tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האליפות הקריבית במשקל כבד של WWC (פעם אחת)
אליפות אירופה של ה־WWF (פעם אחת)
האליפות הבין־יבשתית של ה־WWF (פעמיים)
אליפות הזוגות העולמית (פעם אחת) – עם לאנס סטורם
ואיקיקי הוא מחוז הנמצא בשטח השיפוט של הונולולו עיר הבירה של הוואי ונחשב לאחד ממרכזי התיירות המרכזיים בהוואי.
פירוש השם ואיקיקי הוא "זרבובית מים" בשפת הוואי, על שם שפע המים שקיים במקום, בשל הנהרות והנחלים שהזינו במים את אזור הביצות.
ואיקיקי התפרסמה במיוחד הודות לחוף הים עם החול הלבן והמים הצלולים והשלווים המתאימים ללימוד גלישה בים, אך גם בזכות אתרים אחרים הכוללים את פארק קפיולאני, השמורה הצבאית פורט דה רוסי, לגונת קהאנאמוקו (Duke Paoa Kahanamoku Lagoon), חוף קוהיו, ומפרץ עלא וואי.
בוואיקיקי קיימים 90% מבתי המלון בהונולולו ובתוכם מלונות היסטוריים שנבנו בתחילת המאה ה-20 ומלונות נופש מודרניים רבי קומות.
ואיקיקי הוא חצי אי הבולט לתוך הים, שוכן על החוף הדרומי של האי אוהאו.
במזרח, גובל חצי האי בתעלת עלא וואי (Ala Wai Canal).
בצפון מערב, דרום ודרום מערב מוקף על ידי האוקיינוס השקט.
בדרום מזרח גובל חצי האי בפארק קפיולאני, ומכתש ראש היהלומים (Diamond Head).
הרחוב הראשי בוואיקיקי הוא קאלאקאואה (kalakaua avenue), הנקרא על שמו של המלך קאלאקאואה, ובו נמצאים מלונות יוקרה (רויאל הוואי, שרתון, הייאט, מלון מואנה-סרפריידר ואחרים), חנויות מותגים (שאנל, לואי ויטון, פראדה, כריסטיאן דיור, אפל ועוד) וחנויות מותגים של בגדי ומוצרי גלישה.
רחוב ראשי נוסף הוא שדרת קוהיו (Kūhiō Avenue) הנקראת על שם הנסיך קוהיו, ומפורסמת בזכות המסעדות, בתי הקפה וחיי הלילה שבה.
הטמפרטורה ברוב השנה נעה בין 75–85 מעלות פרנהייט (29-24 מעלות צלזיוס).
וכמות הגשם הגדולה יורדת בחודשים נובמבר-ינואר.
מחוז ואיקיקי מהווה חלק חשוב בהיסטוריה של האי אוהאו.
ואיקיקי היה אזור ביצות שמי נהרות ונחלים זרמו אליו בשפע.
קיימת סברה שבשנת 1400 צ'יף קאלאמאקואה (Chief Kalamakua) עיצב את השטח כדי לנצל את שפע המים הזורמים, על ידי בניית בריכות דגים ושתילת חלקות של צמחי טארו.
בסביבות שנת 1450 נחשב חצי האי ואיקיקי כמרכז השלטון של האי אוהאו.
בשנת 1794 התקיים בוואיקיקי קרב היסטורי.
קאמהאמאה הראשון (Kamehameha I) הגיע לוואיקיקי מ"האי הגדול" (Big Island) עם צי של סירות קאנו, וכבש את ואיקיקי מידי השבט שישב במקום.
בשנת 1778 התגלו אוהאו ואיי הוואי האחרים על ידי ג'יימס קוק שנחת באי קאואיי - האי הרביעי בגודלו.
במאה ה-19 הייתה הונולולו שכללה בתוכה את אזור ואיקיקי כפר דייגים קטן, אשר שגשג במהרה הואיל ושימש כמקום עגינה לספינות סוחר שסחרו בפרוות עם המזרח וכן לספינות דיג וציד לווייתנים.
המלך קאמהאמאה הראשון העביר את חצר מלכותו כדי לשלוט ולהשגיח על המסחר שהתפתח כתוצאה מהעגינה של הספינות הרבות שהגיעו.
מצב זה הפך את אזור החוף לנקודה חשובה בהיסטוריה של המקום.
באמצע 1800, בימי שלטונם של קאמהאמאה הרביעי והחמישי, הפך אזור ואיקיקי למרכז קיט ונופש.
שבהמשך התחילו להגיע תיירים לאזור.
בסוף המאה ה-19 הקימה ארצות הברית בסיסים צבאיים באוהאו, ובעקבות הקמתם גדלה התיירות בוואיקיקי שהפך ליעד תיירותי.
בשנת 1901 נבנה מלון מואהנה, במקביל הורחבו הרחובות, נבנו גשרים ונוקזו הבריכות.
כמו כן, הוחל בייבוש הביצות על ידי חפירת תעלת עלא וואי שהסתיימה בשנת 1928.
ב-7 בדצמבר 1941 הופצץ בסיס פרל הארבור על ידי היפנים, הפצצת הבסיס קטעה את זרם התיירים שהגיעו לוואיקיקי, ומלון מואנה שימש את החיילים למנוחה והפוגה.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד היום חזר האזור לשמש כאתר תיירות.
פסל דמותו של דיוק קהנאמוקו - הפסל - ז'אן גורדון פישר (Jan Gordon Fisher).
הפסל נחנך בשנת 1990. תיאור הפסל: גובהו 9 פיט (2.7 מטר), "איש המים" עומד בגבו אל הגלשן, ומקבל את כולם בזרועות פתוחות, בשני צדדיו חניתות הוואי ולמרגלותיו הקדשה.
ארבע אבנים גדולות של סלע וולקני - אבני קפאמהו (Stones of Kapaemahu) המייצגות את ארבעה האבות שהגיעו להוואי, והתפרסמו בחוכמתם ובכוחות הריפוי שלהם.
פסל הנסיך קוהיו - הפסל - סין בראון (Sean Browne).
הפסל נחנך בשנת 2002. תיאור הפסל: הפסל עשוי ברונזה, מוצב על בימת אבן אשר בתחתיתה שלט.
הנסיך קוהיו לבוש חליפת עסקים בדומה לחליפה שלבש בהיותו ציר בקונגרס האמריקאי, על החליפה הוא עוטה שכמייה, מחזיק בידו מגילה שהיא סמלית לתרומתו להוואי.
בוואיקיקי התפתח סגנון מוזיקלי שנקרא hapa-haole, שהוא סוג של סגנון מוזיקה הוואית.
הלחן והנושא הם הוואיים והמילים באנגלית.
עליית המוזיקה ההוואית זכתה לפרסום רב בשנת 1934 ואילך, כאשר הזמר הארי אוונס (Harry Owens) ולהקתו הפכו לסמל באי.
הודות להם הושקה תוכנית הרדיו הפופולרית העולמית Hawaii Calls, ששודרה מחצר מלון מואנה בין השנים 1935–1975, כאשר סימן ההיכר שלה היה רעש גלי הים הנשברים למרחוק.
לאור הצלחתו של הארי אוונס הגיעו זמרים ושחקנים רבים לוואיקיקי כמו ביל קרוסבי, שירלי טמפל, קלארק גייבל, פרנק סינטרה ואחרים.
הסופר האמריקאי ג'ק לונדון וגולשי הוואי ג'ורג' פרית' ודיוק קהנאמוקו, הביאו לידיעת הציבור הרחב את ספורט גלישת הגלים בוואיקיקי ובכל שטח האי אוהאו.
ג'ק לונדון שביקר בהוואי, פרסם כתבות על גלישת גלים בעיתונות האמריקאית.
מספר שנים מאוחר יותר התוודע הציבור הרחב לספורט זה, לאחר שדיוק קהנאמוקו, שחיין יליד הוואי, זכה במדליית זהב בגלישה והוזמן לאוסטרליה בכדי להדגים את סגנונות השחייה והגלישה שלו.
בשנת 1953 אירח מועדון הגלישה של ואיקיקי את אליפויות הגלישה הבינלאומיות הראשונות לגברים ונשים.
ואיקיקי מפורסמת בזכות חוף הים הנמצא בתחומה, אשר כמעט כולו מעשה ידי אדם, והתיירים הרבים הבאים למקום במשך שנים רבות מכניסים לענף התיירות בוואיקיקי הכנסה של 42% מכלל הכנסות המדינה בתיירות.
התיירים מגיעים לרצועת החוף מול המלונות Royal Hawaiian ו-Moana Surfrider, ומנסים לגלוש ולתפוס את הגלים המתנפצים אל החוף, היכולים לעיתים להגיע עד לגובה של תשעה מטרים.
חוף הים בוואיקיקי מורכב ממספר חופים קטנים המתחברים לחוף אחד גדול: חוף Waikīkī, Duke's Beach, Kūhiō Beach, Queen's Surf Beach.
אולם, החוף הולך ונהרס כתוצאה משחיקה שהחלה במאה ה-19 המתרחשת בשל עליית פני הים וגורמת מדי שנה להצפה של כמטר מהחוף.
התוצאה הייתה הרסנית הואיל וחול נסחף דרך החור שנוצר בשונית; (5) גורם נוסף לשחיקה הוא הנטטוריום (בריכה שהוקמה לזכר חיילי מלחמת העולם הראשונה), כאשר קירות הבריכה על סף קריסה, חול גולש לבריכות השחייה, ויש לשאוב אותו.
לאור זאת מתקיימים דיונים האם להרוס את הבריכה ולהקים משהו אחר במקומה או לשפץ אותה.
לפי נתוני דוח חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, עד שנת 1950 נספרו כ-80 סוגי מבנים שהוקמו ונבנו על רצועת החוף.
מדי פעם נעשו מאמצים להילחם בשחיקה, ומה שנעשה הוא תחזוקה של החוף והסכום הגיע למיליוני דולרים.
יתרה מכך, הבלייה של החוף הביאה לכך, כי מועצת העיר הונולולו הטילה מס על כ-6,500 בעלי עסקים באזור החוף המשתרע מנמל עלא
וואי ועד לחוף קאימאנאה ועל בעלי עסקים בתעלת עלא וואי, במטרה לגייס כ-600,0000 דולר מדי שנה, כדי לחדש ולשפץ את החופים הללו.
אך בעלי העסקים התנגדו והחוקים לא הובאו לאישור.
נבנה בשנת 1951, והוא נמצא בין מלון שרתון למלון מוהאנה.
החוף נקרא על שם הנסיך קוהיו ג'והה קאלאניאנאהול (Prince Johah Kuhio Kalanianaole), ומכונה בריכות Kūhiō, הואיל והוא מחולק על ידי שני קירות בטון הנמתחים לתוך האוקיינוס ומהווה מתחם שחייה רגוע ושקט.
בחוף שלוש נקודות ציון: פסל הנסיך קוהיו; פסל הדוכס קהנאמוקו; ארבע אבנים גדולות - אבני קפאמהו (Stones of Kapaemahu).
בשנת 2012 עבר החוף שיפוץ והרחבה בשל שחיקת הים.
בנוסף, נבנתה בו טיילת חדשה ונוספו מזרקות מים.
בשנת 1927, נבנה הנטטוריום - בריכת שחייה אולימפית בגודל 40x100 יארד.
הבריכה עוצבה על ידי האדריכל לואיס הובארט (Lewis Hobart) והוקדשה ל-10,000 אזרחי הוואי ששירתו במלחמת העולם הראשונה.
הבריכה הייתה ייחודית, כיוון שנבנתה על חוף הים וניזונה ממי ים.
שחיינים אולימפיים שחו בה ואף הביאו לפרסומה.
אחד מהם היה דיוק קהנאמוקו, השחיין האולימפי בהוואי שהצטרף לשחיינים כמו פרד קונו, דיק קליבלד, ג'וני וייסמולר וובסטר קראב.
אחרי פרל הארבור נלקחה הבריכה על ידי הצבא ושימשה למטרות הכשרה ואימון החיילים.
הבריכה סגורה לציבור, וקיימת תוכנית לשיקומה ושיפוצה בסך 11.5 מיליון דולר.
פארק קפיולאני ממוקם בקצה המזרחי של חוף ואיקיקי ושטחו 200 דונם.
הוא גובל בשדרות קאלאקאואה (Kalakaua Avenue), שדרת מונסאראט (Monsarrat Avenue) ושדרת פאקי (Paki Avenu).
בשנת 1876 התעניינה קבוצת אנשים בהקמת פארק ומתחם יריד במקום, ביניהם היה המלך דוד קאלאקואה (King David Kalakaua), מונרך הוואי (Monarch of Hawai'i), שהחליט לתרום שטח של 200 דונם שהכיל בתוכו ביצות, בריכות דגים ישנות, לגונות ואיים, לטובת הציבור, וקרא לפארק על שם אשתו - המלכה קפיולאני.
הפארק פתוח לציבור הרחב ומהווה אחד הפארקים הציבוריים הגדולים באואהו.
מחלקת הפארקים של העיר הונולולו והמחוז דאגו לשמר אותו ולפתח בו פעילויות פנאי החל משנת 1913. הפארק עובר שיפוץ בשלבים, שבמסגרתו נבנתה במה חדשה לקונצרטים והופעות, שביליו שופצו ועוד.
הוא מכיל בתוכו את גן החיות של הונולולו, גני שעשועים, מגרשי טניס, מגרשי כדורגל, מטווח חץ וקשת, מסלול ריצה באורך 3 ק"מ המהווה חלק ממסלול מרתון הונולולו, פינות פיקניק מוצלות ומשטחי דשא פתוחים.
מתקיימים בו קונצרטים ומופעים בחוץ, ובכל יום ראשון אחר הצהרים מופיעה בו להקת הוואי המלכותית בקונצרט חינם.
גן החיות של הונולולו נמצא באזור שטח ואיקיקי ומופעל על ידי העיר ומחוז הונולולו.
הקרקע שייכת לקרן פארק קפיולאני לפי הסכם שנחתם בין רפובליקת הוואי לאגודת פארק קפיולאני, במטרה להשאיר את הפארק ובתוכו גן החיות כאזור טבעי, כדי שהמבקרים יוכלו להנות ממנו.
בשנת 1947 הוקצו 42.5 דונם מתוך פארק קפיולאני לטובת שטח גן החיות.
חברי אגודת הפארקים פיתחו את האזור בעזרת מענקים שניתנו להם על ידי המלך, כאשר הכוונה הייתה להציג את אוסף הציפורים הפרטי של המלך, שהגיע בשנת 1938 להיקף של שלושה מתחמי ציפורים גדולים, וכן ליצור מסלול מרוצי סוסים.
בשנת 1914 הוחל באיסוף בעלי חיים נוספים כאשר ההתחלה הייתה קוף, דב ופיל אפריקאי.
בשנת 1952 כבר הכיל הגן בנוסף לציפורים גם אוסף זוחלים ויונקים.
ב-1984 שונה מבנה הגן והוא חולק לשלושה אזורים אקולוגיים טרופיים: הסוואנה האפריקאית, יערות טרופיים באסיה ואמריקה ואיי האוקיינוס השקט.
בשנת 2021 עבר הגן שיפוץ, בשל דרישת האיגוד העולמי של גני חיות והאקווריומים.
הדרישה באה על מנת שגן החיות יוכל לקבל מחדש את ההכרה הרשמית שלו כגן חיות.
האקווריום נפתח ב-19 במרץ 1904, ידוע בשם "האקווריום של הונולולו" והוא אחד האקווריומים הציבוריים והוותיקים בארצות הברית.
הוא הוקם כמיזם מסחרי על ידי חברת "Honolulu Rapid Transit and Land Company" שמימנה את המיזם במימון פרטי, ומטרתה הייתה להציג לעולם את שוניות האלמוגים במקום.
עם פתיחתו נחשב כאקווריום בעל עושר הדגים הטוב בעולם.
בשנת 1919 הועבר האקווריום לרשות אוניברסיטת הוואי.
באקווריום קיימים יותר מ-420 מינים וסוגים של בעלי חיים השוכנים במי האוקיינוס השקט ובחופי הוואי, ביניהם הדג הלאומי של הוואי שנקרא הומוהומו נוקונוקו אפואאה (Humuhumu nukunuku apua'a), ובקיצור הומונוקו.
פארק פורט דה רוסי שוכן על חוף הים בוואיקיקי ויש לו את רצועת החוף הרחבה ביותר.
הפארק פתוח לציבור הרחב ונמצא תחת הסמכות השיפוטית של צבא ארצות הברית.
גודלו 71 דונם והוא נקרא על שמו של גנרל רנה אדוארד דה רוסי (René Edward De Russy) בוגר הווסט-פוינט, אשר שירת במלחמת האזרחים.
זהו אחד מתוך חמישה פארקים הנקראים בשם זה בארצות הברית.
הפארק הממוקם על חוף הים מכיל מגרשי שעשועים לילדים, פינות גריל, מגרשי פיקלבול (Pickleball), מתקני ספורט, מוזיאון צבאי ועוד.
מכתש ראש היהלום (Diamond Head)
מכתש ראש היהלום מכונה בפי תושבי הוואי Lēʻahi.
בשנת 1925 כונה המקום על ידי מלחים בריטיים בשם Diamond Hill אך שונה ל-Diamond Head.
הוא גובל בקצה המזרחי של ואיקיקי ומפורסם במסלול ההליכה ההיסטורי שלו, בנוף הנשקף ממנו ובהיסטוריה הצבאית שלו.
משתרע על שטח של למעלה מ-475 אקרים.
מכתש ראש היהלום נוצר לפני כ-300,000 שנה בהתפרצות וולקנית אחת וצורתו צלוחית.
אחת האטרקציות החדשות בוואיקיקי הוא מסורת הדלקת לפידים המפוזרים ברחבי האזור.
ניתן לראות עם השקיעה גבר שחום עור הרץ עם מקל אש בידו ברחוב או בבתי המלון ומדליק את הלפידים.
המלון הראשון שנפתח בוואיקיקי, נחשב כאחד המלונות ההיסטוריים בהונולולו.
הוא נפתח ב-11 במרץ 1901, והוכנס לרשימת המלונות של History Hotels of America.
בעל הקרקע שעליו מוצב המלון - וולטר צ'מברליין פיקוק (Walter Chamberlain Peacock), החליט להקים מלון באזור נטוש של ואיקיקי, ופנה לאדריכל אוליבר ג'י טראפגגן (Oliver G.
Traphagen) לעצב לו את המלון, ואת בניית המלון קיבלו על עצמם חברת האחים לוקאס (The Lucas Brothers).
המלון היה מפואר, והכיל 75 חדרי אירוח, מעלית שהייתה מבוססת על אנרגיה חשמלית, חדר ביליארד, ספרייה וכו'.
כאשר הפכה ואיקיקי לאטרקציה תיירותית, נחשב המלון לאחד ממקומות הלינה הטובים ביותר.
לשיא שגשוגו הגיע המלון בשנת 1934, כאשר הגיעו הזמר הארי אוונס (Harry Owens) ולהקתו שהפך לסמל של מוזיקה הוואית, הם שידרו לעולם מהמלון תוכנית רדיו שנקראה "הוואי קוראת" ("Hawaii Calls").
בשנת 1952 נבנה מלון סרפריידר (Surfrider Hotel) ממזרח למואנה וצורף למלון מואנה.
במשך השנים עבר המלון שיפוץ והרחבה ובשנת 1969 נמכר לרשת מלונות שרתון.
מלון רויאל הוואי הוא מלון מפואר המשתרע על שטח של 15 דונם, שנפתח ב־1 בפברואר 1927. הוא נחשב כמלון היסטורי והוכנס לרשימת המלונות של History Hotels of America.
שטח האדמה שעליו מוצב המלון נמצא בבעלות Kamehameha Schools [נאמנות שנוסדה על ידי הנסיכה פאואהי בישוף (Princess Bernice Pauahi Bishop), כאשר מטרתה לתמוך בבתי ספר לילדי הוואי], והמלון היה בבעלות חברת Kyo-ya Hotels and Resorts אשר חוכרת את הקרקע.
בשנת 1959 נמכר המלון בדומה למלון מואנה לרשת מלונות שרתון.
בבניית המלון הושקעו ארבעה מיליון דולר על ידי חברת Matson Navigation Co, ואדריכליו Warren & Wetmore נבחרו לבנותו כיוון שהיו מפורסמים בזכות מלונות אחרים שבנו בניו יורק (ריץ'-קרלטון, בילטמור, בלמונט ואחרים).
תיאור המבנה: המלון בעל ארכיטקטורה מיוחדת בסגנון ספרדי-מורי צבועה בוורוד, בן 6 קומות ומכיל 400 חדרים.
דיוק קהנאמוקו (Duke Kahanamoku)(1968-1890) - זכה במדליות זהב, כסף וארד עבור ארצות הברית בארבעה משחקים אולימפיים.
לימד גם גלישה על גלי הים, ונחשב כאבי הגלישה המודרנית.
ואילולואו (בסמואית: Vailuluu) הוא הר מצולה געשי שהתגלה בשנת 1975 בשטחה של סמואה האמריקנית.
הוא מתנשא מקרקעית הים ועד לעומק של 593 מטרים מתחת לפני הים, ונמצא בין האיים ו בקצה המזרחי של שרשרת האיים של .
הר המצולה הבזלתי נחשב כמסמן את המיקום הנוכחי של הנקודה החמה של סמואה.
פסגת ואילולואו מכילה קלדרה רחבה סגלגלה שרוחבה כשני קילומטרים ועומקה 400 מטרים.
שני אזורי בקע עיקריים משתרעים מהפסגה מזרחה וממערבה, במקביל לכיוון של הנקודה החמה של סמואה.
בקע שלישי בולט פחות משתרע מדרום-מזרח לפסגה.
התפרצויות תועדו בוואילולואו בשנת 1973. ייתכן שנחיל רעידות אדמה בשנת 1995 היה קשור להתפרצות מהר המצולה.
מים עכורים מעל הפסגה מראים עדויות לפעילות תימרה הידרותרמית מתמשכת.
אם יימשך הקצב הגבוה של ההתפרצויות עשוי ואילולואו לפרוץ מעל פני האוקיינוס ולהפוך רשמית לאי.
הר המצולה התגלה לראשונה בשנת 1975 לאחר שתועדה באזור פעילות סייסמית, כולל רעידות אדמה, והוא נודע במקור בשם הר הגעש רוקנה (Rockne) או הר המצולה פאפאפינה (Fa'afafine).
השם ואילולואו מתייחס לגשם קדוש שירד כביכול עם כל התכנסות של המלך האחרון של סמואה.
הוא ניתן על ידי תלמידי תיכון בסמואה בשנת 2000. חרוט נפאנואה (Nafanua) שבקלדרה קרוי על שם אלת המלחמה של סמואה.
כיום הר המצולה הוא חלק מ"המקלט הימי הלאומי של סמואה האמריקאית" (National Marine Sanctuary of American Samoa).
ואילולואו שוכן ממזרח לסמואה האמריקנית.
האי המזרחי ביותר טאו ממוקם 43 קילומטרים מערבית לוואילולואו.
רחוק יותר ממערב שוכנים האיים אופו-אולוסגה ומולי (Muli), ואילו הר המצולה מאלומאלו (Malumalu) ממוקם מדרום לאופו-אולוסגה.
אטול רוז והר המצולה מאלולו ממוקמים דרומית-מזרחית לוואילולואו.
ואילולואו הוא הר מצולה חרוטי המגיע עד לעומק של 593 מטר מתחת לפני הים וכולל קלדרה ברוחב 2 קילומטרים ובעומק של 400 מטרים.
החלק הגבוה ביותר של הר המצולה ממוקם על שפת המכתש המערבי שיש לו מראה מתולם.
בשולי הקלדרה ניתן למצוא שתי פסגות נוספות ושלוש פרצות; הפרצה העמוקה ביותר נמצאת בדרום-מזרח ועומקה 795 מטר.
להר המצולה צורה דמוית כוכב, עם שני רכסים בולטים ממזרח וממערב ורכס קצת פחות בולט מדרום להר הגעש; הוא כולל גם רכסים קטנים יותר למרגלותיו וצלקות בצורת אמפיתיאטרון ממפולות.
הנפח הכולל של הר הגעש מוערך בכ-1,050 קילומטרים מעוקבים וגובהו מעל קרקעית הים דומה לזה של הרי געש גדולים מבודדים כמו הר פוג'י, אם כי הוא קטן בהרבה מאיים געשיים מורכבים כמו הוואי.
קרקעית הים סביב ואילולואו היא בעומק של כ-5 קילומטרים.
בסיס ההר הוא בקוטר של 35 קילומטרים, ואוכף בעומק של 3,200 מטר מחבר אותו לטאו.
חרוט בגובה 300 מטר בקלדרה נושא את השם נפאנואה, ונוצר בשנת 2004 בחציה המערבי של הקלדרה.
לפני היווצרות החרוט, הכילה הקלדרה כמה מכתשי שקיעה.
ייתכן כי היה פעם בקלדרה חרוט גבוה יותר, שעלול היה להגיע לעומקים רדודים.
חרוט נפאנואה מורכב ברובו מלבת כרים.
נביעות הידרותרמיות נמצאות במספר אתרים בתוך הקלדרה ויש להן מאפיינים מגוונים, כולל נביעות בטמפרטורה גבוהה ונמוכה.
חלק הארי של הנביעות מתרחש במתחם המכונה "המכלול ההידרותרמי של החפיר הצפוני" (Northern Moat Hydrothermal Complex) והן מגיעות לטמפרטורות של 80°C, בעוד שמתחם אחר, המכונה ארובת הברזל של החומה הדרומית (South Wall Fe Chimney) פולט מים בטמפרטורות של 20°C בנביעות מסיביות.
הפעילות ההידרותרמית משפיעה על המים בתוך המכתש, והופכת אותם עכורים וחמים יותר מהמים באוקיינוס החופשי.
נביעות הידרותרמיות בטמפרטורה נמוכה נמצאות גם ברכס המערבי של ואילולואו.
נראה כי הנוזלים ההידרותרמיים הנפלטים במכלול ההידרותרמי של החפיר הצפוני עשירים בסולפידים, ונצפו טיפות פחמן דו-חמצני בנוזלים שנפלטו.
חלקיקים שנפלטים מהנביעות בחלק מהמקומות מפחיתים את הראות מתחת למים עד פחות מ-2 מטרים והנוזלים הנפלטים מושפעים מתהליכים מורכבים של ציפה, זרמי ים וערבוב ברגע שהם נכנסים למי הים.
הזרימה הכוללת נאמדת בכ-0.13 קילומטרים מעוקבים ביום (1,500 מטרים מעוקבים לשנייה).
ההספק הכולל של המערכת ההידרותרמית מוערך בכ-610–760 מגה-ואט והיא יוצרת תימרות הידרותרמיות משמעותיות בקלדרה.
המים שעברו שינוי משתרעים למרחק מהר הגעש.
ואילולואו שוכן בקצה המזרחי של השרשרת הגעשית של סמואה ונחשב למיקום הנוכחי של .
הנחה זו מבוססת הן על מיקום הר המצולה והן על יחסי האיזוטופים בדגימות הסלעים שנלקחו ממנו.
גיל סלע צעיר אובחן גם בהר המצולה מאלומאלו, מה שמרמז כי הנקודה החמה מזינה כרגע את שני הרי הגעש ויוצרת שתי שרשראות געשיות נפרדות.
שני הרי געש אלה הם נקודות הקצה של שתי שושלות הרי געש נפרדות באיי סמואה.
סמואה ממוקמת רק צפונית-מזרחית לפינה הצפונית של שקע טונגה, שם עובר הלוח הפסיפי הפחתה.
קרבה זו לשקע היא ככל הנראה הסיבה לכך שעדיין יש באיים הגעשיים העתיקים יותר פעילות געשית, כמו פעילות בין השנים 1905–1911 על האי שהובילה במקור להשערות שמקור הפעילות הגעשית אינו נקודה חמה של איי סמואה.
עם זאת, היווצרות האיים מציגה מגמה בכיוון מזרח וראיות לסלעים צעירים יותר ויותר בכיוון זה, אשר התפרשו כמשקפים שרשרת הרי געש מתקדמת המתחילה בוואילולואו ובהר המצולה מאלומאלו.
הר המצולה מלולו (Malulu Seamount) ואטול רוז ממזרח לוואילולואו אינם קשורים למערכת הנקודה החמה בסמואה.
בצד השני של השרשרת הגעשית נמצאים הרי המצולה "לאלה רווח בנק" (Lalla Rookh Bank), קומבה בנק (Combe Bank) ו"אלקסה בנק" (Alexa Bank) שהם תוצרים עתיקים יותר של הנקודה החמה של סמואה.
מקורה של השרשרת הגעשית של סמואה הוסבר באמצעות הנקודה החמה המושפעת משקע טונגה או באמצעות שבר של קרום האוקיינוס השקט.
כיום התיאוריה המועדפת היא כי השרשרת של סמואה היא שרשרת געשית שנוצרת על ידי נקודה חמה ואילו מקורה של הגעשיות הצעירה "החריגה" הוא בפעולת הגומלין בין האיים ושקע טונגה והעתק חילוף שכן.
נקודה חמה זו נמצאת בהשפעת זרמי מעטפת כדור הארץ המופעלת על ידי שקע טונגה, המעוותים את תימרת המעטפת העולה ומשנים גם את שטף העלייה שלה.
פעולת גומלין זו החלה רק לאחרונה.
מהר הגעש נדלו בזלת אלקלית ו.
הסלעים הגעשיים בוואילולואו משקפים הרכב מאגמה המכונה "מגמה בקצה של סוג 2" (end-member magma type 2, בראשי תיבות EM2), אם כי ישנם הבדלים ניכרים בין הגאוכימיה של יחידות געשית שונות בוואילולואו.
עדויות להתמרה הידרותרמית כוללות קוורץ בדגימות סלע.
ארובות תחמוצת ברזל בגדלים שנמדדו בין סנטימטרים למטר נוצרו על ידי נביעות הידרותרמיות בטמפרטורה נמוכה.
הוערך שטף מסה כולל של 5.5 טון ליום של מנגן.
מרבצי סולפידים ותחמוצות הידרותרמיים עשויים להפוך למטרות לכרייה.
בוואילולואו חיים חיידקים שונים, כולל על בזלות, הקשורות לחיידקים מהר המצולה טנגארואה ברכס קרמדק הר המצולה לוהי בהוואי וברכס המזרח-פסיפי.
במשקעים מחרוט נפנואה ובשטיחי ברזל זוהו בעיקר כמה שמרים צבעוניים ופטריות אחרות וייתכן שהם ממלאים תפקידים חשובים במערכות האקולוגיות של ואילולואו.
מחצלות מיקרוביאליות בעובי של 2–4 סנטימטרים (אם כי עשויות להיות עבות יותר בשקעים) נמצאו בוואילולואו.
לעיתים קרובות הן מכילות תחמוצת ברזל.
הייצור הנרחב של על ידי מיקרואורגניזמים עשוי לא רק לשמש להנגשת ברזל אלא גם להפחתת לכידה של האורגניזמים בתוך תחמוצות ברזל.
גופרית, מנגן וברזל עשויים לשמש תורמי אלקטרונים בחילוף החומרים של האורגניזמים בוואילולואו.
באתר התגלו פרוטאובקטריה המחמצנים מימן גופרתי, ברזל, מנגן ומתאן.
ספוגנים נצפו בפרצות של שפת הקלדרה וכנראה מסתמכים על מים עתירי חומרי מזון הנכנסים מהאוקיינוס, ואילו חבצלות ים, רפיונתאים (Alcyonacea), נחשוני ים וספוגיים נמצאו באזור הפרצה המערבית של ואילולואו.
באזורים שאינם הידרותרמיים, שולטים קווצי עור, אלמוגי השמונה (Octocorallia), וספוגיים במשטחים, ובאזורי הפסגה נצפו סרטנים קצרי בטן, צלופחים אלמוגי השמונה ותמנונים.
אוכלוסיות הצלופחים העניקו לחלק זה של הר הגעש את הכינוי "עיר הצלופחים".
הצלופחים מתקיימים על מיני מזון המגיעים בזרמי ים, כמו סרטנים.
ישנם הבדלים בין בעלי החיים בחלקים שונים של הר הגעש.
לדוגמה, המים המחומצנים וזמינות שרימפס כמקור מזון מושכים צלופחים לפסגת נפאנואה, בעוד שעל קרקעית הקלדרה יש תמותה גבוהה של בעלי חיים ומכונה "חפיר המוות".
על קרקעית המכתש נמצאו תולעים רב-זיפיות הניזונים מגוויות הדגים.
זאת בשל הזמינות הנמוכה ביותר של חמצן לנשימה בקרקעית הקלדרה, בניגוד לפסגת חרוט נפאנואה.
ואילולואו הוא הר געש פעיל, עם תיעודים של רעידות אדמה, התפרצויות געשיות ופעילות הידרותרמית.
בפרט, הר המצולה הוא אתר עם רעידות אדמה שכיחות בחלק זה, שבדרך כלל אינו סייסמי, של הלוח הפסיפי והרחק מרעידות האדמה של שקע טונגה, כ-4 רעידות אדמה בממוצע ביום.
נחילים סייסמיים נצפו בשנת 1973 וב-1995; נחיל רעידות אדמה התרחש בשנת 2000. נראה כי נראה שהמרכז של רעידות אדמה אלה חופפים לאזורים ההידרותרמיים ורעידות האדמה תואמות לרכס הדרום-מזרחי, המהווה רצועת בקעים.
חוסר שווי משקל באיזוטופים של תוריום ואורניום מדגימות הסלעים שנלקחו מהר המצולה מצביע על כך שוואילולואו היה פעיל לעיתים קרובות ב-8,000 השנים האחרונות וכי התפרצויות בתוך הקלדרה בפסגה התרחשו במאה השנים האחרונות.
דגימות חפירה הראו סלעים טריים; תיארוך רדיומטרי הניב גילאים של פחות מעשר שנים על פי פרסומי 1984 ו-1999.
נראה שהנחיל הסייסמי בשנת 1973 היה התפרצות תת-מימית גדולה.
להתפרצות האחרונה, בין השנים 2001–2004, שיצרה את החרוט הגעשי נפאנואה, לא היו תצפיות.
צורת הר הגעש בדרך כלל לא השתנתה לאורך זמן.
התפרצויות חוזרות ונשנות כמו זו שיצרו את נפאנואה עלולות לגרום לוואילולואו לפרוץ מפני הים.
פסגת ואילולואו בעומק כזה כך שהתפרצויות מתפוצצות שעלולות להשפיע על קהילות החוף ואוניות.
ייתכן כי השפעות מצמיחה של הר המצולה שינוי את קו החוף על .
ואל-דה-ריי היא קומונה במחוז אר בחבל נורמנדי הצרפתי.
היישוב נמצא דרומית לרואן והוקם בשנת 1972 כעיר חדשה.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 ממשלת צרפת קיבלה החלטה על הקמת מספר ערים חדשות.
במסגרת זו החל תכנון של עיר חדשה באזור.
היא הוקמה רשמית בשנת 1981 תוך שילובה מספר יישובים ותיקים.
ראש העיר הראשון היה ברנרד אמסלם שכיהן בתפקיד כ-20 שנים.
בחלק המזרחי של העיר נבנתה תחנת רכבת בקו פריז-לה האבר.
בהיותו עיר מתוכננת, היישוב מתאפיין בהתאמה לדרישות תכנון ערים מודרניות.
בעיר ממוקמות מפעלים של חברות תרופות, תקשורת ולוגיסטיקה.
גדוד המשמר של משרד ההגנה הפדרלי הידוע יותר בכינוי ואכטבטליון - גדוד המשמר, הוא גדוד מיוחד בבונדסוור אשר תפקידו לשמש כמשמר כבוד עבור מנהיגי המדינה והצבא.
הוואכטבטליון הוקם ב-15 בפברואר 1957. הוא כולל 1,000 חיילים המחולקים לשבע פלוגות.
הוא כפוף לפיקוד המשימות הטריטוריאליות של הבונדסוור.
הוואכטבטליון משמש כמשמר כבוד עבור נשיא גרמניה, קנצלר גרמניה, שר ההגנה הפדרלי ומפכ"ל הבונדסוור.
פרט לכך משמש הוואכטבטליון כמשמר טקסי במשרד ההגנה.
כמו כן הוואכטבטליון מבצע את "הקעקוע הגדול" באירועים מיוחדים, ונוכח לעיתים גם בטקסי שבועת חיילי הבונדסוור.
אף על פי שתפקידם העיקרי של חיילי הוואכטבטליון הוא טקסי בעיקרו, הם אמורים גם להגן על חברי ממשלת גרמניה במצבים של משבר אמיתי, ולפיכך עוברים אימוני חי"ר סדירים.
חיילי הוואכטבטליון מגויסים מכל שלוש הזרועות של הבונדסוור (הצבא, דויטשה מרינה ולופטוואפה).
הם לובשים מדים של כוחות היבשה, אולם מחזיקים ברשותם גם מדים של הצי וחיל האוויר.
הם נבדלים משאר החיילים באמצעות תג כומתה שעליו האות W.
מכיוון שהוואכטבטליון הוא בעיקרו משמר כבוד טקסי, חייליו מחויבים להופעה חיצונית מכובדת ומרשימה.
בין 1957–2009, לוואכטבטליון יכלו להתגייס רק גברים בגובה שנע בין 1.79 ל-1.93, עם בריאות טובה ומשקל גוף תקין.
החל מ-2009 גם נשים יכולות להתגייס לוואכטבטליון, אולם החיילת הראשונה התגייסה רק ב-2011. באותה שנה הוקלו דרישות הגובה, ומאז יכולים להתקבל לוחמים או לוחמות שגובהם נע בין 1.75 ל-2.00. ב-2012 קיבלה לראשונה קצינה את הפיקוד על אחת ממחלקות הגדוד.
גם כיום מחויבים חיילי הוואכטבטליון לשמור על משקל תקין, ונאסר עליהם להרכיב משקפיים ולגדל זקן או שפם.
חיילי הוואכטבליון נוהגים להתייחס לשלושת האיסורים הללו בהומור בתור "שלושת הב' אסורים" (verbotene drei Bs – keine Brille, kein Bart, kein Bauch).
ואיריקה היא מושב המחוז של מחוז סיסקיו בצפון קליפורניה שבארצות הברית, סמוך לנהר שסטה.
העיר משתרעת על שטח של כ-26 קילומטרים רבועים, רובו יבשתי.
נכון למפקד 2020 של ארצות הברית, מנתה האוכלוסייה 7,807 נפשות, המשקפת עלייה זעומה מ-7,765 שנמנו במפקד 2010. ואיריקה הוא משכנם של מכללת סיסקיו (College of the Siskiyous), המוזיאון להבנת היער הלאומי קלאמת ומוזיאון מחוז סיסקיו.
במרץ 1851 גילה אברהם תומפסון (Abraham Thompson), מוביל שיירת פרדות, זהב ליד רוקי גולץ' (Rocky Gulch) בזמן מסע לאורך שביל סיסקיו מדרום אורגון.
גילוי זה עורר בהלה לזהב, ובאפריל 1851 הגיעו 2,000 כורים ל"חפירות היבשות של תומפסון" כדי לבחון את מזלם, ועד יוני 1851, צמחה במהירות עיר של אוהלים, פחונים וכמה בקתות גסות.
כמה שינויים בשמות התרחשו עד שהעיר הקטנה נקראה ואיריקה.
השם בא משפת הקבוצה האתנית של השסטה "wáik'a", שמו של הר שסטה.
משמעות המילה היא "הר צפוני" או "הר לבן".
מארק טוויין מספר סיפור אחר:
המשורר תיאר את ואיריקה בשנים 1853–1854 כמקום הומה עם "גל של אנשים מעלה ומטה ולרוחב רחובות אחרים, בכמות כמו עיר בחוף המזרחי".
הליכי ההתאגדות (רישום רשמי כעיר) הושלמו ב-21 באפריל 1857.
בוצעו שני מעשי לינץ' בוואייריקה.
הראשון התרחש ב-26 באוגוסט 1895, כאשר ארבעה גברים - ויליאם נל, גרלנד סטמלר, לואיס מורנו ולורנס ג'ונסון - שחיכו למשפט בגין אישומים שונים של רצח ושוד, נתלו בו-זמנית על ידי המון שתלה אותם על שני עצים סמוכים.
הלינץ' השני התרחש ב-28 ביולי 1935. קלייד ג'ונסון ורוברט מילר בר שדדו עסק מקומי ולקוחותיו ב במחוז שסטה בקליפורניה.
לאחר מכן הם גנבו מכונית ונסעו צפונה ל במחוז סיסקיו בקליפורניה, שם תכננו לנטוש את המכונית ולברוח ברכבת.
זמן קצר לאחר שהם נטשו את המכונית מצפון לדנסמויר, הם נעצרו על ידי שוטר הסיור ג'ורג' "מולי" מאלון והשוטר המתנדב, פרנק ר.
"ג'ק" דאו בן ה-38, שקיבל תואר של כבוד כ"מפקד המשטרה של דנסמויר".
ג'ונסון שלף אקדח לוגר ופצע את שני השוטרים.
מאלון התאושש, אבל דאו מת למחרת.
ג'ונסון נתפס כמה שעות לאחר מכן ונלקח למעצר.
בר, שהחזיק ב-35 דולר שהם השיגו מהשוד, נכנס לפאניקה במהלך קרב היריות וברח אל היער, ואז נמלט ברכבת משא.
דאו היה דמות אהובה בדנסמויר.
תואר מפקד המשטרה ניתן לו בגלל היותו קר רוח וניסיונו כיוצא מלחמת העולם הראשונה.
בליל הלוויה של דאו נסעו תריסר מכוניות מדנסמויר, ובהן כ-50 רעולי פנים, צפונה לוואיריקה כדי לעשות לינץ' בג'ונסון.
ב-3 באוגוסט 1935, בשעה 1:30 לפנות בוקר, הגיע ההמון לכלא ואיריקה ודפק קלות בדלת.
השוטר מרין לנגה, התורן היחיד בכלא, פתח מעט את הדלת ורעולי הפנים השתלטו עליו בקלות.
הוא הוסע תשעה קילומטרים מזרחה לוואיריקה, שם שוחרר, יחף.
ההמון ערך חיפוש בכלא, מצא את ג'ונסון, הסיע אותו באחת המכוניות ותלה אותו על עץ אורן.
בר נעצר יותר משנה לאחר מכן, ב-4 בספטמבר 1936, בלוס אנג'לס באשמת פריצה.
בתקופתו במנוסה, הוא קיבל חלק כניצב בסרט בכיכובם של וג'נט מקדונלד, שסצנות ממנו צולמו ליד אגם טאהו.
הוא מופיע בשמו האמיתי ברשימת הקרדיטים של הסרט.
תנועת ההתנתקות הסתיימה במהירות, אם כי לא לפני שהתובע המחוזי של מחוז דל נורטה, ג'ון ליאון צ'יילדס (John Leon Childs) מקרסנט סיטי, מונה למושל מדינת ג'פרסון ב-4 בדצמבר 1941.
המכה הראשונה שניחתה על הרעיון הייתה מותו של ראש העיר גייבל (Gable) ב-2 בדצמבר, ואחריו המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר.
אלו שהיו בעד ההתנתקות מיקדו את מאמציהם במאמץ המלחמתי, שמוטט את תנועת ההתנתקות.
ואיריקה נמצאת בגובה של כ-760 מטרים מעל גובה פני הים בעמק שסטה, מדרום להרי סיסקיו ומצפון להר שסטה, הר געש רדום בגובה 4,300 מטרים המתנשא מעל העמק.
שטחה של העיר, על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, הוא 26.05 קילומטרים רבועים, מתוכם 25.86 קילומטרים רבועים הם יבשה ו-0.19 קילומטרים רבועים (0.72%) הם מים.
הפרח הרשמי של ואיריקה הוא (Phlox hirsute).
הדגימה הידועה היחידה של המין , המכונה באנגלית שושן מריפוסה (mariposa lily) בעל הפרח הבודד שמוגדר כנכחד, נאספה ליד ואיריקה לאורך גדות הנהר שסטה, על ידי הבוטנאי , ביוני 1876.
על פי מערכת סיווג האקלים של קפן, ואיריקה מוגדרת כבעלת אקלים ים-תיכוני של קיץ חם (Csa), אך כמעט מתאים להגדרה כבעל אקלים ים תיכוני בקיץ חמים (Csb).
האזור כולל קיץ חם ויבש וחורפים קרירים עם שלג סדיר.
יש הבדל גדול בין הטמפרטורה ביום לטמפרטורה בלילה, במיוחד בקיץ.
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010 דיווח כי ואיריקה מנתה 7,765 תושבים.
צפיפות האוכלוסין הייתה 298.2 אנשים לכל קילומטר רבוע.
היספנים או לטינים מכל גזע היו 753 אנשים (9.7%).
מפקד האוכלוסין דיווח כי 7,718 אנשים (99.4% מהאוכלוסייה) חיו במשקי בית, 33 (0.4%) גרו במגורים קבוצתיים לא ממוסדים, ו-14 (0.2%) במגורים ממוסדים.
%) היה בעל בית זכר ללא אישה נוכחת.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.27. היו 1,969 משפחות (58.0% מכלל משקי הבית); גודל המשפחה הממוצע היה 2.92.
שיעור המשרות הפנויות לבעלי הדירות היה 2.4%; שיעור יחידות דיור הפנויות לשכירות עמד על 6.7%.
3,895 נפשות (50.2% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלותם וביחידות דיור להשכרה גרו 3,823 נפשות (49.2%).
צפיפות האוכלוסין הייתה 282.0 לקמ"ר.
היו 3,303 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 127.8לקילומטר רבוע.
ההרכב הגזעי של העיר היה 86.6% לבנים, 0.5% אפרו-אמריקאים, 6.0% ילידים אמריקאים, 1.8% אסייתים, 0.1% באיי האוקיינוס השקט, 1.7% מגזעים אחרים ו-3.3% משני גזעים או יותר.
היספנים או לטינים מכל גזע היו 5.4% מהאוכלוסייה.
34.8% מכלל משקי הבית היו יחידים, ול-17.2% היה מישהו שחי לבדו בן 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.27 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.92.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 27,398 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 37,448 דולר.
לגברים הייתה הכנסה חציונית של 31,632 דולר לעומת 23,986 דולר לנשים.
ההכנסה לנפש בעיר הייתה 16,664 דולר.
תיירים מבקרים בוואיריקה מכיוון שהיא נמצאת בקצה הצפוני של אזור בצפון קליפורניה.
הליבה של מרכז העיר ההיסטורי, לאורך רחוב וסט מיינר (West Miner Street), רשום כנפה היסטורית במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, כמו גם כ.
ואיריקה היא משכנם של מוזיאון מחוז סיסקיו ומספר מונומנטים ופארקים מתקופת הבהלה לזהב.
המבקרים מגיעים גם כדי ליהנות מדיג טרוטה בנהרות קלאמת, סקרמנטו ומקלאוד הסמוכים, או כדי לראות ולטפס על הר שסטה, או האלפים של טריניטי.
המבקרים גם עושים סקי (הן אלפיני והן סקי למרחקים), או רוכבים על אופניים או מטיילים אל המפלים, הנחלים והאגמים באזור, כולל מפלי נהר מקלאוד הסמוכים, , , , ו.
העיירה מארחת את ימי הבהלה לזהב מדי שנה בחודש יוני.
בנוסף, מכיוון שזהו מושב המחוז של מחוז סיסקיו, מספר עסקים הקשורים לבתי המשפט המחוזיים, רשם המחוז ופונקציות מחוז רשמיות אחרות נמצאים בעיר.
נמצא בצפון מחוז סיסקיו, ליד גבול אורגון, אך מנוהל מהמשרדים בוואיריקה.
ואיריקה נמצאת במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, המיוצג על ידי דאג למלפה הרפובליקני.
בבית המחוקקים של המדינה נמצאת ואיריקה במחוז הסנאט הראשון, ומיוצגת על ידי בריאן דאהל הרפובליקני, ובמחוז האספה הראשונה, המיוצג על ידי מייגן דאהל הרפובליקנית.
ואיריקה הוא משכנו של קמפוס שהוא סניף של מכללת הסיסקיוס (College of the Siskiyous) הכולל את המכון למדעי הבריאות בכפר (Rural Health Science Institute) ותוכניות מנהל הצדק (Administration of Justice).
המכללה היא אחת מ-10 מכללות קהילתיות בקליפורניה המציעות מעונות בקמפוס.
אוטובוסים של בתי ספר תיכוניים מובילים תלמידים מעיירות שאחרת לא היו מסוגלים לממן לימודים תיכוניים.
בוואיריקה מונצח עידן כריית הזהב באמצעות מוזיאון זהב, וכן עם שריד ממבצע כריית כסף בפארק גרינהורן (Greenhorn Park).
קמע הספורט של נפת בתי הספר התיכונים של ואיריקההוא כורה זהב.
צבעי בית הספר הם אדום וזהב.
בית הספר התיכון ואיריקה היה בית הספר התיכון הראשון במחוז, שנוסד בשנת 1894. הוא משרת אזור המחוז בן כ-3,100 קילומטרים רבועים.
נפת בית הספר היסודי ואיריקה כוללת את בית הספר היסודי אוורגריין (Evergreen Elementary) וכן את חטיבת הביניים של רחוב ג'קסון.
כביש בין-מדינתי 5 הוא הנתיב העיקרי מצפון לדרום דרך ואיריקה, המחבר בין וסקרמנטו מדרום לבין גבול אורגון מצפון.
הכביש הבין-מדינתי 5 דרך העיר עוקב אחר הנתיב הקודם של שביל סיסקיו, שנמתח מהעמק המרכזי של קליפורניה ל של אורגון.
של מדינת קליפורניה עובר מזרחה ל, ומערבה ל ו.
של מדינת קליפורניה משמש כלולאה עסקית של הכביש הבין מדינתי 5 דרך החלק הצפוני של העיר.
תעופה כללית משתמשת ב ב, 9.7 קילומטרים מזרחה.
ואלרי אן הויל היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אורגון.
טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2019–2023 כיהנה כנציבת העבודה של אורגון, וקודם לכן הוסיפה לייצג את מחוז הבחירה ה-14 בבית הנבחרים של אורגון.
בשנת 1964 נולדה הויל בבסיס חיל האוויר טראביס שבפיירפילד, קליפורניה.
היא למדה במכללת עמנואל השוכנת בבוסטון שבמסצ'וסטס, שם השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה.
ב-1999 עברה משפחת הויל למחוז ליין שבאורגון.
טרם היבחרה לבית המחוקקים של אורגון עבדה הויל בתחום המכירות והשיווק עבור יצרניות האופניים "Burley Design" ו-"Cane Creek", ושימשה כעוזרת פרלמנטרית ומנתחת מדיניות בלשכתו של פלויד פרוזנסקי, חבר הסנאט של אורגון.
כמו כן, היא עבדה בסניף מחוז ליין של United Way.
באוגוסט 2009 מונתה הויל לבית הנבחרים של אורגון במקומו של כריס אדוארדס, שמונה בתורו סלסנאט המדינתי.
ב-2010 נבחרה לראשונה לתקופת כהונה מלאה, כאשר ניצחה את דווייט קון הרפובליקני ואת קווין פרוסיוו העצמאי.
ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה הויל בשנית לתקופת כהונה נוספת.
לפני כינוס בית הנבחרים של 2011 נבחרה הויל לעוזרת מנהיג הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי.
לאחר מכן הייתה סגנית יו"ר-עמיתה של ועדת המשנה להשכלה גבוהה, וכיהנה בוועדות הבריאות והעבודה של בית הנבחרים.
לאחר בחירות 2012 נבחרה למנהיגת הרוב בבית הנבחרים של אורגון בעקבות היבחרה של קודמתה בתפקיד, טינה קוטק, ליו"ר בית הנבחרים.
זמן קצר לפני מושב 2014, חבר בית הנבחרים כריס גארט מונה לכס השיפוט בבית המשפט לערעורים של אורגון, והויל התמנתה ליושבת ראש ועדת הכללים של בית הנבחרים.
הויל שימש גם כיו"ר-עמיתה של קבוצת העבודה למניעת התעמרות בזקנים.
בעקבות התפטרותו של מושל אורגון ג'ון קיצהבר בפברואר 2015 אשר הביאה את מזכירת המדינה קייט בראון למשרת המושל, פורסמו השערות כי הויל עשויה להחליף את בראון בתפקיד מזכירת המדינה.
הויל התפטרה מתפקידה כמנהיגת הרוב ב-2015 כדי להתמודד לתפקיד מזכירת המדינה של אורגון.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 הגיעה למקום השני, ולא נבחרה למועמדת מפלגתה.
בשנת 2018 התמודדה הויל לנציבת העבודה של אורגון.
בבחירות הכלליות גרפה 52% מקולות הבוחרים וזכתה ב-17 מתוך 36 מחוזות אורגון.
ב-1 בדצמבר 2021 הודיעה הויל על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית.
את המחוז ייצג במשך שנים רבות פיטר דיפאזיו, שפרסם כי בכוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים.
בבחירות 2022 נבחרה לבית הנבחרים האמריקאי, וכהונתה החלה בראשית ינואר 2023.
ואל (בהולנדית: Waal) הוא הענף הראשי של נהר הריין הזורם דרך הולנד.
זהו נתיב המים העיקרי המחבר את נמל רוטרדם לגרמניה.
לפני שהוא מגיע לרוטרדם, מתמזג הנהר עם המאס הסכור ליד ואודריכם לנהר מרוֶיידה וזורם בערוצים שונים לים הצפוני.
לאורכו, ניימכן, טיל, זלטבומל וחורקום הן עיירות חשובות עם גישה ישירה לנהר.
הנהר, שהוא הערוץ הראשי במערכת הדלתה של הריין–מאס–סכלדה, נושא 65% מהזרימה הכוללת של הריין.
השם ואל, שנקרא בתקופה הרומית ואקליס, ואהליס או ואליס, לימים ואהאל, הוא ממקור גרמני ונקרא על שם הפיתולים הרבים בנהר (wôh בשפות גרמאניות, מילולית, עקום).
הנהר כיום מראה מעט סימנים לעיקולים הגדולים הללו, שכן הנהר עבר פרויקטים רבים שבוצעו במאות ה-18, ה-19 וה-20 כדי ליישר ולשפר אותו בהיותו נתיב שיט חשוב מבחינה כלכלית.
עוד בתקופה הרומית, היה הוואל אחד מהערוצים החשובים ביותר של הריין.
לאחר שיטפון סנט אליזבת , ב-1421 התקצר תוואי הנהר לים, ורוב המים מהריין זרמו דרכו, כך שנהרות אחרים כמו הנדריין (Nederrijn) והאייסל (Ijssel) היו לפעמים כמעט יבשים בקיץ.
בעיות אלו נפתרו על ידי חפירת תעלת פּאנרדן בתחילת המאה ה-18, שהעבירה יותר מים לנדריין ולאייסל.
הוואל מחובר כיום לנדריין גם בתעלת אמסטרדם–ריין (ליד טיל) ולמאס באמצעות תעלת מאס-ואל (ליד ניימכן) ותעלת סנט אנדריס.
בנקודה האחרונה זורמים הוואל והמאס במרחק של 1.9 ק"מ זה מזה.
הגאות והשפל של הים הצפוני מורגשים עד זלטבומל לערך, שם ניתן למדוד הפרש גאות ושפל של כ-10 ס"מ.
לפני סגירת פתחי הגאות והשפכים במסגרת מפעלי הדלתה, הפרש הגאות והשפל על הוואל היה גדול בהרבה ממה שהוא היום.
השפעת הגאות והשפל ניכרה אז עד ניימכן.
שםסוגמסלולתמונה1גשר הוואלגשר תחבורהכביש ניימכן - ארנהם
(N325/S100)2Snelbinderגשר אופנייםניימכן - לנט 3גשר הרכבת ניימכןגשר רכבתארנהם - ניימכן4De Oversteekגשר תחבורהדרך ניימכן - לנט (S100)5גשר טקיטוסגשר תחבורה
(מעוגן כבלים)דרך וילם-אלכסנדר (N323)7גשר הופקסגשר רכבתדן בוס - אוטרכט8גשר מרטינוס נייהוףגשר תחבורה
ואיל מוגרבי הוא פוליטיקאי דרוזי המכהן כראש המועצה המקומית עין קנייא.
מוגרבי הוא ראש מועצת עין קנייא הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות.
נולד למזיאת ורוסילה וגדל בעין קנייא.
למד בבית הספר היסודי עין קניא וחטיבה עליונה במסעדה.
לאחר התיכון למד חינוך גופני בבית הספר למאמנים מכון וינגייט.
בשנים 1998–2001 שימש כמורה לחינוך גופני בבית ספר תל חי בקריית שמונה.
בשנת 2001 יצא ללמוד רפואה באוניברסיטת דמשק אך עזב לאחר שנה ולא השלים את התואר.
בשנים 2003–2007 שימש מורה לחינוך גופני בבית הספר אביטל מרום גולן.
בשנים 2006–2013 עבד כמאמן ספורט במרכז קנדה.
בשנים 2007–2018 שימש כמחנך ומורה לחינוך גופני בבית ספר טכנולוגי עתיד מסעדה.
ב-2018 נערכו לראשונה בחירות לרשות המקומית בכפר.
מוגרבי התמודד על ראשות המועצה בתחילה מול 5 מועמדים.
אך 9 ימים לפני הבחירות הכריזו ראשי הדרוזים על חרם על מי שיצביע בבחירות ו-3 מועמדים ורשימות פרשו מהמירוץ.
רוב תושבי הכפר החרימו את הבחירות.
וסך הכל הצביעו למועצה 21 קולות בלבד מתוך 1,618 בעלי זכות בחירה (1.3%), 20 מתוך הקולות (95.24%) ניתנו למוגרבי, שהיה לראש המועצה הנבחר הראשון בעין קנייא, וקול אחד (4.76%) ניתן לסמירה רדא עמראן.
שני המתמודדים לראשות שנותרו היו גם היחידים שהתמודדו על מקום במועצה, כשרשימת "סאוא" של מוגרבי קיבלה 15 קולות מול קול אחד לרשימת "שוויון ושינוי" שלא עברה את אחוז החסימה וכל 5 המנדטים הוענקו לרשימתו, כשבפועל נותר ברשימה רק מוגרבי והוא נבחר כחבר מועצה יחיד.
בבחירות ב-2024 התמודד מול סמיר דעבוס ונבחר לכהונה נוספת בראשות המועצה עם 84.9% מהקולות.
סיעתו "סאוא" זכתה בשישה מושבים מתוך שבעה למליאת המועצה.
מוגרבי בעל תואר שני במדע המדינה שלטון מקומי ומשרדי ממשלה מאוניברסיטת בר-אילן, ודוקטורנט בתחום הספורט והתיירות מאוניברסיטת סופיה בבולגריה.
ספורטאי בתחום אומניות הלחימה קראטה שוטוקן וקרב מגע בעל חגורה שחורה (דאן 8).
מוגרבי נשוי לשדא אחות בקופת חולים מאוחדת ואב לשניים.
ולמונד מוריס גרוסמן היה במאי קולנוע תסריטאי ומפיק בריטי.
גסט החל את הקריירה שלו כשחקן תיאטרון ובמיני תפקידים בסרטי קול בריטיים מוקדמים.
במקביל הוא ניהל לבדו את משרדי העיתון "הוליווד ריפורטר" בלונדון.
פגישה עם הבמאי הצרפתי הובילה אותו לכתוב תסריטים עבור סרטי .
הבמאי של סרטים אלה היה בדרך כלל ורנל.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 החל ליצור סרטים קצרים עבור משרד ההסברה הבריטי.
לבסוף, ב-1962 זכה בפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר עבור "".
ב-1967 היה מבמאי הסרט "קזינו רויאל", מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
ב-1954 התחתן עם השחקנית , והיה נשוי לה עד למותו במאי 2006.
וַאיְשַאלִי רַאמֶשְבַּאבּוּ (בטמילית: வைசாலி இரமேசுபாபு; נולדה ב-21 ביוני 2001) היא שחמטאית הודית בדרגת רב-אמן.
יחד עם אחיה ילד הפלא פראגנאננדה (המכונה פראג) הם האח והאחות הראשונים שזכו שניהם לדירוג רב-אמן.
הם גם האח והאחות הראשונים שהעפילו לתחרות המועמדים.
נכון לספטמבר 2025, מדורגת במקום ה-22 בין הנשים בעולם וה-69 בדירוג הכללי בהודו.
ואישאלי נולדה בצ'נאי, טמיל נאדו ב-21 ביוני 2001. אביה, ראמשבאבו, עבד כמנהל סניף בבנק TNSC, ואמה, נגאלקשמי, עקרת בית.
אחיה הצעיר פראג הוא ילד פלא וגם רב-אמן שחמט.
ואישאלי זכתה באליפות העולם לנערות בשחמט עד גיל 12 ב-2012 ובגילאי 14 ב-2015. ב-2013, בגיל 12, היא ניצחה את אלוף העולם לעתיד בשחמט מגנוס קרלסן במשחק סימולטני שערך קרלסן בזמן שהותו בעיר הולדתה צ'נאי לאליפות העולם בשחמט 2013.
ב-2016 היא קיבלה תואר אמן בין-לאומי לנשים (WIM), ובאוקטובר 2016 היא דורגה במקום השני בהודו ובעולם מספר 12 בנות U16. באותה תקופה, היה לה מד כושר של 2300.
היא הפכה לרב-אמן לנשים (WGM) על ידי השלמת הנורמה האחרונה שלה בטורניר השחמט הפתוח של האוניברסיטה הטכנית של ריגה, לטביה ב-12 באוגוסט 2018.
ואישאלי היה חלק מהנבחרת שזכתה במדליות זהב באולימפיאדה המקוונת 2020, שם זכתה הודו במדליה הראשונה אי פעם.
היא קיבלה תואר אמן בין-לאומי (IM) בשנת 2021. בשנת 2022, ואישאלי זכתה ב-Fischer Memorial ה-8, השיגה 7.0/9 וזכתה בנורמת הרב-אמן השנייה שלה.
ואישאלי הוזמנה להשתתף באליפות נשים בשחמט מהיר של פיד"ה לשנת 2022, שם ניצחה את אלופת העולם בשחמט בבליץ לנשים, ביביסרה אסאובייבה, בשמינית הגמר, ואת בת ארצה הריקה דרונוואלי ברבע הגמר.
ואישאלי שיחקה על לוח 3 בחלקת הנשים באולימפיאדת השחמט ה-44 בממלאפורם, צ'נאי, ביולי-אוגוסט 2022. נבחרת הנשים של הודו זכתה במדליית הארד, ואישאלי זכתה בארד אישי ללוח 3.
ואישלי שיחקה ב־Tata Steel Challengers 2023, השיגה תוצאה של 4.5/14 וגברה על שני GMs בדירוג של 2600, לואיס פאולו סופי וג'רגוש פצ'ץ'.
היא סיימה במקום ה-12 בדירוג הכללי.
באליפות קטר מאסטרס הפתוחה 2023, ואישאלי קיבלה את נורמת ה-GM האחרונה שלה לאחר שסיימה עם 5/9 ודירוג ביצועים של 2609. היא גם זכתה בפרס הנשים המובילות בטורניר, לאחר שסיימה עם שובר שוויון (דירוג ביצועים) טוב יותר מאשר בת ארצה דיביה דשמוך.
ואישאלי זכתה ב־FIDE Women's Grand Swiss 2023 שנערך באי מאן בכך שלא הפסידה אף משחק וציון 8.5/11, ובכך העפילה להתחרות בטורניר המועמדות לנשים שהתקיים בטורונטו, קנדה ב-2024. היא ואחיה הצעיר פראג הפכו לצמד האח ואחות הראשון שהעפיל כמועמדים המתאימים.
בדצמבר, בטורניר הפתוח IV El Llobregat 2023 בספרד, ואישאלי חצתה את רף הדירוג של 2500 Elo, ובכך עמדה בכל הדרישות לתואר רב-אמן והפכה לאישה השלישית והאדם ה-84 בהודו שעושה זאת.
ב-21 בינואר 2024, פדרציית השחמט של הודו הגישה בקשה לתואר רב-אמן בשם ואישאלי לוועדת ההסמכה של פיד"ה, המנהלת את תוארי פיד"ה.
בספטמבר 2025 זכתה בפעם השנייה ברציפות ב-FIDE Women's Grand Swiss שנערך בסמרקנד, בציון 8/11. בכך העפילה לטורניר המוקדמות לנשים (Candidates) הקובע את המועמדת שתיאבק עם אלופת העולם על התואר.
ואלדיר "דידי" פריירה (בפורטוגזית: Valdir "Didi" Pereira; 8 באוקטובר 1928 – 12 במאי 2001) היה כדורגלן ברזילאי.
פריירה נולד בריו דה ז'ניירו, ובגיל 14 בעקבות זיהום כמעט נאלצו הרופאים לקטוע את רגלו השמאלית.
דידי הצטרף לקבוצת פלומיננסה בשנת 1949. במהלך שבע העונות ששיחק בקבוצה, הוא זכה עימה בקמפאונטו קריוקה (אליפות מדינת ריו דה ז'ניירו) בשנת 1951, ובקופה ריו בשנת 1952.
בשנת 1957 עבר דידי לקבוצת בוטפוגו, וזכה גם עימה בקמפאונטו קריוקה.
בשנת 1959 עבר דידי לקבוצת ריאל מדריד, אך מיעט לשחק במדיה.
שיחק עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1954 וזכה עימה בגביע במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962. הוא שיחק בנבחרת בעמדת הקשר המרכזי המנהל את המשחק הקבוצתי, וניחן במסירותיו המדויקות ובבעיטותיו החזקות ממרחק.
לאחר שפרש אימן את נבחרת פרו במונדיאל 1970.
ואל אדוארד קילמר היה שחקן קולנוע ותיאטרון, מדבב, מפיק, מוזיקאי ואמן אמריקאי.
זכה להצלחה בין-לאומית בזכות סגנון משחקו השיטתי והמגוון וקולו העמוק.
בנוסף, היה ידוע בתפקידו הראשון בקולנוע בסרט "סודי ביותר!" (1984), שם גילם זמר רוקנרול הדומה לאלביס פרסלי ואף שר את שירי הסרט.
מלבד היותו שחקן ומדבב, קילמר היה מוזיקאי, צייר ואמן.
הוא פרסם את יצירותיו בחשבון האינסטגרם שלו.
באמצע העשור השני של המאה ה-21 הוא חלה בסרטן הגרון, שגרם לו לאבד את קולו אך למרות זאת הוא המשיך לככב בסרטים.
קילמר נולד ב-31 בדצמבר 1959 בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה השייכת לכנסיית "המדע הנוצרי", השני מבין שלושה בנים לגלדיס סוואנט (לבית אקשטדט) ויוג'ין דוריס קילמר.
אמו הייתה ממוצא שוודי ומוצאו של אביו כלל שורשים איריים, גרמנים וצ'ירוקי.
הוריו התגרשו בשנת 1968 כשהיה בן 8. אמו נישאה מאוחר יותר לוויליאם ברנרד ליץ' ב-1970. בשנת 1977, אחיו הצעיר של קילמר ווסלי, שהיה חולה באפילפסיה, טבע בג'קוזי בגיל 15.
הוא למד בתיכון צ'טסוורת' עם קווין ספייסי.
חברתו בתיכון הייתה מייר וינינגהם.
הוא הפך לאדם הצעיר ביותר באותה תקופה שהתקבל לחטיבת הדרמה של בית הספר ג'וליארד, שם היה חבר בקבוצה העשירית.
אל המשחק הגיע כשחקן תיאטרון בהצגה "How It All Began", שהועלתה בתיאטרון ציבורי במסגרת "פסטיבל שייקספיר בניו יורק".
קילמר דחה תפקיד בסרטו של פרנסיס פורד קופולה, "נערי הכרך", בשל התחייבויותיו בתיאטרון.
בשנת 1983, הוא הופיע באוף ברודוויי ב-"The Slab Boys" עם קווין בייקון, שון פן וג'קי ארל היילי.
שנה אחר כך עשה את תפקידו הראשון בקולנוע, שהיה התפקיד הראשי בקומדיה הפרועה של ג'ים אברהמס והאחים צוקר, "סודי ביותר!" (1984), בו גילם זמר רוקנ'רול אמריקני, הדומה להפליא לאלביס פרסלי.
קילמר שר את כל השירים בסרט ואף הוציא אלבום, הנושא את שם דמותו בסרט, "ניק ריברס".
שנה אחר כך המשיך באותו קו כשכיכב בקומדיה של מרתה קוליג', "גאון הדור", בה גילם נער כריזמטי ופרוע הלומד באוניברסיטה יוקרתית, אך ממשיך ליהנות מן החיים.
קילמר זכה להצלחה גדולה יותר כשגילם את טייס הקרב אייסמן ב"אהבה בשחקים" (1986) לצד טום קרוז, תפקיד אליו חזר ב"אהבה בשחקים: מאווריק" (2022), בעוד שבשנת 1988, כיכב כשכיר החרב מאדמרטיגן ב"ווילו והנסיכה" לצד ווריק דייוויס.
קילמר גם כיכב במותחן הפשע הרומנטי של טוני סקוט, "רומן על אמת" (1993), בו גילם את דמותו של אלביס פרסלי.
קילמר זכה להצלחה מסחררת כשגילם את המשורר והמוזיקאי ג'ים מוריסון, סולן להקת הדלתות בסרט "הדלתות" (1991) של אוליבר סטון אליו התכונן בקפידה רבה ואף זכה לשבחים אדירים הן מצד הלהקה והן מצד הקהל.
הצלחתו המשיכה גם כשגילם את גיבור-העל של DC קומיקס, באטמן/ברוס ויין ב"באטמן לנצח" (1995) של ג'ואל שומאכר, שם החליף את השחקן המקורי מייקל קיטון.
הוא זכה להצלחה גדולה גם בקרב קהילת חובבי הקומיקס ומעריצי הדמות.
לפני תפקיד זה כיכב בסרט המערבון "טומבסטון" (1993).
באותה שנה, הוא זכה להצלחה נוספת עם תפקידו במותחן הפשע האפי של מייקל מאן "היט" (1995).
קילמר גילם את המרגל העצמאי בסרט "המלאך" (1997) בהתבסס על סדרת הטלוויזיה באותו השם.
ב-1998, קילמר שוב זכה להצלחה עם דיבובו של משה רבנו בסרט האנימציה "נסיך מצרים" אך בראשית שנות האלפיים ירד מגדולתו.
קילמר כיכב בסרט "הכוכב האדום" (2000) וב-2003 גילם את שחקן הפורנו הידוע ג'ון הולמס בסרט "וונדרלנד".
באותה שנה גם כיכב לצד כריסטיאן סלייטר במותחן "ציידי המחשבות".
קילמר חזר אז לשתף פעולה עם במאי "הדלתות" אוליבר סטון בסרט "אלכסנדר" (2004) שהיה כישלון ביקורתי אדיר וב-2005 כיכב לצד רוברט דאוני ג'וניור בקומדיית האקשן "קיס קיס, בנג בנג".
שנה לאחר-מכן חבר לטוני סקוט וכיכב לצדו של דנזל וושינגטון בסרט "דז'ה וו".
ב-2008, דיבב את דמותו של המכונית קיט ב"אביר על גלגלים" המחודש.
ב-2010 כיכב כנבל בסרט הפארודיה על הסדרה "מקגייוור", "מקגרובר", ובאותן שנים כיכב במספר רב של סרטים שיצאו ישירות לווידאו, לטלוויזיה וחלקם לקולנוע ושיתף פעולה עם 50 סנט.
ב-2017, כיכב בדרמה של טרנס מאליק, "שיר לשיר" וכיכב לצד מייקל פסבנדר במותחן "איש השלג".
בשנת 2014 שיחק במיני-סדרה הקומית "אוצרות בבל" לצד ויל פרל, טובי מגווייר, קריסטן ויג ועוד.
בשנת 2021, קילמר עבד עם Sonantic, חברת תוכנה לונדונית, כדי ליצור מחדש את קולו באמצעות בינה מלאכותית והקלטות אודיו מארכיון של קולו.
למעלה מ-40 מודלים ווקאליים נוצרו כדי למצוא את ההתאמה הקרובה ביותר, שתוכל לשמש לאחר מכן בפרויקטים עתידיים.
עבור הסרט "אהבה בשחקים: מאווריק" מ-2022, הבמאי ג'וזף קוסינסקי אמר שלמרות הדיווחים הם לא השתמשו בסרט בטכנולוגיית הבינה המלאכותית של Sonantic ובמקום זאת השתמשו בקולו האמיתי של קילמר, למרות שהוא שונה דיגיטלית.
במהלך השנים, קילמר יצא עם שר, לסלי אן וורן, סינדי קרופורד, אנג'לינה ג'ולי, דריל האנה ואלן בארקין.
קילמר היה נשוי לשחקנית ג'ואן ויילי ממרץ 1988 עד פברואר 1996. השניים הכירו תוך כדי עבודה משותפת על הסרט "ווילו והנסיכה".
ב-2015 דווח כי קילמר חולה בסרטן, אך הוא הכחיש זאת.
ב-2017 טען כי הוא עובר ריפוי ממחלת הסרטן.
הוא סירב בתחילה לטיפול בגלל אמונתו הנוצרית אך מאוחר יותר עבר כימותרפיה ושתי טרכאוסטומיות.
כדי לדבר, קילמר חיבר תיבת קול חשמלית לקנה הנשימה שלו.
קילמר מת מדלקת ריאות בלוס אנג'לס ב-1 באפריל 2025, בגיל 65.
ירח קומנצ'י (אנ') (2008) – מיני-סדרה - בתפקיד: איניש סקאלט
Ghost Ghirls (2013) – סדרת רשת - בתפקיד: סוויטרייבר ג'קסון
ואלדיס זאטלרס (בלטבית: Valdis Zatlers; נולד ב-22 במרץ 1955) הוא פוליטיקאי לטבי שכיהן כנשיא לטביה מ־8 ביולי 2007 ועד ל-8 ביולי 2011.
זאטלרס, אורתופד במקצועו, סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ריגה לרפואה בשנת 1979. הוא החל לעבוד בבית חולים בריגה, וב-1985 מונה למנהל מחלקת הטראומה של בית החולים.
ב-1994 היה למנהל בית החולים הלטבי לאורתופדיה וטראומטולוגיה וב-1998 מונה ליו"ר מועצת המנהלים שלו.
בסוף שנות ה-80 היה זאטלרס פעיל בחזית העממית של לטביה, תנועה שפעלה למען עצמאות המדינה מברית המועצות.
מאז לא היה פעיל פוליטי, והוא אינו חבר באף מפלגה, אף שהיה בין תומכיה של מפלגת העם השמרנית, כשזו הוקמה ב-1998. מפלגה זו הציבה אותו בסופו של דבר כמועמד לנשיאות.
ב-31 במאי 2007 נבחר זאטלרס לנשיא, לאחר שזכה לתמיכתם של 58 מתוך 100 חברי הסאימה (הפרלמנט הלטבי).
במאי 2011 הציע את פיזור הסאימה, אשר לפי חוקת לטביה גורם לקיום משאל עם בנושא.
בבחירות לנשיאות לטביה ביוני 2011 הפסיד זאטלרס, אך המשאל העם תמכו 94% מהמבציעים בפיזור הסאימה, דבר שהביא לקיום בחירות בספטמבר 2011. זאטלרס הכריז על הקמת מפלגה חדשה, שזכתה בכ-20% מקומות בפרלמנט (מקום שני בבחירות).
ואלה הוא קנטון הממוקם בדרום-מערב שווייץ.
הקנטון כולל את החלק העליון של עמק הנהר רון ממקורו בקרחון הרון ועד שפכו לאגם ז'נבה, ואת רכסי ההרים והעמקים משני צדדיו.
קנטון ואלה גובל מצפון בקנטונים ברן ו-וו, ממזרח בקנטונים אורי וטיצ'ינו, בדרום באיטליה ובמערב בצרפת.
הקנטון כולו מצוי בהרי האלפים ויש בו אתרי סקי מהגבוהים ביותר בשווייץ, מרחצאות חמים, מסלולי טיול, מגלשות הרים, ספורט אתגרי, פארקי חבלים, אופני הרים ועוד.
זהו אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בשווייץ והוא מציע אפשרויות לינה רבות, בצימרים, פנסיונים ובתי מלון וכן בקמפינג.
מספר עיירות וכפרים בקנטון ואלה אוסרים על כניסת כלי רכב הממונעים על דלק לתחומם, מטעמי שמירת איכות הסביבה וכדי לשמור על הצביון הכפרי.
בין אלו ניתן למצוא את העיירות סאס-פה, צרמט ולויקרבאד.
בחלק המזרחי של הקנטון רוב התושבים דוברים גרמנית-שווייצרית.
בחלק המערבי רוב התושבים דוברי צרפתית.
הקנטון גדול ובעל אוכלוסייה קטנה המרוכזת בעמקים המבודדים אלה מאלה.
מצב זה משמר שפות ומבטאים נדירים וייחודיים לקנטון זה.
רוב השפות הייחודיות לקנטון הן ממוצא לטיני או גרמני.
כ-63% מתושבי הקנטון מדברים צרפתית כשפת אם, כ-28% גרמנית שווייצרית, כ-2% איטלקית וכ-7% שפות אחרות.
חלק משפות אלה הן ממוצא לטיני (כולל ניבים נדירים של צרפתית ואיטלקית) וחלק ממוצא גרמני.
בעמק ארולה (Val d'Arolla), למשל, שבחצי הצרפתי של הקנטון ישנן שתי אוכלוסיות: דוברי גרמנית בעלי מבטא ייחודי ואוכלוסייה של כשלושת אלפים איש המדברים שפה לטינית ייחודית להם (להבדיל מצרפתית, איטלקית ורומנש שמדברים שווייצרים אחרים).
הרשויות המקומיות של עמק ארולה מעודדות את התושבים בו לבנות בתים בשיטות המסורתיות ולהתלבש בלבוש המסורתי כדי למשוך תיירים.
העשירים שבתושבי לוזאן שוכרים בעמק זה בקתות מסורתיות (Chalets) שמשמשות להם למגורי נופש בסופי השבוע.
בירת הקנטון והעיר הגדולה ביותר היא סיון (Sion) המונה כ-27,000 תושבים.
בעמק הרון עבר צבא הפילים של חניבעל בדרכו לקרב נגד הרומאים.
דגל ואלה הוא אדום לבן עם שלושה עשר כוכבים, לסימון 13 המחוזות בקנטון.
בשנת 57 לפנה"ס כבשו הרומאים את האזור אחרי הקרב הגדול באוקטודורוס (מרטיני של ימינו) וקראו לפרובינציה ואליס פואנינה.
התרבות הרומאית הייתה מושרשת מאוד באזור שגם תושביו הקלטים שקדמו לרומאים וגם השבטים הבורגונדים שכבשו אותו לאחר מכן אימצו את השפה רומאנית שהייתה שגורה באזור.
מסופר על הלגיון התבאי שהתנצר ולאחר מכן נטבח בשנת 286 בסט.
משנת 888 האזור היה חלק מממלכת בורגונדיה ובשנת 999 נתן רודולף השלישי, מלך בורגונדי, זכויות לבישוף של סיון שמונה מאוחר יותר למושל והרוזן של ואלאיס.
בשנת 1032 כבשה האימפריה הרומית הקדושה את האזור והוא היה חלק מהדוכסות הקטנה של בורגנדי שנשלטה על ידי בית צרינגן.
ימי הביניים באזור אופיינו במאבקים בין הבישופות של סיון לבין השליטים האזרחיים בית צכרינגן ודוכסות סבויה.
דוכסות סבויה הצליחה להשתלט על מרבית השטח ממערב לסיון בעוד שבאזור הגבוה של העמק (ממזרח) שלטו אדונים פאודלים אבירי רארון, לה-טור-שאטיליון והדוכסים מויספ.
במהלך המאה ה-13 החלו הקהילות הגדולות במזרח ואלה לצבור כוח ועצמאות בד בבד עם התיישבות של גרמנים שהגיעו מאזור ברן.
בשנת 1353 קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק לרפובליקה של שבעת הזנדנים (דוברת הגרמנית) אוטונומיה והיא הפכה עצמאית למעשה.
לקראת סוף המאה ה-14 רכש הדוכס מסבויה את בישופות סיון, רפובליקת הזנדנים התנגדה לניסיון ההשתלטות על ואלה עילית (החלק המזרחי) ופרצה מלחמה בין דוכסות סבויה לבין הרפובליקה.
בשנים 1375–1376 הביסה הרפובליקה את בית לה-טור שאטילון ובשנת 1388 הביסה לחלוטין את כוחות הבישוף.
והרפובליקה דוברת הגרמנית השתלטה על כל ואלה עילית.