tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בביוגרפיה שכתב אודותיה, טען אדי פייגל שאליוט מאוחר יותר הודתה בפני חבר שהיא הזריקה הרואין מיד לפני שעלתה לבמה.
נבוכה מהכישלון הפומבי, אליוט צללה לתוך דיכאון עמוק.
דייוויד קרוסבי פרסם את ספר זכרונותיו ב-1988, בו כתב את הדברים הבאים על השימוש שלו בהרואין עם אליוט:זה תמיד היה הסם הרע, תמיד הגרוע ביותר.
העניינים היו קצת יותר פתוחים בזמן שאני וקאס עשינו אותו, אבל זה לא היה משהו שאתה מספר לאנשים.
לא משהו שאתה משווייץ בו, אתה יודע.
אני וקאס אליוט היינו בארון ההרואין, אז היינו מתמסטלים ביחד הרבה.
אהבנו את לונדון, כי שם היה אפשר להשיג הרואין תרופתי זמין בבתי מרקחת.
הרואין מטעם הממשלה, כאלה שבאים בקפסולות ששוברים כדי להכין תמיסה להזרקה.
אני וקאס היינו פשוט מרסקים אותן ומסניפים את האבקה.
קאס לקחה המון כדורים, בדרך כלל ממשפחת האופיאטים: דילאודיד, דמרול, פרקודן, מדכאים מכל מיני סוגים, וגם עשינו הרבה קוקאין ביחד.
היא הייתה אורחת קבועה בתוכניות אירוח בטלוויזיה בשנות ה-1970 המוקדמות, ואף השתתפה ככוכבת אורחת בתוכניות משחקים ושעשועונים.
היא שימשה כמנחה אורחת במקומו של ג'וני קרסון ב"טונייט שואו",והופיעה כאורחת בתוכנית 13 פעמים אחרות.
היא גם הופיעה בתוכניות מוזיקליות במספר רשתות.
היא ביצעה את שיר הנושא של הסרט משנת 1970, Monte Walsh בכיכובם של לי מרווין וג'ק פאלאנס.
ב-1973 היא שרה את הג'ינגל לפרסומות של רשת ההמבורגרים "הרדיז".
במהלך שנות ה-1970 המוקדמות אליוט גם המשיכה את קריירת המשחק שלה.
היה לה תפקיד מרכזי בסרט Pufnstuf (1970), והיא גם הופיע בהופעות אורח בתוכניות הטלוויזיה The New Scooby-Doo Movies, Young Dr.
ב-1973, אליוט שכרה כמנהל שלה את אלן קאר, שהיה גם מנהלם של טוני קרטיס, אן-מרגרט, ופיטר סלרס.
קאר חשב שעל אליוט לעזוב את עולם הפופ והרוק לגמרי, ולצאת להופעות קברט, והרכיב עבורה מופע עם שירים קלאסיים וחדשים, שמאוחר יותר שודר גם בטלוויזיה באותו השם, Don't Call Me Mama Anymore, על שם אחד השירים במופע שנכתב על ידי חברה של אליוט, ארל בראון.
השיר נולד מתוך תסכולה של אליוט מהכינוי שהייתה ידועה בו, "מאמא קאס".
המופע עלה לראשונה בפיטסבורג ב-9 בפברואר 1973. הצלחת הבכורה נטעה באליוט את הביטחון להתמודד שוב עם לאס וגאס, והיא פתחה בהופעה במלון פלמינגו.
הפעם, היא קיבלה ביקורות נלהבות.
בביקורת בעיתון לאס וגאס סאן נכתב, "קאס אליוט, כשהיא מדגישה את הנקודה שאין היא כבר מאמא קאס, העבירה במופעה את המסר שהיא כאן כדי להישאר.
הקהל היה איתה לאורך כל הדרך...
לא היה אפילו מקום פנוי אחד."
בפעם הראשונה ב-1963 נישאה לג'יימס הנדריקס, חברה ללהקת Big 3 ו-Mugwumps.
על פי הדיווחים היו אלה נישואי נוחות אפלטוניים כדי לסייע לו להימנע מגיוס במהלך מלחמת וייטנאם; נישואים שמעולם לא מומשו ובוטלו בשנת 1968. ב-1971 אליוט נישאה לעיתונאי דונלד פון וידרמן, יורש לברונות בווארית.
הנישואים הסתיימו בגירושים אחרי מספר חודשים.
אליוט ילדה את בתה אואן ונסה אליוט ב-26 באפריל 1967. היא מעולם לא זיהתה את האב בפומבי, אבל שנים רבות לאחר מכן, מישל פיליפס עזרה לאואן לאתר את אביה הביולוגי.
לאחר מותה של אליוט, אחותה הצעירה לאה קאנקל (שהייתה אז נשואה למתופף ראס קאנקל), קיבלה משמורת על אואן, שהייתה אז בת שבע, וגידלה אותה יחד עם הבן שלה, נתניאל.
אוון גדלה להיות זמרת גם היא, ויצאה לסבבי הופעות יחד עם חבר הביץ' בויז אל ג'רדין.
ב-22 באפריל 1974, אליוט התמוטטה באולפן טלוויזיה בברבנק, קליפורניה, כשבאה להשתתף בתוכנית של ג'וני קרסון, בדיוק לפני שעלתה לשידור.
היא טופלה בבית החולים ושוחררה.
בראיונות היא המעיטה בחשיבות האירוע, ואמרה שזו פשוט תשישות.
אך הראיון שבו אמרה זאת, בתוכנית האירוח של מייק דאגלס, היה להופעתה האחרונה בטלוויזיה.
ביולי 1974, אליוט הופיעה במשך שבועיים של הופעות כסולנית בלונדון פלדיום.
היא התקשרה בשיחה בינלאומית למישל פיליפס אחרי ההופעה האחרונה ב-28 ביולי.
פיליפס אמרה מאוחר יותר כי אליוט נשמעה במצב רוח מרומם, כי היא קיבלה תשואות סוערות בסיום הופעתה.
ייתכן שפרשה לשינה מיד אחרי שיחה זו, אך דבי ריינולדס טענה בספרה משנת 2013, Unsinkable: A Memoir שהיא וילדיה קארי פישר וטוד פישר ראו את אליוט במסיבה באותו לילה בביתו של מיק ג'אגר.
ריינולדס סיפרה שכשאליוט עזבה את המסיבה היא אמרה שהיא בדרך לדירה בה לנה, ושהיא עזבה בגפה.
באותו לילה, אליוט, כשהיא בת 32, מתה בשנתה.
על פי הפתולוג שביצע נתיחה שלאחר המוות, סיבת המוות שלה הייתה "אי ספיקת לב עקב ניוון שריר לב שומני בשל השמנת יתר".
לא התגלו עקבות סמים בגופה.
הדירה בה נפטרה אליוט הייתה שאולה מן הזמר הארי נילסון; ארבע שנים מאוחר יותר מת שם גם המתופף של להקת The Who, קית' מון, גם הוא בגיל 32.
אגדה אורבנית שהשתרשה גורסת שאליוט נחנקה למוות כשהיא אוכלת כריך בשר.
הסיפור התפשט מיד לאחר הגילוי של גופתה, והיה מבוסס על השערות לא מבוססות בתקשורת.
ב-2014 מאמר בעיתון "הארץ" זיהה את מי שהתחיל את השמועה השקרית כאחד הפתולוגים שהביע בפני כתבי עיתונות ניחושים לפני ביצוע הנתיחה, והסיפור דבק בה.
בנתיחה שלאחר המוות לא נמצאו שיירי מזון בדרכי נשימתה, אך המקור הוא כנראה בכך שהמשטרה מצאה בחדר סנדוויץ' חצי-אכול, וחשבו שייתכן שזה קשור לסיבת מותה.
עיריית בולטימור הכריזה על יום 15 באוגוסט 1973 כ"יום קאס אליוט" לכבודה כשחזרה להופיע בעיר הולדתה.
בסרט "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון", אוסטין בודק את רשימת האנשים שהוא מכיר, ומזכיר את מאמא קאס יחד עם ג'ימי הנדריקס וג'ניס ג'ופלין, ומוחק את שמה עם ההערה "נפטרה, כריך בשר".
המחזה Beautiful Thing ומסרט באותו שם כוללים הקלטות שלה, ודמות אחת מהרהרת על זיכרונותיה מאליוט.
אליוט הייתה הנושא של מופע במה בדבלין בשנת 2004, The Songs of Mama Cass, עם הזמרת קריסטין קפלי.
השיר "Mama, I Remember You Now" של הזמרת השודית מריט ברגמן הוא מחווה לאליוט.
השיר של פרנק זאפה "We're Turning Again" מאזכר את האגדה האורבנית לפיו קאס נחנקה למוות.
בשיר של TISM "(He'll Never Be An) Ol' Man River" מונה את סיבת מותה לכאורה ברשימת "סופים רעים" מההיסטוריה של המוזיקה הפופולרית: "Mama Cass's sandwich, I ate the same!".
הקליפ של קרוסבי, סטילס אנד נאש לשיר Daylight Again שיצא ב-1982 היה מוקדש לקאס אליוט.
גם האלבום שלהם, Greatest Hits, הוקדש לה.
ההקלטה של אליוט לשיר "Make Your Own Kind of Music" נכלל באופן בולט במספר פרקים של עונות 2 ו-3 של "אבודים", כמו גם בעונה 8 של "דקסטר".
השם של פרק 9 של עונה זו גם קרוי על שם השיר.
הקלטתה לשיר "It's Getting Better" גם נכלל בעונה 4 של "אבודים".
שנה סינגל מקום במצעדים אלבום US US
קָאנִיזָ'ה וגם סְטָארָה קאניז'ה (בסרבית קירילית: Кањижа, בסרבית בכתב לטיני: Kanjiža, ביידיש: קיניזשא) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באנאט הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה, סמוך לגדות הנהר טיסה.
היישוב מתועד בגסטה הונגרורום ומצוין כי במהלך המאה ה-9 נשלט על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה.
לאחר קרב מוהאץ' עבר האזור לשליטת האימפריה העות'מאנית.
בהמשך שלטה באזור האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
לאחר המלחמה נכללה קאניז'ה בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובאזור התפתחה תעשייה.
תיעוד לנוכחות יהודים בעיירה קיים משלהי המאה ה-18. לקראת מחצית המאה ה-19 הוקם בית העלמין וב-1861 הוקם בית הכנסת הקהילתי.
בית הכנסת הקבוע הוקם ככל הנראה במקום מבנה בית כנסת קדום יותר ששכן במקום.
בית הכנסת החדש היה בן שתי קומות, כאשר הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים.
לאחר הקרע ביהדות הונגריה חל פילוג בקהילה לשני קהלים: נאולוגי ואורתודוקסי.
בשלהי המאה הוקם בעיירה סניף של כל ישראל חברים.
ב-1880 התגוררו בעיירה 371 יהודים, וב-1900 התגוררו 375 יהודים שהיוו 2.26 אחוזים מכלל תושביה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה פעילות ציונית בקרב הקהל הנאולוגי.
לקהל האורתודוקסי השתייכו גם מספר משפחות יהודיות מכפרי הסביבה, כגון מהכפר מָארְטוֹנוֹש.
קהילה נוסדה במארטונוש בשלהי המאה ה-18. ב-1800 הוקם בית כנסת לקהילה.
ב-19 באפריל 1944 גורשו יהודי הכפר למחנות ההשמדה.
ב-1949 נהרס שם מבנה בית הכנסת.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקאניז'ה 174 יהודים.
עד לסוף אותה השנה גורשו יהודי העיירה למחנות ההשמדה.
ב-1994 הותקנה לוחית זיכרון לקהילה על קיר מבנה במקום בו עמד בית הכנסת.
נכון ל-2002 עמד בית העלמין על תילו, הוא היה מוקף חומת אבן ובמצב סביר.
בקאניז'ה נולד דן ריזינגר, צייר, מעצב גרפי וחתן פרס ישראל לעיצוב לשנת ה'תשנ"ח.
קאנקאן (במנדינקה : Kánkàn; בצרפתית: Kankan) היא עיר בגינאה שמשמשת כבירת המחוז קאנקאן ונפת קאנקאן .
קאנקאן נמצאת כ-454 קילומטרים מבירת גינאה, קונאקרי.
בנוסף, ליד העיר זורם הנהר מילו .
החודש הכי חם הוא מרץ (29 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,762 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (433 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (3 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכבישים N2, N6 ו-N7. בנוסף, ליד העיר פועלים שדה התעופה קאנקאן ונמל ימי.
קאנקאן הוקמה על ידי הקבוצה האתנית סונינקה ב והמאה ה-18. לאחר מכן, היישוב נהיה לבירת אימפריית באטה ולמרכז סחר חשוב, במיוחד עבור תוצרת חקלאית, שביניהם גם נמכרו אגוזי קולה.
אוכלוסיית העיר נובעת בעיקר מהקבוצה האתנית מנדינקה ושפתם נפוצה ברחבי העיר.
החוקר הצרפתי רנה קאייה שהה כחודש בקאנקאן ב-1827 במסעו מבוקה , גינאה של ימינו, לג'נה וטימבוקטו שבמאלי.
הוא הגיע עם שיירה שהובילה אגוזי קולה.
בעיירה התגוררו אז כ-6,000 תושבים והייתה מרכז מסחרי חשוב עם שוק שהתקיים שלוש פעמים בשבוע.
במקום להצטייד בחומת בוץ מסביב, העיר הוגנה על ידי גידור גבעות.
ראש העיירה סירב לקאייה לנסוע לאורך הנהר לכיוון צפון, בעוד שהעיירה עצמה נלחמה על השליטה באזור ייצור הזהב של בורה (Buré) סביב העיירה סיגורי והנהר טינקיסו .
במקום זאת, עזב קאייה את העיירה לכיוון מזרח לכיוון מיניגנאן שבחוף השנהב.
העיר נכבשה על ידי סאמורי טורה ב-1879–1881, ונכבשה על ידי הצרפתים ב-1891.
ב-1904, נבחרה תחנת הרכבת בקאנקאן כיעד סופי למסילת הרכבת קאנקאן-קונאקרי בגינאה בזמן בנייתה בין 1902 לבין 1915. תחנת הרכבת נסגרה ב-1993.
בקאנקאן נמצא אחד מהמסגדים העתיקים ביותר שנמצאים במערב אפריקה.
בנוסף, קאנקאן הוא מקום מושבו של הדיוקסיה הקתולי, הכנסייה האוונגליסטית-פרוטסטנטית בגינאה (הברית הנוצרית והמיסיונרית ) ואסיפות האל .
בתוך העיר פועלת אוניברסיטת קאנקאן , שהוקמה ב-1964.
הכלכלה בקאנקאן מבוססת על פעילויות תעשייתיות וחקלאיות, ביניהם גידולי מזון (סתוויון, תירס ופרי), בטטה, מנגו וכותנה.
קאנטרי פופ (ידוע גם בשם פופ קאנטרי) הוא הכלאה בין מוזיקת קאנטרי למוזיקת פופ, שפותחה על מנת להביא את ז'אנר הקאנטרי לקהל גדול יותר של מאזינים ולהפוך אותו למיינסטרים.
מוזיקה זו יכולה לשלב גם ז'אנרים נוספים כמו מוזיקת רוק.
מוזיקה זו התגלתה לראשונה בנאשוויל ולכן עד היום הקאנטרי פופ מזוהה עם נאשוויל ונקרא "הצליל של נאשוויל".
בסוף שנות ה-50 החל הניסיון לשלב בין שני הז'אנרים ושימוש תדיר במוזיקה זו החל באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 מה שהוביל להכנסת שיריהם למצעדי המיינסטרים של הבילבורד.
הניסיון לחבר בין שני הז'אנרים התחיל בסוף שנות ה-50 כאשר הגיטריסט צ'ט אטקינס והמוזיקאי אוון בראדלי ניסו לייצר ז'אנר חדש שמתאים לקהל בוגר יותר אך עדיין יהיה ברוח צעירה לאחר שהרבה מהצעירים פנו להתעניין במוזיקת רוק.
אף על פי שמדובר בהכלאה בין קאנטרי לפופ עדיין המטרה הייתה להבליט יותר את מוזיקת הפופ לאחר שבראדלי ואטקינס הסירו משירי הקאנטרי פופ כלי נגינה כמו כינור ובנג'ו.
באותה התקופה מרטי רובינס, ג'ימי ריבס ואדי ארנולד היו האמנים הזכרים הפופולריים ביותר בז'אנר בעוד שפטסי קליין הייתה האמנית הנשית הפופולרית ביותר בז'אנר.
ההשפעה של הז'אנר הייתה לא רק על אמנים שעסקו ספציפית בו, אלא גם על אמנים כמו אלביס פרסלי.
שירים כמו "The End of the World" של סקיטר דייוויס, "Young Love" של סאני ג'יימס ו-"" של ג'ני סי רילי היו שירי הקאנטרי הפופ הבולטים ביותר בתקופה הזו.
אף על פי שזמרות כמו קליין זכו להצלחה ושירי הקאנטרי פופ זכו לאהדה מצד חובבי שני הז'אנרים, הוא עדיין לא הצליח לפרוץ אל המיינסטרים ונתקל בהתנגדויות רבות.
במהלך שנות ה-70 הז'אנר עבר שינוי והפך לפופולרי הרבה יותר.
לאחר מותם של קליין וריבס החלו לפרוץ בז'אנר זמרים חדשים שהוציאו שורות של להיטים חדשים כדוגמת "For the Good Times" של ריי פרייס, "Kiss an Angel Good Morning" של צ'ארלי פריידה ו-"Baby, Don't Get Hooked on Me" של מאק דייוויס.
כתוצאה מכך, שירי קאנטרי החלו להיות מדורגים גם במצעדים של מוזיקת פופ.
הכניסה של הקאנטרי למיינסטרים המשיכה לצבור תאוצה כאשר השיר "" של דולי פרטון הפך ללהיט בינלאומי.
הוא הגיע בין היתר, למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך הפך לשיר הקאנטרי הראשון בהיסטוריה לעשות זאת.
עם זאת, לקראת אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, חלה ירידה נוספת בפופולריות של הז'אנר.
הקאנטרי פופ זכה להתייחסות חדשה בשנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר שחברות כמו רדיו FM החלו להגדיל את כמות התחנות שלהם שמנגנות מוזיקת קאנטרי, ובנוסף בילבורד שינו את שיטת חישוב הנקודות של מצעד הבילבורד הוט 100, ובכך אפשרו לשירי קאנטרי להצליח יותר במצעד.
בנוסף לכך, בתקופה הזו פרצו אמני קאנטרי פופ חדשים כמו גארת' ברוקס, שאניה טוויין וליאן ריימס אשר משכו אליהם מעריצים צעירים והפיחו חיים בז'אנר בקרב קהל צעיר.
הצלחתם של אמנים אלו הייתה חסרת תקדים ורבה יותר מכל אמן קאנטרי אחר שבא לפניהם.
טוויין אף הוציאה את אלבום הקאנטרי המצליח ביותר בכל הזמנים, Come On Over.
עשור זה המשיך את ההצלחה של הז'אנר בעשור הקודם והביא עימו אמנים חדשים כמו קארי אנדרווד, טיילור סוויפט ומירנדה למברט אשר כל אחת מהן זכתה להצלחה מסחררת ואמנים זכרים כמו בלייק שלטון ולוק בריאן שחוו הצלחה דומה.
אלבום הבכורה של סוויפט משנת 2006 אשר כלל בתוכו שירי קאנטרי פופ, היה האלבום היחיד משנות ה-2000 שהצליח לשהות 275 שבועות במצעד הבילבורד 200. הסינגל השלישי מתוכו, "Our Song", הפך אותה לאדם הצעיר ביותר שכתב והקליט שיר לבדו, שהגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
אלבום האולפן השני שלה, Fearless (2008), הכיל בתוכו את סוגת הקאנטרי פופ וזיכה אותה בפרס גראמי לאלבום השנה.
לאור הצלחתם הבינלאומית של שני שירי הקאנטרי פופ שלה "Love Story" ו-"You Belong with Me", Fearless קיבל את תואר היהלום, על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
Speak Now (2010), אלבומה השלישי, משלב את סוגת הקאנטרי פופ גם כן, עם קאנטרי רוק והוא הנפיק את שני הלהיטים "Mine" ו-"Back to December".
מעבר לכך, אנדרווד תרמה גם היא להצלחה ז'אנר הקאנטרי פופ, כאשר הוציאה את אלבום הקאנטרי פופ המצליח, Some Hearts.
בנוסף לכך, האלבום היה גם לאלבום הקאנטרי הנמכר ביותר שלוש שנים ברצף, בין 2005 ל-2007.
בעשור זה החלו שינויים בקאנטרי פופ כאשר הרבה מהשירים בז'אנר היו מושפעים מפאוור פופ והיפ-הופ, מה שהוביל למתיחת ביקורת כלפי הז'אנר שרבים ראו אותו כיותר "זול".
בעשור הזה, פרצו הלהקות פלורידה ג'ורג'יה ליין וליידי איי.
באותו העשור זמרי פופ שאינם זמרי קאנטרי החלו לשלב מוזיקת קאנטרי פופ בשיריהם כדוגמת ג'סטין טימברלייק, ביבי רקסה והדי ג'יי זד.
אותם האמנים זכו להצלחה עם שיריהם בז'אנר הזה.
בין היתר, פרצו בעשור הזה זמרות קאנטרי פופ כמו מארן מוריס ולינדזי אל.
אלבומה הראשון של מוריס Walk On, יצא בשנת 2005, אך לא נחשב לאלבום הבכורה שלה, היות שלא יצא על ידי חברת תקליטים מסחרית.
כל אותם השירים והאלבומים כללו את ז'אנר הקאנטרי פופ.
מעבר לכך, בשנת 2017 הוציאה אל את אלבומה השלישי, The Project הכלל בתוכו את ז'אנר הקאנטרי פופ.
האלבום זכה להצלחה רבה, והנפיק את הלהיט "Criminal" שזכה להצלחה רבה: הוא כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי בסמוך לצאתו, מה שהופך אותו לשיר הסולו הנשי הראשון של זמרת קנדית אשר הצליח לעשות זאת מאז שנת 2008.
בשנת 2019, הוציאה זמרת הקאנטרי פופ גבי בארט את הלהיט "I Hope" ששבר שורה של שיאים, כאשר הפך לשיר הסולו הראשון בהיסטוריה של אישה שהיה 25 שבועות בצמרת מצעד שירי הקאנטרי.
הקאנטר והגאלופ (הקרוי גם דהירה) הם וריאציות של מקצבי התנועה המהירים ביותר שיכולים להתבצע על ידי סוסי בית או סוסים אחרים.
הקאנטר הוא מקצב מבוקר של שלוש פעימות, בעוד הגאלופ היא וריאציה מהירה יותר ובעלת ארבע פעימות של אותו מקצב.
מדובר במקצב טבעי שיש לכל הסוסים, שהוא מהיר יותר מהקצב של רכיבה אומנותית או מקצבים איטיים של רוב הסוסים.
הגאלופ הוא המקצב המהיר ביותר של הסוס, עם מהירות של כ-40 עד 48 קמ"ש.
מהירות הקאנטר משתנה בין 16 ל-27 קמ"ש, בהתאם לאורך הצעד של הסוס.
וריאציה איטית יותר של הקאנטר, הנראית ברכיבה מערבית, נקראת לופ (Lope), והמהירות שלה היא בדרך כלל לא יותר מ-13 עד 19 קמ"ש.
מאז המילונים המוקדמים ביותר הייתה הצעה מוסכמת כי מקור המילה "קאנטר" בא מהעיר האנגלית קנטרברי, מקום עלייה לרגל בימי הביניים, כפי שמוזכר בסיפורי קנטרברי, שם המהירות הנוחה עבור עולי רגל שנסעו למרחקים על גבי סוסים הייתה גבוהה יותר מאשר זאת של רכיבה אמנותית אבל נמוכה יותר מאשר גאלופ.
עם זאת, היעדר ראיות משכנעות הביא את הרוכב בן המאה ה-18 ריצ'רד ברנגר להציע ב-"The History and Art of Horsemanship" את המקור שלו שמצוין במילונים עכשוויים – שהמילה מגיעה מהמילה הלטינית cantherius שפירושה סוס מסורס, הידוע ברוגע שלו.
הקאנטר הוא מקצב בעל שלוש פעימות, כלומר שלוש פעימות פרסה נשמעות על כל פסיעה.
כל הנחת רגל היא שלב ה"קרקוע" של הרגל.
שלוש הרגליים מרווחות באופן שווה, ואחריהן בא שלב ה"השעיה" של המקצב, כלומר כאשר כל ארבע הרגליים מורמות מהקרקע.
שלושת הפעימות וההשעיה נחשבים כפסיעה אחת.
התנועה לפסיעה אחד היא כדלקמן:
פעימה א': שלב הקרקוע של הרגל האחורית החיצונית.
ישנם רוכבים רבים שחושבים שהרגל הקדמית היא הפעימה הראשונה של הקאנטר, וזה לא נכון.
בשלב זה שלוש הרגליים האחרות יורדות מהקרקע.
פעימה ב': שלב הקרקוע בו-זמנית של הרגל האחורית הפנימית והרגל הקדמית החיצונית.
הרגל הקדמית הפנימית עדיין מורמת מהקרקע.
הרגל האחורית החיצונית (פעימה א'), עדיין נוגעת בקרקע, אך עומדת להתרומם.
בגאלופ, פעימה זו מתחלקת, כאשר הרגל האחורית הפנימית נוחתת תחילה והופכת את הדהירה למקצב של ארבע פעימות.
פעימה ג': שלב הקרקוע של הרגל הקדמית הפנימית.
הרגל האחורית החיצונית (פעימה א'), מורמת מהקרקע.
הרגל האחורית הפנימית והרגל הקדמית החיצונית עדיין נוגעות בקרקע, אך עומדות להרים.
הרגל האחורית הפנימית והרגל הקדמית החיצונית (פעימה ב') מורמות מהקרקע.
הרגל הקדמית הפנימית היא כף הרגל היחידה התומכת במשקל הסוס.
הרגל הקדמית הפנימית מורמת מהקרקע.
השעיה: כל ארבע רגלי הסוס מורמות מהקרקע.
ככל שהסוס זז מהר יותר, שלב ההשעיה ארוך יותר.
הקאנטר הגאלופ הם מקצבים קשורים, כך שבאמצעות בקשה מהסוס לעבור לגאלופ מקאנטר, הרוכב פשוט מבקש מהסוס להאריך את צעדיו.
כאשר הצעד מתארך במידה מספקת, הצמד האלכסוני של פעימה ב' נשבר, וכתוצאה מכך הגאלופ הוא מקצב של ארבע פעימות, כאשר האחורית הפנימית מורמת ראשונה, לפני הקדמית החיצונית.
מאזין או משקיף זהיר יכול להבדיל בין קאנטר מורחב לבין גאלופ כתוצאה מהנוכחות של הפעימה הרביעית.
הגאלופ הוא המקצב המהיר ביותר של הסוס, בממוצע כ-40 עד 48 קמ"ש, והוא משמש בטבע כאשר בעל החיים צריך לברוח מטורפים או פשוט לכסות מרחקים קצרים במהירות.
לעיתים רחוקות, סוסים יישארו בגאלופ למשך יותר מ-1.5 עד 3 ק"מ לפני שהם צריכים לנוח, אף על פי שסוסים יכולים להישאר בגאלופ בקצב בינוני למרחקים ארוכים יותר לפני שהם מתחילים להתעייף ויצטרכו להאט.
את מהירות הגאלופ המהירה ביותר משיג סוס הקווטר, שבספרינט קצר של רבע מייל (0.40 קילומטר) או פחות הוא הגיע למהירויות המתקרבות ל-88.5 קמ"ש.
ספר השיאים של גינס מציין ת'ורוברד שיש לו מהירות ממוצעת של 70.76 קמ"ש לאורך מרחק של שני פרלונגים (402 מטר) בשנת 2008.
ה"הובלה" של קאנטר מתייחסת לסדר בו מתרחשות הנחות הרגליים.
אם הרגל השמאלית האחורית מונחת ראשונה (פעימה א'), ואחריה תגיע הימנית האחורית והשמאלית הקדמית (פעימה ב'), לפני הרגל הימנית הקדמית (פעימה ג'), אומרים שהסוס נמצא על כשימין מובילה.
אם הרגל הימנית האחורית היא בפעימה הראשונה, אז הרגל השמאלית הקדמית תהיה הרגל האחרונה שתיגע בקרקע, והסוס יימצא כששמאל מובילה.
לכן, אדם על הקרקע יכול לדעת איזו רגל מובילה אצל הסוס על ידי צפייה ברגליים הקדמיות והאחוריות וקביעה באיזה צד הרגליים מובילות, ונוחתות על הקרקע מול הצד הנגדי.
קאס רוברט סאנסטיין הוא משפטן יהודי אמריקאי, הידוע בשל תרומתו למשפט חוקתי, משפט מנהלי, משפט סביבתי והקשר בין משפט לכלכלה התנהגותית.
הוא מחבר רבי-המכר של הניו יורק טיימס "העולם לפי מלחמת הכוכבים" (2016) ו"דחיפות קלות" (2008).
שימש כמנהל משרד המידע והרגולציה (חטיבה בתוך משרד הניהול והתקציב) בממשל הנשיא ברק אובמה בשנים 2012-2009.
כפרופסור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו במשך למעלה מ-17 שנה חיבר עבודות משפיעות על ניהול סיכונים ומשפט חוקתי ונושאים נוספים.
מאז שעזב את הבית הלבן, סאנסטיין הוא מופקד הקתדרה על שם רוברט וומסלי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
מאז 2014 סאנסטיין הוא המשפטן האמריקאי המצוטט ביותר ומוביל בהפרש ניכר על כל עמיתיו.
סאנסטיין נולד ב-21 בספטמבר 1954 בוובאן מסצ'וסטס למריאן (לבית גודריץ'), מורה וקאס ריצ'רד סאנסטיין, בנאי, שניהם יהודים.
הוא סיים את חוק לימודיו בבית ספר מידלסקס ב-1972. הוא סיפר שכנער נשבה לתקופה קצרה בכתביה של איין ראנד: "אולם כעבור שישה שבועות של קסם, ספריה החליאו אותי.
הבוז שהיא רוחשת כלפי רוב האנושות, חוסר החמלה שלה כלפי החלשים בחברה והתנגדותה הנחרצת למדינת הרווחה, גרמו לי לתחושת קלסטרופוביה."
בתום לימודי התיכון סאנסטיין למד באוניברסיטת הרווארד, הוא השתייך לכמה נבחרות סקווש, ערך את המגזין ההומוריסטי The Harvard Lampoon וקיבל את התואר הראשון ב-1975 בהצטיינות יתרה.
הוא למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, ערך את כתב העת הסטודנטיאלי הדו-שנתי Harvard Civil Rights–Civil Liberties Law Review ונמנה עם הקבוצה הזוכה בתחרות אן מוט קורט .
ב-1978 קיבל את התואר Juris Doctor , אותו סיים בהצטיינות יתרה.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים התמחה אצל השופט בנג'מין קפלן בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס בשנים 1978–1979 ואצל השופט ת'ורגוד מרשל בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1980-1979.
לאחר התמחותו, סאנסטיין עבד במשך שנה כפרקליט יועץ במשרד היועץ המשפטי של מחלקת המשפטים של ארצות הברית.
ב-1981 התמנה למרצה בכיר למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו (1983-1981), בה שימש גם כמרצה בכיר במחלקה למדע המדינה (1985-1983).
ב-1985 מונה לפרופסור מן המניין בשני החוגים; הופקד על הקתדרה על שם קרל לואלין לחוקה בבית הספר למשפטים ובמחלקה למדע המדינה.
ב-1993 האוניברסיטה קידמה אותו לדרגת פרופסור בכיר לחוקה בבית הספר למשפטים ובמחלקה למדע המדינה.
בסתיו 1986 סאנסטיין שימש כפרופ' אורח בקתדרה למשפטים על שם סמואל רובין בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ובאביב 1987, חורף 2005 ואביב 2007 כפרופ' אורח בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
הוא לימד קורסים במשפט חוקתי, משפט מנהלי ומשפט סביבתי, כמו גם את קורס החובה של השנה הראשונה "יסודות המשפט", שהוא מבוא להיגיון משפטי, משפטים וחקר החוק הבינתחומי, בכלל זה ניתוח כלכלי של המשפט.
בסתיו 2008 הצטרף לפקולטה של בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ושימש כמנהל התוכנית לניהול סיכונים.
קאנטרי רוק (בעברית: Country rock) הוא סוגה מוזיקלית הממזגת מוזיקת רוק וקאנטרי.
הוא פותח בידי אמני רוק שהחלו להקליט אלבומי קאנטרי בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 ושילבו נגיעות מסוימות של רוק.
הם הקליטו אלבומי ושירי רוק תוך שימוש בנושאי קאנטרי, סגנונות קוליים וכלי נגינה נוספים, בעיקר גיטרת פדל סטיל .
מוזיקת קאנטרי רוק אופיינה עם אמנים כמו באפלו ספרינגפילד, מייקל נסמית' , בוב דילן, ניטי גריטי דירט בנד , הבירדס, ו-International Submarine Band.
היא זכתה לפופולריות הגדולה ביותר שלה בשנות ה-70, כאשר אמנים כמו אמילו האריס, האיגלס, New Riders of the Purple Sage, לינדה רונסטאדט, ליטל פיט , פוקו , Charlie Daniels Band ו-Pure Prairie League.
קסאדו (מספרדית: "גבר נשוי") היא ארוחה נפוצה בקוסטה ריקה המורכבת ממנת חלבון כמו בשר בקר, עוף, דג או חזיר צלויים בגריל, אורז, שעועית שחורה, פלנטיין, סלט ירקות וטורטייה.
לרוב, תוגש המנה עם סלסה ליסאנו.
מקור המונח הוא ככל הנראה בביטוי שגור בקרב לקוחות במסעדות מקומיות, שהיו מבקשים כי יתייחסו אליהם כמו אל גבר נשוי, שכן זוהי ארוחה שנשים מכינות לבעליהן בבית הקוסטה ריקני.
סברה אחרת גורסבת כי מקור השם הוא בשילוב בין אורז ושעועית, המשולבים תמיד יחד כמו זוג נשוי.
מעמד הקאסאדו במטבח הקוסטה ריקני
המנה מוגשת באופן קבוע במסעדות מקומיות קטנות ("Sodas") ברחבי המדינה, לצד רוטב צ'ילרו חריף.
הקאסאדו משמש כארוחת צוהריים נפוצה ואהודה בקרב תושבי קוסטה ריקה, עקב ההגשה הנדיבה והמשביעה, השילוב האופטימלי של כלל אבות המזון בצלחת ותפוצתה הגבוהה.
הכנת הקסאדו נטועה במסורות קולינריות מרכז אמריקניות, כאשר לכל משפחה מתכון משלה לקאסאדו.
קאנטרי אלטרנטיבי (Alternative country; לעיתים קרוי כ-אלט-קאנטרי - alt-country, קאנטרי רוק אלטרנטיבי - alternative country rock, קאנטרי מתקומם - insurgent country, ו-י'אלטרנטיב - y'allternative) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת קאנטרי ורוק אלטרנטיבי, הכולל גם אלמנטים ממוזיקת קאנטרי פופ וקאנטרי רוק.
לרוב, נעשה שימוש במונח כדי לתאר להקות ואמנים מסוימים של מוזיקת קאנטרי וקאנטרי רוק ששילבו איתם גם אלמנטים מז'אנרי רוק וקאנטרי אחרים.
בשנות ה-1990 החלו להשתמש בז'אנר זה, במקביל לרוק אלטרנטיבי, כדי לתאר קבוצה מגוונת של מוזיקאים וזמרים הפועלים מחוץ למסורת ולתעשייה של מוזיקת המיינסטרים ומוזיקת הקאנטרי.
יצירות מהז'אנר רבים התרחקו מערכי ההפקה של תעשיית המוזיקה של נאשוויל.
הליריקה של השירים עשויה להיות קודרת או מודעת חברתית, אם כי לפעמים גם יותר רגשית ופחות שימוש בקלישאות של מוזיקאי קאנטרי מהמיינסטרים.
מבחינות אחרות, לסגנונות המוזיקליים של אמנים שנכללים בז'אנר זה יש לעיתים קרובות מעט במשותף, החל ממוזיקת פולק אמריקאית מסורתית ובלוגראס, דרך רוקבילי והונקי טונק, ועד למוזיקה שלא ניתן לזהות אם היא רוק מיינסטרים או קאנטרי מיינסטרים.
התיוג הרחב הזה כבר יצר בלבולים עוד יותר בקרב אמני קאנטרי אלטרנטיביים שהתנערו מהמיינסטרים, לאחר שמספר אמני מיינסטרים הצהירו שהם חלק מהז'אנר, וכן כי טענו באופן רטרואקטיבי שמוזיקאי עבר הם מוזיקאי קאנטרי אלטרנטיבי.
מגזין המוזיקה האמריקאי No Depression הוא המגזין הידוע ביותר המוקדש לז'אנר.
בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את וודי גאת'רי, האנק ויליאמס ו-Carter Family .
קנלאון הידוע גם כ"הר קנלאון" (Mount Kanlaon) וכ"הר הגעש קנלאון" (Kanlaon Volcano) הוא הר געש פעיל ואנדזיטי מסוג סטרטו (סוג הרי געש בעלי צורת חרוט, גבוהים ותלולים מאוד, שנוצרו מפעילות געשית חוזרת ונשנית לעיטים קרובות).
גובהו 2,465 מטרים מעל פני הים.
הוא ההר הגבוה ביותר באי נגרוס בפיליפינים, כמו גם הפסגה הגבוהה ביותר באיי ויסאיאס, והוא מדורג כפסגה ה-42 בגובהה באיים בעולם.
ב-11 בדצמבר 2024 התרחשה בהר התפרצות מגמטית משמעותית.
הר הגעש משתרע על פני המחוזות Negros Occidental ו־Negros Oriental, כ-30 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר , עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר של מחוז Negros Occidental והאי כולו.
זהו אחד מהרי הגעש הפעילים בפיליפינים וחלק מטבעת האש הפסיפית.
פירוש השם "קנלאון" הוא "מקום עתיק", כאשר משמעות השם לאון הוא "עתיק" או "ישן".
במהלך התקופה הקולוניאלית הספרדית המאוחרת של הפיליפינים, השם של הר הגעש שונה לזמן קצר למלאספינה על ידי הספרדים, על שם החוקר הספרדי אלחנדרו מלספינה (1789–1794).
גובה השיא של הר קנלאון הוא 2,465 מטרים (ישנם מקורות המדווחים שגובהו 2,435 מטרים).
קוטר בסיס ההר הוא 30 קילומטרים, והוא מוקף על ידי חרוטים געשיים ובמכתשים הנמצאים בצד צפון-צפון-מערב.
ממש מתחת ומצפון לפסגה נמצא מכתש לוגוד הפעיל.
מצפון למכתש לוגוד במרחק 0.82 קילומטרים נמצא קלדרה (לוע התמוטטות) הידוע בשם עמק מרגאחה, עם אגם לוע קטן, לעיתים קרובות האגם הוא עונתי.
שטחו של הר הגעש מוערך בכ- 245.576 קילומטרים רבועים.
במדרונות הר הגעש ישנם שלושה מעיינות חמים: מעיינות חמים ממבוקאל בצפון מערב, מעיינות חמים Bucalan ו-Bungol Hot Spring.
הרי הגעש הסמוכים לו הם הר סילאי והר מנדלאגן, מצפון לקנלאון.
העיירות, לה קרלוטה, לה קסטלנה, מורסיה וסן קרלוס נמצאות בצד של מחוז Negros Occidental ממערב להר הגעש, בעוד העיר Canlaon, כוללת את ההר בתחום השיפוט שלה נמצאת בצד של מחוז Negros Oriental.
העיר שוכנת על המדרון התחתון שלו במרחק של כ-8.5 קילומטרים מדרום-מזרח למרכז הפסגה.
הר הגעש קנלאון, הוא הפעיל ביותר באיי ויסאיאס, הוא התפרץ 30 פעמים מאז 1819. ההתפרצויות הן בדרך כלל התפרצויות פריאטיות קטנות עד בינוניות המייצרות גשם קל של אפר סביב הר הגעש.
בשנת 1902, ההתפרצות סווגה כסטרומבוליאנית, המאופיינת בפליטת סקוריה, קרינה תרמית, לפילי ( טיפות געשיות בינוניות שגודלן 2–64 מ"מ ), פצצות לבה ואדי גז.
הפעילות הגעשית בהר הגעש קנלאון מנוטרת באופן רציף על ידי המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסיסמולוגיה (PHIVOLCS), מטעם הלשכה הממשלתית המנטרת את הרי הגעש ורעידות האדמה במדינה.
בניגוד להרי הגעש מאיון ופינטובו, הר הגעש קנלאון, מעולם לא נחקר לעומק וגילו עדיין לא חושב במדויק.
מצפה המעקב על הר הגעש קנלאון ממוקם בקמפוס של מכללת לה קרלוטה סיטי שבעיירה ברנגאי קובאי, במחוז נגרוס אוקסידנטל.
ב-10 באוגוסט, 24 מטפסי הרים טיילו על הר הגעש קנלאון שהתפרץ ללא אזהרה.
כתוצאה מכך נהרג סטודנט בריטי ושניפיליפינים, שנלכדו ליד הפסגה קרוב ללוע הר הגעש.
הרשויות המקומיות הצילו 17 נוספים, כולל 10 בלגים, מטפס בריטי נוסף ושישה פיליפינים.
אחת הסטודנטיות הבלגיות שחולצו, קרוליין ורלינד, אמרה שהיא והקבוצה שלה עמדו לעזוב את האתר שליד שפת לוע הר הגעש כשלפתע הר הגעש פלט אפר, אבנים וגז חם.
היא רצה ונעמדה ליד עץ וראתה את חבריה נפגעים מנפילת טפרה לוהטת.
היא אמרה שהמדריך הפיליפיני אמר להם שהעשן המיתמר מהמכתש הוא "רגיל".
המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסיסמולוגיה PHIVOLCS ציין בדו"ח מ-22 במרץ שמאז ינואר תועדו מספר רעידות אדמה או התרחשויות על ידי רשת הניטור הסייסמית סביב הר הגעש.
רעידות אדמה אלו התריעו על אפשרות מחודשת של המערכת הוולקנית ואף בישרו על פעילות נמרצת יותר, כגון התפרצויות אפר.
התרעות אלה התבססו על מספר רעידות אדמה דומות שהתרחשו לפני הפיצוץ הפריאטי ב-1996 מלוע הפסגה הפעיל של הר הגעש.
לאור האפשרות להתפרצות אפר פתאומית, המליץ מכון PHIVOLCS על השעיה מיידית של כל הטיולים למכתש הפסגה עד להודעה חדשה.
עלייה בפעילות הסייסמית במהלך פברואר עד אפריל גרמה לגברת ההתרעות על אפשרות התפרצות הר הגעש.
התפרצות האפר התרחשה ב-28 בנובמבר.
ב-17 במרץ נצפה ענן עשן אפור מעל קנלאון.
התפרצויות קטנות יצרו ענני עשן שהתרוממו לגובה של 100 מטרים מעל לוע הר הגעש.
באותם חודשים נרשמו 46 פליטות אפר קלות.
לאחר 23 ביולי, נרשמה פליטת אפר חלשה בלבד והפעילות הסייסמית חזרה לקדמותה.
התפרצות קצרה של אפר פריאטי התרחשה ב-21 בינואר, ויצרה ענן אפור שהתרומם לגובה של כ-500 מטרים.
שכבה דקה של אפר ירדה על העיירה קבגנאן, הנמצאת במרחק של 5.5 קילומטרים מדרום ללוע שבפגת ההר.
פליטת האפר התחדשה ב-20 במרץ וגרמה לנפילת אפר קלה במרחק של כ-5 קילומטרים מערבית להר הגעש.
עד 4 באפריל, נמשכו התפרצויות אפר מזדמנות שהגיעו למרחק 1 ק"מ מלוע הר הגעש, כמוכן ירדה כמות קטנה של אפר בעיירה בלה קסטלנה הנמצאת במרחק 16 קילומטרים מהלוע.
התפרצויות האפר פסקו לאחר 25 במאי.
ב-3 ביוני, קנלאון פלט קיטור ואפר.
התראה ברמה 1 פורסמה ב-12 ביוני.
עד 25 ביולי דווחו בסך הכל 23 התפרצויות אפר.
כל ההתפרצויות היו פראטיות (כלומר לא נפלטה מאגמה טרייה).
פלטות אפר וקיטור הגיעו לגובה עד 2 קילומטרים מעל לוע ההר.
לא התרחשה פעילות סיסמית משמעותית לפני או אחרי פליטת האפר, מה שמצביע על כך שהפיצוצים היו אירועים הידרותרמיים סמוך לפני השטח.
ב-10 בפברואר, מכון PHIVOLCS פרסם התראה לפיה הרשת הסיסמית בקנלאון רשמה בסך הכל 21 רעידות אדמה געשיות בתדירות נמוכה (LFVQ) במהלך 24 השעות.
עקב המספר ההולך וגדל של רעידות אדמה געשיות שתועדו, המכון העלה את רמת ההתראות לגבי הר הגעש Kanlaon מרמת התראה 0 לרמת התראה 1, דבר שהצביע על כך שהר הגעש נמצא בפעילות מוגברת במעט מעל לממוצע והפעילות געשית עלולה להוביל לפליטת קיטור ואפר.
אזור הסכנה הקבועה נקבע על 4 קילומטרים (PDZ) סביב הר הגעש, כי התפרצויות האפר ופיצוצים פתאומיים עשויים להתרחש ללא אזהרה.
באותו אירוע בסופו של דבר לא התרחשו התפרצויות.
מ-23 באוגוסט עד 1 בספטמבר נרשמו 257 רעידות אדמה געשיות.
מוקדי רעידות האדמה תועדו במדרון הצפון-מערבי, מה שהצביע על תנועה של שבר טקטוני מקומי פעיל במדרון, שנגרם על ידי לחץ שמתחת להר הגעש.
תצפיות על פני השטח לא הראו שינויים משמעותיים בפליטת הקיטור מהמכתש.
בכל מקרה מכון PHIVOLCS שמר על מצב ההתראה ברמה 0.
ב-23 בנובמבר, התרחש בקנלאון פיצוץ קטן ושחרור קיטור.
מכון PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות ל-1. ב-12 בדצמבר, התקיימו בהר שתי התפרצויות אפר באנרגיה נמוכה.
התפרצות האפר הקלה של הר הגעש הגיעה לגובה 300 מטרים.
ב-27 בדצמבר התרחשה התפרצות אפר במכתש הפעיל של קנלאון.
ענן ההתפרצות האפור הגיע לגובה 1,000 מטרים.
נפילת אפר קלה דווחה ליד הר הגעש.
ב-29 במרץ בשעה 18:20, קנאלאון התפרץ למשך 12 דקות מה שיצר עננה געשית בגובה של 1,500 מטרים ובנוסף נשמעו קולות רעמים ופיצוצים ליד ההר.
לפי המשטרה של קנלאון, מספר כדורי אש, נפלטו מלוע הר הגעש, שגרמו לשריפה בשיחים.
PHIVOLCS פרסמה התראה מספר 1. לא דווח על נפגעים.
ב-11 במרץ מכון PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות בהר הגעש מ-0 ל-1 עקב פעילות חריגה מאז 9 במרץ.
80 רעידות אדמה געשיות נרשמו מאז.
ב-21 ביוני, הר הגעש הראה כמה סימנים של אי-שקט מתגבר.
עד 22 ביוני נמשכה פעילותו של הר הגעש, כולל סדרה של רעידות אדמה טקטוניות שנעו בין M3.2 ל-M4.7. בסך הכל נצפו 278 רעידות אדמה במשך תקופה של 72 שעות (מ-21 ביוני, 8:00 עד 24 ביוני, 8:00).
רעידות אדמה כללו, פליטות קיטור והפומרולה עלתה לגובה של 200–300 מטר מעל ההר.
PHIVOLCS קרא לציבור להתרחק מ-PDZ (אזור הסכנה הקבוע) ברדיוס 4 ק"מ מסביב להר הגעש.
המכון נימק את הרחקת המטיילים מההר בטענה שעלולים להתרחש תנאים חריגים ופיצוצים פראטיים פתאומיים.
ב-3 ביוני, PHIVOLCS העלה את רמת הכוננות בהר הגעש Kanlaon מדרגת כוננות 1 לדרגת כוננות 2, כתוצאה מפעילות גוברת לאחר התפרצות נפץ שהתרחשה בפתח הלוע שלו בשעה 18:51 PST (זמן מקומי בפיליפינים).
ההתפרצות יצרה ענן אפר לוהט בעל נפח גדול שהגיע לגובה 5,000 מטרים מעל לוע הר הגעש וזרם פירוקלסטי קצר (PDC) של כ-2–3 ק"מ במורד המדרונות הדרומיים והדרום-מזרחיים של הר הגעש.
ההתפרצות נמשכה שש דקות ואחריה רעידת אדמה געשית חזקה יחסית.
ריחות גופריתיים ואפר דווחו על ידי תושבי היישובים במדרון המערבי של הר הגעש, במיוחד בבאגו, לה קרלוטה, לה קסטלנה וקנלאון, ועד העיירה בקולוד, הנמצאת במרחק 85 קילומטרים משם.
ב-5 ביוני, הגשמים יצרו זרימות של להאר בלה קסטלנה.
בקנלאון הועברה הוראת פינוי בנוסף גם ל-5 כפרים הסמוכים להר הגעש ולקהילות הממוקמות לאורך הנהרות הזורמים מהר הגעש, וכמוכן ההוראה הועברה בעיירות לה קרלוטה ולה קסטלה.
בסן קרלוס הוטלה חובת עטיית מסכות.
לפחות 4,752 בני אדם נעקרו מבתיהם ומשרדים בקנלאון נצטוו לסגור ב-4 ביוני.
גם הרשויות בנגרוס אוקסידנטל הועמדו בכוננות מוגברת, לאחר שנתקבלו אזהרות על נפילת אפר בקנלאון, לה קרלוטה ולה קסטלנה.
לפחות 29 טיסות בנמל התעופה הבינלאומי נינוי אקינו וכן בעוד 8 נמלי תעופה בוטלו עקב ההתפרצות.
ב-4 ביוני בוטלו מספר טיסות והוכרז על פינוי חירום ברדיוס של 3 קילומטרים מההר.
ראש עיריית קנלאון, חוסה צ'ובסקו קרדנס, אמר ש־23,622 תושבים מחמש כפרים נפגעו.
מצב חירום הוכרז בקנלאון ובה קסטלנה.
כ-230,000 דונמים של שדות קנה סוכר באי נגרוס הושפעו מההתפרצות, בעוד עוצר וקיצוב מים הוטל בלה קרלוטה ובה קסטלנה עקב זיהום גופרית במקורות המים הרגילים.
הנזקים בחקלאות נאמדו ב-104.8 מיליון פסו פיליפיני, בעוד ש-3,890.5 טונות של יבולים אבדו ולפחות 3,421 בעלי חיים ומשק מתו.
ב-15 ביולי פרסם המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה PHIVOLCS הודעה בנוגע להתנפחות הגוברת של המבנה של ההר Kanlaon, שנמשכת מאז אמצע יוני.
PHIVOLCS ציין כי עיוות הקרקע המתמשך הזה יכול להצביע על חדירה מגמטית, העלולה להגדיל את הסבירות לפעילות מתפרצת.
ב-9 בספטמבר, PHIVOLCS דיווח על סדרה של רעידות אדמה טקטוניות-געשיות בהר הגעש.
ב-10 בספטמבר תיעד PHIVOLCS את פליטת הגופרית הדו-חמצנית (SO₂) הגבוהה ביותר בהר קנלאון מאז 2009, שהגיעה ל-9,985 טונות.
בעקבות כך, הזהיר המכון שההר עשוי לעבור את ההתפרצות המגמטית הראשונה שלו מאז 1902 כתוצאה מכך, לפחות 248 בני אדם פונו מקנלאון.
למחרת, ב-11 בספטמבר, נשבר השיא כאשר ההר פלט 11,556 טונות של גופרית דו-חמצנית.
ב-9 בדצמבר העלה המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה (PHIVOLCS) את רמת הכוננות בהר הגעש קנלאון לרמה 3 לאחר התפרצות נפיצה שהתרחשה בלוע הפסגה בשעה 15:03. ההתפרצות יצרה ענן גדול שהגיע לגובה של 3,000 מטרים ונסחף לכיוון מערב-דרום-מערב, בעוד זרם פירוקלסטי זרם במורד הצד הדרום-מזרחי של ההר.
ההתפרצות גרמה לנפילת אפר, שהשפיעה על אזורים מרוחקים כמו ו.
באמונות אהאנימיסטיות, הפרה-קולוניאליות, של העמים החיים באיי ויסאיאס השונים, בפיליפינים, שהתבססו על פולחן אניטו , (פולחן אניטו מייצג לא רק רוחות ואלים אלא גם מערכת אמונות מקיפה, הכוללת סמלים פיזיים כמו פסלי טוטם ), הר קנלאון נחשב כמקום מושבה של רוח נשית חזקה בשם לאון (Laon, שמשמעותו "העתיקה").
לאון נחשבה גם כאלת הבריאה העליונה של רוב בני קבוצות הויסאיאס.
אמונה זו הייתה קיימת בקרב עמים שונים בפיליפינים.
השם "לאהון" או "להון" נשמע לראשונה ופורסם על ידי הקונקיסטאדור מיגל דה לוארקה בדו"ח ההיסטורי אודות הפיליפינים, שהוא כתב בשנת 1582, שנקרא: Relación de las Yslas Filipinas (1582).
דה לוארקה כתב שלאלהון הייתה אלת החקלאות שהילידים פנו אליה למען יבולים טובים.
כשהיא כעסה, היא הייתה שולחת ארבה כדי להשחית את היבולים.
דה לוארקה מזכיר באופן ספציפי שהיא שוכנת בהר הגעש קנלאון.
הר הגעש הוא מקום מועדף על מטפסי הרים ומהווה את מרכז הפארק הטבעי הר קנלאון.
הפארק הלאומי הוקם ב-8 באוגוסט 1934.
מסלולי ההליכה מתחילים בדרך כלל במרכז ברנגאי גוינטובדן.
הם מסומנים במערכת סימון שבילים וטיולים הנקראת ה-Unified Hiking Marker או Czech Hiking Markers System מערכת סימון שבילים זאת הופכת את ההר לאטרקטיבי עבור התיירים.
בשנת 2016 סומנו שלושת מסלולי ההליכה הראשונים, כאשר בשנת 2017 נוספו שבילים נוספים ונרחבים יותר ממרכז גוינטובדן כולל שביל לפסגה.
הפרויקט מומן על ידי שגרירות צ'כיה במנילה במסגרת תוכנית פיתוח הסיוע הצ'כי.
נפתחו שלושה שבילים מקודדים בצבעים בצבעי דגל הפיליפינים :
שביל אדום מגוינטובדן למפלי בולוגאן (סומן ב-2016)
שביל צהוב מגוינטובדן למפלי אורו (סומן ב-2016)
השביל הכחול מ-Guintubdan לביתן החדש של Salas Park (סומן ב-2016)
השביל האדום מגוינטובדן לפסגת הר קנלאון (סומן ב-2017)
שביל הרפתקאות ושבילים חדשים נוספים (סומנו ב-2017)
מערכת זו משתמשת בשלושה פסים - בדרך כלל צבע אחד בין שני פסים לבנים, עם משמעויות שונות המוצמדות לצבעים שונים: אדום מציין את השבילים הקשים ביותר או הפסגה, כחול עבור שבילים קשים וצהוב וירוק עבור שבילים קלים או המתחברים זה לזה.
סימנים אלה עשויים להיות מוצבים על לוחות עץ או לוחות מתכתיים.
סמני שבילים בסיסיים הם מרובעים, בגודל 10X10 ס"מ.
כל שינוי כיוון מסומן בחצים מאותו צבע ועיצוב דומה.
קאסא C-212 אביוקאר הוא מטוס מטען בינוני מסוג המראה ונחיתה קצרה שנבנה על ידי איירבוס ביטחון וחלל, ובמקור תוכנן ונבנה על ידי יצרנית המטוסים הספרדית קאסא.
הוא מיועד לשימוש על ידי מפעילים אזרחיים וצבאיים כאחד.
המטוס פותח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 עקב הצורך של חיל האוויר הספרדי להחליף חלק גדול מצי מטוסי התובלה שלו.
מטוס זה תוכנן לבצע תפקידים רבים, בין היתר לשמש בתור מטוס אמבולנס, מטוס צניחה צבאית ומטוס תובלה.
אב הטיפוס הראשון ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-26 במרץ 1971, ושלוש שנים לאחר מכן התקבלה הזמנה מחיל האוויר הספרדי.
מספר לקוחות נוספים הצטרפו, בתחילה מהמגזר הצבאי, אך בשל הביקוש למטוסי נוסעים אזרחיים, קאסא פיתחה גם גרסה אזרחית ייעודית של C-212. ייצור מטוסים אזרחיים התרחש במפעל בסביליה במשך 40 שנה, אשר ייצרו בסך הכל 485 מטוסים.
אינדונזיה הפכה ללקוחה הראשונית המרכזית של מטוסי קאסא C-212. בשנת 1975 חברת המטוסים האינדונזית IPTN השיגה בהצלחה את הזכויות לייצור המטוס ברישיון בבאנדונג, אינדונזיה.
קאסא סייעה בהקמת קו ייצור שם, שעד שנת 2000 ייצר בסך הכל 95 מטוסי קאסא NC-212. רוב המטוסים שנבנו באינדונזיה נמכרו ללקוחות מקומיים, אם כי חלק מהמטוסים שיוצרו שם גם יוצאו ללקוחות זרים בשוק האסייתי.
במהלך פברואר 2013, הוכרז שאיירבוס מיליטרי סיכמה על תנאים עם PTDI (יורשה של IPTN) להעברת ייצור מלא של מטוסי קאסא C-212 לאינדונזיה.
במשך זמן מה, PTDI ייצרה גם את השדרוג NC-212-200 וגם את השדרוג לגרסת 400, אשר היו מצוידים באוויוניקה דיגיטלית וטייס אוטומטי חדשים, והציגו תא נוסעים שעוצב מחדש שיכול להכיל עד 28 נוסעים.
עד דצמבר 2012, היו 92 משתמשים שונים בהווה ובעבר של מטוסי קאסא C-212 ברחבי העולם.
משתמשים אלה כללו מספר רב של חברות תעופה, וכן חברות העוסקות בשירותי אוויר שונים, כמו תובלה, ריגול וחיפוש והצלה.
המטוס קאסא C-212 היה מטוס פופולרי עבור צניחה חופשית בשל אופציית רמפה אחורית נפתחת.
במהלך שנות ה-60, חיל האוויר הספרדי הפעיל מספר מטוסי תטען מיושנים, כמו יונקרס Ju 52 ודאגלס C-47 דקוטה.
בניסיון למלא את הצרכים של חיל האוויר הספרדי למודרניזציה של צי מטוסי המטען שלו, יצרנית המטוסים הספרדית קאסא פיתחה מטוס מטען, אשר נקרא C-212 Aviocar.
ב-26 במרץ 1971, אב הטיפוס הראשון ערך את טיסת הבכורה שלו.
במהלך 1974, החליט חיל האוויר הספרדי לרכוש את מטוסי קאסא C-212 על-מנת לבצע מודרניזציה לצי מטוסי המטען שלו.
מספר חברות תעופה הביעו עניין במטוס זה, במיוחד לאור הצלחתו עם משתמשים צבאיים, ולכן קאסא החליטה להמשיך בפיתוח של גרסה מסחרית ייעודית של C-212. ביולי 1975, היחידות הראשונות בגרסה האזרחית נמסרו.
במהלך שנת 1997, הוצגה גרסת 400 המשופרת, הכולל תא טייס מזכוכית ומנועי Honeywell TPE331 החזקים יותר.
עד אוגוסט 2006 בסך הכל 30 מטוסי קאסא C-212 שנבנו בקאסא נותרו בשירות חברות תעופה עם מפעילים שונים ברחבי העולם.
ביולי 2010 דומינגו אורנה-ראסו, מנכ"ל איירבוס מיליטרי, הצהיר כי החברה כבר לא יכולה להרשות לעצמה לייצר מטוסי C-212 באירופה.
ייצור מסוג זה במפעל סביליה של איירבוס הואט בהדרגה לארבעה מטוסים בלבד בשנתיים.
בדצמבר 2012 מטוס C-212 האחרון בהרכבה ספרדית נמסר ללקוח שלו, משמר החופים של וייטנאם.
עד מועד השבתת הקו, יוצרו 477 מטוסים עבור 92 מפעילים.
ידועה גם בתור C-212-5, C-212-5 series 100M, ועל ידי חיל האוויר הספרדי בתור T-12B וגם D-3A (עבור גרסת מטוס פינוי רפואי), סה"כ 129 יחידות נבנו.
גרסת VIP, מכונה בחיל האוויר הספרדי T-12C.
6 אב-טיפוס שהוסבו למשימות סיור צילום, מכונה בחיל האוויר הספרדי TR-12.
שני אב-טיפוס C-212A שהומרו לשימוש כמאמני ניווט, מכונה בחיל האוויר הספרדי TE-12B.
גרסה עם מנועים חדשים יותר (Honeywell TPE331-10R-511C או TPE331-10R-512C, עם 900 כוח סוס [671 קילוואט]), הוצגה בשנת 1979. מטוס קאסא C-212-200 הוא גם מטוס צניחה חופשית פופולרי, הידוע בקיבולת הגדולה שלו, הטיפוס המהיר שלו ורמפת היציאה הגדולה של דלת תא המטען.
גרסה צבאית המכונה T-12D בחיל האוויר הספרדי ו-Tp 89 בחיל האוויר השוודי.
מטוסי לוחמה נגד צוללות וסיור ימיים מיוחדים נבנו מגרסה זו.
C-212-200 נבנה ברישיון על ידי IPTN.
C-212-200 שנבנה ברישיון על ידי IPTN, תוכנן כמטוס סיור ימי.
גרסת ייצור משנת 1987 ואילך.
כנפיים ושטח מייצב אנכי גדול יותר המספקים ביצועים משופרים, ותוספת של תא מטען באף מעניקה לאף מראה יעיל יותר מהסדרה 200. מערכות שונות שודרגו בהדרגה, כולל הוספת מערכת טייס אוטומטי משולבת.
מטוס נוסעים מסדרת C-212 300 airliner
מטוס נוסעים מסחרי עם 26 מושבים
מטוס נוסעים מסדרת C-212 300 utility
גרסת שירות אזרחי 23 מושבים
גרסת שירות אזרחי עם מנועי Pratt & Whitney Canada PT6A-65
גרסה משודרגת עם תפוקה מקסימלית של 925 כ"ס (690 קילוואט) מונעת באמצעות זוג מנועי TPE331-12JR-701C, קיבולת מטען גדולה יותר ואוויוניקה משודרגת שעברה מתחת לרצפה אל האף.
המטוס טס לראשונה ב-4 באפריל 1997, והחליף את סדרה 300 בייצור משנת 1998. בשנת 2008 PTDI האינדונזית הפכה ליצרנית הבלעדית של משפחת NC-212 בעקבות סגירת קו ייצור מקביל בסאן פבלו, ספרד.
גרסה משופרת של סדרת 400, מונעת בזוג מנועי Honeywell TPE331-12JR-701C, עם תפוקה מקסימלית של .
B&H איירליינס – מפעילה לשעבר
Sevenair – שישה מטוסי חיל האוויר הפורטוגלי לשעבר שנרכשו ב-2018
אקסקיוטיב איירליינס – פעלה בשירות אמריקן איגל באיים הקריביים מסן חואן, פוארטו ריקו, עבור אמריקן איירליינס
פישר בראדרס איירליינס – פעלה בשירות נורת'ווסט איירלינק עבור נורת'ווסט איירליינס וגם בשירות אלגני קומיוטר
גולף אייר – פעלה בשירות אייר פלורידה קומיוטר עבור אייר פלורידה
ג'ט אקספרס – פעלה בשירות טרנס וורלד אקספרס עבור טראנס וורלד איירליינס
פרזידנטיאל איירווייז – בבעלות בלאקווטר
חיל האוויר של אבו דאבי – ארבעה מטוסים נמסרו ב-1982.
חיל האוויר של אנגולה – 12 מטוסים הוזמנו ב-1985; שמונה נמסרו באותה שנה, וארבעת הנותרים ב-1986. שני מטוסים עדיין פעילים נכון לדצמבר 2021.
משמר החופים הארגנטינאי – חמישה מטוסים נמסרו בין 1988 ל-1990.
חיל האוויר הארגנטינאי – שלושה מטוסי C-212.
חיל האוויר של ארצות הברית – 41 מטוסי קאסא סדרה 100.
צבא אוסטרליה – שני מטוסי C-212-400 הושכרו מחברת Skytraders לבית הספר לצניחה של כוחות ההגנה של אוסטרליה.
חיל האוויר של אורוגוואי קיבל בין השנים 1981 ל-1982, חמישה מטוסי C-212-200, בהמשך החזירו שניים מהם ל-CASA עקב בעיות כלכליות.
ומטוס נוסף התרסק באוקטובר 2009 בהאיטי.
בשנת 2009 קנה חיל האוויר שני מטוסים נוספים, מדגם C-212-CE, יד שנייה ממשמר החופים השוודי.
חיל האוויר הבוליביאני – מטוס אחד נמסר ב-1989
חיל האוויר הבוטסואני – מטוס אחד נמסר ב-1985, והועבר מאוחר יותר לחיל האוויר של דרום אפריקה.
חיל האוויר של כוחות ההגנה של בוטסואנה – שלושה מטוסים עדיין בשירות נכון לדצמבר 2021
חיל האוויר הצ'אדי – שני מטוסים נמסרו ב-1988
חיל האוויר הצ'יליאני – שישה מטוסים נמסרו ב-1978, שלושה מהם נותרו בשירות נכון ל-2015.
צבא צ'ילה – מטוסים לשעבר של חיל האוויר הספרדי.
מטוסי C-212-100 יוצאים משירות ומוצעים למכירה.
שניים נותרו בשירות נכון לדצמבר 2015.
חיל הים הצ'יליאני – ארבעה מטוסים נמסרו ב-1978
חיל האוויר הקולומביאני – ארבעה מטוסים עדיין בשירות נכון לדצמבר 2021
צבא קולומביה – שלושה מטוסים עדיין בשירות נכון לדצמבר 2021
חיל האוויר הסינגפורי – חמישה מטוסים מדגם C-212M נרכשו ב-1979, הוצאו משירות בשנות ה-90.
חיל האוויר של דרום אפריקה – שני מטוסים שסופקו לחיל האוויר הבוטסואני נכנסו לשירות בדרום אפריקה לאחר פירוק הבנטוסטן.
חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה – שישה מטוסים נרכשו בתחילת שנות ה-90.
חיל האוויר הספרדי – 88 מטוסים סופקו משנת 1974 ואילך.
חלקם נמכרו למדינות אחרות או הוצאו משירות.
משמר החופים הספרדי – מפעיל כמה מטוסי C-212 למשימות חיפוש והצלה.
חיל האוויר המלכותי של תאילנד – מפעיל מספר מטוסים מסוג C-212 למשימות תובלה.
חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות – ארבעה מטוסים נרכשו בשנת 1982.
חיל האוויר הוונצואלי – מפעיל מספר מטוסים מסוג C-212 במשימות תובלה והצלה.
המשמר הלאומי של ונצואלה – מפעיל מטוסי C-212 לצרכים פנימיים.
חיל האוויר של זימבבואה – שני מטוסים נכנסו לשירות בשנת 1988.
נכון לספטמבר 2011, מטוסי קאסא C-212 היו מעורבים ב-71 תאונות עם סך של 558 הרוגים.
מפרט המטוס לפי סדרה 400
קיבולת דלק: 2,040 ליטר / 1,600 ק"ג דלק פנימי ו-1,000 ליטר דלק עזר בתא הנוסעים או 2x750 ליטר דלק עזר בתא הנוסעים ו/או 2x 500 ליטר דלק עזר מתחת לכנפיים
טווח: 835 ק"מ עם מטען צבאי מלא
שיעור טיפוס: 8.3 מטר לשנייה
עד 500 ק"ג של חימוש על שתי נקודות התקנה.
בדרך כלל, מקלעים או תותחים אוטומטיים.
קאסא (בקיצור: CASA, ר"ת בפורטוגזית: Construcciones Aeronáuticas SA, בתרגום של "בניות אווירונאוטיות בע"מ") הייתה יצרנית מטוסים ספרדית שנוסדה ב-1923. בשנת 1999 קאסא הפכה לחברת בת של איירבוס ושמה שונה אל EADS CASA, ובשנת 2009 מוזגה לתוך איירבוס, כשחטיבת מטוסי התובלה הצבאיים שלה מוזגה לתוך איירבוס מיליטרי.
קאסא עסקה בתכנון ובייצור מטוסי תובלה צבאיים כגון קאסא C-212 אביוקאר, CASA CN-235, CASA C-295 ומטוסי אימון/תקיפה כמו CASA C-101.
מטוס CASA III: מודל 1929 דו-מושבי
מטוס CASA 1.131 יונגמן, גרסה בנויה ברישיון של Bücker Bü 131
מטוס CASA 2.111, גרסה בנויה ברישיון של היינקל 111
מטוס CASA 352, גרסה בנויה ברישיון של יונקרס Ju 52
מטוס CASA C-112, מטוס אימון דו-מושבי
מטוס CASA C-127, גרסה בנויה ברישיון של דורניה דו 27
מטוס CASA CN-235: מטוס נוסעים ותובלה צבאית
מטוס CASA SF-5A, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ F-5A
מטוס CASA SF-5B, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ F-5B
מטוס CASA SRF-5A, גרסה בנויה ברישיון של נורת'רופ RF-5A
גרסה בנויה ברישיון של Polikarpov I-15
גרסה בנויה ברישיון של פוליקרפוב I-16
איירבוס מיליטרי: שימשה כקבלן משנה של איירבוס A400M Atlas
בואינג: שימשה כקבלן משנה לאספקת חלקים למטוסי נוסעים אזרחיים
יורופייטר: שימשה כקבלן משנה לאספקת הכנף הימנית של כל מטוסי יורופייטר טייפון
קָאסָאנֶה טֶטוֹ (ביפנית: 重音テト; באנגלית: Kasane Teto, לעיתים מכונה טֶטוֹ קָאסָאנֶה) היא זמרת וירטואלית יפנית, המזוהה בעיקר כדמות המפורסמת ביותר בתוכנת הסינתיסייזר הקולי החינמית UTAU.
קאסאנה טטו נוצרה במקור ב-1 באפריל 2008 כחלק ממתיחת אחד באפריל בפורום היפני הפופולרי 2channel.
המשתמשים הציגו אותה בטעות כ"ווקאלואיד" חדש בסדרה של חברת קריפטון פיוצ'ר מדיה (החברה שיצרה את האטסונה מיקו וקאגאמינה רין ולן), במטרה להטעות את קהילת המעריצים.
למרות מקורה כבדיחה, הדמות זכתה לפופולריות עצומה, ובעקבות דרישת הקהל הוקלט לה בנק קולי ששוחרר עבור תוכנת UTAU זמן קצר לאחר מכן.
עיצובה הוויזואלי של קאסאנה טטו מתאפיין בשיער אדום-ורוד האסוף בשתי קוקו בצורת מקדחים "Twin Drills" ובלבוש בעל סממנים צבאיים עתידניים.
על פי הביוגרפיה הבדיונית שלה, היא מוצגת כ"כימרה" (יצור המשלב תכונות של אדם ודרקון) וכבת 31, למרות המראה הצעיר שלה.
במשך שנים נחשבה קאסאנה טטו לסמל של תרבות ה-Doujin (יצירה עצמאית) ביפן.
בשנת 2023, לרגל חגיגות ה-15 ליצירתה, שוחרר עבורה בנק קולי מבוסס בינה מלאכותית לתוכנת Synthesizer V, צעד שביסס מחדש את מעמדה כאחת הזמרות הווירטואליות המשפיעות והמוכרות ביותר בתעשייה, גם מחוץ לקהילת ה-UTAU.
קאסארי (באסטונית: Kassari) הוא אי קטן באסטוניה.
הוא ממוקם בים הבלטי, דרומית-מזרחית ובצמוד לאי היומאה.
קאסארי שייך למחוז היו, לנפת קיינה.
האי מוזכר בכתובים לראשונה בשנת 1564 בשם קסקסארה (Kaskesara).
מבין המבנים הראשונים שנבנו באי ושרדו עד ימינו נמנית הקפלה, שהוקמה ככל הנראה במהלך המאה ה-18 במקום מבנה עץ ישן יותר.
זוהי הקפלה היחידה באסטוניה שגגה מכוסה בקש.
במאה ה-18 נבנתה באי אחוזה גדולה, אך המבנים היחידים ששרדו ממנה הם בית הגנן, בית האמן, ושרידי חומות שתחמו את הגנים, אשר באופן אירוני, הם אלו שדווקא נבנו בתקופה יותר מאוחרת (סוף המאה ה-19).
בשנת 1863 נבנה באי בית-ספר במקום בו מקודם עמדה חווה, צמוד לספריה.
מתחילת המאה ה-19 התפתח בכפר אוריאקו שבמערב האי נמל קבע.
הנמל משמש כיום גם כמרינה.
כיום מתגוררים באי כ-300 תושבי קבע בארבעה כפרים.
באי שוכן מוזיאון לזכרה של הסופרת הפינית איינו קאלאס וכן מוזיאון למורשת האי.
שטח האי הוא 19.3 קמ"ר, החוף נמתח לאורך של 59 קילומטרים והנקודה הגבוהה בעיר מגיע ל-15 מטרים מעל פני הים.
כביש בשם דרך אוריאקו מחבר את האי להיומאה.
ככל הנראה נגלה האי לפני כ-3,000 שנים עקב שקיעת מפלס הים.
לפני כ-1,000 שנים היה האי הנוכחי למעשה שני איים שהים הפריד ביניהם.
באי מפרצים רבים, והוא מוקף בארבעה איים ובכ-20 איונים קטנים יותר, אשר רובם סלעים קטנים.
ישנם רק 90 בתים בכל האי.
קאסארי קרוב מאוד להיומאה והכביש מחבר אותו להיומאה ממזרח וממערב, לכן, רבים לא מחשיבים אותו לאי.
באי אין יערות צפופים, שלא כמו היומאה, אלא עצים מפוזרים.
בדרום-מערב האי ישנה רוח חזקה מאוד, אך מימיו הם מהחמים באסטוניה.
קאסטאווי קי הוא אי פרטי באיי הבהאמה המשמש אתר עצירה לספינות קו הספנות של דיסני: דיסני מג'יק ודיסני וונדר.
האי נקרא בעבר "קי גורדה" (Gorda Cay) ושמו שונה עת נרכש בשלמותו על ידי חברת וולט דיסני (הדבר ייחודי - שכן חברות הספנות האחרות הנוסעות באזור הים הקאריבי חוכרות את האיים ולא רוכשות אותם).
בשל רכישת האי יכולה חברת וולט דיסני לשלוט באופן מוחלט במתרחש בו, ואף הנפיקה בולים המאפשרים שליחת מכתבים מהאי, וכן דולר דיסני הוא הילך חוקי באי.
עלות רכישת האי המשוערת הייתה 25 מיליון דולרים.
כמו יתר פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני, לאי יש תמה, וכל מבני האי בנויים בהתאם - האי מתאר כפר שנבנה על ידי קבוצת אנשים שספינתם נטרפה בים - ה"כפר" בנוי מ"שרידי הספינה הטרופה", אולם הכפר הוא למעשה מלון מפואר.
בחופי האי מוצגת ספינת "ההולנדי המעופף", המופיע בסרטי שודדי הקאריביים: "תיבה של איש מת" ו"סוף העולם".
באי נבנה רציף מיוחד המתאים לספינות קו הספנות, והמבקרים באי אינם נדרשים להגיע אליו בסירות.
היות שהאי פרטי, נשלט מספר המבקרים בו בכל רגע נתון, על מנת למנוע צפיפות וכדי שהאי ייראה ריק.
כל תושבי האי הם אנשי צוות שכירים של חברת וולט דיסני, כמו כן באי יש חוף מיוחד נפרד המיועד לאנשי הצוות של הספינות והאי המאפשר להם לנוח בנפרד מהמבקרים.
מוצרי המזון ומוצרי הצריכה של האי מובאים על ידי ספינות קו הספנות.
מי השתייה באי הם מי ים מותפלים.
קאסטיון דה לה פלאנה (בספרדית: Castellón de la Plana; בוולנסית: Castelló de la Plana) היא עיר הבירה של מחוז קאסטיון בקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד.
העיר נמצאת במזרח חצי האי האיברי, על חוף הים התיכון.
העיר הוקמה רשמית ב-8 בספטמבר 1251, לאחר כיבוש הממלכה המורית על ידי חיימה הראשון, מלך אראגון ב-1233. העיר תמכה בארכידוכס קרל במלחמת הירושה הספרדית, אך לבסוף נכבשה על ידי כוחות פליפה החמישי.
העיר החלה להתפתח בתחילת המאה ה-19, אולם ההתפתחות נבלמה בעקבות מלחמת חצי האי נגד נפוליאון.
קאסטה היא מעמד חברתי נוקשה שאדם נולד לתוכו וכמעט אינו יכול להשתחרר ממנו.
מעמד חברתי זה מבנה את זהותו של האדם, ובכלל זה את טווח עיסוקיו האפשריים, מנהגיו, טקסיו, הנורמות לפיהן ינהג, מערכת הסמלים אליה הוא מחויב, ועוד.
מערכת חברתית המבוססת על קאסטות היא מערכת ריבודית אנדוגמית המסווגת את החברים בה על פי מוצא ההורים, כך שהניעות החברתית בין הקאסטות השונות כמעט אינה אפשרית.
שיטת הקאסטות דומיננטית בעיקר בהודו, אך ניתן למצוא אותה גם במקומות אחרים, כגון שכבת הכוהנים הזורואסטריים (מגים), במידה רבה בנפאל, חלוקה לצבעים בזמן האפרטהייד בדרום אפריקה, בתקופה הקדם-מודרנית הייתה שיטת הקאסטות נפוצה בתרבויות שונות בעולם, כגון ביפן הפאודלית, בסין, באירופה (שם נקראה שדרה חברתית).
קאסטה אינה כת, לכן בניגוד לטעות רווחת בשפת הדיבור, מערכת הקאסטות אינה מערכת של כתות.
במהלך ההיסטוריה של הודו, ועם הכיבוש הארי (סביב 1500 לפני הספירה), נוצרו מעמדות הקיימים בהודו עד היום.
לפי תאוריות עכשוויות, הארים הביאו איתם להודו את שיטת הקאסטות וגם את הוודות (כתבי הדת), התומכות בשיטה זו.
החלוקה הראשית של מערכת הקאסטות היא לווארנות (מעמד חברתי) ובתוכה חלוקה משנית לאלפי ג'אטי (מקצועות).
הווארנה העליונה – כוהנים/הברהמינים, וארנה שנייה – לוחמים, וארנה שלישית – סוחרים, וארנה רביעית – פועלים.
וארנה נוספת מחוץ למדרג הווארנות והתחתית מכולן היא וארנת הטמאים (שידועים כ"דלית"), וגם בה יש קאסטות נפרדות (קאסטה של פושטי עור, קאסטה של מלקטי זבל וכדומה).
תרגום המילה וארנה הוא "צבע": הצבעים הבהירים יותר היו בראש ההייררכיה, והצבעים הכהים – בתחתיתה.
מסורת קאסטות ואיסור אפליה בחוק
אמונתם היא כי רק גופו של האדם מת, ואילו הנשמה עוברת לעולם האלים ומשם מתגלגלת לגוף אחר, של אדם או בעל חיים.
מכאן שסבלו או עושרו של אדם בעולם הזה הוא תוצאה של מעשיו בגלגול הקודם.
הקולוניאליזם הבריטי שערך סקרי אוכלוסין וסיווג כל אדם לפי קאסטה או ג'אטי קיבע את החלוקה לפי קאסטות.
מנהגים: שיוך לקאסטה מסוימת מחייב דפוסי התנהגות, הן בין חברי הקאסטה לבין עצמם והן בין חברי הקאסטה לחברי קאסטות אחרות.
למשל – קאסטות מסוימות אוסרות על אכילת מאכלים מסוימים או על מגע גופני עם חברי קאסטות אחרות.