tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מספר האלג'יראים שגויסו או התגייסו ליחידות נספחות במהלך כל המלחמה היה בין 400,000-200,000 לפי ההיסטוריונים
ביום שביתת הנשק, 19 במרץ 1962, המבקר הכללי של הצבאות, כריסטיאן דה סן סאלווי, מנה 263,000 מוסלמים מקומיים מגויסים באלג'יריה לצד צרפת מתוכם 60,000 חיילים סדירים, 153,000 נספחים שכללו 60,000 חארכים ו-50,000 פקידים אוהדי צרפת.
יחד עם משפחותיהם היה מדובר ב-1,500,000 בני אדם מתוך סך הכל 8 מיליונים של מוסלמים אלג'יראים.
הגנרל מוריס פוור סבר שהיו פי שלושה או ארבעה חיילים מוסלמים במחנה הצרפתי מבצבא השחרור הלאומי של המורדים.
פיליפ טריפייה (Philippe Trippier) מהמזכירות הכללית של משרד הביטחון הלאומי של צרפת, העריך כ-3,500 חיילים מוסלמים אלג'יראים נהרגו בעד צרפת במלחמת אלג'יריה.
הקריטריון הראשי בבחירת החארכים היה חוסר קרבה לחזית לשחרור לאומי.
בחירתם לא הייתה ממש בחירה פוליטית לטובת הצד הצרפתי.
הרבה מהחארכים היו מקרב אנשים ששילמו את דמי זיקה
תכופות היה מדובר באנשים שמשפחותיהם סבלו מרדיפות או מעשי רצח מצד חברים במחתרת ואז הבחירה הייתה יותר נגד החזית המחתרתית מאזר בעד צרפת.
סיבה אחרת הייתה הצורך בכסף במיוחד אצל איכרים שהיו פחות מודעים להקשר הפוליטי, לפעמים לא מודעים אפילו ולהיות ארצם במלחמה.
חלקם פעלו מתוך נאמנות לקלאן, לכפר או למשפחה.
הרבה צעירים התגייסו לחארכות כדי לזכות בפטור משירות צבאי סדיר ולהישאר קרוב למשפחותיהם.
בנוסף לכך הצבא הצרפתי גייס הרבה תושבים בכפייה: לוחמים לשעבר של הצבא לשחרור לאומי שנפלו בשבי ועונו, ואולצו לבחור בין גיוס להוצאה להורג.
כמו כן הצרפתים נהגו לפעמים להכתים אנשים (למשל להסיע מישהו במכוניתו של קצין צרפתי מול עיני כל הכפר) ולגרום להם להתגייס לצידם כדי לחמוק מנקמת המחתרת.
החארכים סופחו תמיד ליחידות של הצבא הצרפתי בפיקודם של אנשי צבא צרפתים.
כללי הצבא דרשו שהמפקד יהיה בעל שורשים אירופיים.
איש צבא ממוצא אלג'יראי ילידי ("צרפתי בעל שורשים צפון-אפריקאים") לא היה יכול להיות קצין.
המפקדה הצרפתית דחתה אפשרות של בניית גרעין לצבא אלג'יראי, מתוך ספקנות לגבי המניעים הפוליטיים של החארכים.
הגנרל דה גול, למשל, הביע ספקות לגבי שילובם של מוסלמים אלג'יראים ואמר בשנת 1959 לאלן פרפיט:
חוסר האמון של הצבא הצרפתי כלפי הלוחמים המוסלמים התבטא בכמה צורות.
החארכים צוידו בהתחלה באופן שיטתי ברובי ציד.
החל מ-13 במאי 1958 קיבלו לפעמים גם רובים ותת-מקלעים, מה שנאסר עד אז מחשש לגניבת כלי נשק.
כלי הנשק נמסרו לחארכים לקראת המבצעים, אבל בין המבצעים נשמרו ביחידות של צרפתים ממוצא אירופי.
החארכים לא יכלו להילחם לבד, ולא מיוזמתם, על מנת למנוע ריגול, גניבת נשק ועריקות.
בראש החארכות עמדו תמיד אנשי הצבא הסדיר ממוצא אירופי, לא משנה מה הייתה דרגתם.
הצבא ערך באופן קבוע מבחני נאמנות לחארכים ולמשפחותיהם, למשל דפקו בדלתות בתיהם באמצע הלילה תוך השמעת סימנים האופייניים לכוחות ההתנגדות כדי לראות אם יפתחו להם.
מצד שני רצה הצבא הצרפתי לגייס חיילים מוסלמים, מתוך הרצון להיעזר באנשים שהכירו את הסביבה שבה חיו.
היו עוד מטרות שימושיות: למנוע מאנשים כשירים לשירות צבאי להתגייס לכוחות ההתנגדות, וגם לא להיסחף אחרי תעמולת האויב שדאגה להבליט את אי יכולתם של הצרפתים למצוא מתנדבים מקומיים הנדרשים להם....
בנוסף ביקשו המגייסים ליצור תמריצים קבוצתיים:
החארכים תוגמלו ב-750 פרנק ליום שירות כמו המוחזנים (חיילי המחלקות המנהליות העירוניות) וחברי GMPR (הקבוצות הניידות של המשטרה הכפרית).
להבדיל מהחארכים, המוחזנים ואנשי ה-GMPR נהנו ממגורי חינם וקיבלו הקצבות משפחתיות ובוטחו בביטוח חברתי.
הבדל זה יצר לחארכים תדמית של "חיילים זולים" לעומת אחרים.
ב-1960 הועלו תגמולי החארכים אולם עדיין היו נמוכים משל אחרים.
הם זכו ליום וחצי חופשיים על כל חודש שירות, לטיפולי חינם במקרה של פציעות ולפיצוי על נכות צמיתה בגלל תאונת עבודה
החארכות המסופחות ליחידות הסדירות של הצבא הצרפתי היו באופן תאורטי מורכבות ממאה אנשים.
במציאות היו מחולקות לקבוצות קטנות יותר.
לא כל החארכים היו חמושים: הרבה מהם שירתו את הצבא במטלות אזרחיות, במיוחד כבנאים או טבחים.
לרוב השתתפו החארכים בשמירה על הסדר, לצדן של יחידות סדירות של הצבא הצרפתי.
החארכים הטריטוריאליים היו חארכים מבוגרים או פצועים ששובצו בשמירות.
בימי מלחמת אלג'יריה והחל מ-20 במרץ 1960 כונו "חארכים של פריז" אותו כוח של משטרה נספחת שהוקם על ידי הפרפקט מוריס פאפון.
מרבית הנספחים האלה היו ממוצא אלג'ירי והוצבו בשכונות עם ריכוז גדול של אלג'יראים.
הם גויסו לחצי שנה ובהתחלת השירות עשו מעין טירונות בת 8 ימים בנואזי-לה-סק על מנת להתאמן בנשק וללמוד איך להשתמש ברשמקול למשל לצורך הקלטות הודאות של עצורים.
הצבא הצרפתי גייס כ-3,000 חברי FLN (החזית לשחרור לאומי) ו-ALN (צבא השחרור הלאומי של אלג'יריה) מקרב אלו שנפלו בשבי הצרפתי.
ניתנה להם הבחירה בין להיות מוצאים להורג ולעבור לצד של צרפת,
הם יצרו קבוצת חארכים נפרדת.
תחת פיקוח הדוק של המפקדה, הוצגו במיוחד לצורכי תעמולה.
התפרסמו כאלימים ביותר, שהיה להם הכי הרבה להפסיד אם היו נופלים בימי ה-ALN.
כדי לדחוק אותם לפינה הקצינים הצרפתים הצטלמו איתם או איימו עליהם בעת הראיונות כי במקרה של עריקות ישלחו את צילומיהם לצבא השחרור הלאומי.
אחת הקבוצות הידועות ביותר של "עוברי צד" היה "הקומנדו ז'ורז'" (commando Georges), מורכב כולו ממוסלמים תחת פיקוד הקפיטן, ולימים הגנרל ז'ורז' גריו (Grillot).
הבסיס שלה היה בסעידה ופעלה לפי השיטות של הצבא לשחרור לאומי.
הייתה מחולקת לארבעה גדודים (כַּתִיבַּה) ובה 30% "עוברי צד" שבחרו בעצמם את מפקדיהם הזוטרים.
אחרי המלחמה חלקם עברו עינויים והוצאות להורג להוציא אלו שהצליחו לעזוב את אלג'יריה והצוטרפו לחווה בחבל דורדון שנקנתה על ידי אנדרה וורמסר.
ביחידות ה"קומנדו ציד" (comando de chasse) שירתו כ-10% חארכים, בכך הכול 5% מכלל החארכים.
הצרפתים התחילו לשלבם בקומנדו ציד ב-1959. מספר החארכים בתוכן לא עלה אף פעם ליותר 6,000.
יחידות אלה נועדו להיות מעין יחידות אליטה.
באלג'יריה הוקמו 140 יחידות כאלה, אבל רק מחציתן היו פעילות.
השבט בני בודואן שהיה חי בגדה השמאלית של השליף, היה די מבודד מהעולם החיצון.
ב-1948 לראשותו הגיע בשאגה בועלם.
בשטח השבט חיו 15,000 בני אדם, מחולקים ל-24 קהילות אוטונומיות.
כמה מהחארכים הוותיקים בני בודואנה טענו שלא ראו אף פעם צרפתים לפני המלחמה.
בשאגה בועלם ערך כינוס לאנשי השבט וקרא להם להתנגד לחסידי העצמאות.
הוא הקים יחידה בת 1,500 אנשים.
היא חמקה לפיקוח הצבא הצרפתי, אולם תוגמלה כמו החארכים ונהנתה מתנאי שירות מיוחדים.
בינואר 1959 קמה חארכת נשים בקטינט.
הנשים למדו לבנות בבטון, להניח רעפים ולהתקין קווים חשמליים העיר הנצורה.
הסגן אונרופט החליט לחמש כמה נשים.
מתוך 34 מתנדבות, על 18 הופקדה שמירת היבולים והשיירות בדרכים מסוימות, במיוחד בכיוון אל מיליה.
חארכה זאת נודעה כ"חארכטות מקטינט" (harkettes de Catinat).
אחרי 1959 דו"חות של הצבא העידו על משבר במוראל של החארכים.
על מנת למנוע עריקויות הירבה הצבא בהצהרות כוונות והבטחות, במיוחד בסוגיית ההתאזרחות כצרפתים.
עם זאת, בחודשים הראשונים של 1962, מספר רב של חארכים הצטרפו לחזית לשחרור עם הנשק שסופק להם על ידי הצבא הצרפתי.
ברבעון הראשון נספרו 265 מקרי עריקה, ועוד 459 עריקוֹת בין התאריכים 15–30 במרץ 1962.
השחרור משורות הכוחות הנספחים והפירוק מנשקם התחיל כתוצאה מהתפנית שחלה אחרי 1961 במדיניות צרפת לכיוון ההסכמה לעצמאות לאלג'יריה.
ממשלת צרפת ציינה שגורל החארכים יהיה דומה לאלו שהתגייסו במאבק הצבאי לצידם של כוחות הסדר.
אולם הם יזכו ליחס שונה מהצרפתים ממוצא אירופי שיוכרו כפליטים, ושהגעתם תוכננה ואורגנה על ידי ממשלת צרפת..
במרץ 1962 המפקד הראשי של הכוחות הצרפתים באלג'יריה, הגנרל שארל איירה דאג לפרוצדורה מיוחדת של העברת החארכים למטרופולין.
היא נוצלה לצורך המשיכה בזמן והבטחת הדיסקרטיות המתבקשת לגבי הגעת חארכים שנמצאו בסכנה.
הסכמי אוויאן שנחתמו ב-18 במרץ 1962 ציינו כי:
סעיף זה נכתב באופן ספציפי על מנת לשמור על שלומם של החארכים.
מיד אחרי שביתת הנשק עמדה החזית לשחרור אלג'יריה בהתחיבותה שלא להעניש פיזית את החארכים החוזרים לכפרם.
כמה הפרות של ההבטחה הזאת מוסברות על ידי חיסולי חשבונות, מעשי נקם וכן על ידי קנאותם של המכונים "marsiens" (המגויסים לחזית השחרור אחרי חודש מרץ 1962) שרצו להוכיח את הפטריוטיות שלהם.
הממשלה הזמנית של הרפובליקה האלג'יראית הנחתה ב-10 באפריל 1962 לגבי החארכים, לגבי החיילים שכונו "גומייה" ואחרים שששירתו בשורות האויבים", כי "את שמותיהם של אלו שסטו מדרך הישר ונעזבו יש לפקח בתשומת לב מרובה ולרשום ברשימה שחורה שאותה יש לשמור בקפידה".
מספר מעשי הטבח עלה מדרגה בין 5 ביולי 1961 לאמצע ספטמבר 1962. קורבנותיהם קודם נעצרו, אחר כך הועברו למרכזי חקירות שבהם עברו עינויים ולבסוף הוצאו להורג.
התושבים המקומיים השתתפו במעשי התגמול, השפילו, עינו וביצעו מעשי לינץ'.
מאמצע ספטמבר עד אמצע אוקטובר 1962 מעשי הטבח פסקו.
הם חזרו עם כניסתו לערים של הצבא הלאומי העממי ANP (צבא אלג'יריה העצמאית).
הפעם התושבים לא השתתפו ברציחות ולעיתים קרובות אף התנגדו להן ונתנו מקלט לחארכים לשעבר.
ההוצאות להורג היו מהירות, לעיתים בוצעו במקום שבו נעצרו הקורבנות וכוונו למשפחות שלמות.
היו הבדלים מבחינה גאוגרפית בהיקף המעשים.
הווילאיטים 1,3 ו-6 - כלומר מזרח ודרום מזרח המדינה, נפגעו יותר.
הסיבות להבדלים הגאוגרפיים היו כלהלן:
היו יותר מעשי נקם בעיקר באזורים שבם החארכים היו יותר פעילים ואלימים.
כמו כן באזורים שנכבשו על ידי לוחמי העצמאות, אזורים שהיו יותר פרו-צרפתיים ושבהם צבא השחרור הלאומי התקשה להשתלט.
היו גם אזורים שנשלטו היטב על ידי ה-ALN ושבהם האלימות שימשה לחיזוק מעמדו השליט.
לפי הנחיות הגנרל דה גול צרפת לא התערבה יותר אחרי שביתת הנשק.
ב-13 בנובמבר 1962 ז'אן לקוטור העריך בעיתון "לה מונד" שבין 18 במרץ ל-1 בנובמבר 1962 נרצחו או הוצאו להורג למעלה מעשרת אלפים חארכים.
מוהנד חמומו מעריך שמדובר ב-100,000 עד 150,000 אנשים, שנרצחו בנסיבות איומות.
תת-פרפקט מקומי ספר בנפתו אקבו שבמחוז סטיף 750 מתים, בין מרץ–נובמבר 1962 ומכך ניתן להסיק שבאלג'יריה כולה נרצחו אולי בין 70,000–144,000 אנשים.
חישובים אלה היו שנויים במחלוקת.
היסטוריונים שונים העריכו שדובר ב-60,000 עד 70,000 מתים.
הגנרל פרנסואה מייר מסכים עם הערכתו של ההיסטוריון ז'אן-שארל ז'ופרה:
ניסיונות להתנגד לקליטתם של החארכים בצרפת
בזמנו השלטונות הצרפתים והאלג'יראים הגדירו את החארכים כפליטים.
דה גול הכריז בנאום בישיבת ממשלה ב-25 ביולי 1962: "הממשלה אינה יכולה להסכים לקלוט את כל המוסלמים שהצהירו שלא מסתדרים עם ממשלתם!
המונח "רפטריאנטים" לא ישים במקרה המוסלמים: הם אינם חוזרים לארץ אבותיהם.
במקרה שלהם לא מדובר אלא בפליטים!
אך לא ניתן לקבלם בצרפת ככאלה אלא רק במקרה שנמצאים בסכנה".
הנספחים לשעבר (הערתנו: לצבא הצרפתי) נחשבים תכופות כבלתי מסתגלים לחברה הצרפתית: הממשלה חוששת שמא יהפכו למעמסות, אפילו סוכנים של הארגון OAS שימשיכו להיאבק נגד הסכמי אוויאן.
ממשלת דה גול התנגדה ל"רפטריאציה" של החארכים בצרפת משלוש סיבות עיקריות:
יישובם של צרפתים מוסלמים היה בעיניה איום על הזהות הלאומית של צרפת: דה גול סירב להבחין בין סוגיית הנספחים לצבא צרפת לבין סוגיית ההגירה האלג'יראית לצרפת כאשר הוא לא ראה בחארכים צרפתים אמיתיים.
בנוסף היה צריך להפגין אמון כלפי האלג'יראים שהתחייבו בהסכמי אוויאן שלא לבצע מעשי נקם נגד הלוחמים הפרו-צרפתים.
וסוף סוף נשאר חשש ממזימה של OAS באמצעות החדרת כוחות למטרופולין כדי להמשיך במלחמת אזרחים.
פרנקופילים ידועים, אישים פוליטיים ואנשי צבא, יכולים להתיישב בצרפת ללא מכשול.
ב-8 במרץ 1962, שר הביטחון פייר מסמר אפשר לחארכים להישאר בצרפת בחסות הצבא הצרפתי לתקופה זמנית של חצי שנה.
הובע רצון להגביל כמה שיותר את הגעתם לצרפת.
הוצע להסביר באופן ברור למועמדים את קשיי ההסתגלות הצפויים שלהם ושל משפחתם בצרפת, אולם הומלץ שלא לדחות את בקשותיהם בשום מקרה.
מסמר הציע לפליטים החארכים שלוש אופציות:
להתגייס לצבא הקבע אם מצבם הגופני מאפשר זאת, להשתחרר ולקבל פיצויים, או לחתום על חוזה של חצי שנה עם הצבא.
בסופו של דבר, 80% שוחררו מהצבא עם פיצויים.
החל ממרץ 1962 פנתה החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה אל החארכים בשילוב של איומים והבטחות מחילה, לפעמים תמורת הפיצויים שקיבלו מצרפת.
כל אדם שנראה בקרבת משרד צבאי צרפתי נחשף לענישה, דבר שהקשה עוד יותר על תהליך התקבלותם בצרפת.
ב-24 באוגוסט 1962 הורה הגנרל ברביסון על הפסקת מתן מקלט לאלג'יראים בקסרקטינים הצרפתיים באלג'יריה, פרט למקרים חריגים של אישים פוליטיים פרנקופילים.
במרץ–יולי 1962 התקיימו העברות ראשונות של חארכים לצרפת ביוזמת כמה קצינים, שהיו לעיתים קרובות אחראים לשעבר על יחידות החארכים.
מכיוון שההנחיות הרשמיות אסרו זאת, נמצאו דרכי מעבר סמויות דרך דרום צרפת, בשולי המאסיף סנטרל, בעיר ליון רבתי וברובה (Roubaix).
הטפסים נכתבו בצרפתית בלבד מה שהקשה על מילוים.
התיקים נחקרו בכל מקרה בנפרד כדי למנוע שמקורבים של החזית לשחרור וגם אנשים בעלי צפי להסתגלות קשה יוטמעו בצרפת.
נדחו אנשים מבוגרים מדי וכאלה שנחשבו לא כשירים גופנית ונפשית להתיישב בצרפת.
ב-25 במאי 1962 הודיע לואי ז'וקס על החזרתם לאלג'יריה של בני כוחות נספחים שהגיעו לצרפת, ודרש שלא לפרסם זאת בהבלטה.
חאריס בֵּלְקֵבְּלָה הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר בנבחרת אלג'יריה.
בלקבלה נולד בלה קורנוב שבצרפת, ושיחק במחלקת הנוער של בולון בטרם הצטרף למחלקת הנוער של ואלנסיין.
בשנת 2014 הצטרף לטור, שדשדשה בליגה הצרפתית השנייה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-8 באוגוסט 2014, בהפסד 0–1 בחוץ לטרואה.
מאותו משחק השתלב בלקבלה בקביעות בהרכב קבוצתו.
בקיץ 2018 עבר לברסט, וסייע לה לעלות בסוף העונה לליג 1.
בלקבלה שיחק בנבחרות הצעירות של אלג'יריה, וביוני 2019 קיבל זימון ראשון לסגל הנבחרת הבוגרת, אך סולק ממנה לאחר שחשף את ישבנו בשידור חי במהלך שידור ישיר באתר טוויץ' שבו שיחק חברו לנבחרת, אלכסנדר אוקידג'ה, פורטנייט.
ב-14 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, בניצחון 5–0 על , במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
חאת'ם עווידה הוא פסל דרוזי ישראלי.
פסלו המפורסם "שקיעה", נמצא בטיילת החוף הצפוני באילת.
עווידה נולד וגדל בכפר סאג'ור.
עבודותיו פזורות ומוצגות ברחבי הארץ ומחוצה לה.
פסטיבל אבן בגליל, אגם מונפורט
תערוכת אוסף אוטופיה תל אביב
פסטיבל פיסול באבן, בית ג'אן
סימפוזיון פיסול באבן, אבו סנאן
זכה במספר פרסים בינלאומיים וארציים על יצירותיו.
עובד בחברת "אדם ואבן", מצבות בעיצוב אישי.
שקיעה – פסל מאבן, נמצא בטיילת באילת, 2015
אקסטרווגנטי – פסל אבן, 2012
פסל לזכרו של המשורר סמיח אל-קאסם – בבית הספר היסודי בכפר ראמה.
חאקו זעפרני בליטי (בספרדית: Jacobo Azafrani Beliti, מוכר גם כז'אק זעפרני; 24 ביולי 1932, לאראש, מרוקו הספרדית – 16 בינואר 2022, סאוטה, ספרד) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי-ספרדי ששיחק בעמדת המגן, ובהמשך אימן בצרפת, בישראל ובספרד.
זעפרני נולד בלאראש אשר במרוקו הספרדית.
הוא הצטרף לשורות הנוער של קבוצת לאראש.
ב-1950 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
ב-1951 עבר לקבוצת אתלטיקו תטואן, אשר שיחקה בליגה הספרדית הראשונה.
על פי רוב הוצב זעפרני כמגן.
ב-1955 עבר ללאס פאלמאס ושיחק בה במשך שתי עונות.
בהמשך שיחק עונה אחת בגרנדה, ועונה אחת בראיו ואיקאנו.
בראשית שנות ה-60 עבר לצרפת ושיחק בלימוז' ובהמשך בשארטר כמאמן-שחקן.
ב-1971 מונה למאמנה של אלבסטה אשר שיחקה בליגה השלישית בספרד.
בעונת 1971/1972 בליגה הלאומית שבה מכבי יפו לליגה הראשונה ואומנה על ידי יאנה יאנבסקי.
הקבוצה הציגה כדורגל משובח לאורך העונה, והתברגה במקום החמישי בסיומה.
ינבסקי סיים את עבודתו בקבוצה, והנהלתה חיפשה מאמן אשר ישמר את מעמדה בליגה הראשונה.
לקראת עונת 1972/1973 הוחתם זעפרני ביפו.
זעפרני הביא למכבי יפו שיטות אימון וגיבוש חברתי מקצועניות שהיו מקובלות בספרד.
הוא פעל לקידום כדורגלנים צעירים כדוגמת אברהם ארואטי ואלברט לוי, ושם דגש על אורח חיים ספורטיבי מלא בקרב השחקנים, כולל משמעת אימונים.
יפו פתחה את העונה בצורה טובה, אך בהמשכה הידרדרה למרכז הטבלה.
הבעיות הכלכליות ומוסר התשלומים הלקוי של האגודה לשחקנים, הקשו על התנהלותו של זעפרני.
בסיום העונה דורגה יפו במקום העשירי וזעפרני סיים את תפקידו, שב לספרד והשתקע בסאוטה.
זעפרני אימן בשורת קבוצות מליגות המשנה בספרד והוא מזוהה בעיקר עם קבוצות הכדורגל מעיר מגוריו דפורטיבו סאוטה, בה אימן במשך שש עונות לא רצופות, ואתלטיקו סאוטה בה אימן עונה אחת, וכן עם קבוצת ריאל לינאה, בה אימן שלוש עונות והעלה אותה לליגה הספרדית השנייה בית B.
ב-2017 זכה במדליית זהב כהוקרה על מפעל חיים מקבוצת ריאל לינאה.
זעפרני הלך לעולמו בסאוטה ב-2022, והוא בן 89.
חארב עבדאללה סוהיל אל-מאזמי הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שבאב אל-אהלי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
עאדל גדל במחלקת הנוער של שבאב אל-אהלי, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2019 במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-12 באוקטובר 2020 ערך עבדאללה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 1–2 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת קוריאה הדרומית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
חארה , המכונה כיום חפסיה, היה הרובע היהודי ברובע המדינה בתוניס, בירת תוניסיה.
"חארה", שפירושו "רובע" בניב הערבי התוניסאי, נגזר מארבע המשפחות היהודיות שהקימו את השכונה על פי הפולקלור המקומי.
בערבית תוניסאית, ḥāra מתייחס אך ורק לשכונות יהודיות; בערבית תקנית, המונח פשוט פירושו "שכונה".
החארה של תוניס בלט מרוב המלאחים משום שלא היו לו חומות שהפרידו בין האזור המיושב היהודי לשאר אזורי הרובע.
בית הכנסת ברובע נבנה בימי הביניים ונהרס ב־1961.
מקורות החארה אינם מוגדרים היטב.
לפי ר' בונקורו ווליני, ליהודים לא הייתה זכות ללון ברובע המדינה של תוניס עד המאה ה-12. הם היו צריכים לצאת כל יום לפני סגירת הדלתות ולתפוס מחסה בפאתי העיר, במיוחד בכפר מלאסין מה שהפך אותם לפגיעים לשוד על ידי בוזזים.
לפי האגדה, היהודים ביקשו את התערבותו של סידי מחרז (חי 951 - 1022) שהיה ולי מלומד ונחשב כיום הפטרון של תוניס, כדי לשכנע את הביי לאפשר להם להתיישב בתוך המדינה ולהגן על עצמם.
לשם כך, הם הכינו שני פגיונות מצופים בזהב והציעו אחד מהם לביי כאות כבוד והערצה.
ואז הרב שהוביל את המשלחת לפגוש את הביי אמר לו שיש עותק בקונסטנטינופול, ושסידי מחרז, משרתו הנאמן של הביי, יכול להחזיר אותו בעזרת כוחות הקסם שלו.
בינתיים, היהודים הפצירו בסידי מחרז לשחק את המשחק ולהביא את הפגיון הנוסף אל הביי, ואז לבקש, כפרס, את הכנסתן של ארבע משפחות יהודיות למדינה.
מאחר שמשפחות יהודיות היו מעטות ומפוזרות, על פי הסכם זה הצליחו להיכנס כל האנשים שחיו בכפר מלאסין.
כדי לבחור את המיקום הטוב ביותר עבור הרובע החדש, הביי ביקש מסידי מחרז לזרוק את המקל שלו מראש הצריח לכיוון הפרבר של באב סויקה.
היהודים בנו את בתי המגורים הפנימיים הראשונים שלהם בהיסטוריה של תוניס, היכן שנפל המקל.
הקהילה היהודית של תוניס התגוררה בחארה מהמאה ה-13 עד שהחלו לעבור ללה גולט במהלך התקופה הצרפתית של תוניסיה.
הרובע עבר תהליך שיקום ארוך, שהחל בשנות ה-30 של המאה ה-20 ונמשך לאחר עצמאותה של תוניסיה ב-1956. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1956 היו בחארה 11,258 תושבים, מתוכם 7,638 יהודים.
ישנן תוכניות בקרב התושבים לשחזר את סלא אל-כבירה, בית הכנסת הגדול של החארה, ולהסב אותו למוזיאון יהודי.
חארשה הוא חביתית סולת מטוגנת במחבת ומקורה בהרי האטלס התיכון במרוקו.
החביתיות עשויות מבצק של סולת, חמאה וחלב או מים, ומותפחים מעט באמצעות אבקת אפייה.
הבצק עשוי להכיל גם מעט סוכר.
הוא מעוצב לעיגולים ולאחר מכן מטגנים אותו על מחבת פסים חמה או שטוחה.
השימוש בסולת נותן לחארשה מרקם פירורי הדומה ללחם תירס.
באזור ריף, מרוקו, נהוג להשתמש בחובצה או יוגורט, מדולל במים, במקום חובצה.
ניתן להכין חארשה כלחמים קטנים, או גדולים, אפילו בגודל של צמיג משאית.
על החארשה נהוג למרוח דבש וחמאה, ולהגיש עם תה נענע במהלך ארוחת הבוקר או כנשנוש.
זה גם אחד הלחמים שנצרכים במהלך הרמדאן.
אפשר להגישו גם ככריך, ממולא בגבינה או עם קונפי בשר.
לבסוף, ניתן לפורר אותו ולהשתמש בו כמצע עדין לנזיד.
הטרמינולוגיה של הלחם עשויה להשתנות בין מרוקו לבין אלג'יריה.
מומחה האגרונומיה מייק סיסונס למשל מזכיר את המונח "mbesses" כגרסה של חארשה.
עם זאת, המונח mbesses עשוי להתייחס לעוגה מתוקה שנמצאת באלג'יריה, הנקראת גם חובז מבסס (Khobz Mbesses) שיש לה מרכיבים דומים אך לא זהים.
בסוף המאה ה-19, אופים אלג'יראיים יצרו סוג של לחם בשם אל חובז אל חארשה (El Khobz El Harcha), שנעשה על ידי פיזור סולת על הלחם לפני הכנסתו לתנור.
זה שונה בבירור מחארשה ואין להתבלבל ביניהם.
חארשה עשוי כולו מקמח סולת ומרכיבים נוספים כמו חלב.
בעורף הכפרי של אלג'יר, נהוג לקרוא לה הרחאיה, והמונח ראגדה משמש גם הוא במקומות אחרים באלג'יריה.
חארפ הוא יישוב עירוני בנפת פריורלסקי שבימאלו-ננץ ברוסיה, על גדת נהר סוב ליד קוטב אוראל .
במפקד אוכלוסין שהתקיים ברוסיה ב-2010, אוכלוסיית היישוב מנתה 6,413 נפש, במפקד ב-2002 מנתה 7,278, ובמפקד הסובייטי ערב התפרקות ברית המועצות, ב-1989, מנתה 5,381.
היישוב הגדול הקרוב ביותר לחארפ הוא סלחרד, הנמצא במרחק של כ-45 ק"מ מהיישוב.
בחארפ נמצאות מושבות עונשין IK-18 Polar Owl ומושבת העונשין מספר 3 בימאלו־ננץ, שהם שניים מבתי הכלא הצפוניים ביותר של רוסיה.
היישוב נבנה על ידי אסירי גולאג בתקופת סטלין.
ההתיישבות החלה עם הקמת תחנת הרכבת פודגוריניה, שהורכבה מכמה בתים של עובדי הרכבת.
על פי החלטה של המועצה האזורית של טיומן ב-24 בינואר 1968, תחנת פודגורנאיה הוסבה לכפר חארפ.
בדצמבר 1971, על פי החלטת הסובייט העליון של רוסיה, הוקמה המועצה הכפרית של חארפ.
ב-9 באפריל 1981 הועבר חארפ לכפיפות המנהלית של העיר לאביטננג'י.
ב-16 בפברואר 2024, מת פעיל האופוזיציה אלכסיי נבלני בהיותו כלוא במושבת העונשין פולאר וולף בחארפ.
חָאר֫וּף הוא כפר שיעי, לבנוני, בנפת א-נבטיה, מחוז א-נבטיה.
הכפר שוכן בגובה ממוצע 400 מטרים מעל פני הים, כ-4 קילומטרים מערבית לעיר א-נבטיה, צפונית ובצמוד לעיירה ג'בשית.
לכפר חשיבות כלכלית בשל אזור התעשייה שבו, "מַרְג' חארוף".
בשנת 1875 ביקר בכפר ויקטור גרן ומצא בו כ-140 מתואלים.
הוא ציין שראה כמה סרקופגים ומכאן הסיק שהכפר יושב על כפר קדום.
חארת חְרֵיכּ היא עיירה מעורבת שיעית ומרונית נוצרית בפרברי רובע הדאחייה, דרומית-מזרחית לביירות, בירת לבנון.
בעברה הייתה כפר חקלאי, אך איבדה את זהותה הכפרית בעקבות גל הפליטים מדרום לבנון שהתיישבו בעיירה והפכו אותה לשכונה עירונית נוספת של הדאחייה.
חארת חריכ ממוקמת צפון-מזרחית לנמל התעופה הבין-לאומי רפיק אל-חרירי וצפונית לעיירות א-ליילכּי ובורג' אל-בראג'נה, מערבית לחדת' ודרומית לא-שיאח .
העיירה משמשת משכן למטה הראשי של ארגון הטרור השיעי חזבאללה.
ב-3 בספטמבר 1985, במהלך מלחמת המחנות, הרגו חמושים ממיליציית אמל 13 אזרחים פלסטינים בחארת חריכ.
ביולי 2006 השמידו מטוסי קרב ישראליים את מטה חזבאללה ובתי אזרחים.
האזור ספג הרס רב במהלך מלחמת לבנון השנייה.
העריכו כי קרוב ל-200 בניינים נהרסו בעיירה במהלך השבוע הראשון של התקפת ישראל על לבנון ב-2006, ובסך הכול יותר מ-700 מבנים נהרסו או ניזוקו עד סוף המלחמה, ואלפי אזרחים נפצעו או נהרגו.
אחרי המלחמה עברה העיירה שיקום משמעותי, נבנו מחדש בניינים שנהרסו וניזוקו, בסיוע בין-לאומי שעיקרו הגיע מאיראן.
ב-21 בינואר 2014 אירע בעיירה פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת.
ארגון הטרור ג'בהת פתח א-שאם קיבל אחריות לפיגוע, וטען כי ביצע אותו בתגובה לפשעי חזבאללה בסוריה ובערסאל.
ב-30 ביולי 2024 תקפה ישראל בשכונה מן האוויר מבנה שבו שהה פואד שוּכְּר, מבכירי ארגון חזבאללה, והוא נהרג.
ב-20 בספטמבר 2024 תקפה ישראל בשכונה שנית, ובתקיפה חוסל אבראהים עקיל, ראש מערך המבצעים של ארגון הטרור.
שבוע לאחר מכן, ב-27 בספטמבר 2024, תקפה ישראל בשכונה את המפקדה המרכזית של החזבאללה במסגרת מבצע סדר חדש.
בתקיפה זו חוסלו חסן נסראללה, יושב ראש ארגון הטרור, עלי כרכי, מפקד החזית הדרומית של הארגון, עבאס נילפורושאן, מפקד כוח קודס בלבנון ועוד בכירים נוספים בחזבאללה.
ב-23 בנובמבר 2025 חוסל רמטכ"ל חזבאללה היית'ם עלי טבטבאי, בבית מסתור בבניין בן 10 קומות, איתו חוסלו עוד שלושה פעילי חזבאללה ששהו לצידו.
טבטבאי החליף את רמטכ"ל חזבאללה הקודם פואד שוכר, שחוסל בקרבת מקום, שנה וחצי קודם לכן.
מישל עאון (נולד ב-1935), מנהיג צבאי לבנוני ונשיא לבנון לשעבר
סמירה עווד (נולדה 2000), שחקנית כדורגל
חָארִ֫יס הוא כפר לבנוני שיעי בנפת בינת ג'בייל שבמחוז א-נבטיה.
הכפר חאריס שוכן בגובה ממוצע של כ-700 מטרים מעל פני הים, במרחק כ-10 קילומטרים צפונית-מזרחית לבינת ג'בייל, כ-24 קילומטרים דרומית-מזרחית לצור, בשכנות לכפר חדאת'א ששוכן דרומית-מזרחית לכפר.
לפי החוקר אדוארד פאלמר, שביקר במקום בסוף המאה ה-19, פירוש השם הוא "שמוּר".
החוקר ויקטור גרן ביקר במקום וכתב: "כאן נראה שאין שרידים של מבנים עתיקים, מלבד בור מים עגול שנחצב בסלע".
הוא הציע שהמקום עשוי להיות האתר חרושת הגויים, המוזכר בספר שופטים: לחיזוק סברתו הוא ציין שאותה מילה [חרושת] הופיעה גם בספר ישעיהו "קיר חרושת", ובניב המקומי השם נכתב באותה צורה: חרית' או חריס.
כל החוקרים סבורים שהזיהוי של "חרושת הגויים" נמצא דרומה יותר.
בשנת 1852, אדוארד רובינסון ציין את הכפר במסעותיו באזור.
בשנת 1875, ויקטור גרן מצא וכתב שבכפר גרים 200 מתואלים.
בשנת 1881 ביקרה במקום משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל ובדו"ח נכתב: "כפר, בנוי מאבן, המכיל כ-100 [..] מתואלים, ממוקם על ראש גבעה, עם כרמים, תאנים וגידולי חקלאות.
בכפר יש בריכה ובורות מים רבים, ומעיין קרוב".
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 3,651 תושבים בעלי זכות בחירה ל, כמעט כולם שיעים (מעל 99%).
חאפער היא מילה ביידיש, אליה הגיעה מלשונות סלאביות ומשמעותה חוטף.
בתקופת שלטונו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה הוטל על היהודים באימפריה הרוסית לספק ארבעה מגויסים לצבא הרוסי על כל אלף תושבים.
ראשי הקהילה נמנעו מלגייס את בני משפחותיהם ואת מקורביהם, סוחרים עשירים ובעלי מקצועות נדרשים ותלמידים חכמים.
המגויסים הגיעו מקרב דלת העם, מקרים סוציאליים, עברינים ופורקי עול.
גם הם לא ששו להתגייס, לכן היה קושי לספק את מכסת המגויסים.
ראשי הקהילות נהגו לעיתים לשכור בריונים, שיחטפו מועמדים לגיוס - בריונים אלה כונו "חאפערים".
במדינת ישראל מקובל הכינוי "חאפער" לנהג מונית, שאינו משתייך לתחנת מוניות מסוימת ו"חוטף" לקוחות פוטנציאליים של תחנות מוניות שונות.
במתמטיקה, חבורה (Group) היא מבנה אלגברי המורכב מקבוצה ופעולה בינארית אסוציאטיבית (קיבוצית).
החבורות הופיעו לראשונה במחקר המתמטי במהלך המאה ה-19, בעיקר במסגרת הניסיונות לפתור משוואות פולינומיות ממעלה גבוהה, כדוגמת הפתרונות למשוואה ממעלה שלישית ורביעית שהתגלו ב.
החבורות שבהן עסקו החוקרים הראשונים, ובראשם גלואה, היו חבורות ספציפיות שאיבריהן הם תמורות.
מאוחר יותר ניסח ארתור קיילי את מערכת האקסיומות המגדירה חבורה באופן מופשט, וייסד בכך את תורת החבורות.
לתורת החבורות יש שימושים רבים במתמטיקה עצמה, כאמור, אך גם בפיזיקה, כמו בחקר מבנה הגבישים והמולקולות, ובחקר מושג הסימטריה.
חבורה היא מבנה אלגברי בסיסי הכולל קבוצה עם פעולה בינארית , אשר מקיימת את התכונות הבאות:
סגירות: לכל מתקיים כי .
אסוציאטיביות (קיבוציות): לכל מתקיים .
קיום איבר יחידה: קיים איבר כך שלכל מתקיים .
כל האיברים הפיכים: לכל קיים עבורו .
הסימון המקובל לחבורה עם פעולה בינארית ואיבר יחידה הוא .
חבורה אבלית (חילופית) היא חבורה שבה מתקיים, בנוסף, תנאי הקומוטטיביות (חילופיות) לכל .
מן האקסיומות נובעות כמה תכונות אלמנטריות:
ההופכי של ההופכי הוא האיבר עצמו: ;
ההיפוך הופך את סדר הכפל: לכל מתקיים כי ;
חבורה היא מונואיד עם צמצום מימין ומשמאל: אם אז , ואם אז .
חוג המספרים השלמים עם פעולת החיבור הוא חבורה אבלית הנקראת החבורה הציקלית האינסופית.
זו אינה חבורה ביחס לכפל, משום שיש מספרים שאין להם הופכי שלם.
קבוצת הסימטריות של מצולע משוכלל (פעולות שיקוף וסיבוב שלא משנות אותו) עם פעולת ההרכבה (ביצוע הפעולות בזו אחרי זו).
חבורה זו נקראת החבורה הדיהדרלית.
, חבורת התמורות על איברים, ביחס לפעולת ההרכבה.
זוהי חבורה לא אבלית לכל .
קבוצת המטריצות ההפיכות מסדר מעל שדה , המסומנת , היא חבורה ביחס לפעולת כפל מטריצות.
חבורה זו נקראת החבורה הליניארית הכללית.
חבורת שורשי היחידה מסדר , כלומר השורשים המרוכבים של המשוואה עם פעולת הכפל של מספרים מרוכבים.
חבורה זו היא חבורה ציקלית מסדר .
גם מעגל היחידה ב-, כלומר , הוא חבורה ביחס לכפל.
קשרים בין חבורות למבנים כלליים יותר
איבר היחידה של חבורה הוא האידמפוטנט היחיד בה.
בחבורה למחצה יש בדרך כלל אידמפוטנטים רבים, והקשרים ביניהם מאפשרים לבנות במדורג משפחות של חבורות למחצה שיש להן דמיון מסוים לחבורות.
למשל, חבורה למחצה הפיכה היא חבורה למחצה שבה לכל קיים יחיד עבורו ; במקרה זה מסמנים .
בחבורה למחצה סופית , לכל אידמפוטנט , קבוצת האיברים המקיימים היא תת-החבורה המקסימלית של אשר הוא איבר היחידה שלה.
במונואיד, שהוא חבורה למחצה עם איבר יחידה 1, אפשר לדרוש שאיבר יהיה "הפיך מימין" (קיים עבורו ) או "הפיך משמאל" (קיים עבורו ).
איבר שהוא הפיך גם מימין וגם משמאל הוא הפיך, כלומר, קיים המקיים בו-זמנית .
בכל מונואיד, אוסף האיברים ההפיכים סגור לכפל (בגלל התכונה ), והוא מהווה לכן חבורה.
אם כל איבר של המונואיד הוא הפיך משמאל, אז כולם הפיכים, והמונואיד הוא חבורה.
לעומת זאת קיימים מונואידים שאינם חבורות שבהם לכל קיימים עבורם .
מונואיד שבו מהשוויון תמיד נובע , נקרא "מונואיד עם צמצום משמאל"; כל מונואיד הניתן לשיכון בחבורה הוא בעל צמצום (מימין ומשמאל), אבל ההפך אינו נכון.
מונואיד סופי עם צמצום משמאל הוא חבורה.
תת-קבוצה של חבורה המהווה בעצמה חבורה (ביחס לאותה פעולה בינארית אסוציאטיבית ולאותו איבר יחידה), נקראת תת-חבורה.
כל תת-קבוצה הכוללת יחד עם כל איבר את ההופכי שלו, ויחד עם כל שני איברים את מכפלתם, היא תת-חבורה.
החיתוך של תת-חבורות הוא תמיד תת-חבורה.
כל תת-חבורה מחלקת את החבורה למחלקות שקילות, הנקראות קוסטים, בשני אופנים: מימין, המחלקות הן מהצורה , ומשמאל, המחלקות הן מהצורה .
מספר האיברים בכל מחלקה (ימנית או שמאלית) שווה למספר האיברים בתת-החבורה, ומכאן נובע משפט לגראנז': הסדר של תת-חבורה של חבורה סופית, מחלק את הסדר של החבורה.
מספר המחלקות (השמאליות או הימניות) של תת-חבורה נקרא האינדקס של תת-החבורה ומסומן .
כאשר החבורות סופיות מתקיים .
מהסדר של חבורה (סופית) אפשר להסיק רבות על המבנה שלה.
בין המשפטים הבסיסיים בכיוון זה אפשר למנות את משפט קושי על קיומם של איברים בעלי סדר ראשוני, ואת משפטי סילו על קיומן של תת-חבורות שסדרן הוא חזקה של ראשוני.
בין תת-החבורות, חשובות במיוחד תת-החבורות הנורמליות, שהן תת-חבורות הכוללות, יחד עם כל איבר, את כל האיברים הצמודים לו.
במילים אחרות, תת-חבורה היא תת-חבורה נורמלית של אם לכל מתקיים ; לכן לכל .
מכאן נובע שהמחלקות הימניות והשמאליות של תת-חבורה נורמלית שוות זו לזו.
על אוסף המחלקות ביחס לתת-חבורה נורמלית אפשר להגדיר פעולת כפל, ההופכת אותו לחבורה; חבורה זו נקראת חבורת המנה של ביחס ל-, וגודלה הוא האינדקס של ב-.
החבורה עצמה, ותת-החבורה הכוללת את איבר היחידה בלבד, הן תמיד נורמליות.
חבורה שאין לה תת-חבורות נורמליות אחרות נקראת חבורה פשוטה.
חבורה שאינה פשוטה אפשר לבנות מתת-חבורה נורמלית ומחבורת המנה, באמצעות תהליך הנקרא הרחבה של חבורות.
נורמליות אינה עוברת בתורשה (כלומר, ייתכן ש- תת-חבורה נורמלית של , ו- תת-חבורה נורמלית של , בעוד כי אינה נורמלית ב-).
המכפלה של תת-חבורות מוגדרת לפי הכפלת האיברים, .
זוהי תת-חבורה אם ורק אם .
מכיוון שתת-חבורה נורמלית מקיימת את הזהות , המכפלה שלה עם כל תת-חבורה מהווה תת-חבורה.
בפרט, המכפלה של שתי תת-חבורות נורמליות היא תת-חבורה (נורמלית).
אומרים שאיברים בחבורה מתחלפים, אם .
אוסף האיברים המתחלפים עם כל אברי החבורה הוא תת-חבורה שלה, הנקראת מֶרְכָּז החבורה; את המרכז של מקובל לסמן ב-, על-פי המלה הגרמנית למרכז, Zentrum.
המרכז הוא תת-חבורה נורמלית, ובחבורה אבלית הוא שווה לחבורה כולה.
יש חבורות, כגון החבורה הסימטרית, שבהן המרכז כולל רק את איבר היחידה.
המרכז מוכל בכל תת-חבורה אבלית מקסימלית של החבורה.
באופן כללי יותר, לכל תת-חבורה של חבורה מסמנים ב- את אוסף האיברים של , המתחלפים עם כל אברי .
תת-חבורה זו נקראת המְרַכֵּז של .
אם שתי תת-חבורות של , אז .
לכל תת-חבורה מתקיים , ו-.
באופן דומה, מגדירים את המנרמל של , כתת-החבורה .
תת-חבורה זו מכילה את , והיא תת-החבורה הגדולה ביותר של שבה נורמלית.
ראו גם: תת-חבורת הקומוטטורים, סדרה נורמלית.
קבוצה של איברים בחבורה היא קבוצת יוצרים של , אם תת-החבורה הקטנה ביותר המכילה את היא עצמה.
חבורה שיש לה קבוצת יוצרים ובה איבר יחיד, נקראת חבורה ציקלית; כל חבורה נוצרת סופית היא בת-מנייה.
היוצרים של חבורה יכולים לקיים ביניהם יחסים; למשל, חבורת התמורות של שלושה עצמים נוצרת על ידי התמורות , המקיימות את היחסים .
חבורה שבין היוצרים שלה אין יחסים כלל נקראת חבורה חופשית; כל חבורה היא חבורת מנה של חבורה חופשית.
את האופן שבו החבורה מכוסה על ידי מילים הולכות ומתארכות מודד קצב הגידול של החבורה.
לקצב זה יש קשרים הדוקים למבנה של החבורה.
לחבורות יש מעמד מרכזי במתמטיקה בגלל היכולת שלהן לפעול על קבוצות שונות.
כמעט בכל מקרה, אוסף הפונקציות ההפיכות ממרחב נתון אל עצמו, השומרות על תכונות מסוימות של המרחב, מהווה חבורה.
פעולה של חבורה על קבוצה מציגה את אברי החבורה כפונקציות הפיכות מן הקבוצה לעצמה, וכך מאפשרת לחקור תכונות מעניינות של מחד, ולנתח ביתר קלות את המבנה של החבורה, מאידך.
כל חבורה פועלת על עצמה בשתי דרכים חשובות: על ידי פעולת הכפל (משמאל או מימין), ועל ידי פעולת ההצמדה.
פעולת הכפל משמאל מוגדרת באופן שאיבר שולח את האיבר לאיבר .
בדרך זו הופך האיבר לתמורה על אברי החבורה, וכך מתקבלת הוכחה של משפט קיילי: כל חבורה היא תת-חבורה של חבורת תמורות.
בפעולת ההצמדה, האיבר שולח את ל-; פעולה זו מחלקת את החבורה למחלקות שקילות מן הצורה , הקרויות "מחלקות צמידות".
פעולת ההצמדה היא גם אוטומורפיזם של החבורה עצמה, ולכן היא יוצרת הצגה של החבורה, כתת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים של עצמה.
הצגה זו היא נאמנה אם ורק אם לחבורה יש מרכז טריוויאלי.
חבורה אַבֵּלִית או חבורה חילופית היא חבורה המקיימת את עיקרון החילופיות, לפיו יישום של פעולה על שניים מאברי הקבוצה לא תלויה בסדר בה נכתבים האיברים.
דהיינו, לכל שני איברים מתקיים .
חבורות אבליות מכלילות את האריתמטיקה של פעולת החיבור ביחס למספרים שלמים.
המתמטיקה שזורה בדוגמאות לחבורות אבליות, המופיעות בין היתר כתשתית למבנים מורכבים יותר, כגון מרחב וקטורי או מודול.
למעשה, החבורות האבליות הן מודולים מעל חוג המספרים השלמים, ובמקרים רבים המינוח המקורי מתורת החבורות עבר בדרך זו לתורת המודולים.
אוסף המספרים השלמים הוא חבורה אבלית ביחס לפעולת החיבור, משום שלכל שני מספרים שלמים מתקיים .
באופן כללי יותר, כל חבורה ציקלית היא חבורה אבלית.
לעומת זאת, החבורה הסימטרית אינה אבלית (כאשר ).
הקשר לטיפוסים אחרים של חבורות
כל חבורה אבלית היא נילפוטנטית ולכן פתירה.
מקור נוסף לדוגמאות הוא חבורות שאבריהן הם מספרים, כגון חבורות אוילר.
כל תת-חבורה או חבורת מנה של חבורה אבלית, גם היא אבלית; סכום ישר של חבורות אבליות הוא חבורה אבלית.
כאשר מרחיבים חבורה אבלית בחבורה אבלית אחרת, התוצאה היא אמנם חבורה פתירה, אבל אינה חייבת להיות אבלית.
כמעט בכל מקרה, החלק החיבורי של מבנה אלגברי הוא חבורה אבלית.
כך למשל, כל חוג (ובפרט שדה) הוא חבורה אבלית ביחס לפעולת החיבור, וכך גם כל מרחב וקטורי.
שדה הוא גם חבורה אבלית ביחס לכפל, לאחר שמוציאים ממנו את איבר האפס.
בדרך כלל מסמנים את הפעולה של חבורה אבלית ב-"" ולא בכפל, ואת איבר היחידה ב-0 ולא ב-1 או .
מקור סימון זה הוא מהחבורה החיבורית של חוג השלמים .
סימון זה נועד לבדל גם מפעולת הכפל, שהיא פעולה נוספת בחוג זה, וכן מפעולת חבורה אחרת על (כאשר היא חבורה הפועלת על חבורה אבלית באופן קומפטיבילי מקבלים מבנה של G-מודול).
מבחינים בין שני סוגים של חבורות אבליות: אלו שנוצרות סופית, כלומר יש להן מספר סופי של יוצרים, ואלו שאינן נוצרות סופית.
החבורות מן הטיפוס השני מעניינות בעיקר כשיש להן מבנה נוסף, למשל טופולוגיה או סדר.
דוגמה לחבורה (מפותלת) שאינה נוצרת סופית: , ביחס לפעולת החיבור.
על מיון החבורות האבליות הנוצרות סופית, שהוכיחו פרדיננד פרובניוס ולודוויג שטיקלברגר ב-1879, ראו להלן.
חבורה (אבלית או שאינה אבלית) שבה כל האיברים הם בעלי סדר סופי, נקראת חבורה מפותלת, ואם אף איבר (פרט לאיבר היחידה) אינו בעל סדר סופי, היא נקראת חסרת פיתול.
תת-חבורת הפיתול, , מורכבת מכל האיברים שלהם סדר סופי, והיא תת-חבורה מפותלת מקסימלית של .
חבורת המנה תמיד חסרת פיתול.
כל חבורה אבלית סופית היא מפותלת; גם להפך: חבורה אבלית נוצרת סופית ומפותלת היא סופית.
בין החבורות הציקליות, רק החבורה הציקלית האינסופית היא חסרת פיתול.
סכום ישר של חבורות מפותלות הוא מפותל, אבל המכפלה הישרה אינה שומרת על תכונת הפיתול.
לדוגמה, במכפלה הישרה יש גם איברים חסרי פיתול.
חבורה היא חליקה אם לכל איבר יש שורש מכל סדר; תכונה זו מתקיימת אם ורק אם אין לחבורה תת-חבורות מקסימליות.
כל תת-חבורה חליקה היא מחובר ישר, כלומר, אם תת-חבורה חליקה של חבורה אבלית , אז היא סכום ישר של ושל תת-חבורה אחרת.
אם חליקה אז גם חליקה, ולכן אפשר לפרק כשהמרכיב השני חליק וחסר פיתול.
חבורה אבלית בעלת בסיס (סופי או אינסופי) נקראת חבורה אבלית חופשית; אלו הן החבורות שאפשר להציג כסכום ישר של עותקים של .
החבורות החופשיות הן חסרות פיתול, ולא חליקות.
מאידך, חליק וחסר פיתול, וחבורת המנה מפותלת וחליקה.
כל חבורה מהצורה היא חליקה.
חבורה אבלית נקראת מצומצמת (reduced) אם אין לה תת-חבורות חליקות (פרט ל-0).
עבור כל חבורה אבלית A, התמונה של ההומומורפיזם הטבעי היא תת-החבורה החליקה המקסימלית של A.
בפרט, A מצומצמת אם ורק אם .
הפונקטור Ext ממיין הרחבות של חבורות (ומודולים).
חבורה היא קו-מפותלת (cotorsion) אם (לפעמים המונח מתייחס רק לתנאי על טריוויאליות ההרחבות).
כל חבורה קו-מפותלת היא מצומצמת.
לכל חבורה מצומצמת A, הוא החבורה הקו-מפותלת הקטנה ביותר המכילה את A.
חבורה בעלת אקספוננט סופי היא קו-מפותלת.
מושגים אלה ניתנים להכללה עבור מודולים מעל תחום שלמות כלשהו.
לפי משפט המיון לחבורות אבליות נוצרות סופית, כל חבורה אבלית נוצרת סופית אפשר להציג, באופן יחיד, כסכום ישר של חבורה סופית וחבורה אבלית חופשית, שגם היא נוצרת סופית.
אם החבורה מפותלת היא סופית (והחלק החופשי מתאפס), ואם היא חסרת פיתול - היא חופשית (והחלק הסופי מתאפס).
חבורה סופית אפשר לכתוב כסכום ישר של חבורות ציקליות, שכולן מסדר חזקת-ראשוני.
משפטי פירוק ידועים גם עבור חבורות אבליות שאינן נוצרות סופית.
יש פירוק (יחיד) לסכום ישר של "חבורות פרימריות", שהן חבורות שבהן הסדר של כל איבר הוא חזקה של אותו מספר ראשוני.
לדוגמה, הוא סכום ישר של החבורות הקוואזי-ציקליות (אחת לכל p).
חבורה עם פיתול חסום (היינו, עם חסם על סדר האיברים) היא סכום ישר של חבורות ציקליות סופיות.
חבורה פרימרית חליקה היא סכום ישר של חבורות קוואזי-ציקליות.
משפט אולם ממיין את החבורות הפרימריות המצומצמות בנות המניה, ודרך זה את כל החבורות האבליות המפותלות בנות-המניה.
עבור חבורות אבליות חסרות פיתול:
כל חבורה חסרת פיתול משוכנת בחבורה אבלית חופשית.
חבורה חליקה וחסרת פיתול היא מרחב וקטורי מעל הרציונליים.
חבורה קו-מפותלת וחסרת פיתול מתפרקת לסכום ישר של החבורות (שדה המספרים ה-p-אדיים), לערכים שונים של p.
תת-החבורה המפותלת המקסימלית היא יחידה.
המנה חסרת הפיתול המקסימלית היא יחידה.
חבורה אבלית חליקה היא סכום ישר של המרכיב המפותל והמרכיב חסר הפיתול.
כל חבורה אבלית נוצרת סופית ניתנת לצמצום בקטגוריה של החבורות האבליות, כלומר, אם כאשר נוצרת סופית, אז (Cohn, Walker, 1956).
במתמטיקה, חבורה אבלית חופשית (מאנגלית: Free abelian group) היא חבורה אבלית בעלת בסיס.
זוהי חבורת הסכומים הפורמליים הסופיים מעל קבוצה נתונה, בה הפעולה היא חיבור ברכיבים.
כל חבורה אבלית היא תמונה (כלומר מנה) של חבורה אבלית חופשית.
חבורה אבלית חופשית היא סכום ישר של מספר עותקים של .
אם מספר העותקים הוא אז החבורה מסומנת ב - .
המספר לא חייב להיות סופי אלא יכול להיות עוצמה כלשהי.
המספר הוא סופי אםם החבורה נוצרת סופית.
זאת בגלל הקשר של חבורת כאלה למושג סריג בגאומטריה.
החבורה האבלית החופשית מקיימת את התכונה האוניברסלית הבאה: בהינתן קבוצה , מתאימים לה חבורה אבלית והומומורפיזם , כך שלכל חבורה אבלית אחרת ולכל העתקה , יש הרחבה יחידה .
כלומר, העתקות מתוך החבורה האבלית החופשית מספיק להגדיר על היוצרים, כמו גם בחבורה החופשית.
מן התכונה האוניברסלית נובע כי החבורה החופשית עם בסיס S היא יחידה עד כדי איזומורפיזם, ועל כן מספיק להציג בנייה שלה.
בהינתן קבוצה , נגדיר , כלומר סכום ישר של החבורה הציקלית פעמים.
מפורשות, זוהי קבוצת הסדרות בעלות תומך סופי - כלומר, פרט למספר סופי של אינדקסים.
הפעולה בה היא חיבור סדרות, והנגדי הוא .
כעת, נראה שהיא מקיימת את התכונה האוניברסלית - השיכון נתון על ידי (הדלתא של קרונקר), כלומר אל הסדרה שהיא 1 במקום ה- ואפס בכל מקום אחר.
בהינתן חבורה והעתקה , ההרחבה היחידה שלה נתונה על ידי .
בדרך כלל מתייחסים אל איברי החבורה האבלית החופשית בתור סכומים פורמליים באיברי .
כל סדרה מזוהה עם סכום פורמלי סופי .
כך למשל מגדירים את ההרחבה לעיל על פי - .
בהתאם לבנייה, כל חבורה אבלית אחרת היא תמונה של החבורה האבלית החופשית, ולכן לפי משפט האיזומורפיזם הראשון גם מנה שלה.
פירוש הדבר הוא, שלכל חבורה אבלית הצגה כמו לחבורה האבלית החופשית המתאימה, יחד עם היחסים הנובעים מהמנה.
החבורה האבלית החופשית הציקלית (והחופשית) היחידה היא .
החבורה האבלית החופשית (עם שני יוצרים או יותר) איננה חבורה חופשית, שכן יש בה יחסים; היא החבורה החופשית בתוך הקטגוריה של החבורות האבליות (ואכן מקיימת את אותה התכונה שמקיימת החבורה החופשית בקטגוריית החבורות).
זהו מקרה פרטי של בניית אובייקט חופשי בקטגוריה נתונה.
החבורה האבלית החופשית היא האבליניזציה של החבורה החופשית; זוהי החבורה החופשית בתוספת יחס החילופיות - כל שני יוצרים שלה מתחלפים.
לכל שתי קבוצות מאותה עוצמה אותה חבורה חופשית - פירוש הדבר הוא שזוהי החבורה של סכום פורמליים של סמלים, ולא משנה מהם הסמלים.
חבורה אבלית חופשית היא חבורה חסרת פיתול, וכל חבורה אבלית נוצרת סופית חסרת פיתול היא חופשית.
כאשר החבורות לא נוצרות סופית אין הטענה נכונה; הרציונליים הם דוגמה לכך.
כל תת חבורה של חבורה אבלית חופשית אף היא אבלית חופשית.
הוכחת משפט זה משתמשת באקסיומת הבחירה.
זהו המשפט המקביל בחבורות אבליות למשפט נילסן-שרייר בחבורות כלליות.
כאשר מדובר בחבורה אבלית חופשית נוצרת סופית, משפט המיון נותן תוצאה מפורשת - לכל בסיס של החבורה המקורית, קיימים כך ש- בסיס לתת החבורה.
המקדמים לא תלויים בבחירת הבסיס.
חבורה אבלית חופשית היא מודול חופשי מעל חוג המספרים השלמים.
בטופולוגיה אלגברית, חבורת ההומולוגיה האפס של מרחב טופולוגי היא חבורה אבלית חופשית, על קבוצת מרכיבי הקשירות שלו.
בשיטה זו אפשר גם לספור את מרכיבי הקשירות המסילתית של מרחבים מסוימים, ולמשל להוכיח בעזרת כלים של תורת ההומולוגיה את משפט עקומת ז'ורדן.
בתורת החבורות, חבורה אבלית נוצרת סופית (Finitely generated abelian group) היא חבורה אבלית שהיא נוצרת סופית, כלומר, שאפשר ליצור את כל אבריה באמצעות פעולת הכפל, ממספר סופי של איברים נתונים, גם אם אינה סופית בעצמה.
בניגוד לחבורות שאינן אבליות, שהמבנה שלהן יכול להיות מסובך ביותר, המבנה של כל החבורות האבליות הנוצרות סופית מוכר וידוע, וניתן למיין אותן באופן מלא.
כל חבורה כזו מתפרקת לסכום ישר של חבורה אבלית סופית ושל מספר עותקים של החבורה הציקלית האינסופית.
בתורן, החבורות האבליות הסופיות נבנות כסכומים ישרים של חבורות ציקליות סופיות.
זהו משפט בסיסי בתורת החבורות הסופיות, שהרי כל חבורה סופית היא חבורה נוצרת סופית.
המשפט הוא מקרה פרטי של משפט המיון למודולים נוצרים סופית מעל תחום ראשי.
חבורה היא מבנה אלגברי בסיסי שמופיע במתמטיקה בהקשרים רבים ושונים, ומורכב מקבוצת איברים עם פעולה בינארית המוגדרת עליהם, ומקיימת מספר אקסיומות.
עולם החבורות עשיר בדוגמאות, כגון החבורה הסימטרית , חבורת המטריצות מעל שדה F, או החבורה של המספרים הרציונליים ביחס לחיבור.
שתי הדוגמאות הראשונות אינן אבליות, כלומר, הכפל אינו מקיים בהן את התכונה ; חבורות כאלה יכולות להיות מסובכות מאוד.
הדוגמה השלישית, על-אף שהיא אבלית, אינה נוצרת סופית (כל תת-חבורה נוצרת סופית שלה היא ציקלית).
אחד מהתחומים בהם עוסקת האלגברה המופשטת הוא סיווג של חבורות, או מבנים אלגבריים אחרים, על פי תכונותיהן.
משפט המיון לחבורות אבליות נוצרות סופית מספק סיווג כזה עבור החבורות האבליות שיש להן תת-קבוצה סופית של איברים, שממנה אפשר ליצור, על ידי פעולת החבורה, את כל איברי החבורה.
המשפט מראה כי כל חבורה אבלית נוצרת סופית היא, למעשה, סכום של חבורות ציקליות.
מכיוון שחבורות ציקליות פשוטות מאוד לתיאור, הדבר מסייע להבנה של מבנה החבורה שעליה מופעל המשפט, וכן מקל לבדוק האם שתי חבורות שהוגדרו בדרכים שונות הן בעלות אותו המבנה - על ידי השוואת ההצגה שלהן כמכפלות של חבורות ציקליות.
בדרך-כלל מסמנים את הפעולה בחבורה אבלית בסימן החיבור, ואת האיבר הנייטרלי בסימן 0. בכל חבורה אבלית A אפשר לאסוף את האיברים שעבורם קיים כך ש- .
אלו האיברים המפותלים של החבורה, וביחד הם מהווים תת-חבורה, .
אם יש איברים כאלה (פרט ל-0), אומרים ש"יש לחבורה פיתול", ואם כל האיברים הם כאלה - החבורה מפותלת.
חבורה חסרת פיתול היא חבורה ללא איברים מפותלים.
חבורת המנה היא תמיד חסרת פיתול.
כל חבורה אבלית סופית היא מפותלת.
בין החבורות הציקליות, רק החבורה הציקלית האינסופית היא חסרת פיתול, ואכן, חבורה אבלית נוצרת סופית ללא פיתול מוכרחה להיות איזומורפית לסכום ישר של מספר סופי של עותקים של חבורה זו.
מאידך, חבורה אבלית נוצרת סופית ומפותלת היא סופית, ומוכרחה להיות איזומורפית לסכום ישר של חבורות ציקליות סופיות.
קבוצה שאפשר ליצור ממנה את כל אברי החבורה נקראת קבוצת יוצרים.
גודלה של הקבוצה הקטנה ביותר היוצרת את החבורה הוא הדרגה של החבורה (לחבורה יש דרגה סופית אם ורק אם היא נוצרת סופית).
למשל, דרגתה של החבורה היא 5, ואילו הדרגה של היא 2. כל חבורה אבלית מדרגה r מהווה חבורת מנה של החבורה האבלית החופשית מדרגה r,
משפט המיון של החבורות האבליות הנוצרות סופית קובע שכל חבורה כזו איזומורפית לחבורה יחידה מהצורה
כאשר והמספרים הם חזקות (לא בהכרח שונות זו מזו) של מספרים ראשוניים.
צורת הצגה זו נקראת "צורת המחלקים האלמנטריים", והמספרים נקראים "המחלקים האלמנטריים".
דרך הצגה יחידה נוספת היא באמצעות "הגורמים האינווריאנטיים": בצורת הצגה זו, איזומורפית לסכום הישר הבא:
כאשר מתקיים יחס החלוקה הבא: .
גם צורת הצגה זו היא יחידה.
מהמשפט ניתן לראות כי כל חבורה אבלית נוצרת סופית מורכבת מסכום ישר של שני חלקים: החלק האחד הוא הסכום שמייצג את תת חבורת הפיתול של , כלומר את תת-החבורה הנוצרת על ידי האיברים מסדר סופי.
החלק השני בסכום הוא .
זוהי חבורה אבלית חופשית מדרגה סופית .
הוכחה פשוטה יחסית למשפט המיון נובעת מתוצאה כללית יותר בתורת המודולים, ומתבססת על כך שניתן לראות כל חבורה אבלית גם כמודול מעל החוג .
כל חבורה אבלית סופית, נוצרת סופית (למשל, בידי קבוצת כל האיברים שלה).
מכיוון שהמרכיב בפירוק לעיל הוא אינסופי כאשר , נובע שכל חבורה אבלית סופית איזומורפית לחבורה מהצורה .
קיימת חבורה אבלית יחידה בת 6 איברים.
בהצגה באמצעות מחלקים אלמנטריים צורתה היא ואילו בהצגה באמצעות גורמים אינווריאנטיים צורתה היא .
לפי משפט השאריות הסיני שתי ההצגות איזומורפיות.
כל חבורה אבלית סופית בת 90 איברים איזומורפית לאחת מהחבורות הבאות:
כל חבורה אבלית חופשית נוצרת סופית איזומורפית ל- עבור מסוים שהוא גודל קבוצת היוצרים שלה.
קל לראות את האיזומורפיזם במקרה זה: כל אחד מיוצרי החבורה עובר ליוצר של אחד מעותקי .
אוסף הנקודות הרציונליות על עקום אליפטי עם פעולה מתאימה מהווה, על פי משפט מורדל-וייל, חבורה אבלית נוצרת סופית ולכן המשפט חל עליו.
עבור חבורה זו יש חשיבות גדולה לדרגה של החלק החופשי, כלומר ל- שבחלק של החבורה.
השערה מפורסמת בתורת המספרים בשם השערת בירץ' וסווינרטון-דייר היא ש- שווה לסדר האפס של פונקציה מרוכבת מסוימת המותאמת לעקום, בנקודה .
חבובוטף היא סדרת אנימציה בת 107 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1984–1991 ב-CBS.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון בין השנים 1988–1989 ואחר כך שודרה בערוץ ג'וניור ב-yes.
במאי הגרסה העברית הוא גדי רייק שגם דיבב חלק מהדמויות.
החבובוטף הופיעו לראשונה בסרט "החבובות כובשות את מנהטן".
בשנת 2018 נוצרה גרסה מחודשת לסדרה בשם "חבובוטף" באנימציה ממוחשבת ותלת־ממדית.
עלילת הסדרה התמקדה בדמויות "החבובות" כאשר היו זאטוטים אשר חיים יחד בחדר ילדים גדול תחת השגחתה של מטפלת המכונה "אומנת" (נאני באנגלית).
בעזרת דמיונם הפעיל הם נוהגים לצאת להרפתקאות בעולמות דמיוניים.
אף על פי שלעיתים הם נקלעים למצבים מסוכנים, תמיד הם ניצלים בשנייה האחרונה כאשר האומנת נכנסת לחדר על מנת לבדוק לשלומם ובכך למעשה מחזירה אותם למציאות.
כמעט כל פרק הכיל שיר אחד, ולעיתים אף יותר.
הסדרה המצוירת שונה מהסדרה המקורית ומיועדת יותר לגיל הרך.
הסדרה כללה גם פרודיות לסרטי קולנוע שונים בהם בין השאר "מלחמת הכוכבים" ו"אינדיאנה ג'ונס".
קרמיט-קט (דיבוב לעברית: אייל ברטונוב, שדיבב אותו גם ברחוב סומסום)
מיס פיגי (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
פוזי הדוב (דיבוב לעברית: גני תמיר)
סקוטר (החבובות) (דיבוב לעברית: אבי פניני)
גונזו (דיבוב לעברית: גני תמיר)
רולף הכלב (דיבוב לעברית: אבי פניני)
חיה (החבובות) (דיבוב לעברית: גדי רייק)
סקיטר - (אחותו התאומה של סקוטר, לא הופיעה ב"מופע של החבובות") (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
באנסן (דיבוב לעברית: גדי רייק)
אומנת (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
בין הארנב - מדי פעם בפעם
מדי פעם בפעם הופיעו גם ד"ר באנסין (דיבוב: גדי רייק) וביקר.
בגאולוגיה, חבורה (group) היא היחידה הליתוסטרטיגרפית הגדולה ביותר בטור הסטרטיגרפי המתאר את שכבות הסלע באזור מסוים.
חבורה – מאגדת בתוכה תצורות שיש להן מכנה משותף
תצורה (formation) – יחידת סלע שיש לה מאפיינים ברורים, המשמשת כיחידה ליתוסטרטיגרפית עיקרית לזיהוי מסלע אזורי
פרט (member) – יחידה בתוך תצורה שיש לה מאפיינים מיוחדים
שכבה (bed, stratum) – רובד בסלע משקע המציין הרכב אחיד שהורבד ברצף
עדשה (lentil) – מייצגת פרט שהשתרעותו לצדדים מצומצמת
ליחידות המסלע השונות נוהגים לקרוא בשמות אזורים גאוגרפיים ויישובים סמוכים.
מאחר שהטור הסטרטיגרפי מוגדר באופן מקומי, ייתכנו מקרים בהם יהיה דמיון בין חלקים שונים בטור במקום אחד לחלקי טור במקום אחר.
חשיפתם של סלעי חבורה ידועה בתוך החתך הסטרטיגרפי של כל אזור חושף את השתלשלות בניית סלעי הקרום ואת התהליכים שהשפיעו על בנייתם ושינם אותם לאורך תקופות גאולוגיות רבות.
רצף התצורות בתוך החבורה, אי התאמות המתגלות ביניהן ועדויות לתהליכי בליה, קימוט ושבירה מאפשרים לקבוע את רצף ואת מועד התרחשותם של תהליכים אלה.
תיעוד זה מאפשר ליצור מיפוי גאולוגי מדויק לכל אזור.
הטור הסטרטיגרפי של ישראל מורכב מחבורות, שכל אחת מהן מייצגת רצף תהליכים באזור ובזמן מסוימים.
מאחר שתהליכים גאולוגיים אינם מכירים בגבולות פוליטיים, כמה מן החבורות מתייחסות לאזורים המצויים מעבר לגבולות הנוכחיים של מדינת ישראל ומהווים המשך של רצף גאולוגי שבו התרחשו ועדיין מתרחשים תהליכים משותפים.
חבורת אילת-נביעות – סלעים בדרגת התמרה גבוהה: גנייס, מיגמטיט, צפחה וכן דייקים מותמרים מן הפרקמבריון, הנחשפים מבקעת תמנע דרך הרי אילת ועד לנואיבה בדרום סיני
חבורת בשן – שכבות בזלת הולוקניות בעיקרן, אם כי הקדומות יותר מן הפליוקן, הנחשפות באזור הבשן, הגולן, ומזרח הגליל.
חלקן גם בדרום-מערב סוריה ודרום-מזרח לבנון
חבורת הר הצופים – סלעי קירטון, צור, פוספוריט, חוואר וחרסית מן הסנון עד הפלאוקן ונחשפת בכל אזורי ישראל וסיני
חבורת סקיה (טבריה) – מקורות שונים מייחסים את התצורות הקדומות שהיו כלולות בעבר בחבורת ים המלח לחבורת טבריה, ואלה מכילות סלעים קלסטיים ואגמיים וביניהם זרמי בזלת מתקופת הנאוגן החשופים בהרי השומרון, בקעת הירדן ועמק יזרעאל, וכן באזור הגליל
חבורת יהודה – סלעי משקע גיריים (בעיקר מסביבה ימית) מסוף הקרטיקון התחתון עד הטורון, בכל אזורי ישראל
חבורת ים המלח – סלעים קלאסטיים ואוופוריטיים מהפלאוקן עד הפליסטוקן, שהושקעו בבקעת הירדן ובערבה מעת התהוותו של הבקע הסורי-אפריקני
חבורת ים סוף – סלעים קלאסטיים וביניהם שכבות ימיות מן הקמבריון, בדרום ישראל ובסיני
חבורת כורכר – סלעי כורכר ואופקי חמרה מן הפליסטוקן, במישור החוף
חבורת כורנוב – סלעים קלאסטיים (אבן חול, טין, חצץ וחרסית) שביניהם שכבות ימיות ושרידי צומח מן הקרטיקון התחתון בכל שטחי ישראל, אם כי נחשפת בעיקר במכתשים ובעמקים העמוקים
חבורת כיד – מגוון סלעים סלעים פלוטוניים בסיסיים ואולטרה-בסיסיים וכן סלעים געשיים ופירוקלסטיים וסלעי משקע שעברו התמרה מסוגים שונים בפרקמבריון ונחשפים בדרום-מזרח סיני
חבורת סעל-זע'ארה – סלעים געשיים בינוניים וחומציים וסלעי משקע עתירי אשלגן שעברו התמרה בדרגה נמוכה בפרקמבריון, ונחשפים במישור עגרמיה בדרום סיני
חבורת סקיה – סלעי חוואר, אבן חול, קונגלומרט, סלעים אוופוריטים, שוניות גיריות ובאזורים מסוימים דולומיט מהאאוקן העליון עד הפליוקן באזורי החוף: השפלה, מישור החוף וצפון סיני
חבורת עבדת – אבן גיר וקירטון וכן שכבות ותרכיזי צור מהאאוקן התחתון עד האאוקן תיכון, נחשפת החל בסיני דרך הנגב, מרכז ישראל ועד צפונה
חבורת ערד – סלעי חרסית, חוואר, אבן חול, גיר ודולומיט מהליאס עד המלם, נחשפת במכתשים בנגב
חבורת פיראן-סלאף – הרכב הסלעים דומה לזה של חבורת אילת-נביעות בתוספת מטא-ארקוזה (ארקוזה מותמרת הדומה לגרניט) ושיש המעידים על מקור יבשתי ועל השקעה במים רדודים – כולם מן הפרקמבריון ונחשפים בדרום-מערב סיני סמוך למפרץ סואץ
חבורת רמון – סלעים שנוצרו בלגונות: סלעים אוופוריטיים, אבן גיר, דולומיט וחוואר מן הטריאס, נחשפת בכל ישראל ובצפון סיני
חאתם בן ערפה הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא תוניסאי המשחק בעמדת הקשר.
ידוע ביכולות הדריבל הפנטסטיות שלו ובעל קהל־חסידים.
בן ערפה החל את הקריירה בבצ'אנטאיי מלבארי, קבוצה מדרום פריז.
וב-1998 עבר למועדון בולון-ביאנקור ובשנת 1999 עבר לאקדמיית קליירפונטיין (Clairefontaine).
בגיל 15 הצטרף לקבוצת הצרפתית אולימפיק ליון באותו שנה בה היא זכתה לראשונה באליפות ליגת העל הצרפתית.
בחודש אוגוסט 2004, לאחר שנתיים באקדמיה לנוער של ליון, חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו, וקיבל את חולצה מספר 34.
המשחק הרשמי הראשון שלו היה נגד ניס בעונת בו שיחק 68 דקות.
הגול הרשמי הראשון שלו הובקע ב-11 בספטמבר 2004, בניצחון על סטאד רן.
בנוסף באותה העונה, כבש את השער הראשון שלו במסגרת ליגת האלופות נגד מנצ'סטר יונייטד.
לאחר שהשחקנים פלורן מאלודה וסילבן וילטור עזבו את המועדון, המנג'ר אליין פרין שינה את מערך הקבוצה ל-4-3-3 וכך השחקן קיבל הזדמנות להראות את יכולתו כקשר התקפי שמאלי.
השחקן הסתגל במהרה למערך הקבוצתי וכבש בניצחון 1–5 של ליון על מץ ב-15 בספטמבר.
בסיום אותה העונה זכה בתואר "השחקן הצעיר של העונה" של האיחוד הלאומי של כדורגלנים מקצועיים (UNFP) בצרפת.
בסוף עונת יחסיו עם הנהלת ליון הסתבכו והוא החליט לעזוב את המועדון ולעבור לאולימפיק מרסיי שרכשה אותו תמורת 12 מיליון יורו.
בן ערפה החליף את הספרה על חולצתו למספר 10, ופתח את העונה עם הקבוצה בניצחון 0–2 על גרנובל, במשחק בו שיחק 68 דקות.
השער הראשון שלו במדי מארסיי נכבש בניצחון על טרליסלאק במסגרת גביע צרפת, וחודש לאחר מכן הוא רשם את הבישול הראשון שלו בניצחון 1–5 על ולנסיאן.
בן ערפה כבש גם במסגרת ליגת האלופות במשחק נגד פ.צ.
ב-27 באוגוסט 2010, עבר בהשאלה לעונה אחת בניוקאסל יונייטד, ששילמה למארסיי 2 מיליון ליש"ט כדמי השאלה ו-5 מיליון ליש"ט כאופציית רכישה.
לאחר שקיבל את חולצה מספר 37, הוא ערך ב-11 בספטמבר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר עלה כמחליף בהפסד ניוקאסל 0–2 לבלקפול.
את שערו הראשון בניוקאסל כבש ב-18 בספטמבר, בניצחון על אברטון 1-0.
ב-3 באוקטובר, נפצע במשחק מול מנצ'סטר סיטי בעקבות תיקול חריף שנעשה על ידי נייג'ל דה יונג, ושבר את רגלו השמאלית.
כתוצאה מכך, לא שיחק בשאר העונה אף על פי שב-5 באפריל 2011 כבר חזר להתאמן עם הקבוצה.
במהלך העונה, פורסם בכלי התקשורת שמארסיי הגיעה להבנה עם ניוקאסל וזו קנתה אותו תמורת סכום שלא פורסם.
במשחקי טרום העונה חזר לשחק, אך נפצע שוב במהלך סיבוב משחקים בארצות הברית ושהה בביתו עד 18 בספטמבר 2011.