tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסינגל לווה בקליפ שצולם בהופעתם בהיכל התרבות בתל אביב.
אלבום ההופעה המלא שנקרא "רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה" יצא ב-15 בספטמבר במהלך הופעתם השלישית בתיאטרון קיסריה.
הלחינה את המוזיקה להצגה "מלון רנדוו" בהשתתפות שמואל וילוז'ני, ענת וקסמן ועוד, שעלתה בתיאטרון הקאמרי בתל אביב ב-1 ביולי.
ב-27 ביוני התפרסם גיליון של מגזין "לאשה" שבו פלס מופיעה בכתבת השער בבגד ים.
תמונת השער עוררה תגובות רבות ברשתות החברתיות שפלס הגיבה להן בריאיון ולאחר מכן גם בטורה השבועי שהתפרסם במוסף "7 ימים" של עיתון "ידיעות אחרונות".
ב-28 במאי 2017 הוציא הזמר חנן בן ארי את שירו "ויקיפדיה", שכתב יחד עם פלס.
ב-7 ביולי 2017 עלה בתיאטרון הבימה קברט הרוק "לילה 1 באפריל" שכתבה פלס, והשתתפו בו פלס, אמיר דדון, אפרת אביב ועוד.
מתוך הקברט יצא ב-3 ביולי 2017 השיר "אסור", ב-17 בנובמבר 2017 השיר "לילה 1 באפריל" וב-7 באוגוסט 2018 השיר "כל שנה יש אפריל", כולם מלווים בקליפים.
בדצמבר 2018 הוציאה את השיר "שקופים" בשיתוף רון בוחניק.
השיר הפך ללהיט כאשר כבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט.
ב-2 באפריל 2019 הוציאה סינגל שני בשיתוף עם בוחניק, "מעבר לנהר", הוא לווה בקליפ שצולם בניו יורק.
ב-14 ביולי 2019 הוציאה את שיר הסולו הראשון שלה מזה ארבע שנים, "מי אני?".
הסינגל יצא לצד קליפ בהשתתפות הזמרת נועה קירל.
ב-12 בדצמבר יצא סינגל רביעי מתוך הפרויקט "שקופים", "באת לי פתאום", בשיתוף הזמרת רוני אלטר.
הסינגל יצא אף הוא עם קליפ שצולם בפריז שבצרפת.
בחנוכה 2019 החלה להופיע במופע "פופ אפ מיוזיק 2" בהפקת הפסטיגל יחד עם אמנים כגון: עומר אדם, נטע ברזילי ומשה פרץ.
ב-17 במרץ 2020, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו ושודרו בלייב בערוץ קשת 12 בעקבות מגפת הקורונה.
ב-19 במרץ, הוציאה סינגל חמישי מתוך האלבום שקופים, "שמש תיכנס".
ב-26 ביולי הוציאה סינגל נוסף מהאלבום, "עוד יום עבר", בשיתוף זאב נחמה.
ב-16 ביולי יצא השיר רסיסים של הזמר רביב כנר, אותו כתבה והלחינה יחד עם אבי אוחיון.
ב-17 באוגוסט יצאה גרסה אקוסטית של השיר, אותה שרה פלס יחד עם כנר.
ב-9 בספטמבר, הוציאה חידוש לשיר "בך לא נוגע", של הזמרת יהודית רביץ, אותו ביצעה פלס יחד עם אלון עדר במסגרת פרויקט "צו השעה".
ב-1 בנובמבר 2020, הוציאה את אלבומה החמישי שקופים.
במקביל באותו יום הוציאה פלס את השיר "אין סוף ללילה", סינגל ראשון מתוך אלבומה השישי "שקופים 2".
בדצמבר כתבה והלחינה את השיר "רוצה שלום", עבור הזמר רביב כנר.
ב-4 במרץ 2021, הוציאה את הסינגל "בום", יחד עם הזמרות דורון טלמון, נסרין קדרי, נטע ברזילי והראפרית עדן דרסו.
ב-4 ביולי הוציאה את הסינגל "אושר בא והולך", יחד עם מוש בן ארי.
השיר לווה בקליפ שהתפרסם גם הוא באותו היום.
ב-11 ביולי יצא השיר "נשלים את הכל" של רביב כנר, אותו כתבה והלחינה יחד עם אבי אוחיון.
ב-29 בספטמבר הוציאה את הסינגל השלישי מתוך אלבומה השישי, "ימים אחרים", אשר לווה בקליפ.
בסיכום אקו"ם השנתי של נתוני השמעות הרדיו לשנת 2021, הוכרזה קרן כיוצרת המושמעת ביותר מבין הנשים היוצרות בשנה זו.
היא דורגה גם ברשימה הכללית של הפזמונאים והמלחינים הכי מושמעים באותה השנה.
ב-22 במרץ 2022 פורסם שירו של הראל סקעת, "סלחי לי", אותו כתבה והלחינה פלס.
פלס אף השתתפה בחלקו האחרון של השיר ובקליפ שצולם לו.
ב-2 ביוני 2022 הופיעה פלס לראשונה באמפי קיסריה במופע יחיד משלה.
ב-28 בנובמבר, הוציאה את הסינגל "לא אבודים", יחד עם שלמה ארצי.
בשנת 2023 השתתפה פלס בעונה העשירית של סדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים".
שיר הנושא של עונה זו, "מישהו שמח בשבילי", נכתב ובוצע על ידי פלס.
השיר יצא כסינגל ב-14 במאי 2023. ביוני אותה שנה יצא הסרט הישראלי "הארוחה", בו משחקת פלס את אחד התפקידים הראשיים.
ב-12 בדצמבר הוציאה פלס בשיתוף עם מירי מסיקה חידוש לשיר "שתי גדות", שנכתב על ידי פלס ובוצע במקור כחלק מאלבומה השלישי של מסיקה.
ב-14 בפברואר 2024, הוציאה גרסת כיסוי לשיר "על כל אלה", בשיתוף עם בית אבי חי.
לקראת אירוויזיון 2024 כתבה פלס ביחד אבי אוחיון וסתיו בגר, את השיר "Hurricane" שנבחר לייצג את ישראל בתחרות.
השיר יצא לאור ב-10 במרץ 2024 בביצועה של עדן גולן וייצג את ישראל באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
ב-11 באפריל הוציאה פלס את אלבומה החמישי, שקופים 2. האלבום מהווה המשך לפרויקט "שקופים", ומכיל שיתופי פעולה עם זמרים ויוצרים, ומספר ביצועים חיים.
ב-7 באוקטובר 2024 הוציאה פלס את השיר "בשדה מאחורי ביתי", בשיתוף מטה משפחות החטופים ובהשתתפות ילדות ששוחררו מהשבי וקרובות משפחתם של חטופים ונרצחים ממתקפת השבעה באוקטובר.
השיר יצא גם בגרסה באנגלית, בשם "Outside My Home", מלווה בקליפ.
ב-27 בינואר 2025, הכריזה פלס על חזרתו של המופע "לילה אחד באפריל" כמופע חד פעמי ב-1 באפריל ו-2 באפריל בעקבות ביקוש רב.
לקראת אירוויזיון 2025 כתבה פלס, את השיר "New Day Will Rise" שנבחר לייצג את ישראל בתחרות.
השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2025 בביצועה של יובל רפאל וייצג את ישראל באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ והגיע למקום השני בתחרות.
במשך שלוש שנים הייתה פלס בת הזוג של איתי פרל, והשיר "איתי" נכתב על מערכת היחסים שלהם.
בהמשך, הייתה נשואה לאיש העסקים תומר גרנצל.
באפריל 2011 פגשה את נועם טור במהלך חופשת סקי באיטליה, והשניים החלו לנהל מערכת יחסים.
ב-2012 שינתה את שם משפחתה במרשם האוכלוסין ל"פלס טור".
ב-2014 אירחו השניים חיילת בודדה, שבהמשך עברה לגור בקרוואן בחצר ביתם והפכה לחלק ממשפחתם.
פלס וטור התגוררו ביישוב חופית.
בדצמבר 2023, הודיעה פלס שהיא וטור החליטו להיפרד.
פלס ידועה כתומכת של הקהילה הגאה ושל נישואים גאים בישראל והצהירה בפוסט שפרסמה בפייסבוק שלא תינשא לבן זוגה נועם טור עד שיאשרו נישואים גאים בישראל.
היא אף הופיעה בעצרת הזיכרון שהתקיימה שבוע אחרי הפיגוע בבר-נוער.
ביקורות רבות פורסמו על פלס ועל עבודתה.
בביקורת שלילית תקפו את דעותיה, את שיריה ואת המסרים שהיא מעבירה, אך גם את המראה שלה ואת גופה, ומתחו ביקורת על צילומים חושפניים שלה.
ביקורות חיוביות שיבחו את המופעים שלה ואת יכולתה של פלס להלהיב קהל.
על שני אלבומיה הראשונים, "אם אלה החיים" ו"מבול" קיבלה פלס ביקורות מעורבות.
פלס הגיבה לביקורות אלה בשיר "מבול".
בשיר זה מופיעה השורה "מישהו אמר: כל השירים אותו דבר, סוגדים לאהבה ולא מדברים על כל השאר".
בריאיון ל"עכבר העיר" על דברי הביקורת השלילית ועל ההתמודדות איתם סיפרה: בראיון נוסף לאתר "וואלה" סיפרה על השיר:
באלבומה השלישי, "בין העיר לכפר", פלס ספגה ביקורת קשה והשירים בו תוארו כ"חלשים, מיושנים ומעיקים" וחסרי משמעות:
אלבומה הרביעי, "איך שהשמש תזרח", קיבל ביקורת מעורבת.
לטענתו התקדמה מאוד מהבחינה המוזיקלית, הורידה מורכבות מיותרת ומצועצעת, ויצאה בפעם זו עם לחנים ממוקדים יותר וקשובים יותר, והופעה בשלה יותר, בהנחייתו של פילוני, ובהמשך לייעוצה של יהודית רביץ.
אך בה בעת כל השירים היו "מרגשים בקטנה" בלבד, ולא היה באלבום שיר מרשים במיוחד, או איזשהו שיא.
אלבומה המשותף עם רמי קלינשטיין קיבל ביקורות צוננות במיוחד.
לעומת זאת ובמקביל מופעיה של פלס בפני קהל קיבלו ביקורות טובות ומשבחות.
בביקורת על סבב ההופעות שלה "איך שהשמש תזרח" נכתב כי:
בהמשך, קיבלה ביקורות טובות גם על סבב ההופעות "לבד על הפסנתר":
על סבב ההופעות עם רמי קלינשטיין, אליו יצאו השניים במסגרת הפרויקט המשותף שלהם נכתב:
ביקורת על חושפנות הגוף שלה ותגובתה
פלס קיבלה גם ביקורות רבות על המראה שלה והגוף המלא שלה.
היא הגיבה לביקורות אלו ואחרות בטוריה במוסף "7 ימים" של עיתון ידיעות אחרונות וכן בראיונות שנערכו איתה.
בריאיון למגזין "לאשה" פלס בחרה להצטלם בבגד ים על מנת להדגיש את הרצון שלה להרגיש חופשייה עם הגוף שלה.
ביקורת על סוג הקהל שלה ותגובתה
בריאיון משותף עם רמי קלינשטיין, הגיבה פלס לביקורות שנכתבו על האלבום המשותף שלהם.
היא התייחסה במיוחד לביקורת של ליסה פרץ בעיתון "הארץ" ואמרה:
2016: רמי קלינשטיין קרן פלס
2016: רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה
קרן פורד היא ארגון צדקה שמושבו בניו יורק.
הקרן נוסדה במטרה מוצהרת לתמוך בתוכניות המקדמות דמוקרטיה, תורמות להפחתת העוני ותורמות להידברות בין העמים השונים ולשיפור ההישגים האנושיים.
הנשיא הנוכחי של הארגון היא דארן ווקר ויו"ר חבר הנאמנים הוא פרנסיסקו ג'י סיגרואה.
קרן פורד פעלה מאז השקתה בשנת 1936 כארגון עצמאי, מוסד שלא למטרות רווח ושאינו ממשלתי.
הקרן נותנת מענקים דרך מטה החברה בניו יורק ותריסר משרדי משנה הפרוסים ברחבי העולם.
בשנת הכספים 2005, היא העניקה חמש מאות ושנים עשר מיליוני דולרים כמענקים עבור פרויקטים אשר התמקדו בחיזוק ערכי הדמוקרטיה, פיתוח הקהילה והכלכלה, החינוך, התקשורת, האמנויות והתרבות, וזכויות האדם.
קרן פורד נוסדה ב-15 בינואר 1936 על ידי הנרי פורד ואדזל פורד ושני מנהלים של חברת פורד "לקבל ולפקח על מענקים עבור מטרות מדעיות, חינוכיות וצדקה, כולם למען רווחת הציבור".
בשחר שנותיה הקרן פעלה במישיגן תחת הנהגתם של חברי משפחת פורד ועמיתיהם, ותמכה בין השאר בארגונים כמו בית החולים של הנרי פורד, גרינפילד וילג' ומוזיאון הנרי פורד.
לאחר מותו של אדזל פורד בשנת 1943 ושל הנרי פורד ב-1947, נשיאות קרן פורד עברה לידי בנו הבכור של אדזל, הנרי פורד השני.
תחת מנהיגותו, חבר הנאמנים של קרן פורד הגישה דין וחשבון בנוגע להתנהלותה העתידית הרצויה.
הוועדה, שבראשה עמד הפרקליט הקליפורני רוואן גייטר, המליצה שהקרן תהיה מחויבת לקידומם של שלום, חופש, וחינוך ברחבי העולם.
מענקי הקרן מבוססים על ההמלצות המותוות בדין וחשבון של גייטר, והחלו לכלול תמיכה בלימודים גבוהים, באמנות, בפיתוח כלכלי, זכויות אזרח ובסביבה, בין תחומי פעילותה השונים.
בשנת 1951 העניקה קרן פורד זו הפעם הראשונה קצבה לפיתוחה של מערכת רשת השידור הלאומית.
מענקים אלו המשיכו, ובשנת 1969 העניקה הקרן מיליון דולרים לסמינר החינוכי לילדים על מנת לסייע ביצירתו ובהשקתו של "רחוב סומסום".
בשנת 1952 נפתח משרד השדה הראשון של החברה בניו דלהי שבהודו.
במהלך שנות החמישים סיפקה הקרן סדרת מלגות באמנויות ובמדעי הרוח, לתמיכה באישים כיוזף אלברס, ג'יימס בולדווין, סול בלו, אי.
קאמינגס, פלאנרי אוקונור, ג'יקוב לורנס, רוברט לוואל ומרגרט מיד.
ב-1976 סייעה קרן פורד להשיק את בנק גרמין, שהציע הלוואות קטנות לכפריים עניים מבנגלדש ואשר למייסדה, מוחמד יונוס, הוענק פרס נובל לשלום עבור חלוציותו במיקרו אשראי.
בשנות השמונים המאוחרות החלה הקרן להעניק תרומות שיסייעו למאבק במגפת האיידס, שכללו תמיכה בסך ארבעה וחצי מיליוני דולרים עבור ייסודה של התוכנית לשיפור החינוך והטיפול באיידס ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2000 חנכה הקרן את תוכנית המלגות הבינלאומיות במענק של מאתיים ושמונים מיליוני דולרים, תוכנית המענקים הגדולה ביותר בהיסטוריה.
התוכנית מספקת מלגות לסטודנטים מקהילות עניות מחוץ לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ולתארים מתקדמים באוניברסיטאות בכל רחבי העולם.
כבר למעלה משלושים שנה שאין לקרן פורד שום קשר פרט לשמה לחברת המכוניות של פורד ולא למשפחת פורד.
הנרי פורד השני, חבר המשפחה האחרון בחבר הנאמנים, התפטר מחבר המנהלים של הקרן ב-1976, בעודו מעודד את צוות הקרן להישאר פתוח לרעיונות חדשים ולעבוד למען חיזוקה של שיטתה הכלכלית של המדינה.
במדינת ישראל תורמת קרן פורד למספר ארגונים, ביניהם מרכז אדוה, קו לעובד, האגודה לזכויות האזרח, בצלם והקליניקות המשפטיות באוניברסיטת תל אביב.
קרן פורד ישראל נוסדה בשנת 2003 תחת חסותה של הקרן החדשה לישראל.
במסגרת שיתוף הפעולה בין הקרנות העבירה קרן פורד מענקים בסך 40 מיליון דולר לקרן החדשה לישראל, מאז הקמתה העבירה קרן פורד ישראל מענקים ללמעלה מ-40 ארגונים הפועלים, לדעתה של הקרן החדשה לישראל, לקידום "החברה האזרחית, זכויות האדם והשלום".
קרן פורד תומכת במטרות מתקדמות רבות וספגה ביקורת בשל רבות מהתוכניות בהן היא תומכת ממגוון סיבות.
קרן פורד היא נדבן עיקרי של ההוגנות והדיוק בדיווח (FAIR), קבוצה המשמשת ככלי פיקוח על אמצעי התקשורת.
קרן פורד בוקרה על ידי תנועות פוליטיות בשל תמיכתה ב"הוגנות והדיוק בדיווח", תכנון ההורות וקבוצות לזכויות ההפלה.
בשנת 1968 החלה הקרן לממן "קליניקות למשפטים" בבתי ספר למשפטים שהיוו חלק מתוכניות הלימודים שלהם.
מטרת הקליניקות היו להעניק ניסיון מעשי בעריכת דין בעודם מספקות שירות משפטי ללא תשלום עבור עניים הזקוקים לייעוץ משפטי.
מבקרי הקרן טענו כי הקליניקות הפכו בידי סגל בתי הספר למשפטים לכלי לפעילות פוליטית.
יתירה מזאת, הם טוענים כי המעורבות הכספית של קרן פורד הייתה נקודת המפנה בה החלו הקליניקות לשנות את מטרתם.
מבקרים אחדים כמו נשיא אוניברסיטת בינגהמפטון לשעבר ג'יימס פטראס, ביקרו את הקרן בשל קשרים לכאורה עם ה-CIA.
פטראס האשים את הקרן ככסות ל-CIA, בצטטו את מערכת היחסים של הנשיא הקודם של הקרן ריצ'רד ביסל עם מנהל ה-CIA אלן דאלס והמעורבות בתוכנית מרשל במהלך שנות החמישים.
פטראס הוקיע את קרן פורד בשל מה שהוא כינה קבוצות זכויות אדם "אנטי-שמאלית" ש: "...לא משתתפות בפעולות המוניות של אנטי גלובליזציה ובאנטי נאוליברליזם".
State University of New York Press, 2003 טוענת כי פורד וקרנות דומות משחקות תפקיד מפתח בהשתלטות על תנועות התנגדות: "בעוד שהתנגדות מרעיונות המעמד השליט מכונה 'קיצוניות' והיא מבודדת, מקבלים את פניהם של מתנגדים אינדיבידואלים.
אכן, הגמונית המעמד השולט היא יותר בת קיימא אם היא אינה נוקשה וצרה, אולם היא יכולה באופן דינמי להצמיח כיוונים חדשים".
מקלוי, בעודו מכהן כיושב ראש של חבר הנאמנים של הקרן "...חשוב על הקרן כעל שלוחה לכאורה של ממשלת ארצות הברית.
זה היה ההרגל שלו, למשל, לעצור ליד המועצה לביטחון לאומי (NSC) בוושינגטון כל כמה חודשים ובאופן מקרי לשאול אם יש אילושהם פרויקטים מעבר לים שהמועצה לביטחון לאומי מעוניינת שהם יממנו".
רולף אף מאשימה את קרן פורד במימון תוכניות להתקוממות נגד באינדונזיה ובארצות אחרות.
קרן פנסיה היא תוכנית לביטוח פנסיוני המבטיחה לעובד ולעובד עצמאי תשלום חודשי לכל ימי חייו עם פרישתו מעבודה בהגיעו לגיל פרישה (תוכנית זו קרויה פנסיית יסוד) וכן במקרה של נכות, ופנסיה לשאירים במקרה של מות העובד (תוכנית זו קרויה פנסיה מקיפה).
החברות בקרן פנסיה מבוססת על תשלומים חודשיים של העובד ומעבידו (או של העובד לבדו כאשר מדובר בעצמאי).
קרן פנסיה היא סוג של קופת גמל.
החוק בישראל מחייב כל מעסיק להפריש לכל עובד מעל גיל 21 לגברים ומעל גיל 20 לנשים כספים, לרוב אחוז מסוים מתוך המשכורת המשולמת, לביטוח פנסיוני.
מבחינה משפטית, קרן פנסיה היא מאגר נכסים המוחזק בנאמנות על ידי חברה מנהלת (הנאמן) לטובת עמיתים (הנהנים).
קרן הפנסיה נועדה להעניק ביטחון כלכלי לאדם המתפרנס מעבודתו, באמצעות הבטחת הכנסה שוטפת גם במצבים שבהם אינו מסוגל לעבוד.
לצורך כך מפרישים עובד שכיר ומעבידו סכומי כסף לחיסכון בקרן פנסיה מדי חודש.
גם עובד עצמאי יכול להפריש לקרן פנסיה על מנת לזכות בביטוח פנסיוני.
כמעט עבור כל ביטוח פנסיוני נגבים דמי ניהול, לרוב באחוז קבוע מהכספים שמועברים לפנסיה.
המצבים אותם מכסות ההפרשות לקרן פנסיה הם:
בדרך כלל, גיל הזכאות לפנסיית זקנה הוא גיל הפרישה.
גיל הפרישה בישראל כיום הוא 67 לגברים ו-62 ו-4 חודשים לנשים.
(עד שנת 2004 היה גיל הפרישה 65 שנה לגברים ו-60 שנה לנשים.
על פי התשס"ד-2004, הועלה גיל זה ל-67 שנה לגברים ו-62 שנה לנשים.
החל מינואר 2022 הועלה גיל הפנסיה לנשים ל-62 ו-4 חודשים והוא יועלה באופן הדרגתי עד שגיל הפרישה לנשים יהיה 65).
עם זאת, בתוכניות פנסיה שונות (פרטיות, ציבוריות וממשלתיות) ניתן להגדיר גיל פרישה השונה מגיל הפרישה הכלל ארצי או גיל פרישה מיוחד למקצועות שונים.
על פי תקנות קופות גמל ניתן לשלם פנסית זקנה (לגבר ולאשה) החל מגיל 60.
לגובה הפנסיה מקובלות שיטות אחדות:
כפונקציה של סכומי החיסכון הפנסיוני שנצברו בקרן הפנסיה, וכן מספר הנהנים (העובד בלבד או גם בן זוג וילדים) ומאפייני תוחלת חיים (מין העובד, היותו מעשן או לא מעשן וכדומה).
שיטה זו מבוססת על שיקולים אקטואריים שמבטיחים את יכולתה של הקרן לעמוד בהתחייבותה.
כפונקציה של שכרו של העובד בשנות עבודתו האחרונות.
שיטה זו בעייתית, משום שיש בה זיקה מצומצמת בין הכספים שהעובד צבר בקרן ובין הכספים שיקבל ממנה.
כפונקציה של היחס בין שכרו המבוטח של העובד בכל שנה משנות חברותו בקרן ובין השכר הממוצע, אך ללא תלות במספר הנהנים ובמאפייני תוחלת החיים.
גישה זו, שנהוגה בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות, משקפת את הגישה של "לכל אחד לפי צרכיו", אך היא רחוקה מלהיות מאוזנת אקטוארית.
במקרה של מות העובד או הפנסיונר משולמת פנסיית שאירים לשאיריו.
בחלק מקרנות הפנסיה זהו מסלול אופציונלי, כלומר המבוטח יכול שלא לכלול אותו בתוכנית הפנסיה שלו, או להגדיר במדויק מי השאירים הנהנים.
בקרנות אחרות זהו מסלול בסיסי, שבו השאירים הם: בן/בת הזוג של הנפטר, ילדיו של הנפטר (עד הגיעם לגיל מסוים, 18 או 21 או אף לכל החיים אצל יתומים שאינם מסוגלים לכלכל את עצמם) וכן שאירים אחרים התלויים בנפטר כמוגדר בתקנון תוכנית הפנסיה.
ביטוח נכות (או ביטוח מפני אובדן כושר עבודה) מבטיח קצבה חודשית המשולמת במקרה של פגיעה ממושכת בכושר ההשתכרות של העובד, עקב מחלה, תאונה וכדומה.
הכיסוי הקיים במסגרת קרן הפנסיה מצומצם יותר מהכיסוי בפוליסות אובדן כושר עבודה שמציעות חברות הביטוח, ואינה כוללת כיסוי לעיסוק הספציפי של המבוטח טרם הפגיעה, אלא רק לחוסר יכולת לעסוק במקצוע כלשהו המתאים להשכלתו וניסיונו של המבוטח.
בתחילת שנות המדינה, קרנות הפנסיה שפעלו תחת שליטת ההסתדרות השקיעו את כספי ההפרשות של העובדים בעיקר במגזר היצרני.
בשנת 1954, בעקבות משבר כלכלי, החל משרד האוצר לראות בכספי הקרנות מקור אפשרי למימון תקציב המדינה.
לצורך כך הונהג מנגנון של הנפקת איגרות חוב מיועדות, ניירות ערך ממשלתיים בלתי סחירים שהוצעו לקרנות הפנסיה בתשואה קבועה ומובטחת, במקום השקעה ישירה במגזר העסקי.
במהלך השנים התרחב השימוש במנגנון זה, ובתקופה שקדמה לרפורמה בקרנות הפנסיה בשנת 1995 הושקעו כ־93% מנכסי הקרנות באיגרות חוב מיועדות, שנשאו תשואה מובטחת של 5.5% לשנה.
המשמעות הייתה שכספי החוסכים, בהיקפים של כ־11 עד 12 מיליארד ש"ח מדי חודש, הופנו בעיקר למימון הוצאות הממשלה במקום למימון השקעות בפיתוח המשק.
גורם מרכזי בתחום קרנות הפנסיה בישראל היו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהתאגדו במהלך שנות ה-50, כמיזוג של קופות תגמולים קטנות.
הקרן הגדולה הוותיקה שבהן, קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות, הוקמה בתחילת 1954 (על יסוד קופות גמל שהיו קיימות קודם לכן ובהן קרן הפנסיה של עובדי קופת-חולים).
בנוסף פעלו קרנות מפעליות (קרנות המבטחות רק את עובדיו של מפעל מסוים) וקרנות נוספות.
הקרנות ההסתדרותיות ושתי קרנות מפעליות נקלעו בשנות ה-80 למשבר אקטוארי, שהביא להלאמתן בשנת 2003 ולניהולן במסגרת גוף מאוחד בשם "עמיתים".
קרנות הפנסיה הוותיקות המאוזנות הן קרנות פנסיה שהוקמו לפני שנת 1995 ולא צברו גרעון אקטוארי.
מסיבה זו לא הולאמו ולא נכללו בהסדר של קרנות הפנסיה הוותיקות הגרעוניות.
קרנות פנסיה אלה הן בבעלות פרטית ולא בבעלות ההסתדרות ואינן מקבלות מצטרפים חדשים.
קרנות הפנסיה הנכללות בקבוצה זו: עתודות, גלעד, קופת הפנסיה של הסתדרות העובדים הלאומית, עתידית, עמית - קופה לפנסיה ותגמולים, יוזמה - קרן פנסיה לעצמאים, קופה לתגמולים ופנסיה של עובדי הסוכנות היהודית, קרן הגמלאות של עובדי דן ומגן - קרן פנסיה מרכזית לקואופרציה ביצרנות תחבורה ושירותים.
המדינה מבטיחה לקרנות הפנסיה בקבוצה זו תשואה על 30% מהכספים המושקעים על ידן.
הבטחת התשואה על חלק זה היא הצמדה למדד בתוספת ריבית בשיעור של 4.86%.
למרות זאת, בשנים האחרונות עומדות קרנות פנסיה אלו בפני קשיים, והן טענו שעמיתיהן קופחו בהשוואה לעמיתי הקרנות ההסתדרותיות הגרעוניות ואף עתרו לבית המשפט הגבוה לצדק.
במחצית הראשונה של שנת 2012 הגיעו המדינה וקרנות הפנסיה הוותיקות לסיכום לפיו תעניק המדינה כרית ביטחון בהיקף של 25 מיליארד שקל.
בתמורה לכך יעלו בהדרגה את גיל הפרישה של גברים מ-65 ל-67 ושל נשים מ-60 ל-64. בנוסף לכך תהיה הפחתת זכויות בשיעור של 1.5% לעמיתי הקרנות, שתתפרס על 5 שנים.
בשנת 1995 הנהיגה ממשלת ישראל רפורמה מקיפה במטרה להפחית את היקף ההתחייבויות האקטואריות של קרנות הפנסיה הוותיקות.
על פי נתוני משרד האוצר, בשנת 2004 הוערכו הגירעונות האקטואריים של הקרנות בכ־130 מיליארד ש"ח, והממשלה התחייבה להזרים כ־50% מהסכום לטובתן.
עם זאת, מחקרים וכלכלנים טענו כי החישוב התבסס על הנחות היוון שמרניות, וכי בפועל הגירעון היה נמוך יותר (כ־70 מיליארד ש"ח).
במסגרת הרפורמה, שנכנסה לתוקף ביוני 2004 בניהולו של עו"ד ירון ארבל, הוצא ניהול הקרנות מידי ההסתדרות והועבר לגופים מוסדיים, חברות ביטוח ובתי השקעות.
מטרות המהלך היו איזון אקטוארי של הקרנות, הפחתת מעורבות המדינה במימון באמצעות אג"ח מיועדות, והטמעת מדיניות השקעה חדשה.
שינוי זה כלל גם התאמות רטרואקטיביות בזכויות העמיתים, שנועדו לצמצם את הגירעונות.
הרפורמה תרמה להגדלת נזילות בשוק ההון: קרנות הפנסיה החדשות השקיעו מדי שנה כ־8 עד 12 מיליארד ש"ח בבורסה לניירות ערך בתל אביב – סכומים משמעותיים ביחס להיקפי המסחר באותה תקופה.
עם זאת, הקטנת הנפקת האג"ח המיועדות לא הובילה להרחבת מקורות האשראי במגזר הפרטי בשל גירעון תקציבי ממשלתי, אלא בעיקר לשינוי בהרכב מחזיקי האג"ח: תאגידים וקונצרנים גדולים תפסו חלק הולך וגדל בהנפקות לאותן קרנות.
כאשר חברות אלו נקלעו למשברים, חלקן ביצעו הסדרי חוב ("תספורות") שנפגעו מהן החוסכים.
רפורמת בכר (2005) האיצה את התהליך והעבירה חלק ניכר מהחיסכון הפנסיוני לניהול המוסדיים.
במקביל, משרד האוצר העניק עדיפות לשיווק קרנות הפנסיה על פני ביטוחי המנהלים, אף שהאחרונים כללו לעיתים כיסויים ביטוחיים מקיפים יותר.
בשנת 2012 הורה המפקח על הביטוח ושוק ההון, פרופ' עודד שריג, להפסיק את שיווק ביטוחי המנהלים עם קצבה מובטחת, ובכך חיזק את מעמד קרנות הפנסיה כערוץ המרכזי לחיסכון פנסיוני.
נכון לשנת 2025 מנהלים הגופים המוסדיים כ־2.7 טריליון ש"ח מכספי החוסכים, המשמשים בין היתר לרכישת אג"ח ממשלתיות ותאגידיות בשוק ההון הישראלי.
גם קרנות אלה פועלות כקרנות מאוזנות ומשקיעות 30% מהחסכונות עם תשואה מובטחת על ידי המדינה.
התשואה המובטחת על חלק זה של הכספים המושקעים על ידי קרנות פנסיה חדשות היא הצמדה למדד בתוספת ריבית בשיעור של 4.86%.
קרנות אלו רשאיות לגבות דמי ניהול של עד 6% מההפקדות ועד 0.5% לשנה מהצבירה.
קרן הפנסיה פועלת על בסיס מנגנון של איזון אקטוארי המחושב פעם ברבעון.
בסיס החישוב האקטוארי נקבע על ידי המפקח על הביטוח בחוזרים המועברים לקרנות מפעם לפעם.
בחוזר מפרסם המפקח תחשיבים בנושא תשואה ריאלית אפקטיבית על ההשקעות, לוחות תמותה לפי חתך גילים ושיעורי יציאה לנכות.
לטענת מנהלי הקרנות הנחת התשואה הזו מנותקת מהריבית הריאלית הנהוגה בשווקים מאז המשבר של שנת 2008. לטענתם, התוצאה היא חוסר שוויון בין העמיתים כאשר העמיתים הפעילים (המפקידים חודש בחודשו לקרן) מופלים לרעה ואילו העמיתים מקבלי קצבאות הפרישה, השאירים והנכות נהנים מעודף זכויות.
בשנת 2013 היה ניסיון של המפקח לעדכן את הנחת התשואה הריאלית כך שתתאים למצב דה פקטו אולם עקב לחץ תקשורתי וציבורי נרחב הוא חזר בו.
באוגוסט 2015 בוצע ניסיון נוסף של המפקחת על הביטוח לפתור את הבעיה באמצעות הגדרת "מקדם עדכון", אשר יעדכן אחת לשנה את המקדם שנקבע למבוטח ביום פרישתו, בהתאם להפרש שבין התשואה הריאלית האפקטיבית ותשואת הקרנות בפועל.
המפקח על הביטוח מחייב קרן פנסיה לה פחות מ-1,500 עמיתים לרכוש פוליסת ביטוח אצל מבטח משנה לסיכוני מוות ונכות של העמיתים.
סכום הביטוח בפוליסה זו לא יקטן מ-80% מהסיכון האקטוארי.
מתחילת 2008 חלה חובה לבטח כל עובד בביטוח פנסיוני, בקופת גמל לפי בחירתו.
כאשר העובד לא הודיע למעסיקו על קופת הגמל שבה בחר, רשאי המעסיק לקבוע את הקופה, כשלבחירתו עומדות קרנות ברירת מחדל, שנבחרו למטרה זו על ידי רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, בזכות דמי הניהול הנמוכים שהן גובות.
תחילה נקבעו שתי קרנות כאלה, ובהמשך הוגדל מספרן לארבע.
למעסיק נתונה אפשרות, תוך עמידה בתנאים שקבעה רשות שוק ההון, לבחור קרן ברירת מפעלית, שונה מאלה שבחרה רשות שוק ההון.
אפשרות זו רלוונטית רק למעסיקים גדולים מאוד.
בנוסף רשאי העובד לבחור מלכתחילה באחת מקרנות ברירת המחדל (בלי להמתין שמעסיקו יבחר למענו), במסגרת זכותו הכללית לקבוע את קופת הגמל שאליה יועברו כספי הביטוח הפנסיוני שהוא זכאי להם.
קרן עין גב היא גבעה הנמצאת מזרחית לקיבוץ עין גב בגובה 69 מטר מעל פני הים.
הגבעה בולטת, עליה צמחיית בתה ועל מורדותיה נראים שבילים לבנים שחרצו בה המטיילים שירדו דרכה מרכסי רמת הגולן.
הגבעה בולטת למרחקים ועקב זאת היא מהווה "ציון דרך" למסיירים באזור.
מהקרן תצפית על המרחב מסביב לחופיו של ים כנרת וההרים המקיפים אותו.
הימה נראית כולה, משפך הירדן בצפון לים כנרת ועד לבקעת כנרות מדרום.
קרן עין גב וסוסיתא נחשבו לעמדות אסטרטגיות במלחמות ישראל.
הירידה משמורת מצוקי און בגובה 320 מטר מעל פני הים לעין גב בגובה 204 מטר מתחת לפני הים מהווה מסלול פופולרי למטיילים, בין השאר בשל מגוון התצורות הגאולוגיות שעוברים דרכן.
עד לפני מלחמת ששת הימים, הייתה קרן עין גב העמדה הישראלית הצפון-מזרחית בגבול עם סוריה.
גבעה אחרת, שמילאה תפקיד דומה, דרומית-מזרחית מעין גב, הייתה סוסיתא -144 מטר מעל פני הים.
סוסיתא שלטה באופן מוחלט על קיבוץ עין גב ולכן נכבשה במלחמת העצמאות על ידי חלק מחברי הקיבוץ, עקב העדר כוחות סדירים שיכלו לבצע משימה זו.
סוסיתא היה המוצב ישראלי היחידי שבגובהו ניתן היה לצפות לעבר הרמה הסורית לפני מלחמת ששת הימים.
בבסיס קרן עין גב נמצא שריד מרכבל שנבנה ב-1948 לצורך העברת ציוד ואספקה מקיבוץ עין גב לחיילים שהיו בפסגת סוסיתא, וזאת מכיוון שלא הייתה גישה נוחה לסוסיתא.
בירידה משמורת מצוקי און לעין גב עוברים בין צורות נוף המכונות "עלמות" - תוצאה של סחיפה שנעשתה בסלע הקירטון והגיר במורדות ההר.
בפסגת הקרן ניתן להבחין בסלעי בזלת.
המסלע המוצק והיציב של אבן הבזלת הביא לכך שה"קרן" תישאר בתצורתה ולא תסחף, כדוגמת שאר סלעי האזור שנשחקו בבלייה רבת דורות.
בשאר מורדות בגולן ניכרת הסחיפה.
הקרן, בדומה לשאר הגבעות במורד ההרים הייתה בנויה מסלע הקירטון - אך המרכיב הבזלתי בכיפת הקרן הגן עליו מסחיפה.
במבט מאזור מצוקי און, מעל קרן עין גב, מבחינים היטב בתופעות הגאולוגיות.
בולטים בעיקר הסלעים הרכים והבהירים שמתחת לאבני הבזלת השחורות של הגולן.
הסלעים הרכים, הבנויה בעיקרה קונגלומרט, אבן טין ואבן חול גירנית וחלקם צבעוניים, עקב ריכוזים של עפרת נחושת - מסלע זה מוגדר בתור תצורת הורדוס - מתקופת המיוקן, לפני 25 מיליון שנה.
אלה שרידים של הצפה ימית שהגיעה בעיקר דרך עמק יזרעאל לפני שבקעת הירדן שקעה אל מתחת לפני הים, כאשר נוצרה ימת הלשון.
אך אלו לא התצורות היחידות הנחשפות.
מרחב המסלע הנראה מהירידה לרכס הרי הגולן, דרך הקרן, מהווה כעין "חלון גאולוגי".
ואלו התצורות שניתן לצפות בהן:
בבסיס ההר חבורת עבדת עם גבעות קירטון של תצורת צרעה - פרט מראשה.
מעליהן תצורת פיק ותצורת סוסיתא העשירות במאובנים, כולל השבלול שהיה סמל חברת "של" ההולנדית-בריטית.
המאובנים נוצרו בסביבה ימית ומעידים על ההצפה שהייתה.
תצורת פיק כוללת מאובנים המאפיינים את אזור המפרץ הפרסי ושונים מאלה המאפיינים את אגן הים התיכון.
ולכן ההנחה היא שסלעים אלה הושקעו על ידי לשון ים שחדרה לאזור דווקא מהמפרץ הפרסי.
עליה תצורת עין גב של חול מסביבת היווצרות יבשתית.
תצורת הורדוס - הבולטת בשטח.
תצורת גשר - סלעי גיר עם חוואר בצבע ירקרק.
נמצאו בה צדפות ושבלולים הרגלים לחיות במים מתוקים.
מכאן ההערכה כי הסלע הושקע בסביבה בה היו נחלים ואגמים מתוקים.
משערים שהתצורה נוצרה בעקבות חדירה של לשון ים מאזור מפרץ חיפה והגיעה עד הגולן.
תצורת בזלת הכיסוי - המכסה את הגליל ואת רמת הגולן
קרן נויבך (נולדה ב-28 במרץ 1970) היא עיתונאית ישראלית, הגישה את התוכנית "סדר יום" בכאן ב' של תאגיד השידור הישראלי.
נויבך נולדה בשנת 1970 בקיבוץ ארז.
אביה הוא הכלכלן אמנון נויבך.
נויבך היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה.
שירתה בתפקיד כתבת בגלי צה"ל.
בגיל 20, לאחר סיום שירות החובה, נשלחה לעבוד ככתבת בוושינגטון מטעם גלי צה"ל ועיתון "על המשמר".
כשחזרה לישראל ב-1993, עברה לטלוויזיה לערוץ הראשון, תחילה ככתבת לענייני כלכלה בכנסת, אחר כך ככתבת לענייני מפלגות, ולבסוף ככתבת מדינית.
ב-2004 החליט מנכ"ל הרשות יוסף בראל להדיח אותה מתפקיד הכתבת המדינית.
בשנת 2004 החלה להגיש את מהדורת הלילה של הערוץ הראשון, "מהיום למחר".
לאחר מכן הגישה במשך שלוש שנים את מגזין חדשות הערב "היום בחדשות" בערוץ הראשון, עד לשנת 2008.
ב-2008 החלה להגיש את התוכנית "סדר יום", תוכנית אקטואליה המרבה לעסוק בנושאים כלכליים וחברתיים, תוכנית אותה מגישה נויבך עד היום- תחילה ברשת ב' של קול ישראל, ומאז 2017 בכאן ב', במסגרת תאגיד השידור הישראלי.
ב-2009 זכתה על תוכנית זו בפרס אומ"ץ לחשיפת שחיתות שלטונית.
התוכנית קיבלה גם את פרס תוכנית האקטואליה הטובה בטקס פרסי הרדיו.
ביולי 2012 הנחתה הנהלת רשות השידור לשבץ מנחים אורחים לצדה בתוכנית סדר יום, לשם "האיזון".
נויבך מרבה לעסוק בתוכניתה בנושאי תקיפה מינית של נשים, והתנדבה במרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
התוכנית מקדמת סדר יום חברתי ומרבה לבקר את הממשל, בייחוד בנושאים כלכליים וחברתיים.
בנובמבר 2008 החלה להגיש את התוכנית מבט שני.
ב-8 בנובמבר 2011 הודחה נויבך מהגשת התוכנית בטענה ש"היא אינה 'עוברת מסך' והצבתה בזמנו בשידור נכפתה על הערוץ על ידי המנכ"ל הקודם".
בפברואר 2010 קיבלה נויבך נזיפה מהממונה על קבילות הציבור ברשות השידור, אלישע שפיגלמן, בעקבות תלונה של האגודה לזכות הציבור לדעת על התבטאות "לא נאותה" שלה במהלך התוכנית "סדר יום" ברשת ב'.
על פי התלונה והנזיפה, אמרה נויבך: "את הערבים לא מפנים מבתיהם, את הערבים הורגים".
בשנת 2023 הוציאה לאור פודקאסט "בית בקצה המסילה", כסדרת בת של הפודקאסט "חיות כיס".
הפודקאסט סקר את המצב במעונות הנעולים לנוער בסיכון.
בשנת 2024, לציון שנה לאירועי טבח שבעה באוקטובר, הפיקה נויבך יחד עם העיתונאית צליל אברהם את הפודקאסט "נחל עוז - המוצב שהופקר" - סדרה דוקומנטרית בת חמישה פרקים של "כאן הסכתים".
הפודקאסט מספר את סיפורו של מוצב נחל עוז, בוחן איך הפך המוצב לכישלון של צה"ל ב-7 באוקטובר, מדוע בצבא לא התייחסו לאזהרות התצפיתניות, ומתמקד בסיפורן של התצפיתניות ששירתו במוצב, 800 מטרים מעזה.
בשנת 2025 נוספו לפודקאסט שני פרקים.
בפברואר 2026 נויבך סיימה את תפקידה כמגישת תוכנית הרדיו "סדר יום" לאחר 17 שנות שידור רצופות ועם עזיבתה,התוכנית צפויה לרדת מלוח השידורים של כאן רשת ב'.
נויבך צפויה להוביל פודקאסט יומי ולעסוק בפיתוח פרויקטים דוקומנטריים במסגרת תאגיד השידור כאן.
נויבך ציינה כי רצונה לעזוב נבע משאיפה לספר חדשות ואקטואליה בצורה מעמיקה יותר, עם זמן וקשב לפרטים.
לדבריה, היא חשה תסכול מהפורמט של שידור רדיו חי, הכולל מגבלות זמן, פרסומות וקטיעות חדשות מתפרצות.
נויבך הייתה בזוגיות עם הסופר והעיתונאי דורון ברוש ולהם שני ילדים.
ב-2007 השניים נפרדו, לאחר 12 שנות זוגיות.
ב-1 באוגוסט 2015, בעקבות אירוע הדקירה והרצח במצעד הגאווה בירושלים, נויבך יצאה מהארון בדף הפייסבוק שלה כביסקסואלית.
נויבך כתבה את הספר "המירוץ — בחירות 96'", על הניצחון הדרמטי של בנימין נתניהו מול שמעון פרס, בהתמודדות לראשות הממשלה לאחר רצח רבין.
בחירות אלה היו הבחירות לכנסת הארבע עשרה, והראשונות (מתוך שלוש) בהן נבחר ראש ממשלה בבחירה ישירה.
2009 פרס אומ"ץ ופרס תוכנית האקטואליה הטובה בטקס פרסי הרדיו, על תוכנית האקטואליה "סדר יום"
ב-2010 נבחרה מטעם המגזין "את" לאחת מ"עשר נשים שהופכות את ישראל למקום טוב יותר".
צוין שנויבך "מתעקשת לטפל בנושאים שבאמת מכריעים את חיינו כאן...
אלו שאיש אינו מתייחס אליהם".
עוד צוין כי בתוכנית "סדר יום" היא מטפלת במצוקות היומיום הפחות פופולריות של הישראלים.
כל זאת שנה וחצי לפני פרוץ מחאת האוהלים.
אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג לשנת 2011 מטעם האגודה לזכויות האזרח בישראל.
דצמבר 2012 האות אביר איכות השלטון.
בשנת 2015 פרס סוקולוב בתחום התקשורת האלקטרונית, "על עבודה עיתונאית ברדיו, בפרט בתוכניתה סדר יום, שעוסקת בנושאים כלכליים וחברתיים מנקודת מבט ביקורתית".
2024 מועמדות לפרס ישראל בתקשורת.
בשנת 2025 תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה.
2025 - אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות.
הוענק לנשים שעמדו בחזית השיקום והתקומה של החברה הישראלית מאז 7 באוקטובר.
בנימוקי הפרס צוין כי נויבך "בולטת בזכות העיסוק המעמיק בנושאים כלכליים-חברתיים והשפעתה על החברה הישראלית מאז שבעה באוקטובר"
קֶרֶן נַפְתָּלִי הוא הר בגובה של 510 מטרים מעל פני הים, השוכן בהרי נפתלי שבגליל העליון המזרחי, בין בקעת קדש מצפון ובקעת יחמור מדרום.
מורדותיו המזרחיים של ההר משתפלים בתלילות בתוך כקילומטר מפסגתו עד לעמק החולה, שגובהו למרגלותיו הוא 80 מטרים מעל פני הים; ומההר נשקף מראה אל העמק ואל רמת הגולן והחרמון מעבר לו.
על פסגתו של ההר התגלו שרידיה של מצודה מהתקופה ההלניסטית, מצודת קרן נפתלי.
בחפירות במקום נמצאו גם שרידים התיישבות מצומצמת מתקופת המקרא.
ושל מקדש הלניסטים-רומי גדול יותר שהוקדש לאלה אתנה.
עוד נמצאו במקום כתובת ביוונית אודות פלוני שתרם לתחזוקתו של המקום, בורות מים, חומות אבנים, מערות קבורה ושרידי רצפת פסיפס.
ייתכן שראש ההר שימש כמאחז במערך ההגנה של תל קדש שמצפון־מערב לו.
החשמונאים כבשו את המקום, ומציאת אבנים גדולות במשקל של יותר מ־100 ק"ג, אשר ייתכן ודורדרו במורד ההר לעבר חיילי אויב, רומזת לכך שבמקום ניטש קרב קשה.
במלחמת העצמאות שכנה על ההר עמדה של ההגנה אשר הגנה על היישוב רמות נפתלי, השוכן כקילומטר צפונית־מערבית לפסגת ההר.
העמדה נודעה בשמה הערבי "חירבת אל־הראווי".
על מורדותיו הצפוניים של ההר ניטע יער על שם היישוב הנטוש נבי יושע שבו בעיקר עצי אורן, ומורדותיו המערביים והדרומיים נמצאים בתהליך הכרזה כגן לאומי.
שביל ישראל חולף על פסגתו של ההר.
דרך עפר משולטת, טובה לרכב גבוה ולטרקטורונים, יוצאת מכביש 886 ומגיעה לתצפית קרן נפתלי שם הותקן מצפור על שם רמי ברטל.
מהמצפור מראה מרהיב (בימים בהירים ובשעות אחה"צ) על עמק החולה ובו מאגר עינן, שמורת החולה ואגמון חולה.
Safra Philanthropic Foundation) תומכת במפעלי חינוך, דת, רפואה, תרבות, וסיוע הומניטארי ברחבי העולם.
הקרן הוקמה על ידי אדמונד ספרא וקרויה על שמו.
לאחר פטירתו של ספרא כיהנה אשתו לילי כיו"ר הקרן עד לפטירתה.
הקרן תומכת במוסדות חינוך, פקולטות ואוניברסטיאות.
בדצמבר 2018 העניק הטכניון תואר דוקטור לשם כבוד ללילי ספרא בהוקרה על תמיכתה בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון.
הקרן תומכת בבנייה ושיפוץ של בתי כנסת במקומות שבהן מצויות קהילות יהודיות.
בתי כנסת רבים ברחבי העולם נושאים את שמו של יוסף ספרא, אביו של אדמונד ספרא.
רבים מבתי הכנסת הללו מצויים במרכזים יהודיים גדולים ברחבי העולם, וחלקם במקומות מרוחקים.
הקרן תומכת גם במיזמים חברתיים שונים.
החל משנת 2023 הקרן פועלת למען חיזוק ושיפור סמינרים חרדים ספרדים לבנות, והשתתפה בהקמת 'התאגדות הסמינרים' הספרדיים.
שיתוף פעולה עם ארגונים ועמותות
קרן ספרא היא "השותף המרכזי" של קרן אייסף
קרן נדב היא קרן פילנתרופית של משפחת נבזלין בישראל.
הקרן תומכת ביוזמות המקדמות הבנה של המושג עמיות יהודית , בניית הזהות הקולקטיבית היהודית ויצירת קשרים מתמשכים בין יהודים ברחבי העולם.
קרן נדב נוסדה בשנת 2003 על ידי איש העסקים לאוניד נבזלין ושותפיו העסקיים מיכאיל ברודנו וולדימיר דובוב.
בשנת 2003 נענתה קרן נדב לפנייתה של ממשלת ישראל וסייעה למוזיאון בית התפוצות לצאת ממשבר פיננסי וארגוני קשה.
כיום הקרן ממשיכה לתמוך במוזיאון בתהליך התפתחותו ממוזיאון התפוצה היהודית למוזיאון העם היהודי.
הקרן היא בין הארגונים הראשונים שהחלו לחקור ולדון בנושא העמיות היהודית.
המהות של העמיות היהודית היא תחושת השייכות המודעת לעם היהודי, החיבור בין זהויות הפרט לקהילה היהודית העולמית, ולמולדת היהודית הנצחית - מדינת ישראל.
הקרן מקדמת את הנושא תוך התבססות על המורשת התרבותית, הדתית וההיסטורית של העם היהודי.
במסגרת ועידת הנשיא 2009 קרן נדב ארגנה פאנל מומחים מיוחד העוסק בחיבור הקולקטיב היהודי לישות אחת לאורך הדורות במרחב הגלובלי כנגד הכוחות המפוררים ומבוללים אותו.
בנובמבר 2009 מייסד קרן נדב לאוניד נבזלין כיהן כיו"ר הבינלאומי של הוועידה הכללית של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (GA) בוושינגטון.
במסגרת הוועידה קרן נדב ארגנה סדרת דיונים וסדנאות בנושא העמיות היהודית.
עד 2012 קרן נדב הייתה מנוהלת על ידי נשיאתה אירינה נבזלין.
גב' נבזלין בשיתוף פעולה עם מר סאבי מיוניס הקימה גם את המרכז הישראלי לילדות טובה יותר.
פרויקט הדגל של קרן נדב הוא פיתוח מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות אשר מטרתו היא לספר את סיפורו הייחודי והמתמשך של העם היהודי תוך הדגשת יחסי גומלין דינאמיים בין יהודים החיים בישראל וברחבי העולם המבוססים על עקרון אחדות כל היהודים בלא תלות במיקומם הגאוגרפי.
הקמת המוזיאון החדש מתבצעת בשיתוף פעולה עם ממשלת ישראל וועידת התביעות.
בנובמבר 2006 קרן נדב יזמה ותמכה בהקמת בית הספר הבינלאומי ללימודי העם היהודי בבית התפוצות.
מטרות בית הספר הן להעמיק את תודעת העם היהודי בקרב הדור הצעיר בישראל ובעולם, ליצור אצל הצעירים מעורבות ומחויבות לעם היהודי כחלק מזהותם היהודית ולהעלות את החינוך לעמיות יהודית על סדר היום החינוכי בישראל ובקהילות יהודיות ברחבי העולם.
העבודה החינוכית מתבססת על התערוכות והמאגרים העשירים של בית התפוצות.
מרכז נבזלין ללימודי עמיות יהודית במסגרת המרכז הבינתחומי הרצליה נחנך ב-2010 ביוזמתה ובתמיכתה של קרן נדב.
מטרת היוזמה להעביר את מושג העמיות היהודית אל הדיסציפלינה האקדמית.
התוכנית הלימודית של המרכז, המיועדת לסטודנטים ישראלים וזרים, כוללת סדרת קורסים שמטרתה חיזוק הידע וההבנה של ההיסטוריה היהודית והציונית, של שורשי התרבות היהודית הוותיקה והמודרנית ושל התרומה היהודית לתרבות העולמית.
החל משנת 2006 קרן נדב היא שותפה ב-JPPI, המכון לתכנון מדיניות עם יהודי.
קרן נדב יזמה את הקמתו של המרכז לחקר יהדות רוסיה ומזרח אירופה על שם לאוניד נבזלין במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים מתוך הכרה בחשיבות תרומתה והשפעתה של יהדות רוסיה ומזרח אירופה להיסטוריה ולתרבות של העם היהודי בן זמננו.
פעילותו של מרכז נבזלין יצרה רשת בינלאומית של חוקרים ותלמידי מחקר, המעודדת מחקר ושיח אקדמי חדש התורמים לכך שההיסטוריה של יהדות רוסיה ומזרח אירופה לא תישכח.
פרס קרן נדב נוסד על ידי קרן נדב בשנת 2009 כאמצעי למתן הכרה והוקרה לעשייה מצטיינת בתחום העמיות היהודית ולמחויבות המתמשכת לעם היהודי.
הפרס הראשון הוענק לשגריר סטיוארט איזנשטדט, תת-שר החוץ האמריקאי לשעבר במהלך אירוע מיוחד שהתקיים ב-9 בנובמבר 2009 במסגרת כנס הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה הנערך בוושינגטון, ארצות הברית.
נתן שרנסקי, יו"ר הסוכנות היהודית, העניק את פרס קרן נדב הראשון.
בספטמבר 2010 התקיים טקס מיוחד לרגל הענקת פרס קרן נדב, שנערך בגן מרשל באוניברסיטת תל אביב.
הפרס הראשון הוענק לאשת העסקים והפילנתרופית, הגב' אנג'ליקה ברי - על קידום קולות חדשים ומגוונים בתוך המסורת היהודית ויצירת הדיאלוג בין יהודים בעלי רקע שונה באמצעות העשייה הפילנתרופית.
הפרס השני הוענק לאנשי אתר האינטרנט לאטמה, יוצרי הקליפ "We Con the World", אשר גרם על פי מעניקי הפרס ליהודים רבים תחושת גאווה בעת עימות ומתח באירועי המשט.
פרס קרן נדב לעמיות יהודית לשנת 2011 הוענק ב-23 באוקטובר 2011 בטקס חגיגי שהתקיים ביפו העתיקה.
הפרס הראשון הוענק לפרופ' יחזקאל דרור על תרומתו הייחודית לקידום וטיפוח מנהיגות ראויה למדינת ישראל ולעם היהודי כולו.
הפרס השני הוענק לבמאי יוסף סידר על תרומתו הייחודית לקידום תרבות יהודית בארץ ובעולם ועל העצמת הגאווה והזהות היהודית, במיוחד בקרב הדור הצעיר.
לשנת 2013 יוענק הפרס לשופט ונשיא בית המשפט העליון לשעבר, אהרן ברק.
קרן נדל"ן (ידועה גם כקרן ריט, קרן להשקעות במקרקעין, בשל המונח האנגלי REIT – Real Estate Investment Trust) היא קרן השקעות פרטית או ציבורית, שתכליתה השקעה בנאמנות בנדל"ן מניב.
קרן נדל"ן רוכשת מרכזים מסחריים, בנייני משרדים ובנייני דירות למגורים מתוך מטרה להשכיר הנכסים לתקופה ארוכה בסכום שכירות ידוע מראש.
קרנות נדל"ן נסחרות בבורסה בארצות הברית מאז שנות ה-60 וכיום זוהי החזקה נפוצה בקרב משקיעים מוסדיים בארצות הברית, עקב התכונות שמקובל לייחס לסוג זה של נייר-ערך (רמת סיכון נמוכה יחסית, תשואה שניתן להעריכה מראש, תשלום דיבידנד בתדירות קבועה).
מעמדן של קרנות נדל"ן מוסדר בחוק בישראל.
החקיקה הראשונית בנושא הייתה במסגרת תיקון 147 לפקודת מס הכנסה, בעקבות המלצות ועדה שבחנה הסוגיה.
הסדרה זו הקימה את הענף בישראל.
בשנת 2016 תוקנה שוב פקודת מס ההכנסה במטרה להנמיך את חסמי הכניסה להקמת קרנות חדשות ולעודד קרנות נדל"ן להשקיע גם בנדל"ן למגורים.
התגובות בשוק לתיקון היו שהתשואה שתתקבל תהיה נמוכה בהרבה מנדל"ן מניב.
התיקון לא יצר את השינוי שהמחוקק יחל לו.
בישראל פעילות מספר קרנות בורסאיות: ריט 1, שהוקמה סמוך להסדרת הנושא בחוק.
וסלע קפיטל, שהוקמה מאוחר יותר, והיא בעלת היקף פעילות קטן יותר.
מניבים קרן הריט החדשה בע"מ אשר הוקמה בשנת 2015, לאחר שהשלימה גיוס של 267 מיליון שקל ממשקיעים שונים, ומגוריט אשר הוקמה והונפקה בשנת 2016, וייחודה הוא שהיא משקיעה בעיקר בנדל"ן למגורים.
קרנות נדל"ן נסחרות בבורסה כמניה רגילה, אך הן פועלות תחת תנאים מיוחדים.
התנאים בנוגע לפעולות קרנות נדל"ן ישראליות קובעים סף מינימום להחזקת נדל"ן בישראל, מגבילים את המינוף שלהן ונועדו למנוע פעולתן תחת בעלי שליטה מעטים.
מאפשרת השקעה סחירה בנדל"ן מניב
מחלקת את רוב רווחיה כדיבידנד.
נהנית ממעמד מס מיוחד, פטור ממס חברות ומיסוי חד שלבי ברמת בעלי המניות בלבד
קרן צרפת ישראל היא קרן שהוקמה בשנת 2008 ואשר ומטרתה להדק ולהעמיק הקשרים בין צרפת וישראל בכל מגזרי החברה האזרחית.
ביולי 2005 בעת ביקור ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, בצרפת כאורחו של הנשיא הצרפתי ז'אק שיראק, הכריזו שני המנהיגים על הקמת הקרן.
המחשבה שעמדה בבסיס הקמת הקרן היה הרצון לשפר את הדימוי של ישראל בצרפת ולהפך.
בראש הקרן עומדת הגב' ניקול גדז, אשר שימשה כשרה בממשלת צרפת.
בראש הצד הישראלי של הקרן עומדת הגב' דינה שורק, המכהנת כסגנית נשיא הקרן.
הקרן פועלת באמצעות 5 ועדות משנה המתמקדות בנושאים הבאים: תרבות, אומנות, מדע, כלכלה והציבור הרחב.
בראש כל אחת מהוועדות הללו עומדים שני יושבי- ראש: ישראלי וצרפתי.
בוועד הכבוד של הקרן חברים בצד הישראלי, בין היתר, הסופר א.ב.
יהושע, שופט בית המשפט העליון מאיר שמגר, השר דן מרידור.
בצד הצרפתי נכללה בוועד הכבוד של הקרן, השרה לשעבר בממשלת צרפת סימון וייל.
בין הפעולות אותן יזמה הקרן ניתן למנות האירועים הבאים:
ארגון הרצאות בצרפת בנושא תעשיית ההיי- טק הישראלי ביוני 2006.
מימון הקמת תערוכת צילומים אודות ההיסטוריה של יחסי ישראל וצרפת.
התערוכה הוצגה בכנסת בעת ביקור נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, בכנסת ביוני 2008.
הענקת פרס לסופר יורם קניוק במרס 2010 בפריס.
ארגון משלחות צאצאי חסידי אומות עולם מצרפת לביקור בישראל.
קרן צור (נולדה ב-9 בספטמבר 1974) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע, במאית ומתרגמת ישראלית.
סבתה, יונה ויינברגר, היא ילידת הונגריה, שרדה את השואה באושוויץ ועלתה לישראל.
אמה, רבקה צור, היא מורה ודוקטור לספרות ואביה, אליעזר צור, היה מהנדס חשמל בצוללות בצבא הקבע.
רוב ילדותה נדדה צור ברחבי העולם בשל שליחותו של האב, היא התגוררה באזור האגמים באנגליה שעל גבול סקוטלנד ובהמבורג שבגרמניה, שם למדה במגמת תיאטרון ואמנות בבית ספר בינלאומי (ISH) בשנים 1987–1991 והופיעה בו בקבוצת תיאטרון בינלאומית, שהציגה בשפה האנגלית.
בצבא השתלמה בממר"ם ושירתה ביחידת המחשבים של חיל הים.
אחרי הצבא למדה תקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה, אחרי הלימודים עבדה במשך שש שנים בתכנות מחשבים בחברת אמדוקס ובמקביל למדה משחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה בשנים 1999–2001, בו השתתפה בהצגות "לחץ פיזי מתון", "בוץ", "נשי טרויה", "נשים בצמרת", "הזוג המוזר", בעיקר בתפקידים ראשיים.
בשנים 2001–2004 עבדה באמדוקס ובד בבד שיחקה בתיאטרון חיפה.
בו שיחקה בהצגות "תופרות", "הילדה שאני אוהב", "הצנזור", משחקים בחצר האחורית" של עדנה מזי"א שנכתב בהשראת פרשת האונס בשמרת בראשית שנות התשעים, בו שיחקה בשני תפקידים: הנאנסת ועורכת הדין.
"אילוף הסוררת" של שייקספיר, בבימויו של אלדד זיו, "משפחת ישראלי" מאת בעז גאון, בבימויו של משה נאור.
היא שיחקה ב"מאדלן" (לצד ג'וליאנו מר) בבימויו של סיני פתר.
המחזה עוסק באהבה בלתי אפשרית באירלנד של קרומוול בין פרוטסטנט לקתולית.
קלאודיה ב"אונור" מאת ג´ואנה מוריי-סמית בבימויה של ציפי פינס, "קפה ערבה", צ´לסי ב"האגם המוזהב" מאת ארנסט תומפסון בבימויו של רוני פינקוביץ'.
דפנה ב"סרט צרפתי" מאת רשף ורגב לוי בבימויו של עודד קוטלר, "אנדה" ו"רוחלה מתחתנת".
צור שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "רוחלה מתחתנת", פרי עטה של סביון ליברכט בבימויה של ציפי פינס.
ההצגה עוסקת ברוחל'ה (צור), שבשלהי שנות השלושים לחייה מוצאת לבסוף את גבר חלומותיה (מיכה סלקטר), ומביאה אותו להכיר את משפחתה, אבל במקום שמחה מעוררת את התנגדותם של אביה (ששון גבאי) ואחותה (מיה דגן).
ההצגה "רוחלה מתחתנת" זכתה בפרס התיאטרון הישראלי להצגת המחזה המקורי הטוב ביותר בשנת 2010.
קרן צור שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "אנדה" פרי עטו של הלל מיטלפונקט ובבימויו.
צור גילמה את דמותה של אנדה, ניצולת שואה הונגריה פליטת אושוויץ, שעובדת כאחות בבית-חולים.
בשנת 1961 היא רוצה להעיד במשפט אייכמן ומעוניינת לספר לעולם על הפשעים שנגרמו לה, אבל הממסד הבן-גוריוני פוסל אותה מלתת עדות.
ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי להצגת השנה והלל מיטלפונקט זכה על המחזה במחזה השנה.
צור זכתה על תפקידה "אנדה" בשחקנית השנה.
ב-2010 ביימה לראשונה את המחזה הקצר "עתיד מתוק" מאת שלי ניידיץ' במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין.
ב-2011 ביימה את המחזה "פעימה חסרה" מאת ליאורה כרמלי, אף הוא במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין.
על כך זכתה צור בפרס הבימוי.
שחקניה בהצגה, הדס קלדרון וניסו כאביה זכו בפרס השחקנים וההצגה זכתה בפרס ההצגה כמו גם חביב הקהל.
בקיץ 2014 ביימה קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית את המחזה "Simple as life and death" מאת מירב קופרברג ואלקסנדרה זלמן-דורין ב-The theater of the new city בניו יורק.
ההפקה עלתה במסגרת פסטיבל פרינג'.
על תפקידה כאסתר בהצגה "אז בפראג" הייתה אחת משלוש המועמדות הסופיות לפרס שחקנית השנה 2013.
לימדה בשנת הלימודים 2013–2014 בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה וביימה בחוג את ההפקה "בוץ", מאת קאריל צ'רציל.
בשנת 2015 "השחקנית קרן צור זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל תיאטרונטו להצגות יחיד, על משחקה בהצגה "מקורקעת".
צור מגלמת בהצגה טייסת קרב הנקרעת בין תפקידה הצבאי להיותה אם" בימוי: סיני פתר.
באותה שנה היא מביימת את ההצגה "דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו" מאת פדריקו גארסיה לורקה, בתיאטרון הסטודיו, חיפה.
בשנת 2015 גילמה את ד"ר גרוסמן, הרופאה של מנו, בסדרת הנוער של ניקלודיאון, "החממה" בעונה השלישית.
בשנים 2016–2019 גילמה את גרושתו של צביקה הדר בשתי העונות של הסדרה "לצבי יש בעיה" שעלה ברשת 13. בשנת 2020 גילמה את אליוט סילבר בסדרה PPS.
משנת 2020 מלמדת משחק בחוג לספרות ולכתיבה יצירתית באורנים - המכללה האקדמית לחינוך.
בשנת 2021 סיימה לימודי MA בתיאטרון בהצטיינות באוניברסיטת חיפה.
כיום מלמדת באוניברסיטת חיפה משחק ופעולת הדיבור, ואף מביימת בחוג לתיאטרון.
בשנת 2020 השתתפה בהצגה "הנאהבים והנעימים" בבימויו של עידו רוזנברג.
ב-2024 בהצגה "אנטיגונה" בבימויו של יאיר שרמן.
ב 2025 בתפקיד רוזה בהצגה "מלכת היופי של ירושלים" - בתיאטרון "בית ליסין".
בין השנים 2022–2024 השתתפה בהפקות תיאטרון עצמאיות בניהן "אנטיגונה" בתפקיד אנטיגונה בימויו של עירא אבנרי ובלאנש דיבואה ב"חשמלית ושמה תשוקה" בבימויו של עודד קוטלר.
קרן צור נשואה לגיל ישראלי, מנהל בהייטק, הם מתגוררים בחיפה ולהם שלושה ילדים.
2015 - פרס השחקנית וההצגה בתיאטרונטו 2015, על תפקיד הטייסת ב"מקורקעת".
2009 – פרס שחקנית השנה של תיאטרון בית ליסין.
2009 – נבחרת הקרן למצוינות בתרבות.
2008 - פרס התיאטרון הישראלי לשחקנית השנה על תפקידה בהצגה "אנדה" בתיאטרון בית ליסין.
2003 - פרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה של השנה על תפקידה בהצגה "מדלן" בתיאטרון חיפה.
שנת הפקה/הצגת בכורההצגהתפקידמחזאיבמאי2023אנטיגונהאנטיגונהברטולט ברכטעירא אבנרי 2023נורא אנושימאיהגלעד עברוןאופירה הניג2022חשמלית ושמה תשוקהבלאנש דיבואהטנסי ויליאמסעודד קוטלר
שנת הפקה/הצגת בכורההצגהתפקידמחזאיבמאי 2 בינואר 2023מדריך למטייל בוורשהבינההלל מיטלפונקטהלל מיטלפונקט2022ברליןדפנהאילן חצוראילן חצור
שנת הפקה/הצגת בכורההצגהתפקידמחזאיבמאי20194 דקות ו-12 שניותדייאןג'יימס פריץעמית אפשטיין
New York2014בוץקאריל צ'רצ'יליואב כ"ץהחוג לתיאטרון, אוניברסיטת חיפה2011פעימה חסרהליאורה כרמליפותחים במה.
תיאטרון בית ליסין2010עתיד מתוקשלי ניידיץ'פותחים במה.
שנת הפקה/הצגת בכורה סרט במאי2024מריםD.J.Caruso2022קריוקימשה רוזנטל2017החטאיםאבי נשר2017מונטנהלימור שמילה2014 ערבים רוקדים ערן ריקליס2013 סינדרום ירושלים (הפקה גרמנית) דרור זהבי
שנת שידור תוכנית תפקיד ערוץ שידור2022שומקוםהשופטת חיותהTeenNick (לצופי יס)2021פמת"א (עונה 2)השופטת צרויהכאן 112021–2020PPSאליוטTeenNick (לצופי יס)2020סטוקהולם (עונה 2)יערית (חברה של עידית)כאן 112019חמישים (סרט של יס)שגית בן טוביםYES 2017–2016 לצבי יש בעיה שולי, גרושתו של צביקה ערוץ 2 (רשת) 2015 החממה (עונה 3) ד"ר גרוסמן ניקלודיאון
קרן פימי היא קרן ההשקעות הפרטית (Private Equity) הראשונה, הגדולה והמובילה בישראל.
הקרן, שנוסדה בשנת 1996 על ידי איש העסקים ישי דוידי, מנהלת נכסים בהיקף של למעלה מ-9 מיליארד דולר והיא המעסיק הפרטי והגוף התעשייתי הגדול ביותר במדינת ישראל.
הקרן נוסדה בשנת 1996 ומאז רכשה שליטה ב-108 חברות ומימשה באופן מלא את אחזקותיה ב-76 מתוכן, בשווי עסקאות כולל של למעלה מ-9 מיליארד דולר.
הקרן גייסה לאורך שנות פעילותה שבע קרנות בהיקפים הגדולים ביותר בישראל.
בשנת 2020 השלימה את גיוס "קרן פימי 7" בהיקף של 1.25 מיליארד דולר.
בחודש נובמבר 2025 הכריזה הקרן על גיוס "קרן פימי 8", בהיקף של כ-1.5 מיליארד דולר.
סך כל ההון שגויס לקרנות פימי, בצירוף הגיוס הנוכחי לקרן השמינית, עומד על כ-6 מיליארד דולר.
הקרן מציגה תוצאות עקביות יוצאות דופן ביחס למתחריה ונבחרה מספר פעמים לאחת מקרנות ההשקעה הפרטיות הטובות בעולם.
פימי רוכשת שליטה בחברות בוגרות, ישראליות או בעלות זיקה לישראל, בעסקאות מסוגים שונים כגון Buyout, מצבים מיוחדים ו-Turnaround.
הקרן מתמקדת בחברות בהן היא מזהה מנועי צמיחה ויכולת לחולל שינוי ולהביא ערך מוסף משמעותי.
חברות הפורטפוליו פועלות במגוון רחב של סקטורים עסקיים, למעט נדל"ן ושירותים פיננסיים.
למעלה מ-90% מהרכישות שביצעה פימי מאז היווסדה בוצעו במסגרת משא ומתן ישיר וללא השתתפות בהליך תחרותי.
מאפיין ייחודי של פימי הוא שתוצאותיה יוצאות הדופן מושגות תוך יישום מדיניות הפחתת סיכון משמעותית, הנעשית באמצעות שלושה עקרונות מרכזיים:
מינוף פיננסי נמוך במיוחד: הקרן עצמה אינה ממונפת, ויחס החוב הפיננסי ל-EBITDA של חברות הפורטפוליו בצירוף חברות ייעודיות לרכישתן הוא 0.4. יחס זה נמוך בצורה ניכרת ביחס לקרנות Private Equity בעולם ואף לנתוני חברות במדדי מניות מובילים בישראל ובעולם.
פיזור: כ-80% ממכירותיהן של חברות הפורטפוליו שבשליטת פימי מבוצעות מחוץ לישראל, והן פועלות בלמעלה מ-14 סקטורים עסקיים שונים.
מימושים חלקיים: הקרן נוהגת לבצע מימושים חלקיים במהלך חיי ההשקעה, כחלק מתפיסת הפחתת סיכון כוללת.
פימי משקיעה במגוון רחב של חברות, והיא עוסקת רבות בהטמעת חדשנות בכל אחת מהן והפיכתן למובילות בתחומן.
לפימי ניסיון רב בשיקום חברות והשקעות Turnaround.
דוגמה לכך היא רכישת פעילות ההשקיה של חברת John Deere שבמועד רכישתה על ידי פימי הפסידה עשרות מיליוני דולרים בשנה, ולאחר מספר שנים בהן הפכה פימי את החברה למובילה עולמית בתחומה, תחת השם Rivulis, מכרה את אחזקותיה ברווח משמעותי.
בשנת 2025 רכשה פימי, במסגרת הסדר חוב, את חברת Landa Digital Printing שהיא מובילה עולמית וטכנולוגית בייצור מכונות דפוס דיגיטליות שנקלעה לקשיים לאחר שצברה חובות בהיקף של למעלה מ-650 מיליון דולר.
בחברות שבשליטת הקרן ישנם כ-50 מפעלים בישראל ולמעלה מ-100 חברות בנות בעולם, המעסיקות יחד למעלה מ-55,000 עובדים.
המשקיעים בקרן הם גופים מוסדיים ומשקיעים פרטיים מישראל ומהעולם, הכוללים חברות ביטוח, תאגידים בינלאומיים, קרנות פנסיה, קרנות אוניברסיטאיות, כל הבנקים הגדולים בישראל ופמילי אופיס (Family Offices).
עד היום השקיעה הקרן, בין היתר, בחברות:
קרן פיקדונות ומילוות (בראשי תיבות: קפ"מ) היא קרן נאמנות שפיתחה רשות ניירות ערך, על מנת שתהווה תחליף לפיקדונות בנקאיים קצרים תוך שיפור בתשואה ללקוח.
קרן זו היא תת-סוג של קרן כספית שקלית.
פיתוח הקרן על ידי הבנקים ובתי ההשקעות מצוי בעיצומו ולכן טרם הוצעה קרן מעין זו לציבור.
אפיקי ההשקעה: הקפ"מ היא אפיק השקעה סולידי ביותר, המשקיע אך ורק במזומנים, בפיקדונות בנקאיים לא צמודים לתקופות קצרות ובמילוות קצרי מועד (מק"מ).
מח"מ (משך חיים ממוצע): המח"מ של כלל הנכסים המוחזקים בקפ"מ לא יעלה בכל עת על 60 ימים.
מיסוי: שיעור המס על הקפ"מ הוא 25%, אך הוא חל רק על הרווח הריאלי (הנגזר מהתשואה שמעל לשיעור עליית מדד המחירים לצרכן).
ככל ששיעור המדד יעלה, יירד שיעור המס שישלם הלקוח ואף ייתכן כי לא ישלם מס כלל.
זאת לעומת מיסוי של 15% (ללא תלות במדד המחירים לצרכן) על פיקדונות בנקאיים לא צמודים.
ניהול הקפ"מ יהיה כמו בקרן מועדים קבועים, כך שניתן יהיה לרכוש או למכור את יחידותיה רק אחת לשבוע, ובכך תצטמצם התנודתיות בקרן.
במקרה שיום היצירות והפיקדונות של הקפ"מ לא יחול ביום חישוב מחירים בקרן, יידחה יום היצירות והפדיונות ליום חישוב המחירים העוקב.
בכך, יתאפשר לבעלי היחידות לפדות את יחידותיהם פעם בשבוע.
החרגה מחוק הייעוץ: בעוד שמוצרי ההשקעה השונים, למעט פיקדונות וחסכונות בנקאיים, משווקים לציבור הרחב באמצעות בעלי רישיון ייעוץ השקעות, ניתן לשווק את הקפ"מ לציבור גם על ידי מי שאינו מחזיק בתעודת יועץ, כלומר גם בידי בנקאים וסוכני ביטוח.
רשות ניירות ערך מעוניינת ליצור מוצר השקעה אשר ישפר את שיעורי הריבית שמקבלים לקוחות פרטיים (בהשוואה לפיקדונות בנקאיים) תוך שמירה על היתרונות הגלומים בפיקדונות הבנקאיים: נזילות גבוהה (שבועית), סולידיות, רמת ביטחון גבוהה.
היתרון הגדול של הקפ"מ הוא בכך שבניגוד לקרן הכספית, היא מוחרגת מחוק הייעוץ.
יתרונות ההחרגה הן בכך שמתייתר הצורך של לקוחות לעבור הליך ארוך של ברור צרכים והתאמת מדיניות השקעה לפני שניתן לייעץ להם לגבי מוצר פיננסי זה.
כמו כן, היקף הבנקאים שאינם יועצים רב יותר והם אלה שמוכרים באופן שוטף פיקדונות וחסכונות לציבור הרחב.
כך, ההחרגה מחוק הייעוץ מנגישה את הקפ"מ לכלל הציבור, ומעניקה לה יתרון בולט על שאר אפיקי ההשקעה, בכלל זה הקרנות הכספיות, המחויבים בייעוץ.
בהחרגה זו גלום גם חיסרון.
כדי להשיג תעודת יועץ יש לעבור תקופת הכשרה ארוכה, הכוללת לימודים מקיפים, מבחנים של הרשות לניירות ערך ותקופת סטאז'.
בנקאים שאינם יועצי השקעות לא יוכלו לייעץ ללקוחות, להשוות בין אפיקי השקעה שונים, למסור מידע לגבי בתי ההשקעות ודמי הניהול, לתעדף קפ"מ מסוימת על פני אחרות.
הקפ"מ צפויה להניב תשואה גבוהה יותר מפיקדונות בנקאיים ללקוחות פרטיים לאותו מח"מ, בזכות היתרון הטמון בקבוצה על פני היחיד.
לקוחות פרטיים המפקידים בבנקים פיקדונות בהיקפים נמוכים באופן יחסי, זוכים כתוצאה מכך לריבית בשיעור נמוך על השקעתם.
לעומת זאת, קרן נאמנות כגון הקפ"מ, מאגדת כספים של לקוחות פרטיים רבים ומפקידה אותם בבנק ולכן צפויה לזכות לריבית גבוהה יותר, המתאימה לריבית המשולמת על פיקדונות ג'מבו (פיקדונות בהיקף גבוה מאוד).
יחידות קפ"מ ניתן להציע רק אם הקרן הוגדרה ככזו מיום שהוקמה, ולכן קרן רגילה לא תוכל להפוך לקרן קפ"מ.
הסכם הקרן חייב לציין את היות הקרן מסוג קפ"מ.
על פי קביעת רשות ניירות ערך, מנהלי הקפ"מ יכולים לגבות מהמשקיעים בה דמי ניהול.
סביר כי בדומה לקרן הכספית, ייגבו דמי ניהול בשיעורים נמוכים (כ-0.1%).
קרן פיין (במקור: Payne Fund Studies) היא קרן מחקר שהוקמה בשנות השלושים על מנת לבחון את השפעות התקשורת וצריכתה על האנושות.
נתונים משנות העשרים מראים כי מדי שבוע נמכרו בארצות הברית ארבעים מיליון כרטיסי קולנוע, בסוף שנות העשרים אף הגיע המספר לתשעים מיליון מהם כארבעים מיליון כרטיסים נמכרו לקטינים בני פחות מ-ארבע-עשרה שנים.
כיוון שבית יתר העלילות, נושאי הסרטים היו פשע, מין ואהבה, הציבור החל לדאוג מפני השפעת הסרטים על הנוער.
דאגה זו הביאה לעריכת פרויקט מחקרי ענק שנערך בארצות הברית בשנים 1929–1932 במימון קרן פיין.
במסגרת פרויקט זה נערכו שלושה- עשר מחקרים נפרדים, כל מחקר נועד לבדיקת היבט אחד של השפעת הצפייה בסרטי קולנוע על ילדים ונוער.
המחקרים נחלקו לשני סוגים כלליים.
הראשון נועד לבדיקת התכנים של הסרטים, והשני נועד לבדיקת השפעת התכנים על קהל הצופים.
מבדיקת התכנים של הסרטים נמצא כי שלושת רבעי הסרטים עסקו בשלושה נושאים בלבד- פשע, מין ואהבה.