tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא נפגש עם ראש הממשלה מנמוהאן סינג ב-29 ביולי 2006.
משלחת של המשרד ההודי לארגונים קטנים ובינוניים, והתאגיד הלאומי לתעשיות קטנות (NSIC) ביקרה בגרנדה בתחילת 2010 כדי לדון בהזדמנויות לשיתוף פעולה בתחום הארגונים הקטנים והבינוניים עם פקידי ממשל גרנדיים.
הסחר הדו-צדדי בין גרנדה להודו מוגבל בגלל המרחק הגדול בין שתי המדינות והגודל הקטן של הכלכלה הגרנדית.
הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-1.87 מיליון דולר בשנים 2015–2016, רשמה צמיחה של 40% לעומת התקציב הקודם.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגרנדה הם מוצרים פרמצבטיים, תכשיטים, בגדים מוכנים, טקסטיל וריהוט לבית.
הודו לא ביצעה יבוא מגרנדה מאז 2011–2012, אז ייבאה ציוד חשמלי ומכונות חשמליים מגרנדה בשווי 300,000 דולר.
לקהילה ההודית הייתה השפעה משמעותית על התרבות הגרנדית.
קני במבוק הובאו לגרנדה מהודו.
קנאביס (המכונה גנג'ה) הוכנס למדינה על ידי עובדים הודים, שהשתמשו בחומר המשכר כדי להכין באנג' אותו הם היו צורכים כדי להירגע לאחר העבודה במטעים.
אוכל הודי כמו לחמים, "רוטי" ו"באג'י" פופולריים בגרנדה.
"טלקארי" הוא סוג של קארי הודי פופולרי בקרב הודו-גרנדים.
רוב הקהילה ההודית-גרנדית דוברת אנגלית, השפה הרשמית של גרנדה, ואינם משתמשים בהינדית ובהוג'פורי, שפת אבותיהם.
עם זאת, כמה מילים הודיות, במיוחד אלו המתייחסות לאוכל כגון "אלו" (תפוח אדמה), "גירה/ג'ירה" (כמון), "קארלה" (דלעת מרה), "סים, צ'אונקאי" ו"ביליי עדיין" בשימוש על ידי הקהילה.
המונח "בהאי", שפירושו "אח" בהינדית, הוא צורה נפוצה של ברכה בקרב גברים הודו-גרנדים בעלי מעמד שווה.
פסל חזה של מהטמה גנדי הוצב במכללת מק דונלד בסנט פטריק פאריש בינואר 2013.
הודו-גרנדים הם אזרחים גרנדים ממוצא הודי.
הם צאצאים מהעובדים המועסקים ההודיים שהגיעו לראשונה לארץ ב-1 במאי 1857. לפי מפקד האוכלוסין של גרנדה משנת 2001, הודו-גרנדים היוו 1.6% מאוכלוסיית המדינה והיו הקבוצה האתנית השלישית בגודלה במדינה, אחרי אפריקאים (89.4%) ואנשים בני גזע מעורב (8.2%).
קרן מורשת הודו-גרנדה (IGHF), שהוקמה בשנת 2007, היא הארגון הבולט ביותר המייצג את הקהילה.
נכון לדצמבר 2016, קיימת בגרנדה קהילה קטנה של אזרחים הודים.
הם בעיקר אנשי עסקים העוסקים בסחורה כללית ובפעילויות מסחר בקנה מידה קטן.
כמה הודים הם אנשי מקצוע ואקדמאים המלמדים באוניברסיטת סנט ג'ורג'.
יש גם מספר קטן של סטודנטים הודיים אמריקאים בגרנדה.
הודו שלחה ציוד רפואי חירום וחומרי קירוי לסיוע באסון בעקבות הוריקן איבן בגרנדה בשנת 2004. ממשלות שתי המדינות חתמו על הסכם משותף באוקטובר 2008, שהסכימה להקים מרכז ICT למצוינות וחידושים בגרנדה בסיוע הודי.
המרכז נבנה בעלות של 800,000 דולר ונחנך רשמית באוניברסיטת סנט ג'ורג' על ידי ראש הממשלה טילמן תומאס ב-15 באפריל 2011. המרכז הועבר למכללה הקהילתית TA Marryshow בפברואר 2016, לבקשת הנציב העליון ההודי בגרנדה.
הנציבות העליונה של הודו בפורט אוף ספיין תרמה ציוד קריקט לכנסיית סן מארק ב-7 בפברואר 2011, היום הלאומי של גרנדה.
ממשלת גרנדה ביקשה מימון לפרויקטי תשתית במדינה.
בשנת 2016, הודו אישרה כספים בסך 610,000 דולר לבניית מתחם קהילתי של האיחוד במיקום הנוכחי של המרכז הקהילתי ריבר סאלי, ו-292,000 דולר לבניית Belle Vue Road.
אזרחי גרנדה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי.
קורסי ITEC הפופולריים ביותר בקרב גרנדים הם כישורי ICT, וניהול והכשרה בחברות קטנות ובינוניות.
הודו מיוצגת בגרנדה באמצעות הנציבות העליונה שלה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו.
לגרנדה אין נציגות דיפלומטית בהודו.
יחסי דומיניקה–הודו הם היחסים הבינלאומיים בין דומיניקה להודו, שתיהן רפובליקות בחבר העמים הבריטי.
הנציבות העליונה של הודו בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו מוסמכת במקביל לדומיניקה.
אף מדינה לא מארחת נציגות דיפלומטית תושבת של האחרת.
דומיניקה והודו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1981.
המחלקה למחקר וחינוך חקלאי של הודו (DARE) וחטיבת החקלאות של דומיניקה חתמו באוקטובר 2011 על הסכם שיתוף פעולה בחינוך ומחקר בחקלאות.
כמה כלי תקשורת דומיניקנים והודיים דיווחו בנובמבר 2011 שדאוד איברהים השיג דרכון דומיניקני.
ב-13 בנובמבר 2011, ראש ממשלת דומיניקה, רוזוולט סקריט, הכחיש רשמית את הדיווחים לפיהם הממשלה ערכה "חיפוש מקיף בעניין ואין ראיות התואמות את הטענה".
עוד הוא האשים את הכלכלן הדומיניקני תומפסון פונטיין בהיותו מקור הדיווחים הכוזבים.
ראש ממשלת דומיניקה רוזוולט סקריט ערך ביקור פרטי בהודו ב-22–26 בפברואר 2016. הוא היה האורח הראשי בכינוס השישי של האוניברסיטה המקצועית בג'לנדהר.
במהלך הטקס, האוניברסיטה העניקה את תואר דוקטור לשם כבוד לסקריט.
סקריט ביקר במקדש הזהב באמריטסר ב-22 בפברואר.
הוא גם השתתף במספר ארוחות צהריים וערב שנערכו לכבודו על ידי חברי הקהילה העסקית ההודית.
שר המדינה (VK) אירח ארוחת צהריים עבור Skerrit בדלהי ב-25 בפברואר.
הודו הקימה מרכז IT למצוינות בעלות של 7 מיליון דולר במכללת Dominica State ברוזאו.
המרכז נחנך רשמית על ידי ראש הממשלה סקריט ב-3 ביוני 2016. בטקס ההשבעה, סקריט התחייב להשתמש בקדנציה הקרובה של דומיניקה כיו"ר CARICOM החל מה-1 ביולי 2016 כדי לחזק את היחסים בין CARICOM והודו.
בהתייחסו להודו כ"שותפה וחברה יקרה" שעוזרת בפיתוח דומיניקה, הוסיף סקריט: "אני אומר לכם שתמיד נהיה אסירי תודה על נדיבותה של הודו ולהגיד לכם שהודו יכולה לסמוך על דומיניקה לעמוד לצידה בעניינים בינלאומיים רבים של אינטרסים הדדיים".
הסחר הדו-צדדי בין דומיניקה להודו הסתכם ב-1.57 מיליון דולר בשנים 2015–2016. הודו ייצאה לדומיניקה סחורות בשווי 1.47 מיליון דולר, וייבאה בשווי 100,000 דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לדומיניקה הם מוצרים פרמצבטיים, תכשיטים, בגדים מוכנים, טקסטיל וריהוט לבית.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מדומיניקה הן גרוטאות מתכות ומוצרי פלסטיק.
חברת גוג'אראט אפולו תעשיות בע"מ בנתה מפעל להפרדת אספלט בדומיניקה.
דומיניקה הקימה לשכת מסחר הודו-דומיניקה בפברואר 2016 במטרה לאפשר סחר, מסחר, תיירות ויחסי תעשייה דו-צדדיים.
נכון לדצמבר 2016, כ-50 אנשים ממוצא הודי התגוררו בדומיניקה.
יש גם כמה משפחות של אזרחים הודים במדינה.
האוכלוסייה ההודית של דומיניקה היא ממוצא סינדי והיא עוסקת בעסקים, או עובדת כאנשי מקצוע וחברי סגל באוניברסיטת רוס לרפואה.
הודו תרמה 100,000 דולר לסיוע באסון בעקבות הוריקן אופליה בדצמבר 2011, 300,000 דולר לאחר שיטפונות הבזק בדומיניקה בדצמבר 2013, ו-200,000 דולר כסיוע הומניטרי למתן סיוע בעקבות סופה טרופית אריקה ב-24 בדצמבר 2013.
מומחה לחקלאות וגננות ממרכז המחקר הלאומי לבננה בטירוצ'יראפאלי ביקר במדינה במשך חודש בינואר 2011, לבקשת ממשלת דומיניקה לייעץ להם בנושא גננות.
ממשלות שתי המדינות חתמו על הסכם משותף באוקטובר 2011, והסכימו להקים מרכז IT למצוינות בדומיניקה בסיוע הודי.
המרכז נבנה בעלות של 7 מיליון דולר ונחנך רשמית ב-Dominica State College, Roseau על ידי ראש הממשלה סקריט ב-3 ביוני 2016. המרכז מופעל על ידי אזרחים הודים.
לבקשת הממשלה הדומיניקנית, הודו אישרה תוכנית מענק בסיוע לאספקת תרופות לבתי חולים ציבוריים במדינה.
מספר משלוחים של תרופות נשלחו לדומיניקה במסגרת התוכנית.
אזרחי דומיניקה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי.
קורסי ITEC הפופולריים ביותר בקרב הדומיניקנים הם IT, חשבונות וניהול פיננסי, פיתוח משאבי אנוש ו-SME.
ראש ממשלת דומיניקה, סקריט, תרם 19,000 דולר לאגודת הצדקה Pingalwara במנאוואלה, במהלך ביקורו בהודו ב-22 בפברואר 2016.
יחסי דומיניקה–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לקהיליית דומיניקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 במרץ 2004, לאחר שדומיניקה ניתקה את יחסיה עם טאיוואן.
בשנת 2021, שתי המדינות חתמו על הסכם פטור מוויזה הדדי ברוזאו, ואזרחי דומיניקה יוכלו להיכנס לסין ללא ויזה.
בשנת 2011, היקף הסחר הדו-צדדי בין סין לדומיניקה היה בשווי 26.885 מיליון דולר, מתוכם סין ייצאה בשווי 26.49 מיליון דולר וייבאה בשווי 396,000 דולר.
סין מייצאת בעיקר מוצרים מכניים וחשמליים, טקסטיל, ביגוד והנעלה, ובעיקר מייבאת גרוטאות אלומיניום, ציוד רפואי וציוד כללי.
יחסי גרנדה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין גרנדה ויוון.
יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם גרנדה ב-20 ביולי 1982. יוון סיפקה לגרנדה סיוע לפיתוח וסיוע הומניטרי בעבר.
על פי נתונים מהמשרד הקונסולרי של השגרירות בקראקס, אין יוונים המתגוררים בגרנדה.
גרנדה אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יוון מיוצגת בגרנדה באמצעות שגרירותה בקראקס, ונצואלה.
יחסי דומיניקה–קולומביה הם יחסי החוץ בין דומיניקה לקולומביה.
שתי הממשלות של שתי המדינות מקיימות קשר ידידותי.
שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות ובארגון מדינות אמריקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 בדצמבר 1980. במרץ 2018 שרת החוץ של קולומביה , נפגשה עם ראש ממשלת דומיניקה רוזוולט סקריט בדומיניקה, ובמאי 2019 נפגש שר החוץ הקולומביאני קרלוס טרוחיו עם שרת החוץ הדומיניקנית פרנסין ברון.
לקולומביה אין שגרירות בדומיניקה, ושגרירות קולומביה בקינגסטון אמונה על היחסים עם דומיניקה.
בין ממלכת דנמרק לבין הממלכה המאוחדת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות בנאט"ו.
בשלהי המאה העשירית סבלה ממלכת אנגליה מפלישות ויקינגים מדנמרק.
בתגובה, הורה אתלרד השני על טביחת כל הדנים שחיו באנגליה בשנת 1002. בעקבות זאת גברה העוינות כלפי אנגליה מצד סוון הראשון, מלך דנמרק שיזם ארבע פלישות נוספות לאנגליה בחייו וטען להיות מלך אנגליה האמיתי ב-1013. הוא מת ב-2 בפברואר 1014. בנו, קאנוט הגדול המשיך את המלחמה.
אתלרד השני מת ב-23 באפריל 1016 ויורשו, אדמונד השני, הובס בידי קאנוט.
קאנוט הסכים לשלוט בצוותא עם אדמונד השני, אך האחרון מת ב-30 בנובמבר 1016 והשאיר את אנגליה מאוחדת תחת שלטון דני, שהמשיך עד מותו של הארדיקאנוט ב-8 ביוני 1042. הוא היה בנם של קאנוט ואמה מנורמנדיה, אלמנתו של אתלרד השני.
להארדיקאנוט לא היו ילדים ויורשו היה אחיו-למחצה, אדוארד המודה.
ממלכת אנגליה הייתה שוב עצמאית.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחמה דנמרק לצד צרפת, ובעקבות כך הותקפה על ידי הצי הבריטי בקרב קופנהגן (1801) ובקרב קופנהגן (1807), ובלאחר מכן לחמו במלחמת סירות התותחים.
בשנת 1814 איבדה דנמרק את השליטה בנורווגיה לטובת שוודיה שלחמה עם בעלות הברית נגד צרפת.
במהלך המאה ה-19 התחממו היחסים בין המדינות, ובשנת 1863 התחתנה אלכסנדרה, נסיכת דנמרק עם אלברט אדוארד, נסיך ויילס, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
לאחר מלחמת העולם השנייה היו בריטניה ודנמרק ממקימי נאט"ו, ובמהלך השנים הצטרפו שתי המדינות לאיחוד האירופי, על אף ששתי המדינות לא הצטרפו לגוש האירו, ובריטניה עדיין משתמשת בלירה שטרלינג, ואילו דנמרק משתמשת בקרונה דנית.
כוחות דניים לחמו לצד הצבא הבריטי בעיראק, וכיום הם משתפים פעולה באפגניסטן.
כמו כן שתי המדינות משתפות פעולה באופן אדוק בנושא המלחמה בטרור.
מרגרט השנייה, מלכת דנמרק ביקרה בבריטניה בשנת 1974 ושוב בשנת 2000, ואילו אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ביקרה בדנמרק בשנת 1957 ושוב בשנת 1979.
ב-19 באוגוסט 2010 ביקר בלונדון ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן, וביקר את ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון.
בריטניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-4 קונסוליות באבנרה, אורהוס, פרדריסיה, והרנינג.
מאידך, דנמרק מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-23 קונסוליות כבוד בלונדון, אברדין, בלפסט, ברמינגהאם, בריסטול, דובר, דנדי, אדינבורו, גלאזגו, גולה, גרימבי, הארוויץ', האל, לידס, ליברפול, מנצ'סטר, מילטון קיינס, ניוקאסל, פלימות', פורטסמות', סאות'המפטון, סטורנוויי, וויק
יחסי דנמרק-ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין דנמרק לבין ניו זילנד.
דנמרק מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה וקונסוליות כבוד באוקלנד בעוד שניו זילנד מיוצגת בדנמרק דרך שגרירותה בהאג וקונסוליה מכובדת בקופנהגן.
ממשלת ניו זילנד מתארת את היחסים בין שתי המדינות כיחסים טובים.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון של שיתוף הפעולה הכלכלי.
באמצע המאה ה-19, חיה קהילה דנית קטנה בניו זילנד, צאצאיה של קבוצה זו נשארו בניו זילנד על מנת להקים יישובים כגון דנבירקה ונורסווד.
ראש ממשלת דנמרק לשעבר, כומר דתי בכיר בדנמרק, ראש הממשלה הדני והבישוף דיטלב גוטרהד מונרד, התיישבו ליד פלמרסטון בצפון בשנות ה-60 של המאה ה-19, והקימו את מפעל החלב הראשון באזור.
מונרד חזר לדנמרק לאחר שהות של שלוש שנים באזור, אך בני משפחתו נשארו בניו זילנד.
הוא הותיר אחריו את אוסף האמנות שלו, שכיום נמצא במוזאון טא פפה טונגאריווה בניו זילנד.
ב-1946 חתמו שתי המדינות על הסכם החלפת שטרות ורכוש שנערך במלחמת העולם השנייה.
בשנת 2016, קראן פולאר מונה על ידי מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק כקונסול כללי של דנמרק לניו זילנד.
דנמרק וניו זילנד היו המתחרים העיקריים בשוק מוצרי המזון הבריטי מאז תחילת המאה ה-20. הרצון של דנמרק לגישה לשוק החלב בבריטניה השפיע על המשא ומתן על הצטרפותה של בריטניה לקהילה הכלכלית האירופית בשנות השבעים, ובכך השפיע בצורה משמעותית על כלכלת ניו זילנד בשנים שלאחר מכן.
יחסי דנמרק-סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
דנמרק אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת של דנמרק לסן מרינו היא זו שנמצאת ברומא, בירת איטליה.
סן מרינו אינה מיוצגת בדנמרק, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת של סן מרינו לדנמרק נמצאת בסן מרינו, בירת סן מרינו עצמה.
הסכם בין ממלכת דנמרק לרפובליקה המרוממת של סן מרינו בנושא חילופי מידע בענייני מס.
יחסי דנמרק–דרום אפריקה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לדרום אפריקה.
דנמרק הייתה תומכת חזקה מאוד בתנועה נגד האפרטהייד.
המלכה מרגרט השנייה ביקרה בדרום אפריקה ב-1996. הנשיא נלסון מנדלה ביקר בדנמרק בשנת 1999. לדנמרק הייתה תמיד תוכנית לשיתוף פעולה בפיתוח פעילה מאוד עם דרום אפריקה משנות ה-60, שהוחלפה לתוכנית סיוע משנת 1995. דנמרק סייעה ב-4 מיליארד כתר דני.
דנמרק נותרה תומכת חזקה ב-NEPAD.
הסחר בין דרום אפריקה לדנמרק גבר מאז 1994. דנמרק מספקת עזרה לדרום אפריקה מאז אותה תקופה.
קשרי תרבות בין דרום אפריקה לדנמרק נקבעים בין השאר בפורומים, בחברה הדנית בדרום אפריקה ובאיגוד העסקים הנורדי-דרום אפריקני.
דנמרק מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.
דרום אפריקה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
יחסי דנמרק–קוריאה הדרומית הם היחסים ההיסטוריים והדו-צדדיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה של קוריאה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 במרץ 1959. לדנמרק שגרירות בסיאול, ואילו לקוריאה הדרומית שגרירות בקופנהגן.
הסכם הסחר דנמרק–קוריאה שנחתם ב-1902 נדון על ידי משלחות מדנמרק והאימפריה הקוריאנית.
ההסכם נחתם לאחר שב-1876 קוריאה חתמה על הסכם סחר עם יפן כתגובה לאיום שנשקף לעיר הבירה שלה כשספינות יפניות התקרבו לגנגואדו.
בתום המשא ומתן בין המדינות, התאפשרה התקדמות במגעים עם מדינות מערביות נוספות.
ב-1882 האמריקאים הגיעו להסכם עם קוריאה.
ההסכם שימש כדוגמה עבור מעצמות מערביות נוספות.
כשפרצה מלחמת קוריאה ב-25 ביוני 1950, דנמרק, יחד עם מדינות נוספות, הסכימה לתמוך בכוחות האומות המאוחדות ולהעניק סיוע הומניטרי לכוחות הלוחמים.
עם זאת, ההחלטה שהתקבלה הייתה מורכבת.
באותה עת שרר מתח רב בין שתי מעצמות העל ועל דנמרק היה לפלס את דרכה ביניהן, תוך שמירה על כך שלא תיתפס כתוקפנית.
לאחר משא ומתן, דנמרק הסכימה לשלוח בית חולים ימי.
בסתיו 1950 הסכימה חברה מזרח אסיאתית להעביר את הספינה ג'וטלנדיה לרשותה של ממשלת דנמרק בשעה שהייתה בדרכה לניו יורק.
הספינה נשלחה לקוריאה ב-23 בינואר 1951. היא הפליגה תחת שלושה דגלים: דגל דנמרק, דגל הצלב האדום, ודגל האומות המאוחדות.
דנמרק קיבלה על עצמה את שיפוץ הספינה והפיכתה לבית חולים ימי, ואחר העבירה אותה לרשות קוריאה הדרומית.
בעת ההעברה היו על הספינה ארבעה אולמות תיאטרון, מכשיר רנטגן, ארבע מחלקות עם 356 מיטות, מחלקות מיוחדות, מעבדות, מרפאות שיניים ובית מרקחת.
כיום, היחסים בין המדינות טובים, וב-13 באוקטובר 2018 נפגשו שרי החוץ של שתי המדינות.
בפגישתם, הדגישו את הידידות בין המדינות והסכימו על שיתוף פעולה בנושאים פוליטיים וכלכליים.
השרים שוחחו גם בעניין חגיגות ה-60 לכינון היחסים בין המדינות.
נושא חשוב שנדון בפגישה היה המשא ומתן על הסכם סחר בין האיחוד האירופי וקוריאה הדרומית.
כמו כן, הם גינו את "פיתוח הנשק הגרעיני והרקטי של צפון קוריאה, וביקשו מכל האומות להסכים ולבצע את החלטות מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, ואישרו את הצורך בפתרון בלתי הפיך ובר אימות לתוכנית הגרעין של פיונגיאנג בדרכי שלום."
לגו הוצג לראשונה בקוריאה ב-1984, ומערכות חינוך המשתמשות בלגו קיימות במדינה מאז 1995 ב-2001, הציג תאגיד ALKO להקים את מרכז לגו לחינוך.
נכון ל-2020 ישנם כ-140 מרכזים כאלו בדרום קוריאה.
מרכז לגו לחינוך הוא מקום בו ילדים יכולים ללמוד באמצעות מערכת החינוך של חברת לגו ומעודדים להשתמש ביצירתיות, ריכוז ורובוטים באמצעות מוצרי החברה.
בשנת 2009, עם ציון 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק לדרום קוריאה, לגו יצרה מגדלי צעצועים כדי להראות את טיב היחסים ותרמה אותם לארגוני ילדים באמצעות מרכזי החינוך שלה.
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-1.79 מיליארד דולר.
עיקר המוצרים שייצאה דרום קוריאה לדנמרק בהיקף כולל של 715 מיליון דולר, כללו מכונות, ציוד אופטי וציוד חשמלי, ואילו עיקר הסחורות שייצאה דנמרק לדרום קוריאה בשווי כולל של כ-1.09 מיליארד דולר כללו ספינות, כלי רכב ומכונות.
היחסים בין המדינות נמשכים גם בספורט.
בגמר הכדוריד באולימפיאדת אתונה התמודדו נבחרות שתי המדינות.
דנמרק ניצחה את דרום קוריאה גם באולימפיאדת אטלנטה.
יחסי דנמרק–מקדוניה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה של מקדוניה הצפונית.
דנמרק הכירה במקדוניה הצפונית ב-16 בדצמבר 1993. שגריר דנמרק בווינה מוסמך עבור מקדוניה הצפונית מאז ינואר 1994. מקדוניה הצפונית הקימה שגרירות בקופנהגן מאז 1996. ב-1 באפריל 2002, שר החוץ הדני פר סטיג מולר ביקר במקדוניה הצפונית, שם הוא פגש את ראש ממשלת מקדוניה הצפונית Ljupčo Georgievski.
דנמרק מסייעת למקדוניה הצפונית בחיזוק החברה האזרחית והתקשורת החופשית.
כחלק מתוכנית דרום-מזרח אירופה, דנמרק מסייעת בארבעה תחומים מרכזיים: נוער, פליטים ועקורים, זכויות אדם, תקשורת המונים.
דנמרק תרמה לתוכנית זו 159 מיליון קרונה דנית, ו-73 מיליון קרונה דנית נוספים בשנת 2004.
השגרירות הדנית בווינה, אוסטריה אחראית על קשריה עם מקדוניה הצפונית, ואילו מקדוניה הצפונית מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
יחסי דנמרק–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK), המכונה בדרך כלל צפון קוריאה.
דנמרק מיוצגת בקוריאה הצפונית, באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין.
קוריאה הצפונית מיוצגת בדנמרק, באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
דנמרק תומכת במאמצים להחזיר את קוריאה הצפונית לשיחות שש המדינות.
דנמרק הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בקוריאה הצפונית במהלך מלחמת קוריאה.
היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק לקוריאה הצפונית כוננו ב-17 ביולי 1973. באוקטובר 1976 סגרה דנמרק את המשלחת הצפון-קוריאנית לדנמרק, והכריזה על המשלחת כפרסונה נון גראטה, לאחר אישומים על ייבוא שוק שחור, מכירת סמים, אלכוהול וסיגריות.
קוריאה הצפונית סגרה את שגרירותה בדנמרק בשנת 1998 בגלל הפחתת התקציב שלהם.
דנמרק תמכה בהחלטה 1695 של מועצת הביטחון של האו"ם בנושא תוכנית הנשק של קוריאה הצפונית.
בספטמבר 2009 הגיעו תשעה צפון קוריאנים לשגרירות הדנית בהאנוי, וייטנאם כדי לבקש מקלט.
לאחר שה-ROKS Cheonan טובעה במרץ 2010, על ידי טורפדו, גינתה שרת החוץ הדנית לנה אספרסן את הטבעתה של Cheonan, וקבעה כי היא מאמינה שקוריאה הצפונית אחראית למעשה, וקראה לה לעמוד בהתחייבויותיה הבינלאומיות.
לאחר הפצצת ייונפיונג בנובמבר 2010, ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן גינה את ההתקפה, וכינה אותה "פרובוקציה צבאית".
הארגון חוץ-ממשלתי הדני, המשימה מזרח, סיפק 52.5 טון עזרה לעם הצפון קוריאני.
ל-DANIDA שני פרויקטים של בעלי חיים בקוריאה הצפונית הממומנים על ידי משרד האו"ם לשירותי פרויקטים והקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי.
דנמרק מציעה סיוע הומניטרי לקוריאה הצפונית באמצעות ארגונים רב-צדדיים כצלב האדום ותוכנית המזון העולמית.
דנמרק מנסה להשפיע על התפתחות הדמוקרטיזציה, הכבוד לזכויות האדם וליברליזציה של הכלכלה הצפון קוריאנית.
בשנת 2008 הסתכם הסיוע הדני בצפון קוריאה ב-239 מיליון קרונה דנית.
יחסי דנמרק–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים שבין דנמרק לבין סרי לנקה.
לדנמרק שגרירות בניו דלהי שבהודו שאמונה גם על היחסים בין המדינה לבין סרי לנקה וכן קונסוליה בקולומבו בירת סרי לנקה, ואילו לסרי לנקה שגרירות באוסלו שבנורווגיה שאמונה על יחסיה עם דנמרק.
בשנת 2010 התגוררו בדנמרק כ-13 אלף מהגרים מסרי לנקה.
שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-5 בינואר 1953. ב-1959 דנמרק וסרי לנקה חתמו על הסכם תעופה.
כמה שנים אחר כך, ב-16 בפברואר 1963 נחתם הסכם למניעת כפל מס.
ב-1968 דנמרק סיפקה לסרי לנקה הלוואה.
כיום, תיירים דנים המבקרים בסרי לנקה לא נדרשים לקבל ויזה, ואילו תיירים מסרי לנקה נדרשים להוציא ויזה בעת שהם מבקרים בכל רחבי האיחוד האירופי ובתוכו דנמרק.
בשנת 2017 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-70 מיליון דולר.
עיקר הייצוא מדנמרק לסרי לנקה כלל פריטי לבוש, מכונות ומחקים; מצידה של סרי לנקה, עיקר הייצוא לדנמרק כלל מכונות, מוצרי רפואה כגון תרופות ומוצרי טחינה, מאלט, עמילן, גלוטן וחיטה.
יחסי דנמרק–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לערב הסעודית.
דנמרק מחזיקה בסעודיה שגרירות בריאד, ואילו סעודיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
בשנת 2017 ייצאה דנמרק סחורות ושירותים בשווי 7.22 מיליארד קרונה דנית לסעודיה, וייבאה בשווי 1.13 מיליארד קרונה דנית.
זה הפך את שוק הייצוא הסעודי של דנמרק ל-22 בגודלו.
הייצוא העיקרי היה "מוצרי מזון שונים" (1.7 מיליארד קרונה דנית) ומוצרים רפואיים ותרופות (1.6 מיליארד קרונה דנית).
בינואר 2006, במסגרת פרשת קריקטורות מוחמד, ערב הסעודית החזירה את שגרירה "בגלל חוסר הפעולה של ממשלת דנמרק כלפי העלבונות נגד הנביא מוחמד בעיתוני המדינה".
השגריר חזר בספטמבר באותה שנה.
בנובמבר 2018 הודיע משרד החוץ הדני כי ישעה את האישורים לייצוא נשק לסעודיה, לאור מדיניותה בתימן, התנקשות בג'מאל ח'אשוקג'י ודיונים בין שרי החוץ של האיחוד האירופי.
ב-3 בפברואר 2019, דנמרק אמרה כי היא עצרה שלושה חשודים איראנים בריגול למשטר הסעודי.
ממשטרת דנמרק נמסר כי החשודים הם חברי קבוצת האופוזיציה האיראנית שתקפה מצעד צבאי באחבאז בשנת 2018. שירות הביון הדני הצהיר כי החשודים ריגלו אחר אנשים בדנמרק בין 2012 ל-2018. הולנד עצרה גם גבר בן 40 שהוא חלק מקבוצת האופוזיציה האיראנית.
ראש שירות הביטחון הדני, פין בורץ' אנדרסן, אמר כי המעצרים בדנמרק היו קשורים למעצר בהולנד.
יחסי דנמרק–הרשות הפלסטינית הם המגעים בין דנמרק והארגון לשחרור פלסטין.
לרשות הפלסטינית יש משלחת דיפלומטית למחצה בדרגת שגריר בקופנהגן.
עם זאת, דנמרק לא הכירה בקיומה של פלסטין ובזכויות לריבונות, ולכן אסרה על יחסים ממשיים ולעיתים התנגדה לרשות הפלסטינית.
ב-29 בנובמבר 1947, דנמרק הצביעה בעד תוכנית החלוקה, ותמכה בחלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות.
בדצמבר 2010 ביקשה הרשות הפלסטינית מדנמרק להכיר בה כמדינה בגבולות 1967. בינואר 2011, דנמרק ונורווגיה אמרו כי בקרוב יכירו במדינת פלסטין, וב-9 במרץ ביקר מחמוד עבאס בדנמרק בפעם הראשונה כדי לדון ביחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לרשות הפלסטינית.
במהלך הביקור הצהירה שרת החוץ הדנית לנה אספרסן כי דנמרק אינה שוקלת להכיר במדינת פלסטין.
ב-29 במאי חשפו הסוציאל-דמוקרטים כי אם ינצחו בבחירות הפרלמנטריות הבאות הם יכירו במדינת פלסטין.
באוגוסט עדיין לא היה ידוע אם דנמרק תצביע לא או כן למדינה פלסטינית עצמאית באו"ם.
ב-15 בספטמבר 2011 ניצחו הסוציאל-דמוקרטים בבחירות בדנמרק 2011 והביעו תמיכה בחברות הפלסטינית באו"ם, אך המתינו להחלטה משותפת באיחוד האירופי.
ב-22 בספטמבר 2012 הפגינו מאות דנים מול הפולקטינג.
השגריר הפלסטיני בדנמרק אמר: "הכרה זו תשפר את יחסי דנמרק עם הערבים ותשקף את תמיכת העם הדני בהצעה הפלסטינית לאו"ם.
באוקטובר 2012 נמנעה דנמרק מההצבעה בהחלטה לרשות הפלסטינית באונסק"ו.
הברית האדומה-ירוקה הדנית (Enhedslisten) תומכת במדינה פלסטינית עצמאית, אך לאף מפלגה אחרת המיוצגת בפולקטינג אין הכרה דנית בפלסטין כקו המפלגתי שלה.
דנמרק מספקת סיוע לשטחים הפלסטיניים בשלוש הדרכים הבאות.
דנמרק ממשיכה להשתתף בתהליך השלום ומקדמת את מפת הדרכים לשלום בין יוזמות אחרות.
דנמרק תומכת בהקמת מדינה פלסטינית ריבונית, דמוקרטית ושלווה.
דנמרק תומכת כיום בארגונים שמביאים את התנאים המוקדמים לאידיאלים אלה, כגון מאבק בשחיתות, הרחבת זכויות האדם והבטחת בחירות חופשיות והוגנות.
דנמרק מבקשת לשפר את תנאי החיים ברשות הפלסטינית באמצעות תמיכה בפיתוח המגזר הפרטי.
דנמרק כרגע תומכת במועצות מקומיות קטנות באזור ג'נין.
גידול ה"אינטגרציה הכלכלית" בין יהודה ושומרון לישראל הוא גם חלק ממטרת הדנים.
במאי 2017 קראה הרשות הפלסטינית באמצעות ארגון הוועדה הטכנית לענייני נשים (WATC) למרכז נשים בעיירה בורקה על שם מוגרבי וחגגה אותה כמודל לחיקוי.
המרכז נבנה בעזרת ממשלת נורווגיה ונשות האו"ם.
האו"ם גינה את השמות כמונתינת הם כ"האדרת הטרור" ודרש כי הלוגו שלו יוסר מהבניין.
משרד החוץ הדני פתח בחקירות משלו על הארגון, ומצא שהוא מנע מידע מרכזי על שמות המרכז, ובעקבות כך ניתק את קשריו עם הארגון.
כתוצאה מהממצאים, המשרד הדני גם חדל ממימון 23 ארגונים לא ממשלתיים אחרים ברשות הפלסטינית החל מ-1 בינואר 2018.
בשנות השמונים, במהלך מלחמת האזרחים בלבנון, נמלטו 19,000 פליטים פלסטינים לדנמרק.
יחסי דנמרק–מזרח טימור הם יחסי החוץ בין דנמרק ומזרח טימור.
ה-"IWGIA" היה ארגון לא ממשלתי בדנמרק שפעל למען עצמאותה של מזרח טימור מאינדונזיה.
בשנת 2003 כוננו יחסים דיפלומטיים בין דנמרק למזרח טימור.
דנמרק השתתפה במינהל הביניים של האו"ם למזרח טימור (UNTAET), משלחת התמיכה של האו"ם במזרח טימור (UNMISET), משרד האו"ם במזרח טימור (UNOTIL) ובנציגות המשולבת של האו"ם במזרח טימור (UNMIT).
הדיפלומט הדני פין רסק-נילסן היה מתאם האו"ם ונציג של UNDP בין השנים 1999–2002 וסגן הנציג המיוחד של האו"ם למזרח טימור וסגן ראש UNMIT משנת 2006 עד שהפך לנציג המיוחד של האו"ם למזרח טימור בעצמו ב-2012.
בשנת 2012, דנמרק שלחה צוות לבחירות במזרח טימור כחלק ממשלחת המשקיפים על הבחירות של האיחוד האירופי.
בעוד הלשכה לסטטיסטיקה של מזרח טימור לא דיווחה על קשרי מסחר בין מזרח טימור ודנמרק לשנת 2016, היא כן רשמה יבוא מדנמרק בשווי 324,000 דולר לשנת 2018, והציבה את דנמרק כמדינת המקור ה-32. לכך נוסף יבוא של רכב למזרח טימור בשווי 62,448 דולר מגרינלנד.
דנמרק מיוצגת במזרח טימור באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה.
מזרח טימור מיוצגת בדנמרק באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
לישראל יש שגרירות רשמית בקופנהגן, בעוד שלדנמרק יש שגרירות רשמית בתל אביב.
עוד לפני מלחמת העולם השנייה התקיימו בין דנמרק לבין ארץ ישראל יחסי מסחר ענפים, כאשר דנמרק ייבאה מהארץ פירות הדר, אשלג ושיניים תותבות, וייצאה אל היישוב שמנים, מוצרי מזון, נייר וחקלאות.
עוד במהלך ימיה של מלחמת העולם השנייה, בעת שדנמרק נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, פעלה בדנמרק תנועת מחתרת נרחבת, אשר בין היתר סייעה בהברחת יהודי דנמרק לשוודיה הנייטרלית.
הודות למבצע זה אשר הסתייע בתמיכה רחבה מצד אזרחי דנמרק, ניצלו למעלה מ-90% מיהודי דנמרק, ובסך הכל כ-7,200 איש הועברו לשוודיה.
הודות למבצע זה הוכרה המחתרת הדנית כולה בתואר "חסידת אומות העולם" על ידי מוסד "יד ושם".
בהצבעה על תוכנית החלוקה בנובמבר 1947 הצביעה הצביעה בעד התוכנית, וב-2 בפברואר 1949 הכירה במדינת ישראל.
שתי המדינות פתחו צירויות בבירותיהן.
בין שתי המדינות יש יחסי תיירות ומסחר ענפים, בין היתר במסגרת האיחוד האירופי בו דנמרק חברה.
במסגרת היחסים, בשנת 1966 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין שתי המדינות.
במאי 1958 הועלה דרג היחסים הדיפלומטיים, ונפתחה שגרירות בקופנהגן.
צבי אבנון היה השגריר הראשון של ישראל בדנמרק.
בינואר 1962 ביקר ראש ממשלת דנמרק ויגו קמפמן בישראל – ביקור ראשון בה של אישיות דנית בכירה.
במהלך מבצע עופרת יצוקה בתחילת שנת 2009, התקיימו הפגנות רחבות בערי דנמרק, לרבות בבירה קופנהגן, במחאה על פעולות צה"ל ברצועת עזה, במשטרת דנמרק הוערך כי בין 500 ל-600 איש הפגינו מול שגרירות ישראל בקופנהגן, כ-400 אנשים הפגינו באורהוס, וכ-500 הפגינו באודנסה.
בסקר דעת קהל שנערך נמצא כי מספרם של הדנים התומכים בפעולת צה"ל גדול מאלו המתנגדים לה.
במהלך חודש אוקטובר 2013 הגיע יורש העצר הדני, הנסיך פרדריק, לביקור בישראל, במהלכו נפגש עם נשיא מדינת ישראל שמעון פרס.
במהלך הפגישה, הביע הנשיא פרס את הכרת תודתה של מדינת ישראל לעם הדני, על פעולותיו להצלת יהודים בשואה.
במרץ 2021 ביקרה ראש ממשלת דנמרק מדה פרדריקסן בישראל ונפגשה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וקנצלר אוסטריה סבסטיאן קורץ.
במהלך הפגישה סוכם כי ישראל, אוסטריה ודנמרק ישתפו פעולה בנושא מחלת הקורונה ויקימו תאגיד משותף להקמת מפעל מחקר פיתוח וייצור חיסונים נגד מוטציות הקורונה.
ב-12 בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הגיע שר החוץ הדני לארס לקה ראסמוסן לביקור בישראל לשם הבעת הזדהות ותמיכה ונפגש עם שר החוץ אלי כהן.
ב-14 בדצמבר 2023 כוחות ההגנה של דנמרק בהכוונת השב"כ והמוסד עצרו בשטח דנמרק 7 פעילי חמאס שתכננו לבצע פיגוע כנגד ישראלים.
בין ממלכת דנמרק לבין הונגריה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, שנשלחו 12.000 חיילים הונגרים לדנמרק דרך גרמניה.
לאחר המרד ההונגרי בשנת 1956 נמלטו 1,400 הונגרים לדנמרק, ו-137 מיליון כתר דני נאספו כדי לסייע להונגרים.
בשנת 1948 נחתם הסכם תשלומים בין שתי המדינות, ב-18 ביוני 1965 נחתם הסכם הטבות לאינטרסים דניים בהונגריה, וב-20 באוקטובר 1969 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי וטכני.
דנמרק, מסייעת להונגריה בחקלאות, חינוך ובבריאות, וקולופלאסט, לגו וקבוצת איי.פי.
מולר - מארסק הם חלק מהמשקיעים הדנים בהונגריה.
יותר מ-200 אמנים דנים השתתפו בפסטיבל האביב בבודפשט 2010, שהחל ב-5 באפריל.
הונגריה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, וקונסוליה כללית באורהוס, מאידך, דנמרק מחזיקה בהונגריה רק שגרירות בבודפשט
בשנת 1987 ביקרה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק בהונגריה, וב-12 ביוני 2007 ביקר ראש ממשלת הונגריה פרנץ גיורצ'אני בדנמרק.
ב-19 במרץ 2010, יורש העצר הדני פרדריק, נסיך דנמרק ושר החוץ הדני פר סטיג מולר ביקרו בבודפשט במהלך פסטיבל האביב.
יחסי דנמרק-ונצואלה הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
דנמרק מיוצגת בוונצואלה, באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
לדנמרק אף יש קונסוליה כללית בקראקס.
ב-1878, תוארו היחסים בין דנמרק וונצואלה תוארו כ"ידידותיים".
ב-26 במרץ 1838, דנמרק וונצואלה חתמו על הסכם ידידות, מסחר וניווט.
ב-18 ביולי 1858, המדינות חתמו על הסכם מיוחד לגבי המכס.
בשנת 1863 נחתם חוזה ידידות, מסחר וניווט בקראקס בין דנמרק לוונצואלה.
האמנה תוארה כאחת מבין הליברליות ביותר של ונצואלה.
ב-1902, פורסמו הצהרות שגויות בעיתונות, שלפיהן דנמרק תבעה את ונצואלה מאז 1837. במהלך משבר ונצואלה 1902–1903, שגריר ארצות הברית לוונצואלה הרברט וו בואן ההגנה על ונצואלה לבעלות בריתה של ונצואלה, בהן דנמרק.
במהלך התקופה בין 1938 ל-1948, עשרות משפחות דניות היגרו לוונצואלה.
בשנים 1841–1842, הסחר הגיע למקסימום של 1.7 מיליון פרנק.
המסחר נערך בדרך כלל דרך המושבה הדנית של סנט תומאס.
ב-2007, הייצוא הדני לוונצואלה הסתכם בכ-347-מיליון DKK, ואילו היבוא מוונצואלה הסתכמם בכ-163 מיליון DKK.
מינואר ועד ספטמבר 2008, הייצוא הדני לוונצואלה הסתכם ב-304 מיליון DKK בזמן שהייבוא מוונצואלה הסתכם בכ-196 מיליון DKK.
בדצמבר 2009 ביקר נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס בדנמרק, עבור ועידת האו"ם לשינוי האקלים 2009.
בין ממלכת דנמרק לבין ממלכת נורווגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן חברות במועצה הנורדית, בנאט"ו, באיחוד הנורדי ובמועצת מדינות הים הבלטי.
בשנת 1814 נערכה מלחמת גונבואט כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, וכתוצאה ממנה עברה נורווגיה לשליטת שוודיה, כחלק מהאיחוד השוודי-נורווגי.
בשנת 1905 בוטל האיחוד ונורווגיה הפכה להיות ממלכה עצמאית, תוך שהיא בוחרת בקרל, נסיך דנמרק לכהן כמלך נורווגיה, תחת השם הוקון השביעי, מלך נורווגיה.
עם הכרזת העצמאות הכירה דנמרק בנורווגיה, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות במהלך מבצע וזריבונג, והיו תחת שליטה גרמנית עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, וכיום הן מקיימות ביניהן קשרים במגוון תחומים, וביניהם תרבות, כלכלה וביטחון.
כיום חיים כ-15,000 נורווגים בדנמרק, וכ-20,000 דנים בנורווגיה.
נורווגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-13 קונסוליות באובנרו, אולבורג, אורהוס, אסביירג, פרדריקיה, אלסינור, הרנינג, היורינג, הורסנס, פאלסטר נייקובינג, אודנסה, רונה ותירד.
מאידך, דנמרק מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-13 קונסוליות כבוד באולסונד, ארנדאל, ברגן, בודו, דראמן, פרדריקסטאד, המרפסט, הרסטד, האוגסונד, קריסטיאנסנד, לרוויק, לילהאמר, לילסנד, נרוויק, סטוונגר, טרומסה, טרונדהיים, טונסברג ווארדו.
בין ממלכת דנמרק לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1867, נותקו במהלך מלחמת העולם השנייה, וכוננו בשנית בשנת 1952.
בשנת 1988 הגיע הסחר בין דנמרק ליפן ל-2 מיליארד דולר.
היצוא העיקרי מיפן הם מכוניות, אופנועים ומחשבים.
מאידך יפן מייבאת מדנמרק חזירים, תרופות, חסילונים וגבינה.
קיימות השקעות דניות ביפן של החברות לגו ונובו נורדיסק.
ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי ביקר בדנמרק בשנת 2002, וראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן ביקר ביפן ב-2002 וב-2006. ראש ממשלת יפן יוקיו הטויאמה, ערך שלושה ביקורים לא רשמיים בדנמרק בשנת 2009, פעם אחת בדיון על ההצעה לאירוח האולימפי בטוקיו, שהוחלטה בקופנהגן באותה שנה, ופעמיים בוועידת האו"ם לשינוי האקלים (2009).
ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן ערך ביקור לא רשמי ביפן באביב 2009.
יפן מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, וקונסוליה כללית באורהוס.
מאידך, דנמרק מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו, ו-5 קונסוליות כבוד בפוקואוקה, הירושימה, נאגויה, אוסקה וסאפורו
יחסי דנמרק–ליטא הם יחסי החוץ בין ממלכת דנמרק וליטא.
שתי המדינות הם חברי האיחוד האירופי ונאט"ו, והיחסים בין שתי המדינות כוננו ב-24 באוגוסט 1991.
מאז העצמאות של ליטא, דנמרק נתנה לליטא תמיכה פוליטית, כלכלית ומוסרית.
דנמרק תמכה גם בליטא בקבלתה לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
בין השנים 1990–2003, דנמרק תרמה לליטא כמיליארד דולר.
בשנת 2006, היצוא הדני לליטא הסתכם בכ-442 מיליון אירו, ואילו היבוא מליטא הסתכם בכ-469 מיליון אירו.
חברות דניות רבות הקימו חברות בת בליטא.
מאז 1991, דנמרק וליטא משתפות פעולה בתחום ההגנה הצבאית.
לליטא יש הסכם הגנה ושיתוף פעולה עם דנמרק, והצבאות הליטאי והדני פועלים יחד בקוסובו, עיראק ואפגניסטן.
ב-2 במאי 2003 נשיא ליטא רולנדס פקסס ביקר בדנמרק, ואילו ב-2 במאי 2005, ושוב ב-9 באפריל 2008, ראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן ביקר בליטא.
יחסי דנמרק–יוון הם היחסים בין דנמרק לבין יוון.
שתי המדינות הם חברות מלאות של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, נאט"ו והאיחוד האירופי.
הקשר הראשון בין הדנים ובין היוונים היה במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר סוחר יווני פיתאס הלך לדנמרק.
בשנת 1863, לאחר הדחת אותון, מלך יוון, הוכתר בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק - וילהלם, כגאורגיוס הראשון, מלך היוונים.
השושלת הדנית שלטה בממלכת יוון לסירוגין, עד לביטול המונרכיה בשנת 1974. בשנת 1992 נפתח המכון הדני באתונה.
פיוס, והסדר בוררות שיפוטית, אתונה, 13 באפריל 1933
הדרך להגשת מסמכים משפטיים, אתונה, 18 ביוני 1936
ניצול של נתיבי תחבורה אוויריים רגילים, אתונה, 14 בנובמבר 1947
הסכם הסחר, קופנהגן, 25 בפברואר 1949
חילופי מסמכים על פטנטים, אתונה, 2 ביוני 1952
ביטול הדרישה לוויזה, אתונה, 1 באפריל 1953
פטור הדדי ממס הכנסה ליבוא ספנות או תעופה, אתונה, 4 במרץ 1961
שיתוף פעולה תרבותי, אתונה, 17 בספטמבר 1976
הובלה בינלאומית עם פרוטוקול מצורף, קופנהגן, 2 בפברואר 1979
הימנעות מכפל מס הכנסה, קופנהגן, 18 במאי 1989
מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק השתתפה באולימפיאדת אתונה (2004) ובביקור רשמי יוון במאי 2006.
דנמרק מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-8 קונסוליות בחאניה, קורפו, הרקליון, קוס, פטראס, רודוס, סלוניקי ווולוס.
מאידך, יוון מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
יחסי דנמרק–טאיוואן הם יחסי החוץ המורכבים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה הסינית.
דנמרק אינה מכירה בטאיוואן כמדינה ריבונית.
למרות היעדר היחסים הדיפלומטיים שביניהן, שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים ואף מחזיקות נציגויות אחת אצל השנייה.
דנמרק מחזיקה משרד נציגות בטאיפיי.
מאידך, טאיוואן מחזיקה משרד נציגות בקופנהגן.
המגעים הסינים-דניים החלו עוד בשנת 1674. דנמרק ושושלת צ'ינג כוננו יחסים בשנת 1908. ב-9 בינואר 1950, דנמרק הייתה לאחת ממדינות אירופה הראשונות שהכירו ברפובליקה העממית של סין.
לדנמרק יש יחסים בלתי רשמיים עם טאיוואן.
שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי הסחר, התרבות, המדע והכלכלה.
יו"ר מפלגת העם הדנית, פיא קירסגארד, אמרה כי קרבתה של טאיוואן לפולקטינג, תסייע להבנה בין טאיוואן לממשל הדני.
מפלגת העם הדנית תומכת בסוגיות טאיוואן באו"ם ובארגון הבריאות העולמי.
בשנת 2005, שתי המדינות חתמו על אמנה למניעת כפל מס.
בשנת 2011, מועצת המחקר הטכנית הדנית והמועצה המדעית של טאיוואן חתמו על הסכם בדבר פרויקט מחקר שיתופי.
בשנת 1993, היקף הסחר בין דנמרק לטאיוואן הסתכם ב-206.5 מיליון דולר.
הסחר בין דנמרק לטאיוואן מראה צמיחה מתמדת.
בין השנים 2000-2005, הסחר בין המדינות דגל ב-15% בממוצע מדי שנה, מה שהופך את דנמרק למדינה השותפה המסחרית המובטחת ביותר לטאיוואן באירופה.
בשנת 2006, הסחר בין המדינות הסתכם ב-907.8 מיליון דולר אמריקאי.
טאיוואן מייצאת לדנמרק בעיקר טלפונים ניידים, אופניים ומוצרי משרד.
דנמרק מייצאת לטאיוואן בעיקר טורבינות רוח, מכונות ומכשירים רפואיים.
ישנן מספר חברות דניות בטאיוואן, ביניהן: לגו, באנג אנד אולופסן, מארסק ודנפוס.
יחסי דנמרק-נפאל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של נפאל.
יחסים דיפלומטיים מאז 15 בספטמבר 1967. ב-1992 נפתחה השגרירות הדנית בקטמנדו וב-2007 נפתחה השגרירות הנפאלית בקופנהגן.
דנמרק נותנת יד בסיוע כספי לנפאל מאז 1990. ב-1973 הועברו 20 מיליון כתרים דנים לנפאל לשיתופי פעולה כלכליים.
ב-1997 הסכימה ממשלת דנמרק לתת סיוע של 64 כתרים דנים לטובת פרויקטים כלכליים משותפים של שתי המדינות.
ב-2003 ניתנו 200 מיליון כתרים דנים לנפאל לטובת שיפור מערכת החינוך של המדינה.
ב-2006 ביקרה שרת הפיתוח הדנית אולה טורנאס בנפאל.
דנמרק סייעה פעם נוספת למטרות חינוך ב-2009 בהעברתם של 70 מיליון כתרים דנים.
כמו כן, דנמרק סייעה למשפחות נפאליות עם חשמל ואנרגיה מתחדשת.
ארגון העזר והסיוע ילדי נפאל-דנמרק נוסד באוקטובר 2001, על מנת לסייע לילדים נפאלים קשי יום.
דנמרק מייצאת מזון ומכונות לנפאל בעוד נפאל מייצאת פשמינה לדנמרק.
יחסי דנמרק-הודו הם יחסי החוץ בין דנמרק להודו.
לדנמרק יש שגרירות בניו דלהי, ולהודו יש שגרירות בקופנהגן.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1947, ביקור ראש ממשלת הודו, פאנדיט ג'וואהרלאל נהרו, בדנמרק ב -1957, הניח את הבסיס ליחסים ידידותיים בין הודו לדנמרק, שסבל מאז.
היחסים הבילטראליים בין הודו לדנמרק הם לבביים וידידותיים, המבוססים על שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים, כלכליים, אקדמיים ומחקריים.
היו ביקורים תקופתיים ברמה גבוהה בין שתי המדינות.
אנדרס פוג רסמוסן, ראש ממשלת דנמרק לשעבר, בלוויית משלחת עסקית גדולה, ערך ביקור ממלכתי בהודו בין התאריכים 4–8 בפברואר 2008. הוא ביקר את אינפוסיס, את ביוקון ואת איים בנגלור בבנגלורו ובאגרה.
הוא השיק "תוכנית פעולה בהודו", שקראה לחיזוק הדיאלוג המדיני, לחיזוק שיתוף הפעולה בסחר ובהשקעות, מחקר במדע וטכנולוגיה, אנרגיה, אקלים וסביבה, תרבות, חינוך, חילופי סטודנטים ומשיכת כוח אדם מיומן ומומחי IT לדנמרק לתקופות קצרות.
שתי המדינות חתמו על הסכם להקמת הוועדה המשותפת הדו-צדדית לשיתוף פעולה.
בחודש יולי 2012, החליטה ממשלת הודו לצמצם את הקשרים הדיפלומטיים שלה עם דנמרק לאחר סירובם לערער בבית המשפט העליון שלהם נגד החלטה של בית המשפט התחתון שלה לדחות את ההסגרה של מקרה הנשק הנוטף של פרוליה הנאשם קים דייוי שידוע גם כנילס הולק.
כשהיא כועסת על סירובה של דנמרק לפעול על פי בקשותיה החוזרות ונשנות של הודו לערער בבית המשפט העליון שלהם כדי להקל על הסגרתו של דייוי להודו, פרסמה ממשלת הודו חוזר המנחה את כל הפקידים הבכירים שלא להיפגש או לארח כל דיפלומט דני שהופיע בהודו.
דנמרק מדורגת במקום ה-26 בקרב המשקיעים הזרים בהודו.
במהלך השנים 2008 ו-2009 ההשקעה הדנית הישירה בהודו הייתה 57 מיליון ו-75 מיליון דולר אמריקני בהתאמה.
הסכם שיתוף פעולה טכני - 1970
הסכם דו-צדדי על פרויקט דיג משולב בטדרי, קרנטקה, 1981
הסכם השקעה והסכמה דו - צדדית - 1995
פרוטוקול בדבר הימנעות ממיסוי כפול - 1995
מזכר הבנות לשיתוף פעולה בין כת"ש לבין הקונפדרציה של דנית תעשיות - 1995
פרוטוקול על ייעוץ במשרד החוץ - 1995
הסכם המועצה העסקית המשותפת בין FICCI לבין התעשייה הדנית - 2002
משרד הביוטכנולוגיה המשותף לשיתוף פעולה דו-צדדי - 2004
מנגנון פיתוח נקי של מזכר הבנות - 2008
שיתוף פעולה עם משרד החינוך בנושא איכות הסביבה - 2009
שותפות ניידות של משלחת העבודה - 2009
הסכם ביטוח לאומי - 2010
יחסי דנמרק–מקסיקו מתייחסים ליחסי החוץ בין דנמרק למקסיקו.
שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי ובאו"ם.
הדני הידוע הראשון שביקר במקסיקו היה יקוב הדאקיאן, נסיך דני שהגיע למקסיקו בשנת 1542 וחי בקרב הילידים בדרום מקסיקו.
היחסים הדיפלומטיים החלו ב-19 ביולי 1827 עם חתימת הסכם ידידות, סחר וניווט בין שתי המדינות.
בשנת 1864, מקסיקו מינתה את השגריר הראשון שלה לדנמרק.
זמן קצר לאחר מכן, נפתחה בקופנהגן קונסוליית כבוד של מקסיקו תחת הקונסוליה הכללית של מקסיקו בהמבורג, גרמניה, ובמרץ 1931 נפתחה הנציגות המקסיקנית הראשונה בבירת דנמרק.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מקסיקו סגרה את נציגותה בדנמרק, בעוד דנמרק שמרה על משרדה הדיפלומטי במקסיקו פתוח.
זמן קצר לאחר תום המלחמה, מקסיקו פתחה מחדש את נציגותה בקופנהגן ובשנת 1956 שתי המדינות העלו את הייצוגים הדיפלומטיים שלהן לדרגת שגרירויות.
בשנת 1966 ביקרה נסיכת הכתר (והמלכה לעתיד) מרגרטה השנייה מדנמרק ביקור רשמי במקסיקו.
מאז הביקור הראשוני היו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
בשנת 2007 ערך הנשיא פליפה קלדרון את ביקורו הראשון של נשיא מקסיקו בדנמרק.
בשנת 2017 חגגו שתי המדינות 190 שנה של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מדנמרק למקסיקו
ראש הממשלה פול שליסלר (1989)
ראש הממשלה לארס לקה ראסמוסן (2017)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לדנמרק
הנשיא אנריקה פניה נייטו (2016)
במהלך השנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה כלכלי; הסכם להגנה הדדית על יצירותיהם של מחברים, מלחינים ואמנים; הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני; הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מס במס הכנסה ורכוש; והסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות.
קיימות טיסות ישירות בין נמל התעופה הבינלאומי קנקון לנמל התעופה קופנהגן קסטרופ עם חברות התעופה הבאות: תומאס קוק איירליינס סקנדינביה ו-TUI איירווייז.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את דנמרק).
מאז, הסחר בין שתי המדינות גבר באופן דרמטי.
בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות ב-904 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של דנמרק למקסיקו כולל: אלקטרוניקה, צעצועים, תרופות, כלים כירורגיים ומכונות תעשייתיות.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לדנמרק כולל: חלקי מטוס, צנטריפוגות, מחשבים, מנועים, גנרטורים, תרופות וטלפונים (כולל טלפונים ניידים).
דנמרק היא המשקיעה הגדולה ביותר במקסיקו מכל המדינות הנורדיות וישנן 218 חברות דניות הפועלות במקסיקו, בעיקר בענפי הייצור, הבנייה והתחבורה.
חברות רב-לאומיות דניות דוגמת מארסק, גרונדפוס, לגו, דניסקו, נובו נורדיסק, FLSmidth ודנפוס פועלות במקסיקו.
חברת Cemex, רב-לאומית מקסיקנית, פועלת בדנמרק יחד עם 31 חברות מקסיקניות נוספות הפועלות במדינה.
דנמרק מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-5 קונסוליות בקנקון, מסטלאן, מונטריי, טיחואנה ווראקרוס.
מקסיקו מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
יחסי דנמרק–לטביה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לבין לטביה.
דנמרק הכירה בלטביה ב-7 בפברואר 1921, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באוגוסט 1991. ב-3 בנובמבר 1924, נחתם בין המדינות הסכם מסחר וניווט.
ב-28 באוגוסט 1930, נחתם הסכם הסגרה הדדית.
היצוא הדני ללטביה הסתכם בסך של 1 מיליארד קרונה דנית, והיצוא הלטבי לדנמרק הסתכם 1,6 מיליארד קרונה דנית.
דנמרק היא המשקיעה השלישית בגודלה בלטביה, אחרי אסטוניה ושוודיה.
ב-1992 ביקרה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק בלטביה ושאר המדינות הבלטיות, אסטוניה וליטא.
ב-27 באוגוסט 2001, כשמוגנס ליקטופט ביקר בריגה הוא תמך בצירוף לטביה לאיחוד האירופי.
שר החוץ של לטביה, גירטס ולדיס קריסטובסקיס ביקר בדנמרק ב-19 בינואר 2011, ונפגש עם שר החוץ של דנמרק, לין Espersen.
השרים דנו במצב באפגניסטן, אמנת ליסבון ועל המצב בבלארוס.
שרי החוץ של דנמרק ולטביה, גינו יחד את מעצר חברי האופוזיציה בבלארוס.
דנמרק מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.
מאידך, לטביה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
יחסי דנמרק–מצרים הם יחסי החוץ בין דנמרק לבין מצרים.
דנמרק מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר, ו-3 קונסוליות בסואץ, פורט סעיד וקהיר.
מאידך, מצרים מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן בלבד.
שתי המדינות הם חברות איחוד מדינות הים התיכון.
פרשת קריקטורות מוחמד ב-2006 גרמה משבר דיפלומטי בין דנמרק לבין מצרים.
אחרי שפר סטיג מולר ביקר את הנשיא חוסני מובארכ ב-2008, מובארק תיאר את היחסים הדו-צדדיים כטובים ופורים והביע את תמיכתו בהרחבה נוספת, במיוחד שיתוף הפעולה הכלכלי.
לאחר מכן, ממשלת מצרים מילאה תפקיד מוביל בפתרון הבעיה במזרח התיכון.
העיתון המצרי אל-פאגר הדפיס מחדש את חלק מהקריקטורות, ותיאר אותן כ"עלבון מתמשך" ו"פצצה גזענית".
וטענו שהם חילול פנים כלפי מאמינים מהאמונה המוסלמית, נועדו להשפיל מיעוט דני, או שהם ביטוי של בורות בנוגע לתולדות האימפריאליזם המערבי.
התגובה הדנית למהפכה המצרית של 2011
במהלך המהפכה המצרית ב-2011, שר החוץ הדני לין אספרסן גינה בתוקף את פעולות הרשויות המצריות לכאורה נגד ההפגנות.
הפוליטיקאי הדני-פלסטיני, נאסר חאדר, דחק במובארק להתפטר.
משרד החוץ הדני הזהיר גם מפני כל נסיעות למצרים.
בשנות ה-40 הסחר בין דנמרק לבין מצרים הסתכם ב-7 מיליון קרונה דנית.
הסכם על תרבות, מדע, חינוך נחתם ב-29 באוקטובר 1972. ב-1970, דנמרק שלחה סיוע למצרים עם 9.7 מיליון קרונה דנית, עבור חיטה וקמח.
מצרים השתתפה מ-1989 ל-2008 בתוכנית המדינה של דנמרק.
6 מיליארד דולר ניתנו לתמיכה בפרויקטים של מצרים, כולל חוות רוח בזאפרנה קרוב לעין סוחנה.
באוקטובר 2008, פר סטיג מולר ביקר את חוסני מובארכ.
חוסני מובארכ ביקר בדנמרק ב-17 בדצמבר 2009. משלחת של ועדת החינוך המצרית ביקרה בדנמרק ב-2007.
יחסי דנמרק–טורקיה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לטורקיה.
דנמרק מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה, וטורקיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק וטורקיה היו מתוחים בגלל פרשת קריקטורות מוחמד ופרשת טלביזית Roj.
היחסים בין המדינות התחילו למעשה בתחום הסחר במאה ה-18. ב-14 באוקטובר 1756 נחתם הסכם ידידות ויחסי סחר על ידי הסולטאן עות'מאן השלישי והמלך פרדריק החמישי.
בשנת 1758 מינתה דנמרק נציג דיפלומטי לאימפריה העות'מאנית.
משנת 1618 עד 1629, דנמרק והאימפריה העות'מאנית נלחמו יחד נגד האימפריה הרומית הקדושה כבעלות ברית.
בשנת 1643 התאחדה דנמרק עם המעצמות הקתוליות נגד האימפריה העות'מאנית ושוודיה.
במלחמת הצפון הגדולה דנמרק והאימפריה העות'מאנית לחמו זו בזו.
במלחמת הקואליציה השנייה דנמרק והאימפריה העות'מאנית לחמו שוב זו בזו.
דנמרק, צרפת וגם האימפריה העות'מאנית היו בעלות ברית במהלך מלחמות נפוליאון בין השנים 1803–1815, נגד בריטניה, אוסטריה, רוסיה ושוודיה.
במהלך מלחמת טורקיה–ארמניה בשנת 1920, דנמרק שימשה כמתווכת במלחמה בין ארמניה לטורקיה.
הסכם מסחרי נחתם באנקרה בשנת 1926. הסכם ידידות, מסחר וניווט נחתם בין דנמרק לטורקיה בשנת 1930. בשנת 1932 חתמו שתי המדינות על הסכם פיוס בז'נבה שבשווייץ.
בשנת 1948 נחתם הסכם תשלומים בין המדינות.
ב-26 בנובמבר 1999, נחתמה "תוכנית פעולה משותפת" בפוליטיקה, ביטחון והגנה כששר החוץ הטורקי איסמעיל ג'ם ביקר בדנמרק.
היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לטורקיה הדרדרו, כאשר העיתון הדני Jyllandsposten פרסם קריקטורות של הנביא מוחמד.
ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, גינה את הפרסום וביקר את דנמרק.
ארדואן צוטט בעיתונות הטורקית ואמר: "קריקטורות של הנביא מוחמד הן התקפה נגד ערכינו הרוחניים.
צריך להיות גבול לחופש העיתונות."
טורקיה טוענת כי הערוץ מהווה שופר עבור מפלגת הפועלים של כורדיסטן, שהיא רואה בהם ארגון טרור, ודרשה מממשלת דנמרק לביטול רישיון השידור של הערוץ.
בכיר במשרד החוץ הטורקי הצהיר: "אנו יודעים בוודאות כי Roj TV הוא חלק מארגון טרור.
ה-PKK מוכר כארגון טרור על ידי האיחוד האירופי.
דנמרק חברה באיחוד האירופי, והיינו מצפים כי לארגון השידור של קבוצת טרור לא יינתן מעבר חופשי." בעוד שמנכ"ל התחנה, מנוח טהסילי זונוזי, כורדי איראני, מכיר בכך שהתחנה שומרת על קשר עם PKK, הוא מאפיין אותה כשדרן כורדי עצמאי, שאינו בשליטת PKK.
הרשויות בטורקיה הגישו שוב ושוב תלונות רשמיות בפני מועצת הרדיו והטלוויזיה הדנית בנוגע לטלוויזיה Roj, אולם עד היום לא אושרה אף אחת מהתלונות על ידי הדירקטוריון, שקבע כי ערוץ הטלוויזיה לא הפר כל חוק.
במסגרת פרשת קייבלגייט בארצות הברית בנובמבר 2010, צצה הודעה דיפלומטית שהתייחסה לטענתו של נציג טורקיה כי "כחלק מהעסקה המתווכת ב-POTUS ב-2009 שהתגברה על התנגדויות טורקיות למינויו של אנדרס פוג ראסמוסן למזכ"ל נאט"ו, דנמרק הבטיחה לברר את דרישותיה החוקיות בטרם הצטרפה לבקשת טורקיה לסגירת הטלוויזיה של Roj.
רישיון השידור של Roj TV הושעה על ידי בית המשפט העליון בדנמרק ב-27 בפברואר 2014.
היחסים הכלכליים תומכים ביצוא הטורקי.
בשנת 2004 עלה היצוא הטורקי לדנמרק בכ-40%.
שווי הסחר הנוכחי עומד על 979.6 מיליון דולר.
יחסי דנמרק–ירדן הם יחסי החוץ בין דנמרק לירדן.
היחסים הדו-צדדיים של ירדן עם דנמרק החלו בינואר 1961, אז שתי המדינות ערכו הסכם לשיתוף פעולה להקמת שירותי אוויר, וב-7 בדצמבר אותה שנה הם כוננו יחסים דיפלומטיים באופן רשמי.
מאז, שתי הממלכות ערכו מספר הסכמי שיתוף פעולה בתחומי עניין הדדי.
דנמרק גם הקימה רשמית שגרירות בעמאן בשנת 2007, במטרה לחזק את היחסים הדו-צדדיים.
מדיניות דנמרק כלפי ירדן ואזור המזרח התיכון נשלטת באופן כללי על ידי תוכנית השותפות הדנית-ערבית.
תוכנית זו שמה לה למטרה ליצור בסיס לשיפור הדיאלוג, ההבנה ושיתוף הפעולה בין דנמרק לאזור המזרח התיכון ולתמוך בתהליכי הרפורמה המקומיים.
הסכם ממון נחתם בשנת 1997 בין ירדן לדנמרק, אך הוא הוחלף בהסכם מסגרת בשנת 1999, בו הוכנסו תנאי מימון חדשים.
המטרה הכוללת של ההסכם הכספי היא לסבסד את תשלומי הריבית על קרדיטי הייצוא הדניים עבור משלוחי מוצרי הון דניים ושירותים נלווים לפרויקטים של פיתוח בירדן.
במסגרת תוכנית השותפות הדנית-ערבית, התומכת בפעילות למענק שנתי כולל של כ-14 מיליון אירו, חתמו ירדן ודמרק על הסכם מסגרת לתוכנית השותפות הירדנית-דנית בשנת 2005. הסכם מסגרת זה סלל את הדרך לפיתוח תוכניות ופרויקטים ספציפיים בתחומי מפתח בעלי אינטרס הדדי שעליו סיכמו שני הצדדים.
דנמרק מחזיקה בירדן קונסוליה כללית בעמאן וקונסוליה בעקבה, ואילו ירדן מחזיקה בדנמרק קונסוליה כללית בקופנהגן.
יחסי דנמרק–לבנון הם יחסי החוץ בין דנמרק ללבנון.
בשנות ה-70 וה-80 היגרו תושבים רבים מלבנון לדנמרק, בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון ומסיבות כלכליות.
נכון ל-1 באוקטובר 2016, 26,404 אנשים בדנמרק היו ממוצא לבנוני.
דנמרק מחזיקה בלבנון קונסוליה כללית בביירות, ואילו לבנון מיוצגת בדנמרק על ידי שגרירותה בסטוקהולם.
יחסי דנמרק–לוב הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק ללוב.
היחסים הדו-צדדיים מתוחים בגלל פרשת קריקטורות מוחמד וההתערבות הצבאית של 2011 בלוב.
דנמרק מיוצגת בלוב באמצעות שגרירותה בקהיר, מצרים.
שר החוץ הדני וילי סובנדל ביקר בלוב בפברואר 2012, לקראת פתיחת הנציגות החדשה בטריפולי.
בינואר 1952, דנמרק ו-11 מדינות אחרות נתנו חסות להחלטה באו"ם על הקמת ממלכת לוב תחת המלך אידריס, ולהכיר בלוב כמדינה עצמאית.
לאחר תקרית טיסה 114 של ליביאן איירליינס, דנמרק עם צרפת, אוסטרליה ובריטניה נמנעה מהצבעה במועצת הביטחון של האו"ם.
לאחר הפיגוע בדיסקוטק ברלין ב-1986, הורתה דנמרק לדיפלומטים הלובים בדנמרק לעזוב את המדינה.
כתגובה לגירושים גירשה ממשלת לוב דיפלומט מדנמרק.
בינואר 2006 סגרה ממשלת לוב את שגרירותה בדנמרק, כמחאה על פרשת קריקטורות מוחמד.
בשנת 2008, לוב החרימה חברות דניות, והדירה חברות דניות מפרויקטים גדולים של תשתיות בשווי 126.5 מיליארד דולר.
ב-18 במרץ 2011 נפגשה שרת החוץ הדנית לין אספרסן עם נציג מועצת המעבר הלאומית עלי זידאן.
ב-25 במרץ תמך הפוליטיקאי הדני נסר חאדר בהכרה דנית במועצת המעבר הלאומית כממשלתה הלגיטימית של לוב.
ב-19 באפריל פתח הארגון הלובי לדמוקרטיה וזכויות אדם, ארגון לא-ממשלתי וארגון גג למועצה המעבר הלאומית משרד בקופנהגן.
דנמרק הייתה בין המדינות, שדובר המועצה אמר כי ב-5 במאי 2011 הכירה במועצת המעבר הלאומית כממשלת לוב.
עם זאת, דובר ממשלת דנמרק, ז'אן אלרמן קינגומבה, אמר כי קופנהגן לא נקטה בצעד זה, אך רואה במועצה "שותפה רלוונטית לדיאלוג".
ב-22 ביוני הכירה דנמרק במועצת המעבר הלאומית כנציגה הלגיטימית היחידה של לוב.
ב-5 במרץ, במהלך מלחמת האזרחים בלוב 2011, שר הפיתוח הדני סורן פינד סייע לנציבות האו"ם לזכויות אדם בסכום של 30 מיליון קרונה דנית לסייע לתושבים הלובים שנמלטו למצרים ותוניסיה.
ב-22 במרץ השיקה הטלוויזיה הממלכתית הלוב מתקפת תעמולה נגד דנמרק, והאשימה את דנמרק בהובלת מערכה נגד מוסלמים במשך מספר שנים.
באפריל, DanChurchAid שלחה כמה צוותי פינוי המוקשים כדי לפנות מוקשים בלוב.
בתחילת אפריל 2011 שקלה דנמרק לקבל כעשרה פליטים לוב מלמפדוזה, איטליה.
ממשלת דנמרק שקלה הקפאת נכסים לובים בדנמרק.
למועמר קדאפי היו בדנמרק כ-25 מיליון דולר.
במהלך המלחמה העביר משרד החוץ הדני ייעוץ זמני ללוב באתר אינטרנט.
הקונסול הכללי של לוב לדנמרק, מוניר אלדוואדי, גורש מדנמרק והוכרז כאישיות בלתי רצויה במאי 2011. ב-9 באוגוסט 2011 נתנה דנמרק לשני דיפלומטים לובים, נאמנים לקדאפי, סאלח עומר אבו רוושה וחאלד מנצור סאלם אל-אספר חמישה ימים לעזוב את דנמרק, ושניהם הוכרזו כלא רצויים.
ב-13 במרץ, בהצבעה פה אחד, אישר הפרלמנט של דנמרק פעולה צבאית ישירה של חיל האוויר הדני כדי לסייע באכיפת החלטה 1973 של מועצת הביטחון, בסימן הפעם היחידה עד כה בתולדות המדינה שהמחויבות הצבאית נתמכה על ידי אחדות פרלמנטרית מלאה.
חיל האוויר המלכותי הדני השתתף עם שישה מטוסי F-16AM, מטוס תובלה צבאי סופר הרקולס C-130J-30 וצוותי היבשה המקבילים אליו.
רק ארבעה מטוסי F-16 שימשו לפעולות הפצצה, בעוד שהשניים הנותרים שימשו כעתודה.
ההתקפות האוויריות הראשונות מכלי טיס דניים בוצעו ב-23 במרץ עם ארבעה כלי טיס שביצעו 12 גיחות כחלק ממבצע שחר האודיסיאה.
הגרדיאן דיווח במאי 2011 כי מטוסי F-16 הדנים הרגו את בנו של מועמר קדאפי, סיף אל-ערב קדאפי.
ביוני, שר ההגנה האמריקני רוברט גייטס שיבח את דנמרק, קנדה ונורווגיה, ואמר שלמרות ששתי המדינות הללו סיפקו רק 12 אחוז מהמטוסים למבצע, מטוסיהן ניהלו שליש מהגיחות.
יחסי דנמרק–מונטנגרו הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לבין מונטנגרו.
דנמרק הכירה במונטנגרו ב-15 ביוני 2006 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באותו היום.
דנמרק מסייעת למונטנגרו בעיקר בייצור החקלאי.
שתי המדינות חתמו על הסכם הגנה על השקעות.
דנמרק תומכת בצירוף מונטנגרו לאיחוד האירופי.
שר החוץ הדני הדגיש: "דנמרק תומכת בשילוב מערב ארצות מערב הבלקן אשר יביא יותר איחוד ויותר ביטחון בארצות אירופה."
דנמרק מיוצגת במונטנגרו דרך שגרירותה בבלגרד, סרביה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד בפודגוריצה.
מונטנגרו מיוצגת בדנמרק דרך שגרירותה בבלגרד, סרביה.
יחסי דנמרק–מולדובה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק למולדובה.
שגריר מולדובה בדנמרק הוא איגור קורמן, שגר בברלין ומונה בשנת 2005. השגריר הדני במולדובה הוא אולה הראלד ליסבורג, המתגורר בבוקרשט.