tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באליפות אפריקה שנערכה באסבה, ניגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.93 דקות, אחרי אלייז'ה מנאנגוי (3:35.20 דקות) ולפני רונלד מוסגלה מאוגנדה (3:36.41 דקות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.26 דקות, לפני תאופיק מחלופי מאלג'יריה (3:31.38 דקות) ומרצ'ין לבנדובסקי מפולין (3:31.46 דקות).
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף בתוצאה של 3:29.01 דקות, לאחר המנצח יקוב אינגבריגטסן (3:28.32 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שישי בתוצאה של 3:30.69 דקות.
טימותי הַאל שָׁאלַאמֶה הוא שחקן יהודי-אמריקאי-צרפתי, זוכה פרס גילדת שחקני המסך ופרס גלובוס הזהב.
היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בגיל 22 עבור משחקו בסרט "קרא לי בשמך", תפקיד שעליו קיבל מועמדויות גם לפרס גלובוס הזהב, לפרס באפט"א, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרסים נוספים.
שאלאמה נולד בשכונת הלס קיצ'ן, מנהטן, ניו יורק, שבארצות הברית.
אמו היא ניקול פלנדר, מתווכת נדל"ן ורקדנית ברודוויי לשעבר, דור שלישי בניו יורק.
היא אמריקאית יהודייה, ממוצא אוסטרי ורוסי.
אביו הוא מארק שאלאמה, עורך עיתונות של יוניצ"ף, צרפתי מהעיר נים ממוצא קנדי, נוצרי פרוטסטנטי.
יש לו אחות גדולה, פאולינה (ילידת 1992), שחקנית אף היא, שמתגוררת בצרפת.
סבו מצד אביו היה כומר בצרפת.
חלק מחופשות הקיץ בילדותו הוא העביר אצל משפחת אביו שבצרפת.
שאלאמה למד בחטיבת הביניים על שם בוקר טי.
וושינגטון, שנים שתיאר כ"שלוש שנים אומללות" בגלל היעדר מוצא יצירתי בסביבה הקפדנית של בית הספר.
קבלתו לבית הספר התיכון למוזיקה ואמנויות הבמה תיכון לגרדיה הייתה נקודת מפנה בהערכתו למשחק.
לאחר בית הספר התיכון, שאלאמה (עדיין בן 17) למד באוניברסיטת קולומביה במשך שנה אחת, במגמת אנתרופולוגיה תרבותית.
בהמשך עבר ללמוד באוניברסיטת ניו יורק במגמת משחק כדי להמשיך בקריירת המשחק שלו באופן חופשי יותר, לאחר שהתקשה לעשות זאת בקולומביה לאחר שצילם את "בין כוכבים".
עם עזיבתו את קולומביה עבר שאלאמה להתגורר בשכונת קונקורס בברונקס.
שאלאמה חתום כיום בסוכנות השחקנים שבבוורלי הילס, קליפורניה.
בשנת 2004, בגיל 9, שאלאמה החל להופיע בפרסומות טלוויזיה.
אחת מהן הייתה לחברת האוכל האמריקנית "מקורמיק" .
בשנת 2008, החל את קריירת המשחק שלו בשני סרטי אימה קצרים, "גבעת הקצבים" ו"ליצן".
בשנת 2009, שאלאמה ערך את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלו בתפקיד אורח בפרק של סדרת הדרמה המשטרתית "חוק וסדר".
באותה שנה, שיחק תפקיד משני בסרט הדרמה הרומנטית "לאהוב את לאה" .
בשנת 2011, שאלאמה ערך את הופעת הבכורה שלו על הבמה במחזה הקומדיה "הגבוהים" באוף-ברודוויי.
בשנת 2012, שיחק תפקיד משני בסדרת הדרמה הקומית "רופא להשכיר".
באותה שנה שיחק גם תפקיד משני בסדרת המותחן "הומלנד", שם שאלאמה גילם את בנו המורד של סגן הנשיא.
יחד עם שאר צוות השחקנים, הוא היה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל הטוב ביותר.
בשנת 2013, שאלאמה שיחק תפקיד ראשי לצד מירה סורבינו בסרט הדרמה הטלוויזיוני "השוטר".
באותה שנה, שיחק תפקיד קטן בסרט המלחמה הרומנטי "כחול בוער" , אך הסצנה שלו נחתכה על ידי הבמאי ולא פורסמה.
בשנה זו גם הופיע בתיאטרון בהופעת "ספוקן שואו" כחלק משבוע האמנויות צעירים הלאומי.
בשנת 2014, שאלאמה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט קולנוע בתפקיד משני לצד ג'ניפר גארנר ואדם סנדלר בסרט הדרמה הקומית "גברים, נשים וילדים" .
באותה שנה, כיכב בתפקיד משני לצד מתיו מקונוהיי, אן האת'וויי וקייסי אפלק בסרט המדע-בדיוני "בין כוכבים".
בנוסף לשנה זו, הוא שיחק גם תפקיד קטן בסרט הקומדיה "חברים גרועים ביותר" .
בשנה זו גם שיחק תפקיד ראשי בסרט הדרמה הקצר "מסתובבים".
בשנת 2015, שאלאמה כיכב בתפקיד ראשי לצד קירנן שיפקה בסרט מותחן הפנטזיה "אחת ושניים" .
תפקידו הבא בשנה זו היה גילום הגרסה המתבגרת של דמותו של ג'יימס פרנקו, בסרט "יומני האדרל" .
באותה שנה שיחק את צ'ארלי קופר, נכדם של דמויותיהם של דיאן קיטון וג'ון גודמן, בסרט קומדיית חג המולד "כולם אוהבים את הקופרס" .
בשנת 2016, שאלאמה כיכב בתור הדמות הראשית במחזה הביוגרפי "הבן האובד" במועדון התיאטרון מנהטן וגם באוף-ברודוויי.
הופעתו זכתה לשבחים וזיכתה אותו בפרס לוסיל לורטל לשחקן הראשי המצטיין במחזה.
באותה שנה, שאלאמה גם כיכב לצד לילי רייב ולילי ריינהרט בסרט הדרמה הקומית "מיס סטיבנס" .
2017–2020: סרטי קולנוע ומועמדות לאוסקר
בשנת 2017, הגיעה פריצתו של שאלאמה בקריירה עם תפקידו הראשי לצד ארמי האמר בסרט הדרמה הרומנטית המצליח "קרא לי בשמך".
על הופעתו בסרט זכה בעשרות פרסים וקיבל מועמדויות לפרס איגוד מבקרי הקולנוע, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, פרס באפט"א ופרס האוסקר, כולם לשחקן הטוב ביותר.
הוא האדם השלישי הצעיר ביותר שמועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, בגיל 22.
בסרטו השני של שנה זו, גילם שאלאמה נער מגושם שנסחף לעסקי סחר הסמים לאורך כל הקיץ, בסרט דרמת הפשע "לילות קיץ חמים" .
מאוחר יותר באותה שנה, הוא שיחק תפקיד ראשי לצד סרשה רונאן בסרט הדרמה "ליידי בירד".
בשנה זו גם גילם חייל צעיר בשם פיליפ דה ז'רדן, לצד כריסטיאן בייל בסרט המלחמה "אויבים" .
בשנת 2018, שאלאמה שיחק תפקיד ראשי לצד סטיב קארל בסרט הדרמה הביוגרפית "ילד יפה" .
על הופעתו בסרט זה, שאלאמה זכה למועמדויות בפרסים בטקסי פרסי גלובוס הזהב, פרסי גילדת שחקני המסך ופרסי באפט"א.
בשנת 2019, שאלאמה כיכב בתפקיד ראשי לצד סלינה גומז וג'וד לאו בסרט הקומדיה הרומנטית "יום גשום בניו יורק".
באותה שנה גילם שאלאמה בתפקיד ראשי את הנרי החמישי מלך אנגליה, נסיך שבצעירותו הופך למלך אנגליה, בסרט הדרמה התקופתית "המלך" בנטפליקס.
בסרט השלישי שלו בשנה זו, שאלאמה שיחק תפקיד משני לצד מריל סטריפ ואמה ווטסון בסרט הדרמה ההיסטורית "נשים קטנות".
בשנת 2020, בחודש דצמבר, שאלאמה הנחה בפעם הראשונה פרק של סדרת קומדיית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב".
2021–הווה: עלייה למעמד של שחקן וכוכב עולמי, סרטים שוברי קופות וזכיות בפרסים רבים
בשנת 2021, שאלאמה כיכב לצד זנדאיה בתור הדמות הראשית פול אטריידס בסרט המדע-בדיוני המצליח "חולית".
הסרט זכה להכנסות של כ-410 מיליון דולר ברחבי העולם.
באותה שנה, שאלאמה שיחק לצד לאונרדו דיקפריו וג'ניפר לורנס בתפקיד משני בסרט קומדיית האנסמבל "אל תסתכלו למעלה" של נטפליקס.
בשנה זו גם שיחק תפקיד משני בסרט הקומדיה הביוגרפית "הכרוניקה הצרפתית".
בנוסף לשנה זו, שאלאמה כיכב לצד וינונה ריידר בפרסומת של סופרבול בתפקיד אדוארד ידי מספריים – הומאז' לפרוטגוניסט מסרטו הגותי של טים ברטון "המספריים של אדוארד".
בשנת 2022, שאלאמה שיחק תפקיד ראשי בסרט האימה הרומנטית "עצמות והכל" .
הוא גם הפיק את הסרט.
בשנת 2023, שאלאמה אירח את "סאטרדיי נייט לייב" בפעם השנייה.
לאחר מכן גילם בתפקיד הראשי את ווילי וונקה בסרט המוזיקלי "וונקה".
שאלאמה שר שבעה שירים לפסקול הסרט.
הופעתו זיכתה אותו במועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר.
"וונקה" עשה הכנסות של כ-634 מיליון דולר ברחבי העולם וזכה להצלחה קופתית גדולה.
באותה שנה, שאלאמה החל להיות הפרזנטור של הבושם לגברים של שאנל "Bleu De Chanel" , הוא כיכב בפרסומת של המותג.
בשנת 2024, שאלאמה חזר לגלם את תפקידו של פול אטריידס בסרט ההמשך "חולית: חלק שני".
הסרט גרף מעל 715 מיליון דולר ברחבי העולם.
מגזין וראייטי דיווח כי הצלחתם בקופות של הסרטים "וונקה" ו"חולית: חלק שני" ביססה את שאלאמה ככוכב מרכזי.
באותה שנה, שאלאמה הפיק ושיחק את בוב דילן בסרט הדרמה הביוגרפית "אנונימי לגמרי", שאלאמה התכונן לסרט זה במשך 5 שנים מרגע הליהוק שלו ושר כ-40 שירים של דילן בסרט.
על הופעתו בסרט זה, הוא היה מועמד לאוסקר, באפט"א וגלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר.
והפך לאדם הצעיר ביותר שזכה בפרס גילדת שחקני המסך להופעה הטובה ביותר של שחקן ראשי , בגיל 29. שאלאמה היה מועמד גם לפרס גראמי על עבודתו על הפסקול של הסרט.
בשנת 2025, שאלאמה הנחה את "סאטרדיי נייט לייב" בפעם השלישית, הוא גם ביצע שלושה שירים של דילן בתוכנית כאורח מוזיקלי, והפך לזמר הלא-מקצועי הראשון שמילא את התפקיד מזה 30 שנה.
באותה שנה הוא הפיק וגילם תפקיד ראשי בסרט דרמת הספורט הקומית "מרטי סופרים".
בשנת 2026, הוא צפוי לחזור לתפקידו בתור פול אטריידס בסרט ההמשך השלישי והאחרון "משיח חולית".
בשנה זו הוא גם צפוי לשחק תפקיד ראשי בסרט מותחן האקשן "היי-סייד".
על פי הדיווחים, הוא ירוויח 25 מיליון דולר עבור השתתפותו בסרט.
בשנים 2013-2014, ניהל מערכת יחסים זוגית עם הזמרת לורדס ליאון, בתה של מדונה.
בשנים 2018-2020, היה בזוגיות עם השחקנית והדוגמנית לילי-רוז דפ.
בשנת 2020, לאחר הפרידה מדפ, יצא לתקופה קצרה של מספר חודשים עם השחקנית אייסה גונסאלס.
מאפריל 2023, שאלאמה נמצא בזוגיות עם הדוגמנית ואשת העסקים קיילי ג'נר.
שנהסדרהתפקידהערות2009חוק וסדראריק פוליפרק: "Pledge"לאהוב את לאהג'ייק לבר הצעירסרט טלוויזיה של CBS2012רופא להשכירלוק4 פרקיםהומלנדפין וולדןתפקיד משני; (עונה 2); 8 פרקים2022Entergalacticג'ימידיבוב; ספיישל טלוויזיוני של נטפליקס
טימותי צ'נדלר הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק באיינטרכט פרנקפורט בעמדת המגן הימני.
צ'נדלר נולד בגרמניה המערבית לאב אמריקאי ששירת בצבא ארצות הברית, ולאם גרמניה.
הוריו של צ'נדלר נפרדו מעט אחרי שנולד, והוא נשאר לגור עם אמו בגרמניה.
את קריירת הילדים שלו החל במועדון שפורטפרוינדה אובראו, ובגיל 11, בשנת 2001, עבר לאיינטרכט פרנקפורט, שם השתלב בקבוצות הילדים והנוער.
בשנת 2008 החל לשחק בקבוצת המילואים של איינטרכט פרנקפורט, וכעבור שנתיים עזב את המועדון וחתם בנירנברג.
בעונת 2010/11 שיחק צ'נדלר הן בקבוצת המילואים והן בקבוצה הבכירה של נירנברג.
בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה, במשחק הבונדסליגה מול בורוסיה מנשנגלדבך.
בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבכירה, מול שטוטגרט.
בעונה זו סיימו צ'נדלר ונירנברג במקום השישי בבונדסליגה.
בעונת 2011/12 סבלה נירנברג מרצף של שמונה משחקים ללא ניצחון בבונדסליגה.
בנובמבר 2011 צ'נדלר הבקיע שער ניצחון מול קייזרסלאוטרן, שהבטיח לנירנברג ניצחון 0–1 ועצירת רצף המשחקים ללא הניצחון.
במהלך עונה זו הפך צ'נדלר לשחקן הרכב קבוע, והציג יכולת טובה מאוד במרבית העונה, על אף שההדחה של נירנברג מהגביע הגרמני בהפסד 0–1 לגרויטר פירט נבעה מטעות שלו.
את עונת 2011/12 נירנברג וצ'נדלר סיימו במקום העשירי בבונדסליגה.
צ'נדלר זכה להתעניינות של מועדונים אחרים בקיץ 2012, אך בחר להאריך את חוזהו בנירנברג עד לתום עונת 2014/15. גם את עונת 2012/13 סיימו נירנברג וצ'נדלר במקום העשירי בבונדסליגה, כשצ'נדלר ממשיך לשחק בקביעות.
בעונת 2013/14 נשרו נירנברג וצ'נדלר אל הבונדסליגה השנייה.
לאחר ירידת הליגה עם נירנברג, עזב צ'נדלר את הקבוצה וחתם במועדון נעוריו איינטרכט פרנקפורט.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון השתלב צ'נדלר היטב, וסייע לקבוצה לסיים במקום התשיעי בבונדסליגה.
בעונת 2015/16 סבל צ'נדלר מפציעות והחמיץ חלק גדול מהעונה, אותה פרנקפורט סיימה במקום ה-16 ונאלצה להתמודד במבחני הישרדות מול נירנברג.
צ'נדלר היה כשיר לצמד המשחקים מול קבוצתו הקודמת, ושיחק 90 דקות במשחק הראשון, שהסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין, בו פרנקפורט ניצחה 0–1, צ'נדלר הוחלף בדקה ה-69 על ידי אלכסנדר איגניובסקי.
פרנקפורט וצ'נדלר נשארו בבונדסליגה בתום עונה זו.
בעונת 2016/17 רשמו צ'נדלר ופרנקפורט הישג נאה כשסיימו את העונה במקום ה-11 בבונדסליגה, והגיעו לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידו 1–2 לבורוסיה דורטמונד.
צ'נדלר שיחק 72 דקות בגמר זה, והוחלף על ידי החלוץ אלכסנדר מאייר, שלא הצליח להשוות את התוצאה.
בעונת 2017/18 סיימו צ'נדלר ופרנקפורט במקום השמיני בבונדסליגה, והפעם גם זכו בגביע הגרמני, לאחר ניצחון מפתיע על באיירן מינכן בגמר בתוצאה 1–3. צ'נדלר לא שיחק בגמר זה.
בהמשך, החליט צ'נדלר לשחק עבור ארצות הברית והשתתף עמה במספר משחקים, אך גם לא לבש את המדים הלאומיים כמעט עד למונדיאל 2014 עצמו, אליו זומן לבסוף על ידי קלינסמן.
במונדיאל זה, בו ארצות הברית הגיעה לשמינית הגמר, צ'נדלר לא שיחק דקה.
ביוני 2015 הבקיע צ'נדלר את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 0–4 על גואטמלה במשחק ידידות.
ביולי 2015 השתתף צ'נדלר עם נבחרת ארצות הברית בגביע הזהב 2015, שם הגיעה נבחרתו לחצי הגמר והודחה על ידי ג'מייקה, ואחר כך הפסידה במשחק על המקום השלישי לנבחרת פנמה בפנדלים.
צ'נדלר ערך ארבע הופעות בטורניר זה.
צ'נדלר לא זומן לסגל האמריקאי לקופה אמריקה 2016. בהמשך, צ'נדלר וארצות הברית כשלו להעפיל למונדיאל 2018.
טימותי ריי בראון היה אזרח אמריקאי, שנחשב לאדם הראשון שהחלים מאיידס/HIV.
בראון אובחן כנשא HIV בשנת 1995 בעודו סטודנט בברלין ועל כן כונה בעולם הרפואה "החולה מברלין".
בשנת 2007, בראון שהיה נשא HIV, עבר תהליך של השתלת מח עצם כטיפול ללוקמיה.
מבין 60 תורמים פוטנציאליים הרופאים בחרו בתורם אחד בעל מוטציה גנטית בפרוטאין CCR5. שינוי גנטי זה העניק לתורם עמידות טבעית בפני נגיף האיידס, שכן הנגיף אינו יכול להיקשר לתאי מערכת החיסון שלו ולשכפל את עצמו.
בערך ל-1% מאוכלוסיית אירופה יש את העמידות הזאת לאיידס, אך האחוז הוא נמוך משמעותית באוכלוסיות אחרות.
השתלת מח העצם נעשתה בשנית לאחר שנה בה הלוקמיה של בראון החריפה.
לאחר שלוש שנים מאז השתלת מח העצם בפעם הראשונה, ועל אף שבראון לא קיבל קוקטייל נגד HIV, לא אותר בדמו או בתאים אחרים בגופו HIV.
נוגדנים ל-HIV בדמו של בראון גם הם פחתו באופן ניכר, אישוש נוסף שהנגיף כבר לא היה בגופו.
רופאים שחקרו את המקרה טוענים כי מדובר במקרה חריג בספרות הרפואית, וכי השתלת מח עצם דומה לא תהווה תרופה לאיידס.
בראון, "החולה מברלין", סבל ממחלת השתל נגד המאכסן וממחלה המדללת את החומר הלבן בתאי המוח (Leukoencephalopathy), שתיהן כסיבוכים של השתלת איברים.
כלומר, ההליך הרפואי שבראון עבר לא מתאים לנשאי HIV אחרים, גם אם יימצאו תורמים בעלי מוטציה גנטית ב-CCR5. ישנם חוקרים הסוברים כי דווקא 'מחלת השתל נגד המאכסן' היא התהליך שגרם לגופו להכחיד את נגיף הכשל החיסוני בגופו ולא השתלת מח העצם.
נכון לשנת 2020, שישה אנשים נוספים החלימו מנגיף האיידס לאחר שלקו במחלת השתל נגד המאכסן.
רק אחד מהם קיבל השתלת מח עצם בעלת פגם בפרוטאין CCR5, כך שעולה בבירור שמחלת השתל נגד המאכסן היא זו שמביסה את נגיף האיידס.
ביולי 2012 בראון הכריז על הקמת קרן שתוקדש למלחמה ב-HIV ובאיידס.
בראון נפטר ב-29 בספטמבר 2020 מהישנות מחלת הלוקמיה.
טימימוס (שם מדעי: Timimus) הוא סוג דינוזאור תרופוד אשר חי בתחילת הקרטיקון לפני 106 מיליון שנה ביבשת אוסטרליה.
הוא קרוי על שם הזואולוג האוסטרלי והסיומת "mimic" משמעה "חקיין", זאת עקב הדמיון בין מבנה גופו לגוף האורניתומימיים.
עם זאת כיום משייכים אותו לקבוצת הטירנוזאורים, אבותיהם של הטירנוזאוריים הענקיים.
המאובנים שלו התגלו בדרום ויקטוריה, לצידם של דינוזאורים צמחוניים כמו האטלסקופקוזאורוס והלילינזאורה.
דינוזאור זה היה בעל עצם ירך באורך 19.5 סנטימטרים, והאורך הכולל שלו הגיע ל-2.5 מטר.
הוא היה בעל ראש שטוח ולסתות בעלות שיניים קטנות והעצמות היו קלות יחסית, מה שמעיד שהיה בנוי למהירות גבוהה, דמה לרגלי יען או אורניתומימוס.
עם זאת רוב האורניתומימיים לא היו נפוצים ביבשת.
כיום משייכים אותו לקבוצת הטירנוזאורים כשכמה חוקרים סוברים שמדובר בטקסון מוטל בספק.
דינוזאור זה חי ביערות הקוטב הדרומי שהיה חמים יותר מכפי שהיום, אך עדיין קר מאוד ודינוזאור זה נראה נהג להיכנס לתרדמת חורף עד האביב.
טימי הטלה היא סדרת סטופ מושן בריטית לילדים המשמשת כספין אוף לסדרה "שון כבשון".
הסדרה מספרת על טימי הטלה, בן דודו של שון, אשר הולך בכל יום לגן, שם הוא לומד עם חבריו להתחשב ברצונות וברגשות של אחרים.
הסדרה הופקה על ידי "אולפני ארדמן" ונוצרה על ידי ניק פארק וג'קי קוקל.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ "CBeebies" ב-6 באפריל 2009. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ הופ!
ובערוץ לולי בשנת 2009 ובשנת 2023 בערוץ פלא.
לסדרה יש 3 עונות ו-82 פרקים באורך 10 דקות.
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית נוהל על ידי עמיחי בר טוב, ובוצע על ידי גילן שחף והדר שחף-מעיין.
לסדרה הופק ספין אוף בשם "לומדים עם טימי הטלה".
הסדרה מספר על טימי הטלה וחבריו, אשר לומדים בגן מיוחד של גורי חיות שונים להתמודד עם הטעויות שלהם, וכיצד להתחשב ברצונות וברגשות של אחרים.
בפרקים אין הרבה דיאלוגים מלבד הקולות של החיות עצמן, כמו בסדרת המקור "שון כבשון".
טימי (Timmy) - טלה יצירתי, סקרן, והרפתקן.
במשך הסדרה לומד להתחבר ולהסתדר עם שאר גורי החיות בגן.
במקור הגיע מסדרת המקור של בן דודו שון כבשון.
ראפי/הב-הב (Ruffy) - כלבלב הרפתקן הידוע בתור גשש מצוין.
מיטנס/כפות (Mittens) - חתלתולה רגישה ועדינה.
נוטה לעיתים לריב עם טימי.
סטרייפי/פסים (Stripey) - גור גיריות עצלן וישנוני שאוהב לישון הרבה.
אפריקוט/משמש (Apricot) - גורת קיפודים ביישנית ומפוחדת.
נוטה להתגלגל לכדור קוצים ענקי בכל פעם שהיא נלחצת, מתרגשת או נבהלת.
פינלי (Finlay) - שועלון נועז וזריז.
פקסטון (Paxton) - חזרזירון אדיב וחברותי עם סוודר כחול שמכסה את פניו.
קיד/גדי (Kid) - גדי גרגרן שנוהג לאכול כמעט כל דבר.
אוטוס (Ottus) - ינשופון חכם וסקרן.
באמפי (Bumpy) - זחל שובב.
על אף שאינו נחשב חלק מהגן, לעיתים הוא מופיע משחק עם שאר גורי הגן, ובייחוד עם טימי.
אמא של טימי (Timmy's Mother) - כבשה.
מופיעה רק בפתיח הסדרה כאשר נפרדת מבנה כשהוא הולך לגן ובכותרות הסיום כאשר היא באה לאסוף אותו מהגן.
מופיעה בתפקיד אורח בספיישל חג המולד של הסדרה.
עיקר הדמות האימהית שלה מופיע בסדרת המקור של אחיינה שון כבשון.
הספין אוף לומדים עם טימי הטלה
הסדרה הזו היא סדרת הספין אוף של טימי הטלה והספין אוף השלישי של שון הכבשון, הכולל כמה הבדלים פשוטים:
ברגע שאומרים מילה ישנו קסם הכולל כוכבים צהובים.
אומרים את הזמן ברגע ששעון הקוקייה מצלצל.
בסדרה טימי מלמד את הצופים כל מיני דברים, כל פרק עוסק במבנה: קודם כל ניתן לראות את טימי כשהוא הולך לגן ואז הפרק מתחיל.
אחרי תחילת הפרק יש משחק שקוראים לו "מה בקופסה", במשחק זה טימי שולף 2\3 אובייקטיים מקופסה.
לאחר מכן יש את שעת המשחק בה טימי וחבריו חווים הרתפקה.
לאחר מכן יש עוד שעת משחק בה אחת הדמויות תשחק בו.
אחר כך חוזרים על מילים.
שמה של הסדרה באנגלית הוא "Learning Time with Timmy" בתרגום חופשי: "זמן למידה עם טימי", הדיבוב האנגלי זמין גם במדינות אחרות אליהם דובבה הסדרה כדי ללמד אנגלית מביניהם: הונגריה, ישראל, צ'כיה, צרפת וגרמניה.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי.
טימי העכברון הגיבור הוא סרט הנפשה- מוזיקלי של מטרו גולדווין מאייר שיצא ישירות לווידאו ב-1998, זהו סרט ההמשך של הסרט על קסמים ועכברים משנת 1982. לסרט ההמשך אין קשר לספר "רוסקו והעכברושים של נים".
הסרט מתחיל בנבואה מהסרט הקודם, אשר מספר את הסיפור בו אחד מבניו של ג'ונתן וגברת בריסבי יציל את עמק הקוצים מ"הסוד של נים".
טימותי נבחר ללכת, אולם אחיו הבכור מרטין מאמין שהוא זה שצריך להיות הנבחר.
מרטין החליט להוכיח את עצמו, והלך למצוא את ההרפתקה שלו.
יום אחד, טימי פגש עכברת שדה בשם ג'ני מקברייד, אשר הוריה היו שניים משמונת העכברים שניסו לברוח מנים ומתו.
היא חשפה גם שחלק מהעכברים עדיין חיים.
מועצת עמק הקוצים החליטה שזה מסוכן להציל 8 עכברים, לכן ג'ני וטימי הלכו לבד.
הם לקחו כדור פורח, אולם הותקפו על ידי נץ והתנגשו ביער, שם זחל בשם ססיל מבהיל את הנשר ומסלק אותו.
מחפשים עזרה, הם הלכו לבקר את הינשוף הגדול אולם במקומו הם מצאו את ג'רמי העורב, אשר מעמיד פנים שהוא הינשוף הגדול.
שם הם לומדים שססיל מתחבר עם ג'רמי על מנת לסדר את חיות היער בשביל כסף.
ג'רמי וססיל לוקחים את שני העכברים אל נים, שם הם מוצאים שניים מעכברושי עמק הקוצים, ג'סטין וברוטוס.
הם גם לומדים שד"ר ג'וזף ולנטיין, המדען הראשי, לכד את מרטין והפך אותו למטורף.
לאחר שנהפך למטורף, מרטין השתלט על המעבדה, עשה לד"ר ולנטיין שטיפת מוח כמו שוולנטיין עשה לו, וגרם לו להאמין שהוא כלב.
מרטין תכנן להשתמש בצבא של עכברושי מעבדה רכובים על עורבים כדי לשלוט על עמק הקוצים.
הוא אפילו הפך שני חתולים בשם מיוריאל ופלויד למשוגעים.
ואז הם תפסו את האחרים.
מרטין ביקש מטימי להצטרף אליו, אולם הוא סירב ונלכד בכלוב, ואז מרטין גרר את ג'ני על מנת להפוך אותו למלכתו.
טימי ברח עם עזרתו של ססיל והם שחררו את ג'ני.
ביחד, הם הדפו את מרטין, כאשר טימי סידר את הצבא של העורבים והעכברושים לעוף לכיוון הלא נכון.
טימי וג'ני אז עזבו כדי למצוא את האחרים, כדי למצוא את נים בלהבות.
השורדים ברחו, בעוד טימי חזר להציל את מרטין.
לפני שעזב, ג'ני מספרת לו שהיא אוהבת אותו והוא מספר לה בדיוק אותו הדבר.
בדרך למרטין, טימי הותקף בידי מיוריאל ופלויד, אך הוא דחף אותם אל מעלית גרר.
טימי מצא את מרטין, ויחד הם יצאו מהגג של המעבדה עם עזרתו של ג'רמי.
ג'רמי הביא את השורדים בבטחה.
העכברים חזרו אל עמק הקוצים, שם מרטין חזר להיות רגיל וטימי הוכתר לגיבור על התושבים של עמק הקוצים וגם על משפחתו.
ראלף מאצ'יו - טימי בריסבי
אנדרו דוקוט - טימי בריסבי בן 10
אלכסנדר סטריינג' - טימי בריסבי בן 13
אריק איידל - מרטין בריסבי המהופנט
פיליפ ואן דייק - מרטין בריסבי הצעיר
פיליפ גלזר - מרטין בריסבי בן 19
ארתור מאלט - מר אייג'ס
הינדן וואלץ' - ג'ני מקברייד
דבי מיי וסט - גברת בריסבי
דוריס רוברטס - דודה שרו
סטיב מאקאל - ד"ר ג'וזף ולנטיין
ג'יימי קרונין - תרזה בריסבי
וויטני קלייר קאופמן - סינתיה בריסבי
קווין מייקל ריצ'רדסון - ברוטוס
דניאל מגון - טימי הצעיר
לירון לב - מרטין הצעיר / טימי (שירה)
שי זורניצר - ג'רמי העורב / מספר
עמי מנדלמן - ג'סטין / ג'ונתן פריסבי
גיורא קנת - מר אייג'ס
יורם יוספסברג - ברוטוס / הינשוף / טרוי
יסמין גמליאל - גברת בריסבי / הלן
אפי בן ישראל - מיוריאל
יואב בר לב - פלויד
נפת טִימִירְיָאזֶבְסְקִי היא נפה של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
בשטח הנפה יש אזור טבעי מוגן "פטרובסקו-רזומובסקויה", המורכב משני חלקים: הפארק "דובקי" ויער.
יש גם כמה אנדרטאות היסטוריות ותרבותיות, שהעיקרית בהן היא אחוזת פטרובסקו-רזומובסקויה עם מספר מבנים ופארק.
אנדרטאות למדענים נודעים נמצאים בסמוך לאקדמיה החקלאית של טימיריאזב, ובבנייניה ישנם 3 מוזיאונים הפתוחים למבקרים (כולל מוזיאון גידול סוסים), וכ-15 מוזיאונים לסטודנטים.
האוניברסיטה המוסקבאית של הנדסה סביבתית
טימותי בלוקסם מורטון הוא פילוסוף בריטי, פרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטת רייס, וחבר סגל בתוכנית לתארים מתקדמים במכון SCI-Arc .
הוא ידוע בעיקר בשל הגותו הפילוסופית-סביבתית.
מורטון מזוהה עם התנועה הפילוסופית "ריאליזם ספקולטיבי", וספציפית עם גישתו של גרהם הרמן "אונטולוגיה מוכוונת אובייקטים" (object-oriented ontology ; OOO).
מחקריו של מורטון משלבים בין אונטולוגיה מוכוונת אובייקטים לבין מחקרים אקולוגיים.
בהקשר זה, מורטון טבע את המונח "היפראובייקטים" ("Hyperobjects"; הלחם בסיסים של המילים הִיפֶּר ואובייקטים) בהשראת השיר Hyperballad של ביורק (אין קשר למונח בשם זה במדעי המחשב).
מורטון משתמש ב"היפראובייקטים" כדי לתאר אובייקטים שם כה מסיביים בזמן ובמרחב עד שלא ניתן לתפוס אותם באופן לוקלי, כמו התחממות עולמית.
ספרו Humankind: Solidarity with Non-Human People ("המין האנושי: סולידריות עם אישים לא-אנושיים") בוחן את ההפרדה בין בני אדם ללא-אנושיים מפרספקטיבה של אונטולוגיה מוכוונת אובייקטים וטוען כי בני אדם צריכים ליצור מפנה חשיבה רדיקלי אודות האופן שבו הם מתייחסים ומקושרים ללא-אנושי ולטבע בכללותו, ולחקור את ההשלכות הפוליטיות של מפנה כזה.
בנוסוף לעיסוקו הפילוסופי-סביבתי, כחוקר ספרות מורטון כתב רבות על יצירותיהם של פרסי ביש שלי מרי שלי, תנועת הרומנטיקה, ועל דיאטה.
מורטון הוא בוגר תואר ראשון ותואר שלישי בספרות אנגלית ממודלין קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
עבודת הדוקטורט שלו "Re-Imagining the Body: Shelley and the Languages of Diet" (לדמיין מחדש את הגוף: שלי ושפות הדיאטה), בחנה את ייצוג הדיאטה, המתינות והצריכה ביצירותיו של פרסי ביש שלי.
לדברי מורטון, ההחלטה ללמוד ספרות אנגלית, נבעה מהרצון לעסוק באופני חשיבה בינלאומיים, כולל כל סוגי הפילוסופיה הקונטיננטלית שפשוט לא הייתה נפוצה בחוגים האקדמיים באנגליה באותו הזמן.
מורטון לימדה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת קולורדו.
בשנת 2012, קיבל פרופסורה באוניברסיטת רייס.
מורטון חיי בזוגיות עם אישה והם הורים לשניים.
מורטון מזדהה כג'נדרקוויר בכינוי הגוף They.
ב-1995 פרסם מורטון את Shelley and the Revolution in Taste: The Body and the Natural World (שלי והמהפכה בטעם: הגוף והעולם הטבעי), הרחבה של הרעיונות שהוצגו מעבודת הדוקטורט.
בספר נחקר האופן שבו אוכל סימן השקפה אידאולוגית בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. המחקר מבקר ניסיון לביקורת תרבותית 'ירוקה', לפיה נראה כי גופים והתנאים החברתיים או הסביבתיים שבהם הם מופיעים קשורים זה בזה.
בספר מנותחים טקסטים רומנטיים שונים, בייחוד A Vindication of Natural Diet מ-1813 מאת פרסי ביש שלי.
לטענת מורטון יש לקרוא את האלמנטים הרטוריים הפיגורטיביים בטקסטים כפקודות לביסוס צרכנות.
פרקטיקות המאתגרות תצורות אידאולוגיות של איך הגוף מתייחס לנורמטיביות.
לדידי מורטון, דינמיקת כוח אוטוריטרית, זרימות סחורות, היגיון תעשייתי וההבחנה בין תחומי הטבע והתרבות טבועים ב"שיחי הדיאטה" שניסחו בני הזוג שלי.
בתורה, פרוזה שליאנית (Shelleyan) של צורות צריכה, במיוחד צמחונות, נקראת כקריאה לרפורמה חברתית ודיונים פיגורטיביים על אי מתינות ושיכרון חושים כאזהרה מפני עריצות.
בנוסף למחקר זה, מורטון ערך שני כרכים בקורפוס שליאן.
בשנת 2002, פורסם אוסף של הרהורים ביקורתיים והיסטוריים אודות פרנקנשטיין של מרי שלי בשם Mary Shelley's Frankenstein: A Routledge Study Guide and Sourcebook.
לאחר מכן, בשנת 2006, מורטון ערך את The Cambridge Companion to Shelley, סקירה בין-תחומית של הנושאים, השפה, המבנה הנרטיבי, הפילוסופיה הספרותית והשקפות הפוליטיות של פרסי ביש שלי.
בשנים 2000–2004 פרסם מורטון שלוש עבודות העוסקות בהצטלבויות שבין לימודי מזון וחקר התרבות.
מחקרו הראשון בנושא זה פורסם בספר משנת 2000 The Poetics of Spice: Romantic Consumerism and the Exotic (הפואטיקה של התבלין: הצרכנות הרומנטית והאקזוטית).
בחיבור זה מורטון מפרק את התפתחות תרבות הצריכה האירופית באמצעות ניתוח השימוש הפיגורטיבי בתבלין בספרות הרומנטית.
היוצרים הרומנטיים ראו בתבלין תוצר לוואי תרבותי שתפקד "כשיח, לא כאובייקט, שקוף לעצמו באופן נאיבי".
מורטון מזהה במהלך התקופה הרומנטית שני מאפיינים כלליים של הפואטיקה של התבלין: "מטאריאליות" ו"טרנסמפציה" (transumption; מושג שמורטון שואל מהרולד בלום).
ה'מטריאליות' של התבלין מחברת את תפקידיו הסמליים והחברתיים עם יכולתו לייצר תשוקה.
מורטון מביא לדוגמה את טופוס "הרוחות המסחריות" ב"גן העדן האבוד" של מילטון, והגיע למסקנה שמילטון מציג את השימוש הסמלי בתבלין בעבודות מאוחרות יותר על ידי הצגת מסע השטן כמקביל למסעותיהם של סוחרי תבלינים.
לעומת זאת, "טרנסמפציה", טומנת בחובה שימוש במטא-סימון שמשמש דמות לשפה הפואטית עצמה.
על פי מורטון, עבודותיו של ג'ון דריידן מדגימות את החשיפה, וחושפות "סוג חדש של פואטיקה קפיטליסטית, המסתמכת על ייצוג סחר התבלינים [...] תבלין אינו נחמה, אלא אובייקט סחיר, דימוי שיש להעבירו מעבר לגבולות, לעמוד על כסף: מטאפורה אודות מטאפורה".
כשהוא מעביר רעיון זה לעידן הרומנטי, מורטון מבקר את האופן בו התבלין הפך למטאפורה לתשוקה אקזוטית, שבעקבותיה הקיפה את הרפלקסיביות העצמית של תהליכי סחורה מודרניים.
מאוחר יותר ערך מורטון את Radical Food: The Culture and Politics of Eating and Drinking (מזון רדיקלי: התרבות והפוליטיקה של אכילה ושתייה, 1790-1820), קומפנדום בן שלושה כרכים שבו טקסטים מהמאה השמונה עשרה, הבוחן את ההיסטוריה הספרותית, הסוציו-תרבותית והפוליטית של האוכל, כולל עבודות בנושא שיכרון חושים, קניבליזם., ועבדות.
היא ערכה גם את "תרבויות הטעם/תיאוריות התיאבון: אכילת רומנטיציזם" (Cultures of Taste/Theories of Appetite: Eating Romanticism), אוסף מאמרים שמעלה את הפרובלמטיקה שבשימוש בטעם ובתיאבון כמטאפורות רומנטיות לטריטוריות סובייקטיביות מוגבלות, תוך חקירה אמפירית של ארגון מבנים תרבותיים וכלכליים רומנטיים סביב לוגיקה מתחרה של צריכה.
מאז 2009, מורטון עסק בפרויקט בביקורת התיאוריה האקולוגית.
שני חיבוריו הבולטים בתחום זה הם הספרים Ecology Without Nature (אקולוגיה ללא טבע) משנת 2009 ו-The Ecological Thought (המחשבה האקולוגית) משנת 2010. בספרים אלו, מורטון מציג את הפרובלמטיקה שבתיאוריה אקולוגית.
ב"אקולוגיה ללא טבע", מורטון טוען שביקורת אקולוגית חייבת לשלול את הרעיון של שהטבע והציוויליזציה נפרדים, וכן את הרעיון שהטבע קיים כמשהו המאפשר את קיום הציוויליזציה, אך מחוץ לגבולות החברה.
בעזרת ההצעה להתייחס ל"טבע" בתור "מסמן" טקסטואלי שרירותי, מורטון מתאר תיאוריות של ייצוג אמנותי של הסביבה כאתרים לפיתוח אפשרויות חדשות לרעיונות אודות הטבע.
היסטוריזציה של צורת פואטיקה זו מאפשרת פוליטיזציה של האמנות הסביבתית ו'האקו-מימזס' [ecomimesis] שלה, או אימות של הסביבה של המחבר, כך שחווית התופעות שלה תהיה נוכחת עבור הקהל ומשותפת אליו.
אמנות היא גם נושא חשוב בספר ההמשך "המחשבה האקולוגית", בה מורטון מציעה את המושג "אקולוגיה אפלה" (Dark Ecology) כאמצעי לביטוי ה"אירוניה, הכיעור והאימה" של האקולוגיה.
מנקודת המבט של אקולוגיה אפלה, אין שום בסיס תאורטי נייטרלי שעל גביו ניתן לנסח טענות אקולוגיות.
במקום זאת, נקודת המוצא היא שכל היצורים תמיד כבר מעורבים בתוך התחום האקולוגי, ומתחייבת הכרה בשוני הדו-קיומי להתמודדות עם אסון אקולוגי שלדברי מורטון "כבר התרחש".
המושג "מֵשְ" (mesh; בתרגום חופשי: "רשת") של מורטון קשור באופן הדוק לאקולוגיה אפלה.
הגדרת המחשבה האקולוגית כ"חשיבה של חיבור הדדי", מורטון משתמשת ב"מש" כדי להתייחס לקישוריות הדדית של כל היצורים החיים והלא-חיים, המורכבת מ"קשרים אינסופיים והבדלים אינסופיים."
למש אין מרכז שמקנה זכות יתר לצורת חיים כלשהי על פני אחרות, ובכך המש מוחק גבולות פנים וחוץ מוחלטים של יצורים.
בהדגשת התלות ההדדית של ישויות, המחשבה האקולוגית "אינה מאפשרת ריחוק", כך שכל היצורים מתייחסים זה לזה במערכת פתוחה מוחלטת, באופן שלילי ומבדל, מה שהופך דו-משמעי לאותם ישויות שאנו מניחים פמיליריות עימם.
מורטון מכנה את היצורים הדו-משמעיים האלו "זרים מוזרים", או יצורים שאינם יכולים להיות מושגים ומסווגים לחלוטין.
בתוך המש, אפילו המוזרות של ה"זרים המוזרים" המתייחסים בדו-קיום היא מוזרה, כלומר שככל שאנחנו יודעים יותר על ישות מוזרה, כך היא הופכת למוזרה יותר.
האינטימיות, אם כן, הופכת להיות מאיימת מכיוון שהיא מכסה את המש תחת אשליית הפמיליריות.
מורטון הפכה מעורב בתנועת הריאליזם ספקולטיבי, וספציפית עם הוראיציה המכונה "אונטולוגיה מוכוונת אובייקטים" לאחר שכתביו האקולוגיים הושוו עם רעיונותיה.
אחת הדרכים בהן ניתן להבדיל את עבודתה משאר הווריאציות של התנועה, על ידי התמקדותה בממד הסיבתי של יחסי האובייקט.
בניגוד לגישות פילוסופיות מסורתיות בהן דנו בסיבתיות, מורטון טוען כי סיבתיות היא ממד אסתטי של יחסים בין אובייקטים, כאשר חוויה חושית אינה מעידה על גישה ישירה למציאות, אלא על הפרעה מוזרה של שיווי המשקל ה"אונטי" הכוזב של מערכת אינטר-אובייקטיבית.
ההסתברות, לפי תפיסה זו, נחשבת ל"אשליה" או "קסם", מהווה את הליבה של מה שמורטון מכנה "קסם-ריאליסטי".
מורטון משתמשת במונח היפראובייקטים לתיאור אובייקטים המבוזרים ומתפשטים בצורה כה מסיבית בזמן ובמרחב ביחס לבני האדם, עד שהם מתעלים מעל לספציפיות המרחבית-זמנית שלו.
מורטון מונה חמישה מאפיינים עיקריים של היפר־אובייקטים:
צמיגיות (viscous): היפר־אובייקטים דבקים בכל אובייקט אחר שהם נוגעים בו, לא משנה כמה קשה עצם מנסה להתנגד.
באופן זה, היפר-אובייקטים מכריעים את המרחק האירוני, כלומר ככל שככל שאובייקט מנסה להתנגד להיפר-אובייקט, כך הוא נדבק אליו יותר.
גליוּת זמנית (temporal undulation): היפר-אובייקטים הם כה מסיביים עד שהם סותרים את הרעיון שמרחב-זמן הוא קבוע, קונקרטי ועקבי.
לא-מקומיים (nonlocal): היפר-אובייקטים מופצים באופן מאסיבי בזמן ובמרחב עד כדי כך שאי אפשר לממש את מכלולם בביטוי לוקלי מסוים.
לדוגמה, ההתחממות העולמית היא היפר-אובייקט המשפיע על תנאים מטאורולוגיים, כגון היווצרות טורנדו.
לדברי מורטון, גופים אינם חשים התחממות כדור הארץ, אלא חווים סופות טורנדו מכיוון שהם גורמים נזק במקומות ספציפיים.
לפיכך, חוסר-לוקליות מתארת את האופן בו היפר-אובייקט הופך להיות מהותי יותר מהביטויים המקומיים שהוא מייצר.
התאמת פאזות (phasing): היפר-אובייקטים תופסים יותר ממדים בחלל ממה שישויות אחרות בדרך כלל יכולות לתפוס.
לפיכך נראה כי היפר-אובייקטים באים והולכים במרחב תלת-ממדי, אך יופיעו אחרת אם לצופה תוכל להיות ראייה רב-ממדית מסדר גבוהה יותר.
אינטר-אובייקטיביות (interobjective): היפר-אובייקטים נוצרים על ידי יחסים בין יותר מאובייקט אחד.
כתוצאה מכך, ישויות מסוגלות לתפוס רק את ה"חותם" או ה"עקבה" שהיפר-אובייקט מותיר על אובייקטים אחרים, הנחשפים כמידע.
לדוגמה, התחממות כדור הארץ נוצרת על ידי אינטראקציות בין השמש, דלקי מאובנים ופחמן דו-חמצני, ואובייקטים רבים נוספים.
אולם, ההתחממות הגלובלית מתבררת באמצעות רמות פליטה, שינויי טמפרטורה וגובה פני הים, מה שיוצר רושם כאילו ההתחממות הגלובלית היא תוצר של מודלים מדעיים, ולא אובייקט שקדם למדידה שלו.
מושג ההיפר-אובייקט אומץ באופן נרחב על ידי אמנים, מבקרי ספרות ופילוסופים כמו גרהם הרמן.
אף על פי כן הוא אינו חף מביקורת.
החוקרת אורסלה הייז (Ursula K.
Heise) טוענת כי לפי ההגדרה של מורטון, כל דבר יכול להיחשב היפר-אובייקט, עד שנראה שהמושג בלתי ניתן להגדרה ברורה והוא למעשה חסר שחר.
לפיכך, הייז טוענת כי לדידי מורטון "כל כך הרבה טענות שמבטלות את עצמן בנוגע להיפר-אובייקטים, עד שוויכוח קוהרנטי נעלם כמו התמנון שנעלם בענני הדיו שלו, המטאפורה האהובה ביותר של מורטון לנסיגת אובייקטים מאחיזת הידע האנושי".
"ואתה עשוי למצוא את עצמך חי בעידן של הכחדה המונית", מאנגלית: מאיה שמעוני, הפילוסופיות והאמנויות - בצלאל כתב עת, גיליון #7 דצמבר 2022
"רעידת היוּת: מבוא להיפר־אובייקטים" (מתרגם: יניב פרקש), אנתרופוקן: עידן האדם, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2023
טימותי ז'וזף פמבלה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בלה האבר מהליג 1 בהשאלה מסנדרלנד.
פמבלה גדל במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
בסך הכל ערך פמבלה שש הופעות ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של פריז סן-ז'רמן, והבקיע שער אחד.
ב-10 באוגוסט 2021 הושאל פמבלה לבורדו מליגת העל הצרפתית למשך עונה אחת.
ב-15 באוגוסט ערך פמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד אולימפיק מרסיי, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022.
ב-1 בספטמבר 2023 חתם בסנדרלנד, העולה החדשה לפרמייר ליג.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל לעונה אחת ללה האבר מהליג 1. ב-30 במרץ 2025 כבש את שער הבכורה והיחיד שלו במדי הקבוצה, שער ניצחון בדקה ה-88' בניצחון 3-2 על נאנט במסגרת המחזור ה-27 בליג 1.
בעונה זאת ערך 20 הופעות ליגה והופעה אחת בגביע הצרפתי.
בתום תקופת ההשאלה חזר לסנדרלנד.
ב-6 בינואר 2026 לאחר שלא שיחק בסנדרלנד שעלתה לפרמייר ליג הושאל פעם נוספת ללה האבר עד לסיום העונה.
פמבלה נכלל בסגל האולימפי של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020, וערך הופעה אחת בטורניר.
טימותי קסטאן הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פולהאם ובנבחרת בלגיה.
קסטאן נולד בארלון שבלוקסמבורג שבבלגיה, והחל לשחק כדורגל באקדמיות של המועדונים המקומיים US ולצינג-בונר ולוראיין ארלון, לפני שעבר אל מחלקת הנוער של וירטון, המועדון הגדול ביותר במחוז.
בשנת 2011 עבר קסטאן אל מחלקת הנוער של ראסינג גנק.
בחודש יוני 2013 הוא חתם על חוזה מקצועני לשלוש שנים במועדון.
בחודש ינואר 2014 הוא החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובחצי השני של עונת הוא היה חלק מהסגל של הקבוצה.
ב-14 בספטמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד קלאב ברוז' במסגרת המחזור השביעי בליגת העל הבלגית לעונת .
ב-2 במאי 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–7 על ואסלנד-בוורן במסגרת הליגה.
הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 80 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-7 ביולי 2017 חתם קסטאן באטאלנטה מהסרייה א', לאחר עזיבתו של אנדראה קונטי למילאן.
ב-10 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ססואולו במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2017/2018. ב-2 בינואר 2018 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נאפולי במסגרת שלב רבע הגמר של הקופה איטליה.
בעונתו הראשונה במועדון הוא ערך 20 הופעות ליגה.
לאחר עונת הסתגלות, חל שיפור ביכולתו של קסטאן בתחילת העונה השנייה שלו במועדון, וב-27 באוגוסט 2018 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בסרייה א', בתיקו 3-3 נגד רומא במסגרת המחזור השני לעונת 2018/2019. בעונתו השנייה במועדון הוא ערך 28 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
בעונתו השלישית באטאלנטה ערך קסטאן 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
הוא הוסיף שש הופעות בליגת האלופות לעונת 2018/2019, והבקיע שער בניצחון 0–3 על שחטאר דונצק במסגרת המחזור האחרון בשלב הבתים של המפעל.
בסך הכל ערך קסטאן 96 הופעות והבקיע שמונה שערים בכל המסגרות במהלך שלוש עונות באטאלנטה.
אחת הסיבות לעזיבתו את המועדון הייתה מערכת יחסים מתוחה עם המאמן ג'אן פיירו גספריני.
ב-3 בספטמבר 2020 חתם קסטאן על חוזה לחמש עונות בלסטר סיטי מהפרמייר ליג.
ב-13 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על וסט ברומיץ' אלביון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. במשחק זה הבקיע גם את שער הבכורה שלו במועדון.
בעונתו הראשונה במועדון הוא ערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
הוא הוסיף חמש הופעות במדי הקבוצה בגביע ה-FA, בו זכתה לסטר סיטי.
ב-29 באוגוסט 2023 חתם לארבע שנים בפולהאם.
ב-7 בספטמבר 2018 ערך קסטאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בניצחון 0–4 על נבחרת סקוטלנד במשחק ידידות.
ב-8 ביוני 2019 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–3 על נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו 2020.
קסטאן היה חלק מסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2020 בשנת 2021. ב-12 ביוני 2021, בדקה ה-25 של משחק הראשון של הטורניר, בו שיחקה נבחרת בלגיה נגד נבחרת רוסיה, נפגע קסטאן בהתנגשות ראשים עם שחקן היריבה דאלר קוזיאייב.
שני השחקנים הוחלפו, וקסטאן סבל משבר כפול בארובת העין ונאלץ לסיים את דרכו בטורניר.
טימותיאוס הוא השם שניתן בספר מקבים א' למצביא עמוני מהצבא הסלאוקי, שהובס על ידי יהודה המכבי בדיאתמה בשנות ה-60 של המאה השנייה לפני הספירה.
הקרבות נגד טימותיאוס מתוארים בספר מקבים א', פרק ה'.
השם טימותיאוס נזכר מספר פעמים גם בספר מקבים ב', אולם מאחר ששם זה רווח למדי, קשה לקבוע בוודאות אם מדובר באדם אחד או בשני אנשים שונים.
ג'ונתן גולדשטיין סבור כי מדובר בשני אנשים: אחד פילארכוס (ראש שבט) בעבר הירדן, והאחר סטרטגוס – נציב מטעם השלטון הסלאוקי.
בצלאל בר כוכבא, לעומת זאת, סבור כי מדובר באדם אחד: הסטרטגוס של הגלעד.
כחלק מהשפעות קרב בית צור (164 לפנה"ס) והתעצמותם של כוחות החשמונאים, תקף טימותיאוס את היהודים שבערי הגלעד.
היהודים נמלטו מפני טימותיאוס לעיר המבוצרת דיאתמה שבגלעד במהלך מרד החשמונאים.
משם הם חזרו מערבה ותקפו את צבא טימותיאוס בשלשה ראשים בשעה שהחל להסתער על המבצר.
בקרב נוסף כנגד טימותיאוס ליד נחל רפון, הוא ניגף שוב בפני החשמונאים, והיהודים חולצו בשיירה דרך עפרון וסקיתופוליס עד לירושלים.
בקרב שלישי כנגד טימותיאוס באזור יעזר בקרבת רבת עמון נכבשה יעזר וטימותיאוס נפל בקרב.
כמה חוקרים טוענים כי עמון חדלה להתקיים כאומה בזמן זה, וכי טימותיאוס קיבל את שמו בגלל מיקומו הגאוגרפי ולא בגלל מוצאו האתני.
עם זאת, תיאוריו של הפילוסוף והמרטיר הנוצרי יוסטינוס מרטיר על עמונים שחיו בזמנו מעמידים בספק השערה זו.
טימותי רופיל (בלוקסמבורגית: Timothé Rupil; נולד ב-12 ביוני 2003 בלוקסמבורג) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת המילואים של שאלקה 04 מהבונדסליגה ובנבחרת לוקסמבורג.
סאנצ'ס גדל במחלקות הנוער של ES קלמנסי ושל קריינג הלוקסמבורגית, ובשנת הגיע למחלקת הנוער של מיינץ 05 מהבונדסליגה.
ב-7 באוקטובר 2020 ערך רופיל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוקסמבורג, בהפסד 2-1 לנבחרת ליכטנשטיין במשחק ידידות.
טימור אילדרוביץ' יונוסוב , הוא אמן היפ הופ רוסי, זמר, מפיק מוזיקלי, שחקן ואיש עסקים.
טימטי נולד ב -15 באוגוסט 1983 במוסקבה במשפחה יהודית-טטרית.
בשנת 2004 השתתף בפרויקט "מפעל הכוכבים-4".
בשנת 2006, יצא אלבום הסולו הראשון של טימאטי Black Star.
טימטי הקים את מרכז ההפקה וחברת תקליטים Black Star Inc .
החברה מייצגת זמרים דוגמת יגור שיפ, קלבה קוקה, נאזימה ועוד.
הוא קידם קולקציית בגדים "Black Star by TIMATI" המתמקדת ב-R'n'B ובנוער ההיפ-הופ.
בשנת 2012 ביחד עם אאידה גריפולינה התמודד בקדם יורויזיון אך הם זכו במקום השלישי.
בתחילת פברואר 2013 התרחשו הצילומים של הסרטון לפסקול הסרט Odnoklassniki.ru בהשתתפות סנופ דוג.
בשנת 2014 בטקס פרסי המוזיקה העולמית זכה טימטי בפרס "Best Russian Artist" ו"Best RnB Artist of Russia".
לאורך הקריירה לטימטי יש וידאו קליפים עם אמנים כמו: סנופ דוג, פי דידי, טימבלנד, פלו ריידה, באסטה ריימס, קרייג דייוויד ואחרים.
טימותי קופרה הוא טייס ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
הוא היה מפקד משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית.
טימותי קופרה נולד באוסטין שבטנסי.
מצד אביו הוא צאצא של מהגרים פינים שהגיעו לארצות הברית בתחילת המאה ה-20. מבחינת האם הוא צאצא של מתיישבים גרמנים שהגיעו לאזור עמק האדסון בשנת 1710.
לאחר סיום בית ספר בשנת 1981 קופרה למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית אותה סיים עם תואר ראשון במדעים בשנת 1985. בהמשך הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה בשנת 1995. בשנת 2013 הוא קיבל תואר שני נוסף במנהל עסקים.
לאחר סיום אקדמיה צבאית קופרה נשלח לקורס טיס אותו סיים בשנת 1986. הוא הוצב ביחידות שונות לרבות הדיוויזיה המוטסת ה-101 כטייס מסוק והשתתף במלחמת המפרץ.
בשנת 1998 קופרה החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון בתפקיד הנדסי.
בשנת 2000 קופרה נבחר לצוות אסטרונאוטים.
בפברואר 2008 קופרה טס לחלל במשימה STS-127 במעבורת החלל אנדוור (מארק פולנסקי היה מפקד צוות).
הוא הצטרף למשלחת מס' 20 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של גנאדי פדאלקה ופעל בה במשך 60 ימים.
במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות.
קופרה חזר בטיסת STS-128 של מעבורת החלל דיסקברי בפיקוד פרדריק סטרקו.
קופרה היה אמור לטוס בטיסת STS-133 אך בעקות פגיעה בתאונת אופניים השתתפותו בוטלה.
בדצמבר 2015 קופרה טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-19M והצטרף למשלחת מס' 46 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סקוט קלי.
לאחר סיום עבודת המשלחת קופרה מונה למפקד משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הוא חזר לכדור הארץ לאחר 186 ימים בחלל וביצוע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-13 שעות.
בשנת 2020 הוכרז שקופרה מונה לתפקיד ניהולי בכיר ב-MDA Corporation.
טימותי פיטקין היה עורך דין, פוליטיקאי והיסטוריון אמריקאי.
פיטקין נולד ב-21 בינואר 1766 בפרמינגטון, מושבת קונטיקט.
פיטקין נבחר כחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1815.
הוא לא היה מועמד למינוי מחדש לקונגרס הפדרלי ב-1818, אלא היה ציר לוועידה שכתבה את חוקת המדינה החדשה באותה שנה.
כשחזר לעיסוקו במשפט הפרטי, הוא גם חזר לכהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת קונטיקט מ-1819 ועד 1830. כתיבתו ואיסוף חומרים סטטיסטיים הם ההישגים המעניקים לו מקום מיוחד בהיסטוריה של ארצות הברית.
נכתב בקפידה רבה, מבט סטטיסטי על המסחר של ארצות הברית של אמריקה (1816) וההיסטוריה הפוליטית והאזרחית של ארצות הברית משנת 1763 ועד סוף הממשל של וושינגטון (2 כרכים, 1828) הם עבודות עיון יקרות ערך לתלמידי היסטוריה אמריקאית.
הוא נפטר ב-18 בדצמבר 1847 בניו הייבן, ונקבר בבית הקברות ברחוב גרוב.
הוא היה דודו מצד אמו של אשתו של רוג'ר שרמן בולדווין, אמילי פיטקין פרקינס.
טימות'י ג'וד סמית' , המוכר תחת שם הבמה טימי טראמפט (Timmy Trumpet), הוא תקליטן, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אוסטרלי.
הוא ייסד את Sinphony, חברת בת של חברת התקליטים ספינין' רקורדס.
ב-5 בדצמבר 2009, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Sunrise.
ב-8 באוגוסט 2014, הוציא, בשיתוף פעולה עם סבאג' , את הסינגל "Freaks".
הסינגל הגיע בשיאו למקום השלישי באוסטרליה, למקום השני בפולין ולמקום הראשון בניו זילנד.
כמו כן, הסינגל זכה במספר תוארי הקלטה, בין היתר 9× פלטינה מ-ARIA, ו-5× פלטינה מ-RMNZ.
ב-17 באוקטובר 2014, הוציא את הסינגל "Nightmare".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-26 באוסטרליה.
ב-19 בפברואר 2015, הוציא, בשיתוף פעולה עם Chardy, את הסינגל "Hipsta".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-34 באוסטרליה.
ב-26 בספטמבר 2016, הוציא, בשיתוף פעולה עם MAKJ ואנדרו ו.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-46 באוסטרליה.
ב-2016, הוא הופיע לראשונה במצעד 100 התקליטנים של DJ Mag במקום ה-75. ב-2017, הופיע במקום ה-43 במצעד.
מאז 2020, הוא מופיע בעשירייה הראשונה של המצעד, כאשר בשיאו הגיע למקום החמישי ב-2024.
ב-25 בספטמבר 2017, הוציא, בשיתוף פעולה עם Dimatik, את הסינגל "Punjabi".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-74 באוסטריה.
ב-24 בנובמבר 2017, הוציא, בשיתוף פעולה עם סבאג' , את הסינגל "Deja-Vu".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-55 באוסטרליה.
ב-9 במאי 2019, הוציא את הסינגל "World at Our Feet".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-61 באוסטריה.
ב-4 בדצמבר 2020, הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Mad World.
ב-2 באפריל 2021, הוציא, בשיתוף פעולה עם אפרוג'ק, את הסינגל "Stay Mine".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-38 במצעד הסינגלים החמים של ניו זילנד.
ב-24 בספטמבר 2021, הוציא את הסינגל "Cardio".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-37 במצעד הסינגלים החמים של ניו זילנד.
ב-14 בינואר 2022, הוציא, בשיתוף פעולה עם גברי פונטה ו-R3hab, גרסת כיסוי לשיר "Call Me" של בלונדי.
גרסת כיסוי זו הגיעה בשיאה למקום ה-80 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, ולמקום ה-35 במצעד הסינגלים החמים של ניו זילנד.
ב-25 בנובמבר 2022, הוציא, בשיתוף פעולה עם R3hab ו-W&W , את הסינגל "Poison".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-40 במצעד הסינגלים החמים של ניו זילנד.
ב-13 באוקטובר 2023, הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Timmy Trumpet's SINPHONY No.
ב-26 באפריל 2024, הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, Timmy Trumpet's SINPHONY No.
ב-20 בדצמבר 2024, הוציא את המיני-אלבום הרביעי שלו, Timmy Trumpet's SINPHONY No.
טימפני , הוא תוף גדול בקוטר של כמטר הניתן לכוונון מיידי באמצעות רגלית או ידית, כך שניתן להפיק ממנו מספר צלילים ומנעדו מגיע לכדי אוקטבה עד אוקטבה וחצי.
ההקשה על הטימפני נעשית באמצעות מקלות קשיחים אשר קצם דמוי כדור.
התוף משמיע צליל יחסית עמום ולכן משמש רקע טוב לתזמורות כלי נשיפה.
הטימפני משמש גם ככלי הקשה בתזמורות סימפוניות.
הטימפניסט, נגן הטימפני, נותן את ה"טון" של כל ההרכב המוזיקלי.
בתזמורת של המאה השבע־עשרה עד המאה התשע־עשרה, הטימפני היה כלי ההקשה העיקרי בתזמורת ובמקרים מסוימים אף היחיד.
במוזיקה המודרנית פחת שימושו של הטימפני בתזמורת כלי נשיפה.
בתזמורת סימפונית מקובל שיש 2–5 טימפני.
שמו של הטימפני נגזר מהמילה היוונית τύμπανον שמשמעותה מעין תוף.
טִימִישׁוֹאָרָה (ברומנית: , אלפבית פונטי בינלאומי: (לחצו להשמעה); ביידיש טעמעשוואר, בגרמנית: Temeschburg או Temeschwar; בהונגרית: Temesvár; בסרבית: Temišvar או Темишвар) היא עיר במערב רומניה, הבירה בפועל (בעבר גם הבירה רשמית) של אזור באנאט.
העיר נמצאת במחוז טימיש, על גדות נחל בגה (Bega) (החל מהמאה ה-18, תעלה).
נהר ה"טימיש" Timiș או Temes, אשר כונה על ידי הרומאים בשם Tibisis או Tibiscus, זורם בקרבתה.
בעבר מימיו הגיעו עד לעיר עצמה.
שם העיר בשפה ההונגרית משמעותו "המצודה של טימיש" וממנו נגזרו השמות בשפות האחרות.
מבחינה גאוגרפית ממוקמת העיר לא רחוק מהגבול של רומניה עם סרביה ועם הונגריה, ובמרחק כמעט שווה מבוקרשט (541 ק"מ), וינה (549 ק"מ) וסופיה (509 ק"מ).
בירת סרביה, בלגרד, נמצאת במרחק של 162 ק"מ מטימישוארה, ובירת הונגריה, בודפשט - במרחק של 287 ק"מ.
לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2011 מנתה טימשוארה 319,279 תושבים והייתה העיר השלישית לפי מספר התושבים ברומניה, אחרי בוקרשט וקלוז'-נפוקה.
היא הייתה גם אחת הערים הרומניות המעטות שרשמה עלייה במספר האוכלוסייה מאז המפקד בשנת 2002. אזור המטרופולין טימישוארה מונה 468,162 תושבים.
העיר מארחת גם מספר משמעותי של עובדים ארעיים וסטודנטים.
בגלל הפארקים והשטחים הירוקים הרבים בה כונתה טימישוארה "עיר הפרחים".
בעבר כינו אותה גם "וינה הקטנה".
בימי הביניים בתחילת המאה ה-14 הייתה טמשוואר למשך מספר שנים עיר מושבו של קארוי הראשון, מלך הונגריה הידוע כקארוי רוברט לבית אנז'ו (Anjou).
אחרי תקופה ארוכה של שלטון טורקי עות'מאני (1716-1552), בשנת 1716 נכבשה העיר על ידי האוסטרים בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה.
השלטון ההבסבורגי פיתח אותה ויישב בה מתיישבים גרמנים רבים שהפכו לתקופה ארוכה לרוב בעיר.
בהתחלה התפתחה העיר מאחורי ביצורים ובגרעינים עירוניים סביבם.
בשנים 1860-1848 בימי השלטון האוסטרי הייתה העיר לבירה הרשמית של חבלי וויבודינה ובאנאט (הבאנאט של טימיש) וכך
בעקבות מלחמת העולם הראשונה טימישוארה וחלק גדול מחבל באנאט שבכפריו היו הרומנים רוב, נכללו לתחומה של ממלכת רומניה.
במאה שלאחר מכן, בדצמבר 1989 הייתה טימשוארה המוקד הראשון לפריצת המהפיכה הרומנית שסילקה את המשטר הקומוניסטי.
אתריה המרכזיים של העיר הם הקתדרלה האורתודוקסית המטרופוליטנית הרומנית, בניין האופרה, כיכר אונירי (כיכר האיחוד) עם הקתדרלה הרומית-קתולית והקתדרלה האורתודוקסית הסרבית.
יעדים תיירותיים חשובים הם גם תעלת בגה, הארמון הוניאדי, הארמון הבארוקי, בית הכנסת ברובע פבריק ובית הכנסת במצודה משלהי המאה ה-19, מוזיאון הכפר מבאנאט וגן החיות.
בעיר פועלת אוניברסיטת ווסט של טימישוארה, אחת מארבע האוניברסיטאות המרכזיות ברומניה וכן שלושה תיאטראות ממלכתיים - בשפות רומנית, גרמנית והונגרית, שאולמותיהם בבניין האופרה.
כמעט כל 12,000 התושבים היהודים שהתגוררו בעיר לפני מלחמת העולם השנייה שרדו את תקופת השואה.
הם סבלו מרדיפות וגזרות אנטישמיות רבות, אך לא גורשו בסופו של דבר למחנות השמדה, בדומה לרוב יהודי דרום טרנסילבניה ו"הממלכה הישנה" הרומנית.
הם נטשו את העיר דרך הגירה בשנות הדיכוי הכללי של המשטר הקומוניסטי.
השם הרומני טימישוארה מקורו בשמו ההונגרי:"טמשוואר" המורכב מהמילים: "טמש" - כלומר הנהר טימיש ו"ואר", כלומר "מצודה".
השם טמש או טימיש (ברומנית ובבולגרית) או טמיש (בסרבית) משתייך למשפחת הידרונימים משורש ההודו-אירופי "תיב", שמשמעותו "ביצה"
קורות המקום התחילו עם הקמתם של יישובים עתיקים בשטח הגרעיני של העיר של היום והמשיכו אחר כך בימי השלטון המלוכני ההונגרי מאה ה-12 עם בנייתה של עיר מבוצרת.
העיר עברה כיבושים רבים שהטביעו את חותמם על התפתחותה.
היא ידעה תנופה בימי המלך ההונגרי קארוי הראשון (קארוי רוברט) שהפך אותה לזמן קצר לבירתו.
בשנת 1552 העיר נכבשה על ידי הטורקים העות'מאנים ולמשך 124 שנים הייתה למבצר עות'מאני חשוב.
פרשת דרכים בתולדות העיר היה בשנת 1716 כיבושה על ידי האימפריה ההבסבורגית.
תחת השלטון ההבסבורגי נבנתה העיר מחדש ופותחה.
היא הייתה לבירת האזור באנאט.
היא יושבה במתיישבים בעיקר גרמנים קתוליים, כולל הוגנוטים לשעבר.
עם הזמן בלט אופייה הרב-אתני והרב-דתי ורב-תרבותי.
בניית תעלת בגה נתנה תנופה חזקה להתפתחות הכלכלית ולפריחת המסחר.
במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ידעה העיר פריחה ללא תקדים ובגלל חשיבותה ויופייה כונתה בעבר "וינה הקטנה".
בשנת 1919 הביא איחודו של האזור עם ממלכת רומניה להשכנת שלטון מנהלי רומני.
בעקבות מלחמת העולם השנייה הגיע לעיר הצבא הסובייטי ובחסותו התחיל העידן הקומוניסטי שקצו היה המהפכה האנטיקומוניסטית הרומנית מדצמבר 1989 שפרצה בטימישוארה.
עקבות ראשונות של בני אדם באזור קיימות מלפני 10000 שנה.
שלושת הנהרות הגדולים מסביב - מורש, טיסה ודנובה על יובליהם ופוריות המישור של באנאט, יחד עם הבקעות והביצות, סיפקו מימי קדם תנאים להבטחת קיומם ומזונם של בני אדם.
שרידים של תרבות וינצ'ה - כלי חומר ומגורים - נמצאו בכמה שכונות של העיר.
ברובע פרטליה נמצא נקרופוליס מתקופת הברונזה.
מתקופת הברזל נתגלו חפצים הקשורים לתרבויות הדאקית והרומית.
יש המשערים כי במאה ה-IX שלט באזור הקניאז גלאד תחת חסות הונגרית, אולם אין שום תעודה מאותה תקופה.
תיארוך התיעוד הראשון על קיומה של מצודה בשם טימס במקום שבו נמצאת כיום טימישוארה, שנוי במחלוקת.
השמות Castrum Temesiensis או castrum regium Themes מוזכרים ככל הנראה בשנת 1212 והשמות terra castri de Tymes ו-castrenses de Tymes ככל הנראה בשנת 1266. המצודה השתרעה על שטח מלבני, וביצוריה כללו "ואלום" מאדמה עם גדר כלונסאות מוגנת משלושה צדדים על ידי אמות מים ובצד הרביעי על ידי תעלה.
לא הייתה למצודה זו חשיבות מיוחדת - פוליטית, כלכלית, חברתית או דתית באותה תקופה.
מרכז האזור היה הכפר צ'נאד.
צ'נאד או בשמו הלטיני אורבס מוריסנה ושאר האזור שייוודע מאוחר יותר כחבל באנאט סופחו בשנת 1030 לממלכת הונגריה.
בשנת 1175 הוזכרה לראשונה הרוזנות או המחוז טימיש אולם המקורות לא הזכירו את שם בירתה.
חלק מממלכת הונגריה בימי הביניים
בגלל מיקומה האסטרטגי המאפשר שליטה על רוב המישור של באנאט, טימישוארה והרוזנים מטימיש מילאו תפקיד הולך וגובר בחשיבותו בימי הביניים.
המלך קארוי רוברט מבית אנז'ו ביקר בעיר בשנת 1307 והקים בה טירה מלכותית, במקום שבו נמצא כיום ארמון הוניאדי אותו בנה לראשונה מאוחר יותר יאנוש הוניאדי.
בימי האנרכיה והמלחמה בשועי הונגריה המורדים, למשך 8 שנים - 1316–1323, העביר קארוי רוברט את בירת הממלכה לטמשוואר.
נסיבות אלה גרמו לעלייה במספר תושבי העיר ולעלייה חשיבות היישוב מבחינה מסחרית ומדינית.
המלך ישוב לטמשוואר רק ב-1330 כשארגן מכאן את מסעו הצבאי נגד השליט של ולאכיה, בסאראב הראשון.
הטירה המלכותית נבנתה על ידי אומנים מאיטליה.
היא הקיפה חצר פנימית מלבנית שב התרומם גוף מרכזי עם מגדל עוז או מגדל פשוט.
טמשוואר מילאה תפקיד חשוב גם בהתמודדות עם האיום החיצוני החדש מן הדרום:הטורקים העות'מאנים.
בשנת 1394 עברו הטורקים בפיקוד הסולטן ביאזיד הראשון על יד בצ'קרקו מארה וטימישוארה בדרכם אל ולאכיה, בה הובסו בסופו של דבר, בקרב רובינה על ידי השליט הרומני מירצ'ה הזקן בקרב רובינה.
טימישוארה שימש כנקודת ריכוז הכוחות הצבאיים הנוצרים גם במסע הצלב נגד העות'מאנים שהסתיים בתבוסת הנוצרים בקרב ניקופול.
אחרי ניצחונם, פשטו הטורקים בבאנאט וזרעו בה הרס ושוד עד הגיעם לטימישוארה.
לבוסף גירש אותם הרוזן מטימיש, אישטוואן לושונצי.
בשנת 1440 מינויו של יאנוש הוניאדי כרוזן טימיש ציין פרק מיוחד בתולדותיה של טימישוארה.
יאנוש הוניאדי נודע כאחד המצביאים שהגנו בחירוף נפש על עמי אירופה המרכזית והבלקן נגד הפולשים המוסלמים.
הוא ניצח את העות'מאנים בקרב בלגרד ב-1456 אם כי מת זמן קצר אחר כך ממחלת הדבר.
יאנוש הוניאדי הפך את טמשוואר למחנה צבאי קבוע וקבע בה את מגוריו.
המצודה נשארה נחלת משפחתו, הוניאדי או ה"קורבינים", עד שנת 1490. בעזרת שרותיו של אדריכל איטלקי הוא דאג לשיפוץ משמעותי של הטירה המלכותית הישנה
אחרי מות המלך לאסלו החמישי, בנו של יאנוש, מתאיש הוניאדי "קורבינוס" נבחר בשנת 1458 למלך הונגריה.
עם התפשטות האימפריה העות'מאנית בדרום-מזרח אירופה, טמשוואר היוותה על ידי מיקומה וכוח חיל המצב שבה, נקודת מפתח במערך ההגנתי בדרום-מזרח הונגריה.
מסיבה זו היא הייתה ליעד למתקפות טורקיות חוזרות - בשנת 1462 וב-1467.
קיניז'י הצטיין גם הוא במאבק עיקש ועטור ניצחונות נגד הטורקים העות'מאנים.
בשנת 1514 פרץ בטרנסילבניה מרד איכרים בהנהגתו של ג'רג' דוז'ה.
דוז'ה היה נציג של האצולה הקטנה הסקלרית שהתמנה למפקד במסע הצלב שאורגן בהונגריה נגד העות'מאנים, מיוזמת האפיפיור לאו העשירי.
בתמורה להשתתפות המלחמה לאיכרים שגויסו ללמסע הצלב הוצע שחרורם מעמדם כאריסים.
לבסוף המלחמה לא התקיימה והאיכרים ההונגרים והרומנים המתוסכלים התקוממו נגד האצולה הגדולה.
צבאם הביס תחילה את צבא האצילים שבפיקודם של אישטוואן באטורי והבישוף מיקלוש צ'אקי אך בסופו של דבר נוצח על ידי הרוזן יאנוש זאפויה.
ג'רג' דוז'ה ניסה להטות את מי הנחל בגה על מנת להתקרב יותר בקלות לטימישוארה אך לא הצליח ונוצח ונפל בשבי.
סופו היה מר: לפי מנהג התקופה הוא עונה על ידי הושבתו על כיסא מברזל חם ונשרף חי.
לפי המסורת האנדרטה של מרים הקדושה בכיכר מריה ברובע יוזפין של טימישוארה מציינת את מקום עינויו ומותו.
אולם משערים כיום כי האירוע התרחש בקרבת הארמון הוניאדי.
המצור על ידי הטורקים העות'מאנים 1552
אחרי מותו של יאנוש זאופייה, טרנסילבניה וחבל באנאט היו זמן קצר בשליטה הבסבורגית.
אחרי מצור כושל בשנת 1551 שבו הטורקים להטיל מצור על טימישוארה.
הפעם הם גייסו צבא גדול של 160,000 לוחמים בפיקודו של אהמט פאשה.
צבא זה יצא מאדירנה ותוך חודשיים, ב-22 באפריל 1552 הגיע ליד חומות טימישוארה.