tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השקט הושב כאשר בשנת 1457 ספג אבו'ל-חייר חאן תבוסה קשה שגרמה לו לאבד את המוניטין החזק שלו בקרב האוזבקים.
הח'אנות הקזחית נוסדה בשנת 1459, כאשר מספר שבטים אוזבקיים שמאסו בשלטון אבול-ח'איר, בהנגת שני נכדיו של אורוס חאן, ז'ניבק וקאריי, נמלטו מ.
השבטים עברו למוגוליסטן, ובסופו של דבר הקימו מדינה עצמאית.
החאן של מוגוליסטן התאחד איתם והציע להם תמיכה נגד יריביהם.
החאנות החדשה הפכה במהרה למדינת חיץ בין מוגוליסטן לחאנות האוזבקית.
אף על פי שגם ז'ניבק חאן וגם קאריי חאן נחשבו לשליטים המייסדים של החאנות הקזחית, היה זה ז'ניבק חאן שהחזיק בתחילה את הכוח הרב ביותר.
ז'ניבק פלש לחאנות האוזבקית ב-1468 במטרה לשחרר את אדמתו ועורר את מלחמת העצמאות הקזחית.
אבול ח'איר, בתגובה, פתח במערכה נגד הקזחים, אך מת בדרכו לז'טיסו.
עם מותו של קאריי חאן ב-1473 או 1474, הפך ז'ניבק חאן לשליט הבלעדי.
השנים הראשונות של החאנות הקזחית התאפיינו במאבקי שליטה נגד נכדו של אבול-ח'איר, מוחמד שייבאני.
בשנת 1470, הקזחים הביסו את שייבאני בעיר יאסי (טורקיסטן של היום) ואילצו את האוזבקים לסגת דרומה לסמרקנד ובוכרה.
בשנת 1480 הפך בנו של קאריי חאן בורודוק לחאן.
בתקופת שלטונו, גייסו הקזחים צבא של 50,000 ראזי והביסו שוב ושוב את כוחותיו של מוחמד שייבאני לאורך נהר סיר דריה.
האוזבקים חתמו על שלום עם הקזחים בשנת 1500 והעניקו את כל אדמות החאנות האוזבקיות לשעבר בצפון סיר דריה לחאנות הקזחית.
קאסים, בנו של ז'ניבק, הפך לחאן ב-1511. תחת שלטונו, חאנות קזח הגיעה לעוצמתה הגדולה עד כדי כך שאורדת נוגאי, שכבשה את שטחה של קזחסטן המערבית של ימינו, הפכה לאויב העיקרי שלה.
קאסים כבש את סראי-ג'וקבירת בירת נוגאי בשנת 1520, ודחף את אורדת נוגאי אל עבר חאנות אסטרחן.
תחת קאסים חאן, התרחבו גבולות החאנות הקזחית, והאוכלוסייה בה הגיעה למיליון איש.
קאסים חאן היה פטרון של אמנויות, ספרות ודת, וסייע לאסלאם להחזיק בחשיבות פוליטית וסוציו-תרבותית רבה בקרב החברה הקזחית.
בתקופת שלטונו, רוסיה הצארית הפכה גם למדינה הגדולה הראשונה שיצרה יחסים דיפלומטיים עם החאנות הקזחית.
כתב היד של "תרח-ספאווי", שנכתב בפרסית על ידי היסטוריונים פרסיים, כתב על קאסים חאן כיצד הביא את רוב שטחי קומניה לשליטתו המוחלטת.
כתב היד מתאר גם כיצד יחידה קזחית של שמונת אלפים חיילים סייעה לשייבאני חאן הבוכרי לספח את העיר האיראנית ח'וראסאן.
קאסים גם הנהיג את קוד החוקים הקזחי הראשון בשנת 1520, שנקרא "Қасым ханның қасқа жолы" ("הדרך המוארת של קאסים חאן").
לאחר מותו של קאסים חאן, אורדת נוגאיי החזירה את המצב לקדמותו על ידי כיבוש השטח במערב נהר טורגאי.
החאנות הקזחית עצמה התמקדה בשטח ז'טיסו ודרום קזחסטן, שם החלו להתרחש סכסוכים.
השטח המרכזי של קזחסטן, סארי-ארקה, באותה תקופה היה חלק מהחאנות הקזחית.
חאנות סיביר כבשה את האזורים הצפוניים של סארי-ארקה.
כשטאהיר חאן תפס את כס המלכות הקזחי, פלשו האויראטים וכבשו את החלקים המזרחיים של סארי ארקה בשנות ה-1520. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19 החלה מלחמת אזרחים בחאנות הקזחית בין נכדיו של ז'ניבק חאן.
חאן הקנאזר יצא כמנצח ואיחד מחדש את החאנות בשליטתו.
תחת חאן הקנזאר, המכונה גם חאן חאק-נזאר או ח'קנאזאר או ח'אן אק נזאר, התמודד החאן הקזחי בתחרות מכמה כיוונים: אורדת נוגאי במערב, חאנות סיביר בצפון, מוגוליסטן במזרח וחאנות בוכרה בדרום.
הקנזאר כבש מחדש את האזורים הצפוניים של סריארקה ומאורדת נוגאי כבש את סראיישיק.
במאבק נגד הח'יוונים כבשו הקזחים את חצי האי מנגישלק והדפו בהצלחה את האויראטים.
הקנאזר החל במערכה נגד מוגוליסטן במטרה לשלב את ז'טיסו בחאנות הקזחית.
למרות הצלחותם, לא הצליח הקאזנר להסיר את האיום על החאנות מצד חאנות סיביר שבראשות חאן קוצ'ום.
בשנת 1568, הביסה החאנות את אורדת נוגאי בנהר האמבה והגיעו לאסטרחן, אך נהדפו על ידי כוחות רוסים ובשנים הבאות סבלה החאנות הקזחית ממתקפות רבות של האימפריה הרוסית.
באמצע המאה ה-18 החלה דעיכה הדרגתית של החאנות, והאימפריה הרוסית החלה לספח את שטחיה.
עד אמצע המאה ה-18, כתוצאה מסכסוכים מזוינים רבים עם השבטים הדזונגארים והאויראטים, החאנות הקזחית נחלשה והתפוררה.
עד אמצע המאה ה-19 כמה שבטים החלו במלחמה עם הכובשים הרוסים.
מרידות שונות נגד השלטון הרוסי הובלו על ידי מנהיגים כמו איסאתי טיימנולי (1836–1837), מחמבט אוטמיסולי (1836–1838) ואסאט קוטיברולי (1847–1858).
בינתיים, נציגם הבכיר של הקזחים צידד באמירות בוכרה ובח'אנות קוקנד מדרום, והחל להתנגד להרחבת האימפריה הרוסית אל שטחיו.
עד אמצע המאה ה-18, האימפריה הרוסית התרחבה לסיביר ורוסים החלו להתיישב לאורך נהרות הוולגה והאורל.
היחסים באזורי הגבול היו מתוחים, ולעיתים קרובות נעשו פשיטות הדדיות של קוזאקים רוסים על אדמות קזחיות וקזחים על יישובים רוסים.
במהלך המאה ה-18 נפוצו פשיטות של קזחים על שטחי רוסיה ואורנבורג.
הקזחים שבו רוסים ומכרו אותם לעבדות במרכז אסיה.
גם גרמנים שהתיישבו לגדות הוולגה נפלו קורבנות לפשיטות קזחיות.
בשנת 1717, נמכרו בח'יווה 3,000 עבדים רוסים, גברים, נשים וילדים, על ידי בני שבטים קזחים וקירגיזים.
ב-1722 הם גנבו בקר, שדדו מכפרים רוסיים ואנשים שנלכדו בשבי ונמכרו בשוקי העבדים של מרכז אסיה (ב-1722 בבוכרה היו למעלה מ-5,000 אסירים רוסים).
באמצע המאה ה-17, 500 רוסים נמכרו מדי שנה לח'יווה על ידי קזחים.
בשנת 1730 הפשיטות התכופות של הקזחים לאדמות רוסיה הביאו לשעבוד רוסים רבים, שנמכרו בערבות הקזחיות.
בשנת 1736, פתחו הקזחים בפשיטות על אדמות בשקיריה והרגו או לכדו בשקירים רבים במחוזות סיביר ונוגאיי.
בשנת 1743 הורה הסנאט הרוסי לספק הגנה מפני ההתקפה הקזחית על ההתיישבות הרוסית, שהביאה ל-14 הרוגים ו-24 פצועים.
בנוסף, 96 קוזאקים נשבו על ידי הקזחים.
אלפי בשקירים נטבחו או נפלו בשבי הקזחים.
בתקופה שבין 1764 ל-1803, על פי נתונים שנאספו על ידי ועדת אורנבורג, הותקפו ונשדדו עשרים שיירות רוסיות.
באביב 1774, דרשו הרוסים מהחאן הקזחי להחזיר 256 רוסים שנלכדו בפשיטה קזחית.
בקיץ 1774, כאשר חיילים רוסים באזור קאזאן דיכאו מרד בראשות מנהיג הקוזקים ימליאן פוגצ'וב, הקזחים פתחו ביותר מ-240 פשיטות ולכדו רוסים ועדרים רבים לאורך גבול אורנבורג.
ב-24 באוקטובר 1774 תקפו הקזחים או הקירגיזים את היישובים סלמן, לייטסינגר, קלר והולצל, ולקחו 317 אנשים לעבדות.
בשנת 1799, השיירה הרוסית הגדולה ביותר שנבזזה באותה תקופה איבדה סחורה בשווי 295,000 רובל.
בשנת 1737 הוציאה אנה קיסרית רוסיה אוקאז שהתיר את סחר העבדים סיביר.
המחיר של זכר קזחי היה עשרה רובל ונקבה קזחית נמכרה בשישה רובל.
היו דיווחים רבים על פשיטות קוזאקים בתמיכה רוסית שלכדו משפחות קזחיות, אשר נלקחו לאחר מכן לפטרופבלובסק ואומסק, שם נמכרו לבעלי אדמות רוסיים עשירים לצמיתות.
עד סוף המאה ה-18 סופחו אדמות הקזחים לאימפריה הרוסית, ופשיטות קזחים על מושבות רוסיות פחתו בהדרגה.
ב-23 במאי 1808 חתם המושל פיוטר קפצביץ' על צו המשחרר את כל הקזחים העבדים או הצמיתים משני המינים שהגיעו לגיל 25.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 לבדה, כמיליון פרסים, לצד מספר לא ידוע של רוסים, שועבדו והועברו לחאנות במרכז אסיה.
כאשר כוחות רוסים כבשו את ח'יווה ב-1873, היו בה 29,300 עבדים פרסיים, שנלכדו על ידי טורקמנים.
במתמטיקה, החבורה המודולרית היא החבורה של המטריצות בגודל 2-על-2, בעלות מקדמים שלמים ודטרמיננטה 1, עד כדי סימן.
החבורה המודולרית פועלת על וקטורים 2-ממדיים באופן הרגיל בו פועלות מטריצות על וקטורים; ועל חצי המישור המרוכב על ידי טרנספורמציות מביוס .
החבורה המודולרית, ותת-חבורות שלה, נחקרו לראשונה במפורש על ידי ריכרד דדקינד ופליקס קליין, במסגרת תוכנית ארלנגן בשנות ה-70 של המאה ה-19. הפונקציות האליפטיות הקשורות בפעולת החבורה על חצי המישור העליון נחקרו על ידי ז'וזף לואי לגרנז' ב-1785, על ידי יעקובי ואבל ב-1827, ועל ידי רבים אחרים.
(שמה של החבורה מגיע ממרחב המודולים של משטחי רימן, ולא מחשבון מודולרי.)
החבורה היא מנה של חבורת המטריצות ביחס למרכז שלה, הכולל רק את המטריצות הסקלריות (יש הקוראים בשם החבורה המודולרית דווקא ל-).
החבורות הן תת-חבורות נורמליות, מאינדקס 2, בחבורות , בהתאמה.
החבורה שווה לחבורת המטריצות הסימפלקטיות .
אם , אז כל שורה וכל עמודה של A כוללת זוג מספרים זרים.
גם להפך, בעזרת אלגוריתם אוקלידס, כל זוג מספרים זרים אפשר למקם כשורה (או עמודה) במטריצה A, שאותה אפשר להשלים באמצעות שורה (או עמודה) מתאימה לכדי איבר של החבורה המודולרית.
יתרה מזו, אם a,b הם מספרים זרים וגם x,y מספרים זרים, אז קיימת מטריצה A כך ש-.
כלומר, החבורה פועלת באופן טרנזיטיבי על הזוגות של מספרים זרים.
פעולה זו מאפשרת לנתח שברים משולבים סטנדרטיים.
אם הם פיתוחים עוקבים של שבר משולב, אז .
בפעולה שלה על זוגות סדורים, החבורה המודולרית היא חבורת האוטומורפיזמים של הסריג הסטנדרטי .
מכאן נובע שבדומה לפעולה הקודמת, החבורה המודולרית פועלת על סריגים במישור המרוכב.
לכל שני מספרים מרוכבים , שהיחס ביניהם אינו ממשי, אוסף הצירופים השלמים הוא סריג, עם בסיס .
החבורה המודולרית פועלת טרנזיטיבית על הבסיסים.
זו הסיבה לכך שפונקציות דו-מחזוריות על המישור המרוכב הן בעלות סימטריה מודולרית.
החבורה נוצרת על-ידי המטריצות ו-, המקיימות את היחסים .
מכאן שהמנה נוצרת על ידי אותם איברים, המקיימים כעת את היחסים .
יחסים אלו מגדירים את החבורה המודולרית, ולפיכך יש לזו ייצוג על ידי יוצרים ויחסים, .
במילים אחרות, היא חבורת המשולש .
מכאן שכל חבורות המשולש הן מנות של החבורה המודולרית.
היוצרים S,ST מציגים את כמכפלה חופשית .
(באותו אופן, היא מכפלת היתוך
תת-חבורות של המוגדרות על ידי תנאים מודולריים על הרכיבים הן בעלות חשיבות מיוחדת, במיוחד בתאוריה של תבניות מודולריות.
לכל n, יש הומומורפיזם טבעי ; זה משרה הומומורפיזם (שהוא תמיד על), שהגרעין שלו נקרא תת-חבורת קונגרואנציה ראשית.
כל תת-חבורה המכילה תת-חבורת קונגרואנציה ראשית נקראת תת-חבורת קונגרואנציה.
תת-החבורה כוללת, לפי ההגדרה, את המטריצות המקיימות (עד כדי סימן משותף).
לחבורה המודולרית יש תת-חבורות מאינדקס סופי שאינן תת-חבורות קונגרואנציה (וזאת בניגוד לחבורות עבור n>2, המקיימות את תכונת תת-חבורות הקונגרואנציה).
ככזו, יש לה הרחבה מרכזית אוניברסלית; הרחבה זו היא
, כאשר היא חבורת הצמות השלישית.
חבורת הקה (עבור q>2 טבעי) היא תת-החבורה של הנוצרת על-ידי המטריצות S ו-.
החבורה המודולרית היא חבורת הקה עבור q=3. באופן כללי, .
יש מושג של תת-חבורות קונגרואנציה המגיע מאידיאלים ראשיים של .
החבורה המודולרית חשובה בכך שהיא פועלת, כחבורה של איזומטריות, על המישור ההיפרבולי.
אכן, חבורת האיזומטריות שומרות האוריינטציה של חצי המישור העליון היא החבורה , הפועלת על ידי טרנספורמציות מביוס .
החבורה המודולרית היא תת-חבורה דיסקרטית מקו-נפח סופי של .
מכיוון שהחבורה המודולרית היא, כאמור, תת-חבורה דיסקרטית, אפשר למצוא תחום יסודי לפעולה שלה; הבחירה המקובלת היא המשולש ההיפרבולי , שקודקודיו והנקודה באינסוף (הזוויות הן שליש פאי בשני הקודקודים הסופיים, ואפס בקודקוד באינסוף).
העותקים השונים של התחום היסודי תחת פעולת החבורה המודולרית מספקת ריצוף של המישור ההיפרבולי על ידי משולשים איזומטריים, שלכל אחד מהם יש קודקוד באינסוף או על הישר הממשי.
כל נקודה z בחצי המישור העליון מתאימה לעקום האליפטי ; העקומים של שתי נקודות שווים זה לזה אם ורק אם הנקודות שייכות לאותו מסלול בפעולה של החבורה המודולרית.
כלומר, התחום היסודי (אחרי זיהוי צלעות המשולש) הוא מרחב המודולים של העקומים האליפטיים: מרחב שהנקודות שלו נמצאות בהתאמה לכל העקומים השונים.
החבדניקים הוא מחזמר ישראלי מאת אודי גוטשלק שעלה בתיאטרון הקאמרי באוגוסט 2022.
אודי גוטשלק - יוצר המחזמר
אודי גוטשלק, וגלעד קמחי - במאי המחזמר
אלעד פרץ - מלחין שירי המחזמר
אלעד פרץ, ואמיר לקנר - ניהול מוזיקלי
רועי אופנהיים - ניצוח תזמורת המהפכה
מבקרים שונים הצביעו על דמיון בין העלילה והשירים לבין אלה של המחזמר המצליח ספר המורמונים.
המחזמר מתחיל בכפר חב"ד, כאשר יהודה וחיים קופל, תאומים בני 23 שעדיין לא מצאו שידוך, בגיל מופלג לגברים חרדים, צריכים למצוא בת זוג.
השדכנית חנה חיה (טלי אורן/שני שאולי) משדכת ליהודה (עופרי ביטרמן), תלמיד חכם מצטיין ומוערך, אישה מכפר חב"ד שהיא ביתו של הרב המקובל ואילו לחיים (רפאל עבאס), אחיו התאום והלא יוצלח, היא לא מצליחה למצוא שידוך מתאים כי הוא הורס כל פגישה.
הרב של הכפר מתייאש מחיים וכישלונותיו למצוא זיווג ומגרש אותו מכפר חב"ד לתל אביב, שם עליו למצוא שידוך לפני שיורשה לחזור לכפר חב"ד.
חנה חיה שולחת את חיים לשכונת סבידור הבדיונית שבדרום תל אביב, שם נמצא בית חב"ד המקומי ובו עובדת בת דודתה חיה חנה שתמצא לחיים שידוך ("יום מיוחד") ונותנת לו ארנק כסף שאימו רצתה שייתן לכלתו ביום שימצא זיווג.
חיים מתוסכל שיהודה לא מוכן להצטרף אליו על אף שלא הופרדו מאז לידתם מעל לדקה ו-40 שניות ("דקה ו-40 שניות"), ויהודה אכן מתנגד בהתחלה להצטרף כי רוצה שחיים ידע להתמודד לבדו, אך לבסוף מחליט בכל זאת להצטרף לחיים בנסיעה לתל אביב ולעזור לו במשימה למצוא שידוך.("זאת הזדמנות").
כשיהודה וחיים מגיעים לתל אביב הם מבינים שהמנטליות בתל אביב מאוד שונה מהמנטליות בכפר חב"ד.
לאחר מספר מפגשים עם תל אביבים ברחוב, הם מגיעים בטעות לחנות "כלה קלה" במחשבה ששם יצליחו למצוא כלה לחיים, שם הם פוגשים את רון (אלעד אטרקצ'י), חייט הומוסקסואל שתופר ומוכר שמלות כלה.
רון מסביר ליהודה וחיים את האינטנסיביות שבעיר תל אביב ("זאת תל אביב מותק") ויהודה חולק עם רון את הרצון להרגיש "פרפרים" כשהוא מנשק את אשתו לעתיד והחשש שזה לא יקרה עם המשודכת לו, בין היתר עקב חשש שיש לו ממחשבות שחווה שהעידו על משיכתו לגברים.
בינתיים, במועדון "סבידור 69", עובדי המועדון מתכוננים למסיבה בערב.
את המועדון מנהל מנשה (יניב סוויסה/נדב אסולין), מאפיונר החושש מאוד מעין הרע, גובה כספי "פרוטקשן" מהעסקים בשכונה, ומעביד עובדים זרים רבים ומכריח אותם לכנותו "אבא".
מנשה שולח את העוזר שלו, ניסים (דניאל סטיופין), לאסוף את כספי הפרוטקשן מהעסקים בשכונה ולשרוף אותם אם יסרבו לשלם.
בין העסקים, מנשה דורש מניסים לאסוף את הכספים מבית חב"ד, אך ניסים מסרב מכיוון שמדובר במוסד דתי, במקומו, מנשה שולח את מרי (מאיה לבני), עובדת זרה מהפיליפינים לאסוף את הכסף.
העובדים הזרים מספרים על האכזריות והקושי לחיות בשכונת סבידור.
יהודה וחיים מגלים מרון איך להגיע לבית חב"ד ושם פוגשים את חיה חנה, בת דודתה של חנה חיה הזהה לה לחלוטין ("אוהבים את חב"ד").
במהירות חיה חנה מוצאת לחיים שידוך, ביתה רחל והיא קובעת לה ולחיים פגישה ראשונה.
רחל מאחרת לפגישה ובמקומה מגיעה מרי לבית חב"ד ונפגשת עם חיים.
חיים מתבלבל חושב שמרי היא השידוך שחנה חיה שידכה לו והוא מתאהב בה מיד.
מכיוון שבקושי יודעת עברית, חיים מבין ממרי שהיא גם מעוניינת בו וכשמבקשת את הכסף שמנשה שלח אותה להביא הוא משלם לה בנדיבות, ומרי מזמינה אותו לבוא בערב ל"סבידור 69" והוא מסכים.
מיד לאחר שמרי עוזבת את בית חב"ד מגיעה רחל, שחיים מאחל לה הצלחה בשידוך, במחשבה שהיא משודכת למישהו אחר.
חיים לבסוף נפגש עם רחל ומגלה שהיא אישה משעממת שכל תחומי העניין שלה זה מאכלים כגון קישקע וגפילטע פיש.
חיים ויהודה מגיעים בלילה ל"סבידור 69", ונפגשים עם מרי ומנשה, שנותן להם אלכוהול.
באותו ערב מופיע במועדון מופיע רון, במופע דראג ונראה כאישה.
במהלך ההופעה רון מנשק את יהודה, וזה מרגיש פרפרים בבטן מיד, וחושב שמדובר באישה ("אווץ ביזי ביזי").
השניים חוזרים לבית חב"ד, ורחל קובעת עם חיים חתונה בעזרתה של חנה חיה, בניגוד לרצונו של חיים שהתאהב בינתיים במרי ("במילה אחת רחל").
יהודה פוגש ברחוב את רון ומספר לו על הנשיקה שלו עם הבחורה בלילה שעבר במועדון ושנרגע שהוא מסוגל להרגיש ככה עם אישה.
רון חושף בפניו שהוא היה למעשה מלכת הדראג והוא זה שנישק אותו.
יהודה המפוחד והמבולבל רץ לחיים ומתחנן בפניו לחזור איתו לבית חב"ד, אך חיים, שעדיין רק חושב על מרי, מסרב.
נוצר ויכוח קשה ואלים בין האחים שגורם ליהודה לעזוב את תל אביב לבדו ולהשאיר את חיים שם.
מייד לאחר מכן חיים פוגש את מרי ברחוב והיא מבקשת ממנו שוב כסף עבור מנשה.
חיים מתוודה על אהבתו אליה אבל מרי אומרת לו שזה לא מתאים וגם מבקשת שלא יבוא יותר למועדון כדי שהם לא יפגשו ולא יאונה לו רע.
חיים הפגוע נשאר לבד בפעם הראשונה בחיים שלו ("שכונת סבידור" רפריזה).
חיים המתוסכל והפגוע מתחנן לאלוהים שייתן לו סימן מה היעוד שלו בחיים ("תן לי סימן") ואלוהים שולח את משה רבינו (אוראל צברי/עידן אלתרמן) להתגלות לו ומשה מספר לו שהייעוד שלו הוא לשחרר את העובדים הזרים של מנשה מעבדות לחירות ועל הדרך בטעות אומר לו שבעתיד אחיו יהודה ייצא מהארון.
בינתיים בכפר חב"ד יהודה מתכונן לחתונה שלו עם ביתו של הרב אבל הוא מתענה לגבי זהותו המינית ("דין רודף").
במועדון "סבידור 69" לעומת זאת מנשה ממשיך להתעלל ולהעביד בפרך את העובדים ואף יורה בניסים בשתי הרגליים עד שמרותק לכיסא גלגלים ("שכונת סבידור" - רפריזה 2).
חיים, בהשראת התגלותו של משה, מגיע למועדון וקורא למנשה "שלח את עמי".
מנשה מזלזל בו ומבריח אותו ביריות מהמקום.
רון מגיע לבית חב"ד בתחפושת של שליח וולט, נפגש עם יהודה ומתוודה בפניו על אהבתו אליו, אבל יהודה כועס עליו שהוא בלבל אותו לגבי זהותו המינית.
כועס על יהודה, רון מעדכן אותו על כך שחיים הסתבך עם מנשה.
מבוהל, יהודה חוזר עם רון לתל אביב כדי לעזור לאחיו.
חיים חוזר לבית חב"ד ושוב מוצא את עצמו מיואש וזועק לאלוהים לעזרה ("דין רודף" - רפריזה).
העובדים הזרים, ששמעו את אומץ ליבו ואמונתו של חיים במועדון והתרשמו ממנו, מגיעים גם לבית חב"ד וחיים מעביר אותם סוג של הליך גיור ("שיר הגיור").
יהודה מגיע לבית חב"ד, מזדעזע ממעשיו של חיים שגייר שלא כהלכה את העובדים הזרים, מתעקש שחיים יחזור איתו לבית חב"ד.
באותו רגע מגיע מנשה זועם על כך שהעובדים הזרים שלו עזבו אותו, הוא מצווה עליהם לחזור למועדון ויורה בחיים, שנופל ארצה.
יהודה מתאבל על אחיו כשלפתע חיים מתעורר ומסתבר שהכדור פגע בספר החת"ת הקטן שתמיד נמצא אצלו בכיסו.
האחים רוקחים תוכנית איך להביס את מנשה ולהצליח לשחרר את העובדים הזרים ("דקה ו-40 שניות" - רפריזה).
יהודה מגיע למועדון ואומר גם הוא למנשה "שלח את עמי", וטוען שהוא ממשיך את מה שאחיו לא הצליח לסיים.
יהודה מזהיר את מנשה שנפתחה עליו "עין" כי הרג אדם בשם חיים.
העובדים הזרים, שמעורבים בתוכנית החילוץ, מפחידים את מנשה מה המשמעות של ה"עין" שנפתחה עליו עד הרגע שבוא חיים מגיח מחופש לשד מפחיד.
מנשה המפוחד מנסה לירות בחיים שוב אבל במקום זה נופל ארצה בעצמו.
מתגלה שניסים הגיע וירה במנשה בראשו לפני שזה הספיק לירות ("מנשה").
חיים ויהודה חוגגים את הצלחתם אבל אז מגיעים הרב הראשי ועוזרו (אוראל צברי/עידן אלתרמן), שדורשים מיהודה וחיים לחזור לכפר חב"ד ומבטיחים ליהודה שאם יחזור הוא יהיה רב גדול בעתיד.
במקום זאת, יהודה יוצא מהארון בפני כולם ומתוודה על אהבתו לרון.
גם חיים מודיע לרב שהוא רוצה להתחתן עם מרי, כעת הגיורת מרים, ולא עם אף אחת אחרת על אף שהיא גויה.
למרות הכל הרב מקבל את חיים ויהודה וגם גאה בהם שהם בחרו להיות מי שהם למרות האיסורים הקשים הרבים של ה'.
מסתבר שמנשה חי ושהוא עובד בפרך אצל חנה חיה שהיא המארגנת של החתונה.
ואז מגיע טקס החופה שבו מתחתנים שלושה זוגות: חיים ומרי, רון ויהודה, ולהפתעת הקהל גם ניסים ורחל.
כל הזוגות מתחתנים בטקס מרגש וכולם מאושרים ושמחים ("יום מיוחד" - רפריזה 2).
יהודה קופל (עופרי ביטרמן) - חבדניק בן 23, תאום של חיים, רווק שמשדכים לו את ביתו של רב הכפר אך הוא לא מעוניין להתחתן איתה בשלב זה.
עוזר לאחיו חיים למצוא שידוך בתל אביב ונתקל במראות שלא נראים בכפר חבד.
בסוף יוצא מהארון ומתחתן עם רון.
חיים קופל (רפאל עבאס) - חבדניק בן 23, תאום של יהודה, רווק שמנסים לשדך לו מישהי אך ללא הצלחה כי הוא תמיד הורס פגישות מהסוג הזה.
מגורש מכפר חבד עד שימצא שידוך מתאים.
חנה חיה שולחת אותו לשכונת סבידור בתל אביב לבת דודתה, חיה חנה, במטרה שתפגיש לו מישהי שמתאימה לו.
חנה חיה (טלי אורן/שני שאולי) - שדכנית מהוללת שמתגוררת בכפר חבד.
מוצאת ליהודה שידוך ומנסה למצוא לחיים שידוך אחרי 623 שידוכים שכשלו לו.
בת דודתה של חיה חנה.
חיה חנה (טלי אורן/שני שאולי) - חבדניקית שעובדת בבית חבד בשכונת סבידור ביחד עם בעלה.
מנסה לשדך לחיים את ביתה רחל אך ללא הצלחה.
בת דודתה של חנה חיה.
מרדכי (אוראל צברי/עידן אלתרמן) - חבדניק שמתגורר בבית חבד.
מלווה את הרב לכל מקום.
רון (אלעד אטרקצ'י) - בעל עסק לשמלות כלה בשם "כלה קלה" בשכונת סבידור.
הומוסקסואל ומופיע כדראג קווין במועדון 69 של מנשה כדי לממן את העסק שלו.
מנשה (יניב סוויסה/נדב אסולין) - ראש ארגון פשע בשכונת סבידור.
בעל מועדון בשכונת סבידור 69. גובה תמלוגים מחנויות בשכונת סבידור בעזרת ניסים והעובדים הזרים שלו.
לבסוף הופך להיות עובד של חנה חיה.
ניסים (דניאל סטיופין/שהם שיינר) - עובד אצל מנשה במועדון.
נשלח על ידי מנשה לגבות כסף מהחנויות בשכונה.
תמיד חבוש כי מנשה יורה בו.
מרי (מאיה לבני) - עובדת זרה שעובדת במועדון 69 של מנשה.
רינה קומרנסקי (בר קליין) - בתו של הרב החסיד.
שרה פרידמן (אלונה טננבאום-נפתלי) - חסודה בת 38. סירבה לחיים בשידוך.
רחל (יפעת זהר כהן/דור אוחיון) - בתה של השדכנית חיה חנה.
מתקשה במציאת שידוך ומשודכת לחיים.
לבסוף, רחל מתחתנת עם ניסים.
משה רבנו (אוראל צברי/עידן אלתרמן) - מדריך את חיים לשחרר את העובדים הזרים מעבדות לחירות.
אבי הנרקומן (גלעד מרחבי/דין גרבר) - נרקומן שכונתי, שבדרך כלל נמצא ברחוב ומזריק סמים.
הלהקה: מתן און ימי, יפעת זהר כהן, אור משה, דור אוחיון, אלונה טננבאום, בר קליין, אופק זרקו, רועי ניב, טופז אבדנג, אנטולי שנפלד, עדי מיוחס, שי שטרית, שחף בוארון, רפאל בנימין, אדיר בובליל, יעל דובר.
המוזיקה במחזמר נוצרה על ידי אלעד פרץ ואת המילים לשירים כתב אודי גוטשלק.
את המוזיקה מנגנת תזמורת המהפכה בלייב על הבמה ולפעמים אף לוקחת חלק בעלילה.
ב-20 בנובמבר 2024, יצא פסקול המחזמר המלא לפלטפורמות הסטרימינג השונות.
מכלול החאנים הפרסיים הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המורכב מ-54 מבני דרך שונים המפוזרים ברחבי איראן.
המכלול נכנס לרשימה בשנת 2023.
החאנים היו פונדקים בצד הדרך, שספקו מחסה לנוסעים ולעוברי אורח.
במתמטיקה, החבורה הכיפלית של שדה או באופן כללי יותר של חוג היא החבורה המורכבת מכל האיברים ההפיכים.
פעולת החבורה היא מכפלה בחוג.
העובדה שזו אכן חבורה היא חלק מהאקסיומות של חוג.
עבור שדה, החבורה מכילה את כל האיברים השונים מאפס, והיא חבורה חילופית.
עבור שדה סופי, החבורה היא ציקלית.
מסמנים את החבורה הכפלית ב .
בנוסף, מסמנים ב את הפונקטור מחוגים חילופיים (עם יחידה) לחבורות אבליות המעביר כל חוג לחבורה הכפלית שלו.
ניתן לראות בפונקטור זה סכרמת חבורה.
אם קובעים שדה בסיס ומצמצמים את הפונקטור לחוגים מעל שדה זה אז ניתן לראות בו גם חבורה אלגברית.
ניתן להגדיר את כחבורה אלגברית באופן אלמנטרי יותר בתור אוסף הפתרונות של המשוואה כאשר המכפלה מוגדרת על ידי .
זוהי חבורה אלגברית רדוקטיבית וחילופית.
היא אחת מאבני הבניין של חבורות אלגבריות, אף על פי שאיננה חבורה פשוטה.
מעל שדה סגור אלגברית, כל חבורה רדוקטיבית איזוגנית למכפלה של חבורות פשוטות ומספר עותקים של החבורה הכפלית.
חבורה שהיא צורה של חזקה של החבורה הכפלית נקראת טורוס.
החבורה הכיפלית של החוג הסופי היא חבורה מסדר 2 (מכילה רק את האיברים ו- )
החבורה הכיפלית של החוג הסופי נקראת חבורת אוילר
החבורה הכיפלית של שדה סופי היא תמיד ציקלית
החבורה הכיפלית של איננה קשירה.
היא איזומורפית כחבורת לי למכפלה .
בבטוי האחרון מתייחס לחבורה החיבורית של השדה .
לעומת זאת, כחבורות אלגבריות (מעל השדה כמו גם מעל כל חוג אחר) החבורה הכיפלית והחבורה החיבורית שונות מאוד זו מזו ואין אפילו מורפיזם לא טריוויאלי ביניהן.
כמו כן ו- איזומורפיות כיריעות נאש אך לא כחבורות נאש.
החבורה הכיפלית של קשירה אך איננה פשוטת קשר.
הכיסוי האונברסלי שלה כחבורת לי (וגם כמרחב טופולוגי) איזומורפי לחבורה החיבורית של .
באופן מפורש יותר מתקיים .
* עבור שדה המספרים ה-p-אדיים או באופן כללי יותר של שדה מקומי לא ארכימדי מתקיים: כאשר הוא חוג השלמים של השדה, הוא האידיאל המקסימלי של חוג זה ו-.
הוא שדה השארית של .
תורת שדה המחלקה המקומית קושרת בין החבורה לבין ההרחבות האבליות של השדה .
משפט הקיום והיחידות של הפרוק לגורמים ראשוניים גורר ש: כאשר היא קבוצת המספרים הראשוניים.
החבורה הכיפלית של חוג האידיאלים של שדה גלובלי נקראת חבורת האידיאלים ומסומנת ב-.
תורת שדה המחלקה הגלובלית קושרת בין החבורה לבין ההרחבות האבליות של השדה .
החבובות: מהומה היא מיני-סדרת טלוויזיה קומית מוזיקלית אמריקאית בהשתתפות להקת החבובות, ד"ר שיניים והמהומה החשמלית.
הסדרה פותחה על ידי אדם פ.
גולדברג, ביל ברטה וג'ף יורקס עבור ABC Signature ואולפן החבובות.
בסדרה מככבים לילי סינג, טאג' מאורי, סארה צ'אודרי, אנדרס הולם, ומפעילי החבובות ברטה, דייב גולז, אריק ג'ייקובסון, פיטר לינז, דייוויד רודמן ומאט ווגל.
שירות הסטרימינג דיסני+ הוציא את כל עשרת פרקי הסדרה ב-10 במאי 2023. הסדרה קבלה ביקורות חיוביות באופן כללי מצד מבקרים.
בנובמבר 2023 הוכרז כי הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
נורה, מנהלת זוטרה בחברת התקליטים A&R, חייבת להתמודד עם הטירוף שנגרם על ידי ד"ר שיניים והמהומה החשמלית, אשר נאבקים פנים אל פנים עם עולם המוזיקה המודרני כשהם מנסים להקליט את אלבום המוזיקה הראשון שלהם אי פעם שיגיע למעמד פלטינה.
לילי סינג בתפקיד נורה סינג, מנהלת זוטרה בחברת התקליטים ווקס טאון.
ביל ברטה בתפקיד ד"ר שיניים, נגן קלידים וסולן להקת "המהומה החשמלית".
ברטה גם מבצע את דייוויס קקטוס.
לסלי קררה-רודולף בתפקיד פני וקסמן, המעסיקה של נורה וחברתו לשעבר של ד"ר שיניים.
דייב גולז בתפקיד זוט, נגן הסקסופון המפואר בלהקת "המהומה".
גולז גם מבצע את ג'ימי שו ואת וולדורף .
אריק ג'ייקובסון בתפקיד חיה, מפלצת מטורפת והמתופף שיצא משליטה של להקת "המהומה".
פיטר לינז בתפקיד ליפס, החצוצרן הבלתי נתפס של להקת "המהומה".
לינז גם מבצע את סטטלר.
דייוויד רודמן בתפקיד ג'ניס, הגיטריסטית הראשית של להקת "המהומה".
מאט ווגל בתפקיד פלויד פפר, נגן הבס הסרקסטי של להקת "המהומה" והחבר של ג'ניס.
סארה צ'אודרי בתפקיד האנה סינג, אחותה הצעירה של נורה ומשפיענית מצליחה ברשתות החברתיות.
טאג' מאורי בתפקיד גארי "מוג" מוגווסקי, מהנדס שמע וגם "מעריץ ענק" של להקת "המהומה החשמלית".
אנדרס הולם בתפקיד ג'יי ג'יי, מנהל מוזיקה וחברה לשעבר של נורה.
דייוויד ביזארו וסטפני ד'אברוזו בתור הוריו של ד"ר שיניים, ג'רלד וטינה שיניים, רופאי השיניים השולטים.
מפעילי חבובות נוספים כוללים את ג'ורדן בראולי, אליס דיניאן, בראלי פרימן ג'וניור, דונה קימבל, טים לגאסי, ברוס לאנויל, דרו מסי, שרה סאראנג או, מייקל אוסטרום, ניקוליט סנטינו, סטוף שיר, מייקלאן סיסטי, ארט וגה ואלכס וילה.
רייצ'ל בלום בתפקיד סמנתה סוויפטי
ניקול בייר בתפקיד ביאטריס מביהייב
ג'יימס הונג בתפקיד שף דן
ג'ניפר אירווין בתפקיד דלילה גרץ
ג'ק מקברייר בתפקיד לות'ר מק'מונסטר
ארדן מירין בתפקיד אנני ווייטס
ניקו סנטוס בתפקיד ג'קסון קנארי
קריסטן שאל בתפקיד ג'ני הנדרסון
בן שוורץ בתפקיד גאס ד'וורה
ג'ו לו טרוליו בתפקיד קלארק המאסטרו של מו-קאפ
סדריק יארברו בתפקיד השוטר אקסל
פאולה עבדול, סטיב איוקי, קאראמו בראון, סופיה קרסון, שרלמאן טה גוד, בילי קורגן, טומי צ'ונג, Deadmau5, דיזיינר, מורגן פרימן, סוזנה הופס, פיטר ג'קסון, קשה, טומי לי, ליל נאז X, צ'יץ' מרין, זיגי מארלי, ראיין סיקרסט, קווין סמית', כריס סטייפלטון, דני טרחו, וירד אל יאנקוביק וזד מגלמים את עצמם.
כמו כן מוצגים קטעי ארכיון מפרקים של החבובות בהשתתפות מפעילי החבובות ג'ים הנסון בתפקיד ד"ר שיניים, פרנק אוז בתפקיד חיה, ג'רי נלסון בתפקיד פלויד וריצ'רד האנט בתפקיד ג'ניס, כמו גם אלטון ג'ון בתפקיד עצמו.
החבל הימי לישראל (בראשי תיבות חי"ל; באנגלית Israel Maritime Leage) הוא ארגון שנוסד בתקופת היישוב בשנת 1936 להעמקת התודעה הימית, לקדם תשתיות ימיות, ולחזק את הקשר בין היישוב לבין הים.
הארגון נוסד בשנת 1936 כארגון ארצי אזרחי על ידי אנשי ציבור וימאות כשביניהם רב חובל זאב הים (איקוביץ').
הארגון הוקם על מנת לקדם ולטפח את הקשר בין היישוב לים ואף פעל לשם כך בקידום הקמת נמל תל אביב, הכשרת כח אדם והסברה.
החי"ל, בשיתוף עם הסוכנות היהודית הקים את בית הספר הימי ליד הטכניון בחיפה (בבסמ"ת).
עם הנהלתו והנהלת בית הספר הימי של אגודת יורדי ים זבולון ותנועות נוער ימיות נוספות, ניהל בתקופת המנדט פעולות הדרכה ימית לנוער בחופי נהריה, שבי ציון, עתלית, כפר ויתקין, הרצליה, דגניה א', טבריה ותל אביב.
החי"ל פרסם חוברות הדרכה ימיות והקים מועדון בשם "בית יורדי ים" ברחוב המלכים בחיפה (כיום דרך העצמאות), עבור ימאי צי הסוחר והימאים העבריים ששירתו בצי הבריטי.
היה מעורב מדי שנה בארגון אירועי יום הים, יום חג לימאות העברית.
עם הקמת חברת השיט הארצישראלית "צים" ביום 7 ביוני 1945 על ידי הסוכנות היהודית, היא הותירה אצלה 44% מהון המניות, ומסרה לחבל הימי 11% ולהסתדרות 45%.
לאחר הקמת מדינת ישראל הפך החי"ל למוסד גג של אגודות הספורט הימי, עד שפורק בשנת 1997.
החברה האמריקנית לסרטן היא ארגון רפואי בארצות הברית.
הארגון נוסד בשנת 1913 ונקרא תחילה החברה האמריקנית לשליטה בסרטן.
בשנת 1945 שונה השם לשם המקובל היום.
מטרת הארגון המוצהרת היא להוות "ארגון כלל ארצי, קהילתי, התנדבותי, למחקר רפואי, המוקדש לבעור הסרטן על ידי מניעת הסרטן, הצלת חיים והפחתת סבל מן המחלה על ידי מחקר, חינוך, שתדלנות ומתן שירותים.
מרכז הארגון ממוקמת באטלנטה (ג'ורג'יה) אך סניפי הארגון ממוקמים בכל המדינות המרכיבות את ארצות הברית במעל 3,400 סניפים מקומיים.
החברה האמריקנית לסרטן מקיימת את מטרות הארגון על ידי:
סיפוק מענקי מחקר לקהילייה המדעית.
ניהול מסעות פרסום ליידוע הציבור לגבי המחלה והדרכים להימנע ממנה.
פרסום דוחות סטטיסטיים שנתיים המפרטים את שכיחות סוגי הסרטן השונים בכל המדינות המרכיבות את ארצות הברית.
הכנת ניירות עמדה והמלצות לחקיקה בקונגרס
החברה ביוון העתיקה אופיינה בהבחנה בין עבדים לבני חורין, הבחנה בין תפקידי גברים לתפקידי נשים, חוסר משמעות יחסי למוצאו של האדם ומרכזיותה של הדת.
סגנון החיים האתונאי אפיין את העולם היווני העתיק, בניגוד למערכת החברתית של ספרטה, שהייתה ייחודית לה.
הזכות העיקרית ממנה נהנו האזרחים הייתה ההשתתפות בפולחן הציבורי.
זכות זו הגדירה את היותו של אדם כאזרח.
מעבר לזכות זו, ובהבדלים רבים בין פולייס שונות, היו לאזרחים זכויות וחובות נוספות: בתחום השירות הצבאי (מחובת הגיוס ועד לזכות הפיקוד), בתחום השלטון (מזכות ההצבעה באספת העם ועד הזכות לכהן בתפקידים), בתחום מערכת המשפט (מהזכות להיות מוגן על ידי המערכת ועד הזכות לכהן כשופט), בתחום הדתי (הזכות לשמש ככהן) ועוד.
באתונה שלאחר הרפורמה של סולון, למשל, היו זכויות אזרחיות שהיו תלויות בשומת הרכוש של האזרח, ואילו לאחר פריקלס נהנה כל אזרח מכל הזכויות האפשריות ללא תלות במעמדו הכלכלי או מוצאו.
אזרח היה גבר בלבד (גיל המינימום השתנה מפוליס לפוליס), אשר נולד לאזרח ו"אזרחית" .
יחד עם זאת, היו לפעמים דרכים שאפשרו צירוף של אדם זר לגוף האזרחים, דרכים אלה השתנו מפוליס לפוליס.
הידועה שבהן היא אימוץ על ידי אזרח, בית אב או שבט של הפוליס.
היו מקרים מסוימים של מתן אזרחות על ידי חקיקה גורפת, כפרס על השתתפות בקרב או התנהגות רצויה כזו או אחרת.
למעט יוצאי דופן, לנשים וילדים לא היו זכויות פוליטיות.
הנשים והילדים נחשבו לחלק מרכושו של הגבר, אך אשתו של אזרח נחשבה כשותפה לו בניהול הבית – במובהק, שותפה זוטרה.
תפקידי האישה היו ללדת ילדים, לגדלם ולחנכם, וניהול משק הבית.
"אזרחיות", קרי מי שהיו בנות לאזרח ואזרחית, היו שייכות בהגדרתן לרובד החברתי העליון ועליהן חלו כללי התנהגות נוקשים, ביניהם אף איסור כמעט מוחלט על היציאה מהבית.
ביוון העתיקה לא נהנו הנשים מזכויות אזרח ובכל זאת הייתה האם מרכז הבית והמשפחה ובתחומי אחריותה היו כל בני הבית והעבדים.
שלא כמו בספרטה, הילדים באתונה היו ברשות הוריהם.
בבתי העשירים הייתה אומנת שדאגה להם, כשגדלו הילדים ,האחריות לחינוכם הייתה של הפדגוג, עבד משכיל אשר לימד את הילד נימוסים, עזר לו בלימודיו והיה מלווה אותו לבית המורה.
יוונים, יהודים ורומאים בעת העתיקה.
יוון העתיקה הייתה חברה פטריארכלית.
הנשים באתונה היו כפופות לגברים והורחקו מהמרחב הציבורי.
מרגע לידתן היו הנשים באתונה כפופות לגברים-לאביהן, לאחיהן או לבעליהן והיו נותנות תמיד לפיקוח שלהם.
משבגרה הנערה ובהגיעה לגיל 12, העניק לה אביה נדוניה- רכוש וכסף שהגיעה איתם אל הנישואין.
לקראת טקס החתונה, לבשה הנערה בגדים לבנים והתקשטה בתכשיטים.
בתום הטקס הנערה עברה לבית החתן ובני משפחתה ליוו אותה לביתה החדש.
לאחר הנישואין, הייתה נוהגת האישה באתונה להתקשט באיפור ותכשיטים.
הנשים שהו במהלך חייהן בתוך הבית ומעטו לצאת ממנו ולהסתובב במרחב הציבורי, מלבד חג מיוחד לנשים, טקסי לוויה ונשיאת כדי מים מבית המעיין.
החוקה בספרטה העניקה לנשים חינוך והשפעה על התא המשפחתי.
חוקת ספרטה התייחסה גם לנשים.
ברחבי יוון לא היה נהוג להעניק חינוך לבנים, אולם בספרטה הבנות קיבלו חינוך מטעם העיר כמו הבנים.
כמו הבנים, הן למדו מעט קריאה וכתיבה החינוך שלהן התבקשו להולדת הצאצאים בריאים וחזקים שיהיו ללוחמים.
לשם כך הושקעו מאמצים לחיזוק גופן של הנערות אשר עסקו באתלטיקה.
האישה היא זו אשר ניהלה את התא המשפחתי.
הצניעות הייתה אחד מהערכים המשתקפים בסגנון אורח החיים של הנשים והן העדיפו להתלבש בצניעות ולהימנע מענידת תכשיטים.
הזכות לאזרחות ולמלוא הגנת החוק בפוליס (ערי מדינה) הייתה שמורה לבני החורין בלבד.
ברוב ערי המדינה, שלא כמו ברומא, מעמדו החברתי של אדם לא העניק לו זכויות יתר.
כך למשל, עובדת היותו של אדם צאצא למשפחה מסוימת לא נשאה עימה זכויות יתר.
משפחות מסוימות שלטו במשרות דתיות ציבוריות אך בדרך כלל הדבר לא תרם לכוחן בממשל.
האוכלוסייה באתונה נחלקה לארבעה מעמדות כלכליים.
מי שהתעשר היה יכול לפיכך לשנות את מעמדו.
בספרטה כל האזרחים הגברים קיבלו את התואר "שווה" עם סיום חינוכם.
למרות זאת, מלכי ספרטה, ששלטו בה הן כמנהיגים הצבאיים והן כדתיים, היו בני שתי משפחות.
לעבדים לא היה כל כוח או סטטוס חברתי.
הייתה להם הזכות להקים משפחה והזכות להיות בעלי רכוש, אך לא היו להם זכויות פוליטיות כלל.
עד 600 לפנה"ס פשטה העבדות ביוון.
עד המאה ה-5 לפנה"ס היוו העבדים עד שליש מתושבי ערי מדינה מסוימות.
העבדים כמעט ולא התמרדו (מלבד בספרטה), כיוון שהיו בני אומות שונות ורבות וכיוון שפיזורם מנע התארגנות.
לרוב המשפחות היו עבדים ששימשו בעבודות משק בית וכעובדי כפיים, אף משפחות עניות היו עשויות להיות בעלות עבד או שניים.
הבעלים לא הורשו להכות או להרוג את עבדיהם.
לעיתים קרובות הבעלים הבטיחו לשחרר את העבד בעתיד, על מנת לתמרץ אותו לעבוד קשה.
שלא כמו ברומא, עבדים ששוחררו לא הפכו לאזרחים.
במקום זאת, הם נכללו במטויקים – תושבים ממדינות זרות או מערי מדינה אחרות, שהורשו באופן רשמי להתגורר בעיר.
גם הפוליס הייתה בעלים של עבדים.
לעבדים ציבוריים אלו היה חופש רב יחסית מזה של עבדי המשפחות – הם לא חיו עם בעלים והתמחו במטלות ספציפיות.
עבדים ציבוריים באתונה אומנו לאתר מטבעות מזויפים ועבדי המקדש שימשו כמשרתי האל של המקדש.
בספרטה היה סוג מיוחד של עבדים – ההלוטים – שבויי מלחמה יוונים שהיו בבעלות המדינה והוצבו אצל משפחות.
ההלוטים גידלו את המזון וטיפלו במשק הבית, כך שהנשים יכלו להתרכז בגידול ילדים חזקים והגברים יכלו להקדיש את זמנם לאימון כהופליטים.
אדוניהם נהגו בם בקשיחות וההלוטים התמרדו לעיתים קרובות.
סגנון החיים בערי המדינה היווניות כמעט לא השתנה בתקופת קיומן.
העירוניים חיו בבתי דירות נמוכים או בבתים חד משפחתיים, על פי יכולתם הכלכלית.
בתי המגורים, בנייני הציבור והמקדשים מוקמו סביב האגורה.
אזרחים גרו גם בכפרים ובבתי חווה פזורים באזורי הכפר.
באתונה גרו רבים יותר מחוץ לחומות העיר מאשר בתוכן (מעריכים ש-160,000 איש מתוך סך של 400,000 תושביה חיו בתוך העיר, שיעור גבוה של עיור, יחסית לחברה הקדם-תעשייתית).
הבית הרגיל היה פשוט בהשוואה לימינו, הוא כלל חדרי שינה, חדרי אחסון ומטבח הממוקם סביב חצר פנימית קטנה.
גודלו הממוצע, כ-230 מטר רבוע במאה הרביעית, היה גדול הרבה יותר מהבתים בתרבויות עתיקות אחרות.
בכל משק בית חיו זוג הורים וילדיהם, ללא בני המשפחה המורחבת.
הגברים היו אחראים לפרנסת המשפחה על ידי עבודה או השקעה באדמות או מסחר.
הנשים היו אחראיות על ניהול משק הבית ופיקוח על העבדים אשר הביאו מים בכדים ממזרקות ציבוריות, בישלו, ניקו וטיפלו בתינוקות.
לגברים היו חדרים נפרדים לאירוח, שכן אורחים גברים לא הורשו להגיע לחדרים בהם הנשים והילדים בילו את מרבית זמנם.
גברים עשירים הזמינו לעיתים אורחים לסימפוזיון.
מנורות שמן זית סיפקו את המאור ומחתות פחמים את החימום.
הרהיטים היו מעטים, כללו כסאות, שולחנות ומיטות עץ.
רוב היוונים בעת בעתיקה עסקו בחקלאות, כ-80% מכלל האוכלוסייה, כמו בחברות קדם-תעשייתיות אחרות.
האדמה ביוון דלה והגשם בלתי ניתן לחיזוי.
על פי מחקרים האקלים השתנה רק במעט מאז העת העתיקה, כך שעישוב והיפוך של האדמה נדרשו בתכיפות.
ייתכן ששוורים עזרו בחרישה, אך רוב המטלות בוצעו ידנית.
באופן אידיאלי תכנן האיכר שייוותרו עודפי יבול שישמשו במשתאות ועל מנת לקנות כלי חרס, דגים, מלח ומתכות.
גם המזון ביוון העתיקה היה פשוט.
העניים אכלו בעיקר דייסת שעורה בתוספת בצל, ירקות, גבינה או שמן זית.
מעטים אכלו בשר בקביעות, מלבד בהזדמנויות בהן חולק בשר בחינם לאחר הקרבת קרבנות בפסטיבלים לאומיים.
כשאכלו בשר צאן נאכלו כבשים ולא טלאים.
אופים מכרו לחם טרי יום-יום וחטיפים נמכרו בדוכנים קטנים.
יין מדולל במים היה המשקה המועדף.
הביגוד השתנה אך מעט במהלך התקופה.
גברים ונשים כאחד לבשו פפלוס רפוי וכיתון.
לטוניקות היו לרוב דוגמאות צבעוניות והן נקשרו על ידי חגורה.
במזג אוויר קר לבשו מעילים וכובעים, במזג אוויר חם הסנדלים החליפו את מגפי העור.
נשים ענדו תכשיטים והשתמשו באיפור – בעיקר אבקת עופרת שהעניקה להן גוון עור חיוור.
הגברים גידלו זקן עד שאלכסנדר הגדול הפך את הגילוח לאופנתי.
הרפואה הייתה מוגבלת ביוון העתיקה.
היפוקרטס מקוס תרם להבחנה בין אמונות טפלות לטיפול הרפואי במאה ה-5 לפנה"ס.
השתמשו בתרופות צימחיות להקלה על כאבים, ורופאים אף ביצעו מספר סוגי ניתוחים.
אולם לא היו להם תרופות לזיהומים, כך שאפילו אנשים בריאים עלולים היו למות במהרה ממחלה בכל גיל.
הגברים התאמנו יום-יום לשם הכושר והמוכנות לשירות הצבאי.
כמעט לכל עיר מדינה היה לפחות גימנסיון אחד שכלל מבנה אימונים, מסלול ריצה, מתקני מרחץ, אולם הרצאות ופארק.
ברוב הערים (מלבד ספרטה) מוסדות אלו נועדו לגברים בלבד, והאימון התבצע בעירום.
פסטיבליים לאומיים היוו מוקד בידור.
תחרויות מוזיקה, דרמה וקדרות נערכו לכבוד האלים.
האתונאים התגאו בכך שבעירם נערך פסטיבל כמעט מדי יום.
פסטיבלים פאן-הלניים גדולים נערכו באולימפיה, דלפי, נמאה ואיסתמיה.
אתלטים ומוזיקאים שניצחו בתחרויות זכו בעושר ותהילה.
התחרות האהודה והיקרה ביותר הייתה מרוץ מרכבות.
החינוך ביוון העתיקה היה לרוב פרטי, להוציא את ספרטה.
בתקופה ההלניסטית יסדו כמה ערי מדינה בתי ספר ציבוריים.
רק משפחות עשירות יכלו להרשות לעצמן מורה.
בנים למדו קרוא וכתוב ושיננו ספרות.
כמו כן למדו לשיר ולנגן בכלי נגינה ואומנו באתלטיקה למען השירות הצבאי.
מטרת לימודיהם לא הייתה רכישת מקצוע אלא להיות לאזרחים מועילים.
בנות למדו קרוא וכתוב וחשבון פשוט שיאפשר להן לנהל את משק הבית.
לרוב הן לא זכו לחינוך לאחר ילדותן.
חינוכם של בנים מעטים נמשך לאחר הילדות, כך היה למשל אצל הספרטנים שהעניקו לבנים חינוך צבאי.
חלק מהותי בחינוכו של בן נוער הייתה מערכת יחסים של אהבה והדרכה עם בגיר.
הצעיר למד כשצפה במדריכו מנהל שיחות פוליטיות באגורה או בסטואה, כשעזר לו למלא את חובותיו הציבוריים, כשהתאמן עמו בגימנסיון, וכשנלווה אליו לסימפוזיונים.
בני העשירים המשיכו ללימודים גבוהים ולמדו באוניברסיטה בעיר גדולה.
אוניברסיטאות אלו אורגנו על ידי מורים מפורסמים.
בין האוניברסיטאות הדגולות של אתונה היו הליקיאון והאקדמיה.
החברה ביוון הייתה פטריארכלית, ומכאן היחס לנשים.
בדרך כלל מקומה של האישה נשמר בבית (באויקוס) בתחום שהוקצה לה – הבית היה מחולק למספר אזורים ביניהם: מגורים, בישול, חצר, מחסנים.
החדר המרכזי בבית היה חדר הגברים – האנדרון – שבו ישבו הגברים ואורחיהם, וגם סעדו בו.
לנשים לא התירו את הכניסה אליו.
הנשים ישבו במקום נפרד, קרוב לאזור הבישול, וגם אכלו בנפרד מבעליהן.
בדרך כלל חדרי הנשים (gunaikeion) נמצאו בקומה העליונה, והן ישנו שם ביחד עם הילדים.
הגבלת מקומן של הנשים לא הצטמצם לתחום הבית אלא גם לתחום הציבורי והחברתי.
לנשים אסור היה לצאת מהבית אלא לאירועים מיוחדים כמו הלוויות, טקסים דתיים (החג לאתנה פוליאס-פאנאתנאיה, חג התסמופוריה שנועד לנשים בלבד, והמיסטריות באלאוסיס עם הפולחן לדמטר ופרספונה) וכן ירידה לבית המעיין לשאוב מים, אבל גם במקרים אלה התלווה אליהן בדרך כלל אחד מהגברים במשפחה.
כמו כן, לנשים אסור היה להשתתף או להיות נוכחות באירועים פוליטיים כמו אסיפות העם וההצבעות שנערכו שם, ובאירועים חברתיים כמו הצגות תיאטרון.
לנשים לא הייתה זכות לתבוע במשפט, ואם תבעו או נתבעו היו חייבות להיות מיוצגות על ידי גבר.
נישואים ואימהות נחשבו כנושאים העיקריים בחייה של האישה.
מטרת הנישואים הייתה בראש ובראשונה הולדת ילדים.
בחיי הנישואים הייתה חלוקה ברורה – האישה דאגה לכל הכרוך בניהול משק הבית – בישול, אריגה בנול, ייצור הבגדים עבור בני הבית, השגחה על המשרתים, וכן גידול הילדים, ואפשרה בכך לגברים את החופש לפעול מחוץ לבית, בפוליס.
נשים לא יכלו לעמוד ברשות עצמן בשום שלב משלבי חייהן.
מיום הולדתן ועד יום מותן הן היו שייכות לגבר – לאביהן (או לאחיהן, אם האב נפטר), ואחרי כן לבעליהן.
אם האישה התגרשה או התאלמנה, היא חזרה אל בית אביה.
בדרך כלל לנשים לא היה רכוש פרטי משלהן ותלותן הכלכלית בגבר הייתה רבה מאוד.
עם נישואיה קיבלה הכלה את הנדוניה מאביה, אבל הנדוניה נשארה בשליטתו של הבעל.
הגיל האידיאלי לנישואים של הנשים ביוון היה 15 ואילו הגיל האידיאלי עבור הבעל היה 35. הנשים היחידות שהיו להן תפקידים ציבוריים במסגרת הפוליס היו הכהנות במקדשים.
הן נבחרו לתפקיד בגיל מאוחר, ונחשבו חכמות ובעלות ניסיון.
גם המיילדות נחשבו כבעלות סטטוס גבוה.
מעמד מיוחד היה לנשים ששימשו כהטיירות, ונועדו לשעשע את הגברים.
הן קיבלו השכלה רחבה, למדו שירה, מוזיקה ופילוסופיה והשתתפו בסימפוזיונים עם הגברים.
חלקן אף עלה לגדולה והמוכרת ביניהן היא אספסיה, בת זוגו של פריקלס, שמאוחר יותר גם נישא לה, אף על פי שעניין זה לא נתקבל יפה בעיני האתונאים.
הפדרציה הרוסית מורכבת מ-83 סובייקטים פדרליים.
תשעה מתוכם מוגדרים כחבלים מנהליים ("קְרָאִי", ברבים: "קְרָאיָה"; ברוסית: край, רבים: края́).
החברה האמריקנית לאונקולוגיה קלינית היא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1964. מטרתה לפעול למניעת תחלואה בסרטן ולהבטיח טיפול מיטבי לכל חולי הסרטן.
הארגון מאגד מעל עשרים נותני שירות רפואי ובהם רופאים אונקולוגים, רדיו אונקולוגים וכירורגים אונקולוגים בנוסף לאנשי מקצוע בעלי עניין באונקולוגיה קלינית, כגון עובדי סיעוד.
כארגון הרפואי המוביל בעולם בתחום האונקולוגיה הקלינית עוסק ה-ASCO בפעילויות אלה:
קידום הכשרת אונקולוגים ובעלי תפקידים אחרים מתחום האונקולוגיה, על ידי מתן חסות לסדנאות, קורסים מקצועיים וכנסים בינלאומיים.
שתדלנות פוליטית במטרה לקדם את הטיפול בחולי סרטן.
תמיכה במחקר תרגומי (translational research), דהיינו מחקר מעבדתי שמשמעותו המדעית יכולה להיות מתורגמת למשמעות רפואית.
ה-ASCO מוציא לאור את כתב עת The Journal of Clinical Oncology, כתב עת מוביל בתחום הטיפול בחולי הסרטן (בעל אימפקט פקטור של 11.81 לשנת 2005).
כתב העת מתפרסם אחת לעשרה ימים ומשמש במה קבועה לפרסום מחקרים קליניים גדולים (שלב 2 ושלב 3) המשמשים בסיס לשינוי אופן הטיפול בחולי סרטן.
החבר'ה הטובים הוא סרט מאפיה אמריקאי משנת 1990 בבימויו של מרטין סקורסזה המבוסס על ספרו של ניקולאס פילאג'י ("Wiseguy" – סלנג לגנגסטר) שכתב את התסריט יחד עם סקורסזה.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר (הסרט הטוב ביותר, הבמאי, העריכה, שחקנית המשנה, תסריט מעובד ושחקן המשנה), מתוכם זכייה אחת של ג'ו פשי בפרס שחקן המשנה.
הסרט נחשב לאחד משלושת סרטיו הגדולים של סקורסזה יחד עם "השור הזועם" ו"נהג מונית".
בהתחלה הסרט נקרא "Wise Guy", אך מרטין סקורסזה החליט לשנות את השם.
בתקופת הסרט הנרי היל הודח מתוכנית להגנת עדים, לכן שוחח עם שחקני הסרט ונתן להם דוגמה כיצד ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) היה הולך או כיצד דיבר ד'סימונה (טומי דה ויטו).
העלילה סוקרת את עלייתה ונפילתה של קריירת הפשע של הנרי היל.
מגיל צעיר בצוות של פול סיסרו באחת השכונות של ברוקלין בשנות ה-50, דרך התמכרותו לסמים, תקופות המאסר שריצה והפיכתו לעד מדינה שמעיד נגד חבריו ג'ימי ופולי.
הסרט מציג מאורעות אמיתיים כמו ההתנקשות של ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) ותומאס דה סימון (טומי דה ויטו) בחבר במשפחת הפשע גמבינו והשוד הגדול בנמל התעופה JFK.
הסרט מבוסס על מאורעות אמיתיים והדמויות בסרט מבוססות על גנגסטרים שפעלו במציאות.
רובם כחברים בארגון הפשע של משפחת לוקזי, אחת "מחמש משפחות הפשע" שפעלו בניו יורק.
הנרי היל – ריי ליוטה (מבוסס על דמותו של הגנגסטר בעל אותו השם): המספר והדמות הראשית בסרט.
הנרי התפתח מגיל צעיר כמאפיונר בצוות של פול סיסרו.
הנרי היה ממוצא חצי איטלקי וחצי אירי ולכן לא היה יכול להגיע לדרגות הגבוהות במאפיה (בניגוד לחברו טומי שהיה ממוצא איטלקי מלא).
הנרי טוען ש"כל חייו רצה להיות גנגסטר" בגלל שראה את החיים הטובים והכבוד להם זוכים המאפיונרים.
הנרי גדל במשפחה ענייה מאוד ולא רצה לעבוד בעבודה קשה ותנאים גרועים כמו הוריו.
טומי דה ויטו – ג'ו פשי (מבוסס על דמותו של תומאס דה סימון): חברו הקרוב של הנרי.
התפקיד זיכה את ג'ו פשי באוסקר.
בסרט הדמות מוצגת כחסרת אחריות, יהירה, שיכור מכוח ומטורף בייחוד באחת הסצנות המפורסמות של הסרט בה הוא יורה במלצר צעיר ללא סיבה (מייקל אימפריולי).
פשי היה רחוק מאוד מדמותו הפיזית של דה סימון שהיה גבוה מאוד, שרירי וצעיר יותר מאשר בסרט.
הדמות של פשי הייתה הכי פחות מדויקת מבחינה היסטורית, ולמרות זאת הנרי היל טען בראיונות מאוחרים יותר שפשי היה מדויק מאוד.
ג'ימי קונוואי – רוברט דה נירו (מבוסס על דמותו של הגנגסטר ג'ימי ברק): ג'ימי ברק היה אחד הגנגסטרים האכזריים ביותר בהיסטוריה, מחסל מטעם המאפיה מגיל צעיר, ידוע בכך שהיה רוצח גם את משפחות קורבנותיו.
בסרט הוא מוצג כבעל השפעה, חכם, יהיר אך לא אכזרי וסדיסט במידה בה היה במציאות.
פול סיסרו – פול סרבינו (מבוסס על דמותו של פול וריו): פול וריו היה "קאפו" (מעין בוס שכונתי) של משפחת לוקאסי.
בסרט מוצג כדמות בעלת השפעה, חבר קרוב של ג'ימי קונואי, משפחתי ולבבי.
הוא מטפח את קריירת הפשע של הדמות הראשית, הנרי היל.
החבר'ה הטובים היא סדרת דרמה ישראלית לנוער ששודרה בין השנים 1999–2002 בערוץ הילדים.
בהמשך שודרה הסדרה גם בערוץ 2 כחלק משידורי טלעד.
לסדרה הופקו 39 פרקים שהתפרסו על גבי שלוש עונות, כאשר העונה הראשונה שודרה ב-1999, העונה השנייה ב-2000 והעונה השלישית ב-2002. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה יחסית ולמעריצים רבים מקרב ילדי ישראל.
שיר נושא הסדרה, הנקרא באותו שם, נכתב על ידי ליאורה קמינצקי והולחן ובוצע על ידי להקת נערי רפול.
השיר אף מופיע באלבומם "אהבה כתומה" שיצא ב-2001.
הסדרה סובבת סביב סיפורם של נערים מתבגרים בני מעמד חברתי בינוני-נמוך מראשון לציון, בתקופת לימודיהם בבית הספר התיכון "עמית עמל".
עיקר העלילה סובב את סיפורם של אסי, תלמיד תיכון, וגולן, עבריין משוחרר, שני אחים למשפחה קשת יום, לאחר שאביהם נטש את המשפחה.
סיפורם מתחבר לסיפוריהם האישיים של חבריו של אסי לתיכון ולשכונה.
הסדרה עוקבת אחר קשיים, משברי גיל ההתגברות, אהבות, עדתיות ודעות קדומות, סמים, וחיכוכים בין גיבורי הסדרה והסובבים אותם.
בעונה השלישית והאחרונה של הסדרה החבורה נמצאים בשנת הלימודים האחרונה שלהם ובמהלכה הם מתמודדים בין היתר עם בחינות הבגרות, ההכנות לשירות הצבאי, המעבר למגורים עצמאיים ואתגרים נוספים.
אסי לוי (ניר שעיבי) – בנם של חזי וברכה, אחיהם של גולן ונתי, חברם הטוב של דודי ומאור, דנה ונטלי.
הקים זולה מאוטובוס ישן בה הוא וחבריו שוהים המון, ומוסך לתיקון כלי רכב בו הוא עובד.
בן זוגה לשעבר של טניה.
חכם ובוגר מאוד לגילו, ולעיתים קרובות אף מאחיו הגדול גולן.
חברו הטוב ביותר של דודי.
בעונה הראשונה אסי רוצה לפתוח עם גולן מוסך, גולן אמר לו שהוא יכול להשיג לו חלקים בזול, אסי חשב שזה מדובר באופן חוקי, אך מתברר שגולן גנב אופנוע ופירק אותו, וכך השיג חלקים, אסי רואה אותו ובעקבות כך רב איתו.
בהמשך מגיע במקרה בעל האופנוע למוסך והוא מזהה חלק ייחודי מאוד שיש לו באופנוע שנגנב ממנו.
הוא אומר לאסי שאם הוא לא מרכיב את האופנוע בחזרה אז הוא פונה למשטרה.
לבסוף אסי הלך וסיפר את זה לגולן, גולן מרכיב עם אסי את האופנוע והם משלימים.
בהמשך העונה עבריין בשם אילן הרוש התחיל עם טניה ובעיני אסי זה לא מוצא חן, אסי והוא רבים בגלל זה והם קובעים להיפגש בחורשה לקרב.
מאור, דודי, וגולן מנסים לשכנע את אסי לרדת מהקרב אבל הוא לא משתכנע.
טניה ונטלי הלכו לדבר עם אילן הרוש שיבטל את הקרב והוא הסכים, אך בתמורה ביקש שטניה תצא איתו.
נטלי אומרת לטניה שאין שום סיכוי שהיא יוצאת איתו והוא נוגע בה ואומר לה שלא תתערב.
בתגובה היא נתנה לו סטירה והוא אומר לה שהוא לא מבטל את הקרב.
לבסוף אסי הולך לחורשה וטניה אומרת לו שאם הוא פוגש אותו אז זה נגמר בניהם.
למרות זאת, הוא הלך לפגוש אותו והם נפרדו.
במהלך הקרב אסי זורק את הסכין שלו ומוותר, והוא מספר לו שטניה עזבה אותו ובמקום להילחם הוא ואסי מדברים והוא הולך.
בתחילת העונה השנייה עבריין בשם אורן קדוש גורר את נתי לעסקים איתו ובעיניי אסי וגולן זה לא מוצא חן, גולן הלך לדבר עם אורן, וויקטור- הבוס של אורן והוא אמר לו שאם הוא ישחרר את אחיו הוא יעבוד איתם.
אסי חושב שהוא עובד איתם והוא הולך למשטרה כדי לספר את זה, אך לבסוף הוא הלך משם ולא סיפר כלום.
לבסוף מתגלה שגולן היה סמוי של המשטרה והוא הסגיר אותם למשטרה והם נעצרו, ובעקבות כך אסי והוא לא דיברו אחד עם השני אך סוף השלימו.
בהמשך העונה אביו של אסי חוזר מחוץ לארץ אחרי שברח עם חובות והשאיר את אמא שלהם עגונה, כשהוא מגיע לארץ כולם מדברים איתו חוץ מגולן כי הוא חושב שהוא לא ישנה את דרכו, אסי רצה לנסות לשכנע את גולן לתת לו הזדמנות.
הוא הלך לזולה לחפש את גולן והוא ראה אותו ואת טניה מתנשקים.
לבסוף אסי מגלה שאביו עוד פעם חזר להמר ושהוא נכנס עוד הפעם לחובות.
כשאסי שומע את זה הוא כועס עליו ופגוע ממנו והוא מגרש אותו מהבית שלהם.
בהתחלה היא הגיעה לתקן את האופנוע שלה במוסך של אסי ובהמשך התגלה שהיא המורה למתמטיקה החדשה של כיתתו.
ולאחר כמה זמן היא התפטרה.
שלומי רצה לנסות את זה כדי לדעת איך הוא ישתלב בצה"ל ומאור לא רצה ללכת לזה אבל בסוף אסי שכנע אותו.
בסוף הם פורשים בגלל התנהגותו של גידי המפקד וגם בגלל שמאור לא הרגיש טוב.
גולן לוי (אריק משעלי) – בנם של חזי וברכה, אחיהם הגדול של אסי ונתי.
גולן הוא בעל רקע פלילי.
בתחילת העונה השנייה עובד עם אורן קדוש וויקטור אבל בסוף מתגלה שהוא שהיה סמוי של המשטרה והוא הסגיר אותם למשטרה והם נעצרו.
מאוהב בחברה של אחיו אסי, טניה.
בהמשך הסדרה הוא וטניה מנהלים קשר רומנטי ואף עוברים לגור ביחד במהלך העונה השלישית.
בעונה השלישית גולן מסתבך בחובות ופוגש במקרה את שלומי והוא סיפר לו על הגמ"ח של הישיבה שלו.
גולן מתחזה לאדם דתי כדי שהרב של שלומי יתרום לו כסף מהגמ"ח בגלל שהוא בחובות, לבסוף האמת מתגלה וגולן מתנצל ואמר לו שהוא משלים בגרויות ושהוא רוצה להיות עורך דין.
לבסוף הרב מסכים לתת לו כסף בתנאי שכל שבוע הוא יתנדב במטבח של הישיבה עד שיחזיר את החוב, ושאת שכר הטרחה הראשון שלו בתור עורך דין הוא תורם לצדקה.
נתי לוי (תם גל) – בנם חזי וברכה, אחיהם הקטן של גולן ואסי.
בתחילת העונה השנייה עובד עם אורן קדוש.
אורן קדוש רוצה למכור סמים דרך נתי ונתן לו להחביא תיק עם סמים.
לבסוף גולן מגלה מנתי שהוא עובד עם אורן קדוש.
גולן הולך לדבר עם ויקטור ואורן קדוש שיעזבו את נתי ובתמורה לזה הוא יעבוד איתם.
הוא עובד איתם במקום נתי.
כשאסי מגלה שגולן נפגש איתם הוא רוצה להסגיר אותו למשטרה.
הוא הולך לתחנת משטרה אך לבסוף הוא לא מסגיר אותו.
בסוף מגלים שגולן היה סמוי של המשטרה והוא זה שהסגיר אותם.
נטלי כהן (אביטל אברג'יל) – הבת של ריטה, אחותו למחצה של מאור, חברה טובה של דנה, בת זוגו לשעבר של דודי.
נערה יפה שרבים מתאהבים בה.
בפרק הראשון של העונה הראשונה יצא עם שחר שניסה לאנוס אותה לבסוף דודי מספר את זה לגולן וגולן מארגן חברה להרביץ להם ואסי מצטרף אליהם לבסוף אסי מרביץ לערן ודודי לשחר לבסוף נטלי אומרת להם להפסיק להרביץ להם שהם לא עשו לה כלום.
בעונה השנייה לומדת ציור אצל בן שמתאהב בה והיא בו בהמשך הם טסים לאמסטרדם בעיניי עבודה.
בהמשך העונה הוא צייר את נטלי בעירום ובא אליו קונה שראה את הציור שלה ורצה לקנות אותו בהתחלה לא רצה למכור לו אבל לאחר מכן שינה את דעתו למרות התנגדותה של נטלי שלא רצתה שימכור את זה.
דודי ראה את נטלי עצובה והיא סיפרה לו הכל והוא אסי וגולן גונבים לו את הציור לפני שהספיק למכור אותו ודודי מביא אותו לנטלי.
בהמשך העונה היא חושבת שהיא מצאה את אביה בגלל שהיא עשתה בייביסיטר על ילדה שבן הזוג של האמא של הילדה שהיא עשתה לה בייביסיטר הוא מאוד דומה לאבא שלה ויש בינו לבין אבא שלה הרבה קווי דמיון.
נטלי עוקבת אחריו ובודקת עליו כל מיני פרטים לבסוף מתגלה שהוא לא אבא שלה ושיש לו ילדה אחרת בגיל של נטלי.
בעונה השלישית עושה מדיטציה עם צ'ארמה חבר ילדות של אסי בהתחלה היא מזלזלת בזה ולבסוף היא מתחברת לזה.
בהמשך העונה עבדה עם אריק בסטודיו של אריק הם נרשמים לתחרות אומניות נטלי עושה את כל העבודה במקומו ובסוף הם זוכים והוא לא מזכיר אותה בתודות.
לאחר מכן נטלי מתעמת איתו לגבי זה שלא הזכיר אותה והיא מתפטרת והוא מפטר אותה בגלל איך שדיברה אליו.
בסוף התחרות אור המתחרה שלה בתחרות אמוניות הציע לה לעבוד איתה.
מאור כהן (לביא זיטנר) – הבן של הלל, האח למחצה של נטלי וגאון מחשבים.
הוא מתאהב בטניה, אך היא לא מעוניינת בו.
בסוף מאור ומישמיש נפרדים כי רצו לשחרר את מאור מהבית משוגעים, מאור ניסה להישאר בבית משוגעים למרות ששחררו אותו כי הוא התאהב בה ורצה להיות איתה אבל היא לא רצתה שהוא יישאר והם נפרדו בגלל זה.
בעונה השלישית פיטרו את אביו מעבודה ומאור ניסה למכור לבוס שלו רעיון שהוא המציא למרות התנגדותו של אביו שאמר לו שלא ילך לשם אך בסוף הלך לשם וברגע האחרון שינה את דעתו, בהמשך העונה שלומי, אסי, ומאור הולכים לניסיון גיבוש בצבא.
מאור מלכתחילה לא רצה ללכת אבל אסי שכנע אותו.
ובסוף הם פורשים בגלל התנהגותו של המפקד וגם בגלל שמאור לא הרגיש טוב.
דודי אלקיים (גיא אריאלי) – בנו של משה, חבר טוב של אסי, מאור, גולן, ודנה, בן זוגה לשעבר של נטלי, בעונה השלישית הופך לבן זוגה של לי.
דודי הוא כדורגלן מוכשר שאביו לא מוותר לו ומצפה ממנו לקריירה מוצלחת בתחום.
קיבל הצעת עבודה באמסטרדם והחליט להיענות לה.
בתחילת העונה הראשונה שיחק בקבוצת הנערים של נחלת יהודה, בסוף העונה הראשונה התקבל לקבוצת הכדורגל אייאקס אמסטרדם ובסוף העונה הראשונה ותחילת העונה השנייה עבר לשם.
בעונה השנייה חזר לארץ בעקבות געגועים לחברתו, ובהמשך העונה קיבל הצעה גם ממכבי חיפה וגם מבית"ר ירושלים.
בסוף הסדרה חתם במכבי תל אביב.
בעונה השלישית אבא שלו עשה תאונה ופגע בלי בעקבות כך היא עוברת לגור אצלם, בהמשך העונה השלישית אבא שלו יוצא עם שירה ודודי מתנגד ליחסים בניהם.
הוא מדבר עם אמא שלו לגביה והוא מגלה שהיא ואבא שלו התגרשו ושירה הייתה העורכת דין במשפט של ההורים שלו.
כשדודי שומע את זה הוא בהלם וכועס שהסתירו ממנו את זה.
בסוף אחרי כמה זמן הוא נותן לה הזדמנות ומנסה להתקרב אליה.
טניה רוזנבאום (אולגה טיטוב) – עולה חדשה מחבר המדינות.
היא מתעניינת במוזיקה ועובדת בתור די ג'יי.
במהלך הסדרה היא הופכת לחברתו של אסי.
במהלך העונה השנייה בוגדת באסי עם גולן אחיו הגדול של אסי, ואף עוברת לגור איתו בעונה השלישית.
בסוף הסדרה היא עוברת לניו יורק על מנת ללמוד מוזיקה.
דנה (רותם אבוהב) – חברתה הטובה של נטלי בכך שהיא תומכת ומייעצת לה המון.
במהלך הסדרה מתאהבת בשלומי, בחור דתי, אשר מתאהב גם הוא בה.
הזוגיות ביניהם חווה קשיים רבים בשל הבדלי הדת בין השניים.
באמצע העונה השלישית היא ושלומי נפרדים.
בעונה השנייה היא עובדת בעיתון של אמא של טניה.
מאוהב בדנה, אולם באמצע העונה השלישית הם נפרדים.
בעונה הראשונה והשנייה עובד בבורגר אצל שמעון.
בעונה השנייה מפגין נגד הבורגר שרוצה להיות פתוח בשבת ודנה רוצה לעשות מסיבת יום הולדת לנתי שם אך לבסוף הוא מבטל את ההפגנה כי הוא הגיע לפשרה עם דנה שיעבירו את זה למוצאי שבת והוא יבא להם קוסם בסוף מתגלה שהוא היה הקוסם.
בהמשך העונה הוא מתנדב בתנו לחיות לחיות והוא, מאור, ודנה מצילים כלב שרוצים לעשות עליו ניסוים.
הם פורצים לכלבייה של תנו לחיות לחיות ומצילים אותו ועוד כלבים.
בהמשך העונה הוא ולי מצילים ילד בשם סבי שאבא שלו מחטיף לו מכות.
כולם חושבים שהוא ולי ביחד בגלל זה אבל בסוף הוא סיפר להם את מה שקרא.
בהמשך העונה מתקבל ליחידה קרבית בצבא, קיבל זימון לשייטת 13, אך בשל היותו דתי, הוא מתלבט האם יצליח להשתלב בה.