tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא חזרה לפאלקונר סנטר בקופנהגן ב-1959, ושם העתירו הן עליה והן על בעלה שבחים רבים, שסללו את דרכם לביצוע "אטיודים" בתיאטרון המלכותי הדני.
ב-1960, יצאה לאנדר לניו יורק לעבוד עם תיאטרון הבלט האמריקאי.
היא הופיעה ברפרטואר נרחב יותר, שכלל את העלמה יוליה ו"אייל הירח" מאת הכוריאוגרפית השוודית בירגיט קולברג, ואת "גן הלילך" של אנטוני טיודור.
כאשר פלמינג פלינדט היה למנהל האמנותי של הבלט המלכותי הדני בשנת 1966, הוא הזמין את טוני לאנדר להופיע כרקדנית אורחת ב-1967. היא נתנה ביטוי לניסיונה העשיר בביצוע הפה דה דה מתוך הבלט "דון קיחוטה", אליזה ב"קונסרבטוריאט" של בורנונביל והתפקיד הראשי ב"עלמה יוליה", כולם בערב אחד.
בשנת 1964 התגרשה מהאראלד לאנדר, ובינואר 1966 נישאה לרקדן האמריקאי ברוס מרקס, שלו ילדה שלושה ילדים.
הופעתה האחרונה עם הבלט האמריקאי הייתה בהצגת הבכורה של "הפאוואן של המור" מאת חוסה לימון.
ב-1971 חזרה לדנמרק אחרי קריירה בינלאומית שנמשכה 20 שנה, הישג יוצא דופן לבלרינה דנית.
במקביל להופעותיה ב"פאוואן של המור" (1976-1971), לימדה בבית הספר לבלט בעוד שמרקס הופיע כרקדן סולו.
כשמרקס הוזמן לעבוד כמנהל אמנותי של "בלט וסט" בסולט לייק סיטי, הצטרפה לאנדר שוב אל בעלה והתמנתה שם לממונה על אימוני הבלט.
בתקופת עבודתה עם "בלט וסט", הופיעה ב"אטיודים" באופרה של פריז, באופרה של בודפשט ובבלט הלאומי של אמסטרדם.
אנתוני פיטס הוא שחקן אנגלי.
פיטס מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ארצ'י ברוקס באופרת הסבון הוותיקה "אמרדייל", בה הופיע בין השנים 1983 ל-1993.
פיטס נולד בעיר שפילד למשפחה ממעמד הפועלים.
הוא כתב מכתב לקולג' בבקשה לצאת מהשיעורים כדי להיות שחקן.
בתקופת לימודיו בסטנינגטון קולג' שבשפילד, ביקר שם בארי היינס שחיפש ניצבים עבור דרמה שתכנן בשם "Looks and Smiles".
פיטס לוהק כניצב, ועד מהרה קיבל תפקיד גדול יותר בהפקה.
ב-1983 החליט להגשים את שאיפותיו ולהיות שחקן.
בשנת 1983 לוהק פיטס לתפקיד ארצ'י ברוקס, נוכל צעיר ואהוד, באופרת הסבון הבריטית "אמרדייל".
קווין לאפאן היה זה שבחר בו לתפקיד, אחרי שראה אותו בתפקיד הראשי במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", וחשב שיכולת המשחק המגוונת של פיטס ומבטא היורקשייר הבולט שלו, יתאימו לתפקיד.
זה היה התפקיד הראשון של פיטס בטלוויזיה, והוא הופיע לראשונה על המסך ב-18 בנובמבר 1983. פיטס המשיך להופיע בסדרה במשך עשר שנים.
קווי העלילה בהשתתפותו כללו עונש מאסר בגין הצתת רכושו של סת' ארמסטרונג, חשד בהיותו אבי הילד של אלסה פלדמן, ומערכת יחסים עם זואי טייט הלסבית.
ב-1993 הדמות קוצצה מהסדרה, וארצ'י נהרג בתאונת מטוס.
הופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-30 בדצמבר 1993.
אחרי סיום תפקידו באמרדייל הופיע פיטס בתפקידי אורח בסדרות שונות בהן "חדר מיון" בתפקיד איידן פיליפס, "איסטאנדרס" בתפקיד קליף, "The Bill" בתפקיד כריס ריילי", "The Royal" בתפקיד אלק גלזר ב-2004, ובמיני-סדרה "בלתי נסלח" משנת 2009 בתפקיד אדם בותרויד.
פיטס הופיע פעמיים בסדרת הדרמה המשטרתית "בקצב הלב", בפעם ראשונה ב-1998 בתפקיד קארל סאות'ול, ובפעם השנייה בשנת 2005 בתפקיד גילברט.
ב-2002 שיחק פיטס בתפקיד מפקח בילוש הילי במיני סדרה "In Deep" לצדם של ניק ברי וסטיבן טומפקינסון.
בנוסף להיותו שחקן פיטס הוא גם תסריטאי.
בסדרה "סקוט וביילי" גילם פיטס את אדריאן סקוט, בעלה של סמלת בילוש ג'נט סקוט (בגילומה של לזלי שארפ).
ב-2012 שיחק בתפקיד קטן בסרט "סוס מלחמה".
עוד ב-2012 כיכב פיטס בפרק השלישי של הסדרה "דירק ג'נטלי" בתפקיד רובי גלובר.
כמו כן הופיע בפרק "The Reichenbach Falls" בסדרה "שרלוק".
ב-2013 החל להופיע בתפקיד הסמל מוס בסדרת הדרמה של ה-BBC "כנופיית ברמינגהאם".
ב-2014 החל לגלם את רב פקד לז הרגריבס בעונה השנייה של הסדרה "שחיתות".
הוא הופיע בתפקיד זה בפרק האחרון בעונה הרביעית, ובעונה החמישית בשנת 2019.
ב-2016 שיחק בתפקיד קפטן פאטרו בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים".
טוני לואיס היה זמר, יוצר, ומוזיקאי בריטי.
הוא היה חבר בלהקת "The Outfield", שהתפרסמה בזכות להיטם, "Your Love".
לאחר קריירה ארוכה בלהקה, החל לואיס לעבוד כאמן סולו.
הוא הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Out of the Darkness", באביב 2018 במדיסון רקורדס.
לואיס נולד באיסט אנד של לונדון.
הוא גדל בשכונה קשוחה של מעמד הפועלים.
המוזיקה שימשה נקודת אור בחייו, ואהבתו למוזיקה החלה מוקדם.
הרדיו תמיד פעל בביתו של לואיס, וההשפעות הראשונות שלו היו קלאסיקות של שנות השישים.
בגיל 9 שמע לואיס לראשונה את הביטלס, והוא מיד התחבר ללהקת הרוק הבריטית.
מאוחר יותר הוא הפך למעריץ גדול של טי רקס, דייוויד בואי, הרולינג סטונס, הקינקס, ולהקות גלאם רוק אחרות משנות השבעים.
בבית הספר התיכון לואיס לקח את אהבתו למוזיקה צעד קדימה, והקים את הלהקה הראשונה שלו עם אלן ג'קמן.
לואיס ניגן על גיטרה בס ואלן ניגן על תופים.
עם מגבר לגיטרה באורך של כמטר בלבד, לואיס לא היה מסוגל לשיר כשהופיעו מכיוון שלא הצליח להגיע למיקרופון.
כעבור כמה שנים השניים חברו לנגן הגיטרה ג'ון ספינקס והקימו להקת רוק מתקדמת שנקראה "Sirius B".
בראשית שנות ה-80 סצנת הפאנק רוק התפוצצה בלונדון, והמוזיקה המתקדמת של "Sirius B" לא הייתה מבוקשת.
הלהקה התפרקה ולואיס יצא בכוחות עצמו.
הוא ניגן בלהקות ומועדונים מקומיים שונים ברחבי לונדון, לעיתים קרובות עלה אל המיקרופון כדי לקחת על עצמו שירה.
לואיס הופיע ברחבי לונדון כשג'ון ספינקס נתקל בו שוב.
הוא שמע את לואיס שר, וקיבל השראה להחזיר את הלהקה שוב.
הם חברו שוב לאלן, והקימו הפעם להקה שכינו "Baseball Boys".
הלהקה הופיעה ברחבי בריטניה, וליטשה את צליל ה"פאוור פופ" שהיה סמלם.
לאחר שסיירה זמן מה וחידדה את סגנונה, קיבלה הלהקה מוניטין של "מוזיקה אמריקאית".
לאחר שביצעו הדגמות באולפן הקלטות מקומי, "אולפני Scarf", קיבלה הלהקה הפסקה כאשר חתמה עם חברת ניהול אמריקאית.
המנהל החדש הציע לשנות שם, ל-"The Outfield", ועזר להם לחתום על חוזה תקליטים.
"The Outfield" הוציאו את אלבומם הראשון בשנת 1985, "Play Deep".
"Play Deep" הפך לאלבום מולטי-פלטינה והגיע לטופ 10 במצעד האלבומים האמריקני.
הסינגל "Your Love" הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד.
והוא כיום עדיין תופעה עולמית עם מאות מיליוני צפיות וידאו.
אתה עדיין יכול לשמוע את השיר באצטדיוני בייסבול וכדורגל ברחבי ארצות הברית.
הלהקה הופיעה רבות והוציאה את אלבומה השני, "Bangin", בשנת 1987, ואלבום שלישי, "Voices of Babylon", בשנת 1989. במהלך סוף שנות השמונים המשיכה הלהקה להופיע בהצלחה ברחבי ארצות הברית.
לאחר הוצאת "Voices of Babylon" המתופף אלן ג'קמן נפרד מהלהקה, אך לואיס המשיך לעבוד עם ג'ון ספינקס ומתופפים שונים כדי להמשיך להקליט מוזיקה.
"The Outfield" הפיקה אלבומים על בסיס קבוע למדי:
בשנת 2014 מת ג'ון ספינקס מסרטן הכבד בגיל 60. לידידותו ושותפותו המוזיקלית של ג'ון הייתה משמעות רבה עבור לואיס, ואובדן חברו היה הרסני.
לאחר מותו של משתף הפעולה הוותיק שלו, החליט לואיס לקחת הפסקה מהמוזיקה.
בשנה הראשונה, לואיס אפילו לא רצה להאזין למוזיקה או לנגן בגיטרה.
אשתו קרול עודדה אותו להתחיל להקליט ולחזור למה שהוא באמת אוהב לעשות.
לדבריו המוזיקה תמיד הייתה חלק מחייו, וזה המקום אליו ניגש.
לואיס חזר לשורשי הסולו שלו, חזר על רעיונות הליריקה המוקדמים שלו מתנגן עם שלל רצועות גיבוי.
בסופו של דבר הוא חבר לאשתו קרול, לה, טען, יש כישרון לכתיבת מילים.
לואיס וקרול שיתפו פעולה בגוף עבודה חדש, שלקח על עצמו את רוחה של "The Outfield" תוך שהוא נותן לסגנונו של לואיס עצמו לזרוח.
באוקטובר 2017, בעזרתו ותמיכתו של רנדי סאד מפרוטוקול בידור (שהיה מקדם רדיו עבור The Outfield 2004–2011), הוצג לואיס בפני טאנר הנדון והוחתם בחברת התקליטים של הנדון מדיסון רקורדס.
אלבום חדש יצא במהרה, "Out of the Darkness", והציג את סינגל הבכורה "Into the Light".
באלבום החדש ניגן לואיס על כל הכלים, ובנוסף שימש גם כמפיק וכמקליט.
טוני מורלי הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הכנף בתקופת הזהב של אסטון וילה בתחילת שנות ה-80.
מורלי נולד באורמסקיק שבאנגליה בשנת 1954 ובתור תלמיד ייצג את בתי הספר בעיר והמחוזיים.
הוא הצטרף לקבוצת הנוער של פרסטון נורת' אנד ביולי 1969 וכעבור שלוש שנים החל את הקריירה המקצועית במדי הבוגרים שלה.
בפברואר 1976 חתם מורלי בברנלי תמורת סכום של 100,000 ליש"ט.
אף על פי שבאותה העת שיחקה בפוטבול ליג כעבור כמה חודשים מהגעתו ירדה לליגה השנייה.
אומנם מורלי היה בהרכב הקבוע אך אכזב וסבל בה כשנראה שאיבד את יכולת הכיבוש שלו.
בעונת 1978/79 כבש חמישה שערים בלבד ב-91 משחקי ליגה.
השחקן שנחשב כ"ג'ורג' בסט" הבא לא מצא את עצמו שם.
השינוי הגיעה עם צירופו לאסטון וילה ב-1979 תמורת סכום של 200,000 ליש"ט, שם עשה את הרגעים הגדולים בקריירה שלו.
תחת המאמן רון סאונדרס עוצב להיות אחד השחקנים המסוכנים בסביבה כשהיה מפורסם בהבקעת שערים מרהיבים; אחד מהם היה נגד אברטון בפארק גודיסון בעונת 1980/81 כשרץ כמעט מאמצע המגרש וכבש מחוץ לרחבה אל חיבורי השער.
עם שער זה מורלי זכה בתואר "שער העונה".
הוא לקח חלק חשוב בזכייה באליפות המפתיעה בעונת 1980/81 ובגביע אירופה לאלופות בעונה שלאחר מכן.
מורלי כבש במפעל האירופי ארבעה שערים, יותר מכל חברי קבוצתו, וגם כבש את השער שהעלה אותם לגמר בניצחון 0–1 במשחק הראשון על אנדרלכט הבלגית.
בגמר המפעל באיירן מינכן הגיעה כפייבוריטית לזכייה אך מסירה של מורלי לעבר פיטר ווית' קבעה את תוצאת המשחק 0–1 לזכות אסטון וילה.
ממש בתחילת שנת 1983 זכה עימה גם בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 1–3 בצמד המפגשים על ברצלונה ולאחר מכן עבר ליריבתה המקומית וסט ברומיץ' אלביון.
מורלי שיחק שם שתי עונות (כולל זמן השאלה קצר בברמינגהאם סיטי).
בהמשך הקריירה נדד בקבוצות שונות מרחבי העולם והראשונה שבהם הייתה סייקו מהונג קונג.
אחריה הצטרף ב-1986 לדן האג ההולנדית עימה הגיעה לגמר הגביע בעונת 1986/87, בו גם כבש אך הפסידו 4–2 בהארכה לאייאקס.
לאחר מכן מורלי חזר לוסט ברומיץ' אלביון והיה גם בתקופת השאלה בברנלי.
התחנות האחרונות בקריירה שלו היו טמפה ביי רודיס מארצות הברית והמרון ספרטנס ממלטה.
מורלי ערך במדי נבחרת אנגליה 6 הופעות אך הקריירה שלו הייתה בירידה לאחר ולא היה בסגל במונדיאל 1982, זאת מכיוון שהמאמן רון גרינווד העדיף את גראהם ריקס מארסנל על פניו.
מורלי כשל להבקיע בכל הופעותיו המועטות והופעת הבכורה שלו הייתה ב-18 בנובמבר 1981 בניצחון 0–1 על הונגריה.
האחרונה הגיעה במוקדמות יורו 1984 בניצחון 0–3 נגד יוון.
לורנו אנטוניו "טוני" וייה סוארס (בספרדית: Laureano Antonio "Toni" Villa Suárez; 7 בינואר 1995 במורסיה שבספרד), הידוע בשם טוני וייה, הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הכנף השמאלי בקבוצת אייבר מהלה ליגה השנייה.
וייה נולד במורסיה שבספרד בשנת 1995 וכנער שיחק בריאל ואיאדוליד.
את הופעת הבכורה הבוגרת שלו במילואים עשה ב-23 באפריל 2014 בליגה השלישית, כשנכנס כמחליף במחצית המשחק נגד ראסינג לרמניו שנגמר בניצחון 1–5. שערו הראשון במדיה הגיעה ב-28 בספטמבר אותה שנה בניצחון הביתי 3–4 על ריאל אוביידו.
הוא האריך את חוזהו ב-8 ביוני 2016 עד שנת 2018, אך הועבר למועדון הליגה השלישית קולטורל לאונסה.
לאחר שעזר לה להעפיל לליגה השנייה ב-12 ביוני 2017 אחרי בצורת בת 42 שנה, חזר וייה לריאל ואיאדוליד.
את הופעת הבכורה המחודשת עשה ב-3 בספטמבר כשהוא מחליף את מיצ'ל בניצחון הביתי 0–2 נגד טנריפה.
וייה חידש את חוזהו ב-4 בדצמבר עד שנת 2021 וכבש את שערו המקצועי הראשון ב-12 במאי 2018 בהפסד 3–2 לאלבסטה.
עם 30 הופעות עלה עימה לליגה הראשונה.
וייה ערך את הופעת הבכורה בלה ליגה ב-17 באוגוסט 2018 בתיקו המאופס נגד ז'ירונה בחוץ.
ב-1 בספטמבר 2022 חתם בז'ירונה.
טוני נולד מחדש היא סדרת קומדיה שחורה דרמטית שכתב, הפיק וביים ריקי ג'רווייס, שגם מגלם את הדמות הראשית בסדרה, טוני ג'ונסון.
הסדרה שודרה לראשונה בנטפליקס ב-8 במרץ 2019. העונה השנייה הועלתה ב-24 באפריל 2020. העונה השלישית והאחרונה הועלתה ב-14 בינואר 2022.
הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית בשם טמבורי.
טוני ג'ונסון הוא עיתונאי, שחייו השתנו לחלוטין אחר מותה של אשתו ממחלת סרטן השד.
הוא מתכנן להתאבד, אבל מתחרט בגלל הכלב שלו.
הוא מחליט להעניש את הסובבים אותו על מות אשתו, בכך שהוא אומר כל דבר שעולה בדעתו ללא התחשבות באנשים שאיתם הוא נמצא.
הוא חושב שהאדישות שלו לחיים היא כוח-על, אבל תוכניותיו משתבשות כשכול האנשים סביבו מרחמים עליו ומנסים לגרום לו להיות אדם טוב יותר.
ריקי ג'רווייס – טוני ג'ונסון, עיתונאי ראשי בעיתון מקומי, "טמבורי גאזט".
אחרי מותה של אשתו הוא בדיכאון ורוצה להתאבד.
טום בסדן – מאט בריידן, גיסו של טוני, ומנהל מערכת העיתון "טמבורי גאזט"
טוני ויי – לני, הצלם במערכת העיתון "טמבורי גאזט"
דיאן מורגן – קאת', אחראית על מכירת פרסומות בעיתון
מנדיפ דילון – סנדי, עיתונאית צעירה שמתקבלת לעבוד בעיתון (עונות 1 ו-2)
קרי גודלימן – ליסה ג'ונסון, אשתו המנוחה של טוני.
רואים אותה בסרטוני וידאו במחשב של טוני.
אשלי ג'נסן – אמה, אחות בבית אבות, שמטפלת באביו של טוני
פול קיי – פסיכיאטר שמטפל בטוני ובמאט.
הוא פסיכיאטר לא שגרתי ולא מוכשר.
פנלופי וילטון – אן, אלמנה שפוגשת את טוני בבית הקברות, שמקשיבה לצרותיו של טוני, ונותנת לו עצות.
ג'ו וילקינסון – פט (פט הדוור), הדוור של טוני
רושין קונטי – דפני / רוקסי, עובדת מין שמתיידדת עם טוני, "זונה בעלת לב זהב" (עונות 1 ו-2)
דייוויד בראדלי – ריי ג'ונסון, אביו של טוני הסובל ממחלת אלצהיימר (עונות 1 ו-2, אורח בעונה 3)
טים פלסטר – ג'וליאן קיין, מכור לסמים, עובד כמחלק עיתונים ב"טמבורי גאזט" (עונה 1)
דייוויד ארל – בריאן גיטינס, אגרן כפייתי, מפעיל תיאטרון בובות וסטנדאפיסט.
יותר מכל דבר הוא רוצה להופיע בעיתון המקומי.
ג'ו הרטלי – ג'ון, חברתו של לני ואמו של ג'יימס (עונות 2 ו-3, אורחת בעונה 1)
איתן לורנס – ג'יימס, בנה של ג'ון, עובד כמתלמד במערכת העיתון "טמבורי גאזט" (עונות 2 ו-3, אורח בעונה 1)
קולין הולט – קן אוטלי, מנהל להקת תיאטרון חובבים בעיירה, ורוצה להיות כוכב בעסקי השעשועים (עונה 3, אורח בעונה 2)
קאת' יוז – קולין, עובדת חדשה בעיתון, מחליפה את סנדי (עונה 3, אורחת בעונה 1)
אנטי – הכלב ברנדי, הכלב של ליסה וטוני.
חברו הטוב של טוני והסיבה שהוא אינו מתאבד.
מישל גרינידג' – ולרי, פקידת הקבלה של "טמבורי גאזט"
טומי פיניגן – ג'ורג' בריידן, בנם של מאט וג'יל.
האחיין של טוני ובן הסנדקות שלו.
תומאס בסטייבל – רובי, חבר לכיתה של ג'ורג'.
לורה פאץ' – ג'יל בריידן, אשתו של מאט (עונות 2 ו-3, אורחת בעונה 1)
טרייסי אן אוברמן – רבקה, אישה איתה טוני יוצא פעם אחת לדייט.
בהמשך היא מופיעה בתיאטרון החובבים של העיירה (עונה 2, אורחת בעונות 1 ו-3)
פיטר איגן – הבעלים של העיתון "טמבורי גאזט" (עונות 2 ו-3)
ביל וורד – סיימון, מחזר של אמה, שטוני לא אוהב (עונה 2)
אנט קרוסבי – רוזמרי, אישה בת מאה, שטוני מראיין אותה אחרי שקיבלה מברק ברכה מהמלכה (עונה 2)
הולי דמפסי – אישה שמכורה לניתוחים פלסטיים (עונה 2)
ג'ו אנרייט – אישה שפעילה בסווינגינג יחד עם בעלה (עונה 3)
קייט רובינס – פני ספנסר-רייט, סופרת של רומנים זולים (עונה 3)
ב-9 במאי 2018 הוכרז בנטפליקס על הפקת סדרה חדשה של שישה פרקים.
את הסדרה יצר וביים ריקי ג'רווייס שהיה גם מפיק בפועל יחד עם צ'ארלי הנסון.
ב-14 בינואר ב-2019 פורסם ששידור הבכורה של הסדרה יהיה ב-8 במרץ 2019. עוד פורסם שדאנקן הייס ישמש כמפיק בפועל ואילו הנסון יהיה המפיק.
ב-3 באפריל 2019 הוכרז על חידוש הסדרה לעונה שנייה, שתשודר ב-24 באפריל 2020. העונה חודשה לעונה שלישית ב-6 במאי 2020.
עם הזמנת הסדרה אושר שריקי ג'רווייס יככב בה.
ב-5 ביולי 2018 פורסמו שמות השחקנים שמשתתפים בסדרה, פנלופי וילטון, דייוויד בראדלי, אשלי ג'נסן, טום בסדן, טוני ויי, דייוויד ארל, ג'ו וילקינסון, קרי גודלימן, מנדיפ דילון, ג'ו הרטלי, רושין קונטי ודיאן מורגן.
שלב הצילומים לעונה הראשונה החל ביולי 2018 בלונדון.
הסדרה צולמה בהמפסטד, המל המפסטד, ביקונספילד וקמבר סנדס שבמזרח סאסקס.
הפקת העונה השלישית החלה באפריל 2021 והסתיימה ביוני 2021.
אנטוני פארקס הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי.
פארקס החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1969 בליגה חובבנית, לפני שעבר לבלקברן רוברס ב-1970, שם בילה את שארית קריירת המשחק שלו.
הוא שיחק בסך הכל 350 משחקי ליגה וכבש 38 שערים עבור רוברס לפני שפרש ב-1982.
לאחר פרישתו, פארקס הצטרף לצוות האימון של בלקברן תחת בובי סקסטון, ומונה לעוזר מאמן.
בשנים 1986–2004 הוא מונה למאמן הזמני של הקבוצה שש פעמים.
הוא מונה כמחליף למאמנים בובי סקסטון (דצמבר 1986–פברואר 1987), דון מקאי (ספטמבר–אוקטובר 1991), ריי הארפורד (אוקטובר 1996–יוני 1997), רוי הודג'סון (נובמבר–דצמבר 1998), בריאן קיד (אוקטובר 1999–מרץ 2000) וגריים סונס (ספטמבר 2004).
אנתוני קית' וייטרס , היה שוער כדורגל ומאמן אנגלי.
ווייטרס היה המאמן של נבחרת קנדה כאשר העפילה לראשונה למונדיאל 1986.
טוני וייטרס החל את הקריירה שלו בשנת 1958 במועדון הכדורגל החובבני בישוף אוקלנד מהליגות הנמוכות באנגליה.
לאחר מכן עבר למקלספילד טאון ובמקביל שיחק בנבחרת החובבים של אנגליה במאי 1959. לאחר שזוהה על ידי מאמן בלקפול, רון סוארט, הוא הפך לשחקן כדורגל מקצועי.
הוא רשם במדי המועדון למעלה מ-250 הופעות במועדון.
במהלך השנים הוא אף שיחק במדי נבחרת אנגליה ובנוסף נבחר לסגל הראשוני (הרחב) של אלף רמזי למונדיאל 1966, אך בסופו של דבר לא נכנס לסגל הסופי.
וייטרס פרש ב-1967, אך חזר מפרישה ב-1970, לאחר שנפצע שוערה של ברנלי, פיטר מלור.
ב-1973, וייטרס החל את קריירת האימון שלו בנבחרת הנוער של אנגליה אותה הוביל לאליפות אירופה שנערכה באיטליה.
לאחר מכן הוא אימן בפלימות' ארגייל אותה הוביל לעלייה ב-1975. ב-1977 הפך וייטרס למאמנה הראשי של קבוצת ונקובר וייטקאפס הקנדית ששיחקה בליגת ה-NASL, ובשנת 1979 הוביל אותה לאליפות.
ב-1981, הוכרז וייטרס כמאמנה של נבחרת קנדה.
וייטרס אף עזר לנבחרת האולימפית של קנדה להעפיל עד לרבע גמר אולימפיאדת 1984, וב-1985 זכה עם הנבחרת הלאומית בגביע הזהב של CONCACAF ואף העפיל עמה למונדיאל 1986.
שמו של טוני וייטרס הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל הקנדי בשנת 2001 ולהיכל התהילה של קולומביה הבריטית בשנת 2019.
טוני אדוארד סטארק , הידוע גם בכינויו איירון מן (Iron Man), הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי רוברט דאוני ג'וניור בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
סטארק מתואר כאיל הון, ממציא גאון, מנכ"ל תעשיות סטארק.
בתחילה הוא יצרן הנשק הראשי של צבא ארצות הברית, אך הוא משנה כיוון ומנתב את הידע הטכני שלו ליצירת חליפות שריון ממוכנות שבהן הוא משתמש כדי להגן על כדור הארץ.
סטארק הוא חבר מייסד בנוקמים, ובסופו של דבר הופך למנהיג שלהם.
הוא פורש לאחר תוכנית אולטרון שלו שנכשלה, הסכסוך הפנימי בתוך הנוקמים שנגרם מהסכמי סוקוביה, ולאחר הצלחת תוכניתו של תאנוס במחיקת מחצית מכל החיים בהתפוררות.
סטארק מתחתן עם פפר פוטס, ויש להם בת בשם מורגן.
אולם, הוא מצטרף שוב לנוקמים במשימה אחרונה לבטל את מעשיו של תאנוס.
הוא מתכנן מכשיר מסע בזמן והנוקמים מצליחים להשיב לחיים בהצלחה טריליוני חיים ברחבי היקום.
עם זאת, סטארק מקריב את חייו כדי להביס את תאנוס וצבאו.
סטארק בוחר בפיטר פארקר כיורש.
נכון לשנת 2023, הדמות הופיעה ב-9 סרטים: "איירון מן", "איירון מן 2", "הנוקמים", "איירון מן 3", "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "ספיירדמן: השיבה הביתה", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק".
כמו כן, הדמות הופיעה בסדרה "מה אם...?" בדיבובו של מיק וינגרט.
בשנת 2015, מגזין אמפייר דרג את טוני סטארק כדמות הקולנוע ה-13 הגדולה בכל הזמנים.
אנטוני אדוארד "טוני" סטארק נולד ב-29 במאי 1970 במנהטן, ניו יורק להווארד סטארק, ממציא גאון ואיש עסקים מפורסם, ומריה סטארק, אשת חברה ונדבנית.
טוני גדל תחת השגחתו של המשרת המשפחתי אדווין ג'רוויס, וחייו התאפיינו במערכת יחסים קרה וחסרת חיבה עם אביו.
לאחר שראה שבנו יכול להשיג דברים גדולים, הווארד ניסה לעורר בו השראה בשיחות מתמידות על תפקידו שלו ביצירת קפטן אמריקה.
השיחות גורמות לטוני, שהרגיש שאביו מתגאה ביצירותיו יותר מאשר במשפחתו, להיות ממורמר.
ילד פלא מבריק וייחודי, טוני למד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וסיים בהצטיינות את לימודיו בגיל 17.
בדצמבר 1991, כשטוני היה בן 21, הוריו נסעו לאיי הבהאמה, ותכננו לעצור בפנטגון כדי למסור את סרום חייל העל שהאוורד פיתח מחדש.
במקום זאת, השניים נהרגים בתאונת דרכים - אשר מאוחר יותר מתגלה כהתנקשות שבוצעה על ידי חייל החורף, שנשלט על ידי הידרה כדי לגנוב את הסרום.
כתוצאה מכך, סטארק ירש את החברה של אביו, והפך למנכ"ל של תעשיות סטארק.
במהלך השנים טוני התפרסם כממציא וכמעצב נשק, וחי בסגנון חיים של פלייבוי.
במסיבת תחילת השנה החדשה לכבוד ה-אלף החדש, הוא השתתף בוועידה בברן שם פגש את המדענים מיה הנסן, ממציאת הטיפול הניסיוני אקסטרמיס, ואולדריץ' קיליאן, ודחה הצעה לעבוד עבור חברת "מכניקת רעיונות מתקדמים" של קיליאן.
בשנת 2010, סטארק מטייל לאפגניסטן שסועת הקרבות עם חברו לוטננט קולונל ג'יימס רודס על מנת להדגים את טיל "יריחו" החדש של סטארק.
לאחר ההדגמה, השיירה נקלעת למארב וסטארק נפצע אנושות ונכלא על ידי קבוצת טרור, עשר הטבעות.
שבוי נוסף בשם ינסן, אשר בהכשרתו רופא, משתיל בחזהו של סטארק אלקטרומגנט כדי למנוע מרסיסים להגיע לליבו של סטארק ולהרוג אותו.
סטארק וינסן בונים בחשאי גנרטור קטן ועצמתי שנקרא "כור הקשת" כדי לתפעל את האלקטרומגנט של סטארק ואת חליפת השריון.
כשעשר הטבעות תוקפים את הסדנא, ינסן מקריב את חייו כדי להסיח אותם בזמן שהטענת החליפה הושלמה.
סטארק המשוריין נלחם את דרכו החוצה מהמערה כדי למצוא את ינסן הגוסס, ואז שורף את נשקם של עשר הטבעות בכעס ועף משם.
לאחר שהתרסק במדבר, סטארק מחולץ על ידי רודס, וחוזר הביתה כדי להכריז שהחברה שלו לא תייצר עוד נשקים.
בסדנא הביתית שלו, סטארק בונה גרסה חלקה וחזקה יותר של חליפת השריון המאולתרת שלו, כמו גם כור קשת חזק יותר.
סטארק מגלה שאובדיה סטיין עסק בסחר בנשק לעבריינים ברחבי העולם, ומבצע הפיכה כדי להחליף אותו כמנכ"ל תעשיות סטארק.
סטארק, בשריון החדש שלו, טס לאפגניסטן ומציל את תושבי הכפר.
סטיין אורב לסטארק בביתו ולוקח את כור הקשת מחזהו, ומגלה שהיה אחראי לשבי של סטארק.
טוני מצליח להגיע לכור הקשת המקורי שלו, להחליף אותו ולהביס את סטיין.
למחרת, במסיבת עיתונאים, טוני מודה בפומבי שהוא "איירון מן".
שישה חודשים לאחר מכן, בשנת 2011, תהילתו של סטארק גדלה והוא משתמש בחליפת האיירון מן שלו למטרות שלום, ומתנגד ללחץ הממשלתי למכור את עיצוביו.
הוא מעלה מחדש את יריד סטארק כדי להמשיך את מורשתו של אביו, אבל מגלה שליבת הפלדיום ב"כור הקשת" אשר משאירה את סטארק בחיים ומניעה את השריון שלו, מרעילה אותו לאט.
הוא נהיה יותר ויותר מדוכדך ולא זהיר בעקבות מותו הקרב, וממנה את פפר פוטס למנכ"לית תעשיות סטארק.
סטארק מתחרה בגרנד פרי ההיסטורי במונקו ומותקף באמצע המירוץ על ידי איבן ואנקו, הנושא שוטים מחושמלים המופעלים על ידי כור קשת מיניאטורי.
סטארק עוטה על עצמו את חליפה סימן 5 ומביס את ואנקו, אך החליפה ניזוקה קשות.
במסיבת יום ההולדת שלו, סטארק משתכר בזמן שהוא לובש את חליפה סימן 4. רודס עוטה על עצמו אבטיפוס של חליפה סימן 2 של סטארק ומנסה לרסן אותו.
הקרב מסתיים ללא הכרעה, ורודס מחרים את החליפה עבור חיל האוויר של ארצות הברית.
סטארק מגלה מסר נסתר מאביו, תרשים של מבנה של יסוד חדש, שסטארק מסנתז.
ביריד, יריבו של סטארק ג'סטין האמר, חושף את המל"טים המשוריינים של ואנקו, המובלים על ידי רודס שלובש גרסה משוכללת של חליפה סימן 2. סטארק מופיע בחליפה סימן 6 כדי להזהיר את רודס, אבל ואנקו משתלט מרחוק על המל"טים ועל החליפה של רודס, ותוקף את איירון מן.
סטארק ורודס מביסים ביחד את ואנקו והמל"טים שלו.
לאחר שסטארק מציל בקושי את פוטס ממל"ט מתאבד, השניים פוצחים במערכת יחסים.
בשנת 2012, לוקי האסגרדי מופיע ומאיים על כדור הארץ, לוקח את הטסרקט ממתקן .S.H.I.E.L.D.
ניק פיורי מפעיל את יוזמת הנוקמים, והסוכן פיל קולסון מבקר את סטארק כדי שיעבור על המחקר של אריק סלוויג על הטסרקט.
בשטוטגרט, סטיב רוג'רס ולוקי נלחמים לזמן קצר, עד שסטארק מופיע בחליפת האיירון מן שלו, וגורם ללוקי להיכנע.
בזמן שלוקי מובל ל-.S.H.I.E.L.D, תור מגיע ומשחרר אותו, מקווה לשכנע את לוקי לנטוש את תוכניתו ולחזור לאסגרד.
לאחר שהתעמת עם סטארק ורוג'רס, תור מסכים לקחת את לוקי לנושאת המטוסים המרחפת של .S.H.I.E.L.D.
הנוקמים חלוקים בדעתם, הן לגבי איך להתקרב ללוקי והן לגבי התוכניות של .S.H.I.E.L.D לרתום את הטסרקט לפיתוח נשק.
סוכנים שנשלטים על ידי לוקי תוקפים את נושאת המסוקים, משביתים את אחד המנועים שלה, וסטארק ורוג'רס עובדים ביחד כדי להפעילו מחדש.
לוקי בורח, וסטארק ורוג'רס מבינים שעבור לוקי, רק להביס אותם לא מספיק; הוא צריך לגבור עליהם בפומבי כדי לתת תוקף לעצמו כשליט כדור הארץ.
לוקי משתמש בטסרקט כדי לפתוח חור תולעת בעיר ניו יורק מעל מגדל סטארק כדי לאפשר לצי הצ'יטאורי שנמצא בחלל, לפלוש.
הממונים על פיורי מטעם מועצת הביטחון העולמית מנסים לסיים את הפלישה באמצעות שיגור טיל גרעיני למרכז מנהטן.
סטארק מיירט את הטיל, ובהקרבה לכאורה של חייו שלו, נושא את הטיל דרך חור התולעת לעבר צי הצ'יטאורי.
הטיל מתפוצץ, הורס את ספינת האם של הצ'יטאורי ומשבית את כוחותיהם שעל פני כדור הארץ.
החליפה של סטארק מתרוקנת מאנרגיה, והוא נופל חזרה דרך חור התולעת אבל הענק הירוק מציל אותו מהתרסקות על הקרקע.
סטארק ושאר הנוקמים לוכדים את לוקי, ותור משגיח עליו.
סטארק מפתח הפרעת דחק פוסט-טראומטית בעקבות החוויות שלו במהלך הפלישה החייזרית, וכתוצאה מכך חווה התקפי חרדה.
חסר מנוחה, הוא בונה תריסר חליפות איירון מן, דבר הגורם למתח בינו לבין חברתו פפר פוטס.
שבעה חודשים לאחר הפלישה, האפי הוגאן נפצע אנושות באחת משורת הפצצות מאת מחבל הידוע רק בשם המנדרין, סטארק מאיים עליו בטלוויזיה, וזה הורס את ביתו של סטארק במאליבו באמצעות מסוקים.
סטארק בורח בחליפת איירון מן ומתרסק בטנסי הכפרית.
לחליפה הנסיונית שלו אין מספיק אנרגיה כדי לחזור לקליפורניה, והעולם מאמין שהוא מת.
סטארק עוקב אחרי המנדרין למיאמי וחודר למפקדה שלו, שם הוא מגלה שהמנדרין הוא שחקן בשם טרבור סלאטרי.
אולדריץ' קיליאן חושף עצמו כמנדרין האמיתי ולוכד את סטארק.
סטארק בורח ומתאחד עם רודס, והשניים מגלים שקיליאן מתכנן לתקוף את נשיא ארצות הברית אליס על סיפון האייר פורס 1. סטארק מציל את הנוסעים והצוות אבל לא מצליח למנוע מקיליאן לחטוף את אליס ולהשמיד את אייר פורס 1. קיליאן מתכוון להרוג את אליס על מכלית נפט בשידור חי בטלוויזיה.
על סיפון המכלית, סטארק יוצא להציל את פוטס - שנחטפה ועברה ניסויים של תהליך האקסטרמיס - בזמן שרודס מציל את הנשיא.
סטארק מזמן את חליפות האיירון מן שלו, שנשלטות מרחוק על ידי .J.A.R.V.I.S, על מנת לספק תמיכה אווירית.
פוטס, ששרדה את תהליך האקסטרמיס, הורגת את קיליאן.
סטארק פוקד על .J.A.R.V.I.S להשמיד מרחוק את כל חליפות האיירון מן כאות למסירותו לפוטס, ועובר ניתוח להוצאת הרסיסים הנמצאים ליד ליבו.
הוא משליך את כור קשת החזה הישן שלו לתוך הים, מהרהר בכך שהוא תמיד יהיה איירון מן.
בשנת 2015, סטארק והנוקמים פושטים על מתקן הידרה המונהג על ידי וולפגנג פון סטרוקר, אשר ערך ניסויים על האחים פייטרו ונדה מקסימוף באמצעות השרביט שלוקי החזיק בעבר.
בזמן שהצוות נלחם בחוץ, סטארק נכנס למעבדה ומוצא את השרביט, יחד עם ספינות הצ'יטוארי מהקרב על ניו יורק שנמצאות בבנייה.
ונדה מתגנבת מאחוריו ומשתמשת בכוחות שלה כדי להראות לו חזיון מפחיד: בו כל הנוקמים מתים מלבדו.
סטארק מתעורר מהחזיון ולוקח את השרביט של לוקי.
בחזרה למגדל הנוקמים, סטארק וברוס באנר מגלים בינה מלאכותית בתוך אבן החן של השרביט, ומחליטים בחשאי להשתמש בה כדי להשלים את תוכנית ההגנה העולמית "אולטרון" של סטארק.
אולטרון, בעל חשיבה עצמאית לא צפויה, משמיד את .J.A.R.V.I.S של סטארק ותוקף את הנוקמים.
נמלט עם השרביט, אולטרון בונה צבא של רובוטים, הורג את סטרוקר ומגייס את האחים מקסימוף, שמאמינים שסטארק אחראי למותם של הוריהם באמצעות כלי הנשק של החברה שלו.
הנוקמים מוצאים ותוקפים את אולטרון ביוהנסבורג, אבל ונדה מכניעה את רוב הצוות עם חזיונות אישיים מטרידים, שגורמים לבאנר להפוך לענק הירוק ולהשתולל עד שסטארק עוצר אותו עם שריון האלקבסטר.
לאחר שהתחבאו בביתו של קלינט ברטון, ניק פיורי מגיע ומעודד את סטארק ואת האחרים לגבש תוכנית לעצור את אולטרון.
מתגלה שאולטרון אילץ את ד"ר הלן צ'ו, חברה של הצוות, לשכלל עבורו גוף חדש.
רוג'רס, נטשה רומנוף וברטון מוצאים את אולטרון ומשיגים את הגוף המלאכותי, אבל אולטרון לוכד את רומנוף.
כשהם חוזרים למגדל הנוקמים, הנוקמים רבים בניהם כאשר סטארק ובאנר מעלים בחשאי את .J.A.R.V.I.S - שעדיין פעיל לאחר שהסתתר מפני אולטרון בתוך האינטרנט - לגוף המלאכותי.
תור חוזר לעזור להפעיל את הגוף, ומסביר שאבן החן שעל מצחו היא חלק מהחזון שלו.
ה"חזון" הזה והאחים מקסימוף, עכשיו לצידם של הנוקמים, מלווים את סטארק והנוקמים לסוקוביה, שם אולטרון השתמש בוויברניום שנותר כדי לבנות מכונה שתרים חלק מעיר הבירה לשמיים, מתוך כוונה לרסק אותה לתוך האדמה כדי לגרום להכחדה עולמית.
אחד מהרובוטים של אולטרון מצליח להפעיל את המכונה.
העיר צונחת, אבל סטארק ותור גורמים לעומס יתר על המכונה ומנפצים את הקרקע.
הנוקמים מקימים בסיס חדש בצפון מדינת ניו יורק, וסטארק עוזב את הצוות.
בשנת 2016, מזכיר המדינה של ארצות הברית תדאוס רוס מודיע לנוקמים שהאומות המאוחדות מתכוננות להעביר את הסכמי סוקוביה, אשר יפקחו על פעילות הצוות.
הנוקמים מתפלגים: סטארק תומך בפיקוח בשל חלקו ביצירת אולטרון והרס סוקוביה, בעוד שלרוג'רס יש יותר אמון בשיקול הדעת של הנוקמים מאשר בשיקול הדעת של הממשלה.
רוג'רס מנהיג צוות הכולל את באקי בארנס, ונדה מקסימוף, סם וילסון, קלינט ברטון וסקוט לאנג, ופועל ללא אישור.
סטארק מנהיג צוות הכולל את נטשה רומנוף, טצ'אלה, ג'יימס רודס, ויז'ן ופיטר פארקר שנועד ללכוד את העריקים בשדה התעופה בלייפציג.
עם זאת, במהלך הקרב רוג'רס ובאנרס מצליחים לברוח ורודס נפגע והופך למשותק.
סטארק מגלה שבאנרס הופלל ומשכנע את וילסון למסור לו את היעד של רוג'רס.
סטארק הולך למתקן הידרה בסיביר מבלי ליידע את רוס, ומגיע להפסקת אש עם רוג'רס ובאנרס.
הם מגלים ששאר חיילי העל נהרגו על ידי הלמוט זמו, שמקרין סרטון שחושף שבארנס הרג את הוריו של סטארק.
סטארק תוקף את השניים ומבתר את הזרוע הרובוטית של בארנס.
לאחר קרב עז, רוג'רס מצליח להשבית את חליפת האיירון מן של סטארק, עוזב עם בארנס ומשאיר את המגן שלו מאחור.
סטארק חוזר לניו יורק כדי לעזור לרודס להשתקם מהפציעה שעבר ולחזור ללכת.
סטיב רוג'רס שולח לסטארק טלפון נייד כדי לשמור על קשר במידת הצורך.
כאשר רוס מתקשר ומודיע לו שרוג'רס פרץ למתקן הכליאה ושחרר את שאר חברי הצוות, סטארק מסרב לעזור.
חודשיים לאחר מכן, סטארק אומר לפיטר פארקר שהוא עדיין לא מוכן להיות נוקם.
סטארק מציל את פארקר מטביעה לאחר מפגש עם אדריאן טומס ומזהיר את פארקר מפני הסתבכות נוספת עם הפושעים.
כאשר נשק נוסף של טומס מתקלקל במהלך קרב נגד פארקר וקורע את מעבורת סטטן איילנד לשניים, סטארק עוזר לפארקר להציל את הנוסעים לפני שהוא נוזף בו על פזיזותו ומחרים את החליפה שלו.
פארקר מבין שטומס מתכנן לחטוף מטוס המעביר נשק ממגדל סטארק אל המפקדה החדשה של הצוות.
לאחר שפארקר מסכל את התוכנית ומציל את טומס מפיצוץ, סטארק מודה שטעה לגבי פארקר ומזמין אותו להיות נוקם במשרה מלאה, אך פארקר מסרב.
פוטס יוצאת ממסיבת עיתונאים עמוסה, שכונסה כדי לפרסם את ההכרזה על פארקר כנוקם, וסטארק מחליט לנצל את ההזדמנות ובמקום זאת להציע נישואין לפוטס.
בסוף הסרט הוא מחזיר את החליפה לפיטר.
בשנת 2018, סטארק ופוטס נמצאים בפארק בניו יורק וחושבים על הבאת ילדים לעולם.
באותו זמן, באנר, אשר נעלם לאחר הקרב בסוקוביה, נוחת בסנקטום בניו יורק.
באנר מזהיר את סטיבן סטריינג', וונג וסטארק שהטיטאן המטורף תאנוס מתכנן להשתמש באבני האינסוף כדי להרוג חצי מהחיים ביקום.
לוע שחור וקול אובסידיאן מגיעים כדי לקחת את אבן הזמן, וסטריינג', סטארק, וונג ופארקר מתעמתים איתם.
למרות שקול אובסידיאן מנוטרל, סטריינג' נתפס על ידי לוע שחור.
סטארק ופארקר מתגנבים לסיפון החללית של לוע שחור כדי לחלץ את סטריינג'.
לאחר ששחררו בהצלחה את סטריינג' והרגו את לוע שחור, השלישייה ממשיכה לכוכב הבית של תאנוס, טיטאן, שם הם פוגשים את חברי שומרי הגלקסיה.
הם מתכננים להתעמת עם תאנוס ולהסיר מידו את כפפת האינסוף, אך תאנוס גובר על הקבוצה ודוקר את סטארק בבטן.
סטריינג' מוסר את אבן הזמן בתמורה לכך שתאנוס יחוס על סטארק.
תאנוס לוקח את האבן ויוצא לכדור הארץ, משיג את האבן האחרונה ומפעיל את כפפת האינסוף.
סטארק ונביולה, תקועים על טיטאן, צופים בפארקר והאחרים מתפוררים לאבק.
קרול דנברס מצילה את סטארק ונביולה והשניים חוזרים לכדור הארץ.
סטארק בוחר לפרוש ולגדל את בתו מורגן ביחד עם פוטס.
מאוחר יותר, הוא בונה מעבדה סודית בבית חוף במקסיקו עבור באנר כדי למזג את שתי הזהויות שלו ובילה עימו זמן מה.
בשנת 2023, כשסקוט לאנג מעלה השערה על דרך להחזיר את הנופלים, הנוקמים פונים לסטארק, שמסרב בתחילה, בטענה שהרעיון מסוכן.
למרות זאת, הוא בוחן את העניין באופן פרטי, מגלה את המסע בזמן ומסכים לעזור.
הנוקמים מתאחדים ומתכננים להשיג את אבני האינסוף מהעבר ולבטל את פעולותיו של תאנוס.
בנסיעה ל-2012, סטארק לא מצליח להשיג את אבן החלל בעקבות הקרב על ניו יורק, ובמקום זאת חוזר אחורה לשנות ה-70 כדי לגנוב אותה ממתקן .S.H.I.E.L.D, שבו יש לו שיחה משמעותית עם גרסה צעירה של אביו הווארד.
הנוקמים משיגים בהצלחה את כל אבני האינסוף לפני שהם שבים להווה.
האבנים מתמזגות בכפפה שסטארק יצר, ובאנר משתמש בה כדי להשיב לחיים את אלה שהתפוררו על ידי תאנוס.
עם זאת, גרסה חלופית של תאנוס וצבאו מגיעים אחריהם, לאחר שזומנו לשנת 2023 על ידי גרסה חלופית של נביולה.
במהלך הקרב, תאנוס משיג את הכפפה של סטארק והשניים נאבקים על השליטה בה.
תאנוס גובר על סטארק אך בבואו להקיש באצבעותיו, הוא מגלה שסטארק העביר את אבני האינסוף לחליפה שלו.
סטארק מפעיל את הכפפה ומשתמש בה כדי להשמיד את תאנוס ואת כל כוחותיו ולהציל את היקום, אך נפצע אנושות בתהליך.
הוא מת כשהוא מוקף ברודס, פארקר ופוטס.
בשנת 2012 חלופית, סטארק והנוקמים מנצחים על לוקי במהלך הקרב על ניו יורק, אולם סטארק וסקוט לאנג שטיילו בזמן משנת 2023, משנים את ההיסטוריה של סטארק משנת 2012 כאשר הם מנסים לגנוב את המזוודה המכילה את הטסרקט.
הטסרקט נופל, וכאשר דעתם של תור וסטארק משנת 2012 מוסחת, לוקי מרים אותו ונשלח משם.
בנוסף לגילום הדמות בתשעת הסרטים, רוברט דאוני ג'וניור ביצע הופעת קמיע ללא קרדיט בסרט הענק הירוק (2008).
סטארק שב להופיע בסדרת האנימציה של דיסני+ "מה אם...?", הפעם בדיבובו של מיק וינגרט.
בקומיקס, סטארק הופך לאיירון מן בעקבות חוויה במלחמת וייטנאם, אשר בסרט משתנה למלחמה באפגניסטן.
ג'רוויס, בקומיקס, הוא המשרת המשפחתי, בעוד שבסרטים .J.A.R.V.I.S היא בינה מלאכותית שנוצרה על ידי סטארק, אם כי בהשראת המשרת מילדותו של סטארק, אדווין ג'רוויס.
סטארק מפתח את השריון בצבעים האדום והזהב הרבה יותר מהר בסרטים.
בסרטים, אולטרון נוצר על ידי סטארק.
בקומיקס לעומת זאת, אולטרון נוצר על ידי האנק פים.
הבדל נוסף בסרטים הוא מערכת היחסים בין סטארק לפפר פוטס.
בקומיקס, לפוטס יש רגשות כלפי סטארק, ובסופו של דבר היא מתחתנת עם הנהג ושומר הראש של סטארק, האפי הוגאן.
אנתוני קרול נולס הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאלסקה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלסקה השביעי בשנים 1994–2002. בשל הגבלת כהונה, הוא היה מנוע מלהתמודד על תקופת כהונה שלישית כמושל ב-2002, ובמקום זאת הוא התמודד ב-2004 ללא הצלחה בבחירות על מושב בסנאט של ארצות הברית, וב-2006 פעם נוספת כמושל.
בספטמבר 2008 היה נולס לנשיא המכון הלאומי למדיניות אנרגיה, ארגון ללא רווח שהוקם על ידי משפחתו של המיליארדר ג'ורג' קייזר, ששוכן ב.
ב-2008 עלה שמו של נולס כמועמד אפשרי לתפקיד מזכיר הפנים או מזכיר האנרגיה של ארצות הברית בקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה, אך בדצמבר אותה שנה נבחר לתפקיד מזכיר האנרגיה סטיבן צ'ו, ולתפקיד מזכיר הפנים נבחר קן סלזאר.
ב-2010 מונה נולס כחבר במועצה המייעצת של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית על ידי מזכיר הפנים סלזאר.
טוני נולס נולד בטלסה, אוקלהומה.
ב-1962 הוא התגייס לצבא ארצות הברית, בו הוא שירת בדיוויזיה המוטסת ה-82 ובהמשך שירת בווייטנאם.
ב-1968 סיים נולס תואר בכלכלה באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון יחד עם ג'ורג' ווקר בוש, לימים נשיא ארצות הברית.
לאחר סיום לימודיו, הוא עבר לאלסקה כדי לעבוד באסדות קידוח נפט במדרון הצפוני של אלסקה ובאי קוק.
ב-1969 הוא פתח את הראשונה מבין ארבעת המסעדות שלו באנקורג'.
חבר מועצת העיר וראש עיריית אנקורג'
בשנים 1975–1979 כיהן נולס כחבר במועצת העיר אנקורג'.
בשנים 1982–1987 הוא כיהן שתי תקופות כהונה כראש עיריית אנקורג'.
התמודדותו הראשונה של נולס בבחירות למשרת מושל אלסקה הייתה ב-1990. הוא זכה אז בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, אך בבחירות הכלליות נוצח על ידי מועמד מפלגת העצמאות של אלסקה, המושל לשעבר וולי היקל.
ב-1994 הוא ניצח בבחירות המקדימות את סגן המושל לשעבר סטיב מק'אלפין, ולאחר מכן נבחר בבחירות הכלליות.
בחירתו הייתה בתוצאה צמודה באופן מפתיע, אך היא גם נבעה מהפיצול בקול השמרני בשל מועמדותו במסגרת מפלגה שלישית של סגן המושל המכהן.
בבחירות קיבל נולס 41.1 אחוזים, מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ים קמפבל קיבל 40.8 אחוזים, וסגן המושל ג'ק קוגהיל, שהתמודד מטעם מפלגת העצמאות של אלסקה, קיבל 13 אחוזים מהקולות.
בבחירות של 1998 זכה נולס בניצחון סוחף לאחר שהביס את המועמד הרפובליקני ג'ון לינדאאור בתוצאות של 51 מול 18 אחוזים.
ניצחונו בבחירות אלו נבע בעיקר בשל קריסת מסע הבחירות של לינדאאור, מחלוקות שנגעו ללינדאאור ולתיאור המסולף שלו של עובדות במסמכים הפיננסים של מסע הבחירות שלו, ושאלות בנוגע להיותו של לינדאואר תושב אלסקה.
טיילור, שנוצח בחירות המקדימות של הרפובליקנים על ידי לינדאאור, גרף 20 אחוזים מהקולות לאחר שהצטרף לבחירות הכלליות כמועמד רפובליקני עצמאי שבוע בלבד לפני יום הבחירות.
ב-2002 לא התמודד נולס בבחירות בשל הגבלת כהונה.
ב-1997 היה נולס יושב ראש אגודת המושלים המערביים.
הוא גם היה חבר בנציבות הנפט והגז הבין-מדינתית במשך שתי תקופות כהונה.
במהלך תקופת כהונתו הקים נולס את ארגון הבריאות דנליי לילדים, שמספק שירותי בריאות בסיסיים ל-25,000 ילידים ול-5,000 נשים הרות.
הליגה הלאומית לרווחת הילד העניקה ב-1998 לנולס את תואר "תומך הילדים של השנה".
במהלך פיגועי 11 בספטמבר היה חשש שטיסה 85 של קוריאן אייר שעשתה את דרכה לנמל התעופה של אנקורג', נחטפה גם היא.
מתוך חשש שהטיסה תהיה מטרה לפגיעה במטרה באלסקה, הורה נולס על פינוי בתי מלון גדולים ומבני ממשלה באנקורג'.
כתומך של המשמר הלאומי של אלסקה, קיבל נולס ב-2001 פרס "פרו פטריה" של המשמר ואת מדליית ההקרבה על שם צ'ארלס דיק.
נולס יצר את "הסכם המילניום", הסכם בין ממשלתי עם שבטים לטיפוח הקמתם של שירותים כפריים ופיתוח כלכלי.
הוא זכה להכרה מיוחדת של "הקונגרס האמריקאי של האמריקאים האינדיאנים" ב-2001, יחד עם מרשל לינד, ובפרס דנלי של "פדרציית הילידים של אלסקה" , הפרס המכובד ביותר שניתן על ידי הארגון למי שאינו יליד.
נולס דחף את הממשל הקנדי לאמץ את עקרון "המעבר הבטוח" להגנת דגי האלתית ובית הגידול שלהם, שהוביל למשא ומתן על ההסכם המוצלח בתחום מזה שנים רבות.
במהלך השלבים האחרונים של תקופת כהונתו כמושל, תקפו אותו הרפובליקנים בבית המחוקקים של אלסקה כמנהיג חלש שנמנע מלנקוט בעמדה בכמה סוגיות, כפי שהומחש בקמפיין "איפה טוני?" שלהם.
נולס הוא מתנגד נחרץ לעונש המוות.
הוא בעד זכות ההחלטה בנושא ההפלות המלאכותיות ומתנגד להגבלה על הפלות בכל שלב של ההריון.
הוא הטיל וטו על כמה הצעות חוק שעברו בבית המחוקקים של אלסקה בנוגע להפלות.
ב-2004 התמודד נולס על מושב בסנאט של ארצות הברית מול הסנאטורית הרפובליקנית המכהנת ליסה מרקאוסקי, שמונתה למושב זה על ידי אביה, הסנאטור והמושל לשעבר פרנק מרקאוסקי.
רבים סברו שנולס ינצח בבחירות אלו, אך הוא נוצח בהפרש קטן.
ב-29 במאי 2006 הכריז נולס על כוונתו לשוב למשרת המושל באותה שנה.
ב-22 באוגוסט אותה שנה הוא הביס את אריק קרופט והיה למועמד הדמוקרטים.
ב-7 בנובמבר נוצח נולס בבחירות הכלליות על ידי הרפובליקנית שרה פיילין.
אף על פי שרבים צפו מרוץ צמוד, כולל סוקרים מטעם שתי המפלגות, הוא נוצח ב-7 אחוזים, פחות מהתוצאה בניסיונו להיבחר לסנאט ב-2004.
בספטמבר 2008 מונה נולס כנשיא המכון הלאומי למדיניות אנרגיה, ארגון ללא כוונת רווח שהוקם על ידי משפחתו של המיליארדר ג'ורג' קייזר, ששוכן ב.
בזכות תמיכתו בברק אובמה, מעמדו כמושל לשעבר של אחת ממדינות המערב, ומעורבותו רבת השנים בתאגידי נפט ואנרגיה, עלה שמו של נולס כמועמד אפשרי לתפקיד מזכיר הפנים או מזכיר האנרגיה של ארצות הברית בקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה.
בדצמבר 2008 נבחרו סטיבן צ'ו כמזכיר האנרגיה וקן סלזאר כמזכיר הפנים, על פניו של נולס.
ב-28 באפריל 2010, מונה נולס על ידי סלזאר כחבר במועצה המייעצת של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
נולס הוביל התפטרות רבתי מהמועצה בינואר 2018, בציינו את הפערים עם מחלקת הפנים, במיוחד זינקי.
נולס הוא חובב דיג נלהב, חובב סקי, ובעבר השתתף במרוצי מרתון.
הוא ורעייתו, סוזן נולס, מתגוררים באנקורג'.
אנטוניו לַאטוֹרֶה גרואסו (בספרדית: Antonio Latorre Grueso; נולד ב-21 בנובמבר 1997 בלה פובלה דה ואלבונה), הידוע יותר בשם טוני לַאטוֹ (בספרדית: Toni Lato), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי במיורקה מהלה ליגה.
לאטו החל את הקריירה שלו בוולנסיה.
במרץ 2014 הוא שיחק לראשונה עבור ולנסיה ב', קבוצת המילואים של המועדון, בליגה השלישית.
ביוני 2015 חתם על חוזה מקצועי ראשון ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך בפברואר 2016 במסגרת הליגה האירופית מול ראפיד וינה.
ב-9 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה מול אוססונה.
הוא האריך את חוזהו בוולנסיה עד יוני 2023 עם סעיף שחרור.
בתחילת עונת 2019/2020 הושאל לפ.ס.וו איינדהובן, אך מכיוון שלא זכה לדקות משחק בקבוצה הבוגרת ושותף רק פעמיים בקבוצת המילואים, הושאל שוב בתחילת ינואר 2020 עד לסוף העונה לאוססונה.
הוא שב לוולנסיה בתום תקופת ההשאלה ושיחק בשורותיה במשך שלוש עונות.
ב-23 ביוני 2023 חתם לארבע שנים במיורקה.
אנטוניו "טוני" מרטינס לופס (בספרדית: Antonio "Toni" Martínez López; נולד ב-30 ביוני 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דפורטיבו אלאבס מהלה ליגה.
הוא ייצג את ספרד בנבחרות הנוער.
נולד בבריו דל פרוגרסו, מורסיה.
מרטינס החל את קריירת הכדורגל שלו עם הקבוצה המקומית והצטרף מאוחר יותר לריאל מורסיה.
בשנת 2013, הוא חתם עם ולנסיה, ובהמשך עבר לאקדמיה שלה.
הוא ערך את הופעת הבכורה הבוגרת שלו בליגת הספרדית השלישית בגיל 16, כשהוא נכנס כמחליף וכבש במפגש מול פראט ב-8 בדצמבר 2013.
בשלוש עונות בקבוצת המילואים של ולנסיה הוא שיחק 16 משחקים וכבש שני שערים, וערך עוד שמונה הופעות, שער ושלושה בישולים עבור קבוצת הנוער של המועדון מתחת לגיל 19 בליגת האלופות.
באפריל 2016, מרטינס הסכים להסכם שלוש שנים להצטרף למועדון האנגלי וסטהאם יונייטד ב-1 ביולי 2016 תמורת דמי העברה של כ-2.4 מיליון ליש"ט.
הוא קיבל אישור להתאמן עם חברי הקבוצה החדשים שלו על ידי ולנסיה כדי לעזור לו להתמקם ולהתרגל לכדורגל באנגליה.
הוא סימן את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג עם שער מול סטוק סיטי, בניצחון ביתי של 3–0. לאחר שכבש שבעה שערים בכמה משחקים עבור וסטהאם יונייטד U23 במהלך המחצית הראשונה של העונה, הוא ספג שתי פציעות; הראשונה השביתה אותו למשך שישה שבועות אולם לאחר מכן ספג פציעה נוספת.
עד לינואר הוא רשם 12 שערים ב-11 הופעות.
ב-23 בינואר 2017, הוא נשלח בהשאלה בפעם הראשונה בקריירה שלו, לקבוצה מהליגה האנגלית השלישית, אוקספורד יונייטד עד סוף עונת 2016/2017, וקיבל את חולצה מספר 7. ב-28 בינואר, נכנס מרטינס כמחליף וכבש את שער הבכורה שלו עבור אוקספורד בניצחון ביתי של 3–0 על ניוקאסל יונייטד בסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-5 בפברואר במשחק חוץ מול סווינדון טאון, משחק בו ניצחה אוקספורד בתוצאה 2–1, וכבש את השער הראשון שלו בליגה, במסגרת הפסד 3–2 למובילת הטבלה, שפילד יונייטד, ב-7 במרץ.
2017/2018: הופעת בכורה והשאלה לואיאדוליד
2018/2019: ראיו מחדאונדה ולוגו בהשאלה
ב-13 באוגוסט 2018, מרטינס הצטרף לראיו מחדאונדה, שעדיין היה בליגה הספרדית השנייה, בהשאלה לעונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שישה ימים לאחר מכן נגד ריאל סרגוסה.
הוא נכנס כמחליף במחצית השנייה עבור אנסו פרננדס, וכבש את השער הראשון של המועדון בליגה הספרדית השנייה, אם כי בהפסד 2–1.
ב-18 בינואר 2019, ביטל מרטינס עבר ללוגו מאותה הליגה, בהשאלה עד יוני.
בהופעת הבכורה שלו שמונה ימים לאחר מכן, הוא כבש את השער הראשון בניצחון ביתי של 3–2 נגד המועדון לשעבר שלו.
הוא שוחרר על ידי וסטהאם ב-1 ביולי 2019, כאשר חוזהו פג.
ב-22 ביולי 2019, הצטרף מרטינס לפמליקאו עם חוזה של שלוש שנים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 באוגוסט בסיבוב הראשון של ליגת העל הפורטוגלית, כמחליף בדקה ה-59 לפדרו גונסלבש בהפסד ביתי של 2–0 לקוביליה.
שבוע לאחר מכן, הוא כבש את השער הראשון של בעונה בניצחון 2–0 נגד סנטה קלרה.
מרטינס כבש ארבעה שערים בחמישה משחקים כאשר פמליקאו הגיעה לחצי גמר הגביע הפורטוגלי בפעם הראשונה מאז 1946.
ב-4 באוקטובר 2020, הצטרף מרטינס לפורטו עם חוזה לחמש שנים.
הוא זכה בתואר הראשון שלו ב-23 בדצמבר בסופר קאפ הפורטוגלי, כמחליף בדקה האחרונה בניצחון 2–0 על בנפיקה.
מרטינס כבש את השער הראשון שלו בפורטו ב-21 בנובמבר בניצחון 2–0 בגביע נגד פבריל, עם שער בבעיטת מספריים; שער הליגה הראשון שלו היה בניצחון ביתי של 3–0 על מוריינסה.
ב-3 בינואר 2021. ב-14 בפברואר, הוא ירד לקבוצת המילואים בליגה פורטוגלית השנייה.
ב-15 באוגוסט 2021, כבש מרטינס את שני השערים של פורטו בניצחון 2–1 על פמליקאו.
הוא הורחק ב-11 בספטמבר בתיקו 1–1 מול ספורטינג עקב עבירה על סבסטיאן קואטס.
ב-17 בפברואר 2022, כבש מרטינס את צמד שערים בניצחון ביתי בתוצאה 2–1 על לאציו בליגת האלופות.
ב-27 באוגוסט 2024, חזר מרטינס למולדתו לאחר שחתם על חוזה לארבע שנים בדפורטיבו אלאבס מלה ליגה.
במשחק הבכורה שלו בקבוצה כבש את שער הניצחון של אלאבס נגד ריאל סוסיאדד באנואטה, ובמשחקו השני כבש שער נוסף, הפעם נגד לאס פאלמאס במנדיסורוצה.
בשני המשחקים הוא עלה מהספסל.
מרטינס שיחק ארבעה משחקים עבור נבחרת ספרד עד גיל 17. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 בינואר 2014 מול איטליה.
בשנת 2015, הוא נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 ביוון.
חלוץ החודש בליגת העל הפורטוגלית: אוגוסט 2021
אנתוני כריסטיאן ויד הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת ויסקונסין, מאז נובמבר 2024. הוא נבחר בבחירות מיוחדות כדי להחליף את מייק גלאגר.
ויד גדל בעיירה אשוואבנון (Ashwaubenon) שבוויסקונסין.
הוא למד באקדמיית נוטרדאם בגרין ביי, שם סיים את לימודיו ב-1994, ולאחר מכן המשיך למכללת סנט נורברט, שם שיחק פוטבול והשלים לימודי תואר ראשון בשנת 1998. ויד היה הבעלים של רשת תחנות דלק וחנויות נוחות בשם "דינו סטופ", אותה מכר בשנת 2022.
לאחר שמייק גלאגר הודיע על התפטרותו מבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2024, הכריז ויד על מועמדותו בבחירות המיוחדות להחלפתו.
הוא זכה לתמיכה מצד נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ ואלכס ברוסביץ', בעל ברית של טראמפ, ששקל תחילה להתמודד בעצמו לפני שוויד נכנס למרוץ.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, שנערכו ב-13 באוגוסט, גבר ויד על חברי הסנאט של ויסקונסין אנדרה ז'אק ורוג'ר רות'.
בנובמבר ניצח ויד בבחירות הכלליות והמיוחדות את מועמדת המפלגה הדמוקרטית קריסטין ליירלי.
ויד הושבע לתפקידו ב-12 בנובמבר 2024.
טוני טרברט היה טניסאי אמריקאי.
הוא זכה במקום ראשון באליפות וימבלדון, אליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות צרפת הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-10 ניצחונות בתחרויות גראנד סלאם.
טוני טרברט נולד בסינסינטי והיה ספורטאי בולט באוניברסיטת סינסינטי.
בשנת 1951 הוא החל לשרת בצי ארצות הברית.
הוא שירת על נושאת מטוסים שלקחה חלק במלחמת קוריאה.לאחר סיום השירות הוא חזר להשתתף בתחרויות טניס.
בשנת 1953 טרברט ניצח לראשונה באליפות ארצות הברית הפתוחה בתחרויות הגברים ושחזר הישג זה בשנת 1955. בשנת 1954 הוא ניצח בתחרות זוגות גברים (שיחק לצד ויק סיישס.
בשנת 1954 טרברט ניצח בתחרות הגברים באליפות צרפת הפתוחה ובשנת 1955 ניצח בה פעם נוספת.
באליפות וימבלדון 1955 טרברט ניצח לראשונה בתחרות הגברים.
בתחרות זוגות גברים הוא הגיע לגמר בשנת 1954 אך הפסיד.
באליפות אוסטרליה הפתוחה טרברט הגיע לחצי הגמר בתחרות 1955. באותה שנה הוא ניצח בתחרות זוגות גברים.
בשנת 1955 טרברט עבר לקריירה מקצועית ושיחק עד לשנת 1963.
טרברט היה חבר נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית ובשנת 1954 זכה עם הנבחרת בתואר.
לאחר סיום השתתפות בתחרויות מקצוענים טרברט היה שנים רבות שדרן ספורט של CBS.
בשנים 1976–1980 הוא היה קפטן נבחרת ארצות הברית בגביע דייוויס.
בשנים אחרונות טרברט התגורר בפלורידה.
טוני קריסטיאן קאקו (בפינית: Tony Kristian Kakko; נולד ב-16 במאי 1975) הוא זמר ומלחין פיני, אשר ידוע בעיקר כסולן להקת הפאואר מטאל סונטה ארקטיקה.
קאקו נולד בעיר קמי שבפינלנד.
הקים את להקת סונטה ארקטיקה בשנת 1996 בשם Tricky Means, לאחר שלמד לנגן על קלידים במשך כשנתיים בפסטיבלים מקומיים.
קאקו כתב והלחין את כל שירי הלהקה עד כה, מלבד את השיר My Selene שנכתב והולחן על ידי גיטריסט הלהקה לשעבר, יאני לימטאיינן.
הלהקות קווין, סטראטובריוס, צ'ילדרן אוף בודום ונייטוויש לטענתו הן המשפיעות הרבות ביותר על יצירותיו המוזיקליות.
קאקו חבר גם בלהקת northern kings, בה חברים זמרים שכבר התפרסמו בלהקתם קודם לכן.
בדצמבר 2018, קאקו קיבל את פרס אביר במסדר האריה של פינלנד.
טוני קרטיס היה שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי.
טוני קרטיס נולד ברובע הברונקס ניו יורק בשם ברנרד שוורץ.
הוריו, עמנואל שוורץ יליד אופאי והלן קליין ילידת מיכלובצה , היגרו מהונגריה לארצות הברית בשנות ה-20. ילדותו לא עברה עליו על מי מנוחות: אמו נהגה להכותו ואחיו הצעיר ג'וליוס נהרג בתאונת דרכים כשטוני היה בן 12. קרטיס עצמו עזב את בית הספר והתגייס למארינס במלחמת העולם השנייה.
קרטיס החל את הקריירה שלו בתיאטרון באמצע שנות ה-40, והוא הופיע בשורה של הצגות בתפקידים שונים בהם בהצגות "נער הזהב" ו-"12 לילות".
החל משנת 1949, החל את הקריירה הקולנועית שלו והשתתף במבחר סרטים קלאסיים כמו "ספרטקוס" – לצידו של קירק דאגלס, "החונק מבוסטון", "הנועזים", "ריחה המתוק של ההצלחה" ו"טרפז" לצדו של ברט לנקסטר.
פרסומו הרב הגיע בשנת 1959 כשהשתתף בסרט הקומי "חמים וטעים" לצד ג'ק למון ומרילין מונרו.
בספר אוטוביוגרפי שהוציא לאור ב-2009 כתב קרטיס כי במהלך הצילומים של "חמים וטעים", ניהל עם מונרו (שהייתה נשואה אז לארתור מילר) רומן, שהסתיים בהריון לא צפוי ובהפלה טבעית.
קרטיס כתב שהוא ומונרו התוודו בפני מילר על הרומן ביניהם - ושזה הגיב בדרישה ממנו "לסיים את הצילומים ולהסתלק מחייהם".
עוד כתב, שמילר טען שנועץ ברופא של מונרו, שאמר לו שאין סיכוי שההריון היה מקרטיס.
בשנת 1958 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "הנועזים".
בשנת 1962 שיחק בסרט: "טאראס בולבה" לצידו של יול ברינר.
ב-1964 שיחק ב"סקס והנערה הרווקה לצידה של נטלי ווד.
כמו כן השתתף בסדרת הטלוויזיה "המשכנעים" (The Persuaders) יחד עם רוג'ר מור.
בשנת 1980 פתח בקריירה נוספת והחל לצייר.
קרטיס היה נשוי שש פעמים.
אשתו הראשונה והמפורסמת הייתה ג'נט לי, איתה שיחק בסרט "הודיני".
היה נשוי לה 11 שנים ונולדו להם שתי בנות, השחקניות קלי וג'יימי לי קרטיס.
אחר כך היה נשוי לשחקנית כריסטינה קאופמן.
נפטר מהתקף לב ב-29 בספטמבר 2010, בגיל 85, לאחר שסבל במשך תקופה ארוכה ממחלות לב וריאה.
טוני קוקוץ' (בקרואטית: Toni Kukoč; נולד ב-18 בספטמבר 1968 בספליט, קרואטיה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר קרואטי, שהיה אחד מהבולטים בכדורסל האירופי, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת ה-NBA וזכה בשלוש אליפויות.
קוקוץ' נולד בספליט ועסק בספורט מגיל צעיר.
הוא שיחק כדורגל וטניס שולחן ולבסוף בגיל 15 החל לשחק כדורסל.
הוא היה שחקן מוביל בנבחרות יוגוסלביה שזכו באליפויות העולם של פיב"א עד גיל 16 (ב-1986) ועד גיל 18 (1987).
בזו האחרונה נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין לאחר שקלע 11 שלשות מול נבחרת ארצות הברית החזקה בחצי הגמר.
קבוצתו הראשונה הייתה יוגופלסטיקה ספליט, וכבר בעונתו השנייה היה בורג מרכזי בקבוצה שעתידה הייתה להיות הטובה באירופה.
באותה שנה זכה עם יוגוסלביה במקום השלישי באליפות אירופה לנבחרות.
ב-1988 זכתה יוגופלסטיקה באליפות הליגה וקוקוץ' אף הוסיף למניין המדליות ההולך וגדל שלו מדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברית המועצות.
בשלוש השנים הבאות זכה קוקוץ' בכל תואר אפשרי, בתור הזהב של הכדורסל היוגוסלבי.
יחד עם שחקנים כזוראן סאביץ', דינו ראדג'ה ופטר נאומוסקי הוביל קוקוץ' את יוגופלסטיקה לשלוש אליפויות אירופה רצופות, לאחר ניצחונות בגמר על מכבי תל אביב וברצלונה (פעמיים).
נוסף על אליפויות אירופה זכו גם באליפויות הליגה והגביע המקומיים ועם הנבחרת בשתי אליפויות אירופה.
גולת הכותרת הייתה הזכייה באליפות העולם לנבחרות ב-1990. הייתה זו שעתה הגדולה האחרונה של הנבחרת המאוחדת, לפני התפוררותה של יוגוסלביה.
ברמה האישית נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין ביבשת שלוש שנים ברציפות.
רבים ציפו שקוקוץ' יעבור לשחק ב-NBA לאחר שכבר לא נותרו לו עוד מטרות להשיג באירופה.
הוא אכן נבחר בדראפט של 1990 על ידי השיקגו בולס (כבחירה אחרונה בסיבוב השני), אך העדיף להמשיך לשחק באירופה במשך שנתיים נוספות, אותן עשה במדי בנטון טרוויזו האיטלקית.
עם בנטון הוא זכה ב-1992 באליפות הליגה וב-1993 בגביע האיטלקי ובסגנות האירופית, לאחר הפסד צורב בגמר גביע אירופה ללימוז'.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוביל את נבחרתה החדשה של קרואטיה לזכייה במדליית כסף.
לקראת עונת 1993–1994 הצטרף לבולס, שהיו אלופי ה-NBA שלוש פעמים ברציפות אך איבדו את מייקל ג'ורדן שפרש מכדורסל על מנת לשחק בייסבול.
בלעדיו היו הבולס לא יותר מקבוצת פלייאוף, אך קוקוץ' הצליח להעמיד מספרים נאים בשביל רוקי: 10.9 נק' 4 ריב' ו-3.4 אס' ב-24.1 דקות למשחק, כמחליפם הראשון של הפורוורדים סקוטי פיפן והוראס גרנט.
הוא נבחר לחמישיית הרוקיס השנייה של העונה.
בעונת 1994–1995 הוא קיבל יותר דקות משחק ואף פתח בחמישייה ברוב המשחקים, לאחר שגרנט עזב את הקבוצה.
בעונה זו היה שני לפיפן בשלוש הקטגוריות הסטטיסטיות החשובות.
במדי הנבחרת זכה במדליה הקבוצתית השמינית והאחרונה שלו: ארד באליפות אירופה לאומות.
חזרתו (הראשונה) של ג'ורדן לפעילות, יחד עם צירופו של דניס רודמן, דחקו את קוקוץ' מהחמישייה בעונת 1995–1996. הוא נולד מחדש בתפקיד של "שחקן שישי" העולה מהספסל ותרומתו הסטטיסטית נחלשה אך במעט.
הבולס נתנו את העונה הסדירה הטובה ביותר בהיסטוריה של הליגה דאז (72-10) והשיבו לעצמם את תואר האליפות – רביעי מתוך שישה של המועדון, וראשון מבין שלושה רצופים לקוקוץ'.
תרומתו האישית זכתה להכרה כשהוא נבחר לשחקן השישי של השנה ב-NBA.
בשתי עונות האליפות הנותרות הוסיף קוקוץ' למלא את תפקיד השחקן השישי שהועיד לו פיל ג'קסון, להיות המוציא לפועל השלישי בחשיבותו בקבוצה, ולהתעלות ברגעי הצורך.
במשחק החמישי של סדרת הגמר של 1997, שנדוע בשם "משחק השפעת", היה זה שלקח את הריבאונד לאחר החטאה של ג'ורדן מקו העונשין ומסר לו את הכדור, שלבסוף הבטיח את הניצחון של שיקגו במשחק.
במשחק החמישי של סדרת הגמר של 1998 מול יוטה ג'אז הוא קלע 30 נקודות באחוזים גבוהים (11\13) כדי לחפות על יום חלש של פיפן החולה.
הבולס הפסידו אמנם משחק ביתי זה, לאחר שדווקא ג'ורדן החטיא זריקה עם הבאזר, אך הצליחו לזכות בסדרה בכל זאת.
ב-1998–1999 נותר קוקוץ' לבדו כאשר כוכבי הבולס עזבו או עברו והקבוצה החלה תהליך ארוך של בנייה מחדש.
בעונה מקוצרת זו הוא פתח בחמישייה כמעט בכל המשחקים, שיחק למעלה מ-37 דקות בממוצע והעמיד את השורה הסטטיסטית הטובה ביותר מכל שנותיו בבולס (18.8 נק', 7 ריב' ו-5.3 אס' למשחק).
אך הקבוצה כבר לא הייתה דומה בכלום לזו האימתנית של השנים הקודמות.
באמצע עונת 1999–2000 הוחלט בבולס לוותר עליו תמורת ג'ון סטארקס ובחירת דראפט בסיבוב הראשון, והוא הועבר לפילדלפיה 76'.
בפילדלפיה הוא היה שוב חלק מקבוצה מנצחת והמשיך להעמיד שורות סטטיסטיות דומות לאלה שסיפק בעבר.
אולם בעונת 2000–2001 הוא שוב היה לקלף מיקוח במשא ומתן כשנשלח יחד עם שחקנים אחרים לאטלנטה הוקס, תמורת דיקמבה מוטומבו.
כך נמנעה ממנו הופעה נוספת בגמר ה-NBA, משום שהסיקסרס היו זקוקים נואשות לשחקן ציר חזק כדי להתמודד עם שאקיל אוניל והלייקרס בגמר, שאותו הפסידו לבסוף.
קוקוץ' המשיך לשחק באטלנטה ואחר כך במילווקי באקס אולם מתקופה זו ואילך חלה ירידה מתמדת, אם גם מתונה, בדקות המשחק שלו ובנקודות שקלע.
עונת 2005–2006 היא עונתו הרביעית בבאקס ובגיל שלושים ושבע הוא שותף ב-65 משחקים, אך לא פתח בחמישייה וקלע כחמש נקודות למשחק.