tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רעידות אדמה מושרות הוא כינוי כולל לרעידות אדמה שנגרמות כתוצאה מפעילות אנושית, שלעיתים גורמת לפגיעה בשיווי המשקל המכני הטבעי.
שקיים בחלק העליון של קרום כדור הארץ.
פעילויות אנושיות שגורמות לעיתים לרעידות אדמה
בשנת 2016, קבוצת חוקרים מאוניברסיטאות דרהאם וניוקאסל שבבריטניה החלה לאסוף נתונים על רעידות האדמה שייתכן שנוצרו כתוצאה מפעילות אנושית.
תוצרי עבודתם פורסמו בשני מאמרים בשנת 2017 ובשנת 2018, ואליהם צורף בסיס הנתונים.
הגם שבסיס הנתונים כולל רעידות אדמה מהמחצית הראשונה של המאה ה-20, רוב רעידות האדמה שנוטרו התרחשו מאמצע המאה ה-20 ואילך.
בסיס הנתונים מתעדכן מידי כמה חודשים.
נכון ליוני 2020 היו בבסיס הנתונים 1,184 רעידות אדמה, מתוכם 807 רעידות עם נתוני מגניטודה.
רוב רעידות האדמה המופיעות בבסיס הנתונים הן רעידות אדמה במגניטודה נמוכה.
שבע רעידות האדמה הגדולות ממגניטודה 7:
אגם הבגן, מונטנה, ארצות הברית, מגניטודה 7.1, אגם מלאכותי, 1915.
גאזלי, אוזבקיסטן, מגניטודה 7.3, שאיבת גז, 1962.
גבול אירן-עיראק, אירן מגניטודה 7.3, שאיבת מי תהום, 1962.
נפטגורסק, רוסיה, מגניטודה 7.5, שאיבת נפט, 1995.
סוגי הפעילויות הגורמות לרעידות אדמה מושרות
על פי בסיס הנתונים, אלו סוגי הפעילויות האנושיות שגורמות לרעידות אדמה (בסוגריים – משקלם היחסי מסך כל הרעידות):
"שבירה מושרית הידראולית" (כ-33%; באנגלית, "fracking")
היווצרות אגמים מלאכותיים והמשך קיומם (כ-16%)
שאיבת נפט וגז טבעי (כ-12%)
החדרת מים מזוהמים לשכבות עמוקות (כ-4%)
שבירה מושרית הידראולית (אחראית לכ-37% מהרעידות המושרות) היא טכניקה המשמשת להפקת נפט וגז טבעי, ולקידוחי עומק שנעשים לצורך הטמנה של נוזלים מזוהמים.
בטכניקת הפראקינג, שנכנסה לשימוש בסוף שנות ה-90, מבצעים קידוחי עומק אנכיים, לעומקים שיכולים להגיע לשלושה קילומטרים, ולאחר מכן ממשיכים לקידוחים אופקיים בשכבות הסלע, משולבים בפיצוץ חומרי נפץ, והזרמת מים וקיטור שמביאים לשחרור הנפט והגז.
את המים שמחדירים שואבים בחזרה ומפיקים מהם דלקים.
בתהליך הזה נוצרת כמות גדולה מאוד של מים מזוהמים שיש להיפטר מהם, מבלי לזהם את מאגרי מי התהום.
את המים המזוהמים שנוצרים במהלך הפראקינג נהוג להזריק בלחץ גבוה במיוחד לתוך שכבות סלע בעומק של 2–3 קילומטרים מתחת לפני השטח, לרוב באתרים שנמצאים הרחק מבארות הפראקינג.
לקידוחים הללו נחוצות שכבות סלע עמוקות מספיק ובעלות מרקם נקבובי שיספגו את הנוזלים בקלות יחסית.
במחקרים שנערכו על הבארות הללו נמצא שגם הן עלולות לגרום לרעידות אדמה, כמו שקרה למשל בסדרה של רעידות אדמה ממושכות באוהיו בשנים 2012-2011. מכאן, שרעידות אדמה מושרות נגרמות גם על ידי פעילות הפראקינג עצמה, וגם בעקבות החדרת נוזלים בקידוחים אחרים.
שאיבת נפט וגז, מיזמים גאותרמליים, החדרת מים מזוהמים ושאיבת מי תהום אחראים יחד לכ-23% מהרעידות המושרות, ומתבצעות בשיטות הדומות למתואר בפרק זה.
את תשומת הלב הציבורית תופשת בעיקר שאיבת הנפט שמהווה גורם מזרז לרעידות אדמה.
כרייה (אחראית לכ־25% מהרעידות המושרות) משפיעה על מצב הלחץ והמאמצים במסת הסלעים שמסביב לחלל הכרייה.
מעט אירועים סייסמיים שמקורם בפעילות זו גורמים להרס ונזקים, בעיקר למכרה ולכורים בו.
התרחשות אירועים כאלה תלויים בראש ובראשונה בעומק הכרייה, שיטת הכרייה, ותכונות הסלעים ש"עוטפים" את המכרה.
מכיוון שכך, חברות כרייה רבות מפעילות מערכים לניטור פעילות סייסמית באתרי הכרייה.
רעידות האדמה הללו הן מסוגים שונים: החל ברעידות אדמה שמתרחשות כתוצאה מהחלקת שתי מסות סלע, האחת ביחס לשנייה – כמו רעידת אדמה "רגילה" ממקור טקטוני (למשל רעידת האדמה באורקניי, דרום אפריקה בשנת 2014 במגניטודה של 5.4 בסולם ריכטר שמוקדה היה בעומק של כ־5 קמ'.
אגמים מלאכותיים אחראים לכ-16% מהרעידות המושרות.
לא רק העומס של מסת המים "החדשה" על קרום כדור הארץ שלא הייתה קיימת קודם לכן, גורם לרעידת אדמה מושרית.
כל פיסת סלע מתחת לרגלינו מכילה מעט מים בנקבוביותיה.
בחללים אלו, לפעמים מיקרוסקופיים, קיימים מינרלים שונים.
כשמים נוספים נכנסים לסלעים האלה, לחץ הנקבוביות בפנים עולה, ומגדיל במעט את המרחקים בין מרכיבי המינרלים.
עם זאת, אם הסלעים נחצים על ידי שבר רדום בלתי פעיל, העלייה בלחץ הנקבוביות מפחיתה את החיכוך לאורך השבר ועלולה לאפשר לרעידת אדמה להתרחש.
זה מה שקרה באלג'יריה ומאחורי סכר הובר .
הלחץ הנוסף שהופעל על ידי המים המוטמעים, שינה את לחץ הנקבוביות בסלעים והופעלו שברים רדומים.
העדות הראשונה להשפעת אגמים מלאכותיים ומאגרי מים על היווצרות רעידות אדמה התקבלה בתחילת שנות השלושים ליד עיר בשם קְוֶוד פוֹדָה שבאלג'יריה .
בין השנים 1926 ל-1932 נבנה שם סכר, וכשהאגם בגינו החל להיווצר, החלו להתרחש שם רעידות אדמה קטנות, שלא היו כלל קודם לכן.
מעט לאחר מכן, בשנת 1936 ולאחריה, החלה תופעה דומה באגם מיד שנוצר בעקבות הקמת סכר הובר על גבול אריזונה–נבאדה בארצות הברית.
בדרך כלל מדובר ברעידות אדמה בעלות מגניטודה נמוכה.
אחד מהם היא רעידת האדמה שהתרחשה בדצמבר 1967 בקוניאנגר אשר בחבל מהרשטרה בהודו שהייתה במגניטודה 6.3 .
מוקד הרעידה וכל הרעידות העוקבות היו באזור שמתחת לאגם חדש שנוצר לאחר הקמת סכר קוניה.
בסקרים שבוצעו בטרם הקמת הסכר בשנת 1963 וכחלק מהבדיקות להתאמת מיקומו, לא אותר באזור שבר מספיק ארוך כדי לגרום לרעידה בגודל כזה.
זו התרחשה כאמור כ-4 שנים לאחר השלמת בניית הסכר.
שנתיים קודם לכן, התרחשה באותו מקום רעידת אדמה בעוצמה של 4.1 בסולם ריכטר.
מקרה חריג נוסף היא רעידת האדמה באורוויל, קליפורניה, שהייתה בגודל 5.9 והתרחשה בשנת 1975. רצף האירועים היה דומה למקרה בהודו, לרבות הצבת סייסמומטרים באזור סכר אורוויל, העתיד להיבנות, שהעידו על פעילות סייסמית חלשה מאוד, וכפי שאפיינה את האזור בטרם בניית הסכר, שהוא הגדול ביותר מסוגו בצפון אמריקה.
בשנת 1968 הושלמה קליטת המים באגם שנוצר בעקבות הקמת הסכר, ולאחר מספר שנים החלה פעילות סייסמית ששיאה היה ב-1 אוגוסט 1975 בצהריים, מועד התרחשות הרעידה הגדולה.
לא היו נפגעים כתוצאה מהרעידה, עובדה שיכולה להיות מיוחסת לכך שהיה מדובר בצהרי היום ולאיכות הבנייה באזור.
מקרה ידוע אחר הוא אסון פריצת המים הענקית מהאגם המלאכותי שנוצר כתוצאה מהקמת סכר וויונט שבצפון איטליה.
בשנת 1963, לאחר שהאגם המלאכותי, שנוצר בשנת 1960 בעקבות הקמת הסכר, הגיע לשיא עמודת המים, התרחשה גלישת סלעים ענקית שנגרמה כתוצאה מפעילות סייסמית שנמדדה באזור.
לאירוע זה קדמו מספר גלישות סלע שהתרחשו כבר לאחר היווצרות האגם בשנת 1960 ונמשכו גם לאחר מכן.
הממשלה האיטלקית התעלמה מהאירועים הללו.
ב-9 אוקטובר בלילה התרחשה גלישת הסלעים העצומה של יותר מ-300 מיליון מטר מעוקב סלעים, לאגם, שהגיע לעומק שיא של כ-1,600 מטר ורוחב של כ-2 קילומטר.
הגלישה יצרה מעין גל צונאמי ("סייש" – Seich – גל הדומה לצונאמי, אך באגמים) שהביא לשיטפון גדול ממדים שגרם לכ-2,100 הרוגים ואלפי פצועים מהכפרים שהיו מפוזרים על פני המדרונות שלמרגלות הסכר.
הסכר עצמו כמעט ולא נפגע.
האגם יַבָש לגמרי אחרי האירוע, הסכר לא חזר לתפקד, והאזור חדל כמעט לחלוטין מפעילות סייסמית – הוכחה על דרך השלילה להשפעת היווצרות האגם על פעילות זו.
הסכר משמש כיום כאתר תיירות.
גם לרעידת האדמה של סיצ'ואן בסין בשנת 2008, מייחסים חלק מהמדענים את סיבתה לריכוז המים הגדול שנוצר בעקבות הקמת סכר זיפינגפו .
המגניטודה הייתה 7.9 – שווה לרעידה גדולה ביותר שנמדדה עקב היווצרות אגמים מלאכותיים (בסין בשנת 2005 - ראו לעיל) כ-69,000 איש נהרגו בה.
מומחים מייחסים גם לסכר שלושת הערוצים – הסכר ההידרואלקטרי הגדול בעולם – רמת סיכון גבוהה לגרימת רעידת אדמה בעתיד בגין עמודת המים הגדולה שלו.
רוב מכריע של הניסויים הגרעיניים (אחראים לכ-2% מהרעידות המושרות) מבוצעים בעומק האדמה.
העומק נקבע ביחס ישר לעוצמת הפיצוץ הצפויה.
לניסוי בעל עוצמת פיצוץ של עשרות קילוטון TNT, עומק הפיצוץ הוא מאות בודדות של מטרים.
פיצוץ כזה יכול להוות זרז להתרחשות רעידת אדמה טבעית שתתרחש על מישור שבר כלשהו שנמצא בקרבת האפיצנטר של הפיצוץ, או אפילו שמרוחק ממנו כמה עשרות קילומטרים - לא יותר (תאורטית).
במקרה כזה מתרחשות "לכאורה" שתי רעידות אדמה: האחת היא "פסאודו רעידת אדמה" שהיא הפיצוץ עצמו, המשגר גלים סייסמיים ממוקד הפיצוץ שנמצא כאמור עמוק בתוך קרום כדור הארץ, אל כל נפח הקרום.
הרעידה השנייה היא זו הטבעית שהתרחשה עקב הלחצים והמאמצים שהפיצוץ יצר בסביבת מישור השבר הקיים בסמיכות לאזור הניסוי.
ב-19 ינואר 1968 התבצע ניסוי גרעיני במרכז מדינת נבאדה שבארצות הברית.
הפיצוץ הגרעיני היה בעומק של 975 מטר.
עוצמת הפיצוץ הייתה בין 200 קילוטון ל-1,000 קילוטון ואף מגטון אחד.
שם הקוד של הניסוי היה "פרויקט Faultless" (לאמור: "פרויקט ללא שבר/העתק").
באופן אירוני, כתוצאה מהפיצוץ וקריסת מסת הסלעים שמעל המוקד לחלל הענק שנוצר עם הפיצוץ הגרעיני, נוצרו מספר מישורי שבר באורכים של עד 2,473 מטר עם הסטה אנכית של 5 מטר והסטה אופקית של מטר אחד.
הבדלים מול רעידת אדמה טבעית
שתי התופעות, הטבעית והמלאכותית, משחררות כמות עצומה של אנרגיה לקרום כדור הארץ.
מקור האנרגיה של פיצוץ גרעיני מינורי, הקטן מ-50 קילוטון, הוא ביקוע כבד וגדול מאוד של איזוטופים רדיואקטיביים.
מקור האנרגיה של רעידת אדמה הוא המתח והמאמץ הטקטוני שנאצר בסלעים בסביבת מישור השבר, כתוצאה מהתנועה היחסית של הלוחות הטקטוניים שמהם מורכב קרום כדור הארץ.
בניסוי גרעיני, כל האנרגיה משתחררת בתוך חלקיקי שנייה (כמה מילי-שנייה), בצורה של חם עצום מחלל קטן ביותר שעוטף את המתקן הגרעיני.
החום העצום יוצר התרחבות של חלל כדורי, גדול מאוד, בתוך קרום כדור הארץ, והתנועה שמלווה את ההתרחבות הזו, יוצרת גלים סייסמיים.
החום מתפשט בהדרגה מהחלל שנוצר אל מסת הסלעים של הקרום.
אך מכיוון שהסלעים הם בעלי מוליכות חום נמוכה, ייתכן וייקח שנים אחדות עד שהחתימה התרמית של הפיצוץ תגיע אל פני השטח, והשפעתה לא תהיה משמעותית.
ברעידת אדמה גדולה, האנרגיה שאצורה בסלעי הקרום, משתחררת בתוך שניות ספורות עד עשרות שניות בודדות.
האנרגיה משתחררת מתוך נפח גדול מאוד של סלעי הקרום שמשני צידיו של מישור השבר.
האנרגיה שמשתחררת מגיעה בתוך שניות, או דקות אל פני השטח בצורה של תאוצות קרקע.
לדוגמה, רעידת האדמה שהתרחשה באפגניסטן בתאריך 30 מאי 1998, הייתה במגניטודה 6.5. משך זמן שחרור האנרגיה במוקד נמשך 5 שניות בלבד, ומסת הסלעים שהחליקה ברעידה הזו לאורך מישור השבר הייתה בנפח של בערך 4,000 קילומטר מעוקב.
עומק המוקד היה 18 קילומטר, והאנרגיה שהשתחררה במהלכה הייתה שווה בכמותה ובגודלה לפיצוץ גרעיני של 2,000 קילוטון טי.
האנרגיה שהשתחררה בעת הטלת פצצת האטום על הירושימה, שהייתה בגודל של 13 - 18 קילוטון טי.אן.טי., הייתה שווה בגודלה לכמות האנרגיה שמשתחררת ברעידת אדמה טבעית בגודל של 6 בסולם ריכטר.
מאז שנת 2014 נערכים ברמת הגולן קידוחים ניסיוניים לחיפוש נפט.
מכון ויצמן הזהיר כי אחת האפשרויות להפקת הנפט היא שבירה מושרית הידראולית ויש לקחת בחשבון את הנזקים העלולים להיגרם ממנה.
לבד מכך, אין בישראל מקווי מים מלאכותיים בסדר גודל כמו בארצות הברית ובסין, שעלולים לגרום לרעידות אדמה מושרות.
גם הכרייה המתבצעת בישראל היא בהיקף מצומצם ובעומקים רדודים יחסית.
רעידה מקדימה היא רעידת אדמה משנית, המקדימה את הרעידה העיקרית.
בדרך כלל, לרעידת אדמה גדולה, קודמות לא מעט רעידות מקדימות בגודל קטן יותר מהרעידה העיקרית.
רק בדיעבד ניתן לקבוע שרעידת אדמה מסוימת, היוותה רעידה מקדימה לרעידת אדמה גדולה כלשהי, וזאת אם הרעידה "החשודה" כרעידה מקדימה, התרחשה בזמן קרוב לרעידה העיקרית, ועל אותו מישור העתק.
רעידות אדמה קטנות יחסית החורגות בגודלן ובתדירותן מהדגם הסייסמי השגרתי הידוע אודות אזור סייסמי מסוים, יכולות לשמש כאות אזהרה להתרחשות של רעידת אדמה גדולה.
זאת מתוך חשש, שרעידות קטנות אלה מהוות רעידות מקדימות לרעידה גדולה יותר.
להלן רשימה של רעידות האדמה שהתרחשו באזור הלבנט, כולל רעידות אדמה שהמוקד שלהם היה באזור הלבנט או שגרמו נזק משמעותי באזור.
הרשימה מתמקדת במיוחד ברעידות האדמה שהיו בעלות השפעה רבה בלבנט בה נמצאות כיום מדינת ישראל, ירדן, לבנון, יהודה ושומרון, סוריה ובמידה מסוימת גם האזורים הסמוכים לה קרי, דרום אנטוליה, האי קפריסין וחצי האי סיני (אזורים המשתייכים כיום לטורקיה, קפריסין וצפון קפריסין,ומצרים, בהתאמה).
בקעת הירדן נוצרה כתוצאה מתזוזות טקטוניות בבקע ים המלח הממוקם בין הלוח האפריקאי ממערב והלוח הערבי ממזרח.
רמת הגולן וכל עבר הירדן הם חלק מהלוח הערבי, בעוד ששטחי הגליל, יהודה ושומרון, מישור החוף והנגב יחד עם חצי האי סיני הם חלק מהלוח האפריקאי.
מצב זה תורם לפעילות סייסמית גבוהה יחסית באזור זה.
אזור זה חווה רעידות אדמה רבות לאורך ההיסטוריה כאשר רעידות האדמה ההרסניות ביותר בהיסטוריה היו רעידות האדמה שהתרחשו בשנת 31 לפנה"ס, 363 לספירה, 749 לספירה ו-1033 לספירה.
רעידת האדמה של 1759, יחד עם רעידת האדמה שאירעה בסוריה בשנת 1202, הם לפי ההערכות, רעידות האדמה ההיסטוריות החזקות ביותר שאירעו באזור הלבנט.
רעידות אדמה היסטוריות בתקופת הברונזה והברזל
בסביבות 1700 לפנה"ס - הארמון הכנעני בתל כברי נחרב באירוע סייסמי גדול.
בסביבות 1500–1400 לפנה"ס - העיר יריחו חרבה וננטשה בעקבות אירוע סייסמי גדול.
בסביבות 1365 לפנה"ס - רעידת אדמה קטלנית אירעה באוגרית.
במכתב אל-עמארנה מס' 151 צוין שכמחצית מהארמון המלכותי באוגרית נחרב בשריפה שאירעה בעקבות האירוע.
במהלך המאה ה-8 לפנה"ס - הרעש בימי עוזיהו.
רעידת אדמה התרחשה בממלכת יהודה, ותועדה בתנ"ך (ספר עמוס א,א; ספר זכריה, י"ד,ה).
בעבר נחשפו עדויות לכך במספר מוקדים ברחבי ישראל, אך ב-2021 סברו החוקרים לראשונה שהצליחו לזהות שרידי חורבן, המעידים על כך שרעידת האדמה פגעה גם בירושלים - בירת הממלכה.
מחקר שהתפרסם בשנת 2010 העריך שגודל רעידת האדמה היה במגניטודה שבין 7.8 ל-8.2 .
140 לפנה"ס – רעידת אדמה הרת אסון בין צור לתלמאיס.
92 לפנה"ס - רעידת אדמה גורמת לצונאמי באזור רצועת החוף של ממלכת יהודה.
31 לפנה"ס - רעידת האדמה ביהודה ב-31 לפנה"ס: רעידת אדמה מתרחשת בממלכת יהודה שמוקדה היה לפי ההערכות באזור יריחו.
33 לספירה - רעש חזק בירושלים, שככל הנראה קשור לאירוע המתואר בברית החדשה, בסמוך למותו של ישו.
115 – רעידת האדמה באנטיוכיה ב-115: רעידת אדמה גורמת לצונאמי שפוגע בערים יבנה וקיסריה.
130 – רעידת האדמה ביהודה ב-130: רעידת אדמה חזקה ארעה כמה שנים לפני מרד בר כוכבא, וגרמה להרס רב במבצרים בכל רחבי ארץ ישראל.
306 – רעידת אדמה גורמת לצונאמי שגורם לנזק לאורך כל רצועת החוף באזור הלבנט.
ההשפעה של רעידת האדמה הורגשה במיוחד בקיסריה, טבריה, וירושלים.
363 – רעידות האדמה בגליל ב-363: שתי רעידות אדמה אשר התרחשו באזור הגליל ובאזורים סמוכים ב-18 במאי וב-19 במאי 363 לספירה שהסבו נזקים בכל הארץ והחריבו את סוסיתא.
21 ביולי 365 - רעידת האדמה בכרתים ב-365 : רעידת אדמה בכרתים גרמה לצונאמי גדול שהציף את הדלתא של הנילוס.
419 - רעידת אדמה גורמת להרס באנטיפטריס.
19 באוגוסט 502 – רעידת אדמה גורמת להרס בעכו ובלטרון/ניקופוליס.
526 – רעידת האדמה באנטיוכיה ב-526: רעידת אדמה מתרחשת באזור העיר אנטיוכיה אשר באימפריה הביזנטית.
רעידת האדמה הייתה בעוצמה של יותר מ-7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט וגרמה למותם של כ-250 אלף בני אדם.
בעקבות רעידת האדמה התרחשה שרפה גדולה באנטיוכיה שהרסה את רוב המבנים שנותרו על כנם לאחר רעידת האדמה.
9 ביולי 551 - רעידת האדמה בביירות ב-551: רעש גדול.
633 - רעידת אדמה גורמת לנזקים ביישוב אמתה אשר בעמק הירמוך וכנראה גם את היישוב אבילה שהיה ממוקם בקרבת מקום.
658 - רעידת אדמה מתרחשת בסוריה ובאזור ארץ ישראל.
672 – אשקלון, עזה ורמלה נפגעו ברעידת אדמה חזקה.
749 - רעש שביעית - ארמון הישאם ליד יריחו נהרס עם הערים סוסיתא, טבריה, בית שאן, סרטבה וחצור, ג'רש, כפר נחום, פלה, נזקים בירושלים.
808 - רעידת אדמה פוגעת בירושלים.
846 - כיפת הסלע ניזוקה קשות מרעידת אדמה.
24 בנובמבר 847 - רעידת האדמה בדמשק ב-847: רעידת אדמה מתרחשת באזור העיר דמשק שבסוריה בעוצמה של 7.3 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
לפי ההיסטוריון והסופר אל-דהאבי מהמאה ה-13 רעידת האדמה גרמה למותם של כ-20 אלף אנשים באנטיוכיה, וכ-50 אלף אנשים במוסול.
רעידת האדמה נחשבת לאחד מרעידות האדמה החזקות ביותר שאירעו באזור בקע ים המלח.
881 – רעידת האדמה בעכו ב-881: התרחשה באזור עכו.
על פי הדיווחים, אלכסנדריה הושפעה מאותה רעידת אדמה.
על פי הגאופיזיקאי אוגוסט היינריך זיברג רעידת האדמה גרמה לצונאמי אשר השפיע בעיקר על העיר עכו וסביבתה, שם נגרם נזק רב.
1015 - כיפת כיפת הסלע קורסת עקב רעידת אדמה.
1016 – ירושלים, יפו והסביבה מושפעות מרעידת אדמה.
רעידת האדמה גרמה גם לנזקים בירושלים וביריחו, ולצונאמי בעכו.
1063 - רעידת אדמה גדולה גרמה לנזקים לכל אורך רצועת החוף של אזור הלבנט.
רעידת האדמה גרמה לנזקים מהותיים בעכו.
1068 – רעידת האדמה במזרח הקרוב ב-1068: אזור הצפוני ביותר בו הורגשה רעידת האדמה היה היישוב בניאס (שנמצא בעת המודרנית באזור חוף היום של סוריה) והאזור הדרומי ביותר בו הורגשה רעידת האדמה היה אזור חג'אז (שנמצא בעת המודרנית בערב הסעודית).
בקהיר הנזק היחיד שגרמה רעידת האדמה היה נזק למסגד עומר אבן אל-אס.
לפי ההערכות של הסייסמולוג ניקולאס אמברייזיס אמבריסיס רעידת האדמה גרמה לנזקים רבים במיוחד ברמאללה שם להערכתו היו בסביבות 15,000 מקרי מוות.
1070 – רעידת אדמה גדולה מתרחשת באזור בקאע.
1138 – רעידת האדמה בחלב ב-1138: רעידת אדמה מתרחשת בצפון-מערב סוריה.
רעידת אדמה זו מוערכת על ידי המכון הגאולוגי האמריקאי (United States Geological Survey, USGS) כשלישית בחומרתה בהיסטוריה על פי מספר ההרוגים – 230,000 בני אדם.
1157 – רעידת האדמה בחמה ב-1157: רעידת אדמה מתרחשת באזור העיר חמה שבסוריה.
רעידת האדמה הייתה בעוצמה של יותר מ-7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
ברעידת האדמה נהרגו ונפצעו כ-8,000 איש, רובם היו מהעיר חמה.
1170 – רעידת האדמה בסוריה ב-1170: רעידת אדמה מתרחשת בסוריה.
על פי הערכה הרעש היה בעוצמה 7.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
רעידת האדמה גרמה לנזקים קשים מאנטיוכיה בצפון ועד טריפולי ובעלבכ בדרום.
מצודת קראק דה שבלייה נפגעה קשות ברעידת האדמה.
1202 – רעידת האדמה בסוריה ב-1202: אחד האירועים הסייסמיים הגדולים בהיסטוריה הכתובה.
1261 – רעידת אדמה גורמת לאיים שהיו קיימים בין עכו לטריפולי להיעלם מתחת לים.
1267 - מי הירדן חדלים לזרום בגלל התמוטטות חוואר הלשון.
בירושלים נהרסו כנסיית הקבר ומסגד עומר.
מרץ 1481 - רעש חמור ברוב חלקי ארץ ישראל.
ינואר 1546 - רעידת אדמה בשבר הירדן (גשר אדם).
נזקים קשים בירושלים, כולל נפילת הכיפה של כנסיית הקבר.
חברון, שכם (מאות הרוגים), רמלה, עזה ודמשק (על פי אחד המקורות).
1660 - טבריה נפגעה ברעידת אדמה.
1752 – אזור רצועת החוף של סוריה וארץ ישראל נפגעו ברעידת אדמה חזקה.
1759 - רעידות האדמה במזרח הקרוב ב-1759: הרעש הורגש ברוב שטחי ארץ ישראל וסוריה.
לפי ההערכות מדובר באחת מרעידות האדמה ההיסטוריות החזקות ביותר באזור.
1834 – רעידת האדמה בירושלים ב-1834: נזקים בירושלים, בית לחם ובמנזר מר סבא שבמדבר יהודה.
1856 – רעידת האדמה בהרקליון ב-1856: אף על פי שלרעידת האדמה היה מוקד מוקד מהאי היווני של כרתים, רעידות היו קשות בקהיר, באזור ארץ ישראל, ובצפון אפריקה.
רעידת האדמה גרמה להרוגים באזור דלתת הנילוס ובקהיר עקב קריסת מבנים.
1872 – רעידת האדמה בעמק אמוק ב-1872 : לפחות 1,800 בני אדם נהרגו במהלך רעידת בעמק אמוק השוכן בחלקה הדרומי של טורקיה המודרנית.
על פי ההערכות, רעידת אדמה זו יצרה 50 ק"מ של שבר פני השטח בשבר אמנוס.
11 ביולי 1927 – רעידת האדמה בארץ ישראל בשנת 1927: רעידת אדמה בעוצמה של 6.25. כ-285 הרוגים וכ-900 פצועים בארץ ישראל ובעבר הירדן.
12 בספטמבר 1955 - רעידת האדמה באלכסנדריה ב-1955 גרמה למותם של לפחות 18 אנשים במצרים.
31 במרץ 1969 - רעידת האדמה בשארם א-שייח' ב-1969: רעידת האדמה התרחשה באזור בחצי האי סיני בשעה 09:15:52 (זמן מקומי), והייתה בעוצמה 6.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
המוקד של רעידת האדמה היה סמוך לאי שדואן, דרומית מערבית לעיר שארם א-שייח', במפגש של הים האדום ומפרץ סואץ.
לפחות 82 בני אדם נהרגו במצרים ברעידת האדמה וכ-15 בני אדם נפצעו.
22 בנובמבר 1995 – רעידת האדמה במפרץ אילת ב-1995: רעידת אדמה בעוצמה של 7.1 שמוקדה היה בים סוף, כ-150 קילומטר דרומית לאילת.
לפחות 8 בני אדם בערב הסעודית, מצרים וירדן נהרגו ברעידת האדמה וכ-30 בני אדם נפצעו.
6 בפברואר 2023 - רעידת האדמה בטורקיה (2023): רצף של רעידות אדמה בעוצמות 7.8 ו-7.5 בתוך פחות מ-12 שעות, שהורגשו כמעט בכל אזור הלבנט, ולאחר מכן רעידה נוספת בעוצמה 5.6. הרעידות פגעו בעיקר בדרום טורקיה סמוך לגבול עם סוריה, והרגו עשרות אלפים.
המרכז הסיסמולוגי האירופי-ים-תיכוני אמר שהרעד הורגש ביוון, ירדן, ישראל, עיראק, רומניה, גאורגיה ומצרים.
רעידות אדמה מינוריות (מתחת ל-6.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט)
1898 – חיפה נפגעה ברעידת אדמה.
1956 – רעידות האדמה בנפת שוף בלבנון ב-1956 - מתרחשת רעידת אדמה בדרום לבנון בנפת שוף.
6,000 בתים נהרסו ברעידת האדמה, ונזק נגרם לכ-17,000 בתים נוספים.
136 בני אדם נהרגו ברעידת האדמה.
רעידת האדמה הייתה בעוצמה 5.5-5.3.
1984 – רעידת אדמה בעוצמה של 5.2 שמוקדה היה סמוך לקיבוץ יגור, גרמה לנזקים בחיפה ובצפון הארץ.
2008 - רעידת אדמה בעוצמה 5.1 מתרחשת באזור דרום לבנון.
רעידת האדמה גרמה להפסקות חשמל ולנזקים למבנים.
2020 – מספר רעידת אדמה בעוצמה 4.7 אירעו בחלק המזרחי של הים התיכון בקרבת הכפר בורג' אסלאם שבסוריה.
רעידת האדמה באורוביל התרחשה ב-1 אוגוסט 1975 באורוביל, קליפורניה, והייתה במגניטודה 5.9 .
היא מפורסמת בכך, שהיא אחת משתי רעידות אדמה שהתרחשו במערב, ואשר נחזו מראש.
מוקד רעידת האדמה היה כ- 8 קמ' מדר'-דרום מזרח לעיירה אורוביל, קליפורניה ובעומק של כ- 5 קילומטר מתחת לסכר אורוביל ולאגם שנוצר בעקבות הקמתו.
חיזוי הרעידה התבצע בהתרעה של מספר שעות, בעקבות רצף חריג של רעידות אדמה קטנות יותר שבדיעבד התברר שהן אכן היו רעידות מקדימות לרעידה העיקרית.
המהנדסים שבנו את הסכר רצו לדעת אם סיסמיות מושרית תתרחש גם מאחורי הסכר שבנו באורוביל, וכך הם הקימו שם תחנת סייסמוגרפית שסימנה ORV.
המאגר התמלא לראשונה עד אפס מקום ביולי 1969 והיה שקט במשך כמעט שש שנים.
החיישנים הסיסמיים לא רשמו עלייה כלשהי בפעילות הסייסמית סביב האגם.
זה השתנה לפתע ב-28 ביוני 1975, כאשר רעידת אדמה במגניטודה 3.5 התרחשה מדרום לאגם.
במהלך חודש יולי שאחריו, נרשמו כמעט 20 זעזועים קלים באותו אזור, עד שרעידת אדמה במגניטודה 4.7 התרחשה ב-1 באוגוסט, ואחריה נרשמה רעידת אדמה במגניטודה 5.7, שהורגשה בחלקים נרחבים של צפון קליפורניה.
הרעידה גרמה נזק קל למבנים בעיר אורוביל, אך הותירה את הסכר על כנו.
לאחר עוד חודש בערך שכך רצף רעידות האדמה.
מדוע לקח כל כך הרבה זמן עד שאגם אורוביל הראה סימנים כלשהם של סיסמיות מושרה?
שאלה זו מעולם לא זכתה לתשובה מלאה, אך ההשערה הנוכחית היא כדלקמן: במהלך חורף 1974/75 שוחררו כמויות גדולות של מים מהאגם כדי לפנות מקום להפשרת השלג באביב 1975. במהלך האביב, האגם התמלא מהר מאוד.
התיאוריה היא שהשינוי המהיר בלחץ ההידרוסטטי השפיע בדרך כלשהי על שבר רדום מדרום לאגם.
זו הייתה רעידת האדמה בגודל משמעותי היחידה בארצות הברית, שנחזתה מראש והשנייה במערב בכלל.
לא רק העומס כשלעצמו גורם לרעידת אדמה מושרית.
עם זאת, אם הסלעים נחצים על ידי העתק רדום בלתי פעיל, העלייה בלחץ הנקבוביות מפחיתה את החיכוך לאורך ההעתק ועלולה לאפשר לרעידת אדמה להתרחש.
רעות רטיג-וייס (נולדה ב-1984) היא קצינת צה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשרתת כמפקדת עוצבת קלע דוד.
שירתה כמפקדת חטיבת האש 990 בעוצבת הבזק ומפקדת מרכז האש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
היא המח"טית הראשונה בתולדות חיל התותחנים.
רטיג-וייס נולדה וגדלה בראשון לציון.
באוגוסט 2002 התגייסה לחיל התותחנים ושירתה בגדוד 334 כלוחמת "מנתץ".
לאחר קורס מפקדים וקורס קצינים שובצה כקצינת סיור בגדוד 334 ולאחר מכן מפקדת פלגה בביסל"ת.
ב-2005 מונתה למפקדת צוות בהשלמה החילית של קורס קציני תותחנים.
בתקופת מלחמת לבנון השנייה הייתה בקורס מ"פים ובמינוי חירום שימשה קצינת ניהול אש בגדוד 334. בסוף 2006 מונתה למפקדת סוללה בגדוד 334. ב-2008 עברה קורס מפעילי כטב"ם בחיל האוויר, שימשה מפקדת פלגה ביחידת זיק וכראש מדור כטב"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי.
במבצע צוק איתן שימשה מפקדת תא תקיפה באוגדת עזה.
לאחר לימודי תואר ראשון מונתה לקצינת אג"ם מרכז האש בפיקוד הדרום.
בשנים 2017–2019 פיקדה על יחידת רוכב שמיים ובכך הייתה האישה הראשונה שפיקדה על יחידה זו.
לאחר מכן שירתה כמפקדת ענף קצינים בחיל התותחנים.
ביוני 2022 הועלתה לדרגת אלוף-משנה ומונתה למפקדת חטיבת האש 990 בעוצבת הבזק ולמפקדת מרכז האש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
היא האישה הראשונה בתולדות צה"ל שמונתה למפקדת חטיבה.
היא גם הקצינה הלוחמת הראשונה שהגיעה לדרגת אלוף-משנה בחיל התותחנים.
כמפקדת חטיבה השתתפה בלחימה במלחמת חרבות ברזל.
במרץ 2024 פורסם כי היא עתידה להתמנות למפקדת עוצבת קלע דוד.
לה ולבן זוגה עמרי, ששירת כמפקד גדוד בחיל התותחנים, שלוש בנות.
היא בוגרת המכללה לפיקוד ולמטה ובעלת תואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מטעם אוניברסיטת תל אביב.
האסון החל ב-6 בפברואר עת התרחשה רעידת האדמה הראשונה בשעה 04:17 לפנות בוקר לפי שעון טורקיה, בעוצמה של כ-7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט, והייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שתועדה בטורקיה מאז רעידת האדמה בארזינג'אן (1939).
כתוצאה מהרעידות נספרו מעל ל-62 אלף הרוגים במזרח טורקיה וצפון סוריה, מעל 121,704 פצועים ומעל ל-200 נעדרים.
מה שהפך אותה לעשירית בקטלניות שלה מבחינת מספר הקורבנות בתקופה שבין 1923 ל-2023. הרעידות הורגשו ברדיוס של אלף קילומטרים ממוקד הרעש.
בין היתר בלבנון, בקפריסין, ביוון, ברוסיה, ברומניה, בגאורגיה, בעיראק, בירדן, במצרים ובישראל.
מוקד הרעידה הראשונה, בעוצמה 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט, היה באזור העיר גזיאנטפ שבדרום טורקיה.
הרעידה הורגשה ברחבי המזרח התיכון לרבות בסוריה, בלבנון, בדרום קפריסין ובישראל, והובילה לרצף של רעידות משנה עוקבות.
כמה דקות לאחר הרעש הראשון אירעה רעידת אדמה נוספת בטורקיה בעוצמה 6.2. לאחר מכן, הורגשו לפחות חמש רעידות משנה נוספות בעוצמה 5.6-5. שר הפנים הטורקי סולימאן סוילו טען כי בסך הכל 42 רעשים עוצמתיים ורעשי משנה הורגשו באותו לילה ברחבי טורקיה.
רעידת האדמה הייתה אחת החזקות שנמדדו בתולדות טורקיה מאז החלו המדידות, ומשתווה בעוצמתה לרעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1939.
שמונה שעות לאחר שהתרחשה רעידת האדמה הראשונה, בשעה 13:24 בצהריים (בשעון טורקיה), פקד את טורקיה רעש חזק נוסף בעוצמה של 7.7, גורמים בטורקיה הדגישו כי הרעש החזק בצהריים לא היה רעש משנה, אלא רעידת אדמה עצמאית, שהמוקד שלה היה בקהרמאנמרש שבדרום טורקיה, כ-80 ק"מ ממוקד הרעש שאירע ליד העיר גזיאנטפ.
בחודשים שלאחר הרעידה התרחשו מעל ל-10,000 רעידות עוקבות ומעל 485 מהם בעלות עוצמות מגניטודה מעל 4.
ב-17 בפברואר דווח על יותר מ-4,300 רעידות משנה מאז הרעש הראשון.
נכון ל-15 בפברואר מספר ההרוגים בסוריה עומד על 6,680. ולפחות 14,500 פצועים.
חלקם באזורים המוחזקים על ידי הממשלה הסורית וחלקם באזורים שבשליטת המורדים הסורים.
באזורים שבשליטת ממשלת סוריה דווח על 2,068 הרוגים ו-2950 פצועים.
באזורים שבשליטת המורדים היו לפחות 4,400 הרוגים וכ-2,200 פצועים.
רק ב-10 בפברואר איפשרה ממשלת סוריה להעביר סיוע ואספקה לאזורים שבשליטת המורדים, דבר שפגע באפשרות להציל נפגעים.
בטורקיה לבדה היו מעל 51,000 הרוגים.
זוהי כמות ההרוגים הגדולה ביותר בטורקיה, כתוצאה מרעש אדמה, מזה מאות שנים.
כתוצאה מרעידות האדמה נפצעו לפחות 108,000 בני אדם ו-345,000 דירות נהרסו.
על פי הערכה ראשונית, כמעט 42,000 בניינים נהרסו או נפגעו קשה.
כ-150,000 איש נותרו ללא קורת גג וכמיליון מתגוררים במבנים ארעיים.
אלפים נלכדו מתחת למבנים שקרסו.
חלק מהלכודים שידרו בשידור חי בקשות לעזרה ברשתות החברתיות.
הרשויות בטורקיה פרסמו צווי מעצר ל-113 בני אדם, בהם קבלנים, יזמים, אדריכלים ומהנדסים, בחשד למעורבותם בבנייה באיכות ירודה ולא חוקית של מבנים שקרסו ברעידות האדמה.
טירת גזיאנטפ נפגעה קשה מרעידת האדמה.
בלבנון רעדו מבנים במשך כ-40 שניות.
רעידת האדמה פגעה ב-16,200 מבנים ברחבי המדינה, כולל 10,460 בביירות ו-4,000 בטריפולי.
באשדוד, ישראל, פונה בניין לאחר שהתגלו סדקים בעמוד תומך, ובניין מסחרי בבני ברק ניזוק קלות מהרעידה השנייה.
בניקוסיה, קפריסין, נסדקו כמה חלונות, וקיר של בית קרס, וגרם נזק לשני כלי רכב סמוכים.
המרכז הסיסמולוגי האירופי-ים תיכוני מסר כי רעידות הורגשו בארמניה, מצרים, גאורגיה, יוון, עיראק, ירדן, ישראל ורוסיה.
בעיראק נגרם נזק קל לכמה בתים ומבנים בארביל, והמצודה של העיר ניזוקה קשות.
במצרים הורגשו רעידות חזקות בבירה קהיר, ונחשבת לרעידת האדמה החזקה ביותר שהורגשה מאז 1975.
גלי צונאמי קטנים התרחשו מול חופי קפריסין, ללא גרימת נזק.
מחלקת ההגנה האזרחית של איטליה פרסמה התראת צונאמי ולאחר מכן חזרה בה.
לתושבי החוף הומלץ לברוח למקומות גבוהים יותר ולפעול על פי הנחיות הרשויות המקומיות.
שירותי הרכבות הושבתו זמנית בסיציליה וחודשו בבוקר.
- הנציב העליון של האו"ם לפליטים פיליפו גרנדי הביע סולידריות עם הנפגעים בשתי המדינות, ואמר כי סוכנות האו"ם "מוכנה לעזור לספק סיוע דחוף לניצולים באמצעות צוותי השטח של האומות המאוחדות בכל מקום אפשרי".
מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש, הגיב גם כן לאירועי רעידת האדמה ההרסנית ואמר כי "צוות האומות המאוחדות נמצא בשטח בטורקיה ובסוריה כדי להעריך את הצורך ולספק סיוע.
אנחנו סומכים על הקהילה הבינלאומית שתעזור לאלפי המשפחות שנפגעו באסון הזה, שרבות מהן כבר היו זקוקות מאוד לסיוע הומניטרי באזורים שבהם הגישה היא אתגר".
בנוסף, ראש ארגון הבריאות העולמי של האו"ם, תאודרוס אדהנום גברה-יסוס, אמר כי צוותי חירום רפואיים הופעלו על מנת לספק טיפול רפואי חיוני לפצועים הקשים ביותר.
- נשלחו עשרה צוותי חילוץ והצלה משמונה מדינות שונות באיחוד האירופי לסייע לנפגעי רעידת האדמה בטורקיה.
היחידות נשלחו מן המדינות: בולגריה, קרואטיה, צ'כיה, צרפת, יוון, הולנד, פולין ורומניה.
- מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, הביע סולידריות מלאה עם טורקיה, אמר בטוויטר: "אני בקשר עם הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן ושר החוץ מבלוט קאווסוגלו, ובעלות ברית נאט"ו מגייסות תמיכה כעת".
- מממשלת הודו נמסר כי שני צוותים מכוח התגובה הלאומי שלה לאסונות, הכוללים 100 אנשי צוות, מוכנים להטסה לאזור האסון לצורך פעולות חיפוש והצלה.
בנוסף הוכנו צוותים רפואיים וחומר סיוע נשלח בתיאום עם הרשויות הטורקיות.
- משרד החוץ האיראני הביע "תנחומים ואהדה עמוקה" למדינות שנפגעו ברעידת האדמה והביע נכונות לעזור לקורבנות.
בברכה על "היחסים הטובים" של איראן עם שתי המדינות, אמר דובר משרד החוץ כי: "אם יהיה צורך בנוכחות של מוסדות סיוע ובריאות של הרפובליקה האסלאמית של איראן באזורים מושפעי רעידת האדמה, נמלא את אחריותנו המוסרית".
- משלחת חילוץ ראשונה בהובלת פיקוד העורף יצאה לטורקיה למחרת.
לאחריה יצאה משלחת נוספת עם כ-230 אנשי רפואה.
המבצע זכה לשם "מבצע ענפי זית".
שר הביטחון יואב גלנט הציע לטורקיה הקמה של בית חולים שדה.
ישראל הציעה להעביר לסוריה ציוד כגון תרופות, אוהלים ושמיכות, והודיעה כי תהיה מוכנה לקלוט נפגעים ולהעניק להם סיוע רפואי.
"איחוד הצלה" שלח גם הוא משלחת שכללה 30 אנשי צוות בהם רופאים, פרמדיקים ואנשי חילוץ.
משלחת הסיוע הישראלית מנתה 450 איש – משלחת הסיוע הזרה השנייה בגודלה אחרי אזרבייג'ן.
- משרד הפנים של פולין מסר כי מדינתו תשלח את קבוצת החילוץ HUSAR, המורכבת מ-76 כבאים ושמונה כלבי חילוץ.
- משרד הפנים הספרדי הודיע כי צוותי חילוץ ספרדיים מתכוננים לנסוע לטורקיה, וכי גורמים ממשרד ההגנה ומחלקות אחרות תיאמו לשלוח את הצוותים מיד לטורקיה.
- נשיא רוסיה הבטיח לשלוח צוותים רוסים לשתי המדינות בשיחות טלפון עם נשיא סוריה ונשיא טורקיה.
"בשעות הקרובות ימריאו מחלצים ממשרד החירום הרוסי לסוריה", נמסר מהקרמלין.
- ממשרד החוץ הבריטי נמסר כי בריטניה תשלח 76 מומחי חיפוש והצלה, ארבעה כלבי חיפוש וציוד חילוץ שיגיעו לטורקיה.
עוד הוסיף שר החוץ כי מדינתו תהיה מוכנה לספק תמיכה נוספת לפי הצורך.
רעידות האדמה בפארקפילד הוא שם שניתן לסדרת רעידות אדמה בינוניות וגדולות שהתרחשו בסביבת העיירה פארקפילד שבקליפורניה, ארצות הברית, ואשר הציגה זמן חזרה כמעט קבוע של כ-22 שנים בין האחת לשנייה בתקופה שבין 1857 ל-1966.
מדובר ברצף של שש רעידות אדמה במגניטודה שמעל 6 בסולם ריכטר, ואשר התרחשו במקטע של העתק סן אנדראס שעובר בעיירה זו.
אמנם פרק הזמן שבין הרעידה החמישית שהתרחשה בשנת 1934 לרעידה האחרונה ב-1966 הוא של 32 שנים, אך אם מתייחסים לפרק הזמן שחלף מהרעידה הרביעית לשישית (1922 - 1966), הרי שמדובר בפרק זמן של 44 שנים שהוא מכפלה מדויקת של ממוצע - 22 השנים.
כך שעדיין הסדרה שומרת על מעין חוקיות מסוימת וחריגה ביותר.
תופעה זו משכה, החל מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, את תשומת ליבם של מדעני כדור הארץ בקליפורניה.
הם הניחו שייתכן שכל שש רעידות האדמה שהתרחשו בפארקפילד "אופייניות" במובן זה, שכולן קרעו את אותו מקטע על שבר הסן אנדריאס באזור.
ואם קרעים אופייניים כאלה מתרחשים באופן קבוע, אזי הרעידה הבאה הייתה אמורה להתרחש בחלון זמן שבין 1988 לשנת 1993. המכון הגאולוגי האמריקאי הציב באזור פארקפילד חיישנים סייסמיים מסוגים שונים, שיאפשרו ניטור רצוף של "התנהגות" המקטע הזה על העתק סן אנדראס.
המטרה הייתה לצְפות בהעתק ובקרום שמסביבו מטווח קרוב בזמן שלפני, במהלך ואחרי רעידת האדמה הצפויה.
זאת כדי להבין טוב יותר את תהליך התרחשות רעידת האדמה, ולספק בסיס מדעי לחיזויהּ.
פעילות מרוכזת זו באזור של המכון הגאולוגי האמריקאי נקראה "ניסוי רעידת אדמה בפארקפילד שבקליפורניה".
רעידת האדמה הצפויה התרחשה "רק" בשנת 2004, אך הנתונים שהצטברו ממכשירים אלה, סייעו רבות בהבנת המכניזם שמתרחש בקרום כדור הארץ לקראת התרחשות רעידת אדמה, במטרה להגיע ליכולת חיזוי כלשהי.
רעידת האדמה של שנת 1857
שם הרעידה הזו בדברי ימי רעידות האדמה של ארצות הברית הוא רעידת האדמה בפורט טֵיְהוּן (1857).
מחקר מאקרוסייסמי שעסק ברעידה הזו קבע: שהיא התרחשה ב-9 בינואר בשעה 08:20. היא נחשבת לרעידה המתועדת הגדולה ביותר שהתרחשה במערב ארצות הברית, וגודלה הוערך לכ-7.9 בסולם המומנט הסייסמי.
אורך השבר שפעל ברעידה הזו היה כ-350 קילומטר וכמות ההסטה המקסימלית הגיעה לכ-9 מטרים.
המוקד שלה היה אי שם לאורך העתק סן אנדראס בין העיירות פארקפילד לרייטווד .
העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה IX בסולם מרקאלי, אך היקף הנזק היה מצומצם עקב דלילות האוכלוסייה, ובסך הכל נהרגו ברעידה הזו 2 אנשים.
לרעידה העיקרית קדמה רעידה מקדימה בגודל 6 בסולם ריכטר.
רעידה מקדימה זו היא הראשונה ברצף המתואר לעייל, של רעידות אדמה בגודל זהה.
רעידות האדמה הללו התרחשו ב-2 בפברואר 1881, ב-3 במרץ 1901, ב-10 במרץ 1922, ב-8 ביוני 1934 וב-28 יוני 1966. כולן היו במגניטודה 6 בסולם ריכטר, והתפרושת המרחבית של העוצמות הסייסמיות שהוערכו לרעידות הללו הייתה דומה.
האפיצנטר של 3 הרעידות ב-1922, 1934 ו-1966 היה ממש באותו מקום, ומאפיינים רבים של רעידות האדמה הללו היו ממש זהים.
לגבי הרעידות של 1901 ו-1881 אין נתונים ממכשירים, אך הערכות העוצמה הסייסמיות מצביעות על מיקום אפיצנטר דומה.
הרעידות הללו לא גרמו לנזקים של ממש או לנפגעים עקב דלילות האוכלוסין.
רעידת האדמה של שנת 2004
הרעידה הזו, גם כן במגניטודה 6, התרחשה ב-28 ספטמבר 2004. מוקדה היה באותו תא שטח של מוקדי הרעידות הקודמות, והיא התרחשה על אותו מקטע של ההעתק שפעל ברעידות הקודמות.
למרות שהאזור היה תחת עיניהם הבוחנות של מדעני המכון הגאולוגי האמריקאי, במסגרת הניסוי המוזכר לעיל, לא התקבלו כל סימנים מעידים מקדימים להתרחשותה של הרעידה הזו.
הבדל בולט בכל זאת בין הרעידה הזו לקודמותיה: לרעידה הזו לא קדמה רעידה מקדימה כלשהי, בעוד שלרעידות של שנת 1966 ו-1934 קדמו אירועי רעידה מקדימה במגניטודה 5, כ-17 דקות לפני הרעידה העיקרית.
גם ברעידה הזו לא נפגעו בני אדם.
רעידה זו נחשבת על ידי המכון הגאולוגי האמריקאי כרעידה השביעית ברצף שתואר לעיל, זו שציפו לה בחלון הזמן שבין 1988 ל-1993.
רעידות האדמה בליבורנו היו מספר רעידות אדמה שפקדו בזו אחר זו את עיר הנמל האיטלקית שעל שפת הים הליגורי במהלך חודש ינואר 1742.
לפי דיווחים בני התקופה, עוצמת הרעידה לא הותירה מבנה גדול בעיר ללא נזק משמעותי.
בין מבני הציבור שנפגעו ידוע בית העירייה של ליבורנו .
הרעידה והאירועים סביבה, היו משמעותיים כל כך, שהביאו ליצירת כמה חיבורים שהוקדשו להם.
כומר בריטי שפעל בליבורנו באותם ימים, פרסם חוברת מיוחדת לתיאור מהלך ההתרחשויות.
עדותו ועדויות נוספות על רעידת אדמה זו, כלולות בספרו של הכומר זכרי גריי על כרונולוגיה של רעידות אדמה (להלן 'לקריאה נוספת'), שהוסיף על רשימת רעידות האדמה, דיון תאולוגי נוצרי במשמעותן.
הקהילה היהודית בליבורנו, חוותה אף היא את רעידת האדמה ואת תקופת השיקום שבעקבותיה, ורבה של הקהילה, רבי רפאל מילדולה חיבר ספר מיוחד ובו דיווח מפורט של התלאות, בשפה מליצית, וסדרת תפילות וסליחות שתיקנו בליבורנו בתקופת הרעידה.
הספר מעלה על נס את העובדה שלמרות ההרס הרב, לא נהרג איש מבני הקהילה.
על משקל המונח המקראי 'שבר במִצְרַים' שמתאר את המזון במצרים בשנות הרעב, כאן משמש המונח לתאר את "שבירת" האדמה, מצר, וגם רומז לצרה.
המילה שב"ר רומזת בגימטריה לשנת תק"ב, השנה העברית שבה התרחשה הרעידה.
להלן השתלשלות האירועים לפי מחבר "שבר במצרים": בליל י"ב בשבט ה'תק"ב, הלילה שבין 16–17 בינואר 1742, רעדה אדמת ליבורנו.
התושבים חשו בשישה או שבעה זעזועים חזקים מלווים בקולות נפץ עזים.
מזג האוויר אף הוא היה סוער ומעונן בכבדות ורק ביום חמישי, 18 בינואר, שככו רעשי המשנה.
בקהילה היהודית התאספו בבית הכנסת המרכזי לדרשת התעוררות לתשובה.
בצהרי יום שישי, 19 בינואר, רעדה האדמה שוב, הפעם בעוצמה חזקה יותר.
רעידה זו פגעה בבתים רבים, חלקם קרסו וחלקם נסדקו.
בהמשך אותו יום התרחשו עוד מספר רעשי משנה חלשים יותר.
בבוקר השבת, ט"ו בשבט, 20 בינואר, רעדה האדמה שוב.
בקהילה היהודית, גזרו תענית ציבור ליום שני הסמוך.
במוצאי שבת, קרוב לחצות, אירעה רעידה נוספת, חזקה מקודמותיה, אך המשך השבוע היה שקט.
בבוקר השבת הבאה, כ"ב בשבט, 27 בינואר, פגעה בעיר רעידה נוספת, קשה מקודמותיה, והותירה חורבן והרס רב ברחבי העיר.
לאורך היום אירעו עוד רעשי משנה.
מבנים רבים התמוטטו או נפגעו ונאסרה הגישה למבני הציבור בעיר מחשש למפולות.
רבים מהתושבים נמלטו מן העיר וחלקם אל השטחים הפתוחים הסמוכים לחומת העיר.
בימים הבאים השתכנו רבים באוהלים, בהם נאלצו לישן על מזרנים או על הקרקע עצמה.
בקהילה היהודית התארגנו שיעורי תורה לחברי הקהילות והישיבות, שיעורים שאותם העביר רבי מלאכי הכהן, מגדולי רבני ליבורנו, שחיבר אף הוא ספר לזכר הימים ובו תפילות ותחינות, בשם "שבחי תודה".
עם שוך הרעידות, הקצה הדוכס הגדול של טוסקנה, לימים פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ברזל בכמות גדולה במחיר זול ובפריסת תשלומים רחבה, לצורך שיקום וחיזוק המבנים בעיר.
רעידת אדמה הוא סרט אסונות אמריקאי משנת 1974 בבימויו של מארק רובסון, עם צ'רלטון הסטון, ג'ורג' קנדי ואווה גרדנר בתפקידים הראשיים.
העלילה עוסקת במאבק הישרדות של אנשים בעת רעידת אדמה קטלנית שהורסת את לוס אנג'לס וההרס העצום מתחזק בגלל התמוטטות סכר מולהולנד שגורם לשיטפון עצום שהורס וסוחף כל מה שבדרכו.
הסרט הפך לאחד מסרטי האסונות המצליחים ביותר של שנות ה-70, והוא נודע במיוחד בזכות האפקטים המיוחדים והשימוש במערכת סאונד חדשנית בשם "סנסוראונד" (Sensurround) שיצרה תחושת רעידות אדמה בבתי הקולנוע.
הסרט זכה לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר ולפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר ולפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
כן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה ולפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
סטיוארט גראף (צ'רלטון הסטון) הוא מהנדס בניין שנמצא בנשואים כושלים עם אשתו רמי (אווה גרדנר) שמביימת מדי פעם ניסיונות התאבדות.
הוא מועסק בחברת בנייה גדולה של אביה סם רויס (לורן גרין) שמקדם אותו.
סטיוארט נמצא בקשר רומנטי עם דניז (ז'נבייב בוז'ולד) אלמנתו של חברו ומחבב את בנה קורי.
לו סלייד (ג'ורג' קנדי) הוא שוטר במשטרת לוס אנג'לס שמושעה לאחר שהכה שוטר אחר במהלך מרדף אחרי עבריין.
הוא מביע את תסכולו בשתייה בבר ליד שתיין כרוני (וולטר מתאו).
ולטר ראסל (קיפ ניבן) עובד במכון הסייסמולוגי ומבחין ברישומים מדאיגים של הסייסמוגרף.
מנהל המכון ד"ר סטוקל (בארי סאליבאן) מטיל ספק באבחנותיו אך לבסוף משתכנע להורות לראש העיר (ג'ון רנדולף ) להכריז על מצב חרום.
מילס קוויד (ריצ'רד ראונדטרי) הוא פעלולן אופנוע שמתכונן לתחרות.
ג'ודי (מרג'ו גורטנר) עובד בסופרמרקט ומאוהב ברוזה (ויקטוריה פרינסיפל).
רעידת אדמה בחוזק 9.9 בסולם ריכטר מרעידה את לוס אנג'לס.
בתים מתמוטטים ואנשים מתרוצצים באימה כשחלקי בתים נופלים עליהם.
גראף מצליח לפנות את חותנו לתחנת איסוף גדולה בחניון מלון בניהולו של ד"ר ואנס (לויד נולאן) אך סם לוקה בהתקף לב ונפטר.
ג'ודי מתלבש במדי המשמר הלאומי, מקבל נשק בו הוא מחסל שני צעירים שהתנכלו לו וכאשר הוא מנסה לאנוס את רוזה, יורה בו סלייד למוות.
רעשים נוספים ממוטטים את קיר הסכר והעיר נשטפת בשיטפון אדיר.
כל הנמצאים בחניון המלון נלכדים וגראף וסלייד מצליחים להבקיע אליהם דרך אבל זרם אדיר של מים שוטף את כולם.
סלייד מצליח להיחלץ עם דניז ובנה אך גראף נבלע בזרם יחד עם רמי.
שם השחקן שם הדמות הערותצ'רלטון הסטוןסטיוארט גראףמהנדסאווה גרדנררמי רויס-גראףלורן גריןסם רויסאבא של רמיג'ורג' קנדילו סליידסמל משטרהריצ'רד ראונדטרימיילס קווידפעלולן אופנוועז'נבייב בוז'ולדדניז מרשלג'ון רנדולףלואיסראש העירויקטוריה פרינסיפלרוזה אמיצ'ימרג'ו גורטנרג'ודיעובד בסופרוולטר מתאושתייןהופעת קמעלויד נולאןד"ר ואנסרופאקיפ ניבןולטר ראסלגאולוגבארי סאליבןד"ר סטוקלגאולוג ראשי
רעידת אדמה תוך לוחית היא רעידת אדמה המתרחשת בתוך לוח טקטוני, בניגוד לרעידת אדמה בין-לוחית על גבולו של לוח טקטוני.
הרעידות התוך לוחיות הן נדירות יחסית בהשוואה לרעידות אדמה בין-לוחיות, המהוות את הרוב המכריע של רעידות האדמה.
הראשונות מהוות רק כ-10% מסך כל רעידות האדמה המתרחשות על פני כדור הארץ.
מבנים הבנויים רחוק מגבולות הלוחות הטקטוניים, מוגנים לעיתים רחוקות באמצעות התקנים לבנייה עמידה בפני רעידות אדמה.
לכן, רעידות אדמה גדולות תוך לוחיות, עלולות לגרום נזק כבד.
דוגמאות לרעידות אדמה הרסניות תוך לוחיות הן רעידת האדמה ההרסנית בגוג'אראט בשנת 2001, רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ בשנת 2011, רעידת האדמה באוקיינוס ההודי בשנת 2012, רעידת האדמה בפואבלה בשנת 2017, רעידות האדמה בניו מדריד בשנים 1811–1812 ורעידת האדמה בצ'ארלסטון בשנת 1886 .
רעידות האדמה הללו מתרחשות לעיתים קרובות במקומות בהם נקרעו בקעים עתיקים, שברים חלקיים של לוחות קיימים, משום שהם עלולים להשאיר קווי חולשה בקרום ולהגיב לעומס טקטוני באזורם.
רעידות אדמה תוך-לוחיות מקרינות יותר אנרגיה סייסמית מאשר רעידות אדמה בין-לוחיות בסדר גודל דומה.
שונות זו הופכת את האנרגיה הסייסמית למדד טוב יותר להשפעות המאקרוסייסמיות הפוטנציאליות של רעידת אדמה תוך מאשר המומנט הסייסמי הנפוץ יותר, המשמש לחישוב המגניטודה.
רעידת האדמה ליד מינרל, וירג'יניה, בשנת 2011 במגניטודה 5.8; האזור הידוע בשם האזור הסייסמי של מרכז וירג'יניה, "יִיצר" מאז המאה ה-18 מספר קטן מאוד של רעידות אדמה הקטנות ממגניטודה 5.
רעידת האדמה בניוקאסל, שבניו סאות' ויילס בשנת 1989 במגניטודה 5.6 בלבד, אך גרמה ל-13 הרוגים ולמעל 160 פצועים.
רעידות האדמה בניו מדריד בשנים 1811 ו-1812 במגניטודה של לפחות 7.5 ושתיים מהן הגיעו למגניטודה 8;
רעידת האדמה בקייפ-אן הסמוכה לבוסטון בשנת 1755 במגניטודה משוערת של 6.0 עד 6.3, והיא הגדולה שהתרחשה אי פעם במסצוסטס.
רעידות אדמה שהורגשו בניו יורק בשנת 1737 ו-1884 שתיהן במגניטודות מוערכות של 5.5.
רעידת האדמה בצ'ארלסטון בדרום קרוליינה בשנת 1886 במגניטודה משוערת של 6.9 עד 7.3; רעידה זו הייתה מפתיעה במיוחד משום שבניגוד לבוסטון וניו יורק, באזור כמעט ולא הייתה היסטוריה של רעידות אדמה, אפילו לא קלות.
רעידת האדמה הגדולה באזור גוג'אראט, הודו בשנת 2001 החריבה את כל האזור וגרמה למעל 20,000 הרוגים.
רעידת האדמה התרחשה הרחק מכל גבולות לוחות, מה שאומר שהאזור שמעל המוקד לא היה מוכן לרעידות אדמה.
בפרט, מחוז קאטץ' שסבל מנזק עצום, שם מספר ההרוגים עמד על למעלה מ-12,000.
רעידת האדמה בבוטסואנה בשנת 2017, במגניטודה של 6.5 בסולם ריכטר , בעומק של 24–29 ק"מ, התרחשה במרחק של יותר מ-300 ק"מ מגבול הלוח הפעיל הקרוב ביותר.
האירוע התרחש באזור דליל אוכלוסין.
רעידת האדמה בריו דה לה פלאטה בשנת 1888 במגניטודה המוערכת כגדולה מ-5.0 .
היא הייתה רעידת אדמה תוך-לוחית, שנגרמה משברים שהופעלו מחדש בשקע קילמס, הרחק מגבולות הלוח הדרום אמריקאי.
רעידת האדמה, הורגשה "בערים בואנוס איירס, לה פלאטה ועיירות וכפרים קטנים אחרים לאורך אזורי החוף של ריו דה לה פלאטה".
הערים פונטה דל אסטה ומלדונדו באורוגוואי נפגעו מצונאמי שנוצר על ידי רעידת האדמה.
החלק המערבי של רכס בוהמיה בצ'כיה שבמרכז אירופה מאופיין בהופעות חוזרות ונשנות של נחיל רעידות אדמה ובביטויים אחרים של תהליכים טקטוניים עמוקים (פליטות CO2, תכולת 3He אנומלית, מים מינרליים, וכויו"ב).
ערים רבות חיות תחת הסיכון הסייסמי של רעידת אדמה תוך-לוחיתית גדולה ונדירה.
הסיבה לרעידות אדמה אלו לרוב אינה ודאית.
במקרים רבים, ההעתק הסיבתי קבור עמוק, ולפעמים אפילו לא ניתן לאתר אותו.
מספר מחקרים הראו כי רעידות אדמה יכולות להיגרם על ידי נוזלים הנעים במעלה קרום כדור הארץ לאורך אזורי העתקים עתיקים בנסיבות כאלה, קשה להעריך את הסכנה הסייסמית עבור עיר נתונה, במיוחד אם הייתה רק רעידת אדמה אחת בתקופות היסטוריות.
רעידות אדמה תוך-לוחיות עשויות להיות כאלה שאינן קשורות לאזורי העתק עתיקים אלא נגרמות על ידי התפרקות קרח או סחיפה.
רעידת אדמה מגה-דחף מתרחשת בגבולות לוחות מתכנסים, שבהם לוח טקטוני אחד נדחק אל מתחת ללוח אחר.
רעידות האדמה נגרמות כתוצאה מהחלקה לאורך העתק הדחף, היוצר את המגע בין שני הלוחות.
רעידות אדמה אלו, המתרחשות בין הלוחות המתנגשים, הן החזקות ביותר בכדור הארץ, עם גודל מומנט (Mw) שיכול לעלות על 9.0. מאז שנת 1900, השנה בה התחילו לקלוט רעידות אדמה בסייסמוגרפים, כל רעידות האדמה במגניטודה של 9.0 ומעלה, היו רעידות אדמה מסוג מגה-דחף.
העתקי הדחף האחראים לרעידות אדמה מסוג מגה-דחף נמצאים לרוב בתחתית שקעים אוקייניים.
במקרים כאלה, רעידות האדמה יכולות לעקור בפתאומיות את קרקעית הים על פני שטח גדול.
כתוצאה מכך, רעידות אדמה מסוג מגה-דחף יוצרות לעיתים קרובות צונאמי הרסני בהרבה, מההרס שמיוחס לרעידות האדמה עצמן.
טֵלֶצונאמי (צונאמי במרחק רב ממוקד הרעידה), יכול לחצות אגני אוקיינוס ולהחריב אזורים הרחוקים מאוד ממוקד רעידת האדמה.
המונח מגה-דחף מתייחס להעתק הפוך גדול במיוחד, הנוצר בדרך כלל בממשק הלוחות לאורך אזור הפחתה, כגון מגה-דחף סונדה .
עם זאת, המונח מיושם לעיתים גם לשבר דחף גדול באזורי התנגשות יבשתיים, כגון מגה-דחף ההימלאיה.
העתק מגה-דחף יכול להיות באורך של 1,000 קילומטרים.
העתק דחף הוא סוג של העתק הפוך, שבו הסלע שמעל מישור ההעתק מוזז כלפי מעלה ביחס לסלע שמתחת לו.
זה מבדיל בין העתקים הפוכים להעתקים נורמלים, שבהם הסלע שמעל מישור השבר מוזז כלפי מטה, או שברים מסוג הסטה אופקית, שבהם הסלע בצד אחד של ההעתק מוזז אופקית ביחס לצד השני.
העתקי דחף נבדלים מהעתקים הפוכים אחרים מכיוון שהם נופלים בזווית יחסית נמוכה, בדרך כלל פחות מ-45°, ומראים תזוזות גדולות.
למעשה, הסלעים שמעל מישור ההעתק נדחפו מעל הסלעים שמתחת לו.
העתקי דחף אופייניים לאזורים שבהם קרום כדור הארץ נדחס על ידי כוחות טקטוניים.
העתק מגה-דחף מתרחש כאשר שני לוחות טקטוניים מתנגשים.
כאשר אחד הלוחות מורכב מקרום ימי, הוא צולל מתחת ללוח השני (הנקרא הלוח העולה) ושוקע לתוך מעטפת כדור הארץ כלוח.
המגע בין הלוחות המתנגשים הוא העתק המגה-דחף, שבו הסלע של הלוח העולה נדחק כלפי מעלה יחסית לסלע של הלוח היורד.
חיכוך לאורך שבר המגה-דחף יכול לנעול את הלוחות יחד, וכוחות ההסתה יוצרים מאמץ בשני הלוחות.
רעידת אדמה מגה-דחף מתרחשת כאשר ההעתק נקרע, מה שמאפשר ללוחות לנוע בפתאומיות זה על פני זה, כדי לשחרר את אנרגיית המאמץ שהצטברה.
רעידות אדמה מסוג מגה-דחף מתרחשות כמעט בלעדית באזורי הפחתה טקטוניים, ולעיתים קרובות קשורות לאוקיינוסים השקט וההודי.
אזורי הפחתה אלה אחראים במידה רבה גם לפעילות הגעשית הקשורה לטבעת האש של האוקיינוס השקט.
מכיוון שרעידות אדמה אלה מעוותות את קרקעית האוקיינוס, הן לעיתים קרובות מייצרות גלי צונאמי גדולים.
רעידות אדמה באזור הפחתה ידועות גם כמי שיוצרות רעידות חזקות ותנועות קרקע שיכולות להימשך 3–5 דקות.
באוקיינוס ההודי, אזור המגה-דחף סונדה ממוקם במקום בו הלוח ההודי-אוסטרלי צונח אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי לאורך העתק באורך 5,500 קילומטרים מול חופי מיאנמר, סומטרה, ג'אווה ובאלי, ומסתיים מול החוף הצפון-מערבי של אוסטרליה.
אזור הפחתה זה היה אחראי לרעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי בשנת 2004. בחלקים של המגה-דחף מדרום לג'אווה, בחלק המערבי של שקע סונדה, מגניטודה 8.9 אפשרית, בעוד שבקטע סונדה המזרחי, מגניטודה 8.8 אפשרית, ואילו שניהם היו מתבקעים בו זמנית, המגניטודה הייתה 9.1.
בים סין הדרומי שוכן שקע מנילה, המסוגל לייצר רעידות אדמה במגניטודה של 9.0 ומעלה, כאשר המגניטודה המקסימלית האפשרית היא 9.2 ומעלה.
ביפן, רעידת האדמה הגדולה ביותר של ננקאי תחת תעלת ננקאי אחראית לרעידות האדמה הגדולות ביותר של ננקאי ולצונאמי הנלווים .
אירוע הרעידה הגדול ביותר במאה ה-21 היה רעידת האדמה טוהוקו בשנת 2011 במגניטודה של 9.1-9.0 לאורך שקע יפן.
בצפון אמריקה, לוח חואן דה פוקה צונח אל מתחת ללוח הצפון אמריקאי, ויוצר את אזור ההפחתה של קסקדיה, ממרכז האי ונקובר, קולומביה הבריטית ועד צפון קליפורניה.
באזור ההימלאיה, שם הלוח ההודי צונח אל מתחת ללוח האירואסיאתי, רעידת האדמה הגדולה ביותר שתועדה הייתה רעידת האדמה אסאם-טיבט בשנת 1950, במגניטודה של 8.7 .
ההערכה היא שרעידות אדמה במגניטודה של 9.0 ומעלה צפויות להתרחש במרווח של כל 800 שנים.
רעידת אדמה ענקית עלולה להתרחש באזור ההפחתה של האנטיליים הקטנים, במגניטודה מקסימלית של 9.3. רעידת האדמה הגדולה ביותר שתועדה אי פעם הייתה רעידת האדמה בוולדיביה בשנת 1960, במגניטודה 9.5, שמרכזה היה מול חופי צ'ילה לאורך שקע פרו-צ'ילה, שם לוח נסקה צולל אל מתחת ללוח הדרום אמריקני.
אזור מגה-דחף זה יצר באופן קבוע רעידות אדמה גדולות במיוחד.
רעידות האדמה הגדולות ביותר האפשריות מוערכות במגניטודה של 10, וככל הנראה נגרמות עקב קרע משולב של שקע יפן ושקע קוריל-קמצ'טקה, או כל אחד בנפרד, השקע האלאוטי או שקע פרו-צ'ילה.
אזור אפשרי נוסף יכול להיות אזור ההפחתה של האנטילים הקטנים.
מחקר שפורסם בשנת 2016 מצא, כי רעידות המגה-דחף הגדולות ביותר קשורות ללוחות היורדים בשיפוע הרדוד ביותר, מה שנקרא הפחתה של לוח שטוח .
בהשוואה לרעידות אדמה אחרות בגודל דומה, לרעידות אדמה מגה-דחף יש משך זמן ארוך יותר ומהירויות קרע איטיות יותר.
רעידות האדמה מגה-דחף הגדולות ביותר מתרחשות באזורי הפחתה עם משקעים עבים, מה שעשוי לאפשר לקרע ההעתק להתפשט למרחקים גדולים ללא הפרעה.
ב-27 במרץ 1964 התרחשה רעידת אדמה באלסקה, שהייתה רעידת האדמה השנייה בעוצמתה שנמדדה בהיסטוריה, והחזקה ביותר ביבשת אמריקה הצפונית.
היא התרחשה בדרום אלסקה בשעה 17:36 (זמן מקומי) ביום שישי הטוב, נמשכה 4 דקות ו-38 שניות והגיעה לעוצמה של 9.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
מוקד הרעש היה כ-123 ק"מ מזרחית לעיר אנקורג' ובעומק של 25 ק"מ.
רובם של 131 הרוגי רעידת האדמה נספו כתוצאה מגלי צונאמי באזור מפרץ הנסיך ויליאם.
גל הצונאמי, בגובה 67 מטר, החריב כליל את העיר הקטנה ואלדז.
30 מתושביה ששהו בקרבת הנמל, רובם ילדים שהמתינו לספינה, נהרגו.
לאחר מכן נבנתה ואלדז מחדש במרחק מה מהעיר המקורית.
באי קודיאק התרוממה הקרקע לגובה של 9.1 מטר.
מזרחית לאנקורג' ירדו פני הקרקע ב-2.5 מטרים, והים הציף את האזור.
במהלך רעידת האדמה נגרמו תזוזות קרקע חזקות מאוד (תזוזות אנכיות עד 11.5 מטרים).
באנקורג', העיר הגדולה באלסקה, הורגש הרעש בעוצמה רבה, על אף מאה עשרים ושלושה הקילומטרים שהבדילו בינה לבין מוקדו.
בעיר נגרם נזק רב לרכוש, בתים נחרבו, תשעה בני אדם נהרגו, צינורות מים נותקו ותושבים רבים נאלצו להתקיים משלג שהופשר.
מגדל הפיקוח בנמל התעופה הבינלאומי קרס.
אנקורג' ניצלה מהצונאמי ומאסון גדול בהרבה.
גלי הצונאמי הגיעו עד לקליפורניה, שבה נספו שנים עשר איש בקרסנט סיטי שבצפון המדינה.
הדיה של הרעידה החזקה הגיעו למרחק אלפי קילומטרים, ואפילו בדרום אפריקה נצפו תנודות במעיינות.
מכיוון שמוקד הרעש היה באזור שאינו מיושב, מספר ההרוגים (131) היה קטן באופן יחסי.
תרמה לכך גם בניית העץ הנפוצה באלסקה והתרחשות הרעידה ביום שישי הטוב, שהוא בנצרות יום שישי שלפני חג הפסחא, יום שבתון.
בליל 17 באוגוסט 1999, פקדה את צפון־מערב טורקיה, רעידת אדמה במגניטודה 7.4 בסולם מגניטודה לפי מומנט, ואשר נודעה לאחר מכן כרעידת האדמה באיזמיט (או קוג'אלי) (1999), ובקיצור רעידת איזמיט או רעידת קוג'אלי (בטורקית: İzmit veya Kocaeli depremi).
קוג'אלי הוא שמה של הנפה הטורקית בה נמצא מוקד רעידת האדמה, ואיזמיט או קוג'אלי הם שמות חליפיים לבירתה של נפה זו שבטורקיה.
העתק צפון אנטוליה (בטורקית: KAFK, Kuzey Anadolu Fay Hattı) הוא העתק החוצה את טורקיה מאזור ימת ואן במזרח ועד ים השיש במערב, ומקביל, פחות או יותר, לחופי הים השחור שמצפון למדינה.
כבר במאה ה-4 תיעד ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מרסלינוס את רעידת האדמה אשר התרחשה אור ליום 24 באוגוסט 358 ופגעה בכ-150 ערים לאורך ההעתק, מפונטוס במזרח ועד מקדוניה במערב.
ברעידת אדמה זו חרבה העיר ניקומדיה (עיר הבירה של ביתיניה ואיזמיט המודרנית), ובתיה שהיו בנויים על מורדות הגבעות, התמוטטו וקרסו על אלה שניצבו תחתיהם.
רעידות האדמה לאורך ההעתק תועדו באופן עקבי למדי החל במאה ה-10 לספירה לפחות, ונתגלה כי הן מתרחשות בהקבצים הנמשכים כמה עשרות שנים בכל פעם, כשבכל הקבץ מתקדמות רעידות האדמה לאורך ההעתק בכיוון אחיד, מזרחה או מערבה, וגורמות לרעידות הבאות.
ההעתק הוא גבול חילוף (Transform boundary) בין לוחות, ולוח אנטוליה מדרום לו נע מערבה בקצב של עד 20 ס"מ בשנה ביחס ללוח האירו-אסיאתי שמצפון לו.
הקבץ רעידות האדמה האחרון החל באמצע המאה ה-20, ועד סופה נמנו שבע רעידות אדמה במגניטודה 7.0 לפחות.
רעידת אדמה במגניטודה 7.9 התרחשה בעיר ארזינג'אן (Erzincan) במזרח אנטוליה ב-26 בדצמבר 1939, והיא נחשבת לרעידת האדמה הקשה ביותר שפקדה את טורקיה במאה ה-20 (מספר הקורבנות הרשמי הוא 32,962, אך קיימות הערכות של עד 160,000 הרוגים).
מאז התקדמו רעידות האדמה מערבה, וב-22 ביולי 1967 רעדה האדמה במגניטודה 7.2 סמוך לעיר אדאפזרי (Adapazarı) שבנפת סקריה (Sakarya ili).
הנפה הצמודה לאחרונה ממערב היא נפת קוג'אלי שלחופי מפרץ איזמיט בים השיש.
בהתאם למודל החיזוי, צפויה הייתה רעידת אדמה חזקה להתרחש באזור זה של צפון מערב טורקיה במהלך הרבע האחרון של המאה ה-20 או בתחילת המאה ה-21.
סביב ים השיש מתגוררים למעלה מ-20 מיליון בני אדם, כ-16 מיליון מהם בשטח המטרופוליני של איסטנבול, שהם 30% מאוכלוסיית המדינה (לפי מפקד האוכלוסין הרשמי בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית טורקיה 67,803,000 תושבים).
צפיפות האוכלוסייה באזור התופס פחות מ-10% משטח המדינה, גבוהה באופן ניכר מהממוצע הארצי.
האזור הוא גם אחד ממרכזי התעשייה החשובים בטורקיה, וחלק ניכר מהתעשייה הכבדה במדינה, ובכלל זה תעשיות רכב, פלדה, מלט, נייר ותעשייה פטרוכימית, מתרכז בו.
כך לדוגמה טיפל מפעל הזיקוק "טיפרש" (Tüpraş, Turkish Petroleum Refineries) בקרפז (Körfez) ממערב לעיר איזמיט, בשליש מכמות הנפט במדינה, והיה המתקן התעשייתי הגדול בטורקיה והשביעי בגודלו באירופה.
באזור הניצב בפתחו המזרחי של גשר היבשה הצר בין אסיה לאירופה, עוברים כל צירי התחבורה היבשתית (כבישים ומס"ב) בין אנטוליה ואיסטנבול, והלאה ממנה לתראקיה ולאירופה.
אירועי ליל 17 באוגוסט 1999
בליל 17 באוגוסט 1999 בשעה 03:01:37 השתחרר הלחץ שנבנה לאורך העתק צפון אנטוליה ברעידת אדמה אלימה במגניטודה 7.4. מוקד הרעש (Epicenter) היה בעומק של 17 ק"מ מתחת לעיר גלג'יק (Gölcük), קילומטרים ספורים מדרום לעיר איזמיט ולמפרץ איזמיט.
רעידת האדמה גרמה לתנועה לאורך קרע של כ-150 ק"מ בהעתק צפון אנטוליה, מדוזג'ה (Düzce) במזרח, דרך מפרץ איזמיט, ועד לים השיש במערב.
מיד לאחר רעידת האדמה נסוגו מימיו של מפרץ איזמיט לאורך שני צידיו, ולאחר מכן פגע בהם גל צונאמי שהתנשא לגובה ממוצע של 2.5 מטרים ועד 4 מטרים בגלג'יק עצמה.
הנזק הקשה ביותר מגל הצונאמי התרחש בחופי הערים קראמורסל (Karamürsel) וגלג'יק ובבסיס חיל הים הטורקי הסמוך לאחרונה, וחלק מהאזור שקע תחת המים עקב תזוזות הקרקע ושקיעתה.