tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופה זו הייתה הקהילה אחד ממרכזיהם של בעלי התוספות, וישבו בה רבי אפרים מרגנסבורג ורבי יצחק הלבן, שניהם מתלמידיו של רבנו תם.
אחיו של האחרון, ר' פתחיה מרגנסבורג התפרסם במסעו ברחבי העולם היהודי.
ב-1195 עבר לרגנסבורג רבי יהודה החסיד (בן רבי שמואל החסיד, נכדו של רבי קלונימוס הזקן), והיה לראש ישיבה בעיר.
בכך הפכה רגנסבורג גם למעוז של חוג חסידי אשכנז.
באמצע המאה ה־13 הורע מצב הקהילה והסוחרים ובעלי המלאכה היהודיים הוגבלו ונאלצו לעבור לעסוק כמלווים בריבית.
בצד החיצוני של קתדרלת רגנסבורג הוצב פסל "חזירת היהודים" המתאר חזירה ושלושה יהודים הנצמדים לפטמותיה.
הוא פונה לכיוון הרובע היהודי.
במאה ה-15 התפתח מרכז תורני חשוב בעיר, הישיבה ברגנסבורג הייתה לאחת ממעוזי שיטת הפלפול וחיו בעיר רבנים חשובים כדוגמת ר' זלמן יענט, מהר"י ברונא ור' ישראל איסרלן.
במקביל המצב החומרי הוחמר, היהודים חויבו לענוד אות קלון ונאסר על יהודים נוספים להתיישב ברגנסבורג.
באותה תקופה ניסו נזירים להמיר את יהודי העיר לנצרות ואחרים דרשו לגרשם.
הקיסר מקסימיליאן הראשון מנע את הגירוש.
לאחר גירוש היהודים מנירנברג ומקהילות נוספות באזור התיישבו חלק מן המגורשים ברגנסבורג, ובהן רבי יעקב מרגליות ובני ישיבתו, ורבי אייזיק שטיין.
אולם, לאחר מותו של הקיסר מקסימיליאן ב־1519 גורשו מהעיר 500 יהודיה וכן 80 תלמידי ישיבה.
בית הכנסת נחרב ובמקומו הוקמה כנסייה.
במצבות בית הקברות נעשה שימוש בבניית בתים וריצוף הרחובות.
במחצית השנייה של המאה ה־17 הורשו יהודים להתיישב ברגנסבורג אך הם הוכרחו לענוד את אות הקלון.
כמו קודם נאסר עליהם לעסוק במסחר ובמלאכה, ולא אפשרו להם להקים בית כנסת.
בין השנים 1882–1925 כיהן כרב העיר רבי זליגמן יששכר מאייר מראשי הנאו-אורתדוקסיה הגרמנית.
בתקופת עליית הנאצים לשלטון ב־1933 היו ברגנסבורג 427 יהודים מתוך 81,106 תושבים.
לקהילה היו בית כנסת, בית ספר יסודי וספרייה ציבורית.
אגודות יהודיות רבות היו פעילות בקהילה, חלקן ציוניות.
ב־1934 נעצר סוחר יהודי בחשד שווא לרצח נער נוצרי ועיתון נאצי ברגנסבורג האשים את היהודים, אך העצור שוחרר כשהוברר שהרוצחים נוצריים.
החל חרם כלכלי על היהודים ויהודים בשוק הותקפו.
ב־1934 סולקו התלמידים היהודיים מבתי הספר התיכוניים בעיר.
בתגובה לפעילות האנטישמית הצטרפו יהודים רבים לתנועה הציונית בעיר, והקהילה החלה לסייע ליהודים שביקשו להגר.
ב־1936 נפתח ברגנסבורג "בית חלוץ" להכשרת נוער לעלייה לארץ ישראל ובדצמבר 1938 סגר אותו הגסטפו.
בגירוש זבונשין, באוקטובר 1938, נכללו 13 יהודים מרגנסבורג, אך בינואר 1939 הושג הסכם בין פולין לגרמניה והמגורשים מרגנסבורג הוחזרו לעיר.
בליל הבדולח החריבו נאצים בני רגנסבורג את בית הכנסת ובית הקהילה.
דירות וחנויות של יהודים רבים נהרסו.
כ־220 יהודים, בהם נשים וילדים, נעצרו ונאסרו בתחנת המשטרה המקומית וחלקם נשלחו למחנה הריכוז דכאו.
עד ינואר 1939 הועבר כל רכוש הסוחרים ובעלי העסקים היהודים לידי נוצרים.
גורלם של היהודים שנותרו בעיר היה מר.
הם גורשו לגטאות בפולין ולגטו טרזיינשטט, ורובם נספו.
בשנת 1939 היו ברגנסבורג 225 יהודים.
עד קיץ 1942 הצליחו 76 מהם לעזוב את גרמניה.
הנשארים אולצו להתגורר בשני בניינים ברגנסבורג שהיו מיועדים ליהודים בלבד בהם מושב הזקנים.
הם נותרו עד לתחילת הגירושים למזרח.
כיתה של 12 תלמידים פעלה בבית הספר היהודי ב־1941. ב־2 באפריל 1942 הועברו 103 יהודים מרגנסבורג למינכן ולמחרת גורשו משם לפולין והגיעו לפיאסקי.
ביולי 1942 גורשו שמונה יהודים לטרזיינשטט, ובספטמבר 1942 גורשו לשם 117 יהודים נוספים, קשישים ברובם.
ב־14 בפברואר 1945 גורשו 14 היהודים האחרונים מרגנסבורג לטרזיינשטט.
היו אלה יהודים שהגיעו לרגנסבורג רק משנת 1939 ואילך, ולא נכללו ברשימת יהודי העיר שהוכנה בשנה זו.
הם היו מוגנים עד אז מפני גירוש מכיוון שהיו נשואים לנוצרים.
באמצע מרץ 1944 נפתח ברגנסבורג מחנה עבודה, שהיה שלוחה של מחנה הריכוז פלוסנבירג, ונכלאו בו 400 עובדי כפייה בהם כ־150 יהודים שגורשו לשם ממקומות שונים.
המחנה נסגר ב־22 באפריל 1945 ואסיריו פונו למחנה הריכוז לאנדסהוט.
כיום יש ברגנסבורג כאלף יהודים, רובם יוצאי ברית המועצות לשעבר.
הקתדרלה בעיר היא עתיקה ומפוארת.
בנייתה החלה בשנת 1275 בסגנון גותי והסתיימה בשנת 1634, כשהמגדלים המיוחדים עם הצריחים המחודדים נוספו בשנת 1869. בעיר מוזיאונים רבים וכנסיות מרהיבות.
רגע עם דודלי היא תוכנית טלוויזיה ישראלית מקורית לילדים, בהפקתה של הטלוויזיה החינוכית.
התוכנית שודרה במשך כ-5 שנים (בין השנים 1976–1981) ולאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים וזכתה לפופולריות רבה בשנות השבעים והשמונים.
הסדרה (למעט פרק אחד) צולמה בשחור-לבן.
בתוכנית השתתפו השחקנים שלמה ניצן בתפקיד דודלי, בעל חנות מכולת, ציפי מור בתפקיד רגע (בובה שהפכה לילד) וספי ריבלין בתפקיד פיסטוק, וכן השתתפו ילדים ושחקנים אורחים, אשר חזרו בחלק מן התוכניות.
רוב התוכניות התרחשו בחנות המכולת עצמה, אף כי לשכונה היה חלק נכבד בעלילה והיא שימשה גם כאתר הצילומים.
דמות נוספת שהייתה בתוכנית היא "חביתוש" (בדיבובו של שלמה ניצן), בובה מכנית גדולה, שבסיסה חבית ואשר יכולה לדבר ולהתנועע כל עוד מקפידים למתוח את הקפיץ במנגנון שלה בעזרת מפתח.
כל תוכנית נפתחה בקטע אנימציה קצר שהיה בנוי סביב דמותה של ציפי הציפור.
את ציפי צייר טוביה קורץ, האחראי על יצירת הפרפרים מהתוכנית פרפר נחמד, והפיקה שושנה צחור, שהפיקה את כל רגע עם דודלי, כמו גם את בבית של פיסטוק ופרפר נחמד.
את נעימת החליל שהייתה הרקע לסרטוני האנימציה ואת שיר הפתיחה של "רגע עם דודלי" הלחין מוזיקאי הג'אז רומן קונסמן.
התוכנית נועדה לחנך את הילדים בנושאים כמו חברות ועזרה הדדית וליצור אצלם ידע בנושאים מגוונים כגון תקשורת, הבדלים בין עולם המבוגרים לעולם הילדים ועוד.
הסדרה לוותה בחומר לימודי לגיל הרך – משחק בשם "שחק לי סיפור" ותדריך לגננת ולהורים.
הפרקים צולמו בשחור-לבן (למעט פרק אחד) באולפני הטלוויזיה החינוכית ברמת אביב.
הפרק נמל הוא היחיד שצולם מחוץ לאולפן ובצבע.
בתחילת שנות ה-80 רכשה החינוכית ניידת שידור שאיפשרה לה לראשונה להקליט ולשדר בצבע, אולם המכשור בתוך האולפנים אפשר צילום בשחור-לבן בלבד.
הפרק נמל צולם מחוץ לאולפן ולכן ניתן היה לצלמו בצבע.
תוכנית הבת בבית של פיסטוק כבר צולמה בצבע החל מעונתה השנייה לאחר שדרוג הציוד באולפני הטלוויזיה החינוכית בשנת 1982.
בתחילת שנות השמונים ולאחר ששלמה ניצן הודיע על כוונתו לא לשוב לדמותו של דודלי, הוחלט ליצור לרגע עם דודלי סדרת בת בשם בבית של פיסטוק.
בשנת 2006, כאשר חגגו 40 שנה להקמת הטלוויזיה החינוכית - התוכנית רגע עם דודלי זכתה בתואר התוכנית האהובה ביותר.
בשנת 2008 יצא לאור מארז תקליטורים ובו 12 הפרקים הראשונים של הסדרה.
מארז נוסף ובו 11 הפרקים האחרונים יצא לאור בתחילת 2009.
שישה מן הפרקים נחשבו אבודים, ביניהם גם הפרק הראשון, מכיוון שתחילה הטלוויזיה החינוכית לא העבירה את הסרטים המקוריים לפורמט מודרני.
עד ל-2008 כל הפרקים שוחזרו בהצלחה לפורמט מודרני מקלטות שידור שנעשה בהן שימוש בשנות השמונים.
ב-2017 חשפה החינוכית את פרק הפיילוט שצולם בינואר 1975 אך מעולם לא שודר.
בפרק זה השחקן רולף ברין גילם את דודלי והשחקן אלי גורנשטיין גילם את אדון ששון.
לחביתוש היה קול נשי והוא שימש ככרטיס ביקור מזמר של דודלי, כשמותחים אותו.
רגע נראה יותר כבובה אנושית מאשר כילד, וכמו כן תלבושתו נראתה אחרת.
ובנוסף הייתה בובת לגו ששמשה בעיקרון כמעבר לקטעי האנימציה שבהם הופיעו דמויות ומבנים מלגו.
מיכל שולמן (דנה, שכנתו של דודלי)
שרון ויאלגוס (שרון, אחותה של דנה)
בתיה ברק (אמא של דנה)
אלברט כהן (שר את שיר המדידה)
סימון רוזנפלד (אליהו הדוור, עולה חדש מרוסיה)
אמיר אוריין (מנחה את תוכנית הטלוויזיה "מי שמע מי ראה מי איבד מי מצא")
(פרק 1) - ילדים באים לבקר אצל דודלי.
הוא מגלה להם את סוד ההפתעה שבקופסה: זוהי בובה-על-חוט בדמות ילד.
בחלומו של דודלי קם הבוב לתחייה והוא מקבל את השם "רגע".
רגע לומד להכיר את החנות של דודלי ועוד דברים רבים אחרים.
אדון ששון בונה נדנדה מחבית וסבתא מונה מספרת מעשיה באפרוח שרוצה לצאת מן הביצה.
זה עם זה (פרק 2) - רגע מתעורר בבוקר ומוצא את בגדיו לפי הציורים שצייר לעצמו אמש על הלוח.
במשחק עם דודלי לומד רגע שקל יותר למצוא דברים כשהם מסודרים.
מר אליהו, עולה חדש, רוצה לפתוח בקבוק, אך אין לו פותחן, אבל רגע עוזר לו לפתור את הבעיה.
בעזרת כמו-כמו הבובה לומד רגע "מה-כמו מה" וגם שומעים את סיפור הברווזון מפי בובות בעלי-חיים.
גם רגע בונה בית (פרק 3) - רגע רוצה לגור בבית משלו ובסופו של דבר מחליט לגור בחצר.
הוא לומד כי בגלל הגשם והרוח, אדם צריך לגור בתוך בית.
אדון ששון מספר על האיגלו של האסקימואים ועל האוהלים של הבדואים.
עם רדת הלילה חוזר רגע אל דודלי - ושניהם חדים חידות מצחיקות זה לזה.
סימנים במקום מילים (פרק 4) - דודלי צרוד ולכן אינו יכול לדבר.
בעזרת סימנים קוליים ומצוירים מבין רגע את מה שדודלי רוצה לומר לו.
גם פיסטוק מנסה לדבר בצלילים אך לא מבינים אותו, כי הוא אינו משתמש בסימנים מוסכמים.
דודלי מספר לילדים סיפור בלי מילים.
כך קונים וכך מוכרים (פרק 5) - דודלי עסוק מאוד באותו הפרק: חנותו מלאה בקונים, אבל דודלי לא רק מוכר, אלא גם קונה סחורה.
גם רגע רוצה למכור דברים, למשל: נעליים, משקפיים, עוגות, פלאפל ועוד.
הוא וחבריו משחקים בסופרמרקט, שוקלים, אורזים, עורכים חשבונות ומשלמים.
גם פיסטוק בא לחנות, מודד, שוקל, ואורז, אך לא תמיד עושה זאת בהצלחה.
גולו גלגלים (פרק 6) - רגע עוזר לדודלי בחנות ומגלה כי בעזרת הגלגל אפשר להזיז, להרים ולדחוף דברים ביתר קלות.
אליהם מצטרפים חברים ויחד לומדים על גלגלים וגלגלות.
פיסטוק מגלה בדרכו שלו אילו גלגלים אינם מתגלגלים.
בואו נדבר (פרק 7) - רגע לומד שצריך לדבר באופן ברור כדי שיבינו מה הוא רוצה, או את ההסברים שלו לגבי מה שהוא עושה.
(פרק 8) - הענף שעליו תלויה הנדנדה נשבר ויש לתקן אותו.
חבריו של רגע, יחד עם פיסטוק, יורם ודודלי, תורמים לפתרון הבעיה.
כאשר אנחנו יחד (פרק 9) - רגע מתעורר מאוחר, אבל דודלי אינו כועס ועושה את העבודה במקומו.
אמא מזהירה את דנה לא לשחק בכדור בתוך הבית, אך דנה ממשיכה ושוברת אגרטל.
אמא כועסת, אך אף על פי כן עדיין אוהבת את דנה.
דנה ואחותה מתנצחות בשיר - מה הכי כדאי להיות, קטנה או גדולה?
לרגע לדודלי, לילדים ולשכנים טוב להיות ביחד הן בשעת דאגה והן בשעת שמחה.
עם עוד מישהו (פרק 10) - רגע מתערב בשיחת טלפון של דודלי, המדבר עם הספק אפרים, אך מתברר כי שיחה משולשת בטלפון אינה מובנת.
לנחמה אין בובה, אבל יש עגלה.
שתי הילדות לומדות לשתף פעולה במשחק בגינה.
רגע, דודלי והילדים ממחיזים את הסיפור "אליעזר והגזר" (בלחן חדש של שמעון שגיא שנכתב לתוכנית זו), ושם, בזכות חלוקת תפקידים מסודרת ומשיכה משותפת ומתואמת, הם מצליחים סוף-סוף לשלוף את הגזר.
גם אני יכול (פרק 11) - רגע רוצה לעזור לדודלי בעיסוקיו בחנות.
הוא מנסה למזוג דבש לצנצנות קטנות אך אינו מצליח.
רגע גם מנסה לטפל בדנה הקטנה, אך גם דנה רוצה לעשות את הדברים בעצמה.
רגע מגלה שדודלי אינו יודע לקרוא רוסית וגם לא לתקן קצר חשמלי, ומתפעל מן הגילוי שיש קטנים שיכולים לעשות דברים בעצמם ויש מבוגרים שאינם יכולים לעשות כל דבר בעצמם.
בערב מספר דודלי לרגע מעשה ב"זנבנם" שלמד בעזרת משפחתו להיתלות לבד בזנבו.
דודלי תמדוד לי (פרק 12) - רגע וחבריו מחליטים להתקין את הרגל החסרה לשולחן יום-ההולדת.
אחרי ניסיון לא מוצלח בהרכבת "רגל מקוביות" הם מודדים בעזרת קובייה אחת קרש ומקבלים את הגובה המתאים.
רגע גם מתנסה במדידת אורך שונה של חבלים, כדי לתלות עליהם קישוטים.
לדנה יש בעיה של כיסוי שטח השולחן ופותרת אותה בעזרת שני גליונות ניר-עתון.
פיסטוק הכין זר, אך טעה במדידת היקף ראשו - על כן הוחלט לחגוג את יום ההולדת לחביתוש - שהזר מתאים בדיוק לו.
ממה עושים דברים (פרק 13) - לרגע והילדים יש סירות עשויות מחמרים שונים.
הם משיטים אותן בגיגית מים, ובעזרתו של דודלי וכמו-כמו הם מגלים את תכונות החומרים הגורמים לעצמים השונים לצוף או לשקוע.
לפיסטוק יש חבר חדש - דג.
רגע ופיסטוק מנסים למצוא לו "מקום מגורים" מתאים: שיהיה בלתי חדיר למים, שקוף, מוצק, לא מתכופף, ולא מתכווץ.
דודלי והילדים אופים עוגה ומגלים יחד מה קורה לחמרים (קמח, סוכר, ביצה, מרגרינה וכו'), כשבוחשים, לשים, מקציפים ואופים בתנור.
(פרק 14) - פיסטוק לקח את המפתח של חביתוש כדי למתוח את עכבר הצעצוע שלו ומחביא אותו בחול; כדי למצוא אותו שוב הוא קובע לו סימנים בולטים בשטח.
בינתיים מגלים דודלי ורגע שחביתוש "משותק".
בלי המפתח אי אפשר למתוח את הקפיץ במנגנון שלו, והוא אינו יכול לדבר ולשיר.
דודלי שולח את רגע אל אדון ששון ומצייד אותו במפה מצוירת שמראה לו את הדרך.
בפרק זה נאמר המשפט שהפך לקאלט ישראלי ידוע: "לא לוקחים מפתח של חביתוש בלי רשות של רגע ודודלי".
שברו את הכלים (פרק 15) - רגע וחבריו מגלים שבגרוטאות אפשר לעשות שימוש חדש.
הם ממציאים להם משחקים כיד הדמיון הפורה עליהם: מכונת תפירה משמשת אניה; משפך - רמקול; מטחנת בשר - משאבת דלק ועוד.
בהשתתפות הציפור המצוירת ובליווי שיר "הגרוטיאדה" מטיס רגע - הטייס את החבורה "לירח".
סוודר, קרטיב, תירס חם (פרק 16) - גב' רחל עורכת בחנותו של דודלי את קניותיה בהזדמנות זו אנו לומדים מניין באים המצרכים השונים: הביצים- מן הלול, התפוזים-מן הפרדס, הצמר- מן הכבשה וכו'.
אך דודלי אינו מסתפק בהסבר המילולי, אלא עורך איתנו סיור אמיתי בלול, במכון החליבה, ובפרדס.
גם פיסטוק מחליט לעשות לו חנות, אך מתעלם מן הצורך להזמין את המצרכים ממקום הייצור שלהם.
פיסטוק משוכנע כי יוכל להצמיח תירס בעציץ, לסרוג סוודר מכבשה וכו'.
(פרק 17) - המודעה, העיתון, הרדיו והטלוויזיה הם מכשירים אשר בעזרתם ניתן להפיץ מידע או לשתף אחרים באותה אינפורמציה, אותה התנסות או אותו אירוע.
"מוקי הכלב של דנה אבד - מי שימצא נא להודיע מיד" - מודעה זו מתפרסמת בעזרת כל אמצעי התקשורת האמורים, רגע ודנה מציירים, כותבים ותולים מודעות בחנות ובמקומות שונים בשכונה; אדון ששון מדפיס מודעה בעיתון - אך הכלב עדיין לא נמצא.
לאחר שמודיעים על האבידה באמצעות הטלוויזיה - מופיע פיסטוק, אשר קרא ושמע את כל הפרסומים וזיהה את מוקי האובד ומחזירו בריא ושלם לדנה.
בשכונה שלנו (פרק 18) - בשכונה אין מגרש משחקים, לכן משחקים רגע וחבריו בתוך החנות.
דודלי מציע להם לשחק במקום אחר, אבל השכנה מבקשת לא להעיר את תינוקה, הגנן - לא לדרוך על הדשא, שמש בית הכנסת - לא להפריע למתפללים.
כדי לפתור את בעיית הילדים מכנס דודלי אספת שכנים.
פיסטוק מציע פתרונות מעניינים אבל לא ניתנים לביצוע, לבסוף מחליטים לפנות את מגרש הגרוטאות וכולם - הקטנים עם הגדולים בונים שם מגרש משחקים.
(פרק 19) - רגע מוצא שלושה צבים ומסתיר אותם בקופסה.
חבריו מנסים לנחש מה יש בה, אך אינם מצליחים, ורק בעזרת שאלות מדויקות וחכמות הם מגלים את הסוד.
בין פיסטוק לחביתוש נופלת אי הבנה: פיסטוק משוכנע כי בשכונה מסתובבות חיות מסוכנות, אך מתברר כי הכוונה למשפחת צבים.
אבד המפתח של החנות ורק אחרי דרישה וחקירה מגלים את מקום המפתח וגם את הבעלים האמיתיים של משפחת הצבים.
מים מים (פרק 20) - רגע תוהה ולומד מניין באים המים לברזים.
הוא עושה הכרה עם הצינור הראשי ועם הצינורות בתוך הקיר, ויוצא עם דודלי אל מגדל המים.
המים בשכונה נפסקים עקב תקלה בצינור הראשי.
מתברר כי כולם סובלים עקב הפסקת המים; בני האדם, בעלי החיים, והצמחים.
פיסטוק מחליט שלא צריך להתרחץ, לצחצח שיניים וכיוצא בזה.
אך בינתיים מתקנים את התקלה ושוב יש מים.
לקרוא ולכתוב (פרק 21) - לאחר האזנה לסיפור "רובינזון קרוזו" שמספר דודלי, מחליטים רגע וחבריו לשחזר את חייו על האי הבודד.
במהלך "חייהם" על האי הם לומדים את היתרונות שבמידע כתוב בכך שאין צורך לזכור דברים בעל פה, ושאפשר להעביר בעזרתו מסרים מורכבים גם למרחקים גדולים ובתפוצה גדולה.
ההודעה בבקבוק שהם שולחים מגיעה לידיו של פיסטוק שמחליט להחלץ לעזרת הלכודים על האי.
בנמל (פרק 22) - דני הוא רב חובל ומגיע אל דודלי לביקור.
הילדים עורכים לו קבלת פנים ושואלים אותו הרבה שאלות.
דני מסביר להם על עבודתו כרב-חובל, על ארצות, כלי- תחבורה ושימושם, באוויר ובים.
דני מזמין את דודלי ורגע לביקור בנמל.
הם נוסעים לנמל חיפה שטים בסירה מבקרים במחסנים ומגיעים אל האוניה של דני שם הם מתארחים ומבקרים בחדרי המכונות במטבח ובסיפון ובחדרי המגורים.
זהירות מונעת אסון (פרק 23) - צובעים את החנות של דודלי ולומדים להיזהר ממסמרים ומזכוכיות כדי שלא להיפצע.
רגע מחליט להכין ארוחת בוקר אך גם במטבח צריך להיזהר בעת הדלקת הגז, חיתוך הירקות או הכנסת התקע של החשמל.
רגע נפצע מחוסר זהירות והולך למרפאה עם פיסטוק ודודלי.
רגע עם "ציפקישפורים" (פרק 24) - ספיישל פורים עם כל הדמויות מתוכניות הילדים לגיל הרך המציגים יחד את מגילת אסתר.
בגתן ותרש (ספי ריבלין וישראל גוריון) מנהלים את ההצגה (כמובן בדיוק על פי המגילה).
אחשוורוש (קישקשתא) בוחר לו את אסתר המלכה (ציפי שביט).
מרדכי היהודי (רגע) אינו כורע ואינו משתחווה בפני המן (חביתוש).
ובעוד נודדת שנתו של המלך אחשוורוש מתברר כי אכן חייו ניצלו הודות למרדכי שראוי לפרס - בגד וסוס מלכותיים.
הבית השני של שיר הפתיחה מתחיל במילים "לי חבר, קוראים לו רגע, בּוּבּ שובב, הוא ממש פגע", ולא כפי שרוב האנשים שרים "הוא שובב, הוא ממש פגע".
רגע אינו ילד, אלא בוב, צורת זכר (לא תקנית) של בובה.
דודו טופז הגה את השם "פיסטוק" עבור הדמות בתוכנית.
בעונה השלישית באחד מפרקי הסדרה של "הקומדי סטור" נעשה מערכון פארודי על הסדרה זו, במערכון השתתפה גם ציפי מור שגילמה את רגע.
בסדרה "הפיג'מות" נעשתה פרודיה על הסדרה הזו ועל "ריצ'רץ'", הפרק הוקדש לזכרו של ספי ריבלין שגילם את פיסטוק.
ציפי מור עשתה את רגע גם בפרודיה על רגע עם דודלי ששודר ב"ערב אדיר" בהשתתפות אדיר מילר (בתור פיסטוק) ויובל סמו (בתור דודלי).
רגמים בדרום־מערב ירושלים הם קבוצה של רגמים המצויות בדרום-מערב ירושלים, החל מבית זית בצפון וכלה בעיר גנים וגבעת משואה בדרום.
הכינוי "רגמים" הוא כינוי שהעניקה ד"ר רות עמירן למקבץ של תלוליות אבנים ועפר שנוצרו בידי אדם ללא רבדים (בניגוד לתל שבו נמצאות מספר שכבות ריבוד של יישובים שנחרבו זו על גבי זו).
תלוליות דומות נתגלו גם בקפריסין.
בדרום מערב ירושלים נמצאו 19 רגמים (כמחציתם הוסרו), והם מופו במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי רות עמירן.
הרגמים נחקרו לראשונה בשנת 1923 על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט, שביצע חתך ברגם מס' 2 (כיום בלב שכונת גבעת משואה) אותו תיארך למאה ה-10 לפנה"ס לפי שברי החרסים שמצא.
בשנת 1953 התקיימה חפירה יסודית בהנחיית ד"ר רות עמירן ובמימון משרד העבודה.
בחפירה הוסרה כל הערמה מאחד הרגמים בשכונת קריית מנחם, תוארכו הממצאים למאה השביעית לפני הספירה (תקופת ממלכת יהודה).
בתחתית הרגם נתגלה מבנה בן 17 צלעות וסמוך לו בור עם שרידי שרפה.
בחפירת הצלה שערך ד"ר גבריאל ברקאי ברגם מס' 4 נמצאו ממצאים המתאימים למאה ה-8 לפנה"ס, כולל חותמות המתייחסות לחזקיהו.
קיימים מספר הסברים עיקריים למהותם של הרגמים:
על פי ההסבר שהציעה ד"ר עמירן, הרגמים הם אתרי קבורה מטיפוס טומולי (Tumuli), בעברית רוגם (Tumulus).
על פי הממצאים המעידים על שריפת בעלי חיים וכלי אוכל שנמצאו ברגמים ייתכן ומדובר בבמות פולחן.
קיימת סברה שמדובר בבמות לעבודה זרה שהיו מקובלות בירושלים בימי מנשה, אולם יהודה אליצור טען שמדובר בבמות לעבודת אלוהים, כתחליף לבית המקדש בו התקיימה עבודה זרה בימי מנשה.
הסבר אפשרי נוסף הוא כי אלו שרידיהם של טקסי שרפה, הנזכרים בספרי דברי הימים וירמיהו.
היו שטענו, בטרם החפירה המסודרת, שהרגמים היו מצבות זיכרון לפלשתים שנפלו במלחמה בעמק רפאים.
"רגע לפני ש..." הוא האלבום השני של הזמרת שירי מימון.
הוא יצא לאור ב-10 בינואר 2008 והפיק אותו מוזיקלית יועד נבו, שעיבד את רוב השירים.
בעיבודים השתתפו גם מומי לוי ואסף דר.
מימון עצמה כתבה מספר משירי האלבום.
הסינגל הראשון מתוכו, "יותר טוב לסלוח", הופץ כחודש לפני הוצאתו, ב-10 בדצמבר 2007 הסינגל נכתב על ידי אבינועם חי שמחי והולחן על ידי עידו רצון אשר היה גם אחראי לשורה "יותר טוב לסלוח".
להצלחה רבה במצעדי המוזיקה השונים, וברובם הגיע אף אל המקום הראשון.
ב-4 בפברואר 2008 יצא הסינגל השני מתוך האלבום הנקרא "כשהלכת", ב-24 במרץ הסינגל השלישי "תאהבי קצת את עצמך", וב-24 ביוני יצא הסינגל הרביעי "ורציתי שתדעי".
הסינגל "כשהלכת" הגיע למקומות גבוהים יחסית במצעדים השבועיים, אך פחות מקודמו, "יותר טוב לסלוח" ואילו "תאהבי קצת את עצמך" ו"ורציתי שתדעי" לא זכו להשמעות רבות.
בנוסף, לשני השירים הבאים באלבום: השיר - "שבי לרגע" שנכתב והולחן על ידי שחף וולמן והשיר - "זה לא מה שהבטיחו לי" שנכתב והולחן על ידי אייל גלס הופקו גם גרסאות עיבוד NY על ידי המפיק האמריקאי סטיב גרינברג שעבד עם אמנים בינלאומיים כמו להקת הנסון, בריטני ספירס ועוד.
בחודש מאי 2008 מימון החלה במסע הופעות ברחבי הארץ עם מיטב שיריה, הכוללים את שני אלבומיה, קאברים מ"כוכב נולד" ועוד.
על העיבוד המוזיקלי היה אחראי לואי להב.
כינור: חן שנהר, אלון ובר
בס, קלידים, תכנותים, כלי הקשה : יועד נבו
צ'לו: דנה וקסמן, הילה קרני
כלי הקשה, תכנות: מומי לוי
יותר טוב לסלוח (בימוי: ליאת דהאן וג'ונתן ליאונג)
ורציתי שתדעי (בימוי: אופיר לובל)
רְגֵלַת הַגִּנָּה (שם מדעי: Portulaca oleracea) היא מין צמח בשרני וחד-שנתי, הנחשב לעיתים כעשב שוטה ממשפחת הרְגֵלָתִיִּים (Portulacacea).
לרגלה גבעולים ארוכים הנמשכים על-פני הקרקע, ענפיו אדמדמים, שבירים אך בשרניים.
עליו מוארכים, אליפטיים ומזכירים ביצה בצורתם.
פרחיו קטנים וצהובים, הפרחים נמצאים בהתפצלויות השריגים.
הפרי נפתח בראשו ונראה ככיס המכיל זרעים קטנים (עד מילימטר) בצבע שחור או חום כהה.
רגלת הגינה נפוצה במזרח התיכון, אסיה, צפון אפריקה, ודרום אמריקה.
רגלת הבית ידועה בישראל גם בשמה בערבית "ריג'לה" או בשמה בכורדית-יהודית "פרפחינא".
אזור התפוצה הטבעית של רגלת הגינה אינו כולל את ישראל, אך הצמח הופץ בארץ ישראל בידי האדם וכיום הוא מתפשט בה באופן טבעי (מין פולש).
על מנת לנבוט, דורשת הרגלה אדמה לחה, ומידות גבוהות של אור וחום.
בארץ ניתן למצוא אותה באזורים בעלי אקלים ים-תיכוני, בתות הספר, ערבות, מדבריות ואף בחרמון.
הרגלה מוזכרת בתלמוד בשם "חלוגלוגות" בסיפור המתאר כיצד חכמים לא הבינו מה פירוש מילה זו.
שפחתו של רבי קראה לצמח בשמו הארמי "פרפחיניה", וכך נודע לחכמים פירוש השם.
הרגלה עשירה באומגה 3, ויטמין C, פלבנואידים וככלל משתמשים בה כעשב מרפא לצרכים רפואיים שונים בארצות רבות בעולם.
הרגלה משמשת כתוסף לסלטים שונים והיא בעלת טעם חמצמץ קל לאחר טיגון.
בעבר יעץ פליניוס הזקן להחזיק בצמח זה כקמע כנגד רוחות רעות.
רגלסתיים (שם מדעי: Maxillopoda) מהווים מחלקה מגוונת של סרטנאים הכוללת בלוטי ים, שטרגליים וקבוצות נוספות.
זוהי אינה קבוצה מונופילטית ולא נמצאת תכונה אחת המייחדת את כולם.
למעט מספר מיני בלוטי ים, רגלסתיים הם בעלי-חיים קטנים, וכוללים בתוכם את פרוק-הרגליים הקטן ביותר Stygotantulus stocki.
לרב הם בעלי גוף קצר, בטן קטנה באופן יחסי לפרוקי-רגליים, וחסרי תוספות.
זו עשויה להיות תוצאה של נאוטניה.
מלבד בלוטי ים, אשר ניזונים באמצעות סינון בעזרת רגליהם, רוב הרגלסתיים ניזונים בעזרת המקסילות.
בגופם 5 סגמטני-ראש, 6 סגמנטי-חזה ו-4 סגמנטי-בטן, שבסופם טלסון.
הרגלסתיים נחלקים ל-6 תת-מחלקות, המפורטות בטבלה.
מחקרים חדשים כוללים בהם גם את הצדפונאים.
"רגע של עברית" היא פינה יומית בת כדקה בקול ישראל, העוסקת בלשון העברית ובתיקוני לשון.
הפינה, אחת מכמה שעסקו בסוגיות הלשון העברית שפעלו ברדיו בארץ, נוסדה בשנת 1971 על ידי יועץ הלשון הראשון של רשות השידור, אבא בֶּנְדָוִיד, שהיה עורכהּ.
(קודם לכן, מ-1955 ועד 1970, הוגשה פינה במתכונת דומה על ידי יוסף מנחם מרגלית, בשם "עברית של יום יום").
במחצית השנייה שנות ה-70 הופסק שידורה, אך חודש כעבור זמן קצר בעקבות ביקוש המאזינים.
מאז פרישתו של בנדויד בשנת 1982, עורכת וכותבת את הפינה יועצת הלשון של רשות השידור כיום, רות אלמגור-רמון.
בתחילה שודרה הפינה לפני חדשות השעה שבע בבוקר.
במשך השנים שונה זמן השידור, והפינה שודרה בעיקר לפני חדשות השעה ארבע אחר הצהריים.
בשנים הראשונות העבירו הפינות, רובן פרי עטו של בנדויד, מסר חד וברור – הצגת שיבוש לשוני שכיח, וחלופה תקנית.
הפינה זכתה לשבחים ולאהדת הציבור, ולצדם לפולמוס ציבורי ולביקורות של בלשנים ולשונאים, בהם חיים רבין, ראובן סיוון ומשה זינגר, שהתנגדו לנימה הפסקנית של הפינה, מכך שבנדויד פוסק בעניינים שלא הוכרעו על ידי האקדמיה ללשון העברית, ומכך שחלק מההצעות ל"תיקון" אינן סוגיה של תקינות לשונית, אלא עניין של טעם וסגנון אישי.
בין מתנגדיו של בנדויד היו שכינו את הפינה "רש"ע" (ראשי התיבות של "רגע של עברית").
חמישה בלשנים, בהם ראובן סיוון, פרסמו בעיתונות קול קורא תחת הכותרת "רגע של עברית – לידי בלשנים", שבו דרשו להעביר את הפינה מידיו של בנדויד לידי ועדת בלשנים ומורים ללשון.
ב-1978 קיבלה האקדמיה ללשון העברית את האחריות לתיקונים ולהמלצות המוצגים בפינה.
בעריכתה של אלמגור-רמון, התוכנית על פי רוב אינה פוסלת שימוש לשון מסוים, אלא מסבירה את שורשיו ויחד עם זאת מציעה חלופה.
בשנים הראשונות הופיעה הפינה כדיאלוג בין קריין לקריינית – דניאל פאר ועדנה פאר.
בין מגישי הפינה במשך השנים: משה חובב, דן כנר, חיותה דביר וליאורה גושן.
בשנים האחרונות מגיש אותה מנחם פרי.
בשנת תשל"ד-1974 זכה אבא בנדויד בפרס רשות השידור על הפינה.
באותה שנה כונסו המלצותיו ב"מדריך לשון לרדיו ולטלוויזיה" – ספר פנימי של מרכז ההדרכה של רשות השידור, שהיה לתקן בכל מערכות החדשות בארץ.
בשנת תש"ם הופיע בהוצאת המחלקה לחינוך מבוגרים שבמשרד החינוך הספר "רגע של עברית: לקט תיקוני לשון ששודרו בקול ישראל", שכתב שלום קרמר וערך אבא בנדויד.
בשנת 2001 הוציאה רות אלמגור-רמון את הספר "רגע של עברית", ובו אוסף קטעי הפינה ברדיו.
מדריך לשון לרדיו ולטלויזיה; אספו את החומר: אבא בנדויד, הדסה שי, ירושלים: רשות השידור – מרכז ההדרכה, תשל"ד.
'רגע של עברית', הד החינוך, מינואר 97 - אפריל 97, ינואר 99 ואילך
רות אלמגור-רמון, רגע של עברית; עיצוב ואיור: ציפי אליהו, ירושלים: צבעונים ('רגעים'), תשס"א 2001.
רגעים הוא אלבום האולפן ה-35 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף פעולה עם פיטר רוט, שיצא בשנת 2006.
פיטר רוט, ששיתוף הפעולה שלו עם איינשטיין החל ב-2002 כשניגן גיטרות באלבומו "שמש רטובה", הלחין כמחצית משירי האלבום, עיבד אותם יחד עם אלדד גואטה והפיק מוזיקלית.
עוד נכללים באלבום לחניהם של מאור כהן, יהלי סובול, מאיר ישראל ושמוליק צ'יזיק, ששירו "אף אחד לא מזיל דמעה" זכה לגרסת כיסוי מפיו של איינשטיין.
למילות השירים שבאלבום אחראים דן תורן, כהן, סובול, ישראל, צ'יזיק, יענקל'ה רוטבליט ואיינשטיין עצמו.
השירים "טיול רגלי" ו"משהו טוב" יצאו כסינגלים עוד בשנת 2005. בשנה שבה יצא האלבום תועד איינשטיין מבצע באולפן ערוץ הספורט את השיר "אחד עשר מטר", כשאותו מלווים נגני האלבום, דבר שהוא מיעט לעשות באותה התקופה.
השיר "אולי את לא יודעת" מתוך האלבום חודש על ידי איינשטיין ב-2011, הפעם כדואט בינו לבין כותב השיר, מאיר ישראל.
גרסת הדואט הופיעה באלבומו של ישראל, "יש ימים".
במרץ 2016, כ-10 שנים לאחר צאתו לאור, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
לכבוד האירוע, יצא בהוצאה מחודשת בחברת "פונוקול".
ההוצאה המחודשת כוללת רימסטר (מאת פיני שפטר) וקטע בונוס: "משהו מן המלחמה" (שיר שאיינשטיין ורוט הקליטו במקור עבור פרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל).
פיטר רוט: הפקה מוזיקלית, גיטרות, בס, כלי הקשה, קלידים, עיבוד מוזיקלי וקולות
אלדד גואטה: פסנתר עיבודים וקלידים
עמית יצחק: גיטרה סלייד (בשיר פרידה קצרה)
יהלי סובול: גיטרה אקוסטית (בשיר פרידה קצרה)
רַגְּנָאר לוֹדְֿבְּרוּק או לוד'ברוק (בנורדית עתיקה: Ragnarr Loðbrók), הוא דמות אגדית של שליט נורדי מן התקופה הוויקינגית (בסביבות המאה התשיעית לספירה), אשר דמותו מתוארת בשירה הנורדית העתיקה ובמספר סאגות, ובעיקר בסאגת רגנאר לודברוק, בה מסופר על מסעותיו, נשותיו, בניו ומותו.
דמותו של רגנאר לודברוק מוכרת בעיקר ככובש של צרפת ואנגליה וכאביהם של מספר ויקינגים ומלכים צפון אירופאים.
על אף שבניו של לודברוק ידועים כדמויות היסטוריות אמיתיות, הרי שהמידע אודות קיומו של רגנאר לודברוק עצמו אינו ודאי, וכי ייתכן כי כלל לא היה קיים אדם ספציפי זה.
ייתכן כי סיפורים רבים המיוחסים לפעילותו בוצעו בפועל על ידי מספר גיבורים ומלכים ויקינגים אחרים.
רגנאר לודברוק ביסס את מעמדו באמצעות קרבות וכיבושים רבים עד שנתפס בידי אלה השני, מלך נורת'מבריה והוצא להורג כשהושלך לצינוק מלא בנחשים.
לאחר מותו פלשו בניו לאנגליה בראש "הצבא הוויקינגי הגדול".
תקופת פעילותו של רגנאר לודברוק אינה מתועדת במלואה במקורות כתובים ולכן המידע אודותיו מעורב באגדות עם ביחד עם תיאור פעילותם של מספר דמויות תקופתיות.
במחקרה אודות כתביו של סקסו גרמטיקוס "מעשי הדנים" (Gesta Danorum) טוענת ההיסטוריונית וחוקרת הפאגאניזם הגרמאני הילדה אליס דוידסון, כי ביצירת דמותו של לודברוק ותיאור פעולותיו, מדובר בניסיון לאחד אירועים וסיפורים רבים השנויים במחלוקת ואשר יש ספק אם התקיימו בכלל.
בחינה מעמיקה של תיאורי אירועים שונים מאפשרת לייחס אותם לפעילותם של דמויות אחרות אשר קיומן ההיסטורי הוא ודאי יותר.
עם זאת, המסורת הוויקינגית אודות גיבור בשם רגנאר אשר פעל, נלחם וכבש באמצע המאה התשיעית לספירה והיה אביהם של כמה שליטים מפורסמים עדיין קיימת, וחלקה מגובה במקורות אמינים כגון "הכרוניקה האנגלו-סקסונית".
כמו המידע אודות רגנאר לודברוק עצמו, כך גם המידע אודות משפחתו וצאצאיו הוא חלקי בלבד ובמקרים רבים אינו מבוסס על מקורות כתובים ומפורטים.
רוב המידע, מקורו, כאמור, בהצלבות של אגדות עם והיסטוריה שבעל פה ביחד עם אימות חלקי שלהן עם מקורות היסטוריים ומחקרים ארכאולוגים מוכרים ומוסכמים.
על פי האגדה נישא רגנאר לודברוק שלוש פעמים: בראשונה לבתולת המגן לגרטה, לאצילה ת'ורה בתו של מושל אסטרייטלנד, ובשלישית לנסיכה אסלוג, בתם של סיגורד מלך דנמרק ושוודיה והולקיריה בְרינְהילְד.
ביורן המכונה "ביורן צד-ברזל" (בנורדית: Bjǫrn Járnsíða) היה שליט ויקינג נורדי ומלך אגדי של שוודיה.
השליט הראשון משושלת מונסו מייסדת בית המלוכה השוודי.
בשנת 860 הוביל פשיטה ויקינגית בשטחי צרפת וספרד של ימינו, והגיע עד לאזור הים התיכון והערים האיטלקיות פיזה ולונה (בקרבת לה ספציה של ימינו), שאותה חשב בטעות לרומא.
הוא פלש גם למזרח אנגליה בראש "הצבא הוויקינגי הגדול" לצד אחיו אייבר בשנת 865.
איבר המכונה "איבר חסר העצמות" (Ívarr hinn beinlausi) היה מלך בטריטוריות הנמצאות כיום בשיטחן של דנמרק ושוודיה המודרניות.
הוא פלש למזרח אנגליה בראש "הצבא הוויקינגי הגדול" לצד אחיו האלפדן בשנת 865. בשנה שלאחר מכן כבש את ממלכת נורת'מבריה ואת בירתה, יורק.
האלפדן (Hálfdan) השתתף בשנת 865 בפלישה למזרח אנגליה בראש "הצבא הוויקינגי הגדול" עם אחיו אייבר.
הוא פנה לנהל קרבות כיבוש בכיוון דרום ובשנים שלאחר מכן נלחם מספר פעמים באלפרד הגדול.
בשנים 871–872 שימש כשליט לונדון.
בשנת 875 פנה שוב צפונה להילחם לצד אחיו והשתתף בכיבוש נורת'מבריה ובשנים 875–877 היה מלך נורת'מבריה.
סיגורד המכונה "סיגורד עין הנחש" (Sigurðr ormr í auga) ירש את אביו כמלך זילנד, סקונה, הלנד, ויקן והאיים הדניים.
נישא לבתו של אלה מלך נורת'מבריה.
אובה (Ubbe) היה מראשי "הצבא הוויקינגי הגדול".
שמו מופיע במקורות ההיסטוריים מספר פעמים מועט ביחס לאחיו האחרים.
ככל הנראה היו לרגנאר לודברוק מספר בנים ובנות נוספים אשר לא קיים מידע אודות קורותיהם.
דמותו של רגנאר לודברוק מוזכרת רבות בתרבות הפופולרית:
בסרט "הוויקינגים" משנת 1958 בכיכובו של ארנסט בורגניין.
בסדרת הטלוויזיה "ויקינגים" של ערוץ ההיסטוריה משנת 2013 בכיכובו של טרוויס פימל.
ברומן ההיסטורי האלטרנטיבי "הפטיש והצלב" מאת הארי הריסון.
ברומן "הוויקינג" מאת אדיסון מרשל משנת 1951.
דמותו של רגנאר לודברוק היא הקמע של קבוצת הפוטבול האמריקנית מינסוטה ויקינגס.
רגנאר קלבאן (נולד ב-30 באוקטובר 1985; ויליאנדי שבאסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת הבלם.
קלבאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אלבה, בשנת הוא עלה לקבוצה הבוגרת.
עונה לאחר מכן הצטרף לויליאנדי טולאביק, ועונה לאחר מכן עבר לפלורה טאלין.
ב-31 באוגוסט 2004 קלבאן הושאל לוולרנגה ל-3 חודשים.
ב-19 בספטמבר 2004 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1:4 נגד מולדה.
לאחר שהסתיימה תקופת ההשאלה, המועדונים סיכמו שהשחקן יישאר במועדון הנורווגי עד ה-30 בנובמבר 2005. לאחר שהיה שותף רק ב-2 משחקים שוחרר, וב-4 באוגוסט 2005, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בהראקלס אלמלו ההולנדית.
חמישה ימים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד RKSV DCG.
ב-31 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2:2 נגד ויטסה ארנהיים.
ב-29 בדצמבר 2007 קלבאן האריך את החוזה שלו בהראקלס עד ה-30 ביוני 2008.
אלקמאר עד לסיום העונה עם אופציה לחוזה של 4 שנים.
ב-4 בפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0:1 נגד רודה.
אחרי שהיה שותף עם בזכייה של המועדון באליפות, הקבוצה מימשה את האופציה עליו והוא חתם ל-4 שנים במועדון.
ב-29 בספטמבר 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בתיקו 1:1 נגד סטנדרד לייז' ובכך הוא הפך לאסטוני הראשון שרושם דקות משחק בליגת האלופות.
למרות זאת באותה עונה הוא לא זכה לדקות משחק.
לאחר מינויו של גטייאן ורביק קלבאן חזר להרכב.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופאית בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית, בניצחון 0:2 נגד גטבורג.
ב-10 בנובמבר 2010 קלבאן הבקיע בניצחון 0:3 נגד פ.ס.וו.
ב-2 ביולי 2012, חתם לשנתיים באאוגסבורג.
ב-14 בספטמבר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0:0 נגד וולפסבורג.
ב-20 ביולי 2016 חתם קלבאן בליברפול האנגלית.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3–4 על ארסנל.
ב-17 באוגוסט 2018 חתם קלבאן בקליארי.
ב-1 ביולי 2021 חתם קלאבן בפאידה לינאמסקונד מליגת העל האסטונית.
ב-3 ביולי 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד במסגרת גביע הים הבלטי.
ב-31 במאי 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ידידות נגד .
ב-29 בפברואר 2012 הוא קיבל לראשונה את סרט הקפטן במשחק ידידות נגד , מאז הוא נשאר קפטן הנבחרת.
רגנאר סיגורדסון (באיסלנדית: Ragnar Sigurðsson; נולד ב-15 ביוני 1986) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת הבלם.
סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בפיילקיר, בעונת הוא הצטרף לגטבורג השוודי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-6 באפריל 2007, באותה עונה זכה עם המועדון באליפות.
ב-30 במאי 2011 רגנאר סיגורדסון חתם על חוזה לארבע שנים בפ.צ.
קופנהגן, תמורת 5.5 מיליון כתר דני.
ב-23 בינואר 2014 חתם בקרסנודאר מליגת העל הרוסית לשנה וחצי עם אופציה לשנה נוספת.
ב-23 באוגוסט 2016 רגנאר חתם חוזה לשנתיים בפולהאם.
ב-3 באוגוסט 2017 הושאל לרובין קאזאן.
בינואר 2020 חזר לדנמרק וחתם בשורות פ.צ.
ב-18 בינואר 2021, סיגרודסון חתם ברוך לבוב מליגת העל האוקראינית עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת.
ב-20 ביולי 2021, סיגורדסון חתם בפישקיר מליגת העל האיסלנדית.
בצעירותו, סיגורדסון שיחק בנבחרת הצעירה של איסלנד, במאי זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת.
באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
רַגְנָר אַנְטוֹן קִיטִיל פְרִישׁ (בנורווגית: Ragnar Anton Kittil Frisch; 3 במרץ 1895–31 בינואר 1973) היה כלכלן נורווגי והזוכה הראשון בפרס נובל לכלכלה בשנת 1969 (במשותף עם יאן טינברגן).
ידוע בשל היותו מייסד ענף האקונומטריקה בכלכלה, ועל שטבע את השימוש במונחים "מיקרו-כלכלה" ו"מקרו-כלכלה".
רגנר פריש נולד ב-3 במרץ 1895 באוסלו להוריו אנטון ורגנה פרדריקה פריש.
משפחת פריש היגרה מגרמניה לקונגסברג במהלך המאה ה-17, ואבות אבותיו עבדו במכרות הכסף של קונגסברג במשך דורות.
אנטוניוס פריש - סבו של רגנר - היה צורף כסף באוסלו ב-1856, ומשכך עבדה משפחת פריש עם מתכות יקרות כמו כסף במשך 300 שנה לכל הפחות.
כמי שצפוי היה להמשיך את העסק המשפחתי, הפך רגנר לשוליית צורף בבית המלאכה "דייוויד אנדרסן" באוסלו.
בעצת אמו, במהלך תקופת התמחותו החל פריש ללמוד באוניברסיטת אוסלו.
הוא בחר ללמוד כלכלה שכן היא נראתה כתחום "הקצר והקל ביותר" שהיה לאוניברסיטה להציע, ובשנת 1919 השלים את התואר.
ב-1920 הוא גם השלים את המבחנים בתחום הצורפות והפך לשותף בבית המלאכה של אביו.
ב-1921 פריש זכה במלגה מהאוניברסיטה שאפשרה לו להשקיע 3 שנים בלימודי כלכלה ומתמטיקה בצרפת ואנגליה.
עם שובו לנורווגיה ב-1923, ולמרות הקשיים בהם היה נתון העסק המשפחתי, הוא המשיך בפעילותו המדעית בהאמינו שמחקר, ולא צורפות, היא ייעודו האמיתי.
הוא פרסם מספר מאמרים בתורת ההסתברות.
החל ללמוד באוניברסיטת אוסלו במהלך 1925, וב-1926 השיג את תואר הד"ר עם תזה בתחום הסטטיסטיקה המתמטית.
למרות שהמלגה שלו הוארכה כך שיכול היה לנסוע לאיטליה וצרפת, כעבור שנה חזר פריש לנורווגיה עקב מות אביו.
הוא בילה שנה אחת בשיקום בית המלאכה המשפחתי, ושיפר את ההון של העסק על ידי מכירת נכסי המשפחה.
לאחר שמצא תכשיטן שינהל את העסק במקומו, שב לעבודתו האקדמית.
בשנת 1928, מונה כפרופסור חבר לסטטיסטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוסלו.
בשנים 1927 ו-1928 פרסם סדרה של מאמרים על הסטטיסטיקה של סדרות עתיות.
בשנת 1929, פרסם את המסה החשובה הראשונה שלו במתודולוגיה אקונומטרית "מתאם ופיזור במשתנים סטטיסטיים", והמשיך באותה שנה עם "סטטיקה ודינמיקה בתאוריה הכלכלית".
בשנת 1931 הפך לפרופסור מן המנין.
בשנת 1932 ייסד באוניברסיטה את המכון לכלכלה במימונה של משפחת רוקפלר, והפך למנהל המחקר שלה.
במהלך כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית, היה כלוא במחנה הריכוז ברדטוייט מ-17 באוקטובר 1943, לאחר מכן במחנה הריכוז ברג מ-22 בנובמבר 1943, ולבסוף במחנה המעצר גריני מ-9 בדצמבר 1943 ועד ל-8 באוקטובר 1944.
בשנת 1961 זכה פריש בפרס אנטוניו פלטרינלי מהאקדמיה הלאומית דאי לינצ'י שבאיטליה, ובשנת 1969 היה לזוכה הראשון בפרס נובל לכלכלה במשותף עם יאן טינברגן ההולנדי, על "פיתוח ויישום מודלים דינמיים לניתוח תהליכים כלכליים".
פריש נישא למריה סמדל ב-1920, להם נולדה בת, רגנה.
נכדתו נדיה הסאנאוי (ביתה של רגנה), היא מנחת טלוויזיה נורווגית.
לאחר מות אשתו הראשונה ב-1952, הוא נישא בשנית לחברת ילדות בשם אסטריד יוהנסן שמתה ב-1980.
פריש היה אחד הכלכלנים הראשונים שחקרו כלכלה בכלי מדע מודרני.
הוא ביצע מספר פיתוחים משמעותיים בשדה הכלכלה וטבע מינוחים חדשים, בהם "מיקרו-כלכלה" ו"מקרו-כלכלה".
מאמרו על תורת הצרכן משנת 1926, סייע בבניית המחקר הנאו-וולראסיאני.
הוא ניסח את תורת הייצור ב-1965. באקונומטריקה הוא עסק בסדרות עתיות (1927) ורגרסיות ליניאריות (1934).
רגנר ארתור גרניט היה מדען שוודי-פיני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1967.
גרניט נולד בריהימאקי שבפינלנד, שהייתה שייכת באותה התקופה לאימפריה הרוסית.
בשנת 1927 סיים ללמוד רפואה באוניברסיטת הלסינקי.
ב-1940, כשפינלנד הותקפה באופן מסיבי על ידי ברית המועצות במהלך מלחמת החורף, עבר גרניט לסטוקהולם שבשוודיה, לאחר שחיפש סביבה שלווה עבור לימודיו.
שנה לאחר מכן קיבל גם אזרחות שוודית, שאפשרה לו להמשיך בעבודתו ולחיות מבלי לדאוג מהמלחמה, שנמשכה עד שנת 1945. אף על פי שכאמור עזב את פינלנד, הוא נשאר נאמן למדינה זו לכל ימי חייו.
גרניט היה פרופסור לנוירופיזיולוגיה במכון קרולינסקה מ-1946 ועד לפרישתו בשנת 1967. בשנת פרישתו זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם הלדן קפלר הרטליין וג'ורג' ואלד, על תיאור הסוגים השונים של תאים רגישים לאור בעין והדרך שבה אור משפיע עליהם.
נפטר בסטוקהולם ב-12 במרץ 1991.
רגעי קסם היא תוכנית מוזיקה, שמשודרת החל משנת 1983 ברשת ב' של קול ישראל.
שידורה של התוכנית נמשך גם בתחנת הרדיו "כאן ב'" של תאגיד השידור הציבורי.
התוכנית רגעי קסם שודרה לראשונה בשנת 1983 ברשת ב' של קול ישראל.
בתוכנית שודרו שירים לועזיים בסגנון האולדיז משנות ה-50 ה-60 וה-70 של המאה העשרים.
התוכנית מוגדרת בפתיח התוכנית כ"רצף של שירים ישנים ואהובים".
היא שודרה כמעט ברציפות לאורך השנים ברשת ב' בימים א-ה בין השעה 14:00 ל-15:00, ונעימת הפתיחה שלה המלווה את התוכנית מאז היווסדה היא Charmaine של מאנטובאני ותזמורתו.
את התוכנית ערך אפרים וייל איש קול ישראל מאז הקמתה.
בסוף שנות השמונים כשפרש לגמלאות, ערכה את התוכנית עליזה דיסטניק עד לשנת 2012. משפרשה לגמלאות החליפה אותה בתפקיד חיה זל.
בשנת 2008 זכתה רגעי קסם בפרס תוכנית המוזיקה המצטיינת במסגרת כנס הרדיו.
בשנת 2015 החליט מנהל קול ישראל שמעון אלקבץ להעביר את התוכנית לרשת א', לאחר הפסקה קצרה שהייתה בשידור התוכנית.
עם חידוש התוכנית היא נערכה והוגשה על ידי גדי ליבנה.
התוכנית משודרת כיום על ידי ליבנה, בתחנת כאן ב של תאגיד השידור הציבורי.
בשנת 2016 הוציאה קול ישראל לאור אלבום אוסף כפול עם להיטי התוכנית בשיתף חברת הליקון.
במרץ 2018 הוחלט להחזיר את התוכנית לרשת ב', בהגשתו של גדי ליבנה בשעה 15:00.
רגנסבורגר היא צורת שאלה שהייתה נהוגה בישיבות אשכנז בסוף תקופת הראשונים ובתחילת תקופת האחרונים, כחלק משיטת החילוקים.
מקובל לשער שבישיבות גרמניה שלאחר בעלי התוספות התפתחה שיטת החילוקים.
בשיטת לימוד זו מבארים את הגמרא בפלפולים חריפים ובחילוקים דקים.
בין השאר נוצרו בשיטה זו כמה סוגים מוסכמים של קושיות על מהלך הגמרא, שאותן עמלו המפלפלים לתרץ.
שתים מצורות השאלה הללו נתכנו לדורות 'נירנברגר' ו'רגנשבורגר', על שמן של ישיבת מהר"י וייל בנירנברג וישיבת מהר"י ברונא ברגנסבורג.
מיד לאחר יצירת השיטה, התקיף אותה השל"ה בטענה שצורת לימוד זו אינה אמיתית ואין צורך בחידודים אלו.
השל"ה סייג את דבריו: .
לאחר תקופה, החתם סופר הגן על שיטה זו וטען שתועלת שיטת החילוקים היא להרגיל את התלמידים שלא לדמות דין לדין.
בישיבת החתם סופר נהגו ללמוד ולהקשות קושיות דוגמת נירנברגר ורגנסבורגר.
משל עתיק מבאר את המושג.
איכר הביא לשוק עגלת תבן, ניגש אליו סקרן ושאל אותו: מה אתה מוכר?
שאל אותו הקונה: והרי זה תבן?!
כעס האיכר: אם ידעת למה שאלת?
כלומר לעיתים אמורא שואל את חבירו שאלה, ולאחר שהאמורא עונה לו הוא מקשה לו ממשנה או ברייתא, ועל כך מקשים: אם הוא ידע את המשנה למה הוא שאל?
במסכת שבת רבי יוחנן שואל את רבי ינאי האם מותר לשרות חילתית במים צוננים.
רבי ינאי עונה לו שאסור, ועל כך מקשה רבי יוחנן שהמשנה אומרת שבפושרים אסור ומשמע שבצונן מותר.
על כך קשה: אם הוא ידע את הדיוק למה שאל את ר' ינאי?
בדוגמה זו רבי ינאי כבר שואל - זהו רגנסבורגר.
השואל לא סמך על דעתו ולא היה בטוח בראייתו ועל כן הקדים ושאל מה ההלכה.
כך כתבו השל"ה, היד מלאכי, ועוד.
תירוץ זה מובא כבר בתוספות.
יש שהעירו שתירוץ זה נכון בשאלה של תלמיד לרב ולא של רב לחבירו.
השל"ה הביא עוד תירוץ שלדעתו הוא טוב יותר והוא התירוץ המקובל.
לשואל הייתה הנחת יסוד ברורה ושאל שאלה בדין אחר.
מהתירוץ הבין השואל שהתרצן חולק אף על הנחת היסוד הראשונה, ועל זה הקשה מברייתא.
המבאר למהר"ם שיף הציע תירוץ נוסף.
השואל הסתפק האם אסור לגמרי או אסור לכתחילה כמובא בברייתא, והתרצן תירץ שמותר ועל כן הקשה לו שברור שאסור.
המקשה רצה לפתוח נדון בעניין ולא הייתה כוונתו להלכה, ו"יגדיל תורה ויאדיר".
השואל לא ידע את הברייתא כששאל ורק לאחר מכן נודע לו.
בספרות התורנית השאלה הובאה, במהר"ם שיף, במהרשש"ך, בקיקיון דיונה, אצל רבי ברוך עפשטיין, ועוד רבים.
סגנון שאלות זה הובא אף ביד מלאכי ובפרשנים ספרדים אחרים אך ללא הכינוי רגנסבורגר.
רגנהילד טרגאגס (בנורווגית: Ragnhild Tregagås או Tregagás) הייתה אישה נורווגית מברגן.
ב-1324 או 1325 היא הואשמה והורשעה בעוון מעשי כשפים.
היא נידונה לצום קשה ושבע שנות עלייה לרגל למקומות קדושים מחוץ לנורווגיה.
המשפט נגד טרגאגס הוא היחיד בנושא הכישוף הידוע בנורווגיה בימי הביניים, והתרחש 250 שנה לפני שהתפתחו צידי המכשפות בארץ זו.
ברשומות המשפט נמצא הלחש בו השתמשה הנאשמת כדי לסיים את נישואיו של מאהב שלה לשעבר, אדם בשם בארד.
הלחש כולל אזכור של הוואלקירי גונדול, כשהיא "נשלחת" לשם המשימה:
רגלנית אפריקנית (שם מדעי: Portulacaria afra) הוא מין שיח רב-שנתי ירוק-עד במשפחת ה-Didiereaceae.
הרגלנית היא שיח חסון, עמיד ביובש, בשרב ובמליחות.
מקור הצמח בדרום אפריקה, שם הוא מגיע לגובה של עד ארבעה מטרים.
העלים קטנים, ירוקים, בשרניים, מעוגלים וצפופים.
עם השנים מתעבים הגבעולים ונוצר גזע.
הפריחה באביב, מופיעה בין העלים בקצות הגבעולים באשכולות.
הפרחים קטנטנים, בצורת כוכב, בגוון ורוד.
התפרחת מורכבת מ-5 עד 10 אבקנים עם מאביקים בגוון אדום.
הרגלנית רגישה לקרה, לכן היא נפוצה כצמח נוי לבית באזורים ממוזגים.
בעציץ מגיעה הרגלנית לגובה של לא יותר ממטר אחד ופורחת רק לעיתים נדירות.
הקרקע האידיאלית היא אדמה מעורבת בחול על מנת להבטיח ניקוז יעיל.
ריבוי קל על ידי ייחורים.
הרגלנית יכולה לשמש גם כצמח זוחל וגם לצמוח לגובה.
על ידי גיזום הענפים, ניתן לקבל מראה צפוף ומסועף.
הגזע יכול להגיע לקוטר של עד 30 סנטימטרים.
הצמח רגיש לעודף מים ועלול לאבד את עליו בהשקיה מופרזת.
מיעוט אור גם הוא יגרום לנשירת עלים.
באפריקה משמשת הרגלנית כגדר חיה וגם כצמח מאכל לבהמות.
ניתן לגדל את הצמח כבונסאי, כיוון שאינו דורש טיפול מיוחד ובזכות ההתעצות המהירה של ענפיו.
קיימים מספר זנים מתורבתים, ביניהם:
"וריגטה" – בעל ענפים ושולי עלים בגוון אדמדם.
"זוחל" – זן שגובהו מגיע ל-30 ס"מ ומתאפיין בענפים גמישים ו"נשפכים".
העלים של הזנים הירוקים נחשבים אכילים גם לאדם.
טעמם חמצמץ, מרקם פריך, והם עשירים בוויטמין C.
רגע של תמימות (בפרסית: نون و گلدون, בתעתיק: Nūn o goldūn) הוא סרט משנת 1996 בבימויו של מוחסן מח'מלבאף.
הסרט הוא אוטוביוגרפי באופן חלקי, ומטשטש באופן היברידי את הגבולות בין שיחזור המציאות לפנטסיה.
בסרט מוחסן הבמאי מנסה לשחזר חוויה שעבר בגיל שבע עשרה בה הייתה מעורבת בת דודתו ושוטר צעיר, כעשרים שנים לאחר המקרה, עם אותו השוטר ושחקנים צעירים.
עלי באקסי - הבמאי הצעיר
עמאר טאפטי - השוטר הצעיר
מרים מוחמדימיני - האישה הצעירה
למרות שהקרנת הסרט נאסרה באיראן, מחוצה לה המבקרים היו חיוביות מאוד כלפי הסרט.
מייק ד'אנג'לו קרא לסרט "אוטוביוגרפיה היברידית מסחררת, דוקומנטרית, מיתולוגית...אמיצה...
והוסיף כי הסרט "נגמר עם אחד מהפריימים הקפואים הגדולים מאז 400 המלקות, אולי הגדול ביותר אי פעם".
רגן סמית' היא שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית עולם.
סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024), זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), אלופת עולם (2022), פעמיים סגנית אלופת עולם (2023 ו-2025) ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר גב.
פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020 ופריז 2024), סגנית אלופת העולם (2025) וזוכת מדליית ארד מאליפות עולם (2023) במשחה ל-200 מטר פרפר.
אלופת העולם בבריכת 25 מטר (2024) ושיאנית העולם הנוכחית בבריכת 25 מטר במשחים ל-50 מטר גב, 100 מטר גב ו-200 מטר גב.
סמית' זכתה בתואר שחיינית השנה בעולם לשנת 2019.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה סמית' במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.42 דקות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם לנוער של 2:07.19 דקות ועלתה מהמקום החמישי.
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף יולי 2018 זכתה סמית' ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב ביחד עם קתלין בייקר בשיא עולם חדש לנוער של 2:06.43 דקות, לפני איזבל סטדן (2:08.24 דקות).
מדליות ארד במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 58.83 שניות, אחרי קתלין בייקר שקבעה שיא עולם חדש של 58.00 שניות ואוליביה סמוליגה (58.75 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.42, אחרי האלי פליקינר (2:06.14 דקות) וקייטי דרבוט (2:07.18 דקות)
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכתה סמית' במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.46 דקות, אחרי קתלין בייקר שקבעה שיא אליפות חדש של 2:06.14 דקות וטיילור ראק מקנדה (2:06.41 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.95 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה סמית' בשתי מדליות זהב.
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:03.35 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של מליסה פרנקלין מארצות הברית (2:04.06 דקות).
כבר בשלב המוקדמות היא שיפרה את שיא העולם לנוער בתוצאה של 2:06.01 דקות.
בגלל הכושר המעולה שלה באליפות ולמרות שלא נבחרה לפני כשנה לשחות את ה-100 מטר גב, מאמניה בחרו בה לשחות את סגנון הגב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לילי קינג, קלסי דליה, וסימון מנואל.
כשחיינית ראשונה היא הצדיקה את ההחלטה וקבעה שיא עולם חדש מדהים של 57.57 שניות, שיפור לשיא בן השנה של קתלין בייקר (58.00 שניות), בהמשך הרביעייה האמריקאית קבעה שיא עולם חדש של 3:50.40 דקות, שיפור לשיא הקודם בן השנתיים של ארצות הברית (3:51.55 דקות), לפני אוסטרליה (3:53.42 דקות) וקנדה (3:53.58 דקות).
שבוע לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בסטנפורד קליפורניה זכתה סמית' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:07.26 דקות, לפני לילי נורדמן 2:07.43 דקות ודקוטה לותר (2:07.76 דקות).
בתחרות שנערכה בדה מוין איווה ביוני 2020 קבעה סמית' במשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש של 57.34 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא אישי חדש נוסף של 2:06.39 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה סמית' ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 57.96 שניות, אותו שיפרה מקאון במקצה הבא (57.88 שניות) ובשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אולימפי נוסף של 57.86 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה סמית' במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.22 שניות, לפני קיילי מאס מקנדה (58.40 שניות) וקלייר קורזן בת ארצה (58.67 שניות).
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 57.65 שניות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.79 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.47 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 27.29 שניות.
בתחרות שנערכה בטמפה, אריזונה ב-4 ביוני 2023 קבעה במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ארצות הברית חדש של 2:03.87 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן 14 השנים של מרי מולר (2:04.14 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-5 מדליות, 1 זהב בשליחות, 3 כסף ו-1 ארד במשחים אישיים.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לילי קינג, גרטשן וולש קייט דאגלס בתוצאה של 3:52.08 דקות, לפני אוסטרליה (3:53.37 דקות) וקנדה (3:54.12 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 57.68 שניות.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.78 דקות, אחרי סאמר מקינטוש מקנדה (2:04.06 דקות) ואליזבת דקרס מאוסטרליה (2:05.46 דקות).
במשחקים האולימפיים עצמם שנערכו בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב בשליחים ו-3 כסף אישיות.
במסגרת סבב הגביע העולמי (בריכת 25 מטר) שנערך באינצ'ון, קוריאה הדרומית ב-25 באוקטובר היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 54.41 שניות.
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה במסגרת סבב הגביע העולמי בסינגפור (בריכת 25 מטר) היא שיפרה במשחה ל-100 מטר גב את שיאה העולמי הטרי והעמידה אותו על 54.27 שניות וקבעה במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 1:58.83 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של קיילי מקיואן (1:58.94 דקות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט בדצמבר 2024 היא זכתה ב-7 מדליות, 4 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליות כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ארצות הברית חדש של 2:01.00 דקות, אחרי סאמר מקינטוש שקבעה שיא עולם חדש של 1:59.32 דקות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x50 מטר מעורב.
באליפות העולם שנערכה בסינגפור בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה ב-5 מדליות, מהן 1 זהב ו-4 כסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קייט דאגלס, גרטשן וולש וטורי הסק בשיא עולם חדש של 3:49.34 דקות, לפני אוסטרליה (3:52.67 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:54.77 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה את התוצאה המהירה במשחה של 57.57 שניות.
בשנת 2019 זכתה סמית' בתואר שחיינית השנה בעולם.
רגעי קסם היא הפקת מקור תיעודית מבית קבוצת הופ!
וקרן ברנרד ון-ליר המשודרת בערוצים הופ!, לולי והופ!
סדרת דוקו דרמה המיועדת לכל המשפחה המציגה את חייהן של עשר משפחות ישראליות מכל קשת החברה.
לסדרה יש 10 פרקים ובכל פרק יש גיבור מרכזי, ילד או ילדה, דרכם הצופה נחשף לחיי היום יום של המשפחה ורגעי הקסם שמלווים אותה, הקריינית בסדרה היא שרון שחל, ואת השיר הנושא של הסדרה מבצעת אסתר רדא.
+מספר הפרקשם הפרקתקציר1מחכים לאבאאבא של יהלי הוא נהג משאית.
הוא נוסע מרחקים ארוכים ולפעמים מגיע הביתה רק בערב למחרת.
יהלי וארבעת האחים שלו מתגעגעים אליו ומחכים לבואו.
אמא ענבל וחמשת בניה מוצאים דרכים להתמודד עם הגעגועים עד שאבא יגיע.2כולם בשביל אחדבימי שבת מתנהלת משפחת בזק בהמולה שמחה.
כולם בבית אוהבים לעשות דברים ביחד, אבל לפעמים יערה מרגישה שהייתה רוצה להיות קצת לבד עם אבא ואמא ולא כל הזמן עם כולם.
האם יש דרך להיות גם ביחד וגם לבד?3איך אפשר להספיק הכל?כשאבא ואבא חוזרים אחר הצהרים מהעבודה אין תמיד זמן להספיק לעשות כל מה שרוצים.
עלמה רוצה לרדת למטה אבל כבר נהיה מאוחר ולמורת רוחה אבא לא מסכים.
בזמן שאבא איתי משחק עם ליבי האח הקטן, אבא טל מציע לעלמה אפשרויות מסקרנות לפעילויות מהנות בזמן שנותר.
עלמה מגלה שגם כשאין זמן לצאת החוצה עדיין אפשר להנות מפיקניק מקורי בסלון.4אני הייתי פה קודםלמשפחת כפולר נולדה תינוקת.
לילי ואחיה הגדול תום מנסים להתרגל לסדר החדש.
פעם למשל, היה מאוד ברור איפה כל אחד יושב באוטו, ועכשיו הכיסא של אנה תופס את המקום שלילי הכי אוהבת והיא נאלצת לשבת באמצע.
בנסיעה חזרה מהחוג של תום, הדרך מתארכת, וכולם קצרי רוח.
האם יצליחו להעביר את הדרך הביתה בנעימים?5רוצה רק את אמאעידו הכי אוהב להיות עם אמא, אבל אחר הצהריים דווקא בזמן שעידו רוצה לשחק עם אמא היא עסוקה בעבודתה ועידו מאוכזב.
למרבה השמחה מגיעה לבקר סבתא חווה.
עידו וסבתא חווה חרשים ויש להם שפה מיוחדת שנקראת שפת הסימנים.
כשסבתא חווה מגיעה השמחה גדולה וביחד הם מוצאים רעיונות נפלאים לרגעי קסם, להם ולכל המשפחה.6רק עם סבא וסבתאאיתן, אגם ונגה הקטנה, גרים במושב, בשכנות לסבים ולסבתות משני הצדדים.
הילדים מאוד אוהבים לבלות איתם אחר הצהריים, אבל לסבא יש רשימת משימות ארוכה לילדים.
לאיתן נראה היה, שהיום הרשימה של סבא ארוכה מתמיד, אבל כשעושים את המשימות יחד מגלים שזה יכול להיות ממש כייף.
בבית של סבתא אפשר לעשות דברים מיוחדים שאי אפשר לעשות.7לקחו ליאיזה כיף לזהר, יש לו שתי אחיות גדולות ובני דודים שגרים ממש לידו.
הם באים אליו כמעט כל אחר צהריים וכך יש לו תמיד עם מי לשחק.
אבל מה קורה כזוהר ובן הדוד שלו רוצים שניהם לשחק עם אותה משאית צעצוע?8שינוי זה כמו הפתעהנגה גרה עם אמא במושב, אבל ישנם ימים שבהם היא נמצאת עם אבא בעיר.
כדי לא להתבלבל אמא עוזרת לנגה לעשות סדר, ולשמור על שיגרה ברורה ומרגיעה.
נגה אוהבת לדעת מה הולך לקרות, אבל כשמשהו פתאום משתנה בתוכנית, נגה מוטרדת.
אבא בהא צריך לקחת את סלמה לרופא השיניים ולוקח זמן עד שמגיע התור של סלמה..
הכי קל לתת את הטלפון הסלולרי השאלה היא מה עושים איתו?
ומה עוד אפשר לעשות יחד כשמחכים בתור?
אמא ווידאד ואבא בהא מייצרים פתרונות נוספים ויצירתיים שמאפשרים זמן משמעותי ומעניין יחד בחוץ ובבית.
"רגע פרטי" הוא סינגל מאת ריטה, שיצא לאור בינואר 1987 ומאוחר יותר נכלל באלבום אוסף תחנות בזמן.
השיר בוצע לראשונה על ידי ריטה בפסטיבל בצבעים טבעיים בחנוכה 1986, והוא זכה במקום השלישי.
בשנת 2004 הוציאו הזמרות ענת בן חמו, יעל שחר ועדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2011 הוציאו הזמרת חגית יאסו גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2017 הוציאו השחקניות לירון רביבו ואליאנה תדהר גרסת כיסוי של השיר במסגרת המופע סטורי של פסטיגל.
רגע של פזיזות הוא סרט מלודרמה ופשע אפל אמריקאי משנת 1949 בבימויו של מקס אופולס, עם ג'ואן בנט וג'יימס מייסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור The Blank Wall של אליזבט סנקסי הולדינג .
ב-2001 הופק הסרט The Deep End המבוסס על אותו סיפור.
זה היה הסרט האחרון אותו ביים מקס אופולס לפני שחזר לצרפת.
בתחילה הסרט לא הוערך על ידי מבקרים אבל בשנים האחרונות הוא הוערך מחדש ונחשב כאחד הסרטים הבולטים של אופולס.
הסרט צולם באי בלבואה ובלוס אנג'לס.
לוסיה הרפר (ג'ואן בנט) גרה עם בתה ביאטריס ("בי") (ג'רלדין ברוקס) ובנה דייוויד באי בלבואה, על חוף הים דרומית ללוס אנג'לס.
בעלה נמצא רוב הזמן בעסקים באירופה והיא למעשה מנהלת את המשפחה.
הבת בי לומדת בבית ספר לאמנויות בלוס אנג'לס ולוסיה מגלה שהיא מנהלת יחסים עם גבר מבוגר בעל עיסוקים מפוקפקים בשם טד דרבי (שפרד סטרודוויק).
לוסיה נוסעת ללוס אנג'לס, נפגשת עם דרבי ומתעמתת אתו בדרישה שיפסיק להיפגש עם בי.
הוא מוכן לעשות זאת תמורה תשלום.
לוסיה חוזרת לבלבואה, מוסרת זאת לבתה ואוסרת עליה להיפגש עם דרבי.
בי לא מאמינה לה וריב פורץ ביניהן.
בלילה מתחמקת בי לפגישה עם דרבי על החוף בבית סירה ליד הבית.
הוא מודה שדרש כסף והיא חובטת בו ובורחת.
דרבי נופל, נתקל בעוגן ונהרג.
לוסיה מחפשת את בי שחוזרת נסערת ומסתגרת בחדרה.
לוסיה יוצאת החוצה עם פנס ולא מוצאת דבר.