tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נמל ג'נובה, עם תעבורת מטען שנתית בהיקף של 58 מיליון טון, הוא הנמל הגדול ביותר של איטליה.
היעדים העיקריים של נמל זה למטען ולנוסעים הם: סיציליה, סרדיניה, קורסיקה, ברצלונה והאיים הקנריים.
התיירות מהווה מרכיב בעל חשיבות גדולה בכלכלת ליגוריה.
האקלים הנוח, עיירות החוף והקיט הרבות והאתרים המפורסמים, דוגמת: פורטופינו, צ'ינקווה טרה ופורטו ונרה, מושכים תיירים רבים.
ב-2007 שהו בליגוריה 2.4 מיליון תיירים מאיטליה ו-1.2 מיליון תיירים מחוץ לאיטליה.
רוב התיירות מתרכזת בעונת הקיץ בה ניתן ליהנות מהחופים הרבים ומשרותי התיירות הנלווים אליהם.
התיירות ההמונית, המביאה לשילוש האוכלוסייה בעונת הקיץ, גורמת נזקים סביבתיים, דוגמת בניית בנייני בטון מודרניים על חוף הים, הנקרא באיטליה "rapallizzazione" על שם עיירת הקיט רפאלו שליד ג'נובה בה התרחשה תופעה זו.
עם זאת, יש בליגוריה גם סוגי תיירות אחרים, דוגמת:תיירות דיג, תיירות חוות חקלאיות ותיירות רגילה הכוללת כנסים, פסטיבלים, תערוכות וביקור באתרים היסטוריים ותרבותיים.
מאכלי ים מהווים מרכיב עיקרי במטבח הים-תיכוני והמטבח הליגורי אינו שונה בנקודה זו מאחר שהים הוא מרכיב עיקרי בתרבות האזור משחר תרבותו.
המטבח הליגורי מושפע גם מהאזורים שהיה בקשר עימם לאורך ההיסטוריה, דוגמת גבינת הפקורינו שמשמשת לעיתים כמרכיב בפסטו ומקורה הוא בסרדיניה.
ליגוריה היא המקור לרוטב הפסטו - אחד מהרטבים הנפוצים ביותר במטבח האיטלקי, העשוי מריחן טרי, צנוברים, שמן זית, שום וגבינת פרמזן.
ככלל, ניתן לומר על המטבח הליגורי כי במקורו הוא מטבח של אנשים ארציים ופשוטים: הרריים ויורדי ים, שהתפתח ברבות השנים לכדי מטבח יוקרתי ומתקדם השומר גם על מרכיביו הראשוניים.
המרכיבים הבולטים במטבח זה הם: עשבי תיבול ממקור טבעי ובראשם אזוב, מרווה, רוזמרין, ער אציל וקורנית, עשבי תיבול ביתיים דוגמת ריחן ג'נובזי , ירקות דוגמת עגבניית סטייק , סוג מקומי של דלורית , בצל, תפוח אדמה מקומי , חצילים, אספרגוס, ארטישוק, פטריות וכמהין מאזור ואל בורמידה (ליד סאבונה).
לה ספציה - 223 אלף תושבים
ג'נובה - 885 אלף תושבים
סאבונה - 265 אלף תושבים
אימפריה - 220 אלף תושבים
ליגה ג' היא הליגה החמישית בחשיבותה והנמוכה ביותר בכדורגל הישראלי.
ליגה ג' הוקמה לראשונה בשנת 1951 כשלישית בחשיבותה בכדורגל הישראלי, מתחת לליגה א' וליגה ב'.
בשנת 1955, לאחר שנוספה ליגה ושם הליגה הבכירה שונה לליגה הלאומית, ליגה ג' הפכה לרביעית בחשיבותה.
בשנת 1976, כשנוספה הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה, ליגה ג' הפכה לחמישית בחשיבותה.
בשנת 1999, לאחר הקמת ליגת העל, הפכה לשישית בחשיבותה.
בסוף עונת 2008/2009, ועקב הרפורמה לצמצום הליגה הארצית בכדורגל, חזרה ליגה ג' להיות החמישית בחשיבותה.
בשנת 2019 יצאה סדרת טלוויזיה בעל השם "ליגה ג'", המתארת את חייהם היומיומיים של אוהדים, שחקנים, בעלים ושופטי הכדורגל, והקשיים איתם הם מתמודדים בליגה הכי נמוכה בישראל, הסדרה הצליחה ואף הופקה עונה שנייה שיצאה ב-2022.
בעונת 2019/2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל על עצירת עונת המשחקים לאחר עשרים וחמישה מחזורים בעקבות משבר נגיף הקורונה.
בשנת 1958 הוקמה ליגה ד' מתחת לליגה ג', כדי לתת מקום לקבוצות נוספות שהוקמו.
אחרי עונה אחת הוקמו מחוזות חדשים לליגה ג' והליגה בוטלה.
ליגה ד' הוקמה שוב החל מעונת 1969/1970 ועד תום עונת 1984/1985, ובוטלה שוב בשל ירידה במספר הקבוצות.
מטה בנימין הפועל חורפיש הפועל עירוני בני אעבלין הפועל בני ג'סר א-זרקא הפועל פרדסיה נועם הפועל מעליא הפועל צעירי נצרת הפועל גבעת אולגה מ.כ.
בני רעננה עוזי כהן הפועל פסוטה הפועל קריית חיים ליבוביץ' הפועל מועאוויה מ.כ.
טייבה המכ הפועל ירכא מ.כ.
אלנהדה נצרת הפועל עין סהלה מ.כ.
עירוני אריאלמכבי סקציה מעלות תרשיחא מ.ס.
כפר כמא מכבי אחווה פרדיס מ.כ.
עירוני קלאנסווה מכבי עראמשה מ.ס.
קריית חיים מכבי ברקאי מכבי השרון נתניה ויקטור עטיה צעירי סכנין מ.ס.
שפרעם מכבי עירוני ברעטה מכבי צעירי קלאנסווה - מכבי עוספיא מכבי עירוני ג'ת שמשון בני טייבה - עירוני בני כאבול - -
דן מרכז תל אביב דרום אליצור יהוד יוטל בית"ר מבשרת ציון אליצור יפו תל אביב בני ירוחם אלמוג דדון בני יהוד בני עין נקבוא בית"ר יפו ציון הפועל בני כסייפה הכח גלי גיל רמת גן בני רמלה בית"ר עזרא הפועל רהט מ.כ.
גיסין פתח תקווה הפועל גן יבנה בני הרצליה מ.כ.
אשדוד סיטי הפועל נווה גולן מ.כ.
נוה שלום לוד הפועל רמת ישראל מ.כ.
מכבי אשקלון מכבי גבעת שמואל מ.כ.
באר שבע מכבי השקמה/רמת חן מ.ס.
תל אביב טומי מועדון צעירי רהט מכבי יהוד מונסון מכבי גן יבנה מ.ס.
ראשון לציון מכבי עירוני חורה מכבי ספרטק רמת גן מ.כ.
קריית עקרון מכבי עירוני בת ים עוצמה באר שבע מכבי עירוני אור יהודה סקציה נס ציונה מכבי רמת השרון - מכבי פרדס כץ - עירוני הרצליה - עירוני ראש העין - - - שיכון ותיקים רמת גן - - -
ליגות כדורגל מוספות היו ליגות כדורגל אזוריות בימיו הראשונים של הכדורגל התחרותי בסקוטלנד.
הליגות הוקמו על ידי קבוצות שהיו חברות בליגות הבכירות בסקוטלנד, ושוחקו בשבתות פנויות, בהן לא התקיימו משחקים במסגרת הליגה או הגביע הסקוטיים.
הליגות המוספות הראשונות הוקמו כאשר הליגה הסקוטית כללה עשר קבוצות בלבד, ששיחקו במהלך כל עונה שמונה-עשר משחקים כל אחת.
התרחבותה ההדרגתית של הליגה הסקוטית החל משנת 1900 גרמה לביטול הליגות המוספות.
ליגת הכדורגל של אדינבורו הוקמה ב-1894. שם הליגה שונה ב-1896 לליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד, כאשר דנדי הצטרפה כחברה בליגה.
בשנת 1899 חלק מקבוצות הליגה הצטרפו לליגת הכדורגל הבין-עירונית יחד עם קבוצות מליגת הכדורגל של גלאזגו.
הליגה בוטלה בסופו של דבר ב-1906, ואין כל קשר בינה לבין ליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד הנוכחית.
הקבוצות שנטלו חלק בליגה היו דנדי, איסט סטרילינגשייר, הארטס, היברניאן, לית' אתלטיק, ריית' רוברס וסנט ברנרדס.
לאלופת הליגה הוענק גביע מק'רי (McRae Cup).
ליגת הכדורגל של גלאזגו הוקמה ב-1895. ב-1899 הצטרפו מספר קבוצות ששיחקו בליגת הכדורגל של אדינבורו וכך נוצרה ליגת הכדורגל הבין-עירונית.
ליגת הכדורגל של גלאזגו חזרה למתכונתה המקורית ב-1904 למשך שתי עונות בלבד.
במהלך שש העונות בהן התקיימה הליגה, השתתפו בה סלטיק, קלייד, פרטיק ת'יסל, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק.
1899-04 - הוחלף על ידי ליגת הכדורגל הבין-עירונית
ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד
ליגת הכדורגל של גלאזגו ומערב סקוטלנד הוקמה ב-1898. הליגה בוטלה בשנת 1906, כאשר הליגה הסקוטית התרחבה לשמונה-עשר מועדונים.
שמונה החברות המקוריות בליגה היו אברקורן, אייר פארקהאוס (קבוצה שאינה מהליגה הסקוטית), קילמרנוק, לינטהאוס, מורטון, פרטיק ת'יסל, פורט גלאזגו אתלטיק וסנט מירן.
במהלך שנות הליגה השתתפו בה גם איירדריוניאנס, קלייד, המילטון אקדמיקל ומודרוול.
1898-02 - מועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל
ליגת הכדורגל הבין-עירונית הוקמה ב-1899.
החברות המקוריות בליגה היו סלטיק, קווינס פארק, גלאזגו ריינג'רס ות'רד לאנארק (ששיחקו קודם לכן בליגת הכדורגל של גלאזגו), יחד עם הארטס והיברניאן (אשר המשיכו לשחק במקביל גם בליגת הכדורגל של אדינבורו).
ב-1902 הצטרפו לליגה דנדי, פרטיק ת'יסל וסנט מירן.
ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע
ליגת הכדורגל הבין-עירונית באמצע שבוע הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
בשל העובדה כי יום רביעי היה יומם החופשי של הפועלים בסקוטלנד, הוחלט בעונת 1912-1913 להקים ליגת אמצע שבוע לטובתם של הפועלים.
שש קבוצות צמרת מהליגה הסקוטית נרשמו, אך הליגה בוטלה בחודש נובמבר 1912, לאחר ארבעה מחזורים בלבד, בשל פופולריות נמוכה ותפוסות קהל נמוכות.
ליגת הכדורגל הבין-מחוזית (באנגלית Inter County Football League).
החברות המקוריות בליגה היו אברקורן, אלביון רוברס, ארתורליי, אייר ווייל אוף לבן.
בעונת 1916-17 הוקמה הליגה מחדש בהשתתפות אלביון רוברס, דאמברטון הארפ, קווינס פארק, רנטון וסטיבנסון יונייטד.
ליגת הכדורגל של לנרקשייר נוסדה ב-1898 בסקוטלנד.
מעט מאוד פרטים ידועים אודות הליגה, האליפות המתועדת היחידה היא זו של אלביון רוברס בעונת 1901-1902.
ליגת הכדורגל של רנפרושייר הייתה תחרות כדורגל חד-פעמית שהתקיימה בסקוטלנד בין חודשים מרץ וספטמבר 1895. התחרות הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של המועדונים בליגה הסקוטית.
הכוונה הייתה לאסוף את כל הקבוצות הבכירות ברנפרושייר, אך לאחר שארתורליי ואברקורן לא נענו להזמנה, התקיימה ליגה בין שלוש קבוצות בלבד, והתקיימו שישה משחקים בסך הכל.
ליגת הכדורגל הסקוטית המחוזית הייתה אחת מליגות הכדורגל המוספות שנוצרו בסקוטלנד במטרה להגדיל את כמות המשחקים של קבוצות הליגה הסקוטית.
העונה היחידה שבה ידוע בוודאות כי התקיימה הליגה היא 1901-02. מעט המידע הידוע על הליגה הוא שאברקורן ואייר חלקו את תואר האליפות, וכי אחת הקבוצות הנוספות בליגה הייתה ריית' רוברס.
ליגות הכדורסל המקצועני בישראל מחולקות לרמות שונות.
הליגה הבכירה ביותר היא ליגת העל.
הליגה השנייה היא הליגה הלאומית והשלישית היא הליגה הארצית.
הליגות הרביעית והחמישית בהתאמה, הן ליגה א' וליגה ב', כמפורט להלן.
כל הליגות מנוהלות על ידי איגוד הכדורסל הישראלי, מלבד ליגת העל שמנוהלת על ידי מנהלת ליגת העל בכדורסל.
ליגה א' בכדורסל היא ליגת הכדורסל הרביעית בחשיבותה בישראל הליגה משחקת באופן קבוע את משחקיה ביום שלישי והיא מחולקת לחמש ליגות: א' צפון, א' שרון, א' דן, א' מרכז וא' דרום.
בסיום כל עונה, הקבוצה במקום הראשון עולה לליגה הארצית האזורית שלה אוטומטית (א' צפון וא' שרון עולות לליגה ארצית צפון; וא' מרכז וא' דרום עולות לליגה ארצית דרום וא' דן עולה לליגה לפי המיקום הגאוגרפי של הקבוצה).
בתום הליגה יורדות שלוש קבוצות מכל מחוז לליגה ב' כ-15 בסך הכל.
צפון שרון דן מרכז דרום אליצור קריית אתא עירוני אליצור טירת הכרמל א.ס.
יהוד מכבי ירושלים מכבי שלומי מכבי קיסריה - - - מכבי רעננה יובל - - -
ליגה ב' בכדורסל היא ליגת הכדורסל החמישית בחשיבותה בישראל, הליגה משחקת את משחקיה באופן קבוע ביום ד' והיא מחולקת ל-11 מחוזות :
ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה (בספרדית: Liga Deportiva Universitaria; מוכר גם כ-LDU קיטו, ליגה דה קיטו, או בפשטות, ליגה), הוא מועדון כדורגל אקוודורי, שנחשב לאחד הטובים באקוודור ובדרום אמריקה.
הקבוצה משחקת בקיטו בירת אקוודור.
ליגה דה קיטו זכתה בהישג הטוב ביותר של כדורגל המועדונים האקוודורי, זכייה בגביע הליברטדורס לשנת 2008. בעקבות זכייתה בגביע הליברטדורס הופיעה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2008 ביפן והפסידה בשלב הגמר למנצ'סטר יונייטד 0-1.
הקבוצה נוסדה ב-12 בינואר 1930, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה המרכזית של אקוודור, על בסיס מועדון חובבני שהוקם בשנת 1918. יושב ראש הקבוצה היה ד"ר חקומה מוסקוסו באותם ימים הקבוצה הייתה חצי מקצוענית.
בנוסף על כדורגל, היו למועדון קבוצות בענפי ספורט נוספים.
בשנת 1932, זכתה קיטו באליפות מחוז פיצ'יניצ'ה, התואר הראשון שלה.
באליפות ליגת העל האקוודורית הראשונה זכתה קיטו בשנת 1969. בשנים 1974-1975 זכתה בשתי אליפויות רצופות.
בתקופה זו זכתה קיטו בשש אליפויות אקוודור.
שחקני קיטו היוו חלק מרכזי בנבחרות אקוודור ששחקו במשחקי גביע העולם בכדורגל, קוריאה-יפן 2002 וגרמניה 2006. השחקנים הם השוער, כריסטיאן מורה, נייסר ריאסקו, ג'ובאני אספינוסה, פאול אמברוסי, פטריסיו ארוטיה, אגוסטין דלגדו ואדיסון מנדס.
כמו כן השתתפו נציגי הקבוצה בזכייתה של נבחרת אקוודור עד גיל 17 בגביע פאן אמריקה בכדורגל בשנת 2007.
ביולי 2008, הייתה קיטו הקבוצה האקוודורית הראשונה הזוכה בגביע הליברטדורס.
קיטו גברה על פלומיננסה מברזיל 3-1 בפנדלים אחרי 5-5 בסיכום שני משחקי הגמר.
ההישג השני בחשיבותו של קיטו הוא הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2009. הישג אותו שחזרה בשנת 2023 כאשר גברה בגמר הקופה סודאמריקנה 4-3 בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום 120 הדקות.
כיום שישה משחקני קיטו שייכים לסגל נבחרת אקוודור בכדורגל.
שחקן הקבוצה חופרה גרון עבר למועדון הכדורגל הספרדי חטאפה.
הסופר קאפ הדרום אמריקאי (2):
ליגה משלהן הוא סרט ספורט דרמטי-קומי אמריקאי המתאר בצורה בדיונית את הולדתה של ליגת בייסבול אמריקאית אמיתית לנשים שפעלה בין 1943–1954. את הסרט ביימה פני מרשל, ומככבים בו ג'ינה דייוויס, לורי פטי, טום הנקס, מדונה ורוזי אודונל.
בשנת 1988, האלמנה הקשישה דוטי הינסון (ג'ינה דייוויס) נוסעת לקופרסטאון, ניו יורק, על מנת להשתתף, בחוסר רצון מופגן, בטקס חנוכת היכל התהילה של ליגת בייסבול אמריקאית מקצועית לנשים, באנגלית: All-American Girls Professional Baseball League, או בקיצור: AAGPBL.
דוטי הייתה אחת מגדולות שחקניות הליגה, אולם על אף אהבתה הרבה למשחק - היא מעולם לא ראתה בו חלק משמעותי בחייה.
באצטדיון הבייסבול המקומי דוטי מתאחדת עם חברותיה לקבוצה, דבר הגורם לה להיזכר (פלשבק) בימי תחילתה של הליגה, בשנת 1943.
במהלך מלחמת העולם השנייה שחקני ליגת המייג'ור ליג בייסבול נשלחים לחזית שבאירופה, וכתוצאה מכך - איום סגירה מרחף מעל הליגה.
ולטר הארבי (גארי מרשל), יצרן ממתקים עשיר, מחליט להקים ליגת נשים על מנת שיוכל להמשיך ולהרוויח כסף.
איירה לוונסטין (דייוויד סטראתיירן) מתמנה להיות האחראי על יחסי הציבור, בעוד ארני קפדינו (ג'ון לוביץ) נשלח לגייס כישרונות - שחקניות חדשות לליגה.
קפדינו צופה במשחק, בו משתתפת דוטי וחובטת היטב.
הוא מציע לה להגיע למבחני התאמה, אולם דוטי הנשואה מסרבת, וטוענת שהיא מסופקת מחייה, כעובדת במחלבה באורגון, בזמן שבעלה נלחם במלחמה.
אחותה הצעירה של דוטי, קיט קילר (לורי פטי) לא מרשימה במיוחד את קפדינו, והוא מתנה את השתתפותה במבחני ההתאמה רק אם תצליח לשכנע את דוטי להצטרף לליגה.
השתיים מצטרפות אליו בזמן שקפדינו בודק את יכולותיה של מרלה הוץ' (מייגן קאוואנה), אולם מסרב לקבל אותה בשל המראה החיצוני שלה.
דוטי וקיט מסרבות להמשיך בלעדיה, וקפדינו נכנע להן.
כאשר שלוש הנשים מגיעות למבחנים בשיקגו, הן נפגשות עם מועמדות רבות נוספות, הכוללות את שומרת הסף דוריס מרפי (רוזי אודונל) ואת חברתה הטובה מיי "כל הדרך" מורדאביטו (מדונה).
כמו כן הן פוגשות באוולין גרדנר (ביטי שרם), שירלי בייקר (אן קיוזאק), ומלכת היופי לשעבר של ג'ורג'יה סו אלן גוטלנדר (פרדי סימפסון).
ביחד עם תשע שחקניות נוספות הן מתקבלות לקבוצת "רוקפורד פיצ'ס", בעוד 48 שחקניות אחרות מתחלקות בין שלוש קבוצות אחרות - "רייסין בלס", "קינושה קומיטס" ו-"סאות' בנד בלו סוקס".
קבוצת הפיצ'ס מנוהלת על ידי שחקן הבייסבול, כוכב העבר ואלכוהוליסט בהווה - ג'ימי דוגאן (טום הנקס), אשר בתחילה מתייחס לכל העניין כבדיחה, ומשאיר את כל תפקידי הניהול של הקבוצה לידי דוטי.
לאחר עימות בינו לבין דוטי, על מקומה של מרלה על המגרש, הוא לוקח לידיו בחזרה את תפקיד ניהול הקבוצה בפועל.
בתחילה, הליגה מעוררת מעט מאוד עניין בקרב הצופים, שלא מגיעים אל המשחקים.
לוונסטין מספר לפיצ'ס כי להארבי, הבעלים של הליגה, יש הרהורי חרטה בנוגע לליגה והוא שוקל לסגור אותה.
כאשר צלם המגזין "לייף" מגיע יום אחד למשחק, לוונסטין מבקש מהשחקניות לעשות משהו מרהיב.
דוטי נענית לבקשתו, ותופסת כדור מן האוויר תוך כדי ביצוע שפגאט.
התצלום מתפרסם על שער העיתון, בעקבותיו מתחיל קמפיין פרסום ענק ויותר ויותר אנשים מגלים עניין בליגה - שהופכת להצלחה.
במקביל להצלחת הקבוצה - היריבות בין שתי האחיות דוטי וקיט מתעצם: לקיט, האחות הצעירה, יש תסביך נחיתות בשל היותה של דוטי, האחות המבוגרת, שחקנית טובה יותר, חובטת טובה יותר ובעלה מראה יפה יותר.
כאשר דוטי תומכת בג'ימי, אשר במהלך משחק מחליף את קיט בשחקנית אחרת, בניגוד לרצונה, קיט מתרגזת עליה.
דוטי מספרת ללוונסטין כי היא שוקלת לפרוש מן הליגה, שכן היא לא רוצה להיות מואשמת באומללות של אחותה.
לוונסטין משכנע את דוטי להישאר בליגה, ולהפתעתן של שתי האחיות - הוא מעביר את קיט לקבוצה היריבה - "רייסין".
קיט זועמת על אחותה, ומאשימה אותה במהלך הזה.
זמן קצר לפני תחילתו של משחק מכריע באליפות, שחקנית הקבוצה בטי "ספגטי" הורן (טרייסי ריינר) מגלה כי בעלה ג'ורג' נהרג בקרב.
באותו הערב בעלה של דוטי בוב (ביל פולמן) מגיע, לאחר ששוחרר בכבוד עקב פציעה באיטליה.
למחרת בבוקר, ג'ימי מגלה כי דוטי ובוב מתכננים לנסוע יחדיו בחזרה לאורגון.
הוא מתרעם על החלטתה, ומזהיר אותה כי אם תפרוש - היא תצטער על כך.
יתר שחקניות הקבוצה ממשיכות במשחקיהן בליגה ללא דוטי, עד אשר מגיע משחק האליפות של הרוקפורד פיצ'ס מול הרייסין בלס.
דוטי מפתיעה את ג'ימי, כשהיא מופיעה למשחק הגמר נגד הנבחרת בה משחקת אחותה.
קיט עולה לחבוט, ולמרות שדוטי מודעת לכל חולשותיה כשחקנית, ומנסה לנצל זאת לטובה הפיצ'ס, קיט מצליחה להביא לניצחון קבוצת "רייסין", ובסופו של דבר היא זוכה לכבוד ולההערצה שכה רצתה.
לאחר המשחק דוטי מתעמתת עם אחותה, השתיים מתפייסות ודוטי חוזרת הביתה עם בוב, לגדל משפחה.
בחזרה להווה - דוטי וקיט הקשישות, אשר לא התראו מזה זמן רב, מתאחדות שוב, ביחד עם יתר שחקניות העבר האחרות.
הן מצטלמות יחד לתמונה משותפת מיוחדת, כשחקניות המקוריות של קבוצת "רוקפורד פיצ'ס" משנת 1943 (אם כי ג'ימי דוגאן נעדר מן התמונה, עקב פטירתו שנה קודם לכן).
הסרט יצא לאקרנים ב-1 ביולי 1992 והיה בסוף השבוע להקרנתו (10–12 ביולי) הסרט הרווחי בקופות.
הסרט הפך להצלחה מסחרית בארצות הברית והרוויח כ-107 מיליון דולר לעומת תקציב של 40 מיליון דולר.
בנוסף הכניס הסרט עוד 25 מיליון דולר בהקרנות ברחבי העולם.
מצד המבקרים, הסרט זכה לביקורות חיוביות ולציון 82% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 44 ביקורות.
משפטו המפורסם של ג'ימי דוגאן בסרט - "Are you crying?
There's no crying in baseball!" - דורג במקום ה-54 ברשימת הציטוטים הגדולים ביותר בכל הזמנים מסרטים אמריקאיים.
באפריל 1993 עלתה לשידור ברשת CBS סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט.
בסדרה השתתפו כוכבי הסרט גארי מרשל, מייגן קאוואנה, טרייסי ריינר וג'ון לוביץ, אך הסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים בלבד.
מועמדות לפרס גלובוס הזהב - לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומי/מוזיקלי - ג'ינה דייוויס
מועמדות לפרס גלובוס הזהב - לשיר הנושא של הסרט This Used to Be My Playground בביצועה של מדונה
זכייה בפרס American Comedy Awards, USA עבור שחקן המשנה המצחיק ביותר - טום הנקס
ליגורית (בליגורית: Lìgure) היא שפה רומאנית שמדוברת בליגוריה שבצפון איטליה, בנסיכות מונקו, בחלקים מחוף הים התיכון בצרפת ובכפר אחד בסרדיניה.
ליגה ג' היא סדרת טלוויזיה תיעודית ישראלית העוסקת בקבוצות כדורגל המשחקות בליגה ג'.
את הסדרה יצר רובי אלמליח, והיא עוקבת אחר משחקי הקבוצות וההכנות למשחקים.
כן היא עוקבת אחר אוהדי הקבוצות ואחר כלי התקשורת המסקרים את המשחקים.
בעונתה הראשונה התמקדה הסדרה בארבע קבוצות כדורגל שהתמודדו בצמרת ליגה ג', בעת שצולמה הסדרה: בני ממב"ע הגולן המייצגת דרוזים מרמת הגולן, בני מושריפה המייצגת את היישוב מושריפה שבוואדי עארה, מכבי עירוני שדרות שמייצגת את עיר הולדתו של יוצר הסדרה אלמליח, ומכבי עירוני אשדוד שהוקמה מחדש כקבוצת ספורט בבעלות אוהדים.
בעונה השנייה עוקבת הסדרה אחרי הפועל שדרות, המנוהלת על ידי מי שניהלו את מכבי עירוני שדרות בעונה הראשונה, ובנוסף אחרי הקבוצות: מועדון כדורגל צפת, איחוד בני שפרעם המייצגת את העיר שפרעם והפועל עראבה מהעיר עראבה בגליל התחתון.
עוד עוקבת העונה השנייה אחרי שופטת הכדורגל ספיר בוסקילה, והתמודדותה עם הקשיים המקצועיים בדרכה להגשים את חלומה להיות שופטת בליגת העל, וכן קשיים אישיים מול אמהּ המתקשה לקבל את זהותה המינית.
ליגה פראית הוא סרט ספורט רוסי משנת 2019 בכיכובם של ולדימיר יאגליץ', אדלינה גולובנקו-גיזאטולינה, איוואן אוחלוביסטין, דמיטרי נזארוב, יבגני קוריאקובסקי, אולסיה סודזילובסקאיה, אדריאן פול, ויליאם שוקלי, סטניסלב טיקונוב ואנטולי גושצ'ין ובבימויו של אנדריי בוגאטירב ובסיועו של ארט קמאצ'ו.
הסרט מספר את לידתו של הכדורגל ברוסיה והתפתחותו בתחילת המאה ה-20 עם הגעתם של משקיעים אנגליים שהקימו מועדוני כדורגל פרטיים ותרמו להתפתחות ענף זה בעידן שלפני פרוץ מהפכת פברואר.
שנת 1909. הסרט מגולל את סיפורו של ורלאם, בחור מהשכבות החברתיות הנמוכות, שכדי להיות עם אהובתו נאלץ לעזוב את כפר מולדתו ולהתחיל את חייו מחדש במוסקבה.
עוז רוחו ורוח הלחימה שלו בקרבות רחוב, גורמות להתעניינותו של איש עסקים אנגלי בשם ג'יימס פרקר, בעלים של מועדון כדורגל פרטי, שמזמין אותו לנסות את כוחו בקבוצה שלו.
עם זאת, כדורגל הוא משחק אריסטוקרטי והקבוצה לא מקבלת את איש הכפר מהוולגה.
אלא, שלאחר שצובר כוחות, יחד עם פטריוט אמיתי וסוחר כדורגל נלהב בשם בלשוב, הם יוצרים את נבחרת הכדורגל הראשונה של רוסיה והופך למנהיג, במה שמשנה את חייו ואת חיי הסובבים אותו.
הכדורגל ברוסיה הופך למשחק לאומי של ממש ואחרי 110 שנה רוסיה הופכת לראשונה למארחת גביע העולם בכדורגל.
"ליגה טרזין" כך כונתה, על ידי האסירים, התארגנות של קבוצות כדורגל בין חומות של גטו טרזינשטט (טרזין בצ'כית), שקמה מתוך רצון ליצור חיי תרבות בתוך הגטו.
שחקני הליגה היו בוגרים מעל גיל 18. הליגה פעלה בין השנים 1942 ל-1944..
החצר הפנימית של מבנה בגטו בשם "דרזדן" שימשה כמגרש מרכזי למשחקים.
הליגה הייתה אוסף קבוצות כדורגל, שהורכבה מהאסירים היהודים - מבוגרים וצעירים, שבכל אחת מהן שבעה שחקנים.
ביניהם שחקנים בוגרים יותר ששיחקו לפני שהגיעו לגטו, חלקם אף בקבוצות מקצועניות.
כל קבוצה התמודדה עם מחסור בשחקנים מפני שמדי פעם, במועד המשלוחים למחנות ההשמדה, חלק מהשחקנים בליגה הועלו על הטרנספורטים לאושוויץ.
מי שנותר במחנה, המשיך לשחק.
בין השנים 1942–1944, התקיימו מאות משחקי כדורגל במגרש שאולתר באחד הקסרקטינים בטרזנשטט לעיני אלפי צופים שבאו כדי לשכוח את הרעב, המצוקה, החולי והמוות, וכל זה תחת אימת הטרנספורטים (משלוחים של יהודים מן הגטו למחנות ההשמדה).
האסירים הקימו בראשות פרדי הירש ליגת כדורגל מאורגנת שהתנהלה במשך שלוש שנים.
הכדורגל הפך לפעילות חברתית מרכזית בגטו, שגרמה ליהודים להתנתק לרגע מהמצוקה והזוועות עימן התמודדו, והסבה להם רגעי אושר מעטים.
ליגת טרזין הצטמצמה במהלך השנים לשש קבוצות, ושחקנים עברו מקבוצה לקבוצה כדי למלא את הקבוצות.
חלק משמות הקבוצות נבע משמותיהן של אגודות ספורט יהודיות ("מכבי", "הגיבור", "הכוח"), קבוצות אחרות העידו על מוצא השחקנים ("פראג", "בוהמיה", "ספרטה", "הולנדיה", "וינה"), אולם רובן נקראו לפי שמות מקומות העבודה של האסירים בגטו ("התובלה", "הטיפול בנוער", "מחסן הביגוד", "מרכז העבודה", "הטבחים", "הקצבים", "החשמלאים", "הגננים", "הבנאים").
מקומות העבודה היו אלה שדאגו לתוספת תזונה לשחקנים.
כך הפך הספורט להיות אחד מנתיבי המילוט הזמניים לחיים הנורמליים.
באפריל 2009 הוצגה התערוכה "ליגה טרזין" של האמן והאוצר גיא רז בגלריה נלי אמן בתל אביב.
התערוכה לוותה בכנס עיון בשיתוף עם מוזיאון בית טרזין והוצגה לאחר מכן גם במוזיאון בר דוד בקיבוץ ברעם ובמשכנות שאננים בירושלים.
בספטמבר 2009 הוזמן גיא רז לאצור תערוכה בשם "ליגה טרזין - נעורים וספורט בגטו טרזיינשטאט" בבית טרזין בגבעת חיים איחוד.
התערוכה הסתיימה בשנת 2019. אחת לשנה נערך במוזיאון טורניר נוער לזיכרון, עם קבוצות הנושאות את שם קבוצות ליגה טרזין בגטו.
בינואר 2012, הקימו עותק של התערוכה באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
בית טרזין המשיך את הפרויקט שנקרא "ליגה טרזין" על ידי קיום תוכניות חינוכיות בנושא ספורט בשואה, טורנירי זיכרון שנתיים, הפקת סרט תיעודי LIGA TEREZIN וסדרות הרצאות בגרמניה ובישראל המלוות את הקרנת הסרט.
בשנת 2012 נוצר העתק של התערוכה היא בחדר האח"מ של מאיר שמיר, לשעבר הבעלים של הפועל פתח תקווה, שבחר להקים אותה בתא הכבוד שלו באצטדיון, וזאת על רקע גל האלימות ההולך וגובר בכדורגל הישראלי.
בנוסף ראה שמיר לנכון להנציח את הספורט היהודי בתקופת השואה, דווקא בסמוך לכר הדשא של הכדורגל הישראלי.
סרט תעמולה גרמני שצולם בגטו טרזין על החיים בגטו, מציג בתוכו 4 וחצי דקות של משחק כדורגל שנערך בגטו טרזיינשטאט.
הקהל שנכח במגרש, חצר קסרקטין דרזדן בגטו, קיבל הוראות להתלהב ולהיראות שמח אל מול המצלמות.
יום הצילומים של המשחק היה ב-1 בספטמבר 1944 את הסרט ביים במאי יהודי, קורט גרון, שלא ממש ידע מה כוונות הנאצים ונשלח עוד לפני עריכתו לאושוויץ.
את הסרט סיים צוות צ'כי ורק חלק קטן מסרט התעמולה התגלה אחרי המלחמה.
ב-22 בנובמבר 2021 נערך טקס הענקת פרס יוליוס הירש של התאחדות הכדורגל הגרמנית ובו זכה לראשונה ישראלי, עודד ברידא, חבר בית טרזין מיוזמי פרויקט LIGA TEREZIN.
החל מינואר 2024, הסרט התיעודי נפתח לצפייה חופשית ביוטיוב, בשלוש שפות - אנגלית, גרמנית ועברית.
לִיגוּסְטְרוּם מבריק (שם מדעי: Ligustrum lucidum) הוא עץ קטן טרופי, ירוק-עד וקירח ממשפחת הזיתיים.
מוצאו ממזרח אסיה (סין, היינאן, דרום קוריאה, נפאל, טיבט), במקומות רבים בעולם הוא אוקלם, ובישראל הוא משמש כעץ גינון יחד עם ליגוסטרום יפני.
ליגוסטרום מבריק דומה למין ליגוסטרום יפני (Ligustrum japonicum), אך לליגוסטרום מבריק עלים גדולים, הפטוטרת ארוכה יותר, והוא גדול יותר.
מבחינה אנטומית וגנטית קרוב הסוג ליגוסטרום למינים: זית אירופי, בר זית בינוני, יסמין, ומילה סורית הגדלים בר בישראל, ולמיני תרבות מהסוגים: מילה, יסמין, לילך, פונטנסיה ופורסיטיה, הגדלים גם הם באירואסיה.
הסוג ליגוסטרום כולל 46 מינים מהם 6 מינים (לחלקם זנים) המשמשים כעצי תרבות בגינות בישראל.
מלבד ליגוסטרום מבריק וליגוסטרום יפני מצויים בישראל עוד מינים או זנים: ליגוסטרום מבריק 'מגוון' (Ligustrum lucidum 'Variegatum'), ליגוסטרום ביצני (Ligustrum ovalifolium), ליגוסטרום ביצני 'זהוב-שוליים' (Ligustrum ovalifolium 'Aureo-marginatum'), ליגוסטרום סיני (Ligustrum sinense), ליגוסטרום סיני 'מגוון' (Ligustrum sinense 'Variegatum'), ליגוסטרום מצוי (Ligustrum vulgare).
שיחים רחבים או עצים קטנים ירוקי-עד, קירחים שגובהם 4 עד 10 מ' ולעיתים עד 25 מ' מותנה במקום גידולם.
הענפים הצעירים גלילים עד מצולעים מעט וללא תלמים או רכסים משמעותיים.
הענפים והענפים צעירים לעיתים גם הגזעים הצעירים מכוסים עדשתיות בולטות שהן כתם מחוספס, כהה, מורם במקצת, הפורץ דרך האפידרמיס ושונה מסביבתו בגבעול ובשורש.
העלים נגדיים, תמימים, מקופל מעט פנימה, צידו העליון ירוק כהה מבריק וצידו התחתון ירוק בהיר.
טרף העלה נוקשה, סגלגל עד לפעמים אליפטי רחב או אליפטי עד אזמלי, אורכו 6 עד 17 ס"מ, רוחבו 3 עד 8 ס"מ.
לטרף העלה של ליגוסטרום יפני אורך של 5 עד 9 ס"מ ורוחב 2 עד 5 ס"מ.
בסיס הטרף מעוגל או מצטרר, קודקודו חד עד מתחדד או לפעמים קהה; העירוק מנוצה; העורקים הצדדיים אינם בולטים ומספרם נע בין 7 עד 11 עורקים משניים בכל צד.
התפרחת אמירית ומְסֻיֶּמֶת מסוג מכבד (אשכול מסועף).
התפרחת זקופה ומזכירה פירמידה שאורכה 20 ס"מ ובסיסה 17 ס"מ.
הפרחים נכונים, דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ועטיף כפול, צבעם לבן-קרם.
הפרחים יושבים או כמעט יושבים (עוקץ קטן מאוד).
הגביע קטן (1.5 עד 2 מ"מ), דמוי-פעמון, בעל 4 שיניים משתייר בבסיס פרי.
הכותרת קטנה (4 עד 5 מ"מ) דמוית משפך מאוחת עלים, בעלת 4 אונות.
צינור הכותרת שווה, או ארוך מעט באורכו לאוגן הכותרת ושווה באורכו לאורך הגביע.
האבקנים 2, בעלי זירים קצרים שבולטים מהכותרת ומאבקים שאורכם 1 עד 1.15 מ"מ.
השחלה עילית בעלת 2 מגורות, בכל מגורה זרע אחד או שניים, עמוד השחלה קצר על פי רוב או יושב.
אשכול הפירות מסועף, ציר האשכול והעוקצים ארוכים ומצולעים (אינם גליליים).
הפרי בית גלעין דמוי ענבה.
פרי כחול-שחור עמוק, עם ההבשלה אדום-שחור, צורתו כמעט כדורית וקוטרו 6 עד 8 מ"מ.
הזרעים עם עובר ישר, עם או בלי אנדוספרם.
השורש של העובר מעוקל כלפי מעלה או מטה.
ליגוואן (בפרסית: نیر لیقوان) היא גבינה מלוחה חמוצה ומלאת חורים המיוצרת באופן מסורתי מחלב כבשים בליקוון , כפר במזרח אזרבייג'ן ובאיראן.
ליגוואן הוא אחת הגבינות המסורתיות האיראניות הפופולריות ביותר, היא גבינה מאזור אזרבייג'ן, בצפון מערב איראן, המיוצרת מחלב כבשים גולמי.
הוא מבשיל בתמיסת מלח של 10% עד 12% במשך 3 או 4 חודשים בטמפרטורה ממוצעת של 10 ± 2 מעלות צלזיוס.
על אף הפופולריות הגוברת של הליגוואן, יש מעט מחקרים על ההרכב הכימי שלה ועל הקהילות המיקרוביאליות שלה.
החלב נקרש באמצעות לוחות הגבנה, ולאחר מכן אורזים את הנתחים בשקיות בד משולשות ומאפשרים לגבינה להתנקז ביסודיות.
גושי הגבינה המשולשים, שהם בערך 20 ס"מ עובי, מוציאים מהשקית ומוכנסים לסיר חרס.
אחר כך מכוסים במלח, ונשארים ליומיים.
הגבינה מוגשת בדרך כלל לארוחת בוקר או ערב עם לחם טרי.
גבינות דומות ניתן למצוא ב:
הליגורים או הליגוראנים היו עם קדום שעל שמו קרויה ליגוריה, אזור בצפון-מערב איטליה של ימינו.
בתקופה הפרה-רומית, הליגורים כבשו את האזור האיטלקי של ליגוריה, פיימונטה, צפון טוסקנה, מערב לומברדיה, מערב אמיליה-רומאניה וצפון סרדיניה, והגיעו גם לאלבה וסיציליה.
הם גרו גם באזור הצרפתי פרובנס-אלפ-קוט ד'אזור וקורסיקה.
עם זאת, נהוג להאמין שבסביבות המאה ה-20 לפני הספירה, הליגורים כבשו שטח הרבה יותר גדול, והגיע עד למה שהיא היום קטלוניה (בפינה הצפון-מזרחית של חצי האי האיברי).
מוצאם של הליגורים הקדומים אינו ברור, ומוצא אוטוכטוני סביר יותר ויותר.
מעט ידוע על השפה הליגורית העתיקה, המבוססת על שמות מקומות וכתובות על סטלות המייצגות לוחמים.
היעדר ראיות אינו מאפשר סיווג לשוני מסוים; היא עשויה להיות פרה-הודו-אירופית או שפה הודו-אירופית.
בגלל ההשפעות הקלטיות החזקות על שפתם ותרבותם, הם היו ידועים בעת העתיקה גם כצלטו-ליגורים.
הליגורים מכונים ליגיס (Λιγυες) על ידי היוונים וליגורים (ליגוסים מוקדם יותר) על ידי הרומאים.
לפי פלוטרכוס, הליגורים קראו לעצמם אמברונות, מה שיכול להצביע על מערכת יחסים עם האמברונים של צפון אירופה.
אזור גאוגרפי של ליגוריה העתיקה
הגאוגרפיה של סטראבון, מתוך ספר 2, פרק 5, סעיף 28 :
אזור זה מתאים לאזור הנוכחי של ליגוריה באיטליה, כמו גם למחוז ניס לשעבר, שניתן להשוות היום לאלפים ימיים.
הסופר, חוקר הטבע והפילוסוף הרומי פליניוס האב כותב בספרו "ההיסטוריה הטבעית" ספר ג' פרק 7 על הליגורים וליגוריה.
כריית נחושת מתחילה מאמצע האלף הרביעי לפנה"ס בליגוריה עם מכרות ליביולה ומונטה לורטו המתוארכים לשנת 3700 לפנה"ס.
אלו מכרות הנחושת העתיקים ביותר במערב אגן הים התיכון.
בתקופה זו של תקופת הנחושת באיטליה אנו מוצאים ברחבי ליגוריה מספר רב של אסטות אנתרופומורפיות בנוסף לחריטות סלע.
תרבות הקנגרייט (המאה ה-13 לפני הספירה) עשויה לייצג את גל הנדידה הראשון של אוכלוסיית הפרוטו-קלטית מהחלק הצפון-מערבי של האלפים, אשר דרך מעברי האלפים, חדרה והתיישבה בעמק הפו המערבי בין אגם מאג'ורה לבין אגם קומו (תרבות סקמוצינה).
הם הביאו מנהג הלוויה חדש - שרפת גווייה - שהחליפה את הקבורה.
כמו כן הוצע כי נוכחות פרוטו-קלטית עתיקה יותר ניתן לייחס לתחילת תקופת הברונזה התיכונה (המאה ה-15–16 לפני הספירה), כאשר צפון מערב איטליה נראה קשור קשר הדוק לגבי ייצור חפצי ברונזה, כולל קישוטים, לקבוצות המערביות של תרבות הטומולוס (מרכז אירופה, 1600 לפנה"ס - 1200 לפנה"ס).
נושאי תרבות הקנגרייט שמרו על ההומוגניות שלה במשך מאה שנה בלבד, ולאחר מכן היא התמזגה עם האוכלוסיות הליגוריות ועם איחוד זה הוליד שלב חדש בשם תרבות הגולאסקה המזוהה בימינו עם הלפונטי.
אזור ג'נובה מיושב מאז האלף החמישי או הרביעי לפני הספירה.
על פי חפירות שנערכו בעיר בין השנים 1898–1910, האוכלוסייה הליגורית שחיה בג'נובה קיימה קשרי מסחר עם האטרוסקים והיוונים, שכן נמצאו מספר חפצים מאוכלוסיות אלו.
במאה החמישית לפני הספירה נוסדה העיירה הראשונה, או אופידום, בראש הגבעה שנקראת היום קסטלו (טירה), שנמצאת כעת בתוך העיר העתיקה מימי הביניים.
תוקידידס (המאה החמישית לפני הספירה) מדבר על כך שהליגורים גירשו את הסיקאני, שבט איברי, מגדות נהר סיקאנוס , באיבריה.
קברים ליגוריים של הריביירה האיטלקית ושל פרובאנס, קיימו שרפת גופות, מציגים השפעות אטרוסקיות וקלטיות.
במאה השלישית לפני הספירה היו הרומאים בקשר ישיר עם הליגורים.
עם זאת, ההתפשטות הרומית הופנתה לעבר השטחים העשירים של גאליה ושל החצי האי האיברי (אז בשליטה קרתגית), ושטחם של הליגורים היה על הכביש (הם שלטו בחופי הליגוריים ובדרום-מערב האלפים).
למרות המאמצים הרומיים, רק כמה שבטים ליגורים כרתו הסכמי ברית עם הרומאים, בעיקר הגנואטס.
השאר התגלו עד מהרה עוינים.
פעולות האיבה נפתחו בשנת 238 לפני הספירה על ידי קואליציה של ליגורים ובואי גאלים, אך עד מהרה מצאו את עצמם שני העמים בחילוקי דעות והמערכה הצבאית נעצרה עם פירוק הברית.
בינתיים, צי רומי בפיקודו של קווינטוס פביוס מקסימוס ניתב ספינות ליגוריות על החוף (234-233 לפנה"ס), מה שאפשר לרומאים לשלוט על נתיב החוף מגאליה וממנו ולהתמודד עם ההתפשטות הקרתגית באיבריה, בהתחשב בעובדה שפיזה - לוני - נתיב הים של ג'נובה היה עכשיו בטוח.
בשנת 200 לפני הספירה, הליגורים וה-Boii ביטלו והרסו את המושבה הרומית פלקנטיה (היום פיאצ'נצה), ובכך שלטו למעשה על הכניסה החשובה ביותר של עמק הפו.
באותה תקופה, הרומאים היו במלחמה עם האפואני.
מאמצים רומיים רציניים החלו בשנת 182 לפני הספירה, כאשר גם צבאות קונסולריים וגם צבא פרוקונסולרי נשלחו נגד הליגורים.
המלחמות נמשכו בשנות ה-150 לפני הספירה, כאשר גנרלים מנצחים חגגו שני ניצחונות על הליגורים.
גם כאן, הרומאים גירשו ילידים רבים מאדמתם והתיישבו במקומם במושבות משלהם (למשל, לונה ולוקה בשנות ה-170 לפני הספירה).
באותה תקופה היו הרומאים במלחמה עם השבטים הליגורים של צפון האפנינים.
לאחר מכן התרחש השלב שני של הסכסוך (197-155 לפני הספירה), שמאופיין בעובדה שהליגורים האפואנים התבצרו בהרי האפנינים, משם ירדו מעת לעת לשדוד את השטחים שמסביב.
הרומאים, מצדם, ארגנו משלחות רצופות להרים, בתקווה להקיף ולהביס את הליגורים (בדאגה לא ליפול במארבים).
במהלך המלחמות הללו, חגגו הרומאים חמישה עשר ניצחונות וספגו לפחות תבוסה רצינית אחת.
שבט הפרינטיאטס נכנעו בשנת 175 לפנה"ס, ואחריהם סטאטיאלי (172 לפנה"ס) והווליאטס (158 לפנה"ס).
ההתנגדות האחרונה של אפואני הוכנעה בשנת 155 לפני הספירה על ידי הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס .
ההכנעה של הליגורי החוף וסיפוח הרי האלפים מריטימה התרחשו בשנת 14 לפנה"ס, בסמוך לאחר כיבוש האלפים המרכזיים בשנת 15 לפנה"ס.
השבטים הליגוריים האחרונים (למשל הווקונטי והסאלווי) שהיו עדיין אוטונומיים, וכבשו את פרובנס, הוכנעו בשנת 124 לפני הספירה.
תיאוריות על מוצאם של הליגורים
במאה ה-19, מוצא הליגורים משך תשומת לב מחודשת של חוקרים.
אמדי תיירי, היסטוריון ועיתונאי צרפתי, קישר אותם עם האיבריים.
ההיסטוריון של הבורגון והמומחה לתרבות הגאלית שלה, דומיניק-פרנסואה-לואי רוג'ה, הברון דה בלוגה, טען מאוחר יותר למוצא גאלי של הליגורים.
בתקופת הברזל השפה המדוברת, האלוהויות העיקריות והעבודה של החפצים שנחשפו באזור ליגוריה (כגון קישוטי הצוואר הרבים שנמצאו) היו דומים לאלו של התרבות הקלטית הן בסגנון והן בסוג.
ישנם אחרים כמו דומיניק גרסיה, ששואלים האם הליגורים יכולים להיחשב כקבוצה אתנית או תרבות נפרדת מהתרבויות שמסביב.
הכלכלה הליגורית התבססה על חקלאות פרימיטיבית, גידול כבשים, ציד וניצול יערות.
הודות למגע עם "מחפשי המתכות" הברונזה, התמסרו הליגורים גם לכרייה.
ליגה לאומית הוא סרט קומדית ספורט משנת 1989 בבימויו של דייוויד ס.
הסרט מתאר את סיפורה של קבוצת הבייסבול קליבלנד אינדיאנס (גרסה בדיונית של קליבלנד גארדיאנס), אשר הבעלים החדשה שלה מעוניינת להעביר את הקבוצה לעיר אחרת.
כדי להצדיק זאת, היא בונה קבוצה כושלת, אך השחקנים, בהובלתו של המנג'ר לו בראון, מפתיעים את כולם ומצליחים להשתפר ולהתחרות על המקום בפלייאוף.
הסרט גרף 75 מיליון דולר ברחבי העולם מתקציב של 11 מיליון דולר והוליד שני סרטי המשך אך אף אחד מהם לא חזר על הצלחת הסרט המקורי.
הסרט מתמקד בקבוצת הבייסבול קליבלנד אינדיאנס שמתקשה להצליח.
הבעלים החדשה, רייצ'ל פלפס (מרגרט וויטון), רוצה שהקבוצה תיכשל כדי שתוכל להעביר אותה למיאמי.
היא מחתימה שחקנים גרועים במיוחד כמו ריק ווהן (צ'ארלי שין), פדרו סרנו (דניס הייסברט) וג'ייק טיילור (טום ברנג'ר), אך למרות הציפיות, הקבוצה מתחילה להצליח ולגרום להפתעות בליגה.
צ'ארלי שין בתפקיד ריק "ווילד ת'ינג" ווהן
טום ברנג'ר בתפקיד ג'ייק טיילור
וסלי סנייפס בתפקיד וילי מייס הייז
קורבין ברנסן בתפקיד רוג'ר דורן
רנה רוסו בתפקיד לין ווסלי
מרגרט וויטון בתפקיד רייצ'ל פלפס
ליגה לאומית קיבל ביקורות חיוביות בעיקר בזכות ההומור והאנרגיה של צוות השחקנים.
הסרט הפך לפולחן בקרב חובבי ספורט, במיוחד בתחום הבייסבול.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 83%, וב-Metacritic ציון של 62 מתוך 100.
לעִיתים גם: מִשְׁלַב אוֹתִיוֹת) היא כתיבה של שתי גרפמות סמוכות, או יותר, כסימן גרפי אחד.
מצב זה מתרחש, למשל, כאשר שתי אותיות בעלות סממנים דומים נכתבות זו ליד זו במילים רבות או במילה נפוצה מאוד.
האות f (האות F קטנה) יכולה להשתלב עם האות שאחריה.
הדוגמה הנפוצה ביותר היא האות i (האות I קטנה) שנכתבת אחרי f, במקרה כזה, הנקודה מעל ה-i משתלבת עם הלולאה מעל ה-f, ונוצרת הליגטורה ﬁ.
ליגטורות אחרות שנוצרו באופן דומה כוללות את ﬀ, ﬂ, ﬃ, ﬄ.
הסימן אמפרסנד – & – מקורו בליגטורה שנוצרה מהמילה הלטינית (וכיום גם הצרפתית) Et (ו"ו החיבור).
האות ß היא ליגטורה המשמשת בשפה הגרמנית ומקורה בשילוב האות ſ (הנקראת s ארוכה) עם s קצרה או עם z.
האות W ("דבל יו") מקורה בכתיבת שתי אותיות V אחת ליד השנייה.
בשפה האנגלית העתיקה השתמשו ברונה וין לציון צליל זה, אך עם הכיבוש הנורמני של אנגליה הופסק השימוש בה לטובת הסימן W המוכר לנו כיום, ועד המאה ה-14 הוא הפך לאות בפני עצמה באלפבית.
האות Æ (אות קטנה: æ), המשמשת בדנית, נורווגית, איסלנדית ואנגלית עתיקה, מקורה בליגטורה של האותיות AE, אך היא מהווה אות בפני עצמה.
מקורו של סימן Æ הוא בלטינית, והוא משמש גם באנגלית מודרנית ובצרפתית, אך בשפות אלה הוא ליגטורה הניתנת להחלפה ב-AE, ולא אות.
בדומה, הליגטורה Œ (אות קטנה œ) מקורה באותיות OE.
בכתבי יד ודפוסים מימי הביניים (ובמידה מועטה גם כיום) מצורפות לפעמים האותיות א ול לליגטורה ﭏ.
השימוש בליגטורה היה נפוץ במיוחד במילים "אל" ו"אלוהים", כדי להימנע מכתיבת שם ה', דבר המצריך גניזה לפי ההלכה היהודית.
שימוש נפוץ נוסף בליגטורה הוא בטקסטים שנכתבו בערבית יהודית, משום ש"אל" היא תחילית היידוע בשפה זו.
ליגטורות נוספות היו בשימוש בעבר בהקשרים שונים.
בכתיב התקני של היידיש קיימות האותיות װ, ױ, ײ, ו־ײַ, אולם אין מדובר בליגטורה, אלא באותיות בפני עצמן.
סימן השקל החדש, "₪", הוא ליגטורה של ש' ו־ח', אשר מהווים ראשי תיבות של "שקל חדש".
האלפבית הערבי הוא רהוט (קורסיבי, כלומר האותיות מתחברות זו לזו).
כיוון שכך, צירופי אותיות רבים נכתבים כליגטורות.
הליגטורה הנפוצה ביותר היא لا שהיא צירוף האותיות ل (ל) ו-ا (א).
תפוצתה נובעת, בין היתר, מכך שהיא מסמנת את מילת השלילה "לא".
בחישובי גימטריה יש המחשיבים את הליגטורה הזו כאות נפרדת.
ליגטורה נפוצה אחרת היא צירוף האותיות ﳌ (ل+مـ - ל+מ).
סגנונות הכתיבה השונים של הכתב הערבי כוללים ליגטורות רבות נוספות.
ריבוי הליגטורות הקשה על הדפסת טקסטים ערביים באמצעי הדפוס שהיו מקובלים עד אמצע המאה ה-20. לפיכך פותח באירופה כתב ערבי מפושט, מיוחד לדפוס, שכולל ליגטורות מעטות ככל האפשר.
למשל, הצירוף ﳌ נכתב בשיטה הזאת: لـمـ.
למעשה, הליגטורה היחידה שנשארה הכרחית בשיטת הדפוס הזו היא لا, ואכן במכונות כתיבה רבות הוקצה לה מקש מיוחד.
ככל שנעשה הדפוס נפוץ בעולם הערבי, כך נעשתה שיטת הכתב המפושטת נפוצה, אם כי היא מעולם לא שימשה בכתבי יד, ורק לעיתים נדירות שימשה בהדפסת ספרי הקוראן.
כיום, עקב שכלול אמצעי ההדפסה, יש נטייה לחזור לסגנונות הכתיבה המסורתיים גם בהדפסת עיתונים וספרים.
מבחינת המדפיס מדובר למעשה בשני סימנים: האות ا (א) ואחריה ליגטורה של האותיות لـلـه (ללה) והסימנים "שדה" ו"אלף קטנה".
ליגת ה-CBA הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית.
ייעודה הראשוני של הליגה היה לפתח כישרונות לליגת הכדורסל הבכירה בארצות הברית, ה-NBA.
הליגה הוקמה ב-23 באפריל 1946, תחת השם "ליגת הכדורסל של מזרח פנסילבניה" (Eastern Pennsylvania Basketball League).
בשנת 1948 שונה שם הליגה ל-"ליגת הכדורסל המזרחית המקצוענית" (Eastern Professional Basketball League) ולבסוף ב-1970 קיבלה את שמה שהיה בשימוש עד לסגירתה.
בליגה זו שיחקו שחקנים אשר לא התקבלו ל-NBA או שנבחרו במקומות נמוכים בסיבובי הדראפט, ולעיתים גם שחקנים שכלל לא הצליחו להיבחר באחד מסיבובי הדראפט הנמוכים (הסיבובים השני והשלישי, שלא מבטיחים חוזה ב-NBA).
מרבית השחקנים בליגה זו אינם מתאימים לרמה הגבוהה של ה-NBA.
חלק גדול מהשחקנים עובר לשחק במקומות שונים ברחבי העולם במקום לנסות להתקבל ל-NBA.
רבים מהם הגיעו לקבוצות באירופה ואפילו לאסיה, על מנת לשחק במסגרת הליגות הבכירות של המדינות מאותן יבשות.
מאמן הכדורסל פיל ג'קסון, המחזיק בשיא אליפויות ה-NBA בכל הזמנים (11), זכה בליגת ה-CBA באליפותו הראשונה כמאמן.
בין השנים 1998 ו-2000 היה אייזיאה תומאס הבעלים של ליגת ה-CBA, אותה רכש בכ-10 מיליון דולר.
הוא קיווה להפוך את הליגה לליגת משנה של ה-NBA, אך דחה את הצעת ה-NBA לרכישתה תמורת 11 מיליון דולר.
כשמונה בשנת 2000 למאמן אינדיאנה פייסרס אולץ להפקיד את ניהול הליגה לנאמנות עיוורת.
הנהלת ה-NBA החליטה על הקמת ליגה משנה משלה, ה-NBDL, צעד שהוביל לפשיטת רגל כלכלית של ה-CBA.
חמש קבוצות מן הליגה התחברו מיד לליגת ה-ABL, חמש הקבוצות האחרות התפרקו.
מאז הליגה התאוששה כלכלית, אך בשנותיה האחרונות, עזבו רוב קבוצות הליגה לליגות אחרות כמו ליגת ה-NBDL, ליגת ה-ABA המחודשת, וליגת ה-PBL, שהוקמה בשנת 2007. לעונת 2009/2010 נרשמה קבוצה אחת בלבד והליגה חדלה מפעילות.
במשך השנים הגיע מספר רב של שחקני CBA לשחק בישראל, ולפעמים אלה היו שחקנים בכירים שעזרו לקבוצותיהם לזכות באליפות ה-CBA בשנים קודמות, ועברו במספר תחנות באירופה עד שקיבלו הצעה מקבוצה ישראלית.
המפורסמים שבזרים שהגיעו מליגת ה-CBA לישראל הם:
לי ג'ונסון: שיחק במדי רוצ'סטר זניטס בעונת 1980/1981 ואף נבחר ל-MVP של הפלייאוף ולרוקי השנה באותה העונה.
מארק בריסקר: בחירה מספר 55 על ידי קוואד סיטי ט'אנדר (דראפט 1992).
מרכוס גורי: בחירה שישית על ידי איידהו סטמפייד (דראפט 1998).
מייסאו באסטון: בחירה מספר 27 על ידי קוואד סיטי ת'אנדר (דראפט 1998).
אנתוני פארקר: שיחק במדי קוואד סיטי ת'אנדר לצידו של מייסיאו באסטון.
ויין וולאס: בחירה חמישית על ידי יאקימה סאן קינגס (דראפט 2003).
מרכוס האטן: בחירה שישית על ידי איידהו סט'מפייד (אך הוחתם על ידי דנוור נאגטס) (דראפט 2003).
נואל פיליקס: שיחק בליגה זו במהלך עונת 2005/2006.
קני אדלקה: בחירה שנייה בדראפט 2006 על ידי הבאטל דרדווילז, אך הוחתם על ידי סיאטל סופרסוניקס.
ליגנד או קשיר הוא יון או מולקולה המסוגלים לתרום זוג אלקטרונים (או מספר זוגות) לא קושר ליצירת קשר.
מולקולות שהן ליגנדים יכולות לתפקד גם כבסיסי לואיס.
ליגנדים יוצרים קומפלקס עם יון "מרכזי", לרוב מתכת.
"דנטטיות" (Denticity, "שן" מיוונית) מוגדרת כמספר האטומים במולקולת הליגנד שנקשרים ליון המתכת המרכזי.
ליגנד התורם זוג אלקטרונים אחד, כגון קרבוניל, מכונה מונו דנטטי.
ישנם ליגנדים המסוגלים לתרום שניים, ארבעה ואפילו שישה זוגות אלקטרונים.
אתילן דיאמין טטרא-אצטט נקשר ליוני מתכת רבים (ליגנד מגשר) או מייצר כמה קשרים עם אותו יון (קלאט).
ליגנד כזה הנפוץ בשימוש הוא EDTA ובשל תכונה זו משתמשים בו לטיפול במקרים של הרעלת כספית.
הראשונים שהשתמשו במונח "ליגנד" היו אלפרד ורנר וקרל סומיסקי, ביחס לכימיה של סיליקון.
ליגנדים קלאסיים או בסיסי לואיס פשוטים (simple donor): תורמים זוג אלקטרונים לקשר לכל חומצת לואיס שהיא: יונים, מולקולות או מתכות.
ליגנדי π: בנוסף לתרומת זוג האלקטרונים ליצירת קשר קואורדינטיבי יש קישור נוסף הנוצר מחפיפה בין אורביטלי π בליגנד לאורביטלי d במתכת.
הליגנד לא רק תורם זוג אלקטרונים לקשר אלא גם מקבל לאורביטלי π ריקים שלו צפיפות אלקטרונית מאורביטלי d של המתכת.
סוג קישור זה קיים רק למתכות מעבר וכך ניתן להסביר, למשל, את יצירת הקומפלקסים של פחמן חד-חמצני CO, שאין לו בסיסיות לואיס כלפי פרוטונים, עם מתכות מטור הניקל (ניקל, פלדיום ופלטינה), קישור שבבסיס הפעולה של ממירים קטליטיים במכוניות.
ליגנין ובעברית עֱצָן הוא תרכובת פולימרית.
מקור השם הוא מהמילה הלטינית lignum שמשמעותה עץ.
הליגנין מצוי בעיקר בדופן התא של תאי צמח והריכוז הגבוה ביותר שלו נמצא בעצים, שם הוא מהווה עד רבע ממָסַתַם.
הליגנין הוא הפולימר האורגני השני בשכיחותו בכדור הארץ אחרי תאית.
הליגנין ממלא את החלל בין המרכיבים; תאית, פקטין והמיצלולוז בדופן התא, ובמיוחד בתאים הטרכאידים ברקמת העצה וברקמה בכלל.
שם הוא חולק קשר כימי קוולנטי להמיצלולוז ובשל כך מקשר בין סוגים שונים של רב סוכרים, מה שנותן לדופן התא חוזק מכני.
פולימר הלגנין המורכב ממונומרים של פנולים.
הליגנין מסונתז בתא מחומצת האמינו פנילאלנין.
נעשה שימוש בליגנין בבגדים, כגון מעילים, בתור חומר דמוי נייר עבה ורך המשמש מילוי בין הבד העליון והבטנה.
כמו כן, הוא משמש כחומר סופג וכתחליף לצמר גפן, ואף משולב בתעשיית ייצור סיבי הפחמן לשם הורדה במחירי העלות.
שימוש חדשני נוסף הוא הוספת ליגנין לבטון ממוחזר, ובכך לחזקו.
ליגניט, הידוע גם בשם פחם חום, הוא הדרגה הנמוכה ביותר של פחם, המשמש כמעט באופן בלעדי כדלק לייצור חשמל באמצעות קיטור.
צבעו חום-שחור, ויש לו תכולת מים גבוהה, לעיתים עד 66% ממשקלו, וכמו כן תכולת אפר גבוהה ביחס לפחם ביטומני.
ליגניט הוא תערובת הטרוגנית של תרכובות, ולא ניתן לתארו באמצעות נוסחת מבנה בודדת.
תכולת האנרגיה של ליגניט נעה בין 10 ל-20 מגה-ג'אול לק"ג (10 עד 18 מיליון BTU לטונה), בהתייחס למשקל כולל לחות, אך ללא מינרלים.
בתגובה עם אמוניום רביעוני מתקבל "ליגניט מטופל אמין" (ATL), המשמש בבוץ קידוח להקטנת איבוד הנוזלים.
עקב צפיפות האנרגיה הנמוכה של ליגניט, ההובלה שלו יקרה ביחס לשוויו, והמסחר בו בשוק העולמי מצומצם יחסית לסוגי פחם איכותיים יותר.
את הליגניט שורפים בדרך כלל בתחנות כוח שנבנו קרוב מאוד למכרות הפחם.
פליטות הפחמן הדו-חמצני מתחנות כוח השורפות ליגניט בדרך כלל גבוהות בהרבה מתחנות השורפות פחם שחור.
המשך פעילות תחנות אלה, בהיעדר טכנולוגיית מניעת פליטה, נמצאת במחלוקת פוליטית.
בנוסף, ליגניט נכרה לעיתים קרובות בכריית פני שטח, שיטה הגורמת להרס סביבתי רב.
ניתן לסווג את הליגניט לשני סוגים.
הראשון הוא "קסילויד ליגניט", או "עץ מאובן", והשני "ליגניט דחוס", או "ליגניט מושלם".
אמנם מראה הקסילויד לעיתים דומה לעץ רגיל, אך ניתן לזהות את ההבדל ביניהם בבעירה.
ניתן לטחון את החומר לאבקה עדינה (Trituration), ובתגובה עם תמיסת אשלג מדוללת תתקבל כמות משמעותית של חומצה אולמית.
כמות הליגניט המופקת בעולם, לפי שנה, במיליוני טונות:
קיימת מגמה של הקטנת שימוש בליגניט ברוב המדינות.
בגרמניה תפוקת הליגניט פחתה בכ-50%.
במדינה זו קיימת התנגדות נחרצת ציבורית לקיום ופיתוח של מכרות פחם שמובלת על ידי ארגון אנדה גלנדה.
ליגנומוויטאה קי הוא אי מסוג קי באיי הקיז העליונים של שרשרת איי הפלורידה קיז במדינת פלורידה שבארצות הברית.
האי ממוקם צפונית לקצה המזרחי של קי מטקומבה התחתון, במרחק של כ-1.5 ק"מ ממנו.
באי מצויה הנקודה הגבוהה ביותר מעל פני הים מבין כל איי הקיז - 5.8 מטרים מעל פני הים.
האי נקרא על שם עצי הליגנום ויטאה הגדלים בו.
קי ליגנומוויטאה לא היה מעולם מיושב בצורה צפופה, והעובדה שהכביש המהיר מעל הים לא עוברת דרכו מנעה את פיתוחו והשאירה את האי מבודד.
האי היה בבעלות פרטית מאז שנת 1848, ובשנת 1967 אף הוגשה בקשה לבניין כביש המקשר את האי לכביש המהיר, אולם בקשה זו נדחתה ואפשרה את הפיכת האי, לימים, לשמורת טבע.
שרידים שהתגלו באי הכוללים שרידי מבני מטבח ותילי קבורה מעידים על התיישבות של אינדיאנים באי לפני גילויו על ידי הספרדים.
האזכור הראשון של האי מופיע במפה ספרדית משנת 1760 בה מכונה האי "קאיו דה לה לנאה" (Cayo de la Leña - "אי עץ האש"), בשל העצים הרבים שהיו על האי ששימשו את הספינות הספרדיות שעברו בסמוך לו כעצי בעירה.
חומה עשויה אבני אלמוג, שאורכה כקילומטר, מעידה על ניסיון יישוב של האי, אולם לא ברור אם החומה נבנתה על ידי מתיישבים ספרדיים או על ידי שודדי הים הקאריביים שהשתמשו באי כבסיס.
האזכור הראשון של יישוב באי מופיע ביומנו של ויליאם האקלי המתאר ביקור באי ב-25 בפברואר 1832, ופגישה עם תושב האי שהתפרנס מכריתת עצים.
ניסיון לבנות באי באר מים לא צלח.
כתבה של ד"ר ג'י בי הולדן במגזין החודשי הרפרז מציין שבאי מתגורר תושב אחד.
ב-2 במרץ 1971 נרכש האי על ידי מדינת פלורידה, והאי הפך לפארק הבוטני המדינתי ליגומוויטאה קי.
ליגת ה-CBA היא ליגת הכדורסל הבכירה בסין.
היא ידועה בשם CBA והשימוש בקיצור האנגלי נעשה לעיתים תכופות גם בסינית.
ליגת המשנה הסינית נקראת CBL.
ליגת הנשים הבכירה בסין היא ה-WCBA.
שישה שחקנים סינים מה-CBA – יאו מינג, וואנג ז'יז'י, יי ג'יאנליאן, סון יו, מנגקה בטיר וג'ואו צ'י – הגיעו מאוחר יותר לליגת ה-NBA.
חלקם חזרו לאחר מכן ל-CBA, אחרי שלא מצאו את מקומם ב-NBA.
מספר מצומצם של שחקנים זרים מורשים לשחק בכל אחת מקבוצות ה-CBA.
נכון לעונת 2022/2023, משחקות ב-CBA 20 קבוצות, המחולקות לאזורי הצפון והדרום:
קבוצהעיר, מחוזאליפויות בייג'ינג דאקס בייג'ינג 3 בייג'ינג רויאל פייטרס בייג'ינג 0 ג'ילין נורת'איסט טייגרס צ'אנגצ'ון, ג'ילין 0 טיינג'ין פאיונירס טיינג'ין 0 ליאונינג פליינג לאופרדס שן-יאנג, ליאונינג 3 צ'ינגדאו איגלס צ'ינגדאו, שאנדונג 0 שאנדונג הירוז ג'ינאן, שאנדונג 0 שאנשי לונגס טאי-יו'אן, שאנשי 0 שינג'יאנג פליינג טייגרס אורומצ'י, שינג'יאנג 1
ליגת ה-ABA (בשמה המלא: American Basketball Association) הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית אשר נוסדה ב-1967, ולמעשה חדלה מלהתקיים לאחר שהתאחדה עם ליגת ה-NBA בשנת 1976.
ליגת כדורסל הנושאת שם זהה קמה בשנת 1999, אך זו אינה קשורה לליגה המקורית.
ליגת הכדורסל המקצועני הבכירה בארצות הברית של שנות ה-60 הייתה ה-NBA.
הליגה, שבאותה תקופה מנתה 10 קבוצות, מיאנה לצרף מועדונים חדשים והעמידה דרישות גבוהות בפני מצטרפים פוטנציאלים.
מקימי ליגת ה-ABA היו אנשי עסקים שראו בערים בעלות תרבות ספורט ואמצעים לכלכל קבוצת כדורסל מקצועני פוטנציאל עסקי בלתי ממומש.
הם חברו יחד והקימו ליגה חדשה שהיוותה אלטרנטיבה לליגת ה-NBA הוותיקה יותר.
בעלי הקבוצות בליגת ה-ABA קיוו למשוך צופים ולגרוף רווחים אך גם, בסופו של דבר, לכפות איחוד על ליגת ה-NBA העשירה יותר.
הליגה החדשה קידמה עצמה כגרסה מהירה, צבעונית ונוצצת יותר של הכדורסל הסטנדרטי, וכללי המשחק שרווחו באותה תקופה עודכנו לתועלתה.
כדור המשחק הרשמי שנבחר היה אדום-כחול-לבן (במקום החום המסורתי), הוסף קו שקליעה ממנו שווה שלוש נקודות (שלשה) והותרה השחלה של הכדור לסל (הטבעה) שהייתה אסורה עד אז.
השלשה נכנסה ל-NBA לאחר איחוד הליגות.
מלבד העונה האחרונה טרם האיחוד עם ה-NBA, הונהג גם שעון זריקות של 30 שניות במקום 24 שניות ב-NBA.
במהלך כל עונה נערך משחק האולסטאר של ה-ABA, שהציג את השחקנים המצטיינים בליגה.
בשנותיה הראשונות אומנם סבלה הליגה משיעורי נוכחות נמוכים באולמות אך עם השנים, הודות לסגנון המשחק החופשי של ה-ABA והשיפור המתמיד באיכות הכדורסל, החלה הליגה לצבור פופולריות בקרב הצופים.
ליגת ה-ABA אף הסירה את האיסור שטבע ה-NBA על גיוס שחקני תיכון ושחקני מכללות פעילים.
מאבק זה סייע להגדלת התחרותיות בענף והוביל בסופו של דבר לשיפור ניכר בתנאי העסקה של הסגל המקצועי בענף, בהם שחקנים ושופטים.
מחסור בחוזי שידור טלוויזיוניים והפסדים כספיים כבדים חרצו את דינה של ליגת ה-ABA כגוף עצמאי, והיא התמזגה סופית לתוך ה-NBA ב-1976.
קבוצות שעברו ל-NBA לאחר האיחוד
ניו ג'רזי אמריקנס / ניו יורק נטס: 1967–הווה (עברה ל-NBA כ"ניו ג'רזי נטס", ומאז 2012 נקראת "ברוקלין נטס").
דאלאס צ'אפרלס / טקסס צ'אפרלס / סן אנטוניו ספרס: 1967–הווה.
דנוור רוקטס / דנוור נאגטס: 1967–הווה.
פיטסבורג פייפרס / מינסוטה פייפרס / פיטסבורג קונדורס: 1967–1972.
מינסוטה האסקיז / מיאמי פלורידיאנס / דה פלורידיאנס: 1967–1972.
ניו אורלינס בקנירס / ממפיס פרוס / ממפיס טאמס / ממפיס סאונדס: 1967–1975.
סן דייגו קנקיסטדורס / סן דייגו סיילס: 1972–1975.
אוקלנד אוקס / וושינגטון קאפס / וירג'יניה סקוויירס: 1967–1976.
יוסטון מאבריקס / קרוליינה קוגרס / ספיריטס אוף סנט לואיס: 1967–1976.
קבוצת כל הזמנים של ה-ABA
בשנת 1997, במלאת 30 שנה להקמת הליגה, נבחרה "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA" שהורכבה מ-30 השחקנים הטובים והמשפיעים ביותר לאורך 10 שנות קיומה.
רשימת השחקנים התפרסמה ב-23 באוגוסט 1997, בעיר אינדיאנפוליס, במהלך טקס איחוד יוצאי ליגת ה-ABA.
מלבד קבוצת כל הזמנים, נערכו הצבעות לשחקן ולמאמן המצטיינים של ה-ABA בכל הזמנים.
בתואר השחקן המצטיין זכה שחקן וירג'יניה סקוויירס וניו יורק נטס ג'וליוס ארווינג, ובתואר המאמן המצטיין זכה בובי "סליק" לאונרד, מאמנה של אינדיאנה פייסרס.
ליגת אתנה נשים היא הליגה הבכירה בישראל לכדוריד נשים, ומאורגנת בשיתוף עם אתנה (המועצה הציבורית לקידם נערות ונשים בספורט).
ליגה סדירה בת שני סיבובים: כל קבוצה משחקת נגד כל קבוצה פעמיים, כאשר על ניצחון ניתנות שתי נקודות, על תוצאת תיקו ניתנת נקודה, ועל הפסד לא ניתנות נקודות.
במצב של שוויון במספר הנקודות נקבע הדירוג על פי תוצאת המשחק (או המשחקים) בין הקבוצות.
סדרת הגמר: סדרת גמר האליפות היא בשיטת הטוב מ-3. הקבוצה שדורגה ראשונה מארחת את המשחק הראשון, והשלישי.
קבוצה שמנצחת ב-2 משחקים זוכה באליפות.
אם שתי הקבוצות מנצחות במשחק אחד כל אחת, והמשחק השלישי נגמר בתיקו, נקבעת האלופה לפי הפרש שערים טוב יותר.
אם הפרש השערים שווה, מאריכים את המשחק ב-10 דקות.
מאחר שזו ליגת הנשים היחידה בכדוריד, אין ירידה לליגת המשנה בתום העונה.
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה גם בגביע המדינה באותה העונה והשלימה דאבל.
קבוצה אליפויות דאבלים מכבי ארזים רמת גן 14 7 בנות הרצליה 10 8 הפועל פתח תקווה 10 7 מכבי ק"ש חולון/מ.כ.
חולון 6 4 הפועל כפר מנחם 5 4 הפועל ראשון לציון 4 3 הפועל רחובות 3 1 מכבי ראשון לציון 3 1 הפועל רעננה 2 0 הפועל אשדוד 1 0 הפועל רמת גן 0 0 הפועל אשקלון 0 0
ליגת הביג איסט הייתה ליגת ספורט קולג'ים בארצות הברית המורכבת מ-16 אוניברסיטאות הממוקמות בחציה המזרחי של ארצות הברית.
17 חברות הליגה (16 חברות מלאות וחברה זוטרה נוספת) משתתפות ב-24 ענפי ספורט שונים.
שמונה משבע עשרה האוניברסיטאות המתחרות בליגת הביג איסט חברות גם ב-BCS (ליגת סדרות האליפות), שהיא תת-ליגה בליגה הראשונה של פוטבול המכללות (FBS).
ליגה זו נחשבת לרמה הגבוהה ביותר בענף ספורט זה (והליגה היחידה הממומנת על ידי ספונסרים מסחריים).
לשלוש מחברות הליגה ישנה תוכנית פוטבול אך הן אינן מתחרות בליגת הביג איסט: אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת וילנובה מתחרות בתת-ליגה "פוטבול צ'מפיושיפ" (FCS) ואוניברסיטת נוטרדאם שלה יש תוכנית פוטבול עצמאית והיא משתייכת לתת ליגה המכילה נבחרות כדוגמתה.
שאר חמש החברות – סיטון הול, סיינט ג'ונס, דה פול, מרקט, ופרובידנס – הפסיקו את תוכנית הפוטבול שלהן.
כמו כן, ראה ענף הפוטבול בביג איסט עלייה מתמדת במספר הצופים במשחקים וכתוצאה מכך נהנה מיותר מרבע מיליארד דולר הכנסות מתמלוגי טלוויזיה עד לשנת 2013.
בכדורסל, הופיעו קבוצות הביג איסט 40 פעם במעמד הפיינל פור של טורניר ה-NCAA וזכו 10 פעמים בתואר.
מבין 16 החברות המלאות של הביג איסט, רק דרום פלורידה לא הופיעה במעמד, נתון הגבוה ביותר מכל ליגות כדורסל המכללות, למרות זאת, לואיוויל, מרקט, דה-פול, ראטגרס, נוטרדאם, סינסינטי ופיטסבורג, עשו את כל מסעותיהם אל הפיינל פור עוד לפני הצטרפותן לביג איסט.
בשנת 2006, קבעה ליגת הביג איסט שיא לליגה ששלחה את כמות הנבחרות הגדולה ביותר לטורניר אליפות המכללות בכדורסל, כאשר שלחה שמונה נבחרות, שנתיים לאחר מכן חזרה ליגת הביג איסט על ההישג.
ב-1 ביולי 2013, בתי הספר שלא שיחקו פוטבול (הידועים גם בשם הקתולי 7) הקימו ועידה ללא פוטבול שרכשה את השם Big East Conference.
ששת חברי הפוטבול הנותרים, ששלושה מהם הצטרפו ל-Big East רק ב-2005, הצטרפו לארבעה בתי ספר אחרים והפכו ל-American Athletic Conference (The American/AAC), שהיא היורש הרשמי של הליגה.
נכון לעונת 2023–24, דרום פלורידה היא החברה היחידה ב-Big East המקורי שעדיין משחקת ב-AAC כיום.
ענפי ספורט בליגת הביג איסט
ליגת הביג איסט נוסדה בשנת 1979 כאשר פרובידנס, סיינט ג'ונס, ג'ורג'טאון, וסירקיוז הזמינו את סיטון הול, ראטגרס, קונטיקט, הולי קרוס ובוסטון קולג' להקים ליגה שתתמקד בעיקר בכדורסל, כאשר הולי קרוס וראטגרס מסרבות להצטרף.
שנה מאוחר יותר, בשנת 1980, הצטרפה וילאנובה ופיטסבורג הצטרפה בשנת 1982. בשנת 1985, אוניברסיטת מדינת פנסילבניה (פן סטייט) הגישה בקשה להצטרפות, אך נדחתה, כאשר רק חמש אוניברסיטאות תומכות בה (פן סטייט נזקקה לשש מתוך שמונה).
היו שמועות רבות כי סירקיוז הטילה את ההצבעה המכרעת נגד אוניברסיטת פן סטייט, אך מייק טרנגסי, קומישינר הביג איסט בעבר, טען כי לא כך היו פני הדברים וכי סירקיוז הצביע, למעשה, בעד הכללתה של פן סטייט בביג איסט.
כעשור לאחר הקמתה של הביג איסט, החליטה הליגה כי היא מעוניינת להפוך לליגת פוטבול מרכזית והוסיפה חמש אוניברסיטאות לליגה, כולל מי שהייתה אלופה ארבע פעמים, מיאמי ואת:טמפל, המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, וירג'יניה המערבית, וראטגרס.
אוניברסיטת מדינת פנסילבניה הצטרפה לליגת ביג טן.