tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הענף השטחי נכנס לתוך חלקו העמוק של שריר העכוז הגדול ומתפצל למספר ענפים, שחלקם מספקים את השריר ומשיקים עם עורק העכוז התחתון, בעוד אחרים מנקבים את גיד השריר, משיקים עם הענפים האחוריים של עורקי העצה הצדיים ומספקים את העור המכסה את פני העצה האחוריים.
הענף העמוק עובר מתחת לשריר העכוז האמצעי ומתפצל לענף עליון ותחתון.
הענף העליון ממשיך את מהלכו המקורי של הענף העמוק, בעוברו לאורך הגבול העליון של שריר העכוז הקטן לעבר קוץ הכסל הקדמי העליון.
הענף משיק עם העורק כותר הכסל העמוק ועם הענף העולה של העורק כותר הירך הצדי.
הענף התחתון חוצה את שריר העכוז הקטן בצורה אלכסונית לעבר תל הירך הגדול, ומסתעפים ממנו ענפים לשרירי העכוז.
הוא משיק עם עורק כותר הירך הצדי גם כן.
ענפים נוספים מנקבים את שריר העכוז הקטן ומזינים את מפרק הירך.
עוֹרֵק הָעַכּוּז הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria glutaea inferior), שנקרא בעבר עוֹרֵק הָעַכּוּז הַזְּנָבִי (arteria glutaea caudalis), הוא עורק באגן היוצא מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשרירי העכוז והירך, לעור המכסה אותם ולעצב השת.
זהו הענף הסופי הגדול ביותר של החטיבה הקדמית של עורק הכסל הפנימי, אם כי לעיתים הוא יוצא מהחטיבה האחורית.
העורק נע אחורנית בין עצבי העצה, על פי רוב העצבים השני והשלישי, ויוצא מהאגן דרך חלקו התחתון של נקב השת הגדול, מתחת לשריר האגסי.
לאחר צאתו מהאגן הוא יורד במרווח שבין תל הירך הגדול וגבשוש עצם השת, מלווה בעצב השת ובעצב עור הירך האחורי ותחת מעטה שריר העכוז הגדול.
במהלכו מסתעף ממנו העורק המלווה של עצב השת.
עורק העכוז התחתון ממשיך מטה לאורך הירך ומשיק עם ענפים של העורקים הנוקבים.
מעורק זה יוצא העורק המלווה של עצב השת.
עוֹרֵק הַטַּבּוּר (TA: arteria umbilicalis) הוא עורק בבטן ובאגן המסתעף מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לשלפוחית השתן, ולעיתים גם לצינור הזרע בזכר.
בעובר, עורק זה מוביל דם עני בחמצן מן העובר אל השליה.
עורק הטבור הוא בין העורקים הראשונים להתפתח בעובר, עת הוא מתחיל את דרכו כהמשכו הזנבי של אבי העורקים הגבי הפרימיטיבי.
לאחר איחוי שני אבות העורקים הגביים, הוא יוצא, אחד מכל צד, מההיבט הגחוני-צדי של אבי העורקים המאוחד, ועובר תיכון לצינור ההפרשה הראשי (אשר יהפוך למערכת השתן) לעבר הטבור.
מהטבור הוא ממשיך בחבל הטבור, יחד עם עורק הטבור המקביל מהצד הנגדי ועם וריד הטבור, ונע לעבר השליה.
בשליה העורק משיק עם מקבילו מהצד הנגדי כחמישה מ"מ מכניסת חבל הטבור, ומהשקה זו מסתעפים עורקי השליה.
בשלב מאוחר יותר בהתפתחות העוברית, החלק המקורב של העורק מתחבר לעורק הבין-מקטעי המותני החמישי, שיהפוך לעורק הכסל הפנימי, ומתנתק מהמוצא הישיר מאבי העורקים.
קוטר העורק במוצאו מעורק הכסל הוא 2–3 מ"מ, וככל שהעורק מתקדם לעבר הטבור הוא נעשה צר יותר, עם התעבות הגלימה האמצעית כתוצאה מעלייה במספר סיבי השריר החלק והסיבים האלסטיים.
לפני הלידה מתרבה רקמת החיבור בדופן העורק, ואילו העורק עצמו נעשה מוצר על רקע שינויים בלחץ החמצן בו.
לאחר חיתוך חבל הטבור עורק הטבור מתכווץ במטרה למנוע איבוד דם, וקרישי דם נוצרים לעיתים קרובות בקצהו המרוחק.
בסופו של דבר, בחודשים הראשונים לאחר הלידה, העורק נסתם בקצהו המרוחק.
לאחר השלמת ההתפתחות מוצאו של העורק הוא בחטיבה הקדמית של עורק הכסל הפנימי.
העורק נע קדימה ומטה לאורך מרחק קצר בין שלפוחית השתן לדופן הצדית השל האגן עד שמתפצלים ממנו עורקי שלפוחית השתן העליונים.
לאחר פיצול זה העורק נסתם, והחלק הסגור הופך לרצועת הטבור התיכונה.
ספרי אנטומיה אחדים מגדירים את העורק המסתעף מעורק הכסל הפנימי כעורק שלפוחית השתן העליון, שממנו יוצא החלק הסגור של עורק הטבור.
עורק טבור יחיד הוא מצב שבו בחבל הטבור נצפה עורק טבור אחד המלווה את וריד הטבור.
מצב זה מתרחש אחת ל-200 לידות לערך, ובשכיחות גבוהה יותר בהיריון מרובה עוברים.
כשלעצמו מצב זה אינו מסכן את העובר, כאשר 75% מהתינוקות הנולדים איתו הם בריאים.
עם זאת, לעיתים מום זה נלווה למומים נוספים, ובפרט מומי לב.
עורק התרדמה (TA: Arteria Carotis, באנגלית: Common Carotid Artery), הנקרא גם עורק תרדמני, עורק הראש ועורק הקרוטיד, הוא העורק המספק דם וחמצן לראש ולצוואר.
ישנם שני עורקי תרדמה הממוקמים בשני צדי הצוואר, עורק זה נקרא באנגלית Common Carotid Artery, כאשר Common מתייחס לעובדה שהוא מתפצל בהמשך לעורק חיצוני ולעורק פנימי:
1. עורק התרדמה החיצוני (The External Carotid Artery) - הקדמי והתיכון יותר מבין שני הפיצולים.
2. עורק התרדמה הפנימי (The Internal Carotid Artery) - האחורי והצדי יותר מבין שני הפיצולים.
העורקים הימני והשמאלי אינם סימטריים.
עורק התרדמה השמאלי (Left Common Carotid) מתפצל ישירות מקשת אבי העורקים, לצד העורק התת-בריחי השמאלי המספק דם לגפה השמאלית העליונה.
עורק התרדמה הימני (Right Common Carotid) מתפצל מגזע הזרוע והראש, שהוא עורק משותף שממנו מתפצל גם העורק התת-בריחי הימני.
עם זאת קיים גיוון באוכלוסייה במבנה העורק ובצורות בהן הוא יוצא מקשת אבי העורקים.
הקוטר הממוצע של עורק התרדמה אצל מבוגרים גברים ונשים הוא 6.5 מ"מ ו-6.1 מ"מ בהתאמה
עורק התרדמה משמש לעיתים למדידת דופק, בעיקר במקרים בהם האדם נמצא במצב של הלם.
מדידת הדופק מתאפשרת על ידי לחיצתו בעומק הגבול הקדמי של שריר מפנה הצוואר, ובגובה הגבול העליון של סחוס בלוטת המגן (Thyroid cartilage).
לחץ דם סיסטולי מינימלי שדרוש כך שנוכל להרגיש את הדופק בעורק התרדמה הוא 40 מ"מ כספית בלבד, לכן נוח לבדוק את הדופק בעורק התרדמה.
כשמופעל לחץ ממושך על אחד או שני עורקי התרדמה, אצל האדם ירד לחץ הדם וקצב פעימות הלב, מה שיוביל להיפוקסיה מוחית ולמין שבץ איסכמי חולף (T.I.A) מדומה, מה שעלול להוביל בהמשך לאיבוד הכרה - ומכאן שמם של עורקי התרדמה.
היצרות תסמינית בעורקי התרדמה יכולה להופיע אצל אנשים עם טרשת עורקים
עוֹרֵק עֶצֶם הַשִּׁכְמָה הַכּוֹתֵר (TA arteria circumflexa scapulae) הוא עורק באזור עצם השכמה המתפצל מהעורק התת-שכמי ומספק דם לשרירים בגב עצם השכמה.
העורק מתעקל סביב הגבול צדי של עצם השכמה ועובר דרך המרווח המשולש הנוצר מהשריר העגול הקטן, השריר העגול הגדול והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי.
הוא נכנס לגומץ המך-קוצי תחת המעטה של השריר העגול הגדול, ויוצר השקה עם העורק הרום-שכמי ועם הענף היורד של עורק הצוואר הרוחבי.
בנוסף לאלה, סעיפים קטנים מפוזרים בחלקיהם הגביים של שריר הדלתא והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי, תוך שהם יוצרים השקה עם הענף העולה של עורק הזרוע העמוק.
עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכּוֹתֵר הַקִּדְמִי (TA: arteria circumflexa humeri anterior), שנקרא בעבר עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכַּפִּי הַכּוֹתֵר (arteria circumflexa humeri volaris), הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לכתף.
העורק הוא אחד משני עורקים כותרים המסתעפים מעורק בית השחי.
עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי יוצא מחלקו הצדי של עורק בית השחי, נגדי לעורק עצם הזרוע הכותר האחורי הגדול ממנו.
העורק נע בצורה אופקית, מתחת לשריר החרטום והזרוע ולראש הקצר של שריר הזרוע הדו-ראשי וקדמית לצוואר עצם הזרוע.
בהגיעו למענית הבין-גבשושיתית יוצא ממנו ענף העולה במענית כדי לספק את ראש עצם הזרוע ומפרק הזרוע.
לאחר מכן העורק ממשיך מתחת לראש הארוך של שריר הזרוע הדו-ראשי ושריר הדלתא ויוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר האחורי.
עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכּוֹתֵר הָאֲחוֹרִי (TA: arteria circumflexa humeri posterior), שנקרא בעבר עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַגַּבִּי הַכּוֹתֵר (arteria circumflexa humeri dorsalis), הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לכתף.
עורק עצם הזרוע הכותר האחורי יוצא מחלקו התיכון של עורק בית השחי, נגדי לעורק עצם הזרוע הכותר הקדמי הקטן ממנו, בגבולו התחתון של השריר התת-שכמי.
הוא נע אחורנית יחד עם עצב בית השחי דרך המרווח המרובע, אשר נוצר מהשריר העגול הגדול, השריר העגול הקטן, הראש הארון של שריר הזרוע התלת-ראשי והצוואר הכירורגי של עצם הזרוע שלהם הוא מספק דם, ומתעקל סביב צוואר עצם הזרוע, שם הוא נותן סעיפים לשריר הדלתא ולמפרק הזרוע.
בסופו הוא יוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי ועורק הזרוע העמוק.
עוֹרֵק הַקֵּבָה הַשְּׂמָאלִי (TA: arteria gastrica sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מגזע הבטן ומספק דם לקיבה ולחלקו התחתון של הוושט.
העורק מתקדם לאורך העקומה הקטנה של הקיבה ומשיק עם עורק הקיבה הימני.
עורק הקיבה השמאלי עלול להיות מעורב בכיב פפטי, כאשר כיב חודר דרך רירית הקיבה אל אחד מסעיפי העורק.
במקרים של יתר לחץ דם שערי, השקות עם ענפים ושטיים של עורק זה עלולים ליצור דליות ושט.
שני מצבים אלה עלולים להתבטא בדימום מדרכי העיכול העליונות עד כדי סכנת חיים.
עוֹרֵק הָרֵאָה (TA: arteria pulmonalis) הוא עורק בחזה היוצא מן החדר הימני של הלב ונושא דם לא-מחומצן אל הריאות.
ראשיתו של עורק הריאה היא בבסיסו של החדר הימני של הלב.
בשלב זה, שאורכו חמישה סנטימטרים, הוא נקרא גזע הריאה (truncus pulmonalis) או עורק הריאה הראשי, וקוטרו בו הוא שלושה סנטימטרים.
לאחר מקטע זה העורק מתפצל לשני עורקי הריאה, הימני והשמאלי הנושאים דם לא מחומצן אל הריאה המתאימה.
עורקי הריאה מתפתחים מהגזע העורקי וקשת הלוע השישית.
הגזע העורקי הוא מבנה הנוצר במהלך התפתחות הלב כיורש של החרוט העורקי.
לקראת השבוע השלישי לחיים העובריים צינורות פנים הלב מפתחים בליטה בחלק הקרוב ביותר ללב, הנקראת בולבוס הלב, ומהחלק העליון של בליטה זו מתפתח הגזע העורקי.
כאשר במהלך ההתפתחות העוברית של הלב, רקמות הלב מתקפלות, הגזע העורקי נחשף והופך למה שעתיד להיות חדרי הלב הימני והשמאלי.
עם התפתחות המחיצה בין שני חדרי הלב, שתי בליטות נוצרות משני צדדיו של הגזע העורקי.
בליטות אלה הולכות וגדלות עד שהגזע מתפצל לאבי העורקים ולעורקי הריאה.
במהלך החיים העובריים, הצינור העורקי מחבר בין הגזע הריאתי לקשת אבי העורקים, ובכך מאפשר לדם לעקוף את הריאות שעדיין אינן מחמצנות את הדם.
עורק הריאה נושא דם לא מחומצן מהחדר הימני אל הריאות.
בריאות הדם עובר בנימים הסמוכים לנאדיות ומתחמצן בתהליך הנשימה.
בניגוד לעורקי הריאה המספקים דם לא-מחומצן, עורקי הסימפונות מספקים דם מחומצן וחומרי מזון לרקמת הריאה עצמה.
לחץ הדם הריאתי, קרי לחץ הדם בעורק הריאה, נמדד על ידי צנתר המוכנס לעורק הריאה.
לחץ הדם הריאתי הממוצע הוא 9–18 מ"מ כספית.
לעורק הריאה חשיבות במספר מצבים קליניים.
יתר לחץ דם ריאתי הוא מחלה המתארת עלייה בלחץ הדם בעורק הריאה, והיא מוגדרת כלחץ דם ממוצע גבוה מ-25 מ"מ כספית.
יתר לחץ דם כזה עלול להיגרם ממחלות לב, כגון אי-ספיקת לב, ממחלות ריאתיות כמו מחלת ריאות חסימתית כרונית וסקלרודרמה, או ממחלות תסחיפיות כמו בתסחיף ריאתי.
תסחיף ריאתי הוא קריש דם המגיע למחזור הדם הריאתי וחוסם את אחד מעורקי הריאה או את סעיפיהם.
מקורו של הקריש יכול להיות בפקקת ורידים עמוקים.
עוֹרֵק מִתְלֵה הַמְּעִי הָעֶלְיוֹן (TA: arteria mesenterica superior), הידוע גם בראשי התיבות באנגלית SMA, הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק דם למעי הדק, למעי הגס וללבלב.
ראשיתו של העורק בהיבט הקדמי של אבי העורקים בגובה גבולה התחתון של החוליה המותנית הראשונה.
על פי רוב, נקודה זו נמוכה בכסנטימטר מנקודת יציאתו של גזע הבטן.
לאחר צאתו העורק יורד לפנים, תוך שהוא עובר מאחורי ומתחת לצוואר הלבלב ווריד הטחול.
מתחת לחלק זה של העורק נמצאים וריד הכליה השמאלי, החלק השלישי של התריסריון, והזיז האונקלי של הלבלב.
העורק מתקדם באופן טיפוסי לשמאלו של וריד מתלה המעי העליון.
לאחר שהוא עובר את צוואר הלבלב, מתחיל העורק להתפצל לענפיו.
עורק הלבלב והתריסריון התחתון מספק דם לראש הלבלב ולחלקים העולה והתחתון של התריסריון.
עורקי המעי הריק ועורקי המעי העקום מספקים דם לשני חלקים אלה של המעי הדק.
עורק המעי העקום והמעי הגס מספק דם לחלקו האחרון של המעי העקום, למעי העיוור ולתוספתן.
עורק המעי הגס הימני מספק דם למעי הגס העולה, ואילו עורק המעי הגס האמצעי מספק דם למעי הגס הרוחבי, למעט השליש המרוחק שלו.
עורק המעי העקום והמעי הגס, עורק המעי הגס הימני ועורק המעי הגס האמצעי משיקים אחד עם השני ויוצרים את עורק המעי הגס השולי (arteria marginalis coli) העובר לאורך הגבול הפנימי של המעי הגס ומתחבר לסעיפים של עורק המעי הגס השמאלי, אשר יוצא מעורק מצע המעי התחתון.
עורק מתלה המעי העליון מספק דם למבנים שמקורם במעי האמצעי (midgut).
בהשוואה לכלי דם אחרים בגודל דומה, עורק מתלה המעי העליון נמצא מעורב פחות בטרשת עורקים, ככל הנראה בשל גורמים המודינמיים הקשורים בזרימה בו.
חסימה חריפה של העורק מובילה לאיסכמיה של המעי, ולה השלכות קשות, עם תמותה של 80%.
העורק יכול ללחוץ על וריד הכליה השמאלי, ובכך להביא לתסמונת מפצח האגוזים.
הוא גם יכול ללחוץ על החלק השלישי האופקי של התריסריון, ובכך להביא לתסמונת עורק מתלה המעי העליון.
עוֹרֵק מִתְלֵה הַמְּעִי הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria mesenterica inferior), הנקרא גם בראשי התיבות באנגלית IMA, הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים הבטני ומספק דם לחלקו המרוחק של המעי הגס ולחלקה העליון של החלחולת.
ראשיתו של העורק במוצאו מאבי העורקים הבטני בגובה החוליה המותנית השלישית, מתחת לנקודת ההסתעפות של עורק הכליה ומעל להתפצלות אבי העורקים לעורקי הכסל המשותפים.
מעורק מתלה המעי התחתון מסתעפים עורק המעי הגס השמאלי, המספק את המעי הגס היורד ומתחבר עם עורק המעי הגס השולי, ענפי המעי העקול אל המעי העקול ועורק החלחולת העליון, שמספק את החלחולת והוא למעשה סופו של עורק מתלה המעי התחתון.
כל אחד הסעיפים האלה מתפצל לקשתות המספקות דם למעי הגס במרווחים שווים.
עורק מתלה המעי התחתון מלווה לאורך מהלכו בווריד מתלה המעי התחתון, המתנקז אל וריד הטחול.
עורק מתלה המעי התחתון מספק דם למבנים שהתפתחו בעובר מהמעי האחורי.
עורק מתלה המעי התחתון או סעיפיו נכרתים בעת כריתה של חצי המעי הגס השמאלי.
כליית פרסה, מום נפוץ של הכליות, תהיה ממוקמת מתחת לעורק.
עורק הפנים (Facial artery / External maxillary artery) הוא סעיף של העורק התרדמני החיצוני שמתפצל מעורק התרדמה, המספק דם למבנים בפנים כמו שרירים ובלוטות.
עורק הפנים נמצא במשולש התרדמה בהיותו יוצא מעורק התרדמה החיצוני שהוא הקדמי והתיכון יותר מבין שני הפיצולים של עורק התרדמה, מעט מעל העורק הלשוני.
עובר מאחורי גוף הלסת התחתונה, ומגיע עד שרירי הלסת התחתונה ולמשטח האחורי של בלוטת תת-הלסת התחתונה (סבמנדיבולר) ומשם ממשיך באופן אלכסוני מתחת לשרירי הזיגומטיקס אל זווית העין המידיאלית ומשנה את שמו לעורק הזוויתי, שהוא בעצם אחד משני הסעיפים הסופיים של עורק הפנים.
עורק הפנים מסולסל בניגוד לוריד המקביל, במטרה לתאם את עצמו לתנועות של הצוואר, הלוע וגם כן למבנים בפנים כמו השפתיים, הלחיים והלסת התחתונה.
סיבה נוספת, היא כדי להוריד את לחץ הדם.
אפשר למשש את דופק עורק הפנים בשוליים האחוריים של הלסת התחתונה.
אפשר לחלק את סעיפי עורק הפנים לשתי קבוצות :
העורק הזוויתי - סעיף סופי (טרמנלי)
ניתן לחסום עורק הפנים על ידי לחץ נגד הלסת התחתונה שבו כלי הדם חוצים אותו.
בגלל האנסטומוזות הרבות בין הענפים של עורק הפנים ועורקים אחרים של הפנים, חסימה של עורק הפנים בצד אחד לא עוצרת את זרימת הדם בו או באחד מענפיו.
בחתכים של השפה למשל, לחץ חייב להיות מיושם בשני הצדדים של החתך כדי לעצור את הדימום.
באופן כללי, פצעים בפנים מדממים באופן חופשי אבל נסגרים במהירות.
להלן תמונות מתארות את מהלך עורק הפנים, התפצלויות שלו, ומנחים שונים שאפשר לזהות אותו :
עוֹרְקֵי הָאֶצְבָּעוֹת הַגַּבִּיִּים (TA: arteriae digitales dorsales) הם קבוצת עורקים בכף היד המזינים את האצבעות.
ראשיתם של עורקי האצבעות הגביים בפיצולם של עורקי מתוך היד הגביים, כל אחד לשני עורקים.
העורקים נעים לצדן של האצבעות בהיבט האחורי של הגלילים של האמה, הקמיצה והזרת.
בין העורקים מקשרים עורקי האצבעות הכפיים המיוחדים.
העורקים מלווים בעצבי האצבעות הגביים של עצב הגומד ובעצבי האצבעות הגביים של עצב החישור.
עוֹרֵק הַתָּוֶךְ (TA: arteria mediana) הוא עורק באמה המסתעף מהעורק הבין-גרמי הקדמי ומספק דם לשרירים שאותם מעצבב עצב התווך באמה.
העורק מופיע בכ-8% מבני האדם, אך גם בבני אדם שבהם הוא מופיע, לעיתים הוא מופיע בצד אחד בלבד.
העורק מסתעף מהעורק הבין-גרמי הקדמי ועובר עמוק לחבק השרירים הכופפים (רצועת שורש היד הרוחבית), עד להתמזגותו עם אחת מקשתות כף היד.
עוֹרְקֵי הָאֶצְבָּעוֹת הַכַּפִּיִּים הַמְּשֻׁתָּפִים (TA: arteriae digitales palmares communes) הם קבוצה של שלושה עורקים בכף היד המסתעפים מקשת כף היד השטחית ומספקים דם לאצבעות.
עורקי האצבעות הכפיים המשותפים יוצאים מקשת כף היד השטחית ויורדים על פני השרירים התולעיים השני, השלישי והרביעי.
אל כל עורק מתמזג אחד מעורקי מתוך היד הכפיים המגיעים מקשת כף היד העמוקה, ולאחר מכן הם מתפצלים כל אחד לזוג עורקי אצבעות כפיים מיוחדים הנעים בצדה של כל אצבע, למעט האגודל.
עוֹרְקֵי הָאֶצְבָּעוֹת הַכַּפִּיִּים הַמְּיֻחָדִים (TA: arteriae digitales palmares propriae) הם קבוצת עורקים בכף היד המסתעפים מעורקי האצבעות הכפיים המשותפים ומספקים דם לאצבעות.
עורקי האצבעות הכפיים המיוחדים נעים לאורך צדי הגלילים, כשכל עורק נמצא אחורית לעצב מקבוצת עצבי האצבעות הגביים שמקורם בעצב הגומד.
העורקים משיקים באופן חופשי ברקמה התת-עורית של קצות האצבעות ומקושרים דרך ענפים קטנים הסמוכים למפרקים הבין-גליליים של היד.
מכל אחד מהם גם מתפצל זוג ענפים גביים שמשיקים לעורקי האצבעות הגביים ומזינים את החלקים הרכים בגב הגלילים השני והשלישי, לרבות את מיטת הציפורן.
יוצא דופן הוא עורק האצבע הכפי המיוחד שבצד הזרת, אשר יוצא ישירות מעורק הגומד, בנקודה העמוקה משריר הכף הקצר.
עוֹרְקֵי הַסַּרְעֶפֶת הָעֶלְיוֹנִים (TA: arteriae phrenicae superiores) הם קבוצת עורקים קטנים המסתעפים מאבי העורקים החזי ומספקים את חלקה העליון של הסרעפת.
העורקים, הערוכים בזוגות, מסתעפים מחלקו הקדמי של אבי העורקים ונעים לפנים ולעבר צדי הגוף אל חלקה העליון האחורי של הסרעפת.
בסופם הם משיקים לעורק הסרעפת השרירי ולעורק מסב הלב והסרעפת.
עוֹרְקֵי הַמָּתְנַיִם (TA: arteriae lumbales) הם קבוצת עורקים בגב התחתון המספקים דם לדופן הבטן האחורית.
העליונים מבין עורקי המותניים, לרוב ארבעה במספר, ערוכים בזוגות ומסתעפים מחלקו האחורי של אבי העורקים הבטני.
התחתונים שבהם, אשר מכונים עורקי המותניים התאיים, מסתעפים מעורק העצה האמצעי.
עורקי המותניים נעים הצדה ואחורה על פני גופי חוליות המותניים, מאחורי הגזע הסימפתטי, לעבר המרווחים שבין הזיזים הרוחביים של החוליות.
לאחר מכן הם ממשיכים אל דופן הבטן.
העורקים שמימין עוברים מאחורי הווריד הנבוב התחתון, ושני העורקים העליונים שבכל צד עוברים מאחורי שוקי הסרעפת שבצד שלהם.
העורקים בשני הצדדים עוברים מתחת לקשת הגידית שבתחל שריר המותניים הגדול, ולאחר מכן ממשיכים מאחורי שריר זה ומאחורי מקלעת המותניים.
הם חוצים את שריר המותניים המרובע, כאשר השלושה העליונים מכל צד מאחורי השריר, ואילו התחתון לפניו.
בגבול הצדי של שריר המותניים המרובע הם מנקבים את האלל האחורי של שריר הבטן הרוחבי ונעים לפנים בין שריר זה לשריר הבטן המלוכסן הפנימי.
בסופם הם משיקים לתחתון מבין העורקים הבין-צלעיים, לעורק התת-צלעי, לעורק הכסל והמותניים, לעורק כותר הכסל העמוק ולעורק רום הבטן התחתון.
עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַתְּרֵיסַרְיוֹן (TA: arteria gastroduodenalis) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הכבד המשותף ומספק דם לשוער הקיבה, לחלקו המקורב של התריסריון ולראש הלבלב.
עורק הקיבה והתריסריון מסתעף לרוב מעורק הכבד המשותף, שהוא ענף של גזע הבטן, אולם ישנה שונות מסוימת באוכלוסייה באשר למוצאו של העורק.
הענף הראשון המסתעף מעורק הקיבה והתריסריון הוא עורק רום התריסריון, אם כי עורק זה אינו קיים בחלק גדול מהאנשים.
לאחר מכן מסתעפים מן העורק עורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי ועורקי אחורי התריסריון.
העורק מסתיים עם פיצולו לעורק הקיבה והפדר הימני ולעורק הלבלב והתריסריון העליון הקדמי.
השניים האחרונים משיקים לענפים הקדמי והאחורי של עורק הלבלב והתריסריון התחתון, אשר מוצאו בעורק מתלה המעי העליון.
עורק הקיבה והתריסריון יכול להיות מקור לדימום ניכר מדרכי העיכול, כתוצאה מסיבוך של כיב פפטי.
בגלל קרבתו לדופן האחורית התיכונה של חלקו השני התריסריון, כיבים החודרים לעומק או גידולים של התריסריון עלולים להביא לדימום פורץ לתריסריון, במיוחד על רקע הרשת העורקית המספקת דם לאזור הקצב גבוה.
עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַפֶּדֶר הַיְּמָנִי (TA: arteria gastroomentalis dextra) הוא עורק בבטן, אחד משני ענפיו הסופיים של עורק הקיבה והתריסריון.
העורק מתפצל מעורק הקיבה והתריסריון ונע מימין לשמאל לאורך העקומה הגדולה של הקיבה, בין שכבותיו של הפדר הגדול.
בסופו הוא משיק עם עורק הקיבה והפדר השמאלי, המסתעף מעורק הטחול.
למעט באזור שוער הקיבה, שם הוא במגע ישיר עם הקיבה, העורק נמצא במרחק של עובי אצבע מהעקומה הגדולה.
ענפי הקיבה (rami gastrici) עולים ומספקים דם הן לחלקיה הקדמים והן לחלקיה האחוריים של הקיבה, ואילו ענפי הפדר (rami omentales) יורדים ומספקים דם לפדר הגדול ובסופם הם משיקים לענפים מעורק המעי הגס האמצעי.
עורק הקיבה והפדר הימני היה לעורק הראשון שבו נעשה שימוש כשתל בניתוח מעקפים.
הניתוח התבצע בשנת 1984 על ידי ג'ון פים ועמיתיו מאוניברסיטת קווינס בקנדה.
עורק זה הפך לחלופה מקובלת במקרים שבהם לא ניתן להשתיל את אחד הוורידים הספונים.
המקום המועדף להשתלתו הוא לדופן שריר הלב האחורית, כגון לעורק הכלילי הימני ולענף האחורי היורד.
עוֹרֵק הַקֵּבָה הַיְמָנִי (TA: arteria gastrica dextra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הכבד המיוחד, או מעורק הכבד המשותף, ומספק דם לקיבה.
ראשיתו של העורק מעל לשוער הקיבה, בהסתעפותו מעורק הכבד המיוחד, או בשכיחות נמוכה יותר, מעורק הכבד המשותף.
העורק יורד אל קצה השוער ועובר מימין לשמאל לאורך העקומה הקטנה של הקיבה, עד להשקתו עם עורק הקיבה השמאלי.
לאורך מהלכן מסתעפים ממנו ענפים לעקומה הקטנה של הקיבה.
עוֹרֵק כִּיס הַמָּרָה (TA: arteria cystica) הוא עורק בבטן המסתעף על פי רוב מענפו הימני של עורק הכבד המיוחד ומספק דם לכיס המרה ולצינור כיס המרה.
בכ-70% מהאוכלוסייה מסתעף עורק כיס המרה מכפף הענף הימני של עורק הכבד המיוחד.
מצאתו נע העורק מעל צינור כיס המרה, ומסתעפים ממנו 2–4 ענפים עורקיים קטנים הנקראים גם עורקי קָלוֹ, על שם המנתח הצרפתי ז'אן-פרנסואה קלו, ומספקים דם לצינור כיס במרה ולצוואר הכיס.
לאחר מכן העורק מתפצל בחלקו העליון של צוואר הכיס לענף השטחי ולענף עמוק.
הענף השטחי, הנקרא גם הענף הקדמי, עובר בתת-נסיובית מעל לחלקו השמאלי של כיס המרה, בעוד הענף העמוק, הנקרא גם הענף האחורי, נע בין כיס המרה לגומץ כיס המרה ומסתיים בצפק המחובר לפני הכבד.
כאשר מוצאם של הענפים השטחי והעמוק של עורק כיס המרה אינו משותף, זהו מצב של עורק כיס מרה כפול.
מצב זה מתרחש בכ-15% מהאוכלוסייה.
במצב זה ייתכן שהענף השטחי יסתעף מהעורק המקטעי הקדמי, מהענפים האחרים של עורק הכבד המיוחד, מעורק מתלה המעי העליון, מעורק הקיבה והתריסריון או מעורק אחורי התריסריון.
ישנם מקרים נדירים של עורק כיס מרה משולש.
אנטומיה חריגה של הענף הימני עצמו יכולה להשפיע על נתיבו של עורק כיס המרה.
ענף זה יכול להסתעף מעורק מתלה המעי העליון ואף מאבי העורקים הבטני, ואז הוא נע מאחורי צינור כיס המרה ובמקביל אליו.
בשל קרבתו של כיס המרה לענף חריג זה, תיתכן מעין בליטה על גבי העורק, שממנו יוצאים מספר ענפים קצרים לכיס המרה במקום עורק אחד.
ישנם מקרים שבהם עורק כיס המרה מסתעף מהענף השמאלי של עורק הכבד המיוחד.
במקרים כאלה העורק אז עובר דרך רקמת הכבד לכיוון צוואר כיס המרה, שם הוא מתפצל לשני ענפים: עולה ויורד.
בפחות מ-1% מהאנשים התגלתה צורה של עורק כיס מרה חוזר, שבה העורק יוצא מהענף השמאלי של עורק הכבד המיוחד ועובר דרך אחת הרצועות, רצועת כיס המרה והתריסריון או רצועת כיס המרה והמעי הגס, אשר קושרות את כיס המרה לאיברים אלה בהתאמה.
העורק אז עוקב אחר הקצה הימני של רצועת הכבד והתריסריון ומתחבר לקרקעית כיס המרה, בטרם הוא יורד לספק את גוף הכיס וצווארו.
כאשר עורק כיס המרה מתפצל מעורק הקיבה והתריסריון הוא נמצא במיקום נמוך, בעוברו מתחת לצינור כיס המרה ודרך רצועת כיס המרה והתריסריון.
עורק כיס המרה מזוהה ונקשר בניתוחים שבהם נכרת כיס המרה.
עוֹרֵק הַקֵּבָה וְהַפֶּדֶר הַשְּׂמָאלִי (TA: arteria gastroomentalis sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה ולפדר הגדול.
העורק הוא הענף הגדול ביותר של עורק הטחול.
הוא נע משמאל לימין, כמרחק עובי אצבע מהעקומה הגדולה של הקיבה, בין השכבות של הפדר הגדול.
בסופו הוא משיק עם עורק הקיבה והפדר הימני, שמוצאו מעורק הקיבה והתריסריון.
לאורכו מסתעפים ממנו ענפי הקיבה (rami gastrici), העולים אל הקיבה מלפנים ומאחור, וענפי הפדר (rami omentales), היורדים לספק דם לפדר הגדול ומשיקים לענפים מעורק המעי הגס האמצעי.
עוֹרֵק הַקֵּבָה הָאֲחוֹרִי (TA: arteria gastrica posterior) הוא עורק בבטן המסתעף מעורק הטחול ומספק דם לקיבה.
העורק יוצא מעורק הטחול באמצעיתו ועולה מעלה מאחורי הצפק לאורך הדופן האחורית של אמתחת הפדר הקטן.
בסופו הוא נכנס אל רצועת הקיבה והטחול.
העורק מספק דם לדופן האחורית של גוף הקיבה וקרקעיתה.
עוֹרְקֵי הַמְּעִי הָרֵיק (TA: arteriae jejunales) הם קבוצת עורקים בבטן המסתעפים מעורק מתלה המעי העליון ומספקים דם למעי הריק.
העורקים מסתעפים מעורק מתלה המעי העליון ועוברים בין שתי שכבות מתלה המעי, שם הם יוצרים קשתות עורקיות, המכונות גם קשתות ריולאן.
מקשתות אלה יוצאים עורקים ישרים לעבר המעי הריק.
לעומת עורקי המעי העקום, עורקי המעי הריק יוצרים מספר מועט יותר של קשתות, אך קשתות אלו ארוכות יותר.
עוֹרְקֵי הַמְּעִי הֶעָקֹם (TA: arteriae ileales) הם קבוצת עורקים בבטן המסתעפים מעורק מתלה המעי העליון ומספקים דם למעי העקום.
מקשתות אלה יוצאים עורקים ישרים לעבר המעי העקום.
לעומת עורקי המעי הריק, עורקי המעי העקום יוצרים קשתות מרובות, אך קשתות אלו קטנות יותר.
עוֹרֵק הַתּוֹסֶפְתָּן (TA: arteria appendicularis) הוא עורק בבטן הימנית התחתונה המסתעף מעורק המעי העקום והמעי הגס ומספק את התוספתן.
העורק הוא הענף הסופי של עורק המעי העקום והמעי הגס.
הוא יורד מאחורי חלקו הסופי של המעי העקום ונכנס למתלה התוספתן, שם הוא מתקדם סמוך לשוליים החופשיים של מתלה התוספתן ומסתיים בהתפצלות לענפים המזינים את התוספתן.
מחקר מ-2012 מצא כי בעת ביצוע ניתוח לכריתת תוספתן בשיטה לפרוסקופית אין הבדל בתוצאה הניתוחית בין סגירת העורק באמצעות הכלבה בסיכות לבין צריבתו החשמלית.
עורק זן (TA: arteria nutricia) הוא עורק הנותן אספקת דם לעצם.
העורק, שלרוב מלווה במהלכו בווריד, נכנס לעצם דרך הנקב הזן, נע באלכסון דרך קליפת העצם ושולח ענפים מעלה ומטה במח העצם, אשר מסתעפים ברקמת פנים העצם (endosteum) לתעלות העצם.
ביד, מקורם של העורקים הזנים של עצם הזרוע הוא בעורק הזרוע העמוק, ומקורותיהם של העורק החישורי הזן והעורק הגומדי הזן הם בעורק החישור ועורק הגומד, בהתאמה.
ברגל, מקורם של העורקים הזנים של עצם הירך הוא בעורקים הנוקבים הבאים מעורק הירך העמוק, מקורו של העורק השוקתי הזן הוא בעורק השוקה האחורי ומקורו של העורק השוקיתי הזן הוא בעורק השוקית.
עוֹרֵק יוֹתֶרֶת הַכִּלְיָה הָאֶמְצָעִי (TA: arteria suprarenalis media), אשר נקרא בעבר עוֹרֵק יוֹתֶרֶת הַכִּלְיָה (arteria suprarenalis), הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק את בלוטת יותרת הכליה.
העורק יוצא בגובה עורק מתלה המעי העליון, עובר הצדה ומעלה, מעבר לשוקי הסרעפת, לכיוון בלוטת יותרת הכליה, שם הוא משיק עם עורקי יותרת הכליה העליונים ועורק יותרת הכליה התחתון שמקורו בעורק הכליה.
עוֹרְקֵי הַמְּעִי הֶעָקֹל (TA: arteriae sigmoideae) הם קבוצה של שניים עד שישה עורקים בבטן היוצאים מעורק מתלה המעי התחתון ומספקים דם למעי העקול.
העורקים יוצאים מטה ושמאלה באלכסון מאחורי הצפק ובקדמת שריר המותניים הגדול, השופכן השמאלי ועורק האשך.
בסופם הם יוצרים קשתות עורקיות בינם לבין עצמם, כאשר העורק העליון בקבוצה זו משיק עם עורק המעי הגס השמאלי והתחתון עם עורק החלחולת העליון.
מן הקשתות הללו יוצאים עורקים ישרים לעבר המעי.
עוֹרֵק יוֹתֶרֶת הַכִּלְיָה הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria suprarenalis inferior) הוא עורק בבטן היוצא מעורק הכליה ומספק דם לבלוטת יותרת הכליה, לשופכן ולרקמות הסובבות.
העורק יוצא מעורק הכליה טרם כניסתו לשער הכליה והתפצלותו לענפיו הסופיים.
קוטרו משתנה באוכלוסייה ולפי גיל.
קיימת שונות אנטומית רבה באוכלוסייה באשר למספר עורקי יותרת הכליה התחתונים, מוצאם ומהלכם.
ב-25% מהאוכלוסייה יש יותר מעורק אחד בכל צד.
כמו כן, בכמעט 40% מהמקרים מוצאו של העורק אינו מעורק הכליה עצמו, אלא מהענפים הסופיים שלו, מעורק יותרת הכליה האמצעי או ישירות מאבי העורקים.
עוֹרֵק הַשַּׁחֲלָה (TA: arteria ovarica) הוא עורק בבטן ובאגן האישה היוצא מאבי העורקים ומספק דם לשחלה, לחצוצרה ולחלק מהשופכן.
עורק השחלה יוצא מאבי העורקים מתחת לעורק הכליה ומשמעותית מעל לעורק מתלה המעי התחתון.
הוא יורד באלכסון מטה והצדה, בצמוד לצפק הדופני ומלפני השופכן.
בחלק זה מסתעפים ממנו ענפים קטנים המזינים את השופכן הבטני והאגני.
בהיכנסו לאגן הקטן הוא חוצה את מוצא עורק הכסל החיצון ונכנס בכיוון תיכון לתוך רצועת תלי השחלה, עד להתפצלותו לענף השחלה, המספק דם לשחלה, ולענף החצוצרה, המספק דם לחצוצרה.
ענפים אלה משיקים עם ענפים בעלי אותו שם שמקורם בעורק הרחם.
בעת ניתוח כריתת השחלה, בשל הקרבה של השופכן לעורק השחלה, ניסיון לקשירת העורק עלול להסתבך עם פגיעה בשופכן.
עוֹרְקֵי הֶעָצֶה הַצִּדִּיִּים (TA: arteriae sacrales laterales) הם צמד עורקים באגן היוצאים מעורק הכסל הפנימי ומספקים דם לשרירים זוקפי הגב, לשריר האגסי ולתעלת העצה.
העורקים יוצאים מהחטיבה האחורית של עורק הכסל הפנימי כענפים נפרדים או מתפצלים מגזע משותף.
העורק העליון, הגדול מבין השניים, הולך כאמור בכיוון תיכון, ולאחר שהוא משיק עם ענפים מעורק העצה האמצעי, הוא נכנס דרך נקב העצה הקדמי הראשון או השני, ומסתעפים ממנו ענפי עמוד השדרה לתעלת העצה ולקרומי המוח העוטפים את עצבי העצה.
העורק יוצא מנקב העצה האחורי המקביל ומתפצל לענפים לעור ולשרירים בגב העצה, עד להשקה עם עורק העכוז העליון.
העורק התחתון נע באלכסון בקדמת השריר האגסי ועצבי העצה לעבר הצד התיכון של נקבי העצה הקדמיים.
משם הוא יורד בקדמת העצה ומשיק מעל עצם העוקץ עם עורק העצה האמצעי והעורק המקביל לו מן הצד הנגדי.
במהלכו מסתעפים ממנו ענפים הנכנסים דרך נקבי העצה הקדמיים, אשר לאחר שהם מספקים דם לרקמות בתעלת העצה, בדומה לענפי עמוד השדרה מהעורק העליון, הם יוצאים דרך נקבי העצה האחוריים ומספקים דם לשרירים ולעור שבגב העצה.
לבסוף הם משיקים עם עורקי העכוז.
עוֹרֵק צִנּוֹר הַזֶּרַע (TA: arteria ductus deferentis, ובעבר arteria deferentialis) הוא עורק בבטן ובאגן של זכרים המספק דם לצינור הזרע.
עורק דק זה יוצא מעורקי שלפוחית השתן העליונים או מעורק שלפוחית השתן התחתון, נע מתחת לצפק לעבר צינור הזרע ואז מלווה אותו בכיוון האשך, שם הוא משיק עם ענפי יותרת האשך של עורק האשך.
במהלכן מסתעף ממנו ענף קטן לשופכן.
מבחינה התפתחותית, העורק ההומולוגי בנקבה הוא עורק הרחם.
עוֹרֵק שַׁלְפּוּחִית הַשֶּׁתֶן הַתַּחְתּוֹן (TA: arteria vesicalis inferior), שנקרא בעבר גם בריבוי הָעוֹרְקִים הַשַּׁלְחוּפִיִּים הַזְּנָבִיִּים (arteriae vesicales caudales), הוא עורק באגן בזכרים היוצא מעורק הכסל הפנימי ומספק דם לחלקה התחתון של שלפוחית השתן, לבלוטת הערמונית ולשלפוחית הזרע.
העורק ההומולוגי בנקבה הוא עורק הנרתיק.
העורק יוצא מהחטיבה הקדמית של עורק הכסל הפנימי ונע מתחת לצפק ברצועת שלפוחית השתן הצדית לעבר קרקעית שלפוחית השתן.
לעיתים הוא יוצא מגזע משותף יחד עם עורק החלחולת האמצעי.
במהלכו מסתעפים ממנו ענפי הערמונית, אשר בסופם משיקים עם הענפים המקבילים להם בצד הנגדי.
לעיתים גם מסתעף ממנו עורק צינור הזרע המספק דם לצינור הזרע.
בספרי לימוד אחדים באנטומיה מגדירים כי העורק קיים בנקבה, אם כי כענף קטן של עורק הנרתיק.
עורק הרשתית המרכזי הוא עורק ראשי ברשתית המסתעף מעורק העין ונמצא מתחת לעצב הראייה בתוך המעטפת הדוראלית.
עורק הרשתית המרכזי חודר את גלגל העין קרוב לעצב הראייה ומסתעף על פני השטח הפנימי של הרשתית.
קוטר עורק הרשתית המרכזי הוא כ-160 מיקרומטר.
עורק הרשתית המרכזי נוצר מהחלק הפרוקסימלי של לאחר שניוון של החלק המרוחק שלו יצר את .
העורק המרכזי של הרשתית מספק דם לכל סיבי העצבים היוצרים את עצב הראייה, הנושא את המידע החזותי לגרעין הברך הצדי של התלמוס, כולל אלה שמגיעים מעל הפוביאה.
ניתן להבחין בזרימת הדם של העורק על ידי אנגיוגרפיה פלואורסצאין או הדמיית דופלר בלייזר.
חסימת עורק הרשתית המרכזי מוביל לאובדן מוחלט של הראייה בעין זו למרות שהפוביאה אינה מושפעת.
הרשתית כולה (למעט הפוביאה) הופכת חיוורת בעוד שהפוביאה עדיין נראית אדמדמה (זאת בגלל שצבע השכבה דמית (choroid) מופיע).
זהו הבסיס ל"כתם אדום דובדבן" המפורסם שנראה בבדיקת קרקעית העין (fundoscopy) של חסימת עורק רשתית מרכזית (CRAO).
עורקי החוליות הם עורקי צוואר החשובים לאספקה דמית לאזור הצוואר והמוח.
הם פועלים יחד במערכת מורכבת שנקראת מעגל ויליס (Circle of Willis) כדי להבטיח אספקת דם רציפה למוח, גם אם אחד העורקים נפגע.
המוח מקבל אספקה דמית מארבעה עורקים עיקריים: שני עורקי התרדמה (carotid arteries) ושני עורקי החוליות.
עורקי החוליות יוצאים מהעורקים התת-בריחיים .
כל אחד מכלי דם עובר לאורך כל צד של הצוואר, שני עורקים שעולים דרך חוליות הצוואר האחוריות ומספקים דם לחלק האחורי של המוח כולל גזע המוח והמוח הקטן.
ומתמזגים בתוך הגולגולת בקו האמצע, ליצירת עורק בסיס הגולגולת האחד.
כמרכיב המספק דם למערכת כלי הדם של החוליות, עורקי החוליות מספקים דם לחוט השדרה העליון, לגזע המוח, למוח הקטן ולחלק האחורי של המוח.
עורקי החוליות עולים מהעורק התת-בריחי, ועוברים כל אחד בצידו, דרך הנקבים הרוחביים של שש החוליות העליונות של הצוואר.
לאחר יציאתם מעמוד השדרה בגובה החוליה הצווארית הראשונה C1, המסלול שלהם משתנה מאנכי לאופקי, ואז נכנסים לגולגולת דרך הפורמן מגנום (Foramen Magnum).
בתוך הגולגולת, העורקים מתמזגים ויוצרים את עורק בסיס הגולגולת, המצטרף למעגל וויליס.
מעגל ויליס הוא מערכת דם מורכבת וחיונית המבטיחה את יציבות אספקת הדם למוח, ומספקת הגנה מפני נזק במקרה של הפרעה בזרימה.
שלושה רבעים מהעורק נמצאים מחוץ לגולגולת.
העורקים זורמים מחוץ לגולגולת באזור עם תזוזה רבה, בגלל תנועות הצוואר המתקיימות במספר מישורים, ולכן הם פגיעים לטראומה.
עורקי החוליות נובעים בדרך כלל מהצד האחורי העליון של העורקים התת-בריחיים המרכזיים משני צידי הגוף.
הם נכנסים לתוך הזיז הרוחבי (transverse process) בגובה החוליה הצווארית השישית (C6), וב-7.5% מהמקרים כבר בגובה C7. הם ממשיכים ועולים כלפי מעלה, בתוך הנקב הרוחבי (transverse foramen) של כל חוליה צווארית.
ברגע שהם עברו דרך הנקב הרוחבי של C1 (Atlas), עורקי החוליות עוברים לרוחב הקשת האחורית של C1 ודרך המשולש התת-עורפי (suboccipital triangle), הם נכנסים אל נקב העורף הגדול (foramen magnum).
נונציאנטה איפוליטו-רופא נפוליטני, זיהה כבר ב-1835 את "זווית נונציאנטה איפוליטו", המאפשרת לזהות את עורק החוליות, בין שריר הסקלנוס הקדמי לשריר הארוך של הצוואר.
בתוך הגולגולת, שני עורקי החוליות מתחברים ויוצרים את עורק בסיס הגולגולת (basilar artery) בבסיס הפונס.
עורק בסיס הגולגולת מאפשר את אספקת הדם העיקרית לגזע המוח ומתחבר למעגל וויליס כדי לספק דם לשאר המוח במקרה של פגיעה באחד מעורקי התרדמה (Carotid Arteries).
בכל רמה צווארית, עורק החוליות שולח ענפים לשרירים שסביב לו, דרך עורקי השדרה הקדמיים .
ניתן לחלק כל אחד מעורקי החוליות לארבעה חלקים:
החלק הראשון טרום-הנקב (preforaminal) נע כלפי מעלה ואחורה בין שריר המעלה הקדמי (anterior scalene muscle) לבין השריר הארוך של הצוואר (longus colli muscle).
מלפניו נמצאים וריד הצוואר הפנימי (internal jugular vein) וורידי החוליות (vertebral veins).
הוא נחצה על ידי עורק התירואיד התחתון (inferior thyroid artery).
עורק החוליות השמאלי נחצה גם על ידי צינור החזה הלימפטי (thoracic duct).
מאחוריו נמצאים הזיז הרוחבי של החוליה הצווארית השביעית (transverse process of the seventh cervical vertebra), גזע העצב הסימפתטי (sympathetic trunk) והגנגליון הצווארי התחתון (inferior cervical ganglion) שלו.
החלק השני – הפורמינלי (Foraminal) נע כלפי מעלה מנקבי הזיזים הרוחביים (transverse foramina) של חוליות C6 עד C2, הוא מוקף בענפים מהגנגליון הסימפתטי הצווארי התחתון (inferior cervical sympathetic ganglion) ובמקלעת של ורידים המתאחדים ליצירת וריד החוליות (vertebral vein) בחלק התחתון של הצוואר.
הוא ממוקם מול גזעי עצבי הצוואר (cervical nerves), ומתקדם במסלול כמעט אנכי עד לזיז הרוחבי של חוליית הציר axis) C2).
חלק האנכי (V3v) העובר אנכית כלפי מעלה, חוצה את שורש עצב C2 ונכנס לנקב הרוחבי של C1.
חלק האופקי (V3h), המתעקל מדיאלית ואחורה מאחורי הזיז המפרקי העליון של האטלס C1 (superior articular process of the atlas), כאשר ענף העצב הצווארי הראשון (anterior ramus of the first cervical nerve) נמצא בצדו המדיאלי.
לאחר מכן הוא נמצא בתוך חריץ שעל פני השטח העליונים של הקשת האחורית של האטלס (posterior arch of the atlas), ונכנס לתעלת החוליות (vertebral canal) על ידי מעבר מתחת לקרום האטלנטו-אוקסיפיטלי האחורי (posterior atlantoöccipital membrane).
חלק זה של העורק מכוסה על ידי שריר חצי הקוץ של הראש (Semispinalis capitis) וממוקם בתוך המשולש התת-עורפי (suboccipital triangle) – מרחב משולש התחום על ידי שריר הראש הישר האחורי הגדול (Rectus capitis posterior major), השריר האלכסוני העליון (Obliquus superior), והשריר האלכסוני התחתון (Obliquus inferior).
העצב הצווארי הראשון או העצב התת-עורפי (first cervical or suboccipital nerve) שוכן בין העורק לקשת האחורית של האטלס.
החלק הפרה-פורמינלי (preforaminal) עובר מעלה ואחורה בין שריר הסקלנוס הקדמי לשריר הצוארי הארוך.
לפניו נמצאים ורידי הצוואר הפנימיים והוורדיות הפנימיות (internal jugular), וחוצה אותו עורק בלוטת התריס התחתון.
את חוליית החזה השמאלית חוצה גם צינור החזה.
מאחוריו נמצאים הזיז הרוחבי של החוליה הצווארית השביעית, הגזע הסימפתטי וגנגליון הצווארי התחתון שלו.
החלק הרביעי התוך-דוראלי או תוך-גולגולתי, חודר את קרום הדורה (dura mater) ונוטה מדיאלית (פנימה) לחזית המוח המוארך (medulla oblongata).
הוא ממוקם בין עצב תת-הלשון (hypoglossal nerve) לבין השורש הקדמי של העצב הצווארי הראשון (anterior root of the first cervical nerve) ומתחת לשן הראשונה של הרצועה המשוננת (ligamentum denticulatum).
בגבול התחתון של הגשר (pons), הוא מתאחד עם העורק מהצד הנגדי ויוצר את עורק בסיס הגולגולת (basilar artery).
משולש עורק החוליות הוא אזור בתוך שורש הצוואר שגבולותיו הם:
גבול מדיאלי של שריר הסקלנוס הקדמי (lateral)
גבול צדדי של שריר הצוואר הארוך (medial)
גבשושית התרדמה – Carotid tubercle (apex), היא בליטה גרמית על החוליה הצווארית הששית (C6).
גבשושית זו מהווה נקודת אחז חשובה לשרירים ולרצועות בצוואר, והיא גם משמשת כנקודת התייחסות אנטומית חשובה במהלך בדיקות רפואיות, כגון מדידת דופק העורק התרדמני או פעולות כירורגיות.
החלק הראשון של העורק תת-בריחי (בסיס)
עורק החוליות עובר מהבסיס אל גבשושית התרדמה, לפני שהוא נכנס לחריץ הרוחבי של החוליה הצווארית השישית.
גבשושית התרדמה מפרידה בין עורק החוליות העובר ישירות מאחוריה, לבין עורק התרדמה או כפי שנקרא תרדמני, הנמצא ישירות לפניה.
המיקום האידיאלי למישוש דופק התרדמני הוא לחיצה עדינה של עורק התרדמה המשותף כנגד גבשושית התרדמה.
ישנם שינויים נפוצים במסלול ובגודל עורקי החוליות, בדרך כלל קוטר העורקים אינו סימטרי בשני הצדדים.
הבדלים בגודל בין עורקי החוליות השמאליים והימניים עשויים לנוע בין אסימטריה קלה ועד הקטנה (היפופלזיה ) ניכרת של צד אחד.
מחקרים מעריכים שכיחות של היפופלזיה של עורק החוליות החד-צדדי בין 2% ל-25%.
אצל 3-15% מהאוכלוסייה, קשת החוליה מכסה את החריץ של עורק החוליות בחוליה C1.
לעיתים רחוקות, עורקי החוליות נכנסים לחלל התת-עכבישי בגובה חוליות C1–C2 (3%) או חוליות C2-C3 (דווחו רק שלושה מקרים) במקום באזור האטלנטו-אוקסיפיטלית.
חלק מהעורקים החוליתיים הממוקמים בתוך הגולגולת (intracranial) הם בקוטר של 3.17 מ"מ.
האורך התוך-גולגולתי של עורק החוליה השמאלי 32.4 מ"מ והימני 31.5מ"מ.
הזווית שבה עורקי החוליות פוגשים את עורק הבזילרי (vertebrobasilar junction) היא 46 מעלות.
דומיננטיות עורקי חוליות (VAD) היא סוג וריאציה וסקולרית מולדת תקינה של עורקי החוליות.
היא מתייחסת לאסימטריה של קוטר עורקי ה-VA משני הצדדים, כאשר הקוטר הגדול יותר הוא הצד הדומיננטי והקוטר הקטן יותר הוא הצד הלא דומיננטי.
במחקר אחד, דומיננטיות בקוטר עורק החוליה השמאלי הייתה קיימת ב-54% מהמקרים, בעוד שהקוטר הימני היה דומיננטי ב-30%.
ב-16% מהמקרים, קוטר העורק השמאלי והימני היה שווה.
כחלק מאספקת הדם למערכת הצוואר והראש, עורקי החוליות הם המספקים דם לחוט השדרה העליון, לגזע המוח, למוח הקטן ולחלק posterior part of brain.
כמרכיב המספק דם למערכת כלי הדם של הצוואר והראש (vertebrobasilar vascular system), עורקי החוליות הם המספקים דם לחוט השדרה העליון, לגזע המוח, למוח הקטן ולחלק האחורי של המוח.
שבץ מוחי של העורקים עלול לגרום לשבץ מוחי באזור האחורי (posterior circulation stroke).
מניפולציה כירופרקטית של הצוואר עלולה לגרום לדיסקציה עורקי החוליות.
מצבם ובריאותם של עורקי התרדמה בחוליות מוערכים בדרך כלל באמצעות אולטרסאונד דופלר, אנגיוגרפית CT או דימות תהודה מגנטית (MRI) באמצעות ניגוד פאזה (PC-MRI).
מהירויות זרימת הדם בעורק התרדמה נמדדות במונחים של מהירות שיא סיסטולית (PSV) ומהירות קצה דיאסטולה (EDV).
בדרך כלל, מהירות זרימת הדם בעורקי החוליות יכולה להיות 63.6 ± 17.5 ס"מ/שנייה במהלך PSV ו-16.1 ± 5.1 ס"מ/שנייה במהלך EDV לפי מחקר שנערך על ידי Valerio Kuhl ועמיתיו.
עקב דומיננטיות עורקי חוליות, המדידות יכולות להיות שונות בשני הצדדים.
לדוגמה, מחקר אחר של זיידל ועמיתיו מצא כי בצד ימין היה ממוצע של 45.9 ס"מ/שנייה והצד השמאלי 51.5 ס"מ/שנייה במהלך PSV, ו-13.8 ס"מ/שנייה בצד ימין ו-16.1 ס"מ/שנייה בצד שמאל במהלך EDV.
מצבים והפרעות המשפיעים על עורקי החוליות
שומנים ומשקעי כולסטרול (פלאק) יכולים להצטבר בעורקי החוליות.
הצטברות זו יכולה להצר את העורקים ולגרום לטרשת עורקים.
אם יש יותר מדי פלאק, עלולות להיווצר חסימות.
כאשר טרשת עורקים מתפתחת בעורקי החוליות, נגרמת היצרות העורק.
מצב זה יכול להוביל לקרישי דם, התקף איסכמי חולף (TIA או מיני-שבץ) ושבץ מוחי, אי-ספיקת ורטברו-בזילרית (Vertebrobasilar insufficiency).
מצבים נוספים שיכולים להשפיע על עורקי החוליות
דיסקציה – ניתוק/קרע בדופן העורק של עורק צווארי (קרוטיד או ורטברלי): מצב זה יכול להתרחש עקב טראומה או הפרעות רקמת חיבור בסיסיות הגורמות לכלי דם שבירים (לדוגמה, דיספלזיה פיברומוסקולרית).
זהו מצב נדיר הנגרם בדרך כלל כאשר גידול גרמי לוחץ על עורק חוליה, ומגביל את זרימת הדם למוח.
מצב זה נקרא גם "תסמונת צייד הקשתות" (Bowhunter's Syndrome).
עושה מעשה זִמְרִי ומבקש שכר כְּפִינְחָס הוא ביטוי המתאר אדם העושה מעשה נקלה אך מתהדר כאילו עשה מעשה נעלה.
לעומתו נחשב מעשהו של זמרי למעשה של טומאה, ועונשו נחשב למוצדק על ידי חכמי התורה, אף שלא הייתה קיימת הלכה מפורשת שמתוכה היו יכולים להעמידו לדין, אלא רק הלכה שבעל-פה, על פיה הבועל ארמית (גויה) - קנאים פוגעים בו.
לראשונה מופיע הביטוי בדבריו האחרונים של אלכסנדר ינאי אל אשתו שלומציון המלכה, כפי שמצטט אותם התלמוד הבבלי.
בתקופה האחרונה לשלטונו לחם אלכסנדר ינאי, מגדולי המלכים לבית חשמונאי, כנגד סיעת הפרושים, ואף הרג רבים מהם.
בימיו האחרונים הבין אלכסנדר ינאי כי שגה, וראה שאשתו שלומציון מקרבת אליה דווקא את הפרושים שבהם נלחם, ומרחיקה את בעלי בריתו הצדוקים.
מדרש תנחומא ויחי סימן י'
עושר העמים או עושר האומות , או בשמו המלא "מחקר בדבר טבעו וסיבותיו של עושר האומות", ספרו של אדם סמית, התפרסם ב-1776 ונחשב לאבן דרך בתולדות התפתחות המחשבה הכלכלית והתפיסות הכלכליות.
התאוריות שהוצגו בספר זה, הפכו לבסיס התאורטי המרכזי של הכלכלה הקלאסית.
עושר העמים בנוי למעשה מחמישה חלקים (ספרים):
"על הגורמים המשפרים את פריון העבודה, ועל הכללים לפיהם מתחלק התוצר בין המעמדות השונים בחברה".
"על מהותו של ההון, צבירתו והקצאתו".
בשני אלו מוצגת רוב רובה של משנתו הכלכלית של אדם סמית.
"על השוני בתהליך הצמיחה של העושר אצל עמים שונים" – מחקר וניתוח היסטורי כלכלי.
"על שיטות של כלכלה מדינית" – מוקדש לתיאור התאוריה המרקנטיליסטית, (התאוריה ששלטה בחשיבה הכלכלית באותה תקופה) ולמחשבה הכלכלית של הפיזיוקרטים, ממנה הושפע.
"הכנסות הריבון או המדינה" – סקירה של הפעילות הממשלתית, מימון ציבורי, שיטות המיסוי, והחוב הלאומי.
בין המושגים המרכזיים בספר מוגדרים:
עקרונות ערך העבודה וחלוקת העבודה.
ערך העבודה הוא הערך בעיני הקונה של העבודה שהושקעה ביצירת מוצר.
מעקרון חלוקת העבודה נובע כי כל עובד צריך להתמחות בחלק מהתהליך.
העיקרון מגלם בתוכו ייעול ופריון גבוה, והיה הבסיס לתאוריות ניהול כגון הניהול המדעי שהרחיב את עקרונות הגישה, והיה לגישה השלטת בתחילת המאה ה-20.
העיקרון המפורסם ביותר, הוא עקרון היד הנעלמה על פיו ההתפתחות הכלכלית של החברה יכולה להתרחש רק כאשר מתקיים שוק חופשי המנווט עצמו על בסיס היצע וביקוש וללא התערבות המדינה.
לעיקרון זה מספר השלכות: הכלכלה יכולה לצמוח (בניגוד להנחה המרקנטיליסטית על פיה כמות ההון הכללית קבועה).
ההתערבות השלטונית רק מפריעה לפעילות הכלכלית ומונעת מלהגיע לרמת איזון אופטימלית של היצע וביקוש.
3. "בעיית הידע" - בשל מורכבות הכלכלה הלאומית, לא ניתן לחזות בוודאות את כלל ההשפעות וההשלכות של נקיטת פרוטקציוניזם.
עם זאת, סמית אינו שולל לחלוטין נקיטת פרוטקציוניזם, אך לשיטתו זהו סטייה מברירת המחדל, שמחייבת את הממשל לתת נימוקים להפעלתה.סמית עצמו סבר שבשלושה מקרים ראוי להגביל את הסחר החופשי:
צורכי ביטחון לאומי - הטלת מכסי מגן על מוצרים שהמדינה מעוניינת לייצר בעצמה בצורכי ביטחון, ומאותה סיבה ניתן אף להגביל ייצוא של טכנולוגיה צבאית.
הטלת מכס במטרה להוביל להדדיות בסחר חופשי (לדוגמה: אם מדינה מטילה מכס גבוה על ייבוא ממדינה אחרת, ראוי שמדינה זו בתגובה תטיל מכס גבוה על ייבוא מאותה מדינה במטרה לגרום לה לחתום על הסכם סחר חופשי הדדי).
לעיתים כדי למנוע קריסה פתאומית של ענף מקומי עקב תחרות, ראוי להטיל מכסות מגן שיופחתו בהדרגה עד לביטולם המוחלט, כדי לאפשר הסתגלות הדרגתית.
טענותיו של סמית, במיוחד כאשר צורפו אליהן טענותיו של ממשיכו החשוב, דייוויד ריקארדו ושל ז'אן-בטיסט סיי הפכו לבסיס החשוב ביותר של ההגות הכלכלית בבריטניה.
אסכולה כלכלית מרכזית זו ראתה באדם סמית את הכלכלן המודרני הראשון וב"עושר העמים" מעין תנ"ך של החשיבה הכלכלית המודרנית.
מרקס ביטא אומנם בוז לסמית, אך אימץ את הניתוח הכלכלי שלו ושל ריקרדו, ובמיוחד את תורת הערך של העבודה של סמית.
רעיון נוסף של סמית, שהייתה לו השפעה על מרקס, היה הצבעתו על ה"ניכור" הנוצר אצל עובדים בחזרה אינסופית על פעולות פשוטות (סמית כמובן לא השתמש במונח המרקסיסטי "ניכור").
תפישתו של אדם סמית ושל "עושר העמים" כהוגים הכלכליים הראשונים זכתה לערעור חשוב באמצע המאה ה-20 מצידו של ג'וזף שומפטר, שהצביע על כך שחלק ניכר מרעיונותיו של סמית אומצו מרעיונותיהם של הוגים אחרים.
מתקפות אלו גרמו לכך שסמית נתפש היום פחות כחדשן ויותר כממזג של תפישות שהיו רווחות אצל הוגים כקנטיון או קסניי לפניו.
"עושים צחוק" היא תוכנית ראיונות של שידורי קשת בערוץ השני.
את התוכנית הנחה בעונה הראשונה עידן אלתרמן ובעונה השנייה יאיר ניצני.
במהלך הסדרה ראיינו אלתרמן וניצני בדרנים, סטנד-אפיסטים וקומיקאים ישראליים מוכרים.
בראיונות הם חקרו את המקורות שהשפיעו על אותם בדרנים, את תחילת דרכם, את תהליך עבודתם, את תפיסת עולמם ואת הנקודות העיקריות בקריירה שלהם ובעיקר חוקר את השאלה, מהו ההומור בשבילם, וכיצד פועלים דרכו.
התוכנית, אשר שודרה במשבצת שידור נוחה בימי שישי, לרוב לאחר "ארץ נהדרת" (ולאחר מכן בימי שבת), זכתה להצלחה ולנתוני רייטינג מובילים.
עושים זיכרונות הוא שמו של סרטון קצר המהווה למעשה סרטון של תמונות (מספר התמונות בסרט פחות מ-24 תמונות לשנייה כמקובל בסרטים ולכן אין מדובר בסרט רציף) וכן שמו של שיר הנושא של סרטון זה.
הסרט הוצג באולם הכניסה לאולם הקולנוע התלת־ממדי של ביתן הדמיון!
בפארק השעשועים אפקוט שבדיסניוורלד בראשית שנות ה-80, החל מפתיחת המתקן.
הביתן הופעל בתמיכת חברת קודאק, ועל כן שיר הנושא כלל תרמיזים רבים למוצרי החברה.
השיר נכתב על ידי האחים שרמן ואורכו 9 דקות - כאורך הסרט.
תמונות הסרטון הוקרנו בסנכרון עם מילות השיר.
הסרטון מציג את ההיסטוריה של הצילום מבחינה טכנית ואמנותית.
בגרסתם המקורית מילות השיר הסתיימו במילים: - "והזיכרונות לא ידהו..." ואולם בשל חשש של עורכי הדין של חברת קודאק מתובענה ייצוגית כנגד החברה על כך שהשיר מהווה למעשה הבטחה שהתמונות של חברת קודאק לא ידהו (בעוד שבפועל יש דהייה), שונו מילות השיר ל- - "ימים טובים יופיעו שוב..."
עושר הוא הון ורכוש רב.
במשמעותו הבסיסית מתייחס העושר לאדם, ואדם עשיר הוא מי שלרשותו הון ורכוש רבים במידה ניכרת מהנדרש לקיומו.
במשמעות רחבה יותר מתייחס המושג לקבוצה רחבה יותר של אנשים, כגון קהילה עשירה או תאגיד עשיר, ובמשמעות זו מדובר בקבוצה שעומדים לרשותה הון ורכוש רבים.
מושגים אחדים נועדו לכמת עושר:
מיליונר: אדם שהונו הכולל הגיע למיליון דולר אמריקני (דולר הוא המטבע המקובל להתייחסות בין-לאומית לעושר).
בנק ההשקעות "מריל לינץ'" מוסיף סייגים להגדרה.
מריל לינץ' נוהג להוציא מדי שנה מסמך המכונה "דו"ח העושר העולמי" ועל-פי דו"ח זה, "מיליונר" הוא בעל מיליון דולר נזילים, שאינם כוללים השקעות בנכסים ושהון זה אינו כולל התחייבויות.
מולטי-מיליונר: אדם שהונו כולל מיליונים רבים של דולרים.
על-פי ההגדרה של מריל לינץ', "מולטי מיליונר" הוא אדם שברשותו לפחות 30 מיליון דולר.
מיליארדר: אדם שהונו הכולל הגיע למיליארד דולר.
אנשים מסוימים הפכו לסמל לעושר.
בעברית קיים הביטוי "עשיר כקורח" על שמו של קורח המקראי, ו"רוטשילד", הוא הברון רוטשילד, מסמל עושר אף הוא.
בארצות הברית היה השם "רוקפלר" (הוא ג'ון ד.
כתב העת הכלכלי פורבס נוהג לפרסם מדי שנה דירוג של האנשים העשירים ביותר בעולם.
בראש הרשימה שפורסמה במרץ 2016, ניצב ביל גייטס עם הון של 75 מיליארד דולר.
במקום השני ניצב אמאנסיו אורטגה עם 67 מיליארד דולר.
במקום השלישי, ג'ף בזוס עם הון של 60 מיליארד דולר.
היהודי העשיר ביותר הוא מארק צוקרברג, המופיע במקום ה-5 ברשימה.
ב"דו"ח העושר העולמי של מריל לינץ'" לשנת 2008 מוערך מספר המיליונרים הישראלים בכ-5,900. מספר המולטי-מיליונרים הישראלים, לפי מסמך זה, עומד על 73. בישראל מתגוררים גם אנשי עסקים שרכושם נאמד במיליארדי דולרים.
נמנים בהם סטף ורטהיימר, שרי אריסון, עידן עופר, יצחק תשובה ומוריס קאהן.
כתב העת הכלכלי "פורבס" מפרסם מדי שנה את רשימת המיליארדרים העולמיים – האנשים העשירים ביותר בעולם.
כתבי עת כלכליים אחרים מפרסמים רשימות של האנשים העשירים ביותר במדינה מסוימת.
עקב שינויים בשערי חליפין ובכוח קנייה קשה יותר לקבוע מי העשירים ביותר מאז ומתמיד או על פני תקופה ממושכת.
ההיסטוריון גרג ג'נר הציע כמועמדים לרשימת העשירים ביותר בכל הזמנים את ג'ון ד.
חז"ל בהגדרה מטפורית-פילוסופית הגדירו את העושר במובן קרוב יותר למושג אושר, וקבעו: "איזהו עשיר?
רוברט קיוסאקי, בספרו "אבא עשיר אבא עני", מגדיר את עושרו של אדם כמספר הימים בהם יוכל לשמור על אורח חייו אם יפסיק לעבוד.
תנאי הכרחי לצבירת עושר הוא סך הכנסות גבוה מהוצאות.
השקעה כעצמאי או כבעל מניות בעסק משגשג/נדל"ן/אנרגיה, המעניק הכנסה גבוהה לבעליו.
עבודה כשכיר במקום עבודה המשלם משכורות גבוהות במיוחד.
הצלחה אמנותית: אנשים מתעשרים מהצלחה בתעשיית המוזיקה, הקולנוע או האמנות.
בעבר אמנים רבים נחשבו לעניים עד סוף ימיהם (לדוגמה וינסנט ואן גוך), אך כיום בין האמנים יש המתעשרים מהצלחותיהם.
קבלת ירושה מהורה עשיר הופכת את היורש לעשיר גם הוא.
בדרך זו זורם הכסף אל השליט הן מירושה (כאשר השלטון עובר מאב לבן במשך דורות) והן מהכנסותיה השוטפות של המדינה.
אליזבת השנייה מלכת הממלכה המאוחדת הייתה דוגמה למלכה עשירה מאוד במדינה דמוקרטית באופייה, אף שעושרם של שליטים מקובל יותר במשטרים שאינם דמוקרטיים.
הסולטאן של ברוניי, שהיא מדינה עשירה בנפט, עמד במשך שנים אחדות בראש רשימת עשירי העולם.
זכייה בהגרלה: פעמים רבות הפרס הראשון בהגרלה מגיע לסכום של מיליונים רבים, כך שהזוכה בו הופך לאדם עשיר.
הבטחת עושר הופיעה כבר בפרסום של מפעל הפיס בראשית ימיו: "פיס בכפר, פיס בעיר, פיס הופך עני לעשיר".
אחד המניעים לעיסוק בפשע הוא תקווה להתעשרות מהירה וקלה.
ארכי-פושעים כגון ראשי המאפיה והיאקוזה עשויים להתעשר ומצליחים לעיתים בדרכים שונות "להלבין" את מקורות הונם.
הונו של אדם עשוי להיות מושקע בדרכים שונות, העושות אותו סמוי מן העין, אך ישנם סממני עושר, המאפשרים לאדם עשיר להפגין את עושרו.
מכוניות יוקרה: לצד המכוניות ה"עממיות" בהן עושים שימוש רוב האזרחים, ישנן מכוניות יוקרתיות, המיועדות לבעלי אמצעים.
בין אם מכוניות שמיוצרות על ידי יצרנים שמתעסקים בייצור מכוניות יוקרה בלבד (למשל יצרנית רולס-רויס הבריטית ומייבאך הגרמנית), ובין אם על ידי חברות גדולות יותר דוגמת טויוטה שמייצרות דגמים מפוארים, השמורים לבעלי ממון.
יצרני מכוניות יוקרה פופולריות במיוחד ברחבי העולם הן: יגואר, מרצדס, לקסוס ו-BMW.
מטוס מנהלים ויאכטה פרטית מפוארת הם אמצעי תחבורה המשמשים עשירים מופלגים.
תחושת העושר או אפקט העושר הוא מושג כלכלי המנסה להסביר את בחירתם של יחידים להוציא כסף לצריכה.
על פי תאוריית "ההכנסה הקבועה" של הכלכלן מילטון פרידמן היקף הצריכה אינו נובע ממצב הכלכלי הנוכחי של היחיד אלא מציפייתו להכנסה העתידית.
תחושת העושר מגדילה את ציפייתו של האדם להכנסה ומכאן מגבירה את הצריכה.
תהליך זה מביא לעיתים להגברת הפעילות במשק כאשר להרבה אנשים קיימת תחושת עושר.
תחושה זו מבוססת על עליה בערך הנכסים של היחיד – מניות בבורסה, ערך הדירות ונכסים אחרים.
תופעה זו באה לידי ביטוי בתקופת "בועת האינטרנט" או "בועת הדוט-קום" בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בה ערך המניות עלה ללא כל יחס לערך האמיתי של הנכסים ורבים חיו בהרגשה שהם בעלי הון רב, תופעה שהזינה את הצריכה, עד לקריסת המניות.
עיקרון בסיסי במיסוי הוא התחשבות ביכולתו של משלם המס לעמוד בתשלום זה.
מבחינה זו, הטלת מס מוגדל על עשירים נחשבת כראויה מבחינה חברתית – להם ישנה היכולת לשלם מס זה.
לעיתים מוטלים מיסים מיוחדים על פעילויות המאפיינות עושר, ולעיתים מוטל מס מוגדל על עשירים.
במדינות רבות מס הכנסה הוא מס פרוגרסיבי, כלומר שיעור המס גדל עם עליית ההכנסות, כך שעד לסף מסוים ניתן פטור מלא ממס, ומהעשירים נגבה חלק מהכנסותיהם כמס.
הטלת מס ירושה (או מס עיזבון) על ירושה שמוריש אדם שגובהה עולה על סכום מסוים.
מס זה מצמצם את העברת העושר מדור לדור.
לעיתים מלווה מס זה במס מתנות, שבא למנוע התחמקות מהמס באמצעות העברת נכסים כמתנה בעת שהמוריש עודנו בחיים.
מס רכוש, שגובהו נקבע לפי ערכם של נכסים עיקריים שבידי האדם, הוא מס המשולם בעיקר על ידי עשירים, ולעיתים אף לו אופי פרוגרסיבי.
מס מותרות, שהוא מס המוטל על מוצרי צריכה הנחשבים לנחלתם של העשירים בלבד.
השאלה עד כמה ראוי שיהיה גבוה נטל המס המוטל על עשירים נתונה בוויכוח ציבורי, ומדינות שונות, כמו גם ממשלות שונות, נבדלות בגישתן לשאלה זו.
בישראל קבע שר האוצר, משה נסים, את הכלל "עיקר ממונו של אדם בידו", כלומר שראוי כי נטל המס יפחת ממחצית הכנסתו של אדם.
מאידך, לעשירים יכולת כלכלית להתמודד עם רשויות המס ולהקטין משמעותית את חבות המס שלהם באמצעים חוקיים.
התרבות הקפיטליסטית סוגדת לעושר ורואה בו ערך מרכזי, כמו שמשקף למשל רעיון "החלום האמריקאי".
הרומן נאמנות מאת הרנאן דיאז עוסק בעושר קיצוני.
מחקרים שבדקו התנהגות של עשירים מעלים אפשרות לקשר בין עושר לבין התנהגות שאינה אתית.
לדוגמה, בארצות הברית אנשים במכוניות יוקרה נכנסו לצומת בלי להמתין לתורם, וזאת בשיעור גבוה יותר מהאחרים.
עשירים רימו יותר מאחרים ונטו להתנכר לסבלו של זולתם.
לא היה הבדל מובהק בין עשירים מלידה לבין מי שזכו בעושר בעצמם.
עושה שוק הוא ישות פיננסית, לרוב חברת ברוקרים או חברת מסחר מתמחה, הממלאת תפקיד מכריע בשווקים הפיננסיים על ידי הקלה על קנייה ומכירה של מכשירים פיננסיים כמו מניות, אג"ח, מטבעות או נגזרים.
תפקידו העיקרי של עושה שוק הוא לספק נזילות לשוק וכדי לבצע אותו הוא תמיד מוכן לקנות או למכור מכשיר פיננסי מסוים במחירים נקובים.
עושה השוק משיג זאת באמצעות הצגה מתמדת של הצעת מחיר (המחיר שבו הוא מוכן לקנות - Quote) וגם בקשת מחיר (המחיר שבו הוא מוכן למכור - Ask) עבור המכשירים הפיננסיים שהוא מכסה.
מרווח הצעות-בקשה זה מייצג את שולי הרווח שלו.
על ידי כך, עושה שוק מבטיח שתמיד יהיו קונים ומוכרים זמינים לסוחרים ולמשקיעים, גם בזמן שבו אולי לא יהיה קונה או מוכר טבעי.