tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למרות שהיה פטריוט יפני הוא חשב שהרפתקאות מסוג זה לא יסתיימו טוב עבור יפן.
באותה שנה ( 1939) פגש היראי לראשונה מאסטר ג'ו ג'יטסו מפורסם בשם מוריהי אאושיבה, שניהם התרשמו לטובה זה מזה ולאחר שנתיים של היכרות ומספר פגישות אישיות ביקש אאושיבה מהיראי לעזור בניהול קובוקאן דוג'ו, המועדון הראשי של אאושיבה בטוקיו.
בינואר 1942 היראי קיבל את בקשתו של אאושיבה ולקח על עצמו את משרת הניהול של קובוקאן דוג'ו למשך שנתיים.
בתקופה זו הוא המשיך לנהל את מועדונו הפרטי בעיר אוקייאמה.
בשנת 1940 הוצג היראי בפני הגוף הלאומי "דאי ניפון בטוקוקאי" ומונה כפרופסור ל"קנדו".
היראי הדגים בבטוקודן בקיוטו את ה"טאי סבקי" (תנועת הגוף) המיוחד שפיתח בתחילת שנות ה-20 ואת עקרונות שיטת הלחימה זאת לפני ועדת ההנהלה של גוף זה.
ההדגמה הרשימה עמוקות את הוועדה שהחליטה להכיר בסגנונו הייחודי של היראי כשיטת אייקי בודו ייחודית ופרקטית.
זמן קצר אחר כך קודם היראי לדרגת דאן 9 בג'ודו ומונה על ידי ה"דאי ניפון בטוקוקאי" להיות האחראי על הסניף במחוז טוקיו.
באוקטובר 1942 היראי הוזמן על ידי "דאי ניפון בוטוקוקאי" כנציג של אייקי בודו, כדי להקים מחלקה חדשה ופרקטית של אייקי בודו בארגון.
ועדה של שלשה מאסטרים: נציג הג'ודו, נציג הקנדו, ומינורו היראי החליטו לתת שם למחלקה החדשה, שם שיאחד את כל הזרמים של האייקי ג'וג'יטסו ושיהיה מקובל על האחרים.
מינורו היראי נציג האייקי בוג'יטסו
השם אייקידו ייצג את המחלקה החדשה של אייקי בוג'יטסו.
(שיטות ג'וג'יטסו המשתמשות בעיקרון האייקי)
באופן זה אייקידו הצטרפה לשורת אמנויות לחימה כגון: ג'ודו, קנדו, סו-ג'יטסו, נגינאטה ג'יטסו ועוד.
היראי מונה לראש המחלקה החדשה והחזיק במשרה עד מלחמת העולם השנייה.
כאשר הצבא האמריקאי נכנס ליפן, הדאי ניפון בוטוקוקאי נסגר זמנית למשך תקופה של עשר שנים.
ביולי 1945 הוענק להיראי תואר "הנשי" על ידי דאי ניפון בוטוקוקאי והוא הפך למאסטר האייקי בודו הראשון שקיבל תואר בכיר זה.
באוקטובר אותה שנה, היראי ייסד את הדוג'ו השני שלו בעיר שיזוקה וקרא את שמו "קורינדו דוג'ו".
ביוני 1948 היראי עבד עבור בית הספר לקציני משטרה ופיתח עבורם טכניקות "אסירה" מיוחדות.
לאחר מלחמת העולם השנייה מונה היראי כעוזר מיוחד לשר הפנים של יפן וסייע בשיקום מערכת החינוך שלה.
בספטמבר 1953 הוא ייסד דוג'ו שלישי של קורינדו אייקידו בטוקיו.
בינואר 1954 הוא איחד את שלושת בתי הספר תחת ארגון אחד שהוא קרא בשם "דאי ניפון קורינדו"
מאוחר יותר השם שונה ל "ניפון קורינקאי"
בשנת 1972 הקים היראי מרכז אימונים והדרכה במערב איזו.
היראי תואר כאדם צנוע שנמנע מפרסום ושמר את חייו האישיים פרטיים.
הוא מעולם לא כתב ספר על קורינדו אייקידו, עקב האמונה כי תמונות ומילים לא יכולים ללמד "טאי סבקי"
ו"קושי מאוושי" (תנועת אגן), היראי שמר על הארגון קטן למדי מאחר שחשב ש"בודו" לא מתאים לצריכת המונים, מסופר כי מעולם לא החשיב את עצמו כמורה ל "בודו" אלא כ "היי הוקה" שמשמעותו לוחם או אסטרטג.
כושר פיזי ונפשי היו חשובים מאוד עבורו למעשה גם בשנותיו האחרונות הוא המשיך להתאמן ושמר על עצמו בכושר מצוין מעבר למקובל בגילו.
מינורו היראי נפטר באוקטובר 1998 בגיל 95 בביתו בשיזוקה.
קוריקי ג'וג'ימה (ביפנית: 城島光力; נולד ב-1 בינואר 1947) הוא פוליטיקאי יפני שכיהן ארבע קדנציות בבית הנבחרים והיה שר האוצר של יפן מ-1 באוקטובר עד 26 בדצמבר 2012.
ג'וג'ימה נולד בעיר ינגאווה שבמחוז פוקואוקה.
הוא בוגר הפקולטה לחקלאות באוניברסיטת טוקיו ובעל תואר ראשון באגרונומיה.
ג'וג'ימה שימש מנהיג איגוד העובדים של תאגיד המזון אג'ינמוטו במשך 25 שנים, ובמקביל היה מנהיג מועצת איגודי העובדים של תעשיית המזון היפנית.
לאחר מכן היה חבר מועצת המרכז לפיתוח סוציו-אקונומי של יפן.
ג'וג'ימה היה אחד ממייסדי המפלגה הדמוקרטית, וב-1996 נבחר לראשונה לדיאט של יפן.
ג'וג'ימה מילא את תפקיד האחראי לענייני הדיאט במפלגה הדמוקרטית ואף היה חבר בוועדה למדיניות לאומית.
הוא התמנה לתפקיד שר האוצר של יפן ב-1 באוקטובר 2012, תפקיד בו החליף את ג'ון אזומי.
זהו התפקיד הראשון של ג'וג'ימה בממשלה.
ג'וג'ימה כיהן בקבינט בראשות ראש הממשלה יושיהיקו נודה עד 26 בדצמבר 2012, והוא הוחלף על ידי טארו אסו כשר האוצר.
ג'וג'ימה ידוע בתור תומך אדוק במעמד הביניים, ואינו תומך בתחרות מוחלטת במגזר הכלכלי.
שמו האמיתי הוא מסמיצו, אך הוא שינה אותו ל"קוריקי" לאחר שנחל תבוסה בבחירות לבית הנבחרים של יפן ב-2005. ג'וג'ימה נשוי ולו בן ובת.
קורינה (קורין) גדעון (נולדה ב-18 באוגוסט 1992) היא מנחת טלוויזיה ישראלית.
גדעון נולדה בצפת וגדלה ברעננה ובמושב בצרה.
אביה, אמנון, הוא סגן אלוף במילואים, ובמלחמת יום הכיפורים קיבל צל"ש ממפקד האוגדה.
הוא שימש סמנכ"ל משאבי אנוש בבנק דיסקונט ובחברת פרטנר.
שמה הפרטי קורינה הוא על שם סבתהּ, אמו של אביה.
סבא רבא שלה, עו"ד רוברט גדעון, עלה בעלייה החמישית מגרמניה והיה המייסד והבעלים של "גדעון הוצאה לאור" לספרות משפטית.
סבה - אבי אמה - הוא אלי קדוש, ששימש כראש עיריית צפת בשנים 1971–1973. דודיה הם השופט המחוזי גד גדעון ואיש משרד החוץ יובל דוניו-גדעון.
למדה בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין, במגמת תיאטרון.
את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל, תחילה ככתבת לענייני משפט, אולם בעקבות אירוע משמעתי, הועברה לתפקיד עורכת חדשות.
לאחר שחרורה מצה"ל, החלה לשמש ככתבת שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס", בערוץ 10. בתחילת 2015 קיבלה קידום ונבחרה לשמש כמחליפתה של המגישה לירון ויצמן, שיצאה לחופשת לידה.
לאחר חזרתה של ויצמן מהחופשה המשיכה גדעון בהגשת הפינה לסירוגין עם ויצמן עד דצמבר 2015.
בשנים 2015–2017 הנחתה גדעון, לצד ארז טל, את העונה השביעית והעונה השמינית של "האח הגדול" בהפקת קשת.
ביוני 2016 נבחרה לשמש כפרזנטורית בקמפיין לעדשות מגע של "Alcon".
ביולי 2016 החלה להנחות את התוכנית "אנשים" של "קשת", לצדו של דרור גלוברמן, ומנובמבר 2017 היא מנחה את התוכנית יחד עם חיים אתגר בקשת 12.
ב-2017 החלה להנחות את תוכנית המציאות "דייט ראשון" של קשת בערוץ 2.
בדצמבר 2017 נבחרה לשמש כפרזנטורית של רשת האופנה "Discreet".
החל מ-4 בפברואר 2018 היא מנחה את העונה השנייה של ריאליטי האפייה "בייק אוף ישראל", שמשודרת בקשת 12.
ב-2019 הנחתה לצד ארז טל את תוכנית הריאליטי "2025".
בנובמבר 2019 הנחתה את העצרת לזכרו של יצחק רבין בתל אביב.
גדעון היא בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
ב-2021 השתתפה בעונת ה-VIP של תוכנית המציאות MKR המטבח המנצח יחד עם אמה, ורדה.
מאז שנת 2021 משמשת כפרזנטורית של מותג ההלבשה התחתונה "טריומף אינטרנשיונל" בישראל.
נשואה לאיש העסקים חילי סורוצקין, עמו היא מתגוררת בתל אביב.
סורוצקין הוא יוצא בשאלה בן למשפחה חרדית ליטאית אחיינו של האדמו"ר מפיטסבורג מרדכי ישכר בער לייפר, ונכדו של הרב יצחק אייזיק ליבס.
על ההכנות לחתונתם יצרה גדעון את סרט הטלוויזיה "החתונה החרדית שלי", אשר שודר בערוץ 12 בפברואר 2019. לקראת הלידה שלה הוציאה את סרט הטלוויזיה "קורין גדעון מחפשת תשובה: חינוך ילדים", בו היא יוצאת למסע בין שני עולמות במטרה למצוא את הדרך שלה באמהות ובחינוך.
השניים הורים לבת ושני בנים.
קורינה אייכנברגר-וולטר היא פוליטיקאית שווייצרית, חברת הפרלמנט (המועצה הלאומית) מאז 2007, בשנים האחרונות מטעם המפלגה הליברלית הרדיקלית השווייצרית (מפלגת ימין - מרכז).
יו"ר ועדת הביטחון של המועצה הלאומית, יו"ר האגודה לידידות שווייץ - ישראל ויו"ר השדולה האירופאית הפרו ישראלית EAI ("הברית האירופאית למען ישראל").
נולדה באראו בירת קנטון ארגאו, בו שוכנות גם לנגנאו ואנדינגן, שתי העיירות היחידות בהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנסיפציה של 1866. בשנים 1993–2007 הייתה צירה בפרלמנט של קנטון ארגאו, כאשר בחלק מתקופה זו אף כיהנה כיו"ר הפרלמנט הקנטונאלי.
ב-21 באוקטובר 2007 נבחרה לראשונה למועצה הלאומית, ב-3 בדצמבר אותה שנה נכנסה לתפקידה ומאז וגם נכון ל-2016 היא מכהנת כצירה בפרלמנט השווייצרי.
אייכנברגר-וולטר כיהנה כנשיאת "הפורום הגרעיני השווייצרי" והיא מכהנת נכון ל-2016 כנשיאת האגודה לידידות שווייץ - ישראל (Gesellschaft Schweiz-Israel).
החל ממאי 2015 היא הנשיאה הראשונה של השדולה האירופאית החדשה למען ישראל - European Alliance for Israel, הכוללת צירי פרלמנט מ-23 מדינות אירופאיות.
אייכנברגר-וולטר היא עורכת דין במקצועה, אלמנה, ואם לשני ילדים.
קורינֶה-ספיר רוטשייפר (בהולנדית: Corine Spier-Rottschäfer; 8 במאי 1938 – 24 בספטמבר 2020) הייתה דוגמנית הולנדית.
ב-1957 נבחרה למיס הולנד ובאותה שנה נבחרה גם למיס אירופה, היא הייתה נציגת הולנד ראשונה שזכתה בתואר זה.
אלי קוט הצליחה לשחזר הישג זה בשנת 1964.
היא השתתפה בתחרות מיס תבל 1958, שם עלתה לשלב חצי הגמר וזכתה בתואר "מיס פוטוגניק".
ב-1959 נתבקשה לייצג את הולנד גם בתחרות מיס עולם, מכיוון שהנציגה המקורית ויתרה על התחרות.
כמה שעות לפני הטקס היא גילתה מספר חורים בשמלה שלה ונציגת ישראל בתחרות, זיוה שמרת, השאילה לה שמלת ערב.
לבסוף גם בתחרות זו היא זכתה במקום הראשון.
היא עבדה כדוגמנית ברחבי העולם ובסוף שנות השישים היא פתחה סוכנות דוגמנות בינלאומית משל עצמה.
ב-1962 נישאה לאדריכל ולאחר מכן פוליטיקאי אדו ספיר .
קּוֹרְיָסִיִּים (שם מדעי: Callichthyidae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים המצויים בנהרות ואגמים טרופיים באמריקה הדרומית.
מינים אלה קטנים, בעלי זיפים בולטים, בעלי שורות של חריצים גרמיים משני צידי גופם והם חיים בקרבה לקרקעית.
רבים מהם הם דגי נוי המנקים את המים, בעיקר בני הסוג קורידורס.
במשפחה זו מינים מגוונים המסתגלים לאזורי מחיה וצורות חיים שונות.
ביניהם כמה מינים המסוגלים לנשום אוויר וחיים במים דלים בחמצן.
קורין הארדי הוא במאי קולנוע בריטי.
ידוע בעיקר בשל כך שהיה לבמאי סרט האימה שובר הקופות "הנזירה" שיצא לאקרנים ב-7 בספטמבר 2018, וגרף סכום של 347.5 מיליון דולר.
בנוסף להיותו במאי הסרט "הנזירה", היה לבמאי הסרט "The Hallow", שיצא לאקרנים בשנת 2015.
קורין הארדי נולד ב-7 בינואר 1975, את הקריירה שלו בתור במאי קולנוע החל עוד בראשית שנות חייו, בהן היה לבמאי שמונת הסרטים שהוציא ביחד עם כמה מחבריו.
בשנת 2015, ביים את הסרט "The Hallow".
בשנת 2018, פרץ לתודעה בתור במאי הסרט "הנזירה" שיצא כסרט החמישי ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ובפועל, כסרט הראשון על פי ציר הזמן הזמן שפורסם.
הסרט הפך לסרט האימה ה-6 הרווחי ביותר בכל הזמנים, כאשר גרף סכום כולל של 365.1 מיליון דולר.
קוריקה (באיטלקית: Coreca או Corica, בניב המקומי) הוא פרציונה בקומונה (רשות מקומית) אמנטאה בנפה קוזנצה שבמחוז קלבריה, איטליה, ממוקמת בקרבת היישוב קמפורה סן ג'ובאני.
אוכלוסיית היישוב מונה כ-700 נפש (פחות מ-150 משפחות).
קוריקה ממוקמת לחופו של דרום הים הטירני.
שטח העיירה מורכב בעיקר מצוק סלעי, אך מרכז העיירה שוכן במישור.
בסביבת היישוב ניתן למצוא נופים הרריים וכן חופים רחבים.
האקלים הוא ים תיכוני טיפוסי, מאופיין על ידי קיץ חם וחורף מתון וגשום.
יש במקום אחוז גבוה של ימים שטופי שמש.
בדומה ליישוב הסמוך קמפורה סן ג'ובאני, גם בקוריקה מהווה התיירות משאב עיקרי.
בנוסף, יש בעיירה גם כמה מפעלים קטנים לייצור מזון, ריהוט, ומכונות.
ב-1 באוקטובר 1964, החלו עבודות הבנייה של הכנסייה של קוריקה.
העבודות הסתיימו ב-1965. הכנסייה המודרנית מכילה 65 מקומות.
כיכר המדונה של המלאכים (Madonna degli Angeli)
כיכר מרהיבה המשמשת כמוקד תיירות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הם שימשו כמקום מפלט עבור תושבים מקומיים שנאלצו להימלט מהפצצות.
בהמשך השתמשו בהם חיילי בנות הברית כמחסנים.
עד שנות האלפיים שימשו המערות גם לצורך חגיגות חג המולד והפסחא.
מגדל קוריקה ממוקם בצפון העיירה, במורדות הר.
מגדל זה, שקומתו הראשונה התמוטטה באופן חלקי, הוא בעל חשיבות היסטורית.
שימש כנקודת לחימה עוד בימי הביניים, ונכבש על ידי צבאות שונים.
קוריפודון (שם מדעי: Coryphodon; מילולית: "נקודות שיניים", על שם הנקודות שבלטו בקצה הטוחנות שלו) הוא סוג של יונק נכחד שחי בפלאוגן והשתייך לסדרה הנכחדת כימולסטיים.
היצור חי באירופה, מונגוליה וסין, אך היגר לאמריקה הצפונית, שם היה היונק הצמחוני הגדול ביותר בתקופתו ושם מאובניו נמצאו בכמות הגדולה ביותר.
הוא החליף את הברילמבדה (Barylambda) שדמתה לעצלן קרקע אך הייתה קרובתו לתת-הסדרה Pantodonta.
היצור דמה במראהו וגודלו להיפופוטם, אך היה שייך לקבוצה אחרת.
הוא הגיע לאורך 2.5 מטר ולגובה של עד 1 מטר ושקל מעל חצי טון.
אומדנים מדויקים יותר מעניקים שוני בין המינים מ-300 ק"ג עד ל-700 ק"ג, מה שהופך אותו לסוג הגדול ביותר בסדרתו.
הוא היה בעל רגליים קצרות וגולגולת גדולה בעלת שיניים חדות ובייחוד זוג ניבים גדולים באמצע הלסת שבלטו החוצה מפיו.
עם זאת מוחו היה קטן יחסית לכמעט כל יונק, במשקל של 90 גרם.
למרות מבנה שיניו המחודדות הוא היה כנראה אוכל עשב מגודל שניזון כמו היפופוטם מצמחייה מימית או אולי מעשבים קשיחים.
כמו כן ייתכן שהייתה ליצור דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים היו בעלי ניבים בולטים יותר מהנקבות, בדומה לפילים.
הוא היה בעל עור עבה וייתכן כי חי ליד המים או אף בתוכם.
בשל גודלו הוא הדף מעליו טורפים.
היונק נכחד באמצע האאוקן לפני 46 מיליון שנה.
קורין בולנז'יה היא מנחת טלוויזיה בלגית.
בולנז'יה נולדה בעיר לה לובייר שבוולוניה.
היא למדה באוניברסיטה הקתולית של לוון.
מ-1999 ועד 2004 הנחתה את הגרסה הבלגית של התוכנית "Génies en herbe" בה תלמידי תיכון מתמודדים בחידון טריוויה.
באירוויזיון 2003 הגישה את הניקוד של בלגיה.
היא הייתה מספר פעמים פרשנית ברדיו בשפה הוולונית של האירוויזיון, היא גם נתנה פרשנות בטלוויזיה לאירוויזיון הילדים 2003.
ב-2004 הנחתה את הסרט התיעודי "Mille-feuilles".
ב-2006 הופיעה בסרט המוזיקה "Soirée Cap 48".
היא הנחתה תקופה את תוכנית הבינגו "Bingovision".
היא המנחה של התחרות על שם המלכה אליזבת.
ב-2009 החלה להנחות את התוכנית "Ma Terre" העוסקת במורשת ההיסטורית של ולוניה.
ב-2012 קיבלה את אות העיטור מטעם ולוניה "Mérite wallon".
קוריצ'ייה היא שפה דראווידית דרומית המדוברת בקרלה שבהודו.
לשפה יש שני ניבים: וואיאנאד, על שם מחוז וואיאנאד שבקרלה בו השפה מדוברת, וקונאם.
שני הניבים שונים מאוד אחד מהשני ולעיתים נחשבים כשפות אחרות, הניבים קרובים ב-61% - 66% אחד לשני, בעוד שהניב וואיאנאד קרוב ב-67% - 71% למלאיאלאם.
חלק ניכר דוברי השפה אינם יודעי קרוא וכתוב; רק כ-68% מדוברי השפה הגרים בקרלה יודעים קרוא וכתוב.
קורינה מאי היא זמרת גרמנייה.
מאי נולדה בברמן, מגיל צעיר התעניינה במוזיקה ושרה במקהלה של בית ספר.
היא השתתפה במספר תחרויות כישרונות וב-1997 יצא אלבומה הראשון אותו הפיקה בעצמה.
ב-2000, שנה לאחר מכן היא ניסתה בשנית לייצג את גרמניה באירוויזיון עם השיר "I Believe in God" והייתה במקום השני.
ב-2000 גם ביצעה דואט עם הזמרת ריבה מקנטייר
ב-2002 זכתה שוב בקדם האירוויזיון הגרמני עם השיר "I Can't Live Without Music", היא ייצגה את גרמניה באירוויזיון 2002 באסטוניה והייתה בו במקום ה-21.
ב-2006 התארחה במופע האומנותי של קדם האירוויזיון הגרמני.
קורין סוטר היא גולשת סקי אלפיני שווייצרית, אלופה אולימפית מאולימפיאדת בייג'ינג (2022), אלופת עולם, בעלת שתי מדליות כסף ומדליות ארד באליפויות העולם בסקי אלפיני.
סוטר, זכתה ב-3 ניצחונות במסגרת גביע העולם, ובגביע העולמי בסופר G ובגלישה במורד בשנת 2020.
סוטר נולדה בשציץ, השוכנת בקנטון.
באליפות העולם שנערכה באורה בפברואר 2019 היא זכתה בשתי מדליות, אחת מכסף ואחת מארד.
מדליית כסף בגלישה במורד אחרי אילקה שטואץ מסלובניה ולפני לינדזי וון מארצות הברית ומדליית ארד בסופר g אחרי סופיה גוגיה מאיטליה ומיקיילה שיפרין מארצות הברית שזכתה בזהב.
באליפות העולם שנערכה בקורטינה ד'אמפצו בפברואר 2021 היא זכתה בשתי מדליות זהב בגלישה במורד לפני קירה ויידל מגרמניה ולארה גוט-בהראמי משווייץ ובמדליית הכסף בסופר g אחרי גוט ולפני שיפרין.
קורינקנצ'ה (במקור: Coricancha, Koricancha, Qoricancha או Qorikancha; הלחם בסיסים מקצ'ואה: "קורי" (quri, זהב) ו"קנצ'ה" (kancha, מתחם סגור), כלומר "המקדש המוזהב") היה המקדש החשוב ביותר באימפריית האינקה.
הוא שכן במרכז קוסקו, פרו, שהייתה בירת האימפריה, ולא שרד את הרס של הכיבוש הספרדי של אימפריית האינקה.
כיום נותרו רק שרידי קירות בודדים המעידים על פאר היצירה ההיא.
לאחר רעידת אדמה קשה בשנת 1650, כוסו חורבותיו ברובן על ידי בנייתו של מנזר סנטו דומינגו הקתולי.
רק ארבעה חדרים עדיין שימשו את המנזר.
רעידת אדמה קשה נוספת בשנת 1950 גרמה נזק לכנסייה וחשפה את הריסות חומת המקדש, שבמשך כל השנים האמינו כי נהרסה.
מקדש קוריקנצ'ה נבנה בשנת 1438 באתר של היישוב העתיק ביותר בקוסקו.
במקור היה המקדש קרוי אינטיקנצ'ה (Intikancha) או אינטיוואסי (Intiwasi), הוא הוקדש לאינטי, ושכן בקוסקו, בירת האינקה לשעבר.
כדי לבנות את קוריקנצ'ה השתמשו בני האינקה בבנייה באבני גזית, תוך הנחת אבני אנדזיט קובייתיות בגודל דומה שנחצבו וסותתו למטרה זו.
השימוש בבנייה מאבני גזית הפך את המקדש לקשה הרבה יותר לבנייה, שכן האינקה לא השתמשו באבן עם פגמים או סדקים קלים.
על ידי בחירת סוג בנייה זה, האינקה הדגימו בכוונה את חשיבות הבניין באמצעות היקף העבודה הדרושה לבניית המבנה.
צורת בנייה זו הדגימה את כוחה של אימפריית האינקה לגייס ולכוון את כוחות העבודה המקומיים.
השכפול של הטכניקות האדריכליות של האינקה ברחבי הרי האנדים של אמריקה הדרומית, כמו אלו שבהן השתמשו בקוריקנצ'ה, מדגימים את השליטה של האינקה באזור גאוגרפי נרחב.
בנוסף למקדש השמש בצורת אפסיס, כלל המתחם ארבעה מתחמי מקדשים קטנים יותר המקיפים חצר מקדש משלושה צדדים.
בחזית היה קיר יפהפה ממיטב הסיתות, מעוטר באופן אחיד ברצועה מתמשכת של זהב טהור שלושה מטרים מהאדמה, גג סכך קצר הנתמך בצמה של חוטי זהב.
הקירות היו עשויים מאבן טבעית, שלובים בשלמות ללא מלט, עם צורת כרית קלה בצדדים המדגישה את האסתטיות של המבנה.
גושי האבן מתחדדים כלפי מעלה, ומדגישים אופטית את הגובה עוד יותר.
שלושה חורים נצפים באחד מהבלוקים של שורת האבנים השנייה, שייתכן ששימשו לניקוז מי גשמים מהחצר או מהצ'יצ'ה שהוקרבה.
על פי הניסויים של אאוגוסטו לאון ברנדיאראן (Augusto León Barandiarán), ניתן לשמוע את התווים המוזיקליים רה, מי ולה על ידי הקשה על החורים.
היקף המקדש היה יותר מ-365 מטר.
השער הראשי שלו היה בצד הצפוני.
שער זה, כמו הכניסות הצדדיות, היה מכוסה בלוחות זהב.
באותה תקופה לא היה אטריום משולש ששימש ככניסה למנזר הקולוניאלי והקיר המתפתל בזווית ישרה לרחוב Ahuacpinta או Awaq Pinta, שם השתמר קטע מהקיר המקורי באורך של כמעט שישים מטרים.
בצדו הנגדי של רחוב זה, החומה מתפתלת סביב עיקול של יותר מ-90° וממשיכה בעקומה עדינה שהתקצרה במהלך בניית המנזר.
חומת קוריקנצ'ה הייתה בראש מערכת של טרסות שפעם השתפלו אל הנהר.
הקוריקנצ'ה היה המקום הקדוש ביותר בו חגגו בני האינקה חתונות, הכתרות, קבורות וטקסים בעלי חשיבות "לאומית".
בני האינקה יכלו להיכנס למקדש האינטי (שמש) רק כשהם מפוכחים, יחפים וכאות לענווה שלהם, עם משקל על גבם, בהתאם להוראותיו של וילאק אומו (Willaq Umu), הכהן הגדול של כת השמש.
הוא הסתופף תמיד בחברתו של הסאפה אינקה.
אם הסאפה אינקה שהה בקוסקו, הקוריקנצ'ה היה מקום מושבו של הווילאק אומו ומקום עבודתו העיקרי.
חלקו הפנימי של המקדש הכיל, בין שאר האוצרות, את דיסק הזהב המייצג את השמש וייצוג של פנתאון האינקה כולו.
בגומחות טרפזיות בקירות ועל כיסאות מוזהבים הוצבו המומיות המלכותיות וקושטו במסכות מוזהבות ובבדים ארוגים עדינים במיוחד.
הפולחן כלל גם הענקת מזון ומשקה למומיות על ידי המשרתים.
הרצפה והקירות כוסו במקור ב-700 לוחות זהב.
דיסק השמש מזהב בצורת אדם עמדה לפני אחת המומיות עם קיר המעוטר בעושר של אבני ברקת וטורקיז, כך שהשמש העולה הוחזרה מהמתכת והאבנים היקרות, והן הקרינו אור זהוב מסנוור.
החדר הסמוך, המוקדש לאלת הירח מאמא קילה, היה מרופד כולו בכסף.
כאן סגדו לדיסק ירח בצבע כסף עשוי פלטינה בדמות אישה ככלה ואחותו של אל השמש בקוטר של 10 מטר ומשקל של למעלה מ-900 קילוגרם ונערכו תפילות להתערבות אלוהית ולברך את הילדים.
המומיות של המלכות (ה"קויאס") הוצבו בחדר זה.
הכרוניקן פדרו סרמיינטו דה גמבואה טען כי בהוראת פאצ'אקוטי היו תלויים ציורים גדולים במסגרת זהב בקוריקנצ'ה, שבהם תועדו תולדות האינקה, שנשמרו מאוחר יותר ב"פוקינקנצ'ה" הסמוך (Puquincancha, "הארכיון הקיסרי") וכשקוסקו נכבשה הם עלו באש.
פאצ'אקוטי הפך את הקוריקנצ'ה לזירת תהליך שהיה ייחודי באמריקה הקדם-קולומביאנית, קונגרס "תאולוגי", מעין מועצה שבה עברה רפורמה בפולחן ויראקוצ'ה.
פאצ'אקוטי הורה להכין דיוקן סגלגל של ויראקוצ'ה שהוצב בקוריקנצ'ה, כפי שלשאר האלים הראשיים בקוריקנצ'ה היו תמונות סגלגלות.
בשכונת למקדש היה גם "גן קדוש", מעוטר בדמויות מוזהבות של אנשים, בעלי חיים וצמחים בגודל טבעי.
הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 כתב: "שבה האדמה הייתה עשויה מגושים של זהב מעולה, עם צמחי תירס על גבעולים זהובים, עלים וקלחים נטועים כל כך חזק עד שהם לא ייעקרו מהשורש לא משנה כמה חזק נשבה הרוח.
לידם רעו עשרים למות מוזהבות עם הצאצאים שלהן, שנשמרו על ידי רועים בגודל טבעי, שכמו כל דבר אחר היו עשויים מזהב טהור".
עלמות מחוטבות קטפו כאן פירות מוזהבים מעצי זהב.
ציפורים עשויות זהב, כמו קוליבריים, התנודדו על ענפי עצים ושיחים זהובים.
נחשים זהובים התפתלו על הקרקע, עיניהם נוצצות מתכשיטים כהים.
בכרי דשא שגבעוליהם הבודדים היו עשויים מזהב שנראה אמיתי בצורה מטעה, נצצו פרחים מאבנים יקרות שעליהן התיישבו פרפרי זהב ודרכן זחלו חיפושיות זהובות.
היו גם לטאות, עכברים ואפילו עכבישים, אבל גם מזלפים וחמש מזרקות עשויות זהב.
גנים דומים מכסף עיטרו חצרות מקדש אחרות.
זהב וכסף היו בעלי ערך פולחני בלבד, שכן זהב נחשב ל"אגלי זיעה מהשמש" וכסף "דמעות מהירח".
הדיווחים הספרדיים מספרים על עושר שהיה "מדהים מעבר לאמונה".
כאשר הספרדים בשנת 1533 דרשו מהאינקה לגייס כופר בזהב עבור חייו של מנהיגם אטאוואלפה, רוב הזהב נאסף מהקוריקנצ'ה.
המתיישבים הספרדים בנו במקום את מנזר סנטו דומינגו, הרסו את המקדש והשתמשו ביסודותיו לקתדרלה.
הם השתמשו בחלקים מהבניין גם לכנסיות ובתי מגורים אחרים.
זהו אחד מאתרים רבים שבהם הספרדים שילבו אבן אינקה במבנה של בניין קולוניאלי.
רעידות אדמה גדולות פגעו קשות בכנסייה, אך קירות האבן של האינקה, הבנויים מגושי אבן ענקיים המשתלבים זה בזה, עדיין עומדים בשל בניית האבן המתוחכמת שלהם.
בסמוך נמצא מוזיאון ארכאולוגי תת-קרקעי המכיל מומיות, אריגים ופסלי אלים מהאתר.
בשנת 1983 הוגדרה העיר קוסקו וקוריקנצ'ה כחלק ממנה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
קוריתורפטור (שם מדעי: Corythoraptor; מילולית: "שודד מצויץ") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האובירפטוריים שהתקיים בסוף הקרטיקון שלפני 66.7 מיליון שנה בסין.
סוג זה ידוע מממצאים מאובנים מליאונינג, דרום סין והוא תואר למדע ב-2017 בידי החוקר הסיני לו ג'ונצ'נג והוא הכיל מין יחיד - Corythoraptor jacobsi, הקרוי לכבוד החוקר לואיס ל.
דינוזאור זה ידוע מפרט אחד שהגיע לאורך 1.6 מטר והיה בעל "קסדת" גולגולת עבה וזקורה, דומה לזו של קזואר מודרני שאולי שימשה לפלס לו דרך ביערות ואולי אף להפיק צלילי תהודה.
מבנה עצמותיו היה מכוסה חלל אוויר ייחודי ואולי הוא היה מכוסה נוצות בדומה לדינוזאורים קרובים כמו האובירפטור.
הוא היה בעל לסתות חזקות מעוקלות מעט כלפי מטה וחסרות שיניים, מה שאולי התאים לתזונה של אוכל כל או של אכילת צמחים רכים או מעט קשיחים.
הפרט המתועד מהמאובן נחשב בעת גילויו למין של חיואניה, אך בהמשך הופרד לסוג עצמאי.
הקוריתורפטור מופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי שם נראים מספר פרטים שאחד מהם נטרף על ידי צ'יאנשוזאורוס.
קורינה בראון היא שחקנית אנגליה.
היא ידועה בתפקידה כטארה ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "עוצר נשימה" המשודרת בנטפליקס.
היא החלה להופיע בילדותה, נרשמה לשיעורי ריקוד ולאחר מכן גם לשיעורי תיאטרון בבית הספר המקומי לתיאטרון ולקולנוע אנה פיורנטיני.
באמצעות זה, היא הופיעה במופעים מגוונים ב-Hackney Empire והייתה חתומה על הסוכנות שלהם.
בראון הופיעה גם עם חברת הנוער של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
היא שיחקה בפרסומות ועשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בסרט ה-BBC Three מ-2012, "My Murder" עם ג'ון בויגה.
היא גם הופיעה בספין-אוף של ערוץ דיסני, "אפילו יותר אברמור".
בראון נרשמה לבית הספר למשחק East 15, וסיימה את לימודיה ב-2020. היא התמחתה במשחק ובקרב במה.
לאחר שלמדה ב-East 15, היא הוחתמה ל-MacFarlane Chard.
לאחר שסיימה את בית הספר לדרמה, בראון גילמה את סוואנהילד בקופליה בתיאטרון ניו ויק.
לאחר מכן חזרה לטלוויזיה וגילמה את טארה ג'ונס בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "עוצר נשימה", שעונתה הראשונה שודרה ב-2022 ועונתה השנייה ב-2023. היא גם הופיעה בתפקיד אורח בתור צ'לסי קרייג בפרק של אופרת הסבון הרפואית הבריטית "רופאים".
+שנהפרויקטתפקידהערות2012"My Murdar"נאשאונהסרט טלוויזיה2017"Daphne"בחורה באוטובוס2020"The Show Must Go Online"מסלהפרק אחד2022"רופאים"צ'לסי קרייגפרק אחד2022–2024"עוצר נשימה"טארה ג'ונס21 פרקים2026"עוצר נשימה"טארה ג'ונססרט של נטפליקס
+שנהפרויקטתפקידהערות2022"קופליה"סוואנדהילדתיאטרון ניו ויק, ניוקאסל אנדר ליים
"קורין אלאל" הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל.
את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל, בשנת 1984, על גבי תקליט ותקליטור, שכונתה "מהדורת התפוז" בשל צבע אריזתה הכתום.
הוא אופיין בשירים אלקטרוניים למדי, המושפעים ממוזיקת רוק, ניו וייב וסינת'-פופ לרוב.
לאחר שהוקלט באולפני רולי בין החודשים אוגוסט–אוקטובר 1983 בוצעה הפקתו על ידי יזהר אשדות.
קודם לפרסומו הוצאו ארבעה סינגלים לקידומו: "מותק", "מוכר זה לא מוכר", "בננ", ו"תן לי קצת ממך".
"קורין אלאל / פירות אסורים" הוא מארז התקליטורים הראשון של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל.
המארז יצא לאור ב-2002, על ידי חברת התקליטים NMC, והוא מחולק לשני תקליטורים שונים, האחד "קורין אלאל" והשני "פירות אסורים".
לאחר שלוש שנים הוציאה את "פירות אסורים", ממנו יצאו שלל להיטים כדוגמת "כבשים", "פירות אסורים" וכדומה.
שני האלבומים יצאו תחת CBS ישראל.
בשנת 2002 הוחלט לאחד את שני האלבומים למארז תקליטורים, אשר יצא על ידי חברת התקליטים NMC.
קוֹרְלֵאוֹנֶה (באיטלקית: Corleone, בסיציליאנית: Curliuni) היא עיירה קטנה המונה כ-12,000 תושבים במחוז פלרמו שבסיציליה, אי בדרום איטליה.
היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי מאפיה: מיקלה נווארה, לוצ'אנו לג'ו, לאולוקה בַגארלה, סלבטורה רינה ובֵרנרדו פְּרובנצאנו.
המאפיה שלטה בציבור המקומי במשך שנים, ורק לאחרונה החלו תושבים אחדים להתקומם נגד השפעה זו.
נוסף על כך, הסופר מַרְיוֹ פּוּזוֹ כתב ספר אודות המאפיה של קורלאונה, בשם "הסנדק", ומאוחר יותר גם נוצר סרט שמבוסס על הספר.
בעבר העיירה נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה.
מגדל פיקוח, שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, וידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד.
הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה.
בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה, אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ.
הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא אפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני.
אנשי קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית הקדמית בכל מאבקי סיציליה.
במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים, ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי.
קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה.
צמיחה דמוגרפית גבוהה ביותר דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים.
"כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, החלה לפעול בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע ממספר רב של שיפוצים ושינויים.
במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה, המחולקים לקפלות שונות, אשר כוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה.
"כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים).
ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים.
קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו.
שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי.
בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני.
בתחילת שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי).
אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה.
האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה.
"יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה.
שֵם העיירה אומץ כשם המשפחה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק", אשר מבוסס על הספר.
בשיווקם של הספר והסרט יחד.
קורלנד (לטבית: Kurzeme; אסטונית: Kuramaa; ליטאית: Kuršas; פולנית: Kurlandia; גרמנית: Kurland; רוסית: Курляндия) הוא מחוז היסטורי שהתקיים בעבר על שטח הנמצא כיום בתחומי לטביה.
הוא היווה מחוז של המסדר הטבטוני (1200–1560), דוכסות קורלנד וסמיגליה שהיה פייף של האיחוד הפולני-ליטאי (1560–1795) ומחוז בקיסרות רוסיה (1795–1918).
בסתיו 1915 נכבשה קורלנד על ידי האימפריה הגרמנית מידי האימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ב-3 במרץ 1918 הקימו הגרמנים את דוכסות קורלנד וסמיגליה.
דוכסות זו נשלטה למעשה על ידי הקיסר הגרמני וילהלם השני שהוכרז כדוכס האזור.
עם סיום המלחמה ותבוסת גרמניה, הוקמה לטביה (18 בנובמבר 1918).
קורלנד הפכה לחלק מן המדינה החדשה.
ב-1940 סופחה לטביה לברית המועצות ועימה קורלנד.
במהלך מבצע ברברוסה (1941) נכבשה קורלנד על ידי הגרמנים בשנית.
באוגוסט 1944, לקראת סיומה של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, נותרו כ-200,000 חיילים גרמנים של קבוצת ארמיות צפון מכותרים באזור קורלנד והיינץ גודריאן ביקש מאדולף היטלר רשות לפנותם לגרמניה.
היטלר סירב לבקשה כיוון שהוא האמין שכיס קורלנד חיוני לשמירה על בסיסי הצוללות הגרמניים בחוף הבלטי.
קבוצת ארמיות צפון נותרה בכיס קורלנד עד סיום המלחמה.
כיס קורלנד כותר על ידי הרוסים ממזרח ומדרום כאשר ממערב הצי הסובייטי חסם את נתיב הנסיגה הימי.
ב-15 בינואר 1945 נוסדה קבוצת ארמיות קורלנד משרידי קבוצת ארמיות צפון שנותרו בכיס קורלנד תחת פיקודו של לותר רנדוליץ.
ב-8 במאי 1945 נכנעו הכוחות בכיס קורלנד שהיו בפיקוד קרל הילפרט.
200,000 חיילי כיס קורלנד (31 דיוויזיות) נשלחו למזרח למחנות המאסר הסובייטים.
רובם הגדול לא חזר מעולם משם.
עם התפרקותה של ברית המועצות, הפך חצי האי קורלנד לחלק בלתי תלוי של לטביה.
על אף שקורלנד אינה ישות מנהלית כיום, אזור התכנון של קורלנד (Kurzeme), בעל שטח של 13,596 קמ"ר ואוכלוסייה בגודל של 301,621 איש נכון לשנת 2008, כוללת את רוב האזור המסורתי.
שאר קורלנד הוא חלק מאזורי התכנון של ריגה וסמיגליה (Zemgale).
במהלך מלחמת העולם הראשונה גרשו השלטונות את יהודי קורלנד, שמנו כ-25,000 נפש, רובם בעלי בתים קטנים, סוחרים ובעלי מלאכה.
בתחילת 1918 נבחר ועד של יהודי קורלנד, בהשתתפות הרב מרדכי נורוק, שפעל אצל השלטונות הגרמניים לאפשר את חזרת היהודים לקורלנד.
קאורמיור (צרפתית Courmayeur; איטלקית Cormaiore; ניב מקומי Cromëiö) היא עיירה בוואל ד'אוסטה בצפון מערב איטליה ובה 2,798 תושבים.
העיירה שוכנת בגובה 1,224 מטר מעל פני הים, היא מורכבת מתשעה רבעים ומשתרעת על פני שטח של 210 קמ"ר.
העיירה משמשת מרכז לנופש ולספורט חורף.
במסגרת ניסיונו של שליט איטליה בניטו מוסוליני לבצע "איטליזציה" של המחוז, בשנים 1939–1946 נקבע כי שמה החדש של העיירה יהיה "קורמיורה" "Cormaiore", אך השימוש בגרסה זו של השם אינו רווח כיום.
מהעיירה ניתן לטפס רגלית לפסגת המון בלאן, למרות שאת הפסגה לא רואים ממרכז העיירה.
מסביבתה נובע גם נהר דורה בלטאה, יובל שמאלי חשוב של נהר הפו.
בעיירה נמצא פתח הכניסה הדרום-מזרחי של "מנהרת המון בלאן", המגיחה מצדה השני בעמק שאמוני בצרפת.
העיירה מהווה מוקד משיכה לתיירות חורף.
המרחק לעיירה ממוקדי האוכלוסייה הוא: מטורינו בצפון איטליה - 149 ק"מ, מ-מילאנו - 218 ק"מ, מליון בצרפת דרך מנהרת המון בלאן - 250 ק"מ, ומז'נבה בשווייץ - 100 ק"מ.
דרך בעלת אופי מיוחד המגיעה לעיר עוברת במקומות: "לה סאל" (La Salle) ,"מורגה" (Morgex) ו"פרי-סן-דידיה" (Pré-Saint-Didier).
במקום האחרון, "פרי-סן-דידיה", הוקם לאחרונה מתקן אירוח חדש.
שני המקומות הראשונים, "לה סאל" ו"מורגה", מהווים מוקד לגידול גפנים, בגובה של 1,000 מטר מעל פני הים.
יינם הלבן נחשב מהמשובחים באירופה.
קורמאק מקארתי היה סופר אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על ספרו מ-2006 "הדרך".
ספרו מ-2005 "לא ארץ לזקנים" עובד לקולנוע על ידי האחים כהן לסרט "ארץ קשוחה".
הסרט זכה בפרסי האקדמיה ובהם פרס הסרט הטוב ביותר.
מקארתי כתב עשרה ספרים אודות דרום ארצות הברית, בהם Blood Meridian מ-1985, שהוכתר על ידי השבועון "טיים מגזין" כאחד מ-100 הספרים הטובים ביותר בספרות האנגלית משנת 1925 עד שנת 2005. המבקר הרולד בלום הכתיר אותו כאחד מארבעת הסופרים האמריקאים המובילים בזמננו, ביחד עם דון דלילו, תומאס פינצ'ון ופיליפ רות.
קורמאק מקארתי נולד ב-20 ביולי 1933 בפרובידנס, רוד איילנד למשפחה קתולית, הילד השלישי מתוך שישה.
ב-1937 המשפחה עברה לנוקסוויל, טנסי, שם אביו היה עורך דין מצליח.
בשנים 1951–1953 למד באוניברסיטת טנסי.
ב-1953 עזב את הלימודים והתגייס לחיל האוויר האמריקאי למשך ארבע שנים, חלקן שירת באלסקה.
ב-1957 חזר לאוניברסיטה, אז גילה את אהבתו לכתיבה.
כסטודנט פרסם שני סיפורים קצרים בעיתון סטודנטים.
הוא עזב את האוניברסיטה בטרם השלים את התואר.
מקארתי החל להקדיש את זמנו לכתיבה תוך שהוא חי בעוני.
ב-1961 נישא ללי הולמן (Lee Holleman), סטודנטית באוניברסיטה.
הם התגרשו זמן לא רב לאחר מכן.
את ספרו הראשון, "The Orchard Keeper", השלים מקארתי בזמן שעבד בשיקגו במחסן לחלקי חילוף לרכב.
ב-1965 יצא מקארתי למסע לאירופה, אותו מימן מכספי מלגות ופרסים בהם זכה בעקבות ספרו הראשון.
בדרך פגש את אן דה-לייל (Anne DeLisle), אותה נשא לאשתו השנייה באנגליה ב-1966. השניים המשיכו את מסעם באירופה, עד שהגיעו לאיביזה, שם השלים את ספרו השני, "Outer Dark".
ב-1969 חזרו מקראתי ואשתו לארצות הברית והתיישבו בלואיסוויל שבטנסי (הסמוכה לנוקסוויל).
ב-1973 פרסם את ספרו השלישי, "Child of God".
ב-1976 נפרד מקארתי מאשתו ועבר לאל פאסו, טקסס.
ספרו הרביעי, "Suttree", ספר אוטוביוגרפי למחצה עליו שקד במשך כעשרים שנה, יצא לאור ב-1979.
ב-1981 זכה מקארתי במלגת מקארתור היוקרתית.
כספי הפרס אפשרו לו לתור בדרום-מערב ארצות הברית ולשקוד על ספרו החמישי, "קו אורך דם, או אדום של ערב במערב" ("Blood Meridian, Or the Evening Redness in the West") שיצא לאור ב-1985.
ספריו הראשונים אמנם הוערכו על ידי הביקורת, אך לא הצליחו מבחינה מסחרית, ועד 1991 אף אחד מהם לא נמכר ביותר מ-5000 עותקים בכריכה קשה.
מקארתי זכה להצלחה מסחרית לראשונה עם צאת ספרו "כל הסוסים היפים" ("All the Pretty Horses") ב-1992, הראשון בטרילוגיה "The Border Trilogy".
הספר זכה בפרס הספר הלאומי, הופיע ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ונמכר ב-190,000 עותקים בכריכה קשה בחצי השנה הראשונה מאז יציאתו.
ב-2005 פרסם את "לא ארץ לזקנים" ("No Country for Old Men").
במקור מקארתי חשב לכתוב תסריט לסרט לפני שהפך אותו לרומן.
הספר עובד על ידי האחים כהן לסרט ארץ קשוחה.
ב-2006 פרסם את ספרו "הדרך" ("The Road") שזכה להצלחה בינלאומית וזכה בפרס פוליצר לסיפורת.
משנת 2013 ועד למותו היה מקארתי חבר במכון סנטה פה , מכון מחקר בסנטה פה, ניו מקסיקו העוסק במחקר מדעי אינטר-דיסציפלינרי של מערכות מורכבות.
בניגוד לחברי המכון האחרים, למקארתי אין רקע מדעי.
במהלך שנותיו במכון פרסם את עבודתו הלא-בדיונית הראשונה, "The Kekulé Problem" , מאמר העוסק בתת-מודע ומקורות התפתחות השפה.
ספרו הראשון, The Orchard Keeper, התפרסם ב-1965. ספרו החמישי Blood Meridian התפרסם בשנת 1985 וגרר תגובות מעורבות.
עם השנים עלתה חשיבותו הספרותית ובשנת 2006, במשאל שערך השבועון "טיים מגזין" בין סופרים וקוראים לבחירת 100 הספרים האמריקאיים החשובים ברבע האחרון של המאה ה-20, נבחר ספרו Blood Meridian במקום השלישי, אחרי "חמדת" של טוני מוריסון ו"תת עולם" של דון דלילו.
ב-1992 זכה בפרס הספרות הלאומי בארצות הברית על ספרו "כל הסוסים היפים", שהיה הראשון ב"טרילוגיית הגבול", שהמשיכה ב-"The Crossing" וב-"Cities of the Plain".
ב-2005 פרסם את "לא ארץ לזקנים" שעובד על ידי האחים כהן לסרט בשם "ארץ קשוחה" וזכה ב-75 פרסי קולנוע ברחבי העולם.
ב-2006 זכה בפרס פוליצר על ספרו "הדרך" שעובד לסרט בשם זה שיצא לאקרנים בשנת 2009. זכה בפרס פן על מפעל חיים ב-2009.
בשנת 2013 כתב את התסריט לסרט "היועץ" שביים רידלי סקוט.
הכתיבה של קורמאק מקארתי נחשבה לפסימית, והרבה מהספרים שכתב נחשבים לאלימים.
(1985) Blood Meridian, Or the Evening Redness in the West, קו אורך דם או אדום של ערב במערב, תרגם אמיר צוקרמן, מודן, 2013.
(1992) All the Pretty Horses, כל הסוסים היפים, תרגם גדעון טורי, הספרייה החדשה, 1995.
(2005) No Country for Old Men, לא ארץ לזקנים, תרגם אמיר צוקרמן, עם עובד, 2007. הגרסה הקולנועית תורגמה ל"ארץ קשוחה".
קורליין ודלת הקסמים הוא סרט פנטזיה אפלה לילדים שהופק באמצעות אנימציית סטופ מושן על ידי חברת לייקה.
הסרט מבוסס על הספר "קורליין" מאת ניל גיימן.
הסרט בוים על ידי הנרי סליק ויצא לאקרנים בפברואר 2009, ובישראל הוקרן ב-25 ביוני 2009.
קורליין ג'ונס (דקוטה פנינג) היא ילדה בת 11 שעוברת עם הוריה מביתם הישן במישיגן לבית חדש ומבודד באזור כפרי באורגון, המכונה "הארמון הוורוד".
קורליין חשה שעמום ובדידות, במיוחד כיוון שהוריה עסוקים מדי בעבודתם ולא מעניקים לה תשומת לב.
היא פוגשת את שכנותיה הקשישות, העלמות ספינק ופורסיבל (ג'ניפר סונדרס ודון פרנץ'), שהיו בעברן שחקניות, ואת מר בובינסקי, דמות תמהונית שטוענת שהוא מנהל קרקס עכברים.
חברתה היחידה היא הבובה המוזרה שקיבלה מהשכן, וויבי לובאט, אשר דומה לה עד מאוד אך בעלת עיני כפתורים.
במהלך שיטוטיה בבית, קורליין מגלה דלת קטנה ונעולה.
לאחר שהיא משיגה את המפתח, היא מגלה מאחוריה קיר לבנים.
בלילה, היא מתעוררת לקולות מוזרים ומגלה שהדלת נפתחת למנהרה שמובילה לעולם מקביל.
בעולם זה היא פוגשת את ה"אמא האחרת" וה"אבא האחר", גרסאות אידיאליות של הוריה, המרעיפים עליה אהבה ותשומת לב.
בניגוד לעולם האמיתי, כל הדמויות בעולם האחר נראות מושלמות, אך עיניהן עשויות כפתורים.
למרות החשדות הראשונים, קורליין נשבית בקסמי המקום.
לאחר כמה ביקורים בעולם האחר, הוריה האחרים מציעים לה להישאר איתם לנצח, בתנאי שתתפור כפתורים לעיניה.
קורליין מסרבת ומנסה לשוב לעולמה האמיתי, אך מגלה שהוריה האמיתיים נעלמו.
היא מבינה כי האמא האחרת לכדה אותם ומחליטה להצילם.
בעזרת רוחות של שלושה ילדים שנלכדו בעבר על ידי האמא האחרת, קורליין מגלה שעליה למצוא את עיניהם האבודות כדי לשחרר את נשמותיהם.
קורליין נלחמת באמא האחרת, שמתגלה כמפלצת עכבישית, ונעזרת בחתול שחור שמתגלה כבן ברית.
היא מצליחה לשחרר את נשמות הילדים ואת הוריה הכלואים, ונמלטת חזרה לעולם האמיתי.
שם, היא מחליטה להיפטר מהמפתח לדלת הקסמים כדי למנוע מהאמא האחרת לשוב.
בסיועו של וויבי, היא משמידה את שארית כוחותיה של האמא האחרת ומשליכה את המפתח לבאר עמוקה.
בסיום הסרט, קורליין מקיימת מסיבה בגינה עם שכנותיה ושכניה, ומבינה כי מצאה את מקומה בעולם האמיתי, תוך שהיא לומדת להעריך את חייה ואת משפחתה.
הדיבוב בעברית תורגם ובוים על ידי סיון שביט והופק בידי הדס מוזס באולפני אלרום.
מדבבמדבב בעבריתדמותדקוטה פנינגלורן סבירקורליין ג'ונסטרי האטצ'ראורנה כץמל ג'ונס / האם ה"אחרת"ג'ון הודגמןגלעד קלטרצ'ארלי ג'ונס / האב ה"אחר"קית' דייווידיורם יוספסברגהחתולרוברט ביילי ג'וניורדן קיזלרויבורן "וויבי" לובטג'ניפר סונדרסהדר שחף-מעייןגברת אפריל ספינקדון פרנץ'סיון שביטגברת מרים פורסיבלאיאן מקשייןאמנון וולףמר בובינסקיקרולין קרופורדנורית כהןגברת לובט
עוד השתתפו: אלה ארמוני, יהלי מרגלית טופול, לני כהן, נועה פלדמן, רועי ניב, שירה נאור.
בשיא, כלל צוות הפקת הסרט כ-450 איש, מתוכם כ-35 אנימטורים, וכ-250 טכנאים ומעצבים.
הסרט זכה לביקורות חיובית לרוב.
באתר Rotten Tomatoes, כ-88% מהמבקרים נתנו לו ביקורת חיובית.
עם זאת נשמעו טענות כי הסרט מפחיד מדי בשביל ילדים קטנים.
קורמורן גדול (שם מדעי: Phalacrocorax carbo) הוא מין עוף ימי ממשפחת הקורמורניים.
הקורמורן נפוץ בעיקר בימי האוקיינוס האטלנטי, חופי אירופה המערבית, דרום וצפון אפריקה כולל איסלנד וגרינלנד.
בתי הגידול המועדפים עליו הם: שפכי נהרות, אגמים וחופי ים.
הקורמורן הגדול מקנן על צוקים או על גבי עצים.
הצוואר ארוך ועבה, המקור חזק ומעוקל כלפי מטה.
צבע הבוגר בחורף שחור, בסיס המקור צהבהב.
בעונת החיזור מופיעים צבעים לבנים בראש ובירך.
הקורמורן הגדול מתלהק ולעיתים נצפה בלהקות בנות אלפי פרטים.
כנפי הקורמורן קצרות יחסית וזנבו ארוך למדי.
צווארו ארוך, גדול ומאונקל ויוצא ממנו שק קטן המשמש לאחסון הדגים.
ברגליו יש קרום שחיה ובשל היותן קצרות ועבות, הן מקשות על הליכתו על היבשה ומכריחות אותו לזקוף את גופו.
הוא ניזון מדגים אותם הוא צד על ידי צלילה אל תוך המים.
בצאתו מהמים הוא פורש את כנפיו כדי ליבשן בשמש.
הקורמורנים בחצי הכדור הצפוני נודדים.
בישראל הקורמורן הגדול הוא חורף מצוי.
אלפי פריטים ממין זה נצפים בצפון הארץ ומרכזה.
ניתן למצוא אותם בחופי הכנרת, עמק בית שאן, עמק החולה, חוות חפציבה (של חברת החשמל בחדרה), נמל קיסריה, שפך נחל שורק ולגדות הירקון.
קורמורן (שם מדעי: Phalacrocorax) הוא סוג של עופות ימיים במשפחת הקורמורניים שבסדרת הסולתאים.
הקורמורנים הם קרובים רחוקים של הסולה ושל הנחשון וקרבה רחוקה יותר של השקנאי בעל השק העצום.
לקורמורנים ישנו צוואר קצר ומעט מעוקל, מקור המעוקל בקצהו, עיניים בעלי עדשה האטומה למים והם בעלי כנפיים חלשות מעוף אך רגליים העוזרות לשחות היטב מתחת למים.
הקורמורנים נפוצים ברחבי חופי ימים, אגמים ונהרות טרופיים שונים.
הם צוללים לעומק של עד 45 מ' בחיפוש אחר דגים וסרטנים אותם הם בולעים מתחת למים.
ביפן מחזיקים את הקורמורנים בסירות דיג ושמים להם קולר על צווארם.
הקורמורנים תופסים את הדגים והדייגים לוקחים מהם את שללם.
קורמורן אדום-רגל (Phalacrocorax gaimardi) - לעיתים משויך לסוג היחידי Poikilocarbo
קורמורן ימי (Phalacrocorax aristotelis) - לעיתים משויך לסוג היחידי Gulosus
קורמורן מנומר אוסטרלי (Phalacrocorax varius)
קורלי הווארד היה קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי-אמריקאי.
נולד בניו יורק בשנת 1903 למשפחה ממוצא יהודי-ליטאי, בשם ג'רום לסטר הורוויץ, שמו העברי היה יהודה ליב בן שלמה נתן הלוי.
החל את דרכו במופעי וודוויל, כאשר הופעתו הראשונה על במה הייתה בשנת 1928.
בשנת 1932 החליף את אחיו שמפ הווארד בהרכב הקומיקאים "שלושת המוקיונים", שכלל גם את אחיו הנוסף מו הווארד ואת השחקן לארי פיין, ואלו כיכבו במספר סרטים קצרים של אולפני קולומביה תחת המפיק ג'ולס וייט.
הופעתו האחרונה בסרט במסגרת ההרכב הייתה בשנת 1947, ואז חזר להחליפו אחיו שמפ.
נפטר בשנת 1952 לאחר מספר אירועים מוחיים.
בסרט "The Three Stooges" של האחים פארלי משנת 2012 גולמה דמותו על ידי השחקן הקנדי ויל סאסו.
קורמה (בבלארוסית: Карма, קרמה; בפולנית: Korma) היא עיירה במחוז הומל שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה נזכרת לראשונה במאה ה-17. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,328 יהודים.
בין מלחמות העולם נותרו בה כ-900 יהודים, קרוב למחצית תושביה.
בתקופה הסובייטית פעלו ביישוב מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע.
בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בשלושה גטאות שהוקמו בה, ואשר הוקפו בגדר תיל.
כתוצאה מרעב, ממחלות ומעבודות כפייה, מתו רבים מיושביו הגטאות, ובמהלך חודש ספטמבר בלבד נרצחו בהם כ-70 יהודים.
ב-7 עד 8 בנובמבר 1941 רוכזו כ-700 היהודים שנותרו בגטאות שבעיירה בבניין בית הספר המקומי, ושם הוכו ונשדדו בידי הגרמנים.
לאחר מכן נרצחו כולם באתר סמוך לעיירה.
קורל הוא שם הבמה של קורל מלכא, זמרת ויוצרת ישראלית-צרפתייה.
קורל נולדה וגדלה בתל אביב-יפו ובמשך ילדותה בילתה זמן רב אצל משפחתה בפריז בה היא מתגוררת היום.
בנעוריה שיחקה, שרה ורקדה בלהקת השכנים של צ'יץ' ולאחר מכן בלהקת צופי תל אביב, אשר במסגרתה לקחה חלק בהופעות בישראל וברחבי העולם ושיחקה במחזות זמר בבימויים של ירון כפכפי ואמיר פרישר גוטמן.
במקביל, למדה בלט קלאסי ומודרני בבית הספר למחול "בת דור" ובמגמת המחול בתיכון בו למדה.
שירתה בלהקת חיל החינוך של צה"ל.
בשנת 2013 החלה קורל להקליט את המיני אלבום הראשון שלה "CORAL", אשר מנה חמישה שירים בצרפתית.
המיני אלבום הוקלט בשיתוף עם הצוות האומנותי שלה בישראל, המנהל האישי אמיר פרישר גוטמן והמפיקים המוזיקליים שי להב ואורן עמנואל.
בסוף שנת 2014 הקליטה קורל יחד עם הדי-ג'יי הבלגי רג'י את השיר "Tu Danses" אשר יצא כחלק מאלבומו "Voices" שנה לאחר מכן.
בשנת 2015 הקליטה קורל בשיתוף עם צמד מפיקים מוזיקליים מהולנד בשם Scaramouche, את הסינגל "Je Voyage" אשר דורג במצעדי פזמונים של מדינות אירופה ודרום אמריקה של אותה שנה.
לקליפ שיצא עבור השיר "Je Voyage" בגרסאות שונות נרשמו למעלה מ-4 מיליון השמעות ביוטיוב והוא הופץ באלבומי אוסף שונים
בשנת 2016 החלה קורל לעבוד על אלבומה הראשון בשיתוף עם המפיק האיטלקי Paolo Dughero, שיצא ב-2020.
קורמורן אנטארקטי (שם מדעי: Leucocarbo bransfieldensis) הוא מין במשפחת הקורמורניים שהוא אחד משני מינים החיים ביבשת אנטארקטיקה, ביחד עם המין קורמורן קיסרי שבעבר הוא היה תת-מין שלו.
תפוצתו הוא באיי שטלנד הדרומיים ובדרום האוקיינוס האטלנטי וכן בקצה הצפוני של יבשת אנטארקטיקה.
הוא צבוע שחור למעלה ולבן למטה ויש לו ציצה שחורה על ראשו, טבעות עיניים כחולות וכתם צהוב על מקורו.
הוא דומה מאוד לקורמורן הקיסרי וההבדלים ביניהם בעיקר גנטיים.
הקורמורן מוצא את מזונו בים והוא מומחה בשחייה תת-מימית.
הוא מחפש דיונונים, קריל ודגים אנטארקטיים.
האוקיינוס הדרומי שופע במזון והקורמורנים יכולים לשבוע במהירות ולייבש את כנפיהם.
בחורף ובסתיו הקורמורנים נודדים צפונה לאיים דרומיים בדרומו של האוקיינוס האטלנטי ושבים רק באביב.
קורמאנבק סלייביץ' באקייב (בקירגיזית: Курманбек Сали уулу Бакиев; נולד ב-1 באוגוסט 1949) הוא פוליטיקאי קירגיזי אשר שימש כנשיא קירגיזסטן השני בשנים 2005–2010. ההפיכה העממית שאירעה בשנת 2010 הובילה את באקייב לעזוב את תפקידו ולברוח מהמדינה.
באקייב נולד ב-1 באוגוסט 1949 במזרח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית, שהייתה חלק מברית המועצות.
בשנת 1974 שירת בשורות הצבא האדום ובשנת 1978 סיים את לימודיו האקדמיים.
בשנים 1979–1985 עבד במפעל ובשנים 1990–1991 היה המזכיר של המפלגה הקומוניסטית בעירו.
החל משנת 1995 היה המושל האזורי.
בשנת 2000 באקייב מונה לראשונה לתפקיד ראש הממשלה.
ב-25 במרץ 2005 באקייב נבחר לנשיאות באופן רשמי על ידי הפרלמנט לאחר מהפכת הצבעונים והדחתו של הנשיא אסקר אקייב.
בבחירות העממיות לנשיאות (שהתקיימו ב-10 ביולי), באקייב ניצח ברוב של כ-89% מהקולות כאשר אחוז ההצבעה עמד על כ-53%.
הוא קיבל תמיכה רבה בדרום קירגיזסטן.
אף על פי שנתלו בנשיא החדש תקוות רבות, כהונתו של באקייב התאפיינה עוד בתחילתה בבעיות כלכליות, רצח פוליטיקאים מתחרים ומהומות בבתי כלא.
בשנת 2006 באיקוב נתקל בפני משבר פוליטי ראשון כאשר אלפים יצאו לרחובות בקריאות נגדו.
המפגינים טענו כי באקייב מנסה לנכס לעצמו עוד סמכויות פוליטיות ואינו נלחם בשחיתות.
כתגובה, באקייב טען כי האופוזיציה מנסה להפילו בהפיכה.
באפריל 2007 פרצו שוב מהומות המוניות שבהן המפגינים קראו להתפטרות באקייב.
אמנם באקייב חתם על תיקונים חוקתיים שצמצמו את כוחו, אך המהומות המשיכו ודוכאו רק לאחר עימותים עם המשטרה.
בהמשך כהונתו, באקייב שיפר את יחסי קירגיזסטן עם סין ועם רוסיה.
כתוצאה משיפור היחסים עם מדינות אלו, מספר התלמידים הסינים בקירגיזסטן עלה, והנשיא הורה לפנות את בסיס חיל האוויר של ארצות הברית מהמדינה תמורת השקעה רוסית בקירגיזסטן.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2009 באקייב נבחר שוב לתפקיד.
לאחר היבחרו לתפקיד, היו שהשוו את באקייב לולדימיר פוטין ונשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב, אם כי היו שחשבו כי הוא הולך לבצע רפורמות כלכליות ושלטוניות.
בחורף 2010 המדינה סבלה מהפסקות חשמל רבות, בעוד שמחירי האנרגיה עלו.
בתקופה זו רוסיה החלישה את יחסיה עם קירגיזסטן, דבר שהחמיר עוד יותר את משבר האנרגיה.
באפריל 2010 החלו מהומות כנגד הממשל, ונשמעו טענות כי באקייב נמלט לעיר הדרומית אוש.
למרות טענות אלו, ראש הממשלה החדשה רוזה אוטונבייבה טענה כי באקייב לא התפטר ועדיין מתפקד כנשיא.
ב-13 באפריל באקייב טען כי הוא מוכן להתפטר מתפקידו אם ביטחונו האישי יובטח.
ב-15 באפריל בשעה 19.00 הוא עזב את קירגיזסטן לקזחסטן לאחר שהגיש מכתב התפטרות.
אוטונבייבה טענה כי תפעל להביא את באקייב לדין במהרה.
ב-20 באפריל נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו הצהיר בפרלמנט הבלארוסי כי באקייב שוכן בבלארוס ועורב לביטחונו.
כיום לאחר מכן, ב-21 באפריל, באקייב כינס מסיבת עיתונאים ובה הצהיר שהתפטרותו אינה תקפה, וכי ממשלתה של אוטונבייבה אינה לגיטימית מבחינה חוקית.
בפברואר 2012 נטען כי באקייב קיבל כשנתיים קודם לכן אזרחות בלארוסית.
רבים מבני משפחתו של באקייב מונו לתפקידי מפתח בשלטון הקירגיזי.
אחיו, יאניש, ניהל את המשמר הנשיאותי, בעוד שאחיו מראט היה שגריר קירגיזסטן בגרמניה.
אח נוסף היה יועץ בכיר של השלטון בסין.
בנוסף על ידיעת השפה הקירגיזית, באקייב יודע גם רוסית ואוזבקית.
קורל גייבלס היא עיר במחוז מיאמי-דייד, פלורידה, ארצות הברית.
קורל גייבלס שוכנת דרום-מערבית למרכז מיאמי וב-2016 מנתה אוכלוסיית העיר כ-50,815 איש.
קורל גייבלס משמשת כמקום משכנה של אוניברסיטת מיאמי.
קורל גייבלס נמנית בין הערים הראשונות שתוכננו שנים אחדות לפני ייסודה ובנייתה, וייצגה את ההתפתחות המוקדמות של מודל קהילה סגורה ושל חברת ניהול (מקביל לוועד בית בישראל).
העיר עוצבה על ידי ג'ורג' מריק במהלך הבועה הכלכלית הראשונה של פלורידה בשנות ה-20 של המאה ה-20. מריק גדל בקורל גייבלס ובראשית המאה ה-20 החל להוציא לפועל תוכנית אמביציוזית, לייסוד אזור ששמות רחובותיו וסגנונו האדריכלי יתחקו אחר איטליה וספרד.
באותה השנה הרוויח מריק 150 מיליון דולר אמריקני שאותם תרם למען פיתוח העיר.
ב-1925, בו בזמן להכרזת קורל גייבלס כעיר באורח רשמי, העיר נבחרה לביתה של אוניברסיטת מיאמי, אשר נבנתה באותה שנה על פני 240 דונם של קרקעות ממערב לכביש 1 של פלורידה, בערך שני קילומטרים דרומה ממרכז העיר והאזור המסחרי של קורל גייבלס.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרו טייסים ומכונאים רבים של צי ארצות הברית בקורל גייבלס.
ב-2000, 24.45% מאוכלוסיית קורל גייבלס היו ילדים מתחת לגיל 18. משנת 2000, השפה הספרדית רווחה אצל רוב התושבים, ואילו אנגלית הייתה השפה היחידה שדוברה על ידי 43.83% מהאוכלוסייה.
שפות אחרות המדוברות על ידי האוכלוסייה היו צרפתית (1.09%), פורטוגזית (0.80%), איטלקית (0.72%), ודוברים גרמנית מהווים 0.53% מכלל האוכלוסייה.
מיאמי היא עיר רב-תרבותית, עם אוכלוסייה גדולה של מהגרים ממקסיקו והקריביים, ולמעשה, 75% מאוכלוסיית העיר אינם דוברים אנגלית כשפת אם.
קורל סימנוביץ'-רוברטו (נולדה ב-9 בספטמבר 1991) היא מעצבת אופנה, דוגמנית ושחקנית ישראלית-אמריקאית.
סימנוביץ' נולדה בניו יורק שבארצות הברית, להורים ישראלים.
אמה, לימור בהט, התמודדה ב־1984 בתחרות מלכת היופי.
אביה, רוני סימנוביץ', היה כדורגלן ששיחק במכבי תל אביב ופרש לקריירת עסקים, לאחר שנפצע בגיל מוקדם.
כשהייתה סימנוביץ' בת שלוש, חזרה משפחתה לגור בישראל והתמקמה בתל אביב.
כעבור חמש שנים התגרשו הוריה.
אמה הייתה בקשר זוגי עם איש העסקים טדי שגיא ונולדה להם בת.
אביה נישא בשנית בשנת 2004 לאשת העסקים פנינה רוזנבלום.
בנעוריה למדה בתיכון חדש שבתל אביב, במגמת ספורט.
את שירותה בצה"ל עשתה כמש"קית ת"ש בבסיס צריפין.
לאחר סיום שירותה הצבאי, למדה עיצוב אופנה במכללת שנקר וסיימה בהצטיינות תואר ראשון בתחום זה.
במקביל ללימודיה, החלה בקריירת דוגמנות.
סימנוביץ' הצטלמה לקמפיינים עבור פוקס, Go Under, הייתה לפרזנטורית של סבוקלם ושל מותג הצעירות של "רנואר", twentyfourseven, וכן השתתפה בקמפיין תדמית לפרויקט "גינדי TLV" בתל אביב.
בשנים 2013–2014 הצטלמה לקטלוג בגדי הים של "פלפל".
לאחר לימודיה בשנקר, עבדה כמעצבת אופנה ועיצבה בין היתר קולקציה שנושאת את שמה עבור מותג אופנה מוביל.
באוגוסט 2015 הייתה דוגמנית הבית של האתר "Adika".
באותה שנה, הצטלמה למגזין "בלייזר".
בפברואר 2017 הצטלמה לקמפיין בגדי הים של "אפרודיטה".
באותה שנה, הצטלמה גם לקמפיין לרשת אופנת הנשים והצעירות GONG והובילה קמפיין של אחד ממותגי אופנת הכלות המובילים באירופה.
באוקטובר 2017 הובילה קמפיין עבור חברת התכשיטים YVEL.
בדצמבר 2017 נהייתה הפרזנטורית של מותג האופנה "גליתה", במקומה של השחקנית דנה פרידר.
בינואר 2018 קיבלה קמפיין למותג הקוסמטיקה רבלון.
חודש אחר כך, פורסם כי סימנוביץ' תשמש כפרזנטורית של מותג המשקפיים הבינלאומי KYPERS, הנמצא בבעלות משפחתו של כדורגלן ברצלונה, ג'רארד פיקה.
במרץ אותה שנה הובילה קמפיין של רשת "אפריל" (במקום הזמרת מארינה מקסימיליאן) והפכה לאחת הדוגמניות הישראליות המרוויחות ביותר ב-2018.
אחד מסימני ההיכר של סימנוביץ' הוא הקול יוצא הדופן שלה, ופרט זה זכה לאזכורים ברשת האינטרנט ובתוכניות טלוויזיה.
סימנוביץ' נשואה בנישואים אזרחיים לכדורגלן הספרדי-קטלאני סרג'י רוברטו.
השניים נישאו בישראל על ידי רב רפורמי.
ב-19 בספטמבר 2024 נולדו לזוג תאומים.
מחוז משנה קורמה (בבלארוסית: Кармянскі раён) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר קורמה.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קורמה 15,456 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.29% בלארוסים, ו-3.08% רוסים.
קורלאט (בהונגרית: Korlát) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קורלאט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-336 תושבים בשנת 1990 עד 284 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-15%).
בקורלאט חיו במהלך השנים יהודים רבים.
קורליס מונדארי ויליאמסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1995–2007. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.
בשנת 1992 זכה באליפות התיכונים של ארצות הברית, בשנת 1994 זכה באליפות ליגת המכללות האמריקאית, ובשנת 2004 זכה באליפות ה-NBA.
ויליאמסון נולד בעיר ראסלוויל שבארקנסו.
בשנתו האחרונה כתלמיד ב"תיכון ראסלוויל", 1992, הוביל את קבוצת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של ארקנסו, ולאחר מכן לזכייה באליפות התיכונים של ארצות הברית.
במשחק הגמר גברה ראסלוויל על "תיכון סנט ג'וזף" בה שיחק ג'ייסון קיד, הודות לחסימת "זריקת ניצחון" של קיד על ידי ויליאמסון בשניות הסיום.
לאורך העונה קלע ויליאמסון כ-28 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית.
כמו כן נבחר ויליאמסון להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים הבולטים במדינה.
בין השנים 1992–1995 למד ויליאמסון באוניברסיטת ארקנסו, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה נולאן ריצ'רדסון.
בעונת 1993/1994 הוביל ויליאמסון את ארקנסו לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת המכללות, עם ממוצעים של 20.4 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק.
ברבע הגמר גברה ארקנסו על אוניברסיטת מישיגן בה שיחקו ג'יילן רוז וג'וואן הווארד (76–68), בחצי הגמר גברה על אוניברסיטת אריזונה אותה הוביל דיימון סטודמאייר (91–82), ובמשחק הגמר ניצחה את אוניברסיטת דיוק של המאמן מייק ששבסקי וכוכב המכללות גרנט היל (76–72).
לאחר הזכייה נבחר ויליאמסון לשחקן המצטיין של הטורניר, במהלכו קלע 21.7 נקודות בממוצע למשחק.