tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביוני 1778 השתתף בקרב מונמות, בו סבל ממכת חום שפגעה בבריאותו גם בהמשך חייו.
בעקבות כך השתחרר מהשירות במרץ 1779 וחזר ללימודי המשפטים.
ב-1782 הוסמך כעורך דין במדינת ניו יורק, ואז שוב נתקל בהמילטון, עורך דין בולט במדינה גם הוא.
את הקריירה הפוליטית שלו התחיל בר בשנת 1789, כאשר מונה בידי המושל ג'ורג' קלינטון לתפקיד פרקליט המדינה של ניו יורק.
ב-1791 התמודד בהצלחה מול פיליפ סקיילר (חמיו של אלכסנדר המילטון) על מושב בסנאט ארצות הברית.
על אף שנתקלו זה בזה בעיקר במאבקים פוליטיים ומשפטיים, בר והמילטון שמרו על יחסי ידידות.
מבחינה זו, ניצחונו הסנסציוני של בר על סקיילר, גנרל מפורסם ממלחמת העצמאות וקרוב משפחה של המילטון, סימן נקודת שפל חדשה בין השניים.
במהלך שהותו בפילדלפיה, מושב הממשל הפדרלי, שוב נתקל בר ביריבו הנצחי המילטון.
בצעד שגם כיום מניעיו אינם ברורים, שידך בר בין חברתו לשעבר של המילטון לג'יימס מדיסון.
אישה זו הייתה דולי פיין, לעתיד הגברת הראשונה דולי מדיסון.
לאחר סיום כהונתו בסנאט ב-1797, חזר בר לניו יורק ושם כיהן כחבר ברשות המחוקקת של המדינה עד 1801. במהרה הפך בר לדמות מפתח בפוליטיקה של המדינה.
בבחירות לנשיאות ב-1796 הורץ בר על ידי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית יחד עם תומאס ג'פרסון, אולם שיטת הבחירה על ידי חבר האלקטורים הייתה אז שונה - לא היו הצבעות נפרדות לנשיא וסגן נשיא, אלא כל אלקטור הצביע עבור שני מועמדים.
וזה שזכה ברוב הקולות מונה לנשיא, וזה שאחריו לסגנו (אלא אם כן הם לא זכו במספיק קולות או שנוצר תיקו, ואז הבחירה עברה לקונגרס).
כך זכה ג'ון אדמס הפדרליסט בנשיאות, ואילו ג'פרסון היה לסגנו.
בבחירות לנשיאות ב-1800 שוב הריצו הדמוקרטים-רפובליקנים את ג'פרסון ובר, מתוך כוונה שג'פרסון יהיה לנשיא.
בבחירות ניצחה המפלגה את הפדרליסטים, אולם על אף שהיה ברור לכולם כי ג'פרסון היה המועמד לנשיאות ולא בר, שניהם קיבלו את אותו מספר הקולות האלקטוראליים, והבחירה עברה לבית הנבחרים.
רבים מהפדרליסטים בבית הנבחרים, העדיפו את בר על פני ג'פרסון שנוא נפשם, וכך במשך 35 סיבובים לא זכה ג'פרסון לרוב הדרוש.
בשלב זה המילטון התערב במהלך העניינים, והשפיע על חבריו הפדרליסטים להצביע בעד ג'פרסון שבעיניו נראה "הרבה פחות מסוכן מאשר בר".
רק בסיבוב ה-36, בזכות שינוי הצבעה של שני חברי הבית, שנעשה כנראה בהשראתו של המילטון, נבחר ג'פרסון לנשיא ובר כסגנו.
בעקבות בחירות אלו חוקק התיקון ה-12, שהסדיר את הסוגיה וקבע כי ייערכו בחירות נפרדות לנשיא ולסגן הנשיא.
מפני שבמהלך הבחירות בר שתק, ולא הסכים להודיע על תמיכתו במינויו של ג'פרסון כנשיא, הוא איבד את אמונו של ג'פרסון, ונודה ממשלו ומהמפלגה.
אולם תפקודו כנשיא הסנאט זיכה אותו במוניטין של אדם ישר והגון.
כאשר נעשה ברור לכל כי בר לא ימשיך לקדנציה נוספת תחת ג'פרסון, החליט לרוץ למשרת מושל ניו יורק.
בר הפסיד בהתמודדות, ובחר להטיל את האשמה על חברי מפלגתו.
גם במקרה זה היה המילטון, ידידו-אויבו משכבר הימים, מעורב - בתקופה שלאחר הבחירות למושלות ניו יורק דווח בעיתונות כי המילטון ייחס לבר "דעה נבזית" במהלך מפגש פוליטי.
תוך זמן קצר הגיב בר ודרש תגובה מהמילטון.
נראה שהמילטון, הפוליטיקאי המנוסה, ערך מספר רב כל-כך של מפגשים פוליטיים וכתב מזכרים רבים כל כך בהם ציין את חוסר שביעות רצונו מבר, עד שלא היה יכול להגיב לדיווח העיתונאי ולהכחיש בתוקף את הדברים.
המילטון, שנפגע פוליטית קשות כאשר שמו נעשה מעורב בשערוריית בגידה וזיוף כספים ונאלץ לפרסם הודעת התנצלות פומבית, בחר הפעם שלא למחול על כבודו ולהתנצל שוב בפומבי.
המילטון, מלא כבוד עצמי, הסכים לאתגר למרות התנגדותו לדרך זו של יישוב סכסוכים.
בין השניים סוכם כי הקרב יתנהל בוויהוקן, ניו ג'רזי, באותו המקום שבנו של המילטון, פיליפ, נהרג בדו-קרב שלוש שנים קודם לכן.
הדו-קרב החל עם שחר 11 ביולי 1804, וסגן הנשיא בר ירה בהמילטון מתחת לחזה.
המילטון ירה באוויר, והחטיא בכוונה.
מאוחר יותר נמצאו שני מכתבים שלו בהם כתב, כי לא ינסה לפגוע ביריה הראשונה שלו.
לאחר פגיעתו הקשה פונה המילטון למנהטן לביתו של חבר, ושהה שם עד למותו מפציעתו ביום למחרת.
בעקבות מותו המפתיע של שר האוצר לשעבר בידי סגן הנשיא, הואשם בר במספר פשעים חמורים, ביניהם רצח, אך מעולם לא הועמד לדין עליהם.
למרות זאת, בר ברח לדרום קרוליינה, שם גרה בתו, אך חזר תוך זמן קצר לוושינגטון הבירה על-מנת לסיים את כהונתו כסגן נשיא (שעתידה הייתה להסתיים ב-3 במרץ 1805).
במהלך חצי שנה האחרונה בתפקידו, הספיק בר לנהל את תהליך ההדחה כנגד השופט העליון סמואל צ'ייס מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט.
על התנהלותו במשפט הדחה זה נאמר כי "משוא פניו היה כמלאך וקפדנותו כשטן".
לאחר תום כהונתו בבית הלבן ב-3 במרץ 1805, עזב בר לפילדלפיה.
שם פגש את ג'יימס וילקינסון המקורב לספרד ואת האריסטוקרט האירי הרמן בלנרהאסט, איתם קשר קשר כנגד ארצות הברית ומלכות המשנה של ספרד החדשה.
קשר בר היה סבך של פוליטיקאים ואנשי צבא שהונהגו בידי סגן הנשיא לשעבר, ומטרתו הייתה ליצור מדינה עצמאית במרכז אמריקה הצפונית.
רוב ההיסטוריונים סבורים כי השטחים המדוברים הם שטחי לואיזיאנה הצרפתית, אוהיו, טריטוריית מיסיסיפי, מדינת קנטקי או טנסי וכן טקסס או פלורידה הספרדיות.
סיבת הקשר איננה ברורה, אך ההנחה היא כי בר שאף להשתלט על שטחי ספרד החדשה ולעמוד בראש הרפובליקה החדשה, לאחר שכשל לעשות זאת בארצות הברית עצמה.
לאחר שמפגש בין מיליציות הקשר לכוחות ספרדיים כמעט והסתיים בעימות מזוין, וילקינסון חזר בו מכוונותיו ושלח את תוכניות בר לנשיא ג'פרסון.
הנשיא בתגובה הוציא כנגד בר צו מעצר, וזה הסגיר את עצמו לרשויות הפדרליות לאחר שקרא על צו זה בעיתון מקומי בטריטוריית אורלינס (כיום ארקנסו) ב-10 בינואר 1807. אך למרות זאת, זמן קצר לאחר שנעצר הפר בר את תנאי הערבות שלו וברח לפלורידה, שהייתה תחת שליטה ספרדית.
בסופו של דבר נתפס בר במהלך שהייתו באלבמה ב-19 בפברואר של אותה שנה.
בר הועמד לדין באשמת בגידה בבית דין נודד בריצ'מונד, וירג'יניה.
סנגוריו היו לותר מרטין וג'ון ויקהאם.
הוא הובא ארבע פעמים בפני חבר מושבעים גדול, אך רק בפעם הרביעית, ב-22 במאי, נמצאה ראיה מכריעה כדי להעמידו לדין.
משפטו החל ב-3 באוגוסט ונוהל על ידי נשיא בית המשפט העליון דאז, ג'ון מרשל.
במשפט עצמו, קבע השופט מרשל כי כדי להוכיח בגידה יש להציג עדות שמיעה של שני עדים.
התביעה מצידה לא מצאה שני אנשים שיעידו נגדו, ולכן זוכה בר בשל חוסר ראיות ב-1 בספטמבר, וזאת למרות העובדה שכל ממשל ג'פרסון עבד מאחורי הקלעים כדי שיצא אשם במשפט.
מיד לאחר מכן הואשם שוב בר על עבירות פחותות מבגידה, אך גם במשפט זה יצא זכאי.
בזמן זה הגיע בר לשפל חייו - כל חלומותיו על תקומה פוליטית נמוגו.
בר השבור עזב לאירופה, שם ניסה לעשות את הונו.
הוא נדד באירופה בין השנים 1808–1812, והתגורר בעיקר באנגליה, סקוטלנד, דנמרק, שוודיה וצרפת.
באנגליה נתקל בר בקשיים כלכליים וגורש ממנה, אך משניסה לעבור לצרפת סירבו הרשויות המקומיות לקבלו.
בר חזר לניו יורק ב-1812 ותכנן לפגוש שם את בתו, אך הספינה שהפליגה לניו יורק מקרוליינה טבעה ואיתה נעלמו בתו של בר וכל מסמכיו החשובים.
עד למותו המשיך בר לגור בניו יורק ועבד למחייתו כעורך-דין מצליח.
הוא מת ב-14 בספטמבר 1836, כשהוא בן 80. למרות העמדתו לדין על ניסיונותיו להרחיב את השליטה האמריקאית במערב, המשיך בר להתעניין בהתיישבות האמריקאית בספר ואף זכה לראות את המהפכה הטקסנית.
על אירוע זה אמר: "מה שנחשב לפני 30 שנה כבגידה, הוא היום פטריוטיות".
בר נקבר לצד אביו בבית הקברות המקומי של העיירה פרינסטון.
ארון הקודש מרג'ו אמיליה הוא ארון קודש מפואר משיש השוכן כיום באולם בית הכנסת המרכזי בשכונת קריית שמואל שבחיפה.
ארון הקודש הוקם בשנת ה'תקט"ז (1756) בעיר רג'ו אמיליה שבאיטליה.
לאחר השואה נותרו בעיר רק מעטים מיהודי רג'ו אמיליה, ובשנת 1957 הועבר ארון הקודש לישראל.
הוא נחשב לאחד מארונות הקודש היפים בישראל.
ארון הקודש הוקם בשנת ה'תקט"ז (1756) בבית הכנסת הגדול ברג'ו אמיליה באיטליה.
ברג'ו אמיליה שמור חוזה מהשנים 1755-1756 בין נציג קהילת רג'ו אמיליה דוד פדואה והפסל אגוסטינו קאנצ'יאני, וכן חוזה בין הגבאים הממונים, ישראל ברוך פונטאנילה, ישראל בנימין בסן, אברהם רבה ועמנואל סנגויניטי, לבין צ'יקארדו פיסאני, מומחה לשיש, בדבר הקמת ארון הקודש.
המסמכים מפרטים בדיוק את חלקי הארון כפי שהוקם, את התנאים הכספיים ואת זמני מסירת החלקים של הארון והקמתם במקום.
בשנת ה'תרי"ח (1858) הורחב אולם בית הכנסת באמצעות צירוף שטחיהן של דירות סמוכות שנקנו, וכן הוספה לבניין כיפה, שבה נקבעו חלונות לאור השמש.
באותו זמן שופץ גם ארון הקודש והוצמדה לו הבימה.
שנים מועטות לאחר הרחבת בית הכנסת החל תהליך הדעיכה של הקהילה, כשיהודיה החלו לעבור למרכזים גדולים יותר בהשפעת איחוד איטליה והענקת אמנציפציה ליהודים באיטליה.
כשתוקן בשנת 1930 החוק על הקהילות היהודיות באיטליה, היה מספר היהודים ברג'ו אמיליה כה קטן, שקהילת רג'ו אמיליה לא קיבלה מעמד עצמאי והיא סופחה לקהילת מודנה הסמוכה.
בשנת ה'תש"ב (1942) נפגע מבנה בית הכנסת בהפצצה אווירית, ובמשך שנים הוא נותר עזוב, ואף הושכר כמחסן ליהודי מומר.
מבנה השיש של ארון הקודש שימש רקע לארגזי האחסנה, והספסלים, ששירתו בשעתם את המתפללים, רוכזו בפינת האולם.
העברת ארון הקודש לארץ ישראל
בתום מלחמת העולם השנייה נותרו ברג'ו אמיליה יהודים מעטים.
בשל המצב הבלתי מכובד הועלתה הצעה להעלות את ארון הקודש, ואת חלקי השיש של הבימה לארץ ישראל, דבר שגם יעשיר את מדינת ישראל בחפץ אמנותי בעל ערך.
שלמה אומברטו נכון והרב ד"ר רפאל לאטיס, רבה של קהילת מודנה, טיפלו בצדדים הטכניים והמשפטיים של העברת ארון הקודש והבימה לקריאה בתורה, שכללו השגת אישורים שונים מהרשויות באיטליה, פירוק ארון הקודש והכנת המטען, שכלל 40 ארגזים במשקל 15 טונות, ועוד 15 ארגזים שבהם אוחסנו יתר החפצים.
במאמר על העברת ארון הקודש בעיתון "לה גאזטה די רג'ו" מחודש יולי 1957 נכתב:
"לאחר מאורעות עצובים שעברו על אנשים ועל דברים, מוצא היום ארון הקודש בו נשמרו שנים רבות ספרי התורה ולפניו התפללו יהודי רג'ו, שיקום ראוי בארץ ישראל, באותה ארץ בה צמחה ומטופחת האמונה, שסבל האנושות יוכלו למצוא תיקון ביום מן הימים."
ארון קודש זה הוא אחד מ-40 ארונות קודש שהועברו מאיטליה לישראל .
אחת הסיבות שארון הקודש הוצב בבית הכנסת בקריית שמואל הייתה בשל גובהו של אולם בית הכנסת, שהתאים לגובהו של ארון הקודש.
ארון הקודש נחשב לאחד היפים מבין ארונות הקודש שהועברו לישראל, ולאחד הבודדים הבנוי משיש (ארונות אחרים בנויים מעץ מצופה).
יחד עם ארון הקודש הועברה גם הבימה המשמשת לקריאה בתורה וכן הפמוטות המוצבים בצדי ארון הקודש, כמו גם חלק מהריהוט.
ארון הקודש וחלקי השיש של הבימה, שוקמו לאחר העלאתם ארצה.
הבימה בבית הכנסת בקריית שמואל מורכבת מחלקים מקוריים מבימת בית הכנסת באיטליה, יחד עם חלקים חדשים.
בצדה הימני של הבימה הותקן לוח שיש ועליו כתובת בעברית "זה בית אלוהים" וכתובת באיטלקית המזכירה את חנוכת בית הכנסת לאחר הרחבתו ושיפוצו בשנת 1858. הלוח נקבע בבית הכנסת של רג'ו בשנת ה'תרס"ח (1908) במלאת חמישים שנה להרחבת בית הכנסת "כדי שהדורות הבאים ישמרו יחד עם דת האבות אהבה למולדת".
תרגום לעברית של הכתובת המקורית קבוע בצדה השני של הבימה.
ארון הקודש והבימה הועמדו מחדש בשנים 1957-1959 ונחנכו בערב ראש השנה ה'תש"ך (1960), והם מנציחים בישראל את שמה של קהילה שבעבר הייתה מרכז יהודי.
ארון הקודש מרג'ו אמיליה מופיע בבול מסדרת 'מועדים לשמחה' תשל"ג, כחלק מסדרה של ארבעה בולים שהנציחו ארבעה מבין ארונות הקודש שהועלו מאיטליה.
ארון הקודש, שגובהו 6.20 מטרים ורוחבו 3.30 מטרים, ניצב על ארבע מדרגות מעוגלות משיש לבן קארארה, כאשר שבסיסי העמודים והלזנות משמשים להן מסגרת.
שני העמודים העשויים משיש נדיר ומשובח (משקל כל עמוד 1 טון) מהווים יסוד לקישוט העליון מעשה אומן ועומדים בריחוק מה לפנים מהלזנות המקיפות את דלתות הארון.
הראשים הקורינטיים השלמים של העמודים וחצאי הראשים מעל הלזנות יוצרים אחידות נאה של המבנה.
באמצע הקישוט העליון ישנו שלט המספר על תאריך הקמת הארון בזה הלשון:
לפרט ויהי שירו קם ביקרו.
שמך נא פה השכן עליון.
המילה 'שירו' היא בגימטריה 516, שרומזת לשנת תקט"ז, (1776-1777) שבה הוקם ארון הקודש.
מסגרת שיש מסוגננת מקיפה את הדלתות המגולפות, הן נפתחות בגרירה על מסלול המיועד להן בתוך מבנה השיש ואינן נראות לעין כשהארון פתוח.
לשני צדי הארון ניצבים שני פמוטות גבוהים מעץ מוזהב.
בעת העמדת הפמוטות לאחר העברתם, נקבעה בחלקם העליון מנורה עם נורות חשמל בת שישה קנים שתוכננה על ידי האדריכל מאיר בן אורי, אשר פיקח על עבודת השחזור של ארון הקודש.
האדריכל בן אורי עיצב גם את אש התמיד, התלוי מתחת לכתובת ההקדשה של ארון הקודש, המשתלב יפה עם ארון הקודש ואינו מסתיר את פיתוחי השיש.
תוך כדי שיקום הארון גילה האדריכל בן אורי באחת המדרגות חור מעובד יפה ומוצנע שבתוכו הותקן וו הניתן לדחיפה בעזרת מוט ברזל מבחוץ.
ברצפת הארון פנימה נמצאה אבן עגולה שכיסתה על מרתף קטן מתחת לרצפת הארון ושניתן להרים אותה רק בעזרת הוו שמתחת למדרגה, החלל הנסתר היה מיועד כנראה לשמור על חפצים יקרים ועל ממון הקהילה בזמן סכנה.
ארון החתולים (בהולנדית: KattenKabinet) הוא מוזיאון לאמנות באמסטרדם שבהולנד, שמוקדש ליצירות אמנות המתארות חתולים.
המוזיאון ממוקם לצד תעלת ההרנחראכט באזור המכונה ה"חאודן בוכט" (העיקול המוזהב).
מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1667 עבור האחים הסוחרים וילם ואן לון (Willem van Loon) ואדריאן ואן לון (Adriaen van Loon).
בשנת 1837 שונה המבנה, וכניסת השירות של המבנה הפכה לכניסה הראשית שלו (בדומה לבתי תעלה רבים אחרים באמסטרדם).
בשנת 1885 מכרה משפחת ואן לון את המבנה לסוחר פיטר ואן אייחן (Pieter van Eeghen), אשר שיפץ את המבנה.
כמו כן במבנה התגורר ראש עיריית אמסטרדם יאן קלקון.
בשנת 1985 שוקם המבנה ובשנת 1990 נפתח המוזיאון על ידי בוב מייר (Bob Meijer), לזכר חתול המחמד שלו.
אוספי המוזיאון כוללים יצירות אמנות (ציורים ופסלים) בהן יצירות של האמנים פבלו פיקאסו, רמברנדט, אנרי טולוז-לוטרק.
ארון אדוארד אקהרט הוא שחקן קולנוע אמריקאי.
לאחר שהשתתף במספר סרטים התפרסם אקהרט כשגילם רוצח נשים סוציופט בסרט הקומדיה השחורה "בחברת הגברים" (1997).
אקהרט זכה להכרה נוספת בתור ג'ורג' בסרט "ארין ברוקוביץ'" (2000), ולאחר מכן קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב על גילומו של ניק ניילור בסרט "תודה שעישנתם" (2005).
אקהרט נולד בקופרטינו, קליפורניה, בנם של מרי מרת'ה ג'ונס, סופרת, אמנית ומשוררת ושל ג'יימס קונרד אקהרט, מהנדס מחשבים.
הוא הצעיר מבין שלושה אחים, ג'יימס לורנס ואדם אקהרט.
אביו הוא ממוצא גרמני-רוסי, ואילו אמו ממוצא אנגלי, גרמני וסקוטי.
הוא חבר בקהילה המורמונית ונשלח מטעמה כמיסיונר בצרפת ושווייץ למשך שנתיים.
בשנת 1981 עבר עם משפחתו לאנגליה בעקבות עבודתו של אביו.
במהלך שהותם ב, המשפחה הסתובבה ברחבי סארי, אנגליה, והתגוררה בעיירות כמו קובהאם (אנ'), ריפלי (אנ') ווולטון על התמזה (אנ').
אקהרט למד בבית ספר של רשת ACS בסארי, שם הופיע לראשונה על במה בהפקה בית ספרית בתור הדמות צ'ארלי בראון.
ב-1985 עבר אקהרט לאוסטרליה והתיישב בסידני, והחל ללמוד בבית הספר האמריקאי הבינלאומי של סידני (אנ') בשנה האחרונה שלו בתיכון; שם הוא פיתח עוד יותר את כישורי המשחק שלו בהפקות כמו "מחכים לגודו", שם הוא מודה שהוא נתן הופעה "נוראה".
אקהרט עזב את בית הספר בשנת הלימודים האחרונה כדי לעבוד בבית קולנוע.
הוא בסופו של דבר קיבל תעודת בגרות באמצעות קורס חינוך מקצועי.
בשנת 1988, אקהרט חזר לארצות הברית ונרשם ללימודי קולנוע באוניברסיטת בריגהאם יאנג-הוואי (אנ') בהוואי, אך מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת בריגהאם יאנג (BYU) בפרובו, יוטה.
הוא סיים את לימודיו ב-1994 עם תואר ראשון באמנויות יפות.
הוא גם למד משחק בסטודיו ויליאם אספר (אנ').
תפקידו הראשי הראשון של אקהרט היה בשנת 1997 בקומדיה השחורה "In the Company of Men".
שנה לאחר מכן הופיע בקומדיה "חברים שכנים ודברים אחרים" ובסרט "שלישי".
בשנת 2000 קיבל אקהרט שבחים רבים על משחקו בסרט של סטיבן סודרברג "ארין ברוקוביץ'".
כמו כן השתתף באותה השנה בדרמת הקומדיה "האחות בטי".
ב-2001 שיחק בסרט הדרמה של שון פן "שבועה".
ב-2002 שיחק בדרמת המסתורין "מכתבי אהבה".
ב-2003 שיחק אקהרט בסרט האסונות "שעת אפס" ובסרטו של רון הווארד "הנעדרת", כמו כן שיחק בסרט "צ'ק פתוח".
ב-2004 שיחק במותחן "החשוד הנעלם".
בשנת 2006 קיבל אקהרט מועמדות לפרס גלובוס הזהב על משחקו בקומדיה "תודה שעישנתם", כמו כן הוא השתתף בסרטו של בריאן דה פלמה "הדליה השחורה".
ב-2007 שיחק בקומדיה "אהבה בתפריט" ובקומדיה "ביל".
בשנת 2008 השתתף בסרט שובר הקופות "האביר האפל", בסרט שיחק אקהרט את דמותו של דו-פרצוף (הארווי דנט), על תפקידו בסרט זכה אקהרט לביקורות נלהבות ולמועמדות לפרס סאטורן.
בשנת 2010 בסרט עטור השבחים "מחילת הארנב".
בשנת 2011 שיחק תפקיד ראשי בסרט "פלישה עולמית:קרב לוס אנג'לס".
בשנת 2013 גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית בסרט "המטרה: הבית הלבן".
בשנת 2013 גילם את דמותו של פרנקנשטיין בסרט אני, פרנקנשטיין שייצא לאקרנים בינואר 2014.
בשנת 2016 שיחק בדרמת האיגרוף "להילחם על זה".
באותה שנה חזר לגלם את נשיא ארצות הברית בנג'מין אשר בסרט ההמשך "המטרה: לונדון".
בספטמבר 2016, יצא סרט בכיכובו של אקהרט "סאלי: נס על ההדסון" בבימויו של קלינט איסטווד.
אקהרט מגלם את טייס המשנה.
בשנת 2016 גילם את ד"ר סת' אמבר בסרט האימה "התגלמות הרוע".
בשנת 2019 גילם את הגנרל ג'יימס דוליטל בסרטו של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי".
אקהרט החל לצאת עם השחקנית אמילי קלין ב-1997, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "בחברת גברים" ואף הם התארסו, אך הם נפרדו ב-1998.
הוא תמיד נרתע מלדבר על מערכות היחסים שלו בראיונות.
אקהרט יצא עם המוזיקאית וחברה בלהקת הבנות "SHeDAISY", קריסטין אוסבורן מ-2006 עד 2007. הוא הופיע בקליפ לשיר שלהן "I'm Taking the Wheel".
+שנהסדרהתפקידהערות1992Double Jeopardyדווייןסרט טלוויזיה של שואוטיים2004פרייז'רפרנק2 פרקים2018שושלת רומנוב (אנ')גרג2 פרקים2022הגברת הראשונהג'רלד פורדתפקיד ראשי; 10 פרקים2022–הווהPantheon קארידיבוב; 16 פרקים
ארון ג'מאל ברוקס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.
את דרכו בכדורסל החל ברוקס בבית הספר התיכון על שם בנג'מין פרנקלין.
בעונת , עונתו האחרונה בתיכון, הוביל את קבוצתו לאליפות לאחר ניצחון 55-67 במשחק הגמר נגד שחקן אוניברסיטת גונזגה וה-NBA לעתיד אדם מוריסון, שם קלע 38 נקודות.
לאחר עונה זו נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2003 החל לשחק באוניברסיטת אורגון.
כבר בעונתו הראשונה בליגת המכללות הציג יכולת טובה ונבחר לחמישיית ה של העונה במחוז הפסיפיק-10 (Pac-10) עם של 7 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
בעונתו השנייה באורגון הפך לשחקן מוביל בקבוצה ועם ממוצעים של 14 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק נבחר לחמישיית העונה המחוזית.
גם בעונה הבאה המשיך לבלוט והעמיד 10.8 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, אך לא זכה בתואר כלשהו.
בעונתו האחרונה במכללות, עונת , הגיע ברוקס לשיאו ועם ממוצעים של 17.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק הוביל את אורגון לגמר הפסיפיק-10, שם הפסידה הקבוצה לאוניברסיטת פלורידה.
הוא נבחר לחמישיית העונה המחוזית, לנבחרת העונה במכללות על שם ג'ון וודן ולחמישיית העונה השלישית של סוכנות הידיעות האמריקאית.
הוא סיים את קריירת המכללות שלו ב-29 במרץ 2007, בסוף שבוע האולסטאר של ה-NCAA, שם זכה בתחרות השלשות.
בדראפט ה-NBA 2007 נבחר ברוקס במקום ה-26 על ידי יוסטון רוקטס.
בעקבות יכולת לא מרשימה במשחקי ההכנה ובמחזורי הפתיחה של הליגה הורד לקבוצת הבת של יוסטון, ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כבר לאחר שני משחקים חזר לקבוצה הבוגרת.
את עונת הרוקי שלו סיים עם ממוצעים נמוכים של 5.2 נקודות ו-1.7 אסיסטים למשחק.
בעונת החל להוות גורם משמעותי יותר ביוסטון ולאחר העברתו של רייפר אלסטון, שהיה הרכז הפותח של הקבוצה לאורלנדו מג'יק, הפך גם לשחקן חמישייה קבוע וסיים את העונה הסדירה עם 11.2 נקודות ו-3 אסיסטים בממוצע למשחק.
גם בפלייאוף המשיך לבלוט והיה אחד הגורמים המרכזיים ליכולת הקבוצתית המצוינת של יוסטון שניצחה בסיבוב הראשון את פורטלנד טרייל בלייזרס.
בחצי גמר המערב התמודדו ברוקס וקבוצתו נגד לוס אנג'לס לייקרס.
למרות שבמשך מרבית הסדרה נאלצה יוסטון לשחק ללא כוכביה המובילים, יאו מינג וטרייסי מקגריידי, הצליחו ברוקס ושחקנים נוספים כגון לואיס סקולה ורון ארטסט להתעלות והודחו רק לאחר שבעה משחקים, כאשר במשך חלקים נכבדים מהסדרה הם מהווים יריב שקול ואף עדיף לשחקני לוס אנג'לס המנוסים והאתלטים.
עם תחילת עונת הפך לשחקן מוביל ביוסטון והיה ל של הקבוצה עד הגעתו של קווין מרטין לקראת סיום העונה.
הוא קלע 19.6 נקודות, מסר 5.3 אסיסטים (מלך האסיסטים של יוסטון) והוריד 2.6 ריבאונדים בממוצע ונבחר לשחקן המשתפר של העונה.
למרות שיפורו הניכר של ברוקס ויכולתם הטובה של מרבית שחקני הרוטציה, חסרונו של יאו מינג, אשר היה פצוע במשך כל העונה ודעיכתו של טרייסי מקגריידי השפיעו על היכולת הקבוצתית של יוסטון שלמרות שסיימה את העונה הסדירה במאזן חיובי (40-42) לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
ב-24 בפברואר 2011 הועבר ברוקס לפיניקס סאנס בתמורה לגוראן דרגיץ'.
ברוקס שיחק במדי הסאנס במשך חצי עונה בלבד, עד סיום חוזהו בקבוצה בקיץ 2011.
באוגוסט 2011, בעקבות שביתת השחקנים ב-NBA, חתם ברוקס בקבוצת "גואנגדונג סאות'רן טייגרס" מליגת ה-CBA הסינית.
ב-6 בינואר 2012 קלע ברוקס שיא עונתי של 40 נקודות בניצחון קבוצתו על "טיינג'ין רונגאנג".
בפלייאוף ה-CBA ניצחה גואנגדונג את שתי הסדרות הראשונות בתוצאה 3-0, אך הפסידה בגמר הליגה ל"בייג'ינג דאקס", בראשותו של סטפון מרבורי, בתוצאה 4-1.
ברוקס חזר ל-NBA בעונת , לאחר שחתם בסקרמנטו קינגס על חוזה לעונה אחת.
בסקרמנטו תפקד ברוקס כשחקן מחליף וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
לאור האכזבה מהגארד, ניפו הקינגס את ברוקס מסגל הקבוצה ב-1 במרץ 2013. לאחר ארבעה ימים חתם בשורות יוסטון רוקטס, שבמהלך ארבעת החודשים הבאים הספיקה לחתוך אותו ולהחתימו מחדש עד סיום עונת .
במהלך אותה עונה, ב-20 בפברואר 2014, נשלח בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לפורוורד ג'ורדן המילטון.
ב-22 ביולי 2014 חתם ברוקס בשיקגו בולס על חוזה לעונה אחת, ובסיומה האריך עמה את החוזה.
בעונות ו- שיחק עבור אינדיאנה פייסרס ומינסוטה טימברוולבס, בהתאמה.
ביולי 2019, לאחר שנה מחוץ למגרשים, חתם על חוזה בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית.
ארון אחירם (פיניקית: 𐤀𐤓𐤍 𐤀𐤇𐤓𐤌 – ארן אחרם) הוא סרקופג שהתגלה בנקרופוליס של העיר הקדומה גבל שבלבנון.
על הארון נמצאה כתובת חקוקה בכתב פיניקי המציינת את שמו של מלך פיניקי בשם אחִרם.
הכתובת מתוארכת לשנת 1000 לפנה"ס לערך.
הסרקופג התגלה בשנת 1923 על ידי הארכאולוג הצרפתי פייר מונטה בקבר פיר מס' V בנקרופוליס המלכותי של מלכי גבל בסמוך לשפת הים.
הסרקופג התגלה ביחד עם קבוצת קברים של מלכי גבל.
שמו של אחירם נודע רק בעקבות מציאת הסרקופג - אין אזכור לשמו כמלך בתעודות עתיקות אחרות.
את אחירם ירש בנו "אתבעל" שהיה הראשון אשר היה זכאי במפורש לתואר מלך גבל.
התבליט המגולף התחתון של הסרקופג נחשב אחד התבליטים האומנותיים החשובים מתחילת תקופת הברזל שנמצאו באזור חוף לבנון הפיניקי.
בקרבת הסרקופג נמצאו ממצאים שתוארכו לתקופת הברונזה המאוחרת המאה ה-13 לפנה"ס.
ממצאים אלה העלו דיונים בשאלה האם יש לתארך את הסרקופג לתקופה זו או לתארך למאה ה-11 לפנה"ס או המאה ה-10 לפנה"ס וזאת משיקולים פלאוגרפיים.
הסרקופג מעוטר בתבליטי סצנות שונות הקשורות כנראה לחיי המלך ומותו.
הסצנה העיקרית מתארת מלך היושב על כס עשתרת מלכותי מגולף בכרובים, כשבידו הימנית הוא מחזיק כוס, ובידו השמאלית שבט המשפט, או פרח לוטוס.
לפני המלך שולחן, ולפניו עוברים גברים המברכים אותו תוך הנפת ידיהם או מביאים לו מתנות.
סצנה דומה מאוד התגלתה על לוחית שנהב ממגידו מהמאה ה-13 לפנה"ס.
על מכסה הסרקופג מגולפות שתי דמויות גבריות המתעמתות אחת עם השנייה, כאשר ביניהן גולפו זוג אריות המפנים את גבם זה לזה.
סצנה אחרת מראה נשים מקוננות, חשופות חזה, וכנראה פרועות שיער.
שתיים מניפות את ידן, ושתיים ידיהן על ירכיהן.
סצנה זאת מופיעה בדופן הצרה משני הצדדים.
הכתובת מכילה 38 מילים, ובהם 19 או 20 אותיות המקבילות לאותיות העברית בלא האות ק' האות צ' ואולי גם בלא האות ד'.
היא כתובה בשורה אחת ארוכה בשני חלקים על שתי השפות לאורך מכסה הסרקופג.
הכתובת נכתבה בניב קדום של השפה הפיניקית וזה הטקסט הקדום ביותר של האלפבית הפיניקי שהתגלה עד כה.
הניב הפיניקי בכתובת הוא מהניבים הקרובים ביותר של פיניקיה ללשון המקרא.
על פי הכתובת, הסרקופג הוכן על-ידי אתבעל מלך גבל לאביו אחירם.
הכתובת ידועה בסימון KAI 1.
ארון זה פעלעשה אתבעל בן-אחירם מלך-גבל לאחירם אביהו איווה לשיתוביקש לָשִׂים אותו בעולםהמתים ואזהרה אל מלך במלכים ושכן בשוכנים וְכל מי ששָׁם חונה
עֲלֵי גבל - ויגלוהיה אם יִפתח ארון זה: תיחשףייקצץ חוטרענף, עליו נשען משפטו, תתהפך כיסא מָלכוֹ, ובפחד תברח מפני גבל, והוא ימח ספרו ימחק הכתוב לגביו, או: מיספרו - צבאו ...
במחצית הדרך במורד הפיר המוביל לחלל הקבר נמצאה כתובת נוספת חרותה על הקיר הדרומי.
לצירוף "מלך במלכים וסוכן בסוכנים" השוו "מלכ במלכמ ורזנ ברזנמ" (מלך במלכים ורוזן ברוזנים) בקללה שבסוף כתובת אזתוד.
ארון אגוסטין אפללו הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
את עונתו האחרונה אפללו שיחק באורלנדו מג'יק בליגת ה-NBA.
אפללו, בוגר אוניברסיטת קליפורניה, נבחר בדראפט בסיבוב הראשון במקום ה-27 על ידי דטרויט פיסטונס.
אפללו נולד ב-15 באוקטובר 1985 בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
שם משפחתו מגיע מאביו המאמץ, בנג'מין אפללו, יהודי עם שורשים מצפון אפריקה שנישא לאמו של ארון, גוונדלין וושינגטון, אפרו-אמריקאית.
בפברואר 2004 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שנה אחת אחרי שסיים את הלימודים בתיכון קומפטון.
בתיכון קומפטון העמיד אפללו ממוצעים של 10.8 נקודות למשחק והיה שותף לזכייתו של התיכון באליפות ארצות הברית.
עם סיום לימודיו של הקלע המוביל, דיז'ון תומפסון במכללה, תפס אפללו את המקום בחמישייה והעמיד ממוצע של 15.8 נקודות למשחק בעונתו השנייה.
ב-2006 הכריז אפללו כי ינסה להתקבל ל-NBA בדראפט של אותה שנה, אך חזר בו והמשיך לשנה נוספת במכללה.
ב-2007 נרשם בשנית לדראפט, ונבחר במקום ה-27 בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס.
ב-13 ביולי 2009 עבר אפללו בטרייד עם וולטר שארפ לדנוור נאגטס בתמורה לבחירת סיבוב שני בדראפט של 2011. אפללו השתלב במהירות בחמישייה של דנוור, וב-25 בינואר 2010 קבע שיא אישי עם 6 שלשות נגד שארלוט בובקאטס.
בעונתו הראשונה בדנוור שיחק בכל 82 המשחקים והעמיד ממוצעים של 8.8 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק.
ב-10 באוגוסט 2012 נכלל אפללו בעסקת ענק של ארבע קבוצות והועבר בטרייד לאורלנדו מג'יק, עסקה שכללה את דווייט הווארד, אנדרו ביינום ואנדרה איגודלה.
בעונתו הראשונה באורלנדו קבע ממוצע של 16.5 נקודות למשחק.
ב-3 בדצמבר 2013 קבע שיא קריירה עם 43 נקודות, 6 ריבאונדים ו-5 אסיסטים בהפסד לפילדלפיה 76' לאחר 2 הארכות.
לקראת עונת עבר אפללו ב לדנוור נאגטס תמורת אוון פורנייה וזכויות הדראפט על דווין מארבל.
במהלך אותה עונה עבר אפללו בטרייד נוסף לפורטלנד טרייל בלייזרס, יחד עם אלונזו ג'י, בתמורה לויל בארטון, ויקטור קלאבר, תומאס רובינסון ובחירת סיבוב ראשון בדראפט.
ב-9 ביולי 2015 חתם כשחקן חופשי בניו יורק ניקס על חוזה לשנתיים עבור כ-16 מיליון דולר.
הוא שיחק בניקס עונה אחת, מכיוון שלא בחר לממש את האפשרות להאריך את החוזה שלו לעוד שנה.
בתשעה ביולי 2016 אפללו חתם כשחקן חופשי בסקרמנטו קינגס.
ב-23 ביוני 2017 הוא הודח מהקבוצה.
ב-27 ביולי 2017 אפללו חתם באורלנדו מג'יק בפעם השנייה.
במהלך משחק בשישה עשר בינואר 2018 ניסה לתת אגרוף לנמניה בייליצה, והושעה לשני משחקים בעקבות הקטטה.
אפללו שיחק 53 משחקים בעונה, כשביצועיו היו הגרועים ביותר בקריירה שלו.
הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
ארון אדיסון גורדון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד בקבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA.
גורדון נולד בסן חוזה שבקליפורניה והצטיין בכדורסל במדי נבחרת התיכון שלו.
בכיתה י"א נבחר ל"מר כדורסל של התיכונים" במדינת קליפורניה וחזר על הישג זה גם שנה אחר כך.
ב-2013 השתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, הוא נבחר ל-MVP של המשחק בו קלע 24 נקודות ולקח 8 ריבאונדים.
ב-2011 היה חבר בסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 16 שזכתה באליפות האמריקות, הוא השיג באליפות ממוצע של 17 נקודות, 11.2 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק.
באליפות השיג ממוצעים של 12.6 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק ונבחר ל-MVP של הטורניר.
גורדון שיחק כדורסל במשך שנה אחת באוניברסיטת אריזונה, בה קלע 12.4 נקודות ולקח 8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
הוא נבחר לחמישיית העונה בליגת ה-PAC-12 ולפרשמן של העונה.
לאחר עונה זו גורדון בחר להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA של 2014.
הוא נבחר במקום הרביעי בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA 2014, על ידי אורלנדו מג'יק.
לאחר 11 משחקים בעונתו הראשונה ב-NBA סבל משבר בכף רגלו ונאלץ להחמיץ 32 משחקים רצופים בטרם חזר לשחק.
את העונה סיים עם ממוצע של 5.2 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה שולב יותר בחמישייה הפותחת והשיג ממוצע של 9.2 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק.
במהלך סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA של עונת 2015/2016 השתתף בתחרות ההטבעות והפסיד בגמר לזאק לאבין, בתחרות שהוגדרה כאחת הטובות בכל הזמנים.
במשחק השני של עונת קלע גורדון שיא קריירה של 41 נקודות, בניצחון קבוצתו מול ברוקלין נטס, ועד לסיום אותה עונה הציג יכולת טובה עם שיאי קריירה של 17.6 נקודות ו-7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ביולי 2018 חתם על הארכת חוזה באורלנדו לארבע עונות נוספות, עבור כ-84 מיליון דולר.
ב-6 ביולי 2020 השיג את הטריפל דאבל הראשון בקריירה שלו, לאחר שקלע 17 נקודות, אסף 11 ריבאונדים ומסר 12 אסיסטים במשחק מול מינסוטה טימברוולבס.
ב-25 במרץ 2021 הועבר גורדון בטרייד לדנוור נאגטס.
בתמורה קיבלו המג'יק את גארי האריס, אר.
המפטון ובחירת סיבוב ראשון עתידית בדראפט.
בסיום עונת 2022/2023 זכה עם קבוצתו באליפות ה-NBA.
אחיו, הכדורסלן דרו גורדון, נהרג בתאונת אופנוע ביוני 2024.
ארון איינר מלמקוויסט גונארסון (באיסלנדית: Aron Einar Malmquist Gunnarsson; נולד ב-22 באפריל 1989) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בקבוצת הכדורגל אל עראפה מליגת העל הקטרית ובנבחרת איסלנד.
גונארסון משחק בעמדת המגן הימני או בעמדת הקשר הימני.
גונארסון שיחק בקבוצות תורסראר האיסלנדית, א.ז.
אלקמאר ההולנדית, קובנטרי סיטי האנגלית וקארדיף סיטי הוולשית.
בנבחרת הלאומית ביצע גונארסון את הופעת הבכורה שלו ב-2008 ונבחר לקפטן הנבחרת בשנת 2012. כקפטן הוביל גונארסון את לטורניר הבין-לאומי הראשון שלה בהיסטוריה, יורו 2016, בו הודחה בשלב רבע הגמר.
גונארסון החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2005, בקבוצת תורסראר האיסלנדית מעיר הולדתו אקוריירי.
שנה לאחר מכן עבר לקבוצת א.ז.
אלקמאר מליגת העל ההולנדית, שם זכה לדקות משחק מועטות ולבסוף החליט לעזוב את הקבוצה לאחר כעונה וחצי.
במהלך העונה התעניינו מספר קבוצות מהפרמייר ליג בשחקן הצעיר, דבר שהוביל את הקבוצה להציע לו (ביחד עם מספר שחקנים נוספים) הצעה משופרת יותר ב-12 במרץ, זאת על מנת להשאירו בקבוצה.
ב-7 באפריל הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה נגד קריסטל פאלאס.
בסיום עונתו הראשונה בקובנטרי סיטי נבחר גונארסון ל"שחקן השנה" (Player of the Year) וזכה ב"מגן הקהילה" (Community Award) מקבוצתו ומאוהדיה.
בתחילת עונתו השנייה בקובנטרי סיטי (עונת 2009/2010) בחר גונארסון להחליף את מספר החולצה שלו מ-12 ל-17, זאת כדי להתאימו למספרו של אחיו שחקן הכדוריד.
במהלך העונה המשיך גונארסון לשמש כבורג חשוב בקבוצתו, כאשר רשם 42 הופעות וכבש שער אחד נגד מידלסברו.
את עונת 2010/2011 פתחה קובנטרי בסערה עם 7 נקודות מ-9 אפשריות בשלושת המשחקים הראשונים, ונראיתה כמועמדת לגיטימית לסיים את העונה במשחקי הפלייאוף.
גונארסון כבש את שערו הראשון בהפסדה של קבוצתו לעולה החדשה מילוול 3-1 ב-28 באוגוסט במחזור הרביעי.
ב-25 בספטמבר 2010 כבש גונארסון את שערו הראשון במגרשה הביתי של קבוצתו בריקו ארנה נגד פרסטון נורת' אנד.
שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע בפעם הראשונה שני שערים בשני משחקים רצופים, נגד דונקסטר רוברס בניצחון קבוצתו 2-1.
אף על פי שהביע את רצונו להישאר בקבוצה, לאחר משא ומתן לא הושגה הבנה בין סוכנו לבין קובנטרי סיטי והוא עזב את הקבוצה לאחר שתם חוזהו בן השלוש שנים, וחתם בקבוצת קארדיף סיטי.
ב-8 ביולי 2011 חתם גונארסון בן ה-22 בקבוצתו החדשה קארדיף סיטי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקארדיף ב-7 באוגוסט בניצחון 1-0 נגד וסטהאם יונייטד.
במשחקו השני נגד בריסטול סיטי נפצע גונארסון בקרסול אבל חזר לשחק מיד לאחר פגרת הנבחרות (ספטמבר 2011) ב-10 בספטמבר נגד דונקסטר רוברס.
שישה שבועות לאחר מכן הבקיע גורנארסון צמד בניצחון קבוצתו 3–5 נגד בארנסלי, וזכה לראשונה בתואר "שחקן המשחק" (Man-of-the-Match Award).
גונארסון שיחק בגמר הגביע הפוטבול ליג 2012 באצטדיון ומבלי, כאשר קארדיף סיטי הפסידה 3-2 בפנדלים נגד קבוצת הפריימר ליג ליברפול, לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 2-2 לאחר 120 דקות.
ב-25 באוגוסט 2013 כבש את שערו הראשון בפריימר ליג, בניצחון 2–3 נגד מנצ'סטר סיטי.
ביוני 2015 חתם גונארסון על חוזה חדש בקארדיף סיטי עד קיץ 2018.
ארון הונט הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
להונט שלוש הופעות בנבחרת גרמניה.
הונט גדל במחלקות הנוער של VfL אוקר ושל גוסלארר 08, לפני שהגיע למחלקת הנוער של ורדר ברמן בשנת 2001. בשנת , בה זכתה הקבוצה הראשונה של המועדון בדאבל (אליפות גרמניה והגביע הגרמני), שיחק הונט בוורדר ברמן II, קבוצת המילואים של המועדון.
ב-18 בספטמבר 2004 ערך הונט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, כשהחליף את איוון קלאסניץ' בדקה ה-84 בניצחון 0–3 על הנובר 96 במסגרת המחזור החמישי בבונדסליגה.
ב-12 בפברואר 2005 הבקיע הונט את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-29 בניצחון 0–2 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-21 בליגה, והפך בגיל 18 ו-161 ימים למבקיע הצעיר ביותר של ורדר ברמן בכל הזמנים.
ב-23 בפברואר ערך הונט את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי, כשהחליף את טים בורובסקי בדקה ה-61 בהפסד 0–3 לאולימפיק ליון במסגרת המחזור הראשון בשלב שמינית הגמר של ליגת האלופות לעונת 2004/2005. בסך הכל ערך הונט 10 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונתו הראשונה בקבוצה.
בתחילת עונת זכה הונט עם ורדר ברמן ב, ובחודש נובמבר הוא האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2010. ב-3 במרץ 2007 הבקיע הונט שלושער בניצחון 0–3 על בוכום במסגרת המחזור ה-24 בליגה.
ורדר ברמן סיימה את עונה זו, בה הפך הונט לשחקן הרכב בקבוצה, במקום השלישי, כשהונט עורך 29 הופעות ליגה ומבקיע תשעה שערים.
בעונת זכה הונט עם ורדר ברמן בגביע הגרמני, ואף שיחק בגמר גביע אופ"א, בהפסד 1–2 לשחטאר דונצק לאחר הארכה.
ב-8 במרץ 2014, במהלך משחק הליגה נגד נירנברג, ביצע הונט מעשה ספורטיבי יוצא דופן, ולאחר שזכה בפנדל, ניגש לשופט המשחק וביקש ממנו לחזור בו מהחלטתו, לאחר שהודה כי שחקן היריב לא בא איתו במגע.
השופט נענה לבקשתו, ולא העניש אותו בכרטיס צהוב.
הונט שיחק במועדון במשך עשר עונות, בהן ערך 215 הופעות ליגה והבקיע 46 שערים.
לאורך כל תקופתו במועדון, התנדנד הונט בין ההרכב הראשון לספסל המחליפים, כשבחלק מהעונות היה שחקן הרכב קבוע ובחלקן לא.
ב-26 במאי 2014 חתם הונט בוולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-17 באוגוסט ערך הונט את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון על דרמשטאדט 98 בדו-קרב בעיטות עונשין במסגרת הגביע הגרמני, בו זכתה וולפסבורג בתום העונה.
ב-22 באוגוסט ערך הונט את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה, כששיחק במחצית הראשונה בהפסד 1–2 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-21 בספטמבר הבקיע הונט את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-81 בניצחון 1–4 על באייר לברקוזן במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-6 בנובמבר הבקיע הונט את שערי הבכורה שלו במפעל אירופי, צמד שערים בניצחון 1–5 על קרסנודאר במסגרת המחזור הרביעי בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת .
בעונתו הראשונה במועדון, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, ערך הונט 15 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, והוסיף חמש הופעות בליגה האירופית: ארבע בשלב הבתים ואחת בשלב 32 הגדולות נגד ספורטינג ליסבון.
בתחילת עונת ערך הונט שתי הופעות ליגה נוספות.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם הונט בהמבורג מהבונדסליגה.
ב-11 בספטמבר ערך הונט את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 81 דקות בניצחון 0–3 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-19 במרץ 2016 הבקיע הונט את שער הבכורה שלו במועדון, שער בפנדל בדקה ה-30 בהפסד 1–3 להופנהיים במסגרת המחזור ה-27 בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך הונט 21 הופעות ליגה והבקיע שער בודד.
בן לאב גרמני ולאם אנגלייה, ניתנה להונט האפשרות לבחור האם לייצג בזירה הבינלאומית את נבחרת גרמניה או את נבחרת אנגליה.
עם זאת, הונט הצהיר כי הוא ישחק עבור מולדתו בלבד.
כאשר נשאר איזו נבחרת ייצג בזירה הבינלאומית, אמר:
בחודש אוקטובר 2006 שיחק הונט במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21 במסגרת פלייאוף ההעפלה לאליפות אירופה עד גיל 21 - 2007 נגד נבחרת אנגליה עד גיל 21 שהתקיים בקובנטרי.
בחודש נובמבר הואשם הונט על ידי אופ"א בהתנהגות בלתי ספורטיבית חמורה, לאחר תלונות על הערות גזעניות שהעיר כלפי אנטון פרדיננד ומיקה ריצ'רדס במשחק הגומלין נגד נבחרת אנגליה עד גיל 21. בעקבות כך הורחק הונט לשני משחקים.
עם זאת, ההרחקה בוטלה לאחר ערעור שלו ושל נבחרתו.
ב-6 בנובמבר 2009 זומן הונט למשחקי הידידות של נבחרת גרמניה הבוגרת נגד נבחרת צ'ילה ב-14 בנובמבר ונגד נבחרת חוף השנהב ב-18 בנובמבר.
לאחר ביטול המשחק נגד נבחרת צ'ילה, ערך הונט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כשהחליף את בסטיאן שוויינשטייגר בדקה ה-80 בתיקו 2-2 נגד נבחרת חוף השנהב בפלטינס ארנה.
הונט ערך שתי הופעות נוספות בנבחרת במשחקי ידידות, ב-11 באוגוסט 2010 בתיקו 2-2 נגד נבחרת דנמרק, וב-25 במאי 2013 בניצחון 2–4 על נבחרת אקוודור.
ארון לי ג'קסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
גובהו של ג'קסון 1.91 מטרים.
לאחר שג'קסון סיים את קריירת המכללות ולא נבחר בדראפט 2009, שיחק ג'קסון באנטליה מליגת העל הטורקית.
לאחר שקבוצתו לא העפילה לשלב הפלייאוף הוא עבר באותו עונה לוירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית.
את העונה באנטליה סיים עם 15.2 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בממוצע למשחק.
אחרי שהסתיימה העונה חתם ג'קסון בבילבאו באסקט מליגת העל הספרדית לשנה עם אופציה לשנה נוספת.
בעונת 2010/11 הוביל ג'קסון את קבוצתו למקום השישי בתום העונה הסדירה.
בפלייאוף הוא הוביל את קבוצתו עד לגמר כאשר ניצחו את ולנסיה וריאל מדריד.
בגמר הפסידו לברצלונה אך למרות זאת הגעתם לגמר הבטיחה להם לשחק ביורוליג בעונה הבאה.
מליגת ה-VTB במהלכן זכה ב-5 אליפויות ב-VTB ובזכייה ביורוליג ב-2016.
בעונת הוא שיחק בממוצע 21 דקות ביורוליג ב-34 משחקים, בהן קלע 7.6 נקודות ומסר 3.6 אסיסטים.
ב-6 ביולי 2017 ג'קסון חתם בבייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית.
לקראת סוף עונת 2017/2018 ב-NBA חתם ג'קסון ביוסטון רוקטס עד סוף העונה.
כשחקן הרוקטס השתתף ג'קסון במשחק NBA אחד בלבד.
בקיץ 2018 חזר לשחק עבור בייג'ינג דאקס.
ב-16 בדצמבר 2019 חתם ג'קסון במכבי תל אביב עד לתום העונה.
ב-14 ביוני 2020, עם תום חוזהו, עזב ג'קסון את הקבוצה.
ארון ג'ון ביינס הוא כדורסלן אוסטרלי, המשחק בעמדת הסנטר.
מאז שנת 2009 מייצג את נבחרת אוסטרליה בכדורסל.
ביינס נולד בעיר גיזברן שבניו זילנד וגדל בקיירנס שבאוסטרליה.
הוריו הם ניו זילנדים אך הוא מזהה עצמו כאוסטרלי.
בשנים 2005–2009 למד ושיחק ביינס באוניברסיטת המדינה של וושינגטון בארצות הברית.
הוא רשם בארבע עונות בליגת המכללות ממוצע של 8.7 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק.
בשנתו האחרונה השיג ממוצע של 12.7 נקודות ו-7.5 ריבאונדים.
הוא לא נבחר בדראפט ה-NBA.
ב-2009 הצטרף לריטאס וילנה מליטא וזכה עמה באליפות ובגביע ליטא.
ב-2010 עבר למועדון הכדורסל אולדנבורג מליגת העל הגרמנית, ב-2011 עבר לקבוצת איקרוס קליתאה מליגת העל היוונית וב-2012 עבר לאולימפיה ליובליאנה מסלובניה.
בינואר 2013 חתם ביינס על חוזה בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA.
בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק לסירוגין גם באוסטין ספרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, במדיה קלע 13.9 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת הפסיד עם הספרס בסדרת גמר ה-NBA מול מיאמי היט (3–4), ובעונה העוקבת "נקמה" סן אנטוניו במיאמי כאשר גברה עליה בשחזור סדרת הגמר, בתוצאה 4–1. ביינס שותף ב-14 מתוך 23 משחקי הקבוצה בפלייאוף, ותרם 2.3 נקודות בממוצע למשחק.
ביולי 2015 הצטרף לדטרויט פיסטונס.
בשתי עונותיו עם הפיסטונס קלע 5.6 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של אנדרה דראמונד.
ביולי 2017 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס.
בעונת שימש כשחקן חמישייה קבוע, וסייע לבוסטון להעפיל לגמר האזור המזרחי, עם ממוצעים של 6.0 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם טיי ג'רום, תמורת בחירת דראפט עתידית.
ב-6 במרץ 2020 קבע שיאי קריירה של 37 נקודות ו-9 שלשות, בניצחון קבוצתו מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
את עונתו הראשונה בפיניקס סיים עם שיאי קריירה בממוצעי נקודות (11.5) וריבאונדים (5.6) למשחק, וכן באחוזי קליעה לשלוש (35.1%).
בנובמבר 2020 חתם על חוזה לשנתיים בטורונטו ראפטורס.
ביינס חבר בנבחרת אוסטרליה בכדורסל מ-2009. הוא סיים עם הנבחרת במקום השני באליפות אוקיאניה ב-2009 ובמקום העשירי באליפות העולם ב-2010. ב-2011 זכה עם הנבחרת במקום הראשון באליפות אוקיאניה, בטורניר בו רשם 7.7 נקודות ו-5.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-2012 סיים עם הנבחרת במקום השביעי באולימפיאדת לונדון, והשיג 7.5 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק.
בגביע העולם בכדורסל 2014 היה השחקן הבולט בנבחרת שסיימה במקום ה-12, הוא הוביל את הקבוצה עם 16.8 נקודות ו-7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-2016 סיים עם הנבחרת במקום הרביעי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו לאחר הפסד בקרב על מדליית הארד לספרד, בטורניר רשם ממוצע של 9.6 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
ארון אוויר הוא ארון המותקן בבניין בגומחה בקיר, עם תריסי רפפה במקום דופן אחורית, כך שמתאפשרת זרימת אוויר לתוכו (ומכאן שמו).
ארונות אוויר שולבו בבנייה של בנייני דירות בישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20, בעיקר במישור החוף ובשפלה (אזורי אקלים ים תיכוני).
הם כונו בשמות הגרמניים/ידישאיים לופטשראנק (Luftschrank, מילולית "ארון אוויר"), לופטשאפקע.
בקליפורניה ארונות כאלו כונו "California cooler" ("מצנן קליפורניה").
מטבח פרנקפורט, אבטיפוס של עיצוב המטבח המודרני משנת 1926, כלל ארון אוויר.
ארונות אוויר שימשו במטבחים, לפני המצאת המקרר, לאחסון מוצרי מזון טריים כיוון שאיפשרו הארכת חיי המדף של המוצרים על ידי הורדת הטמפרטורה בחלל הארון באמצעות האוורור.
הרפפות בגב הארון פנו כלפי מטה, כך שהצלו על הארון ואיפשרו כניסת אוויר, אך לא איפשרו חדירת מי גשם.
לעיתים הותקנה רשת בצמוד לרפפות, בחלקן הפנימי, כדי למנוע חדירת מזיקים.
היו ארונות (כנראה זולים יותר) שחלקם האחורי היה עשוי רשת ולא רפפות.
היו גם ארונות אוויר ניידים, קופסת עץ שדופנה רשת, אשר הונחה או נתלתה עם מצרכי מזון בתוכה במקום מאוורר כגון מרפסת.
בחדרי רחצה שימשו ארונות אוויר כארון כביסה.
הם נבנו בקיר שבין חדר הרחצה למרפסת השירות, או בקיר החיצוני (אם לא הייתה מרפסת שירות).
חלקם העליון הכיל מדף תמרוקים; חלקם התחתון כלל דלת עליונה להכנסת הכביסה ודלת תחתונה להוצאתה.
הרפפות שפנו כלפי חוץ איפשרו אוורור הבגדים המלוכלכים ומנעו ריח מעופש בחדר הרחצה.
ארון וולף (ביפנית: ウルフ・アロン; באנגלית: Aaron Wolf; נולד ב-25 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, אלוף אולימפי מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2017).
וולף נולד בשנת 1996 בטוקיו.
אמו של וולף היא יפנית ואביו אמריקאי.
בשנת 2015 זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי אולן בטור.
בשנת 2016 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי ובמדליית ארד נוספת מגראנד סלאם באקו.
באליפות העולם בשנת 2017 שנערכה בבודפשט וולף זכה במדליית הזהב כאשר ניצח בגמר את ורלאם ליפארטליאני הגיאורגי לאחר שביצע תרגיל אוצ'י גארי שהעניק לו איפון.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה וולף במדליית הארד.
הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד בווזארי לצ'ו גוהאם הקוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים.
לאחר שניצח באיפון את שאדי אלהנס הקנדי, הוא עלה לקרב על מדליית הארד בו גבר בניקוד ווזארי על אלמר גסימוב האזרי כאשר ביצע תרגיל סומי-אוטושי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, וולף זכה במדליית זהב.
הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום החמישי מבין המתחרים והחל את דרכו בשלב שמינית הגמר, שם ניצח באיפון את מוחמדקרים חוראמוב האוזבקי תוך דקה ו-20 שניות.
ברבע הגמר הוא ניצח בווזארי את פיטר פלצ'יק הישראלי ובחצי הגמר ניצח שוב בווזארי את ורלאם ליפרטליאני הגיאורגי.
בגמר וולף התמודד מול צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב.
בתום כתשע דקות וחצי של קרב, ניצח וולף באיפון כאשר הטיל את יריבו על גבו לאחר תרגיל אוצ'י-גרי.
בנוסף למדליה בתחרות האישית, וולף זכה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
שנה קטגוריה עיר מדינה 2015 גראנד פרי אולן בטור 2015 גראנד פרי טשקנט 2018 גראנד פרי בודפשט 2018 גראנד סלאם אוסקה 2019 גראנד פרי בודפשט
ארון סמואל אולנארה הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בנפטצ'י באקו.
אולנארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות שוטינג סטארס ודולפינס המקומיות.
בשנת אולנראה חתם בוולרנגה מליגת העל הנורווגית.
ב-10 ביולי 2013 אולנראה חתם בסרפסבורג 08.
ב-9 ביולי 2014 אולנראה חתם לשנתיים וחצי בגואנגג'ואו R&F מליגת העל הסינית תמורת 1.4 מיליון אירו.
10 ימים לאחר מכן, הוא ערך את הבכורה שלו בליגה בהפסד 3-2 ל ג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי.
ב-31 ביולי 2014 אולנראה הבקיע את שער הבכורה שלו בסין בניצחון 1-5 נגד ליאונינג ווהווין.
ב-17 בפברואר 2016 אולנארה הושאל לצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית עד לסיום העונה.
ב-2 במאי 2016 נפצע בברכו בגמר הגביע נגד זניט סנקט פטרבורג.
למרות הפציעה, ב-28 בינואר 2017 אולנארה חתם בצסק"א לארבע וחצי עונות.
ב-22 בפברואר 2018 הושאל לאמקאר פרם עד לסיום העונה, וב-31 במרץ כבש צמד בניצחון 1-2 נגד לוקומוטיב מוסקבה.
ב-14 באוגוסט 2018 שוחרר אולנארה מצסק"א, וב-12 באוקטובר של אותה שנה חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל.
ב-27 באוקטובר פתח החלוץ בהרכב ורשם את הופעת הבכורה שלו במועדון, הוא כבש גם שער בכורה, שהיה השער היחיד בתבוסה 5-1 לבני יהודה.
כעבור חודשיים בלבד ובעקבות שרשרת של הפרות משמעת מצידו, שוחרר מהקבוצה ב-13 בדצמבר 2018. ב-1 במרץ 2019 חתם בסיצ'ואן לונגפור מהליגה הסינית השנייה.
ב-19 בפברואר 2020 חתם בצ'אנגצ'ון יאטאי מהליגה הסינית השנייה.
ארון ריצ'רד אשמור הוא שחקן קנדי, המוכר בין היתר מתפקידיו בתור ג'ימי אולסן בסדרת גיבורי העל "סמולוויל" (2006–2009, 2011), בתור סטיב ג'ינקס בסדרת המדע-בדיוני "מחסן סודי 13" (2011–2014), בתור ג'ון אנדרס "ג'וני" ג'קוביס בסדרה "קילג'ויס" (2015–2019) ובתור דאנקן לוק בסדרת האימה של נטפליקס, "המפתחות של משפחת לוק" (2020–2022).
אשמור נולד בעיר ריצ'מונד (אנ'), קולומביה הבריטית שבקנדה, בנם של לינדה, עקרת בית, וריק אשמור, מהנדס ייצור.
הוא גדל בעיר ברמפטון, אונטריו לצד אחיו התאום שון אשמור, גם הוא שחקן.
הם למדו יחד בבית הספר הציבורי ארנסקליף (אנ'), ובהמשך בבית הספר התיכון ע"ש טרנר פנטון (אנ').
אשמור השתתף כשחקן בתפקידים שונים בסדרות טלוויזיה, סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע קנדיים ואמריקאיים.
אחיו התאום הזהה שון אשמור שיחק לצדו בכמה מהם.
בשנת 1991 הופיע לראשונה לצד אחיו בסרט "סיפורי זוגות" (אנ') שם שיחק לצד בו ברידג'ס וסיביל שפרד.
בשנת 2003 שיחק לצדם של ג'יימס ספיידר וקלייר פורלני בסרט הטלוויזיה "מסמכי הפנטגון" (אנ') מבית רשת FX Networks; שם הוא גילם את רנדי קלר (אנ'), פעיל פציפיסט שהתנגד למעורבותה של אמריקה במלחמת וייטנאם.
בשנת 2010 שיחק לצד אחיו בפרק אחד של סדרת המדע-בדיוני "פרינג'" שם גילמו את האחים רוז.
באותה שנה החל לגלם את דמותו של סקוט גריפין בסדרת הדרמה האמריקאית "שומרת סוד" של רשת הטלוויזיה USA.
בשנת 2015 גילם את ג'ורג' נסביט בסרט האימה "נסיגה" של הבמאי הספרדי אלחנדרו אמנבר.
ב-28 בינואר 2022 פורסם כי אשמור ישחק בתפקיד משנה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ג'יני וג'ורג'יה".
בסדרה הוא מגלם את גיל, בן זוגה לשעבר של ג'ורג'יה ואביו של אוסטין.
בשנת 2025 אשמור חזר לגלם את דמותו של גיל בעונה השלישית של הסדרה.
ב-20 ביוני 2014 נישא ארון אשמור לזואי קייט.
ב-5 ביוני 2016 נולדה בתם הבכורה.
באפריל 2019 נולדה בתם השנייה.
+שנהסרטתפקידהערות1991סיפורי זוגות (אנ')תלמיד בתחרות2001הדברים הבטוחים (אנ')בובי כריסטיאנסוןTreed Murrayדווין2002מועדון הגולגולות 2 (אנ')מאט האצ'ינסון2004My Brother's Keeperאריק / לו וודס2007פאלו אלטו (אנ')אלקמלאך האבן (אנ')מאט קורי2008Christmas Cottageפאט קינקייד2009The Thawאטום גאלןאי הפחד (אנ')מארק2010Privilegedבלייק ווברThe Shrineמרקוס2011ConceptionאריקServitudeצ'ייס2014I Put a Hit on Youרייגם מפיק בפועל2015נסיגהג'ורג' נסביט201822 Chaserשון2019Tammy's Always Dyingרג'י סימוס2020Sugar Daddyאנגוס2021The Retreatג'יימס2023SuzeריקTBAInn DeepטנגוWhat Comes Nextגרנט
תפקיד אורח (עונה 10); 53 פרקים2010CSI: ניו יורקקאם ונדמןפרק: "Pot of Gold"The Bridgeבןפרק: "God Bless the Child"מרפאה פרטיתקארלפרק: "Second Choices"פרינג'מת'יו רוזפרק: "Amber 31422"2010–2012שומרת סוד סקוט גריפין6 פרקים2011המאזין פיטר דוקטפרק: "Jericho"XIII: The Seriesדילן מאסטרס4 פרקיםFanboy Confessionalקריין6 פרקים2011–2012נערה אבודה נייט5 פרקים2011–2014מחסן סודי 13סטיב ג'ינקסתפקיד חוזר (עונה 3)
ארון ואן-ביסאקה הוא כדורגלן קונגונזי-אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בווסטהאם יונייטד ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ואן-ביסאקה נולד ברובע קרוידון שבלונדון, ובילדותו למד בבית הספר "Good Shepherd Catholic Primary School".
הוא החל לשחק באקדמיית הנוער של קריסטל פאלאס בגיל 11, ותופקד בתחילת הקריירה כקיצוני.
הוא חתם על חוזהו המקצועני הראשון בקבוצה בדצמבר 2016.
בתחילת עונת 2017/2018 היה ואן-ביסאקה שחקן ספסל בלבד, כשלעיתים אף לא היה בסגל הקבוצה למשחק, אך ב-25 בפברואר 2018, עקב מכת פציעות של המגנים הפותחים, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד קבוצתו 0–1 לטוטנהאם, ושיחק עד סוף העונה בשבעה משחקי ליגה.
ב-20 באוגוסט 2018 ספג כרטיס אדום לראשונה בקריירת המועדונים שלו, כשבדקה ה-75, בהפסד קבוצתו 0–2 לליברפול, עבר עבירה על מוחמד סלאח שמנעה כיבוש שער בטוח.
בעונת 2018/2019 הפך לשחקן מוביל בקבוצתו, ושיחק 35 מתוך 38 משחקים בליגה, כשהוא מפספס משחק אחד בשל הרחקה ושניים בשל פציעה.
הוא שיחק בארבעה משחקי גביע נוספים במהלך העונה, ובישל שלושה שערים בליגה ואחד בגביע.
ב-29 ביוני 2019 חתם על חוזה לחמש שנים במנצ'סטר יונייטד, כשזו שילמה עליו 45 מיליון אירו לקריסטל פאלאס, ועשויה לשלם 5 מיליון אירו נוספים על בונוסים שונים.
עקב החתימה הפך ואן-ביסאקה למגן היקר ביותר בהיסטוריה, ולשחקן ההגנה השישי היקר ביותר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-11 באוגוסט, בניצחון 4–0 על צ'לסי במחזור הליגה הראשון.
ב-13 באוגוסט 2024 חתם ואן-ביסאקה בווסטהאם יונייטד לשבע שנים.
אף על פי שנולד באנגליה, הוריו של ואן-ביסאקה הם ממוצא קונגולזי, והוא ערך הופעה אחת במדי נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד גיל 20 בהפסד 0–8 לנבחרת אנגליה עד גיל 17 ב-7 באוקטובר 2015.
לאחר שהרשים במדי קריסטל פאלאס זומן ואן-ביסאקה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 20 וערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 במרץ 2018, במשחק נגד נבחרת פולין עד גיל 20. ואן-ביסאקה פתח בהרכב והורחק בכרטיס אדום בדקה ה-77, אך נבחרתו ניצחה למרות זאת 1–0 משער בדקה ה-89.
הוא זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה צעירה בספטמבר 2018, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בספטמבר 2018, בתיקו 0–0 עם נבחרת הולנד הצעירה.
הוא היה בסגל נבחרתו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2019, ושותף במשחק אחד בטורניר, בהפסד נבחרתו 1–2 לנבחרת צרפת הצעירה ב-18 ביוני 2019, כשהוא כובש שער עצמי.
ארון שון הולידיי הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
אחיהם הצעיר של שחקני ה-NBA ג'סטין וג'רו הולידיי.
הולידיי נולד בעיר רוסטון שבלואיזיאנה, ובנעוריו למד ב"תיכון קמפבל הול" אשר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של התיכון היה הקלעי המוביל שלה, עם 24.3 נקודות בממוצע למשחק.
בעונתו האחרונה בתיכון, 2014/2015, העמיד ממוצעים של 25.0 נקודות, 8.5 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק, והוביל את קבוצתו למעמד גמר אליפות התיכונים של קליפורניה.
בין השנים 2015–2018 למד ושיחק באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), בה שיחק בעבר אחיו ג'רו.
בעונתו הראשונה בקבוצה שימש כרכז הפותח, אך בעונה העוקבת עבר לספסל והיה מחליפו של הפרשמן לונזו בול.
באותה עונה הודחה UCLA בשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת קנטקי בתוצאה 75–86. בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטה הוביל הולידיי את כל שחקני מחוז ה-Pac-12 בממוצע נקודות למשחק (20.3), וסיים במקום השני בממוצע אסיסטים למשחק (5.8).
הייתה זו הפעם הראשונה ששחקן UCLA קולע מעל 20 נקודות בממוצע למשחק, מאז עשה זאת אד אובאנון בעונת 1994/1995. במשחק הראשון של טורניר המכללות 2018 קלע הולידיי 20 נקודות ומסר 7 אסיסטים, אך גם רשם 10 איבודי כדור, וקבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת סנט בונבנטור והודחה מהטורניר.
בסיום העונה נבחר הן לחמישיית העונה והן לחמישיית ההגנה של העונה במחוז.
בדראפט ה-NBA 2018 נלקח הולידיי בבחירה ה-23, על ידי אינדיאנה פייסרס.
בעונת הרוקי שלו מיעט לשחק מאחורי הרכזים דארן קוליסון וקורי ג'וזף, וקלע 5.9 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונתו השנייה הצטרף אליו באינדיאנה אחיו ג'סטין הולידיי, כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת.
ב-18 בנובמבר 2019 רשם שיאי קריירה של 24 נקודות ו-13 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול ברוקלין נטס.
במשחק בין הפייסרס לניו אורלינס פליקנס ב-28 בדצמבר שיחקו ארון וג'סטין מול אחיהם ג'רו הולידיי מהפליקנס, ובכך לראשונה בתולדות ה-NBA השתתפו שלושה אחים באותו משחק.
ארון סיים את המשחק עם שיא קריירה של 25 נקודות.
באוגוסט 2021 הועבר לוושינגטון ויזארדס, במסגרת טרייד בין 5 קבוצות.
ב-10 בפברואר 2022, הולידיי הועבר בטרייד לפיניקס סאנס.
ארון ונאבל בראון היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל טנסי בשנים 1845–1847 וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית מ־1857 ועד מותו.
הוא גם כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1839–1845. במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קריאתו לגיוסם של 2,800 מתנדבים מטנסי נענתה בגיוסם של יותר מ־30,000 מתנדבים, וסייעה למדינה לחזק את המוניטין שלה כ"מדינת המתנדבים".
ארון בראון נולד במחוז ברונסוויק שבווירג'יניה, כאחד מ־11 ילדיהם של ארון ואליזבט (לבית מלטון) בראון.
אביו של בראון היה כומר מתודיסטי.
הוא למד באקדמיית ווסטרייוויל שבמחוז נאש שבקרוליינה הצפונית וב־1814 סיים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא נשא את נאום טקס הסיום מטעם כיתתו.
הוא למד משפטים בהדרכתו של השופט ג'יימס טרימבל בנאשוויל, טנסי, וב־1817 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ב־1818 הוא עבר למחוז גילס שבטנסי והיה לשותף במשרד עורכי הדין של מי שכיהן לימים כנשיא ארצות הברית, ג'יימס פולק.
בשנים 1821–1825 כיהן בראון כחבר הסנאט של טנסי ולאחר מכן בשנים 1827–1829. הוא גם כיהן בשתי תקופות כהונה בבית הנבחרים של טנסי בשנים 1831–1835. ב־1839 הוא ניצח בבחירות את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית אבנעזר שילדס וכיהן כנציג המחוז העשירי של טנסי בבית.
ב־1843 הוא התמודד מטעם המחוז השישי של טנסי וכיהן מטעמו בבית הנבחרים שנתיים נוספות.
כחבר בית הנבחרים הוא קידם את סיפוחה של טקסס לארצות הברית ב־1843.
לאחר תום כהונתו השלישית של בראון בבית הנבחרים הוא תכנן לפרוש ולהתמקד בעסקים פרטיים, אך ב־1845 הוא קיבל על עצמו את מועמדות המפלגה הדמוקרטית למושל טנסי.
המושל המכהן, חבר המפלגה הוויגית ג'יימס ג'ונס, לא ביקש להיבחר מחדש, וחברי מפלגתו הציגו את מועמדותו של הסנאטור אפרים ה.
בבחירות הכלליות הפסיד בראון במזרח טנסי ובמערבה, אך גרף מספיק קולות במרכז המדינה כדי לנצח בבחירות בפער של 1,400 מתוך 115,000 כלל הבוחרים.
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, ברוח צעדיו של ידידו ושותפו לשעבר, ג'יימס פולק, שכעת היה הנשיא, הוציא בראון קול קורא להתנדבותם של 2,800 איש למאמץ המלחמתי.
מעל 30,000 נענו לקריאה, ובכך חיזקו את המוניטין של טנסי כ"מדינת המתנדבים", כינוי שניתן לה בעקבות קריאה שנענתה באופן דומה בימי מלחמת 1812. על אף התמיכה הראשונית במלחמה, בהדרגה היא נחלשה, ובבחירות שהתקיימו ב־1847 נוצח בראון על ידי ניל בראון (אין קשר משפחתי).
ב־1850 היה בראון נציג לוועידת נאשוויל , שהתקיימה בהשתתפות נציגים ממדינות העבדות כדי לדון בפעולות שעל הממשלה הפדרלית לנקוט בניסיון לבטל את העבדות.