tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אירלנד הייתה מפוצלת אז לממלכות רבות, ללא שלטון מרכזי, ונתונה להתקפותיהם של הוויקינגים אשר פשטו לאורך הנהרות, כשהם שודדים ומחריבים את כל העומד בדרכם, ומייסדים ממלכות עצמאיות משלהם.
אחיו של בריאן היה למלך מנסטר עם מות האב, ובריאן התנגד לו תקופה קצרה, אך לאחר מכן הצליחו השניים לשתף פעולה כנגד מלכה הוויקינגי של לימריק, וזכו להישגים צבאיים.
לאחר הישגים ראשוניים אלו נרצח האח, מאהון, על ידי בוגדים, ובריאן ירש את מקומו.
לאחר שהרג את המלך הוויקינגי איוור מלימריק בדו-קרב, הצליח בריאן לייצב את ממלכתו ולשלוט באזורים נרחבים בדרום אירלנד.
בה בעת עלה מלך גדול באזור הצפון, מלאכי השני, ממשפחת או'ניל.
בשנת 1002, לאחר שמלאכי ראה כי אינו יכול להתמודד עם כוחו של בריאן, הכריז בגבעה הקדושה טארה, בה הוכרזו מלכי או'ניל מאז ומעולם, על בריאן כ"מלך עליון של אירלנד".
פירוש הדבר היה כי שאר מלכי אירלנד היו חייבים לתת לו את בניהם כבני ערובה, ולהעלות לו מנחות ומיסים.
המילה "בורו" שהיא שמו של בריאן, פירושה מנחה.
בריאן עמל קשה כדי לרפא את פצעי המלחמות הוויקינגיות, הוא בנה מחדש את המנזרים, שהיו המרכז התרבותי והחברתי בתקופה זו, וניסה לפעול ליצירת שלטון מרכזי.
בשנת 1013 הרימו מלכי לנסטר, בשיתוף מלכים ויקינגים, את נס המרד במלכותו של בריאן.
בקרב קלונטרף, ב-23 באפריל 1014 הובסו המלכים הוויקינגים, אך בריאן מת בקרב.
צאצאיו של בריאן נקראים "או'בריאן", והם שכתבו במאה ה-12 את ספר "מלחמות האירים בזרים" המהלל את בריאן כמלך הגדול ביותר שקם באירלנד אי פעם.
הדעה המקובלת, אשר הופצה על ידי הספר, היא כי אמנם בריאן הוא ששחרר את אירלנד מן הכיבוש הוויקינגי, אך עם מותו אבד לאירלנד הסיכוי להיות תחת שלטון מרכזי, והיא נותרה בבחינת קובץ של מלכויות מפוצלות המתחרות זו בזו.
בריאן וייד גרנט הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 12 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
גרנט היה מוכר בשל משחק ההגנה הקשוח שלו ויכולות הריבאונד הגבוהות.
ממוצעיו של גרנט לאורך הקריירה עומדים על 10.5 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.
גרנט נבחר בבחירה השמינית בדראפט ה-NBA 1994 על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס, והציג יכולת מרשימה כבר בעונת הרוקי כשרשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
בסיום חוזהו עם הקינגס, לאחר שלוש עונות בקבוצה, חתם כשחקן חופשי בפורטלנד טרייל בלייזרס על חוזה ל-7 עונות עבור כ-56 מיליון דולר.
בעונת עזר גרנט לקבוצתו להעפיל לגמר המערב בפלייאוף, בו הובסו הטרייל בלייזרס לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס, בתוצאה 4-0.
גרנט שימש כפאוור פורוורד הפותח של פורטלנד בכל 13 משחקי פלייאוף 1999, והעמיד לאורכם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק.
בעונת צירפה פורטלנד את הסמול פורוורד סקוטי פיפן, מהלך אשר העביר את ראשיד וולאס לעמדת הפאוור פורוורד ודחק את גרנט אל מחוץ לחמישייה הפותחת.
בעונה זו חזרו הטרייל בלייזרס למעמד גמר המערב, אך הפסידו בו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-3.
ב-30 באוגוסט 2000 נשלח למיאמי היט כחלק מטרייד משולש ששלח את שון קמפ לפורטלנד ואת כריס גטלינג, קלרנס ות'רספון וגארי גרנט לקליבלנד קאבלירס.
במסגרת העסקה יצא גרנט מחוזהו בפורטלנד וחתם על חוזה חדש ל-7 עונות עבור כ-86 מיליון דולר.
גרנט חזר לשמש במיאמי כשחקן חמישייה קבוע, ובמשך ארבע עונותיו בקבוצה רשם 11.0 נקודות ו-8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בקיץ 2004 נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, יחד עם קארון באטלר, למאר אודום ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לכוכב העל שאקיל אוניל.
בסיום עונתו היחידה בלייקרס, בה שימש כשחקן ספסל זניח, שוחרר גרנט מהקבוצה וחתם בשורות פיניקס סאנס.
בעונת שותף ב-21 משחקים בלבד, ובסיומה נשלח לבוסטון סלטיקס אשר שחררה אותו בטרם שיחק במדיה.
ב-27 באוקטובר 2006 הודיע גרנט על פרישה מה-NBA, בגיל 34.
כינויו של גרנט, "הגנרל", הוענק לו מכיוון שגדל באותו הכפר - ג'ורג'טאון, אוהיו - בו גדל הגנרל יוליסס ס.
בנובמבר 2005, בעודו שחקן הפיניקס סאנס, אובחן גרנט כסובל מתסמינים ראשונים למחלת פרקינסון, וב-2009 פרסם הודעה על מחלתו.
בריאן גרינברג הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וזמר יהודי-אמריקאי.
גרינברג נולד באומהה שבמדינת נברסקה, ארצות הברית לדניס וקרל, העוסקים בפסיכולוגיה.
הוא גדל בבית יהודי קונסרבטיבי, התחנך במחנות קיץ יהודיים ואף ביקר בישראל.
כשהיה בן 7, החלה אחותו הצעירה בקה ללמוד בלט, והיא הוזמנה לאודישן למופע הבלט מפצח האגוזים.
המלהקים היו צריכים גם רקדנים וגרינברג נבחן אף הוא והתקבל.
הם יצאו למסע הופעות של חודשיים.
לאחר מכן הוא הופיע בתיאטרון ילדים באומהה.
כשהיה בן 12 משפחתו עברה לסנט לואיס במיזורי, וזמן קצר לאחר מכן הופיע בפרסומת לעוגיות.
לאחר מכן הוצעו לו תפקידי משחק נוספים.
לאחר התיכון הוא עבר לניו יורק.
הוא למד ועבד במחנה קיץ יהודי בשם "מחנה הרצל".
הוא רכש תואר ראשון במשחק תיאטרון מאוניברסיטת ניו יורק.
גרינברג התחיל דרכו בהצגות ובפרסומות כבר בגיל 10. בשנת 1997 קיבל את התפקיד הראשון שלו על המסך בתוכנית הטלוויזיה "חוק וסדר", בה השתתף בתפקיד כשחקן אורח.
ב-1998 הופיע בסרט "תביעה אזרחית" בכיכובו של ג'ון טרבולטה.
בשנת 2000 החלה הקריירה שלו לנסוקכשהשתתף בתפקיד אורח בסדרות "הסופרנוס" ו"בוסטון פאבליק".
בשנת 2004, הוא שיחק בסרט "תוצאה מושלמת" בו גילם סטודנט בקולג' לצידם של כריס אוונס וסקרלט ג'והנסון.
כמו כן שיחק בסדרת הטלוויזיה "מגרש ביתי" בה התגלה על ידי המפיקים סטיבן ספילברג וג'ורג' קלוני, ונבחר לתפקיד ראשי בסדרה "Unscripted" של חברת ההפקות HBO.
בשנת 2005 השתתף בסרט "פשוט מאוהבת" בכיכובן של אומה תורמן ומריל סטריפ.
בסרט זה הוא מגלם את המאהב הצעיר של אומה תורמן אשר מתבררת בהמשך כמטופלת של אימו הפסיכולוגית.
ב-2006 שיחק בדרמה הרומנטית "אהבה ודיון", לצד אדם רודריגז.
בשנת 2007, הופיע גרינברג בסדרה "חזרה לשורשים", בתפקיד הראשי של ניקולס גארט.
באותה שנה השתתף בסרט "Nobel Son".
בשנת 2009, הופיע בסרטים "מלחמות הכלות" ו"הבחור הטוב" לצידה של אלקסיס בלדל.
ב-2010–2011 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "איך להצליח באמריקה", בדמותו של בן אפשטיין.
לאחר מכן השתתף בסרט "ידידים פלוס" משנת 2011 לצידם של מילה קוניס וג'סטין טימברלייק.
בשנת 2016 כיכב בסרט "זיכרון קטלני" לצד ברוס ויליס.
בשנת 2025, השתתף גרינברג כאחד מהשחקנים הראשיים בסדרה "Suits: לוס אנג'לס", בה גילם את ריק דודסן, עורך דין צעיר ושאפתן.
ביולי 2025 גרינברג הצטרף לצילומי העונה החמישית של "אמילי בפריז" בתפקיד ג'ייק, אמריקאי המתגורר בפריז.
בנוסף למשחק, גרינברג הוא גם מוזיקאי.
הוא הופיע עם שני שירים במגרש ביתי.
בשנת 2007, הוא הוציא אלבום ב-iTunes שנקרא "מחכה לעכשיו" וכולל 12 שירים בתוכו.
ב-2011, יצא אלבומו השני, "אין לנו את הנצח".
גרינברג סיפר כי הוא כתב את האלבום במשך שנתיים שבמהלכם עבר הרבה שינויים, והחליט לקרוא לאלבום כך כדי לשקף זאת.
בתחילת 2012 החל לצאת עם השחקנית ג'יימי צ'אנג.
הזוג התארס בדצמבר 2013, במהלך ביקור בעיר הולדתה של צ'אנג בסן פרנסיסקו, בו גרינברג הציע נישואין על ידי שיר שכתב לה.
השניים התחתנו באוקטובר 2015 בסנטה ברברה, קליפורניה.
החתונה הייתה חגיגה בת שלושה ימים שהורכבה מארוחת ערב עם קבלת פנים בערב ליל כל הקדושים אליה נדרשו האורחים להגיע בתחפושות, ואחריה טקס החתונה ב-31 באוקטובר בו החליפו צ'אנג וגרינברג נדרים לא דתיים.
בשנת 2021 נולדו להם זוג בנים תאומים.
+שנהסרטתפקידהערות1998תביעה אזרחיתילדללא קרדיט2004תוצאה מושלמתמאת'י מת'יוס2005פשוט מאוהבתדייוויד בלומברג2006Love & Debateכריס2007הבן של הפרופסור (אנ')ברקלי מייקלסון2009מלחמת הכלותנייתן "נייט" לרנרהבחור הטובדניאל2011ידידים פלוספארקר2012The Kitchenפולהנורמליםבילי שיין2014A Short History of Decayניית'ן פישר2015זיכרון קטלניאיווןA Year and ChangeדוןAlready Tomorrow in Hong Kongג'ושהתוכניתחבר של פלוידללא קרדיט2016Flock of Dudesבארט2017Random Tropical Paradiseהארי פלאודר2018Fourplayטום2022The Mental Stateדילן קאדי2023איזה אנשיםאייזק2024Junctionמייקלגם במאי, תסריטאי ומפיק
לואיס בריאן הופקין ג'ונס היה חבר מייסד, גיטריסט וזמר ליווי בלהקת הרוק האנגלית "הרולינג סטונז" (The Rollin' Stones).
היה ידוע גם ביכולתו לנגן על כלי נגינה רבים, בתדמית המוד שלו, בהילולות הסמים והמין, ובמותו המוקדם בגיל 27.
ג'ונס נולד באנגליה במהלך מלחמת העולם השנייה, וסבל מאסתמה במשך כל חייו.
הוריו, לואיס בלאנט ולואיזה בטריס ג'ונס, היו ממוצא וולשי ובני מעמד הביניים.
לבריאן היו שתי אחיות: פמלה, שנולדה ב-3 באוקטובר 1943 ומתה ב-14 באוקטובר 1945 כתוצאה מלוקמיה; וברברה, שנולדה בשנת 1946.
שני הוריו של ג'ונס התעניינו מאוד במוזיקה, ונראה כי לתחביב זה הייתה השפעה נחרצת על בנם.
בנוסף לעבודתו כמהנדס אווירונאוטיקה, אביו של בריאן ניגן בפסנתר ובעוגב וניצח על המקהלה בכנסייה המקומית.
אימו של ג'ונס לואיזה הייתה מורה לפסנתר, והתחילה ללמד את בנה לנגן על הכלי בגיל צעיר מאוד.
כעבור זמן מסוים בריאן דרש שיעורים מסודרים, מכיוון שהוא התקדם מהר מדי מכדי שאימו תוכל להמשיך ללמד אותו.
במהרה הוא למד לקרוא מוזיקה, ועבר ללמוד על קלרינט, כאשר הוא נעשה הקלרינט הראשון בתזמורת בית-הספר שלו.
בשנת 1957 ג'ונס נחשף לראשונה למוזיקאי הג'אז צ'ארלי פארקר.
הוא שכנע את הוריו לקנות לו סקסופון.
וכלי נגינה נוספים רבים אותם למד, ג'ונס ניגן בסקסופון עד שהתמקצע בנגינה, וחיפש כלי נוסף לנגן בו.
שנתיים מאוחר יותר הוריו העניקו לו את הגיטרה האקוסטית הראשונה שלו ליום הולדתו ה-17.
הוא למד במספר בתי ספר פרטיים בילדותו, ביניהם: "דין קלוז סקול" בין השנים 1949 ל-1953, וב"צ'לטנהם גראמר סקול פור בויז" החל מספטמבר 1953, כאשר הוא עובר את מבחני הכניסה בהצלחה יתרה וללא טרחה גדולה.
הוא נהנה מכדור נוצה וקפיצה למים, אך לא הרבה לעסוק בענפים אחרים בספורט.
הוא מצא את המערכת קשוחה ורשמית מדי, וסירב להמשיך ללמוד כאשר הגיע לגיל ההתבגרות.
הוא נמנע מלבישת תלבושת בית-ספר, והכעיס את המורים בשל התנהגותו.
כתוצאה מכך, הוא נשאר מקובל ואהוב בקרב התלמידים, בזמן שמוריו הלקו אותו לעיתים קרובות.
יריבות תכופה זו כלפי דמויות סמכותיות גרמו להשעייתו מבית-הספר במשך שתי תקופות שונות.
בגיל 17, חברתו של ג'ונס, נערה בת 14 בשם וולרי, נכנסה להריון ממנו.
ג'ונס עודד אותה להפיל, אך היא לא רצתה להמשיך את הקשר עם ג'ונס בשום דרך; היא בחרה להמשיך את ההריון עד סופו ואז מסרה את התינוק לאימוץ.
בריאן פרש מבית-הספר ועזב את הבית.
הוא טייל בצפון אירופה, כולל סקנדינביה בקיץ.
ג'ונס טען מאוחר יותר שבמשך זמן זה הוא חי בסגנון בוהמי משהו, כאשר הוא מנגן ברחובות בגיטרה בתקווה לקבל כסף מהעוברים ושבים.
התעניינותו של ג'ונס בסוגים שונים של מוזיקה צברה תאוצה - והוא למד מוזיקה קלאסית, בהעדפת תחום - בלוז (במיוחד את מאדי ווטרס ורוברט ג'ונסון) - ואילו אחרי הטיול הוא הביע עניין בקאנטרי, בג'אז וברוקנרול.
הוא החל לעבוד במועדון בלוז וג'אז מקומי, במקביל לנגינה ברחוב ועבודות מזדמנות נוספות, ובכסף שהרוויח הוא קנה כלי-נגינה נוספים.
הוא גנב לעיתים כמויות קטנות של כסף, מה שהביא לפיטורו במספר הזדמנויות.
למרות תשומת הלב הלא רצויה לה זכה כשעיבר את חברתו בגיל צעיר, ג'ונס לא חשב לשנות את סגנון חייו.
ילדו השני, שנקרא ג'וליאן מארק אנדרוס (אמו, שהייתה אז חברה של ג'ונס, נקראה פאט אנדרוס) נולד בשנת 1961. ג'ונס חי עם פאט וג'וליאן זמן מה.עם זאת ב-23 ביולי 1964 אישה אחרת בשם לינדה לורנס, ילדה את בנו השלישי ג'וליאן בריאן לורנס.
ג'ונס היגר ללונדון (יש שאומרים שהוא עשה זאת בטרמפים), שם הוא פגש והתיידד עם מוזיקאים כמו החבר לעתיד של קצפת ג'ק ברוס, שהרכיבו ביחד את סצנת הרית'ם אנד בלוז המחתרתית בלונדון, שהרולינג סטונז היו חוד החנית שלה.
ג'ונס נעשה מוזיקאי בלוז מקצועי, כאשר הוא קורא לעצמו במשך זמן קצר בשם הנוצרי אלמו לואיס.
ביל ווימן טען שהוא היה אחד הראשונים לנגן גיטרת סלייד.
באביב 1962, ג'ונס גייס את הקלידן איאן סטיוארט והזמר מיק ג'אגר ללהקה שלו, יחד עם חבר הילדות של ג'אגר קית' ריצ'רדס.
הסכמתם של ג'ונס וסטיוארט לקבל את ריצ'רדס ולנגן שירים של צ'אק ברי חפפה לעזיבתם של גאוף ברנדפורד ובריאן נייט, שלא סבלו את המוזיקה שלו.
ריצ'רדס מספר שהיה זה ג'ונס שהמציא את שם הלהקה, בשיחת טלפון עם בעל מועדון.
האבנים קיימו את הקונצרט הראשון שלהם ב-12 ביולי 1962 ב "מועדון המרקווי".
חברי ההרכב באותו זמן היו ג'אגר, ריצ'רדס, ג'ונס, סטיוארט, דיק טיילור על הבס וטוני צ'פמן על התופים (על אף שיש כאלו שאומרים שהיה זה מיק אייבורי).
במשך רוב 1962 ו-1963, ג'אגר וריצ'רדס חלקו דירה בלונדון (אותה ריצ'רדס כינה: "חורבה יפהפייה") ביחד עם ג'יימס פלג', צלם לעתיד.
בזמן שחיו שם, ג'ונס וריצ'רדס היו מאזינים לתקליטי בלוז ומנגנים בגיטרה, יום אחרי יום, וג'ונס לימד את ג'אגר איך לנגן במפוחית כראוי.
ארבעת האבנים יצאו לחפש בסיסט ומתופף קבועים, ואחרי מספר בחינות ואודישנים הם בחרו את ביל ווימן בתור בסיסט (בעיקר מפני שהיו לו שני מגברים גדולים וסיגריות).
אחרי שהם ניגנו במספר קונצרטים עם מייק אייבורי שניגן מאוחר יותר בקינקס, טוני צ'פמן וקרלו ליטל, מתופף הג'אז צ'ארלי ווטס - שנחשב בידי מוזיקאים בני אותה תקופה למתופף הטוב ביותר של סצנת המוזיקה בלונדון - נבחר ללהקה.
האבנים ניגנו במועדוני בלוז וג'אז בסביבות לונדון, כאשר הם מבססים להם מערך מעריצים מוצק, למרות התנגדות עזה ממוזיקאי ג'אז מסורתיים שחשו מאוימים מהפופולריות שלהם.
בזמן שג'אגר היה הזמר הראשי בתקופה בראשונה של הלהקה, ג'ונס היה המנהיג, כאשר הוא מקדם את הלהקה, משיג לה הופעות בסביבות לונדון ומנהל משא-ומתן עם בעלי מועדונים.
ג'ונס לקח על עצמו באותם ימים תפקידים רבים, ביניהם: שירה, גיטרת ליווי, גיטרת סלייד ומפוחית.
מכיוון שג'ונס ניהל את עסקיהם של האבנים, הוא סידר את חלוקת הכסף כך שהוא קיבל חמש לירות שטרלינג יותר מכולם, מנהג שלא מצא חן בעיניהם כלל.
כאשר הפופולריות של האבנים גדלה, הם הסבו את תשומת לבו של אנדרו לוג אולדהם, שפגש את הלהקה בשל המלצתו של פיטר ג'ונס (אין קרבה), ושביחד עם אריק איסטמן נעשה המנהל שלהם.
אולדהם, שעבד במשך זמן קצר עם הביטלס כיחצ"ן שלהם, היה מעריץ של הנובלה "תפוז מכני" מאת אנתוני ברג'ס.
הוא טיפח לחברי הלהקה תדמית של הוללים חסרי רסן, כתגובה לחברי הביטלס החביבים יותר, כאשר הוא משתמש בגיבור של הנובלה ובחבר בריוניו כהשראה.
היה זה הוא שהטביע את המשפט: "האם תתן לבתך להתחתן עם אבן מתגלגלת?".
נגן הפסנתר איאן סטיוארט נדחק אל מאחורי הקלעים בידי אולדהם משתי סיבות: ראשית, אולדהם חש שסטיוארט, לו היה מבנה גוף גדול, לא התאים לתדמית אותה רצה ליצור.
שנית, אולדהם סבר ששישה חברים בלהקה הם יותר שמות משהקהל יוכל לזכור בבירור.
סטיוארט נשאר מנהל הדרכים של האבנים והקלידן הראשי שלהם עד מותו בשנת 1985.
הגעתו של אולדהם גם סימנה את תחילתו של הניכור בין ג'ונס לשאר הלהקה, כאשר ג'ונס צופה באולדהם גוזל ממנו את תפקידו העיקרי - מנהיג הלהקה - ומעביר אותו אל ג'אגר וריצ'רדס.
עד אותו הזמן כל שיריהם של האבנים היו גרסאות כיסוי לשירי בלוז או קטעים אינסטרומנטליים שנזקפו לזכות "ננקר פלג'" - קרדיט שהוענק לכל חברי הלהקה מלבד סטיוארט.
אולדהם, כמו כל שאר חברי הקבוצה, זיהו את הפוטנציאל הכלכלי הגלום בכתיבת שירים לעצמם, כמו בצמד לנון/מקרטני, כמו גם את העובדה הפשוטה שלהמשיך לנגן גרסאות כיסוי לא ימשוך אליהם את אורות הבמה לעוד זמן רב.
בנוסף על כך, אולדהם רצה להפוך את הכריזמה והראוותנות של ג'אגר למרכז תשומת הלב בהופעות.
ג'ונס צפה בהשפעתו על האבנים הולכת ונשמטת ככל שהם ניגנו יותר שירים מקוריים פרי עטם של ג'אגר וריצ'רדס, ופחות גרסאות כיסוי לשירי בלוז שהוא אהב.
בשנת 1964 חברתו של ג'ונס, לינדה לורנס הרתה לו ילד מחוץ לנישואים.
הוא קרא לילד ג'וליאן בריאן לורנס, וג'וליאן אימץ מאוחר יותר את שם המשפחה ליץ' אחרי שאמו נישאה לזמר הפולק דונובן ליץ'.
נאמר שג'ונס קרא לשני בניו ג'וליאן כמחווה לסקסופוניסט הג'אז קנונבול אדרלי.
במשך הקריירה שלו ג'ונס הציג כישרון מוזיקלי עצום, כאשר הוא מנגן במספר עצום של כלי-נגינה, בשל אימוניו על הפסנתר והקלרינט בגיל צעיר.
מהזמן בו האבנים הרוויחו מספיק כסף כדי להקליט באולפנים מקצועיים ומאובזרים כמו אולימפיק סטודיו, ג'ונס החל להתנסות בכלי מיתר שונים בקצב מהיר.
במהלך שנותיו עם הלהקה הוא ניגן בגיטרה, גיטרת סלייד, פסנתר, סיטאר, טמבורה, אורגן, דולצימר, מלוטרון, קסילופון, מרימבה, חלילית, קלרינט, סקסופון, נבל אוטומטי ומספר כלים נוספים.
בין השנים 1962–1964 הוא גם סיפק קולות ליווי.
ג'ונס וקית' ריצ'רדס הצטיינו במה שידוע כ - "טווית גיטרה", שכונתה מאוחר יותר "הדרך העתיקה של הטוויה", שהפכה לצליל המזהה של האבנים במשך הקריירה של ג'ונס.
בסגנון זה, ג'ונס וריצ'רדס החליפו ביניהם ללא הרף את תפקידי הליווי וההובלה, כך שהקהל לא יוכל לדעת מי מנגן מה, עד לנקודה בה הם בעצמם התבלבלו.
סגנון זה נקרא גם סגנון "הבלוז של שיקגו", וניתן לשמוע אותו באלבומים של ג'ימי ריד, מאדי ווטרס, והאולין וולף.
קית' ריצ'רדס טוען שטווית הגיטרה צמחה מהתקופה בה חלקו חדר הוא, ג'ונס וג'אגר, מהאזנה לאלבומים של ג'ימי ריד.
ריצ'רדס וג'ונס שיכללו את מה שהם שמעו באלבומי השיקגו בלוז של שנות החמישים.
הדוגמאות הטובות ביותר יכולות להישמע באלבומם הראשון של האבנים The Rolling Stones ובאלבומם Out of Our Heads.
החל מאלבומם משנת 1966 Aftermath, ואלבומי שנת 1967 - Between the Buttons ו-Their Satanic Majesties Request, מוצגת לראווה יכולתו יוצאת הדופן של ג'ונס לנגן בכלים רבים.
באלבומם משנת 1968 Beggars Banquet ובאלבומם משנת 1969 Let It Bleed ג'ונס היה חסר על פי רוב, וטווית הגיטרה שם מבוצעת בדרך-כלל על ידי ריצ'רדס לבדו או בעזרת נגני אולפן כמו ריי קודר או דייב מייסון.
בערך בשנת 1968 רכש ג'ונס את חוות קוצ'פורד במזרח ססקס, ביתו הקודם של אלן אלכסנדר מילן, מחברו של פו הדב.
הימים הקשים בדרכים, העושר והתהילה, והתחושה של ג'ונס שחברי הלהקה מתנכרים אליו, באו כולם לידי ביטוי בשקיעה ההולכת וגדלה שלו בסמים ואלכוהול.
הוא השתמש תכופות ב-LSD, מריחואנה, חשיש וקוקאין, והרבה לשתות אלכוהול, חרף הימנעותו מהרואין.
התמכרויות אלו לא היטיבו עם מצבו הגופני של ג'ונס (הוא סבל מאסתמה, ובכלל - הוא לא דאג מעולם לשמור על בריאותו).
במספר מקרים הוא אושפז בבית-חולים בזמן שחברי הלהקה היו במקום אחר, מה שתרם ככל הנראה להעמקת הפרנויה אצלו, ולהפרדתו הפיזית מחברי הלהקה.
ג'ונס נעצר לראשונה בשל שימוש בסמים במאי 1967, מעט אחרי שחבריו נעצרו גם הם בשל האשמה דומה בביתו של ריצ'רדס.
רשויות החוק מצאו קוקאין, מריחואנה ומתאמפטמין ברשותו.
ג'ונס הודה שהשתמש במריחואנה, אך טען שלא השתמש בשני הסמים האחרים, הקשים יותר.
כמו כן, גם במשפטו כמו במשפטם של חבריו, נאספו מפגינים מחוץ לבית המשפט בדרישה שהוא ישוחרר, ואכן הוא שוחרר כעבור כמה ימים.
הוא נקנס, הושם בתקופת מבחן, ונאמר לו לחפש עזרה מקצועית.
ביוני 1967, ג'ונס נסע אל פסטיבל הפופ במונטריי ביחד עם ניקו, שהייתה זוגתו באותו זמן.
הוא פגש שם את פרנק זאפה, ועלה לבמה כדי להציג את החוויה של ג'ימי הנדריקס.
נאמר שג'ונס כונה שם "המלך הבלתי רשמי של הפסטיבל."
ג'אגר וריצ'רדס נעשו עוינים יותר ויותר כלפיו, וג'ונס הורחק מיתר חברי הלהקה.
על-פי דיווחים רבים, ג'ונס היה בדרך כלל אישיות חמה, חברותית ונעימה, אם כי חלק מחברי הלהקה - כולל ביל ווימן - העירו שג'ונס היה יכול להיות לפעמים מרושע וקשה במיוחד.
לפי רוב הדיווחים, גישתו של ג'ונס השתנתה תכופות, כאשר במשך דקה אחת הוא היה מסוגל להיות דואג ונדיב, ובדקה השנייה לעשות מאמץ מכוון להכעיס את כולם.
המתח בין ג'אגר, ריצ'רדס וג'ונס גבר, ושתיית האלכוהול והשימוש הרב של ג'ונס בסמים לא עזרו לפתור זאת.
תרומותיו לאבנים נעשו דלילות יותר, במיוחד לאור זה שהוא החל בכמה פרויקטים צדדיים.
ריצ'רדס החל לקחת על עצמו יותר תפקידי הובלה בגיטרה, בזמן שג'ונס, שהשתעמם מהכלי, מצא משהו אקזוטי יותר לנגן עליו, חרף שהוא נעדר תכופות מההקלטות.
התדרדרותו האיטית של ג'ונס בתרומות ללהקה החלה בסביבות 1967, והמשיכה עד מאי 1968, כאשר הוא הקליט את ההקלטה האחרונה הרצינית שלו עם האבנים.
קליפים של ג'ונס משנת 1967 מציגים אותו ממוטט ובקושי מסוגל לשמור את עיניו פקוחות, ככל הנראה בשל מנדרקס, סם פופולרי באותו הזמן.
למרות כל זאת, ג'ונס שמר על קשר עם חברים רבים מחוץ לאבנים, ביניהם: בוב דילן, ג'ון לנון, ג'ימי הנדריקס, ג'ורג' האריסון וסטיב מריוט.
החיים המשיכו להיות קשים יותר ויותר עבור ג'ונס.
בקיץ של 1967, חברתו של ג'ונס אניטה פלנברג ברחה אל ריצ'רדס בזמן שג'ונס היה בבית חולים, ובכך פגעה קשות בידידותם של ג'ונס וריצ'רדס.
פלנברג טענה מאוחר שג'ונס אושפז בשל ריב בין השניים, שהסתיים בכך שג'ונס הכה את פלנברג ושבר את פרק כף היד, אף על פי שכמו שריצ'רדס זוכר את זה, ג'ונס פשוט "נפל למשכב."
ההקלטות המשמעותיות האחרונות של ג'ונס עם האבנים נעשו בקיץ ובאביב של 1968, כאשר האבנים הפיקו את הסינגל Jumpin' Jack Flash ואת האלבום Beggars Banquet.
ניתן לראות את ג'ונס רגוע ושליו בסרטו של ז'אן-לוק גודאר סימפתיה לשטן.
על אף שניגן בגיטרה אקוסטית בשיר הרקע, נגינתו לא נכללה בגרסה הסופית של השיר, אם כי בסרט עצמו ניתן לשמוע את נגינתו לעיתים.
באותו הזמן, זה נהיה ברור שג'ונס לא יישאר זמן רב עם האבנים.
אם בעבר הוא ניגן בכל שיר על מספר רב של כלי נגינה, נוכחותו לא הייתה בולטת באלבום, והוא ניגן רק בחצי מהשירים.
הופעתו הרשמית האחרונה של ג'ונס עם האבנים הייתה בקרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז, סרט שאורגן על ידי הלהקה והיה חצי קונצרט וחצי קרקס.
הוא לא יצא לאור במשך 25 שנים בשל חוסר שביעות הרצון של מיק ג'אגר מהופעתם של האבנים בהשוואה ללהקות ואמנים אחרים, כמו ג'ת'רו טאל, המי ואריק קלפטון.
בסרט, ג'ונס נראה תחת השפעת סמים ובמצב כמעט קטטוני.
במשך הצילומים, הוא נראה אבוד ומבולבל, ומפגין עניין רק במשך No Expectations, שם ניתן לשמוע את עבודת הסלייד שלו, ובסוף השיר Sympathy for the Devil.
תוספות ב-DVD של ההופעה מלמדות שכמעט כל הנוכחים ידעו שזו תהיה ההופעה האחרונה של ג'ונס עם האבנים.
בשנת 1968 ג'ונס הפיק, הלחין וניגן את הפסקול עבור הסרט "Mord und Totschlag" ("רצח ממעלה ראשונה" בגרמנית), סרט אוונגרדי גרמני עם חברתו דאז אניטה פלנברג.
הוא שכר מספר נגנים שינגנו בפסקול, ביניהם ג'ימי פייג', מי שיהפוך לגיטריסט לד זפלין בעתיד.
במשך הצילומים, ג'ונס ופלנברג עוררו מחלוקת כאשר ג'ונס עמד במדי נאצי מעל בובה ערומה, ביחד עם פלנברג.
ג'ונס לא היה נאצי בשום פנים ואופן, אך רבים נפגעו מהתמונה.
בתחילת 1968, ג'ונס ניגן בכלי הקשה בגרסת כיסוי שלא שוחררה של ג'ימי הנדריקס לשירו של בוב דילן All Along the Watchtower, בנוסף לנגינה על סקסופון אלט בשירם של הביטלס You Know My Name (Look Up the Number).
שיר זה נגנז בזמנו, ויצא לאור רק ב-1970 - לאחר מותו של ג'ונס.
שמו שולם בשם להקת "בריאן ג'ונסטאון מאסקר".
בשנת 1969, מת בריאן ג'ונס מכך שהיה שיכור, וטבע בבריכה בביתו.
בשנת 2009, משטרת בריטניה הודיעה כי תבחן מחדש את מותו לאור מידע חדש שהגיע מסקוט ג'ונס, עיתונאי בריטי.
בריאן דה פלמה הוא תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי.
הקריירה שלו מקיפה מעל 50 שנות פעילות, והוא מוכר בזכות המותחנים וסרטי הפשע שלו.
דה פלמה נולד בניוארק, ניו ג'רזי להורים ממוצא איטלקי-קתולי - ויויאן ואנתוני פרדריק דה פלמה.
הוא גדל באזורים כפילדלפיה, פנסילבניה וניו המפשייר בבתי ספר פרוטסטנטים וקווייקרים.
בילדותו התעניין בעיקר במדע וטכנולוגיה ואף זכה פעמיים בתחרות הלאומית למדע.
בשל כך למד בהמשך פיזיקה באוניברסיטת קולומביה.
באותה העת החל לגלות עניין רב בענף הקולנוע לאחר שצפה בסרטים "האזרח קיין" ו"ורטיגו".
ב-1962, לאחר שקיבל תואר ראשון בפיזיקה, הוא נרשם לשרה לורנס קולג' בניו יורק לתואר שני בחוג ללימודי תיאטרון, וסיים את לימודיו בשנת 1964. במהלך תקופה זו ביים דה פלמה מספר סרטים קצרים.
בשנת 1963 צילם את הסרט "מסיבת החתונה" בו כיכב רוברט דה נירו.
על אף שהסרט צולם בשנת 1963 הוא יצא לאקרנים רק בשנת 1969 לאחר שמעמדו של דה פלמה עלה בצורה ניכרת בקרב יוצרי הקולנוע של גריניץ' וילג'.
לאחר מכן ביים מספר סרטים בעלי תקציב נמוך עבור ארגון זכויות האדם NAACP ועבור מחלקת האוצר של ארצות הברית.
לאחר שהשתתף במספר הפקות אולפן קטנות ומספר סרטים עצמאיים, דה פלמה ביים בשנת 1976 את הסרט "קארי" אשר התבסס על רומן באותו השם.
הסרט זכה להצלחה רבה והפך לשובר הקופות הראשון של דה פלמה.
בהמשך, ביים את סרט המדע בדיוני "הזעם" (1978), את סרט הקומדיה "נערה בהזמנה" (1980) (בשניהם כיכב השחקן קירק דאגלס), את סרט המותחן "לבוש לרצח" (1980) ואת המותחן "התפוצצות" (1981) בו כיכב ג'ון טרבולטה.
במהלך שנות ה-80 ביים דה פלמה שני סרטים קלאסיים בהם "פני צלקת" (1983), בו כיכב אל פצ'ינו ו"הבלתי משוחדים" (1987) בו כיכבו רוברט דה נירו וקווין קוסטנר.
בשנת 1989 ביים את סרט המלחמה "חטאי מלחמה" בו מככבים מייקל ג'יי פוקס ושון פן.
במהלך שנות ה-90 ביים דה פלמה שני סרטים שוברי קופות בהם "דרכו של קרליטו" (1993), בו כיכבו שון פן ואל פצ'ינו ו"משימה בלתי אפשרית" (1996), בו כיכבו טום קרוז וג'ון ווייט.
לקראת סוף שנות התשעים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 ביים מספר סרטים אשר כשלו בקופות - בהם "עיני נחש" משנת 1998 בו כיכב ניקולאס קייג', הסרט "המשימה: מאדים" משנת 2000, הסרט "פאם פאטאל" משנת 2002, הסרט "הדליה השחורה" משנת 2006 וסרט הדוקודרמה "Redacted" משנת 2007 אודות המלחמה בעיראק.
Murder a la Mod (1968) - במאי, תסריטאי, עורך
ברכות (1968) - במאי, תסריטאי, מפיק, עורך
מסיבת החתונה (1969) - במאי, תסריטאי, מפיק, עורך
מנהטן בכחול (1970) - במאי ותסריטאי
אחיות (1973) - במאי ותסריטאי
פנטום גן העדן (1974) - במאי ותסריטאי
נערה בהזמנה (1980) - במאי ומפיק
לבוש לרצח (1980) - במאי ותסריטאי
התפוצצות (1981) - במאי ותסריטאי
תעתועי גוף (1984) - במאי, תסריטאי, מפיק
מדורת ההבלים (1990) - במאי ומפיק
שבע פנים לקיין (1992) - במאי ותסריטאי
משימה בלתי אפשרית (1996) - במאי
פאם פאטאל (2002) - במאי ותסריטאי
Redacted (2007) - במאי ותסריטאי
תשוקה (2013) - במאי ותסריטאי
בריאן סטיוארט גודל הוא שחיין אמריקאי בעבר.
הוא אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בעל שתי מדליות זהב, סגן אלוף עולם ושיאן עולם במשחי החתירה למרחקים ארוכים.
הוא התאמן בהדרכתו של מרק שוברט בקבוצת מישן וייחו נאדאדורס.
בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) והתאמן בהדרכתו של רון בלטורה.
סגן אלוף עולם ושיאן עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 בגיל 15, זכה גודל במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 15:39.00 דקות, אחרי בן ארצו טים שו שקבע תוצאה של 15:28.92 דקות.
לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע גודל כשיאן עולם במשחים הארוכים לאחר שקבע את השיא במהלך המבחנים לאולימפיאדה.
במשחקים עצמם זכה גודל בשתי מדליות זהב, ב-400 מטר חופשי בשיא עולמי חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות לפני אלוף העולם טים שואו (3:52.54 דקות), וב-1500 מטר חופשי בשיא עולם מדהים, לאחר שסגר על מתחריו בסיום אדיר, קבע תוצאה של 15:02.40 דקות, לפני בן ארצו רוברט האקט (15:03.91 דקות).
שלישי סיים שיאן העולם הקודם סטפן הולנד מאוסטרליה (15:04.66 דקות).
הוא לא השתתף באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 1978. אך יום לאחר האליפות, באותה בריכה עצמה הוא קבע שיא עולם חדש ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.56 דקות במפגש של שחיינים מארצות הברית ושחיינים מגרמניה המערבית.
בשנת 1979 במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו הוא זכה בשלוש מדליות זהב, ב-200 מטר חופשי, ב-1500 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי.
בגלל החרם האמריקאי על אולימפיאדת מוסקבה (1980) הודיע גודל שכל מטרותיו הושגו והחליט לפרוש משחייה תחרותית בגיל 21.
גודל קבע 5 שיאי עולם ו-8 שיאי ארצות הברית.
הוא זכה ב-9 תוארי NCAA ו-10 תארים לאומיים.
בשנת 1977 זכה גודל בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 1986 זכה גודל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בריאן טימותי גראתי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שהתפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "ג'ארהד", "מטען הכאב", "הטיסה", מגילום הדמות וורן נוקס בסדרה "אימפריית הפשע" ומגילום הדמות שון רומן בסדרה "שיקגו PD".
גראתי נולד בעיירה טומס ריוור, בניו ג'רזי למשפחה ממוצא אירי.
סיים את לימדיו בתיכון המקומי ב-1993 ומשם עבר ללמוד משחק בבית הבובות השכונתי שבניו יורק.
לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה נסע לנסות את מזלו בתחום בלוס אנג'לס.
בשנת 1999, התארח בסדרות חוק וסדר ו"הסופרנוס".
בשנת 2004, שיחק את דמותו של כריס בסרט "עמדת המדינה".
בשנת 2005, שיחק בסרט האנטי-מלחמתי של סם מנדס "ג'ארהד", שבו הוא גילם את טוראי פרגוס אוניל, החייל הנאיבי ביותר בפלוגת המרינס שמוצבת בכווית בתחילתה של מלחמת המפרץ.
בשנת 2006, הופיע בדרמת הפעולה "המגן" בתור שוטר חיל הים בילי הודג', בסאגה הפוליטית של אמיליו אסטבז "בובי", וכיכב לצד מתיו מקונוהיי בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של .
בשנת 2009 הופיע בדרמת המלחמה של קתרין ביגלו "מטען הכאב", בסרט הופיע בדמותו רב"ט אוון אלדרידג', המומחה הצעיר ביותר ביחידה לסילוק פצצות שמוצבת במרכז בגדאד.
ב-2010, שיחק בסרט "הזיקית", והתארח בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בשנת 2011, שיחק בסרט "10 שנים" לצד צ'נינג טייטום.
בשנת 2012 שיחק בסרט הדרמה של רוברט זמקיס, "הטיסה" לצד דנזל וושינגטון, והתארח בשלושה פרקים בסדרה "דם אמיתי".
בשנת 2014, הופיע בסרטים "פגישה והחלפה" ו.
בזמנו הפנוי, אוהב גראתי לגלוש ולבלות עם אביו.
בשנת 2009, החל לצאת עם לורה ראמזי.
הקשר לא נמשך זמן רב, והשניים נפרדו שנה לאחר מכן.
בשנת 2013, היה בזוגיות קצרה עם השחקנית קריסטן ריטר שהסתיימה עוד באותה שנה.
+שנהסדרהתפקידהערות1999חוק וסדרפיליפ לודוויקפרק: "Hate"הסופרנוסקאונטר בויפרק: "The Legend of Tennessee Moltisanti"2001אדאריפרק: "Windows of Opportunity"2010, 2015חוק וסדר: מדור מיוחדפיטר באטלר / שון רומן2 פרקים2012דם אמיתיבריאן אלר3 פרקים2013אימפריית הפשעוורן נוקס / ג'ים טוליבר10 פרקים2014ריי דונובןג'ים9 פרקים2014–2016, 2020שיקגו PDשון רומןתפקיד ראשי (עונות 2–3)
אורח (עונה 7); 47 פרקים2014–2020שיקגו FIRE9 פרקים2015–2016שיקגו MED3 פרקים2018רצח אופיתאודור רוזוולטתפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים2020Briarpatchג'יני קולדרתפקיד ראשי; 10 פרקיםהנמלט (אנ')קולין מרפיתפקיד ראשי; 14 פרקים2020–2022Big Skyרונלד פרגמן28 פרקים2022גזלייט פיטר2 פרקים2022–20251923זיין דייוויס15 פרקים
בריאן מניון דנהי היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
היה מועמד לשישה פרסי אמי וזכה בשני פרסי טוני ובפרס גלובוס הזהב.
דנהי התפרסם בסרטים "משחק הדמים", "קוקון", "סילברדו", "בחזקת חף מפשע" "רומיאו וג'ולייט" ו"מחלק 13".
דנהי נולד בברידג'פורט, קונטיקט, בנם של האנה ואדוארד דנהי.
משפחתו הייתה ממוצא אירי והוא זכה לחינוך קתולי.
גדל לצד שני אחיו: מייקל ואדוארד.
לאחר שמשפחתו עברה לגור בניו יורק למד דנהי ב"תיכון צ'מינייד".
לאחר שסיים את לימודיו התגייס דנהי לחיל הנחתים האמריקני שם שירת במשך ארבע שנים.
על אף שהתבטא במספר ראיונות על כך שלקח חלק במלחמת וייטנאם, הטענות הופרכו ודנהי הודה בכלי התקשורת ששיקר לגבי שירותו הצבאי.
לאחר שהשתחרר מהשירות למד באוניברסיטת קולומביה משם קיבל תואר בתיאטרון ולאחר מכן המשיך את לימודי הדרמה באוניברסיטת ייל.
דנהי זכה בשני פרסי טוני, הראשון ב-1999 על הופעתו בחידוש למחזה "מותו של סוכן" בתור סוכן המכירות וילי לומן, לזכייה הוסיף גם את פרס לורנס אוליביה היוקרתי ביותר בתיאטרון הבריטי על הופעה שהריץ בלונדון.
את זכייתו השנייה רשם דנהי ב-2003 על תפקידו בחזהו של יוג'ין או'ניל "מסע ארוך אל תוך הלילה" בתור הדמות הראשית ג'יימס טיירון.
ב-2007 שיחק בתפקיד הראשי של מת'יו האריסון בריידי בחידוש למחזה המצליח "משפט הקופים" לצידו של כריסטופר פלאמר.
את הופעות הבכורה שלו בקולנוע האמריקאי עשה דנהי ב-1977 בקומדיית הספורט "חצי קשוח" ובדרמה "מחפשת את מר גודבר".
בתחילת דרכו התפרסם דנהי בשני תפקידים לצידו של השחקן –קומיקאי המוכשר דאדלי מור בתור בלש משטרת סן פרנסיסקו פרגוסון בקומדיית המתח "תרגיל לבלשית מתחילה" ובתור הברמן דונלד בסרטו של בלייק אדוארדס "10".
ב-1979 שיחק במערבון של ריצ'רד לסטר "קיד וקסידי - הימים הראשונים" המהווה פריקוול למערבון הקלאסי "קיד וקסידי".
ב-1980 שיחק בסרט פיקדון קטן לצידם של וולטר מתאו וטוני קרטיס.
דנהי פרץ לתודעה ב-1982 בתפקיד הראשי בדרמת הפעולה "משחק הדמים" בתור וויל טיסייל השריף של העיירה הקטנה הופ המחליט להתעמת עם אורח בלתי רצוי, גיבור מלחמת וייטנאם, ג'ון רמבו (סילבסטר סטאלון) .
לאחר התפקיד הגדול שקיבל בסרט שובר הקופות שיחק דנהי בדרמות הספרותיות "זאב לבן" בתור הטייס רוזי ו"גורקי פארק" בדמות בלש משטרת ניו יורק ויליאם קירוויל.
ב-1985 הופיע דנהי במערבון "סילברדו" בתור השריף קוב ובדרמה הקומית של רון הווארד "קוקון" בתור וולטר האחראי על הבריכה בבית האבות ההופכת קשישים לצעירים, שיחק גם בסרט ההמשך שיצא כשלוש שנים לאחר מכן.
ב-1986 התפרס בשני תפקידים כבלש במותחן "תעלול קטלני" ובקומדיה המצליחה "משפט הנשרים".
ב-1990 שיחק דנהי בשובר הקופות הגדול בקריירה שלו "בחזקת חף מפשע" בדמותו של התובע הראשי של מדינת קינדל ריימונד הוגאן.
בהמשך העשור התפרסם בעיקר בזכות שני תפקידים, בקומדיה "טומי בוי בתפקיד טום הגדול, אביו הגאה של טומי קלאהאן (כריס פארלי) ובעיבוד הקולנועי לטרגדיה השייקספירית "רומיאו וג'ולייט" בתור טד ממשפחתו של רומיאו (לאונרדו דיקפריו).
בשנת 2001 קטף דנהי את פרס גלובוס הזהב ואת פרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בעיבוד הטלוויזיוני למחזה בו השתתף "מותו של סוכן".
ב-2005 שיחק דנהי בחידוש לסרט הפעולה "מחלק 13" את סמל המשטרה הוותיק ג'ספר מיחידתו של הסמל ג'ק רוניק (אית'ן הוק) הכלואה בתחנת משטרה בערב השנה החדשה.
ב-2007 דיבב דנהי בסרט האנימציה שובר הקופות "רטטוי" את ג'נגו אביהם של העכברושים רמי ואמיל.
ב-2008 שיחק לצידם של אל פצ'ינו ורוברט דה נירו בהפקת הפשע של אבי לרנר ובועז דוידזון "רצח מוצדק" וב-2010 השתתף בדרמת הפשע של פול האגיס "שלושת הימים הבאים".
בשנה האחרונה לחייו שיחק בסדרה הרשימה השחורה ופרק סיום עונה 7 לסדרה הוקדש לזכרו.
דנהי היה נשוי פעמיים, במשך 15 שנים לג'ודית שף, לזוג נולדו שלושה ילדים.
התחתן עם ג'ניפר ארנוט ב-1988, לזוג ילד אחד ממערכת הנישואים.
דנהי היה אביהן של השחקניות אליזבת' וקת'לין דנהי.
נפטר בניו הייבן ב-15 באפריל 2020 מדום לב שנגרם כתוצאה מאלח דם.
מחפשת את מר גודבאר (1977)
קיד וקסידי - הימים הראשונים (1979)
נישואים קטלניים (1992) - סרט טלוויזיה
הכוכבים נופלים על הנרייטה (1995)
ג'ק ריד: אחד משלנו (1995) - סרט טלוויזיה
כוח הרשת (1999) - סרט טלוויזיה
אזעקת שווא (2000) - סרט טלוויזיה
מרקו פולו (2007) - סרט טלוויזיה
לפגוש את מוניקה ולור (2010)
בריאן דייוויד ג'וזפסון הוא פיזיקאי יהודי ולשי - אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1973.
נולד בקארדיף שבוויילס להורים יהודים, מימי (לבית וייסברד) ואברהם ג'וזפסון.
ב-1957 החל ללמוד בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.
במהלך לימודיו, חזה את "אפקט ג'וזפסון", בו אלקטרונים מסוגלים לעבור מחסום.
על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1973, ביחד עם איוואר גיאוור ולאו אסאקי.
המציא את ההתקן המוכר בשם "צומת ג'וזפסון".
לאחרונה עסק בפיזיקה של חומר מעובה ובפאראפסיכולוגיה.
בריאן גריפין הוא אחת הדמויות הראשיות בסדרת האנימציה "איש משפחה".
בריאן הוא כלב המחמד של משפחת גריפין.
דמותו של בריאן נוצרה, עוצבה ודובבה על ידי סת' מקפרלן.
בריאן ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרה ב-20 בדצמבר 1998 והשתתף גם בספין-אוף "המופע של קליבלנד".
בריאן הוא כלב מואנש עם פרווה לבנה.
למעט מקרים בהם התנהג כמו כלב לצרכים קומיים.
במרבית הפעמים, התנהג בריאן בצורה אינטליגנטית וחכמה יותר משאר הדמויות בסדרה.
בריאן מביע רבות בסדרה עמדות השייכות לשמאל האמריקאי, והוא חבר ופעיל במפלגה הדמוקרטית.
אם כי בעונה ה-23 החל למתוח ביקורת על תופעת הווק בטענה שהיא מעוותת את המציאות ואת ההיסטוריה.
הוא גם כתב מספר רומנים שנחלו כישלון.
חברו הטוב ביותר של בריאן היה סטואי גריפין.
במהלך הסדרה, בריאן נגמל מעישון סיגריות ומעישון מריחואנה.
אך ניכרת אצלו לאורך מספר פרקים נטייה לאלכוהוליזם.
על פי הסדרה, לחם במלחמה בעיראק.
בריאן נהרג בעונה ה-12 בפרק ה-6 "חייו של בריאן" ששודר ב-24 בנובמבר 2013 לאחר שנפגע על ידי מכונית.
לאחר מותו של בריאן, הוא הוחלף על ידי ויני, כלב בעל מבטא איטלקי, שהוא הכלב החדש שמשפחת גריפין אימצו כדי להתגבר על מותו של בריאן.
בהמשך העונה, בפרק חג המולד, דמותו של בריאן שבה לסדרה, לאחר שסטואי חוזר לעבר בעזרת מכונת הזמן שלו כדי להציל את בריאן.
בפרק 16 של העונה ה-19 "מיהו בריאן עכשיו?" נמצא על גופו של בריאן שבב, שגילה כי בריאן נגנב בצעירותו על ידי פיטר ממשפחת הנדרסון, משפחה אמידה ומשכילה.
בריאן רוצה לחזור למשפחתו המקורית, עקב היותה אינטלקטואלית בהרבה ממשפחת גריפין, אבל חוזר בו לאחר שראה שמתייחסים אליו כאל חיית מחמד, ולא כחלק ממשפחה.
בריאן קיבל ביקורות חיוביות רבות.
צופים רבים של הסדרה מחשיבים את בריאן לדמות הטובה ביותר בה וכי החברות בינו לבין סטואי נהדרת..
בנוסף, נאמר גם בביקורת על בריאן כי אם סת' מקפרלן יירצה לעשות פרודיה על ג'יימס בונד, בריאן יהיה בחירה מושלמת לתפקיד.
ההפקה קיבלה ביקורות שליליות רבות בעקבות מותו.
בריאן הופיע כדמות אורחת בסדרה "סאות' פארק", בפרק פרודיה על הסדרה "איש משפחה" ובסדרת הספרים המבוססת על סדרה זו.
בנוסף, בריאן וסטואי הגישו פרס אמי יחדיו.
בריאן אנתוני בויטנו הוא מחליק אמנותי על קרח אמריקאי בעבר, שהתחרה בקטגוריית גברים יחידים.
הוא אלוף אולימפי (קלגרי 1988), פעמיים אלוף עולם (ז'נבה 1986 ובודפשט 1988) ו-4 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית.
בשנת 1982 היה בויטנו למחליק האמנותי האמריקאי הראשון שביצע את תרגיל ה"טריפל אקסל" (½3 סיבובים) ללא נפילה ונחיתה על רגל אחת.
בשנת 1987 הוא ביצע קפיצה של שלושה סיבובים עם יד שמאל מורמת ישרה באוויר (Tano triple lutz).
בויטנו נולד במאונטן ויו קליפורניה.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים בויטנו במקום שביעי בקטגוריית גברים יחידים.
באולימפיאדת סרייבו (1984) סיים בויטנו במקום חמישי בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה באוטווה, קנדה הוא סיים במקום שישי.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1985 זכה בויטנו במדליית ארד, אחרי אלכסנדר פדייב מברית המועצות בריאן אורסר מקנדה.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בז'נבה, שווייץ בשנת 1986 זכה בויטנו במדליית זהב בקטגוריית גברים יחידים, לפני אורסר ופדייב.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסינסינטי, אוהיו ארצות הברית בשנת 1987 זכה בויטנו במדליית כסף בקטגוריית גברים יחידים, אחרי אורסר ולפני פדייב ולא הצליח להגן על תוארו.
באולימפיאדת קלגרי (1988) זכה בויטנו במדליית זהב בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים, לפני אורסר וויקטור פטרנקו מברית המועצות.
חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה לפני אורסר ופטרנקו.
במהלך התחרות הוא ביצע קפיצה עם ארבעה סיבובים (quadruple jump) אך נחת על שתי רגליו.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש בויטנו מספורט תחרותי.
הוא חזר להתאמן בשנת 1993 ובאולימפיאדת לילהמר (1994) סיים במקום שישי בהחלקה אמנותית בקטגוריית גברים יחידים ולא הצליח להגן על תוארו.
בשנת 1996 זכה בויטנו להירשם הן בהיכל התהילה העולמי של החלקה אמנותית והן בהיכל התהילה של ארצות הברית בהחלקה אמנותית.
בדצמבר 2013 בחר בויטנו לצאת מהארון כהומו במחאה, לאחר שנבחר להיות חבר במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת סוצ'י (2014) שברוסיה המארחת, מדינה שבה נחקקו ביוני אותה שנה, חוקיים הומופוביים שהובילו לפגיעה בזכיותיהם של אנשי קהילת הלהט"ב והתגברות האלימות כלפיהם ובנוסף הגבירו את החשש, לביטחונם האישי של הלהט"בים האורחים ותומכיהם, המשתתפים במשחקים.
כיום, מתגורר בויטנו בסן פרנסיסקו.
בסרט "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" יש שיר "What Would Brian Boitano Do?" (מה בריאן בויטנו היה עושה?).
בריאן גריג פריי (נולד ב-1970 בארצות הברית) הוא ביולוג והרפטולוג אמריקאי-אוסטרלי הידוע בעבודתו על חקר הארס, בעלי חיים ארסיים והתפתחותם האבולוציונית.
פריי מהתומכים הבולטים בחקר הארס לשימוש בתעשיית הפרמקולוגיה לצורך מציאת תרופות חדשות.
פריי נולד ב-1970 בארצות הברית.
הוא למד באוניברסיטת פורטלנד במדינת אורגון בשנים 1990-1995 וסיים את לימודיו עם תואר ראשון במדעים, בביולוגיה מולקולרית ובפילוסופיה של המדע והתמחות משנית בפסיכולוגיה.
פריי גילה עניין עוד בצעירותו בבעלי חיים ארסיים ובזוחלים, והיגר לאוסטרליה בשל המגוון הגדול של בעלי חיים ארסיים השוכנים בה.
בשנים 1997-2000 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת קווינסלנד על רעלן פפטיד נטריאורטי של נחש הטאיפן פנים-יבשתי.
ב-2000 עבד כעוזר מחקר ביחידה לחקר הארס באוניברסיטת מלבורן.
שנה לאחר מכן קיבל מענק מחקר לפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטה הלאומית של סינגפור, שם התאפשר לו לעבוד על מיני נחשים אסייתים ארסיים וכך החל לפתח את מחקרו על אבולוציית הארס בנחשים.
ב-2003 חזר לאוניברסיטת מלבורן שבאוסטרליה ועבד בה כסגן מנהל ביחידה לחקר הארס עד 2006. פריי הצטרף למועצת המחקר האוסטרלית לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית כחבר מן המניין בשנת 2007. הוא פרופסור בבית הספר למדעים ובאוניברסיטת קווינסלנד, שם הוא מנהל המעבדה לחקר הארס וממשיך במחקריו בחסות מועצת המחקר האוסטרלית.
פריי נודע לציבור הרחב בעיקר בשל הופעותיו בסדרות הטבע בערוצים כגון נשיונל ג'יאוגרפיק, BBC, אנימל פלאנט, ערוץ דיסקברי.
גישתו אינה קונפורמיסטית, ואהבתו הגדולה לטבע ולזוחלים ארסיים בפרט מופגנת גם בקעקועי גופו.
ב-2015 יצא ספרו לאור בשם "דוקטור ארס" שהוא בין השאר מעין אוטוביוגרפיה המתארת מסעות מחקריו בכ-40 מדינות בעולם.
פריי מעיד על עצמו כי הוכש ונעקץ לפחות 26 פעמים מבעלי חיים ארסיים, ביניהם נחשים טריגונים ועכבישים.
הוא שרד עקיצת עקרב (טיטוס סרולטוס) שכמעט גרמה למותו ביער האמזונאס.
ב-2014 השתתף בסדרת הטבע של הנשיונל ג'יאוגרפיק: 72 המסוכנים של אוסטרליה וסדרות הנטפליקס הקרובות: 72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה ו-72 חיות מסוכנות: אמריקה הלטינית.
מחקריו של פריי הובילו בין השאר לגילוי בעלי חיים ארסיים רבים שבעבר לא הוגדרו ככאלה, ביניהם אלפי מיני לטאות ותמנונים.
גילוי הארס בלטאת דרקון קומודו הביא לפריצת דרך בגילויים רבים אחרים.
טרם מחקריו הבקטריות הרבות ברוק לטאת הקומודו נחשבו לגורם המוות מנשיכותיו פריי הרחיב את ההגדרה המסורתית לארס שסביבה שרר קונצנזוס מסוים ב-50 שנה האחרונות, והגדרתו החדשה הציתה מחלוקות רבות בקהילה המדעית.
ב-2005 פריי ערך ניתוח גנטי של 24 חלבוני ארס שונים כדי להתחקות אחר מקורם.
ההשערה של פריי הייתה שארס אינו יכול להתפתח מכלום, אלא סביר שבמהלך האבולוציה התפתח כתוצאה של מוטציות גנטיות.
מתוך 24 החלבונים שבדק פריי, הוא הצליח לזהות את הגן המקורי ב-21 חלבונים מהם התפתח הארס.
הוא מצא דמיון ברצף חומצות האמינו המרכיבות את החלבון המקורי.
כך הוא גילה כי ארס התפתח מחלבונים בעלי תפקידים בסיסיים וחיוניים בכל המערכות בגוף.
שינוי חלבון הארס מן המקור הוא מזערי.
בריאן בלסד הוא שחקן, סופר ומגיש אנגלי.
בלסד נולד במקסבורו שביורקשייר, בנם של ויליאם בלסד, כורה פחם סוציאליסט (וגם הוא בנו של כורה פחם), ושל הילדה וול.
סבא רבא שלו, גאבז בלסד, היה אב ל-13 ילדים, והיה סוחר של כלי פורצלן וזכוכית בעיר בריג שבלינקולנשייר, משם הגיעו רבים מבני משפחתו.
בלסד למד בבית ספר בבולטון אפון דירן אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגיל 15 כאשר הייתה לאביו תאונת עבודה.
אחר כך עבד בעבודות שונות שנעו בין קברנות לעוזר טייח.
בלסד השלים שירות לאומי בחיל האוויר המלכותי בברייז נורטון.
את הכשרתו כשחקן קיבל בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק, ובין חבריו ללימודים היה גם השחקן פטריק סטיוארט.
תקופה זו מתוארת באוטוביוגרפיה שלו "Dynamite Kid" שיצאה לאור ב-1992.
אחד מתפקידיו הראשונים בטלוויזיה היה השוטר "פנסי" סמית' בסדרה "Z-Cars" של ה-BBC בשנים מ-1962 ועד 1965. בשנת 1966 הופיע בהפקה של המחזה "Incident at Vichy" בתיאטרון פיניקס בלונדון.
בלסד השתתף בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כמו "הגומלים" (1967, 1969) וב"רנדל והופקירק" (1969).
בסדרה "אני, קלאודיוס" משנת 1976 גילם בלסד את הקיסר אוגוסטוס, ובסדרה "The Aphrodite Inheritance" שיחק בתפקיד בזילאוס.
ב-1978 הגיש תוכנית דוקו-דרמה על חייו של המלחין יוהאן סבסטיאן באך בשם "The Joy of Bach", בה גילם הוא עצמו את דמותו של באך בסצנות אחדות.
ב-1986 כיכב בלסד בתפקיד לונג ג'ון סילבר בסדרה "בחזרה לאי המטמון", וכמלך אירקנוס בסדרה "Mindwarp" מתוך "דוקטור הו".
ב-1988 השתתף בסדרה "מלחמה וזיכרון" בתפקיד ג'נרל יבלנקו, וב-1991 שיחק בסרט הקולנוע "רובין הוד: נסיך הגנבים" בתפקיד הלורד לוקסלי, אביו של רובין הוד.
ב-1981 כיכב בלסד בהפקה המקורית של תיאטרון וסט אנד של המחזמר "קאטס" מאת אנדרו לויד ובר בתפקיד כפול של "דברימימוס" ושל בוסטופר ג'ונס.
בלסד הופיע בתפקידים שייקספיריים הן על במת התיאטרון והן על מסכי הקולנוע.
הוא השתתף בארבעה סרטים שביים קנת בראנה לפי מחזות של שייקספיר בהם גילם את דוכס אקסטר בסרט "הנרי החמישי" (1989), את אנטוניו ב"מהומה רבה על לא דבר" (1993), את רוחו של אביו של המלט בסרט "המלט" (1996) וגם את הדוכס פרדריק והדוכס הבכור בסרט "כטוב בעיניכם" (2006).
בתפקידים אחרים הובלט כישרונו הקומי של בלסד.
בעיקר בסרט "פלאש גורדון" (1980) בתפקיד הנסיך וולטן, ובתפקיד המלך המטורף ריצ'רד הרביעי בעונה הראשונה של הסדרה "הפתן השחור" (1983), לדבריו תפקיד זה היה יקר לליבו.
עוד גילם את ספירו בעיבוד של ה-BBC לספר "משפחתי וחיות אחרות" (1987).
בריאן בלסד היה קריין בחלק מהפרקים של סדרה "היסטוריית הלוחמה".
ב-1999 גילם בלסד את בוס נאס בגרסה הממוחשבת של "מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום", ודיבב את הצייד ג'ון קלייטון בסרט האנימציה "טרזן" של דיסני.
את אותה דמות גילם שוב במשחק וידאו המבוסס על הסרט ושוב ב-2002 במשחק "Kingdom Hearts".
הוא הקליט את הסיפור "The White City" בארבעה אלבומים עבור סדרת האלבומים "Late Night Tales".
בעיבוד לתסכית רדיו של "עלובי החיים" מאת ויקטור הוגו גילם בלסד את דמותו של ז'אן ולז'אן.
בשנות השמונים של המאה העשרים היה בלסד המספר בסדרה לילדים של המגזין "Story Teller".
עוד הציג בלסד פרסומות לטלפונים סלולריים של חברת אורנג'.
ב-2002 שיחק בתפקיד הברון בומברסט בגרסת המחזמר לספר "צ'יטי צ'יטי בנג בנג" בניהולו של אדריאן נובל מהלהקה השייקספירית המלכותית.
מדצמבר 2005 עד ינואר 2006 כיכב בהפקת פנטומימה של "פיטר פן" לצדה של קרסטין או'בריין, מנחת הטלוויזיה של CBBC, בתיאטרון ריג'נט באיפסוויץ'.
ב-2007 וב-2008 גילם באותו מחזה את קפטן הוק בתיאטרון גרוב שבדאנסטבל.
הוא שיחק שוב באותו תפקיד בחג המולד של 2008 בפיירפילד הולס שבקרוידון.
בחג המולד 2006 הציג הפקה של "סינדרלה" בווירג'ין רדיו ובכיכובם של דייוויד טננט, טנדי ניוטון ואחרים.
באוקטובר 2008 החל בלסד לדבב לאנגלית את משחק הטלוויזיה היפני "Unbeatable Banzuke" בערוץ צ'אלנג', בשם הבמה "בנזוק בריאן".
הוא המספר בסדרת הטלוויזיה "Crash Test Dummies" של Sky 1, בכיכובם של סטיב מארש ודן רייט.
ב-2008 דיבב את דמותו של בוב בסדרה "קיקה ובוב", כמו כן החל מ-2004 דיבב את "גרמפי רביט" בסדרת האנימציה "Peppa Pig".
בלסד ניסה לטפס על האוורסט שלוש פעמים, והגיע לגובה של 8,600 מ' ב-1993 ולגובה של 7,700 מ' ב-1996, אך לא הצליח להגיע לפסגה.
הוא טיפס לפסגת הר אקונקגווה שבארגנטינה והקילימנג'רו שבטנזניה.
בלסד הוא האדם המבוגר ביותר שהגיע לקוטב המגנטי הצפוני במסע רגלי.
ב-1978 נשא לאישה את השחקנית הילדגרייד ניל, ובתם רוזלינד אף היא שחקנית.
לצדה של בתו רוזלינד הופיע בלסד בסדרה "רופאים".
יש לו כלבים אחדים והוא פטרון של המקלט לבעלי חיים "Hopefield Animal Sanctuary".
ב-19 בינואר 2015 התמוטט בלסד על הבמה במהלך הופעה ב"המלך ליר" יחד עם גילפורד שייקספיר קומפני.
בהצגה השתתפה גם בתו רוזלינד.
רופא מהקהל טיפל בו וכעשרים דקות אחר כך חזר לבמה והמשיך בהצגה.
ב-30 בינואר הוכרז שבעצת הרופא שלו בלסד נאלץ לוותר על התפקיד.
בריאן דיק הוא שחקן אנגלי שכיכב בסרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ומחזות תיאטרון בבריטניה ובארצות הברית.
דיק נולד בדנטון הולם שבעיר קרלייל באנגליה.
בילדותו למד לרקוד בבית הספר למחול "Joy Irvings dance & Wendy Allens" בקרלייל.
אחר כך למד ב-"Elmhurst Ballet School" בסארי והמשיך ללמוד ב-"Cumbria Institute of the Arts" ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
בהיותו ילד כבר הופיע כשחקן באופן מקצועי.
תפקידו הגדול הראשון היה במיני-סדרה "חייו וזמניו של הנרי פראט" של רשת ITV בשנת 1992. בהיותו תלמיד בקרלייל הוא ניגן בבאס ושר עם להקה בשם "Freud's Toys".
הלהקה לא זכתה להצלחה רבה אבל היא עזרה לקדם להקות אחרות מהאזור.
מאז סיום לימודיו ב-LAMDA עבד דיק בעיקר בטלוויזיה.
הוא גילם את ארצ'י הצעיר, אותה דמות שגילם פיל דייוויס, בסדרת הטלוויזיה "שיניים לבנות" עיבוד לרומן באותו שם מאת זיידי סמית'.
ב-2004 הופיע בתפקיד משנה בסדרה "בלקפול" וגילם את עוזרו של דייוויד טננט שהופיע בתפקיד בלש משטרה.
דיק שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "20,000 Streets Under the Sky", המבוססת על הטרילוגיה מאת פטריק המילטון , בה גילם את בוב, אידיאליסט המתאהב בזונה.
ב-2005 שיחק דיק בתפקיד תומאס וייאט במיני-סדרה "המלכה הבתולה" בכיכובה של אן-מארי דאף בתפקיד אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.
עוד באותה שנה הופיע בתפקיד פרינס טרווידרופ בסדרה זוכת הפרסים "הצוואה" עיבוד של ה-BBC לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס.
ב-2007 חזר ושיחק בדמות נוספת מספריו של דיקנס והפעם פרדי טרנט בעיבוד לרומן "בית ממכר עתיקות", וכן לוהק בדמות דני בקומדיית מצבים חדשה של ITV בשם "נמכר!".
דיק השתתף בסרט "Ordeal By Innocence" מסדרת סרטי "גברת מארפל" על פי ספריה של אגאתה כריסטי בכיכובה של ג'רלדין מקיואן.
ב-2008 הופיע בתפקיד אדם בפרק בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד".
הוא גילם את הדמות של ג'ק וייאט בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "לגדול בלי בושה".
בדרמה "Excluded" של ה-BBC שיחק בתפקיד מר איאן בייטלי.
דיק הופיע בקולנוע בסרטים אחדים בהם ב-2003 שיחק בתפקיד ג'וזף נאגל בסרט "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" שביים פיטר ויר בכיכובו של ראסל קרואו, ובתפקיד אדם זאב בסרט "דם ושוקולד" משנת 2007. עוד השתתף בסרט "אחים בראש" (2005) ו"משחק אותה קובריק" (2006).
על במת התיאטרון הופיע דיק במחזה "Plasticine" ובמחזה "Sliding With Suzanne" בתיאטרון רויאל קורט.
במחזה "ליר" מאת אדוארד בונד שיחק בתיאטרון קרוסיבל בשפילד, והופיע במחזה "School Play" בתיאטרון סוהו.
ב-2006 שיחק דיק בשני מחזות בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון, בתפקיד אנדראה סרטי במחזה "חיי גליליאו" מאת ברטולט ברכט, ובתפקיד דייפר במחזה "האלכימאי".
ב-2007 שיחק בתפקיד הראשי בדמות מוצרט במחזה "אמדאוס" מאת פיטר שאפר בתיאטרון קרוסיבל יחד עם ג'ררד מרפי בתפקיד סליירי.
ב-2015 גילם דיק את דמותו של ריצ'רד ריץ' בסדרת הדרמה "וולף הול".
"Tinderbox", תיאטרון בוש, לונדון (2008) – בתפקיד פרצ'יק
"אמדאוס", תיאטרון קרוסיבל, שפילד (2007) – בתפקיד מוצרט
"האלכימאי", תיאטרון אוליבייה, התיאטרון הלאומי, לונדון (2006) – דייפר
"חיי גליליאו", תיאטרון אוליבייה, התיאטרון הלאומי, לונדון (2006) – אנדראה סרטי מבוגר
"ליר", תיאטרון קרוסיבל, שפילד (2005) – בנו של הקברן
"Bone", תיאטרון רויאל קורט, לונדון (2004) – ג'יימי
"Plasticine", תיאטרון רויאל קורט, לונדון (2002) – ליוקה
"Sliding With Suzanne", תיאטרון רויאל קורט, לונדון (2001) – לוקה
"School Play", תיאטרון סוהו, לונדון, (2001)
סדרה קלאסית: "ברנבי רודג'", רדיו 4 של ה-BBC (2014) - סיימון טפרטיט
בריאן ג'ורג' הוא שחקן, קומיקאי, זמר ומדבב אנגלי-יהודי יליד ישראל.
מוכר בעיקר בשל תפקידיו כאביו של ראג'ש קוטרפאלי בסדרה "המפץ הגדול" וכבאבו באט בסדרה "סיינפלד".
שיחק גם את אביו של דוקטור פראוואש בסדרה "המתמחה" (הדמות נפטרה מקורונה בפרק הראשון של עונה 4).
ג'ורג' נולד בירושלים, להורים יהודים ממוצא עיראקי שעלו לישראל מהודו.
אביו יליד לבנון ואימו ילידת הודו.
שנה לאחר שנולד עקרה המשפחה ללונדון שבאנגליה, וב-1966 השתקעה בטורונטו, אונטריו שבקנדה.
הוא הצעיר ביותר מתוך ארבעה אחים.
הוא למד משחק באוניברסיטת טורונטו, אך לא השלים את לימודיו, והקים קבוצת תיאטרון עצמאית.
לאחר שקבוצה זו נכשלה, הצטרף לתיאטרון מופעי האלתור "The Second City", בו הופיע לצד ג'ון קנדי ואחרים.
ב-1976 השתתף לראשונה בסדרת טלוויזיה, כשגילם תפקיד קטן באחד מפרקי הסדרה הקנדית "King of Kensington" ששודרה ברשת CBC.
ב-1984 גילם את דמותו של סמל פגאני ב-11 פרקים של סדרה קנדית נוספת, "The Edison Twins".
ב-1987 השתתף לראשונה בסרט קולנוע, כשגילם תפקיד קטן בסרט "פגישה עיוורת", בכיכובם של ברוס ויליס וקים בייסינגר, וב-1990 השתתף בתשעה פרקים בסדרה "Doctor Doctor" של רשת CBS.
ב-1991 השתתף ג'ורג' בפרק "בית הקפה" בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "סיינפלד".
ג'ורג' גילם את דמותו של באבו באט, בעל מסעדה פקיסטני שסובלת ממיעוט לקוחות, ובעצתו של ג'רי מסב אותה למסעדה פקיסטנית, צעד שמסתבר כטעות שגורמת לו לסגור את המסעדה.
בפרק נוסף, "הוויזה", בעונה הרביעית (1993), מאבד באבו את אשרת השהייה שלו בארצות הברית, לאחר שג'רי לא מילא עבורו את הטפסים הנדרשים בזמן, והוא מגורש לפקיסטן.
גם בפרק הסיום של הסדרה (1998) השתתף ג'ורג' בדמותו של באבו, ששימש כאחד מעדי התביעה נגד ג'רי.
ב-2003 גילם ג'ורג' את דמותו של סיטוואר בקומדיית המצבים קצרת הימים "Regular Joe" של רשת ABC, וב-2006 גילם את דמותו של נאהים אסנאי בסדרת הטלוויזיה "Saved" של רשת "TNT".
פרט לכך, גם בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיך לגלם בעיקר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה.
תפקידיו הבולטים בעשור השני של המאה ה-21 כללו את דמותו של ד"ר שאקור ב-14 מפרקי הסדרה "סודות ההתבגרות", דמותו של ארג'ון אווסראלה בחמישה מפרקי הסדרה המרחב ודמותו של ד"ר ו.מ.
קוטרפאלי ב-12 מפרקי הסדרה "המפץ הגדול".
בשנת 2018 גילם דוקטור בסדרה הקומית של ערוץ דיסני "הבית של רייבן", ושיחק את אביה של הדמות הראשית בסדרה הקומית "אני מרגישה רע" ברשת NBC.
פרט למשחק, עסק ג'ורג' לאורך השנים גב בדיבוב.
בנוסף, דיבב ג'ורג' גם במשחקי וידאו.
בשנת 2022 דיבב בתפקיד אורח את דמותו של שפ בסדרת האנימציה של נטפליקס "כלבלבי-על".
בריאן בובל הוא שחקן אנגלי.
הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות החל משנת 1980. באותה שנה שיחק בסרט הפולחן "בבילון".
ב-1981 הופיע במחזה "Where There Is Darkness" וזכה בפרס חוג מבקרי התיאטרון של לונדון בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו.
ב-1986 כיכב יחד עם גארי אולסן בסדרת הטלוויזיה "Prospects", על שני גברים בדוקלנדס מנסים את מזלם בכל דבר כדי להרוויח "כמה לירות".
בקולנוע שיחק בובל בסרטים "אהבה זה כל הסיפור", "גילויים מן העבר", "הכל או כלום", "Sorted", "סודות ושקרים" ו"במעמקי המסדרון האפל".
אחדים מתפקידיו הידועים היו בדמות הבלש רוב תאצ'ר בסדרה "The Bill", ג'ז ליטלווד בסדרה "תן לי, תן לי", והבלש אנדי שארפ בסיטקום "אבי ראש הממשלה".
בשנים 2006 עד 2010 גילם בובל את ליאו ולנטיין באופרת הסבון "הוליאוקס".
עוד דיבב את הדוד היירי בתוכנית הטלוויזיה לילדים "Humf" בערוץ הטלוויזיה ניק ג'וניור.
מ-2016 עד 2018 שיחק בובל בתפקיד בישוף ג'ון ת'ורנבר באופרת הסבון של ITV "קורוניישן סטריט".
בריאן ג'ונסון הוא זמר רוק בריטי.
ג'ונסון הוא סולנה של להקת AC/DC, אליה הצטרף בשנת 1980. האלבום הראשון שהקליט ג'ונסון עם הלהקה הוא אחד האלבומים המצליחים בתולדות הרוק: Back in Black ובסך הכל, ג'ונסון היה שותף ל-12 אלבומים ביחד עם AC/DC.
בשנת 2018, לאחר הפסקה של כשנתיים לצורך טיפול בבעיות שמיעה, חזר ג'ונסון ללהקה והקליט אלבום נוסף שהלהקה שחררה ב-13 בנובמבר 2020.
ג'ונסון נולד בעיר גייטסהד השוכנת במחוז טיין אנד ויר בצפון מזרח אנגליה, אביו אלן היה אנגלי ואמו אסתר הייתה איטלקייה.
בילדותו ג'ונסון היה חבר במקהלת הצופים ובמקהלה של הכנסייה.
בצעירותו ג'ונסון היה חבר בלהקות חובבניות שונות עד שבשנת 1972 ג'ונסון הקים ביחד עם חבריו מלהקות קודמות את הלהקה ג'ורדי בה שימש כסולן.
השם ג'ורדי הוא כינוי לאנשים המגיעים מאזור הטיינסייד שבצפון מזרח אנגליה וג'ורדי הוא הכינוי לניב הנפוץ בקרב תושבי האזור.
להקת ג'ורדי הצליחה ופרסמה ארבעה אלבומים.
בשנת 1980 לאחר מותו של סולן להקת AC/DC בון סקוט, מייסדי הלהקה, האחים אנגוס ומלקולם יאנג, חיפשו סולן חדש ללהקה שיחליף אותו.
באותה תקופה AC/DC זכתה לתהילה לאחר שהוציאה בשנת 1979 את האלבום המצליח Highway to hell.
לפני מותו של סקוט חברי הלהקה התחילו לעבוד על אלבום חדש בשם Back in black.
גיטריסט הלהקה אנגוס יאנג נזכר שבעבר בון סקוט היה בהופעה של להקת ג'ורדי והתרשם מיכולתו של בריאן ג'ונסון ובעקבות זאת, במרס 1980 ג'ונסון שהיה מעריץ של AC/DC ושל הסולן המנוח בון סקוט קיבל הזמנה לאודישן שהלהקה ערכה לתפקיד הסולן בלונדון.