tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמנם ישנן ועדות ממשלתיות של הרשות המבצעת בהן המושל אינו חבר, המושל משפיע על מינוי החברים בוועדות אלו בייעוץ ובהסכמת הסנאט של אוקלהומה.
דוגמה לוועדה בה למושל השפעה על מינוי החברים בה בשעה שהוא עצמו אינה חבר בה היא מועצת המנהלים של אוניברסיטת אוקלהומה.
המושל אחראי גם על הכנת והצעת תקציב המדינה של אוקלהומה בפני בית המחוקקים שלה.
בדומה לנשיא ארצות הברית, למושל תפקיד מרכזי בתהליך החקיקה באוקלהומה.
על כל הצעת חוק המועברת על ידי הסנאט או בית הנבחרים של אוקלהומה ועל כל החלטה הדורשת הסכמה של שני בתי בית המחוקקים, יש, לפני שהיא נהפכת לחוק, להיות מוצגת בפני המושל.
המושל יכול לבחור לחתום על הצעת החוק ובכך להפוכה לחוק או שמא להטיל עליה וטו ולשלוח אותה חזרה לבית המחוקקים.
את זכות הווטו של המושל ניתן לדחות רק ברוב של שני שלישים בכל אחד מבתי בית המחוקקים.
הצעות חוק שהן חלק מסדר היום של המושל מנוסחות לעיתים קרובות ביוזמת המושל או ביוזמת הסגל שלו.
בהודעות שנתיות ומיוחדות לרשות המחוקקת באוקלהומה, רשאי המושל להציע חוקים.
המסר השנתי החשוב ביותר של המושל למחוקקים באוקלהומה הוא נאום מצב המדינה (על אותו עיקרון נאום מצב האומה).
בפני מושב משותף של בית המחוקקים באוקלהומה, המושל מתאר את מצבה את המדינה והצעות חקיקה לשנה הקרובה.
כיוון שהמושל משפיע רבות על דעת הקהל באוקלהומה, הוא משפיע בעקיפין על מעשי המחוקקים.
למושל יש את הסמכות לכנס את שני בתי בית המחוקקים, או את הסנאט בלבד, רק במקרים יוצאי דופן.
במהלך כינוסים יוצאי דופן אלה, המחוקקים במדינה יכולים לפעול רק בתחומים שבגינם כינס המושל את בית המחוקקים.
אם נבצר מאחד חברי בית המחוקקים למלא את תפקידו ונוצר אינטררגנום, ברשות המושל להורות על בחירות מיוחדות למילוי הריק.
במקרה של מחלוקת בין שני בתי בית המחוקקים, במושב רגיל או מיוחד, רשאי המושל לנעול את הישיבה.
המושל משחק תפקיד פעיל בתוך הרשות השופטת של ממשלת אוקלהומה.
לאוקלהומה יש ועדת למינויים משפטיים המורכבת משלושה-עשר חברים אשר בוחנים את כל השופטים והשופטות הפוטנציאליים לבתי המשפט לערעורים ואף לבית המשפט העליון של אוקלהומה, וסוקרים אותם במטרה לקבוע אם הם זכאים לכהן בתפקיד לו הם מועמדים.
מתוך שלושה-עשר חברים אלה רשאי המונה למנות שישה ללא הסכמת בית המחוקקים.
ששת החברים בוועדה אותם מינה המושל מכהנים בוועדה לתקופה בת שש שנים, כך שכשליש מהמינויים מתפנים כל שנתיים.
המושל, כראש המדינה של אוקלהומה, משמש כנציג הראשי של אוקלהומה בארצות הברית ולעולם.
עסקאות בין אוקלהומה לגורמים זרים (כולל שאר מדינות ארצות הברית וארצות הברית עצמה) נרקחות בפיקוח המושל.
זה משקף את עמדת המושל כדובר הראשי המדינה ואת האינטרסים של המדינה כלפי שאר המדינה ומנהיגי העולם.
עם זאת, אין ביכולתו של המושל לחתום על אמנות או הסכמים רשמיים עם מדינות העולם, מפני שחוקת ארצות הברית מונעת ממדינות ארצות הברית לגלות נטיות עצמאיות.
בתפקידו כדובר הראשי של אוקלהומה, ייתכן שהמושל יידרש להעיד בפני הקונגרס של ארצות הברית או להיפגש עם נשיא ארצות הברית בכל הנוגע בנושאים לאומיים העלולים להשפיע על המדינה.
באחריותו של המושל לייצא את תעשיות אוקלהומה לכלכלת העולם כאחראי לפיתוח התעשייה בתוך המדינה.
נוסף על כך, למושל האחריות לקדם מסחר בסחורות של אוקלהומה והענקת שירותים לצרכנים זרים.
למושל יש תפקיד משמעותי בפוליטיקה הלאומית.
כנציגה הראשי של אוקלהומה, משמש המושל כראש המפלגה הפוליטית שמטעמה הוא מכהן בתפקידו.
בתפקיד זה משמש המושל כמנהיג המדינה בבחירת מועמד מפלגתו לנשיאות ארצות הברית.
ברשותו של המושל לנסוע מחוץ לארצות הברית לקידום האינטרסים הכלליים של אוקלהומה או לתמוך באינטרסים הלאומיים של ארצות הברית.
מושל אוקלהומה נבחר במישרין על ידי תושבי אוקלהומה במהלך הבחירות למושלות, אשר נערכות במהלך חודש נובמבר בשנה האחרונה של כל תקופת כהונה של המושל, משמע ארבע שנים.
המועמד שזכה בבחירות למספר הקולות הגבוה ביותר נבחר לתפקיד והוא עובר השבעה לתפקיד בחודש ינואר בשנה שלאחר הבחירות.
חוקת אוקלהומה מחייבת את בית המחוקקים של אלבמה לבחור את המושל כשוברת שוויון.
הסעיף השלישי בפרק השישי של חוקת אוקלהומה קובע כי על המועמדים למושלות להיות אזרחי ארצות הברית לפחות 31 שנים, ותושבי אוקלהומה לפחות עשר שנים לפני הגשת מועמדותם.
לפי הסעיף הרביעי בפרק השישי של חוקת אוקלהומה, המושל מכהן בתפקידו תקופת כהונה בת ארבע שנים החל מיום שני השני בחודש ינואר.
הסעיף קובע גם כי אין אדם הרשאי לכהן בתפקיד במשך יותר משתי תקופות כהונה רצופות.
ב-2 בנובמבר 2010, הצביעו הבוחרים על יוזמה להגבלת תקופת הכהונה של המושל לשמונה שנים במצטבר לכל חייו, בדומה לתקופות הכהונה של נשיא ארצות הברית.
היוזמה נגעה גם בתקפות כהונתו של סגן המושל, אשר מהווה את האדם הראשון לרשת את המושל כשנבצר מהאחרון למלא את תפקידו.
סגן מושל אוקלהומה נבחר באותן בחירות בצוותא עם המושל, אם כי לא כעמיתו למרוץ.
הפעם הראשונה בהיסטוריה של אוקלהומה בה כיהן מושל ממפלגה אחת וסגן מושל ממפלגה שנייה היה ב-1963. הנרי בלמון, מושל מטעם המפלגה הרפובליקנית, שירת בתפקידו לצד סגן המושל ליאו וינטרס מהמפלגה הדמוקרטית.
מאז, נרשמו מצבים מסוג זה פעמים אחדות.
ב-1967, המושל הרפובליקני דיואי ברטלט כיהן בתפקידו כשמתחתיו סגן המושל הדמוקרטי ג'ורג' ניי.
ב-1987 כיהן בלמון לצד סגן המושל הדמוקרטי רוברט ס.
הפעם האחרונה (נכון ל-2018) בה באוקלהומה כיהנו מושל וסגן מושל משתי מפלגות שונות הייתה ב-2002, בה המושל הדמוקרטי בראד הנרי כיהן בתפקידו לצד סגנית המושל הרפובליקנית מרי פאלין.
המושל רשאי למנות את סגן המושל לקבינט שלו.
לדוגמה, המושלת מרי פלין מינתה את סגן המושל טוד לאמב לשמש כחבר הקבינט לענייני עסקים קטנים – אם כי לאמב התפטר מאוחר יותר ממשרה זו בשל חילוקי דעות עם המושלת.
סגן מושל יכול לשמש לעיתים כמושל בפועל.
כאשר סגן המושל מכהן כמושל בפועל, חוקת אוקלהומה מספקת את כל הסמכויות של המושל לסגן המושל.
מכוח זה לסגן המושל מוענקות סמכויות הטלת הווטו, הפיקוד העליון על הכוחות המזוינים של אוקלהומה ואף מתן חנינה לפושעים.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה בחירות סגן המושל 1 צ'ארלס הסקל 16 בנובמבר 1907 9 בינואר 1911 1907 ג'ורג' ו.
מושל חבל קמצ'טקה הוא המשרה הרמה ביותר בחבל קמצ'טקה, ראש הגוף הביצועי הגבוה ביותר, ממשלת קמצ'טקה.
המשרה נוצרה לראשונה בשנת 1909 כמושל מחוז קמצ'טקה (Губернатор Камчатской области).
למושל קמצ'טקה יש את הסמכויות הבאות
הוא מחזיק במשרה הפוליטית הבכירה ביותר בקמצ'טקה;
קובע את תחומי העדיפות להתפתחות חברתית-כלכלית של קמצ'טקה, פיתוח יחסי כלכלה בינלאומיים וזרים;
מייצג את קמצ'טקה ביחסים עם הגופים הפדרליים של הרשות המבצעת ברוסיה, גופי הסובייקטים הפדרליים של הפדרציה הרוסית, הרשויות מקומיות, חותם על הסכמים מטעם חבל קמצ'טקה;
מפרסם את חוקי קמצ'טקה, מאשר את פרסומם על ידי חתימה על חוקים או הנפקת צווים מיוחדים, או דוחה את החוקים שאומצו על ידי האספה המחוקקת של קמצ'טקה;
מגיש מועמדים לפרסי מדינה ופרסים של הפדרציה הרוסית, וכן מפעיל סמכויות הקשורות להענקת פרסים, הענקת פרסי מדינה ומינוי מלגות מדינה לקמצ'טקה;
קובע את מבנה גופי הכוח בקמצ'טקה;
מרכיב את ממשלת קמצ'טקה בהתאם לחוקי קמצ'טקה ומחליט על התפטרות ממשלת קמצ'טקה;
מגיש לאספה המחוקקת של קמצ'טקה דו"חות שנתיים על תוצאות עבודת ממשלת קמצ'טקה בשנה הקודמת, כולל בנושאים שהוצגו על ידי האספה המחוקקת;
הזכות לדרוש כינוס ישיבה יוצאת דופן ודחופה של האספה המחוקקת וכן לכנס את האספה המחוקקת שנבחרה לישיבה הראשונה מוקדם יותר מהתאריך האחרון שנקבע לכך לאספה המחוקקת של קמצ'טקה על ידי אמנת קמצ'טקה;
הזכות להשתתף בעבודת האספה המחוקקת בהצבעה מייעצת;
מספק תיאום של פעילויות גופי הרשות המבצעת בקמצ'טקה עם גופים אחרים בקמצ'טקה, ובהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית, יכול לארגן את שיתוף הפעולה של ממשלת קמצ'טקה עם גופים פדרליים וסניפים טריטוריאליים שלהם, גופים ממשלתיים, עירוניים ועמותות ציבוריות;
מתאם ושולט ישירות על פעילות:
הסוכנות למדיניות פנים של קמצ'טקה;
מינהלת הבקרה הראשית של המושל וממשלת קמצ'טקה;
המחלקה המשפטית הראשית של ממשלת קמצ'טקה ;
המנהל הראשי של הנגיד וממשלת קמצ'טקה בנושאי שירות ציבורי, כוח אדם ופרסים;
לשכת שירות העיתונות של משרד המושל וממשלת קמצ'טקה;
מפעיל סמכויות אחרות בהתאם לחוקים פדרליים, אמנת קמצ'טקה וחוקי קמצ'טקה.
בהיעדר מושל מכהן, בשל נבצרות וחוסר אפשרות למלא את תפקידו, כמו גם התפטרותו, תפקיד המושל מתבצע באופן זמני על ידי הסגן הראשון של המושל.
בהיעדר הסגן הראשון ממלא את התפקיד, אחד מסגניו.
בתקופת האימפריה הרוסית כונה התפקיד בשם מושל מחוז קמצ'טקה.
בשנת 1933 אורגן מחדש כיושב ראש הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית.
בשנת 1991 נקרא בשם ראש האדמיניסטרציה ובשנת 2007 אורגנה המשרה מחדש בשמה הנוכחי.
מושל המחוז האוטונומי היהודי הוא ראש הרשות המבצעת של המחוז האוטונומי היהודי, הנחשב לראש ממשלת המחוז היהודי האוטונומי.
משרת המושל היא תפקיד נבחר, ובה מכהנים נבחרי הציבור בתקופת כהונה בת ארבע שנים.
בעוד שפוליטיקאים בודדים עשויים לכהן כהונות רבות ככל שיוכלו להיבחר בהם, לא ניתן לבחור מושלים ליותר משתי כהונות רצופות.
מעונו הרשמי ממוקם בעיר בירוביג'אן.
המושל הנוכחי היא מריה קוסטיוק, שמשמשת בתפקיד מאז ה-5 בנובמבר 2024.
הבחירות האחרונות נערכו ב-13 בספטמבר 2015.
מועמדים מפלגה הצבעות % ולדימיר דודן רוסיה צודקת 895 2.14 קונסטנטין לזרב המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית 6,018 14.37 אלכסנדר לוינטל רוסיה המאוחדת 31,577 75.42 פאבל מלישייב המפלגה הליברלית הדמוקרטית של רוסיה 1,633 3.90 טטיאנה אודריי מפלגת הגמלאים של רוסיה 682 1.63
ברם, בדצמבר 2019, המושל הנבחר הודיע על התפטרותו ובמקומו מונה רוסטיסלב גולדשטיין לממלא מקום עד לבחירות שמתוכננות להיערך בספטמבר 2020.
בתקופת ברית המועצות, משרת ראש המחוז נקראה בשם המזכיר הראשון של הוועד המחוזי של המפלגה במחוז היהודי האוטונומי (Первый секретарь областного комитета КПСС Еврейской автономной области).
מושל אילינוי הוא המושל של מדינת אילינוי, שבארצות הברית הפועל מתוקף החוקה המקומית.
המושל נבחר על ידי בחירה ישירה של תושבי המדינה.
המושל אחראי לביצוע חוקים שנחקקו על ידי האספה הכללית באילינוי.
אילינוי היא אחת מ-14 מדינות ללא מגבלה על כהונת המושל.
בנוסף על כך, המושל הוא המפקד העליון על המשמר הלאומי של המדינה.
המושל ה-43 והנוכחי הוא ג'יי.
פריצקר מן המפלגה הדמוקרטית שנכנס לתפקידו ב-14 בינואר 2019.
תקופת כהונתו של מושל אילינוי היא 4 שנים, ואין הגבלה על מספר הכהונות שמושל יכול לכהן.
ההשבעה בדרך כלל מתקיימת ביום שני השני בינואר לאחר בחירות המתקיימות בנובמבר.
תושב אילינוי במשך 3 שנים לפני הבחירות
מגוריו של המושל ממוקמים בספרינגפילד, בירת המדינה.
המושל הראשון שגר במגורים אלו היה ג'ואל אולדריך מאטסון בשנת 1855. זהו אחד משלושת מעונות המושל הישנים ביותר שעדיין בשימוש בארצות הברית.
עם זאת, כמה מן המושלים (ובהם רוד בלאגוייביץ') בחרו שלא להשתמש במעונות המושל הרשמי.
מושלים אלו בחרו לנסוע ברכב או במטוס לספרינגפילד ביתם.
אם על המושל המכהן נבצר למלא את תפקידו או שהחליט להתפטר, סדר הירושה הוא כדלקמן:
תפקיד נושא המשרה הנוכחי 1סגנית המושל ג'וליאנה סטרטון 2התובע הכללי קוואמי ראול 3מזכיר המדינה ג'סי ווייט
טריטוריית אילינוי הוקמה ב-1 במרץ 1809 מתוך שטחה של טריטוריית אינדיאנה.
במשך התקופה בה היא התקיימה כיהן בה מושל אחד בלבד, ניניאן אדוארדס, שמונה על ידי נשיא ארצות הברית, ולימים כיהן גם כמושל אילינוי השלישי לאחר היותה למדינה.
ב-3 בדצמבר 1818 התקבלה אילינוי כמדינה בארצות הברית.
שטחה כלל את החלק הדרומי של טריטוריית אילינוי, ושאר החלקים הועברו לטריטוריית מישיגן.
חוקת אילינוי, שכוננה ב-1818, קבעה שמושל המדינה ייבחר מדי ארבע שנים לתקופת כהונה שתתחיל ביום שני הראשון של חודש דצמבר לאחר הבחירות.
חוקת 1848 העבירה את מועד תחילת כהונת המושל ליום שני הראשון של חודש ינואר, החל מ-1849, ובכך קוצרה תקופת כהונתו של המושל שנבחר ב-1844 באופן חד פעמי לשנתיים.
עד כינון החוקה של 1870 לא התאפשרה בחירה של המושל לתקופת כהונה נוספת.
משרת סגן המושל נוצרה כבר בחוקה הראשונה כמי שמבצע את תפקידי המושל במקרה שמשרת המושל מתפנה.
בחוקת 1848 שונה הנוסח כך שסמכויות המושל "עוברות" לסגן המושל במקרה שהמשרה מתפנה.
בחוקה הנוכחית, שכוננה ב-1970 נאמר, שבמקרה של התפנות המשרה, הופך סגן המושל למושל, ושהמושל וסגנו נבחרים באותו פתק בחירה.
רק המושל ה-14, ריצ'רד אוגלסבי, כיהן יותר מתקופת כהונה רצופה אחת.
אוגלסבי כיהן שלוש תקופות כהונה בשנים 1869-1865, עשרה ימים במהלך חודש ינואר 1873, ובין השנים 1885–1889.
מושל מונטנה הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת מונטנה שבארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות המזוינים במונטנה.
על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, הסמכות לאשר הצעות חוק שהתקבלו בבית המחוקקים המדינתי או לחלופין להטיל עליהן וטו, להעניק חנינות, או לכנס את בית המחוקקים למושב מיוחד.
החוקה הנוכחית של מונטנה, שאושרה בשנת 1972, קוצבת את תקופת כהונתו של המושל לארבע שנים, שתחל ביום שני הראשון בחודש ינואר שלאחר הבחירות בארצות הברית.
המושל מוגבל לתקופת כהונה מצטברת בת 8 שנים אחת ל-16 שנה.
החוקה קובעת בנוסף כי סגן המושל ייבחר ויכהן לצד המושל.
שני המועמדים לתפקידים מתמודדים בצוותא באותו פתק הצבעה, הוראה שלא הופיעה בחוקה הראשונה של המדינה, שאושרה בשנת 1889. במקרה של התפנות משרת המושל המושל עקב התפטרות, פסילה או מוות, סגן המושל מתמנה למושל לשארית תקופת הכהונה שנותרה.
אם המושל אינו מסוגל למלא את תפקידיו מסיבה אחרת, סגן המושל עשוי להיות מושל דה פקטו על פי שיקול דעתו של בית המחוקקים.
חוקת 1889 קבעה כי סגן המושל יהא נשיא הסנאט המדינתי, אך הוראה זו הוסרה בחוקת 1972.
עד כה כיהנו במונטנה 25 מושלים סך הכל (עשרה מהם נולדו בגבולות המדינה), 9 מהם רפובליקנים ו-16 דמוקרטים.
המושל שמילא את תקופת הכהונה הארוכה ביותר היה ג'וזף טול, שכיהן בין השנים 1889 עד 1893 ושוב מ-1901 עד שהתפטר ב-1908, ובסך הכל אייש את התפקיד כ-11 שנה.
הוא המושל היחיד שכיהן בקדנציות לא רצופות.
ג'ודי מארץ היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד, ועד כה היחידה.
המושל הנוכחי הוא גרג ג'יאנפורטה הרפובליקני, שנכנס לתפקידו ב-4 בינואר 2021.
מושל אריזונה הוא ראש הרשות המבצעת במדינת אריזונה בארצות הברית.
למושל הסמכות לאשר הצעות חוק שהועברו על ידי הרשות המחוקקת או להטיל עליהן וטו; כינוס בית המחוקקים של המדינה; ומתן חנינות (למעט מקרי הדחה).
המושל הוא גם מפקד הכוחות הצבאיים של המדינה.
אריזונה היא אחת משבע מדינות שלא קיים בה תפקיד סגן מושל.
במקרה של נבצרות, מוות או התפטרות, מזכיר המדינה ממונה במקומו של המושל.
בהמשך סדר הירושה נמצאים התובע הכללי של המדינה, גזבר המדינה והמפקח הכללי על החינוך הציבורי.
המושלת הנוכחית היא קייטי הובס מן המפלגה הדמוקרטית, שנכנסה לתפקידה ב-2 בינואר 2023.
עשרים ושלושה אנשים כיהנו כמושלים במשך 27 כהונות שונות.
כל המושלים החוזרים היו בשנותיה הראשונות של המדינה, כאשר המושל הראשון, ג'ורג' האנט, והמושל השני תומאס אדוארד קמפבל, כיהנו לסירוגין ב-17 השנים הראשונות, והאנט כיהן תקופת כהונה נוספות שנתיים לאחר מכן.
מושל אחד, אוון מצ'ם, הורשע בעבירות שונות, ופייף סימינגטון התפטר לאחר שהורשע אף הוא.
המושל שכיהן הכי הרבה זמן היה ג'ורג' האנט, שנבחר שבע פעמים וכיהן מעט פחות מארבע עשרה שנים.
הכהונה הרציפה הארוכה ביותר הייתה זו של ברוס בביט, שכיהן כמעט תשע שנים.
לבולין הייתה הכהונה הקצרה ביותר, והיא נפטרה פחות מחמישה חודשים לאחר שהושבעה לתפקיד.
ארבעה מושלים נולדו באריזונה: קמפבל, סידני פרסטון אוסבורן, רוז מופורד ובביט.
לאריזונה היו ארבע מושלות – שיא ארצי.
בגלל שורה של מקרי מוות, התפטרות והדחה, לאריזונה לא היה מושל שתקופת כהונתו המלאה החלה והסתיימה בגלל נסיבות שכאלו מאז 1975.
בתחילה, לפי חוקת המדינה מ-1912, הבחירות למושל אמורות להתקיים אחת לשנתיים.
בשנת 1968 הוחלט לקיים בחירות אחת לארבע שנים.
החוקה לא כללה במקור מגבלת כהונה, אך תיקון שהתקבל ב-1992 מאפשר למושלים להיבחר פעם אחת.
לפני כן נבחרו ארבעה מושלים יותר מפעמיים ברציפות.
המושל מושבע ביום שני הראשון של חודש ינואר שלאחר הבחירות.
מושל ארקנסו הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת ארקנסו בארצות הברית.
בסמכות המושל לאכוף את חוקי המדינה, אישור או מתן וטו על הצעות חוק, כינוס האספה המחוקקת ומתן חנינות (למעט מקרי בגידה והדחה).
מושלת ארקנסו הנוכחית היא שרה האקבי סנדרס הרפובליקנית, שהושבעה ב-8 בינואר 2023.
בארקנסו כיהנו 46 מושלים נבחרים ו-11 מושלים בפועל (כאלו שכיהנו בעקבות התפטרותו או מותו של המושל).
בזמן היותה של ארקנסו טריטוריה, מונו על ידי נשיא ארצות הברית ארבעה מושלים.
אורוול פובוס (1955–1967) כיהן כמושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר, ונבחר שש פעמים לכהן במשך 12 שנים.
הכהונה הקצרה ביותר הייתה 25 הימים של ג'ון סבסטיאן ליטל.
בחוקה משנת 1836 נקבעו שכהונת המושל תימשך ארבע שנים.
מספר זה ירד לשנתיים בשנת 1874. בשנת 1984 אורך הכהונה חזר שוב לארבע שנים.
החוקה משנת 1874 הסירה כל מגבלת מספר הכהונות של המושל.
לאחר משאל עם משנת 1992 הוגבלה כהונתם של המושלים לשתי תקופות כהונה.
עד שנת 1864 נקבעו בחוקה כי אם משרת המושל תתפנה, מסיבה כלשהי נשיא הסנאט ישמש כמושל בפועל.
הבא אחריו בסדר הירושה היה יושב ראש בית הנבחרים.
ב-1864 נוצרה משרת סגן המושל.
ב-1874 בוטלה המשרה והיא נוצרה שוב ב-1914, אך אוישה מחדש רק ב-1927. מאז, כאשר מתפנה משרת המושל, מושבע סגנו במקומו.
מושל ארקנסו וסגנו לא מתמודדים בבחירות באותו פתק הצבעה.
עד מלחמת האזרחים, נבחרו בארקנסו אך ורק מושלים מטעם המפלגה הדמוקרטית.
במדינה נבחרו שלושה מושלים רפובליקנים לאחר תקופת השיקום, אך במהרה חזרה הדומיננטיות הדמוקרטית.
נכון ל-2021, בארקנסו כיהנו 7 מושלים רפובליקנים, 39 דמוקרטים ושלושה עצמאיים.
מושל אורגון הוא המושל וראש הרשות המבצעת במדינת אורגון שבארצות הברית.
המושל משמש גם כמפקד הכוחות הצבאיים של המדינה.
תפקיד זה החל עוד בתקופת טריטוריית אורגון.
מושלת אורגון הנוכחית היא טינה קוטק, שנבחרה לתפקיד לראשונה בבחירות 2022. שכר המושל נקבע על ידי האספה המחוקקת במדינה, ועמד ב־2001 על 93,600 דולר לשנה.
סעיף V בחוקת אורגון מגדיר את תפקידי המושל והרשות המבצעת במדינה.
סעיף 1, קובע כי המושל חייב להיות אזרח ארצות הברית, בן 30 לפחות, ותושב אורגון לפחות שלוש שנים לפני הבחירות.
בסעיפים 4–7 מתוארים את הליכי הבחירות הרשמיים של הממשל.
מושלים נבחרים בבחירה ישירה ומכהנים כהונה של ארבע שנים.
המושל מוגבל לשתי כהונות רצופות בתפקיד, ללא הגבלה על מספר הקדנציות הכוללות.
המושל היחיד שכיהן כהונות שאינן רצופות היה ג'ון קיצ'בר.
תוצאות הבחירות מתפרסמות כאשר מזכיר המדינה מעביר את התוצאות ליושב ראש בית הנבחרים של אורגון.
לאחר מכן יושב הראש מעביר את התוצאות לאספה המחוקקת באורגון.
בתרחיש של שוויון בין המועמדים, בית הנבחרים הוא זה שבוחר את המושל.
סדר הירושה למושל הנוכחי הוגדר בשנת 1972 וממוקם בחוקה בסעיף 8 א.
סדר הירושה מגדיר מי עשוי להפוך או לשמש כמושל אורגון לאחר נבצרות, מוות, התפטרות או הדחת מושל מכהן.
המושל החדש יכהן את יתרת כהונתו של המושל הקודם.
במידה והיתרה ארוכה משנתיים – מתקיימות בחירות.
בניגוד למדינות רבות, באורגון אין סגן מושל (אם כי בשנת 2007 הוצע לייסד משרה שכזו).
עמדה נושא המשרה הנוכחי 1 מזכיר המדינה שמיה פאגאן 2 גזבר המדינה טוביאס קרא 3 נשיא הסנאט פיטר קורטני 4 יושב ראש אספת המחוקקים דן רייפילד
המעון הרשמי של המושל נמצא באולם מהוניה בסיילם.
הבית נבנה בשנת 1924 ונרכש על ידי מדינת אורגון בשנת 1988.
מושל איווה הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת איווה שבארצות הברית.
המושל עומד בראש ממשלת המדינה ואחראי על אכיפת חוקיה.
הוא בעל סמכות לאשר חוקים שעברו באספה הכללית או להטיל עליהם וטו, לכנס את בית המחוקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
המושל הוא גם המפקד העליון של כוחות המשמר הלאומי של המדינה.
40 גברים ואישה אחת, המושלת המכהנת קים ריינולדס, שהושבעה לכהונתה ב-24 במאי 2017, כיהנו עד כה בתפקיד, מתוכם שניים, סמואל ג'.
קירקווד, וטרי ברנסטאד, כיהנו שתי תקופת כהונה לא רצופות כל אחד.
ברנסטאד הוא גם המושל שתקופת כהונתו היא הארוכה ביותר עד כה.
בכך הוא המושל שאורך כהונתו הוא הארוך ביותר מבין כל מושלי מדינות ארצות הברית, ובכך הוא עקף את השיא של ג'ורג' קלינטון, שהיה מושל ניו יורק הראשון וכיהן בסך הכל 21 שנים.
מושל איווה שמשך כהונתו הייתה הקצרה ביותר הוא רוברט פולטון, שכיהן במשך 16 ימים בלבד.
טריטוריית איווה הוקמה ב-4 ביולי 1838 מתוך שטחה של טריטוריית ויסקונסין.
טריטוריית ויסקונסין השתרעה על פני שטחן של המדינות ויסקונסין, מינסוטה, איווה והשטח של הדקוטות שממזרח לנהר המיזורי.
טריטוריית איווה השתרעה על שטחה של איווה של היום, והיא התקיימה עד לקבלתה של איווה כמדינה ב-28 בדצמבר 1846. בתקופה זו היה ממונה מושל הטריטוריה על ידי נשיא ארצות הברית.
המושל הראשון, רוברט לוקאס, הגיע לטריטוריה שישה חודשים לאחר הקמתה, ובינתיים שימש בתפקיד מזכיר הטריטוריה ויליאם קונווי.
לוקאס כיהן כמושל הטריטוריה עד מאי 1841 ואז מונה במקומו ג'ון צ'יימברס.
צ'יימברס כיהן עד נובמבר 1845 ובמקומו מונה כמושל הטריטוריה ג'יימס קלארק.
ב-28 בדצמבר 1846 התקבלה איווה כמדינה.
באותה שנה כוננה חוקת המדינה הראשונה, בה נוצרה משרת מושל המדינה שמשך כהונתו עמד על ארבע שנים, אך לא קבעה את המועד המדויק להשבעת המושל.
חוקת 1857 הפחיתה את משך הכהונה לשנתיים, אך תיקון שבוצע בחוקה ב-1972 החזיר את משך הכהונה לארבע שנים.
חוקת 1857 קבעה גם את תחילת כהונת המושל ליום שני השני של חודש ינואר בשנה שלאחר עריכת הבחירות.
מועד זה הוזז יום אחד קדימה בתיקון שבוצע בחוקה ב-1988.
ב-1857 נוצרה גם משרת סגן המושל, שנבחר לאותה תקופת כהונה כמו זו של המושל.
בתיקון החוקה מ-1988 הוגדר שסגן המושל יהיה שותף למירוץ הבחירות של המושל והשניים ייבחרו באותו פתק הצבעה.
במקרה שמשרת המושל מתפנה, מושבע סגן המושל במקומו ומכהן עד תום תקופת הכהונה המקורית.
עד 1857, כאשר התפנתה משרת המושל, היה מזכיר המדינה מכהן כמושל בפועל.
אין מגבלה למספר תקופות הכהונה שהמושל יכול לכהן בהן.
מושל ורמונט הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת ורמונט שבארצות הברית.
המושל נבחר לתקופת כהונה בת שנתיים במהלך שנים בעלות מספר זוגי, באמצעות בחירות ישירות.
ורמונט, לצד שכנתה ניו המפשייר, היא אחת משתי המדינות היחידות בארצות הברית שעורכות בחירות לתפקיד המושל אחת לשנתיים (במקום אחת לארבע שנים, כנהוג ב-48 המדינות האחרות).
בוורמונט אין הגבלה על מספר הכהונות שבהן רשאי המושל לכהן.
אם אף מועמד לתפקיד לא גורף לפחות 50% מקולות הבוחרים בנוסף לקול אחד נוסף, מושל ורמונט ייבחר בידי בית המחוקקים המדינתי.
מושל ורמונט המכהן הוא פיל סקוט, שנבחר לתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית.
הוא הושבע לתפקיד ב-5 בינואר 2017, ונתמנה למושל ה-82 של ורמונט.
משרדי העבודה של המושל ממוקמים במעון רשמי הקרוי "הביתן" בעיר הבירה מונטפלייר.
הלשכה הטקסית של המושל, בו עושה המושל שימוש במהלך התכנסויות בית המחוקקים, ממוקם בבית המדינה של מדינת ורמונט.
חוקת ורמונט מפרטת את סמכויותיו של המושל כדלהלן:
להורות או למנות את כל הפקידים ("למעט במקומות שבהם נקבע אחרת על פי חוק או במסגרת ממשלה זו").
למלא את מקום כל המשרות הפנויות עד שניתן יהיה לאייש את התפקיד מכוח חוקת המדינה או על פי חוקי המדינה.
לנהל קשרים עם מדינות אחרות.
לפעול מול פקידי ממשל, פקידים אזרחיים או אנשי צבא.
להציג פעולות אלה כנדרש, ואם יש צורך להגישן, בפני האספה הכללית.
מתן חנינות וקנסות, למעט במקרים של בגידה – בהם רשאי המושל להטיל עונשים רק עד תום המושב הבא של האספה הכללית – ובמקרים של הליך הדחה, בהם אין בסמכות המושל להעניק חנינות או להמתיק עונשים.
למשוך סכומים מקופת האוצר אשר הוקצבו בידי האספה הכללית.
להטיל אמברגו, או לאסור ייצוא סחורה כלשהי למשך עד חודש ימים במהלך פגרת האספה הכללית.
לכנס ישיבות מיוחדות של האספה הכללית במידת הצורך.
לשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים בוורמונט (משמר מדינת ורמונט והמשמר הלאומי של ורמונט.
עם זאת, המושל אינו יכול "לפקד באופן אישי, בעת מלחמה או התקוממות, אלא על פי עצתו והסכמתו של הסנאט.
תחת המושל מכהן סגן מושל ורמונט, שנבחר לתפקידו בפתק הצבעה נפרד.
סגן המושל מתמנה למושל ורמונט במקרה בו המושל נפטר, מתפטר או מודח.
רפובליקת ורמונט התקיימה החל מ-15 בינואר 1777 כמדינה עצמאית ועד לקבלתה כמדינה ה-14 של ארצות הברית ב-4 במרץ 1791. בראש המדינה עמדו מושל, סגן מושל ומועצה, ואת הרשות המחוקקת היוותה אספה לאומית, המורכבת מבית אחד.
77 גברים ואישה אחת כיהנו עד כה כמושלי ורמונט.
עד 1870 התקיימו הבחירות למשרת המושל אחת לשנה.
מאז מתקיימות הבחירות אחת לשנתיים.
מושל ג'ורג'יה הוא ראש הרשות המבצעת, המושל והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, בעל סמכות לאשר חוקים שהועברו על ידי בית המחוקקים או להטיל עליהם וטו, ובסמכותו לכנס את בית המחוקקים.
מושל ג'ורג'יה הנוכחי הוא הרפובליקני בריאן קמפ, שהושבע לכהונתו ב-14 בינואר 2019.
באופן רשמי כיהנו בתפקיד מאז קיבלה ארצות הברית את עצמאותה ועד כה 77 גברים, ואף לא אישה אחת, כולל 11 שכיהנו יותר מתקופת כהונה רצופה אחת.
ימיה הראשונים של ג'ורג'יה התאפיינו בתהו ובהו, כאשר נוצרו כמה פערים ופיצולים במבנה השלטוני של המדינה, ובירת המדינה דאז, סוואנה, נכבשה במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
לאחר השגת העצמאות, ועד לשנות ה-30 של המאה ה-19 היה השלטון במדינה באופן מוצק בידי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ואז החלה התמודדות על משרת המושל בין המפלגה הדמוקרטית לבין המפלגה הוויגית במשך כמה עשורים.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית פרשה ג'ורג'יה מן האיחוד כחלק מקונפדרציית המדינות של אמריקה, ולאחריה כיהנו בה כמה מושלים שמונו על ידי נשיא ארצות הברית ועל ידי השלטונות הצבאיים.
במהלך תקופת השיקום כיהנו במדינה שני מושלים מהמפלגה הרפובליקנית, אך לאחר שהשלטון המקומי הושב על כנו, נבחרו אך ורק דמוקרטים במשך 131 השנים הבאות.
מושלי ג'ורג'יה שמשך כהונתם הייתה הארוכה ביותר היו ג'ורג' באסבי, ג'ו פרנק האריס, זל מילר, סאני פרדו ונייתן דיל, כשכל אחד מהם כיהן שתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת.
המושל שכיהן במהלך מלחמת האזרחים, ג'וזף א.
בראון, נבחר ארבע פעמים לתקופות כהונה של שנתיים וכיהן בסך הכול שבע שנים וחצי.
המושל שמשך כהונתו הייתה הקצרה ביותר מבין אלו שכיהנו לאחר קבלת עצמאות ארצות הברית היה מתיו טלבוט, שכיהן במשך 13 ימים לאחר שהחליף את קודמו שנפטר במהלך כהונתו.
יוג'ין טאלמדג', שנבחר ב-1946 לתקופת כהונה שלישית לא רצופה, נפטר טרם שהושבע לתפקידו, ובכך נוצרה מחלוקת בה שלושה אישים טענו להיותם המושל החדש.
ג'ורג'יה הייתה אחת משלוש עשרה המושבות וב-2 בינואר 1788 היא אשררה את חוקת ארצות הברית.
ב-19 בינואר 1861 היא פרשה מהאיחוד והייתה אחת מהחברות המייסדות של קונפדרציית המדינות של אמריקה ב-4 בפברואר 1861. לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, במהלך תקופת השיקום, הייתה ג'ורג'יה חלק מהמחוז הצבאי השלישי, שמינה את מושלי המדינה.
ב-25 ביולי 1868 התקבלה ג'ורג'יה מחדש לאיחוד.
ב-3 במרץ 1869 היא הוצאה מהאיחוד על ידי הקונגרס של ארצות הברית בשל כשלים בחוקי השיקום, וב-15 ביולי 1870 היא התקבלה מחדש לאיחוד.
על פי "הכללים והתקנות של ג'ורג'יה" ( Georgia's Rules and Regulations), שיש הרואים בהם את החוקה הראשונה של המדינה, נקבע שהפקיד הראשי הוא הנשיא הנבחר על ידי בית המחוקקים מדי שישה חודשים.
חוקת המדינה, שכוננה ב-1777, קבעה את בחירת המושל על ידי בית המחוקקים אחת לשנה, והגבילה את בחירת כל אחד מהמושלים לתקופת כהונה אחת בתקופה של שלוש שנים.
בחוקת 1789 הוארכה כהונת המושל לשנתיים, ובתיקון לחוקה שהתקבל ב-1824 נקבע שהמושל ייבחר בבחירות כלליות.
בעוד שהחוקה שהתקבלה בעת הפרישה מן האיחוד ב-1861 הותירה את הכללים הללו על כנם, חוקת 1865, שנחקקה לאחר כניעתה של ג'ורג'יה, הגבילה את בחירת המושלים לשתי תקופות רצופות של שנתיים כל אחת ואפשרה בחירה נוספות לאחר תקופת צינון של ארבע שנים.
חוקת השיקום של 1868 האריכה את כהונת המושל לארבע שנים.
חוקת 1877, שכוננה לאחר תום תקופת השיקום, השיבה את הכללים של חוקת 1865. בתיקון לחוקה שהתקבל ב-1941 הוארכה שוב כהונת המושל לארבע שנים, אך ללא אפשרות ליותר מתקופת כהונה רצופה אחת, ובחירה לתקופת כהונה נוספות התאפשרה לאחר תקופת צינון של ארבע שנים.
בחוקה לא נקבע מתי מתחילה כהונת המושל, ונאמר בה רק שהמושל נכנס לתפקידו במושב הבא של האספה הכללית של המדינה.
חוקת 1983 הנוכחית מאפשרת שתי תקופות כהונה רצופות ולאחריהן תקופת צינון של ארבע שנים.
על המועמדים לבחירות למשרת מושל ג'ורג'יה לעמוד בדרישות הבאות:
להיות בגיל 30 לפחות בעת השבעתם לתפקיד.
להיות תושב ג'ורג'יה במשך שש השנים לפני מועד הבחירות.
להיות אזרח ארצות הברית במשך לפחות 15 שנים לפני מועד הבחירות.
מלכתחילה, במקרה של התפנות משרת המושל, שימש נשיא המועצה המבצעת כמושל.
ב-1798 נקבע שנשיא הסנאט של ג'ורג'יה יהפוך למושל במקרה של התפנות המשרה.
בחוקת 1945 נוצרה משרת סגן המושל, שהופך למושל בפועל בכל מקרה בו מתפנה משרת המושל.
ב-1983 שונה כלל זה כך שבמקרה של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל הבא.
בדצמבר 1946 נפטר המושל הנבחר יוג'ין טאלמדג' בטרם הושבע.
כהונה זו הייתה אמורה להיות כהונתו השלישית הבלתי רצופה של טאלמדג', שכיהן קודם לכן כמושל בשנים 1933–1937 ובשנים 1941–1943. בית המחוקקים של ג'ורג'יה בחר בבנו של טאלמדג', הרמן טאלמדג' כמושל המיועד.
המושל היוצא אליס ארנול הודיע שהוא לא יפנה את לשכתו כל עוד לא יהיה ברור מי המושל החדש.
על פי התיעוד הרשמי של מדינת ג'ורג'יה, ארצ'יבלד בולוק, מושל המדינה הראשון לאחר עצמאותה של ארצות הברית, הוא המושל השביעי.
מספור המושלים מתחיל מהתקופה הקולוניאלית, כאשר המושל הראשון הוא מושל פרובינציית ג'ורג'יה הראשון, ויליאם סטיבנס, שכיהן בתפקידו בשנים 1743–1751. על פי תיעוד זה, מושלים שכיהנו ביותר מתקופת כהונה רצופה אחת ממוספרים באותו מספר.
מושל דלאוור הוא ראש הרשות המבצעת, המושל והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של מדינת דלאוור שבארצות הברית.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובידיו הסמכות לאשר את החוקים שחוקקו על ידי בית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהם וטו, לכנס את בית המחוקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של הדחה, ואך ורק בהמלצת מועצת החנינות של המדינה.
70 גברים ושתי נשים כיהנו כמושלי דלאוור ב-75 תקופות כהונה נפרדות.
שלושה מהמושלים, ג'וזף הזלט, צ'ארלס פולק הבן ואלברט קארוול, כיהנו בתקופות כהונה בלתי רצופות.
בנוסף, הנרי מולסטון נבחר למשרת המושל, אך נפטר טרם השבעתו.
רק ארבעה מושלים נבחרו לשתי תקופות כהונה רצופות, כשתקופת הכהונה הארוכה ביותר הייתה של רות אן מינר, שהחליפה את קודמה שהתפטר, מתוקף היותה סגנית המושל ולאחר מכן נבחרה פעמיים בזכות עצמה וכיהנה קצת יותר משמונה שנים.
תקופת הכהונה הקצרה ביותר הייתה זו של דייל וולף, שכיהן 18 ימים לאחר התפטרות קודמו.
דייוויד באקסון כיהן גם הוא 19 ימים בנסיבות זהות.
מושל דלאוור הנוכחי הוא מאט מייר הדמוקרטי, שהושבע לתפקידו ב-21 בינואר 2025.
מושבת דלאוור התקיימה כמושבה של ממלכת בריטניה הגדולה עד 1776, נוהלה על ידי המושלים הקולוניאליים של הפרובינציה של פנסילבניה, ונקראה "מחוזות השפלה של דלאוור" (Lower Counties on Delaware).
ב-1776, זמן קצר לאחר שדלאוור ושאר שלוש עשרה המושבות הכריזה על עצמאותן מבריטניה, כוננה המדינה את החוקה הראשונה שלה.
בחוקה זו נוצרה משרת נשיא דלאוור, שנבחר על ידי בית המחוקקים לתקופת כהונה של שלוש שנים.
בחוקה שכוננה ב-1792 שונה שם התפקיד ל"מושל דלאוור", ומועד תחילת תקופת כהונתו נקבע ליום שלישי השלישי של חודש ינואר שלאחר הבחירות, והיא הוגבלה כך שהמושלים יכלו לכהן בתפקידם במשך שלוש שנים בלבד מתוך שש שנים.
בחוקת 1831 הוארכה כהונת המושל לארבע שנים, אך המושלים הוגבלו לתקופת כהונה אחת בלבד.
החוקה הנוכחית, שהתקבלה ב-1897 מתירה למושלים לכהן שתי תקופות כהונה.
בחוקת 1776 נקבע שבמקרה שמשרת הנשיא מתפנה, הופך יושב ראש בית המחוקקים לסגן המושל.
חוקת 1792 קבעה שיושב ראש הסנאט מקבל על עצמו את התפקיד במקרה של התפנות משרת המושל.
חוקת 1897 יצרה את משרת סגן המושל, שאליו מועברות סמכויות המושל במקרה של התפנות משרתו.
הבחירות למשרות המושל וסגנו נערכות באותו מועד, אך לא באותו פתק הצבעה.
מס' תמונה שם תחילת כהונה סיום כהונה מפלגה בחירות סגן המושל 1 ג'ון מקינלי 12 בפברואר 1777 12 בספטמבר 1777 עצמאי 1777 התפקיד לא היה קיים לא היה מושל עקב מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
מושל הוואי הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת הוואי שבארצות הברית.
המושל נבחר בבחירות ישירות וכלליות על ידי כל תושבי המדינה.
המושל אחראי על אכיפת החוקים שמועברים בבית המחוקקים של הוואי ועל קיום פסיקות מערכת בתי המשפט של המדינה.
המושל הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של המדינה ובסמכותו לעשות שימוש בכוחות אלו כדי לאכוף חוקים, לדכא מרידות ואלימות ולהדוף פלישה.
במקרה של היעדרות המושל מתחומי המדינה, או במקרה שנבצר ממנו למלא את סמכויותיו ואת תפקידיו, מכהן סגן המושל כמושל בפועל.
מושל הוואי הנוכחי הוא הדמוקרט ג'וש גרין, שהושבע לתפקידו ב-5 בדצמבר 2022. הוואי הייתה המדינה הראשונה בארצות הברית שבה כיהן מושל ממוצא אסיאתי, ג'ורג' אריושי, שכיהן שלוש תקופות כהונה רצופות בין השנים 1974–1986.
כהונת מושל הוואי מוגבלת לשתי תקופות כהונה של ארבע שנים כל אחת.
השבעת המושל מתקיימת ביום שני הראשון של חודש דצמבר שלאחר הבחירות.
תקופת הכהונה מסתיימת בצהרי היום ארבע שנים לאחר מכן.
לא קיימת מגבלה על סך תקופות הכהונה שהמושל יכול לכהן בהן, אך מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, חייב להמתין לפחות תקופת כהונה אחת לפני שיוכל להיבחר שוב, כלל שנקבע בחוקת הוואי ב-1978. הדרישות לתפקיד הן:
על המועמד להיות בן 30 לפחות.
עליו להיות תושב הוואי חמש שנים לכל הפחות לפני מועד הבחירות.
נאסר עליו להחזיק בתפקידים או בעבודה אחרת בתשלום במשך תקופת כהונתו.
המושל וסגן המושל, שמאז 1964 מתמודדים יחדיו באותו פתק הצבעה, הם שני פקידי הממשל המדינתיים שנבחרים בבחירות.
כל שאר פקידי הממשל, כמו התובע הכללי, מבקר המדינה וכו', ממונים על ידי המושל או על ידי בית המחוקקים.
יחסית למושלי מדינות אחרות בארצות הברית, סמכויות המושל רחבות.
הסמכויות המנהליות ריכוזיות יותר בהשוואה לשאר המדינות, וסמכויות מועטות ניתנות למחוזות, ושלא כמו במדינות האחרות, לא קיימים מחוזות חינוך.
בין שאר סמכויות המושל הוא מוסמך למנות את כל השופטים בכל הערכאות השיפוטיות במערכת המשפט של הוואי, זאת בכפוף לאישור הסנאט המדינתי.
במדינת הוואי לא קיימות משרות קבינט ומחלקות ממשלתיות קבועות.
על פי החוק, למושל ניתנת הסמכות ליצור את תפקידי הקבינט ואת המחלקות הדרושות כל עוד המחלקה הממשלתית מורכבת מלא יותר מעשרים גופים וחברי קבינט.
בסמכות המושל גם להעביר מתפקידם את חברי הקבינט על פי רצונו, למעט במקרה של התובע הכללי של הוואי, שהדחתו חייבת לעבור את אישור הסנאט המדינתי.
בסמכות המושל להטיל וטו על החוקים שהתקבלו בבית המחוקקים ולהעניק חנינות.
במקרה של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל חדש, אם כי עד כה לא אירעה התרחשות כזאת.
מעונו הרשמי של מושל הוואי הוא "וושינגטון פלייס" (Washington Place), מעון שבעבר היה אחד הארמונות המשניים של ליליואוקלאני, מלכת הוואי ושל בן זוגה, ג'ון אוון דומיניס.
המעון ניצב מול הקפיטול המדינתי של האוואי, שבו נמצא משרד המושל וקיים מעבר תת-קרקעי המקשר בין שני האתרים העובר מתחת לרחוב ברטניה שבמרכז העיר הונולולו.
כיאה להיסטוריה שלו כמעון מלכותי לשעבר, אירחו בו מושלי הוואי בני משפחות מלכותיות מרחבי העולם, כולל אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, והירוהיטו ואקיהיטו, קיסרי יפן.
ב-2001 נבנה מעון חדש למושל בתחומי וושינגטון פלייס, לאחר שהמדינה החליטה להפוך את הארמון למוזיאון, רעיון שנתמך על ידי המושל בן קאייטנו ומשפחתו.
בניית מעון חדש זה, "האלה קיה איינה", הושלמה ב-2002 וקייאטנו היה המושל הראשון שהתגורר בו בימים האחרונים לפני תום כהונתו.
יורשתו בתפקיד, לינדה לינגל, הייתה המושלת הראשונה שהחלה את כהונתה במעון זה.
על אף בניית מעון חדש זה, נותר וושינגטון פלייס כמעון רשמי של המושל ועדיין משמש לארוחות רשמיות ולאירועים רשמיים אחרים.
ב-1898 סופחה הרפובליקה של הוואי על ידי ארצות הברית.
במשך שנות קיומה של הרפובליקה כיהן בה רק נשיא אחד, סנפורד דול, שבהמשך מונה כמושל הטריטוריה.
12 אישים כיהנו כמושלי טריטוריית הוואי, והם מונו על ידי נשיא ארצות הברית.
ב-21 באוגוסט 1959 התקבלה הוואי כמדינה בארצות הברית, ושטחה כולל את כל שטח הטריטוריה, למעט אטול פאלמירה.
מאז כיהנו בה תשעה מושלים, שמונה גברים ואישה אחת.
מבין שמונת המושלים שקדמו למושל הנוכחי, שניים נבחרו לשלוש תקופות כהונה, ארבע לשתי תקופות כהונה, ושני מושלים נבחרו לתקופת כהונה אחת.
אף אחד מהמושלים לא נפטר בעת כהונתו או התפטר טרם סיומה.
המושלים שמשך כהונותיהם היו הארוכים ביותר הם ג'ון ברנס, שכיהן בשנים 1962–1974, וג'ורג' אריושי, שכיהן בשנים 1974–1986, כל אחד מהם 12 שנים.
מושל ויומינג הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת ויומינג שבארצות הברית.
המושל אחראי על אכיפת החוקים שמועברים בבית המחוקקים של ויומינג ועל קיום פסיקות מערכת בתי המשפט של המדינה.
בסמכותו של המושל לכנס את בית המחוקקים, לאשר את החוקים שהוא מעביר או להטיל עליהם וטו, ולהעניק חנינות.
מושל ויומינג הנוכחי הוא הרפובליקני מארק גורדון, שהושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
על המועמד להיות אזרח ארצות הברית.
עליו להיות תושב ויומינג בעל זכות בחירה חמש שנים לכל הפחות לפני מועד הבחירות.
משך כהונת המושל היא ארבע שנים.
המושל המכהן יכול להיבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת אחת, ובסך הכל יכול לכהן שמונה שנים בתקופה של 16 שנים.
בוויומינג לא קיימת משרת סגן מושל, והבא בתור בסדר הירושה הוא מזכיר המדינה, שבמקרה בו נבצר מהמושל מלכהן בתפקידו, מכהן כמושל בפועל.
במקרה של התפנות משרת המושל עקב התפטרות, הדחה או מוות, מושבע מזכיר המדינה כמושל לכל דבר ועניין.
טריטוריית ויומינג הוקמה ב-25 ביולי 1868. במשך שנות קיומה כיהנו בה עשרה מושלים, שמונו על ידי נשיא ארצות הברית.
ב-10 ביולי 1890 התקבלה ויומינג כמדינה בארצות הברית.
מאז כיהנו בה 33 מושלים, מתוכם 20 נבחרו מטעם המפלגה הרפובליקנית, 12 מטעם המפלגה הדמוקרטית, ומושל אחד ג'וזף קארי, נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך במהלך תקופת כהונתו כמושל, הצטרף לשורות המפלגה הפרוגרסיבית.
ב-4 בנובמבר 1924 נבחרו לראשונה שתי נשים בשתי מדינות למשרת המושל: נלי טיילו רוס במדינת ויומינג, ומרים א' פרגוסון בטקסס.
עד כה רוס היא האישה היחידה שכיהנה כמושלת ויומינג.
מושל וושינגטון הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וושינגטון שבארצות הברית, והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובסמכותו לאשר את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהם וטו וכן להטיל וטו על סעיפים ספציפיים בחוקים בעל השלכה תקציבית.
בסמכות המושל גם לכנס את בית המחוקקים בנסיבות מיוחדות.
החל מהקמתה של טריטוריית וושינגטון ב-1853 ועד לקבלתה של וושינגטון כמדינה בארצות הברית ב-1889 כיהנו בה 14 מושלים.
מושלי הטריטוריה היו ממונים על ידי נשיא ארצות הברית.
מבין מושלים אלו היה אלישע פרי זה שכהונתו הייתה הארוכה ביותר, שמונה שנים, ובהמשך הוא היה למושל הראשון של וושינגטון לאחר כינונה כמדינה.
עשרים גברים ושתי נשים כיהנו כמושלי מדינת וושינגטון מאז קבלתה לאיחוד, כשארתור לנגלי היה היחיד מבניהם שכיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות.
מושל וושינגטון השלישי, מועמד המפלגה הפופוליסטית ג'ון רנקין רוג'רס, היה היחידי שלא בא משורות המפלגה הדמוקרטית או המפלגה הרפובליקנית.
המושל האחרון שהגיע מחלקה המזרחי של המדינה היה קרלנס מרטין, שנבחר ב-1932. המושל הנוכחי הוא הדמוקרט בוב פרגוסון, שהושבע לתפקידו ב-15 בינואר 2025, שנבחר לכהונתו ב-2024.
נכון להיום קיים בוושינגטון הרצף הארוך ביותר של מושלים דמוקרטים בהשוואה לכל שאר מדינות ארצות הברית, כשהמושל הרפובליקני האחרון, ג'ון ספלמן, סיים את כהונתו ב-1985. עם בחירתו לכהונה שלישית של אינסלי ב-2020, הוא היה לאחד משלושת מושלי וושינגטון היחידים, יחד עם לנגלי ודניאל ג'.
אוונס, שנבחרו לשלוש תקופות כהונה.
טריטוריית וושינגטון הוקמה ב-2 במרץ 1853 בשטחו של החלק הצפוני של טריטוריית אורגון.
בנקודת זמן זו כללה טריטוריית וושינגטון גם את "ידית המחבת" של איידהו של היום וחלקים ממונטנה.
החלק הדרומי של איידהו הועבר לטריטוריית וושינגטון ב-1859 לאחר שאורגון התקבלה כמדינה באיחוד.
ב-1863 הופרדה טריטוריית איידהו מטריטוריית וושינגטון, ובכך נוצרו גבולותיה הסופיים והנוכחיים.
סי., לבין בירת הטריטוריה אולימפיה, חלף לעיתים קרובות זמן בין מינויו של המושל לבין הגעתו אל הטריטוריה כדי להתחיל בכהונתו.
וושינגטון התקבלה כמדינה בארצות הברית ב-11 בנובמבר 1889. משך כהונת המושל נקבעה לארבע שנים, והיא מתחילה ביום שני השני של חודש ינואר שלאחר הבחירות.
במקרה בו מתפנה משרת המושל, או שנבצר מהמושל מלמלא את תפקידו, מקבל עליו סגן המושל את תפקידו, אם כי במקרה זה באופן רשמי הוא עדיין מחזיק במשרת סגן המושל.
במקרה בו הן המושל והן סגנו לא מסוגלים למלא את תפקידיהם, מזכיר המדינה הוא הבא בתור בסדר הירושה, ואחריו גזבר המדינה.
אין מגבלה על מספר תקופות הכהונה של המושל.
המושל וסגנו לא נבחרים באותו פתק הצבעה.
מושל ויסקונסין הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת ויסקונסין שבארצות הברית, והמפקד העליון של כוחותיה הצבאיים.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובסמכותו לאשר את החוקים שמתקבלים בבית המחוקקים של המדינה או להטיל עליהם וטו, לכנס את בית המחוקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של בגידה או הדחה.
ראשון מושלי ויסקונסין היה נלסון דיואי, שהושבע לתפקידו ב-7 ביוני 1848, השנה בה הייתה ויסקונסין למדינה באיחוד.
קודם לכינונה של ויסקונסין כמדינה, כיהנו בטריטוריית ויסקונסין ארבעה מושלים.
מושל ויסקונסין הנוכחי, ה-46 למניין מושלי המדינה מאז הקמתה, הוא הדמוקרט טוני אוורס, שהושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2019.
למושל ויסקונסין מוקנות הן סמכויות מתוקף חוקת ארצות הברית וסמכויות מנהליות שהוענקו לו בחוקים שהועברו על ידי בית המחוקקים של מדינתו.
סמכויות המושל הוגדרו בפרק החמישי, סעיף 4 של חוקת ויסקונסין.
באופן כללי, על המושל להבטיח שחוקי ויסקונסין מיושמים.
למושל ויסקונסין מוקנית סמכות הוטו החזקה ביותר בהשוואה לכמעט כל עמיתיו במדינות ארצות הברית האחרות.
כל הצעת חוק שעוברת בבית המחוקקים המדינתי חייבת להיות מוגשת למושל, שחותם עליה והופך אותה לחוק, או שהוא מטיל עליה וטו.
במקרה בו מחליט המושל להטיל וטו על הצעת החוק, היא חוזרת לבית המחוקקים, שרשאי אז להצביע כדי לעקוף את הווטו.
ב-1930 תוקנה חוקת ויסקונסין כך שניתנה למושל סמכות להטיל וטו על חלקים של הצעות חוק בעלות השלכה תקציבית, ולא בהכרח לדחות את החוק בשלמותו.
במסגרת סמכותו זו רשאי המושל למחוק מילים, מספרים, ואף משפטים שלמים מנוסח הצעת החוק.
גם על הטלת וטו חלקית זו יכול בית המחוקקים להצביע ולעקוף אותה.
בתיקון נוסף לחוקה, שהתקבל ב-1990, נקבע שווטו חלקי כזה לא נותן למושל סמכות להטיל וטו על מילים ספציפיות בחוקים תקציביים.
על אף תיקון זה, עוצמת כוח הווטו של המושל טבעה את המונח "וטו פרנקנשטיין", שמתאר את יכולתו של המושל ליצור הצעת חוק חדשה שחותרת תחת כוונת המחוקק המקורית.
ב-2019 קיים בית המשפט העליון של ויסקונסין דיון אם להגביל עוד יותר את סמכות הווטו של המושל.
מושל ויסקונסין הוא המפקד העליון של המשמר הלאומי של המדינה.
במקרה הצורך רשאי המושל לכנס את בית המחוקקים למושבים שמחוץ למניין.
הוא רשאי לכנס את בית המחוקקים בכל מקום במדינה, במקרה בו הכינוס לא יכול להתקיים בבירת המדינה מדיסון בשל פלישה או מגפה.
המושל ראשי להעניק חנינה, להמתיק עונשים, או לדחות ביצוע גזרי דין, למעם במקרים של בגידה או הדחה.
מדי שנה על המושל לדווח לבית המחוקקים המדינתי על החלטותיו אלו ועל הסיבות לקבלתן.
במקרה של בגידה, רשאי המושל להשעות את ביצוע גזר הדין עד למושב הבא של בית המחוקקים, שיכול להצביע על הענקת חנינה, המתקת העונש, דחיית ביצועו או ביצועו.
חובתו של המושל היא גם "לדווח לבית המחוקקים, בכל מושב שלו, על מצבה של המדינה, ולהמליץ להם על נקיטת צעדים לשיקול דעתם ככל שיראו לנכון".
הודעות שנתיות אלו נקראות "נאום מצב המדינה" (State of the State address).
כראש הרשות המבצעת של ויסקונסין, מוקנות למושל גם סמכויות מנהליות, כלומר הסמכות לנהל את הסוכנויות שהוקמו על ידי בית המחוקקים של המדינה.
מאז 1965, חלה הרחבה בהוראות "ליצירת תקנים ולקביעת אחידות בפעולות הסוכנויות המנהליות ובתוכניותיהן".
עם זאת, מאז 2011 עשה בית המחוקקים של ויסקונסין ניסיונות להגביל את סמכויות הסוכנויות המנהליות.
מושל ויסקונסין הוא זה שממנה את ראשי הסוכנויות שהוקמו על ידי בית המחוקקים.
סמכות זו לא הוענקה במפורש בחוקת ויסקונסין, כפי שהיא מצוינת במפורש בפרק 2, חלק 2, סעיף 2 של חוקת ארצות הברית, למעט במקרים של מינויים למשרות שיפוט שהתפנו.
תחת זאת, המושל ממנה את ראשי הסוכנויות על פי חוק.
מושל ויסקונסין נבחר בבחירות ישירות, כשהמועמד שזכה במרב הקולות מושבע כמושל.
במקרה בו שני מועמדים זוכים במספר שווה של קולות, ומספר זה גבוה מכל אלו של שאר המועמדים, מצביע בית המחוקקים על זהות המושל מבין שני מועמדים אלו בישיבתו הבאה.
בחוקת ויסקונסין המקורית הוגדר אורך כהונת המושל לשנתיים.
ב-1967 התקבל תיקון לחוקה בו הוארכה כהונת המושל לארבע שנים, החל מהמושל שנבחר בבחירות של 1970. אין מגבלה על מספר הכהונות בהן יכול המושל לכהן.
המושל שאורך כהונתו הייתה הארוכה ביותר היה טומי תומפסון, שכיהן בסך הכול קצת יותר מ-14 שנים בין השנים 1987–2001. הכהונה הקצרה ביותר הייתה זו של ארתור מקארתור האב, שכיהן בסך הכול חמישה ימים במהלך חודש מרץ 1856.
על המועמדים למשרת מושל ויסקונסין להיות אזרחי ארצות הברית ומצביעים רשומים במדינת ויסקונסין.
בדרך כלל מסיים המושל את כהונתו כאשר היא מגיעה לסיומה החוקי והוא לא נבחר מחדש.
אך כהונת המושל עשויה להסתיים גם באופנים אחרים.
לדוגמה, הוא יכול להתפטר מכהונתו.
ארבעה ממושלי ויסקונסין סיימו את כהונתם באופן זה: ויליאם ברסטו התפטר עקב האשמות במעשי שחיתות, רוברט לה פולט התפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית, פטריק לוסי התפטר כדי להתמנות כשגריר ארצות הברית במקסיקו, וטומי תומפסון התפטר כדי להתמנות כמזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.
שני מושלים נפטרו במהלך כהונתם, לואיס הארווי ווולטר סמואל גודלנד.
אורלנד סטין לומיס נפטר לאחר שנבחר וטרם שהושבע.
ניתן לסיים את כהונתו של המושל גם באמצעות הליך הדחה, או באמצעות בחירות חוזרות.
משפט ההדחה מנוהל על ידי האספה המדינתית, הבית התחתון של בית המחוקקים, אם רוב חבריו מסכימים להליך.
עד כה לא הודחו מושלים באופן זה.
עם זאת, ארתור מקארתור האב, שכסגן המושל, הפך למושל בפועל עם התפטרותו של ויליאם ברסטו ב-1856, הועבר מתפקידו לאחר שבית המשפט העליון של ויסקונסין פסק שיריבו של ברסטו בבחירות הקודמות, קולס בשפורד, היה המנצח הלגיטימי בבחירות אלו.
ב-2012 היה סקוט ווקר למושל ויסקונסין הראשון שהתמודד בבחירות חוזרות, והיה המושל היחידי בתולדות ארצות הברית ששרד בחירות כאלו עד אשר גם מושל קליפורניה גווין ניוסם שרד אף הוא בחירות חוזרות.
בבחירות אלו שמר ווקר על כסאו כאשר הביס את ראש עיריית מילווקי טום בארט בהפרש של שבעה אחוזים מקולות הבוחרים, אחוז אחד יותר מהבחירות בהן נבחר ב-2010.
מלכתחילה נקבע בחוקת ויסקונסין שהמושל וסגן המושל ייבחרו למשרותיהם בנפרד, אך ב-1967 התקבל תיקון לחוקה שהם ייבחרו יחדיו באותו פתק הצבעה.
טרם קבלת תיקון זה, היו תשעה מקרים שבהם המושל וסגנו לא היו מאותה מפלגה.
בנוסח המקורי של החוקה נאמר בה שבמקרה של הדחה, העברה מהתפקיד, מוות, התפטרות או היעדרות של המושל, או במקרה בו המושל לא כשיר למלא את תפקידו בשל מחלה, "סמכויות וחובות התפקיד יועברו לסגן המושל" למשך שאר תקופת הכהונה או עד אשר המושל יהיה מסוגל לשוב לתפקידו.
ב-1979 התקבל תיקון לחוקה כך שהוגדר במפורש שבמקרה של מוות, התפטרות או העברה מהתפקיד של המושל, הופך סגן המושל למושל לכל דבר ועניין עד תום תקופת הכהונה המקורית של המושל הקודם, אך במקרה של הדחה, אי-כשירות, או היעדרות, הופך סגן המושל ל"מושל בפועל" עד שהמושל שב למלא את תפקידו.
החוקה המקורית גם קבעה שבכל המקרים הללו, מזכיר המדינה הופך למושל במקרה שמשרת סגן המושל לא מאוישת, אך לאחר 1979 תוקן גם כלל זה באותו אופן כך שיהיה הבדל בין "מושל" ל"מושל בפועל".
לאחר המהפכה האמריקאית, חלקים מהאזור שמהווה כיום את ויסקונסין, נתבעו על ידי וירג'יניה, מסצ'וסטס וקונטיקט.
עם זאת, ב-1784 ויתרה וירג'יניה על תביעותיה אלו, וכך עשו אחריה מסצ'וסטס ב-1785 וקונטיקט ב-1786. ב-13 ביולי 1787 הוקמה הטריטוריה הצפון-מערבית, והיא כללה את שטחה הנוכחי של ויסקונסין.
ויסקונסין נותרה חלק משטחה של טריטוריה זו עד 1800. מושל הטריטוריה הצפון-מערבית באותה תקופה היה ארתור קלייר.
כאשר חלקים משטח הטריטוריה הצפון-מערבית הפכו למדינות באיחוד, הפכה ויסקונסין לחלק מטריטוריית אינדיאנה בשנים 1800–1809, לאחר מכן חלק מטריטוריית אילינוי בשנים 1809–1818, ולבסוף חלק מטריטוריית מישיגן בשנים 1818–1836.
ב-3 ביולי 1836 הוקמה טריטוריית ויסקונסין.
במהלך שנות קיומה כיהנו בה שלושה מושלים, מתוכם אחד כיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות, ואחד המשיך לכהן כמושל בפועל לאחר שהטריטוריה חדלה מלהתקיים באופן רשמי.
ב-29 במאי 1848 התקבלה ויסקונסין כמדינה בארצות הברית.
מאז כיהנו בה 45 מושלים, כולם גברים, ואחד מהם כיהן בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות.
מלכתחילה היה משך כהונת המושל שנתיים, אך ב-1967 היא הוארכה לארבע שנים.
ג'רמייה מקליין ראסק הושבע כמושל ב-1889 וכיהן שלוש שנים כאשר החוקה תוקנה כך שמועדי הבחירות הועברו משנים אי-זוגיות לשנים זוגיות, וגם לכל שאר בעלי התפקידים שנבחרו אז הותר להמשיך ולכהן שנה נוספת במקום שכהונתם תקוצר בשנה אחת.
פטריק לוסי, שנבחר ב-1970, היה המושל הראשון שכיהן במשך ארבע שנים.
לא קיימת מגבלה על מספר תקופות הכהונה של מושלי ויסקונסין.
מושל קהיליית וירג'יניה הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וירג'יניה שבארצות הברית והמפקד העליון של המשמר הלאומי שלה.
המושל אחראי על אכיפת חוקי המדינה, ובידיו הסמכות לאשר את החוקים שמתקבלים באספה הכללית של וירג'יניה או להטיל עליהם וטו, לכנס את בית המחקקים, ולהעניק חנינות, למעט במקרים של הדחה.
69 גברים ואישה אחת כיהנו עד היום כמושלי וירג'יניה ב-53 תקופות כהונה, לא כולל 11 תקופות כהונה של מושלים בפועל שלא נכללים בספירה הרשמית.
מושלת וירג'יניה הנוכחית היא הדמוקרטית אביגייל ספנברגר, שהושבעה לתפקידה ב-17 בינואר 2026.
משרת המושל נוצרה בחוקת וירג'יניה הראשונה, שכוננה ב-1776 וקבעה שהמושל ייבחר מדי שנה על ידי בית המחוקקים של המדינה.
המושל יכול היה לכהן במשך לא יותר משלוש שנים רצופות, וכדי לכהן בכהונה נוספת היה עליו להמתין ארבע שנים נוספות.
החוקה שהתקבלה ב-1830 שינתה את משך כהונת המושל משלוש כהונות שנתיות מתחדשות לכהונה אחת של שלוש שנים ללא אפשרות לבחירה לכהונה נוספות, אלא רק לאחר המתנה של שלוש שנים נוספות, וקבעה את מועד תחילת כהונת המושל ל-1 בינואר שלאחר הבחירות.
בחוקת 1851 הוארכה כהונת המושל לארבע שנים ונקבע שהמושל ייבחר בבחירות ישירות על ידי תושבי המדינה ולא על ידי בית המחוקקים.
בחוקת 1902 שונה מועד תחילת כהונת המושל ל-1 בפברואר.
החוקה הנוכחית, שהתקבלה ב-1971, קבעה את מועד תחילת כהונת המושל ליום השבת שלאחר יום רביעי השני של חודש ינואר.
מאז האיסור על בחירה לתקופת כהונה רצופה נוספת ב-1830, נבחרו רק שני מושלים לשתי תקופות כהונה בלתי רצופות, ויליאם סמית' ומילס גודווין.
סמית' נבחר לכהונה שנייה לאחר פרישתה של וירג'יניה מן האיחוד עם פרוץ מלחמת האזרחים, וגודווין היה המושל הראשון בכל מדינות ארצות הברית שנבחר על ידי שתי המפלגות הגדולות, כאשר נבחר ב-1965 מטעם המפלגה הדמוקרטית וב-1973 מטעם המפלגה הרפובליקנית.
טרם קבלת תיקון זה כיהנו ביותר בשתי כהונות בלתי רצופות פטריק הנרי, ג'יימס מונרו, בנוסף לג'ורג' ויליאם סמית', שכיהן פעמיים כמושל בפועל ובהמשך לכהונתו השנייה נבחר בזכות עצמו.
במקרה בו מתפנה משרת המושל בשל אי-כשירות, מוות או התפטרות, הופך סגן המושל למושל.
משרת סגן המושל נוצרה בחוקת 1851. קודם לכן הייתה קיימת בווירג'יניה מועצת המדינה (Council of State), שנבחרה על ידי שני הבתים של בית המחוקקים ,ובחרה מבין חבריה נשיא ששימש כסגן המושל וכיהן כמושל בפועל כאשר התפנתה משרת המושל.
הדרישות לבחירה כמושל וירג'יניה הן:
על המועמד להיות בן 30 לכל הפחות.
על המועמד להיות תושב וירג'יניה ובוחר רשום בה במשך לפחות חמש שנים טרם מועד הבחירות.
כדי להגיש מועמדות למשרת המושל על המועמד לאסוף לכל הפחות 10,000 חתימות של בוחרים רשומים, כולל 400 חתימות לכל הפחות מכל אחד מ-11 מחוזות הבחירה לקונגרס של וירג'יניה.
למושל סמכות חקיקתית להגיש המלצות בפני בית המחוקקים ולכנס ישיבות מיוחדות שלו על פי שיקול דעתו.
למושל מוקנית הסמכות להטיל וטו.
כל הצעות החוק שמתקבלות בבית המחוקקים נשלחות למושל לפני היותן לחוק.
המושל ראשי לחתום על החוק, להשהות את חתימתו על הצעות החוק במשך שבעה ימים שלאחריהן הן הופכות לחוק, או להטיל וטו.
לאחר ההחלטה על הווטו, חוזרת הצעת החוק לבית המחוקקים וניתן לעקוף את הווטו על ידי הצבעה של שני-שלישים בכל אחד משני הבתים.
המושל גם רשאי להטיל וטו חלקי (Line-item veto).
הוא יכול לשלוח את הצעת החוק בחזרה לבית המחוקקים עם המלצות ותיקונים.
על בית המחוקקים לאשר את השינויים בכל אחד בשני בתי המחוקקים או לעקוף את הווטו החלקי בהצבעה של שני-שלישים בשני הבתים.
המושל הוא המפקד העליון של כוחות המיליציה של המדינה.
המושל יכול לקיים קשרים עם מדינות אחרות בארצות הברית ועם מדינות זרות.
בסמכות המושל למנות מחליפים למשרות שהתפנו, אלא אם כן עושה זאת בית הנבחרים.
בסמכות המושל להמתיק עונשים וקנסות ולהעניק חנינות.
המושל גם יכול להשיב את זכות הבחירה מאדם שהיא נשללה ממנו או לבטל עונשים פוליטיים נוספים.
שורשיה של משרת מושל וירג'יניה החלו עם ראשית ההתיישבות האנגלית באמריקה בג'יימסטאון.
"חברת וירג'יניה של לונדון" (Virginia Company of London) הקימה ממשל שנוהל על ידי מועצה.
נשיא המועצה כיהן למעשה כמושל.
המועצה ישבה בלונדון ושלטה על המושבה ממרחקים.
באופן רשמי היה תומאס סמית' נשיא המועצה הראשון, אך הוא מעולם לא עזב את אנגליה.
נשיא המועצה הראשון שהתגורר במושבה היה אדוארד מריה וינגפילד, ובכך הוא היה לראשון ששלט למעשה בווירג'יניה.
עד מהרה ויתרה חברת וירג'יניה על השליטה על ידי מועצה ומינתה לה נשיא, ולמעשה מושל, המנהיג המפורסם והדינמי ג'ון סמית'.
ב-1624, בשנת מלוכתו האחרונה, נטל ג'יימס הראשון, מלך אנגליה מידי חברת וירג'יניה ובעלי המניות שלה את השליטה על מושבת וירג'יניה והפך אותה למושבת כתר.
במשך שנים רבות מונו מושלי המושבה על ידי המונרך.
לעיתים קרובות התגורר המושל באנגליה, בה בשעה שסגן המושל ניהל הלכה למעשה את חיי המושבה.
במלחמת העצמאות של ארצות הברית הפכה וירג'יניה למדינה עצמאית.
מושלה הראשון (והשישי) היה פטריק הנרי.
מכינונה של וירג'יניה כמדינה ועד 1851 נבחרו המושלים על ידי האספה הכללית של וירג'יניה.
לאחר מכן עברה בחירת המושל לידי תושבי המדינה בבחירות ישירות.
במהלך מלחמת האזרחים שימש פרנסיס הריסון פיירפונט כמושל על החלקים של וירג'יניה שהיו בשליטת האיחוד, ומאוחר יותר הוקמה על חלק מהם מדינת וירג'יניה המערבית.
פיירפונט גם שימש כאחד מהמושלים הזמניים במהלך תקופת השיקום שלאחר המלחמה.
מושלים אלו מונו על ידי נשיא ארצות הברית והקונגרס, שאז נשלט על ידי האגף הרדיקלי של המפלגה הרפובליקנית.
ב-1874 שבה וירג'יניה לחיק האיחוד, קיבלה מחדש את זכותה לממשל עצמי ובחרה כמושל בג'יימס קמפר, איש המפלגה הדמוקרטית ולשעבר גנרל בצבא הקונפדרציה.
לאחר תום תקופת השיקום ועד 1969 לא נבחרו בווירג'יניה מושלים רפובליקנים, למעט ויליאם קמרון, שב-1881 נבחר מטעם "מפלגת המתאמים מחדש" (Readjuster Party), קואליציה של רפובליקנים ודמוקרטים פופוליסטים.
דאגלס ויילדר, שכיהן בשנים 1990–1994, היה האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר כמושל וירג'יניה, והשני בכל מדינות ארצות הברית.
שלא כמו רוב מדינות ארצות הברית, מאז 1851 נערכות הבחירות למשרת מושל וירג'יניה בשנים שבהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית או בחירות אמצע הכהונה.
הבחירות מתקיימות בשנה שלאחר בחירת נשיא ארצות הברית, כלומר בשנים 2001, 2005, 2009 וכו'.
בכל מערכות הבחירות למושל וירג'יניה שנערכו מאז 1977, המושל הנבחר היה מהמפלגה היריבה לזו של הנשיא שנבחר שנה קודם לכן, גם כאשר וירג'יניה הצביעה עבור הנשיא, כפי שהיה במקרים של רונלד רייגן וברק אובמה.
היוצא מן הכלל היחידי היה ב-2013, כאשר נבחר הדמוקרט טרי מקאוליף לאחר בחירתו לכהונה שנייה של אובמה בבחירות 2012.
שלושה ממושלי וירג'יניה כיהנו לימים כנשיאי ארצות הברית: תומאס ג'פרסון, ג'יימס מונרו, שכיהן כמושל בשתי תקופות כהונה נפרדות, וג'ון טיילר.