tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כבר בסוף המאה ה-19 הילברט הגדיר תכונות יסודיות של השמורות האלה, אבל נתר פיתחה דרכים יעילות ומעשיות לפתור בעיות שהילברט מצא להן פתרון תאורטי.
אף על פי שהדוקטורט שלה זכה להכרה רבה, נתר עצמה הגדירה אותו לימים "זבל".
על-פי הנוהג באקדמיה הגרמנית, מסיימי הדוקטורט נדרשו לכתוב עבודה מקיפה נוספת, הביליטציה.
כאישה, היה מסלול זה סגור בפני נתר כמו גם מסלול הוראה אקדמי.
לפיכך נשארה נתר לעבוד במכון המתמטי בארלניגן, ועזרה לאביה שסבל מבריאות לקויה.
נתר עבדה כמרצה, אבל לא קיבלה על כך תשלום, קרדיט או הכרה רשמית והוגדרה באופן רשמי כ"עוזרת הוראה".
במהלך השנים בהם עבדה בארלנגן, היא ייעצה לשתי עבודות דוקטורט לסטודנטים, אף שבאופן רשמי הם הונחו על ידי אביה.
גורדן פרש בשנת 1910, ונתר המשיכה במחקריה תחת מחליפיו ארהרד שמידט וארנסט פישר שירש את מקומו של גורדן בקתדרה למתמטיקה.
לפישר הייתה השפעה חשובה עליה.
היא כתבה : "מעל לכל אני רוצה להודות למר פישר שממנו קיבלתי דחיפה גדולה לחקור אלגברה מופשטת מנקודת המבט האריתמטית וזה היה התחום ששלט בכל עבודותי המאוחרות יותר".
בהשפת פישר פנתה נתר לעבר הגישה המופשטת יותר של דויד הילברט, הרחק מהגישה המעשית יותר של גורדן.
תחת ידה הפכה השיטה של הילברט לכלי רב-עוצמה.
גם גורדן הכיר בהשגים שלה, והבין שלמרות ההישג המרשים, יש לתיאוריה שלו מגבלות.
בשנת 1910 ו-1911 היא פרסמה הרחבה של עבודת התזה שלה מ-3 משתנים ל-N משתנים.
עם פרסום עבודותיה, יוקרתה של נתר גדלה במהירות.
בשנת 1908 היא נבחרה למעגל המתמטי של פלרמו .
בשנת 1909 היא הוזמנה להצטרף לחברה המתמטיקאית הגרמנית ובאותה שנה היא הוזמנה להרצות במפגש השנתי של החברה בזלצבורג.
בשנת 1913 היא הרצתה בווינה, גם כן במפגש של החברה המתמטית הגרמנית.
בווינה היא ביקרה גם אצל פרנץ מרטנס לדיון בענייני מתמטיקה.
מעבר לאוניברסיטת גטינגן וגילוי משפט נתר
ב-1915 הזמינו אותה הילברט ופליקס קליין לאוניברסיטת גטינגן.
הילברט החל לחקור בתחום הפיזיקה, ברעיונות בדבר תורת היחסות הקרובות לאלו של איינשטיין, והיה זקוק למומחה בתחום השמורות הפולינומיות.
כמעט מיד עם הגעתה לגטינגן, ב-1915, פתרה נתר שתי בעיות חשובות שהילברט התמודד עמן.
האחת קשורה למרחבי רימן, המשמשים לתיאור מתמטי של מבנים רב-ממדים, והיו כלי חשוב בתיאוריות של איינשטיין.
הבעיה השנייה נוגעת לבעיות הקשורות בחוק שימור האנרגיה במסגרת תורת היחסות הכללית.
הפתרון של נתר לבעיה שימור האנרגיה פענח את השקילות בין סימטריה של מערכת פיזיקלית לחוקי השימור שהיא מקיימת.
נתר סיפקה הסבר המתמטי לחוקי השימור כמו שימור האנרגיה, שימור התנע או שימור המטען החשמלי, שהם בעלי חשיבות פיזיקלית עצומה, בפיזיקה תאורטית וכן ביישומים רבים – מהנדסת כלי רכב ועד חישוב מסלולים של גרמי שמיים.
ההוכחה הזו קרויה על שמה "משפט נתר".
פרסום ההוכחה בשנת 1918 קיבע את מעמדה של נתר כאחת מן המתמטיקאים הבולטים של תקופתה.
במכתב להילברט, איינשטיין שיבח את עבודתה והתייחס לחדירת החשיבה המתמטית של נתר לפיזיקה.
למרות הצלחתה האדירה, בהיותה אישה, האוניברסיטה סירבה לאפשר לה ללמד ותנאי עבודתה נותרו גרועים.
כמו בארלנגן, נתר הוגדרה עוזרת הוראה של הילברט ולימדה בפועל את קורסים שלו, בלי לקבל על כך תשלום.
הילברט לפחות נתן לה קרדיט וכתב כי ההרצאות הן "בסיוע ד"ר אמי נתר".
נתר התקיימה בעוני, וקשיים הכלכליים של המלחמה הגבירו את מחסורה.
העוני בו חיתה עודד אותה נראה לאמץ בהתלהבות עמדות סוציאליסטיות.
אבל אף על פי שהביעה אותן פעמים רבות, היא לא השתתפה בפעילות פוליטית מאורגנת.
נתר גם הייתה כל חייה פציפיסטית.
קליין והילברט ניסו להסדיר לנתר משרת הוראה, אולם מאמציהם הרבים עלו בתוהו, ואפילו פנייתם למשרד החינוך של גרמניה נדחתה.
קבלתה לסגל הייתה גוררת גם מתן זכות בחירה לנתר בסנאט האוניברסיטה.
יריביה טענו נגדה שהחיילים שישובו הביתה ממלחמת העולם לא יוכלו לקבל את מרותה כמרצה.
אחד המרצים באוניברסיטה שהתנגד להעסקת נשים שאל "מה יחשבו החיילים השבים מהמלחמה, כשיתברר להם שעליהם ללמוד מנשים?" על כך השיב הילברט בזעף "אינני רואה כיצד מין המועמד עשוי לשמש נגדו בקבלתו למשרת מרצה.
אחרי הכול, סנאט האוניברסיטה איננו בית מרחץ".
בעקבות תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה שונו חוקים רבים בגרמניה, ובהם גם החוק שאסר על העסקת נשים באוניברסיטה.
ב-1919 קיבלה נתר מעמד של "מרצה מן החוץ".
מעמד זה לא העניק לה קביעות או תנאים סוציאליים, אבל לפחות יכלה ללמד קורסים בשמה ולהדריך תלמידי מחקר.
חוגים נתריים ואלגברה לא קומוטטיבית
בשנות ה-20 עברה לעסוק בתורת החוגים, ופיתחה את החוגים הנתריים הקרויים על שמה.
בשנת 1924 הגיע בארטל לנדרט ואן דר וארדן לגטינגן ובילה שנת שבתון במחקר עם נתר.
לאחר שובו לאמסטרדם הוא כתב את ספרו רב ההשפעה "אלגברה מודרנית" שנכתב בשני כרכים.
מרבית הכרך השני של הספר מבוסס על הרצאותיה של נתר.
משנת 1927 התמקד נתר אלגברה לא קומוטטיבית , כלומר – אלגברות שבהן סדר הכפל משנה את התוצאה – ובהשתנות הליניארית שלהן, וכן ביישומן בשדות מספרים קומוטטיביים.
היא פיתחה את תורת האלגברות הלא קומוטטיביות בגישה חדשה, מאוחדת ומושגית לחלוטין.
בשנה זו עבדה עם ריכרד בראואר והלמוט הסה על חקרה את המבנה של אלגברות לא קומוטטיביות ואת יישומן בשדות קומוטטיביים באמצעות מכפלה מוצלבת (סוג של כפל בין שני וקטורים).
השלושה הוכיחו יחדיו את משפט אלברט-בראואר-הסה-נתר (אדריאן אלברט הגיע לאותן תוצאות במקביל, בארצות הברית).
המחקר העיקרי של נתר בתחום התפרסם בשנת 1932.
בשנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30 נמנתה נתר עם בכירי המתמטיקאים בעולם.
היא הוזמנה להרצאות בכינוסים חשובים ברחבי אירופה, ואף הוזמנה ללמד סמסטר באוניברסיטת מוסקבה.
ב-1932 קיבלה את פרס אקרמן טויבנר שאוניברסיטת לייפציג העניקה למתמטיקאים בולטים.
נתר הרבתה לשתף פעולה עם מתמטיקאים אחרים, ואפשרה להם לקבל קרדיט על עבודתה שלה כך מרבית עבודותיה הופיעו במחקרים שנכתבו בידי עמיתים ותלמידים ולא תחת שמה.
עמיתים רבים שתיארו את השפעתה במחקר דיברו לא רק על המאמרים הרבים שפרסמה בעצמה, אלא על שיתופי הפעולה הפוריים שלה, ההשראה והסיוע שהעניקה לשותפיה.
בנוסף ללימוד ולמחקר סייעה נתר גם בעריכת השנתון המתמטי.
מנוסה מגרמניה הנאצית לארצות הברית
ב-1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, נתר, בדומה למרצים יהודים אחרים פוטרה מאוניברסיטת גטינגן משום היותה יהודייה, בעקבות חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי שאסר עליה להמשיך ללמד.
היא לא קיבלה פנסיה או כל צורה אחרת של פיצוי.
סילוק המתמטיקאים היהודים פגע קשות באוניברסיטת גטינגן.
ב-1934 נפגש שר התרבות הנאצי עם הילברט, שהתנגד לסילוק היהודים, ושאל אותו מה מצב המחלקה למתמטיקה לאחר שחרורה מעול היהודים.
הילברט השיב שכבר אין מתמטיקה בגטינגן.
נתר ברחה מגרמניה הנאצית ועברה לארצות הברית.
אלברט איינשטיין, שהוקיר את עבודתה וכבר היה בארצות הברית, סייע לה לקבל משרת פרופסור במכללת ברין מור מכללת ברין מאר (Bryn Mawr College) , שהייתה מכללה נשים יוקרתית בפנסילבניה.
בפעם הראשונה בחייה נהנתה נתר לא רק מהערכה מקצועית, אלא גם משכר נאה ותנאי עבודה טובים.
ב-1934 היא העבירה סדרת הרצאות במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון, אחד המרכזים החשובים בעולם במתמטיקה ופיזיקה תאורטית.
באפריל 1935, אחרי כשנה וחצי בלבד בארצות הברית, התגלה גידול באגן הירכיים של נתר.
היא עברה ניתוח להסרתו, ובימים הראשונים נראה היה שהיא מתאוששת, אך כעבר ימים אחדים זינק חומה והיא נפטרה ב-14 באפריל 1935, קצת אחרי יום הולדתה ה-53.גופתה של נתר נשרפה, ואפרה נטמן מתחת לשביל הסמוך לספרייה במכללת ברין מור.
מספידים רבים של נתר היללו אותה.
ון דר ורדן כתב כי המקוריות שלה במתמטיקה הייתה "מעבר לכל השוואה" והמתמטיקאי הרמן וייל הוסיף כי עבודתה של נתר "שינתה את פני האלגברה".
המתמטיקאי נורברט וינר כתב שבועות אחדים לפני מותה כי נתר היא "המתמטיקאית האישה הגדולה ביותר אי פעם, והמדענית הגדולה ביותר החיה כיום, וניצבת לפחות על אותה מדרגה של מאדאם קירי".
נתר השפיעה בצורה עמוקה על הפיזיקה כאשר ניסחה במושגים מתמטיים את תורת היחסות הכללית והצליחה במקום שבו איינשטיין והילברט נתקלו בקושי לא פתיר.
עבודתה קישרה בין שני תחומים לכאורה לא קשורים כלל - בין רעיונות של סימטריה לבין שימור - ורעיונות אלה המשיכו להשפיע על תחומים אחרים כמו מכניקת הקוונטים ובעלי רלוונטיות להבנת מבנה היקום עד היום.
משפט נתר מראה את הקשר בין מונח הסימטריה בפיזיקה לחוקי השימור, כגון חוק שימור החומר וחוק שימור המטען החשמלי.
חוק זה הוכח במסגרת מחקר של בעיות בתורת היחסות הכללית.
חשיבותו היא בקישור בין משפטי השימור החשובים והיסודיים באמירה שהם נובעים מסיבה אחת - הסימטריה, מה עוד שההנחה המקובלת היא שחוקים אלו אינם תלויים במרחב-זמן.
במתמטיקה נתר הוכיחה את משפטי האיזומורפיזם, משפט חשוב בתורת החבורות שלפיו חבורות מנה מסוימות איזומורפיות זו לזו.
היא תרמה רבות לתחומים במתמטיקה, הוכיחה הכללה למשפט לסקר-נתר והגתה את בעיית נתר.
כאמור, דויד הילברט ואדמונד לנדאו העריכו את עבודתה מאוד, לנדא אמר: "אני יכול להעיד ש[נתר] מתמטיקאית גדולה, באשר להיותה אישה איני יכול להישבע."
במכתב הספד לניו יורק טיימס כתב אלברט איינשטיין
על שמה קרויים חוג נתרי, אינדוקציה נתרית, ומודול נתרי.
שמה ומורשתה של אמי נתר הונצחו במכון המחקר למתמטיקה ע"ש אמי נתר באוניברסיטת בר-אילן.
על שמה נקרא "מכתש נתר" על הירח.
על שמה קרויה הרצאת אמי נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה .
אמי טאן היא סופרת אמריקנית ממוצא סיני.
כותבת בעיקר על יחסי אמהות-בנות ועל חייהם של בני הדור הראשון למהגרים סיניים בארצות הברית.
בשנת 1993 עובד ספרה הפופולרי "חוג שמחת המזל" לסרט מצליח.
אמי טאן נולדה ב-1952 באוקלנד קליפורניה לאביה ג'ון, מהגר מסין, מהנדס חשמל שהפך לכומר בפטיסטי, ואמה דייזי, מהגרת מסין, ששמרה על אמונות סיניות ברוחות רפאים, קללות ועין הרע.
בהיותה בת 15 נפטרו אביה ואחיה, הגדול ממנה, ממחלת סרטן במוח.
מתוך אמונה בקללה הרודפת אותם, לקחה אמה אותה ואת אחיה הצעיר לאירופה, שם נשלחה ללמוד בבית ספר בשווייץ, במוֹנְטְרֶה.
באותה תקופה התאהבה אמי בחבר, שהיה מעורב בסחר סמים, וכמעט נישאה לו בחשאי.
למרות זאת הצליחה לסיים את לימודי התיכון שנה אחת מוקדם יותר.
סיפור חייה של האם ומשפחתה לבד שימשו כחומר עשיר ומרתק לסיפורים ששולבו בספריה.
דייזי, אמה של טאן, הייתה עדת ראייה להתאבדותה של אמה, וטאן סברה שסבתה, אמה והיא עצמה סבלו כולן מדיכאון.
יחסיה המורכבים של טאן עם אמה היו רצופים מריבות קשות, דבר שהוביל אותה להחלטה שלא להביא ילדים לעולם.
טאן למדה ב-5 מכללות, ביניהן אוניברסיטת העיר סאן חוזה ובאוניברסיטת ברקלי - וקיבלה תעודת B.A באנגלית ובלשנות וכן – M.A בבלשנות, שניהם מאוניברסיטת קליפורניה בסן חוזה.
עבדה כמומחית לפיתוח שפה אצל ילדים עם מוגבלות, ולאחר מכן כמנהלת פרויקט של משרד החינוך של ארצות הברית, של ילדים לקויי למידה.
בשנת 1983 עבדה ככותבת עסקית פרילנסרית של חברות טלקומוניקציה כמו IBM ו-AT&T.
ב-1985, החלה טאן לכתוב ספרות.
סיפור ראשון שלה התפרסם ב-1986 מבלי שהתכוונה באמת להמשיך כסופרת.
ב-1987, לאחר ביקור ראשון בסין, מולדת הוריה, לשם נסעה עם אמה, כתבה את ספרה הראשון, "חוג שמחת המזל", שהפך לרב מכר.
בשנת 1999 לקתה טאן במחלת ליים, ואת מאבקה במחלה תיעדה בספרה "היפוכו של גורל, אסופת הרהורים".
אמי טאן כתבה כ-9 ספרים, 7 מהם תורגמו לעברית, והרבה מאמרים.
ספרה "חוג שמחת המזל" עובד בשנת 1993 לסרט, בו שימשה גם כמפיקה-שותפה עם רון באס, והיה מועמד לפרס BAFTA ו- WGA.
על כל פעולתה כסופרת, זכתה טאן בפרסים רבים, כולל פרס הזהב של חבר העמים Commonwealth Gold Award.
סיפור שלה, "לב בן אלמוות", עובד להצגה ברחבי ארצות הברית וצרפת.
היא הופיעה בדמות עצמה באחד מפרקי משפחת סימפסון, ומרבה להופיע.
בנוסף על כישרונותיה והצלחותיה כסופרת, נגעה טאן גם בעולם המוזיקה: כתבה את הליברטו של "בתו של מרפא העצמות" עבור האופרה בסן פרנסיסקו, הופיעה כזמרת רקע במספר מסגרות, ואף החלה לאייר בעיתון טבע.
טאן מרצה במספר אוניברסיטאות ברחבי העולם כולל בסטנפורד, באוקספורד, בסין, ובקטר.
היא נשואה מאז 1974 ללו דמאטיי (Lou DeMattei).
הזוג חי בסוסליטו, קליפורניה ולזוג אין ילדים, מבחירה.
the Joy Luck Club - חוג שמחת המזל, 1990, מחברות לספרות, תרגום: שפי פז, מהדורה בעטיפה מחודשת, הוצאת דביר, 2015, תרגום: צילה אלעזר
the Kitchen God's Wife אשת אל המטבח, 1992 מחברות לספרות, תרגום: צילה אלעזר
the Hundred Secret Senses מאה החושים הנעלמים, 1996, מחברות לספרות, תרגום: צילה אלעזר
the Bonesetter's Daughter בתו של מרפא העצמות, 2001, מחברות לספרות, תרגום: צילה אלעזר
The Opposite of Fate היפוכו של גורל, אסופת הרהורים, 2006, מחברות לספרות, תרגום: אראלה טלנברג-לרר
Saving Fish from Drowning להציל דגים מטביעה, 2007, מחברות לספרות, תרגום: יעל גרינפטר
the Valley of Amazement עמק הפלאות, 2013, כנרת, זמורה-ביתן, 2015, תרגום" אמיר צוקרמן
עמנואל גריי "אמי" רוסום היא שחקנית וטלוויזיה וזמרת-יוצרת יהודייה-אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות כיכובה בסרטו של ג'ואל שומאכר "פנטום האופרה" בתפקיד הראשי של כריסטין דָאֵי, בסרט האסונות "היום שאחרי מחר", בתור בולמה בעיבוד לסרט הלייב-אקשן ההוליוודי "דרגון בול: אבולוציה", ובתור פיונה גאלגר בסדרת הדרמה-הקומית "חסרי בושה".
רוסום נולדה, גדלה והתנחכה בניו יורק, בת יחידה לאב נוצרי-פרוטסטנטי ממוצא אנגלי והולנדי שעסק בבנקאות, ולאם יהודייה ממוצא אשכנזי.
שגידלה אותה לבדה ועבדה כצלמת חברות מקצועיות.
הוריה נפרדו כשאמה הייתה בהריון עמה.
רוסום מגדירה עצמה גם כיהודייה, בזכות כך, נקראת על שם סבה של אמה, עמנואל אם כי באחת משתי הגרסאות הנשיות השכיחות של השם– "Emmanuelle".
וסיפרה כי אמה הטמיעה בה השקפת עולם יהודית של תיקון עולם.
כשהייתה בת 7 מנהל המקהלה בבית ספרה טען שיש לה אינטונציה מושלמת, שהובילה למבחן בד באופרה המטרופוליטנית היוקרתית שבמרכז לינקולן.
כאשר שרה "יום הולדת שמח" ב-12 סולמות שונים היא התקבלה על ידי המנהלת הלנה דוריה כחברה במקהלת הילדים של האופרה.
במהלך מסלול חניכה של 5 שנים, רוסום שרה במקהלה שליוותה זמרי אופרה גדולים כמו פלאסידו דומינגו ולוצ'יאנו פאבארוטי.
עבור סכום של 5 דולר לערב, רוסום שרה ב-5 שפות שונות ב-20 אופרות שונות דוגמת לה בוהם, טורנדוט, מצגת בקרנגי הול של The Damnation of Faust וחלום ליל קיץ.
היא הודרכה בין השאר על ידי פרנקו זפירלי באופרה כרמן.
בגיל 12 רוסום החלה להתעניין במשחק, דבר שהוביל לכך שהשיגה סוכן בצעירותה ונבחנה באודישנים רבים.
רוסום התחנכה בבית ספר ספנס שבמנהטן, בית ספר פרטי לבנות-בלבד, אך ממנו נשרה לאחר מספר שנים.
היא קיבלה את תעודת גמר בית הספר התיכון שלה בגיל 15, דרך קורסים מקוונים שניתן לקבל מהתוכנית לצעירים מחוננים באוניברסיטת סטנפורד.
לאחר מכן למדה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, שם למדה תולדות האמנות, צרפתית ופילוסופיה, וסיימה את לימודיה ב-2008.
ב-1997 ערכה רוסום בכורה טלוויזיונית בהופעת אורח בסדרה "חוק וסדר" כאליסון מרטין.
בעקבותיו קיבלה תפקיד חוזר באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" בתור אביגיל ויליאמס המקורית בשנת 1999. בהמשך הופיעה בעוד מספר תפקידים קטנים ב-2 סרטים ומיני-סדרות.
רוסום הועמדה לפרס האמן הצעיר ב-1999 עבור משחקה בסרט הטלוויזיה "גאון".
בעקבות מועמדות זו קיבלה את התפקיד של אודרי הפבורן הצעירה בסרט הטלוויזיה The Audrey" Hepburn Story" של רשת ABC בשנת 2000.
בשנת 2000 ערכה רוסום הופעת בכורה קולנועית, בסרט "תופס השירים" ("Songcatcher") בו היא שיחקה את היתומה האפאלצ'יאנית דלאדיס סלוקומב.
הסרט, שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס, זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים על הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל השחקנים.
על הופעתה הייתה רוסום מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט עבור הופעת הבכורה הטובה ביותר.
בנוסף, שרה רוסום דואט עם דולי פרטון בפסקול הסרט.
בסרט "נולה" (2003) שיחקה רוסום את הדמות הראשית, כותבת שירים שאפתנית בשם נולה.
בסרט הגדול הראשון שלה, "מיסטיק ריבר" של הבמאי קלינט איסטווד, רוסום כיכבה כקייטי מרקום, בתם מרת-הגורל של בעל עסק קטן בשם ג'ימי מרקום שגולם על ידי שון פן.
בתור קייטי, המבקרים שיבחו את רוסום ואמרו שהיא "הקרינה הילה של תמימות, שגרמה למותה הטרגי של דמותה להיות נזכר ושובר לב".
ב-2004 כיכבה בסרט האסונות "היום שאחרי מחר", לצד השחקנים ג'ייק ג'ילנהול ודניס קווייד.
אחרי צילומי הסרט "היום שאחרי מחר" חזרה רוסום לניו יורק, שם נבחנה, באיפור ותלבושת מלאים, לתפקיד הנחשק של כריסטין דאה בגרסה הקולנועית למחזמר המצליח של אנדרו לויד ובר, "פנטום האופרה" שיצא לאקרנים ב-2004. רוסום הייתה האחרונה להיבחן וכמעט החמיצה את הבחינה בגלל מחויבות משפחתית.
רוסום, שהייתה אז בת 16, נבחנה אישית בפני ובר בביתו בניו יורק, והופתעה לשמוע שהועדפה על פני שחקניות ותיקות וידועות יותר.
יופיה השברירי, קולה העדין וכישורי המשחק שלה הוכיחו את יכולתה לשחק את זמרת האופרה הצעירה שנהפכה למושא אהבתם של הפנטום (בגילומו של השחקן הסקוטי ג'רארד באטלר) וראול הוויקונט דה שאני (בגילומו של זמר ברודוויי, פטריק וילסון).
על תפקיד ב"פנטום האופרה" ככריסטין הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקנית הקומדיה/מחזמר הטובה ביותר", אך רוסום לא-זכתה בו.
כדי להתכונן לתפקיד כריסטין דאה, רקדנית בלט שהפכה לזמרת אופרה מצליחה, לקחה רוסום שיעורי בלט במשך מספר חודשים ולקחה שיעורי פיתוח קול מאחר שלא שרה מאז שעזבה את מקהלת האופרה המטרופוליטנית.
בגישתה למשחק, רוסום טוענת שהיא שואבת הרבה מניסיונה האישי וחוויות שחוותה.
יתרה מכך, רוסום, שלא ראתה את הגרסה הבימתית של המחזמר לפני צילומי הסרט, קיבלה הוראה מוובר והבמאי האמריקאי-יהודי ג'ואל שומאכר לא לצפות בו עד אחרי צילומי הסרט, כדי להעניק פרשנות אישית ולא מושפעת לדמות.
הסרט התקבל בביקורות מעורבות, אך הייתה הסכמה רחבה שהסרט היה מרהיב במראהו, אך חסרו לו עומק רגשי ומתח משכנעים של רומנטיות או סכנה, שהשחקנים לא היו מתאימים ווקאלית לתפקידים המורכבים שנדרשו לשיר בסרט חשוב זה.
בקופות בארצות הברית, הסרט לא כיסה את הוצאותיו שעמדו על 60–70 מיליון דולר, אך ההכנסות בקופות ברחבי עולם כיסו זאת סך ההכנסות מהסרט הסתכמו ב-154 מיליון דולר.
מבקרים וצופים רבים הסכימו שקולה של רוסום לא היה מספיק בשל בשביל התפקיד של כריסטין שהלחין ובר (מספר שורות בסרט היא מדברת ולא שרה אותן) ושהיא לא סופרן ברמה של שרה ברייטמן ורבקה קיין שגילמו את כריסטין במחזמר הבימתי.
למרות זאת, רוסום זכתה לשבחים על יופייה התמים ועל הקסם שהעניקה לדמות, הן בקרב המבקרים והן בקרב הציבור הרחב.
ב-2006 הופיעה רוסום בסרט האסונות "פוסידון" בבימויו של וולפגנג פיטרסן, בתפקיד ג'ניפר רמזי, בתו של קורט ראסל.
הסרט התקבל בביקורות מעורבות והיה כישלון קופתי בארצות הברית.
רוסום הביעה רצון לבחור סרטים קטנים ואינטימיים יותר כמיזמים עתידיים בהם תשתתף.
רוסום הופיעה כיוליה במחזה רומיאו ויוליה של שייקספיר בפסטיבל התיאטרון של ויליאמסטאון ב-2006.
בשנים 2019–2011 רוסום שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "חסרי בושה" ברשת שואוטיים, בה גילמה את פיונה גאלגר במשך תשע עונותיה הראשונות.
ב-2013, היא שיחקה בסרט "יצורים יפהפיים", עיבוד קולנועי לספר מאת מרגרט סטוהל וקאמי גרסיה באותו שם.
היא גילמה את רידלי, נערה מלחשת, בת דודתה של לינה, הדמות הראשית בסיפור הרומנטי-גותי.
בשנים 2017–2018 רוסום ביימה פרק בעונתה השביעית ופרק בעונתה השמינית בסדרה "חסרי בושה" ברשת Showtime, בה היא גם כיכבה במשך תשע עונות עד 2019.
ב-2017 ביימה פרק מעונתה השנייה של הסדרה "ממלכת החיות" ברשת TNT.
ב-2019 ביימה את הפרק השישי בסדרה האנתולוגית "אהבה מודרנית" של פריים וידאו.
אחרי תפקידה ב"פנטום האופרה", קיבלה רוסום מספר הצעות להקליט אלבומים של מוזיקה קלאסית אך היא סירבה מכיוון שרצתה להקליט אלבום של מוזיקה עכשווית.
על המוזיקה שלה היא אומרת: "זו מוזיקת פופ, אך לא פופ מסטיק של בריטני ספירס.
אני רוצה שתהייה לזה הרגשה של דייוויד גריי או אני לנוקס.
אני מבלה עד 12 שעות ביום באולפן ההקלטות".
היא מציינת זמרות כגון דולי פרטון, מדונה, שר וברברה סטרייסנד כמקור השפעה.
האלבום שהוציאה נקרא "Inside Out" ומספר קטעי שירים מתוך האלבום זמינים באתר שלה ב-MySpace.
היא אמרה ששיריה יגיעו ל-iTunes ב-26 ביוני 2007. רוסום אמרה ש"קיבלתי השראה ליצור את האלבום הזה כי אני כה מתוסכלת מלהאזין לרדיו בימים אלה.
יש כה מעט כנות רגשית." שיריה משקפים את עולמה הפנימי, לעיתים קרובות על מערכות יחסים" ועל "להיפגע, לרצות את בן הזוג האחר בחזרה, לא לרצות להיות הראשון לחזור".
ב-2007 רוסום שחררה שלושה שירי חג מולד במיני-אלבום "Carol of the Bells".
בשנים 2008–2010 הייתה נשואה למפיק המוזיקלי האמריקאי־יהודי ג'סטין סיגל.
מאז 2013 היא בזוגיות עם הקולנוען האמריקאי־מצרי־מוסלמי סאם אסמאעיל .
באוגוסט 2015 רוסום ואסמאעיל התארסו, ובמאי 2017 הם נישאו בבית כנסת רפורמי בניו יורק, ולהם בת שנולדה ב-2021, ובן שנולד ב-2023.
רוסום סובלת מצליאק, בנוסף, בילדותה סיפרה כי אובחנה עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD) ושטופלה באותה עת באמצעות ריטלין.
בעקבות עמיתה לסרט "פוסידון", השחקן האמריקאי ג'וש לוקאס, היא נהפכה לשגרירה של ארגון YouthAIDS הנלחם באיידס בקרב צעירים, ולמען מודעות למחלה.
רוסום פעילה במפלגה הדמוקרטית, ואקטיביסטית במספר ארגונים נוספים: למען נישואי להט"בים, למען מאבק בסרטן השד, למען הסביבה ולמען בעלי חיים.
+שנהסרטתפקידהערות2000לוכדת השיריםדילדיסמועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת הפריצה הטובה ביותר (2001)It Had to Be Youילדה צעירה2001רפסודיה אמריקאיתשיילה (בגיל 15)Happy Now?ניקי טרנט / ג'ני תומאס2002Passionadaויקי אמונט2003נולהנולהמיסטיק ריברקייטי מארקאם2004היום שאחרי מחרלורה צ'פמןפנטום האופרהכריסטין דאיי2006פוסידוןג'ניפר ראמזי2009דרגון בול: אבולוציהבולמהלהעזאלכסה ווקר2011Insideכריסטינה פראסו2013יצורים יפהפייםרידלי דוקיין2014לפני שאעלםמגיCometקימברליגם מפיקה בפועלכמו שאתבק2018קתרין ווקר2019מרדף קרקים דאש
+שנהסדרהתפקידהערות1997חוק וסדראליסון מרטיןפרק: "Ritual"1998גרייס וגלוריהלואניסרט טלוויזיה של CBSכשהעולם מסתובבאביגייל ויליאמספרק: "#1.10649"רצון משלהםשרה הצעירהמיני-סדרהOnly Loveליליסרט טלוויזיה של CBS1999Snoopsקרוליין בילס2 פרקיםגאוןקלייר אדיסוןסרט טלוויזיה של ערוץ דיסני2000סיפורה של אודרי הפבורןאודרי הפבורן הצעירהסרט טלוויזיה של ABC2001הפרקליטיםאליסון אליסון2 פרקים2019-2011חסרי בושהפיונה גאלגרתפקיד ראשי; (9 עונות); 110 פרקים
גם במאית בשני פרקים2017ממלכת החיותבמאית הפרק: "Broken Boards"2019מר רובוטקרול סינגרפרק: "401 Unauthorized"; ללא קרדיטאהבה מודרניתבמאית הפרק: "So He Looked Like Dad.
It Was Just Dinner, Right?"2022אנג'ליןאנג'ליןמיני-סדרה; גם מפיקה בפועל2023החדר הצפוףסנדי סאליבןתפקיד ראשי; 10 פרקים
אמי"ר ואמיר"ם (ראשי תיבות בהתאמה – אנגלית מיון לרמות ואנגלית מיון לרמות ממוחשב) הם מבחני מיון באנגלית, המאפשרים למוסדות לימוד להשכלה גבוהה בישראל להעריך את רמת הידע של מועמדים וסטודנטים בשפה האנגלית ולסווגם לקורסי אנגלית ברמות השונות.
את הבחינה עורך המרכז הארצי לבחינות ולהערכה (מאל"ו).
אותם סוגי פריטים מופיעים בהם, והם נבדלים רק באופן ההעברה.
מבחן אמי"ר נערך בארבעה מועדים בשנה ומועבר בצורה המסורתית בעזרת דף ועפרון.
מבחן אמיר"ם הוא מבחן ממוחשב ואדפטיבי, והוא מועבר במוסדות האקדמיים במספר גדול של מועדים, לפי הצרכים של המוסדות האקדמיים השונים.
מבחני אמי"ר ואמיר"ם מיועדים למיין מועמדים ללימודים וסטודנטים בהשכלה הגבוהה בישראל לרמות השונות של לימודי האנגלית.
לפי החלטת המל"ג על כל תלמיד בהשכלה הגבוהה להגיע לרמת ידע מינימלית באנגלית עד סוף השנה שלפני סיום התואר.
לצורך כך מציעים המוסדות להשכלה גבוהה מערכת של קורסים ללימוד אנגלית ברמות שונות.
מבחני אמי"ר ואמיר"ם, כמו גם פרקי האנגלית בבחינה הפסיכומטרית, משמשים לסיווג התלמידים לקורסים השונים ולמתן פטור לסטודנטים העומדים ברף המינימלי שנקבע על ידי המל"ג.
מבחן אמי"ר נערך ארבע פעמים בשנה, במקביל למבחן הפסיכומטרי.
אביב – מספר ימים לפני חג הפסח (בדרך כלל בחודשים מרץ או אפריל)
קיץ – בתחילת חופשת הסמסטר של האוניברסיטאות (בדרך כלל בתחילת חודש יולי)
סתיו – עם פתיחת שנת הלימודים בבתי הספר (בתחילת חודש ספטמבר)
חורף – במהלך חופשת חנוכה באוניברסיטאות (בדרך כלל בחודשים דצמבר או ינואר)
מחיר בחינת אמי"ר הוא 350 ₪ (נכון לינואר 2021) לנרשמים בהרשמה רגילה.
ההרשמה נעשית דרך אתר מאל"ו.
מבחן אמיר"ם נערך לפי הזמנה של המוסדות השונים להשכלה גבוהה ולפי הצרכים של המוסדות.
מחירה של בחינת אמיר"ם נקבע על ידי המוסד המזמין של הבחינה.
ההרשמה לבחינת אמיר"ם נעשית רק באמצעות המוסד שהזמין את הבחינה.
בחינת אמי"ר מועברת גם בצורה המותאמת למועמדים בעלי מוגבלות פיזית ונפשית, בעלי לקויות למידה, ובעלי הפרעת קשב וריכוז.
בחינה בתנאים מותאמים מתקיימת בתוך מספר שבועות לאחר מועד קיום הבחינה הרגילה.
הזכאות לבחינה בתנאים מיוחדים נקבעת לבקשות שהוגשו בהתאם להנחיות המפורטות באתר מאל"ו.
התנאים לבחינה מותאמת נקבעים עבור כל נבחן לפי צרכיו.
בין התנאים הנפוצים ניתן למצוא: בחינה ממוחשבת, תוספת זמן, הפסקות בין הפרקים, התאמה של התנאים הפיזיים בהם המבחן מתקיים וכן התאמות שונות לבעלי לקויות ראיה.
בחינות אמי"ר ואמיר"ם בנויות משאלות רב ברירה הדומות לשאלות המופיעות בפרקי האנגלית בבחינה הפסיכומטרית וכוללות שלושה סוגי שאלות:
השלמת משפטים – בחלק זה מוצג משפט שחסרה בו מילה אחת או יותר ועל הנבחן לבחור באפשרות שמשלימה את המשפט באופן הטוב ביותר.
שאלות אלו בוחנות את היכולת להבין מילה בהקשר.
ניסוח מחדש – נתון משפט ואחריו ארבעה משפטים שונים, על הנבחן לבחור את המשפט שמשמעותו היא הדומה ביותר למשמעות המשפט המקורי.
חלק זה בוחן את היכולת להבין משפטים מורכבים.
הבנת הנקרא – מוצגים שני קטעי הבנת הנקרא ואחריהם מספר שאלות שבוחנות את טיב הבנת הקטע.
חלק זה בוחן את היכולת להבין קטעים ברמה אקדמית
הבחינה מורכבת מ-3 פרקים של שאלות ברירה - שני פרקים משמשים לקביעת הציון במבחן והפרק השלישי משמש לצורך כיול בין נוסחים ומועדים שונים וכן לצורך בחינת תפקודן של שאלות שישמשו בנוסחים עתידיים של המבחן.
הפרקים בנויים כך שאין כל דרך לדעת אילו מהפרקים משמשים לצורך קביעת הציון, ולכן הנבחנים נדרשים להתייחס לכל הפרקים באותה מידה של רצינות.
רמת הקושי של השאלות בפרק עולה באופן הדרגתי, למעט בחלק הבנת הנקרא (שם השאלות מסודרות לפי סדר הופעת נושא השאלה בקטע).
הזמן המוקצב לכל פרק הוא 20 דקות כך שמשך הבחינה הוא כשעה.
מאל"ו מציין כי בבחינה עצמה עשויים להופיע פרקים ושאלות מבחינות קודמות, וכן עשויים להיות שינויים במספר השאלות בפרק, בזמן המוקצב לפתרונו, וכן בהוראות אחרות לפתרון הבחינה.
כאמור, בחינת אמיר"ם נעשית באופן ממוחשב.
השאלות במבחן אינן מופיעות כפרקים כמו במבחן אמי"ר או במבחן הפסיכומטרי אלא מסודרות במקבצים לפי סוגי השאלות.
לכל שאלה מוקצב זמן, אם הנבחן לא ענה עד סיום הזמן המערכת מעבירה את הנבחן לשאלה הבאה.
הבחינה עצמה היא בחינה אדפטיבית, כך שלכל נבחן מוצגות בתחילה מספר שאלות ברמת קושי בינונית ובהמשך התוכנה אומדת את יכולת הנבחן לאחר כל שאלה ומציגה לו שאלות קשות יותר או פחות בהתאם לביצועיו.
בבחינה מסוג זה נדרשות פחות שאלות על מנת לאמוד את יכולת הנבחן.
אורך מבחן אמיר"ם משתנה בהתאם לקצב ההתקדמות של כל נבחן, ובהתאם למספר השאלות שהוא מקבל, אולם מאל"ו מציין כי זמן מבחן ממוצע עומד על כשעה.
הציונים במבחן אמי"ר ואמיר"ם שקולים ונעים בין 50 ל-150. ציונים אלו שקולים גם לציון בפרקי האנגלית במבחן הפסיכומטרי.
אם לנבחן יש ציונים ממספר מבחנים שונים, הציון הקובע לצורך סיווג יכולתו לרמת אנגלית הוא הגבוה מבין כולם.
לפי המל"ג, ציון של 134 ומעלה מקנה לבעליו פטור מלימודי אנגלית ומהווה רף הידע המינימלי הנדרש לקבלת תואר.
ציונים מתחת לציון זה משמשים לסיווג המועמדים והלומדים לקורסי אנגלית.
עד מרץ 2020 דווחו ציוני אמי"ר בסולם שונה של 150–250, אולם החל מתאריך זה אוחד סולם הציונים של אמי"ר עם סולם הציונים של המבחן הפסיכומטרי ושל אמיר"ם ועומד גם הוא על 50-150.
ציוני מבחן אמי"ר נשלחים לאחר חישובם לאוניברסיטאות ולמוסדות נוספים לפי בקשת הנבחן.
ציוני מבחן אמיר"ם מועברים למוסד בו נערך המבחן, לאחר חישוב הציונים נבחנים יכולים לבקש להעביר את ציונם גם למוסדות נוספים על ידי פניה למאל"ו.
כבכול מבחן, גם במבחני אמי"ר ואמיר"ם היכרות מוקדמת עם מבנה המבחן וההוראות יכול לתרום להצלחה במבחן.
לשם כך מופיעים באתר מאל"ו דוגמאות של מבחנים להתנסות.
לשם הכנה למבחן אמיר"ם אפשר להתקין את תוכנת המבחן על המחשב האישי לצורך היכרות עם מערכת המבחן ותרגול השימוש בה.
בנוסף לצורך תרגול למבחן אמי"ר או אמיר"ם ניתן לפתור פרקי אנגלית מתוך הבחינה הפסיכומטרית.
בנוסף, חלק ממכוני ההכנה לבחינה הפסיכומטרית מציעים קורסים המיועדים להכנה לבחינות אמי"ר ואמיר"ם.
בראשית שנת 2019 התקבלה החלטה במל"ג על שינוי אופן לימוד האנגלית במוסדות להשכלה גובהה והתאמתה לתקן האירופאי.
בהתאם הודיע מאל"ו כי הוא מפתח בחינה חדשה המסווגת נבחנים לפי תקן זה.
מבחן זה יחליף בעתיד את מבחני אמי"ר, אמיר"ם וכן את פרקי האנגלית בבחינה הפסיכומטרית.
הבחינה החדשה תשקף את כישורי הנבחנים בשלוש מיומנויות השפה: הבנת הנקרא, כתיבה והבנת הנשמע.
אמטוס לוזיטנוס (Amatus Lusitanus/Amato Lusitano; 1511–1568) היה רופא יהודי במאה ה-16. יליד פורטוגל, התחנך בספרד וחי רוב שנותיו בארצות השפלה ובאיטליה, ואחר כך בדלמטיה ובסלוניקי במקדוניה, תחת השלטון העות'מאני, שם נפטר.
התפרסם בזכות כתביו (7 הצנטוריות) הכתובים בלטינית והיוו פנורמה רחבה של הידע הרפואי הקליני והטיפולי בזמנו, ובדיעבד על ידי תגלית המסתמים בוורידים, שהובילה לגילוי מחזור הדם.
אמטוס לוזיטנוס נולד בפורטוגל בעיר קשטלו-ברנקו, למשפחת אנוסים, בשם ז'ואו רודריגש דה קשטלו-ברנקו (João Rodrigues de Castelo-Branco).
אין יודעים אם משפחתו הייתה יהודית-פורטוגלית או שהגיעה לפורטוגל בזמן גירוש ספרד בשנת 1492. אבותיו כנראה המירו את דתם בהמרה הגדולה בפורטוגל של שנת 1497. השם 'אמטוס' הוא תרגום מקובל לשם המשפחה היהודי 'חביב', שהיה נפוץ בדרום ספרד.
אמטוס למד רפואה ובוטניקה באוניברסיטת סלמנקה את תואר הרופא קיבל בשנת 1530 לערך.
הוא עבד זמן קצר בספרד, חזר לעבוד בפורטוגל, ואז נאלץ לעקור משם מפחד האינקוויזיציה הפורטוגלית והתנכרות השלטונות לאנוסים (בספרדית: Marranos).
מאז לא שהה זמן רב במקום אחד.
למרות הכבוד שרחשו האנשים לאומנותו היה נתון לאיומים ולסחיטה ונאלץ להמשיך בנדודיו.
מפורטוגל עבר אמטוס לאנטוורפן בשנת 1533 ועבד כבוטניקאי, שם רכש ידע מעמיק בצמחי מרפא ומוניטין כרופא מומחה.
ידוע שהוא טיפל בדונה גרציה מנדס, מעשירות העולם, בקונסול הפורטוגלי ובראש העירייה.
שם הוא פרסם את ספרו הראשון, Index Dioscoridis בנושא הבוטניקה הרפואית, שהוא פירוש לכתבי פדניוס דיוסקורידס, רופא ובוטניקאי יווני שחי במאה ה-1 לספירה.
אמטוס עבר לאיטליה והרצה באוניברסיטת פרארה.
באוניברסיטה זו, תחת חסותו של ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה, שרר חופש דת וחופש מחקר.
כאן שינה כנראה את שמו לאמטוס, ואימץ את כינויו - לוזיטנוס (הפורטוגלי).
בהיותו בפרארה, אמטוס קבל הזמנה מזיגיסמונד השני, מלך פולין, לשרת כרופא החצר, אולם דחה זאת.
לעומת זאת נעתר להזמנת הרפובליקה החופשית של רגוזה (דוברובניק כיום) לשרת כרופא העיר.
בשנת 1547 עבר לאנקונה באופן זמני, כשהוא ממתין לאישור לעבור לרגוזה.
בזמן זה טיפל באחותו של האפיפיור יוליוס השלישי, יאקובה דל מונטה (Jacoba del Monte).
מאנקונה עבר לרגוזה ולאחר מכן עבר לסלוניקי וחזר בגלוי ליהדות.
בשנת 1568 מת שם במגפת הדבר.
בזמן שהותו בפרארה ביצע את ניסויו המפורסם: לפני קומץ מלומדים הדגים אמטוס על ידי ניפוח אוויר בווריד, כיצד זורם האוויר רק בכיוון מסוים – מהגפיים ללב.
בצורה כזו הוא הוכיח את תפקידם של המסתמים (valves) בוורידים, שאת דבר קיומם כבר גילה אמטוס מקודם.
היקש המסקנות היה מהפכני מנקודת המבט של הדוגמה הכנסייתית: קיום מסתמים בוורידים אינו שונה מקיום המסתמים בחדר הימני בלב, כפי שהראה כבר גלנוס ולכן גילויים אינו מהווה שערורייה.
לעומת זאת, הטענה, שהדם זורם בוורידים מהגפיים לכיוון הלב, עומדת בסתירה לתורתו של גלנוס והיא כבר מהווה כפירה.
משמעות התגלית: הדם זורם בעורקים מהלב לכיוון הגפיים בקצב הנקבע לפי פעימות הלב (כפי שניתן לראות בפציעה של אחד העורקים הראשיים) ואילו בוורידים הדם זורם מהגפיים אל הלב בקצב אחיד.
כלומר, דם אינו מתכלה (נספג ברקמות) ונוצר מחדש אלא אותו הדם, שנשאב מהוורידים ייזרק לעורקים בהתכווצות שריר הלבו ויחזור בסופו-של-דבר ללב.
במילים אחרות: נוצר מחזור סגור של דם.
אשר על כן, לאמטוס לוזיטנוס תרומה מכרעת בתגליתו של ויליאם הארווי ובגילוי מחזור הדם.
אמטוס ציפה כנראה שאחד הנוכחים ירהיב עוז ויפרסם את מה שהוא, כנוצרי חדש, לא העז לפרסם.
לאכזבתו אף אחד מהנוכחים לא 'הרים את הכפפה' ותגלית המסתמים פורסמה כמות שהיא, ללא המסקנות הנובעות ממנה, ונלמדה כך בפקולטות לרפואה.
בין הנוכחים בניסוי היה גם ג'ובאני קאנאנו, שבטעות יוחסה לו תגלית המסתמים בוורידים.
אמטוס לוזיטנוס פרסם ספר בוטניקה רפואית בשם Index Dioscoridis בהיותו באנטוורפן, ו-7 צנטוריות (Curationum medicinalium centuriae septem) שבכל אחת מהן 100 חקרי מקרים רפואיים שונים, כולל שם המטופל, ההיסטוריה הרפואית שלו, והטיפול שניתן או הטיפול המומלץ.
בין המקרים הרפואיים הוא שיבץ הרהורים רפואיים או מוסריים וכן את שבועת הרופאים.
כתביו התפרסמו בעשרות מהדורות והיו מוצגים בכל ספרייה רפואית.
אמטוס זוכה עד היום לכבוד רב בארץ הולדתו, פורטוגל.
כתביו מתורגמים מלטינית לפורטוגזית ומנסים לאבחן במדויק צמחים שתיאר את השפעתם הרפואית.
בקרב הקהילה הרפואית היהודית ידוע אמטוס בעיקר בזכות שבועת הרופאים שחיבר – שבועה, הדומה בחשיבותה לשבועה המיוחסת לרמב"ם.
שבועת הרופא, המופיעה בצנטוריות השישית והשביעית של אמטוס, נכתבה כשכבר היה יהודי מוצהר.
שבועת הרופא לפי אמטוס לוזיטנוס
אמטרק הוא כינויו השגור של תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי (National Railroad Passenger Corporation) תאגיד אמריקני בבעלות ממשלתית, שמפעיל את רכבות הנוסעים הבין-עירוניות בארצות הברית.
הממשל הפדרלי של ארצות הברית מחזיק בכל מניות הבכורה בתאגיד.
נשיא ארצות הברית ממנה את חברי הדירקטוריון, בכפוף לאישור הסנאט.
החברה מעסיקה כ-20,000 עובדים ומשרתת כ-500 יעדים ב-46 ממדינות ארצות הברית וכן בפרובינציות אונטריו, קוויבק וקולומביה הבריטית בקנדה.
רכבות, שהופעלו על ידי מספר רב של מפעילים פרטיים, שימשו כאמצעי התחבורה הבין-עירוני העיקרי בארצות הברית מאמצע המאה ה-19 ועד שנות ה-20 של המאה ה-20. משנות העשרים ואילך התקשו הרכבות לעמוד בתחרות גוברת מצד המכוניות הפרטיות, חברות האוטובוסים, ובהמשך גם חברות התעופה שהפעילו טיסות פנים.
מגמת השחיקה ביכולת התחרות של הרכבות נמשכה לאורך שנים רבות, מלבד תקופה קצרה של תחייה במהלך מלחמת העולם השנייה, והואצה לאחר שנות הארבעים.
היקף השירות שהציעו רכבות הנוסעים הלך ופחת, קווים רבים בוטלו לאחר שגרמו להפסדים שנים רבות, וגם איכות השירות הלכה והידרדרה – מה שיצר מעגל קסמים שהרחיק את המשתמשים מהרכבת.
בסוף שנות השישים נראה היה שקצו של שירות רכבות הנוסעים (ויחד עמו, של תעשיות נלוות) קרוב, לאחר שכמה מפעילות קווים גדולות התקרבו או הגיעו לפשיטת רגל.
הממשל האמריקני החליט להתערב בנעשה, לאחר לחץ ציבורי.
מצדדי ההתערבות הממשלתית בענף טענו שקיומו של מערך רכבות נוסעים בין-עירוניות הוא אינטרס לאומי ושתשתיות הכבישים והתובלה האווירית לא יספיקו לבדן כדי לענות על צרכיה העתידיים של האומה.
חוק שירות רכבות הנוסעים, שהקונגרס חוקק ב-1970 וזכה לאישור הנשיא ריצ'רד ניקסון, כונן את תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי, הוא אמטרק, כיצור-כלאיים פרטי-ממשלתי: חברה פרטית, הנמצאת בבעלות ממשלת ארצות הברית וזוכה לסבסוד מקופת המדינה.
מתכונת זו נותרה על כנה לאורך השנים.
החוק קבע את 1 במאי 1971 כמועד תחילת הפעלתם של קווי נוסעים בידי התאגיד, ואת התנאים שבהם ירכוש התאגיד את קווי הנוסעים הקיימים מידי מפעילים פרטיים (הותר לחברות פרטיות להמשיך ולהפעיל קווי נוסעים גם לאחר הפעלת התאגיד).
רבים מהמעורבים בהקמת אמטרק צפו שההסדר יהיה זמני בלבד: אנשי הימין הכלכלי הניחו שהתאגיד פשוט ייסגר לאחר מספר שנים, כאשר תתפוגג התמיכה ברכבות הנוסעים בדעת הקהל והממשלה תחדל מלסבסד את השירות, ואילו תומכי התאגיד חזו שיעלה בידו לעבור לרווחיות אחרי שנים מעטות והוא לא יזדקק לסיוע ממשלתי.
שתי התחזיות טעו, ובשנת 2014 השלימה אמטראק 43 שנות הפסדים רצופות, על אף סבסוד ממשלתי בן מעל למיליארד דולרים מדי שנה מאז הקמתו.
אֶמִי פָּלַנְט (אברהם כוכב; 16 במאי 1951 – 15 באוגוסט 2022) היה איש צבא ישראלי ששירת כקצין שריון ראשי וכמפקד אוגדה בדרגת תת-אלוף, ולאחר שחרורו היה איש עסקים.
קיבל את עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים.
אמי פלנט נולד במושב מגשימים.
הוא התגייס לצה"ל בנובמבר 1969 ושובץ בחיל השריון.
לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 77 בסיני וכסגן מפקד פלוגת חרמ"ש בגדוד 75. במלחמת יום הכיפורים היה פלנט מפקד פלוגה ח' בגדוד 77 בחטיבה 7, שבלמה את התקפות השריון הסורי כחלק מקרב עמק הבכא, תחת פיקודו של אביגדור קהלני.
בהמשך נפצע פלנט במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית.
על חלקו במלחמת יום הכיפורים עוטר בעיטור העוז.
לאחר המלחמה שימש סגן מפקד גדוד 77.
ב-1974 השתחרר מצה"ל ושירת במילואים כסגן מפקד גדוד.
חזר לשירות הקבע ב-1977 ולמד בפו"ם.
לאחר מכן יצא ללימודים מחוץ לישראל.
במלחמת לבנון הראשונה שימש סמח"ט ומח"ט חטיבת קרייתי.
כמח"ט הקים את חטיבת המילואים הראשונה שהורכבה מטנקי מרכבה, עוצבת מרכבות האש (חטיבה 263) ופיקד עלייה בשנים 1983 עד 1986.
פלנט פיקד על חטיבה 7, בזמן שקלטה את טנקי מרכבה סימן 2, ולאחר מכן על חטיבה 460. בשנת 1990 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת המפץ, אוגדת מילואים משוריינת בפיקוד צפון.
ב-1993 מונה למפקד באלי"ש ובמקביל קיבל מינוי בחירום כמפקד אוגדה בפיקוד הדרום.
כיהן כקצין שריון ראשי מאוגוסט 1993 עד יולי 1995.
לאחר שירותו הצבאי, כיהן פלנט במספר תפקידים: מנכ"ל מפלגת הדרך השלישית והמשרד לביטחון פנים (1996–1999), יו"ר מועצת המנהלים של חברת אוצר מפעלי ים ומנכ"ל חברת מאיקה אחזקות.
נפטר ב-15 באוגוסט 2022 ונקבר ביישוב מגשימים.
אמי ואן דיקן היא שחיינית אמריקאית בעבר.
אלופה אולימפית בעלת 6 מדליות זהב 4 מהן מאולימפיאדה אחת, אלופת עולם ושיאנית עולם.
ואן דיקן נולדה באנגלווד, קולורדו.
היא סבלה בילדותה ובבגרותה מאסתמה קשה.
היא החלה לשחות בעצת רופאיה שהמליצו על שחייה, במטרה לשפר את הנשימה ולמנוע התקפים חוזרים.
היא למדה בבית ספר תיכון בגרינווד וילג', קולורדו.
בהיותה תלמידת תיכון זכתה להיות אלופה ושיאנית המדינה ב-50 יארד חופשי ו-100 יארד פרפר.
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה ואן דיקן במקום הרביעי במשחה ל-50 מטר חופשי ולא הצליחה לזכות בכרטיס המיוחל לאולימפיאדה.
ואן דיקן למדה שנתיים באוניברסיטת אריזונה לפני שעברה ללמוד באוניברסיטת קולורדו.
שם היא שיפרה את השיא האמריקאי הראשון שלה מני רבים בשנת 1994 ב-50 יארד חופשי בתוצאה של 21.77 שניות במסגרת אליפות ה-NCAA.
בשנת 1994 זכתה ואן דיקן בתואר שחיינית השנה של ה-NCAA.
לאחר סיום לימודיה בקולג', עברה ואן דיקן להתאמן במרכז הספורט האולימפי האמריקאי שבקולורדו ספרינגס, על מנת להתאמן באופן מלא לאולימפיאדת אטלנטה.
היא התאמנה אצל המאמן הלאומי ג'ונטי סקינר.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 1995 זכתה ואן דיקן ב-3 מדליות זהב ב-100 מטר פרפר ובמשחי השליחות 4x100 מטר חופשי ומעורב וכן במדליית כסף במשחה ל-100 חופשי.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה ואן דיקן ב-4 מדליות זהב והייתה לשחיינית האמריקאית הראשונה בהיסטוריה שזכתה בהישג זה.
ב-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.87 שניות, במקום השני השחיינית לי ג'ינגיי (24.90 שניות) ובמקום השלישי השחיינית מגרמניה סנדרה ווקר (25.14 שניות).
ב-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.13 שניות, מאית אחת לפני הסינית ליו לימין (59.14 שניות) ובת ארצה אנג'ל מרטינו (59.23 שניות).
במשחה ל-100 מטר חופשי היא לא שחתה היטב כמו במשחה השליחות וסיימה במקום הרביעי המאכזב בתוצאה של 55.11 שניות.
ראשונה הייתה לי ג'ינגיי שיאנית העולם (54.50 שניות) לפני סנדרה ווקר (54.88 שניות) ובת ארצה אנג'ל מרטינו (54.93 שניות).
היא סיימה במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.15 שניות ראשונה סיימה בת ארצה ג'ני תומפסון (54.95 שניות) שנייה השחיינית מסלובקיה מרטינה מורבצ'ובה (55.09 שניות) ושלישית שאן יינג מסין (55.10 שניות)
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה ואן דיקן בשתי מדליות זהב.
ב-4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש 3.36.61 דקות לפני הולנד (3:39.83 דקות) ושוודיה (3:40.30 דקות) במשחה ל-4x100 מטר מעורב היא שחתה בשלב המוקדמות וזכתה בזהב לאחר שנבחרתה זכתה בגמר.
במשחה ל-50 מטר חופשי היא לא הצליחה לשחזר את הגמר האולימפי הקודם וסיימה במקום הרביעי בתוצאה של 25.04 שניות.
ראשונה סיימה השחיינית מהולנד אינגה דה ברוין (24.32 שניות) לפני השחיינית משוודיה תרסה אלסהמר (24.51 שניות) ובת ארצה דארה טורס (24.63 שניות).
הפופולריות העצומה שלה זכתה ואן דיקן לאחר המשחקים האולימפיים באטלנטה, ירדה לאחר שרמזה שהמתחרה שלה אינגה דה ברוין כנראה משתמשת באימרוץ ושהיא תוכל לזכות במדליית זהב "רק אם היא (ואן דיקן) תהיה גבר".
בשנת 2003 ואן דיקן העידה בפני חבר המושבעים הגדול הפדרלי שחקר את פרשת האימרוץ הגדולה בהיסטוריה של ארצות הברית, של מעבדת "באלקו" מאחר שהיא טופלה בה.
אמי ואן דיקן נישאה לשחקן ה-NFL טום רואן, שזכה בשני סופרבול עם קבוצתו דנוור ברונקוס.
בשנת 2008 זכתה ואן דיקן להכלל בהיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
בשנת 2007 זכתה ואן דיקן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ואן דיקן זכתה בתואר שחיינית השנה בארצות הברית בשנים 1995 ו-1996.
ואן דיקן קבעה שיא עולם אחד ב-50 מטר פרפר בבריכת 25 מטר.
אמי (Emmi AG) היא חברה שווייצרית לעיבוד חלב ולייצור מוצרי חלב שבסיסה בלוצרן שבשווייץ.
החברה מעסיקה כ-9,000 עובדים באירופה ובאמריקה הצפונית.
מניות החברה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בציריך (SIX Swiss Exchange).
בשנת 2005 רכשה אמי את החברה האיטלקית המתמחה במוצרי יוגורט Trentinalatte SpA.
בעבר החזיקה חברת תנובה בזיכיון לייצר מוצרי יוגורט תחת המותג אמי, אולם שותפות זו נפסקה בעקבות ההסכם של תנובה עם חברת יופלה.
אמי הגנרלית הוא סרט קולנוע בכיכובה של גילה אלמגור המגלמת אם דואגת המגיעה לבסיס נידח בסיני על מנת לדאוג שבנה יאכל כמו שצריך.
הסרט מבוסס על המחזה "אמי הגנרלית" מאת אלי שגיא.
זלדה בינשטוק (גילה אלמגור) היא אם דואגת אשר מאמינה כי בעלה נמצא במילואים בבסיס הסמוך ל"כפר הירוק" במרכז הארץ, ואילו בנה הוא מפקד בבסיס בחצי האי סיני.
אולם בעלה (גדעון זינגר) משרת שלא בידיעתה כטבח במילואים באותו בסיס בסיני שעליו מפקד בנם גבי.
הגעתה של האם לבסיס בסיני יוצרת קומדיה של טעויות.
שחקנ/ית דמות גילה אלמגור זלדה בינשטוק גדעון זינגר בינשטוק האב גילת אנקורי חדווה אורי סאלי גבי בינשטוק (בן-שתק) צחי נוי גנגה מכרם ח'ורי קצין מצרי נתן נתנזון חייל אייל גפן חייל מרלן בג'אלי אמו של הקצין המצרי
אָמָטֵרָאסוּ (ביפנית: 天照), או בשמה המלא אָמָטֵרָאסוּ אוֹמִיקָאמִי (天照大神), אשר נקראת גם אוֹהִירוּמֶה נוֹ מוּצִ'י נוֹ קָאמִי (大日孁貴神), היא קאמי בדת השינטו וישות אלוהית מרכזית במיתולוגיה היפנית.
היא אלת השמש והיקום, ושמה נגזר מהמילה היפנית ל"זורח בשמיים".
ישנה אמונה לפיה קיסר יפן הוא צאצא ישיר של אמטראסו.
הסיפורים הקדומים ביותר הנקשרים עם אמטראסו מגיעים משני כתבים עתיקים: קוג'יקי וניהון שוקי.
אלה הם הכתבים המתועדים העתיקים ביותר בנושא ההיסטוריה היפנית, והם מתוארכים למאה ה-8.
אמטראסו נולדה מאיזאנגי, עת טיהר עצמו לאחר כניסתו ליומי, השאול, בה ניסה להציל את איזאנמי.
בעת שטיהר עצמו, אלים החלו להיווצר מגופו: מפניו נפלו האלים החשובים ביותר, לרבות אמטראסו שנוצרה מעינו השמאלית.
לפי גרסה אחרת, איזאנגי ואיזאנמי הולידו יחד את אמטראסו, וכשראו שבתם מפיקה אור, שלחו אותה השמימה דרך סולם שחיבר בין השמים לארץ.אמטראסו הפכה לאלת השמש ושליטת השמיים, יחד עם אחיה ובעלה, צוקויומי, אל הירח ושליט הלילה.
במקור, חלקה אמטראסו את השמיים עם צוקויומי עד אשר הרג את אלת המזון, אוקה מוצ'י.
אוקה מוצ'י הציעה לו מזון שרקקה מפיה, ואילו הוא, שנגעל מכך, הרג אותה ועורר סערת רגשות אצל אמטראסו.
אמטראסו אז תייגה את צוקויומי כאל רשע, נפרדה ממנו, וכך הפרידה את היום מהלילה.
אחד המיתוסים מספר שכאשר עייף איזאנגי מההתנהגות הבלתי מרוסנת של בנו, סוסה נו או, אל הסערה ושליט הים, הוא גירש אותו ליומי.
סוסה נו או קיבל את הגזרה באי רצון, אך לפני שהלך ליומי ניגש לאחותו, אמטראסו, על מנת להיפרד ממנה.
אמטראסו, אשר הכירה את אחיה וידעה כי כוונותיו אינן טהורות, התכוננה למאבק.
כאשר הגיע סוסה נו או להיפרד ממנה היא לא האמינה לו שזאת כל כוונתו וביקשה ליצור תחרות על מנת שיוכיח לה כי רצונו טוב.
האתגר שנקבע היה לראות מי ייצר יותר צאצאים אציליים ונשגבים.
אמטראסו יצרה שלוש נשים מחרבו של סוסה נו או בזמן שסוסה נו או יצר חמישה גברים מהשרשרת של אמטראסו.
אמטראסו טענה לניצחון מכיוון שחמשת הגברים נוצרו מפריט השייך לה ולכן הנשים שייכות לסוסה נו או.
סוסה נו או לא קיבל זאת וטען לניצחונו.
התעקשותה של אמטראסו גרמה לסוסה נו או לנהוג באלימות שהגיעה לשיאה כאשר השליך את הפוני בעל הכנפיים, חיה אשר הייתה קדושה לאמטראסו, וגרם למותו של אחד ממשרתיה.
אמטראסו ברחה והתחבאה במערה, ובזמן שהותה שם חשכה כיסתה את העולם.
כל האלים והאלות שאפו בתורם לשדל את אמטראסו לצאת מן המערה אבל היא התעלמה מכולם.
בסופו של דבר רקחה הקאמי של השמחה תוכנית: היא הניחה מראת ברונזה שפנתה לכיוון אמטראסו על העץ, כיסתה עצמה בפרחים ועלים והחלה לרקוד על גיגית הפוכה כאשר היא מתופפת על הגיגית בעזרת רגליה.
לאחר מכן הקאמי פשטה את הפרחים והעלים מעליה והחלה לרקוד בעירום.
כל האלים הזכרים החלו לצחוק, דבר שעורר את סקרנותה של אמטראסו.
כאשר הציצה החוצה קרן אור שנקראה זריחה ברחה מן המערה, ואמטראסו הוקסמה מהשתקפותה במראה.
אחד האלים משך אז את אמטראסו מהמערה והמערה נאטמה.
כאשר היא מוקפת בשמחה, שכך דיכאונה של אמטראסו והיא הסכימה להחזיר את אורה לעולם.
הקשר בין אמטראסו למשפחה הקיסרית
הקוג'יקי מתאר את שושלת היוחסין הקיסרית היפנית, אשר נטען כי מוצאה באמטראסו.
לפיכך, כל קיסרי יפן, מראשיתם ועד היום, הם צאצאים של אמטראסו, ומכאן שהם אלוהיים.
בשנת 1946, בתקופת הכיבוש האמריקאי של יפן, פרסם הקיסר הירוהיטו את הכרזת האנושיות, שבה הפריך למעשה את המושג אקיצומיקאמי – התגלמות האל בצורת אנוש – וטען שמקור סמכותו בעם אינו נשען על רעיון מיתי, אלא על קשרים היסטוריים בין משפחתו לעם.
יחד עם זאת, יצוין כי לפי המיתוסים של דת השינטו, כל העם היפני הוא צאצאים של אלים, ולא רק הקיסר.
המקדש הפנימי, נאיקו, במקדש איסה השוכן בהונשו, יפן, מוקדש לאמטראסו.
המראה הקדושה שלה, יאטה נו קגאמי, נשמרת במקדש כאחת המחלצות הקיסריות של יפן.
במקדש זה נערך מדי 20 שנה טקס בשם שיקינן סנגו על מנת לחלוק כבוד לאמטראסו.
בטקס המבנים הראשיים של המקדש נהרסים ומשוחזרים בקרבת מקום, וכמו כן, ניתנת לאלה מנחה של מזון חדש וביגוד חדש.
מנהג זה הוא חלק מדת השינטו ומתקיים מהעשור האחרון של המאה ה-7.
אמי פלמור (נולדה באוגוסט 1966) היא עורכת דין ישראלית, שכיהנה כמנכ"לית משרד המשפטים מ-1 בפברואר 2014 ועד ספטמבר 2019.
פלמור נולדה בירושלים להורים ניצולי שואה ומסורבי עלייה מרומניה שעלו לישראל בשנת 1960. אביה, אליעזר, ששלט בשפות רבות, שירת כדיפלומט בשגרירויות ישראל בבלגיה, בנורווגיה, בארגנטינה, בצרפת, באורוגוואי ובאונסק"ו.
אמה, שושנה, שורדת מחנה בטרנסניסטריה, הייתה כימאית ועבדה במפעל לייצור תרופות.
שמה הפרטי, אמי, מורכב מהאותיות הראשונות של שמות סבתא אסתר וסבתא רבתא מיכל, שנספו בשואה.
פלמור גדלה בשכונת רמת דניה בעיר ולמדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר.
את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200 של חיל המודיעין, בין השנים 1984–1986.
בשנת 1990 סיימה את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית והתמחתה אצל השופט צבי טל בבית המשפט המחוזי בירושלים ואצל עו"ד יאיר גולן (בתחום הפלילי).
פלמור היא בוגרת קורס גישור למנהלים במשרד המשפטים של מכון "גומא", בוגרת הקורס לפיתוח מנהלים בכירים של מכון ברנקו וייס, בוגרת הקורס לניהול איכות למצוינות בשירות המדינה של המכללה למנהל ובוגרת התוכנית למדיניות חברתית ולמינהל של מכון ברוקדייל (ג'וינט ישראל).
במסגרת מילוי תפקידיה אלה, יזמה והקימה את מאגר המידע האנליטי בנושא אסירים ביטחוניים בשיתוף שירות הביטחון הכללי (שב"כ), שירות בתי הסוהר (שב"ס) והפרקליטות הצבאית.
תפקידים נוספים שמילאה במסגרת נוסף על תפקידה כמנהלת מחלקת החנינות:
יו"ר ועדת זכאות לנפגעי עבירות המתה (בשיתוף משטרת ישראל ומשרד הרווחה);
יו"ר ועדת האתיקה הרפואית בשירות בתי הסוהר;
חברה בצוות בראשות השר לביטחון הפנים לטיפול בשובתי רעב מקרב האסירים הביטחוניים - יוזמת שינוי ותיקון בנוהלי משרד הבריאות בכל הנוגע לטיפול בשובתי הרעב ושותפה לתיקון חקיקה בנושא;
יוזמת וממונה על הקמת מנהלת ארצית לוועדות השחרורים בהתבסס על דו"ח פלמור לבדיקת עבודת ועדות השחרורים;
חברה בוועדת קנאי לתיקון חוק המרשם הפלילי;
חברת מועצה ברשות לשיקום האסיר;
שופטת בבית הדין המשמעתי לערעורים של שירות בתי הסוהר;
ממונה מטעם מנכ"ל משרד המשפטים על התוכנית האסטרטגית להטמעת איכות השירות במשרד המשפטים.
ב-1 בפברואר 2014 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המשפטים במקומו של ד"ר גיא רוטקופף.
היא מונתה לתפקיד על ידי הממשלה בהצעת שרת המשפטים ציפי לבני, והמשיכה לכהן בתפקיד לאחר מינויה של איילת שקד לתפקיד שרת המשפטים בחודש מאי 2015.
עם כניסתה לתפקיד, הדגישה פלמור את תפקידו של משרד המשפטים כמשרד חברתי המעניק שירות לציבור, לצד מרכזיותו כמשרד מטה בתחום הייעוץ המשפטי והחקיקה בממשלה, והובילה שורת רפורמות ארגוניות במטה המשרד וביחידותיו המקצועיות.
ב-23 ביולי 2019 פורסם שתסיים את תפקידה כמנכ"לית משרד המשפטים, לבקשת שר המשפטים החדש, אמיר אוחנה.
אוחנה התכוון למנות תחתיה את מקורבו אופיר כהן, אך בעקבות עתירה של התנועה לאיכות השלטון, הקפיא בג"ץ את המינוי ופלמור נשארה בתפקיד עד תום הבירור המשפטי.
ב-11 בספטמבר מונתה סיגל יעקבי להחליפה כממלאת מקום מנכ"לית המשרד.
במהלך כהונתה יזמה, הובילה והוציאה אל הפועל רפורמות ומהלכים במשרד המשפטים, במערכת המשפט ובממשלה.
פלמור פעלה רבות לחיזוק, טיפוח והתמקצעות ההון האנושי במשרד.
בתקופתה הוקם במשרד מערך הדרכה חדש ופותחו תוכניות הכשרה והדרכה מקצועיות לאלפי עובדי המשרד במגוון מקצועות שונים.
פלמור יזמה והקימה את תוכנית "פורום משפיעים" לקידום ופיתוח מנהיגות צעירה במשרד המשפטים, שזכתה להצלחה גדולה ויושמה לאחר מכן בארגונים נוספים בממשלה.
פלמור נחשבת לחלוצה בתחום הגיוון התעסוקתי בממשלה כולה, היא פרסמה לראשונה דו"ח שנתי שקוף ומפורט על מידת הגיוון התעסוקתי במשרד, שאומץ לאחר מכן על ידי נשיא המדינה, ראובן ריבלין ומנכ"לי משרדים נוספים, ויזמה שורה של הכשרות לעובדי המשרד בתחום יצירת סביבת עבודה מעודדת רב-גוניות.
יוזמותיה של פלמור הפכו אותה לדמות מזוהה עם מהלכי גיוון תעסוקתי ולדוברת מבוקשת בנושא, והיא פעלה לקדמו מול משרדים נוספים בממשלה, משרדי עורכי דין במגזר הפרטי וחברות פרטיות.
ביום העצמאות ה-68 למדינת ישראל נבחרה על ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה כמדליקת "משואה אלטרנטיבית" על תרומתה לאמון הציבור בשירות הציבורי בזכות מהלכיה לקידום גיוון תעסוקתי במשרד המשפטים ובממשלה.
בדצמבר 2019 נבחרה לקבל את אות החיים המשותפים של עמותת יוזמות אברהם בהוקרה על פועלה על עשייתה לקידום גיוון בשירות המדינה ולמיגור הגזענות.
בחודש אוקטובר 2018 פרסמה לראשונה בממשלה אמנת איזון בית-עבודה במשרד המשפטים, שמגבילה את שעות ההתקשרות עם העובדים ומאפשרת גמישות תעסוקתית.
האמנה פורסמה כמענה לתופעת השחיקה בקרב עובדי המשרד בפרקליטות המדינה וביחידות נוספות.
תפקידים נוספים שמילאה במסגרת כהונתה כמנכ"לית משרד המשפטים:
יו"ר מועצת רואי חשבון בישראל;
יו"ר הוועדה לאישור העסקת יועצים משפטיים חיצוניים בשירות המדינה
יו"ר הוועדות לבחירת מועמדים לכהונת דיינים של בתי הדין לביקורת משמורת ובתי הדין לעררים לפי חוק הכניסה לישראל
יו"ר הוועדה לאישור כשירותו של מבקר פנימי לפי חוק הביקורת הפנימית
חברת הוועדה לאישור סניגורים צבאיים לפי חוק השיפוט הצבאי
יו"ר הוועדה לעניין הגנה משפטית והשתתפות בהוצאות משפטיות לנושאי משרה ולעובדי מדינה
יו"ר הוועדה לעניין הגנה משפטית והשתתפות בהוצאות משפטיות במדינות זרות
יו"ר הוועדה לעניין ההסכם בין ממשלת ישראל לבין המרכז הבהאי העולמי
יו"ר ועדת המנכ"לים הקבועה לתיאום המאבק בסחר בבני-אדם
יו"ר הוועדה המשפטית המשותפת לישראל ולרשות הפלסטינית
חברת ועדת ההיגוי הממשלתית לשיפור וייעול תהליכי עשיית עסקים בישראל
חברת הוועדה העליונה למשק לשעת חירום
חברת מועצת מקרקעי ישראל והמועצה הארצית לתכנון ובניה
חברת המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין.
בתקופת כהונתה כמנכ"לית נרשמה גם התעוררות בתחום פעילות הפנאי של עובדי המשרד.
בין היתר הוקמו להקת משרד המשפטים "הקול שפיט" וקבוצת הריצה של המשרד "צדק צדק תרדוף".
הצוות למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה
בחודש פברואר 2016 מונתה לעמוד בראש הצוות למיגור גזענות נגד יוצאי אתיופיה, שהקימה ועדת השרים לעניין קידום שילובם בחברה הישראלית של אזרחי ישראל ממוצא אתיופי, בראשות ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
הדו"ח המסכם של עבודת הצוות (דו"ח פלמור) הוגש בחודש אוגוסט 2016 וכלל סקירה ושיקוף של האירועים המשמעותיים שחוו יוצאי אתיופיה כגילויי גזענות ואפליה.
הצוות בראשות פלמור הציג למעלה מ-50 המלצות, אותן אימצה ותקצבה הממשלה, ורובן ככולן יושמו באופן מלא.
הקמת יחידת תיאום ממשלתית למאבק בגזענות, שתרכז את הפעילות הממשלתית במניעת גזענות ואפליה, תהווה כתובת ייעודית לריכוז ולטיפול יעיל ומקצועי בתלונות שיתקבלו מיוצאי אתיופיה בעניין גזענות ואפליה ותשמש גורם מנתב לגופים המוסמכים על פי דין;
מינוי ממונה לתחום הגזענות בכל משרדי הממשלה, שיהווה כתובת משרדית להגשת תלונות והפנייתן לגורם המוסמך על פי דין, ירכז את הפעולות המשרדיות בנושא גזענות וייעץ למנכ"ל בתחומים המקצועיים של מניעת גזענות.
הממונה יהיה כפוף מקצועית ליחידת התיאום;
נקיטת הליכים משמעתיים נגד עובדים בשירות הציבורי ונגד בעלי מקצועות מוסדרים שיואשמו ב"הטרדה גזעית";
החלת פיילוט שיזמה המשטרה בעניין נשיאת מצלמות גוף בתחנות המשטרה בערים שיש בהן שיעור גבוה של יוצאי אתיופיה;
קביעת נהלים לגבי יישום סמכותם של שוטרים לפנות לאזרחים בבקשה להזדהות ואופן מימוש הסמכות כאשר לא מוצגת התעודה כמבוקש;
הקמת עתודה למורים מצטיינים יוצאי אתיופיה להכשרה לניהול בתי-ספר;
הגברת השימוש בתכנים וספרים בנושא של היסטוריה ומורשת יוצאי אתיופיה.
הקמת מאגר מומחים מקרב יוצאי אתיופיה להנכחה חיובית בתקשורת.
בחודש יוני 2016 מונתה על ידי שרת המשפטים, איילת שקד, לעמוד בראש צוות ממשלתי לבחינת כלים לצמצום צריכת הזנות בישראל.
הצוות הגיש דו"ח מסכם בחודש דצמבר 2017. בחודש דצמבר 2018 נחקק חוק איסור צריכת זנות שתהליך חקיקתו הסתמך במידה רבה על עבודת הצוות הממשלתי בראשות פלמור.
הצוות להתמודדות עם השלכותיה השליליות של הפוליגמיה
בחודש ינואר 2017 מינתה הממשלה את פלמור לעמוד בראשות הצוות הבין-משרדי להתמודדות עם השלכותיה השליליות של הפוליגמיה.
מסקנות הצוות הוגשו בדו"ח מסכם שפורסם בחודש יולי 2018.
במאי 2020 מונתה לחברה במועצה המפקחת על מטא של חברת מטא (פייסבוק לשעבר), ערכאת ערעורים עליונה בנושאי סינון וחסימת תכנים באתר פייסבוק, שבה 20 חברים מרחבי העולם.
בסוף 2024 התמנתה לפרויקטורית השיקום של קיבוץ ניר עוז.
פרטי באופן ציבורי - פלמור יזמה, בשיתוף עם משרד החינוך, פרויקט חינוכי למניעת פגיעה מקוונת ושמירה על פרטיות ברשת.
במסגרת הפרויקט העבירו מאות עורכי דין ועובדים במשרד המשפטים אלפי שיעורים בחטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ שיעורים על הסכנות הכרוכות בפגיעה מקוונת והשלכות החברתיות והפליליות שעשויות להיות לשיתוף תוכן פוגעני ברשתות חברתיות.
הפרויקט התקיים במשך ארבע שנים רצופות (2015–2018) והשתתפו בו מאות בתי ספר בכל רחבי הארץ.
חניכת נוער בסיכון בפנימיית קריית יערים - פלמור הדריכה חוגי משפט ואקטואליה לנוער בסיכון בין השנים 2009–2014.
פלמור היא גרושה, אם לבן ולבת ומתגוררת במבשרת ציון.
אחיה, יגאל פלמור, הוא דובר הסוכנות היהודית, ששימש בעבר דובר משרד החוץ.
אמי ורדינאה (מכונה גם: שפיר נאה) הוא אמורא ארץ-ישראלי בדור השלישי.
היה משמש חכם בבית הנשיא שהיו שואלים ממנו הוראות באיסור והיתר ומראים לו בכור שנפל בו מום.
ביום טוב לא היה רואה את הבכורות.
לדעה אחת המובאת ברש"י מורה כינוי "ורדינאה" שהיה נאה כוורד, והוא זהה עם חכם בשם אמי שפיר נאה, שמסר פעם אחת הלכה בשם רבי יוחנן, ורב נחמן בר יצחק העיד על דבריו "וכי משום ששמו אמי שפיר נאה יאמרו מאמר שמועות שאינן נאות?".
אך לדעת רש"י עצמו הכינוי "ורדינאה" הוא על שם מקומו ורדינא.
אמנון (אָמי) רובינגר (15 ביולי 1953 – 24 במרץ 2019) היה סופר ילדים, מאייר וקריקטוריסט ישראלי.