tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתוצאה מכך, ממשלת מלזיה אסרה על רכישת מותגים של להפט ממיאנמר, וסינגפור הורתה גם כן על איסור רכישת 20 מותגים של להפט ממיאנמר.
עם זאת, תאילנד, שיש בה אוכלוסייה בורמזית, לא הכריזה על איסור על מותגי להפט.
עסקי התה נפגעו מירידה חדה במכירות הלהפט.
להמציא את חיינו: הניסוי הקיבוצי הוא סרט דוקומנטרי משנת 2010 בבימויו של טובי ופרל פרייליך.
הסרט בוחן את ההיסטוריה של 100 השנים של התנועה הקיבוצית של ישראל, כאשר הדור המודרני נאבק להבטיח את הישרדותו בתוך רפורמות כואבות ומציאות קפיטליסטית חדשה.
בין המרואיינים בני דור ראשון, שני ושלישי מקיבוצים כמו דגניה, קומונת הדגל שהוקמה ב-1910; חולדה, שהייתה קרובה לקריסה והופרטה לאחרונה; סאסא, הקיבוץ הראשון שיושב על ידי יהודים מאמריקה והיום הקיבוץ העשיר בישראל; ותמוז, קיבוץ עירוני שנוסד בשנת 1987 וממוקם בבית שמש.
ב-Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בדירוג של 82%, על סמך 11 ביקורות ודירוג ממוצע של 7.3/10. יש לו גם ציון של 67 ב-Metacritic על סמך שש ביקורות.
להפיל פצצה: ארבעת החודשים הראשונים והסוערים של הארי טרומן הוא ספר מאת סופר הניו יורק טיימס איי.
ביים של ניתוח היסטורי-פוליטי-ביוגרפי לארבעת החודשים הראשונים בתקופת נשיאותו של הארי טרומן, בין ה-12 באפריל 1945 עם פטירתו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ועד 14 באוגוסט, מועד כניעתה של יפן וסיומה של מלחמת העולם השנייה, לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי.
החלק הראשון של הספר משרטט את אירועי יום פטירתו של רוזוולט והשבעתו של טרומן, ואת התהייה הכלל-אמריקאית באשר לאישיותו של הנשיא החדש והאלמוני יחסית.
הוא מסתיים בשאלתו של ראש סגל הבית הלבן ויליאם לייהי תשעה חודשים לפני כן, כשטרומן נבחר כמועמד לתפקיד סגן הנשיא הנבחר של ארצות הברית: "מי הוא, לכל הרוחות, הארי טרומן?"
ביים סוקר גם את תקופתו של טרומן כמפקד וקצין במלחמת העולם הראשונה, במסגרתה פיקד על סוללת תותחים ולא איבד אף אחד מאנשיו.
המפנה בחייו של טרומן החל כשעסקן מושחת מקומי במדינת מגוריו, מיזורי, בשם מייק פנדרגסט, פרס עליו את חסותו והריץ אותו מספר פעמים למשרת שופט מקומי, תפקיד בו כיהן לסירוגין בין השנים 1922-1934, ועד החלטתו של פנדרגסט להריץ אותו למושב שהתפנה בסנאט מטעם מיזורי, מרוץ בו ניצח טרומן בניגוד לכל הסיכויים.
נקודת המפנה בקריירה הפוליטית של טרומן הייתה ב-1940, אחרי שנותן החסות שלו נעצר והוא הצליח לנצח בכל זאת ולשמור על מקומו בסנאט בזכות עצמו.
לפי ביים, נאום שנשא ב-10 בפברואר 1941 היה הגורלי בחייו של טרומן, כשהגיש את ההצעה להקמת ועדה בסנאט שתפקח על הוצאות הביטחון.
ניהול הוועדה הפך את טרומן לדמות מוכרת יחסית במישור הלאומי, והוביל לבחירתו המפתיעה לתפקיד המועמד לסגן הנשיא, למרות שהוא עצמו ניסה להימנע מכך ולקדם את מועמדותו של ידידו ג'יימס פרנסיס ברנס, שהפך מאוחר יותר למזכיר המדינה שלו.
האתגר המרכזי שעמד בפני טרומן היה היחסים המתדרדרים מול יוסיף סטלין בכל הנוגע למדינות מזרח אירופה אחרי המלחמה, ובעיקר ביחס לפולין, וכמו גם המתח בנוגע להצלחתו האפשרית של פרויקט מנהטן.
במקביל, הפעיל טרומן בתקופה זו את מזכיר המדינה באותם ימים, אדוארד סטטיניוס, להשיק את ועידת סן פרנסיסקו כדי להקים גוף בינלאומי (שמאוחר יותר יקבל את שמו האומות המאוחדות).
החלק הרביעי עוסק בחודשים יוני-יולי 1945, הוא נפתח ב-1 ביוני, המועד בו התקבלה ההמלצה הרשמית להתכונן לשימוש בנשק אטומי בחזית היפנית.
בתקופה זו ערך טרומן את המסע הנשיאותי הראשון שלו ברחבי ארצות הברית, כשביקר בכמה מדינות והתקבל על ידי מאות אלפים שחגגו את כניעתה של גרמניה הנאצית ומותו של אדולף היטלר, וכמו כן את המסע הבינלאומי הראשון שלו כנשיא, כשיצא להשתתף בוועידת פוטסדאם עם סטלין ווינסטון צ'רצ'יל.
בחלק החמישי והאחרון סוקר ביים בהרחבה את ועידת פוטסדאם וההישגים המעטים שהושגו בה, המחלוקות הבולטות על אי-ההכרה של המערב במשטרים הקומוניסטים במזרח אירופה, העדכון שהעביר טרומן לסטלין על קיומה של פצצת אטום, המתיחויות בין המשלחות השונות והחלפתו של צ'רצ'יל במהלך הוועידה בקלמנט אטלי, אחרי הפסדו בבחירות.
במהלך הוועידה קיבל טרומן את העדכון על הצלחת ניסוי טריניטי, ובמסעו הימי בחזרה לארצות הברית קיבל את הבשורה על הצלחת הטלת הפצצה האטומית הראשונה על הירושימה.
הספר מסתיים באפילוג קצר, המסכם את כהונתו רוויית המהפכים של טרומן, שהמשיך לכהן כנשיא עד תום הקדנציה השנייה.
חלק שני: החינוך הפוליטי של הארי ס' טרומן (פרקים 5-13)
חלק חמישי: ילד קטן, איש שמן ופוטסדאם (פרקים 33-38)
להעז בגדול הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי מונפש מסאגת ספורט בהפקת סרטי קולומביה וסרטי סוני הנפשה בשיתוף פעולה עם Unanimous Media ו-Modern Magic, ומופץ על ידי Sony Pictures Releasing.
הסרט בוים על ידי טיירי דיליהיי (בבימויו הראשון), בוים על ידי אדם רוזט, ונכתב על ידי ארון בוקסבאום וטדי ריילי.
בסרט מככבים מדבבי הסרט קיילב מק'לאפלין בתפקיד הראשי, גבריאל יוניון, סטפן קרי (שגם משמש כמפיק), ניקולה קוכלן, ניק קרול, דייוויד הארבור, ג'ניפר לואיס, ארון פייר, פאטן אוזוולט, אנדרו סנטינו, בובי לי, אדוארדו פרנקו, שרי קולה, ג'לי רול וג'ניפר הדסון.
הסרט עוקב אחר העז המואנש ויל האריס שמצטרף לליגת כדורסל כדי להפוך לגדול בכל הזמנים.
סוני הכריזה על הסרט במאי 2024, כאשר דיליהיי ורוזט היו במאים ובמאים משותפים בהתאמה, וקארי ואריק פייטון מ-Unanimous Media היו מפיקים לצד מישל ריימו קויאטה ואדם רוזנברג ורודני רוטמן מ-Modern Magic.
רוב צוות המדבבים הוכרז ביוני 2025.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-13 בפברואר 2026 על ידי חברת ההפקות Sony Pictures Releasing.
ויל הוא תיש קטן בעל חלומות גדולים לשחק כדור-שאגה בליגה של המקצוענים הידועים בחיות המהירות החזקות והאמיצות בעולם.
חברי הצוות של ויל לא מתרשמים ממנו בשל היותו קטן אולם הוא נחוש לשנות את עולם הספורט ולהוכיח לכולם אחת ולתמיד שגם "הקטנים יכולים לשחק!".
קיילב מק'לאפלין בתפקיד ויל האריס, תיש מתבגר שחולם להיות שחקן כדור-שאגה מקצועי
גבריאל יוניון בתפקיד ג'ט פילמור, פנתרה שחורה, שחקנית כדור-שאגה מקצועית ואלילתו של וויל.
ניק קרול בתפקיד מודו אולאצ'נקו, לטאת כוח, שחקן כדורסל בעל מבטא רוסי בעל יכולת לירוק אש
ניקולה קוכלן בתפקיד אוליביה בורק, יען, שחקנית כדור-שאגה
דייוויד הארבור בתפקיד ארצ'י אברהרדט, קרנף שחור, שחקן כדור-שאגה
סטפן קרי בתפקיד לני וויליאמסון, ג'ירפה, שחקן
ג'ניפר לואיס בתפקיד פלורנס אוורסון, חזירת יבלות בלונדינית ובעלת קבוצת הקוצים.
פאטן אוזוולט בתפקיד דניס, מאמן הת'ורנס
בנוסף, ג'ניפר הדסון, ארון פייר, ג'לי רול, עיישה קארי, אנדרו סנטינו, בובי לי, שרי קולה ואדוארדו פרנקו לוהקו לתפקידים שלא פורסמו.
במאי 2024 הוכרז כי סרטי סוני הנפשה תפתח סרט ספורט מונפש בשם Goat, בבימויו של טיירי דיליהיי ואדם רוזט בבימויו המשותף, בעוד סטפן קרי ואריק פייטון יפיקו תחת חברת Unanimous Media שלהם לצד מישל ריימו קויאטה אדם רוזנברג ורודני רוטמן מ-Modern Magic.
ריק מישל ופונדה סניידר משמשים גם כמפיקים בפועל, כאשר דייוויד שולנבורג הוא המפיק המשותף.
ביוני 2025, במהלך פסטיבל סרטי ההנפשה הבין-לאומי של אנסי, הוכרז כי קרי, קיילב מק'לאפלין, גבריאל יוניון, ניק קרול, ניקולה קוכלן, דייוויד הארבור, ג'ניפר לואיס ופאטן אוזוולט יהיו חלק מצוות המדבבים.
ביולי 2025, ג'ניפר הדסון, אהרון פייר, ג'לי רול, עיישה קארי, אנדרו סנטינו, בובי לי, שרי קולה ואדוארדו פרנקו נוספו לצוות המדבבים.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-13 בפברואר 2026, במקביל למשחק האולסטאר של ה-NBA, שיתקיים בלוס אנג'לס באותו סוף שבוע.
באפריל 2021, סוני חתמה על הסכמים עם נטפליקס ודיסני לזכויות על לוח הזמנים של הסרטים שלהן לשנים 2022 עד 2026, לאחר חלונות ההקרנה של הסרטים בבתי הקולנוע ובמדיה הביתית.
להמר על אהבה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2024 בבימויו של דניאל מינהאן, עם דייזי אדגר-ג'ונס, ג'ייקוב אלורדי וויל פולטר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "On Swift Horses" מאת שאנון פופל משנת 2019. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2024.
בסרט יש תיאורים של יחסים הומוסקסואלים ולסביים.
מיוריאל (דייזי אדגר-ג'ונס) גרה עם לי (ויל פולטר) בבית שהורישה לה אמה בכפר קטן בקנזס.
לי הוא חייל משוחרר ממלחמת קוריאה והוא ממתין לשובו של אחיו ג'וליוס (ג'ייקוב אלורדי) מהמלחמה כדי שיוכלו לעבור לסן דייגו ולפתוח שם עסק.
ג'וליוס חוזר מהמלחמה פצוע בגוף ובנשף.
מיוריאל מוצאת בו עניין אך הוא אינו מעוניין בכך.
מיוריאל ולי עוברים לסן דייגו שם עובדת מיוריאל במסעדה ומצליחה מאוד בהימורי מרוצי סוסים לפי המלצות שהיא שומעת מלקוחות (מכאן שם הספר והסרט).
לאחר היסוסים הם מחליטים לבנות בית בפאתי העיר שם היא מתוודעת לאחת השכנות, סנדרה (סשה קאייה) והן מקיימות יחסים אינטימיים.
ג'וליוס עובר ללאס וגאס שם הוא עובד כפקח בקזינו גדול שתפקידו לזהות רמאים ונוכלים.
בעבודתו זו הוא מתחבר להנרי (דייגו קלווה) ושניהם עוברים לגור יחד ומקיימים יחסים הומוסקסואלים.
לבסוף הם מתחילים לרמות בעצמם ומסולקים מהמקום והנרי הולך למצוא את מזלו בטיחואנה.
לי מגלה את יחסיהם של מיוריאל וסנדרה ומסתלק ומיוריאל חוזרת לבדה לביתה בקנזס.
ג'וליוס דוהר על סוס למצוא את הנרי בטיחואנה.
שם השחקן שם הדמות הערותדייזי אדגר-ג'ונסמיוריאלג'ייקוב אלורדיג'וליוסויל פולטרלידייגו קלווההנריסשה קאייהסנדרה
להלילו היא סדרת טלוויזיה בריטית-קנדית לילדים בלייב אקשן ובהנפשת סטופ מושן שהופק על ידי Ragdoll Productions ובשיתוף DHX מדיה (יוצרי הסדרות: "טלטאביז", "בובה", "הגן הקסום" ו"וויבולו").
בבריטניה הסדרה עלתה לראשונה בערוץ CBeebies ב-23 בפברואר 2015 ובקנדה בערוץ ב-5 בספטמבר 2015. בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי בשנת 2016. הסדרה היא בת 4 עונות ו-100 פרקים באורך 11 דקות.
משפחת להלילו היא חבורת יצורים חייכנים וחמודים, שבכל פרק מגלים דברים חדשים מעולמם של בני האדם.
להקות צבאיות בישראל וצוותי בידור במדים ליוו את החיילים העבריים של היישוב היהודי מאז מלחמת העולם השנייה – תחילה בארץ ישראל המנדטורית – ולאחר מכן במדינת ישראל ולאורך כל שנות עצמאותה.
שיא פריחתן היה בשנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-70. להקות וצוותי הווי צבאיים ממשיכים לפעול גם כיום אך בתחומי צה"ל, ולא בבולטות ציבורית כבעבר.
שתי להקות צבאיות הוקמו למען מתנדבי היישוב כבר בימי מלחמת העולם השנייה, והופיעו בעיקר בפני החיילים העבריים בנכר: "הלהקה הצבאית" בפיקודו של צבי פרידלנד, שהוקמה ב-1942, ולהקת "מעין זה" של הבריגדה היהודית.
הלהקה הצבאית הראשונה שפעלה בארץ ישראל היא כפי הנראה הצ'יזבטרון, להקת הזמר והבידור של הפלמ"ח, שפעלה בעיקר בתקופת מלחמת העצמאות.
בזמן מלחמת השחרור ואחריה פעלו גם הלהקות "החישטרון" (של חטיבת גבעתי והחי"ש), "להקת השרון" (של חטיבת אלכסנדרוני), "הלהקה הצבאית הארצית" (הלהקה המרכזית של המחת"ר -מחלקת התרבות), "להקת הכרמל" ו"להקת איילון", שפעלה גם כגוף אזרחי.
כל אחת מהן הוקמה במסגרת יחידתית עצמאית, פעלה כלהקה יחידתית והאחראי עליה היה קצין התרבות (ק"ת) של היחידה.
בשלב מסוים הצטרפו חברי הלהקות (כולל הצ'יזבטרון) אל "הלהקה הצבאית הארצית".
לאחר מכן שבו ופעלו בנפרד.
לאחר קום המדינה פעלו במסגרת צה"ל כמה להקות צבאיות.
בשנות ה-50 וה-60 התבלטה מאוד להקת הנח"ל שהכניסה סגנון צעיר ומרענן למוזיקה הישראלית וכמה מבוגריה הקימו להקות בסגנון דומה לאחר שחרורם ("בצל ירוק", "התרנגולים").
תקופת הזוהר של הלהקות הצבאיות הייתה ממלחמת ששת הימים ועד מלחמת יום הכיפורים, אז הורחב מספרן של הלהקות עד שלכל חיל וחטיבת חי"ר הייתה להקה משלהם.
הבולטות שבין אלה היו להקות הפיקודים: להקת פיקוד צפון, מרכז ודרום וכן להקת חיל הים.
להקות אלו זכו להצלחה תוך זמן קצר הן בקרב החיילים והן בקרב האזרחים.
הן קיימו הופעות רבות גם מחוץ לצה"ל ואף הקליטו תקליטים.
כמה משיריהן זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו והיו ללהיטים.
תוכניותיהן של להקות אלה כללו שירים עבריים, רובם מקוריים, שעסקו לעיתים בהווי השירות בצה"ל, וביניהם שובצו קטעי מעבר קומיים קצרים.
במאי הלהקות הדגישו במיוחד את ההעמדה של השירים, שתנועות גופם של הזמרים יבטאו את משמעות מילות השירים בעזרת משחק ופנטומימה.
סגנון העמדה זה התקבע בלהקות הצבאיות במשך שנים רבות.
היו מספר ניסיונות ליצור להקות דומות ללהקות הצבאיות בשוק האזרחי, עם משוחררים טריים מהלהקות עצמן: בצל ירוק בסוף שנות החמישים, התרנגולים בתחילת שנות השישים, להקת פיקוד דיזנגוף בסוף שנות ה-60 ובצל ירוק 80 בתחילת שנות ה-80.
ללהקות הצבאיות תרמו מיטב יוצרי הזמר העברי.
עם הפזמונאים שכתבו עבור הלהקות הצבאיות אפשר למנות את חיים חפר, נתן אלתרמן, יחיאל מוהר, דן אלמגור, נעמי שמר (שגם הלחינה) ויורם טהרלב.
המלחינים הידועים שחיברו שירים ללהקות אלה כללו בין היתר את סשה ארגוב, משה וילנסקי, יאיר רוזנבלום, בני נגרי, מוני אמריליו ונורית הירש.
הלהקות הצבאיות הגיעו לשיא הפופולריות שלהן בתקופה שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים.
במצעד השנתי של קול ישראל לסיכום שנת תשכ"ט, דורגו 10 שירים של להקות צבאיות בין 22 המקומות הראשונים - ואילו ב-9 מתוך 12 המקומות הנותרים הופיעו יוצאי להקות צבאיות.
בשנת 1978 יצא סרט הקולנוע המצליח "הלהקה" המספר את ספורה של להקה צבאית יוקרתית (שעוצבה בהשראת להקת הנח"ל), שאליה מגיעים חיילים חדשים המתקבלים בחשדנות מצד חברי הלהקה הוותיקים.
סרט זה הציג לדעת רבים את הווי הלהקות הצבאיות, שלא היה נטול סערות ומאבקים על ביצועי סולו.
הלהקות הצבאיות פורקו בשנת 1978 בהוראת הרמטכ"ל דאז, רפאל איתן.
מאז ועד 1985 הופיעו בפני החיילים צוותי הווי קטנים שלא בצעו חומר מקורי, והתאחדו לפרקים במסגרת "מקהלת צה"ל" שהופיעה בטקסים צה"ליים ובטלוויזיה.
חברי ההרכב הזה היו מדי פעם מתאחדים לצוותים קטנים יותר וכך הוקמו צוותים כמו "100 שנות התיישבות", "צוות הווי אלתרמן", "פלפל ממולא" ו"צה"ל 84".
בשנת 1985 הלהקות הוקמו מחדש, ובמהלך המחצית השנייה של שנות השמונים אף הקליטו כמה שירים שהיו ללהיטים.
ב-2011 הופק ללהקות הצבאיות האלבום "את הבית", שהכיל בעיקר חומרים מקוריים.
שבע שנים מאוחר יותר, בשנת 2018, הקליטו הלהקות הצבאיות הפעילות חומרים מקוריים לכבוד חגיגות ה-70 למדינת ישראל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, הלהקות הצבאיות יצרו ביצועים מחודשים לשיריהן השונים, והוציאו שירים חדשים, חלקם בשיתופי פעולה עם אמני ישראל.
כיום, הלהקות הצבאיות מופיעות מול חיילים בבסיסי צה"ל השונים, ומשתתפות בטקסים בנוכחות צמרת המדינה ובערבי התרמה לצה"ל ברחבי העולם.
את פעילותן מרכז מדור הפקות בבסיס תל השומר, השייך למקח"ר (מפקדת קצין חינוך ראשי).
להקות צבעמנואל זמיראיות קטנות במלחמת העצמאות: להקת אלכסנדרוני (גם "להקת השרון".
מנתה ארבעה חברים בלבד, בהם הזמר ישראל יצחקי וקצין התרבות של החטיבה, עמנואל זמיר), להקת חיל הים, הצמד עדה וניניו, להקת צלילי הקסם, להקת תל ליטוינסקי
צוותי הווי פיקוד צפון: צוות הווי פיקוד צפון, שלישיית פיקוד צפון, להקות גולני, צוות הווי גולני, להקת אילן
צוותי הווי פיקוד מרכז: צוות הווי פיקוד מרכז, צוות הווי צנחנים, שלישיית פיקוד מרכז
להקת חיל התותחנים, וגם צוות הווי תותחנים
צוותי הווי גייסות השריון: צוות הווי השריון, צוות הווי סיני, צוות הווי סדנאי השריון, מקהלת גברי השריון, צוות הווי סדנא גייסית
להקות חיל האוויר: להקת חיל האוויר, צוות בידור חיל האוויר, צוות הווי חיל האוויר, רביעיית הזמר של חיל האוויר
להקת מפקדת חילות השדה (המפח"ש)
להקת חמישיית חינוך הלהקה הייצוגית של חיל חינוך
"בין קודש לחול" מוזיקה יהודית מתחדשת
להקת מז"י (נקראה בעברה להקת המפח"ש)
להקת "תו ראשון" (להקת זרוע הקומנדו)
להק ראש המטה (למ"ט) הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק מופקד על בניין הכוח בחיל האוויר, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-להקית.
ראש המטה (רמ"ט) הוא קצין בדרגת תת-אלוף ואיש צוות אוויר המשמש גם כסגנו של מפקד חיל האוויר וממלא את מקומו בהיעדרו.
ראש מטה חיל האוויר מנובמבר 2025 הוא תא"ל גלעד קינן.
תפקיד ראש מטה חיל האוויר התקיים במהלך מלחמת העצמאות, בתחילה שימש אהרון רמז כראש מטה החיל וביולי 1948 מונה למפקד החיל.
ב־17 באוקטובר 1948 מונה היימן שמיר לסגן מפקד החיל לעניינים מבצעים.
הלהק הוקם ב-15 בדצמבר 1983 כתוצאה מארגון מחדש של חיל האוויר וקיבל חלק מתחומי האחריות של להק האוויר.
תכנון וארגון סד"כ חיל האוויר
אפיון צורכי החיל באמצעי לחימה ובמידע, וקביעת עדיפויות בתחומי ההצטיידות והפיתוח של אמצעים אלה
קביעת תוכנית העבודה השנתית והרב-שנתית
ייצוג החיל בפני המטה הכללי של צה"ל, משרדי הממשלה ומדינות זרות.
תחת הלהק פועלות מחלקת תקשוב, מחלקת תוא"ר (תכנון וארגון), מחלקת אמל"ח (אמצעי לחימה), מחלקת תקציבים ובקרה (מת"ב), מנהלת מגן, ומנהלת החלל, שהוקמה ב־2024.
בינואר 2010 הוקמה במטה מנהלת מגן, שנועד להכווין את פיתוח אמצעי הלחימה בתחום ההגנה האווירית.
ראש המנהלת הראשון היה אל"ם ניר נין-נון.
ענף חקר ביצועים הוא גוף חקר הביצועים של חיל האוויר.
על היחידה מפקד קצין בדרגת סגן אלוף, המשמש כיועץ המדעי-מבצעי של מפקד חיל האוויר.
החוקרים ביחידה הם קצינים אקדמאים מתחומי המדעים המדויקים בשירות חובה וקבע, ולפעמים גם מילואימניקים בוגרי היחידה, רובם בוגרי תוכניות עילית כמו תוכנית פסגות או תוכנית תלפיות של חיל האוויר.
גוף חקר הביצועים של חיל האוויר הוקם בשנת 1963 כמדור בענף אוויר-2, נכון ל-2021, מחלקת אמל"ח בלהק ראש המטה.
לפי ביטאון חיל האוויר, קציני היחידה החלו בשנת 1964 בתכנון מבצע מוקד, המתקפה האווירית שפתחה את מלחמת ששת הימים בשנת 1967.
הגוף עוסק בחקר ביצועים מערכתי בנושאי רכש ופיתוח אמל"ח (בניין הכוח) מצד אחד, ובתכנון מבצעי (הפעלת הכוח) מהצד השני.
בין היתר, פורסמה מעורבות הענף בהחלטה על רכישת מסוק הקרב שצפוי להחליף את מסוק היסעור המשמש את צה"ל.
מחקרי הענף משמשים לייעול ושיפור פעולות חיל האוויר, כמו התאמת פעילותו למאפייני העימות המוגבל המאפיין את מלחמות ישראל ופעילות הביטחון השוטף בעשורים האחרונים, או שמירת העליונות האווירית הנדרשת לצורך המערכה בין המלחמות.
תפקיד זה כולל ליווי צמוד של כלל פעילות חיל האוויר, בין היתר בנושאי יכולות אמל"ח וצמצום פגיעה בבלתי מעורבים.
ענף חקר ביצועים עלה לכותרות בתחילת המאה ה-21, בעקבות הריגתו של סלאח שחאדה ב-22 ביולי 2002, שלוותה בהריגת עוזרו ו-14 אזרחים נוספים, בהם 11 ילדים.
לפי נחום ברנע, בטורו בעיתון ידיעות אחרונות, "ההערכה של אנשי חקר-ביצועים הייתה שהבניינים מסביב לא יתמוטטו כתוצאה מההפצצה.
הם לא הביאו בחשבון את המבנים הרעועים – חושות – שמילאו את החצר הסמוכה לביתו של שחאדה".
בין בוגריה ומפקדיה הבולטים של היחידה נמנים אדיר פרידור, אמיר גוטפרוינד, איל פכט ויצחק בן ישראל, ששירתו כמתמטיקאים ביחידה.
במהלך שירותו ביחידה בדרגת רב-סרן עסק בן ישראל בתכנון תקיפת הכור הגרעיני בעיראק.
להק השתתפות וגבולות הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק מוביל את משימת ההשתתפות של חיל האוויר בקרב היבשה בסיוע לפיקודים בזרוע היבשה ואחראי על משימת הגנת הגבולות בתוך המטה המבצעי של חיל האוויר.
בנוסף אחראי הלהק על מערך המסוקים תוך הובלה מקצועית, פיתוח תו"ל, מדיניות הטיסה ובניין הכוח של המערך.
ראש הלהק הוא איש צוות אוויר וקצין ממערך המסוקים בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רלה"ג.
הלהק הוקם בראשית 1998, בעקבות מסקנות ועדת עברי שחקרה את נסיבות אסון המסוקים שאירע בשנת 1997. במסקנות ועדת החקירה נכתב כי "מומלץ לשנות את המבנה הארגוני של חיל-האוויר, כך שיהיה קיים בה גורם בכיר ברמת תא"ל מתוך מערך המסוקים".
ב-2014 שונה שם הלהק מלהק אוויר למסוקים ללהק השתתפות ומסוקים.
בפברואר 2025, כחלק מיישום לקחי טבח שבעה באוקטובר שונה שם הלהק ללהק ההשתתפות וגבולות, ייעודו עודכן והוא לקח על עצמו את משימת הגנת הגבולות והגדלת החיבור בין חיל-האוויר לאוגדות הגובלות במדינות השכנות.
בנוסף פורסם סמל חדש, שעוצב על ידי בן דרור.
הלהק מהווה את הסמכות האחראית על מערך המסוקים של חיל-האוויר, בנוסף למשימות ההשתתפות הזרועית והרב-זרועית בקרב היבשה, כמו גם עם הכוחות הלוחמים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל ולאור התחקירים החיליים אודות אירועי ה-7 באוקטובר, נקט חיל-האוויר בשינוי להנכחת והטמעת משימת הגנת הגבולות.
על ראש הלהק מוטלת האחריות על הגנת הגבולות, ושיתוף הפעולה של חיל האוויר עם הפיקודים המרחביים והכוחות המתמרנים.
בנוסף למשימות אלו, ראש הלהק משמש כיועץ מפקד חיל-האוויר וקצין המטה הבכיר לנושאי מערך המסוקים בשגרה ובחירום.
ללהק כפופה היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ).
יחשת"פ משמשת כמקשרת עיקרית בין זרוע האוויר לזרוע היבשה ואחראית על תחום ההשתתפות של חיל האוויר בלחימה היבשתית.
יש לה נציגות בפיקודים, באוגדות ובחטיבות.
הסמכות האחראית על מערך המסוקים של חיל-האוויר- הובלה מקצועית, פיתוח תו"ל, מדיניות הטיסה, הגדרת יעדי כשירות והיערכות ובניין הכוח של המערך.
אחראי למשימות ההשתתפות הזרועית והרב-זרועית של חיל האוויר בקרב היבשה.
הגוף האחראי בזרוע האוויר והחלל על משימת הגנת הגבולות.
אחראי על שיתוף הפעולה של חיל האוויר עם הפיקודים המרחביים והכוחות המתמרנים.
להק הציוד הוא יחידה ראשית בחיל האוויר הישראלי, המהווה את הגוף הטכנולוגי של המערך הטכני של חיל האוויר.
הלהק אחראי על יצירה, העמקה וקיום היתרון הטכנולוגי האווירי של מדינת ישראל.
הלהק פועל בעולמות הטכנולוגיים השונים ובהם פיתוח מערכות נשק, הצטיידות, אחזקה, רכש חלפים, ניתוחים הנדסיים ולוגיסטיים.
להק הציוד כולל יחידות במטה חיל האוויר (המטה הטכנולוגי) ויחידות ביצוע (יחידת האחזקה האווירית 22, יחידה 108, יחידת לה"ב 18 – היחידה הלוגיסטית ויחידת אופק 324 – יחידת התוכנה של חיל האוויר).
בראש הלהק עומד קצין בדרגת תת-אלוף מהמערך הטכנולוגי של החיל המכונה רלצ"ד (ראשי תיבות של "ראש להק הציוד").
רלצ"ד משמש כראש המערך הטכני של חיל האוויר ומתוקף תפקידו מהווה קצין החיל הראשי לכלל הנושאים הטכנולוגיים, ההנדסיים, ההדרכתיים והלוגיסטיים ומופקד על הפיתוח המקצועי של כלל אנשי המערך הטכני – קצינים, נגדים, חיילים ואזרחים עובדי צה"ל.
רלצ"ד הנוכחי (מאוגוסט 2022) הוא תא"ל שלומי קונפורטי.
+המטה הטכנולוגייחידות הביצועאופק 324יחידת התוכנה והמחשוב האחראית על פיתוח ותחזוקת מערכות מחשוב מבצעיות, אחזקתיות ולוגיסטיותלוגיסטיקה הנדסה ובקרה (לה"ב 18)יחידת הביצוע ללוגיסטיקה בחיל, אחראית גם על השליטה התחזוקתית המרכזית.
היחידה, הממוקמת בבסיס תל נוף, משויכת למערך הטכני של חיל האוויר, כפופה ישירות לראש להק ציוד והיא הרמה הטכנית הגבוהה ביותר (דרג ד') לכלי טיס ומערכותיחידה 108 (לשעבר במצ"א 108 – בית מלאכה לציוד אלקטרוני)דרג ד' אלקטרוניקה וחימוש, האחראית על אחזקה ופיתוח של ציוד אלקטרוני.
ממוקמת בבסיס צריפין וכוללת את יחידת מתנ"ם 5656 (מרכז תחזוקת נשק ומערכות), האחראית על אחזקת נשק מונחה בדרג ד' הממוקמת בבסיס פלמחים
המערך הטכני של חיל האוויר החל כאגפי אפסנאות, החזקה והנדסה ושירות הבינוי.
בראש ועדת המחקר ליד ראש המטה עמד יהודה גלעדי.
בראש אגף ההנדסה עמד יהודה רבין ובראש אגף האפסנאות עמד יצחק לוי.
במהלך שנת 1948 הוחלף ראש אגף ההנדסה פעמיים – את יהודה רבין החליף, אל שווימר שהוחלף על ידי דניאל שמשוני.
מחלקות ההנדסה וההחזקה וההספקה הטכנית, הוכפפו למהנדס הראשי, אשר הוגדר כיועצו של מפקד חיל האוויר בכל העניינים הטכניים-אוויריים.
ראש אגף הציוד הראשון היה אליעזר בודנקין שקודם לכן שימש כקצין בינוי של חיל האוויר.
לתפקיד המהנדס הראשי של החיל מונה ד"ר אריק שצקי.
בסוף שנת 1950 מחליף יהודה רבין את ד"ר שצקי בתפקיד המהנדס הראשי.
באוגוסט 1951 מתמנה הלל אלדאג לתפקיד ראש אגף ציוד וביוני 1952 מחליפו יהושע גילוץ.
ב-1952 נערכה רפורמה במטה החיל והאגפים הפכו למחלקות, באוגוסט 1955 הוקמה מחלקת הציוד (מצ"ד) ותחת אחריותה אוחדה גם מחלקת המהנדס הראשי.
בראש המחלקה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה שכונה רמצ"ד.
לתפקיד החדש מתמנה יהודה רבין, אשר מבצעו עד 1962. למעשה בנקודת הזמן הזו הוגדרו סמכויות התפקיד שלימים ייקרא רלצ"ד.
אחריות אגף הציוד עברה למחלקת אפסנאות.
מחלקה זו הייתה אחראית על ענייני רכש, ייצור החזקת חלפים, דלק, בינוי ורכב ומחלקת המהנדס הראשי על אחזקת המטוסים, מערכות ומחקר ופיתוח.
בשנות החמישים עסקה מחלקת ציוד בתכנון חימוש המטוסים, פיתוח אמצעים לעצירת פצצות מיוחדות ורקטות, פיתוח רקטות אוויר-קרקע בעלות יכולת ראש חודר שריון וראש נפיץ.
הפיתוח הוגדר על ידי המחלקה והועבר למימוש באגף מחקר ותכנון של משרד הביטחון.
המחלקה עסקה גם בתכנון יכולות הצנחה, ותכנון התקנת מצלמות במטוסים השונים לצורך ביצוע טיסות צילום.
לאור הגידול העצום שחל בתחום האלקטרוניקה בחיל, פוצל ענף האלקטרוניקה לשלושה ענפים: מצ"ד 7 – ציוד קשר, בקרה ושליטה וציוד קרקעי, מצ"ד 8 – ציוד בקרת ירי, מצ"ד 9 – מערכות אלקטרוניות וציוד לוחמה אלקטרונית.
ב-1963 הוקם ענף הייצור, שמטרתו הייתה ליזום ייצור מקומי של מערכות שלמות וחלקי חילוף, ולהנהיג בתעשיות בארץ את התקנים המחמירים שנהוגים בייצור ציוד צבאי ואבטחת איכותו.
לאחר מלחמת ששת הימים ב 1967, הוקמו ענפים נוספים במצ"ד: מצ"ד 10 – ציוד בקרה ושליטה וציוד מכ"ם, מצ"ד 11 – ציוד ביטחון והצלה, מצ"ד 12 – ציוד נ"מ, יצמ"ח 231 – הרחבת ענף הייצור ליחידה לשם הרחבת הייצור המקומי.
לקחי המלחמה הדגישו את הצורך בהקמת יחידת שליטה מרכזית במצ"ד, שתקבל דיווח שוטף בזמן אמת לגבי שמישות המטוסים, רמות המלאי והצריכה של דלק, חמצן, חימוש, בקרת נזקים למסלולים ומבנים ועוד.
בראשית שנות השבעים, במסגרת ארגון מחדש שהנהיג מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, הוחלט על הפיכת מחלקת הציוד ללהק.
במלחמת יום הכיפורים הופעלה לראשונה יחידת השליטה המרכזית לתחזוקה (יש"מ 666 או ישמ"ת 666).
להק הציוד הנהיג תפיסה של מערך חירום לתיקון מטוסים בלחימה, שמומש על ידי הקמת דרג אחזקה מתקדם בתוך בסיסי הטיסה.
לאחר המלחמה, עסק להק הציוד בבניית המערכת הלוגיסטית בחיל ובטיפול ברכש ופיתוח מערכות נשק.
בתחילת שנות השמונים הייתה קליטה מואצת של כלי טיס שונים בחיל – מסוקי ומטוסי קרב.
להק הציוד היה אחראי על חיפוש פתרונות למספר רב של מסוקים שפועלים מחוץ לבסיסי הקבע שלהם.
היקפי התקציב הגדלים, בד בבד עם הכנסת היבטי חסכון בשל אילוצי קיצוץ תקציביים, הובילו להכנסת מקצוע חדש בלהק הציוד – ניהול תקציבים.
להק הציוד החל לתכנן ולנצל את התקציב בצורה אופטימלית, תוך חישוב עלות תחזוקה שוטפת וניצול מיטבי של התקציב לטובת התכונות המבצעיות של הציוד.
נקבעו מודלים הסתברותיים מתקדמים לתכנון רכש וחלפים תוך ראייה של חסכון כלכלי.
בתקופה זו הוביל להק הציוד מספר פרויקטים גדולים לקליטת נשק מונחה ומערכות ל"א מתקדמות וציוד מכ"ם חדיש.
כמו כן, הושקעו מאמצים גדולים בשיפור אמינות הציוד.
להק הציוד ונושאי התחזוקה של המטוס החדש שולבו בעבודה מהרגע הראשון, כך שנושאי התחזוקה, האמינות והבטיחות הוגדרו בעדיפות מתחילת הפרויקט.
אפיון המטוס הישראלי בוצע על ידי ענף תיכון אווירונאוטי, שנציגיו צורפו למנהלת הפרויקט.
בתחילת העשור, ובעקבות פרשת רמי דותן, שם להק הציוד דגש על התווית מדיניות של שקיפות והסדרת סמכויות בתהליכי רכש.
בעקבות מלחמת המפרץ הוחלט על שיתוף פעולה בין ישראל וארצות הברית לפיתוח טיל-נגד-טיל.
חיל האוויר היה שותף בתהליך הפיתוח, שהובל בלהק הציוד.
כמו כן, הותנע פרויקט של ביצוע בלוק פיתוח אוויוני אחוד למטוס הברק, ובקונספט מהפכני נמסרה גרסת התכנה הישראלית לידי האמריקאים לטובת שילובה במטוס הסופה שהיה בשלבי פיתוח.
בשנים אלו חל שדרוג משמעותי של נושא האיכות במערך הטכני.
להק ציוד קידם נושא זה בין היתר באמצעות הסמכות למדדי איכות אזרחיים – ISO 9000 ותקני איכות נוספים ממכון התקנים.
המערך הטכני ביצע מעבר מתפיסת עבודה מקצועית בחלוקה לעולם תוכן, לתפיסת עבודה מערכתית לפי מטוסים ומערכות נשק – טיפול ממוקד ושלם למערכות הנשק המרכזיות.
בתחילת שנות ה-2000 נכנס לפעילות מבצעית מערך הכטב"מ (כלי טיס בלתי מאויש, לימים – כלי טיס מאויש מרחוק, כטמ"מ) והוקמה מחלקת כטב"מ במטה.
הלוחמה הרשתית והנדסת המערכות המשיכו להתפתח, חיל האוויר קלט מערכות רשת רבות שנכנסו לפעילות מבצעית.
כמו כן, התעורר צורך להתאים את להק הציוד בצורה שתאפשר שהשילוביות והקישוריות בין הגורמים השונים יהיו מיטביים.
בשנת 2009 הוקמה מחלקה הנדסית בעלת התמחות בתחום האלקטרוניקה, מחלקת הנדסת מערכות, שהוגדרה כ"מהנדס האלקטרוניקה הראשי" של החיל.
בשנת 2011 מערכת כיפת ברזל הוכרזה כמבצעית, ולהק הציוד קבע את מדיניות האחזקה והלוגיסטיקה והנחה את גופי השדה למתן מענה אחזקתי לכל מערכות הנשק.
בשנת 2012 במהלך מבצע "עמוד ענן" מיקד להק הציוד את מאמצו בהרחבת יכולות ההגנ"א, וסוללה נוספת לכיפת ברזל הוצבה בתוך לילה אחד.
במבצע "צוק איתן" הוביל להק הציוד פרויקט הכנסת כטמ"מ חדש לפעילות מבצעית, ניהול לוגיסטי ואחזקתי של סוללות כיפת ברזל ובוצעו שינויי תוכנה במערכת עקב צרכים מבצעיים שהתגלו בלחימה, כמו כן הגדיר והנחה על השבחות ושיקומי מטוסים.
על מנת להמשיך את המגמה של מתן מענה מערכתי כולל, ולאור אילוצים בקיצוץ תקציבי נוסף, הוחלט על שינוי ארגוני בלהק הציוד.
השינוי כלל איחוד של ענפי הכטמ"ם, ענפי המסוקים, הקמת תחום תורת האחזקה והקמת מטה הדרכתי בלהק.
במהלך העשור, הוביל להק הציוד קליטה של מטוסים חדשים – מטוסי הלביא, השמשון והאדיר.
במקביל, הוביל פרויקטי השבחה של כלי הטיס הוותיקים והרחבת יכולותיהם.
בשנת 2020 התבצע שינוי ארגוני נרחב במטה להק הציוד כחלק מתוכנית 'תנופה טכנולוגית'.
הקמת גוף מטה לתחומי ה-IT
מענה לתחומים טכנולוגיים ומבצעיים חדשים המצויים בווקטור גידול כגון עולמות התקשוב והסייבר
להק הציוד אחראי על כלל התהליכים לפיתוח היכולת הטכנית המבצעית להשגת יעדי הכשירות, הכוננות, הזמינות והבטיחות של הציוד בחיל האוויר הישראלי.
הלהק אחראי על הנחיית כלל גופי המערך הטכני של חיל האוויר למימוש אחזקת המטוסים, מערכות הנשק ומערכות התכנון, השליטה והבקרה.
פיתוח מערכות נשק ויכולות חדשות – אחראי על ניהול ובקרת פרויקטי אמל"ח ותקשוב לפיתוחים טכנולוגיים במגוון עולמות תוכן, החל מפיתוח מערכות מחשוב מבצעיות, מערכות אוויוניקה, כטמ"ם, מערכי חימוש ויכולות הגנה אווירית ואמצעים מיוחדים.
הנדסה – אחראי למימוש בניין הכוח: רכישה ופיתוח מערכות נשק, ציוד ותשתית לשיפור יכולותיו המבצעיות של חיל האוויר.
סמלה הנוכחי של יחידת להק ציוד קיים משנת 2010.
במרכז הסמל מגן דוד כחול – סמל חיל האוויר, וביטוי לחיבור המערך הטכני לעולם המבצעי.
גלגל השיניים מסמל את העולם האווירו-מכני.
הברקים והגלים מסמלים את הקשר לעולם התקשוב והאלקטרוניקה.
הכנפיים מציינות את התווך האווירי ומחיר הטעות.
סמל המטה הטכנולוגי שהושק בשנת 2022, עוצב תוך מחשבה על עקרונות הפעולה והמאפיינים של המטה הטכנולוגי וביניהם: יוזמה, מקצועיות, הבנה מערכתית, תכליתיות ושותפות.
הצבעים של הסמל מבטאים חדשנות ונועזות לצד אלמנטים של החיל (מסלול הטיסה, מטוס, חוץ מוכוונות המטרה וכיוצ"ב).
העיקרון של אחידות הסמל בין המחלקות משרת את המאחד – כולנו עוסקים בטכנולוגיה על צורותיה השונות (כאן ועכשיו, עתיד רחוק) במגוון התחומים הטכנולוגיים.
שם תקופת כהונה הערהאל"ם אליעזר בודנקין
מהנדס ראשיאל"ם הלל אל דאג
נידון ל-18 שנות מאסר מתוכן 13 לריצוי בפועל, גירוש מהצבא והורדה לדרגת טוראי.
בתקופתו מומשו מהלכי טרנספורמציה דיגיטלית נרחבים, מהלכי שיפור טכנולוגי ואפקטיביות במערך האחזקה ובעולמות הלוגיסטיקה וההדרכה.
תא"ל שלומי קונפורטי אוגוסט 2022–הווה
להק כוח האדם (בראשי תיבות: לכ"א) הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק אחראי לניהול, לפיתוח ולטיפוח המשאב האנושי בחיל האוויר.
ראש הלהק הוא איש צוות אוויר וקצין בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רלכ"א.
ראש להק כוח האדם (רלכ"א) הנוכחי הוא תא"ל ח'.
ב־8 באוקטובר 1948 מונה אריה גולדפרב לסגן ראש אגף המנהלה וכוח־האדם, וממלא מקום מפקד האגף משה הורביץ קבע כי הוראות ופניות לאגפים אחרים או למטכ"ל בעניינים עקרוניים תוצא רק באשורו של סגן מנהל האגף.
לאגף הייתה כפופוה מחלקת כח האדם דוד קורונל.
ב־18 באוקטובר 1948 בוטל תפקיד ראש מטה חיל האוויר ובמקומו מונו שני סגנים למפקד החיל: היימן שמיר מונה לסגן ראשון ודב כנרתי מונה לסגן שני לענייני מנהלה.
כנרתי היה אחראי לאגפי ההנדסה, אפסנאות ואגף הארגון וכח האדם.
ב־7 בנובמבר 1948 סיים הורביץ את תפקידו כממלא מקום מפקד אגף ומנהלה וכוח־האדם והוחלף ברס"ן שמואל בנדור, וסטנלי רוזנפלד התמנה לסגנו.
הלהק הוקם לאחר מלחמת יום הכיפורים במסגרת ארגון מחדש שהנהיג מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, כגלגול של מחלקת כוח האדם (מכ"א) שבראשה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה שכונה רמכ"א.
תפקיד רמכ"א/רלכ"א היה במשך שנים רבות תפקיד המטה הבכיר ביותר שאליו הגיעו אנשי צוות אוויר שאינם טייסי קרב (שיכולים היו להתקדם לתפקידי ראש להק אוויר, ראש המטה או מפקד החיל).
לדוגמה רלכ"א הראשון, ישעיהו (שייע) לזרסון שהיה מקלען אוויר; יצחק אמיתי שהיה נווט קרב; אמיר השכל שהיה טייס תובלה; ודני גנות שהיה נווט תובלה.
מחלקת חובה, תכנון ומקורות כוח אדם (חות"ם)
מחלקת קצין רפואה חילי (מקרפ"ח)
יועמ"ש (היועץ המשפטי לחיל האוויר)
להק תעופה היא חברה המפעילה מסוקי פינוי רפואיים, מסוקי נוסעים בישראל, ומסוקי תובלת עובדים לאסדות קידוח בים התיכון.
החברה נמצאת בבעלות משקיעים פרטיים אשר מממנים את פעילות החברה.
לחברה צי ובו 4 מסוקים מסוג בולקו, 4 מסוקים מסוג איירבאס ביקי 117 (קוואסקי), 4 מסוקים מסוג בל 412 ושלושה מסוקי סיקורסקי 76 סי פלוס פלוס.
הצוותים הרפואיים של מסוקי הפינוי הם פרמדיקים של איחוד הצלה (החל מתאריך 12 במרץ 2023).
כל טייסי החברה הם טייסים יוצאי מערך המסוקים של חיל האוויר הישראלי.
"להק תעופה" שוכרת את השירותים הרפואיים מאיחוד הצלה, והצוות הרפואי במסוק הוא צוות פרמדיקים של איחוד הצלה אשר הודרכו והוסמכו למשימת הפינוי בהיטס.
להק תעופה יחד עם איחוד הצלה עתרו לבג"ץ כנגד מגן דוד אדום ומשרד הבריאות בטענה שמונעים מהם להזניק את המסוקים לקריאות חירום ובכך עלולים לפגוע בחיי אדם.
הפינוי בהיטס נועד להעביר פצועים לבתי חולים מרכזיים (מרכזי טראומה) מהר יותר ועל ידי כך להשיג שתי מטרות בסיסיות - הקטנת שיעורי התמותה והפחתת חומרת הפציעות.
בישראל, הפינוי בהיטס במסוקים בוצע במשך שנים על ידי טייסות מסוקי הסער של חיל האוויר, תוך היעזרות בצוותים רפואיים של יחידה 669. במשך השנים נוצר פער בין צורכי האוכלוסייה האזרחית כתוצאה מגידול טבעי, פריסת בתי החולים ומענה חיל האוויר שהלך והצטמצם לאורך השנים.
בשנת 2005 נוסדה חברת "להק תעופה", במטרה להקים שירות פינוי בהיטס אזרחי לשירות תושבי ישראל.
הפעילות המבצעית מתבצעת על ידי צי של מסוקי בולקו BO-105 שנרכשו מחברת יורוקופטר, ואשר מופעלים מבצעית ומסחרית על ידי חברת הבת שפירית שירותי תעופה בע"מ.
כל מסוק מדגם בולקו BO-105 כולל טייס אחד ו-2 פרמדיקים והוא בעל יכולת פינוי של 2 פצועים.
"להק תעופה" החלה את הכוננות המבצעית הראשונה בתחילת נובמבר 2007 באתר הפריסה הראשון בבית החולים פוריה שליד טבריה, ומאז מסוק הצפון (אות קריאה 'להק 1') ערך מאות משימות פינוי.
אתר הפריסה השני התחיל לפעול במרכז הארץ במנחת מנועי בית-שמש בפברואר 2008 (אות קריאה 'להק 2') הוקפא חודשיים לאחר מכן.
האתר השלישי בדרום הארץ במנחת ירוחם התחיל לפעול באפריל 2008 (אות קריאה 'להק 3') והוקפא ביולי 2008.
בין השנים 2023-2007, את השירותים הרפואיים שכרה "להק תעופה" ממגן דוד אדום.
בספטמבר 2010 זכתה החברה במכרז של חברת "נובל אנרג'י" והחלה בשיתוף עם החברה PHI לספק שירותי הטסת עובדים וציוד להאסדות בשדות "תמר" ו"לווייתן".
בשנת 2012 הוכנס הפינוי הרפואי לסל הבריאות בישראל ועקב כך נפתח אתר פריסה נוסף בדרום הארץ, בקיבוץ דביר.
בשנת 2021 הוצב מסוק פינוי רפואי של החברה באופן קבוע בבית החולים יוספטל באילת, בעקבות החלטת ממשלה מ-2019.
ממרץ 2023 הופסק התקשרות עם מד"א ופינויים רפואיים מתבצעים בשיתוף פעולה עם איחוד הצלה.
כעת פועלת החברה בכיסוי ארצי (צפון ודרום), במשך כל שעות היום ולאורך כל ימות השבוע.
לחברה שלושה מסוקים אשר מבצעים משימות פינוי רפואיות.
המסוקים מותאמים במיוחד לפינוי בהיטס ומותקנת בהם תצורה מיוחדת מתוצרת חברת בוכר השווייצרית.
לכל אתר פריסה מסוק כוננות אחד וצוות טייסים ופרמדיקים בכוננות מיידית להמראה.
המסוקים צבועים בסכמת צביעה אדום-לבן.
הטסת עובדים וציוד לאסדות קידוח
לחברה 6 מסוקים אשר מבצעים משימות הטסת עובדים וציוד להאסדות בשדות "תמר" ו"לווייתן".
לצורך כך נחכרו ארבע מסוקי בל 412 ושלושה מסוקי ++Sikorsky S-76C ייעודיים מחברת PHI האמריקאית הפועלים משדה התעופה חיפה.
המסוקים צבועים בסכמת צביעה צהוב-שחור המסורתית של חברת PHI ונושאים את הלוגו של PHI.
בתחום הפעילות הזאת מועסקים טייסים של חברת PHI.
את תחזוקת המסוקים מספקת חברת אלביט.
החברה מפעילה גם מסוק בולקו בודד בתצורת נוסעים, המשמש להדרכה, אימון וטיסות VIP.
להלן פירוט המסוקים שבבעלות או ברשות החברה:
מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע להקות צבאיות שונות וצוותי הווי שונים בחיל האוויר.
הבולטות שבהן הן להקת חיל האוויר, רביעיית הזמר של חיל האוויר, צוות הווי חיל האוויר וצוות בידור חיל האוויר.
לאחר מלחמת ששת הימים החלו להופיע בצה"ל ובציבור האזרחי סימני אופוריה.
הייתה דרישה לראות יותר להקות צבאיות שיבטאו את הניצחון הצבאי במערכה, ועל כן הוקמו באופן מיידי להקות וצוותי הווי כמעט לכל החילות שלא הפעילו עד כה גופי בידור צבאיים כולל חיל האוויר.
ואכן בשנים 1967–1973 היו הלהקות הצבאיות בתקופת השיא שלהן.
בסוף שנת 1970 הוקם לראשונה צוות הווי בחיל האוויר שנקרא צוות ח"ן אוויר.
הצוות הורכב מחיילות בלבד, ומפני שנאסר על חיילות אז להגיע למוצבים שבתעלה, צוות ההווי הופיע בעיקר במרכז.
בהמשך הצוות הורחב, נוספו לו עוד חיילים, והוא הפך לצוות הווי חיל האוויר.
צוות זה העלה באותה השנה את התוכנית "שבר ענן".
על הניצוח והעיבודים המוזיקליים הופקד המלחין יעקב הולנדר.
בין חברי הצוות היו אילן וירצברג, דניאלה מיכאלי ועליזה אביב.
התוכנית מנתה כמה שירים שהוקלטו על אריך נגן עם מספר רב של שירים שביטאו את ההווי בחיל האוויר, הבולטים בהם היו "הטובות לטייסים" (דידי מנוסי/צבי בורודו) ששרו בנות הלהקה ו"מתי הולכים הבחורים לישון" (רפי פרבמן/יעקב הולנדר).
הצוות פורק, ובשנת 1973 הוחלט על הקמת גוף חדש בחיל, צוות בידור חיל האוויר שהעלה את התוכנית "מסביב לעולם בשמונים דקות".
בתוכנית זו החלה הזמרת נתנאלה את הקריירה שלה.
נתנאלה בלטה בתוכנית כסולנית לצד אילן וירצברג, עמי ויינברג, מתי סרי, דורין כספי, אבי וולף ועוד.
את העיבודים ערך מתי כספי.
הוא גם עסק בהדרכה המוזיקלית, וזאת במסגרת שירות המילואים שלו.
כספי אף הלחין את רוב שירי התוכנית למילים של דן אלמגור.
את הלהיט הגדול של התכנית "געגועים הביתה" שנתנאלה שרה סולו הלחין אילן וירצברג למילים של אלמגור.
שירי התוכנית הוקלטו באותה שנה על תקליט אריך נגן.
"היה לי חבר היה לי אח"
באותה שנה לאחר ירידת התוכנית פרצה מלחמת יום כיפור ולצוות הגיע שיר חדש שנכתב על ידי יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום: "היה לי חבר היה לי אח", ששרה סולו נתנאלה בעיבודו של רוזנבלום.
השיר הפך ללהיט במהלך המלחמה והוקלט לאוסף שירי מלחמת יום כיפור.
תקופת הזוהר הגדולה של הצוות הייתה דווקא בזמן מלחמת יום כיפור, לאחר הצלחת השיר שהפך לנכס צאן ברזל בזמר העברי.
הצוות פורק בסוף אותה שנה, וב-1974 הוקמה להקת חיל האוויר שהעלתה תוכנית מצליחה שנקראה "מוכרחים להמשיך לנגן".
על הניצוח והעיבודים המוזיקליים הופקדו יאיר רוזנבלום ועמי גלעד.
שם התוכנית היה כשם אחד השירים הבולטים, "מוכרחים להמשיך לנגן", (עודד פלדמן/יאיר רוזנבלום) בעקבות נאום שנשא מפקד חיל האוויר, בני פלד.
שיר נוסף שנכתב על ידי יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום היה הלהיט "תמיד עולה המנגינה", וכמו כן השירים "שיר פשוט" ו"הבלדה על דדלוס ואיקרוס" לצד שישה שירים נוספים שכולם הוקלטו על תקליט אריך נגן שנשא את שם התוכנית.
בין חברי ההרכב היו נתנאלה, דני בסן, רחל שיין ארגמן, שפי ישי, איריס שמי, עמי ויינברג, אמיר פרוהליך ודגנית קריב.
שנה לאחר מכן צומצמה פעילות הלהקה בחיל והוחלט להקים רביעיית בידור שנקראה "רביעיית הזמר של חיל האוויר" שהעלתה את תוכניתה "בוא אלינו ונשיר".
הרביעייה מנתה את גילת אנקורי, ויקי תבור, דולי ענבר ורמי בריל, עם חמישה נגנים נוספים.
כספי הלחין ללהקה את השירים "אם תלך עכשיו" (נתן יונתן) ו"אנשי העלייה השנייה" (נתן אלתרמן) שהפכו ללהיטים, "בלדה למטוס זקן", "בוא אלינו ונשיר" ו"קשת בענן".
סולנית ההרכב הייתה דולי ענבר.
כל השירים הוקלטו על תקליט אריך נגן מצליח.
בשנת 1977 הוקם שוב צוות הווי חיל האוויר.
הצוות הקליט שיר אחד שהפך ללהיט, "בתוך" (יעל טבת/יאיר רוזנבלום) הזכור היטב מפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1977, שאותו ביצעה סולו בעיבודו של רוזנבלום דפנה ארמוני שהגיעה מלהקת גייסות השריון שהתפרקה, כשלצדה דני בסן, דייוויד ברוזה ואחותו טלי ברוזה.
לאחר שנים רבות שלא הופיעו בחיל האוויר גופי בידור, הוקמה ב-1985 חבורת הזמר של חיל האוויר שהוציאה תקליטון, ובו הוקלטו ארבעה שירים לרדיו: "שרים לך מולדת", "כל מטוסינו שבו בשלום לבסיסם", "לראות אותך מלמעלה" ו"ציפורי הברזל".
על הניצוח והעיבודים המוזיקליים הופקד סרן אבי פיינטוך.
בשנת 1986 הוקמה להקת חיל האוויר מחדש כצוות של חמש בנות וארבעה בנים.
הלהיט שלה היה "ביום הטוב הזה" (עדנה פלג/חנן יובל) שהוקלט עבור השירותרום לצד שירים כמו "ציפורי לילה" ו"מנתק מגע".
שנה מאוחר יותר עלתה התוכנית "לא בשמיים" ששיריה הוקלטו לרדיו, בהם הלהיט "כנפיים" (קובי לוריא/קובי אושרת) לצד שירים כמו "לא בשמיים" ו"מלמעלה הכל רגוע".
בין חברי הלהקה באותן שנים היו ירדן בר-כוכבא, אורי כבירי (הידוע בדמותו של גדי פישנזון בסרט הקולנוע "אלכס חולה אהבה"), חיים צינוביץ (השרוף) ואורי אמיר.
בהמשך המשיכו לפעול בחיל האוויר גופי בידור, בהם להקה.
כיום להקת חיל האוויר היא להקה גדולה המחולקת להרכבים מוזיקליים המופיעים בתחומי הצבא.
פעילות הלהקה מרוכזת בבית חיל האוויר בהרצליה, היא מקליטה שירים מקוריים, מוציאה סינגלים לרדיו ומופיעה בתחומי הצבא.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, הלהקה הוציאה אלבום ייחודי, "אלבום חרבות ברזל", שכלל שיתופי פעולה בין חברי הלהקה לבין זמרים ישראלים שונים, בין היתר עם הזמרת לאה שבת.
האלבום כולל ביצועים מחודשים לשירי הלהקה "היה לי חבר היה לי אח" בביצוע משותף עם של להקת זרוע האוויר והחלל יחד עם להקת פיקוד הצפון, להקת פיקוד הדרום ולהקת זרוע הים, והמנון מערך ההגנה האווירית "עטלף על הכתף".
אולטראס היא להקת סינת'-פופ מישראל, שהוקמה בשנת 2005 בתל אביב.
הלהקה יצרה מוזיקה אלקטרונית מקורית בעברית.
אולטראס מונה שני חברים: ששי צור (הסולן, היוצר והמפיק המוזיקלי) ודדי מישאלי (תופים ותכנותים).
ההרכב משלב מוזיקת סינת'-פופ עכשווית יחד עם טקסטים ולחנים מלודיים.
הלהקה זוכה לפופולריות בסצנה האלקטרונית המקומית וידועה בהופעותיה החיות האנרגטיות.
בפברואר 2007 חיממה אולטראס את להקת הענק הגרמנית In Strict Confidence בהופעתה בתל אביב.
אלבום הבכורה "לא מריר אבל משועמם" יצא לחנויות בשנת 2008. לסינגל הראשון מתוכו "יום הולדת לסופרמן" צולם קליפ מושקע בבימוי אדם דויטש.
אף על פי ששירי הדיסק לא חדרו לפלייליסטים של תחנות הרדיו הגדלות, הם הצליחו לעורר דיון על מקומו של הסינתפופ (ושל המוזיקה האלקטרונית בכלל) בשוק המוזיקה הישראלי של היום.
הלהקה זכתה בהישג יוצא דופן במרץ 2008 בכך שחתמה בחברת התקליטים האוסטרלית Base Records, על הפצה דיגיטלית של אלבום הבכורה.
אלבומם השני של אולטראס "עבדים ואדונים" יצא בנובמבר 2011. הוא משלב הפקה אלקטרונית עדכנית עם קריצה לענקי הסינתפופ של שנות השמונים כדוגמת דפש מוד.
מאז 2013, הלהקה לא פעילה יותר והופעותיה נפסקו מסיבות לא ידועות.
2008 - לא מריר אבל משועמם
2006 - מהדורת דמו מוגבלת
2008 - יום הולדת לסופרמן
2013 - איך אנחנו משתנים
להקה צבאית היא קבוצה של זמרים, מוזיקאים, רקדנים שנועדה לצרכים צבאיים טקסיים ולבדר חיילים בעת שירותם הצבאי.
אחת הלהקות הצבאיות הנודעות בעולם הייתה מקהלת הצבא האדום של צבא ברית המועצות, הצבא האדום.
להקות צבאיות בישראל לרבות צוותי בידור במדים ליוו את החיילים העבריים של היישוב העברי בארץ ישראל מאז מלחמת העולם השנייה, עוד לפני הקמת מדינת ישראל ולאורך כל שנות קיומה, כששיא פריחתם הייתה בשנות השישים ועד אמצע שנות השבעים.
להקות וצוותי הווי צבאיים ממשיכים לפעול גם כיום, אך לא באותה מידת הצלחה כמו בעבר.
להק מבצעי אוויר הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק הוקם באוגוסט 2014, מרכז פעילויות שעד הקמתו היו בלהק האוויר, אחראי על ההפעלה המבצעית של כוחות חיל האוויר, ובראשו עומד תת-אלוף המכונה רמ"א.
עם המחלקות בלהק נמנות שתי מחלקות שמתבססות על מה שהייתה מחלקת המבצעים של החיל: מחלקת התקפה ומחלקת הגנה אווירית ואיסוף.
בנוסף לאלה קיימת גם מחלקת השתתפות שמתבססת על חלק ממחלקת המבצעים לשעבר, אשר משויכת ללהק השתתפות ומסוקים.
כמו כן הועברה ללהק מחלקת ביטחון חיל האוויר ויחידת השליטה והמבצעים (יש"מ קרב 333 לשעבר).
תיאום ושילוב בין מערכי ההגנה האווירית למערכי ההתקפה
קביעת יעדי כוננות וכשירות של הכוח המבצעי
קביעת יעדי ההתגוננות והאבטחה הקרקעית בחיל
הסמלים של יחידת השליטה והמבצעים, מחלקת התקפה ומחלקת הגנה אווירית ואיסוף עוצבו על ידי יגאל גבאי.
להק תובלה אווירית (לת"א) היה הלהק הראשון של חיל האוויר הישראלי, והתקיים למעשה עוד לפני הקמתו.
המסגרת התקיימה, בשמות שונים, מראשית 1948 ועד ל-19 בדצמבר 1948 וכללה צי מטוסי תובלה מסוגים שונים למטרות מגוונות של תובלה אווירית, הטסת נוסעים, הצנחת ציוד ואף הטלת פצצות.
רוב טייסי הלהק היו אנשי מח"ל (מתנדבי חוץ לארץ, טייסים יהודים ולא יהודים יוצאי חילות האוויר של צבא ארצות הברית, קנדה ועוד, שהתנדבו לסייע ליישוב היהודי בארץ ישראל).
למרות שמם, כמעט כולם היו שכירים שקבלו כמה מאות דולרים לחודש, השווים לכמה אלפים בערכי ימינו (2015).
קבוצה ייחודית בלהק היוו 18 אנשי צוות אוויר שנשכרו בשוודיה.
לאחר פירוקו היווה הלהק את הבסיס לטייסת 106, ובמידת מה, גם לאל על.
מפקד הלהק היה מוניה מרדור.
הרעיון הראשוני לתפקידו של הלהק היה להקים "גשר אווירי" בין היישוב העברי בארץ ישראל לבין אירופה, על מנת להביא לארץ ישראל עולים ונשק באופן בלתי-לגאלי, "מתחת לאפו" של שלטון המנדט הבריטי.
המטוסים תוכננו לנחות במנחתים חשאיים שנסללו בין פרדסי הרצליה (שדה התעופה הרצליה), שפיים, מעברות ואבן יהודה.
מטוסי הלהק נרכשו בארצות הברית מעודפי מלחמת העולם השנייה על ידי גורמים שונים, בהן חברות קש, בהן בלטה "סרוויס איירוויז" (Service Airways, 'שרות נתיבי אוויר') שהפעיל פעיל הרכש אל שווימר.
המטוסים נרכשו ללא תוכנית רכש מסודרת, אלא מכל הבא ליד.
הצורך בכיסוי נבע מכך שלאחר תחילת מלחמת העצמאות, אף טרם הקמת מדינת ישראל, הוטל עליה אמברגו בינלאומי והעברת נשק ותחמושת אליה באופן רשמי נאסרה.
ב-15 בפברואר 1948, כדי לחמוק עוד יותר מידו של החוק האמריקני, החליף שווימר את הכיסוי לחברת תעופה הרשומה בפנמה בשם LAPSA (נתיבי אוויר פנמיים בע"מ.
כן גויסו כ-12 צוותי אוויר שכללו שני טייסים ואלחוטאי לכל מטוס שדרושה הטסתו לארץ ישראל, ושלושה או ארבעה נווטים.
הצוותים, אשר היסטורית נחשבים אנשי מח"ל, נהנו ממשכורות של מאות דולרים (אלפי דולרים בערכי 2016) לחודש.
באפריל הוצאו המטוסים מארצות הברית למרכז אמריקה.
תוך כדי כך, התרסק אחד המטוסים בשמי מקסיקו, ושני אנשי צוות אוויר, ביל גרזון (Gerson) וארנסט גלן קינג נהרגו.
במאי, לאחר שיפוצים ואימונים המטוסים הועברו לצ'כוסלובקיה דרך פנמה, ברזיל ומרוקו (שהייתה אז בשליטה של צרפת).
צ'כוסלובקיה הסכימה למכור נשק ותחמושת למדינת ישראל וכך הופעלה, במסגרת "מבצע בלק", רכבת אווירית של מטוסי תובלה משדה התעופה ז'אטץ בצ'כוסלובקיה לשדה עקרון (תל נוף) כשעל סיפונם נשק, תחמושת ומטוסי קרב מפורקים מסוג מסרשמידט צ'כי.
ב'מבצע בלק' התרסק סמוך לעקרון מטוס נוסף, הנווט 'מו' רוזנבאום נהרג ומספר אנשי צוות נפצעו.
הצ'כים אפשרו לחיל האוויר להפעיל בסיס אווירי אוטונומי כמעט בז'אטץ, עד שבאוגוסט 1948 אילצו את הישראלים לעזוב.
מאז שנאלץ לעזוב את צ'כוסלובקיה, שהה הלהק בבסיס עקרון (תל נוף).
בינתיים, ביולי 1948, מונה למפקד הלהק הישראלי מוניה מרדור.
הכיסוי שסיפקה חברת LAPSA בוטל על ידי ממשלת פנמה, בלחץ אמריקני, ב-18 בספטמבר 1948.
הלהק הוביל אספקה ותחמושת לנגב המנותק במסגרת מבצע אבק, וכן הוביל אל הנגב, והחזיר ממנו, אלפי חיילים ונוסעים אחרים.
עם תום אותו מבצע, התפנה הלהק למבצע יואב, במסגרתו הטיל למעלה מ-30 טון פצצות (חלקו האווירי של 'יואב' כונה מבצע אגרוף).
ב-30 בספטמבר 1948 הוביל מטוס דאגלס C-54 סקיימאסטר של הלהק את חיים ויצמן, שהחלים בז'נבה מניתוח בעינו, למדינת ישראל, על מנת שיושבע בה כנשיא המדינה הראשון.
במטוס, ששימש לתובלה, הורכבו מושבים מיוחדים.
עקב היותה של שווייץ מדינה נייטרלית, נאסר על מטוסים צבאיים לנחות בה ועקב כך נצבע המטוס כמטוס נוסעים אזרחי של חברת "אל על", שהוקמה במיוחד עבור צורך זה.
מיד עם נחיתתו הוזנק אותו מטוס שנית על מנת להביא לישראל מרומא את מנהיג יהדות ארצות הברית, אבא הלל סילבר.
כעבור זמן קצר הותקנו בו מערכות מטוס נוסעים, מטוס נוסף הועבר מן הלהק לטובת אל על והחברה קמה והחלה לפעול באופן עצמאי בנובמבר.
עקב הכוונה לחייל את אנשי המח"ל בלהק, וכן מסיבות נוספות, יצאו אלה באיום שביתה מתוך התנגדותם לתנאים שהוצעו להם על ידי הממשלה.
על רקע זה התפטר אל שווימר ממשרתו כמנהל אגף האחזקה וההנדסה.
גם פיקוד חיל האוויר לא ראה בעין יפה את המשך הפעלתו כזרוע בלתי מוגדרת כל צרכה.
עם הקמתה הרשמית של אל-על ב-13 בנובמבר פרשו רבים מטייסי המח"ל האמריקאים מהשירות.
מעט לאחר מכן נחשפה פעילותו החשאית של הלהק בעיתונות וכנגד חלק מהאנשים שהיוו את חוט השדרה של הלהק נפתחו משפטים בארצות הברית בעוון עבירה על חוקי האמברגו.
מאידך, לקראת סיום המלחמה, הצטמצמה הפעילות המבצעית.
בסוף 1948 הוחלט במטה הכללי של צה"ל על פירוק הלהק ויצירת טייסת 106, כטייסת רגילה בחיל האוויר הישראלי.
בלהק היו פעילים כ-10 מטוסי תובלה, מעולם לא היו כולם פעילים בעת ובעונה אחת.
עם פירוקו שירתו בו כ-1,200 איש, כ-25% מכוח האדם בחיל האוויר באותה עת.
במהלך פעילותו ביצע הלהק כ-600 גיחות מבצעיות, ובהן הועברו מעל 3,000 טון מטען ויותר מ-5,000 נוסעים.
פרט ל'קומנדו', ליתר הדגמים היה ייצוג של מטוס בודד או שניים בלהק.
להקה רטורית הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה לסירוגין בשנים 1983—1989 והונהגה בידי יוסי אלפנט.
הלהקה זכתה להצלחה עם להיטיה "סדר יום" ו-"Last Night", אך פעלה זמן קצר בלבד.
"להקה רטורית" הוקמה ב-1983 על ידי יוסי אלפנט וחברו עופר הררי (תופים) יחד עם דפנה שדה (גיטרה בס) בכרכור, שם התגוררו באותה עת.
בהמשך החליף אריק צוקר את דפנה שדה.
הלהקה ניסתה להשיג חוזה הקלטות עם חברת תקליטים, אך לא הצליחה וחברי הלהקה החליטו לממן בעצמם את ההקלטות של מקסי סינגל, עם ארבעה שירים ("סדר יום", "שומר אריות", "טריק מיפן" ו"הלם כרך").
לאחר שסיימו את ההקלטות חתמו על חוזה הדפסה של אלף עותקים עם חברת "ישראפון", בסיוע ניצן זעירא.
הצ'ק שנתן זעירא לחברה חזר ואביו של ניצן זעירא, דב זעירא, שהיה בעלי חברת "התקליט חיפה" סייע לכיסוי החוב והפיץ את התקליט.
מתוך המקסי סינגל זכה השיר "סדר יום" להשמעות ברדיו וצעד במצעד הפזמונים של רשת ג'.
בסוף 1984 נסעו אלפנט ונחמיאס לניו יורק, לאחר שהרגישו שהקהל לסוג המוזיקה שלהם בישראל מצומצם, שם הקליטו תחת השם "חדר 101" (מקור השם בספר "1984" מאת ג'ורג' אורוול) עם בת זוגו עדנה דה-בר ודויד גרוואי.
ב־1986 חזר אלפנט לישראל השתתף באופרת הרוק מאמי והצטרף לאהוד בנאי ו"הפליטים" כנגן גיטרה ומעבד מוזיקלי.
בתחילת 1988 החליטה חברת "האוזן השלישית" להדפיס מחדש את המקסי סינגל "סדר יום", והוא נמכר תוך זמן קצר במאות עותקים.
בקיץ 1988, ערכה "להקה רטורית" מספר הופעות איחוד ב"מועדון הפינגווין" בתל אביב.
באוקטובר 1989, התאחדה הלהקה שוב להופעת מחווה ליוסי אלפנט "הדיל של פיל", ולכבוד יציאת האלבום "הופעה רטורית", אלבום שהוקלט בהופעה חיה בקיץ 1988 וכלל גם חמישה שירים חדשים שהלהקה ניגנה במסגרת הופעות האיחוד.
באיחוד זה ניגנו: מוסה נחמיאס בבס, עופר הררי בתופים, יניב עצמון בכלי הקשה ורני עפרון בקלידים.
יוסי אלפנט – סולן, גיטריסט
דני אברהם – גיטרה בס
עופר הררי – כלי הקשה
אריק צוקר – גיטרה בס
"סדר יום", מקסי סינגל, התקליט חיפה (1983)
"הופעה רטורית", אלבום הופעה חיה, נענע דיסק (1989)
להקת בנות היא הרכב מוזיקלי שבו חברות רק זמרות נשים.
המונח "להקת בנות" משמש גם במובן צר יותר בארצות הברית, כדי לציין את הגל של להקות פופ אמריקניות, שרובן הושפעו מדו-וופ, ושגשגו בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים.
בשנות החמישים המאוחרות החלו להקות הבנות לצבור תאוצה כאשר הצליחו להיכנס למצעדי העולם הבולטים ביותר, כגון הבילבורד הוט 100, ומצעד הסינגלים הבריטי.
הסופרימס הצליחו לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100 12 פעמים, באותה תקופה בה התחרו בלהקת הביטלס.
בתקופות מאוחרות יותר, להקות בנות החלו להתעסק בסגנונות שונים נוספים, כגון דיסקו, R&B עכשווי, קאנטרי, דאנס, פופ וכולי.
כמו כן, מאז סופו של העשור הראשון של המאה ה-21, באו מדרום קוריאה מספר להקות בנות אשר הפכו בחלקן לבינלאומיות, ולנמכרות בסדר גודל כזה שהכניס אותן לרשימה הנוכחית.
נתוני המכירות של להקות הבנות לפני שנות ה-90 של המאה ה-20 אינם ידועים במדויק, מכיוון שבאותה העת עקבו אחרי המכירות מספר מצומצם של גופים.
לכן, הערך הנוכחי מתבסס על איגודי מוזיקה מקצועיים כדוגמת איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPIׂ), איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (MC), איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI) ואיגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ).
מעבר לכך, מתבסס המידע על סמך מאמרים של גופים תקשורתיים מוסמכים בתחום, כדוגמת מגזין בילבורד ומגזין רולינג סטון.
להקות בנות שיאניות מכירות ברחבי העולם
להקות בנות שתקליטיהן נמכרו בלמעלה מ-20 מיליון עותקים
הערה: רשימה זו אינה כוללת את להקת הסופרימס (1959–1977), שמכירות השיא הכוללות שלה אינן ידועות במדויק.
האומדנים נעים בין 20 מיליון תקליטים ועד 100 מיליון תקליטים, על בסיס 29 אלבומי אולפן בלבד.
השירים הנמכרים ביותר של להקות בנות
לפי הספר The Book of Golden Discs, של ג'וזף מורל, השיר הנמכר ביותר בכל הזמנים של להקת בנות הוא "Yes Sir, I Can Boogie" של באקארה, שנמכר בלמעלה מ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
עם זאת, הדבר לא אושר באופן רשמי על ידי איגוד תעשיית הקלטות כלשהו.
כמו כן, בטבלה שלהלן ניתן לראות את שלושת השירים הנוספים העשויים להחזיק בתואר זה:
שנהשירלהקה/צמדמכירות1977"Yes Sir, I Can Boogie"באקארה18 מיליון1996"Wannabe"ספייס גירלז7 מיליון2002""לאס קטשופ7 מיליון2005"Don't Cha"הפוסיקט דולז6 מיליון
הנתונים שלהלן מבוססים על המידע שמספק איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA), שאחראי על הנתונים המסחריים באוסטרליה ומפרסם את מצעדיה הרשמיים של המדינה.
מכירות המבוססת על תארים בלבד
שנהשירלהקהתארים2012"I Love It"איקונה פופ בהשתתפות צ'ארלי XCXפלטינה 5×2002""לאס קטשופפלטינה 3×2012"Wings"ליטל מיקס1996"Wannabe"ספייס גירלזפלטינה 2×1997"Never Ever"אול סיינטס2000"Say My Name"דסטיניז צ'יילד"Poison"בארדו"Independent Women Part I"דסטיניז צ'יילד2001"Whole Again"אטומיק קיטן2005"Don't Cha"הפוסיקט דולז2013"Change Your Life"ליטל מיקס
מכירות המבוססת על תארים + סטרימינג דיגיטלי לפי דרישה
על סמך הערכות שונות השיר הנמכר ביותר בכל הזמנים של להקת בנות הוא "" של לאס קטשופ.
שירים שקיבלו את תואר היהלום בלבד (750,000 עותקים)
שירים שקיבלו את תואר היהלום בלבד (250,000 עותקים)
שנהשםלהקהתאריםמכירות + סטרימינג(מבוסס על תארים)2016"Work from Home"פיפת' הרמוני בהשתתפות טיי דולה סייןיהלום250,000
שנהשירלהקהתאריםמכירות(מבוסס על תארים)2002""לאס קטשופפלטינה 2×1,000,0002001"Whole Again"אטומיק קיטןפלטינה500,000"Daylight in Your Eyes"נו אנג'לס1996"Wannabe"ספייס גירלז2006"Shame"מונרוזזהב 3×450,0001996"Waterfalls"TLCזהב250,0001997"Who Do You Think You Are"/"Mama"ספייס גירלז1998"Viva Forever"
שנהשירלהקהתאריםמכירות + סטרימינג(מבוסס על תארים)2016"Work from Home"פיפת' הרמוני בהשתתפות טיי דולה סייןפלטינה400,000
מינואר 2014 נכללים במכירות גם נתוני הסטרימינג של השירים.
להלן עשרת השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים ביפן של להקות בנות:
מינואר 2014 שינה איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ) את שיטת החישוב של המכירות הפיזיות, הדיגיטליות והרינגטונים, כמו גם את תוארי הזהב.
להלן השירים שקיבלו את תואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי (RMNZ).
מאז נובמבר 2014, החלו לשלב נתוני סטרימינג במכירות, דבר שאינו מאפשר השוואה לשירים שיצאו קודם לכן.
שנהשירלהקהתארים2016"Work from Home"פיפת' הרמוני בהשתתפות טיי דולה סייןפלטינה 2×2016"Secret Love Song"ליטל מיקס בהשתתפות ג'ייסון דירולופלטינה
קוריאה הדרומית חוותה ירידה דרסטית בהיקף המכירות של המוזיקה הדיגיטלית, שהחלה בסוף 2012. מחיר ההורדות הדיגיטליות היה מופקע, וכתוצאה מכך, אף שיר של להקת בנות שיצא מאז 2013 לא נמכר בשלושה מיליון עותקים או יותר.
Gaon הפסיקו לפרסם את נתוני המכירות הדיגיטליות בדצמבר 2017. עם זאת, החלו להעניק תארים בגובה של 2,500,000 עותקים כתואר פלטינה.
כל שיר שיצא לאחר 1 בינואר 2018 זכאי לקבל תואר.
בשוודיה הוענקו מעט תארים לפני 1996, כך ששירים שיצאו לפני תאריך זה אינם נכללים ברשימה זו.