tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1873, בקומונה (מועצה אזורית) ניקורשט (Nicoreşti) שבמחוז גאלאץ (100 משפחות) ובעיירה טקוץ' (Tecuci), שבאותו מחוז, קמו האגודות הראשונות של חיבת ציון, שמטרתן הייתה התכוננות לעלייה לארץ ישראל.
אגודות דומות קמו באיוושט (Iveşti), בגאלאץ, בפיאטרה ניאמץ, בבקאו וביאשי.
אגודה דומה, שקמה ב-1874 במוינשט, שלחה ב-1875 את דוד שוב עם שני מלווים, לחפש דרכים לרכישת אדמות והתיישבות בארץ ישראל.
בנוסף ב-1881 התרחשו בדרום רוסיה פרעות המכונות "הסופות בנגב", שפגעו ביותר ממאתיים קהילות יהודיות בעידודו של השלטון.
הפרעות עוררו את היהודים לחפש פתרונות לבעיותיהם.
יש שהיגרו לארצות הברית, ואחרים התארגנו בתנועות של "חובבי-ציון" שהתרכזו במציאת פתרון לבעיה הלאומית.
החשש מפני התבוללות היהודים שהיגרו לארצות הברית בתוך החברה המקומית, היה גם בין הגורמים להתעוררות תנועה לאומית, שניסתה להטות את זרם ההגירה לכיוון ארץ ישראל.
כמו כן, במהלך המאה ה-19 עברו עמי מערב אירופה ומרכזהּ גל של מהפכות לאומיות, שזכו לכינוי "אביב העמים".
התעוררות זו עוררה גם ביהודים רגשות לאומיים, והם פנו להקים מדינה יהודית בארץ ישראל.
הוגי הדעות של תנועת "חובבי ציון"
הרב שמואל מוהליבר היה מגדולי רבני רוסיה וממייסדי האגודות הראשונות של "חובבי ציון".
הרב מוהליבר קרא לשיתוף פעולה בין המשכילים לבין שומרי המצוות.
פעל להשפיע על המנהיגים החילוניים למנוע פגיעה בדת ובחלוצים הדתיים ומאידך ניסה לקרב לרעיון חיבת ציון ויישוב הארץ את הרבנים והציבור המסורתי.
הרב מרדכי אליאשברג היה מגדולי התורה בדורו, ומראשי ועד חובבי ציון ברוסיה.
בעוד שישראל היו על אדמתם, היו התורה והחכמה מצויות ביחד, אבל מאז גלינו מעל אדמתנו, נפלגו בעמנו חכמי התורה לחוד וחכמים הטבעיים לחוד, וכשאנו צריכים לעשות דבר כללי לטובת הלאום, צריכים אנו לחבר שתי החכמות יחד.
חברת חובבי-ציון מורכבת משני מיני חברים, חברים דתיים וחברים לאומיים, שאין בהם אש דת, וכיון שחובת החברה היא להושיב בא"י אנשים מישראל, שיעבדו אותה עבודת שדה וכרם וגדול בהמות וכל השייך לזה – הרי בכל זה משתווים כל החברים ובטלה חלוקת הדעות.
משה לייב לילינבלום היה מראשי תנועת ההשכלה ברוסיה, שפרעות "הסופות בנגב" שינו את גישתו.
הוא חדל להאמין בהתבוללות וראה בזרותם של היהודים במדינות השונות את הבעיה היהודית.
הוא האמין שהפתרון לבעיית היהודים הוא ארץ משלהם.
עיקר טענותיו של לילינבלום היו:
האנטישמיות לא תחלוף, שנאת היהודים החריגים תתקיים תמיד.
היהודים נפגעו בגלל עליית מעמד הפועלים, שראה ביהודים מנצלים וגנבים.
הרפורמה בדת, ההתבוללות וההשכלה לא פתרו דבר, משום שהיהודים נרדפו על רקע מוצאם, בין שהיו מסורתיים או ליברלים, אדוקים או לא מאמינים.
ההתבוללות אפשרית כפתרון לבודדים, אך לא לעם כולו.
משום כך יש לעלות לארץ ישראל.
יהודה לייב פינסקר היה משכיל יהודי רוסי, מתבולל מאודסה, ששירת כרופא צבאי מתנדב בצבא הרוסי במלחמת קרים וזכה לאות הצטיינות.
פרעות "הסופות בנגב" גרמו לשינוי בדרך מחשבתו, והוא פנה לחפש פתרון לאומי לבעיה היהודית.
ב-1882 פרסם פינסקר את אחד החיבורים המכוננים בתולדות הציונות, הספר "אוטואמנציפציה!" במטרה לעורר את יהודי מערב אירופה העשירים לסייע בהקמת תנועה לאומית.
הספר עורר בעיקר את יהודי מזרח אירופה הסובלים.
בספרו תיאר פינסקר את השנאה והאנטישמיות כלפי העם היהודי המפוזר באירופה, שנאת הזר.
היהודים הם אומה מתה-חיה – "רוח רפאים", משום שאין להם מולדת ועצמאות, ולכן נראים מוזרים וזרים והאירופאים פיתחו כלפיהם "יודופוביה" - מחלת נפש שאינה בת ריפוי.
מכיוון שהאנטישמיות לא תחלוף אין טעם בניסיונם של היהודים לפתור זרות זו בחסדי השלטון, שיעניק להם שוויון וזכויות (אמנציפציה).
פינסקר דגל ברעיון האוטואמנציפציה שפירושו שחרור עצמי, התרחקות מהגויים ומעבר מאנומליות לנורמליות.
שינוי בהרגשה – מודעות לאומית.
פנייה להמון היהודים - גיוס כספים, פנייה למעצמות.
הקמת מדינה יהודית שרק בה יוכל כל אדם לקבל את הכבוד האישי המגיע לו.
עם זאת יש לעלות כמה שיותר מהר לארץ ישראל, למרות הקשיים ובעיות ארגון.
פינסקר מפריד בין היהדות שאינה קשורה לארץ כלשהי ובין הלאומיות היהודית- שקשורה לארץ, אך מכיוון שעוד לא השיגו אותה לא מתייחסים אל היהודים כאל עם.
פינסקר לא שם דגש דווקא על א"י, אך הייתה לה עדיפות בשל הקשר ההיסטורי רוחני לעם הציוני.
הוא האמין שגם שטח אחר יוכל לשרת את המטרה הראשונית "ארץ משלנו".
תנועת "חובבי-ציון" החלה את דרכה ללא ארגון, באופן ספונטני ומפוזר.
קמו עשרות אגודות של "חובבי-ציון" ברוסיה, במזרח אירופה ובמרכז אירופה, ללא קשר ביניהן, אך עם מטרות משותפות לכולן.
חבריהם האמינו בצורך לעלות לארץ ישראל, להתיישב בה ולעבוד את אדמתה, ולהקים בה, בסופו של דבר, מדינה יהודית.
באגודות אלה היו חברים יהודים בעלי הכרה לאומית מכל הזרמים, החל ממתבוללים ועד לרבנים ידועים, כאשר המכנה המשותף לכולם היה רעיון השיבה לארץ ישראל.
שמות האגודות היו: "אחוות ציון", "אוהבי ציון", "בני ציון", "שיבת ציון", "אהבת ציון", "קיבוץ נידחי ישראל", "שארית ישראל", "עזרא" ו"זרובבל".
גאולת אדמות על ידי רכישה ועבודה חקלאית.
הפצת הרעיון הציוני ועידוד העלייה.
סיוע כלכלי למושבות שיקומו בארץ ישראל.
אספו כספים לרכישת הקרקעות בארץ.
ערכו רשימות של מועמדים לעלייה.
שלחו אנשים לבדוק את המצב בארץ ישראל ולרכוש קרקעות.
הפעילות הייתה בעיקרה פילנתרופית וא-פוליטית, אך הייתה בעיית חוסר ארגון ותיאום בין האגודות.
רק התארגנות מרכזית של כל האגודות לארגון גג אחד הייתה יכולה לחזק אותן.
עד סוף שנת 1881 נוסדו ברומניה למעלה משלושים אגודות של חובבי ציון, שערכו כנס משותף בעיר פוקשאן, שבחבל מולדובה שברומניה.
קונגרס פוקשאן התכנס ביום 11 בינואר 1882, למעשה בזמן הכינוס התאריך היה 30 בדצמבר 1881, לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז ברומניה.
הקונגרס הורכב מ-51 צירים, שייצגו 32 אגודות.
בקונגרס נבחר הוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה ונקבע שמקום מושבו יהיה בעיר גאלאץ, עיר נמל על הדנובה, במזרח רומניה, משם יצאו ההפלגות הראשונות של חובבי ציון בדרכם לארץ ישראל.
לאחר פרסום רעיונותיהם של פינסקר וליליינבלום ולאור קשיי האגודות, יזמו השניים בסיוע הרב שמואל מוהליבר והסופר שאול פנחס רבינוביץ את כינוס ועידת קטוביץ כוועידת היסוד של תנועת "חובבי-ציון".
הוועידה התכנסה ביום 6 בנובמבר 1884 בעיר קטוביץ.
זו הייתה ההתארגנות הלאומית היהודית העולמית הראשונה של היהודים, אליה הגיעו 36 נציגים.
התאריך נקבע לפי מועד חגיגת מאה שנה להולדת משה מונטיפיורי (האירוע שימש תירוץ לעריכת הכינוס, למנוע האשמה בהתארגנות לצורך מטרה פוליטית).
כנשיא הכבוד של הוועידה נתמנה הרב שמואל מוהליבר והניהול המעשי הוטל על פינסקר.
יש ליצור הנהגה מרכזית לכל אגודות "חובבי-ציון", שתנסה להשיג רישיון חוקי לפעילות האגודות במזרח אירופה, ולרכז את כל המאמצים למען מפעל משותף – יישובה המחודש של ארץ ישראל.
הקמת ועד מרכזי בברלין, כדי לנסות ולערב את יהודי מערב אירופה בגורל העם.
הקמת ועד זמני באודסה, להמשך פעילות התנועה.
סיוע כספי למושבות העולים בארץ ישראל, ושיגור משלחת לבדיקת צורכיהם.
השגת רישיונות עלייה לארץ מהשלטונות הטורקיים ואישור להתיישבות בארץ.
השגת אישור ממשלת רוסיה להמשיך בפעילות גלויה של התנועה ברוסיה.
שיקום עם ישראל על ידי יישובו מחדש בארץ ישראל.
למרות התכנון להקים ועד במערב אירופה, התפתחו הוועדים המרכזיים בורשה ובאודיסה.
"הוועד האודסאי" הפך במהרה לוועד ההנהלה הקבוע של התנועה.
ב־1890 אישר הצאר הרוסי אלכסנדר השלישי פעילות גלויה של הארגון, ותקופה קצרה הייתה רוח התעוררות.
"הוועד האודסאי" ריכז תרומות, שלח נציג לקניית אדמות, וגל עולים נוסף הגיע לארץ.
מחירי הקרקעות הגבוהים והגבלות השלטון הטורקי גרמו לדעיכה בהתלהבות.
התנועה התמודדה עם כמה קשיים לאורך הדרך.
כבר בשלביה הראשונים ברוסיה, הם פעלו במחתרת, בעקבות האיסור על התארגנות פוליטית של יהודים.
גם בתוך התנועה, היו כמה קשיים.
כל עוד התנועה הייתה אידאולוגית בלבד, וללא מעשים, רבים היו שותפים.
אולם במעבר ליישום הלכה למעשה, נרתעו רבים מהמעבר לביצוע הרעיונות.
מיעוט העולים בטל אף אל מול זרם ההגירה הגדול אל ארצות הברית.
גודלה הקטן יחסית הקשה על גיוס התרומות, מעבר לבעיות הארגוניות שהיו בתנועה צעירה זאת.
יהודי מערב אירופה לא נרתמו לעזור לאחיהם, ולא נלהבו לעלות לארץ ישראל.
התנועה נקלעה לקשיים ארגוניים וכספיים עקב מיעוט התרומות ממערב אירופה.
היישוב בארץ לא גדל לפי הציפיות, וחולשת התנועה הובלטה.
הממשלה הרוסית לא התירה ל"חובבי ציון" לפעול בגלוי, והם פעלו במחתרת.
שלטונות טורקיה לא התירו לעולים להיכנס לארץ, ומחירי הקרקעות בארץ האמירו.
פינסקר נפטר ב-1891, ולא נמצא לו מחליף הולם.
התפתח מאבק בין הסניפים של תנועת "חובבי-ציון", בעיקר על חלוקת תרומות לא צודקת.
החל מאבק בין הדתיים לחילוניים, עקב ההתלבטות בין קיום מצוות לבין עבודת אדמה, ומהתפתחות השפה העברית כשפת יומיום לעומת מעמדה כלשון הקודש.
הרצל העביר ביקורת על הציונות המעשית של "חובבי-ציון", וטען שיש לפעול בדרך של ציונות מדינית, ולהשיג הכרה מדינית לפני העלייה ההמונית לארץ.
אחד העם טען שעלייה לארץ ישראל תפתור את בעייתם של מעטים בלבד, ושיש להתמקד בהקמת מרכז רוחני בארץ ישראל.
תנועת "חובבי-ציון" הייתה הבסיס להקמת התנועה הציונית שנוסדה בקונגרס הציוני הראשון בבזל.
התנועה גרמה לעליית יהודים לארץ ישראל וליישוב הארץ.
ארץ ישראל קיבלה מעמד של יעד בלעדי לתנועה הלאומית היהודית.
התנועה הכשירה מנהיגים וארגונים ציוניים.
"חובבי ציון" הקימו את המושבות הראשונות בארץ כבסיס להתיישבות.
חובד (במונגולית: Ховд аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה.
האיימאג ממוקם במערב המדינה ובירתו היא חובד.
נשיא מונגוליה צחיאגיין אלבגדורג' הוא יליד תת-המחוז זרג.
חוּבֵּיי (; בפין-יין: Húběi; מילולית: "מצפון לאגם") הוא מחוז במרכז הרפובליקה העממית של סין.
המחוז משתרע על פני 185,776 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-57.75 מיליון תושבים.
היסטורית, חוביי היוותה את מרכזה של ממלכת צ'וּ החזקה במשך מאות שנים, עד שנכבשה סופית בשנת 221 לפנה"ס בידי ממלכת צ'ין (שהפכה אחר-כך לקיסרות).
בשנת 1911 הונהגה בווּצָ'אנְג (היום חלק מווהאן) התקוממות ווצ'אנג, שהפיל סופית את שושלת צ'ינג ולמעשה את סין הקיסרית כולה והביא להקמת הרפובליקה הסינית.
נהר היאנגצה נכנס למחוז בשלושת הערוצים מצ'ונגצ'ינג במערב וחוצה את המחוז עד שהוא יוצא למחוז ג'יאנגשי במזרח.
בעוד מערב המחוז הוא רמה הררית, מזרחו הוא מישור נמוך המנוקז על ידי נהר היאנגצה ויובליו.
המחוז הוא מרכז תעשייתי חשוב, ובירתו ווהאן היא העיר המתועשת הראשונה בסין.
בשנת 1993 החלה ממשלת סין בבניית סכר שלושת הערוצים הגדול בסמיכות לעיר יִיצָ'אנְג.
בנייתו של הסכר החלה ב-2003, והסתיימה ב-2009. הוא מכסה לחלוטין את אתר שלושת הערוצים ומהווה את הסכר ההידרואלקטרי הגדול בעולם.
בסוף שנת 2019 התפרץ בעיר ווהאן שבמחוז זה נגיף קורונה מזן SARS-CoV-2. לאור חומרת המצב הוחלט להחליף את הנהגת המחוז ולראש מערכת השלטונית מונה ואנג השנג.
בהדרגה השלטון הצליח למגר את המחלה במהלך מרץ 2020.
מחוז חוביי מחולק לעיר תת-מחוזית אחת, אחת עשרה נציבויות עירוניות, נציבות אוטונומית אחת, רובע מיוער אחד ושלוש נפות עירוניות המנוהלות ישירות על ידי המחוז:
המונח חובל מתייחס לקצין בכלי שיט מסחרי או צבאי.
בצי הסוחר חובלים הם קציני סיפון אשר תפקידם להשיט את הספינה.
דרגות החובלים מתחלקות לשתי דרגות זוטרות ושתי דרגות בכירות:
חובל משמרת (קצין שלישי, 3rd mate)
חובל משמרת בכיר (קצין שני 2nd mate)
חובל בכיר (קצין ראשון 1st mate או chief mate)
רב-חובל (קברניט Captain או Master)
ישנם מקומות רבים המכשירים קציני סיפון לצי הסוחר.
בישראל המקום היחיד המוסמך לעשות כן הוא המכון להכשרה ימית, הנמצא בעכו.
יש להבחין בינו לבין בית הספר לקציני ים עכו, המהווה גוף נפרד ואינו בעל יכולת להסמיך קציני משמרת.
מספר החובלים על אוניות צי הסוחר במדינת ישראל הצטמצם באופן חריף עם השנים, בעיקר בשל הרצון לצמצם את עלויות השכר באוניות, באמצעות העסקת ימאים זרים.
נכון לשנת 2016 מועסקים בצי הסוחר הישראלי 207 קציני ים בלבד.
בחיל הים הישראלי, חובל הוא כינוי לקציני הים בוגרי קורס חובלים, המשרתים בשלל כלי השיט, הצוללות, היחידות המיוחדות של החיל ומרכיבים את שדרת הפיקוד שלו.
להבדיל מצי הסוחר לא רק קציני סיפון/שיט נמנים עם הגדרת החובל אלא גם קציני מכונה, אלקטרוניקה וקציני שייטת 13 שסיימו קורס חובלים.
חובבי ציון הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית ישראלי המורכב מהצמד דור דקל ונוי אלוש.
ההרכב קרוי על שם רחוב "חובבי ציון" בתל אביב, המהווה נקודת אמצע בין שני הרחובות שבהם גרו חברי הצמד בעת הקמתו.
ההרכב הוקם ביוני 2006 בתקופת מלחמת לבנון השנייה.
אז, בתור תגובה למצב בישראל, העלו השניים לאינטרנט רמיקס דאנס לאחד מנאומיו של מזכ"ל החזבאללה חסן נסראללה.
"רוצה בנות" הוא השיר שהביא לפרסומו של הצמד.
השיר הוא גרסה עברית והומוריסטית ללהיט המועדונים "Boten Anna" של הזמר השוודי בסהאנטר.
מילות השיר כתובות מנקודת מבט של גבר במועדון ומספרות כי הוא "רוצה בנות", אך אינו מצליח להשיג אותן.
בתחילה השיר עלה לרשת בליווי קליפ בו שתי בחורות קופצות על המיטה במכנסיים קצרים וחולצת בטן.
הקליפ זכה להצלחה ויראלית, ובעקבות זאת יצא גם כסינגל ברדיו וכקליפ בטלוויזיה.
בהשראת השיר הועלו לאתרים שונים באינטרנט מספר גרסאות השלמה על ידי חובבים, כגון "רוצה מצוות" על ידי יאיר אורבך, "רוצה מכות", "רוצה בנים", "רוצה סמים".
בתחילת קיץ 2007 כיכבו חובבי ציון בשתי פרסומות בטלוויזיה בחסות סלקום.
בראשונה שיתפו השניים פעולה עם הגבעטרון במאשאפ משותף בין "רוצה בנות" ל"זמר זמר לך", ובשנייה כיכבו השניים לבד בסרטון המקדם את אירוע הקיץ של סלקום, "סלקום ווליום".
ב-3 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב החדש של חובבי ציון וב-4 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב של עידו שוהם יצאה גרסה עדכנית של חובבי ציון ועידו שוהם לשיר רוצה בנות המלווה בקליפ אנימציה.
ביולי 2007 יצא שירם השני, "קואורדינציה", שכתבו והלחינו שניהם.
באוגוסט 2009, לקראת פתיחת שנת הלימודים, הוציאו את השיר "פורנו" שכתב והלחין אלוש.
חובבות הרדיו (או רדיו חובבים) היא שימוש בתקשורת רדיו לצורכי העברת מסרים לא-מסחרית, ניסויים אלחוטיים, לימוד עצמי, פנאי פרטי, ספורט רדיו, תחרויות ותקשורת בעת חירום.
כצורה של תחביב, חובבות רדיות התפתחה בעיקר במאה העשרים.
חובבי הרדיו רואים בחובבות הרדיו כפעילות שמחזקת קשרים החברתיים על פני ארצות, וכן מסייעת לציבור ולמדינה.
חובבי הרדיו מתקשרים ביניהם באמצעות מספר דרכים, ומניינם בעולם עומד על מיליונים.
קיים איסור לקיים במסגרת התחביב תקשורת למטרה מסחרית, פוליטית או לשם השגת ממון.
התקשורת בחובבות רדיו נישאת על גבי גלי רדיו שהם חלק מספקטרום הגלים האלקטרומגנטיים (כמו קרני האור וקרני רנטגן, למשל).
כדי לאפשר לכלל המשתמשים בתקשורת רדיו, מסחריים, ממשלתיים ואחרים בלי להפריע זה לזה, נקבעה חלוקתם של התדרים או אורכי גל למשתמשים השונים בהסכמים בינלאומיים.
בחלוקה זו הוקצו גם לחובבים תחומי תדרים מיוחדים לפעילותם.
תחומים אלה זהים (בשינויים קלים) לכל ארצות העולם, ובכך מתאפשרות גם התקשרויות חובבים בני ארצות שונות.
בישראל, תחומי אורכי הגל העיקריים בהם פועלים החובבים הם: תחום ה-80 מטר, תחום ה-40 מטר, תחום ה-30 מטר, תחום ה-20 מטר, תחום ה-17 מטר, תחום ה-15 מטר, תחום ה-12 מטר, תחום ה-10 מטר, תחום ה-6 מטר, תחום ה-2 מטר ותחום ה-70 סנטימטרים.
בכל תחום כזה מוקצה לחובבים פס תדרים צר למדי, אך ישנה חשיבות בכך שיוכלו לפעול בכל תחום, כי מאפייני הפעילות והתפשטות הגלים משתנים בין אורכי גל שונים.
התחום מ-80 מטר עד 10 מטר נקרא בדרך כלל "תדר גבוה" או ת"ג.
התחום מ-6 מטר עד 1 מטר נקרא "תדר גבוה מאוד" או תג"מ, והתחום שמ-1 מטר ומטה נקרא "תדר אולטרה גבוה" תא"ג.
בניית התורן המשמש להתקנת אנטנה בתחום התדר הגבוה דורשת עמידה בתקן מתאים ורישיון בניה.
חובבות הרדיו החלה להתפתח במאה העשרים.
לאורך שנות ההיסטוריה שלה, החובבים תרמו רבות לתחומי המדע, ההנדסה, והתעשייה.
בשנת 1921 כבר היו מספר תחנות שידור ממשלתיות ומסחריות בארצות שונות, עת קהילת החובבים התרחבה והגיעה למניין של מאות.
התפתחות חובבות הרדיו, והרדיו באופן כללי, נעשתה על ידי כמה חובבי ניסויים במאה ה-19. ישנם מספר מצומצם של אנשים שלזכותם נרשמה התקדמות משמעותית בטכנולוגיה: הראשון הוא הפיזיקאי היינריך רודולף הרץ, אחריו ניקולה טסלה, ומי שנחשב כמקדם טכנולוגיית הרדיו הגדול בכל הזמנים, גוליילמו מרקוני.
בתחילת 1895, טסלה גילה את האותות במעבדתו בניו יורק; מרקוני הוכיח שניתן לשדר את האותות לא רק בהתבסס על קוד מורס (הניסוי הראשון שצלח העביר אות למרחק של שני קילומטרים), ולמעשה תיקשר בטכנולוגיה המבוססת על גלים, הלא הם גלי הרדיו, ובכך איפשר להעביר גם מסרים קוליים.
ב-1899, מרקוני שלח אות אלחוטי מצפון מזרח אנגליה שעבר על פני תעלת למאנש, מה שהוא כינה "הקשר הראשון שהתבצע מעבר לים".
בעקבות גילוייו של מרקוני, התפתח תחביב של ניסויים עם טכנולוגיית הגלים - אנשים שעסקו בכך הם למעשה חלוצי חובבות הרדיו.
עד היום נחשב מרקוני לחובב הרדיו הראשון בהיסטוריה.
התפתחות זו, וריבוי הגופים והאנשים שפעלו בתחום זה, הצריכו הכנסת הפעילות למסגרת חוקית כדי למנוע אנרכיה.
במדינות שונות הותקנו תקנות ונקבעו חוקים להסדרת תחומי פעילות להוצאת רישיונות שידור ולחלוקת תדרים.
כך, לדוגמה, ב-1912, אחרי שספינת הטיטניק טבעה, הקונגרס של ארצות הברית חוקק את חוק הרדיו של 1912; לפי חוק זה ניתן לחובבי הרדיו לפעול בתחום אורכי הגל הקצרים שמתחת ל-200 מטר.
על פי הידע שנצבר עד אותה תקופה, בתחום הגלים הזה לא ניתן לשדר למרחקים ארוכים כלל.
ב-1913, ההאמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים הציגה חוזה פשרה, האומר שתוקמנה ספינות מיוחדות, שתהיינה מאוישות במשך 24 שעות, ותפקידן יהיה לתקשר עם הספינות.
חובבות הרדיו הייתה אז מאוד לא מאורגנת.
החובבים לא היו באגודה שתייצג את עניינם, ויחסם של השלטונות לפעילות החובבים היה בדרך כלל כאל מטרד.
כיוון שרוב הגורמים המשדרים אל אוויר העולם השתמשו אז בגלים ארוכים ובינוניים הוחלט על ידי השלטונות להרחיק את פעילות חובבי הרדיו לתדרים גבוהים יותר, כיוון שהייתה סברה שהתדרים הגבוהים (הגלים הקצרים) אינם מתאימים לשידור לטווחים גבוהים.
לפיכך הוחלט להרשות להם לפעול בתחום התדרים של 200 מטר ומעלה.
הגבלה זו דרבנה חובבים לחפש דרכים לייעל ולשפר את ציודם, וכעבור זמן לא רב חובבי הרדיו גילו את תופעת השידור בעזרת היונוספירה "גלי רקיע" המתגברים על עקמומיות כדור הארץ.
ובכך הצליחו לתקשר למרחקים של אלפי קילומטרים ולעיתים אף הקימו קשרים דו-צדדיים חובקי עולם.
במעשה חלוצי זה של גילוי טכניקות חדשות לשידורים לטווח גדול זכו חובבי הרדיו לכבוד ולהכרה בפועלם ואף להקצבת תדרים ייעודיים רק להם בעקרון בכל הכפולות של 7 מה"ץ.
מלחמת העולם הראשונה נתנה דחיפה גדולה להתפתחות הרדיו בכלל ולחובבות בפרט.
כ-4,000 חובבים גויסו לשירותי הקשר של צבא ארצות הברית, ותרמו מכושרם המקצועי לקיום מערכות הקשר במלחמה.
משנסתיימה המלחמה חלה תקופה קצרה של התכחשות לחובבים וניסיון להגבילם, אך בעקבות מאמץ של החובבים עצמם, שהחלו להתאגד במדינות השונות, התחולל מפנה חשוב בגישת הממשלות לחובבות.
בשלהי שנת 1921 נערכו הניסיונות הראשונים לקליטת שידורים בין יבשת אמריקה ויבשת אירופה.
לאחר שאלה הוכתרו כהצלחה, רוכז כל המאמץ בקיום קשרים דו-צדדיים.
החלו ניסיונות לנצל את תחומי התדרים הגבוהים יותר מ-200 מטר שהוקצבו לחובבים - אלה החלו בניסיונות ב-90 מטר וב-130 מטר.
ב-27 בנובמבר 1923 נרשם הקשר הדו-כיווני הטרנס-אטלנטי הראשון בין החובב האמריקני פרד שנל לבין החובב הצרפתי לאון דלוי.
זמן קצר לאחר מכן, התבצע הקשר הראשון בין בריטניה לארצות הברית (בין לונדון לקונטיקט), בדצמבר 1923. שנה לאחר ביצוע קשר זה החלו להתבצע קשרים גם מהחלקים השונים של ארצות הברית; מארצות הברית לניו זילנד ומבריטניה לניו זילנד, ובכך כוסה כל שטח כדור הארץ.
קשרים אלה פתחו תקופת נהירה אל הגלים הגבוהים יותר.
בזכות קשרים אלה התקיימה ועידת הרדיו הבינלאומית הראשונה שדנה בנושאי החובבים (בוושינגטון ב-1927), ובין היתר נכנסו לשימוש תחומי תדרים בתקן הבינלאומי, המשמשים אותם עד היום (80, 40, 20, 10 ואף 5 מטרים).
עם תחילת המערכה בפולין, הכומר מקסימיליאן קולבה, שהיה חובב רדיו, נעצר על ידי השלטון הגרמני.
הגרמנים האמינו ששידורי החובבות שניהל כללו ריגול לטובת היהודים, והגיעו בדרך כלשהי למחנה הריכוז אושוויץ ב-28 במאי 1941, וזאת לאחר שבאותו זמן הצליחו להימלט מן המחנה מספר עצירים.
הדבר אומת, וכעונש, נרצחו עשרה אסירים בתור "תגמול".
קולבה, בעיקר בגלל אמונתו , ביקש לתפוס את מקומו של אחד מבין אלה שהיו אמורים למות.
ב-10 באוקטובר 1982, הוא הוכתר כקדוש על ידי יוחנן פאולוס השני.
בדומה למה שהיה במלחמת העולם הראשונה, הקונגרס האמריקני ביקש מכל החובבים לחדול מפעילותם, מלבד כמה מפעילי תחנות חובבים שפעלו במסגרת חילות הצבא.
בנוסף, הקים הממשל האמריקני את ה"WERS", ראשי תיבות של War Emergency Radio Service, בתרגום: "שירותי רדיו לשעת חירום במלחמה".
במלחמת העולם השנייה תרמו עשרות אלפי חובבי רדיו מכישוריהם ומיומנותם לקיום מערכות הקשר בצבאות השונים.
כן תרמו תרומה משמעותית לפיתוח אמצעי קשר סודיים בשירות ממשלות וחברות פרטיות.
השנים המאוחרות של המאה העשרים
בשלהי שנת 1979, ארגון ה-WARC (World Administrative Radio Conference) השיק בוועידה בז'נבה שלושה אורכי גל חדשים לחובבים, שלא הורשו לפני כן: תחום ה-30 מטר, 17 מטר ו-12 מטר.
עם תחילת מלחמת פוקלנד ב-1982 לקחה ארגנטינה לרשותה את כל מכשירי הטלפון והרדיו שהיו על האיים, והשמידה כל קשר שהיה להם עם לונדון.
בתום המלחמה נעשה שימוש במערכת הודעות מיידיות וברדיו מנות, אמצעי תקשורת שלא היו בשימוש עד אז, על ידי מפעילי תחנות חובבים.
בכך תרמה חובבות הרדיו תרומה משמעותית גם בתחום זה.
קידום נוסף שנעשה על ידי החובבות התרחש בשנת 1990, אז החלו החובבים להשתמש בכרטיסי קול ובמחשבים, והנהיגו שיטת אפנון המעבדת את האותות באופן דיגיטלי (נקראת PSK31).
בסוף שנות החמישים החלו החובבים להיכנס לפעילות בתחום לווייני תקשורת, ובשנת 1961 שוגר הלוויין OSCAR, שפתח את עידן הלוויינים לצורכי תקשורת בין חובבים בעולם .
נכון להיום, ברחבי העולם ישנם כ-2,500,000 אנשים בעלי רישיון שידור (720,000 מהם בארצות הברית, ו-1,500,000 מהם ביפן) המאוגדים רובם באגודות ארציות, שרובן מאוגדות באיחוד הבינלאומי לחובבי רדיו (International Amateur Radio Union).
פעילותם משתרעת על תחום גלים נרחב, החל ב-160 מטר (1.8 מגה-הרץ) וכלה בגלים המילימטריים (מעל 300 ג'יגה-הרץ).
עיקר הפעילות היומיומית השוטפת מתבצעת בגלי התדרים הגבוהים (ר"ת: ת"ג), כלומר: בין 1.8 מגה-הרץ לבין 29 מגה-הרץ, ובגלי התג"מ (תדרים גבוהים מאוד), כלומר בין 50 מגה-הרץ לבין 148 מגה-הרץ.
נוסף על הפעלת תחנותיהם לצורך קשרים ידידותיים, נרתמו חובבים במדינות שונות לקיום תקשורת בשעות חירום ומצוקה, כגון אסונות טבע, החשת עזרה רפואית, קיום קשר עם משלחות מדעיות והעברת תשדורות בין שליחי מדינות (חיילים, עובדי ציבור וימאים) לבין משפחותיהם בארץ מולדתם.
רוב פעילות החובבים מקוימת באלחוט דיבור באפנונים שונים: פס-צד-יחיד SSB, אפנון תנופה AM, אפנון תדר FM, ובקוד מורס.
כמו כן נהוגים שידורים באופנים דיגיטליים כגון JT65, FT8 ו- טלפרינטר, ומעין טלוויזיית-חובבים בשיטת טלוויזיה בסקירה איטית (Slow Scan TV).
במדינות רבות ישנם שידורי טלוויזיית חובבים בדומה לשידורים האנלוגיים המסחריים (ATV).
בשנות התשעים של המאה העשרים הורחב השימוש בתקשורת ספרתית לסוגיה, במגוון שיטות שמבוססות מרביתן על שיטת Frequency Shift Keying .
מאז 1961, כששולח לוויין התקשורת OSCAR, שולחו עוד הרבה לוויינים אמריקנים, רוסיים ואירופאים, שנבנו על ידי חובבים לצורכי תקשורת.
ממשלת המנדט לא ראתה בעין יפה פעילות זו ורובה נעשתה בתנאי מחתרת כמעט.
לצד מספר חובבים זרים (בריטים, ואחרי כן גם אנשי או"ם) פעלו מספר ישראלים בתחום החובבות, והקימו את אגודת חובבי הרדיו בישראל.
בתקופת שני העשורים הראשונים של הקמת המדינה, האגודה הגשימה את מטרותיה כהלכה.
הם הפיצו את שם ישראל בעולם ורכשו ידידים רבים, ביניהם אלפי חובבים יהודים ברחבי העולם, בנו במו ידיהם את הציוד לתחנותיהם וטיפחו את ההיבט הטכני של תחביבם.
כמו כן, חובבים ישראלים זכו במקומות ראשונים רבים בתחרויות חובבים בעולם.
כיום יש בישראל מעל ל-1,000 חובבים עם רישיונות שידור, חלקם מפעילים תחנות חובבים באורח רצוף.
עיקר הפעילות בארץ מתקיימת בגלי הת"ג (3.5 עד 28 מגה-הרץ) לצורך קשרים עם חו"ל.
כדי לקבל רישיון להפעלת תחנת חובבים בישראל, יש למלא מספר תנאים שנקבעו בחוק.
המבקש צריך להיות בעל אזרחות ישראלית, ולעמוד במספר בחינות של משרד התקשורת.
ישנן ארבע דרגות של רישיונות: החל בדרגה ג', שהיא הנמוכה ביותר, וכלה בדרגה א', שהיא הגבוהה ביותר.
הדרגות הגבוהות מקנות למחזיקים בהן זכויות ויתרונות שאין לדרגות הנמוכות.
רוב חובבי הרדיו בישראל מאוגדים באגודת חובבי הרדיו בישראל, ומספרם נאמד במאות.
האגודה גובה מס חבר שנתי, ובתמורה מספקת שירותים שונים לחובב.
כמו כן, בערים הגדולות פועלים מועדוני חובבים, בהם נערכים קורסים והשתלמויות להכנה לבחינות של משרד התקשורת לקבלת רישיון שידור.
קיימים גם קשרי גומלין בין החובבים לבין חיל הקשר של צה"ל, וחובבים רבים שירתו בתפקידי קשר שונים בחילות צה"ל.
חובבי הרדיו בישראל נטלו חלק בפעילויות מלחמת לבנון הראשונה.
על כך מתואר בריאיון שהיה בערוץ הראשון בשנת 1983:
ממשיך חובב הרדיו, מיקי מנזרי:
אגודת תקשורת הרדיו הישראלית (באנגלית =IARC
Israel Association of Radio Communication) מאגדת בתוכה חובבים מורשים (כאלה בעלי רישיון שידור שניתן להם על ידי משרד התקשורת), וחובבים מאזינים (אנשים הפעילים בהאזנה לתדרי חובבים, אך אינם מורשים לשדר).
לקהל זה מציעה האגודה פעילויות שונות; לדוגמה, בכל חודש פברואר מדי שנתיים, מתקיימת אספה הכוללת את כל חברי האגודה.
באספה זו נבחרים נציגי האגודה לוועדות השונות, ונערך דיון בנושאים שמעלים החברים.
בנוסף אליו מתקיים גם אירוע שנתי, בו נערך מפגש בין חברי האגודה.
מדי שנה נערכים גם ימי שדה, בהם החובבים נפגשים באחד מן היערות המיועדים לפיקניקים, שם מוקמות תחנות רדיו זמניות (הפועלות על מצברים), בעזרתן נערכים קשרים עם כל העולם (בדומה למה שעושים ביער חובבי הרדיו).
התעודות מחולקות לכל החובבים בעולם, בתנאי שיוכיחו הישגיהם בתקשורת עם חובבים בישראל.
האגודה מחלקת שלוש תעודות: "התעודה הישראלית", "4X4=16" ו"תעודת ארץ הקודש" .
במהלך 2009–2010 הוקם מועדון מיוחד בבית הספר למדעים בהרצליה ובו גם תחנת קשר לוויינים משוכללת.
חובבי הרדיו החלו בפעילות בחלל עוד בשנים הראשונות מאז שיגור הלוויין הראשון לחלל (שלהי שנות החמישים).
קבוצת חובבים מקליפורניה שיגרה בדצמבר 1965 לוויין שהכיל משואה בתדר חובבים.
מאז פועלות קבוצות שונות של חובבי רדיו, חלקם אנשי מקצוע בנושאי חלל ותקשורת, בבנייה ושיגור לווייני תקשורת.
במשך השנים שוגרו לוויינים רבים שמשרתים את קהילת חובבי הרדיו בעולם.
חובבי הרדיו בישראל חיפשו דרכים לבנייה ושיגור לוויין תקשורת שישמש אותם כ"תחנת תקשורת".
במהלך שנת 1989 נוצר קשר בין אגודת חובבי הרדיו בישראל לבין הטכניון.
בין שני הגופים נוצר שיתוף פעולה במטרה לבנות לוויין קטן, אשר יענה על דרישות החובבים בישראל וגם ישרת את הטכניון למטרותיו המחקריות.
מטרת הטכניון בשיתוף הפעולה הייתה ליצור קשרי אקדמיה ותעשייה שהיו חסרים מאוד בארץ, ובכך לגבש סגל אקדמי שיעסוק בנושאי טכנולוגיות החלל.
מטרות החובבים הישראלים היו להשתלב במערך הלוויינים של חובבי הרדיו בעולם, וללמוד מקרוב את הנושא בעת תכנון, הבנייה והשיגור.
התוכנית הייתה רב-שנתית, והכוונה לשגר לוויין מדי שנתיים.
על הלוויין ממוקמים מערכות ומכשירים שונים, כגון: מצלמות טלוויזיה, מיכשור לניווט, מיכשור לבדיקת קרינה וחלקיקים, וכמו כן גם מערכות תקשורת שתוכלנה ליצור קשר בין חובבי הרדיו בעולם.
גודלו הוא 450X450X450 מילמטרים, ומשקלו כ-50 קילוגרם.
הוא בעל שישה משטחי פנים, חמישה מהם נושאים תאים סולריים, ואחד, המופנה כלפי כדור הארץ, נושא אנטנות וציוד נוסף.
חובבי רדיו הפעילו את תחנת הקרקע ושידורי הלוויין נעשו בתדרי החובבים הבינלאומיים.
דבר זה איפשר האזנה ושידור אל הלוויין וממנו על ידי קהילת החובבים בעולם כולו.
שלושה תחומי תדרים הוקצו לצורך זה: בתחומים של 2 מטר, 70 ס"מ ו-23 ס"מ.
תוכנית SAREX של נאס"א התקיימה בין השנים 1983 ל-1999, מטרתה הייתה קידום התעניינות של צעירים בחקר החלל באמצעות חובבות רדיו.
המשימה הראשונה שכללה את התוכנית הייתה STS-9, ובה האסטרונאוט אוֹאן גריוט ביצע שיחות עם אימו, עם הסנאטור בארי גולדווטר ועם חוסיין, מלך ירדן.
במסגרת התוכנית, בוצעו מעל ל-20 משימות, בהן האסטרונאוטים היו בעלי רישיון וקיימו שיחות עם חובבי רדיו על כדור הארץ.
סוגי הפעילות של חובב רדיו נובעים מתוך שלוש מטרותיו העיקריות של התחביב:
במסגרת הקשר החברתי נכללים כמה סוגי פעילות:
קשרים לשם שיחת רעים ידידותית עם החובבים בארצות שונות על נושאים שונים בגבולות המותר לפי הרישיון.
קשרים לשם השגת תעודות המוענקות על ידי אגודות חובבים וגופים שונים בעולם.
תעודות אלה ניתנות לחובבים על קיום קשרים עם מספר מסוים של מדינות, או של תחנות בתוך מדינה או עיר.
ישנם מאות רבות של סוגי תעודות כאלה, חלקן קלות להשגה וחלקן קשות.
תחום זה מעמיד אתגר ועניין בפני חובבים, ודורש מומחיות רבה.
קשרים במסגרת תחרויות חובבים ארציות או בינלאומיות.
בכל שנה נערכות תחרויות שונות מטעם ארגוני חובבים ומדינות.
בתחרויות אלה, המטרה היא בעיקר לקיים מספר מרבי של קשרים המקנים לתחנה המתחרה נקודות לפי חישוב מסוים.
ישנן תחרויות המקנות פרסים או תעודות הצטיינות לזוכים או למשתתפים בהן.
במסגרת הקידום הטכני נכללת הפעולה של תכנון, בנייה עצמית והפעלה של ציוד חובבים, תוך חיפוש שיטות ואמצעים לשיפור הציוד ולניצול החידושים בתחום האלקטרוניקה בעולם.
ישנם חובבים רבים שעניינם העיקרי הוא בנייה וניסוי.
רבים מהשיפורים והחידושים בתחום ציוד תקשורת בעולם, מקורם בפרויקטים אלה של חובבי הרדיו.
לדוגמה, פיתוח שיטות אפנון מיוחדות כמו SSB, PSK ו-SSTV; כמו כן החובבים ידועים בעיקר בפיתוחם בתחום לווייני התקשורת, פיתוחים שנכנסו לשימוש גם בלוויינים מסחריים, שלא קשורים לתחום החובבות.
במסגרת העמידה לשירות הציבור והמדינה
במסגרת העמידה לשירות הציבור והמדינה נכללת כל הפעילות הכרוכה בהפעלת רשתות חירום ובהשתתפות ברשתות קשר קבועות.
כמו כן, חובבים רבים גם משתתפים דרך קבע ברשתות להעברת ידיעות בין אנשים הנמצאים בתפקיד מעבר לים, לבין משפחותיהם במולדת, כגון: מלחים על אוניות, חיילי או"מ וכיוצא בזה.
לדוגמה: קיימת רשת של חובבים ישראלים ואמריקנים המסייעת בהעברת ידיעות אישיות בין משפחות בארצות הברית ובישראל, ועל ידי כך גם תורמת לחיזוק הקשר החברתי בין יהודים בכלל.
ברשת זו משתתפים גם חובבים יהודים מאירופה ומאמריקה הדרומית.
כאשר מתרחשים אסונות, לרבות אסונות טבע, חובבות הרדיו משמשת כאמצעי תיווך לצורכי תקשורת, בעיקר כי השימוש באמצעים קונבנציונליים יותר, כמו טלפון סלולרי, אינם זמינים באותה עת.
שלא כמו שאר אמצעי התקשורת, חובבי הרדיו אינם נתלים ברשת חשמל או בתחנת השידור הקבועה שלהם בבית.
חלק גדול של ציוד הקשר פועל על סוללות ומצברים.
החובבים מסוגלים בעת מצוקה לנייד את תחנותיהם כמעט ללא מגבלות.
ישנם חובבים שאף מתקינים תחנות שידור פרטיות על סירות, יאכטות ומטוסים.
דוגמאות אקטואליות למקרי חירום ניתן למצוא בפיגועי 11 בספטמבר, וברעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004); במהלכה נותק הקשר עם כל איי אנדמן וניקובר, עד שמשלחת של חובבי רדיו שהגיעה לאזור יצרה קשר רדיו עם היבשת, וסייעה בהכוונת כוחות ההצלה.
גם ברעידת האדמה בסצ'ואן (2008) חובבי הרדיו פעלו לשבח.
הדרכים ליצור קשר עם האזורים שנפגעו ברעידה נראו בלתי אפשריות מבחינת הצבא, עד שראש הממשלה, וון ג'יבאו, הורה לצבא לספק מכשירי קשר לחובבים, ואלו הצליחו להקים רשת קשר פעילה.
אך מתוך שלל האירועים, האירוע בו חובבי הרדיו שימשו כעזר במידה הרבה מכל היה הוריקן קתרינה.
יותר מאלף חובבי רדיו, מכל חלקי ארצות הברית, התכנסו באזור שעל יד מפרץ מקסיקו, בניסיון לתת סיוע תקשורתי רחב היקף.
בדיון שעשה הקונגרס האמריקני לאחר הסופה, הודגש הציון לשבח שניתן לחובבי הרדיו על פעילותם באזור.
בזמן שלכל חובב רדיו ישנן מיומנויות לתקשור בעת חירום, יש מספר לא קטן של חובבים המתעניינים בצד זה של התחביב באופן מיוחד.
חלקם אף מלוכדים באגודות המציעות שירותים מיוחדים למקרים אלה.
הן מאמנות את החובב למומחיות תפעול במקרים מסוג זה (מתבטא בתדרוך ליצירת קשר באופן מהיר, הבדלה בין סוגי ציוד נדרש וכו').
אגודות מסוג זה ניתן למצוא באוסטרליה, קנדה, הודו, אירלנד, ניו זילנד, ישראל, טרינידד וטובגו, הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
החובבים בישראל לוקחים חלק פעיל עם כוחות הביטחון במקרי מצוקה.
החובבים עלו לדיון בוועדת הכנסת שדנה במוכנות ישראל לרעידת אדמה, והוחלט כי הם ישמשו כאנשי קשר פעילים כחלק מכוחות ההצלה.
כמו כן, לאגודת חובבי הרדיו בישראל ישנו קשר הדוק עם מגן דוד אדום, שירותי כבאות והצלה ופיקוד העורף.
ארבע צורות קשר עיקריות נהוגות בתקשורת בין החובבים:
דיבור רדיו (באמצעות קשר טלפוני)
שיטות אפנון דיגיטליות (כמו FT8, JT65)
כל אחת מהצורות הללו מתחלקת לצורות משנה: קשר מורס מתבצע על ידי שידור וקליטה של אותות המורכבים מנקודות וקווים, בצירופים שונים, המייצגים את אותיות האלפבית.
לדוגמה: A = נקודה קו, B = קו ושלוש נקודות וכו'.
אחד היתרונות של צורת קשר זו היא האפשרות לנהל קשר בתנאי קליטה קשים שצורות קשר אחרות לא ייצלחו בהם.
זוהי צורת קשר נפוצה מאוד ובמרבית ארצות העולם אין מעניקים רישיון לחובב שאינו שולט בה במידה הדרושה לפי דרגת רישיונו.
קשר המורס קיים גם בתקשורת הימית והאווירית.
דיבור רדיו היא צורת קשר דומה לשימוש בטלפון, אלא שאין אפשרות להאזין ולשדר בו-זמנית.
זוהי צורת הקשר השכיחה ביותר בין החובבים, ויתרונה בכך שאין היא דורשת אימון ותרגול רב כמו קשר מורס.
מרבית הקשרים עם החובבים בחו"ל נעשית בשפה האנגלית, ולכן תנאי נוסף לקבלת רישיון השידור הוא שליטה מסוימת בשפה זו.
טלוויזיית חובבים היא שיטת קשר שבה משדרים וקולטים תמונות מתחנת חובב על מרקע הטלוויזיה.
שיטה זו אינה נפוצה בקרב החובבים, בין היתר משום שהיא גם מצריכה רכישת ציוד מסובך ויקר יחסית.
רדיו טלפרינטר היא שיטת קשר שבה משדרים וקולטים את התשדורות בעזרת טלפרינטר.
בתחנה המשדרת "מדפיסים" את התשדורות בעזרת מקשים, ממש כמו במכונת כתיבה, ואילו בתחנה הקולטת, התשדורת נקלטת ומודפסת במכונת כתיבה.
שיטה זו היא הכי פחות נפוצה מבין שאר השיטות לתקשורת בין חובבים.
היום שימוש תוכניות מחשב מיוחדות החליף לרוב את מכשירי טלפרינטר.
על הישגיו של חובב הרדיו בתחום התחביב, מוענקות תעודות.
הן ניתנות מטעם האגודות השונות בעולם, או על ידי מועדונים פרטיים.
בעולם מחולקות כ-1,000 תעודות שונות, כל אחת ייחודית באופן, דרך וקושי ההשגה שלה.
התעודות מוענקות לכל חובב באשר הוא חובב, ללא אפליה של דת, מין, גיל, אזור מגורים וכדומה.
איסוף התעודות נחשב אף הוא לתחביב.
התעודות מרשימות במראן, צבעוניותן ומושכות העין שבהן, והן משמשות לקישוט ולראווה.
"Worked All States" – או כפי שמוכרת יותר בראשי התיבות, WAS, היא תעודה המוענקת לחובב רדיו שהצליח להוכיח כי יצר קשר דו-צדדי עם כל אחת מ-50 המדינות של ארצות הברית.
התעודה מחולקת על ידי אגודת חובבי הרדיו באמריקה, והיא נחשבת לפופולרית ביותר מבין התעודות, בעיקר בגלל הקושי להשיג אותה, מה שהופך אותה לנדירה ובעלת ערך.
"Worked All Continents" – או כפי שמוכרת יותר בראשי התיבות, WAC, היא תעודה המוענקת לחובב רדיו שהצליח להוכיח כי יצר קשר דו-צדדי עם כל אחת מהיבשות על כדור הארץ.
התעודה ניתנת על-פי שיטת שש היבשות: אפריקה, אסיה, אירופה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ואוקיאניה.
התעודה ניתנת מטעם האיגוד הבינלאומי של חובבי הרדיו.
"4X4 = 16" היא תעודה המוענקת על ידי אגודת חובבי הרדיו בישראל לחובב אשר הצליח לתקשר עם שש עשרה תחנות מישראל על ארבעה גלים שונים.
"תעודת ארץ הקודש": ארץ ישראל מחולקת על המפה לריבועים של 10X10 קילומטרים.
חובב רדיו שהצליח להוכיח קשרים עם לפחות 100 ריבועים - זכאי לתעודה.
התעודה מודפסת על לוח נחושת שמחובר ללוח עץ אורן.
תעודה זו נחשבת ליפה ביותר בעולם ונחשקת ביותר בקרב החובבים.
על התעודה תצלום של ירושלים העתיקה על רקע השקיעה.
תעודות לפי ערים: למספר ערים בארץ תעודות הניתנות לחובבי רדיו אשר הוכיחו קשרים עם חובבי רדיו מישראל הגרים באותן ערים.
ביניהן ניתן למצוא את תעודות ירושלים, תל אביב, נצרת, קריית אונו וראשון לציון.
ברחבי העולם יוצאים מדי זמן מה עיתונים בנושא חובבות רדיו.
הם כוללים בתוכם בדרך-כלל עדכונים אלקטרוניים חדשים בתחום, ונקראים על ידי רוב ציבור החובבים בעולם.
הוותיק בעיתוני חובבי הרדיו הוא ירחון אמריקני שנכתב והופץ על ידי הוגו גרנסבק בשם "Modern Electrics", שגיליונו הראשון פורסם באפריל 1908. העיתון הוותיק ביותר שעוד מופץ מדי חודש הוא "RadCom" של אגודת הרדיו בבריטניה, שהופץ לראשונה ב-1913.
בישראל מופץ דו ירחון לחובבי רדיו בשם "הגל".
ניתן למצוא בו חומר טכני, מאמרים, חדשות מקומיות ובניות ושיפורים לתחנות החובבים.
כמו כן מופעל "עיתון חי" בשידור על ידי עורך/קריין, עם השתתפות פעילה של החובבים המאזינים.
עיתון זה נקרא "גל משודר" והוא מופעל בימי שלישי ב-19:30 בערב, ובימי שבת בשעה 11:00 בבוקר.
על מנת להפוך לחובב רדיו, אין די ברכישת ציוד והרכבתו.
ברחבי העולם חובבים רבים, ודי במעט אי-זהירות או אי-התחשבות כדי ששידורו של אחד יפריע לקליטה של אחר.
רק אם חובב לא יידע כיצד להפעיל את ציודו בצורה נאותה, הוא יוכל לגרום לשיבושים בכלי התקשורת הסובבים אותו (כמו ליקוי בקליטה של אחת הטלוויזיות בקרבתו).
מסיבות אלה ושיקולים נוספים, הוסכם לחקוק כי אדם הרוצה לבנות ולהפעיל תחנת שידור יהיה חייב להוכיח את יכולתו לעשות כן.
דרך אחת לרכישת הרישיון היא על ידי בחינה הנערכת מטעם הרשות המספקת את הרישיון.
בישראל, משרד התקשורת הוא שמונה לספק את הרישיון.
הנהלת שירותי ההנדסה במשרד התקשורת קבעה את התנאים לקבלת הרישיון.
על המועמד להוכיח ידיעות בנושאים הבאים:
מתן רישיון כזה מותנה בעמידה בבחינה הכוללת את סעיפים אלה.
בבחינה הראשונה דרושה ידיעה רק בראשי פרקים בסיסיים באלקטרוניקה ובתקשורת, זאת כדי לאפשר לחובב המתחיל ללמוד מתוך ניסיון של הפעלת תחנת שידור קטנה ומוגבלת.
לכן, רישיון בדרגה ג' מקנה לבעליו זכות להפעיל משדר בעל הספק של 100 ואט בתחומי התדר הגבוה ב-80, 40, 20, 15 ו-10 מטר, וכן גישה לתחומי התדר הגבוה והאולטרה גבוה , בכל אופני השידור שירצה.
למרות הקשר באיתות מורס באמצעות משדר בעל עוצמה חלשה, איכות הקשר תלויה בעיקר באנטנה; לעיתים קרובות החובבים מצליחים להתקשר עם עמיתיהם בקצה השני של העולם באמצעות משדרים חלשים מאוד, בעלי עוצמה של 10 ואט ואף פחות מכך.
בארץ, כמו ברוב העולם, כבר אין דרישה ללימודי קוד מורס.
למרות זאת, מורס ממשיך להיות שיטת קשר פופולרית.
חובט שטיחים הוא כלי המשמש לניקוי שטיחים, באמצעות חבטת האבק מהם.
חובטי השטיחים היו עשויים בדרך כלל ממארג במבוק, אך חובטים עכשוויים עשויים גם מפלסטיק.
צורתו של חובט השטיחים כשל מחבט טניס בעל ידית ארוכה, ובקצה משטח טבעתי.
במהלך השנים פחת השימוש בחובטי השטיחים, לטובת שימוש בשואבי אבק.
כדי שהאבק יתפזר מחוץ לבית, מתבצעת חבטת השטיחים בדרך כלל כאשר השטיח משתלשל החוצה מחלון הבית או ממעקה המרפסת.
החבטה יוצרת רעש, ועל כן בישראל נאסר על חבטת שטיחים בין השעות 14:00 ל-16:00 ובין 19:00 בערב ל-7:00 בבוקר, בתקנות למניעת מפגעים (מניעת רעש), התשנ"ג-1992. עוד קודם להתקנת התקנות, הטילו ערים שונות, ובהן ירושלים, תל אביב-יפו, חיפה, חולון, בת ים ופתח תקווה, איסור דומה במסגרת חוקי העזר שלהן.
חובה וזכות הם מונחים בסיסיים מתחום הנהלת החשבונות וחשבונאות.
המונחים משמשים לציון העסקאות הנרשמות בספר החשבונות (או יומן החשבונות).
פעולת חובה (חיוּב) מצביעה על רישום של נכס או הוצאה ואילו פעולת זכות (זיכוי) מצביעה על רישום של התחייבות או הכנסה.
תנועות (עסקאות) של כסף ותנועות חשבונאיות אחרות נרשמות בחשבונות (או כרטיסים או כרטסות).
למשל, בחשבון "הוצאות חשמל" יירשמו הוצאות הקשורות לחשמל, ובחשבון "קופת מזומנים" יירשמו כל הפעולות של יציאה וכניסה של מזומן בקופה.
כל חשבון מורכב משני צדדים: חובה וזכות.
מונחים אלו מאפשרים למנהלי החשבונות לעקוב אחרי התנועות שבחשבונות.
כל מונח מציין גידול או קיטון ביתרת החשבון.
בחשבונות המהווים נכס, כגון חשבון קופה או חשבון לקוח, חובה מציין גידול של היתרה וזכות - קיטון.
בחשבונות המהווים התחייבות, כגון חשבון המחאות לפירעון או חשבון הכנסות ממתן שירותים, חובה מציין קיטון של היתרה וזכות - גידול.
להלן טבלה המציגה כיצד מושפעים החשבונות מחיובים וזיכויים (כאשר = גידול, = קיטון):
חשבון חובה זכות נכס הוצאה התחייבות הון עצמי הכנסות
הרישום בספר החשבונות של חברה שמנהלת מערכת הנהלת חשבונות כפולה, נעשה באמצעות פקודות יומן מאוזנות, כאשר כל צד - חובה וזכות - צריך להיות שווה בערכו הכולל.
צד החובה מסומן בדרך כלל באות ח' וצד הזכות - באות ז'.
לדוגמה, כאשר חברה נותנת לאחד מלקוחותיה שירותי ניקיון בסך 100 שקלים ומעבירה לו חשבונית, היא תרשום את פקודת היומן הבאה:
כלומר, הלקוח חייב לחברה סך של 100 שקלים, ומאידך - החברה רשמה הכנסות בסך 100 שקלים.
הפקודה מאוזנת מאחר שיש סך זהה בכל צד.
כאשר החברה תקבל תשלום מהלקוח, היא תזכה את החשבון שלו, ותחייב את חשבון הקופה:
כעת הלקוח אינו חייב דבר לחברה (יתרתו היא 0), ואילו לחברה יש נכס של 100 שקלים במזומן.
חובב סֶקוּלֶץ (נולד ב-19 בנובמבר 1986) המוכר בשם הבמה חוֹבִי סטאר, הוא זמר, שחקן, מלחין, כותב, מדבב ומנחה ישראלי.
ייצג את ישראל באירוויזיון 2016 עם השיר "Made of Stars".
חובי סטאר נולד בקריית אתא.
קיבל את השם חובב לכבוד סבו מצד אמו, הרב חביב ביטון.
אף על פי שאביו ניתק קשר והקים משפחה חדשה, חובי נשאר קרוב לסבו וסבתו מצד האב, דוד סקולץ (Săculeț), יליד רומניה, ומרגלית, ילידת מצרים, שהיו חירשים מלידה וגידלו, פרט לאביו, עוד ארבעה ילדים.
כשהיה בן ארבע, אמו נישאה לשחקן הכדורסל ג'ון מקינטייר, ובשל עבודתו של האחרון נאלצה המשפחה לעבור דירות רבות ברחבי ישראל.
הוא למד בכפר הנוער הדתי, הסמוך לכפר חסידים, עד גיל 14. בכיתה י' החליט לפרוש מהלימודים על מנת להוציא אלבום, כך לאחר שהדבר לא צלח הוא חזר ללימודים כעבור שנה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקות צבאיות: כשנתיים בלהקת פיקוד העורף ושנה בלהקת חיל המשטרה הצבאית.
כחצי שנה לפני שחרורו מצה"ל ניגש לאודישן לעונה השביעית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והתקבל.
לאחר שהודח מהתוכנית במקום העשירי, חזר לתוכנית באמצעות מנגנון "גלגל ההצלה", ולבסוף סיים במקום השביעי.
מיד לאחר "כוכב נולד", השתתף ב"פסטיבל שירי הילדים 2009" עם השיר "ילד קטן ילד גדול", אותו כתב והלחין יחד עם אסף אברבוך.
ב-29 בינואר 2010 הופיע בערב התרמה למען נפגעי רעידת האדמה בהאיטי ושר את שירה של אילנית "בשנה הבאה" בעיבוד משלו.
בשנת 2010 הנחה את התוכנית "כוכב לייב", שעקבה אחר המתמודדים מאחורי הקלעים של "כוכב נולד 8", ובמקביל הגיש פינה על "כוכב נולד" בתוכנית הבוקר של "קשת".
ביוני אותה שנה הוא הופיע באירוע הפתיחה של שבוע הגאווה בתל אביב, במרכז הגאה.
בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון" בשידורי קשת, ערוץ 2. במסגרת שיתוף פעולה עם רשות השידור, התוכנית נועדה לבחור את נציג ישראל לאירוויזיון 2016. בתוכנית הגמר, אשר נערכה ב-3 במרץ, זכה חובי סטאר, על-פי בחירת הקהל.
נקבע כי ייצג את ישראל באירוויזיון 2016 בשירו של דורון מדלי "Made of Stars".
ב-12 במאי ביצע את השיר בחצי הגמר השני של האירוויזיון ונבחר להעפיל לשלב הגמר.
כעבור יומיים ביצע את השיר בגמר התחרות, והגיע למקום ה-14 מתוך 26.
"משחק באש", 2009 - מילים ולחן: אסף אברבוך (גרסה אנגלית ועברית)
"בויפרנד", 2010 - מילים ולחן: חובי סטאר ואסף אברבוך (גרסה אנגלית ועברית)
Something That I Want - מילים ולחן: חובי סטאר ואלון שר
Made of Stars, 2016 - מילים ולחן: דורון מדלי
"Silver Spoon" 2019 - מילים ולחן: חובי סטאר
"בשנה הבאה" 2021 - מילים ולחן: נורית הירש
קווים אדומים, 2009 - לליאל קולט
בובה בזכוכית, 2010 - לאור בר
ג'רונימו סטילטון - בערוץ לוגי
באטמן: הנועזים והאמיצים - בערוץ הילדים
סיג'יי הדיג'יי - בערוץ הילדים
בסרט "לאקי דאק: ברווז בר מזל"
בסרט "הדרקון הראשון שלי 2"
סברינה: סודות של מכשפה בתיכון
מפלצת של מלון: הסדרה - בערוץ דיסני
"בת הים הקטנה" (2016) - בתפקיד כוכב הים, המספר
"אלאדין והנסיכה יסמין" (2017) - בתפקיד ג'אפר
אתר החובלתא הוא אתר ארכאולוגי בנווה צוף, הנקרא על-שם הגבעה הטרשית "גבעת החובלתא".
המקום נזכר לראשונה בתיאור משנת 1864, על ידי הנוסע הצרפתי ויקטור גרן: .
מאז הספיק האתר להיסקר, להיחפר (חפירות הצלה בין השנים) ולהשתקם בעזרת בני הנוער של נווה צוף.
האתר ממוקם על גבעה סלעית שלא מתאימה לעיבוד חקלאי כיוון שהיא בנויה ממשטחי סלע גיר גדולים.
ברחבי האתר נמצאו מקומות חציבה, מבני מגורים ומבני תעשייה, בורות מים, גתות ומערות קבורה, ועל פי הממצא הקרמי והמטבעות האתר פעל מהתקופה החשמונאית ועד לתקופה הערבית הקדומה, כאשר שיא הפעילות התקיימה בתקופת הבית השני-הרומית מוקדמת.
גבעה זו משקיפה על דרך מרכזית חשובה, המובילה מאנטיפטריס (ראש העין), לגופנא (הכפר ג'יפנה) שמצפון לרמאללה.
דרך זו, המכונה 'מעלה גופנא', שימשה בתקופה הרומית-ביזנטית כדרך המרכזית שקישרה בין קיסריה (הבירה המנהלית) לירושלים (הבירה הדתית) ועברה דרך בירות המחוז היהודיות - תמנה (חורבת תבנה) וגופנא.
הסיור באתר החובלתא מתחיל ליד שלט הסבר על האתר.
צעידה קצרה מובילה להסתעפות שמאלה שאחרי 3 מטר מובילה לשרידיו של כבשן סיד.
לאחר כ-50 מ' של צעידה בשביל הראשי ממוקם האזור המרכזי בו התגלו הממצאים.
במקום ישנם שרידים ברורים של מקווה עתיק [מזוהה לפי המדרגות סמוך לבריכת הטבילה], אבן משקל, קברים עתיקים בעלי 2 סעיפים, אבן שכב ושרידים של גתות.
צעידה קצרה נוספת משם מובילה כנראה ל"אזור התעשייה" של היישוב שהתקיים באתר החובלתא.
במקום נראים עיגולים מדויקים רבים ולצידם בורות קטנים.
החוקרים משערים שמקום זה היווה מקום ייצור ליין הליסטון - היין המתוק שהיה נסחט בעיגולים אלו זלג לבורות שבצידם ומשם נאסף על ידי היצרנים.
ליד מקום זה ישנה סככה רחבת ידיים המשמשת להסברים למטיילים במקום.
באתר נמצאת מערכת גדולה של עיגולים חצובים בסלע שלא נמצא כדוגמתה באף אתר בעולם.
פרופסור זהר עמר הציע שמדובר במפעל ייחודי בעולם ליצור יין הליסטון (היין של השמש - יין מתוק) בתקופה הרומית.
שיטת היצור אמנם נזכרת בספרות הרומית, אך עד היום לא נמצא אתר ארכאולוגי שמתאים לתיאור.
מוסכם על פרשנים שהכוונה ליין מתוק שתהליך ייצורו קשור לשמש.
מקור המילה הוא ביוונית – "הליאסטון" ומשמעו: בישול (חימום פסיבי) בשמש או דבר שנחשף רבות לשמש.
במדרגת סלע שבאתר נמצאו 16 מתקנים עגולים שקוטרם הממוצע 2.3 מטרים, ועומקם עד כ־10 סנטימטרים.
המשטחים נבנו בשיפוע קל, וצמוד לכל אחד מהם יש בור או גומה חצובה (עד 0.75 מ' קוטר, 0.4 מ' עומק.) דומה שתכלית הבורות לאסוף נוזלים מהמשטחים העגולים.
שיטת ייצור היין: הענבים נבצרים מעט לפני שהם מבשילים, והם מיובשים בשמש העזה בתוך המתקנים העגולים שבסלע, כשהם נהפכים שלוש פעמים ביום ולמשך שלושה ימים.
עם חשיפת הענבים לשמש למשך יומיים או שלושה ניגרת מהם כמות קטנה של תירוש מתוק שנזל לבורות האיגום.
בשלב השני, שהחל ביום הרביעי, נסחטו הענבים הללו במכבש, ובתהליך זה התקבלה כמות גדולה של תירוש, אשר נאספה לקנקנים.
באתר נמצאו עדויות לקהילה פעילה בחיים יהודיים ובחקלאות.
בין הממצאים בית בד לייצור שמן, בורות מים, גיתות לייצור יין, מערות קבורה, קברי ארגז, כבשן סיד ומקווה.
ועל פי הממצא הקרמי והמטבעות האתר פעל מהתקופה החשמונאית ועד לתקופה הערבית הקדומה, כאשר שיא הפעילות התקיימה בתקופת הבית השני-הרומית מוקדמת.
מקווה הטהרה בגבעת החובלתא תועד בשנת 2008, הוא ממוקם בחלקו העליון של האתר והוא כולל גרם מדרגות קטן המוביל לאגן טבילה קטן ומטויח.
באתר החובלתא ניתן למצוא את שרידי של קבר מונומנטלי בעל חדר מבוא רחב ידיים במיוחד שחציבתו הופסקה ובנוסף קברי אצטבאות, קברי ארגז.
באזור אתר החובלתא ניתן למצוא צמחייה ארץ ישראל טבעית ועשירה, הכוללת עצי אלון עצי אלה, עצי זית וצמחים ים-תיכוניים, צומח-סלעים וצמחי תבלין וריח.
חוּבִילֶס (בספרדית: Juviles) הוא כפר ורשות מקומית במרכז הקומרקה אלפוחרה גרנדינה () במחוז גרנדה , בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה שבדרום ספרד.
העיירה נמצאת במרחק 114 קילומטרים מבירת המחוז, גרנדה, בתחום השיפוט של אורחיבה (Órgiva).
הכפר הוא חלק מהאזור ההיסטורי של אלפוחרה, ונמצא בתוך הפארק הלאומי סיירה נבדה.
הכפר הוא השני בקוטנו בלאס אלפוחרה.
מקור הפרנסה העיקרי של התושבים הוא מתיירות כפרית.
במהלך הכיבוש-מחדש הנוצרי של גרנדה (1492), הורה פרננדו השני, מלך אראגון להרוס את הכפר מחשש שישמש מחסה למורדים.
הכפר יושב מחדש, ובמאה ה-16 מילא תפקיד מרכזי במהלך מרד המוריסקים.
לאחר דיכוי המרד, גורשה אוכלוסיית הכפר המוריסקית, והוא יושב בתושבים נוצרים.
בחובילס מתרחש חלק מרכזי מעלילת ספרו של אילדפונסו פלקונס, הרומן ההיסטורי "היד של פאטימה", העוסק במרד המוריסקים (תחילת העלילה היא בכפר אוחיחר נמצא בקרבת מקום).
כהוקרה, נקרא בשנת 2010 רחוב בכפר על שמו.
חוֹבּי (בגאורגית: ხობი) היא עיירה בחבל סמגרלו שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת חובי שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית.
חובי ממוקמת במישור קולכתי, על גדת הנהר חובי, בגובה 25 מ' מעל פני הים; העיירה נמצאת במסלול קו הרכבת טביליסי-זוגדידי ויש בה תחנת רכבת.
חובי מקושרת לטביליסי גם על ידי הכביש ס-1 (ს-1), שנכנס לעיירה מדרום-מזרח ונמשך ממנה צפונה עד רוסיה (הוא ידוע גם ככביש טביליסי-סנקי-לסלידזה).
בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חובי מנתה 4,242 נפש; בעיירה פועלים מפעל לעיבוד תה ובית חרושת לשימורים.
חובי היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה פותי-חובי.
במרחק שני קילומטרים מחובי, בשטחו של הכפר נוג'יחווי, השתמר מנזר נשים, שנבנה במאות ה-14-13.
חובד (במונגולית: Ховд או בשמה הרשמי סום ג'ארגלאנט) היא בירת מחוז חובד, והעיר השישית בגודל אוכלוסייתה במונגוליה, שוכנת במערב המדינה.
העיר הוקמה במאה השבע עשרה על ידי החאן Galdan Boshugtu, על גדת נהר חובד, במקום בו שוכנת כיום סום ארדנבורן (Erdenebüren).
העיר שוכנת למרגלות הרי אלטאי, על גדות נהר בויאנט.
אגם חאר-אוס ממוקם כ-25 קילומטרים מזרחית לעיר, שטח האגם הוכרז כאזור מוגן הנקרא שמורת הטבע מנחאן.
אזור חובד ידוע באיכות הגידולים החקלאיים שלו, כאבטיחים, עגבניות, ובשר.
בשנת 1992 בוצעה רפורמה מנהלית, במסגרתה קיבלה העיר מעמד של סום (сум) בשם ג'ארגלאנט.
חובה גדולה (שם מדעי: Otis tarda) היא מין של חובה גדולה יחידה בסוגה, החיה בערבות עשב ובתות, בעיקר בדרום אירופה ובמרכז ומערב אסיה ומזדמנת נדירה ביותר בישראל.
היא שוכנת קרקע ואחד העופות המעופפים הגדולים ביותר בעולם.
היא גם המין הגדול ביותר במשפחת החובתיים.
לחובה הגדולה מוכרים שני תת-מינים:
החובה היא עוף גדול ממדים - אורכה 105 ס"מ בממוצע, גובהה 90–105 ס"מ ומוטת כנפיה 240 ס"מ.
משקלם של הזכרים בין 5.8 ל-18 ק"ג ושל הנקבות בין 3.1 ל-8 ק"ג, אף שלעיתים יש פרטים גדולים יותר.
למעשה החובה היא אחד העופות המעופפים היותר גדולים בעולם, יחד עם שקנאי מסולסל, קונדור האנדים, ברבור מחצצר ואלבטרוס נודד.
אלה עופות עם נוצות כתומות בחזה ובבטן וכנפיים חומות עם דוגמה סרוגה של קווים, זנב גדול עם אברות רחבות פרועות מעט וראש אפור עם עיניים קטנות וצוואר לבן ושעיר בעל זיפי נוצות הפונים אחורה בקצהו.
חובה גדולה היא אוכלת כל מובהקת הניזונה הן מהחי והן מהצומח.
חובות אלה חיות לבד אך בחורפים הן מתקבצות ללהקות כדי לנדוד דרומה.
זאת הן עושות בעיקר במרכז אסיה ורוסיה, שם החורפים קשים מאוד.
החובה יכולה לרוץ במהירות על הקרקע כדי להימלט מטורפים כמו שועלים, וביכולתה להגיע למהירות של עד 48 קמ"ש.
מצב השימור של חובה גדולה הוא בסכנה.
חובה קטנה (שם מדעי: Tetrax tetrax) היא מין עוף בינוני ממשפחת החובתיים והמין היחיד בסוג Tetrax.
החובה חיה באזורים פתוחים שונים כמו ערבות, סוואנות ומדבריות, באירופה ובמערב ומרכז אסיה ולעיתים מגיעה לישראל.
למרות שהיא הקטנה ממיני המשפחה באזור הפלארקטי, היא עדיין גדולה יחסית, בגודל של תרנגול, כשמשקלה עד 830 גרם, אורכה 42-45 ס"מ ומוטת כנפיה 90-110 ס"מ.
הנוצות חומות והבטן לבנה אך הצוואר שחור עם פס לבן לאורכו והראש אפור.
הנקבות חומות וקטנות מהזכרים, אך שני המינים שקטים מאוד.
הם חיים על הקרקע ואוכלים חרקים, צמחים ומזונות שונים.
באזורים הצפוניים הם מתלהקים בחורף כדי לנדוד דרומה לארצות חמות יותר.
החובה מעדיפה אזורים פתוחים אך תעדיף שדות או ערבות עם עשב שופע בו ניתן יהיה להסתיר את קינה.
החובה הקטנה נמצאת במצב שימור קרוב לסיכון, עקב אובדן בתי גידול.
הדבר גרם להכחדתה באזורים רבים, בהם חיה בעבר, כמו, למשל, הונגריה.
גם ציד בלתי חוקי תרם להתמעטות המין.
חובה זוטרת או חובה הודית (שם מדעי: Sypheotides indicus) היא מין עוף בינוני במשפחת החובתיים והמין היחיד בסוג Sypheotides.
המין הקרוב ביותר אליה היא חובה בנגלית שחיה באותו אזור ודומה לה במראה.
החובה אנדמית לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד.
החובה מפורסמת עקב מנהגו של הזכר לקפוץ באוויר כמה מטרים ואז לנחות בכנפיים אסופות, במצג ראוותני שמבליט את צווארו וחזהו השחורים והציצה הארוכה שמאחורי ראשו (מתרחש בדרך כלל בזירה).
החלק הקדמי של הגוף חום בהיר מפוספס מעט, תחילת הכנפיים לבנה והרגליים צהובות.
הנקבות לעומתם חומות ומוסוות יותר וגם קטנות יותר.
חובה זוטרת היא אחד ממיני החובתיים הקטנים יותר: אורכה 46–51 ס"מ בלבד.
היא נפוצה בחלק המרכזי והערבי של הודו, אך מתפרשת ברחבי תת היבשת במהלך החורף הגשום.
החובה מצויה בסכנת הכחדה והיא מתמעטת באזורים רבים בהם הייתה נפוצה בעבר, כגון פקיסטן.
חובה בנגלית (שם מדעי: Houbaropsis bengalensis) היא עוף טרופי בינונית ממשפחת החובתיים והיא המין היחיד בסוג Houbaropsis, היא מזכירה מעט את החובה הזוטרת החיה באותם אזורים, אך היא גדולה יותר וגם שחורה יותר בגוף ובכנפיים ואינה מבצעת מצגי חיזור בין עשבים.
החובה קשורה לתת-היבשת ההודית שם היא חיה בעיקר בערבות עשב בעלי עשבים גבוהים מאוד.
נשארו מעט מאוד חובות כאלה בטבע ומספרם מידלדל מאוד.
נותרו פחות מ-1,000 פרטים בוגרים בטבע.
משקלם 1.2-1.5 ק"ג אצל הזכרים ו-1.7-1.9 ק"ג אצל הנקבות, שבניגוד למיני חובתיים רבים גדולים מהזכרים.
נוצות הזכר שחורות מראשו ועד זנבו ובצוואר ציצת זיפי-נוצות ארוכה.
מאחורי הראש ישנה ציצה קטנה ושחורה.
הכנפיים חומות בתחילתם ולבנות בקצוות והרגליים צהובות.
הם נפוצים בעיקר בהודו, מאוטר פרדש במערב, דרך נפאל ואסאם עד לארונאצ'ל פרדש ועד לבנגלאדש.
נוסף קיימות מספר אוכלוסיות בקמבודיה ובווייטנאם.
חובה לבנת בטן (שם מדעי: Eupodotis senegalensis) היא מין של חובה קטנה יחסית החיה ברחבי הסוואנות האפריקניות.
צבעה חום-צהבהב עם צוואר אפור ובטן לבנה.
הראש לבן עם פסים מודגשים בקצוות ועם סימני קווים שחורים מתחת לעיניים.
המקור קצר ואדום והרגליים ארוכות ועוזרות לחובה לרוץ מהר.
החובות אוהבות לקרקר בחבורות קטנות והן עושות את זה בעיקר בשעות הבוקר ומשמיעות צלילים גרוניים של "קווא" ו"ווקא" לחלופין.
החובות חיות בערבות עשב יבשות, סוואנות ושולי יערות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה.
הן אינן מוגדרות כמצויות בסכנת הכחדה כלשהי.
חובה שחורת בטן (שם מדעי: Lissotis melanogaster) היא מין של עוף ממשפחת החובתיים.
החובה נפוצה בערבות ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.
חובה שחורת בטן מזכירה בצורתה יען קטן.
היא בעלת רגליים ארוכות ובהירות וכך גם צבע מקורה.
הצבע הכללי הוא חום-אפור מנוקד והבטן וקצה החזה שחורים עם קווים לבנים לידם כשהראש אפור והעיניים אדומות.
הזנב גדול עם נוצות אפורות-חומות והחובה יכולה לפרוש אותו כדי להרשים נקבות.
לעומת הזכר הנקבות הרבה פחות בולטות.
הם חיים בחבורות קטנות ומשמיעים קולות חזקים כדי למשוך נקבות.
הם מחפשים מזון בעיקר בסוואנות וניזונים בעיקר מפרוקי-רגליים.
לחובה שחורת בטן שני תת-מינים:
חובה נובית (שם מדעי: Neotis nuba) היא מין של חובה בינונית החיה באזורים חמימים בצפון אפריקה.
אורכה הממוצע של החובה 80 ס"מ, משקלה 5–7 ק"ג ומוטת כנפיה 180 ס"מ.
הנקבות קטנות בהרבה מהזכרים ואורכם 60 ס"מ, משקלם קרוב ל-3 ק"ג ומוטת כנפיהם 150 ס"מ.
בהשוואה למרבית החובות הם בעלי צוואר ורגליים דקות וגוף וראש יותר גדול ומעוגל וגם עם ציצת נוצות שחורות על הראש.
החובה קרובה לסיכון בטבע עקב צמצום מקום חיותה.
היא חיה באדמות הצחיחות והיבשות של צפון אפריקה ואף בקצה מדבר סהרה.
היא חיה במדינות בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה וסודאן.
החובות חיות בחבורות קטנות שנודדות בעקבות הגשמים והאוכל במדבר.
הם ניזונות בעיקר מחרקים גדולים כמו הארבה.
חובה אדומת ציצה (שם מדעי: Lophotis ruficrista) היא מין קטן ממשפחת החובתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה.
היא קיבלה את שמה עקב הציצה האדומה שבקצה ראשה.
חובה זו לא גדולה מאוד ואורכה 50 ס"מ בלבד ומשקלה עד 680 גרם.
היא בעלת בטן וחזה שחורים ובולטים וכנפיים חומות.
הראש והצוואר אפורים ובקצה הראש ישנה ציצה אדומה.