tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן לימודיו באוניברסיטת סן פרנסיסקו היה ממובילי שביתת הסטודנטים השחורים שנמשכה 5 חודשים ובעקבותיה הוקמה "המחלקה ללימודי שחורים".
ב-2006 נפגש עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס.
גלובר תומך בברק אובמה וביקר פעמים רבות את ג'ורג' ווקר בוש בטענה שהוא "גזען".
גלובר החליט להוביל את החרם על הקרנת סרטים ישראלים בפסטיבל טורונטו (שבקנדה), בטענה כי "הם משרתים את התעמולה של ממשלת ישראל".
גלובר זכה בחמישה פרסי הארגון הלאומי למען זכויות שחורים בשל הישגיו בתור שחקן אפרו-אמריקאי.
בנוסף, הוא היה מועמד לפרס אמי כמו גם מספר זכיות על תפקידיו הטלוויזיוניים במיני-סדרות "Fallen Angels: Red Wind", "מנדלה" ו"יונה בודדה".
2023: Double Soul – בתפקיד: מייקל טדסקי
2022: Press Play – בתפקיד: קופר
2019: המתים אינם מתים – בתפקיד: האנק תומפסון
2019: האיש השחור האחרון בסן פרנסיסקו – בתפקיד: סבא אלן
2018 מתנקשת ושמה מרי – בתפקיד: בני
2018 הג'נטלמן והאקדח - בתפקיד: טדי
2018 סליחה על ההפרעה - בתפקיד: לנגסטון
2018 ישועה - בתפקיד: קוינסי
2017 Extortion - - בתפקיד: הבלש האגן
2016 המסע למקסיקו- בתפקיד: בוב
2016 כמעט חג המולד- בתפקיד: וולטר
2016 משאית מפלצת - בתפקיד: מיסטר ויט'רס
2016 השלם לא ידוע - בתפקיד: רנג'ר
2016 About Scout - בתפקיד: רד הסטון
2015 שחמט - בתפקיד: אלוהים
2015 Consumed - בתפקיד: האל ווסטברוק
2015 Waffle Street -בתפקיד: אדוארד קולינס
2015 מבוי סתום -בתפקיד: דוקטור לוק
2014 Beyond the Lights4) - בתפקיד: קפטן ניקול
2014 - בתפקיד: דיבוב קולו של דארוס
2014 טוקרב - בתפקיד: הבלש פיטר סנט ג'והן
2013 לוב - בתפקיד: ת'ונגוד מרשל
2013 היילנד פארק - בתפקיד: אד
2013 Shuffleton's Barbershop (סרט טלוויזיה של הולמרק) - בתפקיד: קראמפוס
2011 שמש הבוקר - בתפקיד: גבריאל פיטרס
2010 אגדי - בתפקיד: הארי "האדום " ניומן
2009 רכבת לילית - בתפקיד: מיילס
2008 על העיוורון - בתפקיד: האיש בעל רטיית העין השחורה
2008 קדימה, תריץ אחורה - בתפקיד: מיסטר פלטשר
2008 המסור 5 - בתפקיד אורח - דייויד טאפ
2007 הקרב על הכוכב - בתפקיד - דיבוב קולו של הנשיא צ'ן
2007 על הכוונת- בתפקיד: קולונל אייזיק ג'והנסון
2006 נערות החלומות - בתפקיד: מארטי מדיסון
2006 לאלף את אבא - בתפקיד: קן הוליסטר
2006 בלאגן בחווה - בתפקיד :דיבוב קולו של הפרד מילס
2005 נעדר באמריקה - בתפקיד: ג'אק ניליי
2005 מנדרליי - בתפקיד: וילהלם
2000 על האש - בתפקיד: השופט קראולי
2001 משפחת טננבאום - בתפקיד: הנרי שרמן
2001 שלוש בלילה - בתפקיד: הרשי
2000 בוסמן ולנה - בתפקיד: בוסמן
1999 החבר שלנו, מרטין - בתפקיד: דיבוב קולו של כרטיסן הרכבת
1998 עבודת נמלים - בתפקיד: דיבוב קולו של ברבטוס
1998 נסיך מצרים - בתפקיד: דיבוב קולו של ג'טרו
1998 נשק קטלני 4 -בתפקיד: רוג'ר מורטאו
1997 יוצאים לדוג - בתפקיד: גאס גרין
1997 Wild America - בתפקיד: ביגפוט / איש ההרים
1997 מוריד הגשם - בתפקיד: השופט טיירון קיפלר
1995 הצניחה הגדולה - בתפקיד: קפטן סם קאהיל
1995 Fallen Angels: Red Wind (מיני-סדרה) - בתפקיד: פיליפ מארלו
1994 מלאכים בחופשה - בתפקיד: ג'רי
1994 מאבריק - בתפקיד: שודד הבנק ( ללא קרדיט )
1994 מלאכים באזור השער - בתפקיד: ג'ורג' נוקס
1993 קווין: סיפורה של משפחה אמריקאית (מיני-סדרה) - בתפקיד: מורגן רייס
1992 נשק קטלני 3 - בתפקיד: רוג'ר מורטאו
1991 טיסת הפולש - בתפקיד: קמפנלה
1991 גרנד קניון - בתפקיד: סיימון
1990 הטורף 2 - בתפקיד: לוטננט מייק האריגן
1989 נשק קטלני 2 - בתפקיד: רוג'ר מורטאו
1988 ללא מעצורים - בתפקיד: קפטן ברתולומיאו קלארק
1987 מנדלה -בתפקיד : מנדלה ( סרט טלוויזיה של HBO)
1987 נשק קטלני - בתפקיד: רוג'ר מורטאו
1985 הצבע ארגמן - בתפקיד:- אלברט ג'ונסון
1985 סילברדו - בתפקיד: מאל
1984 מקום בלב -בתפקיד: מוזה
1983 פרצוף הזעם - בתפקיד: גארי (סרט טלוויזיה)
1979 הבריחה מאלקטרז - בתפקיד: אסיר
יונה בודדה (1989) - בתפקיד: ג'ושוע דיטס
המלכה של אלכס היילי (1993) - בתפקיד : ארתור טלר
אבא אמריקאי (2013) - בתפקיד: דיבוב קולו של מינסטרל קרמפוס
מוצרט בג'ונגל (2016) - בתפקיד: ראש העיר
מחשבות פליליות (2016) - בתפקיד: האנק מורגן
The Naughty Nine (2023, סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני) - בתפקיד: סנטה קלאוס
דני גוטפריד (נולד ב-1939) הוא פסנתרן ג'אז, מוותיקי ענף אמנותי זה בישראל, יו"ר איגוד המוזיקאים הישראלי ומנכ"ל עילם, עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל.
גוטפריד החל את הקריירה שלו כפסנתרן קלאסי ואף זכה בפרס מוצרט והופיע עם תזמורות סימפוניות כסולן.
את המעבר לתחום הג'אז עשה במסגרת שירותו הצבאי בתזמורת חיל האוויר תחת פיקודו של אריך טייך.
בשנת 1962 צורף על ידי הסקסופוניסט ומנצח הג'אז מל קלר לרביעיית הג'אז של קול ישראל.
בשנת 1965 פרש מהרביעייה ופיתח קריירה עצמאית כמוביל הרכבים שונים.
בשנת 1971 הקים, יחד עם אלברט פיאמנטה את רביעיית "סדנת הג'אז" שהייתה חדשנית וראשונית בישראל בכך, שהקליטה את תקליט הג'אז האינסטרומנטלי הראשון שיצא בישראל (1971) בשם "מזרה ישראל יקבצנו" והייתה החלוצה במיזוג לחנים ישראליים, יהודים ומזרח תיכוניים עם הג'אז.
בשנת 1981 הקים גוטפריד את המחלקה ללימודי ג'אז באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועמד בראשה במשך שש שנים.
לאחר מכן כיהן כמרצה בכיר באקדמיה עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2008. בשנת 2010 רשמה אותו האקדמיה בספר הזהב שלה, בגין תרומתו הנכבדת לביסוס דמותה ויוקרתה.
בשנת 1985 הקים גוטפריד את התשתית ללימודי הג'אז בבית הספר התיכון האמנותי "תלמה ילין".
בשנת 1987 היה גוטפריד בין יוזמי פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת ומקימיו.
הוא מונה למנהלו האמנותי של הפסטיבל, תפקיד אותו מילא עד הפסטיבל ה-22 (2008).
גוטפריד הצליח למצב את הפסטיבל כאירוע הג'אז המרכזי של ישראל, אליו מגיעים מדי שנה עשרות אלפי מאזינים.
במסגרת הפסטיבל הביא לישראל יותר מ-1,500 אמני ג'אז בינלאומיים, בהם רבים מהשמות הגדולים של עולם הג'אז.
גוטפריד הופיע ברחבי העולם כסולן ועם להקותיו השונות, בהן חמישייתו עמה הופיע בשליחות משרד החוץ הישראלי בהודו 1998 ובאיטליה 2004.
בשנת 1994 חנך גוטפריד את לימודי הג'אז במסגרת אסכולות לימודי ההמשך של האוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2007 זכה גוטפריד לפרס משרד המדע, התרבות והספורט על תרומתו רבת השנים לקידום הג'אז בישראל.
בשנת 2008 רשמה אותו האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים בספר הזהב שלה, כהוקרה על תרומתו לקידום לימודי הג'אז ובשנת 2018 זכה בפרס משרד התרבות לאמנים ותיקים על שמו של אריק איינשטיין.
דני גוטפריד הוא אביהם של המנצח, המלחין והפסנתרן ירון גוטפריד, הפסנתרן והמלחין אבירם גוטפריד, איש העסקים עודד גוטפריד ואורי מילשטיין.
במסגרת פעילותו הציבורית, גוטפריד, שהוא בעל תואר אקדמי בכלכלה וגם עורך דין בהשכלתו, הוא ממקימי איגוד המוזיקאים הישראלי שבראשו הוא מכהן.
בנוסף, הוא מנכ"ל עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל עילם.
דני דויטש (נולד ב-23 באוקטובר 1979) הוא יועץ תקשורת ישראלי שבעבר שימש חזאי וכתב טלוויזיה.
דני דויטש נולד וגדל בירושלים לאלימלך, רופא אף אוזן גרון בבית החולים ביקור חולים, ואילנה, אחות בבית חולים הדסה.
את שירותו בצה"ל, כקצין מטאורולוגיה במערך הבקרה של חיל האוויר, המשיך לשירות קבע.
לדויטש תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בתסריטאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 החל את דרכו הטלוויזיונית: בתחילה עבד בערוץ 1, שם הגיש את פינת התחזית בתוכנית בוקר טוב ישראל, ובהמשך בהגשה והפקת תחזית מזג האוויר ב"מבט".
ב-2004 הגיש יחד עם גילי שם טוב את אולפן אולימפיאדת אתונה ובה סיכום תחרויות היום.
באפריל 2005 עזב את הערוץ הראשון, נסע לתקופה קצרה להודו והשתתף בצילומי הפרסומת לסלקום - "מי אוהב אותך יותר ממני".
בקיץ 2005 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2 ושימש כחזאי החברה וכתב לענייני מזג אוויר, איכות סביבה ופנאי.
ב-2006 יצר יחד עם חיים ריבלין סדרת כתבות "האיום האמיתי" שעוסק בהתחממות הגלובלית, השלכותיה ודרכי התמודדות עם האיום.
בתחילת 2008 הצטרף דויטש לצוות הכותבים של מגזין הגברים "MANTALK" מבית "גלובס", בו כתב טור קבוע על מדע ופילוסופיה.
בספטמבר 2010 עבר מתפקיד החזאי, לעריכה והגשת מבזקי חדשות בערוץ 2.
בראשית מרץ 2013 הודיע דויטש על עזיבת חברת החדשות, ומעבר לעולם העסקים, למיזם טכנולוגי חדש.
בחצות שבין ה-30 ל-31 באותו החודש, הגיש בפעם האחרונה מהדורת חדשות.
בשנת 2014 הקים, ביחד עם און לוי, את משרד הייעוץ האסטרטגי-תקשורתי "OnVeDan" ומאז הוא מכהן כמנכ"ל-משותף בחברה.
דויטש מגיש מדי חודש את מהדורת "HIT&HOT NEWS" במכללת HIT מכון טכנולוגי חולון.
ב-2021 הנחה, לצידה של אלמז מנגיסטו, את טקס פרסי ישראל לשנת תשפ"א, ששודר בכאן 11.
ביולי 2022 חזר לטלוויזיה כמגיש-מחליף בתוכניות "מאחורי הכסף" ו"המצעד המשפטי" ב"רשת 13".
בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, החל לשמש כפרזנטור ומסביר (במילואים) של פיקוד העורף בדרגת רב-סרן.
דן (דני) דנקנר (נולד ב-6 בפברואר 1960) היה מנכ"ל אריסון השקעות וכיהן כיושב ראש דירקטוריון בנק הפועלים.
ב-2009 הודח מתפקידו בבנק לפי הנחיית בנק ישראל.
נולד בחיפה, בנו של אברהם דנקנר (אחיינו של עובד בן עמי), שיחד עם חמשת אחיו הקים את חברת ההשקעות דנקנר השקעות.
למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה.
את שירותו בצה"ל עשה כמפקד טנק בגדוד 77 של חיל השריון.
לאחר מכן עבד במפעל תעשיות מלח שבעתלית, מפעל שמשפחתו רכשה בטרם נולד.
הוא נישא ונסע לארצות הברית, שם למד לתואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת מסצ'וסטס, אותו סיים בהצטיינות.
עם שובו ארצה השתלב בעסקים המשפחתיים.
ב-1997 מכרה מדינת ישראל את גרעין השליטה בבנק הפועלים לקבוצת אריסון-דנקנר.
באותה שנה מונה דנקנר לחבר בדירקטוריון הבנק.
בשנת 1999 מונה לסגן יו"ר הבנק.
ב-2003 נאלץ להתפטר מהתפקיד, זאת בשל התנגדות המפקח על הבנקים לכך שאדם בעל שליטה בבנק יכהן בתפקיד הרם.
החל ממועד זה כיהן כיו"ר פועלים שוקי הון, וכן המשיך לכהן כיו"ר ישראכרט, כחבר בדירקטוריון של בנק סיגניצ'ר וכחבר בדירקטוריון של בנק הפועלים.
גם לאחר פרישתו מתפקיד סגן היו"ר המשיך דנקנר למלא תפקיד מרכזי בניהול הבנק.
דנקנר כיהן גם כמנכ"ל וכיו"ר תעשיות מלח לישראל.
במרץ 2007 מינתה שרי אריסון, בעלת המניות העיקרית בבנק הפועלים, את דנקנר ליו"ר זמני של הבנק, במקום שלמה נחמה, אשר כיהן כיו"ר הבנק מאז 1998. המינוי הפך רשמי תוך זמן קצר והתבצע רק לאחר מכירת מניותיה של משפחת דנקנר בבנק לשרי אריסון.
ב-2008 החל הבנק להיפגע ממשבר הסאבפריים, ומנייתו איבדה כמחצית מערכה.
באותה שנה עמדה עלות שכרו של דנקנר על 4.8 מיליון ש"ח.
באפריל 2009 החל בנק ישראל להפעיל לחצים על בנק הפועלים להדיח את דנקנר מתפקידו, עקב אובדן האמון של נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, בדנקנר, לאחר "שורה של כשלי ניהול בבנק".
דנקנר זכה לגיבויה של שרי אריסון, יו"ר אריסון השקעות, בעלת העניין העיקרית בבנק.
ב-1 ביוני 2009 הודיע דנקנר על התפטרותו מהתפקיד.
באפריל 2010 נעצר דנקנר על ידי המשטרה בחשד לעבירות שונות.
ב-28 באוקטובר 2012 הגישה הפרקליטות כתב אישום נגד דנקנר, לפיו יוחסו לו עבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ופגיעה בניהול תקין של עסקי תאגיד בנקאי.
באוקטובר 2013 הורשע בעבירות הפרת אמונים בתאגיד וקבלת דבר בתחבולה.
ב-19 בדצמבר 2013 נגזר דינו לשנת מאסר בפועל ועוד שנת מאסר על תנאי ולקנס של מיליון ש"ח.
בערעור שהגישו סנגוריו של דנקנר, עורכי הדין עמית חדד ושני אילוז לבית המשפט העליון הופחת עונש המאסר בפועל לשמונה חודשים שאותו התחיל לרצות בנובמבר 2014. באפריל 2015 השתחרר שחרור מוקדם לאחר חצי שנה בכלא.
במקביל עמד דנקנר לדין בפרשת השחיתות בפרויקט הולילנד, הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון ונידון ל-3 שנות מאסר בפועל וקנס של חצי מיליון ש"ח.
על הרשעה זו ערערו פרקליטיו לבית המשפט העליון, ובערעור הוא זוכה מעברה של רישום כוזב במסמכי תאגיד אך הורשע במתן שוחד ובהלבנת הון, ועונש המאסר שהוטל עליו הופחת לשנתיים מאסר.
בינואר 2017 נחשף כי דנקנר, בעת ריצוי מאסרו, הגיש בקשת חנינה לנשיא המדינה רובי ריבלין, על מנת שהאחרון יקצר את עונשו.
דנקנר גרוש, ואב לשישה ילדים.
מאשתו הראשונה יש לו שלושה ילדים ומבת זוגו הילית כ"ץ, שלושה נוספים.
בבעלות דנקנר וגרושתו וילה בעתלית.
ב-2012 קבע בית המשפט המחוזי בחיפה, כי הווילה נבנתה ללא היתר.
דני גרינברג (נולד ב-1969), יזם היי-טק וסופר ישראלי.
דני גרינברג בוגר לימודי תואר ראשון ותואר שני בהנדסת חשמל מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
שירת במשך 10 שנים ביחידת מחקר ופיתוח אלקטרוני בצה"ל.
במסגרת שירותו זכה שלוש פעמים בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1994, 1999, 2001).
בשנת 2001 הצטרף גרינברג לחברת "Passave" שייסדו ויקטור ויסליב ואריאל מייסלוס.
גרינברג היה חבר בצוות המייסדים ושימש סמנכ"ל המחקר והפיתוח (VP R&D) של החברה.
בשנת 2006 נרכשה "Passave" על ידי החברה האמריקנית PMC-Sierra.
לאחר הרכישה מונה גרינברג לתפקיד דירקטור מחקר ופיתוח ובהמשך מונה לסמנכ"ל לפיתוח תוכנה (VP Software) ב- PMC-Sierra.
בשנת 2009 ייסד גרינברג מיזם בשם "TVint" לפיתוח שבבים עבור גלישת אינטרנט במכשירי טלוויזיה.
בשנת 2011 ייסד גרינברג מיזם בשם "Oliver-Solutions" לפיתוח תוכנת ניהול והפעלה לתחום הטלקום ומוצרי תקשורת נשלטי תוכנה.
בשנת 2010 יצא לאור הספר "אקזיט", ספרו הראשון של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים" ועריכת אמנון ז'קונט.
זהו ספר מתח שעלילתו מתרחשת בסביבת היי-טק.
בשנת 2011 יצא לאור ספר המתח "צעד גדול מדי", ספרו השני של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים".
הספר עוסק בתחום האינטליגנציה המלאכותית והסכנות הטמונות בהתפתחות הטכנולוגית המואצת.
בשנת 2023 יצא לאור הספר "ריסט" (Reset), ספרו השלישי של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים".
זהו ספר מתח שעוסק בסכנת הטרור הביולוגי.
עלילת הספר מתארת קרב מוחות בין הגיבור, חוקר מהמכון הביולוגי בנס-ציונה, לבין יריב מסתורי, שמנסה לחולל כאוס באמצעות נשק בלתי קונבנציונלי, במסגרת אידאולוגיית "הריסט הגדול", אותה הוא מבקש לממש בישראל ובעולם כולו.
דני גריינג'ר ג'וניור הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד.
גריינג'ר נחשב בשיאו לאחד משחקני ההתקפה הטובים ב-NBA, בעיקר בזכות יכולת קליעה מצוינת מכל הטווחים, והופיע במדי נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2010.
בשנת 2001 החל גריינג'ר לשחק באוניברסיטת ברדלי ובשתי עונות במדיה קבע ממוצעים טובים במיוחד של 11.1 נקודות, 7.1 ריבאונדים, 1.3 חטיפות ו-2.4 חסימות למשחק בעונה הראשונה ו-19.2 נקודות, 7.9 ריבאונדים, 1.4 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק בעונה השנייה.
בשנת 2003 עבר לאוניברסיטת ניו מקסיקו וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה, עשה רושם כאחד מהשחקנים הגדולים בתולדותיה.
הוא הפגין יכולת מגוונת במיוחד שהתבטאה בממוצעים גבוהים כמעט בכל הפרמטרים - 19.5 נקודות, 9 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים, 1.3 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק, אך עם זאת ניו מקסיקו לא הצליחה להעפיל לטורניר אליפות המכללות לאחר שסיימה חמישית בליגה המחוזית.
בעונה הבאה הגיע גריינג'ר לשיאו ועם ממוצעים של 18.8 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-2 חסימות למשחק הוביל את קבוצתו למקום השני בליגה המחוזית עם מאזן 7–26 ולהופעה בטורניר אליפות המכללות לראשונה מזה שש שנים, אך שם הודחה ניו מקסיקו כבר בסיבוב הראשון לאחר הפסד 47–55 לאוניברסיטת וילאנובה.
גריינג'ר נבחר על ידי אינדיאנה פייסרס במקום ה-17 בדראפט ה-NBA 2005. בעונתו הראשונה כמקצוען שותף ב-78 משחקים במהלך העונה הסדירה והעמיד ממוצעים טובים יחסית של 7.5 נקודות ו-4.9 ריבאונדים למשחק, בזכותם נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בפלייאוף השתפר במעט ועלה ל-8.2 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי ניו ג'רזי נטס.
לאחר החלפתו של פג'ה סטויאקוביץ' באל הרינגטון בעונת הפך גריינג'ר לסמול פורוורד הפותח של אינדיאנה, אך כבר כחודש מתחילת העונה איבד את מקומו בחמישייה ושב להוות שחקן מחליף.
עסקה שביצעה אינדיאנה באמצע העונה, במהלכה בין היתר הועברו הרינגטון וסטיבן ג'קסון לגולדן סטייט ווריורס ולקבוצה הגיעו מייק דאנליבי וטרוי מרפי, החזירה את גריינג'ר לחמישייה ועד סיום העונה הוא קלע 13.9 נקודות והוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
גריינג'ר החל מצוין את עונת ועם 22.7 נקודות ו-8.7 ריבאונדים בממוצע בשלושת המשחקים הראשונים של העונה הוביל את אינדיאנה לשלושה ניצחונות רצופים ונבחר לשחקן השבוע במזרח.
גם בהמשך שמר על רמת משחק גבוהה, אך אינדיאנה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימה במקום התשיעי במזרח עם מאזן 36–46. בסך הכל סיים את העונה 19.6 נקודות, 2.1 אסיסטים ושיא קריירה של 6.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונה הבאה, , הגיע גריינג'ר לשיאו ועם ממוצעים מרשימים של 25.8 נקודות (חמישי בליגה), 5.1 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים, 1.5 חסימות וחטיפה אחת למשחק, נבחר לשחקן המשתפר של העונה ב-NBA.
כמו כן, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר ובכ-11 דקות בהן שותף קלע 2 נקודות, חטף פעמיים והוריד ריבאונדים אחד.
מבחינה קבוצתית, אינדיאנה שוב הייתה קרובה להעפלה לפלייאוף, אך שוב החמיצה זאת לאחר שסיימה תשיעית במזרח עם מאזן זהה לעונה הקודמת, 46-36.
את עונת החל גריינג'ר כשחקן המוביל של אינדיאנה יחד עם טרוי מרפי וכבר במשחק הפתיחה של העונה נגד אטלנטה הוקס קלע 31 נקודות, אך קבוצתו הפסידה 109–120. גם בהמשך הפגין יכולת מרשימה ואף קבע שיאי קריירה של 16 ריבאונדים במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס ו-44 נקודות במשחק נגד יוטה ג'אז.
עם זאת, הוא ומרפי לא יכלו לסחוב את אינדיאנה לבדם והקבוצה סיימה את העונה עם 32 ניצחונות בלבד שמיקמו אותה עשירית במזרח ובמקום ה-21 בליגה.
בסך הכל סיים גריינג'ר עונה אישית מצוינת נוספת עם ממוצעים של 24.1 נקודות, 5.5 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
דניאל (דני) דבורין (נולד ב-15 בדצמבר 1945) הוא עיתונאי ושדר ספורט ישראלי.
דבורין נולד בישראל, גדל בשכונת נחלת בנימין בתל אביב.
הוריו שולמית ולוניה דבורין, מוותיקי הספורטאים בישראל.
בשנות ה-60 היה עיתונאי בעיתון "חדשות הספורט".
בשנת 1969 החל לעבוד בדסק הספורט של קול ישראל.
כעבור שנה, בשנת 1970, נוסדה התוכנית "היום בספורט", ודבורין נמנה עם צוות התוכנית.
בשנת 1983 מונה לראש דסק הספורט.
מאז 2005 הגיש את תוכנית הספורט "שירים ושערים", ומאז 2008 הגיש לסירוגין עם יואב אביב את המשדר "זה ברשת".
דבורין הוא חבר בוועדה הבוחרת כדורגלנים להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
בסוף חודש דצמבר 2012 פרש לגמלאות לאחר 42 שנות עבודה בקול-ישראל.
שידור מיוחד של התוכנית "שירים ושערים" נערך לכבודו ב-29 בדצמבר 2012.
לאחר הפרישה מקול ישראל, הצטרף דבורין לצוות תוכנית הספורט של "רדיו ללא הפסקה" יחד עם מאיר איינשטיין, רון קופמן, יוני הללי ושדרני ספורט נוספים.
בשנת 2016 עזב את צוות המגישים והחל להקליט טור פרשנות יומי המשודר במחצית התוכנית.
דני דבורין נשוי לרחלה ואב לשלושה.
2011 פרס למפעל חיים בספורט מטעם התאחדות הספורט לוותיקים.
יחד איתו קיבל את הפרס גם העיתונאי משה שיינמן.
בפברואר 2012 זכה, יחד עם העיתונאי שמעון וילנאי, בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה.
בנימוקי הזכייה נכתב ש"השנה הפרס מוענק לשמעון וילנאי ולדני דבורין, שהיוו ומהווים במשך שנים רבות את סמל החריצות והמקצועיות, המלווה בהתלהבות ובתשוקה בלתי נלאית לעבודתם גם בחלוף השנים, ואשר יכולים לשמש אות ומופת לכתבים צעירים".
בשנת 2025 הוענק לו אות "יקיר העיר בת ים", על תרומתן הרבה לעיר.
אני דני נוימן, קפטן בית"ר ירושלים, 1979 (יחד עם דני נוימן)
כדורגל - שאלות ותשובות, 1996.
מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006 (יחד עם אשר גולדברג)
דני גרנות (נולד ב-21 באוקטובר 1948) הוא מוזיקאי ישראלי שהתפרסם כזמר מצליח בסוף שנות השישים ושנות השבעים של המאה העשרים.
בין שיריו הידועים: "לאהוב את החיים", "מר נרקיס", "רק על עצמי", "מי האיש", "ברברה" ו"זה חוזר".
גרנות נולד בחיפה להרצל ושרה גרינשפון.
את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד הדרום, בתוכנית "זמר בדרום".
בלהקה שר כסולן את שירם של יאיר קלינגר ויובב כץ "לאהוב את החיים".
ב-1969 הופיע עם חוה אלברשטיין במופע "ערב רחל" שכלל שירים מאת רחל המשוררת, שתועד באלבום "חוה אלברשטיין ודני גרנות בשירי רחל".
באותה שנה השתתף גרנות במחזמר "ירושלים שלי", מופע הפתיחה של תיאטרון החאן בירושלים, שכתב דן אלמגור ובין משתתפיו היו מוטי פליישר ויאיר קלינגר.
הוא הלחין כמה מפזמוני המופע.
ב-1970 יצא אלבומו הראשון ובו התבלטו ביצועים חדשים לשיר "לאהוב את החיים", "רק על עצמי" מתוך המופע "ערב שירי רחל" ושיר נוסף שכתב יאיר קלינגר "שלום".
כמו כן הקליט גרסאות כיסוי של השירים "בדרך חזרה" (אבי טולדנו) ו"על גל האבן הלבנה" (יגאל בשן), מתוך פסטיבל הזמר והפזמון תשכ"ט (1969), עבור אחד מהתקליטים שיצאו לרגל הפסטיבל.
ב-1971 הקליט אלבום בשם "קרן אור" ובו שירים שהלחין בעצמו, בהפקת חברו ללהקת פיקוד דרום, מתי כספי.
ב-1972 השתתף במופע של שירי נעמי שמר בביצוע חבורת בימות בה היו חברים גם מירי אלוני, רותי בן אברהם, אלי מנטבר, אלינוער מואב ועוזי מאירי.
שיר הסולו של גרנות "מר נרקיס" היה ללהיט.
בשנה זו השתתף גם בפסטיבל שירי הילדים מס' 3 עם השיר "ככה פתאום" שכתבה דפנה אילת.
ב-1973 הופיע גרנות בפסטיבל הזמר והפזמון בשיר "מי האיש" שכתב אבי קורן.
ב-1974 הקליט את האלבום "שקיעות, נשים וכל השאר" בעיבודו ובהפקתו המוזיקלית של כספי.
אלבום זה כלל שירי משוררים של לאה גולדברג ונתן אלתרמן לצד שירים אישיים של יורם טהרלב ודודו ברק וכמה להיטים מתורגמים, בהם "זה חוזר" (במקור ז'וליאן קלרק) שתרגמה רימונה די-נור ו"ברברה" (למילותיו של ז'אק פרוור) שתרגם יעקב שבתאי.
ב-1976 הקליט עם אחיו רפי גרנות אלבום ילדים, "ילדה מה שמך?- רפי גרנות מספר...דני גרנות שר".
ב-1977 הקליט שיר לכבוד זכייתה של מכבי תל אביב בגביע אירופה לאלופות בכדורסל.
השיר "זה קורה, זה קרה, מכבי ניצחה" הופיע על תקליטון יחד עם מערכון של טוביה צפיר ודובי גל.
במרץ 1980 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון לשנת תש"ם עם השיר "יום של גשם", שכתב והלחין לעיבוד של משה זורמן.
השיר נכלל באלבום שהוציא ב-1982, "ראש צלול", בעיבודו של משה לוי.
גרנות היה לאחד מחלוצי ההקלטה הביתית בישראל, ובתחילת שנות השמונים ייסד עם אמנון ילון את "אמדן", אולפן הקלטות בכיכר מסריק בתל אביב.
באולפן הפיק ג'ינגלים ושיתף פעולה עם אמנים רבים, כמו ארקדי דוכין, מיכה שטרית וטכנאי הסאונד גיא לנדאו (לימים עבדו יחד בלהקת "החברים של נטאשה"), שאיתם הקים את ההרכב "לא כולל מע"מ".
אלבומו היחיד של ההרכב נקרא "תקריות לילה באמדן" (1986), והוא הוקלט כולו בשעות הלילה הקטנות.
במקביל להתמקדותו בעבודת אולפן, החל גרנות לפרוש בהדרגה מהופעות חיות.
בתקופת מלחמת לבנון הראשונה הלחין, עיבד והפיק את הסינגל "In Beirut", שכתב אמנון ילון והקליטה באנגלית ב-1984 הזמרת קרן ברק.
איש התקשורת הראשון שהתלהב מהשיר היה אייבי נתן, שהשמיעו ללא הפסקה בתחנת קול השלום וגלי צה"ל.
קרן ברק מבצעת את השיר באחת מהסצנות בסרטו של יוסי זומר "רסיסים" (1989).
ב-1988 הלחין והפיק את האלבום "אשה בתוך אשה" עבור הזמרת סמדר פרגר.
את כל שירי האלבום כתבה רעייתו, תרצה גרנות.
ב-1992 הלחין את פסקול הסרט "נערי החוף".
ב-1995 כתב מוזיקה לסרט דוקומנטרי של הבמאי וצלם הישראלי-הקנדי יואל קנטור שתיעד סצנות מחיי העיר תל אביב, בין המצולמים היו מאיר בנאי, יצחק קלפטר, ארקדי דוכין וגרנות עצמו.
ב-2002 הוציא לאור את האלבום "אשה לשעה" - אלבום בהפקה עצמית שהופץ ב-1,000 עותקים בלבד.
את מילות השירים כתבה תרצה גרנות, הפיקה סיגל עובד, בת זוגו דאז, ואת העטיפה עיצב מתן, בנו הבכור.
האלבום התאפיין בסאונד לואו-פיי מחוספס, בעיבודים ניסיוניים ובשימוש בצלילי MIDI גנריים.
ב-2003 הקליטה הזמרת אביבה פז אלבום בשם "נושמת".
את כל 8 שירי האלבום הלחין עבורה גרנות.
ב-2004 כתב עם תרצה גרנות אופרת רוק בשם "מוכרחים להמשיך לנסות", אותה הלחין, עיבד וביצע, וכולה באנגלית.
ב-2006 הקליט אלבום מחזה מוזיקלי בשם "אורה המנקה", העוסק במוזיקאית שפנתה לעסוק בניקיון על מנת לכלכל את עצמה, ומבוסס על סיפורו של גרנות עצמו.
האלבום יצא רק בערוץ היוטיוב הרשמי של גרנות.
ב-2009 הוציאה חברת פונוקול אלבום אוסף משיריו, "זה חוזר", בו 18 שירים מתקופות שונות.
ב-2011 הוציא בחברת ויזארט את האלבום "שלך כל שעה", שכלל בעיקר שירי אהבה.
ב-2014 הקליט את האלבום "קחי את החלום" למילותיה של יוכבד לב, האלבום יצא בהפקה עצמית והודפס בכמות עותקים מוגבלת.
ב-2015 הקליט אלבום קונספט לילדים בשם "תוכיכי".
סיגל מגן הייתה שותפתו לכתיבת השירים.
ב-2017 יצא האלבום "דני שר תרצה גרנות", המבוסס כולו על טקסטים שחיברה רעייתו המנוחה של גרנות, תרצה.
כמה משירי האלבום בוצעו בעבר, בין היתר באלבום "אשה בתוך אשה" על ידי סמדר פרגר.
באותה שנה, 2017, הפיק מוזיקלית בשיתוף עם אחיו רפי גרנות אלבום בשם "שחר אבקשך", הכולל שירים המבוססים על המקורות ועל שירת ימי הביניים.
חלק משירי האלבום הולחנו על ידי דני גרנות.
באותה שנה, 2017, הקליט בשיתוף עם הזמרת יפעת בר סלע את האלבום "סיפור חיים" ובו הם שרו, ביחד ולחוד, 16 שירים.
את כל המילים והלחנים הם הלחינו בצוותא.
ב-2018 השיק את המופע "ערב שירי תרצה גרנות", שציין את שובו לבמה לאחר 35 שנות פרישה.
בדצמבר של אותה שנה הוציא לאור עם ארקדי דוכין את אלבום הילדים "מר מתוק" שכתבו, הלחינו, שרו והפיקו, כאשר מיכה שטרית וגיא לנדאו מספקים את קטעי הקישור.
ב-2019 הקליט את האלבום "גבוה יותר".
ב-2023 נוסד ערוץ היוטיוב הרשמי של גרנות, האוסף את כל הדיסקוגרפיה שלו במהלך השנים, כולל הקלטות גנוזות וסקיצות.
באותה שנה הוציא שני אלבומים: "מילה" - אלבום קונספט קומי המתעד את חייה של דמות בדיונית בתקופת משבר הקורונה (כמו ב"אורה המנקה", גם כאן גרנות עצמו מגלם את הדמות הנשית הראשית), ו"כמו המחר", שהטקסטים בו נכתבו כולם על ידי הפזמונאי ערן גפני.
כמו כן, הוציא באותה שנה את הסינגל "נושק לך ונרגע" - פרי שיתוף פעולה גנוז עם עדי דגני.
ב-2024 הוציא את האלבום "סיפורים מהאזור".
ב-2025 הוציא את אלבום הילדים "צעד ועוד צעד".
אלבומים אלו מעולם לא יצאו בפורמט פיזי.
2004 - מוכרחים להמשיך לנסות
2006 - אורה המנקה - מחזה מוזיקלי
2007 - ילדי היער - סיפור מוזיקלי לילדים
2012 - שקיעה דרומית - שירי משוררים
2015 - ארץ קטנה - דני גרנות שר עפרה פרידמן
2015 - עידן התמימות, עם אלי נחום
2016 - זמן דוקומנטרי, עם יפעת בר סלע ונעמה גרבאוי
2020 - שניים הם כל העולם - דני שר תרצה - אלבום כפול
1980 - בין המיתרים - אהבה ראשונה, זמרה, אל תבוא אלי, עלייך ללכת (12" DJ)
- תקריות לילה באמדן (12" DJ)
1995 - עם פליקס בפליצקי, שלוש יריות
1995 - עם נעם ליבלר - מוזיקה לחליל
2000 - עם שירלי אשרת - הנסיך הקטן
2004 - תיבת נח - אוסף שירים על ולמען בעלי חיים (CD)
2005 - עם הילדים מגן העיר, הגן הקסום
2017 - עם יפעת בר סלע, סיפור חיים
אלבומים עם לחנים ועיבודים לאמנים אחרים
2015 - רומי גולדהמר, רומי גולדהמר (דיגיטלי)
2018 - רבקה פוקס, שלוש נוצות (דיגיטלי)
1971 - "עקידת יצחק", פסטיבל שירי התנ"ך
1971 - "זכרנו לחיים", פסטיבל הזמר החסידי
1971 - "מדביק המודעות", תחרות הזמר 12 הנבחרים
1972 - "ככה פתאום", פסטיבל שירי ילדים
1973 - "מי האיש", פסטיבל הזמר והפזמון
1974 - "בובה שלי", פסטיבל שירי ילדים
1975 - "אבא למה", פסטיבל שירי ילדים
1980 - "יום של גשם", פסטיבל הזמר והפזמון
גרנות היה נשוי שלוש פעמים: אשתו הראשונה הייתה טובה לוי, בתו של חיים לוי, מייסד מועדון הבידור היפואי "כליף".
אשתו השנייה הייתה תרצה גרנות, שותפתו ליצירה במשך עשרות שנים, שממנה התגרש בתחילת שנות התשעים.
מאשתו השלישית, סיגל עובד, יש לו בן - עדן.
לאורך השנים, לקח גרנות חלק במספר פעילויות חברתיות והתנדבותיות, בין היתר שיקום חסרי בית והעברת חוגי מוזיקה לילדים.
דניאל אהרון גור (22 באוגוסט 1933 – 19 באוגוסט 2016) היה מנתח לב ישראלי, מחלוצי ניתוחי המעקפים בישראל.
דני גור נולד בירושלים כדני וילצ'יק לד"ר רחל יהודית ספיר-וילצ'יק ואנדרה וילצ'יק, כדור רביעי למשפחת רופאים.
סבו הד"ר יוסף ספיר ניהל את מחלקת היולדות בבית החולים ביקור חולים.
את ילדותו בילה גור בטבריה, שם אמו ניהלה את מחלקת הנשים בית החולים על שם שוויצר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, התגייס אביו לצבא הבריטי וגור עבר עם אחותו אילנה גור לקבוצת כנרת.
המשפחה שבה והתאחדה לאחר המלחמה, ולאחר כיבוש טבריה במלחמת העצמאות עברה משפחתו לקריית מוצקין.
גור שינה את שם משפחתו בעקבות נפילתו של גור מאירוב, בנו של שאול מאירוב אביגור, אשר לקח אותו ואת אחותו תחת חסותו בזמן שהותם בקבוצת כנרת.
גור נפל במשלטי סג'רה במהלך מלחמת העצמאות.
לאחר שירותו הצבאי התפרנס גור מהוראת היסטוריה ותנ"ך.
את דרכו האקדמית החל בלימודי ארכיטקטורה אך ב-1955 פנה ללימודי רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1968 זכה בפרס הקולג' האמריקני לקרדיולוגיה, על מחקריו באמבריולוגיה של מוצא חדרי הלב העוברי והסיווג שהציע למומי הלב מלידה.
ב-1973 שב גור לישראל והחל לעבוד באיכילוב, אך לאחר 3 חודשים עבר לשיבא עקב התנגדות מצד משרד הבריאות לפתוח מחלקה לניתוחי לב באיכילוב, והבטיח לפעול למען מטרה זו.
ב-1974 מונה גור לפרופסור חבר בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1975 פורסם בארצות הברית ספרו הראשון שעסק בנושא אמבריולוגיה, פתולוגיה ודרכים לתיקון כירורגי של מומי לב מלידה, שהיה הראשון מסוגו בספרות העולמית ומשמש עד היום כנדבך מרכזי בלימודי נושאים אלו.
בשנים 1976–1977 העביר גור לידי הנהלת בית החולים שיבא פניות רשמיות מממשלות שוודיה, בלגיה והולנד בבקשה לשלוח ילדים עם מומי לב מסובכים מלידה לניתוח בשיבא על ידי גור, אך הנהלת בית החולים דחתה בקשות אלו על הסף.
ב-1976 מונה גור למנהל המחלקה בשיבא, והחל בשינוי נוהלי העבודה כדי לשים דגש על הבעיות הרפואיות האמיתיות כפי שראה אותן.
בין היתר התיר גור ביקור משפחות בכל שעות היממה, ללא הגבלה.
בשנים הראשונות בהן ניהל גור את המחלקה הושם דגש על תיקון מומי לב מלידה, ומרבית ניתוחים אלו בוצעו בשיבא, כאשר חלק מהילדים הופנו לניתוח מרצועת עזה, הגדה המערבית ומדינות ערב.
בנוסף, תחת ניהולו של גור בוצעו במחלקה, בפעם הראשונה בארץ, ניתוחים לתיקון המסתם המיטרלי וניתוחים ללא מכונת לב-ריאה.
הצלחתו של גור בניתוחים אלה עודדה והביאה מתמחים מחו"ל להשתלם בניתוחים אלו.
באותה תקופה, מספר ניתוחי הלב בישראל עלה מ-800–900 בשנה לכ-1500 בשנה, אך הביקוש לניתוחי לב עמד אז על 3500–4000 בשנה, ולכן ב-1979 הוקמה, בעצה אחת עם שר הבריאות אליעזר שוסטק, ועדה אשר גור היה חבר בה, וזו אישרה את פתיחת המחלקה לניתוחי לב באיכילוב.
לגור הייתה תרומה חשובה בפיתוח ניתוחי המעקפים הכלליים, ובסוף שנות ה-70 נחשב גור לאחד מחלוצי החדרת ניתוחי המעקפים הכלליים לישראל.
גור היה הראשון בארץ שהשתמש בעורק בית החזה כמעקף לחסימת עורקים המספקים דם ללב, טכניקה אותה למד מד"ר ג'ורג' גרין, אשר נחשב לחלוץ השימוש השגרתי בעורק זה בעולם.
תרומות נוספות של גור לניתוחי הלב היו עזרה בשימור תפקוד הלב בזמן חיבורו למכונת לב-ריאה, דיוק רב בביצוע ההשקות על הלב על ידי שימוש במשקפיים טלסקופיות, וריבוי במספר המעקפים הכללים אשר אפשר חידוש אספקת דם מלאה ללב לאחר הניתוח.
בין השנים 1980–1982 ביצע גור, לראשונה בעולם, סדרת ניתוחים בה השתיל אצל כל חולה 6 עד 8 מעקפים, ועל בסיס סדרת ניתוחים זו ערך מחקר שתוצאותיו פורסמו ב-1986 בארצות הברית והפכו לאבן דרך בניתוחי המעקפים.
בין המאמרים הרבים שפרסם בנושא זה, עסק גור גם בפיתוח טכניקה להקטנת שיעור הנזק המוחי במהלך ניתוחי מעקפים.
ב-1992 פרסם בירחון הרשמי של איגוד מנתחי הלב בארצות הברית את תוצאות עבודתו בסדרת הניתוחים, כולל עיקרי תורתו בניתוח מעקפים.
בעקבות סדרה זו שכיחות התקפי הלב ירדה ל-0.3%, שכיחות הנזקים המוחיים ירדה ל-0.32% ושכיחות התמותה ירדה ל-0.79%.
שכיחות הסיבוכים בסדרה זו הייתה ונשארה נמוכה מכל הסדרות האחרות שפורסמו.
ב-1981, על רקע המחסור החמור באחיות וביחידות המצוידות במכשור מתוחכם בבתי חולים, הקים גור את המכון הביו-טכנולוגי ובו הוכשרו טכנולוגים רפואיים שמיד עם סיום לימודיהם שובצו ביחידות השונות לטיפול נמרץ.
ב-1982, לאחר מספר שנים שבהן ביקש ממנהל בית החולים להעלות את שכרו, קיבל גור אישור ממנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' ברוך מודן, לנתח באופן פרטי בבית החולים אסותא, אך בלילה שלפני הניתוח הראשון קיבל גור הוראה טלפונית לעצור את הניתוח.
לאחר כישלון התוכנית לנתח באסותא, הודיע גור להנהלת שיבא על החלטתו לגבות כסף מחולים, וזמן קצר לאחר מכן התוודה ביוזמתו בראיון שפורסם בעיתון מעריב על החלטה זו, וכי הוא מצהיר על הכנסות אלו למס הכנסה.
כאשר החלה שביתת הרופאים ב-1983 פעל מנכ"ל משרד האוצר חיים קופמן, בעצה אחת עם משרד הבריאות, כנגד גור וכנגד שני רופאים נוספים, ושמו של גור נכלל בין 3 השמות שהועברו לטיפול מס הכנסה.
בשנים שלאחר מכן התעלם משרד הבריאות מדרישתו של גור (ושל רופאים נוספים) לבצע כירורגיה פרטית, עד שבדצמבר 1985 אישר שר הבריאות דאז, מוטה גור, לדני גור לנתח באופן פרטי, ולבצע לראשונה ניתוח לב פתוח במרכז הרפואי בהרצליה.
ב-1989 נענה גור להצעת קופת חולים מכבי להקים מחלקה לניתוחי לב בבית החולים רמת מרפא, אותה ניהל עד 2001.
גור מונה על ידי שר הבריאות יעקב צור לעמוד בראש ועדה חדשה לבדיקת הצורך בפתיחת מחלקות נוספות לניתוחי לב, אך התפטר במהרה והמליץ (בדעת יחיד), ואף הוביל לפתיחת מחלקות בבתי החולים וולפסון, באר שבע וקפלן, דבר שיצר את התנאים לאספקת הביקושים לניתוחי לב.
בשנים שלאחר מכן בוצעו בישראל כ-5,000 ניתוחי לב בשנה.
ב-1986 מונה גור לפרופסור מן המניין וחבר סנאט באוניברסיטת ת"א, וב-1991 הופקד על הקתדרה לכירורגיית לב ע"ש פיאנקובסקי.
ב-1995 הודיע גור (כשהוא בן 63) על פרישתו מהשירות הציבורי.
לגור פרסומים רבים בעיתונות המקצועית הקרדיולוגיה והרדיוכירורגית בתחום מניעת דימומים לאחר ניתוח, אבחון מצבי איסכמיה וכן פטנטים בתחום הדינמיקה של מחזור הדם.
גור ותלמידיו פרסמו שורה של מאמרים, גם בנושא דימומים לאחר ניתוחי מעקפים.
ב-1996 הוציא גור את ספרו השני יחד עם פרופ' רפי מור וד"ר יעקב לביא, אשר עסק בנושא זה, וב-2007 פרסם את ספרו השלישי והאחרון העוסק גם הוא בניתוחי מעקפים.
על שתיים מתגליותיו החשובות ביותר של גור בנושא הדינמיקה של מחזור הדם נרשמו 3 פטנטים בארצות הברית ופטנט אחד נרשם בישראל.
גור ביצע אלפי ניתוחי לב בשיבא ובבתי חולים אחרים, עסק בכירורגיה פרטית ונחשב לאחד מבכירי מנתחי הלב בישראל.
גור לימד והעמיד דור המשך של רופאים אשר שימשו בתפקידים בכירים במחלקות לב בבתי חולים שונים בארץ: פרופ' ארם סמולינסקי, פרופ' אלון ילין, פרופ' רפי מור, פרופ' שמחה מילוא, פרופ' יעקב ג'יי לביא וד"ר ירון בראל.
בנוסף, לימד גור בישראל 8 רופאים זרים הנושאים משרות בכירות בבתי חולים בדנמרק, איטליה וארגנטינה.
בשנת 1996 נמנה גור בין מייסדי איתמר מדיקל, חברה בה עבד עד 1998. בשנת 2000 מונה גור למנהל רפואי ב-N.I.
מדיקל בע"מ, ובין השנים 2003–2007 שימש כיושב ראש פעיל במועצת המנהלים של חברה זו.
דני גור היה נשוי לד"ר אלן גור ולהם שלושה ילדים: גבריאלה, קארן ואורי.
סבו של גור מצד אימו, ד"ר יוסף ספיר, עבד כגינקולוג באודסה, שם השתלם והתפרסם כרופא, אך בעיקר כמנהיג ציוני אשר נחשב למי שהעלה את ז'בוטינסקי למנהיגות.
אחותו היא הפסלת אילנה גור.
באוגוסט 2016 נפטר בתל אביב.
דני גולדשטיין (19 ביוני 1954 – 9 ביוני 2022) היה איש הייטק ישראלי, ממייסדי תעשיית התוכנה בישראל.
ניהל מספר חברות ציבוריות כגון פורמולה מערכות, שאותה מכר בשנת 2006, ופורמולה ויז'ן טכנולוגיות (איי.אי.
מערכות שיחה) בראשה עמד כיו"ר.
ייסד, פיתח והשקיע בחברות "פורמולה שירותי תוכנה", מטריקס, סאפיינס אינטרנשיונל קורפוריישן, מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, וואלה!
כיהן כיו"ר איגוד החברות הציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
דן גולדשטיין נולד בבוקרשט שברומניה ועלה לישראל עם משפחתו ב-1960. סיים תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, ושירת בחיל האוויר.
המשיך בלימודי הדוקטורט ואף החל בכתיבת תזה על אודות מערכות מבוזרות, אך בשנת 1980 הקים את חברת פורמולה שירותי תוכנה ולא השלים את התואר.
החברה סיפקה שירותי תכנון ותכנות ללקוחות ישראלים, בעיקר למחשבי מיינפריים.
עד 1985 התפתח לכיוונים נוספים כמוצרי תוכנה ומתן ייעוץ, ובשנה זו ייסד את חברת פורמולה מערכות (1985) בע"מ, כחברת החזקות שתרכז את החזקותיו בחברות השירותים, המוצרים והייעוץ שהקים.
בשנת 1988 רכש את השליטה בחברת "איכות מחשבים", חברה ציבורית שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והפך אותה לזרוע התקשורת של הקבוצה המתהווה.
לאחר מכן רכש את חברת האם שלה, "עידן תעשיות תכנה" שנסחרה בנאסד"ק ומינה את עמי הראל לעמוד בראשה.
עם הגידול בפעילות הקבוצה, גיבש גולדשטיין אסטרטגיית השקעות המבוססת על התמחות במוצרי ושירותי תוכנה לשווקים ורטיקליים.
הוא רכש שליטה במספר רב של חברות צעירות, כגון אפליקום, בית תוכנה שהתמחה בפיתוח תוכנה למיני מחשבים, ויזטק, שהתמחתה במערכות בילינג, וקריסטל (כיום בלופניקס) שהתמחתה בפרויקטי הסבה גדולים.
הוא ייסד את פורז, מקרנות הון הסיכון הראשונות שהוקמו בישראל, ביחד עם "לירז מערכות", חברה ציבורית בניהולו של אריק קילמן.
מאוחר יותר רכש את חלקה של לירז בקרן, וכעבור מספר שנים רכש גם את לירז עצמה.
גולדשטיין רכש גם את חברת ניקוב מחשבים, אחת מחברות התוכנה הראשונות שהונפקו בתל אביב, שהתמחתה בתכנות שכר ושיווקה תוכנה פיננסית פופולרית בשם "תפנית".
כמה מהחברות שפיתח הגיעו לגודל המצדיק הנפקת מניות לציבור, וגייסו הון בבורסה לניירות ערך בתל אביב, בבורסת AIM בלונדון או בנאסד"ק.
קריסטל וויזטק היו שתי ההנפקות הראשונות, והמוצלחות, של חברות אלו.
אחריהן הונפקה פורסופט, זרוע שירותי התוכנה המסורתיים שעליהם התבססה הקבוצה.
חברת ההחזקות של גולדשטיין, פורמולה מערכות, הנפיקה אף היא בנאסד"ק, ולאחר מכן גם בתל אביב.
כן יסד קרן הון סיכון נוספת, פורמולה ונצ'רס, בניהולו של שי בייליס, ורכש את השליטה בחברת התוכנה הציבורית סאפיינס טכנולוגיות.
בשנת 1998 גולדשטיין רכש את השליטה בקבוצת "משוב", ושינה את שמה לפורמולה ויז'ן טכנולוגיות.
קבוצה זו, בשליטתם של יקי דוניץ ודוד אסיא, כללה את החברות מג'יק תעשיות תוכנה, בבילון, פרדיים ג'יאופיזיקל ווואלה תקשורת.
רכישה זו, בשילוב עם השפעת בועת הדוט-קום שניפחה את הערכות השווי של חברות טכנולוגיה, הביאו את קבוצת פורמולה למחזורים של כמיליארד דולר.
בפברואר 2000 הוביל גולדשטיין הנפקת מניות נוספת בחברת מג'יק, בה גויסו למעלה ממאה מיליון דולר, בהערכת שווי של כ-750 מיליון.
בתקופה זו עבד עם הגורמים המובילים בשוק ההון הבינלאומי כדויטשה בנק וסיטיבנק, כל בנקי ההשקעות המובילים בישראל, קרנות וחברות השקעה כגון פימי, שמרוק (זרוע ההשקעות של דיסני), דיסקונט השקעות ורבים אחרים, וביסס את מעמדו כאחד מיזמי ומשקיעי ההייטק המצליחים בישראל.
במרץ 2000 חודש לאחר ההנפקה המוצלחת של מג'יק במחיר שיא, התפוצצה בועת הטכנולוגיה שגרמה לקריסה במחירי המניות של רבות מהחברות הציבוריות בקבוצה גולדשטיין החליט על רה-ארגון מקיף בקבוצה, ואיחד ופישט את הפירמידה המורכבת של עשרות חברות פעילות.
פורמולה מערכות נותרה חברת ההחזקות שבראש הפירמידה, ולה שלוש החזקות עיקריות: מטריקס (לשעבר פורסופט), אשר מיזגה ואיחדה לתוכה את כל חברות הקבוצה שהייתה להן פעילות סינרגית (לרבות חברות הדרכה כסיון הדרכה וג'ון ברייס, חברות חמרה כסינטק ו-D2, וחברות תוכנה כמו אפליקום וקומסופט), מג'יק תעשיות תוכנה, ופורמולה ויז'ן טכנולוגיות.
הרארגון הזה כלל גם מכירה של החזקות מיעוט בחברות כגון וואלה תקשורת ופרדיים ג'יאופיזיקל.
במקביל, ניסה גולדשטיין להכניס משקיעים חדשים לקבוצה.
ב-2004 החליט גולדשטיין להכניס, בפעם הראשונה, שותף שווה לשליטה בקבוצת פורמולה.
השליטה הועברה לשותפות בשם פימגולד, שהוקמה לצורך כך על ידי גולדשטיין ביחד עם קרן פימי, בניהולו של ישי דוידי.
בדצמבר 2006 פימגולד קיבלה הצעה מאמבלייז, חברה ציבורית בניהולו של גיא ברנשטיין, לרכוש את פורמולה מערכות, וגולדשטיין נפרד ממפעל חייו, אותו ניהל במשך 25 שנה, לטובת חממה של חברות הזנק, פורמולה ויז'ן.
במהלך השנים מכרה פורמולה חלק מהחזקותיה בחברות כמו ג'יגה ספייסס וסאפיינס והפסיקה לבצע השקעות משמעותיות, כשמניותיה, הרשומות עדיין למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, נסחרות בדלילות ובשערים נמוכים.
החברה, שבספטמבר 2019 שינתה את שמה ל"איי.אי.
מערכות שיחה בע"מ", עוסקת כיום בעיקר בפיתוח תוכנה לעיבוד שפה טבעית, צ'אטבוטים, על בסיס טכנולוגיה של בינה מלאכותית שפיתחה חברת איי.
מאז שנת 2000 כיהן גולדשטיין כיו"ר איגוד החברות הציבוריות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בתפקיד זה היה מעורב בפורומים ודיונים בנושאי חקיקה ורגולציה בשוק ההון, במיוחד בנושאים כממשל תאגידי, רגולציה פיננסית ומדיניות הרשות לניירות ערך בנושאים שונים.
גולדשטיין כיהן גם במועצה המייעצת של בית הספר למנהל עסקים רקנאטי שבאוניברסיטת תל אביב וכיו"ר מועצת הנאמנים של אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב.
דני גולדשטיין נפטר ב-9 ביוני 2022 לאחר התמודדות עם מחלה קשה.
ביוני 2023 נחנך אולם הרצאות על שמו בהפקולטה לניהול ע"ש קולר באוניברסיטת תל אביב.
"דני גיבור", המוכר גם בשם "פרח נתתי לנורית" וכן על פי השורה הראשונה בו: "אמא אמרה לי: דני" (וגם על פי גרסה משובשת של שורה זו: "אמא אמרה לדני"), הוא שיר ילדים עברי מאת המשוררת מרים ילן-שטקליס שפורסם ב-1941.
השיר ראה אור לראשונה בעיתון הילדים "דבר ילדים" ב-20 בפברואר 1941, ומאוחר יותר נכלל בספרה של שטקליס "דני" (1943).
אחר כך התפרסם במאספים רבים של שירת ילן-שטקליס שערכה היא וערכו אחרים, בהם "פרח נתתי לנורית".
המלחין מקס למפל הלחין את השיר.
השיר הפך לאהוד ומקובל והוכנס לתוכנית הלימודים של גני הילדים ובתי הספר ביישוב ולאחר הקמת המדינה.
הוא זכה לביצועים רבים, וביניהם של נעמי צורי, אהובה צדוק, חדוה עמרני, צילה דגן, אסנת פז, אריק איינשטיין, אילנית, עוזי חיטמן, ירדנה ארזי, ג'קי מקייטן, חני נחמיאס, כוכבי התכנית פרפר נחמד, לירון זייד ועוד.
נושא השיר הוא התמודדות נפשית פנימית ועיצוב ההתנהגות כלפי הזולת במצבי חוויה של אהבה ואכזבה.
"דני גיבור", הוא אחד מיצירות הספרות שהוכנו לילדים, אך מבוגרים נהנים לקוראה או להאזין לה, בשל הניסוח הבהיר של רגשות ומצבי חיים מילדות ועד זיקנה.
במהלך ההכנות ללקסיקון הספרות שלו פנה גצל קרסל למרים ילן-שטקליס בבקשה שתשלח לו את קיצור תולדות חייה ואת רשימת פרסומיה.
במכתב התשובה שכתבה לו, 29 דפים אורכו, כתבה בין השאר:
השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון:
בבית הראשון הפותח במילה "אמא", המייצגת מקור מובטח לאהבה ולקבלה, מספר הדובר, הילד דני, על עצתה של האם ממנו, לשלוט במבעיו כאשר הוא חש רגשות עזים, לדוגמה לא לפרוץ בבכי כאשר הוא מרגיש צער רב; העצה היא אחת ממערך חינוכי של כללי החברה אותם מנחילה לו האם:
דני מבקש לפעול על פי העצה של האם - כך בפזמון, המתחיל במילים:
הוא רוצה להתנהג כילד "גדול":
אולם מתקשה לממש אותה; כאשר ישנו פער בין ההסכמה עם עצת האם, המחשבה והרצון, לבין התנהגותו של הגוף, המופרדת כביכול מהרצון העצמי שלו, כאילו לא הייתה בשליטתו; ועם חוסר האונים לשלוט בבכי ובדמעות ולבצע את כללי ההתנהגות שאליהם נדרש, הוא חוזר אל אימו בשאלה ובבקשת עזרה:
בבית השני והשלישי מתאר הדובר דני עלילה, המדגימה את חוויות האהבה והאכזבה ועמהם חוסר היכולת לשלוט בתגובה הנפשית-הגופנית; וזאת על אף הרצון להתנהג על פי כללי החברה ובהם להיות "גדול".
הוא מספר שנתן לילדה נורית פרח קטן וכחול ותפוח; הפרח מייצג רגשות אהבה, והתפוח נתינה חומרית מ"רכושו"; ואל העברת החפצים מתלווה ההרגשה של נתינת "הכל".
אבל אינו זוכה לתמורה שציפה לה; הפרח "נזרק לחצר" והתפוח נאכל, על ידי נורית, ואחר כך היא מפנה לו את עורפה וזונחת אותו:
להקת "שייגעצ" ביצעה חידוש לשיר בשם "פרח נתתי לנורית".
בתחילה נראה היה כי מדובר בחידוש רגיל אולם בהמשך השיר מגיע לכיוון חדש, רוקיסטי ופרוע, תוך שינוי חלק מהטקסט, והיותו שיר-ילדים איננה נוכחת עוד.
השיר הופיע באלבום הבכורה של הלהקה "ניו יורק – רפיח" שיצא ב-2001.
דני גולן (פטשניק) (2 באוקטובר 1945 – 11 באוגוסט 2024) היה זמר ישראלי, חבר בצמד דרום.
דני גולן נולד ברמת גן, שירת בצה"ל בצוות הווי פיקוד הדרום, ולאחר שהשתחרר הקים עם רפי גרנות את צמד דרום.
בהמשך, לאחר פרישת גרנות מהצמד, החליף אותו ציון צדוק שהיה סולן להקת גייסות השריון.
אלבומם הראשון של צמד דרום, שנוהל מוזיקלית על ידי נחום היימן, כלל מספר להיטים של אותן שנים, ביניהם "שיר אהבה ישן" ו"יום א' בשבוע".
"שיר אהבה ישן", שירו של נתן יונתן "רומנסה" הולחן על ידי נחום היימן ב-1968 במיוחד לאלבום הראשון של צמד דרום.
לאחר פירוקו של צמד דרום המשיך במהלך שנות ה–70 להופיע כסולן, בין השאר שר באלבום שירי פסטיבל הזמר (1970) שהפיקה חברת CBS את השיר "ילדות".
(לאחר הפסטיבל יצאו שני תקליטים של שיריו.
האחד של הד ארצי והשני של CBS, כל חברה והאמנים החתומים אצלה).
בפסטיבל הזמר 1971 ביצע את השיר "רגע שקט" והקליט עם שולה חן גם את הדואט "כשאהיה זקן".
גולן הקליט את השיר "המשתה" שהלחין יאיר רוזנבלום למילים של נתן אלתרמן.
השיר שולב בתקליט הזהב של להיטון לשנת 1972 ואף הצליח במצעד הפזמונים.
כחבר צמד דרום הופיע במספר מדינות בעולם, ובהן אנגליה, גרמניה וצרפת.
בהולנד הופיע בתוכניות ליום העצמאות יחד עם יפה ירקוני.
בהרכב הראשון של "צמד דרום" (דני גולן ורפי גרנות) ביצע את השיר "שתיקת אוהב" שלימים הותאם למילים "פרח הלילך".
ב–1977 שר בפסטיבל הזמר את השיר "חורף".
בסוף שנות ה-70 החל גולן תהליך חזרה בתשובה בעקבות אשתו, האמנית והפסלת נחמה גולן, התנתק מעולם הבידור והיה מתלמידי הרב ברוך שלום אשלג.
לאחר פטירת רבו ב-1991 המשיך ללמוד וללמד תורת הקבלה בבני ברק.
ב–1998 יצא אלבום כפול עם שירי צמד דרום.
בשנות ה-2000 הופיע מספר פעמים, בין השאר בתוכניתה של רבקה מיכאלי בערוץ 2.
גולן היה נשוי לאמנית נחמה גולן.
בתם הבכורה היא השחקנית שירי גולן, והשנייה היא המוזיקאית היוצרת קרן גולן.
נפטר ב-11 באוגוסט 2024 בביתו ברמת גן בגיל 78.
דניאל (דני) גולד (נולד בשנת 1962) הוא ראש מפא"ת ותת-אלוף במילואים בצה"ל.
דני גולד נולד וגדל בתל אביב.
הוריו, אביבה ואברהם, היו ניצולי השואה שעלו לישראל מהונגריה.
הוא סיים את לימודי הנדסת האלקטרוניקה במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1983 החל לשרת בחיל האוויר, וביצע תפקידים במערכי האלקטרוניקה, החימוש, והלוחמה האלקטרונית.
אחר כך שירת במפא"ת במגוון תפקידים, בהם ראש מחלקת מערכות אלקטרוניקה ולוחמה אלקטרונית וראש היחידה למחקר ופיתוח.
בין היתר היה גולד אמון על פיתוח מערכת היירוט כיפת ברזל, וחתר לפיתוחה המהיר אף טרם אישור הפרויקט (מבקר המדינה מתח ביקורת על כך).
על פועלו זכה בספטמבר 2012 בפרס ביטחון ישראל.
בנוסף לכך זכה 4 פעמים בפרס מפקד חיל האוויר.
בשנת 2014 סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תת-אלוף, והקים את חברת "גולד מו"פ טכנולוגיה ויזמות".
בדו"ח מבקר המדינה משנת 2009 נכתב כי גולד שכיהן כראש מו"פ במפא"ת הנחה את רפאל להתחיל לפתח את כיפת ברזל מבלי שנקבעו הדרישות או שהתקבלו הזמנות ממערכת הביטחון ולמעשה קבע למדינה, בניגוד להוראות משרד הביטחון 20.02, את הפתרון של רפאל מבלי שנבחנו חלופות אחרות באופן מסודר.
הפרויקט תוקצב בדיעבד לאחר שפיתוחו כבר החל.
באפריל 2016 מונה על ידי שר הביטחון משה יעלון לראש מפא"ת, ונכנס לתפקידו ביוני 2016.
במרץ 2020 הקים את המרכז הטכנולוגי הלאומי למלחמה בנגיף הקורונה, בהובלת מפא"ת תוך רתימת התעשייה הביטחונית, התעשייה האזרחית, צה"ל, חברות הזנק וגורמי אקדמיה בשיתוף פעולה של משרד הבריאות, בתי החולים, קופות החולים, המועצה לביטחון לאומי, המוסד וגורמים נוספים, למציאת פתרונות בנושא הנגיף בתחומים מגוונים.
הצוותים שהוקמו הביאו ליישום מספר רב של טכנולוגיות.
לגולד שני תוארי דוקטור מאוניברסיטת תל אביב – בהנדסת אלקטרוניקה ובמנהל עסקים (התמחות בניהול טכנולוגיה).
ב-2015 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.
דניאל ריצ'רד גרין הבן הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד, שיחק לאחרונה בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
גרין נולד וגדל בעיירה נורת' בבילון שבמדינת ניו יורק, ובילדותו שיחק במדי קבוצת הכדורסל ובתפקיד הקוורטרבק בקבוצת הפוטבול של התיכון המקומי.
בן דודו מדרגה שנייה הוא ג'רלד גרין המשחק יוסטון רוקטס.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל גרין ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל המשחקת בחטיבת החוף האטלנטי של ה-NCAA (נקראת גם ה-ACC).
הוא שיחק באוניברסיטה במשך ארבע שנים, בהם תרם 9.2 נקודות ב ונבחר פעם אחת לחמישיית ההגנה ב-ACC, ופעם אחת לחמישיית העונה השלישית בחטיבה.
גרין היה לשחקן היחיד בתולדות אוניברסיטת קרוליינה הצפונית שחסם במדיה 100 פעמים וקלע 100 שלשות, ועזב את האוניברסיטה כשמאחוריו 123 ניצחונות במשחקים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה של המוסד.
אחרי ארבע שנים בליגת המכללות, עמד גרין לבחירה בדראפט ה-NBA, ונבחר במקום ה-46 על ידי קליבלנד קאבלירס.
בעונת הרוקי שלו, היה גרין הקלעי השלישי של הקבוצה, כשלפניו ברוטציה אנתוני פארקר ודלונטה וסט וקיבל קרדיט מועט ממאמנו, מייק בראון.
הוא שותף ב-20 משחקים וב-5.8 דקות בממוצע למשחק.
במהלך העונה נשלח לשחק במדי אירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובסיום העונה נופה מסגל הקבוצה.
מעט לאחר פתיחת עונת חתם גרין על חוזה בסן אנטוניו ספרס, אולם לאחר שישה ימים, לאחר ששיחק שני משחקים בלבד שחררה אותו הקבוצה.
הוא שב לליגת הפיתוח, ושיחק בשורותיה של רינו ביגהורנס עד לחודש מרץ, בו החתימה אותו הספרס על חוזה מחודש.
הוא שותף בשישה משחקים נוספים במדי הקבוצה, ונשלח פעם נוספת לליגת הפיתוח בה שיחק במדי אוסטין טורוס.
לקראת העונה הבאה הוכרזה שביתת שחקנים בליגת ה-NBA.
בעקבות אי הוודאות לגבי קיומה של עונת המשחקים בארצות הברית, חתם גרין על חוזה לשנה באולימפיה ליובליאנה ובו סעיף המשחרר אותו מהקבוצה אם תסתיים השביתה.
הוא הספיק לשחק בליובליאנה בשבעה משחקים במסגרת היורוליג בטרם שב לארצות הברית בשל סיומה של שביתת השחקנים.
לאחר ששלחה הקבוצה את ג'ורג' היל לאינדיאנה פייסרס, החל גרין לקבל קרדיט רב יותר ממאמנו, גרג פופוביץ'.
הוא שותף בכל 66 משחקי העונה הסדירה, ובאמצע העונה אף החל לעלות בחמישייה הפותחת.
לאורך העונה רשם גרין ממוצע של 9.1 נקודות ו-3.5 ריבאונדים, כולל שיא קריירה של 24 נקודות, עליהן הוסיף שבעה ריבאונדים במשחק מול דנוור נאגטס.
במשחקי הפלייאוף המשיך גרין ועלה בחמישייה ב-12 מ-14 משחקי קבוצתו וסייע לסן אנטוניו להעפיל עד לגמר המערב, בו הפסידה לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בשישה משחקים.
בעונת המשיך גרין לבסס את מעמדו כשחקן משמעותי בקבוצה.
הוא חלק נתח משמעותי יותר של דקות ממאמנו, וגמל לו בשיאי קריירה של 10.5 נקודות, 1.8 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק.
במשחקי הפלייאוף הוא סייע לקבוצתו להעפיל עד לסדרת גמר הליגה, בה פגשה הקבוצה את מיאמי היט.
בסדרת הגמר תרם גרין 14.0 נקודות למשחק, ואף קבע שיא ליגה לשלשות בסדרת הגמר, כשבחמשת משחקי הסדרה הראשונים קלע 25 שלשות ב-38 ניסיונות, ובכך שבר את שיאו של ריי אלן, אותו קבע בשבעה משחקים בגמר 2008, שעמד על 22.
ב-18 ביולי 2018, הועבר בטרייד לקבוצת טורונטו ראפטורס ביחד קוואי לאונרד, תמורת דמאר דרוזן, יאקוב פולטל ובחירת סיבוב ראשון מוגנת בדראפט 2019. בסיום עונת זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
לקראת עונת חתם גרין על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס.
בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על מיאמי היט בסדרת הגמר; לאורך הפלייאוף פתח גרין בכל 21 משחקי קבוצתו, וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק.
ב-18 בנובמבר 2020 הועבר יחד עם ג'יידן מקדניאלס בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, תמורת דניס שרודר, וכשבועיים לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לפילדלפיה 76'.
ב-23 ביוני 2022 הועבר ביחד עם הבחירה ה-23 בדראפט ה-NBA בטרייד לממפיס גריזליס בתמורה לדיאנתוני מלטון.
במדי הקבוצה שותף בשלושה משחקים בלבד.
ב-15 בפברואר 2023 חזר גרין לאחר 12 וחצי שנה לקליבלנד קאבלירס.
גרין מזוהה עם תפקיד ה-3&D בליגת ה-NBA, מונח המתאר שחקנים המשלבים קליעה מטווח שלוש נקודות עם תרומה הגנתית משמעותית, בעיקר בעמדות החוץ.
חשיבותו של תפקיד זה גברה עם התפתחות סגנון המשחק המודרני, המאופיין בדגש גובר על ריווח המגרש, זריקות מחוץ לקשת והגנות קבוצתיות המבוססות על תנועה והחלפות.
במסגרת זו, שחקנים מסוג זה הפכו לרכיב מבני מרכזי בסגלים תחרותיים, ככאלה המאפשרים לכוכבים דומיננטיים לפעול ביעילות מבלי לפגוע באיזון ההתקפי או ההגנתי.
בהקשר זה, גרין נחשב לאחת הדמויות המזוהות ביותר עם התפקיד.
הוא תואר בכתבה מקיפה באתר The Ringer על ידי הכתב קווין אוקונור בתור "הסיידקיק האידיאלי לכוכבים", והודגש כי ערכו נובע מיכולתו להשתלב לצד שחקנים בעלי שימוש גבוה בכדור, לבצע את הפעולות הנדרשות מהמערכת הקבוצתית, מבלי לדרוש נפח זריקות גבוה, תוך שמירה על יעילות והשפעה.
גרין זכה להערכה מקצועית גם בזכות IQ הגנתי גבוה וקריאת המשחק שלו, במיוחד בהגנה במצבי מעבר.
זאק לואו כתב ב-Grantland על יכולתו לזהות מוקדם נתיבי ריצה של התקפות מתפרצות, להתמקם נכון בין הכדור לסל, ולמנוע נקודות קלות - גם מול גארדים מהירים וגם מול שחקן כנף חזקים - תוך שמירה על משמעת שמצמצמת את הצורך בעבירות.
השילוב בין קליעה חיצונית יציבה, הגנה קבוצתית חכמה ויכולת להתמודד עם יריבים בעמדות שונות מיצב את גרין כשחקן משלים בעל ערך טקטי גבוה.
פרופיל זה בא לידי ביטוי גם בעובדה החריגה שגרין היה שותף לזכייה באליפות ה-NBA עם שלוש קבוצות שונות, הישג נדיר המשקף יכולת הסתגלות מקצועית גבוהה לתפקידי משנה בסביבות תחרותיות שונות.
שירת כראש להק כוח האדם בחיל האוויר וכנספח צה"ל בסינגפור.
גנות נולד ב־12 בנובמבר 1956 בעיר סיגט שברומניה לפאול ויהודית גרונברגר.
אביו היה רדיולוג ואמו רופאת ילדים.
בתחילת שנות השישים כשהיה בן 6 עלה עם הוריו לישראל.
עליית משפחתו התאפשרה לאחר שממשלת ישראל שילמה בעבור המשפחה דרך עסקת פלדה בין רומניה לאנגליה.
בשנים הראשונות התגוררה המשפחה בקריית שמונה, טבריה ותל אביב, ולבסוף השתקעה בירושלים.
גנות סיים קורס טיס ושירת בחיל האוויר כנווט מטוסי הרקולס בטייסת 103 וטייסת 131. הוא לקח חלק משמעותי כנווט במבצע שלמה להטסת יהודי ביתא ישראל מסודאן לארץ.
בהמשך פיקד על טייסת 200, שימש ראש מחלקת קצינים במטה חיל האוויר ופיקד על בסיס חיל האוויר לוד.
בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בשגרירות ישראל בסינגפור בין 2007 ל-2010.
בעת קבלת אות המופת בטיסה ממפקד חיל האוויר האלוף אמיר אשל, סיפר גנות על מקומו של חיל-האוויר בחייו,
לגנות 36 שנות טיסה פעילה.
גנות היה נשוי ליהודית, אשת חינוך, אב לשלושה בנים וסב לשלושה נכדים.
התגורר ביבנה ובשנותיו האחרונות התגורר בתל אביב.
בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים.
דני דולב (נולד ב-1950) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר המועצה המדעית של מועצת המחקר האירופית.
דני דולב נולד בנתניה, בן לתקוה ואברהם דולב.
בשנת 1971 קיבל תואר ראשון בפיזיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
עבר למכון ויצמן למדע, שבו קיבל תואר שני במתמטיקה בשנת 1973, על עבודה שכותרתה " On the Positivity of the Integral of a Triple Product of Laguerre Polynomials", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' יוסף גיליס.
בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Synchronization of Parallel Processors", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' אלי שמיר.
יצא לפוסט דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד ובחטיבת המחקר של IBM.
בשנת 1982 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית.
בשנים 1987–1993 עבד במקביל במרכז המחקר של IBM באלמאדן.
בשנים 1998–2002 היה ראש המכון למדעי המחשב וראש בית הספר להנדסה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית.
בשנת 2011 היה הישראלי הראשון שנבחר למועצה המדעית של מועצת המחקר האירופית.
הוא חבר בוועד המנהל של מרכז החישובים הבין-אוניברסיטאי (מחב"א), והיה יו"ר הוועדה הלאומית לפיתוח תשתיות מידע ותקשוב.
מחקרו מתמקד בקריפטוגרפיה ובחישוב מבוזר, ובין השאר פרסם מאמרים העוסקים באי-חשילות (מושג שהוא טבע, יחד עם סינתיה דוורק ומוני נאור), הצפנת מפתח ציבורי, קונצנזוס במערכות מבוזרות אסינכרוניות, שידור אטומי ועמידות בפני תקלות.
בנוסף לכך, מודל דולב-יאו לניתוח התנהגות של פרוטוקולים קריפטוגרפיים, פותח על ידו בשיתוף עם החוקר הסיני-אמריקני אנדרו יאו.
עם הדוקטורנטים שלו נמנים הפרופסורים חגית עטיה, עדית קידר, אמוץ בר-נוי וניר שביט.
בשנת 2007 נבחר לעמית ACM, על תרומתו לחישוב מבוזר עמיד בפני תקלות.
בשנת 2011 הוענק לו ולעמיתיו חגית עטיה ואמוץ בר-נוי פרס דייקסטרה, על עבודתם במימוש זיכרון משותף באמצעות העברת מסרים.
דניאל "דני" נואל דרינקווטר הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר.
שיחק במועדון הנוער של מנצ'סטר יונייטד ובנבחרות אנגליה עד גיל 18 ועד גיל 19. ב-2009 זומן לסגל הקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד אך לא שותף בפועל במשחק.
באוגוסט 2009 הושאל להאדרספילד טאון מהליגה השלישית.
עונה לאחר מכן הושאל לקארדיף סיטי מהליגה השנייה, בינואר 2011 הושאל לווטפורד מהליגה השנייה ושיחק בקבוצה עד תום העונה.
באוגוסט 2011 הושאל לבארנסלי מהליגה השנייה ושיחק בשורותיה עד ינואר 2012.
בינואר 2012 עבר דרינקווטר ללסטר סיטי מהליגה השנייה.