tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בומברדייה 415 זכה בפרס הספרדי היוקרתי Batefuegos de oro (מחבט הזהב, בהקשר למחבט לכיבוי אש), המוענק על ידי ספרד ליחידים, ארגונים ושיטות ללוחמה באש.
הפרס ניתן על "ההתקדמות הטכנולוגית הגדולה ביותר בכיבוי אש", והמטוס הוגדר על ידי השופטים "הכלי המוטס היעיל ביותר לכיבוי אש".
מתוך 77 המטוסים שסופקו ושהוזמנו, התרסקו בתאונות 7 מטוסים, 3 של צרפת, שלושה של איטליה, ואחד של יוון.
בתאונות אלו נספו 10 בני אדם.
מושבים נוספים: מושב מתקפל בתא הטייס, 8 מושבים מתקפלים
שטח כנף: 100 מטרים רבועים
משקל המראה מרבי (המראה ממסלול קרקעי, מטען להטלה): 19,890 ק"ג
משקל המראה מרבי (המראה ממסלול קרקעי, מטען לא להטלה): 18,600 ק"ג
משקל המראה מרבי (המראה מן המים): 17,170 ק"ג
מטען מרבי (מים או חומרים מעכבי בעירה): 6,140 ק"ג
מנועים: 2 מנועים מתוצרת פראט אנד וויטני, מדגם PW123AF, המספקים (כל אחד) 2,380 כוח סוס (SHP)
קצב טיפוס: 8.1 מטרים לשנייה
מרחק המראה (מסלול יבשתי): 840 מטרים
מרחק המראה (מסלול ימי): 815 מטרים
מרחק נחיתה (מסלול יבשתי): 675 מטרים
מרחק נחיתה (מסלול ימי): 665 מטרים
עומק מים מינימלי לנחיתה: 1.8 מטרים
בומברדייה (.Bombardier Inc) הוא תאגיד קנדי, המייצר מטוסים, רכבות וציוד נופש.
התאגיד נוסד בשנת 1942 על ידי ג'וזף-ארמנד בומברדייה, תחת השם L'Auto-Neige Bombardier Limitée.
בתחילה, מוקמו מפעליה בעיר Valcourt, השוכנת בקנטונים המזרחיים שבקוויבק.
כיום, נמצאים משרדי בומברדייה הראשיים במונטריאול, קנדה.
ג'וזף-ארמנד בומברדייה היה מכונאי, שחלם לבנות רכב שיוכל "לצוף על השלג".
בשנת 1937, הוא תכנן ובנה את רכב השלג הראשון שלו במוסך הקטן שלו בעיר Valcourt, קוויבק.
באמצע שנות השלושים, בומברדייה השיג פריצת דרך טכנולוגית בתכנון כלי רכב בעלי יכולת נסיעה בשלג בתנאי דרך קשיים.
בשנת 1937, נמכרו 12 רכבי שלג בשם B7. בשנת 1942 נוסדה חברת L'Auto-Neige Bombardier Limitée.
רכבי השלג הראשונים היו גדולים ויכלו לשאת מספר נוסעים.
ייעודו של רכב השלג היה לעזור לאנשים לנוע בחודשי החורף הארוכים.
רכבי שלג שימשו באזור הכפרי של קוויבק להסעת הילדים לבית הספר, לנשיאת משאות, לחלוקת דואר ושירתו גם כאמבולנסים.
המצאה זו הייתה מאוד נחוצה באזור הכפרי, ועד מהרה החל העסק לשגשג.
בשנת 1941 פתח בומברדייה מפעל גדול חדש.
פריצת מלחמת העולם השנייה פגעה קשות בעסק הצעיר, עקב הגבלות ממשלתיות על הצריכה הפרטית.
כדי לשמור על העסק, בומברדייה העביר את הייצור לצרכים צבאיים.
לאחר סיום המלחמה, חווה בומברדייה מהלומה נוספת בעסק רכבי השלג שלו.
בשנת 1948, ממשלת קוויבק העבירה חוק, המחייב את כל הכבישים והדרכים המקומיים להיות נקיים משלג.
מכירותיה של חברת בומברדייה נפלו בחצי בשנה אחת.
בעקבות זאת, החליט בומברדייה להרחיב את מגוון המוצרים בעסק שלו; תחילה, על ידי ייצור רכבי פינוי שלג, המתאימים לתנאים עירוניים (רוחב דרכים ומדרכות), ואחר כך על ידי ייצור רכבים בעלי עבירות גבוהה לתעשיות הכרייה, חיפושי הנפט והיערנות.
רכבים אלו היו בעלי מגלשיים קדמיים נשלפים, הניתנים להחלפה בזוג גלגלים קדמיים בעת שימוש על משטחים לא מושלגים, וכך הורחב משמעותית טווח השימוש של הרכב.
דגמים אלו התפתחו עם הזמן.
במהלך 1951, מבנה העץ של הרכב הוחלף במבנה פלדה.
בדגם זה הותקן מנוע קרייזלר בעל שישה צילינדרים וגיר ידני עם 3 הילוכים.
בומברדייה רצה לפתח רכב שלג קל ומהיר עבור נוסע אחד או שניים.
בסוף שנות החמישים, ארמנד בומברדייה ובנו הבכור, ז'רמן, פיתחו מספר אבות טיפוס של אופנוע שלג.
בשנת 1959 אופנועי השלג הסדרתיים הראשונים סופקו למכירה.
Ski-Doo נקרא במקור "Ski-Dog", משום שבומברדייה רצה ליצור רכב שימושי עבור ציידים, שיחליף מזחלות שנמשכות על ידי כלבים.
עקב טעות, צויר השם "Ski-Doo" במקום "Ski-Dog" על אב הטיפוס הראשון.
מהר מאוד גילה הציבור כי הרכב החדש מסוגל לצלוח את השלג בקלות ובמהירות, וכך נולד ענף ספורט חורפי חדש, שמקורו בקוויבק.
בשנה הראשונה, מכר בומברדייה 225 רכבי "Ski-Doo".
ארבע שנים לאחר מכן, נמכרו 8,210 כלי רכב.
בומברדייה לא רצה להתמקד יותר מדי ב-"Ski-Doo" בלבד, כיוון שזכר את הכישלונות הקודמים שלו, שנבעו מהתמקדות במוצר אחד, ולכן החליט לגוון.
בומברדייה האט את קידום קו ה-Ski-Doo, כדי למנוע ממנו להשתלט על יתר המוצרים של החברה, אך עדיין לתת לו לשלוט בשוק רכבי השלג.
רכבי השלג של בומברדייה הפגינו ביצועים יוצאי דופן וצברו מוניטין טוב יותר מרכבי שלג של חברות מתחרות: Polaris ו-Arctic Cat.
בשנת 1975, בומברדייה השלימה את רכישת חברת Moto-Ski.
ארמנד בומברדייה נפטר מסרטן ב-18 בפברואר 1964, בגיל 56. הוא השאיר אחריו עסק משגשג, אך עם ריכוזיות יתר של אדם אחד.
ז'רמן שלט בחברה שלו על כל תחומיה - אפילו השרטוטים במחלקת המחקר היו פרי עטו.
בעת מותו, מכירות החברה הגיעו ל-20 מיליון דולר קנדים, ששווי ערך לכ-160 מיליון דולר קנדים בשנת 2004. הדור הצעיר נכנס לעמדת השליטה על החברה: המנהלים והבעלים החדשים היו בנו וחתנו.
הצוות הצעיר ארגן מחדש את החברה וביזר סמכויות, התאים את החברה לנורמות עסקיות מודרניות.
החברה אימצה את החדשנות הטכנולוגית האחרונה ואת המחשוב כדי להתמודד עם מלאי וחשבונות, שופרו רשתות הפצה, והוכנסה תוכנית תמריצים עבור צוות מכירות.
בשנת 1967, L'Auto-Neige Bombardier Limitée שינתה את שמה ל-Bombardier Limited וב-23 בינואר 1969 החברה הונפקה לציבור, ונרשמה בבורסאות מונטריאול וטורונטו.
בומברדייה איירוספייס היא חטיבה העוסקת בתחום התעופה.
לחברה היה היקף פעילות עולמי רחב מאד, אך בפברואר 2020 מכרה 75% ממניותיה בפרויקטים מובילים (A220 ו-A330) לחברת איירבוס ומאז היא נחשבת לשחקן לא משמעותי בשוק כלי הטיס המסחריים.
פעילות בומברדייה בתחום התעופה החלה עם רכישת החברה הממשלתית קנדאייר בשנת 1986, שמשרדיה נמצאים במונטריאול.
הרכישה באה אחרי שהחברה, שהייתה בבעלות ממשלת קנדה, רשמה את ההפסד הגדול ביותר בהיסטוריה בין החברות הקנדיות.
ב-1989 נרכשה חברת שורט ברדרס, שבסיסה בבלפסט, שבצפון אירלנד.
ב-1990 נרכשה חברת לירג'ט, שבסיסה בעיר ויצ'יטה, קנזס בארצות הברית, שפשטה את הרגל.
לירג'ט ממשיכה לפעול כחברת בת של בומברדייה ומייצרת מטוסי מנהלים תחת השם Learjet.
הרכישה האחרונה התרחשה ב-1992, אז רכשה בומברדייה את החברה המפסידה דה הבילנד קנדה, שהייתה בבעלות חברת בואינג.
בומברדייה איירוספייס מהווה כיום למעלה ממחצית ההכנסות של חברת בומברדייה.
בין המטוסים הפופולרים ביותר של בומברדייה היום, נמצאים מטוסי הנוסעים: דאש 8, CRJ100/200/440 ו-CRJ700/900/1000. החברה מייצרת גם את הבומברדייה 415 - מטוס כיבוי אמפיבי, ואת סדרות מטוסי המנהלים: גלובל אקספרס ו-צ'לנג'ר.
בומברדייה טרנספורטיישן (Bombardier Transportation) היא חטיבה העוסקת בתחום ציוד מסילתי.
חטיבת התחבורה של בומברדייה היא אחת היצרניות הגדולות של ציוד רכבות בעולם.
פעילות החברה בתחום זה החלה בשנת 1970, אז רכשה בומברדייה את חברת Lohner-Werke, חברה אוסטרית לייצור מנועים לאופנועי שלג וחשמליות.
ההזמנה הגדולה הראשונה בתחום זה הייתה לייצור ציוד נייד עבור הרכבת התחתית של מונטריאול.
בשנת 2001 רכשה בומברדייה את יצרנית הרכבות הגרמנית Adtranz, מידי דיימלר-קרייזלר.
רכבות של Adtranz היו בשימוש נרחב בגרמניה ובבריטניה.
עם רכישת Adtranz, נכנסה בומברדייה לתחום הרכבות החשמליות.
בומברדייה מייצרת קטרים, קרונות, מערכים, רכבות מהירות, רכבות קלות, חשמליות ורכבות תחתיות.
מוצרי בומברדייה משמשים לתחבורה ציבורית בכל העולם.
בפברואר 2020 חתמה החברה על הסכם למכירת חטיבת הציוד המסילתי של בומברדייה (Bombardier Transportation) לאלסטום.
המכירה הסתיימה ב-29 בינואר 2021 ועסקי התחבורה של בומברדיה הפכו לחלק מאלסטום.
עד שנת 2005 עסקה חטיבת השירותים הפיננסיים בבומברדייה בהלוואות, בליסינג, ובניהול נכסים ברחבי אמריקה.
בנובמבר 2004 הורד דירוג האשראי של החטיבה, ועקב כך, הוחלט על מכירתה לחברת GE Commercial Finance.
תחומים שהופסקה בהם פעילות החברה
עם השנים, בומברדייה מכרה את כל הפעילות שלה בתחום צבא וביטחון.
משנת 2003, הופסקה פעילותה בתחום מוצרי פנאי.
הופסק ייצור אוטובוסים לתחבורה ציבורית.
בומברדייה מקיימת פעילות עסקית בישראל בתחום התחבורה הציבורית החל מסוף שנות התשעים של המאה ה-20.
49 מערכים מדגם IC3 נרכשו על ידי רכבת ישראל בין השנים 1992-1996 מחברת Adtranz, השייכת לבומברדייה.
54 מערכים דו-קומתיים נרכשו ב-1999 ונכנסו לשירות החל משנת 2001; חלקם הורכבו במפעל רמתא של התעשייה האווירית.
בתחילת שנות ה-2000 השתתפה בומברדייה במכרזים להקמת המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב והרכבת הקלה בירושלים אך לבסוף החליטה לפרוש מהמכרזים.
בשנת 2010 זכתה בומברדייה במכרז רכבת ישראל, ותספק 12 מערכים דו-קומתיים, עם אופציה ל-8 נוספים.
כמו כן, נכון לתחילת 2012, הנהלת הרכבת ומשרד התחבורה מנסים לכפות ברכבת ישראל הסכם, שלפיו בומברדייה תבצע, באמצעות עובדי קבלן, את תחזוקת הקרונות.
מנכ"ל בומברדייה ישראל הוא ערן כהן.
אברהם (בּומָה) שביט (שְצִ'יגְלִיק; 14 בספטמבר 1927 – 8 במאי 2002) היה תעשיין ישראלי, שכיהן כנשיא התאחדות התעשיינים.
נולד בתל אביב בשנת 1927. ביסודי למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון ובתיכון למד בבית ספר המקצועי מקס פיין, במקביל עבר קורס מ"כים של הפלמ"ח.
ביוני 1946, בעת שהיה בן 19, נאסר במסגרת המצוד הגדול שערכו הבריטים אחרי חברי פלמ"ח, ב.
הוא שוחרר, אך אביו החליט שהאקלים הפוליטי בארץ־ישראל מסוכן בעבור בנו, הוא נשלח לאנגליה, שם למד בבית־ספר טכני בעיר קיימברידג' תעשייה וניהול.
כשפרצה מלחמת השחרור חזר שביט לארץ וגויס לחיל האוויר, שם עסק בהכשרת מסלולים לנחיתת מטוסים.
מן הצבא השתחרר בדרגת סגן.
במשך השנים, בקורסים שעבר תוך כדי שירות המילואים, הגיע עד לדרגת סגן-אלוף.
בתחילת שנות השבעים הקים את יחידת ההנחתה הקדמית (אז נקראה "שלוחת מסלול") של חיל האוויר, ובמלחמת יום הכיפורים הכשיר לטובת צה"ל את שדה התעופה פאיד.
לאחר שחרורו מהצבא הצטרף למפעל התנורים המשפחתי שהקים אביו, פרץ שצ'יגליק, וברבות השנים הפך למנהלו.
ב-1970 נבחר לסגן נשיא התאחדות התעשיינים ומשנת 1975 כיהן במשך שש שנים כנשיא ההתאחדות.
באותן השנים היה גם בעליה של חברה לארגון אירועים וכנסים.
בסוף 1979 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של אל על.
בתחילת שנות ה-80 היה שותף להקמת חברת "סיסמיקה ישראל" לחיפושי נפט, את רוב הכסף השקיע בחברה אדם פולק, תעשיין ישראלי החי בפרו.
שביט החזיק ב-5% ומונה ליושב ראש פעיל.
בנוסף קיבל מהחברה שכר של יועץ.
תוך זמן קצר גייסה החברה הון ב.
סיסמיקה הפסיקה לפעול לאחר כשנתיים והותירה חובות רבים.
בעקבות פרשייה זו נתבע שביט על ידי מפרק סיסמיקה על רקע מסירת דווח כוזב לבורסה.
ב-1990 הוחלט להעמיד אותו לדין על קבלת דבר במרמה, ב-1992 הורשע במסירת פרט מטעה לרשות לניירות ערך, הוא נידון למאסר על תנאי ותשלום קנס.
בסוף 1984 מונה לפרשן כלכלי בטלוויזיה הישראלית, והוא החל להיות מוכר לציבור הרחב על רקע פרשנותו בתקופת תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 ובעקבות הטפתו הבלתי פוסקת באמצעי התקשורת להעדפת תוצרת ישראלית.
אולם לאחר מספר חודשים החליט מנכ"ל רשות השידור אורי פורת להפסיק את תפקידו.
בשנת 1989 סגר את מפעל התנורים המשפחתי, שהיה ממוקם באזור תעשייה עבר הירקון (רמת החייל) בתל אביב.
במקומו בנה בניין משרדים, "בית שביט".
אחיו הוא האמן והמוזיקאי עמי שביט.
היה אב לבן ובת, העיתונאית סימה קדמון.
עיריית ראשון לציון קראה רחוב על שמו מספר שנים לאחר מותו.
בון איבר היא להקה אמריקאית מוויסקונסין, ארצות הברית, אשר הוקמה על ידי זמר האינדי פולק ג'סטין ורנון בשנת 2006. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-27 ביולי 2007. בשנת 2012 הם זכו בשני פרסי גראמי : האמן החדש הטוב ביותר והאלבום האלטרנטיבי של השנה.
השם "בון איבר" נגזר מן האמרה בצרפתית Bon hiver שמשמעותה "חורף טוב".
אלבומה הראשון של הלהקה, "For Emma, Forever Ago", יצא בהוצאה עצמית בשנת 2007, ועל ידי חברת התקליטים Jagjaguwar בשנת 2008. רוב האלבום נכתב כאשר ג'סטין ורנון, סולן הלהקה, בילה מספר חודשים בבקתה מבודדת בוויסקונסין לאחר פרידה מחברתו לחיים והתפרקות להקתו הקודמת "DeYarmond Edison".
עם הוצאתו, האלבום משך תשומת לב רבה ממספר גופי מוזיקה בארצות הברית, ולאחר מכן יצא מחדש על ידי לייבל המוזיקה Jagjaguwar, ובאירופה ובריטניה על ידי חברת התקליטים 4AD.
האלבום זכה לביקורות משבחות, ואף הוגדר על ידי מגזין הרולינג סטון כ"אחד מאלבומי הפרידה הטובים אי-פעם" ודורג במקום ה-92 ברשימת "100 האלבומים הטובים של שנות האלפיים".
האלבום הוכלל לא פעם ברשימת האלבומים הטובים של שנת 2008 וזכה להצלחה רבה - הוא מכר מעל 130,000 עותקים בארצות הברית ומעל 400,000 עותקים ברחבי העולם.
ב-20 בינואר 2009 הוציאה הלהקה מיני-אלבום בשם "Blood Bank" המכיל ארבעה שירים.
שיר הנושא של האלבום נכתב במקור לאלבום הראשון של הלהקה, אך לבסוף לא נכנס אליו.
השיר "Woods" סומפל על ידי קניה וסט בשירו "Lost in the world".
אלבום האולפן השני של הלהקה, "Bon Iver, Bon Iver", יצא ב-17 ביוני 2011. האלבום מכיל עשרה שירים ונחשב כשינוי כיוון מוזיקלי עבור הלהקה.
באתר מטקריטיק מחזיק האלבום ממוצע של 86/100 המתבסס על 42 ביקורות מקצועיות.
האלבום הוגדר על ידי אתרי מוזיקה רבים, דוגמת פיצ'פורק ופייסט כאלבום הטוב של השנה.
האלבום נמכר בשבוע הראשון לצאתו ב-104,000 עותקים בארצות הברית, וסה"כ נמכרו 357,811 עותקים ממנו בארצות הברית בלבד.
בשנה זו הלהקה הייתה מועמדת לארבעה פרסי גראמי: שיר השנה (עבור השיר "Holocene"), האמן החדש הטוב ביותר, האלבום האלטרנטיבי הטוב של השנה והקלטת השנה.
הוא זכה בקטגוריות האמן החדש הטוב ביותר והאלבום האלטרנטיבי של השנה.
ב-30 בספטמבר 2016 יצא אלבום האולפן השלישי של הלהקה "22, A Million." אלבום זה היה שינוי מוזיקלי משמעותי מאוד מקודמיו ושולבו בו אלמנטים אלקטרונים ואלמנטים של מוזיקת היפ הופ.
על אף שינוי הסגנון, היה האלבום מועמד לשני פרסי גראמי: לפרס האלבום האלטרנטיבי לשנת 2017 ולפרס ה-"Best Recording Package".
נוסף על כך, אתרי מוזיקה רבים כמו פיצ'פורק, הרולינג סטון והמירור טענו שהוא אחד מאלבומי השנה של 2016.
ב-2 ביוני 2019 הלהקה הוציאה שני שירים חדשים - "Hey, Ma" ו"(Man (U Like￼".
השירים הושמעו לראשונה בפסטיבל "All Points East" שבלונדון.
שני השירים יהיו באלבום שיקרא "I, I" ועתיד לצאת ב-2019
הלהקה ביצעה שיתופי פעולה רבים, ביניהם עם קניה וסט, ג'יימס בלייק ואנאיס מיטשל.
בשנת 2020 השתתפה הלהקה בשיר "Exile" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, שנכלל באלבום האולפן התשיעי שלה, Folklore.
עם יציאתו, "Exile" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, ששיבחו את הכתיבה שלו והשימוש בכלי הנגינה השונים בו בדומה ל-"Cardigan", של סוויפט.
בדצמבר באותה השנה, הוציאה סוויפט את אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore, בו נכלל השיר "Evermore" בהשתתפות הלהקה גם כן.
ג'סטין ורנון - קולות, גיטרה, גיטרה בס, בנג'ו, תופים.
שון קרי - קולות, פסנתר, תופים.
מייקל נויס - קולות, גיטרה.
מת'יו מק'קוהאן - קולות, גיטרה בס, תופים.
מייקל לואיס - סקסופון, גיטרה בס.
קולין סטטסון - סקסופון בס, קלרינט.
גרג לייס - גיטרה, גיטרה בס, מנדולינה.
רוב מוס - ויולה, צ'לו.
כרמן קמריירו - חצוצרה, קרן צרפתית.
בּוֹמִילְקָר (במקור הפיניקי בדמלקרת; בלטינית: Bomilcar, ביוונית: Βομίλκας) היה אציל בן קרתגו, במאה ה-3 לפנה"ס.
בומילקר זה, שאין לטעות בינו לבין מצביא בעל אותו השם, היה נשוי לבתו הבכורה של חמלקרת ברקה, אביו של חניבעל.
בנו, חנו היה אחד ממפקדי צבא קרתגו במהלך מסע המלחמה נגד רומא שניהל חניבעל במסגרת המלחמה הפונית השנייה.
בומילקר שימש כשופט במהלך המלחמה הפונית השנייה, כלומר אחד משני שליטים בני קרתגו (בדומה למגיסטראטים ברפובליקה הרומית), אשר נבחרו על ידי העם לעמוד בראש המעצמה והיו כפופים למועצת הבכירים ולמועצת ה-104 של הסנאט.
מתוקף תפקידו ריכז את כל הסמכויות הפוליטיות של הרפובליקה, פרט לניהול הצבא.
סדרת מטוסי בומברדיה CRJ700, CRJ900, CRJ1000 הם מטוסי נוסעים צרי-גוף מתוצרת חברת בומברדיה הקנדית.
לאחר חתימת הסכם העברת זכויות, בומברדיה מכרה את הסדרה לחברת מיצובישי ב-1 ביוני 2020.
לאחר הצלחת הדגם הקודם (CRJ 200), החליטה החברה לפתח שלושה דגמים גדולים יותר.
העבודה על עיצוב CRJ700 החלה על ידי בומברדיה כבר בשנת 1995 והתוכניות הושקו באופן רשמי בינואר 1997. CRJ700 היא גרסה מוגדלת של CRJ200 שבה עלה מספר המושבים מ-50 לכ-70. ל-CRJ700 גם עיצוב כנפיים חדש ומשופר.
ל-CRJ700 יש גם שלוש גרסאות משקל שונות: רגיל, ER ,LR.
לגרסת ER יש עלייה בקיבולת הדלק, כמו גם המשקל המרבי, אשר מאפשרת טווח מוגדל.
גרסת LR (Long Range) מיועדת לטווחים ארוכים אף יותר.
טיסתו הראשונה של המטוס נערכה ב-27 במאי 1999. החברה ייצרה 331 מטוסים מדגם זה.
CRJ900 הוא הגרסה המוגדלת של ה-CRJ700 ומכילה 76-90 מושבים.
המטוס מבוסס באופן חלקי על סדרת CRJ200 עם כמה שיפורים משמעותיים.
המטוס הוא ידידותי לסביבה כשהוא מותאם מבחינת טמפרטורות בתא הנוסעים באמצעות מאוורר אשר מסייע בקירור וחימום.
המנועים נשלטים על ידי שליטה דיגיטלית במקום כבלי שליטת הבקרה של יחידת הדלק.
רצפת התא הונמכה בכ-2 אינץ' דבר המאפשר ראות טובה יותר דרך החלונות.
המהירות הממוצעת של המטוס היא בין 450–500 קשר, שיפור משמעותי לעומת קודמו.
החברה ייצרה 257 מטוסים מדגם זה.
בשנת 2007 השיקה החברה את גרסת ה-CRJ1000 של המטוס עם מעל ל-100 מושבים.
החברה שיפרה את יכולות המטוס וייעלה את רווחיות המפעילות על כל מושב.
הגרסה הנ"ל ארוכה יותר גם בגוף המטוס וגם במוטת הכנפיים.
החברה ייצרה 23 מטוסים מדגם זה.
ב-1 במאי 2018, טיסה 3413 של Endeavour Air, במטוס מסדרת CRJ900LR עליה היו 60 אנשים, התנגשה בטיסה 212 של דלתא איירליינס, במטוס בואינג 767 בנמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ' קנדי .
ה-767 ספג נזק קל, בעוד שה-CRJ900 ניזוק באופן משמעותי.
שני המטוסים תוקנו והוחזרו לפעולה .
ב-10 בספטמבר 2024, טיסה 5526 של Endeavour Air (שפעלה כ-דלתא קונקשיין), מטוס CRJ900, הנושא 59 אנשים על הסיפון מנמל התעופה הבינלאומי הרטספילד-ג'קסון לנמל התעופה האזורי בלפאייט, התנגש באיירבוס A350-900 נוסעת של דלתא איירליינס.
ה-A350 תלש את המייצב האנכי של ה-CRJ900 והמטוס ניזוק באופן משמעותי.
ב-29 בינואר 2025, טיסה 5342 של אמריקן איגל, במטוס מ CRJ700, התנגשה במסוק סיקורסקי UH-60 בלאק הוק של צבא ארצות הברית בזמן נחיתה בנמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל והתרסקה בנהר הפוטומק, לפחות 28 נהרגו.
זו הייתה התאונה הקטלנית הראשונה שבה מעורבת סדרת בומברדייה CRJ700.
ב-17 בפברואר 2025, טיסה DL4819 במטוס מסדרת CRJ900 של חברת דלתא איירליינס התהפך במהלך נחיתה בנמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון, שמונה בני אדם נפצעו.
בומברדייה אירוספייס היא חטיבת יצור המטוסים של התאגיד הקנדי בומברדייה.
בומברדייה אירוספייס הייתה מדורגת במקום הרביעי מבין יצרניות המטוסים בעולם אחרי בואינג, איירבוס, ואמבראר, אך בפברואר 2020 מכרה 75% ממניותיה בפרויקטים מובילים (A220 ו-A330) לחברת איירבוס ומאז היא נחשבת לשחקן לא משמעותי בשוק כלי הטיס המסחריים.
בשנת 1986 רכשה בומברדייה את יצרנית המטוסים קנדאייר (Canadair).
קנדאייר; שהוקמה בשנת 1944 הייתה חברה מפסידה בבעלות ממשלתית.
בשנת 1989 רכשה בומברדייה את יצרנית המטוסים האירית; שורט ברדרס (Short Brothers).
בשנת 1990 רכשה את יצרנית מטוסי המנהלים מקנזס, לירג'ט שפשטה את הרגל.
ובשנת 1992 רכשה את חברת הבת של בואינג דה הבילנד קנדה.
חטיבת המטוסים של בומברדייה, אחראית כיום ליותר ממחצית ההכנסות שלה.
כמו כן מייצרת החברה גם את המטוס האמפיבי בומברדייה 415, ואת מטוסי המנהלים; גלובל אקספרס, והצ'לנג'ר.
מפעל הייצור של מטוסי המנהלים נמצא בויצ'יטה, קנזס.
כיום מפתחת החברה את מטוס הדגל החדש שלה; הCSeries, המטוס אמור להחליף את מטוסי ה-MD-80, ו-737-600/700 של בואינג, A318 ו-A319 של איירבוס ו-E-190 של אמבראר.
ה-CSeries הוא מטוס חסכוני בדלק, על פי פרסומים של בומברדייה, המטוס יחסוך כ-20% דלק בכל טיסה יחסית למתחרות.
לקוח ההשקה חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה, הזמינה 60 מטוסים מדגם זה.
באוקטובר 2012 חתמו בומברדייה ונציגים של ממשלת קוריאה הדרומית, על עסקה במסגרתה תפתח בומברדייה בשיתוף היצרנית הקוריאנית Korea Aerospace Industries, מטוס נוסעים אזורי מונע במנועי טורבו-פרופ, ובו 90 מושבים.
תאריך ההשקה של מטוס זה מתוכננת לשנת 2019.
בנובמבר 2012 הודיעה בומברדייה, כי חתמה על העסקה הגדולה בתולדותיה.
במסגרת העסקה תספק בומברדייה לחברת התעופה השווייצרית וויסטה-ג'ט (VistaJet), 56 מטוסי מנהלים בשווי כולל של 3.1 מיליארד דולרים.
העסקה כוללת אופציה ל-86 מטוסים נוספים.
מסוף שנות התשעים נמצאות אמבראר הברזילאית ובומברדייה בסכסוך.
בומברדייה ואמבראר השולטות על שוק מטוסי המנהלים יחד (כל אחת על כ-40%), מאשימות זו את זו בקבלת סבסוד מנוגד לכללי התחרות החופשית.
בשנת 1999 הטיל ארגון הסחר העולמי על ברזיל קנס של 1.6 מיליארד דולר בפריסה על מספר שנים, כמו כן דרש הארגון בפסק הדין שלו מברזיל וקנדה להפסיק את מימון החברות.
כלי טיס של בומברדייה אירוספייס
בומברדייה גלובל 7000 (בפיתוח, כניסה לשירות מתוכננת ל-2016)
בומברדייה גלובל 8000 (בפיתוח, כניסה לשירות מתוכננת ל-2017)
לבומברדייה אירוספייס מתקני ייצור ופיתוח ב-25 מדינות, מפעלי ההרכבה ממוקמים בקנדה, ארצות הברית, צפון אירלנד ומקסיקו.
נמל התעופה הבינלאומי מונטריאול טרודו - מטה החברה, ההרכבה הסופית של מטוסי הצ'לנג'ר 300, 600, ו-850. טיסות מבחן, ועיצוב פנימי.
נמל התעופה הבינלאומי מונטריאול מירבל - הרכבה הסופית של מטוסי ה-CRJ700, CSeries, וטיסות מבחן.
סן לורן, קוויבק - מרכז פיתוח תאי הטייס, ומתקן ייצור של המרכב האחורי.
ויצ'יטה, קנזס - הרכבה הסופית של סדרת מטוסי לירג'ט, וטיסות מבחן.
נמל התעופה דאונסויב - הרכבה סופית של הדאש 8, סדרת מטוסי גלובל, וטיסות מבחן.
נמל התעופה נורת' ביי - הרכבה סופית של CL-415, וטיסות מבחן.
בלפסט, צפון אירלנד - מפעל לייצור כני נחיתה, כנפיים, ומתקן הרכבה.
בומברדיה דאש 8 או סדרה Q, או הדאש, , לשעבר דה הבילנד קנדה דאש 8, הוא מטוס נוסעים צר-גוף לטווחים קצרים, המיוצר על ידי בומברדיה איירוספייס.
המטוס פותח על ידי דה הבילנד קנדה, בשנת 1984. הדאש 8 הוא דגם מתקדם של הדאש 7, המסוגל להמריא ולנחות במסלולים קצרים במיוחד.
למטוס זה ארבע סדרות: סדרה 100 עם קיבולת של 39 נוסעים, סדרה 200 עם מנועים חזקים יותר, סדרה 300 שהוארכה לקיבולת של 50 נוסעים, וסדרה 400 שהוארכה לקיבולת של 78 נוסעים.
בשנת 1997 החלו בייצור דגמים בהם הופחת משמעותית הרעש בתא הנוסעים, דגמים אלו מתחילים באות Q.
בתחילת שנות השבעים, השקיעה דה הבילנד כספים רבים בפרויקט הדאש 7 שלה.
במטוס זה התמקדו ביכולת להמראה ממסלולים קצרים במיוחד (STOL), והפחתה משמעותית בכמות הרעש, זאת באמצעות ארבעה מנועים בעלי מדחפים גדולים.
בדה הבילנד האמינו כי למטוס יהיה ביקוש גבוה בחברות האזוריות, כיוון והוא מתאים לשדות תעופה של ערים קטנות.
עם זאת רק מספר חברות תעופה רכשו את המטוס, מאחר שעלויות התפעול של מטוס בעל ארבעה מנועים היו גבוהות.
בשנת 1980 החלה דה הבילנד להתאים את הדאש 7 לשני מנועים.
פראט אנד ויטני קנדה פיתחו עבור דה הבילנד את סדרת מנועי PW100, להם עוצמה הכפולה ממנועי ה-PT6 שהיו בדאש 7.
לאחר כ-3,800 שעות בדיקה במשך שנתיים על חמישה מנועים מדגם זה, אושרו באפריל 1983 המנועים החדשים לשימוש.
מאפיינים בולטים לדאש 8 הם: זנב T גבוה יחסית לגובה הכנף, שנועד למנוע סליפסטרים, מנוע מאורך היעיל יותר מבחינה אווירודינומית, כן הנסע מתקפל אחורה, ואף המטוס מחודד.
טיסת הבכורה של המטוס התקיימה ב-20 ביוני 1983, והוא נכנס לשירות בשנת 1984 בחברת התעופה הקנדית NorOntair.
חברת התעופה האזורית האמריקאית פיימונטה איירליינס הייתה החברה הזרה הראשונה שרכשה את המטוס.
מהירות השיוט של הדאש 8 גבוהה יותר מזו של הדאש 7. המטוס זול יותר לתפעול ולתחזוקה, בעיקר עקב היותו בעל שני מנועים.
הדאש 8 רועש יותר מדאש 7, והוא אינו מסוגל לפעול ממסלולים קצרים במיוחד כיתר דגמי הדאש.
בשנת 2007 הודיעה בומברדיה על כוונתה לפתח גרסה מאורכת יותר למטוס, הגרסה שתקרא Q400X, תוכל להכיל כ-90 נוסעים בתצורת מחלקה אחת.
בתגובה להכרזה זו, הודיעה המתחרה האיטלקית-צרפתית ATR, על כוונתה להגדיל את תכולת המושבים במטוסיה.
בחודש יוני 2009, הודיע נשיא בומברדיה איירוספייס, כי ה-Q400X יהיה אחד מהמטוסים העתידיים שלה, וכי הוא יכנס לשירות בשנים 2013-2014.
ביולי 2010 הודיעה בומברדיה, כי היא עדיין בוחנת את סיכויי ההצלחה של המטוס המחודש.
אולם תוכניתה להשיק את המטוס ב-2013, נדחתה לפחות בעוד שלוש שנים.
באוקטובר 2012 נחשף, כי בומברדיה וממשלת קוריאה הדרומית חתמו על עסקה בה ישתפו פעולה קוריאן אייר, התעשייה האווירית הקוריאנית, ובומברדיה.
במסגרת שיתוף הפעולה, הן יפתחו מטוס אזורי, בעל 90 מושבים.
תאריך ההשקה מתוכנן לשנת 2019.
בשנים שבהן הושק המטוס, היו מרבית חברות התעופה בתהליך של רכישת מטוסים חדשים.
כמו כן, התרחבה מאוד תעשיית התעופה בשנות השמונים, בנוסף הדור הקודם של המטוסים האזורים, שיוצר בשנות החמישים והשישים, התקרב לגיל היציאה שלו משירות.
נתונים אלו הובילו למכירות גבוהות ביותר של המטוס, ודה הבילנד קנדה לא הצליחה להתמודד עם הביקוש הגבוה.
בסוף שנות השמונים הייתה אייר קנדה, אז חברה ממשלתית, במשא ומתן לרכישת מטוסים חדשים עם איירבוס ובואינג.
בשנת 1988 רכשה היצרנית האמריקאית בואינג את דה הבילנד קנדה, בניסיון לשפר את קו הייצור שלה, ובניסיון להטות את המכרז לכיוונה.
בסופו של דבר זכתה איירבוס במכרז לאספקת 34 מטוסי A320 לאייר קנדה, ובואינג שנכשלה במכרז העמידה את דה הבילנד קנדה למכירה מיידית.
החברה נרכשה על ידי בומברדיה בשנת 1992.
הביקוש למטוסים אזוריים היה גבוה כל כך, עד שהחברה הצרפתית איירוספסיאל והאיטלקית אלניה, חברו יחד למיזם משותף הנקרא ATR.
שני מטוסיה; הATR 42 והATR 72, מתחרים ישירות בדאש 8. חברות נוספות נכנסו לשוק עם מטוסים קטנים יותר כסאאב עם הסאאב 340, ואמבראר עם האמבראר ברזיליה.
כל מטוסי הסדרה שיוצרו לאחר שנת 1996, הם בעלי מערכות להפחתת רטט ורעשים.
כדי להדגיש את היותם שקטים במיוחד שינתה בומברדיה את שם המטוסים לסדרה Q.
DHC-8-100 - הדגם הראשון למטוס, נכנסה לשירות בשנת 1984. המטוס יכול להכיל 37-39 נוסעים, בתחילה נעשה שימוש במנוע PW120A, אולם בשנת 1990 החליף אותו הדגם המשופר יותר; ה-PW121. בסה"כ יוצרו מדגם זה 299 מטוסים.
DHC-8-102A - גרסה בה נוספו לראשונה תאי מטען פנימיים.
DHC-8M-100 - שני מטוסים למעקב אחר זיהום ימי, המופעלים על ידי משרד התחבורה הקנדי, מצוידים במערכת ניטור מ-MSS 6000.
CC-142 - גרסת תובלה לכוחות צבא קנדה באירופה.
CT-142 - מטוס אימון של צבא קנדה.
E-9A - מטוסים המשמשים את חיל האוויר האמריקאי לשליטה ותמיכה באימונים של החיל באזור מפרץ מקסיקו.
במטוסים אלו מותקן רדאר מיוחד, המסוגל לזהות אדם במים במרחק 25 קילומטרים.
בסה"כ יוצרו מדגם זה 105 מטוסים.
Q200 - גרסה בה מותקנת מערכת ANVS, לניטור רעשים בתא הנוסעים.
בסך הכל יוצרו מדגם זה 267 מטוסים.
DHC-8-311 - נכנסה לשירות ב-1990, בגרסה זו הוחלפו המנועים ל-PW123A, ונוספו לראשונה תאי מטען בתוך תא הנוסעים.
DHC-8-300A - גרסה עם תא מטען גדול במיוחד.
Q300 - גרסה בה מותקנת מערכת ANVS, לניטור רעשים בתא הנוסעים.
DHC-8-300 MSA - גרסה המותאמת לפעילות סיור ימי.
בסה"כ יוצרו מדגם זה כ-433 מטוסים.
מופעל על ידי מנועי PW150A בעלי 5,071 כ"ס כל אחד.
בגרסה הרגילה סייג הרום של המטוס הוא 7,600 מטר, אולם קיימת גרסה עם מסיכות חמצן המגדילה את סייג הרום ל-8,200. בכל דגמי ה-Q400 מותקנת מערכת ANVS, לניטור רעשים בתא הנוסעים.
Q400 NextGen - גרסה חסכונית בדלק ובעלויות תחזוקה.
בגרסה זו עוצבו מחדש תא הנוסעים והחלונות, ונוספו תאי מטען פנימיים.
Q400-MR - שני מטוסי כיבוי שנבנו במיוחד עבור הסוכנות להגנה אזרחית ומוכנות למקרי חירום של צרפת (Sécurité Civile).
מטוסים אלו יכולים להכיל 2,600 ליטרים של חומרים מעכבי בעירה, מים, וקצף כיבוי.
DHC-8-MPA D8 - גרסה לסיור ימי, נכנסה לשירות בשנת 2007.
DHC-8-402PF - גרסת מטען שנכנסה לשירות בשנת 2008, יכולה לשאת 9000 ק"ג מטענים.
לפתיחה לחצו על "הצגה" משמאל.
להלן תקריות בהן היה מעורב המטוס, ואשר היו בהן הרוגים:
ב-21 בנובמבר 1990 התרסק DHC-8-103 של בנגקוק איירווייז, בעת שניסה לנחות בקו סמוי בגשם כבד וברוחות עזות.
כל 38 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-6 בינואר 1993 התרסק Dash 8-311 שהיה בטיסה 5634 של לופטהנזה סיטי ליין, בעת הנחיתה בנמל התעופה שארל דה גול.
בהתרסקות נהרגו ארבעה ונפצעו תשעה עשר.
ב-9 ביוני 1995 התרסקה בניו זילנד, טיסה 703 של אנסט ניו זילנד.
המטוס מדגם Dash 8–102 היה בדרכו מנמל התעופה של אוקלנד לצפון פלמרסטון.
בתאונה נהרגו שלושה נוסעים ודיילת, ונפצעו שבעה עשר.
ב-12 בפברואר 2009 התרסקה לתוך בית בשכונת מגורים בעיירה קלרנס שבניו יורק, טיסה 3407 של קולגן אייר שבוצעה ב-DHC-8-402 Q400. הטיסה הייתה טיסה מקומית בין ניוארק לבאפלו, בשותפות קוד עם קונטיננטל איירליינס.
בתאונה נהרגו 45 הנוסעים, ארבעת אנשי הצוות, ואדם נוסף שהיה על הקרקע.
בחקירת המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (NTSB), הוגדרה טעות אנוש כגורם לתאונה, התברר כי הטייס הראשי נכשל בשני מבחני בטיחות שנערכו לו, וכי טייסת המשנה טסה באותו היום מרחק של יותר מ-4,000 ק"מ
ב-13 באוקטובר 2011 התרסק סמוך לעיר מדנג שבפפואה גינאה החדשה, דאש-8-102 של חברת התעופה PNG איירליינס.
בהתרסקות נהרגו 28 מתוך 32 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על הסיפון.
ב-23 בפברואר 2017 כן הנחיתה של מטוס FlyBe Group (אנ') שהגיע מאדינבורו, בירת סקוטלנד, נשבר ככל הנראה וגרם למטוס לסטות ממסלול הנחיתה בנמל התעופה סכיפהול.
59 נוסעים היו על המטוס ואף אחד מהם לא נפגע.
ב- 12 במרץ 2018 התרסקה בנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן שבקטמנדו טיסה 211 של יו אס-בנגלה איירליינס.
ב-10 באוגוסט 2018 עובד תחזוקה מקומי בנמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה, לקח מטוס ריק של חברת הורייזון אייר המריא איתו והתאבד איתו באיי קטרון.
ב-19 באוגוסט 2018 דאש 8 Q-200 של חברת LC פרו (אנ') שהמריא מלימה לאייקצ'ו (אנ') נאלץ לחזור ללימה, אך כן נסע הקדמי לא נפתח, והמטוס נחת על גחונו.
בחודשים ספטמבר-אוקטובר 2007 אולצו לנחות נחיתות חירום, שלוש טיסות של חברת התעופה סקנדינביאן איירליינס, לאחר שהתגלו בעיות במהלך הנחיתה.
חקירת המקרים העלתה התפתחות קורוזיה בבוכנה הידראולית בכן הנחיתה.
ב-12 בספטמבר המליצה בומברדיה למפעילות המטוס, לקרקע את מטוסי ה-Dash 8-Q400 להם יותר מ-10,000 שעות טיסה.
כתוצאה מכך, בוטלו מאות טיסות ברחבי העולם, סקנדינביאן איירליינס קרקעה את כל 27 מטוסי הדאש 8 שברשותה, חברת הורייזון אייר קרקעה 19 מטוסים, ואוסטריאן איירליינס קרקעה שמונה מטוסים.
בסופו של דבר הוציאה סקנדינביאן איירליינס את כל מטוסי הדאש 8 מצי המטוסים שלה.
במרץ 2008 התפרסם כי סקנדיביאן קבלה הנחה של 164 מיליון דולרים לרכישת מטוסי בומברדיה CRJ700.
בומרדס היא עיר בצפון אלג'יריה, השוכנת על חוף הים התיכון.
לפי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך ב-2008, התגוררו בעיר למעלה מ-40,000 תושבים.
בומרנג הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #81 מיולי 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
בומרנג הוא האלטר אגו של פרדריק "פרד" מאיירס, אמריקאי-אוסטרלי, שלאחר קריירת בייסבול קצרה פיתח את כישרונו והפך לרוצח שכיר עצמאי.
הכינוי שאימץ לעצמו, בומרנג, נקרא על שם הנשק העיקרי שלו - בומרנגים קטלניים.
פרדריק "פרד" מאיירס נולד באליס ספרינגס, וגדל בארצות הברית.
בצעירותו, פרד פיתח אהבה לבייסבול, ובילה שנים באימונים ובפיתוח זרוע ההגשה שלו.
בהתבגרותו, פרד הגשים את חלומו והתקבל לליגת בייסבול בתפקיד מגיש, אך סולק כשקיבל שוחד.
פרד קיבל שיחת טלפון מהאימפריה הסודית, שזיהתה את הפוטנציאל המלא של כישרונו.
מאיירס הסכים להצעתם, חומש במלאי בומרנגים קטלניים בעלי יכולות שונות ונאבק בענק הירוק, שהביס אותו לאחר שפרדריק חטף את בטי רוס.
אחרי שהאימפריה הסודית התמוטטה, פרד חזר לאוסטרליה, החליף את נשקיו ואימן את עצמו.
כשהרגיש מוכן, חזר לארצות הברית ועבד כרוצח שכיר.
משימתו הראשונה הייתה להרוג את איירון פיסט, שבה נכשל, והצטרף למספר של פושעים שנשכרו על ידי ליברה לתקוף את קבוצת הדפנדרס.
הוא נשכר על ידי וייפר להשתתף בקנוניה נגד סוכנות הביון S.H.I.E.L.D, ונאבק בספיידרמן, ניק פיורי, שאנג-צ'י והאלמנה השחורה.
בומרנג תכנן להרוג את ספיידרמן כדי להרשים את קינגפין, אך ספיידרמן הביס אותו ומסר אותו לידי המשטרה.
פרד ניסה לעזור למעניש לברוח מהכלא, וכשפרד עצמו שוחרר, הוא נשכר על ידי מקס סטרייקר לכפות על ברוס באנר שימוש בתרופה לסרטן ניסיוני, אך באנר נהפך לענק הירוק והביס את בומרנג.
לאחר מכן, בומרנג גויס על ידי ג'ק-או-לנטרן לסינדיקט הרוע, ונאבק בספיידרמן, סילבר סייבל וסאנדמן.
הוא נשכר על ידי לואיס בקסטר השלישי לתקוף יאכטה, ומובס פעם נוספת על ידי ספיידרמן.
הוא נלחם, בעידודו של לוקי, בהוקאיי.
בשלב הבא, הוא חבר לבליזארד ולבלאקלאש ועזר לאיירון מן נגד הרוח.
הוא היה מועסק לזמן מה על ידי ג'סטין האמר, ונאבק בקארדיאק וספיידרמן.
הוא השתתף, כחבר רשמי בסינדיקט הרוע, במסע פשע, ונלחם בספיד דימון על חיבתה של ליילה דייוויס.
בומרנג היה אחד מהרוצחים שניסו להתנקש במאט מורדוק, שנחשף על ידי סמואל סילק כחלק מתוכנית משוכללת לגזילת אימפריית הפשע של הקינגפין.
לאחר שהביס את שוטגאן, דרדוויל מבחין במאיירס על גג בניין סמוך.
מאיירס בורח כשמבחין בדרדוויל המתקרב, אך דרדוויל עוקב אחריו, מכה אותו ומאיים עליו כשהוא מוצא את תמונתו כמאט מורדוק בכיס של בומרנג.
כתוצאה מכך, פרד ניסה לתבוע את דרדוויל על סכום של מיליון דולר על המכות.
בומרנג עבד עבור הינשוף, והיה שותף קצר של גריזלי.
עם גריזלי, השניים יצרו לשניהם תלבושות חדשות, ובומרנג בחר לעצמו חליפה עסקית בעלת שלושה חלקים.
שותפות זו לא החזיקה זמן רב, ובומרנג נפרד מגריזלי וחזר לתלבושתו הישנה.
הוא הצטרף לקבוצת אדוני הרשע ונלחם בקבוצת ת'נדרבולטס, וגם היה חבר בקבוצת "תריסר המרושעים".
בנוסף לכך, הוא היה דמות משנית באירוע "מלחמה סודית".
מלחמת אזרחים, גילדת המתנקשים ו"מארוול עכשיו!"
בומרנג מוצג כשבוי של ברון זמו, שנתפס לפני שזמו קיבל אישור רשמי ללכוד את הנבלים.
למרות זאת, הוא תוקף בית מכירות, בציוות לשוקר ולהידרו-מן.
ניסיון הסוד שלהם הופסק על ידי וור משין וקומודו בניסיון ללכוד את ספיידרמן; לאחר ששלושת הנבלים בורחים, הם נעצרים על ידי סוכני הסקרלט ספיידר.
בומרנג הנהיג קבוצת נבלים בניסיון לסחוט את נורמן אוסבורן, מנהל ת'נדרבולטס החדש, אך הוכה באכזריות על ידי אוסבורן ונאלץ לעבוד עבורו.
כשספיידרמן ודרדוויל ממוטטים בבר מקומי, בומרנג נצפה בורח מתוכו.
בומרנג מצטרף ליוזמת חמישים המדינות בצוות "פושעים כבדים", תחת הכינוי "אאוטבק".
כאשר נונסטופ מכה אותו ובורחת, חברי הצוות רודפים אחריה ואף תופסים אותה.
כאשר צוות חדשות מגיע, אאוטבק מפליל את נונסטופ כגנבת, אך ריצ'רד גילמור חושף את "אאוטבק" כבומרנג.
אאוטבק הוא חלק מכוחות "מחנה האמר" הנלחם נגד האוונג'רס באירועי מצור, ומובס על ידי אולטרה-גירל ובאטווינג.
בומרנג הופיע כבריון שכיר עבור בוס העולם התחתון "השושן" החדש, שנקלע לסכסוך עם ג'אקפוט וחשף את זהותה הסודית.
בפקודתו של הורד, בומרנג רצח את בעלה של ג'אקפוט מול עיני ביתה.
כתוצאה מכך, ג'אקפוט שינתה את שמה ואת שם בתה.
לאחר מכן, בומרנג הצטרף לגילדת המתנקשים של בלה דונה בודרו, אשתו לשעבר של גמביט, והתעמת עם וולברין, דומינו והאקס פורס.
לאחר שנכלא בכלא "הרפסודה", בומרנג מצורף לצוות בטא של קבוצת ת'נדרבולטס, לצד שוקר, טרול, סנטוריון ומיסטר הייד.
במהלך המיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", בומרנג מופיע כחבר בגלגול הנוכחי של ששת המרושעים.
הקבוצה הובסה על ידי ספיידרמן העליון, ובומרנג כמעט הוכה למוות, עד שתודעתו של פיטר פארקר הופיעה, וריסנה את אוקטביוס.
בומרנג שהה במרפאת הרפסודה עם העקרב והנשר, שם הם שופרו על ידי "רוצחי העכביש" של אליסטר סמית, לאחר שהשלושה הסכימו להרוג את ספיידרמן העליון.
בעוד העקרב תקף את ראש העיר ג'יי ג'ונה ג'יימסון, והנשר תוקף אזרחים, בומרנג תוקף ישירות את ספיידרמן העליון, ופצע אותו בעזרת בומרנג מתפוצץ.
ספיידרמן העליון זועם מהתקפתו, ומביס את הקבוצה, שחוזרת מאוחר יותר כמה פעמים נוספות.
כאשר דרכי הנבלים נפרדות, בומרנג נופל לשכרות, פוגש באדם המזדהה כ"פיטר", ומספר לו על אשר קרה.
כחלק מהמיתוג המחודש של מארוול משנת 2018, 'Fresh Start' (התחלה חדשה), סדרת הקומיקס 'ספיידרמן המופלא' עברה חידוש.
בסדרה המחודשת, פרד חולק דירה עם פיטר.
בומילקר (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי, מהבולטים שבין אנשי חצרו של יוגורתה.
כאשר שהה יוגורתה מלך נומידיה ברומא כדי לתת דין וחשבון על רציחת אדהרבעל, אחד מיריביו הפוליטיים מסיווה החל צובר השפעה ברומא באמצעות אחד הקונסולים.
יוגורתה שחשש מפני מסיווה, ציווה על בומילקר שהתלווה אליו להיפטר ממנו.
בומילקר שכר שכירי חרב שרצחו את מסיווה, אולם בומילקר עצמו נתפס גם כן.
הוא הודה ברצח, אולם מכיוון שהיה חלק מפמליה מלכותית לא הוטל עליו עונש והוא הוחזר לנומידיה מעט זמן לפני שיוגורתה עצמו חזר לשם.
מעשה הרצח התחיל את המלחמה שכונתה מלחמת יוגורתה.
הרומאים נחלו מספר תבוסות, אולם בואו של קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס לזירה שינה את המצב.
בומילקר לקח חלק פעיל בקרב מותול, והתקפת הפילים שלו כמעט והצילה את הקרב.
אולם הפילים הסתבכו בענפי העצים, והתקשו להילחם.
הקרב הסתיים בניצחון טקטי רומאי, אולם הרומאים ספגו במהלכו אבדות כבדות.
לאחר הקרב פתח יוגורתה במלחמת גרילה אכזרית נגד הרומאים.
מטלוס שכנע את בומילקר לנסות ולשכנע את יוגורתה להגיע להסכם שלום, בתמורה הובטח לבומילקר שלא יפגע ויורשה לשמור על רכושו.
בומילקר הפציר ביוגורתה להגיע להסכם עם הרומאים.
יוגורתה השתכנע אולם התנאים שהציעו הרומאים היו קשים מדי, ויוגורתה דחה אותם, והקים צבא חדש.
בומילקר הבין שאין לצפות לשלום מצד המלך, והחליט לנסות לרצוח אותו.
הוא קשר קשר עם אציל נוסף בשם נאבדאלסא והשניים תכננו לרצוח את יוגורתה.
אולם אחד ממשרתיו של נאבדאלסא מצא איגרת בה הדריך בומילקר את נאבדאלסא בנוגע לרצח.
המשרת מיהר להביא אותה אל המלך.
יוגורתה מיהר והוציא להורג את מרבית הקושרים ובכללם את בומילקר.
בומרנג הוא ספר עיון מאת צמד העיתונאים רביב דרוקר ששימש כפרשן פוליטי בערוץ 10, ועפר שלח, ששימש אז כפרשן ערוץ 10 ומעריב, העוסק באינתיפאדה השנייה.
הספר דן באינתיפאדה בעיקר מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל, ובוחן תהליך קבלת ההחלטות ואי קבלתן.
הספר מתמקד בחמישה בכירים ובהם ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון, הרמטכ"לים שאול מופז ומשה יעלון וראש השב"כ אבי דיכטר.
אירועי האינתיפאדה מתוארים בספר בעיקר מזווית זו, זולת מספר מהלכים בולטים, אותם מנתחים הכותבים ברמה יותר פרטנית ובהם מבצע חומת מגן ותוכנית ההתנתקות.
הספר כלל תחקיר מעמיק וראיונות עם בעלי תפקידים בכירים ובהם בנימין בן אליעזר וגל הירש.
לאחר פרסום הספר הוועדה לביקורת המדינה בחנה לאורו את תהליך קבלת ההחלטות של ראש הממשלה אריאל שרון על תוכנית ההתנתקות.
בומברדייה טראקס הוא טיפוס של קטר חשמלי המיוצר בגרמניה על ידי חטיבת התחבורה של התאגיד הקנדי בומברדייה.
הדגמים השונים שלו מתחלקים לשני סוגים בהתאם לשימוש בהם, ברכבות נוסעים וברכבות משא.
הדגם הראשון החל להיבנות בשנת 2000; שמה של הסדרה ניתן לה ב-2003. ב-2006 הורחב מפרט הסדרה כך שתכלול גם קטרי דיזל-חשמל.
קטרי בומברדייה טראקס יוצרו במקור למען גרמניה אך כיום הם פועלים, בין השאר, במדינות צרפת, שווייץ, ישראל, שוודיה, נורווגיה, בלגיה, איטליה, פולין, ספרד, הונגריה, דרום אפריקה והולנד.
ביולי 2014, כחלק מפרויקט החשמול, פרסמה רכבת ישראל מכרז לקניית 62 קטרים חשמליים שיופעלו במתח של 25,000 וולט בתדירות 50 הרץ.
בומברדיה זכתה במכרז באוגוסט 2015 והקטר הראשון, מסוג בומברדייה טראקס P160 AC3 הגיע לישראל בספטמבר 2017, וב-16 בינואר 2018 התבצעה נסיעת המבחן הראשונה שלו בישראל, על קטע מהמסילה באזור לטרון.
הרכבות החשמליות הראשונות נכנסו לפעולה לראשונה על המסילה החדשה בין ירושלים לתל אביב, כיום נכון ל-2025 הקטר פועל בקווים רבים ברחבי הארץ
לקטר הספק חשמלי רציף של עד 6 מגה-וואט והספק מרבי של 6.4 מגה-וואט (8,600 כוח סוס).
הספק זה גבוה משמעותית מהספקם של קטרי הדיזל-חשמל של הרכבת, שרובם מפיקים בין 3,200 ל-3,300 כ"ס, ומקצתם כ-3,900 כ"ס.
בנובמבר 2021 פורסם כי רכבת ישראל מימשה את האופציה להזמנת 36 קטרים נוספים אשר יסופקו בין אפריל 2023 ועד אוקטובר 2024.
בּוֹמדוֹנג (בהאנגול: 봄동) הוא ירק עלים מהמין Brassica rapa אליו משתייכת גם הלפת.
הבומדונג משמש במטבח הקוריאני ומאופיין בעלים קשיחים ומתוקים.
עלי הבומדונג, בניגוד לקרוב משפחתו, כרוב נאפּה, נפרשים לצדדים ונותנים לו מראה שטוח ופתוח.
נפוץ במטבח הקוריאני להכין מעלי בומדונג גאוטג'ורי (קימצ'י טרי).
בומונט היא עיר במזרח טקסס שבארצות הברית, הממוקמת כ-137 ק"מ ממזרח ליוסטון.
נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-116,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שבעה חברים.
כארבעה נציגים נבחרים על ידי מחוזות בחירה, וכשלושה נציגים (ובהם ראש העירייה) נבחרים על ידי כלל התושבים.
מבין התושבים הידועים שהתגוררו בעיר, ניתן למנות את רוברט קריפן, ג.פ.
"ביג בופר" ריצ'רדסון, בייב דידריקסון וקנדריק פרקינס.
בשנת 1824 הוקמה חווה על הנהר שבסמוך לעיר.
בשנת 1835 הוקמה עיירה של ממש, אשר הוכרזה כעיר בשנת 1838. בשנים אלו הפעילות העסקית סבבה סביב נדל"ן, סחר וייצור עצים.
בשנת 1892 החלה לפעול תעשיית אורז משגשגת מאוד בעיר, אשר פועלת עד היום.
בשנת 1901 התגלה שדה נפט בסמוך לעיר, אשר הזניק את כלכלת העיר ואת מספר תושביה.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו בעיר מספר מפעלים לייצור ספינות עבור צי ארצות הברית.
באותן השנים, שמי בומונט שירתו את אימוני צועדי חיל האוויר של ארצות הברית.
בתקופה זו המתיחות הגזעית עלתה על גדותיה עד כדי מהומות של ממש שגרמו למספר הרוגים.
בשנת 2005 העיר נפגעה בעקבות הוריקן ריטה, ובשנת 2017 הוריקן הארווי פגע אף הוא בעיר.
בומה היא עיירת נמל על נהר קונגו, כמאה ק"מ במעלה הזרם מהאוקיינוס האטלנטי, במחוז קונגו מרכז של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בסמוך לגבול עם אנגולה.
בומה הייתה עיר הבירה של מדינת קונגו החופשית וקונגו הבלגית (הרפובליקה הדמוקרטית המודרנית של קונגו) בתאריכים 1 במאי 1886 עד 1926, אז הועברה הבירה ללאופולדוויל (מאז שונה שמה לקינשאסה).
הנמל מטפל בייצוא עץ טרופי, בננות, קקאו ותוצרת דקלים.
בומה הוקמה על ידי סוחרים אירופיים במאה ה-16 כנמל כניסה, כולל עבור סחר העבדים.
המסחר היה בעיקר בידי סוחרים הולנדים, אך היו שם גם חברות בריטיות, צרפתיות ופורטוגזיות.
שום מעצמה אירופית לא הפעילה ריבונות, אף שתביעות הועלו מעת לעת על ידי פורטוגל.
החוקר הבריטי הנרי מורטון סטנלי הגיע לכאן ב-9 באוגוסט 1877, לאחר שחצה את אפריקה ממזרח למערב.
בשנת 1884 נאלצו אנשי בומה להעניק פרוטקטורט של ארצם לאיגוד הבינלאומי של קונגו, המורכב ממעצמות אירופאיות.
בשנת 1886 הקים ליאופולד, מלך בלגיה, את מדינת קונגו החופשית והגדיר את בומה כבירתה.
הוא ניהל את המדינה כפרויקט אישי שלו במשך כמה שנים, כמעט ושיעבד רבים מקונגו בצבא פרטי והתעלל בהם במסגרת מפעל ייצור הגומי שלו.
זעם בינלאומי ופעולה של המחוקק הבלגי הביאו לכך שהממשלה השתלטה על מה שהוקם כמושבה של קונגו הבלגית.
בומה המשיכה לשמש כבירת קונגו הבלגית עד 1926. לאופולדוויל, ששמה שונה לכינוי קינשאסה, הוגדרה כבירה החדשה.
(שטח זה הוא כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו).
בומה שוכנת על הגדה הצפונית של נהר קונגו, כמאה ק"מ במעלה הזרם ממואנדה, שם הנהר זורם לאוקיינוס האטלנטי .
הרוחב והעומק הגדולים של הנהר מאפשרים לספינות ימיות להגיע לבומה, שהוא הנמל השני בגודלו של קונגו, אחרי מטאדי.
אנטואן-רוג'ר בולמבה, פוליטיקאי ומשורר, נולד כאן בשנת 1913.
מפונגו לאנו, זמר קונגולזי פופולרי, יליד בומה 1956, מת בשנת 1990.
מערכת סיווג האקלים של קופן-גייגר מסווגת את האקלים של המקום כטרופי רטוב ויבש.
טמפרטורת השיא הגבוהה ביותר הייתה 41 מעלות צלזיוס ב-25 בפברואר 1976, בעוד שטמפרטורת השיא הנמוכה ביותר הייתה 10 מעלות ב-21 באוקטובר 1976.
"בומרנג" (БУМЕРанг) היא קומדיית פשע בבימויו של פיוטר בוסלוב עם דמיטרי נאגייב וטימופיי טריבונצב בתפקידים הראשיים.
הסרט תוכנן לעלות לאקרנים ברוסיה ב-23 בספטמבר 2021. אך בעקבות הגבלות במסגרת המאבק במגפת הקורונה ברוסיה, יציאתו לאקרנים נדחתה ל-2 בדצמבר 2021.
הבעלים של עסק התרופות אדיק הוא איש עשיר שרגיל לשלוט בכל, אך לפתע נופל אמן מובטל על מכוניתו מגג גורד שחקים במוסקבה ומחליט להיפרד מהחיים.
הנפילה מתבררת כ"לא מוצלחת" עבור המסכן וכעת הוא מחויב לפרוע את חובו לאדיק, אולם, לא דמיין שחייו יתהפכו במהרה.
טימופיי טריבונצב - פטרוביץ ולדימיר סיצ'ב - טוליאן
קלים שיפנקו - מנהל רומן פופוב - ויאצ'סלב, מנהל פאבל וורוז'צוב - עובד אנטון לפנקו - כתב מקסים קונובלוב - שכנו של פטרוביץ
סמיון סלפקוב - רופא גלינה פולסקי - אלמנה דניס לבדב - מאמן}}
טריילר לסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הקצרים בקלינינגרד באוגוסט 2019.
המפיץ המקורי של הסרט היה Sony Pictures'', שתכננה להוציא אותו באפריל 2020. עם זאת, בשל מגפת הקורונה נדחה תאריך השחרור.
בהמשך, המפיץ השתנה - כעת זו הייתה חברת הפצת הסרטים וולגה, שהודיעה באביב 2021 על תאריך יציאה חדש לסרט: 23 בספטמבר 2021. בנובמבר 2021 פורסם כי הסרט ייצא לאקרנים ב-2 בדצמבר 2021.
בומין ח'אן (בטורקית עתיקה: 𐰉𐰆𐰢𐰣:𐰴𐰍𐰣; 490 – 552) היה מנהיג צבאי ושליט גקטורקי, שהקים את האימפריה הגקטורקית, הח'אנות הטורקית הראשונה בהיסטוריה.
בומין ח'אן נולד בשנת 490 לשבט שהיה השבט השולט בשבטים הגטורקיים שחיו באזור מונגוליה של היום.
עד המאה השביעית לספירה, כל השבטים הפרוטו-טורקיים חיו באזור מונגוליה של היום.
אלו והמונגולים האמינו באותה הדת האנימיסטית - הטנגריזם.
במאה ה-6, שבטים פרוטו-טורקיים אלו היו קטנים דיים ולא כה חשובים פוליטית.
הח'אנות הכי חזקה באזור הייתה ח'אנות רוראן, שבשטחה דמתה לאזור מונגוליה של היום.
ח'אנות זו מעין ממלכה ששולט בה ח'אן (תואר טורקי ומונגולי למלך).
היו מספר שבטים טורקיים ופרוטו-מונגוליים שהיו כפופים לח'אנות הזו.
אחד מהם היה השבט הגקטורקי (מטורקית עתיקה, הטורקיים השמימיים/הטורקיים הכחולים).
בשנת 542, התחולל מרד של כמה שבטים שמרדו בשלטון הרוראני, והח'אן של הגקטורקים - בומין ח'אן, דיכא את המרד, משום שהיה נאמן לשלטון.
בומין דרש, בתרומה לנאמנותו ולסיועו, שח'אן האימפריה, אנגווי, ייתן לו את ביתו להתחתן עימה, אולם הוא קיבל בתגובה מכתב מאותו ח'אן האימפריה שמורה שבומין עבד, לא יותר מכך, ושאינו יכול לצפות להתחתן עם בת הח'אן הגדול, שליט האימפריה.
בתגובה, בומין, יחד עם אחיו איסטמי, מרדו בשלטון הרוראני, אספו עוד ח'אנות של שבטים טורקיים ומונגולים, הפילו את השלטון, הביסו את ח'אן הרוראנים, שמאוחר יותר התאבד מבושה, והקימו את האימפריה הטורקית הראשונה בהיסטוריה - הח'אנות הגקטורקית.
בשיא כוחה, האימפריה שהקים בומין השתרעה מאזור קוריאה עד לקווקז.
גודלה העצום של האימפריה והשתלטותה על דרך המשי הוא שהביא גם לנדידות הטורקיים מערבה, ביניהם שבטי אוע'וז שלאחר מאות שנים כבשו את אנטוליה והפכו לטורקים, הטורקמנים והאזרים של היום.
בשנת 581 פרצה מלחמת אזרחים באימפריה הגקטורקית, ולכן ב-587 הקומה ח'אנות טורקית מערבית וח'אנות מזרחית, אך רק בשנת 603 שתי האימפריות התפצלו לגמרי לחצי מערבי ולחצי מזרחי.
שושלת טאנג הסינית כבשה את הח'אנות המזרחית בשנת 630, ובשנת 657 גם את הח'אנות המערבית, כאשר זו הפכה מעין וסאלית של טאנג.
עם התפשטות האימפריה הגקטורקית, נדדו השבטים הגקטורקיים מערבה, ביניהם נמנו מספר שבטים שנקראו אוע'וז (Oghuz), קיפצ'קים, קרלוקים ועוד.
עם נפילת הח'אנות הטורקית השנייה בשנת 744, החלה להיווצר קונפדרציית שבטים שנקראה "Oghuz Yagbu state" שנלחמה באופן תדיר עם שאר השבטים, אשר מתוך קונפדרציה זו יצאה המשפחה הסלג'וקית אשר הניחה את היסודות לאימפריה הסלג'וקית.
את האימפריה הסלג'וקית הקים טוגריל בכ על שמו של אבי המשפחה, סלג'וק.
תחת סולטן האימפריה אלפ ארסלאן ("אריה אמיץ" בטורקית עתיקה), כבשו הסלג'וקים בשנת 1071 את אנטוליה בקרב מנזיקרט, והחלו בהתיישבות הטורקית של חצי האי.
קרב זה החליש והקטין את האימפריה הרומית המזרחית שהייתה המעצמה הגדולה באזור.
עם התפרקות האימפריה הסלג'וקית, עקב מסעות הצלב ומרד סולימאן בן כותלמיש, הקים סולימאן באנטוליה את סולטנות רום.
עקב הפלישות המונגוליות, זו התפרקה למספר נסיכיות קטנות שנקראו "בייליק", כאשר התואר של שליט הנסיכות היה "ביי", כשאחת מנסיכיות אלו הייתה הבייליק העות'מאנית.
האימפריה תפסה תאוצה במאה ה-14 ובמאה ה-15, כאשר בשנת 1453 הורה מהמט השני, סולטן האימפריה, על כיבוש קונסטנטינופול, בירת האימפריה הרומית המזרחית.
העות'מאנים צלחו בכיבוש והביאו לנפילת האימפריה הרומית המזרחית.
האימפריה הגיעה לשיאה במאה ה-16 לאחר קרב מוהאץ', לאחר שכבשה את הונגריה מידי האימפריה האוסטרית.
הקמת האימפריה הגקטורקית על ידי בומין ח'אן גרמה למעשה לנדידת העמים הטורקיים שמקורם באזור מונגוליה, מערבה למרכז אסיה ולקווקז.
למעבר זה של העמים הטורקיים היה מספר השפעות מכריעות בהיסטוריה.
האימפריה הסלג'וקית המוסלמית ששמה קץ לתור הזהב המוסלמי ושכבשה את אנטוליה מהאימפריה הרומית המזרחית על ידי הסולטן אלפ ארסלאן (קרב מנזיקרט), מקורה בשבט האוע'וז שהיה מהשבטים הטורקיים שמקורם בגקטורקים שנדדו מערבה.
לאחר התמוטטותה, קמה סולטנות רום באנטוליה, שלאחר שזו התפרקה על ידי האימפריה המונגולית, קמה האימפריה העות'מאנית.
זו הביאה לנפילתה הסופית של האימפריה הרומית המזרחית ולכיבוש קונסטנטינופול והפיכתה לאיסטנבול על ידי הסולטן מהמט השני.
ההשפעה הכי חשובה של הגירת העמים הטורקיים מערבה ברחבי האימפריה הגוקטורקית שהקים בומין ח'אן היא גילוי אמריקה.
עד תקופת העות'מאנים, אפילו בתקופת האימפריה המונגולית, האירופאים ביצעו קשרי מסחר עם הודו וסין דרך יבשת אסיה, אולם לאחר נפילת האימפריה הרומית המזרחית על ידי האימפריה העות'מאנית, בשנת 1453, העות'מאנים חסמו את הדרך למזרח אירופה, להודו ולסין.
האירופאים פחדו ולא יכלו לעבור דרכם, ונוצרה עוינות גדולה.
לכן, היו חייבים האירופאים לחפש דרכי מסחר חדשות עם הודו וסין, דרכים ימיות - דבר שהוביל בסופו של דבר לגילוי של אמריקה.
בומטאון היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי גרהם יוסט, ושודרה ברשת NBC מ-29 בספטמבר 2002 עד 28 בדצמבר 2003. שם התוכנית הוא הכינוי של לוס אנג'לס, קליפורניה.
התוכנית תיארה מדי שבוע חקירה פלילית, הנראית מנקודות מבט שונות: השוטרים והבלשים, עורכי הדין, הפרמדיקים, הכתבים, הקורבנות, העדים והפושעים.
הסדרה עלתה לראשונה ב-29 בספטמבר 2002. הזמנת העונה הראשונה הייתה ל-18 פרקים.
לאחר דירוגים מאכזבים, הסדרה עברה שינוי: ההסתמכות על סיפור לא ליניארי פחתה, כמה דמויות הוצאו, ואחרות נכנסו.
הרייטינג לא השתפר, והסדרה בוטלה, כשהפרק האחרון שודר ב-28 בדצמבר 2003.
למרות הרייטינג הנמוך שלה, "בומטאון" קיבלה מספר פרסים ומועמדויות, כולל פרסי אמי, פרסי סטלייט ופרסי איגוד מבקרי הטלוויזיה .
דוני וולברג בתפקיד בלש של משטרת לוס אנג'לס, ג'ואל סטיבנס
ניל מקדונו בתור עוזר התובע המחוזי של מחוז לוס אנג'לס, דייוויד מקנוריס
מיקלטי וויליאמסון בתפקיד בלש של משטרת לוס אנג'לס בובי 'פירלס' סמית'
גארי בסארבה בתפקיד שוטר של משטרת לוס אנג'לס ריי הכלר
נינה גרביראס בתור אנדריאה ליטל, כתבת (עונה ראשונה)
לאנה פרייה בתור תרזה אורטיז, פרמדיקית בעונה הראשונה, וקצינת משטרה טירונית בעונה השנייה
ג'ייסון גדריק בתפקיד קצין המשטרה במשטרת לוס אנג'לס השני טום טורקוט
מייגן וורד בתור קלי סטיבנס
דייוויד פרובל כבלש משטרת לוס אנג'לס פול טורקוט
דוריאן הארווד כקפטן משטרת לוס אנג'לס רון היקס
קלי רואן בתור מריאן מקנוריס (עונה ראשונה)
אריך אנדרסון בתור בן פישר (עונה ראשונה)
קים מרפי בתור סוזן (עונה ראשונה)
מאט קרייבן בתור ד"ר מייקל הירש (עונה ראשונה)
ריק גומז בתור הבלש דניאל ראמוס (עונה ראשונה)
קלי הו בתור רייצ'ל דורל (עונה שנייה)
ונסה ויליאמס בתפקיד בלשית של משטרת לוס אנג'לס קתרין פירס (עונה שנייה)
בומטאון קיבלה ביקורות חיוביות בעיקר מהמבקרים.
ב-Rotten Tomatoes, לעונה הראשונה יש דירוג אישור של 96% עם ציון ממוצע של 10/10 על סמך 26 ביקורות.
ב-Metacritic, לעונה הראשונה יש ציון של 89 מתוך 100 על סמך 31 ביקורות, מה שמסמל "הערכה אוניברסלית".
שנה פרס קטגוריה מקבל תוצאה 2003 מכון הסרטים האמריקאי תוכנית הטלוויזיה של השנה פרס ארטיוס של חברת הליהוק של אמריקה הליהוק הטוב ביותר לטלוויזיה, פיילוט דרמטי מג ליברמן וקמיל ה.
בומברמן (ביפנית: 爆弾男, באקודאן אוטוקו) הוא משחק וידאו משנת 1983 שפותח והופץ על ידי חברת הדסון סופט.
זהו המשחק הראשון בזיכיון בומברמן, זיכיון משחקי וידאו ותיק שזכה להצלחה מסחרית ניכרת.
כל המשחק משוחק בפרספקטיבה בה עולם המשחק נראה מלמעלה.
השחקן שולט במשחק בדמותו של בומברמן שהוא רובוט שמסתובב במבוכים, צריך לחסל אויבים על ידי הצבת פצצות שמתפוצצות לאחר מספר שניות, לפוצץ באמצעות הפצצות גם קירות לבנים, ולאתר בכל שלב את דלת היציאה הנסתרת שמעבירה את השחקן לשלב הבא.
בנוסף, במהלך המשחק השחקן צריך גם להקפיד לא להיקלע בטעות לטווח הפיצוצים משום שהם מסוגלים גם להרוג את בומברמן.
מטרת המשחק היא להשמיד את כל האויבים בכל שלב ולהתקדם לשלב הבא תוך פרק זמן מסוים.
בשלבי המשחק ניתן גם למצוא Power-ups, אשר מסתתרים מאחורי קירות הלבנים, שמעניקים לבומברמן יכולות שונות כמו הגדלת רדיוס הפיצוץ של הפצצות, הצבת פצצות מרובות בו-זמנית, היכולת להפעיל את הפצצות בכל רגע נתון, והגברת מהירות התנועה של בומברמן.
המשחק מכיל בסך הכל 50 שלבים.
ככל שהשחקן מתקדם במשחק השלבים הופכים מאתגרים יותר, ומושם דגש רב יותר על שימוש אסטרטגי בפצצות על מנת להביס את האויבים.
בעוד שהמשחקים הבאים בזיכיון מכילים את האפשרות למשחק מרובה שחקנים, המשחק המקורי הסדרה היה רק משחק וידאו למשתתף יחיד.
המשחק יצא במקור למחשבי NEC PC-8801. לאורך השנים הוסב המשחק לפלטפורמות משחק שונות.
בשנת 1985 חברת הדסון סופט הסבה את המשחק לקונסולת ה-NES של נינטנדו אשר הכילה שיפורים ניכרים לגרפיקה ובמכניקת המשחק.
בזכות גרסה ה-NES של המשחק, אשר זכתה להצלחה מסחרית ניכרת, בומברמן הפך עם השנים לזיכיון מצליח שכולל מעל ל-70 משחקי וידאו שונים בפלטפורמות שונות.
המוזיקה של המשחק נוצרה על ידי המלחינה היפנית ג'ון צ'יקומה.
בונאוונטורה פרנצ'סקו קאוואליירי (באיטלקית: Bonaventura Francesco Cavalieri; 1598 – 30 בנובמבר 1647) היה מתמטיקאי איטלקי, הידוע כיום כמנסח עקרון קאוואליירי, הקובע ששני חפצים שווים בנפחם אם חתכי הרוחב שלהם שווים בשטחם בכל מקום.
במציאת עיקרון זה הוא בישר, במובן מסוים, את מושג האינטגרל.
כמו כן פיתח את נוסחת לוטשי העדשות.
קאוואליירי נולד במילאנו, והתחנך מגיל צעיר במנזרים ישועיים, תחילה בסאן גרלאמו במילאנו ואחר כך בפיזה.
הוא למד גאומטריה באוניברסיטת פיזה.
הוא היה בקשר עם גלילאו גליליי שתמך בו במחקרים המתמטיים.
הוא בנה משאבה הידראולית במנזר שלו.
כמו כן, פרסם טבלאות לוגריתמיות והדגיש את החשיבות של שימוש בהם לצורכי אסטרונומיה וגאוגרפיה.
על שמו נקרא המכתש הירחי, קאוואלייריוס .
בונבוניירה היא קופסה או חבילה המעוצבת בפאר ומכילה ממתקים.
לרוב תוכן הבונבוניירה הוא מגוון פרליני שוקולד במבחר צורות, זיגוגים וטעמים, לעיתים ממולאים קרם שוקולד, וניל, פירות, קליפות הדרים או ליקר פירות.
בונבוניירות תעשייתיות עממיות הן לרוב קופסת קרטון המעוטרת בהדפס צבעוני.
מוצרים יוקרתיים יותר נארזים בסלסילה המכוסה בצלופן צבעוני או בקופסת עץ או מתכת דקורטיבית.
בחנויות שוקולד רבות ניתן לבחור אריזה וסוגי פרלינים למילוי הבונבוניירה בהתאמה אישית לפי הזמנה.
מקור המילה במילה הצרפתית "bonbonnière", הגזורה מהמילה "bon" שפירושה "טוב".
אחד מהפיליטונים הסאטיריים של אפרים קישון עוסק בבונבוניירה המוענקת במתנה מאדם לאדם ומועברת מאירוע לאירוע, עד שהיא חוזרת, ישנה ומעופשת, לאלו שהעניקו אותה לראשונה.
בּוֹנְגוֹ (שם מדעי: Tragelaphus eurycerus) הוא מין בסוג קודו במשפחת הפריים.
הבונגו הוא מגדולי אנטילופות היער האפריקניות, האוכל עשב והפעיל בעיקר בשעות הלילה.
הבונגו מתאפיין בפרווה חומה אדמדמה בולטת, שעליה סימנים שחורים ולבנים ופסים לבנים-צהובים, ובקרניים ארוכות וסליליות.
הבונגו הוא מין הקודו היחיד שלשני המינים יש קרניים.
לאוכלוסיות בונגו יש מעמדות חברתיים מורכבים.
בעבר התקיים הבונגו בשלושה אזורים של אפריקה: מזרח, מרכז ומערב אפריקה.
כיום שלושת אזורי תפוצה אלו הצטמקו, מפאת אובדן שטחי מחיה בגלל חקלאות וכריתת עצים לא מבוקרת וכן בשל ציד של בונגו, שבשרו משמש למאכל.
גודלם של הזכרים הבוגרים ושל הנקבות הבוגרות דומה.
הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים סליליות - קרניו של הזכר גדולים ומסיבים יותר משל הנקבות.
משך ההיריון של נקבת הבונגו הוא 285 יום (כ-9.5 חודשים) בקירוב, ובסופו נולד גור יחיד הנגמל מיניקה כעבור שישה חודשים.
הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 24-27 חודשים.
בונגו מזרחי או בונגו ההרים (Tragelaphus eurycerus isaaci) - מצוי במרכז קניה בלבד.
ממדי גופו גדולים משל הבונגו המערבי.