tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דבר זה גורם להופעה עקבית של הסרטונים של ג'ונסון בעמוד הראשי של YouTube.
בנוסף לכך, עד 2012, בכל שבוע נבחרה שאלה אחת – "The Comment Question Of The Day" (בתרגום חופשי: "שאלת התגובה של היום"), אותה ג'ונסון העביר דרך השואל (בנוסף לקטע קצר בו הצופה מציג את השאלה).
הצופים השיבו על השאלה בתגובות על הסרטון, וג'ונסון הציג תשובות נבחרות בסרטון הבא.
דבר זה תורם רבות למעורבות הצופים – או ה"פורום", בתוכנית.
ב-12 במרץ 2014 הודיע ג'ונסון על השהיית התוכנית עד למציאת מנחה מחליף.
כעבור כארבעה חודשים, ב-15 ביולי, עלתה התוכנית מחדש בהנחיית רובי מוץ' (Robby Motz).
"Your Favorite Martian" הוא ערוץ נוסף של ג'ונסון, שנחנך בינואר 2011, כשהוא פרסם את הקליפ הראשון בסדרה – "My Balls".
בערוץ מועלים קליפים מצוירים הומוריסטיים (לא מצונזרים בניגוד ל-"Equals Three").
הערוץ זכה גם הוא להצלחה רבה עם כ-2 מיליון מנויים, וסך הכול 474 מיליון צפיות.
קליפ ממוצע בערוץ זה נצפה כ-10 מיליון פעמים.
במרבית הקליפים מופיעות ארבע דמויות המרכיבות להקה: פאף (Puff) הזמר הראשי (מבוסס על ג'ונסון), בנטר (Benattar) הגיטריסט, די ג'יי (Dee Jay) התקליטן, ואקסל (Axel) המתופף.
בנובמבר 2012 ג'ונסון הכריז שפרוייקט YFM ננטש, מכיוון ש"מייקר סטודיו" הפסיקו להפיק את האלבום של Your Favorite Martian מהסיבה שג'ונסון עזב את מייקר סטודיו.
ב-15 במאי 2022, ג'ונסון הכריז על קאמבק של YFM, במסגרת החזרה הצפויה, שונה שם הערוץ ל-THIS PROJECT IS REBORN (פרויקט זה נולד מחדש), ותמונת הערוץ מראה את התאריך 1 ביוני 2022, שהוא תאריך החזרה של הפרויקט.
ב-2 בפברואר 2012, התפרסמה על ג'ונסון כתבה בעיתון ה-Wall Street Journal הגורסת כי הוא מרוויח בערך מיליון דולר בשנה ג'ונסון פרסם תגובה לכך באחד הסרטונים שלו ואמר שהכתבה לא מדויקת ושגויה.
ריימונד "ריי" קלרנס יורי היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 8 מדליות זהב בקפיצות מהמקום: רוחק, גובה ומשולשת ושיאן עולם.
בעל מספר מדליות הזהב האישיות הרב ביותר שצבר אתלט בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, ושני מבין הספורטאים בכלל, אחרי השחיין מייקל פלפס.
בחישוב, מדליות הזהב מאתונה 1906, הוא האתלט שזכה במספר מדליות זהב הרב ביותר במשחקים האולימפיים.
יורי נולד בלאפייט, אינדיאנה ובהיותו ילד צעיר לקה במחלת הפוליו שאילצה אותו להשתמש בכסא גלגלים, והיה חשש סביר שיהיה משותק לכל חייו.
בסופו של דבר הוא הצליח להתגבר על מחלתו תוך כדי חיזוק שרירי רגליו.
הוא בוגר תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטת פרדו (1897-1890), שם היה חבר באחוות סיגמא נו.
בסיום לימודיו, עבר להתגורר בניו יורק, עבד כמהנדס הידראולי והצטרף למועדון האתלטיקה של ניו יורק.
באולימפיאדת אתונה (1906) הגן יורי על תאריו פעם שלישית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.30 מטר, לפני מרטין שרידן (3.095 מטר) ורוברטסון (3.05 מטר) שניהם מארצות הברית ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.56 מטר, לפני שרידן, רוברטסון ולאון דופו מבלגיה (1.40 מטר).
באולימפיאדת לונדון (1908) הגן יורי על תאריו פעם רביעית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.33 מטר, לפני קונסטנטינוס ציקליטירס מיוון (3.235 מטר) ושרידן (3.23 מטר) ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.57 מטר, לפני ציקליטירס ובילר (1.55 מטר).
בהיותו בן 40 ניסה יורי להצטרף לנבחרת האמריקאית לאולימפיאדת סטוקהולם (1912) אך לא הצליח במשימה.
בשנת 1937 נפטר יורי בלונג איילנד, ניו יורק.
ריימונד דניאל מנזרק ג'וניור , הידוע כריי מנזרק, היה מוזיקאי, זמר, משורר, מפיק, יוצר ובמאי אמריקאי.
ידוע בעיקר כקלידן (שלמעשה ניגן גם את תפקידי הבס) של להקת הדלתות ואחד ממייסדיה.
ריי מנזרק נולד בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית להלנה וריימונד מנזרק, ממוצא פולני.
כילד ונער, מנזרק לקח שיעורי פסנתר ושיחק כדורסל בקבוצה, אך בגיל 16 הוא החליט לפרוש ממנה משום שמאמנו רצה שהוא ישחק בעמדה שמנזרק לא היה מעוניין בה.
בעת שלמד בבית הספר ובתיכון, מנזרק ניגן בהופעות רבות בבית הספר.
לאחר סיום לימודיו, מנזרק למד כלכלה באוניברסיטה הפרטית "דה-פול".
בשנים 1962–1965 מנזרק למד בבית הספר לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
ב-UCLA הוא פגש את ג'ים מוריסון, שלימים ייסד עם מנזרק את להקת הדלתות ויהיה סולנה.
כמו כן, במהלך לימודיו הוא הכיר את אשתו דורותי פוג'יקאווה.
באותה התקופה, מנזרק היה חבר בלהקה ריק והרייבנס, יחד עם שני אחיו ריק וג'ים מנזרק.
ארבעים ימים לאחר סיום לימודיהם נפגשו מנזרק ומוריסון בחוף וניס שבקליפורניה.
מוריסון סיפר למנזרק שהוא כתב מספר שירים, ומנזרק הביע התעניינות בהם ועודד את מוריסון להשמיע לו אותם.
בתגובה, מוריסון השמיע למנזרק את השיר "Moonlight Drive".
מנזרק התלהב מאוד מהחומרים שמוריסון כתב ושר והשניים החליטו לייסד את הדלתות.
הדלתות באותו הזמן הייתה למעשה ריק והרייבנס עם שינויי הרכב קטנים שכללו גם את מוריסון.
ההרכב הוציא דמו שכלל חמישה שירים בספטמבר 1965. באותה שנה, עזבו שני אחיו של מנזרק את ההרכב ולהרכב צורפו הגיטריסט רובי קריגר והמתופף ג'ון דנסמור, הרכב זה למעשה היה ההרכב המוכר והמצליח של הדלתות.
לאחר מספר חודשים בשנת 1966 בהם הדלתות הופיעו בבארים ומקומות שונים, הם הוחתמו ב-Columbia Records, אולם ביקשו להפסיק את החוזה משום ששום דבר בעניין הקלטת אלבומם הראשון לא התקדם.
בהמשך השנה הם הוחתמו ב-Elektra Records ונכנסו להקליט את אלבום הבכורה שלהם באוגוסט 1966. הקלטת האלבום נמשכה חמישה ימים בלבד, מ-26 באוגוסט ועד 31 באוגוסט.
האלבום הושק ב-4 בינואר 1967 והביא לפריצת הלהקה.
תרומתו של מנזרק ללהקה הייתה רבה והקלידים שלו היוו מרכיב חשוב ביצירות הלהקה, דבר שלווה פעמים רבות בקטעי סולו של מנזרק.
ללהקה היה מחסור בנגן בס ולכן מנזרק ביצע את תפקידי הבס לצד תפקידי הקלידים שלו, כאשר בעזרת ידו השמאלית הוא ניגן על קלידי קומבו של פנדר רודס בס, בעוד שעם ידו הימנית הוא ניגן את תפקידי הקלידים.
תקופת פעילותה של הדלתות נגדעה עם מותו של סולנה, ג'ים מוריסון, ב-3 ביולי 1971.
במהלך הקריירה שלה, הקליטה הלהקה תשעה אלבומי סטודיו ומכרה מעל ל-100 מיליון עותקים ברחבי העולם, דבר שהפך אותה לאחת מלהקות הרוק המצליחות ביותר בהיסטוריה.
בשנת 1993, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
לאחר פירוקה של הדלתות, המשיך מנזרק לעסוק במוזיקה וביצע שיתופי פעולה עם מוזיקאים שונים וביניהם איגי פופ, סקרילקס, רובי קריגר ועוד.
כמו כן במהלך השנים התאחדו מספר פעמים שלושת חבריה הנותרים של הדלתות.
בשנת 2011, מנזרק וגיטריסט הדלתות, רובי קריגר, הופיעו יחד בישראל.
מנזרק נישא לדורות'י איקו פוג'יקאווה ב-21 בדצמבר 1967, איתה חי עד מותו.
מנזרק נפטר ב-20 במאי 2013 בבית חולים ברוזנהיים, גרמניה, לאחר שחלה במחלת הסרטן.
ראו ערך הדלתות תחת הקטגוריה דיסקוגרפיה.
עם המשורר מייקל סי פורד
ריימונד סמואל טומלינסון היה מתכנת מחשבים אמריקאי, אשר יישם בשנת 1971 את תוכנת הדואר אלקטרוני הראשונה על רשת ARPANET, שממנה התפתחה רשת האינטרנט.
זו הייתה המערכת הראשונה שאפשרה לשלוח דואר בין משתמשים על מחשבים (Host) שונים שהיו מחוברים ל-ARPANET.
לפני כן ניתן היה לשלוח הודעה רק למשתמש שהשתמש באותו מחשב.
כדי להשיג זאת, הוא השתמש בסימן כרוכית @ על מנת להפריד את שם המשתמש מהשם של המערכת.
מאז סימן זה משמש בכתובות דואר אלקטרוני.
בהיכל התהילה של האינטרנט צוין כי "תוכנת הדואר אלקטרוני של טומלינסון חוללה מהפכה יסודית, ושינתה את הדרך שבה אנשים מתקשרים".
טומלינסון מוכר ברחבי העולם כממציא הדואר האלקטרוני.
ב-5 במרץ 2016 נפטר טומלינסון מהתקף לב, בגיל 74, בביתו אשר בלינקולן, מסצ'וסטס.
ריי וילסון היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי והיה שותף מלא לזכיית נבחרת אנגליה במונדיאל 1966.
עם סיום לימודיו התחיל לעבוד כאיש רכבת מתלמד, אך בעודו משחק כדורגל כחובב, נצפה על ידי סקאוט של האדרספילד טאון.
הוא שילב בין עבודת רכבת בלילות ואימונים עם האדרספילד בימים, לפני שגויס לשירות הצבאי
מאמן האדרספילד דאז, ביל שאנקלי, זיהה את יתרונותיו כמגן שמאלי זריז וחזק עם שליטה טובה בשתי רגליו, וילסון הוחתם על חוזה מקצועני עם המועדון לאחר שחרורו מהצבא.
הופעת הבכורה שלו הייתה מול מנצ'סטר יונייטד ב-1955. שנתיים לאחר מכן הפך וילסון לשחקן הרכב ראשון קבוע בהאדרספילד.
הוא זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA ב-1966 והגיע עמה לגמר שוב ב-1968.
באפריל 1960 השתתף וילסון במשחקו הראשון בנבחרת אנגליה, מול נבחרת סקוטלנד שהסתיים בתיקו 1-1.
לאחר מכן הפך לשחקן קבוע בהרכב הנבחרת.
עד למעברו לאברטון ב-1964 שיחק וילסון 30 פעמים בנבחרת אנגליה, ועד היום הוא שחקן האדרספילד עם מספר ההופעות הבינלאומיות הרב ביותר.
הוא שיחק בנבחרת אנגליה במונדיאל 1962 ובמונדיאל 1966, ובסך הכל השתתף ב-68 משחקים בינלאומיים.
בשעת זכייתה של נבחרת אנגליה באליפות העולם היה וילסון, בן ה-32, השחקן נבחרת אנגליה המבוגר ביותר.
וילסון היה נשוי לפאט ואב לשניים.
בשנת 2000, בעקבות לחץ תקשורתי שקרא לעטר את חמשת שחקני הנבחרת של 1966 שעוד לא עוטרו, זכה וילסון להיכנס למסדר האימפריה הבריטית לצד אלן בול, רוג'ר האנט, נובי סטיילס וג'ורג' כהן.
בשנת 2008 נכלל וילסון בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
רמון ג'ון נטישין הידוע בכינויו ריי נטישין, היה פוליטיקאי ומדינאי קנדי שכיהן כמושל הכללי של קנדה, ה-24 במניין מאז איחוד קנדה, בשנים 1990 - 1995.
נטישין נולד והתחנך בססקצ'ואן ושירת בחיל האוויר המלכותי הקנדי לצוערים לפני שנבחר לבית הנבחרים של קנדה בשנת 1974. לאחר מכן כיהן כשר הכתר של שתי ממשלות לא מוצלחות עד 1988. בשנת 1989 מונה למושל הכללי של קנדה על ידי אליזבת השנייה, מלכת קנדה בהמלצת ראש הממשלה בריאן מלרוני.
ב-4 ביוני 1979 הושבע נטישין למועצת המלוכה של קנדה, מה שנתן לו את הזכות לשאת התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו; עם זאת, כמושל הכללי לשעבר של קנדה, נטישין היה זכאי לתואר "The Right Honourable" (תואר הזהה לתוארם של חברי בית הלורדים).
לאחר מכן הוא התמחה במשפטים והיה נשיא אוניברסיטת קרלטון לפני מותו מדלקת לבלב ב-18 בדצמבר 2002.
נטישין, קנדי אוקראיני, נולד בססקטון שבססקצ'ואן להלן נטישין ובעלה ג'ון, שקשריו הפוליטיים וידידותו עם ג'ון דיפנבייקר, מי שעתיד לכהן כראש ממשלת קנדה, יספקו לבנו לעיתים תכופות חשיפה לדיונים פוליטיים ברמה גבוהה.
נטישין למד בבית הספר הציבורי ויקטוריה ובנונטנה קולג', וכן נרשם כצוער בחיל האוויר המלכותי הקנדי, שם הוא היה חבר של בטייסת ספיטפייר 107 בססקטון.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נטישין המשיך ללמוד באוניברסיטת ססקצ'ואן, שם היה בשנת 1954 לבוגר אוניברסיטה באמנות.
שנתיים לאחר מכן, היה בוגר במשפטים.
ב-9 בינואר 1960, נישא נטישין לגרדה אנדריסן, שאיתה גידל שני בנים.
שנתיים לאחר שהוסמך כעורך דין בססקצ'ואן בשנת 1957, משפחתו של נטישין עברה לאוטווה כאשר אביו זומן לסנאט הקנדי.
באוטווה נטישין עבד במשרד עורכי הדין של אביו, תוך שהוא מרצה גם במכללה למשפטים של אוניברסיטת ססקצ'ואן.
עם זאת, בסופו של דבר הוא הנח את עבודות אלו בצד כדי להתמודד לבית הנבחרים הקנדי מטעם המפלגה הפרוגרסיבית-שמרנית של קנדה בבחירות הפדרליות ב-1974, וזכה במושב המייצג את ססקטון-ביגר בבית הנבחרים.
ב-14 בדצמבר 1989 מינתה אליזבת השנייה, מלכת קנדה את נטישין, שהיה בחירתו של ראש הממשלה בריאן מלרוני להחליף את המושלת ז'אן סווה כנציג של המלוכה הקנדית.
הוא הושבע לאחר מכן בטקס שנערך במליאת הסנאט הקנדי ב-29 בינואר 1990.
נטישין פעל לאחר השבעתו לפתיחת אחוזת רידו (מעון המלוכה הקנדית והמושל הכללי של קנדה) לציבור הרחב (הן לאזרחי קנדה והן לתיירים) להקמת מרכז מבקרים וליזום סיורים מודרכים בארמון ובפארק המלכותי שבו הוא יושב.
מהלכים אלה היוו היפוך מוחלט ממדיניותה של קודמתו של נטישין בנידון, שסגרה את אחוזת רידו לציבור הרחב.
בשנת 1991, נטישין העלה לבמה את קונצרט הקיץ החד שנתי של המושל הכללי ושנה לאחר מכן, העלה שוב קונצרט באחוזתו.
אירועים אלו השתלבו עם כמה מנדטי חובה של נטישין במהלך כהונתו שכללה רצון לעבוד עם הנוער הקנדי למקד את תשומת הלב על חינוך ולעודד אמנויות בקרב הנוער.
בנימה זו, הוא ייסד בשנת 1992 את פרס המושל לאומנויות הבמה, את פרס רמון ג'ון הטישין לוולונטריזם באמנויות ועוד מספר פרסים נוספים.
במסגרת תפקידיו הרשמיים והטקסיים, נטישין ניהל כמושל הכללי את החגיגות לציון 125 שנה להקמת הקונפדרציה הקנדית וקיבל את פניו צ'ארלס הנסיך מוויילס ורעייתו, הנסיכה דיאנה, יחד עם שורה של נכבדים זרים ביניהם נשיא רוסיה בוריס ילצין, מלך ירדן חוסיין ורעייתו המלכה נור.
יתר על כן, נטישין התחייב למספר ביקורים ממלכתיים, כולל אחד לאוקראינה, לפני שכהונתו הסתיימה בחסד הוד מעלתה ב-6 בפברואר 1995.
לאחר שעזב את החיים הפוליטיים, חזר נטישין לעבוד בעריכת דין במשרד עורכי הדין גאוולינג, סטראטי והנדרסון, שם עבד בעבר בין 1989 ל-1990. בשנת 2002 הוא נתמנה לנשיא אוניברסיטת קרלטון באוטווה, אך חודשים ספורים לאחר מכן, זמן קצר לפני חג המולד, נטישין מת מדלקת לבלב.
לפי המסורת, בהסכמת משפחתו, ארון קבורתו של נטישין הוצג לעיני הציבור במליאת הסנאט, ואף על פי שהיה אורתודוקסי אוקראיני, הוא זכה לטקס הלוויה ממלכתית ב-23 בדצמבר 2002 באוטווה.
טקס אשכבתו כלל טקס הלוויה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית.
ריי פישר הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של ויקטור סטון / סייבורג בסרטי היקום הקולנועי של DC.
ריי פישר נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בלונסייד, ניו ג'רזי למשפחה אפרו-אמריקאית.
הוא התחנך בבית הספר תיכון האדון הייטס.
בבית הספר היה פעיל במגמת התיאטרון והשירה.
לאחר סיום לימודי התיכון המשיך את לימודיו באקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה (אנ') בניו יורק.
משנת 2008 הופיע על במת תיאטרון שייקספיר בניו ג'רזי וכיכב כטום רובינסון בהצגה "אל תיגע בזמיר".
ב-2009 שיחק בהצגה "מקבת'" בהפקת אוף ברודוויי, במחזה "Fetch Clay" גילם את מוחמד עלי ועבור התפקיד העלה 10 ק"ג של מסת שריר.
הוא גילם תפקיד ראשי בסרט הקצר בן 10 הדקות, "הטוב, הרע והמבולבל" משנת 2008.
בשנת 2019 בעונה השלישית של הסדרה "בלש אמיתי".
לפישר הייתה הופעת קמאו בתור גיבור העל ויקטור סטון/סייבורג בסרט "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק".
הוא שוב גילם את הדמות ב"ליגת הצדק".
הוא חתם על חוזה מול אולפני האחים וורנר לגילום הדמות בסרטים נוספים.
בשנת 2020, פישר האשים את הבמאי ג'וס וידון בהתנהגות "פוגענית" ו"לא מקצועית", בזמן צילומי ליגת הצדק.
הוא בנוסף קרא לנשיא DC Films, וולטר המאדה, "אדם המאפשר מהסוג המסוכן ביותר" וציין בדצמבר 2020, שהוא "לא ישתתף בשום הפקה הקשורה אליו (המאדה)".
למרות שהוא תוכנן להופיע בסרט הפלאש, פישר הצהיר בינואר 2021 שהוא הוסר מהסרט עקב מעורבותו של המאדה.
הוא שב לדמותו של סייבורג בליגת הצדק: גרסת סניידר, גרסת הבמאי לליגת הצדק.
פישר השתתף בצילומים לקטעים החדשים לגרסה באוקטובר 2020. כשהוא ביקר את הסרט, טום ג'ורגנסן מאתר IGN, הדגיש את הגילום הניואנסי והצבעוני של פישר; ואלכס עבאד-סנטוס, מאתר Vox, שיבח את הופעתו של פישר כ"תערובת של זעם ופגיעות".
בשנת 2023 גילם את הלוחם דריאן בסרט הפנטזיה והאופרת חלל "ירח המרד", שם הוא מתאחד שוב עם זאק סניידר, שמביים את הסרט, לאחר עבודה משותפת בליגת הצדק.
שנה סרט תפקיד הערות 2016 באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק ויקטור סטון / סייבורג 2017 ליגת הצדקויקטור סטון / סייבורג 2021 ליגת הצדק: גרסת סניידרויקטור סטון / סייבורג2023ירח המרדדריאן בלאדאקס2024ירח המרד - חלק שני: המצלקתדריאן בלאדאקסשיעור פסנתר (אנ')לימון2026Animalsסרט של נטפליקס
שנה סדרה תפקיד הערות 2015 מועדון נשות האסטרונאוטים (אנ') קפטן אדוורד דווייט פרק: "In the Blind" 2019 בלש אמיתי הנרי הייז תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים2022Women of the Movementג'יני מובלי4 פרקים
ריימונד דרלינגטון "ריי" פליקס היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1953–1962, בעמדת הסנטר.
לאורך קריירת ה-NBA רשם ממוצעים של 10.9 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק.
פליקס נולד וגדל בעיר ניו יורק, ולמד באוניברסיטת לונג איילנד בין השנים 1949–1951.
בדראפט ה-NBA לשנת 1953 נבחר פליקס בבחירה הראשונה על ידי קבוצת בולטימור בולטס, אותה אימן מאמנו של פליקס באוניברסיטת לונג איילנד, חבר היכל התהילה לעתיד קלייר בי.
בעונת הרוקי שלו הפך במהרה לאחד השחקנים המצטיינים בליגה, כשהעמיד ממוצעים של 17.6 נקודות (חמישי ב-NBA) ו-13.3 ריבאונדים למשחק (רביעי ב-NBA).
במהלך אותה עונה נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, בו קלע 13 נקודות והוריד 11 ריבאונדים, ובכך הפך לשחקן האפרו-אמריקאי השני אי פעם שלוקח חלק במשחק הראווה (אחרי דון בארקסדייל).
על אף שקבוצתו סיימה במקום האחרון בליגה, עם מאזן ניצחונות 16–56 (22.2%), זכה פליקס בתואר רוקי השנה.
לקראת עונתו השנייה בליגה נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, במדיה שיחק במשך חמש וחצי עונות.
בתקופתו עם הניקס שיתף פעולה עם שחקנים בולטים דוגמת הארי גלאטין, קארל בראון, קני סירס וריצ'י גארין, אך הקבוצה דשדשה במרכז טבלת הליגה ורשמה מאזן מצטבר של 203 ניצחונות ו-204 הפסדים בתקופה זו.
כשחקן הניקס הציג פליקס יכולת טובה עם ממוצעים של 12.0 נקודות ו-9.1 ריבאונדים למשחק, אך לא הצליח לשחזר את תפוקתו מעונת הרוקי, אשר התבררה בדיעבד כעונתו הטובה בקריירה.
במהלך עונת נשלח בטרייד למיניאפוליס לייקרס, בה שימש כשחקן ספסל בשתיים וחצי העונות הבאות.
בעונתו האחרונה ב-NBA, , העפיל עם הלייקרס לגמר הליגה, בו הפסידה קבוצתו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4 על אף יכולת שיא של שחקני הלייקרס אלג'ין ביילור וג'רי וסט.
בסיום אותה עונה פרש פליקס ממשחק פעיל, בגיל 31.
פליקס נפטר ב-28 ביולי 1991 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 60.
רֵיי סִיהוֹרְן היא שחקנית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב.
ידועה בעיקר בשל תפקידה כקים וקסלר בסדרת הטלוויזיה "סמוך על סול".
היא הופיעה בין השאר גם בסדרות "ויטני" , "אני איתה" , "פרנקלין ובאש", והסדרה "פלוריבוס" (2025) כגיבורה ראשית.
סיהורן נולדה בנורפוק, וירג'יניה, אך ילדותה עברה עליה גם בין יפן, אריזונה, ווושינגטון די.
היא למדה ציור וארכיטקטורה, בעקבות אביה וסבתה.
היא המשיכה באמנות החזותית, אך הייתה לה תשוקה גוברת לקולנוע ולתיאטרון.
היא בעלת תואר ראשון באמנות ובאמנות סטודיו, מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
קריירת המשחק שלה כוללת שלל תפקידים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
בשנת 1998 היא שיחקה את תפקידה הראשון, בסרט "מקרה נגד קארן".
בשנת 2003 גילמה את שרי בסיטקום "אני איתה" מבית ABC, בה כיכבה בתור אחת הדמויות הראשיות; הסדרה בוטלה בתום העונה הראשונה.
בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל.
הסרט, ששודר בABC Family, הוא פריקוול לסרט "רומי ומישל – פגישת מחזור" משנת 1997.
אחד מתפקידיה הידועים הוא דמותה של קים וקסלר ב"סמוך על סול", סדרת הפריקוול ל"שובר שורות".
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הפשע הביוגרפית "הפשע" ב-Hulu, לצד פטרישה ארקט וג'ואי קינג, ובסדרת האימה האנתולוגית "אזור הדמדומים".
ב-2021 שיחקה בסרט האימה "דברים ששמענו וראינו" של נטפליקס.
ב-2024 הופיעה בסרט הרביעי של בחורים רעים, "בחורים רעים: הכל או כלום", ודיבבה את דמות מלכת החרקים בסדרת האנימציה "!Kite Man: Hell Yeah".
בשנת 2025 החלה לככב בתור קרול סטורקה בסדרה "פלוריבוס" - באפל TV פלוס.
בשנת 2018 התארסה סיהורן למפיק הסרטים וסוכן הנדל"ן גרהם לרסון, אותו הכירה לה גרושתו.
עם נישואיהם, היא הפכה לאם חורגת לשני בניו מנישואיו הקודמים.
ריי סרמרד הוא צמד היפ הופ אמריקאי שמקורו בטופלו, מיסיסיפי.
הצמד מורכב משני האחים, סלים ג'ימי וסוואה לי.
אקוויל איבן שמון בראון (הידוע גם בשם סלים ג'ימי) ואחיו הקטן חליף מאליק אבן שמון בראון (הידוע גם בשם סוואה לי) נולדו באינגלווד שבקליפורניה.
הם גדלו עם אמם, ברנדט ווקר, ואחיהם, מייקל.
אביהם נטש את משפחתו כמה שנים לאחר הולדת בניו.
אמם עבדה בצבא והועברה בקביעות למדינות שונות.
המשפחה עברה מספר פעמים, עזבה את קליפורניה למיסיסיפי ומרילנד ובסופו של דבר התיישבה במחנה הצבאי פורט הוד בטקסס.
שני האחים התחילו להתאמן, לרקוד ולכתוב מוזיקה יחד בגיל צעיר.
כששני הנערים היו בחטיבת הביניים, המשפחה עזבה את טקסס וחזרה למיסיסיפי כדי להצטרף לבן זוגה החדש של אמם, פלויד סאליבן, לאחר שעזבה את הצבא.
הם התיישבו בעיר טופלו שבמיסיסיפי בפרויקטים של דיור ידוע לשמצה ברחוב אידה, בהם התגורר אביהם החורג.
לזוג הצעיר נולד בן בשם פלויד ג'וניור סאליבן.
כדי לפרנס את המשפחה ולשמור על הנערים בבית הספר מכר אביהם החורג סמים.
בינואר 2015 הוציא הצמד את אלבום הבכורה שלהם, SremmLife.
האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
באוגוסט 2016 הוציא הצמד את אלבומם השני, SremmLife 2. הצמד ידוע בעיקר בזכות הסינגל שלהם ""Black Beatles" מתוך אלבומם השני, שהגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד הוט 100, תוך שהגיע לעשירייה הפותחת במצעדים במדינות שונות, ביניהם ישראל.
כמו כן, הצמד סינגלים נוספים בעלי הסמכת פלטינה, כמו "No Type", "No Flex Zone" ו-"Swang".
ב-4 במאי 2018 הוציאו את אלבומם השלישי, SR3MM.
בדצמבר 2024, פורסם כי הצמד הם בין המוזיקאים שקיבלו מענקים מתוכנית Shuttered Venue Operations Grant (SVOG), שנועדה לסייע למקומות עצמאיים וקבוצות אמנות שנפגעו במהלך מגפת הקורונה.
הצמד קיבל מענק של 7.7 מיליון דולר עבור חברת Sremm Touring, שחלק משמעותי ממנו הועבר לצמד עצמו.
ריימונד אדווין מייבוס הבן הוא פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית בשנים 2009–2017. קודם לכן הוא כיהן כמבקר המדינה של מדינת מיסיסיפי בין השנים 1984–1988, לאחר מכן ועד 1992 כמושל מיסיסיפי וכשגריר ארצות הברית בערב הסעודית בין השנים 1994–1996.
ריי מייבוס נולד בסטארקוויל, מיסיסיפי כדור רביעי לתושבי המדינה.
הוא גדל בעיירה אקרמן כילדו היחיד של בעל חנות חומרי הבניין המקומית.
הוא למד בבתי הספר המקומיים ולאחר מכן הוא סיים לימודי תואר ראשון באנגלית ובמדע המדינה בדרגת ההצטיינות "בכבוד רב ביותר" באוניברסיטת מיסיסיפי, שם הוא היה חבר באחוות "בטא תטא פי".
הוא המשיך ללימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס וללימודי תואר JD במשפטים, שגם אותם סיים בהצטיינות, בבית הספר הרווארד למשפטים.
הוא קיבל הצעה להשתתפות בתוכנית פולברייט, היה חבר בקרן וודרו וילסון וסייר ברחבי אירופה, המזרח התיכון, רוסיה ואמריקה הלטינית.
קודם ללימודיו בבית הספר למשפטים הוא שירת בין השנים 1970–1972 בצי ארצות הברית כקצין סיפון בסיירת הקלה "ליטל רוק" (USS Little Rock) והגיע לדרגת לוטננט.
הוא גם עבד כפקיד בבית המשפט לערעורים.
מייבוס החל את הקריירה הציבורית שלו כאשר עבד בוושינגטון די.
כיועץ המשפטי של ועדת החקלאות של בית הנבחרים.
לאחר בחירתו של ויליאם וינטר כמושל מיסיסיפי, שב מייבוס למדינתו כדי לעבוד במשרד המושל, שם הצוות הצעיר שכלל את מייבוס, דיק מולפוס, ג'ון הנגן ואנדי מולינס, זכו בכינוי "נערי האביב" מפיו של חבר בית המחוקקים של המדינה שהיה יריב של וינטר.
ב-1983 נבחר מייבוס כמבקר המדינה של מדינת מיסיסיפי ובתפקיד זה הוא שימש בין השנים 1984–1988. במהלך תקופה זו הוא לקח חלק בתרגיל עוקץ של ה-FBI שהוביל להשבת כספי ציבור מבוזבזים או גנובים.
עם תום מבצע זה שכונה "מבצע העמדת פנים" (Operation Pretense), נעצרו 57 מפקחי מחוזות ב-25 מחוזות, וכולם למעט שניים נשפטו למאסר.
בגיל 39 הביס מייבוס את איש העסקים ג'ק ריד בבחירות למשרת מושל מיסיסיפי שנערכו ב-1987 ברוב של 53% מול 47% מקולות המצביעים והיה למושל הצעיר ביותר בארצות הברית בעת השבעתו.
הוא ניצח בבחירות "על גל של מצביעים שחורים" (המצביעים האפרו-אמריקאים היוו 30% מהמצביעים הרשומים במדינה), על אף שהפסיד כשליש מקולות הלבנים למרות תמיכה ממי שכונו "העניים הלבנים" והיאפיז.
מייבוס, שסיסמת הבחירות שלו הייתה "מיסיסיפי לא תהיה אחרונה יותר", כונה "הפנים של הדרום החדש", ממש כמו עמיתו מארקנסו, ביל קלינטון.
במהלך כהונתו כמושל יזם מייבוס תוכנית שנקראה "חינוך טוב יותר למען הצלחה מחר", שהעלתה את שכרם של המורים במיסיסיפי בשיעור הגבוה ביותר בארצות הברית ושבזכותה כלל אותו המגזין פורצ'ן ברשימת עשרת "המושלים החינוכיים".
מיסיסיפי אף רשמה שיאים של גידול במספר המשרות החדשות, בהשקעות, בתיירות ובייצוא.
בשל תיקון לחוק שאושר ב-1987 התאפשר למייבוס להיות המושל הראשון שהתאפשר לו לכהן בשתי תקופות כהונה רצופות והוא התמודד לבחירה מחדש ב-1991. בבחירות אלו הוא הובס על ידי הרפובליקני קירק פורדיס ברוב של 51% מול 48% מקולות המצביעים.
פורדיס תיאר את מייבוס כ"יהיר ומנותק מהפוליטיקה של מיסיסיפי" והניו יורק טיימס תיאר אותו כ"פוליטיקאי של פורשה במדינה של טנדר שברולט".
הנשיא ביל קלינטון מינה את מייבוס כשגריר ארצות הברית בערב הסעודית ובתפקיד זה הוא כיהן בין השנים 1994–1996. במהלך כהונתו נפתר סכסוך גבול בין ערב הסעודית לבין תימן ונמנע משבר מול עיראק.
מייבוס עמד בראש השגרירות בריאד בזמן פיגוע הטרור בקרבת השגרירות בנובמבר 1995. באותה תקופה נחתמו חוזים בשווי של יותר מ-16 מיליארד דולר בין חברות סעודיות לבין חברות אמריקאיות כמו בואינג ו-AT&T.
ב-27 במרץ 2009 מינה הנשיא ברק אובמה את מייבוס כמזכיר הצי.
ב-19 במאי הוא הושבע וב-18 ביוני התקיימה השבעה טקסית בבסיס הצי בוושינגטון די.
סי., שם הוא הושבע מחדש על ידי מזכיר ההגנה רוברט גייטס.
באפריל 2010 התעוררה מחלוקת כאשר דווח שמייבוס הציע לקרוא לספינת מלחמה של הצי "ג'ון פ.
Murtha) על שמו של חבר הקונגרס המנוח מפנסילבניה ג'ון מרתה.
מחלוקת נוספת התגלעה על רקע קריאת אוניית מטען בשם "סזאר צ'אבס" (USNS Cesar Chavez) על שמו של פעיל זכויות האדם סזאר צ'אבס שתיאר את שירותו בצי "...
השנתיים הגרועות ביותר בחיי", וספינת קרב נוספת בשם "גבריאל גיפורדס" (USS Gabrielle Giffords) על שמה של חברת הקונגרס מאריזונה גבריאל גיפורדס לאחר שהיא נפצעה קשה בתקרית ירי במחוז הבית שלה בטוסון ב-8 בינואר 2011.
ב-16 באפריל 2012 החזיר מייבוס את מסורת הצי לקריאת ספינות מסוימות על שמם של נשיאי ארצות הברית לשעבר, בהכריזו שהמשחתת הבאה מסדרת המשחתות זומוואלט תיקרא "לינדון ג'ונסון" (USS Lyndon B.
Johnson) על שמו של הנשיא לשעבר לינדון ג'ונסון.
ההכרזה הבאה של מייבוס על קריאת שם לספינה אירעה ב-16 בינואר 2016 כאשר הוא הודיע על ספינת מטען נוספת שתיקרא על שמו של פעיל זכויות האדם וחבר הקונגרס המכהן ג'ון לואיס.
מייבוס אף הודיע בהמשך שכל הספינות מסדרה מסוימת זו של ספינות מטען שה"ג'ון לואיס" תהיה האבטיפוס שלה, ייקראו על שמם של פעילי זכויות אדם.
מייבוס עמד במילתו כאשר ב-14 ביולי אותה שנה נקראה הספינה השנייה מסדרת "ג'ון לואיס" על שמו של פעיל זכויות הלהט"ב והפוליטיקאי הדמוקרטי מסן פרנסיסקו המנוח הארווי מילק.
הטבח בבסיס הצי האמריקני בוושינגטון
ב-16 בספטמבר 2013 נכנס אהרון אלקסיס לבסיס הצי בוושינגטון והרג ביריות 13 איש ופצע 14. אלקסיס היה איש הצי לשעבר שעבד כקבלן של חיל הנחתים.
חקירה פנימית של הפנטגון מצאה שהירי יכול היה להימנע עם היו ומקפידים על פיקוח חמור יותר על סיווגי הביטחון ועל הגברת האבטחה במתקן הצי.
במלאת שנה לטבח נערך טקס לזכרם של הנרצחים.
בטקס אמר מייבוס, "אנו יודעים שחייהם לא יוגדרו על פי האופן בו הם מתו, אלא על פי הדרך בה הם חיו ועבור מה הם חיו, והם ייזכרו על כך תמיד".
לאחר ינואר 2015 חשפו דוחות של "מועצת ההגנה העסקית" (Defense Business Board) ושל תאגיד מקינזי ושות' שמחלקת ההגנה הוציאה 134 מיליארד דולר, 23% מתוך כלל התקציב שלה, על פעילות משרדית ( back-office work) ושהסגל המשרדי של המחלקה של יותר ממיליון איש התקרב בגודלו כמעט לזה של הכוח הלוחם הפעיל.
המועצה המליצה על תוכנית קיצוצים בהיקף של 125 מיליארד דולר תוך חמש שנים.
עם זאת, כאשר חודש לאחר מכן התמנה אשטון קרטר כמזכיר ההגנה, הוא החליף את יושב ראש המועצה, המלצות מקינזי סווגו בסיווג סודי והדוח שלו הוסר מאתרי האינטרנט הציבוריים.
מייבוס נשא אז נאום בפני ה-AEI בו הוא שם דגש על דוח מקינזי ומתח ביקורת על ההוצאות המשרדיות ובמיוחד על שירות הפיננסים והחשבונאות של מחלקת ההגנה ועל סוכנות הלוגיסטיקה שלה.
תת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה, פרנק קנדל, כתב לו בעקבות כך וביקש ממנו, "אנא המנע מנקיטת עמדה ציבורית נוספית" ו"אני לא רוצה שזה יגלוש מעבר לכך אל השיח הציבורי".
ב-1 בינואר 2016 הורה מייבוס לחיל הנחתים (שכפוף גם הוא למחלקת הצי) להכין תוכנית לשילוב בין גברים לנשים בטירונות שלהם, ונתן לפיקוד החיל ארכה של שבועיים לתכנן צעד זה.
בינואר 2017, עם בחירתו של דונלד טראמפ לנשיאות, סיים מייבוס את כהונתו כמזכיר הצי והוחלף על ידי שון סטקלי שמונה כמזכיר הצי בפועל עד למינויו של ריצ'רד ו.
ספנסר כמזכיר קבוע באוגוסט אותה שנה.
מייבוס הוא אוהד של קבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס והוא עוקב אחריה מאז האליפות של 1975, עת היה סטודנט בבית הספר הרווארד למשפטים.
ב-2009, ושוב ב-2014, הופיע מייבוס בהופעת קמע בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "NCIS".
ב-2012 הוא הופיע בסרט "Battleship" כמפקד נושאת המטוסים רונלד רייגן.
מייבוס הופיע גם בהופעת קמע בפרק בסדרה "הספינה האחרונה" בתפקיד עצמו.
על פי העלילה הוא מעביר מסר מוקלט לצוות המשחתת הדמיונית "נייתן ג'יימס" ועד שהמסר מגיע לספינה הוא מת מהווירוס הקטלני שמהווה את הציר המרכזי של הסדרה.
ג'ון ריימונד "ריי" סקוט הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1961–1972. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בשתי הליגות הם 14.3 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1972–1976 שימש כמאמן הראשי של קבוצת דטרויט פיסטונס, ובעונת זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA.
בדראפט ה-NBA 1961 נבחר סקוט על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה הרביעית.
לאורך עונת הרוקי שלו קלע 13.3 נקודות והוריד 11.5 ריבאונדים למשחק, ובפלייאוף של אותה עונה סייע לפיסטונס להעפיל לגמר האזור המערבי עם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-14.5 ריבאונדים למשחק.
ב-4 העונות הבאות העמיד ממוצעים של 16.8 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק עבור הפיסטונס, אך לאורך התקופה השיגה קבוצתו 110 ניצחונות בלבד (34.4%).
בינואר 1967 הועבר לבולטימור בולטס במסגרת טרייד משולש, בו רודי לרוסו נשלח לפיסטונס, בעוד מל קאונטס נשלח ללוס אנג'לס לייקרס.
בעונת קלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק עבור הבולטס, אשר סיימו את העונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה; 57–25. באופן מפתיע, ועל אף יתרון הביתיות בו החזיקה, הובסה בולטימור בתוצאה 0–4 כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי ניו יורק ניקס.
בדראפט ההרחבה של שנת 1970 נבחר על ידי באפלו ברייבס, אך בחר לשחק עבור קבוצת וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA.
בשתי עונותיו ב-ABA קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, ובשתיהן הודח עם הסקוויירס בגמר האזור המזרחי.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן בדטרויט פיסטונס, תחת ארל לויד, ולאחר שבעה משחקים החליף אותו כמאמן הראשי של הקבוצה.
בעונה העוקבת הוליך את דטרויט למאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה, 52–30, ולהעפלתה הראשונה מזה 6 שנים לשלב הפלייאוף.
בסדרת חצי גמר המערב הצטיינו כוכבי הקבוצה בוב לניר ודייב בינג, אך בסופו של דבר הפסידו הפיסטונס מול שיקגו בולס בתוצאה 3–4. בסיום העונה זכה סקוט בפרס מאמן השנה.
בעונת הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, ולאחר שפתחה את עונת עם 17 ניצחונות מ-42 משחקים פיטרה את סקוט מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזרו הרב בראון.
בין השנים 1976–1979 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מזרח מישיגן.
בשלוש עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 29 ניצחונות ו-52 הפסדים.
תומאס ריי ויליאמס היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1987. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 15.5 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.6 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק.
ויליאמס נולד וגדל בעיר מאונט ורנון שבמדינת ניו יורק, ובשנת 1973 החל ללמוד ב"אוניברסיטת סן ג'סינטו" אשר ביוסטון, טקסס.
לאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת מינסוטה, אשר בקבוצת הכדורסל שלה שיתף פעולה עם קווין מקהייל, פליפ סונדרס ומייקל תומפסון.
בשתי עונותיו במינסוטה רשם ויליאמס ממוצעים של 18.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר ויליאמס בבחירה העשירית, על ידי ניו יורק ניקס.
לאחר עונת רוקי סולידית (9.3 נקודות למשחק), פרץ בעונתו השנייה ב-NBA, כשקלע 17.3 נקודות ומסר 6.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בשתי העונות הבאות נותר אחד השחקנים המובילים של הניקס, לצדם של ביל קרטרייט ומייקל ריי ריצ'רדסון, והעמיד ממוצעים של 20.3 נקודות, 5.9 אסיסטים, 4.6 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק.
באוקטובר 1981, לאחר 4 עונות עם הניקס, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס בתמורה למוריס לוקאס.
בעונת הוליך את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (20.4), אסיסטים (6.0) וחטיפות (2.4) למשחק.
במשחק האחרון של אותה עונה, ב-17 באפריל 1982, קלע שיא קריירה של 52 נקודות בניצחון קבוצתו מול דטרויט פיסטונס.
לקראת עונת הועבר בטרייד לקנזס סיטי קינגס, בתמורה לפיל פורד, ושנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף בחזרה לניקס, תמורת בילי נייט.
בפלייאוף סייע לניקס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, לצדם של קרטרייט וברנרד קינג.
בעונת שיחק עבור בוסטון סלטיקס, כמחליפו מהספסל של דניס ג'ונסון, והעפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, לראשונה בקריירה.
בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסלטיקס מול לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 2–4. ויליאמס שותף ב-19 מתוך 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 6.3 נקודות ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בשנים 1985–1987 שיחק עבור אטלנטה הוקס, סן אנטוניו ספרס וניו ג'רזי נטס, בטרם פרש ממשחק, בגיל 32.
לאחר פרישתו ממשחק נכנס ויליאמס לקשיים כלכליים, ובשנת 1994 הגיש בקשה לפשיטת רגל.
ביולי 2010 פורסם כי ויליאמס הוא חסר בית ומובטל, וכי הוא מתגורר ברכבו שבפומפנו ביץ', פלורידה.
מספר חודשים לאחר מכן החל לעבוד במחלקת התרבות של עיריית מאונט ורנון, בה נולד וגדל.
ב-22 במרץ 2013 נפטר ויליאמס במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג שבניו יורק, כתוצאה מסרטן המעי הגס, בגיל 58.
ריי צ'אן (בכתב סיני: 陳銳, באנגלית: Ray Chen; נולד ב-6 במרץ 1989) הוא כנר טאיוואני-אוסטרלי.
הוא זכה בפרס הראשון בתחרות יהודי מנוחין לכנרים צעירים לשנת 2008 ובתחרות המלכה אליזבת לשנת 2009.
צ'אן נולד בטאיפיי, טאיוואן, והחל חן ללמוד כינור בגיל ארבע.
תוך חמש שנים סיים את כל עשרת השלבים של שיטת סוזוקי בבריזבן, אוסטרליה.
צ'אן הוזמן לנגן קונצרט סולו עם התזמורת הפילהרמונית של קווינסלנד כבר בגיל שמונה.
הוא הוזמן גם להופיע בקונצרט חגיגת הפתיחה של אולימפיאדת החורף 1998 בנאגנו, יפן.
בקיץ 2006 ו-2007 למד צ'אן בבית הספר להדרן למיתרים, ולמד אצל דייוויד סרון במכון קליבלנד למוזיקה.
בשנת 2008 הוא השתתף בפסטיבל המוזיקה באספן במלגת לימודים מלאה ולמד אצל צ'ו-ליאנג לין (בית הספר ג'וליארד) ופול קנטור (מכון קליבלנד למוזיקה).
באפריל 2008 זכה צ'אן בפרס הראשון של החטיבה הבכירה בתחרות הבינלאומית של יהודי מנוחין לכנרים צעירים בקרדיף, ויילס.
(בשנת 2004 הוא זכה בפרס השלישי של החטיבה הצעירה בתחרות זו.) צ'אן הגיע אז לתשומת ליבו של מקסים ונגרוב, שהיה שופט בתחרות.
לאחר הצלחתו בתחרות מנוחין, זכה צ'אן בפרס הראשון של תחרות המלכה אליזבת ב-2009 בבריסל, בלגיה.
לאחר הזכייה צ'אן החל להופיע בקונצרטים רבים, הוא הוקלט כמה פעמים באופן מקצועי, הוא קיבל מלגה של שלוש שנים ל"האגינס" וכינור סטרדיוואריוס מטעם קרן ניפון למוזיקה.
הוא היה המשתתף הצעיר ביותר בתחרות.
כזוכה בפרס הגדול הוא נשלח מיד למסע הופעות והופיע עם התזמורת הסימפונית של אנטוורפן בניצוחו של יאפ ואן זביידן, התזמורת הלאומית של בלגיה בניצוחו של רומון גמבה, והתזמורת הפילהרמונית של לוקסמבורג בהנהגת עמנואל קריבין, וכן ברסיטלים ברחבי בלגיה.
צ'אן הוחתם על ידי סוני קלאסיקל רקורדס בשנת 2010. הוא הקליט את הסונטה לכינור של סזר פרנק, את הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, קונצ'רטו לכינור של מנדלסון ועוד.
צ'אן זכה בתחרות אקו קלאסיק לשנת 2011. הוא הוזמן להופיע בקונצרט השנתי של פרס נובל בשנת 2012, וניגן את הקונצ'רטו לכינור של מקס ברוך עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם.
באפריל 2016 הוא היה השופט הצעיר ביותר אי פעם בתחרות הבינלאומית על שם יהודי מנוחין לכנרים צעירים בלונדון, עם פמלה פרנק, ג'וג'י האטורי, מרטין אנגסטרום, נינג פנג, יוליה פישר, דונג-סוק קאנג, טסמין ליטל וג'רמי מנוחין.
בשנת 2021 שיתף צ'אן פעולה עם סטינג במסגרת הסדרה ארקיין, וניגן חלקים בשיר What Could Have Been, ששימש כשיר הסוגר של העונה הראשונה של הסדרה.
צ'אן ידוע גם בנוכחותו ברשתות החברתיות.
הוא יצר סרטונים בערוץ היוטיוב שלו, הנוגע לנגינה בכינור, ושיתף פעולה מספר פעמים עם צמד הקומדיה המוזיקלי TwoSetViolin.
ריי מייקל מקאלום הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז
בשנתיים הראשונות של בתיכון, למד ושיחק מקאלום בתיכון צפון בלומינגטון בבלומינגטון שבאינדיאנה.
לאחר מכן למד בתיכון המדינה של דטרויט בדטרויט שבמישיגן לשנתיים האחרונות שלו.
בעונתו האחרונה בקריירת התיכונים, מקאלום הוביל את תיכונו לאליפות מדינה, כשניצחו 47–71 בגמר את לנסינג סקסטון עם 32 נקודות של מקאלום, 8 ריבאונדים ו-7 חטיפות.
בעונה זו הוא העמיד ממוצעים של 22.5 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק.
מקאלום סיים במקום השלישי בהצבעה על תואר שחקן העונה במישיגן, נבחר לחמישייה הראשונה במישיגן, והוגדר כשחקן טופ 50. מקאלום זומן למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בשנת 2010 ורשם 4 נקודות, 2 ריבאונדים וחטיפה אחת.
מקאלום דורג בארבעה כוכבים על ידי ESPN על פי יכולתו בתיכונים.
מקאלום דורג כרכז החמישי בטיבו וכשחקן ה-17 הטוב ביותר במחזור 2010.
מקאלום בחר לשחק באוניברסיטת דטרויט מרסי, אותה אימן אביו שגם נקרא ריי מקאלום.
מקאלום דורג כאחד המגויסים הבכירים בתולדות המכללה.
בעונתו הראשונה במכללה, הוא הפך לשחקן הראשון מאוניברסיטת דטרויט, שנכנס לאחת מחמישיות העונה בעונת הרוקי שלו, כשנכנס לחמישייה השנייה.
מקאלום הוביל את קבוצתו עם 13.5 נקודות, 4.9 אסיסטים והוא לקח 54 חטיפות בכל המשחקים.
אתר סיקור המכללות הכניס אותו לחמישייה הראשונה בכל המכללות, ו-157 האסיסטים שלו במהלך העונה הסדירה מיקמו אותו במקום השני באסיסטים לרוקיז בכל הליגות.
ב-16 בפברואר, מקאלום כמעט רשם טריפל דאבל במשחק מול אוניברסיטת יאנגסטאון עם 14 נקודות, 10 ריבאונדים ו-8 אסיסטים.
בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים, 4.0 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק בדרך לחמישייה הראשונה במחוז.
מכללתו סיימה עם מאזן 14–22, והעפילה לסיבוב הראשון בטורניר אליפות המכללות.
מקאלום זכה בפרס על שם בוב קוזי שניתן לרכז הטוב באותה עונה.
בעונתו השלישית, הפך מקאלום לשחקן הראשון מאז עונת שנבחר לשחקן המצטיין בטורניר קדם העונה ובנוסף זכה בתואר גם בעונה עצמה.
אף על פי שהוא הוביל את הליגה עם 18.7 נקודות למשחק, דטרויט סיימה במקום השני בעונה הסדירה ולא זכתה באליפות, ולכן לא העפילה לטורניר אליפות המכללות.
הם סיימו את השנה עם מאזן 13–20.
ב-27 באפריל 2013, מקאלום הודיע כי הוא לא ממשיך לעונה נוספת שבמסגרת הזכאות שלו במכללות והוא העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, שם נבחר בבחירה ה-36 בסיבוב השני על ידי סקרמנטו קינגס.
ב-18 ביולי, לאחר שקלע 12.6 נקודות בממוצע בליגת הקיץ של ה-NBA, חתם מקאלום בקינגס.
ב-21 בנובמבר, הושאל לקבוצת הפיתוח של הקינגס מליגת הפיתוח של ה-NBA, סטוקטון קינגס.
הוא הוחזר לקבוצה הראשית של הקינגס ב-27 בנובמבר, חזר לליגת הפיתוח ב-13 בינואר, וחזר שוב ב-21 בינואר.
ב-2 באפריל 2014, קלע מקאלום שיא קריירה של 27 נקודות בניצחון 102–107 על לוס אנג'לס לייקרס.
ביולי 2014, הצטרף מקאלום מחדש לקינגס במהלך ליגת הקיץ, שם זכה בשחקן המצטיין של משחק הגמר לאחר שסייע לקינגס לזכות בטורניר.
ב-27 בפברואר 2015, הוא קלע שיא עונתי של 20 נקודות בהפסד הקינגס לסן אנטוניו ספרס.
ב-9 ביולי 2015, הועבר מקאלום בטרייד לסן אנטוניו ספרס בתמורה לבחירת דראפט מהסיבוב השני בשנת 2016. את הופעת הבכורה שלו בספרס ערך ב-30 באוקטובר, ורשם 2 נקודות ו-2 חטיפות בניצחון 75–102 על ברוקלין נטס.
במהלך עונת , הוא שיחק גם בקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח, אוסטין ספרס.
ב-29 בפברואר 2016, שוחרר מקאלום מהספרס.
ב-12 במרץ 2016, חתם מקאלום על חוזה ל-10 ימים בממפיס גריזליס בעקבות מכת הפציעות שהכתה בקבוצה.
בממפיס נאלצו להגיש בקשה מיוחדת להחתמתו בקבוצה כיוון שהסגל שלהם איתו מכיל 17, שניים מעל המגבלה המותרת של 15. באותו הלילה ערך מקאלום את הופעת הבכורה שלו בגריזליס במהלך ההפסד 83–95 לאטלנטה הוקס, כשקלע 13 נקודות והוסיף 4 ריבאונדים, 2 אסיסטים, 2 חטיפות וחסימה אחת ב-27 דקות.
ב-22 במרץ הוא חתם על חוזה נוסף ל-10 ימים עם הגריזליס.
ב-1 באפריל החליטו הגריזליס שלא להחתימו עד תום העונה.
ב-26 ביולי 2016, מקאלום חתם בדטרויט פיסטונס, אך שוחרר ב-24 באוקטובר לאחר שהופיע בשלושה משחקים קדם עונה.
שישה ימים לאחר מכן הוא חתם בקבוצת הבת של הפיסטונס מליגת הפיתוח, גרנד ראפידס דרייב.
ב-3 בפברואר 2017, חתם מקאלום על חוזה ל-10 ימים בשרלוט הורנטס.
הוא האריך את חוזהו ב-10 ימים נוספים ב-13 בפברואר.
לאחר תום החוזה, הוא חזר לגראנד ראפידס.
ב-1 באוגוסט 2017, חתם מקאלום לעונה באוניקאחה מאלגה מהליגה הספרדית.
ב-67 משחקים בהם שיחק בקבוצה ביורוליג ובכל המפעלים הספרדים, מקאלום העמיד ממוצעים של 8.2 נקודות, 2.6 אסיסטים ו-2.1 ריבאונדים למשחק.
ב-6 ביולי 2018 חתם מקאלום לעונה בדרושפאקה מהליגה הטורקית.
ב-8 בפברואר 2019 חתם מקאלום לעונה בקבוצת הבת של לוס אנג'לס קליפרס, אגווה קליינטה קליפרס, אשר משחקת בליגת הפיתוח.
ב-26 במרץ 2019, חתם מקאלום עד תום העונה בלצ'ה ריו ברוגאן.
ב-21 בנובמבר 2019, חתם מקאלום עד תום העונה בשאנגחאי שארקס.
בעונת , הצטרף מקאלום לגרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח.
ב-22 במרץ 2021, חתם מקאלום עד תום העונה בהפועל ירושלים מהליגה הישראלית.
ריי סלואן ברדין היה צייר אמריקאי.
הוא היה חבר במושבת הציירים בניו הופ, פנסילבניה.
הוא ידוע בנופי האביב והקיץ השלווים שלו עם דמויות של נשים וילדים.
ריי סלואן ברדין נולד ב-9 בספטמבר 1880 בבאטלר, פנסילבניה, בנם של סטיבן לורי קולינס ברדין וקתרין סלואן.
את לימודיו הראשוניים קיבל בפרנקלין שבפנסילבניה.
הוא למד במכון פראט בברוקלין, סיים את לימודיו בשנת 1899.
הוא למד בבית הספר לאמנות בניו יורק (בית ספר פרסונס לעיצוב) בשנים 1900 עד 1903 אצל ג'יימס קרול בקוויט, ויליאם מריט צ'ייס ופרנק דומונד.
ברדין המשיך לאקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה (PAFA), שם למד אצל תומאס פולוק אנשוץ ורוברט אנרי.
הוא הופיע לראשונה בתערוכת האקדמיה בשנת 1907, והיה מיוצג שם באופן קבוע עד סוף חייו.
בשנת 1914 זכה ברדין בפרס יוליוס הולגטן בתערוכה השנתית של האקדמיה הלאומית לעיצוב (NA).
באותה שנה הוא התחתן עם אליס פרייס, אחותה של הציירת מרי אליזבת פרייס ושל מבקר וסוחר האמנות פרדריק ניולין פרייס.
הם נסעו לצרפת ואיטליה בירח הדבש, ואז התיישבו בניו הופ, פנסילבניה.
מיצ'נר בא לראשונה במגע עם משפחת ברדין כאשר לימד את אחד מבני משפחתם הצעירים, סיליה פרייס, בבית ספר התיכון במחוז באקס.
הנערה הצעירה העניקה ככל הנראה למיצ'נר את ההיכרות הראשונה שלו עם אמנות, ומאוחר יותר הוא הכיר את יצירותיהם של שאר אמני ניו הופ.
מיצ'נר מתייחס לאמנים אלה ברגישות רבה בהקדמה לספר הראשון על האימפרסיוניסטים בפנסילבניה.
בשנת 1916 הקימו ברדין, צ'ארלס רוזן, מורגן קולט, דניאל גרבר, ויליאם לנגסון לאטרופ ורוברט ספנסר את מושבת האמנים ניו הופ כדי לתאם תערוכות של עבודותיהם.
בשנים 1916–1917 נדדה התערוכה של קבוצת ניו הופ לתשעה מקומות לפחות, כולל מוזיאון האמנות בסינסינטי, מוזיאון האמנות של דטרויט וגלריית קורקורן בוושינגטון.
יחד עם אדוארד רדפילד אמנים אלה מהווים את הגרעין המוקדם של האימפרסיוניסטים בפנסילבניה.
המשמעות של קבוצה זו נעוצה בעובדה שהם הציגו את עבודותיהם יחד והם מייצגים אסכולה אחת לציור נוף.
בשנת 1917 הקים ברדין ואדמונד גריסאן את בית הספר לאמנויות יפות בניו יורק בסטודיו לשעבר של צ'ייס, אך שניהם נטשו את הפרויקט הזה כדי לנסוע לצרפת שנה לאחר מכן.
ברדין לימד בבית הספר לאמנות קיץ בשינקוק הילס, ניו יורק, וכן באוניברסיטת וירג'יניה, שארלוטסוויל, ובבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה.
כמה מתלמידיו בבית הספר לעיצוב לנשים הקימו את קבוצת "העשרה מפילדלפיה" לצורך הצגת עבודותיהם, 1917–1945.
ברדין נפטר לאחר ניתוח סרטן ב-17 ביולי 1933 כשהיה בן חמישים ושתיים.
הוא היה פרופסור בבית הספר לעיצוב לנשים בזמן מותו.
אשתו וילדיו של ברדין היו הנושא העיקרי לציוריו.
הידוע והאהוב שבהם הוא "ספסל הגן" שלו, בסביבות 1920 המתאר את בנותיו הצעירות ז'אן וברברה, יושבות עם אמם, אליס, מוקפת פרחים.
זוהי אחת מיצירותיו הגדולות ביותר של ברדין, והייתה נושא לפוסטר אמנות הנמכר ביותר במהלך שני העשורים האחרונים.
בדרך כלל צייר סצנות של אחר הצהריים בחלק האחורי של אחוזת האמן, עם עצים חינניים ופרחים פורחים, כשנהר דלאוור משמש כרקע.
הם תמיד כוללים צעירות יפות בשמלות בצבעי פסטל, ולעיתים קרובות כוללות ילדים ולעיתים אפילו משרתת מטופחת.
בשנת 1928 קיבל על עצמו עבודה לצייר ציורי קיר של ארבע העונות ואת נהר דלאוור למבואה של מוזיאון מדינת ניו ג'רזי.
אלה מוצגים כעת בבניין הממשל של מדינת ניו ג'רזי.
הוא הציג במוזיאון קרנגי לאמנות בפיטסבורג (CMOA), פנסילבניה, במכון האמנות של שיקגו (AIC), אילינוי ובאקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק.
ריי אלדו מנאי (באלבנית: Rey Aldo Manaj; נולד ב-24 בפברואר 1997 בלושניה שבאלבניה) הוא כדורגלן אלבני המשחק בעמדת החלוץ בשארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות ובנבחרת אלבניה.
מנאי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקרמונזה מהסרייה ג', בה ערך 22 הופעות ליגה.
ב-14 ביולי 2015 חתם מנאי על חוזה לחמש עונות באינטר מילאנו מהסרייה א'.
במשך שלוש עונות במועדון הוא הושאל לפסקארה מהסרייה א', לפיזה מהסרייה ב' ולגרנדה מהליגה הספרדית השנייה, ואף ערך ארבע הופעות ליגה במדי אינטר מילאנו.
ב-1 ביולי 2018 חתם מנאי באלבסטה מהליגה הספרדית השנייה.
הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 37 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ב-20 בינואר 2020 חתם מנאי בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה.
במשך עונה וחצי בקבוצה הוא ערך 21 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
לקראת עונת 2021/22 עלה מנאי לקבוצה הבוגרת של המועדון אשר משחקת בלה ליגה, שיחק ארבעה משחקי ידידות וכבש ארבעה שערים.
בסוף אוגוסט הושאל לקבוצה האיטלקית ספציה מהסרייה א'.
ב-16 בנובמבר 2015 ערך מנאי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת גאורגיה במשחק ידידות.
ב-14 באוקטובר 2019 הבקיע מנאי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת מולדובה במסגרת מוקדמות יורו 2020. נכלל בסגל נבחרת אלבניה ליורו 2024.
ריי ליימן וילבור היה רופא אמריקאי, שכיהן כנשיא השלישי של אוניברסיטת סטנפורד וכמזכיר הפנים של ארצות הברית ה-31.
ריי וילבור נולד בבוּנסבורו (כיום בוּן), איווה, כבנם של עורך הדין ואיש העסקים דווייט לוק וילבור ושל עדנה מריה ליימן.
הוא גודל על ידי אחיו קרטיס וילבור, שכיהן כמזכיר הצי בממשלו של הנשיא קלווין קולידג', וכשופט בבית המשפט העליון של קליפורניה.
כאשר היה וילבור בן 12, עברה משפחתו לריברסייד, קליפורניה.
וילבור סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של ריברסייד, ולאחר מכן למד באוניברסיטת סטנפורד, שם הוא סיים ב-1896 תואר בוגר אוניברסיטה, וב-1897 סיים תואר מוסמך אוניברסיטה.
לאחר מכן הוא למד בקולג' הרפואי קופר בסן פרנסיסקו (אז חלק מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, כיום חלק מאוניברסיטת סטנפורד), וב-1899 הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה.
בשנת לימודיו הראשונה בסטנפורד, הכיר וילבור את מי שיכהן לימים כנשיא ארצות הברית הרברט הובר, שניהל בקמפוס האוניברסיטה עסק של מכבסה מקומית.
השניים היו לידידים במשך כל ימי חייהם.
ב-1898 נשא וילבור לאישה את מרגריט מיי בלייק, שהייתה חברתה לספסל הלימודים בקולג' של לו הובר, רעייתו של הרברט הובר.
ב-1896 החל וילבור להיות חבר בסגל האקדמי של אוניברסיטת סטנפורד כמרצה לפיזיולוגיה.
ב-1900 הוא התקדם לדרגת מרצה בכיר, ובמקביל עסק ברפואה מעשית באינטנסיביות.
הוא היה הרופא היחידי בסגל האוניברסיטה.
בשנים 1903–1909 עסק וילבור ברפואה במשרה מלאה.
ב-1911 הוא היה לפרופסור לרפואה וב-1911 הוא מונה כדקאן בית הספר לרפואה החדש של אוניברסיטת סטנפורד, ששכן בקמפוס לשעבר של הקולג' הרפואי קופר, שם הוא קיבל את תוארו ברפואה.
כהונתו כדקאן נמשכה עד 1916.
ב-1916 נבחר וילבור כנשיא אוניברסיטת סטנפורד, משרה בה הוא כיהן עד 1943, גם במהלך השנים בהם כיהן כמזכיר הפנים.
עם כניסתו לתפקיד נשיא האוניברסיטה הוא אמר שכוונתו להקדיש את שארית חייו לסטנפורד, וכך הוא עשה.
לאחר פרישתו ב-1943 ועד למותו ב-1949 הוא שימש כצ'נסלור האוניברסיטה.
במלחמת העולם הראשונה שימש וילבור כראש חטיבת השימור של מנהל המזון של ארצות הברית.
בעת ששימש בתפקיד זה הוא טבע את האמרה "המזון ינצח את המלחמה", אם כי יש המייחסים את המשפט להרברט הובר ששימש אז כראש מנהל המזון.
כנשיא האוניברסיטה ארגן וילבור מחדש את הלמידה לתוארים, הנהיג למידה עצמאית, ואיחד מחדש מחלקות אקדמיות במסגרת בתי הספר של האוניברסיטה.
הוא הקים את בית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה ואת המכון למחקר מזון.
בין עמדותיו המפורסמות ביותר בעת כהונתו בסטנפורד היו התנגדותו לאחוות ולתנועת מכוניות בשטחי הקמפוס.
בשנים 1923–1924 שימש וילבור כנשיא האיגוד הרפואי האמריקאי (American Medical Association).
ב-1923 הוא היא אחד הרופאים שנקראו לייעוץ כאשר הנשיא וורן הרדינג נפל למשכב בעת שהיה בסן פרנסיסקו, ונכח על ערש הדווי שלו.
בנו של וילבור, דווייט לוק וילבור, הלך לימים בדרכי אביו והיה נשיא האיגוד הרפואי האמריקאי בשנים 1968–1969.
כאשר הקים בית המחוקקים ב-1927 של קליפורניה את נציבות הפארקים המדינתיים, מונה וילבור כחבר בנציבות.
ב-5 במרץ 1929 מינה הרברט הובר, שנבחר כנשיא ארצות הברית, את וילבור כמזכיר הפנים של ארצות הברית, ומינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית.
וילבור כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של הובר ב-4 במרץ 1933.
כמזכיר הפנים, התייחס וילבור לשחיתות בהענקת חוזי קידוחי נפט, שהיו הסיבה לשערוריות במהלך נשיאותו של וורן הרדינג וכונו שערוריית טיפוט דום.
הוא נקט במדיניות ששום זיכיון נפט חדש לא יוענק ליחידים, אלא אם כן יאושר הדבר בחוק.
על וילבור נמתחה ביקורת על ידי מתנגדים פוליטיים על העברת סכר בולדר לידיים פרטיות.
המתנגדים גם מתחו עליו ביקורת על כך שהוא שינה את שם הסכר לסכר הובר.
וילבור גילה עניין במיוחד בענייני הילידים האינדיאנים וארגן מחדש את הלשכה לענייני אינדיאנים של מחלקת הפנים.
הוא סייע לאינדיאנים להיות יותר נסמכים על עצמם.
לאחר סיום כהונתו כמזכיר הפנים ב-1933, היה וילבור למבקר בולט של מדינות הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט והיה מהמובילים של "האינדיבידואליזם המוצק" (rugged individualism).
ריי ליימן וילבור נפטר כתוצאה ממחלת לב בביתו שבקמפוס אוניברסיטת סטנפורד ב-26 ביוני 1949, בגיל 74. הוא נטמן בפארק הזיכרון אלטה מסה שבפאלו אלטו.
הנשיא לשעבר הובר הספיד אותו כ"ידידי המסור וידידי התמידי מאז נעורינו".
הוא אמר על וילבור: "במהלך כל שנותיו, כולל בתקופה האחרונה בה הוא היה הצ'נסלור של סטנפורד, הוא העניק שירותים רבים לאנשים.
הבריאות הציבורית והחינוך הועשרו במשך כל השנים הללו כתוצאה ממדיניותו השפויה וכנות האינטלקטואלית המוצקה שלו.
אמריקה היא מקום טוב יותר בזכות זה שהוא חי בה".
על שמו של וילבור נקרא מכלול מעונות סטודנטים באוניברסיטת סטנפור.
ריימונד "ריי" פורטר הוא שחקן ומספר ספרי אודיו אמריקאי הידוע ביותר בזכות גילום הנבל דארקסייד מבית DC קומיקס בסרט "ליגת הצדק: גרסת סניידר".
לאחר שהופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, הוא זכה לתשומת לב כאשר לוהק לתפקיד דארקסייד בסרט "ליגת הצדק" משנת 2017, והפך לשחקן הראשון שלוהק לתפקיד הדמות בסרט באורך מלא.
עם זאת, דארקסייד לא הופיע בגרסה הקולנועית, כלומר שהסרט "ליגת הצדק: גרסת סניידר" סימן את הופעת הבכורה של הדמות בסרט לייב אקשן.
פורטר גילם את דארקסייד באמצעות שימוש בלכידת תנועה ו"עבר כמה התעמלות קוליות שונות בניסיון לפענח את הקול".
שנהכותרתתפקידהערות2000כמעט מפורסמיםרודי מיקהדחלילהרוזן גרישםדיבוב2009The Path of Atticus: Gods and Monstersטיפון2010הנמלטותחבר להקה2011הקטר הכחול שיכולרכבת הסיוטדיבוב2012ארגו.First A.D2021ליגת הצדק: גרסת סניידרדארקסיידדיבוב ולכידת תנועה2023ירח המרדהיקמןאדמירל נובל
שנהכותרתתפקידהערות1998מרפי בראוןגבר צעירפרק 11999-2001ERסם ברודר3 פרקים2001פרייז'רדווייןפרק 12002ויל וגרייסאבא2003In-Lawsג'ףL.A.
שנהכותרתתפקיד1996Clandestiny1998Tender Loving Careקול רדיו #12010ביושוק 2מארק מלצרMedal of Honorלוחם אקדח 06
ריי ויליס נאנס היה חצוצרן ג'אז, כנר וזמר אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות הקשר הארוך שלו עם דיוק אלינגטון ותזמורתו.
אלינגטון שכר את נאנס ב-1940, כדי להחליף את החצוצרן קוטי ויליאמס, שהצטרף לבני גודמן.
ההופעה הראשונה שהוקלטה בה ניגן נאנס עם אלינגטון הייתה בריקודים סלוניים בפארגו, צפון דקוטה (Duke Ellington at Fargo, 1940 Live).
זמן קצר לאחר הצטרפותו ללהקה, נאנס קיבל את תפקיד ביצוע סולו החצוצרה בגרסה המוקלטת המוקדמת ביותר של "Take the "A" Train", שהפכה לנעימת הנושא של תזמורת הביג בנד של דיוק אלינגטון.
הסולו של נאנס ב-Take the "A" Train הוא אחד מקטעי הסולו לחצוצרה המועתקים והנערצים ביותר בתולדות הג'אז.
כשקוטי ויליאמס חזר לתזמורת של אלינגטון יותר מעשרים שנה לאחר מכן, הוא נהג לנגן את הסולו של נאנס ב"Take the "A" Train" באופן דומה למקור.
נאנס הופיע לעיתים קרובות בכינור, והיה לסולן הכינור היחיד שהופיע אי פעם בתזמורת של אלינגטון (הוא תרם ביצוע בכינור לגרסה המקורית של "The 'C' Jam Blues" מ-1942).
הוא גם אחד מסולני הקול – הגברים – הידועים יותר הקשורים לתזמורתו של אלינגטון.
כשרונותיו המרובים (חצוצרה, כינור, שירה וריקוד) זיכו אותו בכינוי "Floorshow" (בתרגום חופשי: מופע של איש אחד).
נאנס נעדר מתזמורת דיוק אלינגטון במשך שלושה או ארבעה חודשים ב-1946, כולל קונצרט קרנגי הול באותה שנה.
בשנת 1949 השתתף נאנס, יחד עם אנשי אלינגטון ראסל פרוקופ, ג'וני הודג'ס וסוני גריר, במספר סשנים של אייבורי ג'ו האנטר, עבור King Records of Cincinnati.
נאנס עזב את תזמורת אלינגטון ב-1963 במהלך סיבוב הופעות במזרח התיכון לאחר שניגן עם קודמו, שחזר, קוטי ויליאמס, במשך שנה.
הוא המשיך להופיע במספר הופעות אורח בתזמורת במהלך השנים, ולאחר מכן סייר והקליט באנגליה בשנת 1974.
בתור נגן צד עם אחמד עבדול-מאליק: Spellbound (חברת ההפקות סטטוס, 1964)עם ג'קי ביארד (חברת ההפקות פרסטיג', 1968)עם דיוק אלינגטון The Duke at Fargo, 1940: Special 60th Anniversary Edition (Storyville, 1940 performance)
פרדי ריי מרשל הוא כלכלן אמריקאי ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת טקסס באוסטין, שכיהן כמזכיר העבודה של ארצות הברית בממשלו של ג'ימי קרטר בשנים 1977–1981.
באוגוסט 1928 נולד מרשל באוק גרוב שבלואיזיאנה, וגדל בבית יתומים.
מרשל התגייס לצי ארצות הברית ב-1943 כשהיה בן 15 בלבד, ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה.
במכללת מילספס השלים לימודי תואר ראשון, ולאחר מכן קיבל תואר שני מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
בנוסף, יש לו תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
במרוצת השנים מילא מספר תפקידים חינוכיים בעולם האקדמיה, ומאז 1962 הוא חבר בסגל אוניברסיטת טקסס באוסטין.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976 מינה אותו נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר למזכיר העבודה של ארצות הברית.
בשירותו במחלקת העבודה, הרחיב מרשל את השירות הציבורי במחלקה ואת תוכניות ההכשרה לתעסוקה, כחלק מתוכנית התמריצים של הנשיא קרטר.
הוא גם נמנה בין מייסדי המכון למדיניות כלכלית ב-1986.
מרשל היה חבר במועצת התקנים הלאומית בממשלו של הנשיא ביל קלינטון ובוועדה המייעצת לעבודה דיפלומטית.
בנוסף, הוא עמד בראש הוועדה לכישורי כוח העבודה האמריקאי, וכיהן במועצת המנהלים של המכון למדיניות כלכלית ובנציבות לשירות הציבורי המדינתי והמקומי.
הוא גם עמד בראש מועצת המנהלים של המרכז הלאומי לחינוך וכלכלה וכיהן כנשיא הקרן הבינלאומית לזכויות עבודה.
מרשל הוא מחברם של למעלה מ-30 ספרים ומונוגרפיות, כולל "חשיבה למחייתך: חינוך ועושר האומות" ו"בחזרה לשגשוג משותף".
הוא פרש מהוראה בבית הספר למדיניות ציבורית ע"ש לינדון ג'ונסון בספטמבר 1998 ומאז הוא פרופסור אמריטוס.
ריי וייס (; נולד ב-1947) הוא שחקן אמריקאי.
וייס נולד באקרון שבאוהיו והוא ממוצא רומני, הוא למד באוניברסיטה במדינתו.
בשנות השישים החל לשחק באופרת הסבון "Love of Life" ששודרה ב-CBS, ב-1982 שיחק בשמונה פרקים של סדרת הטלוויזיה "דאלאס".
ב-1986 שיחק במספר פרקים של סדרת ההמשך של "שושלת" – "The Colbys".
הוא התפרסם כשגילם את אביה של לורה פאלמר בסדרת המתח "טווין פיקס" וחזר לתפקיד גם בסרט "טווין פיקס: אש הולכת איתי" המבוסס על הסדרה.
הוא גילם את סגן נשיא ארצות הברית בסדרה "24".
ב-1987 שיחק בסרט המדע הבדיוני "רובוקופ".
ב-1992 שיחק בסרט המוקומנטרי "בוב רוברטס".
ב-1993 גילם סנאטור בסרט "שמש עולה".
ב-2007 שיחק לצד ריצ'רד גיר בסרט "The Flock".
ב-2009 שיחק בסרט הקנדי "Iodine".
ב-2007 דיבב את פרי וייט בסרט "Superman: Doomsday".
ב-2011 שיחק את מזכיר המדינה של ארצות הברית בסרט "אקס-מן: ההתחלה".
ריי פיניקס הוא מתאבק מקסיקני.