tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוגוסט 2020, הלהקה מכרה את המקום של הרצועה העשירית באלבומה החמישי The Joy of Music, the Job of Real Estate ללהקה Earthquake Lights, שבסיסה בניו יורק.
האלבום יצא באוקטובר 2020. בשנת 2020 החלה הלהקה להפיק אלבומי אוסף תחת הכותרת Vulf Vault.
הראשון היה אלבום בעל שמונה שירים בהשתתפות אנטוואן סטנלי, ולאחריו אלבום של אחד עשר שירים שנכתב על ידי וודי גוס.
בשנת 2021 הוציאה הלהקה אלבומי אוסף שנמכרו באופן בלעדי כתקליטי ויניל המדגישים את יצירותיהם של כצמן ודארט.
בינואר 2022 הוציאה הלהקה אלבום של הקלטות מקוריות בשם Vulf Vault 005: Wong's Cafe בדגש על עבודתו של קורי וונג, שהופק על ידו ויצא בסטרימינג תחת שמו.
האלבום כולל תרומות של אדי ברבש.
באוגוסט 2022, הלייבל של הלהקה הוציא אלבום הקלטות חדשות מאת Vulfmon (כינוי הסולו של ג'ק סטראטון) בשם Vulf Vault 006: Here We Go Jack, ובו הופעות אורח של דייוויד טי ווקר, מוניקה מרטין, מייק ויולה ואחרים.
בנובמבר 2022 הכריזו Vulfpeck על חזרתם למוזיקה על ידי חשיפת אלבומם השישי "Schvitz", שיצא בדצמבר 2022. בביקורת על האלבום, האנטר-טילני מפייננשל טיימס כינה את המוזיקה "רטרו-פאנק ונשמה" וכתב שהלהקה "שמה לה למטרה להעלות חיוך על פניו של המאזין".
סגנון ההפקה של הלהקה מעוצב על פי הופעות חיות בעבר בטלוויזיה, כמו The Midnight Special, The Old Grey Whistle Test ו- Beat-Club.
הלהקה שואפת לצליל פשוט ומינימליסטי שבו כל כלי תורם את חלקו ואינו משתלט.
הקלטות נעשות בשידור חי עם כלים אמיתיים, ולעיתים רחוקות מקטעים ומיקסים שונים.
אלתורים מהווים חלק משמעותי בהתפתחות השירים.
היצירות מעוצבות לפי מבנים לא שגרתיים מהעבר, כמו "Ooh Child" עם קטעי A ו-B שבו כל קטע מספק עילוי, וכמו "If You Want Me To Stay" עם התקדמות שמונה תיבות חוזרת.
בשנת 2018, Vulf Records הוציאו תקליט בן שש רצועות תחת השם The Fearless Flyers, רביעייה המורכבת מהמתופף נייט סמית', הבסיסט ג'ו דארט והגיטריסטים קורי וונג ומארק לטיירי, עם הופעות אורח של סנדרה קראוץ', בלייק מילס ואליזבת ליאה.
בשנת 2019, הם הוציאו את ה-EP השני שלהם עם שש רצועות בשם The Fearless Flyers II, בהשתתפות כריס ת'יל וג'ואי דוסיק.
אלבום הבכורה שלהם באורך מלא Tailwinds יצא ב-2020, ובו קטע קרן המורכב מהסקסופוניסטים גרייס קלי, קני הולמן ואלקוס סירופולוס.
בשנת 2021, הרביעייה הוציאה הקלטה של ההופעה שלה במדיסון סקוור גארדן בשנת 2019 כאלבום החי הראשון שלה באמצעות תמיכה של Vulfpeck.
ה-EP השלישי שלה, The Fearless Flyers III, כלל שש רצועות ויצא ב-2022. ה-EP הרביעי שלהם בן שש הרצועות The Fearless Flyers IV הוקלט במועדון הג'אז בלו נוט ויצא ב-2024.
בשנת 2019, קלידן הלהקה וודי גוס הוציא את A Very Vulfy Christmas, אוסף של שמונה עיבודים מחודשים בסגנון ג'אז של מקורות Vulfpeck.
הרצועות כוללות את המתופפת דנה הול והבסיסטים מאט אולרי וג'ו פי.
ג'ו דארט גדל בהארבור ספרינגס, מישיגן, והתחיל לנגן בס בגיל 8. הוא הושפע מפלי.
בתיכון, הוא ניגן בלהקת ג'אם בהשראת פיש.
הוא מונה את פינו פלדינו, רוקו פרסטיה וורדין ווייט בתור הבסיסטים האהובים עליו.
וודי גוס גדל בסקוקי, אילינוי, והתחיל לנגן בפסנתר בגיל 7. הוא הושפע מת'לוניוס מונק ונמשך לג'אז.
מאוחר יותר הוא נמשך לפאנק.
בקולג', הוא הופיע עם כמה להקות.
תיאו כצמן גדל בלונג איילנד, ניו יורק.
כנער ניגן בתופים, גיטרה וכתב שירים.
בקולג', הוא היה חבר ב-My Dear Disco.
עבודת הסולו שלו מבוססת על רוק ופולק.
ב-2023 הוא הוציא את אלבום הסולו הרביעי שלו Be The Wheel.
ג'ק סטראטון גדל בקליבלנד הייטס, אוהיו, והתחיל לנגן בתופים בגיל צעיר.
הוא הושפע מברנרד פורדי ו-the Meters.
הוא עושה את רוב הניהול וההפקה של Vulfpeck.
בשנת 2023, הוא הוציא את Vulfnik.
ג'ואי דוסיק - סקסופון אלט, קלידים, שירה (2016–היום)
אנטוואן סטנלי - שירה (2016–היום)
הקלטות מקוריות של Vulf Vault
Vultures 2 הוא אלבום האולפן השני של סופרגרופ ההיפ הופ האמריקאי , המורכב מהראפרים האמריקאים קניה וסט וטיי דולה סיין.
האלבום יצא לאור ב-3 באוגוסט 2024, על ידי חברת התקליטים העצמאית של וסט YZY.
האלבום כולל הופעות אורח ללא קרדיט של דון טוליבר, פלייבוי קרטי, קודאק בלאק, ליל דורק, פיוצ'ר, ליל ויין, בנותיו של וסט, נורת' ושיקגו וסט, צ'ארלי וילסון, יאנג ת'אג, 070 שייק וליל בייבי.
זהו האלבום השני מטרילוגיית Vultures והמשך ל-Vultures 1.
ב-23 בינואר 2024, הכריזו וסט וטיי דולה סיין ברשתות החברתיות שלהם כי יוציאו את Vultures כטרילוגיה, כשהראשונה תצא לאור בפברואר, השנייה ב-8 במרץ, והשלישי והאחרון ב-5 באפריל.
החלק הראשון, שיצא ב-10 בפברואר, נתקל באיחור קל והמשיך להגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200 כמו גם במדינות רבות אחרות.
ב-15 בפברואר, בפוסט באינסטגרם המופנה למעריצי טיילור סוויפט, אשר איימו למנוע מהשיר "Carnival" להגיע לראש המצעדים, חשף וסט כי ליל ויין עתיד להשתתף באלבומו השני של הצמד, ולהזכיר את בן זוגה, טרוויס קלסי.
ב-25 בפברואר, חשף המפיק טימבלנד, שעבד גם על Vultures 1, שהפרק השני של האלבום "בדרך".
ב-3 במרץ, הודיע הראפר פרנץ' מונטנה על מעורבותו ושיתף קליפ שלו ושל הצמד באולפן ההקלטות.
לאחר שהאלבום לא יצא בתאריך היציאה המתוכנן שלו ב-8 במרץ, וסט הודיע שהאלבום עדיין בעבודות כיוון שהוא טיי דולה סיין עדיין "במעבדה".
וסט וטיי דולה סיין ערכו מסיבת האזנה פרטית בתאריך המתוכנן עם תפאורה של די ג'יי, שם הצטרפה לראפר בת זוגו ביאנקה סנסורי.
ב-10 במרץ, וסט אמר באינסטגרם שהוא ימכור את אלבומו Vultures 2 באתר Yeezy תמורת 20 דולר במקום להוציא אותו בפלטפורמות סטרימינג כמו Vultures 1. הוא הצהיר שההחלטה התקבלה כך ש"לא יהיו לנו חברות הסטרימינג בשליטה על האמן יותר".
ב-14 במרץ, הציגו הצמד הצצה של דקה אחת לרצועות Vultures 2 אשר הועלו בטיקטוק ובאינסטגרם תחת החשבון של וסט.
ב-2 באוגוסט, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Slide", וב-3 באוגוסט הושמע האלבום בבכורה ביוטיוב, ומיד לאחר מכן יצא לאור.
ב-9 במרץ הכריזו וסט וטיי דולה סיין על האלבום וחשפו את העטיפה שלו ברשתות החברתיות שלהם.
העטיפה מציגה את טיי דולה סיין רעול פנים לבוש בשחור כולו אוחז בתמונה של אחיו, ג'בראל "ביג TC" מוחמד, המרצה כעת מאסר עולם על רצח שלטענתו לא ביצע.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Vultures 2אזורתאריך יציאהפורמט (ים)גרסהחברת תקליטיםהערותכלל העולם3 באוגוסט 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטסטנדרטיתYZY7 באוגוסט 2024הורדה דיגיטליתדלוקס8 באוגוסט 2024
WCW (ראשי תיבות של World Championship Wrestling) הוא ארגון היאבקות מקצועית אמריקאי שפעל בין השנים 1988 ו-2001. משרדי WCW היו ממוקמים באטלנטה, ג'ורג'יה.
ה-WCW החל כארגון היאבקות המקושר ל-NWA (ראשי תיבות של ה National Wrestling Alliance), תחת הנהלתה של ענקית התקשורת טד טרנר.
הארגון חדל לפעול בשנת 2001, כאשר הוא נמכר ל-WWF (לימים: WWE).
בשנות ה-90 נחשב WCW לארגון ההיאבקות המקצועית המצליח ביותר כלכלית בארצות הברית לצד ה-WWE.
המנהל הכללי של WCW היה באותה תקופה אריק בישוף.
טרנר האיץ בבישוף לעקוף את ה-WWF בפופולריות ולהתייצב בראש סולם עולם ההיאבקות המקצועית.
היריבות בין שתי החברות העלתה הילוך כאשר WCW העלו ב-1995 את התוכנית Monday Nitro על אותה משבצת שידור שבה שודרה Raw של ה-WWF.
מהלך נועז וחשוב נוסף שבישוף עשה היה לחתום חוזה עם אייקון ההיאבקות האלק הוגאן.
האסטרטגייה הצליחה מאוד בטווח הקצר.
היא הובילה ליריבות עיקשת על הרייטינג ועודדה את שתי החברות להציג מוצר מוצלח ומושך יותר.
תקופה זו מכונה בחיוב "מלחמות ערבי שני"; תקופה בה אוהדי היאבקות מקצועית נהנו מלזפזפ בין שתי המתחרות, ולקנות את התשדירים בתשלום (Pay Per View) ששתיהן הציעו מדי חודש.
המלחמה הרגישה לעיתים תכופות אישית: ב-WWF העלו מערכונים השמים ללעג את כוכבי WCW באותו זמן, וכוכבי ה-WWF בעבר, האלק הוגאן ורנדי סאבאג'.
ה-WCW, מצדם, נהגו לגלות בתוכניתם, ששודרה בשידור חי, את תוצאות הקרבות שיתרחשו באותו ערב ב-WWF שתוכניותיה הוקלטו מראש.
הצעד הדרמטי הבא של בישוף שינה את ההיסטוריה של ההיאבקות לעד.
בישוף הציע חוזים מפתים לשניים מכוכביה הגדולים ביותר של ה-WWF באותה תקופה, קווין נאש (שהיה עד אז ידוע בכינוי דיזל) וסקוט הול (שהיה ידוע כרייזור רמון).
על רקע תחושת היריבות המרה בין שני הארגונים, בישוף בחר לאמץ עלילה שאליה נחשף בארגון היאבקות יפני.
הרעיון היה של תת-ארגון שפולש לארגון הגדול, ומשתלט עליו מבפנים כפונדקאי.
בישוף אם כן בחר להציג את נאש והול, במהלך ששיבש את הגבולות הברורים בין בדיה ומציאות, כחיילים של ה-WWF שנשלחו להזיק ל-WCW.
הם נכנסו לאולם דרך כניסות הצדדיות, הפריעו וקטעו קרבות ונהגו באופן מאיים כלפי המתאבקים ויתר הצוות של ה-WCW, ואף תקפו חלק מהם.
הקריינים נשמעו כאילו הדברים אינם מתוכננים ומדובר בחבלות של ממש בשידור.
דבר נוסף שתרם לריאליזם היה העובדה שהשדרנים נמנעו מלנקוב בשמותיהם של נאש והול.
הזכויות על הדמויות שהם גילמו היו שמורות ל-WWF, ולכן היה אסור לציינם בשידור.
הם החלו להתייחס אליהם בפשטות כ-The Outsiders ורק מאוחר יותר התייחסם אליהם - ובשמותיהם האמיתיים.
בעלילה, נאש והול דרשו להתמודד מול הטובים ביותר שיש ל-WCW להציע כנגדם, כדי להוכיח שה-WCW נחות ביחס אליהם.
הקרב שנקבע היה 3-על-3 אולם לא היה ידוע אז מי יהיה החבר השלישי שיצטרף לאאוטסיידרס.
בקרב המרכזי של התשדיר בתשלום Bash At The Beach מ-1996, הול ונאש לחמו בלקס לוגר, סטינג ורנדי סאבאג'.
רק בשלב מאוחר בקרב הגיע לזירה האלק הוגאן.
הוגאן נכנס לזירה ולהפתעתם הגמורה של האוהדים, ביצע על סאבאג' את תרגיל הסיום שלו, הנחתת רגל.
השלישייה כינתה את עצמה The New World Order, או בקיצור nWo.
מאז עלייתה של העלילה הזו, Nitro החלה לראשונה לעקוף ברייטינג את Raw וההישג נמשך לאורך כשנתיים.
בחצי השני של 1996, ציר העלילה המרכזי נע סביב החזקתו המפוקפקת של הוגאן בתואר "אלוף העולם במשקל כבד" (התואר היוקרתי ביותר של הארגון), שהתאפשרה הודות לתחבולות ורמאויות בקרבות ובפוליטיקה של הארגון.
במקביל הול ונאש התחרו תדיר עבור תואר "אלופי הצמדים", וזכו בו מספר פעמים לתקופות ארוכות.
במהלך 1997 העלילה נעה סביב עלייתו של המושיע של WCW כנגד ה-nWo שגדלה לארגון המכיל מספר דו-ספרתי של מתאבקים ובעל בכוח פוליטי (בדיוני) עצום.
הגיבור היה סטינג, שאימץ לעצמו פרסונה אניגמטית ומסתורית ומראה חיצוני המזכירים את דמותו של "העורב".
סטינג היה היחיד שהטיל אימה על ה-nWo, והתמודד מולם לבדו, חמוש במחבט בייסבול.
שיא העלילה הגיע בשידור בתשלום Starrcade באותה שנה, כאשר סטינג התמודד סוף סוף מול האלק הוגאן על אליפות העולם במשקל כבד.
בערב זה נרשם הסדק הראשון בנפילתה של האימפריה.
במקום לקבל קרב אופורי בו הטוב האולטימטיבי נלחם לבסוף ומביס את הרע האולטימטיבי, הקרב התנהל בצורה משונה עבור הצופים וברובו הוגאן הוביל.
הסיום היה מבלבל אף יותר: הוגאן הצמיד את סטינג לזירה למשך 3 שניות והשופט קרא לצלצל בפעמון.
היה נדמה שהוגאן ניצח, אך בשלב זה נכנס אל הזירה ברט "The Hitman" הארט, כוכב ה-WWF שזה עתה עבר לארגון המתחרה.
ברט התנהג כאילו סטינג רומה, והשופט ביצע ספירה מהירה במכוון של 3 שניות.
עם זאת, הספירה הייתה שגרתית לחלוטין.
הקרב הותחל מחדש, וסטינג ניצח את הוגאן.
בתוכנית הבאה של Thunder (תוכנית נוספת ש-WCW החלה לשדר), הוכרז כי סטינג הוא לא האלוף עקב האירועים השנויים במחלוקת.
אנטי-קליימקס שכזה הפך למוטיב חוזר בעלילות של WCW ורבים מייחסים לטעויות אלו את הירידה בפופולריות של החברה.
באירוע Starrcade של שנת 1998, אלוף העולם במשקל כבד, ביל גולדברג, התחרה על התואר מול קווין נאש.
שני המתאבקים גילמו אז דמויות "טובות" (בעגה של ההיאבקות הבידורית: baby faces, או פשוט faces), והפופולריות של שניהם הייתה בשיאה.
גולדברג היה אז בלתי מנוצח, עם רקורד של מעל 100 ניצחונות רצופים, ללא אף הפסד בקריירה.
רצף הניצחונות שלו זכה לפופולריות עצומה.
נאש היה אז מנהיג ה-Wolfpac, ארגון שהתפצל מתוך ה-nWo והתחרה בו.
קרב הענקים בין נאש וגולדברג הסתיים בכך שסקוט הול, שהיה אז מסוכסך (בעלילה) עם נאש, התערב ובקרב והשתמש באקדח טייזר כדי לנטרל את גולדברג.
נאש כביכול לא הבחין בהתערבות הזו וחשב שהניצחון שלו היה לגיטימי.
בתוכנית הבאה של נייטרו, נאש הביע צער על האופן שבו דברים התרחשו.
הוא הציע לגולדברג קרב חוזר.
גולדברג באותה תוכנית נעצר (בעלילה) על ידי המשטרה בחשד שהוא עוקב אחר אליזבת.
נאש הציע להוגאן את ההזדמנות להילחם מולו על האליפות.
במקום להילחם, הוגאן נגע באצבעו בנאש, וזה התרסק על הזירה.
הוגאן הצמיד אותו ל-3 שניות וזכה באליפות.
במהרה נאש קם על רגליו והתחבק עם הוגאן.
כל חברי ה-nWo, משני האגפים היריבים שלו, עלו לזירה וחגגו יחדיו.
הארגון התאחד, ופירוש הדבר הוא שהסיוע של הול עבור נאש היה ידוע מראש ומתוכנן.
ברגע אחד, נאש הפך להיות שוב דמות שלילית, דווקא בשיא הפופולריות שלו.
הרצף של גולדברג, מצדו, הסתיים באנטי-קליימקס מקומם.
ה-nWo המשולב (nWo Elite) היה פופולרי מאוד בתחילה.
הרייטינג של Nitro היה אז בשיאו ההיסטורי.
אולם, כעבור כמה חודשים העלילה של nWo דעכה ולבסוף התפוגגה.
סביב תקופה זו, כוחו של אריק בישוף ב-WCW נחלש.
אל החברה הצטרף וינס רוסו, שעזב את ה-WWE רק מספר ימים לפני כן.
רבים מייחסים לניהולו של רוסו את אחד הגורמים המרכזיים לירידה בפופולריות של הארגון ולכך שהוא בסופו של דבר הועמד למכירה.
העלילות שרוסו טווה היו מסורבלות ותוכננו ברישול, הן היו לרוב מבלבלות ואף כאוטיות.
אחד הרגעים הזכורים מימים אלו היה כאשר רוסו פיטר את האלק הוגאן, אחד הכוכבים הגדולים בענף, בשידור חי, מול מיליוני צופים ברחבי העולם (פיטורים אמיתיים).
במקביל, ה-WWE החלו ב"עידן האטיטיוד", בו הפנו את המוצר לקהל בוגר יותר, והארגון הובל על ידי כוכבים צעירים יותר, הבולטים שבהם, "סטון קולד" סטיב אוסטין והרוק.
שני מהלכים אלה, הובילו לירידה בפופולריות של WCW מחד ולעליית הפופולריות של מופעי ה-WWE מאידך.
לבסוף בשנת 2001 ה-WWE רכש את הארגון וסיים את התחרות שנמשכה על פני שנות ה-90 כולן, והובילה לדעת רבים לתקופה הטובה ביותר של ההיאבקות הבידורית אי פעם.
רבים מאנשי ה-WCW עברו לעבוד ב-WWE, בעוד שאחרים בחרו לעבוד בארגונים קטנים יותר, כאשר הבולט שבהם הוא ה-TNA, שהוקם על ידי ג'ף ג'ארט, כוכב העבר של ה-WCW.
We3 (מתורגם גם כ"אנחנו שלושתנו") היא מיני סדרת קומיקס שנכתבה על ידי גרנט מוריסון ואוירה על ידי פרנק קוויטלי, אשר התפרסמה תחת חותם "ורטיגו" מבית DC קומיקס למשך שלושה גליונות בין אוקטובר 2004 למרץ 2005 ונאספה לאוגדן בשנת 2005.
עטיפת כל גיליון מורכבת ממודעת אבדה של חיית בית.
בגיליון הראשון הייתה מודעת אבדה על כלב בשם 'בנדיט'.
במהלך הגיליון הראשון מגלים כי שמו של הכלב הוחלף למספר '1' ומכאן גם שמות שתי החיות שאיתו בצוות - '2' (טינקר החתול) ו-'3' (פיראט הארנב).
חיות אלו נגנבו, למעשה, על ידי זרועות ממשל אשר לקחו אותן בתור ניסוי לבניית נשק צבאי חדיש: הפיכתם לסייבורגים - חצי רובוטים וחצי יצורים חיים.
לכל חבר בצוות We3 יש את ההכשרה שלו והנשקים הייחודיים בהם הוא משתמש למען משימות הצוות.
העלילה מסתבכת כאשר הוחלט שמיצו את הניסוי הזה, וניתנה ההוראה להשמידם.
החיות הצליחו להשתחרר משדות ההגנה שכבלו אותן ויצאו לחופשי, רק כדי למצוא ולהבין את המושג המעורער אליו הייתה להם כמיהה טבעית - "בית", תוך כדי ניסיונות יוצריהן לחסלם.
גרנט מוריסון מנסה להביע דרך הקומיקס את דעותיו על האלימות והזילות של האדם כלפי בעלי החיים.
מוריסון נלחם נגד תעשיות הקוסמטיקה והניסויים בבעלי החיים, ומתאר דרך הקומיקס דוגמה בדיונית לצעדים רחוקים למדי בשימוש בבעלי החיים למען מטרותיו האישיות של בן האדם.
הוא כינה את סגנון האיור בשם "מאנגה מערבית".
למרות שאין תיעוד לכך, נרמז בידי מוריסון כי הניסוי הממשלתי הוא למעשה חלק מ"נשק פלוס", התוכנית הממשלתית שאחראית ליצירתם של קפטן אמריקה, וולברין, סייברטות', דדפול, ליידי דת'סטרייק, X-23 ופנטומאקס, דמויות בדיוניות מבית מארוול קומיקס (גרנט מוריסון הוא יוצרה של תוכנית "נשק פלוס", כפי שהוצגה בחוברת New X-Men #128 מאוגוסט 2002).
סדרת הקומיקס התקבלה בחום בקרב המבקרים והן אצל הקוראים.
הביקורות השליליות דיברו על ממדי האלימות והדם הגדולים בסדרה, וכן על הטכניקה האיורית של הקומיקס - שימוש בכמות גדולה ומרוכזת של מסגרות קטנות המתארות בנפרד אירוע אחד, הטענה היא שהדבר מקשה על חוויית הקריאה.
WC-135 קונסטנט פיניקס הוא מטוס המבוסס על C-135 סטרטוליפטר ומיועד לאיסוף דגימות מהאטמוספירה לצורך גילוי פיצוצים גרעיניים.
בדצמבר 1965 נכנס WC-135 קונסטנט פיניקס לשירות בחיל האוויר האמריקני ומאז הוסבו לפחות 13 מטוסים לתצורה זו והאחרון בהם יצא משירות ב-2020. ב-2022 סופק לחיל האוויר האמריקאי ראשון המטוסים מדגם WC-135R.
המטוסים פועלים במסגרת חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית בטייסת הסיור 45, השייכת לכנף 55 שבבסיס אופוט.
המטוסים מצוידים באמצעים לאיסוף דגימות אוויר ומערכות המאפשרות לצוות המשימה שבמטוס לגלות בזמן אמת חלקיקים רדיואקטיביים העשויים להעיד על התרחשותו של פיצוץ גרעיני.
הטייסים והנווטים של המטוסים שייכים לטייסת הסיור 45 ומפעילי הציוד הייעודי במטוסים שייכים למרכז היישומים הטכניים של חיל האוויר שבבסיס פטריק.
אייזנהאואר הורה על תוכנית קונסטנט פיניקס ב-16 בספטמבר 1947 והטיל על חילות האוויר של צבא ארצות הברית את האחריות הכוללת לגילוי פיצוצים גרעיניים בכל מקום בעולם.
בספטמבר 1949, מטוס WB-29 שטס בין אלסקה ליפן גילה חלקיקים רדיואקטיביים מהניסוי הגרעיני הראשון של ברית המועצות.
החל מאוגוסט 1950, מטוסי WB-50 הוסבו למשימות איסוף דגימות אוויר בתהליך שנמשך שנתיים.
משימות איסוף דגימות אוויר בוצעו בצורה שגרתית מעל המזרח הרחוק, האוקיינוס ההודי, מפרץ בנגל, הים התיכון, אזורי הקטבים, ובסמוך לחופי דרום אמריקה ודרום אפריקה.
מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו ב-1986 למדידת הקרינה שנוצרה כתוצאה מאסון צ'רנוביל בברית המועצות.
מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו לאיסוף דגימות אוויר לאחר ביצוע הניסויים הגרעיניים על ידי פקיסטן והודו ב-1998.
מטוסי קונסטנט פיניקס נשלחו במספר הזדמנויות ליפן כהכנה לניטור ניסויים גרעיניים שהעריכו כי קוריאה הצפונית עתידה לבצע.
ב-9 באוקטובר 2006 אכן בוצע ניסויי גרעיני תת-קרקעי ומטוס קונסטנט פיניקס שנשלח לדגום את האטמוספירה בקרבת אזור הפיצוץ גילה חלקיקים רדיואקטיביים.
המטוס מנוצל ליישום אמנה על שמים פתוחים
WD-40 הוא השם המסחרי של תרסיס רב שימושי לצורכי שימון, סיכה ואחזקה, המיוצר על ידי החברה בעלת השם הזהה.
תרסיס השמן הוא למעשה המוצר העיקרי של החברה (המייצרת בנוסף גם מספר זניח של חומרי ניקוי), ואחראי למרבית מכירותיה.
מוצרי החברה משווקים ב-176 מדינות בעולם, מהם כ-50% באמריקה, כ-30% באירופה, וכ-10% באסיה.
התרסיס פותח על ידי נורם לרסן בשנת 1953 בקליפורניה לצורכי האחזקה של טילי אטלס של חיל האוויר האמריקאי ובשנת 1958 החלה הפצתו המסחרית.
שם התרסיס נגזר מראשי התיבות Water Displacement - 40th Attempt, כלומר, "דוחה מים - ניסיון 40".
השם ניתן כיוון שלרסן ניסה מספר תרכובות, עד שבניסיון ה-40 הצליח לפתח את המוצר.
החברה מחזיקה בנוסחתו של התרסיס כסוד מסחרי שמור ביותר, עד כדי כך שאף לא רשמה עליו פטנט על מנת שלא תחויב לגלות את הנוסחה.
לפי גיליון בטיחות חומרים שמוציאה החברה בארצות הברית, התרסיס מכיל:
התרסיס הוא תכשיר כימי רב שימושי.
הרכב החומרים ממנו הוא עשוי, מאפשר שימוש במגוון רחב של יישומים כגון:
ניקוי והסרה של לכלוך, שומן וחומרי דבק שונים.
המסה של חלודה על גבי מתכות.
על פי המפורט באתר הרשמי של החברה, ניתן להשתמש בתרסיס בכ-2,000 סוגי שימושים שונים.
החברה מנהלת "מועדון מעריצים" של המוצר אשר שולחים אליה דיווחים בעניין שימושים שונים שעשו בתרסיס בהצלחה.
WGS84 (ראשי תיבות של: World Geodetic System 1984; מערכת גאודזית עולמית) הוא סטנדרט של מידול כדור הארץ (דאטום) שמשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט.
הסטנדרט מכיל מערכת קואורדינטות קרטזית של כדור הארץ, דאטום וגאואיד המבוסס על כוח המשיכה לצורך מדידת גובה פני הים בכל מקום.
המערכת הוצעה בשנת 1984 (חודשה בשנת 2004) והיא מערכת הגאודזית העולמית השכיחה לשימוש עד היום.
קדמו לה מערכות WGS60, WGS66 ו-WGS72.
זוהי מערכת הקואורדינטות הנפוצה כיום בעולם, ומכשירי GPS רבים עובדים לפיה.
מרכז מערכת הצירים של המערכת הוא במרכז המסה של כדור הארץ בדיוק של עד 2 ס"מ.
קו האורך 0 הוא לפי רשת IERS (102.5 מטר מזרחית לקו גריניץ').
אליפסואיד היחוס הוא IAG GRS 80. מידותיו של האליפסואיד:
מחצית האלכסון הראשי הוא 6,378,137 מטר (מסומן a)
גאואיד היחוס הוא מודל גליות EGM96 וההפרש שלו מהאליפסואיד הוא בין 85 ל-105 מטר.
בתנועה הקווים דרומה ומזרחה, הקווים של ED50 נעים מהר יותר מקווי WGS84. כך שבאזור ספרד יש הפרש של 100 מטר ובישראל הפרש של כ-150 מטר כאשר קווי הרשת של ED50 דרומיים יותר מאשר WGS84.
איגוד ההוקי העולמי הייתה ליגה מקצוענית בהוקי קרח שפעלה בארצות הברית ובקנדה במשך 7 עונות, מתוך כוונה להתחרות בליגת ה-NHL כליגה מקצוענית ראשית של הענף.
הליגה סבלה מבעיות תפעוליות וכלכליות, חלקן כתוצאה מלחץ של ה-NHL, מיום הקמתה.
למרות זאת, ולמרות הזמן הקצר בו התקיימה, הצליחה למשוך אליה כמה מכוכבי ה-NHL והטביעה חותם על ענף ההוקי קרח, ובעיקר על ה-NHL, בחידושים שהנהיגה.
בנוסף, כמה שחקנים צעירים שהפכו מאוחר יותר לכוכבי על ב-NHL צמחו בשורות ה-WHA, ובראשם ויין גרצקי.
עם פירוקה של ה-WHA ב-1979 צורפו ארבע מקבוצותיה כקבוצות התרחבות ל-NHL.
המהלך להקמת הליגה החדשה החל עוד ב-1971, ביוזמת דניס מרפי וגארי דייווידסון, מקימי ליגת הכדורסל ABA.
הם גייסו איש עסקים ראשון להקמת קבוצה - ביל הנטר, שניסה שנה קודם לכן להקים קבוצת NHL באדמונטון ונדחה על ידי ה-NHL.
השלושה יצאו למסע גיוס אנשי עסקים נוספים שיקימו קבוצות לליגה החדשה, ובספטמבר 1971 הכריזו על הקמתה של ליגה מקצוענית ראשית חדשה שתתחרה ב-NHL החל בעונת 1972/73. דמי הזיכיון של קבוצה בליגה החדשה הועמדו על 25000 דולר.
באותו זמן המשכורת הממוצעת לשחקן ב-NHL הייתה 25000 דולר לעונה, והשחקנים היו כבולים לקבוצותיהם גם לאחר סיום חוזיהם במסגרת סעיף שנקרא "סעיף שימור", שהיה חלק אינטגרלי מכל חוזי השחקנים.
ב-1972, לקראת פתיחת העונה הראשונה שלה, הכריזה ה-WHA כי בחוזי השחקנים עם קבוצותיה לא יתקיים "סעיף השימור", ושחקן יהיה חופשי בתום חוזהו.
ה-WHA גם הבטיחה משכורות גבוהות יותר מאשר ב-NHL.
המהלך הצליח למשוך 67 שחקני NHL אל הליגה החדשה עם הקמתה, כולל כוכבים מהשורה הראשונה כמו השוער ברני פראן והחלוץ דרק סנדרסון שכיכבו לפני כן בבוסטון ברואינס.
אך על כל ההחתמות האחרות האפילה החתמתו של בובי האל, כוכב שיקגו בלאק הוקס ב-שנות ה-60 ואחד החלוצים הטובים ב-NHL.
בוסטון ברואינס ושיקגו בלאק הוקס, כמו עוד קבוצות שנפגעו ממהלכי ה-WHA, נקטו בהליכים משפטיים - הליכים שה-WHA ששה אליהם, על מנת לאתגר את חוקיותו של "סעיף השימור".
בין השאר הוצא צו מניעה נגד מעברו של בובי האל לוויניפג עד תום ההליכים המשפטיים בין הצדדים.
בנובמבר 1972 פסק בית משפט בפילדלפיה נגד ה-NHL וקבוצותיה, וקבע כי "סעיף השימור" אינו חוקי, הוא בטל ומבוטל, וכל צווי המניעה שהוצאו לפיו - כולל צו המניעה נגד בובי האל - אינם תקפים.
כל השחקנים שאינם קשורים בחוזה, נקבע בפסיקה, חופשיים לעבור לכל קבוצה שיחפצו בה.
הפסיקה הייתה ניצחון גדול ל-WHA ומכה קשה ל-NHL, ששליטתה הבלעדית במאגר הכישרונות ברמה המקצוענית העליונה התבטלה באחת.
הפסיקה היוותה גם תקדים שהקטין את כוחן של הקבוצות המקצועניות כלפי שחקניהן.
12 קבוצות הוכרזו עם הקמת הליגה, בהן קבוצות מערים שלא היו בהן קבוצות NHL - כגון מיאמי סקרימינג איגלס וסן פרנסיסקו שארקס - וקבוצות מערים גדולות שהיו בהן קבוצות NHL, אולם היו גדולות מכדי להתעלם מהן וההשערה הייתה שתוכלנה להכיל שתי קבוצות.
כאלה היו למשל לוס אנג'לס אייסס, ניו יורק ריידרס ושיקגו קוגרס.
ניו אינגלנד ויילרס ייצגה את אזור בוסטון.
הסקרימינג איגלס היו הראשונים שעוררו עניין בליגה, לאחר שהחתימו כוכבים ראשונים של ממש כמו השוער ברני פראן שכיכב בבוסטון ברואינס וטורונטו מייפל ליפס והחלוץ דרק סנדרסון שהיה גם הוא מכוכבי הברואינס.
למרות החתמת כוכבים בודדים כמו פראן וסנדרסון, מרבית שחקני הליגה החדשה היו שחקני ליגות משניות ופליטי NHL.
ה-WHA לא נתפסה כאיום ממשי על ה-NHL.
המצב השתנה עם החתמה שהרעידה את ההוקי קרח בצפון אמריקה.
בובי האל, מכוכבי שיקגו בלאק הוקס של שנות ה-60, אמר בריאיון עיתונאי ספק בצחוק ספק ברצינות שישקול לעבור לליגה החדשה תמורת מיליון דולר - סכום דמיוני לאותם ימים.
למרבה ההפתעה, הגיעה אל האל הצעה כזו מאחת מקבוצות הליגה החדשה, ויניפג ג'טס - מיליון דולר ל-5 עונות ועוד מיליון דולר כמענק חתימה מיידי.
לבסוף חתם האל על חוזה ל-10 שנים תמורה 2.7 מיליון דולר.
מעברו של האל ל-WHA משך כוכבים נוספים לבחור בליגה החדשה, והיא התמצבה כאלטרנטיבה אמיתית ל-NHL.
משחק הבכורה של הליגה התקיים ב-11 באוקטובר 1972 באוטווה.
אלברטה אוילרס (שלאחר עונה אחת שינתה את שמה לאדמונטון אוילרס) גברה על אוטווה נשיונלס 7:4. ניו אינגלנד ויילרס הייתה האלופה הראשונה של הליגה וזכתה בגביע האליפות, שבעקבות חסות מסחרית שינה את שמו לגביע אווקו העולמי (AVCO World Trophy), המקבילה של ה-WHA לגביע סטנלי.
הבעיות התפעוליות והכלכליות של קבוצות ה-WHA החלו למעשה עוד לפני ששוחק המשחק הראשון שלה, ונמשכו לאורך כל שנות קיומה.
עקב כך היה חוסר יציבות בולט בהרכב הליגה, כשקבוצות רבות עברו מעיר לעיר או התפרקו - לעיתים תוך כדי עונת משחקים.
שתי קבוצות שהיו ממייסדות הליגה - סן פרנסיסקו שארקס ודייטון ארוז - לא יכלו למצוא אולם מתאים ונאלצו לעבור לערים אחרות עוד לפני העונה הראשונה, עונת 1972/73. סן פרנסיסקו שארקס הפכה לקוויבק נורדיקס, והקבוצה מדייטון עברה ליוסטון והפכה ליוסטון איירוס.
מיאמי סקרימינג איגלס, שעוררה עניין גדול עקב החתמותיהם של ברני פראן ודרק סנדרסון, נתקלה גם היא בבעיה של מציאת אולם מתאים והתפרקה עוד לפני ששיחקה ולו משחק אחד.
היא הוחלפה על ידי זיכיון בפילדלפיה לקבוצה אחרת, פילדלפיה בלייזרס, שלקחה עליה גם את חוזיהם היקרים של סנדרסון ופראן.
כזה היה גם גורלה של קלגרי ברונקוס, שהוחלפה על ידי קליבלנד קרוסיידרס.
בערים הגדולות בהן הייתה כבר קבוצת NHL נתקלו קבוצות ה-WHA בלחץ ובהתנכלות מצד קבוצות ה-NHL הקיימות.
ניו יורק ריידרס, שהייתה אמורה להיות קבוצת הדגל של הליגה החדשה, שמה את עינה על אולם חדש, נסאו קוליסאום, שנבנה במחוז נסאו שבלונג איילנד.
פרנסי מחוז נסאו היו מעוניינים לדחות את קבוצת ה-WHA ופעלו נמרצות לקבלת זיכיון לקבוצת NHL כדי ליצור צידוק לדחיית הריידרס מהאולם.
בעזרת שתדלנות של ויליאם שיי (הבעלים של קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס) העניקה ה-NHL באופן חפוז זיכיון להקמת קבוצה בלונג איילנד - ניו יורק איילנדרס, שתפסה את האולם החדש ומנעה את כניסת הריידרס אליו.
בצר להם, נאלצו הריידרס לנדוד למנהטן, אל מדיסון סקוור גארדן, שם היו בעצם דיירי משנה של קבוצת ה-NHL המתחרה ניו יורק ריינג'רס.
הריידרס זכו לתנאי שכירות דרקוניים ולמגבלות קשות על לוח הזמנים שלהם, בין משחקי ה-NHL והאירועים הרבים האחרים שנערכו באולם.
גם הקהל מיעט להגיע למשחקי הקבוצה, ומהר מאוד החליטו בעליה לפרוש ולהעבירה לניהול ישיר של ה-WHA כבר בעונה הראשונה לקיומה.
הקבוצה שינתה את שמה לניו יורק גולדן בליידס.
בעונה השנייה הורעו תנאי הקבוצה במדיסון סקוור גארדן עוד יותר, וזמן קצר לאחר תחילתה הועברה הקבוצה לניו ג'רזי ושינתה את שמה לניו ג'רזי נייטס.
ה-WHA התעקשה על קיום קבוצה באזור ניו יורק למרות שהאולם בו שיחקה הקבוצה בניו ג'רזי היה בעליל בלתי מתאים למשחק - הוא היה צפוף, חסר חדרי הלבשה נאותים, בזירת הקרח שלו היה קיים שיפוע מובנה ששיבש את מהלך המשחק, והזירה הייתה מתוחמת בגדר רשת במקום בלוחות זכוכית אקרילית כמקובל.
לבסוף נכנעה ה-WHA, והקבוצה עברה לסן דייגו ונקראה סן דייגו מרינרס עד התפרקותה ב-1977.
גם בטורונטו לא רוותה ה-WHA נחת.
הקבוצה המקורית אוטווה נשיונלס עברה אחרי עונה אחת לטורונטו ושינתה את שמה לטורונטו טורוס.
הטורוס שיחקו במייפל ליף גארדנס, האולם הביתי של קבוצת ה-NHL טורונטו מייפל ליפס שבעליה, הרולד באלרד, היה גם בעלי האולם.
למקרה הטורוס נוסף גם פן אישי - הבעלים של הטורוס היה בנו של מי שהיה שותפו של באלרד בבעלות על המייפל ליפס בעבר, ובין השניים נתגלע סכסוך מר.
גם במקרה הזה נקבעו עבור קבוצת ה-WHA תנאי שכירות דרקוניים, עד כדי כך שהטורוס חויבו לשלם בנפרד על שימוש בתאורה ועל כריות הריפוד בספסלי המחליפים.
תנאי השכירות הבריחו לבסוף את הטורוס, והם עברו ב-1976 לברמינגהאם, אלבמה, והפכו לברמינגהאם בולס.
בבוסטון זכתה ניו אינגלנד ויילרס להתנכלות דומה מצד בעלי בוסטון ברואינס כשניסתה להצטרף לבוסטון גארדן כקבוצה ביתית נוספת.
הוויילרס נאלצו לנדוד להרטפורד, קונטיקט.
בלוס אנג'לס היה המצב שונה.
גם קבוצת ה-WHA - שהחליפה את שמה ללוס אנג'לס שארקס, במקום הקבוצה שלא קמה בסן פרנסיסקו - וגם קבוצת ה-NHL של העיר, לוס אנג'לס קינגס, סבלו מעניין מועט ומקהל מדולדל.
השארקס נדדו לדטרויט אחרי 2 עונות בלבד ונקראו מישיגן סטאגס.
גם שם לא שפר גורלה של הקבוצה, והיא עברה אחרי עונה אחת לבולטימור.
גם בבולטימור שרדה עונה אחת בלבד בטרם התפרקה.
גם החוזים היקרים שנאלצו קבוצות ה-WHA לשלם כדי למשוך את כוכבי ה-NHL גרמו לקשיים הולכים וגוברים.
דרק סנדרסון, שהחזיק בחוזה של 2.6 מיליון דולר בפילדלפיה בלייזרס, היה הספורטאי בעל השכר הגדול ביותר בצפון אמריקה באותו זמן.
חוזהו היה יקר אף יותר מזה שהביא את כוכב הכדורגל פלה לניו יורק קוסמוס.
עם זאת, בשנות קיומה של ה-WHA הייתה תנופה בבניית אולמות חדשים בצפון אמריקה, חלקן בערים שהיה ברור שלא תקבלנה קבוצה NHL; האולמות שוועו לקבוצה ביתית, וה-WHA ניצלה זאת בחלק מהערים.
כך למשל בסינסינטי קמה ב-1975 סינסינטי סטינגרס ששיחקה בליגה עד פירוקה.
באינדיאנפוליס קמה אינדיאנפוליס רייסרס ששיחקה בה מ-1974 ועד עונתה האחרונה, 1978/79, במהלכה פורקה.
התחרות על שחקנים עם ה-NHL
לאורך כל שנות קיומה שמה לה ה-WHA בראש מעייניה את משיכת השחקנים הטובים ביותר של ה-NHL.
לאחר ההצלחה הגדולה עם החתמתו של בובי האל הצליחה ה-WHA להנחית מכה יוקרתית נוספת על ה-NHL, כאשר הצליחה לשכנע את גורדי האו - מי שנחשב לגדול שחקני ה-NHL בכל הזמנים עד אז - לחזור בו מפרישה של שנתיים ב-1973 ולשחק בשורות יוסטון איירוס.
האו עשה זאת בעיקר כדי לשחק עם שני בניו, מרק ומרטי, ששיחקו שניהם בקבוצה.
האו ושני בניו קצרו הצלחות גדולות בשורות האיירוס, זכו במדיה בשתי אליפויות WHA רצופות, ולאחר מכן עברו שלושתם לניו אינגלנד ויילרס והמשיכו לשחק ב-WHA עד שחדלה להתקיים.
ה-WHA הצליח למשוך כוכבים גדולים נוספים מה-NHL.
בין המקרים הבולטים היה פרנק מהובליץ', שכיכב שנים רבות ב-NHL ועשה את מיטב שנותיו בטורונטו מייפל ליפס, שעבר לקבוצת ה-WHA השנואה על ידי הליפס, טורונטו טורוס, ב-1974 בדרך ל-4 עונות ב-WHA.
יחד איתו חצה את הקווים פול הנדרסון, שעלה למדרגת כוכב כשכבש את "שער המאה" שהעניק לקנדה את הניצחון בסדרת הפסגה על ברית המועצות ב-1972.
שחקני ה-WHA לא הורשו להשתתף במדי נבחרת קנדה בסדרת הפסגה של 1972 מול נבחרת ברית המועצות, ולמעשה ראשי קבוצות ה-NHL איימו שלא לאפשר לשחקניהם להשתתף בסדרה אם שחקנים שערקו ל-WHA יהיו מעורבים בה.
בתגובה ערכה ה-WHA "סדרת פסגה" משלה מול נבחרת ברית המועצות ב-1974, כאשר נבחרת קנדה הורכבה הפעם משחקני WHA בלבד, כולל בובי האל וגורדי האו.
נבחרת ברית המועצות ניצחה בסדרה, שנערכה בפורמט של 8 משחקים כמו הסדרה של ה-NHL ב-1972.
ב-1976 נערכה המהדורה הראשונה של גביע קנדה - מפעל מהפכני שאורגן על ידי ה-NHL ופדרציית ההוקי קרח הבינלאומית במשותף, שבו שיחקו הנבחרות הלאומיות הטובות בעולם בהרכביהן החזקים ביותר.
הרצון של קנדה להציג במפעל את ההרכב החזק ביותר שלה גבר הפעם על היריבות והאווירה הקשה בין ה-NHL וה-WHA, והנבחרת הקנדית הורכבה משחקנים משתי הליגות גם יחד.
גם בנבחרות ארצות הברית ושוודיה הופיעו שחקנים משתי הליגות.
זו הייתה הפעם היחידה ששחקנים מה-NHL וה-WHA שיחקו ביחד בנבחרת אחת.
בעונה האחרונה לקיומה של ה-WHA, עונת 1978/79, קיימה ה-WHA אירוע בינלאומי נוסף - סדרת משחקים של נבחרת כוכביה מול הקבוצה הסובייטית דינמו מוסקבה.
הסדרה הביאה לשיתוף פעולה שבדיעבד התברר כהיסטורי - שיתוף הפעולה היחיד בין גורדי האו, שהיה אז בן 51, לבין מי שכבר נתפס כיורשו, כוכבה בן ה-17 של אדמונטון אוילרס, ויין גרצקי.
כוכבי ה-WHA ניצחו בסדרה בקלות.
במשך כל שנות התחרות בין ה-NHL ל-WHA היה ברור שהיא עולה ביוקר לשתי הליגות, ולמעשה גישושי איחוד החלו כבר בשנים הראשונות לקיומן הנפרד.
סלע המחלוקת העיקרי היה "סעיף השימור", הסעיף בחוזי שחקני ה-NHL ששימר את זכויות הקבוצות על השחקנים גם בתום חוזיהם, סעיף שה-WHA שמה לה למטרה לבטלו.
התחרות גבתה מחיר כבד בעיקר מה-WHA, שהמשכורות הגבוהות ששילמו קבוצותיה לכוכביהן הכבידו עליהן, והביאו לכך שקבוצות התפרקו או נמכרו ועברו לעיר אחרת במקרים רבים, גם תוך כדי עונת המשחקים.
שיחות האיחוד החלו להיות ממשיות ב-1977, כשהיה ברור שהאיחוד בלתי נמנע אם רצונו של הענף לשרוד במסגרת מקצוענית ראשית.
עם זאת, יוזמת האיחוד נתקלו בקשיים מצד מספר קבוצות NHL.
בוסטון ברואינס התנגדה לקבוצת NHL נוספת שתייצג את ניו אינגלנד, ולכן התנגדה לקבלתה של ניו אינגלנד ויילרס.
עזה אף יותר הייתה התנגדות הקבוצות הקנדיות של ה-NHL - מונטריאול קנדיאנס, ונקובר קנאקס וטורונטו מייפל ליפס - שהיו מודאגות מהכמות הגדולה של קבוצות קנדיות ב-WHA מערים שלא היו להן נציגות ב-NHL, שמא קבלתן ל-NHL תגרום לפגיעה בתגמוליהן משידורי הטלוויזיה בקנדה.
התנגדות הקבוצות הקנדיות היטתה את הכף נגד האיחוד.
הכשלת האיחוד גרמה לתגובה קשה בקנדה.
קשה במיוחד הייתה התגובה נגד מבשלות הבירה "מולסון", שהיו הבעלים של מונטריאול קנדיאנס; בערים שהיו מיוצגות ב-WHA - ויניפג, אדמונטון, קלגרי וקוויבק - הוכרז חרם על מוצריה של "מולסון", חרם שפגע קשות במכירותיה.
לבסוף, ב-1978, התרצו הקבוצות הקנדיות והסכימו לאשר את האיחוד, ועונת 1978/79 הייתה האחרונה לקיומן הנפרד של הליגות.
מצבה הקשה של ה-WHA התבטא בכך שלפני עונתה האחרונה התפרקה אחת הקבוצות החשובות בה - יוסטון איירוס, קבוצתם של גורדי האו ושני בניו - ובכך שאת עונתה האחרונה היא החלה עם 7 קבוצות בלבד, כאשר במהלכה התפרקה אחת מהן, אינדיאנפוליס רייסרס, ונותרו 6 קבוצות בלבד.
שחקניה של הרייסרס פוזרו בין הקבוצות האחרות, כאשר המבוקש ביותר מהם היה הכישרון הגדול בן ה-17, ויין גרצקי, שהצטרף לאדמונטון אוילרס.
בעוד שבאופן רשמי הוצג ההסכם כהסכם מיזוג, הרי שההסכם היו מוטה מאוד לטובת ה-NHL, ובעצם היה הסכם לפירוקה של ה-WHA.
שתי קבוצות WHA - סינסינטי סטינגרס וברמינגהאם בולס - פורקו עם פירוקה של הליגה; ארבע הנותרות - אדמונטון אוילרס, קוויבק נורדיקס, ויניפג ג'טס וניו אינגלנד ויילרס - התקבלו ל-NHL כקבוצות התרחבות, אולם ההצטרפות לוותה בתנאים קשים מאוד שאילצו אותן לוותר על מרבית שחקניהן ולהתחיל להיבנות מחדש.
למרות שה-WHA התקיימה שנים ספורות בלבד, ולמרות שהתחרות בינה לבין ה-NHL הוכיחה שאין מקום לשתי ליגות הוקי קרח מקצועניות ראשיות בצפון אמריקה, הרי שה-WHA הטביעה חותם על ההוקי קרח העולמי ועל ה-NHL בפרט.
"סעיף השימור", הסעיף שכבל את שחקני ה-NHL לקבוצותיהם גם אחרי סיום חוזיהם, לא התקיים ב-WHA שערערה על חוקיותו בערכאות משפטיות.
למרות ההצלחה שלה בביטול חוקיות הסעיף, עמד הסעיף במרכז המחלוקת בשיחות האיחוד הראשוניות שהתקיימו בחשאי עוד בתחילת פעולתה של ה-WHA.
עם איחוד שתי הליגות בוטל "סעיף השימור" ב-NHL.
הכנסת ההארכה למשחקי העונה הרגילה
לפני תחילת פעולתה של ה-WHA לא הייתה קיימת הארכה כאשר משחק בעונה הרגילה ב-NHL הסתיים בתיקו - ההארכה בוטלה ב-NHL עשרות שנים קודם לכן.
הכמות הגדולה של משחקים שהסתיימו בתיקו הביאה את ה-WHA להנהיג, לראשונה מזה שנים רבות בצפון אמריקה, הארכה במשחקים שהסתיימו בשוויון בתום 60 הדקות של הזמן החוקי.
אורך ההארכה היה 10 דקות, בשיטת "שער זהב" - כאשר קבוצה הייתה מבקיעה שער, המשחק היה מופסק והמבקיעה הוכרזה כמנצחת.
רק אם לא הובקע שער בהארכה הוכרז המשחק כתיקו.
הירידה בכמות המשחקים שהסתיימו בתיקו גרמה ל-NHL לחזור ולהנהיג הארכה גם במשחקיה.
השחקנים התנגדו ודרשו תוספת תשלום עקב זמן המשחק הנוסף; לבסוף נקבעה פשרה, וב-NHL הונהגה הארכה בשיטת "שער זהב" - אך בת 5 דקות בלבד.
בעוד ה-NHL התעלמה מהשחקנים האירופים, ה-WHA גילתה את השוק הבלתי מנוצל והביאה לשורותיה מספר כוכבים שהטביעו חותם על הליגה.
הקבוצה שעשתה זאת באופן הבולט ביותר הייתה ויניפג ג'טס, שהביאה לשורותיה מספר כוכבים שוודים.
קו ההתקפה הראשון שלה, עם הכוכבים השוודים אנדרש הדברג ואולף נילסון יחד עם הכוכב הגדול של הליגה בובי האל, היה אחד מקווי ההתקפה הפוריים והאיכותיים ביותר בהוקי קרח המקצועני כולו.
בעקבות הצלחתה של ה-WHA פנתה גם ה-NHL לשוק השחקנים האירופים, ומשקלם בליגה הלך ועלה אחרי האיחוד בין הליגות.
חוקי ה-NHL באותו הזמן אסרו על שיתוף שחקנים מתחת לגיל 20. ב-WHA לא היה קיים חוק כזה - עובדה שאפשרה גילוי של כישרונות צעירים במדי קבוצותיה.
המקרה הבולט היה ויין גרצקי, שהחל את דרכו באינדיאנפוליס רייסרס, ומשזו התפרקה לאחר זמן קצר עבר לאדמונטון אוילרס, כשהיה בן 17. גרצקי הפך מיידית לכוכב על בהוקי קרח המקצועני, וגדל לימים להיות השחקן הטוב ביותר בכל הזמנים לדעת רבים.
שחקנים נוספים שגדלו מאוחר יותר להיות כוכבי על ב-NHL החלו את הקריירה ב-WHA בגיל צעיר, כגון מרק מסיה.
בעקבות הצלחת השחקנים הצעירים ומתוך רצון לשמר אותם ב-NHL לאחר האיחוד, בעיקר את גרצקי, ביטלה ה-NHL את הגבלת הגיל עם חתימת הסכם האיחוד.
מתוך ארבע הקבוצות שהתקבלו ל-NHL בעקבות הסכם האיחוד, שלוש עדיין משחקות ב-NHL, והרביעית שיחקה ב-NHL עד 2024; אולם רק אחת - אדמונטון אוילרס - נשארה באותה העיר ושמרה על שמה מאז קבלתה ל-NHL ועד היום.
כל שלוש הקבוצות שעדיין פעילות רשמו לזכותן לפחות זכייה אחת בגביע סטנלי.
אדמונטון אוילרס היא ללא ספק הקבוצה המצליחה ביותר מבין הארבע ששרדו את פירוק ה-WHA.
למרות שכמו שאר שלוש הקבוצות נאלצה לפזר את מרבית שחקניה בין הקבוצות הקיימות ב-NHL, היא הצליחה לשמור אצלה את הנכס הגדול ביותר שלה - ויין גרצקי, שכבר התגלה ככוכב על צעיר.
אל גרצקי צורפו במחצית הראשונה של שנות ה-80 צעירים מוכשרים רבים בשורה של בחירות דראפט מוצלחות.
נבחרי הדראפט שהפכו כולם לכוכבי על בליגה כללו את השוערים אנדי מוג וגרנט פיור, המגינים פול קופי וקווין לואו, והחלוצים מרק מסיה, יארי קורי וגלן אנדרסון.
בעזרת קבוצת הכוכבים שבנתה, שלטו האוילרס ב-NHL במחצית השנייה של העשור, כאשר ב-7 עונות זכו 5 פעמים בגביע סטנלי.
את הזכייה האחרונה ב-1990 עשו אף ללא גרצקי, שעבר ב-1988 בעסקת ענק ללוס אנג'לס קינגס.
האוילרס של המחצית השנייה של שנות ה-80 נחשבים כיום לדעת רבים לאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של ה-NHL.
מאז ועד היום לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחות הגדולות.
ב-2006 הגיעה לסדרת הגמר על גביע סטנלי והתקרבה לזכייה נוספת בגביע, אך נוצחה בסדרת הגמר שהגיעה למשחק שביעי ומכריע על ידי קרוליינה הוריקנס - הגלגול הנוכחי של שורדת WHA אחרת, ניו אינגלנד ויילרס.
זו הייתה הפעם היחידה עד היום בה שתי קבוצות יוצאות ה-WHA נפגשו בסדרת גמר גביע סטנלי.
ב-2024 הגיעה שוב לסדרת הגמר, ושוב נוצחה בו במשחק שביעי ומכריע - הפעם על ידי פלורידה פנתרס, וב-2025 הגיעה שוב עד סדרת הגמר - ושוב נוצחה, על ידי אותה יריבה, בשישה משחקים.
ויניפג ג'טס (בסיום פעילותה: אריזונה קויוטיס)
ויניפג ג'טס, שהגיעה ל-NHL כקבוצה החזקה ביותר ב-WHA, נאלצה גם היא לפזר את מרבית שחקניה והתקשתה מאוד בשנים הראשונות ב-NHL.
לאחר שהתעשתה ובנתה סגל מחודש של שחקנים, הקשתה עליה נוכחותה של אדמונטון אוילרס החזקה של שנות ה-80, ושל קבוצה חזקה נוספת באותה תקופה - קלגרי פליימס.
שתי היריבות החזקות, שנכללו באותו בית עם הג'טס, ניצחו את הג'טס פעם אחר פעם בסיבובים הראשונים בפלייאוף.
בשנות ה-90 המשיכה הקבוצה לקרטע, כאשר היא נעה בין החמצת הפלייאוף לבין הדחה בסיבובים הראשונים.
בנוסף העיקו על הקבוצה בעיות כלכליות, שנבעו מהיותה של ויניפג אחד משוקי האוהדים הקטנים בליגה.
יחד עם ירידת ערך של הדולר הקנדי, משכורות שחקנים שעלו בצורה ניכרת ומיסים גבוהים, לא יכלה הקבוצה לשאת את בעיותיה, ועברה ב-1996 לפיניקס תחת השם פיניקס קויוטיס.
המעבר לפיניקס לא שיפר את מצבה של הקבוצה.
היא המשיכה להיות מודחת בסיבובים הראשונים של הפלייאוף, ומבחינה כלכלית נתקלה בבעיות תשתית באולם הביתי שלה, שהיה אולם כדורסל ייעודי שלא התאים להוקי קרח.
בתחילת המאה ה-21 נקנתה הקבוצה על ידי בעלים חדשים שכללו את כוכב העבר ויין גרצקי, שב-2005 הפך גם למאמן הקבוצה.
גרצקי נכשל בקויוטיס מקצועית וכלכלית - עד שעזב את הארגון ב-2009 לא עלתה הקבוצה לפלייאוף, ובנוסף התברר שהיא סובלת מחובות כבדים ונכנסה להליכי פשיטת רגל.
הקבוצה עברה לבעלות ישירה של ה-NHL שחיפשה לה קונים חדשים.
ב-2011 נפוצו ידיעות על קבוצת משקיעים מוויניפג שתקנה את הקבוצה ותחזיר אותה לוויניפג, אולם לבסוף קנתה קבוצת המשקיעים קבוצת NHL אחרת (אטלנטה ת'ראשרס) והקויוטיס נותרו באזור פיניקס.
רק ב-2013 הצליחה ה-NHL למצוא קונה לקבוצה - קבוצת משקיעים שהסכימה להשאיר את הקבוצה באזור פיניקס, והודיעה על שינוי שמה של הקבוצה לאריזונה קויוטיס החל מעונת 2014/15.
ב-2024 נקלעה הקבוצה למשבר, לאחר שלא התאפשר לה להתמקם באולם קבוע מתאים באריזונה, ולא ניתן לה אישור לבנות אולם חדש.
הקבוצה הפסיקה את פעילותה והמשיכה להחזיק רק בקניינה הרוחני כדי לנסות ולחזור לפעילות בעתיד, וכל פעילות הספורט שלה - כולל חוזי כל השחקנים והצוות - הועברו לקבוצת NHL חדשה שקמה ביוטה.
לאחר שנכשלה גם במכרז על שטח אדמה סמוך לפיניקס עליו התכוונה להקים אולם ביתי חדש, הודיעה הקבוצה לליגה שהיא נוטשת את הניסיונות לחזור ולשחק ב-NHL בעתיד, וקיומה הגיע לסופו.
ניו אינגלנד ויילרס (כיום: קרוליינה הוריקנס)
הקליטה של ניו אינגלנד ויילרס ב-NHL הייתה הקשה מכולן.
יריבתה הגדולה בעידן היריבות בין הליגות, בוסטון ברואינס, סירבה לקבל אותה כנציגה נוספת של ניו אינגלנד שבוסטון היא חלק ממנו.
הקבוצה נאלצה לשנות את שמה כתנאי לקבלתה ל-NHL ולהיקרא על שם העיר בה שיחקה את משחקיה הביתיים, הרטפורד שבקונטיקט.
לכן החלה את שנותיה ב-NHL תחת השם הרטפורד ויילרס.
עם קבלת הוויילרס ל-NHL חזר ל-NHL אחד מכוכביה הגדולים בכל הזמנים, גורדי האו.
יחד איתו שיחקו בקבוצה שני בניו מרק ומרטי.
גם בובי האל, הכוכב הגדול שעבר ל-WHA בתחילת דרכה, הגיע לקבוצה.
עם תום העונה הראשונה של הוויילרס ב-NHL, עונת 1979/80, פרשו האו והאל מפעילות.
הוויילרס לא בלטו ב-NHL בתקופתם בהרטפורד, ולמעשה ניצחו באותה תקופה רק סדרת פלייאוף אחת.
ב-1997, בגלל התיישנותו של האולם הביתי וסירוב רשויות הרטפורד לבנות אולם חדש, עברה הקבוצה לצפון קרוליינה ב-1997 ושינתה את שמה לקרוליינה הוריקנס.
תחילה עברה הקבוצה לבית זמני בגרינסבורו ולאחר מכן לביתם הקבוע בראלי.
בצפון קרוליינה נעה הקבוצה בין כישלונות והצלחות, כאשר ב-2006 הצליחה לזכות בגביע סטנלי בפעם היחידה בתולדותיה.
קוויבק נורדיקס (כיום: קולורדו אוולאנש)
גם הנורדיקס, כמו פליטות ה-WHA האחרות, התקשתה בתחילת דרכה ב-NHL, אולם התאוששה במהירות בזכות צעד חסר תקדים שביצעה.
בסיוע פעיל של הקבוצה הוברח למערב כוכב העל של נבחרת צ'כוסלובקיה, פטר שטיאסטני, יחד עם אחיו אנטון שהיה גם הוא כוכב בנבחרת.
שנה מאוחר יותר הצטרף אליהם אחיהם הבוגר, מריאן, גם הוא שחקן חשוב בנבחרת הצ'כוסלובקית.
בעזרת שלושת האחים שערקו לקנדה, וכוכבים קנדים לצידם, הפכה הקבוצה לקבוצה ראויה בליגה, אך לא זכתה להצלחות מיוחדות בפלייאוף.
הישג השיא שלה היה הגעה לגמר "חטיבת נסיך ויילס" (כיום החטיבה המזרחית ).
לקראת אמצע שנות ה-90 העיקו על הקבוצה בעיות כלכליות קשות בשל שוק קטן, הדולר הקנדי שנשחק, מיסים גבוהים ומשכורות שחקנים שעלו במהירות, והקבוצה נמכרה למשקיעים מדנוור והפכה לקולורדו אוולאנש ב-1995.
הקבוצה התקבלה בדנוור בהתלהבות גדולה ויצרה לעצמה במהירות בסיס אוהדים נאמן, בין השאר בזכות העובדה שהפכה מיד לקבוצת צמרת ב-NHL וזכתה בגביע סטנלי כבר בעונה הראשונה שלה בעיר.
בעזרת כוכבים גדולים כמו השוער פטריק רואה והחלוץ השוודי פטר פורשברג נשארה הקבוצה בצמרת בצורה יציבה עד העונה המבוטלת של 2005, כאשר ב-2001 זכתה בגביע סטנלי בפעם השנייה.
עם זאת, מאז שהליגה שבה לפעילות בעונת 2005/06 שקעה הקבוצה בבינוניות והציגה הישגים דלים, עד ששבה לצמרת הליגה בעשור השלישי של המאה ה-21 וזכתה בגביע סטנלי בפעם השלישית ב-2022.
גביע אווקו העולמי - גביע אלופת ה-WHA, המקבילה של ה-WHA לגביע סטנלי.
גביע גארי דייוידסון גביע ה-MVP של העונה הרגילה.
ב-1975 הוחלף שמו לגביע גורדי האו.
גביע ביל הנטר - המבקיע המצטיין של העונה הרגילה.
גביע לו קפלן - הרוקי המצטיין של העונה.
גביע בן האטסקין - המגן המצטיין של העונה.
גביע פול דנו - השחקן ההוגן של העונה.
גביע האוורד בולדווין - מאמן העונה.
ב-1974 הוחלף שמו לגביע רוברט שמרץ.
גביע נוסף, ללא שם, הוענק ל-MVP של הפלייאוף.
WC and the Maad Circle היו להקת היפ הופ מלוס אנג'לס, קליפורניה.
הלהקה כללה את הראפרים WC, קוליו, Sir Jinx ו-DJ Crazy Toones.
לאחר התפרקות להקת Low Profile, הראפר WC ייסד את הלהקה ושחרר יחד עם הלהקה שני אלבומים: "Ain't a Damn Thang" ב-1991 ו-"'Curb Servin" ב-1995. בשני האלבומים היה אפשר להבחין בסינגלים הפופולרים: "Dress Code", "West Up!" ו-"The One".
WC עזב את הלהקה וייסד את הסופרגרופ Westside Connection עם חבריו מאק 10 ו-אייס קיוב.
WC ו-Crazy Toones עדיין עובדים יחד בלייבל של אייס קיוב Lench Mob Records.
WIN.INI הוא קובץ INI בסיסי שהיה בשימוש במערכות הפעלה שונות של Microsoft Windows החל מחלונות גרסה 3.11, ואחסנה הגדרות בסיסיות השייכות לזמן האתחול.
כברירת מחדל, הגדרות הגופנים, מנהלי התקני התקשורת, רקע שולחן העבודה, שומר המסך, והשפה, מאוחסנים ב-WIN.INI על ידי חלונות 3.x.
הרבה מהגדרות אלו נשארו גם בחלונות 9x, למרות שהתחילה מגמה להעביר את ההגדרות אל ה-Registry של חלונות.
חלונות XP עדיין הכירה ברשומות ה-WIN.INI, וזאת כדי לספק תאימות לאחור עם יישומים ישנים הפועלים על ארכיטקטורת 16 ביט, ובעת התקנתה, התווסף הקובץ אוטומטית כשהוא ריק מתוכן.
בחלונות ויסטה וב-7 קובץ ה-WIN.INI הוסר לחלוטין.
לפני חלונות 3.x, לא היה מקובל לאחסן הגדרות יישומים בקובצי ".INI", וביציאת חלונות 3.0 לשוק ב-1990, מיקרוסופט קידמה את הרעיון של קובצי ".INI" פרטיים, ותוכנות יכלו לאחסן הגדרות, בקבצים שבתיקיות התוכנה שלהם.
כיום מיקרוסופט ממליצה לאחסן הגדרות בשיטות אחרות שהיא מציעה.
WIN.INI ו-SYSTEM.INI נכללים בגרסאות מודרניות של חלונות המבוססות על יישומים של 16 ביט.
יישום של 16 ביט עשוי שלא לפעול כשורה עם אחד מהקבצים לא נמצא בנתיב "C:\Windows".
מיקרוסופט ארזה שני עורכי טקסט מיוחדים לקובצי הגדרות ליבה (כדוגמת WIN.INI, SYSTEM.INI, CONFIG.SYS, ו-AUTOEXEC.BAT) עם מערכות ההפעלה שלה.
Sysedit הוא עורך טקסט מסוג MDI, הפותח את כל הקבצים שהוזכרו בו זמנית, וזמין בכל גרסאות חלונות, החל מחלונות .
MSConfig היא תוכנה פשוטה יותר, המאפשרת למשתמש לגרום לקריאה או אי קריאה, של מנהלי התקנים, ותוכניות בעליית המערכת, על ידי הקבצים שנזכרו, וכן על ידי מפתחות ה-Registry, "Run", "RunEx", ו-"RunOnce".
MSConfig נכללה מחלונות 98 והלאה, חוץ מחלונות 2000.
WDIA היא תחנת רדיו המשדרת מממפיס, טנסי.
הייתה זו תחנת הרדיו הראשונה בארצות הברית שכוונה לקהל אפרו אמריקאי.
מוטו התחנה הוא "The Heart and Soul of Memphis" ("הלב והנשמה של ממפיס").
התחנה נוסדה ב-7 ביוני 1947 על ידי ג'ון פפר ודיק פרגוסון, שניהם לבנים, שידרה תוכניות מוזיקליות בסגנונות קאנטרי ופופ, ולא זכתה להצלחה רבה.
באוקטובר 1948 החלה התחנה לשדר רצועת מוזיקת גוספל יומית בשם Tan Town Jubilee בהגשת העיתונאי נט די.
ויליאמס, שהיה גם מורה בבית ספר תיכון.
הייתה זו התוכנית הראשונה בארצות הברית שיועדה לקהל אפרו-אמריקאי.
התחנה הוסיפה עוד רצועות שידור המיועדות לקהל אפרו-אמריקאי ותוך שנה הייתה לתחנה במקום השני מבחינת הרייטינג באזור ממפיס.
עם הפיכתה לתחנה "שחורה" שכל שידוריה מיועדים לקהל אפרו-אמריקאי הגיעה למקום הראשון.
מוזיקאי בלוז החלו להגיע לממפיס על מנת להופיע בתוכניות וכך השתלבו בתחנה בי בי קינג הצעיר, רופוס תומאס ורבים אחרים.
ב-1954 זכתה התחנה ברישיון להגדיל את הספק משדר ה-AM שלה ל-50,000 ואט וכך הגיעו שידוריה לאזור הדלתא של מיסיסיפי ולכ-10% מהאכלוסיה האפרו-אמריקאית בארצות הברית.
בין מאזיני התחנה המסורים נמנו גם לבנים רבים, בהם אלביס פרסלי, שאף הופיע בנשף גיוס תרומות של התחנה ב-1956. התחנה יצרה סגנון שידור בו המגיש מתפקד כ-DJ.
במהלך השנים נוספו לבלוז ולגוספל גם רית'ם אנד בלוז, מוזיקת נשמה והיפ הופ.
בשנת 1954 נוסדה על ידי התחנה ובמימון מפרסמיה, קרן הרצון הטוב (Goodwill Fund).
בראשית דרכה מימנה הקרן הסעות של תלמידים שחורים נכים לבתי-ספר ובהמשך התרחבו מפעליה להענקת מלגות, הקמת מועדוני נוער ומעונות יום לב לקהילות בממפיס וסביבתה.
סרטם של ריצ'רד פירס ורוברט גורדון (בהפקת מרטין סקורסזה) The road to memphis עוסק בהיסטוריה של התחנה והשפעתה
WGS (ראשי תיבות באנגלית של: World Geodetic System, תרגום: מערכת גאודטית עולמית) הוא תקן המשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט, כולל GPS ומערכות GNSS אחרות.
היא כוללת סטנדרט של מערכת קואורדינטות המתייחסות לכדור הארץ, משטח ייחוס ספרואידי התייחסות לפני השטח (דאטום או "אליפסואיד ייחוס") עבור נתוני גובה גולמיים, משטח שווה פוטנציאל כבידה ("גאואיד") המגדיר את פני הים הנומינליים.
הגרסה האחרונה היא WGS84 (הידועה גם בשם WGS 1984, EPSG:4326), פורסמה בשנת 1984 ועודכנה לאחרונה ב-2004. ערכות קודמות כוללות את WGS 72, WGS 66, WGS 60. כאשר WGS 84 היא נמצאת בשימוש מערכת GPS האמריקאית.
ראשית הצירים של המערכת היא מרכז המסה של כדור הארץ עם שגיאה מוערכת של כ-2 סנטימטרים בלבד.
את WGS 84 מרידיאן קו אורך אפס הוא מרידיאן הייחוס IERS, 5.3 שניות קשת או 102 מטרים ממזרח לקו גריניץ' בקו הרוחב של מצפה הכוכבים המלכותי.
WDG (בעברית: וודג'; בסלנג להט"בי: קלסתר הפנים) הוא אתר חדשות ותוכן ישראלי עצמאי המיועד לקהילה הגאה בישראל, ומתמקד בעיקר בנושאים הקשורים בה ומשיקים אליה.
האתר הוקם בשנת 2015 על ידי ג'ורג' אבני, שיר נחמיאס ורעות נגר, שלושה כתבי עבר של מדור גאווה באתר החדשות mako, מתוך כוונה לייצר קול שיוצא מהקהילה, מדבר בשפתה, וקורא לפעולה.
הקמת האתר נבעה מההבנה כי .
האתר עלה לאוויר ב-24 בדצמבר 2015 בהשקה שקטה, ובחודש אפריל 2016 הושק רשמית במסיבת השקה בפאב האוויטה בתל אביב.
וודג' היא מילה מקובלת בסלנג הלהט"בי לתיאור קלסתר פנים.
מקורו של המונח הוא מהמילה הערבית וָגְ'ה (وَجْه) שמשמעותה פנים.
השם נבחר כדי לתאר את מטרתו של האתר - לשמש כבמה לקהילה הגאה ולהציג את הפנים המגוונות של חבריה וחברותיה.
סמליל האתר מורכב משילוב של שלוש שפות – אנגלית, עברית וערבית: מקור השם הוא בערבית, האות "W" היא אות אנגלית ותנועת הסגול המוצגת תחתיה היא מסימני התנועות מהשפה העברית.
וודג' הוא פרויקט חברתי וכל הכותבים והעורכים בו עושים זאת בהתנדבות, בהם ראשי ארגונים מהקהילה ומחוצה לה ופעילים חברתיים שונים.
הוא מרכז ידיעות חדשותיות מהארץ ומהעולם בנושאים הנוגעים לקהילה הגאה, יחד עם מידע על הארגונים העוסקים בתחום, טורים אישיים ועדכונים לגבי פעילויות ברחבי הארץ שעניינן קהילת הלהט"ב בישראל.
בנוסף עוסק האתר בהרחבה במאבק לזכויות הקהילה בישראל, ומפרסם עדכונים וטורי דעה בנושאים השונים הנמצאים על סדר היום הציבורי, הפוליטי והמשפטי בעניינה.
האתר עובד בשיתוף פעולה עם ארגונים והתארגנויות שונות בקהילה הגאה, והתוכן בו נוגע בתחומים מגוונים וההקשר שלהם לנושא הלהט"בי:
מדור בריאות, הנכתב בשיתוף החברה לרפואת להט"ב של ההסתדרות הרפואית.
מדור ארגונים, המציג את ארגוני הקהילה הגאה השונים, יעדיהם, ואפשרויות ההתנדבות בהם.
מדור תרבות, הכולל פינות תיאטרון, מוזיקה וקולנוע המסקרות אמנים ויוצרים גאים, די ג'ייז מהקהילה הגאה, ביקורות סרטים והצגות.
במסגרת המדור מתקיים מיזם בשם "ספרות גאה", הכולל חנות ספרים אינטרנטית שמציעה למכירה ספרות להט"בית במגוון ז'אנרים – שירה, סיפורת, ילדים ועיון.
מדור ספורט, בשיתוף מועדון ספורט גאה תל אביב, המציג את קבוצות הספורט הגאות בכל רחבי הארץ ומסקר אירועי ספורט גאים בארץ ובעולם.
וודג' מקיים שיתופי פעולה רבים עם אירועים הקשורים בקהילה הגאה, ובראשם מצעד הגאווה הנערך מדי שנה בחודש יוני.
בשנת 2017 היה צוות האתר שותף בהפקת קליפ הגאווה הרשמי של עיריית תל אביב-יפו, שבוצע על ידי הזמרת אישתאר.
WASP-17b הוא כוכב לכת חוץ-שמשי גזי.
זהו כוכב הלכת היחיד של הכוכב WASP-17 הרחוק אלף שנות אור מכדור הארץ.
בשונה משאר כוכבי הלכת הידועים למדע כיום, אשר כיוון סיבובם סביב הכוכב זהה לכיוון סיבובם סביב צירם, כוכב הלכת WASP-17b מסתובב סביב הכוכב בכיוון הפוך מכיוון סיבובו סביב צירו.
מסלול סיבוב זה נקרא מסלול נסוג .
ה-WASP-17b כפול בגודלו מכוכב הלכת צדק, אך מסתו היא רק כמחצית מזו של צדק.
זהו כוכב הלכת בעל הקוטר הגדול ביותר שהתגלה עד היום מחוץ למערכת השמש.
גילוי WASP-17b הוכרז ב-11 באוגוסט 2009. קבוצה של חוקרים בראשותו של דוד אנדרסון מאוניברסיטת קייל (Keele University) גילתה ענק גזי המסתובב סביב הכוכב WASP-17. הקבוצה השתמשה בשיטת הליקוי (טרנזיט), באמצעות הטלסקופ של מצפה הכוכבים המלכותי בכף התקווה הטובה.
את השם WASP-17 הכוכב קיבל כיוון שהוא כוכב הלכת החוץ-שמשי השבעה עשר שהתגלה במסגרת התוכנית הבריטית SuperWASP.
כיוון הסיבוב של מסלול ההקפה של WASP-17b הוא הפוך מכיוון הסיבוב של הכוכב המרכזי במערכת שבה הוא נמצא (WASP-17).
ישנן כמה תאוריות לסיבת כיוון הסיבוב.
האחת היא ש-WASP-17b התחיל במסלול הקפה מסורתי.
לפני מיליוני שנים, כוכב לכת – או עצם אחר – עבר אינטראקציה עם כוכב לכת זה ופגע בו.
דבר שגרם לשינוי משמעותי במסלול ההקפה שלו, עד כדי כך שכיוון המסלול התהפך.
ההתנגשות הוציאה אותו ממסלול ההקפה המקורי שלו אל מסלול הסיבוב החדש שלו.
ישנם הטוענים כי באמצעות מדידת המהירות הרדיאלית, ניתן לחפש כוכב לכת או עצם אחר במערכת שהיו יכולים להיות מעורבים באירוע זה.
התאחדות הבייסבול והסופטבול הבינלאומית ; בצרפתית: Confédération internationale de baseball et softball) היא פדרציית הספורט הבינלאומית המנהלת את ענף הבייסבול ואת ענף הסופטבול.
נוסדה בשנת 2013 מאיחוד הפדרציה הבינלאומית לבייסבול (IBAF) והפדרציה הבינלאומית לסופטבול (ISF).
דירוג נבחרות לאומיות גברים של בייסבול ונבחרות נשים של סופטבול
WDSSPR הוא ראשי תיבות באנגלית של Walt Disney Studios Sony Pictures Releasing, שמשמעותה חברת הפצת אולפני סוני וחברת וולט דיסני .
זוהי חברה רוסית להפקה ולהפצת סרטי קולנוע, שנוסדה בשנת 2007. מהווה לחברת בת של חברת וולט דיסני - חבר המדינות, שנחשבת לחברת בת של חברת וולט דיסני הפועלת במזרח אירופה.
החברה אומנם מפיצה ומשווקת סרטים בהפקת דיסני אך גם מפיצה ומשווקת סרטים רוסיים מקומיים ולפחות חמישה סרטים שהפיצה הפכו לשוברי קופות גדולים ברוסיה (סטלינגרד, ויי, הבוגאטיר האחרון, על הקרח, משיכה).
(BVI) בשיתוף פעולה עם Sony Pictures Releasing International לצורך הפצת סרטי סוני בשטחי ברית המועצות לשעבר.
חברת Walt Disney Studios Motion Pictures International נחשבת לחברת הפצת סרטים שאחראית לשיווק והפצת סרטים שהפיקה אולפני וולט דיסני, פיקסאר וחברת סרטי טאצ'סטון.
החל משנת 2012 החברה גם מפיצה את כל הסרטים שהפיקו אולפני מארוול.
בנוסף, החברה מפיצה ומשווקת ברוסיה סרטים שהופקו על ידי Monumental Pictures.
"WAP" (ראשי תיבות: "Wet-Ass Pussy", מצונזר: "Wet and Gushy") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית קארדי בי בשיתוף הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון.
הוא יצא לאור ב-7 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל מתוך אלבום עתידי.
השיר מכיל בתוכו קטעים משירו של פרנק סקי משנת 1993, "Whores in This House".
סקי שיתף את מעורבותו בשיר בעמוד הטוויטר שלו יום לפני יציאתו של הסינגל.
באוקטובר 2019, הודיעה בי על שם אלבום האולפן השני הקרוב שלה, "Tiger Woods".
עם זאת, בהמשך חזרה בה ואמרה שהיא מתבדחת.
ב-8 באפריל 2020, היא חשפה שהאלבום יצא בשנת 2020. ב-23 במאי, במהלך לייב בעמוד האינסטגרם שלה, אישרה בי כי סינגל חדש מגיע "מאוד מאוד בקרוב".
לאחר פניות המעריצים לגבי המוזיקה חדשה שלה בחודש יוני 2020, בי השיבה כי היא "מגיעה בקרוב עם המוזיקה".
ב-3 באוגוסט 2020 הכריזה בי על צאת השיר, ובו זמנית פרסמה את עטיפת הסינגל ברשתות החברתיות.
מספר ימים לאחר מכן ב-6 באוגוסט, הודיעה בי דרך עמוד האינסטגרם שלה כי וידאו קליפ לשיר יצא ב-7 באוגוסט, אך הווידאו קליפ יצא בגרסה המצונזרת של השיר.
זהו הסינגל הראשון של בי שיצא מאז הסינגל האחרון שלה בשנת 2019, והראשון של סטליון מאז אירוע הירי המתוקשר, בו הייתה מעורבת עם טורי ליינז, שבמהלכו סטליון ספגה פציעות מכדור ברגלה.
רניה אניפטוס ממגזין בילבורד התייחסה לשיר כ"twerk-ready, scorching banger".
מגזין USA Today העניק לשיר את המקום הרביעי ברשימה "10 הלהיטים הטובים ביותר לשנת 2020".