tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העיר השנייה בגודלה במחוז, שהוקמה כמאה שנים לאחר לינשפין, היא נורשפין (Norrköping).
האזכור הרשמי הראשון של העיר נמצא במסמך משנת 1283, עת הלורד של אסטרייטלנד דרש את זכויותיו על דיג דגי הסלמון במקום.
במאה ה-12 הוקמה כנסייה לכבוד אולוף הקדוש בעיר.
במלחמת שבע השנים (1563-1570) חלקה הדרומי הועלה באש; המקום שופץ על ידי יוהאן השלישי, מלך שוודיה.
כיום נורשפין מחזיקה בקבוצת כדורגל בליגת העל השוודית, וכן קבוצת כדורסל בשם נורשפין דולפינס וקבוצות ספורט אחרות.
סקונינאה (Skänninge) וסדרשפין () הן שתי ערים קטנות יחסית, אך הן הוותיקות ביותר במחוז וההערכה היא כי ראשיתן לפני למעלה מ-800 שנה.
לפיכך, הן משופעות בהיסטוריה וויקינגית, בכנסיות ומנזרים עתיקים.
כמו כן מספר קרבות חשובים של מלכי שוודיה לדורותיה התקיימו באזורן.
וודסטנה (Vadstena) הממוקמת לשפת אגם וטרן, נוסדה בערך בשנת 1400. בשנת 1350 ייסד בה הקדוש ברידגט (Saint Bridget of Sweden) את המנזר הראשון של מסדר ברידגטיני, ולידו הוקם המבצר וודסטנה של גוסטב ואסה, מלך שוודיה, בן המאה ה-16.
מיולבי (Mjölby) היא עיר קטנה בת כ-12,000 תושבים, אשר הוקמה בשנת 1922. שמה של העיר נגזר מהמילה mölna, שפירושה "טחנת רוח"; על פי המסורת היא הוקמה בלב השטח החקלאי כמקום אידיאלי להקמת טחנת רוח לטחינת החיטה.
בנוסף, היא מחזיקה מספר מועדוני ספורט שמתחרים בליגות השונות בשוודיה.
מוטלה (Motala) השוכנת אף היא לשפת האגם, היא העיר השלישית בגודלה במחוז אסטרייטלנד.
הכנסייה במוטלה הוקמה במאה ה-13. במשך מאות שנים נותרה מוטלה עיירה קטנה, ושימשה כתחנת עצירה לסוחרים בדרכם לוודסטנה.
עם זאת, המלך גוסטב ואסה בנה במוטלה ארמון, ואילו המלכה קריסטינה הקימה בית קיץ כ-20 ק"מ צפונית לעיר.
לאחר חפירת תעלת ייטה (Göta Kanal) בתחילת המאה ה-19, הפכה מוטלה למרכז מסחר חשוב, דבר שהביא לשגשוג כלכלי, ריבוי האוכלוסייה ולפיתוח העיר.
אסטרילדיים (שם מדעי: Estrildidae) הם משפחה של עופות מסדרת ציפורי שיר, החיים ביערות טרופיים בעולם הישן ובאוסטרליה.
יש מדענים המסווגים אותם כתת-משפחה של דרוריים והם דומים להם מאוד.
האסטרילדיים הם עופות אוכלי זרעים המתקהלים בכמויות כדי לאכול אותם.
בכך הם לעיתים גורמים נזקים לחקלאים והם ניצודים על ידיהם.
הם דומים בממדיהם ובצורתם לדרורים, עם מקור קצר ועבה אבל מחודד והם בעלי נוצות צבעוניות המשתנות ממין אחד למשנהו.
חלקם הפכו לחיות מחמד פופולריות כמו הזברה פינק ופרוש גולדיאן.
בישראל יש מין אחד, כסוף מקור הודי, אשר נחשב מין פולש כיוון שברח או שוחרר מכלוביו והתרבה בטבע.
מין נוסף, האורזית, ניתן לצפייה בטבע בגלל אותן סיבות אך עדיין לא הוגדר כמין פולש.
אמדינה (Amadina) - בו 2 מינים
אמנדווה (Amandava) (בו 3 מינים)
סוג ומין יחיד אסטרליד חום (Clytospiza monteiri)
סוג ומין יחיד פרוש צבוע (Emblema pictum)
אסטרלידה (Estrilda) - בו 17 מינים, ביניהם אסטרלידה מצויה
סוג ומין יחיד מניקין פיקטורלי (Heteromunia pectoralis)
ארגמנית (Lagonosticta) (בו 11 מינים)
סוג ומין יחיד מניקין מדגסקר (Lepidopygia nana)
לונכורה (Lonchura) (בו 35 מינים)
סוג ומין יחיד אסטרליד ירוק-צד (Mandingoa nitidula)
סוג ומין יחיד כסוף-מקור אפור ראש (Odontospiza caniceps)
סוג ומין יחיד אסטרליד זנוב הררי (Oreostruthus fuliginosus)
סוג ומין יחיד אסטרליד שחור מקור (Ortygospiza atricollis)
Stagonopleura (בו 3 מינים, ביניהם אסטרלידה זנב-אש)
Taeniopygia (בו 2 מינים) - בו הזברה פינק
אסטרטגיית צה"ל הוא מסמך תפיסתי כולל בחתימת הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, שהופץ בצה"ל באוגוסט 2015 לאחר עבודת מטה מקיפה בנושא שארכה כשנה.
המסמך מגדיר את האיומים הצבאיים האסטרטגיים והטקטיים על מדינת ישראל, את דרכי הפעולה הנבחרות של צה"ל ואת כפיפותו לדרג המדיני.
עוד עוסק המסמך בסוגיית בניית הכוח ביחס לאיומים מתוך רצון לאפשר הפעלה אפקטיבית של יכולות צה"ל בכל זירת לחימה.
תפיסה זו מהווה את המסד של תוכנית הרב שנתית "גדעון" שהשיק צה"ל.
באופן חסר תקדים המסמך הופץ בגרסה לא מסווגת גם לציבור הרחב בישראל.
עם פרסום אסטרטגיית צה"ל התגבשה ההבנה כי יש לבחון בחינה מתמדת את תוקפו של המסמך, ולעדכן אותו לפי ההתפתחויות האסטרטגיות במרחב, ולאור הידע שהתפתח בשיח עם הדרג המדיני ובצה"ל פנימה בהקשרי הפעלת הכוח ובניינו.
באפריל 2018 פורסם מסמך המעדכן את אסטרטגיית צה"ל משנת 2015 ,לאור השינויים שחלו בה בכמה היבטים: האחד, נוגע לדרך שבה צה"ל מנתח את הסביבה האסטרטגית ואת גורמי האיום.
השני, עוסק בהפעלת הכוח, ובו אופיינו שתי גישות מענה מרכזיות – גישת ההכרעה וגישת המניעה וההשפעה.
השלישי, המסמך מביא לידי ביטוי גם את החשיבות המתגברת של המערכות שבין המלחמות (מב"ם), ושל מאמצים אחרים כגון מאמץ הסב"ר ומאמץ התודעה, לצד המשך מגמת חיזוק התמרון היבשתי הרב-זרועי.
המרכיב הצבאי של התפיסה נשען על ארבעה עמודי התווך: הרתעה, התרעה, התגוננות והכרעה מיושמים באופן הבא:
אסטרטגיה ביטחונית הגנתית שמטרתה הבטחת קיומה של ישראל תוך יצירת הרתעה אפקטיבית המנטרלת איומים במידת הצורך ודוחה עימותים.
תפיסה צבאית התקפית המושתת על הנחת היסוד כי לא ניתן להביס אויב במגננה.
על כן יש להפעיל כוח התקפי להשגת תוצאות צבאיות ברורות שיסייעו להשגת היעדים המדיניים.
הפעלת הכוח תיעשה על פי כללי המשפט הבינלאומי, דיני המלחמה ובמטרה לשמר את הלגיטימציה של מדינת ישראל.
שיתוף פעולה אסטרטגי – חיזוק שיתוף הפעולה עם ארצות הברית ופיתוח יחסים אסטרטגיים עם מדינות מפתח כמו גם עם מוקדי תמיכה בעולם.
חיזוק מעמדה של ישראל בזירה האזורית תוך שימור הסכמי השלום, ויצירת שיתוף פעולה עם גורמים מתונים במזרח התיכון.
שימור היתרון היחסי של מדינת ישראל באזור הנשען על איכות כוח האדם, יכולות טכנולוגיות מתקדמות ומודיעין מסוגים שונים.
אסטרטגיית צה"ל גורסת כי יש לחתור להשגת:
תקופות רגיעה ביטחונית ארוכות ככל האפשר במטרה לאפשר את פיתוח החברה, המדע והכלכלה בישראל ולשפר את מוכנותה לחירום ולמלחמה.
יצירת הרתעה במרחב האזורי כמו גם אל מול גורמים מרוחקים הנשענת על עוצמה צבאית מתקדמת ועל הנכונות והנחישות להפעיל בעת הצורך כוח צבאי.
בשגרה – יש לממש להעמיק ולחזק את ההרתעה באמצעות בניין הכוח ועל ידי איום אמין ביחס לנכונות ולמוכנות להפעיל כוח הצבאי.
במקביל יש להפעיל את כלל מערכת הביטחון הישראלית במתואם כדי לפגוע ביכולות האויב ובבניין כוחו.
בחירום ובמלחמה – יש להסיר במהירות את האיום, תוך צמצום הנזק למדינת ישראל ובמטרה לחזק את ההרתעה של ישראל במרחב.
היעדים הלאומיים – המסמך מגדיר את יעדיה הלאומיים של מדינת ישראל:
שמירת קיומה של המדינה, שלמותה הטריטוריאלית וביטחונם של אזרחיה ותושביה.
שמירת ערכיה של המדינה ואת צביונה כמדינה יהודית ודמוקרטית וכבית לעם היהודי.
הבטחת חוסנה החברתי והכלכלי של המדינה.
חיזוק מעמדה הבינלאומי והאזורי של המדינה, במקביל לחתירה לשלום והסדרה עם שכניה.
איומים – המסמך מגדיר את האיום האסטרטגיים על המדינה:
מדינות רחוקות ובהן איראן, מדינות קרובות ובהן לבנון ומדינות כושלות בתהליכי פירוק דוגמת סוריה.
ארגונים טרור אסלאמיים תת-מדינתיים דוגמת חזבאללה וחמאס.
ארגוני טרור ללא זיקה לקהילה מסוימת ובהם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, אל-קאעידה ודאעש.
הישגים – התפיסה מגדירה את שיפור המצב הביטחוני כהישג נדרש בלחימה מול האיומים שהוגדרו וזאת בניגוד לתפיסה כי יש למוטט את היריב או לכבוש שטח.
כפיפות וסמכות – המטה הכללי כפוף לדרג המדיני ועליו בלבד לעמוד בקשר עמו ולנהל איתו שיח אסטרטגי על מטרות הלחימה.
לחימה – התפיסה קובעת כי בלחימה יפעיל צה"ל את מאמץ האש מנגד ואת מאמץ התמרון היבשתי.
התפיסה קובעת כי במקרה של לחימה בלבנון יותקפו עשרות אלפי מטרות ויעדים, במקרה של לחימה בעזה יותקפו אלפי יעדים.
עוד קובעת התפיסה כי על צה"ל לפתח תוכניות מגירה של מבצעים מיוחדים לשעת מלחמה.
בניין הכוח – על המטה הכללי לבנות את הכוח הלוחם של צה"ל כך שיהיה מבוסס על גמישות מבצעית רב זירתית.
אַסטֶריזם (Asterism) הוא צורה דמיונית הנוצרת מחיבור שרירותי של כוכבים בשמי הלילה של כדור הארץ.
לא מקובל להשתמש במונח עבור קבוצת כוכבים, שכן קבוצת כוכבים מוגדרת כשטח של השמיים וכוללת את השטח עצמו ואת כל תכולתו, כולל גרמי שמיים שלא ניתן לראות ללא ציוד עזר, ולא רק את כוכבי הקבוצה (למעשה, בעת העתיקה היו קבוצות הכוכבים אסטריזם).
אסטריזם עשוי להיות בגדלים שונים:
קטן מאוד ולהראות רק תחת הגדלה באמצעות משקפת או טלסקופ (למשל מתלה המעילים (הצביר של ברוקי) בקבוצת שועלון)
חלק מקבוצת כוכבים (למשל העגלה הקטנה והעגלה הגדולה בקבוצות הדובה הקטנה והדובה הגדולה)
גדול מאוד ולהתפרס על מספר קבוצות כוכבים (למשל משושה החורף או משולש הקיץ)
האסטריזמים הבולטים יכולים לעזור לזהות את קבוצות הכוכבים, למצוא גרמי שמיים קשים לצפייה ולאתר את כוכב הצפון לצורך ניווט, כך שהם שימושיים במיוחד לחובבים הרוצים להכיר את שמי הלילה.
לבני אדם יש נטייה טבעית לזהות דפוסים בתוך מידע אקראי (אפופניה) ובפרט לזהות אובייקטים מוכרים (פראידוליה).
הפיזור של הכוכבים בשמים מאפשר למצוא צורות רבות באופן שרירותי על פי עולם המושגים של הצופה.
תרבויות שונות זיהו אובייקטים שונים שנוצרו מחיבור של כוכבים בקווים דמיוניים.
כך למשל העקרב נתפש על ידי הסינים כדרקון והשומרים ראו באוריון כבשה; העגלה הגדולה מזוהה בארצות הברית ובקנדה כמצקת ובאנגליה ובאירלנד כמחרשה.
בשל מספרם הגדול של הכוכבים, זיהוי של צורות בסיסיות כמו משולש או ריבוע הוא למעשה בלתי נמנע ומוביל לזיהוי של צורות מעט יותר מורכבות כמו דמויות גפרורים וחפצים מוכרים בעלי צורה פשוטה כמו צלב, כתר, חרב, חץ וקשת וכדומה.
שילוב של צורות אלו עם הרקע התרבותי של הצופים בשמים הביא ליצירת האסטריזמים שהפכו בסופו של דבר לקבוצות הכוכבים.
משולש הקיץ - מורכב מהכוכבים וגה, דנב ואלטאיר
משושה החורף - מורכב מהכוכבים קאפלה, אלדברן, ריג'ל, סיריוס, פרוקיון ופולוקס
הריבוע הגדול שמהווה את רובה של קבוצת פגסוס - מורכב מהכוכבים α בפגסוס, β בפגסוס, γ בפגסוס ו-α באנדרומדה (לשעבר δ בפגסוס)
היהלום הגדול - מורכב מהכוכבים ספיקה, ארקטורוס, קור קרולי (α בכלבי ציד) ודנבולה
משולש האביב - מורכב מאותם הכוכבים של היהלום הגדול, להוציא את קור קרולי וכשרגולוס מחליף את דנבולה
העגלה הגדולה והקטנה בקבוצות הכוכבים הדובה הגדולה והדובה הקטנה
מתלה המעילים או הצביר של ברוקי בקבוצת שועלון
הרצף של קמבל בקבוצת ג'ירף
צביר עץ חג המולד (NGC 2264) בקבוצת חד-קרן
אסטריד, נסיכת שוודיה (בשוודית: Astrid av Sverige; 17 בנובמבר 1905 - 29 באוגוסט 1935), הייתה אשתו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים.
אסטריד נולדה ב-17 בנובמבר 1905 בסטוקהולם, לנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה ולאינגבורג, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק.
בהגיעה לפרקה הייתה אסטריד מועמדת אפשרית ככלה למספר נסיכים, ביניהם אדוארד, נסיך ויילס, ואולף, נסיך הכתר של נורווגיה, אולם לבסוף התארסה אסטריד בספטמבר 1926 עם לאופולד, נסיך הכתר של בלגיה.
ב-4 בנובמבר 1926 התחתנו השניים בסטוקהולם, וב-10 בנובמבר התקיים טקס נוסף בבריסל, ואסטריד קיבלה את התואר "דוכסית בראבנט".
אסטריד ולאופולד התגוררו בארמון סטויבנברג, לא רחוק מן הארמון המלכותי בלאקן.
אסטריד גידלה את ילדיה בפשטות, ואף הייתה מטיילת עמם בחצר הארמון, שלא על פי כללי הטקס.
בעת חתונתם נשארה אסטריד בדת הלותרנית, אך בשנת 1930 המירה את דתה לדת הקתולית.
בשנת 1934 נהרג חמיה אלברט הראשון, מלך הבלגים, במהלך טיפוס הרים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלאופולד השלישי, מלך הבלגים.
אסטריד הקדישה את זמנה לעזרה למשפחות נזקקות, ובמהלך המשבר הכלכלי בשנת 1935 אף ערכה מגבית מיוחדת לאיסוף מזון ובגדים למשפחות עניות.
באוגוסט 1935 נסעו לאופולד ואסטריד לחופשה פרטית בשווייץ, עם שני ילדיהם הגדולים.
ב-28 באוגוסט שלחו הזוג את ילדיהם לבלגיה, יחד עם המטפלות שלהם, ולמחרת יצאו לבדם לטיול בהרים.
במהלך הנסיעה נהג לאופולד ברכב, ובמהלך ירידה במדרון תלול הרכב החליק מהכביש, ונתקע בעץ אגס.
כתוצאה מהפגיעה נהרגה אסטריד, ואילו לאופולד נפצע באורח קל.
מותה של אסטריד גרם לאבל עמוק בבלגיה ובשוודיה, ורשות הדואר הבלגית אף הנפיקה בולים עם דיוקנה בשחור.
במקום התאונה בשווייץ נבנתה קפלת הנצחה, והיא הפכה ליעד תיירותי בלגי ושוודי.
בשנת 2015 עלו שני נכדיה לשלטון; פיליפ, מלך הבלגים בבלגיה, ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בלוקסמבורג.
ב-4 בנובמבר 1926 התחתנה אסטריד עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה (1927–2005), התחתנה עם ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג
אלברט השני, מלך הבלגים (נולד ב-1934)
אסטרטגיית ההכרעה במשפט היא פרי יצירתם של פרופסור דורון מנשה וד"ר אייל גרונר.
מדובר בהיוריסטיקה שמבקשת לפתור את בעיית שיקול הדעת השיפוטי בעת קביעות עובדות, כאשר עולה הצורך בקבלת החלטות במסגרת הליכים משפטיים.
מטרתה העיקרית היא להנחות את בית המשפט על פי אילו קווים כלליים עליו לקבל את הכרעתו הספציפית.
אסטרטגיית ההכרעה צריכה להתאים לתכליות ההקשר המשפטי המדובר.
לפיכך, יש להבחין בין אסטרטגיית ההכרעה האזרחית לאסטרטגיית ההכרעה הפלילית.
במשפט האזרחי, האלגוריתם מבוסס על מידת ההוכחה הנהוגה – "מאזן הסתברויות".
הרציונליים העומדים בבסיס מידת הוכחה זו הם מזעור טעויות, וסימטריה של סיכוני המשגה בהתדיינות בין הצדדים, וזאת כל עוד לא קיים נימוק א-פריורי, קביל בדין, להעדיף סוג אחד של מתדיינים על פני סוג אחר.
עיקרון הסימטריה, והעובדה שלאור זכות הגישה לערכאות, והחופש שכללי הפרוצדורה האזרחית מאפשרים, מקרים אזרחיים זהים יכולים להתנהל כאשר צד יכול להיות תובע או נתבע לפי בחירתו, בחירה שאינה קשורה כמובן למשקל טענותיו לגוף העניין – תומכים במידת הוכחה אחידה לכל המקרים.
ההתבוננות על תובעים ונתבעים ברמה לא פרטית, אלא דה-פרסונלית, שממנה עולה שאין להבחין באורח עקרוני בין דחיית תביעה שלא כדין לבין חומרת קבלת תביעה שלא כדין – מחייבת מידת הוכחה אחידה של מאזן הסתברויות.
זאת מאחר שמידה זו לא רק מגשימה את עיקרון הסימטריה, אלא יש בה כדי להגשים את עיקרון מזעור הטעויות.
מידת אחידה לא סימטרית כמו זו שבמשפט הפלילי מובילה להגדלת מספר הטעויות, הנובעת מעצם חוסר הסימטריה בסטנדרט.
אסטרטגיית ההכרעה תובעת להחיל עקרונות אלה מעבר למידת ההוכחה, כחלק מהתווית שיקול הדעת השיפוטי בהליך האזרחי.
דוגמה להחלת האסטרטגיה בהקשר זה היא בעמידה על נחיצות דרישת תנאי ההדדיות בדוקטרינת השתק פלוגתא, כפי שבאה לידי ביטוי בפסיקתו של ביהמ"ש העליון בעניין אספן:
אסטרטגיית ההכרעה הפלילית נועדה לשקף את מטרת המשפט הפלילי, ובכלל זה את מטרת סדר הדין הפלילי ודיני הראיות, כאמור, מטרות אלו הן אכיפת המשפט הפלילי, הגנה על חפים וגילוי האמת.
הלכה למעשה, האסטרטגיה מהווה כלי יישום מעשי של הקצאת סיכוני המשגה במשפט הפלילי.
במשפט פלילי, הקצאת סיכוי המשגה (הסיכון לטעות) צריכה לאזן נכונה בין שני עקרונות אשר סותרים אחד את משנהו.
מחד, עיקרון ההגנה על חפים ומאידך, אכיפת המשפט הפלילי.
אין מדובר בעקרונות השווים במשקלם, שכן שיקולים נורמטיביים מצדיקים הגנה חזקה במיוחד על חפים.
הרשעת חף חמורה מזיכוי אשם, ולכן יש ליטול סיכון גבוה למשגה בזיכוי וסיכון נמוך ככל האפשר למשגה בהרשעה, דהיינו עד לנקודה שבה לא ניתן לקיים אכיפה אפקטיבית של המשפט הפלילי.
בין העקרונות הנוספים העומדים בבסיסה של אסטרטגיית ההכרעה במשפט הפלילי, מעבר ל"הקצאת סיכוני המשגה", הוא עיקרון חזקת החפות, לפיו כל נאשם בהליך הפלילי הוא בחזקת "חף מפשע", אלא אם תוכח אשמתו על ידי בית-משפט מוסמך.
לחזקת החפות רישא וסיפא – הרישא, מצביעה על ההעדפה הנורמטיבית של הגנה על חפים על פני לוחמה בפשיעה והגנה על הציבור מפניה.
הסיפא, מצביעה על ההכרח בהותרת אפשרות עקרונית במקרים מתאימים להביא לידי הרשעה שהרי בחזקה (גם אם חזקה חזקה) ולא בחסינות.
הצדקה לאסטרטגיית ההכרעה מצויה אפוא בשילובה של חזקת החפות יחד עם הקצאת סיכוני המשגה במשפט הפלילי.
יישום אסטרטגיית ההכרעה בוצע על-ידי פרופסור מנשה בקשר עם מעצרו של החשוד בביצוע הפיגוע בדומא, כאשר יישומה הביא לכדי מסקנה שייתכן שקבילות הראיה של החשוד בנסיבות, הייתה שלא כדין ומנוגדת לשיטת המשפט.
היישום האמור הבשיל לכדי מאמר שפורסם על-ידי פרופסור מנשה באחד מכתבי העת המשפטיים המובילים בארצות הברית.
אסטרטגיית ההכרעה הפלילית מתחלקת לאסטרטגיית ההכרעה הכללית, אשר חלה על החלטות לכל אורך ההליך הפלילי הטעונות שיקול דעת, ולאסטרטגיית ההכרעה המצומצמת אשר חלה על שלב הכרעת הדין ועל סיום ההליך המשפטי, דהיינו קביעת אשמתו/חפותו של הנאשם.
בספרות קיימות שתי גישות באשר לאסטרטגיית ההכרעה הכללית:
על פי גישתו של אלכס שטיין, מטרת חקר העובדות בהליך הפלילי היא מקסום הערכים האפיסטמיים בכפוף למוסר פוליטי שביסודו הגינות.
לגישתו, יש להקצות את סיכוני המשגה ככאלה שלא יחשפו את הנאשם להרשעה נוכח ספק גלוי בעל ערך הוכחתי.
בדומה לאסטרטגיית ההכרעה הכללית, סיכוני משגה לטובת הנאשם חולשים על כל שלבי ההליך הפלילי, ולא רק בשלב הכרעת הדין.
על פי גישתו של לארי לאודן, מטרת דיני הראיות היא חתירה לגילוי האמת תוך אדישות להקצאת סיכוני המשגה.
בהתאם לכך, סטנדרט ההוכחה "מעבר לספק הסביר", מתקבל רק בשלב הסופי של הכרעת הדין.
לטענתו, יש למקסם את גילוי האמת באופן נייטרלי ללא התחשבות בחשש להרשעת חפים.
אסטרטגיית ההכרעה הכללית מבית מדרשו של פרופ' מנשה מהווה דחיה של גישתו של לאודן, שכן לא ניתן לתלות את ההגנה על החפים בסטנדרט ההכרעה בלבד.
לפיכך, גישתם של מנשה וגרונר קרובה יותר לגישתו של שטיין, אך לא זהה לה.
שטיין גורס כי ישנם שלושה עקרונות המגבילים את מקסום המידע: עיקרון הראיה הטובה ביותר, לפיו יש להציג את הראיות ברמה הגבוהה והאיכותית ביותר; עיקרון המשקל הראייתי, לפיו יש לחתור לכיסוי ראייתי ספציפי; ועיקרון האינדיבידואליזציה המרבית של ההיסק, שמוצב כתנאי לקבילות ראיה.
לגישתם של מנשה וגרונר, אסטרטגיית ההכרעה הכללית מהווה ניסוח עדיף מדויק וחזק יותר מאשר העקרונות הנ"ל.
האסטרטגיה הכללית על פי גישתם של מנשה וגרונר, כללית במובן זה שאינה חלה רק על השלב הסופי של הכרעת הדין, בבואו של השופט להכריע אשמה או חפות, אלא בכל הכרעה שיפוטית בהליך הפלילי ואף מחוצה לו.
על ההכרעה של השופט לקיים שליטה מעשית בהקצאת סיכוני המשגה הממקסמת באופן אפיסטמי את ההגנה על חפים, עד לנקודה שבה לא ניתן לקיים אכיפה אפקטיבית של המשפט הפלילי.
בשלב הראשון, יש לזהות סיטואציה שמצריכה לכאורה שימוש בשיקול דעת שיפוטי והחלת האסטרטגיה.
בשלב השני, יש לשלול את האופציות שאינן מאפשרות הרשעה בהנחה והנאשם אשם (שלב זה הוא ביטוי של "החסם השיטתי", מושג שיפורט בהמשך ערך זה).
בשלב השלישי, יש לבחור מבין האופציות שנותרו את האופציה שתמזער את הסיכוי להרשעת הנאשם בהנחה והוא חף.
ביטוי אפשרי של רעיון מעין האסטרטגיה בפסיקה מופיע במסגרת הכרעה בעתירה לגילוי ראיה על פי סעיף 44(א) לפקודת הראיות:
אסטרטגיה זו חלה על שלב הכרעת הדין במשפט הפלילי, כאשר בית המשפט קובע את אשמתו או חפותו של הנאשם לאור מכלול חומר הראיות.
האסטרטגיה מהווה פרשנות למבחן ההוכחה "מעבר לכל ספק סביר", התובעת מבית המשפט בכל סל ראיות איזשהו לבחון השערות חפות שמסבירות את כל הקיים במונחים של חפות.
ראוי לציין כי אם הנאשם לא מעלה את השערות החפות בעצמו, זהו תפקידו של בית המשפט להעלותן מיוזמתו.
ביטוי לאסטרטגיית ההכרעה המצומצמת נראה בפסיקתם של בתי המשפט בערכאות השונות:
כאמור, הכרעה בדבר אשמה יכולה שתהא רק באמצעות הפרכתן של כל השערות החפות.
היה ולא הצליח בית המשפט להפריך השערת חפות כלשהי, ואפילו אחת, עליו לזכות את הנאשם.
הפרכת השערות החפות יכולה שתיעשה באמצעות חסימה של השערות החפות, או סתירתן.
קבלת השערת חפות המבססת את זיכויו של נאשם מותנית בהתגברות על ארבעה חסמים: החסם השיטתי, החסם ההסתברותי, החסם הטבעי והחסם הפרוצדורלי.
החסם העיקרי, ממנו נגזרים שלושת החסמים האחרים.
עניינו של חסם זה הוא חסימה של כל השערת חפות שקבלתה אינה מאפשרת את אפקטיביות המשפט הפלילי.
דהיינו, אין לקבל השערת חפות שאינה ניתנת באופן עקרוני לסתירה אפילו אם הנאשם אשם.
ניסוח אחר של החסם השיטתי הוא שאין לקבל השערת חפות שניתן להכלילה על כל מקרה דומה אחר ועל כל חומר ראיות אחר במקרים דומים, ושהכללה זו תפגע באורח אנוש באכיפת החוק הפלילי המתייחס לאותן עבירות.
לדוגמה, העלאת טענת אליבי לפיה הנאשם טוען כי נכח במקום אחר בעת ביצוע העבירה, עם אדם שהוא אינו זוכר ולא ניתן לאתרו.
קבלת טענה זו מרוקנת מתוכן את האפקטיביות של טענת האליבי בפרט, וכפועל יוצא מכך את האפקטיביות של המשפט הפלילי ככלל.
החסם ההסתברותי חל על מצב בו ההסתברות לחפות היא כה מזערית עד שניתן להתעלם מאפשרות קלושה זו מבלי לחשוש לסיכון של הרשעה שגויה.
יחד עם זאת, ההסתברות אינה בלתי אפשרית, במובן שהיא מתיישבת עם חוקי הטבע ואינה יוצרת בהכרח חסם שיטתי.
דוגמה רלוונטית לחסם זה יכולה להיות ניצחונו של אדם בבית הימורים בהימור שהסתברות הצלחתו נמוכה מחצי במשך 50 פעמים ברצף.
לא ניתן להעלות השערת חפות לפיה אותו אדם הוא "בר מזל", שכן ההסתברות לכך היא כמעט אפסית ולא תתאפשר מבחינה הסתברותית.
באחד ממאמריו יישם פרופ' מנשה את החסם ההסתברותי על פרשת זדורוב.
על פי החסם הטבעי, אין לקבל השערת חפות המנוגדת לחוקי טבע בסיסיים, ואשר אינה עולה בקנה אחד עם הטבע המוכר לנו לפי גוף הידע המדעי.
השערת חפות סבירה צריכה להיות מעוגנת בחוקי הלוגיקה, בהנחות מטפיזיות רציונליות ובחוקי הטבע על פי ממצאים של מדעי הטבע.
לדוגמה, במידה והשערת החפות גורסת כי אדם קפץ מעל חומת בטון שגובהה 30 מטרים בכוח שריריו בלבד, היא בוודאי תיחסם על ידי החסם הטבעי, שכן הדבר אינו הגיוני מבחינת חוקי הטבע.
על פי חסם זה אין לקבל השערת חפות שבירורה מצריך הקצאת משאבים קיצונית שלא ניתן לעמוד בה, או שלגיטימי לא לעמוד בה בהתאם להכרעה דמוקרטית באשר לחלוקת המשאבים בחברה.
ואולם, לא די בקריטריון של "היעדר היכולת לעמוד בהשקעת המשאבים" לצורך קיום חסם זה.
דוגמה לחסם זה יכולה להיות מצב בו הניסיון להפריך השערת חפות נתונה, ולו על דרך הכללתה, תביא לכך שהמדינה תהא בחוסר משאבים לממן תכליות אחרות שבגדר אחריותה, כגון תחומי הבריאות, החינוך, הביטחון הלאומי והרווחה הציבורית.
זאת ועוד, כחלק מחסם זה אין לקבל השערות חפות שמהלך טיעונם כולל פגיעה בכללים מהותיים, פרוצדורליים או ראייתיים של השיטה אשר אין לבית המשפט שיקול דעת לבטלם.
(זהו ביטוי של הרעיון של "אמת משפטית").
סתירה של השערת חפות היא קביעה כי קיימת ידיעה שיפוטית שלפיה השערת החפות מופרכת, והיא צריכה להיות ברמה של ודאות מקסימלית בדיני הראיות.
כלומר לצורך סתירת השערת החפות יש להצביע על כך שקבלתה כאפשרות מניחה הנחה שיש קונצנזוס הכרתי פוזיטיבי מוחלט כנגדה, שהיא נוגדת מה ש"כל אדם בעל השכלה ממוצעת בן זמננו" יודע.
הדוגמה הנפוצה ביותר לסתירת השערות חפות היא קיומן של עובדות מדעיות פופולריות שיש עליהן קונצנזוס (מים אינם רותחים ב-10 מעלות צלזיוס).
אסטרימה בירו (איטלקית: Estrima Birò) היא מכונית מיקרו בתצורת רכב חשמלי מונע מצבר מתוצרת חברת הסטארט-אפ האיטלקית Estrima המיוצר משנת 2008 ועד היום.
Estrima היא חברת הזנק (סטארט אפ) שהוקמה בפורדנונה בשנת 2008 על ידי מטאו מאסטרי (Matteo Maestri), שמונה לנשיא החברה, מתוך כוונה לפתח את הניסיון של החברה המשפחתית שעסקה בייצור בקתות בטיחות למכונות חקלאיות, למגזרים חדשים.
מטרתה של "Estrima" הייתה לצמצם את הבעיות הנוגעות לניידות עירונית, כגון עומס תנועה וזיהום, ויצירת כלי הרכב החשמלי הקטן ביותר בשוק, "Estrima Birò."
בשנת 2011 היה "Estrima Birò" הרכב החשמלי הנמכר ביותר באיטליה בין הקטגוריות של 2, 3 ו-4 גלגלים.
דגם חורף כולל דלתות פוליקרבונט נשלפות (מחיר הדגם באיטליה: 7,990 אירו + 6% מע"מ)
2 מושבים מרווחים זה לצד זה
מונע מגיל 14 - עם רישיון נהיגה לקטגוריה
גג מתקשה עם גג אחורי
מבנה גוף הרכב: פלדה - 3 מ"מ
משטח כובד נמוך - יציבות לאחיזת כביש טובה
הגלגלים האחוריים מייצרים 4 קילוואט חשמל
טווח נסיעה בין 40–70 ק"מ (בהתאם לסגנון נהיגה, סוג נסיעה, משקל וטמפרטורה)
סוללת ליתיום-יון או סוללת עופרת-חומצה בחיבור שקע-תקע בהספק של 220 ואט
2 מנועים חשמליים - הספק 48 ואט
אסטריד, נסיכת נורווגיה (בנורווגית: Astrid, fru Ferner; נולדה ב-12 בפברואר 1932) היא בתם השנייה של אולף החמישי, מלך נורווגיה ורעייתו מרתה, נסיכת שוודיה.
אסטריד נולדה באוסלו לאולף החמישי ומרתה, נסיכת שוודיה.
היא גדלה בבית האחוזה סקאוגום במחוז אקרסהוס השייך למשפחת המלוכה והתחנכה בבתי ספר פרטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה ברחה ביחד עם משפחתה לוושינגטון הבירה ולאחר המלחמה היא למדה כלכלה והיסטוריה פוליטית באוקספורד.
לאחר פטירת אמה בשנת 1954, אינגריד, נסיכת שוודיה הייתה למשענת עבור אסטריד ואחיה.
ממותה של אמה ועד לנישואי אחיה באוגוסט 1968, הנסיכה אסטריד הייתה הגברת הבכירה של חצר המלכות ושימשה כגברת הראשונה של נורווגיה, הייתה לצד אביה בכל חובות הייצוג, כולל ביקורי מדינה.
הנסיכה אסטריד גידלה את משפחתה בווינדרן; כיום היא מתגוררת בנורדמרקה, אוסלו.
התחביבים שלה כוללים סריגה, רקמה, קריאה וציור חרסינה.
בשנת 2002 ממשלת נורווגיה החליטה להעניק לה פנסיה ממשלתית וזאת לאור תרומתה למדינה במהלך כהונתה כגברת הראשונה.
בשנת 2005 היא לקחה חלק בטקס לציון 60 שנה למלחמת העולם השנייה.
חוף הנסיכה אסטריד בארץ המלכה מוד נקרא על שמה.
היא משמשת כפטרונית של מספר ארגונים, ובין היתר עבדה עם ילדים הלוקים בדיסלקסיה.
בשנת 1961 היא נישאה לספן ולספורטאי האולימפי יוהאן מרטין פרנר ונולדו לה חמישה ילדים:
קתרין פרנר יוהנסן (נולדה ב-1962)
אסטרטגיית יציאה היא הדרך שהוגדרה ליציאה ממצב כלשהו, אם לאחר השגת יעד שנקבע מראש, או כאסטרטגיה למזעור כישלון.
אסטרטגיית יציאה נאותה תביא לערך גבוה יותר עבור האדם או הארגון שנוקטים בה, לעומת המשך דרך הפעולה הנוכחית שתוביל לתוצאה לא רצויה או לכישלון.
באסטרטגיה צבאית, אסטרטגיית יציאה היא צעד הננקט למזעור הנזקים, בגוף וברכוש, שגורם המשך הלחימה.
בתכנון של מבצע צבאי רחב היקף ייתכנו אסטרטגיות יציאה אחדות, ובהן:
פשיטה: החזקה של האזור שנכבש במשך זמן קצר, לשם פגיעה באויב באופן שירתיע אותו מהמשך תוקפנות.
כיבוש: החזקה של השטח שנכבש ללא הגבלת זמן, לעיתים תוך גירוש תושביו.
כיבוש השטח ויציאה ממנו לאחר גיבוש הסכם עם האויב על תנאי היציאה והמשך הדו-קיום.
מבקריו הרפובליקנים של הנשיא ביל קלינטון טענו שלא הייתה לו אסטרטגיית יציאה, אף כי ירש מבצע צבאי פעיל מקודמו, הנשיא ג'ורג' בוש.
הביקורת עלתה שוב מאוחר יותר נגד מעורבות ארצות הברית במלחמות יוגוסלביה, בהקשר פעולות לשמירת השלום בבוסניה וקוסובו ובמלחמת קוסובו נגד סרביה.
המונח אומץ על ידי מבקרי המעורבות האמריקאית באפגניסטן ובעיקר בעיראק.
בוש אמר כי אין לו אסטרטגיית יציאה להוצאת חיילים מעיראק ומבקריו הביעו דאגה למספר חיילי הקואליציה ואזרחים עיראקים שיהרגו או ייפצעו כתוצאה מכך.
הנשיא ברק אובמה לא הודיע בפומבי על אסטרטגיית יציאה של הכוחות באפגניסטן.
אסטרטגיית יציאה עשויה לבוא לידי ביטוי כאמצעי לסיום מדיניות או להמחשה כי סיום אפשרי, למשל מדיניות ליציאת מדינה מגוש האירו.
במהלך מגפת הקורונה בשנת 2020 עסקו ממשלות רבות בסוגיית אסטרטגיית היציאה מהמשבר, ובפרט יציאה מהגבלות הפעילות שהוטלו בעקבותיו על התושבים.
ביזמות וניהול אסטרטגי "אסטרטגיית יציאה" היא דרך להעברת הבעלות על עסק לבעלים אחרים (למשל באמצעות מיזוג או מכירה), למשקיעים (למשל באמצעות הנפקה ראשונה לציבור) או לילדי הבעלים.
סוגים נוספים של אסטרטגיות יציאה כוללים רכישה בידי ההנהלה ורכישה בידי העובדים.
פירוק מרצון של חברה גם הוא אסטרטגיית יציאה של בעלי החברה, ואילו פירוק בצו של בית המשפט הוא אסטרטגיית יציאה של נושי החברה.
צירוף שותפים אסטרטגיים או פיננסיים הוא סוג של יציאה, גם אם יציאה חלקית, מכיוון שהוא עשוי לעזור להבטיח את רציפות העסק והישרדותו.
אסטרטגיות יציאה משמשות גם כדי להבטיח שעסקים מוכנים לסיום קשרים עסקיים משמעותיים, כגון אובדן לקוח גדול.
ישנן סיבות רבות לכך שקשרים עסקיים מסתיימים, כולל אי-ביצוע המחויבות העסקית של אחד הצדדים או של שני הצדדים, שינוי משמעותי בדרישות אחד הצדדים, או סיום חוזה שנחתם לזמן קצוב.
כמעט בכל המקרים, קיום אסטרטגיית יציאה הוא קריטי.
האסטרטגיה מתפתחת בדרך כלל כאמצעי לפרישה מיחסי עבודה עם ספק.
האסטרטגיה יכולה לשלב את תהליך החזרת הנכסים, העברת עובדים בחזרה לעובדי מפתח והתנאים שבהם מערכת יחסים יכולה להגיע לסיום, למשל, אי-עמידה בהסכמים ברמת השירות, שינויים בנסיבות והפרות אתיות.
משקיע בשוק ההון זקוק לאסטרטגיית יציאה כפולה:
אסטרטגיית יציאה לשם עצירת הפסדים, כאשר שערו של נייר ערך מתחיל לרדת.
אסטרטגיית יציאה לשם מימוש רווחים, כאשר שערו של נייר הערך עלה לגובה מסוים.
אסטרטגיית רבייה r/k הוא תאוריה מדעית ומונח באקולוגיה, המתייחס לשני סוגי התנהגויות רבייה וגידול צאצאים בטבע, על פי חוקי הברירה הטבעית.
כל בעל חיים או צמח ושאר אורגניזמים מתרבה בצורה המתאימה לכושר הנשיאה של פרטים מסוגו בביומה בה הוא חי, באמצעות הפנוטיפ - המבנה של תכונות ה-DNA של כל יצור חי, אותו הוא יורש מאבותיו.
הקבוצה הוגדרה בידי החוקרים רוברט ה.
מקארתור ואדוארד וילסון בשנת 1967, על בסיס תנאי הרבייה של צמחים.
לרוב מונח זה קיבל ביקורת גדולה, אף שהיה פופולרי במשך שנות ה-70 וה-80, אז שימש כתאוריה היוריסטית.
אסטרטגיית רבייה r: באסטרטגיה זו משתמשים מינים המייצרים צאצאים רבים בכל לידה, הנולדים לעיתים רבות במצב מפותח ומוכנים לרוץ ולפעול מרגע הלידה.
הם נגמלים במהירות מהוריהם, כשחלק מההורים כלל לא מטפלים בהם.
הם גדלים ומגיעים לבגרות מינית במהירות ולרוב מתים צעירים יחסית, לאחר שהעמידו צאצאים רבים משלהם.
אסטרטגיית רבייה k: באסטרטגיה זו משתמשים מינים המייצרים מעט צאצאים בכל לידה, לרוב רק אחד או שניים, ולרוב הם נולדים במצב פגיע ותלויים בטיפול ההורים על מנת לשרוד.
מינים אלה נגמלים מהוריהם לאט, מתבגרים לאט וחיים זמן רב יחסית בו הם מייצרים מעט צאצאים.
לרוב המאפיין הקובע את אסטרטגיית הרבייה קשור לגודל היצור, אך הדבר לא נכון תמיד.
צבי הים ותנין הים הענקיים וכן רוב העצים מייצרים יחדיו צאצאים רבים, רכים ופגיעים ומפוזרים באזורים שונים בטווח קצר.
לעומתם יצורים קטנים יחסית כמו עטלפים, אלקיים, תוכים או קוליבריים מגדלים רק צאצא בודד הגדל לאיטו.
גם מינים המקדישים זמן רב ללימוד הצאצא שלהם כמו הפרימטים מגדלים רק צאצא יחיד או שניים.
האסטרטגייה אינה נכונה על רוב היצורים ובכל זאת מציגה הסבר לקשר בין גודל בעל חיים לחלקו בחברה האקולוגית - מינים בעלי אסטרטגיית r הם לרוב קטנים יותר וכמותם באוכלוסייה גבוהה בהרבה מאשר המינים בעלי אסטרטגיית רבייה k.
היוצאים מן הכלל הם האדם והחיות המבויתות שלו, אך בטבע היצורים הקטנים בעלי מסלול החיים המהיר עולים במספרם על הגדולים (ביניהם מיני המגה-פאונה) ואיטיי הרבייה.
כתוצאה מכך מינים פגיעים, לרוב גדולים, המשתמשים באסטרטגיית רבייה k, קרנפיים למשל, עלולים להגיע לסכנת הכחדה בקלות וקשה להחזיר אותם לכמותם בשנים מעטות.
אסטריד קירשהר הייתה צלמת ואמנית גרמניה, שהייתה ידועה בזכות קשריה עם הביטלס (יחד עם חבריה קלאוס פורמן ויורגן פולמר) ותצלומיה של חברי הלהקה המקוריים - ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון, סטיוארט סאטקליף ופיט בסט - בימיהם הראשונים בהמבורג.
קירשהר פגשה את סטיוארט סאטקליף בבר הקייזרקלר בהמבורג בשנת 1960, שם היה סאטקליף נגן הבס של הביטלס.
קירשהר וסאטקליף התארסו מאוחר יותר.
סאטקליף הלך לעולמו בשנת 1962.אף על פי שקירשייר צילמה מעט מאוד צילומים לאחר שנת 1967, הוצגה עבודתה המוקדמת בהמבורג, בברמן, בלונדון, בליברפול, בניו יורק, בוושינגטון הבירה, בטוקיו, בווינה ובאולם התהילה של הרוקנרול.
היא פרסמה שלושה ספרי תצלומים שפורסמו במהדורות מוגבלות.
קירשהר נולדה בשנת 1938 בהמבורג, גרמניה, והייתה בתו של מנהל לשעבר של הסניף הגרמני של חברת פורד מוטור.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא פונתה לאזור הים הבלטי ולימים נזכרה שראתה שם גופות על החוף (לאחר שהופצצו והוטבעו האוניות "קפ ארקונה" וה-SS Deutschland).
כן תיארה את ההרס בהמבורג כשחזרה לעיר.
לאחר סיום הלימודים, החלה קירשהר בלימודי עיצוב אופנה בהמבורג, אך הפגינה כישרון לצילום.
ריינהרד וולף, המורה הראשי לצילום בבית הספר, שכנע אותה להחליף את תחום הלימודים שלה והבטיח לשכור אותה כעוזרתו לכשתסיים את לימודיה.
קירשהר עבדה כעוזרת של וולף משנת 1959 עד 1963.
בשלהי שנות החמישים ובתחילת שנות השישים היו קירשהר וחבריה מבית הספר לאמנות קשורים לתנועה האקזיסטנציאליסטית האירופית שתומכיה קיבלו לימים את הכינוי "אקסיס" על ידי לנון.
בשנת 1995, היא אמרה בריאיון לרדיו ה-BBC מרסייד: "הפילוסופיה שלנו אז, מכיוון שהיינו רק ילדים קטנים, הייתה ללבוש בגדים שחורים ולהסתובב במראה מצוברח.
כמובן שהיה לנו מושג מיהו ז'אן-פול סארטר.
קיבלנו השראה מכל האמנים והסופרים הצרפתים, כי זה הכי קרוב שיכולנו להגיע.
אנגליה הייתה כה רחוקה, ואמריקה לא באה בחשבון.
אז צרפת הייתה הקרובה ביותר.
קיבלנו את כל המידע מצרפת, וניסינו להתלבש כמו האקזיסטנציאליסטים הצרפתיים...
רצינו להיות חופשיים, רצינו להיות שונים וניסינו להיות מגניבים, כמו שאנחנו קוראים לזה עכשיו.
קירשהר, פורמן ופולמר היו חברים ללימודים וחלקו את אותם רעיונות על אופנה, תרבות ומוזיקה.
פורמן הפך לחבר של קירשהר ועבר לגור בבית משפחתה, שם היה לו חדר משלו.
בשנת 1960, לאחר ויכוח עם קירשהר ועם פולמר, צעד פורמן במורד רחוב הריפרבאהן (בשכונת סנקט פאולי בהמבורג) ושמע מוזיקה הבוקעת ממועדון הקייזרקלר.
פורמן נכנס למועדון וצפה בהופעה של להקה בשם הביטלס: לנון, מקרטני, הריסון, סאטקליף ובסט, שהיה המתופף שלהם באותה תקופה.
פורמן ביקש מקירשהר ומפולמר להאזין למוזיקה החדשה הזו, ואחרי ששוכנעה לבקר בקייזרקלר החליטה קירשהר שתרצה להיות מקורבת לביטלס כפי יכולתה.
קירשהר וחבריה, שהאזינו עד אז בעיקר לג'אז, ביקרה בקייזרקלר כמעט מדי לילה.
קירשהר אמרה אחר כך: "זה היה כמו קרוסלה בראשי, הם נראו מדהימים לחלוטין ...
כל חיי השתנו תוך מספר דקות.
כל מה שרציתי היה להיות איתם ולהכיר אותם.".
לימים אמרה קירשהר כי היא וחבריה חשו אשמה על היותם גרמנים ועל ההיסטוריה הטריה (אז) של גרמניה.
המפגש עם הביטלס היה משהו מיוחד מאוד עבורה, אף על פי שידעה שאנשים אנגלים יחשבו שהיא אוכלת כרוב כבוש, ויעירו על המבטא הגרמני הכבד שלה, אבל הם צחקו על זה יחד.
לנון היה קורא הערות סרקסטיות מהבמה ואומר "אתם קראוטס (כינוי גנאי לגרמנים), אנחנו ניצחנו במלחמה", ביודעו שמעט מאוד גרמנים בקהל דיברו אנגלית, אך כל המלחים האנגלים שיהיו במקום ישאגו מצחוק.
סאטקליף הוקסם מהשלישייה, ובמיוחד מקירשהר, וחשב שהם נראו כמו "בוהמינים אמיתיים".
העיתונאי ביל הארי אמר שכאשר קירשהר נכנסה לחדר פנימה, כל המבטים הופנו לעברה.
סאטקליף כתב לחבר שהוא בקושי יכול היה להסיר את עיניו ממנה ושניסה לדבר עם קירשהר במהלך ההפסקה הבאה, אך היא כבר עזבה את המועדון.
לבסוף, עלה בידי סאטקליף לפגוש את קירשהר ואת חבריה ולמד כי הם לומדים במכללה לאמנות בסגנון דומה לזו בה למדו הוא ולנון בליברפול.
קירשהר ביקשה את רשותם של הביטלס לצלמם, והם נענו לבקשה.
למחרת בבוקר צילמה קירשהר את הביטלס בגן הירידים בפארק העירוני הסמוך, ובאותו יום אחר הצהרים צילמה אותם (מלבד בסט, שבחר שלא להצטרף למפגש) בבית אמה.
קירשהר ופורמן נפרדו (אך נותרו חברים קרובים) והיא החלה לצאת עם סאטקליף.
בהמשך החלה קירשהר לספק לסאטקליף ולשאר הביטלס כדורי פרלודין, שצריכתם בשילוב אלכוהול גרמו לתחושת אופוריה והיו סם ממריץ.
אמה של קירשהר קיבלה את הכדורים מרוקח מקומי, שסיפק אותם ללא שאלות על אף שבאותם ימים נדרש מרשם של רופא על מנת לרכשם.
לנון מילא את מכתביו לסינתיה פאוול (חברתו באותם ימים) בהערות על "אסטריד אמרה את זה, אסטריד עשתה את זה", מה שגרם לפאוול לקנא - עד שלמדה שקישרהר הייתה במערכת יחסים עם סאטקליף.
כאשר ביקרה פאוול בהמבורג עם דוט רון (חברתו של מקרטני באותה עת), באפריל 1961, הן התגוררו בבית קירשהר.
לנון וסינתיה פגשו את קירשהר עם חברתה בפריז, באוגוסט 1963, במהלך חופשת ירח דבש מאוחר, וסיימו את הערב כשנרדמו כולם על מיטת היחיד של קירשהר.
הביטלס וקירשהר נפגשו שוב בהמבורג בשנת 1966, ובאותה הזדמנות מסרה קירשהר ללנון מכתבים שכתב לסאטקליף בשנים 1961 ו-1962. לנון אמר שזו הייתה "המתנה הטובה ביותר שקיבלתי מזה שנים".
כל הביטלס כתבו מכתבים רבים לקירששר: "יש לי רק זוג מג'ורג' [הריסון], שלעולם לא אראה לאיש, אבל הוא כתב כל כך הרבה.
אתה עושה את זה כשאתה צעיר - אתה לא חושב על העתיד".
מאוחר יותר ביקש האריסון מקירשהר לעצב את שער האלבום שלו Wonderwall Music בשנת 1968.
לקירשהר מוענק בדרך כלל הקרדיט על המצאת התספורת של הביטלס, על אף שהיא לא הסכימה עם טענה זו: "כל השטויות שאנשים אמרו, שיצרתי את התספורת שלהם, זה זבל!
להרבה נערים גרמנים הייתה תסרוקת כזו.
לסטיוארט [סאטקליף] הייתה תסרוקת כזו זמן רב והאחרים העתיקו ממנו.
אני מניחה שהדבר החשוב ביותר שתרמתי להם הייתה חברות" .
בשנת 1995, קירשהר אמרה בריאיון לרדיו ה-BBC מרסייד: "כל החברים שלי בבית הספר לאמנות נהגו להסתובב עם סוג כזה של מה שאתה מכנה תספורת של הביטלס.
ולחבר שלי אז, קלאוס פורמן, הייתה תספורת הזו, וסטיוארט אהב אותה מאוד.
הוא היה הראשון שבאמת העז להוציא את הג'ל משיערו וביקש שאספר אותו.
לפיט [בסט] יש שיער מתולתל באמת וזה לא היה עובד עבורו".
קירשה סיפרה שאחרי שסיפרה את שיערו של סאטקליף, הריסון ביקש ממנה לספר גם אותו כאשר ביקשה בליברפול, ולנון ומקרטני הסתפרו באותו זמן בזמן ביקור בפריז (פולמר, חברה של קירשהר, שגר באותו זמן בפריז הוא שסיפר אותם).
סטיוארט סאטקליף עבר לגור בבית משפחת קירשהר, ומאז נהג לשאול את בגדיה של קירשהר, משום שהיו במידה דומה לשלו.
הוא לבש את מכנסי ומעילי העור שלה, ז'קטים ללא צווארון, חולצות גדולות וצעיפים ארוכים.
הוא גם לווה חליפת קורדרוי ללא דשים שלבש על הבמה, מה שגרם ללנון לשאול בסרקזם אם אמו השאילה לו את החליפה.
סאטקליף כתב לחבריו שהוא מאוהב בקירשהר, ופיט בסט העיר לימים כי ראשית מערכת היחסים ביניהם הייתה כמו סיפור מהאגדות.
קירשהר אמרה שהיא התאהבה מיד בסאטקליף, והתייחסה אליו כאל "אהבת חיי".
השניים התארסו בנובמבר 1960, וכשסאטקליף כתב על כך להוריו הם נרעשו מהחדשות, משום שחשבו שהדבר יגרום לו לוותר על הקריירה שלו כאמן.
בקיץ 1961 נסעו קירשהר וסאטקליף לליברפול, משום שקירשהר רצתה לפגוש את משפחתו של סאטקליף ולראות את העיר בה גדל.
בשנת 1962 התמוטט סאטקליף במהלך שיעור אמנות בהמבורג.
הוא סבל מכאבי ראש עזים, ורופאים אליו הופנה על ידי אמה של קירשהר לא הצליחו לקבוע את הסיבה לכאביו.
מצבו התדרדר, וב-10 באפריל 1962 הוזעקה קירשהר לביתה על ידי אמה שהודיעה לה שסאטקליף חש ברע.
אמבולנס הוזעק לבית, אולם סאטקליף מת בזרועותיה של קירשהר בדרכם לבית החולים.
שלושה ימים לאחר מכן פגשה קירשהר את לנון, מקרטני ובסט בשדה התעופה של המבורג, כאשר חזרו לעיר להופעות, וסיפרה להם על מותו של סאטקליף מדימום מוחי.
הריסון ומנהלם של הביטלס, בריאן אפשטיין, הגיעו לעיר זמן מה לאחר מכן, יחד עם אמו של סאטקליף, שעודכנה בחדשות באמצעות מברק.
בשנת 1964 הפכה קירשהר לצלמת עצמאית, ויחד עם עמיתה, מקס שלר, צילמה את הביטלס מאחורי הקלעים של צילומי הסרט "לילה של יום מפרך".
את הצילומים, שנועדו למגזין הגרמני שטרן, תיאמה קירשהר עם הריסון.
בתיאום עם העיתונאי ביל הארי צילמו קירשהר ושלר להקות מליברפול על מדרגות אולם סנט ג'ורג' בעיר.
יותר מ-200 להקות התייצבו לצילומים, ותקציבם של הצלמים (שהבטיחו לשלם לכל נגן שיצולם) נגמר במהרה.
התמונות פורסמו רק בשנת 1995, בספר בשם "ימי ליברפול", שיצא במהדורה מוגבלת.
בשנת 1999 יצא לאור ספר נוסף בשם "ימי המבורג" (מהדורה מוגבלת בת שני כרכים), המכיל סט צילומים של קירשהר וציורים של פורמן.
קירשהר תיארה עד כמה היה קשה להתקבל כצלמת אישה בשנות השישים: "כל מגזין וכל עיתון רצו שאצלם את הביטלס שוב.
או שהם רצו את הדברים הישנים שלי, גם אם זה לא היה בפוקוס, אם הם היו מוצלחים או לא.
הם לא היו מסתכלים על העבודות האחרות שלי.
קשה היה לצלמת אישה בשנות ה-60 להתקבל.
כמעט ולא צילמתי מאז שנת 1967".
ספרה האחרון של קירשהר (When We Was Fab) יצא לאור בשנת 2007..
קירשהר העריכה צלמים אחרים, כמו אנני ליבוביץ' (בגלל ההומור ביצירתה), אירווינג פן, ריצ'רד אבדון, ג'ים ראקטה וריינהרד וולף, ואת יוצרי הקולנוע הצרפתים פרנסואה טריפו וג'ין קוקטו.
היא אמרה שהתמונות המועדפות עליה הן התמונות שצילמה בהן את סאטקליף לחוף הים הבלטי, ואת לנון והריסון בחדר הגג שלה.
היא הסתייגה מהצילום הדיגיטלי ואמרה כי צלם צריך להתרכז באומנות הצילום ולא בתוצאות הטכניות, אם כי הודתה כי היא לא ידעה דבר על מחשבים ו"פחדה מהאינטרנט ".
קירשהר הודתה שלא הייתה אשת עסקים טובה.
בן זוגה לעסקים, אולף קרוגר - כותב שירים ומפיק תקליטים - הצליח למצוא תמונות ותשלילים רבים של קירשהר ולהבטיח את זכויות היוצרים עליהם, אך העריך כי היא הפסידה הרבה במהלך השנים בגלל אנשים שהשתמשו בתצלומיה ללא רשות.
ביולי 2001 ביקרה קירשהר בליברפול לרגל תערוכה של עבודותיה בגלריה לאמנות של רחוב מתיו, הסמוכה למועדון הקאברן.
היא הופיעה כאורחת בפסטיבל שבוע הביטלס בעיר במהלך חופשת הבנקים באוגוסט.
עבודותיה של קירשהר הוצגו ברחבי העולם בערים כמו המבורג, ברמן, לונדון, ליברפול, ניו יורק, וושינגטון די.סי, טוקיו, וינה ובאולם התהילה של הרוקנרול.
בשנת 1967 נישאה קירשהר למתופף האנגלי גיבסון קמפ (נולד גיבסון סטיוארט קמפ, 1945, ליברפול), שתפס את מקומו של רינגו סטאר בלהקת רורי סטורם וההוריקנים.
הם התגרשו שבע שנים לאחר מכן.
לאחר מכן עבדה בבר, כמעצבת פנים ובהוצאה לאור מוזיקלית.
היא נישאה בשנית לאיש עסקים גרמני.
קירשהר עבדה כיועצת לסרט "Backbeat" (משנת 1994), שהציג את סיפורם של קירשהר, סאטקליף והביטלס בימיהם הראשונים בהמבורג.
היא התרשמה לחיוב מסטיבן דורף (שגילם את סאטקליף בסרט), והעירה שהוא היה בגיל הנכון (אז בן 19) וכי דיבר והתנהג כמו סאטקליף.
את דמותה של קירשהר שיחקה בסרט שריל לי.
החל מאמצע שנות התשעים הפעילה קירשהר חנות צילום בהמבורג, וסייעה בארגון כנסים ואירועים הקשורים לביטלס באזור המבורג.
קירשהר נפטרה ב-12 במאי 2020 בהמבורג, שבוע לפני יום הולדתה ה-82. דבר מותה פורסם לראשונה על ידי ההיסטוריון של הביטלס מארק לואיסון באמצעות טוויטר, שקרא למעורבותה עם הלהקה כ"בלתי ניתנת להערכה".
לואיסון אמר שקירשהר הייתה לרבים "חברה אינטליגנטית, מעוררת השראה, חדשנית, נועזת, אמנותית, ערה, מודעת, יפה, חכמה, אוהבת ומרומם".
אסטרטגיית חמישים המדינות היא אסטרטגיה פוליטית שמטרתה היא לנצח בכל 50 המדינות של ארצות הברית במערכת בחירות לנשיאות, ולא לוותר על מדינות מסוימות "שלא ניתן לנצח בהן", האסטרטגיה מיושמת בדרך כלל על מנת לפנות לבסיס רחב של קהל מצביעים ולנצח בכל המדינות גם אם הניצחון הוא בפער קטן.
אסטרטגיה זו נחשבת שאפתנית מאוד והיא מוזנחת ככל שמתקרב יום הבחירות.
במרבית המקרים, זכייה במדינה אפילו בהפרש זעום – פירושה שכל הייצוג של המדינה בבחירות הולך למנצח מבלי לחלק אותם (שיטת "המנצח לוקח הכל" שנקראת בעגה המקצועית גם "טופס כללי").
אסטרטגיית חמישים המדינות מחייבת קמפיין שגורר הוצאות רבות, במיוחד שמדובר בקמפיין שנערך במדינות החזקות של היריב (לנסות להפוך מדינה כחולה לאדומה ולהפך), כאשר משאבים אלה בדרך כלל מנוצלים בקמפיינים במדינות מתנדנדות שבמרבית המקרים מציירות את זהות המנצח במערכת הבחירות.
בכל ההיסטוריה נשיאים זכו רק שלוש פעמים בכל המדינות.
במערכת הבחירות הראשונה ב-1789 ובבחירות לנשיאות שנערכו ב-1792 זכה ג'ורג' וושינגטון בכל המדינות וזאת מאחר שאף אחד אחר לא התמודד מולו.
הפעם האחרונה שנשיא זכה בכל המדינות הייתה בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1820, שבהן ג'יימס מונרו התמודד ללא התנגדות משמעותית וניצח בכל עשרים ושלוש המדינות באיחוד שהיו באותה תקופה (אם כי ג'ון קווינסי אדמס קיבל אלקטור אחד).
ניצחון מוחלט של חמישים מדינות לא הושג מאז שהתקבלה המדינה החמישים לאיחוד, אם כי היו כמה ניצחונות שנחשבו מפליגים:
בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1936 ניצח הנשיא המכהן, פרנקלין דלאנו רוזוולט בארבעים ושש מתוך ארבעים ושמונה מדינות והפסיד רק את מיין ואת ורמונט.
בבחירות לנשיאות ב-1972 הנשיא המכהן, ריצ'רד ניקסון הפסיד רק את מסצ'וסטס.
בבחירות לנשיאות 1984 רונלד רייגן הפסיד רק במדינת מולדתו של יריבו, מינסוטה.
גם ניקסון וגם רייגן הרפובליקנים הפסידו את מחוז קולומביה, שבו מאז חקיקת התיקון העשרים ושלושה לחוקה ב-1961, ניצחו רק מועמדים מטעם המפלגה הדמוקרטית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008 ניסה ברק אובמה צורה של אסטרטגיית חמישים המדינות.
בכך שניסה להביא מצביעים דמוקרטים ממדינות אדומות עמוקות וכדי לנסות להפוך אותן לכחולות.
אסטריד סמפלס (בנורווגית: Astrid Smeplass; נולדה ב-29 באוקטובר 1996), המוכרת בשם הבמה אסטריד אס , היא זמרת-יוצרת נורווגית.
ב-2013, היא הגיעה למקום החמישי של בגרסה הנורווגית של פופ איידול , Idol - Jakten på en superstjerne.
ב-2020, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Leave It Beautiful.
ב-2013, היא הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Shattered", אותו כתב יחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, מלאני פונטנה, לאחר שהשתתפה ב- på en superstjerne ב-2013. לאחר מכן, היא הוחתמה אצל סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
לאחר מכן, היא הוציאה את הסינגל "2AM" ב-2014. הסינגל "2AM" יצא בארצות הברית בשנה שלאחר מכן.
היא גם הוציאה גרסת כיסוי לסינגל "FourFiveSeconds" של ריהאנה, קניה וסט ופול מקרטני.
ב-2016, היא הוציאה את השיר "Hurts So Good", שנכלל במיני-אלבום Astrid S.
היא הופיעה כמופע חימום לטרוי סיון בסיבוב ההופעות שלו באירופה.
ב-2017, סיפקה קולות רקע לסינגל "Hey Hey Hey", של הזמרת האמריקאית, קייטי פרי, מאלבומה Witness.
ב-2017, הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Vi er perfekt, men verden er ikke det" של סזיננדו .
גרסת הכיסוי הופיעה בפסקול של העונה הרביעית של סקאם, וביצעה אותו בטקס הפרסים P3 Gull , באותה השנה.
ב-30 ביוני 2017, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Party's Over.
כעבור שבועיים, יצאה גרסה אקוסטית למיני-אלבום, והוסף בה השיר "Mexico".
היא הצטרפה לפעילת הסביבה השוודית, גרטה טונברי, לשביתת בתי הספר למען האקלים בשוודיה.
באותה שביתה, היא ביצעה גרסת כיסוי לשיר "I Want to Know What Love Is" של פורינר.
באוגוסט 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, Issues Trust.
בספומבר 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלה, Down Low.
ב-2020, היא הוציאה, בשיתוף פעולה עם זמר הקאנטרי פופ האמריקאי, ברט יאנג , את השיר "I Do".
השיר, בשיאו, הגיע למקום השלישי בנורווגיה.
בספטמבר אותה שנה, היא הודיעה שהיא תוציא את האלבום הבא שלה, Leave It Beautiful, ב-16 באוקטובר 2020.
בשנת 2021 כיכבה בתפקיד הראשי של סינדרלה בסרט הפנטזיה "הנסיך וסינדרלה".
שנהשםתפקידהערות 2016 סקאם משתתפת במסיבת בית פרק אחד; הופעת אורח 2018 Astrid S tilbake fra verdenעצמה 5 פרקים
אסטריט סלמני (בשוודית: Astrit Selmani; נולד ב-13 במאי 1997) הוא כדורגלן קוסוברי יליד שוודיה המשחק בעמדת החלוץ בגטבורג מליגת העל השוודית בהשאלה מהפועל באר שבע, ובנבחרת קוסובו.
סלמני החל לשחק כדורגל במועדון של עיר הולדתו השוודית, מאלמה.
בגיל 12 הוא נפצע ברצועה הצולבת ועזב את המועדון לטובת Kulladals IF.
בגיל 17 הצטרף סלמני ל-BK Olympic, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים בליגה השוודית החמישית.
בסך הכל הוא שיחק 37 משחקים וכבש 14 שערים עבור הקבוצה.
לפני תחילת עונת 2016, סלמני הצטרף לאנגלומס מהליגה השנייה בשוודיה.
ב-17 ביולי 2016 סלמני הצטרף לקבוצת קריסטיאנסטד מהליגה השוודית השלישית.
ב-24 בנובמבר 2016 הצטרף לרוזנברג מהליגה השוודית הראשונה.
ב-8 בפברואר 2018 הצטרף סלמני לטורנס מליגת העל השוודית.
חודשיים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על לונדס.
ב-21 בינואר 2019 חתם ב-Varbergs BoIS מהליגה השוודית השנייה.
ב-30 במרץ 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מיאלבי וכבש את השער היחיד של קבוצתו בניצחון 0–1. בסך הכל כבש סלמני 15 שערים ב-27 משחקי ליגה, והוביל את הקבוצה לעלייה ראשונה בהיסטוריית המועדון לליגה הבכירה.
את עונת 2020 סיימה ורברג במקום ה-11, בעונתה הראשונה אי פעם בליגה השוודית העליונה.
במהלך העונה הבקיע סלמני 15 שערים ב-24 משחקים וסיים כסגן מלך השערים השני של הליגה, לאחר כריסטופר נימאן ("טוטה").
ב-18 בדצמבר 2020 עבר סלמני להמארבי בחוזה לארבע שנים, והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.
ב-18 ביולי 2022 חתם סלמני על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע, ששילמה תמורתו להמארבי 650 אלף אירו.
ב-4 באוגוסט 2022 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון קבוצתו 2–0 בחוץ על לוגאנו במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האזורית.
ב-31 בינואר 2023 הושאל לקבוצה הדנית מיטיולן.
ב-11 באוגוסט 2023 חזר לשוודיה והושאל לגטבורג.
סלמני, שנולד וגדל בשוודיה, הוא ממוצא אלבני-קוסובורי, ממיטרוביצה.
הוא זכאי היה לייצג שלוש מדינות, אלבניה, קוסובו ושוודיה.
ב-17 במרץ 2021 התאחדות הכדורגל של קוסובו הודיעה שסלמני החליט לייצג את נבחרתה הלאומית.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו נערכה ב-9 באוקטובר 2021 במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד שוודיה.
ב-24 במרץ 2022 סלמני כבש את שערו הראשון עבור הנבחרת בניצחון במשחק ידידות 0–5 על בורקינה פאסו.
אסטריד דובלה דוליס דאלגרן הייתה רופאת שיניים נורווגית וסוחרת.
לאחר שהפכה לשוודית בעקבות נישואיה עבדה עבור גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה ופעלה כנגד המחתרת הנורווגית.
דאלגרן נולדה בנורווגיה לאב רופא שיניים ולאם זמרת בתיאטרון ברגן.
בשנת 1921 החלה ללמוד רפואת שיניים והמקורות חלוקים אם סיימה את לימודיה.
ב-1926 היא הקימה חברה שפעלה עד 1931. היא נישאה לרופא שיניים נורווגי, לייף וו.
דוליס, ונולדו להם שני בנים.
בתקופה זו היא עסקה שוב במסחר וגם הקימה חברה על שמה שעסקה ביבוא ויצוא.
בשנת 1943 נישאה שוב לאיש עסקים שוודי בשם לארס אקסל דאלגרן.
נישואים אלה העניקו לה אזרחות שוודית; באותה שנה היא נסעה לשוודיה כדי לגור עם בעלה החדש, בדיורסהולם.
בשנת 1940 היא חברה למפלגה הנאצית הנורווגית - הנאציאל סאמלינג ונשכרה על ידם כדי לחשוף שחיתות בקרב הארגון.
במאי 1943 הצטרפה כחברה ל-SS הגרמני בנורווגיה.
היא עבדה לראשונה עבור סגן השוטר גארד הולטסקוג במשטרת המדינה באוסלו ועסקה בשחיתות ב-NRK.
זה הוביל לפיטורי פול מולר-פרנקן מ-NRK.
דרך הולטסקוג היא פגשה את רב-סרן "פריץ" פרידריך גיאורג פרייס מהמשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA Amt IV) בגסטפו שגייס אותה לשורות הגסטפו.
דוליס בדקה שחיתות שעובדי נציבות הרייך הגרמני נחשדו בה.
בתמורה היא קיבלה מפרייס מידע על תוכניותיו התעשייתיות של שר הפנים, ויליאם הגלין, להן התנגדה.
דוליס חשבה שהיא יכולה להוכיח שיש לו אמא יהודייה ולהשתמש בכך כדי להזיק לו.
המידע הראשון שלה לפרייס על פעילויות בלתי חוקיות נגע למה שנקרא מקרה העיר Nittedal בשנת 1941. זה הוביל למעצרים של אנשי מפתח של המחתרת הנורווגית (מילורג), כולל מנהיג מילורג הראשון במזרח נורווגיה, מייג'ור הלפדן הנבורג-האנסן.
ההתנגדות הנורווגית הגדירה אותה כמרגלת ב-1941.
בסתיו 1941 הועלו האשמות כי דוליס הייתה מלשינה מסוכנת, בעיתונים נורווגים לא חוקיים, במגזין "חדשות נורווגיות" שפורסם בלונדון ובשידורי BBC מלונדון.
היא גם נחשדה על ידי תנועת ההתנגדות בכך שחדרה לתנועת הפליטים מאולסון לשטלנד בחורף 1942.
ב-1942, דוליס ניהלה משחק פוליטי גדול יותר כשניסתה להחליף את ממשלת קוויסלינג בממשלה חדשה שתזכה לתמיכת הגרמנים.
בהקשר זה, היא ניהלה קשר עם הבמאי גונאר שז'לדרופ ועם מזכיר הקבינט של המלך גיאורג פון טאנגן.
דוליס טענה כי "מזכיר הממשלה פון טאנגן ערך לפני מותו [בדצמבר 1941] רשימה של אנשים שלדעתו יהיו הטובים ביותר עבור המדינה, אם היא תצליח להוציא את רוב השרים של קוויזלינג".
נוסף על קוויזלינג, היה חשוב במיוחד להיפטר מהשרים אלברט ויליאם הגלין ויונאס לי.
בסתיו 1943 נסעה דוליס לשוודיה מטעם פרייס.
אחת הסברות היא שעל מנת לקבל אשרת כניסה לשוודיה, היא נישאה ללארס אקסל דאלגרן וקיבלה אזרחות שוודית.
בשוודיה היא הייתה אמורה לנהל משא ומתן בשם בעלי ספינות נורווגיות על השתלטות גרמנית על מספר ספינות חדשות שנבנו.
בעלי האוניות נאלצו לעשות זאת כדי לשחרר עמיתים מהשבי בגרמניה.
בשנת 1954 אישר פרקליט המדינה קרל לוס שדוליס השתתפה, באופן פעיל, בניסיונות לשחרר מספר בעלי אוניות נורווגיות מהשבי הגרמני ולשחרר גם את איינר גרהרדסן ממפלגת הליבור.
בשוודיה, היא סיפקה לגרמנים מידע על נורווגים בגלות, כולל קומוניסטים.
נאמר עליה שהיא גם ריגלה בשדות תעופה מחוץ לסטוקהולם וגטבורג, ובאזורי הגבול עם נורווגיה.
אומרים שהיא גם מיפתה את מנהיגי ארגון הסיוע השוודי.
גרסה נוספת טוענת כי בסטוקהולם פנה אליה בלש שוודי והיא הסכימה לרגל אחרי נורווגיה עבור הרשויות השוודיות.
היא חשפה, בין היתר, מפה של מיקומי התחמושת הגרמניים.
השוודים חשדו שהיא נשלחה על ידי הגרמנים לאסוף מידע על סודותיהם הצבאיים.
דאלגרן נעצרה בגבול, ב-23 בפברואר 1944 כשניסתה לעזוב את המדינה באופן בלתי חוקי עם "שותף נורווגי".
היא נעצרה בחשד לריגול ואיסוף מודיעין על ידי השירות החשאי השוודי.
הם תיארו אותה כ"אחד הסוכנים הצפוניים המסוכנים ביותר של הגסטפו הגרמני".
בית המשפט המחוזי של נורדמרק בעיריית ארג'ננג (Årjäng) גזר עליה שנתיים של עבודת כפייה.
היא שוחררה מכלא הנשים ב-ווקסיו ב-1946. אזרחותה השוודית הצילה אותה מהסגרה לנורווגיה ב-1945.
תפקידה כמרגלת לא היה ברור, אם כי היו נגדה האשמות שונות שהוגשו על ידי שלושה ארגונים שונים, כולל המחתרת הנורווגית.
עורך הדין הנורווגי, אלברט ויזנר, שאגב, בעצמו נענש על בגידה לפי סעיף 86 לחוק הפלילי, הוזמן על ידי דאלגרן לכתוב את הביוגרפיה שלה בניסיון להסביר שהיא לא הייתה מודיעה של השלטונות הגרמניים.
פרשת הבגידה נגד דוליס בוטלה ב-1954 לאחר בחינה נוספת של הראיות.
אולם בשנת 1979, שוב הייתה מחלוקת לגבי תפקידה במהלך המלחמה בקשר לטענות בספרו של ההיסטוריון סבר קילדשטדלי (1959).
בספר היו, בין היתר, טענות שדוליס שיתפה פעולה עם הנרי רינן, סוכן גסטפו נורווגי, ידוע לשמצה.
דוליס מתה בשוודיה בשנת 1981.
אסטריון או אסטריוס (Ἀστέριος) היה מלך כרתים במיתולוגיה היוונית.
אסטריוס הוא בנם של טקטמוס , בנו של דורוס (האפונים לדורים) בן הלן (האפונים להלנים) בן דאוקליון, שהפליג לכרתים עם איולים ופלסגים ונעשה מלך האי, ובתו של קרתאוס (האפונים לכרתים).
אסטריוס התחתן עם אירופה, ומאחר שלא היו לו בנים, הוא גידל את בני אירופה שהולידה מזאוס – מינוס, רדמנתיס ו – והוריש להם את השלטון על כרתים.
מחבר הדיוניסיאקה, נונוס, כתב שלאחר ששכב עם אירופה, העביר זאוס את אירופה וצאצאיה לאסטריון העשיר.
אסטריד קומברנוס היא אתלטית עבר מגרמניה המזרחית, אלופה אולימפית (אטלנטה 1996), שלוש פעמים ברציפות אלופת עולם (גטבורג 1995, אתונה 1997 וסביליה 1999), סגנית אלופת עולם באולם (פריז 1997), אלופת אירופה (ספליט 1990), ופעמיים ברציפות אלופת אירופה באולם (פריז 1994 וסטוקהולם 1996) בהדיפת כדור ברזל.
קומברנוס נולדה בגרבסמילן שבגרמניה המזרחית.
סגנית אלופת עולם עד גיל 20
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביולי בגרייטר סדברי שבאונטריו, קנדה, זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.08 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באוגוסט בספליט שביוגוסלביה זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.38 מטר, לפני נטליה ליסובסקאיה מברית המועצות (20.06 מטר) ובת ארצה קתרין ניימקה (19.96 מטר).
החל משנת 1991 החלה לייצג את גרמניה המאוחדת.
באליפות אירופה באולם שנערכה בפברואר-מרץ בגנואה שבאיטליה זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.37 מטר, אחרי נטליה ליסובסקאיה מהמשלחת המאוחדת (20.70 מטר) וסבטלה מיטקובה מבולגריה (20.06 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בשטוטגרט שבגרמניה סיימה במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.42 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בפריז שבצרפת זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.44 מטר, לפני לריסה פלשנקו מרוסיה (19.16 מטר) וסבטלה מיטקובה (19.09 מטר).
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בהלסינקי שבפינלנד זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.49 מטר, אחרי ויטה פבליש מאוקראינה (19.61 מטר) וסבטלה מיטקובה (19.49 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בגטבורג שבשוודיה זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.22 מטר, לפני הואנג ז'יהונג מהרפובליקה העממית של סין (20.04 מטר) וסבטלה מיטקובה (19.56 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בסטוקהולם שבשוודיה זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.79 מטר, לפני אירינה חודורושקינה מרוסיה (19.07 מטר) וולנטינה פדיושינה מאוקראינה (18.90 מטר).
באולימפיאדת אטלנטה שנערכה ביולי-אוגוסט זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.56 מטר, לפני סוי שינמיי מהרפובליקה העממית של סין (19.88 מטר) ואירינה חודורושקינה (19.35 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בפריז זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.92 מטר, אחרי ויטה פבליש (20.00 מטר) ולפני אירינה קורז'ננקו מרוסיה (19.49 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט באתונה שביוון זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.71 מטר, לפני ויטה פבליש (20.66 מטר) ובת ארצה שטפני שטורפ (19.22 מטר).