tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבוכים המשמשים בניסויים כאלה הם לדוגמה מבוך בארנס, מבוך המים של מוריס ומבוך הזרוע הרדיאלית.
שימוש אחר במבוכים בניסויים מדעיים הוא בהערכה של נזק מוחי שנגרם לאורגניזם מודל כתוצאה ממוטציה, הרעלה וכיוצא בזה.
במקרה זה אורגניזם הניסוי נע במבוך אותו אורגניזם הביקורת פותר בקלות.
מבחן התנהגותי לשיתוף פעולה חברתי בחולדות
מבוך שיתוף הפעולה החברתי של חולדות
המבוך האוטומטי הוא כלי חדש המאפשר לכמת בצורה יעילה וממוחשבת שיתוף פעולה חברתי בין חולדות.
המבוך מורכב מתיבה שחורה שמחולקת באופן אנכי, בחלקה הפנימי, לשני נתיבים על ידי מחיצה שקופה מחוררת, מצלמת וידאו מלמעלה ומיפוי ממוחשב.
המבחן מתחלק לשני חלקים והוא מתייחס לשתי חולדות בכל פעם.
חלק ראשון מתבצע בימים 1–12, הזירה מכילה שני מסלולי ריצה, כשכל חולדה רצה במסלול שמופרד על ידי המחיצה השקופה, שבה חורי הרחה בלבד (אין מגע בין החיות).
בחלק הראשון של המבחן המסלולים מחולקים לשני אזורים שווים באורכם על ידי מערכת המיפוי הממוחשבת בלבד, כלומר אין סממן ויזואלי שמעיד על החלוקה.
שתי החולדות צריכות לרוץ יחד ולעבור את שני חלקי המבוך בהפרש של לא יותר מחמש שניות כדי לקבל את התגמול המשותף - מי הסוכר.
התגמול ניתן לשתי החולדות ואין תחרות על המשאב.
בחלק השני של המבחן בימים 13–18 עולה רמת הקושי במבוך, בכך שהזירה תחולק אוטומטית לשלושה חלקים שווים והחיות מבצעות מבחן שת"פ כמו בניסוי קודם.
המבחן החברתי הראה כי בתוך 18 ימי אימון החולדות הראו למידה חברתית מתקדמת, והצליחו לקבל 13 מנות מי סוכר לעומת 3 בתחילת הניסוי על ידי סנכרון קצב ההתקדמות שלהם.
המבוך - סרטו של ג'ים הנסון בכיכובו של דייוויד בואי
שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב) - מכיל תת־סיפור על הסתבכות במבוך
הניצוץ - סרטו של סטנלי קובריק.
הסרט מבוסס על רומן זהה מאת הסופר סטיבן קינג, אך ברומן המבוך אינו מופיע.
בסרט המבוך ממוקם בשטחו של בית המלון אוברלוק ותעיית הגיבורים בו (אחד משיאי הסרט) מהווה אליגוריה לנפשם התועה.
דברי המסילת ישרים שהובאו בפתיח, מדמים את העולם כולו למבוך גדול שבו אדם אינו יודע לאן ללכת ולפנות כדי להגיע למוצא הנכון שהוא בעצם עשית רצון האלוהים.
ולכן האדם צריך לשמוע לעצות הנאמרות מפי חז"ל שהם כמו האדם שעומד במבוך מלמעלה ורואה לאן כל הדרכים מובילות.
מַבּוּעִים הוא יישוב קהילתי בנגב הצפוני, מצפון-מזרח לעיר נתיבות, בתחום המועצה האזורית מרחבים.
שטח מבועים כולל כ-6,400 דונם.
משמעות שם היישוב היא מעיינות, והוא ניתן למקום בהשראת פסוק מספר ישעיהו המסמל את הפרחת השממה: .
מבועים הוקמה בשנת 1958 כמרכז כפרי המספק שירותים למושבי האזור.
בגל העלייה בשנות ה-90, קלט היישוב עולים רבים וכן ילידי הארץ מבני היישובים הסמוכים.
ביישוב ישנו אולם תרבות הניתן גם להשכרה לאירועים משפחתיים ולכנסים עסקיים, וכן בריכת שחייה.
במבועים פועלים שני בתי כנסת - "רינת אבות" ו"היכל מנשה".
ביישוב הוקמו "גן תומר" לזכרו של , ו"גן נועה" לזכרה של , תושבי היישוב.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לשנת 2022 (אומדן), מתגוררים במבועים 1,238 תושבים וביניהם כ-285 משפחות.
ביישוב פועלים 5 פעוטונים, 4 גנים ובית ספר יסודי.
בני הנוער לומדים בתיכון האזורי במועצה האזורית או באשל הנשיא.
ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער האיחוד החקלאי.
מבוכה היא מצב רגשי של מוטרדות מסוימת ואי־נוחות, שאדם עשוי לחוות כאשר נראה לו שאחרים שופטים או עלולים לשפוט אותו (או את אדם אחר) על חלק בגופו או באישיותו שנחשף אליהם, או על פעולה חברתית או מקצועית בלתי מקובלת שלו (או של אדם אחר) שאותם אחרים היו עדים לה.
לעיתים מעורבת בכך גם פגיעה בכבוד או ביושרה של האדם שמרגיש מבוכה.
יש המגדירים מבוכה כסוג של חרדה עקב התנהגות שאינה מקובלת בחברה; סיבת המבוכה אינה ידועה, לכן זוהי חרדה ולא פחד ספציפי.
תחושת מבוכה דומה במידה מסוימת לבושה, אך הן נבדלות בכך שבושה נגרמת לעיתים קרובות בעקבות מעשה לא מקובל מבחינה מוסרית (ולכן קשורה לאשמה) בעוד מבוכה נגרמת בהקשר חברתי; בנוסף, בושה עשויה להיגרם גם בשל מעשה שבוצע וידוע רק לאדם עצמו; לבסוף, בושה היא לרוב רגש עוצמתי וקשה יותר מאשר מבוכה.
מצבים אפשריים בהם האדם נבוך בעקבות פעולה שביצע, עשויים להיות למשל מצבים בהם הוא נתפס בשקר שאמר או בטעות שביצע, או כאשר אחרים נחשפים לפעולות גופניות שביצע כגון נפיחה.
בתרבויות רבות, מצב בו אדם נתפס בטעות כאשר אינו לבוש כהלכה או ערום בחלקו עשוי להביא למבוכה רבה.
גם פעולות של אחרים עשויות לגרום מבוכה לפרט, למשל כאשר הפרט מגלה שהוא נושא לרכילות בשיחה המתקיימת בקבוצה חברתית, או כאשר אחר מעיר לו בזלזול בפני אחרים על התנהגותו או הופעתו.
יש הבעות פנים ומחוות גוף אופייניות המופיעות תמיד ומזוהות ללא קשר לתרבות עם מבוכה.
תגובת המבוכה מתחילה כחצי שנייה לאחר שהאדם "נתפס בקלקלתו".
היא כוללת הסטת מבט למטה ואז לצדדים, "חיוך" מיוחד השונה מההבעה הידידותית בכך שמעורב בו רק שריר אחד (הזיגומטיקוס) המעלה את זוויות הפה כלפי מעלה כששאר המחצית התחתונה של הפנים קפואה ומכווצת.
אחר כך מורכן הראש למטה ועמו נשמטות הכתפיים, בשלב זה מופיעה לעיתים קרובות נגיעה של היד בפנים.
ילדים בגיל שנתיים כבר מבצעים את רצף הפעולות השלם הזה כשהם נדרשים, למשל, להופיע בפני זרים.
לא רק מחוות המבוכה אוניברסליות אלא גם הפענוח שלהן.
אנשים מתרבויות שונות זיהו נכון מבוכה אצל בני עמים רחוקים.
התרבות משפיעה בהחלט על הסיטואציות שיפעילו את המבוכה אבל לא על דרך ההבעה שלה.
הסומק אינו חלק מהותי של תצוגת המבוכה: הפנים מאדימות כ־15 עד 20 שניות מתחילת האירוע ואילו רצף המחוות הטיפוסי אורך כחמש שניות בלבד.
נראה כי למבוכה יש תפקיד חברתי חשוב בשיקוף והגדרת גבולות לגבי האופן בו רצוי שיתנהלו קשרים חברתיים, בהתאם לנורמות המקובלות בכל חברה ותרבות.
מבוע היה כתב עת ליצירה יהודית בספרות, בהגות ובאמנות.
ארבעים גיליונות של כתב העת ראו אור בתדירות לא קבועה; גיליונו הראשון יצא לאור בשנת תשכ"ג והאחרון בשנת תשס"ט.
הוא נוסד על ידי הסופר והעיתונאי יעקב אבן חן (אדלשטיין), ונערך על ידיו עד לפטירתו בשנת תשנ"ז.
לאחר מכן, ערכו את כתב העת עורכים אחדים: זהבה בן דב, נעמי רוזנברג, פרופ' יהודה אייזנברג ויהושע גרינברג.
בשנת תשס"ט החל לראות אור כתב העת "עתר", בהוצאת תבונות של מכללת יעקב הרצוג - גוש עציון.
החל מגיליונו השני, שיצא לאור בשנת תש"ע, התאחד "עתר" עם "מבוע", והוא יוצא בהוצאת תבונות.
חברי המערכת בזמנו של פרופ' יהודה אייזנברג כללו את נחמה אדלשטיין, שפרה וינשטוק אשכול, יונתן גורל, יעל לוין, ויהודית מליק שירן.
מבורך הוא תואר שמעניקה הכנסייה הקתולית לנפטר שהכנסייה הכירה בכניסתו לגן העדן וביכולתו להשתדל למען מאמינים המתפללים בשמו.
בירוך הוא השלישי מבין ארבעת השלבים בתהליך הקאנוניזציה, ולמעשה, השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש.
על מנת שאדם יוכרז כמבורך חייבת להיות הוכחה שהוא ביצע נס אחד לפחות (אלא אם הוא מרטיר).
מבזק או פלאש הוא התקן, בדרך כלל אלקטרוני, המשמש ליצירת הבזק תאורה קצר לצורך צילום.
מבזקים יוצרים בדרך כלל הבזקי תאורה קצרים מאוד - כאלפית שנייה, בטמפרטורת צבע של כ-5,500 מעלות קלווין.
ניתן להשתמש בפלאש במצבים בהם האור הזמין בסצנה המצולמת חלש מדי, או כדי לאפשר צילום במהירות תריס גבוהה יותר, למשל בעת צילום עצמים הנעים במהירות.
במקור השתמשו לצורך זה במגש מתכתי עם אבקה דליקה שהייתה ניצתת בעת הצילום, אולם כיום כל המבזקים הם אלקטרוניים.
האור המגיע מהמבזק ומוחזר מהעצמים המצולמים נחלש במהירות ככל שמרחיקים את העצם מהמצלמה.
טווח פעולה אופייני של מבזק הוא 3 עד 5 מטרים.
במרחקים גדולים מזה, למשל בצילום נוף, לא תורגש השפעת המבזק והצילום יהיה דומה מאוד לצילום ללא מבזק.
מבול של צרות הוא סרט קולנועי מסוגת קומדיה שבוים על ידי טום שדיאק, והוא ספין אוף לסרט ברוס הגדול מכולם.
הקרנת הבכורה בארצות הברית הייתה ב-22 ביוני 2007, ובישראל יצא לאקרנים בתחילת אוגוסט.
אוון בקסטר (המגולם על ידי סטיב קארל) עוזב את עבודתו בטלוויזיה, שם הוא עבד כשדרן חדשות.
הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית ושואף להיכנס עמוק לחיי הפוליטיקה.
לשם מטרה זו הוא קונה רכב ועובר יחד עם משפחתו לפרוור שנמצא באזור וושינגטון.
אוון מופתע למצוא בפתח ביתו החדש אוסף של כלים וקרשים.
לאחר זמן מה מופיע גם שולח המשלוח - אלוהים, בכבודו ובעצמו (המגולם על ידי מורגן פרימן).
אלוהים מצווה על אוון לבנות תיבה בדומה לתיבת נוח, מאחר שבקרוב עומד להגיע מבול שיציף את היבשה.
לאחר ניסיונות רבים וכושלים של אוון להתחמק מן התפקיד, הוא נאלץ להסכים עם גורלו ומתחיל בבניית התיבה, כאשר הוא מוקף במאות בעלי חיים שונים.
למרות הזלזול והלגלוג של הסובבים אותו, הוא מצליח לסיים את בניית התיבה בזמן יחד עם עזרת בני משפחתו ובעלי חיים רבים המתגייסים לעזרתו.
היום הנבחר על ידי אלוהים, 22 בספטמבר, מגיע וה'מבול' הצפוי מתגלה כגשם רגיל, מה שגורר קריאות זלזול רבות מכלי התקשורת ושכניו.
בנוסף, התיבה נקבעה כאובייקט בלתי חוקי המועמד להריסה.
ברגע שהמכונה הגדולה עומדת לרסק את הספינה, נפרץ סכר של אגם ענק, החולש על העיר, וזרם מים אדיר שוטף את האדמה.
האנשים שנמצאים מסביב לתיבה מופתעים מהשיטפון, וממהרים להיכנס לתוכה.
גל עצום מרים את התיבה וסוחף אותה תוך כדי הריסת כל דבר העומד בדרכה, עד שהיא נתקעת בבניין הקונגרס.
שם אוון יחד עם כל בעלי החיים ובני האדם שהציל, עומד מול הפוליטיקאים ההמומים, כאשר מתברר כי הסכר נפרץ בשל מחדלים ופשעים של פוליטיקאים.
תקציבו של הסרט "מבול של צרות" היה כפול מתקציבו של "ברוס הגדול מכולם", לכן הציפיות לרווחים היו גבוהות יותר.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו הוא הכניס 31 מיליון דולר, פחות מחצי מההכנסות של "ברוס הגדול מכולם" שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו 68 מיליון דולר.
מבוע – בית מדרש ישראלי (עד 2023 נקרא בית פרת – מדרשה ישראלית, עד 2019 נקרא עין פרת – המדרשה באלון) הוא רשת של בתי מדרש קהילתיים בישראל.
המדרשה מציעה מספר תוכניות קבועות המתקיימות לאורך השנה ועוסקות בעיקרן בלימוד יהדות ובתרבות ישראלית, לצד תחומי דעת שונים ומגוונים.
לצדן, קהילת המדרשה פועלת בכמה מוקדים בארץ כבית ללימוד, התכנסות, תפילה, חינוך ועשייה חברתית.
למבוע ישנם בתי קבע בשלושה מוקדים: ירושלים, תל אביב ואלון, ומוקדי פעילות מרכזיים בבאר שבע ובחיפה.
בין מקימי המדרשה היה מיכה גודמן.
את המדרשה מובילים היום הרב דני סגל, ראש המדרשה, ענת סילברסטון המנכ"לית, וקרן אפלבאום-ריף סמנכ"לית הפיתוח.
המדרשה החלה את דרכה בשנת 2003 כשלוחה של המכינה הקדם-צבאית עין פרת, וכתוכנית המשך לבוגרי מכינות קדם-צבאיות ושנות-שירות, שביקשו להאריך את לימודיהם בחצי שנה נוספת.
התוכנית התקיימה בקמפוס נפרד ביישוב אלון שהיה סמוך למקום המכינה בכפר אדומים.
לימים הפכה התוכנית הנפרדת למוסד העומד בפני עצמו וקיבלה את השם 'עין פרת – המדרשה באלון'.
בשנת 2006 החלה המדרשה לקיים תוכניות עצמאיות בקמפוס המדרשה באלון, שיועדו בעיקרן לבוגרי צבא, מכל הקשת הדתית.
שתי תוכניות הליבה הקבועות של המדרשה, שמתקיימות בקביעות מאז, הן 'תוכנית אלול' – תוכנית בית-מדרשית בת 40 ימים המתקיימת בכל קיץ מתחילת חודש אלול ועד ליום כיפור, ו'תוכנית מבוע' – תוכנית בית-מדרשית בת כארבעה חודשים.
בתוכניות אלה משתתפים כ-300 צעירות וצעירים מדי שנה.
נכון לשנת 2024, בוגרי תוכניות המדרשה מראשיתה מונים כ-4,000 בוגרות ובוגרים.
עם השנים הלכה וגדלה המדרשה מעבר לתוכניות הליבה והתעצבה כקהילה הפונה לכלל החברה הישראלית ומבוססת על לימוד, תפילה ואקטיביזם חברתי.
בשנת 2019 המדרשה שינתה את שמה ל'בית פרת – מדרשה ישראלית' והשיקה סמליל חדש, ומאז שנת 2023 שם המדרשה הוא 'מבוע – בית מדרש ישראלי'.
בית המדרש חבר בפנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית ושותף ב'רשות הרבים - הפורום הירושלמי לארגוני התחדשות יהודית'.
במדרשה מתקיימות שתי תוכניות ליבה:
תוכנית מבוע: תוכנית בת ארבעה חודשים המיועדת בעיקרה לצעירים אחרי צבא או שירות לאומי ומתקיימת בקמפוס שבאלון.
התוכנית כוללת לימוד אישי וקבוצתי של מה שהיא מגדירה כיצירות הגדולות שמרכיבות את הזהות היהודית והישראלית, ומטרתה, לפי מארגניה, ליצור מה שהיא תופסת כשיח ישראלי פתוח, מכבד, מגוון, רלוונטי ועמוק.
הלימודים בתוכנית כוללים שיעורים, סדנאות, לימוד אישי או לימוד בחברותא, בנושאים שונים ובהם תנ"ך, גמרא, פילוסופיה מערבית, מחשבת ישראל, ספרות עברית, יצירות מופת בספרות העולם, ציונות וחסידות.
על פי מארגניה, התוכנית שמה דגש על עצמאות בלימוד ועל עיסוק בזהות ובאקטיביזם חברתי ברוח הרעיונות והערכים הנלמדים בבית-המדרש.
תוכנית אלול מתקיימת מראש חודש אלול ועד ליום הכיפורים.
התוכנית, שהחלה לפעול בשנת 2007, גדלה עם השנים ולוקחים בה חלק כ-250 צעירים מדי שנה, המחולקים בין כמה קמפוסים שונים: אלון, יער ירושלים וקיבוץ נתיב הל"ה.
בעבר תוכניות אלול התקיימו גם בקמפוסים שונים ששכנו, בין היתר, בחוקוק, חנתון, עין צורים, נס הרים ושדה בוקר.
קהילת המדרשה מונה אלפי אנשים.
הקהילה מורכבת בעיקרה מבוגרי התוכניות אך פעילותה פתוחה לכל החברה הישראלית.
מוקדי הפעילות המרכזיים נמצאים בירושלים, תל אביב, באר שבע וחיפה.
בירושלים ובתל אביב יש למדרשה מרכזים פיזיים המכונים מבוע הירושלמי ומבוע התל אביבי, המתפקדים לאורך השנה כבתי-מדרש קהילתיים שמתקיימים בהם שיעורים, אירועי תרבות, התכנסויות חברתיות ותפילות ערב שבת.
פעילות קהילת הבוגרים מתקיימת כשילוב בין צוות המדרשה לבין מתנדבים ופעילים.
לצד האירועים השוטפים המתקיימים כל העת בקהילת המדרשה, ישנם כמה אירועי שיא גדולים לאורך לוח השנה היהודי:
יום כיפור – המדרשה מקיימת בירושלים ובתל אביב תפילות ולימוד לאורך יום כיפור, שמשתתפים בהם אלפי אנשים בשנה.
במקביל לתפילה השואפת להביא לידי ביטוי ניגונים מסורתיים לצד ניגונים מתחדשים ונוסחי עדות מגוונים, מתקיימים לאורך החג שיעורים המועברים על ידי בוגרי המדרשה.
פורים – בפורים מתקיימת חגיגה קהילתית הכוללת קריאת מגילה, התוועדות ובה לימוד וניגונים ומסיבת ריקודים.
יום העצמאות – מאז שנת 2014 המדרשה מקיימת בירושלים אירוע פתוח לקהל ביום העצמאות.
האירוע מתחיל לקראת צאת יום הזיכרון במעגלי שיח, לימוד ושירה, במרכזו טקס מעבר המבדיל בין יום הזיכרון ליום העצמאות, שלאחריו תפילת הלל חגיגית ואחריה מסיבת ריקודים ישראלית.
ביום העצמאות עצמו המדרשה מובילה אירועים של תפילה, לימוד וקריאת מגילת העצמאות בטעמי המקרא.
בית המדרש לחינוך יהודי – תוכנית שנתית בשיתוף עם מכון 'כרם' לחינוך הומניסטי, שהחלה בשנת 2020 ומיועדת לאנשי חינוך שרוצים להעמיק בסוגיות של זהות יהודית במרחב החינוכי.
המדרשה מקיימת, לצד התוכניות הקבועות גם הכשרות וסמינרים בנושאים שונים לציבור הרחב.
'נישאים ברוח' – סדנאות זוגיות בהנחיית הרב דני סגל, העוסקות בתקשורת זוגית, אינטימיות, דיבור והקשבה.
סמינרים ופעילויות לחיילים – המדרשה מקיימת סדנאות וסמינרים מגוונים לחיילי צה"ל: הכשרות פיתוח מפקדים בהובלת המדרשה הצה"לית, ייעוץ בנוגע לימי עיון עבור סגלי חינוך והכשרות בנושאי יחסי צבא וחברה, מורשת, מסורת וערכים.
קרן מימוש – קרן קהילתית של בוגרי המדרשה התומכת, במודל של 'קרן הון-סיכון' (ללא מטרות רווח) ביוזמות חברתיות שונות של בוגרי המדרשה.
עשרת ימי תודה – יוזמה שמבקשת ליצור מסורת חדשה של הודיה בחברה הישראלית, בימים שבין יום השואה ויום העצמאות, בהשראת 'עשרת ימי תשובה' שבין ראש השנה ליום כיפור.
מטרתם של עשרת ימי תודה היא להציע את מונח התודה על היבטיו השונים כמענה תוכני ורעיוני לזמנים הטעונים מבחינה לאומית – הימים שבין יום השואה ליום העצמאות.
במסגרת עשרה ימים אלו מתקיימים מפגשי לימוד ושיח במוקדים השונים של המדרשה, ברחובות ובערים השונות.
מהפכת הקשב – תנועה חברתית שצמחה בקהילת המדרשה ומבקשת ליצור מערכת יחסים בריאה בין בני האדם לטכנולוגיה הדיגיטלית, לעורר מודעות לנזקים הפוליטיים והנפשיים של תעשיית תשומת הלב, ולפתח את הפתרונות המתאימים כדי להתמודד איתם.
תוכן דיגיטלי – באתר האינטרנט של המדרשה ניתן למצוא מאמרים, מערכי שיעור ותכני לימוד, הקלטות של שיעורים והרצאות והקלטות של ניגונים לחגים ממסורות ומעדות שונות.
כמו כן, בשנת 2023 הושק הסכת של המדרשה בהנחיית סיגל שטיינברג, בשם 'מראה מקום'.
פעילות המדרשה במלחמת חרבות ברזל'
במהלך מלחמת חרבות ברזל הקימה את בית הספר 'כל ישראל', בית ספר יסודי קהילתי למשפחות המפונות משלומי שבצפון, בהובלת סמנכ"לית הפיתוח של המדרשה קרן אפלבאום-ריף.
המדרשה אירחה מפונים בקמפוס באלון במהלך חודש אוקטובר והקימה מיזמים שונים לאור המצב: שיעורים מוקלטים לחיילים ('מנות קרב'), מפגשי לימוד קצרים בזום ('ברכות השחר'), 'בית מדרש שטח' לחיילים, ומיזם 'ספרייה ניידת' לחלוקת ספרי יד שנייה לחיילים בחזית, לפצועים ולמרכזי מפונים מהדרום ומהצפון.
מבול הוא אלבומה השני של הזמרת היוצרת קרן פלס.
האלבום יצא לאור ב-7 באפריל 2008, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
את האלבום הפיק לואי להב.
מן האלבום יצאו הסינגלים "מבול", אשר הוביל במצעדי הפזמונים וזכה להשמעות רבות, "רצה הביתה", שיצא סמוך לצאת האלבום, "במכונית ליד הים" שיצא במאי, "פיז'ו 92'", שיצא ביולי, ו"תקופה של שינויים" שיצא בנובמבר.
שיר הנושא של האלבום, "מבול", עוסק בהתמודדות של קרן פלס עם הביקורות שקיבלו שיריה בתקשורת.
בתאריך 10 בספטמבר 2008, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, על מכירות של מעל ל-20 אלף עותקים בישראל.
מילים ולחן של כל השירים: קרן פלס.
עיבודים: קרן פלס ואודי שמחון.
הסינגל מספר השמעות ארצי שבועות במצעדים מבולמעל 900 השמעות 8
רצה הביתה מעל 300 השמעות 3
רצה הביתה (מתוך "הלילה עם ליאור שליין")
קרן פלס - פסנתר, סינתי, כותבת מילים, מלחינה, מעבדת
אודי שמחון - גיטרות חשמליות, גיטרות אקוסטיות, מעבד, מפיק מוזיקלי
לואי להב - מפיק מוזיקלי
עדי גולדשטיין - קלידים, תכנותים
מיקי ורשאי - גיטרה בס
מבוקש הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2008, שמבוסס על סדרת קומיקס של מארק מילר בעלת אותו השם.
הסרט בוים על ידי טימור בקממבטוב ומככבים בו ג'יימס מק'אבוי, מורגן פרימן, טרנס סטאמפ, תומאס קרצ'מן, קומון ואנג'לינה ג'ולי.
הסרט עוקב אחר וסלי גיבסון, רואה חשבון מתוסכל שמגלה שאביו הוא מתנקש מקצועי אשר הצטרף ל"אחווה", גילדה סודית, ונרצח על ידי מתנקש אחר.
הפקת הסרט החלה באפריל 2007 ברפובליקה הצכ'ית, בה הורכבה התפאורה שהותאמה לאחר מכן לשיקגו.
הסרט יצא בממלכה המאוחדת ב-12 ביוני 2008 ובארצות הברית ב-27 ביוני 2008 ב-22 בינואר 2009 הסרט היה מועמד בשתי קטגוריות בטקס פרסי אוסקר עבור המוזיקה.
וסלי גיבסון (ג'יימס מק'אבוי) הוא עובד משרד מתוסכל שחייו משעממים; חברתו בוגדת בו, יש לו בוסית מעצבנת והוא לוקח תרופות נגד חרדה.
יום אחד, הוא פוגש את פוקס (אנג'לינה ג'ולי) שמספרת לו שאביו היה מתנקש שהיה חלק מארגון למתנקשים בשם "האחווה".
וסלי מצטרף לאחווה ולומד את סודותיה.
האחווה מחליטה להוציא להורג אנשים ששמם נרקם במכונת אריגה קסומה.
המכונה מאתרת שמות של אנשים העתידים לגרום לסבל ומוות.
וסלי מגלה כי שמו של אביו הופיע שם, ולכן פנה נגד האחווה.
בסוף, מתברר שהארגון הטעה אותו כל הדרך, וגרם לו לרצוח את אביו שלו.
השם האמיתי שהופיע במכונה היה השם של מנהל הארגון סלואן.
לאחר מכן, הסתבר כי שמם של כל החברים באחווה הופיע במכונה.
וסלי מצליח בכוחות עצמו ובעזרת פוקס (שהאמינה בכך שכל השמות שהמכונה מוציאה צריכים למות כולל היא עצמה) לנצח את הארגון.
ג'יימס מקאבוי - וסלי גיבסון, רואה חשבון מתוסכל ומיואש אשר מגלה כי אביו נרצח והיה מתנקש בארגון ואף מצטרף לארגון "האחווה" והופך למתנקש בעל כישורי ירי והתחמקות מופלאים והגיבור הראשי של הסרט.
מורגן פרימן - סלואון, ראש ארגון "האחווה" אשר מתגלה בתור האנטגוניסט הראשי של הסרט מכיוון שרצה לחסל את וסלי.
אנג'לינה ג'ולי - פוקס, מתנקשת בכירה בארגון "האחווה" שהייתה לידידתו הטובה של וסלי בארגון.
תומאס קרצ'מן - קרוס, חבר "אחווה" לשעבר ומתנקש מומחה, עזב את "האחווה" כשגילה שבגדה בייעודה והפך למטרה שלה.
קומון - ארל מלקולם ספלמן, ידוע גם בתור "The Gunsmith" אשר מאמן את וסלי כיצד להשתמש באקדחים וכלי נשק שונים.
קונסטנטין חבנסקי - "המדביר", חבר רוסי ב"אחווה", מומחה בחומרי נפץ המפוצץ את מטרותיו באמצעות פצצות המולבשות על עכברושים.
מארק וורן - "המתקן", חבר "האחווה", "מתקן הרגלים רעים" על ידי הכאה אלימה ושיטתית של אנשים.
דאטו בטחאדזה - "הקצב", חבר "האחווה", מומחה להתנקשות באמצעות סכינים.
טרנס סטאמפ - פקוורסקי, יצרן מומחה של קליעים בלתי ניתנים לזיהוי העובד בטירה מבודדת בצ'כיה.
כריס פראט - בארי, חברו לעבודה של וסלי ושוכב עם חברתו, קאת'י, מאחורי גבו.
דייוויד אוהרה - מר X, חבר "האחווה" הנחשב לבכיר מתנקשיה.
כריסטין הייגר - קאת'י, חברתו של וסלי הבוגדת בו עם בארי.
לורנה סקוט - ג'אניס, המנהלת של וסלי במקום עבודתו, המשפילה אותו ויורדת לחייו.
וסלי מתמרד נגדה כחלק מיציאתו לחייו החדשים.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין דני אלפמן.
הסרט קיבל ביקורות טובות וקיבל ציון של 72% מתוך 100 מביקורות של מבקרי קולנוע באתר "Rotten Tomatoes" וקיבל מפי איגוד הסרטים האמריקאי את הדירוג המחמיר R כיוון שהסרט הכיל אלימות רבה.
הסרט היה לשובר קופות עולמי כאשר הצליח להכניס 341 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2009, יצא לקונסולות המשחקים כגון אקס-בוקס, פלייסטיישן ולמחשב האישי, משחק וידאו המבוסס על הסרט הנקרא "מבוקש: נשקי הגורל" בו השחקן משחק את דמותו של וסלי אשר לובש על גופו חליפה שחורה מעור ועוטה על פניו מסכה בעלת עיניים זוהרות כתומות.
במשחק, השחקן יצטרך להוביל את וסלי להילחם מול הנבל של המשחק העונה לשם "בן האלמוות", מתנקש אכזרי אשר רוצה לחסל את וסלי.
מבזק חדשות הוא מהדורת חדשות קצרה יחסית, בת כחמש עד עשר דקות (להבדיל ממהדורה מלאה הנמשכת כחצי שעה עד שעה).
בנוסף למבזק חדשות שגרתי, המשודר במועדים שתוכננו מראש, מתקיימת לפעמים פריצת חדשות, בעקבות אירוע שהתרחש ומצדיק דיווח מיידי תוך הפסקת השידור הרגיל.
מבזק חדשות מלווה בדרך כלל בשידור חי ממקום האירוע במטרה להפגיש את הצופה עם זירת ההתרחשות – דבר המעודד המשך צפייה ומהווה חלק בלתי נפרד מטקס הדיווח העיתונאי במיוחד במקרי חירום.
פורמט מבזק החדשות כמעט ואינו משתנה בין ערוץ אחד למשנהו.
המבזקן יושב מול המצלמה ומקריא מתוך מכשיר הטלפרומפטר את המבזק שעמלו עליו במשך שעות עוד לפני שידורו.
המבזק מלווה בדרך כלל באות פתיחה ובאות סגירה כמו כל תוכנית טלוויזיה.
במהלך המבזק מוצג פסנוע חדשות – כתוביות בתחתית המסך (טיקרים) שמסכמות את דברי המבזקן בצורה קצרה וגם קטעי וידאו וקול בנושא האייטם שמוצג באותו הזמן.
המבזק עצמו אורך לא יותר מעשר דקות אך עם זאת מושקעות בהכנתו שעות רבות.
במבזק מוצגים מספר אייטמים חדשותיים מרכזיים שהתרחשו באותו היום ובסופו של המבזק משודרת תחזית מזג האוויר.
לעיתים, לאחר תחזית מזג האוויר מוצג אייטם שאינו חדשותי אלא בידורי כדי לסיים את המבזק בצורה נינוחה ושמחה יותר לעומת תחילת המבזק שעוסק רק בחדשות, הלא נעימות לעיתים.
מטרת המבזק היא להביא לצופה את כל אירועי היום בפחות מעשר דקות ולסכם עבורו את כל האירועים שנחשבים בעיני עורך המבזק (בדרך כלל המבזקן עצמו) כחשובים.
כל ערוצי השידור המרכזיים בישראל משדרים מספר מבזקי חדשות לאורך היום: עם תחילת היום במשדרי הבוקר, בערבו של יום ובסופו של יום בחצות.
מגישי החדשות שמגישים את המבזק נקראים בעגה העברית 'מבזקנים'.
לעיתים, עם התרחשותם של אירועי חדשות חשובים, פורצים ערוצי הטלוויזיה במבזק חדשות מיוחד עם דיווח נרחב על אותה התרחשות.
במבזק מעדכנים הכתבים של אותו הערוץ שפורץ על האירועים ומדווחים על ההתרחשויות.
עם משוך הזמן והמשך הדיווח (בעיקר בהתרחשות אירועים גדולים מאוד), המבזק משתנה והופך למשדר במתכונת גל פתוח שנמשך לעיתים שעות רבות או מספר ימים.
אירועים מסוג גודל כזה קורים כל הזמן ובכל העולם: מלחמות, פיגועים, תאונות דרכים (התנגשות רכבות, התרסקות מטוסים), אסונות טבע, סיכולים ממוקדים וכו'.
אירועים אלה יכולים להיות גם מתחום הספורט, הכלכלה, התרבות או המדע ולאו דווקא מסוג "החדשות הקשות" (לדוגמה: מבזק חדשות מיוחד של חברת החדשות של ערוץ 2 בזמן שנערך הניסוי לשחזור המפץ הגדול – תחום המדע, או בזמן זכייתו של שחר צוברי במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג 2008 – תחום הספורט).
הפריצה המיוחדת לשידורי הטלוויזיה הרגילים עם עדכון מיוחד אינה פופולרית בעולם, שכן במדינות הללו קיימים ערוצי חדשות שכל מטרתם היא לספק את החדשות.
בערוצים אלה, עם התרחשות אירועים גדולים, המגיש מודיע על "חדשות חמות" ומתחיל לדווח על ההתרחשות.
במדינת ישראל, במקרה של התרחשות אירוע חשוב, פורצים ערוצי הטלוויזיה המרכזיים (קשת 12, רשת 13, כאן 11, ערוץ 9 ועכשיו 14) במבזק חדשות מיוחד עם דיווחים על ההתרחשות.
ברוב המקרים בישראל, הפריצות היו בגלל אירועים ביטחוניים כגון פיגועי התאבדות, פיגועי ירי, מלחמות, מסיבות עיתונאים וכדומה.
מבוך התשוקות (בספרדית: Laberinto de pasiones) הוא סרט קולנוע משנת 1982 שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט הוא קומדיה שגיבוריה הם סקסיליה, זמרת נימפומנית וריזה, בנו ההומוסקסואל של שליט מזרח-תיכוני.
השניים מתאהבים זה בזה, חרף ההבדלים הקיצוניים בהעדפותיהם המיניות.
הסרט מציג תמונה יוצאת דופן של אהבה ומין, המתרחשת במדריד של תחילת שנות ה-80.
סקסיליה (ססיליה רות), הקרויה בשם החיבה "סקסי", היא זמרת פופ מצליחה ונימפומנית.
ריזה (אימנול אריאס) הוא בנו ההומוסקסואל של שליטה המודח של טיראן, מדינה בדיונית במזרח התיכון.
כל אחד מהם משוטט בשוק הפשפשים אל רסטרו במדריד לשם חיפוש מאהבים.
כל אחד מהם בודק את מועמדיו באותה שיטה: בחינת החלק הקדמי העליון של מכנסי המועמד.
בתקווה להירפא מהנימפומניה ומחרדתה מאור השמש, סקסיליה נמצאת בטיפול אצל הפסיכותרפיסטית סוסנה (אופליה אנג'ליקה), ומספרת לה שלקחה 8–10 גברים לאורגיה, שבה הייתה האישה היחידה.
סוסנה מתעניינת יותר באביה של סקסיליה, ד"ר דה לה פניה, גינקולוג מומחה להפריה מלאכותית, אך זה אינו מגלה עניין ביחסי מין.
אחת מלקוחותיו היא הנסיכה טוראיה, אשתו לשעבר של שליט טיראן.
תוך כדי עיון בכתב עת מגלה טוראיה שריזה, בנה החורג, נמצא אף הוא במדריד.
בזכות טיפולו של ד"ר דה לה פניה, טוראיה מסוגלת להרות, לראשונה בחייה.
כיוון שאינה יכולה להשיג את זרעו של בעלה לשעבר, היא מחליטה להסתפק בזרע של בנו, ריזה, אותו היא מנסה לאתר.
ריזה מתגורר במדריד בזהות בדויה, כשהוא חובש פאה נוכרית ומשקפיים כהים.
הוא מקיים קשר עם פאביו, טרנסווסטיט צעיר.
מאוחר יותר הוא פוגש ברחוב את סאדק (אנטוניו בנדרס), והשניים הולכים לדירתו של סאדק למפגש מיני.
סאדק חבר בקבוצת טרור המחפשת את ריזה, אך אינו מזהה אותו.
כאשר ריזה מגלה שגם סאדק מטיראן, הוא מחליט לשנות את מראהו, כדי לשמור על האנונימיות שלו.
בעזרתו של פאביו, ריזה מתחפש לפאנקיסט.
סקסיליה וריזה נפגשים כאשר ריזה, בתחפושתו כ"ג'וני", מופיע כזמר עם להקת פאנק, כממלא מקום של אחד מחברי הלהקה.
השניים מתאהבים, אך עדיין אינם מודעים לכך, ולכן כל אחד מהם יוצא מהמועדון עם פרטנר שמצא באותו ערב.
בהמשך הערב מתברר לסקסיליה ולריזה שכל אחד מהם שבוי במחשבות על האחר.
הם נפרדים מהפרטנרים שמצאו, וסקסיליה מגיעה לביתו של ריזה.
השניים נכנסים יחד למיטה, אך אינם מקיימים יחסי מין, משום שהם רוצים שקשר זה יהיה טהור, שונה מיחסיהם המקובלים.
"פעם ראשונה שאני עם בחור בלי להזדיין או להתמסטל, ואני מרגישה נפלא", אומרת סקסיליה לריזה.
סקסיליה מוסרת בגדים לניקוי יבש, ופוגשת את קטי (מרתה פרננדס מורו), צעירה העובדת במכבסה השייכת לאביה.
אמה נטשה את אביה, והאב נוטל גלולות לחיזוק התשוקה המינית והיכולת המינית.
הוא הוזה שקטי היא אשתו, ואונס אותה לעיתים קרובות, חרף העובדה שקטי שמה בתה שלו חומר מדכא תשוקה.
כדי להתנחם, קטי לובשת את בגדיה של סקסיליה, הכוכבת האהובה עליה.
סקסיליה נתקלת בקטי ברחוב כשזו לובשת את בגדיה, והשתיים מתיידדות.
קטי מספרת לסקסיליה על הבעיה שיש לה עם אביה, וסקסיליה מספרת לקטי על אהבתה לריזה.
אהבתם הגדולה של סקסיליה וריזה ריפאה את ריזה מההומוסקסואליות ואת סקסיליה מהנימפומניה.
קטי וסקסיליה רוקמות תוכנית: הן מחליפות זהויות, כך שקטי תוכל להימלט מהניצול המיני בידי אביה ולהופיע במקום סקסיליה.
זה יאפשר לסקסיליה להימלט עם אהובה ריזה.
טוראיה מצליחה לאתר את ריזה ולפתות אותו.
כאשר סקסיליה מגיעה לחדרו של ריזה, היא מוצאת אותו יחד עם טוראיה.
ריזה מנסה לשכנע אותו שיחסי מין עם טוראיה היו רק הכנה לדבר האמיתי אתהּ, אך סקסיליה אינה משתכנעת.
בגידתו של ריזה מחזירה את סקסיליה אל הפסיכותרפיסטית.
בטיפולה היא מגלה, בפלשבק לילדותה, שטוראיה גרמה לטראומות הילדות שהפכו את סקסיליה לנימפומנית ואת ריזה להומוסקסואל – בזמן שריזה וסקסיליה שיחקו על החוף, הגיעה טוראיה ולקחה את ריזה.
סקסיליה הזנוחה, שגם אביה התעלם ממנה, נענתה להצעה לשחק ב"אבא ואמא" עם קבוצת נערים על החוף, בזמן שריזה צופה בה.
סקסיליה נפגשת עם קטי, שלאחר ניתוח פלסטי נראית כמו סקסיליה, וקטי משכנעת את סקסיליה לתת לריזה הזדמנות נוספת.
סאדק, המאוהב בריזה, מחפש אותו.
חבריו של סאדק, הקיצונים המוסלמים, מתכננים לחטוף את ריזה.
קטי מזהירה את סקסיליה וריזה מפני הסכנה.
כאשר טוראיה והקיצונים המוסלמים מגיעים לנמל התעופה, ריזה וסקסיליה כבר נמצאים במטוס, בדרכם לאי הטרופי קונטדורה שבאיי הפנינה.
במדריד, קטי, הנראית כמו סקסיליה, שוכבת עם אביה של סקסיליה, שאותו העריצה מאז ומתמיד, והוא סבור שהיא סקסיליה ושבכך הוא מגשים אהבת אמת כלפיה.
בנמל התעופה, סאדק וחבריו, שהחמיצו את ריזה, חוטפים את טוראיה.
בעת שהמטוס באוויר שומעים הצופים את סקסיליה וריזה מקיימים יחסי מין לראשונה.
חרף ניסיונה המיני העשיר, מציינת סקסיליה זכות ראשונים של ריזה: "יקירי, אתה הגבר הראשון שזיינתי תוך כדי טיסה".
ססיליה רות: סקסיליה, זמרת פופ נימפומנית.
אימנול אריאס: ריזה, בנו ההומוסקסואל של שליט טיראן, המסתתר במדריד.
אריאס הופיע גם בסרט נוסף של אלמודובר, "פרח הסוד שלי" (1995).
אנטוניו בנדרס: סאדק, טרוריסט מוסלמי המאוהב בריזה.
בנדראס הופיע גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "מטדור" (1986), "חוק התשוקה" (1987), "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988), "קשור אותי!
הלגה לינה: טוראיה, אשתו לשעבר של שליט טיראן ואמו החורגת של ריזה.
מרתה פרננדס מורו: קטי, מעריצה של סקסיליה, הלובשת את דמותה.
השתתפה גם בסרט "חוק התשוקה".
אופליה אנג'ליקה: סוסנה, פסיכותרפיסטית לאקניאנית המטפלת בסקסיליה ומשתוקקת לשכב עם אביה של סקסיליה.
פדרו אלמודובר עצמו ואחיו אגוסטין מופיעים אף הם בתפקידי משנה בסרט.
סרט זה, השני בסרטיו המסחריים של אלמודובר, הופק בתקציב גדול יותר מאשר סרטו הראשון, "פפי, לוסי, בום", והשתמש בציוד משוכלל יותר.
עם תחילת הקרנתו בספרד, גורלו היה גרוע משל קודמו, ומרבית המבקרים התייחסו אליו בשלילה.
מבקר העיתון "אל פריודיקו", היוצא לאור בברצלונה, כתב:
הסיפור אינו יותר מסדרה של אפיזודות, המקושרות בקצרה, ולמה שאנו נוהגים לכנות 'קולנוע' חלק קטן בזה.
העלילה המוזרה אינה מגשימה את הבטחתה, משום שהיא מוחלשת על ידי עלילות משנה מקבילות, הנשזרות זו בזו פחות או יותר באקראי.
מבקרים שצפו בסרט שנים אחדות מאוחר יותר, לאחר שאלמודובר זכה למוניטין בינלאומי, התייחסו לסרט ביתר חיוב, תוך שהם מזהים בו את הסגנון שניכר גם בסרטיו המאוחרים יותר של אלמודובר.
בניגוד ל"פפי, לוסי ובום", שמחצית ההנאה ממנו קשורה לכך שהבמאי שלו הפך ברבות הימים לנכס לעולם הקולנוע, "מבוך התשוקות" הוא סרט מושלם, עם תסריט וקאסט מושלמים, וכמות מחשבה מקורית שהייתה יכולה להספיק לדור שלם של קולנוענים.
בעיצוב חלק מהדמויות התבסס אלמודובר על משפחתו של מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה האחרון של איראן, שנפטר בשנת 1980, לאחר שהודח.
השם "טיראן", שמה של המדינה שממנה הגיעו ריזה, סאדק והנסיכה טוראיה, הוא וריאציה של השם "איראן".
שמה של הנסיכה טוראיה הוא וריאציה של שמה של הנסיכה סוראיה, אשתו של השאה, שסבלה מעקרות שהובילה לגירושיה.
טוראיה מספרת שבעלה לשעבר נמצא בגלות וסובל מסרטן, תיאור התואם את מצבו של השאה בשנותיו האחרונות.
ריזה נושא את אחד משמותיו של השאה.
בנוסף לשני גיבורי הסרט, את הסרט מאכלסות עשרות דמויות נוספות.
אלמודובר התייחס למאפיין זה של הסרט ואמר: "אני אוהב את הסרט, אף שניתן היה לעשותו טוב יותר.
הבעיה העיקרית היא שסיפורם של שני גיבורי הסרט פחות מעניין מסיפוריהן של דמויות המשנה.
אך דווקא משום שיש דמויות משנה רבות כל כך, אני אוהב חלק ניכר מהסרט." ג'נט מסלין, מבקרת הקולנוע של "הניו יורק טיימס" עסקה בסרט רק בתחילת 1990, כאשר הגיע להקרנה בארצות הברית.
גם היא התייחסה לריבוי הדמויות בסרט, וציינה: "גישתו של פדרו אלמודובר לקומדיה דומה לגישתם של אחרים לביקוע גרעיני: בביטחון שאם מספיק חלקיקים יתנגשו זה בזה עם אנרגיה מספקת, מוקדם או מאוחר משהו חייב להתפוצץ.
דמויותיו מתנגשות בפראות, בסערה, בקומיות ובאקראי."
סרט זה הוא הראשון שבו עוסק אלמודובר בהרחבה במשפחה, על שלל בעיותיה וחיפושיה אחר האושר.
נושא זה חזר בהמשך בעוד רבים מסרטיו.
אביו של ריזה, שליט טיראן, נמצא ברקע העלילה, ומופיע בסרט בסצנה קצרה, שבה הוא מביע רצונו בכך שחצי מהילדים באומה שהוא שולט בה יהיו ילדיו - גישה המתייחסת לתואר "אבי האומה" כפשוטו.
אמהּ של קטי נטשה את אביה, הנוטל גלולות לחיזוק התשוקה המינית והיכולת המינית.
הוא הוזה שקטי היא אשתו, ואונס אותה לעיתים קרובות.
כדברי טולסטוי בפתח ספרו "אנה קארנינה", כל אחת משלוש משפחות אלה אומללה על פי דרכה.
חייהם של בני שלוש המשפחות נשזרים אלה באלה, ובסופו של הסרט כל משפחה מוצאת את אושרה.
סבלה של קטי כמשל לסבלה של ספרד
קטי סובלת מניצול מיני בידי אביה, שאונס אותה לאחר שאשתו עזבה אותו.
סקסיליה, המשוחחת עם קטי על כך, שואלת אותה: "אולי את אוהבת את זה?" וקטי עונה "לא, אבל אפשר להתרגל לכל".
Ernesto Acevedo-Muñoz, בספרו "Pedro Almodóvar", רואה בסרטים אחדים של אלמודובר את קורותיהם של הגיבורים כמשל לקורותיה של ספרד.
את סבלה של קטי הוא משווה לסבלה של ספרד במשך קרוב לארבעים שנה תחת שלטונו הפטריארכלי והמנצל של פרנקו.
בדומה לקטי, גם תושבי ספרד הבהירו ש"אפשר להתרגל לכל".
אלמודובר עצמו מופיע פעמיים בסרט זה.
הופעתו הראשונה היא מרומזת: ריזה קורא כתב עת המספר על כוכבת הפורנוגרפיה פאטי דיפוזיה, דמות בדיונית שבשמה פרסם אלמודובר בכתב העת "לה לונה" טור המתאר את הרפתקאותיה (ראה אור גם בעברית, בספר פאטי דיפוזיה וטקסטים אחרים, הוצאת בבל, 2002).
בהמשך הסרט מופיע אלמודובר כבמאי, בשם פדרו, המביים סרט בכיכובו של פאביו, ידיד של ריזה.
לאחר מכן הולכים פדרו, פאביו וריזה למועדון, שבו מציג פדרו את הלהקה המופיעה.
מבוך העצמות הוא הספר הראשון בסדרה 39 רמזים, שנכתבה בידי 7 סופרים.
כותב ספר זה הוא ריק ריירדן.
הספר יצא לאור ב-9 בספטמבר 2008 בהוצאת Scholastic, ותורגם לעברית על ידי רוני בק בשנת 2010.
דן ואיימי קהיל הם שני יתומים עניים שחיים בבית קטן עם סדרה של אומנות, רחוק מהאפוטרופוסית שלהם, דודתם של אמם, ביאטריס.
הדבר הטוב בחייהם הייתה סבתם, גרייס, שמתה בתחילת הספר.
בהלווייתה, הוזמנו דן, איימי וביאטריס לקריאת צוואתה האחרונה של גרייס, ושם הוענקה להם, על ידי עורך דינה של סבתם, ויליאם מקינטייר, ולכלל הנוכחים זכות הבחירה - לקבל במתנה מיליון דולרים אמריקאים או לצאת למירוץ מסוכן ואכזרי מול שאר מקבלי האתגר, שהמטמון שבסופו יהפוך אותם לאנשים החזקים ביותר בעולם.
כמו כן, מתגלה להם בהלוויה שבני משפחתם, לאורך דורות, עיצבו את ההיסטוריה האנושית.
איימי ודן החליטו לקבל עליהם את האתגר, וקיבלו את הרמז הראשון שזה תוכנו:
דן ואיימי החליטו להגיע לאחוזת קהיל, ולחפש מידע על ריצ'רד ס'.
הם מוצאים ספרייה סודית ושם הם מגלים אלמנך של ריצ'ד המיסכן, שניכתב על ידי פרנקלין ומגלים שריצ'ד הוא בעצם פסבדונים (שם עט) של בנג'מין פרנקלין.
באלמנך היה כתוב, בכתב ידה של אמה המנוחה של איימי ודן:
כדי לברר פרטים על בנג'מין פרנקלין הם נוסעים לפילדלפיה לספרייה המקומית שנוסדה על ידו וגם למכון פרנקלין .
שביל הרמזים מוביל אותם לצרפת והם מחליטים לנסוע לקטקומבות בפריז שבצרפת, עקב היותן אתר קבורה מפורסם, ועקב היות בנג'מין פרנקלין שגריר בצרפת.
בצרפת נפלו דן ואיימי למלכודת שהיה בה גם יתרון - ההולטים גילו להם, במחשבה שהשניים יודעים זאת, שהיה כתוב באלמנך גם "מבוך העצמות, נקודת ציון בריבוע...".
גם הקבוצות האחרות, בשל העובדה שכולם גנבו את האלמנך מכולם, הבינו שיש לחפש דבר-מה בקטקומבות.
בקטקומבות, גילו איימי, דן, נלי ואליסטר הו, ששיתף עמם פעולה, ריבוע קסם חרוט בגולגולות ששלושה מספרים החסרים בו (14,12,5) הם נקודות ציון שהובילו למקום.
שם הם גילו מדרגות סודיות שבהן מצאו בקבוקון עם מילים חרוטות עליו ודף תווים.
איימי שמרה את הדף בכיס, ואילו המילים שהיו כתובות על הבקבוקון הייתה אנגרמה שדן פתר וכתב על פתק ששמר בכיסו:
איימי הלכה לטעון את הבקבוק וכשחזרה איאן קברה פיתה אותה לתת לו את אותו בתמורה לתרופת נגד לדן, ולא, דן ימות מרעל קטלני.
איימי נכנעה ונתנה לו את הבקבוקון והתירה את הכבלים מדן, שאמר לה שאיאן לא הזריק לו כלום וכנראה זה הרעל, אבל כבר היה מאוחר מידי.
בהמשך גילו שדף התווים הוא המשמעותי מבין השניים.
על דף התווים היה רשום ו' ו' א' מ'.
איימי מסיקה כי ו.ו.א.מ הוא וולפגנג אמדאוס מוצרט והם עושים את דרכם לאוסטריה.
בסוף הספר, הם מגלים את הרמז הראשון מתוך ה-39 שהוא תמיסות ברזל.
דן קהיל - בן 11. משתתף במירוץ הרמזים.
אוסף קלפי בייסבול ועוד כל מיני דברים משונים.
איימי קהיל - בת 14. משתתפת במירוץ הרמזים.
נלי גומז - האומנת של דן ואיימי קהיל.
נוהגת לשמוע מוזיקה באייפוד שלה.
גרייס קהיל - סבתם של איימי ודן.
נפטרה בעמודיו הראשונים של הספר.
ויליאם מקיינטייר - עורך דינה של גרייס, והאחראי על חלוקת רמזי פתיחת המירוץ.
מבוקש הוא מותחן-פעולה-הרפתקאות אמריקאי משנת 2007 בכיכובו של ריצ'רד גיר, המתאר מסע עיתונאי ללכידת פושע מלחמה סרבי.
הסרט הושק בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-3 בספטמבר 2007. למרות הצלחתו היחסית בביקורות אכזב הסרט לחלוטין בקופות, כשהכניס רק $876,087 בבתי הקולנוע בארצות הברית ורק 1.5 מיליון דולר בכל העולם.
סרטים הוליוודיים צריכים לצבור בקופות סכום ששוה בערך לפי שניים מההפקה וההפצה על מנת לצאת ללא רווח או הפסד, הסרט כשל לחלוטין מבחינה זו.
הרווח של הסרט מעמיד אותו ביחס עלוב במיוחד של 26:1 (על כל 26 דולר שהוצאו על הסרט היה רווח של דולר אחד).
לאחר שנים של סיקור עיתונאי מוצלח על מלחמת בוסניה, העיתונאי סיימון האנט (ריצ'רד גיר) מאבד את קור רוחו במהלך שידור חי מזירת הקרבות בבוסניה, וכתוצאה מכך מפוטר.
בעודו מתדרדר מבחינה מקצועית ואישית, דאק (טרנס הווארד) חברו לעבודה צועד בכיוון ההפוך.
דאק מקבל משרה חשובה ברשת ויוצא לצלם את סיקור שיקומה של בוסניה עם פרנקלין האריס (ג'יימס ברולין).
יחד איתו מגיע לבוסניה עיתונאי צעיר וטרי (ובנו של סגן נשיא הרשת) בנג'מין (ג'סי אייזנברג).
דאק פוגש את סיימון, בשלב הזה עצמאי מיואש וציני, המחפש סיפור גדול מספיק כדי להביא אותו בחזרה לתחום.
הוא מספר לדאק כי ברשותו מידע על מקום מחבואו של רדוסלאב בוגנוביץ', הידוע בכינוי "השועל", אשר אחראי לפשעי המלחמה ועל ראשו פרס של 5 מיליון דולר.
סיימון טוען כי הוא מסתתר בכפר צ'לביצ'י ברפובליקה סרפסקה (ישות הסרבים בבוסניה והרצגובינה) סמוך לגבול עם מונטנגרו.
סיימון מספר כי ברצונו לראיין את השועל וכך, משוכנעים על ידי סיימון, דאק בא לצלם את הריאיון עם בנג'מין בעקבותיו.
בדרך, סיימון מתוודה בפני דאק כי תוכניתו ללכוד את השועל ולא לראיין אותו, דאק ובנג'מין לא מצליחים להניא אותו מהרעיונות שמטורף אפילו לחשוב עליהם.
לאורך הדרך, הקבוצה מזוהה בטעות כחוליית CIA בפני מספר קבוצות, כולל האו"ם, כוח המשטרה, והסרבים עצמם.
בשלב מסוים סיימון, דאק, ובנג'מין נלכדים על ידי השומרים של השועל ונלקחים לאסם שבו מתחבא השועל שם עתידים להיות מוצאים להורג.
ברגע האחרון, צוות אמיתי של ה-CIA פורצים לאסם ומשחררים את העיתונאים, אבל השועל בורח.
מהר מאוד מתברר לעיתונאים כי גם בקרב הקהיליה הבינלאומית, ישנם אנשים שאינם מעוניינים ללכוד את השועל.
צוות ה-CIA פוקד על העיתונאים לעלות על מטוס בדרכם לארצות הברית, אך הם בורחים כדי לבצע את תוכניתם לתפוס את השועל.
הם מצליחים ללכוד אותו בזמן שהוא צד ביער ללא שומרים.
העיתונאים תופסים אותו ומשחררים אותו עם ידיים כבולות מאחור, בכפר בשם פוליה שבו ביצע פשעי מלחמה שם הוא נותר נתון לחסדי ההמון.
ריצ'רד גיר - סיימון האנט
ג'יימס ברולין - האריס פרנקלין
ג'סי אייזנברג - שטראוס בנג'מין
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, בהבדלים מסוימים.
בסיפור המקורי היו חמישה עיתונאים שניסו ללכוד את השועל, ואכן הם פגשו בדרכם בכוחות או"ם ושיטור שכלל לא היו מעוניינים ללכוד את השועל.
מבוך תמונה היא סוג של חידת מבוך, שפתרונה יוצר תמונה או ציור כלשהו.
לצייר מעבר בין הכניסה למבוך ליציאה ממנו תוך כדי הימנעות ממבוי סתום.
למלא את הריבועים לאורך המסלול על מנת לחשוף את התמונה.
החלוץ בהכנת מבוכי תמונה היה פרנצ'סקו סגלה, ארכיטקט בן המאה ה-15 מפדובה אשר באיטליה.
הוא עיצב חידות מבוכים בצורות דמויות אדם ובעלי חיים.
בשנת 1975, מעצב המבוכים האנגלי רנדול קוט החל במפעל חייו של יצירת מבוכים "סמליים" רבים, ששילבו תמונה חיצונית ייחודית עם סמלים פנימיים ותמונות נוספות.
מבוכי תמונה נוצרו גם ביפן כבר לפני 1986. מאז, יצירת מבוכי תמונה על נייר נהיו פופולריים בכתבי עת יפנים לחידות שפורסמו על ידי גקן, ניקולי, סאן והוצאות לאור נוספות ביפן.
מבוך התירס הראשון בעולם היה מבוך תמונה שיצר צורה של סטגוזאורוס (בשנה זו יצא הסרט פארק היורה לאקרנים).
מבוך זה נבנה ב-1993 בקולג' עמק הלבנון שנמצא באנוויל שבפנסילבניה, ארצות הברית.
מבוך זה היה הראשון מבין שישה מבוכי תירס שעוצבו בידי אדריאן פישר, ששבר שיאי גינס בבניית מבוכי תירס גדולים יותר ויותר, שכל אחד מהם היה מבוך תמונה.
בשימוש באלגוריתמים שונים במדעי המחשב למבוכי תמונה, אפשר ליצור מבוכים בגדלים שונים וכן ברמות קושי שונות על ידי שינוי אורך וצפיפות המעברים שללא מוצא.
מבוך היגיון או מבוך עם חוקים הוא סוג של חידת היגיון עם כל ההיבטים של חידת סיור שנמצא מחוץ לקטגוריה של מבוך טיפוסי.
למבוכים אלה יש חוקים מיוחדים, לעיתים ביניהם כל מיני תנאים של המבוך או של ה"נווט" במבוך.
בין מבוכי היגיון פופולריים אפשר למצוא מבוכים עם אפשרות הטיה ועוד תכסיסים חדשים המגדילים את מורכבות המבוך, לפעמים עד כדי כך שעל המבוך להיות מתוכנן בידי מחשב כדי למנוע מקרים של מעברים כפולים.
מבוכי שטח, בהם שטח האריחים בהם מתקדמים בכל צעד חייב לגדול ולקטון לסירוגין בכל צעד.
מבוכי קוביות, בהם קובייה נזרקת על גבי תאים על פי כללים שונים.
מבוכי מספרים, בהם מנווטים בתוך טבלת מספרים בה כל מספר בריבוע מציין את מספר הצעדים הבא שיש לצעוד.
מבוכים רב-מצביים, בהם חוקי הניווט משתנים בהתאם לצורה בה ניווטו עד אותה נקודה.
מבוקש היא סדרת דרמה המשכית מז'אנר הפשע ששודרה ברשת CBS מאז 22 בספטמבר 2011 ועד ל-21 ביוני 2016. את הסדרה יצר ג'ונתן נולאן והיא מתמקדת בסוכן CIA לשעבר (ג'יימס קאביזל) שמגויס בידי מולטי-מיליונר מסתורי (מייקל אמרסון) כדי למנוע מפשעים אלימים להתרחש בעיר ניו יורק.
הסדרה משודרת בישראל בערוץ yes Action.
הסדרה עוסקת בג'ון ריס, סוכן חשאי שביצע עבור ה-CIA פעולות סודיות ואף חיסולים.
בעת פיגועי 11 בספטמבר שהה עם חברתו ג'סיקה במלון במקסיקו.
ג'ון החליט להתגייס שוב לצבא.
לאחר מספר שנים ג'ון ושותפתו קארה סטנטון קיבלו משימה לגנוב מחשב ממתקן סודי בסין אבל בסוף התברר שניסו להיפטר מהם ומהמחשב ביחד.
ג'ון ניצל וחזר לחיים האזרחים אך אז גילה שחברתו נישאה לאחר אשר רצח אותה, ג'ון ביים רצח של בעלה לשעבר של ג'סיקה ובסתר שלח אותו לכלא מרוחק.
בעקבות כך נכנס ג'ון לדיכאון והתמכר לאלכוהול.
מצבו נודע להרולד פינץ' - מילארדר ומתכנת על, שבנה לממשל האמריקאי בעקבות אירועי ה-11 בספטמבר מכונת ריגול מיוחדת המסוגלת לזהות איומי טרור.
אך המכונה זיהתה גם מעשי טרור וגם פשעים פלילים אלימים אחרים.
בעקבות כך תכנת פינץ' את המכונה להרכיב רשימת 'רלוונטיים' - איומי טרור, ו'לא רלוונטיים' - פשעים פלילים אלימים אחרים.
רשימת ה'לא רלוונטיים' נמחקת מדי חצות על ידי המכונה.
לאחר מותו של ניית'ן הרולד החליט לשכור את ג'ון שיעזור לו לטפל ברשימת ה'לא רלוונטיים'.
לאחר כמה פעולות מוצלחות של השניים, משטרת ניו יורק החליטה לרדוף אותם, בעיקר את ג'ון שהיה מוכר להם בשם 'האיש בחליפה'.
הנסון) ושותפה הבלש ליונל פוסקו (קווין צ'אפמן) עסקו ברדיפה אחר שני פורעי החוק.
לאחר מקרה בו הציל ג'ון את בנה של הבלשית קרטר מידי ראש מאפיה בשם אליאס, היא החלה לעזור לשניים בעיקר במידע משטרתי ובגיבוי טקטי.
לאורך כל עונתה הראשונה של הסדרה, הבלשית לא ידעה שגם שותפה פוסקו עוזר להרולד ולג'ון.
לאחר שהרולד נחטף בסוף עונה 1 בידי 'פסיכולוגית' שהתבררה מאוחר יותר בכינוי רוט, פתח שותפו ג'ון ריס בחיפושים אחריו.
במהלך הפרקים הראשונים ניכר המבנה המיוחד שבאמצעותו קיבלו השניים מספרי ביטוח לאומי: המכונה, שמשתמשת בכל מצלמה או סמארטפון בשעה שמזהה איום כלשהו, משגרת אל הרולד פינץ' מספר ביטוח לאומי באמצעות טלפון ציבורי הקרוב אליו.
ארגוני ביון זרים, בעיקר של סין, שמו להם למטרה להדביק את 'המכונה' בווירוס האמור לתת להם שליטה במידע.
בעזרת רוט, שבינתיים התבררה מטרתה לשחרר את המכונה משליטה, עוצרים פינץ', ריס ושו (שרה שאהי) את התפשטות הווירוס.
אך במהלך הדברים התברר, שהמקום שבו אמורות לשכון חוות השרתים שמאחסנות את המידע מהמכונה - ריק.
בעקבות כך, נכנסה רוט להלם ואושפזה במוסד לחולי נפש.
עקב שתילת הווירוס במכונה, בסוף העונה השנייה, נאצלה המכונה לבצע תהליך אתחול שבסופו תעניק את השליטה למכונה, לאדם שיענה לצלצול טלפון ציבורי הקרוב אליו.
בסופו של דבר קיבלו הממשלה, ריס ורוט גישה למכונה.
במהלך העונה השלישית מתגלה שהמכונה מעניקה לרוט הוראות באמצעות טלפונים, אגב כך, הצליחה רוט להימלט במבצע מורכב מהמוסד שבו שהתה.
למרות שהבלשית קרטר הורדה מדרגת 'בלש' לדרגת שוטר, המשיכה לסייע לפעילות ההצלה של הצוות - פינץ', ריס ושו.
אגב כך, הצליחה למוטט את ארגון השוטרים המושחתים במשטרת ניו יורק, דבר שגרם להירצחה בידי ראש הארגון.
השפעת פרשיית ההאזנות בסדרה גרמה לכך שיכנס לזירה ארגון חדש, 'על המשמר' שמו.
מטרתו היא השגת גישה אל המכונה וחשיפת פעילות ההאזנות הבלתי חוקית.
לאחרי שביצע הארגון מספר פעולות טרור אלימות שבמהלכם ניסה להשיג שליטה ל'מכונה' שנייה, המתופעלת על ידי חברת 'דסימה טכנולוגיות' שהיא מתופעלת על ידי ארגון הביון של סין, וגרם לכך שהתפרסמו בציבור מסמכים סודיים של הסוכנות לביטחון לאומי המעידים על קיום המכונה, קיים 'משפט' תחת איומי נשק לראשי NSA, ולפינץ'.
לאחרי שפינץ' התוודה בפניו שהוא בנה את המכונה, התגלה שהמממנים של פעילות הארגון 'על המשמר' הם הסינים, הרוצים להכריח את הממשל לסגור את פעילות המכונה, אך להשתמש במכונה השנייה-'השומרוני' שבשליטתם.
העונה מסתיימת בכך שהצוות של פינץ', הכולל כעת את שו, ריס ורוט, נאלץ לרדת למחתרת מאימת המכונה 'השומרוני' שבבעלות חברת הקש הסינית 'דסימה טכנולוגיות' שתוכנתה, בין השאר, לחפש אחריהם.
רוט החדירה לחוות שרתים של מכונת ה'שומרוני' שרת המתוכנת באופן יחידני על ידה, פינץ' וצוותו הוצאו מרשימת המבוקשים.
כך הצליחו להימלט למקום לא ידוע, בינתיים.
פורמט הסדרה משתנה בעונה זו, בעת שמכונת ה'שומרוני' המתופעלת על ידי חברת 'דסימה טכנולוגיות', שבסיוע סנאטור מושחת הצליחה להיכנס לשירות ה-CIA, מתוך מטרה להתערב לא רק בענייני ביטחון לאומי, אלא באיסוף מידע בסדר גודל בלתי נתפס על אזרחי ארצות הברית, מחפשת כל העת אחר פינץ' וצוותו.
עקב כך, יצרה המכונה המקורית, זהויות חדשות לכל אחד מן הצוות.
עונה זו מתאפיינת בשינוי הקיצוני באופן הפעילות וההצלה של פינץ', ריס ושו, המתבטא במחסור במזומנים, בנשק, ובמקומות מסתור שאינם מכוסים דיגיטלית על ידי מכונת ה'שומרוני'.
למרות הקשיים הרבים מצליח פינץ' בסיוע המכונה, לסדר תקשורת חילופית, שאינה נתונה לריגול על ידי 'שומרוני'.
במהלך הפרקים הראשונים נחשף כוחה העצום של מכונת השומרוני, בכך שמסוגלת לזייף את הבחירות לראשות הערים, לבחור מתכנתים עלומים שיעבדו עבורה, לשבש את פעילות הבורסה ובכך להפגין את כוחה הדיגיטלי מול המכונה הוותיקה של פינץ'.
בין השאר מתברר, שאמנם מכונת ה'שומרוני' מעבירה מידע לגורמי הביון, אך משאירה לא מעט קצוות פתוחים בכוונה תחילה, תוך זילזול בחיי אדם ובמוסריות.
בין לבין, ארגון הפשע המרכזי בניו יורק, תחת שליטתו של אליאס, מתמודד עם כניסתו של שחקן חדש לזירה - ארגון פשע אלים חסר גבולות בראשותו של ברנש בשם דומיניק, הסוחר בין השאר במטולי רובים אימתנים.
פינץ' וצוותו מסייעים לאליאס להחזיר את שליטתו בארגונו.
לאחר מספר חיכוכים בין צוותו של פינץ' לצוותי המתנקשים של 'דסימה טכנולוגיות' הוכרז על מעין מלחמה בין המכונות, באמצעות רוט המייצגת את המכונה, ומנגד ילד גאון מחשבים עם תקשורת ישירה ל'שומרוני'.
לאחר מספר אירועים קיצונים בהם הפילה מכונת ה'שומרוני' את בורסת ניו יורק, וכן מערכות שליטה ובקרה אחרות בעיר, צוותו של פינץ' החזיר מלחמה באמצעות גישה פיזית לשרתי בורסת ניו יורק, והחדרת תוכנה המנטרלת את גישת 'שומרוני'.
הפעולה הצליחה, אך שו נפגעה בקרב, ויש חשש כבד לחייה.
בפרקים הבאים מנסים ג'ון ריס בסיועה הצמוד של רוט למצוא בדל מידע.
לאחר זמן מתברר ששו חיה ומוחזקת בידי דסימה טכנולוגיות.
(שרה שאהי סיפרה בריאיון שהוציאו אותה מהקאסט עקב הריונה).
במבצע מורכב, מנסה פינץ' וצוותו למצוא את שו בעזרת המכונה.
במאמץ רב איתרה המכונה את שו בתוך מבנה בית חולים פסיכיאטרי.
הצוות פורץ לבנין ומגלה שהמקום משמש כמרכז העצבים של מערכת 'השומרוני', וקצה החוט שהיה להם בנוגע למיקומה של שו הוא מלכודת מצד גריר - מנהל מערכת השומרוני, במטרה לאיים על המכונה למסור את מיקומה למערכת ה'שומרוני', בתמורה לחייה של רוט.
בסופו של דבר המכונה נכנעת ומסגירה את מיקומה.
מתברר שהמכונה העבירה את עצמה בסוף העונה השנייה, מחוות השרתים המסורבלות, לשימוש בתילי הנחושת של מערכות החשמל העירוניות.
פינץ' בסיועה של רוט, מצליחים לכווץ את קוד המקור של המכונה הגוססת, ולצרובו על גבי מזוודת מלאה ברכיבי זיכרון נדיף (RAM).
ניצחונה של שומרוני במערכה מאלץ את הצוות לרדת למחתרת שוב.
במקביל למאבק ב'שומרוני', מסייעים ג'ון והבלש פוסקו למאבקו המתחדש של ראש המאפיה אליאס במאפיה הצעירה המתחרה בראשותו של דומיניק.
בסצנת סיום העונה, מערכת השומרוני מחסלת את שני ראשי המאפיות, מתוך מטרה להראות ל'בקרה' על העדיפות של 'שומרוני' על פני המכונה.
על פי הודעת רשת CBS, אושרה עונה חמישית לסדרה, בת 13 פרקים בלבד.
עונה זו עלתה לשידור ב-3 במאי 2016 במתכונת של שני פרקים לשבוע.
הרולד פינץ (מייקל אמרסון) - האקר ומתכנת מהשורה הראשונה, נהנה ממעמד מיליארדר עקב מספר השקעות מוצלחות שביצע בעברו.
יצר את 'המכונה' לבקשת ידידו ניית'ן, וללא ידיעת ה-NSA על מעורבותו של פינץ'.
ג'ון ריס (ג'יימס קאביזל) - יוצא הכוחות המיוחדים של ה-CIA, גויס לעבוד בשיתוף פעולה עם פינץ' על המספרים ה'לא רלוונטיים' בעת שהיה על סף התמכרות הרסנית לאלכוהול, עקב מות חברתו ג'סיקה.
אמן לחימה ובעל יכולות אסטרטגיות רבות והבנה מקיפה בכלי נשק.
הנסון) - בלשית במחלקת הרצח במשטרת ניו יורק.
עזרה וסייעה לפעולות ההצלה של פינץ' וג'ון עד הירצחה במערכה על ארגון HR.
היא שותפה של הבלש פוסקו.
ליונל פוסקו (קווין צ'אפמן) - בלש במחלקת הרצח במשטרת ניו יורק.
היה שותפה של הבלשית קרטר.
מסייע רבות לפעולות ההצלה של פינץ' וג'ון.
בעבר היה חבר בארגון השוטרים המושחתים HR.
רוט / סמנת'ה גרובס (איימי אקר) - במסווה של פסיכולוגית חטפה את פינץ' וניסתה לקבל הרשאת גישה למכונה.
בסוף העונה השלישית נהנית מקבלת גישת 'מנהל' למכונה.
מסייעת רבות במאבקי צוותו של פינץ' עם הסביבה המשתנית עם התגברות מערכת 'שומרוני'.
סאמין שו (שרה שאהי) - סוכנת CIA לשעבר שביצעה את החיסולים עבור המכונה אך תחת המספרים ה'רלוונטיים'.
נבגדה על ידי מעסיקיה בעקבות חשיפת המכונה על ידה.
מיני אז הצטרפה לשורת צוותו של פינץ'.
נחשבת על ידי רבים מחבריה כבעלת הפרעת אישיות.
מבוך תירס הוא מבוך העשוי כולו משדה תירס אשר נכבשו בו שבילים בצורות שונות כדי ליצור את המבוך.
מבוך התירס הראשון הוקם באנוויל שבפנסילבניה.
מבוכי התירס הפכו לאטרקציית תיירים פופולרית בצפון אמריקה, והם מהווים מקור הכנסה נוסף לחוות חקלאיות, כאשר פעמים רבות הם משולבים עם אטרקציות נוספות כגון פינות חי, אזורי פיקניק ועוד.
מבוכי תירס רבים מעוצבים בהשראת נושא או רעיון מסוים, וחלקם אף מעוצבים בדמותם של דמויות מפורסמות מסרטים ומספרים.
רוב מבוכי התירס מסתיימים במרכז המבוך או מובילים אל היציאה אשר נמצאת בשולי המבוך.
מבוך התירס הגדול ביותר נמצא בדיקסון שבקליפורניה.
"מבול" הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום השני של הזמרת-יוצרת קרן פלס, הנקרא באותו השם.
השיר נכתב והולחן על ידי פלס, ויצא בפברואר 2008, כחודשיים לפני צאת האלבום.
השיר הגיע למקומות גבוהים במצעדים השבועיים ובמצעדים השנתיים, ביניהם המקום השני במצעדים השבועיים בגלגלצ, רדיו אמצע הדרך וברשת ג', המקום ה-9 במצעד השנתי בגלגלצ והמקום ה-17 במצעד השנתי ברשת ג'.
השיר עוסק בביקורות שקיבלה פלס ועל התמודדותה איתן.
לסינגל יצא קליפ בבימויו של אביב קוזלוב, שצבר כ-7 מיליון צפיות ביוטיוב.
מאז יצא, שרה פלס את השיר במרבית סיבובי ההופעות שלה הכוללים את שני פסנתרים, איך שהשמש תזרח ולבד על הפסנתר.
נוסף על כך, ביצעה אותו פעמים רבות בתוכניות טלוויזיה דוגמת הכוכב הבא והמעגל עם דן שילון.
במהלך השנים בוצע השיר פעמים רבות על ידי זמרים שונים, כגון ביצועה של דיאנה גולבי בכוכב נולד.
פלס התארחה בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים בשנת 2014. באחת המשימות בתוכנית, נדרשו משתתפי המשימה להקליט את השיר ולצלם לו קליפ.
מבורך בן נתן (חי בסביבות ראשית המאה ה-10) היה פייטן ארץ ישראלי קדמון.
מבורך חי בירושלים ופיוטיו מצוטטים החל ממחצית המאה ה-10 בפירושים שונים וספרים שונים.
חלק ממצטטיו הראשונים היו קראים וקינה בעלת אקרוסטיכון של שמו "מברך בן נתן" כלולה בספר ה"חזניא", סדור תפילות עתיק של הקהילה הקראית, וייתכן שהיא משלו.
למרות האמור, אין לזהותו בוודאות כקראי והשתייכותו מוטלת בספק.
אין לבלבל בינו לבין פייטן מאוחר יותר בשם מבורך בן נתן הלוי או מבורך בן נתן בן ניסן הלוי חבר, שחיבר את הפיוטים "מדוע נרים ראש" ו"מרום בעוז נאדר" המופיעים אף הם בסדורי הקראים.
את האחרון נוטים החוקרים לראות כרבני מובהק, לפי חתימתו "חבר" ולפי התבססותו בפיוטו על דברי חז"ל בפסיקתא.
אדם נוסף בשם זה הוא מבורך בן נתן הכהן הדיין ממצרים, בן המאה ה-12.
מבוך הקריסטל הוא שעשועון שהופק על ידי Chatsworth Television עבור ערוץ 4 הבריטי בין 15 בפברואר 1990 ל-10 באוגוסט 1995. השעשועון מתרחש בתוך "מבוך הקריסטל", אשר כולל ארבעה אזורי משחק נפרדים, השונים זה מזה בכך שהם מאופיינים בתקופות שונות של זמן/מרחב.
בכל תוכנית משתתף צוות של שישה מתמודדים, ועליהם לקחת חלק במשימות שונות, כדי לזכות ב"קריסטלים של זמן".
כל קריסטל מעניק לצוות חמש שניות של זמן בתוך "כיפת הקריסטל", שנמצאת במרכזו של המבוך, שם ישתתפו המתמודדים באתגר הסופי שלהם על מנת לזכות בפרס כספי.
לתוכנית היו 6 עונות, עם ריצ'רד או'בריאן כמנחה במשך 4 העונות הראשונות, ואדוארד טיודור-פול כמנחה של 2 העונות הנותרות.
אורכה של כל תוכנית היה כשעה אחת (לרבות הפסקות לפרסומות).
ב-10 ביוני 2015, כמעט 20 שנים אחרי הפרק האחרון ששודר, הוכרז כי "מבוך הקריסטל" יעשה קאמבק בתור "מתקן שעשועים" חי בלונדון, החל ממרץ 2016.
בתחילה, חברות הפקות הטלוויזיה הבריטית Chatsworth Television התכוונה ליצור גרסה בריטית לשעשועון הטלוויזיה הצרפתי המבצר.
תוכנית הפיילוט אף צולמה, בהנחיית ריצ'רד אובריין, ועל פיה ערוץ 4 אף הזמין עונה שלמה, המיועדת לשידור בשעות הפריים טיים של ליל יום חמישי.
עם זאת, באותה תקופה הסתבר כי הלוקיישן לא יהיה זמין לצילומים בזמן.
על כן, התקיימה התייעצות עם היוצר של המבצר ז'אק אנטואן, על מנת לפתח פורמט חלופי שאותו אפשר יהיה לצלם במקום אחר, ובתוך יומיים הגו המפיקים קונספט אחר.
"מבוך הקריסטל" היה דומה רעיונית ל-"המבצר", אך שונה ממנו בצורה ובסגנון.
הפורמט המחודש שם דגש על שימוש באזורי משחק נפרדים, כל אחד בנושא אחר, כאמצעי לרענון המראה הוויזואלי של ההפקה.
או'בריאן חשף כי הרעיון המקורי של המפיקים לתוכנית היה "סוג של מבוכים ודרקונים, במידה מסוימת".
לכן, כאשר הגיעה העת ללהק את המנחה של התוכנית, המפיקים חשבו לעצמם: "מה שאנחנו צריכים זה שליט המבוך", ושמו של או'בריאן עלה.
הוא ציין כי גם הוא חשב ש"מבוך הקריסטל" היא תוכנית טובה יותר מאשר "המבצר".
בהמשך, ערוץ 5 רכשו את הזכויות להפקת "המבצר", והפיקו גרסה משלהם, שצולמה בסט הצילומים המקורי.
בתחילה, מטרתם של השחקנים היא לצבור כמה שיותר "קריסטלי זמן" (קריסטלי זכוכית בגודל כדורי גולף), על ידי ביצוע משימות שונות בהצלחה, בכל אחד מאזורי המשחק.
הצלחה בכל משימה מעניקה לקבוצה "קריסטל זמן", שהוא שווה ערך לחמש שניות בשלב הגמר של השעשועון, שמתקיים בתוך "כיפת הקריסטל".
כאשר צוות השחקנים מגיע אל תוך "כיפת הקריסטל", עליהם לאסוף שטרות מוזהבים רבים ככל שאפשר, על מנת לזכות בפרס.
משך הזמן שהצוות שוהה בתוך "כיפת הקריסטל" הוא חמש שניות על כל "קריסטל זמן" שצברו במהלך השלבים הקודמים של המשחק.
סט הצילומים חולק לארבעה אזורים המאופיינים באמצעות תקופות שונות של זמן ומרחב.