tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגדרה אחרת של התקפה זו היא מצב שבו האורקל זמין לפרק זמן מסוים שבו יכול התוקף להגיש שאילתות ולקבל תשובות לגבי טקסטים מוצפנים כלשהם לפי בחירתו, אולם מרגע שניתן האתגר, התוקף אינו יכול או אינו רשאי לפנות לאורקל ועליו להתבסס על השאלתות שהגיש לפני כן.
זוהי הגרסה החזקה ביותר במודל CCA.
כאמור לתוקף גישה מלאה למערכת לפני ואחרי קבלת הטקסט המוצפן וכן גישה מלאה לטקסט הקריא שלאחר הפענוח באופן בלתי מוגבל.
ביכולתו למטב את ההתקפה על בסיס תוצאות קודמות בהליך של ניסוי וטעייה.
למעט המגבלה הטריוויאלית - ללא גישה למפתח עצמו.
התקפה זו מסומנת בקיצור CCA2. התקפות מעשיות כאלו בוצעו בעבר והניבו הצלחות.
לדוגמה במאמר מיוני 2000 התקפת מוצפן-נבחר כנגד פרוטוקול אבטחת דואר אלקטרוני המשמש ב-OpenPGP מתארים המחברים ברוס שנייר וג'ונתן כץ התקפה תאורטית שמהווה פרצה משמעותית ביישומו.
מודל זה מהווה מרכיב חשוב בהוכחת בטיחות אלגוריתמים כנגד התקפות מסוג CCA בכלל.
כי הוכחה שאלגוריתם הצפנה עמיד בפני התקפה CCA2 בעצם מעיד על עמידות האלגוריתם כנגד כל סוג של מתקפת מוצפן-נבחר.
התקפת ערוץ צדדי היא התקפה קריפטוגרפית המנצלת מידע שמושג מאופן היישום הפיזי או השימוש של מערכת ההצפנה ולא בדרך של כוח גס המופעל כנגד האלגוריתם עליה היא מבוססת או קריפטואנליזה תאורטית.
לעיתים, בשל מגבלות טכניות ואף בשל רשלנות או חוסר תשומת לב באופן יישום מערכת ההצפנה, נוצרות נקודות תורפה המאפשרות חילוץ מידע העלול לסכן את ביטחון המערכת כולה.
לדוגמה, מידע תיזמון (Timing) הקשור בכמות המידע שנכנס ויוצא מהמעבד בפרק זמן מסוים, עלול לשמש לניתוח סטטיסטי של סיביות מפתח ההצפנה.
להלן מספר מקורות מידע אפשריים להתקפה כזו:
מידע תיזמון; קריפטואנליזה המבוססת על ניתוח הזמן הדרוש למערכת ההצפנה לביצוע פעולות מסוימות במהלך ההצפנה או הפענוח.
למשל בצמתים קריטיים במערכת בהם נקבע האם לבצע רוטינה מסוימת או לא הצפנה אסימטרית עלולה להדליף מידע.
היות שבהצפנה אסימטרית העלאה בחזקה ידועה כזללנית זמן עיבוד לכן, כאשר המעריך מתאפס כמות הזמן הדרוש לביצוע המשימה מצטמצמת באופן שניתן למדידה.
כל רוטינה גוזלת זמן עיבוד מסוים, וניתוח של הפרשי הזמן יכול לחשוף את תהליך בקרת הזרימה הפנימי של המערכת ובכך לחשוף מידע קריטי.
צריכת אנרגיה; קריפטואנליזה המבוססת על ניתוח צריכת אנרגיה, מיועדת בעיקר כנגד חומרת הצפנה חסינת מגע (נקראת גם "קופסה שחורה") אולם אפשרית גם כנגד מחשב ביתי.
בהתקפה זו נבדק גרף הצריכה של המתקן או מכשיר ההצפנה במהלך פעולתו.
לדוגמה, אם פונקציית ההצפנה מבצעת קפיצה או מדלגת מעל קטע קוד או רוטינה מסוימת, מתרחשת נפילה בצריכת אנרגיה, וכן במקרים בהם המערכת צריכה לבצע רוטינה מסוימת במספר גדול יותר של סבבים בהתאם לסיטואציה מסוימת עשויה להתרחש קפיצה בצריכת האנרגיה.
ניתוח מידע זה באמצעות אלגוריתם סטטיסטי ייעודי מאפשר לחלץ מידע אודות המפתח.
דליפה אלקטרומגנטית; קריפטואנליזה המבוססת על קרינה אלקטרומגנטית דומה להתקפה על צריכת אנרגיה, אלא שכאן נבדקת הקרינה האלקטרומגטית הנובעת מהמערכת.
מידע אקוסטי; קריפטואנליזה אקוסטית בודקת את כמות הרעש הבוקע מהמכשיר או המחשב המבצע את ההצפנה, או רעש הבוקע מהמקלדת או מנגנונים אחרים במחשב.
מידע על הפרשים בכמות הרעש עשוי לספק מידע מסוים.
הִשְׁתַּיְּרוּת מידע; המגנטיות הנותרת לאחר מחיקת מידע מעל גבי מדיה מגנטית.
במשך זמן מסוים ניתן לקרוא מידע למרות שנמחק.
מסיבה זו קיימים תקנים מחמירים לאופן מחיקת מידע רגיש.
למשל באמצעות אלגוריתם כמו שיטת גוטמן שבה דורסים את האזור המיועד למחיקה באמצעות 35 רצפים שונים המותאמים לסוגים שונים של פורמטים לכוננים קשיחים.
הזרקת שגיאה; בהתקפה שנקראת התקפת שיבוש, לתוקף יש יכולת לגרום לתקלה נקודתית בחומרה, בעיקר חומרה ניידת כמו כרטיס חכם ועקב כך לגרום לסיביות מסוימות בשבב הזיכרון להתהפך (bit flipping).
מצב זה מאפשר קריפטואנליזה של התוצאות המשובשות לעומת תוצאות 'נקיות' (של מצב הפעלה תקין) ובכך לחשוף את מפתח ההצפנה הסודי או את המצב הפנימי (המוגן) של הצופן.
חוקרים הראו שאפשר באמצעות ציוד זול יחסית לגרום למניפולציה של סיביות בשבב זיכרון באמצעות לייזר או קרינה מייננת.
רגישות מערכות אלקטרוניות להתקפת ערוץ צדדי הייתה ידועה כבר ממלחמת העולם השנייה.
ב-1943 מהנדס של חברת הטלפוניה בל, גילה לגמרי במקרה, כאשר עבד על מכונת ההצפנה SIGABA ששימשה את ארצות הברית בזמן המלחמה, שבזמן פעולתה אוסצילוסקופ שהיה ממוקם הרחק בצד אחר של החדר החל להציג קפיצות מוזרות למרות שלא היה חיבור פיזי ביניהם.
מה שהוביל לפרויקט סודי של ממשלת ארצות הברית שנקרא TEMPEST, העוסק בדליפה פיזית של מידע ממכשור אלקטרוני.
מאז נעשו ניסיונות לרגל אחר מדינות זרות באמצעים דומים, על ידי הצבת אנטנות וציתות לפעימות אלקטרומגנטיות הבוקעות ממערכות תקשורת או מסכי תצוגה.
ידוע כי במשך שנים מדינות אחרות מלבד ארצות הברית ביניהן הרוסים, היפנים והבריטים השתמשו בטכניקות דומות לצורכי ריגול.
ארגון NSA מיסד תקן לאמצעי נגד המיועדים להטמעה במערכות תקשורת וציוד תצוגה כדי לחסום דליפה ולמנוע ציתות, בעיקר באריזה חסינה ובדרך של שיבוש אותות בהוספת רעש אקראי.
ב-1985 גילה מדען מחשב הולנדי שניתן לצותת (מה שקרוי פריקינג מודרני) לחתימה האלקטרומגנטית של מסכי תצוגה CRT או LCD.
הוא סיפק הוכחות תאורטיות וניסוי מעשי.
ההשלכה של תגליתו גרמה לממשלת הולנד לסגת מתוכניותיה לגבי הצבעה ממוחשבת מחשש כי לא תוכל להבטיח את דיסקרטיות ההצבעה או למנוע הטיות זדוניות ושיבוש מערכת הבחירות.
באפריל 2005, פרסם דניאל ברנשטיין התקפת תזמון מטמון (cache timing attack) שהצליחה לפרוץ לשרת ייעודי שיישם הצפנת AES כחלק ממערכת SSL.
הסיבה לפרצה נובעת מהנדסת האלגוריתם והמבנה האלגברי הייחודי שלו, עובדה המקשה על כתיבת קוד בטוח (שפועל בזמן אחיד) למרות שהחולשה קיימת גם באלגוריתמים נוספים.
עדי שמיר וחוקרים ממכון ויצמן, פרסמו מספר התקפות תזמון דומות כנגד AES, אחת מהן הצליחה לחשוף את המפתח כולו אחרי 800 כתיבות לזיכרון בלבד בתוך מספר מילישניות.
יש לציין כי התקפות האמורות התבצעו על שרת ייעודי, באופן שאפשר גישה ישירה לתוקף, תנאי שאינו מעשי דרך רשת האינטרנט.
בדרך כלל ההתמודדות עם התקפות מסוג זה היא יישום האלגוריתם באופן שאינו מדליף מידע, בעיקר הימנעות משימוש בטבלאות המרה (table lookup) שאמנם משפרות ביצועים אך פותחות פתח להתקפות תיזמון.
כמו כן קיימות שיטות "סינוור" (blinding) כגון Bit Slicing שפותחה על ידי אלי ביהם לשיפור ביצועי אלגוריתם DES והתגלתה כטובה במיוחד כנגד התקפת תיזמון.
בדצמבר 2013 פורסם מאמר של עדי שמיר, ערן טרומר ודניאל גנקין בנושא קריפטואנליזה אקוסטית בחילוץ מפתח RSA.
ההתקפה מנצלת את העובדה שמחשבים רבים מפיקים רעש צורם בזמן עבודתם, שכמעט אינו נשמע לאוזן אנושית.
הרעש אינו רק מטרד, אלא עלול להדליף מידע מסוים לגבי תוכניות הפועלות בו ובמיוחד לספק מידע קריפטוגרפי רגיש בזמן פענוח.
המאמר כולל הדגמה ותיאור של התקפה מעשית כנגד יישום של RSA בתוכנה חופשית GnuPG בה ניתן לחלץ את מפתח הפענוח בתוך כשעה, אפילו באמצעות ציוד דל כמו שימוש במיקרופון פשוט של טלפון נייד.
כמו כן צוין שהתקפה דומה אפשרית גם על ידי מדידת המתח החשמלי במארז המחשב באמצעות מגע פיזי עם ציוד מתאים או באמצעות מחבר USB או כבל Ethernet.
באפריל 2014 התגלתה ותוקנה פרצת אבטחה בגרסת OpenSSL 1.0.1 ו-OpenSSL 1.0.2-beta ובמספר גרסאות נוספות, שבה ניתן לחטוף עד 64 קילובתים של מידע רגיש מהשרת באמצעות תת-פרוטוקול הנקרא Heartbeat, שהוא פרוטוקול סינכרון.
ההתקפה, הנקראת HeartBleed (פרפרזה על שם הפרוטוקול), מנצלת את העובדה שלא נעשית בדיקת גבולות (Bound Checking), בקשת סינכרון המכילה בית אחד והצבת הערך 65,536 בשדה המייצג את גודל ההודעה גורמת לשרת להפיק תגובה המכילה מידע מזיכרון היישום.
אמנם התוקף אינו שולט בתוכנו אך גוש המידע עשוי להכיל אינפורמציה קריטית כמו עוגיות, סיסמאות ואף מפתח מאסטר של השרת.
הדרכים להתמודדות עם התקפות ערוץ צדדי מתחלקות לשתי קטגוריות עיקריות.
חסימה ומניעה; במקרה של כשל תוכנתי אפשר למנוע דליפה על ידי קוד מתאים כמו בדיקת גבולות, בדיקת שגיאות וחריגות ובכל מקרה אופן הטיפול בשגיאות או חריגות מצריך משנה זהירות כדי שלא ידליף מידע מסוים.
דליפה פיזית כמו קרינה, אפשר לחסום באמצעים פיזיים כמו מיסוך, אריזה חסינת קרינה או תוספת רעש רקע.
שיבוש והטעיה; שיבוש הקשר בין המידע הרגיש לבין הדליפה על ידי הוספת פעולות סרק או פעולות אקראיות.
למשל מחשב (שרת) או מכשיר נייד המיישם הצפנה אסימטרית ייתכן שיהיה צורך בפעולות מנע כמו ריפוד או ערבוב מספרים אקראיים או במקרה חמור יותר, ביצוע שינויים באלגוריתמים הבסיסיים כך שגרף הצריכה או גרף התזמון של המערכת ייראה אחיד במידת האפשר.
לדוגמה, במערכת אסימטרית אפשר לגרום להשהייה מכוונת בזמן פעולת כפל אריתמטי כך שתדרוש זמן עיבוד שווה פחות או יותר לפעולת העלאה בחזקה.
פעולות מסוג זה באות בהכרח על חשבון יעילות.
בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-ידוע או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט יָדוּעַ (לפי האקדמיה ללשון העברית; באנגלית: Known Plaintext Attack) היא מודל התקפה שבו למתקיף יש גישה לזוגות של טקסט גלוי וטקסט מוצפן מתאים שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה אותו הוא מנסה לפצח.
עם מידע זה הוא מנסה לחשוף מידע מוצפן אחר או לחשוף את מפתח ההצפנה איתו המידע הוצפן.
הטקסט הגלוי בדרך כלל מושג בדרכים לא קריפטוגרפיות כמו בדרך של גנבה לכן אומץ על ידי צוות המנתחים של בלצ'לי פארק הכינוי "crib" שהוא "פילוח" או "גנבה" בלשון הדיבור.
הרעיון מאחורי מודל זה שיותר קשה לנתח טקסט משפה זרה או רצף סימנים חסרי משמעות במקרה של צופן, ללא רמז כלשהו כמו מילה או ביטוי שעשויים להימצא בטקסט המקורי שהוצפן.
אם בהתקפה כנגד טקסט מוצפן כלשהו ידוע מראש חלק מהטקסט הגלוי קל יותר יהיה למצוא נקודות תורפה בצופן.
כל תבנית בטקסט המוצפן הנגרמת כתוצאה מהימצאותו של טקסט גלוי ספציפי, יכולה לשמש סימן לתוקף שהוא בדרך הנכונה.
התקפה דומה אחרת נקראת התקפת גלוי-נבחר.
בשתיהן קיימת גישה הן לטקסט מוצפן והן לטקסט המקור המתאים.
ההבדל העיקרי הוא שבהתקפת גלוי-נבחר התוקף הוא זה שבוחר את הטקסט הגלוי שעבורו הוא מעוניין לקבל טקסט מוצפן מתאים.
יכולת הבחירה עשויה להיות חשובה עבור התוקף שיכול לבצע בחירה מושכלת של טקסטים על מנת למטב את ההתקפה.
יתרון שאינו קיים בהתקפת גלוי ידוע, כיוון שבהתקפה זו אין לו שליטה על הטקסט הגלוי, שמושג בדרך פסיבית.
מנתחי הצפנים בבלצ'לי פארק יישמו התקפת גלוי-ידוע בפענוח האניגמה.
בעוד שבכירי המפקדות של הצבא הגרמני היו קפדניים בכל הקשור לנוהלי ביטחון שדה, אנשי השטח היו הרבה פחות.
כך עלה בידי המנתחים לשער מספר מילים או ביטויים שהיוו חלק מהשגרה הגרמנית היומומית כמו דיווחי מזג אוויר, חילופי ברכות, סימנים מוסכמים וכדומה.
מסתבר שהדייקנות הגרמנית הייתה להם לרועץ, המפעילים הקפידו להעביר מסרים קבועים בעלי מבנה קבוע פחות או יותר ובשעות קבועות לפי נוהל צבאי קפדני.
עובדה זו הקלה רבות על המנתחים כיוון שבכך התאפשר להם לעבוד עם טקסט מוצפן בידיעה של לפחות חלק מהמקור.
אחד מהפעילים בשטח היה נוהג לשלוח הודעה מוצפנת שמקורה היה "אין דווחים נוספים" אחת לזמן קבוע.
הצפנים הקלאסיים היו בעיקר פגיעים להתקפת גלוי ידוע.
קל לראות למשל שאפשר לנחש צופן החלפה פשוט כמו צופן קיסר כלאחר יד, בידיעה של אות מקורית אחת בלבד, כיוון שאפקטיבית יהיה קל לחשב את ההיסט או במילים אחרות את מפתח ההצפנה.
באופן דומה, די ברצף מקור קצר יחסית כדי לפענח צפנים קלאסיים אחרים מורכבים יותר.
גם סוגים מסוימים של צפני זרם עשויים להיות רגישים להתקפה כזו.
בגרסה מוקדמת של PKZIP שכללה אפשרות הצפנה, ייושם צופן זרם מאולתר שהייתה בו נקודת תורפה שאפשרה לפענח מספר קבצים שהוצפנו במפתח אחד בידיעה של קובץ מקור בודד בסיבוכיות של ואף פחות עם טקסט-גלוי בכמות גדולה.
מאידך צפנים מודרניים כמו AES עמידים באופן כללי בפני התקפה כזו.
אנליזה דיפרנציאלית וליניארית מסתמכות לרוב על כמות נכבדה של טקסט גלוי ידוע.
אולם בשל מורכבות האלגוריתמים הסימטריים המודרניים ובשל גודל הבלוקים, כדי להשיג תוצאה משמעותית חייב התוקף לנתח כמות טקסט אסטרונומית, כמעט מעבר ליכולת הטכנולוגית.
למשל איסוף של טקסטים גלויים בגודל של 128 סיביות (כמו באלגוריתם AES) מצריך שטח אחסון גדול הרבה מעבר למצוי כיום בעולם (נכון ל-2013).
התקפת המרגמות על מעון ראש ממשלת בריטניה נערכה ב-7 בפברואר 1991 על ידי אנשי ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני (Provisional Irish Republican Army - PIRA).
היה זה ניסיון התנקשות בחיי ראש ממשלת בריטניה, ג'ון מייג'ור, וחברי הקבינט שלו, שהיו מכונסים לדיון במקום.
בשלהי שנות השמונים ניצבה ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר, בראש רשימת החיסול של ה-PIRA.
באותה עת, בעקבות הגברת הפעילות החבלנית של הצבא האירי הרפובליקני וה-PIRA בבריטניה, תוגברו סידורי הביטחון סביב מעון ראש הממשלה ברחוב דאונינג 10 בלונדון.
במסגרתם הותקנו שערי מתכת בכניסה לרחוב דאונינג.
ה-PIRA שקל להציב מכונית תופת בסמוך לרחוב דאונינג ולפוצצה באמצעות שלט רחוק כאשר תעבור לידה מכונית ראש הממשלה, אך הנהגת הארגון דחתה את הרעיון מחשש לפגיעה באזרחים, אשר חלק מראשי הארגון חששו שתזיק למטרתו.
במקום להשתמש במכונית תופת החליטו ראשי הארגון לערוך התקפת מרגמות (Barrack Buster) על מעון ראש הממשלה.
היה זה אמצעי לחימה מאולתר שפותח על ידי הארגון בראשית שנות התשעים, אך לא הופעל לפני כן מחוץ לצפון אירלנד.
המרגמות המאולתרות יוצרו מצינור מתכת בקוטר של כ-360 מילימטר, שממנו נורו פגזים במשקל של עשרות קילוגרמים לטווח של עד 250 מטרים.
במחצית שנת 1990 החלו ההכנות להתקפה.
פעילי הארגון רכשו בבריטניה מכונית מסחרית מסוג פורד טרנזיט ואת הרכיבים וחומר הנפץ שנדרשו לייצור המרגמות.
הם שכרו מוסך שבו בנו את המרגמות וניסרו פתחים בגג המכונית המסחרית, שדרכם נועדו להיירות פגזי המרגמות.
במקביל ערכו סיורים בקרבת רחוב דאונינג על מנת לאתר מקום מתאים להצבת המכונית, בכוונה לירות את פגזי המרגמה אל החצר האחורית של מעון ראש הממשלה.
בנובמבר 1990 התפטרה מרגרט תאצ'ר מתפקיד ראש הממשלה, אך הנהגת ה-PIRA החליטה לערוך את ההתקפה כנגד יורשה, ג'ון מייג'ור.
הוחלט לתקוף את המעון במועד בו יתכנסו שם מייג'ור ושריו לישיבה.
הארגון המתין עד אשר פורסם מועדה של ישיבה עתידית כזו.
בבוקר 7 בפברואר 1991 נפגשו ראש הממשלה מייג'ור, 12 מחברי ממשלתו - לרבות שרי החוץ, ההגנה והאוצר - וקצינים בכירים, ברחוב דאונינג 10 כדי לדון במהלכה של מלחמת המפרץ.
נהג המכונית המסחרית חימש את המרגמות ועזב את הזירה על גבי אופנוע שהמתין לו.
מספר דקות לאחר מכן, בשעה 10:08, בעת ששוטרים צעדו לעבר המכונית כדי לבדוק אותה, נורו ממנה שלושת פגזי המרגמה.
מיד לאחר מכן הופעלה בה פצצת תבערה שחומשה גם היא לפני כן ונועדה להשמיד את כל הראיות להתקפה כדי שמומחי המשטרה הבריטית לא יוכלו לאוספן ולנתחן.
שניים מהפגזים שנורו החטיאו לחלוטין את מטרתם, נחתו על גבי משטח דשא ליד משרד החוץ הבריטי הבריטי ולא התפוצצו.
הפגז השלישי החטיא אך במעט את בניין מעון ראש הממשלה.
הוא נחת והתפוצץ בגן האחורי של המעון, כ-27 מטרים מהמשרד שבו התנהלה ישיבת הקבינט.
ההתפוצצות הותירה סימנים על הקיר האחורי של הבניין ופערה מכתש באדמת הגן.
חלונות חדר הישיבות, שהיו מוגנים ברשת חסינה לפיצוצים, לא נשברו.
למשמע ההתפוצצות מיהרו חברי הקבינט לתפוס מחסה תחת השולחן בחדר.
לאחר שגווע הרעש אמר מייג'ור: "מוטב שנתחיל מחדש, במקום אחר".
משתתפי הישיבה פינו את החדר וחידשו אותה לאחר כעשר דקות בחדר ישיבות תת-קרקעי בדאונינג 10. איש מהם לא נפגע, אך ארבעה אנשים אחרים, בהם שני שוטרים, נפצעו מרסיסים.
ה-PIRA פרסם הודעה ובה נטל האחריות להתקפה.
ראש הממשלה מייג'ור ומנהיג האופוזיציה ניל קינוק גינו את ההתקפה בדברים שנשאו בפני הפרלמנט.
מפקד הענף נגד טרור במשטרת לונדון תיאר את ההתקפה כ"נועזת, מתוכננת היטב, אך מבוצעת באופן גרוע".
ראש מדור חומרי הנפץ באותו ענף אמר שמבחינה טכנית היה ביצוע ההתקפה מצוין לאור מידת הקרבה למטרה של נקודות פגיעת הפגזים.
לדבריו המרגמות כוונו בצורה טובה מאוד, בהתחשב בכך שממקומן לא היה קו ראייה ישיר אל מטרתן, ואילו הייתה זווית הירי שונה בחמש עד עשר מעלות היו הפגזים עשויים לפגוע ישירות במעון ראש הממשלה.
התקפת לח"י על המתחם הצבאי הבריטי בשרונה הייתה מתקפה של המחתרת היהודית "הלח"י" במחנה הצבאי הבריטי שישב במרכז תל אביב.
לאחר שגורשו המתיישבים הטמפלרים בסיום מלחמת העולם השנייה הפכו הבריטים את שרונה למתחם צבאי מבוצר.
במקום רוכזו כוחות של הדיוויזיה השישית המוטסת ("הכלניות") וכוחות המשטרה הניידת (PMF – Police Mobile Force).
המקום הוקף בגדר תיל מגדלי שמירה מצוידים בזרקורים וכן פטרולים רגליים וממונעים בכל שעות היממה.
במסגרת ליל המשטרות תקף כוח גדול של פלמ"ח וחי"ש את שרונה ב-22 בפברואר 1946. הבריטים היו מוכנים להתקפה.
כוח קטן הצליח בכל זאת לחדור למחנה ולגרום לנזק מסוים אך ארבעה לוחמים נהרגו.
לאחר זאת הגבירו הבריטים את הביצורים במקום והחמירו בנוהלי האבטחה.
לח"י הייתה מחתרת קטנה ודלת אמצעים.
ברור היה שאין לתכנן התקפה חזיתית על שרונה אלא להחדיר מכונית תופת למחנה בצורה מתוחכמת ללא צורך להיכנס לקרב שהיה אבוד מראש לנוכח הכוחות הרבים שהיו במחנה.
היוזם, המתכנן והרוח החיה בהתקפה זו היה לוחם לח"י שמעון קרבינסקי (גדעון) שהיה מנהל מחלקת הכבלים התת-קרקעיים באגף ההנדסה המנדטורי בתל אביב.
בתוקף תפקידו היה נכנס פעמים רבות לשרונה עם מכונית הדואר האדומה, לשם תיקונים במערכת הטלפון.
הוא החדיר אנשי לח"י לשרונה בתור עובדיו והצליח למפות את המחנה.
תוכניתו הייתה למלא את מכונית הדואר ב-250 ק"ג של חומר נפץ ולהכניס אותה לשרונה על ידי שני לוחמי לח"י שצוידו בתעודות מזויפות.
הלוחמים היו ורחמים אלבלק (ג'ימי) ששימש כנהגו "הערבי".
חומר הנפץ הוכן ברעננה והושם בתוך גליל מתכת גדול שהוסווה כגליל כבלים.
הגליל הממולכד הועבר לתל אביב בבוקר ההתקפה כשהוא מוסתר בתוך משאית שהובילה תפוזים.
בבוקר 25 באפריל 1947 הגיע קרבינסקי עם מכונית הדואר ונהגו הערבי ליד כיכר דיזנגוף, שם "נחטפו" על ידי לוחמי לח"י והוסעו לחורשה בבני ברק.
תעודותיהם הועברו לשרגא גפני במחלקת המודיעין של לח"י, והוא החליף במומחיות את תמונותיהם בתמונות של הוברמן ואלבלק וגם זייף במומחיות את טופס התיקון לתקלה בשרונה.
הגליל הממולכד הועמס על מכונית הדואר והם נסעו לשרונה.
בשער נבדקו תעודותיהם והוברמן נחקר על מהות התקלה הוא עמד יפה בחקירה והורשה להכניס את מכונית הדואר.
הנהג החנה את המכונית במרכז המחנה סמוך למרכזת הקשר, מעונות הקצינים והנשקייה (כיום בפינת הרובות קפלן ודוד אלעזר).
מחוץ למחנה מול שדרות יהודית היה עמוד טלפון ועליו חיבורים לכל קצווי הארץ.
השומרים בשער הורגלו שהטכנאים יוצאים לשם עם סולם, עולים על העמוד ומתקנים.
הוברמן ואלבלק יצאו לשם עם סולם.
בשער הבסיס "הבחין" הוברמן שהנהג שכח להביא את שפופרות הבדיקה.
אלבלק חזר למכונית, הפעיל את מנגנון ההשהייה שחובר לחומר נפץ ורץ לשער עם השפופרות.
הם צעדו לעבר עמוד הטלפון אך לפני זה נכנסו לקיוסק לשתות גזוז ונעלמו מטווח ראייתם של השומרים.
מונית מילטה אותם במהירות ותוך מספר דקות הם שמעו את הפיצוץ האדיר שנפץ שמשות בשכונת מונטיפיורי וברחובות סמוכים.
קרבינסקי נעצר על ידי הבריטים שלא האמינו לסיפור החטיפה והיו משוכנעים שהוא קשור לפיגוע.
הוא נחקר בבנין ה-CID ביפו במשך ארבעה ימים על ידי חוקר ממרכז הבולשת בירושלים אך לא נשבר.
מהפיצוץ נהרסו מרכזיית הקשר של המחנה, הנשקייה ומעונות הקצינים.
קצין, שלושה שוטרים בריטים ושוטר ערבי נהרגו ורבים נפצעו.
הפעולה נחשבת לאחת הנועזות והמוצלחות של לח"י בגלל:
פגיעה קשה ביוקרת הבריטים לאור ההצלחה להחדיר מכונית תופת בצורה מתוחכמת ללב אחד המקומות השמורים והמאובטחים ביותר.
ליד מקום הפיצוץ, ברחוב קפלן 37, יש לוחית זיכרון להתקפת לח"י בשרונה ועליה כתוב:
ב-2015 הוחלפה לוחית הזיכרון המטושטשת בלוחית חדשה ובו תיאור ההתקפה וציון שמותיהם של יששכר הוברמן ורחמים אלבלק בעברית ובאנגלית.
בקריפטואנליזה, התקפת קורלציה (correlation attack) היא התקפה קריפטוגרפית נגד צופן זרם שהוצעה לראשונה על ידי תומאס זיגנתאלר (Thomas Siegenthaler) ב-1985. היא המתאימה לכל צופן שהמחולל הפנימי שלו מורכב מאוגרי זיזה ממושבים (LFSR).
זוהי התקפת כוח גס סטטיסטית בסגנון הפרד ומשול המתמקדת בשחזור המצב הראשוני (initial state) של האוגרים.
ההתקפה בדרך כלל מתבצעת לפי מודל התקפת גלוי-ידוע, אם קיים בידי התוקף מידע מוקדם לגבי חלק מסיביות זרם המפתח.
אך אפשרית גם אם לא קיים כל מידע מוקדם, בתנאי שקיימת יתירות כלשהי במסר הגלוי שהוצפן.
אם מצליחה, ההתקפה מאפשרת שחזור מלא של שלב האתחול של המחולל בסיבוכיות של ניסיונות בניגוד לסיבוכיות הצפויה בחיפוש ממצה.
באופן כללי התקפת קורלציה אפשרית ברגע שמוצאים מתאם כלשהו בין זרם המפתח והרצף של אוטומט סופי שהמצב ההתחלתי שלו תלוי בחלק מסיביות זרם המפתח.
את סיביות המפתח אפשר לחשוף על ידי שחזור המצב ההתחלתי של , כל עוד אפשר לזהות 'תלות סטטיסטית' אשר יכולה לשמש סימן שהרצף עשוי להיות חלק מפלט המחולל.
חיפוש ממצה בר ביצוע על ידי שבוחרים שוב ושוב רצפים אפשריים כלשהם ובודקים אם מידת הקורלציה בין הרצף לבין גבוהה מערך סף מסוים שהוא פונקציה של טווח השגיאה האפשרי.
אם נמצא רצף מתאים אפשר לשחזר את המצב ההתחלתי של המחולל ומכאן לשחזר כל קטע מזרם המפתח.
בהתאמות קלות ההתקפה ישימה כנגד סוגים רבים של צופן זרם כמו צופן זרם שבנוי בסגנון 'מסנן' (filter generator).
התקפת קורלציה מנצלת את העובדה שקיימת תלות סטטיסטית כלשהי בין זרם המפתח הנוצר מהמחולל לבין פלט אוגר יחיד כלשהו הכלול במחולל.
ברמה של סיביות תלות כזו מתרחשת רק אם יש מתאם בין פלט פונקציית השילוב של המחולל לאחד מהקלטים שלה, שהוא פלט אחד האוגרים.
עבור (כל האוגרים הכלולים במחולל).
או לחלופין אם זרם המפתח נקרא אזי אומרים שקיים מתאם בין רצף חלקי באורך של זרם המפתח המסומן לבין רצף חלקי הנוצר מאחד האוגרים שבמחולל.
רמת המתאם בין שני הרצפים נמדדת על ידי פונקציה המחושבת על סיביות
והיא משתנה מקרי ממשי בעל התפלגות בינומית עם תוחלת ושונות (כאשר גדול).
אפשר להשוות את ההתפלגות לרמת המתאם הצפויה בין הרצף לבין רצף אקראי בלתי תלוי.
כאשר הרצף הוא אקראי בלתי תלוי ב- ההתפלגות בינומית עם תוחלת צפויה אפס ועם שונות .
רמת המתאם היא כלי יעיל המאפשר לתוקף להפעיל התקפת כוח גס ישירה בחיפוש אחר המצב הראשוני הנכון של אוגר נתון.
ניתן להבחין בין מצב התחלתי נכון למצב התחלתי שגוי, משום שמצפים מערך התחלתי שגוי שיהיה בלתי תלוי סטטיסטית בזרם המפתח, כל תלות סטטיסטית שתמצא תאשש שהמצב ההתחלתי אכן נכון.
בפועל ערך כלשהו יתקבל כמצב התחלתי נכון אם רמת המתאם עולה על סף מסוים המחושב בהתבסס על ההסתברות של שתי שגיאות אפשריות, האחת נקראת false alarm והיא מסומנת והשנייה נקראת הסתברות לאי-הבחנה .
האורך שהוא כמות הסיביות המינימלית הדרושה להתקפה, נקבע לפי ההסתברות לעיל והאורכים של האוגרים בהתאמה.
בכל מקרה ההתקפה אפשרית רק אם ההסתברות שונה מחצי.
לסיכום ההתקפה מתוארת בפסאודו קוד הבא:
קלט: קטע מזרם המפתח באורך סיביות.
כאשר ההסתברות לעיל עבור מחרוזת זו לא שווה לחצי.
פלט: המחרוזת המייצגת את המצב ההתחלתי של האוגר .
עבור כל מצב התחלתי אפשרי , מפעילים את המחולל ומייצרים את הסיביות הבאות של האוגר ומחשבים את רמת המתאם בין התוצאה לבין מחרוזת הקלט :
אם קרוב לתוחלת המחרוזת מתקבלת כמצב התחלתי אפשרי, אם לא ממשיכים לנסות עם מחרוזת אחרת.
כדי למנוע התקפת קורלציה צריך לבחור פונקציית שילוב עם תכונה שנקראת 'חסינת-מתאם' (correlation immunity) מ'סדר ראשון' (להלן), כלומר שאין מתאם כלשהו בין פלט הפונקציה לאף אחד מהקלטים שלה.
כך שהמפתח בלתי תלוי סטטיסטית בפלט של אוגר כלשהו מהאוגרים הכלולים במחולל וכן כל קלט יכול להיות אפשרי במידה שווה.
באופן כללי יותר, התקפת קורלציה סימולטנית על אוגרים מתוך צריכה לבדוק את רמת המתאם בין זרם המפתח לבין הרצף שהוא קומבינציה של האוגרים באמצעות פונקציה בוליאנית של משתנים.
כאשר מייצגת את כל האוגרים ואילו את האוגרים הנבדקים לעומתם.
ההתקפה יכולה להצליח רק אם .
מספר האוגרים המינימלי הדרוש כדי שהתקפה סימולטנית כזו תיתכן היא כאשר הוא הסדר הגבוה ביותר של חסינות המתאם של הפונקציה הבוליאנית.
פונקציה בוליאנית של משתנים המספקת את הקירוב הטוב ביותר של היא פונקציה אפינית .
התקפת קורלציה היעילה ביותר היא כזו שמוצאת קורלציה בין לבין המחרוזת אותה מחשבים על ידי חיבור הפלט של תת-קבוצה של אוגרים והיא מתאימה להסתברות:
כאשר הוא מספר המשתנים של פונקציית השילוב, הוא וקטור של סיביות שמרכיב ה- שלו הוא '1' רק אם והפונקציה מייצגת טרנספורמציית וואלש של (נקראת גם התמרת פורייה בדידה) אותה מחשבים על ידי .
המסקנה שכדי להעלות את סיבוכיות התקפת הקורלציה רצוי שפונקציית השילוב של המחולל תהיה מסדר גבוה של 'חסינות-מתאם' וכן אי-ליניאריות גבוהה.
או במילים אחרות שהפונקציה תהיה נמוכה מעל כל הווקטורים עם משקל בינארי נמוך.
סדר של חסינות מתאם פירושו 'מקסימום קורלציה' בין פלט פונקציה בוליאנית עם משתנים לבין תת-קבוצה שלה של משתנים.
מקסימום קורלציה מחושבת על ידי כאשר היא פונקציה בוליאנית של המשתנים כאשר .
הסימן פירושו קבוצת כל הווקטורים הבינאריים באורך מעל השדה .
בקריפטואנליזה התקפת שיבוש (fault attack) היא התקפת ערוץ צדדי קריפטוגרפית גנרית היעילה במיוחד כאשר הצופן מוטמע בחומרה ניידת כמו כרטיס חכם (ICC).
ההתקפה בנויה משני צעדים, תחילה משבשים את פעולת המכשיר על ידי 'הזרקה' של סיביות שגיאה במיקומים מסוימים (לא ספציפיים) בשבב הזיכרון של הכרטיס כמו למשל בתאי SRAM ולאחר מכן מנתחים את התוצאה המשובשת בהשוואה לתוצאה נקייה בניסיון לשחזר את המפתח הסודי או המצב הפנימי של הצופן.
ההתקפה ישימה כנגד כל סוג של פרימיטיב קריפטוגרפי, כמו הצפנה אסימטרית, צופן סימטרי או צופן זרם.
הצלחת 'הזרקת' השגיאה תלויה בסוג החומרה, תהליכי ייצור, אופן מימוש הצופן, תיזמון האירוע ובכמות הסיביות השגויות.
הפעולה בדרך כלל היא סוג של הפרעה פיזית עם מגע או ללא מגע, זמנית או קבועה, שמשפיעה על תכולת תאי זיכרון ויכולה להפוך מצב של סיביות, גם אם לתוקף אין תמיד שליטה בכמות או במיקום המדויק של הסיביות המשובשות.
אך המתקיף יכול תמיד לאתחל את המכשיר ולהתחיל מההתחלה.
ישנן מספר דרכים לגרימת שיבוש ביניהן:
חבלה פיזית כגון חיתוך כבל זעיר או הריסת תאי זיכרון ספציפיים.
הפרעה חשמלית שמתחלקת לשני סוגים גליץ' (עלייה חדה במתח) או מניפולציה של שעון או תדר.
אלומת אור שיכולה להגיע מכמה מקורות: אור כללי או אור ממוקד (ספקטרום רחב) וקרן לייזר (ספקטרום צר).
קרינה אלקטרומגנטית או קרינה מייננת.
בגלל רגישות החומרה להפרעות המתוארות וכן בשל אמצעי נגד מסוימים הננקטים על ידי יצרנים כמו חיישני הפרעה או שימוש במתחים הפוכים במקביל, ייתכן מצבים בהם ההפרעה תגרום לאתחול מיידי של המערכת או לקריסה טוטאלית, מה שלא יועיל במיוחד לתוקף.
מסיבה זו, רבים נוטים להטיל ספק במעשיות ההתקפה.
קריפטואנליזה של שגיאות בחומרה וההשלכה שלהם על ביטחון מערכת הצפנה א-סימטרית החלה עם עבודתם של דן בונה, ריצ'רד דמילו וריצ'רד ליפטון ב-1996. ההתקפה קשורה במעט להתקפת תזמון שבה מודדים את הזמן המדויק הנדרש למערכת לביצוע פעולה קריפטוגרפית כלשהי בהתבסס על ניתוח שינויים קלים בזמן.
בהתקפה שלהם הוכיחו בונה, דמילו וליפטון שאם בדרך כלשהי נגרמת שגיאת חומרה אקראית במצב סיביות מסוימות בזיכרון הפנימי של המכשיר או הכרטיס החכם, אפילו אם אין לתוקף גישה לתוכן הזיכרון ביכולתו לחשוף את מפתח הצפנה הסודי או את מפתח החתימה הדיגיטלית המוטמע במערכת.
סכימות הצפנה או חתימה דיגיטלית אסימטריות רבות כמו RSA או DSA רגישות מאוד למצב כזה וניתנות לחשיפה עקב מספר מועט של שגיאות.
למשל RSA במצב CRT ניתן לשבירה לאחר שגיאה אחת בלבד, במצב אחר אפשר לחשוף את המפתח אחרי כאלף שגיאות.
וכן לגבי סכימות אחרות כמו פרוטוקול אימות של פיאט-שמיר.
לדוגמה, לפי תקן CRT של חתימה דיגיטלית RSA תהליך החתימה כאשר הוא המודולוס ו- הוא מפתח החתימה הסודי, מוחלף מטעמי יעילות בחישוב הבא: תחילה מחשבים את לאחר מכן את כאשר המפתחות הם מפתחות חתימה סודיים שנגזרים ממפתח החתימה ולאחר מכן באמצעות משפט השאריות הסיני מחשבים את החתימה מתוך הערכים שהתקבלו.
כך הושג שיפור בביצועים כיוון שהעלאה בחזקה עם ו- בנפרד קלה באופן משמעותי מאשר העלאה בחזקה עם בגלל שכל החישובים מתבצעים עם ערכים שהם קטנים בחצי מהמודולוס וחישוב CRT הנוסף זניח בהשוואה.
אם למשל ארעה שגיאה בחומרה או בתוכנה במהלך חישוב החתימה הדיגיטלית של מסר ידוע כלשהו ובמקרה ארעה תקלה במהלך חישוב אך לא בזמן חישוב .
לצורך הדוגמה נסמן את הערך השגוי .
כעת החתימה תהיה , שהיא חתימה שגויה כמובן.
אפשר לראות ש- אבל וכן לפי ארג'ן לנסטרה אבל כאשר הוא המפתח הפומבי שמשמש לאימות החתימה ונגיש לכל, כלומר .
כאשר היא מחלק משותף מקסימלי.
המודולוס פורק לגורמים והמערכת נפרצה לחלוטין בגלל שגיאה אחת ויחידה ולא משנה כמה סיביות השתבשו כל עוד השגיאה ארעה רק במהלך חישוב אחד הערכים או ולא בשניהם.
ההתקפה אפשרית גם כאשר לא משתמשים ב-CRT.
באופן כללי כאשר המודולוס בגודל סיביות ההתקפה יכולה להצליח עם שגיאות.
הדרכים להתמודד עם התקפה מסוג זה הם (א) לבצע בדיקות של תקפות ערכים לפני שהם מוצגים למשתמש, במחיר של ירידה ביעילות.
(ב) הוספת סיביות ביקורת לאיתור שגיאות כמו CRC.
(ג) הוספת אקראיות לתהליך החתימה.
ב-1997 פרסמו עדי שמיר מכון ויצמן ואלי ביהם הטכניון מאמר המפרט כיצד ניתן לשבור מערכת הצפנה סימטרית באמצעות התקפת שיבוש דיפרנציאלית בקיצור DFA.
הם הדגימו התקפה כזו על DES המוגן בתוך חומרה חסינת מגע.
ההתקפה אפשרית גם אם לא ידוע לתוקף מאומה אודות האלגוריתמים המוטמעים במערכת (כמו למשל אלגוריתם סקיפג'ק של ה-NSA שהמפרט שלו היה סודי והוא הוטמע בשבב חסין מפני מגע).
בתנאי כמובן שהתוקף יכול להפעיל את המכשיר כרצונו, לכן ההתקפה אינה ישימה כנגד מחשב מרוחק דרך רשת האינטרנט.
לפי מודל זה ההתקפה מתבצעת על מכשיר נייד או כרטיס חכם שהמידע הרגיש כמו מפתח הצפנה מוטמע בתוכו באופן שלא ניתן לגישה.
ההנחה היא שהתוקף מסוגל בזמן אקראי כלשהו לשבש ארעית מספר מועט של סיביות במיקומים אקראיים.
כלומר ברגע נתון מצבם יתחלף מאחד לאפס או להפך במהלך פעולת המכשיר.
מיקום הסיביות השגויות או הזמן המדויק שבו ארעה השגיאה אינם ידועים לתוקף.
בהתקפה הזו מצפינים פיסות מידע ידוע פעמיים, במצב רגיל ובמצב משובש.
במקרה של צופן סימטרי בעל מבנה רשת פייסטל לדוגמה, אם השגיאה ארעה בחלק הימני של הסבב האחרון של הצופן, אזי בצד השמאלי הטקסטים יכולים להיות שונים רק בפלט הסיביות של תיבות ההחלפה (s-box) שהסיבית השגויה נכנסה כקלט.
ההבדלים ניתנים לניתוח באמצעות קריפטואנליזה דיפרנציאלית, כלומר ניחוש סיביות שגויות וניתוח דיפרנציאלים שהתקבלו לעומת דיפרנציאלים צפויים וחשיפת מפתח ההצפנה.
ביהם ושמיר הראו שההתקפה ישימה גם כאשר השיבוש פרמננטי ונעשה מראש.
התקפת שיבוש על צופן זרם
ב-2004 פרסמו עדי שמיר ויונתן הוך מכון ויצמן התקפת שיבוש נגד צופן זרם המורכב מאוגרי זיזה ממושבים (LFSR).
הם הדגימו את ההתקפה על צופן Lili-128 ו-SOBER-t32 שהיו מועמדים של NESSIE ונפסלו.
ההנחה היא שלתוקף אין שליטה מלאה על המיקומים, הזמנים או מספר הסיביות שהושפעו במהלך השיבוש, אך ביכולתו לבצע אתחול מחדש של המכשיר בכל עת.
העיקרון של ההתקפה פשוט, נניח שהמצב הפנימי של LFSR מיוצג על ידי מצבים (סיביות) כאשר הוא גודל האוגר.
לפי מודל של צופן זרם שפועל עם פונקציה בוליאנית לא ליניארית לסינון האוגר, הפונקציה היא שהם הקלטים של הפונקציה מתוך מיקומים ספציפיים ב-LFSR בדרך כלל ו-.
למעשה ייתכן הקלט לפונקציית הסינון יהיה מכמה אוגרים ולפעמים נעזרת גם בטבלת חיפוש (תיבות החלפה) או אוטומט סופי.
גורמים לשיבוש ומייצרים פלט משובש של הצופן (הצפנה של טקסט כלשהו).
בודקים אם הניחוש נכון (אם לא מנחשים שוב)
חוזרים על צעדים 1 עד 3 פעמים
פותרים את מערכת המשוואות הליניאריות של הסיביות המקוריות
כיוון שה-LFSR ליניארי מטבעו הבדיקה בשלב 3 מתבצעת על ידי בדיקת ה- הראשונית של השיבוש (לעומת מצב הפעלה רגיל) אזי בכל זמן ההפרש יהיה כאשר הוא פעולת עדכון האוגר בכל פעימה.
כדי לאמת זאת מנסים לנחש דיפרנציאל עתידי ב- סיביות הקלט של .
אם ההפרש הוא 0 צפוי להתקבל הפרש אפס גם בפלט בהתאם.
אם הניחוש לא נכון הסיכוי שיתקבל הפרש אפס הוא חצי.
לכן אחרי סיביות פלט אפשר לאתר ניחוש לא נכון.
כמובן שאפשר לבצע שיפורים בתהליך הניחוש, כמו ביצוע מקבילי.
כעת אם התוקף מצליח לאסוף מספיק זוגות של הפרשי קלט/פלט עבור כל הסיביות, יוכל עם מידע זה על ידי חיפוש ממצה וחישוב משוואות ליניאריות לנחש את המצב הפנימי של ה-LFSR ומשם לפרוץ את הצופן.
ההתקפה ישימה כנגד מספר וריאציות של צופן זרם אך לא יעילה כאשר השיבוש הוא בעל משקל בינארי (משקל המינג) גבוה.
בקריפטואנליזה, התקפת התנגשויות (collision attack) היא התקפה לשבירת פונקציית גיבוב קריפטוגרפית על ידי מציאת התנגשות, כך ששני קלטים שונים יפיקו ערך גיבוב זהה.
בהגדרה, עמידות פונקציית גיבוב קריפטוגרפית בפני התנגשויות היא התכונה הקשה ביותר להשגה, ולפעמים היא הכרחית כמו בתעודת מפתח ציבורי או חתימה דיגיטלית.
בניגוד לעמידות מפני מציאת מקור ראשון או מקור שני שבהן קלט אחד קבוע, מציאת התנגשות אינה מגבילה את הקלטים; אם נמצאה התנגשות בין כל זוג קלטים אפשריים בזמן הנמוך מכוח גס, נחשב הדבר לשבירה של פונקציית הגיבוב.
בהינתן פונקציית גיבוב ושני מסרים כלשהם ו- (למתקיף אין שליטה על תוכנם) כאשר , מציאת התנגשות היא כל מצב שבו .
מציאת התנגשות עם תחילית נבחרת (chosen prefix).
בהינתן פונקציית גיבוב , שתי תחיליות כלשהן ו- שנבחרו על ידי המתקיף ושני מסרים אקראיים שאין לו שליטה על תוכנם.
התנגשות היא כל מצב שבו מתקיים .
בעזרת התקפת יום הולדת ניתן לשבור כל פונקציית גיבוב קריפטוגרפית בעלת פלט באורך סיביות לא משנה כמה היא בטוחה בכוח גס - דהיינו מציאת התנגשות, בסיבוכיות של .
התקפת תחילית נבחרת (chosen prefix) פורסמה לראשונה ביורוקריפט 2007 נגד אלגוריתם MD5 והתקפה מעשית כזו בוצעה ב-2008בה הצליחו חוקרים לזייף תעודת X.509 חתומה שאיתה ניתן היה להתחזות לרשות מאשרת (certificate authority).
באופן כללי, אלגוריתמים הבנויים בסגנון מבנה מרקל דמגרד (כמו סדרת SHA) חשופים להתקפה זו בשל אופי המבנה עצמו.
מסיבה זו כיום נוטים לפתח פונקציות גיבוב חדשות שלהן תכונת אקראיות.
הדוגמה הטובה ביותר להמחשת התקפת התנגשויות היא חתימה דיגיטלית.
אם אליס רוצה לשלוח מכתב לבוב, היות שהמסמך בדרך כלל גדול, מקובל תחילה לייצר מהמסמך תמצית קצרה באמצעות פונקציית גיבוב קריפטוגרפית ואז לחתום על תמצית המסמך במקום על המסמך עצמו.
מסיבה זו עמידות מפני התנגשויות קריטית מאוד כי לולא תכונה זו ניתן יהיה לזייף חתימות דלהלן:
תחילה המתקיף מכין שני מסמכים שונים A ו-B אשר תמצית הגיבוב שלהם זהה.
המטרה שלו היא לשכנע את בוב בטענה שהמסמך B הגיע מאליס.
המתקיף שולח לאליס את המסמך A, היא חותמת עליו לאחר שהסכימה עם תוכנו ומחזירה אותו בחזרה למתקיף.
המתקיף מצמיד את החתימה של מסמך A למסמך B.
המתקיף שולח את המסמך B לבוב יחד עם החתימה מהמסמך A בטענה שהמסמך נחתם על ידי אליס.
לבוב אין דרך לדעת שהמסמך שקיבל אינו המסמך המקורי עליו חתמה אליס, כי החתימה עליו נמצאה תקפה, הוא מקבל את טענת המתקיף.
פונקציית גיבוב כאשר מגדיר את האורך והוא פרמטר ביטחון, תקרא TCR (קיצור של Target collision resistance או בשם אחר פונקציית גיבוב אוניברסלית) אם כל יריב פולינומי A (המוגבל בזמן ומקום) יכול לנצח במשחק הבא בהסתברות זניחה.
תחילה הוא מקבל אתגר כלשהו ולאחר מכן הוא מקבל את ואז הוא מנצח במשחק אם הצליח לייצר ערך נוסף כך שמתקיים .
תכונה זו דומה לתכונת עמידות מפני מציאת מקור שני (second pre-image) והיא נחשבת לגרסה חלשה של עמידות מפני התנגשויות ולפעמים היא יותר פרקטית כך שאפשר להסתפק בה לעומת הגרסה החזקה יותר של עמידות מלאה מפני התנגשויות.
בקריפטואנליזה, התקפת גלוי-נבחר או תְּקִיפַת תַּמְלִיל פָּשׁוּט נִבְחָר היא מודל התקפה נגד מערכת הצפנה שמניח כי ליריב היכולת להשיג תוצאות הצפנה של טקסטים גלויים כלשהם, לפי בחירתו, שהוצפנו באמצעות אלגוריתם ההצפנה המותקף.
מטרת ההתקפה היא להשיג באמצעותם מידע כלשהו על האלגוריתם כמו חשיפת חלק ממפתח הצפנה או כולו ובכך לרופף את ביטחונו או להביא לשבירתו המוחלטת.
בהתקפת גלוי-נבחר ההנחה היא שהמתקיף או הקריפטואנליסט מסוגל להשיג באופן אדפטיבי תוצאות הצפנה של כמות מוגבלת של טקסטים גלויים בהם הוא מעוניין.
היכולת הזו באה לידי ביטוי באופן תאורטי באמצעות אורקל שנקרא כאן אורקל הצפנה שהוא מעין קופסה שחורה בתוכה מוטמע מפתח הצפנה סודי ובאמצעות פרוטוקול חיצוני כלשהו הוא יכול להצפין באמצעותה מסרים כלשהם ולקבל את תוצאת ההצפנה, אך הוא אינו רשאי או אינו יכול לראות את תוכן הקופסה.
מטרתו היא לחשוף סיביות ממפתח ההצפנה המוטמע בתוכה, או לחלופין לפענח טקסט מוצפן מסוים.
במציאות לא קורה לעיתים קרובות שהמתקיף ניחן ביכולת כזו, למרות זאת ההתקפה עדיין בת-ביצוע במקרים מסוימים.
יש לזכור שמערכות הצפנה מורכבות מאוד והתקשורת מתבצעת בין מחשבים ללא מעורבות אנושית.
במערכת הצפנת מפתח ציבורי היכולת של המתקיף לקבל תוצאות הצפנה של כל טקסט גלוי שיחפוץ היא טריוויאלית, כיוון שמערכת כזו במהותה מאפשרת לכל אחד להשיג את מפתח ההצפנה הציבורי.
לכן במקרה כזה אורקל ההצפנה מיותר.
התקפת גלוי-נבחר מתחלקת לשני סוגים:
היא סוג של התקפה שבה מניחים שהמתקיף יכול לבחור כל טקסט מקור שהוא מעוניין לקבל עבורו את הטקסט המוצפן המתאים.
אך הוא יכול לראות את הטקסט המוצפן רק לאחר שסיים להגיש את כל השאילתות.
מרגע שהוא רואה את הטקסט המוצפן, הוא אינו יכול להגיש בקשות נוספות.
התקפת גלוי נבחר אדפטיבית המסומנת IND-CPA 2. היא התקפה חזקה יותר שבה המתקיף מסוגל להתאים את בקשותיו בהתאם לתוצאות קודמות, כלומר ביכולתו לבקש טקסט מוצפן גם לאחר שראה טקסט מוצפן שביקש קודם.
התקפת גלוי-נבחר חזקה יותר מהתקפת גלוי-ידוע היות שבניגוד אליה המתקיף יכול לבקש הצפנה של טקסטים כרצונו ובכך יעלה בידו להשיג זוגות רבים של טקסטים גלויים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם מה שמגדיל את סיכויי ההצלחה שלו.
כל צופן שהוא עמיד נגד התקפת גלוי-נבחר יהיה עמיד נגד התקפת גלוי-ידוע.
לעומת זאת התקפת גלוי-נבחר חלשה יותר מהתקפת מוצפן-נבחר שבה המתקיף מסוגל לבקש טקסט גלוי של כל טקסט מוצפן שירצה (שזה בכיוון ההפוך מהתקפת גלוי-נבחר), מודל זה נחשב למודל הביטחון החזק ביותר.
למשל צופן אל-גמאל בטוח נגד התקפת גלוי-נבחר אך לא נגד התקפת מוצפן-נבחר.
התקפת גלוי-נבחר נגד מערכת הצפנה סימטרית
התקפת גלוי-נבחר הכללית מתוארת באמצעות ניסוי המתנהל בין המתקיף לאורקל הצפנה היפותטי.
תחילה אורקל ההצפנה בוחר מפתח הצפנה אקראי סודי .
המתקיף בוחר ושולח לאורקל זוג טקסטים גלויים .
אורקל ההצפנה בתורו מטיל מטבע, ולפי התוצאה הוא מבצע הצפנה של אחד משני המסרים שקיבל: ומחזיר את (האתגר) למתקיף.
המתקיף שיש לו גישה לאורקל ההצפנה רשאי לבקש ממנו הצפנות נוספות כלשהן, הוא בודק את המידע שקיבל ומחזיר את הסיבית .
תוצאת הניסוי היא 1 כלומר מוכרזת כמוצלחת אם או אפס המייצג כישלון במקרה ש-.
הבדל מהותי בין תיאור המודל במערכת הצפנה סימטרית לעומת א-סימטרית הוא בכך שבאחרונה בנוסף ניתנת למתקיף גישה למפתח ההצפנה הציבורי.
עובדה זו למעשה משליכה על כך שכעת המתקיף אינו זקוק לאורקל כלל כדי לבצע את ההתקפה, הוא יכול פשוט לדמות את האורקל בעצמו על ידי הטלת מטבע והצפנה של מסר אקראי כלשהו ולבחון את התוצאה.
מהיבט תאורטי המשמעות היא שכל מערכת הצפנה א-סימטרית שהיא בטוחה נגד יריב פאסיבי, בטוחה גם במסגרת מודל התקפת גלוי-נבחר.
זאת בניגוד להצפנה סימטרית שבה יכול להיות מצב שההצפנה תהיה בטוחה כנגד יריב פסיבי, לעומת זאת יריב אקטיבי יוכל לשבור את המערכת בהתקפת גלוי-נבחר בקלות.
אם תוצאת הניסוי או הניסויים היא 1 המשמעות היא שאלגוריתם ההצפנה נפרץ, כי כעת עלה בידי המתקיף להבחין בין הצפנה של טקסטים שונים.
חשוב להדגיש שאין מדובר כאן בהגדרה תאורטית בלבד, אלא לעובדה זו השלכות מעשיות ולא מומלץ כלל להשתמש באלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי מפני כמה סיבות.
לא רק שבמקרה כזה למתקיף קל לזהות הצפנה חוזרת של מסרים זהים עם אותו מפתח, אלא שהוא יכול אפילו לפענח את הטקסט המוצפן בהסתברות גבוהה, אם במקרה טווח המסרים האפשריים קטן.
לצורך המחשה, אם נניח שפרופסור באוניברסיטה מצפין את הציונים של הסטודנטים שלו עם RSA, עם מפתח הצפנה גדול.
היות שטווח הציונים הוא המתקיף יכול פשוט להצפין עם המפתח הציבורי של הפרופסור את כל הציונים האפשריים, להכין טבלה של ציונים מוצפנים ואז להשוות את הציונים בפועל של הסטודנטים עם ציונים המוצפנים בטבלה.
ביטחון מערכת סימטרית נגד התקפת גלוי-נבחר
באופן פורמלי מערכת הצפנה סימטרית אקראית תוגדר בלתי ניתנת להבחנה (indistinguishable) או בטוחה סמנטית תחת מודל התקפת גלוי-נבחר אם עבור כל מתקיף פולינומי קיימת פונקציית זניחות עבור פרמטר הביטחון המייצג את אורך הקלט כך שמתקיים:
פירוש הביטוי הוא שסיכוייו של המתקיף לשבור את תחת מודל התקפת גלוי נבחר אינם עולים על חצי יותר משיעור שנקבע על ידי פונקציית הזניחות שמשמעה שהיתרון של המתקיף שולי ביחס ל-.
יש לציין שאם הייתה דטרמיניסטית התכונה האמורה לא הייתה מתקיימת, כיוון שבמקרה כזה קל מאוד למתקיף לדעת האם ההצפנה היא של או , הוא יכול פשוט לשלוח את שניהם ולרשום את התוצאות, כי הרי בכל הצפנה של קלט זהה התוצאה תהיה תמיד זהה.
לעומת זאת תכונת אי-יכולת הבחנה תקפה כאשר אלגוריתם ההצפנה הסתברותי.
כלומר בכל הצפנה גם אם הקלט זהה תתקבל תוצאה שונה בגלל אקראיות ההצפנה.
המסקנה היא שאלגוריתם הצפנה דטרמיניסטי אינו יכול להיות בטוח תחת מודל התקפת גלוי-נבחר.
ביטחון מערכת א-סימטרית נגד התקפת-גלוי-נבחר
מערכת הצפנת מפתח ציבורי נקראת בטוחה סמנטית או בעלת אי-יכולת הבחנה תחת מודל התקפת גלוי-נבחר (בקיצור CPA) אם עבור כל אלגוריתם פולינומי הסתברותי ופונקציית זניחות מתקיים:
ההגדרה דומה לזו של צופן סימטרי למעט העובדה שהמתקיף מקבל בנוסף את מפתח ההצפנה הציבורי.
גם כאן ההצפנה חייבת להיות הסתברותית כי לא קיימת מערכת הצפנה דטרמיניסטית בטוחה סמנטית וכן במקרה זה אורקל ההצפנה אינו נחוץ למתקיף היות שהוא יכול להצפין כל מסר בעצמו באמצעות המפתח הציבורי.
לכן, עצם העובדה שמערכת הצפנה א-סימטרית בטוחה נגד יריב פאסיבי מלמדת בהכרח שהיא בטוחה גם נגד התקפת גלוי-נבחר.
הבדל נוסף הוא שבניגוד למערכת הצפנה סימטרית לא ניתן להגיע בשום אופן למערכת הצפנה א-סימטרית בעלת ביטחון מושלם ואין זה משנה כמה ארוכים המפתחות או כמה המסר קצר.
דוגמה קלאסית להתקפת גלוי נבחר היא סיפור שהתרחש במלחמת העולם השנייה.
במאי 1942 חשדו מפצחי הקודים של הצי האמריקאי שהיפנים מתכננים פלישה לאטול מידוויי בצפון האוקיינוס השקט.
הם יירטו שדר שהכיל בין היתר את הטקסט המוצפן "AF" והאמינו שהוא קוד המתייחס לאי "מידוויי" אך כדי לשכנע את הגנרלים בטענה הם ביצעו את הטריק הבא, הם ביקשו מהחיילים האמריקאים המוצבים באי לשדר בקשה להספקת מים וכאשר החיילים היפנים יירטו את התשדורת האמריקאית הם מיהרו לדווח לממונים עליהם.
למותר לציין שהתשדורת המוצפנת של היפנים הכילה את הקוד AF ובכך ניתנה ההוכחה, מה שהוביל את הכוחות האמריקאים לשגר שלוש נושאות מטוסים לאזור, האי ניצל והיפנים ספגו אבדות רבות.
יש אומרים שאירוע זה היה לנקודת מפנה במלחמה של ארצות הברית נגד יפן באוקיינוס השקט.
הטריק שביצעו מפצחי הקודים האמריקאים הוא דוגמה קלאסית של התקפת גלוי-נבחר.
הם כביכול "ביקשו" מהיפנים להצפין עבורם את המילה "מידוויי" אף על פי שהיפנים לא היו מודעים כלל למתרחש והתשובה שקיבלו אפשרה להם להסיק את מיקום הפלישה בסבירות גבוהה.
אילו היה הצופן היפני חסין נגד התקפת גלוי-נבחר, ייתכן שההיסטוריה הייתה נראית אחרת.
התקפת גלוי-נבחר נגד צפנים מודרניים
צופן DES היה במשך שנים מטרה להתקפות קריפוטואנליטיות תאורטיות ומעשיות, בראשן הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית שמסתמכת על כמות נכבדה של זוגות טקסטים גלויים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם (בערך ).
אפשר לבצע את ההתקפה עם פחות טקסטים נבחרים אולם סיבוכיותה עולה בהתאם.
הקריפטואנליזה הדיפרנציאלית היא התקפת גלוי-נבחר במהותה כיוון שמתקיף צריך להכין תחילה מאגר של טקסטים קריאים בעלי דיפרנציאל מסוים, אותם הוא צריך להצפין ומתוכם הוא אמור לבחור טקסטים מסוימים.
אף על פי ש-DES גילה עמידות גבוהה נגד התקפה זו, צפנים אחרים
כמו FEAL ,Khafre ,REDOC-II ,LOKI ולוציפר פוצחו לגמרי בשיטה זו.
התקציב הפדרלי של רוסיה הוא היסוד העיקרי במערכת התקציב של רוסיה.
התקציב הפדרלי הוא תוכנית פיננסית ממלכתית גדולה לשנת כספים, אשר מעוגן מכוח החוק לאחר אישורו על ידי הפרלמנט הרוסי ונחתם על ידי נשיא רוסיה.
התקציב הפדרלי הוא האמצעי העיקרי לחלוקה מחודשת של ההכנסה הלאומית והתוצר המקומי הגולמי באמצעותו המדינה מגייסת את המשאבים הכספיים הדרושים להסדרת הפיתוח הכלכלי, המדיניות החברתית וחיזוק ההגנה הלאומית.
התקציב הפדרלי מהווה חלק ניכר מתהליך ההפצה, שהוא חלוקת הכספים בין מגזרי המשק, התעשייה והייצור ובין המחוזות במדינה.
זכותה של הפדרציה הרוסית לתקציב פדרלי עצמאי מעוגנת בסעיף 71 בחוקה הרוסית ובקוד התקציב של רוסיה המסדיר את פרטי הקמת התקציב וביצועו.
בשנת 2016 הגירעון בתקציב הרוסי הגיע ל-21 מיליארד דולר והיה צפוי לעלות בשנה ל-21.7 מיליארד דולר.
הכנסות תקציב 2016 נאמדו בכ-13.7 טריליון רובל (200 מיליארד דולר) או 17.5% מהתוצר, בעוד שההוצאות תוכננו להיות 16 טריליון רובל (כ-233 מיליארד דולר) או 20.5% מהתוצר.
הגירעון התקציבי הוא אם כן 2.35 טריליון רובל (33 מיליארד דולר) או 3% מהתמ"ג.
באוקטובר 2020, אושר לראשונה תקציב תלת שנתי, עד 2023. בתקציב תלת שנתי לשנים 2024–2026, הוכרז כי האינפלציה עומדת על 4.5% וכי הגרעון התקציבי עומד על 19% מהתמ"ג.
ולראשונה כ־40% מתקציב המדינה מוקצה עבור הכוחות המזוינים וכוחות הביון והביטחון.
על פי החוק, לא יאוחר מ-1 באוקטובר, ממשלת רוסיה מכינה ומציגה בפני הדומה הממלכתית טיוטת תקציב פדרלי לשנת הכספים הבאה.
חוק התקציב הפדרלי נסקר על ידי הדומה בשלוש קריאות.
בקריאה ראשונה מאמצים את הפרמטרים הבסיסיים של התקציב.
על פי קוד התקציב, במהלך הקריאה הראשונה, לדומה עומדת הזכות להגדיל את ההכנסות ואת הגירעון בתקציב הפדרלי, אם שינויים אלה אינם זוכים לתמיכת הממשלה.
הדומה יכולה לדחות את טיוטת התקציב.
במקרה זה, ועדת פיוס בשיתוף עם הממשלה מתכנסת.
בקריאה השנייה הדומה מאשרת את סעיפי חוק התקציב לפי סעיף, והקריאה השלישית היא על חוק התקציב בכללותו.
לאחר אימוץ התקציב הפדרלי, החוק מועבר לאשרור מועצת הפדרציה, הבית העליון של הפרלמנט ואז נחתם כחוק על ידי הנשיא.
רוסיה נהנתה מעודף תקציבי בשנים 2001–2008, עד שפרץ משבר פיננסי.
אף על פי שהממשלה עידנה את תחזיות התקציב שלה במהלך שנת 2009 כדי לשקף את ירידת מחירי נפט והשפעות המשבר הכלכלי, היא סיימה את השנה בגירעון תקציבי שהסתכם ב-7.9% מהתמ"ג, שאותו מימנה מקרן הרווחה הלאומית, אחת משתי קרנות הממשלה.
חבילת המאבק במשבר של הממשלה בשנים 2008 ו-2009 הסתכמה בכ-6.7% מהתוצר, על פי הערכות הבנק העולמי.
החבילה סיפקה תמיכה למגזר הפיננסי ולארגונים באמצעות הזרמת נזילות לבנקים והפחתות מיסים / תמיכה פיסקלית למפעלים וכן תמיכה צנועה במשקי בית ועסקים קטנים ובינוניים והגדלת דמי האבטלה.
בשנים האחרונות, בייחוד מאז 2016, השיעור הגבוה ביותר של הכנסות פיסקליות מוגברות הותאם לרמת הייצור והייצוא של משאבים מינרליים (מס על מיצוי מינרלים, מסי יצוא נפט וכוליה).
בפרט, התקציב הפדרלי לשנת 2008 של רוסיה התבסס על הכנסות של 50% מנפט וגז (בשנת 2006 חלק ההכנסות מנפט וגז היווה יותר ממחצית, בשנת 2003 הוא היווה רק רבע מסך ההכנסות).
בשנת 2020, נאלצה הממשלה לערוך ארגון מחודש לחלוקת ההכנסות והתחזיות לשנים הבאות עקב הפגיעה בכלכלת רוסיה, בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה ובאוקטובר 2020, לראשונה בהיסטוריה של רוסיה, אושר תקציב תלת שנתי, לשנים 2021–2023.
התקפת הקטיושות על פתח תקווה נערכה ב-7 ביולי 1971. רקטות קטיושה שנורו מיהודה ושומרון לעבר העיר פתח תקווה פגעו במבנים אזרחיים וגרמו למותן של שלוש נשים וילדה.
כעבור כשבוע הרג צה"ל את חברי חוליית המחבלים שירתה את הרקטות, אשר הגיעה מירדן.
ב-7 ביולי 1971 בשעה 22:30 פגעו בפתח תקווה ארבע רקטות קטיושה שנורו ממזרח, משטח יהודה ושומרון.
הרקטות פגעו בשכונת שערייה הנמצאת במזרח העיר.
נפגע בית החולים השיקומי בית רבקה.
כמו כן נפגעו ליד בית החולים בית מגורים ברחוב קיש ושתי כיתות בבית ספר יסודי.
בבית החולים נהרגה מאושפזת אחת.
בבית המגורים נהרגה ילדה בת חמש.
שתיים מהפצועות שנפגעו בבית החולים מתו מפצעיהן בימים הבאים.
בבית החולים נפגעו בסך הכל עשרה מאושפזים וארבעה אנשי צוות.
רבים מהם נפגעו מהריסות שנפלו עליהם.
נפצעו גם ארבעת בני משפחת הילדה שנהרגה וכן שכנתם.
הנפגעים הועברו לבתי החולים בילינסון והשרון.
לבילינסון הועברו גם חולים מבית רבקה שחדריהם נהרסו בהתקפה.
מטבח בית החולים בית רבקה נהרס בהתקפה.
הדף התפוצצויות הרקטות גרם נזקים גם לבתים שכנים לאלו שנפגעו.
ארגון פת"ח נטל את האחריות על ההתקפה בהודעה שפרסם בביירות שבלבנון.
סיור אווירי גילה את המשגר ששימש לירי הקטיושות ליד הכפר דיר בלוט, כתשעה קילומטר ממזרח לפתח תקווה.
הוא יועד לרקטות בקוטר של 122 מילימטר שטווחן 11 קילומטר.
ליד המשגר נמצאה גופת פרדה, שנהרגה עקב התפוצצות.
המקום גם היה ממוקש, ושני ילדים מקומיים נפצעו מהתפוצצות אחד המוקשים.
נערך מצוד אחרי חברי החוליה שירתה את הרקטות מתוך הנחה שכוונתה להימלט לשטח ירדן.
במסגרתו הוטל עוצר על כפרים ממזרח לקו הירוק.
ב-15 ביולי זיהו חיילים את שבעת חברי החוליה ליד סרטבה, כחמישה קילומטר ממערב לנהר הירדן.
בקרב שהתפתח עמם נהרגו שישה מהמחבלים והשביעי נמלט.
ממצאים שנמצאו על גופות המחבלים העלו שהם חצו את הירדן מערבה ב-3 ביולי כשהם מסתייעים בפרדות, לאחר תכנון מפורט של הפעולה.
הם שהו בשטח בשליטה ישראלית במשך 12 ימים.
בכליהם נמצא בין השאר תרשים מפורט של פתח תקווה.
התקפת ריכטר-ורסוב או פתיחת ורסוב היא פתיחת שחמט המתחילה במהלכים הבאים:
הפתיחה נקראה על שם האמן הבינלאומי הגרמני, קורט ריכטר ויותר מאוחר על שם האמן הבינלאומי הסובייטי, גבריאל ורסוב, ששיחק אותה תדיר לאורך רבע מאה.
יחד עם התקפת טרומפווסקי, שיטת קול, שיטת לונדון והתקפת טורה, התקפת ריכטר-ורסוב היא אחת ההסתעפויות הנפוצות ביותר של פתיחת חייל המלכה הבודד.
פתיחת רוי לופז הפופולרית יותר, נראית כמו תמונת מראה של פתיחת ורסוב על צד המלכה.
עם זאת הדינמיקה של 2 הפתיחות שונה לחלוטין.
קוד ECO עבור התקפת ריכטר-ורסוב הוא D01.
הפתיחה מתוארכת עד למשחק מרשל – וולף, שנערך במונטה קרלו, 1902. עם זאת, היה זה סבלי טרטקובר ששיחק בו בקביעות בשנות העשרים ואף עד סוף ימיו, והציג אותו בניצחונו על דונר בטורניר היובל בסטאונטון 1951. הפרשנות והטיפול של טרטקובר בפתיחה הובילו בדרך כלל למשחק סגור ומתמרן.
קורט ריכטר היה השחקן הבא שפיתח רעיונות חדשים בפתיחה, במהלך שנות השלושים.
פתיחה זו הקלה על סגנון המשחק הפרוע שלו, והביאה לכמה ניצחונות מסחררים שמילאו פרק שלם בספר המשחקים הטובים ביותר שלו.
ישנם תאורטיקנים המתייחסים לפתיחה כאל התקפת ריכטר.
עם זאת, היה זה גבריאל ורסוב, שחיזק מאוד את התיאוריה והפרקטיקה של הפתיחה מאז מלחמת העולם השנייה עד לימי הזוהר שלו בשנות החמישים והשישים.
הוא הראה כי הפתיחה מכילה עדינות ועומק יותר ממה שנחשב בעבר, ומסתיימת לעיתים קרובות בהתקדמות מרכזית או בתקיפה ישירה על מלך האויב.
כשיטה לפיתוח כלים מהיר, היא דומה לפתיחת חייל המלך הבודד, ודורשת פחות תזוזות חיילים מאשר פתיחת חייל המלכה הבודד הסטנדרטית.
הפתיחה מעולם לא הייתה פופולרית מאוד ברמה הגבוהה, אם כי שחקנים בולטים שונים שיחקו אותה מדי פעם.
לדוגמה, בשנת 1959, דוד ברונשטיין שיחק את התקפת ריכטר-ורסוב נגד ורסוב עצמו.
עם השנים, כשהגיעו לשליש האחרון של המאה העשרים, רבי-אמנים בסדר גודל של ספאסקי, טל, סמיסלוב, לארסן וברונשטיין שלפו מדי פעם את פתיחת ורסוב כנשק מפתיע.
אפילו קרפוב השתמש בה בהצלחה נגד רומנישין באליפות הקבוצה הסובייטית.
נכון לשנת 2020, השיטה נותרה פופולרית.
רב-האמן, ג'וני הקטור, נחשב לחסיד של ורסוב והתעניינות מסוימת הוכח גם על ידי הרב-אמן המוביל, אלכסנדר מורוזביץ'.
אחרי 3. ר-ז5, האפשרויות הפופולריות של השחור הן:
תוכניות הלבן כוללות בדרך כלל הצרחה בצד המלכה ושימוש מוקדם ב-ו3 ו-ה4.
לאחר שהשחור שיחק 3. ...
ר-ו5, ריכטר המשיך בדרך כלל עם 4. ו3, כדי לבנות מבנה רגלים גדול במרכז.
לעומת זאת, ורסוב היה משחק 4. ר:ו6, הורס את מבנה הרגלים השחור.
2 השיטות נודעו כווריאציות ריכטר וורסוב בהתאמה.
וריאציית ריכטרוריאציית ורסוב ד4 ד5
התקפת טרומפווסקי היא פתיחת שחמט המתחילה במהלכים הבאים:
בצעדו השני, הלבן מתכוון להחליף את הרץ שלו בפרש של השחור, תוך כדי שהוא גורם לשחור רגלים כפולים בתהליך פיתוח הכלים.
זה לא איום קטלני, השחור יכול לבחור אם ליפול למלכודת של הלבן.
התקפת טרומפובסקי היא אלטרנטיבה פופולרית לקווים הנפוצים יותר לאחר 1. ד4 פ-ו6 שמתחילים ב- 2. ג4 או 2.פ-ג3. על ידי משחק 2. ר-ז5, הלבן מתחמק מפתיחות הגנה חזקות אפשריות כגון: כמו הגנה הודית של המלך, הגנה הודית של המלכה, הגנה נימצו-הודית, והגנת גרינפלד.
הפתיחה נקראת על שם האלוף הברזילאי, אוקטביו טרומפווסקי (1897-1984) ששיחק אותה בשנות ה-30 וה-40.
ג'וליאן הודג'סון ואנטואנטה סטפנובה, הם בין רבי האמנים המפורסמים שאימצו פתיחה זו.
גם מגנוס קרלסן פתח בה במשחקו הראשון באליפות העולם בשחמט 2016 מול סרגיי קריאקין.
קוד ECO עבור התקפת טרומפווסקי הוא A45.
לשחור יש מספר דרכים להתמודד עם התקפת טרומפווסקי, חלקן נמנעות מרגלים כפולים וחלקן מאפשרות אותם:
פ-ה4 - התגובה הנפוצה ביותר.
אף על פי שהשחור מפר עקרון פתיחה ("אל תזיז את אותו כלי פעמיים בפתיחה"), המהלך שלו תוקף את הרץ של הלבן וכופה עליו להזיזו או להגן עליו.
3. ח4 - וריאצית רפדור - הלבן מגן על הרץ, והשחור צריך להימנע מ -3. ...
מכיוון שזה יפתח טור עבור הצריח הלבן.
במקום זאת השחור יכול להתחיל לתפוס את המרכז ולסלק את הרץ הלבן עם התקדמות 3. ...
2. ...ה6 - עוד מניעה של רגלים כפולים מכיוון שהמלכה יכולה לתפוס מחדש את המשבצת ו6 אם הלבן משחק את ר:ו6. המהלך 2. ...
ה6 פותח גם את האלכסון לפיתוחו של רץ המלך השחור.
מצד שני, הפרש תקוע כעת.
ד5 - תופס את המרכז, ומאפשר ללבן לכפות רגלים כפולים.
אם הלבן יעשה זאת, השחור ינסה להראות כי זוג הרצים שלו הוא בעל ערך, וכי הלבן בזבז זמן על ידי הזזת הרץ שלו פעמיים על מנת להחליף אותו.
השחור בדרך כלל מתפתח הרחק מהמרכז עם 3. ...
ה:ו6, תוך שמירה על מבנה רגלים הניתן להגנה ופתיחת האלכסונים עבור המלכה והרץ בעל המשבצות הכהות, אולם 3. ...
ז:ו6 (שוחק על ידי סרגיי קריאקין נגד מגנוס קרלסן במשחק הפתיחה של אליפות העולם בשחמט לשנת 2016) נפוץ גם כן.
לחלופין, הלבן יכול לעבור להתקפת ריכטר-ורסוב עם 3.פ-ג3 או את וריאצית טרקטובר להתקפת טורה עם 3.פ-ו3.
ג5 - גם תופס את המרכז, מתכנן להחליף את החייל בערוגה ג עבור החייל בערוגה ד של הלבן.
שוב, הלבן יכול לכפות רגלים כפולים, ושוב השחור ינסה לעשות שימוש בזוג הרצים שלו.
ז6 - מאפשר לשחור לבצע פיאקנטו על הרץ במשבצות הכהות.
אם הלבן מכה מיד את הפרש (3. ר:ו6), השחור צריך לכבוש מחדש את המרכז עם 3. ...
ג6 - הוא קו קיצוני שבו השחור מתכוון לבצע ...
מה-ב6 ומכריח את הלבן להגן או להקריב את החייל שלו בערוגה ב.
מה:ז5) בג'ורד'ביץ' מול קובאצ'ביץ', בבלה צרקווה 1984 - "ההפסד הקצר ביותר אי פעם על ידי רב-אמן" (גרהם ברג'ס, "הניצחונות המהירים ביותר בשחמט בכל הזמנים", עמ' 33) .
התקפת טורה היא פתיחת שחמט, המתחילה במהלכים הבאים:
קוד ECO עבור התקפת טורה הוא A46.
וריאצית טרקטוברהגנה הודיתהגנה הודית מזרחיתד4 פ-ו6
עמדה נפוצה למתקפת הפתיחה של הלבן על מלכתו של השחור תהיה עם רץ המשבצות הלבנות ב-ד3 ורץ המשבצות השחורות ב-ז5, והפרשים ב-ד2 ו-ו3:
הפתיחה נקראת על שמו של רב-האמן המקסיקני קרלוס טורה רפטו, שניצח איתה את אלוף העולם לשעבר עמנואל לסקר.
בווריאציה השתמשו גם סבלי טרקטובר, בוריס ספאסקי וטיגרן פטרוסיאן בתחילת דרכו.
שחקנים ידועים אחרים שהשתמשו באחת הווריאציות היו אלכסיי דרייב, פנטלה האריקרישנה, קרישנן סאסיקירן ויאן טימן.
התקפת טורה לעיתים רחוקות נחשבת במשחק מודרני מהשורה הראשונה כשיטה עיקרית והסטטיסטיקה מציעה שהיא אינה מועילה במיוחד עבור הלבן.
עם זאת, בשל אופייה הרגוע היא פופולרית ברמת המועדון, מה שנותן ללבן יכולת להשיג יתרון במשחק ביניים.
משמשת בעיקר כנגד פיאנקטו של השחור.
התקפת הודג'סון היא פתיחת שחמט, המתחילה במהלכים הבאים:
הפתיחה נקראת גם פסאודו-טרומפווסקי, התקפת לויצקי על שם סטפן לויצקי, התקפת רץ המלכה והתקפת הרץ.
מבחינה אסטרטגית, הרץ ב- ז5 כובל את הרגלי ב-ה2 של השחור ומוכן לענות על 2. ...
פ-ו6 עם 3. ר:ו6, מוותר על צמד הרצים בתמורה לעיכוב השחור עם רגלים כפולים.
מטרתו של לבן היא לעורר חולשה בצד המלך השחור.
הספר פתיחות שחמט מודרניות מחשיב פתיחה זו כווריאציה של התקפת טרומפווסקי.
קוד ECO עבור התקפת הודג'סון הוא D00.
אף על פי שהפתיחה נבחנה על ידי פרסטון וור בשנות ה-80 של המאה העשרים, שמה ניתן לה על שם רב-האמן האנגלי ג'וליאן הודג'סון שלמד ושיחק את הפתיחה בעקביות, מצא כמה רעיונות חדשים וקיבל הבנה של העמדות המתעוררות שהניבו לו תוצאות מוצלחות עם קו זה.