tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסכנה בתוכניתם הייתה, שכדי ליצור צי ספינות גדול דיו, אלה השומרות על עולם הבית של הנארנים ייקראו למערכה ועולם ביתם יהיה חשוף למתקפות אם הסנטאורים יגלו את תוכניתם.
תשדיר נארני התגלה לסנטאורים, שדאגו לשלוח ספינות צללים לתקיפת בסיס האספקה, בעוד ספינות הסנטאורים עומדות בראש התקיפה על עולם הבית של נארן.
דאגתו של לונדו מולארי כי צבא סנטאורי יספוג אבדות אם ינחת בטריטוריה נארנית הביאה את לורד ריפא – שותפו לתוכנית – להעלות את הרעיון להפצצה מאסיבית של נארן בנשק להשמדה המונית מהחלל.
הפצצות אשר נחתו על נארן החריבו אזורים שלמים והרגו מספר גדול של אזרחים, כמו גם ריסקו כליל את התשתית ואת יכולות ההגנה של הנארנים.
צעד ההישרדות היחיד שנותר לנארנים היה להיכנע ללא תנאים.
כוח סנטאורי השתלט על נארן ושיעבד את העם הנארני בצורה קשה ואכזרית.
500 נארנים הוצאו להורג על כל חייל סנטאורי שנהרג.
הקא'רי – ממשל נארן – פורק, ומנהיגיו נעצרו ואף היו מהם שהוצאו להורג.
ג'קאר, אחרון חברי הקא'רי, ביקש מקלט מדיני ממפקד בבילון 5 ג'ון שרידן, למורת רוחו של לונדו.
סמכויותיו כשגריר בוטלו, אם כי הוא המשיך לפעול בסתר לשחרור נארן מעול הסנטאורים.
תנועת מחתרת נארנית קמה וסיפקה נשק ואספקה לכוחות הכבושים.
כוחות נארנים עזרו גם לכוחותיו של שרידן במלחמה נגד הצללים, במידה מסוימת משיגים נקמה על אלה אשר נהרגו בכיבוש נארן.
כמו כן, הם איישו תפקידי אבטחה בבבילון 5 והדפו את הכוחות הנאמנים לקלארק שהגיעו לעצור את הסגל הפיקודי.
לקראת סוף 2260, ג'קאר נלכד ונכלא בחצר המלכות הסנטאורית.
במהלך 2261, ג'קאר עזר ללונדו להתנקש בחייו של הקיסר קתרג'יה המטורף, ובתמורה שוחררה נארן מעול הסנטאורים.
תחושת המרירות שחשו הנארנים כלפי הסנטאורים לא שככה, אך בעקבות אבדותיהם הרבות לא היה ביכולתם להשיב מלחמה.
ג'קאר סירב לעמוד בראש הממשל הנארני החדש, אלא אם הקא'רי יורכב מחדש.
הכוחות הנארנים המעטים שנותרו העניקו סיוע לכוחותיו של שרידן במהלך מלחמת האזרחים של ברית הארץ, ונארן ריכזה את כל מרצה בבנייתה המחודשת של נארן.
בשנת 2262, הכוחות הנארנים חזרו לפעילותם התקנית, ובשיתוף פעולה עם הדראזים השיבו לכוחות הסנטאורים כגמולם כאשר התגלה כי הסנטאורים עומדים מאחורי ההתקפות על הברית הבין-כוכבית, תוצאה ישירה של שליטת הדראק על לונדו מולארי.
כמו כן, המינברים רצו לכפר על אי-מעורבותם במלחמה, ולכן שיתפו את הטכנולוגיה שלהם בעזרה לשיקום הנזק שנעשה לאקלים בנארן כתוצאה מההפצצות.
בשנת 1260, הוורלונים והמינברים, שהיו מפולגים באותה עת, נלחמו נגד אויב עתיק שקם לכלותם.
הם עמדו בפני מפלה, והיו זקוקים נואשות לבסיס מבצעים, כאשר לפתע הופיעה מצודה בחלל משום מקום, ובתוכה הופיע מינברי מסתורי בשם ויילן.
ויילן ארגן מחדש את כתות המינברים, יצר את המועצה האפורה וייסד את כוח הסיירים האגדי.
המצודה שבה הגיע ויילן שימשה כבסיס המבצעים הן למינברים והן לוורלונים, וויילן הוביל אותם לניצחון על הצללים.
כפי שהתברר מאוחר יותר, ג'פרי סינקלייר, מפקד תחנת בבילון 5 בעונתה הראשונה, לקח את תחנת החלל בבילון 4 במסע בזמן כאלף שנים אחורה בעזרת המכונה הגדולה בכוכב אפסילון 3. בעזרת פיסת טכנולוגיה מאותו כוכב, "שילוש האור", הוא הפך בתהליך שינוי צורה לוויילן, "מינברי שלא נולד מהמינברים".
בשנת 2259 נודע כי הצללים חזרו וכי הם מתחילים לנוע שוב, ואף עוזרים בחשאיות לסנטאורים להביס את הנארנים.
לאחר נפילת נארן, דלן מגלה לשרידן אודות קיומם של הסיירים ומציעה לו פיקוד משותף על בבילון 5 ועליהם.
בשנת 2260, הצללים ערכו מגעים חשאיים עם ממשלו המושחת של קלארק, נשיא ברית הארץ, לבנייתן של ספינות מלחמה בעלות טכנולוגיה של הצללים.
שרידן מתחיל באיחודם של שאר הגזעים למלחמה נגד הצללים, אך כאשר הם אינם משיגים ניצחון עליהם, שרידן מגייס את הוורלונים למלחמה, במחיר מותו של קוש.
בתחילת 2261, חוזר שרידן לאחר שנחשב למת מעולם הבית של הצללים, זא'הדום.
שאר הגזעים מפולגים וחושבים להיכנע לצללים כאשר הוא מאחד אותם בשנית, בברית הכוללת את בני האדם, המינברים, הנארנים וליגת העולמות הבלתי מאוחדים.
בקרב שהתחולל בצביר הכוכבים קוריאנה 6, מצליח שרידן לגרום לעזיבתם של הן הצללים והן הוורלונים, בתואנה כי זמנם בגלקסיה הסתיים וכעת זהו זמנם של הגזעים הצעירים.
מלחמת האזרחים של ברית הארץ
חשיפת הקנוניה והטלת משטר צבאי
כאשר שרידן קיבל את הפיקוד על בבילון 5, הוא החל לשתף את הצוות הפיקודי של התחנה במאמצים לחשוף את הקנוניה.
שנה לאחר עלייתו של קלארק לנשיאות, כאשר הייג ושרידן החלו לחשוף עדויות לקיומה של הקנוניה, ונערך שימוע בסנאט אודות מעורבותו בהתנקשות, הנשיא קלארק פעל במהירות.
הוא הטיל משטר צבאי על ברית הארץ.
חיילים מטעם פיקוד הארץ הסתערו על הסנאט והפסיקו את מהלכו של השימוע וכן השתלטו גם על משרדיו של יו"ר המטה הכללי שלא היה נאמן לקלארק.
כוחות סיור צבאיים הוצבו בכל עיר, וכוח קומנדו הסתער על שידורי החדשות ועצר או הרג את אלה המנסים לחשוף את הפרשה.
עד מהרה חזרה מתכונת החדשות למסלולה הרגיל, אם כי תחת צנזורה נוקשה של משטרו של קלארק.
הפיכתו של הייג והתנתקות המושבות
לפני שנלכד, ניסה הייג לארגן התקוממות, ובעזרת חמש ספינות מלחמה ניסה להימלט אך נתקל בכוחות משטרו של קלארק.
בקרב שהתחולל רק ספינתו של הייג, האלכסנדר, הצליחה להימלט.
מושל מאדים הודיע כי הוא מתכוון להפר את פקודותיו של קלארק בנוגע למשטר צבאי, וכתוצאה מכך קלארק הורה על הפצצה שיטתית על מרכזים אזרחיים.
כמחאה, מושבות חלל אחרות הודיעו על התנתקותן מברית הארץ והפיכתן לעצמאיות, תחת ריבונות מלאה.
ספינות הנאמנות לקלארק השיגו עליונות על מרחב החלל של המושבות בניסיון לנתקן ממקורות אספקה ולהרעיבן על מנת להכניען.
בעקבות ההפצצות על מאדים, נכנע ממשל מאדים והותיר לממשל קלארק להשתלט על האזור, אם כי תנועת מחתרת על מאדים ניסתה ללא הרף לסכל את שליטתו.
תוך מספר שבועות בלבד, בבילון 5 הייתה היחידה שלא הייתה נתונה לשליטתו של קלארק.
כתגובה, הורה קלארק על הקמתו של ארגון "משמר הלילה" על סיפון התחנה שנועד לסכל כל ניסיון מרד, אולם ארגון זה נעצר במאמץ משולב של שרידן, גריבלדי וזאק אלן.
לאחר קרב עיקש עם ספינות המלחמה של קלארק, מחליט שרידן להעניק לספינת המלחמה אלכסנדר סיוע הומניטרי על אף הוראותיו של קלארק ללכוד או להשמיד את הספינה.
נודע כי כוח צבאי מטעם קלארק שם פעמיו לבבילון 5 במטרה לעצור את הסגל הפיקודי ולהטיל על התחנה משטר צבאי.
שרידן מכריז על עצמאותה של בבילון 5 ומצטרף למרד האזרחים של המושבות עד אשר הנשיא קלארק יוחלף בתפקידו.
בקרב כולל בין ספינות המלחמה הנאמנות לקלארק לבין בבילון 5 ואלכסנדר, הקרב נראה אבוד כאשר שלוש ספינות מלחמה מינבריות מתערבות ומסיימות את הקונפליקט.
במהלך 2260, גם שרידן וגם קלארק נקטו בשביתת נשק מאולצת.
שרידן נאלץ להדוף את התקדמות הצללים, ואילו קלארק עסק בבנייתן של ספינות מלחמה בעלות טכנולוגיה של הצללים, לאחר שכרת עמם ברית.
לקראת סוף 2260, מושבות החלל עמדו בפני כניעה, לאחר שהמצור שהוטל עליהן הותיר אותן ללא כל אספקת מזון.
ספינת המלחמה אלכסנדר תרה אחר ספינות מלחמה נוספות המתנגדות לקלארק, ובכך הרחיבה את תנועת המרד.
קלארק הורה על הטלת עוצר על בבילון 5, בתקווה להטיל מום בכלכלתה.
בנוסף, משתמש קלארק בשידורי החדשות המוטים להשפעתו כדי להכפיש את שמו של שרידן.
כתגובה, בבילון 5 מתחילה לשדר תעמולה משלה, בשם מושבות החלל.
באוגוסט 2261, החריף קלארק את המאבק כאשר הורה על טבח של יותר מעשרת אלפים אזרחים המבקשים לברוח ממושבות החלל עקב הטלת המצור והרעב הקשה שנוצר בעקבות כך.
במועצת חירום מיוחדת שכינס שרידן עם יתר ממשלות הגזעים הוא החליט על התערבותו ושחרור המושבות הנצורות.
בעזרת ציי הספינות של הגזעים האחרים, הכניע שרידן את ספינות המלחמה המצרות על המושבות והגדיל את כוח המתנגדים לקלארק.
במהלך השבועות הבאים העמיק שרידן את גודל המערכה כנגד קלארק, כאשר יותר ויותר ספינות מלחמה נוטות לצדו וקלארק אט אט מאבד את כוחו.
אף על פי שזעם על רציחתם של אזרחים חפים מפשע, הורה שרידן לא להשמיד ספינות מלחמה הנאמנות לקלארק אלא להציע להן חלופות בדרכי שלום.
ידיעות על לכידתו של אביו הובילו את שרידן למאדים, שם נשבה ועונה בעינויים קשים בניסיון לשבור את רוחו.
בקרב המערכה על שליטה בכוכב מאדים, ניסה קלארק לעצור את כוחותיו של שרידן באמצעות ספינות המלחמה המשודרגות שלו, בעלות טכנולוגיית הצללים, אך בעזרתה של ליטה אלכסנדר הטלפתית הצליח שרידן לשתק את התקדמותן, לאחר שנודע שספינות הצללים פגיעות לתקיפות טלפתיות.
תנועת המחתרת בכדור הארץ השיגה את תמיכת הסנאט, וכוח נשלח לשים את הנשיא קלארק תחת מעצר, אך זה האחרון התאבד ביריית אקדח, לא לפני שתכנן את מערכת ההגנה שמסביב לכדור הארץ בנוהל "אדמה חרוכה", המפנה את הגנות הכוכב כלפי עצמו.
לצורך הקרב האחרון, נטל שרידן פיקוד זמני על ספינתו הקודמת, האגממנון.
לאחר שספגה נזק כבד בקרב, שהותיר אותה ללא אפשרות לירות, הורה שרידן לנגח את מערכת ההגנה כאמצעי אחרון למנוע את השמדת הארץ.
ברגע האחרון התערב מפקדו של שרידן בעת מלחמת ארץ-מינברי, אשר בתחילה התייצב כנגדו, וקרב המערכה הסתיים.
לאחר התאבדותו של קלארק נבחרה סוזנה לוצ'נקו מהאיגוד הרוסי לנשיאות, וכהוראה ראשונה קראה לתבוע את אלה אשר פעלו תחת משטר האימים של קלארק.
אולם, עקב תנועת המרד הרחבה שהנהיג שרידן, היא קראה לו להתפטר מתפקידו, תוך מתן חנינה מלאה לצוותו ולאלה שפעלו בהוראתו.
חברי התקשורת אשר הושמו במעצר שוחררו.
מיד לאחר שהתפטר, נבחר שרידן לנשיא הברית הבין-כוכבית החדשה.
עוד מימי מלחמת ארץ-מינברים, החלו חיכוכים בין כת הלוחמים לבין הכת הדתית, אשר דלן היא מנהיגתם.
בעקבות הגילוי כי בבני האדם שכנו נשמות מינברים, מה שהוביל לכניעתם המפתיעה של המינברים והפסקת הלחימה, נוצר קרע בין הכת הדתית שהובילה את המהלך לבין כת הלוחמים הגאוותנית והמיליטנטית, שחשבה כי יש להעניש את בני האדם על העוולות שנוצרו.
זאת ועוד, קולה של דלן היה המכריע ביציאה למלחמה על בני האדם, וזוהי דלן אשר הפסיקה את הלחימה.
לאחר המלחמה, דלן הכירה בכך שדוקאט, מנהיג המינברים, פעל בחשאי עם הוורלונים ליצירת מפגש עם בני האדם מתוך הכרה כי שיתוף פעולה ביניהם הוא הכרחי במלחמת הצללים המתקרבת.
עצם העובדה שבהתקף זעם היא גזרה את דין גזע בני האדם לכיליון גרם לה לנסות ולכפר על מעשיה בפיתוח יחסים דיפלומטיים עם בני האדם.
היא בחרה לשמש כשגרירת המינברים בתחנת בבילון 5, חרף מעמדה במועצה האפורה.
יתר על כן, בסוף 2259 היא השתמשה ב"שילוש האור" כדי לשנות את צורתה לחצי מינברית-חצי אנושית במאמץ לגשר טוב יותר בין בני האדם למינברים.
בנוסף, היא החלה לפתח קשר רומנטי עם ג'ון שרידן, "הורג הכוכב", ששמו נזכר בשנאה ותיעוב בקרב כת הלוחמים בעקבותיו פעולותיו במלחמת ארץ-מינברים.
סיבות אלו הם שהעמיקו את הקרע בין שני הפלגים.
אלף שנים של שיתוף פעולה בין שתי הכתות מופסקים בחטף.
נרון, אחד מבכירי החברים בכת הלוחמים, מגיע לטקס הכתרתה של דלן לאנתיל-זא (מנהיג הסיירים), מתוך כוונה להחליפה בתואנה כי חבר מכת הלוחמים צריך להנהיג את הסיירים במלחמה הקרבה.
זאת ועוד, הוא מודיע על כוונתו להרוג את דלן, מה שמניע את מרקוס, סייר בן אנוש, לשמש כשומר ראשה בצטטו את אמונת הסיירים "אנו מוכנים למות בשביל האחד".
כאשר הוא עד לכך שהסיירים מוכנים למות בשבילה, נרון חוזר בו מהחלטתו וכבוד הדדי נרקם בין השניים.
בימי מלחמת הצללים הראשונה, ויילן הקים את המועצה האפורה בחלוקה שווה בין שלוש הכתות כדי להפסיק את מלחמת האזרחים שפרצה ביניהם וכדי לאחד אותם במלחמה נגד הצללים.
כעת, כת הלוחמים משתלטת על אופן קבלת ההחלטות בחברה המינברית.
מספר החברים של כת הלוחמים במועצה האפורה מונה ארבעה, בכך מעניקים למועצה את הקול המכריע.
לאחר שהתערבה במלחמת הצללים, ובעקבות אי רצונה של המועצה האפורה להתערב במלחמה, לדלן לא נותרת ברירה והיא מפרקת את המועצה האפורה.
הכת הדתית וכת העובדים ניצבים לצד בבילון 5, בעוד כת הלוחמים ניצבת לבדה.
ללא גוף מרכזי שישליט סדר, ועם החרפת הפלגים בחברה המינברית, פורצת מלחמת האזרחים המינברית בשנית.
לאחר מלחמת הצללים, דלן חוזרת למינבר, עולם הבית של המינברים, ועדה להרס ולחורבן אשר מלחמת האזרחים עוררה.
אמונתם של המינברים היא כי אינם הורגים מינברים, אך בעקבות הרס הערים נאבדו חיים.
דלן והכת הדתית נכנעים לכת הלוחמים.
במעמד "מעגל האש", מאבק כוחות בינה לבין מנהיג כת הלוחמים החדש, הנועד לטהר את שמה בשם הכת הדתית, נרון מתערב ומציל את חייה במחיר מותו.
לפני מותו הוא מכריז כי שינה את אמונתו, וכי כעת אמונתו משתייכת לזו של הכת הדתית.
עצם הכרזה זו משיב את האיזון על כנו.
או אז, דלן מקימה מחדש את המועצה האפורה, ונותנת לכת העובדים את הכוח השליט (המועצה האפורה הייתה מורכבת מתשעה חברים, שלושה מכל כת.
כעת, כת העובדים כללה חמישה נציגים, בעוד שתי הכתות האחרות כללו שני נציגים בלבד).
עלילות מלחמת הטלפתים לא סופרו בסדרה, אם כי מספר רמזים לעתיד לבוא התרחשו בעונה החמישית, כאשר מושבת טלפתיים הוקמה על התחנה.
ביירון, ששירת בעברו תחת אלפרד בסטר, ראש חיל הטלפתים, מנהיג מרד של טלפתים עריקים אשר ברחו משליטת חיל הטלפתים הנוקשה, ובסופו של דבר בוחר להתאבד מאשר להיתפס.
ליטה אלכסנדר, שבמהלך האירועים התקרבה למטרתו של ביירון, בחרה להמשיך את פועלו לשחרור הטלפתים העריקים מעולו של חיל הטלפתים העריץ.
המלחמה מציבה בני אדם שאינם טלפתיים וכן טלפתים עריקים נגד חיל הטלפתים, המנסה להשתלט על ממשלת כדור הארץ.
עדות לכך באה כאשר הנשיא קלארק המושחת הציב מספר טלפתים בתפקידי מפתח בזמן תקופת כהונתו.
חיל הטלפתים מפעיל גם כמה מחנות ריכוז על-מנת לחנך מחדש טלפתים שנלכדו, ולהרוג בני אדם אשר העניקו מקלט לטלפתים עריקים.
ג'ון שרידן והברית הבין-כוכבית מתערבים בקונפליקט, וידם של בני האדם והטלפתים העריקים יוצאת על העליונה, אם כי במחיר של מספר נפגעים, ביניהם ליטה אלכסנדר ולניר.
בעקבות המלחמה, חיל הטלפתים מפורק, וועדה חדשה לפיקוח על טלפתיה מוקמת במקום.
מספר מחברי החיל מואשמים בפשעי מלחמה.
חלקם מושמים במעצר, חלקם הופכים לפושעים נמלטים.
אלפרד בסטר הוא אחד מאותם פושעים נמלטים, אשר נרדף בידי מייקל גריבלדי (בעלילת הספרים טרילוגיית חיל הטלפתים).
מלחמת הדילגארים היא אחת מסיפורי הרקע של הסדרה.
עד לתחילת המאה ה-23, האימפריה הסנטאורית שלטה ברוב הגלקסיה.
כאשר הסנטאורים הפכו למושחתים, אחיזתם בשטחי הכיבוש נחלשה והדבר הביא לתפיסת שטחי הכיבוש בידי הדילגארים, גזע חוצני שונא זרים.
עליונותם הטכנולוגית והמלחמתית אינה כשל המינברים או הסנטאורים, אך מספיק דיה כדי להשתלט על שאר הגזעים החלשים.
כאשר הסנטאורים אט אט נסוגו משטחי כיבושם, הדילגארים הגדילו את האימפריה שלהם בכך שפלשו לעולמות הסמוכים להם.
בשנות העשרים של המאה ה-23, הדילגארים גילו כי השמש במערכת הכוכבים שלהם נכנסת לשלב בו תהפוך לסופרנובה, ולכן הגבירו ביתר שאת את התרחבותם הטריטוריאלית מתוך דאגה להישרדותם.
אף על פי שכבר הוכיחו את עצמם כאויבים אכזריים, האיום אותו גילו גרם להם לאבד כל רגש של הגינות ומוסר.
באמונתם כי כל שאר הגזעים נחותים לרמתם, הם החלו לפלוש לשטחם ולתקוף את מאחזיהם.
לקראת 2228, השמועות אודות מלחמה מתקרבת גרמו להקמתה של ליגת העולמות הבלתי מאוחדים.
ב-2230, הדילגארים החלו לתקוף עולמות של הליגה, ביניהם של הדראזים והנארנים.
הליגה לחמה מלחמה אבודה בהם, ועולם אחר עולם נכנעו לשליטתם ולניסוייהם.
הטקטיקות בהן השתמשו הדילגארים היו חסרות רחמים וכללו השמדת עולמות שלמים ושימושם של גזעים כבושים כנושאי מחקר ביולוגי ורפואי.
גזעי הליגה ספגו אבדות קשות וביאושם פנו לכוחות גלקטיים אחרים לעזרה.
אפילו צי הספינות של הנארנים הלוחמנים לא היה מסוגל לכוחות הדילגארים, ומושבת הנארנים הגדולה האלקס 7 נכבשה.
כאשר הגיעו כוחות הנארנים למושבה הכבושה, הם גילו כי שרת המלחמה הדילגארית ג'אדור ערכה ניסויים באוכלוסייה וזיהמה אותה בנשק ביולוגי, הורגת רבים מהם.
לאחר מתקפה זו, הנארנים שלחו משלחת לעולם הבית של הדילגארים כדי למנוע כל התגרות נוספת מצידם ובניסיון לפתוח בתהליך שלום.
כתוצאה מכך, שני שגרירים נארנים עברו ניסויים.
צי ספינות של חברי הליגה התעמת מול הדילגארים במערכת הכוכבים טיירי.
אבדות הליגה היו קשות והם היו על סף תבוסה.
ברגע האחרון, ספינות מלחמה של ברית הארץ קפצו מעל-חלל והצטרפו ללחימה, בכך משיגים יתרון עצום לטובת הליגה, במה שנקרא 'תקרית אומגה' – הניצחון הראשון על הדילגארים.
בשנת 2231, ברית הארץ מחליטה להתערב במלחמת הדילגארים לצד ליגת העולמות הבלתי מאוחדים.
אולם, ספינות ברית הארץ עקבו אחר התקשורת שלהם ללא ידיעתם.
כאשר ספינות הדילגארים יצאו מעל-חלל, הם מצאו עצמם ניצבים בפני מספר עצום של כ-600 ספינות ברית הארץ.
אי לכך, הדילגארים אולצו לסגת.
גלי המלחמה התהפכו לטובת הליגה, שהצליחה להדוף את כוחות הדילגארים מהטריטוריות שבשליטתם בחזרה לעולם ביתם.
בקרב באלוס של שנת 2232, הדילגארים נאלצו להיכנע.
כל שרי המלחמה הדילגארים נלכדו ונשפטו על פשעי המלחמה שלהם, למעט אחת – ג'אדור, שנעלמה במהלך הקרב.
כחלק מתנאי הכניעה, הדילגארים הסכימו שברית הארץ תחסום את גישת שער הקפיצה לעולם ביתם, בכך לוכדים את הדילגארים במערכת הכוכבים שלהם.
לאחר סיום המלחמה, השמש הפכה לסופרנובה והכחידה כליל את עולם הבית של הדילגארים ואת הגזע כולו.
ללא ידיעת ברית הארץ וליגת העולמות הבלתי מאוחדים, שורדת יחידה הצליחה להימלט מגורל זה – שרת המלחמה ג'אדור, הידועה בכינוייה "מהלכת המוות" (Deathwalker).
כתוצאה ישירה של המלחמה, ברית הארץ הפכה לגורם מכריע ביחסי הכוחות של הגלקסיה.
ליגת העולמות הבלתי מאוחדים ראו בברית הארץ כמגינתה וייחסו לה כבוד.
אולם, הניצחון במלחמה גם הפך אותה לשאננה בכל הנוגע לעליונותה הריבונית, וכי היא מסוגלת לנצח כל גזע חוצני המאיים על שטחה.
בני האדם התעלמו מאזהרתם של הסנטאורים כי אין להפריע לגזע המינברים העוצמתי, ובני האדם הם אלה אשר גרמו לפריצתה של מלחמת ארץ-מינברים.
הייתה זו גם נקמתה האולטימטיבית של ג'אדור, שעזרה לכוחות המינברים בעולם ביתם, מינבר.
מלחמת הדילגארים מוזכרת בפרק 9 בעונה הראשונה של הסדרה וכן בקצרה בסרט "בבילון 5: בהתחלה".
הרבה לא ידוע על מלחמת איקארן, מלבד שהתרחשה כאלף שנים לפני עלילת הסדרה, בזמן מלחמת הצללים הראשונה ובתקופת חייו של ויילן, מנהיג המינברים האגדי.
האיקארן היו ציוויליזציה מתקדמת ביותר בעלת טכנולוגיה אורגנית, בדומה לזו של הוורלונים והמינברים, אשר הותקפו פעם אחר פעם בידי כוח מסתורי עד להכחדתם הטוטאלית.
נרמז כי הגורם להכחדתם היו הצללים.
אזכור למלחמת איקארן מופיע בפרק הרביעי בעונה ראשונה, עת מתגלים שרידים של טכנולוגיה אורגנית בעולם מת שלא נותרו בו חיים.
לגזע הקְסוֹן היסטוריה עקובה מדם עם הסנטאורים.
בתקופה המוערכת כשנת 3000 לפנה"ס, עם תחילתה של ההתיישבות הסנטורית, משלחת סנטאורית של שלוש ספינות נשלחה למשימת מפגש ראשוני עם גזע חייזרי נוסף השוכן בעולם ביתם, הקסון, המיושבים לאורך החוף המפריד בין שתי הציוויליזציות.
המשלחת חזרה, אך עם כוח תקיפה קסוני, כאשר כל חברי המשלחת הסנטאורית נשחטו.
כאשר הסנטאורים נכנסו לשלב אבולוציוני הדומה לרנסאנס, בשנת 738 לפנה"ס לערך, הקסון החלו לתקוף ולפשוט על כפרים סנטאורים, מה שהתפשט עד מהרה למערכה כוללת של שליטה טריטוריאלית בגזע הסנטאורים.
אמנם הקסון היו נחותים מהסנטאורים מבחינה טכנולוגית, אך היותם חזקים יותר פיזית ובעלי סיבולת גבוהה יותר מהם הביא למלחמה שנמשכה כאלף שנים, עד כמעט להכחדתם של הסנטאורים.
המלחמה הביאה להשמדת ערים שלמות מצד שני הצדדים, והקונפליקט גרם לסנטאורים לפתח את רמתם הטכנולוגית בצורה שתאפשר עליונות על גזע הקסון.
בשנת 800 לספירת הנוצרים, גזע הקסון הושמד לבסוף כליל מעל פני הכוכב.
בתקופה זו, הסנטאורים התפתחו לרמה המקבילה של העידן התעשייתי של תחילת המאה ה-20 של ימינו.
תבוסת גזע הקסון הביא להתפתחות המבנה התרבותי המודרני של הסנטאורים.
משפחות הסנטאורים אשר שרדו את המלחמה הפכו לבתי האצולה השליטים בסנטאורי פריים, עולם הבית של הסנטאורים, והם אלה אשר הקימו את הסנטאורום, הממשל הנוכחי.
האצילים מינו את לורד טוסקנו, שהוביל את המלחמה בקסון, למעמד קיסרות.
בַּבּוּן זָנוּב או בבון זהוב או ג'לדה (שם מדעי: Theropithecus gelada) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב, והוא המין היחיד ששרד בסוג תרופיתקוס (Theropithecus), החי ברמת אתיופיה והרי סימן הגבוהים יחד עם פאונה של חיות נדירות כמו זאב אתיופי ויעל אתיופי.
למרות השם בבון הוא לא שייך לסוג זה וקיימת מחלוקת על קרבתו למיני הבבון.
הבבון הזנוב ניכר בשיער הארוך המכסה את כתפיו וידיו, וכן בשיער הארוך שלצידי פניו.
צבע פרוותו חום ושחור, ובחזהו יש אזור נטול שערות שצבעו אדום, הבולט במיוחד בזכרים.
חלקי גופו התחתונים מכוסים פרווה שצבעה אפור.
הוא ניצוד על ידי זאב אתיופי, תנים ונמרים ואוכל בעיקר עשבים ועלים.
בעת התגוננות, מסוגל הבבון הזנוב לזרוק אבנים על טורפיו וכן לגלגל גושי סלע במדרונות ההרים.
בניגוד לשאר הקופים, קופי הבבון הזהוב ניזונים מרעייה ומבלים שעות במרעה.
לעיתים יאכלו גם פירות, זרעים וחרקים.
בבון זנוב חי ברמות אתיופיה והרי סימיאן בגובהי 1,800–4,400 מטר ונח בצוקים שבמורדות ההרים.
הבבון הזנוב מעדיף אזורים קרירים בהרים מאשר צחיחים ויבשים.
למרות שהבבונים הזנובים אינם מאוימים, שומרים עליהם מחקלאים שעלולים לירות בהם אם יזיקו לגידול ולגדר את אזורי המרעה שלהם.
מכיוון שהם חיות אנדמיות הסיכון של המין גבוה ולכן נוקטים אמצעים לשמירה על המין.
עד השנים האחרונות היה הבבון הזנוב נדיר יחסית בגני חיות.
כיום מצליחים לגדלו בכלובים יחד עם קופים בעלי זנב אחרים, אולם רבייתם בשבי נדירה.
בכל להקה יש מנהיג זכר ומספר נקבות.
הזכר המנהיג הוא היחיד המקיים יחסי מין עם נקבות הלהקה להולדת גורים.
זכרים ללא להקה מסתובבים ביחד בקבוצות.
זכרים אחרים מנסים לתפוס את מקומו של הזכר.
הזכר המנהיג צריך להגן על מעמדו.
לפעמים באמצעות הדגמת כוחו הפיזי, למשל בהקדמת המתחרה בתחרות ריצה.
לפעמים נדרש מאבק מול המתחרה.
הזכר השולט זקוק גם לתמיכת הנקבות שבלהקתו כנגד מתחרים.
הנקבות יכולות לבחור לתמוך בו או לתמוך במתחרה.
כאשר הוא מנוצח הוא מסולק מהלהקה.
בבון דובי (שם מדעי: Papio ursinus) או בבון הכף הוא מין של בבון החי בדרומה של אפריקה בסוונות וערבות עשב או ביצות.
משך הריון שלו הוא כ-186 ימים.
הבבון הדובי הוא אחד מהקופים בעלי הזנב הגדולים ביותר ומשקלו 21–45 ק"ג בזכרים ו-12–25 ק"ג בנקבות.
כמו רוב הבבונים גם בבונים אלה בעלי פרווה אפורה ועבה, בעיקר סביב הלחיים אך לא על הפנים הכהות והם בעלי ניבים ארוכים וחוטם מוארך כמו של כלב.
הבבונים יודעים לטפס בזריזות לענפים גבוהים ויודעים לקפץ בין העצים, אם כי פחות משאר הקופים.
הם חיים בעיקר על הקרקע בסביבות שונות ומרובות: יערות, סוואנות, ביצות ורמות ואפילו במדבר קלהרי או ברמות דראקנסברג.
הם ישנים בלילות בעיקר על צוקים בהם ישנם מאות בבונים.
המבנה החברתי שלהם מורכב מזכרים תקיפים ומבוגרים, נקבות רבות וצאצאים צעירים.
בראש הזכרים עומד זכר דומיננטי המקיים קואליציית זכרים המרתיעה יריבים ומעמדה נשאר קבוע בדרך כלל עד שקורה משהו למנהיג או שמגיע יריב חזק יותר.
הנקבות כנועות כלפי הזכרים ונקבה חצופה עלולה להינשך על ידם.
המריבות ביניהם עלולות להסתיים לעיתים בפציעות חמורות מהניבים אך הם נדירות מאוד.
הבבונים הם אוכלי כל הניזונים מטווח רחב של מזון מפירות ופטריות שונים ועד זרעים עשבים וחרקים וכן נבלות וביצים.
הריגה של חולייתן גדול היא מקרה נדיר אם כי לעיתים הם טורפים צבאים צעירים ובמקרה אחד אפילו תינוק אנושי.
עם זאת בדרך כלל הם בורחים כשמתקרב אליהם בן אדם.
כמה בבונים חיים בקרבה לחופי הר השולחן וניזונים ממאכלים שהשפל מביא עמו מהים.
הם נטרפים על ידי נמרים, אריות, צבועים ותנינים והקטנים גם על ידי ברדלסים, פיתונים או עופות דורסים כמו עיט לוחם.
בעת סכנה הם קופצים אל העצים או מתגייסים לתקוף את היריב אם הוא קטן מספיק, דבר היכול להניס נמרים ואפילו אריות רעבים.
Papio ursinus ursinus - נפוץ בדרומה של דרום אפריקה
Papio ursinus griseipes - נפוץ בצפונה של דרום אפריקה ודרום זמביה
Papio ursinus raucana - נפוץ מנמיביה עד אנגולה
בבון ירוק או בבון גינאה (שם מדעי: Papio papio) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג בבון החי במערב אפריקה
הבבון חי במערב אפריקה ביערות בגינאה, סנגל, גמביה, דרום מאורטניה ומערב מאלי.
הוא חי ביערות לחים וגם יבשים ולעיתים בסוואנות וערבות עשב שיחיות.
הוא בעל שיער אדמדם ומעט חום וכן רעמה חומה-זהובה עם פנים כהות בעלי חוטם מוארך.
הוא חי על הקרקע וישן על העצים בלילה.
הבבונים חיים בלהקות היכולות להכיל עד 200 פרטים ובראשם בבון זכר דומיננטי, סביבו זכרים חזקים וכן נקבות עם צאצאים.
המלחמות הפנימיות ביניהם עלולים להסתיים בפצעים חמורים בגלל ניביהם הארוכים.
הבבונים הם אוכלי כל וניזונים מפירות, ירקות, עשבים, זרעים, פטריות, חרקים, ביצים חולייתנים קטנים ולמעשה כל מה שהם משיגים בשטח.
מצב השימור של בבונים אלה מוגדר קרוב לסיכון עקב צמצום היערות בהם חיה אוכלוסייתם הקטנה.
בַּבּוּן צָהוב (שם מדעי: Papio cynocephalus) הוא מין של קוף בעל זנב מהסוג בבון החי בדרומה של אפריקה.
בעבר סווג בבון קינדה (Papio kindae) לאותו מין אך הוא הועבר למין עצמאי.
בבון זה בעל פרווה חומה-זהבהבה שנתנה לו את השם והוא בעל גוף רזה יותר מקרוביו ורעמה קטנה יחסית.
אורכו 84 ס"מ בזכרים ו-60 ס"מ בנקבות ואורך הזנב כמעט כאורך הגוף.
הלסת מעוגלת יותר משאר הבבונים, אם כי החוטם מוארך והפנים כהות.
הם יודעים לזנק ולקפוץ בין העצים.
הבבונים חיים בלהקות ברחבי הסוואנה של מרכז אפריקה הדרומית מקניה וטנזניה עד זימבבואה, ובוצוואנה.
הבבונים חיים על הקרקע, אם כי הם ישנים על עצים, וחיים בחבורות המונות עד 200 פרטים.
הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מעשב, פירות וחרקים אך גם מבשר של נבלות ושל חולייתנים קטנים שונים.
במרכז הלהקות עומדת "קואליציית" זכרים דומיננטיים המגינים על הלהקה מטורפים כמו אריות ונמרים וכן מבבונים יריבים.
הם נלחמים באכזריות ועלולים לפצוע קשה אחד את השני תוך כדי קרב.
התושבים המקומיים נוהגים להרוג בבונים הפולשים לשדותיהם וחלק צדים אותם למאכל, אך האוכלוסיות שלהם לא נפגעות מכך.
בּבּוּם מכיש, לפי רשימת המלכים השומרית, היה המלך החמישי של שומר מהשושלת הראשונה של כיש.
מלוכתו נמשכה לפי המיתוס 300 שנים.
בבום ככל הנראה לא באמת היה קיים, כיוון ששמו לא מופיע באף טקסט שמתוארך לתקופה בה הוא שלט.
מלכי שומרהקודם:אן-טרה-אנהשושלת ראשונה של כיש
קבוצת בבילון פארק ישראל או בשמה הממותג בבילון פארק היא רשת לונה פארק ישראלית.
הרשת מונה 11 סניפים בישראל: קריית אתא, נצרת, קניון עיר ימים בנתניה, נמל תל אביב, קניון איילון ברמת גן, אשדוד באר שבע, אילת, רמת השרון, חיפה ויהוד, סניף בבלגרד שבסרביה, וסניף בקמדן מרקט בלונדון.
הרשת נמצאת בבעלות אפי מלכה.
בבילון היא תוכנת תרגום ישראלית.
מתחילת פיתוחה הייתה התוכנה בבעלות חברת בבילון בע"מ, ובאוקטובר 2014 נמכרה לחברת בבילון (תוכנה) בע"מ.
דרך פעולת התוכנה היא כאשר משתמש לוחץ על טקסט בעזרת צירוף מקשים מוגדר (ברירת המחדל היא לחצן ימני + Ctrl), נפתח חלון שבו מתורגם או מוסבר המונח המבוקש.
מקור שמה של החברה ושל התוכנה הוא בסיפור מגדל בבל שבתנ"ך, בו מסופר כי בעיר העתיקה בבל, בלל (ערבב) אלוהים את לשונות כל גויי הארץ.
התוכנה פותחה על ידי אמנון עובדיה, שביולי 1997 ייסד את חברת בבילון בע"מ, יחד עם יקי דוניץ מקבוצת משוב מחשבים ושוקי פרמינגר, אשר שימש כמנכ"ל הראשון.
בשנת 1998 נרכשה השליטה בחברה על ידי פורמולה מערכות בראשות דני גולדשטיין.
התוכנה הופצה בחינם עד 2001, ומאז החלה להימכר בתשלום.
בשנת 2005 השיקה החברה, יחד עם מודן, מילון אלקטרוני המבוסס על המילונים של בבילון אך מהווה מוצר חומרה עצמאי נפרד (גאדג'ט), שלא כמו תוכנות קודמות שפיתחה החברה, שנועדו למחשבים אישיים.
מ-21 בדצמבר 2005 החלה תוכנת בבילון להציג ישירות גם מידע מוויקיפדיה, כולל ויקיפדיה העברית, וכן מאנציקלופדיה ynet.
תוכנת "בבילון" תומכת רשמית בתרגום ל-77 שפות.
בנוסף, קהילת המשתמשים של התוכנה יוצרת מילונים משלה למגוון שפות.
ישנם בתוכנה גם מילונים וספרים מקצועיים שניתן לרכוש תמורת תוספת תשלום, כגון מילון אבן-שושן, אנציקלופדיה בריטניקה ומילון אוקספורד.
התוכנה גם תומכת בטכנולוגיית Text-to-Speech של מיקרוסופט, שמאפשרת לשמוע את ההגייה הנכונה של מילים בשפות רבות.
גרסה 6 של תוכנת בבילון, שיצאה ב-30 באפריל 2006, אפשרה תרגום מכונה של משפטים שלמים.
בגרסה 7 של התוכנה, שיצאה ב-15 באוקטובר 2007, שופר ממשק התוכנה, ונוספה פונקציית השלמה אוטומטית.
באוקטובר 2014 מכרה חברת בבילון בע"מ את תוכנת "בבילון" לחברת בבילון תוכנה בע"מ, שבשליטת אמנון עובדיה.
מאז התוכנה חזרה להיות מופצת בחינם, אף שעדיין יש אפשרות לשדרג לגרסת פרמיום בתשלום.
תוכנות אבטחה שונות זיהו את "בבילון" כתוכנה לא רצויה (Potentially Unwanted Program), ואף כנוזקה.
הסרגל של בבילון גם הוא, היה מזוהה כנוזקה, ונכון ל-2011 אתרי הורדות כדוגמת Cnet Download החביאו אותו בהתקנות של תוכנות המוצעות בהם.
מאז מכירתה של התוכנה באוקטובר 2014 לחברת בבילון תוכנה בע"מ, התוכנה מופצת ללא כל תוספים והצעות לתוכנות נלוות וכתוצאה מכך במרבית תוכנות האנטי-וירוס היא אינה מסומנת עוד כתוכנה לא רצויה/זדונית, עם זאת תוכנות אחרות מזהות אותה כתוכנה זדונית.
בבילון ברלין היא סדרת טלוויזיה נאו נואר גרמנית, שנוצרה, נכתבה ובוימה על ידי טום טיקוור, אחים פון בוריז והנדריק האנדליוגן.
הסדרה מבוססת סדרת רבי המכר מאת הסופר הגרמני פולקר קוטשר.
מככבים בה פולקר ברוך, ליב ליסה פרייס, האנה הרצספרנג, קארל מרקוביץ, לארס איידינגר, סבסטיאן אורזנדאוסקי וכריסטיאן פרידל.
הסדרה עלתה לראשונה ב-13 באוקטובר 2017 ברשת Sky 1, ערוץ בידור בשפה הגרמנית ששודר על ידי Sky Deutschland.
השידור הראשון כלל שידור רציף של שישה עשר פרקים.
נטפליקס שחררה את שתי העונות הראשונות בארצות הברית, קנדה ובאוסטרליה.
העונה השלישית, עלתה לראשונה ב-24 בינואר 2020. העונה הרביעית עלתה לראשונה ב-8 באוקטובר 2022
הסדרה הופקה בתקציב עתק של כ-55 מיליון יורו ונחשבת להפקה היקרה ביותר בתולדות הטלוויזיה הגרמנית והיא זכתה לשבחים רבים, בין השאר זכתה בפרס האקדמיה הגרמנית לטלוויזיה.
הסדרה מתרחשת בברלין בתקופת הרפובליקה של וויימאר, החל משנת 1929. שתי הדמויות הראשיות הן גראון ראת', איש משטרה מקלן שנמצא בברלין במשימה חשאית הקשורה בסחיטה, ושרלוטה ריטר, פקידת משטרה ביום, ופלאפרית בלילה.
שרלוטה שואפת להפוך לחוקרת במשטרה.
בבט קול הייתה סופרת ילדים ומאיירת בריטית.
בבט קול נולדה בג'רזי ולמדה באוניברסיטה לאמנויות בקנט.
היא עבדה עם הטלוויזיה של BBC במספר תוכניות ילדים.
סרפה שהיא כתבה Doctor Dog היה בסיס ליצירת סדרת הנפשה לילדים.
בסך הכל היא יצרה כ-150 ספרי ילדים מאויירים.
ספרים של בבט קול זכו במספר פרסים:
Nungu and the Hippopotamus (1980) – ספר מאוייר של השנה, ספר ילדים של השנה מאיגוד לימודי ילדים של ארצות הברית
Princess Smartypants (1986) – פרס איגוד הספריות הבריטי
Prince Cinders (1987) – פרס איגוד הספריות הבריטי
בבילון הוא סרט קולנוע אמריקאי רחב יריעה מסוגת דרמה היסטורית קומית אפית בבימויו של דמיאן שאזל ובכיכובם של דייגו קלווה, מרגו רובי ובראד פיט, אשר יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2022.
עלילת הסרט מתרחשת בראשית המאה ה-20 על רקע תור הזהב של הוליווד והמעבר בין הראינוע לקולנוע, וסובבת את גורלם של כמה מהכוכבים המפורסמים ביותר של אותה העת, פיקטיביים והיסטוריים כאחד.
הסרט נפתח ב-1926 בשכונת בל אייר, לוס אנג'לס, באזור מדברי ונידח.
מהגר מקסיקני בשם מנואל "מאני" טורס (דייגו קלווה) מנסה לשנע פיל אדיר ממדים על גבי משאית קטנה לעבר אחוזתו של מפיק הוליוודי מפורסם, דון וולך (ג'ף גרלין), שבשירותו הוא עובד, כחלק מתוכנית הבידור עבור מסיבת ענק שתכנן הלה לערוך באותו הערב.
מאני מגיע לשערי האחוזה בשעת בין ערביים כשמאחוריו המשאית עם הפיל ושיירה ארוכה של רכבים, כולם מלאים באישים שנאלץ לשחד באמצעות הזמנה למסיבה וזאת בתמורה לעזרתם בהזזת החיה הענקית.
האירוע מתגלה כחגיגה פרועה וחסרת גבולות, מעין בכחנליה צבעונית ורועשת השופעת מין, סמים ואלכוהול, בה מספקים האורחים את דחפיהם החייתיים ביותר ללא כל שמץ של צניעות או של ענווה.
מאני נחלץ לעזרתה ומסייע לה לעבור מבעד לשומרים, והשניים מסניפים קוקאין יחדיו בחדר צדדי ומשוחחים על חלומותיהם למצוא את מקומם בעולם הקולנוע.
המסיבה מקבלת תפנית רגועה יותר כאשר ליידי פיי ז'ו (לי ג'ון לי), בדרנית לסבית ממוצא אסיאתי, פותחת את מופעה עם שיר גס וקליט אשר נועד להרגיע מעט את הרוחות בטרם יגיע הלילה לשיאו.
מאני נקרא לאחד החדרים העליונים בכדי לטפל בשחקנית שצרכה מנת יתר של סמים, ומציע לשחרר את הפיל בכדי להסב אליו את תשומת לבם של האורחים כך שיוכלו לסלק אותה משם בחסות ההמולה.
אחד המפיקים מבחין בלה-רוי הרוקדת בפרעות במרכז הרחבה, ומחליט ללהק אותה כמחליפת מקום עבור השחקנית המעולפת.
לקראת שעות הבוקר המוקדמות ובתום החגיגה נקרא מאני להסיע את ג'ק קונרד (בראד פיט), שחקן הדגל המפורסם של חברת מטרו גולדווין מאייר, חזרה לביתו.
מתוך אדי השכרות חושף בפניו קונרד את חזונו האישי עבור עולם הראינוע ומתעלף לתוך בריכת אחוזתו, אך לא לפני שהוא מציע לו לבוא לעבוד בשירותו.
בצורה זו, הן מאני והן לה-רוי הצליחו להשיג את מבוקשם, וצעדו את צעדיהם הראשונים לתוך עולמה של הוליווד.
למחרת היום מתגלה כמקום אחוז שיגעון לא פחות מהמסיבה של ליל אמש, עם אנשי הפקה ושחקנים המתרוצצים לפה ולשם, ואף כמה ניצבים הנהרגים בשוגג במהלך הצילומים.
מאני ולה-רוי, עם זאת, מצליחים למצוא את מקומם במהרה בתוך שאון הטירוף וההמולה.
לה-רוי, מנגד, חושפת כישרון משחק מולד לאחר שהיא מפגינה הופעה רגשית כה מוצלחת עד שהיא לוכדת את תשומת לבם הן של השחקנים, הבמאים, ואף של המפיק הראשי עצמו, דון וולך.
בעקבות הופעת הבכורה המוצלחת שביצעה על הסט הופכת לה-רוי לכוכבת הוליוודית ידועה ולאיט גירל: פניה מופיעים על שערי כל המגזינים והיא דוחקת בקלות את שאר השחקניות מכלל התפקידים הנחשקים.
מאני משגשג אף הוא תחת שירותו של ג'ק קונרד, אשר ממשיך באורח חייו הראוותני ומפוצץ את קשרי נישואיו בזה אחר זה.
לבסוף, עם זאת, מחליט הלה לעזוב את קונרד לטובת קריירה עצמאית כמפיק בחברה המתחרה של דון וולך, קינוסקופ.
עידן הזהב תם במסיבה פרועה אחרונה בלב המדבר בה מנסה לה-רוי להילחם בנחש פעמונים לעיני כל עמיתיה, אך מוכשת בצווארה ומתמוטטת ארצה.
ליידי פיי ז'ו נחלצת לעזרתה ועורפת את ראשו של הנחש, בטרם מתחילות שתיהן להתנשק בחושניות.
השנה היא 1930, ומאני מתאמץ להציל את הקריירה הגוססת של לה-רוי, אשר מתמכרת לסמים ושוקעת בחובות הימורים כבדים.
הוא דואג להביאה למסיבה מכובדת של האליטה בה משתתפים אינספור אנשי אצולה מרוממים וטיפוסים עשירים כאלו ואחרים המתקצבים את סרטיו של דון וולך.
לה-רוי, עם זאת, אינה מצליחה להשתלט על טבעה הפראי, ומפוצצת את האירוע בנאום מלא גסויות שבסופו היא מקיאה על אחד מבני המעמדות לעיניו של וולך הזועם.
בה בעת מנסה ג'ק קונרד להתמודד עם כישלונו של סרטו החדש, אך בלית ברירה נאלץ לשים סוף להתכחשויותיו כאשר הוא נתקל באולם קולנוע מלא בצופים הצוחקים בלעג למראה אחת מהופעותיו הדרמטיות.
בתום ליהוק אחרון בסרט כושל נוסף, גומר הלה בדעתו לשים קץ לחייו ומתאבד באמצעות ירייה בראשו.
לא חולף זמן רב בטרם מאבד מאני את אחד מנכסיו החשובים ביותר, החצוצרן כהה העור סידני פאלמר, לאחר שהוא דורש ממנו למרוח את פניו בפחם כתוש כדי שייראה "שחור" יותר לעיני המצלמות.
במקביל הוא קורס תחת צרותיה של לה-רוי, אשר סופגת איומים על חייה בשל חובותיה הרבים.
הוא מבקר באחוזתו של אחד מנושיה, ג'יימס מקיי (טובי מגווייר), אשר לוקח אותו עמו לצינוק אימים תת-קרקעי בלוס אנג'לס בו מתרחשות הצגות זוועה שונות.
כאשר מבחין מקיי כי הכסף שהביא לו מאני מזויף הוא מנסה להורגו, אך הלה מצליח להימלט ולשוב אל לה-רוי.
יחדיו בורחים השניים מלוס אנג'לס לקול הפצרותיו של מאני, המתחנן אליה לבוא עמו למקסיקו, שם יוכלו לחיות בבטחה, אולם היא נעלמת אל תוך חשכת הלילה בעודה רוקדת בחוסר דעת, ולא נראית עוד לעולם.
המתנקש של מקיי עולה על עקבותיו של מאני, אך נוהג בו במידת הרחמים ודורש ממנו לעזוב את העיר בהקדם ולא לשוב לעולם.
מאני שב להוליווד כעבור עשרים שנה, כעת נשוי ואב לילדה קטנה, ומבקר באולפניה של חברת קינוסקופ.
הוא נכנס לבדו לאחד מאולמות הקולנוע וצופה בסרט "שיר אשיר בגשם".
הסרט תם במעין מונטאז' מהיר של עשרות קטעים קצרים מסרטי קולנוע מפורסמים שונים, ביניהם "אווטאר", "מטריקס" ו"פרסונה".
בנוסף מוצג קטע קצר מתוך סצנת המסיבה שפתחה את הסרט, בה מספר מאני ללה-רוי על חלומו לעבוד בתעשיית הקולנוע ולהיות חלק מדבר גדול יותר.
תחילת העבודה על הסרט הוכרזה לראשונה ביולי 2019, כאשר נודע שהבמאי דמיאן שאזל החל לעבור על הפרויקט הבא שלו, דרמה היסטורית העוסקת בתור הזהב של הוליווד.
השמועות הראשונות הציעו כי חברת ההפקה סרטי ליונסגייט, אשר הפיצה את אחד מסרטיו הקודמים של הבמאי, לה לה לנד, הייתה עתידה לרכוש את הזכויות על הפרויקט.
בנוסף נכתב כי בראד פיט ואמה סטון לוהקו לסרט בתור השחקנים הראשיים, כאשר מספר מקורות טענו כי שאזל, אשר כבר עבד קודם לכן עם סטון, ביקש ללהק אותה במיוחד לתפקיד שזוהה עם השחקנית קלרה בואו, אשר פעלה באותה העת.
בהמשך לשמועות הקודמות אודות תפקידה של סטון נודע כי פיט נועד לגלם תפקיד היסטורי גם הוא, המזוהה עם השחקן .
לאחר שצילומי הסרט נדחו בעקבות מגפת הקורונה הודיעה אמה סטון בדצמבר 2020 כי תבטל את השתתופתה בהם בשל מחויבויות קודמות לפרויקטים אחרים, ושיחות משא ומתן בין שאזל וסרטי פרמאונט לבין השחקנית מרגו רובי החלו על מנת להחליפה.
מאוחר יותר צוטט שאזל אומר כי .השמועות על ליהוקו של בראד פיט לא התערערו לכל אורך ההפקה, על אף שהלה לא התחייב בצורה כלשהי או הכריז על השתתפותו בסרט, דבר שבגינו זכה לדברי שבח דומים מאת שאזל, .
זמן קצר לאחר מכן נפתח סבב ליהוק נוסף, עם הצטרפותה לצוות של השחקנית האסיאתית אשר נועדה לגלם דמות המזוהה עם , כוכבת עבר הנחשבת לשחקנית הסינית-אמריקאית הראשונה בהוליווד.
מספר חודשים לאחר מכן, במרץ 2021, פורסם כי השחקן המקסיקני דייגו קלווה ילוהק לסרט בתפקיד ראשי לצדה של מרגו רובי, אשר ערכה עמו קודם לכן מספר הכנות על מנת לבדוק את השילוב ביניהם.
לאחר שנבחר, החל שאזל להדריך אותו באופן אישי בכדי ללטש את כישורי המשחק שלו ולהכינו לדרישות התפקיד.
לאורך החודשים הבאים התקיים סבב הליהוק הגדול ביותר של הפקת הסרט עד לאותה עת, עם גיוסם של עשרות שחקנים לצוות, חלקם אישים הוליוודים ידועים זה מכבר, וביניהם , מקס מינגלה, פלי, , , אריק רוברטס, , , , אוליביה ויילד, ספייק ג'ונז, פיבי טונקין, טובי מגווייר, , ג'ף גרלין, ואחרים.
הצילומים החלו, אפוא, באיחור של שנה, ב-1 ביולי 2021, ונמשכו מעט יותר מארבעה חודשים, עד ה-21 באוקטובר אותה שנה.
לדברי שאזל, ניסתה ההפקה להציג לצופים את לוס אנג'לס של שנות ה-20 באמצעות צילום הסצנות במקומות המדבריים שבשולי העיר אשר טרם הפכו לאורבניים, .
סצנות החוץ של המסיבה הפותחת את הסרט צולמה ב, מעון פרטי שנבנה ב-1924 בידי הברון ריצ'רד פיטר שיה.
סצנות הפנים של אותו תרחיש נערכו בתיאטרון האמנים המאוחדים שב, במרכז העיר.
פלורנסיה מרטין, מעצבת ההפקה, תיארה אותו בדבריה, .
הסצנות הבאות, המציגות את יומם הראשון של מאני ולה-רוי על סט הצילומים, צולמו במיקומים שונים, שכן כל אחת מהדמויות הגיעה להפקה שונה.
סט הצילומים של מאני, בו משתתף גם ג'ק קונרד, צולם בחווה הקולנועית בלו סקיי, אשר שימשה סרטים הוליוודים נוספים כגון אין מצב.
סט הצילומים של לה-רוי צולם ב, אזור מדברי גדול ורחב לא רחוק מ, קליפורניה.
מספר סצנות בודדות כגון המפגשים המאוחרים בין ג'ק קונרד לזמרת ליידי פיי ז'ו או מבקרת הקולנוע אלינור סנט ג'ון צולמו בטירת גרין שבפסדינה.
לדבריה של פלורנסיה מרטין נעשתה בחירה זו כדי ליצור אקלים אשר אינו מזוהה עם לוס אנג'לס, .
פסקול הסרט הולחן בידי ג'סטין הורוויץ, בשיתוף הפעולה החמישי בינו לבין דמיאן שאזל עד לאותה העת, ועבודתו על הפסקול, שאורכו כמעט שעתיים, נמשכה כשלוש שנים.
רבות מהמנגינות שהלחין שואבות את השראתן ממקורות שונים, כגון עולם הג'אז, המאופיין בחצוצרות וסקסופונים, מוזיקת רוק אנד רול, וכן מקצבים מודרניים יותר.
האתגר העיקרי בהלחנת הפסקול, לדבריו של הורוויץ, היה להתאים בין אופיו הפרוע של הסרט לבין התקופה בה הוא מתרחש, קרי שנות ה-20: .
הפתרון עבור הלחנת הפסקול בצורה קצבית כך שיתאים לרוח התקופה אך מבלי שיהפוך למשעמם או מיושן, כך טען, נמצא לבסוף בשימוש בכלים מאותה העת, אך בצורה עכשווית יותר: .
ישנן ארבעים ושמונה רצועות שמע בתוך הפסקול, כאשר שתיים מתוכן, "וודו מאמא" ו"קראו לי מאני", ראו אור גם באופן נפרד בתור סינגלים.
בנוסף לכך, שלוש מהרצועות, "החתול \ הכוס של חברה שלי", "לילה על הר קירח", ו"שיר אשיר בגשם", אינן מקוריות, אלא נלקחו ממקורות קודמים והולחנו בהתאם לאווירת הסרט.
הקדימון הראשון של הסרט הוקרן במהלך של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2022, במהלך ראיון מסוג "שאלות ותשובות" שנערך עם הבמאי, דמיאן שאזל, ועם מנכ"ל הפסטיבל, .
הקדימון הופץ לידי הציבור למחרת היום, יחד עם מספר כרזות לא רשמיות שהציגו את צוות השחקנים.
בעקבות העירום הבלתי מצונזר הנראה בו, בנוסף לשיח המכיל גסויות וניבולי פה, וכן סצנות המציגות שימוש בסמים, השוו מספר מפרסמים בין האווירה של הקדימון לבין סרטים אחרים כגון הזאב מוול סטריט וגטסבי הגדול.
הקדימון השני והסופי של הסרט שודר ב-28 בנובמבר, ויחד עמו פורסמה לראשונה גם כרזת הסרט הרשמית.
מספר סרטונים קצרים מסוג מייקינג אוף אודות הסרט פורסמו בחודש הקרנת הבכורה שלו.
הראשון מביניהם ראה אור ב-21 בנובמבר, והציג את צוות השחקנים המגוון שלוהק עבור הסרט.
סרטונים נוספים העוסקים בעבודות הבימוי, הצילום, הפסקול, העריכה ועיצוב ההפקה פורסמו גם הם, כך שבסך הכל פורסמו כשישה מהם.
הקרנת הבכורה של הסרט יועדה לאישי ומבקרי תעשיית הקולנוע בלבד, ונערכה ב, לוס אנג'לס, ארצות הברית, ב-14 בנובמבר 2022, ולמחרת היום גם בניו יורק.
הפצת הסרט לציבור החלה באופן מוגבל רק כעבור יותר מחודש, ב-23 בדצמבר אותה שנה.
הסרט גרף כ-15.4 מיליון דולרים בארצות הברית ובקנדה לאחר שהוקרן בכ-3,342 בתי קולנוע ברחבי שתי המדינות, וכ-35.1 מיליון דולרים בשאר העולם, כלומר בסך הכל כ-50 מיליון דולרים.
בשבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית גרף כ-5.3 מיליון דולרים, כ-1.5 מיליון מתוכם במהלך יומו הראשון.
בשבוע הראשון להקרנתו במדינות אירופה גרף כ-3.3 מיליון דולרים בצרפת וכ-1.6 מיליון דולרים בממלכה המאוחדת.
מספר מקורות טענו כי חלק מהסיבות לכישלונו היחסי של הסרט בקופות היו החששות שנפוצו בקרב אוכלוסיית העולם מפני התפרצות נוספת של מגפת הקורונה, וכן סערת החורף שהכתה בצפון אמריקה באותה העת.
גרסת הסרט לשירותי וידאו על פי דרישה הופצה ב-31 בינואר 2023, וגרסאות ה-4K, הדי וי די, והבלו-ריי, צפויות להיות מוכנות ב-21 במרץ אותה שנה.
גרסת האקדמיה האמריקאית לקולנוע תכיל ארבעים דקות נוספות העוסקות בתעשיית הקולנוע במהלך התקופה בה מתרחש הסרט, והגרסה האמריקאית תכיל צילומי מייקינג אוף ומספר סצנות שהוסרו הן מהגרסה התיאטרלית והן מגרסת הבמאי.
אתר האינטרנט עגבניות רקובות העניק לסרט ציון מבקרים שלילי של כ-56 אחוזים מתוך סיכום של כ-332 ביקורות, ציון קהל שלילי של כ-52 אחוזים מתוך סיכום של יותר מאלף דירוגי משתמשים, וניקוד ממוצע סופי של כ-6.40 מתוך 10 נקודות.
הקונצנזוס הכללי שהביע צוות המבקרים של האתר הוא: , בעוד שדבר הקהל קבע כי .
ציוניםמסכמי ביקורותמסכם ביקורותציוןעגבניות רקובות56/100 (כל המבקרים)
3.3/5 (ממוצע צופים מאומתים)מטקריטיק60/100 (ציון המבקרים)
7/10 (ציון הצופים)עיתוניםעיתוןציוןאייריש טיימסהאובזרבראיונינג סטנדרטג'ואיש כרוניקלפייננשל טיימסשיקגו סאן-טיימסכתבי עת ומגזיניםכתב עת או מגזיןציוןרולינג סטוןללא ציוןאתרי אינטרנטאתר אינטרנטציוןווקסללא ציון
אתר האינטרנט מטקריטיק העניק לסרט ציון ממוצע של כ-60 מתוך 100 נקודות על פי סיכום של כ-63 ביקורות, כאשר ציון המשתמשים עמד על כ-7 מתוך 10 נקודות על בסיס 147 דירוגי צופים מאומתים.
דונלד קלארק מהאייריש טיימס העניק לסרט ביקורת מעורבת אך חיובית בעיקרה, לאחר שטען כי הסרט מציג בחלקו את עבודתו המוצלחת ביותר של דמיאן שאזל, אך באותה העת גם את כמה מטעויותיו המגושמות ביותר.
הוא מסכם את דעתו כי למרות כל הבלבול והכאוס הקיימים בו, הסרט אכן מתפקד, בסופו של דבר, כחגיגת ניצחון של אמצעי אמנותי אשר היה נתון תחת סכנה במשך זמן רב, .
בנוסף שיבח את עבודתו של ג'סטין הורוויץ על פסקול הסרט ושל פלורנסיה מרטין על עיצוב ההפקה.
מארק קרמוד מהאובזרבר פתח את ביקורתו השלילית אודות הסרט בתיאור בעלי החיים הנראים לכל אורכו, ביניהם פיל המטיל את צואתו על פועל מקסיקני ועכברים הנאכלים בעודם בחיים בידי בדרן, ותיאר את הסרט במילים, .
לדבריו, ניסה שאזל לדמיין את יצירתו בתור סיפור הנגזר מהסרט המוזיקלי שיר אשיר בגשם, על אף שלדעתו עבודתם של סטנלי דונן וג'ין קאלי הרבה יותר מוצלחת משלו.
קרמוד סיכם את דעתו בכך ש.
שרלוט או'סאליבן מהאיונינג סטנדרט כינתה את הסרט .
לדבריה, צוות השחקנים המופלג שלוהק עבור הסרט אינו חסר את הכישרון בכדי להפוך אותו למוצלח, מאחר שהבעיה, הלכה למעשה, היא שכל חבריו משמשים כמריונטות בידיו של הבמאי, אשר אינו בטוח איזה מסר הוא מעוניין להעביר.
שאזל, לטענתה, נוגע בנושאים אקטואליים לתקופתו כגון הומוסקסואליות וגזענות, אולם שחקנים המייצגים דמויות כאלו, כגון ליידי פיי ז'ו וסידני פאלמר, אינם מקבלים די זמן מסך.
דעתה הסופית של או'סאליבן היא כי .
לינדה מאריק מהג'ואיש כרוניקל טענה כי הסרט אינו סטנדרטי במובן של חלוקה לשני חצאים נפרדים, אלא שרק שליש מתוכו מכיל תוכן מבריק בזמן שכל השאר מורכב מכאוס ובלאגן המעורבבים זה בזה.
נטייתו של שאזל לבימוי קולנועי מדויק, לטענתה, אינה מסתמנת כאן, מפני שהפעם, בניגוד לסרטיו הקודמים, בחר לשחרר לחופשי את יצריו העמוקים ביותר.
לדבריה, סצנות הפתיחה שלו הן מהמוצלחות ביותר שנראו בעולם הקולנוע אי פעם, על אף שהסרט מתחיל להתפרק עם סיומן.
, כתבה, וסיימה את ביקורתה באכזבה מסוימת, בטענה כי ציפתה לתוצר יותר קוהרנטי מבמאי סרטים כה מוצלח.
סנדרה האל מה כינתה את מאמציו של שאזל להפיק סרט מוצלח כ, מאחר שהלה ניסה ליצור כאוס באורך שלוש שעות ובאותה העת גם לרסן אותו.
עם זאת, טענה האל כי הבמאי הצליח בסופו של דבר להגשים את משאלתו ולעורר את האלגיה אחריה חיפש, בכך שהעניק לסרט מעין סיום מדיטטיבי המגשים את רעיונות דעיכת התהילה ושבריריותם של אלו המנסים להחזיק בה ולשרוד.
הסרט היה מוצלח יותר, לדבריה, אם שאזל היה משתלט על כל הבלאגן במקום לציית לכלל שנראה כאילו הכתיב את עבודת בימויו: שום דבר אינו מצליח כמו הגזמה.
דייוויד סטרטון מ מצא את הסרט מעניין אך ארוך מדי, רועש, לא מעודן, וכינה את ניסיונותיו של שאזל להצחיק את הצופים ולהשתמש בהומור כלא נעימים לעין.
על אף טבעו המוגזם נשם סטרטון מספר אנחות רווחה לאורך הצפייה, כגון במהלך שיחת הנפש בין ג'ק קונרד לאלינור סנט ג'ון או בסצנת המונטאז' המסיימת את הסרט, סצנות שנתפשו בעיניו כמוצלחות.
הוא מסכם את דעתו במילים, .
דני לי מהפייננשל טיימס שיבח את הסרט על מאמציו וכינה אותו בשם .
חלקים רבים ממנו, טען לי, הם כיפיים, על אף שכדבר שלם הוא ארוך יתר על המידה, ואם אורכו נועד להוות מחווה לאופי המוגזם של סרטי אותה העת, ייתכן כי שאזל עשה טעות מרה – במקום לספק את תאבונם של הצופים היה עליו להשאיר אותם רעבים לעוד.
ריצ'רד רופר מהשיקגו סאן-טיימס כינה את הסרט .
לדבריו, חווים הצופים התקפה באורך של כשלוש שעות על חושיהם, מעין מראה זוהר ומסנוור אשר באופן מסקרן אינו מתפתח לשום דבר אמיתי ומעת לעת אף מעורר בחילה.
כמו כן טען כי קיבל מהסרט את הרושם כי בטרם ביים אותו חטף שאזל מכה בראשו והתעורר בתוך חלום בלהות, מתוכו הכין סרט שעם סיומו יוצר בצופיו צורך להתקלח.
במהלך הצפייה, עם זאת, טען רופר כי עדיין ניתן לקבל הצצה חטופה מעת לעת על מה שעשוי היה להיות סרט נהדר או לפחות מבדר.
אוסטין קולינס מהרולינג סטון טען כי הסרט מציג מספר נקודות מעניינות תוך כדי שהוא מנסה להיות גדול וגרנדיוזי כמו הוליווד עצמה, אך התאכזב מכך שהוא וכינה אותו בשם .
כמו כן כתב כי הסרט מבחין במספר בעיות אשר שררו בתקופה בה הסיפור מתרחש, כגון אפליות על רקע מיני, גזעי או מגדרי, אך לדעתו סרט מוצלח באמת היה עושה משהו לגביהן.
אליסה וילקינסון מווקס כתבה ביקורת אמביוולנטית במקצת אודות הסרט, בטענה כי גם לאחר שחלפו מספר שבועות מצפייתה הראשונה בו עדיין לא הצליחה להחליט האם מדובר בסרט טוב.
עם זאת, אמרה וילקינסון כי בעת הצפייה חשה מכושפת, מרוגשת, מתוסכלת ומושאת, תחושות שעליהן, לדעתה, בנתה הוליווד את הישגי עסקיה.
הסרט דמיוני ברובו, אך רבים מהמקורות עליהם הוא נשען הם בשר-ודם, בין אם אלו שחקני עבר ומפיקים הוליוודים מפורסמים אשר היו פעילים במהלך תקופת הראינוע, או כותרות קולנועיות וסצנות אייקוניות שלקחו חלק במציאות.
למעט מקרים בודדים נמנע שאזל משימוש בשמות של אישים אמיתיים בתסריטו, כך שניתן רק להתחקות אחר קווי הדמיון המתגלים בין עולמו הפנימי של הסרט לבין המציאות ההוליוודית של שנות ה-20 וה-30.
הסרט נפתח בתקופת הסרטים השקטים בה נראה קונרד במהלך שיא אונו, שחקן מפורסם המככב בכל הלהיטים המוכרים ומבלה את ערביו במסיבות הנחשבות ביותר של הנישה ההוליוודית.
ככל שהזמן חולף, עם זאת, שוקע הלה בתהליך דעיכה מתמשך, ועם הקרנתו של הסרט המדבר הראשון, זמר הג'אז, ופריצתו של עידן הקולנוע, הוא נאלץ להשלים עם האמת המרה כי ימי תהילתו תמו.
גילברט, מנגד, החל לעבוד בחברת מטרו גולדווין מאייר (בדומה לקונרד) ופרץ לתודעת הקהל האמריקאי ב-1925 לאחר הקרנת הבכורה של סרטו , אשר זכה להצלחה מסחררת ונחשב לאחד הסרטים הרווחיים ביותר של אותו עשור.
בתחילת דרכו של הקולנוע המדבר ניסה להשתלב בתעשייה הצעירה ואף חתם ב-1928 על חוזה חדש בשווי של כ-1.5 מיליון דולרים מול חברת מטרו גולדווין מאייר, אך לא הצליח להשיב את תהילת עברו, ובראשית שנות ה-30, מותש ומאוכזב מכישלונותיו, הודיע על פרישתו מעולם המשחק.
על אף כן חזר לשחק במספר סרטים בהמשך, אך בה בעת החל להטביע את יגונו בשתיית משקאות חריפים והפך במהרה לאלכוהוליסט.
עד לשנת 1934 התדרדרה בריאותו באופן כה חמור כך שעבר התקף לב כעבור שנה אשר הותיר אותו במצב רעוע, והוא נפטר בביתו שבלוס אנג'לס ב-9 בינואר 1936.
קונרד אמנם אינו מת באותה צורה, אלא מחליט להתאבד ושם קץ לחייו באמצעות ירייה בראשו, אולם ניתן לזהות את התמכרותו לאלכוהול עוד מראשית הסרט, ובייחוד בסצנת סט הצילומים, אליו הוא מגיע בעודו שתוי.
כמו כן מוצג הלה בתור טיפוס רודף נשים, כאשר לאורך הסרט הוא מתחתן שלוש פעמים שונות תוך כדי ניאוף עם נשים מזדמנות.
גילברט עצמו התחתן ארבע פעמים בפרק זמן קצר יחסית, התנהלות אשר לא תאמה את הרוח המוסרית של התקופה, וייתכן כי תרמה לסופו הטרגי.
מספר מקורות טענו כי דמותו של קונרד מבוססת הלכה למעשה על חייו של השחקן דאגלס פיירבנקס, אשר החל גם הוא לאבד את הצלחתו עם פריצת הקולנוע המדבר.
השערות אחרות גורסות כי מקור השראתה של הדמות היא בכלל בשחקן קלארק גייבל, או שילוב של כל השלושה.
מהרגע הראשון להופעתה בסרט, קרי כאשר היא מרסקת רכב גנוב אל תוך אחד מפסלי השיש היקרים של דון וולך, מתגלה דמותה של לה-רוי כרוח חופשית, פראית ובלתי ניתנת לריסון.
מעבר לאופייה הפרוע הכולל שתייה לשכרה, הסנפת קוקאין והפגנת אקטים מיניים פרובוקטיביים וגסים, נוהגת לה-רוי להתעלם מכל מוסכמות חברתית באשר היא, דפוס המגיע לשיאו במהלך סצנת מסיבת האליטה אשר נועדה להציל את הקריירה שלה, אלמלא בוחרת הלה לפוצץ אותה בנאום גס במיוחד המסתיים כאשר היא מקיאה על אחד מבני המעמדות.
בדומה לבואו, פותחת לה-רוי במערכת יחסים רומנטית עם ליידי פיי ז'ו, שחקנית סינית העובדת בשירותה של חברת קינוסקופ, לאחר שהלה מצילה את חייה מנחש פעמונים המקיש אותה בצווארה.
בתום עידן הראינוע משוחח מאני טורס עם שניים משותפיו המפיקים, ויחד הם מסיקים כי הציבור אינו מסתכל בעין יפה על פרשות מהסוג הזה.
, אומר מאני לפיי ז'ו, ובתום שיחתם הוא מפטר אותה משורותיה של חברת קינוסקופ.
יש הטוענים כי דמותה של לה-רוי מבוססת הלכה למעשה על חייהן של השחקניות ו, שתיהן כוכבות עבר אשר התפרסמו במהלך שנות ה-20 ומתו כתוצאה משימוש בסמים.
מקור השראה נוסף עשוי להימצא בשחקנית ג'ואן קרופורד, אשר אמנם לא צרכה אלכוהול או סמים בצורה מוגזמת, למיטב ידיעתנו, אך נודעה בשל חייה האישיים הסוערים אשר התאפיינו בנטייתה להתעלם מנורמות ומוסכמות חברתיות, תכונה המזהה אותה עם לה-רוי.
הקבלה בולטת נוספת היא בין דמותה של ליידי פיי ז'ו, זמרת ובדרנית סינית המגולמת בידי השחקנית , לבין הנחשבת לשחקנית הסינית-אמריקאית הראשונה בהוליווד.
לי ג'ון לי אימתה את כל האמור לעיל במספר ראיונות שמסרה לתקשורת, .
עולם התקשורת בא לידי ביטוי בסרט באמצעות דמותה של אלינור סנט ג'ון, מבקרת קולנוע ידועה ומאריכת ימים המלווה את אנשי הסרטים באופן קבוע, בין אם במסיבות הראוותניות בהן הם משתתפים בכל ערב ובין אם לסט הצילומים עצמו.
מעת לעת עובדת הלה אף לצד האולפנים עצמם, המבקשים ממנה לסייע להם בעיצוב דעת הציבור אודות כוכבי קולנוע חדשים, הדלפת שערוריות הוליוודית, וביקורת טובות או רעות עבור סרטיהם.
על אף כישלונה, שבה סנט ג'ון בהמשך וחושפת בפני ג'ק קונרד את האמת אודות תעשיית הקולנוע והסיבות לחוסר הצלחתם של סרטיו.
אירווינג תלברג, מפיק הוליוודי מפורסם משנותיו המוקדמות של עולם הקולנוע אשר עבד בשירותה של חברת מטרו גולדווין מאייר ונודע בשם "נער הפלא" בשל יכולותיו לזהות תסריטים מוצלחים ושחקנים מוכשרים, הוא בין הדמויות המועטות המוצגות בסרט תחת שמן האמיתי, ומגולם על ידי השחקן מקס מינגלה.
אף על פי שהוא משמש כדמות משנית ותו לא, נוכחותו מודגשת בסרט במספר סצנות מוקדמות לצדו של ג'ק קונרד, שחקן העובד בחברתו ונחשב לנכס היקר ביותר שלה, ומתגברת עד להגעתה לשיאה, קרי כאשר הוא נראה בסמוך לשולחן עבודתו שבמשרדו בעודו מקבל החלטות הרות גורל לגבי עתידם של שחקניו.
בין תרומותיו הבולטות ביותר לעולם הקולנוע של תלברג היה קוד הייז, מסמך אשר עסק בהטלת חוקי צנזורה על מרבית האולפנים הגדולים של אותה העת, אותו עזר לחבר בראשית שנות ה-30. חוקי המסמך החלו להיאכף החל מ-1934 ועד ל-1967.
פעולותיו, אפוא, מתרחשות יותר ברקע התקופה של הסרט ולא בסרט עצמו, אולם השפעתן הופכת למורגשת יותר לקראת מחצית הצפייה, כאשר תקופת הזוהר של כוכבי הראינוע החיים תחת אור הזרקורים מתחילה לדעוך, והם נאלצים להסתגל לשינויים הטכנולוגיים שהביאו עמם הסרטים המדברים וכן לרוח המוסר המתחילה לנשוב על קהל הצופים שלהם.
פרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהפרס אוסקרהפסקול המקורי הטוב ביותרג'סטין הורוויץעיצוב ההפקה הטוב ביותרעיצוב הפקה: פלורנסיה מרטין; עיצוב סט: אנתוני קרלינועיצוב התלבושות הטוב ביותרמרי זופרס
בבילון בע"מ היא חברה ישראלית שנוסדה בשנת 1997, והמוצר העיקרי שלה היה תוכנת התרגום "בבילון", שנמכרה באוקטובר 2014 לחברת בבילון תוכנה בע"מ.
לאחר מכירתה של תוכנת "בבילון" עברה החברה לעסוק בהשקעות הון סיכון, השקעות פיננסיות ומימון.
בתחילת 2020 עברה החברה להתמקד בפעילותה הנוכחית של יישום, פיתוח והטמעה של מערכות מידע ארגוניות, ובהמשך אותה שנה שינתה את שמה לאברא טכנולוגיות מידע בע"מ.
ניירות הערך של החברה נסחרים משנת 2007 בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
חברת בבילון בע"מ נוסדה ביולי 1997 על ידי אמנון עובדיה (ממציא תוכנת התרגום "בבילון"), יקי דוניץ מקבוצת משוב מחשבים ושוקי פרמינגר, אשר שימש כמנכ"ל הראשון.
בפברואר 2007 גייסה החברה 8 מיליון דולר ממשקיעים מוסדיים ומהציבור באמצעות הנפקת ניירות ערך בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בסוף 2007 נרכשה השליטה בחברה על ידי נועם לניר, אשר מינה לתפקיד המנכ"ל את גיסו, אלון כרמלי, ששימש קודם לכן כסמנכ"ל פיתוח עסקי וסמנכ"ל שיווק בחברה.
לניר רכש תחילה את המניות באופן פרטי ואחר כך רכש מניות נוספות באמצעות חברת ההשקעות שלו "ליוורמור השקעות".
לאחר כניסת לניר לחברה שונה המודל העסקי של בבילון להשגת עיקר ההכנסות מפרסום מקוון ומתשלום עבור הפניית גולשים למנועי חיפוש, בעיקר לגוגל, שממנה הגיעו 80% מהכנסות החברה.
ב-30 באוקטובר 2013 דיווחה בבילון למשקיעיה כי החוזה בינה ובין חברת גוגל לא יוארך מעבר לסוף שנת 2013, דבר שגרם לצניחה של כ-65% בשערה של מניית בבילון בבורסה.
באוקטובר 2014 מכרה החברה את תוכנת התרגום "בבילון", לחברת בבילון תוכנה בע"מ, שבשליטת אמנון עובדיה.
בספטמבר 2016 הטילה רשות ניירות ערך על החברה עיצום כספי בסך מיליון ש"ח, עקב שתי הפרות דיווח בעניין ההסכמים של החברה עם חברת גוגל.
על מנכ"ל החברה לשעבר, אלון כרמלי, הוטל עיצום כספי בסך 250 אלף ש"ח, ועל יו"ר הדירקטוריון ובעל השליטה, נועם לניר, הוטל עיצום כספי בסך 150 אלף ש"ח.
הפרשה החלה בתובענה ייצוגית שהוגשה נגד החברה, נעם לניר ואלון כרמלי ב-2013. בינואר 2019 הגיעו הצדדים לפשרה לפיה בבילון תשלם לתובעים 12–15 מיליון ש"ח, והסכום שנקבע לתשלום הוא 14 מיליון ש"ח.
לאחר מכירת תוכנת "בבילון" עסקה החברה בהשקעות הון סיכון, השקעות פיננסיות ומימון והשקעות בניירות ערך מגובי נכסים מסוג "Obligations Loan Collateralized".
במקביל פעלה החברה לצמצום פעילותה בתחום הפרסום באינטרנט, והפכה לשלד בורסאי
שינוי הבעלות בחברה ואופי פעילותה
בדצמבר 2019 הוסכם שקרן אלפא, שהחזיקה 14% ממניות החברה, תרכוש מנועם לניר כ-23% ממניות החברה ומשנית פאר צפוני כ-3% ממניות החברה, ומתוך רכישה זו ופועלים אי.בי.אי תרכוש כ-9.2% מממניות החברה, כך שבבעלות הקרן יהיו 30% ממניות בבילון.
הרכישה הותירה בידי לניר כ-10% ממניות החברה.