tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשני המשחקים הבאים שיחקה ליברפול כנגד בורדו וניצחה בשני המקרים: 0-1 בצרפת ו-0–3 באנגליה.
תוצאות טובות אלו, אשר הושגו בעיקר בזכות כוכבה של ליברפול פיטר קראוץ' וחבריו לקבוצה לואיס גרסיה וסטיבן ג'רארד, הבטיחו לליברפול את המעבר לשלב הבא.
במשחק לאחר מכן, בזכות ניצחון 0–2 על איינדהובן הבטיחה ליברפול גם את המקום הראשון בבית המוקדם.
המשחק האחרון, אשר תוצאתו הייתה חסרת משמעות עבור ליברפול, הסתיים בהפסד ביתי 2–3 לגלאטסראיי.
קבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות ליברפול6411115613 איינדהובן631266010 בורדו621367-17 גלאטסראיי6114712-54
אתגר כבד עמד מול ליברפול בשמינית הגמר עם התברר זהות יריבתה - זוכת ליגת האלופות בעונה הקודמת ברצלונה.
המשחק הראשון היה בקאמפ נואו, אצטדיונה של ברצלונה.
ברצלונה עלתה ליתרון מוקדם, אולם שחקני ליברפול הצליחו להעלותה ליתרון 1–2 ולשמור עליו עד תום המשחק.
בכך הייתה ליברפול לקבוצה השנייה בלבד באותה עונה שהצליחה לנצח את ברצלונה בקאמפ נואו.
במשחק הגומלין שיחקה ליברפול במערך הגנתי בניסיון לשמור על יתרונם מהמשחק הראשון.
על אף שברצלונה הצליחה להבקיע שער אחד ולנצח במשחק, הרי ששני שערי החוץ שהבקיעה ליברפול שימשו שובר שוויון והעלו את ליברפול לרבע הגמר.
ברבע הגמר פגשה ליברפול בסגניתה מהבית המוקדם - פ.ס.ו איינדהובן.
במפגש הראשון שוב ניצחה ליברפול את הקבוצה ההולנדית 0–3 בזכות כוכביה ג'רארד, ריסה וקראוץ'.
במשחק הגומלין ניצחה ליברפול 0–1 בביתה ועלתה לחצי הגמר, שם פגשה ביריבתה מהפרמייר ליג - צ'לסי.
צ'לסי ניצחה במשחק הראשון סטמפורד ברידג', אצטדיונה הביתי, משער של ג'ו קול.
ליברפול אימצה כוחותיה במשחק הגומלין, אך בתום 90 דקות השיגה גם היא שער בודד - 0-1, וכך נוצר מצב תיקו בסיכום שני המשחקים - 1-1 משערים ביתיים, ועל כן משחק הגומלין הגיע להארכה בת 30 דקות.
גם הארכה זו לא הובילה לשינוי התוצאה, על אף שער של שחקן ליברפול דירק קויט שנפסל עקב נבדל.
שוערה של ליברפול הצליח להדוף שתיים מבעיטות צ'לסי.
בכך נפל הפור בחלקו של קויט, אשר שערו נפסל קודם לכן, להבקיע את שער הניצחון של ליברפול, ולהעלותה למשחק הגמר.
לאחר שניצחו את כל יריבותיהן בשלבי ה"נוק אאוט", התייצבו מילאן וליברפול למשחק הגמר.
בניגוד לשלבים הקודמים, התקיים המשחק באצטדיון נייטרלי - שאינו שייך לאף אחד מהמועדונים המשתתפים במשחק - האצטדיון האולימפי אשר באתונה - והמנצחת בו תזכה בתואר ללא צורך במשחק גומלין.
על ארגון המשחק הופקדה התאחדות הכדורגל היוונית ומעליה ארגון אופ"א עצמו.
לפני המשחק עלו מספר בעיות בארגונו.
מתוך 63,800 כרטיסים אשר היו זמינים לאצטדיון, רק 9,000 כרטיסים נמכרו במכירה רגילה.
יתר הכרטיסים חולקו בין שתי הקבוצות, 17,000 לכל אחת, ארגון אופ"א ונותני החסות למשחק, אשר קיבלו 28,000 כרטיסים.
כתוצאה אוהדים רבים אשר רצו לקנות כרטיסים ביום המשחק לא יכלו להיכנס.
משטרת יוון אשר נשלחה להשליט סדר במקום טיפלה בעומס האוהדים הממורמרים על ידי כך שפשוט הודיעה כי איש לא יכנס שכן האצטדיון מלא, זאת על אף שחלק מהאוהדים אשר המתינו מחוץ לאצטדיון כבר רכשו את הכרטיסים.
גורמים באופ"א טענו כי החלטה זו נבעה ממקרי ספסרות וזיוף כרטיסים.
לטענתם, לפחות 5,000 אוהדים ללא כרטיסים או עם כרטיסים מזויפים הצליחו למצוא דרכם לתוך האצטדיון ובכך מלאו את 74,000 המושבים שבו, ועל כן המשטרה סירבה להכניס אוהדים נוספים מחשש לצפיפות יתר שתגרום לאסון.
האוהדים שרכשו את הכרטיסים לא היו מוכנים לקבל את הגזירה וניסו לפרוץ דרך המחסומים שהקימו כוחות המשטרה.
היוונים השתמשו בגז מדמיע ובאלות על מנת לפזר את הקהל.
דובר אופ"א ויליאם גאילרד האשים את אוהדי ליברפול בגרימת הבעיות, והצהיר, "אוהדי מילאן לא התמודדו עם אותן הבעיות כיוון שלא התנהגו באותו אופן".
דיווח של אופ"א שפורסם לאחר הגמר תייג את אוהדי ליברפול כ"גרועים ביותר באירופה" וגאילרד ציין: "איזה עוד קבוצת אוהדים גונבת כרטיסים מחבריהם האוהדים או מידיים של ילדים?".
נשיא אופ"א מישל פלאטיני התנצל מאוחר יותר על ההערה.
חלק מהביקורת על הארגון ניטחה גם באופ"א עצמה, בטענות כי הליך ביקורת הכרטיסים היה לוקה בחסר וכי לא ננקטו אמצעים מספיקים לשליטה בכמות האוהדים הגדולה.
ראשי ליברפול טענו כנגד אופ"א כי הקצבת הכרטיסים הייתה גבוהה מאוד ביחס לבסיס אוהדיהם וכן כי ניתנו רק 16 כרטיסים לכל קבוצה עבור אוהדים נכים.
עבור שתי הקבוצות היה המשחק לחשוב ביותר באותה עונה.
הן ליברפול והן מילאן לא הצליחו לזכות באף תואר אחר.
על כן, לא רק שהיה זה התואר החשוב ביותר עליו יכלו להתמודד, הרי שהיה זה גם התואר היחיד בו יכלה כל אחת מהקבוצות לזכות.
שתי הקבוצות נפגשו שנתיים קודם לכן באותו מעמד, אז חזרה ליברפול מפיגור 0–3 וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין, מה שגרם לתקוות נקמה מצד מילאן.
לפיכך, הקבוצות העלו למגרש את הרכביהן החזקים ביותר.
ברם, עבור כל אחת מהקבוצות שיחק אחד משני השחקנים הטובים ביותר באותה עונה בליגת האלופות - מילאן הגיעה למעמד הודות לשחקנה קאקה, שעשרת שעריו במהלך העונה האירופאית העניקו לו את התואר "מלך השערים", ומנגד פיטר קראוץ', שהוכתר כאחד מסגניו עם שישה שערים, שיחק במדי ליברפול.
נתון נוסף אשר ניכר מההרכבים שהועלו הוא כי מילאן בחרה להעלות הרכב מבוגר יחסית, שגילו הממוצע היה מעט יותר מ-31 שנים - ההרכב המבוגר ביותר בתולדות משחקי הגמר של ליגת האלופות.
בין שחקניה היה פאולו מלדיני הוותיק, אשר חודש לאחר המשחק חגג את יום הולדתו ה-39.
גם הרכבה של ליברפול היה משופע ניסיון, וכלל חמישה שחקנים אשר השתתפו עוד בגמר הקודם של ליברפול מול מילאן, שנתיים לפני כן, ובהם צ'אבי אלונסו, ג'יימי קראגר, סטיב פינן, סטיבן ג'רארד וג'ון ארנה ריסה.
לפני תחילת המשחק נערך טקס הפתיחה המסורתי של גמר ליגת האלופות.
לאחר מכן הוצגו הרכבי הקבוצות וצוות השופטים.
צוות זה היה מורכב מרביעייה גרמנית, ובראשם הרברט פנדל (Herbert Fandel).
שריקת הפתיחה אירעה ב-20:45 על פי השעון המקומי, כאשר הכדור ניתן לשחקני ליברפול לבעיטת הפתיחה.
המשחק החל באופן אגרסיבי למדי ושתי הקבוצות הרבו בעבירות כבר בדקות הראשונות.
המהלך המשמעותי הראשון היה בדקה התשיעית, כאשר שחקן ליברפול ג'רמיין פנאנט חטף את הכדור מיריבו מארק יאנקולובסקי והצליח לבעוט לכיוון השער, אך שוער מילאן דידה הדף את הבעיטה.
מילאן החלה תוקפת גם היא וניסתה להעביר את הכדור לשחקניה ההתקפיים בקרבת שערה של ליברפול, אך ההגנה של ליברפול סיכלה את המאמצים.
במהלך הדקות הבאות נרשמו ניסיונות נוספים משני הצדדים להבקיע שערים, כאשר ג'ון ארנה ריסה וצ'אבי אלונסו החמיצו את המסגרת בבעיטות ממרחק רב, בעוד שמאסימו אודו ויאנקולובסקי יזמו מהלכים התקפים מצידה של מילאן.
לבסוף, השער הבודד במחצית נקבע בדקותיה האחרונות, כאשר חלוץ מילאן פיליפו אינזאגי, הבקיע בעקבות בעיטה חופשית של חברו לקבוצה אנדראה פירלו, אשר פגעה בגבו.
המגע המפתיע בין גבו של אינזאגי לכדור הטעה את שוער ליברפול חוסה ריינה, ואינזאגי מיהר לנצל את הפרצה והבקיע.
העוקבים אחר שידור הטלוויזיה שיכלו לראות את המהלך בהילוך חוזר ואיטי הבחינו כי הכדור פגע בזרועו העליונה של אינזאגי בדרכו לשער, אך השופט לא פסק לעבירה בטענה לנגיעת יד, דבר שהיה פוסל את השער.
אינזאגי הודה לאחר המשחק כי תכנן שהכדור יפגע בגופו, אך מגע היד היה בלתי מכוון.
המחצית נסתיימה ביתרון 0–1 למילאן והקבוצות ירדו מהמגרש להפסקת המחצית.
ליברפול שיחקה בזהירות לאחר ההפסקה והרבתה להחזיק בכדור, אך מיעטה להתקיף.
כמעט 20 דקות עברו בטרם מהלך התקפי של ליברפול הקרבה להשוואת התוצאה - היה זה בדקה ה-62 כאשר הקפטן סטיבן ג'רארד ניצל טעות של ג'נארו גאטוזו ופרץ את ההגנה עד לשוער מילאן דידה, אך זה הצליח להגן על שערו.
המשחק המשיך באותו האופן, כאשר עיקר הפעילות התרכזה בחצי המגרש של האיטלקים, כאשר שחקני ליברפול מחזיקים בכדור, אך לא מאיימים על שערה של מילאן.
מאמן ליברפול רפא בניטז החליף את חאבייר מסצ'ראנו בחלוץ פיטר קראוץ', בתקווה להפיח חיים במשחק ההתקפי של קבוצתו.
ברם, הדבר דווקא סייע למילאן ושחרר את חלוצה - קאקה, אשר עליו הופקד מסצ'רנו.
לבסוף, בדקה ה-82 קאקה הצליח למסור לאינזאגי, אשר בתורו עבר את שוער ליברפול וגלגל פנימה.
שחקני ליברפול ניסו לתקוף את שערה של מילאן בניסיון להציל את המשחק, אך על אף שער מנגיחה של דירק קויט בדקה ה-89, מילאן הצליחה לשמור על היתרון עד לשריקת הסיום ובכך לזכות בגביע.
בסיום המשחק ניתן הגביע לקפטן מילאן, פאולו מלדיני, ביציע הכבוד, בטרם הצטרף לחבריו על כר הדשא לחגיגותיהם וצילומי העיתונאים.
מילאן ליברפולשערים 1 0בעיטות לשער 2 5בעיטות למסגרת 2 1החזקה בכדור 58% 42%קרנות 1 1עבירות 6 16נבדלים 1 2כרטיסים צהובים 1 0כרטיסים אדומים 0 0מחצית שנייה
מילאן ליברפולשערים 1 1בעיטות לשער 3 7בעיטות למסגרת 1 3החזקה בכדור 47% 53%קרנות 3 5עבירות 8 10נבדלים 2 1כרטיסים צהובים 1 2כרטיסים אדומים 0 0כללי
מילאן ליברפולשערים 2 1בעיטות לשער 5 12בעיטות למסגרת 3 4החזקה בכדור 53% 47%קרנות 4 6עבירות 14 26נבדלים 3 3כרטיסים צהובים 2 2כרטיסים אדומים 0 0
גמר ליגת האלופות 2008 התקיים באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה, רוסיה ב-21 במאי 2008, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא מנצ'סטר יונייטד, שניצחה במשחק את צ'לסי בתוצאה 5-6 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר 1-1 בתום ההארכה.
לראשונה בהיסטוריה נפגשו במעמד הגמר שתי קבוצות אנגליות.
מאמנה של צ'לסי במשחק הגמר היה אברהם גרנט הישראלי, שהיה למאמן הישראלי הראשון במעמד גמר ליגת האלופות.
מנצ'סטר יונייטד זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה.
בעברה, היא זכתה בשני משחקי הגמר בהם השתתפה, לאחר שגברה 4-1 על בנפיקה ליסבון ב-1968, וניצחה בגמר ליגת האלופות 1999 את באיירן מינכן בתוצאה 2-1. יריבתה צ'לסי העפילה למשחק הגמר הראשון בתולדותיה במפעל.
היה זה משחק הגמר השלישי בהיסטוריה שהפגיש קבוצות מאותה המדינה, לאחר גמר ליגת האלופות 2000 הכל-ספרדי, וגמר ליגת האלופות 2003 הכל-איטלקי.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בעקבות מיקומן בפרמייר ליג בעונת .
מנצ'סטר יונייטד הוכתרה לאלופת אנגליה, וצ'לסי הייתה לסגניתה עם שש נקודות פחות.
בעונת , במקביל לליגת האלופות, שתי הקבוצות התחרו באותה העונה גם על תואר האליפות באנגליה, ומנצ'סטר יונייטד שוב סיימה כשידה על העליונה, עם שתי נקודות מעל יריבתה.
במשחק הגמר, כבש כריסטיאנו רונאלדו את שער היתרון של מנצ'סטר, אך צ'לסי השיגה את השוויון בסמוך לסיום המחצית הראשונה, מרגליו של פרנק למפארד.
בדו-קרב הפנדלים, הדף שוערה ההולנדי של מנצ'סטר, אדווין ואן דר סאר, את הבעיטה השביעית של צ'לסי מרגליו של ניקולא אנלקה, והבטיח את זכייתה השלישית של מנצ'סטר בתואר.
אלופת אנגליה החלה את דרכה בטורניר בבית ו', שם הוגרלה לצד רומא, דינמו קייב וספורטינג ליסבון.
היא העפילה בקלות לשלב שמינית הגמר לאחר שרשמה חמישה ניצחונות בחמישה המשחקים הראשונים בשלב זה, וסיימה בתיקו את משחקה האחרון (בחוץ מול רומא).
כריסטיאנו רונאלדו הפורטוגלי היה לכובש המצטיין בשלב זה עם חמישה שערים, כולל שערי ניצחון בשני משחקיה של מנצ'סטר מול קבוצתו לשעבר, ספורטינג ליסבון.
בשלב שמינית הגמר, פגשה מנצ'סטר את אולימפיק ליון הצרפתית.
במשחק הראשון בסטאד דה ז'רלן הייתה קרובה מנצ'סטר להפסד ראשון בטורניר, אך קרלוס טבס מחק, שלוש דקות לסיום, את שער היתרון של כרים בנזמה.
בגומלין באולד טראפורד, הכריע רונאלדו את ההתמודדות עם שער ניצחון לקראת סיום המחצית הראשונה, ויונייטד העפילה לשלב הבא עם ניצחון 1-0 במשחק, ו-2-1 בסיכום שני המשחקים.
בשלב רבע הגמר פגשה מנצ'סטר את רומא, שהתמודדה איתה גם בשלב הבתים של הטורניר.
מנצ'סטר ניצחה 2-0 בסטאדיו אולימפיקו משערים של ויין רוני ורונאלדו, והבטיחה את העפלתה עם ניצחון 1-0 באולד טראפורד משער של טבס.
בחצי הגמר פגשה מנצ'סטר את ברצלונה הספרדית, הקבוצה היחידה שהעפילה לשלב החצי הגמר שאינה מאנגליה.
שתי הקבוצות הגיעו למעמד חצי הגמר ללא הפסד בטורניר באותה עונה, עם מאזן זהה של שמונה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו.
לאחר שוויון 0-0 במפגש הראשון בקאמפ נואו, בו החמיץ כריסטיאנו רונאלדו פנדל בדקה הראשונה, נפגשו הקבוצות למשחק גומלין באולד טראפורד, שם כבש פול סקולס בדקה ה-14 את השער היחיד בצמד המפגשים, והעלה את מנצ'סטר יונייטד לגמר השלישי בתולדותיה.
בשלב הבתים הוגרלה צ'לסי לבית ב', לצידן של שאלקה 04, ולנסיה ורוזנבורג.
צ'לסי פתחה את משחקיה עם שוויון 1-1 מפתיע בסטמפורד ברידג' מול רוזנבורג, שבעקבותיו פוטר ז'וזה מוריניו והוחלף במאמן הישראלי, אברהם גרנט.
גרנט הוביל את צ'לסי לשני ניצחונות רצופים בליגת האלופות, ובסך הכל למאזן סופי של שלושה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו, ללא הפסד.
צ'לסי ספגה רק שני שערים בשלב הבתים, והעפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר פגשה צ'לסי את אולימפיאקוס היוונית.
במפגש הראשון שמרה אולימפיאקוס על שוויון 0-0 ביתי, אך בגומלין צ'לסי עלתה ליתרון כבר בדקה החמישית, ובסיום ניצחה בתוצאה 3-0 והעפילה לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה צ'לסי את פנרבחצ'ה הטורקית.
במשחק הראשון באצטדיון שיקרי סראג'ולו, עלתה צ'לסי ליתרון משער עצמי של דייוויד דה סוזה כבר לאחר 13 דקות, אך במהלך המחצית השנייה השיגה פנרבחצ'ה את השוויון, ותשע דקות לסיום הפכה את התוצאה, כשדייוויד כובש הפעם לצד הנכון ומכריע את המשחק.
היה זה הפסדה הראשון של צ'לסי בטורניר.
בגומלין עלתה צ'לסי ליתרון משער של מיכאל באלאק כבר בדקה הרביעית, שהציב אותה בצמד המשחקים בזכות חוק שערי חוץ, ושלוש דקות לסיום כבש פרנק למפארד את השער שהבטיח סופית את ההעפלה לחצי הגמר, עם 3-2 לצ'לסי בצמד המפגשים.
בשלב חצי הגמר פגשה צ'לסי לדו-קרב אנגליות את ליברפול.
היה זה המפגש הכפול הרביעי ברציפות של השתיים בליגת האלופות, לאחר שנפגשו בחצאי הגמר של עונות ו-, (בשני המקרים הדיחה ליברפול את צ'לסי), ובשלב הבתים של עונת (שני המפגשים הסתיימו בשוויון 0-0).
במשחק הראשון באצטדיון אנפילד כבש דירק קאוט שתי דקות לסיום המחצית הראשונה, אך שער עצמי של ג'ון ארנה ריסה ארבע דקות בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות העניקה לצ'לסי שוויון דרמטי.
בגומלין, עלתה צ'לסי ליתרון ראשון משער של דידייה דרוגבה, אך ליברפול השיגה שוויון מרגליו של פרננדו טורס והמשחק עבר להארכה.
במחצית הראשונה של ההארכה, כבשו למפארד (בפנדל) ודרוגבה כדי להעלות את צ'לסי ליתרון 3-1 מבטיח.
ראיין באבל צימק את התוצאה שלוש דקות לסיום, אך ליברפול לא הצליחה לכבוש שער נוסף וצ'לסי העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר ליגת האלופות.
מנצ'סטר יונייטדסיבוב צ'לסייריבהתוצאהשלב הבתיםיריבהתוצאה ספורטינג ליסבון1–0 (חוץ)מחזור ראשון רוזנבורג1–1 (בית) רומא1–0 (בית)מחזור שני ולנסיה2–1 (חוץ) דינמו קייב4–2 (חוץ)מחזור שלישי שאלקה 042–0 (בית) דינמו קייב4–0 (בית)מחזור רביעי שאלקה 040–0 (חוץ) ספורטינג ליסבון2–1 (בית)מחזור חמישי רוזנבורג4–0 (חוץ) רומא1–1 (חוץ)מחזור שישי ולנסיה0–0 (בית)טבלת בית ו'
קבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות מנצ'סטר יונייטד65101349+16 רומא63211165+11 ספורטינג ליסבון6213981+7 דינמו קייב600641915-0טבלאות שלב הבתיםטבלת בית ב'
קבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות צ'לסי6330927+12 שאלקה 046222541+8 רוזנבורג62136104-7 ולנסיה6123264-5יריבהסיכוםמשחק ראשוןמשחק שנישלב הנוק-אאוטיריבהסיכוםמשחק ראשוןמשחק שני אולימפיק ליון2–1 1–1 (חוץ)1–0 (בית)שמינית הגמר אולימפיאקוס3–00–0 (חוץ)3–0 (בית) רומא3–02–0 (חוץ)1–0 (בית)רבע הגמר פנרבחצ'ה3–21–2 (חוץ)2–0 (בית) ברצלונה1–00–0 (חוץ)1–0 (בית)חצי הגמר ליברפול4–31–1 (חוץ)3–2 (בית)
שתי הקבוצות הגיעו למפגש עשרה ימים לאחר סיום הפרמייר ליג וזכייתה של מנצ'סטר באליפות.
מאמן הקבוצה, אלכס פרגוסון, הבטיח את מקומו של פול סקולס בהרכב, לאחר שהאחרון החמיץ את גמר ליגת האלופות 1999 בגלל הרחקה.
פרגוסון, שרצה לשמור על הספסל שחקנים שיכולים לשנות את המשחק, כמו אולה גונאר סולשיאר וטדי שרינגהאם בגמר 1999, שמר על הספסל את ראיין גיגס.
מן העבר השני, אברהם גרנט הצהיר לפני המשחק כי היכולת לתמרונים טקטיים תהיה מועטת, בגלל ההיכרות הרחבה של הקבוצות מהליגה.
בדקה ה-26 נכבש השער הראשון במשחק.
חילופי מסירות בין וס בראון לפול סקולס לאחר כדור חוץ מן האגף הימני, הסתיימו בהגבהה של בראון לרחבה.
כריסטיאנו רונאלדו, שחדר לרחבה מן האגף השמאלי בו הוצב, נגח והכניע את שוערה של צ'לסי, פטר צ'ך.
היה זה שערו השמיני של רונאלדו בליגת האלופות, והוא סיים אותו כמלך השערים.
בדקה ה-33, צ'לסי כמעט והשיגה את השוויון.
דידייה דרוגבה נגח לעבר הרחבה, וריו פרדיננד החזיר בנגיחה תחת לחץ של מיכאל באלאק לשוער אדווין ואן דר סאר, שהצליח ביד אחת להדוף את הכדור ולמנוע שער עצמי.
בדקות שנותרו עד לסיום המחצית, הגיעה מנצ'סטר למספר הזדמנויות להכפיל את היתרון, כולל הצלה כפולה של צ'ך לנגיחה של קרלוס טבס ובעיטת המשך של מייקל קאריק.
לאחר שצ'לסי שרדה החמצה נוספת של טבס ממסירה של ויין רוני, היא הצליחה להשיג שוויון בדקה האחרונה של המחצית הראשונה.
בעיטה ממרחק של מייקל אסיין פגעה בנמניה וידיץ' ובפרדיננד והטעתה את השוער ואן דר סאר שמעד, מה שאפשר לפרנק למפארד לכבוש שער קל מקרוב ולהשוות ל-1-1. למפארד חגג את הכיבוש כשהוא מביט ומצביע עם שתי ידיו לשמיים, כמחווה לאימו שנפטרה חודש קודם לכן.
שער השוויון של צ'לסי עם סיום המחצית שינה את הלך הרוח במחצית השנייה, שהתנהלה בשליטה של צ'לסי.
מנצ'סטר הצליחה לעצור את מרבית ההתקפות, אך צ'לסי הצליחה לייצר מספר הזדמנויות לכיבוש.
בדקה ה-54, הצליח אסיין להתחמק מההגנה אך שלח את הכדור אל מעל השער.
בדקה ה-77 הגיעה צ'לסי למצב הטוב ביותר שלה במחצית, כשבעיטה מ-23 מטרים של דרוגבה פגעה בקורה הימנית של השער.
בדקה ה-87 התרחשה היסטוריה במנצ'סטר יונייטד.
ראיין גיגס עלה מהספסל והחליף את סקולס, ובכך שבר את שיא ההופעות במדי מנצ'סטר יונייטד בכל הזמנים, שיאו של בובי צ'רלטון שצפה במשחק מהיציע.
עד לסיום לא נרשמו אירועים מיוחדים, והמשחק עבר להכרעה בהארכה.
שתי הקבוצות התקרבו מאוד לשער מכריע בתוך ההארכה.
תחילה צ'לסי התקרבה לכיבוש, כשבאלאק העביר כדור בתוך הרחבה ללמפארד.
למפארד בעט תוך כדי סיבוב ברגל שמאל, כדור שניתז ממשקוף השער.
מן העבר השני, כדור של ראיין גיגס בתוך הרחבה ברגל השמאל כבר הכניע את צ'ך, אך הורחק מהקו על ידי ג'ון טרי.
בדקות האחרונות של ההארכה, לאחר שהכדור הורחק לחוץ כדי לטפל בשחקנים שמתחו שריר, הרחיק טבס את הכדור לחוץ עמוק יותר בחצי המגרש של צ'לסי תוך שהוא מסמן לשחקני קבוצתו לחדש את הלחץ על שחקני צ'לסי לקראת חידוש המשחק.
מעשה זה עורר עליו את זעמם של טרי ובאלאק, ובמקום התפתחה תגרה שכללה את רוב שחקני שתי הקבוצות.
במהלך התגרה סטר דרוגבה בפניו של וידיץ', ובסיום התגרה שילם על כך בכרטיס אדום, בעוד טבס ובאלאק קיבלו כרטיס צהוב.
על אף החיסרון המספרי, שמרה צ'לסי על השוויון עד לסיום, והמשחק עבר להכרעה בדו-קרב מהנקודה הלבנה.
מנצ'סטר יונייטד פתחה את דו-קרב הפנדלים עם שער של טבס.
שני הבועטים הראשונים בכל קבוצה כבשו, והתוצאה עמדה על 2-2 לאחר שתי בעיטות.
את הפנדל השלישי למנצ'סטר בעט כריסטיאנו רונאלדו ונהדף על ידי פטר צ'ך, כשמהצד השני למפארד כבש והעלה את צ'לסי ליתרון 3-2 לאחר שלוש בעיטות.
לאחר שערים של אוון הרגריבס ואשלי קול בבעיטה הרביעית לכל הקבוצה, כבש נאני את הפנדל החמישי של מנצ'סטר יונייטד.
במצב של שוויון 4-4, ניגש הקפטן ג'ון טרי לבעוט את הפנדל האחרון של צ'לסי, בידיעה כי קבוצתו תזכה בתואר אם יכבוש.
בזמן הבעיטה החליק טרי על המגרש הרטוב, ולמרות שואן דר סאר זינק לכיוון הלא נכון, הכדור נהדף בעמוד השער, והשאיר את יונייטד במשחק.
לאחר שכל קבוצה כבשה את הפנדל השישי, הכניע גיגס את צ'ך וקבע 6-5 למנצ'סטר.
ניקולא אנלקה, שנכנס כמחליף במהלך ההארכה, התייצב על הנקודה.
בזמן שהתכונן לבעיטה, סימן לו ואן דר סאר באצבעו על הפינה הימנית, כרומז על הפינה אליה יזנק.
אנלקה בעט לפינה השמאלית, אך ההטעיה של ואן דר סאר עבדה, הוא זינק נכון והדף את הכדור כדי להעניק ליונייטד את תואר אלופת אירופה.
מנצ'סטר יונייטד צ'לסישערים 1 1בעיטות לשער 12 24בעיטות למסגרת 5 3החזקת כדור 58% 42%קרנות 5 8עבירות 22 25נבדלים 1 2כרטיסים צהובים 4 4כרטיסים אדומים 0 1
גמר ליגת האלופות 2009 היה משחק כדורגל שהתקיים בסטאדיו אולימפיקו שברומא ב-27 במאי 2009, ותוצאתו קבעה את זוכת ליגת האלופות לעונת .
במשחק התמודדו קבוצת ברצלונה מספרד נגד מנצ'סטר יונייטד מאנגליה.
ברצלונה ניצחה במשחק בתוצאה 0–2, כתוצאה משערים של סמואל אטו וליונל מסי.
בכך הפכה ברצלונה לקבוצה החמישית בהיסטוריה שזוכה בטרבל של אליפות, גביע וליגת האלופות.
בשלב חצי הגמר גברה ברצלונה על צ'לסי, בעוד מנצ'סטר יונייטד עברה את ארסנל.
הזכייה האחרונה של מנצ'סטר בטורניר הייתה בשנת 2008, וברצלונה זכתה בו לאחרונה בשנת 2006. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1999 שבה נפגשות בגמר הטורניר שתי קבוצות שזכו באליפות הליגה שלהן באותה עונה.
ברצלונה סיימה את עונת במקום השלישי בלבד בליגה הספרדית, ועל כן נאלצה לעבור סיבוב מוקדמות על מנת להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות.
היא הוגרלה לשחק במוקדמות מול ויסלה קראקוב הפולנית, וניצחה במשחק הראשון בתוצאה גבוהה של 0–4. במשחק השני, שנערך בפולין, הפסידה ברצלונה 0–1, אך העפילה לשלב הבתים מאחר שהשיגה ניצחון גבוה יותר במשחק הראשון.
בשלב הבתים הוגרלה ברצלונה לבית ג', יחד עם קבוצות פ.צ.
בזל, ספורטינג ליסבון ושחטיור דונצק.
במשחק הראשון שלה, שנערך באצטדיונה קאמפ נואו, ניצחה ברצלונה 1–3 את ספורטינג ליסבון בזכות שערים של רפאל מרקס, סמואל אטו ואנדרס אינייסטה.
במשחק השני, בחוץ מול שחטיור דונצק, חזרה ברצלונה מפיגור של 0–1, וניצחה לאחר שער של ליונל מסי בתוספת הזמן.
היה זה ניצחונה השני בלבד של הקבוצה בתולדותיה על אדמת אוקראינה.
במשחק השלישי היא הביסה 0–5 את בזל, משערים של מסי, סרחיו בוסקטס, צ'אבי ושניים של בויאן קרקיץ'.
לאחר ניצחון זה נותרה ברצלונה הקבוצה היחידה בליגת האלופות שלרשותה מאזן מושלם בניצחונות.
על אף שהשיגה רק תיקו 1-1 במשחק השני מול פ.צ.
בזל, ברצלונה חזרה להצטיין במשחק הבא שנערך בליסבון מול ספורטינג המקומית, וניצחה בתוצאה גבוהה של 2–5. למשחק האחרון שלה, מול שחטיור דונצק, התייצבה ברצלונה לאחר שכבר הבטיחה את עלייתה לשמינית הגמר, ועל כן עלתה עם הרכב שחקנים משני והפסידה 2–3 כאשר בוסקטס וסילביניו הבקיעו לזכותה.
בשלב שמינית הגמר, בתור מדורגת בכירה, הוגרלה ברצלונה לשחק מול אלופת צרפת, אולימפיק ליון.
במשחק הראשון מבין שניים, שנערך בסטאד דה ז'רלן, היא פיגרה 0–1 לאחר שספגה שער מז'וניניו, אך לאחר שתקפה במשך זמן רב השיגה שער שוויון חשוב מרגלי תיירי הנרי.
מאחר שבמקרה של שוויון בשני המשחקים עולה הקבוצה שכבשה יותר שערי חוץ, תוצאת הסיום של 1-1 העניקה יתרון לברצלונה על פני ליון.
במשחק הגומלין שנערך בקאמפ נואו, ניצחה ברצלונה 2–5 מצמד שערים של הנרי ושערים של אטו, מסי וסיידו קייטה, ובעקבות כך העפילה לשלב הבא.
ברבע הגמר פגשה ברצלונה את באיירן מינכן, אלופת גרמניה וקבוצה שזכתה בעברה מספר פעמים בליגת האלופות.
למרות רמת עליונותם של שני המועדונים, השיגה ברצלונה במשחק הראשון, כהמשך לתצוגותיה המרהיבות במשחקי הליגה הספרדית באותה עונה, ניצחון גדול של 0–4 - מצמד של מסי ושערים נוספים של אטו והנרי - והבטיחה באופן כמעט סופי את העפלתה לחצי הגמר.
לאחר משחק זה שיבחו כלי התקשורת את ברצלונה על יכולתה הגבוהה.
היא העפילה לאחר תיקו 1-1 במשחק הגומלין, שנערך באליאנץ ארנה.
בחצי הגמר שיחקה ברצלונה מול צ'לסי האנגלית, שאומנה על ידי חוס הידינק.
הייתה זו הפעם הרביעית בחמש שנים, שבה שתי הקבוצות נפגשות במסגרת ליגת האלופות.
במשחק הראשון שנערך בקאמפ נואו, הרבתה ברצלונה לתקוף לעבר שערה של צ'לסי, אך נתקלה במשחקה הפיזי וההגנתי של יריבתה וסיימה בתיקו 0-0 בלבד, שהותיר אותה בעמדת נחיתות לקראת משחק הגומלין.
בגומלין בסטמפורד ברידג' של צ'לסי, נקלעה ברצלונה לפיגור 0–1 משער של מייקל אסיין, ולאורך כל המשחק התקשתה שוב להתמודד עם ההגנה שהפעילה עליה צ'לסי.
במהלך משחק זה טענו שחקני צ'לסי למספר בעיטות עונשין שלא נשרקו על ידי השופט טום הנינג.
בדקה ה-93, שניות ספורות לפני שריקת הסיום, הבקיע אנדרס אינייסטה מברצלונה שער בבעיטה חזקה מסף הרחבה של צ'לסי והשווה ל-1-1, וברצלונה עלתה לגמר באופן דרמטי, בזכות מאזן שערי החוץ.
מנצ'סטר יונייטד העפילה אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות, מאחר שהייתה אלופת הטורניר המכהנת.
היא הוגרלה לבית ה', יחד עם אולבורג בולדספילקלאב, ויאריאל וסלטיק.
היא פתחה את דרכה במפעל עם תיקו 0-0 באולד טראפורד נגד ויאריאל, לאחר שתקפה לשער יריבתה והרבתה להחמיץ לאורך כל המשחק.
במחזור השני היא ניצחה 0–3 את אולבורג הדנית, שנחשבה לחלשה במיוחד, עם צמד שערים של דימיטר ברבאטוב.
היא המשיכה וניצחה 0–3 את סלטיק, לאחר צמד נוסף של ברבאטוב.
במשחק הבא מול סלטיק, שנערך בסלטיק פארק, נקלעה מנצ'סטר לפיגור מוקדם, אך הצליחה להשיג תיקו 1-1 לאחר שער שוויון של ראיין גיגס לקראת סיום המשחק.
במחזור החמישי היא סיימה פעם נוספת בתיקו, 0-0 בחוץ מול ויאריאל, שהיה התיקו המאופס השני בין הקבוצות.
במשחק האחרון מול אולבורג, שנערך באולד טראפורד, סיימה מנצ'סטר בתיקו 2-2 בלבד עם אולבורג, אך הצליחה לסיים במקום הראשון בבית, בזכות הפסדה של ויאריאל לסלטיק.
בשמינית הגמר הוגרלה מנצ'סטר יונייטד לשחק נגד הקבוצה האיטלקית החזקה אינטר מילאנו.
מאמנה של אינטר היה ז'וזה מוריניו, המאמן לשעבר של צ'לסי ואחד מהמאמנים המצליחים באירופה.
המשחק הראשון, שנערך בסן סירו, אצטדיונה של אינטר, הסתיים בתיקו 0-0, כאשר מנצ'סטר ניצלה חולשה של יריבתה על מנת להשיג תוצאה שנתנה לה עדיפות לקראת משחק הגומלין.
מנצ'סטר יונייטד הפגינה שליטה גם במשחק השני, שנערך באצטדיונה הביתי, וניצחה 0–2 לאחר שערים של נמניה וידיץ' וכריסטיאנו רונאלדו.
ברבע הגמר פגשה מנצ'סטר יונייטד את פורטו, אלופת פורטוגל, שבעבר הדיחה את מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות בעונת .
פורטו הפתיעה את מנצ'סטר יונייטד, שנחשבה למועמדת עדיפה לניצחון, והשיגה תיקו 2-2 במשחק הראשון שנערך באולד טראפורד.
מנצ'סטר הצליחה לחזור מפיגור 0–1 ליתרון 1–2, אך שער של מריאנו גונסאלס בדקה ה-89 השווה את התוצאה לזכות פורטו.
עם זאת, מנצ'סטר הצליחה להעפיל לחצי הגמר לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגומלין, בזכות שער של כריסטיאנו רונאלדו ממרחק של 35 מטרים מהשער.
לאחר ניצחונה על פורטו, פגשה מנצ'סטר יונייטד בחצי הגמר את ארסנל, יריבתה לפרמייר ליג.
מול הסגל הצעיר שהציגה ארסנל, מנצ'סטר לא התקשתה במשחק הביתי, וניצחה 0–1 משער של ג'ון אושיי, לאחר שהגיעה למצבי כיבוש רבים.
היא הבטיחה את העפלתה לגמר כאשר השיגה ניצחון מרשים בתוצאה 1–3 במשחק הגומלין באצטדיון האמירויות, מצמד שערים של כריסטיאנו רונאלדו ושער של פארק ג'י-סונג.
מנצ'סטר שלטה במגרש בשני משחקיה מול ארסנל, מה שהעיד על מוכנותה למשחק הגמר.
ברצלונה ומנצ'סטר יונייטד נפגשו למשחק הגמר, שנערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא, איטליה.
על אף שהמשחק נערך באצטדיון שאינו שייך לאף קבוצה, ברצלונה הוגרלה בתור מארחת המשחק, ועקב כך עלתה ברצלונה עם התלבושת הכחולה-אדומה הרגילה שלה, ומנצ'סטר עלתה עם תלבושת לבנה.
שתי הקבוצות הגיעו לאחר שזכו באליפויות הליגות הלאומיות שלהן - ברצלונה בלה ליגה ומנצ'סטר בפרמייר ליג.
ברצלונה ניסתה להשלים זכייה בטרבל הראשון בתולדותיה, לאחר שזכתה באליפות ספרד ובגביע המלך הספרדי, ואילו מנצ'סטר יונייטד ניסתה להשלים זכייה בארבעה תארים בעונה אחת, לאחר שזכתה גם באליפות אנגליה, גביע הפוטבול ליג ואליפות העולם לקבוצות.
בעקבות הישגיהן הרבים ויכולתן הטובה, רבים החשיבו את הקבוצות לשתיים מהטובות בעולם, ואת ליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו, שחקניהם של ברצלונה ומנצ'סטר יונייטד בהתאמה, בתור שני הכדורגלנים הטובים בעולם.
המשחק אורגן על ידי אופ"א ונקבע ל-27 במאי 2009.
המשחק נפתח בצורה טובה יותר מבחינתה של מנצ'סטר יונייטד, שהגיעה למספר מצבי כיבוש בעשר הדקות הראשונות.
כבר בדקה הראשונה ביצע יאיא טורה מברצלונה עבירה על אנדרסון ממנצ'סטר, ממרחק של 30 מטרים משער ברצלונה.
מנצ'סטר קיבלה כדור חופשי, שנבעט על ידי כריסטיאנו רונאלדו ונהדף בצורה לא טובה על ידי שוער ברצלונה ויקטור ואלדס, אך ג'רארד פיקה הרחיק את הכדור.
רונאלדו הגיע למספר הזדמנויות נוספות לכיבוש, שהצביעו על פתיחתה הטובה יותר של מנצ'סטר.
אף על פי כן, בדקה העשירית עלתה דווקא ברצלונה ליתרון, משער של החלוץ סמואל אטו, לאחר שקיבל מאנדרס אינייסטה מסירה אל תוך הרחבה שחדרה את הגנת מנצ'סטר.
שש דקות לאחר השער קיבל פיקה את הכרטיס הצהוב הראשון במשחק, לאחר שהכשיל את כריסטיאנו רונאלדו.
ברצלונה הגיעה למצב כיבוש נוסף מרגלי ליונל מסי, שבעט והחמיץ את מסגרת השער, לאחר שניצל את כישלונה של הגנת מנצ'סטר בסגירתו.
לאחר שספגה שער החלה מנצ'סטר יונייטד להציג משחק חלש, ולא הצליחה לעצור את משחקה השוטף של ברצלונה בהנהגת צ'אבי ואינייסטה, כאשר רונאלדו היה כמעט השחקן היחיד שהגיע למצבים עבור הקבוצה.
שתי הקבוצות הרבו להחמיץ מצבי כיבוש לאורך כל המחצית הראשונה, וסיימו אותה עם בעיטה אחת בלבד למסגרת לכל אחת.
המחצית הסתיימה ביתרון של 0–1 לברצלונה.
עם פתיחת מחצית המשחק השנייה ביצע מאמן מנצ'סטר, אלכס פרגוסון, חילוף התקפי שנועד להשוות את התוצאה, כאשר הכניס לחוליה הקדמית את קרלוס טבס במקום אנדרסון, והעביר את פארק ג'י-סונג לחוליית הקישור.
דווקא חלוצה של ברצלונה, תיירי הנרי, הגיע למצב הכיבוש הראשון לאחר הפסקת המחצית.
הנרי הצליח לעבור את ריו פרדיננד, אך הבעיטה שלו נעצרה על ידי שוער מנצ'סטר, אדווין ואן דר סאר.
ברצלונה המשיכה להיות התוקפת העיקרית במחצית השנייה.
בדקה ה-53 איים צ'אבי על שערה של מנצ'סטר בבעיטה חופשית חזקה, ובדקה ה-66 הגיעה ברצלונה להזדמנות טובה נוספת, מרגלי תיירי הנרי שנעצר על ידי ואן דר סאר.
מיד לאחר מכן ביצע פרגוסון חילוף התקפי נוסף והכניס את דימיטר ברבאטוב במקום פארק ג'י-סונג, וכעת שיחקה מנצ'סטר יונייטד עם ארבעה חלוצים במערך שלה.
אף על פי כן, בדקה ה-70 כבשה ברצלונה את השער השני שלה במשחק ועלתה ליתרון 0–2. צ'אבי הרים את הכדור לעבר רחבת העונשין, וליונל מסי נגח אותו לתוך שערה של מנצ'סטר.
היה זה שערו התשיעי של מסי בליגת האלופות, והוא הוכתר למלך השערים של המפעל.
כעבור מספר דקות החליף ז'וזפ גוארדיולה, מאמן ברצלונה, את תיירי הנרי בסיידו קייטה, על מנת לחזק את ההגנה ולשמור על היתרון; וכן במנצ'סטר החליף פול סקולס את ראיין גיגס.
מנצ'סטר הציגה משחק אגרסיבי לקראת הסיום, וקיבלה שני כרטיסים צהובים.
החילוף האחרון במשחק היה כניסתו של פדרו רודריגס במקום אינייסטה במהלך תוספת הזמן.
לאחר מספר מצבים אליהם הגיעו הקבוצות בעשרים הדקות האחרונות, ברצלונה הצליחה לשמור על יתרונה עד לסיום המשחק, וזכתה בגביע האלופות.
בסיום המשחק נערך טקס חגיגות הזכייה, במהלכו הוענק הגביע לקפטן ברצלונה, קרלס פויול, לו הייתה זו הנפת גביע האלופות השני שלו.
מאמנה של ברצלונה, ז'וזפ גוארדיולה, הצליח להצעיד את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות כבר בעונתו הראשונה כמאמן בקבוצה בוגרת.
עבור תיירי הנרי, שזכה בתארים רבים בקריירה שלו, הייתה זו הזכייה הראשונה בליגת האלופות.
מדד ברצלונה מנצ'סטר יונייטד שערים שהובקעו 2 0 בעיטות 11 12 בעיטות למסגרת 8 2 החזקה בכדור 51% 49% בעיטות קרן 4 7 עבירות 7 10 נבדלים 2 5 כרטיסים צהובים 1 3 כרטיסים אדומים 0 0
סטטיסטיקות משחק מלאות מטעם אופ"א
גמר ליגת האלופות 2010 התקיים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, אצטדיון הבית של ריאל מדריד הספרדית, ב-22 במאי 2010, ובו נקבע שהזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא אינטר מילאנו מאיטליה, שניצחה במשחק את באיירן מינכן מגרמניה בתוצאה 2-0. משחק הגמר היה סיומה של העונה ה-55 של הטורניר, וה-18 במתכונתו הנוכחית.
לראשונה בהיסטוריה התקיים משחק הגמר ביום שבת, ולא ביום רביעי המסורתי.
הסנטיאגו ברנבאו אירח את משחק הגמר בפעם הרביעית בהיסטוריה, ולראשונה במתכונת החדשה של ליגת האלופות.
אלופת איטליה הובילה במחצית המשחק 1-0 על סגנית אלופת גרמניה משערו של דייגו מיליטו, השחקן המצטיין במשחק, שהשלים צמד במחצית השנייה כדי לקבוע את תוצאת המשחק.
באיירן ירדה מנוצחת למרות שהחזיקה בכדור יותר משני שלישים מזמן המשחק.
שתי הקבוצות הגיעו למשחק לאחר שהבטיחו זכייה בדאבל במדינתם, וכך הובטח שבפעם השנייה ברציפות תזכה קבוצה בטרבל, אחרי ברצלונה ב-.
טרם לכך, לא קרה מעולם שקבוצה איטלקית או גרמנית זכתה בטרבל (באיירן מינכן עשתה זאת שלוש שנים אחר כך, ב-).
אינטר הייתה קרובה לעשות זאת ב-1965, לאחר שזכתה בליגת האלופות ובאליפות איטליה, אך הפסידה ליובנטוס בגמר הגביע האיטלקי.
באיירן ואינטר נפגשו בעבר ארבע פעמים במפגשים רשמיים.
המאזן ביניהן טרם המשחק עמד על שני ניצחונות לבאיירן, ניצחון אחד לאינטר ועוד משחק אחד שהסתיים בשוויון.
שני המפגשים הקודמים בין השתיים נערכו במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת , אז השיגה באיירן ניצחון חוץ על אינטר, והמשחק במינכן הסתיים בשוויון 1-1.
היה זה משחק גמר ליגת האלופות החמישי בהיסטוריה שבו שיחקה אינטר, והראשון מזה 38 שנים.
הייתה זו הזכייה השלישית שלה בתואר, והראשונה מאז עונת .
בכך היא השלימה רצף של שלוש שנים בהן המנצחת בגמר זוכה בתוארה השלישי במפעל, אחרי מנצ'סטר יונייטד ב-2008 וברצלונה ב-2009, אליהן השתוותה אינטר במקום השישי בטבלת הזכיות במפעל.
לראשונה מאז גמר ליגת האלופות 2007, בו ניצחה מילאן, הגיעה קבוצה איטלקית לגמר המפעל.
באיירן מינכן העפילה לגמר בפעם השמינית בתולדותיה ולראשונה מאז 2001, ובכך עקפה את ליברפול במקום השלישי במספר ההופעות בגמר.
היא הייתה לקבוצה הגרמנית הראשונה מאז באייר לברקוזן ב-2002 שמעפילה לגמר ליגת האלופות.
לראשונה מאז גמר ליגת האלופות 2004, בו ניצחה פורטו את מונקו, התקיים משחק גמר ללא נציגה מאנגליה.
מי שאימן אז את פורטו היה ז'וזה מוריניו, שהשלים כמאמן אינטר במשחק את זכייתו השנייה בתואר, והיה לשלישי בהיסטוריה, אחרי ארנסט האפל ואוטמאר היצפלד, שזוכה בו עם שתי קבוצות שונות.
מאמן היריבה, לואי ואן חאל, גם הוא זכה בתואר בעבר, עם אייאקס אמסטרדם ב-, כך שבפעם הרביעית בהיסטוריה נפגשו בגמר שני מאמנים שכבר זכו בתואר.
הפעם הקודמת הייתה בגמר של 2007, אז ניצחה מילאן של קרלו אנצ'לוטי את ליברפול של רפאל בניטס, לאחר ששניהם כבר זכו בליגת האלופות עם קבוצתם.
לראשונה בהיסטוריה, שתי הקבוצות במשחק הגמר לא סיימו במקום הראשון בשלב הבתים.
הזכייה בתואר זיכתה את אינטר במקום במשחק הסופר קאפ האירופי מול הזוכה בטורניר הליגה האירופית באותה עונה, אתלטיקו מדריד הספרדית, וכן במקום בשלב חצי הגמר של גביע העולם לקבוצות.
בהגרלת הבתים שובצה אינטר בבית ו', יחד עם אלופת אירופה המכהנת ברצלונה, רובין קאזאן ודינמו קייב.
בפתיחת שלב הבתים השיגה אינטר תוצאות תיקו מול כל יריבותיה, לרבות 0-0 במשחק הפתיחה מול ברצלונה בסן סירו.
כל שלושת שעריה בסיבוב המשחקים הראשון היו שערי שוויון (שער השוויון ל-1-1 מול קאזאן, שער השוויון הזמני ל-1-1 מול דינמו קייב, ושער השוויון ל-2-2 באותו משחק).
את סיבוב המשחקים השני פתחה אינטר בניצחון דרמטי באצטדיון דינמו בקייב, לאחר שדייגו מיליטו ווסלי סניידר כבשו בארבע הדקות האחרונות והפכו יתרון זמני של אנדריי שבצ'נקו.
לאחר הפסד חוץ 2-0 לברצלונה, השיגה אינטר את המקום השני בבית לאחר ניצחון ביתי 2-0 על קאזאן.
שלב הבתים - אינטר מילאנוקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות ברצלונה6321734+11 אינטר מילאנו6231761+9רובין קאזאן6132473-6דינמו קייב6123792-5
בשמינית הגמר פגש ז'וזה מוריניו, מאמן אינטר, את קבוצתו לשעבר צ'לסי מאנגליה.
במשחק הראשון בסן סירו אינטר עלתה ליתרון כבר בדקה ה-3 משער של מיליטו וניצחה בסיום 2-1, ובגומלין בסטמפורד ברידג' השלימה ניצחון כפול משער של סמואל אטו בדקה ה-78. בשלב רבע הגמר פגשה אינטר את צסק"א מוסקבה.
אינטר הפגינה משחק הגנה קשוח ומיעטה לספוג שערים בשלב זה של העונה, מה שעזר לה להשיג ניצחון כפול בתוצאה זהה, 1-0, ולהשלים שלושה משחקי נוקאאוט רצופים ללא ספיגה.
בשלב חצי הגמר פגשה אינטר את ברצלונה, יריבתה משלב הבתים, שהגיעה למפגש מול אינטר כשהיא בלתי מנוצחת עד אז בטורניר.
במפגש הראשון בסן סירו ברצלונה עוד עלתה ליתרון משער של פדרו רודריגס במחצית הראשונה, אך סניידר השווה את התוצאה והקבוצות ירדו למחצית בשוויון 1-1. תצוגת כדורגל מרשימה של אינטר במחצית השנייה, עם שערים של מאייקון ומיליטו, הקנתה לה ניצחון 3-1 מפתיע ויתרון משמעותי לקראת משחק הגומלין.
בקאמפ נואו הציגה אינטר סגנון משחק הגנתי מאוד, במהלך שעורר ביקורות על הקבוצה ועל מאמנה.
המערך ההגנתי נסוג עוד יותר לאחר הרחקתו בכרטיס צהוב שני של טיאגו מוטה כבר בדקה ה-28. אינטר נכנעה רק בדקה ה-84 לשער מאוחר של ג'רארד פיקה, אך הצליחה להחזיק בתוצאה זו ולעלות לגמר ליגת האלופות החמישי בתולדותיה, בזכות 3-2 בסיכום שני המשחקים.
בסיום המשחק חגג מוריניו בהפגנתיות מול הקהל המקומי, כשהוא מניף אצבע ומסמן את המספר אחד.
כתוצאה מכך התעמת עמו שוער ברצלונה, ויקטור ואלדס, וכמו כן בצעד הפגנתי פתחו אנשי ברצלונה את הממטרות באצטדיון, על מנת לעצור את חגיגות האורחת.
בהגרלת הבתים שובצה באיירן בבית א', יחד עם בורדו, יובנטוס ומכבי חיפה.
באיירן פתחה בניצחון חלק של 3-0 על מכבי חיפה באצטדיון רמת גן (אצטדיונה הביתי של הקבוצה בעיר חיפה, אצטדיון קריית אליעזר, לא עמד בסטנדרטים של אופ"א).
לאחר הניצחון הזה רשמה באיירן רצף של שלושה משחקים ללא ניצחון, כולל שני הפסדים רצופים לבורדו, והגיעה למחזור החמישי של שלב הבתים עם ארבע נקודות בלבד במאזנה, שש פחות מבורדו וארבע פחות מיובנטוס, כשנותרו שש נקודות בלבד בקופה.
למרות זאת, היא הצליחה לבצע מהפך מרשים בטבלת הבית.
לאחר שהשיגה ניצחון 1-0 על מכבי חיפה ויובנטוס הפסידה לבורדו שהבטיחה את המקום הראשון, הגיעה באיירן למשחק המכריע בחוץ מול יובנטוס, כשהיא חייבת ניצחון על מנת להעפיל.
יובנטוס עלתה ליתרון מוקדם של 1-0, אך באיירן השלימה מהפך וניצחה 4-1 בדרך למקום השני ולשמינית הגמר.
שלב הבתים - באיירן מינכןקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות בורדו6510927+16 באיירן מינכן6312954+10יובנטוס6222473-8מכבי חיפה6006088-0
בשמינית הגמר פגשה באיירן את פיורנטינה, יריבתה האיטלקית השנייה מתוך שלוש באותה עונה (אחרי יובנטוס בשלב הבתים ולפני אינטר בגמר).
שער של מירוסלב קלוזה דקה לסיום העניק לה ניצחון 2-1 במשחק הביתי באליאנץ ארנה.
בגומלין בסטאדיו ארטמיו פרנקי הייתה באיירן על סף הדחה פעמיים.
שערים של חואן מנואל ורגאס במחצית הראשונה.
במחצית השנייה נכבשו ארבעה שערים בתוך 11 דקות בלבד.סטבאן יובטיץ' בדקה ה-54 קבע 2-0 לפיורנטינה.
שש דקות לאחר מכן השווה מארק ואן בומל את התוצאה, אך בדקה ה-64 יובטיץ' השלים צמד וקבע 3-1 לפיורנטינה.
דקה בלבד אחר כך כבש אריין רובן את השער המצמק שקבע 3-2 לפיורנטינה, תוצאה שנשמרה עד לסיום, והעלתה את באיירן לרבע הגמר בזכות שערי חוץ.
גם ברבע הגמר מול מנצ'סטר יונייטד, בשחזור גמר ליגת האלופות 1999, הושגו התוצאות באופן זהה.
במשחק הראשון במינכן כבש וויין רוני כבר בדקה השנייה, אך באיירן השלימה מהפך לאחר שוויון של פרנק ריברי בדקה ה-77 ושער ניצחון של איביצה אוליץ' בתוך תוספת הזמן.
בגומלין באיירן כבר הייתה בפיגור של 3-0, כולל שני שערים שהובקעו בתוך שבע הדקות הראשונות, אך שערים של אוליץ' על סף סיום המחצית הראשונה ושל רובן בדקה ה-74 הספיקו לבאיירן כדי להפסיד 3-2 במשחק אך להעפיל בזכות שערי חוץ.
לאחר שעברה בקושי רב את שלב הבתים ושני שלבי הנוקאאוט הראשונים, בחצי הגמר פגשה באיירן את אולימפיק ליון הצרפתית, והפעם השלימה עלייה חלקה לשלב הבא.
ניצחון 1-0 ביתי משער של רובן, ו-3-0 בחוץ בזכות שלושער של אוליץ', שלחו את באיירן לגמר ליגת האלופות השמיני בתולדותיה.
משחק הגמר, הראשון בהיסטוריה שנקבע ליום שבת, היה גם לראשון בהיסטוריה ששודר בפריסה ארצית בארצות הברית.
אינטר הגיעה למשחק ללא אף שחקן איטלקי בהרכבה (האיטלקי היחיד ששותף במשחק היה מרקו מטראצי שנכנס כמחליף בתוך תוספת הזמן), וחסרה את טיאגו מוטה שהורחק במשחק הגומלין של חצי הגמר מול ברצלונה.
מנגד, הגיעה באיירן מינכן למשחק עם חמישה שחקנים גרמנים בהרכב, כולם חברי סגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2010 שהחל כחודש לאחר המשחק.
באיירן חסרה את פרנק ריברי, שהורחק לשלושה משחקים בעקבות כרטיס אדום ישיר שספג במשחק חצי הגמר הראשון מול אולימפיק ליון.
למשחק שובץ צוות שיפוט אנגלי, בראשות השופט, הווארד וב.
צוות זה ניהל גם את משחק גמר מונדיאל 2010 כחודשיים אחר כך.
המשחק נפתח בשליטה של באיירן, אך אינטר הציגה מערך הגנה שהקשה מאוד על הגרמנים להגיע למצבים.
מנגד, הציגה אינטר יציאה מהירה להתקפות מתפרצות, וסיכנה בהתקפות אלה את שערה של באיירן.
בדקות הפתיחה הגיעה באיירן למצב הבקעה כשאריין רובן פרץ מהאגף הימני, עבר שני שחקנים והעביר כדור רוחב, אך הכדור נבעט אל מחוץ למסגרת.
בהמשך דרשה באיירן פנדל, לאחר שנגיחה של דניאל ואן בויטן פגעה בידו המושטת של מאייקון, שהתרומם לנגיחה עם תומאס מילר, ללא תגובה של השופט.
מהנגד השני, וסלי סניידר בעט כדור חופשי מטווח של כ-30 מטרים מן השער.
הכדור, שפגע בדרך בראשו של חמיט אלטינטופ, נהדף על ידי השוער האנס-יורג בוט.
בדקה ה-35 נכבש השער הראשון במשחק.
כדור שוער ארוך של ז'וליו סזאר הגיע לראש של דייגו מיליטו, שהסית אותו לעברו של סניידר.
הקשר החזיר מסירה למיליטו שהתחמק משמירה כפולה, ובעט מתוך הרחבה כדור גבוה לרשת של בוט, וקבע את תוצאת המחצית, 1-0 לאינטר.
עוד לפני כן, מיליטו מסר לסניידר שניצב לבד מול בוט אך בעט לגופו של השוער.
במחצית השנייה הגיע רובן לשני מצבי כיבוש.
הוא בעט מתוך הרחבה לאחר כדור קרן, בעיטה שאסטבן קמביאסו הצליח להציל בנגיחה.
כמה דקות אחר כך, ז'וליו סזאר זינק והדף כדור מסובב לפינה שנבעט על ידיו.
בדקה ה-70 שוב כבשה אינטר בהתקפה מתפרצת.
מיליטו ניצב מול ואן בויטן, עבר אותו ובבעיטה לפינה הרחוקה קבע את תוצאת המשחק, 2-0 לאינטר.
הקפטן הארגנטינאי של אינטר, חאבייר זאנטי, הניף את הגביע, ואינטר זכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה.
גמר ליגת האלופות 2011 התקיים באצטדיון ומבלי, אצטדיון הבית של נבחרת אנגליה, ב-28 במאי 2011, ובו נקבע שהזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת היא ברצלונה הספרדית, שניצחה במשחק את מנצ'סטר יונייטד מאנגליה בתוצאה 3–1. משחק הגמר היה סיומה של העונה ה-56 של הטורניר, וה-19 במתכונתו הנוכחית.
אצטדיון ומבלי אירח את משחק הגמר, לראשונה מאז נפתח מחדש בשנת 2007. אצטדיון ומבלי הישן אירח בעבר 5 משחקי גמר, האחרון שבהם בשנת , בו ניצחה ברצלונה את סמפדוריה מאיטליה.
אלופת ספרד הובילה במשחק 0–1 על אלופת אנגליה משערו של פדרו, אך שער שוויון של וויין רוני כעבור מספר דקות קבע את תוצאת המחצית, 1-1.
במחצית השנייה, שער של כוכב ברצלונה, ליונל מסי, ושער של דויד וייה, חלוץ נבחרת ספרד, קבעו את תוצאת המשחק, 3-1 לברצלונה.
היה זה משחק גמר ליגת האלופות השביעי בהיסטוריה שבו שיחקה ברצלונה, והזכייה הרביעית שלה בתואר, כשגם את הזכייה השלישית חגגה הקבוצה בניצחון בגמר מול מנצ'סטר יונייטד, בעונת .
מנצ'סטר יונייטד הגיעה למשחק הגמר החמישי בתולדותיה, אך נותרה עם שלוש זכיות בלבד.
שני משחקי הגמר היחידים במפעל אותם הפסידה הקבוצה, היו מול ברצלונה.
בהגרלת הבתים שובצה ברצלונה בבית ד', יחד עם רובין קאזאן, פנאתינאיקוס ופ.צ.
בפתיחת שלב הבתים הביסה ברצלונה 1–5 את פנאתינייקוס בבית.
ברצלונה ניצחה בכל משחקי הבית שלה בשלב הבתים, ובדרך לראשות הבית היא לא רשמה אף הפסד (4 ניצחונות ו-2 תוצאות תיקו, מול רובין קאזאן וקופנהגן, במשחקי החוץ).
מלך שערי הקבוצה בשלב הבתים היה ליונל מסי, שכבש 5 שערים.
שלב הבתים - ברצלונהקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות ברצלונה642014311+14 פ.צ.
ברצלונה הוגרלה לשחק בשמינית הגמר נגד ארסנל מאנגליה.
במפגש הראשון בין השתיים, על אף שהובילה ברוב שלבי המשחק, הפסידה ברצלונה 1–2 בחוץ.
במפגש השני אותו אירחה ברצלונה, היא גברה 1–3 על ארסנל ומחקה את ההפסד במשחק הראשון כדי להעפיל לשלב הבא.
ברבע הגמר ברצלונה פגשה את שחטאר דונצק מאוקראינה, ולא התקשתה להביס את יריבתה 1–5 במשחק הראשון במגרשה הביתי, הקאמפ נואו.
בגומלין השלימה ברצלונה ניצחון כפול, 1-0, בדרך לחצי הגמר.
הגרלת חצי הגמר סיפקה מפגש מסקרן במיוחד, דרבי כל-ספרדי בין ברצלונה לבין ריאל מדריד, המכונה "קלאסיקו".
בשבועיים שקדמו למשחק הראשון בחצי הגמר נפגשו הקבוצות פעמיים נוספות בהן ברצלונה לא השכילה לנצח (1-1 בליגה, ניצחון 0–1 לריאל מדריד בהארכה בגמר הגביע הספרדי), אך במפגש הראשון בחצי הגמר היא ניצחה 0–2 במגרשה של ריאל, הסנטיאגו ברנבאו, מצמד שערים של מסי.
שוויון 1-1 בגומלין שלח את ברצלונה לגמר ליגת האלופות השביעי בתולדותיה.
בהגרלת הבתים שובצה יונייטד בבית ג', יחד עם ולנסיה, גלאזגו ריינג'רס ובורסאספור.
היא לא רשמה אף הפסד (4 ניצחונות ו-2 תוצאות תיקו, מול ולנסיה וריינג'רס).
היא סיימה את שלב הבתים במקום הראשון בבית, עם שער חובה אחד בלבד בששת המשחקים.
בכיבוש שבעת שעריה בשלב זה התחלקו שבעה שחקנים שונים עם שער אחד כ"א.
שלב הבתים - מנצ'סטר יונייטדקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות מנצ'סטר יונייטד6420716+14 ולנסיה632115411+11גלאזגו ריינג'רס6132363-6בורסאספור601521614-1
מנצס'טר יונייטד הוגרלה לשחק בשמינית הגמר נגד מרסיי מצרפת.
לאחר שוויון 0-0 במשחק החוץ, ניצחה יונייטד 1–2 באולד טראפורד מצמד שערים של חאבייר הרננדס, והעפילה לשלב הבא.
ברבע הגמר יונייטד פגשה את צ'לסי למפגש כל-אנגלי מול היריבה אותה ניצחה בגמר ליגת האלופות 2008, זכייתה האחרונה בתואר.
יונייטד השלימה ניצחון כפול, 1-0 ו-1–2 בגומלין הביתי, בדרך לחצי הגמר.
גם בשלב הזה, בו הוגרלה לשחק מול שאלקה 04 מגרמניה, השכילה יונייטד להשיג ניצחון כפול, 2-0 בחוץ ו-1–4 בגומלין הביתי, ולהעפיל לגמר החמישי בתולדותיה.
לאחר ששלטה בפתיחת המשחק, ברצלונה עלתה ראשונה על לוח התוצאות בדקה ה-27, כשצ'אבי הרננדס מצא בכדור מדויק את פדרו רודריגס, שבעט מתוך הרחבה אל הרשת של אדווין ואן דר סאר.
בדקה ה-34, ובניגוד למהלך המשחק, מנצ'סטר יונייטד השיגה את השוויון, כשוויין רוני הכניע בכדור חזק ומסובב בנגיעה את שוער ברצלונה ויקטור ואלדס, לאחר מסירה כפולה עם ראיין גיגס בתוך הרחבה.
צפייה בהילוכים החוזרים מלמדים על ספק נבדל של גיגס במהלך.
המחצית השנייה ברצלונה המשיכה את שליטתה במשחק, ובדקה ה-54 ליונל מסי קיבל כדור מאנדרס אינייסטה, ובעט כדור נמוך וחזק מחוץ לרחבה ברגל שמאל כדי לקבוע 1–2.
בדקה ה-69, פרץ מסי מאגף ימין לתוך הרחבה תוך שהוא משאיר מאחור מספר שחקני יריב.
הוא תוקל אך הכדור הגיע לסרחיו בוסקטס, שמסר לדויד וייה שחיכה מחוץ לרחבה, וכבש בבעיטה מסובבת מהמקום לחיבורי השער את השער שחתם את התוצאה, 3-1 לברצלונה בסיום 90 הדקות.
לקראת טקס הענקת הגביע, ועל אף ומי ששימש כקפטן ברצלונה במשחק הוא צ'אבי, סרט הקפטן עבר לאריק אבידל.
מגן הקבוצה עבר באותה עונה, מספר חודשים לפני כן, ניתוח להסרת גידול מהכבד, וכמחווה מרגשת הוענק לו סרט הקפטן במעמד ההנפה והזכות להניף ראשון את הגביע.
ברצלונה מנצ'סטר יונייטדשערים 3 1בעיטות לשער 19 4בעיטות למסגרת 12 1החזקת כדור 63% 37%קרנות 6 0עבירות 5 16נבדלים 1 5כרטיסים צהובים 2 2כרטיסים אדומים 0 0
גמר ליגת האלופות 2006, הוא משחק כדורגל שהתקיים בסטאד דה פראנס שבפריז, בירת צרפת, ב-17 במאי 2006 והיווה את גמר ליגת האלופות לשנת 2006. המשחק נערך בין קבוצת ברצלונה הספרדית לבין ארסנל האנגלית, ונגמר בתוצאה 2:1 לברצלונה.
הבקיעו סמואל אטו וז'וליאנו בלטי מקבוצת ברצלונה, וסול קמפבל מקבוצת ארסנל.
כמו כן, שוער ארסנל ינס להמן הורחק כבר במחצית הראשונה.
לפני 2006, זכייתה האחרונה (והראשונה) בליגת האלופות של ברצלונה הייתה בשנת 1992. ארסנל שמעולם לא זכתה בתואר, העפילה לגמר מבלי לספוג שערים בעשרה משחקים רצופים, ובכך שברה את השיא של קבוצת מילאן שלא ספגה שערים שבעה משחקים רצופים.
שתי הקבוצות עלו אוטומטית לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ברצלונה עקב זכייתה באליפות הליגה הספרדית וארסנל עקב סיומה במקום השני בפרמייר ליג האנגלית.
ברצלונה שיחקה את כל משחקי הבית שלה באצטדיון הקאמפ נואו שבברצלונה בעוד שארסנל שיחקה את משחקיה הביתיים באצטדיון הייבורי.
ארסנל שיחקה בבית ב' יחד עם אייאקס ההולנדית, ת'ון השווייצרית וספרטה פראג הצ'כית.
את הבית היא סיימה במקום הראשון עם חמישה ניצחונות ותוצאת תיקו אחת (מול אייאקס אמסטרדם).
בשלב שמינית הגמר התמודדה ארסנל מול קבוצת ריאל מדריד הספרדית.
במשחק הראשון ניצחה ארסנל בתוצאה 1:0, משער של תיירי הנרי ואילו המשחק השני נגמר בתוצאה 0:0.
בשלב רבע הגמר התמודדה מול קבוצת יובנטוס האיטלקית וניצחה במשחק הראשון 2:0, כאשר המשחק השני נגמר בתוצאה 0:0. בשלב חצי הגמר פגשה ארסנל את ויאריאל הספרדית.
המשחק הראשון נגמר בתוצאה 1:0 לארסנל, בעוד שהמשחק השני נגמר בתוצאה 0:0 כאשר חואן רומן ריקלמה מוויאריאל מחטיא בעיטת עונשין מ-11 מטריםבדקה ה-89 של המשחק ובכך מעלה את ארסנל לגמר.
קבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות ארסנל6510102816 אייאקס6321106411תון611449-54ספרטה פראג602429-74
ברצלונה שיחקה בבית ג' יחד עם ורדר ברמן הגרמנית, אודינזה האיטלקית ופנאתינאיקוס היוונית.
את הבית היא סיימה במקום הראשון עם חמישה ניצחונות ותוצאת תיקו אחת (מול פנאתינייקוס).
בשלב שמינית הגמר פגשה ברצלונה את צ'לסי האנגלית, כאשר המשחק הראשון נגמר בתוצאה 2:1 לברצלונה ואילו המשחק השני נגמר בתוצאה 1:1. לשלב רבע הגמר התמודדה מול בנפיקה הפורטוגלית, וצמד המשחקים נגמרו בתוצאה של 0:0 ו-2:0 לטובת ברצלונה.
בשלב חצי הגמר התמודדה מול מילאן האיטלקית כאשר המשחק הראשון הסתיים בתוצאה של 1:0 לברצלונה והמשחק השני נגמר בתוצאה של 0:0.
קבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות ברצלונה65101621416 ורדר ברמן6213121207 אודינזה62131012-27 פנאתינאיקוס6114416-124
שתי הקבוצות העפילו לשלב הגמר מבלי שהפסידו במשחק בכל מהלך הטורניר.
ברצלונה שיחקה במערך 4-3-3 כאשר אדמילסון משחק בעמדת הקשר האחורי.
דקו וואן בומל הקשרים הקדמיים בעוד ארסנל שיחקה במערך 4-4-2. ליונל מסי לא היווה חלק מההרכב של ברצלונה עקב חזרתו מפציעה.
הנריק לארסון ערך את אחד ממשחקיו האחרונים במדי ברצלונה.
שריקת הפתיחה אירעה ב-20:45 על פי השעון המקומי, כאשר הכדור ניתן לשחקני ברצלונה לבעיטת הפתיחה.
המהלך הראשון היה שייך לארסנל ולתיירי הנרי שבעט כדור חזק אל עבר ויקטור ואלדס, שהדף את הכדור לקרן.
מהקרן קיבלה ארסנל הזדמנות נוספת, אך גם בפעם הזו ידו של ואלדס הייתה על העליונה.
האירוע המכונן של המשחק הגיע בדקה ה-18. לאחר מספר הזדמנויות לברצלונה שלא צלחו, הגיע סמואל אטו למצב של אחד על אחד מול להמן השוער, שנאלץ להכשיל אותו מחוץ לרחבה.
למרות שבהמשך המהלך הגיע הכדור אל ג'ולי שבעט אותו לשער, החליט השופט שלא להעניק יתרון ולבטל את המהלך כולו, והוציא ללהמן את הכרטיס האדום.
מיד לאחר מכן נכנס השוער המחליף מנואל אלמוניה במקום רובר פירס.
חרף הלחץ שהפעילו שחקני ברצלונה, דווקא ארסנל הייתה זו שעלתה ליתרון ראשון במשחק, כאשר בדקה ה-35 הכשיל קרלס פויול את עמנואל אבואה באזור הקרן.
הכדור החופשי שהוגבה לרחבה על ידי תיירי הנרי מצא את ראשו של סול קמפבל הבלם שנגח לשער.
הקבוצות ירדו למחצית כאשר התוצאה הייתה 0:1 לארסנל, שכאמור החל מהדקה ה-20 שיחקה בעשרה שחקנים.
עם פתיחת המחצית השנייה נכנס אנדרס אינייסטה במקום אדמילסון הפצוע, אך למרות החילוף ההתקפי לא הצליחה ברצלונה לכבוש שער משווה.
בדקה ה-60 יצא מארק ואן בומל ובמקומו נכנס הנריק לארסון החלוץ כדי להוסיף כוח להתקפת ברצלונה.
חרף כל זאת, דווקא ארסנל הייתה קרובה לכיבוש השער השני במשחק כאשר הן הנרי והן ליונברג החמיצו מצבים קורצים מול השער.
הנרי אף החמיץ הזדמנות במצב של אחד על אחד מול ואלדס.
בדקה ה-70 החליט רייקארד להוציא את אולגר המגן ובמקומו הכניס את ז'וליאנו בלטי, דבר שגרם לארסנל לערוך חילוף הגנתי (פלמיני במקום פברגאס) כדי לנסות ולשמור על התוצאה.
דקות ספורות לאחר החילוף בארסנל הכניס אינייסטה כדור לרחבה, ולארסון יישר לאטו שמשמונה מטרים לא החמיץ והשווה את התוצאה עבור ברצלונה.
ארבע דקות לאחר שער השוויון, הנריק לארסון הכניס כדור אלכסוני לבלטי שבעט בין רגליו של השוער את שער הניצחון.
בעקבות השער נשלח שחקן ארסנל חוסה אנטוניו רייס אל המגרש במקומו של חלב במטרה להשוות, אך דווקא ברצלונה הייתה זו שהגיעה לעוד מספר הזדמנויות.
המשחק הסתיים בתום 90 דקות בתוצאה 2:1 לברצלונה והקפטן קרלס פויול זכה להניף את הגביע יחד עם חבריו לקבוצה.
ארסנל ברצלונהשערים 1 0בעיטות לשער 4 8בעיטות למסגרת 3 3החזקה בכדור 41% 59%קרנות 1 1עבירות 7 10נבדלים 0 0כרטיסים צהובים 1 0כרטיסים אדומים 1 0מחצית שנייה
ארסנל ברצלונהשערים 0 2בעיטות לשער 4 12בעיטות למסגרת 2 6החזקה בכדור 39% 61%קרנות 3 2עבירות 9 10נבדלים 1 1כרטיסים צהובים 1 2כרטיסים אדומים 0 0כללי
ארסנל ברצלונהשערים 1 2בעיטות לשער 8 20בעיטות למסגרת 5 9החזקה בכדור 36% 64%קרנות 4 3עבירות 16 20נבדלים 1 1כרטיסים צהובים 2 2כרטיסים אדומים 1 0
גמר ליגת האלופות 2012 התקיים באליאנץ ארנה, אצטדיון הבית של באיירן מינכן, ב-19 במאי 2012, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר ליגת האלופות לעונת 2011/2012 היא צ'לסי מאנגליה, שניצחה במשחק את באיירן מינכן מגרמניה בתוצאה 4-3 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר 1-1 בתום ההארכה.
משחק הגמר היה סיומה של העונה ה-57 של הטורניר, וה-20 במתכונתו הנוכחית.
האליאנץ ארנה אירח את משחק הגמר לראשונה בהיסטוריה.
באיירן הייתה לקבוצה הראשונה מאז רומא ב-, שמשחקת בגמר באצטדיונה הביתי.
באיירן הובילה במשחק 1-0 משערו של תומאס מילר, כ-7 דקות בלבד לסיום המחצית השנייה, אך שער שוויון דרמטי של דידייה דרוגבה כעבור חמש דקות בלבד קבע את תוצאת סיום הזמן החוקי, 1-1.
בתוך ההארכה, זכתה באיירן בכדור עונשין מ-11 מטר, אך פטר צ'ך עצר את הבעיטה החלשה של אריין רובן, והקבוצות הגיעו לבעיטות הכרעה, בהן ניצחה צ'לסי בתוצאה 4-3, וזכתה בתואר.
היה זה משחק גמר ליגת האלופות השני בהיסטוריה שבו שיחקה צ'לסי, והזכייה הראשונה בתולדותיה בתואר.
בכך, הפכה צ'לסי לקבוצה ה-22, האנגליה החמישית והלונדונית הראשונה שזוכה בתואר.
עבור באיירן היה זה משחק הגמר התשיעי בתולדותיה, אך היא נותרה עם ארבע זכיות, בדרך להפסדה החמישי במשחקי הגמר.
בהגרלת הבתים שובצה צ'לסי בבית ד', יחד עם באייר לברקוזן, ולנסיה וראסינג גנק.
צ'לסי סיימה בראש הבית, עם שלושה ניצחונות ביתיים ללא ספיגה, אך לא ניצחה בשלושת משחקי החוץ שלה, ורשמה שתי תוצאות תיקו (ולנסיה וגנק) והפסד אחד (לברקוזן).
צ'לסי כבשה בכל משחקיה בשלב זה, ובכיבוש 13 שעריה התחלקו 11 שחקנים שונים.
שלב הבתים - צ'לסיקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות צ'לסי63211349+11 באייר לברקוזן631288010ולנסיה62221275+8ראסינג גנק603321614-3
צ'לסי הוגרלה לשחק בשמינית הגמר מול נאפולי מאיטליה.
צ'לסי הפסידה 3-1 במשחק הראשון באיטליה, ועד למשחק הגומלין בסטמפורד ברידג', אצטדיונה הביתי, כבר ביצעה חילופי מאמנים כאשר אנדרה וילאש בואש פוטר ובמקומו התמנה עוזרו, רוברטו די מתאו.
עם די מתאו על הקווים, צ'לסי ניצחה 3-1 במשחק הגומלין, שהמשיך להארכה, במהלכה הוסיפה צ'לסי שער נוסף וניצחה 4-1 בדרך לשלב הבא.
ברבע הגמר צ'לסי הוגרלה לשחק מול בנפיקה ליסבון מפורטוגל, והפעם רשמה ניצחון כפול על יריבתה, 1-0 במשחק החוץ ו-2-1 בגומלין הביתי, בדרך אל חצי הגמר.
ההגרלה סיפקה לצ'לסי מפגש מול אלופת אירופה המכהנת, ברצלונה מספרד.
במשחק הראשון ניצחה צ'לסי 1-0 בבית, משערו של דידייה דרוגבה.
משחק הגומלין בקאמפ נואו של ברצלונה היה מותח ורווי באירועים, כשברצלונה כבר הובילה על צ'לסי בתוצאה 2-0, כשקפטן צ'לסי, ג'ון טרי, הורחק בכרטיס אדום.
למרות הנחיתות המספרית, צ'לסי חזרה למשחק משער של רמירס, שהיה מספיק כשלעצמו כדי להעפיל, ובתוספת הזמן הגדילה לעשות והשוותה את התוצאה ל-2-2, משער של פרננדו טורס.
יש לציין כי ברצלונה אף החמיצה כדור עונשין מ-11 מטר במהלך המשחק.
בעקבות התוצאה הזו, העפילה צ'לסי לגמר ליגת האלופות השני בתולדותיה.
ההרחקה במשחק עלתה לקפטן ג'ון טרי להיעדר ממשחק הגמר.
יחד איתו גם רמירס, כובש השער הראשון, וגם ראול מיירלש וברניסלב איבנוביץ' לא יכלו לקחת חלק במשחק הגמר בגלל צבירת כרטיסים צהובים.
בעקבות מיקומה בבונדסליגה (הליגה הגרמנית) בעונה שחלפה, נאלצה באיירן להשתתף בשלב הפלייאוף של מוקדמות ליגת האלופות, ולא העפילה ישירות לשלב הבתים.
היא הוגרלה לשחק מול פ.צ.
ציריך משווייץ, והדיחה אותה עם ניצחון כפול, 2-0 ביתי ו-1-0 בחוץ.
בהגרלת הבתים שובצה באיירן בבית א', יחד עם נאפולי (שסיימה שנייה בבית והודחה בשמינית על ידי צ'לסי), מנצ'סטר סיטי וויאריאל.
הבית נחשב לקשה מאוד ואף כונה "בית המוות", אך באיירן הצליחה לסיים בראשו, עם ארבעה ניצחונות (ניצחה בכל משחקי הבית שלה בשלב זה), תיקו אחד (נאפולי) והפסד אחד (מנצ'סטר סיטי).
מלך השערים של הקבוצה בשלב הבתים היה מריו גומז, שכבש 6 מתוך 11 שעריה של הקבוצה בשלב זה.
שלב הבתים - באיירן מינכןקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות באיירן מינכן64111165+13 נאפולי63211064+11מנצ'סטר סיטי6312963+10ויאריאל600621412-0
בשלב שמינית הגמר הוגרלה באיירן לשחק מול פ.צ.
בזל משווייץ, יריבה שנייה מהמדינה לאחר ציריך בשלב המוקדמות.
השווייצרים עוד השיגו ניצחון ביתי מפתיע, 1-0, אך בגומלין באיירן הביסה את בזל בתוצאה 7-0, כשמריו גומז הבקיע במשחק 4 שערים, ובאיירן עלתה לשלב הבא.
ברבע הגמר פגשה באיירן את מרסיי מצרפת, ורשמה ניצחון כפול באותה תוצאה, 2-0 (המשחק הראשון שוחק בצרפת).