tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2000, החברה המאוחדת רכשה את ג'יי פי מורגן ושות' ושלבה את שני השמות כדי ליצור מה שמכונה כיום ג'יי פי מורגן צ'ייס.
בסוף אוגוסט 2014 סוכנות הידיעות בלומברג פרסמה כי שרתי חברת הבנק ג'יי פי מורגן ושות' נפרצו.
בהמשך התברר כי במהלך הפריצה נגנבו פרטיהם של 80 מיליון לקוחות המחזיקים חשבון בבנק.
הנהלת הבנק האשימה את ממשלת רוסיה כאחראית לפריצה.
החברה שומרת על מטה הבנק ההיסטורי של בנק הכימיקלים של ניו יורק בשדרת פארק 270 בניו יורק וכן על היסטוריית מחיר המניה המקורית.
ג'וסף קארל רובנט ליקלידר , שנודע בשם "גיי סי אר" או "ליק", היה מדען מחשב אמריקאי הנחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר במדעי המחשב בפרט ובהיסטוריה של המחשוב בכלל.
ידוע בעיקר בכך שהיה בין הראשונים שחזה ופיתח את המחשוב האינטראקטיבי והיה הראשון שהגה את הרעיון של קישור בין מחשבים שונים.
הוא הקים ועמד בראש המשרד לטכניקות עיבוד נתונים (IPTO) של DARPA, ודרכו הקים קהילת חוקרים והזרים תקציבים למחקר שהוביל לפיתוח ממשק המשתמש הגרפי ו-ARPANET, רשת מיתוג המנות הראשונה, ממנה התפתחה רשת האינטרנט.
ליקליידר נולד ב-11 במרץ 1915 בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית.
הוא היה הילד היחיד של ג'וזף פארון ליקליידר, כומר בפטיסטי, ומרגרט רובנט ליקליידר.
הוא הראה כישרון מוקדם בהנדסה כאשר בנה דגמי מטוסים.
הוא המשיך עם התחביב שלו של שיפוץ מכוניות במשך כל חייו.
ליקליידר למד באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1937, מתמחה בפיזיקה, מתמטיקה ופסיכולוגיה, ותואר שני בפסיכולוגיה ב-1938. קיבל תואר דוקטור בפסיכואקוסטיקה מאוניברסיטת רוצ'סטר ב-1942, ועבד במעבדה לפסיכולוגיה של המוזיקה באוניברסיטת הרווארד מ-1943 עד 1950.
התחיל להתעניין בטכנולוגית מידע, ועבר להמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1950 בתור פרופסור עמית, שם שירת בוועדה שהקימה את מעבדת לינקולן (מעבדת לינקולן של MIT) והקימה תוכנית פסיכולוגיה לתלמידי הנדסה.
ב-1957 קיבל את פרס פרנקלין וי.
טיילור מהחברה של מהנדסים פסיכולוגים.
ב-1958 נבחר לנשיא ההתאחדות האקוסטית של אמריקה, וב-1960 קיבל את פרס חבר העמים לשירות מכובד.
ב-1957 מונה לסגן נשיא בבולט ברבנק וניומן, בע"מ, שם קנה את המחשב המיוצר הראשון PDP-1 וערך את ההדגמה הפומבית הראשונה של ריבוי משימות.
באוקטובר 1962, ליקליידר מונה לראש המשרד לטכניקות של עיבוד מידע (IPTO) בARPA, הסוכנות למחקר מתקדם של משרד ההגנה האמריקאי.
באפריל 1963 שלח תזכיר לעמיתיו שבו הוא ציין את האתגרים הראשוניים שהתגלו בניסיון להקים רשת מחשבים בעלי ריבוי משימות בעידן התוכנה הקיים.
לבסוף, היה זה חזונו שהוביל ל-ARPANET, ממנה התפתח האינטרנט של ימינו.
ב-1968 ליקליידר מונה למנהל של פרויקט מאק ב-MIT ופרופסור במחלקה להנדסת אלקטרוניקה.
פרויקט מאק (Multi Access Computer ) הפיק את המחשב הראשון בעל מערכת ריבוי משימות CTTS, ואחד מהראשונים בעל התקנה און ליין עם הפיתוח של מערכת Multics, עבודה שהתחילה כבר ב-1964. מולטיקס סיפקה את ההשראה לכמה אלמנטים ממערכת ההפעלה Unix שפותחה במעבדות בל על ידי קן תומפסון ודניס ריצ'י ב-1970.
ליקליידר פרש וקיבל פרופסור אמריטוס ב-1985. נפטר ב-1990 בארלינגטון שבמסצ'וסטס.
ג'יי סטיבן קורטני הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
מוכר בזכות תפקידיו בסרטי הקולנוע "מת לחיות ביום טוב", "מפוצלים" ובתור קפטן בומרנג בסרט גיבורי העל מבית DC קומיקס; "יחידת המתאבדים" והמשכו "יחידת המתאבדים 2".
קורטני נולד בסידני וגדל בפרבר צ'אריברוק שבמדינת ניו סאות' ויילס, מזרח אוסטרליה.
בנם של קארן, מורה וכריס קורטני, עובד חברת חשמל.
קורטני הוא בוגר "אקדמיית מערב אוסטרליה לאומנות בימתית" שבחסות "אוניברסיטת אדית קוון".
קורטני החל את דרכו כשחקן בטלוויזיה האוסטרלית והתגלה לראשונה בשנת 2010 בסדרת הדרמה "ספרטקוס".
בה שיחק בתפקיד העבד הרומאי וארו.
ב-2012 שיחק לראשונה בתפקיד קולנועי משני בהוליווד בהפקתו של טום קרוז "ג'ק ריצ'ר".
ב-2013 כבר לוהק קורטני לתפקיד הראשי של ג'ק מקליין בסרט הפעולה "מת לחיות ביום טוב", החמישי מסדרת "מת לחיות".
שיחק גם בסרטו הראשון של ראסל קרואו כבמאי "עקבות במים".
בשנת 2015 שיחק לצד ארנולד שוורצנגר בסרט הפעולה "שליחות קטלנית: ג'נסיס" בבימויו של אלן טיילור, ומהווה החמישי בסדרת "שליחות קטלנית".
בנוסף, שב לגלם את אריק בסרט ההמשך "מורדים".
בשנת 2016 גילם את קפטן בומרנג בסרט גיבורי העל "יחידת המתאבדים" שביים דייוויד אייר בהפקת האחים וורנר.
בשנת 2019 שיחק תפקיד קטן בסרט "אליטה: מלאך קרב" שביים רוברט רודריגז והפיק ג'יימס קמרון.
קורטני היה בזוגיות בעבר עם השחקנית התאילנדית-אוסטרלית, ג'מה פראניטה משנת 2006 עד 2013. ב-2015 היה במערכת יחסים מספר חודשים עם השחקנית האנגלייה, אמיליה קלארק, עמיתתו לסרט "שליחות קטלנית: ג'נסיס".
מאז 2016 הוא בזוגיות עם הדוגמנית האוסטרלית, מקי דנט.
+שנהסרטתפקידהערותת2009אריק2012ג'ק ריצ'ר צ'רלי2013מת לחיות ביום טובג'ון "ג'ק" מקליין ג'וניורעבירהג'ים מאליק2014אני, פרנקנשטייןגדעוןמפוצליםאריקלא נשברקאפעקבות במיםקולונל סיריל יו 2015מורדיםאריקשליחות קטלנית: ג'נסיסקייל ריסMan Downדווין רוברטס2016יחידת המתאבדיםקפטן בומרנגהנשיקה האחרונה של הקיסרקפטן סטפן ברנדט2019Storm Boyטוםאליטה: מלאך קרבג'שוגאןללא קרדיטסמפר פיי כריס2020Buffaloedוויז100% זאבפלאש-הארטדיבובגנב עם כבודהסוכן ג'ון ניוונס2021ג'ולטג'סטיןיחידת המתאבדיםקפטן בומרנג2022אתר שחורריימונד מילר2023Catching Dustקלייד2025חיות מסוכנותטאקר2026War Machineסרט של נטפליקסBeef
+שנהסדרהתפקידהערות2008מלאכים בלבןהארי2 פרקים2009-2008Packed to the Raftersדמיאן2 פרקים2010ספרטקוס: דם וחולוארו8 פרקים2017קיץ אמריקני חם ורטוב: כעבור עשר שניםגארת' מק'ארתור4 פרקים2020עקוריםקאם "קמרון" סנפורדמיני-סדרה2022רשימת החיסולסטיבן הום3 פרקים2023קליידוסקופבוב גודוויןסדרה של נטפליקס2025אדמה סוררתוירג'יל קאטר6 פרקים
ג'רמיה וילסון "ג'יי" ניקסון הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל ה־55 של מדינת מיזורי בין השנים 2009 ל־2017. ניקסון, חבר המפלגה הדמוקרטית, שימש קודם לכן כתובע הכללי ה־40 של מיזורי בשנים 1993–2009, וכחבר הסנאט המדינתי בין 1987 ל־1993.
ניקסון נולד וגדל בעיר דה סוטו ולאחר מכן למד באוניברסיטת מיזורי, שם השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה.
את דרכו הפוליטית החל בגיל 30, כאשר נבחר לסנאט של מדינת מיזורי כנציג מחוז ג'פרסון.
לאחר ניסיון כושל להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית, נבחר לתפקיד התובע הכללי של מיזורי ב־1992, ונבחר מחדש ב־1996. חרף כישלון נוסף בהתמודדות לסנאט האמריקאי, נבחר שוב לתובע הכללי ב־2000 וב־2004, וכיהן בסך הכול כיהן ארבע קדנציות – התקופה הארוכה ביותר שבה כיהן אדם כלשהו בתפקיד זה במדינה.
בבחירות 2008 נבחר ניקסון למושל מיזורי בניצחון סוחף על פני חבר הקונגרס הרפובליקני קני האלסהוף , וב־2012 נבחר לכהונה שנייה.
בשנת 2016 תם שירותו בתפקיד בעקבות הגבלת כהונה, והוחלף על ידי אריק גרייטנס הרפובליקני.
נכון לשנת 2025, ניקסון הוא הדמוקרטי האחרון שכיהן כמושל מיזורי.
לאחר פרישתו מהחיים הציבוריים הצטרף למשרד עורכי הדין "דוד בנט" (Dowd Bennett) בסנט לואיס.
ניקסון נולד וגדל בעיר דה סוטו שבמדינת מיזורי.
אמו, בטי ליאה ניקסון (לבית וילסון), הייתה מורה ויו"ר מועצת החינוך המקומית, ואביו, ג'רמיה "ג'רי" ניקסון, כיהן כראש העירייה.
אחד מאבות-אבותיו מצד אביו, אייברהם ג'ונאס , היה מהמתיישבים היהודים הראשונים במדינת אילינוי וחבר קרוב של נשיא ארצות הברית לשעבר אברהם לינקולן (אחת מהאימהות של סבתותיו מצד אביו הייתה יהודייה, אף שניקסון עצמו מזדהה כמתודיסט).
אביו של ניקסון היה נינו של צ'ארלס הנרי ג'ונאס, אחיו של הסנאטור הדמוקרטי בנג'מין ג'ונאס מלואיזיאנה, וכן נינו של ג'יימס אוסקר ניקסון, אחיו של חבר הקונגרס ג'ון ת.
אחד מאבות־אבותיו הנוספים מצד אביו, ג'ון אינסקיפ, כיהן כראש עיריית פילדלפיה בראשית המאה ה־19 (בשנים 1800–1801 ו־1805–1806).
ניקסון השלים בהצטיינות לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת מיזורי.
במהלך לימודיו עבד בעבודות בנייה שונות, ובהמשך השלים לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מיזורי.
בשנת 1986, לאחר תקופה של עיסוק בעריכת דין בעיר הולדתו, התמודד ניקסון על מושב בסנאט של מיזורי במחוז בחירה שחלש על מחוז ג'פרסון.
הוא זכה בניצחון מפתיע בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית מול שני פוליטיקאים ותיקים מהאזור, ובבחירות הכלליות הביס את יריבו הרפובליקני לארי קלהאן עם 64% מהקולות.
כשנפתח מושב חדש של האספה הכללית של מיזורי ב־7 בינואר 1987, היה ניקסון הסנאטור החדש היחיד.
תשעה ימים לאחר השבעתו לתפקיד הגיש את הצעת החוק הראשונה שלו – יוזמה שתאפשר לבתי ספר לרכוש אנטנות לוויין לשם שיפור שידורים חינוכיים.
מאוחר יותר באותה שנה זכה בפרס מטעם הוועידה המשפטית של מיזורי כהוקרה על פעילותו כ"מחוקק בולט".
באפריל 1987 הביע ניקסון עניין בהתמודדות לסנאט של ארצות הברית בבחירות 1988. אחדים מבכירי המפלגה הדמוקרטית במיזורי ראו בו מועמד ראוי, בעיקר לאור ההישג המרשים בבחירות לסנאט המדינתי, אך אחרים מתחו ביקורת על ניסיונו הפוליטי המועט.
ב־6 באוקטובר הכריז ניקסון רשמית על מועמדותו.
הוא זכה לתמיכת הוועדה הלאומית לשמירה על הביטוח הלאומי והבריאות (NCPSSM), תמיכה שעוררה ביקורת מצד מתנגדיו שטענו כי הארגון נוקט הפחדות ומפיץ דיסאינפורמציה – טענות שזכו לתהודה בעיתונות המקומית.
ניקסון הפסיד בבחירות הכלליות לסנאטור הרפובליקני המכהן ג'ון דנפורת' בפער גדול, כאשר במהלך מסע הבחירות הוציא דנפורת' פי חמישה יותר ממנו, בעיקר דרך ועדות פעולה פוליטיות.
בשנת 1989 יזם ניקסון הצעת חוק שהייתה מחייבת מעסיקים שבהם לפחות 25 עובדים לאפשר חופשת לידה לעובדות הרות.
הסנאט דחה את ההצעה ברוב של 17 מול 16. ניקסון הגיש את ההצעה מחדש ב־1990, ובפעם הזאת היא עברה בסנאט אך המושל ג'ון אשקרופט הטיל עליה וטו.
באותה שנה נבחר ניקסון מחדש לסנאט המדינתי לאחר שניצח את ריצ'רד פורד, רפובליקני מהעיירה סידר היל.
בספטמבר 1991 הכריז ניקסון על כוונתו להתמודד על תפקיד התובע הכללי של מדינת מיזור.
במהלך מערכת הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, יריבו מייק וולף – פרופסור למשפטים שתמודד מולו על המועמדות – האשים את ניקסון כי ניצל את קשריו הפוליטיים על מנת להביא לסגירת תלונה על הונאת צרכנים בשנת 1988 בידי התובע הכללי ויליאם ל.
ניקסון הכחיש את הטענה, וטען כי וולף "נשמע כמו מועמד נואש".
בסופו של דבר זכה ניקסון במועמדות הדמוקרטית וניצח בבחירות הכלליות את דייוויד סטילמן, מועמד המפלגה הרפובליקנית.
בתפקידו כתובע הכללי ייסד ניקסון את המחלקה להגנת הסביבה, שתפקידה לאכוף את חוקי הסביבה של מיזורי.
עורכי הדין במחלקה זו נקטו פעולות משפטיות נגד זיהום אוויר, מים, וקרקע, ופעלו לשמירה על אינטרסים חקלאיים של המדינה.
תביעות שהגישה המחלקה הובילו לניקוי אתרים מזוהמים ולפיצויים בסך מיליוני דולרים שהועברו למדינה.
על פעילותו הנמרצת זכה ניקסון להכרה לאומית: כתב העת "Barrister" כלל אותו ברשימת 20 עורכי הדין הצעירים הבולטים בארצות הברית, וארגון ה־"Jaycees" במיזורי בחר בו כאחד מעשרת הצעירים הבולטים במדינה.
עוד לפני שמונה לתובע הכללי, זכה להוקרה על פעילותו הסביבתית מטעם פדרציית השימור של מיזורי.
בשנת 1998 ניסה ניקסון להתמודד בשנית לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בבחירות הכלליות לסנאטור הרפובליקני המכהן קיט בונד.
במהלך כהונתו ניהל את מעורבותה של מיזורי בהסדרים המשפטיים ששמו קץ לחובת הדֶסֶגְרֶגַצְיָה בהסעות הציבוריות לבתי הספר של סנט לואיס וקנזס סיטי.
ניקסון התנגד לתוכניות האינטגרציה הגזעית במדינה בטענה שהן מעמיסות על תקציב המדינה.
מדיניותו זו הייתה לצנינים בעיני מנהיגים אפרו-אמריקאים, שמיאנו לתמוך מעתה ואילך.
לפי סקרי דעת קהל, בונד זכה בתמיכתם של כשליש מהבוחרים האפרו-אמריקאים בבחירות 1998 לסנאט האמריקאי.
בשנת הבחירות של 2000, פנה ניקסון לבית המשפט בבקשה למנוע מאדוארד ג'וזף מיינלי השלישי, המתמודד על תפקיד השריף במחוז ג'פרסון, להופיע בפתקי ההצבעה כמועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית.
הוא טען כי הרשעתו של מיינלי בשנת 1980 בתקיפה עם כוונה להרוג מונעת ממנו להתמודד למשרה ציבורית לפי חוקי המדינה.
ויליאמס, שגם היה השופט שדן בתיקו של מיינלי, קיבל את טענת ניקסון והורה על הסרת שמו מהקלפיות.
באותה שנה טען ניקסון בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בעד השבת המגבלות על תרומות הבחירות במיזורי במסגרת התיק "ניקסון נגד שרינק", ולבסוף פסק ההרכב לטובתו.
בשנת 2003 הגיש ניקסון תביעות ייצוגיות נגד שתי חברות מחוץ למדינה – "EchoStar" ו־"Xentel" – בטענה שערכו שיחות טלמרקטינג לאזרחים במיזורי בניגוד לחוק "רשימת לא להתקשר" של המדינה.
שנה לאחר מכן, חייב בית משפט את Xentel לשלם 75 אלף דולר לקופת המדינה.
אף על פי שהחברה העבירה את הסכום, היא המשיכה להתקשר לתושבים, וב־2008 נאלצה להסדיר את התביעה ולשלם 80 אלף דולר נוספים.
ב־20 בפברואר 2009 פרסם מרכז המודיעין של מיזורי (MIAC) דו"ח בשם "תנועת המיליציה המודרנית", שנועד ליידע את משטרת המדינה על קבוצות שעשויות להיות מקושרות למיליציות מקומיות.
לפי הדו"ח, הקבוצות כללו נוצרים לבנים, תומכי מועמדים נשיאותיים ממפלגות שלישיות כגון רון פול, בוב בר וצ'אק בולדווין , וכן קבוצות המתנגדות בין היתר להגירה בלתי חוקית לארצות הברית ולפדרל ריזרב.
לאחר מכתב משותף שפרסמו פול, בר ובולדווין ובו גינו את הדו"ח, פרסמו ניקסון והמרכז התנצלות, והצהירו שהדו"ח יוסר מאתרי המדינה הרשמיים.
בנובמבר 2005 הגיש ניקסון מסמכים לוועדת האתיקה של מיזורי והכריז על כוונתו להתמודד על תפקיד מושל מיזורי.
בסקר של מכון "Research 2000" שנערך בינואר 2006, הוביל ניקסון בתמיכת דעת הקהל על פני המושל הרפובליקני המכהן מאט בלאנט בפער של שמונה אחוזים.
בלאנט הודיע ב־22 בינואר 2008 כי לא יתמודד על כהונה שנייה.
עד למועד הסופי להגשת מועמדות, ב־25 במרץ 2008, נרשמו שלושה מועמדים דמוקרטים וחמישה רפובליקנים.
ניקסון זכה במועמדות הדמוקרטית ב־5 באוגוסט, באותו היום בו נבחר קני האלסהוף למועמד המפלגה הרפובליקנית.
סקרים שפורסמו טרם הבחירות הראו שניקסון מוביל בעקביות על האלסהוף, ויומיים לפני הבחירות עמד הפער ביניהם על 20%.
בבחירות שהתקיימו ב־4 בנובמבר גבר ניקסון על האלסהוף בפער של 19%.
הבחירות נערכו במקביל אל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 – בהן ניצח ניקסון בפער ניכר, אך מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ברק אובמה, הפסיד במיזורי ליריבו רפובליקני ג'ון מקיין.
ניקסון הושבע לתפקידו ב־12 בינואר 2009, בטקס שנערך בהובלת נשיאת בית המשפט העליון של מיזורי לורה דנוויר סטית'.
ניקסון נכנס לתפקידו בעיצומו של המשבר הכלכלי העולמי, ולשם התמודדות עמו התמקד ביצירת מקומות עבודה, בהשקעה בחינוך ובחיזוק כלכלת מיזורי תוך שמירה על איזון בתקציב המדינה.
בינואר 2009 הציע לשמור על רמת המימון הקיימת לאוניברסיטאות הציבוריות, בתמורה לכך שאלה לא יעלו את שכר הלימוד – הצעה שזכתה לרוב לתגובות חיוביות.
בנוסף, ניקסון נשא ונתן על הקפאת שכר הלימוד לארבעה מחזורים שונים עבור סטודנטים במוסדות ההשכלה הגבוהה הציבוריים במדינה.
ביולי 2009 נסע ניקסון לעיראק בעקבות הזמנה ממחלקת ההגנה של ארצות הברית, כדי לפגוש חיילים אמריקאים.
מטעמי ביטחון לא נמסר באיזו בסיס צבאי שהה, פרט לכך שביקר בכוויית.
באותו חודש נסע גם לגרמניה, ושב למיזורי ב־22 ביולי.
עם כניסתו לתפקיד החל ניקסון בקיצוצים תקציביים באופן כמעט מידי, ובמהלך כהונתו ביצע קיצוצים חוזרים ונשנים בתקציבים שאישרה האספה הכללית של מיזורי.
בשנת 2010 כינתה אותו סוכנות הידיעות AP "קוצץ התקציבים הראשי" של מיזורי, על מאמציו לצמצם את ההוצאות ולהתאים את גודל הממשל לצורכי המדינה.
חלק מהגבלות התקציב שהטיל עוררו ביקורת ציבורית: ב־2011 הגיש מבקר המדינה טום שווייץ' תובענה ייצוגית נגד ממשל ניקסון בטענה שלמושל אין סמכות חוקתית להגביל את ההוצאה התקציבית.
בית המשפט העליון של מיזורי דחה את התביעה ב־2013, אך בשנה העוקבת העבירה האספה הכללית של מיזורי תיקון עשירי לחוקת המדינה, שאושר במשאל עם, ושהעניק למחוקקים סמכות לבטל הגבלות תקציביות של המושל.
ניקסון זכה לשבחים על טיפולו באסון הטורנדו בעוצמה EF-5 שפקד את העיר ג'ופלין ב־22 במאי 2011. הוא הורה למשמר הלאומי של מיזורי לטפל באסון הטבע.
באותה שנה זכה לתואר "מפקד העל של אסונות הטבע" מסוכנות הידיעות "AP".
מתוך שאיפה להחיות את תעשיית הרכב של מיזורי, ייסד ניקסון צוות משימה ייעודי ויזם כינוס מיוחד של האספה הכללית ב־2011 כדי לאשר את "חוק משרות הייצור של מיזורי".
ב־21 באוקטובר 2011 הודיעה חברת פורד כי תשקיע 1.1 מיליארד דולר אמריקאי במפעל ההרכבה שלה בקנזס סיטי, ותוסיף 1,600 משרות חדשות במקום.
ב־4 בנובמבר אותה שנה הודיעה ג'נרל מוטורס על השקעה בת 380 מיליון דולר במפעל שלה בפרוור ונצוויל (Wentzville) הסמוך לסנט לואיס.
בנובמבר 2012 נבחר ניקסון לכהונתו השנייה כמושל, אחרי שהתמודד על בסיס מצע של אחריות תקציבית ושיתוף פעולה בין-מפלגתי.
יריבו הרפובליקני היה דייב ספנס, עליו גבר עם 54.77% מקולות הבוחרים.
כהונתו השנייה החלה ב־14 בינואר 2013. בנאום ההשבעה שלו הזכיר את עברה של מיזורי כמדינת קונפדרציה בעת מלחמת האזרחים האמריקנית, וקרא לרפובליקנים ולדמוקרטים במדינה להתאחד למען "הטוב המשותף".
בשנת 2013 חבר לתשעה ראשי ערים ביוזמה להכריז על 15 ביולי כ"יום התרומות במדיה החברתית" ("Social Media Giving Day"), במטרה לעודד אזרחים לתרום לעמותות דרך פלטפורמות דיגיטליות.
כהונתו השנייה של ניקסון לוותה במשבר קשה בעקבות הריגתו של מייקל בראון, צעיר בן 18 שנורה למוות ב־9 באוגוסט 2014 על ידי דארן וילסון, שוטר ממשטרת פרגוסון.
מותו של בראון עורר גל הפגנות ומהומות בעיר.
ב־17 בנובמבר הכריז ניקסון על מצב חירום והורה על גיוס המשמר הלאומי כדי להשיב את הסדר לרחובות מיזורי.
אף על פי כן, האלימות נמשכה לאחר שחבר מושבעים גדול החליט שלא להעמיד את וילסון לדין.
ב־27 בנובמבר דווח כי ניקסון דחה קריאות להקמת חבר מושבעים חדש שידון בהגשת כתב אישום נגד וילסון בגין הריגת בראון.
שיעורי התמיכה בניקסון, שעמדו באופן קבוע על כ־50%, צנחו במהלך המשבר, ועד דצמבר נרשמה ירידה חדה לשיעור תמיכה של 28% בלבד.
לאחר מותו של מבקר המדינה טום שווייץ', מינה ניקסון בשנת 2015 את גזברית מחוז בון, ניקול גאלוויי, לתפקיד מבקרת המדינה.
גאלוויי נבחרה מאוחר יותר לכהונה מלאה בבחירות 2018.
ב־2 באוגוסט 2016 עורר סערה מייקל בארט, ראש הסנגוריה הציבורית של מיזורי, כאשר מינה את ניקסון עצמו לשמש כסנגור ציבורי בתיק תקיפה פלילית.
דוברו של ניקסון, סקוט הולסטה, הטיל ספק בסמכותו של בארט לבצע מינוי כזה.
המינוי יוצא הדופן הגיע בעקבות תביעה משפטית שהגיש בארט ביולי אותה שנה, ובה ערער על חוקתיות קיצוצי התקציב למערכת הסנגוריה הציבורית.
במכתב פתוח לניקסון, הסתמך בארט על סעיף 600.042.5(1) לספר החוקים של מיזורי, וכן על התיקון השישי והרביעי לחוקת ארצות הברית.
הוא האשים את ניקסון ביצירת המשבר במערכת הסנגוריה הציבורית, וציין שהוא "עורך הדין היחיד במדינה שלא רק יצר את הבעיה, אלא גם מצוי בעמדה ייחודית לטפל בה".
לדבריו, מימון השירותים הציבוריים לסיוע משפטי עלה מאז 2009 בשיעור של בין חמישה לשישה אחוזים, בעוד ההוצאות גדלו באותה תקופה ב־18%.
עומס העבודה על הסנגוריה הציבורית גדל ביותר מ־12% במהלך 2016. דו"ח מ־2008 של האגודה הלאומית לסיוע משפטי וסנגוריה ציבורית קבע כי מיזורי מדורגת במקום ה־49 מבין מדינות ארצות הברית בהוצאה לנפש על סיוע משפטי.
ב־9 בינואר 2017 תמה כהונתו של ניקסון כמושל מיזורי, והחליף אותו אריק גרייטנס הרפובליקני.
הוא היה מושל מיזורי הראשון זה למעלה משני עשורים שהשלים שתי כהונות מלאות, מאז שסיים ג'ון אשקרופט את כהונתו השנייה בשנת 1993. לאחר עזיבתו את התפקיד נפתח פארק מדינתי על שמו במזחר מיזורי בשם "פארק ג'יי ניקסון".
באפריל 2019 שימש ניקסון כעמית אורח במסגרת תוכנית "Menschel Senior Leadership Fellowship" בבית הספר לבריאות הציבור ע"ש צ'אן באוניברסיטת הרווארד.
ניקסון גם ייצג את המטיף הטלוויזיוני ג'ים בקר בתביעה שהגיש נגדו התובע הכללי של מיזורי, אריק שמיט, בגין מכירת תרופות שקריות לכאורה למחלת נגיף קורונה 2019.
בשנת 2022 נחשב ניקסון למועמד פוטנציאלי בבחירות לסנאט של ארצות הברית, תוך תמיכה מצד בכירים במפלגה הדמוקרטית הלאומית ובהם צ'אק שומר.
ביולי 2023 נשכר ניקסון על ידי הארגון "No Labels" כדי לפעול למען הנגשת קלפיות בכל 50 מדינות ארצות הברית.
קורי ג'יי קראודר הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בקבוצת במילווקי באקס מליגת ה-NBA.
קראודר נולד וגדל בווילה ריקה שבג'ורג'יה, אחד משמונה ילדים של הלן תומפסון וקורי קראודר.
אביו היה כדורסלן ששיחק ב-NBA ובקבוצות שונות באירופה בהן הפועל חולון מישראל.
בתיכון הצטיין קראודר בכדורסל ובפוטבול.
הוא שיחק כדורסל במשך שנה בקולג' הקהילתי דרום ג'ורג'יה טק, ולאחר מכן עבר לשחק בהווארד קולג', קולג' קהילתי בטקסס.
הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NJCAA, התאחדות הקולג'ים הקהילתיים בארצות הברית ונבחר לשחקן השנה ב-NJCAA.
ב-2010 עבר לשחק באוניברסיטת מרקט, בעונתו הראשונה השיג ממוצע של 11.8 נקודות ו-6.8 ריבאונדים בממוצע למשחק וסייע לקבוצה להגיע עד שלב שמינית הגמר בטורניר אליפות המכללות בכדורסל.
בעונתו השנייה קלע בממוצע 17.5 נקודות ולקח 8.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
מרקט הגיעה שוב עד שלב שמינית הגמר בטורניר אליפות המכללות.
קראודר נבחר בתום העונה לשחקן השנה בליגת הביג איסט ולחמישייה השנייה ב-NCAA.
בדראפט ה-NBA של 2012 נבחר קראודר בסיבוב השני, במקום ה-34 בסך הכל, על ידי קליבלנד קאבלירס.
בליל הדראפט הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס.
בעונתו הראשונה ב-NBA שותף ב-78 משחקים מהם פתח ב-16, הוא שיחק במשך 17.3 דקות בממוצע למשחק ורשם ממוצע של 5 נקודות ו-2.4 ריבאונדים.
בעונתו השנייה השיג ממוצעים דומים.
בונת 2014/2015 ירד משך זמן המשחק שלו בדאלאס ל-10.6 דקות בממוצע בלבד.
בדצמבר 2014 הועבר קראודר בטרייד לבוסטון סלטיקס יחד עם ג'מיר נלסון, ברנדן רייט, בחירת סיבוב ראשון ובחירת סיבוב שני בדראפט בתמורה לראז'ון רונדו ודווייט פאוול.
בסלטיקס תפס חלק משמעותי יותר ברוטציה, הוא רשם 24.2 דקות ו-9.5 נקודות בממוצע למשחק ביתר משחקי העונה הסדירה.
בפלייאוף השיג ממוצע של 10.8 נקודות ו-5 ריבאונדים במהלך הסדרה מול קליבלנד קאבלירס בה הפסידה בוסטון 0–4. בעונת 2015/2016 הפך לשחקן חמישייה קבוע בקבוצה.
ב-23 באוגוסט 2017 עבר בטרייד ביחד עם אייזיאה תומאס ואנטה ז'יז'יץ' לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לקיירי אירווינג.
בפלייאוף 2018 הגיע עם קליבלנד למעמד גמר ה-NBA, אך קבוצתו הפסידה לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4.
בפברואר 2018 הועבר ליוטה ג'אז, כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם סקרמנטו קינגס.
ב-6 ביולי 2019 הועבר לממפיס גריזליס, יחד עם קייל קורבר, גרייסון אלן ודריוס בייזלי, בתמורה למייק קונלי.
בפברואר 2020 הועבר יחד עם אנדרה איגודלה וסולומון היל למיאמי היט, במסגרת טרייד משולש עם מינסוטה טימברוולבס.
בפלייאוף העפיל עם מיאמי למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. קראודר פתח בכל 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ורשם ממוצעים של 12.0 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בפיניקס סאנס שאיתם הגיע לגמר ה-NBA מול מילווקי באקס.
ב-9 בפברואר 2023, באמצע עונת , הועבר קראודר לברוקלין נטס כחלק מעסקה שהעבירה את קווין דוראנט לפיניקס.
מאוחר יותר באותו היום הוא הועבר למילווקי באקס תמורת חמש בחירות סיבוב שני.
ג'יי סילבריה הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
סילבריה סיים ב-1985 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס באריזונה והוכשר כטייס קרב.
שירת כמדריך טיסה של מטוסי T-37. עבר הכשרה בטייס F-15E ושירת כמדריך טיסה בטייסת 334. בשנים 1995–1995 הוצב באנגליה כטייס F-15E בכנף 48. בתפקידו הבא שירת כעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.
לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר חזר לאנגליה ושירת בטייסת הקרב 492 ובכנף 48.
ביוני 2005 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד מרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס רמשטיין שבגרמניה.
בינואר 2006 מונה לסגן מפקד כנף 48. ביולי 2007 מונה לעוזר מפקד פיקוד אירופה.
באוגוסט 2008 מונה למפקד כנף 48.
ביולי 2010 מונה למפקח הכללי של חיל האוויר וקודם לדרגת בריגדיר גנרל.
באפריל 2013 מונה לסגן מפקד חיל האוויר ה-14 הפועל במסגרת פיקוד החלל של חיל האוויר.
בפברואר 2014 מונה למפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר ובתפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
באפריל 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר של פיקוד המרכז.
באוגוסט 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
הוא פרש מהשירות בספטמבר 2020.
במהלך שירותו צבר סילבריה למעלה מ-3,900 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל, F-15E, F-35 לייטנינג II ומסוקי סיקורסקי HH-60.
סילבריה בעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת סירקיוז, בוגר המכללה הלאומית למלחמה של חיל האוויר, בוגר קורס בכירים באוניברסיטת הרווארד וקורס נשיאי מוסדות חינוך בהרווארד.
ניוטון סמול (נולדה ב-1975) היא שותפה-מייסדת ומנכ"לית ארגון MemoryWell ועיתונאית בשירות טיים מגזין ובלומברג.
היא מחברת הספר Broad Influence: How Women Are Changing the Way America Works, וכן של לפחות חצי תריסר סיפורי שער של טיים, כמו גם מאמרים רבים על פוליטיקה אמריקאית, מדיניות חוץ, מגמות לאומיות, ונושאים אחרים.
ג'יי ניוטון-סמול היא בת יחידה להוריה סו ס.
(טאנג) ניוטון-סמול, עורכת דין בינלאומית אשר נולדה בהונג קונג (שמה המקורי הוא סוק צ'ון, אשר פירושו "פרח האביב"), וגראהם "גריי" ניוטון-סמול, כלכלן אוסטרלי אשר סבלו ממחלת אלצהיימר גרמה לניוטון-סמול, מאוחר יותר, לייסד את ארגון MemoryWell.
שני הוריה היו דיפלומטים בשירות האו"ם, וכך גדלה ניוטון-סמול במספר מדינות ברחבי העולם, ולמדה לדבר מספר שפות, ביניהן אנגלית, צרפתית וספרדית.
הוריה נפגשו בזמביה במסגרת עבודתם, והיו נשואים יותר מ-40 שנים.
הם פרשו לגמלאות בנייפלס, שבפלורידה.
אמה, סו, הייתה גייסת כספים רפובליקנית נלהבת אשר אהדה את ג'ורג' ו.
ניוטון-סמול סיימה תואר ראשון באוניברסיטת טאפטס אשר במסצ'וסטס, ואת התואר השני בעיתונאות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בעבודתה כעיתונאית, ניוטון-סמול עבדה בין היתר בסוכנות הידיעות הצרפתית (2003-2003), ובתור כתבת חדשות בבלומברג, היא סקרה את הבית הלבן ופוליטיקה אמריקאית.
אחר כך היא התחילה לעבוד בטיים מגזין, שם התחילה בתור מסקרת הקונגרס, ומאוחר יותר הרחיבה פעילותה לסיקור יותר רחב של פוליטיקה בינלאומית, כולל כיסוי של המזרח התיכון, רעידת האדמה בהאיטי, ופיגועי נובמבר 2015 בפריז.
היא כתבה כתבות שער למגזין, וראיינה ראשי מדינות, כולל את ברק אובמה וג'ורג' ווקר בוש במהלך נשיאותו, ומגוון רב של דיפלומטים זרים, סנטורים, מושלים, ונבחרי ציבור אחרים.
אביה של ניוטון-סמול נפטר כשהוא סובל ממחלת אלצהיימר.
לאחר מספר שנים, ב-2016, היא יסדה יחד עם דנבר ניקס וסטיב גטינגר את MemoryWell—רשת מקצועית של עיתונאים אשר כותבים ומספרים את סיפורי חייהם של הסובלים מאלצהיימר וסוגים אחרים של דמנציה, תומכים באלו שמטפלים בהם, ומשמרים את זכרונות חייהם כאשר הם עצמם לא יכולים יותר לשמרם.
השלושה הכירו כחברים בצוות הכותבים של טיים מגזין ובוגרים של בית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה.
בפברואר 2017, ניוטון-סמול התחילה שהייה של 6 חודשים כחברה-מלגאית ב"בית הלציון", מדגרה לסטארטאפים בג'ורג'טאון אשר בוושינגטון די סי, שמטרתה לסייע ליזמים לפתח אסטרטגיות עסקיות.
ג'רמיין לאמאר קול , המוכר בשם הבמה שלו ג'יי קול, הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
קול גדל בפאייטוויל שבקרוליינה הצפונית, והתפרסם לראשונה עם מיקסטייפ הבכורה שלו, The Come Up, שיצא בתחילת 2007.
קול לימד את עצמו לנגן בפסנתר, ופועל גם כמפיק.
קול הפיק סינגלים עבור אמנים כמו קנדריק לאמאר וג'נט ג'קסון, וגם את רוב השירים באלבומים של עצמו.
לאחר שקיבל השראה מאמנים כמו קניבס , נאז, טופאק ואמינם, קול ודודו עבדו על פיתוח הבנתם הבסיסית בחריזה ומשחקי מילים.
כמו כן, הם למדו איך לספר סיפורים בעזרת שירם.
עד גיל 14, לקול היו מחברות שונות מלאות רעיונות לשירים, עם זאת, לא היה מסוגל לייצר ביטים יותר מאשר סמפולים.
מאוחר יותר, אימו של קול רכשה עבורו את מערכת התופים Ronald TR-808 על מנת לקדם את הבנתו של קול בהפקה מוזיקלית.
במהלך 3 השנים הבאות, החל קול לכתוב שירים בפורומים שונים באינטרנט תחת הכינוי "בלאזה", מאוחר יותר שינה את כינויו ל"טרפיסט".
מאוחר יותר, קול החל לייצר תקליטור שלם של אינסטרומנטליים, ונסע ל-Roc The Mic Studio, בתקווה לנגן לג'יי זי, בזמן שהוא היה בהקלטות עבור האלבום העשירי שלו, American Gangster.
קול חיכה יותר משלוש שעות, לפני שפוטר על ידי ג'יי זי.
מאוחר יותר, השתמש קול בתקליטור עבור מיקסטייפ הבכורה שלו, The Come Up.
ב־15 ביוני 2009 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, The Warm Up.
באותה השנה, השתתף קול באלבומו של ג'יי זי The Blueprint 3, בשיר "A Star Is Born".
ב-15 ביוני 2010, כדי לחגוג את יום השנה של המיקסטייפ The Warm Up קול הוציא פריסטייל בשם "The Last Stretch".
ב-21 ביוני של אותה שנה, קול פרסם את הווידאו קליפ לסינגל הראשון שלו "Who Dat" בתוכנית של BET, 106 & Park.
באוגוסט 2010 זכה בפרס אמן השנה של UMA הודות למיקסטייפ The Come Up וחתם בחברת התקליטים של הראפר ג'יי זי, רוק ניישן.
ב-12 בנובמבר 2010, יצא המיקסטייפ השלישי של קול, Friday Night Lights.
המיקסטייפ כלל הופעות אורח של דרייק, אומן ועוד, את רוב השירים מתוך המיקסטייפ הפיק קול בעצמו.
האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון בבילבורד 200, ובמהרה מכר כמיליון עותקים והוכרז כאלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב־7 בפברואר 2012 יצא הסינגל השלישי והאחרון מאלבום הבכורה, "Nobody's Perfect", בשיתוף הראפרית האמריקאית מיסי אליוט, הסינגל מסמן את חזרתו של קול למוזיקה.
נכון לדצמבר 2016 הסינגל מכר 855,000 עותקים בארצות הברית.
שני האלבומים, Born Sinner שיצא ב-2013 ו־2014 Forest Hills Drive שיצא ב־2014 קיבלו שבחים רבים מהמבקרים.
שניהם מכרו כמיליון עותקים, והוכרזו כאלבומי פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום 2014 Forest Hills Drive היה מועמד לפרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
בדצמבר 2016 הוציא את אלבומו הרביעי .
האלבום כלל את הסינגלים "Deja Vu" ו"Neighbors", שזכו בתואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון בבילבורד 200 והוכרז כ-"אלבום פלטינה" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
באפריל 2018 הוציא את אלבומו החמישי KOD, כמו האלבום הקודם, הגיע האלבום למקום הראשון בבילבורד 200 והוכרז כאלבום פלטינה.
הסינגל "ATM" מתוך האלבום היה ללהיט, והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.
בשנת 2019 הוציא את השיר "Middle Child", שהפך ללהיט, תוך שזכה בפרס שיר ההיפ הופ של השנה של BET, זכה בתואר פלטינה משולשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי והועמד לפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר.
באותה השנה, יצא אלבום האוסף של חברת התקליטים של קול דרימוויל רקורדס, Revenge of the Dreamers III, בו נכלל השיר.
באותה השנה, הכריז קול על צאת אלבומו השישי, The Fall Off במהלך שנת 2020. עוד באותה השנה, הוציא את השיר "Snow on tha Bluff", העוסק במחאות ג'ורג' פלויד.
ביולי של אותה השנה, הוציא את המיני-אלבום Lewis Street, הכולל בתוכו את שני הסינגלים "The Climb Back" ו-"Lion King on Ice", על מנת לקדם את אלבומו העתידי.
בשנת 2021 הכריז על צאת אלבומו השישי, The Off-Season, מוכו יצא הסינגל "Interlude".
האלבום יצא לאור ב-14 במאי.
בסמוך לצאת האלבום, הכריז על חתימתו בליגת הכדורסל האפריקאית .
משחק הבכורה שלו התקיים ב-16 במאי.
באוקטובר 2023 השתתף באלבומו של דרייק, For All the Dogs, בשיר "First Person Shooter", שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והיה לשירו הראשון של קול שהגיע להישג זה.
באפריל 2024, הוציא בהפתעה את הפרויקט Might Delete Later.
בינואר 2016 ריאיין את קול הבמאי ראיין קוגלר, בראיון, חשף שהוא נשוי.
אשתו, מליסה הולהט, למדה באוניברסיטת סנט ג'ון עם קול, ובנוסף היא המנכ"לית של הלייבל שייסד קול, דרימוויל רקורדס.
כמו כן, במאי 2018, בריאיון עם שדרנית הרדיו אנג'י מרטינז, קול אמר כי לו ולאשתו יש בן יחד.
בשנת 2019, הוא דיבר בפומבי על בנו.
קול הוא אזרח כפול של גרמניה וארצות הברית.
ג'ייד דייכס וויקס (נולדה ב־15 בדצמבר 1989) היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע ישראלית.
דייכס וויקס נולדה באנגליה לאב בריטי ולאם ישראלית ועלתה לארץ בגיל 3. תחילה גדלה עם אמה בתל אביב, ובהמשך עברה לגור בקיבוץ סער, שם גדלה עם סבה וסבתה, שהיו ממקימיו.
למדה במגמת תיאטרון בתיכון מנור-כברי בכברי.
בצבא שירתה בנח"ל בגדוד לוחמים בתור פקידה פלוגתית.
לאחר שחרורה מהצבא למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בתל אביב, והיא בוגרת מחזור 2016 של בית הספר.
באותה השנה השתתפה בסרט הסטודנטים "כחול בירוק" שזכה בציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד איימי לנדאו בסדרת הדרמה "המדרשה" ששודרה ברשת 13. שנה אחר כך, שודרה ב-HOT הסדרה "שלטון הצללים", בה גילמה את זיוי, עוזרת פרלמנטרית של ח"כית מהמגזר הדתי-לאומי.
בשנת 2020 שיחקה את סמדר בסדרה הטלוויזיה של HOT, "קיבוצניקים".
בשנת 2021 התחילה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים".
ב-2023 שיחקה בתפקיד ראשי בסרטה של מיכל בת אדם, "הילה".
דייכס וויקס מתגוררת בתל אביב.
שנהסדרה/מופעתפקידהערות2016מפלצות קטנותדנהשחקנית אורחת2017מתים לרגעגלישבאבניקיםדניאלשחקנית משנית2017–2018המדרשהאיימי לנדאושחקנית ראשית; עונה 22018האוצר שלנותהילה ברנעשחקנית אורחתשלטון הצלליםזיוי צדוקשחקנית ראשית2019מתיר עגונותמלישחקנית משנית2020קיבוצניקיםסמדר בלוךשחקנית ראשית2021מצולמיםשירי באבישחקנית משנית
שנהסרטבמאיתפקידהערות2016כחול בירוקלי היימן פרוזנסקימיקהסרט סטודנטים קצר2024הילהמיכל בת-אדםהילהשחקנית ראשית
הופיעה בהצגות "אגדות מיערות וינה" ו"הורים איומים" בתיאטרון באר שבע.
ג'יי רודרמן הוא פילנתרופ ופעיל חברתי אמריקאי, המכהן כנשיא קרן משפחת רודרמן, הפועלת לשילוב אנשים עם מוגבלויות בכל תחומי החיים והחברה ולחיזוק הקשר בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית.
לקרן משרדים בבוסטון, ניו יורק ורחובות.
נבחר על ידי הג'רוזלם פוסט לאחד מ-50 היהודים המשפיעים של השנה לשנת 2016 ולשנת 2022. בשנת 2019 זכה בפרס מטעם הארכיון היהודי בארצות הברית על פועלו לחיזוק הקשר של ישראל עם הקהילה היהודית בארצות הברית.
ג'יי רודרמן נולד ב-16 במרץ 1966 למשפחה יהודית בבוסטון.
הוא הבכור מבין שלושת ילדיהם של מרשה ומורטון רודרמן.
אביו היה מהמקימים של חברת מדיטק (Meditech) המספקת שירותי ניהול ידע עבור חברות בתחום הרפואי.
הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת ברנדייס ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בוסטון.
לאחר סיום בית הספר למשפטים הוא עבד כעוזר לתובע המחוזי בסיילם, מסצ'וסטס.
בסתיו 2001 מונה לסמנכ"ל של הוועד האמריקאי-ישראלי לענייני ציבור (איפא"ק) במדינות ניו אינגלנד.
בשנת 2005 ג'יי התגייס לצבא הגנה לישראל, והיה לאיש הקשר בין צה"ל ובין יהדות התפוצות.
לאחר סיום שירותו הצבאי הוא חזר לאיפא"ק, הפעם כמנהל תחום המנהיגות במשרדי הארגון בישראל.
רודרמן עוסק בפעילות מקצועית ציבורית, הן בתחומי הפוליטיקה והמשפט, והן בסנגור ובכתיבה למען קידום התחומים המזוהים עם הקרן שהוא עומד בראשה.
בתחום השילוב הוא יזם את הענקת פרס מורטון א.
רודרמן לקבוצות ויחידים שקידמו את תחום השילוב.
בין הזוכים בפרס נמצאים גם השחיין האולימפי מייקל פלפס והשחקנית זוכת פרס האוסקר מרלי מטלין.
רודרמן היה ממובילי המאבק למען ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות בתעשיית הבידור בהוליווד, כולל מתן אות הוקרה לסדרות וסרטים שעושים זאת.
כמו כן רודרמן גם הוביל את הקמת לינק20, רשת פעילים חברתיים עם וללא מוגבלות הפועלת ברחבי העולם לקידום השיח ושינוי התפיסה בנושא השילוב.
בתחום יחסי ישראל והקהילה היהודית בארצות הברית רודרמן יזם את הקמתה של תוכנית רודרמן ללימוד יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה.
בנוסף, רודרמן הביא משלחות של חברי כנסת לסיורים לימודיים בארצות הברית, היה ממקימי השדולה ליחסי ישראל - יהדות ארצות הברית בכנסת, ויזם ימי עיון וכנסים בנושא לחברי הכנסת.
רודרמן מכהן בוועד המנהל של הסוכנות היהודית, אוניברסיטת חיפה, ושל ארגון הג'וינט העולמי והוא פעיל בקרב ארגונים שונים הפועלים לחיזוק הקשר בין יהדות ארצות הברית לבין ישראל.
בנוסף, הוא בעל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ברנדייס ומטעם אוניברסיטת חיפה.
ג'יי נשוי לשירה רודרמן ויש להם ארבעה ילדים.
ג'ייגנטו והדינוזאורים היא סדרת הנפשה ממוחשבת צרפתית-קנדית לילדים הסדרה מבוססת על ספריו של ג'וני דאדל.
הסדרה שודרה לראשונה ב-18 בינואר 2019 בערוץ דיסני.
הסדרה היא בת עונה אחת הכוללת 78 פרקים באורך כ-21–22 דקות.
העונה הראשונה עלתה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.
הסדרה עוקבת אחר ארבעה דינוזאורים ילדים החוקרים את נפלאות העולם ואת ג'ייגנטו - הדינוזאור האדיר ביותר בעולם הדינוזאורים.
הדיבוב העברי בוים על ידי מייה קדוש, והופק על ידי אסנת סדן.
שם הדמותמדבב/ת בעבריתמאזונויה דואני (דאון)טייניעמרי שנירוקיגיא גולדברגבילאריאל לינדזןארצ'יאורי זלצמןאייטי / טרמינונייטורטליה ברקאיקרורתמר עזרןטוטור / דמויות שונותסער בדישי
בעונה הראשונה הדמויות ביל ורוקי דובבו על ידי עידו רבי ואריאל קלטר.
מספר הפרק (בסדרה)מספר הפרק(בעונה) שם הפרק באנגלית שם הפרק בעברית תאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל11-אMazu Takes a Chanceמאזו לוקחת סיכון18 בינואר 20195 במאי 20191-בThe Lost Eggהביצה האבודה22-אSaving Ayatiמצילים את איאטי12 במאי 20192-בThe Creviceהסדק33-אThe Islandהאי25 בינואר 201919 במאי 20193-בDon't Cave Inאנחנו כבר עמוק בפנים44-א!Because Triceratopsלמה?
ג'וני ריד מקינזי ג'וניור , הידוע יותר בשם הבמה שלו ג'יי רוק, הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי מוואטס, קליפורניה.
בשנת 2005 חתם רוק בחברת התקליטים העצמאית טופ דואוג אנטרטיינמנט.
בשנת 2007, לצד טופ דואוג, רוק חתם על חוזה הקלטות עם האחים וורנר רקורדס ומאוחר יותר עם אסיילום רקורדס, אך בסופו של דבר עזב את החברה זמן קצר לאחר מכן.
לאחר מכן, חתם בלייבל Strange Music של טק ניין בעסקת תקליטים משותפת.
מאז 2006, הוציא רוק מספר מיקסטייפים וב-2008 התפרסם לראשונה בזכות סינגל הבכורה שלו, "All My Life (In the Ghetto)", בהשתתפות ליל ויין וויל.איי.אם.
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Follow Me Home.
האלבום זכה לשבחים ולהצלחה במצעדי הבילבורד, תוך שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד אלבומי הראפ.
בספטמבר 2015 הוציא את אלבומו השני, 90059, שהגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים.
ב-12 בינואר 2018, ג'יי רוק הוציא את הסינגל "King's Dead", יחד עם קנדריק לאמאר, פיוצ'ר וג'יימס בלייק, המשמש כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלו ומפסקול הסרט הפנתר השחור.
השיר הפך לשירו הראשון של ג'יי רוק שהגיע למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיע בשיאו למקום ה-21. ביוני 2018, הוציא את אלבומו השלישי, Redemption.
ב-2019, בטקס פרסי גראמי ה-61, זכה השיר "King's Dead" בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר.
1 (עם טופ דואוג אנטרטיינמנט)
ג'יי אל שוטנשטיין הוא יזם ופילנתרופ יהודי-אמריקאי מקולומבוס, שבאוהיו.
על שמו נקראת: הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל בירושלים, כולל חסידי, ותלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין שבו ישנו ביאור מקיף לתלמוד הבבלי, וכן מהדורה דומה לתלמוד הירושלמי.
שוטנשטיין נולד למשפחה יהודית, בנם של גרלדין (לאה הורוויץ) וג'רום שוטנשטיין.
אביו הקים את חברת "Schottenstein Stores Corp" והיה תומך בולט בארגוני צדקה יהודיים וכיהן כחבר ההנהלה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
בשנת 1976 ג'יי החל לעבוד בעסקיו של אביו ובהמשך התחתן עם ז'אן ראבה, איתה יש לו שלושה בנים ושלושה נכדים.
מאז 1980 הוא מכהן כיו"ר של התאגיד אמריקן איגל אאוטפיטרס (American Eagle Outfitters).
בשנת 1993 החליף את אביו כראש תאגיד חנויות שוטנשטיין וכן בפעילות הצדקה של אביו.
מאז 2005 הוא משמש כיו"ר חברת DSW, שוטנשטיין הוא הבעלים של יקבי כרמל.
ג'יי ראיין הוא שחקן ניו זילנדי.
נולד בשם ג'יי באניין ב-29 באוגוסט 1981 באוקלנד, ניו זילנד.
לריאן יש בת (ילידת 2013) עם אשתו, המחזאית והבמאית, דיאנה פומנה (אנ').
במרץ 2023, ריאן קיבל אזרחות קנדית שם הוא מתגורר בשנים האחרונות.
ראיין שיחק בתפקיד קטן בסדרה "זינה הנסיכה הלוחמת".
הוא ידוע בזכות תפקידו של ג'ק סקאלי באופרת הסבון האוסטרלית "שכנים שכנים" מסוף 2002 ועד ינואר 2005.
הוא שיחק בתפקיד מארק מיטהם בסדרת הטלוויזיה "קצה האגם", והבלש בן וסלי בסדרת הטלוויזיה הקנדית "מרי הורגת אנשים".
בין השנים 2007 - 2009 גילם ראיין את ויליאם "בילי" ווב בדרמה האוסטרלית הפופולרית, "Sea Patrol".
בתיאטרון ראיין שיתף פעולה על הבמה עם ג'ון קליז במחזה "The Packer", מופע יחיד עטור שבחים.
בין השנים 2009 -2012 שיחק ראיין את קווין בסדרת הקומדיה - דרמה הניו זילנדית" Go Girls".
בשנת 2011 הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הקומדיה - דרמה האוסטרלית "אהבה מלידה".
באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית "טרה נובה", כשגילם רוצח.
לתפקיד זה, ראיין השתמש במבטא אמריקאי.
בשנת 2012, לוהק ראיין לתפקיד הראשי בפיילוט לסדרה "היפה והחיה" של רשת CW.
ראיין כיכב בתפקיד בן האנסקום הבוגר בסרט האימה, זה: חלק 2 בשנת 2019, סרט ההמשך לסרט "זה" משנת 2017 עם ג'רמי ריי טיילור.
בשנת 2021 ביצע הופעת אורח בסדרת הפשע האוסטרלית-ניו זילנדית "אלכסה קרואו: בלשית פרטית" (אנ').
+ שנה סרט תפקיד הערות 2010 Lou קוסמו 2019 זה: חלק 2 בן האנסקום 2020 The Furnace שו2022Muru גלהאגר2026Wolf Creek: Legacy
ג'ון דייוויסון "ג'יי" רוקפלר הרביעי הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת וירג'יניה המערבית במשך שלושים שנה, בשנים 1985–2015. רוקפלר נבחר לראשונה לסנאט בשנת 1984, כאשר היה מושל וירג'יניה המערבית (1977–1985).
טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי היה רוקפלר מזכיר המדינה של וירג'יניה המערבית וחבר בית המחוקקים המדינתי.
הוא נינו של איל-ההון והנדבן ג'ון ד.
רוקפלר, אשר מת כחודש טרם הולדתו של ג'יי.
רוקפלר הוא היחיד במשפחת רוקפלר ששירת בתפקידו כנבחר ציבור מטעם המפלגה הדמוקרטית, בשעה שמשפחתו הייתה ידועה כשושלת רפובליקנית מסורתית, אם כי גם הוא במקור היה רפובליקני עד שהחליט להתמודד למשרה ציבורית בווירג'יניה המערבית שהייתה אז דמוקרטית למהדרין.
בבחירות 2014 לא התמודד לכהונה נוספת, ובמקומו נבחרה שלי מור קפיטו הרפובליקנית.
ג'ון דייוויסון רוקפלר הרביעי נולד במרכז הרפואי ע"ש וייל קורנל במנהטן שבניו יורק, בנם של ג'ון דייוויסון רוקפלר השלישי (1906–1978) ובלאנשט פרי הוקר (1909–1992), 26 יום לאחר מות סבא-רבא שלו, ג'ון ד.
הוא נכדו של ג'ון ד.
ג'יי סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס אקסטר בשנת 1955. לאחר שנת הלימודים הראשונה שלו באוניברסיטת הרווארד, בילה רוקפלר שלוש שנים בלימודי יפנית באוניברסיטה הנוצרית הבין-לאומית בטוקיו.
בשנת 1961 השלים את לימודיו הגבוהים בהרווארד עם תואר ראשון בשפות ובהיסטוריה של המזרח הרחוק.
הוא למד באוניברסיטת ייל, שם השלים תואר אקדמי במזרחנות ולמד את שפות סיניות.
לאחר לימודיו הגבוהים עבד רוקפלר במטה חיל השלום שבוושינגטון הבירה, תחת הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, שם פיתח קשרי ידידות עם התובע הכללי של ארצות הברית רוברט קנדי, ועבד כעוזרו של מנהל חיל השלום סרג'נט שרייבר.
הוא שימש כמנהל התפעול של המיזם הגדול ביותר מעבר לים של החיל, בלב הפיליפינים.
הוא עבד תקופה קצרה באגף לענייני המזרח הרחוק במחלקת המדינה של ארצות הברית.
הוא המשיך את שירותו הציבורי בשנים 1964–1965 בארגון "מתנדבים בשירות לאמריקה "(VISTA), בפיקודו של הנשיא לינדון ג'ונסון, ובמהלך תקופה זו עבר ליישוב אמונס (Emmons) שבווירג'יניה המערבית.
רוקפלר, יחד עם בנו צ'ארלס, הוא נאמן של "חברת אסיה", מוסד ללא כוונת רווח בניו יורק, שנוסד על ידי אביו בשנת 1956. הוא גם חבר במועצה ליחסי חוץ , צוות חשיבה ללא מטרות רווח שהוקם בעבר בידי דייוויד רוקפלר.
כסנאטור, הוא הצביע נגד הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה, בניגוד לגיבוי שזכה ההסכם מצדו של דייוויד רוקפלר.
בבחירות אמצע הכהונה שהתקיימו ב-1966, נבחר רוקפלר אל בית הנבחרים של וירג'יניה המערבית, הבית התחתון של בית המחוקקים המדינתי.
כעבור שנתיים, ב-1968, נבחר למזכיר המדינה של וירג'יניה המערבית, וב-13 בינואר 1969 החל את תפקידו.
בשנת 1972 זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית למושל וירג'יניה המערבית, אך בבחירות הכלליות הפסיד למושל הרפובליקני המכהן ארץ' מור.
בעקבות הפסדו לקח הפסקה קצרה מהחיים הפוליטיים, והיה לנשיא המכללה הווסליאנית של וירג'יניה המערבית מ-1973 עד 1975.
ב-1976 הצליח להיבחר למושל המדינה, ונבחר מחדש בשנת 1980. רוקפלר הושבע לתפקידו בשעה שבתי חרושת ומכרות פחם נסגרו בשל המיתון הלאומי שפקד את כלכלת ארצות הברית בראשית שנות ה-80, ושפגע במיוחד בכלכלת וירג'יניה המערבית.
רוקפלר נבחר מחדש בשנים 1990, 1996, 2002 ו-2008 בפערים יחסית גדולים למועמד דמוקרטי במדינה שמרנית.
בשנים 1993–1995 היה יו"ר הוועדה לענייני חיילים משוחררים, ושוב מ-3 עד 20 בינואר 2001 ואז פעם נוספת מ-6 ביוני אותה שנה עד ינואר 2003. כמו כן, בשנים 2009–2015 היה יו"ר ועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט.
באפריל 1992 הוא היה מנהל הכספים של המפלגה הדמוקרטית ושקל להתמודד לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות שעתידות היו להיערך באותה השנה, אך נטש כוונות אלה לאחר שנועץ בחבריו וביועציו.
משנבחר המוש ביל קלינטון למועמד הדמוקרטי לנשיאות, תמך בו רוקפלר ללא סייג.
במרוצת השנים היה חבר בולט בוועדת המודיעין של הסנאט, ממנה פרש ב-2009. ב-1993 היה רוקפלר, לצד הסנאטור טד קנדי, לתומך נלהב של הרפורמה במערכת הבריאות שהציעו הנשיא קלינטון והגברת הראשונה של ארצות הברית הילרי קלינטון.
רוקפלר יצר קשר הדוק עם הילרי קלינטון, והציע את אחוזתו ליד רוק קריק פארק (Rock Creek Park) לפגישה אסטרטגית עבור קלינטון.
בשנת 2002 ערך רוקפלר ביקור רשמי במדינות אחדות במזרח התיכון ובמהלכו דן בדעותיו האישיות עם מנהיגי מדינות אלה בנוגע לכוונות צבא ארצות הברית באזור.
באוקטובר אותה שנה הביע רוקפלר בתוקף את דאגתו מתוכנית הנשק להשמדה המונית של סדאם חוסיין, בעת שנשא דברים בפני מליאת הסנאט, וטען שהתעקשות לראיות נוספות לקיום נשק בלתי קונבנציונלי שברשות עיראק תסכן את העם האמריקאי.
תחילה, רוקפלר תמך בשימוש בכוח מזוין נגד ממשלת עיראק על סמך הראיות שהוצגו על ידי קהיליית המודיעין האמריקאית, אשר ביססו את השאיפות הגרעיניות של עיראק.
עם זאת, לאחר שהתברר כי ארצות הברית הסתמכה על מסמכים כוזבים לפיהם עיראק רכשה לכאורה עוגה צהובה מניז'ר — ולפיכך הצדיק ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את היציאה למלחמת עיראק — פתח רוקפלר בחקירת זיוף ובידוי הראיות למלחמה.
באמצעות החקירה הפך רוקפלר למבקר גלוי של בוש ומלחמת עיראק.
כיו"ר ועדת המודיעין הוא ניהל דו"ח על הטיפול של הממשל במלחמה ובממצאי מודיעין.
עם פטירתו של רוברט בירד ביוני 2010, הפך רוקפלר לסנאטור הבכיר של וירג'יניה המערבית.
רוקפלר שירת לצד בירד במשך 25 שנה.
ב-11 בינואר 2013 הכריז רוקפלר כי לא יתמודד לתקופת כהונה שישית בסנאט.
ב-25 במרץ אותה שנה הביע תמיכה בנישואים של בני-זוג מאותו המין.
ג'ייד אליזבת בירד , המוכרת בשם הבמה ג'ייד בירד (Jade Bird), היא זמרת-יוצרת בריטית.
ג'ייד אליזבת בירד נולדה בהקסהאם , נורת'מברלנד, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
כשהייתה בת שנתיים, היא עברה, יחד עם הוריה, לגור בלונדון.
כשהייתה בת 5, היא עברה, יחד עם הוריה, לגור בבסיס צבאי בגרמניה.
כשהייתה בת 7 או 8, היא עברה, יחד עם אמה, לברידג'נד , ויילס, הממלכה המאוחדת.
בתקופה זו, היא החלה לכתוב שירים.
ב-2013–2016, בירד למדה בבית הספר BRIT בלונדון.
בתקופה הזו, היא החלה להופיע מספר פעמים בשבוע.
כשלמדה בשנה האחרונה בבית הספר BRIT, בירד הכינה דמו של 13 רצועות בחדר האמבטיה של חברתה.
זמן קצר לאחר ששלחה את הדמו, היא הוחתמה אצל גלאסנוט רקורדס .
ב-2017, היא הופיעה בסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית עם ברנט קוב .
במרץ 2017, היא הופיעה בפסטיבל South by Southwest שהתקיים באוסטין, טקסס, ארצות הברית.
במרץ 2017. מאוחר יותר בהמשך השנה, היא הופיעה עם פירסט אייד קיט, סון ליטל ולונדון גרמר .
ב-2017, היא זכתה בפרס ANCHOR של פסטיבל ריפרבאן בהמבורג, גרמניה.
ב-7 ביולי 2017, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Something American.
המיני-אלבבום זכה לביקורת חיובית ממספר מבקרי מוזיקה.
ב-12 בינואר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Lottery".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים , ולמקום ה-34 במצעד 40 השירים למבוגרים.
ב-25 במאי 2018, היא הוציאה את הסינגל "Furious".
ב-3 באוגוסט 2018, היא הוציאה את הסינגל "Uh Huh".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום השלישי במצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים , ולמקום ה-38 במצעד האיירפליי האלטרנטיבי .
ב-1 בנובמבר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Love Has All Been Done Before".
בסוף 2018, היא הופיעה בסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד.
ב-15 בינואר 2019, היא הוציאה את הסינגל "I Get No Joy".
ב-12 במרץ 2019, היא הוציאה את הסינגל "My Motto".
במרץ ואפריל 2019, היא הופיעה במספר הופעות של הוזייר בארצות הברית.
ב-19 באפריל 2019, היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, Jade Bird.
האלבום זכה בעיקר לביקורת חיובית ממספר מבקרי מוזיקה.
ב-2019, היא הייתה מועמדת בקטגוריית אמן פורץ דרך בפרסי ההוקרה של המוזיקה האמריקאית .
ב-24 ביולי 2019, פורסם כי היא מועמדת בשלושה קטגורית בפרסי איגוד המוזיקה העצמאית , כאשר מאוחר יותר זכתה רק בקטגוריית אמן פורץ הדרך הבין-לאומי.
היא סיימה לכתוב את אלבום האולפן השני שלה רק תשעה חודשים לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה, שאותו פרסמה כשנה מאוחר יותר.
ב-29 במאי 2020, לאחר שביטלה סיבוב ההופעות שלה באותה שנה, בשל מגפת הקורונה, בירד השתתפה בהופעה וירטואלית בשידור חי, באולפן RE:Surface של מיקרוסופט.
באוקטובר 2020, היא הופיעה בפסטיבל המוזיקה לבריאות הנפש, בשיתוף פעולה עם הברית הלאומית למחלות נפש .
ב-4 בנובמבר באותה שנה, היא הוציאה את הסינגל "Headstart".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום החמישי במצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים .
ב-26 בנובמבר באותה שנה, היא הוציאה את הסינגל "Houdini".
ב-23 בפברואר 2021, היא הוציאה את הסינגל "Open up the Heavens".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-19 במצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים .
ב-16 באפריל 2021, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, RCA Studio A Sessions.
ב-20 במאי 2021, היא הוציאה את הסינגל "Different Kinds of Light".
ב-22 ביוני 2021, היא הוציאה את הסינגל "Now Is the Time".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-27 במצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים .
ב-13 באוגוסט 2021, היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Different Kinds of Light.
בירד מגדירה את עצמה כפמיניסטית.
היא מעריצה של קריאה, בפרט את יצירותיה של פטי סמית', בה השתמשה כהשראה לשמות שיריה.
מאז 2018, היא נמצאת במערכת יחסים עם הגיטריסט לוק פרוסר.
ב-2020, היא ביקרה את ההתנהלותה של ממשלת בריטניה במגפת הקורונה, ואת התייחסותה למוזיקאים, וקבעה כי: "אני אף פעם לא יכולה להבין מדוע אמנויות הן הדבר הראשון שצריך לעשות והדבר האחרון שצריך לחשוב עליו בכל הנוגע לפוליטיקה."
מת'יו ג'יי רואץ הוא יוצר קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ידוע בעיקר בבימוי סדרת סרטי אוסטין פאוורס והסרטים "פגוש את ההורים", "אידיוט מושלם", "הקמפיין", "טרמבו" ו"פצצה".
רואץ' זכה גם לשבחי המבקרים על בימוי והפקת סרטי הדרמה הפוליטית של HBO: "Recount" , "חוקי המשחק", ו"".
על עבודתו הוא קיבל ארבעה פרסי אמי בפריים טיים מתוך שש מועמדויות.
רואץ' נולד וגדל באלבקרקי שבניו מקסיקו, שם אביו היה עובד צבאי.
סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סטנפורד ב-1980 ולאחר מכן קיבל תואר MFA בהפקת סרטים מאוניברסיטת דרום קליפורניה ב-1986.
רואץ' פתח את הקריירה שלו בבימוי עם סרט הקומדיה "גן החיות" ב-1990. בהמשך ביים את הסרט המצליח מבחינה מסחרית "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון" (1997), בכיכובו של מייק מאיירס.
הוא ביים גם את סרטי ההמשך "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" (1999) ו- "אוסטין פאוורס - גולדממבר" (2022).
רואץ' ביים גם את סרט הדרמה-קומדיה-ספורט "", שיצא לאקרנים באוקטובר 1999. הוא המשיך לביים קומדיות מצליחות מבחינה ביקורתית ומסחרית, ביניהן "פגוש את ההורים" (2000) וסרט ההמשך שלה "פגוש את הפוקרס" (2004), "אידיוט מושלם" (2010) ו- "הקמפיין" (2012).
לאחר מכן רואץ' התרחב לז'אנרים אחרים, וביים את הדרמה התקופתית הביוגרפית "טרמבו" (2015) ואת הדרמה הביוגרפית "פצצה" (2019), שזכתה במספר מועמדויות לפרסי אוסקר.
רואץ' זכה לשבחי המבקרים על בימוי מספר סרטי דרמה פוליטית של HBO.
הוא ביים את "ריקאונט" (2008), מה שזיכה אותו בשני פרסי אמי בפריים טיים.
לאחר מכן ביים את הסרט "חוקי המשחק", על מסע הבחירות של ג'ון מקיין ושרה פיילין ב-2008, שהוקרן בבכורה במרץ 2012 כאחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות HBO.
הסרט זיכה אותו בפרסי אמי נוספים בפריים טיים באותן קטגוריות, כמו גם בפרס גלובוס הזהב למיני סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר ופרס פיבודי.
הוא ביים גם את הדרמה הביוגרפית "", שהוצגה לראשונה במאי 2016 וזיכתה את רואץ' בשתי מועמדויות נוספות לפרס אמי באותן קטגוריות.
בשנת 2023, ביים את כל שמונת פרקי הסדרה של "המדבר הגבוה" (אנ') מבית אפל TV פלוס.
רואץ' נשוי למוזיקאית והשחקנית סוזנה הופס, סולנית להקת הבאנגלס, איתה יש לו שני בנים.
שנה שם הסרט תפקיד 1997 אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנוןבמאי 1999 אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותיבמאי 2000 פגוש את ההוריםבמאי ומפיק 2002 אוסטין פאוורס - גולדממברבמאי 2004 פגוש את הפוקרסבמאי ומפיק 2010 אידיוט מושלםבמאי ומפיק 2012 הקמפייןבמאי ומפיק 2015טרמבובמאי 2019 פצצהבמאי ומפיק2025רוז נגד רוזבמאי ומפיק
"פגוש את הפוקרס הקטנים" (2010)
גַ'ייב הוא סגנון ריקוד שמקורו בארצות הברית.
את שמו המציאו אפרו-אמריקאים בארצות הברית, בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20.
סגנון זה זכה לפופולריות בשנות ה־30 בזכות קאב קאלוויי, זמר ג'אז מפורסם באותה התקופה.
בתחרויות ריקודים סלוניים, הג'ייב מקובץ לרוב עם ריקודים אלה בהשראת ריקודים לטיניים, אם כי שורשיו של הג'ייב מבוססים על הסווינג ולא על ריקודים לטיניים.
עבור נגני מוזיקת הסווינג בשנות ה-30 וה-40, "ג'ייב" היה סלנג מקצועי לדיבורים נלעגים או מטופשים.
חיילים אמריקאים הביאו את הלינדי הופ/ג'יטרבג לאירופה בסביבות 1940, שם צבר אהדה בקרב הצעירים.
בארצות הברית, הריקוד כונה "סווינג", בעוד המונח "ג'ייב" שימש בבריטניה כשם גנרי למכלול הסגנונות, כמו בוגי-ווגי וסווינג בוגי.
ג'ון רנדל אנתוני טארבורלי הוא עיתונאי אמריקאי וביוגרף ידוענים.
לפני קריירת כתיבת הספרים שלו, הוא היה עיתונאי ועורך ראשי של מגזין סול, כותר המוזיקה השחורה.
טארבורלי ידוע בביוגרפיות של אמנים ודמויות פוליטיות עכשוויות כמו פרנק סינטרה, דיאנה רוס, מרילין מונרו, מייקל ג'קסון, מדונה, משפחת קנדי, משפחת הילטון וביונסה.
את הביוגרפיה "מדונה: ביוגרפיה אינטימית" פרסם באוגוסט 2001 במספר הוצאות.
טארבורלי מופיע בקביעות בטלוויזיה ככתב חדשות בידור בתוכניות כגון Entertainment Tonight, "בוקר טוב אמריקה", Today ו-CBS This Morning.
בריאיון לשנת 2015 עם בבלוג גוקר, טארבורלי תיאר את ההתפתחות שלו כסופר:
ספרו האחרון של טארבורלי, "ג'קי – ציבורי, פרטי, סודי", הופיע לראשונה במקום השלישי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ב-6 באוגוסט 2023.
להלן רשימה חלקית של הספרים אותם כתב טארבורלי במהלך הקריירה שלו:
1985: "דיאנה: חגיגה של חייה והקריירה של דיאנה רוס"
1988: "לצחוק עד שזה כואב – החיים והקריירה השלמים של קרול ברנט"
2009: "חייה הסודיים של מרילין מונרו"
2012: "אחרי קמלוט: היסטוריה אישית של משפחת קנדי – 1968 עד היום"
2014: "הילטון: הסיפור האמיתי של שושלת אמריקאית"
2015: "להפוך לביונסה – הסיפור שלא סופר"
2018: "מדונה: ביוגרפיה אינטימית של אייקון בגיל שישים"
ג'יי פורמן הוא קומיקאי, יוטיובר, גאוגרף חובב, מחנך וזמר-יוצר יהודי בריטי.
פורמן נולד ב-4 באוקטובר 1984. הוא גדל בבית יהודי בהארו, בצפון מערב לונדון.
בין הגלאים 12–18, פורמן התחנך ב"בית הספר המלכה אליזבת", בית ספר ממלכתי לבנים בבארנט, צפון לונדון, בהמשך למד באוניברסיטת יורק.
פורמן יצר את ערוץ היוטיוב שלו באפריל 2006. התוכן שלו מתמקד במגוון סדרות קומיקס חינוכיות כגון "לונדון הבלתי-גמורה" "פוליטיקה לא משעממת" ו"איש המפות" (המוגש עם מארק קופר-ג'ונס), כמו גם קליפים לשיריו וקליפים שלו מופעי הקומדיה שלו.
"לונדון הבלתי-גמורה" (מאנגלית Unfinished London) היא סדרה של סרטוני יוטיוב חינוכיים שהחלה ב-2009, כאשר כל סרטון או סט של טיפול באזור ספציפי של התפתחות התשתית, התכנון העירוני והשלטון המקומי של לונדון.
הסדרה נועדה בתחילה להתקיים רק כסרטון בודד, אך הפופולריות שלו יצרה סדרת סרטונים.