tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשך כשנה וחצי היה מאושפז ותקופות ארוכות היה מחוסר הכרה.
לאחר תקופת השיקום הראשונית החל להתאמן בבית הלוחם ולשחק טניס שולחן באמצעות קשירת מחבט אל ידו עם תחבושת אלסטית.
כעבור למעלה משלושה עשורים, ב-2019, פותח עבורו על ידי מהנדסי התעשייה האווירית מחבט טניס שולחן חדשני המתחבר לפרוטזה.
טביב השתתף בתחרויות טניס שולחן ליחידים ולזוגות, כולל ב.
טביב גרוש ואב לשלושה ילדים.
בועז יוסף (נולד ב-7 ביוני 1962) הוא איש ציבור ישראלי, המשמש ממלא מקום מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה.
בעבר שימש ראש הוועדה הקרואה בטבריה.
נולד בטבריה ליוסף וחביבה, יוצאי עיראק.
למד בתיכון מקיף של רשת "עמל" בעיר.
שרת בצה"ל כמהנדס אלקטרוניקה בחיל האוויר וכמפקד קורסי אלקטרוניקה במכללה הטכנולוגית של החיל.
למד כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1985 החל לעבוד כמהנדס בחברת אלביט מערכות.
בין השנים 1992–1994 כיהן כמבקר עיריית טבריה.
מ-2005 ועד 2017 שימש גזבר המועצה האזורית עמק הירדן.
בשנת 2017 מונה לממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים.
היה חבר בוועדות שונות הקשורות לתחום השלטון המקומי, בהן ועדת ברזלי לרפורמה בארנונה, הוועדה הצבורית לבחינת מערכות הדיווח הכספי ברשויות המקומיות, ועדות לבדיקת תפקוד ראשי המועצה בטורעאן, בוסתאן אל מרג' ועספיה.
כיהן כסגן יו"ר מועצה אזורית גליל תחתון והיה יו"ר ועדת המשנה לתכנון ובניה של המועצה.
ב-2020 מונה על ידי שר הפנים אריה דרעי לראש הוועדה הקרואה בטבריה במקומו של מוני מעתוק.
ביולי 2023 אושר בכנסת תיקון מס' 53 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), המאפשר לחברי ועדה קרואה להתמודד בבחירות המוניציפליות.
חוק זה, המכונה בתקשורת "חוק טבריה" נועד, על פי הערכות שונות, לאפשר ליוסף להתמודד לראשות עיריית טבריה בבחירות הקרובות לרשויות המקומיות.
באותו חודש פסק בג"ץ שהחוק לא יהיה תקף לגבי הבחירות הקרובות לרשויות המקומיות, ותקפותו תחל מהבחירות הבאות, ובכך פסל את מועמדותו של יוסף לראשות העיר.
לקראת סיום תפקידו, הומלץ יוסף על ידי ועדת איתור של הביטוח הלאומי ושר העבודה, יואב בן צור לתפקיד מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
אך מועמדותו נפסלה על ידי ועדת המינויים.
במרץ 2024 מונה ליו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של מחוז צפון - למשך ארבע שנים.
באוגוסט 2025 זכה באות יקיר "עיריית קריית שמונה" על פועלו למען תושבי קריית שמונה שפונו לעיר טבריה.
בספטמבר 2025 מונה לממלא מקום מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה.
יוסף נשוי לשולה ואב לשתיים.
הוא התגורר עם משפחתו במושב כפר חיטים.
לאחר שמונה לראש הוועדה הקרואה בטבריה, שב להתגורר בעיר.
בועז גרוסמן (30 ביוני 1944 – 1 בספטמבר 2013) היה קלע אקדח פאראלימפי ישראלי.
גרוסמן נולד ברחובות וגדל בראשון לציון ובתל אביב.
סיים את לימודיו בתיכון עירוני ה' והיה חבר הנוער העובד והלומד.
במלחמת ששת הימים גויס במילואים לחטיבה 55 והיה בין הלוחמים ב.
ביום 6 ביוני נפצע גרוסמן קשה מפגז מרגמה ונותר משותק בפלג גופו התחתון.
הוא נעזר בקביים ובכיסא גלגלים והיה פעיל במסגרת בית הלוחם בתל אביב.
בשנות השבעים היה ממובילי המאבק עם משה מטלון ואחרים לטובת הנגשה של מבני ציבור.
ב התחרה בקליעה והשתתף בתחרות אקדח אוויר.
הוא דורג במקום ה-18 לאחר שצבר 502 נקודות.
גרוסמן למד הנדסה אזרחית בטכניון, היה ממתכנני בית החולים הדסה הר הצופים ועבד בתעשייה הצבאית וברפא"ל.
נפטר בשנת 2013 והוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות.
בועז מזרחי הוא שחקן עבר בנבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים.
מזרחי שיחק כדורסל כיסאות גלגלים בנבחרת בית הלוחם חיפה.
כחבר נבחרת ישראל יצא אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ובהם דורגה הנבחרת במקום העשירי.
בשנת 2007 היה שותף להישג נבחרת בית הלוחם חיפה בהעפלה לגמר אליפות אירופה.
בועז גנור (נולד ב-1961) הוא נשיאה השלישי של אוניברסיטת רייכמן.
מחלוצי חקר הטרור באקדמיה, המכהן כפרופסור מן המניין.
מייסד המכון הבין-לאומי למדיניות נגד טרור ומנהלו במשך שלושה עשורים, ולשעבר דקאן בית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה.
גנור נולד וגדל בתל אביב, בנם של עו"ד דוד גנור (מזרחי) ושולמית לבית אלקנה, ולו אחות אחת, אפרת.
מצד אביו הוא נין למייסדי אחוזת בית, דוד ורוזה מזרחי, ולרב הראשי של סרייבו, אברהם רומנו.
מצד אמו הוא נכד למקימי מלון אלקונין-צנטרל, המלון הראשון בעיר תל אביב.
כחוקר, מתמקד גנור בהבנת המניעים, הטקטיקה והאסטרטגיה של ארגוני טרור ברחבי העולם, כמו גם בפיתוח מדיניות יעילה נגד טרור.
הוא חוקר את הפסיכולוגיה שמאחורי הטרור, מימון טרור, את תפקיד האידאולוגיה בהקצנה של גורמים טרוריסטיים, ואת הטכנולוגיות בהן עושים שימוש גורמים אלה.
הוא עוסק במפגש שבין משפט, אתיקה וביטחון, כמו גם תהליכי קבלת החלטות בהתמודדות מדינות המערב למול טרור.
ב-1996, בהיותו דוקטורנט, פגש גנור את פרופ' אוריאל רייכמן, מייסד המרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן), והציע לו להקים מכון מחקר ראשון מסוגו לחקר הטרור.
גנור הקים את המכון הבין-לאומי למדיניות נגד טרור (ICT), שהיה מכון המחקר הראשון בעולם שהוקדש באופן בלעדי לחקר תחום זה.
הוא ניהל את המכון במשך קרוב לשלושה עשורים, ועם פרישתו ב-2023 הוחלף על ידי מירי איזין.
ב-2002 הקים בה את הוועידה העולמית למדיניות נגד טרור ועמד בראשה, גם כן עד 2023.
ב-2004 מונה גנור לסגן דקאן בית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, וב-2014 מונה לדקאן, אז גם הועלה לדרגת פרופסור חבר.
כיהן כדקאן עד 2019. שימש כראש תוכניות חקר הטרור בבית הספר.
בראשית 2023 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין, אז גם נבחר לנשיאה השלישי של אוניברסיטת רייכמן.
בספטמבר של אותה שנה נכנס לתפקידו.
במרוצת השנים כיהן כחוקר וכמרצה אורח במספר מוסדות, בהם: אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת ג'ורג'טאון, אוניברסיטת צ'ארלס סטיוארט באוסטרליה, ומכון מונטריי ללימודים בין-לאומיים.
הוא כתב ארבעה ספרים בתחום הטרור וההתמודדות עם תופעה זו, וזכה לאורך השנים במספר מענקי מחקר מטעם האיחוד האירופי וגופים נוספים.
פרסם כמה עשרות מאמרים שעברו ביקורת עמיתים.
גנור ייסד את הקהילה האקדמית הבין-לאומית להתמודדות עם טרור (ICTAC), והוא חבר מייסד במרכז הבין-לאומי למחקרי רדיקליזציה ואלימות פוליטית (ICSR) בקינגס קולג' לונדון.
הוא שימש כעמית בכיר במכון למניעת טרור באוקלהומה (MIPT), וכיהן כחבר הוועדה המייעצת הבין-לאומית של המרכז הבין-לאומי למחקרי אלימות פוליטית וטרור (IDSS) באוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג בסינגפור.
היה חבר במספר ועדות ללוחמה בטרור: הוועדה הישראלית-אמריקאית-פלסטינית למניעת הסתה לאלימות וטרור שהוקמה במסגרת הסכם ואי; הוועדה הלאומית של ישראל לטכנולוגיות לוחמה בטרור; הוועדה המייעצת הבין-לאומי של מכון מנהטן עבור משטרת העיר ניו יורק.
גנור שימש כיועץ בתחום הלוחמה בטרור למשרד ראש הממשלה, משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים, המטה ללוחמה בטרור במועצה לביטחון לאומי, ומשרד התחבורה.
ייעץ לראש הממשלה בנימין נתניהו בעת כתיבת ספרו מלחמה בטרור.
הוא הופיע מאות פעמים כחבר פאנל וכמרואיין באולפני החדשות בישראל ובעולם, וחיבר טורים רבים בנושאי השעה, שראו אור בעיתונות הכתובה.
בועז מולדבסקי (נולד ב-13 בפברואר 1967) הוא יהלומן ואיש עסקים ישראלי המשמש כנשיא בורסת היהלומים הישראלית מפברואר 2021.
מולדבסקי הוא גם חבר הוועד המנהל ודירקטור בהתאחדות תעשייני היהלומים, חבר בכיר בפדרציית בורסות היהלומים העולמית, במועצת היהלומים העולמית וכן הבעלים והמנכ"ל קבוצת מולדבסקי העוסקת ביהלומים, נדל"ן, טכנולוגיה והשקעות.
מולדבסקי בישראל לישעיהו וליאורה מודבסקי.
אנשי עסקים מחלוצי ענף היהלומים בישראל.
בצה"ל שירת בחיל האוויר כפקח טיסה וכמפקד מגדל פיקוח ולאחר השירות הצבאי השתלב בעסק היהלומים המשפחתי.
בשנת 1990 התקבל כחבר בורסת היהלומים.
במסגרת תפקידיו הציבוריים בבורסת היהלומים יזם הקמת חממה טכנולוגית לאיתור מיזמים חדשים בעולמות היהלומים, וכן שימש כיו"ר ועדת הכספים של הבורסה.
בין השנים 2017-2021 שימש כיו"ר מכון היהלומים, חברה ממשלתית לתמיכה בשיווק, רגולציה וחיזוק תעשיית היהלומים הישראלית.
בתפקיד זה קיים שיתוף פעולה מול הגופים המרכזיים בממשלה ובענף היהלומים, תוך פעילות מול המערכת הבנקאית.
בשנת 2021 נבחר לתפקיד נשיא בורסת היהלומים הישראלית, לאחר שניצח בבחירות לתפקיד את שי שניצר.
מולדבסקי היה בין הדוחפים לכינון הסכם יהלומים חשאי עם קטר, הסכם שקירב את המדינות לכינון יחסים רשמיים.
כמו כן, פעל אל מול רשות המיסים והרשות לאיסור הלבנת הון להורדת רמת הסיכון של ענף היהלומים מהלך שהוביל להורדת הסיכון בענף מסיכון גבוה לבינוני ואפשר לעוסקים בו לקבל תנאי אשראי טובים יותר.
בנוסף, יזם מולדבסקי את כניסת הבורסה ליהלומים כנותנת חסות ראשית למועדון השגרירים העולמי בישראל ותרם לחיזוק הקשרים הבין לאומיים של הבורסה וחיזוק שיתופי הפעולה בין מדינת ישראל למדינות שונות בעולם.
בנוסף, בתקופת כהונתו חזרה להתקיים ועידת 'שבוע היהלומים הישראלי' במסגרתה מגיעות לישראל חברות היהלומים המובילות בעולם ורוכשות סחורה, וכן אושר פרויקט מגדל 120, אשר צפוי להיות גורד השחקים הגבוה בישראל, אשר עתיד לקום במתחם הבורסה.
מולדבסקי הוא בעלים ומנכ"ל משותף של קבוצת מולדבסקי, חברה משפחתית המתמחה ביהלומים, השקעות בתחום ההייטק ונדל"ן במדינת ישראל ומחוצה לה.
הקבוצה הייתה מבין המשקיעים הראשונים ביונקורנים YOTPO, snyk, lendbuzz ,WSC Sport, Tommorow.io ועוד.
בעבר היה בעל הזיכיון הבלעדי של רשת דומינוס פיצה בשווייץ, לוקסנבורג וליכטנשטיין אותו מכר לבנו של ארקדי גיידמאק.
והיה פעיל גם בעסקי הקמעונות.
כמו כן, לאורך השנים שימש מולדבסקי כבעלים של מספר עמותות ספורט בישראל ביניהן הפועל פתח תקווה ועירוני רמת השרון בכדורגל וכיום משמש כחבר עמותת מועדון הכדורסל "מכבי ראשון לציון".
מולדבסקי נשוי לאיילה ולהם שלושה ילדים, מתגורר ביישוב סביון.
בועז צאירי (נולד ב-23 במאי 1958) הוא שף, מסעדן ויזם קולינרי ישראלי, מחלוצי הכנסת המטבח היפני לישראל.
הוא מוכר בעיקר כמי שהקים את מסעדת "סאקורה" בירושלים, אחת המסעדות היפניות הראשונות והבולטות בארץ.
צאירי פעיל גם בתחומים נוספים הקשורים למטבח היפני ולמטבח והאסייתי, ביניהם ייצור חומרי גלם, קיום סדנאות בישול וסיורים קולינריים.
צאירי למד גאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובמסגרת לימודיו הגיע לקנדה, שם עבד בשמורת אינדיאנים ותיווך בין משלחות של יפנים שהגיעו לשמורה לבין תושביה האינדיאנים.
בתקופה זו התוודע למטבח היפני והתאהב בקיקו, חברה במשלחת היפנית, שלימים נישא לה.
כשחזר לישראל עם קיוקו, הקים את מסעדת "סאקורה" בירושלים.
בתחילת דרכה, המטבח היפני נחשב לזר ומוזר בישראל, והמסעדה התקשתה למשוך סועדים.
צאירי אף נאלץ לבקש מחבריו לשבת בשולחנות החיצוניים כדי ליצור רושם של מסעדה מלאה.
מסעדת "סאקורה" בירושלים הפכה עם השנים למוסד קולינרי מצליח ומוכר, והייתה מחלוצות הסושי והמטבח היפני בירושלים.
כעבור כ-11 שנים, נפתח סניף נוסף של המסעדה בתל אביב.
הסניף התל אביבי נפתח בתקופת האינתיפאדה השנייה ומלחמת המפרץ השנייה.
שתי המסעדות נכון לאפריל 2025 כבר לא פועלות.
לימים פתח צאירי מסעדה צמחונית בשם "בועזו" שגם היא נסגרה עם הזמן.
בנוסף למסעדות "סאקורה" שפתח, בועז צאירי עסק ועדיין עוסק במגוון פעילויות קולינריות הקשורות למטבח היפני והאסייתי:
צאירי מחזיק בחווה לגידול אצות במכמורת, המספקת חומרי גלם טריים למסעדותיו ולצרכים נוספים.
הוא שותף בייצור טופו, אטריות ראמן ואודון, ועלי וון טון.
הקים מפעל לייצור אטריות ראמן בתל אביב, במטרה להנגיש אטריות ראמן איכותיות לקהל הישראלי.
צאירי פועל להגדלת היצע חומרי הגלם היפניים האיכותיים בישראל ומשתף פעולה עם חקלאים מקומיים לגידול צמחים חיוניים למטבח היפני, כמו בזיליקום יפני ושורש גזר יפני.
צאירי נולד ברחובות למשפחה תימנית שורשית.
הוא נשוי לקיקו אותה הכיר בקנדה.
הוא בוגר תואר שני בגאוגרפיה ותכנון עירוני, ונמצא בהליכים לתואר דוקטור.
הם גרים בירושלים ולהם 4 ילדים.
בנם יונתן צאירי, חי בטוקיו ועובד כשף במסעדה צרפתית.
סדנאות בישול: צאירי מקיים סדנאות בישול יפני מסורתי וטבעוני.
הוא גם משמש כשף הסדנאות במרכז לבישול בריא של בית החולים הדסה, שם הוא מעביר סדנאות בנושאי תזונה בריאה.
סיורים קולינריים: צאירי מקיים סיורים קולינריים מודרכים ביפן ובישראל, בדגש על אזורים אסייתיים בתל אביב, כמו מתחם התחנה המרכזית החדשה ונווה שאנן.
הסיורים בישראל נועדו לחשוף את המשתתפים לחומרי גלם וטעמים אותנטיים מהמזרח הרחוק.
ייעוץ קולינרי: צאירי מייעץ למטיילים עצמאיים המעוניינים לטייל ביפן.
מעורבות בפורום לקידום אוכל יפני: צאירי מנהל פורום לקידום אוכל יפני בישראל, המונה כאלף חברים, במסגרתו הוא פועל להנגשת חומרי גלם ולשיפור הידע על המטבח היפני.
בשנת 2006 כתב יחד עם אורלי פלאי-ברונשטיין ועם השף שחף שבתאי את הספר: ששת במזרח הרחוק
בועז גולדברג (נולד ב-22 בינואר 1974) הוא במאי, מוזיקאי ועיתונאי ישראלי.
אביו הוא גיורא גולדברג, פרופסור למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 1995 עד 1997 היה הדי ג'יי של ליין מסיבות ה"גלורי נייטס" במועדון גולם בתל אביב.
בשנת 1998 למד קולנוע בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה.
החל משנת 2000 החל לעבוד בתפקידי עריכה שונים בטלוויזיה.
בשנת 2001 מונה גולדברג לכתב ספורט בירחון שם המשחק.
בין השנים 2004 עד 2015 כתב בעיתונים "זמן תל אביב" (מעריב), "העיר תל אביב", וואלה, "עכבר העיר", מוסף "הארץ", "ז'ורנל" (מעריב), "כלכליסט" (ידיעות אחרונות) ו-ice.
בין השנים 2006 עד 2008 פרסם בעיתון "עכבר העיר" את הטור האישי "בולע רוק", שהפך לתערוכה של עבודות צילום סטילס שפורסמו במסגרת הטור.
החל משנת 2009 ועד 2014 כתב ביקורות מוזיקה וכתבות מגזין עבור "ישראל היום".
בשנת 2014 מונה לתפקיד העורך הראשי של תוכנית הלייט נייט המוזיקלית "האנגר 9" בערוץ 9. התוכנית הועברה בשידור חי (בעברית) חמישה ימים בשבוע בהנחיית אדי קבטנר, לאון פלדמן ואוהד חיטמן.
מוטיב חוזר ביצירותיו הוא העיסוק ברוח הזמן (צייטגייסט) והשפעתה על נפש האדם ועל מערכות יחסים.
בשנת 1999 ביים סרט קצר בשם "Snapshot" בהשתתפות טינקרבל ונעם רותם.
לאחר מכן החל גולדברג לתעד את צ'רלי מגירה, ובשנת 2019 יצא הסרט התיעודי "מחר כבר עבר" בבימויו של גולדברג, שגם ערך וצילם.
הסרט, שהופק בידי יוצר הקולנוע התיעודי אייל דץ, עוסק בסיפורו של צ'רלי מגירה דרך תחנות שונות בחברות שנרקמה בין מגירה לבמאי.
"מחר כבר עבר" הוקרן בפסטיבל דוקאביב באותה שנה ובפסטיבלי קולנוע נוספים, בהם פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי בקרקוב, שם היה הסרט מועמד בקטגוריית הסרט התיעודי המוזיקלי הטוב ביותר.
כמו כן, הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי ישראל ושודר ב-Hot8 .
בשנת 2020 ביים גולדברג סרט ניסיוני קצר בשם "פרנקנגולם".
באותה תקופה החל לביים קליפים מוזיקליים.
בין השאר, ב-2020 ביים עבור Red Axes את הקליפ לשיר "Moonlight Ride".
בשנת 2023 צילם גולדברג את עטיפת האלבום "מודעות פוליפונית" של הזמר בן בראונשטיין, וכמו כן צילם והיה מעורב בעיצוב עטיפת הסינגל "נשב נדבר" מתוך אותו אלבום.
ב-1993 גיבש להקת גאראז'-רוק ניסיונית בשם The Unnamed Garage Band Of 1993. הלהקה הקליטה כמה דמואים והתפרקה לפני שהספיקה להופיע.
מיד אחרי הפירוק הקים גולדברג, שוב כבסיסט, להקה חדשה בשם הכברנים, ביחד עם הגיטריסט אורי ענבר, לימים איש להקת השקרנים.
הכברנים ניגנו סיקסטיז-גאראז' מסורתי יותר, בדגש על גרסאות כיסוי.
הלהקה עברה מספר גלגולים עד שהתפרקה בשלהי 1994, גם היא מבלי שהספיקה להופיע.
באמצע שנות התשעים (1995-1996) ניגן בס בלהקת הפאנק-בריטפופ התל אביבית קנאק/פופ ובצמד סופרשייקר (יחד עם דביר וולק).
בשנת 2000 היה שותף לצמד נערי ההפקר ביחד עם צ'רלי מגירה.
השניים ערכו חזרות אך בסופו של דבר לא הופיעו יחד.
את השיר "אתמול היום ומחר" של צ'רלי מגירה הפיק גולדברג.
ב-2008 חבר גולדברג לקובי אור ויחד הם הקימו צמד ספוקן-נויז בשם NEMEK.
הטקסטים שאור הביא לנמק הציגו סגנון השואב בעיקר מספרות הבלש והפשע האמריקאית על הצד הכי קיצוני שלה.
הקו המוזיקלי שיקף את האהבה המשותפת של אור וגולדברג לזרמים אזוטריים ברוק כגון ניאו-פולק, דרון ונויז.
שיתוף הפעולה בין גולדברג לאור מתועד אף הוא בסרטו של גולדברג, "מחר כבר עבר".
בשלהי 2008 הרחיב גולדברג את המניפה הניסיונית שלו והקים צמד אקספרימנטלי בשם מסמר ופנסים (ביחד עם האמנית לן בוכמן).
בשנת 2010 ניגן באלבומו של אורָן זילברשטיין, "בודקת".
בשנת 2020 הוציא גולדברג אלבום סולו בשם Headless Elvis.
האלבום מהווה פסקול חלקי ל"מחר כבר עבר" ומתרכז בקטעים המוזיקליים שגולדברג הקליט עבור הסרט, בתוספת קטעים שלא נכנסו לסרט.
הסינגל שקידם את האלבום הציג גרסת כיסוי לשיר אבוד של צ'רלי מגירה, "עולם ורוד".
השיר לווה בקליפ ושודר בערוץ הטלוויזיה מוזיקה IL.
בשנת 2024 חזר גולדברג להתנסות בהפקה מוזיקלית.
הוא הפיק עבור ג'ו "מר צרצר" רוזן את השיר "נח לזרוח" של הצמד חרסינות, ובהמשך אותה שנה היה מעורב בשיתוף פעולה מוזיקלי עם יוצר המוזיקה האלקטרונית B-side Genocide.
השניים יצרו רמיקס לשיר "Wouldn't Even Care" שכתב ג'ו "מר צרצר" רוזן (Cricket Joe) ושרה זמרת האינדי שרון ראובני (Sharon Sometimes).
ב-9 בפברואר 2026, ביום השנה השלישי למותו של קובי אור, הוציא גולדברג אלבום ל-NEMEK, ההרכב שחלק עם אור בין השנים 2008 עד 2010. האלבום, שנקרא "קאפוט", הוא פרויקט קולאז'י שערוך בקפדנות וכולל את מיטב ההקלטות מאותה תקופה בוערת, לצד קטעים חדשים שנוצרו כמחווה לזכרו של קובי.
"קאפוט" הוא לא רק אלבום, זוהי עדות היסטורית לפרק זמן ייחודי באלטרנטיב הישראלי, המציף נויז מוזיקלי ונפשי כאחד.
זהו לא רק מסע נוסטלגי, אלא הצהרה אמנותית רלוונטית שמחזירה את הלכלוך, את האמת ואת האסתטיקה שאבדה.
אלבום זה יצא בסטרימינג וגם בפורמט CD.
גולדברג מתגורר בתל אביב עם בת זוגו ויש לו בת אחת.
בועז נגר (נולד ב-20 במאי 1971) הוא מנהל ישראלי, יושב ראש הפניקס בית השקעות ויושב ראש קסם קרנות נאמנות.
בעבר כיהן כמנכ"ל משותף של קסם קרנות נאמנות וכיו"ר איגוד תעודות הסל בישראל.
הוא בעל תואר ראשון במשפטים (בהצטיינות) ותואר שני במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת בר־אילן.
הוא שירת בגדוד 13 של חטיבת גולני ולאחר מכן בחיל החינוך, והשתחרר בשנת 1993.
נגר מתגורר ברחובות, נשוי לאפרת, סמנכ"לית הכספים של חברת אדמה והוא אב לחמישה.
בין השנים 1999–2006 שימש נגר כעורך דין שהתמחה בשוק ההון, מיזוגים ועסקאות במשרדי עורכי הדין לשם ברנדויין ומיתר.
בין השנים 2007–2018 כיהן בתור יושב ראש איגוד תעודות הסל בישראל.
במהלך כהונתו הוא פעל בשיתוף עם הרשות לניירות ערך להסדרת פעילות ענף תעודות הסל, במסגרת חקיקת תיקון 28 לחוק השקעות משותפות בנאמנות.
התיקון לחוק נכנס לתוקפו בשנת 2017, הוביל להפיכת תעודות הסל לקרנות סל ולהגדלת ההגנה על המשקיעים.
בין השנים 2006–2012 שימש נגר כמנכ"ל משותף של קסם קרנות נאמנות ביחד עם אבנר חדד.
החל משנת 2012 הוא מכהן כיושב ראש קסם קרנות נאמנות.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל משותף וכיו"ר החברה חל גידול משמעותי בהיקף הנכסים המנוהלים שלה, בעקבות צמיחה אורגנית ומהלכי מיזוגים ורכישות.
ערב כניסתם לתפקיד החברה ניהלה נכסים בשווי של כ-2 מיליארד ש"ח.
באוגוסט 2024 חצתה קסם לראשונה בענף את רף ה־100 מיליארד ש"ח בנכסים מנוהלים.
בשנת 2022, כחלק משינוי ארגוני, מונה נגר לתפקיד יושב ראש ואבנר חדד מונה למנכ"ל הפניקס בית השקעות, בנוסף לתפקידיהם בקסם קרנות נאמנות.
במהלך תקופה זו בוצעה רכישת בית ההשקעות אפסילון ופעילות פסגות בית השקעות, אשר כללה את פעילות ניהול התיקים וקרנות הנאמנות.
במהלך כהונתם של נגר וחדד כיו"ר ומנכ"ל הוסדרה והוגדלה מדיניות התרומה לקהילה של הפניקס בית השקעות.
במסגרת מדיניות התרומות הוחלט לצד אימוץ יחידת יהל"ם לאמץ גם את חיל החינוך, כחלק מהרצון להשקיע ולהוקיר את פעילותן של היחידות התומכות בצה"ל.
החל משנת 2019 נגר כיהן כמנכ"ל ובעל מניות מייסד בחברת Beta Securities Poland – אחת החברות שהובילו את השקת ה-ETF הראשון בפולין, באמצעות מותג BETA ETF.
החל משנת 2022 הוא מכהן כחבר במועצת המנהלים המפקחת של BETA ETF – הנחשבת לחלוצה בשוק ה-ETF הפולני בזכות השקת ה-ETF הראשון, ומנהלת נכון לחודש נובמבר 2025 נכסים בהיקף של למעלה מ-1.4 מיליארד זלוטי בכ-13 קרנות סל שנסחרות בבורסה הפולנית.
בועיינה-נוג'ידאת היא מועצה מקומית ערבית-מוסלמית בגליל התחתון, במחוז הצפון שבישראל.
הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנות 1980, כשהוא מורכב משני כפרים צמודים אך נפרדים: בועיינה ונוג'ידאת, שאוחדו לרשות מקומית אחת ב-1987.
מתחילת שנות התשעים ועד מותו ב-28 במרץ 2018 שימש סאלח סולימאן כראש המועצה.
בבחירות 2018, יד-ימינו ששימש בעבר כראש המועצה בעצמו, מוניר חמודה (בשנים 1999–2001).
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024, נבחר סעיד סלימאן כראש המועצה.
ישנה סברה ששמו של היישוב הוא גלגול של שם היישוב העתיק בית ענת המוזכר בכתובות שנכתבו בשפה האוגריתית, וכן בספר שופטים (פרק א' פסוק ל"ג) שם הוא מוזכר כיישוב שבו עבדו לאלה ענת, ושלא יכלו אנשי שבט נפתלי לכובשו.
בתקופת המנדט הבריטי, בועיינה היה כפר ערבי בבקעת בית נטופה.
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בבועיינה 67 בתים מיושבים ב-349 נפשות, כולם ערבים ומוסלמים, למעט שני יהודים.
בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין כי מספר תושבי כפר בועיינה כ-540 ושטחו נרשם כ-9,214 דונם, מתוכם 2,306 דונם של אדמה ציבורית ו-115 דונם בבעלות יהודית.
נוג'ידאת היה כפר בדואי בבקעת בית נטופה.
נוג'ידאת הוקם על ידי בדואים משבט "ערב אל-נגאדאת" שהגיעו מאזור ירדן ומסינאי המשתיך לשבט בדואי בשם חויטאת (الحويطات).
נוג'ידאת ידועה באחוז גבוה בגיוס הבנים לצה"ל ובשנים האחרונות נרשמת עליה בהתנדבות הבנות לשירות הלאומי, למרות שגיוסם של בני העדה הבדואית אינו חובה ע"פ חוק.
הנדיה סולימאן יזמה והקימה ביישוב את מיזם פנינת העמק - מרכז להתנסות נשים בעבודות יד ובעבודות אמנות עממית.
המרכז נתמך על ידי משרד התיירות והוא מארח קבוצות תיירים מהארץ ומחו"ל.
על יוזמתה להקמת המיזם ולקידום מעמד הנשים ביישוב, הדליקה סולימאן משואה ביום העצמאות ה-66 למדינת ישראל.
בועת סבון היא גוף חלול העשוי משכבה דקה מאוד של מי סבון.
לרוב בועות סבון שורדות זמן קצר, לפני שהן מתפוצצות, בין אם בעצמן או בגלל מגע עם חפץ אחר.
ילדים מרבים לשחק עם הבועות, אך מיצגים אמנותיים הראו שגם מבוגרים מתעניינים בהן.
בועות סבון מהוות המחשה פיזיקלית לבעיה מתמטית מורכבת בנושא מינימום שטח פנים.
בועות יכולות להתקיים מכיוון שלשכבת הפנים של נוזל, (במקרה של בועות סבון, בדרך כלל מים) יש מתח פנים מסוים, אשר גורם לה להתנהג כיריעה אלסטית.
למרות זאת, בועה המורכבת מנוזל בלבד איננה יציבה ולכן היא זקוקה לחומר כגון סבון כדי להתקיים.
טעות נפוצה היא שהסבון מעלה את מתח הפנים שבמים - ההפך הוא הנכון: סבון מוריד את מתח הפנים של המים.
למים שהומס בהם סבון יש בערך שליש ממתח הפנים של מים ללא סבון.
סבון איננו "מחזק" בועות, הוא מייצב אותן.
כשהסבון נמתח ריכוזו הולך ופוחת, מה שגורם למתח הפנים לעלות.
כך מחזק הסבון את החלקים החלשים ביותר של הבועה, ומונע מהם מלהימתח עוד.
בנוסף מונע הסבון התאיידות וכך מאפשר לבועה לשרוד מעט יותר זמן.
צורת הפנים הכדורית של הבועה נגרמת גם היא ממתח הפנים.
המתח גורם לבועה ליצור כדור, שכן לכדורים יש את שטח הפנים הקטן ביותר עבור נפח נתון.
צורת הכדור אמנם מושפעת מהאוויר, אבל בהנחה שהבועה מרחפת כשלעצמה במקום חסר רוח, היא תשמור על צורה קרובה מאוד לכדור, בעיקר בשל משקלה הנמוך.
בועת סבון המופרחות באוויר בטמפרטורה של פחות ממינוס 15 מעלות צלזיוס תקפא כשתיגע בקרקע.
אז יפעפע האוויר שבתוך הבועה החוצה לאטו עד שהיא תקרוס תחת משקלה.
בועת סבון המופרחת באוויר בטמפרטורה של פחות ממינוס 25 מעלות צלזיוס תקפא עוד באוויר, ועלולה להתנפץ כשתפגע בקרקע.
בטמפרטורה הזו, בועה מופרחת כשהיא מלאה באוויר חם, ולכן בהתחלה תקפא ככדור כמעט מושלם, אך ככל שהאוויר יתקרר ובכך יקטן בנפחו יתחילו חלקים מהבועה לקרוס.
בועה שמופרחת בטמפרטורה כזו תמיד תהיה קטנה יחסית בגודלה.
היא תקפא מהר, וניסיון להמשיך ולנפח אותה יוביל לניפוצה.
כששתי בועות מתאחדות פועל אותו עיקרון פיזיקלי והבועות יתפסו את הצורה בעלת שטח הפנים הקטן ביותר.
המשטח המשותף ביניהן ישתנה כדי להתאים לצורת הכדור של הבועה הגדולה מבין השתיים, והבועה הקטנה תהפוך לכעין בליטה.
זאת מכיוון שלבועות קטנות יותר לחץ פנימי גבוה יותר.
אם הבועות שוות בגודלן יהיה המשטח ביניהן מישורי.
במקרה שבו מתאחדות שלוש בועות הן מסתדרות בזווית של 120° אחת מהשנייה.
זוהי הבחירה היעילה ביותר, וזו גם הסיבה שדבורים משתמשות גם הן בזווית 120° ובכך יוצרות משושים משוכללים בכוורותיהן.
בנקודה אחת עשויות להיפגש ארבע בועות לכל היותר, והזווית בין כל הקווים שבהם נפגשות שלוש בועות היא 109.47°.
הצבעים המשתנים של בועות סבון נגרמים מהתאבכות של גלי האור.
כשהאור פוגע בקצה הבועה הוא נשבר: חלקו מוחזר מהדופן החיצונית וחלקו נשבר דרכה ומוחזר רק בהגיעו אל הדופן הפנימית.
אלומת האור המוחזרת מהבועה נקבעת, אם כן, על סמך התאבכות שני המרכיבים.
הפרש הפאזה שנוצר בכל מסע בין המשטח החיצוני והמשטח הפנימי של הבועה הוא ביחס ישר לעובי הבועה וביחס הפוך לאורך הגל.
מכאן שעבור כל עובי אפשרי של הבועה, ההתאבכות היא בונה עבור אורכי גל מסוימים, והורסת עבור אחרים.
אם מקרינים על בועה אור לבן (כלומר, אור שמכיל את כל אורכי הגל הנראים), יבלטו מספר צבעים שיוחזרו ממנה בעוד שאחרים ייעלמו.
הדבר ייצור מעין גוון צבעוני שמשתנה כשמשתנה עובי הבועה.
את שינויי הצבע אפשר לראות בבירור כשהבועה מתכווצת כתוצאה מאידוי.
בתחילה, כאשר הבועה עבה, אין גלי האור הארוכים נראים, והבועה נראית ירוקה וכחולה, ואין בה כמעט אדום.
לעומת זאת כשהבועה מתכווצת והמרחק בן הדפנות קטן, נעלם הצהוב, (ונותרת בועה כחולה יחסית).
אחריו נעלם הירוק (מה שמשאיר בועה אדומה יחסית) ואחריו הכחול (מה שמשאיר בועה צהובה).
לבסוף, כשהבועה דקה מאורך הגל הנראה, יבטלו כל הגלים זה את זה ולא תראה שום השתקפות.
בשלב זה יהיה עובי הבועה פחות מ-25 ננומטרים וקרוב לוודאי שהיא תהיה על סף פיצוץ.
השפעת ההתאבכות קשורה גם לזווית שבה פוגעת קרן האור בבועה.
אפילו אם עובי הבועה הוא אחיד (מצב בלתי אפשרי שכן כוח המשיכה מושך את הנוזל כלפי מטה) ישתנו הצבעים בגלל תנועה של הבועה או של מקור האור.
בועות סבון הן ההתגלמות הפיזית של בעיית מינימום שטח הפנים של נפח נתון, שהיא בעיה מתמטית מסובכת.
אף על פי שכבר מ-1884 ידוע שבועה היא הדרך לעטוף נפח נתון בשטח הפנים הקטן ביותר, רק בשנת 2000 הוכיחה קבוצת מדענים ששתי בועות מאוחדות הן הדרך לעטוף שני נפחים בשטח פנים הקטן ביותר.
בועות סבון שואפות להקטין את שטח הפנים שלהן, ולכן הצורה המושלמת עבור בועה, היא כדור, כיוון שלו שטח הפנים המינימלי עבור נפח נתון.
עם זאת, כשמספר רב של בועות נמצא יחד, לדוגמה בקצף, יש להן צורות מורכבות הרבה יותר.
הדרך הקלה ביותר ליצור בועות סבון היא באמצעות קניית נוזל בועות מסחרי (המשווק כצעצוע), או על ידי ערבוב מעט מסבון מדיח הכלים במים (אך שיטה זו אינה עובדת טוב במיוחד).
ישנן מספר שיטות לשפר את נוסחאות נוזל הבועות הביתי, כדי להפוך אותו ליעיל יותר:
הוספת חומר שמוריד את מתח הפנים של המים, כגון סבון נוזלי או שמפו תינוקות.
שיטה זו פועלת היטב כשהסבון טהור (ללא מבשמים או תוספים אחרים).
סבונים יקרים בדרך כלל יעזרו יותר מסבונים זולים.
הוספת חומר המעבה את המים.
החומר השימושי ביותר הוא גליצרין הנמכר בבתי מרקחת, כיוון שבנוסף לעיבוי הוא גם יהפוך את הבועה לצבעונית יותר.
סוכר הוא התחליף הטוב ביותר, אך מומלץ להמיס אותו קודם במים חמים.
אם התמיסה תהיה סמיכה מדי, קשה יהיה להכין בועות, ולכן חשוב לא להוסיף יותר מדי מחומר זה.
מים מזוקקים עדיפים על מי ברז שכן אין בהם סידן שידוע כמנטרל לסבון.
השארת הסבון במכל פתוח לאורך הלילה תהפוך אותו לסמיך יותר, (אך אם התמיסה תהיה סמיכה מדי יהיה קשה להכין בועות).
עדיף להימנע מהשארת בועות או קצף על פני שטח הנוזל, ניתן להעלימם בעזרת ערבוב קל, העפתן מעל פני שטח הנוזל או על ידי המתנה.
מפריח הבועות קל גם הוא להכנה וניתן לקנותו יחד עם נוזל בועות בחנות צעצועים.
הדרך הקלה ביותר להכין מפריח בועות שימושי היא ללפף חוט מתכת ולעטוף את החלק המרכזי שלו בתחבושות או בחוטים כדי שהסבון יידבק ביתר קלות.
ניתן גם להשתמש במקטרת בועות, מכשיר בצורת מקטרת עישון שיש לנשוף לתוכו, והבועות מופרחות מהפתח ממנו יוצא עשן במקטרת רגילה.
האזכור הראשון שנמצא לבועות כמשחק הוא בציורים פלמים מהמאה ה-17 שבהם נראים ילדים מפריחים בועות באמצעות מקטרות מחרס.
חברה משיקגו בשם צמוטוי החלה למכור נוזל בועות כצעצוע ב-1940, והאופנה לא חלפה מאז.
המוצר כצעצוע בימינו, מצליח ביותר .
הופעות של בועות סבון משלבות בידור עם הישגים אומנותיים.
אמנים מסוימים יוצרים בועות שעוטפות חפצים ענקיים, אפילו אנשים.
אחרים מצליחים לייצר בועות בצורת קוביות, משולשים ופסלים, וזאת לרוב בעקבות הוספת מרכיבים שונים למי הסבון שמהם מיוצרות הבועות.
בדרך כלל מטופלות הבועות בידיים.
כדי להוסיף לאפקט הוויזואלי מוסיפים להן לפעמים עשן או הליום, המשולב עם לייזר ועם אש.
אפשר למלא בועות בחומר דליק ואז להציתן, אף על פי שפעולה כזו הורסת את הבועה.
בועית מתכווצת היא אברון המצוי בחד-תאיים מסוג פרוטיסטה (Protista) החיים בסביבה שריכוז המומסים בה נמוך מריכוז המומסים בתוכם, כדוגמת הסנדלית (Paramecium) ואמבות.
הבועית המתכווצת מאפשרת לתא להיפטר מעודפי המים החודרים אליו באוסמוזה, על ידי כך שהיא קולטת את המים העודפים, ובהגיעה לגודלה המרבי היא נצמדת לקרום התא ומתכווצת תוך הפרשת תכולתה אל מחוץ לתא.
הזמן בין התכווצות אחת לשנייה הוא מספר שניות.
קצב התכווצות הבועית המתכווצת משתנה בהתאם לקצב כניסת המים לתא.
ככל שריכוז המומסים גדול יותר מסביב לבועית, כך גדל משך הזמן העובר בין ההתכווצויות, מעל ריכוז מסוים הבועית תחדל לפעול.
קצב ההתכווצויות תלוי גם במין האורגניזם.
בשלב הראשון נכנסים מים באוסמוזה מהסביבה החיצונית לציטופלזמה, בשלב השני נכנסים המים מהציטופלזמה לבועית המתכווצת.
בועת הדוט-קום הייתה בועה כלכלית שהתקיימה בין 1995 ל-2001. שיאה היה במרץ 2000, כאשר מדד הנאסד"ק עמד על 5,132.52 נקודות.
במהלך שנים אלה נרשמה בבורסות לניירות ערך עלייה מהירה במחירי מניות סקטור האינטרנט החדש ובסקטורים הקשורים אליו תוך ניתוק גדל והולך מהשווי הכלכלי ה"אמיתי" של החברות הנסחרות.
דבר זה יצר את "הבועה".
תקופה זו אופיינה בהיווסדותן של חברות מבוססות-אינטרנט רבות.
התפוצצות בועת הדוט קום התרחשה בין השנים 1999 - 2001, כאשר מספר חברות מונפקות הפכו לחדלות פרעון, ואחרות, ששווי השוק שלהן צנח ביותר משמונים אחוזים, ואפילו עד 95% כמו חברת אמזון אך עדיין נשארו יציבות ורווחיות.
התפוצצות הבועה ציינה את תחילתו של מיתון במדינות המפותחות במהלך השנים שלאחר מכן.
למעשה ניתן לומר כי שינוי המודלים (המנותקים מהשווי הכלכלי) להערכת שווי המניות בתקופה זו, יצר מצג שווא של עליה מגמתית ומתמשכת של ערך המניות, מה שגרם ליותר ויותר משקיעים להשקיע, מה שגרם כתוצאה מכך להמשך העלייה המטאורית וחוזר חלילה עד נקודת הקריסה.
בשנים 1996 עד 2000 הונפקו בבורסת נאסד"ק עשרות רבות של חברות מתחום האינטרנט בעלות היסטוריה עסקית קצרצרה, בהיעדר כל "הצלחה" עסקית כלכלית ובמחירים ששיקפו ציפיות גבוהות מאוד.
העשור של שנות התשעים ידע התפתחות טכנולוגית מואצת וב-1993 הושק דפדפן האינטרנט הראשון שהופץ בקנה מידה משמעותי בשוק האזרחי-הפרטי, מוזאיק (Mosaic), שפותח בידי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
עם הזמן, מחשבים פרטיים הפכו ממוצר מותרות יקר שרק מעטים הרשו לעצמם להחזיק למכשיר הנמצא בתפוצה נרחבת ברחבי האוכלוסייה הכללית.
טרם כניסתו של מוזאיק לשוק רק 2.3% מכלל תושבי ארצות הברית היו בעלי גישה לגלישה ברשת, רובם מתכנתים.
מאז סיומו של המיתון הכלכלי מתחילת העשור, השווקים נסקו, ובין 1993 לתחילת 2001 ידע שוק המניות עלייה שנתית ממוצעת של 15.2%, אשר חפפה לתקופת נשיאותו של ביל קלינטון בארצות הברית, שנמנע מהרחבת ההתערבות הממשלתית בשווקים וכיהן לאורכה של תקופת הצמיחה הטבעית של בועת הדוט-קום.
עם עליית השוק הטכנולוגי, הוקמו חברות אינטרנטיות רבות במטרה לנצל את הגאות הכלכלית בתחום המתפתח.
אחת מאותן חברות, נטסקייפ (Netscape), אשר הושקה במהלך 1994, פיתחה את הדפדפן המסחרי הראשון מסוגו, Netscape Navigator.
הדפדפן, בשונה ממתחריו, יוצר לשימוש פרטי בחינם, מה שהוביל תוך זמן קצר להפיכתה של נטסקייפ לחברת האינטרנט המוכרת והנצרכת ביותר בעולם.
מתוך כך החליטו מנהלי החברה, בשנה לקיומה, להעמיד אותה למסחר בשוק המניות.
ביום הראשון בלבד למסחר בחברה, 9 באוגוסט 1995, עלה ערכה מהערך ההתחלתי של 28$ ל-75$.
המהלך של נטסקייפ, להירשם בשוק המניות טרם סבסדה החברה הון עצמי התחלתי, היה יוצא דופן נכון לאותה העת.
הצלחתה של נטסקייפ הוביל לעלייה חדה בהשקעות, והבועה המשיכה לצמוח בקצב מואץ עם ירידה בשער הריבית ומעבר חוק קיצוץ מיסים בקונגרס של ארצות הברית.
מהלכים אלו הובילו לכך שמשקיעים אחזו בהכנסות גדולות יותר ומצב הרוח הכללי בקרבם סימן עלייה בביטחון העצמי לבצע השקעות גדולות יותר בשווקים חדשים ולא בטוחים (תהליך שקורה למעשה בכל התפתחות של בועה כלכלית).
גורם נוסף שתרם לצמיחת הבועה היה עצם היותה של ארצות הברית מעצמת-העל היחידה בעולם והקודקוד הכלכלי העולמי והבלתי מעורער בעקבות סיום המלחמה הקרה והתפרקות ברית המועצות.
עם הזמן, יותר ויותר סוחרים בשוק המניות השקיעו בחברות אינטרנט לנוכח הצפייה בהצלחתן של החברות אשר נסחרו בבורסה לניירות ערך.
מתוך כך, חברות שונות, שעמדו בסך רווחים פעוטים בלבד, החלו להציע קניית ניירות ערך ראשוניות לסוחרים בעלי ביטחון עצמי גבוהה בנאסד"ק.
תהליך זה הוביל לכך שאותן החברות השקיעו תקציבים בטעמן לטיפוח פרסום עבור עליית השקעות במקום לטפח בסיס רווחים עסקי ומוצק המבוסס על המוצר שהציעו לשוק.
משמעות הדבר היא שה"ערך האמיתי" של חברות שונות הוסתר מעיני המשקיעים, אשר לעיתים השקיעו גם בחברות לא רווחיות כלל וכלל.
כל עוד הבועה המשיכה לגדול ולהתנפח התהליך לא התברר לציבור המשקיעים הרחב.
מאחר שלחברות לא היה בסיס לתמחור עסקי מקובל הומצאו מודלים חדשים שיתאימו להיעדר הכנסות ורווח, וישקפו את הציפיות לצמיחה אדירה.
אנליסטים שסיקרו את התחום העניקו לחברות מחירי יעד גבוהים שהתבססו על תחזיות אופטימיות ביותר שנבעו בין היתר מדילמת האנליסט, אבל מחירי המניות הזדרזו לעבור את תחזיות האנליסטים והכריחו אותם לעדכן את המודלים שלהם כלפי מעלה שוב ושוב.
מנהלי קרנות הון סיכון ומשקיעים מוסדיים הצטרפו אף הם להשקעות בחברות האינטרנט תוך התעלמות מהסיכון הכלכלי.
כל אלו העלו את שווי המניות, וניפחו אותן הרבה מעבר לערכן הריאלי תוך יצירת בועה.
במהלך שנת 1999 נעשו 486 הנפקות ראשונות לציבור בשוק המניות, עיקרן חברות שהיו חלק מבועת הדוט-קום ומתוכם 117 הכפילו את רווחיותם ביום הראשון למסחר שלהן בבורסה.
באופן אינפלציוני האצת הרווחיות הובילה לעליית השקעות שהובילה לעליית הנפקות של חברות בשוק המניות והובילה גם לאופוריה בקרב שוק המשקיעים והתעלמות מניהול סיכונים.
בנוסף עלה גם מעין לחץ חברתי פסיכולוגי בקרב המשקיעים המקובל בעת התפתחויות של בועה כלכלית: חרדת החמצה (Fear of Missing Out ובקיצור FOMO).
חרדת החמצה, במקרים רבים של משקיעים פרטיים, התגברה על החשש מפני דרכי ניהול סיכונים בשוק.
עם הזמן עלה ההפרש בין ההשקעות הנעשות מתוך חשיבה רציונלית ומבוססות על חברות רווחיות בעלות בסיס כספי קיים לבין השקעות הנעשות בצורה לא רציונלית ומבוססות על השפעות פסיכולוגיות למעשה, כגון חרדת החמצה וביטחון עצמי מופרז.
לקראת סיומו של העשור החלה פאניקה בקרב המשקיעים ובכלל בשווקים לנוכח תקלה אפשרית בהתנהלות של המחשבים בתחילת האלף השלישי, תקלה שבוססה על בסיס הפעילות והביצוע של המחשבים.
בצורת רישום זו לא הייתה בעיה כל זמן שהנתונים עסקו רק באירועים שקדמו לשנת 2000, אך יש בה בעיה כאשר לנתונים מצטרפים נתונים העוסקים בשנת 2000 ואילך.
השוואה בין תאריך בשנת 2000, שבו תוצג השנה בצורה "00", לבין תאריך בשנים שקדמו לה תיתן במצב זה תשובה שגויה, משום ש-"00" קטן מ-"87", אף ששנת 2000 מאוחרת משנת 1987. גם פעולות אריתמטיות בין תאריכים (כגון חישוב הזמן שחלף בין שני אירועים) תיתן במצב זה תשובה שגויה.
באג פוטנציאלי זה נקרא "באג 2000" או "באג המילניום", ועורר חשש כבד מאוד, הן ביחס לתפקודן של מערכות מידע, ובפרט ביחס לתפקודן של מערכות זמן אמת.
כאשר תוכניות מחשב מורכבות פותחו החל משנות ה-60 ועד שנות ה-80, מהנדסי מחשבים השתמשו בקוד דו ספרתי לשנה.
מהנדסים קיצרו את התאריך כי אחסון נתונים במחשבים היה יקר ותפס הרבה מקום.
לנוכח התקרבות הבאג האפשרי, הבנקים, אשר מחשבים ריבית על בסיס יומי, התמודדו עם קשיי מספור במחשבים.
מרכזי טכנולוגיה, כמו תחנות כוח, היו מאוימים גם הם על ידי באג 2000. תחנות כוח תלויות בתחזוקה שוטפת של המחשב לצורך בדיקות בטיחות, כגון לחץ מים או דרגת קרינה.
אי קיום התאריך הנכון יגרום לביטול החישובים הללו ועלול היה לסכן את התושבים הסמוכים לתחנות במקרים כגון תחנות כוח גרעיניות.
גם פעולות הובלה וטיסה תלויות בנתוני זמנים מקודדים במחשב.
באג 2000 הייתה גם בעיית תוכנה וגם בעיית חומרה.
תוכנה מתייחסת לתוכניות האלקטרוניות בשימוש כדי להורות למחשב כיצד לפעול דרך קידודים על בסיס בינארי.
החומרה היא המנגנון של המחשב עצמו.
חברות תוכנה וחומרה מיהרו לתקן את הבאג וסיפקו תוכניות "תואמות לשנת 2000" כדי לעזור לפתרון את המשבר.
הפתרון הפשוט ביותר היה הטוב ביותר: התאריך פשוט הורחב למספר בן ארבע ספרות.
ממשלות, במיוחד בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, פעלו כדי לטפל בבעיה.
בסופו של דבר, היו מעט מאוד בעיות.
לא הייתה תקלה במחשבים ברחבי העולם כפי שהוערך.
בפועל, ההנפקה של מערכות "תואמות לשנת 2000" הובילה להכפלת המכירות והרווחים של החברות והמשקיעים בהן, ובתוך שנה עלה מדד הנאסד"ק פי שניים.
עם תחילתה של שנת 2000 ומעבר החשש מפני באג 2000, הכריז הפדרל ריזרב האמריקאי, בניהולו של היושב ראש אלן גרינספן, על כוונתו לשנות מסלול ולבצע העלאת ריביות בשווקים.
החלה עלייה הדרגתית של שער הריבית מ-5% ביוני 1999 ל-6% במרץ 2000. בעקבות כך נוצר בלבול בקרב המשקיעים סביב השאלה האם חברות האינטרנט הרבות של בועת הדוט-קום יושפעו מהעלאת עלויות האשראי.
במהלך שנות ה-90 המוקדמות, הפדרל ריזרב התאים את הריבית בפגישות ועדת השוק הפתוח הפדרלית (FOMC).
גורמים רשמיים העלו את הריבית ב-19 באפריל 1994, בפגישת חירום בגלל חשש מפני אינפלציה, ובעקבות העלאה זאת החלה ירידה בשער הריבית שנמשכה לאורכה של תקופת בועת הדוט-קום.
ב-10 במרץ 2000 הגיע מדד הנאסד"ק לשיא של כל הזמנים בעומדו על 5,132.52 נקודות.
היה זה נתון גבוה פי חמישה מנתון המדד חמש שנים בלבד קודם לכן.
מיד אחר כך החלה צניחה כאשר חברות הנסחרות בבורסה נפגעו מהעלאת הריבית.
ב-13 במרץ נודע כי יפן נכנסה למיתון כלכלי לנוכח הפנייה (מיתון שהוביל גם למשבר פוליטי במדינה).
כניסתה של יפן למצב זה של מיתון הוא שהוביל למהפך בשוק, כאשר הביטחון העצמי המופרז של המשקיעים הרבים הומר במהרה לחשש מפני נסיגה כלכלית חדה שהוביל למירוץ אחר מכירת ההשקעות בחברות האינטרנט שיצרו את הבועה.
עם תחילת המירוץ למכירת ההשקעות התנפצה הבועה וחברות טכנולוגיה כגון נטסקייפ, Pets.com ו-Yahoo!
איבדו את הרווחיות שלהן מהר יותר מאשר השיגו אותה.
בועה כלכלית שמתפוצצת אינה יכולה לעבור אינפלציה מחודשת, ותהליך התנפצותה עלול לזלוג לשווקים נוספים ולגרום למיתון כלכלי.
בתחילת שנת 2000 הודיעה חברת התקשורת האמריקנית שהייתה חביבה על המשקיעים, אמריקה און ליין, על כוונתה לרכוש את חברת התקשורת טיים וורנר.
(זאת בעסקה שתוארה שנתיים לאחר מכן כ"מיזוג הגרוע בהיסטוריה").
חברות התקשורת השונות לא יכלו לעמוד בעול הכלכלי והצהירו על חדלות פירעון ומניותיהן החלו לצנוח.
גם חברות גדולות, כדוגמת סיסקו מערכות, שנשענו על תשתיות של חברות התקשורת נפגעו קשות מהמהלך.
חברות אינטרנט שונות ובכיריהן הואשמו בהונאה והטעייה של מחזיקי המניות וכן הרשות לניירות ערך קנסה במיליוני דולרים חברות ובתי השקעות כדוגמת מריל לינץ' וסיטיגרופ על הטעיית משקיעים.
ערך המניה של חברת Value America בבעלות של קרייג וין למשל ירדה מ-55 $ ל-77 סנט תוך זמן קצר ובסוף החברה פשטה רגל.
עד לסתיו 2000, רוב חברות האינטרנט איבדו בסביבות 75% מערכן, הפסד כולל של 1.75 טריליון דולרים מערך השוק.
רוב החברות האינטרנט הגדולות מתקופת הבועה הפכו לחדלות פירעון או התמוססו עם הזמן מהשוק לנוכח הגעתם של מתחרים ולנוכח אי יכולתן לשחזר את מעמדם בשוק.
בין חברות האינטרנט הגדולות שהחליפו את החברות מדור הדוט קום ישנן אינטרנט אקספלורר, מוזילה פיירפוקס וגוגל כרום.
נטסקייפ, לדוגמה, פורקה סופית בשנת 2008 לאחר אובדן התמיכה בה מידי חברת אמריקה און ליין שרכשה אותה ב-1999.
במרץ 2001 נכנסה ארצות הברית למיתון כלכלי כולל.
קריסת הבורסה בשנים 2000–2002 הובילה להפסד של כ-2 טריליון דולרים מערך השוק, ופיגוע הטרור במרכז הסחר העולמי ב-ספטמבר 2001 החריף את המשבר אף יותר.
בכל המדינות המתועשות היו ירידות בביקושים ובהשקעות שהובילו למיתון 2000. ב-9 באוקטובר 2002 הגיע מדד נאסד"ק לשפל של 1,114.11 נקודות, ירידה של 77.9% משיא הבועה ב-10 במרץ 2000. כמעט חצי מיליון אנשים איבדו את עבודתם בעקבות פשיטות רגל של מאות חברות חדלות פירעון.
למדד הנאסד"ק נדרשו 15 שנה להתאושש מן המשבר.
היו חברות, כגון אמזון ו-eBay, ששרדו את התפוצצות הבועה והפכו למובילות בתחומם עקב המחסור הזמני בתחרות שנוצר מההתפוצצות של הבועה.
כאמור, פיגועי 11 בספטמבר החמירו את המיתון הכלכלי.
שוק המניות נסגר למספר ימים לאחר ההתקפות, והבורסה של ניו יורק לא נפתחה מחדש עד 17 בספטמבר.
ביום הפיגוע, מדד הדאו ג'ונס התעשייתי (DJIA) רשם את הירידה הגדולה ביותר בתולדותיו שהתרחשה ביום אחד, וירד ב-684.81 נקודות או 7.5% בערך מכלל רווחיו.
כדי לסיים את המיתון, הנשיא החדש ג'ורג' ווקר בוש (הושבע לתפקידו בינואר 2001) החל לעבוד עם הקונגרס להפחתת מיסים מיד עם כניסתו לתפקיד.
ב-7 ביוני 2001, הנשיא בוש חתם על חוק הצמיחה הכלכלית וההקלה במיסוי של 2001 (EGTRRA), אשר קיצץ במס הכנסה והעניק הקלות למשפחות בחקיקה למפרע עד ינואר של אותה שנה.
EGTRRA הורידה את שיעור המס המרבי של האזרחים מ-39.6% ל-35%.
EGTRRA הרחיבה גם את תתחום הזיכוי ממס הרווחה.
החקיקה הוסיפה להעניק קיצוצי מס עבור זוגות נשואים והכפילה את סכום זיכוי המס למשפחות עם ילדים מ-$500 עבור כל ילד ל-$1,000.13.
קיצוצי המיסים הללו על ידי ממשל בוש אפשרו למשלמי המיסים לשמור נתח רחב יותר מכספם.
המשק חזר לצמוח ברבעון האחרון של 2001. גם המדיניות המוניטרית המורחבת של הפדרל ריזרב תרמה לסיום המיתון.
הפדרל ריזרב החל להוריד את הריבית בינואר 2001, והמשיך להוריד אותה בכחצי אחוז מדי חודש, כך שהריבית הייתה נמוכה מ-2% עד דצמבר 2001. החלטה זו התקבלה מתוך מאמץ לעורר את הכלכלה על ידי הגופים הפדרליים.
ישראל, שבמהלך שנות ה-90 ביססה את מקומה כמרכז עולמי של חברות הזנק (סטארט-אפ) בתחומי האינטרנט והטלקומוניקציה, ספגה את התפוצצות הבועה במלוא העוצמה.
המשבר הביא לנפילת מאות חברות שבתקופה מסוימת נראו כנושאות את בשורת העתיד הכלכלי של מדינת ישראל, הוסיף רבים למעגל האבטלה, והביא קץ לחגיגת הצריכה של המגזר הטכנולוגי שהצטמק מאוד.
בשנת 2002 נכנס המשק הישראלי לתקופת השפל הארוכה ביותר מאז קום המדינה.
התוצר המקומי הגולמי לנפש ירד ב-3%, התוצר העסקי ירד ב-3.1%, האבטלה עלתה ל-10.3% ומדד המחירים קפץ ב-6.5%.
בתקופה זו החלה התאוששות בכלכלה העולמית, בניגוד למשק הישראלי שהמיתון בו גבר.
הפתרון הגיע מצד ארצות הברית, שהסכימה למתן ערבויות כתנאי לקיום רפורמות כלכליות במשק הישראלי.
שר האוצר בנימין נתניהו, שנכנס לתפקידו ב-2003 במינויו של ראש הממשלה אריאל שרון, הכין תוכנית להפחתת הגירעון הציבורי בשם "חומת מגן כלכלית", שעזרה בקבלת חלק מהערבויות שממשלת ישראל ביקשה מהאמריקאים לצורך יציאה מהמיתון.
נתניהו נקט מדיניות שוק חופשי, שאוששה את הפעילות העסקית במשק, הקטינה את המעורבות הממשלתית, כך שכלל הפרמטרים הראו התאוששות כלכלית רחבה ביניהם חידוש הצמיחה, צמצום האבטלה, החזרת השקעות-חוץ בישראל ורמת אינפלציה כמעט אפסית.
מנגד, מדיניותו של נתניהו גרמה לעלייה משמעותית באי השוויון במשק, וישראל הגיעה למקומות הראשונים בעולם המערבי במדד ג'יני.
במהלך כהונתו הייתה עליה חדה במדדי העוני היחסי והפערים החברתיים הורחבו.
ועדת בכר שפרסמה את מסקנותיה בשנת 2004 הביאה לצמצום הריכוזיות בשליטה בהון הציבורי במדינה, על ידי כך שהוציאה את קרנות הנאמנות וקופות הגמל משליטת הבנקים, ובנוסף הפרידה בין הרישיון לייעץ על פנסיות לבין הרישיון למכור קרנות פנסיה.
בועז קרמר (נולד ב-12 בינואר 1978) הוא טניסאי ישראלי בספורט נכים.
קרמר נולד עם ארתרוגריפוזיס, מצב הגורם למגבלה בגפיו התחתונות ובידו השמאלית.
בגיל שש החל להתאמן במרכז הספורט לנכים.
כספורטאי מצטיין שימש בנעוריו כנציג מרכז הספורט בתחרויות שונות בחו"ל ובמסעות גיוס כספים למען מרכז הספורט.
את רוב ילדותו ונעוריו העביר בכפר הנוער בן שמן, שם הועסקו הוריו.
בתחומי הספורט הוא עסק בשחייה, בכדורסל כיסאות גלגלים ובטניס.
כטניסאי החל קרמר להתחרות בתחרויות בינלאומיות בשנת 2005, בהדרכתו של המאמן קובי וינר.
לקראת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) נבחר קרמר לשמש בן זוגו של שרגא ויינברג בתחרויות הטניס זוגות ולהתחרות גם בטניס יחידים.
בטורניר הזוגות זכו במדליית הכסף לאחר שגברו במשחק חצי הגמר על הזוג הבריטי המדורג שני בעולם בתוצאה 6-4 6-4. במשחק הגמר הפסידו לזוג האמריקני ניקולס טיילור ודייוויד ואגנר בתוצאה 0-6 6-4 6-2.
באליפות העולם בדרום אפריקה באפריל 2011 ניצחו קרמר וויינברג את הזוג הבריטי נורפוק ואנתוני קותריל בחצי הגמר.
השניים הפסידו בשלב הגמר וזכו במדליית הכסף.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2012 בקוריאה הדרומית גברו חברי הנבחרת הישראלית הכוללים את נעם גרשוני, שרגא וייברג וקרמר על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר והוכתרו כאלופי עולם.
בשתנ 2011 מונה למנהל מרכז הספורט לנכים ברמת גן, אחד ממרכזי השיקום והספורט הגדולים והוותיקים בעולם.
בשנת 2012 נבחר על ידי המגזין "גלובס" כאחד מ-40 המנהלים הצעירים המבטיחים בישראל.
קרמר נשוי לשירלי פייטלסון ואב לשתי בנות ולבן, למד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בופאל (בהינדי: ; באנגלית: Bhopāl) היא עיר במרכז הודו, בירת מדינת מאדהיה פרדש והבירה המנהלית של מחוז בופאל.
שמה של בופאל נגזר משמה של העיר הקדומה בוג'פאל (Bhojpal) שמשמעותו "סכר בוג'".
הראג'ה בוג' (Bhoj, 1010-1053) שלט באזור במאה האחת עשרה, ונחשב למייסדה של העיר ולבונה הסכר, שהקמתו הביאה ליצירת האגם העליון.
נפילתה של השושלת ששלטה בעיר הביאה לשקיעתה של בופאל למשך מאות שנים.
העיר הוקמה מחדש במאה השמונה עשרה על ידי דוסט מוחמד חאן (1672 -1740), בתקופת האימפריה המוגולית, ולפיכך הושפעה רבות מהתרבות והארכיטקטורה המוסלמית.
עד 1956 היה לעיר ולאזור מעמד של נסיכות.
העיר נשלטה בין השנים 1819–1926 על ידי ארבע בגום.
הראשונה, קודסיה (Qudsia), שלטה בשנים 1819–1837. לאחר מכן ירשה אותה נכדתה היחידה שאה ג'האן , ששלטה נומינלית בשנים 1844–1860, כאשר אמה, סיקאנדאר (בתה היחידה של קודסיה), שימשה כעוצרת.
העיר שימשה כבירת מדינת בופאל מ-1949 עד 1956. עם איחוד בופאל עם מאדהיה פרדש, הפכה העיר לבירת המדינה המאוחדת.
בין 1961–1971 חודשה המסורת של שליטה אישה, כאשר סעידה סולטאן , בתו של חמידוללה, הוכרה כבגום של בופאל.
ב-1971 נחקק התיקון ה-22 לחוקת הודו, אשר ביטל את התארים המלכותיים.
העיר שוכנת בגובה ממוצע של 427 מטר מעל פני הים.
שטחה הוא כ-304 קילומטר מרובע.
החורף יבש ונוח, והטמפרטורות מגיעות לשיאן במאי - כ-40 מעלות צלזיוס.
הקיץ חם ולח, ומשופע בגשמי מונסון.
בופאל ידועה כ"עיר האגמים" בשל שפע האגמים הטבעיים והמלאכותיים באזור.
בעיר עצמה שני אגמים גדולים -האגם העליון והאגם התחתון.
שטח האגם העליון הוא 31 קילומטר מרובע, והוא נוצר במאה ה-11 באמצעות הקמת סכר על נהר סמוך, סכר ממנו נגזר שם העיר.
האגם התחתון קטן בהרבה, והוא נוצר ב-1794.
בעיר שוכן אחד המסגדים הגדולים בהודו, טאג' אל-מסג'יד, שבנייתו נמשכת לסירוגין מאז 1868.
העיר קנתה לה את פרסומה בנסיבות טרגיות: ב-3 בדצמבר 1984 דלפו 40 טונות של התרכובת הכימית מתיל איזוציאניד ממפעל בבעלות חברה-בת של יוניון קרבייד האמריקנית.
הגז גרם למותם של לפחות 15,000 נפש, ולפגיעה במאות אלפים.
האסון נחשב לאחד מהחמורים ביותר באסונות האקולוגיים מעשה ידי אדם.
בביולוגיה, בּוּעִית (וסיקולה אנגלית: Vesicle) היא אברון בתוך הציטופלסמה של התא, המוקף בממברנה ומכיל חומרים שונים.
תפקידי הבועית כוללים אחסון, שינוע תוך תאי, עיכול, העברת מידע, הפרשה וסילוק מים עודפים.
בועז קופמן (29 במרץ 1935 – 31 באוגוסט 2016) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
הוא שיחק בעמדת החלוץ בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים, והיה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה עמו שש פעמים באליפות ופעם אחת בגביע המדינה.
מדורג במקום השלישי בטבלת הכובשים של המועדון, לאחר נחום סטלמך ומוטי קקון.
קופמן החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של הפועל פתח תקווה והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1953, כשהיה בן 18. הפריצה הגדולה שלו הגיעה בעונת 1954/1955, בה כבש 16 שערים וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
במשחק המכריע ששוחק במחזור הסיום, מול הפועל תל אביב באצטדיון באסה, כבש קופמן בנגיחה שער ניצחון שהבטיח את התואר.
עונה לאחר מכן הוא היה הכובש המוביל של הקבוצה, עם 14 שערים, והיכולת הגבוהה שהציג הובילה לזימונו לנבחרת ישראל, שבמדיה הופיע בסופו של דבר שמונה פעמים.
במשחק המפורסם של נבחרת ישראל נגד נבחרת רוסיה ב-31 ביולי 1956 היה זה בועז קופמן ש"בישל" את השער של נחום סטלמך.
בעונת 1956/1957 זכתה הפועל פתח תקווה עם קופמן בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה, ובעונת 1958/1959 זכתה שוב באליפות, כשקופמן תורם 13 שערים.
אליפות זו הייתה הראשונה ברצף של חמש אליפויות, רצף שלא נשבר עד היום (נכון לשנת ), וקופמן היה שותף בכיר בכולן.
בעונת 1966/1968 זכה קופמן בכבוד של כיבוש השער הראשון בתולדות האצטדיון החדש שנבנה בפתח תקווה, לרשת הפועל חיפה בפנדלים, וגם עמד במרכז משחק שנוי במחלוקת מול מכבי שעריים, שפוצץ לאחר שהשופט טען כי הוא בעט בו.
קופמן זוכה מההאשמות בסופו של דבר, לאחר ששחקן שעריים, שהיה זה שבעט בשופט, הסכים להעיד לטובתו בתנאי שהוא לא ישותף במשחק החוזר.
בסיום אותה עונה עזב את הפועל פתח תקווה לאחר 15 עונות בשורותיה, ועבר לשחק תקופה קצרה בבית"ר תל אביב.
קופמן פתח את קריירת האימון שלו בהפועל מחנה יהודה מהליגה השנייה.
בעונת 1972/1973 נקלעה הפועל פתח תקווה לסכנת ירידה, ומינתה את קופמן לתפקיד המאמן במקום רחביה רוזנבוים שפוטר, שמונה מחזורים לסיום העונה.
השינוי עבד מצוין, והקבוצה השיגה חמישה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו שהשאירו אותה בליגה.
הוא המשיך בתפקיד שנתיים נוספות, בהן הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה אך הפסידה בהארכה להפועל חיפה, ולאחר מכן הוחלף בשחקן עבר אחר של המועדון, אריה רדלר.
רדלר אימן עד לקראת סיום אותה עונה, עונת 1975/1976, ואז התפטר בעקבות סכסוך עם ההנהלה.
קופמן חזר לעמדת המאמן והפעם לא הצליח להציל את הקבוצה והיא ירדה לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיה.
הוא המשיך בתפקיד גם בעונה הבאה, אך הקבוצה כשלה ולא הצליחה לעלות בחזרה.
לאחר מכן אימן קופמן גם את מכבי שעריים, סקציה נס ציונה, הפועל אשדוד והפועל לוד.
בעונת 1981/1982 הגיע לאמן בהפועל פתח תקווה חצי עונה נוספת, שלמעשה כבר הייתה לפרוטוקול מכיוון שהקבוצה ירדה מעשית לליגה השנייה עקב פתיחת עונה איומה.
לאחר מכן פרש קופמן מאימון ועבד כמנהל קייטרינג בחברת אל על, שם עבד במקביל לקריירת המשחק והאימון שלו מאז סיום השירות הצבאי שלו.
קופמן נפטר באוגוסט 2016 לאחר מאבק ארוך במחלה קשה, והובא למנוחות בבית העלמין סגולה בפתח תקווה .
בועז רימר (נולד ב-30 באוגוסט 1970) הוא המייסד והבעלים של אתר האינטרנט "במה חדשה", שמהווה מאגר יצירות אמנות עבריות וקהילה או רשת חברתית אינטרנטית.
היצירות מוכנסות לאתר באופן עצמאי על ידי כל אמן ומרוכזות ב"דף היוצר" שלו.
היצירות הן בתחומים הבאים: פרוזה, שירה, צילום, גרפיקה ואנימציה.
בשנת 1998 יצר רימר קשר עם ערן להב וגיל רימון לצורך שימוש בליבת המערכת של "בימה אחרת" (שהוקמה על ידי להב), לצורך ייבוא הנתונים ליצירת האתר "במה חדשה".
בשלהי אותה שנה יצאה הגרסה הראשונה של האתר.
רימר שדרג את האתר במובנים רבים, הוסיף לו היבט קהילתי באמצעות פורומים, ארגן מפגשי "במה פתוחה" (אחת לחודש) במקומות שונים בהשתתפות היוצרים והמבקרים באתר, הוסיף מנוע חיפוש, ומערכות שונות של תגובות, סטטיסטיקה, דירוג, סלוגנים ועוד.
עבודתו של רימר נחשבת לפורצת דרך באותה עת, טרום עידן וב 2.0.
מלבד במה חדשה עסק רימר במוזיקה אלטרנטיבית (המהפכה המיותרת, השמנים).
כמו כן ביים סרטים על פי סיפורים של אתגר קרת ("קצרים", "דבק מטורף") ושיחק בסרט "מלכה לב אדום" משנת 1996, גם הוא על פי תסריט של אתגר קרת.
ב-1995 שיחק בקליפ של "איפה הילד" - "זוהי סדום" בבימוי של נועז דשא.
כמו כן, בשנת 2001 שיחק בסרט הפשע של איתי לב "5 דקות בהליכה" לצד שרון אלכסנדר, ובשנת 2002 שיחק בדרמת הטלוויזיה "אבאל'ה" ששודרה בHOT3, שביימו אורי מרנץ ואילן ירוחם על פי תסריט של אתגר קרת.
כיום רימר ארכיטקט מערכות ויועץ תסריט.
בועת נדל"ן או בועת דיור היא סוג של בועה כלכלית בתחום הנדל"ן.
בועת הנדל"ן מאופיינת בעלייה חדה ומהירה בשווי נכסי מקרקעין עד אשר השווי המוערך מגיע לרמות גבוהות באופן לא פרופורציונלי ביחס להכנסה הממוצעת של התושבים או לאינדיקטורים כלכליים אחרים.
התרסקות של בועות נדל"ן בדרך כלל מלווה בירידה משמעותיות בשווי של נכסי המקרקעין אשר יכולה להוביל למצב בו חוב המשכנתא של בעלי הנכסים יהיה גבוה באופן משמעותי מהערך הנוכחי של הנכס.
בדומה לשאר סוגי הבועות הכלכליות, לרוב ניתן לזהות בועת נדל"ן רק בדיעבד, לאחר הדפלציה.
בארצות הברית נהוג להעריך את סבירות עלות נכס נדל"ן באמצעות מדד כללי, לפיו משווים בין מחיר קנייה של דירה לעומת מחיר השכרתה.
בארצות הברית, במשך שנים ארוכות, היה מקובל שמחיר קנייתה של דירה גבוה בערך פי חמישה עשר ממחיר השכרתה השנתית.
האקונומיסט הדגים כיצד סביב מטרופולינים במדינות שונות בעולם, ביניהן ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה וישראל, לשוק הדיור של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 ישנם סממנים רבים של בועת נדל"ן, ובעיקר עלייה משמעותית של מחירי הדיור והשכירות בהשוואה לתחומים אחרים בשוק ובקיזוז אינפלציה.
בישראל, היחס המסורתי גבוה יותר כך שמחיר קניית הנכס גבוה משמעותית מהיחס של מחיר השכירות על פני מספר שנים נתון, בהשוואה למדינות אחרות בעולם.
מצב שבו אין הסבר מניח את הדעת (כמו למשל שיפור או פגיעה בתשתיות אזוריות) על יחס שונה בהרבה מהיחס הזה, עשוי להעיד על בועת נדל"ן.
בועת הנדל"ן בארצות הברית של השנים 2005 – 2006
בועז בנימין קלרטג (נולד ב-25 באפריל 1978) הוא פרופסור למתמטיקה במכון ויצמן למדע.
בשנת 1996 זכה במדליית כסף באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית.
בשנת 1997 קיבל תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב, ובשנת 2000 קיבל תואר שני במתמטיקה, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.
קלרטג השלים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב בשנת 2004 אודות "נושאים בגאומטריה קמורה אסימפטוטית" בהנחיית ויטלי מילמן.
לאחר פוסט דוקטורט במכון למחקר מתקדם בפרינסטון הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2009 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2011 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
תחומי מחקרו הם אנליזה וקמירות.
בשנת 2008 זכה בפרס האיגוד המתמטי האירופי (EMS) אשר מוענק לחוקרים צעירים עד גיל 35 על תרומה יוצאת דופן למתמטיקה ובפרס סאלם יחד עם אסף נאור.
בשנת 2010 זכה בפרס ארדש.
ב-2009 נכלל ברשימת 40 הצעירים המבטיחים של מגזין דה מרקר.
בועת הפילטר הוא מונח שטבע אקטיביסט האינטרנט, אלי פאריסר, בספרו הנושא כותרת זהה, כדי לתאר תופעה שבה אתרי אינטרנט משתמשים באלגוריתמים כדי לנחש את אופי המידע שמחפשים הגולשים.
האלגוריתמים מסננים את המידע המוצג בהתאם למידע שנאסף בעבר על הגולש (מקומו הגאוגרפי, התנהגותו בעבר ברשת האינטרנט והיסטוריית חיפושים).
באופן זה אתר האינטרנט מציג לגולש רק מידע שמתאים להעדפות הגולש בעבר.
לדעת פאריסר, תופעת בועת הפילטר מבודדת את הגולש במעין "בועה" ללא המידע העומד בניגוד להעדפות הגולש.
דוגמאות בולטות לבועת הפילטר הן מנוע החיפוש של גוגל המותאם באופן אישי לגולש, וידיעות מותאמות אישית בפייסבוק.
לדעת פאריסר, בועת הפילטר גורמת לגולשים להיחשף פחות להשקפות נוגדות והם הופכים מבודדים אינטלקטואלית בתוך מעגל המידע שאליו הם נחשפים, בידוד שעלול לגרום צרות אופקים.
אחת הדוגמאות של פאריסר לתופעה זו היא בחיפוש שביצע משתמש בגוגל למונח "BP", אשר תוצאותיו היו חדשות באשר להשקעות בחברת בתאגיד הענק BP, בעוד חיפוש זהה שנעשה על ידי משתמש אחר הניב חדשות על דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010) באסדת קידוח של התאגיד.
הרעיון של בועת הפילטר, הפך לנפוץ במאי 2011, לאחר הרצאת Ted של פאריסר על הנושא, בה נתן דוגמאות כיצד עובדת בועת הפילטר.
פאריסר ערך בדיקה כדי להדגים את ההשפעה של בועת הפילטר, הוא ביקש ממספר חברים לבצע חיפוש של המילה "מצרים" בגוגל ולשלוח אליו את התוצאות.
בהשוואה של דפי תוצאות החיפוש של שני החברים, התגלה שיש חפיפה ביניהם בנושאים כמו חדשות ותיירות, אולם, תוצאות החיפוש של אחד מהם כללו באופן בולט קישורים למידע על המהפכה במצרים של 2011 שהתרחשה באותו זמן, בעוד שהחבר השני לא קיבל בתוצאות החיפוש קישורים כאלו.