tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1938 קיבלה מעמד של עיר.
ב-12 ביולי 1942 העיר נכבשה על ידי הצבא הגרמני ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-23 בינואר 1943.
סטרוברי ארנה (בשוודית: Strawberry Arena) הוא אצטדיון רב-תכליתי שמשמש למשחקי כדורגל ולמופעים בעיר סולנה שבסטוקהולם בירת שוודיה.
הוא ממוקם על-יד אגם רוסט (Råstasjön), צפונית למרכז העיר סטוקהולם.
האצטדיון משמש כמגרש הביתי של נבחרת הכדורגל השוודית וא.י.ק סולנה (החל מ-2012 ו-2013 בהתאמה; עד אז שיחקו הקבוצות באצטדיון רוסונדה שבסטוקהולם) ומכיל כ-50,600 מקומות ישיבה במשחקי הכדורגל.
האצטדיון משמש לאירוח הופעות, בהם הוא מסוגל להכיל כ-65,000 צופים.
בנוסף, ניתן לארח בו מופעים המיועדים לקהל צופים מצומצם יותר של כ-20,000 צופים בלבד.
האצטדיון הוא בעל גג נסגר, דבר המאפשר לאצטדיון להוות גם אולם סגור.
האצטדיון הוא מתקן הספורט הגדול ביותר במדינות הנורדיות.
האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית 2017, בו גברה מנצ'סטר יונייטד האנגלית על אייאקס ההולנדית בתוצאה 0-2.
במהלך הקמת האצטדיון הבנק השוודי סוודבנק רכש את זכויות השיום שלו כך שייקרא "סוודבנק ארנה", אך בסופו של דבר החליט לתרום את הזכויות לעמותת "פרנדס", שפועלת בשוודיה נגד בריונות, ובהתאם הוא קיבל את השם פרנדס ארנה (Friends Arena).
ב-2024 הזכויות נרכשו על ידי חברת המלונאות הנורווגית סטרוברי ששינתה את השם לסטרוברי ארנה.
סטרומה (Stroma) הוא מושג בבוטניקה של תא צמח, שמתייחס לנוזל שקוף המקיף את הגראנום (תילקואידים הקרבים זה לזה, ויוצרים אזור צפוף של שקיקים) הנמצאים בתוך הכלורופלסט.
תהליך הפוטוסינתזה מתרחש בכלורופלסט בשני שלבים:
השלבים הפיזיקליים של הפוטוסינתזה המתרחשים בתילקואידים.
שלבים אלה נקראים גם "ריאקציית האור", מכיוון שריאקציה זו תלויה באור ישיר כדי שתתרחש.
בשלב ריאקציית האור אנרגיית האור מניעה ייצור ATP ו-NADPH.
השלבים האנזימטיים של הפוטוסינתזה מתרחשים בסטרומה.
הם נקראים גם "ריאקציית החושך" (זהו שם נפוץ, אם כי איננו מדויק מדעית; השם הנכון הוא "מעגל קלווין").
התהליך נקרא כך מכיוון שאינו זקוק כמעט לאנרגיית האור על מנת שיתרחש (אך אינו יכול להתרחש בחושך מוחלט).
בסיום שלבים אלו מולקולות פחמן דו-חמצני ומולקולות חמצן הופכות למולקולות סוכר.
סדרת התהליכים הביוכימיים וסדרת תהליכי החמצון-חיזור אשר מתרחשים בסטרומה נקראים "מעגל קלווין".
התהליכים בסטרומה מתחלקים לשלושה: קיבוע הפחמן הדו-חמצני, חיזור וזרחון - שבו משתמשים בתוצרי השלב הראשון (ATP ו-NADPH), ומחזור ריבולוז 1-5 ביפופסט.
בנוסף לכך, הסטרומה אוצרת את הדנ"א של הכלורפלסט ואת ריבוזומי הכלופלסט.
בסטרומה מתרחש תהליך שעתוק בנוסף לתהליכים האנזימטים של הפוטוסינתזה.
מספר חלבונים ספציפיים של הכלורופלסט נוצרים בסטרומה עצמה.
הייחודי בסטרומה היא העובדה שבה מתרחש חיבור של חומרים אורגניים, בניגוד למטריקס (נוזל המיטוכונדריה) שבו מתרחש פירוק של חומרים אורגניים.
סטרומה למלה , היא תעלה חלולה דמוית צינור, מצויה בתוך הכלורופלסט.
הסטרומה למלה מחברת בין גרנום לגרנום (כל גרנום בנוי מ-2 עד 100 תילקואידים).
תפקיד הסטרומה למלה להוביל נוטריאנטים וחומרי הזנה הנחוצים לתילקואיד לתפקוד.
לסטרומה למלה ולתילקואיד ממברנה משותפת.
סטרוגינו מוסקבה הוא מועדון כדורגל מקצועני מרובע באותו שם במוסקבה.
המועדון התמודד במשך שלוש עונות באזור "מוסקבה" של הליגה השלישית והחל מעונת 2013/2014 מתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית (PFL), השלישית בחשיבותה ברוסיה.
משחקי הבית נערכים באצטדיון "ינטאר", המכיל 2,000 מושבים.
"סטרוגינו" מפעילה גם אקדמיה לכדורגל והוא היה המועדון העיקרי שהכשיר שחקנים עבור נבחרת הסטודנטים של רוסיה לאוניברסיאדת הקיץ 2017.
מועדון הכדורגל "סטרוגינו" נוסד בשנת 2010 ביוזמה פרטית.
אך מאז הקמתו זוכה לתמיכת מחלקת הספורט של עיריית מוסקבה.
בעונת 2025/2026 המועדון משחק בתחרות של הליגה השנייה.
סטרוגינו מוסקבה הוא מועדון כדורגל חופים מרובע באותו שם במחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מערבי בעיר מוסקבה, שנוסד בשנת 2006 ובתשע שנות קיומה התמודד במפעלים הבכירים ביותר במדינה בענף כדורגל חופים.
המועדון זכה בשתי אליפויות לאומיות בכדורגל חופים ובשני גביעים לאומיים.
סטרואן רודג'ר הוא שחקן בריטי שהופיע במגוון רחב של תפקידי משנה.
ב-1978 הופיע רודג'ר בתפקיד קטן בסרט "רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים", אבל תפקידו החשוב הראשון היה בסרט הקולנוע זוכה האוסקר "מרכבות האש" משנת 1981, בו גילם את דמותו של סנדי מקגראת', החבר ומאמן הריצה של אריק לידל.
תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות בעלה של ברברה פלין בסדרת הטלוויזיה הבלשית " Chandler & Co".
רודג'ר שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "רמפול" בדמות מפקח הבילוש בראש (Brush).
הוא השחקן שדיבב את "הפנים של בו" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרקים "New Earth" ו-"Gridlock".
רודג'ר הופיע בתפקידי אורח בפרקים בסדרות טלוויזיה כגון "מיס מארפל", "המפקח מגרה", "רציחות במידסומר", ובסדרה הלימודית לילדים "Look and Read".
הוא גילם את הנסיך צ'ארלי היפה בפרק "Through a Glass, Darkly" בסדרה "איש הנצח".
ב-2009 הופיע רודג'ר במחזה "The First Domino" בפסטיבל הפרינג' בברייטון.
ב-2014 שיחק בתפקיד העורב בעל שלוש העיניים בפרק "The Children" בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס".
בעונה השישית של הסדרה החליף אותו בתפקיד זה השחקן מקס פון סידוב.
ב-2009 השתתף רודג'ר במשחק הווידאו "Wallace and Gromit's Grand Adventures" בתפקיד מונטי מאזל.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1973 Look and Read ג'ו נורלנד סדרת טלוויזיה 1978 עלובי החיים Les Miserables עוזרו של ז'אבר סרט טלוויזיה 1978 רציחות קטנות של אשפי מטבח גדולים Who Is Killing the Great Chefs of Europe?
סטרה S 315 GT-HD הוא אוטובוס תיירים מהודר, מתוצרת יצרנית האוטובוסים הגרמנית EvoBus , בשליטת הקונצרן דיימלר AG אשר יוצר בין השנים 1996–2003.
לאחר שבשנת 1994 היצרן Kässbohrer Fahrzeugwerke (שם רשמי: Karl Kässbohrer Fahrzeugwerke GmbH) נקלע להליך של חדלות פרעון וכתוצאה מכך לפשיטת רגל, קונצרן דיימלר AG השתלט על החברה בשנת 1995. שמה החדש של החברה: EvoBus .
בגרמניה משרת דגם "סטרה S 315 GT-HD" כאוטובוס תיירים.
מנועי מרצדס-בנץ – 12 ליטר (טורבו-דיזל).
סטרה S 417 UL הוא אוטובוס מתוצרת חטיבת האוטובוסים Setra חברת בת של יצרנית האוטובוסים הגרמנית EvoBus , בשליטת הקונצרן דיימלר AG אשר מיוצר משנת 2006 ועד היום.
מספר נוסעים בעמידה – 26.
להובלת מטען (ללא חלונות צד מלבד חלון הנהג).
הסטרומטה או סטרומטאיס , שנקרא גם "קובץ מעורב", הוא השלישי בטרילוגיית החיבורים של קלמנס מאלכסנדריה (150–215 לספירה לערך) על החיים הנוצריים (השניים האחרים: "פרוטפטיקוס" – "הטפה אל היוונים", ו"פאידגוגוס" ).
קלמנס כינה את החיבור בשם זה, מכיוון שהוא עוסק במגוון עניינים גדול.
החיבור מרחיק לכת יותר משני קודמיו ומכוון לשלמות החיים הנוצריים על ידי הכנסה אל ידע מלא.
הוא מנסה, על סמך כתבי הקודש והמסורת, לתת תיאור של האמונה הנוצרית שיענה על כל דרישותיהם של אנשים מלומדים, ולהוביל את התלמיד למציאות הפנימית ביותר של אמונתו.
תוכן הסטרומטה, כפי ששמו מרמז, מגוון.
ישנה מחלוקת על מקומו של החיבור בטרילוגיה - קלמנס התכוון בתחילה לכתוב את ה"דידאסקולוס", חיבור שאמור היה להשלים את ההדרכה המעשית של ה"פאידגוגוס" עם לימוד אינטלקטואלי יותר בתאולוגיה.
הסטרומטה פחות שיטתי ומסודר משאר חיבוריו של קלמנס, וישנה תאוריה שהוא נועד לקהל קוראים אזוטרי מוגבל.
הספר הראשון מתחיל בנושא הפילוסופיה היוונית.
בהתאם לכתיבתו האחרת, קלמנס מאשר כי לפילוסופיה היה תפקיד של הכנה עבור היוונים, בדומה לתפקיד חוקי התורה עבור היהודים.
לאחר מכן הוא יוצא לדיון במקורות התרבות והטכנולוגיה היוונית, וטוען כי מרבית הדמויות החשובות בעולם היווני היו זרים, וכי התרבות היהודית הייתה ההשפעה המשמעותית ביותר על יוון.
בניסיון להפגין את ראשוניותו של משה, קלמנס נותן כרונולוגיה מורחבת של העולם, בה הוא מתארך את לידתו של ישו ל-25 באפריל או מאי, 4–2 לפנה"ס, ואת בריאת העולם לשנת 5592 לפני הספירה.
הספר מסתיים בדיון על מקורן של השפות ועל האפשרות להשפעה יהודית על אפלטון.
הספר השני מוקדש ברובו לתפקיד האמונה ולתפקיד הטיעון הפילוסופי.
קלמנס טוען כי בעוד ששניהם חשובים, יראת האל קודמת לכל, מכיוון שבאמצעות האמונה האדם מקבל חכמה אלוהית.
בעיני קלמנס, כתבי הקודש הם פילוסופיה קמאית נכונה, המושלמת על ידי התבונה האנושית באמצעות הלוגוס.
אמונה היא וולונטרית, וההחלטה להאמין היא צעד בסיסי מכריע בהתקרבות לאלוהים.
היא לעולם לא בלתי הגיונית, מכיוון שהיא מבוססת על ידיעת האמת של הלוגוס, אך כל ידע נובע מאמונה, שכן עקרונות ראשונים אינם ניתנים להוכחה מחוץ למבנה שיטתי.
קלמנס דן בנישואין, אשר מטופלים באופן דומה ב"פדגוגוס".
הוא דוחה את ההתנגדות הגנוסטית לנישואין, בטענה שרק גברים שאינם מעוניינים בנשים צריכים להישאר בפרישות, וכי מין הוא טוב חיובי אם הוא מתבצע במסגרת הנישואין למטרות הולדה.
עם זאת, לא תמיד זה היה כך: הנפילה מגן עדן התרחשה מכיוון שאדם וחוה נכנעו לתאוותם זה לזה, והזדווגו לפני הזמן שנקבע לכך.
הוא טוען נגד הרעיון כי הנוצרים צריכים לדחות את משפחתם עבור חיים סגפניים, הנובע מתוך הבשורה על-פי לוקאס, יד, 25–27, וטוען כי ישו לא היה סותר את המצווה "כבד את אביך ואת אמך", אחד מעשרת הדיברות.
קלמנס מסכם כי סגפנות תתוגמל רק אם המוטיבציה היא נוצרית באופייה, ולכן הסגפנות של לא-נוצרים כמו הגימנוסופיסטים היא חסרת טעם.
קלמנס מתחיל את הספר הרביעי בהסבר מאוחר לאופיו הבלתי מאורגן של החיבור, ונותן תיאור קצר של יעדיו לשלושת או ארבעת הספרים הנותרים.
הספר הרביעי מתמקד במות הקדושים.
אף על פי שכל הנוצרים הטובים צריכים לא לפחד מהמוות, קלמנס מגנה את אלה המחפשים באופן פעיל את מותו של קדוש מעונה, וטוען כי אינם רוחשים מספיק כבוד למתנת החיים של האל.
הוא דו-ערכי לגבי השאלה אם כל נוצרי מאמין יכול להפוך למרטיר בתוקף האופן שבו מת, או שמא מות הקדושים שמור לאלה שחיו חיים יוצאי דופן.
מרקיוניסטים אינם יכולים להפוך למרטירים, מכיוון שהם לא מאמינים באלוהותו של האל האב - סבלותיהם לשווא.
לאחר מכן ישנה סטייה לנושא האפיסטמולוגיה התאולוגית.
לטענת קלמנס, אין דרך לבדוק אמפירית את קיומו של האל האב, מכיוון שללוגוס יש משמעות התגלותית, לא ניתנת לניתוח, אף כי ישו היה מושא לחושים.
לאלוהים לא הייתה התחלה והוא העיקרון הראשון האוניברסלי.
הספר החמישי חוזר לנושא האמונה.
קלמנס טוען כי האמת, הצדק והטוב ניתנים להיראות רק על ידי הרוח, ולא על ידי העין; אמונה היא דרך לגשת אל הבלתי נראה.
הוא מדגיש כי ידיעת האל ניתנת להשגה רק באמצעות אמונה לאחר שתוקנו פגמיו המוסריים של האדם.
זה מקביל להתעקשותו הקודמת של קלמנס, שאת מות הקדושים יכולים להשיג רק מי שמקיימים את אמונתם בישו באמצעות מעשים טובים, ולא אלה שרק מצהירים על אמונתם.
אלוהים מתעלה על החומר לחלוטין, ולפיכך המטריאליסט לא יכול באמת להכיר את אלוהים.
אף על פי שישו היה אלוהים בהתגלמותו, זו ההבנה הרוחנית שלנו אותו ולא הפיזית שחשובה.
בתחילת הספר השישי, מתכוון קלמנס להדגים כי יצירותיהם של משוררים יוונים נגזרו מספרי הנבואה של הנוצרים.
על מנת לחזק את עמדתו כי היוונים נוטים לפלגיאט, הוא מצטט מקרים רבים של ניכוס בלתי הולם כזה על ידי סופרים יוונים קלאסיים, בדיווח מיד שנייה מתוך "על פלגיאט", יצירה אנונימית מהמאה ה-3 לפנה"ס המיוחסת לעיתים לארתאדס מקנידוס .
קלמנס סוטה אז לנושא החטא והגיהנום, וטוען שאדם לא היה מושלם כאשר נברא, אלא ניתן לו הפוטנציאל להשיג שלמות.
הוא תומך בתורה אוניברסליסטית, וטוען כי הבטחתו של ישו לישועה עומדת לרשות כולם, אפילו לאלה שנדונו לגיהנום.
הספר האחרון ששרד מתחיל בתיאור אופיו של ישו, וזה של הנוצרי האמיתי, שמטרתו להיות דומה ככל האפשר גם לאב וגם לבן.
לאחר מכן מבקר קלמנס את ההאנשה הפשטנית של מרבית הדתות העתיקות, ומצטט את התיאור המפורסם של קסנופנס של אלוהויות אפריקאיות, תראקיות ומצריות.
האלים היוונים אולי גם מקורם היה בהאנשתם של חפצים חומריים: ארס מייצג ברזל, ודיוניסוס מייצג יין.
לאחר מכן נדונים תפילה, והקשר בין אהבה וידע.
נראה כי אל הקורינתיים 13:8 סותר את אפיונו של הנוצרי האמיתי כמי שיודע; אך לדעת קלמנס הידע נעלם רק בכך שהוא כלול באהבה האוניברסלית שמביע הנוצרי בהערצתו לבוראו.
בעקבות סוקרטס, הוא טוען כי מידה מגונה נובעת ממצב של בורות, ולא מתוך כוונה.
הנוצרי הוא "פועל בכרם של אלוהים", האחראי הן לדרכו האישית לישועה והן לזו של שכנו.
החיבור מסתיים בקטע נרחב כנגד הפילוגים והכפירות העכשוויות של זמנו בתוך הכנסייה.
קלמנס התכוון להכין ספר אחד בלבד, אולם לפחות שבעה צמחו מתוכו, מבלי שהוא טיפל בכל הנושאים שהוצעו.
היעדרם של דברים מסוימים שהובטחו בהחלט, הביא מלומדים לשאול האם הוא כתב ספר שמיני, כפי שנראה מדברי אוסביוס והפלורילגיה , ונעשו ניסיונות שונים לזהות כתבים קצרים או מקוטעים של חיבורו שאולי היו חלק מהספר הזה.
פוטיוס, שכתב במאה ה-9, מצא טקסטים שונים שנוספו לכתבי יד של שבעת הספרים הקאנוניים, שהובילו את דניאל היינסיוס (1580–1655) להציע כי הספר השמיני המקורי אבד, והוא זיהה את הטקסט שנטען שהוא מתוך הספר השמיני, כקטעים מתוך ה"היפופוטוסס" (Hypopotoses).
בכל מקרה, ה"קטעים" וה"בחירות", אשר יחד עם חלק ממסה על שיטה לוגית, מיוחסים לספר השמיני של הסטרומטה בכתב יד יחיד מהמאה ה-11, אינם חלק מה"היפוטיפוסס" (Hypotyposes), שידוע שקלמנס כתב.
חיבור זה היה פרשנות קצרה על פרקים נבחרים המכסים את כל הביבליה, כפי שמוצג בקטעים שנשמרו על ידי אויקומניוס ובגרסה הלטינית של הפרשנות על האגרות הקתוליות שנעשתה לפי דרישתו של קאסיודורוס.
סטרוגינו היא נפה של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
סטרוגינו נמצאת לא רחוק מכביש הטבעת של מוסקבה, על גדתו הימנית של נהר מוסקבה.
יש תחנת מטרו עם אותו שם של הראיון.
בנפה ממוקם מתקן האימונים של מועדון כדורגל סטרוגינו ומועדון כדורגל חופים סטרוגינו.
סְטְרוֹמְבּוּסִיִּים (שם מדעי: Strombidae) היא משפחה של חלזונות ים אוכלי אצות בגודל בינוני עד גדול.
מינים רבים במשפחה זו משמשים כמזון של בני אדם והקונכייה משמשת פעמים רבות לקישוט.
הסטרומבוסיים חיים בעיקר במים טרופיים וסובטרופיים.
הם נפוצים באוקיינוס השקט ההודו-מערבי, ושם ניתן למצוא את רוב המינים והסוגים.
מינים אחדים מופיעים גם במזרח האוקיינוס השקט ובמערב האוקיינוס האטלנטי, וניתן למצוא מין יחיד על חוף האוקיינוס האטלנטי ההאפריקאי.
שישה מינים של סטרומבוסיים נמצאים באזור הקריבי.
עיני הסטרומבוסיים נמצאות בקצה משושים ארוכים.
לקונכייה של הסטרומבוס יש פתח (aperture) ארוך וצר ותעלה סיפונלית דרכה עובר הסיפון שמשמש את החלזון לנשימה.
בשולי פתח הקונכייה יש לרוב שקע או חריץ המאפשר לאחד ממשושי העין להציץ החוצה.
חריץ זה נקרא חריץ סטרומבוסי.
צורת החריץ משתנה ממין למין ומופיעה רק בקונכיות בוגרות.
לקונכיות של רוב המינים במשפחה זו צומחת שפה המתרחבת בהגיעם לבגרות מינית, והן מטילות ביצים בחוטים ארוכים וג'לטיניים.
במאה-19 הגדיר בטעות חוקר הטבע הצרפתי לאמארק, את הסטרומוסיים כחלזונות טורפים קרניבורים.
ייתכן משום דמיון מסוים למשפחת החרוטיים.
תפיסה שגויה זו נמשכה מספר עשורים וצוטטה על ידי חוקרים נוספים עד למחצית הראשונה של המאה ה-20. כיום ידוע כי סטרומבוסיים הם אוכלי אצות ולעיתים אוכלי רקב.
לרוב תחום מחייתם הוא שוניות מים רדודים וקרקעות עם עשבי ים.
בשונה מרוב החלזונות, אשר זוחלים לאט בעזרת התכווצויות גליות לאורך סולית הרגל, חלזונות סטרומבוסיים נעים בתנועה מזנקת.
לכל חלזון רגל שרירית בצורת מגל מחודד ( משמשת גם כאופרקולום ) כאשר הוא רוצה לנוע הוא מכניס את קצה הרגל לחול ובתנועה של משוט דוחף את הקרקע ומניע עצמו קדימה.
הרגל משמשת גם כלי חפירה ומאפשרת למינים מסוימים להתחפר בחול.
תהליך החפירה עצמו, והדרך בה החלזון מתחפר משתנה בין מינים שונים.
בדרך כלל, מינים בעלי קונכיות גדולות, כגון Eustrombus gigas ו-Lambis lambis, אינן קובורות את עצמן, למעט בשלבי הנעורים שלהן.
עם זאת, מינים קטנים יותר נוהגים לקבור עצמם גם לאחר הבגרות.
סטרומבוס פרסי Conomurex persicus - נפוץ בישראל לאורך חופי הים התיכון.
סטרהיניה פבלוביץ' (בסרבית: Strahinja Pavlović; נולד ב־24 במאי 2001 בשאבאץ שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מילאן ובנבחרת סרביה.
פבלוביץ' הגיע למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית בקיץ 2015. בחודש ספטמבר 2018 הוא חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון, חוזה לשלוש עונות.
ב-23 בפברואר 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על פרולטר נובי סאד במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת .
בעונה זו הוא ערך 11 הופעות ליגה במועדון.
ב-6 באוקטובר 2019 הבקיע פבלוביץ' את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לווז'דובאץ במסגרת המחזור ה-11 בליגה לעונת .
ב-18 בדצמבר 2019 חתם פבלוביץ' במונקו על חוזה החל מחודש ינואר 2020. הוא הושאל בחזרה לפרטיזן בלגרד עד לתום עונת , בסיומה זכה המועדון בגביע הסרבי.
בסך הכל ערך פבלוביץ' 26 הופעות ליגה בעונה זו במדי פרטיזן בלגרד, והבקיע שער אחד.
לקראת עונת חזר פבלוביץ' למונקו מליגת העל הצרפתית.
ב-20 בדצמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על דיז'ון במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת 2020/2021. זו הייתה הופעתו היחידה במדי מונקו בעונה זו.
ב-21 בינואר 2021 הושאל פבלוביץ' למשך חצי עונה לסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
ב-23 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על קורטרייק במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת .
במשחק זה גם הבקיע את שערו היחיד במועדון.
לקראת עונת 2021/2022 חזר פבלוביץ' למונקו.
ב-28 ביוני 2022 נמכר פבלוביץ' לרד בול זלצבורג תמורת 7 מיליון אירו.
ב-15 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בגביע האוסטרי.
ב-31 ביולי 2024 חתם פבלוביץ' במילאן לארבע שנים.
ב-3 בספטמבר 2020 ערך פבלוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בהפסד 1–3 לנבחרת רוסיה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-7 ביוני 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ג'מייקה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022 ואף כבש שער לזכות נבחרתו במשחק נגד קמרון.
סטרומבולי (באיטלקית: Stromboli, terra di Dio - סטרומבולי, ארץ האלוהים) הוא סרט קולנוע בהפקה איטלקית - אמריקאית משנת 1950 בבימויו של רוברטו רוסליני, עם אינגריד ברגמן בתפקיד הראשי.
ההחלטה על הפקת הסרט הייתה לאחר שאינגריד ברגמן כתבה מכתב הערכה לרוסליני על סרטו רומא עיר פרזות ורצונה להשתתף בסרט נוסף שלו.
היא גם השיגה מימון לסרט מחברת RKO שהייתה אז בשליטתו של הווארד יוז.
במשך ההסרטה התפתח רומן אהבה בין השניים ולאחר הצילומים היא ילדה מחוץ לנישואין את בנם רנאטו.
סרט זה הוא דוגמה לנאו-ריאליזם האיטלקי; הוא צולם באי הגעשי סטרומבולי וכל שחקניו היו אנשים פשוטים, תושבי האי.
לצד ברגמן שיחק מריו ויטאלה שהיה דייג כיתר המשתתפים אך הוא הופיע אחר כך בסרטים אחרים עד אמצע שנות ה-50.
בסרט שולבו קטעים אמיתיים של התפרצות הר הגעש סטרומבולי.
ב-2012 עבר הסרט רסטורציה ודיגיטציה בבולוניה והועלה לאתר יוטיוב.
1948, קארין ביורנסן (אינגריד ברגמן) נמצאת במחנה עקורים לנשים באיטליה היא פליטה מליטא שבמהלך המלחמה ברחה לצ'כוסלובקיה והייתה בת זוג של קצין גרמני.
היא בודדה ומנסה ללא הצלחה להשיג אשרה לארגנטינה.
סמוך למחנה נמצא מחנה מעצר לשבויי מלחמה ובו נמצא אנטוניו (מריו ויטאלי) שרואה את קארין, מתאהב בה ומציע לה להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי בו הוא גר ומתאר לה את האי כגן עדן.
קארין רוצה להשתחרר מהמחנה, היא בודדה ואין לה ברירה אלא לקבל את הצעתו של אנטוניו, להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי.
כבר מהרגע הראשון מתברר לה שנפלה בפח, האי כולו שחור מאפר שפורץ מהר הגעש, הדירה שלהם מוזנחת, האנשים ובעיקר הנשים מסתכלים עליה כזרה, בעלה הוא דייג עני שנמצא רוב הזמן בים.
היא מביעה את זעמה בפני אנטוניו ורוצה לעזוב אך הוא משתדל לרצות אותה ולוקח אותה לדייג הקבוצתי.
היא נגעלת מהטבח ההמוני שמבוצע בדגי הטונה הענקיים.
היא גם מבינה שתושבים רבים עזבו את הכפר לעתיד יותר טוב בארצות הברית.
קארין מנסה לרהט את הבית ומסירה את תמונות המשפחה אך אנטוניו חובט בה ומחזיר אותם.
כומר הכפר (רנצו סזנה) מנסה לעודד אותה אך ללא הצלחה.
האדם היחיד שמראה לה חיבה הוא שומר המגדלור (מריו ספונצו).
פעם אחת כשנכנסת קארין לים עם ילדים ומועדת, הוא מגיע ומציל אותה והם נראים לעיני כל נשות הכפר בתנוחה אינטימית.
הידיעה מגיעה לאנטוניו והוא חובט בה.
קארין רוצה לארוז ולברוח אך אנטוניו נועל את הדלת בקרשים ממוסמרים.
היא קוראת לעזרה ושומר המגדלור פורץ את הדלת.
קארין מבקשת להגיע לכפר סמוך כדי למצוא שם סירה שתביא אותה לחוף איטליה.
בדרך היא נתקלת בהתפרצות הר הגעש ומאבדת את הכרתה.
היא מתעוררת כשההתפרצות נרגעת ומגיעה למסקנה שלמען העובר בבטנה היא צריכה לחזור ומבקשת מאלוהים שייתן לה כוח.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאינגריד ברגמןקאריןמריו ויטלהאנטוניורנצו סזנההכומרמריו ספונצושומר המגדלור
סטרהיניה אראקוביץ' (בסרבית: Страхиња Ераковић; נולד ב-22 בינואר 2001 בבטאיניצה שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת זניט סנקט פטרבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל ובנבחרת סרביה.
אראקוביץ' גדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד.
בעונת הושאל לגרפיצ'אר מהליגה הסרבית השנייה.
ב-1 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הכוכב האדום בלגרד, בניצחון 3-0 על נובי פאזאר במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ביולי 2023 חתם בזניט סנקט פטרבורג מהליגה הרוסית.
בסוף העונה זכה עימה באליפות רוסיה.
ב-2 ביוני 2022 ערך אראקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בהפסד 1-0 לנבחרת נורווגיה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
סטרובין (בפולנית: Strobin) הוא כפר בגמינה קונופניצה במחוז ויילון בפרובינציית לודז' במרכז פולין.
הוא שוכן דרומית לקונופניצה, 21 קילומטרים צפונית־מזרחית לוויילון ו־68 קילומטרים דרומית מערבית ללודז', בירת הפרובינציה.
מועדון הכדורגל סטרוגה טרים-לאם (במקדונית: ФК Струга Трим-Лум) הוא מועדון כדורגל מהעיר סטרוגה שבמקדוניה הצפונית, המשחק בליגת העל הצפון מקדונית.
המועדון נוסד ב-2015. בעונתו הראשונה העפיל מהליגה הרביעית לשלישית, ובעונה העוקבת העפיל מהליגה השלישית לשנייה.
בתום עונת 2018/2019 העפיל לליגת העל הצפון מקדונית, ובעונת 2022/2023 זכה המועדון באליפות ראשונה בהיסטוריה.
בעונת 2021/2022 התמודדה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי, והודחה כבר בסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג על ידי לייפאיה הלטבית.
לאחר שזכתה באליפות, התמודדה הקבוצה בעונת 2023/2024 בליגת האלופות, הודחה בסיבוב הראשון על ידי ז'לגיריס וילנה, נשרה לקונפרנס ליג והדיחה את בודוצ'נוסט פודגוריצה לאחר ניצחון 1–0 בבית ו-4–3 בחוץ.
סטרולגינו (באיטלקית: Strolghino) הוא סאלומה במטבח האיטלקי המוכן מבשר חזיר (סלומי -ביחיד סאלומה - salume) הם מוצרי בשר איטלקיים האופייניים להגשה כאנטי-פסטו, העשויים בעיקר מבשר חזיר ומבושלים).
הסטרולגינו הוא דק, ובמשקל ממוצע של 300 גרם, וניתן להכין אותו מ"בשר הרגליים הרזה" של חזיר הבית.
בדרך כלל משתמשים בנתחי בשר שנשארו מהכנת פרושוטו.
ניתן להכין אותו גם מחלקים מהחזיר שאינם משמשים בשינקין.
סטרולגינו עשוי להיות זמין רק לכמה חודשים באזורים מסוימים.
ייתכן שיש לו זמן ייבוש קצר יחסית של 15 – 20 יום, מה שמביא למוצר רך מאוד הדומה ל"בשר נקניק טרי ונא".
המילה נובעת מהמילה סטרולגה, שמשמעותה בניב האמיליאני מכשפה או מגידת עתידות, שכן האמינו שהם יכולים לשמש כמנבא מוקדם לאיכות נקניק הקולאטלו - הדורש זמן ייבוש ארוך בהרבה - ממנו הורידו את הבשר ששימש להכנת הסטרולגינו.
בערים האיטלקיות, קרמונה ופארמה, ניתן להתייחס אליה כאל "סטרולגינו סלמי פילזטה", והכנתו באזורים אלה עשויה לכלול ייבוש ושימור למשך שלושה חודשים.
עד 2010 בערך, זמינותו באיטליה הייתה נדירה למדי, אך לאחר זמן זה זמינותו עלתה מעט.
עד משנת 2012, סטרולגינו לא היה מוגן או מוסדר באיטליה (למשל עם כינוי מקור מוגן או מעמד גאוגרפי מוגן).
סטרולגינו ניתן לזווג עם שמפניה או יין.
סטרולגינו אותנטי תואר כמיוצר רק בשפלה של פארמה, על ידי יצרני culatello prosciutto.
שיטות ייצור אלו אינן מכילים חומרים משמרים למזון ולכן בעלי חיי מדף שלהם פחות מחודשיים.
לפעמים המוצר מתואר כבעל חיי מדף ממוצעים של 40 יום.
באזור זה, ייצור הקולאטלו והסטרולגינו פועלים במקביל, שכן הסטרולגינו מוכן משאריות של נתחי קולאטלו.
חלק מהמוצרים המסומנים כסטרולגינו עשויים להיות מזויפים, שהם למעשה סוג אחר של סלמי או סלמי שונה.
אלה המסומנים כסטרולגינו והם בעלי מרקם קשה או טעם חריף/מלוח אינם אותנטיים.
סטרוגַנינה הוא מאכל של הצפון רוסים והילידים של צפון סיביר הארקטית.
המאכל מורכב מדגים קפואים לא מבושלים (נאים) פרוסים דק לאורך.
סביב ימת באיקל, המנה מכונה raskolotka.
הסטרוגנינה המסורתית עשויה מדג לבן מים מתוקים סלמוניים המצויים במימי הקוטב הסיבירי כגון נלמה, מוקסון, צ'יר ואומול.
לעיתים רחוקות, הוא עשוי מחדקן.
מנה זו פופולרית בקרב תושבי סיביר הילידים, והיא נוכחת במטבח היאקוטי, במטבח האסקימואי, במטבח אנשי הקומי ובמטבח היאמאי.
לעיתים קרובות המאכל משולב עם וודקה.
דגים קפואים משמשים להכנת סטרוגנינה.
הדג לסטרוגנינה נתפס בדרך כלל בדיג בקרח בסוף הסתיו ומוקפא מיד טרי על מנת למנוע היווצרות גבישי קרח בבשר.
ניתן לטבול דגים קפואים במי קרח קרוב לטמפרטורת ההקפאה על מנת למנוע התייבשות הדג ולשמר טוב יותר את בשר הדג במצב קפוא.
הדג בדרך כלל קפוא ישר (בצורתו הטבעית), מבלי לכופף את גופו.
לפני הכנת הסטרוגנינה חותכים רצועות עור מהגב והבטן מהזנב לכיוון הראש.
את הדג מניחים עם הראש כלפי מטה על משטח קשה ומחזיקים אותו היטב.
פרוסות דקות של פילה דג נחתכות לאורך הגוף בעזרת סכין חדה.
הגאומטריה של הסכין היאקוטית מתאימה ביותר לחיתוך פרוסות ארוכות שיוצרים תלתלי סרט.
על מנת לשמור על הפרוסות קפואות זמן רב ככל האפשר, הסטרוגנינה מוגשת מיד על צלחות קפואות שאינן מתכתיות או בקערות קרות כקרח עם אבקת מלח ופלפל שחור.
בדרך כלל אוכלים אותו בידיים כשהוא עדיין קפוא.
סטרוגנינה, כמו קוויאר, נצרך לעיתים קרובות עם וודקה.
וריאציה של המנה היא molochnaya stroganina, אשר מוכנה באמצעות סטרוגנינה וחלב טרי קפוא.
השם חל גם על סטרוגנינה מבשר איילים.
מסעדת "סטרוגנינה בר" במוסקבה, רוסיה, מתמחה בסטרוגנינה.
בעיר יאקוטסק מתקיימים פסטיבלים החוגגים את המעדן המקומי.
סטרהיניה בונצ'יץ' (בסרבית קירילית: Страхиња Бунчић; נולד ב-5 בינואר 1996) הוא ג'ודוקא סרבי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג.
בונצ'יץ' נולד בבאניה לוקה, רפובליקה סרפסקה, בוסניה והרצגובינה, כשבשנת 2003 החל את הקריירה שלו בענף הג'ודו לאחר שאביו לקח אותו לאימון ג'ודו והוא אהב את הענף.
בשנת 2017, בונצ'יץ' זכה במדליית הארד באליפות אירופה בג'ודו לנוער, שהתקיימה בפודגוריצה, מונטנגרו.
באוקטובר 2022, בונצ'יץ' זכה במדליית הכסף בגראנד סלאם אבו דאבי לאחר שהפסיד בגמר לאליוס מאנצי האיטלקי.
באולימפיאדת פריז (2024) הוא סיים במקום החמישי לאחר שכשל בניסיונו לזכות במדליית הארד דרך בית הניחומים לאחר שהפסיד בקרב על מדליה זו לגוזמן קירגיזבייב הקזחי.
סטרונציום הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות-עפרוריות שסמלו הכימי Sr ומספרו האטומי 38. היסוד מגיב מאוד בתהליכים כימיים.
האיזוטופ Sr90 קיים בנשורת רדיואקטיבית.
סטרונציום הוא מתכת צהבהבה ופעילה מאוד מבחינה כימית.
הוא מגיב באוויר ולכן לא נמצא בטבע בצורתו החופשית, אלא בצורת מינרלים כמו סטרונטיאניט וסלסטיט.
כאשר הוא בא במגע עם מים, הוא מגיב ויוצר סטרונציום הידרוקסיד (Sr(OH)2) וגז מימן.
בבעירתו באוויר הוא יוצר תחמוצת סטרונציום (SrO) ובטמפרטורה שמעל 380 מעלות צלזיוס נוצר אף סטרונציום חנקני (Sr3N2).
השימוש העיקרי בסטרונציום הוא בתור צבע בטלוויזיות CRT.
ל-SrTiO3 מקדם שבירה גבוה ולכן משתמשים בו במגוון יישומים באופטיקה.
לעיתים נדירות SrTiO3 משמש בתור יהלום מלאכותי.
לזיקוקים סטרונציום מעניק צבע אדום.
SrCl2 נמצא במשחות שיניים לשיניים רגישות.
בגנרטורים תרמואלקטריים ל-90Sr שימוש כדלק גרעיני.
הוא מפיק 0.46 ואט לגרם, בערך 15% פחות מ-238Pu שהוא הדלק הגרעיני הנפוץ ביותר.
נמצא שסטרונציום יכול ליצור תרכובות עם פולרין שנוסחתן Sr(x)C60 (כאשר x הוא משתנה).
בזכות תכונותיהן החשמליות המיוחדות, מדענים מקווים שבעתיד יוכלו לשמש בתור מוליך על בטמפרטורות גבוהות.
תיארוך בעזרת יחס האיזוטופים של שרידי חומר אורגני בתוך מסלע
ב-1790 אדייר קרואופורד (Adair Crawford) זיהה את המינרל סטרונטיאניט בתור צורה שונה למינרל בריום וקרא לו על שם העיר הסקוטית "סטרונטיאן".
סטרונציום בודד לראשונה על ידי סר האמפרי דייווי (Sir Humphry Davy) ב-1808 בעזרת אלקטרוליזה.
סטרונציום מהווה בטבע כ-0.034% מהסלעים הוולקנים, בעיקר בצורת SrSO4 וSrCO3. ניתן להכין סטרונציום מתכתי באלקטרוליזת סטרונציום כלורי (SrCl2) ואשלגן כלורי (KCl).
שיטה אחרת הוא לחזר SrO בנוכחות אלומיניום בוואקום בטמפרטורה גבוהה כך:
לאחר עיבוי האדים מתקבל סטרונציום ברמת טיהור גבוהה למדי.
סטרונציום טהור מתלקח באוויר בצורה ספונטנית ולכן נחשב כחומר מסוכן.
גוף האדם מתייחס אל סטרונציום כאל סידן עקב הדמיון בתכונות הכימיות.
צורות יציבות של סטרונציום לא מהוות סכנה, אך 90Sr הרדיואקטיבי יכול לגרום למספר פגיעות בעצמות (כולל סרטן).
במחקר שבו נתנו סם נסיוני (שילוב סטרונציום עם חומצה רנלית) למדגם אנשים, מצאו קשר בין סטרונציום לצפיפות העצמות.
צפיפות העצם אצל נשים שקיבלו את הסם הניסיוני גדלה ב-6.8%.
לשם השוואה צפיפות העצם אצל נשים שקיבלו פלאצבו גדלה ב-1.3%.
שילוב זה מגדיל את צפיפות העצם מכיוון שחומצה רנלית מתמוססת בעצם ומאפשרת לסטרונציום לבנותה מחדש.
בנוסף לכך, כמויות זעירות של סטרונציום נמצאו בצמחים, אך לא הוכח שהוא חיוני להתפתחותם.
ברפואה, למספר תרכובות סטרונציום תפקיד כתרופות נגד טטנוס ונגד דלקת עור.
סְטְרוּקְטוּרָלִיזְם (על פי האקדמיה ללשון העברית: תורת המִבניות) הוא זרם מחשבה אינטלקטואלי שהגיע לשיאו בשנות ה-60 של המאה ה-20, בעיקר בצרפת.
ניתן לסמן את תחילת הסטרוקטורליזם כבר בשנות ה-20, כאשר חוקר השפה רומן יאקובסון שייסד את "אסכולת פראג", קרא לחבריה "סטרוקטורליסטים".
בין ראשוני המשתמשים במודל הסטרוקטורליסטי לעבודות בתחומים אחרים היו האנתרופולוג קלוד לוי-שטראוס ומבקר הספרות רולאן בארת.
על פי הסטרוקטורליזם, לא ניתן לתת משמעות לתופעות או לאובייקטים ללא התייחסות למבנים (סטרוקטורות) שבתוכם תופעות אלה קורות, או שבתוכם אובייקטים אלה נוצרים ומתפקדים.
כל אובייקט, תופעה או אירוע שייכים למכלול שכל אלמנט בו מקיים יחס כלשהו עם האלמנטים האחרים.
כל אלמנט חסר משמעות כשלעצמו – הוא מוגדר רק ביחס לאלמנטים אחרים במערכת ורק מתוקף מערכת יחסים זו נקבעת משמעותו.
מבנים, או מכלולים אלה, נוצרים על ידי התודעה האנושית ומותנים בדרך שבה היא קולטת את העולם ומארגנת את התנסותה בו.
מכאן נובע שהמשמעות אינה מהות הטבועה בתוך הדברים, אלא מיוחסת להם על ידי התודעה האנושית.
בכל תחום ידע הסטרוקטורליסטים מנסים לתפוס ולתאר את המבנה העומד בבסיסו ואת השינויים שיכולים להתחולל בו.
הסטרוקטורליזם מניח כי קיים מבנה משותף הן לחוקר והן למושאי מחקרו, מבנה המאפשר לחוקר להחיל את שיטת העבודה הסטרוקטורליסטית על תופעות שונות ממגוון רחב של תחומים ותרבויות.
זרם המחשבה הסטרוקטורליסטי מעוגן במודל הבלשני של פרדינן דה-סוסיר, שהבחין בין "שפה" ל"דיבור".
ה"שפה" היא מערכת הכללים וההסכמים הנמצאת בבסיס כל "דיבור".
כל ביטוי מסוים בעל פה או בכתב מקבל את משמעותו רק בתוך המבנה הכללי של השפה.
מודל זה מהווה בסיס לתפיסה הסטרוקטורליסטית של תופעות תרבותיות כ"דיבור" בתוך "שפה" אותה יש למצוא, לחקור ולהבין כדי לתת משמעות לתופעות אלה.
כדוגמה לפעילות זו, הסטרוקטורליסטים יחפשו את "שפת הקולנוע" כדי להבין את משמעותו של סרט מסוים, או את "שפת הדמוקרטיה" כדי להבין מה משותף למשטרים שונים המכונים "דמוקרטיים".
הבנת כל מבנה, בין אם שפה או מערכת סימנים אחרת, מבוססת על היכולת לפרק את המכלול ליחידות הבסיסיות המרכיבות אותו ולזהות את ההבדלים ביניהן.
על פי רומן יאקובסון, השיטה הבסיסית ביותר להבחנה בין יחידות במבנה היא שימוש בניגודיויות בינאריות - ניסוח של ניגודיות בין אלמנטים.
זהותו ומשמעותו של כל אלמנט נקבעת בדרך השלילה - על פי ההבדלים בינו לבין המרכיבים האחרים במבנה הכולל.
הבדלים אלה מובנים תמיד במסגרות החברתיות בתוכן הם נוצרים, ולכן הם שרירותיים ויכולים להשתנות מתרבות לתרבות.
ההצדקה להחלת המודל הבלשני על תופעות שאינן לשוניות קשורה להגדרת השפה על ידי דה-סוסיר כמערכת של סימנים - אוסף של יחידות (מילים) שבכל אחת מהן הצליל ("המסמן") מתאים למשמעות ("המסומן").
דה-סוסיר טען כי הלשון היא מערכת סימנים אחת מני רבות וייסד את מדע הסמיוטיקה - תורת הסימנים.
הסטרוקטורליזם מייחס אופי סמיולוגי לכל המערכות אותן הוא חוקר - תקנים, אירועים, תופעות חברתיות ותרבותיות אינן "טבעיות" או "נתונות", אלא מקבלות משמעות מתוך האופן שבו בני האדם מגדירים ומבינים אותם.
לכן כל אלה הם סימנים - יחידות של משמעות ("המילים") - בתוך מערכות תרבותיות וחברתיות רחבות יותר ("השפה").
מתוך תפיסותיו של דה סוסיר לגבי השפה כמערכת סימנים נוצרה הסמיוטיקה - אחד מכלי הניתוח המרכזיים במחקר התרבות המשמש חוקרים מתחומים שונים ומגוונים.
הסמיוטיקה עוסקת בכל מה שמייצג משהו אחר, או "סימן" בלשון הסמיוטיקאים.
בבסיס הסמיוטיקה עומדת ההנחה כי תוצרי תרבות, או תופעות ואובייקטים שקיבלו משמעות בתרבות, מתפקדים כמערכת של סימנים - יש להם ממד תקשורתי, הם מעבירים מסרים, מובנם נוצר על ידי בני אדם במסגרת מערכות של מוסכמות אנושיות וכל סימן במערכת מקבל את משמעותו מתוך מקומו ביחס לכל הסימנים האחרים.
מערכת סימון עבור הסמיוטיקאים היא מושג רחב מאוד הכולל כל מערכת של סימנים מאורגנת ומובנית הנושאת משמעות תרבותית.
ניתן לכלול במסגרת זו תופעות רבות ומגוונות, כגון יצירות ספרות, טקסים שבטיים, אופנה, עיצוב מכוניות או תוכניהן של פרסומות.
את כל אלה ניתן לקרוא כמו לשון ולחשוף את השיטתיות (את "השפה" או "מבנה העומק" בלשונם של הסמיוטיקאים) שבדרך פעולתם.
אחד מחשובי הסמיוטיקאים של המאה ה-20 היה רולאן בארת ששילב את הסמיוטיקה עם ביקורת אידאולוגית של ייצוגים תרבותיים.
האנתרופולוגיה הסטרוקטורליסטית נוסדה על ידי קלוד לוי-שטראוס והתפתחה אל מול שתי אסכולות אלטרנטיביות ששלטו עד שנות ה-50 של המאה ה-20 - הפונקציונליזם והמחקר ההיסטורי.
האנתרופולוגיה הסטרוקטורליסטית מתבוננת בתרבות כמערכת תקשורת סמלית, דהיינו כשפה.
לדפוסים תרבותיים יש ממד תקשורתי, הם מייצגים משמעויות המבוססות על מערכת מופנמת של כללי התנהגות ועל היחסים ביניהם.
המשמעות של כל דפוס תרבותי, כל התנהגות, נוצרת הודות לקיומה של "השפה" - מערכת המכוננת הבדלים בין ההתנהגויות השונות.
משמעויות אלה נחקרות על ידי האנתרופולוגיה הסטרוקטורליסטית, המנסה לזהות את המבנה שבבסיסן.
לוי-שטראוס סבר כי "שפת התרבות" היא אוניברסלית ומשותפת לכל התרבויות - "מבנה העומק" שהוא תכונה מולדת של המוח האנושי, וההבדלים בין התרבויות השונות הם ברמת הפרטים של השפה בלבד.
בעקבות רומן יעקובסון הוא ראה את המוח האנושי כמאורגן בצורה של צמדי ניגודים בינאריים, וסימן סדרה של ניגודים בסיסיים כאלה אשר ניתן להבין כל תרבות במונחיהם.
אחד מהמחקרים של לוי-שטראוס בו יישם את המודל הסטרוקטורליסטי הוא עבודתו על המיתוסים שהתפרסמה במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20. בבסיס עבודה זו הוא השילוב של העושר והשונות של המיתוסים יחד עם העובדה שקיים דמיון בסיסי מפתיע בין מיתוסים שנוצרו בתרבויות שונות לחלוטין.
מכאן לוי-שטראוס הסיק שיש לבחון את המיתוסים כשפה ולהבחין בין התוכן של המיתוס שמשתנה ממיתוס אחד למשנהו לבין מבנה העומק העומד בבסיס כל המיתוסים שזהה בכל התרבויות.
לוי-שטראוס התעניין במבנה זה וחילץ אותו באמצעות ניתוח שיטתי של מיתוסים שונים.
החלת מושג המערכת על הספרות משמעותה מעבר מהתמקדות בפרשנות של יצירה בודדת לניסיון להבין אותה כחלק מתוך מערכת רחבה יותר.
מעבר זה גורם להוצאת זהות מחבר היצירה והקשריה החוץ-ספרותיים אל מחוץ לתחום העיסוק של תורת הספרות.
חוקרי הספרות הסטרוקטורליסטים עושים הבחנה בין המבנה המופשט הכללי של הספרות לבין מימושיו האפשריים, ובאנלוגיה לבלשנים החוקרים את מבנה השפה, מושא המחקר שלהם הוא המבנה.
ברמה המופשטת ביותר מדובר בניסיון להבין ולאפיין את המבע הספרותי, או בניסוח אחר, מהי ה"ספרותיות", או מהי הפואטיקה של הספרות.
עם זאת חוקרי הספרות הסטרוקטורליסטים עוסקים גם במערכות מצומצמות יותר וביחסים שבין פריטים למערכות בהן הם ממוקמים.
לדוגמה, סוגה מסוימת יכולה להיבחן כ"פריט" על רקע היחסים שבינה לבין מערכת של סוגות אחרות; יצירה המשתייכת לסוגה מסוימת תיבחן ביחס למערכת של אותה סוגה, ו"פריט" יכול להיות גם רכיב מסוים בתוך יצירה.
אסכולת פראג שנוסדה על ידי רומאן יעקובסון עם שותפים נוספים בשנת 1926 הייתה בין הראשונות ליישם את המודל הסטרוקטורליסטי על הספרות כאמנות לשונית.
מחקרו של אומברטו אקו משנת 1966 בו ניסח את הכללים שעומדים מאחורי סדרת ספרי ג'יימס בונד מהווה דוגמה ליישום כזה.
הפסיכואנליזה מאמינה כי לנפש האנושית יש מבנה אוניברסלי וא-היסטורי שניתן לנסחו ולהסבירו, מבנה שתקף מעבר לגבולות הזמן והמקום.
מבנה זה מכיל הן את התודעה והן את הלא-מודע, והוא מתגבש מתוך המפגש בין דחפי הגוף לבין המערכת החברתית-תרבותית ודרישותיה.
מבנה זה משותף לכלל בני האדם באשר הם.
למרות הסכמה עקרונית זו, פסיכואנליטיקאים שונים הציעו השערות שונות לגבי מבנה נפש האדם, והסבירו את התפתחותו, התנהגותו ואופיו של האדם כביטויים של מבנים אלה.
אחד העקרונות של המודל הסטרוקטורליסטי נגדו הופנתה ביקורת רבה היא ההנחה כי החוקר ומושא מחקרו שותפים לאותו מבנה בסיסי, ולכן החוקר יכול להשתמש בכלים המוכרים לו להבנת תופעות שונות ממגוון רחב של תחומים ותרבויות, ועם זאת לשמור על עמדה אובייקטיבית-מדעית.
החשש הוא שבמקרה זה החוקר יצמצם את עושר המשמעויות לקטגוריות המוכרות לו.
ביקורת נוספת בסיסית יותר, קשורה לעצם התפיסה הסטרוקטורליסטית של התרבות כמוצר מוגמר בעל משמעויות קבועות ויציבות הניתנות לפענוח באופן סופי, בעוד שעל פי בורדייה התרבות היא תהליך דינמי המשתנה לאורך זמן, בין השאר בהשפעת בני האדם המקיימים ביניהם אינטראקציות שונות.
ביקורת זו מהווה פתיחה לחשיבה הפוסט-סטרוקטורליסטית, שניתן להצביע על מקורה בערעור של ז'אק דרידה על תפיסת המערכת הלשונית כקבועה ויציבה ועל היותם של הניגודים הבינאריים חלק בלתי נפרד ממנה.
לטענת הפוסט-סטרוקטורליסטים ניגודים אלה אינם טבעיים אלא תוצאה של מערכות יחסי כוח.
מכאן הסתעפה החשיבה הפוסט-סטרוקטורליסטית לתחומים רבים ושונים בהם חשפה את נקודות החולשה של הסטרוקטורליזם.
סטרטגו (Stratego) הוא משחק לוח שהומצא על ידי חברת המשחקים "מילטון בראדלי" (Milton Bradley - MB) בשנת 1961. המשחק הוא משחק אסטרטגיה ל-2 שחקנים.
מטרת המשחק היא לגלות את דגל היריב וללכוד אותו.
שחקן התופס את דגל היריב מוכרז מיידית כמנצח.
דרך נוספת לנצח היא במקרה בו לא נשארים חיילים היכולים לזוז לאחד מהשחקנים (ואז השחקן השני מנצח).
המשחק מתרחש על גבי לוח משבצות 10X10. לכל צד 40 כלי משחק: 33 חיילים בעלי דרגות שונות, 6 פצצות ודגל אחד.
כלי המשחק מעוצבים כך שניתן לראות את דרגתם רק מצדם האחד.
כל שחקן רשאי לראות את דרגת כליו, אך נאסר עליו לראות את דרגות כלי יריבו.
לפני תחילת המשחק, כל שחקן מסדר את 40 כליו כרצונו על פני הלוח, בארבע השורות הקרובות אליו.
סידור מושכל של הכלים הוא חלק חיוני מאסטרטגיית המשחק ובעל השפעה רבה על מהלך המשחק.
דרגות החיילים הנפוצות במשחק הם:
כל חייל יכול לנוע משבצת אחת - לפנים, לאחור או לצדדים אך לא באלכסון.
יוצאים מן הכלל הם הפצצה והדגל, שאינם רשאים לנוע, והטוראי/גשש, היכול לנוע מספר משבצות כרצונו באחד מארבעת הכיוונים, אך לא לדלג מעל כלים.
במרכז הלוח ישנם שני ריבועים בשטח 2X2 כל אחד, הנחשבים כים ולא ניתן לנוע דרכם.
בכל תור יכול השחקן להניע אחד מחייליו על פי כללים אלו.
אם המשבצת פנויה, זוהי תנועה רגילה.
אם המשבצת תפוסה על ידי חייל יריב מהלך זה הוא התקפה.
מילת ההתקפה במשחק היא "סטרטגו".
כאשר חייל תוקף חייל מדרגה נמוכה ממנו החייל המותקף מורד מן הלוח, והחייל בעל הדרגה הגבוהה תופס את מקומו.
כאשר חייל תוקף חייל מדרגה גבוהה ממנו, הוא מורד מן הלוח, והחייל המותקף נשאר על מקומו.
כאשר שתי הדרגות שוות, שני החיילים מורדים מן הלוח.
אם מרגל תוקף רב-אלוף, המרגל מנצח ותופס את מקום החייל היריב.
רב-אלוף שתוקף תמיד מנצח, אלא אם תקף פצצה
חבלן שתקף פצצה מנצח ותופס את מקומה.
כל חייל מלבד חבלן שתקף פצצה מורד מן הלוח והפצצה נשארת במקומה.
פצצה ודגל אינם רשאים לתקוף.
למשחק נוצרה גרסה עברית בשם טקטיקו, חברת "הסברו אינטרקטיב" יצרה משחק-מחשב המבוסס על המשחק.
בגרסה זו, על-מנת שלא לדעת את זהותם של חיילי היריב, כל אחד מהם מופיע בדמותו של מתופף וחושף את זהותו כאשר הוא תוקף או מותקף.
טקטיקו פותח על ידי גלעד קירשנבוים למשחק סופר טקטיקו, ובו הרבה חוקים וכלים מיוחדים:
לוח גדול וים למשחק יש גם ים גדול ואי, (הכלים לא ממלאים את כל הלוח) ובתוך הים ניתן לשים ספינות בדרגות (מהגבוה לנמוך):
סירת הצלה (שיכולה להציל חיילים מספינה שהותקפה)
בנוסף יש מטוסים (קרב וריגול) שיכולים לטוס הרבה משבצות וגם בים.
על המטוסים והסירות ניתן להעמיס חיילים, פצצות ולפעמים גם ספינות אחרות בהתאם לסוג הספינה.
המנצח הוא הראשון שמביא את דגל היריב לאי שלו (על ידי העמסתו על חייל).
קטל"ג (קרב טקטי ללא גייסות)
כלי המשחק עשויים מפלסטיק בצבע אדום או כחול ואינם ממוספרים.
חוקי המשחק זהים כמעט לחלוטין עם הבדל עיקרי אחד: המרגל מנצח כל כלי אותו הוא תוקף ראשון ולא רק רב-אלוף, למעט רץ ופצצה, להם הוא מפסיד בכל מקרה.
גרסה נוספת למשחק ללא לוח כאשר את תפקיד החילים ממלאים אנשים.
כל שחקן מקבל דרגה והמשחק מתנהל כמו "תופסת".
כאשר שחקן תופש שחקן אחר מהקבוצה היריבה הם מגלים אחד לשני את דרגותיהם והמפסיד יוצא מן המשחק.
הסטרטוספירה (Stratosphere) היא השכבה השנייה הנמוכה ביותר באטמוספירת כדור הארץ, והיא ממוקמת בין הטרופוספירה שמתחתיה למזוספירה שמעליה.
גובה הסטרטוספירה משתנה בהתאם למיקום קווי הרוחב - מעל קו המשווה טווח גובה הסטרטוספירה נע מ-17 ק"מ מעל שטח כדור הארץ עד 50 ק"מ ואילו בקטבים היא מתחילה כבר בגובה 8 קילומטר.
בסטרטוספירה נמצא גם גבול ארמסטרונג בגובה של 19,200 מטר.
גובה שבו לחץ האוויר נמוך במידה כזו שהמים רותחים כבר בטמפרטורה של גוף האדם.
ככל שמגביהים לעלות בסטרטוספירה הולכת ועולה הטמפרטורה, תופעה הידועה בשם אינוורסיה.
תופעה זו מתקיימת הודות לשכבת האוזון הממוקמת בה.
האוזון בולע את הקרינה העל סגולה מהשמש ובכך מחמם את סביבתו.
בשל כך פרופיל הטמפרטורה בסטרטוספירה הוא בדיוק הפוך לפרופיל הטמפרטורה בטרופוספירה, בה ככל שמגביהים הטמפרטורה יורדת.
לתופעת האינוורסיה משמעות רבה לתהליכים פיזיקליים וכימיים המתרחשים בסטרטוספירה.
בשל תופעת האינוורסיה הסטרטוספירה מאופיינת ביציבות אטמוספירית.
כלומר, תופעות מזג האוויר המתרחשות בטרופוספירה כדוגמה עננות או מערכות לחץ משמעותיות כמעט ואינן קיימות בסטרטוספירה.
בשל כך, מטוסי הסילון משייטים ברמות הנמוכות של הסטרטוספירה כדי להימנע ממערבולות אוויר המצויות בשכבת הטרופוספירה.
כמו כן, בשכבה זו נעים בלוני פרויקט לון.
הרוחות היציבות והקבועות בשכבה זו, עוזרות לשמור על מיקום הבלונים בצורה יעילה וחסכונית.
הסטרטוספירה מכילה בין היתר את שכבת האוזון, בגובה של 10 עד 50 ק"מ.
נוכחות אוזון בסטרטוספירה נצפה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20. התאוריה המסבירה את המנגנון המתאר את היווצרות שכבת האוזון, הידועה כמנגנון צ'אפמן, תוארה על ידי המתמטיקאי הבריטי סידני צ'אפמן בשנת 1930. המנגנון בין ארבעת השלבים מתחיל מפירוק של מולקולת חמצן ליצירת אטום חמצן בודד.
מולקולת החמצן בולעת קרינה קצרת גל שמקורה מהשמש ומגיעה בעוצמה גבוהה יחסית לסטרטוספירה.
קרינה זו היא שגורמת לפירוק החמצן בתהליך הנקרא פוטוליזה:
אטומי החמצן ריאקטיבים מאוד מטבעם, ועל כן מגיבים במהירות עם אטום חמצן נוסף ליצירת מולקולת אוזון, בנוכחות של גוף שלישי M, המשמש כמייצב בתגובה:
מולקולת האוזון, בדומה לחמצן בשלב הראשון, עוברת פוטוליזה ומתפרקת למולקולת חמצן ואטום חמצן מעורר:
בשלב הרביעי והאחרון אטום החמצן המעורר עובר ייצוב מאוד מהיר לקבלת שתי מולקולות חמצן:
בשל כך ששלבים 2 ו-3 מהירים מאוד ביחס לשלבים 1 ו-4, ריכוז האוזון נשאר יציב ומווסת על ידי היווצרות מצד אחד ובו זמנית פירוק מן הצד השני.
האוזון הסטרטוספרי מתפקד כגז חממה.
הוא בולע קרינה קצרת גל ופולט אנרגיה בצורה של חום לסביבתו.
תופעה זו היא שמקיימת את תופעת האינוורסיה בסטרטוספירה.
בנוסף, לקיום שכבת האוזון בסטרטופירה השלכות בריאותיות רבות.
בשכבה זו מתרחשת רוב הבליעה של הקרינה העל-סגולה, שהיא בעלת פוטנצאיל לנזקים בריאותיים חמורים על מגוון החיים בכדור הארץ.
כך שלמעשה נוכחות האוזון הסטרטוספרי מהווה מסנן קרינה המאפשר את קיום החיים.
במחצית השנייה של המאה ה-20 שכבת האוזון הסטרטוספירת התחילה להתפרק במהירות רבה באזורי הקטבים.
הדלדלות זו נבעה בשל פליטות של קבוצת מזהמים מלאכותיים מקבוצת CFC .
מאז יישומו של פרוטוקול מונטריאול ב-1989, ריכוזו של האוזון הסטרטוספרי חוזר להתייצב לרמתו המקורית טרם פליטות המזהמים.
עם זאת, בשנים האחרונות עולות חשדות כי פליטות חדשות ולא חוקיות של CFC-11 שמקורם במפעלים בדרום-מזרח אסיה חוזרות להוסיף מזהמים לסטרטוספירה המפרקים את האוזון הסטרטוספרי.
סטרטגוס (יוונית: στρατηγός, ברבים: στρατηγόί, סטרטגוי) היה מפקד צבא ביוון העתיקה.
בתקופת האימפריה הביזנטית המונח תיאר גם מושל צבאי.
תפקיד הסטרטגוס באתונה בעת העתיקה
בדמוקרטיה האתונאית הסטרטגים היו נבחרים בבחירות דמוקרטיות לתפקיד מפקדי הצבא בים וביבשה.
הייתה זה המשרה רמת הדרג ביותר אליה נתקיימו בחירות (המינוי למשרות גבוהות יותר נעשה בהגרלה).
סטרטגוס נבחר לתקופה של שנה, אך משרה זו לא הייתה מוגבלת לא בכמות הפעמים שניתן לכהן בה ולא ברצף הכהונות, כך שעם הזמן השיגו הסטרטגים השפעה רבה בתחומים של מדיניות חוץ, מדיניות כלכלית וענייני האימפריה.
התנאים השתמשו בלשון אסטרטיג למפקדי הצבא ולשרים.
ובמדרש רבה משמעותו היא שרים:
משל למלך שהיה לו שני איסטרטיגין אחד שליט ביום ואחד שליט בלילה, והיו שניהם מדיינין זה עם זה, זה אומר ביום אני שולט, וזה אומר ביום אני שולט, קרא המלך לראשון א"ל פלוני יום יהא תחומך, וכן לשני א"ל פלוני לילה יהא תחומך (בראשית פרשה ג).
וכך ביאר הרד"ק (שמואל א, יג, כג) את כוונת המדרש: "ופירושו שרים".
וכך פירש הרשב"ם (בבא בתרא קמג ע"א).
בצבא היווני המודרני, סטרטגוס היא הדרגה הגבוהה ביותר.
דרגות צבאיות יווניות בכירות אחרות הם נגזרות של מילה זאת: אנטיסטרטגוס ויפוסטרטגוס.
מילה זו היא מקור המילה המודרנית "אסטרטגיה", במובן זה, הסטרטגוס היה קובע האסטרטגיה הצבאית.
ב"המשחק של אנדר", ספרו של אורסון סקוט קארד, ניתן התואר לאחד משלושת המנהיגים של הצי הבינלאומי.
סטרטופאוזה היא שכבת אוויר באטמוספירה המפרידה בין הסטרטוספירה לבין המזוספירה.
הטמפרטורה של אטמוספירת כדור הארץ משתנה בהתאם לגובה, כאשר הטמפרטורה הממוצעת של האטמוספירה בגובה פני הים היא 14 מעלות צלזיוס.
היחס בין הגובה לטמפרטורה משתנה בהתאם לשכבות האטמוספיריות השונות.
הגבולות בין השכבות נקראים טרופופאוזה, סטרטופאוזה ומזופאוזה, ובהם הטמפרטורה לא משתנה עם הגובה.
גובה השכבה הוא בין 50 ל-55 ק"מ מעל קרקע כדור הארץ.
הלחץ האטמוספירי הוא 1 חלקי 1000 מהלחץ בגובה פני הים.
סטרטו (באיטלקית: Stretto, ברבים: סטרטי) הוא המונח המוזיקלי, הלקוח מן המילה האיטלקית "סטרינג'רה" - "לצופף", מתאר מצב בפוגה, שבו מוטיב משמש לליווי עצמו.
לדוגמה, אם קול האלט מתחיל את הנושא לפני שקול הסופרן השלים את כניסת הנושא הקודמת, זהו סטרטו.
סטרטו משמש ברוב המקרים להגביר את הדחיסות הקונטרפונקטית של הפוגה, באופן המרמז במקרים רבים על סיומה הקרוב, כפי שאפשר לראות בפוגה הראשונה בכרך הראשון של הפסנתר המושווה מאת באך .
במקרים אחרים, הסטרטו משמש להצגת כושר המצאה קונטרפונקטי, כמו בפוגה במי מז'ור מן הספר השני של הפסנתר המושווה, שם, לאחר תצוגה שמרנית (נושא מלווה בנושא נוגד) מביא באך תצוגת-נגד, שבה הנושא מלווה את עצמו בסטרטו, ואחריה נושא נגדי המלווה את עצמו.
כשההוראה "סטרטו" מופיעה כסמן ריגושי ביצירה, היא מרמזת להאצה (אצ'לרנדו) זמנית, כמו בתיבה 227 בבלדה השלישית של שופן, בתיבות 16 ו-17 של הפרלוד הרביעי שלו במי מינור ובתיבה 25 של האטיוד אופוס 10 מס' 12 שלו, "אטיוד המהפכה".
סטרומנס היא העיר השנייה בגודלה באורקני.
העיר נמצאת באי מיינלנד - הגדול באיי אורקני שבממלכה המאוחדת.
בעיר מתגוררים כיום כ-2,190 תושבים.
שם העיר מקורו בשפה הוויקינגית, והוא מתייחס לגאות באזור נקודת נס, דרומית לעיר.
המונח "סטרום" משמעות בוויקינגית - גאות חזקה.
אזור העיר שימש כנמל החל מהמאה ה-16. במהלך המאה ה-17, בעת שהתנהלה מלחמה בין אנגליה וצרפת שימשה העיר כנמל שאפשר מעקף של התעלה האנגלית, בה הותקפו הספינות האנגליות על ידי הצרפתים.
ספינות חברת מפרץ הדסון נהגו לעגון בנמל דרך קבע, וממנו הובלו הסחורות לאנגליה.
בעיר התגורר הסופר ג'ורג' מקיי בראון, והעיר מוזכרת ביצירתו של סר פיטר מקסוול דייוויס "להתראות לסטרומנס".
בעיר ממוקם מוזיאון המציג את ההיסטוריה של העיר.
סטרוסטה (staroste) היה תואר המנהיג של ההגילדה היהודית במדינות הרומניות במזרח אירופה.
השם סטרוסטה לא היה מיוחד ליהודים אלא הגדיר בכיר בקהילות הסלביות.
התואר התייחס רק לענייני חולין ואדמיניסטרציה ובנושאי דת היה תפקיד אחר, החכם באשי.
במקרים מסוימים הוטלו שני התפקידים בו זמנית על אותו אדם, אך במקרים אחרים התפקידים הוטלו על אנשים שונים.
הסטרוסטה מונה על ידי השלטון החילוני של הנסיכות, בדרך כלל בהסכמת העדה היהודית, אך לא תמיד, ושימש כסוכן של אוצר המדינה בה ישבה העדה.
החכם באשי של יהדות מולדובה, שישב ביאשי, נחשב גם לראש הדת היהודית בוולאכיה, אך במהלך הזמן הסטרוסטה של ולאכיה הפך ל-vechil, מנהל ממלא מקום.
הסטרוסטה, כמו החכם באשי, זכה להטבות בתשלום המיסים שלו ושל בני ביתו.
ב-1811, בוולאכיה, בעקבות סכסוך בין היהודים המקומיים ובין הסודיטים, עצרו שלטונות הכיבוש האוסטרים את הסטרוסטה דוד ושמו על היהודים כסטרוסטה נוצרי גרמני, שקיבל את משכורתו ממיסי הקהילה.
גם לאחר שחרור דוד, לפי בקשת שני הפלגים היהודים, התעקשו השלטונות להשאיר את הנוצרי בתפקידו ולחייב את הקהילה לשלם את משכורתו (100 טאלרים לחודש).
רק לאחר שנחתם הסכם השלום בבוקרשט, ב-1813, הסתיימה פרשה זו והשליט החדש, יואן גאורגה קאראג'אה, מינה לסטרוסטה יהודי אחר, חיים הרש.
הסטרטגיקון הוא ספר תאוריה צבאית שכתיבתו במאה השישית מיוחסת לקיסר הביזנטי מאוריסוס, והוא נועד, כדברי ההקדמה, לשמש "ספר בסיסי לאלו המיעדים עצמם לפיקוד על צבא".
הטקסט הידוע בשם סטרטגיקון נכתב ככל הנראה במטרה ליצור אחידות מבנית ורעיונית לתורת הלחימה של האימפריה הביזנטית בימי הביניים וכקודקס חוקים לרפורמה הצבאית של הקיסר הלוחם מאוריסוס.
בקרב ההיסטוריונים המודרניים חלוקות הדעות בשאלה מיהו מחברו האמיתי של הסטרטגיקון, ויש סברה כי הקיסר מאוריסוס הזמין את כתיבתו וכי גנרלים אלמונים של האימפריה עסקו במלאכת איסוף החומר והכתיבה.
הסטרטגיקון מחולק ל 12 פרקים המכונים לעיתים "ספרים", וכל פרק מכסה פן אחד של טקטיקה בשימוש הצבא הביזנטי במאה השישית והשביעית.
משקל רב ניתן לתמרונים של חיל הפרשים אך מקום נכבד שמור גם למבנה ופעולה של חיל רגלים, טקטיקות מצור, מערכות אספקה, אימונים צעידות וסיכום של החוק הצבאי.
ספרים 7 ו-8 מהווים מעין תמצית של הסטרטגיקון וכתובים במשפטים קצרים ובפתגמים היוצרים "מתכון" לניהול קרבות.
סטרוקונסטנטינוב (באוקראינית: Старокостянтинів, ברוסית: Староконстантинов; בעברית נקראה העיירה קונסטנטין-ישן וביידיש אלט-קאָנסטאַנטין) היא עיר באזור ווהלין במערב אוקראינה מצפון לחמלניצקי (פרוסקורוב).
היא משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז סטרוקונסטיניבסקי (Старокостянтинівський район).
סטרוקונסטנטינוב נוסדה במאה ה-16 כאשר קונסטנטין אוסטרוז'סקי (Константи́н Ива́нович Остро́жский) בנה מבצר בכפר קולישצ'נצי (Колищенцы).
הכפר התפתח לעיר שנקראה קונסטנטינוב הישנה, כדי להבדיל אותה מקונסטנטינוב החדשה (Новоконстантинова) שהייתה באותו אזור.
ב-1793 סופחה סטרוקונסטנטינוב יחד עם רוב אוקראינה לרוסיה.
נראה שיהודים התיישבו בעיר זמן לא רב אחרי שנוסדה.
בזמן גזירות ת"ח ות"ט הייתה שם כבר אוכלוסייה יהודית ניכרת.
ב-1629 התגוררו במקום 130 משפחות שהיוו כ-25% מן האוכלוסייה הכללית.
בזמן הפוגרומים בהנהגתו של בוגדן חמלניצקי ברחו אליה יהודים מכל האזור, משום שחשבו שהעיירה המבוצרת תהיה מקלט עבורם.
הקוזקים פרצו למבצר בתשעה באב ורצחו את רובם, למרות שהגנרל הפולני וישנבצקי ניסה להגן עליהם.
במאה ה-19 רוב תושבי העיירה היהודים היו חסידי צ'רנוביל וסדיגורה.
בעיר חי נכדו של הבעל שם טוב, רבי אהרן מטיטיוב.
כמו כן פעלו בעיירה אדמו"רים משושלת נישכיז.
מספר התושבים היהודים הגבוה ביותר היה ב-1897 אז נמנו 9,212 איש.
לאחר התבססות השלטון הסובייטי בווהלין ב-1920, פסקו חיי הקהילה בעיר, ורבים מהתושבים עזבו.
בעיר נולדו הסופרים אברהם בר גוטלובר ואברהם גולדפדן אבי תיאטרון יידיש וכן הפסלת חנה אורלוף.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 ביולי 1941, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודיה.
בהמשך, מינו בה יודנרט, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים ותשלומי כופר.
ב-3 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים 439 קשישים וחולים יהודים מהעיר, לאחר התעללות קשה, בשטחו של מחנה צבאי סמוך.
כעבור מספר ימים רצחו הגרמנים והאוקראינים כ-800 יהודים נוספים מהעיר ביער נובוגורודסקי הסמוך אליה, ובהמשך, רצחו את משכילי הקהילה.
בסוף אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר הנותרים בגטו מגודר שהוקם בה, בו צוו לענוד טלאי צהוב.
לעובדי הכפייה בגטו הקצו הגרמנים 100 גרם לחם ליום, וליתר יושבי הגטו לא סופק כל מזון.
בשל כך, מתו מרעב וממגפות רבים מיושבי הגטו.
בהמשך, הועברו לגטו שבעיר יהודים נוספים מהסביבה ביניהם יהודי הריציב.
בתחילת קיץ 1942 נרצחו בסמוך לעיר כ-4,000 יהודים.
ב-29 בנובמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים, ורצחו את כל יושביו ליד הקולחוז נובוגורודסקי.
סטרומיצה () היא עיר בדרום-מזרח מקדוניה הצפונית.
העיר ממוקמת 30 קילומטרים מהגבול עם בולגריה וכ-50 קילומטרים מצפון לגבול עם יוון.
את העיר חוצה הנהר סטרומיצה, יובל של נהר סטרומה שנשפך לים האגאי.
הכיכר המרכזית בעיר נקראה על שמו של גוצה דלצ'ב, גיבור לאומי בולגרי שחי בין השנים 1872–1903.
ראשית ההתיישבות האנושית במקום מתוארכת לתקופת האבן החדשה ועדויות ארכאולוגיות להתיישבות מאורגנת באזור סטרומיצה מתוארכות למאה ה-4 לפנה"ס, עת נכלל בשטחי ממלכת מוקדון ונודע בשם אסטראיון (זְרוּע כוכבים).
בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הרומית ואסטראיון מוזכר בכתביו של טיטוס ליוויוס.
לאחר חלוקת האימפריה הרומית, נשלט היישוב על ידי האימפריה הביזנטית ונודע בשמו הלטיני טיבריופוליס.
במהלך המאה ה-7 פלשו לאזור שבטים סלאבים שהקימו במקום נסיכות עצמאית לתקופה מסוימת, עד שהאזור נכבש שוב בידי הביזנטים.
במהלך המאה ה-9 נכלל אזור סטרומיצה בשטחי האימפריה הבולגרית הראשונה ובמקום נבנתה מצודה שהייתה נדבך חשוב במערך ההגנה של הבולגרים.
לאחר קרב בלאסיצה חזר שוב האזור לידיים ביזנטיות.
בהמשך, נכלל היישוב בשטחי האימפריה הבולגרית השנייה וב-1395 נכבש השטח על ידי צבאו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
סטרומיצה נותרה בידיים עות'מאניות למשך למעלה מ-500 שנים.
ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הובסו העות'מאנים ונסוגו ממקדוניה.
סטרומיצה הועברה לחזקת ממלכת בולגריה, מתוקף הסכם לונדון אשר סיים את המלחמה.
גם לאחר תבוסת הבולגרים במלחמת הבלקן השנייה, נותרה סטרומיצה בחזקת הבולגרים מתוקף הסכם בוקרשט.
חיילים יוונים שהוצבו ביישוב העלו אותו באש במחאה על העברתו לחזקת הבולגרים ובדליקה עלו באש כ-1,900 מבנים שונים.
לאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה הועברה סטרומיצה לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר מ-1929 כונתה ממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלש הוורמאכט מאדמת בולגריה שהייתה בעלת בריתם של הגרמנים מתוקף ההסכם התלת-צדדי, ליוגוסלביה והעיר סטרומיצה נכבשה.
ב-18 באפריל 1941 הועבר אזור מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר סטרומיצה לחזקת הבולגרים.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה בחסות הצבא האדום ולשלטון עלתה חזית המולדת הבולגרית אשר תמכה בבעלות הברית.
ב-11 בספטמבר 1944 נסוג הצבא הבולגרי מהעיר וב-5 בנובמבר 1944 נסוגו גם הגרמנים.
לאחר המלחמה, השתלבה מקדוניה בפדרציה של יוגוסלביה, כאומה בעלת זכויות שוות.
לאחר נפילת יוגוסלביה, נערך משאל עם של התושבים המקדונים וב-8 בספטמבר 1991, הפכה מקדוניה למדינה עצמאית.
תיעוד לקהילה יהודית בסטרומיצה מופיע בספרי שאלות ותשובות החל מהמאה ה-16. מדובר היה בקהילה בת כמה מאות נפשות.
עם הרבנים שהשיבו לשאלות הלכתיות מקהילת סטרומיצה נמנו אברהם די בוטון ובהמשך אשר קובו.
במקורות הרבניים נקראת העיר אִישְטְרוּמְשָה.
בעיר הוקם בית כנסת לקהילה, 2 בתי ספר יסודיים יהודי ובית עלמין יהודי שהשתרע על שטח של 5.5 דונם מטרי.
באזור התחוללו קרבות כבדים ומשפחות יהודיות רבות איבדו את רכושן.