tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים 1978 - 1987 הוא ניהל את המגמה להוראת המדעים בחינוך הגופני ועבד כמרצה לסוציולוגיה של הספורט, מדריך פדגוגי ומורה לשחייה ולכדוריד.
בשנת 1988 קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 1991 - 1996 שימש כיו"ר איגוד הכדורמים בהתאחדות לספורט בישראל, בשנים 1990 - 1992 ניהל את המחלקה להכשרת מאמנים בבית הספר למאמנים, במכון וינגייט.
משנת 1992 ועד לשנת 2000 עמד בראש המגמה לבריאות הציבור במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט ובשנים 2004 – 2011 שימש כיו"ר ארגון ספורט אקדמי במכללת וינגייט.
עודד ברוך קובו (נולד ב-30 באוגוסט 1974) הוא יזם ואיש עסקים.
הונו האישי מוערך בכ-200 מיליון דולר.
נולד בהונג קונג, בנו של בבו (אליעזר) קובו.
גדל בעיר עד גיל 16, אז עבר ללונדון.
החל בלימודי מנהל עסקים אך פרש כעבור שנה.
קובו החל את הקריירה בגיל 21 על ידי מסחור פטנט טכנולוגי בתעשיית הלוטו באינטרנט באמצעות חברתו e-Lottery (שהחזיקה את הדומיין lottery.com).
משנת 2002–2009, הוביל מספר חברות בסין; KGIM, SinoSheen וקבוצת Koolanoo.
SinoSheen נמכרה בתחילת 2007 עבור סכום שלא פורסם בתקשורת ו-KGIM נמכרה לקבוצת השקעות פרטית בשם East River Capital בראשות אליוט ברנרד בשנת 2009 עבור 120 מיליון דולר.
ב-2012, קובו יסד את Pheed, שירות שאפשר תשלום על כל צפייה.
Pheed נרכשה 18 חודשים לאחר ההשקה במרץ 2014 על ידי Mobli Media Group חברה בת בבעלות קרלוס סלים, חברת אמריקה מוביל ומשה חוגג עבור 40 מיליון דולר ונסגרה באפריל 2016.
קובו שותף בקבוצת "שלנו", חברת טכנולוגיה המתמחה בפיתוח אפליקציות, שירותי אינטרנט ואינטליגנציה מלאכותית.
קובו מחזיק ב-37% מהחברה ואיש העסקים רומן אברמוביץ' מחזיק ב-16% ממנה.
החברה גייסה כ–25 מיליון דולר בשני סבבים ולא הצליחה לייצר הכנסות כלשהן מהאפליקציות שלה.
לקראת הנפקתה בבורסה בתל אביב באוקטובר 2016 פרסמה תשקיף ובו הערכת שווי של 600 מיליון ש"ח על ידי משרד רואי חשבון BDO וכמו כן הערת עסק חי על ידי רואה החשבון של החברה.
העובדה כי מדובר בחברה ללא הכנסות וללא מודל עסקי ברור, עם נתונים שגויים בהערכת השווי, בצירוף השכר הגבוה של קובו הובילה לביקורת רבה בעיתונות הכלכלית על ניסיון ההנפקה והיא בוטלה לבסוף.
עודד קובו היה יו"ר הדירקטוריון של Market Tech Holdings Ltd, תאגיד הנדל"ן הנמצא בלונדון והבעלים של קמדן מרקט, Stables Market ו-Camden Lock Developments שהייתה בבעלות אביו.
החברה "Market Tech Holdings Ltd" נמכרה במרץ 2014 עבור 664 מיליון דולר למיליארדר הישראלי טדי שגיא הבעלים של פלייטק.
ב-2007, קובו הקים את PIR Equities חברת השקעות פרטית, החברה מנהלת לדבריה נכסים בשווי של 980 מיליון דולר.
אולם מבדיקה של עיתונות כלכלית בישראל עולה כי מידע זה מפוקפק, ושהצהרות על שיתוף פעולה עם ממשלת ישראל שגויות.
קובו נשוי לאתי (עובדיה) קובו מאז 2015 ואב לשלושה ילדים - שני בנים ובת.
עודד פרידמן (נולד ב-19 בנובמבר 1959) הוא מהנדס - בוגר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, מאמן קרטה בכיר (מכון וינגייט), חגורה שחורה - דאן 8, חבר בוועדה הטכנית העולמית של ארגון I.S.K.F העולמי.
פרידמן נולד בחיפה להלינה ואברהם פרידמן.
החל את אימוניו בשנת 1969, התאמן ג'ודו 4 שנים והמשיך בקרטה אצל ד"ר אילן אטלס לאחר מכן אצל סנסאי אדמונד בוזגלו, מסטר מיאזאקי ומשנת 1985 הוא תלמיד של שיהאן טרויוקי אוקאזקי ושיהאן יוטאקה יאגוצ'י .
בשנת 1976 היה אלוף ישראל בקרבות נוער.
בשנת 1978 אלוף ישראל בקרבות בוגרים בכל השיטות, כולל מגע מלא.
מחנות אימונים אצל בכירי המאמנים בעולם השוטוקאן ובראשם מסטר אוקאזקי - דאן 10 (המאמן הבכיר בעולם), מסטר יגוצ'י - דאן 9, מסטר ווקי, מסטר אוצ'י - דאן 8, מסטר מורי, מסטר אנואדה, מאסטר מיקאמי, מאסטר קויאמה, מאסטר טאקאשינה, מסטר טנקה, מאסטר אוסאקה, סנסאי פילד ועוד.
ב-1987 השלים תואר מהנדס תעשייה וניהול בטכניון.
כסטודנט להנדסה בטכניון, סנסאי עודד, יצא מספר פעמים לשליחויות מטעם הסוכנות היהודית, לקהילות יהודיות בארצות הברית.
באחת הפעמים בשנת 1985, נפגש עם מאסטר טרויוקי אוקאזקי.
הפגישה עימו הניבה פירות ושיתוף פעולה ארוך טווח הכולל ביקורים של סנסאי עודד בסמינרים של המאסטר והגעתו לארץ מספר רב של פעמים.
את מאסטר יאגוצ'י הכיר בשנת 1986. הקשר ביניהם הלך והתחזק עם השנים, כאשר סנסאי עודד נסע בקביעות מ-1986 לאירועי החורף של המאסטר ("קנגיקו") בדנוור, בהרי הרוקי.
הודות לקשר הזה, מאסטר יאגוצ'י אף הגיע לארץ מספר פעמים והעביר סמינרים למאות תלמידים.
ב-1988 עשה קורס מאמנים באמנויות לחימה - בי"ס למאמנים ומדריכים במכון וינגייט
ב-1989 קורס מאמנים לחדרי כושר גופני ובריאות – בי"ס למאמנים ומדריכים במכון וינגייט
ב-1998 סיים קורס מאמנים בכירים באמנויות לחימה - בי"ס למאמנים ומדריכים במכון וינגייט
ב-2004 סיים את קורס המאמנים של ה-J.K.A/I.S.K.F - הכשרה בת 6 שנים.
פרידמן הוא בעל הסמכת Instructor A, שופט בינלאומי – Judge A, ובוחן בינלאומי – Examiner A.
ב-1986 באליפות החוף המזרחי של ארצות הברית זכה במקום שלישי.
הוא השתתף ב-4 אליפויות עולם J.K.A כמתחרה בנבחרת ישראל: ב-1992 בטוקיו שביפן, שם הגיע במקצה קרבות עד לסיבוב השלישי, ב-1994 בפילדלפיה, ארצות הברית, ב-1996 באוסקה, יפן וב-1998 בפריז, צרפת.
בנוסף השתתף ב-4 אליפויות אירופה במסגרת נבחרת ישראל.
בשנות ה-80 היו לו 4 זכיות במקום ראשון בקרבות, באליפות ישראל לקבוצות.
השתתף וזכה בתחרויות בינלאומיות בישראל ומחוצה לה, ביניהם כינוסי הפועל והמכביה.
זכה 5 שנים במקום ראשון בקרבות באליפות אס"א במסגרת נבחרת הטכניון.
סנסאי עודד פרידמן מאמן קרטה חגורה שחורה דאן 8. בשנת 2013 נבחר לחבר בכיר בוועדה הטכנית העולמית של ה-I.S.K.F, במסגרת זו הוא מעביר סמינרים ומבחנים לחגורות שחורות בארץ ובעולם.
בשנת 2004 קיבל את פרס המאמן המצטיין בישראל בתחום הקרטה מנשיא המדינה ובשנת 2006 קיבל את פרס המאמן המצטיין בישראל בתחום הקרטה משרת החינוך והספורט לימור ליבנת.
ב-2006 הוזמן לשפוט באליפות העולם בקרטה J.K.A אשר נערכה בסידני, אוסטרליה.
ב-2010 - הסמכה כשופט בינ"ל דרג A (הדרגה הבכירה ביותר המוענקת).
ב-2011 - שופט ראשי באליפות אירופה אשר נערכה בבראשוב, רומניה.
ב-2012 - שפט באליפות העולם בקרטה אשר נערכה בפיליפינים.
ב-2014 - שופט ראשי ומנהל מקצועי של אליפות אירופה אשר נערכה במוסקבה וב-2016 היה שופט זירה ראשי באליפות העולם אשר נערכה בקייפטאון, דרום אפריקה.
כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של בנק הפועלים ונשיא איגוד הבנקים בישראל.
ערן היה בעל תואר ראשון ושני (סיים ב-1983) במשפטים באוניברסיטת תל אביב ובעל תואר מוסמך בספרות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב וכן תואר ראשון במדעי הרוח מהאוניברסיטה הפתוחה.
היה חבר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב.
התמחה ועבד במשרד עו"ד פרופ' יוסף גרוס.
בשנים 1983–1987 עבד כעורך דין בארצות הברית.
בשנים 1987–2010 היה שותף במשרד עורכי דין גולדפרב, לוי, ערן, מאירי, צפריר ושות'.
אחרי איחוד המשרד עם משרד מ.
זליגמן ושות', והקמת משרד גולדפרב זליגמן - עורכי דין, שימש כיועץ מיוחד למשרד.
באותה תקופה יעץ גם לאנשי עסקים שונים, והשלים לימודי תואר שני בספרות.
ערן ליוה כעורך דין את בנק הפועלים, ואת בעלת השליטה בבנק, שרי אריסון.
ב-18 בפברואר 2016 מונה כדירקטור בבנק.
ב-1 בינואר 2017 החל לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של הבנק, במקום יאיר סרוסי.
ב-23 ביוני 2020 נפטר לאחר מאבק במחלה ממארת, יומיים לאחר שהודיע על פרישה מתפקידו.
היה נשוי לדפנה לבית שמיר (אחותו של פרופ' רון שמיר), ואב לשלושה.
עודד שוב (נולד בשנת 1969) הוא מוזיקאי, גיטריסט קלאסי ישראלי.
עודד שוב נולד וגדל במושב גני עם אחיו הם: עמוס שוב (1967-2015), יעל שוב, ומורן שוב.
הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב (1998), ולמד לתואר שני מ-2004 בקונסרבטוריון למוזיקה בסן פרנסיסקו .
תלמידם של יהודה שרייר, יוסי ירושלמי, ומאסטרו וולפגנג לנדלה באקדמיה למוסיקה שבקאסל בגרמניה.
שוב מופיע בקונצרטים, ברסיטלים ובמופעים כסולן ובמסגרת הרכבים שונים.
הוא ניגן כסולן עם התזמורת הקאמרית הישראלית בביצוע ה"פנטזיה לבן אצולה" של רודריגו בניצוחו של ירון גוטפריד בפסטיבל הגיטרה בתל אביב, ובביצוע "קונסיירטו דה ארנחואס" של רודריגו במסגרת פסטיבל אילת למוזיקה קאמרית.
ניגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית; התזמורת הסימפונית ירושלים; האופרה הישראלית החדשה; מקהלת קולגיום תל אביב עם המנצח ישי שטקלר; האנסמבל הקולי החדש עם יובל בן עוזר; רביעיית כרמל, ועוד.
שוב הוא חבר קבוע בהרכב לביצוע מוזיקה חדישה "מודאליוס" עם הזמרת אתי בן-זקן והמלחין איתן שטיינברג.
הוא הופיע עם המוזיקאים רבים, ביניהם החלילנים מיכאל מלצר, שריג סלע וענבר סולומון; הצ'לנים עירא גבעול, דנה וקסמן ואורית מסר; הכנר עופר פלק, הוויולנית רונה שוב תוויאור, נגן הקונטרבס טל פדר, נגן כלי ההקשה אמנון יואל, ונגנית הקלרינט אורית אורבך.
שוב משתף פעולה גם עם גיטריסטים אחרים.
הוא ניגן בדואו גיטרות עם יורם זרביב, הופיע עם הגיטריסט חנן פיינשטיין בשידור חי בתוכנית "צעירים במרכז" בקול המוסיקה, ובדואו עם הגיטריסט יהודה שרייר בתוכנית הטלוויזיה "שיחה בעשר אצבעות" של אריה ורדי.
עוד הוא ניגן עם רביעיית "דינמיקה" ונגן המנדולינה שמואל אלבז והזמרות ברכה קול ואורית שילוח.
שוב מרבה להופיע עם זמרות, ביניהן שרון רוסטורף-זמיר, ברכה קול, יסמין נבות, סיון רותם, והדס פארן.
בין המלחינים שאיתם עבד נכללים אהרון חרל"פ, דלית רייך, יואב קלי, ויוסף ברדנשווילי.
חלקם אף הקדישו לו יצירות.
שוב הוסיף לרפרטואר הגיטרה עיבודים רבים ליצירותיהם של מלחינים קלאסיים כמו שוברט, מנדלסון, דבוז'אק, ראוול, פורה, ביזה, סן-סנס, באך, פרסל, הנדל, דה פאיה, לורקה, סרסטה ובארטוק.
לצד אלה הוא עיבד גם יצירות של מלחינים מתחומים אחרים כמו ז'אק ברל, מרסדס סוסה, קרלוס גרדל, אנדרו לויד ובר וגם רומנסות רוסיות, שירי לאדינו, מוזיקה ישראלית ועוד.
שוב זכה במקום השני בתחרות הבינלאומית לגיטרה בוולוס – יוון (1996), ובמקום הראשון בתחרות הגיטרה הראשונה לזכרה של אריאן אלדור-ירושלמי באקדמיה למוסיקה בירושלים (1999).
זוכה מלגות קרן שרת במשך 12 שנים ברציפות.
2011 - Solo Guitar - יצירות נבחרות של מלחינים מספרד ודרום אמריקה.
שלושה דיסקים עם הרכב "מודאליוס".
עודד פריד (נולד ב-16 ביולי 1981) הוא פעיל חברתי ישראלי, מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב לשעבר.
הקים ועמד בראש הפורום למדיניות ציבורית ללהט"ב בישראל ושימש כנציג ארגוני הקהילה הגאה בכנסת ה-20. הודות לפעילותו החברתית נבחר בשנת 2018 לרשימת 50 הגיבורים החברתיים של "ידיעות אחרונות".
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד לכנסת ברשימת מפלגת אחי ישראלי.
פריד גדל והתחנך בהרצליה לזוג הורים שעלו מארגנטינה.
הוא סיים את לימודיו בתיכון "הראשונים" בעיר וכיהן כיו"ר מועצת התלמידים של בית הספר.
שירת בגף סיורי ים של חיל הים.
לאחר שירותו הצבאי יצא פריד לשליחות בת שנה מטעם הסוכנות היהודית לפיטסבורג פנסילבניה שבארצות הברית.
לפריד תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי המשפט מאוניברסיטת בר-אילן.
בנובמבר 2014 מונה פריד לתפקיד מנכ"ל האגודה למען הלהט"ב והוביל את חגיגות ה-40 להיווסדו של הארגון בכנס בינלאומי של מנהיגים להט"בים בהשתתפות ראש עיריית סיאטל אד מארי, חבר הפרלמנט השוודי אולוף לווסון ושגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו.
בכהונתו מיקד את פעילות הארגון בזירה הציבורית.
בין הצעדים המרכזיים שהוביל: פרסום דו"ח הבוחן את פעילות חברי הכנסת למען הקהילה הגאה, הגשת בג"ץ לאישור נישואים גאים בישראל, המאבק לשינוי נוהל תרומות דם מגברים המקיימים יחסי מין עם גברים, והקמת קרן מענקים לקידום אירועי גאווה מקומיים.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הובילה האגודה בראשותו קמפיין ארצי נרחב שקרא לציבור להצביע רק למפלגות התומכות בשוויון זכויות לקהילה הגאה והקמפיין אף זכה להתייחסותו של נשיא המדינה ראובן ריבלין שקרא לקהילה לקחת חלק פעיל בבחירות.
לאחר סיום כהונתו כמנכ"ל האגודה למען הלהט"ב הקים פריד את פורום המדיניות הציבורית ללהט"ב.
לימים, עם הצטרפותו של פריד כחבר בוועד המנהל של האגודה שולבה פעילות הפורום בפעילות הארגון.
לאחר הרצח במצעד הגאווה בירושלים יזם פריד קיום יום מיוחד בכנסת בנושא הקהילה הגאה.
היוזמה עלתה לראשונה בפגישה של יושב ראש הכנסת יואל אדלשטיין עם נציגי הקהילה הגאה וקודמה בסיוע יושבות ראש השדולה הגאה בכנסת ה-20: יעל גרמן, מיכל רוזין ומרב מיכאלי.
ב-23.2.16 צוין לראשונה בכנסת יום הקהילה הגאה במסגרתו קיימו ועדות הכנסת דיונים בסוגיות שעל סדר יומה של הקהילה הגאה ונערך דיון מיוחד במליאה, בו השתתף גם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
מסורת שנתית זו נמשכה וימים דומים התקיימו גם ב-8 בפברואר 2017 וב-20 בפברואר 2018.
ביוני 2018 מונה פריד לשמש נציג הקהילה הגאה בכנסת ה-20 וייצג קואליציה של 14 ארגוני קהילה גאה בכנסת ומול הממשלה.
החל את פעילותו הפוליטית בבחירות 1996 בסניף מפלגת העבודה בהרצליה.
בשנת 1998 כיהן כיושב ראש ארצי של ארגון נוער העבודה.
בשנת 2004 נבחר למועצת אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב מטעם תא הדור החדש של מפלגת העבודה ובמקביל ללימודיו שימש יועץ פרלמנטרי לח"כ קולט אביטל.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21, הצטרף פריד למפלגת אחי ישראלי בראשות הרבנית עדינה בר שלום.
תחילה שובץ במקום השישי ברשימת המפלגה לכנסת אך עם הגשת הרשימה הוצב במקום הרביעי.
הרשימה פרשה כחודש וחצי לפני הבחירות.
עודד שמיר (נולד ב-9 ביולי 1955) הוא איש עסקים וביטחון ישראלי, כיהן בעבר כיו"ר בחברות נתיבי ישראל וחברות ציבוריות נוספות.
שימש כשליש הצבאי והמזכיר הצבאי בפועל לשר הביטחון אריאל שרון, בעת מלחמת לבנון הראשונה.
שמיר מכהן כחבר דירקטוריון בחברות, תימורה, ענבל חברה לביטוח, קבוצת ישרס ואלקטרה.
שמיר נולד בטבריה לברטה ומאיר שמיר.
את לימודיו היסודיים סיים בצפת ובגיל 14 החל לימודיו בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה.
ב-1973, עם סיום לימודיו בפנימייה, התגייס לצה"ל ושירת כקצין בשורת תפקידי פיקוד ומחקר בחיל המודיעין.
בשנת 1981 מונה לשליש הצבאי ומ"מ המזכיר הצבאי לשר הביטחון אריאל שרון.
כחלק מתפקידו נכח בכל פגישות השר עם ראש הממשלה בגין שנערכו פעמים רבות בבית ראש הממשלה ללא נוכחות אנשים נוספים.
בתקופת כהונתו ליווה את שרון באירועים מרכזיים ביניהם פינוי סיני ומבצע שלום הגליל.
הוא השתתף בפגישותיו המדיניות עם מנהיגים רבים, ביניהם: ראשי השלטון במצרים, בכירים בצמרת הממשל האמריקאי בין היתר עם מזכירי המדינה הייג וויינברגר, מנהיגים באפריקה ועוד.
כחלק מההכנות למבצע שלום הגליל השתתף גם בפגישות עם השליח האמריקאי פיליפ חביב, הנשיא ג'ומייל וראשי הפלנגות.
ב-1983 במהלך מלחמת לבנון הראשונה הוענקה לו דרגת סגן אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל המשיך לעבוד עם אריאל שרון, עת כיהן בתפקיד שר התעשייה והמסחר, ושימש כיועץ בכיר לשר.
בשנת 1985 סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בחוג למדעי המדינה והסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1987 מונה כמנהל מרכז השקעות ושנתיים לאחר מכן כמנכ"ל של חברת מבני תעשייה.(מבנה)
בשנת 1991 פנה שמיר לעבודה במגזר הפרטי, תחילה כמנהל הכללי ודירקטור בחברת נכסי אזורים (לימים חברת בריטיש ישראל שמוזגה עם מליסרון).
בין השנים 1997–2005 עמד בראש קבוצת אספן בע"מ, כאשר בשנים 2002–2013 כיהן כמנהל הכללי של כלכלית ירושלים ולאחר מכן שימש יו"ר מועצת המנהלים של חברת 'אנגל משאבים' למשך שנה.
ב-21 בינואר 2015 החל לכהן כיושב ראש מועצת המנהלים של החברה הלאומית לתשתיות תחבורה - נתיבי ישראל.
בנובמבר באותה שנה נחשפו אירועי שחיתות בחברה והחברה הייתה בסכנת סגירה.
הנהלת החברה בראשות שמיר הובילה להבראתה וליציאתה מהמשבר.
במהלך כהונתו הסתיימו פרויקטים רבים והחלו עבודות פיתוח של המסילה המזרחית החדשה, המסילה הרביעית באיילון, מסילת העמק, כביש 531, כביש 16, ועוד.
החלו גם תכנונים של פרויקטים רבים דוגמת מסילת הרכבת לאילת, מסילת מנשה, שדה תעופה חליפי ועוד.
הייתה התקדמות רבה גם בתחזוקה השותפת של החברה בנושאי ניהול התנועה, שיפור מערך המחשוב והמחקר והפיתוח של החברה.
ב-2 בדצמבר 2020 סיים את כהונתו לאחר כ-6 שנים.
שמיר שימש כחבר דירקטוריון בכי"ל, עמידר, תשתיות נפט ואנרגיה (יו"ר), אנגל משאבים (יו"ר), מליסרון, דור אלון ואגודת המים של עמק הירדן (יו"ר) ומנכ"ל במבני תעשייה, נכסי אזורים, אספן וכלכלית ירושלים.
ב-12 בינואר 2021 החליט שר האוצר ישראל כץ על מינויו למנכ"ל משרד האוצר, אך המהלך נתקל בהתנגדות ועדת חריגים של נציבות שרות המדינה בגלל סמיכותו לבחירות לכנסת.
שמיר נשוי לסמדר ואב לשני ילדים.
בשנת 1970 שָכל את אחיו, , קצין צנחנים בגדוד 202 שטבע במהלך אימון צליחה בנהר הירדן.
סגן אריק הונצח באמצעות קריאת גשר במקום נפילתו - "גשר אריק".
הגשר המחבר בין גדות הירדן הוא כביש 87, המוביל מן הגליל התחתון אל רמת הגולן.
עודד רכבי (נולד ב-1980) הוא חוקר ישראלי ופרופסור מן המניין במחלקה לנוירוביולוגיה ובית הספר למדעי המוח שבאוניברסיטת תל אביב.
רכבי הוא בנו של גדעון רכבי מנהל המרכז לחקר הסרטן בבית החולים שיבא בתל השומר, פרופסור להמטולוגיה באוניברסיטת תל אביב וזוכה פרס ישראל ובנה של קרן רכבי, רופאה ומנהלת מרפאה.
רכבי למד לתואר ראשון במדעי המוח באוניברסיטת תל אביב והמשיך למסלול ישיר לדוקטורט בנוירוביולוגיה בהנחיית פרופ' יואל קלוג.
את עבודת הפוסט דוקטורט שלו ביצע באוניברסיטת קולומביה בניו יורק והיום הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב, בה הקים מעבדה למחקר בתחום.
בעבודתו המרכזית, חושף רכבי מנגנוני הורשה חדשים בתולעי C.elegans ללא שינויים בקוד ה-DNA.
והוא מוכיח כי מידע שהורים לומדים יכול לעבור בתורשה לצאצאים.
מחקריו יכולים לסייע בהבנת התורשה של תכונות ומחלות מורכבות בבני אדם.
רכבי גם סייע בחקר המגילות הגנוזות באמצעות בחינה של ה-DNA העתיק שאצור בעור שעליו נכתבו, כדי ללמוד עוד על ההיסטוריה של סוף בית שני.
רכבי וצוותו חקרו גם את הבסיס הנוירולוגי לאי-רציונליות ומצאו חוק פשוט, שמאפשר לשנות את מערכת העצבים של תולעים, כך שיהיו יותר או פחות רציונליות.
בתחום אחר לחלוטין, קבוצתו של רכבי הינדסה גנטית טפילים והפכה אותם למכונות של הפרשת חלבונים, על מנת לאפשר תיקון של מחלות גנטיות במערכת העצבים.
רכבי זכה לפרסים רבים ובין היתר נבחר לאחד מ-10 האנשים היצירתיים ביותר בישראל מתחת לגיל 40 (דה מרקר), ואחד מ-40 האנשים המבטיחים ביותר בישראל מתחת לגיל 40 בשנת 2013 (גלובס).
בנוסף נבחר רכבי ל"איש אשכולות" וקיבל על כך פרס של קרן אריק וונדי שמידט, במסגרתו יקבל במשך חמש שנים מענק שנתי בסך 500,000 דולר, שישמש למחקר 'חופשי' (לא מוגבל), בכל תחום שהוא.
בשנת 2025 קיבל מענק מחקר בסך 1.2 מיליון דולר לשחזור מחקרי תורשה אפיגנטית מתחילת המאה ה-20 של המכון הווינאי לביולוגיה ניסויית (BVA) יחד עם מדענית במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH) ומדען מיפן.
"פרס טבע" של ISBMB (האגודה הישראלית לביוכמיה וביולוגיה מולקולרית) 2010
מלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים 2013
פרס קריל של קרן וולף בשנת 2015
פרס בלווטניק למדענים צעירים 2018
פרס Polymath על "ניסוי בחדשנות שמתבססת על סקרנות קיצונית" מאת קרן Schmidt Futures שהוקמה על ידי אריק שמידט, 2020
עודד שחם (נולד ב-1964) הוא משפטן ישראלי, המכהן כשופט בית המשפט המחוזי בירושלים מאז אוגוסט 2012. שחם נמנה בין חברי המותב במשפט נתניהו, לצד רבקה פרידמן-פלדמן ומשה בר-עם.
שחם נולד ב-1964. ב-1982 השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר הריאלי שבחיפה.
בשנים 1983–1986 שירת בצה"ל בחיל התותחנים.
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם השלים בהצטיינות לימודי משפטים.
התמחה אצל נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, ובמשרד עורכי דין.
ב-1993, שחם הוסמך כעורך דין.
בשנים 1993–1996 עבד כעורך דין שכיר, ואחר כך היה עוזרו המשפטי של השופט תיאודור אור בבית המשפט העליון.
לאחר מכן החל לעבוד כפרקליט במחלקה הפלילית של פרקליטות המדינה.
מ-2001 עד 2003 היה אוסף חומר בוועדת החקירה הממלכתית לאירועי אוקטובר 2000. לאחר מכן עבד כרשם בבית המשפט העליון.
בספטמבר 2004 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים.
במסגרת כהונתו זו ישב במותב שדן בתיקו של השר לשעבר צחי הנגבי, בו התעוררה מחלוקת בין השופטים בשאלה אם יש להטיל קלון על הנגבי משום שהורשע בעדות שקר, כאשר שחם היה בדעת הרוב המחמירה.
עודד ניר (מרקוספלד) (16 באפריל 1936 – 26 בינואר 2023) היה וטרינר, תת-אלוף בצה"ל ומומחה ישראלי ברפואה וטרינרית, זוכה פרס קפלן.
שימש כרופא ראשי מטעם אגודת "החקלאית" ומנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.
התגייס לשירות סדיר בחטיבת הצנחנים לגדוד 890, במסגרתו השתתף בצניחה המבצעית בקרב המיתלה במהלך מלחמת סיני.
ב-1963 סיים את לימודיו בבית הספר לרפואה וטרינרית באוניברסיטת ליברפול, אנגליה, והחל לעבוד כרופא שדה ב באגודה "החקלאית".
ניר שימש כרופא קליני מטעמהּ למעלה מ-30 שנה ואף כיהן כרופא וטרינר הראשי של האגודה.
ניר פיתח וייסד את תוכנית רפואת העדר המתקדמת, אשר החליפה את שיטת רפואת הפרה הבודדת שהונהגה עד אז בחקלאות הבקר בארץ.
החידוש שהנהיג התבסס על איסוף נתונים של הרפתנים בשטח, הזנתם במסד נתונים אלקטרוני ולאחר מכן בתכנה לניהול העדר, דבר שאפשר ניתוח רב משתני באופן שגרתי בנתוני רפתות מסחריות.
עד אז, נתוני בריאות ותחלואה של פרות לא היו זמינים, וניהול העדר התבצע על סמך הערכות פרטניות של וטרינרים.
באותן שנים תכנן וניהל סדנאות בין-לאומיות להכשרת וטרינרים.
במקביל לעבודתו החקלאית, מילא תפקידים שונים בצה"ל.
בשירות מילואים הגיע לתפקיד מג"ד בדרגת סא"ל.
ב-1978 מונה למפקד חטיבת אלכסנדרוני (820) ופעל בתפקיד זה במשך שנתיים.
בהמשך מונה למפקד אוגדה 85, אוגדת מילואים מרחבית.
סיים את שירותו במילואים בדרגת תת-אלוף.
ב-1999 מונה למנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ומילא תפקיד זה במשך כ-5 שנים.
בתקופתו כמנהל השירותים התמודד עם מגפת הפרה המשוגעת שפגעה בבקר וגרמה להתפתחות מחלת קרויצפלד-יעקב באנשים צעירים.
משבר נוסף עמו התמודד היה "משבר הדגים".
מאז פרישתו לגמלאות ב-2004 שימש כיועץ לאגודה החקלאית ולחברת אפימילק.
פרס האגודה הבריטית לאפידמיולוגיה ווטרינרית על פרסום אפידמיולוגי מצטיין בעיתונות הבריטית 1985
פרס קפלן מהמכון לפריון העבודה והייצור, 1994
עודד קרבצ'יק (נולד ב-19 ביולי 1966) הוא קואוצ'ר לספורטאים וכדורסלן בעברו.
נולד ברמת אפעל לרינה ונפתלי קרבצ'יק, בעל עסק לציוד כיבוי אש, חילוץ והצלה.
קרבצ'יק צמח כשחקן כדורסל במועדון מכבי תל אביב (כדורסל) החל מקבוצת הילדים בשנת 1978, ועד להצטרפותו לקבוצת הבוגרים בשנת 1984. בעונת 6–1985 עבר לקבוצת מועדון הפועל רמת גן-גבעתיים, הצטרף לקבוצת מועדון מ.ס.
ב־1996 פרש מכדורסל מקצועי בעקבות פציעה.
לאחר פרישה ממשחק כדורסל מקצועי, החל לעבוד בעסק המשפחתי לציוד כיבוי אש והצלה, ובמקביל השלים לימודי חינוך גופני, פסיכולוגיה ומנהל עסקים.
לאחר לימודיו, החל לעבוד כמרצה לשיווק במכללת הקידמה הצפונית ולהתעניין בתחום הליווי העסקי.
עודד גם פנה ללימוד הנחיית קבוצות ובהמשך החל לעבוד עם ארגונים כיועץ עסקי וכמרצה.
עם התפתחותו החל עודד קרבצ'יק לנהל את בית הספר לקואצ'ינג של מרכז ההשתלמויות של אוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן הקים וניהל את בית הספר לקואצ'ינג ביחידה ללימודי חוץ של הקריה האקדמית אונו.
לאורך השנים, ליווה ארגונים כמנטור ומרצה בתחום החוסן המנטלי, ניהול, שיווק ומכירות, ביניהם בנק לאומי, שירותי בריאות כללית, בזק וצה"ל.
בשנת 2008 הצטרף לצוות המקצועי של נבחרת ישראל בכדורסל כמאמן מנטלי של הנבחרת.
לאורך השנים ליווה ספורטאים כמאמן מנטלי, בהם שחקני הכדורסל עומרי כספי, יובל זוסמן, נמרוד טשמן, דורי סהר, שחקן הכדורגל בן שהר והמתעמל, בעל מדליה אולמפית, ארטיום דולגופיאט, וכן את נבחרת התעמלות המכשירים האולימפית.
בשנת 2009 נחשף לתורת הנפש היהודית בעקבות מפגש עם סטודנט בבר-אילן, החל לחקור את התחום ובהמשך חייו החליט לפנות לחיים של שמירת תורה ומצוות, ופנה לחזרה בתשובה.
תהליך שהיווה חלק ביצירת שיטת FTC לחוסן מנטלי על בסיס תורת הנפש היהודית.
בשנת 2012 הוביל את תוכנית הריאליטי "להציל את הנישואים" בערוץ עשר כיועץ בתחום מערכות היחסים.
אב לשני בנים מנישואים ראשונים, ובת מנישואים שניים לגלית.
עודד נפחי (נולד ב-27 במאי 1971) הוא איש תוכן, יזם וחוקר.
נפחי הוא אחד ממקימי גלגלצ, ניהל את גלגלצ ואת ערוץ הילדים וייסד שתי חברות הזנק הירו מדיה וואליס.
עודד נפחי נולד בתל אביב לרות ממקימות מכון רודי לפסיכולוגיה ואביקם, איש תעשיית הדפוס.
בצעירותו היה ממקימי שבט הצופים רמת אביב ג'.
ב 1990 החל את הקריירה שלו ברדיו.
נפחי שימש כמפיק הראשי של גלי צה"ל וחתום על הפקות שונות ביניהן "שוב יוצא הזמר", גרסאות רוק לשירי עבריים קלאסיים אשר הפיק עם תמר מרום וסדרת מסיבות גיוס.
לקראת סוף שירותו הצבאי, יחד עם ארז טל ומשה שלונסקי, הקימו את גלגלצ.
בשנת 1994, לאחר עזיבת המנהל הראשון של גלגלצ נועם אבירם, מונה למנהל גלגלצ.
בתקופה זו, התחנה שילשה את כמות המאזינים והפכה לתחנת המוזיקה המצליחה בישראל.
בשנת 1995 הצטרף לערוץ הילדים כעורך התוכנית "עולמו של הוגו".
בשנת 1996 מונה נפחי לעורך ראשי של ערוץ הילדים.
בתקופה זו הקים גם את אתר וקהילת ערוץ הילדים.
בהמשך, נפחי מונה למנהל תוכן של חברת האם של ערוץ הילדים נגה תקשורת ובמסגרת זו שם דגש על יצירת סדרות מתוסרטות, נפרד מרבים מכוכבי הערוץ והיה בין מובילי המיתוג מחדש של ערוץ הילדים כ"מקום האמיתי".
נפחי יצר גם את התוכנית "קיץ על החוף" ברשת וערך את "מהקליפיה באהבה" עם אברי גלעד.
בשנת 1999 פרש מערוץ הילדים וייסד את חברתו הראשונה, ואליס.
החברה הקימה רשת חברתית סלולרית מבוססת מיקום.
המערכת זכתה להצלחה באירופה ואומצה כפתרון החברתי הרשמי של רשת וודאפון.
בשנת 2003 נמכרה ואליס לחברת אקסיס.
בשנת 2005 חבר לשותפיו מואליס בחברת הירו מדיה.
הירו מדיה זכתה פעמיים להיכלל בין 20 החברות הצומחות ביותר באירופה וניהלה קמפיינים במחזורים של מאות מיליוני דולרים.
בשנת 2020 נמכרה חברת הירו מדיה.
נפחי חתום על ארבעה פטנטים טכנולוגיים בתחום מכרזים בזמן אמת.
בשנת 2023 חבר לגיורא חמיצר, ויחד זכו במכרז של רשת טיקטוק לסדרת דרמה והעלו בטיקטוק את איחוד השמינייה.
הסדרה זכתה למעלה מ-100 מיליון צפיות ולביקורות חיוביות.
נפחי חוקר בתחומי הפילוסופיה המעשית ובמיוחד ביחסי הגומלין בין טכנולוגיה לתוכן.
מספר מאמרים פרי עטו התפרסמו, וביניהם ניתוח של מערכות המלצה מבוססות רגשות, סיבות לירידת הצפייה בסטרימינג ומנגנוני קבלת רעיונות חדשים.
עודד נשוי לדפנה ואב לבן ובת.
עודד רגב (נולד ב-1978) הוא מדען מחשב ומתמטיקאי ישראלי-אמריקאי, פרופסור למדעי המחשב במכון קוראנט למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת ניו יורק.
ידוע בעיקר בזכות עבודתו בהצפנה מבוססת סריג, ובמיוחד בשל תרומתו ללמידה עם שגיאות.
בשנת 2023 הצליח רגב ליעל את אלגוריתם שור לפירוק מספרים ראשוניים ופיתח אלגוריתם קוונטי שמפרק מספר בעל ביטים באמצעות שערים קוואנטיים בלבד לעומת אלגוריתם שור המשתמש ב - שערים קוואנטיים.
עודד רגב קיבל את שלושת תאריו באוניברסיטת תל אביב: תואר ראשון ב-1995, תואר שני ב-1997 ותואר דוקטור ב-2001, בגיל 21, על עבודה בהנחייתו של יוסי עזר, שכותרתה "תזמון ואיזון עומסים".
מילא תפקידי סגל באוניברסיטת תל אביב ובאקול נורמל סופרייר לפני שהצטרף למכון קוראנט.
בשנת 2005 הוענק לו פרס קריל.
רגב ידוע בעיקר בזכות תרומתו ללמידה עם שגיאות (LWE), שעליה זכה בפרס גדל לשנת 2018. כאמור:
העבודות המשפיעות ביותר של רגב על סריג כוללות את ניתוח הצפנה של סכימות החתימה GGH ו־NTRU בעבודה משותפת עם Phong Q.
Nguyen, שעליה זכו בפרס המאמר הטוב ביותר ב-Eurocrypt 2006; הצגת בעיית לימוד הטבעת עם שגיאות בעבודה משותפת עם כריס פייקרט וואדים ליובאשבסקי; והוכחת ניגוד למשפט מינקובסקי ובחינת יישומיו בעבודות משותפות עם תלמידו נח סטפנס-דווידוביץ והפוסט-דוקטורנט לשעבר דניאל דדוש.
בנוסף לעבודתו על סריג, רגב עוסק גם במספר רב של תחומים נוספים במדעי המחשב התאורטיים ובמתמטיקה.
והכוללים בין היתר מחשוב קוונטי, מורכבות תקשורת, קשיות קירוב, אלגוריתמים מקוונים, קומבינטוריקה, הסתברות והפחתת מימד.
לאחרונה הוא גם החל להתעניין בנושאים בביולוגיה, ובמיוחד שחבור RNA.
רגב הוא בנוסף עורך שותף ראשי של כתב העת Theory of Computing, מייסד ומארגן של סדרת הסמינרים המקוונת TCS+.
באוגוסט 2023 פרסם מאמר המתאר אלגוריתם לפירוק לגורמים מספרים שלמים עם שערים קוונטיים שיהיה יעיל יותר מהאלגוריתם של שור המשתמש ב - , אבל ידרוש יותר קיוביטים של זיכרון לעומת זה של שור .
הוצעה שיטה חלופית שיכולה לצמצם את מספר הקיוביטים לכמעט אותו הכמות.
עודד פרוביזור (1940 – 30 בדצמבר 2016) היה מעצב אופנה ישראלי.
פרוביזור נמנה עם מעצבי האופנה הבולטים בתל אביב בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 והתמחה באופנת עילית בתפירה לפי מידה.
פרוביזור נולד בשנת 1940 בעיר חיפה, בן יחיד לאם ממוצא אוסטרי ולאב ממוצא פולני.
כבר בילדותו נחשף לעולם האופנה: אמו נהגה לעיין במגזין "ווג" הצרפתי, ובבית הקפה "שטרנהיים" בחיפה צפה בתצוגות לא-רשמיות של אופנה שערכו הנשים המקומיות.
חוויות אלה עוררו בו עניין בתחום העיצוב, ובבגרותו החליט לפנות ללימודי אופנה בצרפת.
בשנות ה-60 עזב פרוביזור לפריז, ולמד עיצוב בבית הספר הגבוה לאופנת עילית "שמברה סינדיקל דה לה הוט קוטור" בעיר.
עם תום לימודיו, עבד במשך כשנתיים כעוזר בבית האופנה של איב סן-לורן בפריז.
בסוף אותו עשור שב לישראל והתיישב בתל אביב.
פרוביזור הלך לעולמו בסוף דצמבר 2016 בביתו בפוארטו ואיארטה שבמקסיקו, כתוצאה מדום לב.
לאחר שובו ארצה בסוף שנות ה-60, החל פרוביזור לעבוד במפעל האופנה "ידולי" שהתמחה בבגדים מחויטים.
כעבור זמן קצר פנה לדרך עצמאית ופתח סטודיו משלו.
הסטודיו הראשון של פרוביזור שכן בקומה השלישית של "בית הפגודה" במרכז תל אביב, ובאוקטובר 1970 הוא פתח בוטיק משלו בקומת המרתף בכיכר המדינה בעיר.
הבוטיק עבר בהמשך לרחוב ירמיהו בצפון תל אביב, ופעל שם עד סגירתו בשנת 1989. עם סגירת בית האופנה בתל אביב, עבר פרוביזור להתגורר במיאמי שבארצות הברית, שם המשיך לעצב עבור לקוחות מן הקהילה היהודית והישראלית המקומית.
בעשור האחרון לחייו פרש מעסקי האופנה ועבר לגור בעיירת החוף פוארטו וליארטה במקסיקו.
תרומתו לעיצוב אופנת העילית המקומית הוכרה על ידי מבקרי אופנה והיסטוריונים, והוא מוזכר בתיעודים היסטוריים של תולדות האופנה הישראלית לצד עמיתיו בני דורו.
בשנת 2018 הוצגו פריטים מעבודותיו במסגרת תערוכה במוזיאון ישראל שסקרה שבעים שנות אופנה ישראלית, כמחווה להשפעתם של מעצבים כדוגמת פרוביזור על אופנת העילית בישראל.
פרוביזור מזוהה עם סגנון אופנת עילית קלאסי.
בניגוד למעצבים ישראלים אחרים בני תקופתו, שעסקו בעיצוב קולקציות קונפקציה מוכנות ללבישה, פרוביזור התמקד בתפירה עילית לפי הזמנה אישית (קוטור) ונתפש כ"תוֹפר עילית" במלוא מובן המילה.
כל דגם בעיצובו נוצר בהתאמה אישית ללקוחה ולא נמכר כבגד מן המדף.
אחד המאפיינים הבולטים ביצירתו היה השימוש בבדים איכותיים וייחודיים, אותם ייבא בעצמו ממחוץ לישראל (בפרט מאיטליה) לצורך עיצוב שמלותיו.
פרוביזור הושפע מסגנון האופנה הצרפתי בשל לימודיו בפריז ועבודתו לצדו של איב סן-לורן, וכן ספג השראה מילדותו בחיפה, שבה נחשף לאופנה אירופאית דרך אמו וסביבתה.
קהל הלקוחות העיקרי של פרוביזור הורכב מנשות חברה ואצולה ישראליות.
בין לקוחותיו הבולטות ניתן למנות את נשות נשיאי המדינה אופירה נבון (אשתו של יצחק נבון) ואורה הרצוג (אשתו של חיים הרצוג), וכן נשות פוליטיקאים ואנשי עסקים כדוגמת לילי שרון (אשתו של אריאל שרון) ולאה רבין (אשתו של יצחק רבין).
דוגמניות מובילות בתקופה, ובהן תמי בן עמי וקארן דונסקי, לבשו מעיצוביו והיו מיודדות עמו במהלך שנות פעילותו.
עודד קוגוט (נולד ב־14 בפברואר 2001) הוא רוכב אופניים ישראלי המתחרה במרוצי כביש, רוכב כיום בקבוצת ישראל - פרמייר טק, שהיא קבוצת UCI ProTeam (הדרג השני של קבוצות אופני כביש), המשתתפת במרוצי UCI ProSeries ולעיתים במרוצי UCI World Tour.
קוגוט גדל בחיפה והחל לרכוב במועדון "מאסטרס חיפה" כבר בגיל 6. בהמשך עבר לרכוב במועדונים CCC וב-500 ואט.
ב-2019 ניצח במרוץ נגד השעון באליפות ישראל במקצה הנוער (גילאי 17–18).
ב-2021 ניצח קוגוט באליפות ישראל במקצים לעד גיל 23 בתואר הכפול במרוץ נגד השעון ובמרוץ הכביש.
ב-2023 ניצח קוגוט באליפות ישראל במרוץ נגד השעון לבוגרים (עילית).
ב-2024 ניצח באליפות ישראל לבוגרים וזכה בתואר הכפול במרוץ נגד השעון ובמרוץ הכביש.
בשנת 2024 הצטרף קוגוט לקבוצת ישראל - פרמייר טק בחוזה לשנתיים.
בספטמבר 2025 ניצח במרוץ החד-יומי בלגיה, Gooikse Pijl, בדרגה 1.1, כשגבר על מספר ספרינטרים בולטים בדבוקה.
מקום ראשון מרוץ נגד השעון, אליפות ישראל לנוער בכביש
אליפות ישראל עד גיל 23 בכביש
מקום ראשון מרוץ נגד השעון
מקום ראשון בשלבים 2 ו-3
מקום שני נגד השעון, אליפות ישראל בכביש
מקום ראשון בדירוג כללי Dookoła Mazowsza
מקום ראשון דירוג רוכב צעיר
מקום ראשון בשלבים 1, 2 ו-3
מקום ראשון דירוג נקודות, Istrian Spring Trophy
מקום ראשון בשלב 6 CRO Race
עודד רונן (נולד ב־20 בספטמבר 1979) הוא כוריאוגרף, רקדן ומורה למחול ישראלי.
חבר עמותת הכוריאוגרפים, מפתח שיטת Imagery in Motion (IM) ומנהל להקת פרויקטים עצמאית.
יצירותיו הוצגו בישראל ובעולם וזכו להכרה בזכות עיסוקן בתכנים אקטואליים ובטראומות קולקטיביות, תוך שילוב אמנות עם מסרים של סולידריות והומניטריות.
רונן מקדיש חלק מרכזי מפעילותו להסברה בינלאומית באמצעות מחול ושיח עם קהילות ברחבי העולם, מתוך אמונה שהאמנות מסוגלת לתווך מציאויות מורכבות ולהציע גשרים אנושיים במקומות שבהם הפוליטיקה נכשלת.
לאחר טבח שבעה באוקטובר היה ממקימי החמ"ל האזרחי, ומתוך חוויותיו שם יצר את יצירת התיאטרון־מחול הנעדרים (Die Vermissten), שהועלתה בגרמניה וזכתה לסיקור נרחב.
את דרכו האמנותית החל בלימודי מוזיקה קלאסית, הלחנה ושירה, בבית הספר התיכון לאמנויות תיכון א' לאמנויות תל אביב, שם נחשף לראשונה לעולם המחול.
בתקופת שירותו הצבאי החל להתמקצע כרקדן.
במהלך הקריירה רקד בלהקות שונות, בהן CeDeCe שבפורטוגל, קולבן דאנס, פרסקו ובלט ירושלים, והשתתף בפרויקטים שונים באירופה.
בשנת 2004 הופיע כסולן בטקס פתיחת המשחקים האולימפיים באתונה תחת הכוריאוגרף היווני דימיטריס פאפאיאנו.
לצד פעילותו הכוריאוגרפית העוסקת במהויות אנושיות, אוניברסליות וחברתיות, רונן מקדיש את עיקר פועלו להסברה בינלאומית, למפגש עם קהילות וליצירת שיח באמצעות אמנות, בעיקר סביב יצירות הנוגעות במציאות הישראלית.
לדבריו, מה שמדינאים אינם מצליחים לעשות – לחבר בין בני אדם מעבר לגבולות – האמנות יכולה להשיג, משום שהיא פונה ישירות אל הרגש.
בשנת 2002 יצר את היצירה Stones על האינתיפאדה השנייה, ובשנת 2003 את Vision על הסכמי השלום עם ירדן, שתיהן נוצרו בלונדון במסגרת בית הספר Rambert School of Ballet and Contemporary Dance.
בשנת 2011 העלה את "מחט", שעסקה במאבקם של הוריו של גלעד שליט להשבתו מן השבי.
בשנת 2015 יצר את MANIMAL ללהקת Ochre Dance באוסטרליה, ובהמשך עם קאסט ישראלי, על רקע חזון הקרבה בין העם האיראני לעם הישראלי.
בשנת 2019 העלה בגרמניה את היצירה "בתי זכוכית" בתיאטרון פלאון־צביקאו, שעסקה בזיכרון השואה ובתהליכים המובילים לשנאת האחר.
היצירה עוררה דיון ציבורי נרחב ונכתבו עליה ביקורות רבות.
קו זה המשיך והועמק ביצירתו הנעדרים (Die Vermissten, 2024), שנולדה מתוך פעילותו ההתנדבותית בחמ"ל הנעדרים לאחר השביעי באוקטובר.
רונן עמד בראש צוות "המקרים המיוחדים", שטיפל במאות מקרים של נעדרים וחטופים.
היצירה, שהוצגה בתיאטרון אולם בגרמניה, שילבה מחול עכשווי עם חומרים דוקומנטריים וזכתה לשבחי הביקורת בעיתונות הישראלית והגרמנית.
שיטת Imagery in Motion (IM) היא מתודיקה לתנועה ולחיבור גוף־נפש שפותחה על־ידי רונן.
השיטה מבוססת על מיזוג בין תודעה לתנועה ונשענת על ארבעה יסודות עיקריים: PreMotion, MetaMotion, InnerMotion ו־EdgeMotion.
היא עושה שימוש במטאפורות ובדימויים פיזיקליים שמאפשרים לכל אדם לחוות תנועה נגישה בכל גיל ובכל יכולת גופנית.
היסוד PreMotion עוסק במעבר מהנחת הגוף והנפש אל מצב של מוכנות פיזית ורגשית; MetaMotion יוצר גשר בין הדמיון לתנועה; InnerMotion מחבר בין הרגש לתנועה המודעת; ו־EdgeMotion מרחיב את גבולות היכולת הפיזית והנפשית של הרקדן.
השיטה נלמדת על־ידי רונן זה עשרות שנים במסגרת סדנאות, כיתות אמן ותהליכי יצירה ברחבי העולם.
היא משולבת בתוכניות ההכשרה של מוסדות מחול ואמנויות במה בינלאומיים, בהם:
אזכורים על השיטה פורסמו בכתבי עת ובמדיה בינלאומית, ובהם Israel21c, כתב העת מחול עכשיו, The Jerusalem Post ו־Times of Malta.
במהלך מלחמת חרבות ברזל היה רונן ממקימי חמ"ל הנעדרים באקספו תל אביב, ועמד בראש צוות "המקרים המיוחדים".
במקביל יצר את סרטון האנימציה They Are Us, שתורגם לשמונה־עשרה שפות והופץ על־ידי משרד החוץ ועל־ידי ידוענים מרחבי העולם.
רונן הופיע בפני קהילות יהודיות וישראליות באמריקה הלטינית ובאוסטרליה, וקיים הרצאות על תפקיד האמנות בהסברה הומניטרית ובחיבור בין עמים.
הוא ביים את טקס "יום האבל האזרחי" לציון חודש לטבח ואת טקס "עוגן לעתיד" לציון שנה לאירועי השביעי באוקטובר, שניהם בהיכל התרבות בתל אביב.
בשנת 2024 נבחר לרשימת "48 הישראלים המשנים את המחר" של Israel21c ותועד על־ידי קרן סטיבן שפילברג.
בנובמבר 2025 הוקרן הסרט Rising Voices of Protest and Hope בבכורה בינלאומית במסגרת פסטיבל הסרטים היהודי באוסטרליה, שתיעד את פועלו של רונן כאמן וכאדם מוביל במאבק ההסברתי.
(2024) הנעדרים / Dei Vermissten – חמ"ל הנעדרים אחרי ה-7.10 כתיקון עולם של החברה האזרחית
They are Us (2024) - סרטון אנימציה להסברה בינלאומית על אירועי הטבח בפסטיבל הנובה
More than Human (2022) – עבודה על שבריריות הגוף והנפש בעידן שלאחר מגפת הקורונה.
(2019) בתי זכוכית Glashäuser – יצירה העוסקת בשנאת האחר בראי השואה ונועדה לבנות גשר בין גרמניה וישראל של ימינו
Capsule (2018) – יצירה העוסקת בבניית מערכת יחסים זוגית ובהתמודדות עם מורכבויותיה.
Kintsugi (2017) – יצירה העוסקת בשבר ובתיקון הנפש, שהוצגה בבריטניה וזכתה לביקורות חיוביות.
Machines of More (2016) – דואט החוקר את השפעת אתרי ההיכרויות על הנפש.
Zero to a Hundred (2016) – קוורטט העוסק ביחס בין אנרגיה, כוח וזהות.
Whale Dream (2014) – סולו החוקרת את הדואליות שבין פנטזיה לדריכות החיים.
Tančící dům (2013) – דואט לבלט ירושלים המתאר זוגיות בין שני אנשים שונים המחפשים שפה משותפת.
יצירותיו של רונן זכו לשבחי מבקרים בארץ ובעולם בזכות שילובן בין תנועה עכשווית, תיאטרון ותוכן חברתי־פוליטי.
המבקרים ציינו את יכולתו להעניק לתנועה עומק רגשי וערכי, ולהפוך את הבמה למרחב של דיאלוג ופיוס.
העיתונות הישראלית תיארה את הנעדרים כ"גשר בין טראומה לאנושיות, בין זיכרון לאקט של תקווה", ואילו מבקרים בינלאומיים ציינו את האמפתיה והעוצמה הפיזית המאפיינות את עבודתו.
על היצירה Kintsugi נכתב כי היא מצטיינת בדיוק ובאנרגיה, בשילוב של אלגנטיות עם תחושת פגם אנושית.
גם בישראל זכה להערכה רבה על שמירת האיזון בין עוצמה פיזית לעומק רגשי.
בשנת 2024 נבחר רונן לרשימת "48 הישראלים המשנים את המחר" כהוקרה על תרומתו לקידום שיח אנושי באמצעות אמנות.
יצירותיו נכללו בתוכניות פסטיבלים בינלאומיים ובמסגרות אקדמיות למחול בבריטניה, גרמניה, אוסטרליה וישראל.
בשנת 2019 שיתף פעולה עם קרן סטיבן שפילברג, שסיפקה לו חומרי מולטימדיה ליצירת בתי זכוכית.
בשנת 2024 הוזמן למסור עדות לקרן על עבודתו בחמ"ל הנעדרים ועל התפקיד שמילאה האמנות בתיעוד ובשיקום הזיכרון הקולקטיבי.
בנוסף, קיבל הוקרות ממוסדות תרבות ועמותות אמנות בארץ ובעולם על פעילותו ההומניטרית והחינוכית.
עודד פרח (נולד באוקטובר 1964) הוא מתופף ומפיק מוזיקלי ישראלי.
היה חבר בלהקות רעש והקליק.
בעקבות עיסוקו של אביו, שהיה מרצה בכיר בבית ספר לרפואה בבאר שבע, עבר עם משפחתו ליישוב עומר.
אחיו הוא התסריטאי והבמאי, אוהד פרח.
כבר בגיל צעיר גילה פרח חוש קצב ומשיכה לתיפוף ובגיל 10, ולמשך 3 שנים, קיבל שיעורים במסגרת פרטית אצל המורה דוויד ריץ'.
פרח למד לימודי סאונד וטכנאות קול במכללה של יואב גרא ואת תחילת הקריירה המקצועית שלו בתעשיית המוזיקה עשה, החל מהמחצית השנייה של שנות ה-80, בתפקידי טכנאות קול באולפני ההקלטות, תחילה כעוזר טכנאי ב"טריטון", ואחר כך כטכנאי בית ב"המון".
בתחילת שנות ה-90 המשיך פרח לשמש כעוזר טכנאי, בין השאר, באלבומים: "כרטיס ללונה פארק" של שלמה ארצי ו"שבועיים בעיר זרה" של אריאל זילבר.
במקביל לעבודתו באותן שנים באולפני ההקלטות, הקים פרח, יחד עם אמיר קרטס (אותו הכיר באולפני "טריטון"), רע מוכיח וג'וני שועלי, את להקת רעש בשנת 1991. בתחילת 1992 הקליטה הלהקה אלבום לייב, מתוכו יצאו תקליטי השדרים, "שמש קופחת" ו"אהובתי", אך האלבום המלא נגנז.
במהלך שנת 1993 ובראשית 1994 עבד פרח עם חבריו ללהקה על שני אלבומים במקביל: אחד של להקת רעש והשני, אלבום הסולו של חברו ללהקה, ג'וני שועלי.
באלבום הבכורה של רעש, "רעש רק רעש.
ק.", שיצא ב-1994, השתתף פרח עם חבריו ללהקה בעיבוד ובהפקה המוזיקלית, ניגן בתופים וכלי הקשה ושר.
באלבומו של ג'וני שועלי, "האלף ואחד" (שיצא רק ב-1995), פרח היה המפיק המוזיקלי, ניגן בתופים ושר קולות.
אף על פי שאלבום הבכורה של להקת רעש זכה להערכה רבה בקרב המבקרים ובקהילת המוזיקאים (בהם רמי פורטיס וענבל פרלמוטר), ואף כלל את השירים "לעיתים" ו"נוסע לבד", שזכו להשמעות רבות מאוד ברדיו, הוא לא הצליח מבחינה מסחרית והגיע למכירות של אלפים בודדים.
להקת רעש הקליטה עד לפירוקה עוד שני אלבומים, בהם פרח לקח חלק: בשנת 1996 הוציאה הלהקה (שכללה הפעם את אמיר קרטס, ג'וני שועלי וחיים לרוז) את אלבומה השני, "תמימות".
באלבום זה פרח הלחין ועיבד עם חבריו ללהקה את כל השירים, ניגן בתופים ושר קולות.
בשנת 2000 הוציאה הלהקה (הפעם כשלישייה: פרח, שועלי וקרטס) את האלבום, "אני זה לא אתה", אלבומה השלישי והאחרון, בו היה פרח אחראי לעיבודים ולנגינה בתופים, בס וקלידים, שירת קולות, תכנותים, הקלטות ובישולים.
לצד החברות בלהקה ועבודה משותפת עם אמנים נוספים, הקימו שועלי ופרח בסוף שנות ה-90 את הלייבל והאולפן, "רעש מהדרין", בו יצא גם אלבומם השלישי והאחרון.
בשנת 2001 התאחדו ארבעת חברי ההרכב הראשון של רעש, באופן חד פעמי, להופעה חגיגית לציון 13 שנה לחברת התקליטים שלהם, נענע דיסק.
בשנת 2019, שנה לאחר פטירתו של אמיר קרטס ממחלת הסרטן, הוציאו חברי להקת רעש אלבום כפול של הקלטות ישנות משנות ה-90 בשם, "בתוך הראש": "רעש 1", הקלטות מהופעה ב-1991, ו"רעש 5", הקלטות אולפן גנוזות מ-1995.
הסרט יצא ב-2013 והוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ובהמשך בערוץ 8 ב-HOT.
בחודש יוני 2015 הוציאו הקליק את אלבומם האחרון, "אני לא בפסקול", בו השתתף פרח (יחד עם חבריו ללהקה) בעיבודים ובנגינת תופים.
במהלך שנות ה-90, ובאופן משמעותי יותר החל מהמחצית השנייה של אותו עשור, עם הניסיון והידע המקצועי שצבר בעבודה באולפנים, הפך פרח לנגן ולמפיק מבוקש בתעשיית המוזיקה המקומית.
ב-1994, השתתף פרח באלבום הבכורה של דנה ברגר, כשותף בעיבודים (עם דנה ברגר, רע מוכיח, ג'וני שועלי וברי סחרוף) ובנגינת תופים.
ב-1995 הפיק פרח מוזיקלית את האלבום השני של עמיר לב ואת האלבום, "חם על הירח", של ברי סחרוף, בו השתתף גם בעיבודים, בנגינת תופים ובכתיבה והלחנה של השיר "יהלום" (יחד עם דן תורן, חיים לרוז, אורן לוטנברג, וסחרוף עצמו).
ב-1996 השתתף פרח בפסקול הסרט "קלרה הקדושה, שהלחין ברי סחרוף, בו לקח חלק בנגינת תופים ובעיבוד השירים "חם על הירח" ו"הניצוץ" ובקטעים האינסטרומנטליים: "מסדרון", "המכונית האדומה" ו"חסידה".
ב-1998 ניגן פרח בתופים באלבום, "מסמרים ונוצות", של מיכה שטרית, בפעם בחיים של עמיר לב וב"אין חלום אחר" של נימרוד לב (בו היה שותף בעיבודים יחד עם חמי רודנר ונמרוד לב עצמו).
שיתוף פעולה משמעותי יותר היה לו בעבודה על אלבומו של ברי סחרוף, "נגיעות", שיצא גם באותה השנה.
באלבום זה לקח פרח חלק יחד עם סחרוף ונגני האלבום בכתיבה והלחנה של השיר "ארץ זרה", והשתתף בעיבודים של השירים "ככה זה לאהוב אותך", "כמעיין המתגבר", ו"עוד חוזר הניגון".
עוד באותה השנה השתתף פרח יחד עם חבריו ללהקת רעש (שועלי, קרטס ולרוז) בהפקה המוזיקלית ובנגינה, באלבום, "האחרון שבעם", של היוצר החסידי עדי רן.
שיתוף פעולה פורה במיוחד יש לפרח, לאורך כמעט שני עשורים, עם הזמר נעם רותם, איתו עשה בשנת 2004 את "חום אנושי", אלבום הבכורה שלו, אחרי התפרקות להקת קרח 9, ב-2008 את החידוש לשיר של יובל בנאי, "מכת שמש" (עבור הפרויקט "עבודה עברית") וב-2021 את "מעגל האור" (בו שימש כיועץ אמנותי).
בשנת 2016 לקח פרח חלק בהפקה של אלבום משיריו של ולדיסלב שלנגל, "שני אדונים בשלג – שירי גטו וורשה", שהוציאו חברי ההרכב אל המשורר.
בשנת 2022 יצא האלבום, "בשעות הקרות", של אביב מארק, בו השתתף פרח יחד עם שורה ארוכה של אמנים וחברים של מארק, ובהם: מאור כהן, יהלי סובול, יובל מנדלסון, אור אדרי, רם אוריון, ג'נגו ולהקת המפשעות.
בשנת 2024 השתתף פרח בנגינה באלבומה הרביעי של שירה ויזל, "זאת לא רק אני", ולקח חלק גם בעבודה כמפיק ונגן באלבום, "הד כוכבים", של מוטי ביקובסקי (איתו עבד עוד קודם על האלבום, "בחוץ שקט").
בתוך הראש, אלבום כפול המכיל הקלטות ישנות של הלהקה (2019)
מלכת הפלקט, האלבום הראשון (1999)
אפרת בן צור, האלבום השני (2006)
אל המשורר - שני אדונים בשלג – שירי גטו וורשה, אלבום משיריו של ולדיסלב שלנגל (2016)
הקלטות נוספת בהם השתתף (רשימה חלקית)
ביקיני, האלבום הראשון – צמד ביקיני (1995)
קלרה הקדושה, פסקול הסרט – ברי סחרוף (1996)
מסמרים ונוצות – מיכה שטרית (1998)
שרון רוטר, האלבום הראשון (2003)
בניינים נמסים – סיון שביט (2010)
בחוץ שקט – מוטי ביקובסקי (2015)
בשעות הקרות – אביב מארק (2022)
הד כוכבים – מוטי ביקובסקי (2024)
עודד ניר הוא מפיק מוזיקלי, דיג'יי ובסיסט ישראלי.
נולד בתל אביב שבישראל והיה חלק ממחזור התלמידים הראשון של בית הספר לאמנויות תל אביב.
בתור ילד השתתף בהצגה "סלאח שבתי", ושיחק בה את ניסים, בנו של סלאח.
בגיל 15 החל ללמוד נגינה על גיטרה ובס, ובמשך שנים שימש כבסיסט של המוזיקאי יצחק קלפטר ואף פתח בית ספר ללימודי גיטרה בס במרכז תל אביב.
בגיל 30, בשאיפה לפרוץ בקריירת סולו נסע עודד לפסטיבל הקולנוע בקאן של שנת 2006, שם הציג את תוצרי המוזיקה שלו למספר מפיקים, מה שבסוף הגיע לידי חוזה חתום שלו עם חברת תקליטים הולנדית.
בעקבות ההחתמה עבר עודד לאמסטרדם אך כחודש לאחר כך הודיעה חברת התקליטים על פשיטת רגל.
למרות זאת נשאר עודד באמסטרדם וניסה לשווק את המוזיקה שלו למפיקים הולנדים שונים אך בשנת 2008, לאחר שאף חוזה לא הגיע לידי הבשלה הקים חברת תקליטים משלו בשם "Suntree Records", ובשנת 2010 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Midnight Snacker.
במהלך השנים הוציאה חברת התקליטים של עודד מעל ל-120 אלבומים לאמנים שונים, ביניהם 3 אלבומי סולו של עודד עצמו.
בעקבות אירועי תקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם בנובמבר 2024 החליט עודד לשוב לישראל, ובדצמבר 2025 הצטרף לתנועת הביטחוניסטים.
בשנת 2023 התחתן עם מיטל, ישראלית ילידת ראשון לציון והוא דובר הולנדית, אנגלית, ערבית ועברית.
עוולת הרשלנות מעוגנת בסעיף 35 לפקודת הנזיקין.
הגרעין הרעיוני המצוי בבסיסה של עוולת הרשלנות הוא לאפשר לניזוק לקבל כספים מן המזיק.
כלומר פיצוי כספי (אין מדובר על סנקציה פלילית).
על מנת לקבוע מי הוא הניזוק ומי הוא המזיק, נניח, רק לצורך הסבר כאן, כי הניזוק הוא הצד שתובע בבית המשפט (או שמתכוון לתובע בבית המשפט בגין הנזק שקרה לו).
כאשר טוענים לקיומה של עוולת הרשלנות, באופן כללי, יש להצביע על התקיימותם של הרכיבים הבאים:
קשר סיבתי בין התנהגות המזיק לבין קרות הנזק לניזוק.
סטיית המזיק מסטנדרט התנהגות, (מעין "אשם").
כלומר שהייתה חובה על המזיק שלא להזיק לניזוק.
במילים אחרות, רק כאשר המזיק סטה מסטנדרט התנהגות, ובכך גרם נזק לניזוק, אזי הוא התרשל ויהיה עליו לתת פיצוי בשווה כסף בגין התנהגותו (הרשלנית) והמזיקה.
בהינתן כי שלושת הרכיבים הנ"ל מתקיימים בו זמנית ניתן לקבוע (באופן כללי) כי עוולת הרשלנות מתקיימת.
היא אחת מעילות התביעה במסגרת דיני הנזיקין, ויש הטוענים, כפי שציין השופט ברק בפסק-דין גורדון, כי היא העוולה המרכזית בדיני הנזיקין.
לפי דיני הנזיקין, אדם שנפגע וסבל נזק (הניזוק), יכול לתבוע את הפרט שגרם את הנזק (המזיק).
אולם הפיצוי אינו אוטומטי, והניזוק נדרש תחילה להוכיח שורה של קריטריונים לפני שיזכה בפיצוי.
חרף הדמיון בשם, עוולת הרשלנות הנזיקית אינה זהה לרשלנות הפלילית.
בעוד עוולת הרשלנות הנזיקית היא הדרך הנפוצה והשמישה ביותר לזכייה בתביעת נזיקין, במשפט הפלילי אין הרשלנות גרידא מספיקה כדי להטיל אחריות פלילית, ונדרשת לכך הוראה מפורשת בחוק.
ככלל, אדם יחשב רשלן אם הפר תקן התנהגות המקובל בחברה.
פקודת הנזיקין, והפסיקה בעקבותיה, לא הסתפקו בהגדרה זו ויצרו שורה של תנאים ומבחנים, במטרה לבדוק האם חב אדם ברשלנות.
מבחנים אלו מאפשרים לבתי-המשפט להכריע האם יש להטיל אחריות נזיקית במסגרת עוולת הרשלנות במקרה הנתון, ובמקביל משמשים כמערכת של איזונים ובלמים, המשקללים גם מדיניות חברתית ושיקולי צדק ומוסר.
במסגרת עוולת הרשלנות הנזיקית, על מנת לזכות בפיצוי נדרש, בין היתר, להראות כי הופר סטנדרט התנהגות מסוים.
את הפרתו של סטנדרט התנהגות זה, אשר כל פרט בחברה נדרש לקיימו, נהוג לכנות "רשלנות".
אם לא הופר סטנדרט ההתנהגות הנדרש על פי מבחני העוולה, או במילים אחרות המזיק אינו רשלן, לא יהיה המזיק חייב בפיצוי.
כאשר הניזוק התרשל אף הוא, יופחתו פיצוייו בהתחשב באשם התורם שניתן לייחס לו.
נבהיר זאת באמצעות דוגמה: נניח שמיקי נהג ברכבו במהירות המותרת, עם בלמים תקינים, אולם בגלל כתם שמן לא צפוי על הכביש אירעה תאונה.
האם בהכרח נאמר שמיקי רשלן?
כעת נניח שמיקי נהג עם בלמים בלתי-תקינים, ובמהירות גבוהה מהמותר.
בלשון פשוטה, ניתן לנסח את מהותה של עוולת הרשלנות כהנחיה לפרטים בחברה "נהגו כהלכה!".
במילים אחרות, עוולת הרשלנות דורשת מהפרטים שלא להפר את סטנדרט ההתנהגות הנדרש מהם.
אולם כיצד נקבע אותו סטנדרט?
הסטנדרט נקבע על ידי השוואת התנהגותו של המזיק להתנהגותה של דמות היפותטית, אשר נקראת "האדם הסביר".
האדם הסביר מייצג לכאורה כל פרט ופרט בחברה.
לכן, בבואו לבחון האם הופר סטנדרט ההתנהגות, כלומר האם המזיק רשלן, יבחן תחילה בית-המשפט כיצד היה נוהג האדם הסביר בנסיבות העניין.
אם האדם הסביר היה נוהג כפי שנהג המזיק, הרי שלא תוטל על המזיק אחריות.
אולם אם האדם הסביר היה נוקט בדרך פעולה אחרת מזו שבה נקט המזיק, נאמר שהמזיק רשלן.
אם נחזור לדוגמה, ניתן לומר כי האדם הסביר בנסיבות העניין היה נוהג במהירות המותרת, עם בלמים תקינים.
אם מיקי נהג כך, הרי שאינו רשלן, אולם אם נהג במהירות גבוהה מהמותר, עם בלמים לא תקינים, נאמר שהוא רשלן.
את תהליך הבדיקה מבצע בית-המשפט בדיעבד, לאחר שאירע הנזק, ואילו הפרט מפעיל את שיקול דעתו מלכתחילה, לפני שאירע הנזק.
בחוק הישראלי מעוגנת עוולת הרשלנות בסעיף 35 לפקודת הנזיקין, בזו הלשון:
כפי שעולה מלשון החוק, ההסדר המשפטי המטיל אחריות בגין רשלנות מנוסח באופן רחב, בצורת עקרון, ולא ככלל חד.
הניסוח הכללי של צורת התנהגות ראויה זו, "הסבירה", נועד לאפשר להתאים את הקביעה מהי ההתנהגות הרצויה לנסיבות הקונקרטיות, היות שלא ניתן להגדיר מראש, ביחס לכל מקרה ומקרה, מהי רמת הזהירות הנאותה, הרי מספר המקרים במציאות הוא אינסופי.
במילים אחרות, הדין קובע "נוסחה" לפיה נדרשים הפרטים לנהוג.
תפקידו של בית-המשפט, ותפקידם של הפרטים, להציב ב"נוסחה" ערכים משתנים, בהתאם לנסיבות הקונקרטיות.
החוק אמנם אינו מעניק לבית-המשפט אמת מידה ברורה להכרעה אילו פרמטרים יש להציב במשוואה, אולם השימוש בלשון "האדם הסביר" מרמז על-כך שיש לשקף בבחירת הפרמטרים במשוואה את העדפותיהם של הפרטים בחברה.
לכן, הקביעה מהי ההתנהגות הסבירה מבוססת על העדפת המקובל והרצוי על ידי החברה בכללותה.
כפי שיפורט בהמשך, הפסיקה הוסיפה ופירטה את הפרמטרים המוצבים במשוואה, אותה כינתה בשם "נוסחת הנד", על-שם לרנד הנד, השופט האמריקאי שטבע את השימוש בה בפסק הדין U.S.
משטר האחריות של עוולת הרשלנות
בנוסף להפרת סטנדרט ההתנהגות, דורשת עוולת הרשלנות את קיומם של קריטריונים נוספים, המכונים יסודות העוולה, אשר יפורטו להלן.
אולם, עוולת הרשלנות אינה דורשת כי פעולתו של המזיק נעשתה בכוונה לגרום נזק.
גם אם המזיק לא התכוון להרע לאיש, די בכך שהופר סטנדרט ההתנהגות המקובל בחברה.
לכן מכונה עוולת הרשלנות עוולה של "אשמה חברתית".
בדיני נזיקין נהוג לכנות את דרישת העוולה ביחס למצבו הנפשי של המזיק "משטר אחריות", ועל-כן נהוג לומר כי עוולת הרשלנות היא בעלת משטר אחריות של אשמה חברתית.
לדוגמה: אין חשיבות לשאלה האם התכוון מיקי לגרום לתאונה או לאו.
די בכך שנהג מעל המהירות המותרת וללא בלמים תקינים, כדי לומר שיש לו "אשמה חברתית", המצדיקה הטלת אחריות במסגרת עוולת הרשלנות.
כאמור, חשיבותה של עוולת הרשלנות בדיני הנזיקין רבה, ועל-כן הספרות האקדמית והפסיקה עסקה רבות, במסגרת הדיון בצדק מחלק בדיני נזיקין, במטרות שבקביעתה.
נהוג לחלק את מטרות אלה לשניים:
הגשמת הצדק בין אדם לחברו, על ידי כך שיפצה המזיק המתרשל, את הניזוק החף מפשע, וישיב את המצב לקדמותו עד כמה שהדבר אפשרי.
מטרה תועלתנית בעיקרה, שעניינה מקסום התועלת שמפיקה החברה מהטלת אחריות במקרה נתון.
הטלת אחריות המשפטית, במקרים בהם הופר סטנדרט ההתנהגות הרצוי לחברה, אמורה לשמש תמריץ למזיקים פוטנציאלים שלא להתנהג באופן המזיק לחברה, ובכך לשפר וליעל את הרווחה בחברה.
לצורך אמדן היעילות הטמונה בהטלת האחריות, מקובל להשתמש בנוסחת הנד.
כך או אחרת, ישנה הסכמה כללית בספרות ובפסיקה, שאין לקבוע מטרה אחת לקביעתה של העוולה, וכל המטרות משמשות יחד בערבוביה.
כדי להצליח בתביעת רשלנות, על הניזוק להוכיח את ארבעת יסודות העוולה (תנאים מצטברים), המפורטים בסעיפים 35–36 לפקודת הנזיקין:
חובת הזהירות – אדם חב כלפי הניזוק.
התרשלות – הפרה של אותה חובה.
נזק – שנגרם נזק בר פיצוי.
קשר סיבתי בין ההתרשלות לנזק.
בפסיקה ובספרות המשפטית אין אחידות דעים באשר לחלוקה משולשת זו, ורבים המנתחים את עוולת הרשלנות על-פי מודל מרובע המפצל בין חובות זהירות שונות, כפי שיפורט בהמשך.
קיומו של יסוד ההתרשלות למעשה נקבע באופן דומה להגדרת הרשלנות לעיל.
התנהגות האדם הסביר, נקבעת לפי קנה מידה אובייקטיבי, כלומר לא לפי שיקול-דעתו של המזיק הספציפי, אלא לפי צורכי החברה.
לצורך הכרעה בסוגיה האם רצויה ההתנהגות לחברה, משתמשת הפסיקה במבחן עזר הידוע בשם "נוסחת הנד".
בהפעילו את הנוסחה, משקלל בית-המשפט את תוחלת הנזק, כלומר מידת הנזק וההסתברות להתגשמותו מחד, אל מול עלות מניעתו של הנזק מאידך.
את האלמנטים המרכיבים את הנוסחה, נהוג לציין כך:
P – המציין את המילה האנגלית Probability, כלומר ההסתברות לגרימת הנזק.
L – המציין את המילה האנגלית Loss, כלומר מידת הנזק הנגרם.
B – המציין את הביטוי האנגלי Burden of precaution, כלומר עלות מניעת הנזק.
הסתברות הנזק כפול מידת הנזק תראה לנו את תוחלת הנזק.
בניסוח מתמטי, ניתן לומר כי אם P×L > B, אזי המזיק התרשל.
לעומת זאת, אם P×L < B, ימצא שהמזיק לא התרשל.
כלומר, אם עלות המניעה קטנה מתוחלת הנזק, ובהנחה שהמזיק לא נקט באמצעי המניעה הללו, ימצא המזיק שלא ניטרל את הסיכון – מתרשל.
אולם אם עלות המניעה גדולה מתוחלת הנזק, גם אם המזיק לא נקט באמצעי הזהירות, לא יימצא מתרשל.
ניקח לדוגמה מקרה שבו מפעל תעשייתי שופך חומרים מזהמים לנחל הסמוך.
נניח גם כי בדוגמה זו, המרכיב ההסתברותי (P) נמוך, למשל בשל העובדה שנעשה שימוש במי הנחל לעיתים נדירות בלבד, ולכן נמוך הסיכוי שיתרחש הנזק בפועל.
נניח גם כי הנזק שנגרם (L) על ידי שפכים אלו הוא קטן, למשל אם מדובר מלכתחילה בחומרים אשר גורמים נזק מועט.
שקלול שני המרכיבים האחרונים הוא תוחלת הנזק.
אם עלותו של מסנן אשר יצמצם את הזיהום בנהר (B) נמוכה מתוחלת הנזק, אז נאמר שבעל מפעל שלא התקין מסנן שכזה הוא רשלן.
אולם אם התקנת מסנן יקרה במיוחד, לאור העובדה שתוחלת הנזק בדוגמה המובאת כאן קטנה, לא יחשב בעל המפעל רשלן.
מבחן זה בודק למעשה האם יעיל לחברה להגדיר מעשה כרשלני.
כלומר, החברה מוכנה להשלים עם הנזק שנגרם כתוצאה משפיכת החומרים לנחל, כל עוד התועלת החברתית הכוללת המופקת מפעילות המפעל אינה נפגעת.
כלומר, מערכת המשפט אינה מתיימרת למנוע את כל סוגי הנזקים, אלא רק את אלה שנזקם גדול מתועלתם.
מערכת המשפט מוכנה שלא לראות בנזקים מסוימים כהתרשלות, ובלבד שתצא החברה נשכרת בסופו של דבר.
ברם, גם בהפעילה את נוסחת הנד, התלבטה הפסיקה לא אחת, אילו משתנים ניתן לשקלל בתוכה.
כך למשל, הועלתה השאלה האם ניתן לשלב בנוסחה גם נזקים חברתיים ולכמת בצורה ריאלית נתונים אחרים.
בעניין זה קבע השופט ריבלין בפסק-דין חמד, כי הנוסחה אינה פורמלית וקשיחה, וכי בית-המשפט יכול ליצוק לתוכה תוכן והיגיון.
השופט ברק קבע בהקשר זה, כי "האדם הסביר אינו רק האדם היעיל, זהו גם האדם הצודק ההוגן והמוסרי".
מקור נוסף ממנו יכול השופט ללמוד כי התנהגות מסוימת עולה כדי התרשלות, הוא ספר החוקים.
לא כל הפרת חוק נחשבת מיד כהתרשלות, אולם ללא ספק, החוקים והוראות שונות בכללם, מהווים ראיה חזקה לסטנדרט הראוי, שאם יופר תיגזר התרשלות המזיק.
במקרה שפעל המזיק מחוץ למסגרת המותרת בחוק, יועבר נטל ההוכחה אל כתפיו, על מנת להוכיח כי לא התרשל, כפי שנקבע בפסק-הדין בעניין לרנר.
בבואנו להוכיח את התרשלות המזיק, יש לשים לב כי הזמן בו תיבדק ההתרשלות, יהיה זמן ביצוע ההתנהגות.