tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא זכה במדליית זהב שלישית במקצה ל-100 מטר פרפר עם שיא פאראלימפי של 56.35 שניות, לפני הרוסי דימיטרי גריגורב שסיים עם שיא אירופאי 56.89 שניות והדרום אפריקאי אחמט האסיים שקבע שיא אפריקאי של 57.76 שניות שהספיק לו למדליית הארד.
במקצה ל-200 מטר מעורב הוא זכה במדליית הכסף כשסיים את התחרות בזמן של 2:12.36 דקות.
במשחה ל-100 מטר גב זכה במדליית כסף נוספת עם תוצאה של 1:00.11 שניות, כשנכנע לשיא עולם של 1:00.01 שניות דל האמריקאי ג'סטין זוק.
ובמשחה ל-400 חופשי סיים במקום הרביעי.
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י ; (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים.
אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל.
כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי.
לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים.
גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא.
לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה.
ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים.
במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה.
התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה.
המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו.
שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.
באותו לילה הלכה גלן לספר לכל התלמידים היהודים שהכירה על הפשיטה והזהירה אותם לבל ישובו אל בית הספר.
לאחר מכן שכרה דירה בזהות בדויה וחלקה אותה יחד עם אידה סטרנו.
הקשר עם ארגוני ההצלה נשמר באמצעות תיבות דואר סודיות.
במשך למעלה משנתיים אנדרה אספה ילדים והעבירה אותם למחבוא אצל משפחות נוצריות ובמנזרים.
היא וידאה שהמשפחות מסוגלות לקלוט את הילדים והמשיכה לבקר אותן ולדאוג לצורכיהן.
הוריהם של רבים מהילדים שהעבירה גלן למסתור, נרצחו בשואה.
גלן פעלה להחזרת ילדים ממשפחותיהם האומנות אל הוריהם או משפחתם.
לאורך השנים שמרה על קשר עם הילדים שהצילה.
ב-1989 הוכרה אנדרה גלן כחסידת אומות העולם.
ב-2007 ביקרה שוב בישראל וביד ושם לרגל כנס בינלאומי של ילדים שהיו במסתור בבלגיה.
בטקס ביד ושם הוענקה לה אזרחות כבוד של מדינת ישראל.
בזמן ביקורה בישראל, נפגשה גלן עם ניצולים שאת חלקם הצילה בהיותם ילדים.
"אפילו בזמנים האפלים ביותר של האנושות ניתן למצוא ניצוצות של אור", אמר השגריר הבלגי בישראל, "אנדרה גלן-הרשקוביצ'י הייתה אחד מניצוצות אלו."
הרבעים Ixelles ו-Uccle השייכים למרחב המוניציפלי של בריסל, שם התגוררה אנדרה גלן, החליטו במאי 2024 לקרוא רחוב החוצה בין שני הרבעים על שמה.
הטקס הרשמי לשינוי שם הרחוב נערך ב-7 בספטמבר 2025.
אנדרה ג'מאל דראמונד הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר, בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
דראמונד החל את הקריירה במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון "Capital Preparatory Magnet" בעיר הארטפורד שבקונטיקט.
הוא שיחק בקבוצה שנתיים, בהם תרם של 16.4 נקודות, 14.2 , 3.6 חטיפות ו-6.8 חסימות כדור למשחק.
לאחר שנתיים בהראטפורד, עבר דראמונד לתיכון על שם תומאס מור בעיר אוקדייל שבקונטיקט.
דראמונד הוביל בעונתו האחרונה את קבוצת הכדורסל לאליפות המדינה, נחשב לאחד הסנטרים הטובים ביותר בכדורסל התיכונים בארצות הברית, ודורג שני בין שחקני התיכון של ארצות הברית בגיוסים לקבוצות המכללות.
עם סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת ביג איסט של ה-NCAA.
הוא שותף ב-34 משחקיה של קבוצתו, ותרם ממוצעים של 10.0 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-2.7 חסימות כדור למשחק, אך קלע ב-29.5% בלבד מקו העונשין.
הוא סייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב רבע-גמר אליפות החטיבה, ולסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות.
לאחר עונה אחת בלבד בליגת המכללות, הודיע דראמונד כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
על אף שבראשית קריירת המכללות שלו צפו פרשני כדורסל שדראמונד ייבחר בבחירה הראשונה בדראפט, חששות מיכולתו לקלוע מקו העונשין וממשחק ההתקפה שלו הורידו אותו עד לבחירה התשיעית, בה נבחר על ידי דטרויט פיסטונס.
בעונת הרוקי עלה דראמונד מהספסל כמחליפו של גרג מונרו.
הוא שותף ב-60 משחקים בהם שיחק בממוצע 20.7 דקות למשחק, ותרם 7.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים.
דטרויט, שניצחה 29 משחקים בלבד מול 53 הפסדים, לא הצליחה להעפיל בסיום העונה למשחקי הפלייאוף, אולם דראמונד, שהציג יכולת טובה, נבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז השנייה.
לקראת עונת עזב ג'ייסון מקסייל את הקבוצה, ובדטרויט החליט לבנות את הקבוצה סביב דראמונד לטווח הארוך.
לצוות המקצועי של הקבוצה הצטרף ראשיד וולאס, במטרה לסייע לדראמונד לפתח את יכולותיו.
הוא רשם במהלך העונה שיא קריירה של 20 ריבאונדים במשחק מול ניו אורלינס פליקנס, השתתף במשחק הרוקיז, בו קבע שיא עם 25 ריבאונדים, עליהם הוסיף 30 נקודות ונבחר לשחקן המצטיין של משחק הראווה.
הוא קבע במהלך העונה שיא קריירה כשקלע 31 נקודות מול פילדלפיה 76', משחק בו הוסיף גם שיא קריירה של שש חטיפות, ומול שיקגו בולס קבע שיא קריירה נוסף כשקטף 26 ריבאונדים.
הוא סיים את העונה עם 13.2 נקודות למשחק, והוסיף 13.2 ריבאונדים, שני בליגה רק לדיאנדרה ג'ורדן.
בפברואר 2020 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לג'ון הנסון וברנדון נייט.
ב-26 במרץ 2021, לאחר 33 משחקים עם הקאבלירס, שוחרר מהקבוצה.
יומיים לאחר שחרורו מקליבלנד, ב-28 במרץ 2021, חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס.
באוגוסט 2021 חתם דראמונד על חוזה בפילדלפיה 76'.
אנדרה האן הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשרה של קבוצת אאוגסבורג מהבונדסליגה.
האן החל לשחק כדורגל במועדון הנוער של עיר הולדתו אוטרנדורף.
משם עבר לשחק בכמה קבוצות נוער שונות, עד שאת הקריירה המקצוענית שלו ככדורגלן בוגר החל בקבוצת המילואים של המבורג, אליה הצטרף ב-2008. לאחר ששיחק בה שנתיים, הוא עבר לשחק אוברנוילנד, שממוקמת בפרבר של העיר ברמן.
במועדונו החדש עורר רושם טוב במהרה, לאחר שכבש 8 שערין ב-15 משחקי ליגה, בחציון הראשון של עונת 2010–2011. אחרי הפתיחה המוצלחת שלו במועדונו החדש, האן זכה למעבר לקבוצת קובלנץ מהליגה הגרמנית השלישית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקובלנץ, לאחר שהחליף את תומאס קלאסן, בניצחון 2–3 מול רוט-וייס אהלן.
הוא ערך באותה העונה 15 הופעות נוספות עבור קובלנץ, וסיים יחד עם מועדונו במקום ה-11. למרות המקום בו סיימה קובלנץ, היא פרשה מהליגה בשל קשיים כלכליים, דבר שהוביל לעזיבתו של האן.
הקבוצה שקפצה על החתמתו הייתה קיקרז אופנבך, גם היא מהליגה השלישית.
אחרי 18 חודשים מוצלחים באופנבך, אנדרה חתם באאוגסבורג מהבונדסליגה, בינואר 2013. בתוך זמן קצר, האן ביסס את מעמדו כשחקן הרכב במועדונו החדש, ושיחק בהרכב הפותח של המועדון ב-12 משחקי ליגה, במחצית השנייה של עונת 2012–2013, ועזר רבות להישרדותה של אוגסבורג בליגה הבכירה בגרמניה.
לאחר עונה מוצלחת נוספת ברמתו האישית באוגסבורג, האן חתם בבורוסיה מנשנגלדבך.
באוקטובר 2015 נפצע האן והושבת לתקופה ארוכה, לאחר שספג במשחק ליגה עבירה קשה משחקן שאלקה 04 יוהאנס גייס, שהושעה לחמישה משחקים.
ביוני 2017 חתם האן בהמבורג.
האן שיחק בקבוצה עונה אחת, בה הבקיע שלושה שערים, אך לא הצליח למנוע את נשירתה אל הבונדסליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
לאחר ירידתה של המבורג, חתם האן באאוגסבורג, מועדון בו שיחק בעבר בהצלחה רבה.
לבסוף, האן לא זומן לסגל הרשמי של הנבחרת לטורניר.
אנדרה הופמן הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר הגנתי בקבוצת פורטונה דיסלדורף.
הופמן שיחק במחלקת הנוער של קבוצת דיסבורג עד לקיץ 2010, עת קודם לסגל הבוגר של המועדון.
ב-3 בינואר 2013, לאחר 3 שנים בדיסבורג, חתם בהנובר 96. ב-20 באפריל 2013 כבש הופמן את שערו הראשון עבור הנובר, בתבוסת קבוצתו 6:1 מול באיירן מינכן.
הופמן שיחק במדי כל נבחרות גרמניה הצעירות בין הגילאים 16–21.
דה גראס נולד במרקאם שבאונטריו, בנם של בוורלי דה גראס ואלכס ווית'.
אמו, ילידת טרינידד וטובגו, הייתה אצנית מצטיינת בתקופת התיכון ועברה לקנדה בגיל 26. כנער שיחק בעיקר כדורסל ולאחר שבשנתו האחרונה בתיכון שלו פורקה קבוצת הכדורסל של בית הספר, הוא החל להתאמן באתלטיקה קלה.
ב-2012 סיים את לימודי התיכון והחל ללמוד בקולג' הקהילתי קופיוויל בקנזס.
הוא היה אלוף קנדה לנוער בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים לגיל הנוער ב-2013 שהתקיימו במדיין שבקולומביה, זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר ובמדליית ארד בריצת 200 מטר.
ב-2015 החל ללמוד תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ב-16 במאי 2015 שבר את השיא הקנדי בריצת 200 מטר כשקבע תוצאה של 20.03 שניות, למחרת קבע את שיא אישי בריצת 100 מטר, 9.97 שניות.
ביוני 2015 זכה באליפות ה-NCAA בריצת 100 מטר, בתוצאה של 9.75 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 19.58 שניות.
שתי התוצאות נקבעו עם רוח גבית מעל המותר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2015 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.05 שניות ובריצת 200 מטר בשיא קנדה חדש של 19.88 שניות.
שתי מדליות ארד באליפות העולם
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה גראס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד.
מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.02 שניות, אחרי יוסיין בולט (19.78 שניות) ולפני כריסטוף למטר מצרפת (20.12 שניות).
מדליות ארד, בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.91 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.81 שניות) וג'סטין גטלין (9.89 שניות) ובריצת שליחים 4X100 מטר בשיא קנדה חדש של 37.64 שניות, אחרי ג'מייקה (37.27 שניות) ויפן שקבעה שיא אסיה חדש של 37.60 שניות.
ב-2017 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות קנדה בריצת 100 מטר, ובפעם הראשונה בריצת 200 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכה דה גראס בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.95 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית (19.83 שניות) ולפני אלכס קיניונס מאקוודור (19.98 שניות) ומדליית ארד בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.90 שניות, אחרי כריסטיאן קולמן מארצות הברית (9.76 שניות) וג'סטין גטלין (9.89 שניות).
באולימפיאדת טוקיו זכה דה גראס במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא לאומי חדש של 19.62 שניות, לפני קני בדנרק (19.68 שניות) ואלוף העולם נואה ליילס (19.74 שניות), שניהם מארצות הברית.
כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 19.73 שניות.
בריצת 100 מטר זכה במדליית ארד שקבע שיא אישי של 9.89 שניות, אחרי מרסל ג'ייקובס מאיטליה שקבע שיא אירופה חדש של 9.80 שניות ופרד קרלי מארצות הברית (9.84 שניות).
בריצת שליחים סיים עם נבחרת קנדה במקום השלישי לאחר פסילת הנבחרת הבריטית שסיימה שנייה בעקבות הרשעת אחד מחבריה בשימוש בחומרים אסורים שודרגה המדליה של קנדה לכסף.
דה גראס הוא בן זוגה של האצנית האמריקאית ניה אלי, לזוג שתי בנות.
אנדרה גליקסמן (לעיתים נכתב: גלוקסמן; בצרפתית: André Glucksmann; 19 ביוני 1937 – 10 בנובמבר 2015) היה פילוסוף, אקטיביסט וסופר יהודי-צרפתי.
נמנה עם דור הפילוסופים החדשים של הפילוסופים הצרפתים.
נולד בבולון למשפחה יהודיה אשכנזית ממוצא אוסטרו-הונגרי, אביו נולד בבוקובינה ממנה עבר לרומניה ואמו הייתה ילידת פראג.
בעת מלחמת העולם השנייה היו הוריו פעילים בתנועת ההתנגדות הצרפתית ואמו התנדבה בבית יתומים יהודי.
בראשית דרכו היה גליקסמן מרקסיסט, בהמשך דחה את הקומוניזם בספרו הפופולרי על הגולאג משנת 1975 "Comestor Cuisinière et d'Hommes".
מאוחר יותר היה למבקר חריף של הממשל הרוסי.
למרות היותו הוגה שמאלי בדעותיו, לא היו דעותיו הכתובות מקובלות לגמרי על השמאל הצרפתי, שביכר באותה תקופה לא למתוח ביקורת גלויה על המשטר הסובייטי, אך הוא עורר ביקורת של ממש רק כאשר תמך בהצבת טילים אמריקאיים על אדמת אירופה בטענה להגנה על שלום המערב.
משנות ה-70 עסק גליקסמן בעיקר בזכויות אדם והגנה על מיעוטים: צוענים בצרפת, פליטים מרואנדה, וייטנאם (אנשי הסירות ), מלחמת בוסניה וצ'צ'ניה.
הוא תמך בניקולה סרקוזי בבחירות לנשיאות של 2007, אך אחרי הבחירות התאכזב ממנו ותקף אותו בשל שיתוף הפעולה שלו עם רוסיה ונשיאה ולדימיר פוטין.
בסוף שנות ה-90 חבר לבני לוי וברנאר-אנרי לוי לייסוד מכון לחקר משנתו של עמנואל לוינס בירושלים.
ביחד עם ילנה בונר , פעילת זכויות אדם ורעייתו של אנדריי סחרוב, כתב ספר על היהודים (לא תורגם).
גליקסמן נפטר בפריז בגיל 78 בנובמבר 2015.
אנדרה גלוקסמן, שיח השנאה (תרגם: אבנר להב, אחרית דבר: "אנדרה גלוקסמן: דרכו של מתפכח", דניס שרביט), ירושלים, הוצאת כרמל, 2008.
אנדרה דיומא שבדרום צרפת – 23 ביוני 1996, לה רוש-סור-יון) היה כומר צרפתי, מרצה לפילוסופיה בפקולטה הפרוטסטנטית לתאולוגיה בפריז וחסיד אומות העולם.
אביו של דיומא, שהיה רופא צבאי, נהרג בשבועות האחרונים של מלחמת העולם הראשונה.
דיומא היה סטודנט צעיר לתאולוגיה.
הוא למד בפריז ובמונפלייה, כתב מחקרים רבים בתחום והתמחה בכתביו של התאולוג דיטריך בונהופר.
כמו כן הושפע רבות מכתביו של התאולוג הפרוטסטנטי השווייצרי קרל בארת, אצלו למד בבזל.
דיומא היה פעיל בארגון הפרוטסטנטי Cimade - ארגון סיוע לזרים בצרפת.
בתקופת מלחמת העולם השנייה וגם לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה המשיך דיומא את לימודי התאולוגיה.
במקביל המשיך את פעילותו ב-Cimade.
הוא סייע ליהודים שנכלאו במחנה הריכוז ריווזאלט שבדרום צרפת לברוח לשווייץ וכן סיפק להם מסמכים מזויפים לשם הסתרת יהדותם.
דיומא הקים קבוצת צופים עבור בני נוער שהיו כלואים במחנה וכך עודד את רוחם.
אחד מהיהודים הכלואים במחנה אף שוחרר הודות להתערבותו של דיומא, שהעיד למענו ואף סיפק לו מסמכי זהות מזויפים.
משנת 1949 היה דיומא כומר בקהילה פרוטסטנטית בפו וכומר אוניברסיטאי בשטרסבורג.
בין השנים 1961–1984 היה דיומא מורה לאתיקה במחלקה לפילוסופיה בפקולטה הפרוטסטנטית לתאולוגיה בפריז, בה היה גם הדיקן בין השנים 1973–1975.
בשנת 1994 הוכר דיומא על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
אנדרה פרנאן בראיק (צרפתית: André Fernand Brahic פריז, 30 בנובמבר 1942 – 15 במאי 2016 ) היה אסטרופיזיקאי צרפתי.
מומחה בחקר מערכת השמש וידוע עקב גילוי טבעות נפטון יחד עם האסטרונום ויליאם הבארד.
נולד ב-1942 בפריז תחת הכיבוש הנאצי.
למד אסטרופיזיקה תחת הנחייתו של אוורי שצמן (Evry Schatzman), מחלוצי התחום בצרפת
ב-1980 היה חלק מחוקרי מערכת השמש במסגרת תוכנית וויאג'ר.
בהמשך היה חלק מהחוקרים המפענחים את תמונות הגשושית קאסיני.
מחקריו בנושא טבעות שבתאי הובילו להתעניינותו באפשרות למציאת הטבעות סביב נפטון.
אחד מחברי הוועדה לחקר אנרגיות חלופיות ואנרגיה אטומית בצרפת, ופרופ' באוניברסיטה של פריז.
לענק הקרח נפטון יש מערכת טבעות המקיפות אותו.
כיום ידוע על חמש טבעות עיקריות.
בשנת 1984 התגלו חלקים מהם (כקשתות) על ידי תצפיות של צוות חוקרים מטלסקופ החלל לה סילה בצ'ילה.
תחת הנחייתו של אנדרה בראיק וברונו סיקרדי ממצפה החלל בפריז וגם על ידי צוות בהנחייתו של האסטרונום האמריקאי וויליאם האברד.
בראיק העניק לשלוש מהקשתות את השמות Liberté, Égalité, and Fraternité (חירות, שוויון, אחווה ) לפי המוטו של צרפת.
קשתות אלו הן חלק מהטבעת החיצונית הנקראת טבעת אדמאס.
האסטרואיד 3488 בראיק נקרא על שמו.
ב-2001, הוענקה לו מדליה ע"ש קרל סייגן.
בראיק כתב מספר ספרים המסבירים את תחום האסטרופיזיקה לקהל הרחב.
ספרו האחרון, עולמות מסביב, האם אנחנו לבד פורסם בשנת 2015.
אנדרה פיליפה טווארש גומש (בפורטוגזית: André Filipe Tavares Gomes; נולד ב-30 ביולי 1993) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בליל.
גומש הגיע בגיל 18 לאקדמיה לכדורגל של בנפיקה ליסבון.
ב-28 ביולי 2012 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת במשחק ידידות נגד ז'יל ויסנטה ובמהלך העונה שיחק לרוב בקבוצת המילואים.
ב-18 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–4 נגד פראמונדה במסגרת הגביע הפורטוגלי.
9 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק שנגמר בניצחון 0–3 נגד ז'יל ויסנטה.
ב-31 בינואר 2014 מכרה בנפיקה את כרטיס השחקן של גומש לחברה פרטית תמורת 15 מיליון אירו ו-25% ממכירה עתידית וגומש נשאר במועדון עד לסיום העונה.
ב-16 באפריל 2014 גומש הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-80 במסגרת חצי גמר הגביע נגד פורטו ובכך קבוצתו העפילה לגמר הגביע לאחר ניצחון 2–3 בסיכום.
בסיום העונה גומש זכה עם המועדון בטרבל ראשון בתולדות המועדון (ליגה, גביע וגביע הליגה).
ב-17 ביולי 2014 הושאל גומש לוולנסיה הספרדית עד לסיום העונה.
ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בוולנסיה בתיקו 1-1 נגד סביליה.
ב-22 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–3 נגד חטאפה.
ב-22 ביולי 2016 חתם גומש בברצלונה.
ב-9 באוגוסט 2018 הושאל לאברטון לעונה אחת.
ב-25 ביוני 2019, לאחר עונת השאלה מוצלחת, חתם גומש באברטון על חוזה לחמש שנים, לאחר שברצלונה הסכימה למכור אותו תמורת 22 מיליון אירו.
ב-3 בנובמבר 2019 שבר גומש את קרסולו במשחק נגד טוטנהאם הוטספר.
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל גומש לליל לעונה אחת.
ב-6 בספטמבר 2024 חזר גומש לליל וחתם לשנתיים.
גומש זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל בפברואר לקראת משחק ידידות נגד , אך הוא לא שותף במשחק.
ב-7 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 ל.
נבחרי העונה בליגה האירופית: 2013/2014
אנדרה ברגדולמו (בנורווגית: André Bergdølmo, נולד ב-13 באוקטובר 1971 באוסלו שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הבלם.
לברגדולמו 63 הופעות במדי נבחרת נורווגיה.
ברגדולמו נבחר ככדורגלן השנה בנורווגיה לשנת 2002.
ברגדולמו החל את קריירת הבוגרים בשנת 1991 בלילסטרום מליגת העל הנורווגית, בה שיחק עד לשנת 1996, והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בנורווגיה.
בשנת 1996 עזב ברגדולמו את לילסטרום, בה צבר 119 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, וחתם בשורותיה של רוזנבורג, שללא עוררין הייתה הקבוצה החזקה ביותר בנורווגיה באותן שנים.
ברגדולמו שיחק שלוש עונות ברוזנבורג, ובשלושתן זכה באליפויות ליגת העל הנורווגית.
בשנת 1999 הוסיף ברגדולמו זכייה בגביע הנורווגי.
לאחר שהציג יכולת טובה ביורו 2000 במדי נבחרת נורווגיה, נרכש ברגדולמו על ידי אייאקס אמסטרדם.
ברגדולמו הפך עד מהרה לבלם הקבוע של אייאקס, שם שיתף פעולה בהגנה עם חאתם טרבלסי, כריסטיאן קיבו ופטרי פסאנן.
בעונת 2001/02 זכה ברגדולמו עם אייאקס בדאבל, ונבחר ככדורגלן השנה בנורווגיה.
בקיץ 2003 עזב ברגדולמו את אייאקס, וחתם בשורות בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה, שם שיתף פעולה בהגנה עם שטפן רויטר, כריסטיאן ורנס וניקלאס ינסן.
ברגדולמו לא התאקלם בדורטמונד, ובשתי עונות בקבוצה ערך 28 הופעות בלבד, ולעיתים אף ירד לשחק בקבוצת המילואים.
בקיץ 2005 חתם ברגדולמו בפ.צ.
קופנהגן, עמה זכה באליפות ליגת העל הדנית, והשתתף עמה בליגת האלופות בעונת 2006/07. בשנת 2007 עבר ברגדולמו לסטרומסגודסט הנורווגית, שם חתם לשנתיים.
למרות זאת, פרש בשנת 2008, והמשיך לשחק כדורגל ברמות חובבניות, כאשר חתם בסורום מהליגה הנורווגית השמינית, שם שיחק מספר משחקים.
ברגדולמו המשיך לשחק בנבחרת נורווגיה באופן קבוע עד למרץ 2005, אז ערך את הופעתו ה-63 והאחרונה במדים הלאומיים.
לאחר פרישתו, מילא ברגדולמו תפקידי אימון בלילסטרום, שם שימש עוזר מאמן ומאמן נוער.
בשנת 2014 חתם ברגדולמו בקונגסווינגר ששיחקה אז בליגה הנורווגית השלישית בהייררכיה.
בשנת 2015 העלה ברגדולמו את הקבוצה לליגת המשנה הנורווגית.
אליפות ליגת העל ההולנדית: 2001/02
אליפות ליגת העל הדנית: 2005/06
אנדרה דה היה מאייר וקומיקסאי צרפתי.
דה נולד בעיירה באזור סום.
בשנת 1919 הוא נסע ללונדון בה למד בבית ספר לאמנות.
בשנת 1929 המשפחה התגוררה באמסטרדם בה הוא עבר ביומון Algemeen Handelsblad ואחר כך הוא עבר לפריז בה בהדרגה נכנס לתחום של אנימציה.
החל משנת 1929 הוא צייר מספר סרטונים עם כלבים בתפקיד ראשי אך ללא הצלחה יתרה.
דה ידוע בעיקר בשל היותו היוצר של רצועת הקומיקס "פרופסור נימבוס" , דמות מצוירת של פרופסור מפוזר, שפורסמה בשנת 1934 בעיתוני סוכנות הידיעות אופרה מונדי של פול וינקלר וביומון הלאומני לה ז'ורנל .
דה השתמש בדמות זו עד לשנת 1944.
בשנת 1933 בצרפת הוקמה מפלגה פשיסטית.
כבר באותה שנה דה הצטרף לשורות המפלגה והיה תומך פעיל בתעמולה שלה.
בשנת 1936 פעילות המפלגה נאסרה, אך דה המשיך ליצור מאמרים עם תכנים אנטישמיים.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה והקמת משטר וישי אנדרה דה פרסם את יצירותיו בעיתונות שתמכה בנאצים ומשתפי פעולה איתם.
מאמרים בתקופה זו חשפו פעם נוספת את הדעות האנטישמיות שלו.
לאחר מלחמת העולם השנייה דה הואשם בשיתוף פעולה עם השלטון הנאצי, הוא הפסיק לפרסם קומיקס ונמלט לפורטוגל וממנה לאמריקה הלטינית, הדמות שיצר "פרופסור נימבוס" שימשה יוצרים אחרים אך לא הגיע להצלחה מחודשת.
דה חזר לצרפת לאחר קבלת חנינה בשנת 1974. לאחר חזרתו הוא חידש את הקשריו עם חוגים נאו-נאצים צרפתים.
הוא נפטר בשנת 1976 מהתקף לב.
אנדרה דיאמנט (בפורטוגזית: André Diamant) הוא שחמטאי יהודי-ברזילאי בדרגת רב-אמן.
הוא חבר במועדון השחמט A Hebraica בסאו פאולו.
נכון לספטמבר 2025, דיאמנט מדורג במקום השמיני בברזיל לפי מד כושר.
דיאמנט נולד ב-9 בפברואר 1990 בפורטלזה.
כבר בגיל ארבע למד את יסודות המשחק מאביו.
בגיל שמונה החל להשתתף במועדון שחמט, וזכה להצלחה יוצאת דופן.
בשנת 2000, בחסות המועדון, הוא התמחה כארבעה חודשים בסנט פטרסבורג, באקדמיה של אלכסנדר כליפמן, אחד משחקני השחמט הטובים בעולם.
לאחר מכן עבר ללמוד בספרד.
הוא זכה בתוארי אלוף הפאן אמריקה בשנת 2001 בקטגוריית תת--12, ואלוף סאו פאולו וברזילאי בקטגוריית תת--16. דיאמנט היה גם חלק מהנבחרת האולימפית בברזיל, לאחר שייצג את המדינה באולימפיאדת השחמט ה-38, בנוסף לקבלת מדליית הכסף במכביה ה-18.
בשנת 2008, בגיל שמונה-עשרה בלבד, הוא זכה בתואר אלוף ברזיל במהדורה ה-75 של אליפות השחמט, שנערכה בין התאריכים 7 ל -16 בדצמבר 2008.
בשנת 2009, דיאמנט זכה בתואר Grand Master (רב-אמן), וכך הפך לשחקן השחמט במקום השישי בברזיל.
2008 ו-2009 - זכה במקום הראשון באליפות ברזיל
2009 - סיים במקום השני באליפות דרום אמריקה בשחמט לנערים עד גיל 20
2009 - סיים במקום הראשון במשחקי המכביה השמונה-עשרה
2015 - סיים במקום הרביעי באליפות ארצות הברית הפתוחה בשחמט.
בשנים 2008–2010 השתתף אנדרה דיאמנט ב-2 אולימפיאדות שחמט:
אנדרה הלר הוא אמן, סופר, משורר, זמר, פזמונאי, שחקן ובמאי יהודי-אוסטרי.
הלר נולד בווינה בשם "פרנסיס צ'ארלס ז'ורז' ז'אן אנדרה הלר-הוארט", למשפחה יהודית עשירה, יצרנית הממתקים גוסטב ווילהלם הלר.
כמעט מדי יום ביומו בילה בקפה חוולקה שם פגש כותבים וביניהם פרידריך טורברג, ה 'ארטמן, אליאס קנטי, וכן הנס וייגל והלמוט קואטינגר, ושיתף איתם פעולה.
הוא למד משחק אצל הנס ויגל ואחותו אלפרידה אוט.
הלר כותב פרוזה, שירה ופזמונים מאז 1964. את הפנימיה הישועית בה למד עזב זמן קצר לפני תום הלימודים.
בין השנים 1965 ל -1967, היה שחקן בתיאטרון האוונגרד הווינאי.
בשנת 1967 הוא ייסד את תחנת הרדיו האוסטרית Hitradio Ö3. שנה לאחר מכן, בשנת 1968 הוציא אלבום ראשון עם שיריו שכלל לחנים וינאים וג'אז.
התפרסם בעקבות אלבומו השני אותו הוציא בשנת 1971 בשם Platte .
עבד עם אסטור פיאזולה, האברד, צ'קה קאן ועודו, שיתף פעולה עם מיטב הזמרים והמוזיקאים, כולל הלמוט קואלטינגר ד' הופמן ופיטר וולף.
בין השנים 1970–1984 היה נשוי לאריקה פלוהר, שגם בצעה חלק משיריו.
מאוחר יותר עסק בתיאטרון במקביל לקריירה שלו.
הוא שיחק במספר סרטים והפקות תיאטרון, כמו גם בפרויקטים משלו.
הלר ייסד את "קרקס רונקלי" ואת "סברובסקי קריסטוולטן", יצר פסלים ל"מונדיאל 2006" בגרמניה ועבד על פרויקטים ברחבי העולם במדינות כמו: הודו, ישראל, מרוקו, הונג קונגויפן.
אנדרה גרייפל הוא רוכב אופני כביש גרמני לשעבר.
גרייפל ניצח ב-11 קטעי טור דה פראנס, 7 קטעי ג'ירו ד'איטליה ו-4 קטעי וואלטה אספניה.
בנוסף לכך, לגרייפל מדליית ארד מהאליפות העולם באופני כביש מקופנהגן.
ההישגים האלו ועוד, מחשיבים אותו לאחד המאיצים הטובים בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2009 השיג גרייפל 4 ניצחונות בוואלטה אספנייה, ואף ניצח את דירוג המאיצים.
הוא ניצח גם את המירוץ החד יומי, פריז-בורז'.
ב-2010, גרייפל ניצח 5 קטעים בטור טורקיה,
והוסיף ניצחון בקטע ה-18 של הג'ירו ד'איטליה.
באליפות העולם לא הצליח להתבלט וסיים במקום ה-43 בלבד.
בשנת 2011 הצטרף גרייפל לקבוצה הבלגית אומגה פרמה לוטו והוסיף לרזומה ניצחון בטור דה פראנס לאחר שחצה ראשון את הקו בקטע ה-11, ועוד שני ניצחונות באנקו טור, ובטור של בלגיה.
בנוסף לכך, השיג מדליית ארד באליפות העולם.
את 2012 פתח גרייפל בכושר שיא כשניצח שלושה שלבים בטור דאון אנדר, שני שלבים בטור עומאן ושלושה קטעים בטור דה פראנס ובנוסף לכך גם ניצח ב-2 קטעים בטור דנמרק.
ב-2013 ניצח גרייפל את אליפות גרמניה והוסיף עוד ניצחון בקטע בטור דה פראנס וסיים 3 בדירוג המאיצים.
את 2014 פתח גרייפל עם ניצחונות בטור קטר, בטור עומאן ובטור דאון אנדר, הגן על תוארו כאלוף גרמניה וניצח עוד קטע בטור דה פראנס והוסיף ניצחונות במירוץ החד יומי בריסל קלאסיק ובספארקאסן מונסטרלנד.
ב-2015 גרייפל השתתף שנית בג'ירו ד'איטליה, וניצח את הקטע ה-6. אבל רגעי השיא הגיעו ביולי, כשניצח 4 קטעים בטור דה פראנס, בנוסף לכך השיג ניצחון בקטע בטור בריטניה ובקלאסיקת ואטנפול.
את 2016 פתח גרייפל עם ניצחונות בשני מרוצים חד יומיים ספרדיים,
ועוד 3 קטעים בג'ירו ד'איטליה.
הוא החזיר לעצמו את תואר אלוף גרמניה לאחר שהקדים את מקס ואלשייד ומרסל קיטל וניצח את הקטע המסורתי בטור דה פראנס, בשאנז אליזה, שנחשב לקטע היוקרתי ביותר עבור מאיצים.
ב-2017 ניצח גרייפל את דירוג המאיצים בוואלטה או אלגראבה וגם את הקטע הרביעי.
הוא ניצח את ה5 בפריז - ניס.
גרייפל ניצח את השלב ה-2 בג'ירו ד'איטליה ולבש את החולצה הוורודה של מוביל המרוץ משך קטע אחד.
בפעם הראשונה בשנים האחרונות גרייפל לא הצליח לנצח קטע בטור דה פראנס.
משנת 2018 החלה מגמת ההתדרדרות של גרייפל, למרות 2 שלבים שבהם ניצח בטור דאון אנדר,
הוא לא הצליח לשחזר את היכולת משנים קודמות.
ורשם, באופן יחסי, מעט הישגים.
בשנת 2019 ירד גרייפל לדרג הפרו-קונטיננטל גאשר חתם בקבוצת ארקאה–סאמסיק הצרפתית.
הניצחון היחידי שלו בעונה הגיע בטור של גבון.
במהלך נובמבר, הודיעה קבוצת Israel Cycling Academy שגרייפל חתם בשורותיה וירכוב בה במהלך עונת 2020. בפברואר 2020, נפצע גרייפל בכתף, הושבת לשלושה חודשים וצפוי היה להפסיד את רוב הקלאסיקות, אך בשל התפרצות מגפת הקורונה וביטול רוב המרוצים ממילא, לא היה לפציעתו משמעות מבחינת המרוצים.
הוא רכב עבור הקבוצה בטור דה פראנס והספיק לסיים שישי בספרינט רב משתתפים בקטע ה-10 שהסתיים בניצחונו של סם בנט, אך פרש מהטור במהלך הקטע ה-18. בסיום עונת 2021 פרש גרייפל מרכיבה מקצוענית.
גרייפל חי ומתגורר בהורץ , הוא נשוי עם 2 בנות.
אנדרה הולנד הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
הולנד נולד וגדל בעיר בסמר (אנ'), אלבמה והתחנך בבית הספר התיכון הקתולי ע"ש ג'ון קרול (אנ') בברמינגהאם, אלבמה.
בגיל 11 השתתף לראשונה בהצגה אוליבר!
הוא בוגר לימודי תואר ראשון בחוג לדרמה באוניברסיטת המדינה של פלורידה ובהמשך למד בתוכנית בת שנה ללימודים בינלאומיים בלונדון.
בשנת 2006 קיבל תואר שני באמנויות יפות מאוניברסיטת ניו יורק.
הוא הופיע החל מ-2006, אז שיחק באחד מפרקי הסדרה המשטרתית "חוק וסדר" ובאותה עת עבד על מחזות תיאטרון שונות.
סרטו הקולנועי הראשון היה "Sugar" מ-2008.
בשנת 2016 השתתף בסרטו של בארי ג'נקינס "אור ירח" בתפקיד "קווין", הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה ובשלושה פרסי אוסקר והולנד קיבל שבחים וביקורות טובות על משחקו.
+שנהסרטתפקידהערות2008Sugar בראד ג'ונסוןMiracle at St.
Annaטוראי נידלסLast Callפיט2009מלחמת הכלות (אנ')די.ג'יי ג'אזלס2011Small, Beautifully Moving Partsלאון 201342ונדל סמית' (אנ')2014שחור או לבן (אנ')רג'י דייוויס סלמה (אנ')אנדרו יאנג2016אור ירחקווין ג'ונס2018קמט בזמןג'יימס ג'נקינס 2019ציפור בשחקים (אנ')ריי בורקהקרב בביג רוקדניס2021חוצָה את הקו (אנ')בריאן רדפילד2022עצמות והכל (אנ')פרנק אירלי2024Exhibiting Forgivenessטארל2025The DutchmanקלייTBAThe Actorפול קול Shirley
+שנהסדרהתפקידהערות2006חוק וסדרדייוויד זקספרק: "Public Service Homicide"2007האחים דונליפרנק תומאספרק: "Wasn't That Enough?"2010Damagesמנהל בנקפרק: "You Haven't Replaced Me"2011Friends with Benefitsג'וליאן "פיץ" פיצג'רלד תפקיד ראשי; 13 פרקיםסוכן מחוקדיון קארברפרק: "Breaking Point"2012–20131600 Pennמרשל מאלויתפקיד ראשי; 13 פרקים2014–2015הניקד"ר אלגרנון אדוורדסתפקיד ראשי (2 עונות): 20 פרקים
מועמד פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה (2014)2016אימה אמריקאית: רואנוק מאט מילר8 פרקים2018קאסל רוקהנרי דיברתפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים2020מועדון בפריז (אנ')אליוט אודותפקיד ראשי; 8 פרקים2024הסיגר הגדול (אנ')יואי פ.
קסנדרה מוניק בייטי , הידועה בשם הבמה אנדרה דיי (Andra Day), היא זמרת-יוצרת מסוגת הרית'ם אנד בלוז וסול, ושחקנית אמריקאית, זוכת פרס גראמי ופרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר על תפקידה בסרט "ממשלת ארצות הברית נגד בילי הולידיי".
דיי נולדה ב-30 בדצמבר 1984 באדמונדס, וושינגטון.
לאחר מכן עברה לדרום קליפורניה בגיל שלוש וגדלה בסן דייגו ובקליפורניה וסביבתה עם משפחתה.
היא החלה לשיר בגיל צעיר בכנסייה הראשונה של המתודיזם המאוחדים בצ'ולה ויסטה, קליפורניה.
היא למדה בבית הספר היסודי לפארק ולנסיה, אותו היא זוכה בזכות טיפוח העניין שלה באמנויות הבמה.
בגיל 12 השתתפה ביום לצלילי זמרי הג'אז הבולטים כמו דיינה וושינגטון, בילי הולידיי ואלה פיצג'רלד, שכול הזמרים נחשבים כהשפעות על הסגנון המוזיקה שלה.
אלבום הבכורה שלה, Cheers to the Fall, שיצא בשנת 2015 והגיע למקום 48 במצעד בילבורד 200. בטקס פרס גראמי 2016, האלבום היה מועמד לאלבום R&B הטוב ביותר והסינגל הראשי של האלבום, "Rise Up", היה מועמד לתפקוד המו"פ הטוב ביותר.
דיי שיתפה פעולה גם לצידו של הזמר סטיבי וונדר.
בנובמבר 2016, יצאה לסבב הופעות ראשון הנקרא "Cheers to the Fall Tour".
ב-11 ביולי 2019, קיבלה את התואר חבר כבוד בדלתא סיגמא תטא סורוריטי, התאגיד.
בשנת 2021 כיכבה בסרט "ממשלת ארצות הברית נגד בילי הולידיי".
שנהסרטתפקידהערות2017מרשל זמרת מועדוניםמכוניות 3תה מתוקדיבוב2021ממשלת ארצות הברית נגד בילי הולידייבילי הולידיי2024Spotify Sessionsאיישההישועה (אנ')אבוני ג'קסוןTBAIs This Thing On?
אנדרה מוריס קית' ברלי הוא כדורגלן אנגלי בעל שורשים מסנט קיטס ונוויס המשחק בעמדת הבלם בקבוצת דאגנהאם אנד רדברידג' מנשיונל ליג דרום ובנבחרת סנט קיטס ונוויס.
ברלי החל את הקריירה המקצוענית שלו ברדינג, וב-2 ביולי 2018 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
ב-4 בינואר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בלקפול במסגרת גביע ה-FA.
הוא ערך שלוש הופעות בגביע, אך לא זכה לדקות משחק בליגה.
ב-14 בפברואר 2020 הושאל ברלי לווטרפורד מליגת העל האירית למשך חצי עונה.
הוא ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
וויקומב וונדררס וההשאלה להאנגרפורד טאון
ב-29 בספטמבר 2020 חתם ברלי בוויקומב וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-14 בדצמבר הוא הושאל להאנגרפורד טאון מהנשיונל ליג דרום למשך חצי עונה, וערך במדי המועדון חמש הופעות ליגה.
ב-24 במרץ 2021 ערך ברלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנט קיטס ונוויס, בניצחון 1-0 על נבחרת פוארטו ריקו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אנדרה גלרט (במקור גולדמן, בהונגרית: Gellért Endre; בודפשט, 1 באוקטובר 1914 – בודפשט, 1 במרץ 1960) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי, מרצה במכללה, זוכה פעמיים בפרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל) וכן זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.
אביו היה אוסקר גלרט ודודו הוגו גלרט.
אנדרה גלרט למד בבית הספר בשדרות מרגיט ולאחר מכן ברחוב סילארד רק (Rökk Szilárd).
הוא השלים את לימודי התיכון שלו בגימנסיה הריאלית דניאל ברז'ני.
בשנת 1932 נרשם לאוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע וסיים את לימודיו ב-1935. חתם חוזה תחילה בתיאטרון ההונגרי ולאחר מכן הפך לחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט.
בשנת 1935 נרשם למחלקה לתולדות האמנות של אוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
לאחר חצי שנה הפסיק ללמוד כי לא יכול היה להמשיך בשל עיסוקיו בתיאטרון.
ב-1938 הפך לשחקן ב"במה העצמאית" (Független Színpad) ולאחר מכן הפך לבמאי.
הבימוי הראשון שלו ב-1939 היה הקומדיה של מיהאי צ'וקונאי ויטז :"הטמפפאי הנוגה" או "הטמפפאי המלנכולי".
הוא קיבל רישיון לפעול מלשכת השחקנים ב-1939. לפני כן עבד לפרנסתו גם אצל שען ולאחר מכן היה פקיד ומגיה בהוצאת ניוגט.
לרגל יציאתו הופיע בערבי ספרות בוויגאדו.
לאחר מכן שוחרר מסיבות בריאותיות.
הוא זומן לשרות העבודה ב-1944 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) נמלט משם ב-6 בדצמבר 1944 ויצא לבודפשט ברגל מכיוון אגם ולנצה.
הוא הגיע לעיר ב-2 בפברואר 1945 אחר שהיא שוחררה כשבועיים קודם לכן על ידי הצבא האדום.
הוא הפך לשחקן בתיאטרון הלאומי של בודפשט, לימים לעוזר במאי ולאחר מכן לבמאי ומשנת 1950 הפך לבמאי הראשי שלו.
משנת 1945 לימד על בסיס שעות כמרצה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, ומשנת 1946 הפך למרצה במשרה מלאה.
החל מ-1 בינואר 1948 מונה לראש מחלקת הבמה באוניברסיטה.
בין 1950 לבין 1960 בולטות הפקותיו של מחזות ג'ורג' ברנרד שו כמו: נישואי אהבה (Getting Married), פיגמליון ועוד), ובשנת 1954 מיוחסת לו העלאת המחזה טרגדיית האדם שנאסר עד אותו הזמן במשטר החדש.
ההפקה הבימתית האחרונה שלו הייתה הדוד וניה של צ'כוב.
בקיץ 1950 נשא את מרגיט רגצי, קריינית רדיו.
מיהאי צ'וקונאי ויטז: טמפפאי הנוגה.
אנדרה גריי הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ בפתיח קארגומרוק ובנבחרת ג'מייקה.
אנדרה גריי התחיל להתאמן בכדורגל במסגרת האקדמיה לנוער של וולברהמפטון וונדררס.
בשנת 2009 הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון.
לאחר משחק במספר קבוצות בליגות נמוכות הוא הגיע ללוטון טאון בתחילה בהשאלה ובהמשך כשקחן של המועדון.
בהיותו בלוטון טאון בעונת 2013/14 הוא היה מלך השערים של הליגה עם 25 כיבושים ועזר לקבוצתו לעלות לליגת משנה.
בשנת 2014 הוא עבר לברנטפורד.
במהלך העונה הוא כבש 18 שערים ב-50 משחקים ועזר לקבוצתו להגיע למשחקי פלייאוף.
ב-21 באוגוסט 2015 הוא עבר לברנלי עם חוזה ל-3 שנים תמורת 9 מיליון פאונד.
בסיום העונה הקבוצה זכתה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ וגריי זכה בתואר מלך השערים של העונה עם 25 שערים.
ב-13 באוגוסט 2016 גריי לראשונה שיחק בפרמייר ליג.
בשנת 2017 הוא עבר לווטפורד תמורת 18.5 מיליון פאונד.
בעונת 2018/19 הוא הגיע עם קבוצתו לגמר גביע ה-FA.
לאחר מספר עונות במועדון בשנת 2021 הוא עבר לקווינס פארק ריינג'רס.
ב-3 ביולי 2022 חתם באריס סלוניקי.
ב-7 בספטמבר 2023 חתם באל ריאד הסעודית.
אנדרה גריי נשוי לזמרת לי-אן פינוק גם היא גדלה באנגליה אך בעלת שורשים מאיים הקריביים.
אדנרא גריי נולד להורים בעלי שורשים מג'מייקה ולכן יכול לשחק עבורה.
לאחר השתתפות במספר משחקים של נבחרת משנה של אנגליה בכדורגל הוא זומן לנבחרת ג'מייקה בכדורגל.
בעקבות פציעתו של ג'בון איסט גריי השתתף במשחקי גביע הזהב 2021. את שערו הראשון במדי הנבחרת הוא כבש נגד סרביה.
גריי השתתף במשחקי הנבחרת לקראת מונדיאל 2022.
אנדרה גאשפאר (במקור עד 1935 גוטליב-Gottlieb, בהונגרית: Gáspár Endre; דברצן, 22 בינואר 1897 – בודפשט, 15 באפריל 1955) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי, אסתטיקן, זוכה פרס אטילה יוז'ף שהוא הפרס הממלכתי הגבוה ביותר לספרות בהונגריה.
אנדרה גוטליב נולד במשפחה יהודית, בנם של אמיל גוטליב (1867–1927), מנהל חשבונות, ושל גיזלה פישר.
הוא למד באוניברסיטה בעיר הולדתו (אוניברסיטת דברצן) ולמד במקביל הן בפקולטה למשפטים והן בפקולטה למדעי הרוח.
בסיום לימודיו באוניברסיטה, עבד כעיתונאי עבור היומון "ידיעון" (Hírlap) בדברצן, ובמהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה העורך של היומון "רצון העם" (Népakarat).
לאחר נפילת הרפובליקה, היגר תחילה לברטיסלאבה ולאחר מכן לווינה, שם עבד כמתרגם בתיאטרון אן דר וין.
ב-7 ביוני 1921 נשא לאישה בווינה את קטלין דיק, בתו של איגנץ דיק.
ב-1938, לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית (אנשלוס), הוא נעצר, אך שוחרר כאזרח הונגרי.
לאחר שעבר חזרה לבודפשט גורש למחנות ריכוז ב-1944. ב-25 ביוני 1944 התאבדה אשתו; היא הרעילה את עצמה.
בתם, יהודית ורוניקה גאשפאר (1923–1945) נספתה במהלך המלחמה והשואה.
לאחר המלחמה עבד גאשפאר כמתרגם במספר עיתונים יומיים.
עד 1945 תרגם כחמש מאות ספרים של סופרים הונגרים לגרמנית, לאנגלית ולספרדית (פרנץ מורה, יוז'ף נירה, פרידייש קארינתי וכו').
הוא תרגם להונגרית גם את יצירותיהם של קרל מרקס, פרידריך אנגלס, וולט ויטמן, אובידיוס, היינריך היינה, ג'יימס ג'ויס, תומאס מאן, לופה דה וגה, ניקולס גווילן, פדרו קלדרון דה לה ברקה, פרידריך שילר וויליאם שייקספיר מארבע עשרה שפות בסך הכל.
ארבע דרמות; שבוע דברצן, דברצן, 1917
לאיוש קשאק, האיש ויצירתו ; פישר, וינה, 1924
אנדרה הוגו סאס, (במקור שוורץ בהונגרית: Szász Endre Hugó; פשט, 25 בינואר 1871 – בודפשט, יוז'פווארוש, 12 באוגוסט 1952) היה רופא שיניים יהודי-הונגרי, מנתח פה ולסת, יועץ בריאות ראשי, אחיו למחצה של ארתור שוורץ (1855–1917) ושל עורך הדין גוסטב סאסי-שוורץ (1856–1920).
בין היתר, סאס היה הרופא האישי של שני ארכידוכסים ובני משפחותיהם.
אנדרה הוגו שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין שוורץ (1826–1911) ושל רוזה טרביטש (1904).
אביו היה נשיא "האגודה הראשונה לנישואי (שידוכי) עלמות".
הוא השלים את לימודי בית הספר התיכון בעיר הולדתו, ולאחר מכן השלים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת שטרסבורג ואוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
לאחר קבלת התעודה התמחה במכון של פליקס הופה-זיילר ( Felix Hoppe-Seyler) בשטרסבורג.
לאחר שחזר הביתה, הפך למתמחה במחלקה לרפואה פנימית מספר 1. מאוקטובר 1898, הוא מונה כמתמחה במחלקה למיילדות וגינקולוגיה מספר 2. בשנת 1899 זכה במלגת לימודים, שבזכותה בילה מספר חודשים במכון לפתוהיסטולוגיה של הקולז' דה פראנס בפריז.
בבחינות לקצין רפואה שנערכו בבודפשט באוקטובר 1904, השיג הסמכה לקצין רפואה.
במאי 1905 נסע לארצות הברית של אמריקה והמשיך את לימודיו באוניברסיטת שיקגו במשך שנתיים.
בתחילת דרכו עסק בבעיות גינקולוגיות, ואז התעניינותו פנתה לרפואת שיניים ולכירורגיית פה ולסת.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1915, הועלה לדרגת רופא גדודי.
במהלך המלחמה שירת בבודפשט ובבתי חולים צבאיים מאחורי כמה חזיתות.
ביולי 1928 מונה ל"יועץ בריאות ראשי".
במשך יותר משני עשורים, הוא היה רופא החצר של הארכידוכסים יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה ויוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה ושל בני משפחותיהם.
כשפרש, תרם את ספרי המומחים שלו לספריית מרפאת השיניים של בודפשט.
מחקרים על ההתנהגות הכימית של החומר האלסטי של אבי העורקים.
על ספורות פרמטריות, תוך התייחסות מיוחדת לטופוגרפיה שלהן ולאופן התפשטותן.
על שינויים ברקמה האלסטית של כלי הדם של הרחם .
על השינויים ההיסטולוגיים של השליה הנגרמים על ידי מותו של העובר.
נתונים לאבחון של סרקומה דמוית אשכול של הרחם .
מדליית מלחמה של הצלב האדום II.
אנדרה וויליאם גרגורי הוא במאי תיאטרון, סופר ושחקן יהודי-אמריקאי יליד צרפת.
הוא ידוע בעיקר בזכות הכתיבה המשותפת והמשחק עם וולאס שון בסרט הארוחה שלי עם אנדרה משנת 1981, בבימויו של לואי מאל.
גרגורי נולד בפריז בשנת 1934 להורים ממוצא יהודי-רוסי.
במהלך שנות ה-60 וה-70, גרגורי ביים מספר הפקות אוונגרד שפותחו באמצעות שיתוף פעולה אנסמבל, שהמפורסמת שבהן הייתה אליס בארץ הפלאות (1970), המבוססת על שני ספרי אליס בארץ הפלאות הקלאסיים של לואיס קרול.
ב-1968 הקים את חברת התיאטרון שלו,The Manhattan Project.
ב-1975 ביים את Our Late Night, המחזה הראשון שהופק על ידי וולאס שון, שהחל מערכת יחסי עבודה ארוכה.
זמן קצר לאחר מכן, החששות הגוברים של גרגורי לגבי תפקידו של התיאטרון בחיים המודרניים, ומה שלדעתו הוא מגמה של פשיזם בארצות הברית, הובילו אותו לנטוש בפתאומיות את התיאטרון ולעזוב את המדינה.
כפי שמתואר בסרט "ארוחת הערב שלי עם אנדרה" (1981), הוא נסע לפולין בהזמנתו של הבמאי יז'י גרוטובסקי, שם פיתח מספר אירועים תיאטרליים ניסיוניים לקהל פרטי.
הוא בילה מספר שנים במגוון קהילות רוחניות אזוטריות ופיתח עניין ותרגול של אמונות העידן החדש.
למרות שגרגורי עזב את התיאטרון ב-1975, הוא חזר מספר פעמים לביים הפקות קטנות, בדרך כלל עבור קהל מוזמנים.
אלה כללו סדנה ארוכת שנים של הדוד וניה (בעיבודו של דייוויד מאמט), שפותחה בין 1990 ל-1994 והציגה את שון וג'וליאן מור.
ההפקה שוחררה כסרט Vanya on 42nd Street על ידי גרגורי לואי מאל.
הוא הופיע בתור עצמו, וביים את המחזה המופיע בסרט.
ב-2002 גרגורי גם ביים הפקת רדיו של מחזהו של שון, The Designated Mourner.
בשובו לתיאטרון, גרגורי ביים את מחזהו של שון "עשבים של אלף צבעים", שהוצג בבכורה בתיאטרון המלכותי קורט בלונדון במאי 2009. לאחר מכן עבד עם שון על גרסה חדשה של אלוף הבונים של איבסן.
שהובילה ליצירת הסרט A Master Builder מ-2013, בבימויו של ג'ונתן דמי.
באותה השנה הוא ביים את "עשבים של אלף צבעים" ואת "האבל המיועד", בכיכובו של שון בהפקה משותפת בין "תיאטרון לקהל חדש" והתיאטרון הציבורי בניו יורק.
סרט תיעודי משנת 2013 על חייו של גרגורי, אנדרה גרגורי: לפני ואחרי ארוחת הערב (), בוים על ידי במאית הקולנוע ואשתו השנייה סידני קליין .
במאי 2020, גרגורי פרסם את ספר הזיכרונות שלו, This Is Not My Moir.
ההופעה הקולנועית הידועה ביותר שלו הייתה הארוחה שלי עם אנדרה מ-1981, בבימויו של לואיס מאל, שבה הוא ווולאס שון, המגלמים דמויות המבוססות על עצמם, מנהלים שיחה ארוכה במהלך ארוחת ערב.
הם דנים בשהות הרוחנית של גרגורי באירופה ובספקותיו לגבי עתיד התיאטרון ושל הציוויליזציה המערבית בכלל.
לגרגורי ניתנו מספר תפקידי קולנוע כשחקן אופי, כולל יוחנן המטביל בפיתוי האחרון של ישו והכומר ספלגוד בחוף היתושים , וכמסעדן דנטה, לצד רוזנה ארקט, דייוויד בואי ובאק הנרי בתקרית לינגוויני .
הוא הופיע עם גולדי הון בפרוטוקול (1984).
ב-1987 שיחק בסרט "עיתונות שחורה לצדו של כריסטופר ריב.
ב-1988 גילם את האב ב-Some Girls , עם ג'ניפר קונלי ופטריק דמפסי.
בשנת 1993, הוא הופיע בסרט איש ההרס עם סילבסטר סטאלון.
גרגורי היה נשוי למרצדס "צ'יקיטה" נבלטהאו, יוצרת סרטים דוקומנטריים שמתה ב-1992. נולדו להם שני ילדים משותפים, ניקולס ומרינה.
הוא נישא בשנית לבמאית הקולנוע סידני קליין .
אנדרה גות (במקור גויטיין - Goitein, בהונגרית: Góth Endre; בודפשט, ארז'בטווארוש, 27 במרץ 1909 – בודפשט, 22 בדצמבר 1976) היה דוקטור לרפואה (MD) רופא פנימי יהודי-הונגרי, דוקטור במדעי הרפואה DSc.) (1973)), רופא ראשי, מנהל מחלקה בבית חולים, פרופסור באנדוקרינולוגיה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, אביו של הרופא מיקלוש גות.
הוא היה קורבן לתאונת דרכים ביחד עם בתו.
אנדרה גויטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של שאלאמון, שאנדור גויטיין (1877–1920), רופא, ושל סרנה ובר (1884–1952).
לאחר שאביו מת במלחמת העולם הראשונה, אנדרה גודל על ידי דודו מצד אמו, שהיה גם רופא.
גם אחותו מרגיט גות הייתה רופאה, הרופאה הראשית של מרפאת רחוב Trefort בבודפשט.
ב-7 בספטמבר 1936 התחתן עם עוזרת המעבדה קלרה ארדאי בבודפשט.
בנו, מיקלוש גות, הוא רופא, רופא פנימי, אנדוקרינולוג, ובתו, אגנש גות, היא מתרגמת ספרותית ועורכת רדיו.
הוא היה קורבן תאונת דרכים יחד עם בתו.
סבו וסבתו מצד אביו היו יעקב גויטיין וברטה קריינר ומצד אמו אדולף ובר (1860–1935) רופא, וברתה מאנדל (1860–1935).
ב-1933 קיבל תואר ברפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
משנת 1933 עבד במרפאתו של שאנדור קוראני, מ-1936 בבית החולים Szötség utca, ולאחר מכן בפוליקליניקת קאסאב.
בשנת 1939, הוא ואשתו היו מועמדים לאספה הלאומית ההונגרית מטעם מפלגת חירויות האזרח הליברלית.
במהלך 1940 ו-1941, הוא ערך מחקר ביוכימי בסגד לצד זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה ב-1937 אלברט סנט-גיירגי.
ב-1943 הוא הועבר למחלקה הפנימית של בית החולים סנט יאנוש בבודפשט.
בשנת 1947, קיבל הסמכה כפרופסור לאנדוקרינולוגיה.
משנת 1950 היה הרופא הפנימי בבית החולים יוז'ף אטילה, משנת 1952 בבית החולים מרגיט, ולאחר מכן הרופא הראשי של בית החולים ומנהל המחלקה.
ב-1954 קיבל את התואר קנדידט למדעי הרפואה.
ב-1958 עבד כחוקר במכון לביוכימיה בקיימברידג'.
לאחר שחזר הביתה, נשכר על ידי בית החולים יאנוש כמנהל המחלקה הפנימית 2 בבודפשט.
בשנת 1976 מונה לפרופסור מלא באוניברסיטה.
הוא היה חבר בכמה אגודות מדעיות הונגריות.
תחום המחקר העיקרי שלו הוא אנדוקרינולוגיה, חקר הורמונים, בעיקר בדיקת תפקוד בלוטת יותרת המוח ובלוטת יותרת הכליה.
הוא היה הראשון בהונגריה שטיפל בגמדות עם הורמון גדילה אנושי.
הוא הציג את קביעת ההורמונים בשיטה רדיואקטיבית.
הוא גם עסק רבות בבעיות השמנת יתר וסוכרת.
קברו נמצא בבית הקברות פרקאשרט בבודפשט.
לכבוד 100 שנה להולדתו החברה ההונגרית לאנדוקרינולוגיה ומטבוליזם הקימה את פרס אנדרה גות.
חבר מועצת המנהלים של קבוצת המומחים לרפואה פנימית ההונגרית והחברה ההונגרית לרפואה פנימית (1946–1958)
סגן נשיא מייסד של המחלקה האנדוקרינית והאגודה ההונגרית לאנדוקרינולוגיה וחילוף חומרים (1948–1976)
סגן נשיא האגודה ההונגרית לסוכרת (1970–1976)
שיא הקונגרס ההונגרי ה-4 לאנדוקרינולוגיה (1969)
חבר באיגוד האירופי לסוכרת (מאז 1970)
פרס האקדמיה ההונגרית למדעים (1953)
מדליית זיכרון על שם איגנץ זמלווייס (1976)
הוא פרסם את תוצאותיו המדעיות בכתבי עת מקומיים וזרים ובמספר ספרים.
ויטמינים ומשמעותם בפרקטיקה הרפואית (בודפשט, 1938)
תוצאות חדשות של אנדוקרינולוגיה (עורך, בודפשט, 1963)
פתופיזיולוגיה ומרפאה של השמנת יתר (בודפשט, 1969)
אֶנְדרֶה הֶדְרִי (במקור הרמן שוסברגר - Schossberger Herman עד 1919, בהונגרית: Hedri Endre; גראדישקה, 19 בספטמבר 1893 – בודפשט, יוז'פווארוש, 11 בנובמבר, 1962), היה דוקטור לרפואה (MD) כירורג יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור במדעי הרפואה (.DSc)(1958).
הדרי היה מחלוצי ניתוחי התאונות בהונגריה.
הרמן שוסברגר נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור שוסברגר, רופא, ושל ברתה גרינפלד.
הוא השלים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התואר ב-1916. כסטודנט באוניברסיטה עבד במכון לפתולוגיה ולאחר מכן הפך לעוזר ומתמחה של מנו הרצל במחלקה הכירורגית של בית החולים סנט רוקוש.
באותה תקופה הוא היה חבר פעיל בחוג גלילאו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה רופא בית החולים של חיל המצב בדרך ג'אלי.
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, עזב את המדינה והתגורר בווינה ובלייפציג.
הוא חזר הביתה בסביבות 1923 והפך תחילה לעוזרו של פרופסור וידאקוביץ' במרפאת הכירורגיה של אוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד, ולאחר מכן ב-1924 עבר לבודפשט ועבד בפוליקליניקה אפוני.
משנת 1928, מונה לראש המחלקה לניתוחי נפגעים בבית החולים (של הביטוח הלאומי ההונגרי (OTI) ברחוב אוז'וקי בתואר ראש המחלקה בבית החולים.
בשנת 1933 מונה לרופא הראשי של המחלקה לניתוחי תאונות.
בשנת 1943, הממשלה פיטרה אותו בשל יהדותו והרחיקה אותו מהמוסד שסייע בהקמתו.
הוא חזר לבית החולים אחרי מלחמת העולם השנייה ב-1945 והוביל את המוסד כמנהל כללי עד 1947. ממרץ 1947, המרפאה הכירורגית מספר 3 הוקמה על ידיו בבית החולים אנה קולטואי לתאונות.
בשנת 1948 מונה לנשיא הוועדה לבדיקה רפואית משפטית למשך שלוש שנים.
ב-1949 קיבל לידיו את ניהול מרפאה כירורגית מס' 1 היוקרתית של האוניברסיטה, בה היה המנהל עד מותו ב-1962. בין 1947 לבין 1952, הוא היה פרופסור מן המניין לניתוחי תאונות באוניברסיטת אטווש לוראנד ובאוניברסיטת זמלווייס האוניברסיטה הרפואית החדשה של בודפשט.
הוא היה פרופסור באוניברסיטה בין השנים 1952 לבין 1962, דהיינו עד מותו.
בשנת 1962 נבחר לנשיא אגודת שאנדור קוראני.
הוא עסק בטראומה ובניתוחי בטן, והיה מחלוצי ניתוחי התאונות בהונגריה.
בהנהגתו הוקמה במרפאה מחלקה מודרנית לכירורגיית חזה וטראומטולוגיה.
הוא השיג תוצאות משמעותיות בפתרון כירורגי של מחלות המעי הגס והלבלב.
אנדרה הדרי הציג פתרונות כירורגיים חדשים רבים בניתוחי עצמות ומפרקים.
אשתו הייתה מרגיט היווש (1915–2003), בתם של מנהל הבנק רז'ה היווש (אחיינו של יוז'ף היווש) ושל אילונה פרקש, לה נישא ב-1934 בבודפשט.
מקרה נרפא של בליטת תולעת שחודרת לכיס המרה (בודפשט, 1917)
טיפול כירורגי בשחפת (בודפשט, 1925)
היבטים כירורגיים של מחלת Basedow (בודפשט, 1926)
פי הטבעת (anus praeternaturalis) הניתן לשליטה (בודפשט, 1927)
טיפול כירורגי ב-pruritus ani (בודפשט, 1928)
פגיעות מוחיות וחשיבותן מנקודת מבט של ביטוח תאונות (בודפשט, 1933)
פציעות בעמוד השדרה (בודפשט, 1946)
חשיבות הטיפול בפצעים מסוג פרידריך (בודפשט, 1938)
טיפול מודרני בכוויות (בודפשט, 1938)
על ההיבטים הכירורגיים של השימוש בפניצילין (בודפשט, 1946)
החשיבות של ואגוטומיה בטיפול בכיב פפטי.
על בעיות ניתוח המעי הגס (בודפשט, 1949)
הרדמה בניתוחי בטן (בודפשט, 1949)
ניתוח כירורגי מפורט (עם מחברים משותפים, בודפשט, 1951)
טיפול מודרני בסרטן פי הטבעת (בודפשט, 1959)
דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת לייפציג (1959)
אֶנְדרֶה גֶרְגֶה (במקור גריינר עד 1905, גרסת השם גם: אנדראש גרגה (בהונגרית: Gergő Endre; סגד, 17 בדצמבר 1894 – בודפשט, 15 ביולי 1944) היה פסיכולוג יהודי-הונגרי, אחיו של הכלכלן, הפרופסור באוניברסיטה זולטאן גרגה (1893–1975).
אנדרה גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של אמיל גרגה (גריינר) (1855–1918), פקיד ברכבות הונגריה (מ.א.ב) הממלכתי, ושל גיזלה אאוסלנדר (1868–1927).
בין השנים 1905 לבין 1911, הוא השלים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה העירונית של סגד, ולאחר מכן הפך לסטודנט למשפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
לאחר שלוש שנים הפסיק ללמוד משפטים והפך לכתב מסחרי.
מגיל עשרים התעניינו במדעים והוא למד אסתטיקה, אחר כך פנה לפסיכולוגיה גם באוניברסיטה.
במהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא עבד בקומיסריאט העממי לחינוך ציבורי.
בעבודתו הראשונה, פסיכולוגיה מטריאליסטית, שפורסמה ב-1925, הוא ערער על השקפותיו הפילוסופיות האידיאליות של אדמונד הוסרל.
לאחר מכן, מחקריו פורסמו בזה אחר זה, בעיקר ב-Hungarian Psychological Review (בהונגרית:Magyar Pszichológiai Szemle), שם הוא היה גם חבר מערכת.
בשנת 1931, הפך לחבר באגודה הפסיכולוגית ההונגרית.
בשנות ה-30 בא בקשר עם התנועה הקומוניסטית ההונגרית הבלתי חוקית.
ב-1944 הוצא להורג על ידי בריוני מפלגת צלב החץ יחד עם אשתו ובתו בת השמונה-עשרה.
פיתוח התפיסה לפי מבנה ושלב.
על היסודות הפיזיולוגיים של התודעה.
לתאוריית הכישרון (סקירה פסיכולוגית הונגרית, 1940, 1–4)
שלושת הקונגרסים הפסיכולוגיים הגרמניים האחרונים (1934–1936–1938) (סקירה פסיכולוגית הונגרית, 1940, 1–4)
יצירות פסיכולוגיות נבחרות (הקדמה שנכתבה על ידי אנטל גנאי, נערכה לעיתונות ולביבליוגרפיה שהוכנה על ידי ז'ז'אנה שוימושי, בודפשט, 1973)
תרגם: אנדרה גרגה (הוצאת נובאק, בודפשט, 1943)
אנדרה דה רידר הוא מנצח גרמני, אשר פועל בעיקר בגרמניה, בבריטניה ובניו זילנד.
דה רידר נולד בבוואריה למשפחה מוזיקלית: אביו, לודוויג דה רידר, היה מנצח ופרופסור באוניברסיטה, ואמו זמרת אופרה.
הוא למד ניצוח אצל ליאופולד האגר באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה, ואצל סר קולין דייוויס בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון.
דה רידר מקדם דיאלוג בין סוגות מוזיקליות שונות, כולל מוזיקת פופ, ג'אז, מוזיקת פולק, מוזיקה אלקטרונית, אופרה, מוזיקה עתיקה ומוזיקה קלאסית עכשוויות.
הוא מוזמן בקביעות לפסטיבלים קלאסיים ידועים, כגון הפרומס, פסטיבל אדינבורו, פסטיבל הולנד, הביאנלה של ונציה, פסטיבל מנצ'סטר הבינלאומי ופסטיבל סידני.
בתחום ה"קרוס-אובר" הוא שיתף פעולה עם אמנים והרכבים רבים, ביניהם הלהקה הבריטית These New Puritans, ההרכב הגרמני MusikFabrik, נגן הג'אז יורי קיין, המלחינים ניקו מולי ואוון פאלט, הצמד האלקטרוני Mouse on Mars, להקת האינדי-רוק הדנית Efterklang, והמוזיקאים ג'וני גרינווד (מלהקת רדיוהד) וברייס דסנר (מלהקת דה נשיונל).
ב-2012 ייסד דה רידר את הקולקטיב המוזיקלי "stargaze", שמטרתו לחבר בין קלאסיקה לפופ, פולק, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה "שאינה ניתנת לסיווג".
הקולקטיב הופיע בלונדון, מנצ'סטר, פריז, אמסטרדם, ניו יורק וסידני, ואף יצר פסטיבל אביב משלו בברלין.
באופרה, דה רידר ניצח על יצירות של מוצרט, לאוש יאנאצ'ק והנס ורנר הנצה.
מ-2007 עד 2012, דה רידר שימש כמנצח הראשי של סינפוניה ויוה, תזמורת היושבת בדרבי (בריטניה).
בנוסף לכך, הוא הוזמן וממשיך להיות מוזמן על ידי שורה של הרכבים ידועים, ביניהם סינפוניה בריטן, הסינפונייטה של לונדון, תזמורת פילהרמוניה, תזמורת רשות השידור הבריטית ותזמורות נוספות ב-BBC, תזמורת פריז, התזמורת הסימפונית של שלן מקופנהגן והתזמורת הסימפונית של שיקגו.
בינואר 2013 הוא קצר הצלחה יוצאת דופן באוסטרליה עם פסקול הסרט "2001: אודיסיאה בחלל" של קובריק, תחילה בבית האופרה של סידני, לאחר מכן באירוע "סימפוניה בדומיין" ולבסוף בפסטיבל אדלייד.
ב-2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית.
ב-2018 זכה דה רידר בפרס המוזיקה של החברה הפילהרמונית המלכותית על עבודתו כאוצֵר האמנותי של פסטיבל ספיטלפילדס בלונדון.
עד 2021 הוא שימש כמנהל האמנותי של פסטיבל המוזיקה החדשה "מוזיקה נובה הלסינקי".
ב-2022 הוא היה מעורב במספר הפקות: באפריל הוא ניצח לראשונה באופרה של קלן על "האמן ומרגריטה" מאת יורק הולר, ביוני ניצח על "איינשטיין על החוף" של פיליפ גלאס בתיאטרון בזל, וביולי נסע לתיאטרון הממלכתי של שטוטגרט כדי לקחת חלק ב"סצנות מתוך 'פאוסט' של גתה" מאת רוברט שומאן.
ב-1 בספטמבר 2022 מונה דה רידר למנהל המוזיקלי הכללי בתיאטרון פרייבורג וקיבל לידיו את הניהול המוזיקלי, שם הוא ערך את הופעת הפתיחה שלו עם "ווצק" של אלבן ברג.
בינואר ובפברואר 2024 שב דה רידר לאופרה הממלכתית של שטוטגרט כדי לנצח שוב על "יצירת הרפרטואר" שלו – "ניקסון בסין" (ג'ון אדמס).
דווח כי ההצגה הייתה הטובה ביותר "שסיפק הבית מזה זמן רב".
נכתב כי דה רידר "ליטש ושכלל" את הניצוח שלו לעומת בכורת 2019. ב-21 בינואר 2024 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפסטיבל אולטראשאל-ברלין עם התזמורת הסימפונית הגרמנית של ברלין.
באוגוסט 2023 ניצח אנדרה דה רידר לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של ניו זילנד.
ביוני 2025 הודיעה התזמורת על מינויו של דה רידר למנהל המוזיקלי הבא שלה, מינוי שייכנס לתוקף בשנת 2027.
אנדרה וייל היה מתמטיקאי יהודי צרפתי-אמריקאי.
אחד מהחברים המייסדים של קבוצת בורבאקי.
אחיה של הפילוסופית סימון וייל.
וייל נולד בפריז בשנת 1906 למשפחה יהודית, אך חונך כאגנוסטי (חסר דת).
משפחתו של וייל הייתה במקור מחבל אלזס, אולם עם סיפוחו של החבל על ידי גרמניה ברחה המשפחה לפריז.
וייל רכש את השכלתו בין השאר בפריז, (באקול נורמל סופרייר) וברומא כאשר אחד ממוריו היה ז'אק אדמר.
בשנת 1928 קיבל תואר דוקטור.
משנת 1935 החל וייל, כחלק מקבוצה של מתמטיקאים צרפתים, לפרסם סדרה של ספרים שעסקו בהצגה קפדנית של המתמטיקה המודרנית תחת שם העט ניקולא בורבאקי.
המשימה שנטלה על עצמה קבוצת בורבאקי הייתה לבסס את המתמטיקה על תורת הקבוצות, תוך הקפדה על פורמליות של ההוכחות המתמטיות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח וייל הפציפיסט לפינלנד על מנת להתחמק מגיוס לצבא הצרפתי.
בפינלנד נעצר באשמת ריגול, והיה נתון בסכנה של הוצאה להורג.
לבסוף, בזכות התערבותו של המתמטיקאי רולף הרמן נבנלינה, הוחלף עונשו בגירוש לצרפת.
וייל נכלא לזמן מה עם חזרתו לצרפת והיה נתון בסכנה רבה בשל עמדותיו הפציפיסטיות, מוצאו היהודי וקישורו המשפחתי לפילוסופית סימון וייל, אחותו הצעירה.
וייל התגייס לצבא הצרפתי במטרה להגן על עצמו ולהשתחרר ממעצרו, ובהזדמנות הראשונה שנקרתה בדרכו ברח לארצות הברית.
בארצות הברית לימד באוניברסיטת שיקגו.
לאחר מכן הצטרף לשורות המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם כיהן כחבר סגל עד לפרישתו בשנת 1976. בשנת 1979 זכה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם ז'אן לרה.
לווייל הייתה השפעה רבה על המתמטיקה במהלך המאה ה-20, כחלק מהיותו חבר בקבוצת בורבאקי.
בנוסף תרם רבות לענפי תורת המספרים והאלגברה המופשטת.
בתורת המספרים ידועה תרומתו לפיתוחה של השערת טניאמה-שימורה, שהוכחה חלקית שלה על ידי אנדרו ויילס הביאה להוכחה של המשפט האחרון של פרמה.
ב-1994 קיבל ביפן את פרס קיוטו במתמטיקה על תרומתו לאנושות בתחום זה.
אנדרה פול גיום ז'יד (צרפתית: André Paul Guillaume Gide; 22 בנובמבר 1869 – 19 בפברואר 1951) היה סופר צרפתי, מגדולי סופרי צרפת במאה ה-20 וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1947.
ז'יד נולד בפריז שבצרפת, למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית.
אביו היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה של פריז.
הוא גדל בסביבה מבודדת בנורמנדי, והפך לסופר בגיל צעיר.
בעת היותו בן 22, בשנת 1891, פרסם את הנובלה הראשונה שלו "יומניו של אנדרה ואלטר".
בשנים 1893–1894 ערך מסעות בצפון אפריקה, התיידד עם אוסקר ויילד באלג'יר והחל לשכב עם גברים ולהעמיק בהומוסקסואליות.