tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנרי הארט (ג'ייס נורמן): היה עוזרו של ריי ותפקד בתור "ילד סכנה", אך הפך מאוחר יותר להיות הגיבור של דיסטופיה לאחר שזייף את מותו כ"ילד סכנה" בסדרה המקורית.
בסרט נראה כמנהל של מיסי, שנחשבת לעוזרו.
ריי מנצ'סטר 'קפטן מן' (קופר בראנס): היה בסדרה המקורית גיבור העל הגדול של סוולויו, 'קפטן מן' ותפקד כמנהל של הנרי.
בסדרת ההמשך לסדרה המקורית, "סוכני העל", נראה כי פרש מתפקידו כקפטן מן, אמנם צפוי לחזור בספין אוף כמנהל של הנרי שוב.
כהן): עוזר מצחיק של ריי כבר שנים רבות, מדען גאון וייצר את כל הטכנולוגיות המגניבות מהסדרות.
פייפר הארט (אלה אנדרסון): אחותו הקטנה של הנרי.
ערמומית מאוד, מתוחכמת, צעקנית, עצבנית וכולם מפחדים ממנה.
בסדרה המקורית נטתה לסבך את ג'ספר בצרות.
בסיום הסרט שיצא בפברואר 2025 נראה ריי, קפטן מן, במדיו המקוריים מהסדרה המקורית, כשהוא אומר "אני צריך את עזרתך, ילד" ("I need your help, Kid"), מה שמוביל את ההשערות לכך שהספין אוף יתחיל בדיוק בנקודה זו, שכנראה הנרי חוזר להיות עוזרו של ריי.
הספין אוף צפוי לצאת לערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-21 במרץ 2026. בישראל, הספין אוף צפוי לעלות ב-21 במרץ 2026 לרשת הלווין הישראלית Yes.
במהלך ינואר 2026 הודלפו כמה תמונות מתוך הספין אוף, שעדיין לא ידוע האם הן נכונות או לא.
בכמה מהתמונות אפשר לראות את ריי במדיו המקוריים של קפטן מן מבוהל מול משהו לא ידוע, באור כתום מאחוריו, והנרי בחליפה החדשה של "ילד סכנה" צף במעמקי הים.
הסוכנות לביטחון לאומי היא סוכנות ביון ממשלתית של ארצות הברית, האחראית על מודיעין אותות (Sigint – Signal Intelligence) – ניטור גלובלי הכולל מעקב אחר אותות אלקטרוניים, איסופם ועיבודם, מעקב אחר תקשורת זרה, ופיתוח דרכי הצפנה ואותות – עבור מודיעין חוץ וביון נגדי.
ארגון זה, שהוקם ב-4 בנובמבר 1952 על ידי הנשיא הארי טרומן, הוא חלק ממחלקת ההגנה האמריקאית ומדווח במקביל למנהל המודיעין הלאומי.
ה-NSA גם אחראי על הגנת דרכי התקשורת ומערכות המידע הממשלתיות של ארצות הברית מפני חדירה זרה ולוחמת רשת.
ה-NSA הוקם על בסיס AFSA – סוכנות הביטחון של הכוחות המזוינים, שהוקמה ב-20 במאי 1949 לאחר מלחמת העולם השנייה כארגון של מחלקת ההגנה בפיקוד המטות המשולבים, המופקד על מודיעין אלקטרוני ומודיעין אותות ותיאום מבצעי פיצוח צפנים עם יחידות צבא אחרות.
אולם לסוכנות לא הייתה השפעה רבה עד להקמת ה-NSA באופן רשמי בנובמבר 1952.
מטה ה־NSA נמצא בפורט מיד שבמרילנד, כ־6 מיילים צפונה מוושינגטון.
תמונות מראות כי יש כ־18,000 מקומות חנייה באתר, אך רוב הסברות טוענות שכוח העבודה של ה־NSA הוא בסביבות פי 2 ממספר זה.
ראש הסוכנות לביטחון לאומי הנוכחי הוא הגנרל טימותי יו.
ראשי הסוכנות הם בדרך כלל גנרלים או אדמירלים.
החל משנת 1968 הסוכנות מפעילה מרכז המבצעים לביטחון לאומי.
ב-2017 נחשפה לציבור פרשיית דליפת מידע קריטית מה-NSA שהובילה לדליפת כלים ושיטות של הסוכנות שפגעה באופן מהותי ביכולת האיסוף של הסוכנות.
לפי ההערכות, כלים אלו הגיעו לידם של The Shadow Brokers ונוצלו למתקפות סייבר.
פיגועי 11 בספטמבר היוו נקודת מפנה.
חודש וחצי לאחר אירוע הטרור נחקק חוק הפטריוט שאפשר מעקב, איסוף נתונים והאזנות סתר לשיחות טלפון של אזרחים בארצות הברית.
בהמשך, במסגרת תוכנית פריזמה, הוחלט שהמידע שעובר בשרתי מיקרוסופט, יאהו, גוגל, פייסבוק, יוטיוב, סקייפ ואפל יימסר לסוכנות, כלומר לשלטונות ארצות הברית.
בשנת 2014 נחשף שהסוכנות מנצלת תוכנת Dishfire לאיסוף מאות מיליוני הודעות טקסט מדי יום בכל העולם.
כגוף ההצפנה העיקרי של ארצות הברית, הסוכנות היוותה השראה לסרטי קולנוע וספרים רבים.
הדמות הראשית בספרו של טום קלנסי "סערה אדומה עולה", הגיבור הראשי רוברט טולנד הוא אנליסט NSA המתמחה במודיעין אותות.
הארגון גם משחק תפקיד עיקרי בעלילת הספר "שן הנמר".
סדרת ספרי תא ספלינטר מתרכזת אף היא בסוכנות NSA ואגף פיקטיבי בו בשם "אשלון השלישית".
בשנת 1998 פרסם הסופר דן בראון את המותחן "מבצר דיגיטלי", שעלילתו נסובה סביב ארגון זה, כשהמוטו המרכזי שלו הוא "מי ישמור על השומרים".
בשנת 2002 פרסם הסופר החרדי נחמן גרשונוביץ סדרת ספרים בשם "פתח מילוט" הכוללת שלושה חלקים: 'תופת', 'הישרדות' ו'הפאזל' (א' וב').
בעלילת הסדרה מתוארת ה'מחלקה לטלקומוניקציה ביטחונית' ב-NSA.
"קונספירציה הדרגתית" מ-2009 מגולל את קורותיה של מערכת מחשב של ה-NSA שיוצאת משליטה.
"קוד פרוץ" מ-1998 מגולל את ניסיונותיו של ה-NSA למנוע את חשיפתו של צופן ממשלתי חשאי.
"מת לחיות 4.0" מ-2007 מתמקד בחבלה במערכת המחשוב, שמאתגרת את ה-NSA.
אחד מהנבלים בסרט "למות ביום אחר" מ-2002 הוא סוכן NSA.
ויליאם הרטמן (ממלא מקום מאפריל 2025)
הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (או הסוכנות העולמית למניעת אִמְרוּץ בספורט; באנגלית: World Anti-Doping Agency ובראשי תיבות: WADA, בצרפתית: Agence mondiale antidopage) היא ארגון בינלאומי מקצועי בלתי תלוי, המרכז את הפעילות העולמית כנגד סמים בספורט.
נוסדה ב-10 בנובמבר 1999 בלוזאן, שווייץ, על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, וכיום מרכזה במונטריאול, קנדה.
בראשו עומד כיום הבריטי קרייג רידי.
15 בדצמבר 1989 - כנס בינלאומי בשטרסבורג, צרפת נגד סמים בספורט מטעם מועצת אירופה ובהשתתפות מדינות גם מחוץ לאירופה.
בכנס זה נקבעו סטנדרטים ונהלים אחידים.
כל מדינה שהשתתפה בכנס לקחה על עצמה להילחם בתופעת הסמים בספורט, ליצור גוף לאומי שיטפל בנושא, ולהעמיק את הבקרה ואת החינוך כנגד סמים בספורט.
2 בפברואר 1999 - כנס בינלאומי נגד סמים בספורט מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי, שנערך בלוזאן, שווייץ.
כנס זה הושפע מאוד מפרשת פסטינה (הטור דה פראנס 1998 - תפיסת רכב של קבוצת הרוכבים המובילה "פסטינה", ובו סוגים רבים של תרופות אסורות).
הכנס פרסם ב-2 בפברואר 1999 את "הכרזת לוזאן על סמים בספורט", הקוראת להקמת גוף בינלאומי בלתי תלוי, אשר ינחה מדיניות וסטנדרטים אחידים לכל המדינות וארגוני הספורט, ואשר יהיה מבצעי באופן מלא לקראת אולימפיאדת סידני (2000).
מטה הארגון שכן בלוזאן, שווייץ עד 2002, ומאז עבר למונטריאול, קנדה.
תקציב הארגון מגיע בחציו מהוועד האולימפי הבינלאומי, וחציו ממדינות שנות.
הכנת "קוד עולמי נגד סמים בספורט", שהיא מסגרת הכוללת נהלים מפורטים, כיצד לקחת דגימות מספורטאים, שיטות הבדיקה והעונשים על מי שנתפס.
הקוד הוכן לקראת אולימפיאדת אתונה (2004).
פרסום של רשימת חומרים ושיטות טיפול אסורות - רשימה המתעדכנת אחת לשנה.
פרסום קריטריונים ונהלים לקבלת פטור מהאיסור על תרופות מסוימות - מתוך מטרה לאפשר טיפול רפואי במקרים מסוימים באמצעות תרופות המופיעות ברשימת התרופות האסורות.
מחקר ופיתוח של בדיקות לגילוי סמים בספורט.
סיוע לארגוני ספורט ולמדינות להטמיע את הבדיקות לגילוי סמים בספורט.
הובלה וסיוע לארגונים ולמדינות כיצד להדריך וכיצד למנוע סמים בספורט.
ביצוע בדיקות לספורטאים לגילוי סמים - שלא במסגרת של תחרויות ספורט.
נכון לשנת 2007, מעל 570 ארגוני ספורט מחויבים לקוד העולמי נגד סמים בספורט, ביניהם כל 35 פדרציות הספורט הבינלאומיות הכפופות לוועד האולימפי הבינלאומי, כל הוועדים האולימפיים של המדינות השונות, וכל הארגונים הפאראלימפיים המקבילים.
הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית הייתה ארגון ביון למודיעין אותות וביטחון מידע של ממשלת רוסיה.
הסוכנות נוסדה ב-24 בדצמבר 1991 ופורקה ב-1 ביולי 2003. הסוכנות היוותה המקבילה הרוסית ליחידה 8200 הישראלית ול-NSA האמריקני.
הישג חשוב של הסוכנות היה שיקום מערכת סואו"ד שנפגעה קשות מנפילת חומת ברלין והשפעותיה ואחזקת המערכת לפעולות חקירה מבצעיות.
לאחר פירוקה הועברו תפקידי ההצפנה והפענוח לידי המרכז לביטחון מידע של שירות הביטחון הפדרלי ומחלקה ייעודית בסוכנות הביון הרוסית, אבטחת ואחזקת התקשורת הממשלתית ורשת האינטרנט הממשלתית הועברה לידי השירות לתקשורת מיוחדת ומידע של שירות האבטחה הפדרלי.
תחומי האחריות של פאפס"י היו כדלקמן:
אבטחת פיתוח ותחזוקה של אמצעי תקשורת ממשלתיים
אבטחת שמירת סודות המדינה וניהול שרות קריפטוגרפי במוסדות הממשל
המערכת לתקשורת הממשלתית מאובטחת הוקמה בברית המועצות ב-1928, כמערכת ВЧ-связь (תקשורת בתדירות גבוהה) שתפקדה כמערכת התקשורת הצבאית והממשלתית.
בעת הקמתה, הייתה מערכת התקשורת, כרשת של קווי תקשורת פנימיים מוצפנים.
המערכת שירתה את בכירי הצבא האדום ומדינאי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובעיקר חברי הפוליטביורו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה המערכת את הפיקודים הצבאיים השונים, ובחלוף השנים קושרו כל השגרירויות הסובייטיות בניכר והמדינות הסוציאליסטיות.
האחריות על תפקוד המערכת הייתה על הק.ג.ב ובעיקר על המחלקה ה-8 (תקשורת ממשלתית) והמחלקה ה-16 (מודיעין אלקטרוני).
ב-25 בספטמבר 1991, נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב פירק את הק.ג.ב.
לשורת מחלקות עצמאיות, בהן הוועדה לתקשורת ממשלתית שתחת נשיא ברית המועצות שהתבססה על המחלקה השמינית בקג"ב.
ב-24 בדצמבר 1991 ועדה זו הייתה בסיס להקמת פאפס"י כאשר התווספו לה מרכז מחשוב, מכון לאלקטרוטכניקה ויחידות שהיו בעבר שייכות למח' ה-16 של הק.ג.ב.
פאפס"י נטלה על עצמה את תפקיד אבטחת התקשורת הממשלתית והנשיאותית וניהול מודיעין אלקטרוני ופעלה מכוח צו נשיאותי מס' 313 מ-24 בדצמבר 1991 "אודות הקמת הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית שתחת נשיא רוסיה"
הארגון המשיך בתפעול תחנת מעקב ומודיעין שנבנה בתקופת ברית המועצות ליד הוואנה.
היא אפשרה לבצע מעקב ומודיעין אלקטרוני בשטח ארצות הברית ובמיוחד בפלורידה.
התחנה ננטשה על ידי הרוסים רק בשנת 2002.
למנכ"ל הסוכנות הראשון מונה אלכסנדר סטארובוייטוב.
ב-19 בפברואר 1993 נשיא רוסיה בוריס ילצין חתם על החוק "אודות הזרועות הפדרליות לתקשורת ממשלתית ולמידע", שהוסיף סימוכין חוקי לפעילות הארגון.
ב-15 במרץ 1999 בצו נשיאות מספר 338 עוצב סמל רשמי לארגון וב-15 באוקטובר 2001 עוצב גם דגל רשמי.
בית הספר הצבאי של פאפס"י (וורונז')
בית הספר הצבאי לתקשורת (אוריול)
המחלקה של מכון המחקר המדעי לאלקטרוניקה (МО ПНИЭИ) - פיתוח חומרות ותוכנות מחשב לשימוש סוכנויות הממשל
מנהל תקופת כהונה הערות 1 אלכסנדר סטארובוייטב 24 בספטמבר 1991–1998 המנהל הראשון של הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית 2 ולדיסלב שרסטיוק 1998–1999 3 ולדימיר מאטיוחין 1999–2003
הסוכנות לביטחון פנים של פולין (בפולנית: ABW, Agencja Bezpieczeństwa Wewnętrznego) היא הזרוע הממשלתית במדינה האחראית לביטחון המדינה ולמודיעין פנימי.
זוהי המקבילה הפנימית ל-AW והיא אחראית למבצעי אכיפה ומבצעי לוחמה בטרור.
מטה הסוכנות ברחוב רקוביצקה 2, ורשה.
ראש הסוכנות הנוכחי הוא קולונל כריסטוף בונדאריק.
הסוכנות לביטחון לאומי (בבולגרית: Държавна агенция - Национална cигурност) היא סוכנות ממשלתית לביטחון פנים בבולגריה, האחראית בין השאר על סיכול הריגול ומאבק בהלבנת ההון במדינה והוקמה ב-1 בינואר 2008.
ב-1990 בוצעה רפורמה בשירותי הביון הבולגריים ובמסגרתה סיכול הריגול הצבאי הופרד ממנגנון שירותי הביטחון הלאומי והועבר לאחריותו של שר ההגנה הבולגרי.
ב-1991 פרסם שר הפנים הבולגרי תקנות חדשות המסדירות את אופן פעולתם של שירותי הביטחון הלאומיים.
ב-2008, עם הקמת הסוכנות לביטחון לאומי מוזגו לתוכה ארבעה גופי ביטחון לאומי שונים שעסקו בסיכול ריגול, איסוף מודיעין מאותות אלקטרוניים ותקשורת זרה, הגנה על התקשורת הממשלתית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות ומודיעין כלכלי בעיקר בתחום המאבק בפשע המאורגן ובהלבנת ההון.
הפיקוח על הסוכנות לביטחון לאומי נתון בידי ועדה של האספה הלאומית הבולגרית.
הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים הייתה סוכנות שהוקמה על מנת לפתח עבור צבא ארצות הברית את הטיל הבליסטי לטווח הבינוני הראשון שלה.
הסוכנות הוקמה ברדסטון ארסנל ב־1 בפברואר 1956 תחת פיקודם של מייג'ור־גנרל ג'ון ב.
מידאריס ומדען הטילים וורנר פון בראון.
במרץ 1958 סופחה ABMA למפקדת חימוש הטילים של צבא ארצות הברית (AOMC) יחד עם רדסטון ארסנל, המעבדה להנעה סילונית (JPL), מטווח הטילים וייט סנדס והסוכנות הצבאית לרקטות וטילים מונחים (ARGMA).
ג'ון מיאדיס קיבל את הפיקוד על AOMC והפיקוד על ABMA עבר לבריגדיר גנרל ג'ון א.
טיל הרדסטון היה הפרויקט הגדול הראשון שקיבלה ABMA.
לאחר שתוכנית ואנגארד של צי ארצות הברית נבחרה על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית על פני הצעת ABMA להשתמש בטיל רדסטון משופר כמשגר לוויינים, ABMA הונחתה לחדול מפיתוח משגרים ולהתמקד בפיתוח טילים בליסטיים לטווחים בינוניים.
פון בראון, שסירב להוראה, המשיך לעבוד על פיתוח המשגר, שנודע לבסוף כיופיטר C.
היה זה טיל בליסטי בעל שלושה שלבים, ש"במקרה" יכול היה לשמש גם לשיגור לוויינים בתצורת ג'ונו 1. בספטמבר 1956 שוגר היופיטר C כשעל גביו לוויין דמה במשקל 14 ק"ג.
שנים לאחר מכן הוערך כי אם הייתה ABMA מקבלת הוראה לכך, ביכולתה היה לשגר כבר ב־1956 את הלוויין הראשון למסלול סביב כדור הארץ.
ב־1956 החלו ב־ABMA מחקרים לשיפור טיל הרדסטון.
הטיל, שנקרא במקור "רדסטון S", קיבל לבסוף את השם פרשינג, והחוזה לפיתוחו הוענק לחברת גלן ל.
פרויקט זה נמשך 34 שנים.
ב־1 ביולי 1960, כשנתיים לאחר הקמת נאס"א, הועברו צוותי המהנדסים והמדענים של ABMA, כולל פון בראון, לרשותה, ומתקני ABMA בחלקו הדרומי של רדסטון ארסנל הפכו למרכז טיסות החלל מרשל.
באותה שנה קיבל מידאריס את הפיקוד על AOMC, וג'ון ברקלי קיבל את הפיקוד על ABMA.
ב־1961 הועברו רוב משימות AOMC הקשורות לחלל לידי נאס"א, יחד עם מרבית עובדיה מתקניה וציודה.
הארסט פיקד על ABMA בין מאי 1960 לדצמבר 1961, אז פורקו ABMA ו־ARGMA, ושרידיהם הועברו לפיקודה הישיר של AOMC.
ב־1962 אורגנה AOMC מחדש והפכה למפקדת הטילים של צבא ארצות הברית (MICOM).
הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית היא סוכנות בממשל הפדרלי של ארצות הברית שנוצרה למען הגנה על בריאות האדם והסביבה, על ידי הוראה ואכיפה של רגולציה אשר מבוססת על חוקים שנחקקו בקונגרס.
היא גם עוסקת במחקר בנושא איכות הסביבה.
הקמת הסוכנות הוצעה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון והחלה לפעול ב-2 בדצמבר 1970, כשנחתם צו נשיאותי המורה על הקמת הסוכנות.
הצו אושרר בוועדות השימוע בסנאט ובבית הנבחרים.
מנהל הסוכנות ממונה בידי נשיא ארצות הברית ומאושר בסנאט.
EPA אינה מחלקה בתוך הקבינט הנשיאותי, אך מנהלה מקבל חשיבות בשל היותו בדרגת חבר קבינט.
סמכויות האכיפה של EPA כוללים הטלת קנסות, עיצומים, וכן כלים נוספים.
הסוכנות גם עובדת עם תעשיות ורמות ממשלה שונות, לצורך תוכניות מגוונות למען מניעת זיהום ושימור אנרגיה, אשר נעשות בהתנדבות.
הסוכנות מקנה סמכויות מסוימות של התרה, ניטור ואחריות אכיפה למדינות וכן לשבטים אינדיאנים המוכרים על ידי הממשל הפדרלי.
מטה הסוכנות ממוקם בוושינגטון די.
סי., ויש לה משרדים אזוריים עבור כל אחד מעשרת האזורים שלה.
תחילה בשנות החמישים ולאורך שנות השישים, הקונגרס הגיב לחשש הגובר בקרב הציבור בנוגע להשפעת פעילות האדם על הסביבה.
דרך חקיקה מרכזית לטיפול בחשש זה הייתה הכרזה על מדיניות לאומית סביבתית.
הסנאטור הנרי ג'קסון הציע ועזר לכתוב את החוק S 1075, אשר למעשה הפך לחוק לעיל ב-1969. החוק נחתם על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ב-1 בינואר 1970. החוק היה לאחד מתוך מספר חוקים סביבתיים מרכזיים שנחקקו בשנות השבעים.
הוא הציג מדיניות לאומית למען הגנה על הסביבה ויצר מועצה העוסקת באיכות סביבתית (CEQ) במשרד המעשי של נשיא ארצות הברית.
לצורך יישום המדיניות הלאומית, החוק הצריך הצהרה מפורטת של השלכות סביבתיות תהיה מוכנה עבור פעולות פדרליות מרכזיות המשפיעות במידה ניכרת על הסביבה.
ה"הצהרה המפורטת" תיוחס בסופו של דבר כהצהרת השפעה סביבתית (EIS).
בשנות השבעים הציע הנשיא ניקסון ארגון מחדש באמצעות צו נשיאותי אשר יגבש סמכויות רבות של הממשלה הפדרלית תחת סוכנות אחת, שתקרא הסוכנות להגנת הסביבה.
הצעת הייעול עברה ביקורת בבית הנבחרים ואושרה בו ובסנאט.
החוק החדש התבסס על חוק שקדם לו, הנקרא "Resources and Conservation Act of 1959", שהוצא בידי הסנאטור ג'יימס מוראי ממונטנה.
הסוכנות להגנת הסביבה (EPA) החלה להטיל לראשונה רגולציה על גזי חממה במקומות ניידים ונייחים של זיהום אוויר, בשם חוק אוויר הנקי, אשר נחקק עוד ב-1963, רק ב-2 בינואר 2011. סטנדרטים לזיהום במקומות ניידים ונייחים כלולים תחת סעיפי החוק.
במאי 2013, שינה הקונגרס את שם המטה של הסוכנות על שמו של הנשיא ביל קלינטון, כ"בניין הפדרלי ע"ש ויליאם ג'פרסון קלינטון" ("William Jefferson Clinton Federal Building").
כל משרד אזורי של EPA אחראי בתוך מדינותיו על יישום תוכניות הסוכנות, פרט לתוכניות מסוימות שהונחו על גבן של המדינות בעצמן.
אזור 1: אחראי בתוך המדינות קונטיקט, מיין, מסצ'וסטס, ניו המפשייר, רוד איילנד וורמונט (ניו אינגלנד).
אזור 2: אחראי בתוך המדינות ניו ג'רזי וניו יורק.
הוא גם אחראי על הטריטוריות פוארטו ריקו ואיי הבתולה של ארצות הברית.
המשרד האזורי ברחוב ברודוויי בניו יורק.
אזור 3: אחראי בתוך המדינות דלאוור, מרילנד, פנסילבניה, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית והמחוז של קולומביה.
נמצא בו גם המטה הראשי בוושינגטון הבירה.
אזור 4: אחראי בתוך המדינות אלבמה, פלורידה, ג'ורג'יה, קנטקי, מיסיסיפי, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה וטנסי.
אזור 5: אחראי בתוך המדינות אילינוי, אינדיאנה, מישיגן, מינסוטה, ויסקונסין ואוהיו.
אזור 6: אחראי בתוך המדינות ארקנסו, לואיזיאנה, ניו מקסיקו, אוקלהומה וטקסס.
אזור 7: אחראי בתוך המדינות איווה, קנזס, מיזורי ונברסקה.
המשרד האזורי ממוקם בקנזס סיטי.
אזור 8: אחראי בתוך המדינות קולורדו, מונטנה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, ויומינג ויוטה.
אזור 9: אחראי בתוך המדינות אריזונה, קליפורניה, הוואי ונבדה.
הוא גם אחראי על הטריטוריות גואם וסמואה האמריקנית.
המשרד האזורי נמצא בסן פרנסיסקו.
אזור 10: אחראי בתוך המדינות אלסקה, וושינגטון, איידהו ואורגון.
כל משרד אזורי מיישם תוכניות על שמורת אינדיאנים, פרט לכאלה המיועדות לרשויות של השבטים האינדיאנים.
הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות היא סוכנות אכיפת חוק האחראית מטעם משרד התחבורה של רוסיה על אחזקות המדינה בתחום מסילות הברזל והרכבות ואחראית לפיקוח על חברות הרכבות ברוסיה והתנהלותן בתחום הרכבות.
משנת 2004 החברה אחראית לפיקוח על "מסילות הברזל הרוסיות" והחל משנת 2014, הסוכנות מנהלת את חברת הרכבות של חצי האי קרים.
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה הוא גוף פדרלי ממשלתי של משרד האוצר של רוסיה, שאחראי לניהול רכוש המדינה ולהחזקות המדינה.
בראש הסוכנות עומד ואדים יאקובנקו (מאז 21 בדצמבר 2018).
הסוכנות הוקמה לראשונה בשנת 1802 בתור המחלקה לרכוש המדינה של משרד האוצר הרוסי (Департамент государственных имуществ).
בשנת 1894 נערכה רפורמה בתחום האדמות והרכוש והמשרד הפך למשרד האדמות ורכוש המדינה (Министерство земледелия и государственных имуществ).
בשנת 1905 המשרד הפך למחלקה הראשית לענייני אדמות (Главное управление землеустройства и земледелия) שהייתה אחראית לניהול הרפורמה האגררית של ראש ממשלת רוסיה דאז פיוטר סטוליפין.
בשנת 1915 המחלקה הפכה למשרד האדמות (Министерство земледелия) שפורק לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917.
בתקופת ברית המועצות לא פעל גוף דומה עד שנת 1947 אז הוקמה המחלקה הראשית לרכוש סובייטי בחו"ל (ГУСИМЗ — Главное управление советского имущества за границей).
בשנת 1990 הוקמה הוועדה הממלכתית לניהול הרכוש (Государственный комитет РСФСР по управлению имуществом, Госкомимущество) ובשנים 1991–1994 עמד בראש אנטולי צ'ובאיס שניהל את קמפיין ההפרטה של ילצין.
ב-9 במרץ 2004 נערכה הרפורמה הפדרלית ובמסגרתה המשרד הפך לסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה במסגרת המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה.
ב-21 בינואר 2020 הסוכנות הועברה לאחריות משרד האוצר של רוסיה.
הסוכנות להגנה מפני טילים היא סוכנות ממשלתית אמריקאית בתחום המחקר, הפיתוח והרכש הפועלת תחת מחלקת ההגנה.
משימותיה של הסוכנות הן פיתוח, בחינה, ניסוי, פריסה ושילוב של מערכות הגנה מפני טילים בליסטיים בכל שלבי מעופם, במטרה להגן על ארצות הברית.
שורשי הסוכנות ביוזמת ההגנה האסטרטגית שנוסדה ב-1983 על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן.
ב-1994 שונה שמה של היוזמה לארגון ההגנה מפני טילים בליסטיים (BMDO).
ב-1999 הוגדרו משימות הארגון בחוק ההגנה הלאומית מפני טילים.
בחוק נקבע כי מדיניות ארצות הברית היא לפרוס לכל המוקדם על פי המתאפשר מבחינה טכנולוגית מערכת הגנה לאומית המסוגלת להגן על שטחי ארצות הברית מפני מתקפה של טילים בליסטיים.
לאחר פרישת ארצות הברית מאמנת הטילים נגד טילים בליסטיים ב-2002, שונה שם הארגון, ומאז הוא נקרא "הסוכנות להגנה מפני טילים".
הסוכנות משתפת פעולה עם מדינות שונות ברחבי העולם, כולל פיתוח מערכות ופריסת מערכות הגנה כגון מערכות הגנה מרחבית בגובה רב, ומערכות PAC-3. עם ישראל קיים שיתוף פעולה בפיתוח מערכת ה"חץ", בפיתוח "קלע דוד" ובמערכת "כיפת ברזל".
36 מערכות קרקעיות ליירוט לטווח ארוך - מערכות טילי MIM-104 פטריוט משודרגות למתן מענה מפני טילים (PAC-3)
33 אוניות מלחמה המצוידות במערכות Aegis ובעלות יכולות שיגור טילי SM-2,SM-3,SM-6 מיועדות לספק הגנה מפני טילים בליסטיים לטווח קצר ובינוני.
מתקן רדאר מסוג "קוברה דיין" משופר המוצב באיים האלאוטיים שבאלסקה
מערכות רדאר לגילוי מוקדם הפרוסות ברחבי העולם
12 מערכות רדאר ניידות מסוג AN/TPY-2 הפועלות בתחום התדרים X
6 סוללות טילי THAAD כולל מערכות בגואם ובקוריאה הדרומית
מערכת רדאר ניידת-ימית בתחום התדרים X הממוקמת באוקיינוס השקט
פיקוד בקרה, שליטה, ניהול קרב ומערכת תקשורת לתיאום כלל המרכיבים של מערכות ההגנה מפני טילים
הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע (באוקראינית: Державне агентство України з питань кіно, ידוע בקיצור כדרג'קינו אוקראינה, Держкіно України) היא סוכנות של ממשלת אוקראינה המהווה לגוף הממשלתי בתחום הקולנוע ונועד לספק עידוד ותמיכה לסרטי קולנוע ואולפני קולנוע באוקראינה.
הסוכנות מהווה רגולטור הממשלתי החשוב ביותר בתחום הפקות הקולנוע באוקראינה.
הסוכנות הוקמה לראשונה בשנת 1991 בשם הקרן הממלכתית לקולנוע אוקראיני.
בשנת 2006 שינתה את שמה לשירות הקולנוע הממלכתי, בשנת 2011 הסוכנות קיבלה את שמה הנוכחי: הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע.
משנת 2014 פיליפ אילנקו עומד בראש הסוכנות ובשנת 2020 הוא הוחלף על ידי מרינה קודרצ'וק.
בשנת 2017 הסוכנות ממנה הפקת סרט "תפילה זרה" על הצלת יהודים בחצי האי קרים במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2019 הסוכנות מימנה הפקת הסרט "תחושה מוקדמת" ביחד עם קרן לקולנוע מסלובקיה.
בשנת 2022 הסוכנות העניקה 80% מימון לסרט "הצלף: עורב לבן"
הסוכנות כפופה למשרד החוץ של רוסיה.
לסוכנות 96 משרדים ב-81 מדינות, מהם: 72 מרכזי מדע ותרבות רוסיים ב-62 מדינות ו-24 נציגויות בשגרירויות רוסיה ב-22 מדינות.
הסוכנות מצויה תחת סנקציות של האיחוד האירופי בעקבות מעורבותה בפלישה הרוסית לאוקראינה.
הסוכנות הוקמה ב-6 בספטמבר 2008 מתוקף צו נשיאותי מס' 1315 של נשיא הפדרציה הרוסית דאז, דמיטרי מדבדב.
מטרות הסוכנות הינן תחזוק ההשפעה הרוסית על חבר המדינות העצמאיות וקידום האינטרסים הכלכליים, התרבותיים והפוליטיים של רוסיה באמצעות עוצמה רכה.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, ארגנה הסוכנות עשרות הפגנות פרו-רוסיות באירופה בתמיכת גורמים נאו-נאציים מקומיים.
הפגנות אלו התקיימו, בין היתר, בדבלין, הנובר, ברלין, פרנקפורט, לימסול ואתונה.
רבים רואים בסוכנות זו כיורשתה של VOKS , החברה הסובייטית לתקשורת תרבותית עם מדינות זרות (Всесоюзное общество культурной связи с загранице) שפעלה בשנים 1925-1987 כזרוע הסיוע הבין-לאומי, התעמולה והעוצמה הרכה של ברית המועצות.
הסוכנות מפעילה רשת נציגויות בינלאומית תחת השם "Русский дом" (רוּסקי דוֹם, קרי: הבית הרוסי).
סניף של הבית הרוסי נפתח בחצר סרגיי שבירושלים בדצמבר 2025. רשת זו מתפקדת כחברת קש למטרות לריגול והפצת תעמולה בכסות של פעילות תרבותית.
הסוכנות הרוסית למניעת סימום בספורט — הוא הגוף הלאומי של רוסיה העוסק במלחמה נגד סמים בספורט, ומטרתו לאתר ולמנוע הפרות חוק בתחום הסימום בפדרציה הרוסית.
פועל בכפיפות לקוד הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), ובכפוף לאמנה הבינלאומית בדבר דיכוי סמים בספורט, שאומצה על ידי הוועידה הכללית לחינוך, מדע ותרבות של האומות המאוחדות ב-19 באוקטובר 2005.
הסוכנות הוקמה בינואר 2008 ביוזמת הסוכנות הפדרלית לתרבות גופנית וספורט (שלימים הפכה למשרד הספורט).
מייסדי הסוכנות הם משרד הספורט של הפדרציה רוסית, הוועד האולימפי הרוסי, הוועדה הפאראלימפית של רוסיה, האוניברסיטה הממלכתית הרוסית לרפואה, האקדמיה הרוסית לחינוך והארגון ציבורי רוסי "הליגה לבריאות האומה".
ב-9 בנובמבר 2015 עמדה הסוכנות במרכזה של שערוריית סימום.
ב-18 בנובמבר 2015 בהתבסס על ממצאי דו"ח ועדה עצמאית של הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), הוכרזה הסוכנות הרוסית כמי שפועלת בניגוד לקוד WADA, מה שהוביל להשעיית רוסיה מהשתתפות בטורנירים אולימפיים ועולמיים החל מדצמבר 2019 למשך 4 שנים.
הפעילויות העיקריות של הסוכנות הם עריכת בדיקות סמים, פעילויות חינוכיות לקידום בריאות, יריד ספורט, ושיתוף פעולה לאומי ובינלאומי עם סוכנויות וארגונים של מדינות אחרות בתחום הסימום בספורט.
בשנת 2009, WADA אשררה את פעילויות הסוכנות, כאשר זו עסקה בתרגום מסמכי WADA לרוסית וערכה תוכניות הסברה בשפה זו.
לקראת המשחקים הסוכנות ערכה שלל בדיקות סמים, פעילות שהחלה כבר מאז ספטמבר 2011 ונמשכה עד הגעת המשלחת הרוסית לכפר האולימפי.
הסוכנות גם ערכה מבדקי סמים בתחרויות גדולות אחרות ברוסיה בשנת 2013: אליפות העולם באתלטיקה, פסטיבל אמנויות לחימה ואליפות אירופה ברוגבי-7.
ב-2012, הסוכנות עברה בהצלחה את ההסמכה עבור תאימות לתקן הבינלאומי ISO 9001:2008 והיא הייתה בין 20 הסוכנויות הראשונות בעולם שקיבלו אישור זה.
ב-2014 עברה בהצלחה את הביקורת עבור תאימות לתקן הבינלאומי ISO 9001:2008.
על פי הסוכנות ב-2011, ספורטאים רוסים קיבלו 9 היתרים לשימוש בחומרים אסורים ו-28 סירובים (20 — בשל ניירת שגויה).
הסיבות להיתרים ולדחיות לא נמסרו ועודם מהווים חסינות רפואית.
ב-7 באוקטובר 2016 הוכרז על הוצאת משרד הספורט מהרכב חברי ומייסדי RUSADA כדי לתת שקיפות יתר בתהליך הארגון מחדש של הסוכנות.
עובד לשעבר של הסוכנות, ויטאלי סטפאנוב שברח למערב טען, כי באולימפיאדת החורף בסוצ'י פעלו במסווה של עובדים בסוכנות קצינים של שירות הביטחון הפדרלי.
כך, על פי סטפאנוב, הצד הרוסי רצה להסתיר את השימוש בסמים על ידי ספורטאים רוסים במהלך משחקי החורף ב-2014. סטפאנוב גם דיווח כי לפחות ארבעה ספורטאים רוסיים, שזכו במדליות זהב בסוצ'י, השתמשו בסטרואידים במהלך המשחקים.
בנובמבר 2015 ועדה של WADA פרסמה דו"ח (שכונה בשם דו"ח מקלארן, על שם החוקר הראשי מטעם WADA, ריצ'רד מקלארן) שבו האשימה את RUSADA בהסתרה מסיבית ושיטתית של סימום ספורטאים רוסים.
הדו"ח טען כי RUSADA הזהירה את הספורטאים על בדיקות סימום והסתירה מקרים של ספורטאים שנכשלו בדיקות.
RUSADA גם אפשרה לספורטאים מושעים להשתתף בתחרויות לפני פקיעת תוקפו של האיסור.
בעקבות השערורייה, בדצמבר 2019 החליטה הסוכנות העולמית למניעת סמים בספורט להשעות את רוסיה מהשתתפות באולימפיאדה ומשחקי אליפויות העולם למשך 4 שנים.
הסוכנות הצרפתית למאבק השחיתות , לשעבר השירות המרכזי למניעת שחיתות היא סוכנות ממשלתית בצרפת שמטרתה למנוע, לחקור ולהעמיד לדין מעורבים בשחיתות ובעבירות דומות (כגון שוחד, קבלת מתנות בסתר ועוד) שגורמים נזק חמור לרפובליקה הצרפתית.
הסוכנות הוקמה על פי חוק ב-9 בדצמבר 2016, בתור הגוף העיקרי למאבק בשחיתות ולמודרניזציה של החיים הכלכליים ונועדה לעזור לרשויות המוסמכות במניעה, זיהוי מקרי שחיתות, סחר בסמים, גזל, לקיחת ריבית לא חוקית וגזל כספי ציבור.
הסוכנות מהווה גוף עצמאי במשרד הכלכלה הצרפתי והיא מדווחת ישירות לנשיא צרפת.
הסוכנות לאכיפת סמים של הפיליפינים (בפיליפינית: Kawanihan ng Pilipinas Laban sa Droga, בראשי תיבות: PDEA) היא סוכנות אכיפת חוק בפיליפינים, אשר אחראית למניעה, חקירה ומאבק בכל הקשור לסמים המסוכנים והלא חוקיים.
הסוכנות מבקרת את השימוש בקודמן ובכימיקלים חיוניים בשטח הפיליפינים.
לסוכנות סמכויות מאסר ושימוש בנשק, והיא הגוף הבכיר במדינה בתחום המאבק בסמים לא חוקיים.
הסוכנות מהווה הזרוע המבצעת של מועצת הסמים המסוכנים (DDB), וכפופה ללשכת נשיא הפיליפינים.
יוזמות להקמת משטרת סמים אמנם הועלו כבר בשנת 1972, אך סוכנות שכזו לא הוקמה עד שנת 2002. הסוכנות לאכיפת הסמים הוקמה בפועל ב-7 ביוני 2002, מתוקף חוק, שנכנס לתוקפו ב-4 ביולי 2002, ומאז הסוכנות משתפת פעולה עם המשטרה הלאומית, לשכת החקירות הלאומית ולשכת המכס של הפיליפינים.
הסוכנות לביטחון לאומי (במונטנגרית: Agencija za Nacionalnu Bezbjednost; בראשי תיבות ANB) היא סוכנות המודיעין של מונטנגרו.
על פי החוק המקומי הסוכנות אחראית לאיסוף, אחסון, ניתוח, הערכה, החלפת ושמירה על:
מידע על הפעילויות שכוונו נגד עצמאותה, ריבונותה, שלמותה הטריטוריאלית, אבטחה ושמירת הסדר חוקתי של מונטנגרו
המודיעין הנוגע להגנה על האינטרסים של מונטנגרו, והגנה אסטרטגית על מטרות ואינטרסים של מונטנגרו (באמצעות פעילויות בתחום מודיעין אנושי ומודיעין שדה)
מידע על פעילויות פשע מאורגן
מידע על פשעים נגד האנושות ונושאים אחרים המוגנים על ידי החוק הבינלאומי.
מודיעין על שירותי מודיעין זרים שעלולים לפגוע בביטחונה הלאומי של מונטנגרו.
מודיעין על איומים פוטנציאליים על האינטרסים הכלכליים
מודיעין על איומים פוטנציאליים על הביטחון הבינלאומי
מידע על צורות אחרות של איומים על הביטחון הלאומי של מונטנגרו
הסוכנות גם אחראית על סיכול ריגול ומניעת חתרנות בפרלמנט של מונטנגרו, ממשלת מונטנגרו, לשכת נשיא מונטנגרו, ועוד גופים ממשלתיים ומשרדים, הנוגעים לפעילות משמעותית המחייבת את אבטחת כוח האדם, מבנים ונכסים של המוסדות הנ"ל.
גופי הביון במונטנגרו נולדו לראשונה ב-13 במאי 1944, כאשר הוקמה OZNA כחלק הצבא העממי היוגוסלבי, במסגרת המנגנון פעל מרכז אוטונומי למודיעין במונטנגרו.
OZNA פוצלה מהצבא במרץ 1946 ושולבה לתוך משרד הפנים ובכך הפכה לסוכנות ביון אזרחית.
בצבא היוגוסלבי, פעל מנגנון בשם KOS שנוצר כגוף ריגול נגדי צבאי, בעוד למקבילה האזרחית (שלא הייתה קשורה למשרד הפנים) קראו UDB.
במאי 2005, הסוכנות לביטחון לאומי הוקמה כסוכנות ממשלתית נפרדת, שעובדיה ומתקניה הגיעו מהסניף המונטנגרי של UDB.
הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) היא סוכנות הביון של הרפובליקה של ליבריה, שכפופה לנשיא ליבריה.
הסוכנות אחראית לניטור, איסוף, ועיבוד של מידע ונתונים על מודיעין זר ולמנוע חדירה לרשתות תקשורת ומערכות מידע.
הסוכנות לביטחון לאומי מסתמכת על מגוון רחב של אמצעים כדי לבצע את משימותיה, רובן חשאיות.
הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) הוא תולדה של מיזוג בין הלשכה הלאומית לחקירות (NBI) אשר הייתה אחראית על תחום חקירות, ביטחון גלוי וביטחון, ולבין הלשכה לפעולה ביצועית (EAB) שהייתה אחראית על מבצעים חשאיים.
במתכונתה הנוכחית הסוכנות הוקמה ב-1974.
הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) היא הגוף המוביל בממשלת ליבריה בתחום ההצפנה וכולל תפקידי מודיעין אותות (סיגינט) ואבטחת מידע (IA) ומנטר את תשתיות המחשוב הממשלתיות.
הסוכנות לאכיפת הסמים היא סוכנות בממשלת ליבריה האחראית ללחימה בפשעים הקשורים לסמים.
לפני הקמתה, היה המאבק בעבירות סמים נתון באחריות משרד ההגנה הליברי.
הסוכנות החלה את דרכה בשם הוועדה הלאומית לסמים שנוצרה ב-1993, בתקופת נשיאותו של איימוס סוייר.
חמש שנים מאוחר יותר, הוועדה הוסבה לצורתה הנוכחית: הנשיא צ'ארלס טיילור חתם על הצעת החוק שיצרה את הסוכנות למלחמה בסמים כהשראה מהגוף האמריקאי ללוחמה בסמים.
הסוכנות לאכיפת הסמים נלחמת בהברחות סמים על גבולות המדינה, ומנהלת מעצרים של סוחרי סמים תוך השמדת סמים לא חוקיים.
על פי מנהל הסוכנות, אנתוני סו (Anthony Souh), הסוכנות סובלת משמעותית משחיתות פנימית גואה.
ב-2011 היה מנהל הסוכנות היה הנרי שו, אשר הוחלף בשנת 2012 על ידי אנתוני סו.
מנהלי הסוכנות ממונים על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הסנאט של ליבריה.
בניגוד למקבילה האמריקאית, הסוכנות לאכיפת הסמים אינה אחראית על הפיקוח על המסחר החוקי בתרופות; חומרים כאלה נמצאים בתחום השיפוט של מועצת התרופות של ליבריה (Pharmaceutical Board of Liberia).
הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות הוא גוף ממשלתי פדרלי בפדרציה הרוסית המופקד על ניהול נכסי מדינה, שמירה על משימות הקשורות לאבטחת התעבורה הימית ומספק שירותים בתחום התחבורה הימית.
מהווה יחידת סמך של משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית.
הסוכנות מפעילה את שירות החילוץ הימי הממשלתי.
הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות היא הסוכנות האחראית על ניהול רכוש המדינה, מתן שירותים ציבוריים ותפקידי אכיפת חוק בתחום התחבורה הימית והנהרות.
יש לה גם אחריות הקשורה לפיתוח ענף הדיג הימי והנמלים.
הסוכנות מהווה לסמכות המוסמכת בתחום התחבורה הימית והיא ממלאת אחר התחייבויות הנובעות מההסכמים הבינלאומיים של הפדרציה הרוסית בתחום זה.
פעילותה מוגדרת ומוסדרת בהוראת נשיא הפדרציה הרוסית, היא כפופה להחלטות המועצה הימית, בכירי משרד התחבורה, אסטרטגיית התחבורה של הפדרציה הרוסית עד 2030 והיא מיישמת את סעיפי התוכנית הפדרלית "פיתוח מערכת התחבורה של הפדרציה הרוסית (לשנים 2010-2020)".
היא פועלת לפיתוח תשתית מודרנית ויעילה לתובלה ימית וזהו אחד מסדרי העדיפויות שלה.
כמו כן, היא נועדה להבטיח את הזמינות, הנפח והתחרותיות בתחום התחבורה הימית, בהתאם לאסטרטגיית הפיתוח של ממשלת הפדרציה הרוסית.
עבודותיה כוללות פעילויות הקשורות להשתלבות במערכת התחבורה העולמית ופעילויות הקשורות בתחבורה ימית בינלאומית.
הקומיסריון העממי לתחבורת המים הוקמה ב-30 בינואר 1931. היה זה המשרד הסובייטי לתחבורת מים והיה האחראי הבלעדי לאחזקת תחבורה ימית ונהרות וניהל את צי הסוחר הסובייטי.
ב-9 באפריל 1939 בוטל המשרד והתפצל לקומיסריון העממי של צי הנהרות ולקומיסריון העממי של הצי הימי.
הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות הוקמה ב-9 במרץ 2004 בעקבות צו נשיא הפדרציה הרוסית מס' 314.
על פי החלטת הממשלה מספר 371 מיום 23 ביולי 2004, הסוכנות מדווחת למשרד התחבורה של הפדרציה הרוסית.
ראש הסוכנות הפדרלית לתחבורה ימית ונהרות הוא סגן שר התחבורה של הפדרציה הרוסית.
ראש הסוכנות נעזר בחמישה סגנים ושבעה ראשי מחלקות; ראש המחלקה לכלכלה וכספים; ראש מחלקת תובלה ימית.
ראש מחלקת אבטחת תחבורה, ראש מינהל, ראש המחלקה לנמלים ופיתוח תשתיות, ראש מחלקת רכוש המדינה ותמיכה משפטית, ראש מינהל אבטחת ספינות.
הסוכנות הפדרלית לדפוס ותקשורת המונים הייתה גוף פדרלי של ממשלת הפדרציה הרוסית שפעלה בשנים 2004–2020.
משנת 2004 עד 2008 נוהלה הסוכנות על ידי משרד התרבות ותקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית, ומאז 2008 על ידי משרד התקשורת של הפדרציה הרוסית.
הגוף הוקם על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית ב-9 במרץ 2004 במהלך הרפורמה הפדרלית של 2004 שבמהלכה בוטל משרד העיתונות, שידור ותקשורת ההמונים.
במקביל, נמשכה פיתוח מדיניות וחקיקת החוק, תפקידי פיקוח ובקרה (שהועברו לידי רוסקומנזור) מתפקידי המשרד.
כיום הסוכנות מבצעת תפקידים במתן שירותים בתחום המדיה, ניהול נכסי מדינה בתחום הדפוס, התקשורת ותקשורת ההמונים, פרסום והדפסה, מימון חברות טלוויזיה ורדיו ממשלתיות, סוכנויות ידיעות חדשות, כמו גם מדיות פדרליות אחרות במדינה, חברות מדיה ותשתית, הענקת תמיכה בתחום האלקטרוניקה והרדיו וסיוע להוצאות ספרים ממשלתיות.
הסוכנות הייתה מארגנת ומשתתפת בפיתוח וביצוע פעילויות שמטרתן יישום מדיניות המדינה בתחום:
שידורי רדיו, אינטרנט, הכנסת טכנולוגיה דיגיטלית, פיתוח ומודרניזציה של לוויינים, כבלים יבשתיים ורשתות יבשתיות;
מדיה ודפוס, הפצת כתבי-עת, הוצאת ספרים ותעמולה של קריאה וספרים;
חינוך פטריוטי של אזרחי הפדרציה הרוסית, מאבק בטרור, קיצוניות, תעמולה נגד סחר בלתי חוקי ושימוש בסמים.
בתמיכת הסוכנות מתקיימות התחרויות והפרסים הבאים:
תחרויות טלוויזיה ופסטיבלים, פרס TEFI-Region, פרס הצלה ושימור, פרס מדיה נגד שחיתות, פסטיבל טלוויזיה לילדים ורבים אחרים;
פרס הספרות הלאומי "הספר הגדול";
" פרס רונט" - פרס ארצי בתחום הטכנולוגיה הגבוהה והאינטרנט;
תחרות בינלאומית של קוראים צעירים "קלאסיקה חיה";
התחרות הארצית על העבודה הטובה ביותר לילדים ומתבגרים "קניגורו";
פרס "קרא רוסיה" - הפרס הרוסי לתרגום הטוב ביותר של יצירות ספרות רוסית לשפות זרות;
התחרות הבינלאומית של חבר המדינות "אמנות ספרים";
תחרות רוסית של איורי ספרים "מראה הספר";
פסטיבל מולטימדיה בינלאומי "מילה חיה";
תחרויות המוקדשות לחינוך פטריוטי של אזרחים ולשמירת מוסד הערכים המשפחתיים: "אתגר המאה ה-21", "משפחה ועתידה של רוסיה", "מגן רוסיה", "תהילת רוסיה", "פטריוט רוסיה";
תחרויות המוקדשות להיסטוריה מקומית ולנושאים אזוריים: "סיביר - שטח התקוות", "המולדת הקטנה", "המולדת הקטנה שלי" ואחרים.
למרות המספר המרשים של האירועים בענף, לא פעם נמתחת ביקורת על הסוכנות, בפרט על ידי מגזר הספרות והעיתון הספרותיים, על תשומת הלב המוגזמת, מנקודת מבטם של פרסומים אלה, לעבודת האגף הלא-פטריוטי של סופרים רוסים.
מדי שנה, עשרות קונגרסים, פורומים ופסטיבלים בתעשיית המדיה נתמכו על ידי הסוכנות: הקונגרס הבינלאומי של האיגוד הארצי לשדרנים, הקונגרס הבינלאומי של האקדמיה הרוסית לרדיו, הפורום הבינלאומי לפרסום עסקי, פורום האינטרנט הרוסי, פסטיבל הטלוויזיה לילדים, פסטיבל הטלוויזיות הרוסי, תוכניות וסרטים על חייהם של אנשים עם מוגבלות "תראו אותי כשווה" ורבים אחרים.
הסוכנות תומכת גם בהשתתפות רוסיה בקונגרסים בינלאומיים המתקיימים מדי שנה על ידי האיגוד העולמי לעיתונים ומוציאי לאור וחדשות (WAN-IFRA).
לראשונה בהיסטוריה התכנסו סופרים מפורסמים, אמנים מובילים ואנשי תרבות בכיכר המרכזית של המדינה כדי להציג את הרלוונטי, המשמעותי, המעניין ביותר בתחום הוצאת הספרים והספרות.
פסטיבל "ספרי רוסיה' היה פסטיבל הספרים האופנתי הראשון לכל מי שמתעניין בספרים וספרות.
VGTRK (ערוצי טלוויזיה "רוסיה-1", "רוסיה-2", "רוסיה-K", "רוסיה-24" ואחרים, תחנות הרדיו "רדיו רוסיה", "מאיאק", "וסטי FM" ועוד, פורטלי האינטרנט Sportbox.ru, Vesti.ru, Strana.ru);
"רוסיה היום" (סוכנות הידיעות וחברת הטלוויזיה הבינלאומית הרוסית "RT");
RTRS (חברה בבעלות המדינה - מפעילת רשת השידור הטלוויזיונית והרדיו במדינה);
מרכז הטלוויזיה אוסטנקינו (מרכז טכני לטלוויזיה המספק אמצעים טכניים לכמעט 200 חברות שידור);
"רוסיסקאיה גאזטה" (שופר העיתונות הרשמי של ממשלת הפדרציה הרוסית)
"האקדמיה לתעשיית המדיה" (מוסד חינוכי ממלכתי להכשרה מתקדמת של עובדי שידורי טלוויזיה ורדיו);
מרכז הטלוויזיה והרדיו המוזיקלי הממלכתי הרוסי" (מוסד ממלכתי לארגון, הפקה והפצה של מוזיקה ותוכניות תרבות וחינוך, איחוד תחנת הרדיו למוזיקה קלאסית, קבוצות מוזיקליות שונות, וכן מפיק מרכזי) ואחרים.
הסוכנות יונקת את שורשיה מארגונים קודמים כדוגמת:
ועדת עיתונות של מועצת השרים של ברית המועצות (עד 1 באוגוסט 1972).
הוועדה הממלכתית של מועצת השרים של ברית המועצות לפרסום, דפוס וסחר בספרים (קוסקומאיזדאט; מ-1 באוגוסט 1972 עד 27 ביוני 1989).
ועדת העיתונות הממלכתית של ברית המועצות (מיום 27 ביוני 1989 עד 13 באפריל 1991).
משרד המידע והעיתונות של ברית המועצות (מ-13 באפריל 1991 עד 28 בנובמבר 1991).
משרד העיתונות והמידע של רוסיה (מיום 28 בנובמבר 1991 ועד 31 בינואר 1992).
משרד העיתונות והמידע של הפדרציה הרוסית (המשרד הרוסי לטכנולוגיית המידע; מיום 31 בינואר 1992 עד 22 בדצמבר 1993).
ועדת העיתונאים של הפדרציה הרוסית (מיום 22 בדצמבר 1993 עד 14 באוגוסט 1996).
הוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לעיתונות (מ-14 באוגוסט 1996 עד 6 ביולי 1999).
המשרד לשידורי רדיו וטלוויזיה, דפוס, עיתונות ותקשורת המונים (מיום 6 ביולי 1999 עד 9 במרץ 2004, תוך מיזוג עם השירות הפדרלי לשידורי רדיו וטלוויזיה).
הסוכנות הפדרלית לתקשורת הדפוס ותקשורת ההמונים (מיום 9 במרץ 2004, במסגרת משרד התרבות ותקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית עד 12 במאי 2008. הועבר לאחריות משרד התקשורת ותקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית החל מ-12 במאי 2008).
פולטוראנין (משנת 1991 לנובמבר 1992)
שומייקו (ספטמבר - נובמבר 1993)
הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה היא גוף של הרשות המבצעת הפדרלית הרוסית המנהלת את המערכת המאוחדת של עתודות המדינה של הפדרציה הרוסית.
על הסוכנות הופקדו תפקידי אחסון ואבטחת מלאי רזרבות המזון והציוד של המדינה, שנועדו לענות על צורכי המדינה במתן שירותים ואספקת ציוד בתגובה למצבי חירום, מתן תמיכה ממלכתית לסקטורים שונים במשק, ארגונים, גורמים מכוננים של הפדרציה הרוסית על מנת לייצב את הכלכלה במקרה של חריגות זמניות.
אספקת משאבים ומזון חיוניים, סיוע הומניטרי ורגולציה על השוק.
הגוף מנהל בנק מזון והוא הגוף הממשלתי העיקרי לביטחון תזונתי ופריגניזם.
החל מ-23 בנובמבר 2016, הסוכנות נמצאת תחת שליטה ישירה של ממשלת הפדרציה הרוסית.
בעבר הייתה כפופה למשרד לפיתוח כלכלי של הפדרציה הרוסית.
הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה אחראית לניהול נכסים מהותיים פדרליים (בכל רוסיה) ומהווה את אחזקת מלאי המזון והציוד של הפדרציה הרוסית ומטרתה לספק:
הבטחת צורכי המלאי והרזרבות החומריות של הפדרציה הרוסית;
מתן עבודה דחופה בתגובה למצבי חירום;
מתן תמיכה ממלכתית לסקטורים שונים במשק, לארגונים, לגופי הפדרציה הרוסית על מנת לייצב את הכלכלה במקרה של שיבושים זמניים באספקת הסוגים החשובים ביותר של חומרי גלם ומשאבי דלק ואנרגיה, מזון במקרה של חוסר איזון בין היצע לביקוש בשוק המקומי;
הסוכנות יונקת את שורשיה עוד מהמאה ה-15 כשהצאר הורה ללשכותיו להחזיק תבואה עבור הציבור.
עד המאה ה-17 נוצרו רזרבות של כסף ולחם במקרה של מלחמה.
פיוטר הראשון הקים את "פריאקז ההשגחה", שהקדיש תשומת לב מיוחדת לנושא זה.
מבנה הגוף ההוא די דומה לסוכנות המודרנית.
ב-17 באוקטובר 1931, בהחלטה של ממשלת ברית המועצות, נוצר גוף מיוחד ששילב את תפקידיו העיקריים של ניהול עתודות המזון ורזרבות המדינה - ועדת הרזרבות תחת מועצת העבודה וההגנה (ועדת הרזרבות).
כל עתודות האספקה היו ממוקמות במוסדות ומפעלים שונים, כמו גם קרנות גיוס ממלכתיים שהיו בעבר בשליטת נציבות הרכש העממי, שהועברו לניהול ועדת הרזרבות.
ב-4 במרץ 1938, בהתאם לצו של ממשלת ברית המועצות, אורגנה מערכת ביטחון צבאית והוכפפה למשרד הרזרבות החומריות של ברית המועצות.
בשנת 1939 קיבלה מערכת רזרבות המדינה מרכז מדעי משלה לפיתוח טכנולוגיות לאחסון סחורות וחומרים לטווח הארוך - מעבדת המחקר המרכזית, שעל בסיסה נוצר מאוחר יותר מכון המחקר לבעיות אחסון.
מאז סוף שנות השלושים החלו להיבנות קמרונות ומחסנים ברחבי הארץ.
המחסן הגדול ביותר, עם קור טבעי, היה המחצבה בסוקוליה גורי, בפרברי סמארה.
המחסנים חוזקו, הונחו צינורות באולמות תת-קרקעיים שדרכם עברה מערכת קירור.
מחסני קירור מוקמו במכרות במרחק של 300–400 מטר מעל פני האדמה.
הקיבולת הכוללת לאחסון מוצרים בו זמנית הייתה 16,400 טון.
בשנות התשעים הופרט המתקן ואיבד את חשיבותו.
נכון לעכשיו, יש רק מחסן קירור אחד (18 מעלות צלזיוס) וכמה תאים עם קור טבעי (-3 מעלות צלזיוס).
בשנים 1941–1945 שוחררו מהרזרבה הממלכתית כ-20 מיליון טון לחם, כ-3 מיליון טונות של מוצרי מזון, כ-2 מיליון טון מתכות, פחם - 16 מיליון טון, מוצרי נפט - 9 מיליון טון, עץ - 6 מיליון קוב מעוקב לצורכי הצבא והמשק.
חלק משמעותי מהמוצרים והחומרים שסופקו על ידי מעצמות בעלות הבריתעברו גם דרך בסיסי רזרבות המדינה, משם הם הופצו לצבא או לתעשייה הביטחונית.
על מערכת הרזרבות הממלכתית הופקדה המשימה החשובה ביותר להבטיח את ביטול מערכת חלוקת שוברי המזון.
בסוף שנת 1947 הוקמו חטיבות ניידות מבין עובדי המשרד, שנסעו למחוזות כדי להבטיח שחרור בו זמנית של סחורות שנצברו ברחבי הארץ.
ב-1 בינואר 1948 ביטלה הממשלה את מערכת השוברים, רק מאותו יום ואילך עברה מערכת העתודה והרזרבות הממשלתית ממצב מלחמה לעבודה שלווה בעת שלום.
תחילת המלחמה הקרה הולידה יצירת עתודות חסרות תקדים בנפח, אך עתודות אלה שימשו לא רק לצרכים צבאיים.
עתודות המדינה שימשו כדי לבטל את השפעות רעידות האדמה בטשקנט (1967) ובספיטאק (1988).
בשנת 1986 אלפי טונות של עופרת לבניית סרקופג מעל יחידת הכוח של תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל הועברו ממתקני אחסון מיוחדים במדינה במהירות.
בשנת 1990 החלו עבודות במערכת העתודה הממלכתית להקמת קרן מיוחדת של סחורות וחומרים המיועדים לנקוט צעדים עדיפים בתגובה לשעת חירום ומתן סיוע הומניטרי.
בתחילת שנות התשעים הייתה המערכת המאוחדת של הרזרבה הממלכתית של ברית המועצות פוצלה.
חפצים ונכסים מהותיים הנמצאים בשטחי הרפובליקות הסובייטיות לשעבר הועברו לתחום השיפוט של הממשלות החדשות.
על פי צו של נשיא רוסיה מיום 25 בנובמבר 1991, הוקמה הוועדה לרזרבות המדינה שתחת ממשלת רוסיה.
הוועדה ששמה שונה ל"וועדת הפדרציה הרוסית לרזרבות מדינה" בשנת 1992, הופקדה על ניהול מבצעי איסוף חפצים וניהול מלאי המדינה ומחסני המזון ברוסיה.
בשנות התשעים תרמה מערכת רזרבות המדינה תרומה משמעותית לשמירה על יציבות חברתית-פוליטית: עד 50 אחוז מהצריכה החודשית של מוצרים באזורים מסובסדים מסוימים סופקו על ידי הוועדה לרזרבות מדינה.
ב-23 בנובמבר 1994 אומץ החוק הפדרלי "אודות הרזרבה החומרית הממלכתית", שקבע עקרונות כלליים להקמתה ושימוש ברזרבת החומר הממלכתית.
החוק הכניס כיוון חדש לשימוש ברזרבות המדינה (בנוסף למתן מענה לחירום ומתן תמיכה במקרה של שיבושים באספקת המזון וחומרי הגלם) - מה שהעניק לוועדה השפעה רגולטורית על השוק.
ב-25 במאי 1999, על פי צו נשיאותי, הפכה ועדת הפדרציה הרוסית לרזרבות מדינה לסוכנות הרוסית לרזרבות מדינה.
במרץ 2004 במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם ולדימיר פוטין, הוחלפה שם הסוכנות ל"סוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה" (Rosrezerv) והועברה לאחריות משרד הפיתוח והסחר הכלכלי.
ב-28 בדצמבר 2010, אומצו תיקונים לחוק הפדרלי "אודות רזרבת החומר הממלכתית" והרחיבו את סמכויות הסוכנות.
השינויים נועדו לשפר את הסטנדרטים הנוגעים להפעלת מערכת העתודה החומרית הממלכתית ולהביא אותם למצב תואם עם התנאים הכלכליים החדשים.
ב-23 בנובמבר 2016, על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית, הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה הוכפפה לאחריות ממשלת הפדרציה הרוסית והוענקה לה הסמכות לפתח את מדיניות המדינה והרגולציה החוקית בתחום ניהול הרזרבות הממשלתיות.
הסוכנות לבריאות הציבור (בשוודית: Folkhälsomyndigheten) היא סוכנות ממשלתית שוודית עם אחריות לאומית לבריאות הציבור.
הסוכנות פועלת תחת משרד הבריאות והרווחה ופועלת לקידום בריאות הציבור ולמניעת מחלות ופגיעות באמצעות חינוך.
היא עוקבת אחר בריאות האוכלוסייה, אמצעי בקרת מחלות זיהומיות והתערבויות בבריאות הציבור ומסייע לממשלה בתהליך קבלת ההחלטות שלה על ידי מתן עובדות וידע.
על הסוכנות למזער את ההשפעה הסביבתית השלילית על בריאות האדם ומשתתפת בעבודתם של האיחוד האירופי ושל ארגוני בריאות הציבור הבינלאומיים, כמו ה-WHO ו-IANPHI.
הסוכנות הוקמה בשנת 2014 ממיזוג המכון הלאומי השוודי לבריאות הציבור () והמכון השוודי לבקרת מחלות ().
היא לקחה על עצמה את מרבית האחריות לבריאות הסביבה ולדיווחי בריאות הסביבה ובריאות הציבור שהוקצתה בעבר למועצה הלאומית לבריאות הציבור ().
בתקופת מגפת הקורונה והתפרצות נגיף הקורונה בשוודיה, האפידמיולוג הראשי של המועצה, אנדרס טגנל, הפך לדמות הציבורית העיקרית של הסוכנות בעת הופעתו ברשתות השידור במהלך הודעה על הנחיות לציבור.
הסוכנות מעסיקה כ-450 עובדים ובסיסה בסולנה.
הסוכנות מאורגנת לחמש מחלקות: אפידמיולוגיה והערכה, תמיכה בידע, מיקרוביולוגיה, תקשורת ומינהל.
סוכנות בריאות הציבור של שוודיה מנהלת את המעבדה היחידה ברמה הביולוגית-בטיחותית 4 באזור הנורדי - אחת מתוך שש בלבד באירופה כולה.
המעבדה ממוקמת במטה בסולנה והיא פועלת מאז 2001. היא בנויה מפלדה עטופה לחלוטין, מבודדת לחלוטין משאר חלקי המקום.
הבניין כולו נשמר בלחץ אוויר שלילי, כדי למנוע הידבקות בכל שטח בחוץ וגישת המעבדה מוגבלת לכ-20 עובדים, שעברו בחינות הערכה ומעקב על ידי שירות הביטחון השוודי.
מטופלים עם מחלות זיהומיות מאוד מטופלים בדרך כלל במתקנים רפואיים עם הכלה גבוהה בבית החולים האוניברסיטאי לינקופינג או בבית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה.
הסוכנות הפדרלית לתחבורה האווירית (Федеральное агентство воздушного транспорта; שם מקוצר - רוסאוויאציה, Росавиация) היא גוף פדרלי של הרשות המבצעת שבסמכות משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית, האחראי לרגולציה בתחום התעופה האזרחית ברוסיה.
רשמית, זהו גוף שהוקם בשנת 2004, אך למעשה הוא נוצר על בסיס המחלקות המבניות שהיו קיימות בעבר במשרד התחבורה ברוסיה וגופים ביצועיים פדרליים מיוחדים שביצעו פיקוח בתחום התחבורה האווירית.
עם זאת, הסוכנות אינה יכולה להיחשב כיורשת של שירות התעופה האזרחי הממלכתי של משרד התחבורה של רוסיה, מכיוון שתפקידיה מחולקים כיום בין שלושה גורמים מנהלים פדרליים: הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית, השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה (רוסטרנסנזור) ומשרד התחבורה של רוסיה (מחלקת מדיניות המדינה בתחום התעופה האזרחית).
במסגרת הסוכנות פועל השירות לביטחון התעופה שאחראי לאבטחת נמלי התעופה ברוסיה.
גופי ממשל בתחום התחבורה האווירית בברית המועצות ובפדרציה הרוסית עד שנת 2000 בסדר כרונולוגי:
רשימת ראשי התעופה האזרחית בברית המועצות ובפדרציה הרוסית:
ארגון יישום תוכניות יעד פדרליות ותוכנית השקעה ממוקדת פדרלית;
מתן שירותים ציבוריים בעלי חשיבות ציבורית בתנאים שנקבעו על ידי החוק הפדרלי למספר בלתי מוגבל של אנשים, כולל לצורך: יישום מערך אמצעים לארגון יישום טיסות בינלאומיות ופנימיות; יישום מערך אמצעים שמטרתם להבטיח הגנה על תשתיות תחבורה וכלי רכב מפני פשעים;
פרסום צווים משפטיים פרטניים על בסיס ועל פי חוקת הפדרציה הרוסית, חוקים חוקתיים פדרליים, חוקים פדרליים, צווים והוראות של נשיא הפדרציה הרוסית, הנחיות ממשלת הפדרציה הרוסית ומשרד התחבורה של הפדרציה הרוסית;
הסוכנות הפדרלית לתחבורה האווירית היא הגוף המנהל של מערכת ניהול התעבורה האווירית המאוחדת של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2020 משרד התחבורה של רוסיה הציע לממשלת רוסיה להעביר לסמכויות הסוכנות גם את תפקידי חקירת תאונות אוויריות, במקום ועדת התעופה הבין-מדינתית ועל רקע הקמת הלשכה הבינלאומית לחקירת תאונות תעופה ותקריות חמורות (Международное бюро по расследованию авиационных происшествий и серьезных инцидентов ברוסית).
הסוכנות הלאומית לניהול חירום (במונגולית: Онцгой байдлын ерөнхий газар) היא סוכנות ממשלתית המפקחת על שירותי החירום של מונגוליה.
אחראית גם לטיפול וניהול מצבי חירום כאסונות טבע ומשברי חירום לאומיים.
יש לה סניפים בכל 21 מחוזות המדינה וכן בבירה אולן בטור.
מקבילה בתפקודה להמשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה ואמונה על פיתוח חקיקה סביבתית כמו גם ניהול השלכות אסונות טבע וביצוע עבודות חילוץ הצלה.
גוף ההגנה האזרחית הראשון במדינה הוקם בשנת 1964 כיחידת סמך של צבא העם המונגולי.
קודם לכן, שירותי החירום במדינה אורגנו בשנת 1922, ביוזמתו של מנהיג הפרטיזנים דמדין סוחבאטאר.
היחידה שהוקמה בשנות ה-60 נודעה כגדוד ההגנה האזרחית 122 של ה-צבא.
כחלק מהרחבת הצבא בסוף שנות השישים, ארגן שר ההגנה את להקת המוזיקה של ההגנה האזרחית, שמאז 2009 היא ידועה כלהקת שירותי החירום ומשמיעה מוזיקה צבאית, תוך גם קידום הסוכנות בקהילה וייצוג שלה באירועי תרבות.
הסוכנות, במתכונתה הנוכחית הוקמה על ידי החוראל הגדול ביוני 2003 והיא כיום חלק מממשלת מונגוליה.
בשנת 2017 הוקם אגף כימי.
הסוכנות הפדרלית לענייני לאום היא הגוף הממשלתי הפדרלי של הפדרציה הרוסית, שמיישם תפקידי יישום המדיניות הלאומית של המדינה ויישום תוכניות ממוקדות ופדרליות בתחום היחסים הבין-אתניים במדינה ותמיכה בעשרות הלאומים המרכיבים את רוסיה.
הסוכנות הוקמה ב-31 במרץ 2015 בהתאם לצו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
לראש הסוכנות מונה איגור בארינוב .
הסוכנות הפדרלית מבצעת את המשימות הבאות:
א) פיתוח ויישום של מדיניות לאומית של המדינה, רגולציה חוקית ומתן שירותים ציבוריים בתחום המדיניות הלאומית של המדינה;
ב) יישום אמצעים שמטרתם לחזק את אחדותם של האנשים הרב-אתניים של הפדרציה הרוסית (האומה הרוסית), להבטיח הרמוניה בין-עדתית, פיתוח אתנו-תרבותיות של עמי הפדרציה הרוסית, שמירה על זכויותיהם של מיעוטים לאומיים ועמים ילידי הפדרציה הרוסית;
ג) אינטראקציה עם אוטונומיות לאומיות-תרבותיות, חברות קוזאקים ומוסדות אחרים של החברה האזרחית;
ד) פיתוח ויישום תוכניות ממוקדות ממלכתיות ופדרליות בתחום היחסים הבין-אתניים;
ה) בקרה על יישום המדיניות הלאומית של המדינה;
ו) יישום פיקוח בתחום היחסים הבין-עדתיים והבין-דתיים;
ז) מניעת כל אפליה על רקע שיוך גזעי, לאומי, דתי או לשוני;
ח) מניעת ניסיונות להסית שנאה או איבה גזעית, לאומית ודתית.
בנוסף, כמה תפקידים שבעבר היו של משרד התרבות של הפדרציה הרוסית ומשרד המשפטים של הפדרציה הרוסית הועברו לסוכנות החדשה שהוקמה.
מארגנת יישום אמצעים למדיניות הנוער הממלכתית;
לבקשת עמותות נוער וילדים, מארגנת הכשרה והסבה מקצועית של אנשי העמותות הללו;
מבצעת פעולות של תמיכה ממשלתית לעמותות נוער וילדים בהתבסס על תוצאות תחרות של פרויקטים של עמותות אלה
מנהלת את המרשם הפדרלי של אגודות נוער וילדים הנהנים מתמיכה ממלכתית;
מבצעת הזמנות לאספקת טובין, ביצוע עבודות, מתן שירותים, ביצוע עבודות מחקר, פיתוח ועבודה טכנולוגית לצורכי מדינה בתחום פעילות הנוער;
מיישמת את צווי נשיא הפדרציה הרוסית והנחיות ממשלת הפדרציה הרוסית, בנוגע לרכוש פדרלי הנחוצים להבטיח את מילוי תפקידם של גופים ממשלתיים פדרליים בתחום פעילות הנוער;
מנהלת תוכניות ממוקדות פדרליות, תוכניות ופרויקטים מדעיים, טכניים וחדשניים;
מקיימת אינטראקציה עם רשויות המדינה במדינות זרות וארגונים בינלאומיים בתחום הנוער;
מבצעת בקרה אזרחית, מבטיחה בחינה מתמדת של בקשות בעל פה ובכתב של אזרחים, אימוץ החלטות ושליחת תשובות לפונים בתוך פרק הזמן שנקבע על ידי החקיקה של הפדרציה הרוסית;
מבטיחה, במסגרת יכולתה, את ההגנה על מידע המהווה סוד מדינה בתחום הנוער;
מספקת גיוס והדרכה, כמו גם בקרה ותיאום של פעילויות ארגונים הנמצאים בתחום שיפוטה;
מארגנת הסבה מקצועית, הכשרה מתקדמת והתמחות לעובדי הסוכנות;
מבצעת בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית את עבודות הרכישה, האחסון, החשבונאות והשימוש במסמכי ארכיון המדינה;
מנהלת את כספי התקציב הפדרליים שמגיעים אליה;
מארגנת קונגרסים, כנסים, ימי עיון, תערוכות ואירועים נוספים בתחום הנוער;
מבנה הארגון מוגדר בהתאם לצו של ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 29 במאי 2008. עד 21 במאי 2012 הייתה הסוכנות הפדרלית לענייני נוער תחת תחום שיפוטו של משרד הספורט, התיירות ומדיניות הנוער של הפדרציה הרוסית.
מיום 21 במאי 2012 עד 15 במאי 2018, הוא היה כפוף למשרד החינוך והמדע של הפדרציה הרוסית, ומ-15 במאי 2018, הוא כפוף ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית.
הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות (בבוסנית, קרואטית, סרבית לטינית: Državna agencija za istrage i zaštitu, SIPA, סרבית קירילית: Државна агенција за истрагу и заштиту, СИПА) היא סוכנות המשטרה הרשמית של בוסניה והרצגובינה.
הסוכנות נמצאת תחת ניהול ישיר של משרד הביטחון של בוסניה והרצגובינה.
הארגון הוקם בשנת 2002 במקומה של סוכנות ההגנה והמידע (בוסנית: Agencija za zaštitu informacija) של הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה.
היא הוקמה בעיר הבירה בסרייבו בשנת 1992 על ידי משרד הפנים, אולם עקב המצב באותה תקופה עם פרוץ מלחמת אזרחים, היחידה התמקדה יותר בלחימה עירונית.
לאחר המלחמה נחתם הסכם דייטון, שהביא לפירוק הסוכנות וליצירת SIPA, הסוכנות הממלכתית להגנה וחקירות, אשר הוקמה בשנת 2002 על ידי משרד הפנים.
בהתאם לחוק הסוכנות הממלכתית לחקירות והגנה ובהתאם לתקנות אחרות, SIPA מבצעת משימות הנמצאות בתחום שיפוטה ברחבי בוסניה והרצגובינה.
זהו גם הכלי הבסיסי ליציבות המדינה וכלי הגורם לתושבי בוסניה והרצגובינה להרגיש בטוחים ובטוחים מפני איומים במדינה.
פעילויות SIPA כוללות מעצרים של אנשים החשודים בביצוע פשעי מלחמה, כמו גם חקירת פעילויות הלבנת הון, מאבק בפשע מאורגן ומלחמה בטרור, מתן תוכנית להגנת עדים, תמיכה, והקמת ופיתוח יחידות מיוחדות, המקבילות המקומיות ל-SWAT האמריקני או ל-SOBR הרוסי.
SIPA התחילה עם שלושה עובדים בלבד, ואילו כיום היא מונה מעל 850 עובדים העובדים ב-11 יחידות ארגוניות במטה הסוכנות ובארבעה משרדים אזוריים בערים סרייבו, טוזלה, באניה לוקה ומוסטר.
הסוכנות עוסקת במניעה, חשיפה וחקירת פשע מאורגן, מאבק בטרור וסחר בלתי חוקי - איתור פושעי מלחמה, מאבק בסחר באנשים.
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומטרולוגיה היא הסוכנות הממשלתית הפדרלית הרוסית המשמשת כגוף תקנים לאומי של הפדרציה הרוסית.
בעבר נקראה גוססטנדארט והוא כפוף למשרד התעשייה והמסחר.
ב-15 בספטמבר 1925, על פי החלטת מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות, הוקם גוף לאומי בתחום התקינה, הוועדה לתקינה שתחת מועצת העבודה וההגנה (גוססטנדארט).
הנהגת הוועדה שימשה תחילה ככלי להסדרת עבודה שיטתית בכל מגזרי המשק הסובייטי.
בשנת 1946 הוקם הארגון הבינלאומי לתקינה (ISO).
ברית המועצות לקחה על עצמה את עבודת מזכירות הוועדות הטכניות.
בשנת 1954 הוקמה ועדת התקנים, אמצעים ומכשירי מדידה תחת מועצת השרים של ברית המועצות על בסיס מיזוג מחלקת התקינה שתחת ועדת התכנון הממלכתית של ברית המועצות עם חדר המידות הראשי ומכשירי המדידה של משרד האוצר של ברית המועצות.
בשנות השישים והשמונים נעשתה עבודה לייעול ויסות כל העבודות בתחום התקינה.
בשנת 1968 הוצגה מערכת תקנים בשם GOST 1 "מערכת התקינה הממלכתית".