tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2012 אורגן מחדש כ"אקדמיה הדיפלומטית הלאומית של קוריאה" (Korea National Diplomatic Academy – KNDA), וכיום הוא מהווה את גוף ההכשרה והחשיבה המרכזי של המדינה בתחום מדיניות החוץ.
במסגרת רפורמה מבנית שנערכה בשנת 1998, אוחד משרד החוץ עם משרד הסחר, ונקרא "משרד החוץ והסחר" (Ministry of Foreign Affairs and Trade).
מטרת האיחוד הייתה להבטיח גישה משולבת בניהול מדיניות החוץ והמדיניות הכלכלית והמסחרית של המדינה.
בשנת 2013, בעקבות רפורמה מנהלית שביצעה ממשלת הנשיאה פארק גון־היה, פוצל משרד הסחר מהמשרד, ושמו חזר להיות "משרד החוץ".
גיבוש ויישום מדיניות החוץ של דרום קוריאה.
קידום דיפלומטיה כלכלית, שיתופי פעולה אזוריים וגלובליים.
ניהול מגעים בינלאומיים, הסכמים וחוזים.
הגנה על אזרחי דרום קוריאה החיים בחו"ל.
קידום שיתוף פעולה תרבותי ודיפלומטיה ציבורית.
ניתוח והערכת מגמות בינלאומיות והשפעתן על האינטרס הלאומי.
משרד החינוך הוא אחד ממשרדי הממשלה בישראל.
המשרד אחראי על מערכת החינוך בישראל, כלומר מעונות יום, גנים, בתי ספר, השכלה גבוהה וחינוך בלתי פורמלי.
בעבר היה אמון גם על כלל הפעילות התרבותית בישראל כגון: קולנוע, תיאטרון, מוזיקה ועל ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי בישראל.
בתחום זה נכללו בין השאר תמיכה בספורטאים ישראלים וארגון השתתפות ישראלית באירועי ספורט בין-לאומיים כדוגמת האולימפיאדה.
האחריות על תחומי התרבות והספורט הועברה למשרד התרבות והספורט.
הקמת המשרד והשנים הראשונות (1949–1960)
בממשלה הזמנית שהוקמה במאי 1948 לא הוקם משרד חינוך ולא נבחר שר חינוך.
משרד החינוך הוקם רק במרץ 1949 כהמשך של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי ובראשו הועמד זלמן שזר.
המבנה הארגוני הראשוני של המשרד כלל את אגף התרבות ואגף החינוך.
מערכת החינוך בעת הקמת המדינה הייתה חצי פרטית, כאשר רובם הגדול של בתי הספר השתייכו לאחד מארבעה זרמי חינוך: זרם העובדים, זרם כללי, זרם דתי והחינוך העצמאי של אגודת ישראל.
בשנת 1949 נחקק ביוזמת משרד החינוך חוק לימוד חובה, שחייב תלמידים ללמוד אך ורק בבתי ספר מוכרים.
עם קליטת העלייה ההמונית, הקים משרד החינוך בתי ספר משלו במחנות העולים ובמעברות ואסר על הקמת בתי ספר מתחרים.
גורמים דתיים טענו שבמקרים רבים בתי ספר אלו אינם מאפשרים לתלמידים ללמוד תורה לפי רצונם, מודחים כנגד שמירת המצוות ואף נשמעו האשמות חמורות יותר, למשל שבמעברות מסוימות חויבו התלמידים לגזוז את פאותיהם.
האשמות אלו גרמו למשבר חריף בממשלה ולהקמת ועדת חקירה (ועדת פרומקין).
הוועדה אישרה את ההאשמות באופן חלקי והביאה להתפטרות של מספר בכירים במשרד החינוך.
בשנת 1953, הוביל משרד החינוך בראשות פרופ' בן-ציון דינור לחקיקת חוק חינוך ממלכתי, שהלאים את בתי הספר של שלושת הזרמים איחד את בתי הספר של זרם העובדים והזרם הכללי למערכת החינוך הממלכתית והפך את בתי הספר של הזרם הדתי למערכת החינוך הממלכתי-דתי.
בשנות השישים החל החינוך לעבור שינוי מתבנית של חינוך אידאולוגי לתבנית של חינוך מדעי.
בשל קליטת העולים הרבים שהגיעו לארץ ולא הסכימו "ליישר קו" לפי הנורמות המקובלות שניסה בית הספר להנחיל להם, ובעקבות הפיכת החינוך לחינוך ממלכתי, החלו בתי הספר לעסוק פחות בחינוך ויותר בהקניית ידע שיאפשר לתלמידיו להתמצא במדע וטכנולוגיה ברמות גבוהות.
במסגרת זו הוארכו שנות החינוך החובה (לבני 14–16), פותחה ההשכלה הגבוהה, ונוצרו תוכניות לתלמידים טעוני טיפוח.
שר החינוך זלמן ארן הוביל רפורמה גדולה בחינוך, במסגרתה הוקמו חטיבות ביניים אזוריות בהם הונהגה אינטגרציה, רחב החינוך העל – יסודי בעיירות הפיתוח ופותח החינוך המקצועי.
בעקבות מפקד אוכלוסין שנערך בישראל ב-1961 נמצא שיעור אנאלפביתיות גבוה ועל כן הוצא לפועל "המבצע לביעור הבערות" במסגרתו נעשתה השלמת השכלה למבוגרים, בתחום השפה, הקריאה והכתיבה.
באמצע שנות ה-70 היוזמה הוחלפה בתוכנית תהיל"ה.
בשנות ה-90 ולאחריהן היו מספר שביתות מורים, לדוגמה שביתת ארגון המורים ב-2008. בעקבות השביתות נחתמו מספר הסכמי השכר והוצעו לפועל מספר רפורמות כדוגמת רפורמת עוז לתמורה.
כן הושקה רפורמה בשם אופק חדש המבוססת על דו"ח ועדת דוברת.
במסגרת הקמת ממשלת ישראל ה-31 הופרדו תיקי התרבות והספורט מתיק החינוך, והועברו למשרד המדע והטכנולוגיה.
לתפקיד שרת החינוך בממשלה זו מונתה פרופ' יולי תמיר, וכשר המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט כיהן אופיר פינס.
גם בממשלה ה-32 נשמרה ההפרדה בין החינוך לבין התרבות והספורט.
לתפקיד שר החינוך מונה גדעון סער, ותחומי התרבות והספורט הופרדו למשרד עצמאי בראשותה של לימור לבנת, מחוץ למשרד המדע.
בממשלה ה-33 שי פירון כיהן כשר החינוך ולימור לבנת המשיכה לכהן כשרת התרבות והספורט, ובממשלה ה-34 נפתלי בנט כיהן כשר החינוך ומירי רגב כיהנה כשרת התרבות והספורט.
בעקבות אי הצלחה להקים ממשלה לאחר הבחירות באפריל 2019 וקיום בחירות חדשות בספטמבר 2019, פוטר נפתלי בנט ובמקומו מונה רפי פרץ לשר החינוך בממשלה הזמנית.
עם השבעת הממשלה ה-35 מונה יואב גלנט לתפקיד שר החינוך, כאשר במקביל תחום ההשכלה הגבוהה פוצל ממשרד החינוך והועבר למשרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה בראשותו עמד זאב אלקין עד התפטרותו והצטרפותו למפלגת תקווה חדשה.
במהלך כהונת הממשלה ה-36 השרה יפעת שאשא-ביטון קידמה רפורמה לפיה יבוטלו בחינות הבגרות החיצוניות במקצועות הספרות, תנ"ך ואזרחות ויוחלפו בעבודת מחקר מסכמת והערכות פנימיות בית ספריות.
עם כניסתו של יואב קיש לתפקיד שר החינוך במסגרת הממשלה ה-37, ביטל קיש את הרפורמה.
משרד החינוך היה המשרד הראשון בישראל ומשרד החינוך הראשון בעולם שהפעיל מערכת מחשוב ענן לבתי הספר.
בתשע"א גובשה תוכנית התקשוב הלאומית במטרה לקדם פדגוגיה ולמידה בבתי הספר תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת והטמעתן בתוכנית הלימודים.
בשנים 2013–2014 קידם משרד החינוך את הסדרת הפעילות של גורמים חיצוניים בתוך בתי הספר הממלכתיים, בשיח בין המשרד, השלטון המקומי, נציגי הורים, המגזר העסקי וגורמים פילנתרופיים, במסגרת מה שכונה "השולחן העגול הבינמגזרי במשרד החינוך".
במסגרת ההסדרה גיבש המשרד מאגר של תוכניות חיצוניות שלהן שותפות כלשהי עם נציג ממטה משרד החינוך.
ב-2019 הוגשה עתירה מצד ארגוני יהדות פלורליסטית נגד משרד החינוך בשל נוהל המפחית בעשרות אלפי שקלים את התמיכה בפעילות ארגונים אלה בבתי ספר.
באפריל 2021 פסל בג"ץ את הנוהל המדובר, ואף הדגיש את החשיבות ליישום עקרונות דו"ח ועדת שנהר להוראת היהדות בחינוך הממלכתי.
בנובמבר 2021 פורסם כי משרד החינוך אינו מיישם את פסיקת בג"ץ וכי הפגיעה באותם הארגונים נמשכת.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל נסגרו מוסדות החינוך בהוראת פיקוד העורף.
כשבועיים לאחר מכן אישר פיקוד העורף חזרה הדרגתית ללימודים.
חרף אישור זה, מוסדות לימוד רבים המשיכו בלימודים מקוונים בלבד.
משרד החינוך פרסם נוהל המאפשר להורים לתגבר את האבטחה במוסדות החינוך, ונוהל נוסף לשילובם של תלמידים במקום המגורים שאליו עברו מחמת המלחמה.
על פי דו"ח משרד החינוך למבקר המדינה, מערכת הלמידה מרחוק לא תפקדה, למשרד החינוך לא היו נתונים בזמן אמת והוא לא ידע לאן פונו כל התלמידים.
בנוסף, לא היה מאגר לניהול מתנדבים ולא היה תיאום בין מחוזות ואגפים במשרד.
בשנת 2016 היה תקציב משרד החינוך 50.9 מיליארד שקל, כש-70% ממנו מיועד לתשלום שכר של עובדי הוראה.
בתקציב המדינה לשנת 2019 הפך תקציב המשרד לשני בגודלו מבין משרדי הממשלה, אחרי משרד הביטחון.
בשנת 2022, לראשונה נהיה המשרד בעל התקציב הגדול ביותר מבין משרדי הממשלה, תקציבו לשנה זו עמד על כ-70 מיליארד שקלים והיווה כ-14.9% מכלל תקציב המדינה.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל חזר תקציב החינוך למקום השני, וב-2025 עמד על 91 מיליארד שקלים.
בהינתן שבשנה זו היו במערכת החינוך כ-2.8 מיליון תלמידים, הרי שהתקציב החודשי לכל תלמיד עמד על כ-2,700 ש"ח.
משרת המדען הראשי במשרד החינוך אוישה לראשונה בשנת 1974 על ידי פרופ' עוזר שילד.
המדען הראשי עוסק בעיצוב מדיניות המחקר בתחום החינוך, קביעת קריטריונים להקצאת משאבים למחקר, קביעת עדיפויות מחקר בתחומי החינוך השונים ויצירת מסגרות ונהלים מתאימים לביצוע יעיל של מחקרים והפצת ממצאיהם.
בשנת 2009 הועסק ד"ר גבי אביטל במסגרת תקופת ניסיון ופוטר ב-2010 על ידי שר החינוך, גדעון סער.
מאוקטובר 2013 עד 2016 כיהן בתפקיד פרופ' עמי וולנסקי מבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
החליף אותו ד"ר איתי אשר שנפטר בספטמבר 2019 בעודו מכהן.
המזכירות הפדגוגית היא הסמכות העליונה במשרד החינוך בכל הנושאים הפדגוגיים של מערכת החינוך והזרוע להתוויית המדיניות הפדגוגית של המשרד.
פעילות המזכירות הפדגוגית: תכנון פדגוגי, סיוע לשר ולהנהלת המשרד בעיצוב המדיניות הפדגוגית, גיבוש מדיניות הוראת המקצועות ודרכי ההערכה, עידוד והפעלת ניסויים ויוזמות המשמשים כתשומה לגיבוש מדיניות כללית.
מקצועות הלימוד הנלמדים במערכת החינוך מגני הילדים ועד המכללות להכשרת מורים, נמצאים תחת אחריותה של המזכירות הפדגוגית ועומדים בלב פעילותה.
אחריות זו כוללת את מדיניות המקצוע, בניית תוכנית הלימוד, קביעת תוכני הלימוד, ליווי הכשרה ופיתוח של המורים המקצועיים, פיקוח ומעקב על הוראת המקצועות השונים הטמעתם ופיתוחם בשטח, בחינות הבגרות, חומרי הלימוד ועזרי ההוראה, חידושים מחקרים ופרויקטים, ייצוג המקצוע בישראל ומחוצה לה.
בין העומדים בראשות המזכירות הפדגוגית היו פרופ' יעקב כץ, פרופ' ענת זוהר, ד"ר צבי צמרת, פרופ' עפרה מייזלס, ד"ר ניר מיכאלי, ד"ר משה ויינשטוק.
בראש המזכירות הפדגוגית עומדת החל מחודש אוגוסט 2018, ד"ר מירי שליסל.
משרד החינוך מחולק למגוון מינהלים האחראיים על תחומים שונים:
אגף בכיר כח אדם בהוראה
מינהל מדע וטכנולוגיה, תקשוב ומערכות מידע
מינהל ביטחון, בטיחות סביבתית ושעת חירום
אגף בכיר תפעול רכש ולוגיסטיקה
מינהל חברה ונוער אחראי על החינוך החברתי–ערכי של כלל תלמידי מדינת ישראל לאור מטרות החינוך (חוק חינוך 2000).
מינהל חברה ונוער מתמחה בפיתוח מיומנויות חברתיות, חיזוק החינוך לערכים, טיפוח החשיבה וההתנהגות המוסרית, חינוך למעורבות, לסולידריות ולאחריות חברתית.
אלה מהווים את ליבת התפיסה החינוכית של כל תחומי העשייה של המינהל, ומהם נגזרים התכנים, העקרונות המנחים ומסגרות הפעולה כאחד בעתות שגרה וחירום.
יחידה מקצועית העוסקת בשלושה תחומים מרכזיים: חינוך מדעי, חינוך לטכנולוגיה וחינוך ליישומי מחשב בחינוך.
שלושת התחומים משולבים באופן אינטגרטיבי האחד בשני במטרה להצמיח בוגרים של מערכת החינוך, שיהיו בעלי ידע ומיומנויות הנדרשות לשילוב בחברה, בתעשייה ובמחקר בעידן הידע.
במסגרת פעילויות המינהל, מתקיימות קייטנות קיץ דיגיטליות לתלמידים ברחבי ישראל החל מכיתות ד'.
הקייטנות מועברות על ידי מורים מוסמכים, באמצעות למידה מרחוק.
משרד החינוך מפעיל מספר מרכזי הדרכה ברמה הארצית
מרכז הדרכה הכשרות והשתלמויות –"סמינר שיין"
מרכז הדרכה הכנה לשירות משמעותי
מרכז הדרכה של"ח וידיעת הארץ
מרכז הדרכה הנחלת זיכרון השואה
מרכז הדרכה חינוך ממלכתי דתי
הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה)
הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה) היא הגוף המוביל והמנחה המקצועי של מערכת החינוך בתחומי המדידה וההערכה.
הרשות פועלת כגורם מקצועי, אובייקטיבי ובלתי תלוי, המשרת את כל בעלי העניין במערכת החינוך ומחוצה לה.
כדי להבטיח שראמ"ה תוכל למלא את ייעודה היא הוקמה כרשות עצמאית פנים-ממשלתית, במעמד של יחידת סמך מתוגברת במשרד החינוך, המדווחת ישירות לשר החינוך, ופעילותה תעוגן בחוק ראמ"ה.
מנהל מינהל לחינוך התיישבותי, פנימייתי, ועליית הנוער
בעבר: הטלוויזיה החינוכית הישראלית (נסגרה והועברה לאחריות תאגיד השידור הישראלי)
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלהמשרד החינוך והתרבות1זלמן שזר
(1884-1973)מפא"ילא ח"כ8 באוקטובר 19513 בנובמבר 1955השלישיתהרביעיתהחמישיתהשישית5זלמן ארן
העבודה13 בספטמבר 198415 במרץ 1990העשרים ואחתהעשרים ושתייםהעשרים ושלושמילוי מקום על-ידי ראש הממשלה יצחק שמיר15 במרץ 199011 ביוני 1990(9)זבולון המר
רצ13 ביולי 199211 במאי 1993העשרים וחמש12אמנון רובינשטיין
שינוי7 ביוני 199322 בנובמבר 1995משרד החינוך, התרבות והספורט12אמנון רובינשטיין
שינוי22 בנובמבר 199518 ביוני 1996העשרים ושש(9)זבולון המר
(1950-)הליכוד7 במרץ 200128 בפברואר 2003העשרים ותשעמשרד החינוך, התרבות והספורט15לימור לבנת
(1954-)עבודה-מימדהעבודה4 במאי 200631 במרץ 2009השלושים ואחת18גדעון סער
(1965-)יש עתיד18 במרץ 20134 בדצמבר 2014השלושים ושלושמילוי מקום על-ידי ראש הממשלה בנימין נתניהוהליכוד4 בדצמבר 20144 במרץ 201520ראש הממשלה
(1972-)הבית היהודי14 במאי 20154 ביוני 2019השלושים וארבעהימין החדש22רפי פרץ
דיוקן שם(תקופת חיים)סיעהיחד עם השר תחילת כהונה סיום כהונהממשלהחיים ביטון
דיוקןשם(תקופת חיים)סיעהסגן לשרתחילת כהונהסוף הכהונהממשלהקלמן כהנא
(1938–)ש"סשולמית אלוני29 ביולי 199212 בספטמבר 199325אמנון רובינשטייןמיכה גולדמן
(1945–)הליכוד-גשר-צומתצומתזבולון המר8 ביולי 199620 בינואר 199827יצחק לוי28 בינואר 19982 בנובמבר 1998אליעזר זנדברג
(1949–)האיחוד הלאומיתקומה5 במרץ 20036 ביוני 200430מיכאל מלכיאור
(1954–)הליכוד20 ביוני 20054 במאי 2006קדימהמאיר שטריתמאיר פרוש
(1955–)יהדות התורהאגודת ישראלגדעון סער6 באפריל 20096 בפברואר 201132מנחם אליעזר מוזס
משרד החקלאות וביטחון המזון הוא משרד בממשלת ישראל האמון על פיתוח החקלאות המקומית והבטחת קיומה ושגשוגה, וכן אחראי על רצף אספקת המזון לאוכלוסייה המגיע מתוצרת חקלאית.
ביום 30.6.24 במסגרת החלטת ממשלה מס' 1937, החליטה הממשלה בדבר שינוי שם משרד החקלאות ופיתוח הכפר ל"משרד החקלאות וביטחון המזון".
וזאת על רקע צמצום סמכויות המשרד בתחום פיתוח הכפר והצורך הלאומי בתכנון ביטחון המזון, בהתאם למיקוד עיסוקו ומיצובו של המשרד כעוסק בביטחון המזון הלאומי מכוח פיקוחו על תוצרת חקלאית טרייה (מזון גולמי).
במהלך חודש אוגוסט 2024 נקבע סמליל חדש והוטמע בקרב כלל יחידות המשרד באשר הן, הממקד את עיסוקו של המשרד בחקלאות המקומית ובתוך כך בהבטחת ביטחון המזון הלאומי.
סמל המדינה, המנורה שנכלל גם בסמליל היוצא, נשמר כסימן ההיכר של המשרד, אשר משקף ממלכתיות וקידמה, לצד שילוב בין ענפי החקלאות המרכיבים את ביטחון המזון הלאומי ומסמלים את החשיבות הרבה של כל אחד מהם (חקלאות ימית, צמחית, מדברית וענפי החי).
עם פרוץ מלחמת "חרבות ברזל", המשרד מיקד את עיסוקו בכל הקשור לביטחון המזון הגולמי של מדינת ישראל ואת פעילות חדר המצב שנפתח עם פרוץ המלחמה למעקב אחר הנושא.
המשרד פעל להגדלת מכסת העובדים הזרים לחקלאות ב-20,000 היתרים נוספים לענף ל-70 אלף עובדים זרים.
"החקלאות בישראל תספק מזון מקומי, טרי, בריא ואיכותי, בהתאם לצורכי האוכלוסייה והמשק, תוך הבטחת ביטחון המזון הלאומי; תהא מובילה עולמית, יעילה וחדשנית, על בסיס ערכי ההתיישבות, מותאמת אקלים ובת קיימא".
מטרות ויעדי משרד החקלאות וביטחון המזון הם:
הגדלת היקפי הייצור של תוצרת חקלאית טרייה
הגדלת היקפי הייצור של תוצרת חקלאית מן הצומח לצריכה מקומית.
הרחבת היצע של תוצרת חקלאית טרייה מן החי.
הגדלת זמינות גורמי הייצור והוזלתם: מים, קרקע ועובדים.
פיתוח ויצירה של ידע להגדלת כושר הייצור החקלאי והפריון.
הרחבת הנגישות והטמעה של תוצרי מחקר יישומי כמשאב לעוסקים בחקלאות.
עידוד ותמרוץ חדשנות מעשית וניהולית, וקידום התייעלות באמצעות מיכון וממשקים מתקדמים.
גיבוש תוכנית יישום אופרטיבית להבטחת יכולת ייצור המזון המקומי והאספקה הסדירה של מזון בריא ובר-השגה לשנת 2050.
פיזור גאוגרפי של מגוון גידולים באזורי הארץ השונים.
ניהול ושיפור המידע והמעקב של מלאי החירום ושיפור המערכים הלוגיסטיים.
הגדלה וגיוון העוסקים בחקלאות והעלאת אטרקטיביות העיסוק בענף.
קידום מנועי צמיחה והאצת הפעילות החקלאית
הגדלת הכנסות עצמיות ממסחור הידע המחקרי כמנוף להרחבת היכולות המחקריות.
שילוב טכנולוגיות לייצור אנרגיה סולארית ביצור חקלאי באופן מיטבי.
תכנון ופיתוח החקלאות, ההתיישבות והכפר.
שיקום, חיזוק וצמיחת החקלאות בחבל התקומה וביישובי הצפון.
שמירה על בריאות הציבור, הצומח, החי והסביבה
הגנה על בריאות בעלי החיים ושיפור רווחתם.
הגנה על הצומח בישראל מפני מזיקים ומחלות.
קידום חקלאות מקומית מקיימת ומותאמת שינויי אקלים.
שיפור משאב הקרקע תוך קידום סביבה מחדשת.
מזעור נזקי שיטפונות ושימור מערכת נחלית מתקדמת.
הגנה על היער והאילנות ושמירה על משאב העצים במרחב המבונה.
ניהול ממשק דיג תוך שמירה על משאב הדגה בים ובאגם.
שיפור השירות, חיזוק והרחבת הקשר עם החקלאים והציבור
הטמעת אמנת שירות ושיפור תהליכי השירות ביחידות המשרד.
האצת תהליכי דיגיטציה והגברת שקיפות המידע לציבור.
ניהול ממשק מתקדם ועדכני עם חקלאי ישראל.
הפחתת הנטל הרגולטורי, חיזוק ושיפור האסדרה.
במשרד החקלאות וביטחון המזון 4 מחוזות ומעל לעשרים יחידות, ביניהן:
מִנהל ביטחון המזון – אמון על שמירה על ביטחון המזון הלאומי.
השירותים הווטרינריים – זרוע רגולטורית האחראית על שלושה תחומים מרכזיים: בריאות הציבור (מוצרים מן החי), בריאות בעלי החיים ורווחת בעלי החיים.
באחריות השירותים הווטרינרים - מניעת מחלות בעלי חיים ושליטה בהן (כולל מחלות זואונוטיות, המשותפות לאדם ולבעלי חיים), אספקת יבוא ויצוא בעלי חיים ותוצרתם, רישוי ובדיקת תרופות ותרכיבים, רישוי רופאים וטרינרים, פיקוח על רשויות מקומיות ועל משחטות, מניעת שאריות מסוכנות במזון מן החי ומניעת צער בעלי חיים וכלבת.
פעולות היחידה נסמכות על פקודת מחלות בעלי חיים, פקודת הכלבת, חוק הרופאים הווטרינריים, חוק צער בעלי חיים, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים והחוק לפיקוח על יצוא של בעלי חיים.
היחידה מפעילה שש לשכות וטרינריות אזוריות.
"יחידת הפיצו"ח" (פיקוח צומח וחי) – משימותיה העיקריות של היחידה הן הגנה על בריאות הציבור בכל הקשור לאכיפת כללי הבטיחות של מוצרי מזון מן החי והצומח, אכיפה למניעת הפצת מחלות בעלי חיים ונגעי צמחים, ואכיפה להגנה על רווחת בעלי חיים.
ליחידה שלושה מרחבים צפון, מרכז ודרום.
השירותים להגנת הצומח ולביקורת (ppis) – זרוע רגולטורית לאכיפת חוקים ותקנות ולמתן שירותים מקצועיים בנושאי הגנת הצומח, ניטור ומניעת חדירתם והתפשטותם של נגעי צמחים, יבוא ויצוא של תוצרת חקלאית ורישוי חומרי הדברה.
הפעילות נעשית מכוח חוק הגנת הצומח, חוק הפיקוח על יצוא הצמח ומוצריו, חוק הזרעים והחוק להסדרת התוצרת האורגנית.
החטיבה למשאבי סביבה – מונה את האגפים - שימור ניקוז וקרקע, אגף יער ואילנות ואגף הדיג.
האגף מופקד על תוכניות לניצול מי ביוב, שימור משאבי קרקע ומים והגנת שטחים חקלאיים משיטפונות.
אגף הדיג – היחידה פועלת מתוקף חוק פקודת הדיג משנת 1937 ונחלקת ל-3 מחלקות: חקלאות מים פנימיים, דיג ימי ופיקוח מעגנות.
האגף קובע את מדיניות הדיג הישראלי.
פקיד היערות – מתפקידיו פיקוח מטעם המדינה על טיפול וניהול היערות, אישור תוכניות העבודה ביערות ומפקחת על ביצוען, פיקוח הנחיה וניהול נושא הגנת האילנות בכל מדינת ישראל ביער ומחוץ ליער.
הרשות לתכנון, פיתוח החקלאות, ההתיישבות והכפר – אחראית על תכנון ופיתוח החקלאות ופיתוח התיישבות הכפר.
בתחום החקלאות עוסקת הרשות לתכנון בתוכניות לפיתוח החקלאות ופועלת לקידום הקצאת גורמי יצור ומשאבים ליישובים חקלאיים, לאגודות חקלאיות ולחקלאים יחידים.
בתחום פיתוח הכפר מופעלת "התוכנית לפיתוח הכפר" המעניקה מענקי סיוע לעידוד פיתוח המרחב הכפרי תוך שמירת ייחודו ואפיונו ומתן מענה לשינויים המתרחשים בהתיישבות הכפרית.
המרכז לסחר חוץ ושיתוף פעולה בינלאומי – היחידה מרכזת את פעילות משרד החקלאות וביטחון המזון בנושאי יצוא ויבוא תוצרת חקלאית טרייה ומעובדת, למעט הפיקוח על סטנדרטים של איכות ובטיחות, כמו גם את האחריות על כל קשרי החוץ של המשרד.
יחידה זו אחראית על הסכמי הסחר הבילטרליים והמולטילטרליים של ישראל בתחום החקלאות בין היתר עם ארגון הסחר העולמי ה-WTO, עם ארגון לשיתוף פעולה כלכלי ה-OECD, ארגון המזון והחקלאות של האו"ם ה-FAO ומתאמת את מערך קשרי החוץ של המשרד.
במישור הבילטרלי אחראית היחידה על שיפור הטבות הסחר בהסכמים קיימים, כגון עם האיחוד האירופי, ארצות הברית, קנדה, ומדינות נוספות, וכן עם ארגון מדינות אפט"א ומרקוסור.
היחידה מובילה את מדיניות היבוא החקלאי בשיתוף עם רשות המיסים ועם משרד הכלכלה וקובעת את תנאי היבוא של התוצרת החקלאית הטרייה והמעובדת.
בתוך כך, עוסקת היחידה במתן רישיונות יבוא ויצוא של תוצרת חקלאית.
בין היתר ליחידה סמכות להענקת מכסות פטורות ממכס במסגרת הליכים תחרותיים.
בנוסף, היחידה פועלת לקידום המכירות ומסייעת לענפי היצוא החקלאי בשווקים חדשים באמצעות תוכניות ייעודיות ליצוא תוצרת חקלאית טרייה.
היחידה מעודדת התארגנויות ביצוא ושיפור התחרותיות של ענפי היצוא המובילים בשווקים קיימים וחדשים.
כמו כן, היחידה פועלת לקיומם של כנסים ותערוכות בישראל, השתתפות פעילה וייצוג היכולות המקצועיות של החקלאות בישראל במסגרת כנסים ותערוכות בינלאומיים.
שירות ההדרכה והמקצוע (שה"מ) – יחידת שירותי ההדרכה והמקצוע במשרד החקלאות וביטחון המזון פועלת כמרכז לפיתוח, צבירה והפצה של פתרונות יישומיים לחקלאים ולחקלאות המקומית, תוך ניהול והנגשת ידע במגוון ערוצים לחקלאים ולציבור הרחב.
היחידה כוללת מומחי ומדריכים בפריסה ארצית ואזורית.
המדענית הראשית – אמונה על קידום המחקר החקלאי (מנהל המחקר החקלאי, אוניברסיטאות, מכללות, מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים וכיוצא בזה) ועוסקת בקביעת יעדי המחקר, הפעלת מערכת קבלת ההחלטות על ביצוע המחקר, בקרה על הביצוע בכל שלביו, קידום והעמקת המחקר בנושאים בהם ישנם פערי ידע.
יחידת המדענית הראשית מפעילה מספר אגפים:
אגף אקדמיה בו מנוהלים תקציבי המחקר (קליטה ושיפוט המחקרים, בקרה אקדמית וכספית על ביצוע המחקרים ובקרה כלכלית של מחקרים לאחר סיומם).
אגף פיתוח עסקי, יזמות וחדשנות – עוסק בעידוד חדשנות בתחום המשרד.
אגף לזכויות מטפחים – מתן הגנה לזנים חדשים שטופחו.
מִנהל המחקר החקלאי, מכון וולקני – גוף המחקר החקלאי הגדול ביותר בארץ.
תפקידיו העיקריים הם: תכנון וביצוע מחקר ופיתוח בנושאי חקלאות ובמדעי המזון, ארגון ויישום מחקר חקלאי בישראל.
אגף בכיר השקעות הון ומימון (מנהלת ההשקעות בחקלאות) – האגף פועל לתמיכות להבטחת ביטחון המזון הלאומי.
בנוסף פועל ליישום הסכמים ענפיים באמצעות תמיכות ישירות ואחרות, יישום החלטות הממשלה והסכמים שונים, באמצעות המערך הקיים המתמחה במענקי השקעות.
החטיבה למחקר, כלכלה ואסטרטגיה – מייעצת אסטרטגית וכלכלית להנהלת משרד החקלאות וביטחון המזון לצורך גיבוש וקביעת המדיניות החקלאית.
אגף בכיר לגורמי ייצור - האגף עוסק בהמלצה להקצאה של גורמי היצור החקלאיים- מים ועובדים זרים.
כמו כן, האגף עוסק בקביעת המדיניות להקצאת מכסות יצור בענפי החלב וההטלה, לרבות טיפול בזכאי חוק הגליל.
בנוסף, מנהל האגף את רשות המרעה, אחראי על פיתוח מגזר המיעוטים, וכן אחראי על קידום הצבת כוורות וניהול שטחי רעיית הדבורים.
באגף גורמי הייצור מקצים תמיכות לניצול מיטבי של שטחים פתוחים - מרעה בקר, וכן לעמותות מתנדבים וצעירים בחקלאות.
יחידות במטה המשרד - במטה המשרד פועלות יחידות נוספות העוסקות בתחומי המנהל והשירותים ובהן: לשכה משפטית, תקשורת, דוברות והסברה, ביקורת פנימית, טכנולוגיות דיגיטליות ומידע, יחידה לניהול ההון האנושי, אגף מנהל, אגף הכספים והחשבות, אגף ביטחון חירום וסייבר ואגף תקציבים.
מחוזות המשרד - משרד החקלאות מפעיל ארבעה מחוזות אשר בהם מתבצעות מגוון הפעילויות של המשרד.
מחוז הצפון - (איחודם של מחוז גליל-גולן ומחוז העמקים) - מחוז גליל גולן משתרע על השטח שבין גבול הלבנון בצפון, החרמון עד צפון ים המלח, מהירדן עד שפלת החוף וכן עד מפרץ חיפה.
האזור חקלאי במהותו, ענפי החקלאות בהם עוסקים החקלאים מותאמים לאקלים המקומי תוך ניצול היתרונות היחסיים.
תעשייה ותיירות שהתפתחו מתבססים על החקלאות ומשיקים לענפיה.
מחוז המרכז - משתרע על השטח שבין חיפה בצפון למקווה ישראל, יהוד ונחשונים בדרום, ובין נחל עירון שבמזרח לים התיכון במערב.
מכלל בשטחים במחוז מוקצים לשימושים חקלאיים כ-600 אלף דונם.
מחוז השפלה וההר - משתרע על שטח של 1,807 קמ"ר.
בצפון – מחולון עד פתח תקווה ומועצה אזורית מודיעין.
במזרח – לאורך הקו הירוק בשפלת יהודה, ירושלים ומועצה אזורית גוש עציון עד כרמי צור.
בדרום – עד קריית גת, מועצה אזורית מטה יהודה ומועצה אזורית באר טוביה.
במערב – עד חוף הים.
מחוז הנגב - משתרע על כמחצית ממדינת ישראל, מהקו הצפוני של המועצה האזורית יואב וחוף אשקלון (דרומית לצומת קסטינה) ועד אילת בדרום.
ממועצה אזורית אשכול במערב ועד לים המלח ולמועצה אזורית תמר במזרח.
המחוז מתפרש על שטח של 13 מיליון דונם, מהם כמיליון דונם שטחי חקלאות, המהווים כ-44% מכלל שטחי החקלאות במדינת ישראל.
בנוסף, ממנה השר את יושבי ראש המועצות הבאות שאינן כפופות למשרד:
המועצה לגפן היין בישראל - המועצה היא חברה לתועלת הציבור הפועלת כגוף וולונטרי ומאוגדים בה הכורמים והיקבים בישראלי והיא פועלת לייצגם למול משרדי הממשלה הרלוונטיים לטיוב הרגולציה החלה על הענף על ידם.
בין היתר, פועלת המועצה לקידום מחקרים להתפתחות ענף היין ובכללם מחקרים לטיפוח והשבחה של זני ענבים והשבחת קרקעות לגידול ענבי יין, בנוסף, פועלת המועצה למניעה וטיפול במחלות בענבי יין, דאגה לקיומם של חומרי ריבוי ושתילים נקיים ממחלות ומזיקים.
מועצת לייצור ולשיווק של אגוזי אדמה – מועצה סטטוטורית שהוקמה על פי חוק המועצה לייצור ולשיווק של אגוזי אדמה, התשי"ט – 1959. המועצה מבצעת את כל השיווק והיצוא של אגוזי האדמה של ישראל, ובנוסף עוסקת גם ביצוא של תבלינים מיובשים.
חקלאות אורגנית: חקלאות המתחשבת בערכי טבע ושימור קרקע ותורמת להגנת הסביבה עקב הימנעותה משימוש בכימיקלים אסורים (חומרי הדברה).
ישנו פיקוח על תהליכי עיבוד, יצור ואחסון המבוצע על ידי "השירותים להגנת הצומח ולביקורת", גוף מוכר על ידי האיחוד האירופי לשיווק למדינות האיחוד.
חקלאות ירוקה: מעבר מהדברה קונבנציונלית (כימית) להדברה משולבת (כימית וביולוגית).
המשרד מעודד חקלאים לעבור לשיטת הדברה זו, בעיקר על מנת להפחית שימוש בתכשירי הדברה, וכן מקיים מחקר בנושא.
גינון וגני נוי – מידע המאפשר לגדל גינות פרטיות תוך חיסכון במים.
פרויקט חבק עץ – מידע על חשיבותם של העצים הארנו, גיוס הציבור לשמירתם, מידע על הגנת עצים, המלצות לטיולי עצים ומידע על עצי ארצנו.
רווחת בעלי חיים וחיות מחמד – ריכוז מידע לניהול חכם ורגיש של בעלי חיים במשק החי ומידע על חיות מחמד, הכלים להגנתם ורווחתם, מידע על יבוא ויצוא בעלי חיים לחו"ל, על מחלת הכלבת ועוד.
תיירות חקלאית – מידע תיירותי על אטרקציות ברוח החקלאות המצויות ברחבי הארץ ומציעות בילוי באווירה חקלאית.
עובדים זרים: קביעת נורמות זכאות לעובדים שכירים ישראלים וכאלו שאינם ישראלים.
שנת שמיטה: משרד החקלאות וביטחון המזון בשיתוף הרבנות הראשית לישראל מספקים היתרי מכירה עבור הציבור היהודי שומר השמיטה והקמת אוצרות בית דין לממכר תוצרת חקלאית מותרת לאכילה לשומרי שמיטה.
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלהמשרד החקלאות1אהרון ציזלינג
העבודההארבע עשרההחמש עשרההשש עשרה9אהרון אוזן
המפלגה הליברלית5 באוגוסט 198119 ביוני 1983
המפלגה הליברלית10 באוקטובר 198313 בספטמבר 1984העשרים14אריה נחמקין
העבודה13 בספטמבר 198422 בדצמבר 1988העשרים ואחתהעשרים ושתיים15אברהם כ"ץ-עוז
לא ח"כ13 ביולי 199218 ביוני 1996העשרים וחמשהעשרים ושש(16)רפאל איתן
(1929-2004)הליכוד-גשר-צומתצומת18 ביוני 19966 ביולי 1999העשרים ושבעצומת19ראש הממשלה
(1942-)ישראל אחתהעבודה6 ביולי 19995 באוגוסט 1999העשרים ושמונה20חיים אורון
(1956-)עבודה-מימדהעבודה7 במרץ 20012 בנובמבר 2002העשרים ותשע22ציפי לבני
(1956-)עבודה-מימדהעבודה4 במאי 200619 בינואר 2011השלושים ואחתהעבודההשלושים ושתייםהעצמאות25אורית נוקד
(1945-)הליכוד - ישראל ביתנוישראל ביתנו18 במרץ 201314 במאי 2015השלושים ושלושישראל ביתנו27אורי אריאל
(1952-)הבית היהודיהאיחוד הלאומי14 במאי 201517 בנובמבר 2019השלושים וארבעעצמאי
(1957-)כחול לבןחוסן לישראל17 במאי 202013 ביוני 2021השלושים וחמש30עודד פורר
(1977-)ישראל ביתנו13 ביוני 202129 בדצמבר 2022השלושים וששמשרד החקלאות וביטחון המזון31אבי דיכטר
תמונהשם(תקופת חיים)סיעהשר מכהןתחילת הכהונהסוף הכהונהממשלהיוסף אפרתי
(1911-1994)אחדות העבודהקדיש לוז5 בדצמבר 195517 בדצמבר 1959השביעיתהשמיניתאהרן אוזן
(1924-2007)המערךמפא"יחיים גבתי17 בינואר 196617 בנובמבר 1969השלוש עשרההעבודההמערךהעבודההארבע עשרהבן-ציון חלפון
(1919-2009)המערךקידמה ופיתוחאהרן אוזן24 במרץ 197520 ביוני 1977השבע עשרהקידמה ופיתוחפסח גרופר
(1924-2013)הליכודהליברליםשמחה ארליך11 באוגוסט 198110 באוקטובר 1983התשע עשרהמנחם בגיןמיכאל דקל
(1920-1994)הליכודחרותפסח גרופר10 באוקטובר 198313 בספטמבר 1984העשריםאברהם כ"ץ-עוז
(1934-)המערךהעבודהאריה נחמקין24 בספטמבר 198422 בדצמבר 1988העשרים ואחתהעשרים ושתייםוליד חאג'-יחיא
(1936-2015)מרצמפ"םיעקב צור4 באוגוסט 199218 ביוני 1996העשרים וחמשהעשרים וששגילה גמליאל
(1974-)הליכודישראל כ"ץ30 במרץ 200514 בינואר 2006השלושיםמשה אבוטבול
משרד החינוך, התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי שפעל בישראל לסירוגין בשנים 1977–2006. סמכויותיו פוצלו בין שני משרדי ממשלה:
משרד התרבות והספורט ואף בחלק מהשנים הועבר תחום התרבות והספורט למשרד המדע
שנות ה-90 של המאה העשרים
ברוב ממשלות ישראל טופלו נושאי התרבות והספורט במסגרת משרד החינוך והתרבות, רק בעת הקמת הממשלה ה-25 הועברו תחומי התרבות והספורט למשרד המדע והטכנולוגיה, אשר שינו את שמו למשרד המדע והאמנויות.
לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע פורק המשרד בשנית ותחומי פעילותו פוזרו בין משרדי הממשלה השונים.
בממשלה ה-28, שבראשות אהוד ברק, עברו שוב נושאים אלה למשרד המדע והטכנולוגיה, ששינה כעת את שמו ל"משרד המדע, התרבות והספורט".
בממשלה ה-33 שי פירון כיהן כשר החינוך ולימור לבנת המשיכה לכהן כשרת התרבות והספורט,
+שרי החינוך התרבות והספורטמספרדיוקן שם(תקופת חיים)מפלגה תואר תחילת כהונה סיום כהונהממשלה1זבולון המר
(1936-1998)מפד"לשר החינוך, התרבות והספורט20 ביוני 197713 בספטמבר 1984ממשלת ישראל השמונה עשרהממשלת ישראל התשע עשרהממשלת ישראל העשריםגשר - מרכז ציוני דתימפד"ל2יצחק נבון
(1921-2015)המערךהעבודה שר החינוך והתרבות 13 בספטמבר 198415 במרץ 1990ממשלת ישראל העשרים ואחתממשלת ישראל העשרים ושתייםממשלת ישראל העשרים ושלושמ"מיצחק שמיר
(1936-1998)מפד"לשר החינוך, התרבות והספורט11 ביוני 199013 ביולי 1992ממשלת ישראל העשרים וארבע3שולמית אלוני
(1927-2014)מרצרצ שרת החינוך והתרבות 13 ביולי 199211 במאי 1993ממשלת ישראל העשרים וחמש4אמנון רובינשטיין
(1931-)מרצשינוישר החינוך, התרבות והספורט7 ביוני 199318 ביוני 1996(1)זבולון המר
(1950-)הליכוד שרת החינוך, התרבות והספורט 7 במרץ 200115 בינואר 2006ממשלת ישראל העשרים ותשעממשלת ישראל השלושים7מאיר שטרית
מנכ"לי משרד החינוך, התרבות והספורט
דיוקןשם(תקופת חיים)סיעהסגן לשרתחילת כהונהסוף הכהונהממשלהמרים גלזר-תעסה
(1929-)הליכודחרותזבולון המר11 באוגוסט 198113 בספטמבר 1984הממשלה התשע עשרה והממשלה העשריםפנחס גולדשטיין
(1939-2007)המפלגה לקידום הרעיון הציוני20 בנובמבר 199013 ביולי 1992הממשלה העשרים וארבעמשה מאיה
(1938-)ש"סשולמית אלוני29 ביולי 199212 בספטמבר 1993הממשלה העשרים וחמשאמנון רובינשטייןמיכה גולדמן
(1948-)העבודה4 באוגוסט 199218 ביוני 1996הממשלה העשרים וחמש והממשלה העשרים וששמשה פלד
(1945-)הליכוד-גשר-צומתצומתזבולון המר8 ביולי 199620 בינואר 1998הממשלה העשרים ושבע
המשרד לענייני חוץ של רוסיה הוא המשרד הממשלתי של ממשלת רוסיה האחראי לגיבוש מדיניות החוץ הרוסית ויחסיה של הפדרציה הרוסית עם מדינות זרות וארגונים בינלאומיים.
משרד החוץ הרוסי הוקם ובוטל עשרות פעמים לאורך ההיסטוריה.
ידוע שהוקם לראשונה תחת השם "פָּסוֹלסקי פְּריקאז" (Посольский приказ - "מנהלת השגרירים"), שהיה גלגולו הראשון של משרד החוץ הרוסי שהוקם בתקופת הצאר איוואן האיום בשנת 1549 והיה אחראי על ניהול יחסי החוץ של המדינה.
ברפורמה הממשלתית מ-1802 הוקם המשרד לענייני חוץ של האימפריה הרוסית שהתקיים עד 1917. ב-1920 הוקם הקומיסריון העממי לענייני חוץ, כמשרד החוץ הסובייטי ובראשו עמד הקומיסר העממי לענייני חוץ, שבין הקומיסרים הנודעים ביותר היו מקסים ליטבינוב וויאצ'סלב מולוטוב.
ב-1946 הוקם המשרד לענייני חוץ של ברית המועצות - ובמשך מרבית תקופת המלחמה הקרה נודע אנדריי גרומיקו כשר החוץ המשפיע ביותר בתולדות המשרד.
מאז 1991 משרד החוץ של הפדרציה הרוסית הוא זרוע פדרלית ממשלתית האחראית ליישום מדיניות המדינה ביחסים בינלאומיים.
הנהלת המשרד ממונה על ידי הנשיא.
תפקידו העיקרי של המשרד לגבש את מדיניות החוץ האסטרטגית של המדינה והנשיא.
משרד החוץ הראשי שוכן במבנה מפואר שהוקם בשלהי עידן סטלין.
המבנה שוכן בצומת מרכזי במוסקבה, מרחק קצר מהקרמלין.
שר החוץ הנוכחי מאז 2004 הוא סרגיי לברוב.
התפתחות מנהלת השגרירים לתוך משרד החוץ הרוסי
ההתפתחות של מנהלת השגרירים ומשרד החוץ הרוסי מנהלת השגרירים1549–1706 הלשכה לענייני חוץ 1706–1801 משרד החוץ של האימפריה הרוסית1801–1917 משרד החוץ של הרפובליקה הרוסית1917–1918 הקומיסריון העממי לענייני חוץ1918–1946 משרד החוץ של ברית המועצות1946–1991 משרד החוץ של הפדרציה הרוסית 1991–ימינו
לזרוע המבצעת ולאסיפה הפדרלית יש מחויבות חוקתית למדיניות החוץ של רוסיה.
בתוך הזרוע המבצעת, משרד החוץ הוא הגוף הפדרלי המוביל בענייני קשרי חוץ, וראשה, שר החוץ, הוא היועץ העיקרי של הנשיא בהחלטות הקשורות למדיניות חוץ, אף על פי שלעובדים אחרים בממשל או ליחידים אולי תהיה יותר השפעה על החלטות הנשיא (כדוגמת ראש המודיעין).
המשרד מקדם את האינטרסים והיעדים של רוסיה בעולם אף על פי שתפקידו העיקרי הוא לפתח ולבצע בפועל את מדיניות החוץ של הנשיא.
המשרד אף תומך בשלל הפעילויות הקשורות לענייני חוץ בגופים אחרים בממשל, כמו משרד המסחר והתעשייה והסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי (Rossotrudnishestvo).
המשרד גם מעניק מערך שירותים חשובים לתושבי רוסיה ולתושבי חוץ המבקשים לבקר או להגר לרוסיה.
כל הפעילויות הקשורות לענייני החוץ - נציגויות רוסיה בחו"ל, תוכניות עזרה למדינות זרות, תוכניות הגבה לפשע בינלאומי, תוכניות אימון חוץ של הצבא, השירותים שהמשרד מספק, ועוד - כולם מתוקצבים מתוך תקציב משרד החוץ.
החל משנת 2021 המשרד מפרסם רשימת "מדינות לא ידידותיות".
תכליתו של משרד החוץ היא:
הגנה ועזרה לאזרחי רוסיה המטיילים או חיים מחוץ למדינה
מתן סיוע לעסקים מרוסיה בשוק העולמי
מתן סיוע ותיווך בפעילויות בינלאומיות של סוכנויות אחרות ברוסיה (סוכנויות פדרליות או של מדינה מקומית), ביקורים רשמיים בחו"ל ובבית, ומאמצים דיפלומטיים שונים ואחרים
ליידע את הציבור לגבי מדיניות החוץ של רוסיה וקשרים עם מדינות החוץ
מתן רישיון לכלי רכב של הצוות (לא דיפלומטים) ולכלי רכבם של דיפלומטים או של מדינות חוץ הנהנות מחסינות דיפלומטית ברוסיה
שר החוץ הרוסי הוא ראש הגוף המנהל את מדיניות החוץ הרוסית.
השר מייצג את המדינה בחתימת חוזים והסכמים בינלאומיים.
שר החוץ הנוכחי הוא סרגיי לברוב
למעט המחלקות הטריטוריאליות הארגון כולל מחלקות ביצועיות שונות.
הסוכנות הפדרלית לענייני מדינות חבר העמים, בני מולדת הגרים בחוץ לארץ ושיתוף פעולה הומניטרי בינלאומי (Россотрудничество)
המינהל הראשי לתפוקה מסחרית בשירות הגוף הדיפלומטי (ГлавУпДК)
המכון המוסקבאי הממלכתי ליחסים בינלאומיים (МГИМО)
המחלקה לזכויות אדם ושיתוף פעולה הומניטרי
מחלקת המידע והדפוס - הנחשבת לדוברות המשרד
המחלקה לעבודה עם בני מולדת הגרים בחוץ לארץ
מחלקת הביטחון של משרד החוץ הרוסי - אבטחת מבנה משרד החוץ במוסקבה ושיתוף פעולה עם סו"ר בנושאי אבטחת השגרירויות הרוסיות בניכר.
השירות הדיפלומטי של רוסיה הוא השירות הדיפלומטי של הפדרציה הרוסית, המטפל בענייני החוץ שלה.
תחת משרד החוץ מועסקים כ-13,000 במוסקבה וכן 240 שגרירויות ומשרדים ברחבי העולם, לצד צוותים שכירים מקומיים וחברי משרדי ממשלה אחרים.
שר החוץ הוא גם ראש השירות הדיפלומטי.
נשים לא הורשו להצטרף לשירות הדיפלומטי הרוסי עד להקמת ברית המועצות ב-1922. אחת הנשים הראשונות שמונתה לשגרירה הייתה אלכסנדרה קולונטאי, אשר נעשתה שגרירת נורווגיה בשנת 1923 והייתה לאישה הראשונה בתקופה המודרנית שכיהנה כשגרירה (היא כיהנה לאחר מכן כשגרירה במקסיקו ובשוודיה) ושימשה כשגרירה במשך 22 שנים.
משרד החינוך של רוסיה הוא המשרד הממשלתי הפדרלי ברוסיה האחראי לעידוד ופיתוח מערכת החינוך ותמיכה במוסדות חינוך והשכלה.
המשרד לחינוך העם של האימפריה הרוסית
גוף ממשלתי מרכזי ראשון לניהול תחום ההשכלה והחינוך ברוסיה החל לפעול לראשונה בשנת 1782 בשם הוועד להקמת מכוני לימוד עממים , אך ייעודה העיקרי היה סיוע להקמת מכוני חינוך ולא פיקוח והנהלה שלהם.
לאחר הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בשנת 1802 הוחלט על הקמת משרד ממשלתי לענייני חינוך והמשרד לחינוך העם נוצר לראשונה ב-8 בספטמבר 1802.
ב-1817 המשרד הפך למשרד לעניינים רוחניים והשכלת העם , בראשו עמד הנסיך אלכסנדר ניקולאייביץ' גוליצין (שקודם לכן עמד בראש הסינוד הקדוש שניהל את ענייני הדת באימפריה).
אך ב-1824 הושב שמו המקורי של המשרד והמשיך לפעול כמשרד ממשלתי לענייני השכלה וחינוך עד לפרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917.
ב-1917 המשרד פורק והפך לקומיסריון העממי לענייני חינוך.
ב-1946 נקרא משרד החינוך של ברית המועצות.
משרד ההשכלה של הפדרציה הרוסית
ב-1990 אורגן מחדש ונקרא בשם משרד ההשכלה.
בשנת 2004 בוצע רה-ארגון והרחבת המשרד תוך שילוב בו מחלקות שהיו שייכות למשרדים אחרים.
במאי 2008 נקרא בשם משרד ההשכלה והמדעים והיה אחראי גם על פיתוח המדע.
במאי 2018 המשרד פוצל למשרד החינוך ולמשרד המדע וההשכלה הגבוהה.
משרד החוץ (ביפנית: 外務省, תעתיק: גאימוּ-שוֹ) הוא משרד בממשלת יפן האחראי על יחסי החוץ של המדינה.
תחת חוקת יפן מ-1947 מחזיקה הממשלה בסמכות העליונה לניהול יחסי החוץ של המדינה, תחת פיקוח הדיאט.
ראש הממשלה נדרש לדווח לדיאט אודות היחסים הבינלאומיים תקופתית, כשגם לבית הנבחרים וגם לבית היועצים יש ועדות בנושא יחסי החוץ.
כל הסכם עם מדינה אחרת חייב באישור הדיאט.
בתור ראש המדינה, ממלא קיסר יפן תפקיד טקסי בקבלת נציגים זרים ובאישרור ההסכמים שקיבלו את אישור הדיאט.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא היו יחסי החוץ של יפן בסמכותו הבלעדית של משרד החוץ.
בשל חשיבות הפן הכלכלי ביחסים, פעל המשרד בשיתוף פעולה עם משרד האוצר בנושאי מכס, כלכלה בינלאומית וכו'; עם משרד המסחר הבינלאומי והתעשייה בנושאי יבוא ויצוא; עם משרד החקלאות, היערנות והדיג בנושא זכויות דיג ויבוא של חקלאות זרה.
אף על פי שמבחינה חוקתית שמורה זכות ההחלטה בנושאים מכריעים לראש הממשלה, לשר החוץ יש השפעה רבה והוא משמש יועץ לראש הממשלה בנושאי תכנון וישום מדיניות.
לשר החוץ יש שני סגנים, כשאחד אחראי למשרד והשני משמש מתווך בין המשרד לדיאט.
ניהול מדיניות החוץ מתחלק על פי רוב בין הלשכות הגאוגרפיות, העוסקות ביחסים עם מדינה ספציפית, לבין הלשכות הפונקציונליות, העוסקות ביחסים עם מספר מדינות.
החל מאוקטובר 2024, טאקשי איוואיה הוא שר החוץ של יפן.
משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה (ביפנית: 文部科学省, תעתיק: מוֹנְבּוּקַגָאקוּ-שוֹ), או בשמו המקוצר MEXT, הוא משרד בממשלת יפן.
משרד החינוך, התרבות והספורט נוסד עם כינון הממשלה המודרנית לאחר רסטורציית מייג'י ב-1871, ובינואר 2001 התמזגה הסוכנות למדע ולטכנולוגיה לתוך המשרד, שקיבל את שמו הנוכחי.
המשרד אחראי על כלל מערכת החינוך ביפן.
ממשלת יפן אחראית למערכת החינוך ומנהלת אותה באמצעות בירוקרטיה המפקחת על כל הבט בתחום.
לפי החוק, נדרשים כל בתי הספר במדינה להשתמש בספרי לימוד המקיימים את חוקי תוכנית הלימודים שהציב המשרד.
העומד בראש המשרד הוא חבר הקבינט שנבחר על ידי ראש ממשלת יפן.
החל מ-1 באוקטובר 2024 ממלאת טושיקו אבה תפקיד זה.
משרד החקלאות, היערנות והדיג (ביפנית: 農林水産省, תעתיק: נוֹרין-סוּאיסאן-שוֹ) הוא אחד ממשרדי ממשלת יפן האחראי על פיקוח החקלאות, על היערנות ועל תעשיית הדיג.
תפקידו העיקרי הוא קביעת תקנים לייצור מזון, פיקוח על שווקים והשבחת ופיתוח קרקעות.
המשרד נוסד ב-1881 בשם "משרד החקלאות והמסחר".
ב-1925 עברו סמכויות המסחר למשרד המסחר, והמשרד קיבל את השם "משרד החקלאות והיערנות".
בשנים 1945-1943 נסגר משרד המסחר בעקבות הלאמת כל התעשייה היפנית למען המאמץ המלחמתי, וחלק מסמכויותיו חזרו למשרד החקלאות והיערנות, שלתקופה קצרה קיבל שוב את שמו הישן.
ב-1978 קיבל המשרד את שמו הנוכחי על מנת לייצג נכונה את תפקידו בהבטחת מזון בטיחותי לתושבי יפן, והגנה על היצרנים ועל הפועלים של תעשיות המזון.
החל מ-11 בנובמבר 2024 ממלא טאקו אטו תפקיד זה.
משרד החקלאות הרוסי הוא משרד ממשלתי ברוסיה האחראי לניהול המדיניות הממשלתית בתחומי החקלאות והמזון.
המשרד עוסק תכנון בפיתוח המשק החקלאי, מתן שירותים וטרינריים (באמצעות השירות הפדרלי לפיקוח על הווטרינריה), שימור קרקע וניקוז והגנת הצומח, בשיתוף פעולה עם המשרד הממשלתי להגנת משאבי הטבע.
שרת החקלאות הנוכחית (מאז מאי 2024) היא אוקסנה לוּט.
ענייני החקלאות ב נוהלו תחילה על ידי המשרד לרכוש מדינה משנת 1837 ועד 1915 עת הוקם המשרד לענייני אדמות.
בתקופת רוסיה הסובייטית המשרד הפך ל"קומיסיריון המזון העממי" שלעיתים כונה "קומיסריון היבולים התעשייתיים".
בשנת 1947 הוקם משרד החקלאות שלעיתים כונה משרד החוות השיתופיות והמשרד למוצרי תבואה.
בשנת 1961 המשרד הפך לוועדה ממלכתית של ממשלת ברית המועצות או לוועדה הממלכתית לחקלאות ותעשייה (גוסאגרופרום) משנת 1985 עד 1989. עם התפרקות ברית המועצות הוקם משרד החקלאות והמזון.
במאי 2000 קיבל את שמו הנוכחי.
משרד החקלאות של רוסיה אומנם יונק את שורשיו מהמשרד לניהול האדמות של האימפריה הרוסית שהוקם ב-1837, אך משרד החקלאות המודרני הוקם ב-14 ביולי 1990 כמשרד החקלאות והמזון של רוסיה הסובייטית מתוך הוועדה הממלכתית לניהול המשק החקלאי.
ב-15 בנובמבר 1991 המשרד הפך למשרד החקלאות של הפדרציה הרוסית.
מ-30 בספטמבר 1992 ועד 17 במאי 2000 נקרא רשמית בשם משרד החקלאות והמזון ובמאי 2000 שינה שמו למשרד החקלאות.
במסגרת המשרד פועל השירות הפדרלי לפיקוח וטרינרי ופיטוסניטרי.
שם תפקיד תקופת כהונה הערות גנאדי קוליק שר החקלאות והמזון יולי 1990 - נובמבר 1991 ויקטור חליסטון שר החקלאות והמזון נובמבר 1991 - אוקטובר 1994 אלכסנדר נזארצ'וק שר החקלאות והמזון אוקטובר 1994 - ינואר 1996 אלכסנדר זאבריוחה שר החקלאות והמזון ינואר - מאי 1996 ו.
משרד החוץ של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство закордонних справ України) הוא משרד ממשלתי באוקראינה האחראי לניהול המדיניות הממשלתית בתחום יחסי החוץ וקשריה עם מדינות זרות וארגונים בינלאומיים.
מאז ספטמבר 2024, שר החוץ הנוכחי הוא אנדרי סיביהה.
בראש המשרד עומד שר, הכפוף ישירות לנשיא.
נשיא אוקראינה הוא הממנה או מפטר אותו.
משרד החוץ של מצרים הוא הגוף האמון על יחסי החוץ של מצרים, על הנציגויות המצריות ברחבי העולם ועל נציגויות של מדינות זרות במצרים.
המשרד נוסד בחצי הראשון של המאה ה-19 על ידי מוחמד עלי באשא תחת האימפריה העות'מאנית בשם המשרד לענייני מכירות וסחר, תפקידו של המשרד היה לרקום קשרים כלכלים בינלאומיים.
המחלקה לעניינים פוליטיים ומסחריים - אחראית על יחסים כלכלים ודיפלומטיה
המחלקה לעניינים קונסולריים - אחראית על שגרירים ועל קונסוליות
המחלקה לעניינים מנהליים - אחראית על תחום הניהול.
מחלקת השר - אחראית על ניהול המשרד והעבודה השוטפת מחוץ למצרים.
ההפיכה ב-1952 שינתה את פני המשרד, ב-1955 החליטה הממשלה המצרית לחוקק את חוק 453 שמגדיר מחדש את המבנה, החזון ומטרות משרד החוץ המצרי.
ההחלטה שהתקבלה היא שהמשרד יעבוד לפי המטרות הבאות:
פיתוח יחסי החוץ של מצרים עם ממשלות זרות וארגונים בינלאומיים.
הגנה על האינטרסים המצריים בחו"ל
הנפקת דרכונים דיפלומטיים, הקשורים לחסינות דיפלומטיות וזכויות יתר.
ב-1966 הוחלט על הקמת המכון ללימודים דיפלומטים אשר נועד להכשיר דיפלומטים מצרים לקראת העובדה מחוץ למדינה.
לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים החליט שר החוץ המצרי בוטרוס בוטרוס ראלי, שהחליף ב-1977 את אסמאעיל פהמי שהתנגד לביקור הנשיא סאדאת בישראל, לבצע ארגון מחדש של המשרד ושליחת נציגות לישראל.
משרד החוץ פועל כחלק מהממשלה המצרית אחראי על ניהול יחסי החוץ של מצרים, איסוף והערכה של מידע פוליטי, כלכלי, תרבותי ומדעי העלול להשפיע על יחסי החוץ של מצרים ומפעיל מערך תיאום בין המשרדים השונים בממשל המצרי.
בין השאר המשרד עוסק בתחומים הבאים
מאמצי פיתוח מקיפים של מצרים על ידי ניסיון למשוך השקעות זרות.
רכש סיוע כלכלי ממדיניות זרות
השקעה ותחזוק הקשרים בליגה הערבית והגדלת מעמדה של מצרים בארגון
שיתוף פעולה עם הקהילה הבינלאומית באמצעות ארגונים בין-לאומיים כגון האו"ם והסוכנויות הכפופות אליו.
פיתוח וקידום שלום בינלאומי, ביטחון ופיתוח כלכלי.
שיתוף פעולה עם מדינות אפריקאיות וקידום תחום החינוך על ידי מתן מלגות לסטודנטים זרים מאסיה ואפריקה באוניברסיטת אל-אזהר
קידום היחסים עם מדינות האיחוד האפריקאי
מדיניות החוץ של מצרים מתבססת על חמישה עקרונות:
תמיכה בשלום ויציבות בסביבה האזורית והבינלאומית.
שמירה על מדיניות חוץ מאוזנת, הקשורה ביעדים ואינטרסים אסטרטגיים במסגרת עצמאותה של ההחלטה המצרית.
תמיכה בעקרון הכבוד ההדדי בין המדינות, קיום עקרונות המשפט הבינלאומי, כיבוד אמות מידה ומוסכמות, תמיכה בתפקידם של ארגונים בינלאומיים, קידום סולידריות בין מדינות והובלת רפורמה באומות המאוחדות.
תשומת לב לממד הכלכלי של היחסים הבינלאומיים.
בחינת המסגרת הערבית כמרחב פעולה מרכזי למדיניות החוץ של מצרים, תוך שמירה על התמקדות בפעילות חיצונית הקשורה למסגרות החיוניות האחרות המיוצגות על ידי המסגרות האסלאמיות והאפריקניות ועל עמידת מצרים לצידן של מדינות אגן הנילוס.
מדיניות החוץ של מצרים חותרת להבטיח את השגתן של שתי מטרות:
הגנה על הביטחון הלאומי המצרי ועל האינטרסים העליונים של מצרים.
השגת פיתוח מקיף בתחומי החוץ השונים כדי להשיג את המטרה הראשונה.
תפקידו של משרד החוץ בטיפול באזרחים מצריים בחו"ל
משרד החוץ של בלארוס (בבלארוסית: Міністэрства замежных спраў Рэспублікі Беларусь) הוא משרד בממשלת בלארוס המפקח על קשרי החוץ של בלארוס.
שר החוץ הנוכחי הוא סרגיי אלניק, מאז 2022.
משרד החוץ האלג'רי הוא משרד של הממשלה האלג'ירית המפקח על קשרי החוץ של אלג'יריה.
המשרד הראשי נמצא באל מורדיה.
ב-1974, כשעבד אל-עזיז בותפליקה שימש נשיא העצרת הכללית של האו"ם, הובילה אלג'יריה את השעיית דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד.
ב-1975 תיווכה אלג'יריה בין איראן ועיראק בסוגיית הגבולות, והשתיים חתמו על הסכם אלג'יר.
ב-1981 תיווכה אלג'יריה בין איראן לבין ארצות הברית בסוגיית משבר בני הערובה באיראן.
משרד החינוך של סוריה הוא משרד ממשלתי של הרפובליקה הערבית הסורית, האחראי על החינוך בסוריה.
בשונה ממדינות אחרות, המשרד אחראי רק לרמות ההשכלה הנמוכות, בתי הספר היסודיים והתיכונים, ואילו למוסדות החינוך הגבוה משרד בפני עצמו בשם המשרד להשכלה גבוהה.
החוקה הסורית מבטיחה את הזכות לחינוך לכל אזרח, החינוך הוא בחינם וחובה בבתי הספר היסודיים אך אינו חובה בשלב העל-יסודי ובתשלום מצומצם עבור השכלה באוניברסיטה.
תקופת חינוך שאינה חובה של שנתיים עד שלוש, בהתאם לתוכנית הלימודים הנהוגה בכל גן ילדים.
מרבית גני הילדים הם בבעלות המגזר הפרטי או מופעלים על ידי עמותות פרטיות או איגוד הנשים הכללי בסוריה.
חינוך בסיסי שהוא חינוך חובה וחינם לכל ילד שהגיע לגיל שבע ומחולק ל:
חלק ראשון מכיתה א' עד כיתה ו'.
חלק שני מכיתה ז' ועד כיתה ט'.
השכלה תיכונית כללית (מדעית - ספרותית)
השכלה תיכונית מקצועית (ענף מסחר: חקלאות; תיירות ומלונות; אינפורמטיקה)
משרד החוץ של רפובליקת אוזבקיסטן (באוזבקית: O'zbekiston Respublikasi Tashqi ishlar vazirligi) הוא סוכנות ממשלתית באוזבקיסטן המופקדת על ניהול ועיצוב מדיניות החוץ של אוזבקיסטן.
משרד החוץ של אוזבקיסטן הוקם רשמית ב-25 בפברואר 1994 על פי צו נשיא אוזבקיסטן מספר 769 והחלטת קבינט השרים של אוזבקיסטן.
המשרד מתפקד כגוף מנהלי של ממשלת המדינה ומהווה חלק מקבינט השרים של אוזבקיסטן, האחראי על ניהול מדיניות החוץ של אוזבקיסטן על בסיס חוקת אוזבקיסטן וחוקים בינלאומיים.
פעילויות המשרד מפוקחות ישירות על ידי נשיא אוזבקיסטן.
בראש המשרד עומד שר החוץ של אוזבקיסטן, כיום ולדימיר נורוב.
סגנו הראשון הוא עבדולזיז קמילוב, שהיה שר החוץ הראשון מאז הקמת המשרד.
סגנים אחרים הם רוסטם טוכתבאייב, עבדורחים חודג'ייב, אנוואר סוליהבייב, ובהטייאר איסלמוב.
מחלקה לאומות המאוחדות ולארגונים בינלאומיים
המחלקה למזרח התיכון והמזרח הקרוב
המחלקה למדינות חבר העמים ורוסיה
מחלקת כוח אדם ומוסדות חינוך
המחלקה הראשית לניתוח מדיניות חוץ ואסטרטגיה
המחלקה לתקשורת, מערכות מחשוב ואינטרנט
עבדולעזיז קמילוב (13 בינואר 2012–הווה)
משרד החינוך והמחקר הוא משרד פדרלי בגרמניה.
מטה המשרד נמצא בבון, עם מטה משני בברלין.
המשרד מעניק מימון לפרויקטים ומוסדות מחקר (שמטרתם היא "מצוינות מחקרית") ומטווה מדיניות חינוכית כללית.
הוא גם מספק הלוואות לסטודנטים במדינה.
עם זאת, חלק גדול ממדיניות החינוך בגרמניה נקבעת ברמת המדינות השונות, דבר המגביל מאוד את השפעת המשרד בענייני חינוך.
נכון לשנת 2020, תקציב המשרד עומד על כ־20.3 מיליארד אירו.
"המשרד הפדרלי לנושאים אטומיים" הוקם בשנת 1955, והתמקד במחקר אנרגיה גרעינית.
שם המשרד שונה בשנת 1962 ל"משרד הפדרלי למחקר מדעי", עם היקף רחב יותר; שמו שונה שוב, ל"משרד החינוך הפדרלי", בשנת 1969.
משרד נפרד, "משרד הפדרל למחקר וטכנולוגיה", הוקם בשנת 1972. שני המשרדים התמזגו בשנת 1994 ויצרו את "המשרד הפדרלי לחינוך, מדע, מחקר וטכנולוגיה".
שם זה קוצר ל"משרד הפדרלי לחינוך ומחקר" בשנת 1998.
ל־BMBF יש כיום שמונה מחלקות (נכון לנובמבר 2020) הכולל את המחלקה המרכזית שהיא מחלקת השירות האחראית על המשימות הכלליות:
מחלקה 1 - שאלות ואסטרטגיות מדיניות; תיאום
מחלקה 2 - שיתוף פעולה אירופי ובין־לאומי בנוגע לחינוך ומחקר
מחלקה 3 - חינוך כללי והכשרה מקצועית
מחלקה 4 - השכלה גבוהה ומחקר
מחלקה 5 - מחקר לדיגיטליזציה וחדשנות טכנולוגית
מחלקה 6 - המלקה לפיתוח וחקר מדעי החיים
מחלקה 7 - מחקר ופיתוח בר־קיימא
כל דירקטוריון כללי מורכב ממחלקה אחת או שתיים ו־10 עד 15 יחידות.
החלק הגדול יותר של ה־BMBF נמצא בבון והחלק הקטן יותר בברלין.
ראש הארגון הוקם מהשרה הפדרלית (נכון לשנת 2020, אניה קרליצ'ק עומדת בראש המשרד) בנוסף לשני מזכירים פרלמנטריים ושני מזכירי מדינה קבועים.
המרכזים הגרמניים לחקר הבריאות (DZG)
המשרד השיק שישה מרכזים לחקר הבריאות לשם יצירת תנאי מחקר אופטימליים למאבק במחלות נפוצות באמצעות שיתופי פעולה בין מוסדות מחקר רבים:
המרכז הגרמני לחקר לב וכלי דם (DZHK) 2011
המרכז הגרמני לחקר זיהומים (DZIF) 2012
המרכז הגרמני לחקר הריאות (DZL) 2011
קונסורציום גרמני לחקר הסרטן (DKTK) 2012
המרכז הגרמני לחקר סוכרת (DZD) 2009
המרכז הגרמני למחלות ניווניות (DZNE) 2009
מוסדות מחקר הממומנים על ידי BMBF יחד עם המדינות בתחום מדעי החברה והרוח הם:
המרכז למדעי החברה בברלין (WZB)
מכון לייבניץ למדעי החברה (GESIS)
המכון להיסטוריה בת זמננו (IFZ)
מכון לייבניץ לשפה הגרמנית (IDS)
מרכז לייבניץ לחקר ההיסטוריה העכשווית (ZZF)
קרן הסיאן של מכון לייבניץ לחקר השלום והסכסוך (HSFK)
מרכז לייבניץ למזרח המודרני (ZMO)
מרכז לייבניץ לבלשנות כללית (ZAS)
מכון לייבניץ להיסטוריה ותרבות של מזרח אירופה (GWZO)
מרכז לייבניץ לספרות ומחקר תרבותי (ZFL)
מכון לייבניץ למחקר מזרח ודרום מזרח אירופה (IOS)
מוזיאון הכרייה הגרמני (DBM), בוכום
מכון זואולוגי ומוזיאון אלכסנדר קניג (ZFMK), בון
מוזיאון הטבע זנקנברג ומכון המחקר, פרנקפורט
המוזיאון הימי הגרמני (DSM), ברמרהאפן
המוזיאון הלאומי של גרמניה (GNM), נירנברג
בנוסף, חמישה מוסדות נוספים מקבלים תמיכה מוסדית:
קרן מקס ובר - המכונים הגרמניים למדעי הרוח מחוץ לגרמניה
האקדמיה לאופולדינה למדעים (מאז 2011 האקדמיה הצעירה ממוקמת גם תחת המטריה של לאופולדינה)
האקדמיה הגרמנית למדעי ההנדסה (acatech)
הקרן הגרמנית לחקר השלום (DSF)
משרד החקלאות, המזון והייעור הוא משרד בממשלת צרפת המופקד על רגולציה ומדיניות בתחום החקלאות, המזון והייעור.
מטה המשרד נמצא במלון דה וילרו, ברחוב דה ורן 78 ב, בסמוך למלון מטיניון.
עד 21 ביוני 2012, המשרד כונה משרד החקלאות, המזון, הדיג, ענייני הכפר והתכנון המרחבי.
המשרד מפקח על יישום מדיניות בחקלאות, מזון (בדגש על בטיחות בריאותית), החקלאות הימית והיערות במדינה.
בנוסף על כך, המשרד עוסק בחינוך החקלאי.
משרד החינוך, המדע והמחקר הוא משרד ממשלתי באוסטריה הממונה על בתי הספר, האוניברסיטאות, וטיפוח האומנויות.
המשרד אחראי על כל הנושאים הנוגעים לחינוך ציבורי, לרבות חינוך כללי, מכללות מקצועיות, חינוך למבוגרים, מחקר חינוכי והאוניברסיטאות הפדגוגיות.
שר החינוך הנוכחי הוא היינץ פאסמן.
המשרד הוקם לראשונה בשנת 1848 בעקבות תהליכי תיעוש ומודרניזציה בחברה האוסטרית.
בשנים שלאחר מכן כונה המשרד "משרד התרבות והחינוך" וכלל גם ענייני דת.
בשנים הראשונות של הרפובליקה האוסטרית הראשונה המשרד מוזג ל"משרד הפנים והחינוך", עד שחזר לתבניתו המקורית בשנת 1923. הקנצלר ברונו קרייסקי בנה את המשרד מחדש בשנת 1971, ויצר את משרד המדע והמחקר.
בשנים 2000–2007 המשרדים אוחדו שוב ויצרו את "משרד החינוך, המדע והתרבות".
בשנת 2007 הופרד משרד המדע וכך נוצר משרד החינוך כפי שהוא המפעיל גם תוכנית תרבות רבות ובהן הספרייה הלאומית האוסטרית והפילהרמונית של וינה.
משרד החקלאות והמזון היא רשות פדרלית עליונה של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
המטה העיקרי שלה ממוקם בבון עם משרד משני בברלין.
בין השנים 1949–2001 נודע כ"משרד המזון, החקלאות והיערות.
באמצעות צו ארגוני של הקנצלר הגרמני ב־22 בינואר 2001, הוא הפך ל"משרד הפדרלי להגנת הצרכן, המזון והחקלאות" לאחר שהפונקציה להגנת הצרכן הועברה מ"המשרד הפדרלי לבריאות".
השם הפדרלי ל"משרד מזון, חקלאות והגנת הצרכן" אומץ ב־22 בנובמבר 2005. בשל השינויים הפוליטיים של הקבינט הגרמני ה־18, בדצמבר 2013 הועבר האגף "הגנת הצרכן" ל"משרד המשפטים והגנת הצרכן" והמשרד קיבל את שמו הנוכחי "המשרד הפדרלי לחקלאות ולמזון".
נכון לספטמבר 2020, המשרד מורכב משמונה מחלקות:
מחלקה 2: הגנה על בריאות הצרכן, תזונה, בטיחות מוצרים
מחלקה 3: בטיחות מזון, בריאות בעלי חיים
מחלקה 4: שווקים חקלאיים, תעשיית מזון, יצוא
מחלקה 5: יערות, קיימות, חומרי גלם מתחדשים
מחלקה 6: ענייני האיחוד האירופי, שיתוף פעולה בין־לאומי, דיג
מחלקה 7: ייצור חקלאי, גננות, מדיניות חקלאית
מחלקה 8: פיתוח כפרי, חדשנות דיגיטלית
ועדה מייעצת היא ועדה קבועה הפועלת בתפקיד ייעוץ.
למשרד החקלאות והמזון יש כיום שש ועדות מייעצות:
הוועדה המייעצת המדעית בנושא מדיניות חקלאית, מזון והגנת בריאות הצרכן (WBAE)
הוועדה המייעצת למגוון ביולוגי ומשאבים גנטיים (BMBL)
הוועדה המייעצת המדעית בנושא מדיניות יערות (WBW)
הוועדה המייעצת המדעית בנושא דשנים (WBD)
הוועדה המייעצת מדעית בנושא תוכנית הפעולה הלאומית למוצרי הגנת הצומח
הוועדה המייעצת לפיתוח כפרי (SRLE)
המוסדות הנמצאים באחריות משרד החקלאות והמזון כוללים רשויות פדרליות גבוהות יותר, מוסדות עצמאיים מבחינה חוקית, מרכזי מחקר פדרליים, מוסדות השייכים לאגודת לייבניץ ומקבלי מענקים מוסדיים.
המשרד הפדרלי להגנת הצרכן ובטיחות המזון (BVL)
המשרד הפדרלי לזני צמחים (BSA)
מכון יוהאן היינריך פון תינן (vTI)
המכון הפדרלי להערכת סיכונים (BfR)
הסוכנות הפדרלית לחקלאות ומזון (BLE)
מכון לייבניץ לפיתוח חקלאי בכלכלת מעבר (IAMO), האלה
מרכז לייבניץ לחקר הנוף החקלאי (ZALF), מינצברג
מכון לייבניץ להנדסה חקלאית וביולוגיה (ATB), פוטסדאם
מכון לייבניץ לגידולי ירקות ונוי (IGZ), גטרסלבן
מכון לייבניץ לביולוגיה של מערכות מזון באוניברסיטה הטכנית של מינכן (LSB)
מכון לייבניץ לביולוגיה של חיות משק (FBN), דאמרשטורף
האגודה לטכנולוגיה ובנייה בחקלאות (KTBL)
מרכז לניהול עסקים בגננות (ZBG)
המרכז הגרמני לעבודה וטכנולוגיה ביערות (KWF)
האגודה הגרמנית להגנת יערות וודלנד (SDW)
האגודה הגרמנית להגנת הנוף (DVL)
המרכז הגרמני למחקר ביומסה (DBFZ)
האגודה הפדרלית של התנועה האזורית (BRB)
משרד החינוך של הרפובליקה של אזרבייג'ן הוא סוכנות ממשלתית בתוך הקבינט של אזרבייג'ן הממונה על הסדרת מערכת החינוך באזרבייג'ן .
משרד החינוך של אזרבייג'ן נמנה עם הסוכנויות הממשלתיות שהוקמו ב-18 במאי 1918, כאשר הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן הכריזה על עצמאות.
הסוכנות הראשונה בשם המשרד להארת הציבור כללה שלוש מחלקות: השכלה תיכונית כללית, חינוך מיוחד ובתי ספר מקצועיים.
מועצת השרים של אזרבייג'ן אישרה את ההצעה ב-30 ביוני 1920.
לאחר הקמת השלטון הסובייטי באזרבייג'ן ב-28 באפריל 1920, הפך המשרד לקומיסריאט להארת הציבור על ידי צו מס' 1 של מועצת השרים של הרפובליקה הסובייטית של אזרבייג'ן.
צו זה הביא את כל מוסדות החינוך ברפובליקה תחת פיקוחו הישיר.
בשנת 1940 אישרה מועצת השרים הקמת סוכנות ממשלתית נפרדת, מחלקת עתודות עבודה שתפקח על פעילות המוסדות המקצועיים.
בשנת 1959 הפכו הרשויות את הסוכנות לוועדה ממלכתית לחינוך מקצועי, שפעלה עד 1988. בשנת 1959 אישרה מועצת השרים גם את הקמת הוועדה לחינוך מיוחד גבוה ותיכוני, המעבירה את כל המוסדות להשכלה תיכונית וגבוהה שבשליטתה, אשר מ-1964 עד 1988 פעלה כסוכנות ממשלתית עצמאית.
בשנת 1988 בוטלו כל סוכנויות החינוך בצו מועצת השרים ובמקומם נוסד משרד החינוך הלאומי.
המשרד אורגן מחדש למשרד החינוך בצו הנשיאותי ב-3 בספטמבר 1993. תקנות המשרד אושרו בצו הנשיאותי מיום 1 במרץ 2005. בשנת 2013 מונה מיכאיל קברוב לשר החינוך.
המשימות העיקריות של משרד החינוך הן:
לגבש וליישם מדיניות מאוחדת בתחום החינוך;