tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלק מייחודו של הטאבון הם חומרי הבעירה הרבים והמגוונים בהם ניתן לעשות שימוש בהפעלתו, אלו היוו פתרונות במקומות בהם לא היו זמינים חומרי הסקה המבוססים על שרידי צומח.
תכונת שימור החום של הטאבון סייעה לאמצו בקרב תרבויות רבות ותרמה להפיכתו כאמצעי יעיל לאפייה של לחמים.
נהוג להשתמש בטאבון במסעדות ומאפיות ברחבי העולם.
בחלק מן הטאבונים המודרניים משתמשים בגז בישול.
טאאל הוא הר געש מורכב פעיל השוכן במחוז קלבארזון באי לוזון שבפיליפינים, כ-60 קילומטרים דרומית למנילה בירת הפיליפינים.
ההתפרצויות ההיסטוריות של הר הגעש התרכזו בוולקנו, אי השוכן קרוב למרכז אגם טאאל, אגם הממלא חלקית את הקלדרה המכונה קלדרת טאאל.
הקלדרה נוצרה בהתפרצויות געשיות פרהיסטוריות רבות עוצמה בין 140,000 לפנה"ס ל-5,380 לפנה"ס.
הר הגעש התפרץ בעבר הקרוב כמה פעמים תוך גרימת קורבנות בנפש באזורים המאוכלסים שסביב האגם, כשסך כל הנספים בהתפרצויות השונות מוערך בין 5,000 ל-6,000 נפשות.
הר הגעש טאאל שוכן בנפת בטאנגס (Batangas) במחוז קלבארזון, והוא חלק משרשרת הרי געש המשתרעת לאורך צידו המערבי של האי לוזון שנוצרה כתוצאה מהפחתה של הלוח האירואסייתי מתחת לרצועה הנעה של הפיליפינים (Philippine Mobile Belt).
שרשרת הרים זו היא חלק מאזור גדול יותר המקיף את שולי האוקיינוס השקט המכונה טבעת האש והכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ.
ההשערה המקובלת לגבי התפתחותו של הר הגעש היא כי לפני 140,000 היה במקום חרוט געשי גדול ("חרוט טאאל") שהיה בנוי מחומרים פירוקלסטיים דקיטיים.
במהלך כמה התפרצויות גדולות בתקופות הפליסטוקן וההולוקן - בין לפני 27,000 שנים ללפני 5,000 שנים, נוצרה קלדרת טאאל שגודלה 30 x 25 ק"מ, ובמרכזה צמח חרוט קטן יותר.
הקלדרה התמלאה במשך השנים במים ונוצר אגם טאאל.
שטחו של אגם טאאל הוא 267 קמ"ר, ועומקו נע בין 100 ל-150 מטרים, כשעומקו המקסימלי הוא 160 מטרים.
פני האגם נמצאים בגובה של 3 מטרים בלבד מעל פני הים.
עם השנים, בעקבות התפרצויות פריאטיות מתפוצצות, נוצר מהחרוט הקטן האי וולקנו, השוכן בלב האגם (ליתר דיוק מצפון למרכז אגם).
אורכו כ-5 קילומטרים ושטחו כ-23 קמ"ר.
שטחו כיום גדול ב-25% משטחו בתקופה שבה הגיעו הספרדים לראשונה לפיליפינים.
אי זה הוא מקור כל ההתפרצויות ההיסטוריות.
האי הוא הר געש מורכב שבו מקבץ של כ-47 אתרים געשיים: הרי געש שכבתיים קטנים, לועות געשיים וחרוטים חופפים.
אתרים אלו נוצרו בתהליכים געשיים שונים: נחשולים פירוקלסטיים, נשירת אפר געשי ופליטת לבה.
מתוכם 36 הם חרוטי טוף, חמישה חרוטי אפר וארבעה הם מארים.
מרבית המשקעים באי הם מהנחשולים הפירוקלסטיים, בייחוד בחלקו הדרום-מערבי.
משקעים אחרים כוללים פצצות געשיות, לפילי ואפר געשי.
קוטרו של הלוע הגדול ביותר באי הוא 2 קילומטרים והוא מלא במים.
אגם קטן זה מכונה "אגם הלוע הראשי" (באנגלית Main Crater Lake).
בלב אגם זה מבצבץ סלע גדול המכונה "נקודת וולקן" (באנגלית Vulcan Point), שריד מקרקעית הלוע שלפני ההתפרצות של 1911. זוהי ככל הנראה הדוגמה הבולטת ביותר בעולם לאי (נקודת וולקן) בתוך אגם (אגם הלוע המרכזי) הנמצא באי (וולקנו) בתוך אגם (אגם טאאל) הנמצא על אי (לוזון).
מנהלית שייך חלקו הצפוני של האי וולקנו לעיר טאליסיי (Talisay), וחלקו הדרומי לעיירה סן ניקולס (San Nicolas).
המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (Philippine Institute of Volcanology and Seismology) המוכר בראשי התיבות PHIVOLCS אסר על התיישבות של קבע באי וולקנו, תוך הכרזה על האי כולו אזור בסיכון גבוה וכאזור סכנה תמידית (PDZ - ראשי תיבות של Permanent Danger Zone).
למרות האזהרות התיישבו משפחות של איכרים עניים על האי תוך סיכון חייהם כשהם מוצאים את מחייתם מדיג וגידולים חקלאיים בקרקע הגעשית הפורייה.
עיירות נוספות השוכנות לחוף האגם כוללות את :טאנאואן (Tanauan), לאורל (Laurel), אגונסילו (Agoncillo), סנטה טרסיטה (Santa Teresita), קואנקה (Cuenca), ליפה (Lipa), באלטה (Balete) ומאטאאס נא קאהוי (Mataas na Kahoy).
עיירת הנופש טאגאיטאיי (Tagaytay) שוכנת בגובה 640 מטרים מעל פני הים על רכס מצפון לאגם טאאל.
מהרכס ניתן לצפות על האגם ועל האי וולקנו, וזו אחת מנקודות התצפית הפופולריות ביותר בפיליפינים.
מאז החל הרישום בעקבות הכיבוש הספרדי ב-1565 התחוללו בהר הגעש טאאל 33 התפרצויות.
1572 - ההתפרצות הראשונה שעליה יש מידע התחוללה ב-1572, שהייתה גם השנה בה הקימו הנזירים האוגוסטינים את העיירה טאאל על חוף האגם (כיום בתחומי העיירה סן ניקולס.)
1591 - התפרצות קלה שהתאפיינה בעמוד עשן גדול שנפלט מהלוע.
בין 1605 ל-1611 - התחוללה פעילות נמרצת בהר ועקב כך הורה האב טורנה דה אבראו (Torna de Abreu) רקטור העיירה טאאל להקים צלב גדול עשוי מעץ האנובינג (סוג של עץ מקומי עמיד לפגעי מזג האוויר) על שפת לוע הר הגעש.
1707 - התפרצות ראשונה שבה מרכז הפעילות לא היה הלוע המרכזי.
מוקד התפרצות זו היה בלוע ביניטיאנג מאלאקי (Binitiang Malaki - "רגל גדולה") - חרוט אפר שניתן לצפות בו מטאגאיטאיי.
1709 - מוקד התפרצות חדש, הפעם בלוע ביניטיאנג מונטי (Binintiang Munti) בקצה הדרום-מערבי של האי.
1716 - התפרצות עזה שהתרחשה ב-24 בספטמבר.
כל החלק הדרום-מזרחי של האי המכונה קאלאואיט (Calauit) מול העיירה ליפה והר מקולוד בחלקו הדרום מזרחי של האגם התפוצץ, חלק מההתפרצות התחולל מתחת למי האגם, גרמה לרתיחתם, ולמוות המוני של הדגים באגם שהוטחו בגלי הצונאמי על חופי האגם.
1731 - מקור ההתפרצות היה בפירה-פיראסו (Pira-Piraso), בקצה המזרחי של האי.
הדיווחים מתקופה זו מדברים על כך שההתפרצות יצרה אי שהיקפו קרוב לשני קילומטרים.
לא נערכו מחקרים האם מדובר באי נאפיון (Napayon), באי בובואין (Bubuin) או שבכלל הייתה זו רפסודת פומיס.
1749 - הפעם הראשונה מ-1645 שההתפרצות חזרה ללוע הראשי והייתה זו התפרצות עזה במיוחדת (מדד התפרצות געשית 4).
1754 - ההתפרצות ההיסטורית הגדולה ביותר.
ההתפרצות ארכה 200 ימים, בין 15 במאי 1754 לתחילת דצמבר של אותה שנה.
בהתפרצות זו נפלט אפר רב שהצטבר לשכבה בעובי של מעל ל-2 מטרים בשטחים הקרובים לאי.
העיר הראשית טאאל נחרבה כלל, כאשר גגות הבתים התמוטטו תחת משקל האפר, וחלקם הוצפו בגלי הצונאמי שנוצרו ברעידות האדמה שנלוו להתפרצות.
גם העיירות סאלה וטאנאואן נפגעו קשה.
כ-12 איש נהרגו כאשר בתים קרסו על יושביהם.
1808 - הר הגעש היה שקט במשך 54 שנים אחר-כך, למעט התפרצות שולית ב-1790, אבל במרץ 1808 התחוללה התפרצות גדולה נוספת.
אף שזו לא הייתה עזה כמו ההתפרצות של 1754, כוסו האזורים סמוכים בשכבת אפר בעובי 84 סנטימטרים.
על פי רושמי העתים של אז חוללה התפרצות זו שינויים גדולים בחלל הלוע המרכזי.
קודם להתפרצות היה הלוע עמוק מאוד וכמעט שלא ניתן היה לראות את קרקעית הלוע שבה היה אז אגם שמימיו רותח.
לאחר ההתפרצות, הלוע התרחב, האגם שבתוכו התכווץ לשליש מגודלו הקודם ויתרת קרקעית הלוע הייתה גבוהה יותר מאשר קודם וניתן היה ללכת עליה.
גובה קירות הלוע קטנו במידה ניכרת וסמוך למרכז של הקרקעית החדשה של הלוע צמח חרוט קטן שפלט עשן בלא הרף.
1874 ב-19 ביולי של שנה זו קטלה התפרצות של גזים ואפר את כל חיות המשק שאיכרים גידלו באי.
בין ה-12 ל-15 בנובמבר כיסה אפר שנפלט מהר הגעש את האי כולו.
1904 - התפרצות שכתוצאה ממנה נוצר לוע טפיל על המדרון הדרום מזרחי של הלוע הראשי.
1911 - ההתפרצות הקטלנית ביותר בהיסטוריה של הר הגעש.
ההתפרצות החריבה את קרקעית הלוע תוך יצירת האגם הנוכחי.
בהתפרצות היו כ-1,300 הרוגים ביישובים על האי עצמו ובעיירות הסמוכות: טאליסיי, לאורל, טאיגאיטיי ואוגנסילו.
היא הורגשה היטב גם במנילה הבירה בדמות רעידות אדמה, אפר געשי וסופת ברקים געשיים בעמוד העשן שנפלט מהאי וולקנו.
רעם ההתפוצצות נשמע בשטח שקוטרו כ-900 קילומטרים.
1965 - התחוללה התפרצות עזה במוקד חדש - הר טבארו (Tabaro) שבדרום האי.
התפרצות זו סווגה כ התפרצות פריאטו-מגמטית שהתחוללה מהתחממות מיידית של מי האגם במפגש עם מאגמה, תוך יצירת קיטור בלחץ גבוה והתפוצצות עזה שחצבה מפרץ חדש באי וולקנו.
ההתפרצות יצרה נחשולים פירוקלסטיים "קרים" שזרמו למרחק כמה קילומטרים על פני אגם טאאל, תוך הרס של יישובים על שפת האגם.
התושבים שהתגוררו באי פונו רק לאחר שההתפרצות החלה.
סימנים מטרימים לא פורשו כהלכה אלא רק לאחר ההתפרצות.
1969-1968 - התפרצויות סטרומבוליאניות מהר טבארו שהפיקו כמויות גדולות של קילוחי לבה שבסופו של דבר כיסו לחלוטין את המפרץ שנוצר בהתפרצות של 1965.
1977-1976 - התפרצויות פריאטיות קטנות
2020 - ההתפרצות התרחשה ב-12 בינואר מהלוע המרכזי.
בהתפרצות נפלט אפר געשי לעבר מרכז האי לוזון, שהביא לפינוי תושבים באזורים הסמוכים.
האפר גרם גם לסופות רעמים געשיות וברקים נוצרו מעל לועו.
ההתפרצות הפכה להתפרצות מגמטית המאופיינת במזרקת לבה עם רעמים וברקים.
ההתפרצות גרמה להפסקת הטיסות מנמל התעופה של מנילה.
ההתפרצות נמשכה עד ל-14 בפברואר 2020, אז קטן נפח הפעילות של ההר.
39 אנשים נהרגו בהתפרצות, מרביתם כיוון שלא הסכימו להתפנות מבתיהם.
מחקר התפרצויות געשיות מנסה לנבא התפרצויות עתידיות באמצעות סימנים מטרימים.
הסימנים המטרימים בהר הגעש טאאל הם:
גידול בקצב רעידות האדמה ממקור געשי.
שינוי בטמפרטורת המים, בגובה מי המים, והופעת בועות במי אגם הלוע המרכזי.
לפני ההתפרצות של 1965 עלתה הטמפרטורה של מי האגם בכמה מעלות.
עם זאת, היו התפרצויות שבהן לא היה שינוי בטמפרטורה של מי האגם.
בחלק מהמקרים התמוססות של גזים געשיים חומציים במי האגם גרמה למוות המוני של דגים ובעלי חיים.
התפתחות או שפעול של תופעות תרמיות כדוגמת פומרולות, גייזרים ובריכות בוץ געשי.
עלייה בטמפרטורה בחורים שנקדחו בקרקע בתחנות הניטור.
ריח עז של גופרית או אדים מגרים בריח ביצים סרוחות.
מוות המוני של דגים והתייבשות הצמחייה
ריכוזים גבוהים מהרגיל של גז רדון באדמת האי וולקנו.
טבאוסום פטימה האשמי , מוכרת יותר בשם הבמה שלה, טאבו.
טאבו, מהשחקניות המוערכות ביותר בתעשיית הקולנוע בבוליווד והיא התפרסמה גם מחוץ לגבולות הודו בשנת 2012 בזכות תפקיד בשובר הקופות המצליח של אנג לי "חיי פיי".
טאבו נולדה בעיר היידראבאד שבדרום הודו לזוג הורים ממוצא מוסלמי, ג'מאל, שחקן וריזוואנה האשמי שהייתה מורה במקצועה.
טאבו היא אחותה הצעירה של השחקנית פראה נאץ והאחיינית של כוכבת הקולנוע שאבנה אזמי.
טאבו השתלבה לראשונה בתעשייה הבוליוודית בראשית שנות ה-90 עם הופעות שזיכו אותה בפרסים בסרטים "גפרורים", "ירושה", "Ninne Pelladatha", "מעבר הניצחון" ו"ניצחון".
שיחקה כמו כן גם בסרטים הודים במהלך שנות ה-90 שזכו להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה כמו הקומדיות "אנחנו עומדים מאוחדים", "הדודה הרמאית" "ביוויי מס 1", הדרמה הפוליטית "הצמד", סרט המלחמה "גבול" ו"ארץ האהבה".
בשנת 2000 זכתה טאבו במרבית פרסי הקולנוע ההודי על תפקידה בדרמה "אשטיטבה" והופיעה בקומדיית הקאלט ההודית "עסקי הקופים" ובדרמה המוזיקלית "מצאתי את זה".
ב-2001 זכתה במספר פרסים מקומיים על משחקה בדרמה "שאנדי בר".
ב-2003 שיחקה לצידו של אירפאן קאן בסרט "מאקבול", עיבוד הודי מוצלח שנעשה למחזה "מקבת'".
ב-2006 הופיעה טאבו במלודרמה "נהרסים באהבה" בתפקיד קצינת המודיעין מאליני טייגאיי והשתתפה לראשונה בסרט אמריקאי, הדרמה של מירה נאיר "עניין של שם" בתפקיד אשר דרש מטאבו לראשונה להתבטא באנגלית.
ב-2007 הופיעה בתפקיד מקומי מוערך בדרמה "פחות סוכר".
בשנת 2012 זכתה טאבו לפרסום כלל עולמי בזכות הופעתה בסרט ההרפתקאות המוערך של אנג לי "חיי פיי" בתפקיד גיטה אמו של הנער פיי פאטל (סוראג' שארמה).
בשנת 2023 כיכבה במותחן הריגול של נטפליקס, "המרגל".
בשנת 2024 שיחקה בסרט השודים "דיילות אוויר" יחד עם קארינה קאפור וקריטי סנון.
טַאבּ (בהונגרית: Tab) היא עיירה במחוז שומוג', דרום מערב הונגריה כ-130 ק"מ מבודפשט וכ-25 ק"מ משיופוק דרומית לאגם בלטון.
העיירה מוזכרת לראשונה בצ'רטר משנת 1211, המכיר ביישוב ובו וילה ששמה "תובה" (thobe).
בשנת 1320 מוזכר היישוב כחלק מנכסי הכנסייה.
הבעלות על היישוב התחלפה במהלך ימי הביניים בין משפחות אצילים לבין בני שושלת המלוכה ארפאד.
באמצע המאה ה-16, בתקופת התפשטותה של האימפריה העות'מאנית, כבשה זו את טאב.
רבים מתושביה ההונגריים שנאבקו בטורקים נהרגו או נמלטו לביצות וליערות שסביב העיירה.
תחת שלטון הטורקים שילמו תושבי העיירה מס לטורקים.
בשורת קרבות גבול הצליחו אצילים הונגרים לגרש את הטורקים לתקופה קצרה.
בסוף המאה ה-17 שבה טאב לידי הונגריה אך נמסרה לידי בני אצולה פולנים.
בתחילת המאה ה-18 היו בטאב מיעוטים גרמנים וסלובקים.
בסוף המאה ה-18 נבנתה בטאב כנסייה קתולית בסגנון הבארוק.
באמצע המאה ה-19 הייתה טאב עיירת שוק.
בתחילת המאה ה-20 הפכה העיירה למרכז תעשייה ומסחר, וצרכיה המנהליים הגוברים הביאו להקמת בית דפוס בה.
באותה תקופה הוקם בעיירה בית קולנוע ונוסדה התאחדות ספורט.
בין מלחמות העולם הוקמו בעיירה בית ספר קתולי, פרוטסטנטי ויהודי.
בתקופת השפל הגדול פעלו בעיירה נזירות ליצירת מקומות עבודה ולהכשרה מקצועית.
בין האתרים בעיירה: טירה עתיקה ובה שוכן כיום בית מחסה לעניים; כנסייה קתולית ובה ציורים של פרנץ זבר בוכר (Franz Xaver Bucher), שציוריו נמצאים גם בוותיקן, וכן העתק נאמן למקור של כתר מלכי הונגריה; וגלריה לאמנות.
במאה ה-18 היגרה לטאב אוכלוסייה יהודית, שהקימה במקום בית כנסת ועסקה במסחר.
בתקופת השואה היו בטאב כ-450 יהודים, שהשתייכו לקהילה האורתודוקסית.
במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי 1944 רוכזו בגטו שהוקם בטאב כ-1,500 יהודים מנפת טאב ומנפות סמוכות, וכן פליטים יהודים מפולין.
חלק מהגברים שהיו בגטו גויסו לשירות העבודה.
ביולי 1944 גורשו יהודי הגטו לאושוויץ.
בין רבני העיר אנו מוצאים את הרב בנימין זאב אבלס, ונכדו הרב בנימין זאב וולף ברייער, בעל נחלת בנימין, בספרו כלול גם מחידושי סבו.
טא-נהסי קואטס הוא עיתונאי, בלוגר, סופר, וקומיקסאי אפרו-אמריקאי.
קואטס נולד וגדל במערב בולטימור שבמרילנד.
אביו פול היה חבר בתנועת הפנתרים השחורים ומייסד הוצאת הספרים בלאק קלאסיק פרס שמתמחה בספרות אפרו-אמריקאית.
ב-1993 החל ללמוד ספרות אנגלית ואמריקאית באוניברסיטת הווארד בוושינגטון אך לא סיים את התואר.
קואטס החל לעבוד כעיתונאי ב-Washington City Paper ולאחר מכן עבד בפילדלפיה ויקלי, בוילג' ווייס ובטיים, מכל משרות אלו פוטר.
בשנת 2008 פרסם את המאמר "This Is How We Lost to the White Man" במגזין The Atlantic, לאחר שקודם לכן נדחה פרסומו על ידי הטיים.
במאמר ביקר קואטס את ביל קוסבי על שמרנותו וגישתו כלפי הקהילה השחורה.
המאמר זכה להצלחה וקואטס קיבל מהמגזין במה בדמות בלוג העוסק בנושאי תרבות פופולרית ונושאים הקשורים לקהילה האמריקאית-אפריקאית.
כמו כן מונה לעורך בכיר ולכתב ראשי במגזין.
במהדורת יוני 2014 פרסם המגזין בכתבת השער את המאמר פרי עטו של קואטס "The Case for Reparations" עליו עבד במשך קרוב לשנתיים.
במאמר שטח קואטס את דעתו באשר לגזענות המובנת בארצות הברית וטען כי על הממשל האמריקאי להעניק שילומים לקהילה השחורה.
את ההתנגדויות לרעיון השווה קואטס להתנגדויות בישראל ובגרמניה להסכם השילומים.
במקביל לכתיבתו באטלנטיק כותב קואטס מאמרי אורח ב בוושינגטון פוסט ובעיתונים נוספים.
קואטס כתב עבור חברת מארוול קומיקס את הסדרה החדשה של עלילות "הפנתר השחור" תחת השם "A Nation Under Our Feet", ששואבת השראתה מספרו של סטיבן האן על מאבקם הפוליטי של השחורים בארצות הברית.
חוברת ראשונה בסדרה, באיורו של בריאן סטלפריז, התפרסמה באפריל 2016.
בשנים 2012 - 2014 שימש פרופסור אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וב-2014 היה עמית בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת העיר ניו יורק.
בשנת 2021 החל לעבוד כתסריטאי בסרט "Wrong Answer" בבימויו של ראיין קוגלר ובכיכובו של מייקל בי.
הסרט עתיד לצאת במהלך 2025.
ביוני 2023 השתתף בפאנל בפסטיבל הספרות הפלסטיני ברמאללה, והתייחס בדבריו לכיבוש הישראלי.
הוא שב והתייחס לנושא זה בראיון בנובמבר 2023.
ב 30 בספטמבר 2024 התראין קואטס לתוכנית הבוקר של רשת CBS, בעקבות ספרו החדש The Message .
מגיש התוכנית, טוני דוקופיל, שאל את קואטס אם הוא מסרב להכיר בזכותה של ישראל להתקיים, והאם עצם קיומה של מדינה יהודית מעליב אותו.
לאחר הראיון, זומן דוקופיל לישיבה עם מחלקת הגזע והתרבות של חדשות CBS, וננזף שם על ידי חלק מהמנהלות, כיוון שלטענתן לא שמר על נייטרליות בראיון.
מנגד, יצאו מנהלות אחרות להגנתו של דוקופיל, ביניהן שרי רדסטון, מנהלת תאגיד פרמונט גלובל, שאליו שייכת רשת CBS.
קואטס הוא אתאיסט, מתגורר בהארלם שבניו יורק, נשוי ואב לבן.
בנו קרוי על שמו של סאמורי טורה, מנהיג אפריקאי-מוסלמי שנלחם בכוחות האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
קואטס הוא מחברם של מספר ספרים:
בין העולם וביני - הספר יצא לאור ב-2015 ושאב השראתו מספרו של ג'יימס בולדווין "The Fire Next Time".
בדומה לספרו של בולדווין הספר כתוב כמכתב.
הוא פונה לבנו של המחבר ועוסק בענייני החברה האמריקאית ויחסה לקהילה השחורה.
עם פרסומו דורג במקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
הספר זיכה את קואטס בפרס הספר הלאומי.
הספר תורגם לעברית על ידי זהר אלמקייס ויצא לאור בעברית ב-2018 בהוצאת הקיבוץ המאוחד, "קו אדום דק".
שמונה שנים שלטנו (We Were Eight Years in Power) - אוסף מאמרים שפרסם באטלנטיק במהלך שנות כהונתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
הספר יצא לאור ב-2017. הספר יצא לאור בעברית ב-2020 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר זיכה אותו בפרס דייטון לספרות שלום.
The Water Dancer ("רקדן המים"), הרומן העלילתי הראשון של קואטס, שיצא לאור בשנת 2019. סיפור דמיוני על גיבור-על בשם חירם ווקר, המתרחש בתקופת העבדות בארצות הברית.
ווקר אינו יכול לזכור את אמו, אך הוא בעל זיכרון צילומי ובעל יכולת מיוחדת להעביר אנשים ממקום למקום דרך נתיבי מים.
The Message ("המסר") , ראה אור בספטמבר 2024, בהוצאת רנדום האוס.
בראיון לכתב העת ניו יורק התייחס קואטס לספר זה, גינה את הכיבוש הישראלי ואמר: "אני לא חושב שאי פעם בחיי הרגשתי את אש הגזענות בוערת באופן יותר זר ואינטנסיבי מאשר בישראל".
טאבו (Taboo) היא סדרת דרמה בריטית של רשת BBC בהפקת רידלי סקוט ו-Hardy Son & Baker עבור ערוץ BBC One הבריטי וערוץ FX האמריקאי.
הסדרה נוצרה על ידי סטיבן נייט, טום הארדי ואביו אדוארד "צ'יפס" הארדי, ומבוססת על תסריט מקורי שנכתב על ידי טום הארדי.
על עבודת הבימוי שקדו כריסטופר ניהולם (Kristoffer Nyholm) ואנדרס אנגסטרום (Anders Engström), שביימו בעבר את "Jordskott" ו"ההריגה".
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות לרוב, ששיבחו את הופעתו של הארדי.
הסדרה מתרחשת בשנת 1814, ומגוללת את קורותיו של ג'יימס דלאני (טום הארדי) שחוזר לאנגליה עם 17 יהלומים גנובים, לאחר 12 שנות שהות באפריקה ובעקבות מות אביו כשהמלחמה עם ארצות הברית מתקרבת לקצהּ.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בינואר 2017 בבריטניה וב-10 בינואר 2017 בארצות הברית.
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ yes Oh.
במרץ 2017 חודשה הסדרה לעונה שנייה, אך מאוחר יותר הוחלט לבטל אותה לאחר עונה אחת.
טום הארדי בתפקיד ג'יימס דלאני, בנו של הוראס דלאני
ליאו ביל בתפקיד בנג'מין וילטון, קצין חברת הודו המזרחית הבריטית
ג'סי באקלי בתפקיד לורנה באו, אלמנתו של הוראס
אונה צ'פלין בתפקיד זילפה גירי, אחותו למחצה של ג'יימס דלאני
מארק גאטיס בתפקיד ג'ורג', הנסיך העוצר
סטיבן גראהם בתפקיד אטיקוס, מודיע של דלאני מהעולם התחתון
ג'פרסון הול בתפקיד ת'ורן גירי, בעלה של זילפה, ברוקר ביטוח
דייוויד היימן בתפקיד ברייס, משרתו הנאמן של הוראס דלאני
אדוארד הוג בתפקיד מייקל גודפרי, איש הפרוטוקול של חברת הודו המזרחית הבריטית
מייקל קלי בתפקיד ד"ר אדגר דמבארטון, פיזיקאי אמריקאי בבית החולים על שם ברתולומיאוס הקדוש בלונדון ומרגל
ג'ונתן פרייס בתפקיד סר סטיוארט סטריינג', יושב ראש חברת הודו המזרחית הבריטית
ג'ייסון ווטקינס בתפקיד סולומון קופ, המזכיר הפרטי של הריבון
ניקולס וודסון בתפקיד רוברט ת'ויט, עורך דינו של דלאני
אדוארד פוקס בתפקיד הוראס דלאני, בעלי חברת ספנות בלונדון
פרנקה פוטנטה בתפקיד הלגה פון הינטן, אשת בית בושת
סקרוביוס פיפ בתפקיד פרנץ' ביל, עוזרו של אטיקוס
פיונה סקינר בתפקיד ברייטון, חבר בכנופייתו של אטיקוס
כריסטופר פיירבנק בתפקיד איבסטון, אריסו של דלאני
ריצ'רד דיקסון בתפקיד אדמונד פטיפר, דסק אפריקה בחברת הודו המזרחית הבריטית
רוג'ר אשטון-גריפית'ס בתפקיד אברהם אפלבי, איש חברת הודו המזרחית הבריטית
טום הולנדר בתפקיד ד"ר ג'ורג' צ'לומונדלי, כימאי ופיזיקאי
מרינה הנדס בתפקיד הרוזנת מסגרוב, מרגלת אמריקאית בלונדון
דני ליגאירי בתפקיד מרטינז, עוזרו של דלאני ממוצא פולינזי
לוסיאן מסאמאטי בתפקיד ג'ורג' צ'יצ'סטר, עורך דינם של קבוצת "בני אפריקה" שארגנה קמפיינים נגד העבדות ביבשת אפריקה
לואי אשבורן סירקיס בתפקיד רוברט, בנו הלא חוקי של ג'יימס דלאני
טאבאוני האי השלישי בגודלו בקבוצת איי פיג'י, ששטחו 434 קמ"ר.
האי נמצא ממזרח לאיים ויטי לוו וונואה לוו, הגדולים שבאיי המדינה.
האי משתייך לקבוצת האיים ונואה לוו והוא חלק מפרובינציית קקאודרווה, אשר נמצאת בטריטוריה הצפונית של פיג'י.
אוכלוסיית האי מוערכת בכ-19 אלף תושבים, אשר 75 אחוזים מהם ילידי פיג'י המקוריים, זאת על פי מפקד אוכלוסין אשר נערך בשנת 2015. בטאבאוני יש צמחייה פראית, והאי ידוע בתור 'אי הגן של פיג'י'.
האי מהווה יעד תיירות פופולרי, וזאת עקב אתרי הצלילה הייחודיים שנמצאים בסמוך לאי, המגוון הפורה של מיני ציפורים שונים, מסלולי הליכה בטבע, ומפלי מים.
בחלק המרכזי של האי ישנם אחוזים גבוהים של משקעים, ביחס לשאר האי.
מקורו הגעשי של האי ואיכות האדמה הגבוהה, תרמו רבות לתעשייה ההיסטורית והעיקרית של האי, חקלאות.
בטאבאוני יש כ-150 חרוטים געשיים, כולל את הר אולוגאלאו, שמתנשא לגובה של 1,241 מטרים מעל לפני הים, הפסגה הגבוהה ביותר באי, והשנייה בגובהה בפיג'י.
מאז התיישבות האדם לראשונה באי, בשנים 750-950 לפנה"ס, ועד ימינו, היו באי לפחות 58 התפרצויות געשיות, אשר השפיעו בעיקר על חלקו הדרומי של האי.
ההתפרצות האחרונה, ב-1550, הציפה את דרום האי בלבה.
אגם טאגימאוסיה נחשב לאחת האטרקציות המרכזיות באי.
האגם נמצא בלוע הר געש בגובה של 800 מטרים מעל פני הים, וצומח שם הפרח הנדיר טאגימאוסיה, אשר נקרא על שם המקום.
מפלי בומה, בין מפלי המים המפורסמים בפיג'י, נמצאים בשמורת הטבע בומה שבמזרח האי.
רבות מהאטרקציות הידועות באי נמצאות מתחת למים.
שונית הקשת , שנמצאת סמוך לצדו המערבי של האי, נחשבת לאחד המקומות הפופולארים והמבוקשים לצלילה בעולם, וזאת עקב ריבוי האלמוגים שנמצאים בה, ואף נחשבת ל'בירת האלמוגים הרכים העולמית'.
שונית וונה (Vuna Reef), שממוקמת על יד הקצה הדרומי של האי, מאפשרת לצולל להגיע לים הפתוח לצפות במיני דגים נדירים.
לווייתן גדול-סנפיר חולף לעיתים תכופות בשוניות בקרבת האי, בחודש יולי.
מרידיאן 180 המעלות חולף על פני האי, וחוצה אותו לשני חלקים, כך שצפון-מזרח האי נמצא בקו אורך 179-, וחלקו הדרום-מערבי של האי נמצא בקו אורך 179+.
זוהי דוגמה לבלבול שיכול להיווצר במערכת מידע גאוגרפי, כך שבצד האחד של האי התאריך שונה, מאשר בצד השני, וקיים הפרש של 24 שעות בין שני החלקים.
מטעמי נוחות, כל מדינת פיג'י משתמשת בתאריך הנכון לצדו הצפון-מזרחי של האי.
עיקר האוכלוסייה באי ממוקמת בצדו המערבי.
באי קיימים שמונה כפרים עיקריים.
רוב האוכלוסייה, אשר עומדת על כ-19,000 תושבים, הם ילידים פיג'יאנים, ואילו השאר הם הודים-פיג'יאנים.
האקלים באי הוא טרופי ברובו, ללא טמפרטורה קיצונית.
העונה הגשומה מתפרסת על פני החודשים נובמבר עד אפריל, אשר מאופיינים במשקעים רבים, ואף בסופות טרופיות.
המשקעים באי הם רבים, עקב עננות אורוגרפית, הנוצרת במרכז האי.
בממוצע, יורדים בשנה 10 מטרים של משקעים בחלקו המזרחי של האי.
בחלקו המערבי של האי המשקעים נמדדים בכמות נמוכה יותר, עקב חסימת הרכס במרכז האי את רוחות הסחר.
בקצהו הצפון-מזרחי של האי ממוקם שדה התעופה מאטיי, המשמש לטיסות פנים בלבד.
בשדה זה יש נתיב נחיתה בודד.
טא.אפ.טא סקופיה (במקדונית: Кошаркарски Клуб ТФТ) הוא מועדון כדורסל מהעיר סקופיה שבמקדוניה הצפונית המתמודד בליגת העל המקדונית בכדורסל.
הישג השיא של המועדון הוא זכייה בגביע המקדוני
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה נרשמה הקבוצה לליגה הבלקנית.
בעונת 2021/2022 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע המקדוני לאחר ניצחון 80–66 על מזט סקופיה
טאבולה ראסה (בפלמית: Tabula Rasa) היא סדרת מתח פסיכולוגית בשפה הפלמית אשר עלתה לשידור לראשונה ב-29 באוקטובר 2017 ברשת השידור הבלגית Eén ולה תשעה פרקים.
יוצרי הסדרה הם הכוכבת הראשית, וירלה בטנס ומאלין-שרה גוזין.
אנמי "מי" דאזה סובלת מאמנזיה בעקבות תאונת דרכים שעברה.
מי הופכת לדמות מפתח בחקירת היעלמותו של גבר, והיא נאלצת לשחזר את זיכרונותיה כדי לטהר את שמה.
וירלה בטנס בתור אנמי "מי" דאזה
סטיין ואן אופסטל בתור בנואה דאזה
ירון פרסוואל בתור תומאס גייסט
ג'ין ברבוטס בתור המפקח ז'ק וולקרס
נטלי ברודס בתור ד"ר מומארטס
ססיל אנטובן בתור רומי דאזה
הילדה ואן מיחם בתור ריטה
פטר ואן דן בחין בתור יאן "ורונסקי" פטרס
לין ואן רוין בתור ניקי
מארק פיטרס בתור שומר היער
מספר פרק כותרת אורך פרק תאריך שידור מקורי1ספקטר51 דקות29 באוקטובר 20172הודיני51 דקות5 בנובמבר 20173טרף קל55 דקות12 בנובמבר 20174חוט אריאדנה52 דקות12 בנובמבר 20175ו'53 דקות19 בנובמבר 20176בור הדובים55 דקות19 בנובמבר 20177וולי52 דקות26 בנובמבר 20178מרוב עצים לא רואים את היער53 דקות26 בנובמבר 20179בוב53 דקות3 בדצמבר 2017
טאבור עֲמָלִיָה (בטורקית: Tabur Ameliyat) הוא שמם של גדודי עובדים שפעלו עבור הצבא העות'מאני בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
לגדודים אלו גויסו נתיני לאומים שונים ברובם לא מוסלמים, ביניהם ארמנים, יוונים מאסיה הקטנה ונוצרים סורים.
בארץ ישראל, גדודים אלו גויסו כחלק מחובת הגיוס שהוטלה על תושבים בארץ ישראל שהיו נתינים עות'מאניים והם נועדו לבנות תשתיות עבור הצבא.
מחנות גדודי העבודה, שהוקמו במקומות נידחים, נודעו לשמצה בשל תנאי החיים ששררו בהם שהביאו למותם של רבים מהמגוייסים.
עד מלחמת העולם הראשונה היו התושבים בארץ, בעלי האזרחות הזרה, מוגנים מחוקי השלטון העות'מאני בעזרת חוקי הקפיטולציות שנתנו להם הגנה.
עם פרוץ המערכה על סיני וארץ ישראל השתייכו חלק מאותם אזרחים זרים למדינות שהיו עוינות לטורקיה.
השלטון העות'מאני הורה לאותם אזרחים בעלי נתינות של מדינת אויב לקבל על עצמם נתינות עות'מאנית (התעת'מנות) או לעזוב את ארץ ישראל.
כ-18,000 יהודים בחרו להתעת'מן ומספר דומה בחר לעזוב את הארץ.
אחת מהחובות שהוטלו על המתעת'מנים הייתה חובת הגיוס לצבא.
רבים מצעירי היישוב לא חיכו לצו הגיוס ומיהרו להתנדב לצבא ושירתו בתור קצינים.
עם תחילת הנסיגה של הטורקים אל מול הצבא הבריטי המתקדם הכריזו הטורקים על מלחמתם כמלחמת ג'יהאד על מנת לגרום למרד של המוסלמים בכל העולם כנגד הכופרים הנוצרים (דהיינו הבריטים).
הוראה זו גרמה להוצאת רוב החיילים, שלא היו מוסלמים, משורות הצבא הסדיר והצבתם בגדודי עבודה.
בפני הצבא העות'מאני עמדו משימות כבירות בתחום התשתיות כדי לתמוך בכוחות הלוחמים.
משימות אלו התמקדו בסלילת דרכים ומסילות רכבת ובהכנת חפירות וביצורים.
המשימה העיקרית ביניהן הייתה הקמת מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה שנועדה לאפשר לצבא העות'מאני לכבוש את חצי האי סיני ותעלת סואץ.
הצבא העות'מאני סבל ממחסור בציוד כבד להקמת תשתיות אלו והתבסס בעיקר על עובדי כפיים.
שיטת העבודה של הטורקים הייתה לחלק את העבודה למקטעים ולהקצות גדוד עובדים לכל מקטע.
עבור כל גדוד הקימו הטורקים מחנה עובדים עבור כך שהעובדים יעשו את דרכם ברגל למקום העבודה ובחזרה.
רוב המחנות נפרשו מתחנת הרכבת ואדי צראר ועד מבואות סיני.
אותם עובדים גויסו אומנם לצבא הטורקי אך נמצאו בתחתית דירוג החיילים.
תנאי החיים במחנות העבודה היו ירודים ביותר כשלמגוייסים ניתנו מוצרי מזון בסיסיים ואת היתרה נדרשו להשלים מכיסם.
המגורים היו באוהלים בלים תחת שמש המדבר.
המחנות חסרו טיפול רפואי בסיסי והעובדים הוכו במחלות ובמגפות, שמקורן בתנאים ההיגיינים הירודים, שהפילו רבים למשכב וגרמו לתמותה המונית.
המוניטין הרע שיצא למחנות הטאבור עמליה הביא למגוון ניסיונות להתחמק מהשירות בגדודי העבודה.
העמידים מבין המגויסים שילמו כופר כדי לקבל פטור מגיוס.
אחרים השיגו "וסיקה" ("תעודת עובד בעבודות הממשלה") שהגדירה את עבודתם כחיונית למאמץ המלחמתי הטורקי ולכן היו מוגנים משירות בגדודי העבודה.
רבים שלא הצליחו "להסתדר" ולהשיג פטור החליטו לערוק מהצבא על אף הסיכון להיות מוצאים להורג כנהוג בצבא הטורקי.
בזמן שהטורקים שלטו בכל הארץ היו העריקים מסתתרים במקומת מחבוא ולאחר שהבריטים כבשו את דרום הארץ נטו העריקים לחצות את קו החזית ולהסתתר בצד הבריטי.
טאבו היא תוכנית מציאות תיעודית קומית ישראלית המבוססת על הפורמט הפלמי , שבמסגרתה חנוך דאום יוצא לחופשה עם ארבעה אנשים המשתייכים לקבוצת מיעוט או בעלי לקות מסוימת.
התוכנית משודרת החל מ-22 באוקטובר 2022 בכאן 11.
בכל פרק יוצא חנוך דאום לחופשה עם ארבעה אנשים שלכולם מכנה משותף – לקות כלשהי או השתייכות לקבוצת מיעוט.
במהלך החופשה הוא מנהל איתם שיחות עומק ושומע מהצד שלהם איך נראים חייהם.
בסיומה של החופשה הוא מעלה מופע סטנדאפ שנכתב במיוחד בנושא הפרק כשבשורה הראשונה יושבים ארבעת המשתתפים.
קטעי המופע מושלבים במהלך הפרק.
שם הסדרה לקוח מרעיון הטאבו, בו משתמשים כדי להגיד שיש נושאים שאסור לצחוק עליהם, ובעצם מדירים נושאים מהשיח החברתי.
רועי אבן מאתר "tvbee" ציין שהצלחתה של התוכנית טמון .
אבישי סלע מאתר "TimeOut" כתב על התוכנית שהיא , אך ציין שקטעי הסטאנדאפ המשולבים התוכנית .
נדב מנוחין מאתר "וואלה" כתב: .
טאבוק גוגסו (בטורקית: Tavukgöğsü) הוא קינוח טורקי ומתוק העשוי מחלב ומחזה עוף טחון, הנפוץ בטורקיה.
הקינוח מורכב מחזה עוף טחון ומבושל, חלב, וניל, מי ורדים, סוכר וקמח אורז שאותם מערבבים יחד, מבשלים על אש נמוכה עד לקבלת מרקם דמוי פודינג.
נהוג להגיש את הקינוח כשהוא קר, מעוטר בקינמון טחון או פיסטוקים מרוסקים ובליווי גלידה או עוגה.
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גרסאות על בסיס שוקולד, קרמל ותוספת פירות.
טאבאס (בפרסית: طبس) היא בירת מחוז טאבאס שבפרובינציית דרום ח'וראסאן באיראן.
ההיסטוריה של טאבאס מתחילה בתקופה הפרה-אסלאמית.
עיר זו הייתה מרכז חשוב של האימפריה הסאסאנית.
בשל מיקומה האסטרטגי בקצה מדבר המלח הגדול, ובמפגש של דרכים רבות, כינה הגאוגרף אל-בלדהורי את העיר "שער ח'וראסאן".
בתקופה האסלאמית הקדומה היא נודעה בשם "טאבאס התמרים" בשל נווה תמרים גדול שצמח בו, ומאוחר יותר כ"טאבאס גילאקי" על שם מושל העיר המפורסם אבו'ל-חסן בן מוחמד גילאקי.
יחד עם העיירה טאבאס-ה מסינה השוכנת ממזרח אליה, היא העניקה למחוז המקומי את שמו טאבאסיין.
במאות ה-10-11, העיר מתוארת כמבוצרת, עם מספר כפרים מסביב.
מימי הביניים גאוגרפים ציינו כי אספקת במים לאזור הייתה על ידי בארות תת-קרקעיות.
העיר אפילו כללה מרחצאות חמים ומטעים גדולים של לימון ותפוזים.
בסוף המאה ה-11 העיר הפכה לחלק ממדינת נזרי איסמעילי , והייתה במצור על ידי הטורקים הסלג'וקים תחת אחמד סנג'ר בשנת 1102.
טאבאס ניצלה מהפלישה המונגולית לאזור הים הכספי.
הייתה לה ממשלה מקומית שכללה לצד טאבאס גם את פרדווס וגונבאד.
לאחר מותו של נאדיר שאה ב-1747, היא הייתה נתונה לשליטתם של ערביי זנגו כמדינה עצמאית שכללה את טון הסמוכה.
לזמן מה הם אפילו חטפו את נאדר מירזה אפשר והציבו את הכורדים מחבושאן בשליטה במשהד.
בשנת 1978, רעידת האדמה בעוצמה של 7.4 בסולם מרקאלי השפיעה קשות על העיר .
מאז, העיר נבנתה מחדש עם הרבה רחובות חדשים, פארקים ומבני ציבור.
מבצע החילוץ האמריקני הכושל טופר העיט ב-24-25 באפריל 1980 לשחרור בני ערובה אמריקאים בטהרן התרחש במחוז טאבאס, כ-127 ק"מ דרומית-מערבית לעיר טאבאס, בדרך לעיר יזד.
באיראן נקרא המבצע "מבצע טאבאס", ומשמעות המבצע הכושל והשלכותיו גרמו לעיר טאבאס להיות ידועה ומוכרת כמעט בכל רחבי איראן.
מערכת ההגנה האווירית של טאבאס נקראת בהתאם כך.
ב-21 בספטמבר 2024 בשעה 21:00 (שעון איראן) אירע פיצוץ מתאן במכרה פחם המנוהל על ידי חברת מדנג'ו הממוקמת בטאבאס.
בתחילה, מחוז טאבאס היה חלק מפרובינציית ח'וראסאן.
הוא הפך לחלק מפרובינציית יזד ב-2001, והועבר לפרובינציית דרום ח'וראסאן ב-2013.
אנשי טאבאס מדברים במבטא חרסאני של פרסית, שנשמע שונה במקצת מהמבטא האיראני הרגיל (מבטא טהרני).
בזמן המפקד הלאומי של 2006, אוכלוסיית העיר מנתה 30,681 נפש ב-7,962 משקי בית, כשהיא בפרובינציית יזד.
מפקד האוכלוסין של 2016 מדד את אוכלוסיית העיר בכ-39,676 נפשות ב-11,876 משקי בית.
עד אז המחוז הופרד מהפרובנצייה והפך לחלק מפרובינציית דרום ח'וראסאן.
טאבאס נמצאת במרכז איראן, 950 קילומטרים דרומית מזרחית לטהרן, במחוז דרום ח'וראסאן.
זוהי עיר מדברית עם עצי תמר והדר רבים.
יש בה גן ציבורי בן 300 שנה.
בטאבאס ישנו גם מקדש שאותו פוקדים מדי שנה אלפי עולי רגל.
לטאבאס שתי אוניברסיטאות עם 2,500 עד 3,500 סטודנטים.
בעיר יש קיץ חם, ואנשים כמעט ולא רואים שלג בחורף.
נתוני אקלים עבור טאבסחוֹדֶשׁינוארפברוארמרץאפרילמַאִייונייוליאוגוסטספטמבראוקטוברנובמברדצמברשָנתיממוצע מעלות צלזיוס יומי מקסימלי (°F)13.6
(71.4)ממוצע מעלות צלזיוס יומי מינימלי (°F)1.8
התוצרים החקלאיים של העיר המדברית משמעותיים מאוד.
מוצרים כגון: תפוזים, פיסטוקים, תמרים, אפרסמונים, פירות קיץ ונרקיסים.
כמו כן, לחם תה, חומוס וריבות שמכינים מתוצרת חקלאית, כגון: ריבת תפוזים אביבית, ריבת בלנג, ריבת קליפת תפוז, וליקרים הר טאבאס.
טאב האנטר היה שחקן, זמר, מפיק סרטים וסופר אמריקאי.
האנטר, הידוע בשיערו הבלונדיני ובמראהו הנאה, כיכב ביותר מארבעים סרטים.
במהלך שנות ה-50 וה-60, כשהיה בשנות העשרים והשלושים לחייו, נחשב האנטר לכוכב קולנוע אמריקאי שובר לבבות, ששיחק בתפקידים רבים והופיע על שערי מאות מגזינים.
להאנטר הייתה גם קריירה מוזיקלית בסוף שנות ה-50; בשנת 1957, הוא פרסם סינגל להיט אחד בשם "אהבה צעירה" , ובשנות השישים הייתה לו תוכנית אירוח קבועה בטלוויזיה.
ארתור אנדרו קלם נולד במנהטן, ניו יורק, בנה של גרטרוד וצ'ארלס קלם.
אביו של קלם היה יהודי, ואמו הייתה מהגרת גרמנית קתולית מהמבורג.
היה לו אח גדול, וולטר.
אביו של קלם היה אלים כלפי אימו, ותוך כמה שנים מלידתו הוריו התגרשו.
הוא גדל בקליפורניה, חי עם אמו, אחיו וסבו מצד אמו, ג'ון הנרי ואידה (לבית Sonnenfleth) Gelien; המשפחה התגוררה בסן פרנסיסקו, לונג ביץ' ולוס אנג'לס.
אמו קיבלה מחדש את שם משפחתה, ג'ליין, ושינתה גם את שמות המשפחה של בניה.
כנער, ארתור ג'ליין (כפי שהיה ידוע אז) היה מחליק אמנותי, שהתחרה הן ביחידים והן בזוגות.
למרות מוצאו היהודי מצד אביו, ג'יליין נשלח לבית ספר קתולי על ידי אמו הדתייה.
ג'יליין התגייס למשמר החופים האמריקאי בגיל 15 בשנת 1946. הוא היה גבוה ומפותח פיזית, ושיקר לגבי גילו כדי להתגייס.
בזמן שרותו במשמר החופים, הוא זכה לכינוי "הוליווד" בגלל נטייתו לצפות בסרטים במקום ללכת לברים בזמן חופש.
כאשר הממונים עליו גילו את גילו האמיתי, הם פיטרו אותו.
ג'יליין פגש את השחקן דיק קלייטון , הם התחברו חברתית; וקלייטון הציע לו להפוך לשחקן.
דיק קלייטון הכיר לג'ליין את הסוכן הנרי וילסון, שהתמחה בייצוג כוכבים כמו רוברט וגנר ורוק הדסון.
האנטר תמך בג'ורג' מונטגומרי ב-Gun Belt (1953), מערבון שהופק על ידי אדוארד סמול.
סמול השתמש בו שוב לסרט מלחמה, "גברת הפלדה" (1953), בתמיכתו של רוד קמרון, וכמוביל בסיפור הרפתקאות, חזרה לאי המטמון (1954).
הוא החל לשחק על הבמה, והופיע בהפקה של "העיר שלנו".[1] לאחר מכן הוצע להאנטר, וקיבל, חוזה בחברת האחים וורנר.
תפקידו הקולנועי הראשון של האנטר היה חלק קטן בסרט פילם נואר, "חסרי החוק" (1950 The Lawless ).
בהמשך הוזמן למלא את התפקיד הראשי בסרט "אי התשוקה" (1952 Island of Desire ) עם השחקנית לינדה דארנל.
הסרט, שתיאר פלירטוט מתמשך בין האנטר לדרנל, היה להיט.
בהמשך שיחק בסרטים Gun Belt (1953),
עם פרסומו קיבל חוזה כשחקן קבוע בחברת האחים וורנר.
אחד הסרטים הראשונים של האנטר בחברת האחים וורנר היה בתפקיד קטן בסרט "מרדף הים" (1955 The Sea Chase ), עם ג'ון וויין ולאנה טרנר ובתפקיד קטן ב-Track of the Cat (1954)
פריצת הדרך שלו הגיע כאשר לוהק לתפקיד דני, חייל נחתים צעיר, בדרמה על תקופת מלחמת העולם השנייה , בסרט זעקת הקרב ב-1955, שהיה במקום השלישי ב-רשימת הסרטים הריווחיים באותה שנה.
לדמותו בסרט זה יש רומן עם אישה מבוגרת, אך בסופו של דבר הוא מתחתן עם הנערה השכנה.
הסרט התבסס על ספר רב-מכר מאת ליאון יוריס והפך לסרט הריווחי ביותר של "האחים וורנר", באותה שנה, כשהוא מחזק את מעמדו של האנטר כאחד ממנהיגי הרומנטיקה הצעירים המובילים בהוליווד.
בספטמבר 1955 דיווח הצהובון Confidential , על כי האנטר נעצר חמש שנים קודם, בשנת 1950, בגין התנהגות של הפרת סדר.
לימים הסתבר כי בפועל הופעלו לחצים גדולים מאחורי הקלעים, על מנת שלא להוציא מהארון את האנטר.
לדיווח לא הייתה השפעה שלילית על הקריירה של האנטר.
כמה חודשים לאחר מכן, הוא נבחר לאישיות החדשה והמבטיחה ביותר בסקר ארצי בחסות מועצת ארגוני הקולנוע.
האנטר, ג'יימס דין ונטלי ווד היו השחקנים האחרונים שהוכנסו לחוזה אולפן בלעדי ב-Warner Bros בשנת 1956, בסרטים The Burning Hills directed by, and The Girl He Left Behind וסרטים נוספים שזכו לאהבת הקהל.
בנוסף החל להופיע בתוכניות אירוח וסדרות בטלוויזיה, שהייתה פורמט חדש יחסית באותם זמנים.
קריירת המשחק של האנטר הייתה בשיאה.
האנטר כיכב בסרט המוזיקלי Damn Yankees (1958), בו גילם את ג'ו הארדי ממועדון הבייסבול של הליגה האמריקאית בוושינגטון.
הסרט היה במקור מחזמר בברודוויי, והאנטר היה היחיד בגרסת הסרט שלא הופיע בצוות השחקנים המקורי.
הופיע גם במערבון They Came to Cordura (1959) (עם גארי קופר וריטה הייוורת') וכיכב בדרמה הרומנטית That Kind of Woman (1959) (עם סופיה לורן).
בשנת 1956 הקליט את השיר "Young Love (1956 song)," שהגיע למקום הראשון ב בילבורד הוט 100 ושהה שם שישה שבועות.
השיר מכר יותר משני מיליון עותקים, דבר יוצא דופן כאשר מדובר בלהיט יחיד, בתקופה שבה לא היו אינטרנט ו"הורדות" של השיר להשמעה.
כישלונו של האנטר לזכות בתפקיד טוני בעיבוד הקולנועי לסיפור הפרוורים (1961) גרם לו להסכים לככב בסיטקום טלוויזיה שבועי.
שיחק בסיטקום The Tab Hunter Show שהייתה עם מדרג רייטינג מתון (ייתכן שבשל שידורה במקביל ל-המופע של אד סאליבן) ונמשכה עונה אחת (1960–61) של 32 פרקים.
בניגוד לארצות הברית, בבריטניה הפכה ללהיט ודורגה כאחת מקומדיות המצבים הנצפות ביותר של השנה.
להאנטר היה תפקיד כמושא האהבה של דבי ריינולדס בקומדיה הרומנטית The Pleasure of His Company (1961).
היה לו תפקיד משנה בסרט יה לו תפקיד משנה בקומדיות אמריקה לאן?
להאנטר היה התפקיד הראשי בסרט האימה הפסיכולוגי Sweet Kill (1973), הסרט הראשון של הבמאי קרטיס הנסון, וכן בסרטים נוספים.
בעשור השישי לחייו, בשנות ה-80, הקריירה של האנטר קמה מחדש לתחייה כאשר כיכב לצד השחקן דיווין בסרט פוליאסטר של ג'ון ווטרס (1981) ובסרט Lust in the Dust (1985).
שני הסרטים הללו היו להיטים בקרב הקהל.
הוא שיחק את מר סטיוארט, המורה המחליף במחזמר "גריז 2" (1982), ששר את "רפרודוקציה".
להאנטר היה תפקיד מרכזי בסרט האימה "Cameron's Closet (1989)".
תפקידו הקולנועי האחרון של האנטר הגיע בסרט המשפחתי Dark Horse (1992).
האנטר, בעצמו בעלים של סוס ותיק, כתב את הסיפור המקורי והפיק את הסרט יחד עם שותפו לחיים, אלן גלייזר .
בשנת 2005 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של האנטר, Tab Hunter Confidential: The Making of a Movie Star (2005), שנכתבה יחד עם אדי מולר, הפכה לרב מכר של הניו יורק טיימס, בספר הזיכרונות שלו, האנטר יצא רשמית כהומו, ואישר שמועות שהיו נפוצות מאז שיא תהילתו.
הספר היה מועמד למספר פרסים.
הוא נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בפעם השלישית ב-28 ביוני 2015, עם יציאתו של הסרט התיעודי Tab Hunter Confidential , סרט עטור פרסים המבוסס על ספר הזיכרונות, אותו הפיק אלן גלזר.
בשנת 2022 פורסם הסרט, שהופק על ידי גלזר, ג'יי ג'יי אברהמס וזאכרי קווינטו.
בישראל הוא פורסם במסגרת ערוץ yes.
טאב האנטר נחשב בתקופתו לאחד ממכוכבי הוליווד האטרקטיביים, והחיים האישיים שלו היו תמיד תחת עין ציבורית.
בשנות ה-50, תקופת בהלת הלבנדר, לא הייתה אפשרות בארצות הברית, כבשאר מדינות המערב, להיות הומו מחוץ לארון ולהמשיך לעבוד ולהתפרסם.
הומוסקסואליות נחשבה כדבר לא מוסרי, וברוב מדינות העולם המערביות גם לא חוקי, עם עונשי מאסר למפירי החוק.
לא ניתן היה להתקבל למקום עבודה מהוגן, או להופיע בסרטים, כהומוסקסואל.
ברוב שנות פעילותו חי האנטר בשני מישורים.
במישור הציבורי יצא עם נשים, בעוד במישור הפרטי היה במערכות יחסים ממושכת עם גברים, דבר שהיה מוסתר מהציבור.
באופן פורמלי היה האנטר במערכת יחסים רומנטית עם מספר נשים מפורסמות, ביניהן נטלי ווד.
בפרסום האוטוביוגרפיה שלו, ובראיונות שערך בהמשך, סיפר שלאורך כל התקופה היה תמיד גיי, והיו לו מערכות יחסים ארוכות ויציבות עם בני זוג, אמנם במסתור.
בין השאר היה במערכת יחסים ארוכת שנים וממושכת עם המחליק על הקרח רוני רוברטסון.
לגבי עידן האולפנים של הוליווד, אמר האנטר, "החיים היו קשים עבורי, כי חייתי בשני עולמות באותה תקופה.
חיים פרטיים משלי, שמעולם לא דיברתי עליהם, ומעולם לא שיתפתי אותם עם אף אדם.
ובמקביל - החיים ההוליוודיים שלי, שם נדרשתי לצאת עם כוכבות, שידעו על הסוד, ולקיים מערכות יחסים שלמות לעיני המצלמות, במשך תקופות ממושכות, מאחר שהאולפנים רק רצו שאעשה את מלאכתי ואצליח".
"נכתב הרבה על המיניות שלי, והעיתונות הייתה די אכזרית, אבל מה שצופי הקולנוע רצו להחזיק בליבם היו הנחתים, הבוקרים והמאהבים השרמנטיים שגילמתי."
יציאתו של האנטר מהארון וההכרה הציבורית בכך הייתה צעד משמעותי.
בניגוד לג'יימס דין ולרוק הדסון, שנפטרו בטרם עת, והוצאו מהארון רק לאחר מותם, הוא היה אחד מכוכבי הוליווד הראשונים שחשף את נטייתו המינית לאחר שהקריירה שלו כבר הייתה בשיאה.
דבר שבתורו סייע לשינוי חשוב בתפיסת הציבור כלפי מיניות ונטייה מינית.
ניתן לומר כי טאב האנטר היה דמות משמעותית בתרבות הפופולרית של הוליווד בשנות ה-50, ושמו נחרת בזיכרון הציבורי לא רק בזכות סרטיו הרבים, אלא גם בזכות אומץ ליבו לחשוף את זהותו המינית בשלב בוגר מאוד יותר בחייו, לאחר שנורמות החברה אילצו אותו לחיות בארון במשך רוב חייו עד אז.
ב-8 ביולי 2018, שלושה ימים מיום הולדתו ה-87, מת האנטר בביתו, לאחר שלקה בדום לב.
לדברי בעלו, אלן גלייזר, מותו של האנטר היה "פתאומי ובלתי צפוי".
טאבו הוא משחק קופסה קבוצתי שפותח בשנת 1989 על ידי הממציא האמריקאי Brian Hersch והופץ תחילה על ידי חברת Parker Brothers, וכיום על ידי חברת הסברו.
המשחק מבוסס על עיקרון של הסברת מילה מבלי להשתמש ברשימה של מילים "אסורות" מילות ה"טאבו" – מילים הקשורות ישירות למילה אותה יש לנחש.
בכל תור, שחקן מקבל כרטיס שעליו מופיעה מילה ראשית אותה עליו להסביר לקבוצתו.
יחד עם זאת, באותו כרטיס מופיעה רשימה של חמש מילים שאסור לו להשתמש בהן בזמן ההסבר.
לדוגמה, אם המילה הראשית היא "שמש", עשויות להופיע מילים אסורות כמו "אור", "חם", "צהוב", "שמים", ו"יום".
המטרה היא להעביר את המשמעות מבלי להשתמש במילים אלו.
המשחק דומה למשחק הקופסה "אליאס" , בה אסור להשתמש רק במילה שאותה צריך לנחש.
במהלך ההסבר, חבר קבוצה יריבה מחזיק בפעמון או זמזם, ומשמיע אותו בכל פעם שהשחקן אומר מילה אסורה – מה שגורם לפסילה.
מאז יציאתו, הופצו עשרות גרסאות של המשחק:
Taboo Junior – לילדים, עם מילים פשוטות יותר.
Taboo XXL – כולל אביזרים ומשימות נוספות.
גרסה דיגיטלית – הופצה כאפליקציה וכמשחק מחשב.
המשחק נפוץ גם ככלי לימוד שפה.
מורים משתמשים בו לשיפור כישורי הבעה, חשיבה יצירתית ואוצר מילים.
יש אף המשתמשים בו בהוראת אנגלית כשפה שנייה (ESL) ובמסגרות טיפול קבוצתי.
טאבו זכה לפופולריות רחבה בעיקר בארצות הברית ובאירופה.
באתר BoardGameGeek הוא מדורג בציון ממוצע של 5.9 מתוך 10, בהתבסס על אלפי דירוגים.
רבים מציינים לטובה את ההומור והאתגר שבהימנעות ממילים נפוצות.
טאבי הטובה הוא סרט אנימציה מוזיקלי אמריקאי משנת 1975 בבימויו אלכסנדר שור עם דיק ואן דייק כמדבב ראשי.
התסריט הוא של פול טריפ מבוסס על סרטון אנימציה שהופק ב-1947 לפי תסריט שלו ומוזיקה של ג'ורג' קליינזינגר בבימוי של ג'ורג' פאל .
הסרטון באורך 10 דקות זכה להצלחה גדולה והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
הסרטון זכה לפרסום רב ותורגם לשפות רבות.
הוא תורגם גם לעברית על ידה עדה ברודסקי ובוצע על ידי יצחק שמעוני כקריין, עם תזמורת רשות השידור.
יש גם ביצוע של תזמורת הטיילת של בוסטון בניצוחו של ארתור פידלר עם קריינות של ג'וליה צ'יילד.
יש גם תקליט עם דני קיי כקריין והוא אף שר שיר מיוחד לטאבי הטובה בתקליט שלו לשירי ילדים.
הצלחת ביצועים האלה נובעת מכך שהיא מעלה את עניין של אי קבלת השונה ונידוי חברתי שלו בגלל צורתו אבל מסתיימת בניצחונו ובקבלתו לחברה.
טאבי הטובה מרגיש עצמו דחוי על ידי כל כלי התזמורת וגם המנצח.
הוא נמוך ושמנמן ויודע להפיק רק שני צלילים אומפה-אומפה.
הוא מיואש, מלא רגש נחיתות ורחמים עצמיים ויוצא למצוא את מזלו ביחד עם חברו היחיד - פי-וי הפיקולו.
הם מגיעים לקרקס וטאבי מצליח בעזרת האומפה שלו לשכנע את הפילה הסרבנית לגייס את הפילים לקבוצת ריקוד שזוכה לתשואות הקהל וטאבי הופך לידוען עד שהוא נופל בטעות לכלוב האריות, נחלץ על ידי הפילה וחוזר העירה.
פי-ווי משכנע אותו להגיע לעיר המנגינות שם יוכל לבחור לעצמו מנגינה לנגינת סולו.
שם הוא מגלה בבית יתומים את צלסטה היפה ומתאהב בה.
מנהלת הבית גב' סקוויק מתאכזרת לצלסטה וכאשר מוכרזת תחרות ריקודים בבית הנסיך היא כולאת אותה.
טאבי משחרר אותה והיא מגיעה לתחרות ומוצאת חן בעיני הנסיך שמתחיל לרקוד איתה וטאבי נאלץ לעזוב.
טאבי העצוב יושב ליד אגם ושר על בדידותו.
לפתע יוצאת צפרדע ומספרת לו שגם היא בודדה כמוהו ומשמיעה לו שיר.
טאבי נלהב מהמנגינה והצפרדע מייעצת לו להשמיע זאת בתזמורת.
למחרת מגיע טאבי לחזרה בתזמורת.
כל הכלים מכוונים את עצמם והמנצח מקיש בשרביטו.
טאבי מתחיל להשמיע את המנגינה שלמד מהצפרדע וכל הכלים כועסים עליו אך המנצח מתלהב ממנו ובהמשך מנגנים כל הכלים את המנגינה כשטאבי בראש.
טאבי שמח, עתה הוא מקובל בחברת כלי התזמורת.
שם השחקן שם הדמות הערותדיק ואן דייקטאבי הטובהקולפול טריפקרייןדייוויד ווייןפי-וי הפיקולוקולפרל בייליגברת פילהקולג'ק גילפורדהכרוזקולג'יין פאוולסלסטקולהרמיוני גינגולדגברת סקוויקקולסיריל ריצ'רדהצפרדעקולריי מידלטוןהמנצח פפרינוקול
הטאג' מהאל (בהינדית: ताज महल באורדו ובפרסית: تاج محل) הוא מבנה מונומנטלי בעיר אגרה, אוטר פרדש, הודו.
המבנה משלב מוטיבים של אדריכלות מוסלמית בעיקר בסגנון האדריכלות הפרסית עם השפעות הינדיות.
זהו מאוזוליאום שבנה קיסר האימפריה המוגולית שאה ג'האן כדי להנציח את אשתו השלישית והאהובה, ארג'ומנד באנו בגום, שנקראה מומתאז מהאל.
בשנת 1983 הכריז אונסק"ו על הטאג' מהאל כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2007 נבחר הטאג' מהאל במבחן הפופולריות העממי להיות אחד משבעת פלאי תבל החדשים.
בשנת 2007 בקרו באתר 3.2 מיליון מבקרים מתוכם שבע מאות אלף תיירים זרים.
משמעות שם המבנה בהינדית ובאורדו היא: "כתר הארמון" (בהינדית ובאורדו פירוש המילה "מהאל" הוא "ארמון").
מקור השם בפרסית, והוא נגזר משתי מילים פרסיות: تاج (תאג') – כתר, ו-محلّ ("מחל", ההגייה בפרסית ובאורדו: "מהאל") – מקום.
(משמעות המילה محل באורדו ובהינדית השתנתה במשך הזמן).
את המבנה הקים הקיסר המוגולי לזכר אשתו שכונתה מומתאז מהאל שפירושו "גבירת הארמון".
אשתו של הקיסר מתה בגיל 38, לאחר לידת בתם, אך על פי האגדה הספיקה לפני מותה לבקש מבעלה שינציח לאחר מותה את אהבתם הגדולה שתיחרט לדורות.
הבעל השליט התאבל מרה על אשתו ועם קומו מאבלו ניגש לכבד את צוואת אשתו.
שאה ג'האן החל במלאכת בניית הארמון בשנת 1631, והעסיק לשם כך 20,000 עובדים במשך 22 שנה.
את אבן החול האדומה לבניית הארמון הביאו בעזרת פילים מהסביבה הקרובה.
השיש הלבן הובא ממאקרנה שבראג'סטאן, הג'אספר (שיש שחור) מפנג'אב ואת אבני הבהט הביאו מארצות רחוקות כגון סין, אפגניסטן, טיבט ואפילו מתימן.
הקיסר שכר את שירותיו של אדריכל נודע מפרס, וכן הביא לוטש אבן מיומן מוונציה הרחוקה.
האומן היחיד שחתימתו מתנוססת על קירות הטאג' הוא אמנט חאן שירזי, אדריכל וקליגרף פרסי.
עם הזמן נוצרה אגדה לפיה לאחר שסיים האדריכל לבנות את הטאג' מהאל, כרת הקיסר את ידי האדריכל כדי שלא יוכל עוד לבנות מבנה מרהיב כזה, אך למעשה, הארכיטקט אוסטד אחמד לאהורי נפטר ב-1649, שנים לפני סיום הבנייה.
כחמש שנים אחרי השלמת הבנייה, ב-1658, תפס את השלטון אורנגזב, בנם של שאה ג'האן ומומטאז מהאל, וכלא את אביו במבצר אגרה, בארמונו ממנו ניתן לראות את הטאג' מאהל.
לאחר מותו נקבר שאה ג'האן בטאג' מהאל לצד אשתו האהובה.
המשורר ההודי הגדול רבינדרנאת טאגור היטיב לבטא את משמעות המבנה ואת הרקע הסיפורי שעליו הוא נבנה, במילים: "אגל דמעה על לחי הזמן" או ב"מתת אוהב" על-פי תרגומה של פועה שלו-תרן: "לנצור לעד רסיס דמעה של אהבה".
הטאג' מהאל, ששטחו כ-700 דונם, הוא מתחם שנבנה לפי כללי הסימטריה: אזור שער מפואר, גן המחולק לארבעה רבעים (צ'אר-באג) על ידי תעלות מים, אזור מרפסת מרוצפת שבצידה המערבי מסגד פתוח הפונה למכה, בצידה המזרחי ג'וואב (מבנה דומה למסגד כתמונת ראי) ובמרכזה מבנה המאוזוליאום עצמו.
גן אור הירח נמצא מעברו הצפוני של נהר היאמונה, ורחבת הבזאר לפני שער הכניסה.
המבנים עשויים מאבן חול אדומה מלבד המאוזולאום שמצופה בשיש אלבסטר.
עמרי גליקמן, מיכאל סוויסה ועומרי 69 סגל הוציאו שיר בשם "איצ'יקידנה" ובו הטאג' מהאל מוזכר באופנים שונים.
למשורר עמנואל יצחק לוי שיר על הטאג' מהאל בספרו "השמש שרה למלכיור".
בסדרה נמלטים בונה הגיבור מייקל סקופילד דגם של הטאג' מאהל עבור מנהל הכלא כדי ליצור עמו קשר ולהשיג ממנו טובות הנאה והטבות.
טאד הייתה להקת גראנג' מטאל ששמה זהה לשמו הפרטי של סולנה, טאד דויל (משמעות המילה Tad באנגלית היא "מעט").
טאד הוקמה בסיאטל ב־1988 והושפעה מאוד מסגנון הרוק של שנות השבעים והרבה פחות מסגנון הפאנק שמשך להקות כמו מאדהאני ו־L7.
הלהקה שמרה על צביון "מטאלי" במשך כל הקריירה, ותקליט הבכורה שלהם God's Balls נחשב לאלבום עם הסגנון הכבד ביותר שיצא אי-פעם מחברת התקליטים מסיאטל סאב פופ, יחד עם אלבום הבכורה של נירוונה, Bleach.
הלהקה לא הצליחה מסחרית מחוץ לגבולות סיאטל בשונה מלהקות גראנג' מטאל אחרות, כמו אליס אין צ'יינס וסאונדגארדן, בעיקר בשל תדמית אפורה ו"זרוקה" של חבריה.
טאד התפרקה ב־1999, כשהמתופף ג'וש סינדר עזב ללהקת Hotrod Lunatics וטאד דויל הקים את Hog Molly, שהזכירה את God's Balls אבל התפרקה לאחר אלבום אחד.
לאחר מכן טאד הקים להקה נוספת בשם Hoof שככל הידוע עובדת נכון ל-2005 על אלבומה הראשון.
טאביטאואה הם שני איי אטול שכנים בשרשרת איי גילברט, השייכת לרפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.
האי הצפוני נקרא טביטאואה צפון (Tabiteuea North) והאי הדרומי טביטאואה דרום (Tabiteuea South).
מקור שם האיים הוא במילה הגילברטית ל"הארץ בלי צ'יפים" (הארץ בלי המנהיגים), בשל התרבות השיתופית שהייתה נהוגה בהם.
בסוף המאה ה-19 נערכה מלחמה בין האי הצפוני לדרומי, לאחר שתושבי האי הצפוני הוטבלו לנצרות ופשטו על האי הדרומי במטרה להמיר בכוח את דת תושביו.
טַאבְּלָה (הינדי: तबला, בנגלית: তবলা, אורדו: طبلہ, ערבית: طبلة, מערבית: טבל, תוף) הוא כלי הקשה ממברנופוני הודי.
מערכת הטבלה מורכבת משני תופים בגדלים שונים, העשויים מסוגי עץ שונים.
על הכלי מתוח עור שבערך במרכזו מודבק טלאי עור עבה ושחור.
התוף הימני, הקטן, נקרא "דיין" (Dayan) והגדול, השמאלי, נקרא "ביאן" (Bayan).
חיבור העור לגוף התוף נקרא "קינר", העור הבהיר נקרא "סוּר", וטלאי העור העבה, השחור, נקרא "גאב".
הנגינה בטאבלה נעשית על ידי תיפוף עם האצבעות, האגודל וכרית כף היד על גבי עור התוף ודפנותיו.
הקשה במקומות שונים על פני התוף משנה את גובה הצליל.
כמו כן קיימת שיטת נגינה על ידי החלקה של כרית כף היד והאגודל מדפנות הכלי אל כיוון מרכז העור (ה"גאב"), היוצרת צליל ייחודי.
הנגן יושב בדרך כלל על הרצפה או על שרפרף נמוך ומחזיק את התופים לפניו, מונחים על כריות מיוחדות.
מתיחת העור נעשית על ידי מכשיר מיוחד המותח את הרצועות בהן הוא מחוזק אל גוף הכלי.
נגן הטאבלה המוכר ביותר בעולם המערבי הוא זקיר חוסיין.
נגני טאבלה משננים את המהלך הריתמי של הנגינה ואת סוגי התיפוף השונים על ידי מלמול הברות המתארות סוגי תיפוף שונים.
שינון הברות זה, ושפת ההברות נקראים "בוֹל" (מן המילה ההינדית לדיבור "בולנה").
בהקלטות והופעות מוזיקה הודית ניתן לשמוע את הנגן מדקלם את ה"בול" לפני או במקביל לנגינה.
גה - מכה קצרה ביד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
קה - מכה שטוחה באצבעות יד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
קט - מכה חדה במרכז השחור של התוף
נא - מכה ביד ימין כנגד דופן התוף
טי-טה - דרדור אצבעות במרכז התוף
גם תבניות קצביות נפוצות (סדרת בולים במקצב) הן בעלות שמות מזהים.
מועדון הכדורגל טאבריה סימפרופול הוא מועדון כדורגל אוקראיני מקצועני שהוקם ב-1958. ב-1962 נקרא "אוונגרד" ולאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה המועדון פורק.
בשנת 2016 הקבוצה הוקמה מחדש בעיר בריסלאב שבמחוז חרסון.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וכיבוש מחוז חרסון, הקבוצה פורקה במרץ 2022.
טאבריה הייתה אלופת אוקראינה הראשונה והקבוצה הראשונה מאוקראינה העצמאית שהתמודדה בליגת האלופות.
העפילה לגמר הגביע האוקראיני ב-1994 וזכתה בגביע האוקראיני בעונת 2009/2010. עד לסיפוח קרים מגרש הבית היה אצטדיון לוקומוטיב בסימפרופול, בן 19,979 מושבים.
הקבוצה הוקמה בשנת 1958 על בסיס קבוצת בורובסטניק, ב-1962 הפכה לאוונגרד ומאז 1963 שם הקבוצה הוא טאבריה סימפרופול.
משחק הבכורה של המועדון נערך ב-20 באפריל 1958 מול חימיק יארוסלבל הרוסית במשחק שהסתיים בשוויון מאופס.
ב-1973 הקבוצה זכתה באליפות הליגה הסובייטית השנייה והעפילה לליגה הראשונה, ליגת המשנה הסובייטית.
ב-1980 הקבוצה העפילה לליגה הבכירה וב-1981 סיימה במקום ה-17, כשמתחתיה פחטאקור טשקנט האוזבקית והיא נשרה לליגת המשנה.
בעונת 1986/1987 העפילה לחצי גמר הגביע הסובייטי והפסידה לדינמו מינסק, בתוצאה 2:0. ב-8 בנובמבר 1991 בעיר יקטרינבורג, הקבוצה שיחקה את משחקה האחרון במסגרת האליפות הסובייטית כאשר הפסידה 6:2 לאוראלמאש סברדלובסק המקומית.
ב-1992 טאבריה הפכה לאלופה האוקראינית הראשונה כשניצחה במשחק הגמר בלבוב 1:0 את דינמו קייב, אנאטולי זיאייב היה מאמן הקבוצה דאז.
אז הקבוצה קיבלה את זכותה להשתתף במוקדמות ליגת האלופות.
היא גברה על שלבורן הצרפתית (0:0, 2:1) ובסיבוב הראשון הפסידה לאלופה השווייצרית, סיון (4:1, 3:1) והודחה מהמוקדמות.
בעונת 1994/1993 הקבוצה הפסידה בגמר הגביע האוקראיני לצ'רנומורץ אודסה בדו-קרב פנדלים, 3:5. בעונת 2010/2009 טאבריה סימפרופול גברה על מטאלורג דונצק בגמר הגביע האוקראיני וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה.
ב-2010 הקבוצה התמודדה בסופר קאפ האוקראיני מול האלופה שחטאר דונצק והפסידה 7:1.
בעונת 2013/2014 נשרה הקבוצה מליגת העל, לאחר שסיימה את העונה במקום לפני האחרון ועקב המתיחות בחצי האי קרים הקבוצה פורקה.
באוגוסט 2016 הקבוצה הוקמה מחדש ועברה לעיר בריסלאב במחוז חרסון שבאוקראינהואירחה את משחקיה באצטדיון מאשינוסטרויטל בעיר.
החל מאוגוסט 2020 נערכו משחקיה של טאבריה באיצטדיאון מריאנובסקי, גם הוא במחוז חרסון.
הקבוצה שיחקה בליגה האוקראינית השנייה, עד מרץ 2022 כאשר מחוז חרסון נכבש על ידי רוסיה במהלך פלישתה למדינה והקבוצה הודיעה על פירוק.
טָגָלִית (ידועה גם כטאגאלוג; Tagalog, ᜆᜄᜎᜓᜄ᜔) היא שפה אוסטרונזית המדוברת בפיליפינים על-ידי כ-22 מיליון איש.
היא קרובה לשפות אוסטרונזיות אחרות כאינדונזית, מלאית, ג'אווה וטטום.
טגלית היא השפה הרשמית במחוזות קלבארזון ומימרופה, השפה העיקרית של המטרופולין של העיר מנילה, בירת הפיליפינים, והיא הבסיס לשפה הלאומית והרשמית של הפיליפינים, הפיליפינית.
+פונמות בטאגאלוג סדקי וילוני חכי בתר־מכתשי מכתשי/שִנִּי דו־שפתי אפיŋɲnm סותם ʔɡkdtbp מחוכךʤʧ חוכך h ʃ s מקורב(צדי)wjl מקישɾ
טאג' ג'מי גיבסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
גיבסון גדל בשכונת ברוקלין שבניו יורק, ובמהלך קריירת התיכונים שלו החליף מספר בתי ספר.
לאחר התיכון, הצטרף גיבסון לאוניברסיטת דרום קליפורניה במדיה שיחק במשך שלוש שנים.
בעונתו האחרונה במכללה אף הוביל את הקבוצה לאליפות הבית הפסיפי, ונבחר לחמישיית הטורניר.
גיבסון העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA של שנת 2009, ונבחר במקום ה-26 על ידי קבוצת שיקגו בולס.
במהלך רוב עונת הרוקי שלו, פתח גיבסון בחמישייה הראשונה של קבוצתו, והרשים ביכולותיו ההגנתיות ובאנרגיה שהוא מביא למשחקו, ונבחר לשחק במשחק הראווה של שחקני העונה הראשונה מול שחקני העונה השנייה במסגרת סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA.
בסיום העונה העפיל גיבסון עם קבוצתו למשחקי הפלייאוף, אך הודח כבר בסיבוב הראשון.
לקראת עונת הגיע אל הקבוצה קרלוס בוזר, המשחק גם הוא בעמדת הפאוור פורוורד.
עוד לפני תחילת העונה שבר בוזר את ידו, וגיבסון פתח בחמישייה הראשונה ב-15 המשחקים הראשונים.
עם חזרתו של בוזר לסגל הקבוצה, איבד גיבסון את מקומו בחמישייה הפותחת, והחל לעלות מהספסל למשך רוב אותה העונה.
בסיום העונה, העפיל גיבסון עם קבוצתו אל משחקי הפלייאוף, ואף הוביל את קבוצתו לניצחון במשחק החמישי של הסיבוב השני, ויתרון 2-3 בסדרה מול אטלנטה הוקס כשקלע 11 נקודות ברבע האחרון.