tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות תלונתה של פורד, נדחתה ההצבעה על מינויו של קוואנו בשבוע כדי לאפשר ל-FBI לחקור את הטענות שהועלו נגד קוואנו.
הנשיא טראמפ הורה ל-FBI לפתוח חקירה בעניין, שתימשך פחות משבוע.
החקירה קבעה כי אין ראיות להתנהגות לא הולמת מצד קוואנו.
בשנת 2019 נבחרה על ידי השבועון "טיים" לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
מאז 2002 היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות, ולהם שני בנים.
היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.
באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר.
כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.
כריסטין האנה היא סופרת אמריקאית.
כריסטין סיימה תואר בתקשורת מאוניברסיטת וושינגטון.
בתום לימודיה עבדה במשרד פרסום בסיאטל.
בהמשך למדה וסיימה תואר במשפטים באוניברסיטת פיוג'יט סאונד.
עבדה כמשפטנית בסיאטל לפני שהייתה סופרת במשרה מלאה.
מתגוררת כיום באי בינברידג', וושינגטון, עם בעלה בנג'מין האנה ובנם.
אי הקיץ, תרגמה לעברית בלה לוסקי, הוצאת מטר, 2001.
הזמיר, תרגמה אסנת מטר, הוצאת מודן, 2005.
הכל למען האהבה, תרגמה אסנת הדר, הוצאת מטר 2005.
זהות אמיתית, תרגם, אביהו קרן, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2015.
מבחן האהבה, תרגמה הדס וייס, הוצאת מטר, 2000.
הלבד הגדול, תרגמה כנרת היגינס־דוידי, הוצאת מודן 2019.
ארבע הרוחות,תרגמה לעברית אינגה מיכאלי, מודן, 2022.
גן החורף, תרגמה, ניצן לפידות, הוצאת מודן, 2023.
דרך הגחליליות, תרגמה לעברית גילת בנטל, הוצאת מודן,2023.
לעוף רחוק, ספר המשך לספר דרך הגחליליות, תרגום: סי'וון מדר, הוצאת מודן, 2025.
כריסטין מארי בייקר היא מפיקה, במאית ותסריטאית אמריקנית.
היא המייסדת והמנכ"לית של "Tello Films".
כריסטין בייקר נולדה בדאנוויל במדינת אינדיאנה וגדלה בנאשוויל שבטנסי.
היא בוגרת אוניברסיטת MT במרפריסבורו עם תואר ראשון בהפקת טלוויזיה.
היא למדה גם קורס בקמפוס של אוניברסיטת בנדיקטין בספרינגפילד.
בשנת 2011 התחתנה בייקר עם דב מל, פוליטיקאית אמריקנית משיקגו.
בתקופת נישואיהן זו לזו, רשמה בייקר את עצמה בקרדיטים על הפקותיה לפעמים בשם כריסטין בייקר ולפעמים בשם כריסטין מל.
בייקר עבדה ב-"Regency Enterprises", גילדת הכותבים האמריקאית וב-"YWCA USA".
בשנת 2007 ייסדה בייקר את "Tello Films", חברה להפקת והפצת סדרות רשת וסרטים המתמקדים בנשים לסביות.
"Tello Films" מעלה את תכניה לאתרה שהוא רשת סטרימינג עצמאית עם מינוי.
בייקר זכתה על סרטה "Maybelle" בתואר "הבמאית הטובה ביותר" של פסטיבל הקולנוע ריינדנס בלונדון.
על סדרת הרשת "Riley Parra" הייתה מועמדת לתואר "הבמאית הטובה ביותר" של Indie Series Awards בלוס אנג'לס.
כריסטין מבומה היא אתלטית נמיבית.
היא סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) בריצת 200 מטר ושיאנית אפריקה ובעלת תוצאת השנה בעולם (2021) בריצת 400 מטר.
באליפות זמביה שנערכה בלוסקה, בירת זמביה ב-11 באפריל 2021 קבעה מבומה בריצת 400 מטר שיא אפריקה חדש, שיא עולם עד גיל 20 ואת תוצאת השנה בעולם של 49.24 שניות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 30 שנים של גריט ברואר מגרמניה המזרחית (49.42 שניות).
שבוע לאחר מכן, היא שיפרה את שיאה והעמידה אותו על תוצאה של 49.22 שניות.
ביוני שיפרה אותו שוב ל-48.54 שניות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה מבומה במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא עולם עד גיל 20 של 21.81 שניות, אחרי אליין תומפסון-הרה מג'מייקה שקבעה את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של 21.53 שניות ולפני גבריאל תומאס מארצות הברית (21.87 שניות).
כריסטין אליזבת' וורמות' היא פקידת ממשל אמריקאית אשר כיהנה כמזכירת הצבא של ארצות הברית.
טרם מינויה לתפקיד זה בידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, שירתה כתת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות בין השנים 2014–2016.
וורמות' נולדה בשכונה לה חויה שבדרום קליפורניה, השוכנת בצפון העיר סן דייגו.
לאחר שגדלה בקולג' סטיישן שבטקסס, השלימה את לימודיה הגבוהים בוויליאמס קולג' שבמסצ'וסטס עם תואר ראשון במדע המדינה.
לאחר מכן השלימה באוניברסיטת מרילנד לימודי תואר שני במדיניות ציבורית.
וורמות' הצטרפה לשירות הציבורי הפדרלי כעמיתת ניהול נשיאותי (PMF) בשנת 1995. היא בילתה את שש השנים שלאחר מכן כעובדת מדינה במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
בהמשך עבדה כיועצת ממשלתית ואחר כך כעמיתה בכירה במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים.
לפני שהועמדה לתפקיד תת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות, הייתה וורמות' חברה במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית כעוזרת מיוחדת לנשיא ומנהלת בכירה לענייני מדיניות ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית.
בין השנים 2009–2010 הייתה עוזרת הסגן הראשית למזכיר ההגנה עבור ענייני הגנת המולדת.
וורמות' הייתה כאמור מועמדת הנשיא ברק אובמה כתת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות.
ב-19 ביוני 2014 אישר הסנאט של ארצות הברית בהצבעה קולית את מינויה לתפקיד.
בתפקיד זה תרמה וורמות' לפעולות מלחמה בטרור ועסקה ביחסי הגנה עם האיחוד האירופי, עם מדינות אסיה ובפרט זה המזרח התיכון.
עם סיום כהונתה במחלקת ההגנה מונתה וורמות' למנהלת המרכז למדיניות לביטחון בין-לאומי ולמדיניות הגנה של מכון ראנד.
בנובמבר 2020, לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו באותו החודש, התמנתה וורמות' לחברה מתנדבת בסוכנות הסקירה של צוות המעבר הנשיאותי של הנשיא הנבחר ג'ו ביידן והתמקדה בחילופי השלטון במחלקת ההגנה.
ב-12 באפריל 2021 מינה הנשיא ביידן את וורמות' למזכירת הצבא ה-25 של ארצות הברית.
היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה, אם כי לא המזכירה הראשונה בכוחות המזוינים שכן היו מספר מזכירות במחלקת חיל האוויר של ארצות הברית.
מזכיר הצבא בממשל דונלד טראמפ, ראיין מקארתי, הביע תמיכה במועמדותה.
ב-15 באפריל נשלחה מועמדותה אל הסנאט.
ב-24 במאי עברה שימוע בפני ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט.
יומיים לאחר מכן, אישרה מליאת הסנאט פה אחד את מועמדותה לתפקיד, אך מנהיג סיעת הרוב צ'אק שומר מניו יורק ביקש לבטל את תוקף האישור, שקיבל גושפנקא רשמית שעות אחדות לאחר מכן.
שומר לא נימק את החלטתו לעשות כן.
למחרת הוסרה אבן הנגף, והמועמדות אושרה מחדש ב-27 במאי, שוב פה אחד.
סיימה את תפקידה כמזכירת הצבא של ארצות הברית ב-20 בינואר 2025.
כריסטיאנספלד (בדנית: Christiansfeld) היא עיירה בת 3,008 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2021) במועצה האזורית , אשר בדרום יוטלנד במחוז סודדנמרק שבדנמרק.
העיירה נוסדה בשנת 1773 על ידי , ונקראה על שמו של המלך הדני כריסטיאן השביעי.
מאז יולי 2015 העיירה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, מה שמדגיש את מעמדה כדוגמה השמורה ביותר לתכנון הערים והארכיטקטורה של הכנסייה המוראבית.
ב-2024 הורחב אתר המורשת למסגרת בשם יישובי הכנסייה המוראבית, הכוללת עוד שלושה יישובים שנוסדו על ידי הכנסייה במדינות שונות.
ייסוד העיירה כריסטיאנספלד קשור לכנסייה המוראבית.
המלך הדני כריסטיאן השביעי ביקר ב בהולנד בשנת 1768, שם פגש בעלי מלאכה וסוחרים מהכנסייה המוראבית, שהיו ידועים בחריצותם.
המגעים בין מייסד התנועה של הכנסייה המוראבית, הרוזן ניקולאוס לודוויג פון ציצנדורף, לבין החצר המלכות הדנית התחילו מוקדם יותר.
כי ציצנדורף, שהיה קרוב משפחה של המלכה סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך, הגיע לקופנהגן בשנת 1731 לרגל הכתרת סבו של כריסטיאן השביעי, כריסטיאן השישי (בעלה של סופיה מגדלנה).
כריסטיאן וגם יועץ הסתרים שלו, יוהאן פרידריך שטרואנזה, שליווה אותו במסע זה כרופאו האישי, ומי שמשנת 1770 ואילך ניהל במידה רבה את ענייני המדינה באופן עצמאי, לא היו חסידי הפייטיזם (התנועה הדתית בבסיס הכנסייה המוראבית).
אף על פי כן, בשנת 1771 התיר המלך לחסידי הכנסייה המוראבית להקים יישוב בשטח טיירסטרופ (Tyrstrup).
זה היה אחד הצווים האחרונים ששטרואנזה חתם לפני מעצרו בתחילת 1772, ואחד הבודדים שעדיין יושמו לאחר הפלתו.
כריסטיאן השביעי, שהיה גם דוכס שלזוויג, לא רצה שהמוראבים יתיישבו בשטח דנמרק גופא כדי למנוע סכסוכים עם האוונגליסטית הלותרנית.
העיירה נוסדה ב-1 באפריל 1773. ביום זה הונחה אבן הפינה של הבית הראשון בלינדגאדה 17. המתיישבים החדשים מהאזור דובר הגרמנית כינו את המושבה החדשה שלהם "כריסטיאנספלד" (שדה כריסטיאן בגרמנית) מתוך הכרת תודה למלך - באותה תקופה גרמנית הייתה שפת חצר המלכות לצד הצרפתית.
השם הרגיל היה צריך להיות "כריסטיאנסמרק" (Christiansmark).
מרק בדנית פירושו שדה והיה שם מקומי נפוץ בממלכת דנמרק ההיסטורית ובצפון שלזוויג.
מרבית כריסטיאנספלד נבנתה בשנים 1773–1800, בעקבות תוכנית עירונית קפדנית ששאבה השראה מהיישובים המוראביים המוקדמים יותר, הרנהאג וגנדאו.
כדי לעודד בנייה, הבטיח המלך כריסטיאן השביעי פטור ממס של עשר שנים לעיירה ושילם 10% מעלות הבנייה של בתים חדשים.
כריסטיאנספלד קיבלה מעמד אדמיניסטרטיבי ייחודי.
המקום לא היה שייך לעיריית טירסטרופ שמסביב.
במקום זאת, הממשל היה באחריות הכנסייה המוראבית עצמה.
עם זאת, האוכלוסייה הייתה כפופה למחוז השיפוט של טירסטרופ.
גם אזרחי כריסטיאנספלד זכו לזכויות רבות, כמו פטור ממכס.
הם בנו את בתיהם על רשת רחובות בארוקית מלבנית, עם שדרת עצי טיליה כציר הראשי.
נבנה בית לאחים ואחיות, בו חיו עד נישואיהם חברי הכנסייה המוראבית הרווקים, מופרדים לפי מגדר, בית אלמנות, כנסייה (שנחנכה בשנת 1777), בית ספר לבנות ולבנים, בית המרקחת, תחנת כיבוי אש ובית הכומר.
כמו כל הכנסיות שלהם, הכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד פשוטה להפליא.
החדר לבן לגמרי, כמעט ולא מכיל קישוטים והוא מואר רק בנרות עד היום.
זהו חלל הכנסייה הבלתי נתמך בעמודים הגדול ביותר בדנמרק.
הארכיטקטורה של כריסטיאנספלד משקפת את אורח החיים הפשוט של הכנסייה המוראבית.
בבית הקברות קבורים אנשים בנפרד לפי מגדר, כל הקברים פונים מזרחה.
המצבות השתמרו במשך מאות שנים.
הם חסרי עיטור ואחידים, כביטוי לשוויון של כל האנשים במותם.
אף על פי שלא הייתה לכריסטיאנספלד אדמה משלה, העיירה התפתחה במהירות בשל זכויות המסחר שלה וחוותה פריחה כלכלית, למורת רוחם של הסוחרים בהדרסלבן (Hadersleben) הסמוכה.
זו הייתה אחת מעיירות רבות בשלזוויג שהוגדרה רשמית כעיר שוק קטנה (flække).
מפעל הטבק של שפילוורג (Spielwerg) היה ידוע במיוחד.
בנוסף נתפרו כפפות בכריסטיאנספלד, יוצרו נרות, יוצרו סבון והוכן אוכל.
עודף ההכנסה שימש את הקהילה לתמוך במיסיון של הכנסייה המוראבית בקרב העבדים באיי הודו המערבית הדנים, באיים הקריביים, ובקרב האינואיטים במושבה גרינלנד.
עד היום מעורבת הכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד בפרויקטי סיוע ובעבודה מיסיונרית ביבשות אחרות.
בטווח הארוך הייתה לכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד השפעה גם על הנוצרים הפרוטסטנטים בסקנדינביה.
עד היום היא כנסייה חיה עם מסורת גדולה.
משרדי הבית הדנים של מספר משלחות וארגוני סיוע נוצריים ממוקמים בכפר.
חלקים מהאומנות של בני מוראביה, למשל בניית תנורי מחופים באריחים, מוצגים באתר עד היום.
בשעה 3 לפנות בוקר ב-18 ביולי 1864, נחתמה שביתת הנשק בין הפלגים הלוחמים: ממלכת פרוסיה האימפריה האוסטרית מצד אחד וממלכת דנמרק מצד שני במלחמת שלזוויג השנייה במלון Brødremenighedens (מלון האחים) בכריסטיאנספלד.
החותמים היו הלוטננט קולונל הפרוסי והרמטכ"ל הדני, קולונל היינריך קאופמן (Heinrich Kauffmann).
הסיבה לבחירה זו במיקום הייתה מיקומה הקרוב של המפקדה הפרוסית.
יומיים לאחר מכן, ב-20 ביולי 1864, נכנסה שביתת הנשק לתוקף בשעה 12 בצהריים.
ב-30 באוקטובר 1864 הסתיימה המלחמה עם הסכם וינה.
לאחר תום המלחמה סופחה דוכסות שלזוויג, כולל כריסטיאנספלד, לפרוסיה.
היא נשארה חלק מגרמניה עד 1920, כאשר, כחלק ממשאל עם שנקבע בחוזה ורסאי, הצביע צפון שלזוויג להצטרף מחדש לדנמרק.
מאז שמונה קהילות שכנות מצפון הוחזרו לממלכת דנמרק עקב חילופי שטחים, כריסטיאנספלד קרובה יותר לגבול החדש, הנהר קוניגה (Kongeå).
מאז 2007 שייכת כריסטיאנספלד למועצה האזורית .
היישוב מול טירת זייסט, שנבנה ב-1686 בעיירה זייסט באותו השם, שהמלך כריסטיאן השביעי פגש במהלך טיול בהולנד ב-1768, שימש מודל לייסוד כריסטיאנספלד.
כריסטיאנספלד הוא אפוא לא מקום טבעי, אלא מתוכנן, מה שמתברר בין היתר על ידי הרחובות הישרים לחלוטין המסודרים בזוויות ישרות.
חלק גדול מהמבנים המוראביים השתמרו היטב ומאפיין את הנוף העירוני.
העיירה נבנתה סביב כיכר הכנסייה המרכזית, המבנה המרכזי והיחיד בעיירה עם גג רעפים שחורים, הגובל בשני רחובות מקבילים העוברים ממזרח למערב שלאורכם נטועים עצי טיליה.
אולם הכינוסים, בית האחיות (הנשים הרווקות של הקהילה), בית האלמנות, בית הכומר ובית הפרובסט (ראש הקהילה) לשעבר נבנו ישירות מסביב לכיכר, ולאורך הרחובות המקבילים נבנו חנויות, מגורי משפחות, בית מלון ובית ספר.
רבים ממבני המגורים הם קהילתיים, שהיו אופייניים ליישובי הכנסייה המוראבית ושימשו את האלמנות והנשים והגברים הרווקים של הקהילה.
האדריכלות של כריסטיאנספלד היא הומוגנית, הנשלטת על ידי בניינים בני קומה אחת או שתיים העשויות מלבנים צהובות וגגות רעפים אדומים.
רבים מהמבנים בכריסטיאנספלד שומרים על שימושם המקורי.
מצפון-מזרח למרכז העיירה נמצא בית הקברות גוטסאקר (Gottesacker, "שדה האלוהים"), חלק מאתר המורשת העולמית.
כמקובל בכנסייה המוראבית קבורים אנשים בנפרד לפי מגדר, כל הקברים פונים מזרחה.
הן פשוטות, אחידות וחסרות עיטור, כביטוי לשוויון של כל האנשים במותם.
בשנת 2002, קרן דנית תרמה 30 מיליון קרונות דניות כדי להתחיל בשיקום מקיף של הבתים הרשומים של האחים במרכז הכפר.
מבנים חדשים בכריסטיאנספלד עדיין צריכים להיבנות עם לבנים בהירות כדי להתאים לנוף העירוני, מה שמבטיח שהנוף העירוני ההיסטורי הייחודי נשמר.
כיום, העיר היא אטרקציה תיירותית: גרעין העיר העתיקה, הכנסייה המוראבית עם האולם הפשוט והמרשים ובית הקברות המיוחד מושכים אלפי תיירים מדי שנה.
הארכיטקטורה שהשתמרה היטב היא אחת הסיבות לכך שהוא היה הוצג כמועמד לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993, והוכרז ככזה ב-4 ביולי 2015.
העיירה מפורסמת בעוגות הדבש שלה (בדנית Honningkager) בצורות וצבעים שונים.
אלו נאפות לפי מתכון סודי משנת 1783. עד 2008, העוגות נאפו במאפייה המקורית מהמאה ה-18, ששופצה אז בגלל תקנים סניטריים לאומיים חדשים, אך עדיין משתמשת במתכונים המקוריים.
בכריסטיאנספלד שוכנות חברות לייצור מזון, כמו גם מפעלים לעיבוד מתכת, חברות שילוח וחברות לוגיסטיקה.
המסחר והמלאכה מיוצגים במידה מספקת לגודל העיירה.
כריסטיאנספלד נמצאת על כביש 170 בין הדרסלבן לקולינג, הכביש הראשי הישן מצפון לדרום ביוטלנד.
הכביש המהיר E45 פועל שישה קילומטרים מערבית לעיירה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר לכריסטיאנספלד יש מחלף משלה.
לכריסטיאנספלד היה קו רכבת למסילת מחוז הדרסלבן.
קשר זה לכפר כריסטיאנספלד, צפונית להדרסלבן, היה קיים רק עד 1932. קו הרכבת הפך לבלתי רווחי ולא יכול היה לעמוד זמן רב בתחרות מהכביש, שהורחב באופן מסיבי זמן קצר לאחר 1920.
חיבור התחבורה הציבורית המקומי החשוב ביותר הוא קו אוטובוס 34 מקולינג להדרסלבן (כל שעה).
לאוטובוס המהיר של Vejle-Sonderburg (קו 900X) יש תחנה משלו על הכביש הטבעתי של העיר.
נמל התעופה בילונד נמצא במרחק של 60 קילומטרים משם.
ליד כריסטיאנספלד ממערב נמצא אזור הפארק הקטן והמוגן כריסטינרו (Christinero), השייך לכנסייה המוראבית.
הוא נקרא על שם החצרנית כריסטינה פרידריקה פון הולשטיין (1741–1812), שיזמה את הקמת הפארק.
לבקשתה ובאישור מלכותי, מקום מנוחתה האחרון ממוקם במתחם המשתרע על פני כ-20 דונם.
היא קברה כאן את הסוס האהוב עליה.
בחורשה עם נחל ושתי בריכות יש ביתן קטן ויפה ששמו "מיין טנקר" (Mine Tanker, "מחשבותיי"), מטבח וקפלה עם מקום קבורתה.
המיוחד בכריסטינרו הוא שמסוף המאה ה-18 הביאו המיסיונרים של הכנסייה המוראבית הביתה זרעים ושתילים של עצים אקזוטיים מאזורי פעילותם ביבשות אחרות, שגודלו בפארק הקטן.
לכן, מוצאים שם עצים עתיקים ואקזוטיים עם היקף גזע עצום.
עם זאת, סופת הוריקן ב-3 בדצמבר 1999 הפילה חלק מהעצים האקזוטיים הגדולים.
למרות זאת, קסמו של הפארק האידילי נשמר עד היום.
אסם גזעי העץ הגדול ביותר בדנמרק, שנבנה בשנת 1668, נמצא ממש ליד כריסטינרו בגן בית הכומר הישן.
הסוג המסוים הזה של אסם, עם בניית העץ הפשוטה שלו, היה קל לפירוק, הובלה והקמה במקום אחר.
האסם שמור היטב, הוא עדיין במיקומו המקורי.
פארק כריסטינרו ואסם גזעי העץ מסווגים כמונומנטים היסטוריים.
כריסטיאנסהאון (בדנית: Christianshavn, שמשמעותה "הנמל של קריסטיאן") היא שכונה בעיר קופנהגן שבדנמרק.
השכונה נוסדה במקור בתחילת המאה ה-17 על ידי המלך הדני כריסטיאן הרביעי כאי מלאכותי למטרות הגנה במתחם הביצורים החדשים של העיר.
במקור נוצרה השכונה בהשראת ערי סוחר הולנדיות, ולכן היא מכונה גם "אמסטרדם הקטנה".
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 פיתחה השכונה מוניטין בוהמי, ובעקבות כך עם השנים היא הפכה לחלק האופנתי והתוסס של העיר.
אנשי עסקים, סטודנטים, אמנים, היפים ומשפחות מסורתיות עם ילדים חיים באזור כריסטיאנסהאון, זה לצד זה.
המחוז משתרע על פני 3.43 קמ"ר.
מבחינה מנהלית שכונת כריסטיאנסהאון היא חלק ממחוז אינדרה בי, למרות שעד 2006 הייתה מחוז אוטונומי.
הרובע מחובר למרכז קופנהגן באמצעות גשר קניפלסברו.
באזור כריסטיאנסהאון ישנה תחנת מטרו אליה מגיעים שני הקווים של המטרו של קופנהגן.
כריסטין ואשון היא מפיקת סרטים אמריקאית הפעילה במגזר הקולנוע העצמאי האמריקאי.
הפרויקטים האחרונים והבאים שלה כוללים סרט קצר בשיתוף פעולה עם מלון ACE וכן מיני-סדרה בת חמישה חלקים של HBO המבוססת הרומן "מילדרד פירס" של ג'יימס מ.
ואשון חברה בחבר השופטים של NYICFF, פסטיבל הסרטים החשוב ביותר בניו יורק המוקדש להקרנת סרטים לילדים בין הגילאים 3 עד 18.
ואשון נולדה מנהטן, ניו יורק.
היא בתם של פרנסואז פורסטייר (Françoise Fourestier) והצלם ג'ון ואשון .
ואשון סיימה את לימודיה באוניברסיטת בראון ב-1983, שם פגשה את טוד היינס ובארי אלסוורת'.
יחד הם הקימו את Apparatus Productions ב-1987, חברה ללא מטרות רווח בהשראת סצנת הקולנוע האנטי-הוליוודית בניו יורק, ופיקחו על הפקת שבעה סרטים בחמש שנים.
אחד הסרטים השנויים במחלוקת מביניהם הוא "סופרסטאר: סיפורה של קארן קרפנטר", סרט המתאר את עלייתה ונפילתה הדרמטיים של קארן קרפנטר כוכבת הפופ שחלתה באנורקסיה.
כעבודות נוספות, ואשון ערכה תסריטים ועבדה בתפקידים שונים על פרויקטים מזדמנים בתעשייה.
ביוני 2018 ואשון ביקרה בישראל כאורחת כבוד של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה - סרט הפתיחה של הפסטיבל היה "My Days of Mercy", סרטה הראשון באנגלית של הבמאית הישראלית טלי שלום עזר שהופק על ידי ואשון.
במהלך הביקור ואשון קיבלתה אות הוקרה, נכחה בהקרנה של הסרט "הרחק מגן עדן" שוחחה עם מבקרת הקולנוע יעל שוב והתראיינה לפודקאסט סינמסקופ של מבקר הקולנוע יאיר רוה.
ואשון והקולגה שלה פמלה קופלר מנהלות את "Killer Films" שהוקמה ב-1996. החברה חגגה 10 שנים להיווסדה בשנת 2005 וזכתה לרטרוספקטיבה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
הסרט הראשון שהפיקה, Poison (שכתב וביים המועמד לפרס האוסקר טוד היינס), זכה בפרס חבר השופטים בסאנדנס ב-1991. מאז אותה הצלחה ואשון עבדה על מספר סרטים ראויים לציון, כולל "אני יריתי באנדי וורהול", "אושר", Kids, "לחיות בתמונות" ו"בנים אינם בוכים".
מאז לימודי הקולנוע ואשון הפיקה את כל סרטיו של טוד היינס עד היום, כולל "בטוח", "ולווט גולדמיין", "הרחק מגן עדן" ו"אני לא שם", שבו כיכבו כריסטיאן בייל, קייט בלאנשט, ריצ'רד גיר, הית' לדג'ר, שרלוט גינסבורג, ג'וליאן מור ומישל ויליאמס.
קייט בלאנשט קיבלה גם מועמדויות לפרס האוסקר וגם לפרס SAG לשחקנית המשנה הטובה ביותר, והסרט היה מועמד גם ל-4 פרסי אינדפנדנט ספיריט וזכה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר עבור קייט בלאנשט.
ב-2006 הפיקה את הסרט "ידוע לשמצה".
בשנת 2008 זכתה ואשון בפרס אמי על תפקידה כמפיקה בפועל עבור העיבוד לטלוויזיה של הסרט This American Life של אירה גלס.
הסרטים שקילר הפיקו לשנת 2008 כוללים את Savage Grace, בבימויו של טום קאלין ובכיכובה של ג'וליאן מור; "פשע באמריקה", בבימויו של טומי או'האבר ובכיכובם של קתרין קינר ואליוט פייג'; "כשהיא מצאה אותי", בבימוי הבכורה של הלן האנט ובכיכובם של עצמה, בט מידלר, קולין פירת' ומתיו ברודריק.
ואשון המשיכה את שיתוף הפעולה הארוך שלה עם טוד היינס לסרט מ-2015, "קרול".
ואשון היא המנהלת האמנותית של תוכנית התואר השני לקולנוע בבית הספר סטוני ברוק מנהטן.
ואשון ובת זוגה, האמנית מרלן מקארתי, מתגוררות באיסט וילג' בניו יורק עם בתם גאת'רי.
בסתיו 2009, ואשון נכנסה להפוגה לאחר מאבק בסרטן השד.
היא קרובת משפחה של מעצבת התלבושות הצרפתייה שרה מונפורט .
1994: הישג יוצא דופן במדיה להט"בית מפסטיבל הסרטים פריימליין
1996: פרס המוזה על חזון והישג יוצא דופן מאיגוד הנשים הניו יורקיות בקולנוע וטלוויזיה
1999: פרס על הפקה IFP, פרס גות'הם
2000: פרס "יוצר על הקצה" מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בפרובינסטאון
2003: פרס על הסרט "הרחק מגן עדן" מאיגוד מבקרי הקולנוע של ניו יורק
2003: פרס המפיקים מהמועצה הלאומית לביקורת
2007: פרס מאבריק של כבוד מפסטיבל הסרטים וודסטוק
מחווה מיוחדת לה ולחברת ההפקה בפסטיבלי הקולנוע SXSW ו-Deauville.
1993: פסטיבל סאנדנס, חבר שופטים דרמה
2005: פסטיבל הסרטים של ונציה, חבר שופטים
2005: פסטיבל סאנדנס, חבר שופטים דרמה
2010: פסטיבל הסרטים של סרייבו, חבר שופטים
2012: פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-60 בסן סבסטיאן, חברת ונשיאת חבר השופטים
2018: הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, חברת ונשיאת חבר השופטים
שם הבמאי בסוגריים אחרי שם הסרט.
כריסטין "קיקי" קארון היא שחיינית עבר צרפתייה, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 1964) ואלופת אירופה (אוטרכט 1966) במשחה ל-100 מטר גב.
אחותה הגדולה, אנני קארון, השתתפה באולימפיאדת רומא (1960).
באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות, אחרי קאתי פרגוסון שקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות ולפני וירג'יניה דנקל (1:08.0 דקות), שתיהן מארצות הברית.
באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, בלגיה בסוף אוגוסט 1966 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.1 דקות, לפני לינדה לדגרוב מהממלכה המאוחדת (1:08.9 דקות) וכריסטינה בלבן מרומניה (1:09.7 דקות)
באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכתה לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה ובכך הייתה לאישה הראשונה שזכתה בהישג זה.
במשחקים עצמם היא סיימה במקום 13 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.8 דקות.
לאחר פרישתה משחייה תחרותית השתתפה בשני סרטים.
כריסטין גרגואר היא פוליטיקאית אמריקאית ממדינת וושינגטון, אשת המפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כמושלת וושינגטון ה-22 בשנים 2005–2013. היא האישה השנייה בתולדות המדינה שכיהנה כמושלת.
כריסטין א'וגריידי נולדה בעיר אדריאן שבמישיגן.
היא גודלה בעיר אוברן שבמדינת וושינגטון על ידי אמה, סיביל גרייס ג'ייקובס (לבית פלמר), שעבדה כטבחית מזון מהיר.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון של אוברן, היא למדה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, שם סיימה את לימודיה ב-1969 עם תואר בוגרת אוניברסיטה בסוציולוגיה.
בעת לימודיה היא הייתה חברה באחוות הנשים קאפא-דלתא.
לאחר מכן היא למדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת גונזגה בספוקיין, שם קיבלה תואר במשפטים ב-1977.
גרגואר עבדה כעוזרת של התובע הכללי של מדינת וושינגטון, סלייד גורטון.
בתפקיד זה היא התמקדה במקרים של התעללות בילדים, תיאמה עם עובדים סוציאליים את הוצאתם של ילדים ממשפחות מתעללות ואת העברתם לקרובים או למשפחות אומנה, ובהמשך מונתה כאישה הראשונה בתפקיד סגנית התובע הכללי של וושינגטון.
מנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון
ב-1988, בתום תקופת הכהונה הראשונה של המושל בות' גרדנר, מונתה גרגואר כמנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון.
במהלך כהונתה בתפקיד זה, היא עבדה בשיתוף פעולה עם גרדנר להשגת הסכם עם הממשלה הפדרלית על ניקוי הפסולת הרדיואקטיבית באתר הנפורד.
במהלך תקופה זו, פיקחה גרגואר על הקמת כוח המשימה המשותף של מדינות הפסיפיק וקולומביה הבריטית לדליפות נפט.
בעקבות דליפת נפט מול חופי וושינגטון וקולומביה הבריטית שהייתה קשורה לאסדת הקידוח Nestucca, תיאמה גרגואר עם ממשלת קנדה את הקמת כוח המשימה לטיפול בעניינים הקשורים לאזרחי החופים ומערכת תעבורת הנפט בסביבה.
בעת כהונתה במחלקת איכות הסביבה, עבדה גרגואר בשיתוף פעולה עם גרדנר ועם נציגי הסוכנות להגנת הסביבה ומחלקת האנרגיה של ארצות הברית לתיאום המאמצים לניקוי אתר הנפורד.
כאתר שידוע בשמות רבים, כולל מיזם הנפורד, עבודות הנפורד, עבודות ההנדסה הנפורד, והמתחם הגרעיני הנפורד, המתקן הגרעיני לאורך נהר קולומביה במחוז בנטון ייצר פלוטוניום.
האתר, שהוקם ב-1943 כדי לספק חומרים לפרויקט מנהטן, פעל ממלחמת העולם השנייה ובהמשך במהלך המלחמה הקרה.
עשורים של ייצור פלוטוניום הובילו למיליוני גלונים של פסולת רדיואקטיבית ברמת סיכון גבוהה.
ב-1989 הגיעו מחלקת איכות הסביבה של מדינת וושינגטון, הסוכנות להגנת הסביבה ומחלקת האנרגיה של ארצות הברית להסכם משולש שקבע מטרות ואבני דרך לניקוי האתר.
בעקבות פסק הדין של בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים "ארצות הברית נגד וושינגטון" שהיה קשור לזכויות הדיג של האינדיאנים, שנודע בשם "החלטת בולדט" (Boldt Decision), התחייב המושל גרדנר ליצור יחסים ידידותיים ממושכים יותר עם שבטי האינדיאנים במדינת וושינגטון.
ההסכם הוביל את הצדדים לשולחן המשא ומתן כדי לדון על האינטרסים המשותפים שלהם.
לגרגואר היה תפקיד מרכזי בהגעה להסכם בנוגע לחלוקת משאבי הטבע בין השבטים לבין המדינה.
התובעת הכללית של מדינת וושינגטון
בבחירות הכלליות של 1992 נבחרה גרגואר כתובעת הכללית של מדינת וושינגטון לאחר שניצחה בהפרש של 11 אחוזים מקולות הבוחרים מול יריבה, נורם מלנג, עורך דין שנבחר שבע פעמים כתובע של מחוז קינג.
היא הייתה האישה הראשונה והיחידה עד כה שנבחרה לתפקיד.
היא נבחרה לתקופות כהונה נוספות בתפקיד ב-1996 וב-2000, בשני המקרים כאשר התמודדה מול ריצ'רד פופ וניצחה אותו בהפרשים של 25 אחוזים ו-18 אחוזים, בהתאמה.
כתובעת הכללית, פעלה גרגואר בסוגיות הקשורות לילדים, סייעה לביצוע רפורמות במערכת המשפטית לנוער, דאגה להעברת חוקי אתיקה חדשים לממשלת המדינה, חיזקה את מצב זכויות קורבנות גניבת הזהות, ופעלה למציאת חלופות לייצוג בפתרון סכסוכים משפטיים.
הסכם הפשרה עם חברות הטבק
במהלך תקופת כהונתה של גרגואר כתובעת הכללית, הייתה תעשיית הטבק תחת מתקפה על שיווק בהונאה לכאורה, פרסום רשלני, והפרה של חוקי הגנת הצרכן בכמה מדינות.
מספר רב של תביעות פרטיות שנבעו ממחקר משנות ה-50 שפורסם במגזין הרפואי הבריטי (British Medical Journal), קישרו בין עישון לבין סרטן הריאה ומחלות לב.
בהובלתה של גרגואר, התובעים הכלליים של מדינות רבות הובילו הסכם פשרה ב-20 ביוני 1997 שדרש מחברות הטבק לשלם יותר מ-206 מיליארד דולר במשך 25 שנים כפיצוי לכספי המיסים שהוצאו על טיפול במחלות הנובעות מעישון.
החברות הסכימו גם לשלם 50 מיליון לתובעים הכלליים של המדינות לצורך אכיפה.
תשלומים אלו מימנו את שירותי הבריאות לילדים וקרן נאמנות לסוגיות בריאות בהיקף של 25 מיליארד דולר.
על חלקה בתהליך זה, עלה בידה של גרגואר להשיג 4.5 מיליארד דולר כחלקה של מדינת וושינגטון בהסכם הפשרה במשך 25 השנים הבאות כשהתשלומים ימשיכו לצמיתות.
גרגואר והמושל גארי לוק ביקשו מבית המחוקקים המדינתי להקצות חלק מכספי ההסכם לטובת פיציים למדינה ולהקמת חשבון מיוחד למימון תוכניות מניעה ופיקוח ארוכות טווח על הטבק.
החשבון אמור לשמש למימון פרסומות וחינוך נגד עישון, תוכניות גמילה נגישות, ופעילויות נוספות.
במרץ 1999 הודיעה גרגואר שמדינת וושינגטון תקבל לפחות 395 מיליון דולר מתשלומי ההסכם מחברות הטבק המרכזיות.
חלקים נוספים של ההסכם כללו אכיפת חוקים נגד מכירת מוצרי עישון לילדים, אסטרטגיות רחבות בסיס למניעת עישון, תוכניות גמילה מעישון, חשיפה מלאה של ההשפעות הבריאותיות של העישון, ושמירה על זכות הפרט לתבוע את חברות הטבק.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת המושל שהתקיימו ב-14 בספטמבר 2004, הביסה גרגואר את רון סימס ועוד ארבעה מועמדים זוטרים.
במהלך הבחירות המקדימות היא ספגה מתקפה על חברותה באחוות הנשים קאפא-דלתא בשל מדיניות האחווה לקבל רק חברות לבנות בסוף שנות ה-60. היא התעמתה עם סימס בנוגע למעמדה באחווה, אך סימס הסיר את הנושא מעל סדר היום ודחה טענות לגזענות.
סימס ניהל מסע בחירות על בסיס מצע של רפורמה במיסוי והנהגתו של מס הכנסה מדינתי.
גרגואר ניצחה בבחירות המקדימות לאחר שזכתה ביותר מ-60 אחוזים מהקולות.
במהלך הבחירות הכלליות נגד חבר הסנאט המדינתי לשעבר ומתווך הנדל"ן דינו רוסי, הציעה גרגואר יוזמות בתחומי מדעי החיים, במיוחד הרחבת מימון המדינה למחקר תאי גזע עובריים.
בעימותי הבחירות, היא ניסתה להתמודד עם אי-הנוחות של הבוחרים בנוגע לממשלת המדינה באומרה שהיא "תכה בבירוקרטיה של העבר" ותביא את השינוי בעצמה.
גרגואר זכתה בגיבוי של בית המחוקקים תוך שישה חודשים לאחר שהחלה לקדם מספר צעדים חשובים בנוגע לתקני פליטות כלי הרכב ותשלומי אבטלה.
הבחירות הכלליות התקיימו ב-2 בנובמבר 2004. בספירה הראשונית נראה שגרגואר פיגרה אחר רוסי ב-261 קולות.
ספירה חוזרת של הקולות במכונות ההצבעה הורידה את ההפרש ל-42 קולות, וספירה ידנית שמומנה על ידי המפלגה הדמוקרטית, הפכה את ההפרש לטובתה של גרגואר שניצחה על חודן של 10 קולות.
בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של וושינגטון שהתיר את הכללתם של כמה מאות קולות ממחוז קינג, גדל ההפרש לטובתה ל-130 קולות, אך כאשר אושרו תוצאות ההצבעה על ידי מזכיר המדינה סם ריד בסוף דצמבר, אחד הקולות שנספר במחוז תרסטטון לאחר המועד האחרון נפסל והתוצאה הסופית הגיעה ל-129 קולות.
לאחר מכן הגישה הנהגת המפלגה הרפובליקנית במדינה עתירה, בטענה שמאות קולות, כולל קולות פסולים, קולות של נפטרים, וקולות כפולים הובאו בחשבון, אך ב-6 ביוני 2005 פסק שופט בית המשפט העליון של וושינגטון ג'ון א.
ברידג'ס שהרפובליקנים לא הציגו ראיות מספיקות שהקולות במחלוקת היו פסולים או עבור מי הם ניתנו עד כדי הפיכת תוצאות הבחירות על פניהן.
ב-28 באוקטובר 2004, דיווח העיתון סיאטל טיימס שלמסע הבחירות של גרגואר נתרמו תרומות גדולות מחוץ למדינה.
עורכי דין שעבדו בשיתוף פעולה הדוק עם גרגואר בהסכם הפשרה עם חברות הטבק ב-1998 תרמו לאגודת המושלים הדמוקרטים יותר ממיליון דולר.
על פי הניתוח של הטיימס, כמעט מחצית מהתרומות של מסע הבחירות של 2004 של גרגואר הגיעו מחוץ למדינה.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות של המפלגה הדמוקרטית ב-2008, הן ברק אובמה והן הילרי קלינטון קידמו את בחירתה של גרגואר כצירת-על.
ב-8 בפברואר 2008 הביעה גרגואר את תמיכתה באובמה, שעות לפני האירוע בסיאטל בו היא הציגה אותו לפני קהל של 18,000 איש.
אספות הבחירות של הדמוקרטים בוושינגטון התקיימו ביום המחרת, ובהן ניצח אובמה את קלינטון בכל אחד ממחוזות המדינה.
את מסע הבחירות שלה לתקופת כהונה שנייה כמושלת החלה גרגואר במקום העבודה לשעבר של אמה המנוחה, קפה ריינבו באובורן, ב-7 באפריל 2008. מיד לאחר ההכרזה על התמודדותה, היא פתחה במסע באוטובוס מונע בביו דיזל ברחבי המדינה.
יריבה במרוץ, דינו רוסי, הכריז על מועמדותו כבר באוקטובר 2007.
כבר בשלבים המוקדמים של מסע הבחירות הגיעו גרגואר ורוסי לשיאים בהיקף גיוס הכספים.
באפריל, אירחה גרגואר אירוע גיוס כספים עם ביל ריצ'רדסון בסיאטל שהניב תרומות של 300,000 דולר למסע הבחירות.
ביולי התקיים אירוע נוסף עם מישל אובמה, בו גויסו יותר מ-400,000 דולר מ-1,600 נוכחים.
בבחירות המקדימות, שהתקיימו ב-19 באוגוסט, נבחרה גרגואר כמועמדת הדמוקרטים עם 49 אחוזים מהקולות.
הבחירות הכלליות, שבהן היא התמודדה שוב מול רוסי, היו צפויות להיות צמודות, אך גרגואר הפיקה תועלת מהמספר הרב של הדמוקרטים שהצביעו בעד אובמה בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה עת וזכתה ב-53 אחוזים מהקולות.
בבחירות אלו היה פיצול גאוגרפי ניכר: במחוזות מערב וושינגטון שהיו מעוז דמוקרטי מאוכלס יותר נרשמה תמיכה בגרגואר, בעוד שהמחוזות תומכי הרפובליקנים במזרח המדינה תמכו ברוסי.
במהלך תקופת כהונתה כמושלת, ביצעה גרגואר שינויים גורפים במערכת החינוך של מדינת וושינגטון בתחומים כמו אחריות ממשלת המדינה למתן חינוך, המוכנות לקולג'ים, הרחבת תוכניות למידה מוקדמת, והצגת מטרות חינוכיות חדשות.
במאי 2005 חתמה גרגואר על הצעות חוק לשיפור מערכת החינוך במדינה החל מהחינוך לגיל הרך ועד הקולג'ים.
אחת מהצעות חוק אלו קבעה את הקמתה של מועצת החינוך המוקדם שפעילותה הוקדשה ליצירת מנהיגות לחיזוק התוכניות לחינוך המוקדם ומתן שירותים זמינים לילדים ולמשפחותיהם.
כתוצאה מעבודתה של מועצה זו, קידמה גרגואר את הקמת מחלקת החינוך המוקדם.
ב-28 במרץ 2006, חתמה גרגואר על הצעת חוק שלבקשתה איחדה את תוכניות הלמידה המוקדמת והטיפול בילדים הבלתי אחידות של וושינגטון אל תחום אחריותה של מחלקת החינוך המוקדם.
במסגרת חבילת חקיקה זו, נכלל גם חוק של הסנאט שלבקשת גרגואר קבע את הקמתה של ועדת ההיגוי ללמידה מקיפה, בראשותה של גרגואר עצמה ובהשתתפות חברים מגופי עסקים, ממשל, פילנתרופיה, ועדת החינוך, בית המחוקקים והציבור, שהתכנסו בעקביות במשך שנה וחצי.
בנובמבר 2006 הם פרסמו דוח שהתמקד בחמש אסטרטגיות מרכזיות לרפורמה במערכת החינוך של וושינגטון: השקעה בלמידה מוקדמת, שיפור הוראת המתמטיקה והמדעים, למידה מותאמת אישית, לימודים בקולג' לכל, וקבלת דיווח מהמערכת להערכת התוצאות.
גרגואר הכריזה על רפורמות חינוך מרכזיות שכללו פיתוח קריקטריונים ותקנים להערכת המורה, קביעת דרישות ביצוע לבתי הספר, והרחבת האפשרויות לתעודת הוראה.
במסגרת המאמצים המתמשכים לרפורמה בחינוך הגבוה, ביקשה גרגואר מכוח משימה למימון החינוך הגבוה לדאוג לאפשרויות של מימון הקולג'ים והתנהלותם.
בהמלצת כוח המשימה, חתמה גרגואר ב-6 ביוני 2011 על כמה הצעות חוק לשיפור מערכת החינוך המדינתית.
בנוסף, ב-13 בדצמבר היא הציעה רפורמות חינוך נוספות להערכת המורים ומנהלים בתי הספר ולייעד שישה בתי ספר כושלים כ"בתי ספר מעבדה" כדי לסייע לשפר את הישגי התלמידים.
ב-8 במרץ 2012 היא חתמה על חוקים אלו.
וושינגטון הייתה אחת המדינות הראשונות שהתמודדה עם התייקרות עלויות הטיפולים והביטוחים הרפואיים.
גרגואר הציעה רפורמות בריאות מרכזיות כולל שינויים באופן בו המדינה רכשה ביטוחי בריאות, איחוד הוצאות הבריאות של המדינה, וייעול תהליכי הרכישה.
כחלק מהרפורמות, היא הקימה קבינט בריאות כדי להבטיח שהמדינה מוכנה לכך.
היא הכריזה, "וושינגטון הולכת להוביל את האומה ביישום רפורמת הבריאות".
באמצעות שותפות ביטוח הבריאות, הרחיבה גרגואר את כיסוי ביטוח הבריאות ל-1,100 עובדים עסקים קטנים.
היא הכריזה על חקיקה לחידוש שירותי הבריאות של המדינה ועל מערכת פנסיות, ובמקביל שמירה על עליית עלות הבריאות בשיעור של 4 עד 5 אחוזים בשנה.
היא הודיעה, "ההבטחה לרפורמה היא היום בו אף אחד לא יישאר ללא כיסוי רפואי".
ב-12 במאי 2005, חתמה גרגואר על הצעת חוק להקמת קרן תגליות מדעי החיים, שנותנת מענקים למחקר בבריאות ובחקלאות.
באמצעות מימון מכספי ההסכמים עם חברות הטבק, ובסיוע כספים מקרן ביל ומלינדה גייטס, מיקרוסופט, קרן משפחת פול ג.
אלן ואחרים, ניתנה תמיכה למחקר על מחלות משתקות ושיפור איכות ותנובת התוצרת החקלאית.
במרץ 2007 דחפה גרגואר לחקיקתו של חוק מדינתי לכיסוי רפואי לכל ילדי המדינה.
כהתקדמות על בסיס צעד זה, ב-2009 היא חיזקה יחד עם בית המחוקקים את הכיסוי במהלך המשבר הפיננסי באמצעות העברת חוק הבריאות לילדים.
ב-2009 פעלה גרגואר להגברת המיקוד של וושינגטון בתחום התעופה והחלל.
באמצעות הבלטת פעולתה של בואינג ועבודה עם עסקים פרטיים, בתי ספר ואיגודים מקצועיים, יצרה גרגואר את מועצת התעופה והחלל, שעליה הוטלה המשימה לפיתוח ההכשרה, המחקר והפיתוח בתחום.
כבית לתעשיית התעופה והחלל העולמית, עם יותר מ-84,000, ויותר מ-650 חברות, שיבחה גרגואר את בואינג על השלמת מטוס הבואינג 787 דרימליינר הראשון בסיאטל.
ב-11 במאי 2011, חתמה גרגואר על שש הצעות חוק לחידוש מערכת הבריאות של וושינגטון.
אלו כללו העברת מערכת הבריאות למגבלת אינפלציה של 4 אחוזים במשך 10 שנים, חיסכון בעלויות על בריאות לאזרחים בשיעור של 26 מיליארד דולר, וחקיקה למיזוג שני רוכשי השירות הרפואי הגדולים ביותר כדי לגרום לתוכניות הטיפול להיות יותר יעילות.
ב-13 בינואר 2012 הביעה גרגואר את תמיכתה בחוק הטיפול הרפואי בר ההשגה.
ב-23 במרץ היא יצרה את תוכנית הבריאות הראשונה באומה שאפשרה לרוכשים לקבל מידע על תוכניות הטיפול.
במקביל, בעוד שגרגואר הובילה רפורמות במדינתה, היא הובילה את יישום חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה הפדרלי.
החוק דרש שיצירת ביטוח הבריאות בכל מדינה תתבצע על ידי הממשלה הפדרלית או על ידי המדינה עצמה.
עם הדגש על הרחבת כיסוי הביטוח הרפואי לבעלי הכנסות נמוכות, חתמה גרגואר ב-11 במאי 2011 על החוק שהפך את וושינגטון למדינה הרביעית שקיימה את התנאים הללו.
גרגואר גם חתמה על חוקים להתאמת חוקי המדינה להרחבת הכיסוי הבטוחי על פי חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה לתלויים בהוריהם עד גיל 26, ובכך בוטלו תקרות הגיל בעניין, ונמנע מחברות ביטוח להתכחש לכיסוי של אנשים בשל תנאים קודמים.
יחד עם מושל רוד איילנד לינקולן צ'ייפי, הגישה גרגואר ב-30 בנובמבר 2011 עצומה למנהל לאכיפת הסמים לאפשר את השימוש בקנאביס רפואי על פי מרשמי רופאים ואספקה על ידי רוקחים.
גרגואר הביעה את רצונה לנקות את מפרץ פיוג'יט כדי שיתאפשר לדוג בו, לשחות בו ולחפור בו.
ב-2007 היא הקימה את שותפות מפרץ פיוג'יט.
סוכנות זו קבעה סדרי עדיפויות מדעיים, דרבנה ליישום צעדים בעדיפות, והבטיחה מתן דין וחשבון על כך.
ב-21 במאי 2009 הוציאה גרגואר צו ביצועי שהנחה את צעדי המדינה לצמצום גזי החממה ואת המאבק בשינוי האקלים באמצעות הרחבת האפשרויות לתחבורה בחיסכון בדלק והגנה על אספקת המים ועל אזורי חוף פגיעים.
ב-29 באפריל 2011 הגשימה גרגואר יעד רב שנים וחתמה על חוק שהפסיק את ייצור החשמל בוושינגטון על ידי פחם.
ההכרזה על החוק נעשתה במפעל הפחם טרנס אלטה.
באוקטובר 2005 שלחה גרגואר מכתב לנציבות ההימורים של מדינת וושינגטון, בו היא המליצה לה לנהל משא ומתן על ההסכם עם שבט האינדיאנים ספוקיין שהיא הגישה לאישור.
ההסכם המקורי היה אמור לאפשר לשבט, ולכל שבט אחר שיחתום עליו, להחזיק במתקני הימורים מחוץ לשמורת האינדיאנים, להגדיל את מספר מכונת המזל המותרות ל-7,500, להפעילם 24 שעות ביממה ושבעה ימים בשבוע, להסיר את מגבלות ההימורים לשחקני קלפים, ולתת אשראי למהמרים בהיקף גבוה בתמורה לשיתוף זכיותיהם עם המדינה והרשויות המקומיות.
להצעה זו התנגדו רבים מחברי בית המחוקקים המדינתי משתי המפלגות וקבוצות של מתנגדים להימורים שהיו מודאגים בנוגע להתפשטות ההימורים ברחבי המדינה, וכן שבטי אינדיאנים אחרים.
השבט גם הסכים לתרום שני אחוזים מההכנסה הכוללת ממשחקי השולחן ואחוז אחד ממתקני ההימורים עבור מטרות צדקה.
הצעת חוק שהייתה אמורה להיות ציון דרך ב לא עברה במושב בית המחוקקים של 2005, אך עברה במושב של השנה הבאה.
הצעת החוק נועדה בעיקר להרחבת היקף הקבוצות המוגנות כך שיכללו הגדרות של נטייה מינית וזהות מגדרית במקרים של אפליה.
הצעת החוק הוגשה במקור על ידי גרגואר ובסופו של דבר נחתמה על ידיה ב-31 בינואר 2006. היא גם חתמה ב-21 באפריל 2007 על חוק שהעניק לבני זוג מאותו המין זכויות לשותפות ביתית.
גרגואר חתמה על הצעת חוק של הסנאט המדינתי שהבטיחה שלשותפים ביתיים רשומים על ידי המדינה יהיו אותם זכויות כמו לזוגות נשואים, ובהמשך הרחיב את הזכויות ללהט"בים בוושינגטון.
מתנגדים לחוק קיבצו חתימות להגשתו למשאל עם בניסיון לבטלו.
במשאל העם אישר ציבור הבוחרים את החוק ברוב של 53 מול 47 אחוזים.
ב-4 בינואר 2012 הכריזה גרגואר על תמיכתה בנישואים חד מיניים והתחייבה לחתום על הצעת חוק בעניין אם היא תעבור בבית המחוקקים.
ב-8 בפברואר אותה שנה עברה הצעת החוק, וגרגואר חתמה עליה ב-13 בפברואר.
מתנגדי החוק אספו חתימות להעמדתו למשאל עם בנובמבר אותה שנה, בה הוא אושר ברוב של 53.7 אחוזים.
החוק נכנס לתוקף ב-6 בדצמבר.
במרץ 2006 חתמה גרגואר על הצעת חוק שהוגשה לבקשתה, שהשפיעה ישירות על דלקים לתחבורה באמצעות דרישה מספקי דלקים להבטיח ששני אחוזים מהסולר ושני אחוזים מהבנזין שהם סיפקו למכירה עד דצמבר 2008 יהיו ביו דיזל ואתנול.
צעד זה היה הראשון מסוגו בארצות הברית.
ב-2009 הובילה גרגואר תמיכה ציבורית ופוליטית בבניית שניים ממיזמי התשתית הגדולים ביותר בוושינגטון: החלפת הגשר הצף אברגרין ותוכנית להחלפת כביש 99 לאלסקה שהיה פגיע לרעידות אדמה במנהרה.
באותה עת הייתה המנהרה מיזם הקידוח הארוך ביותר בעולם.
הגשר הצף הוא הארוך מסוגו בעולם ונפתח ב-2016. מנהרת החוף של סיאטל נפתחה ב-2019 והיא אפשרה את חידוש החוף.
ב-2010 הכריזה גרגואר על הכביש החשמלי , רשת ראשונית של תחנות טעינה לכלי רכב חשמליים.
בנוסף, היא עשתה שימוש ביותר מ-13 מיליון דולר מכספי חוק השיקום כדי לסייע להכשרת העובדים בוושינגטון במשרות "הצווארון הירוק" בייעול האנרגיה ובתעשיות האנרגיות המתחדשות.
יחד עם מושל אורגון ג'ון קיצהבר, הודיעה גרגואר על תמיכה בכביש החוצה את נהר קולומביה שיחליף את הגשר המיושן שקישר בין שתי המדינות.
גרגואר חתמה על תקציב התחבורה של 2011–2013 שהקצה 30,000 משרות והשקעה של 5.6 מיליארד דולר ביותר מ-800 מיזמי תחבורה.
ב-15 ביוני 2011 חתמה גרגואר על תקציב השנים 2011–2013, בו נלקחו בחשבון הרעיונות שהוצגו על ידי הציבור וועדת התקציב המשתנה של מדינת וושינגטון.
השינויים כללו רפורמה במערכת הפנסיות שחסכה 368 מיליוני דולרים בשנתיים הבאות ויצירת מערכת תשלומים לפארקים הלאומיים ולשירותים נוספים.
ב-30 בספטמבר אותה שנה, השלימה גרגואר את רוב השינויים המשמעותיים בממשלת המדינה מזה עשרים שנה, מיזגה חמש סוכנויות לשלושה, ובכך חסכה למשלמי המיסים 18.3 מיליון דולר.
כאשר התרחש איום של גרעון תקציבי של 2 מיליארד דולר, יצרה גרגואר חבילת רפורמות נוספת להמשך הקיצוצים בעלויות.
ב-3 בדצמבר הודיעה גרגואר שצעדי הרפורמה בממשלה חסכו יותר מ-450 מיליון דולר במיסי אבטלה ובפיצויים לעובדים.
כאשר החלה השפעתו של המיתון הגדול ברחבי ארצות הברית, הודיעה גרגואר שחבילת "עבודה בוושינגטון עכשיו" תספק זרזים כלכליים ליצירת משרות.
כאשר החל המיתון בוושינגטון לגרום לאנשים לאבד את משרותיהם, הגדילה גרגואר את ההטבות למובטלים ותמכה במאמצי חוק השיקום הפדרלי באמצעות זיהוי מיזמים שיחזירו אנשים לעבודה ויבצעו השקעות בקהילות ובתשתיות.
כאשר החלו סממני המיתון להחמיר, הודיעה גרגואר על צעדים נוספים לרפורמות בממשלת המדינה.
כחלק מיוזמת הרפורמה הממשלתי של המאה ה-21, היא נקטה בצעדי ייעול, ביטלה 17 מועצות וועדות, והקטינה 78 נוספות.
היא גם הגישה חקיקה להפחתה או לביטול של שליש מ-64 סוכנויות ממשלתיות באמצעות מיזוגים או שינויים.
בנוסף, היא חתמה על תקציב שצפה מראש גרעון של 9 מיליארד דולר וצימצם בהוצאות.
בינואר 2010 פרסמה גרגואר תוכנית של עשר נקודות להאצת שיקום ויצירת כ-40,000 משרות במשך שלוש השנים הבאות.
כמדינה התלויה ביותר בסחר הלאומי, וכדרך מהירה לצאת מהמיתון הגדול, הודיעה גרגואר גם על יוזמת הייצוא של וושינגטון להרחבת הזדמנויות הייצוא המדינתיות וליצירת משרות.
כאשר המיתון הגדול החמיר עוד, הודיעה גרגואר על תוכנית לקיצוץ עלויות ולייעול הממשלה באמצעות הפחתת 21 סוכנויות מדינתיות ל-9, ובכך לחסוך 30 מיליון דולר.
היא גם הגיעה להסכם עם ארגוני העובדים במדינה להפחתת תשלומי העובדים ב-3 אחוזים.
כדי להמשיך ולהמריץ את שיקום הכלכלה, הדגישה גרגואר את תפקידם של העסקים הקטנים כיוצרי משרות והקלה בנטל המנהלי עליהם ועל הרשויות המקומיות באמצעות צו ביצועי.
כחלק מרפורמות כוללות משמעותיות וחסרות תקדים לפיצויים לעובדים, היא העבירה חוק לחיסכון של 200 מיליון דולר במשך ארבע שנים.
כדי להדגיש את חלקה של וושינגטון בסחר העולמי, הובילה גרגואר משלחת של מובילי תעשיית הרכב, מדעי החיים, תעופה וחלל וחינוך לאירופה במסגרת משלחת הסחר השישית שלה.
היא גם הובילה משלחת סחר לסין וליפן.
תקופת כהונתה של גרגואר כמושלת הסתיימה בינואר 2013. על פי המדווח, נשקל מינויה לתפקיד בממשל ברק אובמה במחלקת המדינה הוא במחלקת הפנים של ארצות הברית, אך דבר זה לא יצא אל הפועל.
לאחר תום כהונתה, הייתה גרגואר לנואמת ציבורית, ובמיוחד היא בלטה יחד עם מושל אורגון לשעבר טד קולנגוסקי בכינוס המנהיגים המקומיים באוקטובר 2013 בפורטלנד.
ב-1 ביולי אותה שנה, החלה גרגואר לשמש כחברת מועצת המרכז לחקר הסרטן על שם פרד הצ'ינסון.
במסגרת זו היא הציעה יוזמה מרכזית במדעי החיים.
היא הועילה מאוד בסיוע להטיית אור הזרקורים לעבודה מצילת חיים במרכז הצ'ינסון ולאופן שבו היא מצילה את בריאותם של אנשים במדינה וברחבי העולם.
בחודשים אוגוסט עד דצמבר 2014 שימשה גרגואר כעמיתה במכון הרווארד לפוליטיקה בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד, שם היא העבירה את זמנה בפעילות עם הסטודנטים בנוגע למנהיגות במגוון משרות ממשלתיות.
לאחר שלקחה פסק זמן מהפוליטיקה, תיאמה גרגואר עם כמה מנהיגי המגזר העסקי והקהילה את הקמת "אתגר סיאטל" (Challenge Seattle), ברית של מנהלים כלליים מ-18 המעסיקים הגדולים ביותר באזור, שהחלה לפעול ב-2015, וגרגואר כמנהלת הכללית שלה התמקדה בשיפור מסדרון החדשנות קסקידיה (Cascadia Innovation Corridor), חינוך, שיכון בר-השגה למעמד הבינוני, ומיזמי תחבורה.
בתה הבכורה של גרגואר, קורטני, שנולדה בספוקיין ב-1979, מונתה ב-2013 לנציבות נמל סיאטל.
כאשר אינה שוהה באולימפיה, מתגוררת גרגואר יחד עם בעלה מייקל בעיר לייסי הסמוכה.
ב-2003 אובחן אצל גרגואר סרטן השד בשלבים מוקדמים.
היא מזכירה את מאבקה בסרטן בנאומיה בנושאי בריאות.
כריסטין אסטברוק היא שחקנית אמריקאית, הידועה בתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "הצוות", "ניקי", "עקרות בית נואשות" ו"אימה אמריקאית"; היה לה תפקיד חוזר בדרמה "מד מן" במהלך העונות החמישית, השישית והשביעית של התוכנית.
אסטברוק זכתה בפרס אובי ובפרס דרמה דסק.
אסטברוק נולדה לג'וליאן שד באיסט אורורה, ניו יורק, וסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון איסט אורורה.
יש לה שלושה אחים ואחות אחת.
לאסטברוק יש גם אחיין, אדם מקלוהן, שהוא קומיקאי.
בוועידת המחזאים הלאומית של או'ניל, היא גילמה את התפקיד של הבת הצעירה ב- Ladyhouse Blues של קווין או'מוריסון.
בברודוויי היא השתתפה בהפקה של "המפקח הכללי" ו"בוסתן הדובדבנים".
היא זכתה בפרס אובי על הופעתה ב"פסטורלה" של דברה אייזנברג.
בין היתר, גילמה את מרסי בסדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית: בית הרצח".
היא גילמה את אותו התפקיד גם בעונה החמישית, "המלון".
בשנת 2004 שיחקה את מרתה הובר בעונה הראשונה של "עקרות בית נואשות".
בשנת 2022 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "הקרב על הבר" (אנ') בתפקיד של גנבת.
פוטניס היא גיאוכימאית מהמכון למינרלוגיה באוניברסיטת מינסטר, גרמניה, שם היא משמשת כ -außerplanmäßiger Professor.
מאז שעברה לגרמניה מקיימברידג' (בריטניה) בשנת 1996, היא ביצעה מחקרים תוך שימוש בשיטות ניסיוניות ואנליטיות, בעיקר מיקרוסקופיית כוח אטומי.
זאת כדי לחקור תגובות בממשק מינרל-נוזל, ובפרט את מנגנון ההמסה-השקעה הצמוד לממשק, ואת היווצרות חלקיקים ננומטריים, כמנגנון לצמיחת גבישים.
חשיבותו של מנגנון זה הוא בהסרת יסודות רעילים מתמיסה, כתהליך לתיקון סביבתי.
למעשה, מחקר זה מתחיל בקנה מידה ננומטרי, ומגשר על הפער בין תהליכים בכדור הארץ בקנה מידה ננומטרי, ומיקרומטרי.
היא מנהלת את המעבדה למיקרוסקופיית כוח אטומי, באוניברסיטת מינסטר, חוקרת ומלמדת תגובות פני שטח של מינרלים בקנה מידה ננומטרי, במטרה להבין מנגנוני המסה וגדילה של מינרלים הקשורים לתהליכים גיאוכימיים, ותהליכים בקנה מידה גדול בכדור הארץ.
לאחר שמינרל חדש התגלה באוסטרליה המערבית בשנת 2007, במהלך פעילות כרייה, והוכר על ידי האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה בשנת 2012, הוחלט שם לקרוא לו על שם המינרלוגים כריסטין ואנדרו פוטניס.
מאז שֵם המינרל הוא פוטניסיט.
התיאור הרשמי פורסם בשנת 2014.
בשנת 2025 הוענקה לה מדליית פרס החדשנות במדע על ידי האיגוד האירופי לגיאוכימיה (EAG - European Association of Geochemistry)
כריסטינה מריה אגילרה היא זמרת ושחקנית אמריקאית.
עבודתה זיכתה אותה בפרסים רבים, בהם חמישה פרסי גראמי, פרס גראמי הלטיני אחד, פרסי המוזיקה של אם טי וי, מועמדת לפרס גלובוס הזהב וכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתה הרבה למוזיקה.
אגילרה התחילה את קריירת השירה שלה בגיל 11 כשהופיעה בתוכנית הילדים הפופולרית של דיסני בשנות ה-90 "מועדון מיקי מאוס", אך הפריצה הגדולה שלה התרחשה בגיל 17, כאשר שלושה סינגלים מאלבום הבכורה שלה Christina Aguilera, הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי.
אגילרה היא אחת הזמרות עם המכירות הגבוהות ביותר בקטגוריית הפופ של המאה 21.
אגילרה נולדה בסטטן איילנד ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית.
אגילרה ממוצא אקוודורי, ספרדי, שוודי, אנגלי, גרמני, אירי, צרפתי, וולשי והולנדי.
מכיוון שאביה שירת בצבא האמריקאי, הרבתה המשפחה לעבור ממקום למקום.
בילדותה גרה אגילרה ביפן, פלורידה, טקסס וניו ג'רזי, ולבסוף השתקעו בווקספורד, פרוור של פיטסבורג.
הקריירה של האב ואופיו האלים גרמו למשבר בנישואים של הוריה של אגילרה, שהתגרשו בהיותה בת שש.
לדברי כריסטינה ואמה, אביה היה בעל אופי דומיננטי, והתעלל במשפחה פיזית ורגשית.
בשלב מאוחר יותר בקריירה שלה, הקליטה אגילרה שני שירים שמתארים את ילדותה והיחסים עם אביה: "I'm OK" באלבום Stripped, ו-"Oh Mother" באלבום: Back to Basics.
אף שאביה כתב לה, סירבה אגילרה ליצור איתו קשר.
לאגילרה שני אחים ואחות מנישואיה הראשונים של אמה, ואח מנישואיה השניים של אמה.
ב-15 במרץ 1990, השתתפה בתוכנית הכישרונות האמריקאית: "חיפושי כוכב" בה היא שרה שיר של את'ה ג'יימס הנקרא: "A Sunday Kind of Love", וזכתה במקום השני.
בהמשך הוזמנה לתוכנית: "להתעורר עם לארי ריצ'רט" והופיעה עם אותו שיר שוב.
בשנת 1993, אגילרה ניגשה שנית לאודישנים לתוכנית: "מועדון מיקי מאוס" והפעם התקבלה.
בגיל 11 אגילרה השתתפה בתוכנית הילדים האמריקאית "מועדון מיקי מאוס" שבערוץ דיסני, בה השתתפו גם אומנים שפרצו יחד איתה מאוחר יותר כמו: בריטני ספירס, ג'סטין טימברלייק וראיין גוסלינג.
בגיל 14 הקליטה אגילרה את השיר הראשון שלה; "All I Wanna Do", שהפך ללהיט יחד עם הזמר היפני קיזו נאקאנישי.
בשנת 1997, היא ייצגה את אמריקה בפסטיבל הבינלאומי: "Golden Stag" עם שני שירים שבוצעו במקור על ידי: שריל קרואו ודיאנה רוס.
אגילרה גם השתתפה בלהקת: הפוסיקט דולז אך פרשה והתעסקה בקריירה אישית ועצמאית וקידום דיסק הבכורה שלה.
בשנת 1998 שרה את שיר הנושא של הסרט: "מולאן"; "Reflection".
השיר היה מועמד ל"פרס גלובוס הזהב".
בזכות השיר הזה, אגילרה הוחתמה על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
ב-22 ביוני 1999, יצא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, שנקרא: "Genie in a Bottle".
הסינגל זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ובמצעד הבריטי.
עם השיר אף הופיעה בסדרה בברלי הילס 90210. בשנת 2000 זכתה בפרס גראמי, בתואר "תגלית השנה".
ב-14 באוגוסט, יצא לאור אלבום הבכורה שלה ששמו: Christina Aguilera.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד המכירות האמריקאי ובעשרות מדינות בעולם עם מכירות של יותר משמונה מיליון עותקים בארצות הברית ו-12 מיליון עותקים נוספים בעולם.
ב-28 בנובמבר, יצא הסינגל השני ששמו: "What a Girl Wants".
הסינגל הגיע אל המקום הראשון במצעד הבילבורד.
ב-22 ביוני 2000, יצא הסינגל השלישי: "I Turn to You", הסינגל להגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד.
ב-12 בספטמבר, יצא אלבום בספרדית שנקרא: Mi Reflejo, וכלל את להיטי אלבום הבכורה שלה בגרסה ספרדית יחד עם שירים חדשים.
האלבום הגיע למקום ה-27 במצעד המכירות האמריקאי ולמקום הראשון במצעד האלבומים הלטיני, ובשנת 2001 זיכה אותה בפרס גראמי השני שלה בקטגוריית: "אמנית הפופ הווקאלי הטובה ביותר".
ב-26 בספטמבר, יצא הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום ששמו: "(Come on Over Baby (All I Want Is You", הסינגל הגיע המקום הראשון במצעד הבילבורד.
ב-24 באוקטובר, יצא אלבום שירי חג המולד, שנקרא: My Kind of Christmas.
האלבום הגיע למקום ה-28 במצעד המכירות האמריקאי.
ב-27 במרץ 2001, יצא הסינגל בחידוש ללהיט של הזמרת פטי לבל, לשיר: "Lady Marmalade" בשיתוף: פינק, ליל קים, מיסי אליוט, ומאיה.
הגרסה החדשה הייתה השיר המוביל בפסקול הסרט "מולין רוז'", והגיעה אל המקום הראשון במצעד הבילבורד ובעוד 11 מדינות בעולם.
הסינגל זיכה את כל הזמרות בפרס: "גראמי" על "שיתוף הפעולה הטוב ביותר לשיר פופ".
באותו הטקס ב-2002, ביצעו בהופעה חיה את השיר על במת טקס וזכו לתשואות.
מבצעת השיר המקורי, פטי לבל, הצטרפה אף היא לביצוע.
השיר זכה גם ב"שיר השנה" בטקס פרסי ה-MTV ב-2001.
ב-21 באוגוסט, יצא אלבום לא רשמי שנקרא: "Just Be Free", אלבום זה הוקלט כשאגילרה הייתה בת 14–15. תחת חברת ההקלטות: "Warlock Records".
ההקלטות האלה מעולם לא תוכננו להשתחרר בפומבי, אלא לשם כלי שימוש לפרוץ לתעשיית המוזיקה.
לאחר חודש, השתתפה בשיר "".
ב-29 באוקטובר 2002, יצא האלבום השני שנקרא: Stripped.
ב-16 בספטמבר יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום: "Dirrty".
הסינגל עצמו נכשל במצעד הסינגלים באמריקה, אולם ברחבי העולם הוא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
ב-16 בנובמבר, יצא הסינגל השני מתוך האלבום: "Beautiful", שהצליח מאוד ברחבי העולם והגיע במצעדים רבים למקום ראשון וזכה לפרס גראמי לשנת 2004.
ב-4 ביוני 2003, אגילרה וג'סטין טימברלייק יצאו לסיבוב הופעות יחד ששמו: "Justified & Stripped Tour".
סיבוב ההופעות נחשב להצלחה גדולה באותו שנה.
במקביל, היא הפכה לדוגמנית הבית של מעצבת האופנה: "ורסצ'ה".
במהלך 2004 בזמן הבחירות לנשיאות ארצות הברית, אגילרה השתתפה בקמפיין שנקרא: "הצהר עצמך" ובו הסלוגן: "רק אתה יכול להשתיק את עצמך".
הקמפיין היה למען הגברת מודעות ההצבעה.
בתמונות שצולמו על ידי המעצב דייוויד לה-שאפל, נראתה אגילרה עם פה תפור ודמעה זולגת מעיניה, במטרה לסמל את המעמד של אדם לא מצביע.
באותה עת, הקליטה עבור קמפיין חברת המכוניות: "מרצדס" סינגל בשם: "Hello".
לקראת סוף 2004, השתתפה בפסקול הסרט: "תפוס ת'כריש" והקליטה יחד עם מיסי אליוט, את השיר: "Car Wash", שהוא חידוש לשיר של רוס רויס דיסקו.
בהמשך השתתפה בסינגל עם הראפר נלי בשיר: "Tilt Ya Head Back".
אחרי הפסקה יחסית ארוכה, אגילרה הוציאה את ה-DVD של סיבוב הופעות הראשון שלה; "Stripped Live in the UK" בנובמבר 2004. בסוף דצמבר, היא השיקה בושם בשם: "Xpose".
בתחילת שנת 2005, אגילרה שיתפה פעולה יחד עם הרבי האנקוק בשיר: "A Song for You", שנכלל באלבומו: "Possibilities".
באותה השנה שיתפה פעולה עם: אנדריאה בוצ'לי בשיר: "Somos Novios".
באותה השנה הופיעה באירוע הצדקה להגברת המודעות בתופעת הרעב בדרום אפריקה בשם: "איחוד הכוכבים", עם השיר: "When You Wish upon a Star" יחד עם: דיאנה רוס ולהקת: ווסטלייף.
ב-15 באוגוסט 2006, השיקה אגילרה את אלבומה השלישי והכפול, Back to Basics.
הסינגל הראשון מהאלבום הוא: "Ain't No Other Man".
הסינגל זכה להצלחה כאשר הגיע אל המקום השישי במצעד הבילבורד האמריקאי, ואל המקום השני בבריטניה.
ב-12 בספטמבר, יצא הסינגל השני: "Hurt", הסינגל הפך ללהיט גדול.
בתחילת נובמבר, נערך טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, שבו אגילרה זכתה בפרס: "זמרת הפופ של השנה".
באותו חודש קיבלה בובת שעווה בדמותה במוזיאון: "מאדאם טוסו".
ב-7 בנובמבר, יצא לאור סינגל לזמר: פאף דאדי בשם: "Tell Me" בשיתוף: לאגילרה, אגילרה קיבלה ביקורות טובות על הווקאליות שלה.
ב-17 בנובמבר, יצאה אגילרה לסיבוב הופעות שנקרא: "Back to Basics Tour".
סיבוב הופעות זה נמשך עד 24 באוקטובר 2008.
ב-20 בפברואר 2007, יצא הסינגל השלישי: "Candyman", הסינגל נכנס בבכורה למקום ה-99 במצעד ההוט 100 בבילבורד שבארצות הברית, כשהוא מבוסס על מכירות הורדות חוקיות ברשת האינטרנט, כפי שחברת התקליטים רצתה ולא שלחה אותו לתחנות הרדיו.
בחודש אוקטובר, השיקה אגילרה בושם שני לנשים, שנושא את שמה.
לצד פרסומת טלוויזיה פרובוקטיבית בה היא מצולמת בעירום.
נכון ל-2016 הבשמים עדיין מבוססים כבשמים הנמכרים והטובים ביותר.
אגילרה כיכבה בסרט קולנוע הדוקומנטרי: "Shine a Light" של הרכב הרוק: הרולינג סטונז.
הסרט יציג הופעה בלעדית שלה יחד עם ההרכב.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-4 באפריל 2008.
ב-7 בספטמבר 2008, הופיעה אגילרה בטקס ה-VMA.
באותו הטקס שרה גרסה חדשה לשיר אשר איתו פרצה: "Genie In a Bottle" ובנוסף שרה את השיר: "Keeps Gettin' Better", שהוא הסינגל החדש מתוך אלבום הלהיטים שלה.
ובו מיטב להיטיה, שני שירים חדשים.
אגילרה כיכבה בתפקיד הראשי לצד שר בסרט "בורלסק".
אגילרה משחקת את אלי רוז, נערה מעיירה קטנה באיווה.
אלי מתחננת בפני מנהלת המועדון, טס שר, שתקבל אותה למועדון.
אגילרה שרה את כל פסקול הסרט יחד עם שני שירים ששר שרה.
בשבוע הראשון לצאתו הסרט הכניס כ-17.6 מיליון דולר, מה שדירג אותו כסרט הרביעי המכניס ביותר.
נכון להיום ההכנסות מהסרט ומהמוזיקה עומדים על כ-209 מיליון דולר.
השיר "Bound to You", של אגילרה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר הנושא הטוב ביותר.
ב-8 ביוני 2010 יצא האלבום "Bionic".
הסינגל הראשון מהאלבום ששמו "Not Myself Tonight" השיר הוא בסגנון פופ אלקטרוני.
מילות השיר מדברות על שחרור עצמי וחופש הביטוי.
השיר יצא לאור לתחנות הרדיו ב-30 במרץ ולהורדה דיגיטלית ב-14 באפריל 2010. השיר קיבל ביקורות מעורבות אך בעיקר טובות ממבקרים ששיבחו את היכולות הווקליות של אגילרה.
השיר זכה להצלחה יחסית במצעדים כאשר הגיע ל-40 הראשונים במדינות כמו: אוסטרליה, ניו זילנד, שוודיה וארצות הברית ול-20 הראשונים בקנדה, יוון, סלובקיה, הולנד ובריטניה.
השיר לווה בקליפ נועז שהכיל מוטיבים של BDSM.
בקליפ נראית אגילרה מתנשקת גם עם גבר וגם עם אישה ולבושה בבגדים פרובוקטיביים.
הקליפ היה מחווה לקליפ של מדונה "Express Yourself".