tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אף על פי כן, ביקש קנדלר שההליכים המשפטיים כלפי ראשי ההמון במעשי הלינץ' יבוצעו בהליך מזורז.
לאחר תום כהונתו כמושל, שימש קנדלר כמהדיר הראשון של ארכיון המדינה של ג'ורג'יה.
אלן קנדלר נפטר ב-26 באוקטובר 1910 באטלנטה.
הוא נטמן בבית הקברות אלטה ויסטה שבגיינסוויל.
ב-1914 נקרא מחוז קנדלר שבג'ורג'יה על שמו.
אלן רנקין קופ, באנגלית: Ellen Rankin Copp (4 באוגוסט 1853 – 8 באוגוסט 1901), נקראה גם אלן האוזר רנקין, הייתה פסלת אמריקאית.
עבודותיה הוצגו בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו ב-1893.
אלן האוזר רנקין נולדה באטלנטה, אילינוי, בתם של ד"ר אנדרו קמפבל רנקין וסוזנה רוש האוזר רנקין.
אביה היה רופא ששימש כמנתח צבאי במלחמת האזרחים האמריקאית.
בשנת 1888 אלן החלה ללמוד כסטודנטית במכון לאמנות של שיקגו בשנות השלושים לחייה לאחר כמה שנים בהוראה.
במכון לאמנות למדה אצל לורדו טאפט, כאחת מעוזריו הסטודנטיות שלו שכונו "הארנבים לבנים".
בשנת 1890, אלן רנקין קופ זכתה במדליה הראשונה לפיסול שהוענקה על ידי המכון לאמנות של שיקגו.
היא יצרה את "אמהות" עבור בניין אילינוי, ואת "פלא" עבור בניין הוואי, שניהם בתערוכה הקולומביאנית העולמית ב-1893. הפסל של פלה בגובה 8 מטר הועלה כ"פסל הגדול ביותר שנעשה על ידי אישה".
ארבע יצירות נוספות של קופ הוצגו בתערוכה: דיוקן תבליט ברונזה של הרייט מונרו, המוצג בארמון של אמנות; דיוקן תבליט ברונזה של ברטה פאלמר, בספריית בניין האישה; ושתי עבודות קטנות יותר בתוך בניין אילינוי.
לאחר התערוכה, קופ לקחה את בנה לאירופה, והמשיכה ללימודי אמנות במינכן; היא הציגה שם את פסל "כוח האומות" שלה ב-1895.
קופ יצרה פסלי דיוקן של תושבי שיקגו מפורסמים, וכן פס שלו הכומר רנקין, עבור העיר ריפלי, אוהיו.
ב-1896 היא הגישה הצעה שאפתנית לאנדרטה למלחמה בטקסס.
אלן האוזר רנקין נישאה לוויליאם ה.
קופ ב-1874. נולדו להם חמישה בנים; ארבעה מתו בינקותם.
אלן רנקין השאירה את ויליאם קופ בבית כשלקחה את בנם לאירופה, והחלה להשתמש בשמה מלפני הנשואים.
בשנת 1897, בעלה ויליאם קופ, שהיה מובטל, תקף את הוריה ואחותה של אלן בסכין גילוח ובאקדח.
גרונו של אביה נחתך, וקופ נורה, אך לא היו הרוגים.
בנם שנותר בחיים יו דירבורן קופ (1878–1956), שנקרא יו דואק רנקין לאחר שהוריו נפרדו, הפך גם הוא לאמן, הידוע בעיקר כמאייר מדע בדיוני.
אלן גרנברי ת'ורמן היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את מדינת אוהיו בסנאט ובבית הנבחרים של ארצות הברית.
עמיתו למרוץ של גרובר קליבלנד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1888.
הוא נולד בלינצ'בורג, וירג'יניה, ארצות הברית והוא עבר עם משפחתו לאוהיו כשהיה צעיר.
תורמן זכה במושב בבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות ב-1844, והיה לחבר הצעיר ביותר בגוף זה.
הוא תמך בממשלו של הנשיא ג'יימס פולק במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו והצביע בעד הצעת חוק שנפלה שנועדה לאסור על עבדות מכל טריטוריה שהושגה ממקסיקו.
הוא כיהן קדנציה אחת בבית הנבחרים לפני שהצטרף ל.
הוא זכה בבחירות לסנאט ב-1869, והפך למתנגד למדיניות השיקום הרפובליקנית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1876 עזר להקים את ועדת הבחירות.
תורמן הפסיד בבחירות לסנאט ב-1881 כאשר הרפובליקנים זכו בשליטה בבית המחוקקים באוהיו.
תורמן היה מועמד להיות "הבן המועדף" לנשיאות בבחירות ב-1880 וב-1884. הוועידה הלאומית הדמוקרטית של 1888 בחרה בו כמועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, לצד הנשיא המכהן גרובר קליבלנד, שכן סגן הנשיא הקודם תומאס הנדריקס מת במהלך כהונתו.
תורמן המזדקן לא ניהל קמפיין פעיל והוא וקליבלנד הובסו בבחירות.
אלן ראצ'ינס היה שחקן, תסריטאי ומדבב יהודי-אמריקאי, אשר נודע במיוחד בזכות גילום דאגלס ברקמן בסדרת הדרמה "פרקליטי אל איי", תפקיד עליו הוא היה מועמד בפרס גלובוס הזהב ופרסי אמי, וגילום לארי פינקלשטיין ההיפי בקומדיית המצבים "דארמה וגרג".
אלן ראצ'ינס נולד ב-3 באוקטובר 1942 בקיימברידג' שבמדינת מסצ'וסטס למשפחה יהודית.
הוא היה הבן היחיד של אדוארד ואידה ראצ'ינס.
אמו של ראצ'ינס נפטרה כאשר הוא היה בן 11. מכיוון שאביו נהג שלא להיות בבית בחלק גדול מהזמן בשל עבודתו, אלן לעיתים רבות היה לבדו במהלך גיל ההתבגרות.
במהלך תקופה זו ראה לראשונה את הסרט "מרד הנעורים" בכיכובו של ג'יימס דין אשר לטענתו נתן לו את ההשראה ללמוד משחק כדרך להתמודד עם הבדידות והאבל בחייו.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ראצ'ינס נרשם לבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה, אך לבסוף הוא נשר על מנת להתמקד בקריירת המשחק.
בשנת 1974 סיים את לימודיו במכללת אמפייר סטייט.
לאחר מכן ראצ'ינס עבר לניו יורק על מנת ללמוד משחק.
ראצ'ינס החל את קריירת המשחק ב-1967, ובתחילה הוא הופיע בהצגות שונות, כולל בהצגות בברודוויי "After the Rain" ו-"Adrian the Seventh".
מחוץ לברודוויי הוא הופיע בין היתר בהצגה "The Trojan Women" ובהצגה "Oh!
בשנת 1972 ראצ'ינס לקח פסק זמן מקריירת המשחק כאשר הוא התקבל לתוכניות הכתיבה ווהבימוי של מכון הסרטים האמריקאי.
בעקבות כך, במהלך שנות השבעים הוא לקח חלק בכתיבת תסריטים לסדרות טלוויזיה פופולריות שונות בהם "The Fall Guy", "בלוז לכחולי המדים", "אביר על גלגלים", "קווינסי", ו"הארט ואשתו".
למרות ההצלחה לה זכה כתסריטאי ראצ'ינס חזר בהמשך לשחק כאשר בתחילה שיחק בסרטו של הנרי ג'גלום "Always".
פריצת הדרך הגדולה בקריירה של ראצ'ינס הגיעה ב-1986 כאשר לוהק לגלם את דמותו של דאגלס ברקמן ג'וניור הנוירוטי בסדרת הדרמה "פרקליטי אל איי" - תפקיד עליו הוא היה מועמד הן לפרס גלובוס הזהב והן לפרס אמי.
במהלך שנות התשעים דיבב את דמותו של מלך השעונים בשני פרקים של הסדרה המונפשת "באטמן: איש העטלף".
בשנת 1997 ראצ'ינס גילם את דמותו של לארי פינקלשטיין אשר היה האב ההיפי של דארמה בקומדיית המצבים "דארמה וגרג".
בשנים הבאות חזר לשחק בהצגות תיאטרון שונות כולל בהצגה של ארתור לורן "Attacks of the Heart", בהצגה "משפט הקופים", בהצגה "La Cage Aux Folles", בהצגה "Love Letters" בה שיחק לצד סווזי קורץ, ובהצגה "Promises, Promises" בה שיחק לצד ג'ייסון אלכסנדר וז'אן סמארט.
בהמשך הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "Eli Stone" של רשת ABC.
כמו כן, במשך שתי עונות הוא דיבב גם את הדמות נורמן אוסבורן בסדרה המונפשת "ספיידרמן המדהים".
בנוסף לכך שיחק גם בסדרת הטלוויזיה "ריזולי ואיילס" של רשת TNT ככוכב אורח חוזר, וכמו כן שיחק בתפקיד אורח בכיכב אורח בסדרה "גוד לאק צ'ארלי".
ראצ'ינס התחתן עם השחקנית ג'ואנה פרנק בשנת 1978. לזוג היה בן משותף אחד.
בני הזוג הקימו את חברת ההפקות "Allofit Productions" אשר רכשה ספרים ותסריטים מקוריים במטרה שישמשו לצורך פיתוח סרטי טלוויזיה וקולנוע.
ראצ'ינס היה חבר בארגון מנסה.
ב-2 בנובמבר 2024 ראצ'ינס נפטר מאי-ספיקת לב במרכז הרפואי סידרס-סיני בלוס אנג'לס כאשר הוא היה בן 82.
שנה שם הסרט תפקיד הערות 1986 Thunder Run קרלוס 1990 Heart Condition ד"ר פוזנר 1994 North סניגור 1995 נערות שעשועים טוני מוס 1997 Meet Wally Sparks השופט רנדל וויליאמס 1997 Leave It to Beaver פרד רטרפורד 2011 Answers to Nothing אביו של ריאןדיבוב 2013 Scooby-Doo!
Mecha Mutt Menace ד"ר נד סטייפלסדיבוב
שנהשם הסדרהתפקידהערות1986–1994פרקליטי אל איידאגלס ברקמן ג'וניורהשתתף ב-171 פרקים1987J.J.
אלן בנט קרוגר היה כלכלן אמריקאי, שכיהן כפרופסור לכלכלה פוליטית באוניברסיטת פרינסטון ועמית מחקר ב-NBER.
קרוגר נולד בליווינגסטון בניו ג'רזי בארצות הברית (1960).
בתיכון למד בבית הספר ליווינגסטון אותו סיים בשנת 1979.
הוא קיבל תואר ראשון מבית הספר ליחסי עבודה ותעשייה באוניברסיטת קורנל (בהצטיינות), ותואר שני (1995) ודוקטורט (1987) בכלכלה מאוניברסיטת הרווארד.
את התיזה בדוקטורט שכללה מאמרים על קביעת שכר במגזר הציבורי והפרטי כתב בהנחיית לורנס סאמרס וריצ'רד בארי פרימן.
בשנת 1987 הצטרף כמרצה באוניברסיטת פרינסטון.
כיהן כפרופסור בנדהיים לכלכלה ומדיניות ציבורית ופרופסור לכלכלה פוליטית.
קרוגר הנחה סטודנטים רבים לדוקטורט, ביניהם: לורנס בייקר, מייקל בוזר, מליסה קלארק, איילין לין, אלכסנדר מאס ויורן-שטפן פישקה וקלוד בר רבי.
קרוגר ביצע במחקריו שימוש חדשני בניסויים טבעיים בכלכלה.
בין מחקריו הבולטים מחקרי קרד וקרוגר על שכר מינימום משנות ה-90, שבחנו את ההשפעה של העלאת שכר המינימום על התעסוקה.
מחקרים שערערו על התפיסה הרווחת בכלכלה, לפיה שכר מינימום משפיע לרעה על התעסוקה.
הם זה בחנו את השינוי במספר המועסקים במסעדות בניו ג'רזי, שבה שכר המינימום הועלה, לזה שבמסעדות במדינה הסמוכה פנסילבניה, שבה השכר לא הועלה.
במחקרם נמצא שמספר המועסקים בניו ג'רזי גדל, בעוד שבפנסילבניה ירד.
המחקרים חידשו את הדיון האקדמי על השפעות שכר המינימום על התעסוקה והולידו ספרות נרחבת.
כמו כן, תרם קרוגר תרומות משמעותיית למחקר על אי-שוויון וההשפעות הכלכליות של השכלה.
קרוגר נכלל בין 50 הכלכלנים המדורגים ביותר בעולם על פי כתב העת Research Papers in Economics.
הוא זכה בפרסים שונים ובהוקרה על עבודתו האקדמית.
הוא קיבל את פרס קרשו, פרס מהלנוביס ופרס IZA (עם דייוויד קארד), והיה חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, באגודת כלכלני העבודה, בחברה האקונומטרית ובאקדמיה האמריקאית למדעי המדינה והחברה.
דייוויד קארד, שכתב עם קרוגר את המאמר המשפיע שלהם משנת 1994 על השפעת העלאת שכר המינימום, אמר ש"ברור באופן חד משמעי" שאם קרוגר היה עדיין בחיים, הוא היה שותף של קארד לפרס נובל לכלכלה לשנת 2021.
במהלך השנים כיהן קרוגר במספר תפקידים בשירות הציבורי.
בשנים 1994–1995, כיהן ככלכלן הראשי במשרד העבודה של ארצות הברית.
הוא כיהן כעוזר מזכיר האוצר למדיניות כלכלית, ממאי 2009 עד אוקטובר 2010, אז חזר לפרינסטון.
בשנת 2011 מונה על ידי אובמה ליו"ר מועצת היועצים הכלכליים של הבית הלבן, וכיהן בתפקיד זה מנובמבר 2011 עד אוגוסט 2013.
בנוסף שימש כיועץ לחברות שונות בין היתר אובר שילמה לקרוגר כ-100,000 דולר בשנת 2015 כדי שיכתוב תמיכה במודל יצירת המשרות שלה.
קרוגר היה נשוי עד מותו לליסה סימון.
הוא נפטר בביתו בפרינסטון ב-16 במרץ 2019. משפחתו הצהירה כי סיבת המוות הייתה התאבדות.
לאחר מותו פרסם האקונומיסט מודעת אבל בת עמוד שלם בטור Free Exchange.
אַלֶן שַׁרְטְיֶיה היה משורר וסופר פוליטי צרפתי.
אלן שרטייה נולד בבאייה למשפחה עשירה שרבים מבניה התפרסמו.
אחיו הבכור הוסמך לבישוף של פריז; ותומא שרטייה הפך לנוטריון המלך.
ז'אן שרטייה, נזיר מסן-דני, שההיסטוריה שכתב על שארל השביעי מודפסת בכרך ג' של "Les Grands Chroniques de Saint-Denis" ("הכרוניקות הגדולות של סן-דני", 1477), נחשב גם הוא לאחיו של המשורר.
אלן למד, כמו אחיו הבכור, באוניברסיטת פריז.
לאחר מכן הוא החל לעבוד עבור , ו, שבתם מארי הייתה מאורסת לבנו הצעיר של שארל השישי.
הוא ליווה את דרכו של הדופן, לימים שארל השביעי, ושימש בתפקיד משולש של פקיד, נוטריון ומזכיר פיננסי.
מאוחר יותר הוא יהפוך לחבר בכמה משלחות דיפלומטיות חשובות, וישמש כנואם ומזכיר עבור שארל השביעי.
הוא נסע לווינה ולבודה כדי לפגוש את זיגיסמונד; לוונציה כדי להופיע בפני הסנאט הוונציאני ; לרומא כדי למסור מכתב לאפיפיור; ולסקוטלנד כדי לנהל משא ומתן על נישואי בתו של ג'יימס הראשון, , שהייתה אז בת פחות מארבע שנים, עם הדופן, לימים לואי האחד עשר.
נראה כי הוא קיבל דרגות כנסייתיות ומונה לקאנון של פריז, רקטור קהילת סן-למבר-דה-לבה (Saint-Lambert-des-Levées), ואף ארכיבישוף פריז.
הוא נפטר באביניון בשנת 1430; הסיבה לנוכחותו שם נותרה בגדר תעלומה.
מצבת קבר עבורו הוזמנה על ידי אחיו גיום שרטייה, אך האבן לא שרדה.
הפואמות המוקדמות ביותר של שרטייה היו כנראה "Lai de Plaisance" ("ליי התענוגות") ולאחריה "Débat des Deux Fortunés en Amours" ("ויכוח שני בני המזל באהבה"), המכונה גם "Débat du Gras et du Maigre" ("ויכוח השמן והרזה").
ה-"Livre des Quatre Dames" ("ספר ארבע הגברות") (1416) נכתב לאחר קרב אז'נקור.
בשנת 1422 כתב את ה-"Quadrilogue invective" ("דיאלוג ארבעת המגדפים") המפורסם.
הדוברים בדיאלוג זה הם ייצוג אלגורי של צרפת ושלושת מעמדות המדינה: הכמורה, האבירים והעם.
שרטייה חושף את התעללויות הצבא הפיאודלי ואת סבלם של האיכרים.
הוא טען שגורלה של צרפת, אף על פי שנראה נואש, טרם אבד אם הפלגים הניצים יוכלו להניח בצד את חילוקי הדעות שלהם מול האויב המשותף.
הוא גם כתב את "Débat du reveille-matin" ("ויכוח השכמה") (1422–26?), "La Belle Dame sans Mercy" ("הגבירה היפה ללא רחמים") (1424), ואחרים.
בשנת 1429 כתב את ה-"Livre de l'Espérance" ("ספר התקווה"), המכיל מתקפה עזה על האצולה והכמורה.
הוא היה המחבר של על אנשי חצר המלוכה של שארל השביעי, בשם "Le Curial" ("איש החצר"), שתורגם לאנגלית על ידי ויליאם קקסטון בסביבות 1484.
ז'אן דה מאסיי (Jean de Masies), שכתב הערות לחלק משיריו, תיעד כיצד נדרשו המשרתים הצעירים והאדונים הצעירים של אותה תקופה ללמוד בעל פה מדי יום קטעים מתוך "Breviaire des nobles" ("קיצור דרך האצילים") שלו.
הנזיר והמשורר האנגלי חקר אותו בחיבה.
היצירה שלו "La Belle Dame sans Mercy" ("הגבירה היפה ללא רחמים") תורגמה לאנגלית במאה ה-15 על ידי סר , עם הקדמה משלו; וקלמאן מארו ו, שכתבו חמישים שנה לאחר מותו, היללו במילים רבות את המשורר הקדום, מורם וקודמם.
המשורר הרומנטי האנגלי ג'ון קיטס כתב את הבלדה המפורסמת "La Belle Dame Sans Merci" ("הגבירה היפה ללא רחמים"), תוך שימוש בשם הפואמה של אלן שרטייה.
רוברט אלן שיברז היה פוליטיקאי אמריקאי מטקסס, איש המפלגה הדמוקרטית ומנהיגה בטקסס בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, שכיהן כחבר הסנאט של טקסס בשנים 1935–1947, לאחר מכן ועד 1949 כסגן מושל טקסס ה-33, ומתוקף תפקידו זה, כשנפטר המושל ביופורד ג'סטר בעת כהונתו, כיהן עד 1957 כמושל טקסס ה-37.
אלן שיברז נולד בעיר לופקין שבטקסס, כבנם של רוברט אנדרו שיברס, ושל אסתר סו (לבית קריסי) שיברס.
הוא למד באוניברסיטת טקסס באוסטין, וב-1933 קיבל שם תואר במשפטים.
בעת לימודיו הוא היה חבר בארגון הסטודנטים "טקסס קאובויס" ובאגודת פראייר , ושימש כנשיא אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה.
ב-1934 נבחר שיברז לסנאט של טקסס, ובגיל 27 היה לצעיר חברי הסנאט לתולדותיו.
הוא כיהן בסנאט בשנים 1935–1947, למעט שנתיים של שירות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, שירות שממנו הוא השתחרר בדרגת מייג'ור.
ב-1946 נבחר שיברז כסגן מושל טקסס לאחר שהביס בניצחון סוחף את מועמד המפלגה הרפובליקנית ג'ון א.
ב-1948 נבחר שיברז לתקופת כהונה שנייה כסגן המושל לאחר שזכה ב-1,050,163 קולות (87,47 אחוזים) מול 143,887 הקולות (11.98 אחוזים) של יריבו הרפובליקני טיילור קול.
לזכותו של שיברז נזקף פיתוח של "רעיונות, נוהגים וטכניקות של מנהיגות" שהפכו את משרת סגן המושל לבעלת העוצמה הגדולה ביותר בטקסס, אם כי סמכויות המושל מוגבלות על ידי חוקת המדינה בהשוואה למדינות אחרות.
בעת כהונתו כסגן המושל, יזם שיברז את הנוהג של מינוי חברי הסנאט של טקסס לוועדות מיוחדות וקביעת סדר היום היומי.
מאוחר יותר העביר הסנאט את חוק "הזכות לעבוד" , ארגן מחדש את מערכת בתי הספר הציבוריים באמצעות חוקי גילמר אקין, הקצה כספים לחינוך הגבוה, כולל אוניברסיטת המדינה לשחורים (כיום אוניברסיטת דרום טקסס , וסיפק כספים לשיפורים בבית החולים והכבישים במדינה.
ב-11 ביולי 1949 הלך לעולמו באופן פתאומי המושל ביופורד ג'סטר, ושיברס הושבע במקומו כמושל טקסס, סגן המושל היחידי בתולדות טקסס שנכנס ללשכת המושל בעקבות מות קודמו.
בבחירות של 1950 התמודד שיברז על תקופת כהונה מלאה בזכות עצמו והביס את הרפובליקני ראלף ו.
ב-1952 הוכיח שיברז את עצמו כמושל כה פופולרי כך שהוא היה רשום על פתקי ההצבעה הן של הדמוקרטים והן של הרפובליקנים, והוא זכה ב-1,844,530 קולות (98.05 אחוזים).על שאר פתקי ההצבעה נרשם "ללא העדפה".
ב-1954 קבע שיברז תקדים, כאשר היה למושל טקסס הראשון שנבחר שלוש פעמים לתפקידו.
בשנות ה-50 היו "השיברקרטים" (Shivercrats) סיעה במפלגה הדמוקרטית בטקסס.
הסיעה נקראה על שמו של שיברז, שספג ביקורות מהאגף הליברלי של המפלגה, במיוחד ראלף יארבורו, על שחיתות ועל שמרנות.
בבחירות לנשיאות של 1952 תמך שיברז במועמד הרפובליקני דווייט אייזנהאואר במקום במועמד הדמוקרטי עדלי סטיבנסון.
השחיתות במהלך תקופת כהונתו של שיברז כמושל הזיקה למוניטין שלו וסיכנה את סיכוייו להיבחר ב-1954. נציב משרד הקרקעות בסקום ג'יילס הורשע בהונאה פרועה נגד וטרנים טקסנים, במיוחד נגד מספר לא פורפורציונלי של אפרו-אמריקאים, במסגרת תוכנית קרקעות לחיילים המשוחררים שנוהלה על ידי מועצת הקרקעות לחיילים המשוחררים ומשרד הקרקעות הכללי של טקסס.
ג'יילס היה היחידי מבין אנשי ממשל שיברז שנידון למאסר, אך שיברז והתובע הכללי ג'ון בן שפרד, שמתוקף תפקידם היו חברי מועצת הקרקעות לחיילים המשוחררים, היו מעורבים בשערורייה, שהתרחשה במשמרת שלהם.
השיברקרטים הגיבו בקמפיין שלילי מרושע שניסה להציג את אנשי האגף הליברלי במפלגה כקומוניסטים.
שיברז גם דחק בבית המחוקקים המדינתי להעביר חוק שיגדיר את החברות במפלגה הקומוניסטית כעבירה שדינה עונש מוות, ותיאר את החברות במפלגה הקומוניסטית כ"גרועה מרצח".
עם זאת, גרסה קיצונית פחות של ההצעה עברה בסופו של דבר בשני בתי בית המחוקקים.
ב-1956 הורה שיברז לקפטן ג'יי בנקס מהטקסס ריינג'רס לחסום את "ביטול ההפרדה הגזעית בבית הספר התיכון מנספילד שבמחוז טרנט".
תקרית ביטול ההפרדה הגזעית בבית הספר מנספילד הייתה פעולת ההתנגדות המדינתית הראשונה לאכיפת השילוב הלאומי בבתי הספר הציבוריים כפי שהורה בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך.
בתחילה זיהה לינדון ג'ונסון את עצמו עם השיברקרטים, כולל ג'ון קונלי, אך לאחר שהושבע לנשיאות, הוא צידד בהדרגה ביארבורו ובליברלים.
לאחר נשיאותו של ג'ונסון, רוב השיברקרטים עזבו את החיים פוליטיים או הפכו לרפובליקנים, ולאחר 1970 סיעת הליברלים המתונים השיגה את השליטה על המפלגה הדמוקרטית בטקסס.
ב-1956 לא התמודד שיברז על תקופת כהונה רביעית כמושל.
ב-15 בינואר 1957 הסתיימה כהונתו כמושל והוא פרש מהפוליטיקה ועבר לפעילות עסקית.
ב-1973 מינה המושל הדמוקרטי פרסטון סמית' את שיברס למועצת הנגידים של אוניברסיטת טקסס.
בינואר 1975 הוא נבחר כיושב ראש מועצת הנגידים ושירת בתפקיד ארבע שנים.
הוא תרם לאוניברסיטה את ביתו שבאוסטין כדי לסייע לה לממן את בית הספר שלה למשפטים.
ב-1980 היה שיברז פעיל בהבטחת קבלת מענק של 5 מיליון דולר לטובת קולג' מודי לתקשורת של האוניברסיטה, שעד מהרה ייסד את הקתדרה לעיתונאות לכבודו.
שיברז גם שימש כחבר ועדת חגיגות המאה של אוניברסיטת טקסס.
ב-1937 נשא שיברז לאישה את מריאליס שרי, ולשניים נולדו ארבעה ילדים.
אלן שיברז נפטר באוסטין ב-14 בינואר 1985 כתוצאה מהתקף לב פתאומי.
הוא נטמן בבית הקברות של מדינת טקסס.
אלן ת'יק היה שחקן קנדי.
ת'יק נולד בפרובינציית אונטריו, הוריו התגרשו והוא אימץ את שם משפחתו של בעלה החדש של אמו, הוא למד באוניברסיטת מערב אונטריו.
בתחילת דרכו בטלוויזיה הגיש מספר שעשועונים.
הוא התפרסם כששיחק את הפסיכיאטר ד"ר ג'ייסון סיבר בקומדיית המצבים להתבגר ולהתגבר, על תפקידו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
ב-1987 שיחק בסרט המדע הבדיוני "Not Quite Human" מדען היוצר אנדרואיד דמות נער ומאמץ אותו כבנו.
ב-1993 שיחק בקומדיית האימה "Stepmonster", ב-2008 גילם את אביו של הדמות הראשית בקומדיית המצבים הקנדית "jPod", הוא הופיע בתפקיד עצמו במספר פרקים של איך פגשתי את אמא.
הוא היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שלושה ילדים, ביניהם הזמר רובין ת'יק מאשתו הראשונה גלוריה לורינג .
אלן פילד שוגארט (27 בספטמבר 1930 – 12 בדצמבר 2006) היה מהנדס, יזם ומנהל עסקים אמריקאי שבמהלך הקריירה שלו הגדיר ועיצב את תעשיית כונני הדיסקים המודרנית למחשבים.
הוא נולד בלוס אנג'לס וסיים את לימודיו באוניברסיטת רדלנדס, שם קיבל תואר בפיזיקה למהנדסים.
שוגארט היה אב לשלושה ילדים: ג'ואן שוגארט (1951–1954), כריסטופר ד.
שוגארט היה נשוי לאסתר מארס (לבית בל), אם שלושת ילדיו, מ-1951 עד 1973. הוא היה נשוי לריטה שוגארט (לבית קנדי) מ-1981 ועד מותו.
שוגארט נפטר בגיל 76 ב-12 בדצמבר 2006, במונטריי, קליפורניה, מסיבוכים מניתוח לב שעבר שישה שבועות קודם לכן.
שוגארט החל את קריירה ב-1951 כמהנדס שדה ב-IBM.
ב-1955 הועבר למעבדת IBM סן חוזה שם עבד על ה .
הוא התקדם בסדרה של תפקידים והפך למנהל מוצרי אחסון גישה ישירה, האחראי על מוצרי אחסון דיסק, העסקים הרווחיים ביותר של IBM באותה תקופה.
בין הקבוצות שדיווחו לשוגארט הייתה הצוות שהמציא את הדיסקט.
שוגארט הצטרף לחברת Memorex ב-1969 כסגן נשיא מחלקת הציוד והוביל את פיתוח תת-המערכות 3660 (תואם ל IBM 2314) וה 3670 (תואם ל IBM 3330) של אחסון הדיסק.
הצוות שלו גם פיתח את Memorex 650, אחד מהכוננים לדיסקטים הראשונים שהיו זמינים מסחרית.
הקים את Shugart Associates בפברואר 1973 ופרש מתפקיד מנכ"ל באוקטובר 1974. החברה נרכשה מאוחר יותר על ידי זירוקס.
לאחר מכן, ב־1979 הקים ביחד עם פיניס קונר את Shugart Technology ששינתה שמה לאחר זמן קצר ל Seagate Technology.
ב-1991 חזר שוגארט לכהן כמנכ"ל של Seagate.
Seagate הפכה ליצרנית העצמאית הגדולה בעולם של כונני דיסק ורכיבים נלווים.
ביולי 1998 התפטר שוגארט מתפקידיו ב-Seagate.
ב 1996 הוא פתח בקמפיין לא מוצלח לבחירת ארנסט, כלב הברנר זננהונד שלו, לקונגרס.
שוגארט כתב מאוחר יותר על החוויה הזו בספרו "ארנסט נוסע לוושינגטון (טוב, לא בדיוק)" ("Ernest Goes to Washington (Well, Not Exactly)").
הוא תמך ביוזמת משאל עם כושלת בשנת 2000 שנועדה לאפשר לבוחרים בקליפורניה לבחור באפשרות "אף אחד מהנ"ל" בבחירות.
בשנת 1997 קיבל שוגארט את פרס איגוד האינטרנט העולמי למערכות שמירת מידע ע"ש ריינולד ב.
ב-2005 הוכרז כחבר של מוזיאון היסטוריית המחשב "על תרומתו המתמשכת ליצירת תעשיית כונני הדיסק המודרנית."
אלנד רואד הוא אצטדיון בעיר לידס שבאנגליה, והוא ביתה של קבוצת הכדורגל האנגלית, לידס יונייטד.
האצטדיון הוקם בשנת 1897 ושימש כאצטדיון למשחקי רוגבי.
ב-1904 נרכש האצטדיון בידי מועדון הכדורגל לידס סיטי שהתפרק ב-1919. מאז בנייתו שופץ האצטדיון מספר פעמים.
הפעם האחרונה הייתה בתום עונת 1992–1993, כאשר נבנה אגף חדש אשר הוסיף לאצטדיון 17,000 מקומות ישיבה, ובכך הקנה לו את מספר המושבים שהוא מכיל כיום: 37,608. אורכו של מגרש הכדורגל באצטדיון הוא 105 מטרים, ורוחבו כ-68 מטרים.
אלנד רואד הוא האצטדיון הארבעה-עשר בגודלו באנגליה והרביעי בגודלו מחוץ לפרמייר ליג.
כל יציעיו של האצטדיון הם מקורים וקרובים מאוד אל כר הדשא כמקובל בדרך כלל באצטדיונים באנגליה, עובדה התורמת לאווירה מיוחדת במהלך המשחקים.
אלנד רואד אירח בעבר גם מספר מופעי רוק, ביניהם של להקת קווין ב-1982, ושל להקת U2 בשנת 1987.
מחוץ לאצטדיון ניצבים פסלי ברונזה של בילי ברמנר, אחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים, ושל דון ריווי, גדול מאמני הקבוצה בכל הזמנים.
קרוי על שמו של שחקן העבר האגדי של המועדון, ג'ון צ'ארלס.
יציע זה עלה באש בשנת 1956, נבנה מחדש ונפתח לקהל כשנה מאוחר יותר.
יציע זה משמש כיציע העיתונות, ובו נמצאות גם עמדות השידור של הטלוויזיה והרדיו המשדרים את מהלך המשחקים.
כמו כן מאכלס היציע המערבי את תאי הצפייה של בעלי ומנהלי המועדון הבכירים.
ביציע זה הותקן בשנות השמונים מסך וידאו ענק המשדר את השערים שהובקעו במהלך המשחק, וכן קטעים חוזרים מן המשחק למען הצופים באצטדיון שהחמיצו אותם.
כמו כן משמש המסך כלוח תוצאות וכשעון.
היציע הדרומי שופץ בשנת 1974 בעלות של כחצי מיליון ליש"ט, ונבנו בו בין היתר כ-16 תאי צפייה פרטיים, וכן מסעדה המשמשת את בכירי המועדון.
היציע שופץ בפעם האחרונה בעונת 1988–1989, ונוספו לו כ-16 תאי צפייה פרטיים נוספים.
יציע זה משמש את אוהדי הקבוצות האורחות.
יציע זה נבנה בעונת 1992–1993 והחליף את היציע הישן, ומשמש גם כיציע המשפחות.
הוא מכיל מרכז קניות, מסעדות ובתי קפה.
יציע זה קרוי על שמו של דון ריווי, מאמנה המפורסם והמצליח ביותר של הקבוצה בכל הזמנים.
היציע הצפוני מכונה גם ה"קופ", (The Kop), סלנג באנגלית ליציע ה"אוהדים השרופים".
תקרתו נבנתה בשנת 1968, והוא שופץ בעונת 1993–1994 והותקנו בו כ-7000 מקומות ישיבה חדשים, עובדה שהפכה את אלנד רואד לאצטדיון המכיל מקומות ישיבה בלבד, בניגוד לשנות השבעים והשמונים בהם היו קיימים גם יציעי עמידה.
את היציע חנכה אלמנתו של ריווי, והוא מכיל טרקלין כניסה מפואר בעל שטיחים מקיר אל קיר, וכן דוכני מזון מהיר.
אלנה בשקירובה היא פסנתרנית ומנהלת מוזיקלית ישראלית ילידת רוסיה.
בשקירובה נולדה במוסקבה, בת לפסנתרן והמורה דמיטרי בשקירוב.
היא למדה בקונסרבטוריון על שם צ'ייקובסקי במוסקבה.
במהלך הקריירה המוזיקלית שלה הופיעה כפסנתרנית אורחת עם התזמורות הגדולות בעולם, ובהן התזמורות של וינה, ברלין, בוסטון, שיקגו, מדריד, וישראל.
חלק ניכר מהופעותיה היא מקדישה למוזיקה קאמרית.
בשקירובה הרבתה להופיע יחד עם בעלה, הכנר גדעון קרמר ועם נגנים מהאנסמבל וינה-ברלין.
כמלווה, שיתפה פעולה עם הזמרים זיגפריד ירוזלם, יוליה ואראדי, רוברט הול ואנדראס שמידט.
אלנה בשקירובה ייסדה את "אנסמבל מטרופוליס" בברלין, גרמניה ובשנת 1998 את הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, בו היא מכהנת גם כמנהלת האמנותית מאז ייסודו.
בשנת 1988 הייתה לאשתו השנייה של הפסנתרן הישראלי-ארגנטינאי דניאל בארנבוים.
השניים נפגשו בתקופת נישואיו לצ'לנית הבריטית ז'קלין די פרה, ובשנות מחלתה הסופנית חיו יחד והולידו שני בנים, ללא ידיעתה של דה פרה.
שני הבנים עוסקים במוזיקה, האחד, מיכאל בארנבוים כנר והשני מנהל להקת היפ-הופ גרמנית.
אלנה, נסיכת יוון ודנמרק (2 במאי 1896 – 28 בנובמבר 1982), נולדה כנסיכת יוון ודנמרק, השלישית מתוך ששת ילדיהם של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון ושל סופיה, נסיכת פרוסיה.
אלנה נולדה ב-2 במאי 1896 באתונה, לקונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
אלנה הייתה קרובה מאוד לאחיה אלכסנדר, נסיך הכתר של יוון, שהיה מבוגר ממנה רק ב-3 שנים.
אלנה בילתה את ילדותה בעיקר באתונה, אולם בקיץ היו יוצאים בני המשפחה לחופי הים התיכון, או שנסעו לבקר בגרמניה או בבריטניה.
ב-10 במרץ 1921 התחתנה עם יורש העצר הרומני, הנסיך קרול ולזוג נולד ילד אחד, מיכאי (על שמו של מיכאי האמיץ, גיבור לאומי רומני), שכבר בילדותו היה למלך מיכאי הראשון.
לאחר שילדה את מיכאי בלידה מוקדמת שלוותה בסיבוכים, שהעמידו בספק את השארותם בחיים של האם ושל היילוד - עלו נישואיהם של אלנה וקרול על שרטון.
קרול העדיף את פילגשו אלנה לופסקו, ויתר על זכותו לרשת את אביו, פרדיננד בכס המלכות ונסע לחו"ל עם פילגשו.
עם מותו של פרדיננד ב-10 באוקטובר 1927, עברה המלכות למיכאי ואלנה הייתה למלכה האם.
בשנת 1928 התגרשה אלנה מקרול.
ב-8 ביולי 1930 חזר קרול לרומניה, הדיח את בנו והכתיר את עצמו.
לחזרתו של קרול ולהכתרתו התלוותה פגיעה במעמדה של אלנה.
לקרול הוגש מסמך בו היה צריך לקבוע את היחס לאלנה, מסמך שהציע לפנות אליה בתואר "הוד רוממותה אלנה מלכת רומניה".
קרול מחק את המילים מלכת רומניה והשאיר "הוד רוממותה אלנה".
בהתחשב ביחס הזה הוצע לאלנה לנסוע לחו"ל תוך כיסוי הוצאותיה וביקורים סדירים של בנה.
ביום 6 בספטמבר 1940 הדיח יון אנטונסקו את המלך קרול והמלוכה הועברה שוב למיכאי, אך התפקיד היה תפקיד ייצוגי בעיקרו והסמכויות היו בידי אנטונסקו.
אלנה שבה למעמד של המלכה האם.
ברומניה של אותה תקופה, שבועת הנאמנות של החיילים ניתנה למלך.
למרות הקיצוץ בסמכויות המלך, עדיין נותרה לו השפעה ובעקיפין הייתה השפעה גם למלכה האם, אלנה.
אלנה השתמשה בהשפעתה, כדי להקל ככל שיכלה את מצבם הקשה של היהודים תוך שיתוף פעולה עם הרופא שלה ניקולאיה בלאט ויש עדויות רבות על מעשיה בתחום זה.
יש עדויות על המעורבות המכריעה של אלנה ברשות שניתנה בסופו של דבר לויוריקה אגריצ'י להושיט סיוע לנוסעי "רכבת המוות" שהגיעה לעיר רומאן מפרעות יאשי.
יש עדויות גם על הסיוע שנתנה למגורשי טרנסניסטריה שפגשה כאשר מטוסה נחת נחיתת אונס בקרבת מקום.
המלכה לחצה על ממשלת רומניה לא להיענות לדרישת הנאצים להחיל את הפתרון הסופי על יהודי רומניה.
לאחר הכיבוש הסובייטי בשנת 1944, תפסה המפלגה הקומוניסטית של רומניה את השלטון, וב-30 בדצמבר 1947 הודח בנה מיכאי הראשון, מלך רומניה מתפקידו, והמשפחה המלכותית נאלצה לצאת לגלות.
בתחילה שהתה אלנה בפירנצה, ובשנת 1979 עברה מטעמי בריאות לשווייץ, שם התגורר בנה.
ב-28 בנובמבר 1982 מתה אלנה בלוזאן, ובשנת 1993 יד ושם העניק למלכה אלנה תואר חסידת אומות העולם.
ב-2021 נקראה על שמה כיכר בצומת הרחובות בלפור וסלנט בפתח תקווה.
הנסיכה אלנה הייתה צאצאית של שושלות המלוכה של גרמניה, בריטניה, רוסיה, דנמרק ויוון,
ובת הדודה של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו.
אלנה וקרסקו (ברומנית: Elena Văcărescu; בצרפתית: Hélène Vacaresco; 21 בספטמבר 1864 – 17 בפברואר 1947) הייתה סופרת, מחזאית, משוררת, מתרגמת ודיפלומטית רומנייה.
אלנה וקרסקו כיהנה כנציגת רומניה בחבר הלאומים ובשנת 1925 נבחרה לחברה באקדמיה הרומנית.
אלנה וקרסקו נולדה ב-21 בספטמבר 1864 ברומניה.
היא הייתה בת למשפחת בויארים רומנים, משפחה אשר לה מספר אינטלקטואלים בולטים.
אביה, יואן וקרסקו, היה דיפלומט רומני והשתתפותו במלחמת העצמאות של רומניה אף השתקפה בכתביה.
וקרסקו הייתה לבת טיפוחים ובת בית של המלכה הסופרת אליסאבטה.
בתקופת שהותה בקרבת המלכה, התוודעה ליורש העצר של המלוכה הרומנית פרדיננד.
פרדיננד היה בן אחיו של המלך שאומץ על ידו, כיוון שלזוג המלכותי לא היו ילדים חיים.
בין השניים התפתחו קשרי אהבה, בעידוד המלכה ופרדיננד הודיע על רצונו לשאת את וקרסקו לאישה, הודעה שיצרה משבר מדיני.
על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלכותי, המלך ורעייתו חייבים להיות משושלות לא רומניות וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות.
המלך קרול הגלה את וקרסקו תחילה לאיטליה ולאחר מכן לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס.
וקרסקו פיתחה בצרפת קריירה ספרותית נכבדה וזכתה פעמיים לפרסים של האקדמיה הצרפתית.
בשנת 1925 נבחרה לאקדמיה הרומנית.
כעבור שנתיים העניק לה שר החוץ הצרפתי, אריסטיד בריאן, את אות לגיון הכבוד.
בנוסף ליצירתה הספרותית עסקה וקרסקו גם בתרגום ממיטב היוצרים הרומנים לצרפתית ותרגמה, בין היתר, יצירות של מיכאי אמינסקו, אוקטביאן גוגה וג'ורג'ה טופרצ'אנו.
היא ייסדה את פרס פמינה וקרסקו לביקורות.
בשנת 1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה חלק ממשלחת רומניה לשיחות השלום.
ב-17 בפברואר 1947 נפטרה ונקברה בחלקת הקבר המשפחתית בבוקרשט.
La Dormeuse éveillée (לחלום בעיניים פקוחות) (1914)
Nuits d'Orient (לילות אוריאנטליים) (1907)
Amor vincit (האהבה מנצחת) (1908)
אלנדרונט (alendronate) היא תרופה ממשפחת הביספוספנטים.
התרופה היא אנלוג סינתטי של פירופוספט (pyrophosphate).
אלנדרונט משווקת בישראל בשמות המסחריים פוסאלאן, מקסיבון וטבענט.
אלנדרונט משמשת למניעה וטיפול בדלדול עצם (אוסטאופורוזיס), טיפול במחלת פאג'ט, שימוש מסוים בהיפרקלצמיה של העצם במחלות ממאירות.
אלנדרונאט מסוכנת ואסורה לשימוש כאשר יש בעיות מסוימות בוושט, או כאשר לא ניתן לעמוד או לשבת זקוף במשך 30 דקות לפחות וכשיש רמות נמוכות של סידן בדם.
אלנדרונט מעכב פירוק עצם על ידי אוסטאוקלסטים.
בדומה לכל הביספוספנטים הוא בעל מבנה דומה לפירופוספט (חומר אנאורגני אנדוגני המתווך יצירת עצם).
מנגנון הפעולה העיקרי שלו הוא אינטרליזציה לתוך אוסטאוקלסטים ועיכוב אנזימים תוך תאיים, בעיקר עיכוב המסלול המטבולי של מבלונאט (mevalonate).
כמו כן הוא משרה אפופטוזה באוסטאוקלסטים, ומגרה אוסטאובלסטים לשחרר פקטור המעכב אוסטאוקלסטים.
בכך הוא משנה את המאזן בין האוסטאובלסטים לאוסטאוקלטים לטובת יצירת עצם.
תנאי מוקדם ליצירה של עצם חדשה על ידי האוסטאובלסטים הוא מאגר זמין של סידן וויטמין D.
מרגע שמתחילה יצירת עצם חדשה האלנדרונט שהיה על פני השטח של העצם הופך להיות חלק מהמטריקס של העצם ובעצם אינו פעיל יותר מבחינה פרמקולוגית.
הספיגה הסיסטמית של התרופה בבליעה נמוכה מאוד, משמע, היא כמעט ולא עוברת ממערכת העיכול לדם.
הספיגה הממוצעת היא של 0.6%–0.7% בנטילה על קיבה ריקה.
נטילה עם או לאחר אוכל, שתייה (מלבד מי ברז) או תוספי מזון פוגעת בספיגה עוד יותר.
חלק התרופה שנספג לדם מתחלק במהירות, כ-50% מהתרופה נקשר בחוזקה לפני שטח העצם, השאר מופרש ללא שינוי על ידי הכליות בשתן.
הן הספיגה הנמוכה והן האפיניות הגבוהה לעצם מוסברת על ידי שתי יחידות הפוספט בעלות המטען השלילי החזק.
בניגוד לתרופות אחרות, מרגע שהתרופה נספגת לגוף היא כמעט ואינה מתפזרת בשאר הגוף.
לאלנדרונט שנספג לעצם זמן מחצית חיים חריג וארוך במיוחד של יותר מ-10 שנים.
פוסאלאן עלולה לגרום לתופעות לוואי רציניות, כולל פגיעה בוושט, רמות נמוכות של סידן בדם (היפוקלצמיה), כאב חמור בעצמות, במפרקים או בשרירים, נמק בעצם הלסת (אוסטאונקרוזיס), שברים יוצאי דופן בעצם הירך (למשל במוט העצם, להבדיל משברי צוואר הירך) או תגובות אלרגיות.
תופעות הלוואי הנפוצות יותר של פוסאלאן הן כאב בטן, צרבת, בחילה ובעיות עיכול אחרות, כאב מפרקים או בשרירים.
אלנה לופסקו (ברומנית: Elena Lupescu; סביבות 1896 - 29/30 ביוני 1977), הידועה גם כמגדה לופסקו הייתה פילגשו של קרול השני, מלך רומניה.
כמה שנים לאחר שקרול ויתר סופית על המלוכה הוא נשא אותה לאישה (ב-1947).
המלך וסביבתו נהגו לכנותה "דודויה".
בגלות התחתנה עם קרול בברזיל ב-1947 וחיה בהמשך בפורטוגל.
לופסקו הייתה בתם של נחום גרינברג – יהודי שהתנצר לפי הפולחן הרומני-אורתודוקסי ושינה את שמו לניקולאיה, ושל אליזה פאלק – רקדנית יהודייה מומרת קתולית מווינה.
היה לה אח יותר צעיר בשם קונסטנטין לופסקו.
התעמולה האנטישמית טענה, אך אין הוכחות לכך, שהשם לופסקו בא משם משפחה קודם של אביה, "וולף".
אלנה לופסקו נקראה תכופות גם מגדה לופסקו ומקור שם זה אינו ברור.
לדבריה שם זה הודבק לה בטעות על ידי עיתונאי איטלקי.
לופסקו גדלה בבוקרשט וקיבלה בילדותה חינוך קתולי בפנימיה היוקרתית בזמנה, "דיאקונסלה" (Diaconesele), שנוהלה על ידי נזירות מן המכון המריאני מנימפנבורג, הקשור למסדר הישועי.
לפי ארתור קווינלאן, בשלב מסוים בחייה, משפחתה עברה לגור בסולינה, נמל בשפך הדנובה, שבה אביה פתח בית מרקחת.
בשנת 1912 עברו לגור ביאשי שם פתחו חנות.
בשנים 1919–1920 או 1923 לופסקו הייתה נשואה לקצין צבא, יון טמפיאנו, ממנו התגרשה.
בשנת 1925 היא הפכה למאהבת של הנסיך קרול מרומניה, אשר הומלך בשנת 1930 והפך למלך קרול השני.
היא תוארה על ידי אמו של קרול, המלכה מריה, כ"פני החטא המוטבעות בשורות אדומות".
היא תיארה את עצמה במהלך הגלות עם קרול בצרפת: "אני אישה אדומת שיער אשר אוהבת את קרול."
בשנת 1940 קרול ויתר על המלוכה ועבר, יחד עם אלנה לופסקו, לשווייץ ומשם לספרד.
ממשלת רומניה דרשה מממשלת ספרד את הסגרתה של לופסקו באשמת מעורבות ברצח, אך אלו סירבו להסגירה.
בשנת 1947, בברזיל, קרול נשא אותה לאישה.
קרול מת בפורטוגל ב-1953, אך לופסקו המשיכה לגור שם עד לפטירתה באשטוריל בשנת 1977.
אחרי מותה ארון המתים שלה עם זה של קרלו השני נשמר בקפלת מלכי פורטוגל במנזר סאו ויסנטה דה פורה בלסבון.
ב-2003 רומניה הסכימה להבאתם למנזר קורטיה דה ארג'ש ברומניה.
אל-נאת או β בשור (בטא בשור, מלעז: Beta Tauri) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים שור והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
מיקומו של הכוכב הוא בקצה הקרן של השור ומכאן מקור שמו.
מיקומו על הגבול עם קבוצת עגלון הביא לכך שבעבר הוא נכלל בקבוצת עגלון וקיבל את ציון באייר γ בעגלון, אך כיום שם זה אינו מקובל.
הכוכב נמצא כ-3 מעלות מערבית לנקודת הניגוד של מרכז שביל החלב, כלומר קרוב לנקודה המציינת את הכיוון ההפוך ממרכז הגלקסיה.
מיקומו מעט מצפון למישור המילקה גורמת לכך שהוא מכוסה לעיתים על ידי הירח, אך בדרך כלל ניתן לצפות בכיסוי רק בחציו הדרומי של כדור הארץ ואף פעם לא מצפון לקו הרוחב 33°.
אל-נאת הוא ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B7 III, המאיר בעוצמה של פי 300 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 700 אם כוללים את הקרינה העל-סגולה הנפלטת ממנו.
מסתו כ-4.5 מסות שמש והוא ככל הנראה יצא מן הסדרה הראשית לאחר שכילה את המימן שבליבתו וכעת הוא מתיך בליבתו הליום לפחמן ולחמצן בתהליך שמביא להתנפחותו והתקררותו, כך שהוא צפוי להפוך לענק כתום בתוך מספר מיליוני שנים.
ניתוח של ספקטרום הבליעה של אל-נאת מראה על שכיחות גבוהה מהרגיל של מנגן ושל כספית ולעומת זאת מיעוט של מגנזיום וסידן.
הסיבה לכך אינה ידועה בוודאות וייתכן שהתפלגות המתכות הלא שגרתית נובעת משקיעה של יסודות מסוימים אל תוך הכוכב תוך עליה של יסודות אחרים אל פני השטח כתוצאה משילוב של כבידה ושל לחץ קרינה.
אלנבי הוא רומן מאת גדי טאוב, שיצא לאור בתחילת שנת 2009 בהוצאת הוצאת משכל.
עלילת הספר מתרחשת במועדון לילה וסביבתו, ברחוב אלנבי בתל אביב.
הספר מתאר את עולם מועדוני הלילה בתל אביב ומספר אודות הגברים והנשים המאכלסים עולם זה, על המיניות והאלימות המתרחשים שם.
הספר מתאר סביבה ואוכלוסייה בשולי החברה ואנשי העולם התחתון, עולם המכיל אלימות רבה, מין, סמים וקנוניות.
טאוב משתמש בסגנון כתיבה מיוחד המורכב ממשפטים קצרים המזכירים את לשון הדיבור, ולעיתים קרובות מתמצים לכדי משפטים בני מילה אחת או שתיים.
הספר מכיל תאורים מפורטים וסגנון כתיבה המאריך במילים מצד אחד וכתוב במשפטים קצרים מצד שני.
לגדי טאוב, כמו לאסף ענברי, ישנה אידאה שהשפה העברית היא שפת פעלים, כמו השפה העברית של תקופת התנ"ך.
אסף ענברי כתב כך את ספרו "הביתה".
גדי טאוב במאמר שכתב אודות הספר "הביתה" מתייחס לטיוטת ספרו "אלנבי" וכותב כי העלילה בספר מתרחשת בעולם שרצה לכתוב עליו, שברגל אחת לפחות הוא "מצא את הכלי: הזירה הזאת, הסוג הזה של ישראל שעוברת לנו מתחת לרדאר, התחבר לעברית של פעולה, ולעלילה.
לדבר הפשוט הזה: לספר סיפור".
בשנת 2012 עלתה סדרה בשם אלנבי בערוץ 10, הסדרה מגוללת את עלילת הספר, גדי טאוב הוא יוצר הסדרה ואחד מתסריטאיה.
אלנה (בבולגרית: Елена) היא עיירה במרכז בולגריה ורכס הרי הבלקן, בשטח מחוז וליקו טרנובו, בתוך עמק נהר אלנה וממוקמת 42 קילומטרים דרומית מזרחית מבירת המחוז וליקו טרנובו, 230 קילומטרים מווארנה ו 280 קילומטרים מהבירה סופיה.
מ-1430 עת שלטה באזור האימפריה העות'מאנית, מוכרת העיירה בשמות סטרמינה ואליאנה.
העות'מאנים נקטו במדיניות של אדמה חרוכה, העלו את העיירה באש והיא נשרפה כליל.
העיירה שוקמה בעמל רב לאחר המלחמה והפכה חלק מנסיכות בולגריה.
בעיירה אלנה נולד תאודור תאודורוב שהיה ראש ממשלת ממלכת בולגריה.
בעיירה שורר אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית האופיינית לאזורים הרריים, אשר גורמת למזג אוויר להיות גשום מעת לעת גם בעונת הקיץ ולתקופת שלגים מתחילת דצמבר ועד אמצע מרץ.
30 אחוזים מאוכלוסיית העיירה מוגדרים כמיעוטים, רובם ממוצא טורקי או צועני.
בסמוך לעיר עובר הכביש המהיר בין העיר סליבן לרומניה וקו מסילת הברזל לגורנה אוריאחוביצה ומשם לווליקו טרנובו.
בעיר קיים מפעל לייצור מוצרי זכוכית, מפעל מזון, מחלבה ומפעל לתיקון מנועים וציוד חקלאי.
בשטח הרשות המקומית הכוללת גם מספר כפרים ענף החקלאות מהווה את עיקר התוצר המקומי הגולמי.
הגידולים העיקריים הם חיטה, תות שדה, אוכמניות, פטל, תפוח עץ וכרמי ענבי יין.
כמו כן מגדלים בעלי חיים לתנובת חלב ובשר וביניהם פרות, עיזים, כבשים וחזירים.
אֶלַנְד (בשוודית: Öland) הוא האי השני בגודלו בשוודיה (אחרי גוטלנד) וחבל הארץ ההיסטורי הקטן ביותר בה.
שטח האי 1,342 קמ"ר ומספר תושביו כ-25,000. האי ממוקם בים הבלטי מזרחית לחבל סמולנד (Småland), אשר מופרד ממנו על ידי מצר קאלמאר (Kalmarsund).
בשנת 1972 נחנך גשר אלנד (הגשר הארוך ביותר בשוודיה) אשר מחבר בין העיר קאלמאר לאי.
בדרום האי משתרע הנוף החקלאי הייחודי של דרום אלנד, אשר הוכרז כאתר מורשת עולמי על ידי אונסק"ו בשנת 2000.
מבחינה מנהלית משתייך אלנד למחוז קאלמאר.
האי נחלק לשתי ישויות מנהליות: בורגהולם (הצפונית), ומֶרְבּילוֹניה (הדרומית).
ברחבי האי כ-13,600 שרידים ארכאולוגיים.
טירת אקטורפ – מבצר פרהיסטורי משוחזר מתקופת הברזל
סטורה אלוארד – משטח אבן גיר עצום שהוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו (רוחב 10 ק"מ, אורך 40–50 ק"מ)
המגדלור Långe Jan – המגדלור הגבוה ביותר של שוודיה (41 מ ')
טירת בורגהולם, קופינגסוויק, בעיריית בורגהולם – אחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר באי
מגדלור Långe Erik בקצה הצפוני של האי
פארק Böda – עם מספר רב של מסלולי הליכה ושביל אופניים של 40 ק"מ
הנסיכה אלנה ממונטנגרו (במונטנגרית: Јелена Савојска; 8 בינואר 1873 - 28 בנובמבר 1952) הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.
אלנה נולדה ב-8 בינואר 1873 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'.
ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה עם ויטוריו אמנואלה, נסיך פיימונטה, ולצורך כך המירה את דתה לנצרות קתולית.
בשנת 1900 נרצח חמיה אומברטו הראשון, מלך איטליה, ובעלה עלה לשלטון כוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.
בשנת 1908 אירעה רעידת אדמה הרסנית במסינה, ואלנה סייעה לעבודות ההצלה, מה שהעלה מאוד את פופולריותה בעיני העם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבדה כאחות, ובסיוע המלכה האם הפכה את ארמונות קווירינאלה ווילה מרגריטה לבתי חולים.
בין השנים 1911–1921 הייתה המפקחת הראשונה של אחיות הצלב האדום האיטלקי, ואף הוענק לה תואר ראשון ברפואה.
אלנה מימנה מוסדות צדקה לחולי שחפת ודלקת קרום המוח, ומימנה מחקרים נגד פרקינסון, שיתוק ילדים וסרטן.
בשנת 1937 קיבלה את שושנת הזהב מהאפיפיור פיוס השנים עשר, הכבוד הרם ביותר בנצרות הקתולית לאישה.
לאחר כיבוש אתיופיה על ידי המשטר הפאשיסטי האיטלקי בשנת 1935 ולאחר כיבוש אלבניה בשנת 1938 הוספו לתאריה של אלנה התארים "קיסרית אתיופיה" ו"מלכת אלבניה".
תארים אלה הוסרו על ידי בעלה בשנת 1943 לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה.
בנוסף אלנה עמדה מאחורי היוזמה של מוסוליני להפוך את מונטנגרו לממלכה "עצמאית" תחת חסות השלטון הפשיסטי בשנת 1941.
אלנה זכורה כאשתו של המלך אשר חתם על חוקי הגזע באיטליה נגד היהודים בשנת 1938, חוקים שהביאו לשואת יהודי איטליה תחת שלטונו של מוסוליני במהלך ימי מלחמת העולם השנייה.
ב-9 במאי 1946 התפטר בעלה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה מתפקידו לטובת בנם אומברטו השני, מלך איטליה, ויצא יחד עם אלנה לגלות באלכסנדריה שבמצרים.
בשנת 1947 מת ויטוריו אמנואלה, וב-28 בנובמבר 1952 מתה אלנה במונפלייה שבצרפת.
בדצמבר 2017 הועברה גופתה לכנסייה בויקופורטה, פיימונטה.
יומיים לאחר מכן נקבר שם גם בעלה שגופתו הובאה ממצרים.
מנישואיה של אלנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, נולדו לה 5 ילדים:
יולנדה מרגריטה, נסיכת סבויה (1901–1986) שנישאה לג'ורג'יו קרלו קאלבי, הרוזן מברגולו.
מפאלדה, נסיכת סבויה (1902–1944) שנישאה לפיליפ, רוזן הסן, נרצחה על ידי הנאצים במחנה הריכוז בוכנוולד.
אומברטו השני, מלך איטליה (1904–1983) שנישא למארי ז'וזה, מלכת איטליה.
ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה (1907–2000) שנישאה לבוריס השלישי, מלך בולגריה.
מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה (1914–2001) שנישאה ללואיג'י, נסיך בורבון-פארמה.
אלנה אסינס (ספרדית: Elena Asins; ) הייתה אמנית ספרדייה, שעסקה באמנות ממוחשבת ותכנון בעזרת מחשב.
יצירותיה עוסקות בחקר מבנים ולעיתים מסווגות כמינימליסטיות או כאמנות אופטית.
משנת 1953 החלה לקחת שיעורים בבתי ספר לאמנות במדריד.
אחר כך למדה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, באוניברסיטת שטוטגרט, באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, בניו סקול בניו יורק ובאוניברסיטת קולומביה.
אסינס עוסקת ביצירותיה בחקר מבנים ונוכחות בהם רעיונות מתמטיים מתורת האלגוריתמים ומחשבון אינפיניטסימלי.
בשנת 2011 נערכה לאסינס תערוכה רטרו-פרספקטיבה במוזיאון ריינה סופיה שבמדריד.
אלנבי היא סדרת דרמת פשע ודרמה רומנטית ישראלית בהפקת ינוסן הפקות ובבימויו של אסף ברנשטיין, המבוססת על ספרו רב-המכר של גדי טאוב באותו השם, "אלנבי".
הסדרה שודרה לראשונה ב-21 ביולי 2012 בערוץ 10.
בשנת 2014 נמכרו זכויות השימוש של הסדרה לסניף הברזילאי של רשת TNT.
בשנת 2015 הופקה גרסה מקומית בשם "Rua Augusta" והיא שודרה בשנת 2018.
צילומי הסדרה נדחו בתחילת שנת 2012 בכחודשיים, בעקבות המשבר הכלכלי של תעשיית הטלוויזיה והפרסום בארץ ובפרט בערוץ 10. לבסוף עלתה הסדרה לשידור ב-21 ביולי 2012. היא זכתה למדרוג גבוה ולביקורות טובות בדרך כלל.
הסדרה מתארת את קורותיהם של ארז (אביב אלוש), בעל מועדון דאנס בר תל אביבי, המעסיק בין היתר חשפניות במועדונו; מיקה (מורן אטיאס), אחת החשפניות המביאה עמה סיפור חיים עמוס טלטלות ונוגע ללב אשר מתאר את סיפור ילדותה בבית חרדי.
מיקה עברה התעללות מינית מצד אחיה אשר ונכנסת ממנו להריון בגיל 14 ובעקבות זאת היא נשלחת לפנימייה.
בפרק הראשון של הסדרה אחיה איציק מכה אותה במועדון של ארז, עקב האירוע מגיעה משטרה למקום וארז מסרב למסור את צילומי הווידאו.
הוא מוסר את הבחור שהכה את מיקה לדימה, דימה ואפי מכים אותו עד זוב דם בגלל הקשר המורכב עם אחיה מיקה משקרת למשטרה שדימה הכה אותה ולא איציק אח שלה.
במהלך הסדרה ארז מסייע לה ובעקבות זאת נוצר ביניהם סיפור אהבה סוחף; וערן (נדב נייטס), עיתונאי מקומי, הנחשף לעולם חיי הלילה המפוקפק ברחוב אלנבי ומתאהב בנוקי (רומי אבולעפיה), אחת החשפניות במועדון, החיה חיים כפולים.
ארז (אביב אלוש) - בעל מועדון "אלנבי 40", אביה של נעמה.
מיקה (מורן אטיאס) - חשפנית במועדון "דאנס GOGO".
חברה של דימה והמשך של ארז.
ערן (נדב נייטס) - עיתונאי מקומי תל אביבי.
מתחיל תחקיר על אירוע אלימות של מאבטחי "בריח" ויורד ממנו.
נוקי (רומי אבולעפיה) - חשפנית במועדון "דאנס GOGO".
שם הבמה שלה הוא יסמין.
עידו (גיא אריאלי) - שותף של ארז במועדון "אלנבי 40".
מוותר על זוגיות עם מגישה בערוץ הילדים ומפתח זוגיות עם סטפני.
סטפני (ג'וליה לוי בוקן) - חשפנית במועדון "דאנס GOGO".
דימה (סרגיי בוכמן) - מאבטח במועדון "אלנבי 40".
אפי (מיקי לאון) - אחראי שיבוץ מאבטחים בחברת "בריח".
אסי (רועי אסף) - בלש משטרתי.
אלעד (יניב ביטון) - עורך הדין של ארז.
נשכר על ידי ארז לייצג את דימה.
רונן (גדי טאוב) - עורך העיתון של ערן.
מוציא אותו לחל"ת אחרי שסירב לכתוב לעיתון.
נעמה (אורי מאור) - הבת של ארז.
ארז מופיע בספר תחת השם 'אריק'.
בספר לאריק שני ילדים: בת ובן.
בספר אריק לוקח את מיקה לחופשה בבית הוריו באילת, בסדרה הוריו גרים בנהריה.
בסוף הספר לא ברור מה מצבו של ערן, בסדרה הוא מתעורר בבית החולים עם נוקי לצידו ונראה שהם ינסו לחזור לזוגיות.
אלנבי רומאנס הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי משנת 2005 שאורכו 50 דקות, אשר נכתב, בוים והופק על ידי ינאי גוז ויוני זיכהולץ.
עלילת הסרט נסובה סביב שתי נשמות בודדות: ניקו (דני גבע) הוא מורה לספרות בן 32 שאיבד את המשמעות לחייו לאחר גירושיו מאשתו.
לילה אחד הוא יוצא לחפש את החיים שאבדו לו בתל אביב.
הוא מגיע לבר הלוגוס המיתולוגי בו עבד כשהגיע לעיר, הוא מגלה שעל חורבות הבר שאהב נבנה בר צעיר וחדשני.
שם הוא נתקל בנטע (הילי ילון).
נטע היא מלצרית בת 18, נערה גותית שהתגייסה לצה"ל וגם לה אבד משהו בחיים.
ניקו ונטע יוצאים למסע ועוברים בלילה אחד את היופי והזוהמה של העיר תל אביב.
מבחינה עלילתית הושווה הסרט ל"לפני הזריחה" ו"אבודים בטוקיו".
זהו סרט עצמאי של יוני זיכהולץ וינאי גוז, שיחד כתבו את התסריט, ביימו והפיקו את הסרט.
התקציב עמד על 40,000 שקל, ואותו הוציאו זיכהולץ וגוז מכיסם.
כל הצוות עבד בהתנדבות, למעט דני גבע והילי ילון, שני השחקנים הראשיים, שעבדו בשכר זעום.
מחוסר תקציב הם גם פרצו למקומות ללא אישורי כניסה.
הסרט צולם ללא תאורה ולכן הצוות חיפש רבות מקומות שיצולמו בלילה וייראו בבהירות.
בין האתרים בהם צילמו היו כיכר ביאליק (לפני שלקחו משם את פסלו של נחום גוטמן), ליד הים באזור הדולפינריום, חוף גורדון בזריחה, שדרות רוטשילד, המנהרה הישנה של דרך יפו ועוד.
ביתו של זיכהולץ שימש להפקה.
בו השחקנים התאפרו, התלבשו וישנו.
"המדבר", שיר הנושא של הסרט, בוצע על ידי מאור כהן, שחידש שיר ישן שלו עבור הסרט.
הצילומים החלו באוקטובר 2004 ונמשכו כ-15 ימי צילום, רובם בלילה.
הקרנת הבכורה של "אלנבי רומאנס" הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2005. הוא הוקרן מדי ימי חמישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך שבעה חודשים והפך לקאלט.
הסרט הוקרן גם בסינמטקים של חיפה וירושלים.
ב-2006 נכנס ל-HOT VOD וב-2009 נמכר לYes, שרכשה מספר סרטים לרגל מאה שנה לתל אביב ומאז הוא מוקרן ב-Yes.
"אלנבי רומאנס" השתתף בפסטיבל קולנוע ישראלי בברלין באוקטובר 2012.
אחותה הצעירה היא הנסיכה כריסטינה ואחיה הצעיר יותר הוא פליפה השישי, מלך ספרד.
הנסיכה אלנה השתתפה באירועים רשמיים רבים וקיימה מסעות לגרמניה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, ארגנטינה, יפן, פרו והפיליפינים, כשהיא מייצגת את המשפחה המלכותית.
הנסיכה אלנה נולדה בבית החולים גבירתנו לורטו במדריד.
היא הראשונה במשפחתו של המלך חואן קרלוס הראשון שנולדה בבית חולים.
היא בתם הבכורה של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד ושל רעייתו, סופיה, מלכת ספרד.
ב-1987 הכירה הנסיכה אלנה את בעלה לעתיד, חיימה דה מריצ'אלאר, בעת ששהתה בפריז במסגרת לימודי ספרות צרפתית.
השניים נישאו ב-18 במרץ 1995 בקתדרלת סביליה בסביליה.
עם נישואיה הוענק לה על ידי אביה התואר דוכסית לוגו לכל ימי חייה.
לאלנה ולחיימה נולדו שני ילדים:
פליפה דה מריצ'אלאר אי בורבון, נולד ב-17 ביולי 1998.
ויקטוריה דה מריצ'אלאר אי בורבון, נולדה ב-9 בספטמבר 2000.
ב-13 בנובמבר 2007 פורסם שאלנה ובן זוגה נפרדו.
בנובמבר 2009 פורסם בתקשורת הספרדית שהשניים מתעתדים להתגרש, לאחר ששמועות על כך נפוצו כבר שנה קודם לכן.
בסופו של אותו חודש נחתמו מסמכי הגרושים ובדצמבר אותה שנה הזוג התגרש.
לחיימה לא הותר יותר לשאת את תואר דוכס לוגו והוא לא נחשב יותר לחלק ממשפחת המלוכה הספרדית.
אלנה דלה דון היא כדורסלנית אמריקנית.
דלה דון מתנשאת לגובה 1.96 מטרים, נבחרה למקום השני בדראפט ליגת ה-WNBA על ידי שיקגו סקיי, וזכתה בתואר רוקי השנה ב-WNBA ב-2013 ובתואר MVP של העונה הסדירה ב-WNBA ב-2015 וב-2019. עם נבחרת ארצות הברית זכתה במדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובאליפות העולם ב-2018.
דלה דון נולדה בווילמינגטון שבדלאוור, בתם הצעירה מבין שלושה ילדים של ארני וג'והני.
בתיכון הצטיינה בכדורעף ובכדורסל ונבחרה למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
היא קיבלה מלגה ללימודים באוניברסיטת קונטיקט אך לאחר יומיים החליטה לעזוב את האוניברסיטה, לפרוש מכדורסל ולחזור לדלאוור מאחר שרצתה להיות קרובה למשפחה ובמיוחד לאחותה הגדולה שנולדה עיוורת, חרשת, לוקה בשיתוק מוחין ובאוטיזם.
היא החלה ללמוד באוניברסיטת דלאוור ושיחקה במשך שנה כדורעף בנבחרת האוניברסיטה.
ב-2009 חזרה לשחק כדורסל והצטרפה לנבחרת הכדורסל של המוסד.
בעונתה הראשונה רשמה ממוצע של 26.7 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
בעונה השנייה חלה ירידה ביכולתה לאחר שחלתה במחלת ליים, אף על פי כן שיחקה ב-22 משחקים ורשמה ממוצע של 25.3 נקודות למשחק.
בעונתה השלישית באוניברסיטה הייתה הקלעית המצטיינת ב-NCAA עם ממוצע של 28.1 נקודות למשחק וכן 10.3 ריבאונדים למשחק.
היא הובילה את דלאוור עד הסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות בכדורסל בו הודחה על ידי אוניברסיטת קנזס.
בעונתה האחרונה באוניברסיטה השיגה ממוצע של 26.0 נקודות ו-8.5 ריבאונדים למשחק, היא הובילה את הקבוצה לניצחון על נבחרת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות ובסיבוב השלישי הודחה דלאוור על ידי אוניברסיטת קנטקי למרות 33 נקודות של דלה דון.
בדראפט ה-WNBA נבחרה שנייה אחרי בריטני גריינר על ידי שיקגו סקיי.
היא הובילה את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף שסיימה במקום הראשון באזור המזרח במאזן של 24 ניצחונות ו-10 הפסדים.
דלה דון הובילה את כלל שחקניות הליגה בהצבעות למשחק האולסטאר, והייתה בכך לרוקי הראשונה שרשמה הישג זה, היא נבחרה ארבע פעמים לרוקי החודש בליגה ובתום העונה נבחרה לרוקי השנה ב-WNBA.
את העונה סיימה עם ממוצעים של 18.1 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
בעונתה השנייה הובילה את שיקגו סקיי עד למשחק הגמר בו הפסידה הקבוצה לפיניקס מרקורי.
בעונה זו רשמה דלה דון ממוצע של 17.9 נקודות ו-4.0 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2015 הייתה הקלעית המצטיינת בליגה עם ממוצע של 23.4 נקודות למשחק, בנוסף השיגה 8.4 ריבאונדים למשחק.
בתום העונה נבחרה ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA, אך הקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
בינואר 2017 עברה לשחק בוושינגטון מיסטיקס.
במשחק האולסטאר של עונת 2018 נבחרה יחד עם מאיה מור לקפטן אחת הקבוצות.
בעונת 2018 הגיעה עם וושינגטון עד לגמר הפלייאוף בו הפסידה הקבוצה 0–3 לסיאטל סטורם.
את עונת 2019 סיימה עם ממוצעים של 19.5 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק ונבחרה בפעם השנייה ל-MVP של העונה הסדירה ב-WNBA.
בפלייאוף סייעה לקבוצתה לזכות בפעם הראשונה בתולדותיה באליפות ה-WNBA לאחר ניצחון 3–2 בגמר על קונטיקט סאן.
ב-2024 הודיעה על פרישה ממשחק.
דלה דון הייתה חברה בסגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים שזכתה במדליית זהב באוניברסיאדת שנג'ן (2011), היא זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובאליפות העולם ב-2018.
בנובמבר 2017 התחתנה עם חברתה אמנדה קליפטון.
אלנה אקסלרוד (; נולדה ב-1932) היא משוררת ומתרגמת רוסיה.
אקסלרוד הייתה חברה באיגוד הסופרים של ברית המועצות (Союз писателей СССР / Union of Soviet Writers) החל משנת 1968.
אקסלרוד, ילידת מינסק, היא בתם של הצייר מאיר אקסלרוד ושל הסופרת רבקה רובין.
היא אחייניתו של המשורר היהודי שכתב ביידיש, זליג אקסלרוד.
היא סיימה את לימודיה בפקולטה לספרות של "מגפי" (МГПИ) בשנת 1954. בשנת 1955 החלה את עבודתה כמתרגמת וב-1961 החלה לכתוב ספרי ילדים.
היא הוציאה 8 ספרי שירה, ספרי ילדים, ספרי אלבומים על אביה וספרי זיכרונות (כמו "Двор на Баррикадной").
היא גם תרגמה שירה ופרוזה מיידיש, עברית, גרמנית, אנגלית, נורווגית, דנית, רומנית ושפות נוספות.
בברית המועצות, אסקסלוד התפרסמה בעיקר כמשוררת ילדים ומתרגמת, אך מדי פעם בפעם התקבלו גם בקשות לתרגומים של משוררים "למבוגרים".
החל מ-1991, היא מתגוררת במעלה אדומים שבישראל.
היא מפרסמת רבות גם בארצות הברית וברוסיה.
היא הייתה מועמדת לפרס של איגוד הסופרים דוברי הרוסית הישראלים בקטגוריית הספר הפואטי הטוב ביותר של שנת 1995 בשפה הרוסית.
כמו כן, היא גם הייתה חברה בארגון הסופרים הבינלאומי.
בשנת 2008, היא הוציאה במוסקבה ספר המכיל זיכרונות ומכתבים.
בנה של אלנה הוא הצייר מיכאיל יאכילביץ'(Яхилевич, Михаил Фритиофович).
אלנה מֵאָוולוֹר היא סדרת אנימציה אמריקאית המשודרת בערוץ דיסני החל מה-22 ביולי 2016, ובדיסני ג'וניור ישראל החל מה-23 בדצמבר 2016. הסדרה מהווה ספין אוף לסדרה הנסיכה סופיה הראשונה ומספרת על נערה בת 16 אשר צריכה לשלוט על ממלכתה.
אלנה היא נסיכת דיסני הראשונה ממוצא לטיני, זאת לאחר שהנסיכה סופיה מהסדרה האם הוצגה בשגגה ככזו שהיא ממוצא לטיני, דבר שעורר לא מעט ביקורת כלפי הערוץ והביא את מנהל הערוץ להתנצל.
העונה הראשונה הסתיימה ב-1 באוקטובר 2017 בארצות הברית וב-23 בפברואר 2018 בישראל.
ב-11 באוגוסט 2016 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
העונה החלה את שידוריה בארצות הברית ב-14 באוקטובר 2017 ובישראל ב-6 ביוני 2018.
ב-13 בפברואר 2017 הסדרה חודשה לעונה שלישית ואחרונה, ששודרה ב-7 באוקטובר 2019 ובישראל ב-16 בפברואר 2020.
אלנה היא נסיכה ממוצא לטיני בממלכת אוולור.
כשהייתה בת 16 (כפי שניתן לראות באלנה והסוד של אוולור) הייתה כלואה בתליון של אוולור, לאחר 41 שנים שוחררה על ידי הנסיכה סופיה הראשונה.
מאז אלנה עוברת הרפתקאות עם חבריה הטובים, במיוחד עם אחותה, ובמקביל צריכה ללמוד לשלוט על הממלכה.
דמותמדבב באנגליתמדבב בעבריתאלנהאיימי קאררומשי קלינשטייןאיזבלג'נה אורטגהאליענה מגוןמיקסכריס פרנלגלעד קלטרלונהיווט ניקול בראוןרונה בקרמןסקיילרקרלוס אלזרקוויערן מורפרנסיסקואמיליאנו דיאזאלי לולאילואיזהחוליה ורהרונה בקרמןאסטבןכריסטיאן לנזגדי לוינעמיג'יליאן רוז רידעינת אזולאימטאוג'וזף הרוסער בדישיגייב/ גבריאלג'ורג' דיאזתומר לוי גולן גרוס זוזוקית' פרגוסוןאורי זלצמןארמנדוג'ו נונזדן קיזלראשכרלה
באנגליתשם הסרט בעבריתשידור מקורי בארצות הבריתשידור מקורי בישראלElena and the Secret of Avalorאלנה והסוד של אוולור20 בנובמבר 20166 ביולי 2017
אלנה והסוד של אוולור הוא סרט טלוויזיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, המהווה קרוס-אובר לסדרות של דיסני ג'וניור וערוץ דיסני - "אלנה מאוולור", לה הוא מהווה פריקוול,ו"הנסיכה סופיה הראשונה".
הסרט שודר בארצות הברית בערוץ דיסני ב-20 בנובמבר 2016, ובישראל בדיסני ג'וניור ישראל ב-6 ביולי 2017.
הסרט זמין בשירות הסטרימינג "דיסני+" ואפשר למצוא אותו בסדרה "הנסיכה סופיה הראשונה" בעונה 3 פרקים 25-27.
ביום הולדתה ה-15 של אלנה, המכשפה שאריקי השתלטה על הממלכה והרגה את הוריה של אלנה.
אלנה נכלאה בתוך התליון של אוולור ואחותה איזבל וסביהן נקלעו בתוך ציור.
לאחר 41 שנים, התליון הגיע לנסיכה סופיה, אשר מגלה שאלנה כלואה בתוכו.
בעזרת אנשים רבים וקסם, היא עוברת הרפתקה שבסופה אלנה, איזבל וסביהן משתחררים.
סופיה - ילדת כפר שהפכה לנסיכה כאשר אימה התחתנה עם רולנד, ומאז היא מנסה להתנהג כמו נסיכה אמיתית.
אלנה - נסיכה בת 16 שהייתה קלועה בתליון של סופיה 41 שנה עד שסופיה שחררה אותה.
שאריקי - מכשפה מרשעת שהשתלטה על אוולור.
המלכה מירנדה - אימה של סופיה אשר התחתנה עם רולנד והפכה למלכת אינצ'נסיה.