tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביוני של אותה שנה יצר את הרימקס לשיר "בארכה" יחד עם הראפרים רוישה, שרק, צוקוש, ויק, וחביביאן, עם עיתונאי ההיפ הופ מתן שרון.
באוגוסט יצר את הרמיקס לשיר "עובדות" עם הראפרים וויב איש, צוקוש, ורוישה.
ביולי השתתף בשירם של סטטיק ובן-אל תבורי, "אורות", מתוך אלבומם, "שבעה ירחים", שיצא לאחר סכסוך של מספר שנים בין הראפר לצמד.
במאי 2022 התארח רון בשיר "אגרופים" כחלק מהאלבום של הראפר אודימן.
בנובמבר של אותה שנה התארח בשיר "חברים מזויפים" של הראפר שרק כחלק מאלבומו של שרק "רילקסי".
בדצמבר 2023 הוציא את הדיס "DONDA VISION" על הראפר Kanye West עקב אמירותיו האנטשימיות בנגד מדינת ישראל והיהודים.
ב-6 בפברואר 2024 יצא לאור שיתוף פעולה בין אלמוג טבקה לנשר בשם "שחור בהיר".
ביוני יצא הסינגל "תגידי" עם הזמר דודי בוזגלו לרגל 50 שנה ליציאת הסרט "חגיגה בסנוקר".
ב-15 בדצמבר הוציא את הסינגל "ריחות של יום שישי" יחד עם אלמוג טבקה שהופק על ידי עומרי 69 סגל.
בינואר 2025 יצא אלבומו השני, "אסיפת הורים".
בשנת 2014 עבד נשר כשדרן בתחנת הרדיו רדיו דרום, והעביר פינה של חיקויים לידוענים שונים.
בשנת 2019 פתח את ערוץ היוטיוב "2Real4Real", בו הוא מפרסם פודקאסטים בהם הוא עוסק בנושאים שונים.
בדצמבר של אותה שנה פתח את ערוץ היוטיוב "פמלא" כחלק מסדרת הפודקאסטים של רון "פמלא" יחד עם היוצר "אייל יוסף", ונכון ל-2025 הוא משדר שידורים חיים בערוץ זה.
בשנת 2020 החל לשדר בטלוויזיה האינטרנטית "אונליין TV", תוכנית בשם החינוכית, בה הוא מביע את דעתו על נושאים אקטואליים.
באותה שנה החל לשדר תוכנית טלוויזיה ב־HOT עם הראפר איתי לוקאץ' הנקראת "ריפליי", בה הם עוסקים בתוכניות גיימינג שונות מזמנים עברו.
באוקטובר 2021 השתתף נשר בסרטו של נאור ציון "האחים חרירה 2" יחד עם יגאל עדיקא, אורי גבריאל, אמיר חצרוני ובינו גבסו.
בשנת 2008 הורשע נשר בעבירות אלימות, ונידון על כך לעבודות שירות.
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, בעקבות סכסוך, הקליט נשר שיר דיס הלועג כלפי הראפר שי 360, שהחתים בעבר את נשר בלייבל "א.מ.ת.".
בתגובה, תבע שי 360 את נשר על הוצאת דיבה, כשהוא דורש פיצוי של 269 אלף ש"ח.
שי 360 זכה במשפט, ונשר נתבע לשלם את מלוא סכום הפיצוי.
לדבריו, עקב כך עוקלה מכוניתו, והוא נזרק מדירתו, ועבר לגור ברחוב במשך חמישה חודשים.
כמו כן פוטר לדבריו מעבודתו בחנות מוצרי חשמל, כיוון שגנב מהקופה וכן ממכשירי החשמל שבחנות.
בדצמבר 2018 נידון לחודש וחצי עבודות שירות בשל עבירת איומים ושתי עבירות של הסתה לאלימות, זאת לאחר שבשנת 2014 ובשנת 2016 פרסם שני סרטונים בפייסבוק הקוראים לפגוע בחברת הכנסת חנין זועבי.
במהלך 2015–2017 הסתכסך נשר עם הראפר סאבלימינל, נשר נהג לדבר על סאבלימינל במספר רב של שידורים חיים וראיונות והוציא מספר דיסים על סאבלימינל, ב-2015 העלה נשר לערוץ היוטיוב שלו סרטון בשם "אם יש לכם אומץ כנסו!", בסרטון נשר יוצא כנגד ראפרים שונים בסצנת ההיפ הופ הישראלית, וביניהם סאבלימינל.
ב-2016 הוציא סרטון המשך בדף הפייסבוק שלו בו יוצא שוב כנגד הראפר.
בהמשך 2017 הוציא את השיר "תן לי פה לייק".
בשנת 2017 הוזמן נשר להתראיין לתוכנית "הצינור" על מנת לדבר על "זהב", שירם החדש של הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, איתם שיתף נשר פעולה קודם לכן בשיר "דוביגל".
בריאיון לעג נשר לצמד וטען כי שירם "נגנב" משירו של הזמר שון קינגסטון, "Beautiful Girls".
בהמשך, הוזמן נשר להתראיין שנית בתוכנית, על מנת לדבר על שירם "טודו בום", וטען כי הצמד זייף את כמות הצפיות של הווידאו קליפ הנלווה לשיר.
כמו כן, נהג נשר ללעוג לצמד בסרטוני סטרימינג בשידור חי בפייסבוק ובאינסטגרם שלו.
בהמשך השנה, הוציאו סטטיק ותבורי את שירם "נמסטה", מתוכו המשפט: "לא רואה, לא שומע, לא מגיב / אם זה לא בחיוך אז אני לא מקשיב / לא מבין מה הקשר, גם כשמדובר ב..
(לא מגניב)", כשלאחריו נשמע קול של נשר, נתפס כמשפט שנועד להקניט את הראפר.
בתגובה, פתח נשר שידור חי בעמוד האינסטגרם שלו בו הכריז כי יקליט שיר דיס על הצמד.
בשנת 2018 הוציא את השיר העונה לשם "לירזובתאל".
השיר זכה להצלחה רבה, תוך שנכנס אל המקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של יוטיוב וצבר מיליוני צפיות.
באפריל 2022 הגיש סטטיק תביעת הוצאה דיבה על סך של 250 אלף ש"ח על טענותיו שבגד באשתו עם הזמרת אלה לי, רון נשר הגיש בקשה לעכב את התביעה מאחר שהוכרז כפושט רגל במסגרת הליך פשיטת רגל שמתנהל כנגדו.
בפברואר 2025, 8 שנים לאחר תחילת הסכסוך בינו לבין סטטיק ובן-אל תבורי, שיתף נשר פעולה עם סטטיק והשניים הוציאו את הסינגל "פאנצ'ים", יחד עם הקומיקאי שחר חסון.
נשר מתגורר ברמת גן עם יפית אמון, יחד עם בנה מנישואיה הקודמים, שתי בנותיהם ובנם המשותפים.
2018: ראש העיינשטיין / אינלונימוס
2011: מי אידיוט (בהרכב האידיוטים)
רונלד יוג'ין "רון" מרסר הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1997–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו ב-NBA הם 13.6 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
מרסר נולד בנאשוויל שבטנסי, ובשנת 1991 החל ללמוד במדיסון הסמוכה.
בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של התיכון זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של טנסי ("Tennessee Mr.
בשנים 1994–1995 למד ב"אקדמיית אוק היל" אשר בדרום וירג'יניה, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד סטיבן ג'קסון.
בשנת 1995 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים הבולטים בארצות הברית.
בשנת 1995 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת קנטקי, במדיה שיחקו באותה עונה תשעה שחקני NBA לעתיד, בהם אנטואן ווקר, טוני דלק ודרק אנדרסון.
במשחק גמר טורניר אליפות המכללות 1996 גברה קנטקי על אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 76–67, וזכתה באליפות הראשונה של הקבוצה מזה 18 שנים.
לאחר שקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק לאורך העונה, הצטיין מרסר במשחק הגמר כשקלע 20 נקודות מהספסל.
בעונתו השנייה והאחרונה בקנטקי הוליך את קלעי מחוז SEC עם 18.1 נקודות למשחק, והוביל את קבוצתו בשנית למעמד גמר אליפות המכללות.
במשחק הגמר עצמו קלע מרסר 13 נקודות בלבד, וקנטקי הפסידה מול אוניברסיטת אריזונה, בה שיחקו מייק ביבי, ג'ייסון טרי ומייקל דיקרסון.
בסיום העונה זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז SEC, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
מרסר נבחר בבחירה השישית של דראפט ה-NBA 1997 על ידי בוסטון סלטיקס, בה התאחד עם אנטואן ווקר ועם מאמנו מקנטקי ריק פיטינו אשר מונה למאמן הסלטיקס.
לאורך עונת הרוקי שלו היה הקלעי השני של קבוצתו (אחרי ווקר) עם 15.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת טובה כשקלע 17.0 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 1999, לקראת עונתו השלישית ב-NBA, הועבר יחד פופאי ג'ונס לדנוור נאגטס, בתמורה לדני פורטסון, אריק ויליאמס ואריק וושינגטון.
לאחר 37 משחקים בדנוור, בהם קלע 18.3 נקודות למשחק, הועבר בטרייד נוסף לאורלנדו מג'יק, במדיה שיחק עד לסיום עונת .
לקראת עונת חתם בשיקגו בולס על חוזה ל-4 עונות בסך כ-27 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה בשיקגו רשם שיאי קריירה של 19.7 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו סיימה עם המאזן הגרוע בליגה, 15–67. בינואר 2002 סבל מרסר מפציעה בברכו, אשר השביתה אותו ממשחק במשך כחודשיים.
בפברואר 2002 נשלח מרסר בטרייד לאינדיאנה פייסרס, לצד רון ארטסט, בראד מילר וקווין אולי, בתמורה לג'יילן רוז, טראוויס בסט ונורמן ריצ'רדסון.
לאחר שחזר מהפציעה בברכו שימש כמחליפם מהספסל של ארטסט ורג'י מילר, ועד לסיום עונת תרם 7.3 נקודות למשחק בלבד.
בשתי עונותיו עם הפייסרס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך בשני המקרים הודחה כבר בסיבוב הראשון.
ביולי 2003 הועבר לסן אנטוניו ספרס כחלק מטרייד משולש במסגרתו הצטרף לספרס גם הידו טורקוגלו, בעוד בראד מילר נשלח לסקרמנטו קינגס.
לאחר 39 משחקים בסן אנטוניו, בהם קלע 5.0 נקודות למשחק, שוחרר מרסר מהקבוצה.
בעונתו האחרונה בקריירה, , שיחק עבור ניו ג'רזי נטס, וקלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק.
רונלד הנרי "רון" לי הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1976–1986. בעונת זכה בתואר "מלך החטיפות של ה-NBA", ולאורך 6 עונותיו בליגת ה-NBA ממוצעיו למשחק היו: 7.3 נקודות, 3.8 אסיסטים, 2.7 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות.
לי נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, וגדל בלקסינגטון הסמוכה.
בין השנים 1972–1976 שיחק באוניברסיטת אורגון, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה ("אורגון דאקס"), לצדם של גרג באלרד וסטו ג'קסון.
בכל 4 עונותיו בליגת המכללות הוביל את קבוצתו הן בנקודות והן באסיסטים, עם ממוצעים כוללים של 18.6 נקודות ו-4.8 אסיסטים למשחק.
בסיום עונת 1974/1975 נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American), ובסיום עונת 1975/1976 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז Pac-8.
בדראפט ה-NBA 1976 נבחר לי בבחירה העשירית, על ידי פיניקס סאנס.
בעונתו הראשונה בפיניקס קלע 10.2 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונה הבאה קלע 12.2 נקודות למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה עם ממוצע של 2.7 חטיפות – מה שהקנה לו את התואר הבלתי-רשמי "מלך החטיפות של ה-NBA".
בינואר 1979, לאחר כשתיים וחצי עונות בפיניקס, הועבר לצד הפורוורד מרטי ביירנס ושתי בחירות דראפט עתידיות לניו אורלינס ג'אז, בתמורה לטראק רובינסון.
עד לסיום עונת קלע 6.7 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן אלג'ין ביילור.
לקראת עונת הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות.
לאחר 30 משחקים עם ההוקס הועבר בטרייד נוסף לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק עד לסיום עונת .
לאורך תקופתו עם הפיסטונס קלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בשנת 1983 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת סקאבוליני פזארו האיטלקית, ובעונת 1985/1986 שיחק עבור "אלוויק סטוקהולם" השוודית, בטרם פרש ממשחק.
בשנים הבאות המשיך להתגורר בשוודיה עם משפחתו.
רון מלכא (נולד בשנת 1965) הוא מנהל ודיפלומט ישראלי.
מכהן כיושב ראש נמל חיפה.
קודם לכן כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה ושגריר ישראל בהודו.
מלכא נולד בעכו אחד מארבעה בנים להורים ילידי מרוקו.
ב-1983 התגייס לצה"ל, לאחר שנשר מקורס טיס ושירת בחיל המודיעין ביחידת המזל"טים עד 1992 ולאחר מכן ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל עד 2007. הוא השתחרר בדרגת אלוף-משנה.
ב-1990 סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, ב-1994 סיים תואר שני במנהל עסקים וב-2004 סיים תואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת בר-אילן.
לאחר שחרורו שימש מרצה לכלכלה במכללת נתניה ובמרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-2016 מונה לדקאן בית הספר לבנקאות ושוק ההון במרכז האקדמי למשפט ולעסקים.
בשנים 2008–2014 שימש דירקטור בבורסה לניירות ערך בתל אביב, במהלך כהונתו שימש גם כממלא מקום יושב ראש הבורסה.
כמו כן שימש דירקטור בשירותי בנק אוטומטיים, דירקטור בחברת עגור לניהול קופות גמל והשתלמות, ובקרן רום.
ב-2014 שימש יועץ לוועדה לבחינת תקציב הביטחון.
ב-2018 מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לשגריר ישראל בהודו ושגריר לא תושב בסרי לנקה.
ביוני 2021 הודיעה שרת הכלכלה אורנה ברביבאי על כוונתה למנות את מלכא למנכ"ל המשרד.
ב-4 ביולי אישרה הממשלה את המינוי ומלכא נכנס לתפקידו ב-1 באוגוסט.
הוא כיהן בתפקיד עד דצמבר 2022.
רון מיואק (שמו המלא הנס רונלד מיואק, באנגלית Hans Ronald Mueck; נולד בשנת 1958) הוא פסל יליד אוסטרליה, היוצר בסגנון היפר-ריאליסטי ומתגורר בבריטניה.
מיואק נולד בשנת 1958 להורים ממוצא גרמני במלבורן, אוסטרליה, שעסקו ביצור צעצועים.
בתחילת דרכו המקצועית עבד מיואק בתחום האפקטים המיוחדים לטלוויזיה וקולנוע.
הוא התמחה בבניית דגמים והנפשה אלקטרונית.
בשנת 1986 שיתף פעולה עם ג'ים הנסון (יוצר סדרת הטלוויזיה "החבובות") בהפקת סרט הפנטזיה המוזיקלי "המבוך" בו כיכב דייוויד בואי.
מיואק היה אחראי על דמות הבובה לודו (Ludo).
למרות הצלחותיו היה מתוסכל מכך שעבודות שטרח עליהן רבות זכו לתצוגה באופן דו-ממדי בלבד בטלוויזיה או בקולנוע.
בבריטניה הוא נישא לקרוליין ווילינג (Caroline Willing), תסריטאית, וביתה של הציירת, ילידת פורטוגל, פאולה רגו (Paula Rego).
במהלך חופשה משפחתית בארצות הברית, התרשמה פאולה רגו מפסל של דרקון שיצר מיואק לבנותיו בחול, בחוף הים.
היא הזמינה אצל מיואק פסל בדמותו של פינוקיו, כהכנה לעבודותיה עבור תערוכה קבוצתית בשם "בכבלי השכחה: אמנות וקולנוע" שהתקיימה בגלריה הייורד (Hayward gallery) בלונדון.
מויאק יצר את פינוקיו כפסל היפר-ריאליסטי, בגובה של כ-82 ס"מ, כילד הלבוש תחתונים בלבד.
האספן וסוחר האמנות צ'ארלס סאצ'י, הבעלים של גלריית סאצ'י בלונדון ראה את פינוקיו ומיד הזמין ממיואק עבודה נוספת.
הודות לעבודה שהזמין סאצ'י התפרסם מיואק ברחבי העולם.
היצירה שכונתה "אבא מת" ("Dead Dad") הוצגה בתערוכה בשם "תחושות" באקדמיה המלכותית לאמנות בלונדון בשנת 1997 בה השתתפו כמה מהפסלים המודרניים המובילים בבריטניה.
הפסל מתאר את גופתו העירומה של אביו של מיואק, שנפטר זה לא מכבר, שוכב על גבו.
הפסל בקנה מידה של כמחצית גודל טבעי, באורך כ-90 ס"מ מבוסס על זכרונו ודמיונו של האמן.
פסל זה זכה למרב תשומת הלב בתערוכה, ולשבחי הביקורת והקהל הרחב.
עבודותיו של מיואק מאופיינות ברמת דיוק גבוהה וביצוע מדוקדק עד אחרון הפרטים בגופם של נושאי יצירתו.
פסליו נראים כגרסה נוספת של המראה האנושי וכוללים בין השאר גם ביצוע מושלם של מרקמים וצבע, וכוללים גם פגמים כגון עור רופס, זיעה, נקבוביות בעור, ציפורניים לא מטופחות, שיער גוף ועוד.
הוא יוצר את עבודותיו בגדלים שונים, בקנה מידה מוקטן או מוגדל, ושונה מהגודל הטבעי.
הוא מקפיד לא ליצור עבודות בגודלן הטבעי של הדמויות שבעבודותיו.
הוא מפסל בחימר ולאחר מכן משתמש בפסל החימר ליצירת תבנית עבור הפסל הסופי העשוי מפיברגלס (גוף הפסל) וסיליקון (ראשו של הפסל).
פסלים גדולים מבוצעים בתחילה בגבס על גבי תשתית רשת מחוזקת.
במקרים אלה החימר, המשמש לעיבוד הפרטים המדויקים, מיושם על שכבת הגבס לאחר שזו נאטמה בלכה שתמנע מהגבס לינוק את המים משכבת החימר ולגרום להתייבשות מהירה ולסדקים.
פסל החימר נהרס תוך כדי תהליך הכנת התבנית לפיברגלס.
הסיליקון הגמיש, ממנו נוצר ראש הפסל, מהווה תשתית נוחה להשתלת שיער קפדנית.
מיואק מעסיק בסטודיו שלו מספר עוזרים המסייעים לו בשלבים הטכניים של יציקת הפסלים או בתהליכי השתלת השיער.
בשלב הצביעה מוסיף מיואק מגוון עצום של פרטים לגוף הפסל כגון ורידים, צפרניים, שומות, נמשים, צלקות, שיער גוף (בהדבקה) ועוד.
מיואק נמנע מחשיפה תקשורתית, ממעט להתראיין ובדרך כלל אינו מופיע לפתיחת תערוכותיו.
תערוכת היחיד הראשונה של מיואק נערכה בגלריית אנתוני דאופאי (Anthony d'Offay) בלונדון בשנת 1998. בשנת 1999 הוצב פסלו "נער" (Boy), שהתנשא לגובה של חמישה מטרים, בכיפת המילניום בלונדון.
בשנת 2001 הוצג הפסל בביאנלה ה-49 של ונציה.
מאז מוצב הפסל בתצוגת קבע במוזיאון הדני לאומנות מודרנית בעיר אורהוס.
בין השנים 2000–2002 היה מיואק אמן אורח בגלריה הלאומית בלונדון.
לאחר התערוכה בלונדון הוצגה העבודה גם בסידני, בברלין, ובהארלם (הולנד).
ב-2006 הוצגו עבודותיו בתערוכות באקדמיה הלאומית הסקוטית באדינבורו, ובמוזיאון לאמנות בברוקלין ניו-יורק.
בשנת 2011 הציג מספר עבודות בתערוכת יחיד בגלריית ג'יימס קוהן (James Cohan) בניו-יורק.
באותה שנה השיג פסלו "תינוק גדול (Big baby) מחיר שיא של 1.32 מיליון דולר במכירה פומבית שנערכה בבית המכירות כריסטי בלונדון.
בשנת 2016 הוצגו עבודותיו בהיכל תזאוס השייך למוזיאון האמנות בווינה וכן במוזיאון לאמנות "שרה הילדן" (Sara Hildén) בעיר טמפרה בפינלנד.
בשנת 2017 הציג מיואק 13 יצירות (כשליש מכלל עבודותיו עד אז) בתערוכת יחיד חשובה ביוסטון, טקסס.
באותה שנה הוצגו יצירותיו "תנוחת כפיות" (Spooning Couple), "איש פרא" (Wild Man), "בחרות" (Youth) ואחרות, בגלריית "פרנס" (Ferens Art Gallery) בעיר הול בבריטניה, לצד יצירות של לוסיאן פרויד ואדוארד מאנה.
עבודותיו נמצאות באוספי גלריית טייט מודרן בלונדון, במוזיאון לאמנות בפילדלפיה, בגלריה הלאומית בקנברה אוסטרליה ובידי אספנים פרטיים.
בשנת 2020 עזב את הסוכנות שייצגה אותו במשך כעשור והעביר את ייצוגו לרשת הגלריות של סוכן האמנות האוסטרי תדאוש רופאק (Thaddaeus Ropac) הפועלת בלונדון, פריז ובזלצבורג.
רון סילימן (נולד ב-5 באוגוסט 1946) הוא משורר ובלוגר אמריקאי.
הוא כתב וערך למעלה מ-30 ספרים, ושירתו וביקורתו תורגמו ל-12 שפות.
לעיתים קרובות שירתו מסווגת לשירת שפה.
בין השנים 1979–2004 כתב סילימן שיר בודד, האלף-בית.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוא התגורר באזור מפרץ סן פרנסיסקו במשך למעלה מארבעים שנה.
כמשורר שפורסם, הוא לימד בתוכנית לכתיבת בוגרים באוניברסיטת סן פרנסיסקו, באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ב-New College בקליפורניה, ובצורות קצרות יותר, באוניברסיטת נארופה ובאוניברסיטת בראון.
סילימן עבד כמארגן פעילויות פוליטיות, לוביסט, אתנוגרף, עורך עיתונים ומנהל פיתוח.
בזמן ששהה בסן פרנסיסקו, הוא שירת במועצות קהילתיות רבות, כולל ועדת הפיקוח על מפקד האוכלוסין משנת 1980, כוח המשימה של הצתות של מכבי האש בסן פרנסיסקו, וחיל המשימה של מחלקת המדינה של בריאות על מצבים בריאותיים במתקני הכליאה באזור.
סילימן עבד כאנליסט שוק בתעשיית המחשבים לפני שפרש בסוף 2011.
סילימן מסווג את שירתו כחלק ממחזור חיים, אותו הוא מכנה קטג'אק (השם מתייחס לצורה של דרמת ריקוד באלינזה המבוססת על טקסט עתיק).
"קטג'אק" הוא גם שמו של השיר הראשון של עידן הצריפי'.
סילימן פורסם לראשונה בברקלי בשנת 1965. בשנות השישים הוא פורסם על ידי כתבי עת הקשורים למה שהוא מכנה בית הספר לשקט, כמו שירה צפון-מערבית, TriQuarterly,Southern Review ושירה.
סילימן חשב שקבלה כה מוקדמת היא פחות הכרה בכישוריו מאשר היעדר סטנדרטים או קפדנות המאפיינים אותה נטייה ספרותית; הוא החל לחפש אלטרנטיבות.
חלק מאותן חלופות יזמו באמצעות פרויקטים שונים של עריכה בהן לקח חלק, מה שהעניק לו את האפשרות לעבוד עם מגוון רחב של משוררים.
אחד הפרויקטים המשפיעים יותר היה הידיעון של סילמן בשם Tottels (1970–81), שהיה אחד המקומות הראשונים לשירת שפה.
לדבריו, "מקום המגורים", מאמר עלילתי על תשעה משוררים שפורסמו באלצ'רינגה (1975), היה "הניסיון הראשון שלו לכתוב על שירת שפה".
בשנים 1976–1977, הוא אוצר יחד עם טום מנדל סדרת קריאה ב"פסנתר הגדול ", בית קפה.
כמעט שלושה עשורים לאחר מכן, חלק מהמשוררים שהשתתפו בסדרה זו עדיין שיתפו פעולה על יצירה המבוססת על קריאות אלה.
שיתוף פעולה זה הפך לחלק ממה שכונה "ניסוי באוטוביוגרפיה קולקטיבית", שנכתב על ידי עשרה משוררי השפה הללו בסן פרנסיסקו.
בסיום הפרויקט, הוא כלל 10 כרכים בסך הכל.
תשעת הכותבים האחרים שכללו היו בוב פרלמן, בארט ווטן, סטיב בנסון, קרלה הארימן, טום מנדל, קיט רובינסון, לין היג'יניאן, ריי ארמנטרוט וטד פירסון .
"[F] rom 1976 עד 1979 הכותבים לקחו חלק בסדרת קריאה וביצוע.
פרויקט הכתיבה, שהחל בשנת 1998, נערך כשיתוף פעולה מקוון, תחילה דרך אתר אינטראקטיבי ובהמשך דרך רשימות רשימה.
הכתיבה הביקורתית הבוגרת של סילימן מתוארכת לתחילת או לאמצע שנות השבעים.
כשהוא התבקש לדון בתפקיד ההתייחסות בשירה, הוא כתב את החיבור, "העלמת המחבר, מראה העולם", שפורסם לראשונה בכתב העת Art Con.
עד מהרה ערך גיליון מיוחד של המגזין מרגינס, שהוקדש ליצירתו של המשורר קלארק קולידג ' .
הוא החל לשאת שיחות ולתרום מאמרים על בסיס קבוע לאחר מכן.
הוא אמר שהושפע מ"שירה אמריקאית חדשה ", בהתייחס למשוררים שפורסמו באנתולוגיה פורצת הדרך של דונלד אלן " השירה החדשה אמריקאית "1945–1960. כיום, אותם נתונים הוכרו זה מכבר.
בשנת 1986 פורסמה האנתולוגיה של סילימן, "The Tree Tree", אוסף שירה בשפה אמריקאית, על ידי הקרן הלאומית לשירה .
הוא כותב בלוג אינטרנט המוקדש לשירה ופואטיקה עכשווית.
בשנת 2012, סילימן היה אחד משלושת עמיתי בית הסופרים של קלי באוניברסיטת פנסילבניה, יחד עם קארן פינלי וג'ון בארת ' .
בשנת 2010 הוא קיבל את פרס לוינסון השנתי מקרן השירה.
סילימן היה עמית ספרותי בשנת 2003 של המועצה הלאומית לאמנויות ועמיתו בשנת 2002 של מועצת האמנות בפנסילבניה, וכן עמית PEW באמנויות בשנת 1998.
הוא מונצח באנתולוגיה של אדיסון, אזור מדרכה בברקלי, קליפורניה ובו לוחות המכבדים משוררים וסופרים.
סילימן נבחר לתפקיד חתן המשורר בבלוגוספרה.
קטג'אק (סן פרנסיסקו: העיתונות הזו, 1978)
אגדה (1980, עם ברוס אנדרוס, צ'ארלס ברנשטיין, ריי דיאפלמה, סטיב מקאפקרי)
בעץ האמריקני: שפה, ריאליזם, מחשבה (הקרן הלאומית לשירה, 1986; מהדורה שנייה, 2001: אנתולוגיה)
לנינגרד (1991, עם מייקל דוידסון, לין הייג'יניאן, בארט ווטן)
מולטיפלקס (1998, עם קארן מק קורמק)
פסולת שקיעה (ספר אלקטרוני של ubu, 2002), מעידן הצריפים
תחת אלבני (הוצאת מלח, 2004), ספר זיכרונות
המחברת הסינית (2004, ספר אלקטרוני של ubu) מעידן הצריפים
(תורם, לכל אחד מעשרת הכרכים) הפסנתר הגדול: ניסוי באוטוביוגרפיה קולקטיבית (מצב A / Press זה, 2007: )
עידן הצריפים (compleat) (אוניברסיטת קליפורניה, 2007)
האלפבית (אוניברסיטת אלבמה, הוצאת ספרים, 2008)
השערת רציף (שורות ספרי שורות, 2011) - ספר ראשי תיבות מתוך הנשמה הצפונית
Revelator (2013) - שיר הפתיחה של רצף 360 שירים מוקרן שכותרתו Universe
הנשמה הצפונית (ספרי שירמן, 2014) - ספר היקום השני.
נגד שירה קונספטואלית (Counter Counter, 2014; ביקורת)
בשנת 1995 עבר סילימן למחוז צ'סטר שבפנסילבניה, שם הוא מתגורר עם אשתו קרישנה ושני בנים, קולין וג'סי.
רונלד מונטגיו מוס הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אמריקאי, חבר בלהקת "Player", הידוע בעיקר בתפקידו של רידג' פורסטר, באופרת הסבון של CBS "היפים והאמיצים".
בגיל 11 החל ללמוד לנגן על תופים, גיטרה ובס חשמלי.
בשנת 1976 חבר מוס לזמר והגיטריסט, פיטר בקט, הגיטריסט והקלידן ג'יי.סי קראולי, והמתופף ג'ון פרייזן כדי להקים את הלהקה "Player", בעיקר כבסיסט וזמר.
במוסך בהוליווד הילס הם כתבו והתאמנו על המוזיקה.
המוזיקה משכה את תשומת ליבו של המפיק רוברט סטיגווד, שחתם איתם על חוזה.
הסינגל שלהם "Baby Come Back" תפס את המקום הראשון במצעד הפופ הלאומי בשלושת השבועות הראשונים של 1978. הסינגל הופיע ברשימת הסינגלים הטובים ביותר לשנה זו במגזין בילבורד.
גם סינגל ההמשך שלהם, "This Time I'm in It for Love", הגיע לשיא במקום ה -10 באותה השנה.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2015. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן.
הוא הופיע שוב באוסטרליה במרץ 2019 ובאיטליה בפעם הראשונה בקיץ 2019.
בשנת 1987 הוצע למוס התפקיד של רידג' פורסטר באופרת סבון חדשה "היפים והאמיצים".
הוא קיבל את התפקיד, והתוכנית שודרה במדינות רבות ברחבי העולם.
תפקידו משך מיליוני מעריצים ברחבי העולם.
עד היום הוא ידוע בעיקר בתפקיד זה, והוא נוסע לעיתים קרובות, להופיע, ולקדם את המוזיקה שלו.
בשנת 2010, הוא השתתף בגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום שני עם בת זוגו שרה די וירה.
ב-11 באוגוסט 2012 פורסם כי מוס יעזוב את "היפים והאמיצים", לאחר שגילם את דמותו של רידג' פורסטר במשך 25 שנה.
הופעתו האחרונה הייתה ב-14 בספטמבר 2012.
ב-12 במאי 2014 הופיע מוס, יחד עם להקתו באופרת הסבון "בית החולים כללי", כחלק מנשף האחיות בשנת 2014, שם ביצעו את להיטם "Baby Come Back".
בשנת 2015, הוא גילם את הדמות של איאן באופרת הסבון הפלמית "Familie".
בהמשך שיחק רון מוס בתפקיד ג'ון בלקוול באופרת הסבון "המפרץ".
בשנת 2022 שיחק בסרט "Trail Blazers".
רונלד סימונס הוא מתאבק ושחקן פוטבול עבר אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופותיו בארגוני ההיאבקות World Championship Wrestling (WCW) ו-Extreme Championship Wrestling (ECW), שבהם הופיע תחת שמו האמיתי ובארגון ההיאבקות World Wrestling Federation (ה-WWF, לימים ה-WWE), שבו הופיע גם תחת שמו האמיתי וגם תחת שמות במה נוספים כמו פארוק אסד ופארוק.
כיום, הוא חתום על חוזה אגדות ב-WWE.
לפני שהפך למתאבק מקצועי, סימונס היה שחקן פוטבול מכללות ושחקן מקצועי אשר שיחק בליגות National Football League (NFL), Canadian Football League (CFL) ו-United States Football League (USFL) במשך ארבע עונות במהלך שנות ה-80. הוא היה שחקן המכללות של אוניברסיטת המדינה של פלורידה, כשב-NFL הוא שיחק עבור הקליבלנד בראונס.
ב-WCW, סימונס היה פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד של WCW, כשהוא מזוהה כאלוף האפריקאי הראשון שזוכה בתואר זה, ומוכר על ידי ה-WWE כאלוף העולם השחור הראשון בתולדות הענף.
בנוסף לכך, הוא היה פעם אחת אלוף הזוגות של WCW ביחד עם באץ' ריד ופעם אחת אלוף ארצות הברית לזוגות של WCW ביחד עם ביג ג'וש.
ב-WWF, הוא שלוש פעמים אלוף הזוגות של ה-WWF ביחד עם בראדשו, כשהשניים נודעו בשם Acolytes Protection Agency (APA).
בשנת 2012, הוא הוכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
אליפות פלורידה במשקל כבד של NWA (פעם אחת)
אליפות הזוגות הדרומית של MCW (פעם אחת) - עם בראדשו
אליפות הזוגות הדרומית של OVW (פעם אחת) - עם בראדשו
PWI דירג אותו במקום ה-20 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 1992
PWI דירג אותו במקום ה-108 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003
PWI דירג אותו ואת באץ' ריד במקום ה-91 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003
המתאבק המשפיע של השנה (1992)
אליפות הזוגות של WCW/NWA (פעם אחת) - עם באץ' ריד
אליפות ארצות הברית לזוגות של WCW (פעם אחת) - עם ביג ג'וש
אליפות הזוגות של ה-WWF (3 פעמים) - עם בראדשו
רון כץ (נולד ב-4 באוקטובר 1985, י"ט בתשרי ה'תשמ"ו) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת יש עתיד, וקודם לכן ממלא־מקום ראש העיר פתח תקווה וראש מִנהל החינוך בעיר מטעם המפלגה.
במקצועו הוא עורך־דין המומחה במשפט צבאי ובמשפט פלילי.
כץ נולד בעפולה וגדל בפתח תקווה, שבה למד בתיכון גולדה.
למד משפטים כעתודאי והתמחה בפרקליטות הצבאית, שבה בין היתר ניהל את מדור קשרי־חוץ, והשתחרר בדרגת סרן.
עם הקמת מפלגת יש עתיד ב־2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, נבחר להנהיג את מטה המפלגה בפתח תקווה, ובבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בסוף 2013 התמודד מטעמה למועצת העיר.
לאחר הבחירות הפקידו ראש העיר הנבחר איציק ברוורמן על הקמת אגף אירועים עירוני ומינה אותו לממלא־מקום ראש רשת המרכזים הקהילתיים (מקפ"ת).
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018, כץ הודיע על פרישת רשימתו מן הקואליציה של ברוורמן.
יחד עם "ש"ס" של אוריאל בוסו, כץ הכריז על תמיכה במועמד האופוזיציה רמי גרינברג לראשות העיר.
בבחירות, "יש עתיד" הפכה לרשימה השנייה בגודלה במועצה עם 4 מושבים במקביל לזכייתו של גרינברג.
כץ מונה לסגן ראש העיר וממלא־מקומו בשכר, וכן קיבל את ראשות מנהל החינוך.
בתקופה זו נפתחו בעיר כמה בתי ספר, חלקם מתנהלים בשיטות ייחודיות – אנתרופוסופיה ומונטסורי, והוקמה יחידה לפיקוח על מעונות יום ופעוטונים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 (2021) שובץ במקום ה-16 ברשימת המפלגה ונבחר לכנסת.
נבחר בשנית בבחירות לכנסת ה-25 לאחר שהוצב במקום ה-17 ברשימת המפלגה.
להלן חוקים שעברו ביוזמת כץ:
חוק להפסקת פעילות אונר"א – איסור על אונר"א לקיים כל פעילות בשטח מדינת ישראל.
חוק סיוע לעסקים שנפגעו בקורונה.
חוק עבודות הנוער או בכינויו "חוק הדוגמניות", חוק המאפשר מנגנון הגנה ופיקוח הגון של אפוטרופוס על ילדים בגילאי 8-17 בתעשיית הבידור.
החוק למלחמה בסרסרות- חילוט רווחי תעשיית הזנות לטובת שיקום נפגעות.
חוק החמרת ענישה של אנשי חינוך במעונות היום 0-3.
חוק התקנת מצלמות אונליין בגני ילדים 0-3.
תיקון סעיף 17 לחוק העונשין, תוספת הריביות על אי תשלום קנס פלילי ירד ל 30% בלבד.
כץ נשוי ללירון ואב לבן ובת.
הם מתגוררים בשכונת נווה עוז שבפתח תקווה.
רון מירון (נולד ב-14 ביוני 1963) הוא מנהל ודירקטור ישראלי בתחום התרופות והציוד הרפואי.
לשעבר מנכ"ל טבע ישראל וסמנכ"ל ישראל ואפריקה.
כיהן בדירקטוריונים של חברות פארמה וציוד רפואי, כולל DNA BioMedical Solutions, Innocan Pharma, ואייסקיור מדיקל.
רון מירון נולד ב-1963 לאליהו מירון, שהיה מהנדס בניין, וללאה, מורה.
בילדותו התגורר בשכונת תל ברוך בתל אביב, ולמד בבית הספר התיכון עמל ליידי דייוויס.
את שירותו בצה"ל עשה כמפקד פלוגה בחיל השריון, ולחם במלחמת לבנון הראשונה.
קיבל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
הוא מרצה אורח במרכז הבינתחומי הרצליה.
הוא מתגורר בהוד השרון, נשוי ואב לשלושה ילדים.
בשנות ה-90 החל מירון לעבוד בחברת "טבע", ושימש בתפקידי ניהול, בהם מנכ"ל חברת הבת "סלא", העוסקת באחסון ושינוע של תכשירים וציוד רפואי.
בתפקידו האחרון שימש במשך ארבע שנים כמנכ"ל "טבע ישראל".
בשנת 2013, לאחר 21 שנות עבודה בחברה, פרש מ"טבע".
עם הפעולות בתקופת כהונתו כמנכ"ל: כניסה לשוק תרכובות מזון לתינוקות עם המותג "נוטרילון", כניסה לתחום התמיסות לעדשות מגע עם המותג Optica All in One Natural, וחנוכת המרכז הלוגיסטי של החברה.
באוקטובר 2017 הוקמה חברת אינוקאן פארמה הישראלית, שמפתחת מוצרים מבוססי קנאביס, ומירון הוא אחד ממייסדיה ויו"ר החברה.
ב-2019 יצאה חברת אינוקאן פארמה להנפקה ראשונה לציבור בבורסת קנדה (SCE) לפי שווי חברה של 26 מיליון דולר קנדי, ונכון לשנת 2021 שווה אינוקאן פארמה חצי מיליארד שקל.
ב-2017 מונה ליו"ר חברת אייסקיור מדיקל, שהיא חברת ביוטק ישראלית העוסקת במחקר, פיתוח ושיווק של מכשור רפואי לטיפול בגידולים (שפירים וסרטניים), אשר פיתחה מוצרים לטיפול זעיר פולשני בגידולים בשד וגידולים אחרים באמצעות הקפאת הגידול כחלופה לניתוח.
מתחילת שנת 2021 נוסקת המניה ב-716%, ונסחרת בשווי שוק של 1.22 מיליארד שקל.
בתפקידו כיו"ר הדירקטוריון של חברת וויז פארמה (Wize Pharma) הוטל עליו בהסדר אכיפה מנהלי עיצום כספי של 150 אלף ש"ח, על הכללה ברשלנות בדו"חות החברה של פרטים שיש בהם להטעות משקיע סביר.
בדצמבר 2020 מונה לראש ועדת השקעות ואסטרטגיה של חברת "גולדמן ביו".
מירון משמש יו"ר הדירקטוריון של חברת "די.אן.איי ביומדיקל סולושינס".
באפריל 2021 מונה גם לדירקטור בחברת "אנטרה ביו", העוסקת בפיתוח תרופות.
באוקטובר 2025 מונה לדירקטור בחברת "מטריסלף", הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
רון יצחק ליפשיץ (נולד בשנת 1964) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר באוניברסיטת תל אביב, מכהן כסגן הדקאנית להוראה.
לשעבר ראש החוג לחומר מעובה באוניברסיטה זו.
רון ליפשיץ נולד בירושלים לאסא וחוה ליפשיץ, שניהם פרופסורים לכימיה, ולו שתי אחיות.
בשנת 1990 קיבל תואר בוגר בפיזיקה ובמדעי המחשב מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, בשנת 1995 קיבל תואר שלישי בפיזיקה מטעם אוניברסיטת קורנל בהנחיית דייוויד מרמין.
כמו כן למד במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
מחקריו עוסקים בעיקר בקווזי-גבישים, ננומכניקה ודינמיקה לא ליניארית.
נשוי לנורית, מתגורר בכפר סבא.
שימש כעמית מחקר לפיזיקה תאורטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה, 1998-1995, וכעמית מחקר בכיר לפיזיקה תאורטית ב-1998-1999
שימש כמרצה בכיר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, 2006-1999
שימש כחבר סגל אורח (בחודשי הקיץ) במכון הטכנולוגי של קליפורניה, 2001, 2003, 2009
משמש כפרופסור חבר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, 2006-היום
שימש כחבר סגל אורח במכון הטכנולוגי של קליפורניה, 2007-2006
שימש כפרופסור אורח לפיזיקה באוניברסיטת שטוטגרט ומכון מקס פלאנק למצב מוצק, קיץ 2010
משמש כחבר סגל אורח במכון הטכנולוגי של קליפורניה, 2011-היום
קיבל תואר פרופסור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיה בטאיפיי, טאיוואן, 2015-2012
במהלך השנים קיבל מספר פרסים על מחקריו והישיגיו:
פרס הדקאן, הפקולטה למדעים מדויקים מטעם האוניברסיטה העברית, 1988, 1989, 1990
פרס להרצאה התאורטית המצטיינת של מדען צעיר, הכנס הבינלאומי ה-5 בקווזי-גבישים, 1995
מלגת פרס בפיזיקה תאורטית מטעם המכון הטכנולוגי של קליפורניה, 1998-1995
פרס אולשוואנג בפיזיקה מטעם הקרן הלאומית למדע, 2002
פרס הרקטור להצטיינות בהוראה מטעם אוניברסיטת תל אביב, 2002, 2008, 2011
פרס ז'אן-מרי דובואה על מחקר בקווזי-גבישים, 2013
רון עומר (נולד ב-1973) הוא עורך קולנוע ויוצר ישראלי.
עומר הוא בנם של הסופרת דבורה עומר ושמואל עומר, שהיה מנכ"ל תיאטרון הבימה.
בנעוריו, עבד כדוגמן והצטלם לפרסומות לקולנוע, לטלוויזיה ולמודעות בעיתונות.
לאחר שירותו הצבאי למד משחק בבית צבי.
לאחר סיום לימודי המשחק בבית צבי, עבר להתגורר בניו יורק, חי שם במשך שנתיים ועבד כסאונדמן בקולנוע וטלוויזיה.
במהלך שנותיו בניו יורק, למד עריכת סרטים ב-NYU.
בשנת 1998 חזר לארץ והשתלב בתעשיית הפרסומות הישראלית, כעורך.
ב-1996 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "עניין של זמן" ושיחק בסרט "צעירים לנצח".
בשנת 2003 החל לערוך סרטים עלילתיים, דוקומנטריים וסדרות טלוויזיה.
הסרט הקצר "גשם בעיניים", שביים וערך עומר אודות אימו, הוצג בפסטיבל "דוקאביב" וזכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2020. הסרט מספר את סיפור חייה ויצירתה של דבורה עומר, סוקר את ילדותה של דבורה ותעלומת מות אימה, נטישת אביה שהתנדב לבריגדה, והגילוי המאוחר של האמת.
עומר זכה גם בפרס אופיר לשנת 2013, על עריכת הסרט "בית לחם".
כמו כן, היה חבר בצוות העורכים של סדרת הטלוויזיה "אייכמן, ההקלטות האבודות", אשר זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2022 על העריכה.
עומר ערך את הסרט התיעודי "חיילות של אף אחד" משנת 2024, אשר גולל את סיפורן של שלוש תצפיתניות צה"ל שנרצחו במתקפת חמאס על מוצב נחל עוז ב-7 באוקטובר 2023.
עומר נשוי ללירון, מפיקת פרסומות, ואב לשלושה ילדים.
זוכה פרס האקדמיה לקולנוע על העריכה הטובה ביותר על המיני סדרה "מישהו לרוץ איתו"
זוכה פרס האקדמיה לקולנוע על העריכה הטובה ביותר על הסרט "בית לחם"
זוכה בפרס סרט הביכורים פסטיבל דוקאביב, על הסרט "גשם בעיניים"
זוכה פרס האקדמיה לקולנוע 2020 לסרט הדוקמנטרי הטוב ביותר "גשם בעיניים"
מישהו לרוץ איתו - נערך גם כמיני סדרה.
חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי
ואז הגיע ילד - יוצר ועורך
רון נעמן (נולד ב-10 באפריל 1949) הוא כימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור אֶמֶרִיטוּס בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, לשעבר ראש המחלקה לפיזיקה כימית ויושב ראש המועצה המדעית של המכון.
מומחה לחקר הכיראליות, חתן פרס קולטהוף לשנת 2014 ומדליית הכיראליות לשנת 2023.
אביו, אורי נעמן (נמנווירט), היה בן למייסדי מושב ירקונה ולימים ייסד את מחלקת הנוער בעיריית באר שבע.
אמו, שושנה לבית מינץ, הייתה מורה.
גדל בבאר שבע, במינכן ובחיפה, שם סיים את תיכון עירוני ה'.
לאחר שחרורו מצה"ל החל את לימודיו לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, והשלים אותם ב-1973. מיד לאחר מכן, המשיך ללימודי תואר שלישי בכימיה בהנחיית פרופ' גד פישר, באוניברסיטת בן-גוריון ובמכון ויצמן למדע.
עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1977, עסקה בספקטרוסקופיה של מולקולות אורגניות.
באותה שנה יצא נעמן לארצות הברית ושימש במשך שנתיים כעמית בתר-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד, בהנחיית פרופ' ריצ'רד זייר, לימים חתן פרס וולף.
בסיום תקופה זו, עבד למשך שנה כחוקר וכמרצה במחלקה לכימיה של אוניברסיטת הרווארד.
עם שובו לישראל ב-1980 הצטרף כמרצה בכיר במחלקה לחקר איזוטופים במכון ויצמן.
ב-1986 מונה לפרופסור חבר וב-1992 לפרופסור מן המניין.
בשנים 1990–1994 כיהן כראש המחלקה לתשתיות מחקר כימי ובשנים 1994–1999 כראש המחלקה לפיזיקה כימית.
ב-2006 התמנה לסגן יושב ראש המועצה המדעית של מכון ויצמן, וב-2008 התמנה ליושב ראש המועצה וכיהן בתפקיד זה כשנתיים.
כמו כן, שימש במרוצת השנים כפרופסור אורח באוניברסיטת קולורדו, באוניברסיטת פיטסבורג ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
הולכה אלקטרונית התלויה בספין במולקולות כיראליות
כאשר אלקטרון עובר במולקולות כיראליות, ספין מסוים מועדף על פני האחר.
הספין המועדף תלוי בכיראליות של המולקולה, משמע, עבור אננטיומר מסוים, קיטוב הספין המועדף מקביל לתנע של האלקטרון, ועבור האננטיומר האחר, הקיטוב המועדף הוא אנטי-מקביל לתנע של האלקטרון.
אפקט זה ידוע בתור "סלקטיביות ספין התלויה בכיראליות" (chiral‐induced spin selectivity ובראשי תיבות CISS).
מתוקף אפקט זה, מולקולות אורגניות כיראליות יכולות לשמש כמסנן ספין.
קבוצתו של נעמן גילתה את האפקט, פרסמה אותו ב-1999, ומאז חוקרת את תכונות קיטוב הספין של מולקולות כיראליות שונות תוך שימוש בטכניקות מגוונות, בהן מיקרוסקופיית כוח אטומי הבודקת מוליכות בעזרת אלקטרודה מגנטית (mc-AFM) בטמפרטורת החדר.
שיטה זו חשה את סלקטיביות הספין במבנים ננוסקופיים, כולל האפקט שנוצר בממשק שבין חומרים כיראליים והחומר הפרומגנטי בו משתמשים לצורך האנליזה הספינית.
קיטוב הספין שנמדד באמצעות ה-mc-AFM מתבטא ביחס שבין הזרמים של שתי קונפיגורציות שונות של המגנט (מעלה ומטה) בממתח מסוים, או בתור אחוז יחסי של קיטוב הספין.
חשוב להבין האם התלות של הזרם במתח מצויה באזור הלא-ליניארי, ובכך ללמוד על רגישותו של ה-mc-AFM לסלקטיביות הספין של ההולכה.
נעמן וקבוצתו חזו בקיטוב ספין בשיעורים של 85 עד 90 אחוזים, שנצפו במערכות שונות, ביניהן מערכות סופראמולקולרית המבוססות על מולקולות כיראליות וא-כיראליות (נגזרות של החומרים קורונין ביסימיד ופורפירין) בטמפרטורת החדר.
מדידה זו בוצעה על פני שטח החתך של ננו-סיב.
מעבדתו של נעמן חוקרת את יכולתן של מולקולות כיראליות לשמש ביישומים ספינטרוניים על ידי יצירת "שסתום ספין", שקיומו מתאפשר הודות לאפקט ההתנגדות המגנטית (magnetoresistance).
ההתקן שמייצרת מעבדתו הוא בעל גאומטריה של בריח, אשר מאפשרת מדידה מדויקת של התנגדות ההתקן באמצעות קונפיגורציית four-probe סטנדרטית.
נעמן משתמש במבני התנגדות מגנטית המבוססים על CISS, אשר נבדלים מהתקני התנגדות מגנטית מצויים.
בהתקן זה, נעשה שימוש באלקטרודה מגנטית יחידה, וטרנספורט הספין דרך ההתקן נקבע על ידי כיראליות המולקולות, כאשר האלקטרודה המגנטית היחידה משמשת לצורך ניתוח הולכת הספין.
אופיין ההתנגדות המגנטית שנמצא בדרך זו, הוא א-סימטרי ביחס לסימן השדה המגנטי, שלא כפי הידוע בהתקני ההתנגדות המגנטית הרגילים.
הסיבה לא-סימטריה היא שרק אלקטרודה פרומגנטית יחידה מצויה בשימוש.
נוסף על כך, קבוצתו של נעמן עוסקת בלמידת השפעתה של הטמפרטורה על ההתנגדות המגנטית, וכן בהתנגדות המגנטית של פולימרים בעלי קונפיגורציות L ו-D.
נמצא כי תבניות ההתנגדות המגנטית ביחס לשדות המגנטיים שהושרו, הן הפוכות זה לזה.
הפרדה אננטיומרית באמצעות מצע מגנטי
הפרדה אננטומרית היא תהליך חשוב ביותר בתעשייה הכימית והפרמצבטית.
נהוג להניח כי הזיהוי של כיראליות ואננטיו-סלקטיביות, הן בטבע הן במערכות מלאכותיות, קשור אך ורק לאפקטים מרחביים.
קבוצתו של נעמן זיהתה כי האינטראקציה של מולקולות כיראליות עם מצע הממוגנט בכיוון הניצב, היא אננטיו-ספציפית.
כאשר מולקולות כיראליות פוגשות במצע המגנטי, הן הופכות לטעונות-מקוטבות.
בהתאם ל-CISS, קיטוב המטען מלווה בקיטוב ספין.
כאשר אוריינטציית הספין של המולקולה הופכת למקבילה ביחס לאוריינטציית הספין של המצע, האינטראקציה בין המולקולה לבין המצע איננה מועדפת, לאור אינטראקציית הספינים המשמעותית.
לעומת זאת, כאשר אוריינטציית הספין היא אנטי-מקבילה ביחס לספין של המצע המגנטי, הרי שהאינטראקציה ביניהם מועדפת הודות לאינטראקציית ספין מועטה.
נעמן ומעבדתו הדגימו בליעה אננטיו-ספציפית בתערובת רצמית המבוססת על אוליגופפטיד שעבר תיולציה והוצמד למצע פרומגנטי מצופה זהב.
אינטראקציה אננטיו-סלקטיבית זו של מולקולות כיראליות ומצע מגנטי, מהווה בסיס לשיטה כרומטוגרפית להפרדה אננטומטרית.
מטרת הקבוצה היא לייצר קולונה רב פעמית המבוססת על כך.
נעמן חוקר את תפקידו של הספין בתהליכי מעבר מטען במולקולות חלבון.
למחקר יש השלכות על הבנת אינטראקציות תלויות-ספין ועל אפקט של שדות מגנטיים על מוליכות אלקטרונים על פני ממשקים ביוטיים-א-ביוטיים בטבע ובמערכות ביוטכנולוגיות.
במסגרת כך, חוקרת קבוצתו ציטוכרומים מולטי-המיים, הממוקמים על שטח הפנים הבקטריאלי.
ידוע כי ציטוכרומים מולטי-המיים וביו-מולקולות נוספות בשם OmcA, מתפקדים כמוליכי אלקטרונים ארוכי-טווח (למרחקים הגדולים מ-10 ננומטר) והמקשרים בין תגובות פנים-תאיות לבין משטחים חיצוניים.
תוך שימוש בטכניקה לעיל, מבקש נעמן להראות כי הטרנספורט האלקטרוני במערכות אלה הוא ספין-סלקטיבי.
לאורך השנים היה נעמן שותף לכתיבתם של למעלה מ-350 מאמרים שפורסמו בכתבי עת מובילים, והיה עורכם של שני ספרים.
הנחה כ-30 תלמידי מחקר לתואר שני ושלישי ועשרות משתלמי בתר-דוקטורט.
היה חבר בשורה של ועדות ציבוריות ואף עמד בראש חלק מהן: הוועדה הלאומית למקצוע הכימיה בבתי הספר התיכוניים, ועדת הרפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל, הוועד המנהל של תוכנית ביכורה, והוועדה המדעית של קרן עזריאלי.
בשנות האלפיים היה ממייסדי תנועת ח"ץ שדגלה בהיפרדות חד-צדדית מהפלסטינים, יחד עם עמיתו יחיעם פריאור ונוספים.
חבר החברה האמריקאית לפיזיקה (2003)
פרס החטיבה לכימיה של קולואידים ומשטחים של החברה היפנית לכימיה (2007)
פרס החברה הטייוואנית לכימיה (2010)
פרס המחקר המצטיין של החברה הישראלית לוואקום (2013)
פרס קולטהוף, מטעם הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל (2014)
פרס המדען המצטיין של החברה הישראלית לכימיה (2018)
חבר החברה המלכותית לכימיה (2021)
פרס ואן 'ט הוף של האקדמיה ההולנדית למדעים (2022)
פרס הורייזון של החברה המלכותית לכימיה (2022)
נשוי לד"ר רחל ממלוק-נעמן ואב לארבעה, מתגורר בירקונה.
בת-דודתו היא פרופ' מאיה שולדינר ממכון ויצמן, המכהנת כיו"ר המועצה המדעית של המכון.
רון לבקוביץ (נולד ב-1957) הוא איש עסקים ובנקאי ישראלי המכהן כיו"ר דירקטוריון הבנק הבינלאומי משנת 2020, ממייסדי בית ההשקעות "אפסילון" ומנכ"ל משותף שלו לשעבר.
לבקוביץ גדל בבת ים ושירת בסדיר ובמילואים.
את השכלתו רכש מאוניברסיטת תל אביב, והוא בוגר תוכנית של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד, ובעל תואר BA בכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1988 הקים יחד עם שמואל פרנקל ומנחם סלע את בית השקעות אפסילון.
לאחר ששותפו מנחם סלע מכר את אחזקותיו בבית ההשקעות באמצע שנות ה־90, מכר גם לבקוביץ את המניות שלו בחברה לחברת כור בשנת 2010 מאוחר יותר התמזגה החברה יחד עם אקסלנס נשואה שרכשה את החברה.
לבקוביץ היה גם דירקטור בחברות בבעלותו וכן שימש כדירקטור בקרן-שמש, ובקרנות נוספים, בנוסף לכך הוא גם מכהן כחבר ועדת השקעות בויצו ישראל, וחבר הוועדה המדעית המייעצת של בית חולים רמב"ם מדיטק כמו כן גם חבר באספה הכללית של אגודת ידידי בית החולים שיבא.
בספטמבר 2020 דווח כי לבקוביץ ימונה ליו"ר הבנק הבינלאומי במקומה של היו"ר הקודמת אירית איזקסון שפרשה כמה חודשים קודם לכן.
לבקוביץ נכנס לתפקיד, בשנת 2023 מינה מנכ"ל חדש לבנק בעקבות התפטרותה של המנכ"לית הקודמת סמדר ברבר צדיק.
לבקוביץ גר בתל אביב ונשוי לחנה גולד-לבקוביץ, אשת עסקים ומהמייסדות של ערוץ 2, ולהם שלושה ילדים.
רון חיון (נולד ב-22 בפברואר 2006) הוא ראפר ישראלי.
רון חיון גדל בראשון לציון.
למד בישיבת בני עקיבא ראשון לציון.
הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 16, בשנת 2022, כאשר הוציא את סינגל הבכורה שלו, "עברנו המון", והתחיל ליצור תוכן ברשת, בעיקר בטיקטוק.
סרטון של חיון שמבצע את החלק הראשון של השיר "דיסטאנס" זכה לאהדה גדולה ברשת והראפר והמפיק דודא הזמין אותו להקליט ולהפיק את השיר ולאחר מכן את אלבום הבכורה שלו.
לאחר מכן, הוציא יחד עם הראפר דודא, את השיר "בלאגן".
באותה השנה אף התארח בשירו של הראפר איזי, "אליהו", מתוך אלבומו, אייקון.
באותו קיץ פתח את השקת האלבום ''דירת שותפים'' של הלם תרבות יחד עם ליעד מאיר ולאחר מכן את הטור בכל הארץ.
בנוסף חיון פתח לא מעט הופעות של הרבה ראפרים בניהם: מבוא הדודאים, דודא, נימי נים, כפיר צפריר, לוקץ' ועוד..
באפריל 2023 יצא שירם של חיון והראפר ליעד מאיר, "פלואו של טמבל 2", מתוך אלבום הבכורה של מאיר, "פלואו של טמבל".
השיר זכה להצלחה ויראלית ואף נכנס למצעד היטליסט של מאקו ולמצעד השבועי של כאן גימל, העשירייה, תוך שצבר מיליוני השמעות בפלטפורמות הסטרימינג.
"פלואו של טמבל 2" נחשב עד היום לאחד הסינגלים הכי מוצלחים של רון חיון וכאחד השיתופי פעולה הגדולים שהיו בדור החדש בהיפהופ הישראלי.
ב-3 באפריל השתתף חיון בשירו של הזמר אייל גולן, "פופקורן", מתוך אלבומו, 2023.
בנובמבר 2023 יצא השיר "מי משוגע?" בו השתתף תחת ההרכב "דודא גאנג", אשר נכנס למצעד היטליסט של מאקו, אך הוסר מספוטיפיי ימים ספורים לאחר מכן עקב "תוכן שמעודד אלימות נגד קבוצה על בסיס הלאום שלה".
במרץ 2024 השתתף חיון בשירה של הזמרת עדן בן זקן, "אווירה", מתוך אלבומה, "דם שלי".
באותה השנה, הוציא את השיר "הילה" יחד עם ליעד מאיר, וביוני הוציא את אלבום הבכורה שלו, 16. בספטמבר התארח באלבום של זיו שביט "אוקיי" בשיר "אחד בגילי".
חיון השיק את אלבום הבכורה שלו "16" במועדון הגגרין בהופעה שכללה אורחים מהרכבו "דודא גאנג" ואת הראפר פלד שהתארח בהפתעה.
ב-9 בפברואר 2025 חיון הוציא את הסינגל "אחת ממיליון" שהופק על ידי דודא, שגם היה שותף לכתיבת המילים יחד עם זיו שביט וליעד מאיר.
הקליפ הרשמי לשיר בוים ונערך על ידי יואב צדיקוב.
בשיאו הגיע השיר למקום הראשון במצעד היטליסט של מאקו ולמקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ.
אחת ממיליון הוא להיט הפריצה של חיון שצבר יותר מעשר מיליון האזנות בכל הפלטפורמות ועשרות ביצועי קאבר וביצועים משותפים עם אמנים בהופעות, בניהם עם אושר כהן בהופעה באצטדיון סמי עופר ועם עדן בן זקן בהיכל מנורה.
ב-8 ביוני התארח באלבום "פרחים ונגחות" של ליעד מאיר בשיר "ילד רע".
ב-6 ביולי הוציא את הסינגל "שונה מהנוף", אשר גם הוא הופק על ידי דודא ונכתב יחד עם זיו שביט וליעד מאיר.
הקליפ של השיר גם הוא בוים ונערך על ידי יואב צדיקוב.
ב-11 בספטמבר ביצע יחד עם דודא מאשאפ לשיריהם "אחת ממיליון", "לא להמציא" ו-"מלכת הדור" של עומר אדם לכבוד המצעד השנתי של גלגלצ.
רונלד לוין "רון" קרטר הוא קונטרבסיסט וצ'לן המנגן בעיקר ג'אז.
הוא התפרסם בשנות ה-60, כאשר ניגן עם החמישייה הגדולה השנייה של מיילס דייוויס, מאז השתתף בהקלטת מאות תקליטים ופעיל עד ימינו.
קרטר נולד בעיר פרנדייל שבמדינת מישיגן בארצות הברית, הוא התחיל לנגן על צ'לו כשהיה בן 10, אולם כשעבר עם משפחתו לדטרויט נתקל בבעיות הנובעות מסטריאוטיפים גזעניים בנוגע לנגינה בצ'לו, ולכן החל לנגן על קונטרבס.
קרטר עבר לניו יורק, שם עבד עם אריק דולפי, ת'לוניוס מונק, בובי טימונס ואחרים, ואף למד ב-Manhattan School of Music.
ב-1963 הצטרף לחמישייה של מיילס דייוויס, פרט לויין שורטר בסקסופון בחטיבת הקצב ניגנו עם קרטר הרבי הנקוק וטוני ויליאמס, שלושת אלה יצרו חטיבת קצב אגדית בתחום הפרי ג'אז.
רבים טוענים כי קרטר הוא למעשה הבסיסט המוקלט ביותר בז'אנר הג'אז ומעריכים כי השתתף בכ-2,220 הקלטות.
רון שחר (נולד ב-2 בדצמבר 1970) הוא שחקן, קריין, דוגמן ומנחה טלוויזיה ישראלי.
שחר נולד בנתניה הילד השלישי מבין ארבעה ילדים, וגדל בבית מסורתי.
אביו עבד בעסקי היהלומים ואמו, במרפאת שיניים.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בחטיבת גבעתי.
לאחר שחרורו, למד שחר משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
שחר שיחק, בין היתר, בסדרות הטלוויזיה "משחק החיים", "האודישן הגדול", "שמש", "אהבות אחרונות", "טלנובלה בע"מ", "נשות הטייסים" ו"בובות".
כמו כן השתתף בפרסומות עבור חברות מסחריות רבות ובהן yes, קוקה-קולה, בנק הפועלים, מכבי, לאומי ופלאפון.
שחר שיחק בתפקיד ראשי בסרטי הקולנוע "רגליים קרות" ו"המוסד הסגור".
כמו כן, שיחק בסרט "מפריח היונים" של הבמאי נסים דיין, אשר יצא לאקרנים בשנת 2014.
בתיאטרון שיחק, בין היתר, בהצגות:
"יש דיבור" - הצגת נוער במסגרת בית הספר בנושא אלימות - כתב וביים
"אדמונד" - דייוויד מאמט - בתפקיד המטיף והאסיר
"פוטנציאל קומי" - אלן אייקבורן - ביים
"הם יורים גם בסוסים" - בתפקיד סידני פולאק
"חוות החיות" - בתפקיד החמור בנימין
"החדר והחגיגה" - בתפקיד "למברט"
"ברוקלין בוי" - תיאטרון באר שבע
ב-2010 השתתף בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 של רשת, והגיע למקום השני עם אנה ארונוב.
מאז 2011, והחל מהעונה השנייה, החליף את רז מאירמן כמנחה תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" של "רשת" בערוץ 2 (ולאחר מכן בערוץ 13).
מאז התוכנית עברה לקשת 12 ונאלץ לעזוב את תפקיד המנחה, במקומו ינחה את התוכנית יהודה לוי.
ב-2014, השתתף יחד עם בת זוגו, מיה קרמר, בשעשועון "כלוב הזהב" בזכיינית "רשת" ערוץ 2, במסלול ה-VIP.
בשנת 2015 כיכב בסדרת הקומדיה "פרודים" ששודרה בערוץ 2 ביחד עם יוסי מרשק, קובי מימון, ופיני קידרון גילם את נדב שרתוק.
בשנת 2016 התחיל לשחק בהצגה הקומית "האורחת" לצד מגי אזרזר וגילת אנקורי, מאת סביון ליברכט בתיאטרון בית לסין.
ב-2018 גילם את דמותו של מאיר בסדרה "יש לה את זה".
החל מאוקטובר 2019, הוא משתתף בעיבוד המוזיקלי של הסרט "אפס ביחסי אנוש" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2021 נטל חלק בעונה השנייה של "הזמר במסכה", המשודרת בשידורי קשת, בתור האיילה, והודח שני מהתוכנית.
ב-2023 השתתף בסדרה "שקשוקה", שם שיחק את שי דואני שהוא אביה של דור דואני (שלי ברק).
ב-2024 השתתף בעונה השלישית של הסדרה "מנאייכ".
באותה שנה שיחק בסדרה "ספין" בתפקיד סטיבן.
ב-2025 פורסם כי ינחה את העונה הרביעית של Power Couple הזוג המנצח.
שחר היה נשוי לדפנה דנון בין השנים 2007–2009.
הוא נישא בשנית למיה קרמר, משתתפת העונה הראשונה של "המירוץ למיליון", השניים נפרדו באפריל 2019 ולשניהם בת משותפת.
רון רגב (נולד ב-1976) הוא פסנתרן ישראלי.
רון רגב, יליד תל אביב, הוא בוגר בית הספר לאמנויות בתל אביב והתיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים.
שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין והיה מפקד ההרכבים הקאמריים של צה"ל.
לתואר הראשון למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב.
מורו לפסנתר היה עמנואל קרסובסקי.
בגיל 21 סיים את התואר בהצטיינות יתרה והמשיך לתואר שני ושלישי בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
מוריו שם היו ג'רום לבנטל לפסנתר ויוסף קליכשטיין למוזיקה קאמרית.
בתקופת לימודיו בג'וליארד היה תחילה אסיסטנט ולאחר מכן היה חבר בסגל המורים והמרצים של בית הספר.
הדוקטורט שלו, על שלישיית הפסנתר הראשונה של פליקס מנדלסון, זיכה אותו בפרס ריצ'רד פרנץ' לדוקטורט המצטיין בשנת המאה לג'וליארד.
הופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית של שיקגו בפסטיבל רוויניה, עם התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועוד.
בין השאר השתתף בפסטיבל זלצבורג.
מכהן כראש מחלקת כלי המקלדת של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
לימד במוסדות מוזיקה נוספים בישראל ויש מבין תלמידיו שזכו בפרסים בתחרויות.
משמש כיום גם כיועץ המוזיקה של חברת "טונרה" אשר מפתחת אפליקציית תווים אינטראקטיבית.
תחרות רובינשטיין העשירית, זכה בתואר "Outstanding Israeli Competitor"
תחרות ברוס האנגרפורד בניו יורק
תחרות הפסנתר הבינלאומית הראשונה בטביליסי
תחרות אריאנה כץ בתל אביב
מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל משנת 1987 עד סיום לימודיו
מלגת פולברייט בשנת 1998 להמשך לימודים בג'וליארד
רון קופמן (נולד ב-13 בפברואר 1959 בגבעתיים) הוא עיתונאי, מגיש טלוויזיה ופרשן ספורט ישראלי.
קופמן נולד לשרה, ילידת פולין, וליוסף קופמן, יליד ישראל ממוצא גרמני ואוזבקי.
קופמן התגייס לצה"ל ב-1977 ואת שירותו הצבאי עשה כאלחוטן בחיל הקשר, בין היתר ביחידה שהוצבה בסיני.
בשנת 2008 הודיעה מפלגת הירוקים כי הצטרף לשורותיה, ישמש כמחזיק תיק הספורט מטעם המפלגה ויוצב במקום החמישי ברשימה למועצת העיר תל אביב בבחירות המוניציפליות שנערכו בסוף אותה שנה.
קופמן החל את דרכו העיתונאית בשנת 1987 ככתב במדור הספורט של עיתון "הארץ" ובהמשך שימש כסגן עורך מדור הספורט של העיתון.
בשנת 1999 פרסם את פרשת הפיצה.
כמו כן שימש כפרשן כדורסל בערוץ 1 וברשת ב'.
בשנת 2002 פוטר מרשות השידור, בהוראת המנכ"ל יוסף בראל, בעקבות מאמר ביקורת שפרסם על אופן ניהול המשא ומתן על רכישת זכויות השידור של משחקי המונדיאל.
לטענתו, רשות השידור נהגה לשלם סכומים מופקעים על זכויות שידורי ספורט בכספי ציבור.
בשנים 2002 - 2003 הגיש, יחד עם ירון וילנסקי, את התוכנית "המשקיפים" בשידורי זכיינית ערוץ 2, טלעד, ובשנת 2004 הצטרף לפאנל התוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט.
דרך הופעותיו הטלוויזיוניות חלחל קופמן לתודעה של ציבור אוהדי הספורט בישראל ודמותו הרגזנית בתוכנית זכתה לביקורות שונות, לדוגמה בתוכניות הסאטירה וההומור "ארץ נהדרת" ו"בובה של לילה".
משמש גם כפרשן ליגת העל בכדוריד שמשודרת בערוץ.
בפברואר 2007 הצטרף לתחנת רדיו ירושלים כמגיש הספורט הראשי בתחנה והגיש בה את תוכנית הספורט "מגרש ביתי", אותה עזב ביולי 2007 ועבר לשדר את תוכנית הספורט ברדיו תל אביב בשיתוף ערוץ הספורט.
בשנת 2008 קופמן החל להגיש באופן קבוע את תוכנית האקטואליה בצהריים "צהריים בשניים" ברדיו תל אביב לצידן של עדי שמאי, דנה ספקטור, הדר טורוביץ', עינת שרוף ויעל לבנטל.
פעילותו של רון קופמן רצופה כל השנים בתביעות בגין הוצאת לשון הרע ובהשעיות מהשתתפות בתוכניות שונות בערוצי תקשורת אחדים.
ביולי 2007, עזב את עיתון "הארץ" לאחר עשרים שנות עבודה והצטרף לחינמון החדש "ישראל היום" וכתב במהדורה הראשונה שלו.
קופמן עזב את "ישראל היום" בסוף 2010.
בינואר 2009 תבעה התאחדות הכדורגל מקופמן 1.5 מיליון שקל על לשון הרע.
ב-2011 אישר בית משפט השלום בהרצליה הסדר גישור בין הצדדים ואימץ אותו כפסק דין, שתוכנו לא התפרסם.
בשנת 2009 רצה יושב ראש הכנסת, ראובן ריבלין, להגיש תביעת דיבה כנגד קופמן, לאחר שזה אמר ברדיו על הכנסת שהיא "אגם של חרא" ושכל חברי הכנסת הם "דרעקס".
לאחר שרון קופמן התנצל ריבלין חזר בו מהתביעה.
בינואר 2010 עזבו יעל לבנטל, עינת שרוף ועדי שמאי את התוכנית "צהריים בשניים", וקופמן החל להגיש את התוכנית "קוף בצהריים" (תוכנית האקטואליה של רדיו תל אביב).
בינואר 2011 החל להגיש את תוכנית הראיונות של ערוץ הספורט, "מתמסרים".
ביוני של אותה שונה בוטלה תוכניתו של קופמן ברדיו תל אביב, והוא עבר ל-רדיו ללא הפסקה שם החל להגיש את תוכנית הספורט היומית של התחנה עם מאיר איינשטיין, משה פרימו וצביקה שרף.
רמון הגיש קובלנה פלילית נגד קופמן, ובהסכם פשרה, שאושר באפריל 2013 על ידי בית משפט השלום בתל אביב, התנצלו קופמן ותחנת רדיו ללא הפסקה על דברי קופמן.
זה הודיע שהוא חוזר בו מדבריו ומרמיזותיו ומתנצל לפני רמון ומועדון הפועל תל אביב.
התחנה התחייבה להעמיד שעות אוויר לרשות אוהדי הפועל תל אביב.
קופמן התחייב, שלא יפרסם דבר בקשר לרמון מבלי לקבל את תגובתו תחילה.
במרץ 2011 הושעה זמנית על ידי ערוץ הספורט מהתוכנית "יציע העיתונות", אחרי שגידף את ראש הממשלה נתניהו.
באוקטובר 2012 הושעה קופמן לזמן בלתי מוגבל מעבודתו בערוץ הספורט, אחרי שגידף את אייל ברקוביץ', ובהמשך חזר לעבוד בערוץ.
בשנת 2014 השתתף לצד אשתו שרית בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
בשנים 2014–2015 הרצה קופמן בנושא תחקיר עיתונאי באוניברסיטת אריאל.
קופמן שותף בהגשת תוכנית הספורט של רדיו ללא הפסקה ומחליף מדי פעם את נתן זהבי בהגשת התוכנית "זהבי עצבני".
כמו כן, הוא חבר פאנל בתוכנית "יציע העיתונות".
במאי 2016 זכה בעיטור "מגן הצדק החברתי" לשנת 2016 על ידי ועדה מיוחדת של עמותת "יד עזר לחבר" ו"הבית החם" בשל "פעילותו האצילית במשך שנים למען ניצולי שואה".
באוגוסט 2016 הושעה משידוריו ברדיו ללא הפסקה לאחר שאמר על מירי רגב שהיא "בורה טיפשה.
כמה טימטום יש באשה אחת?
היא הופכת את הספורט הישראלי לסניף של מרכז הליכוד.
זה שהיא הולכת לבד — זה נס".
את הדברים אמר בהקשר לנסיעתה של השרה לאולימפיאדה בריו.
במאי 2019 הושעה מערוץ הספורט לאחר ויכוח קולני וארוך עם אבי רצון בתוכנית יציע העיתונות.
קופמן חזר מההשעיה במרץ 2020.
קופמן הוא בעל טור בעיתון "מעריב".
ביוני 2023 חויב לשלם לסמנכ"ל השיווק של מכבי תל אביב בכדורסל דורון ג'מצ'י 33.5 אלף ש"ח בגין פרסום לשון הרע.
לקופמן עבר ספורטיבי קצר: הוא שיחק כשוער כדורגל עד גיל 23 ופרש כשקבוצתו האחרונה בקריירה הייתה הפועל קריית שלום.
הוא היה גם שוער כדוריד בהפועל גבעתיים ובהפועל לוד, ואימן תקופה קצרה את הפועל גבעתיים בליגה הארצית.
לקופמן שתי בנות מנישואיו הראשונים, ובן מאומץ מרוסיה מנישואיו לשרית יפרח, לה נישא בשנית באוגוסט 2013, והוא סב לנכד אחד.
במשך כ-6 שנים חי בארצות הברית, שם עבד כנהג משאית והוא מחזיק באזרחות אמריקנית.
קופמן מגדיר עצמו "ציוני" ומביע בראיונות עמו סלידה עזה ממפא"י.
בנוסף הצהיר קופמן בראיונות כי אינו מצביע בבחירות לכנסת.
בשנת 2020 סיפר קופמן בריאיון לטלוויזיה כי הוא היה מכור להימורים, אלכוהול ולסמים, ובעקבות זאת אושפז בבית חולים פסיכיאטרי.
לדבריו, ההתמכרויות גרמו לו לשקוע בחובות של כמיליון וחצי שקלים, אך הוא הצליח להיגמל מההתמכרויות בשנת 2013.
בשנת 2022 סיפר קופמן בריאיון לטלוויזיה כי בנו המאומץ סובל מתסמונת אלכוהול עוברית.
בשנת 2025 עבר כריתת זרת בכף רגלו, לאחר שנפצע בעת חופשה בתאילנד והפצע התפתח לכדי זיהום.
קופמן ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל רמת גן.
רון שובל (במקור: שובלי; נולד ב-4 בספטמבר 1973) הוא זמר ישראלי בתחום המוזיקה הים-תיכונית והפופ.
רון שובל הוא החמישי מבין שישה אחים.
דודו הוא שלום שובלי, סולן להקת השובלים.
שובל נולד וגדל בשכונת נווה עופר בתל אביב למשפחה יוצאת תימן.
למד בבית הספר היסודי "ברנר".
החל את הקריירה המוזיקלית כבר בגיל 13, כשיצא אלבומו הראשון "נעורים", האלבום נחל הצלחה בקרב חובבי הז'אנר הים תיכוני.
ב-1989 יצא אלבומו השני "מרגיש בדרך".
ביצועו לשיר "לפעמים" שכתב מיכה שטרית – הופעה חיה, מתוך רצועת הקליפים של "זהו זה!", ללחנו של ארקדי דוכין, פרסם אותו בתודעת הציבור.
עד סוף השנה נמכר האלבום ב-20,000 עותקים.
בהגיעו לגיל 18 לא התגייס לצבא - על כך ספג ביקורות.
ב-1990 יצא אלבומו השלישי "כבר לא ילד" בו לא הצליח שובל לשחזר את ההצלחה של אלבומו הקודם.