tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחרויות השחייה של המכביה ה-18 בשנת 2009 זכה פושקר במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.35 שניות, אחרי ג'ייסון ליזאק מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש ושיא בינלאומי חדש של 22.19 שניות ולפני אנדרו לנגנפלד מארצות הברית (23.36 שניות).
בשנת 2010 החל פושקר ללמוד ארכיטקטורה ועיצוב גרפי ולהתאמן באוניברסיטת סאוונה שבג'ורג'יה.
כיום (2015), הוא מתגורר עם רעייתו, בסן אנטוניו, טקסס.
ויטלי זדורובצקי , הוא יוטיובר אמריקאי-רוסי המוכר בזכות ערוץ היוטיוב שלו VitalyzdTv, שבו הוא מבצע שלל מתיחות, וניסויים חברתיים הזוכים למיליוני צפיות.
נכון ליוני 2019, לערוץ היוטיוב של זדורובצקי יש יותר מ-1,500,000,000 (מיליארד וחמש מאות מיליון) צפיות והגיע ל-10 מיליון משתמשים רשומים.
ויטלי זדורובצקי נולד וגדל במורמנסק שברוסיה, ולאחר מכן עבר לאודסה שבאוקראינה.
מאוחר יותר היגרה משפחתו לפלורידה, שם למד בתיכון קהילתי "ויסטה" במשך כשנתיים.
מגיל צעיר ניסה זדורובצקי להפוך לסקייטר מקצועי ואף הפיק כמה סרטוני סקייטינג כדי למשוך ספונסרים.
אך בשל פציעות שנגרמו לו בעת החלקה על סקייטבורד נאלץ לוותר על קריירה זו.
הוא מתגורר עם אמו בפלורידה.
בשנת 2016 יצא סרט שבו ויטלי כיכב כשחקן ראשי יחד עם עוד 2 כוכבי מתיחות ביוטיוב.
ויטלי קאזימירוביץ' בויאלסקי (באוקראינית: Віта́лій Казими́рович Буя́льський; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו קייב מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה
בויאלסקי גדל במחלקת הנוער של RVUFK קייב, ובהמשך עבר למחלקת הנוער של דינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
ב-21 בספטמבר 2011 ערך בויאלסקי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 בניצחון 2–3 על קרמין במסגרת שלב 32 הגדולות של הגביע האוקראיני.
ב-26 במאי 2013 ערך בויאלסקי את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשהחליף את אדמיר מחמדי בפתיחת המחצית השנייה בניצחון 0–3 על מטאלורג זפוריז'יה במסגרת המחזור ה-30 והאחרון בעונת .
בעונת הושאל בויאלסקי להוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית.
ב-14 ביולי 2013 ערך בויאלסקי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בהפסד 0–2 לשחטאר דונצק במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-21 בספטמבר הבקיע בויאלסקי את שער הבכורה שלו במועדון, שער במשחק נגד ארסנל קייב.
בסך הכל ערך בויאלסקי 20 הופעות ליגה בעונה זו, בה סיימה הוברלה אוז'הורוד במקום ה-12, והבקיע שלושה שערים.
בעונת חזר בויאלסקי לדינמו קייב.
ב-2 באוקטובר 2014 ערך בויאלסקי את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-76 בניצחון 1–3 על סטיאווה בוקרשט במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-26 בפברואר 2015 הבקיע בויאלסקי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-46 בניצחון 1–3 על גנגאן במסגרת משחק הגומלין של שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית.
בויאלסקי ערך שבע הופעות במפעל, בו הודחה קבוצתו בשלב רבע הגמר על ידי פיורנטינה.
ב-1 במרץ הבקיע בויאלסקי את שער הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, שער בדקה ה-79 בניצחון 0–3 על מטאליסט חרקוב במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
בסך הכל ערך בויאלסקי 11 הופעות ליגה בעונה זו, בה זכתה דינמו קייב באליפות אוקראינה, והבקיע שני שערים.
ב-29 באפריל הורחק בויאלסקי לראשונה בקריירה, כשקיבל כרטיס צהוב שני בתוספת הזמן של המחצית השנייה בתיקו 0-0 נגד אולימפיק דונצק במסגרת משחק הגומלין של שלב חצי הגמר של הגביע האוקראיני.
דינמו קייב עלתה לשלב הגמר ולבסוף זכתה בגביע, אך בויאלסקי החמיץ את משחק הגמר בשל ההרחקה.
בעונת , שהסתיימה גם היא בזכייתה של דינמו קייב באליפות אוקראינה, ערך בויאלסקי 18 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
היא הודחה בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד 1–3 בסיכום שני המשחקים נגד מנצ'סטר סיטי, כשבויאלסקי מבקיע את השער היחיד לזכותה.
הוא ערך שבע הופעות במפעל בעונה זו.
ב-16 ביולי 2016 שיחק בויאלסקי 68 דקות בניצחון על שחטאר דונצק בדו-קרב בעיטות עונשין במשחק הסופר קאפ האוקראיני.
דינמו קייב סיימה אחרונה בשלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2016/2017, בבית שכלל את נאפולי, את בנפיקה ליסבון ואת בשיקטש.
בויאלסקי ערך ארבע הופעות בשלב הבתים והבקיע שער אחד.
בויאלסקי שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה.
בנובמבר 2010 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה.
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים שותף ב-16 משחקים והבקיע 2 שערים.
מנבחרת הנוער המשיך בויאלסקי לנבחרת הצעירה.
הוא שיחק 9 משחקים, הבקיע שער 1.
הוא זומן לראשונה לנבחרת הלאומית של אוקראינה בספטמבר 2016. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול נבחרת קוסובו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ויטלי דניסוב (נולד ב-23 בפברואר 1987) הוא כדורגלן אוזבקי עם שורשים בלארוסים המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סק"א רוסטוב הרוסית.
דניסוב החל את הקריירה שלו בצסק"א מוסקבה, אך לא זכה להיות שותף אפילו פעם אחת במשחקי הקבוצה.
בין השנים 2007 ל-2013 שיחק בשורות דניפרו מהליגה האוקראינית.
ב-14 בינואר 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים בלוקומוטיב מוסקבה.
ב-5 באוגוסט כבש את שערו הראשון במשחק נגד קרסנודאר.
ב-26 באוגוסט בישל שלושה שערים בניצחון הליגה 5-0 על רוסטוב.
דניסוב נבחר לשחקן חודש אוגוסט בתחרות שהמצביעים היו אוהדי הקבוצה.
כמו כן, זכה באותו התואר בחודש מאי של שנת 2014. ב-23 בדצמבר 2013 הוא נבחר לשחקן האוזבקי של השנה.
דניסוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-22 בפברואר 2006 במסגרת קמפיין ההעפלה לגביע אסיה בכדורגל 2007 בניצחון 5-0 נבחרת בנגלדש.
השחקן האוזבקי של השנה: 2013
המגן השמאלי הטוב ביותר של ליגת העל הרוסית: 2014
ויטלי גולוד (נולד ב-23 ביוני 1971 בלבוב, אז בברית המועצות כיום באוקראינה) הוא שחמטאי אוקראיני-ישראלי בדרגת רב-אמן.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-23 בישראל לפי מד כושר.
בשנת 1991 הוא זכה באליפות האחרונה של אוקראינה הסובייטית.
בשנת 1995 הוא עלה לישראל עם אשתו, התמקמו בבאר שבע ונולדו להם 2 בנות.
בשנת 1993 הוא ניצח בתחרות שנערכה בברטיסלאבה.
בשנת 2004 הוא זכה במקום השני באליפות ישראל.
בשנת 2010 הוא זכה באליפות ישראל בשחמט.
בשנת 2010 הוא אימן את נבחרת הנשים של ישראל באולימפיאדת השחמט.
הוא מאמן במסגרת אטיוד – העמותה לקידום ענף השחמט בגוש דן.
במכביה ב-2013 הוא סיים במקום השני (ניצח בוריס אברוך).
ויטלי גאורגייביץ' מינטנקו (באוקראינית: Віта́лій Гео́ргійович Мінте́нко; נולד ב-21 במרץ 1970 בסטורוז'ינץ) הוא כדורגלן עבר סובייטי - אוקראיני, ששיחק בעמדות קשר התקפי.
מינטנקו החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת ווהלין לוצק, ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה.
בשנת 1990 עבר לדינמו קייב.
מינטנקו לא הצליח להיכנס להרכב הקבוע של הקבוצה ולמעשה לא שותף באף אחד מהמשחקים.
הוא שיחק בשורות קבוצת המילואים של דינמו.
לכן, בשנת 1992 העדיף לעזוב את דינמו לטובת קבוצת בוקובינה, ששיחקה בליגת המשנה של אוקראינה.
לאחר עונה מוצלחת בשורות בוקובינה - שב לדינמו קייב.
גם בתקופתו השנייה בדינמו לא זכה לקחת חלק במשחקים רבים.
הוא שותף בעיקר כשחקן מחליף.
בשנת 1994 עזב את דינמו ועבר לשחק בישראל.
בישראל שיחק מינטנקו תחילה במכבי עירוני אשדוד ולאחר מכן עבר למכבי הרצליה.
לאחר כשנתיים בארץ שב מינטנקו לאוקראינה.
הוא חתם לשתי עונות בקבוצת בוקובינה.
הייתה זו התקופה המוצלחת ביותר בקריירה שלו - הוא הבקיע במהלכה 20 שערי ליגה.
בשנת 1997 עבר לתקופה קצרה לקבוצת ספרטק איוואנו-פרנקופסק (גם היא מליגת המשנה באוקראינה) ולאחריה חתם ל-4 שנים בקבוצת מטאלורג דונצק.
בשנתיים הראשונות היה בהרכב הפותח של הקבוצה, אך לאחר מכן המאמן העביר אותו להרכב המחליף.
הוא הושאל למשך חצי עונה לקבוצת הפועל ירושלים ולאחר מכן לקבוצת לקריוובס.
בשנת 2002 הוא הוחתם בקבוצת דניפרו כשחקן ההרכב הפותח.
לרוע מזלו הוא נפגע במשחק אימון, שבר רגל ונאלץ לפספס את העונה.
בעונה הבאה הושאל מינטנקו לקבוצת מטאליסט חרקוב מליגת המשנה האוקראינית.
הייתה לו עונה די טובה במדיה, בסופה העפיל יחד עם הקבוצה לליגה הבכירה באוקראינה.
אך בעיות בריאותיות אילצו אותו לפרוש מכדורגל מקצועני.
ויטלי ואלרייביץ' מקארוב הוא ג'ודוקא עבר רוסי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
מקארוב התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2000 ו-2004. באתונה 2004 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.
מקארוב מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2001), מדליית כסף (1999) ומדליית ארד (2003).
באליפויות אירופה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית כסף (2000) ומדליית ארד (1999).
לאחר פרישה מתחרויות החל לאמן.
ויטלי לוקס (בקירגיזית: Виталий Люкс; נולד ב-27 בפברואר 1989) הוא כדורגלן קירגיזי המשחק בעמדת החלוץ באולם ובנבחרת קירגיזסטן.
לוקס הבקיע את שערו הראשון באונטרהאכינג בניצחון 6-0 על אאוגסבורג II.
הוא עזר לאונטרהאכינג להגיע לגמר הגביע הבווארי של עונת 2015-16, לאחר שהבקיע צמד ברבע הגמר נגד סליגנפורטן וצמד נוסף בחצי הגמר נגד יאן רגנסבורג.
במאי 2015, לוקס זומן לנבחרת במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בנגלדש ונבחרת אוסטרליה.
את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון 3-1 על בנגלדש, כששיחק את מלוא 90 הדקות.
ויטל זינגר (נולדה ב-2 בספטמבר 1987) היא ספורטאית ספורט נכים בנבחרת ישראל בענף ריקוד בכיסא גלגלים, זוכת מדליית הארד באליפות העולם (2015), וסגנית אלופת אירופה (2018) בריקוד ספורטיבי פראלימפי (בכיסא גלגלים), בסגנון מוזיקלי לטיני.
זינגר עוסקת ביזמות חברתית לקידום שווויון זכויות ונגישות, ולהעלאת מודעות לסוגיות חברתיות ולאנשים עם מוגבלות.
היא פרזנטורית ומובילת דעה בתחומים הללו, ומשתפת פעולה באופן קבוע עם נגישות ישראל, נציבות שוויון הזכויות לאנשים עם מוגבלות, וארגונים נוספים
על מנת לקדם שינוי חיובי בחברה ולדרבן אנשים להתגבר על הקשיים האישיים שלהם.
זינגר מנחה בכנסים, מופיעה בריקוד, מגישה סרטונים דיגיטליים, חברה פעילה ובולטת בקהילות בינ"ל למנהיגות והעצמה ומעבירה הרצאות וסדנאות.
ויטל זינגר נולדה בנוף הגליל (נצרת עילית דאז), וחלתה כתינוקת בת חצי שנה בסרטן בשם נוירובלסטומה.
אחרי שנים של טיפולי כימותרפיה והקרנות זינגר ניצחה את הסרטן אך הפכה למשותקת ברגליה כתוצאה מהנזק שנגרם לעמוד השדרה.
הודות לטיפולי פיזיותרפיה ויטל הצליחה לעמוד על רגליה ולהתהלך באמצעות קביים.
בגיל 12 ויטל החלה את דרכה כספורטאית תחרותית במרכז לספורט נכים - ספיבק, ובמשך שנים לאחר מכן עסקה באימונים ובתחרויות, במקביל ללימודיה במגמת פיזיקה-כימיה ולפעילות חברתית לקידום שוויון זכויות והעלאת מודעות לאנשים עם מוגבלות, וכמרצה בפני ארגונים ונוער עם וללא מגבלה.
בתום לימודיה, בגיל 18, התגייסה לחיל האוויר ושרתה בקבע בטייסת מסוקים מבצעית, ונבחרה למתנדבת מצטיינת מטעם שר הביטחון, אהוד ברק.
לאחר שחרורה מצה"ל, המשיכה ללימודים אקדמאים והשלימה שני תארים ראשונים במשפטים ובממשל.
ובמקביל, חזרה לקריירת הספורט והחלה את דרכה כספורטאית נכים בענף הריקוד הלטיני הפראלימפי.
בין הישגיה, מדליית ארד באליפות העולם ומדליות כסף באליפויות אירופה.
ויטל עסקה גם ביזמות חברתית, והעלאת מודעות לנגישות ולשילובם של אנשים עם מוגבלות בחברה בכל תחומי החיים.
והיום ויטל מעבירה כעצמאית סדנאות העצמה והרצאות מוטיבציה, יזמת חברתית לקידום מודעות ונגישות, מלווה בתהליכי מנטורינג, ויועצת בתחומי נגישות וכישורי חיים בכיסא גלגלים.
תארים והישגים בריקוד לטיני פראלימפי (בכיסא גלגלים)
2008, מדליית זהב באליפות הארץ בקטגוריית Combi.
2008, מקום 7 בעולם באליפות העולם בקטגוריית Duo.
2009, מדליית זהב באליפות גרמניה הפתוחה בקטגוריית Duo.
2010, מקום 4 באליפות העולם בקטגוריית Combi.
2011, מדליית ארד בגביע היבשות בקטגוריית Combi.
2012, מקום 4 בגביע היבשות בקטגוריית Combi.
2013, מקום 4 בגביע העולם בקטגוריית Combi.
2013, מדליית זהב בגביע היבשות בקטגוריית Solo.
2013, מקום 6 בעולם באליפות העולם בקטגוריית Combi.
2014, מדליית כסף בגביע יבשות בקטגוריית Combi.
2014, מדליית כסף בגביע יבשות בקטגוריית Freestyle.
2014, מקום 4 בגביע יבשות בקטגוריית Solo.
2014, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Solo.
2014, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle..
2015, מדליית ארד בגביע העולם בקטגוריית Freestyle Group
2015, מדליית ארד באליפות העולם בקטגוריית Freestyle.
2016, מדליית ארד בגביע מיינהאטן בקטגוריית Solo.
2016, מדליית זהב בגביע מיינהאטן בקטגוריית Combi.
2016, מדליית ארד באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle.
2016, מדליית כסף באליפות אירופה בקטגוריית Solo.
2018, מדליית כסף באליפות אירופה בקטגוריית Freestyle.
2019, מדליית כסף בגביע טייוואן בקטגוריית Solo Latin.
2019, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle.
2019, מדליית זהב באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Combi Latin.
2021, מדליית ארד באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Combi.
2021, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Solo.
2022, מדליית כסף באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Freestyle Combi
2022, מדליית זהב באליפות פולין הפתוחה בקטגוריית Combi Latin.
זינגר היא עורכת דין, בוגרת תואר ראשון בלימודי משפטים, ותואר ראשון בלימודי ממשל, שניהם מהמרכז הבינתחומי - הרצליה.
בנוסף, היא יזמת חברתית, ועוסקת כעצמאית באימון מנטלי ובמנטורינג, ובהעברת סדנאות העצמה והרצאות מוטיבציה, באנגלית ובעברית, בארץ ובעולם, למגוון רחב של קהלי יעד, ילדים נוער ומבוגרים, בחוגי בית, בתי ספר, ארגונים וכנסים מקצועיים.
ויטל מרצה על מגוון נושאים, ביניהם: שירותה הצבאי בצה"ל, נגישות וקבלת השונה, פריצת גבולות האפשר, שילוב אנשים עם מוגבלות בתעסוקה, העצמה לבנות מצווה, מנהיגות ואחריות חברתית, הגשמה עצמית, חשיבה חיובית ועוד.
במקביל, ויטל מופיעה כרקדנית לטינית בכנסים ובאירועים פרטיים, עירוניים וארציים במופע של ריקודים לטיניים, זוכי מדליות, מלהיבים ומרגשים.
ויטלי סרגייביץ' יורצ'נקו הוא קצין ק.ג.ב בכיר סובייטי לשעבר.
לאחר 25 שנות שירות בק.ג.ב, ערק לארצות הברית במהלך משימה ברומא.
לאחר שמסר את שמותיהם של שני קציני מודיעין אמריקאים שהיו סוכני ק.ג.ב., ירקצ'נקו חמק מהאמריקאים וחזר לסובייטים.
אף על פי שלא ברור אם עריקתו הראשונית הייתה לגיטימית, זכה יורצ'נקו למסדר הכוכב האדום מממשלת ברית המועצות על "מבצע הסתננות" מוצלח.
עם עריקתו לארצות הברית, זיהה יורצ'נקו שני קציני מודיעין אמריקאים כסוכני ק.ג.ב: רונלד פלטון ואדוארד לי האוורד.
לאחר מכן הורשע פלטון, ואילו הווארד נמלט לברית המועצות לפני שניתן היה לחקור אותו.
בנובמבר 1985, לפני שאכל ארוחה ב-Au Pied de Cochon, מסעדה צרפתית בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה, אמר יורצ'נקו לשומר ה-CIA שאיתו, "אני יוצא לטיול.
אם אני לא אחזור, זו לא אשמתך." יורצ'נקו לא חזר.
הבניין, שנמצא בשדרת ויסקונסין NW 1335, מכיל כעת רשת שיווק ו"פיצה".
לוח שהנציח את האירוע הוצג פעם באחד מהתאים של מסעדת Au Pied de Cochon.
מספר ימים לאחר מכן, שגרירות ברית המועצות הזמינה מסיבת עיתונאים, בה הודיע יורצ'נקו כי נחטף וסומם על ידי האמריקנים.
ייתכן כי עריקתו בוצעה כדי להטעות את ה-CIA בכיוונים לא נכונים, כדי להגן על אולדריץ' איימס, אמריקאי שעבד עבור ה-CIA והיה אז אחת החפרפרות החשובות ביותר של ברית המועצות בתוך ה-CIA.
על פי הדיווחים, הק.ג.ב חקר בסתר את יורצ'נקו לאחר שובו, בהשפעת סם אמת, כדי להבטיח שלא גויס על ידי ה-CIA כסוכן כפול.
בכנס A&M בטקסס ב-1999, בו השתתפו כמה אנשי מודיעין של ה-CIA, כמו גם גנרל ק.ג.ב בשם אולג דנילוביץ' קאלוגין, עלתה שאלת עריקתו של יורצ'נקו.
קאלוגין הצהיר שיורצ'נקו התחיל כעריק אמיתי ואז שינה את דעתו והתהפך שוב.
בדרך כלל לא השתמש ב"עריקים מזויפים" מכיוון שהעריקה תהיה בעיית תעמולה עבור הממשלה הסובייטית ("אנשים לא היו אמורים לברוח מגן העדן")
יורצ'נקו היה מאוהב באישה נשואה לפקיד רוסי וחשב שבארצות הברית הם יכולים להיות ביחד.
יורצ'נקו סבל מכיב בטן שהדאיג אותו מאוד וחשב שאפשר לרפא אותו בארצות הברית.
אך זה לא היה כך.
עריקתו של יורצ'נקו הודלפה לתקשורת לאחר שהובטח לו שזה לא יקרה.
יורצ'נקו "חש שהחופש להסתובב בו היה מוגבל על ידי מאבטחי ה-CIA".
יורצ'נקו ככל הנראה חשב שהק.ג.ב.
עשוי להתייחס אליו היטב בשל המקרים של העריקים האדומים האחרונים כמו בטוב וצ'באטריוב.
חבר פאנל אחר סבר גם שהוא עריק לגיטימי.
ג'יימס אולסון מבית הספר לממשל ושירות ציבורי על שם ג'ורג 'בוש אמר "אני חושב שהוא היה אדם מופרע מאוד והוא ערק מחדש בשל הבעיות הפסיכולוגיות שהיו לו." פול רדמונד אמר כי סנדרה גרימס וג'ין ורטיפויל (מפרשת איימס) גם האמינו שיורצ'נקו אמיתי.
עם זאת, רדמונד חשב כי ייתכן שיורצ'נקו נשלח על ידי הק.ג.ב כ"אבק כוכבים" שנועד להסיח את חוקרי הריגול הנגדי בארצות הברית.
ויטלי לידניוב (בבלארוסית: Віталь Ледзянёў; נולד ב-26 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ.
לידניוב התחיל את הקריירה שלו בדינמו-ג'וני מינסק.
בשנת הצטרף לקבוצת האם, דינמו מינסק.
בשנת הושאל לטורפדו-סק"א מינסק, ובשנת הושאל לסלביה מאזיר.
בקיץ חתם במכבי נתניה מליגת העל.
ב-26 באוגוסט 2005, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-1 למכבי פתח תקווה.
כעבור חודש בדיוק חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית.
באפריל שוחרר מהפועל חיפה וחזר לבלארוס, על מנת לחתום בבלשינה בובריוסק.
בינואר חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
במדי נצרת, לידנייב כבש 4 שערים ב-16 משחקים.
לאחר ששיחק בנצרת, לידניוב שיחק בבננאטס, מט"ז-ריפ"ו, אינטר באקו, אוליסס ירוואן, דאצ'יה קינישב, אולימפיה אלבלונג וגורודייה.
לזכותו של לידניוב, 15 הופעות ו-6 שערים במדי נבחרת בלארוס הצעירה.
ויטלי סרהיוביץ' מיקולנקו (באוקראינית: Віталій Сергійович Миколенко; נולד ב-29 במאי 1999) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת המגן השמאלי באברטון ובנבחרת אוקראינה.
מיקולנקו שנולד בצ'רקאסי הוא תוצר מחלקת הנוער של מועדון הכדורגל דינמו קייב.
ב-20 באוגוסט 2017, מיקולנקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגת העל האוקראינית בניצחון על סטאל קמיאנסקה.
ב-25 באוקטובר 2018, הוא הופיע לראשונה בליגה האירופית, כשפתח בניצחון 1–2 על סטאד רן הצרפתית.
ב-1 בינואר 2022 חתם מיקולנקו לארבע וחצי שנים באברטון.
ב-15 בינואר ערך את הופעת הבכורה בהפסד 1–2 לנוריץ' סיטי.
ב-8 במאי כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על לסטר סיטי.
מיקולנקו ייצג את אוקראינה בכל שלבי הנוער.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אוקראינה ערך בגיל 19, ב-20 בנובמבר 2018 במסגרת משחק ידידות מול נבחרת טורקיה.
ב-11 ביוני 2022 כבש שער בכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–3 על ארמניה.
ויטלי רובין (רוסית: Вита́лий Аро́нович Ру́бин; 14 בספטמבר 1923, מוסקבה – 18 באוקטובר 1981) היה חוקר סין סובייטי, עלה לארץ בשנות ה-70 והיה למרצה באוניברסיטה העברית.
ויטלי רובין נולד במוסקבה, בנו של הפילוסוף אהרון רובין.
בשנת 1940 החל את לימודיו בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה.
ביוני 1941 הצטרף למיליציה העממית.
בקרב הראשון ליד ילניה הוא נלקח בשבי, אך הצליח להימלט לאחר שלושה ימים וחזר למוסקבה.
ב-1942 החל את הכשרתו בבית ספר לתותחנים בטומסק, אך לאחר שנודע שהיה בשבי הוא סולק מבית הספר.
הוא נשלח לעבודות כפייה במכרה פחם במחוז מוסקבה, שם שהה עד 1944, אז חלה בשחפת וטופל כנגדה עד 1948.
ב-1948 חידש את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה.
ב-1951 לימודיו הושלמו והוא קיבל תואר בלימודי המזרח, אך לא הצליח להתקבל ללימודי תואר שני, לפי עדותו בגלל אנטישמיות.
במשך חצי שנה עבד כמורה לרוסית של סטודנטים סינים באוניברסיטה חקלאית בנובוצ'רקסק.
לאחר מכן התחיל לעבוד בספריה של האקדמיה למדעים של ברית המועצות בתור ביבליוגרף של ספרות ותרבות סינית.
ב-1960 השלים את התזה שלו בנושא "ג'ואנג דזה כמקור להיסטוריה חברתית של סין העתיקה" וקיבל את התואר השני.
תחום התמחותו היה פילוסופיה של סין העתיקה.
בשנת 1968, לאחר 15 שנות עבודה הוא סיים את עבודתו בספרייה.
שנה לפני כן פרסם מאמר על מקורות החשיבה הפוליטית בסין, כנראה בזכותו הוא התקבל למשרת חוקר במכון לחקר המזרח של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והתחיל את עבודתו בימיה האחרונים של שנת 1968, שם עבד עד 1972. היה חבר בקבוצת הלסינקי.
ב-1972 ביקשו רובין ואשתו היתר לעזוב את ברית המועצות ולעלות לישראל, אך בקשתם נדחתה.
בעקבות הבקשה רובין סולק מעבודתו באקדמיה.
שמו התפרסם לאחר שפרסם מאמר בכתב העת The New York Review of Books בשם "?Is the scholar human" בו תיאר את ניסיונותיו לעזוב את ברית המועצות.
תוך עשרה חודשים כ-1,200 מדענים מ-18 מדינות חתמו על עצומה הדורשת להתיר לרובין ואשתו לצאת מברית המועצות.
רובין הפך לאחד המנהיגים של תנועת העלייה, הוא נפגש עם עיתונאים מערביים, וחברי קונגרס אמריקאים.
הוא היה בין יוזמיהם של מכתבים גלויים של מסורבי עלייה, ושל סמינרים, הפגנות ושביתות רעב.
ב-1974 נעצר על ידי המשטרה ובעקבות כך לקה בהתקף לב.
בית משפט ניסה להאשימו ב"טפילות".
בסופו של דבר, בשנת 1976, הותר להם לעזוב את ברית המועצות.
כבר באותה שנה הם עזבו אותה ולאחר שהות קצרה בארצות הברית משפחת רובין עלתה לארץ.
בישראל התקבל למשרת מרצה באוניברסיטה העברית.
נהרג בתאונת דרכים בשנת 1981 בכביש בין באר שבע לערד.
אביו, אהרון רובין, היה פילוסוף, שלימד באוניברסיטאות במוסקבה.
אמו, סופיה, הייתה עקרת בית לקויית ראייה.
היה אחיינם של השחקנית מריה סנלניקוב, הכלכלן יצחק רובין והסופר אנדריי סובול.
בן דודו היה המשורר מרק סובול.
ב-1956 התחתן עם אינס אקסלרוד.
ויטלי חָיִימוֹב (בבולגרית: Виталий Хаимов; 1899, סופיה, נסיכות בולגריה – 28 בינואר 1964, רמת גן, ישראל) היה איש ציבור, כלכלן, פובליציסט, נשיא ההסתדרות הציונית בבולגריה ומנהיגה של יהדות בולגריה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ועד העלייה ההמונית לישראל.
ויטלי חיימוב נולד בסופיה לדוד ואסתר, ורכש השכלה תיכונית בעירו.
בהמשך, רכש השכלה אקדמית בכלכלה באוניברסיטת סופיה.
בהיותו נער הצטרף להסתדרות לשפה ולתרבות עברית בראשות אלברט רומנו, והיה מפעיליה המרכזיים.
ב-1922 הצטרף לאגודה הציונית על שם תיאודור הרצל בסופיה, ובתוכה השתייך לסיעת הציונים הכלליים.
ב-1936 נמנה עם ראשי הבנק הקואופרטיבי "גאולה" בסופיה" ומיוזמי הקמת "בית העם" של הקהילה היהודית בסופיה.
בתקופת המשטר הפאשיסטי בבולגריה (1940-1944)
ב-22 בפברואר 1943 חתמו אלכסנדר בלב, נציג ממשלת בולגריה, ותיאודור דנקר, נציג גרמניה הנאצית, על הסכם למסירת 20,000 יהודים המצויים בשטחים שסופחו לבולגריה, תראקיה ומקדוניה, לצורך גירושם לפולין.
באותה העת היו מצויים בשטחים אלו 11,343 יהודים.
להבדיל מהנוסח הגרמני של ההסכם, בנוסח הבולגרי שהובא לאישור הממשלה הבולגרית נמחקו המילים "מהשטחים שסופחו לבולגריה, תראקיה ומקדוניה", וכך ניתן הכשר חוקי להשלמת המכסה מקרב יהודי "בולגריה הישנה".
דבר ההסכם והמועד המיועד לביצוע הגירוש, 10 במרץ 1943, נודע לראשי יהודי בולגריה, וב-8 במרץ הם החלו בפעילות נמרצת מול חברי האספה הלאומית הבולגרית.
במסגרת זו נפגש חיימוב עם חברי פרלמנט בולגריים, וכן פנה לנונציו של הוותיקן בבולגריה.
במאי 1943, עם היוודע דבר הכוונה לגרש את יהודי סופיה לערי השדה, פעלו ראשי יהדות בולגריה בקדחתנות מול גורמי שלטון ואליטה אינטלקטואלית במטרה לסייע בביטול הגירוש.
במסגרת זו נפגש חיימוב עם חברי פרלמנט ואישי ציבור, כגון ניקולה מושאנוב ואלכסנדר צאנקוב, שכיהנו כראשי ממשלת בולגריה.
צאנקוב, שלא היה מאוהדיה של הקהילה היהודית, התנגד בנחרצות לשליחתם למחנות ההשמדה, והבטיח לחיימוב להיפגש עם ראש הממשלה המכהן בוגדאן פילוב.
בהמשך נפגשו חיימוב ובנימין ארדיטי עם הסופר הבולגרי הנודע אלין פלין, שהיה מקורבו של המלך בוריס השלישי, במטרה להתקבל לשיחה אצל המלך.
בעקבות הפגישה שלח אלין פלין מכתב לארמון המלך, ובעקבותיו נועד עם המלך בוריס וביקש להפסיק את רדיפות היהודים.
מתום השלטון הפאשיסטי ועד עלייתו לישראל
ב-1944, לאחר שראש ממשלת בולגריה איוואן בגריאנוב התיר לחדש את פעילות הקונסיסטוריה היהודית והתנועה הציונית, מונה חיימוב ליושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה, חבר הקונסיסטוריה, והפך למנהיגה הבולט של יהדות בולגריה לאחר מלחמת העולם השנייה.
חיימוב היה חבר בוועדת הקונסיסטוריה שניהלה את הדיונים מול דימיטר פרוטיץ' לגבי מתווה החוק המיועד להעלאה בפרלמנט לצורך ביטול החוק להגנת האומה.
ויטלי חיימוב הציע לוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בבולגריה להקים מחדש את ההסתדרות הציונית במתכונת מאוחדת ללא סיעות שונות החלוקות ביניהן כפי שהיה לפני מלחמת העולם השנייה, והצעתו התקבלה.
הוא ערך את ביטאון התנועה הציונית בבולגריה "הבמה הציונית", ונודע גם כפובליציסט.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה הפיכת חזית המולדת, והשלטון הפאשיסטי הודח.
בראשית נובמבר 1944 פרסם חיימוב בביטאון התנועה הציונית מאמר פובליציסטי בשם "אנו סובלים ומחכים", שעסק באי שיקומם הכלכלי של יהודי בולגריה ואי החזרת הרכוש היהודי שנגזל.
המאמר עורר הדים רבים, וחיימוב זומן לשיחת הבהרה אצל הנציג הסובייטי בוועדה המשותפת של בעלות הברית.
חיימוב התבקש להגיש תזכיר מפורט על הסוגיות השונות.
התזכיר הוכן על ידי חיים קשלס, הוגש בראשית 1945, ולא הוביל לשינוי משמעותי במצבם של יהודי בולגריה.
בראשית דצמבר 1944 ערך דוד בן-גוריון ביקור בבולגריה.
ב-30 בנובמבר יצאו לאיסטנבול ראשי יהדות בולגריה ובראשם ויטלי חיימוב ונפגשו עם בן-גוריון, לצורך הכנת הביקור.
בפגישה נסקר מצבה של הקהילה ומוסדותיה ופורטו צרכיה החומריים, הרוחניים והפוליטיים.
צוינו הקשיים שממשלת חזית המולדת מעמידה בפני מפעל העלייה מבולגריה וכן על כך שנאסר על ויטלי חיימוב לצאת לכינוס הקונגרס היהודי העולמי.
במהלך ביקורו של בן-גוריון בערי בולגריה, התלווה אליו ויטלי חיימוב וקישר בינו לבין מנהיגי הקהילות.
ב-1946 הועצם תהליך ההשתלטות האלים של המפלגה הקומוניסטית על חזית המולדת שהנהיגה את בולגריה.
במסגרת זו התחולל תהליך כוחני של השתלטות ה"ייבסקצייה", התא היהודי בחזית המולדת, על מוסדות הקהילה היהודית, תוך ניסיונות להצר את פעילות התנועה הציונית.
במקביל, פעלה "הייבסקצייה" לחבל במנגנון העלייה מבולגריה.
בנוסף, הנהגתו של חיימוב באיחוד כל פלגי התנועות הציוניות הפכה אותו מטרה לייבסקצייה.
במסגרת מאבקים אלו של הייבסקצייה, נעצר ב-25 באוגוסט ויטלי חיימוב על ידי המשטרה הבולגרית, ושליח הסוכנות היהודית וניה פומרנץ גורש מבולגריה.
מאסרו של חיימוב לווה בגל הכפשות אישיות שהופצו על ידי חברי "הייבסקצייה" שנועדו לפגוע בתנועה הציונית בבולגריה ככלל, ובוויטלי חיימוב מנהיגה בפרט.
חיימוב נכלא בתנאים קשים ושוחרר ממאסרו לאחר שמונה חודשים.
בשלהי 1947 סיים את כהונתו, ובפברואר 1948 עלה לישראל על גבי ספינת המעפילים בונים ולוחמים.
חיימוב גורש עם מעפילי הספינה אל מחנות המעצר בקפריסין.
בין 1949–1952 כיהן כסגן יושב ראש התאחדות עולי בולגריה בישראל, ומ-1950 ועד 1964 כיהן כיושב ראש קרן ההלוואות לעולי בולגריה.
היה יושב ראש הוועדה ההיסטורית לכתיבת תולדות יהודי בולגריה, אשר פרסמה את עבודתה בכרך י' של "אנציקלופדיה של גלויות".
בהמשך, כיהן כיושב ראש בית האבות של עולי בולגריה בראשון לציון.
הוא נפטר ברמת גן בינואר 1964.
ויטאל חיים (ויטאלי) חסון היה יהודי יווני שהתמנה לראש המשטרה היהודית בגטו הברון הירש בסלוניקי.
הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים במהלך שואת יהודי יוון, והוצא להורג על ידי ממשלת יוון לאחר המלחמה.
ככל הידוע, זהו היהודי היחיד שהוצא להורג על ידי ממשלה ריבונית באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים.
חסון נולד בסלוניקי לאהרן חסון, ממשפחה יהודית-ספרדית משכילה ממעמד הביניים.
בקרב יהודי סלוניקי רווחה השמועה שחסון שהה בפלשתינה, ממנה גורש על רקע פלילי, ושב לסלוניקי בשנת 1933, אך לא ברור האם היא מהימנה או לא.
בסלוניקי יצאו לו מוניטין מפוקפקים של פושע.
לאחר כיבוש סלוניקי על ידי הגרמנים ב-1941, עסק חסון במסחר בשוק השחור, וסיפק לחיילים הגרמנים מוצרים שונים.
ב-1943 הוא התמנה לראש המשטרה היהודית בגטו הברון הירש, והיה ליד ימינו של מפקד הגטו.
עדויות רבות על תפקודו מצביעות על התנהלות אכזרית כלפי יהודי העיר, שכללה הסגרות והלשנות לגרמנים, עינויים קשים, אונס, סחיטה, שוד וביזה.
כמו כן, הסגיר אזרחים יוונים שהסתירו יהודים, ובכך חשף אותם לסכנת מוות.
לפי מספר מקורות, הוא כלא יהודים ללא סיבה, תוך שהוא דורש מנשותיהם לקיים יחסי מין עמו או עם חבריו כדי לשחרר את בעליהן.
במקרים אחרים הכריח בחורות צעירות להתפשט, וערך חיפושים משפילים בגופן, ולאחר מכן אנס אותן, פעמים רבות לעיני בני משפחותיהן.
במקרים רבים, הפשיט נשים כדי לגרום להן לגלות היכן מתחבאים בני משפחותיהן או רכושן.
בין קורבנותיו, התפרסם המקרה של המשוררת בואינה צרפתי גרפינקל.
הוא אילץ את חברתה הקרובה של בואינה, שרה טְראבּוּט, להתחתן עם אחיו כנגד רצונה תוך הפניית איומים נגד משפחתה.
לאחר שהחלו השילוחים מסלוניקי לאושוויץ, הצטרף חסון למשלחת של האס דה שנסעה לאתונה כדי לארגן את השמדת היהודים בה.
לקראת המשלוח האחרון של יהודי סלוניקי בקיץ 1943, הבין חסון כי קצו קרב וכי הגרמנים ינהגו בו כמו שנהגו בשאר היהודים.
הוא ניסה לשכנע את הגרמנים להוציא לפועל מבצע לחיסול יהודי אתונה כדי למצוא חן בעיניהם.
משהבין שגם ניסיון זה עלה בתוהו, אפשר לכשמונה יהודים, שהקונסוליה האיטלקית בסלוניקי ביקשה לשחררם, להימלט ממשלוח, מתוך תקווה שהקונסוליה תאפשר לו להימלט לאלבניה הכבושה.
משתקוותו התבדתה, חצה בעצמו את הגבול לאלבניה, יחד עם אשתו, פילגשו ובתו התינוקת.
הוא העביר עמו מזוודות עמוסות ברכוש יהודי, אך חלק מן השלל החביא בסלוניקי.
הוא נתפס על ידי השלטונות האיטלקיים, ונכלא בעיירה קאבייה , עם עוד יהודים רבים שנמלטו מיוון.
לאחר כניעת איטליה ב-8 בספטמבר 1943 שוחרר, והפליג דרך נמל בארי לאלכסנדריה, שם זוהה על ידי אדווין שאלתיאל, קצין בריטי יליד סלוניקי ולשעבר קונסול יפן בסלוניקי, ונעצר על ידי המשטרה הבריטית באוקטובר 1944 והוסגר לידי יוון.
הוא שב לסלוניקי, במטרה לקחת רכוש וכסף יהודיים שהטמין במקומות מחבוא בעיר.
בהגיעו לסלוניקי, נתפס ב-24 בנובמבר 1945 על ידי ניצולים ששבו לסלוניקי ממחנות ההשמדה בפולין, והוסגר שוב לידי המשטרה.
משפטו נפתח ב-2 ביולי 1946, ולצדו הועמדו לדין משתפי פעולה נוספים.
בבית המשפט הושמעה שרשרת של עדויות קשות על מעשיו, כאשר איש לא העיד להגנתו.
חסון עצמו נישא להפיל את האשמה על אחרים.
לאחר חמישה ימי משפט, נידון חסון למוות.
נכלא בבית כלא בקורפו, והוצא להורג בסוף מרץ 1948.
ויטלי ולדימירוביץ' קוטוזוב (בבלארוסית: Віталь Уладзіміравіч Кутузаў; נולד ב-20 במרץ 1980) הוא כדורגלן בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ.
קוטוזוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של רואור פינסק ובשנת } קוטוזוב חתם בבאטה בוריסוב.
בעונת הבקיע 19 שערים ב-28 הופעות, בעונה זו זכתה באטה באליפות בלארוס.
בשנת , קוטוזוב חתם במילאן מהסרייה א', בה לא הצליח לבסס את מקומו בהרכב המועדון.
בקיץ הושאל לספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית עד לסיום העונה, עונה לאחר מכן הושאל לאבלינו מהסרייה ב', בה הבקיע 15 שערים ב-43 משחקי ליגה.
למרות זאת, אבלינו ירדה לסרייה ג'.
בקיץ קוטוזוב חתם בסמפדוריה שרכשה מחצית מכרטיס השחקן שלו תמורת מיליון וחצי אירו לארבע שנים.
ב-20 ביוני 2006, קוטוזוב חתם לשלוש שנים בפארמה.
ביולי קוטוזוב הושאל לפיזה עד לסיום העונה.
בינואר קוטוזוב חתם בבארי, בה שיחק שלוש עונות.
ב-17 באפריל 2002 קוטוזוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס בניצחון 2-5 נגד .
ב-21 בפברואר 2008 קוטוזוב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-4 נגד .
ויטלי וולודימירוביץ' סקקון (באוקראינית: Віталій Володимирович Скакун; 19 באוגוסט 1996 – 24 בפברואר 2022) היה פלס בצוות הנדסה של גדוד נחתים אוקראיני.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, תפקידו של הגדוד של סקקון היה הגנה על העיירה הניצ'סק, הממוקמת ליד מצר פרקופ.
כאשר שיירת טנקים רוסית התקרבה למקום, הכוחות האוקראיניים החליטו להרוס את גשר הניצ'סק, על-מנת להאט את התקדמות החיילים הרוסים שהתקדמו צפונה מחצי האי קרים במהלך המתקפה על חרסון.
סקקון, מהנדס קרבי, התנדב להטמין מוקשים על הגשר.
עם זאת, לאחר שהטמין את המוקשים, לא היה לו זמן לסגת מהגשר, ולאחר שהודיע על כוונותיו לחבריו החיילים האוקראינים, הוא פוצץ את המוקשים, הרג את עצמו והרס את הגשר.
פעולותיו האטו את התקדמות האויב, ואפשרו לגדודו להתארגן מחדש.
גורמים רשמיים עבדו במהירות על-מנת להעניק לסקקון אות הוקרה צבאי לאחר מותו, וב-26 בפברואר 2022 הוענק לו אות מסדר כוכב הזהב, הגרסה הצבאית של אות גיבור אוקראינה , על-ידי נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי.
ויטור מצ'אדו פריירה (בפורטוגזית: Vítor Machado Ferreira; נולד ב-13 בפברואר 2000 בסנטו טירסו שבפורטוגל), הידוע בכינוי ויטיניה (Vitinha), הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פורטוגל.
ויטיניה גדל במחלקת הנוער של פורטו.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בפורטו ב', קבוצת המילואים של פורטו, במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה.
בעונת החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-9 בספטמבר 2020 הושאל לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג למשך עונה אחת.
ב-30 ביוני 2022 חתם בפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
ב-29 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בניצחון 0–2 על נבחרת מקדוניה הצפונית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר ליגת האומות 2024/25.
ב-8 ביוני 2025 ניצח עם נבחרת פורטוגל את נבחרת ספרד בגמר ליגת האומות 2024/25 בדו-קרב הפנדלים 5-3 לאחר 2-2 ב-120 דקות.
ויטליגבריאלוביץ' טיכוב היה צייר רוסי יליד אוקראינה, הידוע בעיקר בשל ציורי העירום שלו.
הוא גם היה חבר בתנועת הנודדים.
את השכלתו היסודית קיבל במורשנסק.
מ-1901 עד 1904 לקח שיעורים פרטיים אצל אלכסנדר מקובסקי.
בשנת 1904, הוא היה המציג המרכזי בתערוכה ה-33 של הנודדים.
באותה שנה, החל להשתתף בקורסים באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל אביו של אלכסנדר, ולדימיר מאקובסקי, ואיליה רפין.
הוא עזב את בית הספר ב-1912 והשתתף שם בתחרות עם כמה מיצירותיו.
כתוצאה מכך הוענק לו תואר "אמן" וניתנה לו פנסיה עם אישור נסיעה לאירופה.
באותה שנה, הוא וחברו ניקולאי פצ'ין חתמו על עצומה שקוראת לרפין לא לפרוש מהאקדמיה.
בשנת 1916, הוא הציג תערוכה נוספת עם הנודדים והשתתף כחבר מן המניין בתערוכות ה-44, ה-45 וה-46 שלהם.
במהלך שנות ה-30, הוא עזב את הנושאים המוכרים שלו כדי לצייר יצירות של ריאליזם סוציאליסטי, המתארים פועלי תעשייה, חיילים ומלחים.
הוא השתתף בתערוכות "הצבא האדום של הפועלים והאיכרים" בשנים 1933 ו-1938 במכון מרקס-אנג'לס-לנין .
בשנת 2011, ציורו "מתרחצים" נמכר במכירה פומבית בכמעט שבעה עשר מיליון רובל, הסכום הרביעי בגודלו עבור יצירת אמנות שנמכרה במכירה פומבית באותה שנה.
ויטלי גולדנסקי היה פיזיקאי וכימאי יהודי סובייטי - רוסי.
ויטלי גולדנסקי נולד בשנת 1923 בויטבסק למשפחה יהודית.
בשנת 1928 המשפחה עברה ללנינגרד.
הוא היה נכד של הרב יוסף אלחנן מלמד שהיה בין מקימי תנועת המזרחי ובשנת 1925 עלה לארץ ישראל.
בשנת 1939 גולדנסקי החל לימודים באוניברסיטת לנינגרד.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא גויס לשורות הצבא האדום וכחלק של חיל הנדסה השתתף בבניית ביצורים סביב לנינגרד.
גולדנסקי נפצע, שוחרר מהצבא ועבר לקאזאן בה התחיל לעבוד במעבדה כימית אצל סימון רוגינסקי.
בשנת 1943 הוא עבר למוסקבה וחידש לימודים באוניברסיטת מוסקבה אותו סיים בשנת 1944.
לאחר סיום הלימודים גולדנסקי החל לעבוד במכון לפיזיקה כימית אצל ניקולאי סמיונוב וכתב בהדרכתו עבודת תואר שלישי בשנת 1947. עד לשנת 1957 הוא היה מעורב בפרויקטים שקשורים לבניית פצצה גרעינית סובייטית.
בשנת 1952 גולדנסקי החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה אצל ולדימיר וקסלר.
בשנת 1954 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנת 1961 גולדנסקי חזר לעבודה במכון לפיזיקה כימית.
בשנת 1988 הוא מונה למנהל המכון.
גולדנסקי היה מלמד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה, האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני (פרופסור בשנת 1956), אוניברסיטת מוסקבה ואוניברסיטה לטכנולוגיה כימית (ראש קתדרה בשנת 1974).
עבודות של גולדנסקי מרוכזות בתחום פיזיקה כימית, כימיה גרעינית ופיזיקת חלקיקים.
הוא חזה באופן תאורטי מספר תופעות שבהמשך התגלו בניסויים.
ביחד עם יורי קוגן הוא עשה מחקרים בתחום גמא-לייזר.
הוא כתב מספר רב של ספרים ומאמרים מדעיים.
בשנת 1981 גולדנסקי התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
על פעילותו לקידום המדע גולדנסקי קיבל מספר עיטורים.
בשנת 1980 הוענק לו פרס נין, בשנת 2000 פרס הפדרציה הרוסית, מדליית זהב על שם מנדלייב (1966) ומדליית זהב על שם סמיונוב (1996) של האקדמיה למדעים.
בשנת 1991 הוא קיבל "פרמיית של המאה" של החברה המלכותית לכימיה.
ויטלייה דאמאשקאן (ברומנית: Vitalie Damașcan; נולד ב-24 בינואר 1999 בסורוקה שבמולדובה) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בעמדת החלוץ במכבי בני ריינה ובנבחרת מולדובה.
דאמאשקאן החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות זימברו קישינב ושריף טירספול מליגת העל המולדובית.
ב-16 ביולי 2018 חתם בטורינו מהסרייה א', והושאל בחזרה לשריף טירספול.
ב-14 באפריל 2019 ערך דאמאשקאן את הופעתו היחידה בטורינו, בתיקו 1-1 נגד קליארי במסגרת המחזור ה-32 בליגה לעונת 2018/2019. בהמשך הושאל לפורטונה סיטארד ולוואלבייק מליגת העל ההולנדית.
ב-12 ביולי 2021 חתם בשפשי OSK ספינטו גאורגה מליגת העל הרומנית, ממנה הושאל לוולונטר מליגת העל הרומנית ולסטאד לוזאן אושי מליגת העל השווייצרית.
ב-26 ביולי 2024 חתם במכבי עירוני פתח תקווה.
ב-13 ביולי 2025 שוחרר מהקבוצה, לאחר שירדה ליגה, ואי רצונו לשחק בליגה הלאומית.
ב-9 בינואר 2026 חזר לישראל וחתם במכבי בני ריינה.
ב-27 בינואר 2018 ערך דאמאשקאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה, בהפסד 0–1 לנבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות.
ב-15 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת סן מרינו במסגרת ליגת האומות 2018/2019.
אחיו הגדול של דאמאשקאן, איליה , גם הוא כדורגלן מקצועי.
ויטלי חלופין היה כימאי סובייטי.
הוא היה מומחה בתחום חקר רדיואקטיביות.
ויטלי חלופין נולד בשנת 1890 בפרם.
אביו היה פרופסור בתחום רפואה וכיהן בתפקיד זה במספר אוניברסיטאות.
בשנת 1897 חלופין החל ללמוד בגימנסיה בעיר דרפט ובשנת 1908 סיים לימודים בגימנסיה בסנקט פטרבורג בו משפחה התגוררה משנת 1905. הוא נסע לגרמניה ובשנת 1911 סיים לימודי כימיה באוניברסיטת גטינגן.
הוא עבד במספר מוסדות להשכלה גבוהה בעיר.
בשנת 1915 בהזמנת ולדימיר ורנדסקי, הוא החל לעסוק בחקר רדיואקטיביות.
כמו כן הוא עסק בפיתוח שיטות ליצירת חומרים בעלי חשיבות ביטחונית.
בשנת 1916 הוא נסע לאזור הקווקז כחלק של משלחת מדעית.
בשנת 1921 חלופין הוביל הקמת מפעל ראשון לייצור רדיום ברוסיה.
בשנת 1922 עם הקמת מכון לחקר רדיואקטיביות חלופין החל לעבוד במכון ובמקביל היה מלמד באוניברסיטת לנינגרד.
על הישגיו בתחום בשנת 1933, נבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1934 מונה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1936 מונה למנהל המכון בו עבד.
בשנת 1939 מעמדו באקדמיה שונה לחבר בפועל.
החל משנת 1940 היה מעורב בפרויקטים הקשורים לאוראניום.
בשנת 1943 הוא קיבל את פרס ברית המועצות על פיתוח שיטה לייצור טוריום.
הוא השתתף בפרויקט ייצור פצצה גרעינית סובייטית בתחום של ייצור פלוטוניום.
בשנת 1945 הקים קתדרה ראשונה בברית המועצות בתחום כימיה רדיואקטיבית והועמד בראשה.
חלופין נפטר בשנת 1950 בלנינגרד ונטמן בבית העלמין טיחווינסקויה.
לאחר פטירות מכון לחקר רדיואקטיביות נקרא על שמו.
ויטלי הלברשטאדט (20 בספטמבר 1903 – 25 באוקטובר 1967) היה שחמטאי צרפתי יליד רוסיה ממוצא יהודי, ומחבר אטיודים בשחמט.
הוא היה דמות בולטת בעולם הקומפוזיציה השחמטית, ויצירותיו נודעו באלגנטיות ובעומק שלהן.
אטיודים של הלברשטאדט כללו לעיתים קרובות פתרונות מורכבים ומפתיעים, והוא שיתף פעולה עם כמה מהיוצרים המובילים בתקופתו.
הלברשטאדט נולד באודסה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית.
בעקבות המהפכה הרוסית, הוא עבר לצרפת, שם חי את רוב חייו.
הוא היה שחמטאי פעיל והשתתף במספר תחרויות.
בשנת 1925 חלק מקום ראשון באליפות פריז עם אברהם ברץ.
בינואר 1926 השתתף לראשונה בהייר (Hyères), שם סיים באמצע הטבלה, אך ניצח את דוד ינובסקי.
לאחר מכן חלק מקום ראשון בפריז בסרקל פילידור.
הלברשטאדט שהה בניס לשתי תחרויות קצרות באוגוסט ובספטמבר, שם ניצח בתחרות הראשונה וסיים במקום השני בשנייה.
הוא לא הצליח לשמור על כושר זה, אם כי השיג גם תוצאות טובות באליפויות עירוניות מאוחרות יותר ובתחרויות צרפתיות, לדוגמה בשנת 1928 בהייר הוא זכה בטורניר משותף עם מרסל דושאן וג'ון או'הנלון.
בסך הכל, הלברשטאדט השתתף באליפות פריז אחת עשרה פעמים בין השנים 1925 ל-1935. הישגו הבולט ביותר היה זכייה משותפת באליפות צרפת בשנת 1946, יחד עם מוריס רייזמן.
אף שהיה שחקן חזק, התשוקה העיקרית של הלברשטאדט הייתה בתחום יצירת בעיות השחמט.
הוא היה מחבר מסור ופורה, ופרסם אטיודים רבים לאורך הקריירה שלו.
תרומתו של הלברשטאדט לקומפוזיציה בשחמט מוערכת מאוד.
הוא היה אמן של שלבי הסיום, עם התמקדות מיוחדת באטיודים שהיו גם יפים וגם מלמדים.
יצירותיו כללו לעיתים קרובות מהלכים מסובכים ותפניות בלתי צפויות, שדרשו חישוב עמוק וגישה יצירתית כדי למצוא את הפתרון הייחודי.
הוא היה שותף קרוב וחבר של אמן השחמט והמלחין הצרפתי אנדרה שרון.
הלברשטאדט פרסם גם ספר משלו, Curiosités tactiques des finales (1954), שהציג את מומחיותו בסיומים טקטיים.
בנוסף, הלברשטאדט כתב טורי שחמט שונים, היה חבר מייסד של Union des Problémistes de France ותועמלן פעיל למען אמנות השחמט.
מאז שנת 1924 הוא חיבר יותר ממאתיים יצירות, 19 מהן נכללו באלבום פיד"ה.
האטיוד הראשון שלו הופיע במרסיי בשנת 1925. בשנת 1957 הפך הלברשטאדט לשופט בינלאומי ליצירות שחמט.
אטיוד משנת 1961, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-Ceskoslovensky Sach .
אטיוד משנת 1961, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-Ceskoslovensky Sach, החל מדקה 17:14, יוטיוב
אטיוד משנת 1962, הלבן מתחיל וזוכה, פורסם ב-El Ajedrez Espanol.
ויטלי יאנלט הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בברנטפורד מהפרמייר ליג.
יאנלט נולד בהמבורג שבגרמניה והצטרף למחלקת הנוער של ר.ב.
לייפציג בשנת 2014 לאחר ששיחק במחלקות הנוער של ברגפלדר, האגן אהרנסבורג והמבורג.
ביולי 2016, חתם על חוזה לחמש שנים בלייפציג, וקודם לקבוצת המילואים ששיחקה בליגה הגרמנית הרביעית.
ב-9 בינואר 2017, הושאל יאנלט לבוכום מהבונדסליגה השנייה עד יוני 2018. ב-30 במאי 2018 חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון.
ב-3 באוקטובר 2020, עבר יאנלט לברנטפורד מהצ'מפיונשיפ וחתם בה על חוזה לארבע שנים.
יאנלט המשיך להיות שחקן הרכב קבוע בקבוצה גם בעונת 2021/2022 וחתם על חוזה חדש לארבע שנים נוספות ב-1 באפריל 2022.
בעונת 2023/2024 נבחר יאנלט לשחקן העונה של המועדון על ידי חבריו לקבוצה.
באותה עונה הוא גם הפך לשחקן הראשון של ברנטפורד שרשם 100 הופעות בפרמייר ליג.
בעונת 2024/2025 הוא המשיך לשחק באופן קבוע למרות פציעה בקרסול, ובסיום העונה עבר ניתוח.
ויטל זינה כץ (נולדה ב-18 בנובמבר 1999) היא כדורגלנית ישראלית-קנדית המשחקת בעמדת הקשר במועדון הגרמני מיינץ 05 מהבונדסליגה השנייה ובנבחרת ישראל בכדורגל נשים.
כץ נולדה בישראל ועברה לטורונטו, קנדה, בגיל שבע.
היא החלה לשחק כדורגל בגיל 9 במועדון "אל סלוודור SC" בטורונטו, ובהמשך שיחקה ב"יוניוניוויל מיליקן SC" וב"סקרבורו GS יונייטד".
עם "GS יונייטד", היא זכתה ב"גביע אונטריו" לשנת 2016 כאלופת הפרובינציה לחובבנים לנשים.
בשנת 2017 החלה ללמוד באוניברסיטת קנט סטייט, שם שיחקה בקבוצת כדורגל הנשים "קנט סטייט גולדן פלאשס".
היא כבשה שער בהופעת הבכורה שלה ב-20 באוגוסט 2017 נגד "קליבלנד סטייט ויקינגס".
כסטודנטית בשנה הראשונה (Freshman) ב-2017, הובילה כץ את כל שחקניות השנה הראשונה ב-MAC בכיבושים עם שישה שערים וארבעה בישולים, וכן הובילה את הקבוצה כולה בשערים.
היא נבחרה ל"שחקנית השנה הראשונה של ה-MAC", ונכללה בנבחרת השנייה של ה-MAC, נבחרת הרוקיז של ה-MAC, הנבחרת הראשונה של אוהיו, והנבחרת השנייה של אזור המערב התיכון של ה-USC.
ב-2018, היא שוב הובילה את הקבוצה בכיבושים ונכללה בנבחרת הראשונה של אזור המערב התיכון של ה-USC, הנבחרת הראשונה של ה-MAC, הנבחרת האקדמית השנייה של המחוז (CoSIDA), הנבחרת הראשונה של אוהיו (OCSA), וכן הוכתרה כספורטאית-מצטיינת בלימודים של ה-MAC.
ב-2019, נכללה בנבחרת השלישית של אזור המערב התיכון של ה-USC, הנבחרת הראשונה של ה-MAC, ושוב זכתה בתארים אקדמיים ומקצועיים דומים.
במהלך עונת אביב 2021 (שנדחתה מסתיו 2020), היא נכללה בנבחרת השנייה של ה-MAC, בנבחרת האקדמית הראשונה של המחוז, וזכתה בפרסי הצטיינות אקדמיים נוספים.
ב-2015 שיחקה תקופה קצרה ב-"ProStars FC" מליגת "ליג1 אונטריו", במדיה כבשה 3 שערים.
ב-2016 שיחקה באורורה יונייטד באותה ליגה, וערכה שתי הופעות.
היא כבשה צמד בהופעת הבכורה שלה ב-13 באוגוסט נגד "דורהאם יונייטד".
היא הייתה מועמדת לפרס "שער השנה".
את שערה הראשון עבור המועדון כבשה בניצחון גביע הליגה ב-24 ביוני נגד "North Mississauga".
את שער הליגה הראשון כבשה ב-8 ביולי נגד "טורונטו אזורי בליזארד".
באוגוסט 2021 חתמה כץ על החוזה המקצועני הראשון שלה בקבוצת גלאזגו סיטי מליגת העל הסקוטית לנשים.
היא כבשה את שער הבכורה שלה במועדון ב-18 באוגוסט 2021 במהלך משחק מוקדמות עונת 2021/2022 בליגת האלופות לנשים נגד המועדון המלטזי בירקירקארה.
היא עזבה את המועדון בתום העונה.
ביולי 2022 הצטרפה למועדון הפורטוגלי ספורטינג בראגה מהליגה הבכירה בפורטוגל.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בבראגה בחצי גמר הסופר קאפ הפורטוגלי לנשים נגד בנפיקה ב-10 באוגוסט, כשעלתה כמחליפה.
קריית גת מליגת העל בכדורגל לנשים.
בספטמבר 2024 הצטרפה למיינץ 05 מהליגה השלישית בגרמניה בחוזה לשנה אחת.
ב-17 בנובמבר כבשה ארבעה שערים בניצחון 0–13 על SV Dirmingen.
ביולי 2025, לאחר שסייעה לקבוצה להעפיל לליגה השנייה, האריכה את חוזתה לעונה נוספת.
ב-2014 השתתפה כץ במחנה אימונים עם נבחרת קנדה עד גיל 15 במסגרת הופעת הבכורה שלה בתוכנית הנוער הקנדית.
בדצמבר 2015 זכתה במדליית כסף עם נבחרת קנדה עד גיל 20 באליפות CONCACAF לנשים עד גיל 20, שם כבשה בהופעת הבכורה שלה בניצחון 0–7 על ג'מייקה ב-6 בדצמבר.
ב-2016 שיחקה עם נבחרת קנדה עד גיל 17 באליפות CONCACAF לנשים עד גיל 17, שם סיימו במקום השלישי, ובגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17, וכן שיחקה בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל בכדורגל לנשים ב-21 באוקטובר 2020 במהלך מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים 2022.
הוריה של כץ נולדו במינסק, ברית המועצות, וכיהודים, עלו לישראל, שם נולדה.
משחקים בין-לאומיים שכבשה בהם שערים
מס' תאריך אצטדיון יריבה תוצאת משחק תוצאה סופית מפעל 1. 26 בספטמבר 2023 אצטדיון טאם, טרטו, אסטוניה אסטוניה 4 –0 5–0 ליגת האומות לנשים של אופ"א 2023–24 2. 9 באפריל 2024 אצטדיון מנפוי, גיור, הונגריה סרביה 1 –1 2–4 מוקדמות יורו 2025 לנשים של אופ"א
ויטמין הוא תרכובת אורגנית, או קבוצת תרכובות אורגניות קרובות, החיונית לגוף ודרושה לו בכמויות מזעריות ושהגוף לא מסוגל לסנתז בעצמו, מלבד ויטמין D שהגוף יודע לייצר גם בעצמו באמצעות חשיפה לשמש.
את המונח "ויטמין" טבע בשנת 1912 הכימאי היהודי הפולני קזימיר פאנק, אשר הצליח לבודד את ויטמין B1 החיוני למניעת מחלות עצבים כמו בריברי.
פאנק הרכיב את המונח מהמילים Vital (חיוני) ו-amine (אמין בכימיה), משום שנראה שגורמי המזון האורגניים הללו, המונעים בריברי ואולי מחלות מטבוליות דומות אחרות, נדרשו לכל החיים, ומכאן "חיוניים", והיו אמינים כימיים, ומכאן "אמין".
אף על פי שבהמשך נמצא כי ויטמין C ואחרים אינם אמינים, המונח נשאר כפי שהוא.
התפקידים של הוויטמינים הם סיוע בפעילות מטבולית ומערכתית, גדילה, הפקת אנרגיה מהמזון, עיבודם של אבות המזון, השתתפות בבנייתם של כדוריות הדם וההורמונים, יצירת הכימיקלים שמפעילים את מערכת העצבים וסיוע בפעולות העיכול.
הוויטמינים חיוניים למניעת מחלות כמו צפדינה ואנמיה, ולהפחתת סיכון לחלות במחלות כמו סרטן ומחלות לב.
רבים מהוויטמינים הם חומרים הנוגדים חמצון.
הוויטמינים התגלו בשנת 1906 על ידי המדען פרדריק גואולנד הופקינס.
הופקינס ערך מחקרים בעכברים שבהם הוא האכיל אותם מאכלים המכילים פחמימות טהורות, שומנים, חלבונים, מלחים ומינרלים.
למרות אכילת המאכלים העשירים בכל אבות המזון, העכברים גוועו מחוסר תזונה מספקת.
לעומת זאת, קבוצה אחרת של עכברים, שהוזנה באותם מאכלים אך עם תוספת של חלב, האריכה ימים.
הופקינס הסיק ממחקרו שיש בחלב חומר מסוים העוזר לגוף להתפתח ונותן לו חיוניות (כיום אנו יודעים שזהו ויטמין A).
בשנת 1929 קיבלו הופקינס ופרופסור כריסטיאן אייקמן (שחקר את המחלה בריברי) פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילוי הוויטמינים.
בשנת 1928 זכה הכימאי הגרמני אדולף וינדאוס בפרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הסטרולים והקשר שלהם לוויטמינים.
יש קבוצות מדענים הגורסות שוויטמינים מאיטים את קצב ההזדקנות.
מצד שני ישנם מדענים וחוקרים אשר מתנגדים להמלצה כללית על נטילת ויטמינים לכלל האוכלוסייה, וסבורים שאלו מתאימים רק לנסיבות בריאותיות מסוימות, ושיש לצרוך אותם רק בהיוועצות עם רופא.
חוקרים אלו נתלים במחקרים שונים על השפעות שליליות שעלולות להיגרם כתוצאה מנטילת תוספי ויטמינים ללא סיבה מיוחדת, ביניהם מחקר מטא-אנליזה שאוגד בתוכו 277 מחקרים שהראו ששילובים מסוימים של תוספי ויטמינים עם הרגלי תזונה עלולים להגביר סיכון לשבץ.
ויטמין A (רטינול) - מונע חמצון של חומרים ותרכובות בגוף, משפר את הראייה בחשיכה, שומר על בריאות העור ומסייע למערכת החיסונית.
ויטמין A נמצא בכבד, חלב, כרוב, אשכולית, מנגו, ברוקולי, אפרסק, דובדבן, פלפל, בטטה, גזר, דלעת, תרד, חלב מלא, חמאה ושמנת, חלמון הביצה ושמן דגים.
קבוצת ויטמין B כוללת מספר ויטמינים, השונים זה מזה במבנה ובתפקיד:
ויטמין B1 (תיאמין) - מסייע בחילוף החומרים של חלבונים ופחמימות ובפעילות של מערכות העיכול והעצבים.
ויטמין B1 נמצא בלחם, אורז, כבד, בשר, חלב, דגים, חלמון הביצה, שמרים, קטניות, נבטים ואגוזים.
מחסור חמור בוויטמין B1 עלול לגרום למחלת בריברי ולתסמונת קורסקוף.
ויטמין B2 (ריבופלבין) - מסייע בגדילה ומונע מחסור בדם, חשוב לעיכול סדיר, לבריאות העור והשיער, ולפעילות תקינה של העיניים.
מסייע גם לפעילות ויטמין B6. נמצא בבשר, דגים, חלב, יוגורט, גבינה, חלמון הביצה, שמרים, קטניות, חיטה מלאה וירקות ירוקי עלים.
ויטמין B3 (ניאצין או חומצה ניקוטינית) - אחראי לחילוף חומרים של סוכרים וחלבונים, חיוני לעצבים, לנשימה, לעיכול תקין וליצירת אנרגיה; מחזק את הזיכרון ומונע כאבי ראש ונדודי שינה.
נמצא בכבד, סויה, זרעי דלעת, שעועית, עדשים, תרד, ביצים, שמרים, נבטים, לחם חי, אורז ובשר.
עודף בוויטמין B3 עלול לגרום לסומק, לבחילות וסחרחורות.
ויטמין B4 (כולין, בעבר היה אדנין מסומן כוויטמין B4)
ויטמין B5 (חומצה פנטותנית) - חיוני לפעולת העצבים, מערכת החיסון, ההורמונים הנשיים ותאי הדם האדומים.
לוויטמין יש חלק פעיל חשוב בבלוטת יותרת הכליה והוא מגביר ייצור של קורטיזול, ובכך מאפשר לגוף לעמוד בלחצים בצורה טובה יותר.
נמצא בכבד, גרעיני חמנית, חלמון ביצה, אורז, לחם, חלב, יוגורט, תפוח אדמה ובטטה.
מחסור בוויטמין B5 עלול לגרום לעצבנות, עייפות, חוסר תיאבון ותחושת נמלול.
ויטמין B6 (פירידוקסין) – מסייע בחילוף החומרים של החלבון ופעילות העצבים.
נמצא בחומוס, אורז, תפוח אדמה, עגבנייה, בשר, דגים, ביצים, קטניות, אגוזים, בננות, נבטים ושמרים.
ויטמין B7 - (ביוטין) שומר על העור ועל תאי הדם האדומים ומקטין מתח נפשי.
נמצא בכבד, חלב, ביצים, בוטנים ואגוזים, קטניות וירקות עליים.
ויטמין B9 (חומצה פולית) - מונע חוסר דם, מחזק את פעילות מערכת העיכול והזיכרון.
נמצא בבשר, דגים, תרד, אגוזים, דגנים וירקות עליים.
ויטמין B12 (מתילקובלאמין) – גדילה, פעולת העצבים ויצירת תאי דם אדומים.
נמצא באופן טבעי רק בבשר, דגים, חלב וביצים.
טבעונים נמצאים בסיכון למחסור של מתילקובלמין (ציאנוקובלמין מכיל ציאניד שמזיק לנשימה תאית במינונים גבוהים), שנמצא במוצרים מן החי, ולעיתים יופנו לצרוך באופן קבוע תוסף תזונה, אם כי ביכולתם גם לצרוך מוצרי מזון שמועשרים בוויטמין B12. חוסר בוויטמין B12 עלול לגרום לאנמיה ולפגיעה במערכת העצבים.
ויטמין C (חומצה אסקורבית) – מסייע ביצירת רקמות ועצמות, שומר על נימי הדם והשיניים, מחזק את המערכת החיסונית נגד דלקות, ולעיתים ממלא תפקיד בצמצום סכנה של מחלות לב וסרטן.
נמצא בפלפל אדום וירוק, ברוקולי, הדרים, עגבניות, ירקות עליים, תפוחי אדמה, תות שדה, קיווי ואיברים פנימיים כמו כבד.
מחסור חמור בוויטמין C גורם למחלת הצפדינה
ויטמין D - מסייע בספיגה תקינה של סידן וזרחן מהמזון ועוזר בבניית העצמות והשיניים.
נמצא בחלמון, מרגרינה, כבד, שמן דגים וחלב מלא.
הגוף מסוגל לייצרו על ידי חשיפה לקרני השמש.
ויטמין E (אלפא טוקופרול) - השפעה מווסתת במצבי לחץ ועייפות ומאריך את חיי התא.
ויטמין E שומר על הנעורים וטיפוח החן.
נמצא בגרעיני ושמן חמניות, דגנים מלאים, ביצים, דגנים, בשר, שמרים, אגוזים, שמנים צמחיים וירקות ירוקי עלים.
מוסף למוצרי מזון וקוסמטיקה כחומר משמר טבעי.
ויטמין H (ביוטין או B7) - יש לו תפקיד ביצור אנרגיה, בעור, בשיער ובמערכת העצבים שנפגעים מהיעדר ויטמין זה.
הוא נוצר על ידי חיידקים במערכת העיכול ומחלות כגון סוכרת מסוג 2 או PKU יכולים לגרום לחוסר של ויטמין H.
במקרים אלו ממליצים הוספת ויטמין H לדיאטה.
ויטמין K (מנדיון) - אחד ממרכיבי הדם, המשפיע על קרישת הדם.
נוצר בתוך הכבד וחיוני לייצור הפרוטרומבין, שהוא חלק ממערכת הקרשת הדם.
אפשר לייצר אותו גם באופן מלאכותי והוא נמס בשמנים.
אינו יציב באור ובנוכחות מחמצנים.
מצוי בירקות עלים ירוקים, חמאה, אפונה ובכבד.
ויטמין P היה כינוי ששימש בעבר לחומרים מקבוצת הביופלאוונואידים.
הגדרת הוויטמין היא בעייתית מעט משום שיש לה לא מעט מקרי גבול.
ויטמין C, לדוגמה, עונה להגדרת הוויטמין עבור בני אדם ועבור בעלי חיים אחרים שיכולים לאכול פירות.
אולם, בעלי חיים רבים שאינם יכולים לאכול פירות כן מייצרים אותו בכוחות עצמם ועבורם הוא אינו ויטמין.
ויטמין D נוצר, אצל האדם, ברקמת העור בסיוע קרני השמש.
על כן ויטמין D אינו תואם את ההגדרה הפורמלית של "ויטמין".
דוגמאות נוספות לאי-הבהירות בהגדרת המונח "ויטמין" ניתן למצוא בוויטמין K וכמה ויטמינים מקבוצת B הנוצרים במעיים בסיוע חיידקים.
ניתן לטעון כי אף על פי שלא גוף האדם הוא זה שמייצר ויטמינים אלה, הרי שהוא לא בהכרח זקוק להם מגורם חיצוני.
מלבד הוויטמינים נזקק הגוף גם לחומרים אנאורגניים וליסודות כימיים טהורים לקיומו: מינרלים.
בנוסף, יש חומצות שומן מסוג אומגה 3 ואומגה 6 שנדרש לקבל מהתזונה.
ויטמינים מסיסי מים ומסיסי שמן
ניתן לחלק את כלל הוויטמינים לשתי קבוצות: ויטמינים מסיסים במים, כגון ויטמין C וויטמינים מקבוצה B, וכנגדם ויטמינים מסיסים בשומן, ובהם הוויטמינים E, D, A ו-K.
משמעות ההבדל בין הקבוצות טמונה במשטר הצריכה שלהם.
קבוצת הוויטמינים המסיסים במים מווסתת בקלות בגוף - כמות עודפת של ויטמינים מסיסים במים מופרשת בשתן ובזיעה.
אי לכך, מקרים של צריכה עודפת של ויטמינים מסיסים במים אינם שכיחים (אם כי אפשריים).
בניגוד למסיסים במים, ויטמינים המסיסים בשומן, נאגרים בשומן הגוף במידה מסוימת והגוף מתקשה להיפטר מעודפיהם בצורה יעילה דרך השתן/זיעה (עקב היותם הידרופוביים).
אי לכך, הרעלה של ויטמינים מקבוצה זו נפוצה יותר.
מקרה נפוץ של הרעלת ויטמין נובע מצריכה יתרה של ויטמין A.
למנת יתר של כל ויטמין השפעות ספציפיות, אולם סימפטומים משותפים עשויים לכלול בחילות, שלשול והקאות.
ככלל, הדרך להתמודדות עם הרעלת ויטמין היא להפחית את צריכתו ככל שניתן עד לפינוי הכמויות העודפות מהגוף.
ויטמין A הוא ויטמין כוהלי, הנמצא בצורת כמה תרכובות אורגניות ליפופיליות ובלתי רוויות, ביניהן: רטינול, רטינל, וכמה קרוטנואידים הפועלים כפרו-ויטמינים A (שהחשוב ביניהם הוא הבטא-קרוטן).
הוויטמין A חיוני לתפקודו התקין של הגוף ומשפיע על ראיית לילה ומערכת הראייה, על תפקוד מערכת החיסון, על תפקוד העור והרקמות הריריות המצפות את מערכת העיכול ומערכת השתן, על תפקוד מערכת הרבייה ועל תהליכי הגדילה של הגוף.
מחקרים שנעשו על עכברים מצאו גם השפעה טובה של ויטמין A על אזורים במוח האחראים על למידה וזיכרון.
לכל צורות הוויטמין A יש טבעת בטא-יונון שאליה מחוברת שרשרת איזופרנואידית, הנקראת קבוצת רטיניל.
שני המבנים חיוניים לפעילות הוויטמין.
כדי שלקרוטנואיד תהיה פעילות פרו-ויטמין A, המבנה שלו חייב לכלול מולקולת רטיניל, כלומר, טבעת בטא-יונון ושרשרת איזופרנואידית.
מסיבה זו, מתוך יותר מ-500 קרוטנואידים שזוהו בטבע, רק כ-50 הם בעלי פעילות פרו-ויטמין A במידה מסוימת.
בטא-קרוטן, הפיגמנט הכתום המצוי בגזר ובמזונות צמחיים אחרים, מורכב משתי קבוצות רטיניל מחוברות והוא בעל פעילות פרו-ויטמין A הגבוהה ביותר (תאורטית 50%), אך הוא חייב לעבור תחילה המרה רטינל בתאי המעי.
גם לאלפא-קרוטן ולגאמא-קרוטן יש קבוצת רטיניל, מה שמעניק להם פעילות ויטמינית ודאית.
לאף אחד מהקרוטנים האחרים אין פעילות ויטמינית.
לקרוטנואיד בטא- קריפטוקסנטין יש קבוצת יונון ו
הוויטמין A נמצא בדברי המזון בשתי צורות עיקריות:
רטינול - הצורה של ויטמין A הנספגת מאוכל שמקורו בבעלי חיים.
הוא חומר צהוב, מסיס בשומן.
מכיוון שצורת האלכוהול הטהורה שלו אינה יציבה הוויטמין נמצא ברקמות בצורה של רטיניל אסטר.
הוא מיוצר גם באופן מסחרי ונצרך כאסטרים כגון רטיניל אצטט או פלמיטט