tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הירי הוביל לפתיחת מבצע גשם ראשון, שבו פעל צה"ל לראשונה ברצועת עזה לאחר ההתנתקות.
המבצע דעך והופסק בתחילת אוקטובר, על מנת "לתת לאבו מאזן הזדמנות לפעול כנגד החמאס".
לעומת זאת, נתקלה הרשות הפלסטינית בקשיים במימוש החלטה לבצע איסוף נשק כללי ברשות, ואף ניסיון לעשות זאת ברצועת עזה לאחר ההתנתקות נתקל בהתנגדות שכללה קרבות אש עם כמה הרוגים.
כמו כן החמאס ניסה להשתלט למעשה על מוקדי הכוח ברשות.
מצב זה גרם לאווירת אנרכיה ברשות הפלסטינית, ולתחושה כי אבו מאזן מאבד שליטה על עמו.
ארגוני הטרור הפלסטינים ניסו גם לבצע פיגועים כנגד המעברים ואף לחפור מנהרות כדי לעבור את גדר המערכת בציר הוברס ולבצע פיגועים ביישובי עוטף עזה.
כמו כן, במהלך אבטחת הגדר נפגעו ונהרגו גם חפים מפשע, כולל ילדים, דבר שזכה לתרעומת רבה בצד הפלסטיני ותרם להסלמת האירועים.
מנובמבר התחדש ירי רקטות קסאם אל עבר ישראל.
בדצמבר הוא הגיע לשיא חדש כאשר רקטות פגעו בדרום אשקלון ובבסיס הטירונים הסמוך לקיבוץ זיקים.
ב-3 בפברואר פגע קסאם בקרווילה בקיבוץ כרמיה וגרם לשני פצועים.
האירוע גרם לתרעומת גדולה על הממשלה ומערכת הביטחון, שהתחזקה על רקע דו"ח מבקר המדינה בנושא מיגון יישובי עוטף עזה והמצב הפוליטי.
בתגובה, חזר צה"ל להפגיז אזורי שיגור בצפון הרצועה וחידש את מדיניות הסיכולים הממוקדים ביתר שאת.
החל מ-5 בפברואר ביצע חיל האוויר 4 תקיפות, שבהן נהרגו 9 מחבלים מגדודי חללי אל-אקצא ופלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, בהם בכירים בתעשיית הקסאם.
הפלסטינים בתגובה הגבירו את ירי הרקטות, ואף ניסו לתקוף פעמיים את מעבר ארז (שני הניסיונות סוכלו ו-3 מחבלים נהרגו).
ב-28 במרץ 2006, יום הבחירות לכנסת השבע עשרה, נורו שתי רקטות קסאם ורקטת גראד 122 מ"מ לעבר אשקלון.
זה היה הירי הראשון של רקטה תקנית מרצועת עזה.
פלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטלו אחריות.
בעקבות ירי זה ומספר מטחים של רקטות קסאם, פתח צה"ל במבצע "חץ דרומי" בו לראשונה הפגיזו את שטחי השיגור גם ספינות טילים של חיל הים הישראלי.
נוסף על כך, הפציץ צה"ל באופן קבוע אזורים שמהם נורות הרקטות.
בחודש אפריל 2006 נהרגו 4 אזרחים פלסטינים כתוצאה מכך.
למרות הירי של צה"ל, ירי הרקטות נמשך.
צה"ל הגיב בירי ארטילרי כבד אל עבר מרחבי השיגור וביצע סיכולים ממוקדים כנגד חוליות קסאם.
כמו כן, סיכלו כוחות צה"ל מספר ניסיונות חדירה.
ב-9 ביוני חיסל חיל האוויר הישראלי את ג'מאל אבו סמהדאנה, ראש ועדות ההתנגדות העממית ועוד 3 מחבלים.
למחרת, חלה הסלמה בירי משני הצדדים.
הפלסטינים הגיבו בירי רקטות קסאם וצה"ל חיסל שתי חוליות קסאם, בהן חוליית ועדות ההתנגדות העממית (3 מחבלים) ולראשונה מאז ההתנתקות, חוליית מחבלי חמאס (2 מחבלים) שהייתה בדרכה לביצוע ירי רקטות.
בפיצוץ שאירע בחוף סודנייה ברצועת עזה באותו יום נהרגו 7 אזרחים פלסטינים.
צה"ל הביע צער על התקרית והפסיק את ירי התותחים עד לסיום תחקיר בנידון.
ב-11 ביוני טען אלוף פיקוד הדרום יואב גלנט שתחקיר אשר ביצע צה"ל העלה שהוא אינו קשור לאירוע והפיצוץ לא נגרם מירי ארטילרי, אך לא פירט בנושא.
מנגד, הפלסטינים ורוב התקשורת העולמית המשיכו לראות בישראל כאשמה בתקרית.
מאוחר יותר פרסם צה"ל הוכחה לטענתו שההרג לא נגרם מירי צה"לי והיא ניתוח של הרסיס מגופה של אחת הפצועות - רסיס שאינו רסיס של פגז 155 מ"מ.
בתגובה לאירוע, החמאס, לראשונה מזה 16 חודשים, הכריז על סיום הפסקת האש מצדו והחל לקחת אחריות על ירי קסאמים אל ישראל.
בנוסף, כתגובה לאירוע, ב-10 וב-11 ביוני נורו על שדרות ויישובי עוטף עזה למעלה מ-50 קסאמים, מהם נפצעו מספר אנשים, אחד מהם קשה.
בסיכול ממוקד שביצע צה"ל יומיים לאחר מכן, נהרגו 11 פלסטינים, 8 מהם אזרחים ורק 3 מהם פעילי טרור, בהתקפה על מכונית מסחרית שהובילה רקטות גראד ונאלץ מאוחר יותר להתנצל על התקרית.
ב-25 ביוני 2006, שנה לאחר החייל ההרוג האחרון ברצועת עזה ו-10 חודשים לאחר תוכנית ההתנתקות, תקפו מחבלים מהחמאס וועדות ההתנגדות העממית בירי נ"ט מוצב צה"ל, נגמ"ש וטנק ליד מעבר סופה וקיבוץ כרם שלום.
בהתקפה נהרגו 2 חיילי צה"ל וחייל שלישי, רב"ט גלעד שליט, נחטף.
כוחות צה"ל נכנסו לרצועה והחלו בחיפוש אחר החטוף.
באותו הזמן נחטף אזרח ישראלי נוסף בשומרון, ושלושה ימים לאחר מכן התגלה ירוי סמוך לרמאללה.
בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט והמשך ירי הקסאמים אל עבר ישראל, פתח צה"ל במבצע גשמי קיץ להשבת החייל החטוף והפסקת ירי הקסאמים.
המבצע נפתח ב-28 ביוני 2006 בסדרת תקיפות אוויריות על רצועת עזה וכניסה מוגבלת של כוחות יבשה לפאתי הרצועה.
לאחר ירי קסאם לעבר מרכז אשקלון פתח צה"ל במבצע אלוני הבשן בצפון הרצועה.
ב-6 ביולי נכנסו כוחות יבשה לאזור בית חאנון, בית להיא ואל-עטטרה וניהלו חילופי אש כבדים עם המחבלים.
לכל אורך המבצע, נכנס ויצא צה"ל מן הערים למבצעים ממוקדים יחד עם התקפות חיל האוויר.
ב-17 באוקטובר פתח צה"ל במבצע פרי סחוט בו נכנסו כוחות צה"ל לציר פילדלפי וחשפו 13 מנהרות להברחת נשק.
ב-1 בנובמבר פתח צה"ל במבצע ענני סתיו בבית חאנון בו נהרגו 68 פלסטינים.
ב-8 בנובמבר פגע מטח פגזי ארטילריה תועה בבית חנון והרג 19 פלסטינים.
ב-26 בנובמבר 2006 הסכימו שני הצדדים על הפסקת אש הדדית שכללה הפסקת ירי קסאמים ונסיגת צה"ל מרצועת עזה.
השקט היחסי נשמר, אך ירי הקסאמים לא הופסק.
חודש יולי היה החודש הקטלני ביותר עבור הפלסטינים מאז מבצע חומת מגן באפריל 2002. לטענת "בצלם", 163 פלסטינים נהרגו ברצועת עזה בחודש זה, מתוכם 78 פלסטינים שלא השתתפו בלחימה בזמן שנהרגו, ובהם 36 קטינים ו-20 נשים.
על פי צה"ל, עד ספטמבר נהרגו 208 מחבלים ורק 16 עוברי אורח שלא השתתפו בלחימה.
במבצע נהרגו 3 חיילים ישראלים, 2 אזרחים ישראלים (מרקטות קסאם), 270 מחבלים פלסטינים ו-116 אזרחים פלסטינים לא מעורבים.
לאחר ניצחון חמאס בבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית (ינואר 2006), הלכו והחריפו העימותים הפנימיים ברשות הפלסטינית.
בחודשים הראשונים של אותה שנה המאבקים נותרו בעצימות נמוכה, ולאחר חטיפת גלעד שליט ומבצע גשמי קיץ הם פסקו כמעט כליל.
עם זאת, אחרי סיום מבצע גשמי קיץ העימותים בין חמאס לפת"ח החריפו שוב, על רקע מאבקי סמכויות בין הנשיאות (המזוהה עם פתח) לממשלה (המזוהה עם חמאס), כישלון במגעים על הקמת ממשלת אחדות, וריבי חמולות מקומיים ברצועת עזה.
ב-29 בינואר 2007 ביצע הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, שלא היה מעורב בעימותים, פיגוע התאבדות באילת בו נרצחו 3 ישראלים.
ב-8 בפברואר הוכרז על סיומם רשמי של העימותים האלימים, בוועידת פסגה במכה בהשתתפות עבדאללה, מלך ערב הסעודית, אבו מאזן וח'אלד משעל.
בפגישה הוסכם על הקמת ממשלת אחדות פלסטינית.
ממשלת האחדות הושבעה בפועל ב-17 במרץ 2007. למרות זאת, המשיכו העימותים, ברמת עצימות נמוכה יותר.
ב-15 במאי 2007 התחדשו העימותים בעצימות גבוהה.
בלילה שבין 15 במאי ו-16 במאי ירו מחבלי חמאס כ-19 רקטות קסאם לעבר שדרות כדי לנסות ולהסיט את תשומת הלב מהעימותים הפנימיים.
ב-16 במאי נורו למעלה מ-25 רקטות קסאם אל עבר שדרות וגרמו לפצועים.
ב-19 במאי נורו 16 רקטות, וקצב דומה נשמר גם בימים שלאחר מכן.
מירי הרקטות נהרגו 3 אזרחים.
מאות מתושבי שדרות, שהביעו מחאה על חוסר תגובה מצד הממשלה, עזבו ל"התאווררות" במימונו של ארקדי גאידמק ומאוחר יותר של משרד הביטחון.
בעקבות הירי הכבד החליטה הממשלה לשבור את מדיניות ההבלגה ולחזור לתקיפות אוויריות וסיכולים ממוקדים.
חיל האוויר הישראלי תקף מבני חמאס, מכוניות קסאם וחוליות שיגור.
לטענת צה"ל, בתקיפות האוויריות נהרגו 40 מחבלים מהחמאס ו-4 מחבלים בכירים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
בליל 23–24 במאי עצרו כוחות צה"ל והשב"כ 33 מחבלים מהחמאס ביהודה ושומרון.
לפי דובר צה"ל, מאז 17 במאי נורו למעלה מ-200 רקטות אל עבר ישראל.ב-1 ביוני חיסלו מסוקי קרב של צה"ל את דובר הג'יהאד האסלאמי.
ב-9 ביוני 2007 ניסו מחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וגדודי חללי אל-אקצא לחטוף חייל סמוך למעבר כיסופים, כאשר השתלטו על עמדה נטושה בתוך ישראל, אליה הגיעו בחסות ג'יפ לבן שעליו רשום TV.
בקרב בין כוחות צה"ל למחבלים נהרג אחד המחבלים וכלב של יחידת עוקץ, וניסיון החטיפה נכשל.
ב-11 ביוני התחדשו הקרבות בין פת"ח לחמאס.
במהלך העימותים השתלט חמאס על רוב הרצועה, ציר פילדלפי, וחלק ניכר ממפקדות מנגנוני הביטחון הפלסטינים.
הקרבות הסתיימו כעבור שבוע ובסיומם נהפך חמאס לשליט דה-פקטו של הרצועה.
בתגובה, פירק אבו מאזן את ממשלת האחדות, הקים ממשלת חירום והוציא את המיליציות של חמאס מחוץ לחוק.
מדינות העולם וישראל הגיבו בהפסקת החרם על הרש"פ ובכינוס פסגה מרובעת בשארם א-שייח' בה לקחו חלק אהוד אולמרט, אבו מאזן, חוסני מובארכ ועבדאללה מלך ירדן.
ב-25 ביוני 2007 שחרר חמאס קלטת שמע של גלעד שליט.
ב-27 ביוני נהרגו 11 פלסטינים, רובם מחבלים ובהם בכיר בפלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, בתקיפות צה"ל ברצועה.
ב-5 ביולי בפעילות של צה"ל במרכז עזה נהרגו 11 מחבלים.
ב-6 ביולי חשף כוח גדס"ר גבעתי 7 משגרי רקטות במטעים בבית חאנון.
ב-14 באוגוסט נהרגו 11–12 מחבלים מחטיבת ח'אן יונס של ה"מורביתון" ("הצבא העממי" של חמאס) במבצע ריח אורנים בח'אן יונס.
במבצע השתתפו גדוד 51 של גולני, כוחות שריון והנדסה.
במבצע נהרסו מספר בתים, נתפסה חגורת נפץ וכ-120 פלסטינים נעצרו לחקירה.
למחרת איתרו כוחות צה"ל מנהרת טרור בבית לאהיא שיועדה לביצוע פיגוע חדירה באזור נתיב העשרה.
ב-6 בספטמבר סוכל פיגוע חטיפה סמוך למעבר כיסופים.
חיל האוויר הישראלי פגע במשאית ומכונית פלסטיניות עמוסות במחבלים ומטעני חבלה וחיילי גולני הסתערו עליהם.
קודם לכן ובאותו יום נהרגו 3 מחבלים בח'אן יונס.
ב-8 בספטמבר טענו הפלסטינים כי מסתערבים חטפו ברפיח את "אבו ח'אלד", מוהאווש נועימאת אל-קאדי, בכיר ב"כוח המבצעי" של חמאס שהיה מעורב בחטיפת גלעד שליט ויודע גם היכן הוא מוחזק.
ב-11 בספטמבר נפצעו 69 חיילים מפגיעת רקטות קסאם בבסיס הטירונות זיקים.
ב-19 בספטמבר 2007, בעקבות ירי הקסאמים המתמשך, הכריזה ישראל על רצועת עזה כעל "יישות עוינת לישראל", דבר המאפשר פגיעה באספקת החשמל והדלק לרצועה ונקיטת צעדים נוספים.
בכך הפרידה ישראל בין החלק של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון שבשלטון הפת"ח, לבין החלק של הרשות הפלסטינית ברצועת עזה שבשלטון חמאס.
באוקטובר 2007 נמשך ירי הקסאמים ופצצות המרגמה (בין השאר, מתוך בית ספר) והתגברה פעילות צה"ל בתוך הרצועה.
בלחימה נהרגו 2 חיילים ישראלים ולמעלה מ-20 מחבלים פלסטינים.
במהלך הפעילות נחשפו 7 מנהרות להברחת אמל"ח באזור נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת על ידי כוח מגולני והנדסה.
נובמבר 2007 המשיך בסימן ירי קסאמים ופצצות מרגמה, ומנגד צה"ל החל בתקיפת עמדות חמאס.
בכיר בצה"ל העריך שמאז תחילת השנה האזרחית נהרגו ברצועה כ-250 מחבלים.
כמו כן, החליטה ישראל על קיצוץ באספקת החשמל והדלק לרצועה, וניהלה על כך מאבק משפטי עקב עתירות לבג"ץ.
ב-15 בינואר 2008 הרגו כוחות צה"ל 15 מחבלים בפעילות בצפון הרצועה, בהם בנו של בכיר החמאס מחמוד א-זהאר.
באותו יום נרצח בעין השלושה מתנדב זר בפיגוע ירי.
בימים שלאחר מכן ירו מחבלים עשרות רקטות קסאם.
ב-23 בינואר 2008 פוצץ החמאס את הגדר שבין הרצועה למצרים באזור רפיח, והמעבר בין רצועת עזה למצרים נפתח באופן זמני לתנועה חופשית.
מאות אלפי פלסטינים נהרו מרצועת עזה לרפיח המצרית.
בישראל הביעו חשש מהברחת נשק, חומר נפץ ומחבלים מסיני למצרים וממעבר מחבלים מרצועת עזה שינסו לחדור לישראל דרך ציר ה-ח'.
ב-15 בפברואר 2008 נהרגו איימן אבו פאיד, בכיר בפלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, ועוד 5 מבני משפחתו בפיצוץ בביתו שבמחנה הפליטים אל בורייג'.
ב-27 בפברואר 2008 ביצע צה"ל סיכול ממוקד ברכב מסחרי ובו 5 פעילי חמאס שחזרו מאימוני טרור באיראן.
בתגובה לסיכול ירה החמאס למעלה מ-42 רקטות קסאם וגראד אל עבר שדרות ואשקלון, שגרמו להרוג אחד במכללת ספיר, פצועים והפסקות חשמל.
בתגובה תקף חיל האוויר יעדי חמאס ברצועת עזה וב-29 בפברואר נכנסו כוחות גדולים של צה"ל לפעולה קרקעית ברצועת עזה בשם מבצע חורף חם, ליד סג'עיה וג'בליה, וניהלו חילופי אש עם מחבלים פלסטינים.
ביום הראשון של הפעולה, ב-1 במרץ, דיווחו הפלסטינים על עשרות הרוגים ועשרות פצועים.
שני חיילי צה"ל נהרגו ועוד מספר פצועים קל עד בינוני.
אבו מאזן גינה את הפעולה ואמר שהיא "יותר גרועה מהשואה".
ב-2 במרץ ירדה עצימות הפעולה.
מטוסי חיל האוויר החריבו את לשכתו של אסמאעיל הנייה, שלא שהה במבנה.
במקביל, נמשך ירי הרקטות לעבר ישראל: באשקלון רקטת גראד פגעה ישירות בבית ליד ביתו של אבי דיכטר ובשדרות פגעו רקטות, שהובילו לפצועים ונפגעי חרדה.
ב-3 במרץ יצאו כוחות צה"ל מהרצועה ובכך הסתיים חלקו הקרקעי של המבצע.
לטענת הפלסטינים בפעולה נהרגו 63 פלסטינים, מחציתם אזרחים.
לטענת צה"ל נהרגו 100 פלסטינים, רובם הגדול מחבלים ורק מספר קטן מהם אזרחים.
לטענת בצלם נהרגו 106 פלסטינים, מהם 54 אזרחים.
ב-6 במרץ 2008 נהרג חייל צה"ל ממטען קלע שהטמינו מחבלים ליד ציר הוברס, חייל נוסף שנפצע מהמטען נהרג 3 ימים מאוחר יותר כתוצאה מפציעותיו.
צה"ל חיסל 9 מחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בשתי תקריות נפרדות: אחת מירי טנק ליד מעבר כיסופים ואחת מתקיפה אווירית ליד ח'אן יונס.
ב-12 וב-13 במרץ ירו הפלסטינים כ-30 רקטות אל עבר יישובי עוטף עזה.
ב-4 באפריל 2008 נורה ונפצע בינוני ראש הלשכה של השר לביטחון פנים אבי דיכטר בעת שהשר ופמלייתו ערכו תצפית בנזמית ליד ניר עם.
מספר ארגוני טרור פלסטינים לקחו אחריות, בהם החמאס ושלוחה של אל-קאעידה.
ב-8 באפריל חשפו כוחות צה"ל פיר מנהרה שנחפר מבית פלסטיני והגיע למרחק 700 מטר מציר הוברס.
ב-16 באפריל התנהלו חילופי אש כבדים ברצועת עזה, בהם נהרגו 3 חיילי גבעתי מירי ממארב במבצע שכונה על ידי החמאס "שדה המוות", ו-20 פלסטינים, לפחות 11 מהם אזרחים, מתוכם חמישה ילדים, נהרגו בפעילות צה"ל..
ב-19 באפריל 2008 ערך חמאס התקפת טרור משולבת על מעבר כרם שלום.
ההתקפה כללה ירי מרגמות, ניסיון חדירה, ירי משריונית והחדרת 2 מכוניות תופת שהתפוצצו במעבר.
במתקפה נפצעו 13 חיילים ישראלים.
התקפת הטרור הוכוונה בידי סוכנים איראניים.
צה"ל השיב אש והרג 3 מחבלים.
מאוחר יותר, סיכלו כוחות צה"ל ניסיון חדירה של שריונית סמוך לכיסופים.
בתגובה למה שהתקשורת כינתה "מלחמת המעברים" סגר צה"ל את המעברים כדי לבצע חשיבה מחודשת "כיצד יש להגן עליהם טוב יותר".
ב-28 באפריל נהרגו תשעה בני אדם, ובהם אם וארבעת ילדיה, בבית חאנון.
לדברי צה"ל, פיצוץ מטען חבלה שנשאו חמושים פלסטינים, שאליהם נורה טיל מכלי טיס של חיל האוויר, גרם להרג הילדים.
התקרית גונתה על ידי חברי הכנסת הערביים שהישוו אותה לפעולות הנאצים ועל ידי מזכ"ל האו"ם.
ב-2 במאי פרסם דובר צה"ל סרטון המוכיח שבני המשפחה נהרגו מפיצוץ אמצעי לחימה שנשאו המחבלים ולא מתקיפת חיל האוויר.
במאי 2008 התגבר ירי הרקטות והפצמ"רים אל עבר עוטף עזה, שבו נהרגו שני אזרחים ישראלים.
מאוחר יותר נהרג עוד ישראלי מירי קסאם.
ב-11 ביוני 2008 החליט הקבינט הישראלי בראשות אהוד אולמרט להיערך למבצע נרחב ברצועת עזה, אך במקביל להתאמץ לקיים דיאלוג על רגיעה עם מצרים וחמאס, ולקדם את תנאיה של ישראל לרגיעה, בהם קידום המשא ומתן בנושא שחרור גלעד שליט.
למחרת נהרגו בידי כוחות צה"ל 3 מחבלים שניסו לבצע פיגוע כנגד גדר המערכת.
מאוחר יותר נהרגו 6 בכירים בחמאס ותינוקת מפיצוץ בבית בבית להיא, צה"ל הכחיש כל קשר לאירוע.
בתגובה ירה החמאס למעלה מ-25 רקטות ו-40 פצמ"רים אל עבר יישובי עוטף עזה, בהם נתיב העשרה ויד מרדכי.
במקביל, צה"ל סיכל ניסיון חדירה של יעה אופני (שופל) ממולכד בחסות הירי הכבד..
בערב תקף צה"ל חוליית משגרי קסאם והרג 3 מחבלים מהחמאס.
בתאריך 19 ביוני 2008 החלה תקופה נוספת של רגיעה בין ישראל לבין רצועת עזה, והפעם רצועת עזה שנמצאת תחת שליטת החמאס.
רגיעה זו הושגה לאחר משא ומתן בן מספר חודשים בתיווך עומאר סולימאן שר המודיעין המצרי.
ההסכם כולל פתיחת המעברים והתקדמות בהשגת הסכם לשחרור החייל החטוף גלעד שליט.
גם לאחר הפסקת האש נמשך ירי הרקטות והפצמ"רים אל עבר ישראל, אם כי במינון פחות.
הפרה ראשונה של הרגיעה חלה עוד ב-24 ביוני 2008 כאשר רקטות שירו מחבלים מהג'יהאד האסלאמי הפלסטיני פצעו 2 ישראלים בשדרות.
התהדיאה נשברה ב-5 בנובמבר 2008 במבצע אתגר כפול אשר בו גדוד הסיור של הצנחנים (שרף), בפיקוד סא"ל ירון פינקלמן והמח"ט הרצי הלוי, השמיד בית ממולכד ומנהרה שחפר החמאס שלוש מאות מטרים מעבר לגדר הגבול עם רצועת עזה.
המנהרה הייתה אמורה לשמש לפעילות טרור במהלך הפעילות הרגו הצנחנים 6 מחבלים, חמאס הגיב בירי פצמ"רים, ממנו נפצעו 4 חיילים, בירי עשרות רקטות קסאם על עוטף עזה ובירי רקטות על אשקלון.
ירי הרקטות נמשך גם אחרי שישראל נצרה את האש, ובתגובה סגרה ישראל את המעברים לרצועה.
ב-12 בנובמבר הרג כוח צנחנים 4 מחבלים שהניחו מטען חבלה סמוך לכיסופים.
בתגובה פתחו ארגוני הטרור, לרבות חמאס, בירי רקטות על שדרות, אשקלון ועוטף עזה.
הירי נמשך לכל אורך חודש נובמבר ובתגובה שר הביטחון אהוד ברק הורה על סגירת המעברים עד שהירי יפסק.
ב-28 בנובמבר נורה מטח פצצות מרגמה אל עבר בסיס צה"ל בנחל עוז על ידי ועדות ההתנגדות העממית, מהירי נפצעו 8 חיילים, 2 מהם קשה.
בסך הכל ירו הפלסטינים במהלך החודש כ-215 רקטות לעבר ישראל.
ב-17 בדצמבר נורו 21 רקטות קסאם אל עבר ישראל, כמה מהן פגעו בשדרות וגרמו לפצועים קל.
ב-18 בדצמבר 2008 הודיע חמאס רשמית על הפסקת הרגיעה, יום לפני המועד שנועד לסיומה.
ב-24 בדצמבר ירו המחבלים הפלסטינים ובראשם חמאס למעלה מ-60 רקטות קסאם, גראד ופצצות מרגמה אל עבר אשקלון, שדרות, נתיבות ויישובי עוטף עזה.
בתגובה פתח צה"ל ב-27 בדצמבר במבצע עופרת יצוקה בו כלי טיס של חיל האוויר הישראלי - לרבות עשרות מטוסי קרב - תקפו כ-170 מטרות טרור ברצועת עזה.
המבצע נמשך גם בימים שלאחר מכן, כשישראל מתמקדת בתקיפה אווירית והפלסטינים בירי נרחב של רקטות לעבר ישראל.
הפלסטינים דיווחו על כ-425 הרוגים ו-2,200 פצועים, רובם פעילי חמאס.
בתגובה לפעולה החל ירי נרחב של רקטות לעבר ישראל, ובהתאם לכך נתן פיקוד העורף הנחיות הגנה אזרחית לתושבי היישובים הסמוכים לרצועת עזה.
מירי הרקטות נהרגו ארבעה ישראלים ונגרם נזק לרכוש.
בעקבות ירי הרקטות החלה ישראל גם בהכנסת כוחות קרקע לרצועת עזה וטיהור בתים ממולכדים ששימשו למטרות טרור ואחסנת אמל"ח.
בפעילות הקרקעית, שהתנהלה ביחד עם פעילות אווירית נרחבת, נהרגו מאות פלסטינים, בהם שר הפנים של חמאס ומפקד הכוח הביצועי סעיד סיאם.
בסך הכל נהרגו במבצע בין 1160 ל-1400 פלסטינים, רובם פעילי חמאס, ונגרם נזק קשה לתשתיות ברצועת עזה (כוחות הנדסה קרבית השמידו 600 מבנים נגועים בנוסף למבנים רבים שנפגעו תוך כדי הלחימה).
המבצע הסתיים בהפסקת אש חד-צדדית מצד ישראל לאחר החלטת או"ם ולחץ בינלאומי.
אחרי המבצע המשיך ירי הרקטות והפצמ"רים, אם כי במינון הולך ופוחת וירד באופן משמעותי בחודשים שאחרי המבצע.
על הפרות השקט הגיבה ישראל בתקיפות אוויריות נקודתיות, בעיקר נגד מנהרות בציר פילדלפי.
חמאס דרש את פתיחת המעברים כתנאי להשגת רגיעה ארוכת-טווח, אך ישראל הודיעה שהמעברים לא יפתחו ללא שחרור גלעד שליט.
בשנה שלאחר המבצע קטן הירי תלול-מסלול לעבר ישראל בכ-90 אחוז.
על פי מחקר שפרסם המרכז למורשת המודיעין במרץ 2011, חלה ירידה משמעותית בהיקף הטרור נגד ישראל מרצועת עזה ובאיכותו.
עם זאת, לא נפסק ירי הרקטות לעבר הנגב המערבי, והרגיעה היחסית נוצלה לשדרוג ושיקום היכולות הצבאיות של ארגוני הטרור ברצועה.
הלורד שומר החותם (אנגלית The Lord Privy Seal) הוא תוארה של משרה בממשלת בריטניה, התואר החמישי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State".
נושא המשרה היה אחראי במקור על שמירת חותמו האישי של מלך בריטניה (בניגוד לחותם המדינה, עליו שומר הנושא במשרת לורד צ'נסלור).
כיום מקבל הנושא בתפקיד זה מושב בקבינט, והתפקיד נחשב למעין משרת שר בלי תיק.
מאז ממשלתו של קלמנט אטלי ב-1945 משמש הנושא בתפקיד גם "מנהיג בית הלורדים" ו"מנהיג בית הנבחרים", האחראי על התיאום בין הקבינט ובין מוסדות אלו.
הלורד נשיא המועצה (The Lord President of the Council) הוא תוארה של משרה בממשלת בריטניה, התואר הרביעי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State".
נושא המשרה משמש בתפקיד נשיא המועצה המלכותית.
בעידן המודרני נהוג כי הנושא בתפקיד הוא חבר הפרלמנט הבריטי וכן חבר הקבינט.
החל מיולי 2024 מכהנת בתפקיד חברת הפרלמנט לוסי פאוול ממפלגת הלייבור.
הלורקס הוא סרט קומי-מוזיקלי באנימציה ממוחשבת בהפקת אולפני יוניברסל, המבוסס על ספרו רב-המכר של ד"ר סוס באותו השם משנת 1972. הסרט הופץ על ידי אולפני יוניברסל ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-2 במרץ 2012.
ההרפתקה עוקבת אחר ילד בן 12 ששמו טד בחיפושו אחר עץ אמיתי שבאמצעותו הוא מתכוון לכבוש את לבה של אודרי, נערת חלומותיו.
כדי למצוא את העץ הוא צריך למצוא את אז-לי, שמספר לו כיצד נעלמו כל העצים ומה אפשר לעשות כדי להחזירם.
הסרט מותח ביקורת קשה על התנהלות הכלכלה האנושית, אף שהוא קומי וחביב.
דני דה ויטו – הלורקס (מדבב: יוסי קאנץ)
זאק אפרון – טד (מדבב: לי בירן)
טיילור סוויפט – אודרי (מדבבת: רוני דלומי)
אד הלמס – אז-לי (צעיר: גילן שחף, זקן: דור צויגנבום)
בטי וייט – סבתא נורמה (מדבבת: דינה דורון)
ג'ני סלייט – אמו של טד (מדבבת: הילה סורג'ון)
רוב ריגל – מר אוהר (מדבב: חיים זנאתי)
אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג משוקלל של 58%.
בסוף השבוע הראשון לצאתו הכניס הסרט 70 מיליון דולר, הפתיחה השלישית בטיבה לחודש מרץ בארצות הברית, והשמינית הטובה ביותר לסרט אנימציה נכון למרץ 2012.
מבצע עופרת יצוקה הביא לרגיעה מסוימת בלחימה שבין ישראל לפלסטינים שברצועת עזה, אך לאחריו הגבירו הפלסטינים את התחמשותם, ובפרט ברקטות המסוגלות לפגוע בשטחים נרחבים של ישראל.
ירי מצומצם של רקטות נמשך גם לאחר המבצע, ומפעם לפעם התרחשה הסלמה זמנית, שבמהלכה נורו רקטות רבות מרצועת עזה לעבר ערי ישראל, מגדרה בצפון ועד באר שבע בדרום.
חלק מההסלמות החלו בעקבות פיגועים בגבול ישראל-מצרים שבוצעו על ידי חוליות טרור של הג'יהאד העולמי בשיתוף פעולה עם ארגוני טרור מרצועת עזה, חלקם דרך ציר ה-ח'.
הלחימה בתקופה זו התאפיינה בכניסתם לזירה של אמצעי לחימה חדשים:
רקטות "גראד" משופרות בידי הפלסטינים, שהשימוש בהן החל במבצע עופרת יצוקה, ואפשרו מעבר מירי לעבר יישובים הקרובים לגבול רצועת עזה לירי לעבר יישובים המרוחקים עד 40 ק"מ ממנה, ובהם אשדוד ובאר שבע.
ומערכת "כיפת ברזל", שנכנסה לפעילות מבצעית בישראל בסוף מרץ 2011, ואפשרה יירוט של מרבית הרקטות שנורו, ובכך צמצום הנזק הישיר שבהן (אך לא הנזק העקיף, שהתבטא בהפסקת הלימודים ובשיבוש העבודה ביישובים שבטווח הרקטות).
מבצע עופרת יצוקה היה מבצע צבאי רחב-היקף שהוביל צה"ל ברצועת עזה בין 27 בדצמבר 2008 (ל' בכסלו תשס"ט) ל-18 בינואר 2009. מטרתו הייתה "לפגוע קשה בממשלת חמאס על מנת לגרום למציאות ביטחונית טובה יותר לאורך זמן סביב רצועת עזה, תוך חיזוק ההרתעה וצמצום ירי הרקטות ככל שניתן".
בסופו של דבר הוגדרו שלושה יעדים למבצע: הראשון – ליצור רגיעה ביטחונית שתשרוד לאורך זמן; השני – למנוע את יכולת חמאס להתחמש; והשלישי – להחזיר את החייל החטוף גלעד שליט.
יעד זה הוגדר, ולא חד–משמעית, רק לקראת סוף המבצע.
ב-17 בינואר, לאחר 22 ימי לחימה, הכריזה ישראל על הפסקת אש חד-צדדית, שנכנסה לתוקפה למחרת בשעה 2 לפנות בוקר, וכוחותיה החלו לצאת בהדרגה מהרצועה וסיימו את יציאתם ב-21 בינואר.
ב-27 בינואר 2009 נהרג חייל ישראלי ונפצעו שלשה חיילים נוספים ממטען צד שהתפוצץ סמוך לרכב סיור צבאי שבו נסעו באזור כיסופים, ולאחר כמה שעות נטלה קבוצה בשם "גדודי הג'יהאד והתווחיד" אחריות על הפיגוע ואמרה בהודעתה שהיא קשורה לארגון הטרור העולמי אל-קאעידה.
בתגובה תקף חיל האוויר הישראלי מנהרות בציר פילדלפי.
בימים שלאחר מכן נמשך ירי דליל של רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה לעבר ישראל, שנענה בתקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי.
בחודש פברואר 2009, מספר ימים לאחר "עופרת יצוקה", בוצעו 88 שיגורים לעבר יישובי עוטף עזה, שדרות, אשקלון ונתיבות.
בחדשים הבאים הירי הלך ודעך, ובמהלך השנה שלאחר המבצע קטן הירי תלול-המסלול לעבר ישראל בכ-90% לעומת השנה הקודמת.
לקראת סוף שנת 2009 התגבר הירי של רקטות ופצצות מרגמה לעבר שטח ישראל.
מאז תום המבצע ועד ראשית מרץ 2011 נורו 282 רקטות ו-193 פצצות מרגמה לעבר יישובי עוטף עזה, שדרות, אשקלון ונתיבות (נתון זה לא כולל רקטות ופצצות שנורו לעבר ישראל ונפלו בשטח רצועת עזה).
ב-29 במרץ 2009 דיווח ראש השב"כ, יובל דיסקין, כי מתום המבצע הוברחו לרצועת עזה 45 טון של חומרי גלם לייצור אמצעי לחימה, 22 טון חומר נפץ תקני, עשרות רקטות, מאות פצצות מרגמה ועשרות טילי נ"ט וטילי נ"מ.
כעבור ארבעה חודשים נורה טיל קורנט מעזה לעבר אוטובוס ילדים, בו היו ילד אחד ונהג.
כתוצאה מכך נפצע הילד באורח קשה (ונפטר לאחר עשרה ימים מפצעיו) והנהג נפצע קל.
בגלל המצאות טילי נ"ט מתקדמים כמו הקורנט בידי החמאס, החליט צה"ל להעביר לקו טנקי מרכבה סימן 4 המצוידים במערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח".
בעקבות השיגור הקבוע של רקטות אל עבר יישובי עוטף עזה, שדרות, אשקלון ונתיבות, ועקב לחץ ציבורי, פרש צה"ל בסוף מרץ ותחילת אפריל 2011 שתי סוללות "כיפת ברזל", מערכת יירוט רקטות וטילים, במה שהוגדר "ניסוי מבצעי".
כיפת ברזל רשמה יירוט בכורה מוצלח ב-7 באפריל כאשר השמידה גראד שנורה על אשקלון.
אוגוסט 2011 - מתקפת הטרור בדרום ישראל
ב־18 באוגוסט 2011 נערכה סדרת פיגועי טרור כ-12 ק"מ מצפון לאילת, בסמוך לגבול ישראל-מצרים.
מחבלים מצרים פתחו באש על אוטובוס "אגד" (קו 392) בכביש 12, ובהמשך פתחו באש (לרבות שיגור טיל נ"ט) על אוטובוס נוסף ומכוניות של אזרחים ישראלים ובכך רצחו שישה אזרחים ישראלים, ופצעו 40. בחילופי האש במהלך המרדף אחרי התוקפים נהרגו 7 מהמחבלים, חמישה חיילים מצרים וכן חייל צה"ל ולוחם ימ"מ.
ישראל הגיבה לפיגועים בהתקפה של חיל האוויר הישראלי לעבר מטרות של ועדות ההתנגדות העממית ברצועת עזה, אותו האשימה ישראל בתכנון הפיגוע.
בתקיפה הראשונה נהרגו כ-6 מחבלים, בהם כמאל אל-נירב, מפקד הזרוע הצבאית של הארגון, וחאלד שעת', בכיר בארגון.
בלילה וביום שלאחר מכן המשיך חיל האוויר בתקיפת מטרות רבות בעזה, ופגע במחבלים נוספים.
בתגובה לחיסול אנשי ועדות ההתנגדות העממית ברפיח על ידי צה"ל החלו ארגוני הטרור הפלסטינים בשיגור רקטות נרחב מרצועת עזה לישראל, שהיה החמור ביותר מאז תום מבצע עופרת יצוקה, וחילופי אש שנמשכו מספר ימים.
הירי החל בשעות הערב של 18 באוגוסט, ונמשך עד 25 באוגוסט.
רקטות נורו לכיוון יישובי עוטף עזה, אשקלון, נתיבות ושדרות.
חלקן יורט על ידי מערכת "כיפת ברזל".
כתוצאה מהירי נהרגו שלושה ישראלים.
ב-9 במרץ 2012 הרג צה"ל, באמצעות כלי טיס, את זוהיר אל-קייסי, מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית.
יחד איתו נהרג מוחמד אחמד אל-חנני, ששוחרר בעסקת שליט.
לדברי צה"ל פעולת סיכול ממוקד זו נעשתה בעת שאל-קייסי עסק בתכנון פיגוע נגד ישראל, ככל הנראה באמצעות ציר ה-ח'.
בעקבות זאת החל ירי רקטות נרחב מרצועת עזה לעבר מטרות אזרחיות בישראל, ובתגובה תקף חיל האוויר הישראלי יעדי טרור.
ההסלמה נמשכה מספר ימים ודעכה ב-16 במרץ.
במהלכה נורו כ-300 רקטות לעבר ישראל, ועקב כך לא פעלו מוסדות החינוך ביישובים שבמרחק 7 עד 40 קילומטרים מהרצועה, ועובדים רבים לא הגיעו לעבודתם, אם משום שמקומות עבודתם נמנעו מלפעול, ואם משום שנאלצו לשמור על ילדיהם עקב סגירת מוסדות החינוך.
יעדי התקיפה של חיל האוויר הישראלי כללו 19 חוליות שעמדו לשגר רקטות ו-18 מחסנים לייצור ואחסון אמצעי לחימה ובורות שיגור.
26 פלסטינים, מהם 22 חמושים ו-4 אזרחים שהיו בסביבת הלחימה, נהרגו בתקיפות.
בבוקר 18 ביוני 2012, ביצעו מחבלים מהג'יהאד העולמי פיגוע טרור משולב בגבול ישראל-מצרים: אזרח ישראל נהרג ממטען צד, כוח של חטיבת גולני הוקפץ לאזור והרג 2–3 מחבלים.
אף כי המחבלים יצאו מסיני, החוליה הייתה קשורה לתא טרור שבסיסו ברצועת עזה וב-20 ביוני, בסיוע מידע מודעיני שסיפק השב"כ, תקף צה"ל חוליית מחבלים מהג'יהאד העולמי שפעלה ברצועת עזה והייתה מעורבת בפיגוע של 18 ביוני: אחד המחבלים נהרג והשני נפצע קשה.
צה"ל בתגובה תקף חוליות שיגור פלסטיניות מהאוויר.
הירי המשיך גם ב-20 ביוני ובתגובה תקף חיל האוויר הישראלי אתרי טרור בתוך הרצועה.
אחרי מטח של 8 רקטות בבוקר 21 ביוני חלה ירידה דרסטית בירי הרקטות.
הירי התחדש בשבת, 23 ביולי, כאשר בבוקר מטח כבד של 15 רקטות פצע אדם קשה.
בסבב עימות זה כלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקפו חוליות שיגור וסיכלו ירי תלול-מסלול אל עבר ישראל.
הפלסטינים ירו בין 18 ביוני עד ל-23 ביוני למעלה מ-150 רקטות.
כיפת ברזל יירטה לראשונה רקטות מעל נתיבות ושדרות.
אוגוסט 2012 - ניסיון הפיגוע בגבול ישראל-מצרים
ב-2 באוגוסט 2012 פרסם המטה ללוחמה בטרור אזהרת מסע חמורה על חצי האי סיני בעקבות מידע מודיעיני שסיפקו השב"כ ואמ"ן על פיגוע שעתיד לצאת בקרוב, וכנראה יכלול גם ניסיון חטיפה.
בתגובה להתרעה הגביר צה"ל את הכוננות בגבול ישראל-מצרים והורה לכוחות לשמור על דריכות מרבית.
ב-5 באוגוסט תקף חיל האוויר הישראלי שני מחבלים ברפיח במטרה להרוג מחבל מהג'יהאד העולמי שתכנן להוציא פיגוע מסיני.
המחבל נפצע, ומחבל מוועדות ההתנגדות העממית שהיה עמו נהרג.
בערב החלו ארגוני הטרור הפלסטינים בהפגזה מסיבית של רקטות ופצצות מרגמה על יישובי חבל אשכול.
במקביל, בסיני תקפו מחבלים כוח של צבא מצרים, הרגו 15 חיילים וגנבו נגמ"ש מדגם פהאד וכלי רכב נוסף.
המחבלים והנגמ"שים תקפו את מעבר כרם שלום, כאשר רכב אחד שימש כמכונית תופת והתפוצץ על גדר המערכת, ואילו הנגמ"ש חדר כקילומטר לתוך ישראל עד אשר הושמד על ידי מסוק קרב וירי טנקים של צה"ל.
כוחות מחיל השריון וגדוד הסיור המדברי תקפו את המחבלים שברחו מהנגמ"ש השרוף והרגו את כולם.
באירוע לא היו נפגעים לכוחות צה"ל.
באוקטובר 2012 גבר קצב ירי הרקטות מרצועת עזה, וכתגובה, פעילות הסיכול של צה"ל, שבהתחלה התמקדה בפעילי הג'יהאד העולמי הפועלים בשיתוף ארגוני טרור מזרם הג'יהאד הסלפי בסיני.
ב-23 באוקטובר נפצע קשה זיו שילון, קצין בחטיבת גבעתי בעת פטרול בציר הוברס כנראה כתוצאה ממטען צד שהטמינו מחבלים ליד אחד השערים בגדר המערכת.
ב-24 באוקטובר ירו ארגוני הטרור למעלה מ-70 רקטות אל עבר אשקלון ויישובי עוטף עזה.
כיפת ברזל יירטה 7 רקטות מעל אשקלון אך בעוטף עזה נפצעו מספר בני אדם קשה ונזק נגרם למבנים ולחיות משק.
בתגובה תקפו חיל האוויר הישראלי וחיל השריון חוליות שיגור וסיכלו מספר שיגורים.
האירועים המשיכו להסלים גם בחודש נובמבר כאשר מספר מטעני חבלה הופעלו אל עבר כוחות צה"ל הפועלים בציר הוברס ופצעו מספר חיילים.
ב-8 בנובמבר התפוצצה מנהרת תופת שנחפרה אל הצד הישראלי של ציר הוברס וגרמה נזק לרכב שטח צבאי ריק.
ב-10 בנובמבר ירו מחבלים פלסטינים טיל נ"ט אל עבר רכב שטח צה"לי שסייר בציר הוברס ופצעו 4 חיילים.
בתגובה תקפו כוחות צה"ל, כולל טנקים, מטרות ברצועת עזה והפלסטינים דיווחו על שבעה הרוגים ועשרות פצועים.
באותו ערב החלו ארגוני הטרור בירי של עשרות רקטות ופצצות מרגמה אל עבר יישובים בעוטף עזה, לרבות אשקלון ושדרות.
באותו לילה תקפו מטוסי חיל האוויר הישראלי מספר מטרות טרור ברצועת עזה.
ירי הרקטות הכבד המשיך גם בימים שלאחר מכן, כאשר נכון לערב 12 בנובמבר ירו המחבלים הפלסטינים למעלה מ-100 רקטות אל עבר ישראל, חלקן פגעו במבנים וגרמו להם נזק.
ב-14 בנובמבר פתח צה"ל במבצע עמוד ענן: גל תקיפות אוויריות של תשתיות טרור, מחסני רקטות ארוכות טווח ומתקני שיגור תת-קרקעיים שבא כתגובה לירי הרקטות בימים שקדמו לו.
בתחילת המבצע הרג צה"ל את ראש הזרוע הצבאית של חמאס, אחמד ג'עברי, ופגע במשגרי רקטות רבים.
בתגובה, חמאס ומספר ארגונים נוספים ברצועה שיגרו אלפי רקטות אל יישובים בדרום ישראל.
מבצע עמוד ענן הביא לתקופת רגיעה של כשנה, אשר לאחריה חמאס וארגוני הטרור ברצועת עזה חזרו לירות על ישראל.
בעקבות הסלמה בירי מרצועת עזה שהחלה באוקטובר 2012, פתח צה"ל ב-14 בנובמבר במבצע עמוד ענן שכלל גל תקיפות אוויריות של תשתיות טרור, מחסני רקטות ארוכות טווח ומתקני שיגור תת-קרקעיים ברצועת עזה.
בין עמוד ענן לצוק איתן
במהלך תקופת זו שבין עמוד ענן לצוק איתן, המשיכו פלגי הטרור פלסטינים בעזה להצטייד ברקטות, ובהן רקטות המסוגלות לפגוע גם בגוש דן ואף עד פאתי חיפה, אך הסובלים העיקריים מירי רקטות ופצמ"רים היו יישובי עוטף עזה.
ירי רקטות לטווח ארוך יותר מעוטף עזה סוכל על ידי "כיפת ברזל".
בישראל נמשך פיתוח מערכות נוספות להתגוננות מפני האיומים מרצועת עזה; מערכת "שרביט קסמים" ליירוט רקטות לטווח בינוני ומערכת "מגן אור" ליירוט פצמ"רים ורקטות "קסאם" קצרות טווח, אך מערכות אלה עדיין לא הפכו למבצעיות באותה העת.
באוקטובר 2013 חלה הסלמה בפעולות הטרור מצד הפלסטינים ברצועת עזה, הסלמה שהתבטאה בירי רקטות ופצצות מרגמה, אך גם בהנחת מטעני חבלה וניסיונות לחבל בגדר המערכת.
ב-7 באוקטובר חשפו כוחות חיל ההנדסה הקרבית מנהרת טרור גדולה ומתוחכמת, שיצאה מחאן יוניס והגיעה אל מעבר לגדר המערכת אל תוך שטח ישראל, ליד עין השלושה.
ממדי המנהרה, כפי שפורסמו ב-ynet הם "1.7 ק"מ אורך, 1.8 מטר גובה, 20 מטר בממוצע עומק, 500 טון בטון ומלט, אלפי מטרים של כבלי חשמל ותקשורת ואפילו שמות של החופרים על הקיר." כשבוע לאחר מכן נחשפה מנהרה נוספת, ממולכדת בחומרי נפץ.
בעקבות חשיפת המנהרות, הפסיקה ישראל העברת חומרי בנייה, מלט ובטון לרצועת עזה, מאחר שהם נוצלו לצורכי טרור ולא לצרכים הומניטריים.
חמאס לקח אחריות על חפירת המנהרה.
ב-31 באוקטובר החל צה"ל במבצע להשמדת מנהרת הבטון הגדולה.
כוחות של יהל"ם, בגיבוי חטיבת גולני וטנקים של חטיבה 401, החלו בקדיחת חורים לתוך המנהרה והטמנת חומרי נפץ על מנת לפוצצה.
במהלך הפעילות הופעל מטען חבלה אל עבר הכוחות וחמישה חיילי צה"ל, בהם קצינים בכירים בחיל ההנדסה הקרבית נפצעו.
כוחות צה"ל השיבו אש, ומטוס קרב הפציץ את פתח המנהרה שהוסתר מתחת לחממה בחאן יוניס.
בתקיפה נהרגו 3 בכירים במערך המנהרות של החמאס.
בסך הכל נהרגו 4 מחבלים באירוע והמנהרה הושמדה.
בתחילת חודש דצמבר 2013 עצר השב"כ מחבל מגדודי חללי אל-אקצא שתכנן פיגוע ירי במתווה צליפה נגד ישראל ברצועת עזה.
המחבל אסף מודיעין צבאי וערך הכנות לפיגוע, וכן ניצל סיוע הומניטרי של ישראל שאפשרה לו לצאת מרצועת עזה לקבלת טיפול בעינו ברמאללה, על מנת שיוכל לבצע את הפיגוע.
ב-24 בדצמבר נרצח אזרח עובד צה"ל בפיגוע ירי כאשר נורה בציר הוברס סמוך לרצועת עזה על ידי צלף טרור פלסטיני.
בתגובה תקף צה"ל, בשילוב כלי טיס, טנקים וכוחות חיל הרגלים מטרות טרור ברצועת עזה.
בימים שלאחר התקיפה ירו הפלסטינים מספר רקטות קסאם אל עבר ישראל.
בתגובה תקף שוב חיל האוויר הישראלי מטרות טרור ברצועת עזה.
ב-5 במרץ 2014 במבצע חשיפה מלאה תפס חיל הים הישראלי ספינת נשק מאיראן שהבריחה תחמושת רבה, ובה 40 רקטות M302, לארגוני הטרור ברצועת עזה.
ב-11 במרץ 2014 תקפה חוליית טרור של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בירי תלול מסלול כוח של צה"ל שעבד ליד ציר הוברס.
צה"ל השיב אש באמצעות כלי טיס, וממנה נהרגו 3 מחבלים.
למחרת, ב-12 במרץ אחר הצהריים, פתח הג'יהאד האסלאמי בירי מסיבי של רקטות קסאם וגראד על יישובי עוטף עזה, שדרות, אשקלון, אופקים ונתיבות.
תוך מספר שעות ירו המחבלים למעלה מ-60 רקטות על יישובים ישראלים.
כיפת ברזל יירטה מספר רקטות.
באותו לילה תקף חיל האוויר הישראלי 29 יעדי טרור ברצועת עזה.
לא דווח על נפגעים פלסטיניים.
למחרת, בבוקר 13 במרץ, שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטות גראד אל עבר אשדוד ואשקלון.
בשעות הצהריים פרסם בכיר בג'יהאד האיסלאמי שהושגה הפסקת אש עם ישראל בתיווך עם מצרים, לאחר כשלוש שעות הפסקת האש הופרה והמחבלים ירו 2 מטחים של כ-3 רקטות כל אחד אל עבר עוטף עזה.
כיפת ברזל ירטה רקטה אחת מעל נתיבות ואחת מעל שדרות.
בערב ירו המחבלים עוד רקטות לעבר ישראל.
כעבור יומיים דעך ירי הרקטות.
ב-21 במרץ חשפו לוחמי סמו"ר של יהל"ם ולוחמי הצמ"ה של אבירי הפלדה מנהרת טרור גדולה שחפר חמאס ויועדה לחטיפת חייל.
גם מנהרה זו הייתה מדופנת בבטון ומלט.
ב-26 במרץ הטביע חיל הים הישראלי שתי סירות פלסטיניות שעסקו בהברחת אמצעי לחימה לרצועת עזה.
הירי גרם לפיצוצי משנה של האמל"ח, התחמושת וחומר הנפץ שהוברחו בסירות, ומהם ככל הנראה נהרגו המבריחים שעל הסירות.
המחבלים פתחו באש לעבר כלי השיט של צה"ל אך לא פגעו בהם.
עם חטיפת שלושת הנערים ביהודה ושומרון ותחילת המבצע לחיפושם ב-12 ביוני החלו פעילי טרור לשגר רקטות מרצועת עזה אל עבר ישראל בקצב הולך וגובר.
בשבוע השני למבצע (החל מה-19 ביוני) נורו מדי יום מטחים אל עבר יישובי עוטף עזה, שדרות ואשקלון.
חלק מהרקטות יורטו על ידי כיפת ברזל.
ישראל הגיבה באופן נקודתי לכל ירי, בתקיפה של חיל האוויר הישראלי כנגד מטרות טרור, בעיקר אתרי ייצור ואחסנה ומשגרים מוטמנים.
בתקיפות אלה לא נהרג אף פלסטיני.
ב-27 ביוני ביצע צה"ל סיכול ממוקד בו נהרגו שני מחבלים מוועדות ההתנגדות העממית שהיו מעורבים בירי הרקטות על ישראל.
במוצאי שבת, 28 ביוני, ירו המחבלים הפלסטינים מטח רקטות על שדרות.
בתגובה תקף חיל האוויר הישראלי 12 מוקדי טרור ברצועת עזה.
בשבועיים אלה (מה-13 ביוני ועד 29 ביוני) ירו המחבלים רקטות מדי יום ובסך הכל מעל ל-30 רקטות.
בתגובה ב-30 ביוני ירו הפלסטינים מטח כבד של 16 רקטות לעבר ישראל.
בלילה שבין ה-30 ביוני ל-1 ביולי תקף בתגובה חיל האוויר הישראלי 34 מטרות טרור ברצועת עזה.
ב-2 ביולי נחטף נער במזרח ירושלים ולאחר כחצי שעה נמצאה גופתו שרופה.
זמן קצר לאחר מכן החלו מהומות אלימות בירושלים.
חמאס וארגוני טרור נוספים האשימו את ישראל ברצח, וקראו לפתוח באינתיפאדה.
הירי לעבר הדרום החמיר, וטווח הטילים גדל והגיע שוב לאשקלון, לאחר שבימים שקדמו לתקרית ספגו את הרקטות בעיקר יישובי עוטף עזה.
המחבלים פתחו בהפגזה מסיבית באמצעות מרגמות על יישובי המועצה האזורית אשכול ובצהריים תקף צה"ל מרגמה שממנה נורו פצמ"רים, אך הירי לא נפסק ודקות אחדות לאחר מכן נמשכו הנפילות בשטח ישראל ואף הטווח גדל, נזק נגרם ללול תרנגולות ושרפה קטנה פרצה כתוצאה מהירי.
ב-3 ביולי נמשך הירי הכבד אל עבר ישראל.
רקטה אחת פגעה בבית וגרמה לנזק ורקטה אחרת פגעה בבית ובו משפחתון אך לא התפוצצה.
אדם נפגע מפגיעת פצמ"ר בחבל אשכול.
בערב ירו הפלסטינים עשרות רקטות ופצמ"רים על יישובים בגזרת עוטף עזה וגרמו נזק למבנים ולרכוש, ולראשונה בסבב זה נורו רקטות לעבר אופקים.
לראשונה מאז מבצע עמוד ענן ירו המחבלים רקטות על באר שבע (אחת מהן יורטה על ידי כיפת ברזל והשאר פגעו בשטחים פתוחים).
ירי הרקטות נמשך גם ב-6 ביולי ובתגובה תקף צה"ל 15 מטרות טרור ברצועת עזה.
בתקרית נוספת חיסל צה"ל 2 מחבלים שעסקו בשיגור רקטות אל עבר ישראל.
כוח של חיל ההנדסה הקרבית חשף מנהרת טרור מרצועת עזה באזור דרום רצועת עזה וחיל האוויר הישראלי הפציץ אותה.
בפיצוץ במנהרה נהרגו שישה מחבלי חמאס, ובעקבות זאת ב-7 ביולי נורו עשרות רקטות לעבר יישובי השפלה, ובהם אשדוד, רחובות, נתיבות, אופקים ואשקלון.
מבצע צוק איתן היה מבצע צבאי של צה"ל ברצועת עזה שהחל ב-8 ביולי 2014, והסתיים ב-26 באוגוסט עם הפסקת אש.
המבצע החל ב-8 ביולי בעקבות ירי רקטי הולך וגובר מרצועת עזה לעבר אוכלוסייה אזרחית בדרום ישראל, כתגובה ל"מבצע שובו אחים" של צה"ל לאחר חטיפת שלושת הנערים ורציחתם ב-12 ביוני.
בשלב הראשון כלל המבצע בעיקר הפצצות כבדות של חיל האוויר הישראלי, חיל השריון וחיל התותחנים ברצועת עזה, כשבמקביל ישראל ספגה ירי רקטי מרצועת עזה והתמודדה עם חדירה של מחבלים חמושים לשטחה שהגיעו מרצועת עזה דרך הים או דרך מנהרות.
בשלב השני, שהחל ב-17 ביולי, נכנסו כוחות קרקעיים של צה"ל לרצועה תחילה לעיירה בית חאנון במטרה להרוס את מנהרות הטרור.
בשלב שלישי, שהחל ב-5 באוגוסט הושלמה יציאת הכוחות הקרקעיים של צה"ל מרצועת עזה, אך הלחימה נמשכה במתכונת השלב הראשון.
במהלך המבצע נמנו 12 ניסיונות לתיווך ולהשגת הפסקת אש, כאשר רוב הניסיונות התקבלו על ידי ישראל, אך נדחו על ידי חמאס.
המבצע הסתיים לאחר 50 ימי לחימה, עם קביעת הפסקת האש.
עם תחילת המבצע נפרסו סוללות כיפת ברזל ברחבי ישראל כדי להגן גם על יישובים במרכז הארץ.
במהלך המבצע נורו 4,594 רקטות ופצצות מרגמה לעבר ישראל, מתוכן 735 יורטו על ידי כיפת ברזל, 64 מהן נפלו בשטחי מגורים, 188 מהן כשלו ונפלו בתוך שטחי הרצועה ו-3,607 מהן נפלו בשטחים פתוחים.
מנגד צה"ל תקף 6,231 מטרות טרור בשטחי רצועת עזה; 10,590 מבנים נפגעו בתקיפות, 4,024 מבנים נהרסו כליל עד היסוד ו-32 מנהרות טרור הושמדו.
בצד הישראלי נהרגו 68 חיילים, 5 אזרחים ופועל זר מתאילנד, ונפצעו 1,433 חיילים ו-837 אזרחים.
מבחינת הפלסטינים, מבצע צוק איתן היה קטלני ביותר: 2,203 פלסטינים נהרגו במהלך המבצע, מתוכם, בין 1,068 ל-1,408 פעילי טרור ובין 805–1473 אזרחים הרוגים, מעל ל-11,000 פלסטינים פצועים, ומעל ל-200 פעילי טרור נשבו בידי ישראל.
בנוסף, עשרות פלסטינים ברצועת עזה הוצאו להורג בידי חמאס בטענה ששיתפו פעולה עם ישראל.
במהלך הלחימה בין 300 אלף לחצי מיליון מתושבי הרצועה נאלצו לנטוש את בתיהם.
סיכום ירי לעבר ישראל בין עמוד ענן לצוק איתן
להלן גרף רב-חודשי של שיגורי רקטות ופצצות מרגמה מרצועת עזה לעבר ישראל, מאז תום מבצע עמוד ענן ועד יוני 2014:
הלחימה ברצועת עזה לאחר מבצע צוק איתן (ספטמבר 2014 עד מרץ 2018) היא סדרה של עימותים שהתרחשו בין ישראל לחמאס, הגורם השולט ברצועת עזה, החל מגמר מבצע צוק איתן, ועד לחודש מרץ 2018, אז החלו הפלסטינים בסדרת הפגנות ומהומות אלימות על גדר המערכת סביב רצועת עזה בארגון חמאס.
לאחר מבצע צוק איתן בקיץ 2014 השתרר שקט יחסי משני צדי הגבול.
על פי המרכז למורשת המודיעין מרכז המידע למודיעין ולטרור, הייתה ירידה דרסטית בירי הרקטות לישראל.
בסך הכל נורו בשנה הראשונה לאחר המבצע 12 רקטות לכיוון הנגב המערבי ועוטף עזה.
הייתה זו השנה השקטה ביותר מאז עלה חמאס לשלטון ברצועת עזה ב-2007 ועד לאותה שנה.
כשנה לאחר המבצע ציין שר הביטחון לשעבר, משה יעלון: "חמאס מפגין מחויבות להפסקת האש".
ברוב המוחלט של ירי הרקטות במהלך תקופה זו סניף ארגון המדינה האסלאמית ברצועת עזה נטל אחריות על ירי הרקטות.
שקט זה הופר מדי פעם:
ב-16 בספטמבר, כמספר שבועות לאחר המבצע, נורתה רקטה שהתפוצצה סמוך לגדר המערכת במועצה אזורית אשכול.
לא נשמעה אזעקת צבע אדום.
ב-31 באוקטובר נורתה רקטה שהתפוצצה סמוך לאחד הקיבוצים במועצה אזורית אשכול.
זאת הפעם השנייה שהשקט הופר מאז מבצע צוק איתן.
ב-19 בדצמבר, כארבעה חודשים לאחר המבצע, נורתה רקטה מרצועת עזה לחבל אשכול, ובתגובה תקף חיל האוויר שטח אימונים של הזרוע הצבאית של החמאס באזור ח'אן יונס.
ב-24 בדצמבר פתחו מחבלים פלסטינים בירי צלפים אל עבר כוח שעסק בעבודות תחזוקה על גדר המערכת של ציר הוברס.
ב-26 בדצמבר נשמעה אזעקת צבע אדום ביד מרדכי ובנתיב העשרה.
רקטה שוגרה מצפון הרצועה והתפוצצה בשטח הפלסטיני.
בראשית 2015 נשמר השקט באופן יחסי, ובחודשים אפריל ומאי היה אירוע שיגור רקטות אחד בחודש.
בחודש יוני עלה קצב השיגורים והיו חמישה אירועים.
בחודש יולי שוב היה אירוע שיגור אחד בלבד.
כל הרקטות נפלו בשטחים פתוחים או בשטח הרצועה.
בתגובה לכל אחד מהשיגורים תקף צה"ל יעדי טרור ברצועה.
באוגוסט וספטמבר גבר קצב השיגורים, וכיפת ברזל יירטה מספר רקטות מעל ערי ישראל.
ב-1 באוגוסט בשעות הלילה, נורו שתי רקטות לעבר מועצה אזורית אשכול, שתיהן נפלו סמוך לגדר המערכת, אחת בשטח הישראלי ואחת בשטח הפלסטיני.
ב-6 באוגוסט בשעות הלילה, נורה מטח של שלוש רקטות לעבר מועצה אזורית אשכול, שלושתן נפלו בשטח הרצועה, אחת בסמוך לגדר המערכת.
ב-7 באוגוסט בשעות הצהריים, נורה מטח של שלוש רקטות לעבר מועצה אזורית אשכול, אחת נפלה בשטח פתוח באזור קיבוץ כיסופים, השאר נפלו בשטח הרצועה, בתגובה צה"ל תקף תשתית טרור במרכז הרצועה, ארבעה פעילי חמאס נפצעו.
ב-12 באוגוסט לפנות בוקר, נורו שתי רקטות לעבר מועצה אזורית חוף אשקלון, שתיהן נפלו בשטח הרצועה בסמוך לגדר המערכת.
ב-17 באוגוסט בשעות הלילה, נורתה רקטה לכיוון מועצה אזורית אשכול, הרקטה נפלה בשטח הרצועה בסמוך לגדר הגבול.
ב-27 באוגוסט בלילה, נורתה רקטה לכיוון מועצה אזורית אשכול, הרקטה התפוצצה בשטח פתוח בסמוך לקיבוץ ניר יצחק.
בתגובה, צה"ל תקף אתר ששייך לחמאס במרכז רצועת עזה.
ב-1 בספטמבר לפנות בוקר, נשמעה אזעקה בקיבוץ יד מרדכי ובנתיב העשרה.
שיגור הרקטה נכשל ונפל בשטחי הרצועה.
בשעות הלילה, נורו שתי רקטות לעבר ישראל, אחת פגעה בגדר הגבול וגרמה לנזק לגדר, השנייה פגעה בפגיעה ישירה בבית ברצועת עזה, תושב הרצועה נפצע קל מרסיסים.
ב-2 בספטמבר ירו מחבלים לעבר נתיב העשרה, 2 בתים נפגעו מכדורי 0.5 אינץ' המשמשים מקלעים ורובי צלפים כבדים.
באחד הבתים שהו ילדים אותם החטיאו הכדורים שפגעו בטלוויזיה שלידם.
צה"ל הודיע שככל הנראה מדובר בירי תועה מאימוני חמאס ובתגובה הפציץ את מתקן האימונים שממנו נורו הקליעים.
ב-18 בספטמבר בשעות הערב נשמעה אזעקה בעיר שדרות ובסביבתה, רקטה אחת פגעה פגיעה ישירה בעיר שדרות וגרמה נזק לבתים וכלי רכב, אישה אחת נפצעה קל.
רקטה נוספת התפוצצה בשטחי הרצועה.
לאחר כשלוש שעות נשמעה אזעקה באזור אשקלון, רקטת גראד אחת יורטה על ידי מערכת כיפת ברזל.
בתגובה, צה"ל תקף בלילה שלוש תשתיות טרור ברצועת עזה.
ב-19 בספטמבר בשעות אחר הצהריים, חמאס הודיע כי השתלט על מזל"ט צה"לי בשטח צפון הרצועה, בצה"ל לא התייחסו לדיווח.
ב-20 בספטמבר נכשל ניסיון שיגור רקטה מצפון הרצועה לעבר ישראל, הרקטה התפוצצה באוויר וחלקיה נפלו בשטח הרצועה.
ב-21 בספטמבר בלילה נורתה רקטה מרצועת עזה והתפוצצה בתוך חממות של נתיב העשרה, נזק קל נגרם לחממות.
ב-26 בספטמבר נכשל ניסיון שיגור רקטת גראד, הרקטה התפוצצה במהלך השיגור.
ב-29 בספטמבר בשעות הלילה נשמעה אזעקה בעיר אשדוד וכמה יישובים הסמוכים לה, רקטת גראד אחת יורטה על ידי מערכת כיפת ברזל.
בתגובה תקף חיל האוויר ארבע מטרות בצפון ובמרכז הרצועה, שלוש תשתיות של חמאס ותקיפה נוספת על מקום יציאת הרקטה.
ב-30 בספטמבר נכשל ניסיון שיגור של רקטה לעבר אזור שער הנגב, הרקטה נפלה בשטח הרצועה כקילומטר אחד מגדר המערכת.
באוקטובר, בנוסף לירי הרקטות, נערכו הפרות סדר המוניות בגבול הרצועה בהן הפלסטינים ניסו לפרוץ את הגדר ולחדור לשטח ישראל.
ב-4 באוקטובר נשמעה אזעקה בנחל עוז ובעלומים לאחר שרקטה נורתה לעבר האזור אך נפלה בשטח הרצועה.
כמה דקות לפני כן שוגרה רקטה מאזור רפיח לעבר מועצה אזורית אשכול, הרקטה נפלה בשטח פתוח בסמוך לשדה חקלאי.
ב-9 באוקטובר התקרבו מאות רבות של מפגינים אלימים לגדר הרצועה בשטח האסור לשהייה בכמה מוקדים והשליכו אבנים ובקבוקי תבערה לעבר כוחות הביטחון.
חיילי צה"ל ירו לעברם, ומהאש נהרגו שבעה ונפצעו כ-145. בערב נורו שתי רקטות מרצועת עזה ונפלו בתחומי הרצועה.
כמה שעות לאחר מכן נורתה רקטה נוספת, שנחתה בשטח פתוח במועצה אזורית אשכול.
ב-10 באוקטובר נהרגו עוד שלושה פלסטינים בנסיבות דומות.
בערב חדרו עשרות פלסטינים לשטח ישראל באזור כיסופים צה"ל פתח באש לעברם רובם נמלטו, כמה נפצעו וכמה נעצרו.
בשעות הלילה המאוחרות, נשמעה אזעקה באזור התעשייה אשקלון ובארבעה יישובים במועצה אזורית חוף אשקלון לאחר שנורה מטח של שלוש רקטות גראד לעבר האזור, רקטה אחת יורטה על ידי מערכת כיפת ברזל, שתי רקטות נפלו בשטח הרצועה.
ב-11 באוקטובר לפנות בוקר הפציץ צה"ל שתי מטרות בצפון הרצועה בתגובה לירי הרקטות ביומיים האחרונים, שני אזרחים נהרגו וכמה נפצעו בתקיפות.
במהלך שעות היום התקרבו עשרות מפגינים ויידו אבנים ובקבוקי תבערה במהלך כל שעות היום, העימותים פסקו בשעות הערב עם מספר פלסטינים פצועים קל.
בשעות הבוקר מחבלים פתחו באש לעבר כוח צה"ל שעסק בפעולות אחזקה על הגדר באזור כיסופים, אין נפגעים, נזק נגרם לרכב תחזוקה.
בשעות הערב והלילה נורו שלוש רקטות לעבר הדרום, אחת מצפון הרצועה, אחת ממרכז הרצועה, אחת מדרום הרצועה, רקטה אחת נפלה בשטח פתוח באזור קיבוץ כיסופים, שתיים נפלו בשטח הרצועה בסמוך לגדר הגבול.
ב-12 באוקטובר במהלך היום נמשכו העימותים על גדר גבול הרצועה, בעיקר במרכז גבול הרצועה, מספר פלסטינים נפצעו קל.
בשעות הצהריים חדרו 40 פלסטינים לשטח ישראל באזור המועצה אזורית אשכול, כוח צה"ל הדף אותם והחזיר אותם לתוך הרצועה.
ב-16 באוקטובר בוצע ירי צלפים אל עבור דחפור D9 משוריין, ככל הנראה ברובה הצלפים הכבד שטייר HS.50. הקליע נעצר בשמשה וצוות הדחפור לא נפגע.
בצהריים ואחר הצהריים נהרגו 2–3 פלסטינים, בהם איש הזרוע הצבאית של החמאס, ונפצעו 100 בהפרות סדר ליד מעבר ארז וגדר המערכת.
בלילה נורתה רקטה שנפלה בשטח ישראל, אך לא התפוצצה.
20 באוקטובר - צלפי הימ"מ, ביחד עם צלפי צה"ל, ובסיוע מודיעין מהשב"כ, ירו ופגעו בחוליית צלפי טרור פלסטינית, שביצעה מספר פיגועי צליפה בציר הוברס העוטף את רצועת עזה בחסות הפגנות אלימות ששימשו לה כהסוואה ומגן אנושי.
הפעולה הביא להפסקת פיגועי הצליפה.
ב-21 באוקטובר בערב שוגרו 2 רקטות לכיון ישראל, ברקטה הראשונה נשמעה אזעקה בכפר עזה ובסעד, הרקטה נפלה בשטח פתוח באזור.
ברקטה השנייה לא נשמעה אזעקה, הרקטה נפלה בשטח הרצועה.
ב-26 באוקטובר בערב נשמעה אזעקה בנחל עוז ובעלומים, רקטה אחת ששוגרה לעבר האזור נפלה בשטח פתוח בסמוך לאחד היישובים.
בלילה מטוסי צה"ל תקפו שתי מטרות חמאס בדרום רצועת עזה, אזרח אחד נפצע.
ב-8 בנובמבר בשעות הערב, נשמעה אזעקה בנחל עוז ובעלומים, רקטה אחת התפוצצה בשטח פתוח בקרבת נחל עוז.
ב-16 בנובמבר בשעות הערב, נורתה רקטה לעבר קיבוץ מפלסים, הרקטה נפלה בשטח הפלסטיני בסמוך לגדר הגבול.
ב-17 בנובמבר בשעות הצהריים, נשמעה אזעקה באור הנר וארז, מערכת כיפת ברזל זיהתה ירי מקלע 0.5 ושיגרה טיל יירוט לעברו.
בשעות הערב נורתה רקטה לעבר קיבוץ בארי, הרקטה התפוצצה בשטח פתוח.
בשעות הלילה, חיל האוויר תקף שתי מטרות חמאס בתגובה לירי הרקטה.
ב-20 בנובמבר בשעות הערב, נורו שתי רקטות לעבר שטח ישראל, הרקטות נפלו בשטח הפלסטיני.
ב-23 בנובמבר בשעות הבוקר, נורו שתי רקטות לעבר מועצה אזורית אשכול, הרקטות נפלו בשטחים פתוחים.
ב-4 בדצמבר בשעות הצהריים, פתחו מחבלים בירי צלפים לעבר כוח צה"ל בסמוך לגדר המערכת בדרום רצועה, לא היו נפגעים אך נגרם נזק לג'יפ צבאי.
ב-6 בדצמבר בשעות הצהריים, פתחו מחבלים בירי צלפים לעבר כוח סיור של צה"ל בסמוך לגדר המערכת באזור קיבוץ ניר עוז, לא היו נפגעים, אך נגרם נזק לרכב צבאי.
בשעות הלילה, בתגובה לשני אירועי הירי, חיל האוויר תקף תשתית חמאס בצפון הרצועה.
ב-13 בדצמבר בשעות הערב, נשמעה אזעקה בשדרות ובכמה מושבים בסביבתה, רקטה אחת התפוצצה בשטח פתוח במועצה אזורית שער הנגב.
בתגובה, חיל האוויר תקף שתי מטרות בצפון רצועת עזה.
ב-16 בדצמבר בשעות הצהריים, מחבלים הפעילו מטען חבלה בסמוך לכוח צה"ל בגדר המערכת באזור ח'אן יונס, במקביל בוצע גם ירי צלפים לעבר הכוח, ללא נפגעים.
בתגובה, פתח צה"ל בירי מרגמות לעבר עמדת חמאס, שלושה אנשים נפצעו בצד הפלסטיני.
ב-17 בדצמבר בשעות הערב, נשמעה אזעקה בקיבוץ מפלסים, לאחר שנורה מטח של 3 רקטות לעבר הקיבוץ, כל שלוש הרקטות נפלו בשטח הפלסטיני בסמוך לגדר המערכת.
ב-23 בדצמבר בשעות הערב, שוגרה רקטה לעבר הקיבוץ נחל עוז, הרקטה התפוצצה בשטחי הרצועה בסמוך לגבול.
ב-25 בדצמבר במהלך היום, התקיימו עימותים קשים עם מאות פלסטינים על גדר הגבול באזור נחל עוז, במהלך העימותים יודו אבנים, הושלכו בקבוקי תבערה ומטעני חבלה לעבר כוחות צה"ל ואף נעשה ניסיון חדירה לישראל, העימותים הסתיימו עם הרוג ועשרות פצועים בצד הפלסטיני, אין נפגעים בקרב כוחות צה"ל.
ב-1 בינואר בשעות הלילה, נשמעה אזעקה בשדרות וסביבתה, לאחר שנורה מטח של חמש רקטות לעבר האזור, שתי רקטות נפלו בשטחים פתוחים באזור, שלוש נפלו בשטח הפלסטיני.
בתגובה, צה"ל תקף מהאוויר ארבע מטרות חמאס ברצועת עזה.
ב-13 בינואר בבוקר תקף חיל האוויר הישראלי חוליית מחבלים של חמאס שעסקה בהטמנת מטעני חבלה על גדר המערכת באזור בית לאהיה-נתיב העשרה, בתקיפת צה"ל נהרג מחבל אחד ושלושה נפצעו.
ב-22 בינואר בשעות הצהריים, מחבלים פתחו בירי צלפים לעבר כוח צה"ל באזור נחל עוז, הכוח השיב באש, אין נפגעים לשני הצדדים.
ב-23 בינואר בלילה, שוגרה רקטה לעבר מועצה אזורית אשכול, הרקטה התפוצצה בשטח פלסטיני בסמוך לגדר המערכת.
ב-26 בינואר קרסה מנהרת טרור בשכונת א-תופאח שבצפון עזה עקב הגשמים העזים.
מקריסת המנהרה נהרגו שבעה מחבלי חמאס.
ב-2 בפברואר קרסה מנהרת טרור באזור ח'אן יונס.
מקריסת המנהרה נהרג לפחות פעיל חמאס אחד.
ב-28 בפברואר קרסה מנהרת טרור וממנה נפצעו חמישה מחבלי חמאס.
ב-3 במרץ נהרג פעיל חמאס מקריסת מנהרת טרור בח'אן יונס.
ב-11 במרץ אזעקה נשמעה בעיר שדרות ובמועצה אזורית שער הנגב, ארבע רקטות התפוצצו בשטחים פתוחים באזור.
בתגובה, צה"ל הפציץ מהאוויר ארבע מטרות חמאס, שניים נהרגו וכמה נפצעו בהפצצות אלו.
ב-12 במרץ רקטה שוגרה לעבר שטח ישראל והתפוצצה בשטח פלסטיני בסמוך לגדר המערכת.
ב-14 במרץ נהרג מפקד שטח בחמאס מקריסת מנהרת טרור בשג'אעייה.
בשעות הלילה רקטה התפוצצה בשטח פתוח במועצה אזורית שער הנגב, לראשונה מאז מבצע "צוק איתן" ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני לקח אחריות על שיגור רקטה.
במהלך החודש בוצעו כמה פיגועי ירי שלא הוזכרו כאן.
ב-2 באפריל סיכל חיל הים הישראלי ניסיון הברחה בסירה ממצרים לרצועת עזה, והטביע את סירת המבריחים.
ב-8 באפריל הופעל מטען צד גדול על דחפור D9 משוריין סמוך לגדר המערכת (ציר הוברס).
נזק קל נגרם לדחפור אך לא היו נפגעים בפיגוע.
ב-10 באפריל קרסה מנהרת טרור ברפיח, וממנה נהרגו שני מחבלים ועוד מספר נפצעו.
ב-18 באפריל הותר לפרסום שכוחות הנדסה קרבית של צה"ל חשפו מנהרת טרור שחדרה 150 מטר לתוך ישראל באזור כרם שלום, ונחפרה על ידי חמאס אחרי מבצע צוק איתן.
למחרת פוצצו לוחמי חיל ההנדסה הקרבית את המנהרה.
ב-18 באפריל קרסה מנהרה באזור רפיח בעקבות הצפתה במים על ידי צבא מצרים.
לפני פסח, השב"כ ורשות המיסים סיכלו הברחה לרצועת עזה של ארבעה טון של אמוניום כלוריד המשמש ליצירת רקטות.
ב-29 באפריל במהלך הפרות סדר על גדר המערכת באזור ח'אן יונס נעשה ניסיון חדירה לישראל, צה"ל פתח באש לעבר המחבלים ומנע את החדירה.
בתחילת אפריל 2016 נעצר פעיל חמאס מחמוד עטאונה אחרי שחדר לישראל בניסיון לבצע פיגוע דקירה.
עטאונה נחקר על ידי השב"כ וסיפק לחוקריו מידע רב על מנהרות חמאס ברצועת עזה.
מאז גילוי המנהרה באפריל, פעל צה"ל מאסיבית סביב גדר הרצועה במטרה למצוא עוד מנהרות שחודרות לשטח ישראל.
חמאס טען שצה"ל עבר את הגדר במהלך פעילותו וחדר לשטח הרצועה וראה בזה הפרת הסכם הרגיעה שנחתם בסיום מבצע צוק איתן ובפעם הראשונה מאז חמאס ירה לעבר כוחות צה"ל, דבר שהוביל להסלמה.
לעומת זאת, בישראל הסבירו את ירי החמאס כניסיון לסכל חשיפת מנהרת טרור שחודרת לתוך שטח ישראל, מנהרה שאכן נחשפה ב-5 במאי בידי כוחות הנדסה קרבית.
ב-3 במאי בוצע ירי צלפים לעבר כוח צה"ל בסמוך לקיבוץ נחל עוז.
נזק נגרם לרכב הנדסי צה"לי.
ב-4 במאי לפנות בוקר הופעל מטען צד נגד כוח צה"ל בגבול צפון הרצועה, ללא נזק ונפגעים.
בשעות הבוקר נורתה פצצת מרגמה לעבר כוח צה"ל בדרום הרצועה.
צה"ל הגיב בירי טנקים לעבר עמדת חמאס, ללא נפגעים לשני הצדדים.
בשעות הצהריים, נורתה פצצת מרגמה נוספת לעבר כוח צה"ל במרחב נחל עוז, צה"ל תקף עמדות חמאס והג'יהאד האסלאמי בבית חנון.
בתי ספר ומפקדות בכל אזור זה פונו.
לאחר זמן קצר נורו שתי פצצות מרגמה לעבר כוח צה"ל בסמוך לקיבוץ נחל עוז.
צה"ל הגיב בירי ארטילרי לעבר עמדות בסג'עיה.
אחר הצהריים נורתה רקטה לעבר קיבוץ נחל עוז.
לקראת ערב נורו שלוש פצצות מרגמה, שתיים לעבר נחל עוז שהתפוצצו בשטחים פתוחים ואחת לעבר מועצה אזורית אשכול שנפלה בשטח פלסטיני.
בתגובה הפציץ צה"ל מהאוויר חמש מטרות חמאס ברצועה.
ב-4 במאי בלילה חמאס הודיע על הסכם רגיעה עם ישראל בתיווך מצרי.
ב-5 במאי לפנות בוקר הפציץ צה"ל מהאוויר ארבע מטרות חמאס בצפון הרצועה, ללא נפגעים.
בשעות הבוקר המוקדמות ירה חמאס פצצת מרגמה לעבר כוח צה"ל בגבול הצפוני של הרצועה, ללא נפגעים.
באותו יום הותר לפרסום שכוחות חיל ההנדסה הקרבית איתרו וחשפו מנהרת טרור נוספת שחודרת אל תוך שטח ישראל.
המנהרה נחפרה באזור דרום הרצועה.
בשעות הצהריים נורו חמש פצצות מרגמה בתוך כחצי שעה לעבר כוחות צה"ל באזור המנהרה שנחשפה, צה"ל הגיב בירי טנקים לעבר עמדת חמאס, לראשונה בסבב ההסלמה, הג'יהאד האסלאמי לקח אחריות על הירי.
אחר הצהריים נורה מטח של ארבע פצצות מרגמה לעבר כוח צה"ל באזור קיבוץ סופה, צה"ל הגיב בירי טנקים, גדודי חללי אל-אקצא נטלו אחריות על המטח.
לאחר מספר שעות צה"ל הפציץ מהאוויר ארבע מטרות חמאס בדרום הרצועה, אישה נהרגה וכמה אנשים נפצעו.
לקראת ערב נורתה פצצת מרגמה לעבר הקיבוץ סופה.
ב-6 במאי לפנות בוקר, חמאס שיגר מטח של שלוש רקטות לעבר ישראל, כולן נחתו בשטח הרצועה.
לאחר זמן קצר נורתה פצצת מרגמה לעבר כוחות צה"ל בדרום הרצועה, צה"ל הגיב בירי טנקים ולאחר זמן קצר הפציץ מהאוויר מספר מטרות בח'אן יונס.
לקראת הצהריים, נורתה פצצת מרגמה לעבר כוח שריון בדרום הרצועה, צה"ל הגיב בירי טנקים.
ב-7 במאי לפנות בוקר, נשמעה אזעקה בקיבוץ כיסופים, רקטה אחת התפוצצה בשטח פתוח סמוך לקיבוץ.
לאחר מספר שעות, צה"ל הפציץ מהאוויר שתי מטרות חמאס בדרום רצועה.
הירי נרגע כעבור מספר ימים.
ב-25 במאי סמוך לשעה 23:15 שוגרו 4 רקטות לעבר ישראל 3 מהן נפלו בשטח הרצועה ואחת מהן בשטח ישראל במועצה אזורית שער הנגב, לא היו נפגעים או נזק.
בתגובה לירי הרקטה תקף צה"ל יעד חמאס בדרום רצועת עזה, לא דווח על נפגעים או נזק בעקבות התקיפה, זמן קצר לאחר שיגור הרקטה שלוחת המדינה האסלאמית ברצועת עזה לקח אחריות על הירי.
ב-27 במאי במהלך היום התקיימו הפרות סדר בגבול מרכז הרצועה, שני פלסטינים נפצעו מירי כוח צה"ל.
בערב שוגרו 5 רקטות לעבר שטח ישראל, 2 רקטות התפוצצו בעת השיגור, 3 נפלו בשטחים פלסטינים.