tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על האווירה הכבדה והנוף הקודר האופפים את הטירה, נוסף מצב חירום; רוצח מורשע בשם סלדן נמלט מכלא פרינסטאון ומסתתר באדמות הבור.
אנשי צבא מחפשים אחריו ומוסיפים לאווירה המתוחה.
זוג משרתים קשיש וקודר ששירת את סר צ'ארלס והמשיך לשרת בטירה לאחר מותו.
לאישה יש סוד כלשהו אותו היא מסתירה.
חוקר טבע וצייד פרפרים המתבודד בבית נידח בלב אדמות הבור, המוקף ביצות טובעניות.
החוקר מוצא עניין רב בעולם החי והצומח העשיר שבאדמות הבור ובביצותיה.
את ביתו מנהלת אחותו היפהפייה, שניכר כי אינה שבעת נחת מההתבודדות באדמות הבור.
עד מהרה נקשרים קשרי אהבה בינה ובין סר הנרי.
טרחן המתגורר באזור כשהוא מתערב ללא קץ בחיי השכנים ועוברי האורח, אחריהם הוא עוקב בטלסקופ מחלון ביתו.
כל דבר המתרחש באדמות הבור לא נעלם מעיניו.
בתו הדחויה של מר פרנקלנד.
נשואה לבעל שנוא, אך אין בידה אמצעים לנהל משפט גירושין.
האיש המסתורי המתבודד באדמות הבור
דמותו נתגלתה לווטסון, לילה אחד כשראה אותו עומד על צוק סלע באדמות הבור וצלליתו בולטת על רקע אור הלבנה שמאחוריו.
אדם גבוה ודק גזרה, זרועותיו שלובות וראשו מורד על חזהו כמהרהר.
בכל אותה עת נמצא הולמס בלונדון.
ווטסון מתאר בפניו את כל המתרחש באדמות הבור ואת הדמויות השוכנות בה.
ווטסון וסר הנרי מגלים את סוד עצבותה ובכייה של מרת ברימור.
הם עוקבים אחריה ומגלים כי היא יוצאת בלילות לאדמות הבור ומוסרת מזון לאסיר הנמלט.
היא מתוודה בפני ווטסון וסר הנרי כי האסיר הנמלט הוא אחיה.
סר הנרי בטוב לבו נותן לה אחדים מבגדיו כדי שתמסור אותם לאחיה.
תגלית נוספת ורבת חשיבות, שהצליח ווטסון לגלות, היא כי סר צ'ארלס יצא בליל מותו לאדמות הבור כדי לפגוש את לורה לאונס, לפי בקשתה, כדי שתוכל לבקש את עזרתו הכספית שתעזור לה להתגרש מבעלה, אך היא לא באה לפגישה משום שהשיגה עזרה ממקור אחר.
בעזרת מר פרנקלנד החקרן מצליח ווטסון לגלות את מקום מחבואו של המתבודד באדמות הבור, בסוכת אבן של האדם הניאנדרטלי.
כשהוא מגיע למקום מקבל את פניו האיש בברכה: "ערב נעים...
מתברר כי המתבודד הוא שרלוק הולמס שכל אותה עת לא נמצא בלונדון, אלא שכן באדמות הבור, עקב אחרי אנשיה ועיכל את פרטי המידע שבמכתבים ששיגר לו ווטסון, שהועברו אליו מלונדון.
שרלוק הולמס מבשר לווטסון כי כבר פתר את התעלומה: "רצח הוא, ווטסון - רצח משוכלל ואכזרי".
הולמס מגלה לווטסון את זהות הרוצח - סטפלטון חוקר הטבע, המגדל בסתר כלב ענק באמצעותו הפחיד עד מוות את סר צ'ארלס.
בעודם מדברים בוקע את הדממה קול זעקה.
שניהם רצים לעבר המקום ממנו נשמעה הזעקה.
בהגיעם הם רואים גופת גבר מוטלת על הקרקע.
ווטסון מזהה את בגדי המת כבגדיו של סר הנרי, ואולם כשהם הופכים את הגופה הם מגלים כי המת הוא סלדן האסיר הנמלט, שהותקף על ידי כלבו של סטפלטון שהריח את ריח בגדיו של סר הנרי אותם לבש האסיר הנמלט.
באנחת רווחה ממהרים ווטסון והולמס לטירה להגן על סר הנרי מפני גורל הדומה לזה של סר צ'ארלס ושל סלדן.
על קירות הטירה תלויות תמונות דיוקן של אבות המשפחה.
הולמס ניגש לדיוקנו של הוגו בסקרוויל, הראשון מבני המשפחה שהוטלה בו הקללה.
הולמס מסתיר בכפות ידיו את כובעו התקופתי המקושט נוצות של הוגו ואת זקנו - והנה נשקפת מולם דמותו של סטפלטון.
הולמס מעיר: "אותו ברנש מבני בסקרוויל הוא.
הדבר ברור" וד"ר ווטסון עונה "והוא זומם להסב אליו את הירושה".
הולמס ווטסון אינם מגלים דבר לסר הנרי ומאפשרים לו לצאת למחרת בערב לסעוד עם סטפלטון ואחותו בביתם המבודד, כששניהם עוקבים אחריו בסתר.
מבעד לחלון הבית הם רואים את סר הנרי סועד עם סטפלטון כשהאחות נעדרת.
הולמס מגלה לווטסון כי היא איננה אחותו של סטפלטון, אלא אשתו והוא הציג אותה כאחותו על מנת שקורבנותיו יימשכו אליה.
בגמר הארוחה הלילית, כשחוצה סר הנרי את אדמות הבור בדרכו לטירה, מסתער עליו כלב ענק בעל מראה נורא, הזוהר בנוגה מוזר.
הולמס שולף את אקדחו והורג את הכלב ומגלה כי כדי להגביר את הרושם של דמות אימים אגדתית מרח סטפלטון את החיה באבקת זרחן.
הולמס ווטסון ממהרים לבית סטפלטון.
שם הם מגלים את אחותו של סטפלטון כלואה באחד החדרים, כדי שלא תוכל להזהיר את סר הנרי.
סטפלטון עצמו נמלט לאדמות הבור ותוך כדי מנוסתו הוא נופל לביצה הטובענית ונבלע בתוכה.
חודש ימים לאחר מכן, בביתו בלונדון, מנתח הולמס את הפרשה בפני ווטסון.
לדברי הולמס עוד לפני הגיעו לאדמות הבור ידע כבר כי המדובר בכלב אמיתי ולא בדמות אגדתית.
מן הנעל שנגנבה מסר הנרי במלון, הסיק הולמס כי היא נגנבה על מנת לתת אותה לכלב אמיתי כדי להרגילו לריחו של סר הנרי.
מהתיאור של העדים על ליל מותו של סר צ'ארלס לפיו סר צ'ארלס הותיר אחריו עקבות כשל מי שהולך על בהונות רגליו, הסיק הולמס כי היו אלה עקבות שנגרמו כתוצאה מריצה.
האיש הזקן והחולה רץ כל עוד נפשו בו כדי להימלט מפני כלב אמיתי ותוך כדי כך מצא את מותו.
את זהותו של הרוצח הסיק הולמס כאשר רחרח במלון את המכתב האנונימי שקיבל סר הנרי במלון וגילה כי נודף ממנו בושם קל של אישה.
ממכתבי ווטסון בהם תיאר בפניו את אנשי אדמות הבור, הסיק הולמס כי כותבת המכתב היא "אחותו" של סטפלטון וכי הנבל הוא סטפלטון.
את משלוח המכתב הסביר הולמס בכך שהאישה לא השלימה עם מזימת בעלה ורצתה להזהיר את סר הנרי.
ובאשר לחלקה של לורה לאונס בפרשה, מסביר הולמס כי היא שימשה פיתיון תמים למשוך את סר צ'ארלס בלילה אל אדמות הבור ואל מלתעות הכלב.
סטפלטון הוא ששכנע אותה לכתוב לסר צ'ארלס ולבקשו להיפגש עמה בלילה מחוץ לטירה, כדי לבקש את עזרתה הכספית, והוא אשר הציע לה לאחר מכן עזרה חלופית, אשר בגללה לא באה לורה לפגישה וסטפלטון שלח "במקומה" את הכלב.
ובאשר למניע - הולמס חקר ומצא כי רוג'ר בסקרוויל, אחיו הצעיר של סר צ'ארלס, שנחשב כמי שמת באמריקה התיכונה, נותר בחיים וכי האיש שכינה עצמו סטפלטון הוא בנו והוא השני בשושלת הירושה לאחר סר הנרי.
מזימתו הייתה לרצוח את שניהם ולזכות באחוזה ובהונו של סר צ'ארלס.
וכיצד היה סטפלטון מממש את הירושה וגם חושף את זהותו כבן בסקרוויל שהתגורר בשם בדוי בקרבה לשני קורבנותיו?
כלבם של בני בסקרויל, תרגום: אוריאל הלפרין (יונתן רטוש), הוצאת אמנות, 1929. נחשב לתרגום הקלאסי של הספר.
כלבם של בני בסקרויל, תרגום: יאיר בורלא (תרגום ערוך ומקוצר מעט לנוער), הוצאת כתר, 1974.
כלבם של בני בסקרויל, תרגום: רותי שמעוני, עם ציורים של סידני פאג'ט (המאייר המקורי של ספרי שרלוק הולמס באנגליה).
כלבם של בני בסקרויל, תרגום: בינה אופק, עופרים הוצאה לאור, 2003
כלבם של בני בסקרוויל – ועוד סיפורים, הסדרה המוערת", העיר: לזלי ס.
קלינגר, תרגם מאנגלית והוסיף הערות: יניב פרקש, אריה ניר הוצאה לאור, 2008, תשס"ח
גרסת קומיקס של הסיפור שיוצריה אינם ידועים הופיעה בשבועון "הארץ שלנו" בהמשכים בספטמבר 1976 – 12 באפריל 1977.
עלילת הספר עוררה את דמיונם של יוצרי הסרטים, בנרטיב ה"קולנועי" שלה, עוד מימי הסרט האילם.
הספר הוסרט מספר רב של פעמים, החל מגרסה אילמת בגרמניה בשנת 1914, ובהמשך בסרטי קולנוע, וסרטי טלוויזיה.
הסרט האחרון הוא משנת 2002.
שתי הגרסאות הנודעות ביותר הן הגרסה הבריטית משנת 1939, שבה גילם השחקן באזיל רת'בון את דמותו של שרלוק הולמס.
סרט זה היה אחד מסדרת סרטי קולנוע בריטיים, שהופקו בין השנים 1939 ל-1946 ובהם גילם רת'בון את דמותו של שרלוק הולמס; והגרסה הבריטית הצבעונית משנת 1959, שבה הופיעו שני שחקני סרטי האימה, פיטר קושינג כשרלוק הולמס וכריסטופר לי כסר הנרי.
כלב הציד האימתני מבוסס על אגדה עתיקה מאזור דארטמור, שבו מתרחשת העלילה.
באופן כללי, סיפורים על כוחות על-טבעיים מאיימים שפועלים בבתה החשופה, בפסגות סחופות הרוח ובביצות הטובעניות מוצאים את מקומם בטבעיות בפולקלור הקיים של האזור, וקונן דויל השתמש היטב באווירה המיוחסת למחוז דבון ולדרטמור בפרט כדי לשרת את עלילת ספרו.
כך גם מוזכרים שוב ושוב מאפייני הנוף, הצוקים והבקתות הקלטיות העתיקות.
העלילה הבלשית שבספר, שבה לאירועים על-טבעיים יש בסופו של דבר הסבר רציונלי, והתופעה העל-טבעית שלכאורה נועדה לאמיתו של דבר להסתיר מזימת רצח, שימשה מקור לספרים בלשיים רבים שנכתבו אחריו.
הידועה מכל היא עלילת הסרט "ורטיגו" משנת 1958 בבימויו של אלפרד היצ'קוק, המבוססת על רומן בלשי מפרי עטם של צמד הסופרים פייר בוליו ותומאס נרסג'ק.
דוגמה אחרת היא ספרו של דשיל האמט "קללת בני דאיין".
הדמות המרכזית בספרו הבלשי-פילוסופי של אומברטו אקו "שם הוורד" היא הנזיר ויליאם מבסקרוויל.
בעולם הרפואה ניתן להתקף לב קטלני שבא כתוצאה מלחץ נפשי השם "אפקט בסקרוויל".
צורה זו היא גם הבסיס לסדרה סקובי דו, בה מתחיל פרק בגישה על טבעית ומסתכם בהסבר רציונלי.
ארתור קונאן דויל שהאמין בספיריטואליזם בחר בספרו זה, דווקא לדחות את האמונות הטפלות, את הפחד מפני "קללת משפחה" ושאר כוחות על-טבעיים.
הפרק השני בעונה השנייה של הסדרה הבריטית "שרלוק", מבוסס באופן רופף עד מאוד על רומן זה, כשכותרת הפרק היא "כלבם של בני בסקרוויל".
כלבים שחורים הוא רומן מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן, שיצא באנגליה ב-1992, ובישראל ב-1997 בתרגומה של טל ניצן-קרן, בסדרת פרוזה אחרת של הוצאת עם עובד, ובמהדורה מחודשת ב-2015.
הרומן כתוב כממואר העוסק באירוע שקרה מעט אחרי מלחמת העולם השנייה בצרפת, וכיצד אירועי נפילת חומת ברלין בסוף שנות ה-80 משפיעים על אותם אלו שפעם ראו בקומוניזם את הקידמה החברתית.
ברומן מופיעים הוריה של אשת כותב הממואר כמייצגי הקונפליקט: באירוע המכונן של הסיפור, רואה ג'וּן, אמה של אשת המספר, שני כלבים שחורים עצומים שהוכשרו על ידי הנאצים למטרות אכזריות.
הכלבים הפכו במוחה, במעין התגלות מיסטית, למייצגי כל הרע בעולם.
ברנרד, בעלה, שעצר מאחור כדי לספק את סקרנותו המדעית, אינו נוכח באותה חוויה.
ההתגלות המיסטית, מבחינתה של ג'וּן, מבטאת אמת קוסמית אדירה, הקשורה בקיומו של אלוהים, ובמאבק נצחי בין טוב ורע.
ברנרד נותר אדיש ו"מדעי" באמונתו הרציונליסטית הטהורה.
דעותיהם של השניים על מקומה של הרוח בעולם מתנגשות, ובסוף שנות השמונים הם כבר פרודים.
בזמן שג'וּן גוססת מסרטן בבית חולים פרטי באנגליה, ברנרד יוצא למסע אמביוולנטי בברלין המתאחדת, ביחד עם המספר, והאידאולוגיות הגוססות של אירופה מתנגשות בעולם הפוליטי כמו גם בעולמם הפרטי של גיבורי הסיפור.
כלבי ציד היא קבוצת כוכבים בשמי הצפון באזור דליל בכוכבים סמוך לקוטב הצפוני של שביל החלב.
הקבוצה הוגדרה רק במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס והיא מייצגת את כארה ואסטריון - זוג הכלבים של שומר הדובים שסמוך אליה.
זוהי קבוצת הכוכבים השלישית המייצגת כלבים (האחרות הן כלב גדול וכלב קטן).
בקבוצה נמצאות מספר גלקסיות הניתנות לצפייה בטלסקופ חובבים.
β בכלבי ציד הוא כוכב הסדרה הראשית צהוב דומה לשמש ובמרחק של 27 שנות אור בלבד.
בשל דמיונו לשמש, היותו כוכב יחיד (בניגוד למערכות הכוללות יותר מכוכב אחד) ומרחקו הקטן יחסית, הוא אחד המועמדים הטובים ביותר לחיפוש אחר חיים מחוץ למערכת השמש.
M3 הוא צביר כדורי המכיל כחצי מיליון כוכבים ונמצא במרחק של כ-33900 שנות אור.
במשקפת הוא נראה ככתם עמום עם דרגת בהירות 6 ובטלסקופ קטן ככדור של אור.
רק טלסקופים גדולים מאפשרים להבחין בכוכבים הבודדים של הצביר.
M51 היא גלקסיית המערבולת - גלקסיה ספירלית במרחק של כ-23 מיליון שנות אור ובבהירות מדרגה 9. בטלסקופ חובבים היא נראית ככתם עמום עם שתי נקודות בהירות, אך טלסקופ גדול מאפשר להבחין שלגלקסיה הספירלית צמודה בקצה אחת הזרועות גלקסיה נוספת קטנה יותר.
הגלקסיה השנייה היא גלקסיית עדשה או גלקסיה לא-סדורה.
גלקסיית המערבולת היא החברה הבהירה ביותר בקבוצת הגלקסיות הקרויה על שמה וכוללת כ-10 גלקסיות נוספות.
M63 נקראת גלקסיית החמניה והיא גלקסיה ספירלית השייכת לקבוצת הגלקסיות של M51. גם היא בעלת בהירות מדרגה 9 ונדרש טלסקופ גדול כדי להבחין במבנה הספירלי שלה.
M106 היא גם כן גלקסיה ספירלית במרחק של כ-23 מיליון שנות אור ובבהירות מדרגה 9.
כלבי רוח הוא סוג של כלבים, הצדים בעיקר בעזרת מהירותם וחוש הראיה שלהם, במקום חוש הריח.
כלבים אלו מתמחים במרדף אחר טרפם, תוך שמירה עליו בטווח ראייתם, ותפיסתו בזכות מהירותם וזריזותם הרבה.
הם חייבים לזהות תנועה במהירות, ועל כן ראייתם חדה.
לכלבי רוח גב גמיש, רגליים ארוכות וצעדים ארוכים; הם בעלי לב גדול (יחסית לכלבים אחרים), וריאות חזקות ויעילות במיוחד, המתאימות לריצות אירוביות ואנאירוביות כאחד.
גופם רזה, דק ושרירי, ולכן משקל גופם מינימלי.
כל אלה הופכים את הכלבים הללו לזריזים ומותאמים לייעודם ככלבי ציד או ככלבי מרוץ.
כלבי רוח כמו הסלוקי קיימים לפחות 5,000 שנה.
השרידים הקדומים ביותר לכלבים אלו נמצאו בחפירות בשומר ומתוארכים ל-6,000-7,000 לפני הספירה.
התיעוד המוקדם ביותר לכלבים אלו בהיסטוריה האירופאית היה בכתביו של אריאנוס במאה ה-2 לספירה.
אף על פי שהיום כלבים אלו משמשים בעיקר כחיות מחמד, הם הורבעו אלפי שנים על מנת לזהות תנועה, לרדוף, לתפוס, ולהרוג טרף בעזרת מהירותם, ולכן עד היום קיים בהם האינסטינקט לרדוף אחר חיות.
כיום, כלבים אלו משמשים גם בתעשיית מרוצי הכלבים, ועל פי ההערכות, כ-60 אלף כלבי רוח משתתפים בהם.
עמותות שונות למען בעלי חיים מוחות על השימוש בכלבים למטרות מרוצים.
רשימה של כלבי רוח נפוצים
קיימים מיני כלבים אחרים אשר מסוגלים לצוד בהסתמך על מהירותם וחוש הראייה שלהם, אך הם אינם מוכרים ככלבי רוח.
כלבלבת (באנגלית Canine Distemper) היא מחלת יונקים קטלנית התוקפת בעיקר כלבים בחודשים הראשונים לחייהם (אך גם כלבים בוגרים עלולים להידבק).
גורם המחלה הוא נגיף RNA מסוג ה-Morbillivirus ממשפחת נגיפי החצבת, המועבר מכלב לכלב בעקבות מגע בהפרשות גוף.
הווירוס חודר למערכות בגוף דרך דרכי הנשימה, מערכת העיכול ודרך מגע בעיניים.
בשלב הדגירה המחלה אינה מורגשת, אך היא פוגעת, במהלך איטי, במערכת הנשימה, מערכת העצבים ומערכת העיכול.
וירוס הכלבלבת מועבר באמצעות מגע פיזי וחשיפה להפרשות.
בניגוד לכלבת, וירוס הכלבלבת אינו מועבר לבני אדם.
תסמיני הכלבלבת מופיעים 14 עד 18 יום אחרי ההדבקה.
מרגע התפרצות המחלה מהלכה מהיר, ותוך זמן קצר היא עלולה לגרום לנזק בלתי הפיך ואף למוות.
תסמינים אפשריים הם איבוד תיאבון, חום גבוה, הפרשות נוזלים מהעיניים ומהאף, ושלשולים תכופים.
במצבים כאלה, חשוב להגיע מיידית אל וטרינר לאבחון ולטיפול.
בשלבים מתקדמים יותר של המחלה, כאשר ישנה פגיעה במערכת העצבים של בעל החיים עלולה המחלה לגרום לעוויתות, פרכוסים, חוסר קואורדינציה ואף שיתוק (חלקי או מלא).
בשלבים סופניים שלה, עשויה המחלה לגרום לדלקת קטלנית במוח.
חשוב לדעת כי תסמיני המחלה תלויים בגזע הכלב, גילו וכמובן חוזקה של המערכת החיסונית.
ישנם מקרים רבים בהם צלחו כלבים את מחלת הכלבלבת בגיל צעיר וסבלו מתסמינים בשלבים מאוחרים יותר לחייהם.
ישנן מספר שיטות לאבחון מחלת הכלבלבת אך לא תמיד עומדות השיטות לבדן ובמקרים מסוימים יש צורך ביותר מבדיקה אחת:
בדיקת נוגדנים בדם - חיסרון של השיטה הוא נוגדנים המצויים מהחיסון ולא ניתן להבדיל בינם לבין נוגדני המחלה.
בדיקת מיקרוסקופ - בדיקה היסטולוגית של רקמה לזיהוי גופיפים המצביעים על הימצאות המחלה
לא מוכרת תרופה נגד הווירוס עצמו, והטיפול מתמקד בתמיכה בכלב במאבקו במחלה: סביבה נוחה, ניקוי הפרשות, מתן נוזלים, אנטיביוטיקה לטיפול בזיהומים משניים, סטרואידים, ויטמין C, ובשלבים מתקדמים של המחלה - תרופות להרגעת עוויתות.
בשנים האחרונות התגלה כי ויטמין A והתרופה האנטי-ויראלית ריבאווירין יעילים בטיפול נגד כלבלבת.
גם מרק עוף (שתיית מי המרק) עוזר לכלבים להתחזק.
רוב הכלבים שהתגלו בהם הסימנים הקליניים של הכלבלבת, ימותו ממנה.
מיעוט ישרוד אך יסבול מתוצאותיה (בפרט, פגיעות במערכת העצבים כמו שיתוק חלקי או עוויתות).
כלבים מעטים מאוד יחלימו לחלוטין.
ניתן למנוע את המחלה באמצעות חיסון.
מומלץ לתת לכלב את חיסון הכלבלבת הראשון בגיל שמונה שבועות.
כלבי הקש הוא מותחן פסיכולוגי מ-1971 בבימויו של סם פקינפה ובכיכובם של דסטין הופמן וסוזן ג'ורג'.
התסריט של פקינפה ודייוויד זלג גודמן מבוסס על נובלה בשם המצור של חוות טרנצ'ר של גורדון ויליאמס.
שם הסרט נגזר מדיון בדאו דה ג'ינג, טקסט סיני עתיק, בו מדמים את טקס כלב הקש הסיני העתיק לצורה ללא חומר.
הסרט נודע בקטעי אלימות ובסצנת אונס קשה.
הסרט יצא לאקרנים באותה שנה עם תפוז מכני, הקשר הצרפתי והארי המזוהם, ועורר דיון סוער בנושא האלימות בקולנוע.
למרות היותו שנוי במחלוקת, הסרט נתפס כאחד הסרטים הבולטים של שנות ה-70 וכיצירת מופת של פקינפה.
בשנת 2011 הופק הסרט מחדש .
דייוויד סאמנר (דסטין הופמן) הוא מתמטיקאי ביישן, העוזב את מהומות המחאה האנטי מלחמתיות בקולג' כדי לעבור לגור עם אשתו הצעירה איימי (ג'ורג'), בעיר מולדתה ווקלי שבקורנוול, בדרום-מערב אנגליה.
די מהר נוצר מתח בין הזוג כשדייוויד שוקע בעבודתו האקדמית, ונוצר קרע בין תפישותיהם השונות את הקשר הזוגי: דייוויד רוצה חלוקת משימות מסורתית, בה הגבר יוצא להרוויח משכורתו והאישה נדרשת לספק את צרכיו במטבח ובמיטה.
איימי, שחולמת על שחרור וחיי מקצוע, מצפה לתמיכתו של דייוויד - אם תקבל תפקיד כזה; היא רוצה שיבצע משימות גבריות מקובלות, כמו לתקן את הטוסטר, אך גם להיות חלק מהקהילה שלה.
המקומיים, לרבות לוכד החולדות כריס קוסי (ג'ים נורטון), נורמן סקוט (קן האצ'יסון) ורידוויי (דונלד ובסטר), שמבצעים עבודות שיפוץ בביתם המבודד, וגם מאהבה הקודם של איימי - צ'רלי ונר (דל הני) מביעים כעס רב כלפי דייוויד וכלפי עיסוקיו האינטלקטואליים, ולכן מתגרים בו ומטרידים אותו.
דייוויד מגלה את החתול שלהם חנוק ותלוי על שרשרת המנורה בחדר הארונות שלהם; איימי טוענת שאחד הפועלים עשה זאת כדי להוכיח שיש לו גישה לחדר השינה שלהם, והוא יכול לאיים על דייוויד.
היא לוחצת עליו שיתמודד עם המקומיים, אך הוא מסרב ומנסה להתחבר איתם.
החבורה מזמינה אותו לצייד ביער ביום שלמחרת.
אחד הפועלים לוקח אותו לאחו מרוחק ומשאיר אותו שם, בהבטיחו שהוא יסיט את הציפורים אליו.
בזמן הזה צ'ארלי חוזר לביתם של הזוג ואונס את איימי.
אז מגיע נורמן ומכריח את צ'ארלי באיומי אקדח להחזיק את איימי, שאינה רואה אותו עקב כניסתו השקטה, ואונס אותה גם הוא.
מקץ כמה שעות דייוויד מבין שנפל קורבן לתרמית, שב לביתו ומוצא את אשתו פרועה ומסוגרת.
היא לא מספרת על האונס הכפול שעברה.
ביום שלמחרת דייוויד מפטר את הפועלים, בטענה שהם לא עובדים מספיק ומבזבזים זמן.
בהמשך השבוע הם מגיעים למפגש בכנסייה, ושם איימי מתחילה להתבלבל כשהיא רואה את הגברים שאנסו אותה.
הם עוזבים את המפגש מוקדם, ובדרך - בזמן נסיעה בתוך ערפל כבד - הם פוגעים בטעות בשוטה הכפר הנרי ניילס (דייוויד וורנר).
הם לוקחים אותו הביתה ודייוויד מתקשר למסבאה המקומית לספר על התאונה.
מה שהוא לא יודע זה שמוקדם יותר באותו ערב ניילס חנק בטעות נערה כפרית, ג'ניס הדן (סאלי ת'ומסט) ועכשיו אביה טום (פיטר ווהן), השיכור של הכפר, ביחד עם הפועלים, מחפשים אחריו.
שיחת טלפון מזעיקה אותם למקום הימצאו של ניילס.
במהרה מגיעים השיכורים, ביניהם אנסיה של איימי, ודופקים בחוזקה על דלת ביתם של בני הזוג.
אחרי מספר דקות בהן הם שוברים חלונות ודופקים על הדלת, מגיע השופט, רב-סרן ג'ון סקוט (ט.פ.
מקנה), ולאחר ניסיונות להרגיע את הרוחות הוא נורה בטעות על ידי טום.
טום והפועלים מבינים שהם לא יכולים לסגת אלא רק להמשיך.
בנקודה זו דייוויד מבין שהם לא יותירו אף נפש חיה בבית, ומתחיל להכין הגנה לביתו.
המלחמה היא על חייו וגם על כבודו.
שני סרטיו הקודמים של סם פקינפה, "חבורת הפראים" ו"הבלדה על קייבל הוג" נעשו עבור האחים וורנר.
קשריו עם החברה הסתיימו אחרי צילומיו הכאוטים לקייבל הוג שנגמרו 19 ימים אחרי המועד המתוכנן ועם 3 מיליון דולר חריגה מהתקציב.
כיוון שלא נשארו לו הרבה ברירות, הוא נסע לאנגליה לביים את "כלבי הקש".
הסרט הופק על ידי דניאל מלניק, שעבד בעבר עם פקינפה על הסרט Moon Wine (מבוסס על ספרו של גורדון ויליאמס); עיבודו של פקינפה שאב השראה מספריו של רוברט ארדרי שמגדירים את האדם כטורף מטבעו, אשר נלחם על טריטוריה באופן אינסטקטיבי.
הסרט נבדל מהספר בכך שלזוג יש בת, שאף היא לכודה בבית.
בסרט פקינפה הוריד את דמות, הבת ושינה את דמותה של איימי - לאישה צעירה וליברלית יותר.
הסרט צולם בסנט בוריאן שבקורנוול.
לתפקידו של דייוויד סאמנר היו מועמדים בו ברידג'ס, סטייסי קיץ', סידני פואטייה, ג'ק ניקולסון ודונלד סאת'רלנד - לפני שלוהק לתפקיד דסטין הופמן.
הופמן לקח את התפקיד משום שסקרנה אותו הדמות; שוחר שלום שלא מודע לרגשותיו וליכולת האלימות שבו, שהיו אותם מאפיינים שתיעב בחברה.
ג'ודי גיסון, ז'קלין ביסט, דיאנה ריג, הלן מירן, קרול וייט, שארלוט רמפלינג והיילי מילס היו מועמדות לתפקיד איימי לפני שלוהקה ג'ורג' לתפקיד.
הופמן התנגד לליהוקה, בטענה שהדמות שלו מעולם לא הייתה מתחתנת עם נערה בסגנון "לוליטה" שכזו.
פקינפה התעקש על ג'ורג', שהייתה שחקנית לא ידועה באותה העת.
טרוור האוורד היה בחירתו הראשונה של פקינפה לתפקיד רב-סרן סקוט.
הסרט עורר מחלוקת עם צאתו ב-1971, בעיקר בגלל סצנת האונס הארוכה, שהייתה מרכזו של הסרט.
המבקרים האשימו את פקינפה על שהציג בזוהר את האונס וההתחייבות לסאדיזם כלפי נשים, במיוחד בהתחשב בדו המשמעיות שבסצנה; בהתחלה איימי מתנגדת, אולם בהמשך מגלה סימפתיה כלפיה אנסיה, אף על פי שמאוחר יותר יש לה פלשבקים טראומטיים.
מגניו של פקינפה טוענים שהסרט מחריד באופן חד משמעי, ומתאר באופן כנה את הטראומה של איימי.
איימי אכן צורחת במהלך האונס.
האלימות שבסרט הניבה תגובות חזקות, הרבה מבקרים ראו את התמיכה באלימות כגאולה, ואת הסרט עצמו כחגיגה פשיסטית של אלימות וערות אדם, בעוד אחרים ראו את הסרט כאנטי-אלימות עם דגש על סופם העגום של מקרי אלימות.
פקינפה בעצמו מגן על הסרט כשהוא מתייחס אליו כאל חקירה של אלימות, ולא כאל הסיבה, שמילאה אותו באובססיה לאלימות כתוצאה מאי היכולת של האנושות לתקשר.
פקינפה טוען שדייוויד הוא הנבל האמיתי של הסיפור - ביודעין, אך בתת-מודע, מעורר את האלימות, ההשתוללות הרצחנית שלו בסיכום היא הפרצוף האמיתי שלו.
הסטודיו ערך את סצנת האונס הראשונה לפני שיצא לאקרנים בארצות הברית, כדי לקבל דירוג R מה-MPAA (ארגון דירוג הסרטים האמריקאי).
ב-1984, "כלבי הקש" קיבל עוד ביקורות גנאי באנגליה אחרי שארגון הדירוג הבריטי אסר את הסרט בגלל סצנת האונס, עם צאת חוק דירוג חדש.
הסרט יצא לאקרנים באנגליה עם דירוג X ב-1971, ועם דירוג 18 בגרסתו החדשה שיצאה ב-1995.
ב-1999 גרסה חלקית של הסרט שוב נשללה מרישיונה, כשה-BBFC התנגדו למה שהם הגדירו "הכוונה הברורה שאיימי לומדת ליהנות מהאונס".
ב-1 ביולי 2002 קיבל לבסוף "כלבי הקש" רשות להוציא את הגרסה המקורית ב־DVD ו־VHS.
גרסה זו כללה את סצנת האונס השנייה, אשר עליה אמרו ה-BBFC "רואים בבהירות שאיימי לא נהנית ממעשה האלימות".
"הגרסה המקוצרת נעשתה להפצה אמריקאית, שכוונתה לקצר את זמן המסך של הקטע, ובכך גרמה באופן פרדוקסלי לזה שהצופה נשאר עם הרושם שאיימי נהנית מחוויית האונס.
ב-1999 חבר השופטים קבע שהגרסה המקוצרת מראה את האונס בצורה ארוטית ובכך העלתה חשדות שהחוק החדש מעודד פעילות מזיקה כגון הרעיון שאונס זה דבר ארוטי, ולא אקט של אלימות".
הגרסה של 2002 היא לרוב הגרסה הלא ערוכה של הסרט, שמראה את האונס השני.
חוסר הבהירות של האונס הראשון מתפוגג דרך האונס השני, ולא משאיר ספק שאיימי לא מזמינה את האונס.
רוד לורי כתב וביים גרסה מחודשת של "כלבי הקש" שיצאה ב-2011.
ג'יימס מרסדן בתפקיד דייוויד סאמנר
קייט בוסוורת' בתפקיד בתפקיד איימי סאמנר
אלכסנדר סקארסגארד בתפקיד צ'ארלי ונר
ג'יימס וודס בתפקיד "המאמן" טום הדן
דומיניק פרסל בתפקיד ג'רמי ניילס
וילה הולנד בתפקיד ג'ניס הדן
וולטון גוגינס בתפקיד דניאל ניילס
לאז אלונזו בתפקיד שריף ג'ון ברק
הסרט צולם בשריבפורט ובוויויאן, לואיזיאנה, ארצות הברית.
כלבים בקנדה היה ירחון באנגלית שפורסם בקנדה בין השנים 1889 – 2011 והכיל כתבות על כלבים.
המגזין כלל 12 גיליונות חודשיים ומהדורה שנתית, שהתפרסמה בדרך כלל באמצע נובמבר.
הוא נוסד בשנת 1889 ויצא לאור במשך 122 שנים, והוא המגזין שהתפרסם באופן קבוע לאורך הזמן הארוך ביותר בקנדה.
הוא החל את דרכו כמגזין בבעלות ישירה של מועדון הכלבים הקנדי, ובהמשך הועבר לשליטת לאפקס הוצאה לאור (Apex Publishing), חברה בת של המועדון השייכת לו במלואה.
בעת סגירתו היו למגזין 42 אלף מנויים, ומתוכם 19 אלף חברים במועדון הכלבים הקנדי ו20 אלף בעלי כלבים פרטיים, כמו גם כמות קטנה של וטרינרים וטכנאים, והוא פנה לבעלי כלבים פרטיים ולמגדלי כלבים כאחד.
אתר המגזין זכה בתואר "אתר השנה" לשנת 2010 בטקס פרסי המגזינים הלאומי, והגיליון החודשי של דצמבר 2011 והגיליון השנתי של 2012 היו גיליונותיו האחרונים.
אחד הדברים הראשונים אותם עשה מועדון הכלבים הקנדי מיד לאחר היווסדו היה לקדם הקמת מגזין רשמי מטעמו.
הדבר התבטא בכך שהופעל לחץ רב על המגזין הקנדי "ביקורות על עופות הבית בקנדה" ("Canadian Poultry Review") לפנות מקום בעיתונו לדיווחים שותפים על ענייני הכלבים בקנדה.
לאחר משא ומתן בין הצדדים, פורסם בפברואר 1889 הגיליון הראשון מטעם המועדון, שאורכו היה 8 עמודים ושנקרא "הביטאון של מועדון הכלבים הקנדי" ("The Canadian Kennel Gazette").
הגיליון פורסם כמוסף של "ביקורות על עופות הבית בקנדה", ועסק בכלבים ובדברים הקשורים להם.
המוסף חולק גם לחברי המועדון וגם ל-8,000 המנויים של ביקורות על עופות הבית בקנדה שכבר היו לו באותה תקופה.
"הביטאון של מועדון הכלבים הקנדי" המשיך להיות המגזין הרשמי מטעם המועדון עד לאוגוסט 1912, כש"ביקורות על עופות הבית בקנדה" הפסיק לממן את העיתון.
שמה של ההוצאה לאור שונה מ"מלונה וספסל" ל"כלבים בקנדה" בשנת 1940, מכיוון שהשם "מלונה וספסל" לא עמד בקנה אחד עם הרצון לתפוצה רחבה יותר.
בתחילה המגזין התמקד בשושלות כלבים ובתצוגות התאמה, אך הוא התפתח והפך למגזין כללי על כלבים.
השינוי לא עבר ללא מחלוקת, במיוחד לאור העובדה שעלות המנוי הייתה כלולה בעלות החברות במועדון הכלבים הקנדי, ומספר חברי מועדון האמינו שאם עלות המנוי כלולה בתשלום החברות במועדון המגזין צריך להתמקד בכלבים גזעיים בלבד.
עד לסגירתו היה המגזין הטבה לחברי המועדון ומי שלא היה מעוניין לקרוא אותו יכל לבחור לא לקבלו.
עם זאת, בשנים האחרונות לסגירתו מיקודו של המגזין חזר להיות בקידום ההתעניינות בשושלות כלבים בקרב חברי המועדון בפרט ומגדלי כלבים בכלל.
באתרו של המגזין, שעדיין פעיל, ניתן למצוא כתבות בנושאי גורים, איכות חיים, בריאות הכלב, טיפוח הכלב, תזונת הכלב, פעילויות, התנהגות הכלב ואילוף.
באמצע ספטמבר 2011, הכריזו חברי הנהלת מועדון הכלבים הקנדי שאחרי חודש של דיונים הוחלט לסגור את אפקס הוצאה לאור בע"מ עקב חוסר סיכוי לרווח, ושהגיליון החודשי של דצמבר 2011 והגיליון השנתי של 2012 יהיו האחרונים.
עוד נמסר שאתרו של המגזין ימשיך לפעול ויספק מידע לחובבי כלבים.
אוכלוסיית כלבי הרחוב של מוסקבה היא אוכלוסייה של רבבות כלבים משוטטים בעיר מוסקבה, שגודלה יציב מאז המאה ה-19. לפי הערכה משנת 2010, גודל אוכלוסיית הכלבים המשוטטים של מוסקבה הוא כ-35,000, כך שבמוסקבה יש לפחות כלב משוטט אחד לכל 300 איש.
חלק מאוכלוסייה זו הסתגלה לעיר המודרנית, עד כדי שימוש במערכת הרכבת התחתית של מוסקבה.
כלבי מוסקבה הם, מאז 1980 לערך, מושא מחקרו של הביולוג אנדריי פוירקוב, מומחה לזאבים במכון לאבולוציה ואקולוגיה.
לפי מחקריו מדובר באוכלוסייה הנקבעת לפי כמות המזון הזמינה ולפיכך גודלה קבוע למדי.
רוב הגורים אינם מגיעים לבגרות ורק 3% מתוכם מגיעים לגיל הפוריות.
רוב הפרטים אינם מאריכים חיים לאחר גיל 10. הם חולקים מאפיינים פיזיים משותפים כגון גודל בינוני, פרווה סמיכה, זנבות ארוכים ואזניים זקורות.
רוב האוכלוסייה מורכבת מפרטים שנולדו ברחוב, אך אליהם מצטרפים כלבים שננטשו על ידי בני אדם.
לדברי סטודנט-מחקר של פוירקוב, אנשי העיר נוטים לקבל את קיומם של הכלבים לצידם, להאכיל אותם ולראות בהם חלק מאופייה הייחודי של עירם.
פוירקוב חילק את האוכלוסייה לארבע קבוצות, לפי יחסם לבני האדם:
כלבי פרא ("כמו זאבים"), המתרחקים מבני אדם ורואים בהם אויב
כלבי שמירה, עבורם חלק מבני האדם משמשים כמנהיגי הלהקה
"קבצנים", הקבוצה האינטליגנטית ביותר, שהסתגלה באופן הטוב ביותר לחברת בני אדם ולרעשי העיר, אך תוך שמירת עצמאות מבני אדם ספציפיים.
ה"קבצנים" נעים לעיתים בלהקות, כאשר מנהיג הלהקה הוא לא הכלב החזק ביותר (כבלהקות הקבוצות האחרות), אלא הכלב האינטליגנטי והסתגלן ביותר.
כלבי הקבוצה אינם מוטרדים מרעשי העיר המודרנית או מקרבת בני אדם.
התנהגויותיהם של ה"קבצנים" ייחודיות ומבדילות אותם הן מה"זאבים" והן מכלבי בית.
אחת משיטות הפעולה שנצפו היא קידומם של הכלבים החמודים ביותר בלהקה להתיידד עם עוברי אורח וכך להשיג מהם מזון, מתוך הבנה שכלבים גדולים מדי נתפסים כאיום ואינם מצליחים להשיג מזון.
נצפה כי הכלבים מאתרים סוגים שונים של בני אדם נושאי מזון ומחליטים באיזו אסטרטגיה לנקוט מולם, שיגור כלב חמוד או הפחדה על ידי נביחה מאחור, בתקווה שהאדם יפיל מזון.
אולם, ככלל, הכלבים העירוניים אינם מאיימים מבחינה חיצונית, אם כי נרשמו גם מקרים של התנפלויות כלבים על בני אדם.
חוקרים מניחים כי בשל הזמינות הגבוהה של מזון איכותי, הכלבים אינם נזקקים לנהל מלחמה מתמדת על מזון ומסוגלים להשקיע בפיתוח ושכלול התנהגויות.
כלבי הרחוב למדו לחצות את הכבישים הסואנים, תוך שימוש במערכת הרמזורים, גם כאשר לא חצו את הכביש בני אדם.
החוקרים מניחים שאור הרמזור אינו הסיבה הישירה, כיוון שכלבים אינם מסוגלים להפריד בין אור ירוק לאדום, אלא סימנים אחרים.
מערכת הרכבת התחתית של מוסקבה היא מהמסועפות בעולם והשנייה מבחינת עומס הנוסעים.
כ-500 כלבים חיים באופן קבוע בתחנותיה, בחודשי החורף הקרים.
מתוכם נצפתה תת-קבוצה של כ-20 פרטים המבינים את פעולת מערכת הרכבות ועושים בה שימוש מושכל ומכוון לנסוע לתחנות מסוימות בפרקי זמן שונים של היום (כגון שנת לילה באזור מרוחק ושקט ונסיעה למרכז שוקק בשעות היום).
נראה כי הכלבים מסוגלים להעריך את זמן הנסיעה בין תחנות, לזהות את קריאת הכרוז בקרון, לזהות את הריח הייחודי לכל תחנה ולשלב את הגורמים לעיל.
ב-2001 דקרה יוליה רומנובה, בת 22, כלב בשם מלצ'יק שחי בתחנת הרכבת מנדלייבסקיה (Менделе́евская) באמצעות סכין מטבח וגרמה למותו.
הדבר אירע בשעת עומס בתחנה וגרם להתקוממות של הנוסעים ולמעצרה של האשה, אשר נמצאה בלתי שפויה.
בפברואר 2007 הוקם בתחנה פסל ברונזה של הכלב כאנדרטה לזכרו.
כלבי המלחמה הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית', שפורסם לראשונה בשנת 1974, המספר על שכירי חרב המבצעים הפיכה במדינה דמיונית במערב אפריקה.
שם הספר לקוח מתוך משפט מן המחזה יוליוס קיסר מאת ויליאם שייקספיר:
את ההשראה לספר שאב הסופר משהותו בגינאה המשוונית בשנות השבעים.
בשנת 1980 עובד הספר לסרט קולנוע מצליח בבימויו של ג'ון אירווין ובכיכובם של כריסטופר ווקן, טום ברנג'ר וג'ו-בת' ויליאמס.
קארלו אלפרד תומאס שאנון, יוצא חיל הנחתים המלכותי, הפועל כשכיר חרב באפריקה נשכר על ידי סר ג'יימס מנסון, איש עסקים בריטי, במטרה לגייס כוח שכירי חרב לביצוע הפיכה צבאית במדינה הדמיונית זאנגארו ולהדיח את הרודן ז'אן קימבה.
כלבי ים נזיריים (שם מדעי: Monachini) הם שבט טקסונומי של יונקים ימיים במשפחת כלבי הים ובהם 2 סוגים ו-2 מינים קיימים.
אלו כלבי ים בינוניים החיים באזורים טרופיים וים תיכוניים ולא בקטבים.
הם מכונים נזיריים עקב מנהגם לחיות לבדם ולא בלהקות.
בשנת 2014 התגלה כי המינים כלב ים נזירי, הוואי והקריבי נושאים מטען גנטי דומה, יותר מאשר זה המצוי.
סוג ומין יחיד כלב ים נזירי מצוי (Monachus monachus) – בחופי הים התיכון ומרכז האוקיינוס האטלנטי.
סוג כלב ים נזירי (Neomonachus )
מין כלב ים נזירי קריבי (Neomonachus tropicalis) - נכחד.
כלבי ים לובודונים (שם מדעי: Lobodontini) הוא שבט של כלבי ים החיים בחופי אנטארקטיקה ובאוקיינוס הדרומי.
בשבט זה כלולים 4 מיני כלבי ים: לובודון הסרטנים (Lobodon carcinophaga), כלב ים נמרי (Hydrurga leptonyx), כלב ים ודל (Leptonychotes weddelli) וכלב ים רוס (Ommatophoca rossii), כולם מינים יחידים בסוגם.
בנוסף למינים אלה חיים באנטארקטיקה גם המין פיל ים דרומי ומינים ממשפחת האוטריים.
כלבי ים אלה חיים באזור הקר ביותר בעולם והם בעלי שכבת שומן עבה מסביב לגופם.
כלב ים ודל אפילו נשאר בה כל החורף והוא היונק היחידי המסוגל לעשות זאת, על ידי שהייה בחורים בקרח.
הוא מצוי דרומה יותר משאר המינים וחי בעיקר על קרח מוצק וקפוא, בעוד שאר המינים חיים על קרחונים צפים בלהקות משתנות המכילות את אוכלוסיית הטורפים הימיים הגדולה ביותר בעולם.
הם בעלי גוף שמן ומוארך, אף ולסתות גדולות ויש להם רווחים בין השיניים, אשר עוזרים לסנן אוכל פלנקטוני כמו הקריל האנטארקטי שהוא מזונם של רוב המינים, בתוספת של דגים ודיונונים, והמין כלב ים נמרי ניזון גם מחיות בעלות דם חם.
בניגוד ללווייתני המזיפות של אנטארקטיקה, ארבעת המינים הללו לא נפגעו מציידים ולא חלה ירידה באוכלוסייתם.
כלבי מלחמה הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2016 בבימויו של טוד פיליפס על פי תסריט מאת פיליפס, ג'ייסון סמיילוביק וסטיבן צ'ין, המבוסס על מאמר במגזין רולינג סטון מאת גיא לוסון.
באותה העת, לוסון כתב את ספרו "Arms and the Dudes", המפרט את הסיפור.
הסרט עוקב אחר שני סוחרי נשק, אפרים דיברולי ודייוויד פאקוץ, אשר זוכים במכרז של צבא ארצות הברית לאספקת תחמושת לצבא הלאומי של אפגניסטן בשווי של כ-300 מיליון דולר.
הסרט ברובו בדיוני ודרמטי, כאשר כמה מהאירועים המתוארים בו, כגון נסיעתם של צמד החברים ברחבי עיראק, הומצאו או התבססו על אירועים אחרים, כגון חוויות אישיות של התסריטאי סטיבן צ'ין.
בסרט מככבים ג'ונה היל, מיילס טלר, אנה דה ארמס ובראדלי קופר, שגם היה מפיק שותף.
הצילומים החלו ב-2 במרץ 2015 ברומניה.
גם פאקוץ בעצמו מופיע הופעת אורח קצרה בתור זמר (המקצוע שבו החל לעסוק במציאות לאחר סיום ריצוי עונש המאסר שלו) בבית אבות שבו פאקוץ העלילתי ניסה למכור את סחורתו.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בניו יורק ב-3 באוגוסט 2016, והוא הופץ בבתי-קולנוע ברחבי ארצות הברית על ידי האחים וורנר ב-19 באוגוסט 2016. הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע, וגרף הכנסות של למעלה מ-86 מיליון דולר.
הסרט עוקב אחר שני סוחרי נשק יהודים אפרים דיברולי (ג'ונה היל) ודייוויד פאקוץ (מיילס טלר), אשר זוכים במכרז של צבא ארצות הברית לאספקת תחמושת לצבא הלאומי האפגני בשווי של כ-300 מיליון דולר.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות ג'ונה היל אפרים דיברולי מיילס טלר דייוויד פאקוץ אנה דה ארמס איז בראדלי קופר קווין פולאק פאטריק סנט אספריט שון טוב ג'יי.
בלנק גבריאל ספהיו בארי ליווינגסטון אדי ג'מיסון דייוויד פאקוץ זמר
בתחילה, ג'סי אייזנברג ושאיה לבוף היו מיועדים לככב בסרט.
עם זאת, ג'ונה היל ומיילס טלר לוהקו והוחתמו לתפקידים הראשיים, בסופו של דבר.
בפברואר 2015 הוכרז כי אנה דה ארמס הצטרפה להפקה; בחודש מרץ פורסם כי גם ג'יי.
התסריטאי סטיבן צ'ין ביסס חלק נרחב מהתקריות שבתסריט על סמך החוויות האישיות שלו בעיראק.
בתחילה, נקבע כי שלב הצילומים יחל בסוף אפריל 2015, במיאמי, למשך מספר שבועות.
על פי Insider SSN, הצילומים החלו ב-2 במרץ 2015. מאוחר יותר, Business Wire דיווח כי בתאריך ה-17 במרץ 2015 החלו הצילומים ברומניה.
ב-24 באפריל 2015 דווח כי היל נראה על סט הצילומים שב-Century City, לוס אנג'לס.
ב-29 באפריל 2015, היל וטלר נראו מצטלמים על הסט בברבנק, קליפורניה.
ב-7 במאי 2015, התקיימו הצילומים במיאמי.
בתחילה, האחים וורנר תכננו להפיץ הסרט ב-1 במרץ 2016. עם זאת, בחודש נובמבר 2015 פורסם שמועד שחרורו של הסרט נדחה ל-19 באוגוסט 2016.
הסרט גרף 43 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-43.2 מיליון דולר מחוץ לצפון אמריקה, ובסך הכל הכניס סכום כולל של 86.2 מיליון דולר ברחבי העולם (בעוד תקציב הסרט עמד על 40 מיליון דולר).
בארצות הברית ובקנדה, הסרט שוחרר ביום שישי, 19 באוגוסט 2016, במקביל להפצת בן חור ו-"Kubo and the Two Strings", והיה צפוי להכניס 12–15 מיליון דולר מהקרנתו בלמעלה מ-3,100 בתי קולנוע בסופשבוע הראשון להקרנתו.
הסרט הכניס 1.3 מיליון דולר מהקרנות הטרום-בכורה שלו בליל חמישי, 18 באוגוסט, ו-5.5 מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו (כולל הקרנות הטרום-בכורה).
ההכנסות בסוף השבוע הראשון להקרנתו הסתכמו לסך של 14.3 מיליון דולר, ובכך הפך לסרט השלישי המכניס ביותר באותו סוף שבוע מבין כל הסרטים המוקרנים (ולסרט הראשון המכניס ביותר באותו סוף שבוע מבין כל הסרטים החדשים).
הסרט התקבל בביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע.
אתר האינטרנט Rotten Tomatoes העניק לסרט דירוג של 60% בהתבסס על 193 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6 מתוך 10. על פי דעת הקונצנזוס בקרב המבקרים, נכתב כי הסרט "רותם את הופעתו הקוסמת של ג'ונה היל להציג באופן קליל ומשעשע אירועים מטרידים בעולם האמיתי".
ב-Metacritic, לסרט יש ציון של 57 מתוך 100, המבוסס על 41 ביקורות.
קהל הגולשים של CinemaScore נתן לסרט ציון ממוצע של "B" (בסולם ציונים שנע בין +A ל-F).
תשעת הציורים שבהם הכלבים ישובים סביב שולחן ומשחקים קלפים התפרסמו במיוחד בארצות הברית, ונודעו כדוגמה מובהקת לאמנות קיטש עממית.
המבקרת אנט פררה תיארה את ציורי "כלבים משחקים פוקר" כ"צרובים היטב...
בתודעה האמריקאית כמייצגי תרבות ההמונים הזולה...
בשל הפצה אינסופית על כל הסוגים של מוצרי השיווק."
הציור הראשון, "משחק הפוקר" משנת 1894, נמכר ב-18 בנובמבר 2015 בבית המכירות סותבי'ס בניו יורק, בעבור 658,000$.
הציור משנת 1894 נקרא "משחק הפוקר" (Poker Game).
כותרות הציורים מסדרת בראון וביגלו ונושאיהם הם:
A Bachelor's Dog – קולי מעשן סיגר וקורא את הדואר
A Bold Bluff – משחק פוקר (במקור נקרא Judge St.
Pinched with Four Aces – שוטרים עוצרים משחק פוקר מחתרתי
Post Mortem – פוקר, אחווה חברית
The Reunion – עישון ושתייה, אחווה חברית
Riding the Goat – טקס חניכה לבונים החופשיים
Ten Miles to a Garage – תיקון רכב בדרך לפיקניק
Looks Like Four of a Kind ("נראה כמו רביעייה") (1910) - הציור האחרון בסדרה
חלק מהקומפוזיציות בסדרת הציורים התבססו על ציורים אחרים של משחקי קלפים, שצוירו על ידי אמנים כמו קאראווג'ו, ז'ורז' דה לה טור ופול סזאן.
ב-15 בפברואר 2005, העותקים המקוריים של A Bold Bluff ו-A Waterloo הוצגו למכירה פומבית כזוג, ונמכרו עבור 590,400$.
התשלום הגבוה ביותר שניתן לפני כן על ציור של קולידג' היה 74,000$.
המכירה של Poker Game בשנת 2015 בעבור 658,000$ היא כיום התשלום הגבוה ביותר על ציור מאת קולידג'.
ציורי "כלבים משחקים פוקר" מופיעים, בדרך כלל באגביות, בתוכניות טלוויזיה, משחקי וידאו וסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים.
כלבם של בני בסקרוויל הוא עיבוד טלוויזיוני משנת 2002 לרומן באותו שם מאת ארתור קונאן דויל.
שרלוק הולמס וידידו דוקטור ווטסון חוקרים ניסיון לרצח בהשראת אגדה על כלב ענק שטני ומפחיד שמוצאו על טבעי מערבות דארטמור שבמחוז דבון באזור המערבי של אנגליה.
ריצ'רד רוקסבורו – שרלוק הולמס
איאן הארט – דוקטור ווטסון
מאט דיי – סר הנרי בסקרוויל
ג'ון נטלס – ד"ר ג'יימס מורטימר
ג'רלדין ג'יימס – גברת מורטימר
רון קוק – מר ברימור
ליזה טרבוק – גברת ברימור
הוא שודר בערוץ BBC One ביום הקופסאות ב-2002. ביים את הסרט דייוויד אטווד, ואת התסריט כתב אלן קוביט.
מככבים בו ריצ'רד רוקסבורו בתפקיד שרלוק הולמס ואיאן הארט בדמות דוקטור ווטסון.
הארט גילם את ווטסון שוב ב-2004 בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי" שגם אותו כתב קוביט.
הכלב נוצר כשילוב של אנימטרוניקה והנפשה ממוחשבת בידי אותו צוות, Crawley Creatures and Framestore, שיצר את הדינוזאורים בסרטים "ללכת עם דינוזאורים" ו"העולם שאבד".
הגרסה הזו סוטה מעט מהמקור הספרותי.
הסרט מתרחש בתקופה שבו הספר פורסם, ולא זו שברומן.
כמו כן מתרחש סיאנס שמבצעת אשתו של ד"ר מורטימר.
סצנה כזו לא מופיעה ברומן, אבל סצנה דומה הופיעה בעיבוד הקולנועי משנת 1939 בכיכובו של בזיל רת'בון.
כלבם של בני בסקרוויל הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1983 בבימויו של דאגלס היקוקס ובכיכובם של איאן ריצ'רדסון בתפקיד שרלוק הולמס ודונלד צ'רצ'יל בתפקיד דוקטור ג'ון ווטסון.
הסרט מבוסס על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל.
ב-1982 המפיק האמריקאי סיי ויינטרוב שיתף פעולה עם המפיק האנגלי אוטו פלסצ'קס כדי ליצור שישה עיבודים לטלוויזיה של סיפורי שרלוק הולמס.
צ'ארלס אדוארד פוגו גויס לכתיבת התסריטים.
אבל נוצרו סרטים רק לשניים מהסיפורים "חותם הארבעה" ו"כלבם של בני בסקרוויל", לפני שהחלו שידורי סדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס" של טלוויזיית גרנדה ב-1984. סרט שלישי בשם "Hands of a Murderer" צולם בסופו של דבר בכיכובו של אדוארד וודוורד בדמות שרלוק הולמס וג'ון הילרמן בדמות דוקטור ווטסון.
דנהולם אליוט שגילם בסרט זה את ד"ר מורטימר שיחק לפני כן בתפקיד סטפלטון בקומדיה הפרודית של הסיפור בכיכובם של דאדלי מור ופיטר קוק.
בות' עצמה שיחקה ב-1987 בסרט "שובו של שרלוק הולמס".
חלק גדול מהמבטא האמריקאי של מרטין שו הוא דיבוב של שחקן אחר שנוסף בפוסט-פרודקשן
איאן ריצ'רדסון – שרלוק הולמס
דונלד צ'רצ'יל – ד"ר ג'ון ווטסון
מרטין שו – סר הנרי בסקרוויל
ניקולס קליי – ג'ק סטפלטון
גליניס ברבר – בריל סטפלטון
בריאן בלסד – ג'פרי ליונס
אלינור ברון – גברת ברימור
קוני בות' – לורה ליונס
דנהולם אליוט – ד"ר מורטימר
רונלד לייסי – המפקח לסטרייד
דייוויד לנגטון – סר צ'ארלס בסקרוויל
המשימה של המפקח לסטרייד היא לעצור את סלדון.
שלא כמו בגרסאות קודמות מתברר שהוא זה שעצר את סלדון.
ג'פרי ליונס, הדמות שמגלם בריאן בלסד, לא מופיעה ברומן.
בסרט ליונס מוצג כחשוד, והוא אף נאסר על רצח אשתו.
הוא משתחרר אחרי שהולמס פותר את התעלומה.
בסרט לורה ליונס מתה, כשהרוצח חונק אותה כדי להסתיר את זהותו.
כלבם של בני בסקרוויל הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1972 בבימויו של בארי קריין ובכיכובם של סטיוארט גריינג'ר בתפקיד שרלוק הולמס וברנרד פוקס בתפקיד דוקטור ווטסון.
עיבוד זה של "כלבם של בני בסקרוויל" היה הגרסה האמריקאית הצבעונית הראשונה של הסיפור, והיא הופקה על ידי רשת ABC-TV עבור התוכנית "ABC Movie of the Week".
ההפקה הייתה אחת משלושה פרקי פיילוט לסדרה של סרטי טלוויזיה המציגים בלשים ספרותיים.
האחרים היו על ניק קרטר והילדגרד וית'רס.
בגרסה זו נעשה שימוש בתפאורה מהפקות אחרות, בעיקר מסרטי אימה.
נתוני הצפייה היו נמוכים והביקורות היו גרועות, מה שגרם להורדת סדרת הסרטים המתוכננת.
בעיתון לוס אנג'לס טיימס נכתב על הסרט שהוא "מייגע, פטפטני, מבוים באופן גרוע", אם כי על השחקנים גריינג'ר ופוקס נכתב שהם "מתקבלים על הדעת".
סטיוארט גריינג'ר – שרלוק הולמס
ברנרד פוקס – דוקטור ווטסון
איאן אירלנד – סר הנרי
ויליאם שאטנר – ג'ורג' סטפלטון
ג'יין מרו – בריל סטפלטון
אנתוני זרב – ד"ר מורטימר
סאלי אן האווס – לורה פרנקלנד
ג'ון ויליאמס – ארתור פרנקלנד
אלן קיילו – המפקח לסטרייד
כלבם של בני בסקרוויל היא מיני-סדרה בריטית של ה-BBC, בהפקת בארי לטס, בבימויו של פיטר דאגוויד ובכיכובום של טום בייקר בתפקיד שרלוק הולמס וטרנס ריגבי בתפקיד דוקטור ווטסון.
המיני-סדרה מבוססת על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל.
קרל דייוויס הלחין את המוזיקה וניצח על הביצוע.
הפקה זו של "כלבם של בני בסקרוויל" מאת דויל היא העיבוד השני לסדרת טלוויזיה של ה-BBC.
הקודם היה מיני-סדרה בשני חלקים משנת 1968 בכיכובו של פיטר קושינג.
הגרסה מ-1982 היא חלק מסדרת דרמות תקופתיות בשם "Sunday Classics" של עיבודים ספרותיים שהפיקו ה-BBC.
בסדרה התאחדו השחקן טום בייקר והמפיק בארי לטס שעבדו קודם לכן יחד בסדרה "דוקטור הו".
המיני-סדרה שודרה ב-4 חלקים ב-1982. ב-1977 כאשר בייקר גילם את הדוקטור הרביעי הוא הופיע במיני-סדרה בשם "The Talons of Weng-Chiang" שבה הדוקטור היה לבוש בבגדיו של שרלוק הולמס כולל הכובע האופייני שלו.
טרנס ריגבי שגילם בגרסה זו את דמותו של ד"ר ווטסון, שיחק ב-1983 בתפקיד המפקח לייטון בסרט הטלוויזיה "חותם הארבעה" בכיכובו של איאן ריצ'רדסון בדמות שרלוק הולמס.
המיני-סדרה צולמה באולפני ה-BBC בברמינגהאם וצילומי החוץ נערכו בדארטמור.
טום בייקר – שרלוק הולמס
טרנס ריגבי – ד"ר ג'ון ה.
ניקולס וודסון – סר הנרי בסקרוויל
קיי אדסהד – בריל סטפלטון
ויל נייטלי – ד"ר מורטימר
קרוליין ג'ון – לורה ליונס
יוברט ריס – המפקח לסטרייד
תגובות הצופים היו חלוקות, ולא השתפרו בחלוף זמן.
בייקר עצמו העריך את הופעתו ככישלון.
הדיילי טלגרף תיאר את העיבוד כ"הסתכלות מסורתית על ההרפתקה הידועה ביותר של הולמס", ועל בייקר נכתב ש"אולי עדיף שהוא היה נשאר בטארדיס".
עיתון האינדפנדנט כתב ביקורת אוהדת יותר ותיאר את בייקר כ"הולמס גדול מהחיים".
המיני-סדרה יצאה לאור באוסטרליה ב-20 באוגוסט 2014 על ידי Madman Entertainment.
התוספות ב-DVD כוללות הערות מאת טום בייקר.
כלבם של בני בסקרוויל הוא סרט מסתורין בריטי משנת 1921 בבימויו של מוריס אלווי ובכיכובם של איילי נורווד, קטינה קמפבל ורקס מקדוגל.
הוא הופק בחברת Stoll Pictures, חברת ההפקה הגדולה ביותר בבריטניה באותה תקופה.
בהמשך לחלק ה-15 של סדרת סרטי "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס" זהו הסרט באורך מלא הראשון בכיכובם של אילי נורווד בתפקיד הולמס ויוברט ויליס בתפקיד ד"ר ווטסון.
סרט זה הוא העיבוד השני של הספר "כלבם של בני בסקרוויל", הראשון היה סרט אילם גרמני משנת 1914 בשם "Der Hund von Baskerville".
בטעות נטען שהסרט צולם בדארטמור, למעשה צילומי הסרט נערכו קרוב לכפר ת'רלסי שבמחוז סארי.
אילי נורווד – שרלוק הולמס
קטינה קמפבל – בריל דוסרן סטפלטון
רקס מקדוגל – סר הנרי בסקרוויל
לואיס גילברט – רוג'ר סטפלטון בסקרוויל
יוברט ויליס – דוקטור ווטסון
אלן ג'ייס – ד"ר ג'יימס מורטימר
פרד ריינהם – ברימור, הבאטלר
מיס ווקר – גברת ברימור
מאדאם ד'אסטר – גברת הדסון
הסרט יצא לבתי הקולנוע בממלכה המאוחדת ב-8 באוגוסט 1921, ובארצות הברית הוקרן רק 14 חודשים אחר כך.
בגרסה זו שמם של מר וגברת ברימור שונה ל"אוסבורן".
באתר AllMovie צוין שהסרט נאמן למקור הספרותי אבל "אינו מתקרב לגרסה הקולנועית משנת 1939 בכיכובם של בזיל רת'בורן ונייג'ל ברוס."
ארתור קונאן דויל עצמו נהנה מהסרט ואמר "שגילומו הנפלא של מר אילי נורווד הולמס הפתיע אותי.
כשראיתי את הסרט חשבתי שמעולם לא ראיתי משהו יותר אמנותי".
כלבם של בני בסקרוויל הוא סרט מסתורין בריטי משנת 1932 בבימויו של גארת' גאנדרי ובכיכובם של ג'ון סטיוארט, רוברט רנדל, ופרדריק לויד.
שרלוק הולמס נקרא לחקירת מוות חשוד בדארטמור.
הסופר אדגר וואלאס כתב את התסריט.
סרט זה היה העיבוד הקולנועי הראשון של הרומן "כלבם של בני בסקרוויל".
ב-28 בפברואר 1931 צולמה בתחנת הרכבת לאסטלי הסצנה בה נראים שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון מגיעים לתחנה.
במשך שנים רבות סברו שרק הצילומים, ללא הקול, עדיין קיימים.
אולם ב-1991 נתרם למכון הסרטים הבריטי (BFI), סט שלם של התשלילים והפסקול על ידי Rank Corporation.
הסרט נמצא בשלמותו בארכיון BFI.
ג'ון סטיוארט – סר הנרי בסקרוויל
רוברט רנדל – שרלוק הולמס
פרדריק לויד – דוקטור ווטסון
הת'ר אנג'ל – בריל סטפלטון
וילפרד שיין – דוקטור מורטימר
סם לייבסי – סר הוגו בסקרוויל
סיביל ג'יין – גברת ברימור
אליזבת ווהן – גברת לורה ליונס
המבקרים מצאו שהסרט לוקה בחסר.
Bioscope טען "הסרט נשען על הדיאלוגים של אדגר וואלאס יותר מאשר על העלילה".
ב-Picturegoer נכתב ש"הסרט אינו עושה צדק עם הסיפור המרתק של ארתור קונאן דויל".
כלבלבי פוקט (באיטלקית: Cuccioli cerca amici - Nel regno di Pocketville) היא סדרת הנפשה איטלקית משנת 2010, המבוססת על זיכיון צעצועי אספנות בעל אותו שם המהווה חלק מחברת "In My Pocket".
הסדרה בוימה על ידי אורלנדו קורדי, על פי התסריט של פרנצ'סקו בלטה, ולריו סייליו וסימונה לומברדי.
הסדרה שודרה לראשונה באיטליה בערוץ Italia 1, החל מה-25 באוקטובר 2010 עד ה-19 בדצמבר 2011. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב לעברית בשנת 2011. לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 52 פרקים באורך 11 דקות.
הסדרה מספרת על ההרפתקאות של פלו וכלבלבה מג'יק, אשר עוזרים לגורים שחיים בעיר "פוקטוויל" להגיע לילדים בעולם האמיתי.
הם גם מנסים לעזור לנסיכה אמי לחזור מהעולם האמיתי לעיר "פוקטוויל", לאחר שהיא שוגרה לשם על ידי אחותה המרשעת, אימה.
פלו - ילדה בת 12. בעזרת לב הידידות היא מסוגלת להבין בעלי חיים.
מג'יק - כלב רועה גרמני של פלו.
הנסיכה אמי - חתולה סיאמית המולכת בעיר "פוקטוויל".
בגלל אחותה אימה היא נשלחה לעולם האמיתי.
ויליאם - כלב גולדן רטריבר המנהיג את המשמר המלכותי.
קירו - כלב מסטינו נפוליטנו החבר במשמר המלכותי.
מלה - חתולת קליקו החברה במשמר המלכותי.
בלון - חתולה טאבית החברה במשמר המלכותי.
קראקיה - עורב העובד אצל אימה המסוגל להגיע לעולם האמיתי.
אימה - אחותה המרשעת של הנסיכה אמי.
בעקבות הקנאה באחותה היא שלחה אותה לעולם האמיתי.
גורט וזול - שני גורי רוטוויילר ופיטבול בהתאמה.
משמשים כעוזרים הקרובים של אימה.
ספוט - כלב בעל מבטא סקוטי העוזר למלכה אימה בעולם האמיתי.
שם הדמותמדבב/ת באיטלקיתמדבב/ת בעבריתפלודבורה מגנאג'ימאי יעקובסוןמג'יקרנאטו נובארהעידו גבישאמיג'וליה פרנזוסוענת אלפןויליאםמאוריציו מרלוצוחנן רוזןקירואלסנדרו צורלהמיכאל עינבמלהאליזבטה ספינליאורית גלבלוןטניה דה דומניקוספיר דרמוןקראקיהפרנצ'סקה ביליאימהמרסלה סילבסטריאסתר אתי קסטרוגורטקלאודיו מונטהאלי לולאיזול ג'ורג'יו בונינוגיא רושיניאקספוטפאולו די סנטיס
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אלה פטר ומאיה בר שלום.
כלבים (שם מדעי: Caninae) היא תת-משפחה של כלביים מתת-סדרה דמויי כלב שבסדרת הטורפים הכוללת את כל מיני הכלבים החיים כיום.
הם חיים בכל היבשות למעט אנטארקטיקה (באוסטרליה הופצו שועל אדום והדינגו בידי האדם).
הם התפתחו מההספרוקיוניים דמויי-הראקון באמריקה הצפונית במשך תקופת המיוקן ושרדו גם כאשר שאר הכלביים (ההספרוקיוניים והבורופגיים) נכחדו.
הכלבים מגוונים בגודלם מזאב מצוי שמגיע למשקל 80 ק"ג (בתת-מינים זאב אירואסייתי והזאב צפון-מערבי וגם אצל כלבים מבויתים כמו הדני הענק) ועד הפנק שמגיע למשקל 1 ק"ג.
מבנה שיניהם מותאם להריגת טרף קטן יחסית עם ניביהם הגדולות.
עם זאת מספר כלביים כמו השועלים הם אוכלי כל ברמה משתנה.
הפנק והשועל האוזנן ניזונים בעיקר מטרמיטים.
הכלבים מותאמים לחיים בערבות עשב בהם הם רודפים אחרי טרפם במהירות.
בשונה ממרבית הטורפים הם חיים בלהקות גדולות, איתם הם יכולים להרוג בעלי חיים גדולים מהם כמו ביזונים.
כלבים בחלל הוא סרט אנימציה ממוחשבת רוסי משנת 2010. הסרט מבוסס על כלבי החלל הסובייטיים בלקה וסטרלקה ומכבד את בעלי החיים הראשונים ששרדו מסע לחלל.
בפולין הסרט הוכתר לשובר קופות כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו ואף גבר על "האויב שבפנים: החיים שאחרי".
בארצות הברית היו ההכנסות ממנו 14,408 דולר בלבד, בעיקר משום שהוא יצא לבתי קולנוע נבחרים בלבד ולא זכה להפצה נרחבת.
בשנת 2011 זכה הסרט בפרס נשר הזהב בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר.
גבר בשחור נושא כלוב קטן מברית המועצות לנשיא ארצות הברית קנדי.
בכלוב נמצאת מתנה מחרושצ'וב לקרוליין קנדי, גור בשם פושוק.
הגור מתחבר לחיות המחמד האחרות של קנדי ומספר להם את סיפורו.
שלוש שנים קודם לכן, במוסקבה של 1960, הופיע אדם מוזר שתופס כלבי רחוב ולוקח אותם.
פעם הוא ניסה לתפוס כלבה בשם סטרלקה, אך היא ברחה עם חברה, החולדה וניה.
ואז, כשסטרלקה הלכה לחפש עצמות וניה הלך לטלפון בתשלום כדי להשיג קצת כסף.
בינתיים, בזמן שסטרלקה ברחה מהאיש המוזר, בקרקס מקומי המצב בכי רע: וובה החזיר, השמין מכדי לטוס על רקטה ובלקה, כלבה, טסה במקומו.
אבל בלקה מאבדת שליטה על הרקטה ומתעופפת מהקרקס.
לאחר זמן מה היא מתרסקת על הטלפון בו וניה החולדה חיפש מטבעות.
ההתרסקות שברה את הטלפון ווניה קיבל את כל הכסף מהטלפון השבור.
לאחר ההתרסקות פוגשים בלקה, סטרלקה ווניה שלושה כלבי רחוב נוספים: בולדוג בשם בולה, פאג בשם מולה ובוט בשם פיראט.
בלקה וסטרלקה נמלטים מכלבי הרחוב האחרים, אך למחרת בבוקר שלושתם נתפסים על ידי האיש המוזר.
לאחר שנתפסו הכלבים מועברים לרכבת לבייקונור שם הם מגיעים למרכז הכשרה סובייטי לטיסת חלל.
הם פוגשים את המאמן שלהם, כלב רועה גרמני בשם קזבק, שנאלץ לבחור את שני הכלבים הטובים מהקבוצה.
חודש לפני תאריך ההשקה הקבוצה הנבחרת היא בולה ומולה, אך ביום האימונים האחרון מגיע וניה למקום הראשון, עם בלקה וסטרלקה במקום השני והשלישי בלקה וסטרלקה צריכות לטוס עם וניה, כי הוא היה הראשון וקבוצת הטיסה נבחרת רשמית.
בסוף טיסתם, סטרלקה רצתה להישאר בחלל, מכיוון שאמה אמרה שאביה, סיריוס, חי בין הכוכבים.
קזבק מופיע כשהוא שומר על טיסתם ומנסה לשכנע את סטרלקה לחזור.
הם רואים היווצרות חפצים שטסים לעברם, וחושבים שהם כלבי חלל, אך התברר שהם מטאוריטים, הם נפגעו ממטר מטאוריטים והטיל נורה מהנזק.
סטרלקה, ווניה וקזבק הולכים לחלק האחורי של הרקטה כדי להילחם בשריפה עם נוסחת האכלה שלהם כמים.
בלקה פוחדת אך בכל זאת קופצת דרך טבעת האש אל מושב הנהג כדי להפנות את הרקטה לכיוון כדור הארץ.
סטרלקה מכבה את האש, וקזבק מודה באהבתו לבלקה.
הכלבים מסתכלים על קבוצות שונות וסטרלקה מצדיעה לסיריוס במקום אביה.
צוות טיסת הכלבים חוזרת לכדור הארץ בחיים.
סטרלקה, בלקה ווניה מקבלים תוארי גיבורים ומגלים שקזבק נשאר מאחור, אך המדען האחראי על הפרויקט אומר להם שהתעמולה הסובייטית לא תאפשר לעולם לחשוף כי היה מקום לחסכון בטיסה.
חיות המחמד האחרות של קנדי, בראשות החתול, לא מאמינים לסיפורו של פושוק, למעט כלב צרפתי אחד שרואה את טלאי הקוסמונאוט על כריתו של פושוק.
לאחר מכן הוא מבקש ממנו לספר מה קרה אחר כך.
סטרלקה חוזרת לגור עם אמה.
וניה מקיים כנסים ומספר את סיפורו לכל מי שמוכן להקשיב.
בלקה חוזרת לקרקס כהכוכבת הראשית.
קזבק חי יחד עם אהובתו בלקה, וכולם חיים באושר ועושר.
במהלך סצנות שאחרי הכתוביות מוצגים קטעי ארכיון אמיתיים של תוכנית החלל הסובייטית וכלבי החלל.
הסרט דורג 5.2 מתוך 10 באתר imdb, עם 37% עגבניות רקובות בהתבסס על 866 הצבעות.
כותרת השיר В Городе Дождь ("יש גשם בעיר") משגיח עליך תפסתי אותך נכתב על ידי: ולדימיר קרסטובסקי קארי קימל קארי קימל מבוצע על ידי: Uma2rman קארי קימל קארי קימל
"כלבי החלל: הרפתקאה אל הירח" (Белка и Стрелка: Лунные приключения) הוא סרט המשך שהקרנת הבכורה שלו בארצות הברית נערכה ב-26 באוגוסט 2016. סרט שלישי בסדרה (Белка и Стрелка.
Карибская тайна) יצא לאקרנים ברוסיה בספטמבר 2020.
בשנת 2019 יצא סרט שלישי בסדרה בשם "כלבי החלל מצילים את קובה".
כלבים נגד חתולים הוא סרט לייב אקשן אמריקאי-אוסטרלי מסוגת קומדיית ריגול שיצא לאקרנים ב-2001 ובוים על ידי לורנס גוטרמן ונכתב על ידי ג'ון רקווה וגלן פיקארה.
בבית מעבדתו של פרופסור צ'ארלס ברודי, אשתו קרולין ובנם סקוטי, כלב המחמד שלהם באדי רדף אחרי חתול ונחטף בידי החתולים האחרים.
הכלבים והחתולים נחשפים בעלי אינטליגנציה ארוכה, בעלי יכולת לדבר, מתכננים מלחמות בעוד הם מסתירים את הזהות האמיתית מבני האדם.
לאחר שכלב בשם בוץ' דיווח על היעלמותו של באדי אל עוזריו, כלבים סוכנים מכל רחבי העולם מתגייסים למטרה אחת: למנוע מהחתולים להפוך את בני האדם אלרגיים לכלבים.
בחווה מקומית, חבורת גורי ביגל צחקו על הכלב הצעיר על שניסה לברוח ללא הצלחה.
מפקד כלבי דוברמן החליף את כל הכלבים בסוכני כלבי דוברמן, אולם קרוליין הבחינה בביגל הצעיר ובחרה בו.
הברודים אמצו את הכלבלב וקראו לו בשם לו, לאחר שהבן סקוטי קרא לו "לוזר".
לאחר שהציל את לו ממלכודת פיצוץ שהביאו החתולים, בוץ' אשר חשב שלו הוא סוכן מיומן הביא אותו למפקדת הכלבים והציג אותו לסוכנים: פק וסם.
לאחר שהבין שלו הוא כלב רגיל, הוא טלפן למפקדה להחליפו אולם הוא נאלץ להישאר.
לו למד על המריבות בין כלבים וחתולים אשר החלו במצריים העתיקה.
בוץ' אמר לו שבאדי ברח מהחתולים ויצא לפרישה בבית משותף בפלורידה.
בינתיים, מר טינקלס, חתול פרסי לבן, מתכנן לפוצץ את הניסוי של צ'ארלס על האלרגיה לכלבים כדי לשלוט בעולם.
סופי, העוזרת של הבית, הפריעה לו בתוכניתיו כך שנהנית להלביש את טינקלס בכל מיני תלבושות מביכות.
טינקלס ציווה על יד ימינו קאליקו, לשלוח את חתולי הנינג'ה כדי לגנוב את המחקר.
לו הובס בגנבה ופגש את אייווי, סוכנת ואהובתו של בוץ' לשעבר, ועודדה אותו להיות עם סקוטי.
מר טינקלס יצר קשר עם "רוסי כחול" בשם דימיטרי קנלקוף, אשר סידר את לו ושם פצצה בדלת המעבדה של משפחת ברודי.
קנלקוף התחרה מול לו ובוץ', והרס את הבית עד שבוץ' נטרל את הפצצה ותפס את קנלקוף.
במשך החקירה, הכלבים קבלו מסר ממר טינקלס מתוך בטנו של קנלקוף.
לאחר שהכדור נזרק למעבדה ממשחק כדור עם סקוטי ולו, המכונה של צ'ארלס פעלה והוא סוף סוף מצא את התרופה הנכונה לאלרגיה לכלבים.
לאחר שפרצו לבית, הם טמנו מלכודת לברודים.
מר טינקלס נסע אל מפעל עצי חג מולד כשהוא מחופש לבעלים של המפעל, מר מייסון, ושלח את העובדים הביתה, לאחר מכן הוא פיתה את הברודים בכרטיסים מזויפים למשחק, ולכד את המשפחה.
הכלבים קבלו וידאו ממר טינקלס אשר דורש את המחקר של צ'ארלס בתמורה לברודים, והכלבים מרחבי העולם התאספו בפגישה בהנהגת המאסטיף.
כאשר הוחלט לא לוותר על הנוסחה, לו התעמת עם בוץ'.
בוץ' טען שהוא ננטש בידי בעליו, בוץ' עזב את לו מאחור.
לו הנואש הביא את המחקר אל מר טינקלס והרגיש מרומה.
הוץ' הבין שמשהו עומד לקרות, מר טינקלס הביא עכברים רבים למפעל על מנת לממש את האלרגיה המופקת.
כאשר בוץ', אייווי, פיק וסם נלחמו בצבא החתולים של טינקלס, לו שחרר את משפחת ברודי ואת קאליקו, אשר בגד בטינקלס, וחשף שהוא יכול לדבר.
לו הביס את טינקלס אולם נדרס בידי מחפר אשר הביא לפיצוץ במפעל.
בוץ' הציל את לו המת, ומרוב עצב סיפר לו שהוא הודה שלו צדק כך שהוא אוהב את משפחתו המאמצת, ולו מתעורר.
הוא החליט לחיות חיים רגילים עם הברודים עד שיגדל להיות סוכן על.
בסוף הסרט, מר טינקלס נלקח אל סופי ושלוש אחיותיה, שם הן הלבישו אותו בבגדים מביכים כעונש על מה שעשה.
ג'ף גולדבלום - פרופסור צ'ארלס ברודי