tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עוד קודם לכן, ב-24 במאי, הודיע טראמפ כי עורך דינו הפרטי מארק קסוביץ' ייצג אותו, כעו"ד חיצוני, בחקירת קשרי הקמפיין שלו עם רוסיה במהלך מערכת הבחירות לנשיאות.
במהלך עדותו של קומי לא פרסם טראמפ כל תגובה, אך למחרת מתן העדות פרסם שורה של ציוצים שבהם האשים את קומי במתן עדות שקר בהיותו תחת שבועה.
הוא חזר על טענתו באותו יום במהלך מסיבת עיתונאים משותפת עם אורחו, נשיא רומניה, ואף טען כי דבריו של קומי הוכיחו כי לא הייתה כל קנוניה משותפת בין מטה מערכת הבחירות שלו לממשלת רוסיה.
מאחר שקומי אמר בעדותו כי הוא ביקש להדליף את תזכיר השיחות שלו עם טראמפ, בגלל שחשש שטראמפ עשוי לשקר בנוגע לאופי השיחות, תקף קסוביץ' את קומי על ההדלפה ובמסגרת מתקפת הנגד של ממשל טראמפ, שאותה הוביל קסוביץ', הוגשה תלונה למשרד המשפטים על כך שקומי הדליף שיחה חסויה עם הנשיא.
בתגובה פרסם העיתון "וושינגטון פוסט" ב-10 ביוני כי קסוביץ' עצמו מקיים קשרים הדוקים עם אנשים בצמרת השלטון הרוסי.
העיתון דיווח כי בין הלקוחות של קסוביץ' נמצא גם אולג דריפסקה, אוליגרך רוסי הידוע בקרבתו לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
כן מסר העיתון כי קסוביץ' מייצג גם את "סבארבנק", הבנק הלאומי הגדול ביותר ברוסיה.
מארק צייטלין היה שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב-אמן, שהיה ארבע פעמים אלוף לנינגרד ושלוש פעמים אלוף אירופה בשחמט לסניורים (בשנים 2004, 2005 ו-2008).
מארק צייטלין נולד בלנינגרד, ברית המועצות לשעבר, כיום סנקט פטרבורג ברוסיה.
למד לשחק שחמט במועדון של פיונירים בעירו.
במשך שנים השתתף בתחרויות בתוך ברית המועצות, לרבות אליפות ברית המועצות בשחמט.
הוא השתתף במספר אליפויות ברית המועצות.
בשנת 1970 הוא סיים במקום ה-21 ובאליפות ברית המועצות בשנת 1971 סיים במקום ה-22.
מספר פעמים צייטלין היה חבר בצוות מקצועי של מועמדים לתואר אלוף העולם.
עלה לישראל מברית המועצות לשעבר בשנת 1990 והתיישב בבאר שבע.
צייטלין היה מאמן במועדון השחמט המקומי.
בשנת 2004 צייטלין היה שותף בנבחרת ישראל לסניורים (יחד עם יעקב מוריי, ידעאל סטפק ויאיר קריידמן), שזכתה באליפות העולם.
צייטלין לא היה פעיל במשחק תחרותי מיוני 2016 ועד למותו.
מארק ראוואלומנאנה (במלגשית: Ravalomanana Marc, IPA: raˌvaluˈmananə̥; נולד ב-12 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי מלגשי, שכיהן כנשיאה הרביעי של מדגסקר בשנים 2002–2009. הוא נולד למשפחה חקלאית בת שבט המרינה באימרינקסינינה, סמוך לבירת האי אנטננריבו.
ראוואלומנאנה התפרסם ועלה לגדולה בפעם הראשונה כמייסדו ומנהלו הכללי של קונגלומרט המחלבות הענק "TIKO".
לאחר מכן השיק, באופן מוצלח, את חברת "MAGRO" הסיטונאית וחברות אחדות נוספות.
ראוואלומנאנה נכנס לפוליטיקה עם ייסוד המפלגה "אני אוהב את אנטננריבו" ("Tiako Iarivo") ב-1999 וניהל בהצלחה מסע בחירות לראשות עיריית אנטננריבו, תפקיד בו החזיק בשנים 1999–2001. כראש העיר שיפר את התנאים הסניטריים והביטחוניים בעיר.
באוגוסט 2001 הוא הודיע על מועמדותו לנשיאות בבחירות שנערכו בדצמבר אותה השנה, כמועמד עצמאי.
בסופו של דבר נכנס ראוואלומנאנה לתפקידו כנשיא ב-2002 לאחר מערכת בחירות שנויה במחלוקת ואלימה, שבתומה עמד על טענתו כי בסיבוב הראשון זכה ברוב מוחץ.
תחת הנהגתו של ז'אק סיילה, ראש ממשלת מדגסקר תחת מרבית נשיאותו של ראוואלומנאנה (בשנים 2002–2007), הוקמה מפלגה פוליטית בשם "אני אוהב את מדגסקר" ("Tiako I Madagasikara") בראשית יולי 2002 במטרה לתמוך במסע הבחירות הנשיאותי של ראוואלומנאנה וזכתה להישג מרשים בבחירות המקומיות.
ראוואלומנאנה נבחר מחדש בדצמבר 2006, כשהוא זוכה בשנית לתמיכה מוחצת בסיבוב הראשון.
במהלך הנשיאות של ראוואלומנאנה, מדגסקר התקדמה משמעותית לעבר מטרות הפיתוח שהציבה לעצמה וידעה צמיחה כלכלית בת 7% בשנה.
ממשלו פיקח על בנייתם של אלפי בתי ספר ומרפאות חדשים.
שיקום הדרכים והכבישים סייע בשיפור הגישה של החקלאים הכפריים לשווקים.
הקמתה של הסוכנות העצמאית הלוחמת בשחיתות "ביאנקו" (BIANCO), ואימוץ מדיניות תומכת מוגדרת הביאה לירידה בשחיתות השלטונית.
באקרים, שטחים טבעיים התרחבו הודות למימוש תוכנית הפיתוח "מדגסקר הטבעית" שהגה ראוואלומנאנה.
פרסום אסטרטגיית הפיתוח המקיף של ראוואלומנאנה ב-2007, תוכנית הפעולה של ממשלתו, קבעה יעדים ומטרות לפיתוח לאומי במהלך תקופת כהונתו השנייה בתחומי הממשל, התשתיות, החקלאות, הבריאות, הכלכלה, הסביבה והסולידריות הלאומית.
אנשי האופוזיציה ביקרו את ראוואלומנאנה סמוך לשלהי תקופת נשיאותו, והאשימו אותו בהגדלת סמכותיות ובערבוב של אינטרסים ציבוריים עם כאלו פרטיים.
נוסף על כך, התועלת של הצמיחה הכלכלית במדינה לא התפרשה באופן שווה, מה שהביא לעלייה באי-השוויון הכלכלי, לאינפלציה ולירידה בכוח הקנייה של מעמד הביניים והעניים.
במהלך שנת 2008, חתימת הסכם שנוי במחלוקת עם חברת החקלאות הדרום קוריאנית "די-וו", רכישת מטוס נשיאותי יקר ורהבתני וסגירת ערוצי תקשורת שבבעלות מנהיג האופוזיציה וראש עיריית אנטננריבו אנדרי רג'ואלינה, חיזקו את ההסתייגות הציבורית ממדיניותו של ראוואלומנאנה.
רג'ואלינה גייס תמיכה עממית לאופוזיציה, שהובילה להתקוממות עממית שהחלה בינואר 2009 והסתיימה כעבור חודשיים עם התפטרותו של ראוואלומנאנה, שהיה נתון תחת לחץ כבד.
ראג'ולינה השתלט על השלטון כשלו תמיכה וגיבוי מטעם הכוחות המזוינים במדינה, מה שנתפס על ידי הקהילה הבינלאומית כהפיכה צבאית.
מ-2009 עד 2012 חי והתגורר ראוואלומנאנה בגולה בדרום אפריקה, שם היה מעורב במשא ומתן פעיל עם רג'ואלינה וראשי המדינה לשעבר אלבר זאפי (Zafy) ודידייה רציראקה במטרה לארגן בחירות לאומיות.
בדצמבר 2012 הצהיר ראוואלומנאנה כי הוא לא יציג את עצמו כמועמד בבחירות, מה שהיווה תנאי מוקדם לחשיבת הבחירות כלגיטימיות בידי הקהילה הבינלאומית והעולם המערבי.
הר רג'ונאריממפיאנינה נבחר לנשיא בינואר 2014, והביס את ז'אן לואי רובינסון, הנחשב מקורב לאידאולוגיה של ראוואלומנאנה.
כשניסה ראוואלומנאנה לשוב למדגסקר באוקטובר 2014 נעצר, לאחר שנידון על ידי ממשל רג'ואלינה לעבודות פרך לאורך כל חייו בגין ניצול לרעה של סמכויותיו.
לאחר שהוסר עונשו והוא שוחרר ממעצר בית במאי 2015, הכריז ראוואלומנאנה על פתיחתו מחדש של תאגיד "TIKO", ונבחר מחדש לנשיא מפלגת "אני אוהב את מדגסקר".
ראוואלומנאנה הוא הצעיר מבין שמונה אחים.
הוא נולד ב-12 בדצמבר 1949 למשפחה חקלאית בעלת אמצעים צנועים בכפר אימרינקסינינה, כ-40 קילומטרים (כ-25 מיל) מזרחית לבירת האי, אנטננריבו.
הוריו של ראוואלומנאנה עבדו כרוכלים לפני שפתחו חנות קטנה בכפר כפרי במחוז טומאסינה.
בעקבות האלימות האזורית שפרצה במהלך ההתקוממות המלגשית ב-1947 נגד השלטון הקולוניאלי של הרפובליקה הצרפתית הרביעית, עקרה משפחת ראוואלומנאנה לכפר הסמוך לפרוורי אנטננריבו.
לאחר שהתיישבה מחדש ברמות הגבוהות, עבדה אמו של ראוואלומנאנה כתופרת נוסף על סיועה לבעלה בעיבוד אדמותיהם.
שורשיו המשפחתיים של ראוואלומנאנה הם מבני שבט המֶרִינַה, הקבוצה האתנית הגדולה והבולטת ביותר מבחינה פוליטית באי.
קבר משפחת ראוואלומנאנה שוכן מחוץ לחומות ההיסטוריות של הכפר, מה שמעיד בדרך כלל על כך שמקורותיו המשפחתיים נעוצים בבני ה"הובֵה" ("קאסטת פשוטי העם"), ולא בבני ה"אנדריאנה" - קאסטת בני האצולה השולטת באופן מסורתי בקבוצה האתנית מרינה, ושממשיכה להשפיע באופן ניכר על סוגיות פוליטיות במדגסקר המודרנית.
כניסתו המאוחרת יחסית של ראוואלומנאנה לפוליטיקה הלאומית הפכה את שאלת הרקע הקאסתטי שלו לשאלה עממי ולדיון מתמשך בקרב הציבור והמדיה המלגשית.
דובואה ויואר, שכתב ביוגרפיה אודות חיי ראוואלומנאנה ב-2007 טוען כי מקורה של משפחת ראוואלומנאנה הוא מקאסטת בני האנדריאנה.
מגיל צעיר נכח ראוואלומנאנה בקביעות בכנסיית ישו המשיח במדגסקר (FJKM), כנסייה פרוטסטנטית-קלוויניסטית.
לכנסייה זו כ-2.5 מיליון חסידים, והיא התנועה הדתית החשובה ביותר במדגסקר.
בצעירותו שר במקהלה ולימים לימד קטכיזם.
בגיל חמש החל ללמוד בבית הספר היסודי-ציבורי אנז'ווה, הממוקם ארבעה קילומטרים מאימרינקסינינה.
הוא צעד מרחק זה מדי יום, ולעיתים תכופות יצא עם סלים ובתוכם גרגיר הנחלים במטרה למכור את הצמח לנוסעים בתחנת הרכבת הסמוכה.
הוא סיים לימודיו היסודיים בבית הספר הפרונטסטנטי-מיסיונרי "וינט" באמבוהימלאזה, שם חי אצל משפחה מארחת.
לאחר שסיים את לימודיו העיקריים הוא למד בבית הספר התיכון השוודי ללימודים טכניים שנוהל בידי המיסיון באמבטומאנגה.
הוא חי עם אחד מאחיו והחל לייצר ולמכור יוגורט בסירים אחדים ששירתו את תושבי הכפר וסטודנטים מקומיים כאמצעי לסבסוד לימודיו.
במהלך תקופה זו הכיר את אשתו לעתיד, לאלאו ראקוטיונרייני , בת כיתתו בבית הספר התיכון.
ב-1972, באווירה של חוסר יציבות פוליטית גוברת והפגנות בית-ספריות נרחבות נגד ממשלו של הנשיא פיליבר ציראנאנה, נשר ראוואלומנאנה מכיתה יא' בבית הספר בגיל 23; לאחר מכן הוא המשיך בהכשרה טכנית נוספת בפיאנארנצוה.
הוא נטל חלק בהכשרת יזמים בחסות המגזר השלישי בשוודיה ובגרמניה.
לאחר ששב למדגסקר, נשיא ראוואלומנאנה ללאלאו ב-12 בנובמבר 1974, ונולדו להם בת אחת ושלושה בנים.
עם סיום לימודיו שב ראוואלומנאנה למחוז מאניאקנדריאנה (Manjakandriana), שם הוא ומשפחתו החלו לייצר ולמכור יוגורטים מתוצרת ביתית ועצמאית, מוצר אַרְטִיזָנָלִי שכיח באזור ההררי.
על אופניו הוא אסף חלב מאיכרים בערים השכנות, ובהדרגה גדלו כמויות תפוקותיו ולקוחותיו.
ב-1977 פתח ראוואלומנאנה בכפר סאמבאינה את מרכז הייצור הראשון שלו ליוגורט וגבינה על אדמות רוֹבַה-טיקו, שם גם בנה את מפעל "טיקו" הראשון שנים אחדות מאוחר יותר.
רעייתו טיפלה בתחומים המנהליים והחשבונאיים של העסק משכונת אנקדיוואטו (Ankadivato) שבאנטננריבו, שם נמצא מתקן האחסון למוצרים המוגמרים של המפעל.
בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, בעסק החלב של ראוואלומנאנה הועסקו חמישה עובדים בשכר שהפיצו את מוצרי המפעל בחנויות ברחבי אנטננריבו.
על מנת להרחיב ולפתח את העסק שהקים, ביקש ראוואלומנאנה הלוואה מהסוכנות הצרפתית לפיתוח , אם כי בקשה זו נדחתה.
דחייה זו החמיצה את דעתו על הצרפתים, ששלטו אז במדגסקר.
בקשתו הבאה לבנק העולמי, בת מיליון וחצי דולר אמריקני אושרה, וב-1982 ייסד את חברת "טיקו".
נציג הבנק העולמי במדגסקר, חוסה ברופמן, הבטיח את ההלוואה בתנאי החזר נוחים במיוחד, שאפשרו לראוואלומנאנה למכור את מוצריו במחיר נמוך יותר מאשר יצרני חלב קטנים אחרים, מה שגרם למתחריו המשמעותיים לפשוט את הרגל ולצאת ממגזר העסקים.
מאוחר יותר עזב ברופמן את תפקידו בבנק העולמי כדי להפוך למשקיע עיקרי בחברה, וחבר למשקיעים פרטיים מדרום אפריקה, גרמניה וארצות הברית.
כאשר חברת "טיקו" המשיכה להתרחב, החל ראוואלומנאנה לייבא מרכיבים אחרים כגון אבקת חלב מדרום אפריקה (המהווים 80% מההרכב של מוצרי חלב של "טיקו") וחמאה מאירופה.
סחר בינלאומי זה הרחיב את רווחיות העסק של ראוואלומנאנה ואפשר לו לייצר מוצרים מגוונים יותר.
בראשית ימיה, קבוצת טיקו התרכזה באופן בלעדי בייצור מוצרי חלב, אך כאשר התרחבה החלה לייצר ולייבא מיצי פירות, גלידות, שמן בישול ומשקאות מוגזים.
סיסמת הפרסום של טיקו, אשר נדפסה על רבים ממוצרי הקבוצה: "ויטה מלגסי" ("מיוצר במגדסקר"), שיקפה את הגאווה הלאומית של ראוואלומנאנה ואת חזונו שמדגסקר צריכה לפתח יכולת גדולה יותר לייצר מוצרים איכותיים להפצה בשווקים לאומיים ובינלאומיים.
ראוואלומנאנה טיפח יחסים פוליטיים כדי להקל על המשך הצמיחה הכלכלית של טיקו, על אף האקלים הכלכלי שלא תרם לכלכלה חופשית תחת ממשלו הסוציאליסטי של דידייה רציראקה.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 זכה ראוואלומנאנה לתמיכה מטעם מאנאנדאפיי ראקוטוניראינה , היועץ העליון של "החזית הלאומית להגנת המהפכה" (AREMA), שר האוצר המלגשי, ראקוטוואו ראזאקאבואנה ושר נוסף, ג'סטין ראריווסון.
באמצע שנות ה-80, רווחיותו של תאגיד טיקו אפשרה לראוואלומנאנה לרכוש וילה יוקרתית שבעבר הייתה בבעלותו המושל הקולוניאלי הצרפתי לאון רֵיאלון בשכונת פאראווהיטרה שבמרכז אנטננריבו.
ב-1997, כאשר קבלו נגד תאגידו בתואנה כי הבקר ממנו חולב ראוואלומנאנה את מוצריו נגוע במחלת ספגת המוח, חסם הנשיא רציראקה את תוכניותיו להקים חווה חקלאית שאליה תכנן לייבא חלב פרות בתפוקה גבוהה.
ראוואלומנאנה התגבר על ההתנגדות והמכשלוים מצד ממשלו של רציראקה על ידי ייצור מקומי של חלב פרות, ובכך להגדיל עוד יותר את תפוקת הייצור של טיקו.
מאוחר יותר באותה שנה, בנותיו של רציראקה החלו להתחרות בחברת טיקו תוך ייבוא ומכירת שומן צמחי תחת המותג "עדן".
כאשר נורברט ראציראונאנה הכריז על עצמו כמועמד בבחירות לנשיאות מדגסקר שנערכו ב-1997 נגד רציראקה ואלבר זאפי , ראוואלומנאנה החל לספק תרומות כספיות משמעותיות למסע הבחירות של ראציראונאנה בתמורה לפטור ממסים על ייצור מוצרי השמן של חברתו לתקופה בת חמש שנים.
הרווחים שהוא הרוויח כתוצאה מכך אפשרו לו להקים את חברו מאגרו (Magro) הסיטונאית ב-1998. ב-2001, יותר מתריסר מחסנים ראשיים ברחבי האי אפשרה להפיץ את מוצרי טיקו בצורה נרחבת לאזורים עירוניים וכפריים, בעוד מחסן הדגל שוכן בשכונת אקאנדראנו (Akkandrano) שבאנטננריבו.
ב-1999, החליט ראוואלומנאנה להירשם כמועמד עצמאי בבחירות לראשות עיריית אנטננריבו ולא לממן נציג ממפלגה אחרת.
נורברט ראציראונאנה, נשיא "מפלגת הישפט בידי עבודתך" (Akaiky ny Vahoaka Indrindra - AVI), פגש את ראוואלומנאנה שנים אחדות קודם לכן בנוגע לענייני עסקים של חברת טיקיו.
השניים שוחחו על האפשרות לפיה ראוואלומנאנה יתמודד למשרה ציבורית כמועמד מפלגת AVI, אך רעיון זה ננטש.
יריבו העיקרי בבחירות לראשות העיר היה ראש ממשלת מדגסקר לשעבר, גי ראזנמאסי (Razanamasy), מ"אגודת הלידה מחדש של מדגסקר" (AREMA), שסבל מפופולריות ירודה, מה שהוביל את הנשיא רציראקה לתמוך תמיכה שתיקה במועמדותו של ראוואלומנאנה במקום בנציג מפלגתו שלו.
לעומת זאת, ראוואלומנאנה היה אלמוני, אם כי משך תשומת לב יתרה בעקבות הצלחתו הכבירה בתחום התעסוקה וצבירת הונו הנכבד באמצעות שגשוג תאגיד טיקו.
כל זאת נוסף על תפקידו המוערך כסגן נשיא כנסיית ישו המשיח במדגסקר, אשר העניקה לו תמיכה קולנית במועמדתו לראשות העיר.
תומכיו של ראוואלומנאנה בסגל הבכיר של תאגיד טיקו הקימו קבוצה לקידום מסע הבחירות שלו, אותו כינה "אני אוהב את אנטננריבו" (Tiako Iarivo).
ראוואלומנאנה הוציא למעלה מ-700 מיליון פרנק מלגשי בעבור מימון מסע הבחירות, שנלקחו מתוך הכנסות עסקיו ותרומות פרטיות אחרות.
מטה הבחירות שלו הפיץ באופן נרחב כרזות שיווקיות אשר הציגו את דמותו, שמו וססמתו של ראוואלומנאנה, ואף חילקו בחינם קופסאות ובהן חלב ויוגורט תוצרת טיקו לציבור הרחב.
מסע הבחירות של ראוואלומנאנה זכה לתמיכה רחבה על בסיס הצלחתו הברורה כמנהל, מנהיגותו בקהילה הנוצרית ואי-התאמתו למפלגת "AREMA" של הנשיא רציראקה.
מסע הבחירות הושק רשמית ב-2 בנובמבר 1999, וב-8 בנובמבר הוביל ראוואלומנאנה בכל הסקרים.
בבחירות המוניציפליות שנערכו ב-14 בנובמבר נבחר ראוואלומנאנה לראשות עיריית אנטננריבו כשהוא זוכה ל-45% מקולות הבוחרים.
עם בחירתו לראשות העיר, תעדף ראוואלומנאנה בראש סדר עדיפויותיו את סוגיות התברואה, הביטחון והמנהל הציבורי בעיר הבירה.
בשעה שלאנטננריבו תקציב עירוני בן 11 מיליון דולר אמריקני, ראוואלומנאנה יזם תוכנית להוספת כספים נוספים לתקציב העירוני.
הוא פתח חשבון בנק לתרומות ציבוריות ועסקיות למיזמים לשיפור פני העיר וגייס למעלה מ-700 אלף דולר תוך חצי שנה.
הוא גייס כספים מתורמים בינלאומיים על מנת להקים מערכות לאיסוף פסולת ולהשמדתה, שיקום תשתיות רעועות ככבישים, שווקים וגנים ציבוריים.
הוא קיבל הדרכה קבועה מקורט שמוק , אז ראש עיריית בולטימור שבמרילנד, עמו פיתח ידידות באמצעות נסיעותיו העסקיות הדו-שנתיות לארצות הברית כמנכ"ל טיקו.
על מנת לשפר את תנאי התברואה בעיר, בנה ראוואלומנאנה בתי שימוש ציבוריים באזורים המאוכלסים בצפיפות או כאלו מתויירים.
במהלך כהונתו, הבנייה בבירה גדלה באופן ניכר, עם תריסר מרכולים חדשים שנבנו תוך שנתיים.
ראוואלומנאנה השיק יוזמה להתקנת ותיקון פנסי רחוב ברחבי העיר במטרה לשפר את נגישות ובטיחות תושבי ותיירי הבירה בלילות.
נוסף על כך, הוא הגדיל את מספר השוטרים ברחובות והביא לירידה בפשיעה.
יחסיו עם הנשיא רציראקה אופיינו ברוגע במהלך תקופת כהונתו המוקדמת כראש העיר, על אף שהחלטתו ב-28 ביוני 2001 לחסל "אזורים אדומים" - שטחים בעיר בהם נאסרו הפגנות והתאספויות ציבוריות - עוררה את מורת רוחו של רציראקה.
באוגוסט 2000, התראיין ראוואלומנאנה לעיתון סן פרנסיסקו כרוניקל, ובמהלך ריאיון עיתונאי זה הביע את אמונתו כי הפיתוח במדגסקר דורש אחריות אישית גדולה יותר בקרב האוכלוסייה המלגשית, סביבה עסקית טובה יותר, הגנה יתרה על הסביבה והפחתת השחיתות השלטונית.
בתגובה להעלאת השערות תקשורתיות, כי הוא יכול להיות מועמד מוביל לנשיאות, הכריז כי "אני מתגעגע לחופש העסקים, להקל על ביצוע הדברים".
ב-5 באוגוסט 2001, בפני כנסיית ישו המשיח במדגסקר בכפר הולדתו, הכריז ראוואלומנאנה על כוונתו להתמודד לנשיאות בבחירות שנערכו ב-16 בדצמבר 2001. מסע הבחירות שלו קידם את דימויו כאישיות בעלת עשייה-עצמית, אשר תסב את חכמתו העסקית לפיתוח המדינה.
הוא התרברב בגילו הצעיר יחסית (הוא היה אז בן 52) ואי-בריתו עם "דינוזאורים פוליטיים" קשישים ששלטו בפוליטיקה בשלושת העשורים הקודמים.
מוצאו הצנוע כאיכר כפרי הסב לו תמיכה בקרב מצביעים כפריים, שהיוו למעלה מארבע חמישיות האוכלוסייה.
הוא נתפש כהתגלמות המריטוקרטיה שרבים מהמצביעים ביקשו לראות במדגסקר במקום מערכי כוח מושחתים ומערכות שלטון המאופיינות בנפוטיזם.
יועץ הכנסיות הנוצריות של מדגסקר (FFKM) התייצב מאחורי ראוואלומנאנה, אשר סיסמת הפרסום הייתה "אל תפחד, אך תאמין".
ראוואלומנאנה קיבל ייעוץ ותמיכה מראש עיריית בולטימור לשעבר קורט שמוק, שנמנה בין מנהלי מסע הבחירות של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.
הכרזתו של ראוואלומנאנה על התמודדותו לנשיאות עוררה מעין פעולות תגמול על ידי ממשלו של רציראקה, וראוואלומנאנה נפל קורבן להתקפות משמיצות תכופות בעיתונות.
נוסף על ההתקפות שספג בעיתונות, בית משפט קנס אותו ב-300 מיליון פרנק מלגשי (כ-55.6 מיליון אירו) בגין השתמטות ממס, וראוואלומנאנה הוסיף להתמודד מול שתי תביעות נוספות בדבר ניהול תאגיד טיקו, אשר יושבו מאוחר יותר מחוץ לכותלי בית המשפט.
התקפות אלה הוקעו על ידי דוברים בתנועת "אני אוהב את מדגסקר" (אשר נוסדה על מנת להגן על שמו הטוב).
נאומים שנשא ראוואלומנאנה באזורים עירוניים וכפריים ברחבי האי, התאפשרו הודות לעושרו האישי הרב ולמטוס ושבעת מסוקי הפצה רשומים של טיקו.
ערוצי הפצה של טיקו שימשו להפצת כרזות, כובעי בייסבול, חולצות טי וחומרי קידום מכירות אחרים.
סקרים שנערכו באוקטובר 2001 הראו כי רציראקה מפגר אחר ראוואלומנאנה.
התוצאות הרשמיות של הבחירות, שפורסמו בדצמבר, הציבו את ראוואלומנאנה במקום הראשון עם 46% מקולות הבוחרים לעומת 40% להם זכה רציראקה.
כיוון ששני המועדים לא זכו ברוב הקולות, נערך סיבוב שני בין שניהם.
ראוואלומנאנה מיאן להשתתף בסיבוב השני בתואנה כי ניצח כבר בסיבוב הראשון ובמקום זאת דרש כי בית המשפט החוקתי הגבוה יספור את הקולות.
תומכיו של רציראקה חסמו את עיר הבירה אנטננריבו, שבה שלטון תומכיו של ראוואלומנאנה.
ראוואלומנאנה הכריז על עצמו כנשיא ב-22 בפברואר 2002. לאחר הכרזתו זו, ב-29 באפריל 2002, קבע בית המשפט החוקתי הגבוה כי ראוואלומנאנה זכתה ב-51.3% מקולות הבוחרים, שהספיקו לו לנצח באורח רשמי בסיבוב הראשון.
עם בחירתו לנשיאות, פעל ראוואלומנאנה להקטנת ההשפעה הכלכלית השלילית שנוצרה כתוצאה מן המיתון הפוליטי בן שמונה החודשים בגלל רציראקה, אשר ממשלו ייקר את מדגסקר במיליוני דולרים והוביל אותה להפסדים בתחומי התיירות והכנסות מסחריות, וכן הסב נזק לתשתיות, כולל גשרים שהופצצו ומבנים שנפגמו בעקבות הצתות.
הוא חוקק שורה של חוקים חדשים, הוביל מדינויות ורפורמות חדשות במטרה לטשטש עקבות האידאולוגיה הסוציאליסטית של רציראקה ולהחליף אותה בסביבה כלכלית קפיטליסטית.
בהפסיקו את מסורת זו, כראש המדינה החדש התרחק מהסתמכות על צרפת - שותפתה העיקרית של מדגסקר בתחום המסחר - וטיפח קשרים הדוקים עם מדינות אחרות ובהן גרמניה, ארצות הברית וקוריאה הדרומית כחלק מהאסטרטגיה שלו להתפתחות הכלכלית של מדגסקר.
הוא שיתף פעולה עם יועצים באוניברסיטת הרווארד על-מנת להשיק יוזמה מהירה לפעולות שיניבו צמיחה כלכלית מהירה.
בשנת 2004 אישר הבנק העולמי את אסטרטגיית הפחתת העוני של ממשל ראוואלומנאנה, שמותגה בשם "מדגסקר טבעית" (Madagascar Natural).
האסטרטגיה עיגנה את עיקרון השימור הסביבתי כבלתי נפרד מהצמיחה הכלכלית בת-הקיימא של מדגסקר.
ההשפעה הכלכלית השלילית של המשבר הפוליטי התגברה בהדרגה על ידי המדיניות הכלכלית והפוליטית המתקדמת של ראוואלומנאנה, אשר עודדה השקעות בחינוך ובתיירות אקולוגית, הקלה על השקעות זרות ישירות וטיפחה שותפויות סחר הן אזוריות והן בינלאומיות.
מארק אדוארד קלי (באנגלית Mark Edward Kelly, נולד ב-21 בפברואר 1964) הוא אסטרונאוט אמריקאי לשעבר, מהנדס, וקפטן לשעבר בצי ארצות הברית המכהן כסנאטור ב מטעם מדינת אריזונה.
הוא הושבע לתפקידו ב-2 בדצמבר 2020. קלי טס לחלל בארבע טיסות מעבורת החלל, בשהות מצטברת של 54 יום.
הוא היה טייס המעבורת במשימות STS-108 ו-STS-121, ומפקד המעבורת במשימות STS-124 ו-STS-134.
הוא נשוי לחברת הקונגרס לשעבר גבריאל גיפורדס, שנורתה בראשה ונפצעה אנושות בניסיון התנקשות בטוסון, אריזונה, ב-8 בינואר 2011. בעקבות ניסיון ההתנקשות הפך קלי לפעיל פוליטי בעד החמרת התקנות על רכישת כלי נשק בארצות הברית.
לקלי אח תאום זהה, סקוט קלי, גם הוא אסטרונאוט.
התאומים קלי הם האחים היחידים והתאומים היחידים ששהו שניהם בחלל.
מארק אדוארד קלי הוא בנם של ריצ'רד ופטרישיה קלי, שוטרים לשעבר.
הוא נולד ב-21 בפברואר 1964, אורנג', ניו ג'רזי, ארצות הברית, וגדל בווסט אורנג', ניו ג'רזי.
קלי סיים לימודי תיכון ב-1982. בשנת 1986 סיים בהצטיינות יתרה תואר במדעים בהנדסה ימית וחובלות (nautical science) מאקדמיית צי הסוחר של ארצות הברית.
בשנת 1994 השלים תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
בדצמבר 1987, קלי התגייס לצי האמריקאי והפך לטייס קרב.
הוא התאמן על מטוס הקרב A-6E.
לאחר סיום האימונים הוצב בטייסת הקרב VA-115 בבסיס חיל הנחתים ב-איוואקוני, יפן.
כמו כן הוא ביצע שני סבבי קרב אל המפרץ הפרסי על גבי נושאת המטוסים מידוויי.
במהלך שירותו, הוא ביצע 39 טיסות מבצעיות במהלך מלחמת המפרץ.
עם השלמת התואר השני, קלי השתתף בבית הספר של טייסי ניסוי בין התאריכים יוני 1993 עד יוני 1994. בסך הכל, צבר קלי למעלה מ-5,000 שעות טיסה על יותר מ-50 כלי טיס שונים, ולמעלה מ-375 נחיתות על גבי נושאות מטוסים.
במהלך שירותו הצבאי קיבל מספר רב של פרסים ואותות הכרה, בינם שתי מדליות השירות העילאי של מחלקת ההגנה, ארבע מדליות אוויר, אות לגיון ההצטיינות, צלב התעופה המצוינת ועוד.
קלי היה משויך לצי האמריקאי גם בזמן שירותו בנאס"א.
לאחר 4 טיסות מעבורת, ב-1 באוקטובר 2011, קלי פרש מהצי האמריקאי ומנאס"א.
מארק קלי ואחיו התאום סקוט נבחרו יחדיו לכיתת האסטרונאוטים של נאס"א ב-1996. במהלך שירותו בנאס"א הוא השתתף בארבע טיסות מעבורת החלל, בשהות מצטברת של 54 ימים, 2 שעות ו-4 דקות בחלל.
טיסתו הראשונה של קלי לחלל הייתה במעבורת החלל אנדוור STS-108. לאחר מספר עיכובים, אנדוור המריאה ב-5 בדצמבר 2001.
משימת STS-108 הייתה לשנע לתחנת החלל הבינלאומית ציוד ואספקה, להביא את משלחת 4 לתחנת החלל ולהחזיר את משלחת 3 מתחנת החלל, לאחר ששהו 117 יום בתחנה.
המעבורת שינעה חלקי חילוף למדחסים של מודול זבזדה, והליכון חדש לאימון האסטרונאוטים.
קלי ומומחית המשימה לינדה גודווין תמכו בהליכת החלל להתקנת מודול רפאלו, המודול הרב תכליתי להכלת ניסויים בין התחנה והמעבורת בתחנת החלל.
משימת המעבורת נמשכה 11 יום, 19 שעות, 36 דקות ו-45 שניות.
המעבורת עגנה בתחנת החלל 7 ימים, 21 שעות ו-24 דקות.
בשנת 2006, טס קלי לחלל שוב על גבי טיסת מעבורת החלל דיסקברי לתחנת החלל הבינלאומית בטיסת המעבורת STS-121.
מטרותיה העיקריות של המשימה הן לבחון את בטיחות הטיסה ולשפר טכניקות שהוצגו לראשונה במשימת STS-107 (אסון הקולומביה), בנוסף לחדש אספקה, ציוד, ולהביא את האסטרונאוט תומאס רייטר מטעם סוכנות החלל האירופאית לתחנת החלל הבינלאומית.
השיגור התבצע בהצלחה בניסיון השיגור השלישי ב-4 ביולי 2006 בשעה 14:37:55, לפי שעון מזרח ארצות הברית (יום העצמאות האמריקאי).
במהלך המשימה קלי הקיף את כדור הארץ 202 פעמים, ושהה בחלל בשהות מצטברת של 12 יום, 18 שעות, 37 דקות ו-54 שניות.
המעבורת עגנה בתחנת החלל במשך 8 ימים, 19 שעות ו-16 דקות.
STS-124, הייתה המשימה הראשונה שבה קלי פיקד על משימת מעבורת החלל.
המשימה, הייתה משימה של מעבורת החלל דיסקברי, נועדה לחבר לתחנת החלל הבינלאומית את מעבדת הניסויים היפנית, "קיבו" ("תקווה" ביפנית), שהיא בעלת זרוע רובוטית עצמאית משלה, מתוצרת יפן.
חלק מדוחס האוויר של יחידה זו הגיע במשימה הקודמת, STS-123 ויתרת החלקים הגיעו במשימת STS-127. בנוסף, הוכנסו למעבורת חלקים לתיקון השירותים בתחנת החלל שנשברו בשבוע שקדם לשיגור.
במהלך השיגור, כן השיגור LC-39A במרכז החלל קנדי ספג נזק רב מהחלקים שנפלו ונשירת קצף בידוד ממכל הדלק במהלך השיגור.
קלי היה הראשון שנכנס לתחנת החלל, וכשהוא נכנס הוא צחק, "אתם מחפשים שרברב?", בהתייחסו לשירותים שבורים.
המשימה הזו סימנה את הפעם הראשונה שבן זוג של חבר קונגרס אמריקאי מכהן טס לחלל.
במהלך המשימה המעבורת הקיפה את כדור הארץ 218 פעמים, בשהות מצטברת של 13 ימים ו-18 שעות.
קלי מונה להיות מפקד המשימה האחרונה של מעבורת החלל אנדוור בטיסת STS-134.
ב-11 בינואר 2011, אשתו של קלי, חברת הקונגרס גבריאל גיפורדס, נפצעה אנושות בניסיון התנקשות.
סטרקואו, למקרה שמארק קלי לא יוכל להמריא בעקבות מצבה של אשתו.
התכנון המקורי היה לשגר במהלך משלחת 26 לתחנת החלל, שבה אחיו של מארק, האסטרונאוט סקוט קלי שהה בתחנת החלל הבינלאומית והשיגור היה צריך לאפשר את המפגש הראשון של קרובי משפחה בחלל, אולם דחיות שונות ועיכוב במשימת STS-133 שלפני משימה זו גרמו לכך שסקוט קלי שב לכדור הארץ לפני שיגור המעבורת.
ניסיון השיגור הראשון של המעבורת היה ב-29 באפריל 2011. גיפורדס, הצליחה לנסוע לפלורידה לקראת השיגור יחד עם הנשיא אובמה.
המשימה נועדה להביא את גלאי AMS02, חלקי חילוף, מכל גז בלחץ גבוה ואנטנות S-band לתחנת החלל.
הצוות ביצע מספר הליכות חלל מהתחנה.
המשימה נמשכה במשך 15 יום, 17 שעות, 38 דקות ו-51 שניות, מתוכם המעבורת עגנה בתחנת החלל במשך 11 ימים, 17 שעות ו-41 דקות.
ב-22 במאי, סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית ארגנה שיחה בין האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר תחנת החלל הבינלאומית (שני אסטרונאוטים איטלקים שהו באותו זמן בחלל, רוברטו ויטורי היה חלק מצוות המעבורת, ופאולו נספולי היה בתחנת החלל).
ביוני 2011, הודעה מוקלטת מקלי לאשתו הוקרנה לפני השיר "יום יפה" של U2 במסגרת פסטיבל גלסטונברי באנגליה.
הודעה זה שודרה במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה 360°.
בשיגור מתחנת החלל קלי אמר: "אני מצפה לחזור הביתה.
תגיד לאשתי שאני אוהב אותה מאוד, היא יודעת." (בדומה למילים של השיר Space Oddity של דייוויד בואי)
לאחר השלמת משימת STS-134, ב-21 ביוני 2011, קלי הודיע כי הוא עוזב את נאס"א וחיל האוויר החל מ-1 באוקטובר, כדי לעזור לאשתו להתמקד בשיקום מפציעתה.
משימת שהות שנה בחלל של אחיו
ב-2015, אחיו התאום של קלי, סקוט קלי החל משימה של שהות שנה בחלל על תחנת החלל הבינלאומית.
תוך כדי המשימה ואחריה, האחים עברו שלל בדיקות רפואיות כדי להשוות איך השהות בהחלל השפיעה לעומת שהות מקבילה על פני כדור הארץ.
הרעיון לבחון ולהשוות בין סקוט ואחיו התאום מארק הועלה כהכנה למסיבת עיתונאים לאחר שסקוט נבחר למשימת שהות שנה בחלל.
במסגרת זו החלה נאס"א לבדוק הצעות למחקר השוואה בין סקוט לאחיו, בו תבחן ההשפעה של שהות ממושכת בחלל על הגוף, בהשוואה לאחיו שנשאר על כדור הארץ.
עם זאת, לא ציפו מאחיו לשמור על אותו משטר אכילה (כלומר לא הגבילו אותו לאכילת אוכל זהה) או אותו משטר ספורט.
במסגרת המחקר, מארק עבר 6 בדיקות מקיפות שונות, וסקוט עבר 11 בדיקות.
לאחר חזרתו לארץ התגלה כי סקוט קלי גבה ב-5 ס"מ במשך השהות בחלל, אולם הוא צפוי לחזור בחזרה לגובהו המקורי בעקבות השפעות הכבידה של כדור הארץ.
קלי פרסם מספר ספרים יחד עם אשתו:
ב-2011 הוא הוציא יחד עם אשתו וג'פרי זסלו את הספר גבי: סיפור של אומץ, אהבה וחוסן ספר אוטוביוגרפי אודות ניסיון ההתנקשות וההחלמה הראשונית.
ב-2014, גיפורדס וקלי גם כתבו במשותף את מספיק: המאבק שלנו כדי לשמור על אמריקה בטוחה מפני אלימות אקדחים.
בנוסף, קלי כתב מספר ספרי ילדים:
הספר הראשון, מאוסטרונאוט (Mousetronaut, משחק מילים המשלב עכבר=mouse עם המילה אסטרונאוט) יצא בשנת 2012, עם איורים של כריס פיין.
הספר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
ספר המשך, מאוסטרונאוט טס למאדים יצא בשנת 2013.
ב-2015 קלי כתב יחד עם מרת'ה פרידמן את הספר "תאומי-חלל: פרויקט שיגור" (Astrotwins: Project Blastoff) סיפור בדיוני על תאומים סקוט ומארק הבונים תא חללית בגינה האחורית בניסיון לשלוח את הילד הראשון לחלל.
הוא הקדיש את הספר לאחיו התאום, האסטרונאוט סקוט קלי.
ספר ההמשך, תאומי חלל: פרויקט הצלה (Astrotwins: Project Rescue), פורסם ב-2016.
נכון ל-2018, קלי הוא אחד מהמייסדים ויועץ אסטרטגי בחברת World View, חברה בטוסון, אשר מייצרת בלונים הליוספריים לתקשורת ומחקר.
ב-28 במרץ 2012, SpaceX הודיעה כי מארק קלי יהיה חלק עצמאי בטיחות המייעצת פאנל המורכב המובילים הטיסות לחלל מומחי הבטיחות.
האחים סקוט ומארק קלי נותנים הרבה הרצאות בנושאי מנהיגות ועמידה באתגרים.
ב-12 בפברואר 2019 קלי הודיע שהוא יתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות המיוחדת להשלמת הקדנציה של מושב הסנאט של ג'ון מקיין (שמסתיימת בינואר 2023).
הוא זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית כמועמד היחיד בפריימריז, ומתמודד בבחירות הכלליות מול הסנאטורית הרפובליקנית מרתה מקסאלי שמונתה באופן זמני לתפקיד על ידי המושל דאג דוסי.
ב-4 בנובמבר גבר קלי על מקסאלי ונבחר לסנאט האמריקאי.
סוכנות הידיעות "AP" הכריזה עליו מנצח באותו היום.
היבחרו מהווה את הפעם הראשונה מאז 1953 שאריזונה מיוצגת בידי שני סנאטורים דמוקרטים.
כהונה זו נמשכה עד להתכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית בתחילת 2023. בבחירות האמצע בנובמבר 2022, התמודד לכהונה מלאה בסנאט מטעם אריזונה כנציג המפלגה הדמוקרטית, מול המועמד הרפובלקני, בלאק מסטרס, נשיא לשעבר של קרן הון סיכון וניצח.
קלי התחתן עם אמיליה ויקטוריה באביס ב-7 בינואר 1989. הם התגרשו ב-2004. יש להם שתי בנות.
הוא פגש את אשתו השנייה, חברת הקונגרס גבריאל גיפורדס בסין, כחלק ממשלחת סחר לשיפור יחסי ארצות הברית - סין.
הם התחתנו ב-10 בנובמבר 2007, בטקס בהשתתפות חברי צוות המשימה STS-124, ורוברט רייך, מי שהיה מזכיר העבודה של ארצות הברית.
בזמן חתונתם, גיפורדס הייתה באריזונה בעוד שקלי התאמן למשימה ביוסטון.
אשתו של קלי, גבריאל גיפורדס, נורתה בראשה ונפצעה אנושות במהלך ניסיון התנקשות ב-8 בינואר 2011, כאשר נפגשה עם מצביעים בטוסון, אריזונה.
בניסיון ההתנקשות נהרגו 6 אנשים ו-14, כולל אשתו של קלי, נפצעו.
מרגע שהוא הגיע לטוסון, קלי שהה לצד מיטת אשתו עד שיצאה מתרדמת.
לאחר שמצבה החל להשתפר, היא הועברה לבית חולים שיקומי ביוסטון.
הירי העמיד את קלי באור הזרקורים, והרבה התעניינות הייתה לגבי החלטתו להמשיך ולהתאמן לאחר שהיא יצאה מתרדמת.
במהלך האזכרה לזכר הרוגי הירי, שנערכה ב-12 בינואר 2011, באוניברסיטת אריזונה, קלי ישב בין הגברת הראשונה מישל אובמה ובין המזכירה לביטחון המולדת ג'נט נפוליטנו, והמושל הקודם של אריזונה.
כמו כן קלי נאם במהלך ארוחת הבוקר הלאומית לתפילה שנערכה בפברואר 2011, מיד לאחר הנשיא אובמה.
לקלי הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, בינם:
מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (פעמיים)
מדליית נאס"א לטיסה בחלל (שלוש פעמים)
מדליית נאס"א להישג יוצא דופן
אות המערכה בערב הסעודית במלחמת המפרץ
אות המערכה במלחמת המפרץ (שחרור כווית)
מדליית האוויר 4 פעמים - עם אות קרב המערכה ו-3 כוכבים
איתור לשבח יחידתי של הצי
מדליית שירות יוצא דופן של הצי
מארק אלכסנדר פופאם קרלטון-סמית הוא גנרל ב אשר שימש כראש המטה הכללי בין יוני 2018 ליוני 2022.
קרלטון-סמית, בנו של גנרל בריטי שהוצב במערב גרמניה, נולד בבילפלד והתחנך באיטון קולג'.
הוא למד באוניברסיטת דרהאם ולאחר מכן התגייס לצבא הבריטי.
הוא התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1982. קרלטון-סמית שובץ במשמר האירי ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה.
לאחר מכן התנדב לשירות האוויר המיוחד ולחם במלחמת המפרץ ובבוסניה כמפקד פלגה ביחידה.
לאחר מכן שירת כראש מטה החטיבה הממוכנת ה-19 וכראש מטה החטיבה הרב לאומית במבצע כוח מאוחד.
בשנת 2002 מונה למפקד רגימנט שירות האוויר המיוחד ה-22 והוביל את היחידה במהלך מלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק.
בתפקידו הבא שירת כסגן ראש אגף התכנון במשרד הגנה.
בשנת 2006 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד חטיבת התקיפה האווירית ה-16 ובשנת 2008 מונה למפקד הכוחות הבריטיים באפגניסטן.
בשנת 2012 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למונה למפקד דירקטוריון הכוחות המיוחדים.
בשנת 2018 ג'יימס צ'יסוול החליף אותו בתפקיד.
ביוני 2018 קרלטון-סמית מונה לראש המטה הכללי.
מארק קאמון הוא שחיין עבר יהודי-צרפתי.
אלוף המכביה החמישית (1957) במשחה ל-100 מטר חופשי, ייצג את מדינתו במשחקים האולימפיים (רומא 1960).
הוא התאמן במועדון רסינג פריז (Racing Club de France).
בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בבריכת השחייה גלי גיל שברמת גן בספטמבר 1957 זכה קאמון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.5 שניות, לפני אוברי קפלן מדרום אפריקה (1:01.0 דקות) ומייקל וולק מארצות הברית (1:01.5 דקות).
בתחרות שנערכה באלג'יר בבריכת 25 מטר באפריל 1958 קבע קאמון במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה של 56.6 שניות.
באוניברסיאדה הראשונה שנערכה בטורינו, איטליה 1959 סיים קאמון במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.7 שניות.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים קאמון במקום 12 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:41.2 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:09.7 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בבריכת השחייה גלי גיל בספטמבר 1961 סיים קאמון במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.8 שניות ולא הצליח להגן על תוארו.
קאמון הוא אביה של סופי קאמון שחיינית אולימפית (לוס אנג'לס 1984) שסיימה במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי.
מארק קוקורייה אי ססטה (בקטלאנית: Marc Cucurella i Saseta; נולד ב-22 ביולי 1998 באלליה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת המגן השמאלי בצ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת ספרד.
קוקורייה נולד וגדל באלליה, כפר בקטלוניה.
כילד קטן שיחק כדורגל אולמות, לפני שעבר בגיל שמונה למחלקת הנוער של אספניול שמהעיר ברצלונה, בירת קטלוניה.
ב-2012, לאחר שש שנים באספניול, הצטרף לקבוצת הנערים במחלקת הנוער של ברצלונה.
בנובמבר 2016 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, שהייתה אז בליגה השלישית.
הוא השתלב בהדרגה בברצלונה ב', ובסיום העונה סייע לה להעפיל לליגה השנייה לאחר ששותף בכל ששת משחקיה בפלייאוף ההעפלה.
בנוסף לכך הוא שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה זכה באליפות הבית וכן הגיע עמה לרבע גמר ליגת האלופות לנוער באותה עונה.
ב-7 ביולי 2017 חתם על הארכת חוזהו בברצלונה עד 2021, ונקבע לו סעיף שחרור בסכום 12 מיליון אירו.
בעונת 2017/2018 הוא שיחק באופן קבוע כמגן השמאלי בברצלונה ב' והשתתף ברוב משחקי הקבוצה במהלך העונה.
במקביל, זכה להזדמנות ראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק גביע המלך נגד מורסיה ב-24 באוקטובר במקום לוקא דין.
ב-17 במרץ 2018 הבקיע שער ראשון במדי ברצלונה ב', בתיקו 1-1 מול לורקה.
במהלך העונה הופיע ב-37 משחקי ליגה במדי ברצלונה ב', אך לא הצליח למנוע את ירידתה של הקבוצה חזרה לליגה השלישית.
בסיום העונה זכתה הקבוצה הבוגרת בגביע המלך, ובזכות הופעתו בסיבוב המוקדם, נזקף תואר זה לזכות קוקורייה.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל למשך עונה אחת לאייבר שמהליגה הראשונה.
ב-4 בנובמבר נכנס כמחליף במשחק נגד דפורטיבו אלאבס כאשר קבוצתו בפיגור 0–1. שלוש דקות לאחר כניסתו בישל לז'ואן ז'ורדן את שער השוויון, ובתוספת הזמן השלימה קבוצתו את המהפך וניצחה את המשחק.
ב-24 בנובמבר בישל שער במשחק בו ניצחה אייבר את ריאל מדריד בתוצאה 0–3. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של אייבר שהיא מנצחת את ריאל מדריד.
ב-6 בדצמבר כבש את שער הבכורה במדי אייבר, בגומלין הסיבוב המוקדם של גביע המלך מול ספורטינג חיחון שהסתיים בתיקו 2–2, אך קבוצתו הודחה מכיוון שהפסידה במשחק הראשון.
בעונת 2019/2020 הושאל לקבוצת חטאפה.
בסוף העונה הוא נרכש על ידי הקבוצה והקשר שלו עם ברצלונה נותק.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג לחמש שנים.
את משחקו הראשון בברייטון ערך קוקוריה ב-11 בספטמבר, כאשר פתח בהרכב ושיחק 82 דקות לפני שהוחלף בניצחון החוץ 0–1 על ברנטפורד.
ב-7 במאי 2022 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–4 על מנצ'סטר יונייטד.
ב-5 באוגוסט 2022 חתם לשש שנים בצ'לסי.
כבר למחרת ערך הופעת בכורה בניצחון צ'לסי 0–1 על אברטון.
מארק קרדונה אי רובירה (בקטלאנית: Marc Cardona i Rovira, נולד ב-8 ביולי 1995 בליידה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת החלוץ בלאס פאלמאס.
קרדונה נולד בליידה שבקטלוניה ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של סאן בניטו.
ב-2014 עבר לאתלטיקו סאנלוקניו, קבוצה מחבל אנדלוסיה ששיחקה באותם ימים בליגה הרביעית בספרד.
בעונת 2015/2016 היה לחלוץ המוביל בקבוצה.
ב-41 הופעות במהלך העונה הבקיע 20 שערים, כולל שלושער נגד סביליה ג' ב-24 בינואר 2016, והוא היה משמעותי מאוד בהעפלתה של סנאלוקניו לליגה השלישית.
יכולתו הטובה משכה את עיניה של ברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, שהחתימה אותו בקיץ לקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, שהייתה אז בליגה השלישית.
כבר בהופעת הבכורה בקבוצתו החדשה כבש קרדונה שלושער, בניצחון 3–1 על אתלטיקו סגונטינו.
קרדונה שיחק בתדירות גבוהה בהרכב ברצלונה ב'.
במהלך עונתו הראשונה שם הבקיע 15 שערי ליגה בדרכה למקום הראשון בביתה, ממנו הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה.
בפלייאוף עצמו כבש שני שערים נוספים ועזר בהשלמת המשימה.
במקביל, זכה למספר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, שהודרכה על ידי לואיס אנריקה.
ב-30 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה כשנכנס כמחליף במשחק הגביע הספרדי נגד הרקולס אליקנטה.
ב-6 בדצמבר נכנס כמחליף במשחק ליגת האלופות נגד בורוסיה מנשנגלדבך שהסתיים בניצחון 4–0 לזכות קבוצתו.
בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע המלך, תואר שנזקף לזכות קרדונה בזכות ההופעה שלו בתחילת העונה.
בעונת 2017/2018, עת חוותה ברצלונה ב' קשיים רבים בליגה השנייה, גם קרדונה התקשה להציג את היכולת שאפיינה אותה בעונה הקודמת.
קרדונה הבקיע 7 שערי ליגה בלבד ב-29 הופעות, בעוד ברצלונה ב' סיימה את העונה במקום ה-20 וירדה חזרה לליגה השלישית.
נוסף על כך, קרדונה לא ערך אף הופעה במהלך העונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, אותה אימן ארנסטו ואלוורדה.
בקיץ 2018 הושאל קרדונה למשך עונה אחת לאייבר.
כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, ב-31 באוגוסט, הבקיע קרדונה בניצחון קבוצתו 2–1 את ריאל סוסיאדד.
את שערו השני במדי אייבר כבש קרדונה ב-9 במרץ 2019, בתיקו 1–1 עם דפורטיבו אלאבס.
ב-25 ביוני 2019 חתם על חוזה לארבע שנים במדי העולה החדשה ללה ליגה, אוססונה.
בפתיחת עונת 2020/2021 הושאל למיורקה (במקביל אנטה בודימיר הושאל לאוססונה).
מארק קרוסאס אי לוקה (בקטלאנית: Marc Crosas i Luque, נולד ב-9 בינואר 1988 בסאנט פליו דה גווישולס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קרוסאס, שגדל במחלקת הנוער של ברצלונה, שיחק באירופה בקבוצות אולימפיק ליון, סלטיק ווולגה ניז'ני נובגורוד, לפני שעבר למקסיקו, שם שיחק במשך מספר שנים והתאזרח.
לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד כפרשן ואנליסט כדורגל.
קרוסאס נולד וגדל בסאנט פליו דה גווישולס, עיירה קטנה בקרבת ז'ירונה שבקטלוניה.
בצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, שם עשה את צעדיו הראשונים.
בעודו שחקן ברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, זכה להזדמנויות בקבוצה הבוגרת של המועדון, אותה אימן פרנק רייקארד ההולנדי.
בינואר 2008 הושאל קרוסאס לאולימפיק ליון עד סוף העונה, במטרה שיצבור ניסיון מקצועי.
למרות זאת, בליון זכה להזדמנויות מועטות.
הוא פתח בשלושה משחקים בלבד במסגרת הליגה הצרפתית ונכנס כמחליף בחמישה נוספים, תרם חלק קטן לזכייתה של ליון הן באליפות והן בגביע הצרפתי.
בסיום ההשאלה עבר קרוסאס מברצלונה לסלטיק הסקוטית בתמורה לסכום העברה שעמד על כחצי מיליון אירו.
קרוסאס זכה לקבלת פנים חמה בקבוצתו החדשה והוא השתלב בה בהדרגה.
ב-28 בינואר 2009 עזר לסלטיק להעפיל לגמר גביע הליגה הסקוטית כאשר הבקיע את בעיטתו בדו-קרב בעיטות העונשין נגד דאנדי יונייטד, שהסתיים בניצחון 11–10 לזכות סלטיק.
סלטיק ניצחה גם במשחק הגמר וזכתה בתואר.
ב-28 בפברואר הבקיע את שערו הראשון והיחיד במדי סלטיק, בניצחון 7–0 על סנט מירן.
סלטיק סיימה את העונה כסגניתה של גלאזגו ריינג'רס בליגה הסקוטית, וקרוסאס נבחר כשחקן הצעיר המצטיין של הקבוצה לעונה זו.
בעונת 2009/2010 התקשה קרוסאס למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, כאשר הועדפו על פניו הקשרים מאסימו דונאטי ולאנדרי אנגוומו.
לאחר שדונאטי עבר לבארי, קיבל קרוסאס יותר הזדמנויות לצדו של אנגוומו, והוא עזר לקבוצה לסיים במקום השני בפעם נוספת.
בעונת 2010/2011 דחק מאמן סלטיק ניל לנון את קרוסאס לקצה הספסל, ובשל כך הוא ערך שלוש הופעות בודדות במשך כל העונה.
בפברואר 2011 עבר לוולגה ניז'ני נובגורוד הרוסית בתמורה לסכום העברה של 300 אלף פאונד..
במהלך תקופתו בוולגה, שנמשכה 11 חודשים, ערך קרוסאס 26 הופעות בליגה הרוסית, בהן בישל לחבריו לקבוצה חמישה שערים.
בינואר 2012 עזב קרוסאס את אירופה, עבר למקסיקו וחתם בשורות סנטוס לגונה על חוזה לשלוש שנים.
תוך זמן קצר התברג קרוסאס בהרכב קבוצתו החדשה.
ב-7 במרץ ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות של CONCACAF במשחק רבע הגמר נגד סיאטל סאונדרס שמליגת ה-MLS.
במשחק, שהסתיים שהסתיים בהפסד 2–1, בישל שער להרקולס גומס.
בגומנלין ניצחה סנטוס לגונה 6–1 והמשיכה לחצי הגמר.
סנטוס לגונה הגיעה אף לגמר, שם הפסידה למונטריי בתוצאה המצטברת 3–2. למרות זאת, רק חודש לאחר מכן סייע לסנטוס לגונה לזכות בקלאוסורה 2012 של אליפות מקסיקו עם ניצחון בתוצאה מצטברת 3–2 על אותה מונטריי בגמר הפלייאוף.
ב-20 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון במדי סנטוס לגונה, בניצחון 4–0 על אגילה שמאל סלוודור בליגת האלופות של CONCACAF.
במשחק הראשון של רבע גמר הטורניר הפסידה סנטוס לגונה 1–0 ליוסטון דינמו שמה-MLS, אך במשחק הגומלין, שנערך ב-13 במרץ, העפילה סנטוס לגונה לחצי הגמר עם ניצחון 3–0, כשקרוסאס מבקיע את השער השלישי לזכות קבוצתו.
סנטוס לגונה המשיכה עד לגמר, שם הפסידה למונטריי.
קרוסאס גם פתח דרך קבע במשחקי קבוצתו בליגה המקסיקנית.
באפרטורה של אותה שנה הגיעה סנטוס לגונה למקום התשיעי שהותיר אותה מחוץ לפלייאוף.
בשלושת הטורנירים הבאים של הליגה המקסיקנית העפיל עם סנטוס לגונה לפלייאוף, אך בכולם היא הודחה בשלב חצי הגמר.
במאי 2014 עבר קרוסאס מסנטוס לגונה ללאונס נגרוס, שזה עתה עלתה לליגה הראשונה במקסיקו.
במדי לאונס נגרוס שיחק בכל דקת משחק אפשרית הן באפרטורה 2014 והן בקלאוסורה 2015. ב-28 בספטמבר הבקיע קרוסאס את שערו הראשון והיחיד במסגרת הליגה המקסיקנית, בהפסד 2–1 למונרקס מורליה.
בסיום קלאוסורה 2015, בתום שנה אחת בלבד בליגה הראשונה, שבה לאונס נגרוס לליגה השנייה במקסיקו.
ביוני 2015 עז את לאונס נגרוס והצטרף לשורות קרוס אסול.
קרוסאס ערך שבע הופעות במדי קרוס אסול במסגרת אפרטורה 2015, שבה הגיעה קרוס אסול למקום ה-14 בלבד.
בעונת 2016/2017 שב לספרד כאשר הושאל לחצי עונה לטנריפה, קבוצה מהאיים הקנריים שהייתה באותה עונה בליגה השנייה.
במדי הקבוצה הופיע ב-14 משחקי ליגה לפני ששב למקסיקו.
בינואר 2017 הושאל פעם נוספת, הפעם לטמפיקו מאדרו המקסיקנית, שהייתה אז בליגה השנייה.
במדי הקבוצה שותף ב-12 משחקים בקלאוסורה 2017, לפני שפרש ממשחק בגיל 29.
בעודו שחקן במחלקת הנוער של ברצלונה, שותף קרוסאס במשחקיה של נבחרת ספרד עד גיל 17. בהמשך שיחק במדי הנבחרת עד גיל 19 במסגרת טורניר טולון הידידותי.
לבסוף, ב-27 במרץ 2009 ערך הופעה בודדת במשחק ידידות במדי הנבחרת הצעירה.
בהמשך דרכו לא זומן לנבחרת הבוגרת של ספרד.
כקטלאני, השתתף במספר משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, הנבחרת הלא רשמית של הקהילה האוטונומית.
קרוסאס הוא בן דודו של אלברט ז'ורקרה, שהיה שוערה של ברצלונה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
מארק קופי הוא מתאבק סקוטי.
בעבר, קופי התאבק במספר ארגונים עצמאיים בריטים, כולל ארגון ההיאבקות ICW, שבו הוא ארבע פעמים אלוף הזוגות.
אחיו הבוגר של מארק הוא ג'ו קופי, שגם הוא מתאבק, וביחד הם מתאבקים כצמד הנקרא "האחים קופי".
בנוסף, מארק הוא חלק מקבוצת Gallus אשר כוללת אותו, את אחיו ואת המתאבק וולפגנג.
לאחר קיום טורניר אליפות בריטניה, שבו השתתף אחיו, ג'ו קופי, מארק החל ללוות אותו לקרבות במסגרת פרקי התוכנית השבועית NXT UK.
כעבור כמה זמן ג'ו הקים את קבוצת Gallus שכללה אותו, את מארק ואת המתאבק וולפגנג.
הקבוצה נכנסה לפיוד עם קבוצת בריטיש סטרונג סטייל (פיט דאן, טרנט סבן וטיילר בייט).
ב-9 בינואר 2019, הקבוצות נפגשו לקרב שלושה נגד שלושה אשר שימש כקרב המרכזי של אותה התוכנית, כאשר קבוצת Gallus יצאה עם ידה על העליונה.
ב-13 במרץ בפרק של התוכנית NXT UK, האחים קופי הפסידו בקרב זוגות לפיט דאן ו-וולטר.
באירוע NXT UK TakeOver: Cardiff, שנערך ב-31 באוגוסט, מארק וולפגנג כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של NXT UK לאחר שהפסידו לפלאש מורגן ובסטר ומארק אנדרוז בקרב זוגות משולש אשר כלל בנוסף את ג'יימס דרייק וזאק גיבסון.
ב-17 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT UK (שהוקלט ב-4 באוקטובר), השניים ניצחו את פלאש מורגן ובסטר ומארק אנדרוז וזכו באליפות הזוגות של NXT UK.
ב-8 בינואר 2020 בתוכנית NXT, קופי וולפגנג הודחו מטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס על ידי The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) כבר בסיבוב הראשון.
ארבעה ימים לאחר מכן באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool II, הם הגנו בהצלחה על אליפות הזוגות נגד אימפריום, Grizzled Young Veterans, ומארק אנדרוז ופלאש מורגן ובסטר בקרב סולם מרובע.
ב-13 בפברואר, קופי וולפגנג ניצחו את דני בורץ' ואוני לורקאן בקרב שאינו היה על חגורות אליפות הזוגות.
ב-17 בדצמבר, השניים הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד פריימט וויילד בור.
ב-24 ביוני, קופי גבר על שה סמואלס.
ב-15 ביולי בפרק של התוכנית NXT UK, קופי כשל בניסיונו לזכות באליפות גביע המורשת של NXT UK לאחר שהפסיד לאלוף, טיילר בייט בתוצאה 2–1. ב-16 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT UK, האחים קופי כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של NXT UK לאחר שהפסידו לפריטי דדלי.
ב-3 במרץ 2022, קופי ניצח את שה סמואלס.
אליפות הזוגות של ICW (4 פעמים) - ביחד עם ג'קי פולו
אליפות ה-Zero-G של ICW (3 פעמים)
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Elite - PWE
אליפות הזוגות של PWE (פעם אחת) - ביחד עם ג'קי פולו
PWI דירג אותו במקום ה-178 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
אליפות הזוגות של SWA (3 פעמים) - ביחד עם ג'קי פולו (2) וג'ו קופי (1)
אליפות הזוגות של Target Wrestling (פעם אחת) - ביחד עם ג'קי פולו
אליפות הזוגות של W3L (פעם אחת) - ביחד עם ג'ו קופי
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - ביחד עם וולפגנג
אליפות הזוגות של NXT UK (פעם אחת) - ביחד עם וולפגנג
העשור השני של המאה ה-20
בגיל 4 למד בוורשה בחדר מתוקן בהנהלתו של שמואל ליב גורדון (של"ג).
כילד אסף כספים לקרן קיימת לישראל והשתתף בחוגי נוער ציוני.
ייסד יחד עם יוסף שופמן את קן תנועת השומר הצעיר בוורשה, אך פרש עמו מהתנועה בעקבות פנייתה לכיוון סוציאליסטי.
כסטודנט היה ממייסדי ארגון התלמידים החבר של ארגון הסטודנטים היהודיים ירדניה.
באותן שנים שימש כאחראי על החינוך הציוני של הקורפורציה האקדמית אורורה באזור הבלטי.
היה מתלמידי ונאמני זאב ז'בוטינסקי, ומקורב לו אישית.
משנת 1933 ניהל בפועל את מדיניות הבריתות של התנועה הרוויזיוניסטית, במסגרתה נרקמו קשרים עם ממשלות שונות ובמיוחד ממשלת פולין, במטרה לאפשר עליה יהודית המונית ארצה חרף מגבלות הספר הלבן.
משנת 1934 השתתף ככותב בעיתון טריבונה נארודובה שיצא בקראקוב, ופעל לקירוב דעת ההשכלה היהודית־פולנית לבעיות השעה בישראל.
בשנת 1938 היה ראש הוועדה הפוליטית בוועידת פראג של הצ"ח והצה"ר, במהלכה היה בין המתנגדים להצעתו של פרופ' בנימין אקצין לחזור להסתדרות הציונית, הצעה שנדחתה.
בסוף שנה זו נתמנה יחד עם הנריק שטראסמן ליועץ פוליטי של המפקדה העליונה לעלייה של התנועה הרוויזיוניסטית, גוף שהוקם לשם תאום בין בית"ר והאצ"ל בכל נושאי העלייה היהודית ארצה.
בראש מפקדה זו עמד מנחם בגין.
קהאן היה מקורב לצמרת השלטון הפולנית ופעל מולם לשם השגת נשק למאבק הציוני בארץ ואימון צבאי של חברי בית"ר.
מתוך נאמנותו לתנועה ולמנהיגה, התנגד לדרכו של אברהם שטרן (יאיר), שהיה באותה עת חבר מפקדת האצ"ל אך לא חבר בית"ר, ופעל ללא תאום עם תנועת בית"ר לגיוס חניכי בית"ר לאצ"ל עוד בהיותם בפולין, ולהקמת תאים חשאיים של האצ"ל על אדמת פולין.
בסוף שנת 1938 נתמנה קהאן ככונס נכסים ומנהל הוצאת אונזער פרעסע במסגרתה יצא עיתון דער מאמענט ויומן וורשאווער רדיו.
אז החל באופן בלתי רשמי העידן הרוויזיוניסטי של העיתון, כאשר קהאן קיבל לשורות המערכת את וולפגנג פון וייזל, אורי צבי גרינברג ואייזיק רמבה.
במסגרת השינויים קיבל ז'בוטינסקי טור קבוע בימי שישי וגרינברג החל לפרסם מאמרים תקיפים בגנות השלטון הבריטי בישראל.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-6 בספטמבר 1939 נמלט קהאן, כרבים אחרים, מוורשה מזרחה, לא לפני שהשאיר הוראות בכתב להפסיק את הוצאת העיתון.
הוא נתפס על ידי הסובייטים בגבול ליטא ונשלח למחנה עבודה.
לאחר מבצע ברברוסה ושחרור אזרחי פולין מן המאסר הסובייטי במסגרת הסכם מייסקי־שיקורסקי, השתחרר מהמחנה ויזם את הקמת הגדוד היהודי בצבא אנדרס – צבא פולין החופשית.
עם צבא זה הגיע בשנת 1941 ארצה, באופן דומה למנחם בגין, שעבר מעט קודם לכן את אותו המסלול, אך בנפרד ממנו.
עם הגעתו של קהאן ארצה, פרסם ארגון ההגנה בבוליטין הסודי שלו לפעיליו: "עו"ד מרק כהן, אדם מוכשר וערום, בעל אופי פרובוקטיבי.
יש להזהר מפניו." באמצעות קשריו לצמרת הצבא והמנהיגות הפולנית פעל קהאן לשם שחרורו הרשמי של בגין מהצבא, במטרה שיוכל לעמוד לתפקיד מפקד האצ"ל.
זאת לאור סרובו של בגין לערוק או להתמנות לתפקיד זה, כל עוד הוא משרת בצבא פולין.
משנת 1944 היה פעיל בדלק (אצ"ל) (שירות הידיעות של האצ"ל).
באותה תקופה תפקד כגזבר האצ"ל ו'המוציא והמביא' של מנחם בגין, בהיותו מפקד האצ"ל.
את הקשר החשאי עם בית המסתור של בגין עשה תחת דמות כיסוי של דודה של עליזה בגין כביכול (הדוד אלכס), ודאג לכל מחסורו של מפקד הארגון ומשפחתו החל מהספקת מזון ולבוש ועד טיפול בענייניהם הבירוקרטיים והשגת דירות המסתור השונות בהן הסתתרו.
בגין אף השתמש בביתו של קהאן ברחוב אבן גבירול 42 בתל אביב כאחת מנקודות המסתור שלו וכמקום מפגש לישיבות מפקדת האצ"ל.
"מרק-אלכס סיכן את עצמו ואת חרותו יומם ולילה.
ביתו – בית סעד ללוחמים.
בביתו קיימתי במחתרת את הפגישות החשובות ביותר.
בביתו הסתיר גם את גידי (עמיחי פאגלין) ז"ל, כאשר חיפשו אותו ואת כולנו בעזרת דיוויזיות שלמות.
[...] מאיר קהאן יחד עם אריה בן אליעזר ז"ל, [...] שחררו אותי מהשרות בצבא וכך אפשרו לי לעשות את המלאכה במחתרת."
כמו כן שימש קהאן כאיש כיסוי המבצע פעולות חוץ עבור מפקדת הארגון: "כאשר היה צריך בן אדם מכובד, מהוגן, שיופיע כלפי חוץ, ולא פרחח – הופעתי אני."
בשנת 1947 נשלח למטה האצ"ל באירופה כאחראי כספים.
במסגרת תפקידו סייע בין השאר בהשגת הכספים לרכישת הנשק והציוד לאניית העולים והנשק האלטלנה.
לאחר קום המדינה חזר ארצה והשתקע בתל אביב והמשיך בפעילותו הציבורית במסגרת תנועת החרות.
לאחר קום המדינה שימש קהאן בין השאר ככתב בעיתונים שונים.
לתקופה מסוימת היה עורך חרות ובמשך שנים היה העורך הכלכלי של העיתונים חרות והיום.
כמו כן שימש כיו"ר ועדת הביקורת של תנועת החרות.
בנוסף כיהן כחוקר בכיר בלשכה למחקרים כלכליים־חברתיים של ההסתדרות הציונית העולמית.
על השתלבותו והשתלבות יוצאי האצ"ל בחיים האזרחים אמר:
"אחת התופעות החיוביות ביותר שניתן לרשום לזכותו של האצ"ל נעוצה בהליכה הביתה של חבריו מן השורה והצמרת כאחד.
מצאנו את מקומנו בתור אזרחי המדינה, החיים את חייהם הפרטיים ומפרנסים את משפחותיהם בכבוד."
קהאן היה לאורך כל השנים מחבריו הקרובים של מנחם בגין והמשיך לבקרו בקביעות גם במשך 9 שנות התבודדותו לאחר התפטרותו, מראשות הממשלה ועד מותו.
"מנחם בגין כמפקד ידע להעמיק מחשבה.
הוא מעולם לא אישר פעולה כשהמתכננים לקחו בחשבון שיכול להיות קורבן אחד או שניים.
מעולם לא אישר פעולה כזאת.
הייתה לו תכונה גדולה אחת, שהוא אף פעם לא שאל על נושא ההתקפה, אלא על שאלת הנסיגה.
הבעיה שלו בתור מפקד – אם הנסיגה מובטחת."
בשנת 1981 זכה לאות יקיר העיר תל אביב-יפו.
בוורשה היה נשוי קהאן לד"ר חנה הלנה סלומניצקי, ששימשה כרופאה בבית היתומים של יאנוש קורצ'אק ונספתה בשואה.
בארץ נשא לאישה את מרים לבית שיפטן שהביאה עמה מנישואין קודמים את שתי בנותיה; ברוריה רומנוב בן־סניור ושולמית הרטל.
לשניים נולדה בת משותפת בשם רונה קוסטר.
שא אש להצית, העמותה להפצת תודעה לאומית, בית ז'בוטינסקי, תל אביב, 1998
חומת השתיקה נפרצה, מכון ז'בוטינסקי, תל אביב, 1993
מארק קרלינר (Marek Karliner; נולד ב-27 בספטמבר 1955) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב.
נולד בפולין לאוסקר , משפטן בכיר, ולאדה, גרפיקאית, ולו אחות בכורה, אינגה.
עלה לישראל ב-1969 עם הוריו, בעוד אחותו נותרה באקדמיה בווינה, משם עקרה לארצות הברית ולימים הייתה לפיזיקאית באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
את השהות הראשונית בארץ עשתה משפחת קרלינר במרכז קליטה בירושלים.
ב-1979 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה, ולאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט, אותו סיים ב-1984 בהנחייתו של פרופ' דוד הורן.
במהלך לימודיו זכה במלגת פולברייט ושהה כשנה באוניברסיטת סטנפורד.
בין השנים 1984 ו-1988 היה קרלינר לעמית בתר-דוקטורי ע"ש חיים ויצמן וכן לעוזר מחקר במאיץ החלקיקים SLAC באוניברסיטת סטנפורד.
ב-1988 זכה במלגת אלון לחברי סגל צעירים מצטיינים, והצטרף לבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב כמרצה בכיר.
ב-1990 היה לפרופסור חבר, וב-1995 לפרופסור מן המניין.
בשנים 2006–2010 כיהן כראש החוג לפיזיקת חלקיקים (החוג לאנרגיות גבוהות) ובשנים 2010–2015 כיו"ר מכון ריימונד ובברלי סאקלר לפיזיקה עיונית.
בשנים 2003 ו-2005 כיהן כפרופסור אורח במעבדות קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג'.
מ-2015 הוא המנהל של מכון מורטימר וריימונד סאקלר ללימודים מתקדמים, ומאז 2017, הוא חבר חוץ באקדמיה הפולנית לאמנויות ולמדעים.
ב-2019 נבחר ליו"ר הוועדה הישראלית לפיזיקה של אנרגיות גבוהות, האמונה על התיאום הלאומי של מדינת ישראל עם CERN.
החל לכהן בתפקיד זה ב-1 בינואר 2021. ב-2023 יצא לגמלאות אך ממשיך לעסוק במחקר פעיל.
מחקרו של קרלינר עוסק בפיזיקה עיונית של חלקיקים יסודיים, ובעיקר בכרומודינמיקה קוונטית ואינטראקציות חזקות.
במסגרת מחקרו, יחד עם עמיתו האמריקאי ג'ונתן רוזנר, חזה במדויק את מסתו של חלקיק נדיר בשם ++Xi-cc וזאת כשלוש שנים לפני גילויו הניסיוני של החלקיק במאיץ החלקיקים ב-CERN.
גם החלקיק Tcc+, טטראקווארק שחזו קרלינר ורוזנר, התגלה לימים במאיץ ב-CERN בשנת 2021.
פרס החברה הישראלית לפיזיקה (1977)
מלגת ממשלת איטליה למדענים צעירים (1981)
פרס הסטודנט המצטיין, בית ספר קיץ בינלאומי לפיזיקה תת-גרעינית, איטליה (1981)
מלגת ממשלת צרפת למדענים צעירים (1982)
מלגת פולברייט לתלמידי מחקר ישראלים בארצות הברית (1981)
מלגת בת שבע דה רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים (1988)
קתדרה לפיזיקה תאורטית של חלקיקים ושדות ע"ש אדוארד ופרנסואז ז'ופר (2007)
פרס השופט המצטיין מטעם החברה האמריקאית לפיזיקה (2008)
פרס ה-Reviewer המוערך ביותר מטעם Physics Letters, כתב עת מדעי מבית אלסוויר (2010)
חבר חו"ל של האקדמיה הפולנית לאמנויות ולמדעים (2017)
מארק ראולי הוא שחקן סקוטי.
מארק ראולי נולד בפייזלי שבסקוטלנד.
הוא החל לשחק לאחר שהשתתף בשיעורים בחברת התיאטרון "PACE" בפייזלי.
בשנת 2013 סיים ראולי את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאזגו.
בשנת 2013 כיכב ראולי בפרק של "לות'ר" לצד אידריס אלבה, ייתכן וראולי היה השחקן הצעיר ביותר ששיחק את מקבת בגיל 25, בגרסת 2018 האחרונה שביים קיט מונקמן.
ראולי שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקצר 2018 "Lift Share", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע באדינבורו ביוני 2018.
משנת 2017 עד 2020 גילם ראולי את תפקיד הלוחם האירי "פינאן", בדרמה ההיסטורית המשודרת בשירות ההזרמה נטפליקס, "הממלכה האחרונה" לצד אלכסנדר דריימון.
בשנת 2020 הופיע ראולי במיני-סדרה "The North Water", יחד עם עמיתתו מהסדרה "הממלכה האחרונה", אלייזה באטרוורת'.
ראולי לוהק לאחד מהתפקידים הראשיים בסרט שבעה מלכים צריכים למות שייצא בשנת 2023. סרט המבוסס על הספר "הסיפורים הסקסונים" מאת ברנרד קורנוול.
שנה סרט תפקיד הערות 2018 מקבת' מקבת 2019 ידיים על ההדק (אנ') דני2023שבעה מלכים צריכים למותפינאןT.I.M.פול
מארק קטסבי היה חוקר טבע אנגלי שחקר צמחייה ובעלי חיים בעולם החדש.