tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונת 2008/09 החל המועדון להשתתף בליגה הבלקנית והגיע עד לגמר הפיינל פור, שם הפסיד לקבוצת רילסקי ספורטיסט.
בעונת 2009/10 לא עבר את שלב הבתים ועזב את הליגה.
רבובנק (בהולנדית: Rabobank) הוא קואופרטיב הולנדי בינלאומי לשירותים כלכליים ופיננסיים – בנק קואופרטיבי.
הקואופרטיב כולל 136 בנקים עצמאיים, ארגון מרכזי בשם רבובנק-הולנד, וחברות בת נוספות שתחומי התמחותן חופפים את אלו של הבנק.
בראשיתו היה רבובנק בנק חקלאי ועד היום הוא מחזיק בנתח שוק של 85%–90% מהשירותים למגזר החקלאי בהולנד.
לאורך השנים, הרחיב הבנק את קהלי היעד שלו והתמקד גם בחברות ועסקים קטנים ובינוניים.
רבובנק הוא כיום אחד מ-30 המוסדות הפיננסיים הגדולים ביותר בעולם.
נכון ליוני 2012, סך נכסיו מוערך בכ-771 מיליארד אירו והרווח הנקי שלו מסתכם ב-1.3 מיליארד אירו.
הוא ממוקם במקום השמיני ברשימת הבנקים הבטוחים העולם.
הבנק מחזיק בכ-40% מחשבונות החיסכון בהולנד ו-30% מהמשכנתאות הפרטיות במדינה, ניתנו על ידו.
הבנק הוא הבנק השלישי בגודלו בנתח השוק הקמעונאי, ושני בגודלו במספר חשבונות העובר ושב.
הבנק נוסד בהשראת בנק האיכרים הראשון שנוסד ב-1864 בגרמניה על ידי פרידריך וילהלם רייפאייזן.
השמועות על המודל הגיעו להולנד בסוף המאה ה-19. באותה התקופה, התקשה המגזר החקלאי בהולנד להשתלב בשוק הקפיטליסטי ורבים מהחקלאים היו נתונים באופן מתמיד תחת סכנה של עוני ופשיטת רגל.
בשלב מסוים, הם החליטו לנסות לסייע אחד לשני להשיג גישה למשאבים הדרושים כדי להוציא עצמם מהקושי אליו נקלעו.
הם התאגדו יחד, והקימו שני בנקים קואופרטיבים.
הראשון נוסד באוטרכט והשני באיינדהובן.
במשך עשרות שנים לא התאחדו שני הבנקים, על אף הדמיון ביניהם.
הסיבה לכך, טמונה ככל הנראה באי הסכמות על בסיס דת – חברי הבנק באיינדהובן היו קתולים, בעוד שחברי הבנק באוטריכט היו פרוטסטנטים.
שוני נוסף בין שני הבנקים בא לידי ביטוי ביחסם לסניפיהם המקומיים.
הבנק באיינדהובן נהג במדיניות ריכוזית מאוד, בעוד שסניפי הבנק באוטריכט נהנו מאוטונומיה ומעצמאות כלכלית.
שני הבנקים אפשרו לחקלאים גישה למשאבים שנזקקו להם כדי להניע את הייצור, והביאו לשגשוג בקרב המגזר החקלאי במדינה.
ב-1972, התאחדו לכדי בנק אחד – רבובנק.
הגורמים שהביאו להחלטה על האיחוד: גידול במספר הסניפים שהוביל לתחרות קשה, צמצום הפער האידאולוגי בין שני הבנקים ודרישה גוברת להון בתעשייה ההולנדית שהעלתה את קרנם של עסקי הבנקאות.
בשנות ה-80 הפך הבנק לבנק בינלאומי.
ההחלטה על ההתרחבות נבעה בעיקר משאיפתו של הבנק לסייע למגזר החקלאי בעולם כולו, ולא רק בהולנד.
כחלק ממגמה זו רכש בשנות התשעים בנקים באוסטרליה ובניו זילנד שזוהו גם הם עם המגזר החקלאי.
ב-2006, ייסדה רבובנק בנק אינטרנטי לחסכונות בלבד שהחל לפעול באירלנד ולאחר מכן הוקמו סניפים שלו גם בבלגיה, ניו זילנד ובאוסטרליה.
הקמפיין הפרסומי שנערך במדינות הללו העלה את קרנו של הבנק, ולא רק בתחום החסכונות, אלא גם בתחום ההלוואות.
ב-2010, החליט הבנק לאחד את כל הבנקים האינטרנטיים תחת שם אחד – רבודיירקט (Rebodirect).
רבובנק השלים את רכישתו של ה-Mid-state bank & trust ב-2007, מה שאפשר לו לפתוח סניפים גם בארצות הברית.
בספטמבר 2006, החל הבנק להנפיק כרטיס אשראי שמתגמל רכישת מוצרים ידידותיים לסביבה.
הכרטיס מזהה רכישה של מוצרים פוגעניים וזוללי אנרגיה ויגבה עבור רכישתם עמלות וריביות גבוהות יותר.
בפברואר 2013, חברת הפיננסים היפנית אוריקס רכשה תמורת 2.6 מיליארד דולר את חטיבת ניהול הנכסים של רבובנק.
בינואר 2014, הוגשו כתבי אישום בארצות הברית נגד 3 סוחרים לשעבר ברבובנק בגין חלקם במניפולציה בליבור על הין, במסגרת פרשת שערוריית הליבור.
פול רובסון מבריטניה, פול תומפסון מאוסטרליה וטטסויה מוטומורה מיפן הואשמו בקשירת קשר להונאה בנקאית והונאת תשלומים, לפי כתב האישום שהוגש בבית משפט פדרלי במנהטן.
ממאי 2006 ועד ינואר 2011, שלושת הגברים ואנשים נוספים בבנק "הסכימו להגיש דיווחי ריבית כוזבים לטובת פוזיציות המסחר של הבנק".
בנובמבר 2015, הורשעו שניים מהם.
הבנקים הקואופרטיביים שגשגו כבר מראשית הדרך.
הסיבה המרכזית לכך הייתה שבעלי הבנק היו חקלאים בעצמם, ועל כן הכירו טוב יותר מהבנקים בעיר את המגזר החקלאי, ידעו לאמוד ולהעריך בצורה טובה יותר את כושר ההחזר שלהם, ולפיכך להציע ריבית נמוכה יותר.
הבנקים המקומיים נוהלו בצורה אוטונומית על ידי חבריהם.
הם דבקו בעיקרון של ניהול ללא שכר, ובחרו את חבר המנהלים מתוכם.
היחיד שקיבל משכורת היה הקופאי.
הייתה זו משכורת סמלית בלבד, והראיה לכך היא שרוב הקופאים החזיקו במשרה נוספת.
משרד הבנק המקומי, היה בשנות החמישים מעין "סלון" של הקופאי ותו לא.
בשנות ה-60, עברו רוב הבנקים המקומיים למשרדים חדשים ומודרניים.
משרת הקופאי, הוחלפה במשרה של מנהל בנק מקומי.
מאז 1998, מנהל הבנק המקומי הוא בנקאי מקצועי, אשר עומד בראש דירקטוריון שחבריו נבחרים מבין חברי הבנק.
אחד הדברים שאפיינו את הבנק מרגע האיחוד, הוא האוטונומיה שישנה לבנקים המקומיים.
זו האחרונה תמיד הייתה בעלת חשיבות עליונה, אך מפעם לפעם נאלץ הבנק לקבל החלטות בעלות אופי ריכוזי, ולפגוע בעצמאות הסניפים המקומיים.
הסיבה לכך הייתה הצורך לשמור על היכולת להעניק תנאים טובים ולספק שירותים טובים מספיק ללקוחות.
הביקוש הגובר של לקוחות למוצרים סטנדרטיים וזמינים באופן נרחב שיחק גם הוא חלק משמעותי בהתפתחות זו.
באופן מסורתי שימש הבנק בעיקר חקלאים ועסקים קטנים.
בשנות השישים, גדל בצורה משמעותית מספר הלקוחות הקמעונאיים מה שהביא את רבובנק להיות שחקן מרכזי בתחום חשבונות החיסכון והמשכנתאות בהולנד.
קבוצת רבובנק מורכבת מרשת של בנקים מקומיים, מרבובנק-הולנד, ומשורה של חברות בת.
באופן רשמי רשת הבנקים המקומיים היא ארגון האם, ורבובנק הולנד הוא ארגון הבן.
עם זאת, אחד הדברים המעניינים המאפיינים את הבנק, הוא הדינמיקה הייחודית בין חברת האם וחברת הבת.
בעוד שברוב החברות חברת האם היא המכתיבה לחברת הבת את המדיניות, במקרה של רבובנק, הסיטואציה מורכבת יותר.
פעמים רבות, דווקא רבובנק-הולנד, על אף היותה חברת הבת, מתערבת בענייניהם של הבנקים המקומיים ופוגעת באוטונומיה שלהם, אף כי באופן רשמי מהווים הם את חברת האם.
בעת המיזוג היו חמישה מנגנוני ניהול ברבובנק הולנד:
אספה כללית – בפורום זה מיוצגים הדירקטוריונים של כל הבנקים המקומיים.
ועד מייעץ – פורום זה מורכב מנציגים מהבנקים המקומיים.
הנהלה כללית – הנהלה זו היוותה באופן תאורטי גוף מנהל אוטונומי, אבל בפועל נאלצו חבריה לקחת בחשבון החלטות שהתקבלו במנגנון הרביעי – המועצה המנהלת.
המועצה המנהלת – מועצה מייעצת עצמאית שהיושב ראש שלה גם נכח בישיבות של ההנהלה הכללית.
ב-2002, הוחלט כי מבנה זה מסורבל מדי וכי יש לערוך בו שינויים.
כחלק מהשינויים הללו הוחלט על פירוק המועצה המנהלת.
עקב כך קיבלה ההנהלה הכללית את כל הסמכות הקשורה בניהול הבנק.
כמו כן, הוגדר מחדש תפקידו של הדירקטוריון המפקח, והובהר כי הפיקוח יערך אך ורק על ידו.
חברת רבוע כחול נדל"ן מקבוצת אלון ריבוע כחול ישראל עוסקת בפיתוח, הקמה וניהול של נדל"ן מניב למסחר, לוגיסטיקה ומשרדים וכן בהקמת פרויקטים למגורים.
החברה הוקמה בשנת 2005 ונסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב משנת 2006.
חברת רבוע כחול נדל"ן הוקמה בשנת 2005 כחלק מארגון מחדש של חברת אלון רבוע כחול במסגרתה הועברו אליה כל נכסי הנדל"ן שהיו בבעלות החברה.
בשנת 2006 היא הונפקה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2009 הושלם הארגון מחדש, כשרבוע כחול נדל"ן רכשה את יתרת נכסי הנדל"ן של הקבוצה מחברת מגה קמעונאות.
חברת רבוע כחול נדל"ן עוסקת בפיתוח ויזום וכן השכרה וניהול של נכסים מניבים.
מרבית הנכסים משמשים למסחר (כ- 70%) וכן ללוגיסטיקה ומשרדים.
כמו כן יוזמת פרויקטים משולבים למסחר ולמגורים.
בבעלות החברה כ-114 נכסים בפריסה ארצית, בהם קניונים, מרכזים מסחריים, מרכזים לוגיסטיים, סופרמרקטים, קרקעות לפיתוח ונכסים בבניה וייזום.
החברה היא בעלת הסופרמרקטים הגדולה בארץ, כאשר בבעלותה 92 סופרמרקטים מרביתם מושכרים למגה קמעונאות (64) והשכר לשוכרים שונים.
בשנת 2010 החלה החברה בהקמת מתחם השוק הסיטונאי בתל אביב, שהוא פרויקט יזמות מהגדולים בארץ, הכולל קניון, שכונת מגורים בת כ-780 יח"ד, מתחם מבני ציבור הכולל בתי ספר, גני ילדים, מרכז ספורט ופארק ציבורי.
החברה מונה כ-40 עוברים ונסחרת בבורסה תחת מדד תל אביב 125 ומדד תל אביב 90.
מנכ"ל החברה הוא ארתור לשינסקי.
רבוקסטין הנה תרופה נוגדת דיכאון ממשפחת ה-NRI, שפועלת לחסימת הנשא נוראדרנלין טרנספורטר ועל ידי כך מעכבת ספיגה חוזרת של נוראפינפרין (נוראדרנלין), ומגבירה את ריכוז הנוראפינפרין.
התרופה מאושרת לשימוש במדינות רבות ברחבי העולם, אף על פי שיעילותה כתרופה נוגדת דיכאון הוטלה בספק במספר מחקרים.
התרופה נפוצה לשימוש בטיפול של דיכאון, אם כי היא משמשת גם בהפרעות חרדה, הפרעת פאניקה והפרעת קשב והיפראקטיביות.
מטא-אנליזה מ-2011 הראתה כי הסבילות לרבוקסטין נמוכה משמעותית מ-11 תרופות נוגדות דיכאון מהדור השני שנכללו בהשוואה.
התרופה פותחה על ידי חברת התרופות האיטלקית פארמיטליה ופורסמה לראשונה ב-1984; החברה ערכה את המחקרים הקליניים הראשונים.
פארמיטליה נרכשה על ידי חברת התרופות השוודית פארמסיה ב-1993,שבתורה נרכשה על ידי פייזר ב-2003.
רבוקסטין אושר לראשונה לשימוש באירופה ב-1997, ואושר באופן זמני על ידי ה-FDA ב-1999, אך בשנת 2001 האישור הזמני בוטל לאחר שיעילות התרופה לא הייתה מובהקת במחקרים נוספים.
בשנת 2010, המכון הגרמני לאיכות ויעילות בטיפולי בריאות (IQEHC) פרסם תוצאות של מטה-אנליזה של נתוני ניסויים קליניים של טיפול ברבוקסטין לדיכאון אקוטי, שכללה נתונים על כ-3,000 נבדקים שפייזר ציינה אך מעולם לא פרסמה; המכון בדק את הפרסומים של פייזר ואישורי הרבוקסיטן של החברה וקבע שהנתונים האלה חסרים ברשימת הפרסום.
הניתוח של מערך הנתונים המלא הראה שרבוקסטין לא היה יעיל יותר מפלסבו, אך היו לו יותר תופעות לוואי מאשר פלסבו ויותר מפלואוקסטין; המאמר הוביל לביקורת רחבה וחריפה על פייזר, ודרישה לפרסום כל נתוני הניסויים הקליניים.
רבה (בהונגרית: Rába) היא מכונית משפחתית אשר נבנתה על ידי יצרנית הרכב ההונגרית RÁBA Automotive Group (בהונגרית: "Rába Járműipari Holding Nyrt") בין השנים 1913–1927.
חברת "RÁBA Automotive Group" פעלה מהעיר גיור בהונגריה.
דגמי המכוניות יוצרו ברישיון יצרן המכוניות "Praga", שמקום מושבו היה בעיר פראג, צ'כיה.
מנועי דגמי "רבה" יוצרו ברישיון "Praga", מסוג "Praga "Grand".
את דגמי הטנדר "Rába V truck" פיתח מהנדס הרכב "Frantisek Kec".
עד שנת 1927 יוצאו לרומניה, לבולגריה ולספרד 260 יחידות, אשר הורכבו בהם מנועי "Praga Grand".
קיסר אוסטריה-הונגריה ודגם "Rába Grand"
את קרל הראשון קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית שירת דגם "Rába Grand".
Rába Alpha - דגם ספורט קבריולה (יוצר משנת 2014)
Rába Grand - דגם סדאן (יוצר משנת 2013)
Rába Grand - דגם סדאן שיועד ל-6 נוסעים (יוצר משנת 2017)
Rába Grand - דגם קבריולה שיועד ל-6 נוסעים (יוצר משנת 2017)
Rába V truck - דגם טנדר (יוצ משנת 2013)
רַבְּוַה (או: רבווה, באורדו: ) היא עיר בפקיסטן, אשר נמצאת על גדת נהר הצ'נאב, ואשר מהווה את המטה הכללי של קהילת האחמדים, מאז ה-20 בספטמבר 1948, אז עברה הקהילה מקדיאן שבהודו.
העיר מונה כ-70,000 תושבים, שמתוכם כ-97 אחוזים נמנים עם קהילת האחמדים.
3 האחוזים הנותרים הם נוצרים וסונים.
רוב התושבים הם דוברי אורדו ופונג'אבי, לצד שליטה מלאה בשפה האנגלית.
רכיבה על אופניים היא צורת התחבורה השלטת ברבווה, והיא מתוגברת על ידי רכיבה על אופנועים וריקשות חשמליות.
ישנם אוטובוסים אשר מובילים מהעיר אל ערים מרכזיות כגון אסלאמאבאד.
רבווה מאופיינת בקיצים חמים ובחורפים קרים.
עונת הקיץ שם היא מאפריל ועד אוקטובר, עם חודש מאי כשיא העונה, בו ניתן לחוות ימים בטמפרטורה של 40 מעלות.
עונת החורף שם היא מחודש נובמבר ועד חודש פברואר, עם חודש ינואר כשיא העונה.
רבואלטוזאורוס (שם מדעי: Revueltosaurus; מילולית: "הזוחל של רבואלטו") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הארכוזאורים אשר התקיים במשך הטריאס העליון שלפני 225 עד 209.5 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית.
המאובנים של זוחל זה התגלו באריזונה, ניו מקסיקו ובקרוליינה הצפונית ושויכו לסוג 3 מינים שונים: R.
callenderi מניו מקסיקו שהוא המין הראשון שתואר ועוד שני מינים: R.
hunti עליהם קיימים מחלוקות מדעיות.
הסוג תואר ב-1989 בידי החוקר אדריאן פ.
האנט ונקרא על שם תצורת רבואלטו - "Revuelto Creek", בניו מקסיקו.
משמעות השם רבואלטו מספרדית היא: "מהפכה", עקב המהפך בגילוי חולייתנים יבשתיים (זוחלים) לאורך הטריאס.
המאובנים שנמצאו באתר כוללים מספר רכסי שיניים עבות ממספר סוגים.
יצור קדום זה בעל קשר רחוק לדמויי-תנינאים והוא נחשב לאחד מדמויי-האטוזאורים, אך לא משתייך לסדרה זו, כאשר מבנה גופו מרמז על קירבה לאבות הדומים לזוחלים כמו הגרווילוסוכוס והנונדסוכוס.
בעבר סברו שמבנה שיניו דומה לשיני דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף אך התברר משאר הגולגולת שנמצאה שהוא קרוב יותר לאטוזאורים והדמיון מבוסס על אבולוציה מתכנסת.
היצור היה אוכל צמחים על בסיס שיניו והוא הגיע לאורך של מטר אחד בקירוב.
בניגוד לאטוזאורים האמיתיים לא היה לו כיסוי משוריין על גופו.
רבה היא עיר מקראית, עיר הבירה של ממלכת בני עמון, ששכנה ממזרח לנהר הירדן.
העיר נזכרת בהקשר לכיבושה על ידי ממלכת ישראל המאוחדת או ממלכת יהודה.
כיום העיר מזוהה עם העיר רבת עמון בירדן.
עמון שהיה אחד מהעמים הקדומים ששכנו בארץ ישראל, התרכז בעיר רבה, ובינו לבין עם ישראל היו במשך השנים, בייחוד בימי השופטים ושאול המלך, מלחמות רבות.
המלחמה הראשונה של עם ישראל בעמון הייתה תחת הנהגתו של שאול המלך.
העיר 'רבה' נכבשה על ידי עם ישראל, לראשונה בימי דוד, אך לא ידוע כמה זמן נשלטה על ידם.
באחת ממלחמות אלו שהיו סביב העיר 'רבה', נהרג אוריה החתי בניסיון לכבוש את העיר, כשהוא מוצב בחזית הלחימה על ידי יואב בן צרויה בציוויו של דוד בכדי שיהרג.
במאה השלישית לפני הספירה - התקופה ההלניסטית - שינה תלמי השני (שנקרא גם פילדלפוס) ששלט באותה העת במצרים, את שמה של רבת-עמון לפילדלפיה על שמו, .ומאות שנים נקראה בשם זה.
על שמה זה של רבת-עמון נקראת העיר פילדלפיה שבארצות הברית.
בימי הצלבנים שונה שוב שמה של העיר ל'אהמנט' (AHAMANT), בעקבות שם זה נקראת העיר עד היום 'עמאן'.
העיר רבה כאמור הייתה ממלכתם של בני עמון.
כיום המקום מזוהה בירדן עם העיר רבת עמון.
העיר נזכרת כמה פעמים בתנ"ך לעיתים בשם 'רבת בני עמון', ולעיתים 'רבה'.
כך למשל בספר דברים נזכרת העיר, בכך שמיטתו של עוג מלך הבשן נמצאת בה: .
בפסוק נזכרת העיר כ'עיר מלוכה': .
העיר נזכרת גם בתחילת ספר עמוס, שעונשם של בני עמון יהיה על ידי שריפת העיר 'רבה': .
בפיוטו של רבי שלמה אבן גבירול, שלום לך דודי, הזכיר את הצלחתו של דוד בן ישי בכך שכבש את העיר 'רבת בני עמון': .
רבוסו הוא ענב יין אדום הגדל בעיקר בחלק המזרחי של ונטו (איטליה).
הוא נקרא גם רבוסו פיאבה, בעקבות שמו של נהר הסמוך למקום גידולו.
הוא מייצר יין בצבע עמוק, עם רמות גבוהות במיוחד של טאנין, תכולת אלכוהול בינונית וחומציות גבוהה.
השם רבוסו בשפה הוונציאנית המקומית פירושו "כועס", משום שכעס הוא התחושה בפה כאשר יין זה נצרך מוקדם.
רבוסו היה בעבר זן הענבים המעובד ביותר במזרח ונטו; נווטים ונציאנים קראו לו וין דה ויאחו-"יין של מסע", משום שהיה העמיד ביותר ליישון ולהובלה.
הפופולריות שלו ירדה במאה ה-20, וכיום כרמי רבוסו מהווים רק 1-2% מכלל הכרמים בונטו.
הגפן מבשילה יחסית מאוחר, ומניבה יבולים טובים עם עמידות גבוהה למחלות פטרייתיות וריקבון.
הענב משולב עם ענב יין נוסף מוונטו, מרזמינה ביאנקה, כדי לייצר את רבוסו ורונזה.
הזן רבוסו מגדל אשכול גלילי גדול, צפוף וגדול עם כנף אחת או שתיים וגבעול אשכול חזק.
לענב הכדורי קליפה כחולה-שחורה, קשה מאוד עם פריחה טובה.
לבשר טעם זני נייטרלי, מעט בשרי ומתוק-חומצי-עפיץ.
לכל ענב שניים או שלושה גרעינים בגודל ממוצע בצורת אגס.
גפן נמרץ זה יכול להניב יבולה גבוה.
ייצור אופטימלי דורש השריה מתאימה של המיץ והקליפות: התוצאה היא יין בעל גוף מלא, חומצי וטאניני בצעירותו, אידיאלי להנחה.
לאחר התיישנות בחביות עץ, הוא יקבל בהדרגה צבע אודם עמוק עם גוני נופך, זר רחב ומלא של סיגליות בר עם תו מרוכז של דובדבן מורלו; החך יבש ועפיץ.
בשילוב אוכל ויין, הוא יכול להשתלב עם ציד פרוותי ונוצות, בשר אדום, בשרים על האש וגבינות מיושנות היטב.
הכלאה עם זני ענבים אחרים
במהלך סדרת ניסויים בין השנים 1930 ו-1935, ענבים מזן רבוסו עברו הכלאה עם מוסקט שחור כדי ליצור את זן ענבי היין האדום מנזוני מוסקטו.
רבוליזומאב , הנמכרת תחת השם המסחרי אולטומיריס (Ultomiris), היא תרופה ביולוגית נוגדן חד שבטי הומני (Humanized monoclonal antibodies), המשמשת לטיפול במחלות נדירות המתווכות על ידי מערכת המשלים.
התרופה פועלת כמעכבת של חלבון המשלים C5, ובכך מונעת את הפירוק שלו ל־C5a ו־C5b ואת יצירת (MAC), תהליך המעורב בהרס תאי דם ובנזק דלקתי לרקמות.
רבוליזומאב פותחה על בסיס התרופה אקוליזומאב (Eculizumab; Soliris), אך עברה הנדסה גנטית המאריכה משמעותית את זמן מחצית החיים שלה בגוף, דבר המאפשר מתן בתדירות נמוכה יותר בהשוואה לתרופת המקור.
התרופה מאושרת לשימוש על ידי רשויות בריאות שונות, ובהן מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) והסוכנות האירופית לתרופות (EMA).
המוגלובינוריה לילית התקפית (Paroxysmal Nocturnal Hemoglobinuria, PNH) במבוגרים ובילדים מגיל חודש ומעלה.
מחלת הספקטרום של נוירומיאליטיס אופטיקה (Neuromyelitis Optica Spectrum Disorder, NMOSD) בחולים חיוביים לנוגדנים ל־AQP4.
במבוגרים- תופעות לוואי שכיחות כוללות זיהומים בדרכי הנשימה העליונות וכאבי ראש, אשר דווחו ביותר מ־10% מהמטופלים
בילדים- תופעות לוואי שכיחות כוללות אנמיה, כאבי בטן, עצירות, חום, כאבי ראש, זיהומים בדרכי הנשימה, כאבי גפיים, חסר בוויטמין D, שיעול ופריחה.
במבוגרים עם aHUS דווחו תופעות לוואי שכיחות (בשכיחות העולה על 20%), ובהן זיהומים בדרכי הנשימה העליונות, שלשולים, בחילות, הקאות, כאבי ראש, יתר לחץ דם וחום.
תופעות לוואי חמורות דווחו בכ־6.8% מהמטופלים, וכללו חום גבוה מאוד (Hyperthermia / Pyrexia).
תגובות הקשורות לעירוי התרופה דווחו בשכיחות של 1%–7% מהמטופלים, ועשויות לכלול אנפילקסיס (תגובה אלרגית חמורה), כאבי גב תחתון, התכווצויות שרירים, שינויים בלחץ הדם, צמרמורות, חוסר נוחות בגפיים וטעם רע בפה (Dysgeusia)
לאחר הפסקת הטיפול באולטומיריס נדרש ניטור קליני: במטופלי PNH יש לנטר סימנים של המוליזה למשך לפחות 16 שבועות, ובמטופלי aHUS יש לנטר סימנים של מיקרואנגיופתיה תרומבוטית (TMA) למשך לפחות 12 חודשים לאחר הפסקת הטיפול.
בשל מנגנון הפעולה של רבוליזומאב כמעכבת של חלבון המשלים C5, הטיפול בתרופה כרוך בסיכון מוגבר לזיהומים חיידקיים חמורים, ובפרט לזיהום מנינגוקוקלי (Neisseria meningitidis).
לפיכך, יש להשלים או לעדכן חיסון נגד מנינגוקוק, כולל סרוגרופים A, C, W, Y ו־B, לפחות שבועיים לפני תחילת הטיפול, אלא אם דחיית הטיפול עלולה לסכן את המטופל במידה העולה על הסיכון לזיהום.
במקרים שבהם נדרש להתחיל טיפול באופן דחוף לפני שחלפו שבועיים ממועד החיסון, מומלץ לשקול מתן טיפול אנטיביוטי מניעתי במקביל להתחלת הטיפול ברבוליזומאב, בהתאם להנחיות האסדרה.
מטופלים המקבלים רבוליזומאב צריכים להיות מנוטרים בקפידה לאיתור סימנים מוקדמים של זיהום מנינגוקוקלי או אלח דם, ולהיות מוערכים באופן מיידי במקרה של חשד לזיהום.
תסמינים המחייבים הערכה רפואית דחופה כוללים חום גבוה, כאב ראש חזק, קשיון עורף, בחילות, פריחה או רגישות לאור.
בנוסף, דווח על סיכון מוגבר לזיהומים הנגרמים על ידי חיידקים נוספים בעלי קפסולה, ובהם Streptococcus pneumoniae ו־Haemophilus influenzae.
בילדים ומתבגרים המטופלים ברבוליזומאב מומלץ להשלים חיסונים נגד חיידקים אלו בהתאם להמלצות החיסון הלאומיות לגיל.
אין להתחיל טיפול ברבוליזומאב במצבים הבאים:
זיהום פעיל בחיידק Neisseria meningitidis (מנינגוקוק), שלא טופל כראוי.
מטופלים שאינם מחוסנים כראוי נגד מנינגוקוק, אלא אם כן הסיכון בעיכוב הטיפול עולה על הסיכון להתפתחות זיהום חמור, ובכפוף למתן טיפול אנטיביוטי מונע בהתאם להנחיות הרגולטוריות.
רגישות יתר חמורה ידועה לרבוליזומאב או לכל אחד ממרכיבי התכשיר.
המינון של רבוליזומאב מותאם למשקל הגוף, ובמטופלים במשקל גוף נמוך נדרשת התאמת מינון ייעודית בהתאם להנחיות היצרן.
בארצות הברית על פי הנחיות ה־FDA, משטר המינון המומלץ עבור PNH ו־aHUS חל על מבוגרים ועל ילדים בני חודש ומעלה במשקל 5 ק"ג ומעלה, והטבלה הראשונה כוללת קטגוריית משקל של 5 עד פחות מ־10 ק"ג.
באיחוד האירופי, מיועדת לטיפול ב־PNH וב־aHUS במבוגרים ובילדים במשקל גוף 10 ק"ג ומעלה.
רבוליזומאב היא תרופה ביולוגית מסוג נוגדן חד־שבטי המכוונת באופן סלקטיבי לעיכוב חלבון המשלים C5.
התרופה נקשרת בזיקה גבוהה ל־C5 ובכך מונעת את פיצולו ל־C5a ול־C5b.
עיכוב יצירת C5a מפחית גיוס והפעלה של תאי דלקת, ואילו עיכוב יצירת C5b מונע את היווצרות קומפלקס תקיפת הממברנה (Membrane Attack Complex, MAC), האחראי להרס תאים מתווך־משלים.
בניגוד לעיכוב משלים פרוקסימלי, עיכוב C5 שומר על הפעילות המוקדמת של מערכת המשלים, כגון אופסוניזציה ופינוי קומפלקסים חיסוניים, ובכך מאפשר שמירה יחסית על תפקודי ההגנה החיסונית המולדת.
כתוצאה ממנגנון זה נמנעת פגיעה מתווכת־משלים בתאים וברקמות, לרבות תאי דם ותאי מערכת העצבים, כפי שהודגם במחקרים קליניים במחלות המטולוגיות ונוירואימונולוגיות מתווכות־משלים.
ספיגה: רבוליזומאב ניתן בעירוי תוך־ורידי בלבד, ולכן מוחדר ישירות למחזור הדם ללא שלב ספיגה דרך מערכת העיכול או הרקמות, וללא אפקט מעבר ראשון.
הזמינות הביולוגית במתן תוך־ורידי היא 100%.
פיזור: נפח הפיזור של רבוליזומאב נמוך ומוגבל בעיקר למדור הווסקולרי.
נפח הפיזור הממוצע במצב יציב הוא כ־4.8 ליטר באדם בוגר, דבר המעיד על חדירה מוגבלת לרקמות.
מטבוליזם: כמו נוגדנים חד־שבטיים אחרים מסוג IgG, רבוליזומאב אינו עובר מטבוליזם כבדי קלאסי.
התרופה מתפרקת בתאים למרכיביה הבסיסיים – חומצות אמינו – אשר משמשות את הגוף מחדש לבניית חלבונים או עוברות פירוק מטבולי רגיל.
הפרשה: בשל משקלה המולקולרי הגבוה (כ־148 קילודלטון), רבוליזומאב אינה עוברת סינון גלומרולרי ואינה מופרשת בשתן.
פינוי התרופה מהפלזמה נמוך מאוד (כ־0.08 מ"ל/שעה/ק"ג), והסילוק הסופי מתבצע באמצעות פירוק הדרגתי לחומצות אמינו.
זמן מחצית חיים: זמן מחצית החיים של רבוליזומאב נע בין 38 ל־56 ימים (בממוצע כ־50 ימים).
הארכת זמן מחצית החיים מיוחסת לקשירה בזיקה גבוהה לרצפטור FcRn בתוך התאים, המונעת פירוק ליזוזומלי ומאפשרת החזרת התרופה למחזור הדם.
קשירה לחלבונים: רבוליזומאב אינה נקשרת לחלבוני נשא פלזמתיים כגון אלבומין, אלא נקשרת בזיקה גבוהה לחלבון המטרה שלה – חלבון המשלים C5 המצוי בפלזמה.
טיפולים הכוללים החלפת פלסמה (Plasma Exchange, PE), פלסמפרזיס (Plasmapheresis, PP) או מתן נוגדנים תוך־ורידיים (IVIg) עלולים להפחית את ריכוז רבוליזומאב בדם, ובכך להפחית את יעילות הטיפול.
במצבים אלו ייתכן צורך במתן מנה משלימה (Supplemental dose) של התרופה על מנת לשמור על עיכוב מספק של מערכת המשלים.
תרופות החוסמות את הרצפטור הנאונטלי FC (FCRN), כגון efgartigimod, עשויות להפחית את החשיפה המערכתית לרבוליזומאב, עקב השפעה על מנגנון המחזור התוך־תאי של נוגדנים מסוג IgG, ולפיכך עלולות להפחית את יעילות הטיפול.
בנוגע לטיפולים נוגדי קרישה, השפעת השילוב או הפסקת טיפול נוגד קרישה במהלך טיפול ברבוליזומאב לא הוגדרה במלואה, ולכן נדרשת זהירות קלינית והערכה רפואית פרטנית בכל שינוי של טיפול נוגד קרישה.
שלבים מוקדמים (שלבים 1 ו־2):
בשנת 2018 פורסמו תוצאות מחקרים קליניים מוקדמים (שלבים 1b ו־2) בתרופה רבוליזומאב, אשר כונתה באותה עת ALXN1210. מחקרים אלו התמקדו בהערכת הבטיחות, הפרמקוקינטיקה והפרמקודינמיקה של התרופה, וכן בבחינת השפעת ההנדסה המבנית של אזור ה־Fc על הארכת זמן מחצית החיים.
במחקרי שלב 1b הוערכה הבטיחות הראשונית ונמצא כי רבוליזומאב נסבלת היטב, כאשר תופעות הלוואי שדווחו היו ברובן קלות, ובהן כאבי ראש.
ניתוח פרמקוקינטי הראה זמן מחצית חיים ממושך, התואם מתן במרווחים של עד שמונה שבועות.
במחקרי שלב 2 נבחנה התרופה בקבוצות קטנות של חולי המוגלובינוריה לילית התקפית (PNH).
תוצאות המחקרים הראו ירידה משמעותית ומתמשכת ברמות ה־LDH, מדד להמוליזה, לאורך מחזורי טיפול בני שמונה שבועות, ממצא התומך ביעילות ראשונית של התרופה.
מחקרי שלב 3 שימשו בסיס לאישור הרגולטורי של רבוליזומאב, ונערכו במספר אוכלוסיות חולים.
בשני מחקרי שלב 3 הושוותה רבוליזומאב לאקוליזומאב: האחד בחולים שלא קיבלו טיפול קודם והשני בחולים שעברו מטיפול באקוליזומאב לרבוליזומאב.
בשני המחקרים הודגמה אי־נחיתות של רבוליזומאב בהשגת שליטה בהמוליזה, תוך אפשרות למתן בתדירות נמוכה יותר.
במחקרי שלב 3 בחולים עם aHUS הודגמה תגובת TMA בקרב למעלה ממחצית מהמטופלים, הן מבוגרים והן ילדים, לצד שיפור במדדים של תפקוד כלייתי.<ref
במחקר CHAMPION-MG הודגם שיפור מובהק במדד MG-ADL בחולים עם מיאסטניה גרביס כללית שטופלו ברבוליזומאב בהשוואה לפלצבו
מחלת הספקטרום של נוירומיאליטיס אופטיקה (NMOSD)
במחקר CHAMPION-NMOSD דווח על הפחתה משמעותית בשיעור ההתקפים בקרב מטופלים חיוביים לנוגדני AQP4 שטופלו ברבוליזומאב, בהשוואה לזרוע הביקורת.
מחקרי שלב 4 ומעקב לאחר השיווק
לאחר אישור התרופה בארצות הברית (2018) ובאיחוד האירופי (2019), נמשכים מחקרי שלב 4 ומעקבים לאחר השיווק, המתמקדים בהערכת בטיחות ארוכת טווח, זיהוי תופעות לוואי נדירות ואיסוף נתוני עולם אמיתי.
רבוליזומאב פותחה כנגזרת של אקוליזומאב, באמצעות שינוי של ארבע חומצות אמינו באזור ה־Fc של הנוגדן.
שינויים אלו נועדו להגביר את הקשירה לרצפטור הנאונטלי (Fc (FcRn ולאפשר מחזור תוך־תאי יעיל יותר של הנוגדן, במקום פירוקו בליזוזומים.
מנגנון זה מוביל להארכה משמעותית של זמן מחצית החיים של התרופה בהשוואה לאקוליזומאב, ומאפשר מתן עירוי במרווחים של עד שמונה שבועות.
במחקרי שלב 3 הודגמה יעילות של רבוליזומאב שאינה נופלת מזו של אקוליזומאב במדדים קליניים מרכזיים, לרבות שליטה בהמוליזה, ייצוב רמות ההמוגלובין והפחתת הצורך בעירויי דם.
מתן התרופה בתדירות נמוכה יותר מביא ליציבות ממושכת של עיכוב מערכת המשלים לאורך מחזורי הטיפול.
רבוליזומאב קיבלה אישורים רגולטוריים הדרגתיים עבור התוויות שונות.
בדצמבר 2018 אושרה התרופה לראשונה על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול בהמוגלובינוריה לילית התקפית (PNH) במבוגרים.
באוקטובר 2019 הורחב האישור לטיפול בתסמונת המוליטית־אורמית בלתי־טיפוסית (aHUS) במבוגרים ובילדים, ובאפריל 2022 אושרה התרופה לטיפול במיאסטניה גרביס כללית (gMG).
במרץ 2024 אושר השימוש ברבוליזומאב גם לטיפול במחלת הספקטרום של נוירומיאליטיס אופטיקה (NMOSD).
התרופה מאושרת לשימוש במספר מדינות, ובהן ארצות הברית, מדינות האיחוד האירופי, יפן, קנדה, אוסטרליה ובריטניה.
בישראל רבוליזומאב רשומה במאגר התרופות של משרד הבריאות ונכללת בסל הבריאות עבור התוויות מסוימות.
לפי עלון ה־FDA, אין נתונים זמינים לגבי שימוש ברבוליזומאב בנשים הרות, ולכן לא ניתן לקבוע סיכון תרופתי למומים מולדים, להפלה או לתוצאות שליליות לאם או לעובר.
עם זאת, קיימים סיכונים לאם ולעובר כתוצאה ממחלות שאינן מטופלות כגון PNH ו־aHUS במהלך ההיריון.<refname="FDA"/>
לפי ה־EMA, קיימים נתונים קליניים מוגבלים בלבד לגבי שימוש ברבוליזומאב בנשים הרות, ולא בוצעו מחקרי בעלי חיים עם התרופה עצמה.
לפיכך, השימוש בתרופה במהלך ההיריון מומלץ רק אם התועלת הצפויה לאם עולה על הסיכון האפשרי לעובר.
באוסטרליה התרופה מסווגת בקטגוריית הריון B2 לפי ה־TGA, שמשמעותה שימוש במספר מוגבל של נשים הרות ללא עלייה שנצפתה בשכיחות מומים, אך נתוני מחקר בבעלי חיים מוגבלים או חסרים.
בנשים בגיל הפוריות מומלץ להשתמש באמצעי מניעה יעילים במהלך הטיפול ועד 8 חודשים לאחר סיום הטיפול.
במסמכי ה־EMA קיימות הנחיות זהירות בנוגע להנקה במהלך טיפול ברבוליזומאב, על רקע היעדר נתונים קליניים מספקים .
במסמכי הרגולציה של קנדה מפורטות הנחיות לשימוש ברבוליזומאב באוכלוסיות מיוחדות.
ילדים ומתבגרים: התרופה מאושרת לשימוש בילדים ובני נוער במשקל גוף של 5 ק"ג ומעלה לטיפול בהמוגלובינוריה לילית התקפית (PNH) ובתסמונת המוליטית־אורמית בלתי־טיפוסית (aHUS).
במסמך מצוין כי נדרשת התאמת מינון קפדנית בהתאם למשקל הגוף.
קשישים (בני 65 ומעלה): במסמך מצוין כי לא נצפו הבדלים משמעותיים ביעילות או בבטיחות התרופה בהשוואה לאוכלוסייה צעירה יותר.
עם זאת, מומלץ לנקוט זהירות בטיפול בקשישים, בין היתר בשל שכיחות גבוהה יותר של ירידה בתפקודי כליות או כבד באוכלוסייה זו.
רבי אבהו היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השלישי (סוף המאה ה-3 - תחילת המאה ה-4).
מתלמידיו החשובים של רבי יוחנן.
רבי אבהו כיהן בתור ראש ישיבה בקיסריה וייצג את היישוב היהודי בארץ בפני שלטונות האימפריה הרומית.
הוא ידע להגן על עמו ותורתו בכבוד וכישרון.
הצטיין בייחוד באגדה, אבל גם בהלכה הוא תפס את אחד המקומות החשובים בין חכמי דורו.
רבי אבהו מובא בתלמוד כחלק מוויכוחים אותם הוא מנהל עם 'מינים' (נוצרים).
רבי אבהו מסר מאות מאמרים בשם רבי יוחנן רבו.
כמו כן מסר מאמרים רבים בהלכה ובאגדה, בשם אמוראים אחרים כמו: ריש לקיש, רבי אלעזר, רבי יוסי בר חנינא ועוד.
בין חבריו היו רבי אמי, רבי אסי ראשי ישיבת טבריה, ורבי חייא בר אבא.
חבריו אלו היו מבוגרים ממנו אך בכל זאת כיבדוהו בשל גדולתו.
את שלושת החכמים הללו כיבד ביותר, ואליהם פנה בשאלות דבר הלכה, ואף שהיו קשישים ממנו וגדולים ממנו בתורה, כיבדוהו בשל חשיבותו אצל השלטונות.
מחבריו בני גילו נמנו רבי יצחק נפחא, אמי ורדינאה ורבי חנינא בר פפי.
כמה חכמי ישראל מוסרים הלכות בשמו, מבין תלמידיו המפורסמים היו רבי זירא ורבי ירמיה.
רבי זירא היה לו כתלמיד חבר, והוא חיבבו וכיבדו מאוד.
כשחלה רבי זירא, קיבל רבי אבהו על עצמו שכשיבריא רבי זירא ממחלתו יעשה יום טוב (סעודת הודייה) לרבנן.
גם חכמי הדור הבא, רבי יונה ורבי יוסי, היו מתלמידיו האחרונים, התייחסו אליו בהערצה, ובאו אליו לנחמו באבלו.
בין תלמידיו נמנה גם רבי ירמיה.
במחיצתו של רבי אבהו נתרכזו כמה חכמים הנקראים בשם הקיבוצי "רבנן דקיסרין".
כמו כן נודע בוויכוחים בנושאי דת ואמונה שהיו לו עם גויים משכילים.
בשל ויכוחים אלה שנאו אותו המינים (הנוצרים), וכאשר חלה, הם שלחו את "יעקב מינאה" לרפא אותו כביכול, והוא שם לו סם מסוכן, אך תלמידי רבי יוחנן גילו את הדבר מבעוד מועד.
רבי אבהו תיקן תקנות רבות.
אחת מתקנותיו המפורסמות היא סדר תקיעת שופר בראש השנה (ג' תשר"ת, ג' תש"ת, ג' תר"ת), מה שהפך כיום לסדר התקיעות המקובל.
רבי אבהו מתואר כאדם עם גוף גדול, מתואר גם כיפה באופן מיוחד, עד שיופיו מתואר כעין יופיו של יעקב אבינו.
היה גיבור, מסופר כי פעם נפל בבית מרחץ יחד עם שני משמשיו, הוא נתפס בעמוד ביד אחת, וביד השנייה הוא העלה את שני משמשיו.
כן סיפרו על גבורת זרועו, ועל רוב עושרו.
בנו אבימי נמנה עם האמוראים, אמרותיו מוזכרות בתלמוד.
הוא שימש כשליח החכמים, ששלחוהו לעיתים לשאול שאלות מסובכות את אביו הגדול.
בתלמוד מובא כי הוא היה שוחט בהמה לכבוד סעודת מלווה מלכה.
כאשר גדל בנו אבימי הוא יעץ לו להשאיר כליה מהבהמה שנשחטה לכבוד שבת, במקום להפסיד בהמה שלימה רק בשביל חלק קטן הנאכל בסעודת מלווה מלכה, ובא אריה ואכל את הבהמה שהושארה.
הרבה סופר על מידותיו התרומיות, צדקתו וחסידותו, חכמתו ויראת חטאו.
חכמי ישראל שבחו מאוד את ענוותנותו, בדומה למאמרו: .
התלמוד מספר על מקרה בו אשתו של תלמידו העליבה את אשתו של רבי אבהו ואמרה לה שבעלה חכם בפני עצמו ואינו צריך לתורתו של רבי אבהו.
כשסיפרה זאת לרבי אבהו אמר לה "מה זה משנה מי יותר חכם, ממני או ממנו יתפאר הבורא".
היה בעל אגדה פורה ודרשן מצוין, ורבים היו שומעי דרשותיו.
פעם אחת נזדמנו רבי אבהו ורבי חייא בר אבא למקום אחד.
רבי אבהו דרש באגדה, ורבי חייא בר אבא בהלכה.
הניחו הכל את רבי חייא בר אבא והלכו לשמוע את דרשת רבי אבהו.
חלשה דעתו של רבי חייא בר אבא.
אמר לו רבי אבהו: אמשלו לך משל, למה הדבר דומה?
לשני בני אדם, אחד מוכר אבנים טובות ואחד מוכר מיני סדקית.
לא על זה שמוכר מיני סדקית?.
מלבד ידיעותיו בתורה הייתה לו יד בחוכמה.
עסק הרבה בחשבונות, וידע להשתמש בלשון נמלצת לפי רוח הזמן - "לשון חוכמה", והטיב לדבר יוונית.
מקום מושבו קיסרין היה אז בירת השלטון הרומי בארץ, ומקום מושב הפרוקונסול הרומי.
רבי אבהו היה מקורב לשלטונות, והשתדל בטובת אחיו.
כנראה במסגרת מעמדו הרשמי וסמכותו אצל השלטונות נסע למקומות שונים בישראל ומחוצה לה.
אנו מוצאים אותו בדרום, בלוד, בטבריה, בארבאל, בבצרה ובאלכסנדריה.
הוא הרבה להתווכח עם המינים הנוצרים.
לשם כך סיגל לו בקיאות במקרא ובדרכי פירושו שניים מדרשותיו המכוונות נגד הנצרות ואמונת השילוש: ; אם יאמר לך אדם "אל אני" - מכזב הוא "בן אדם אני" - סופו לתהות בו, "שאני עולה לשמים" - ההוא אמר ולא יקימנה.
סמכותו אצל בני דורו הייתה רבה.
התקנות שהתקין בקיסרין נתקבלו בכל ישראל עד ימינו.
לדוגמה: תשמש תקנתו שיש לתקוע תקיעה, שלושה שברים, תרועה ותקיעה.
בהיותו יושב לדין בקיסרין ישב כדיין יחיד.
מחיי משפחתו ידועים פרטים רבים.
חותנו היה תלמיד חכם ושמו רבי תחליפא דקיסרין.
גם בניו היו תלמידי חכמים.
את בנו חנינה שלח ללמוד בישיבת טבריה, אך שמע עליו שבמקום ללמוד הוא עוסק בגמילות חסדים, שלח ואמר לו: המבלי אין קברים בקיסרין שלחתיך לטבריה?.
על בן אחר של רבי אבהו, אבימי, מסופר שהיה מקיים מצוות כיבוד אב באופן יוצא מן הכלל.
גם בנו רבי זעירא היה תלמיד חכם.
את בתו לימד יוונית על פי מאמרו של רבי יוחנן, המתיר ללמד בנות יונית, שהיא תכשיט להן.
אך חברו רבי שמעון בר אבא ערער על כך.
אהבתו הגדולה לארץ ישראל מתבלטת במאמרו: .
בניו היו אבימי בריה דרבי אבהו, אביי, רבי זעירא, רבי חנינא, ורבי שמעון.
הרב אהרן היימאן בספרו תולדות תנאים ואמוראים טוען כי אלו היו חמשת הבנים המוזכרים בתלמוד כבני אבימי בריה דרבי אבהו וטוען שאלו היו אחיו ולא בניו.
על פטירתו סיפרו אגדות שונות: כשמת רבי אבהו הראו לו את חלקו המזומן לו בעולם הבא, והעבירו לפניו י"ג נהרי אפרסמון.
ענו לו: כל אלא בשביל רבי אבהו.
עוד מסופר כי כשמת רבי אבהו הורידו אפילו עמודי השיש שבקסרי דמעות.
בחיבור "שבילי דירושלים" (המיוחס ליצחק חילו, 1333 לערך),
נטען כי רבי אבהו ובנו נקברו בקיסריה.
על פי מחקר שפורסם בשנת 2007, זוהה, ככל הנראה, האזור בו צוין קברם אל מול החוף בקרבת מספר כוכי קבורה שנהרסו במשך השנים.
רַבֵּי-הָרַגְלַיִם (שם מדעי: Diplopoda) הם מחלקה של בעלי חיים במערכת פרוקי-רגליים.
פרט בקבוצה זו נקרא "רב-רגל" או "רב-רגליים".
בלשון העממית נפוץ גם הכינוי "מרבה רגליים" על פי השם המקראי.
רב-רגליים דומה בצורתו לחרק ארוך בעל פרקים לאורך גופו.
כל פרק מכיל שני זוגות רגליים (בשונה מנדל אשר כל פרק בגופו מכיל זוג רגליים יחיד).
ארבעת הפרקים הקדמיים בגופו של רב-הרגליים הם פרקי בית החזה, ובכל אחד מהם מצוי זוג רגליים אחד בלבד.
רב-רגליים הוא ככל הנראה בעל החיים הראשון באבולוציה שיצא מהים לאדמה - כנראה לפני 420 מיליון שנה בתקופת הסילור.
סביר להניח שהם ניזונו מטחבי עלים וצמחים וסקולריים פרימיטיבים.
יצור היבשה הקדום ביותר שנמצא הוא רב-רגליים נמודסמוס (Pneumodesmus), שהגיע לאורך של סנטימטר אחד בלבד וחי לפני 428 מיליון שנים (428 למ"ש) בתקופת הסילור.
רבי-הרגליים הקדמוניים, בדומה לקיימים כיום, נשמו על ידי ספיגת חמצן ישירות מהאוויר אל הגוף דרך נקבים.
חורים אלה הם העתיקים ביותר שנמצאו, ולפיכך מעריכים כי זהו היצור הראשון בעל מערכת נשימה שאפשרה נשימה מחוץ למים.
רבי הרגליים בתקופת הדבון והקרבון גדלו מאוד, עקב אחוז החמצן הגבוה באוויר, שהיה כמעט כפול מהיום.
בשל כך ובשל מיעוט הטורפים היבשתיים מינים קדמונים הגיעו לגדלים עצומים בהשוואה למינים בימינו.
הגדול שביניהם היה הארתרופלאורה, אשר נחשב לפרוק הרגליים היבשתי הגדול ביותר שהלך על פני האדמה, כשאורכו הגיע ל-2.6 מטר.
בעל חיים זה חי באזורים לחים וניזון מרקב של צמחים.
סביבתו הטבעית היא לרוב מתחת לאבנים (סביבה לחה ומוגנת יחסית לשטחים פתוחים).
לעיתים ניתן למצוא מרבי רגליים בתוך בתים, אך שם הם מתים מרעב ויובש.
להבדיל מהנדלים, רבי-הרגליים אינם בעלי ניבי ארס ולא נושכים.
כאמצעי התגוננות מטורפים הם מתגלגלים למעין כדור או ספירלה דמוית קונכיית שבלול, וחלקם אף פולטים חומרים רעילים או מצחינים.
לכל זוג רגליים מערכת שרירים אוטונומית, ושתי הרגליים בזוג נעות ביחד.
תנועת הרגליים בכל פרק מוזזת במעט מן הפרק הקודם, דבר המונע מהרגליים להיתקל זו בזו, וכן גורם לתנועה דמוית הגל של כלל הרגליים.
ב-2021, באזור מכרות במערב אוסטרליה, בעומק של כ-60 מטר באדמה, התגלה רב-רגליים עם 1,306 רגליים, שהוא בעל מספר הרגליים הגדול ביותר שנמצא, ושמו המדעי Eumillipes Persephone.
זו נקבה, שאורכה כ-9.5 ס"מ בלבד, ורוחבה כמעט סנטימטר.
לראש צורת חרוט ויש לו מעין אנטנה.
בעל חיים זה הוא ללא עיניים, המשתמש בחושי מגע וריח להתמצאות בסביבה, ובפיו הדומה למקור, אוכל פטריות.
ארתרופלאורה - פרוק הרגליים היבשתי הגדול ביותר מעולם.
רֶבֶּֿטִיקוֹ, לפעמים גם רמבטיקו , הוא שם כוללני לכמה סוגים של מוזיקה עירונית יוונית, שהתפתחה החל משלהי המאה ה-19 באסיה הקטנה (טורקיה של ימינו), ופרחה בתחילת המאה ה-20, בעיקר בטברנות שבשכונות העוני של מספר ערי נמל חשובות ביוון: פיראוס, סלוניקי ווולוס.
בהמשך, נפוץ סוג מוזיקה זה גם לערים נוספות ביוון.
הרבטיקו הובא ליוון על ידי בני משפחות של פליטים שהיגרו מאסיה הקטנה, חצי האי של מערב טורקיה דהיום.
ברבטיקו קיימות מספר אסכולות, השתיים החשובות שבהן מקורן באיזמיר, שלחופי אסיה הקטנה, ובפיראוס שביוון:
אסכולת איזמיר: שירים בעלי מנגינות מזרחיות, ששרו בעיקר זמרות, כשהמפורסמת בהן הייתה היהודיה רוזה אשכנזי .
זמרת ידועה אחרת הייתה ריטה אבאדזי, אותה ליוותה להקה מזרחית קטנה שכללה: עוד, כינור, קאנון ותוף.
אסכולת פיראוס: צמחה בנמל של פיראוס והייתה שונה מאסכולת איזמיר; כלי הנגינה של אסכולה זו כוללים: בוזוקי, בגלמה וגיטרה.
השירים הושרו בפי גברים, ותיארו את קשיי החיים אותם חוו המנגס, אנשי השוליים, בני המעמד העירוני הנמוך באותה תקופה ביוון.
הדמויות הכי בולטות באסכולה זו הן נגן הבוזוקי והזמר מרקוס ומוואקאריס, ויורשו - וסיליס ציצאניס.
בתחילת המאה העשרים שלטו ביוון מפלגות ימין שונות, שדגלו ברעיון יוון הגדולה והסיתו למלחמת יוון–טורקיה, במטרה לשחרר את היוונים מעול הטורקים.
הפעילים במפלגות אלו חיו בדרך כלל ברמת חיים מעל הממוצע ביוון.
היוונים הפסידו במערכה, בין השאר כי לא עמד לרשותם מערך לוגיסטי הולם של אספקה.
בעקבות הכניעה נחתם הסכם לוזאן ובוצעו חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה.
תושביה הנוצרים (היינו היוונים) של טורקיה הועברו ליוון, והתושבים המוסלמים ביוון עברו לטורקיה.
היוונים אולצו לקלוט שני מיליוני פליטים במדינה שמנתה אז חמישה מיליוני תושבים.
פליטים אלו היו "טורקו-יוונים", דהיינו טורקים ממוצא יווני, כשחלקם לא ידעו יוונית.
המהגרים החדשים שהגיעו ליוון הביאו עימם תרבות שונה מזו המקובלת במדינה עד אז, הן מבחינת אורח החיים (דוגמת עישון חשיש, שהיה מותר באופן רשמי בטורקיה, אך אסור ביוון) והן מבחינת המוזיקה: הרבטיקה, שהתפתחה במשכנות העוני בהם הצטופפו הפליטים.
מוזיקה זו הייתה בתחילה נחלת הפליטים והבוהמה, אך בהמשך הפכה להיות נחלת הכלל.
הכלים בהם השתמשו המתיישבים החדשים כללו: בוזוקי בעל שישה מיתרים (השונה מזה של ימינו שבו יש שמונה מיתרים), בגלמה, בוזוקובגלמה, בוזוק, סאז, כינור, סנטור ומספר כלים נוספים, אשר כיום כמעט ואינם בשימוש (דוגמת חמת-חלילים יוונית ותוף יווני).
מוזיקת הרבטיקו התפתחה במקביל הן באיזמיר (בשפה היוונית, למרות שבאיזמיר דיברו טורקית) והן בפיראוס, על ידי מהגרי העבודה, שהחלו להגיע מהכפר לעיר.
מוזיקה זו נוצרה על רקע החיים בשכונות העוני ובשולי הערים, באופן דומה להתפתחות הג'אז באמריקה.
חיים אלו בשולי החברה הולידו מוזיקת מחאה, שהייתה מוזיקת שוליים במשך שנים רבות, כמו המוזיקה המזרחית בישראל.
רק מקץ שנים רבות, עם הופעתם של מיקיס תאודוראקיס ומאנוס חג'ידאקיס, זכתה המוזיקה ל"לגיטימציה" והפכה למקובלת על הזרם העיקרי בחברה, כמו גם על הבורגנות היוונית.
לא כל מלחיני הרבטיקו היו יוצאי טורקיה.
וסיליס ציצאניס וסוטיריה בלו נולדו וגדלו ביוון ונשאבו לתוך האווירה הכללית; רוזה אשכנזי הגיעה ליוון במעמד של מוזיקאית ידועה ומפורסמת בטורקיה, ולמרות המתח הפוליטי שבין שתי המדינות - מוכרת אשכנזי עד היום גם בטורקיה מולדתה, וגם הוקלטה שם.
ב-1922, בתום המלחמה בין יוון לטורקיה, בוצע טרנספר, ומיליון יוונים וחצי, שחיו עד אז באסיה הקטנה - הועברו ליוון.
שם נפגשו אסכולות איזמיר ופיראוס וחיבורן יצר סגנון חדש במוזיקת הרבטיקו, אשר הכיל את שני הסגנונות.
על מקצבי הרבטיקו הבולטים נמנים:
סירטוס : שם כללי לריקודים יווניים רבים, בכללם ניסיוטיקה : בדרך כלל ארבעה רבעים.
זייבקיקו : במשקל תשעה רבעים: .
אפטליקו: במשקל תשעה רבעים: .
אנדיקריסטוס או קארסילאמאס : במשקל תשע שמיניות.
חסאפיקו: במשקל ארבעה רבעים, והגרסה המהירה חסאפוסרוויקו במשקל שני רבעים.
ציפטטלי : במשקל ארבעה רבעים.
קאמיליאריקוס : במשקל תשע שמיניות, ואפטאליקוס (גרסה איטית תשעה רבעים, גרסה מהירה ).
סולמות הרבטיקו הם מקאמים מזרחיים, אשר הוסבו למערכת הצלילים המערבית (12 חצאי טון).
בין הדרומוס הרבים ניתן למצוא את חיג'אז, חיג'אז כאר, פריוטיקוס, צבאח, חוזם, סיגח, ניהונד, עושק, ראסת.
במקור, נוגנה מוזיקת הרבטיקו על ידי הרבטיס והקהל היה גם כן הרבטיס.
סגנון זו לא היה פופולרי בקרב הקהל הרחב, מאחר שמילות השירים שלו כללו תיאורים של חיי עוני, מצוקה ופשע: חיי אסירים בבתי הכלא, שימוש בסמים, אהבות נכזבות ועוד.
בשלב מאוחר יותר, בעקבות ציצאניס, פנה הרבטיקו יותר ויותר לקהל הרחב, נושאיו השתנו, והוא איבד את מהותו המקורית.
הוא הפך פופולרי, והבוזוקי, שעד אז היה כלי נגינה אשר היה מזוהה עם סמים ובתי כלא - הפך לאחד מסמליה של יוון כולה.
עד היום ניתן לשמע את מוזיקת הרבטיקו האמיתית באתונה ובמספר מקומות מועטים, המנוגנת ומושרת בידי מוזיקאים ותיקים וצעירים, אשר שומרים בקנאות על "אוצר" שירי הרבטיקו.
רבי אבא היה אמורא בבלי וארץ ישראלי שחי בדור השלישי (תחילת המאה ה-4).
היה עשיר ועסק במסחר במשי.
רבי אבא נולד בבבל ולמד אצל רב הונא ראש ישיבת סורא ורב יהודה ראש ישיבת פומבדיתא.
הוא עלה לארץ ישראל על אף התנגדותו של רב יהודה רבו, ובהגיעו לגבול הארץ בעכו נישק את סלעיה.
יש הסוברים שעלה לארץ ישראל דרך הים.
בתלמוד מסופר שלפני עלייתו לארץ, התפלל רבי אבא שדבריו יתקבלו על חכמי ארץ ישראל.
כאשר הגיע לארץ, פגש קבוצת חכמים מבית מדרשו של רבי יוחנן שהתקשו בסוגיא הלכתית סבוכה במסכת ביצה.
הוא ניסה לתרץ את קושייתם, אך הם חייכו למשמע סברתו.
שאל אותם רבי אבא: מדוע אתם צוחקים עלי?
החתם סופר פירש שדבריו של רבי אבא לא התקבלו דווקא מפני שהוא התפלל שהם יתקבלו, מפני שאין לאדם להתפלל שדבריו יתקבלו, שהרי אם אינם נכונים מוטב שלא יתקבלו, אלא עליו להתפלל להצליח להגיע אל האמת.
על יחסו לרבי אמי לכאורה המקורות סותרים זה את זה: במסכת בבא בתרא מסופר על דיון שבא לפני רבי אמי ונאמר שם שהיה רבי אבא יושב לפניו (כתלמיד היושב לפני רבו), ומשמע מזה שרבי אבא היה תלמידו של רבי אמי.
לעומת מקור זה, במסכת בבא מציעא מסופר שרבי אמי מצא פרגיות שחוטות בין טבריה לציפורי ובא לפני רבי אבא לשאול לגבי חיוב השבת אבדה, ומכך נראה שרבי אבא היה רבו של רבי אמי.
בתוספות בבבא בתרא שם, הקשה ר"י הזקן קושיה זו, וכתב שיש הגורסים בבבא מציעא רבי אסי במקום רבי אבא, ולשיטתם לא קשה.
בדומה לכך, הכריעו בתוספות בבבא מציעא שם מכח הסתירה, שבבבא מציעא הגרסה הנכונה היא רבי אסי ולא רבי אבא.
ואם כן לשיטת תוספות שם רבי אבא היה תלמידו של רבי אמי, ובספר יוחסין מביא שמה שמצינו שרבי אבא ישב לפני רבי אמי זה בגלל חשיבותו כראש המתיבתא, אבל בעצם ישב לפניו כחבר ולא כתלמיד.
ובמסכת גיטין מצינו שרבי אמי אמר במעשה אחד אלמלא רבי אבא היינו באים להתיר עבודה זרה,
בהמשך זכה רבי אבא להצלחה גדולה בתלמודו, עד שתואר בתלמוד כ"רבותינו שבארץ ישראל (הוא) רבי אבא".
רבים מהחכמים למדו ממנו תורה בארץ ישראל, ביניהם רב ספרא.
מסופר בתלמוד שכדי לקיים מצוות צדקה בסתר היה רבי אבא קושר בחלקו האחורי של בגדו כסף, ועניים היו מתירים את הקשר ולוקחים את הכסף.
מוזכר רבות בתלמודים, הבבלי והירושלמי.
אחת הסוגיות הסבוכות בדיני ממונות מכונה על שמו נסכא דרבי אבא.
רבי אבדימי דמִן חיפה (בתרגום לעברית: רבי אבדימי מהעיר חיפה) היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל.
במקומות אחדים הוא נקרא רב דימי דמן חיפה או רבי אבדיא דחיפה.
על קורות חייו לא נמצאו פרטים מלבד מגוריו בחיפה, שם היה פוסק בהלכות עירובין..
כמה ממאמריו ההלכתיים והאגדתיים נזכרו בתלמוד ובמדרשים.
הוא מוסר הלכות בשם לוי בר סיסי וריש לקיש.
בשמו מוסרים רבי אבהו, רבי זירא, רבי חלבו ועוד מאמוראי ארץ ישראל.
בן דורו הוא רבי יצחק בר נחמן..
מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל, אך מסורת מאוחרת מהמאה ה-17 טוענת לקברו במקום מגוריו - חיפה.
ציון קברו מזוהה בבית העלמין היהודי הישן של חיפה והוא אחד השרידים מעברה היהודי הקדום של העיר.
נוסעים ועולי הרגל אשר פקדו את חיפה ציינו את קברו של רבי אבדימי.
גם כיום פוקדים רבים את ציון קברו, שהפך למוקד עלייה לרגל מכל רחבי הארץ.
רבי משה מראדיוויץ עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה בגלל הקרבה לציונו של אביו (רבי יוסף אלתר מראדיוויץ בנו של האדמו"ר רבי חיים מקאסוב) הקים את האוהל על מקום מנוחת אביו שעל יד ציון רבי אבדימי דמן חיפה, האוהל משמש כמקום תפילה והשתטחות לתושבי העיר חיפה.
בתוך האוהל נמצאת מצבת אבן רגילה בה קבוע לוח שיש ועליו נחקקה בעת החדשה הכתובת: "מצבת התנא האלקי ר' אבזימי דמן חיפה זי"ע".
בשני קצות הציון תאים קטנים לעששיות שמן, סמוך לציון קברים של רבנים ספרדים שחיו בחיפה לפני כמאה שנה.
משלהי המאה ה-20 הפך הקבר למקום תפילה פופולרי, ישנם רבים אשר פוקדים אותו בכל ערב ראש חודש כמו כן במשך ארבעים יום ברציפות.
מיום שחרב בית המקדש ניטלה נבואה מן הנביאים וניתנה לחכמים ()
קודם שיאכל אדם וישתה - יש לו שני לבבות; לאחר שאוכל ושותה - אין לו אלא לב אחד ()
כ"ב אלף ירדו עם הקב"ה לסיני, שנאמר: רכב אלהים רבותים אלפי שנאן, הנאים והמשובחים.
אמר רב אבדימי דמן חיפה: מעולמים הם הדברים שראינו, אין אנו יודעין מה ראינו (ילקוט שמעוני תהלים, תשנ"א)
אפילו דרכים מבקשים תפקידן, הדא הוא דכתיב דרכי ציון אבלות מבלי באי מועד ()
רבי אבין הוא אמורא ארץ-ישראלי, בדור השלישי, מגדולי תלמידיו של רבי יוחנן.
לפי הרב אהרון הימן ומרדכי מרגליות הוא האמורא המפורסם רבין.
ייתכן כי בצעירותו עוד הספיק ללמוד אצל רבי יהודה הנשיא, והוא מסר הלכות בשמו.
אך את עיקר תורתו קנה מפי רבו המובהק רבי יוחנן.
אמרותיו של רבי אבין מוזכרות פעמים רבות בתלמוד הבבלי, לרוב כ"בעי" (חקירה הלכתית), וכאמורא ארץ ישראלי הוא מוזכר גם פעמים תכופות בתלמוד הירושלמי.
לדעת אהרן הימן בנו הוא האמורא יוסי בר אבין.
רבי אבין הוא היחיד מבין האמוראים שנקראו "אבין" שנקרא כך לא שם ליווי או כינוי, בשונה מהאמוראים האחרים שחיו בבבל, "רבי אבין נגרא" אביו של רב חייא ורב אידי, ומרבין ששמו האמיתי היה "רבי אבין", כמוזכר בתלמוד הירושלמי.
חבירו היה רבי ירמיה הראשון (שניהם היו מזקני תלמידיו של רבי יוחנן), שאמר לרבי אבהו שמסיבה זו יש להעדיף את שיקול דעתו שלו עצמו – רבי ירמיה, ושל רבי אבין ורבי מיישא, על פני דעתם של רבי אבהו, רבי יצחק נפחא ורבי חנינא בר פפי.
בחורבות הכפר קצרין העתיקה נתגלו ארבע כתובות בארמית.
רק אחת מהן שלמה, ועליה נכתב "רבי אבון משכבו בכבוד".
הארכאולוג דן אורמן סבור שזו מצבה מקברו של האמורא רבי אבון (פעמים נקרא ר' אבין ר' אבון).
רבי אַבָּא בַּר מַמֵּל היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל.
מוזכר לרוב בדיונים שדן יחד עם אמוראי בית מדרש טבריה שבראשותו של רבי יוחנן, ועם תלמידיו רבי אבהו, רבי אלעזר ובר הפלוגתא העיקרי שלו - רבי זירא.
מוזכר גם יחד עם רבי אמי ורבי אסי שנחשבו גם כרבותיו, ככל הנראה לאחר פטירת רבי יוחנן.
כמו כן למד אצל רבי אושעיא.
לדעת כרמולי, רבי אבא בר ממל הוא המוזכר בתלמוד באופן סתמי כ"רב אבא".
רבי אבין (השני) היה אמורא בדור הרביעי והחמישי, המוזכר רבות בתלמוד ירושלמי כ"רבי בון" או "רבי אבין".
הוא היה תלמידו של רבי יוסי בר אבין, בנו של רבי אבין הראשון שהיה תלמידו של רבי יוחנן.
אודות לידתו מובא כי .
גם אביו של רבי אבין היה אמורא, אך הוא מוזכר על שם בנו, .
"רבותי ההיסטוריה חוזרת" הוא שירו של המשורר והפזמונאי הישראלי חיים חפר לאחר 1948. חובר לו הלחן של המלחין שמואל פרשקו; לחן זה חובר תחילה ל"שיר הגעגועים" של נתן אלתרמן, ואחר ל"שיר הוותיקים" של חיים גורי.
הושר על ידי יפה ירקוני, יהורם גאון, להקת פיקוד מרכז, ושושנה דמארי.
השיר המספר על אירועים מכוננים בפלמ"ח בשנים שמאז הקמתו ולקראת הקמת המדינה, נתפס כמייצג ומבטא רוח הזמן ומקובל לנגנו במפגשי קהילות ובימי מועד וזיכרון.
שם השיר הפך לביטוי עצמאי בשפה העברית ובתרבות הישראלית, ונעשה בו שימוש נרחב מחוץ להקשרו הפואטי וההיסטורי.
נושא השיר הוא תולדות הפלמ"ח על פי אירועים חשובים ומסעירים ועל כך מכריזות בלשון דיבור נאומית המילים הראשונות בבית הראשון: „רבותי, ההיסטוריה חוזרת / שום דבר לא אבד, לא נשכח".
האני השר בגוף ראשון יחיד, מצרף אל "נאומו" תחזית על שיחה בין חברת הפלמ"ח, שהפכה ל"סבתא" לאחר כשנות דור מזמן חיבור השיר, ודבריה-סיפורה, אם בחיוך ואם בכאב, ל"נכד", על אירועי שנות הארבעים לפני הקמת המדינה.
וה"היסטוריה" שאשת הפלמ"ח מספרת לנכדה, היא דברי ימי הפלמ"ח בראייתם של חבריו.
האירוע החשוב הראשון בתולדות הפלמ"ח מובא במילים: „עוד נזכור, תחת גשם עופרת / איך בסוריה צעד הפלמ"ח", מתוארות מעורבותם והשתתפותם של עשרות חברי הפלמ"ח במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה.
אנשי הפלמ"ח, שהוקם רשמית ב-15 במאי 1941, גויסו בהמלצת ראשי היישוב, ובהם משה שרת ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, ועל פי בקשתם של אנשי המודיעין הצבא הבריטי.
פעולתם הראשונה במערכה, הייתה הפלגתם של כ"ג יורדי הסירה לפעולה בטריפולי בלבנון, אשר אבדו ללא מידע על גורלם.
37 אנשי פלמ"ח השתתפו בחוליות בגזרות מטולה וראש הנקרה, במערכה לכיבוש סוריה ולבנון.
בין הלוחמים היו משה דיין ויגאל אלון.
משה דיין נפצע בקרב ואיבד את עינו וכן נפצע ברגלו לוחם פלמ"ח אחר; שאר הלוחמים חזרו לארץ בשלום.
בבית השני מוזכר קרב אל-עלמיין, שהשלכותיו בטרם שהוכרע נצפו כקובעות את הזירה המזרח תיכונית, וארץ ישראל בכללה, ואת גורל היישוב בתקופת מלחמת העולם השנייה.
מפקדי הפלמ"ח, בין השאר, פעלו לקראתו, וכפי שמתאר המשורר בשפה פואטית בבית השני: „אל הנגב פלוּגונת נשלחה - / עם מקלות כתחליף לרובים", בשל המחסור באמצעי תשלום לרכישת נשק הולם.
הכוננות לפלישה בארץ ישראל כונתה לימים "מאתיים ימי חרדה".
בבית השלישי פורש האני השר, מפיה של אשת הפלמ"ח "הסבתא" העתידית, על עקרונות הפלמ"ח ורוח הלחימה שלו, בהם מסירות נפש והתגייסות לכל משימה, בכל חזית ושדה הקרב, נכון לכל עבודה כמו "פקק", עובד לעת מצוא בסידור העבודה ובארגונה, למשל בקיבוץ; כך במילים:
בבית הרביעי, המספרות על משימתם של אנשי הפלמ"ח בתקופת הסזון.
חפר הטמיע בבית האחרון של השיר, במילים: „כן, הכושי יכול כבר ללכת, / כי הכושי עשה את שלו" המשוחחות עם הביטוי "הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת", את כאבם של חברי הפלמ"ח על פירוקו בידי דוד בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל, על פי החלטה שהתקבלה בעיצומה של מלחמת העצמאות.
רבי אבא בר כהנא היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי, דרשן ובעל מאמרי אגדה רבים.
הוא שהה זמן מה בבבל בבית מדרשו של רב חייא בר אשי, ורבים סוברים שהוא אף נולד שם, ואולי היה בנו של רב כהנא.
כך או כך, עיקר פעולתו הייתה בארץ ישראל, וחבריו היו רבי לוי ורבי זירא.
בתלמוד ירושלמי מופיע כי רבי אבא בר כהנא שיבח את חברו רבי לוי על דרשותיו באגדה, ואילו במדרש רבה לפעמים הוא מתנגד בחריפות לתוכן דרשתו.
הרבה רבי ברכיה הכהן למסור מאמרי אגדה בשמו, וככל הנראה היה תלמידו.
אין אומרים בפני המת (הספד) אלא דברי תורה
אדם שיש בו יראת שמים שקול ככל העולם
"מדהבה" מלכות שהיא אומרת מדד והבא
"כך היא דרכם של צדיקים, אומרים מעט ועושים הרבה".
רבי אבא דמן עכו (לעיתים: רבי אבא דעכו) היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי שהתגורר בערים עכו וקיסריה.
רבי אבא דמן עכו היה מנהיג היישוב היהודי בעכו.
הוא תיקן תקנות בתחום כשרות המזון, כשחייב השגחה צמודה על מוצרי מזון שנפרקו בנמל עכו ().
בתקופה מאוחרת יותר, כנראה בשל מיקומה של עכו על גבול ארץ ישראל, עזב את עכו וירד דרומה, לקיסרין.
בקיסרין בנה בית מדרש גדול ונקלע לחובות.
רבי אבהו הציע למנותו לראש הישיבה במקומו, תואר שהמחזיק בו הוכר אז כראש מוסרי התורה בדורו, אך נראה שההצעה לא התממשה.
רבי אבהו החשיב מאוד את מידת הענווה שלו, כיוון שלא הקפיד אם האמורא שלו, שתפקידו היה לומר בקול רם את מה שלחש לו רבי אבא, היה נותן לדין נימוק שונה מזה שרבי אבא לחש לו.
מלבד תקנתו בדבר פיקוח על מוצרי מזון, לא נשתמרו דברי הלכה בשמו.
אך השתמר מאמר אחד בתחום האגדה, לזיהוי מינו של עץ הדעת:
רבי אבא מקרטיגנא (או מקרתיגנא, קרתיגניא) היה אמורא ארץ ישראלי, בן הדור השלישי מן העיר קרטיגנין.
הוא מצוטט רבות בתלמוד הירושלמי, בכינויים "רבי בא קרטיגנא", או "רבי בא קרתיגניא".
הוא עסק בדבריהם של רבי יוחנן וריש לקיש.
למשל, הוא הסביר את דעתו של רבי יוחנן שאין עונש מלקות על איסור חרישה בשמיטה, מפני שזהו לאו הבא מכלל עשה.
במקום אחר הוא הקשה קושיה על ריש לקיש, ורבי לא תירץ את קושייתו.
רבי אבא הסביר כנגד מה תיקנו תשע ברכות בתפילת מוסף של ראש השנה: .
על פי גרסה זו, שמקורה בתלמוד הירושלמי, הקשר בין ראש השנה, יום הדין, לתפילת חנה, הוא הפסוק שבסופה, "ה' ידין אפסי ארץ" ().
בכתבי היד של התלמוד הבבלי מופיע מאמר דומה בשמו, המקשר בין חנה לראש השנה בדרך אחרת: .
בש"ס וילנא מופיע מאמר זה בשם רבי יצחק דמן קרטיגנין, אך כנראה גרסה זו שגויה ולא היה אמורא בשם זה.
יש שזיהו את קרטיגינין עם העיר קרטחנה (Cartagena), אך רבים סוברים שמדובר בעיר קרתגו.
לפי זיהוי זה הוא נקרא במקורות לועזיים רבי אבא מקרתגו.
רבי אבא בר זבינא (נקרא גם אבא בר זמינא או זימונא; נולד ד'ס"ה, 305 בערך) היה אמורא בדור הרביעי, היה תלמידו של רב זירא והעביר מימרות רבות בשמו.
מסופר שלפרנסתו עסק כחייט ברומי בביתו של גוי אשר תחת איום במוות ניסה לפתותו לאכול מאכלות אסורות.
לאחר שסירב אמר לו הגוי כי אם היה אוכל היה הורג אותו, כי אם הוא יהודי הוא צריך להיות יהודי עד הסוף.
(בלשון התלמוד "או יהודיי יהודיי, או ארמאי ארמאי")
במדרש תנחומא מסופר סיפור נוסף על חייט יהודי בעיר רומא שקנה דג יקר מאוד לשבת, וייתכן כי סיפור זה הוא גם על רבי אבא בר זבינא.
המימרא המפורסמת ביותר שנקשרת בשמו היא המימרא "אם ראשונים כבני מלאכים אנו כבני אדם ואם ראשונים כבני אדם אנו כחמורים", שמובאת בשמו ב בשם רבו רבי זירא.
לפי גרסת התוספות במדרש, רבי אבא אמר מימרא זו בשם האמורא הגדול אליעזר זעירא, וכן כתב בספר היוחסין.
רבי אבא השלישי היה אמורא ארץ ישראלי בדור השישי, שירד לבבל בתקופת רב אשי, וכנראה לקח חלק בסידור התלמוד הבבלי.
על תולדותיו של אמורא זה כתב הרב אהרן הימן בתולדות תנאים ואמוראים: "זה רבי אבא נשכח כמת מלב מכל כותבי דברי הימים", וחשבו שהופעותיו בבבלי יחד עם רב אשי הם טעות סופר.
אולם בתשובות הגאונים נמנה רבי אבא, בן דורו של רב אשי, בין אחרוני האמוראים בארץ ישראל, ומכך מוכח שהוא אינו רבי אבא בן הדור השלישי.
בתקופתו נחתם כבר התלמוד הירושלמי וחרבו ישיבות ארץ ישראל.
מסיבה זו לא הוזכר בירושלמי, וכפי הנראה זו גם סיבת ירידתו לבבל.
בכמה מקומות הביא בפני רב אשי את תורת ארץ ישראל: "במערבא אמרינן הכי" - במערב, ארץ ישראל המערבית לבבל, אנחנו אומרים כך.
כמו כן, שכיחה בפיו ההנגדה בין "אנן" ל"אתון" - "אנחנו" (בני ארץ ישראל) לומדים דין זה ממקור א', בעוד "אתם" (בני בבל), לומדים אותו ממקור ב'.
אם יש צורך לעשות מלאכה במוצאי שבת לפני ההבדלה, ניתן להסתפק באופן זמני באמירת המילים "המבדיל בין קודש לחול".
בשם עולא: ידוע שאנשים אינם מתבוננים בדרכים.
לכן, אדם שנתקל בחפץ שהונח ברשות הרבים ושברו, פטור מלשלם.
תלמיד חכם זקוק למידה מסוימת של קשיחות.
רמז לכך קיים בפסוק - בוניה, שהם תלמידי החכמים, קשים כברזל.
רבי אבא בר זבדא (או: זבדי) היה אמורא ארץ ישראלי בדור השני והשלישי, תלמידם של רב אדא בר אהבה, רב הונא ורבי חנינא.
בצעירותו חי רבי אבא בבבל וככל הנראה אף נולד שם.
שם הוא למד בבית מדרשו של האמורא רב.
ואף שמסר כמה הלכות בשמו, מהירושלמי נראה שלא שמע שמועות ישירות מפי רב בעצמו אלא מפי רב אדא בר אהבה:
לאחר מכן למד אצל תלמידו של רב, רב הונא, יחד עם חבריו רב גידל, רבי חלבו ורב ששת.
בזקנותו עלה לארץ ישראל והשתכן בעיר טבריה, משם שלח שאלות לרבו שבבבל, רב הונא
בארץ ישראל היה רבי אבא תלמידו של רבי חנינא, ולמד אצלו יחד עם רבי אלעזר בן פדת.
במספר מקומות נכתב שהוא מתקן את חבירו אודות שמועה שאמר בשם רבם המשותף:
לאחר פטירת רבי אלעזר נחשב רבי אבא כאחד מחשובי חכמי ארץ ישראל, כאשר הוא היה הפותח בהלכה ורבי אמי ורבי אסי היו החותמים.
נראה שרבי אבא האריך ימים, שהרי האמורא רבא (מן הדור הרביעי לאמוראי בבל) בצעירותו שלח אליו שאלה.
בתלמוד הירושלמי נאמר עליו שהיה נוהג להתפלל בקול.