tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחרונה, משמש האצטדיון לכדורגל, לאקרוס וכן מאכלס את תחרות הפוטבול השנתית של תיכוני העיר.
חממת הפרחים שבפארק היא אחת מהחממות הגדולות בעולם, והיא בנויה מעץ ושמשות זכוכית מסורתיות.
החממה נפתחה לקהל הרחב ב-1879 ומאז שרדה שתי שריפות, רעידת אדמה, סערה.
הפעם האחרונה בה נפתחה החממה מחדש הייתה בספטמבר 2003.
חורשת ההנצחה לנפגעי האיידס (AIDS Memorial Grove) מוקדשת לאנשים שמתו כתוצאה ממחלת האיידס.
מנהל החורשה, תום ויאנד, אמר ש"חלק מהקסם של החורשה היא שכאתר שלא מקבל כסף מהממשלה, היא נותרה מחוץ למחלוקות סביב המחלה."
צ'ארלי צ'פלין צילם סצנות לשני סרטים לפחות בפארק (A Jitney Elopement ו-In the Park, שניהם מ-1915).
בסרטו של אורסון ולס הליידי משנחאי (The Lady from Shanghai) מופיעה סצנה שצולמה באקוריום שטיינהרט, בבניין הישן של אקדמיית המדעים של קליפורניה (California Academy of Sciences).
גם בסרט הרולד ומוד צולם חלק מהפארק - חממת הפרחים הגדולה שנבנתה ב-1878. בסרט זכרונותיה של גיישה צולם גן התה היפני, והרשימה עוד ארוכה.
בסרט מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה ספינת החלל נחתה בפארק, אבל הסצנה צולמה למעשה בפארק אחר, ליד לוס אנג'לס.
פארק תרבות הוא מגזין תרבות ישראלי-רוסי בשפה הרוסית, בהגשת ארקן קריב ואנה רוזינה, המפגיש את הצופים עם אמנים, סופרים ואנשי רוח ישראליים, שחקנים ובמאים, מוזיקאים ומעצבים לצד אמנים מפורסמים מחו"ל.
במגזין מוצגת סקירה של אירועי התרבות והבידור מהארץ ומהעולם, הסרטים החמים וקטעים מעולם האינטרנט.
המגזין עלה לאוויר ב 18 בספטמבר 2011 בערוץ yes Raduga.
ארקן קריב - נולד בשנת 1963, עלה לארץ בשנת 1989. עיתונאי, מגיש וסופר.
אנה רוזינה - בעלת תואר בבלשנות והוראת השפה הרוסית וספרות רוסית.
עובדת כעיתונאית, וכמגישה ברדיו ובטלוויזיה.
פארק תעשיות עמק חפר הוא פארק תעשיות אשר נמצא בעמק חפר.
הפארק הוקם בשנת 1992, ומשתרע כיום על שטח של כ–1200 דונם.
בפארק התעשיות פועלים כ-200 בתי עסק וחברות המעסיקים כ-5,000 עובדים.
בתי העסק והחברות עוסקים במגוון רחב של תחומים כגון: תרופות, יין, קפה, גבינות, מזון, ריהוט, הלבשה והנעלה, ציוד לבריכות שחיה, טיהור מים, מתחם פעילות לשעות הפנאי, חברת גז לרכב, מוסכים ועוד.
בין החברות בפארק: טיב טעם, יקבי רקנאטי, סנו, שפיר הנדסה, ובירה אלכסנדר.
פארק התעשיות בר-לב הוא אזור תעשייה השוכן כקילומטר מזרחית לצומת אחיהוד, סמוך לכביש עכו-צפת.
הפארק קרוי על שמו של הרמטכ"ל השמיני, רב-אלוף חיים בר-לב.
מנהלת הפארק היא חברת בת של המועצות באזור: מועצה אזורית משגב, מועצה אזורית מטה אשר וכרמיאל.
הקמת הפארק החלה בשנת 1970 כשהוקם מפעל סאיקלון מוצרי תעופה ושלצידו מנחת ציקלון למטוסים קלים.
במשך שנים רבות היה סאיקלון המפעל היחיד במתחם.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל פיתוח המתחם כפארק תעשיות, הוא הוכרז כאזור עדיפות לאומית א' והחל בשיווק מגרשים ופיתוח סביבתי.
בין המפעלים הראשונים שהוקמו בפארק היו מחלבת שטראוס שעברה מנהריה, דור כימיקלים ובית הדפוס של עיתון ידיעות אחרונות.
באותה עת עלתה גם תוכנית, שלא יצאה לפועל, להרחיב את מסלול הטיסה של מנחת ציקלון מ-600 מטר ל-1,200 מטר, במטרה להפעיל קו טיסות לתל אביב ובכך לחסוך לאנשי עסקים את זמן הנסיעה ברכב.
בשנת 2005 נחנך מפעל למשטחי קוורץ של חברת אבן קיסר בפארק.
בשנת 2007 צורפה העיר הערבית שגור (איחוד היישובים בענה, דייר אל-אסד ומג'ד אל-כרום) כשותפה בפארק.
באפריל 2013 החלו עבודות להרחבת הפארק לשטח של 2,030 דונם.
בשנת 2017 נפתח בפארק "פארק הייטק צפון", המיועד לחברות מחקר ופיתוח.
הפארק הוקם על ידי הפילנתרופ היהודי מרטין מושל, ביחד עם היזמת יעל לביא (המכהנת כיושבת-ראש פארק הייטק צפון), כחלק מחזון להבאת ההייטק הישראלי ממרכז הארץ לאזורי פריפריאליים גאוגרפיים וכלכליים בישראל, לרבות אוכלוסיות בתת-ייצוג, ולאפשר להן לקבל הזדמנויות תעסוקה בתחום.
כ-30% מהעובדים במתחם משתייכים לחברה הערבית, זאת לעומת הממוצע הארצי בענף ההייטק, העומד על כ-2.4% בלבד.
נכון ליוני 2024, קיימים בפארק שני מבנים, בהם מועסקים כ-500 עובדים מ-30 חברות הייטק וסטארטאפים מהארץ ומהעולם כגון צייס, נאייקס, אלביט מערכות, SeatGeek , וישיי אינטרטכנולוג'י, וסטרן דיגיטל, וויט סורס וקבוצת רד-בינת.
שישה מבנים נוספים נמצאים בשלבי תכנון ובנייה.
בתום העבודות, כלל המבנים צפויים להכיל כ-5,000 עובדים שיתפרסו על פני שטח של כ-100,000 מ"ר.
בספטמבר 2017 עם השלמת פרויקט מסילת עכו - כרמיאל, נפתחה, בסמוך לפארק, תחנת הרכבת אחיהוד.
מן התחנה ניתן להגיע ישירות לחיפה, לכרמיאל, לתל אביב ובאר שבע.
פארק תעשיות רמת דלתון הוא אזור תעשייה הממוקם ברמת דלתון, בין המושבים דלתון וכרם בן זמרה.
הפארק נפתח בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. שטח הפארק כ-640 דונם, ומפעילות אותו המועצות האזוריות מרום הגליל ומבואות החרמון, המועצה המקומית גוש חלב, ועיריית צפת.
ראש מועצת מבואות החרמון בני בן-מובחר משמש כיו"ר הנהלת הפארק, וללו וילנסקי כמנכ"ל.
הפארק ממוקם באזור עדיפות לאומית א' ובקו העימות, דבר המעניק למפעלים השוכנים בו הטבות מס, ועדיפות במכרזי משרד הביטחון.
בתחומי הפארק שוכנים כ-27 מפעלים.
בהם מיטרוניקס, יקב דלתון, יקב אדיר, יקב רקנאטי, יקב רימון, מבשלת בטרפליי (Butterfly), מעיין מירון, ישקר, פתפותים - לחמים ומאפים מקמח כוסמין ואלכם מדיקל.
בשנת 2006, נחנך בתוך הפארק "גן התעשייה דלתון" שנבנה ביוזמת התעשיין סטף ורטהיימר על שטח של 100 דונם, על סמך המודל של גן התעשייה תפן.
מיקום הפארק בלב כרמי הגליל ומספר היקבים הרבים באזור, הביא בשנת 2010 למיתוג האזור כ"טוסקנה של הגליל" תחת השם "חבל כרמים".
במסגרת המיתוג שנערך על ידי חברת "SKS", הגיעו לפארק משלחת של 22 סומליירים איטלקים.
ב-21 באוגוסט 2010, חנך הנשיא שמעון פרס את החבל.
בשנת 2002, הוקם בסמוך לפארק מנחת דלתון למטוסים קלים, כדי שישרת את תושבי מרום הגליל ויזמים בפארק.
פארקר הוא סרט מותחן פשע אמריקאי משנת 2013, שבויים על ידי טיילור הקפורד.
בסרט מככבים ג'ייסון סטיית'האם וג'ניפר לופז, והוא מבוסס על הספר Flashfire, הרומן ה-19 של הדמות פארקר, מאת הסופר דונלד אי.
ווסטלייק, שכתב בשם העט ריצ'רד סטארק.
ג'ניפר לופז - לסלי רוג'רס
בובי קנאבלי - ג'ייק פרננדז
מישה הופטמן - אוגוסט הארדוויק
דאקס ריגס - בתפקיד עצמו
לפני הסרט, פארקר הופיע לראשונה עשורים מוקדם יותר ברומן משנת 1962, "הצייד", שנכתב על ידי דונלד א.
ווסטלייק, והביא לסדרת ספרים שכללה מעל 20 רומנים נוספים.
ב-18 באפריל 2011, ג'סטין קרול מ"וראייטי" דיווח כי סטיית'ם יגלם את התפקיד של פארקר.
על פי המפיק הבכיר ניק מייר, "פארקר" הופק בתקציב בטווח ה-30 מיליון דולר, והוא תיאר אותו כ"די טוב", "בהתחשב באיכות הגבוהה של הסרט".
ב-18 בינואר 2013, פארקר הוקרן לראשונה במוביקו פאריזיאן 20 בוסט פאלם ביץ'.
כפועל יוצא מההקרנה המיוחדת הזו, אליה הגיעו סטיית'ם והקפורד, הרוויח מכון הסרטים של פאלם ביץ'.
פארק תעשיות משגב, המוכר גם בשם "תְּרַדְּיוֹן", הוא אזור תעשייה השוכן בשטח מועצה אזורית משגב בגליל המערבי, בין היישובים יובלים, רקפת וסכנין.
מרבית העסקים הם מפעלי תעשייה קלאסית וחברות לשירותים עסקיים.
בפארק חברות מובילות מתחומי עיסוק שונים ובהם ביונד ביולוג'יקס, "חממת טרנדליינס", "תדביק", "תפרון", "הלן דורון" ו"באבקום" ומועסקים בו עובדים מהמגזר היהודי והערבי.
שטח הפארק הכולל הוא 884 דונם.
מתוכם 420 דונם ברוטו לתעשייה ו-216 דונם של שצ"פ (שטח ציבורי פתוח).
שטח כולל של מגרשי התעשייה ששווקו ונבנו עד היום הוא כ-200 דונם, ובתוכם כ-124,000 מ"ר של מבנים.
בתחום הפארק ישנן גם חלקות פרטיות, שיעודן חקלאי (כ-60 דונם).
הפארק מנוהל על ידי מנהלה אשר נותנת שירותים לחברות הפועלות בפארק, כמו גם עוסקת בשיווק מגרשים פנויים.
לפארק תקנון ייחודי, השם דגש על דרישות מחמירות לאיכות הסביבה.
הפארק מטופח מאוד וזכה בחמשת כוכבי היופי של המועצה לישראל יפה.
הפארק קרוי על שמו של חנינא בן תרדיון מעשרת הרוגי מלכות.
פארק שרונים הוא אזור התעשייה הקלה וחברות המדע של העיר הוד השרון.
הוא השוכן בצידו הדרום-מערבי על ציר התנועה הראשי, קרוב לכניסה הדרומית של העיר וממול מתחם "שרונים".
הפארק הוא מתחם הכולל בשטחו מספר אזורים שהמרכזי בהם הוא אזור התעשייה נווה נאמן בו קיימים מגדלי הוד השרון, משרדי הייטק, מפעלים, שירותי רכב שונים כגון מוסכים, שטיפת מכוניות וחברה להשכרת כלי רכב, ומספר עסקי מזון קטנים עד בינוניים הכוללים מזנונים ושירותי הסעדה (קייטרינג).
באזורים אחרים נמצאים, בין היתר, בית הספר התיכון "תיכון החממה" של רשת עמל, בפיקוח משרד העבודה, בית חולים סיעודי-גריאטרי "חדוות הורים" ותחנת דלק.
פארק תעשיות פלמחים הוא אזור תעשייה הממוקם כקילומטר וחצי מזרחית לקיבוץ פלמחים, סמוך לצירי תנועה עיקריים בהם כביש 431 ונתיבי איילון.
הפארק, המשתרע על שטח של כ-300 דונם, קרוי על שם קיבוץ פלמחים הסמוך אליו אשר החזיק בבעלות הנכס משנות ה-70 עד למכירתו לקבוצת איי.אי.אס החזקות בשנת 2006.
הפארק הוא אזור תעשייה המשרת חברות רבות בתחומי התפלה, בנייה, תשתית, אחסון, לוגיסטיקה, תעסוקה וייצור.
בפארק קיימות תוכניות מתאר ארציות למתקני התפלת מים וחיבור גז טבעי, תב"ע לאזור תעשייה, אפשרות לתחנת דלק וכן שטחי מסחר.
את כל שטחי הפארק מחזיקה ומנהלת חברת פארק פלמחים בע"מ מקבוצת איי.אי.אס החזקות.
בעל השליטה בקבוצה הוא חיים גייר ומנכ"ל הקבוצה הוא שלום מלכה.
בין החברות השוכרות שטחים בפארק ניתן למצוא את סולל בונה, שלמה רכב - חברה לאספקת שירותי רכב, דניה סיבוס, ספנקריט פלמחים - חברה בת בבעלות מלאה של איי.אי.אס החזקות העוסקת בבנייה מתועשת.
פארק תעשייה קיסריה, הנקרא גם פארק תעשיות קיסריה או פארק העסקים קיסריה הוא מתחם תעשיות היי-טק, השוכן מערבית לפרדס חנה.
הפארק הוקם בשנת 1993 והוא משתרע על פני 3,500 דונם וממוקם בין מסילת הברזל חיפה-ת"א במזרח וכביש 4 במערב.
המתחם מנוהל על ידי החברה לנכסי קיסריה.
פארק התעשייה זכה כעשר שנים ברציפות ב-5 כוכבי יופי בתחרויות של המועצה לארץ ישראל יפה על העלאת איכות החיים והסביבה לעובדים תוך שמירה על כללי קיימות.
בפארק פועלות חברות היי-טק ומכשור רפואי, לצד מרכזים לוגיסטיים, מוקדי שירותים ובילוי, ומועסקים בו למעלה מ-7800 עובדים.
תחנת הרכבת קיסריה – פרדס חנה
פארקוזאורוס (שם מדעי: Parksosaurus) הוא סוג של דינוזאור מסדרת בעלי אגן דמוי עוף שחי בשלהי תקופת הקרטיקון והיה קרוב משפחתו של התסקילוזאורוס.
דינוזאור זה נקרא על שמו של הפלאונתולוג ויליאם פארקס (William Parks).
דינוזאור זה נמצא ב"תצורות קרניון הפרסה" באלברטה, קנדה.
הוא דמה להיפסילופודון או אולי נכלל בקבוצה שונה שקדמה לאורניתופודה והיה מהמאוחרים ביותר ביצורים דמויי האורניתופודים שאינם הדרוזאוריים.
הוא היה אוכל עשב דו-רגלי עם זנב ארוך ולסתותיו הקצרות דמו למקור.
היו לו זרועות קצרות וייתכן שגם נוצות.
דינוזאור זה תואר על ידי הפלאונטולוג צ'ארלס מורטרם שטרנברג ב-1937.
הפארקוזאורוס נראה בסרט ללכת בין דינוזאורים בתור דינוזאור צמחוני.
ייתכן שהוא מופיע גם בסדרה ללכת עם דינוזאורים בפרק האחרון, כאורניתופוד לא מזוהה שנרדף בידי דרומזאורוס.
בנוסף הוא מופיע באחד מפרקי המסע לעמק החלומות.
פארק תעשייה ציפורית הוא אזור תעשייה בשטח של 6,000 דונם בגליל התחתון.
הפארק ממוקם כ-9 ק"מ מצפון לנוף הגליל צמוד לכביש 77 מדרום, ונמצא בתחום השיפוט של עיריית נוף הגליל אף על פי שאין בינה לבין אזור התעשייה רצף טריטוריאלי (הכפרים משהד וכפר כנא ממוקמים בין נוף הגליל לציפורית).
ממערב לציפורית ממוקם מצפה הושעיה.
הקמת הפארק החלה בשנת 1992 ביוזמת עיריית נוף הגליל ומשרד המסחר והתעשייה, על שטח שהיה שייך למועצה אזורית עמק יזרעאל, שהועבר בהחלטת משרד הפנים לשיפוטה של נוף הגליל והוגדר כאזור עדיפות לאומית א'.
המפעל הראשון שהוקם בפארק היה מפעל פניציה לייצור זכוכית שטוחה בשנת 1994 ומפעל התכוף בשנת 1996.
בשנת 2001, נסגרה מחצבת ציפורית שפעלה במשך כ-12 שנה בצידו הצפוני של הפארק והייתה בבעלות קיבוץ כנרת.
המחצבה פעלה בהיתר חורג של המועצה האזורית עמק יזרעאל בניגוד לתוכנית המתאר האזורית ועברה לשטח השיפוט של נוף הגליל יחד עם שטח הפארק.
עם החברות הפועלות באזור התעשייה נמנות: סולאראדג', המ-לט (ישראל-קנדה), פניציה, כארמור, כרומגן ואי.אם.סי יציקות ופלרם 4 יו.
פארקוזאוריים (שם מדעי: Parksosauridae) היא משפחה אפשרית של דינוזאורים צמחוניים מקבוצת האורניתופודים, שחיו בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון לפני 130 עד 66 מיליון שנה.
בעבר סברו שהיא משתייך לקבוצת האורניתופודה אך כיום רואים בהם חברים קדומים יותר, השייכים לנאורניתיסציה.
משפחה זו בעלת קירבה רבה למשפחת ההיפסילופודוניים וכן לג'יהולוזאוריים והננוזאוריים.
היא הוגדרה בשנת 2002 תוך קיבוץ של מספר סוגים ששויכו בעבר למשפחת ההיפסילופודוניים ובשנות ה-90 החלו להיות מוטלים בספק מדעי כקבוצה פרפילטית, עם זאת המדענים חלוקים בדעתם על קיום משפחה זו.
המשפחה כוללת מינים דו-רגליים בעלי זנב ארוך לשיווי משקל וכולם ניזונו מצמחים רכים עד קשיחים.
הם חיו לרוב בערבות עשב לאורך אירואסיה ובאמריקה הצפונית והם נכחדו בהכחדת הקרטיקון הגדולה, לפני 66 מיליון שנה.
הסוגים הבולטים בקבוצה הם הפארקוזאורוס שהתגלה באלברטה, קנדה והתסקילוזאורוס מארצות הברית.
סוגים נוספים נוספו לאורך המאה ה-21 עם גילויים חדשים מרחבי העולם.
- ייתכן ששייכת לקבוצה אחרת
Parkwood Entertainment היא חברת תקליטים ובידור שהוקמה ב-2010 על ידי הזמרת האמריקאית ביונסה.
החברה החלה כמפיקת סרטים וסרטונים בשנת 2008. החברה ממוקמת בעיר ניו יורק והיא גם מפיקה סרטים, קליפים מוזיקליים וספיישלים טלוויזיוניים, רובם לזמרת ביונסה.
ההפקה הראשונה של החברה היה הסרט קדילק רקורדס.
2016: אינגריד בורלי - Trill Feels
2017: ביונסה, וילי ויליאם וג'יי באלווין - Mi Gente Remix
2008: קדילק רקורדס בהפקה משותפת עם Sony Music Film
2009: אובססיבית, הפקה משותפת עם Rainforest Films
2020: BLACK IS KING (דיסני+), הפקה משותפת עם אולפני וולט דיסני
2015: ניקי מינאז' וביונסה "Feeling Myself"
פארק תעשיות מתקדמות יקנעם הוא פארק תעשייה ומתחם היי-טק הממוקם בסמוך לעיר יקנעם עילית ולכביש 6, הפארק הוא חלק מאזור הסיליקון ואדי.
הפארק נבנה במהלך שנות ה-90 (חברת סולתם מערכות פעלה במקום עוד קודם לכן), והוא משתרע על כ-346 דונם.
פועלות בו כ-200 חברות, מרביתן חברות היי-טק, המעסיקות כ-15,000 עובדים.
המחזור השנתי של הפארק מוערך בכ-3 מיליארד דולר.
חלק ניכר מהפארק, הקרוי "פארק עופר יקנעם" הוא בבעלות חברת "מליסרון".
עם החברות הפועלות בפארק, נמנות:
סולתם מערכות - חברה לייצור מערכות ארטילריה, תחמושות וכלי מטבח.
בבעלות חברת אלביט מערכות - חברה לפיתוח וייצור אמצעי לחימה, שלה פעילויות נוספות בפארק.
מפעל אסם-נסטלה - מפעל למוצרי מאפה של חברת אֹסֶם השקעות.
הוקם בשנת 1974 והוא מראשוני המפעלים בפארק.
אנבידיה - חברה לייצור ערכות שבבים, מעבדים גרפיים וכרטיסים גרפיים.
שוכנת בפארק בעקבות רכישתה את Mellanox (בעבר איזיצ'יפ), המייצרת רכיבים אלקטרוניים להעברה מהירה של נתונים.
Given Imaging - פיתוח הקפסולה האנדוסקופית לבדיקה ויזואלית של מערכת העיכול.
ReWalk Robotics - חברה לייצור מערכות ביוניות שמסייעות למוגבלים בהליכה ללכת.
Synel MLL Payway - חברה המייצרת תוכנה לניהול משאבי אנוש.
Sofwave - מייצרת מכשור רפואי לטיפול בקמטים ועור הפנים.
לומניס - חברה לייצור מכשירים רפואיים בטכנולוגיית לייזר, הבזקי אור וגלי רדיו.
יקב מורד - יקב לייצור שיכרים (יין שלא מענבים) ממגוון רחב של פירות.
Apollo Power - חברה המייצרת יריעות סולאריות גמישות.
פארק תעשייה צבאים הוא פארק תעשייה משותף של מועצה אזורית עמק המעיינות והעיר בית שאן, אשר הוקם בשנת 1997 וממוקם בסמוך לכביש 71 ולתחנת הרכבת בית שאן.
בפארק פועלים כמספר מפעלים על שטח של מאות דונמים, ובהם מפעלים לייצור פלסטיק, מכונות ובטון.
האזור מוגדר כאזור עדיפות לאומית.
מנהל הפארק הוא עזרא שמיר.
בינואר 2019 פורסם כי בפארק עתידים לקום כ-48 מפעלים נוספים על אלו הקיימים.
פארק תעשייה נעם הוא פארק תעשייה הממוקם בצומת בית הגדי, בסמוך לנתיבות.
הפארק כולל תעשיות מזון (מפעלי חברת טרה), מפעלי מתכת, פלסטיק, עץ, נייר והייטק.
בנוסף על המפעלים, הפארק מפעיל בית ספר טכנולוגי, מרכז מבקרים, מתחמי מסחר והפעלת חברות כוח אדם.
שטח הפארק מתפרש מאות דונמים, ועובדים בו למעלה מאלף איש.
ישנן תוכניות להרחיב את שטח הפארק ולהקים מפעלים נוספים שיספקו עוד אלפי מקומות עבודה.
המנהל הכללי של הפארק הוא יוסי אנגלה שר ויושב ראש הדירקטוריון הוא יחיאל זוהר, ראש עיריית נתיבות.
לפארק התעשייה ישנו שיתוף פעולה כלכלי עם ארבע רשויות: נתיבות, מועצה אזורית שדות נגב, מועצה אזורית מרחבים ואופקים.
בעבר הפארק היה בשטחן של המועצות האזוריות שדות נגב ומרחבים, עד שבאפריל 2017 הוחלט על ידי שר הפנים אריה דרעי להעביר את שטח הפארק לשטחה של נתיבות.
פארק תעשיות קדמת גליל הוא פארק תעשייה הממוקם בגליל התחתון, בסמוך לכביש 77. את הפארק מנהלות עיריית טבריה, המועצה המקומית טורעאן ומועצה אזורית הגליל התחתון.
מנהל הפארק הוא איציק נחום.
שטח הפארק עומד על כ-618 דונם, ועובדים בו כ-500 איש.
בפארק ישנן מפעלי אחזקות, ייצור מזון וציוד וכן מפעל של חברת ויסוצקי.
באוגוסט 2012 הושקע בקדמת גליל כ-12 מיליון ש"ח ממשרדי האוצר והכלכלה.
במרץ 2017 הוכרז על השקעה נוספת של כ-300 מיליון שקלים חדשים בפארק, והקמת כ-20 מפעלים חדשים שצפויים להעניק תעסוקה למאות אנשים.
פארקפילד היא נקודה מיושבת בשטח גלילי במחוז מונטריי שבקליפורניה.
עיקר פרסומה הוא בסדרת רעידות אדמה שהתרחשו בסמוך לה בהפרשי זמן קצובים, אשר היוו ועדיין מהווים מוקד למחקר ארוך שנים של המכון הגאולוגי האמריקאי.
פארקפילד ממוקמת על רכס דיאבלו , שהוא חלק משרשרת הרי החוף, ואשר מגביל את עמק סן חואקין ממערב לו.
גובה הנקודה הוא 466 מטר מעל פני הים ובצמוד לנחל בשם Little Cholame Creek.
אוכלוסיית המקום מונה 18 תושבים.
המקום הוא ביתם של למעלה מ-200 מינים של ציפורים, של צבי זנב שחור , שונר מצוי, פומת ההרים, חזיר בר, ומינים בסכנת הכחדה כגון סלמנדרית הנמר הקליפורנית , ירבוען ועוד.
המתיישבים הראשונים באזור היו האינדיאנים של שבט יוקוט .
הם חיו כאן עונתיוּת כדי לצוד ולאסוף בלוטים, וקראו לעמק "Choleme", כלומר "היפה" בשפת ה"טאצ'י יוקוטס" .
המתיישבים הלבנים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1854 ואחריהם הגיע זרם קבוע של מתיישבים.
עד תחילת המאה ה-20 התגלו במקום מרבצי כספית ופחם, והתקווה לגילוי נפט הפכה את פארקפילד לעיירה חזקה שמנתה 900 איש.
עם זאת, השגשוג של פארקפילד היה קצר מועד.
מכרות הכספית התרוקנו ומכרות הפחם הוצפו, ובסופו של דבר הותירו מאחור רק את בעלי הקרקעות שגם הם בסופו של דבר נטשו את השטח.
כיום בַּמקום בית קפה שמשמש גם כאכסניה שמציעה מספר חדרים ללינת תיירים, עוברי אורח וחוקרים.
פארקפילד שוכנת לאורך העתק סן אנדריאס, אחד השברים הארוכים והפעילים ביותר בארצות הברית.
הביטוי על פני השטח של ההעתק מופיע בעיירה כערוץ נחל יבש עונתי.
ההעתק מבטא את הפער שנוצר בין הלוח הצפון אמריקאי שנע דרום מזרחה ביחס ללוח הפאסיפי שנע צפון מערבה ביחס ללוח צפון אמריקאי.
במקום ישנו גשר מעל לנחל עם מזחים משני הצדדים שהוסטו יותר מחמישה מטרים זה מזה בגלל זחילה/הסטה א-סייסמית מאז בניית הגשר בשנת 1936. תמונות הלוויין של גוגל מראות שהגשר הוחלף מאז פרסום הממצא.
עם זאת, הרציפים המערביים של הגשר נותרו מוסטים צפונה.
השילוט על הגשר מודיע לנהגים שהם חוצים את קו הגבול בין שני הלוחות הטקטוניים הללו.
מאז שנת 1857 לפחות, חוותה פארקפילד רעידות אדמה במגניטודה 6 ומעלה בערך כל 22 שנים.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20, לאחר שרעידת אדמה נוספת במגניטודה 6 התרחשה במקום בשנת 1966, המכון הגאולוגי של ארצות הברית השקיע עבודה רבה בהטמנת חיישנים סייסמיים שונים באזור, כדי לעקוב אחרי התנהגות קרום כדור הארץ במקום.
בשנת 1985 המכון חזה שתהיה רעידת אדמה בגודל דומה במקום עד 1993, אך אירוע כזה לא התרחש עד ה-28 בספטמבר 2004, כאשר רעידת אדמה במגניטודה של 6.0 התרחשה בשעה 10:15 זמן מקומי.
לא היו נפגעים ברעידה זו.
בשנת 2002 התחיל במקום מיזם מחקרי נוסף שמטרתו להעמיק את איסוף הנתונים הגאולוגיים אודות העתק סן אנדריאס, לצורך חיזוי רעידות אדמה עתידיות.
אתר המחקר מורכב משני קידוחים משני צידיו של ההעתק: האחד בעומק של 2.2 קילומטרים והשני בעומק 3.2 קילומטרים.
בתוך הקידוחים ובעומקים שונים הותקנו חיישנים סייסמיים נוספים לאלו שמוקמו באזור פארקפילד עד אז.
עקב תשומת הלב הרבה שהמקום תופס בקרב מדעני כדור הארץ, אנשי המקום מפרסמים את עצמם כבירת רעידות האדמה של העולם .
פארקלנד הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2013, המבוסס על ספרו של וינסנט בוגליוזי.
הסרט בוים על ידי פיטר לנדסמן ומספר את סיפור ההתנקשות בנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי ב־1963 מזוויות שונות, תוך התמקדות באירועים שהתרחשו בבית החולים פארקלנד בדאלאס, טקסס, שם טופל הנשיא לאחר ההתנקשות.
פארקלנד הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-70 של ונציה, והוצג גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2013 .
במקביל לשנת 50 שנה לרצח, הסרט יצא לאקרנים בקולנוע בארצות הברית ב-4 באוקטובר 2013.
הסרט מתאר את ההתרחשויות ביום שבו נרצח הנשיא קנדי ב-22 בנובמבר 1963, דרך עיניהם של האנשים שהיו מעורבים בטיפול בנשיא, בחקירת ההתנקשות ובהשלכות המידיות של האירוע.
בין הדמויות המרכזיות בסרט: הרופאים והאחיות בבית החולים פארקלנד, ראש השירות החשאי רוי קלארק, הסרטון של זפרודר, ומשפחתו של לי הארווי אוסוואלד לפני הירי.
ג'יימס באדג' דייל — בתפקיד רוברט אדוארד לי אוסוולד ג'וניור
זאק אפרון — בתפקיד ד"ר צ'ארלס ג'יימס "ג'ים" קאריקו
ג'קי ארל היילי — בתפקיד האב אוסקר הובר
טום ולינג — בתפקיד סוכן השירות החשאי רוי קלרמן
קולין הנקס — בתפקיד ד"ר מלקולם או.
דייוויד הארבור — בתפקיד ג'יימס גורדון שנקלין
מרשה גיי הארדן — בתפקיד האחות הראשית דוריס נלסון
רון ליווינגסטון — בתפקיד ג'יימס פ.
ג'רמי סטרונג — בתפקיד לי הארווי אוסוולד
בילי בוב תורנטון — בתפקיד סוכן השירות החשאי פורסט סורלס
ג'קי ויבר — בתפקיד מרגרט אוסוולד
פול ג'יאמטי — בתפקיד אברהם זפרודר
דנה וילר-ניקולסון — בתפקיד ליליאן זפרודר
ביטסי טולוק — בתפקיד מרילין סיצמן
ברט סטימלי — בתפקיד גופתו של הנשיא ג'ון פ.
קט סטפנס — בתפקיד הגברת הראשונה ג'קלין קנדי
גיל בלוז — בתפקיד דייוויד פאוורס
רורי קוקריין — בתפקיד ארל רוז
מארק דופלאס — בתפקיד קנת' או'דונל
ג'ימי דייל גילמור — בתפקיד הכומר סנדרס
מאט בר — בתפקיד פול מיקלסון
ג'ונתן ברק — בתפקיד וינסטון לאוסון
גארי גרבס — בתפקיד ד"ר קמפ קלארק
הפקת הסרט החלה בינואר 2013 באוסטין, טקסס.
הסופר/במאי פיטר לנדסמן הצהיר כי הסרט אינו חוקר את תיאוריות הקונספירציה השונות סביב רצח קנדי.
סצנות בית החולים העיקריות צולמו בבניין השוכן בקמפוס של בית החולים הלאומי של אוסטין באוסטין, בשל המראה והתחושה התקופתיים של הבניין.
פארקלנד קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים.
בעוד שחלקם שיבחו את הגישה הריאליסטית והעובדתית של הסרט, אחרים טענו כי הסרט סובל מחוסר עומק רגשי וחוסר מיקוד.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 50%, מה שמעיד על ביקורות מעורבות מצד המבקרים.
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 51 מתוך 100. למרות הציונים הבינוניים, הסרט נחשב לתיאור אינטנסיבי של האירועים הדרמטיים שהתרחשו לאחר ההתנקשות בנשיא קנדי.
פארק שמיר (צור יגאל) הוא פארק ציבורי הממוקם במרכז היישוב צור יגאל, המהווה חלק מהמועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל.
הפארק נקרא על שמו של ראש ממשלת ישראל השביעי, יצחק שמיר, אשר הניח את אבן הפינה ליישוב צור יגאל בשנת 1991. הפארק הייחודי תוכנן באופן הוליסטי, תוך שימת דגש על פשטות חומרית ושפע אורגני, וכולל בין היתר יער מאכל וצמחייה ים-תיכונית מגוונת.
בשנת 1991, בעת כהונתו כראש הממשלה, הניח יצחק שמיר את אבן הפינה ליישוב החדש צור יגאל, שהיה חלק מתוכנית הכוכבים.
כ-30 שנה לאחר מכן, יזמה המועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל הקמת פארק חדש במרכז היישוב.
הבקשה לפארק התמקדה בתכנון הוליסטי התומך בפשטות חומרית ושפע אורגני, ללא מתקני משחק ומדשאות נרחבות, ובשילוב יער מאכל .
אהבתם של המתכננים ממשרד "מרון אדריכלי נוף" לרעיון הפארק הייחודי התעוררה כבר בסיור הראשון בשטח.
השטח, עם הטופוגרפיה המעניינת, הנוף הנשקף, שורת הברושים המפוארים ועצי השיזף הגדלים בו, כמו גם מיקומו המרכזי ביישוב בסמוך למרכז הפעילות הקהילתית ושכונות המגורים, נתפס כמזמין במיוחד.
פארק שמיר משתרע על פני שטח של כ-13 דונם.
תכנון הפארק והצמחייה נעשה בהשראת עקרונות הפרמקלצ'ר וברגישות סביבתית, תוך התאמה לנתוני השטח, לבקשות התושבים ולאילוצי התקציב המצומצם.
אחת הבקשות המרכזיות הייתה ליצור גן ייחודי השונה מגנים שכונתיים סטנדרטיים, ללא מתקני משחק וללא מדשאה, ושיכלול יער מאכל.
הטופוגרפיה של השטח נשמרה ברובה כדי להמעיט בשינוע קרקעות ולמזער את ההפרעות לקרקע.
עבודות עפר בוצעו רק לצורך הסדרת שיפועי הליכה, תוך שמירה על נתיב מי הנגר.
סלעי הגיר שבקרקע נותרו כמשטחים אקראיים והצמחייה סביבם נשמרה בממשק טבעי.
הקו העיצובי של הפארק מעוגל, רך ופרקטי.
התכנון הקשיח מועט ומתבסס ברובו על "שביל העיזים" שהיה קיים בשטח, עם התערבות מינימלית.
שבילי הטיול המשניים עשויים אגו"מ (אגרגט גרוס) ללא חפירה, לשמירה על תחושה בלתי-מופרעת.
בפארק נטעו כ-261 עצי ארץ ישראל ממגוון מינים ועצי פרי רבים המהווים יער מאכל המיועד לקטיף עצמי.
בנוסף, נשתלו ברחבי הפארק כ-12,000 שיחים ושתילים ממגוון מינים, המשתרעים על כ-12 דונמים של גינון באווירה ים-תיכונית.
בסך הכל תוכננו כ-180 מיני צמחים תוך התחשבות ברוחות השמים, נתוני השטח והקרקע, תפקידי הצמחים במארג האקולוגי והשפעות סינרגטיות של חבורות צמחים.
התכנון שאף ליצור "סוקסציה מלאכותית" באמצעות נטיעת תשתית עצים נרחבת, שיחים, בני-שיח ועשבוניים, זריעת זרעים מקומיים והטמנת גאופיטים מהבר ליצירת ריבוד ועושר מיני.
בשטח הפארק הוקמו הצללות ופינות ישיבה.
בסמוך לכניסה לפארק יועד שטח להקמת פארק אופניים ציבורי (פאמפטרק) וגינת כלבים הכוללת ברזייה לכלבים ומתקני משחק מתאימים ושקי קקי.
הפאמפטרק הוקם בהשקעה של כחצי מיליון ש"ח בסיוע מפעל הפיס.
במרכז הפארק הוצבה ברזיית מים קרים חדשה.
בסמוך לפארק, ליד החניון, נבנה מועדון גמלאים חדש.
ההשקעה בהקמת הפארק נאמדת בכ-2.5 עד 3 מיליון ש"ח
תכנון הפארק בוצע על ידי משרד "מרון אדריכלי נוף".
כאשר אדריכל הנוף רן מרון הוצג על ידי המועצה כמתכנן הפארק והציג את התפיסה התכנונית בטקס החנוכה.
פארק שמיר נועד להיות מוקד משיכה ופעילות לתושבי היישוב צור יגאל וכוכב יאיר ולמבקרים מחוץ ליישוב.
חנוכת הפארק ב-27 באוקטובר 2021 במעמד בני משפחתו של יצחק שמיר, ותיקי המחתרות ותושבים רבים, סימנה את השלמת שלב משמעותי בפיתוח מרכז היישוב.
קריאת הפארק על שמו של יצחק שמיר נועדה להנציח את זכרו ואת תרומתו ליישוב צור יגאל.
ראש המועצה, יובל ארד, ציין את חשיבות הנחת אבן הפינה ליישוב על ידי שמיר כמעשה חלוצי וציוני.
התכנון הייחודי של הפארק, המתמקד בטבע ובמרחב קהילתי נעים, נועד לספק חוויה שונה מגנים רגילים ולאפשר לתושבים ליהנות משפע אורגני ומרחב פתוח בלב היישוב.
כשנה וחצי לאחר חנוכת הפארק, התגלה כי הפארק אינו מתוחזק באופן מלא.
למרות זאת, צוות התכנון הביע שביעות רצון מהתפתחות הצמחייה ומהפיכת השטח למרחב שוקק חיים.
תוכנן שלב נוסף לביצוע צמחייה נוספת כחלק מהתחזוקה השוטפת, כולל זרעי בר וגאופיטים.
עיצוב ייחודי ושונה מגנים שכונתיים רגילים: הפארק תוכנן באופן הוליסטי, תוך תמיכה בפשטות חומרית ושפע אורגני, וללא מתקני משחק ומדשאות רחבות.
יער מאכל עם עצי פרי רבים: הפארק כולל יער מאכל המיועד לקטיף עצמי.
נטעו בו 261 עצי פרי ארץ ישראליים ממגוון מינים.
מגוון רחב של צמחייה ים תיכונית: בפארק תוכנן גינון הכולל כ-180 מיני צמחים ים תיכוניים.
נשתלו בו כ-12,000 מגוון שיחים ושתילים, בנוסף ל-261 עצי צל ועצי פרי.
התכנון התחשב ברוחות השמים, נתוני השטח והקרקע, תפקידי הצמחים במארג האקולוגי, והשפעות סינרגטיות של חבורות צמחים.
שבילי הליכה מגוונים: הפארק כולל שביל מרוצף של כ-1 דונם ושבילי טיול משניים מאגרגט גרוס (אגו"מ) המשתלבים עם "שביל העיזים" שהיה קיים בשטח.
גינת כלבים: בפארק הוקמה גינת כלבים.
פארק אופניים ציבורי (פאמפטרק): בשטח הפארק הוקם פארק אופניים ציבורי.
פינות ישיבה מוצלות: ברחבי הפארק הוקמו הצללות ופינות ישיבה.
ברזיית מים קרים: במרכז הפארק הוצבה ברזיית מים קרים חדשה.
טופוגרפיה מעניינת ושימור אלמנטים טבעיים: השטח מאופיין בטופוגרפיה מעניינת, ובמהלך התכנון נעשה מאמץ לשמור על הטופוגרפיה המקורית, כולל סלעי הגיר הקיימים ועצי השיזף שגדלים פרא.
קיימת גם שורת ברושים מפוארת.
סביבה משתלבת: הפארק ממוקם בלב היישוב, בסמוך לגבעת בר ממזרח ולמרכז הפעילות של היישוב ממערב.
פירות הגן: תוכנן כי בעלי חיים יגיעו לבקר וייהנו מפירות הגן, וציפורים ימלאו את הסביבה בציוצים.
שילוב השתילה והזריעה מאפשר הגדלה משמעותית של מגוון המינים ופוטנציאל ההתפתחות העצמאי של הגן.
לאחר כשנה וחצי מהחניכה, המבקרים נהנו מפירות של אפרסק לבן, תות ארוך ותפוח 'ענה', וכן מקסמו של העוזרר האדום ופריחת הרימון.
ניתן גם לראות את שילובי הצמחייה שהגשימו את עצמם בעת תכנון הפארק.
פאת שדה הייתה התנחלות ויישוב קהילתי בגוש קטיף שברצועת עזה.
פאת שדה נוסדה בשנת 1989 (תשמ"ט) ברצועת עזה.
בתחילה שהו התושבים במחנה הצבאי "שליו", וב-1993 עברו לגבעה הפונה לעבר רצועת החוף.
ביישוב התגוררו כ-30 משפחות שכללו כ-115 תושבים, בעלות אוריינטציה חילונית, דתית ומסורתית.
הכוונה הייתה שהתושבים יתפרנסו מתיירות, אולם בעקבות הרעת המצב הביטחוני פנו ברובם לחקלאות במסגרת תכנון ממשלתי.
מרבית ילדי היישוב למדו בבית הספר האזורי בחבל הבשור או בבית הספר "נאות קטיף" שבנווה דקלים.
בתוכנית ההתנתקות פונה היישוב, רוב המשפחות עברו למושב מבקיעים ומספר משפחות לניצנים.
בהתאם להסכם ההעתקה שסוכם עם מנהלת סל"ע עוד לפני ביצוע הפינוי, החקלאים מהיישוב קיבלו זכויות של בעלי נחלה, אף על פי שמבחינה טכנית פאת שדה לא היה מוגדר כמושב.
לאחר הפינוי, התושבים התגוררו מספר שנים בקרווילות עד הקמת בתיהם החדשים.
פָּאתוֹס היא פנייה רטורית לרגשות הקהל.
פאתוס היא אחת משלוש שיטות השכנוע, לצד "אתוס" ו"לוגוס" עליהן מדבר הפילוסוף היווני אריסטו בחיבורו "על הרטוריקה".
אריסטו ציין שלוש אפשרויות של שימוש בפאתוס:
במטפורה, סיפור, או סדרת שאלות מעוררות סקרנות.
באמצעות הגשה רגשנית או ריבוי מרכיבים רגשניים בתוך הנאום.
בסיום נאום או דברים, שם להצגה רוויית פאתוס יש השפעה חזקה במיוחד.
השימוש בפאתוס ככלי רטורי מכוון לשנות את דעתו של קהל המאזינים או הצופים באמצעות הצגת דברים רגשנית, במיוחד תוך פנייה לרגשות הצער או הרחמים של הקהל, ניסיון לעורר תחושות של אהדה, חמלה וצער אצל המאזינים.
לעיתים קרובות, מלווים טיעונים כאלו גם בהגשה רגשנית של דברים על ידי הדובר.
השימוש בפאתוס רווח מאוד כאמצעי שכנוע רטורי במצבים בהם שכנוע באמצעות היגיון (כלומר, באמצעות שימוש ב"לוגוס") אינו אפשרי או אינו רצוי, או כאשר הדובר מבקש לעורר אצל שומעיו הזדהות רגשית שתחזק את כוחו של טיעון הגיוני.
לתפישתו של אריסטו, כעס הוא אחד הרגשות המשכנעים ביותר ומהווה אמצעי קל יותר להשפעה על השומע.
אחד הנואמים שהרבה לעשות שימוש בפאתוס בדבריו היה מנחם בגין.
סיום נאומו בכנסת משנת 1956 על רצח ארלוזורוב מהווה דוגמה לכך:
פאתוס רווח מאוד גם ביצירות קולנועיות, אך אופן השימוש בו מותאם למדיום: במקום פאתוס מילולי מופיע פאתוס ויזואלי.
לדוגמה, במקום בו נואם ידבר על "העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור" עשוי הקולנוע להשתמש ברצף של תמונות, ב"דיזולב" חלקי עם דגל ישראל ומלווה בנעימת הנושא של "עמוד האש" או "התקווה".
המילה "פתטי" מקורה במושג פאתוס, ומשמעותה המקורית היא מלא רגש, מעורר רחמים.
פַאת'וֹם (fathom) או פאדום היא יחידת מידה לאורך השקולה לשישה רגל או ל-183 ס"מ.
לרוב משתמשים בה למדידת עומקים במים.
המסורת מספרת שמקורה של מידה זו היא במרחק בין זרועותיהם הפרושות לרווחה של ימאים.
יצחק שנהר תרגם מידת אורך זו כ"פדן" בספר הזקן והים של ארנסט המינגוויי .
פאשא (בטורקית: Paşa; בפרסית: پاشا; תעתיק: פאשא) או באשא , לעיתים גם פאשה או באשה (לעיתים מכונה בעברית גם "פחה", על פי התנ"ך), היה תואר כבוד צבאי ואזרחי מקובל באימפריה העות'מאנית ובעולם המוסלמי.
פאשא הוא הגבוה מבין ארבעת התארים העות'מאניים לגברים.
מתחתיו התארים: ביי, אע'א ואפנדי.
באימפריה העות'מאנית הוענק התואר לקציני צבא בדרגות שמעל אלוף-משנה, למושלי סנג'קים, לממונים על מושלי המחוזות (ביילרביי), לפקידי ממשל בדרגים גבוהים, ואף לשרים.
בימי הרפובליקה הטורקית הקביל אל דרגה צבאית מוגדרת: אלוף, גנרל, אדמירל.
החל במאה ה-20 משמשת המילה "באשא" במצרים, ובמידה פחותה בארצות הסהר הפורה דוברות הערבית, לציון "אדון".
על פי המילון לאטימולוגיה טורקית, שורש המילה הוא טורקי: beşe, שמשמעה: בן, בפרט בנו של שליט או של אדם מיוחס, נסיך; ומקורה הוא בפרסית: بچّه (תעתיק: בצ'ה), שמשמעה: ילד.
המובן הטורקי: "נושא תפקיד רם דרג או פקיד בכיר בארמון" נגזר ככל הנראה מהתואר "lala-i beşe", שמשמעה: מחנך, מורה, אומן הנסיך.
מוסיף המילון לאטימולוגיה ומבאר: לסברה הרווחת כי מקורה של מילה זו במילים: padişah או başağa (תעתיק: באש אע'א), שהיה כינוי לראש שבט, אין אסמכתאות.
במקורות עבריים כונה פאשא טורקי פעמים רבות בכינוי המקראי פחה, שמופיע כבר בספר מלכים א', פרק י' פסוק ט"ו, פרק כ' פסוק כ"ה ב-28 מקומות, וגם בארמית ב-10 מקומות בתנ"ך.
לא ברור אם יש קשר בין המקור העברי לבין הטורקי.
לסולטאן העות'מאני ולח'דיו של מצרים הייתה הסמכות להעניק את התואר פאשא.
במקור היה התואר צבאי ועם הזמן הפך לתואר כבוד גם בהיררכיה האזרחית.
מפקד הצי העות'מאני כונה קפודן פאשא.
בשדה הקרב נישא לפני הקצינים הבכירים דגל לפי דרגתם.
על הנס היו 1–3 זנבות סוס או טווס (לפי המסורת הטורקו מונגולית), כאשר לסולטאן לבדו היה נס עם ארבעה זנבות.
בין נושאי התפקיד (גם אם לא תמיד צורף להם התואר פאשא בפועל) ניתן למנות את:
וזיר גדול - ראש הממשלה ומפקד הצבא.
פריק - סגן מפקד הצי.
ליבה - גנרל או אדמירל ראשי.
קיזלר אע'א - הסריס השחור האחראי על נשות ההרמון למרות היותו פורמלית בעל תואר אע'א.
מפקד יחידת בלטאג'י של נושאי הרמחים.
שיהולאסלאם (שייח' האסלאם) נושא התואר הבכיר ביותר בהיררכיה הדתית באימפריה.
כמו כן, מושלי מחוזות באימפריה כונו פאשא (או באשא בחבלים דוברי הערבית).
מושלים של מחוז וילאייט או איילט נושאי התארים ביילרביי (מושל בכיר - "ביי של הביים" בתרגום מילולי) או ואלי (מושל רגיל) כונו בתואר זה.
במילים אחרות, כל יחידה מנהלית הייתה פאשליק.
התואר הוענק גם לזרים שהעניקו שירותים לאימפריה העות'מאנית ולמצרים כמו הובארט פאשא, מייסנר פאשא וגורדון פאשא (צ'ארלס גורדון).
בני הפאשות כונו בכינוי פאשאזאדה.
במרוקו שלא הייתה תחת שלטון האימפריה הוענק התואר באשא למושלי מחוזות.
גם במדינות הערביות שקמו על בסיס האימפריה הוענק התואר בהתחלה.
כך למשל כונה מפקדו הבריטי של הלגיון הערבי, גלאב פאשא.
פאתון (מיוונית: Φαέθων "זורח/נוצץ") הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של הליוס (פבוס, "הזורח") או של קְלִימֶנוֹס, ואמו הייתה מרופה, ובגרסאות אחרות קלימנה.
ביוחסין מאוחר יותר נודע כי אאוס הולידה לקפלוס בן בשם פאתון, אך אפרודיטה חטפה אותו בילדותו כדי שישמש לה כשומר לילה במקדשיה הקדושים.
המינואנים העניקו לו את השם אדיימוס הכוונה בשם הייתה לכוכב הערב או כוכב הבוקר.
בגרסת המיתוס כפי שמסופרת בידי אובידיוס ביצירתו מטמורפוזות, פאתון התרברב בפני חבריו בכך שאל-השמש הוא אביו.
אחד מחבריו, שעל פי שמועה היה בנו של זאוס, סירב להאמין לו וטען כי אמו שיקרה לו.
מסיבה זו החליט פאתון ללכת ולהיפגש עם אביו הליוס.
בהיפגשם הליוס נשבע בנהר סטיקס כי יעניק לפאתון כל שירצה כאות הוכחה לכך שהוא אכן בנו.
פאתון רצה לרכוב במרכבתו (הרי היא השמש) במשך יום.
אף על פי שניסה אביו לשכנעו לחזור בעצמו, משום שמעשה זה סופו מוות, פאתון גילה קשות עורף.
כשהגיע היום, פאתון נלחץ ואיבד את השליטה על הסוסים האכזריים שמשכו את המרכבה.
תחילה היא סטתה יותר מדי לגובה עד שהאדמה קפאה.
אחר כך היא שקעה קרוב מדי לארץ עד שהצמחייה יובשה ונחרכה.
מבלי להתכוון הפך את רוב אפריקה למדבר; חרך את עורם של תושבי אתיופיה עד שהפך שחור.
בסופו של דבר, זאוס נאלץ להתערב בכך שהשליך ברק על המרכבה כדי לעצור אותה ופאתון צלל אל תוך נהר ארידנוס.
אחיותיו ההליאדות התאבלו במשך זמן כה רב שבסופו של דבר הפכו לעצי צפצפה שהזילו דמעות ענבר נוצצות.
פאתח 110 (פרסית: فاتح 110, פירושו 'הכובש') הוא טיל בליסטי תוצרת משרד ההגנה האיראני המשמש את חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית.
זהו טיל קרקע-קרקע לטווח קצר חד-שלבי המונע בדלק מוצק.
לטיל ראש קרב קונבנציונלי במשקל של כחצי טון.
הוא נחשב למדויק ביחס לטק"ק איראני אחר, והנחייתו משלבת מערכת ניווט אינרציאלית.
הטיל נוסה בהצלחה במאי 2001. טיל זה יכול, כנראה, לשאת ראשי נפץ כימיים או גרעיניים.
הטווח המקורי של הטיל היה כ-200 קילומטרים, אולם בספטמבר 2004 הכריזה איראן כי הטווח הוגדל לכ-250 קילומטרים, ושניתן יהיה להגדילו עוד במידת הצורך.
דור שלישי ורביעי של הטיל מדויקים מאוד ומשולבים במערכות ביות אלקטרו-אופטיות, מסוגלים להגיע לטווח של כ-300 ק"מ.
נגזרת של הטיל עם טווח כפול מכונה זולפיקאר.
הגרסה הסינית של הטיל, DF-11A, תוכננה כך שהטיל יוכל לשאת ראש נפץ גרעיני לטווח של כ-400 ק"מ.
ב-18 ביוני 2017 שיגרה איראן שבעה טילים בליסטיים מדגם ד'ואלפקאר לטווח בינוני (כ-700 ק"מ) לעבר מטרות של המדינה האסלאמית בסוריה.
חמישה מהטילים החטיאו את המטרה, ושני טילים פגעו בשטח שבשליטת המדינה האסלאמית.
ב-1 באוקטובר 2018 שיגרה איראן 3 טילים מדגם ד'ואלפקאר בנוסף ל-3 טילים מסוג קיאם לעבר מטרות דאעש בסוריה, לטווח של 570 ק"מ.
ב-8 בינואר 2020 שיגרה איראן משטחה 15 טילים לעבר בסיסים של צבא ארצות הברית בעיראק כנקמה על חיסולו של קאסם סולימאני יומיים קודם.
ב-13 במרץ 2022 שיגרה איראן 12 טילים משטחה לעבר קונסוליית ארצות הברית בכורדיסטן העיראקית.
במהלך מבצע חיצי הצפון ירה חזבאללה טילי פאתח 110 רבים, כולל הגרסה הסורית M-600 לאזור המרכז.
חזבאללה מכנה את הטילים האלה "קאדר-1".
ב-6 בנובמבר 2024 חזבאללה שיגר טיל פאתח 110 לעבר ישראל, שנפל באזור נתב"ג.
גרסה סורית של המערכת, בשם "M-600", מיוצרת בסוריה במרכז סרס, במקביל לייצור האיראני.
במאי 2010 פורסם כי סוריה העבירה משגרים וטילים מסוג זה לחימוש מערך האש של חזבאללה.טווח הטילים הנמצאים בידי חזבאללה מכסה את מרבית מרכזי האוכלוסייה בישראל ועל כן הוגדר על ידי ישראל כנשק שובר שוויון.
במסגרת השינויים האסטרטגיים אשר חלו עם היחלשות המשטר הסורי בשל מלחמת האזרחים בסוריה, חלה נכונות גוברת מצד ישראל לתקוף נשק המיועד לחזבאללה בשטח סוריה.
בדצמבר 2012 שיגר צבא סוריה לראשונה טילי M-600 לעבר המורדים במסגרת מלחמת האזרחים.
במאי 2013 תקפה ישראל משלוח טילי פאתח 110 אשר נשלח מאיראן ויועד לחזבאללה.
התקיפה התבצעה במספר מוקדים, הבולט שבהם בנמל התעופה הבינלאומי של דמשק.
גרסה טווח משקל רש"ק מהירות הערות פאתח-110 250 ק"מ 650 ק"ג 3.5 מאך גרסה ראשונה.
פְּאַת הַשֻּׁלְחָן הוא ספר מאת הרב ישראל משקלוב העוסק בהלכות ארץ ישראל ובמצוות התלויות בארץ.
הספר מחולק לשניים: חלק אחד הוא הבאת ההלכה המעשית בנושא הנדון, וחלק שני המבאר את מקורות ההלכה המעשית במובאות מן התלמוד וספרות הראשונים והאחרונים בנושא.
לחלק השני קרא המחבר בשם "בית ישראל".
בהקדמה לספרו מטעים המחבר ארבעה טעמים מדוע קרא לספרו בשם פאת השולחן, וטעם נוסף למשמעות השם "בית ישראל" לחלקו השני.
בספר 29 סימנים ו-531 סעיפים.
הספר חובר על ידי הרב ישראל משקלוב, בן העיירה שקלוב, שעלה לארץ ישראל בראש תלמידי הגר"א והתיישב בעיר צפת.
מורו ורבו של ר' ישראל, הגאון מווילנא, ראה בעלייה לארץ ישראל עניין ראשון במעלה, ודרבן את תלמידיו לעשות מעשה.
על רקע זה ראה ר' ישראל משקלוב לנכון לחבר ספר בנושא מצוות התלויות בארץ, ובכך סייע לקיום דברי רבו בשלושה עניינים:
לעולים לארץ תהיה אפשרות לקיים את המצוות התלויות בארץ כפי דרישת ההלכה (ובפרט כפי פסקי ופירושי הגאון מווילנא).
דרבון האנשים לעלות לארץ ולקיים מצוותיה.
גם אם האדם לא יעלה לארץ, לכל הפחות יוכל להגות בהלכותיה, ויש בזה מעלה כאילו מקיים, בבחינת "כל העוסק בתורת חטאת כאילו הקריב חטאת".
עיקר חשיבות הספר היא בהשלמה לשולחן ערוך בהלכות התלויות בארץ.
הלכות אלו נצרכו ליישוב היהודי בארץ ישראל שהתפתח באותה תקופה, הלכות שבתפוצות ישראל בחו"ל כמעט ולא עסקו בהם.
לראשונה נדפס הספר בשנת תקצ"ו (1836) בעיר צפת על ידי המחבר בעצמו.
לאחר 75 שנה בשנת תרע"א (1911) נדפס פעם שנייה על ידי הרב אברהם משה לונץ, בעיר ירושלים, בהוצאה זו נוספו הערות מהאדר"ת ומחתנו הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
בה'תרע"ב יצא שוב על ידי הרידב"ז בתוספת פירוש שלו "בית רידב"ז" ובתוספת הגהות שנקראו "שו"ע לשבת".
בשנת ה'תשכ"ח הודפס שוב על ידי הוצאת ספרים "יד בנימין" בעיר ירושלים.
בשנת תש"ס הוציא הרב אהרן הראל את החלק העוסק בהלכות שמיטה בספר בהוצאה מחודשת של ישיבת רמת גן.
אליה צורפו הסכמותיהם של הרב ניסים קרליץ והרב אברהם אלקנה שפירא
הקדמתו של רבי ישראל משקלוב לספר היא אחד המקורות החשובים לתולדות הגאון מווילנה.
הוא הכריע שאין קדושת שביעית בפירות נוכרים שגדלו בארץ.
וזאת בהסתמך על שיטת הגאון מווילנא שיש קנין לנכרים בזמן הזה להפקיע את חיוב הארץ במצוות.
הוא הכריע שהחיוב של שביעית בזמן הזה הוא מדרבנן.
הוא הכריע, בניגוד לבעל השל"ה, שראש השנה לשביעית חל בא' בתשרי, גם לאילנות.
על שם החיבור קרויים היום רחובות בעיר תל אביב-יפו ובירושלים.
פאתן גמהור הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה מצרית שנחשבה לאחת מגדולות כוכבות הקולנוע המצרי במאה ה-20. היא השתתפה בכ-100 סרטים וכונתה "הגברת של הקולנוע הערבי".
חמאמה נולדה גמהור בעיר אל-מנצורה שבדלתא של הנילוס.
הופעת הבכורה שלה על המסך הייתה בשנת 1939, בהיותה רק בת שבע, בסרט בכיכובו של עבד אל והאב.
תפקידיה הראשונים היו קטנים, אך פעילותה והצלחתה ההדרגתית סייעו במיצובה כשחקנית בעלת חשיבות.
ב-1946 עברה עם משפחתה לקהיר והחלה ללמוד משחק.
בשנות ה-50 הגיעה למעמדה ככוכבת נערצת בקולנוע המצרי.
היא שיחקה גם בסרטים רומנטיים (ברבים מהם מול הזמר עבד אל-חלים חאפז) אך גם בסרטים שיצאו כנגד אי-צדק חברתי ופגיעה בנשים.
בהמשך הקריירה שלה אף הפיקה חמאמה סרטים, סייעה בפיתוח תעשיית הקולנוע במצרים, והדגישה את חשיבותן של נשים בקולנוע ובחברה מצרית.
בשנות ה-90 הפסיקה לפעול, אך לאחר שבע שנות הפסקה, חזרה להופיע בסדרות טלוויזיה.
בשנת 2000 נבחרה לכוכבת המאה על ידי ארגון הסופרים והמבקרים המצרי.
בשנת 2007, שמונה מהסרטים בהם כיכבה נכללו ב-100 הסרטים החשובים בהיסטוריה של הקולנוע המצרי, רשימה שהורכבה על ידי ועדת הקולנוע של המועצה העליונה לתרבות בקהיר.
ב-1947 היא התחתנה עם הבמאי עז א-דין זולפיקאר .
נישואיהם ארכו שבע שנים ובמהלכם נולדה להם בת, נדיה.
ב-1954 היא נישאה לכוכב הקולנוע המצרי עומר שריף, שהמיר את דתו עבור הנישואים מנצרות לאסלאם.
הם נפרדו לאחר עשרים שנות נישואין.
נולד להם ילד אחד, טארק.
לאחר מכן נישאה לרופא מצרי, מוחמד עבד אל ואהב מחמוד, עמו חיה בקהיר עד מותה.
פבדה אסטוריאנית, אשר לרוב מכונה פשוט פבדה (בספרדית ובאסטורית: Fabada), היא נזיד שעועית עשיר שמקורו מאסטוריאס, אך זמין ברחבי ספרד ובמסעדות ספרדיות ברחבי העולם.
פבדה משומרת נמכרת במרכולים ברחבי המדינה.
פבדה כוללת שעועית לבנה גדולה יבשה (המושרית לילה לפני השימוש), כתף חזיר או קותלי חזיר (בייקון), נקניק דם, צ'וריסו, ולעיתים קרובות זעפרן.
פבדה מוגשת חמה והיא תבשיל עשיר וכבד, לכן לרוב נאכלת במהלך החורף, בארוחה המרכזית של היום, ארוחת הצהריים.
לרוב מוגשת כמנה ראשונה, אבל יכולה להיות גם המנה העיקרית של הארוחה.
מוגשת בדרך כלל עם לחם פריך ועם סיידר אסטוריאני או יין אדום.
פארקר כריסטיאן פוזי היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
פוזי נולדה בבולטימור, מרילנד ללינדה (לבית פאטון) וכריס פוזי.
לפוזי אח תאום בשם כריסטופר.
פוזי נקראה על שמה של הדוגמנית סוזי פארקר.
לאחר לידת התאומים, עברה משפחתה למונרו, לואיזיאנה שם גרו במשך 11 שנים ולאחר מכן עברו ללורל, מיסיסיפי, שם אמה עבדה כשפית ואביה פתח סוכנות רכב.
במהלך שנות ה-90 שיחקה בסרטים עצמאיים רבים ואף כונתה "מלכת הסרטים העצמאיים" (Queen of The Indies).
פוזי למדה דרמה באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ס, שם הייתה שותפתה לדירה של השחקניות שרי סטרינגפילד ואורלה קסידי.
בשנת 1991 קיבלה את תפקידה הראשון כאשר היא גילמה את טס שלבי באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב".
התפקיד המשמעותי הראשון בו שיחקה היה בסרטו של ריצ'רד לינקלייטר "טריפ נעורים" בשנת 1993 לצד בן אפלק, מתיו מקונוהיי וג'ייסון לונדון.
בשנת 2000 שיחקה בסרט הקומדיה "הכי טוב בשלג" לצד יוג'ין לוי.
ב-2003 הופיעה בסרט הקצר "אופרה 1" של האל הארטלי לצד השחקנית אדריאן שלי.
בעקבות תפקיד זה שיחקה בטרילוגיה של הארטלי: "הנרי פול", "פיי גרים" ו-"נד רייפל".
בשנת 2002 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר למיני-סדרה או סרט עבור תפקידה בסרט "גיהנום על עקבים: מלחמתה של מרי קיי" של רשת הטלוויזיה CBS.
בשנת 2024 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע תלמה.
כהכנה לתפקידה בסרט משב רוח מוזיקלי, למדה פוזי לנגן במנדולינה.
היא ביצעה קולות רקע במספר שירים של בן זוגה לשעבר ריאן אדמס.
היא ניגנה במנדולינה בשיר I Am Sound של להקת The Dandy Warhols.
ג'ואי בריקר (1993) - אירנה קילדאר
טריפ נעורים (1993) - דארלה מרקס
משפחה מעורבת (1994) - רולרבליידרס
אבודים בפרברים (1996) - אריקה
איש ללא היגיון (2015) - פרופ' ריטה ריצ'רדס
סיפורי סן פרנסיסקו (1993) - קוני בראדשו
עוד סיפורי סן פרנסיסקו (1998) - קוני בראדשו
בוסטון ליגל (2006) - מרלנה סטריינג'ר
חזרתה של איזבל ג'יימס (2008) - שרה תומפקינס
משועמם עד מוות (2009) - מישל וויטינג
מחלקת גנים ונוף (2011) - לינדזי קרליסייל שיי
מזל סרטן (2011) - פופי קוולסקי
איימי שומר (2014) - בתפקיד עצמה
שטחים גרעיניים (2015) - אליס וויט
היסטוריה שתויה (2015) - קארס קרוסבי
האקדמיה של סקיילנדרס (2016) - לוכדת חלומות (דיבוב)
אהבה ראשונה, אהבה קטלנית (1991)
פרנקנשטיין (2004) - קרסון אוק'ונר
אהבתם של המינגוויי וגלהורן (אנ') (2012) - מרי ולש המינגוויי (סרט של HBO)
עֲזִיבַת פְּאַת הֶשָּׂדֶה (מכונה גם פֵּאָה) היא מצוות עשה מהתורה לבעל שדה חקלאי להניח את היבול הגדל בשולי השדה בעבור עניים, ולא לנכס לעצמו כלום מתבואה זו.
פאת השדה היא אחת ממתנות עניים שחייבה התורה את בעלי השדות בארץ בלשון ברורה.
בסדרי המשנה מוקדשת מסכת שלמה העוסקת בדיני פאת השדה – מסכת פאה.
עיקרי דיני הפאה נידונים בארבעת הפרקים הראשונים שבמסכת זו.
מצווה זו נזכרה בתורה שתי פעמים:
בתורה לא מצוינת כמות ("שיעור") התבואה שיש להשאיר בסוף השדה, ולכן גם אדם שמשאיר כמות קטנה של תבואה מקיים את המצווה.
במשנה נמנתה מצווה זו בכלל המצוות שאין להן שיעור:
אף שכאמור מהתורה אין שיעור למצווה זו, חז"ל קבעו שיעור למצווה וחייבו להשאיר לפחות אחד חלקי שישים מכלל התבואה.
בפועל, אפילו השארת שיבולת יחידה מספיקה כדי לצאת ידי חובת המצווה.
בשלושה מצבים ראוי להשאיר לפאה יותר מאחד חלקי שישים מהתבואה:
כאשר זכה בעל השדה לברכה מרובה בשדהו.
כאשר השדה קטן ובאחד משישים אין כמעט תועלת לעניים.
התלמוד מתיר לעשות את כל השדה לפאה.
זאת בניגוד לתרומה, שבה אין לעשות את כל ערימת התבואה תרומה.
מקום הנחת הפאה הוא בסוף השדה.
מספר נימוקים לכך ניתנו בתלמוד:
הפאה צריכה להינתן בסוף הקציר או הקטיף, ויש לכך כמה טעמים:
מפני גזל עניים, שאם יוכל בעל השדה להפריש פאה מתי שירצה, יוכל לתאם עם קרובו או חבירו העני שעה שבה לא יהיו עניים בסביבה, ואז יפריש את הפאה באופן שרק קרובו יספיק לקחתה, ונמצא גוזל את שאר העניים.
מפני ביטול זמנם של העניים, שיוכלו להעריך אימתי יסיים לקצור את השדה, ובינתיים יתפנו לעסקיהם או ילקטו בשדות אחרים.
מפני הרמאים, שאם יוכל בעל השדה להפריש פאה מכל מקום, יוכלו הרמאים לטעון שכבר הפרישו, או יפרישו מהמקומות הגרועים, והמצווה שיפרישו את מה שנותר בסוף, בין טוב ובין רע.
מפני מראית עין, שאם יפריש בעל השדה פאה באמצע השדה, הרואים שלא הניח פאה בסופו עלולים לחשוד בו שלא הניח פאה כלל.
אין להניח פאה המשותפת לשני שדות, אפילו אם בשניהם גודל אותו סוג גידול, היות שהמצווה היא שיתוף העניים בכל שדה בפאה מיוחדת.
אף על פי שהמצווה היא להפריש את הפאה בזמן שהתבואה מחוברת לקרקע, בדיעבד ניתן להפריש אף לאחר מכן, ובתלמוד נחלקו עד מתי יכול להפריש:
חל על עשיר איסור לשמור פאה עבור עני מסוים אלא עני הקודם לקחת זוכה בפאה.
היום לא נהוג להניח פאה.
פארקר יאנג הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.
הוא גילם את ראיין שיי בסיטקום "פרברי הגיהנום" (2011–2014) ברשת ABC, את טוראי רנדי היל בסיטקום "מגויסים" (2014) ברשת Fox, את ריצ'רד אוונס בקומדיה השחורה "מתחזים" (2017–2018) של ערוץ בראבו ואת ריילי דוגן בסיטקום "United States of Al" (2021–2022) ברשת CBS.
פארקר יאנג נולד בטוסון, אריזונה ב-16 באוגוסט 1988, בנם של קארל וזרינה יאנג, והבכור מבין שלושת ילדיהם, נלסון ואלכסיס.
הוא למד בבית הספר התיכון קטלינה פוטהילס (אנ') בהרי סנטה קטלינה, שם היה קפטן קבוצת הפוטבול של התיכון, כשהוא תפס את עמדת הרץ האחורי.
לאחר שסיים את לימודיו, עבר יאנג ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירת משחק בזמן שהוא תכנן לראשונה ללמוד באוניברסיטת פפרדין (אנ').
יאנג דגמן בין היתר לחברות אופנה טומי הילפיגר וקלווין קליין.
ב-2008 שיחק בקומדיית האימה "Gingerdead Man 2: Passion of the Crust" וגילם גם שליח באופרת הסבון "ימי חיינו", ב-2010 שיחק בפרק בסדרה" ביג טיים ראש" ובפרק בסדרת הנעורים "Make It or Break It".
משנת 2011 עד ל-2014 שיחק יאנג את התפקיד החוזר של הכדורגלן האפלולי ריאן שי בסדרת הסיטקום "פרברי הגיהנום" ברשת ABC, ובשנת 2015, גילם תפקיד חוזר בעונה הרביעית של סדרת גיבורי העל "החץ" ברשת The CW בתור אלכס דייוויס.
יאנג התארח גם בסדרת הטלוויזיה "CSI: ניו יורק" ב-2011 ובעונה החמישית של הסדרה "מד מן" ב-2012. בשנת 2016 התארח בסיטקום "המדריך לגבר" של רשת FOX.
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "מתחזים" ברשת בראבו, בדמותו של ריצ'רד אוונס, אחד הבעלים של מאדי אשר היא גונבת ממנו את כל רכושו.
ב-2018 שב עם דמותו לעונה השנייה של הסדרה.
ביולי 2018 נולדה לו בת, ג'קסון אוריון יאנג, מארוסתו, סטפני וובר.
משחק התפקידים פאת'פיינדר הוא משחק תפקידים מז'אנר הפנטזיה, כשהמהדורה הראשונה של המשחק יצאה לאור באנגלית בשנת 2009 על ידי חברת פאיזו.
המשחק יצא לאור בעברית ב-2014. ב-2022 יצאה לאור בעברית מהדורה חדשה בשם פאת'פיינדר בעולמות פראיים.
חברת פאיזו הוציאה תוכן של מבוכים ודרקונים התואם למהדורה 3 ו-3.5, כולל המגזינים הרשמיים של השיטה: Dragon, Dungeon.
בשנת 2007, החוזה בין פאיזו לחברת מכשפי החוף הופסק, לקראת ההשקה של המהדורה הרביעית של מבוכים ודרקונים.
עקב חששות לגבי העתיד של מבוכים ודרקונים ועצמאות החברה, החליטה פאיזו ליצור את משחק התפקידים פאת'פיינדר, שהוכרז במרץ 2008 ועבר תהליך פלייטסט ציבורי שנמשך כשנה.
השיטה יצאה לאור באוגוסט 2009.
יש מספר הבדלים בחוקים בין פאת'פיינדר לבין מבוכים ודרקונים 3.5, עקב הרצון של פאיזו להפוך את מקצועות הבסיס ליותר מעניינים ולפשט את השיטה באופן יחסי למהדורה 3.5. עם זאת, השיטה שומרת על תאימות לאחור, כך שניתן בהמרות פשוטות יחסית להשתמש בתוכן של מבוכים ודרקונים 3.5 עם פאת'פיינדר ולהפך.
המהדורה הראשונה תורגמה לעברית על-ידי מאנקי-טיים ב-2014.
בשנת 2018 הוכרזה המהדורה השנייה של פאת'פיינדר, שגם היא עברה תהליך של פלייטסט פומבי.
באוגוסט 2019 יצאה לאור המהדורה השנייה באנגלית.
הדגש במהדורה השנייה הוא על פישוט החוקים, תוך כדי שמירה על עושר האפשרויות הקיים בפאת'פיינדר, גם כדי לבדל את השיטה לעומת מבוכים ודרקונים מהדורה 5. חלק עיקרי בשיטה הוא כלכלת הפעולות, כשבכל תור כל דמות יכולה לבצע שלוש פעולות - כשחלק מאפשרויות הפעולות דורשות פעולות מרובות.
בנוסף הגזע של הדמות הוא משמעותי בהרבה לעומת מהדורות קודמות.
בשנת 2022 יצא לאור המשחק פאת'פיינדר בעולמות פראיים, בשיתוף פעולה בין פאיזו לחברת PEG.
המשחק מבוסס על סגנון הפנטזיה של פאת'פיינדר ומבוכים ודרקונים ביחד עם החוקים של משחק התפקידים הפופולרי עולמות פראיים.
השיטה שמה דגש על האקשן ועל חופש הפעולה של הדמויות ושל המנחה לשנות את הסיפור, כאשר המסגרת המכנית היא יותר גמישה.
ההמרה זכתה לשבחים רבים ואף בפרס ה Origins
המהדורה תורגמה לעברית על-ידי הפונדק הוצאה לאור ב-2022.
בשנים הראשונות של פאת'פיינדר, היא זכתה להצלחה רבה כשבאותה המהדורה הרביעית של מבוכים ודרקונים לא זכתה לאהדה בקרב שחקנים וותיקים.
בחלק מהשנים עד 2014, פאת'פיינדר אף הייתה השיטה הנמכרת ביותר בארצות הברית.
מצב זה השתנה עם היציאה לאור של המהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים ב-2014, כשהיא זכתה לשבחים רבים ושברה שיאי מכירות.
בשלב זה המכירות של פאת'פיינדר ירדו מתחת למכירות של מבוכים ודרקונים.
זהו אחד הגורמים להוצאה לאור של המהדורה השנייה, ביחד עם תחושה שהמכניקה של המהדורה הראשונה, שהתבססה על מהדורה 3.5 שיצאה לאור בשנת 2003, מיושנת.
המהדורה השנייה יצאה לאור באוגוסט 2019, וזכתה לביקורות חיוביות באתרים שונים.
בשנת 2015, תרגמה חברת מאנקי-טיים את פאת'פיינדר לעברית, זאת לאחר שהמהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים יצאה לאור, ולא הגיעו להסכם על תרגומה לעברית.
לשיטה יצאו חצי-תריסר ספרים בעברית והם:
מגילות העוצמה, הרפתקה בעולם המערכה איי הסערה
קבר הלהבה הנצחית, הרפתקה בעולם המערכה גולריון.
אלופי האור, הרפתקה נוספת של איי הסערה, שהיא גם הרפתקת-המשך למגילות העוצמה.
גיבורי הסערה, ספר ההרחבה הראשון בעברית לשיטה, שמציג מקצועות חדשים, גזעים נוספים ועוד.
בשנת 2022 תרגמה הפונדק הוצאה לאור את פאת'פיינדר בעולמות פראיים לעברית.
לשיטה יצאו מעל תריסר מוצרים בעברית, חלקם בדפוס וחלקם רק דיגיטלית.
הספרים שיצאו לאור בדפוס הם:
ספר הבסיס, שמכיל את החוקים למשחק לשחקנים ולמנחים.
אוגדן המפלצות, שמכיל את המפלצות לשיטה.
המדריך המתקדם לשחקן, שמוסיף עוד מקצועות וגזעים חדשים כאפשרויות לשחקנים.
קלפי הכוחות, קלפים של כל הלחשים בשיטה.
רוצח הרונות, הרפתקה לרמת ההתמחות, זהו החלק השני בנתיב ההרפתקאות עליית שרי הרונות.
אוגדן המפלצות 2, שמוסיף עוד 150 מפלצות לשיטה.
הערכה למנחה, שכוללת את המסך למנחה ואת ההרפתקה נגע הברקת השחורה.
נקמה בוערת, הרפתקה לרמת ההתחלה, זהו החלק הראשון בנתיב ההרפתקאות עליית שרי הרונות.
קלפי דמות 1 ו-2, עזרים למשחק.
פארקר ג'קסון-כרטווית (Parker Jackson-Cartwright; נולד ב-12 ביולי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בטלקום בון מהבונדסליגה.
בפברואר 2019 חתם ג'קסון-כרטווית בוסטצ'סטר ניקס מליגת הפיתוח של ה-NBA שם הספיק לשחק 2 משחקים בלבד.
ב-10 ביולי 2019 חתם בצ'שייר פיניקס מליגת העל הבריטית.
עד שעונה זו נקטעה בעקבות נגיף הקורונה, הוא הספיק לשחק רק 13 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 20.2 נקודות (שני בליגה), 7.4 אסיסטים (שלישי בליגה) ו-3.7 חטיפות (ראשון בליגה).
בסוף אותה עונה נבחר ל-MVP של ליגת העל הבריטית.
ב-17 ביולי 2020 חתם בסנט קוונטין מהליגה השנייה בצרפת שם העמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-7.2 אסיסטים ונבחר לשחקן העונה בליגה.
ב-5 ביולי 2021 חתם בטלקום בון מהבונדסליגה.
ב-15 במאי 2022 קבע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון קבוצתו 81–89 על המבורג טאוורס.
בסוף העו נה הוא זכה בתואר שחקן מצטיין של העונה.
ביולי 2022 הוא עבר לאסוול ליון-וילרבאן.
ג'וניור פאשן סקלה הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית ובנבחרת זמביה.
סקלה החל את הקריירה המקצוענית שלו באנצ'אנגה ריינג'רס וזאנאקו מליגת העל הזמבית.
בהמשך שיחק בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית, ובקבוצת המילואים שלה, ספרטק-2 מוסקבה, וכן באוסטנדה מליגת העל הבלגית.
ב-4 במאי 2021 חתם סקלה על חוזה לארבע שנים בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
ב-2 בספטמבר 2017 ערך סקלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה, בניצחון 3-1 על נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 4-1 לנבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
פביאן אלברטו אוניל דומינגס (בספרדית: Fabián Alberto O'Neill Domínguez; 14 באוקטובר 1973 – 25 בדצמבר 2022) היה כדורגלן אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר.
הוא התחיל וסיים את הקריירה שלו בנסיונל, שם זכה באליפות אורוגוואי בעונת הבכורה שלו ב-1992. הוא בילה את רוב הקריירה שלו באיטליה, בעיקר עם קליארי וגם עם יובנטוס ופרוג'ה.
הוא הופיע ב-19 משחקים עבור נבחרת אורוגוואי, מקופה אמריקה 1993 עד מונדיאל 2002.
אוניל, שכונה "אל מאגו" (הקוסם), זכה לשבחים מכדורגלנים ועיתונאים רבים על יכולתו על המגרש, כולל מזינדין זידאן, שתיאר אותו כחבר הקבוצה המוכשר ביותר בקריירה שלו.
הוא איבד את הונו להימורים, סבל מאלכוהוליזם במהלך הקריירה ולאחריה, פרש בגיל 29 ומת כעבור 20 שנה.
אוניל היה הבכור מבין חמישה ילדים שנולדו ללואיס אלברטו אוניל ולמרסדס דומינגז.
סבו של אביו היה אירי ממחוז קורק שהגיע לאורוגוואי ב-1837.