tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוסף על כך חקר של מקרים נוספים של חוק קונוויי התבצע באוניברסיטת מרילנד על ידי נאצ'י נאגאפאן, ברנדן מרפי וויקטור בסילי בשיתוף עם חברת מיקרוסופט מצאו תוצאות דומות.
חוק קנדה שנחקק ב-1982 הוא חוק של הפרלמנט של הממלכה המאוחדת שחוקק לבקשת הפרלמנט של קנדה, במטרה "להעביר" את חוקת קנדה ולסיים את סמכות הפרלמנט הבריטי לתקן את חוקת קנדה.
החוק הביא לסיומן הרשמי של הוראות ה"בקשה וההסכמה" מתוקף חוק וסטמיניסטר מ-1931 לפיו היה לפרלמנט הבריטי סמכות להעביר חוקים התקפים גם בקנדה.
בנספח B נוסף נוסח לחוק קנדה בשתי השפות הרשמיות שלה (אנגלית וצרפתית).
בשל הדרישה לנוסח דו-לשוני, חוק קנדה חוקק גם בצרפתית בנספח A ולו "אותה סמכות בקנדה כמו הגרסה האנגלית".
ההיסטוריה הפוליטית המודרנית של קנדה כאיחוד של מחוזות החלה עם חקיקת חוק צפון אמריקה הבריטית.
חוק זה איחד את פרובנציית קנדה (כיום אונטריו וקוויבק) לדומיניון אחד בשליטת האימפריה הבריטית.
קנדה אימצה ממשלה בסגנון שיטת וסטמיניסטר לצד הפרלמנט הקנדי.
כמו כן, מושל כללי מילא את חובותיו החוקתיות כריבון הבריטי על אדמת קנדה.
הסדרים דומים הונהגו בכל יתר המחוזות.
לפיכך, החוק השפיע על קנדה והפך אותה למדינה עצמאית דה-יורה.
התיקון לחוק צפון אמריקה הבריטית שהתקבל על ידי הפרלמנט הבריטי ב-1949 העניק לפרלמנט הקנדי סמכויות חקיקה נרחבות יותר.
עם זאת, בהסכמתה של קנדה, שמר הפרלמנט הבריטי על הסמכות לתקן את החוקה הקנדית, ובאותה עת נדרש חוק מצד הפרלמנט הבריטי על מנת שיבצע שינויים בחוקה הקנדית.
העיכוב בחקיקה נגרם ברובו מהיעדר הסכמות על השיטה לתיקון החוקה שתהיה מקובלת על כל הפרובינציות, ובראשן קוויבק.
חוק קנדה 1982 התקבל על ידי הפרלמנט הבריטי לבקשת הפרלמנט הקנדי כדי שיקבל את הסמכות לחוקק חוקה.
לאחר משא ומתן שהגיע למבוי סתום, הכריז ראש ממשלת קנדה פייר טרודו כי הפרלמנט הפדרלי יעביר את החוקה באופן חד צדדי.
לאחר תלונות רבות מצד הפרובינציות, קבע בית המשפט העליון של קנדה כי הסכמה של הפרובינציות אינה הכרחית מבחינה חוקית, אך העברת החוקה ללא הסכמה מהותית מנוגדת להסכמה החוקתית ארוכת השנים.
טרודו הצליח לגרום לתשע מתוך עשר הפרובינציות להסכים להעברת הסמכויות מהפרלמנט הבריטי על ידי הסכמתו להגביל את תחולת אמנת הזכויות והחירות הקנדית.
בבריטניה, הצביעו 44 חברי פרלמנט נגד החוק, כולל 24 שמרנים ו-16 חברי הלייבור, תוך שהם מביעים דאגה להתייחסות של קנדה לקוויבק והאבוריג'ינים; בסך הכל הייתה התנגדות מעטה מצד בריטניה להעברת החוק.
עם זאת, מחקרים חדשים הכוללים עיון במסמכי ממשלת מרגרט תאצ'ר מצביעים על כך שלבריטניה היו חששות לגבי הכללת אמנת הזכויות והחירויות הקנדית בחוק קנדה.
חלק מהדאגה נבע ממכתבי מחאה שהתקבלו מרחבי קנדה, אך גם מכיוון שהאמנה ערערה את עקרון העליונות הפרלמנטרית, שעד אז היה עיקרון מרכזי בכל ממשלה הפועלת לפי שיטת וסטמיניסטר.
בהעברת חום, חוק קירכהוף לקרינה תרמית הוא לפליטה ובליעה באורך גל ספציפי של גוף כלשהו בשיווי משקל תרמודינמי.
גוף בטמפרטורה T פולט קרינה אלקטרומגנטית.
גוף שחור מושלם בשיווי משקל תרמודינמי בולע את כל הקרינה הפוגעת בו, ופולט קרינה על פי חוק מסוים עבור גוף שחור מושלם.
כאשר מקדם הבליעה חסר הממדים הוא הספק האור הנבלע בגוף ביחס להספק האור ההתחלתי, במצב שיווי משקל תרמודינמי, מכונה גם אבסורפטיביות.
בהסתכלות מעט שונה, ניתן לתאר את הספק הפליטה של גוף אטום כלשהו בעל צורה וממדים מסוימים בטמפרטורה מוגדרת, באמצעות גודל חסר ממדים המכונה אמיסיביות: היחס בין הספק הפליטה של הגוף להספק הפליטה של גוף שחור, באותם ממדים וצורה ובאותה טמפרטורה.
בהגדרה זו, החוק של קירכהוף קובע בשפה פשוטה יותר:
התנאי של שיווי המשקל התרמודינמי נחוץ כאן, מכיוון שהשוויון בין האמיסיביות והאבסורפטיביות אינו תקף בדרך כלל, כאשר הגוף לא נמצא בשיווי משקל תרמודינמי.
לחוק של קירכהוף יש תוצאה אחרת: האמיסיביות אינה יכולה להיות יותר גדולה מ - 1, (מכיוון שהאבסורפטיביות לא יכולה, מתוך שיקולים של שימור אנרגיה ), כך שלא ניתן להקרין יותר אנרגיה מגוף שחור בשיווי משקל.
לפני שהחוק של קירכהוף הוכר, נקבע באופן ניסיוני כי גוף שבולע טוב הוא גוף שפולט טוב, ולהפך.
באופן טבעי, רפלקטור טוב חייב להיות פולט לא טוב.
זו הסיבה למשל, ששמיכות מילוט מבוססות על ציפויים מתכתיים רפלקטיביים: הם מאבדים יחסית מעט חום מהקרינה.
קירכהוף תיאר את החוק במאמריו בשנים 1859–1860.
התובנה הגדולה של קירכהוף הייתה להכיר באוניברסליות ובייחודיות של הפונקציה המתארת את הספק הפליטה של הגוף השחור, אך הוא לא ידע את צורתה או אופייה המדויק של אותה פונקציה.
לורד ריילי וסר ג'יימס ג'ינס בשנים 1900–1905, ניסו לתאר זאת במונחים קלאסיים, והתוצאה הייתה חוק ריילי – ג'ינס, אשר התגלה כבלתי עקבי והניב את האסון האולטרה - סגול.
הצורה הנכונה של החוק נוסחה על ידי מקס פלאנק בשנת 1900, בהנחת פליטה קוונטית של קרינה, והיא מכונה חוק פלאנק.
חוק פלאנק סימל את התחלתה של מכניקת הקוונטים.
חוק פתיחת קבר של קטין יוצא תימן, המזרח או הבלקן לשם זיהוי ועריכת בדיקה גנטית לקשר משפחה (הוראת שעה), תשע"ח-2018 אושר בכנסת העשרים ב-19 בפברואר 2018, כחלק מהבירורים בפרשת ילדי תימן.
בשנת 2016 הוקמה בכנסת שדולה בראשות ח"כ נורית קורן, למען חקר האמת בפרשת ילדי תימן.
בראשית 2017 החליטה מליאת הכנסת על הקמת "הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן", גם היא בראשות חברת הכנסת קורן.
הוועדה עסקה בשמיעת עדויות לגבי הפרשה, ובהכנת הצעת החוק.
מטרת החוק מוצגת בסעיף 1 שלו: "מטרתו של חוק זה לאפשר את חקר האמת בדבר מותם ומקום קבורתם של קטינים יהודים יוצאי תימן, המזרח והבלקן שהודעה על מותם נמסרה בין השנים 1948 ו־1970 לבני משפחותיהם אך לא התאפשר להם לזהותם ולהביאם לקבורה".
התברר כי הוועדות שחקרו בעבר את הפרשה הגיעו למסקנה כי רוב הילדים הנעלמים נפטרו.
ההודעה על מות הילדים נמסרה למשפחות בדרך כלל כמה ימים לאחר המוות הנטען.
הרוב המכריע של המשפחות לא קיבלו לידיהן את הגופה ולא נכחו בלוויה – שלגבי חלק מהילדים נטען שכבר קוימה.
בחלק מהמקרים קיבלה המשפחה ציון קבר.
מהפרוטוקולים של הוועדות ומעדויות שהובאו בפני הוועדה המיוחדת עולה כי במקרים רבים יש סתירות בין ציון הקבר שנמסר למשפחה ובין זהות המנוח או בין מועד הפטירה של המנוח ובין מועד הפטירה שנמסר לגבי מי שטמון באותו קבר.
לחלק מהמשפחות נמסרו תעודות פטירה וציון קבר אך מנתונים רשמיים מאוחרים שהתגלו עלה כי ייתכן שבן המשפחה נמצא בין החיים לפי רשומות רשמיות של המדינה.
כך מצאו את עצמן משפחות רבות מתמודדות, מעבר לכאב, עם סימני שאלה משמעותיים באשר לזהות האדם הקבור בקבר שנמסר להם שבו טמון קרוב המשפחה.
כדי לסייע למשפחות ולקדם את חקר האמת, מוצע לקבוע הליך מיוחד שבו בני משפחות של קטינים שנעלמו בנסיבות האמורות יוכלו להגיש לבית המשפט לענייני משפחה בקשה לפתיחת קבר, להוצאת גופה ולעריכת בדיקה גנטית לקשרי משפחה.
החוק אושר בכנסת העשרים ב-19 בפברואר 2018, ונכנס לתוקף עם פרסומו בספר החוקים ב-21 בפברואר.
החוק נחקק כהוראת שעה למשך שנתיים.
בקשות שהוגשו לבית המשפט לפי חוק זה בתקופת תוקפו יידונו לפי הוראות חוק זה גם אחרי מועד פקיעתו.
בית המשפט לענייני משפחה רשאי להורות על פתיחת קבר והוצאת גופה לשם זיהויה, ובכלל זה על לקיחת דגימת DNA מגופה לשם עריכת בדיקה גנטית לקשרי משפחה, בהתקיים שני אלה:
(1) מגיש הבקשה הוא קרוב (ילד, הורה, אח או אחות, וילד של אח או אחות) של המנוח שחלקת הקבר המיועדת לפתיחה מיוחסת אליו;
(2) בית המשפט מצא כי הנסיבות העובדתיות של המקרה מעלות ספק בדבר זהות הגופה הקבורה בקבר שלגביו הוגשה הבקשה.
בצו לפתיחת קבר יקבע בית המשפט הוראות בעניינים אלה:
(1) אופן פתיחת הקבר וסגירתו לאחר לקיחת דגימת DNA, לרבות קבורה מחדש לפי נסיבות העניין;
(2) נוכחות רופא מטעם המבקש בעת הוצאת הגופה, אם הוגשה בקשה לכך;
(3) בדיקת נבדקים נוספים, ככל שבית המשפט מצא שהבדיקות נדרשות;
(4) הוראות בעניין מסירת חוות הדעת של המעבדה לבית המשפט ולצדדים;
(5) כל הוראה אחרת הנחוצה כדי להשיג את מטרת הבדיקה.
פתיחת קבר והחזרת גופה לקברה יתבצעו על ידי חברה לענייני קבורה שבתחום אחריותה נמצאת חלקת הקבר נושא הצו, בתיאום עם מנהל בית העלמין שבו נמצאת החלקה האמורה ובהנחייתו ההלכתית של רב שימנה הרב הראשי לישראל נשיא מועצת הרבנות הראשית לישראל.
הוצאת גופה מקברה, העברתה למעבדה אנתרופולוגית לשם זיהויה ולקיחת דגימת DNA תתבצע על ידי מומחה באנתרופולוגיה פורנזית מהמרכז הלאומי לרפואה משפטית או אדם אחר שהוא מומחה באנתרופולוגיה פורנזית שמינה בית המשפט, ולפי הוראותיו; גודלה של הדגימה שתילקח יהיה מזערי ככל הניתן.
כל שריד של הגופה שהוצא מהקבר וכן הדגימות שנלקחו לעריכת בדיקה גנטית לקשרי משפחה יוחזרו לקבורה במועד מוקדם ככל האפשר.
שר הבריאות מונה על ביצועו של חוק זה.
בהתאם להודעה של משרד המשפטים, הוגשו כ-17 בקשות לפתיחת קברים בהתאם לחוק זה.
כמעט בכל הבקשות ההחלטות ניתנו בדלתיים סגורות.
חוק קידום התחרות בענפי המזון והפארם, התשע"ד-2014, שעד לשנת 2024 נקרא חוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד-2014 הוא חוק שנועד ל"הגברת התחרותיות בענף המזון ובתחום מוצרי הצריכה, לשם הפחתת המחירים לצרכן".
החוק אושר בכנסת התשע עשרה ב-13 במרץ 2014, בעקבות ממצאי ועדת קדמי לבחינת התחרותיות בענף המזון.
החוק מחייב רשתות קמעונאיות גדולות לפרסם את מחירי המצרכים באמצעים אלקטרוניים.
קמעונאי גדול יפרסם בנפרד לכל אחת מחנויותיו את המחיר הכולל העדכני של כל מצרך שהוא מוכר, כך שעדכון המחיר בפרסום יעשה עד שעה ממועד העדכון בקופות החנות.
כמו-כן, החוק מסדיר את מערכת היחסים שבין הקמעונאים (סופרמרקטים) לספקים (חברות המזון הגדולות) על ידי הגבלת יכולת ההתערבות של הקמעונאים והספקים זה בעניינו של זה ואיסור של תיאום בהסדרים שאינם יעדי רכישה.
משמעות האיסור היא בין היתר שאסור לספקים להתערב באופן סידור המוצרים בחנותו של הקמעונאי, או להתערב בתמחור המוצרים לצרכן.
החוק אף מבקש למנוע ריכוזיות גאוגרפית, ומתווה פעילות לצורך הגברת התחרות האזורית על ידי הגבלת יכולתם של קמעונאים גדולים לפתוח מספר חנויות גדולות באזורי ביקוש.
בעקבות המחאה החברתית ב-2011 מונתה על ידי שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ושר האוצר ועדת קדמי לבחינת התחרותיות בענף המזון - צוות בין משרדי לצורך בחינת התחרותיות והמחירים בתחום מוצרי המזון והצריכה.
צוות זה התבקש להגיש המלצות לפתרון אשר יביא להורדת מחירי המוצרים בשוק ובכלל להורדת יוקר המחיה.
צוות המחקר ביצע עבודה במטרה לאפיין את שוקי המזון ומוצרי הצריכה, לזהות כשלים קיימים ולגבש מתווה להתגברות על חסמים אלה.
בהתבסס על המלצות ועדה זו, גובש נוסח חוק קידום התחרות בענף המזון.
החוק אושר בכנסת התשע עשרה ב-13 במרץ 2014.
החוק קובע חובה על קמעונאי גדול לפרסם באינטרנט את מחירי המצרכים שהוא מוכר בכל חנות מחנויותיו, באופן שיאפשר השוואה עדכנית שוטפת של מחירי סל המצרכים.
(1) רשימת המצרכים הנמכרים בחנות בדרך כלל או בתקופה קבועה בשנה, והיו במלאי החנות סמוך לזמן הפרסום;
(2) מחירי המצרכים, לרבות המחירים לסוגי צרכנים שונים;
(3) כל מכירה מיוחדת כהגדרתה בסעיף 8 לחוק הגנת הצרכן, לרבות מבצעים והנחות ובכלל זה תנאיהם ומועדי פקיעתם.
כל אדם רשאי לגשת לפרסום, למידע ולנתונים הכלולים בו, ולהשתמש בהם, באופן חופשי ובלא תמורה, לצרכים פרטיים או מסחריים.
באתר הרשות להגנת הצרכן מופיעה רשימה ובה קישורים לאתרי האינטרנט של הקמעונאים עליהם מוטלת חובת הפרסום בחוק.
בכל אחד מאתרי החברות מפורסמים מחירי הפריטים של המוצרים אשר נמכרים בכל סניף.
פירוט המחירים משתנה על בסיס יומי כאשר המחירים של היום הקודם מוסרים מהאתר.
נוסף לכך, באתר הרשות רשימה של אפליקציות להשוואת מחירים אשר עומדות בדרישותיה:
האפליקציה מאפשרת קבלת מידע מ-1/2 מהרשתות שהן קמעונאי גדול בתחום המזון.
לגבי קמעונאי גדול בתחום הפארמה (תמרוקים, היגיינה, ניקיון ומזון) האפליקציה תאפשר קבלת מידע מכל קמעונאי גדול שהעביר לרשת קישור.
האפליקציה תאפשר השוואה של מוצר בודד וכן השוואה של סל מוצרים לבחירת הצרכן.
עדכון הנתונים ייעשה אחת לשעה כפי שדורש החוק ולכל היותר אחת לשעה וחצי.
האפליקציה נותנת אפשרות להגשת תלונות או משוב למידע שהוצג או לאופן השימוש באפליקציה.
האחראים על יישום החוק הם רשות התחרות והרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.
החוק מקנה להם כלים פליליים ומנהליים לצורך טיפול בהפרות של הוראות החוק.
רשות התחרות רשאית להטיל על מבצעי עבירה עיצומים כספיים כבדים היכולים להגיע לסכום של 24 מיליון ש"ח.
ניתן גם להטיל עונש של עד שלוש שנות מאסר.
רשות התחרות נקטה הליכי אכיפה שונים לפי חוק המזון.
בין היתר ננקטו הליכי אכיפה נגד שופרסל, בגין הפרה של הוראות הפרק המסדיר את מערכת היחסים בין קמעונאים וספקים.
בשנת 2017 הטילה הממונה על התחרות, מיכל הלפרין, על שופרסל קנס של כ-9 מיליון ₪ בגין קיומם של הסדרי בלעדיות בין שופרסל לבין מרכזים מסחריים שבהם היא פעלה, אשר מנעו הקמת פעילות המתחרה בשופרסל.
כמו כן שופרסל ביטלה את כל הסדרי הבלעדיות שהיא הייתה צד להם.
בשנת 2025 הטילה רשות התחרות עיצום כספי של כ-12 מיליון ש"ח על חברת יפאורה-תבורי, ושל כ-13 מיליון ש"ח על חברת ליימן שליסל.
חוק קומי הוא מיני סדרה אמריקאית, דרמה פוליטית, המבוססת על הספר "נאמנות עליונה: האמת, שקרים, ומנהיגות" מאת מנהל ה-FBI לשעבר ג'יימס קומי.
במיני סדרה מככבים ג'ף דניאלס בתפקיד קומי וברנדן גליסון בתפקיד הנשיא דונלד טראמפ.
המיני-סדרה המורכבת משני חלקים שודרה בין התאריכים 27 בספטמבר ל-28 בספטמבר 2020 ברשת Showtime.
הסדרה עוקבת אחר מנהל ה-FBI, ג'יימס קומי, לקראת הבחירות ב-2016, ומאוחר יותר בחודשים הראשונים לנשיאותו של דונלד טראמפ.
בשנת 2015, קומי מבקש ממארק פ.
ג'וליאנו להישאר כסגן מנהל ה-FBI להוביל את חקירת שרת הדואר האלקטרוני של הילרי קלינטון "Midyear".
בשנת 2016 ג'ורג' פפאדופולוס, יועץ לקמפיין טראמפ נמצא בפיקוח שירותי הביטחון האמריקאיים, על רקע טענות שמינהל הביון הצבאי הרוסי גייס את קרטר פייג כנכס.
נטען כי פול מנפורט עובד בשכר עבור האוליגרכים הרוסים אולג דריפסקה ודמיטרו פירטש.
החקירה מגלה עדויות לא מאושרות לכך שלממשלת רוסיה היה מידע מזיק על דונלד טראמפ כששהה במלון ריץ-קרלטון במוסקבה בשנת 2013.
לאחר שסגרה את חקירת קלינטון ביולי 2016, לשכתו של קומי פותחת מחדש את החקירה מכיוון שכמה מיילים של הילרי קלינטון מופיעים בשערורי חדשה במחשב הנייד של אנתוני ויינר.
הפרק הראשון מסתיים בדיווחי חדשות על כך שהילרי קלינטון קוראת לדונלד טראמפ לוותר על הבחירות למענה.
בפרק השני, ראשי קהילת המודיעין האמריקאית אומרים לברק אובמה שרוסיה מעדיפה שדונלד טראמפ הידידותי יישב בבית הלבן ויקדם את פירוק נאט"ו, יפסיק את הסכם הגרעין באיראן, יאפשר קידוחי נפט בקוטב הצפוני, יקים מסלול לפלישה טורקית נגד הכורדים, יפתח במלחמת סחר עם סין ויזרע מחלוקת מעל לכל.
שגריר רוסיה בארצות הברית, סרגיי קיסליאק לוחץ על מייקל פלין לסיים את הסנקציות הכלכליות נגד רוסיה לאחר שאובמה מגרש 35 דיפלומטים רוסים ומכריז על סנקציות נוספות על רוסיה.
לאחר הבחירות ב-2016, ג'יימס קלאפר וראשי מודיעין אחרים דנים בתיק חקירה עם אובמה במהלך תדרוך בבית הלבן.
לאחר בחירתו של טראמפ בשנת 2016, ראשי המודיעין האמריקאי נפגשים עם אנשי קמפיין טראמפ במגדל טראמפ שבניו יורק כדי להצהיר כי סוכני ממשלת רוסיה משתמשים בחשבונות מזויפים של מדיה חברתית ביוטיוב, פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם כדי לשכפל תעמולה בעד טראמפ מרוסיה היום ורדיו ספוטניק.
קומי גם מאשים את הרוסים בהתקפות בעת הליך ההצבעה עצמו.
ה-FBI מיירט חמש שיחות טלפון שבמהלכן נדונו הקלות בסנקציות בזמן שמייק פנס אומר לתוכנית Face the Nation כי שיחות הטלפון בין קיסליאק לפלין היו על הבעת תנחומים על התרסקות המטוס הרוסי.
טראמפ מארח את קומי לארוחת ערב פרטית בבית הלבן; במהלך הפגישה, טראמפ דורש נאמנות.
לאחר מכן, טראמפ מפטר את סאלי ייטס, התובעת הכללית.
טראמפ אומר לקומי שהוא לא נתן "מיליארד דולר לאיראן כמו שנתן אובמה." טראמפ ממשיך ומבקש מקומי לבטל את חקירת ה-FBI על מייקל פלין.
הפרק השני מסתיים בפיטוריו של קומי יחד עם התפטרויות, מינוי מחדש ופרישות של כמה פקידים שמונו ב-FBI ובמחלקת המשפטים.
באוקטובר 2019 הוכרז כי בילי ריי יכתוב ויביים מיני-סדרה שהופקה על ידי אולפני הטלוויזיה של CBS שיהוו עיבוד לאוטוביוגרפיה "נאמנות עליונה" מאת ג'יימס קומי, כשג'ף דניאלס יגלם את קומי.
ברנדן גליסון היה אמור לגלם את דונלד טראמפ, עם מייקל קלי, ג'ניפר אילי, הולי האנטר, סטיבן פסקוואלה, אונה צ'פלין, סקוט מק'ניירי, וויליאם סדלר וטי אר נייט בין השחקנים הנוספים שהוכרזו שיככבו, עם פיטר קויוטי כרוברט מולר.
בילי ריי נפגש עם קומי מספר פעמים במהלך שנה לקראת הפקת הסדרה.
הצילומים החלו בטורונטו בנובמבר 2019. תקציב הסדרה עמד על 40 מיליון דולר.
ביוני 2020 התגלתה הסדרה בשם "חוק קומי" והיא מורכבת משני פרקים בהיקף של ארבע שעות.
הסדרה שודרה ברשת WOWOW ביפן ב-1 בנובמבר 2020.
"חוק קמיניץ" הוא כינוי לתיקון מס' 116 לחוק התכנון והבניה שנחקק ב-5 באפריל 2017 בעקבות פעילותה של ועדה להסדרת הבנייה הבלתי חוקית בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ארז קמיניץ.
לאחר הגשת מסקנות ועדת קמיניץ, הוגשה הצעת החוק לכנסת, ב-1 בינואר 2016 הובא החוק להצבעה לקריאה ראשונה, לאחר אישורו ברוב קולות, נידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה ובוצעו בו מספר שינויים, ב-5 באפריל 2017 עבר החוק המתוקן בקריאה שנייה ושלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.
התיקון לחוק נחקק ביזמתן של סיעות הימין בכנסת בתגובה להקצאת תקציבים ממשלתית לקידום תוכניות מתאר ביישובים ערביים (החלטת ממשלה 922).
התיקון לחוק הוחל במזרח ירושלים, אף על פי שמזרח ירושלים לא קיבלה תקציבים לקידום תוכניות מתאר.
כתוצאה מכך חל גידול ניכר במספר המשפחות הערביות במזרח ירושלים שנאלצו להרוס את בתיהן.
המפלגות שהצביעו בעד החוק הם: הליכוד, ישראל ביתנו, כולנו, הבית היהודי, יהדות התורה, ש"ס (רוב חברי הכנסת נעדרו מהמליאה).
הסיעות שהצביעו נגד: המחנה הציוני, הרשימה המשותפת, יש עתיד (רוב חברי הכנסת נעדרו מהמליאה), מרצ.
ראש הרשות לאכיפה במקרקעין, אבי כהן, דיווח כי בשנת 2019 לבדה הוצאו 1,264 דרישות לתשלום קנס מנהלי, מתוכן 496 מבנים בלתי חוקיים נהרסו על ידי הבעלים באופן עצמאי, ועוד 182 מבנים קיבלו ארכה לפינוי מרצון בפרק זמן נקוב.
חברה אחת שביצעה עבירת בנייה שילמה את הקנס; וכל היתר שלא הרסו ולא שילמו – 549 עבריינים, הועברו לטיפול ההוצאה לפועל.
בשנת 2020 הוגברה אכיפת החוק במזרח ירושלים ועיריית ירושלים הגבירה מאוד את הריסות הבתים שנבנו ללא היתר.
בינואר 2022 הפגינו תושבי ג'בל מוכאבר בכיכר ספרא נגד הרס הבתים בשכונה.
במשך השנים שלאחר חקיקת החוק נשמעו טענות לפיהן הוא נוגע בעיקר במבנים חקלאיים במושבים, דבר שהעלה טענה בדבר שימוש פוליטי בחוק כנגד יישובים ערביים.
ב-11 באוקטובר 2020 הגישה חברת הכנסת ר'דיר מריח (יש עתיד - תל"ם) הצעה להקפאת החוק עד לאישור תוכנית מתאר בישוביים ערביים אך ההצעה נדחתה ברוב של 56 כנגד 37.
במקביל במהלך שנת 2020 התקיימו דיונים עם המפלגות הערביות במטרה להשיג פשרה בצורת אכיפת החוק שתהיה מוסכמת על כל הצדדים.
ביוני 2021, במסגרת המשא ומתן הקואליציוני להרכבת הממשלה על ידי חבר הכנסת יאיר לפיד, עמדה דרישת מפלגת רע"מ לתיקון חוק קמיניץ כאחד הנושאים המרכזיים הדורשים פתרון ופשרה בין המפלגות.
בסופו של המשא ומתן הוסכם כי החוק יוקפא לשנתיים.
חוק ציוד רפואי נחקק בשנת 2012 על ידי אמ"ר - היחידה לאביזרים ומכשירים רפואיים במשרד הבריאות.
חוק זה נחקק כדי לוודא כי הציוד הרפואי, מכל סוגיו ושימושיו אינו פוגע או מהווה סכנה כלשהי לציבור הרחב
מטרת חוק הציוד הרפואי היא להגדיר איזה ציוד רפואי מותר או אסור לשימוש, ליבוא, לשיווק ולהפצה בבתי חולים או בקופות חולים פרטיות, ולאכוף את האיסור לשימוש בציוד רפואי בעייתי.
פנקס הציוד הרפואי הוא המקום שבו רשום כל המידע והרשות לשימוש ציוד רפואי כלשהו.
בנוסף, חוק ציוד רפואי קובע איסור פלילי על ייצור, ייבוא, שיווק ושימוש בציוד רפואי שלא נרשם בפנקס של אמ"ר, אלא במקרים חריגים ובאישור משרד הבריאות.
מפרי החוק צפויים לעונשי מאסר עד שנה ולקנסות כבדים.
החוק עוסק גם באחסון ציוד רפואי ולפיו, שר הבריאות רשאי למנות מפקחים מבין עובדיו לשם פיקוח על ביצוע ההוראות הנדרשות.
המפקחים רשאים לדרוש מאדם למסור להם מידע ומסמכים הנוגעים להוראות חוק זה, כניסה למקומות שבהם מייצרים או מאחסנים ציוד רפואי כדי לבדוק את יעילותו, את בטיחותו ואת איכותו של הציוד הרפואי.
בעקבות חקיקת חוק זה, כמות הציוד הרפואי המסכן את הציבור ירדה לאפס.
בנוסף קיים פיקוח קבוע על המקומות המייצרים ומאחסנים את הציוד הרפואי ומפקחים על יעילותו, על בטיחותו ועל הפצתו של ציוד רפואי זה.
חוק קליטת חיילים משוחררים, תשנ"ד-1994 אושר בכנסת ה-13 ב-19 באפריל 1994 ונועד לקבוע הטבות שונות לחיילים שהשתחררו משירות חובה ולמסיימי שירות לאומי.
גם חייל שבתום שירות החובה ממשיך בשירות קבע הוא חייל משוחרר לעניין חוק זה, כלומר זכאי להטבות שבחוק.
החוק מורה על הקמת קרן לקליטת החייל המשוחרר.
קרן זו מופעלת על ידי האגף והקרן לחיילים משוחררים שבמשרד הביטחון.
החייל המשוחרר מקבל מהקרן מענק, שגובהו הוגדל בהדרגה במשך השנים (בנוסף להצמדתו למדד המחירים לצרכן (כל הסכומים הם בערכי אפריל 2022):
בנוסף נרשם בקרן פיקדון לזכותו של החייל המשוחרר לפי הכללים הבאים (כל הסכומים הם בערכי אפריל 2023):
את כספי הפיקדון ניתן לנצל למטרות הבאות:
תשלום בעד השלמת לימודים לקבלת תעודת בגרות, הכנה להבחינה הפסיכומטרית והכנה ללימודים אקדמיים.
תשלום שכר לימוד במוסד להשכלה גבוהה, בישיבה על-תיכונית או במוסד להכשרה מקצועית.
סיוע להקמת עסק חדש או לכניסה לעסק קיים.
מטרות נוספות שקבע שר הביטחון בהתייעצות עם שר האוצר.
השר קבע שתי מטרות נוספות: נישואים ולימודים לקבל רישיון נהיגה.
סעיף 7(א) קובע שבמסגרת הקרן תפעל, בנוסף לפיקדונות, קרן לסיוע נוסף, שתשמש למתן סיוע לחיילים משוחררים מעבר לפיקדון למטרות של לימודים במכינה קדם־אקדמית או במוסד להכשרה מקצועית ודמי קיום ללומדים כאמור.
סעיף 7א לחוק מורה על הקמת קרן לעידוד לימודים של חיילים משוחררים במוסדות להשכלה גבוהה באזורי עדיפות לאומית.
בתיקון עקיף לפקודת מס הכנסה נקבע שהפיקדון, המענק וכספים נוספים שמקבל החייל המשוחרר מהקרן פטורים ממס הכנסה.
בתיקון עקיף לחוק הביטוח הלאומי ניתנו לחייל המשוחרר תנאים משופרים בזכאות לדמי אבטלה.
חייל משוחרר הזכאי, לפי הכללים המקובלים, להלוואה מאת המדינה או מטעמה לצורכי דיור, יהיה זכאי להלוואה מוגדלת.
החוק נחקק ביוזמתו של חבר הכנסת רענן כהן, ואושר בכנסת ה-13 ב-19 באפריל 1994. החוק ביטל חוקים אחדים למטרה דומה שקדמו לו:
חוק מס הכנסה (הטבות לחיילים משוחררים) (הוראת שעה), התשמ"א–1981;
חוק חיילים משוחררים (מענק הסתגלות), התשמ"ח–1988.
דברי ההסבר להצעת לחוק מציגים את ההבדל בינו ובין חוק חיילים משוחררים, התשמ"ד–1984 שקדם לו:
מצד אחד, מרחיב החוק המוצע את מעגל הזכאים על פיו.
בחוק המוצע גלומה הכרה סטטוטורית בעמדתן של בנות ששירתו תקופה רצופה של שנה אחת לפחות שירות לאומי.
הכרה זו עולה בקנה אחד עם אופיה של מדינת ישראל כמדינת סעד ורווחה.
מצד שני מרחיב החוק המוצע את מעגל הזכאויות שהוא מעניק, האתגרים הניצבים בפני החייל המשוחרר ורצון המדינה לעודד קליטה חברתית מהירה ונוחה של החיילים המשוחררים מחייבים היענות לצורכי החייל המשוחרר והקלה בעומס ההתחייבויות המוטלות עליו.
הזכאויות שהחוק המוצע מעניק הן בעיקרן בתחום הדיור והשיכון, התעסוקה וההשכלה הגבוהה, והן מיועדות לסייע לחייל המשוחרר בקניית דירת מגורים משלו, במציאת מקום עבודה וברכישת השכלה גבוהה.
שילוב הזכויות שמוצע להעניקו מיועד להגביר את ביטחונו הכלכלי של החייל המשוחרר, לחזק את מעמדו החברתי ולהעמיק שרשיו בחברה הישראלית.
מאז אישורו תוקן החוק 25 פעמים.
בנוסח המקורי של החוק נקבעו הפיקדון והמענק בסכומים אחידים לכל חודש שירות, ללא תלות באופי השירות.
בתיקון מס' 4 משנת 2000 הוחלפו הסכומים האחידים בשלוש רמות: ללוחם, לתומך לחימה וליתר המשרתים.
בתיקון זה גם נוספה האפשרות לקבל את יתרת הפיקדון במזומן, אם חלפו חמש שנים מיום סיום השירות והפיקדון טרם נוצל במלואו.
כמו כן ניתנה לראש אכ"א סמכות לשלול הטבות מכוח חוק זה מחייל שהורשע בעבירה חמורה.
בתיקון מס' 12 משנת 2010 נוסף לו סעיף 7א, המורה על הקמת קרן לעידוד לימודים של חיילים משוחררים במוסדות להשכלה גבוהה באזורי עדיפות לאומית.
בתיקון מס' 19 משנת 2017 נקבע שחייל משוחרר שבמועד שחרורו היה במעמד של חייל בודד יזכה גם לסיוע בשכר דירה.
כמו כן נוסף לחוק סעיף 7ב, הקובע שהטבות הקשורות לסיוע שמעבר לפיקדון למטרות לימודים (כאמור בסעיפים 7(א) ו-7א לחוק) ניתן יהיה לנצל החל משלושה חודשים לפני השחרור.
חוק ממדים ללימודים: תיקון מס' 24 משנת 2022 עיגן בחוק זה את תוכנית "ממדים ללימודים", שעד לתיקון זה מומנה בכספי תרומות.
בתיקון מס' 25 מדצמבר 2023 הורחב המימון ל-100% משכר הלימוד.
חוק ההגנה על אזרחי סוריה על שם קיסר משנת 2019 , הידוע גם כחוק קיסר, הוא דבר חקיקה של ארצות הברית המטיל סנקציות על ממשלת סוריה, לרבות נשיא סוריה בשאר אל-אסד, בגין פשעי מלחמה נגד האוכלוסייה הסורית.
הוא קרוי על שם אדם המכונה "קיסר" (Caesar), שתיעד עינויים נגד אזרחים שביצע ממשלת אסד.
החוק נחתם על ידי הנשיא טראמפ בדצמבר 2019, ונכנס לתוקף ב-17 ביוני 2020.
החוק ממוקד במספר תעשיות המופעלות בסוריה, כולל אלו הקשורות לתשתיות, תחזוקה צבאית, והפקת אנרגיה.
החוק מכוון גם ליחידים ועסקים המספקים מימון או סיוע לנשיא סוריה.
החוק תקף גם כלפי ישויות איראניות ורוסיות, שכן אלה מספקות תמיכה ממשלתית באסד במלחמת האזרחים בסוריה.
החקיקה הרחיבה את מעגל הסנקציות גם כלפי גופים המנהלים עסקים עם ממשלת סוריה וסוכנויות הצבא והמודיעין שלה.
על-מנת לעודד משא ומתן, נוסח מנגנון המאפשר לנשיא ארצות הברית לוותר על סנקציות במקרה שהצדדים יהיו מעורבים במשא ומתן משמעותי והאלימות נגד אזרחים תיפסק.
דו"ח ועדת בית הנבחרים המכיל את הוראת הקיסר עבר בסנאט ב-17 בדצמבר 2019, עם תמיכה דו-מפלגתית משתי הלשכות של הקונגרס של ארצות הברית.
הצעת החוק נחתמה על ידי הנשיא דונלד טראמפ והפכה לחוק ב-20 בדצמבר 2019. החוק הפך לחלק מחוק ההגנה הלאומית לשנת הכספים 2020 (S1790) כדו"ח 116–333 של בית הנבחרים.
הדו"ח המקורי אמור היה להתפרסם בשם "דו"ח העצורים הסורים 2014" או "דו"ח קיסר".
ארגון Human Rights Watch חקר את הדו"ח, והפיק דו"ח נוסף שכותרתו "אם המתים היו יכולים לדבר".
עדויות צילומיות מהדו"ח המקורי הוצגו במוזיאון השואה של ארצות הברית, ובאו"ם.
הסנקציות השפיעו קשות על כלכלת סוריה, במיוחד במגזרי הבנייה, הפיננסים והאנרגיה שלה, וסיבכו את מאמצי השיקום.
סנקציות קיסר נועדו ליצור אחריות על פשעים מצד ממשלת סוריה ובעלות בריתה רוסיה ואיראן.
הסנקציות נועדו גם להרתיע משקיעים זרים מלעשות עסקים עם ממשלת סוריה, במאמץ להימנע מלתגמל פשעי מלחמה.
החקיקה הוכנסה מחדש על ידי הנציג אליוט אנגל כהחלטה 31 של בית הנבחרים משנת 2019, והיא התקבלה בבית הנבחרים בינואר של אותה שנה.
מאוחר יותר הוא שולב בחוק אישור ההגנה הלאומית אשר נחקק ולאחר מכן נחתם על ידי הנשיא טראמפ.
סנקציות קיסר נועדו להעניש כלכלית את אסד ומקורביו על ביצוע זוועות.
לפיכך, הסנקציות יתמקדו בעיקר באספקת סחורות, שירותים, טכנולוגיה, מידע או כל תמיכה שתרחיב את הייצור המקומי בתחום הגז הטבעי, הנפט ונגזרותיו.
הסנקציות נועדו גם להרתיע משקיעים זרים מחתימה על חוזים לשיקום בעקבות מלחמת האזרחים.
סנקציות קיסר יושמו ב-17 ביוני 2020, שישה חודשים לאחר חתימתו על חוק.
הסנקציות של משרד החוץ האמריקאי כוונו ל-39 חברי משטר אל-אסד.
דרישות החקיקה יפוגו לאחר חמש שנים, כלומר 2025. עם זאת, סעיף 401 להצעת חוק קיסר מתווה שש דרישות להסרת הסנקציות האמריקאיות על סוריה:
סוף להפצצת מטוסים סוריים ורוסיים אזרחים.
כוחות איראניים, סוריים ורוסיים, כמו גם גורמים הקשורים אליהם, יחדלו מלהגביל את הגישה ההומניטרית לאזורים הנצורים ויאפשרו לאזרחים לצאת בחופשיות.
כל האסירים הפוליטיים ישוחררו, ולארגוני זכויות האדם הבינלאומיים המתאימים תינתן גישה מלאה לבתי הכלא ולמתקני המעצר של סוריה.
הפסקה מוחלטת של הפצצת "מתקנים רפואיים, בתי ספר, אזורי מגורמים ומקומות התכנסות קהילתיים, לרבות שווקים", על-ידי כוחות סוריים, רוסיים, איראניים וגורמים הקשורים אליהם.
תינתן האפשרות ל"חזרה בטוחה, מרצון ומכובדת של סורים שנעקרו מהסכסוך".
מיצוי הדין מול "מבצעי פשעי מלחמה בסוריה" וכן "צדק לקורבנות פשעי מלחמה שבוצעו על ידי משטר אסד, לרבות על ידי השתתפות בתהליך פיוס אמין ועצמאי".
השליח האמריקני לצפון מזרח סוריה, ויליאם רובק, הזכיר כי הסנקציות לא יכללו את אזורי הממשל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה.
ויכוח על השימוש באמצעי זה
במאי 2020, השלטונות בסוריה הטילו מיסים כבדים על בן דודו של הנשיא, ראמי מח'לוף, ותפסו את נכסיו במטרה למצוא משאבים לפני יישום חוק קיסר.
בתחילת יוני עברה הלירה הסורית קריסה דרמטית.
ממשלת ארצות הברית הצהירה באמצעות השליח האמריקני ג'יימס ג'פרי כי הקריסה תוחמר עקב סנקציות, והציעה לסייע לנשיא בשאר אל-אסד אם יסכים לעמוד בתנאים מסוימים לרפורמה פוליטית.
ב-10 ביוני חזרו מאות מפגינים לרחובות א-סווידא זה היום הרביעי ברציפות, כשהם נרתמים נגד קריסת כלכלת המדינה, כאשר הלירה הסורית צנחה ל-3,000 לירות לדולר בתוך שבוע.
ב-11 ביוני הודח ראש הממשלה עימאד ח'מיס על ידי הנשיא בשאר אל-אסד, על רקע מחאות נגד הממשל על הידרדרות התנאים הכלכליים.
השפל החדש של המטבע הסורי, והעלייה הדרמטית בסנקציות, החלו להעלות איומים חדשים על הישרדותו של משטר אסד.
מדינות שכנות עלולות להיות מושפעות מסנקציות כמו ירדן.
אנליסטים ציינו כי פתרון למשבר הבנקים הנוכחי בלבנון עשוי להיות חיוני להשבת היציבות בסוריה.
כמה אנליסטים החלו להעלות חששות שאסד עלול להיות על סף איבוד כוח; אלא שכל קריסה כזו במשטר עלולה להביא לכאוס המוני, ולא לשיפור בתנאים הפוליטיים או הכלכליים.
רוסיה המשיכה להרחיב את השפעתה ותפקידה הצבאי באזורי סוריה שבהם התרחש העימות הצבאי העיקרי.
ב-23 ביוני ערך שר החוץ הסורי, וליד מועלם, מסיבת עיתונאים והזכיר כי ארצות הברית שואפת "להרעיב את העם" והסנקציות יפתחו את הדלת ל"טרור" לחזור; בנוסף, הוא עמד על כך שממשלת סוריה תתמודד עם הסנקציות בסיוע חברים ובני ברית.
אנליסטים ציינו כי היישום הקרוב של סנקציות כבדות חדשות במסגרת חוק קיסר האמריקני עלול להרוס את הכלכלה הסורית, להרוס כל סיכוי להתאוששות, ולא לעשות דבר מלבד לערער את היציבות באזור כולו.
האנליסט ג'וליאן בארנס-דייסי, מנהל תוכנית המזרח התיכון וצפון אפריקה במועצה האירופית ליחסי חוץ, אמר:"אסד הוא בהחלט המניע העיקרי של הקריסה המתמשכת של סוריה.
[אבל] נראה כי עמדת ארצות הברית כעת מונעת ביסודה על ידי פוליטיקת כוח גדולה והמטרה להבטיח שרוסיה ואיראן לא יוכלו לטעון לניצחון.
החשש שלי הוא שקיסר ישיג את ההפך הגמור ממטרותיו המוצהרות, וחקיקתו תניע את הדחפים הגרועים ביותר של המשטר הסורי ו[תוביל ל] סכסוך רחב יותר.
מסע הלחץ המקסימלי שעליו הכריזה ארצות הברית באופן חד-צדדי נועד להפיל את המשטר על ברכיו ולאלץ את תומכיו להודות בתבוסה, אך המשטר יודע להחזיק בכוח בברוטליות וברור שתומכיו העיקריים אינם מתכוונים לזוז.
העם הסורי חווה אכזריות כבר עשור והמדינה הרוסה מהקונפליקט, אבל נראה שאנחנו בוהים במהלכו של שלב חדש ומסוכן של הסכסוך...
[המציב אותנו בסיכון ל]התפרקות חדשה והרסנית".רוסיה וארצות הברית התווכחו ללא הרף בפומבי על התפקיד שמילאה כל מדינה בפוליטיקה הסורית.
רוסיה ציינה כי נוכחותה הצבאית קיבלה את אישור ממשלת סוריה.
כמה אנליסטים אמרו שאסד יזדקק לתמיכה ממדינות סוניות גדולות כדי להישאר בשלטון, ושהוא יזדקק לארצות הברית כדי להקל על תמיכה כזו.
לאחר רעידת האדמה בטורקיה-סוריה ב-2023, חלק מחברי הקהילה הבינלאומית דרשו ביתר שאת להסיר את הסנקציות נגד סוריה, כולל סנקציות קיסר.
כמה ארגונים לא ממשלתיים אומרים כי סנקציות מסוג זה "פוגעות באזרחים ובמאמצים הומניטריים".
אישים בולטים שהושפעו באופן ישיר מהסנקציות
במתמטיקה, חוק רוּפִינִי הוא שיטה לחישוב החלוקה האוקלידית של פולינום בבינום שצורתו x – r .
השיטה הומצאה על ידי פַּאוּלוֹ רוּפִינִי, שהשתתף בתחרות שארגנה החברה המדעית האיטלקית.
האתגר היה לתכנן שיטה כדי למצוא את השורשים של כל פולינום.
בשנת 1804 זכה רופיני במקום הראשון ושיטתו פורסמה.
מאוחר יותר הוא פרסם חידודים של עבודתו ב-1807 ושוב ב-1813. החוק הוא מקרה מיוחד של שבו המחלק הוא גורם ליניארי.
החוק קובע שיטה לחלוקת הפולינום:
כדי לקבל את פולינום המנה:
האלגוריתם הוא למעשה החלוקה הארוכה של ב-.
קח את המקדמים של ורשום אותם לפי הסדר.
לאחר מכן, כתוב r בקצה השמאלי התחתון ממש מעל השורה:
העבר את המקדם השמאלי ביותר (an) לתחתית ממש מתחת לקו.
הכפל את המספר הימני ביותר מתחת לשורה ב-r, וכתוב אותו מעל השורה ומיקום אחד מימין.
הוסף את שני הערכים שהוצבו זה עתה באותה עמודה.
חזור על שלבים 3 ו-4 עד שלא נשארו מספרים.
ערכי b הם המקדמים של פולינום התוצאה (), שמעלתו קטנה באחד מזו של .
הערך הסופי שהתקבל, s, הוא השארית.
משפט שארית הפולינום קובע שהשארית שווה ל- , ערכו של הפולינום ב-r .
הנה דוגמה לחלוקה פולינומית כמתואר לעיל.
יחולק ב- באמצעות חוק רופיני.
הבעיה העיקרית היא ש- אינו בינום בצורת x − r, אלא x + r .
שים לב שכיוון ש- לא הכיל מקדם עבור x, נכתָב 0:
2. העבירו את המקדם הראשון למטה:
3. הכפל את הערך האחרון שהתקבל ב-r:
5. חזור על שלבים 3 ו-4 עד שתסיים:
לכן, אם מספר מקורי = מחלק × מנה + שארית, אז:
ניתן להשתמש בחוק רופיני כאשר צריך את המנה של פולינום על ידי בינום של הצורה (כאשר צריך רק את השארית, משפט השאריות הפולינומי מספק שיטה פשוטה יותר.)
דוגמה טיפוסית, שבה צריך את המנה, היא הפירוק לגורמים של פולינום שעבורו יודעים שורש :
שארית החלוקה האוקלידית של לפי הוא , וכן, אם המנה היא החלוקה האוקלידית כתובה כ:
זה נותן פירוק (אולי חלקי) של שניתן לחשב עם חוק רופיני.
לאחר מכן, ניתן לפרק את עוד יותר על ידי פירוק של
המשפט היסודי של האלגברה קובע שלכל פולינום בעל מעלה חיובית יש לפחות שורש מרוכב אחד.
התהליך שלמעלה מראה שהמשפט היסודי של האלגברה מרמז שכל פולינום ניתן לפרק לגורמים כ:
באלקטרוניקה של שפופרות ריק, חוק צ'יילד-לאנגמיור מתאר את הזרם העובר בין הקתודה לאנודה של שפופרת ריק כפונקציה של המתח החשמלי ביניהן.
החוק קובע שהזרם העובר מצוי ביחס ישר לחזקה ה-3/2 של המתח בין הלוחות וביחס הפוך לריבוע המרחק ביניהם.
החוק נקרא על שם הפיזיקאים קלמנט צ'יילד ואירווינג לאנגמיור.
מבחינה רעיונית, החוק מתאר את האופן שבו מגבילה השפעת נוכחותו של "מטען מרחבי" בסמוך לקתודה את הזרם המועבר לאנודה: תאורטית, הזרם העובר בשפופרת צריך להיות שווה לזרם הפליטה התרמיונית כפי שמתואר על ידי חוק ריצ'רדסון, המייצג את המטען הזמין הנפלט ליחידת זמן.
בפועל, זרם הפליטה שכפי שנחזה על ידי חוק ריצ'רדסון גדול בכמה סדרי גודל מאשר זה שנמדד בניסוי.
ההסבר לכך הוא שרוב האלקטרונים הנפלטים מהקתודה מובלים בחזרה אליה על ידי דחיה של ענן האלקטרונים הנוצר ממש בסמוך אליה על ידי הצטברות של אלקטרונים שנפלטו.
עבור אלקטרונים, צפיפות הזרם J (הנמדדת ביחידות אמפר למטר רבוע) היא:
כאשר הוא הזרם העובר ו-S הוא שטח הלוחות; ו- הם מטען ומסת האלקטרון, הוא המתח בין הלוחות ו- המרחק ביניהם.
בגזירת החוק מניחים את ההנחות הפיזיקליות הבאות:
האלקטרונים נעים באופן בליסטי בין לוחות האלקטרודות (ללא פיזור).
האלקטרונים במשטח הקתודה הם בעלי מהירות אפסית.
האלקטרודות שטוחות, מקבילות ומתייחסים אליהם בתור משטחים אינסופיים שווי פוטנציאל.
מצב המערכת הוא יציב - מתח האנודה נשאר קבוע לזמן מספיק ארוך עד להתייצבות זרם האנודה.
הנחות אלו ממירות בעיה תלת-ממדית מורכבת לבעיה חד־ממדית, ולכן הן מאפשרות לפתח משוואה דיפרנציאלית רגילה עבור הפוטנציאל החשמלי בכל נקודה כפונקציה של המרחק x של הנקודה מהקתודה.
ממשוואת שימור האנרגיה עולה שמהירות האלקטרונים u מקיימת:
הנחת היציבות של המערכת גוררת שכיוון וגודל צפיפות הזרם אחידים במרחב, כך שאין הצטברות משתנה בזמן של מטען מרחבי בנקודה מסוימת.
תחת הנחה זאת, ניתן לרשום את צפיפות הזרם באופן הבא:
מצד שני, משוואת פואסון מאפשרת לקשר בין הפוטנציאל החשמלי לצפיפות המטען המרחבי :
ואם נציב את התוצאה הקודמת במשוואה האחרונה נקבל את המשוואה הדיפרנציאלית:
זוהי משוואה דיפרנציאלית לא ליניארית מסדר שני.
כדי לפתור אותה נכפול את שני האגפים ב- ונקבל:
ניתן לרשום משוואה זאת גם באופן הבא:
ואם נבצע אינטגרציה בשני האגפים נקבל:
וזאת כבר משוואה דיפרנציאלית שניתן לפתור באמצעות הפרדת משתנים:
כאשר מתנאי השפה - שהם ו- - נובע שהקבוע שווה ל- .
מצד שני, מאינטגרציה של שני האגפים נובע גם שהקבוע הוא:
והשוואה בין שני הביטויים שהתקבלו עבור נותנת את חוק צ'יילד-לאנגמיור:
בתורת האינפורמציה, חוק שאנון־הארטלי הוא משפט המגדיר את קיבול הערוץ של ערוץ תקשורת החשוף לרעש גאוסי, והוא נקרא על שם קלוד שאנון וראלף הארטלי .
קיבול ערוץ הוא קצב הנתונים המרבי שבו ניתן לשדר מידע באופן אמין.
עבור המקרה הנפוץ של ערוץ שבו מתווסף רעש גאוסי, קיים קשר תאורטי בין קיבול הערוץ לבין רוחב הסרט בו נעשה שימוש ויחס האות לרעש בערוץ:
כאשר היא קיבול הערוץ ביחידות סיביות לשנייה, היא רוחב הסרט בהרץ, ו־ הוא יחס האות לרעש, הנמדד כיחס הספק ליניארי ולא בדציבלים.
משמעות המשפט היא שקצב המידע (לאחר קיזוז סיביות תיקון השגיאות) המרבי שניתן להשיג על ידי קידוד הולך וגדל ככל שרוחב הסרט בו ניתן להשתמש גדול יותר וככל שהספק הרעש הנלווה לערוץ קטן ביחס להספק האות המשודר (יחס אות לרעש גדול).
בתקשורת בכל קצב מתחת לקצב זה ניתן להשיג הסתברות שגיאה קטנה כרצוננו על ידי קידוד חבילות מידע גדולות ודחיסתן.
חוק שאנון נובע ממשפט כללי יותר של שאנון המגדיר את קיבול הערוץ של ערוץ רועש כלשהו.
משפט זה נחשב למשפט היסודי של תורת האינפורמציה.
הוא הוכח על ידי שאנון בשנת 1948 והפתיע את קהילת הנדסת מערכות התקשורת.
רק לאחר כ-50 שנות מחקר בתורת הקודים, התגלו קודים מעשיים המשיגים ביצועים הקרובים לקיבול הערוץ הגאוסי.
לחוק זה יש שימוש בפיזיקה ובתקשורת מחשבים, שם הוא משמש לחישוב מקסימום המהירות של מעבר מידע או אנרגיה בתווך כלשהו תוך התחשבות בהפרעות (רעשים).
חוק שימור האנרגיה קובע שסך האנרגיה במערכת פיזיקלית מבודדת הוא גודל קבוע שאינו משתנה.
כלומר: שינוי האנרגיה במערכת פיזיקלית מבודדת כלשהי מתבטא רק בשינוי צורת האנרגיה או במיקומה, ואילו כמות האנרגיה קבועה תמיד.
חוק שימור האנרגיה הוא אחד מחוקי השימור הבסיסיים של הפיזיקה.
כדוגמה לשינוי צורת האנרגיה ניתן להביא גוף שנופל בנפילה חופשית.
אם ננתח את הנפילה במונחי אנרגיה, נראה כי בהתחלה לגוף הייתה אנרגיה פוטנציאלית כובדית, הבאה לידי ביטוי בגובה של הגוף, ובמהלך הנפילה אנרגיה זו הפכה לאנרגיה קינטית, אנרגיה של תנועה.
במילים אחרות, הגוף לא היה יכול להגביר את מהירותו אם לא היה בהתחלה במקום גבוה שמהווה צורת אנרגיה אחרת ומאפשר לו להגביר את מהירותו על חשבון אותה צורת אנרגיה.
במקרה שנזרוק גוף מגובה פני האדמה נקבל מעבר הפוך של האנרגיה, מאנרגיה קינטית שהזורק נותן לגוף, לאנרגיה פוטנציאלית כובדית, כך שהגוף צובר גובה על חשבון מהירותו שקטֵנה.
חוק שימור האנרגיה קובע גם שוויון כמותי, ולכן אם נזרוק כלפי מעלה את הגוף בדיוק באותה המהירות שהוא הגיע אלינו, הוא יגיע בדיוק לאותו גובה שממנו הוא נפל.
על פי תורת היחסות, מסה יכולה להפוך לאנרגיה ולהפך, מה שאומר ששימור אנרגיה במובן הפשוט של המילה הוא לא נכון על פי תורת היחסות, אלא מסה ואנרגיה משמשות באותו תפקיד בחוק זה.
מעברי אנרגיה-מסה מתבצעים לפי הנוסחה המפורסמת E=mc2; לכן, בפיזיקה מודרנית המסה (מוכפלת בריבוע מהירות האור) מוגדרת כאנרגיית מנוחה של הגוף, כלומר, גם כשהגוף במנוחה יש לו אנרגיה, הקשורה להיותו בעל מסה.
יוצא מכאן שאנרגיית המנוחה של כל המערכת היא אינווריאנט נוסף אותו ניתן לשייך כהרחבה של תורת היחסות לחוק שימור המסה הקלאסי.
בעבר היה מקובל להגדיר את המושג מסת תנועה, אבל היום הגדרה זו אינה מקובלת והמושג מסה משויך רק לאנרגיית המנוחה.
על פי משפט נתר, לכל חוק שימור מתאימה סימטריה.
חוק שימור האנרגיה והמסה גורר אינווריאנטיות להזזות בזמן, כלומר שחוקי הפיזיקה אינם משתנים עם חלוף הזמן.
באותו אופן אינווריאנטיות להזזות בזמן גוררת את חוק שימור האנרגיה והמסה.
המוטיבציה לעצם הגדרת מושג האנרגיה נובעת מכך שכוחות רבים ובסיסיים בטבע, כמו כוח הכבידה, או הכוח החשמלי הם כוחות משמרים.
עבור כוחות אלה אפשר להגדיר אנרגיה פוטנציאלית כפונקציה של מיקום החלקיק, ולהראות שסך כל האנרגיה הפוטנציאלית והאנרגיה הקינטית של הגוף הוא גודל שנשמר.
כך גוף שנופל בהשפעת כוח הכבידה מאבד אנרגיה פוטנציאלית, ומתווספת לו אנרגיה קינטית.
כוח משמר הוא כוח עבורו אפשר להגדיר פונקציה סקלרית U כך שהכוח יהיה הגרדיאנט של פונקציה זו:
התנאי שאכן תתקיים פונקציה U כזו הוא שיתקיים
לפונקציה U קוראים אנרגיה פוטנציאלית.
חשיבותה הפיזיקלית נובעת מכך שמצד אחד העבודה שהכוח מבצע על גוף הנע בכל מסלול L בין שתי נקודות
ו (בהן הוא נמצא בזמנים t1 ו t2 בהתאמה) יהיה שווה למינוס השינוי באנרגיה הפוטנציאלית בין שתי הנקודות:
ומצד שני לפי החוק השני של ניוטון, העבודה תהיה גם
החשיבות של ההגדרות הללו נובעת מכך שעבור כוח משמר
כלומר יש גודל שנשאר קבוע:
לגודל זה קראו אנרגיה, וכאשר פועל רק כוח משמר גודל זה נשמר קבוע.
זו הצורה הראשונה והבסיסית ביותר של שימור האנרגיה.
כוחות רבים בחיי היום יום אינם משמרים.
הדוגמה הבולטת ביותר היא כוח החיכוך.
כך אם גוף נע על משטח מישורי אופקי כאשר הכוח היחידי שפועל עליו הוא כוח החיכוך, הוא מאבד מהאנרגיה הקינטית, בלי להרוויח אנרגיה פוטנציאלית.
אולם כוח החיכוך גורם להיווצרות אנרגיה תרמית (חום), שהיא למעשה אנרגיה קינטית לא מסודרת.
כל אנרגיה יכולה להפוך במלואה לאנרגיה תרמית.
על המעבר בכיוון ההפוך יש הגבלה בגלל החוק השני של התרמודינמיקה.
אולם בכל מקרה האנרגיה הכוללת נשמרת.
סוג זה של חוק שימור האנרגיה, בו דנה התרמודינמיקה מכונה "החוק הראשון של התרמודינמיקה".
בעזרת משפט נתר, אפשר להראות ששימור האנרגיה הוא תוצאה של סימטריה של חוקי הפיזיקה עבור הזזות בזמן.
חוקי שימור הנגזרים מחוק שימור האנרגיה הם חוק לנץ הדן בכיוון השדה המושרה ועקרון לה-שטלייה העוסק בתגובות שיווי משקל.
אנרגיה אפלה שקיומה נחזה בעקבות התגלית אודות התפשטותו המואצת של היקום אינה נשמרת, אלא כמותה גדלה עם הזמן.
המדידות מראות שצפיפות האנרגיה האפלה נשארת קבועה, אף על פי שהיקום מתרחב, כלומר הכמות של אנרגיה זו גדלה עם הזמן.
חוק רמת הגולן, התשמ"ב-1981 הוא חוק שחוקקה הכנסת ב-14 בדצמבר 1981 ובו נקבע כי "המשפט, השיפוט והמינהל של המדינה יחולו בשטח רמת הגולן".
החוק שהביא לסיומן 14 שנים של ממשל צבאי ברמת הגולן, הוא אחד משני חוקים, השני – חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, בהם קבעה מדינת ישראל את גבולותיה באופן חד צדדי.
משמעותו המשפטית של החוק נתונה במחלוקת בקרב מומחי משפט בישראל.
בתגובה לחוק קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 497 שקבעה כי להחלת החוק אין משמעות מבחינה בינלאומית.
גבולות מדינת ישראל לא נקבעו בעת ההכרזה על הקמת המדינה.
מה שכן נקבע על ידי מועצת המדינה הזמנית, ב ו, הוא היקף תחולת השיפוט הישראלי על שטחי המדינה היהודית לפי החלטת החלוקה וגם על "כל חלק מארץ ישראל אשר שר הביטחון הגדיר אותו במנשר כמוחזק על ידי צה"ל".
ברוח הפקודות לעיל מתש"ח, קיבלה הכנסת, מיד לאחר מלחמת ששת הימים, תיקון לפקודת סדרי השלטון והמשפט המוסיף את : "המשפט, השיפוט והמינהל של המדינה יחולו בכל שטח של ארץ-ישראל שהממשלה קבעה בצו".
תיקון זה אפשר לממשלה להחיל את המשפט הישראלי על מזרח ירושלים זמן קצר אחר כך.
ב-1980 נחקק גם , אולם משמעותו הייתה בעיקר הצהרתית על הכללתה של מזרח ירושלים בשטחה הריבוני של מדינת ישראל.
הן פקודת שטח השיפוט והסמכויות והן סעיף 11ב לפקודת סדרי השלטון והמשפט התייחסו לשטחי ארץ ישראל המנדטורית ולכן כאשר התקבלה ההחלטה העקרונית על החלת המשפט הישראלי ברמת הגולן, שלא הייתה בגבולות המנדט לא היה ניתן להשתמש בהם והיה צורך בחקיקה ראשית של הכנסת.
לאישור חוק רמת הגולן בכנסת קדם מאבק ציבורי רחב היקף לשמירת הגולן בריבונות ישראלית.
את המאבק תחת הסיסמה "אסור לאבד את הצפון" ניהל ועד יישובי הגולן ובמהלכו חתמו קרוב למיליון מתושבי המדינה על עצומה הדורשת את סיפוח הגולן לישראל.
בבוקרו של יום 14 בדצמבר 1981, כחצי שנה לפני תום נסיגת צה"ל מסיני, החליטה ממשלת ישראל בראשות מנחם בגין על הגשת החוק לכנסת.
החוק עבר עוד באותו היום בשלוש קריאות, בהליך נדיר שהוביל לביקורת מצד האופוזיציה.
סיבה נוספת להתנגדות הייתה הטענה כי החוק עשוי לחסום את הדרך בפני משא ומתן עתידי עם סוריה.
סיעת המערך, שהובכה בגלל מחויבותה לגולן מחד, והתנגדותה לנחיצות החוק ולדרך קבלתו מאידך, החרימה את הדיונים וההצבעות, אך שמונה מחברי הכנסת שלה הצביעו בעד החוק, שזכה לתמיכת 63 ח"כים לעומת 21 מתנגדים.
ביקורת בינלאומית חריפה נמתחה על ישראל בעקבות החוק.
החלטה 497 של מועצת הביטחון מ-17 בדצמבר קובעת שהחלטה של ישראל להחיל את המשפט, השיפוט והמינהל שלה ברמת הגולן בטלה וחסרת תוקף במשפט הבין לאומי.
ההחלטה דורשת מישראל לחזור בה מהצעד האמור.
בתגובה לקבלת החוק אף נוצר משבר ביחסי ארצות הברית–ישראל.
נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, החליט להשעות את מזכר ההבנה האסטרטגי עם ישראל, ולהקפיא את בקשותיה של ישראל בתחום הביטחון.
בשנת 2019 הכירה ארצות הברית תחת הנשיא טראמפ בריבונות ישראל על רמת הגולן.
למעט ארצות הברית, אף מדינה לא הכירה בריבונותה של ישראל ברמת הגולן.
בקרב מומחי משפט בישראל קיימת מחלוקת לגבי משמעותו המשפטית של חוק רמת הגולן.
יש הטוענים כי החוק סיפח למעשה את רמת הגולן למדינת ישראל והחיל עליה את ריבונות המדינה באופן מלא.
אחרים טוענים כי החוק קבע את החלת המשפט הישראלי אך לא את סיפוח רמת הגולן, ומביאים ראייה לדבריהם מהיעדר המילה "סיפוח" מלשון החוק או מהחלטת הממשלה העוסקת בו.
גם ראש הממשלה בגין אמר במהלך הדיון על החוק בכנסת לאמנון רובינשטיין: "אתה משתמש במילה 'סיפוח'.
למרות קבלת החוק ניהלה ישראל משא ומתן מדיני, גלוי או סמוי, עם סוריה, שהגיע אף לשלבים מתקדמים, וכלל ויתור על רמת הגולן, כולה או מקצתה.
הדרוזים תושבי רמת הגולן סירבו ברובם הגדול לקבל את האזרחות הישראלית, ופרצו בשביתות פוליטיות וצעדי מחאה הפגנתיים כנגד החוק.
רוב גדול של הדרוזים ברמת הגולן אינם אזרחים ישראלים כי אם תושבי קבע, והם מקיימים יחסים שוטפים וקשרי משפחה עם קרוביהם בסוריה.
יוצאים מכלל זה תושבי הכפר ע'ג'ר שמעמדו הבינלאומי מסובך – לא ברור אם לפני שנכבש על ידי ישראל היה בשטחה של סוריה או בשטחה של לבנון.
רוב תושבי ע'ג'ר אימצו לעצמם אזרחות ישראלית.
מאידך, חמישה ראשי יישובים דרוזים בגולן הצטרפו כבר ב-11 בינואר 1978 לקריאתם של ראשי היישובים היהודים בגולן – לספח את הגולן לישראל באופן מלא.
"חוק שריון רמת הגולן" ו"חוק משאל העם"
ב-22 בנובמבר 2010 אישרה הכנסת תיקון לחוק, שכונה "חוק משאל העם" ומסדיר את אופן עריכתו של משאל העם.
חוק שימור החומר (מכונה גם חוק שימור המסה) הוא חוק שימור מקורב, הקובע כי במערכת סגורה, דהיינו מערכת שאינה מאפשרת כניסת או יציאת חומר, חומר אינו יכול להיווצר יש מאין או להיעלם, אלא רק לשנות צורה.
החוק נוסח לראשונה על ידי לבואזיה בן המאה ה-18, אם כי מדענים אחרים (כדוגמת לומונוסוב) הביעו אף הם רעיונות דומים מספר עשורים לפניו.
בתגובות כימיות, אפשר לנסח את החוק באופן סטויכיומטרי, כאמירה שמספר האטומים של כל יסוד במגיבים יהיה תמיד זהה למספר האטומים של אותו היסוד בתוצרי התגובה.
חוק שימור החומר הוא מקרה פרטי של חוק שימור האנרגיה והוא תקף בכל המקרים בהם מסה איננה הופכת לאנרגיה או להפך, כפי שהדבר מתרחש בתגובות גרעיניות.
חוק שימור החומר הוא בעל יישומים רבים בכימיה, בתרמודינמיקה ובתחומים אחרים השייכים למכניקה הקלאסית.
מקרה נוסף שבו החוק אינו תקף הוא בתהליכים יחסותיים; כאשר עצמים נעים במהירויות המתקרבות למהירות האור, משתנה המסה שלהם בהשוואה למסת המנוחה.
חוק שארל הוא אחד מחוקי הגז האידיאלי.
החוק התגלה על ידי הפיזיקאי הצרפתי ז'אק שארל ב-1787, וקרוי על שמו.
לואי ז'וזף גה-ליסאק גילה אותו באופן עצמאי ב-1802, ולכן החוק קרוי גם חוק שארל - גה-ליסאק.
החוק עצמו הוא מקרה פרטי של משוואת הגז האידיאלי לתהליך איזובארי (שווה-לחץ).
חוק שארל קובע, כי בלחץ קבוע, נפחה של כמות נתונה של גז גדל ככל שהטמפרטורה גדלה, ולהפך - כלומר, הנפח והטמפרטורה נמצאים ביחס ישר.
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 עוסק בזכויותיהם של אנשים עם מוגבלות.
החוק נחקק לאחר שהצטבר ניסיון בחקיקה הישראלית עם חוקים שונים הנוגעים בסוגיות מגוונות הקשורות באנשים עם לקויות (כגון חוק התכנון והבנייה) ולאחר שהצטבר ניסיון עולמי עם חוקים כוללניים בתחום (כגון Americans with Disabilities Act, 1990).
ייחודו של החוק, ביחס לחוקים דומים בעולם, הוא בהיותו מגן גם על זכויותיהם של מי שסובלים ממגבלה שאינה קבועה (למשל, מצויים בהליך החלמה מפציעה), ובהפרדה הברורה שיש בו, בין הפליה לבין נגישות במקום ציבורי ובשירות ציבורי, ובין נגישות מבנים, תשתיות וסביבה לנגישות השירות.
עתליה בן מנחם מסבירה כי עד שנות התשעים היו מקובלות בעולם המערבי שתי גישות עיקריות שהשפיעו על היחס לאנשים עם מוגבלויות:
הגישה הליברלית, לפיה המדינה מתערבת באופן מינימלי בפתרון בעיות חברתיות, לרבות זכויות של אנשים עם נכויות ולפי כך נותנת לאדם קצבת נכות רק אם אין ביכולתו להשתכר או לקיים את עצמו.
גישת מדינת הרווחה המתייחסת למגוון רחב יותר של צרכים ומפגינה גמישות רבה יותר במבחני זכאות.
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998 נחקק בכנסת בשנת 1998, ביוזמתו של ארגון בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות.
הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת על ידי חבר הכנסת דדי צוקר (מרצ) ועברה בקריאה ראשונה במרץ 1996. אחר כך הוקמה ועדה ציבורית בראשות ד"ר ישראל כץ אשר הכינה חקיקה מפורטת במשך שמונה חודשים.
ב-23 בפברואר 1998 אושרו בכנסת מספר פרקים מתוך הצעת החוק.
החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 1999. חבר הכנסת אילן גילאון (מרצ) הגיש הצעת חוק הכוללת את הפרקים הבאים: דיור בקהילה וסיוע אישי, תרבות פנאי וספורט, חינוך והשכלה, המערכת המשפטית, צרכים מיוחדים.
במרץ 2005 תוקן החוק ביוזמת חבר הכנסת שאול יהלום (מפד"ל) והתווסף לו פרק העוסק בנגישות.
בתיקון מיולי 2022 הורחבו כלי הפיקוח והאכיפה, באמצעות הוספת הפרקים "סמכויות פיקוח" ו"אמצעי אכיפה מינהליים".
אין להפלות אדם עקב מוגבלותו בקבלה לעבודה, בקידומו ובפיטוריו.
על המעביד להתאים את העבודה ודרישותיה לעובד, אם אין הדבר נטל כבד מדי עליו.
החוק מעניק העדפה מתקנת לנכים, בקובעו: "אין רואים כהפליה פסולה פעולה שנועדה לתקן הפליה קודמת או קיימת של אנשים עם מוגבלות או שנועדה לקדם את השוויון של אנשים עם מוגבלות".
החוק דורש מהמעסיק לפעול למען מתן ייצוג הולם בקרב עובדיו לאנשים עם מוגבלות (לעניין זה ניתן גם צו הרחבה).
גם שר העבודה והרווחה נדרש לפעול למען שילובם של נכים במעגל העבודה.
על התחבורה הציבורית להיות נגישה לאנשים עם מוגבלויות ומותאמת לצורכיהם.
הוקמה נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
אסור להפלות אנשים עם מוגבלות בכניסה ובמתן שירות במקום הפתוח לציבור.
יש להנגיש כל מקום הפתוח לציבור או שירות הניתן לציבור, ולאפשר גישה נוחה ושירות נגיש לאנשים עם כל סוגי המוגבלויות.
התיקון משנת 2005 לחוק תיקן גם את חוק חניה לנכים, כך שניתן לבעל תג נכה פטור מתשלום בעד חניה במקום ציבורי, בתנאים מסוימים.
בשנת 2022 חוקק תיקון לחוק אשר מסדיר את נושא ההיעזרות בכלבי נחייה לאנשים עם מוגבלות שלא בהכרח מתמודדים עם עיוורון.
התיקון מחיל את ההוראות אשר אוסרות על הפליית אנשים עיוורים אשר מלווים בכלב נחייה להיכנס למקומות, על כלל האנשים הנעזרים בכלב נחייה.
תקנות בנושא התאמות בתעסוקה (2006)
בשנת 2006 נוספו לפרקי התקנות של החוק "תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (השתתפות המדינה במימון התאמות)", התשס"ו תקנות אלו מגדירות את השתתפות מדינה במימון התאמות עבור אנשים עם מוגבלות: כל מעסיק של עובד עם מוגבלות או מעסיק שמבקש לקלוט אדם עם
מוגבלות, זכאי לפנות בבקשה להשתתפות המדינה במימון התאמות הנדרשות בשל מוגבלות העובד ומאפייניה ובהתאם לצרכיו.
כל זאת כדי שיוכל לבצע את תפקידו במקום העבודה ככלל העובדים.
השתתפות המדינה ניתנת כהלוואה עם ביצוע התאמה והופכת כעבור שנה למענק בהתאם לתנאים שנקבעו בתקנות.
ביקורת על החוק: זווית משפטית
הביקורת על החוק מצביעה על מספר מורכבויות העולות מהיחס של גורמי חקיקה ופסיקה כלפי אנשים עם מוגבלויות, שטענו לאפליה על רקע תעסוקתי.
בפיזיקה, חוק שימור מציין כי תכונה מדידה מסוימת של מערכת פיזיקלית מבודדת, אינה משתנה עם התפתחות המערכת.
כלומר, קיים במערכת גודל פיזיקלי קבוע שאינו משתנה עם חלוף הזמן.
על פי משפט נתר כל חוק שימור נובע מסימטריה מסוימת של מערכת פיזיקלית.
להלן רשימת חוקים שמעולם לא נמצא מקרה בו הופרו:
קיימים גם חוקי שימור מקורבים.
חוקים אלה קרובים לנכונות במסגרת מגבלות כלשהן, כמו מהירות נמוכה, פרקי זמן קצרים, או אינטראקציות מסוימות:
שימור מסה (תקף, בקירוב, במהירויות נמוכות)
שימור מספר לפטוני (במודל הסטנדרטי)
שימור טעם (מופר על ידי האינטראקציה החלשה)
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988 אוסר על מעביד להפלות בין עובדיו או בין דורשי עבודה מחמת שלל מאפיינים המפורטים בחוק, ובכך להבטיח שוויון הזדמנויות לכל המועמדים.
המאפיינים שאין להפלות על פיהם:
מעמד אישי (היות אדם רווק, נשוי, גרוש או אלמן),
טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית
הבחנה המתחייבת מאופיים או מהותם של התפקיד או המשרה אינה בגדר הפליה, כדוגמת אי קבלת אדם מוסלמי למשרת רב ראשי.
איסור ההפליה חל על קבלה לעבודה, תנאי העבודה, קידום, הכשרה מקצועית ופיטורים.
האיסור חל ביחס למועסקים ישירים של המעסיק וגם ביחס לעובדים של קבלן כוח אדם העובדים למען המעסיק (מזמין השירות).
החוק קובע כי "מעסיק לא ידרוש מדורש עבודה או מעובד את הפרופיל הצבאי שלו, ולא יעשה שימוש בפרופיל הצבאי שלו, אם הגיע לידיו", אך מחריג מאיסור זה את השב"כ ו"המוסד" כמעסיקים.
החוק קובע שאין רואים כהפליה העדפה של עובד שהוא בן משפחתו של המעסיק.
כמו כן אין רואים כהפליה הוראה בקשר להיריון, לשמירת היריון, ללידה, להנקה או לפוריות.
עוד קובע החוק שאין רואים כהפליה זכות יתר המוענקת לעובדת, אך כאשר בזכות בקשר להורות הניתנת לעובדת, יהיה גם העובד זכאי לזכות זו, בהתקיים התנאים המפורטים בחוק.
מעביד העובר על הוראות החוק חייב בפיצוי מי שהופלה, וכן עשוי לחוב בפיצוי ללא הוכחת נזק שגובהו יקבע על פי שיקול דעת בית-הדין.
עבירה על הוראות החוק מהווה עבירה פלילית, ובמקרה של פגיעה בקבוצת עובדים ניתן להגיש, בהתקיים תנאים מסוימים, תובענה ייצוגית על הפרת החוק.
בעקבות המלצתה של הוועדה לבחינת מעמד האשה בראשות אורה נמיר, משנת 1978, נחקק חוק הזדמנות שווה בתעסוקה, התשמ"א-1981. בשנת 1988 הוחלף חוק זה בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שנושאיו רחבים יותר.
עם חקיקתו אסר החוק רק הפליה מחמת מין, נישואים או הורות, ובמהלך השנים נוספו עוד מאפיינים.
כך למשל, בתיקון משנת 1992 נאסרה הפליה מחמת נטייה מינית, ובשנת 1995 נאסרה הפליה מחמת לאום.
בתחילת 1995 נוסף לחוק סעיף 2א, האוסר על המעביד לדרוש מעובד או ממועמד לעבודה את פרטי הפרופיל הצבאי שלו, ואוסר על המעביד שימוש במידע זה אם הגיע לידיו.
בתיקון מס' 7 לחוק, משנת 2001, הורחב החוק גם אל מי שמקבל שירות מקבלן כוח אדם, כלומר גם ל"משתמש" בעבודה, שאינו המעביד, אסור להפלות.
על פי תיקון לחוק משנת 2006, הוקמה בשנת 2008 נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה כיחידה עצמאית במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולימים במשרד הכלכלה.
תפקידה של היחידה לאכוף את הוראות החוק וכן לאכוף הוראות בחוקים נוספים העוסקים בנושא.
בגרסתו הראשונה אסר החוק הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, מחמת היותם נשואים, או מחמת היותם הורים" ותו לא.
ב-7 בפברואר 1989 פנה עובד "אל על", יונתן דנילוביץ', לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, בתביעה שבית הדין יצהיר על זכותו לקבל כרטיסי טיסה בעבור שותפו לחיים, כפי ש"אל על" נוהגת להעניק לבני-זוגם של עובדיה.
במהלך הדיון בתביעה, עוד טרם מתן פסק הדין, תוקן חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה ונקבע בו איסור הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי או היותם הורים".
בית הדין האזורי לעבודה קיבל את תביעתו של דנילוביץ', ופסיקה זו אושרה גם בבית הדין הארצי לעבודה ובעתירה לבג"ץ שהגישה חברת "אל על".
בסעיף 4 לחוק נאמר: "זכאית עובדת בהתאם לתנאי העבודה הנהוגים במקום עבודתה, לזכות בקשר להורות, תהא זכות זו נתונה גם לעובד המועסק במקום עבודה שבו נוהגים תנאי עבודה כאמור ...".
תחולתו של נוסח זה הורחבה בשני פסקי דין של בית הדין הארצי לעבודה:
בפסק דין מנחם יהב נקבע שגם עובד שאשתו היא עובדת עצמאית (ולא שכירה, כלשון החוק) יכול ליהנות מהזכות הנהוגה במקום עבודתו, שמכוחה זכאית עובדת ליום עבודה מקוצר בשל היותה אם לילד.
בעקבות פסק דין זה תוקן, בשנת 2011, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ונקבע בו במפורש שהזכות נתונה למי ש"בת זוגו היא עובדת או עובדת עצמאית ולא נעדרה מעבודתה, מעסקה או מעיסוק במשלח ידה".