tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחודש הקר ביותר, חודש ינואר, הטמפרטורה המקסימלית נעה בין C° 12 ועד C° 20 במהלך היום והטמפרטורה המינימלית נעה בין C° 7 ועד C° 12 במהלך הלילה.
בחודש החם ביותר חודש אוגוסט הטמפרטורה המקסימלית נעה בין C° 28 ועד C° 34 במהלך היום והטמפרטורה המינימלית נעה בין C° 20 ועד C° 24 במהלך הלילה.
הקיץ נמשך כ־8 חודשים ומסתיים בנובמבר.
גם ב-4 החודשים הנותרים הטמפרטורות מגיעות לפעמים ל־C° 20. בין כל הבירות ביבשת אירופה, בולטה בירת מלטה עם חורפים החמים במיוחד.
תנודות גדולות בטמפרטורה הן נדירות.
כמו כן, האי מלטה הוא אחד המקומות הבודדים באירופה שהם "ירוקים" כל השנה.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת של הים היא C° 20.
משך שעות השמש באי מסתכמות בסביבות 3,000 שעות בשנה (אחת התוצאות הגבוהות באירופה), בממוצע מעל חמש שעות שמש ביום בחודש דצמבר ועד לממוצע שמעל 12 שעות בחודש יולי.
ממוצע זה הוא כפול מזה שקיים בערים בחצי הצפוני של אירופה, לשם השוואה: בלונדון יש רק 1,461 שעות שמש בשנה; אולם, בחורף יש במלטה פי כמה יותר שמש; לשם השוואה: בדצמבר, בלונדון יש 37 שעות שמש ואילו במלטה יש כ־160 שעות שמש.
האי מלטה תורם באופן משמעותי לכלכלה הכוללת של מדינת האיים מלטה, כלכלת האי מסווגת ככלכלה מתקדמת על פי קרן המטבע הבינלאומית (IMF).
כלכלתה של מלטה זכתה לחיזוק עם פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, כאשר החלה עלייה מסיבית של תנועת ספינות אזרחיות שנכנסו לנמלי האי, לצורכי תדלוק ואספקה והיו ספינות שהביאו גם סחורות לאחסון זמני במחסני ערובה שהוקמו באי וסייעו למסחר באנטרפוט , תחום האחסון הביא יתרונות כלכליים נוספים לאי.
לקראת סוף המאה ה-19 כלכלת האי החלה להיחלש.
עד שנות ה-40 של המאה העשרים הייתה הכלכלה של מלטה במשבר חמור.
אחד הגורמים למשבר היה הגדלת טווח השייט של אניות הסוחר לשוט ללא צורך בתדלוק ביניים במלטה.
כלכלת האי התחזקה שוב לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר האי נבנה מחדש.
משאבי הטבע באי דלים ביותר.
המשאב העיקרי הקיים באי הוא אבן גיר הנחצבת ומשמשת לבנייה, משאבים כלכליים נוספים שיש לאי הוא המיקום גאוגרפי שלו על נתיבי השייט בים התיכון וכוח עבודה זול ויצרני.
תושבי האי מייצרים רק כ־20% מתצרוכת המזון שלהם, יש באי אספקת מים מתוקים מוגבלת בגלל הקיץ השחון יחסית.
אין באי נהרות, נחלים ואגמים.
אין באי מקורות אנרגיה מהטבע כגון נפט או גז (נעשו מספר ניסיונות למצוא נפט או גז בים אך הם לא נמצאו), מלבד הפוטנציאל של אנרגיות מתחדשות וחלופיות כגון אנרגיית רוח ואנרגיה סולארית על בסיס אור השמש ורוח מהים, ישנן במלטה תחנות כוח טרמיות באיים מלטה וגוזו.
הפיתוח התעשייתי המשמעותי של האי החל במחצית השנייה של שנות ה-60, ובתחילת המאה ה-21. המגזר היצרני תרם כחמישית מהתוצר המקומי הגולמי (תמ"ג).
מאז שנות ה-80 של המאה העשרים הוכנס לאי תחום הייצור של חלקי מחשב, מכשירי אלקטרוניקה, כמו גם של מגוון גדול של מוצרי צריכה (צעצועים, קוסמטיקה, חומרי ניקוי ומוצרי מזון).
בתחילת שנות ה-2000, החל גם ייצור של תרופות, מוליכים למחצה וחלקי רכב ומטוסים ותוכנה.
תחום התעשייה הקלה החליף חלק גדול מהייצור עתיר-העבודה, שמילא בעבר תפקיד חשוב בייצור המלטזי.
ייצור התרופות בפרט גדל במהירות כתוצאה מיתרונות דיני הפטנטים שהוענקו למלטה בשעה שהיא נכנסה לחברות באיחוד האירופי.
תחום תיקון ובניית אניות היו הבסיס לכלכלת מלטה מאז שאבירי מלטה (ההוספיטלרים) הגיעו למלטה והתמקמו סביב הנמל הגדול בולטה בשנת 1570. מאז אמצע המאה ה-20, תעשיית בניית הספינות פעלה בהפסד והייתה תלויה בסבסוד ממשלתי.
עם הצטרפות מלטה לאיחוד האירופי, ממשלת מלטה החלה להפריט את תחום תיקון ובניית אניות.
תחום הפקת הסרטים תורם נתח גדל והולך בכלכלה המלטזית.
האי הוא מושך הפקות סרטים בינלאומיות מרחבי העולם.
תחומי כלכלה נוספים המתקיימים באי הם, סחר חוץ, בעיקר הייצוא של תעשיות האלקטרוניקה, הטקסטיל.
כהכנה לחברותה של מדינת מלטה באיחוד האירופי, שאליו הצטרפה ב-1 במאי 2004, הופרטו מספר חברות שהיו בשליטת המדינה שהופנו לשוק החופשי.
לדוגמה, הממשלה הודיעה ב-8 בינואר 2007 שהיא מוכרת את 40% ממניותיה בחברת הדואר של מלטה MaltaPost, כדי להשלים תהליך הפרטה שנמשך חמש שנים.
עד 2010, מלטה הפריטה את התקשורת, שירותי הדואר, המספנות ותעשיית בניית הספינות.
במלטה ישנם שני בנקים מסחריים גדולים בנק ולטה ו-HSBC בנק מלטה, שניהם קיימים באי מהמאה ה-19. הבנק המרכזי של מלטה (Bank Ċentrali ta' Malta) אחראי על שני תחומי אחריות מרכזיים: גיבוש ויישום המדיניות המוניטרית של המדינה וקידום מערכת פיננסית איתנה ויעילה.
הבנק הוקם על בסיס חוק הבנק המרכזי של מלטה ב-17 באפריל 1968. ב-4 במאי 2005 ממשלת מלטה נכנסה למנגנון שער החליפין האירופי – ERM II ואימצה את האירו כמטבע של המדינה רק כעבור שלוש שנים, ב-1 בינואר 2008.
כיוון התנועה במלטה בצד שמאל.
עלות אחזקת מכוניות באי גבוהה מאוד, בהתחשב בגודלו הקטן מאוד של האי.
שיטת התחבורה ציבורית העיקרית באי היא באמצעות אוטובוסים.
שירות האוטובוסים, הוקם בשנת 1905 ועבר רפורמה נרחבת ביולי 2011. מבנה הניהול השתנה מנהגים עצמאיים שנהגו ברכבם לשירות המוצע על ידי חברה אחת במכרז פומבי.
במכרז הציבורי שהתקיים בשנת 2011 זכתה החברה Arriva Malta, אך החברה הפסיקה את פעילותה ב-1 בינואר 2014 לאחר שהולאמה לתחבורה ציבורית של מלטה על ידי ממשלת מלטה.
למלטה שלושה נמלים טבעיים גדולים:
הנמל הגדול (או נמל איל-כביר), הממוקם בצד המזרחי של עיר הבירה ולטה, היה נמל מאז התקופה הרומית.
יש בו כמה רציפים ימיים, כמו גם מסוף אניות נוסעים.
הטרמינל בגרנד הארבור משרת מעבורות המקשרות את מלטה לפוזאלו וקטאניה שבסיציליה.
נמל מרסמשט, הממוקם בצד המערבי של ולטה, מכיל מספר מרינות ליאכטות.
נמל מרסקסלוק (הנמל החופשי של מלטה), הנמצא ב-Birżebbuġa בצד הדרום-מזרחי של מלטה, הוא מסוף המטענים הראשי של האיים.
Malta Freeport הוא נמל המכולות הנמצא במקום ה-11 העמוס ביותר ביבשת אירופה ובמקום ה-46 בעולם עם נפח סחורות של 2.3 מיליון TEU בשנת 2008.
בנקודה הצפונית ביותר של האי מלטה נמצא הנמל מלאכותי הנקרא Ċirkewwa .
נמל זה מחובר לנמל מגאר שבאי גוזו על ידי המעבורות של חברת מצר גוזו, המשרתות את הציבור במשך רוב שעות היום בתדירות גבוהה בין שני האיים מלטה וגוזו.
שדה התעופה היחיד במלטה הוא נמל התעופה הבינלאומי של מלטה.
שדה התעופה נבנה על שטח של שדה התעופה של חיל האוויר הבריטי שנקרא RAF Luka .
במהלך מלחמת העולם השנייה ובשנות ה-60 של המאה העשרים הופעלו שני שדות תעופה נוספים בטא' אלי ובחאל פאר, אך לקראת סוף המאה העשרים הם נסגרו.
שדה התעופה בטא' אלי הפך לפארק לאומי, אצטדיון, לכפר אמנים ולמוזיאון התעופה של מלטה.
מוזיאון זה משמר מספר כלי טיס, כולל מטוסי קרב מימי מלחמת העולם השנייה הוריקן וספיטפייר שהגנו על האי בימי המלחמה.
חברת התעופה הלאומית של מלטה נקראת אייר מלטה.
האי מלטה הוא יעד תיירותי פופולרי.
בשנה מגיעים לאי 1.2 מיליון תיירים.
שהם פי שנים יותר תיירים מאשר האוכלוסייה המקומית נכון לשנת 2021. תשתית התיירות גדלה מאוד במהלך השנים ובאי ישנם מספר בתי מלון באיכות טובה.
מספר הולך וגדל של מלטזים נוסעים לחוץ לארץ לחופשות.
האי מלטה ידוע כיעד של תיירות מרפא.
ספקי תיירות המרפא מפתחים את ענף התיירות ככל שעולה מספרם.
עם זאת, אף בית חולים מלטזי לא עבר הסמכה בינלאומית.
עיקר תיירי המרפא המגיעים למלטה מגיעים מבריטניה, עובדה הדוחפת את ממשלת מלטה לקבל הסמכה רפואית לפחות מבריטניה, על בסיס תוכנית ההסמכה של טרנט .
לקליטת תיירות מרפא מהמזרח הרחוק, אמריקה הלטינית וארצות הברית בתי החולים של מלטה צריכים לקבל הסמכה כפולה מטעם ארגון Joint Commission האמריקאי.
ילידים מלטזים מהווים את רוב תושבי האי.
עם זאת, ישנם מיעוטים נוספים, המיעוט הגדול שבהם הם בריטים.
לפי מפקד האוכלוסין לשנת 2021, אוכלוסיית מלטה עמדה על 516,862 נפש.
מתוכם כ־95.2% מכלל אוכלוסיית המדינה הם מלטזים.
העיר הגדולה ביותר היא בירקירקארה עם 22,319 תושבים.
בבירה ולטה האוכלוסייה קטנה יחסית עם 6,675 תושבים.
השפה העיקרית המדוברת במלטה היא השפה המלטזית, שהיא שפה שמית שהייתה נפוצה בדרום איטליה.
השפה שואלה מילים וביטויים רבים מהשפה הסיציליאנית, איטלקית, מעט צרפתית, ואנגלית.
השפה כוללת ניבים שונים שיכולים להשתנות מאוד מעיירה אחת לאחרת או מאי אחד למשנהו.
הארגון Eurobarometer קבע כי 100% מהאוכלוסייה המקומית מדברת מלטזית.
כמו כן, 88% מהאוכלוסייה דוברים אנגלית, 66% מדברים איטלקית ו-17% מדברים צרפתית.
הידע הנרחב הזה של שפות משניות הפך את מלטה לאחת המדינות הרב-לשוניות ביותר באיחוד האירופי.
מחקר בדק את דעת הקהל לגבי איזו שפה "מועדפת" על התושבים ונמצא ש-86% מהאוכלוסייה מעדיפים מלטזית, 12% מעדיפים אנגלית ו-2% מעדיפים איטלקית.
למרות זאת, ערוצי טלוויזיה איטלקיים, כמו Mediaset ו-RAI, דוברי איטלקית המשודרים במלטה שומרים על הפופולריות שלהם בקרב הציבור המלטזי.
מערכת השלטון המקומי הוקמה במלטה בשנת 1993, היא מבוססת על האמנה האירופית לממשל עצמי מקומי .
האי הראשי מחולק לארבעה אזורים, שלכל אחד יש ועדת ממשל אזורית משלו:
כל אזור מחולק למועצות מקומיות.
בחלק מהכפרים יש ועדות מנהליות, שהן חלק ממועצות מקומיות גדולות יותר.
יש במלטה 54 מועצות מקומיות ו-13 ועדות מנהליות.
האי מחולק גם לחמישה מחוזות, אך אלה משמשים בעיקר למטרות סטטיסטיות:
"מלטף ומשקר" הוא אלבום הבכורה של הזמר עברי לידר שיצא לאור בדצמבר 1997. השירים "מרי לנצח", "אף אחד משנינו", "לאונרדו", "כמה כוכב" ו"תמיד אהבה" יצאו כתקליטי שדרים ברדיו והפכו ללהיטים זמן-מה לפני יציאת האלבום, שהוקדמה עקב הביקוש וההתעניינות הגוברת.
תוך שלושה חודשים הגיע האלבום למעמד זהב ומאוחר יותר למעמד פלטינה.
ב-5 באפריל 2024 הושקה גרסת LP של האלבום.
אלבום זה מהווה לראשון בדיסקוגרפיה של לידר שנמכר בפורמט הנ"ל.
השקת התקליט נערכה בחנות התקליטים האוזן השלישית בתל אביב, בה נערכה הופעה חינמית של לידר, ובתומה חתם על תקליטים שנרכשו על ידי הקהל.
שירה, פסנתר וקלידים: עברי לידר
הפקה מוזיקלית, טכנאי הקלטה, גיטרות, קלידים, קולות, מיקס תכנותים ועריכה דיגיטלית: יועד נבו
עיבודים: יועד נבו, עברי לידר
הפקה בפועל: אורלי אביטל, קרן שני
המלטים או מלטזים (במלטית: Maltin) הם העם היושב באי מלטה.
בני העם המלטי הם צאצאים של העמים ששלטו באי: היוונים, הפיניקים והערבים.
גם השפה המלטית היא שילוב של השפות השמיות הפיניקית והערבית והייתה נתונה להשפעה מצד האיטלקית הסיציליאנית.
כמעט כל המלטים הם נוצרים קתולים.
מְלַחַת היא תערובת של המלחים אשלגן חנקתי (KNO3) ונתרן חנקתי (NaNO3), המופיעה בטבע כמחצב, לעיתים במעורב עם גבס, חול ומלחים נוספים.
המרבצים הגדולים ביותר של מלחת מצויים במדבר אטקמה שבאמריקה הדרומית, בצפון צ'ילה של ימינו.
לכן יש המכנים אותה "מלחת צ'ילי".
המלחים המופקים ממנה מופרדים ומשמשים לייצור דשנים, אבק שרפה וחומרי נפץ, ולכן נודעה לה חשיבות כלכלית רבה.
היא כונתה בספרדית Oro Blanco ("הזהב הלבן") והשפיעה רבות על התפתחויות כלכליות ופוליטיות בהיסטוריה של צ'ילה.
גילוי מרבצי המלחת במדבר אטקמה במאה ה-19, וההכרה בערכם הכלכלי הרב, הביאו לסכסוכי גבול בין צ'ילה לבין שכנותיה בוליביה ופרו, ולפרוץ מלחמת האוקיינוס השקט (1879–1883), שבסיומה סיפחה צ'ילה את מרבית אזורי הכרייה של המלחת.
בראשית המאה ה-20 פותחו בגרמניה שיטות לייצור מלאכותי של אשלגן חנקתי ונתרן חנקתי, ובעקבות זאת ירד ערכה של המלחת הטבעית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכרייתה הצטמצמה מאוד מאז שנות ה-30.
בארץ ישראל, עד תקופת המנדט לפחות, הופקה מלחת לצורך ייצור אבק שריפה מזבל עופות ובהמות בתהליך בישול והפרדה.
מלטה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אמסטרדם (1928), עוד בהיותה מושבה בריטית.
היא השתתפה לסירוגין בעוד שלוש אולימפיאדות עד אולימפיאדת רומא (1960), ולראשונה השתתפה כמדינה עצמאית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
מאז נעדרה מהמשחקים רק עוד פעם אחת.
למשחקי החורף שלחה נציגה ראשונה באולימפיאדת סוצ'י (2014).
מרבית הספורטאים שייצגו את מלטה במשחקים הגיעו להישגים נמוכים למדי.
ערב אולימפיאדת טוקיו (2020), אף ספורטאי מלטזי לא זכה במדליה אולימפית.
להישג הגבוה ביותר הגיע הקלע ויליאם צ'טקוטי, שהשתתף בתחרויות הירי בצלחות חרס באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
בתחרויות אלה, שבהן ששת הראשונים העפילו לשלב הגמר, סיים צ'טקוטי במקום השישי, אך חלק אותו עם שלושה קלעים נוספים.
בשובר שוויון ביניהם דורג במקום השלישי, ובכרטיס לשלב הגמר זכה האוסטרלי ראסל מארק.
בדירוג הכללי דורג צ'טקוטי במקום השמיני.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים צ'טקוטי במקום התשיעי.
נבחרת הכדורמים של מלטה השתתפה באולימפיאדת אמסטרדם.
היא העפילה לשלב רבע הגמר לאחר ניצחון 1-3 על לוקסמבורג, אך הובסה בידי נבחרת צרפת 16-0, והודחה.
מלטה נטלה חלק באירוויזיון 37 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1971 והיא נעדרה מהתחרות בין 1973–1974 ו-1976–1990.
עם פעמיים בהן הגיעה למקום השני ופעמיים למקום השלישי בגמר התחרות, מלטה מדורגת במקום הראשון ברשימת המדינות המצליחות ביותר בתחרות שמעולם לא ניצחו בתחרות כאשר אחריה נמצאת איסלנד, שהגיעה פעמיים למקום השני גם כן.
מלטה הצטרפה לתחרות בשנת 1971. תחילה היא שלחה שירים בשפה המלטזית, אולם היא סיימה במקום האחרון פעמיים ברציפות, ופעם אחת במקום ה-12 מתוך 19 מדינות.
מלטה פרשה מהתחרות בשנת 1975 מסיבות שאינן ידועות בוודאות, והיא חזרה לתחרות שוב רק בשנת 1991. מאז שחזרה לתחרות, היא הגיעה לאחד מעשרת המקומות המובילים 8 פעמים ברציפות.
מלטה מעולם לא ניצחה בתחרות האירוויזיון, והמקום הטוב ביותר אותו היא השיגה הוא המקום השני, אליו היא הגיעה פעמיים: בשנת 2002 כאשר הזמרת אירה לוסקו הופיעה בטאלין עם השיר "7th Wonder" ("הפלא השביעי"), ובשנת 2005 כאשר הזמרת קיארה הופיעה בקייב עם השיר "Angel" ("מלאך") אותו היא כתבה בעצמה.
כמו כן, מלטה הגיעה למקום השלישי פעמיים: בשנת 1992 כאשר הזמרת מארי ספיטרי הופיעה במאלמו עם השיר "Little Child" ("ילד קטן"), ובשנת 1998, לאחר הצבעה צמודה ומותחת, הפסידה קיארה את המקום הראשון לדנה אינטרנשיונל כאשר הופיעה בברמינגהאם עם השיר "The One That I Love" ("האחד שאני אוהבת").
קיארה ייצגה את מלטה באירוויזיון בפעם השלישית בשנת 2009 עם השיר "What If We" ("מה אם אנחנו"), אולם השיר לא דורג גבוה והוא סיים את התחרות במקום ה-22.
מלטה הגיעה למקום האחרון שוב בשנת 2006 כאשר הזמר פבריציו פניאלו הופיע באתונה עם השיר "I Do" ("אני מסכים").
פניאלו ייצג את מלטה באירוויזיון גם בשנת 2001 עם השיר "Another Summer Night" ("עוד ליל קיץ") איתו הוא הגיע למקום ה-9.
על-אף כל ההישגים המעורבים של מלטה באירוויזיון, היא המדינה המצליחה ביותר באירוויזיון שמעולם לא ניצחה בתחרות.
השירים שייצגו את מלטה באירוויזיון
מלחציים הם כלי עבודה שתפקידו לקבע חלק או מספר חלקים לצורך עיבוד.
הם משמשים בנגרות, מסגרות, שרברבות ובתחומים אחרים בהם בעל מקצוע מעבד חלקים.
המלחציים מורכבים משתי לחיים, ברוב המקרים מקבילות זו לזו.
אחת הלחיים קבועה במקומה ואילו השנייה נעה על המאפשרת לקרב או להרחיק אותה מהלחי הקבועה.
הזזת הלחי לאורך המסילה מתבצעת בדרך כלל בעזרת מוט הברגה, ומיקום החלק המעובד בין הלחיים מאפשר להדק אותו למקומו בכוח רב.
כאשר המלחציים מקובעים לעצם כלשהו (שולחן עבודה, למשל) או מהווים חלק ממכשיר (למשל מקדחה), פעולת המלקחיים מאפשרת את קיבוע מקומו של החלק המעובד ביחס לכלי המשמש לעיבודו.
הסוג המוכר ביותר של מלחציים אלו הם מלחצי שולחן סטנדרטיים.
מלחציים אלו עשויים מיציקת ברזל או פלדה, ומורכבים משלושה חלקים עיקריים: גוף המלחציים שכולל לחי קבועה, הלחי הניידת, ומוט ההברגה שמניע אותה.
המלחציים מחוברים, בדרך כלל בעזרת ברגים לשולחן עבודה.
הלחיים מקבילות זו לזו, ולעיתים ניתנות להחלפה.
מלחציים אלו הם חלק אינטגרלי משולחן עבודה של נגרים, העשוי לוח עץ עבה וכבד.
המלחציים עצמם עשויים מבלוק עץ נוסף, שעוביו כעובי השולחן, ונע כלפי דופן השולחן.
שימוש אופייני במלחציים אלו הוא כאשר משתמשים בהם לאחיזת מספר חלקים, בדרך כלל צמודים אחד לשני, באופן שהעיבוד - ניסור, שיוף, קידוח או הקצעה מבטיח שיתאימו זה לזה באופן מושלם, כאילו היו חלק אחד.
שימוש נפוץ נוסף הוא הצמדת החלקים זה לזה לצורך הדבקה.
מלחציים כחלק ממכונת עיבוד שבבי
יש מכונות לעיבוד שבבי, כמו מקדחת עמוד וכרסומת, בהן נחוץ שהחלק אותו מעבדים יהיה אחוז בצורה יציבה בזמן העיבוד.
למכונות אלו יש שולחן עבודה, שניתן לפי הצורך להתקין בו מלחציים.
המלחציים מותקנים על השולחן בתוך מערכת של חריצים ומהודקים למקומם בברגים או על ידי מגנט וכך ניתן למקם את המלחציים במיקום ובזווית מדויקת, לפי העיבוד הנחוץ.
מלחציים אלו מיועדים לאחוז צינור או מוט גלילי לצורך עבודה עליו.
לעיתים יהיו במלחציים אלו שלוש לחיים במקום שתיים, ולעיתים יהיו רק שתי לחיים, אך אלו, במקום להיות ישרות ומקבילות, בנויות מזוג משטחים משופעים, באופן שהצינור או המוט מוגבל על ידי שני משטחים בכל לחי.
ברבים מהמלחציים הללו הלחיים נעות זו מול זו בתנועה אנכית - הלחי הנעה נמצאת מעל הלחי הקבועה
במלחציים אלו מחליפה שרשרת את הלחי הנעה.
השרשרת מהודקת סביב החלק המעובד, ומצמידה אותו ללחיים הקבועות - כמעט תמיד שתיים כאלו, בדומה ללחיים הקבועות במלחצי צינורות.
כמותם, גם מלחצי שרשרת משמשים בדרך כלל לאחיזת צינורות או מוטות גליליים.
בעזרת מלחציים כאלו ניתן לקבע צינור שקוטרו גדול מגודלם של המלחציים עצמם, בעזרת שימוש בשרשרת ארוכה מספיק.
אלו מתחלקים לשני סוגים: מלחציים לעבודה על חלקים קטנים, דוגמת שעון או תכשיט.
במלחציים אלו, כובדם היחסי מספיק כדי לייצב את החלק, ואין צורך לקבע אותם לשולחן העבודה.
סוג שני אלו הם מלחציים שנועדו לאפשר אחיזה ידנית בחלק, או הצמדת מספר חלקים זה לזה, בלי להצמיד אותם בו בזמן גם לשולחן העבודה.
מלחציים אלו מוכרים בדרך כלל ככליבה או קלאמרה.
בתקופות שונות נעשה שימוש מגוון במלחציים כמכשירי עינויים.
החלק שנישחק בפעולת המלחציים יותר מכל הן הלחיים עצמן.
במלחציים רבים הלחיים מורכבות מחלק שאותו ניתן להחליף, גם כאשר הלחי נשחקת או נשברת, וגם כדי לאפשר שימוש בסוגי לחיים שונים - למשל לחיים מיוחדות בעלות צורה מוגדרת, ועשויות לצורך אחיזה בחלקים מסוימים, לחיים חלקות מול משוננות וכן הלאה.
בנוסף, כאשר משתמשים במלחציים לאחיזת חלקים העשויים מחומר רך יותר מלחיי המלחציים עצמן, משתמשים לעיתים קרובות במגני לחיים: אלו הם משטחים העשויים מחומר רך יותר, כמו אלומיניום או עץ, ומעוצבים בצורה שמתאימה להרכבה על הלחיים.
לעיתים, משתמשים במלחציים לא לצורך אחיזת החלק בזמן שמעבדים אותו, אלא לשם עצם ביצוע פעולת הלחיצה.
למשל כאשר החלק התעוות בזמן ביצוע פעולה קודמת, ניתן להשתמש במלחציים עצמן כדי ליישר אותו בחזרה, או ההפך - ניתן להשתמש במלחציים כדי לעוות את החלק באופן הרצוי, למשל כדי לפחוס צינור.
כמו כן משתמשים במלחציים להצמדת מספר חלקים זה לזה לצורך הדבקה או ריתוך.
מלטודקסטרין הוא רב-סוכר המופק על ידי הידרוליזה של עמילן ומשמש כתוסף מזון שכיח במזון מעובד.
התוצר משמש לרוב כממתיק מלאכותי בעל דרגת מתיקות גמישה.
הדרך הנפוצה ביותר להפקתו היא מהידרוליזה של עמילן תפוחי אדמה או תירס.
מלטודקסטרין מורכב משרשראות דקסטרוז (D-גלוקוז) המכילות עד 17 יחידות גלוקוז הקשורות בקשר גליקוזידי.
יחס הדקסטרוז נע בין 3 ל-20. ככל שערך הדקסטרוז עולה, כך עולה מתיקות ומסיסות התוצר.
מלטודקסטרין מופק באופן תעשייתי מהידרוליזה של מוצרים עם אחוז עמילן גבוה כגון חיטה, תירס, תפוחי אדמה.
החומר המופק הוא אבקה היגרוסקופית לבנה העוברת תהליך ייבוש בריסוס.
מלטודקסטרין מופק מעמילן, אך אינו מכיל גלוטן.
באירופה, מלטודקסטרין שמופק מחיטה פטור מאזהרה לצרכן על תכולת אלרגנים מחיטה.
מלטיה (בטורקית: Malatya; בארמנית: Մալաթիա; ביוונית: Μαλάτεια; בסורית: ܡܠܝܛܝܢܐ; בכורדית: Meletî/مەلەتی - מלתי) היא עיר במזרח טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מזרח אנטוליה.
לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה 742,725 בני אדם.
בחפירה ארכאולוגית, נמצא בתוך הריסותיו של ארמון-מקדש, פריט מיניאטורי דמוי-גלגל עשוי מחימר, אשר ייתכן והיה חלק מדגם זעיר-אנפין של עגלה.
האשורים ישבו בעיר, וסטראבון כותב כי העיר "נודעת בקדמותה".
בשנת 303 בעיר הוצא להורג אקספדיטוס.
במהלך המאה ה-19 בעיר הייתה אוכלוסייה ארמנית משמעותית.
כל הארמנים נהרגו או גורשו במהלך מהומות.
מרכז העיר הקדומה נמצא כיום בשטחה של העיר בטאלגאזי הסמוכה (העיר נקראה עד לפני עשורים אחדים "אסקמלטיה" - "מלטיה העתיקה", עד ששמה שונה).
לעיר נמל תעופה מקומי (בחודשי הקיץ משמש גם כנמל בינלאומי, עבור טיסות מגרמניה) ועובר בה קו רכבת המחברה לאנקרה ואיסטנבול.
כלכלת העיר מלטיה נשלטת על ידי חקלאות, ייצור טקסטיל ובנייה.
מלטיה מפורסמת בתוצרת המשמשים שלה, כאשר 50 אחוז מכלל תוצרת המשמשים הטריים ו-95 אחוז מהיבשים של טורקיה, מגדלת המשמשים הגדולה בעולם, באה מן העיר.
לעיר שני אזורי תעשייה מאורגנים, שבהם התעשייה העיקרית היא טקסטיל.
מבחינה היסטורית, מלטיה ייצרה אופיום.
הבריטים, בשנת 1920, תיארו את האופיום ממלטיה כבעל "האחוז הגבוה ביותר של מורפין".
, אחת מהאוניברסיטאות הגדולות במזרח טורקיה, נמצאת במלטיה.
היא הוקמה ב-28 בינואר 1975 ויש לה שלושה מוסדות ותשע פקולטות, עם יותר מ-2,500 סגל ו-20,000 סטודנטים.
הקמפוס הגדול יותר שלה נמצא בחלק המזרחי של העיר.
ישנם 162 בתי ספר תיכוניים וחלק מבתי הספר התיכוניים הידועים, המבוססים על בחינות כניסה לבתי ספר תיכוניים במלטיה הם; בית הספר התיכון למדעים פטהי גמוהלואולו, בית הספר הפרטי טורגוט אזאל, והתיכון האנטולי מלטיה.
איסמט אינני - ראש ממשלת טורקיה וראש המטות המשולבים של טורקיה הראשון ונשיא טורקיה השני
טורגוט אזאל - ראש ממשלת טורקיה ונשיאה ה-8
הראנט דינק - עיתונאי, נרצח על רקע לאומני
מהמט אלי אג'ה - טרוריסט, ניסה להתנקש ביוחנן פאולוס השני
מלט משמש היום במרבית הבנייה המודרנית, כחומר המקשר בייצור בטון, ובעל שימושים רבים נוספים בבנייה.
על המלט בישראל מוטלת רגולציה חריפה, אשר גורמת לכך שהוא נשלט כולו על ידי חברת נשר, המהווה מונופול בתחום בישראל.
החקיקה בישראל מונעת הקמת תחרות לנשר, הן בייצור מקומי אלטרנטיבי, והן בייבוא מלט מחו"ל, על בסיס פקודת המלט משנת 1944.
חברת נשר הוקמה בישראל בשנת 1922, תחת המנדט הבריטי, בשם "חברת המלט צמנט פורטלנד, נשר בע"מ", על גבי שטח באזור חיפה אשר נקנה ממשפחת ח'ורי על ידי יהושע חנקין.
בשנות ה-50, לאחר קום המדינה, הקימה נשר מפעל מלט נוסף, מפעל נשר רמלה, באזור השפלה.
היום מהווה חברת נשר יצרנית המלט היחידה בישראל, וככזו מונופול, המגובה בחקיקה ממשלתית המונעת הקמת תחרות פנימית או חיצונית לנשר, בלי אישור ממשלתי.
החברה נשלטת על ידי לן בלווטניק, באמצעות אחזקה של 75%, דרך כלל תעשיות.
פקודת המלט, אשר נכתבה תחת המנדט הבריטי, מגבילה את השימוש במלט בישראל בכמה אמצעים.
ראשית, מונעת הפקודה ייצור מלט שלא באישור המשרד.
שנית, מגדירה הפקודה קנייה והחזקה של מלט שיוצר ללא אישור כאמור, כעבירה גם מצידו של הקונה.
(ואף נקבעת זכות להחרים הן את המלט, והן את האמצעים ששימשו להובלתו על ידי המדינה) שלישית, קובעת המדינה כי גם על ייבוא מלט נדרש רישיון מיוחד, ומוטלים עליו מכס ומס בלו.
החל מפברואר 1996 נקבע פיקוח על מחירי מוצרים המיוצרים על ידי מונופול, וביניהם נמצא גם המלט.
מדי שנה, בוחנת המדינה את אחוזי הרווח של חברת נשר, וגוזרת מכך את המחיר המרבי שהיא יכולה לגבות על המלט.
נכון לשנת 2013, גובה נשר את המחיר המרבי המותר לה.
באוגוסט 2013, יזם חיים כץ תיקון לפקודת המלט, אשר תדרוש מכל משווק מלט בישראל, לשווקו בשקים במשקל של 25 ק"ג, ולא במשקל 50 ק"ג בלבד, כמקובל בעולם.
טענתו של חיים כץ הייתה ששקים במשקל 50 ק"ג כבדים מדי, ומזיקים לבריאות הסבלים הנושאים אותם.
הצעה זו עלתה זמן קצר לאחר שבחברת נשר התחילה העבודה על הקמת פס ייצור לשקים במשקל זה.
החוק עבר בקריאה שלישית בדצמבר אותה שנה.
תוצאת לוואי של חוק זה, היא הגדלת עלויות ייבוא המלט מחו"ל, כיוון שיצרני המלט בעולם מייצרים מלט בשקים במשקל 50 ק"ג בלבד.
(ויבואן אשר ירצה למכור מלט מיובא בעתיד, יצטרך לארוז מחדש את המלט המיובא לפני שיווקו)
הוועדה הבין משרדית לקידום התחרות בענף המלט (2011)
ביולי 2011 החלה מחאה חברתית על יוקר המחיה בישראל, ובפרט על יוקר הדיור.
גורמים שונים, ובכללם שר הכלכלה נפתלי בנט, האשימו את המונופול הקיים בתחום המלט במחירי הדיור הגבוהים, וכתוצאה מכך, הקים בדצמבר 2011, ראש הממשלה בנימין נתניהו ועדה לחקר הריכוזיות בשוק המלט.
דו"ח ביניים של הוועדה שוחרר בדצמבר 2012.
הקשר בין מחירי המלט למחירי הדיור
קיימות טענות רבות על כך שעל אף שבאמת מדובר במונופול, השפעתו על מחירי הדיור זניחה, כיוון שעלות המלט כולה לדירה ממוצעת היא כ-16 אלף שקלים, (כלומר, בין 1%-3% ממחיר הדירה בלבד) ומדובר בעיקר בניסיון להשגת רווח פוליטי בלי הורדה משמעותית של מחירי הדירות בארץ.
משקל המלט בייצור תשתיות עירוניות, כדוגמת גשרים, משמעותי יותר, כך שייתכן שתחרותיות בתחום זה תוריד עלויות פיתוח תשתיות עבור המדינה.
כמו כן, נטען שלו היו מחירי המלט המקור למחירי הדיור הגבוהים במרכז הארץ, היו מחירי הדיור אחידים ברחבי הארץ, בעוד שבפועל, ניתן למצוא בפריפריה ובמרכז פרויקטי בנייה דומים זה לזה, כאשר מחירי הדירות במרכז גבוהים פי 2 ו-3 ממחירי הדירות המקבילות בפריפריה.
מאחר שהשימוש בחומרי בנייה והעבודה הנדרשת להקמת פרויקטים במרכז הארץ ובפריפריה דומה, ניתן להסיק שהמקור למחירי הדיור אינו בחומרי הבנייה, אלא במחיר השטח עצמו.
ואכן, ניתן לראות שמחירי הקרקעות במרכז הארץ, אותם נוקב מינהל מקרקעי ישראל עלו בקצב גבוה במהלך השנים האחרונות.
על אף סימני השאלה ביחס להשפעת המונופול על מחירי הדיור, כללו המלצות ועדת המלט הקמת מפעל מלט נוסף, כיוון שהמפעלים הקיימים לא יספקו את צורכי ישראל עד שנת 2023, והומלץ שלא יהיה בבעלות נשר.
מאחר שמדובר בתהליך הקמה ארוך, הומלץ להתחיל במהלך זה כבר בשנת 2013, ונטען שמהלך זה נמצא כבר היום בפיגור.
סטטיסטיקה על צריכת המלט בישראל באתר משרד הבינוי והשיכון
אמיר עציוני, ענף המלט בישראל, המכון ללימודים אסטרטגיים ופוליטיים מתקדמים, פברואר 1998
מפעל מלט הר טוב היה מפעל לייצור צמנט, ששכן סמוך לעיר בית שמש.
כושר הייצור שלו היה כ-1,800 טון קלינקר ליום, המפעל השני בגודלו מבין שלושת מפעלי המלט בישראל (מפעלים נוספים בנשר וברמלה).
המפעל היה שייך לחברת "נשר מפעלי מלט ישראליים" ואחר כך הפך לחברה עצמאית הנקראת "מלט הר טוב", בבעלות שי ויל ואילת ויל.
המפעל נסגר בינואר 2023, לאחר שלא עמד בתחרות מול מלט מיובא.
תכנון המפעל לייצור צמנט בהר טוב החל ב-1934, והמפעל נקרא 'שמשון'.
יוזמיו החליטו לבנות של המפעל בהר-טוב הודות למרבצים העשירים של אבן גיר במקום.
התכנון החל במרץ, אך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט קטעו את התכנון עוד בראשיתו ומלחמת העולם השנייה הקפיאה את הפרויקט לחלוטין.
ב-1945, מיד בתום המלחמה, חזרו היזמים לפעול להמשך ההקמה.
בראשם עמד נחום מן, שהחזיק ברוב מניות החברה, והוא בא בדברים עם סרג' קרלינסקי שהיה אזרח בריטי, שכיהן בתפקיד חשוב במשרד המסחר והתעשייה באנגליה.
באמצעותו הצליחו היזמים לרכוש את הציוד הדרוש ולקבל ערבות מממשלת בריטניה.
עוד לפני הושלמה הרכבת הציוד בארץ קיבלה עצרת האו"ם את החלטת החלוקה, בכ"ט בנובמבר 1947, ולמחרתה פרצו מאורעות דמים.
למרות מאמצי מפקדת "ההגנה" להחזיק בנקודות היישוב בהר טוב וביישובים סמוכים, נאלצו תושבי האזור לנטוש את אדמתם.
לאחר נטישת היישובים, בכללם הר טוב, פרצו לאזור ערבים, בזזו את הרכוש והרסו הכל עד היסוד.
הציוד של מפעל 'שמשון' הושחת אך יזמיו לא נואשו.
הם התעקשו להמשיך בתוכנית המקורית ולאחר שוך הקרבות של מלחמת העצמאות החלו להקים את המפעל מחדש.
הנהלת 'שמשון' העסיקה בהקמה כ-500 עובדים מהעיר בית שמש.
כדי להשלים את שיקום המפעל, פנו היזמים ליצרני הציוד באנגליה והזמינו את ציוד החסר.
ב-1952 הושלמה הקמת תחנת כוח שנועדה לספק חשמל למפעל לשם ייצור הצמנט, בנובמבר 1954 החלה הרצת המפעל.
התהליך היה ארוך ומייגע, מלווה בתקלות שהוסדרו בקצב איטי.
לאחר 6 שנים של הרצה שכללה קשיים רבים, ב-1960 זכה מפעל 'שמשון' בפרס קפלן ל'פריון הייצור' שהעניק גאווה רבה לעובדי המפעל ולעיר בית שמש.
אלה שפרס פריון הייצור לא היה מענה לבעיית העדר הרווחיות.
המחסור בהון חוזר העיק על יזמי 'שמשון' כל הזמן, עד שבשנת 1966 לא יכול עוד מפעל 'שמשון' לעמוד בהתחייבויותיו.
ב-1967 המפעל עצר את הייצור.
במשך כ-19 חודשים המפעל היה משותק כמעט לחלוטין.
שנת 1968 חלפה ללא פתרון והסדר, כך הגיע מפעל 'שמשון' לפשיטת רגל והועבר לכונס נכסים למכירה.
לאחר זמן רב שלא נמצאו קונים למפעל הכושל, פנו גורמים ממשלתיים להנהלת נשר מפעלי מלט ישראליים והציעו לה לרכוש אותו.
מנהלי 'נשר', עליהם נמנה אברהם פרידמן היססו, אך שר האוצר, פנחס ספיר, הפעיל מכבש של לחצים על 'נשר' עד שזאת נענתה לאתגר – שיקום מפעל 'שמשון' והחזרתו לפעילות.
ב-8 במאי 1969 נחתם חוזה הרכישה על פיו רכשה 'נשר' את הבעלות על מפעל 'שמשון' תמורת 16 מיליון ל"י.
לאחר בדיקות של מומחים, החליטו להקים כבשן חדש במפעל על בסיס הכבשן הישן, שיהיה בעל כושר ייצור של 600 אלף טון קלינקר, כמעט סך כל התפוקה של שלושת הכבשנים ברמלה, או ארבעת הכבשנים שפעלו בחיפה (ליד העיר נשר) באותה תקופה.
בשונה מהכבשנים הרטובים שפעלו ברמלה ובחיפה, הכבשן החדש היה מטכנולוגיה חדישה יותר לתקופתו 'כבשן חצי יבש'.
לכבשן החדש והגדול הוזן חומר יבש למחצה וצריכת הדלק שלו הייתה נמוכה יותר מצריכת הדלק של הכבשנים הרטובים בחיפה וברמלה.
צוותי השיקום והחידוש של המפעל מטעם 'נשר' כללו עובדים רבים מהמפעלים הוותיקים ובעיקר ממפעל נשר רמלה.
שיקום המפעל התנהל בקצב איטי ובתנאים קשים עד לקיץ 1972 בה הושלם שיקום טחנות הצמנט הישנות שהתחילו לעבוד עם קלינקר מיובא.
במקביל המשיכה בנייתו של הכבשן החדש (חצי יבש) אך בטרם הושלמה הקמתו, פרצה מלחמת יום הכיפורים.
עובדים רבים גויסו והעבודה נפגעה.
לבסוף, רק בספטמבר 1974 הופעל לראשונה הכבשן הגדול, בו הושקעו כ-120 מיליון ל"י וראש צוות ההקמה דב קרב מונה למנהל המפעל.
עם התוספת של "נשר הר טוב" הגיע כושר הייצור של 3 מפעלי 'נשר' לשיא ייצור של שני מיליון טונות צמנט לשנה.
במסגרת הסדר בין חברת "נשר" לרשות ההגבלים העסקיים בשנת 2015 נמכר מפעל "נשר הר טוב" למשפחת וייל ולחברת שמשון, והוא פעל כחברה עצמאית בשם "מלט הר טוב", עד לסגירתו בינואר 2023.
שלוחה למפעל מלט הר טוב
בשנות ה־50 וה־60 הייתה פעילה שלוחת מסילה תעשייתית למפעל מלט הר טוב.
היא הייתה מתפצלת מהקו הראשי של מסילת הרכבת יפו–ירושלים באזור תחנת הרכבת בית שמש.
מלטם ג'ומבול (בטורקית: Meltem Cumbul; נולדה ב-5 בנובמבר 1969) היא שחקנית קולנוע טורקייה.
מלטם ג'ומבול נולדה בעיר אקשהיר בטורקיה.
הקריירה שלה כוללת 16 סרטים, ביניהם הסרט "Head-On", שש סדרות טלוויזיה, ביניהן הסדרה "Yılan Hikayesi", שבעבר הייתה הסדרה המצליחה והנצפית ביותר בטורקיה, וכמו כן גם מחזות ומחזות זמר כגון "Smokey Joe's Cafe" ו-"Taming of the Shrew".
היא גילמה את פטמה סולטאן בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן".
היא זכתה בפרסים והייתה חלק מחבר מושבעים במספר רב של טקסים לאומיים ובינלאומיים בפסטיבלים כגון פאלם ספרינגס, קווינס, אנקרה, ופסטיבל הסרטים של אנטליה.
נכון לעכשיו, מלטם ג'ומבול מלמדת את שיטת המשחק של אריק מוריס, איתו היא למדה בלוס אנג'לס למשך שלוש שנים החל מ-2005, באוניברסיטת סינאן לאמנויות הבמה, שבה היא סיימה את לימודיה.
בשנת 2004 הנחתה את תחרות האירוויזיון שהתקיימה בארצה בעיר איסטנבול, יחד עם קורהאן אבאי.
רפובליקת מלטה השתתפה לראשונה ב ברומא (1960), כששלחה משלחת של ארבעה ספורטאים שהתחרו באתלטיקה, בסנוקר ובטניס שולחן.
זו הייתה גם האולימפיאדה הפורה ביותר של מלטה, כשכל אחד מהספורטאים שלה זכה במדליה: 2 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד.
עד לשנת 1984 השתתפה מלטה בכל אולימפיאדה, פרט ל.
ב זכתה מלטה בשתי מדליות ארד, וב היא זכתה באחת נוספת.
ב-5 התחרויות לאחר שנת 1984 מלטה לא לקחה חלק, והיא חזרה להתחרות ב.
מלטה מעולם לא לקחה חלק באולימפיאדת חורף פאראלימפית.
מלחת סדום היא בית גידול הנמצא בדרום ים המלח בשפכי נחל צין, נחל אמציהו ונחל הערבה אל ים המלח.
המלחה השתרעה בעבר בין חופו הדרומי של ים המלח והמושבים נאות הכיכר ועין תמר.
בעקבות הרחבת בריכות המלח של חברת מפעלי ים המלח דרומה, צומצם שטח המלחה.
במלחת סדום יש שטח רחב של אדמת מלחה.
מלחה זו מהווה בית גידול ייחודי ונדיר בישראל, בעקבות הפיתוח החקלאי והתעשייתי המואץ בעשורים האחרונים שצמצם משמעותית את שטחי המלחות לאורך הבקע מדרום לים המלח.
בעקבות זיהום נחל אשלים ביוני 2017 נאגרו מים מזוהמים בבריכת אגירה מצפון למלחה.
במלחת סדום מתקיימת מערכת אקולוגית ייחודית, המכילה מספר רב של בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה.
הבולט שביניהם הוא התחמס הנובי, עוף לילה אוכל חרקים, שתת-המין המקומי שלו הוא כמעט אנדמי לישראל, ומלחת סדום היא המקום האחרון בו נותרו בישראל זוגות של מין זה.
האזור עשיר במגוון מיני העטלפים.
במלחה נמצאו 16 מיני עטלפים, מתוכם 14 המוגדרים בסכנת הכחדה.
כמו כן קיימות אוכלוסיות של קרקל, חתולי בר, צבועים וחזירי בר, וכן דו-חיים ודגים, ביניהם נאווית המלחות.
בנוסף לאוכלוסיית בעלי החיים, במלחה יש מגוון רחב של צמחייה, הכוללת מיני אשל, ניל מכסיף, רופיית הים, כף-חתול זוחלת (Aeluropus lagopoides), כף-חתול שרועה (Aeluropus litoralis), ואוכם חד-ביתי (Suaeda monoica).
מלטה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער ממלטה לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער ממלטה היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של מלטה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת השתתפה בתחרויות בענפים אתלטיקה, ג'ודו ושחייה אך לא הגיעה להישגים.
המשלחת השתתפה בענפים ג'ודו, הרמת משקולות ושחייה אולם לא הגיעה להישגים משמעותיים.
מלטה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-2015 וב-2017.
הרקדנים והריקודים שייצגו את מלטה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר 2015 אנטיה זאמיט "Tiċrita - Tear Apart" דוריאן מליה - לא העפילה לדואט הגמר 2017 דניס בוטיגיג "Q.W." ג'ולין טאבונה - לא העפיל לדואט הגמר
מלטה תשתתף באירוויזיון הילדים 2018 שייתקים ב-25 בנובמבר 2018 במינסק, בלארוס.
ב-8 בספטמבר 2018 נבחרה אלה מנגיון לייצג את מלטה בתחרות עם השיר "Marchin' On".
ב-8 בספטמבר 2018 התקיימה במלטה תחרות לבחירת השיר והנציג.
בתחרות השתתפו 16 משתתפים שביצעו שירים מקוריים.
אלה מנגיון זכתה במקום הראשון עם השיר "Marchin' On".
מקרא מקום ראשון מקום שני מקום שלישי
נקודות שהוענקו על ידי מלטה
"מלחציים" הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של ואלרי טודורובסקי.
הסרט השתתף בתחרות הראשית של פסטיבל "קינוטאבר" ה-18 (2007) ושוחרר להפצה מסחרית ב-15 בנובמבר 2007.
בסרט מככבים אנסמבל שחקנים כמקסים מטבייב, פיודור בונדרצ'וק, אלכסיי סרבריאקוב ויקטרינה וילקובה.
הדי ג'יי הצעיר דניס אורלוב (מקסים מטבייב), עובד במועדון לילה בעיר פרובינציאלית, הרחק ממוסקבה, כשהוא זקוק לכמה אלפי רובלים עבור שכירת דירה.
חבריו שלו, קרוט (חפרפרת) ופוליה (קליע), מזמינים אותו לקחת חלק ב"עסקים" שלהם, שבתחילה נראה כמו שוד, אבל מסתבר כגנבת תרופות, שמוסתרות בגוף שלהם.
החברים מנסים למכור אותם ונופלים למארב משטרתי, בעוד ברון הסמים המקומי ורנר (פיודור בונדרצ'וק) גורם להם להפיץ את הסמים.
ורנר מתעמת עם מייג'ור דודאיטיס (אלכסיי סרבריאקוב) מהסוכנות הפדרלית למלחמה בסמים, שמבטיח לכלוא את ורנר אך ללא הצלחה ומציע לדניס לשתף פעולה עם רשויות אכיפת החוק.
ורנר ממנה את דניס למנהל מועדון הלילה שלו שהוא אך חנך.
בעקבות מעורבותו, יחסיו של דניס עם החברה שלו, מאשה (יקטרינה וילקובה), נשחקים, בעיקר בשל העובדה שדניס מנהל חיים כפולים.
מכר של שלישיית החברים, פטיצה (ציפור) מציע לדניס להפיץ ולמכור סמים בכמויות גדולות שיבטיחו לו הכנסה גדולה מאוד.
אחותו של ורנר, טיה, מתאהבת בדניס, אבל הוא דוחה אותה.
מאשה בטעות מגלה כי דניס הוא סוחר סמים ועוזבת למוסקבה.
כמה ימים לאחר מכן פוליה נהרג על ידי אחד מהלקוחות הקבועים-המכורים שלו ודניס לוקח את החוויה קשה מאוד.
טיה מתחילה לבקר אותו בקביעות, למרות שהוא אומר לה שהוא לא אוהב אותה.
באחת הפעמים בביתו של דניס היא חוטפת התקף ודניס מזעיק את ורנר שמזריק לה סם הרגעה ודודאיטיס מספר מאוחר יותר כי המתחרים של ורנר החזיקו אותה פעם כבת ערובה והאירוע הותיר בה טראומה נפשית.
ורנר מגלה שפטיצה משתף פעולה עם הסוכנות למלחמה בסמים ומאלץ את דניס להרוג אותו.
דניס ההמום מגיע לדודאיטיס, שמתוודה בפניו שהוא בעצמו היה מכור ומזריק סמים והיה קונה הרואין מוורנר.
במהלך פגישה בין ורנר לסוחר סמים בשם חאג'י, קרוט מזהה את הרוצח של פוליה ויורה לו בראש.
הדבר מעורר קרב יריות, שבו נהרגים רוב הנוכחים, בעוד ורנר נפצע.
דניס ללא פגע עוזב את הבניין וקורא לדודאיטיס ואנשיו ולאחר מכן חוזר אל דניס ואומר לו כי המשימה הושלמה ואז יורה לעצמו בראש.
הסרט מסתיים עם תמונות מתחנת הרכבת של מוסקבה, כאשר מהרכבת יוצאים דניס וטיה.
שחקןדמותמקסים מטבייב דניס אורלוב פיודור בונדרצ'וקאיגור ורנר, סוחר סמיםאלכסיי סרבריאקוב מייג'ור דודאיטיס מהשירות הפדרלי לשליטה בסמים של רוסיהאיגור ווינארובסקיפוליה (קליע) אנטון שאגין חפרפרת (קרוט) סרגיי וולובוייב חאג'ייקטרינה וילקובה מאשה יבגניה חיריבסקאיה טיה (אחות של וורנר)דניס בלאנדיןאמיגוסרגיי פירניאקספידי דניס יאסייקפטיצה (ציפור) קונסטנטין בלאקירבקפקה (מגבעת) אולג רדשנקוז'יגהארטיום חרבאקוואדיק השלד
ולרי טודורובסקי היה מעורב בהפקת הסרט "המגונדרים", אבל בשל זמן העבודה על הפסקול של הסרט, הבמאי החליט לעבוד על פרויקט אחר.
הוא בחר תסריט של מותחן נוער שפותח על ידי במאי אחר, שסירב להמשיך לעבוד על הפרויקט.
בתסריט הועלתה הבעיה של התמכרות לסמים והסיפור עניין אותו.
העבודה על הסרט נעשתה במימון חלקי ובשיתוף פעולה עם השירות הפדרלי למלחמה בסמים של רוסיה.
הצילומים נעשו בקיץ 2006 ברוסטוב על הדון ונמשכו חודשיים.
מלטה השתתפה באירוויזיון 2019 שהתקיים במאי 2019 בישראל בתל אביב.
את מלטה בתחרות ייצגה מיקלה פאצ'ה עם השיר "Chameleon".
מלטה בחרה את הנציג שלה בעזרת התוכנית "X Factor מלטה".
התוכנית החלה ב-7 באוקטובר 2018. נציגת מלטה באירוויזיון 2019, מיקלה פאצ'ה, נבחרה ב-26 בינואר 2019.
מלטה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Je me casse", שבוצע על ידי הזמרת המלטזית דסטיני צ'וקוניארה.
ב-11 באוקטובר 2019, צ'וקוניארה ניצחה בקדם המלטזי לאירוויזיון 2020, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון.
לאחר ביטול התחרות עקב מגפת הקורונה, רשות השידור המלטזית אישרה כי דסטיני תמשיך לייצג את מלטה גם באירוויזיון 2021.
ב-18 במאי 2021, ביצעה צ'וקוניארה את השיר בחצי הגמר של התחרות, ובתום ההצבעות, הגיעה למקום הראשון עם 325. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה דסטיני למקום השביעי עם 255 נקודות.הגיעה הלהקה למקום הרביעי עם 203 נקודות.
מלטה לארס איסידור מירנברי גורדינייר (בשוודית: Malte Lars Isidor Myrenberg Gårdinger; נולד ב-23 ביולי 2000) הוא שחקן שוודי.
בנו של מנחה הטלוויזיה והדוגמן פונטוס גורדינייר.
בשנת 2021 גילם את דמותו של אוגוסט בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך".
הוא הוציא גם סינגל בשם "Nära vän", תחת השם GIBBON, עם NONNI.
+שנהפרויקטתפקידהערות2014Sune i fjällen 2020Sjukt oklarMorden i Sandhamn Skitsamma2021 - 2024דרך המלךאוגוסטתפקיד ראשי (3 עונות); 18 פרקים2023Ett sista raceעיבוד לסרט הנורווגי "בעירה"2025האחות המכוערתאייזק
מלטיי סמוטריצקי (באוקראינית: Мелетій Смотрицький; בפולנית: Melecjusz Smotrycki; ~1577, סמוטריץ' - 17 או 27 בדצמבר 1633) היה הארכיבישוף של פולוצק (המטרופוליטן של קייב).
פעיל דת וחינוך בחבר העמים הפולני-ליטאי.
סמוטריצקי היה גם סופר ובלשן של שפות סלאביות מזרחיות ולעבודותיו בתחום הדקדוק הסלאבית נודעה השפעה רבה.
קונטרס שפרסם ב-1628 אודות מסע שערך לארצות המזרח (לקושטא ולארץ ישראל) בשנים 1623–1624 הוחרם בידי הסינוד הפרבוסלבי בקייב וסמוטריצקי, שהיה עד אז תועמלן פרו-כנסייתי פרבוסלבי (נגד הכנסייה הקתולית), הואשם בבגידה.
הוא נפטר ב-27 בדצמבר 1633 ונקבר במנזר בכפר דרמן בפולין (דרמן דרוהה באוקראינה המודרנית).
מלטה השתתפה באירוויזיון 2022 בטורינו, איטליה.
אמה מוסקט נבחרה לנציגת מלטה בתוכנית "תחרות האירוויזיון של מלטה 2022", שם התחרתה עם השיר "Out of Sight".
כללי הגמר הלאומי של מלטה אפשרו לאמן הזוכה לשנות את השיר הזוכה באופן חלקי או מלא בהסכמת המלחינים הזוכים, ב-14 במרץ 2022, הוכרז שמוסקט תשנה את שירה הנבחר.
שירה החדש שאותו שרה באירוויזיון היה "I Am What I Am".
מלטה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של התחרות שהתקיים ב-12 במאי 2022. מלטה לא נבחרה להיות בין עשרת המועמדים המובילים של חצי הגמר השני ולכן לא העפילה לשלב הגמר.
מאוחר יותר התברר כי מלטה הגיעה למקום ה-16 מתוך 18 המדינות אשר השתתפו בחצי הגמר עם 47 נקודות.
מלטה השתתפה בתחרות האירוויזיון שלושים ושלוש פעמים מאז כניסתה הראשונה ב-1971 לפני השתתפותה בתחרות 2022. מלטה התחרתה לזמן קצר באירוויזיון בשנות ה-70 לפני שפרשה לשש עשרה שנים.
המדינה התחרתה בכל תחרות בין חזרתם ב-1991 ל-2022. המיקום הטוב ביותר של מלטה בתחרות עד כה הוא המקום השני, אותו היא השיגה בשתי הזדמנויות: בשנת 2002 ובשנת 2005.
רשת השידור הלאומית של מלטה (PBS), אישרו את כוונותיהם להשתתף בתחרות 2022 ב-21 ביוני 2021. מלטה השתמשה בפורמט מקומי של התוכנית אקס פקטור עבור השתתפותם ב-2019 ו-2020, מה שהביא לבחירת מבצע שקיבל לאחר מכן שיר שנבחר באופן פנימי להופיע באירוויזיון.
עם זאת, PBS הודיעה שהם יבחרו את כניסתם לשנת 2022 באמצעות הליך בחירה ארצי, שיטה שהייתה בשימוש לאחרונה ב-2018.
תחרות האירוויזיון של מלטה 2022
"תחרות האירוויזיון של מלטה 2022" היה פורמט הגמר הלאומי שפותח על ידי PBS כדי לבחור את הרשומה המלטזית לאירוויזיון 2022. התחרות כללה שלושה מופעים שהתקיימו בין 17 ל-19 בפברואר 2022.
התחרות כללה עשרים שירים שהתחרו בחצי הגמר ב-17 בפברואר 2022, כאשר שישה-עשר המובילים העפילו להתחרות בגמר ב-19 בפברואר 2022. שישה שופטים העריכו את השירים במהלך ההופעות ולכל שופט היה חלק שווה בתוצאה הסופית.
קבוצת ההצבעות השביעית הייתה תוצאות ההצבעה הפומבית בטלוויזיה והוכרזה לפני הגמר ב-19 בפברואר, שקלול היה שווה לקולות של שופט יחיד.
חצי הגמר התקיים ב-17 בפברואר 2022.
הגמר התקיים ב-19 בפברואר 2022.לאחר שילוב ההצבעות של חבר השופטים וההצבעה הטלפונית, אמה מוסקט נבחרה כזוכה.
לצייר אמן שִׁיר חֶבֶר מוּשׁבַּעִים הצבעה טלפונית סך הכל מקום 1 בקלאווה feat.
מלטה הוכנסה לחצי הגמר השני, שהתקיים ב-12 במאי 2022.
מלטדאון אוטיסטי (Autistic meltdown "התמוטטות") הוא תגובה עוצמתית ובלתי נשלטת לסיטואציה מציפה, שקיימת אצל חלק מהאוטיסטים.
המלטדאון מתבטא כהתפרצות רגשית אינטנסיבית ועשוי לכלול בכי, צעקות, אגרסיביות או פגיעה עצמית.
מלטדאון אוטיסטי ושאטדאון אוטיסטי יכולים להוביל לשחיקה אוטיסטית.
אוטיזם, הפרעה על רצף האוטיזם או הספקטרום האוטיסטי הם שונות נוירולוגית הנגרמת משילוב של גורמים סביבתיים, תורשתיים וגנטיים.
זוהי תסמונת קלינית המתאפיינת בקשיים שונים בתחום הקשרים הבין-אישיים, בתחום החברתי, השפתי והתקשורתי.
מאפיינים נוספים שבדרך כלל מופיעים אצל אוטיסטים הם התנהגות סטראוטיפית וחזרתית, תחומי עניין מצומצמים ובעיות בוויסות החושי ובוויסות הרגשי.
אוטיסטים עשויים להתנהג בצורה שלא תמיד נראית קשורה לגמרי להבדל בגירוי התחושתי, על אף שעודף הגירויים הוא הגורם המרכזי להתנהגות.
אדם שמתקשה לעבד מידע חושי עלול לחוות הצפה חושית, כך שגירויים רבים מדי עלולים לגרום ללחץ, לחרדה ואף לכאב פיזי.
גם שאטדאון, בדומה למלטדאון, הוא סוג נוסף של תגובה להצפה חושית.
בניגוד למלטדאון, שמתבטא לעיתים קרובות כהתפרצות רגשית אינטנסיבית, שאטדאון מתבטא בנסיגה פנימה, כאשר הפרט הופך ללא-תקשורתי ונדמה כמנותק.
אינטראקציות חברתיות ואירועים המוניים יכולים להיות מתישים בעבור אוטיסטים, ולהוביל להצפה חושית או לתגובות כמו מלטדאון או שאטדאון.
לכן, הקפדה על זמן שבו האדם נמצא לבדו חשובה לתחושת הרווחה של אוטיסטים רבים.
מלטיטול הוא סוכר כוהלי המשמש כתחליף סוכר וחומר משלשל.
יש לו בין 75 ל־90 אחוז מהמתיקות של סוכרוז (הסוכר השולחני הנפוץ) ותכונות כמעט זהות, למעט השחמה.
הוא משמש לתחליף סוכר מכיוון שהוא חצי אנרגטי, אינו מקדם עששת, ויש לו השפעה יותר קטנה על רמת הגלוקוז בדם.
מלטיטול הוא דו סוכר המיוצר על ידי הידרוגנציה של מלטוז המתקבל מעמילן .
סירופ מלטיטול, הידרוליזט של עמילן מוקשה, מיוצר על ידי הידרוגן סירופ תירס, תערובת של פחמימות המופקת מהידרוליזה של עמילן.
מוצר זה מכיל בין 50% ל-80% מלטיטול במשקל.
השאר הוא בעיקר סורביטול, עם כמות קטנה של חומרים אחרים הקשורים לסוכר.
מלטיטול מספק בין שתיים לשלוש קלוריות לכל גרם.
המלטיטול אינו מושפע במידה רבה מאנזימי עיכול אנושיים והוא מותסס על ידי פלורת המעיים, וכ-15% מהמלטיטול הנבלע מופרש ללא שינוי בצואה.
מלטה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Loop" בביצוע הזמרת המלטזית שרה בוניצ'י.
תאגיד השידור המלטזי, PBS, ארגן את הקדם הלאומי המסורתי שלו, Malta Eurovision Song Contest 2024, על מנת לבחור את שיר המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון הקרובה.
מלטה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של תחרות האירוויזיון, שהתקיים ב-9 במאי.
לאחר מכן שובצה כמדינה הראשונה בסדר ההופעות של המשדר.
בסיום המופע נמנתה מלטה בין שש המדינות שנכשלו בניסיון להעפיל לגמר.
מאוחר יותר התברר כי היא הגיעה למקום ה-16 והאחרון עם 13 נקודות בשלב חצי הגמר.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה מלטה בתחרות האירוויזיון שלושים וחמש פעמים מאז הצטרפותה בשנת 1971. לאחר הישגיה הנמוכים שצברה במהלך שנותיה הראשונות בתחרות החליטה המדינה לפרוש מאירוויזיון 1976. רק בשנת 1991 חזרה אליה.
מלטה לא זכתה באף מהדורה, אך הגיעה למקום השני פעמיים: בשנת 2002 עם "7th Wonder" של אירה לוסקו וב-2005 עם "Angel" בביצוע קיארה סירקוזה.
בשנים 2022–2023 כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר עם "I Am What I Am" מאת אמה מוסקט ו-"Dance (Our Own Party)" של להקת דה בסקר.
תאגיד השידור המלטזי, PBS, אחראי על שידור תחרות האירוויזיון בשטח המדינה ועל ארגון שיטת בחירת השיר המלטזי לאירוע.
זו השנה השלישית ברציפות בו נערך הקדם Malta Eurovision Song Contest 2024. זהו פורמט שנעשה בו שימוש גם בשנים 2012–2018.
ב-15 באפריל 2023 הודיע PBS שמחנה כתיבת השירים המשתתפים בקדם, MESC Music Exchange, יתקיים בין 12–15 ביוני.
הוא הוקדש ליצירת 18 השירים המתחרים באירוע.
ב-21 באוגוסט 2023 פרסם תאגיד השידור המלטזי את תקנון של ה-Malta Eurovision Song Contest 2024, והודיע כי אמנים וכותבים יוכלו להגיש את שירים כמועמדים להשתתפות בתחרות בין 28 באוגוסט ל-20 בספטמבר 2023. כותבי שירים מכל לאום יכלו להגיש את מועמדותם.
אולם התנאי היחידי היה שהמבצע יהיה מלטזי או בעל אזרחות המדינה.
צוות שופטים מיוחד בחר את המועמדים לשלב המקצים, שהוכרזו ב-18 באוקטובר 2023.
בין האמנים התחרים בקדם נמנו מוירה סטאפרייס מהצמד כריס ומוירה, שייצג את מלטה באירוויזיון 1994 ואליאנה גומז בלנקו, שייצגה את מלטה באירוויזיון הילדים 2019.
המקצים התקיימו במשך ארבעה פרקים של תוכנית הטלוויזיה XOW – בהנחיית רון בריפה וג'קי לוסקו – החל ב-27 באוקטובר, ב-3, ב-10 וב-17 בנובמבר 2023. בכל מקצה השתתפו תשעה אמנים שונים.
במקצה השלישי אף אמן לא העפיל לשלב הגמר.
הגמר התקיים ב-3 בפברואר 2024, והוגש על ידי קרלו בורג בונאצ'י ואנג'י לאוס.
ההצבעה נפתחה כבר ב-2 בפברואר, לאחר פרסום הווידאו קליפים של השירים המתחרים, ונמשכה עד תום המשדר.
יולאן לו ודה בסקר הופיעו במהלך ההפסקות בין המתמודיים.
זהות הזוכה נקבעה באמצעות שילוב של קולות השופטים (7/9) והצבעות הקהל (2/9).
בפברואר 2024 עבר השיר "Loop" שינויים ניכרים על מנת שיתאים מבחינה אמנותית לתחרות האירוויזיון.
הגרסה החדשה, שהוקלטה בסטוקהולם, יצאה לאור ב-14 במרץ.
המפיקים השוודים ג'וי ולינאה דב הפיקו אותה.
כחלק מקידום השיר אישרה בוניצ'י את נוכחתה ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, במסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל, בקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל ובמסיבת האירוויזיון של קופנהגן ב-4 במאי.
בנוסף, השיקה אתגר אינטרנטי חדש בטיקטוק ובאינסטגרם למשך חודש, כאשר הזוכה בו יזכה בזוג כרטיסים לחצי הגמר השני של אירוויזיון 2024.
במלטה, כל שלושת המשדרים שודרו ב-TVM.
מלטה בחרה להציג את קיארה, נציגת מלטה לאירוויזיון 1998, 2005 ו-2009, שדורגה במקום השלישי, השני וה-22 בהתאמה, ואת דסטיני צ'וקוניארה, נציגת המדינה לאירוויזיון 2021, שדורגה במקום השביעי.
שרה בוניצ'י השתתפה בחזרות טכניות ב-29 באפריל וב-2 במאי, ולאחר מכן בשלוש חזרות גנרליות ב-8 וב-9 במאי.
בביצועה ל-"Loop" בתחרות, היא לוותה על ידי ארבעה רקדנים.
הופעתה של מלטה נפתחה על במה בצבע שחור, שהפכה עם תחילת שירתה למהבהבת.
בוניצ'י לבשה בגד מנצנץ ולוותה בארבעה רקדנים.
בהמשך חבשו היא והרקדנים כיסוי עיניים שחור.
שניים מהרקדנים הפכו אותה בעודם עם הכיסוי ולאחר מכן הורידה רק בוניצ'י את הכיסוי ורק לקראת סוף ההופעה הסירו כל הרקדנים את הכיסוי.
מאוחר יותר התברר כי מלטה הגיעה למקום ה-16 והאחרון בחצי הגמר עם 13 נקודות.
חבר השופטים המלטזי הורכב מציפריאן קסאר, מתיו מרסיקה, פול אנתוני אבלה, גייל אטארד והיילי אזופרדי.
מלכה (מלי) לוי-גרשון (נולדה ב-23 במאי 1980) היא שחקנית, דוגמנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ישראלית.
מלכה (מלי) לוי נולדה, גדלה והתחנכה במבשרת ציון, כבת זקונים מתוך ארבעה ילדים.
החלה לדגמן בגיל שש עשרה, כשנתיים לאחר שזכתה בתואר מיס ירושלים.
בשנת 1998 שיחקה בתפקיד הראשי של סיון מצליח בעונתה השלישית של סדרת הדרמה "קפה פריז", ששודרה ב-HOT3. בשנת 2002 שיחקה בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה, "סיטי טאוור", ששודרה בערוץ 2, גילמה את כנרת שרון.
בשנת 2003 הקליטה אלבום כצלע מלהקת המשולש במשותף עם בן זוגה הכדורגלן שמעון גרשון ואחיו שבתאי (סבי) גרשון.
מתוך האלבום שנקרא "להיות צלול", התפרסם בעיקר השיר "שמיים כחולים".
באותה השנה השתתפה לוי בפסטיגל עם השיר "לב של ילד" שזכה במקום הרביעי.
בשנת 2004 התארחה בתפקיד עצמה באחד מפרקי העונה הראשונה של הדרמה המוזיקלית "השיר שלנו", ובשנים 2006–2007 שיחקה בתפקיד קבוע בעונה השלישית והרביעית של הסדרה, וגילמה את הדמות אלינור שילון.
בשנים 2003–2005 הייתה חברה בצוות המנחים של התוכנית היומית לצעירים "אקזיט", בערוץ 10.
בשנת 2005 הוציאה לאור שני סינגלים - "מאוהבת", שזכה להצלחה והגיע בשיא למקום החמישי במצעד השבועי של רשת ג' ו"ביי ביי", דואט עם הזמר אודי דוד, שהגיע למקום ה-16 בשיא.
באותה השנה השתתפה בסרט חינוכי של הוועדה למניעת אלימות בשם "מלאכים של עומר".
לפני כן, שיחקה בתפקיד ראשי בעונה השלישית של סדרת הדרמה "אהבה מעבר לפינה" ששודרה בערוץ 2, גילמה את דמותה של דנה רימון.
בשנת 2006 דגמנה לחברות שונות והוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה.
באותה שנה שיחקה גם בסרט הקולנוע, "NO אקזיט".
בשנת 2007 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מסודרים" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2, גילמה את יעל שני.
באותה השנה גם גילמה את המורה לספורט בסרט "המלאכים של עומר" שכתב יואב כ"ץ וביימה נוגה גמליאלי.
הסרט היה דרמת הדרכה לזיהוי ילד מוכה.
לקראת סוף אותה שנה נבחרה לשחק בסדרת הדרמה החדשה של הוט, "בובות", שעלתה בתחילת שנת 2008, בה גילמה את דמותה של נטלי חיון.
ב-24 במרץ 2008 הגיעה למקום ה-18 מבין 100 נשות הכדורגלנים הסקסיות בעולם מטעם המגזין הבריטי "NUTS".
ב-15 ביוני 2008 שיחקה מלי בקומדיה "כל הגברים אותו דבר" שהוצגה במסגרת פסטיבל תיאטרון פרינג' לשני שחקנים.
יחד איתה שיחק מאור הרוש שגם כתב את המחזה.
ההצגה זכתה במקום הראשון וזכתה לביקורות נלהבות.
באותה שנה נבחרה לפרזנטורית של רשת נעלי האופנה "סקופ".
שנה לאחר מכן, שימשה כפרזנטורית בקמפיין פרסומי של חברת ההלבשה התחתונה "פמינה".
בשנת 2009 השתתפה בפרק של תוכנית הדוקו־ריאליטי "יום בחיי", ששודרה ב-HOT ועסק בשגרת יומה.
בשנים 2010–2013 שיחקה בגרסה הישראלית לסדרה הקומית "המשרד", ששודרה ב-yes, בתור דנה.
ב-2011 שיחקה בתפקיד ראשי בעונה השלישית של קומדיית המצבים "החברים של נאור" בערוץ עשר גילמה את דפי.
באותה השנה השתתפה בעונה השלישית של "סרוגים" בתפקיד פייגי.
בשנת 2012 השתתפה בסרט "תמונות ילדות" של הבמאי אריאל כהן.
לוי משתתפת בין היתר בפרסומות רבות, כמו פרסומת למילקי, לקסנטייה, לאגודה למלחמה בסרטן, למקדונלד'ס, לעוף טוב, ולחברת קוקה-קולה.
ב-2014 השתתפה בסדרה שיצר נאור ציון לזכיינית ערוץ 2, רשת "עממיות" בתפקיד חלי.
באותה השנה שיחקה בסרט "זינוק בעלייה", בבימוי אורן שטרן ובהשתתפות איתי טיראן ושלמה בראבא.
בשנה זו, שיחקה גם את דפנה, אשתו של עודד צור (רותם קינן) בסרט "התאבדות", סרט פשע בבימוי בני פרידמן.
הסרט זמין בשירות הזרמת התוכן נטפליקס.
בשנת 2015 לוהקה לסדרה "ג'וני ואבירי הגליל" של yes לצד עוז זהבי ואושרי כהן.
עוד בשנה זו עלתה לשידור בערוץ 10 מיני-סדרת טלוויזיה בשם "חשודה", המהווה גרסה טלוויזיונית לסרט "התאבדות".
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
בשנים 2015־2019 שיחקה בקומדיית המצבים של ערוץ הילדים "אלישע" במשך 5 עונות גילמה את דמותה של שני קלצ'ינסקי, המורה של אלישע (יובל סמו) בהווה וחברתו של אלישע בעבר, אלישע מאוהב בה והיא מאוהבת בו, אך השניים אינם מביעים זה בפני זה את רגשותיהם.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "ציפורי חול" לצידו של אמנון וולף.
שיחקה גם בסרטו הקומי של רועי פלורנטין "ילד טוב ירושלים", בו היא מופיעה לצד עמוס תמם, מיטל גל-סויסה ואוולין הגואל.
ב-2017 היא השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "הכל הולך" בערוץ 2, תוכנית בידור בהנחייתו של דביר בנדק.
בשנת 2018 שיחקה לצד ריטה בסדרת הפשע "מלכות" ששודרה בהוט.
באותה שנה שיחקה בסדרה "עיר מקלט" ב-yes, את תפקידה של מיכל "מיכי" פולג, פעילה המסייעת למבקשי המקלט.
בהמשך שנה זו, שיחקה בסרט האמריקאי "המלאך", מותחן ריגול בבימויו של אריאל ורומן ובכיכובם של טובי קבל ואורי פפר.
ב-2019 דיבבה את דמותה של רוקסן בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
בנוסף, שיחקה בסדרה הפשע "תיק נעדר" ברשת כאן 11, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מגן דוד דרום" בתפקיד אורח של עצמה, שיחקה בסדרה הטלוויזיה "דוז פואה", קומדיה סאטירית על האירוויזיון בישראל.
שיחקה גם את דינה מלול בסרט הקצר "דינה מלול עושה מלחמה".
בשנת 2020 הפכה לפרזנטורית של חברת תכשיטי היוקרה Miller ושל חברת המיטות איירופלקס.
ב-2021 גילמה את דמותה של ויקטוריה פרנקו בסדרת הטלוויזיה "מלכת היופי של ירושלים".
ב-2023 יצא שיר חדש של לוי בשם "אחרי הכל" (מילים: אליה רוסיליו, לחן אליה רוסיליו ורובי פאייר).
בשנת 2024 גילמה את דמותה של נטע גמזו בסרט "מזל חתולה".
בשנת 2025 גילמה את דמותה של דורית מולכו בסדרה "הראש" שמשודרת בקשת 12. באותה שנה השתתפה בהצגה "הערת שוליים" בתיאטרון הבימה, המבוססת על הסרט באותו השם, בה גילמה את דמותה של דקלה שקולניק, אותה דמות שגילמה עלמה זק בסרט המקורי.
כמו כן באותה השנה נבחרה לשמש כפרזנטורית של חברת "ביסל" והשתתפה בפרסומת לשואב אבק של חברת "ביסל".
בנוסף באותה השנה השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתור הפודל, וסיימה במקום השני.
נשואה לכדורגלן העבר ושחקן נבחרת ישראל, שמעון גרשון, ולהם שלושה ילדים.
גיסה הוא השחקן מורדי גרשון.
מֵלי פולישוק-בלוך (נולדה ב־14 בינואר 1953) היא פוליטיקאית ישראלית שכיהנה כחברת כנסת מטעם סיעת שינוי בכנסת ה-16. עמדה בראש תנועת דרך אחרת ונבחרה מטעמה בשנת 2008 לכהן כחברת מועצה וב־2012 כסגנית ראש העיר רעננה.
פולישוק-בלוך נולדה בשם כרמלה פולישוק.
היא ילידת רעננה ומתגוררת כל שנותיה בעיר.
פולישוק-בלוך היא בוגרת תואר ראשון במדע המדינה ובאמנות התיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, בעלת תואר במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ובעלת תואר שני במדע המדינה ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
שימשה מורה להיסטוריה וגאוגרפיה ומחנכת בתיכון אוסטרובסקי ברעננה למשך מספר שנים, בסופם פרשה מהוראה.
לאחר פרישתה ניהלה במשך שנים רבות חנות למוצרי חשמל של משפחתה ברעננה.
במקביל שימשה יו"ר ועדי ההורים בבתי-הספר "מגד" ובתיכון "מטרו-ווסט" ברעננה והקימה את ועד ההורים המרכזי ברעננה.
שימשה במשך שנים כחברת ועדת החינוך העירונית.
כמו כן, הקימה את "פורום השרון" לקידום נשים בפוליטיקה שבו חברות נשים מכל המפלגות.
כאשר מונה אמנון רובינשטיין לתפקיד שר האנרגיה והתשתית, שימשה פולישוק-בלוך יועצת שר האנרגיה לענייני הפרטה.
לאחר מכן שימשה דירקטורית ויו"ר ועדת הכספים בדירקטוריון חברת הנפט הלאומית ודירקטורית בחברה למתנ"סים.
בתקופת כהונתה כחברת מועצה וסגנית ראש העיר הייתה דירקטורית בחברה לפיתוח רעננה ויו"ר ועדת הדירקטוריון להתחדשות עירונית בעיר.
כיום מכהנת כדירקטורית בחברת אקו"ם ודירקטורית בכפר המכביה, נציגה בעלת דעה מטעם הממשלה בוועדת תכנון ובניה של עיריית תל אביב ובעלת משרד לעריכת דין.
בפריימריס לבחירת רשימת המפלגה לכנסת ה־16 הגיעה למקום השמיני, מה שהביא אותה לכהן כחברת כנסת בתום מערכת הבחירות.