tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למרות דמויות מסקרנות ומשחק משכנע, הסדרה מתרחקת מהמציאות באופן שפוגע באמינותה, ונשענת על קלישאות במקום עומק.
הניסיון להסתיר את ההשראה מבית"ר ירושלים לא מרגיש מתוחכם אלא מתחמק.
לדבריו, הפוטנציאל קיים, אך לפחות בשני הפרקים הראשונים – לא מתממש.
גיא לייבה מוואינט כתב שהסדרה נגמרה כמו סדרת פשע מהשורה הראשונה ועובד חממי מזכיר כמה מהדמויות הגדולות בהיסטוריה של הטלוויזיה
חולות כסוי הוא שטח המכוסה בחולות נודדים הנמצא במזרח בקעת עובדה שבדרום הנגב, כ-קילומטר צפון-מזרח לבסיס עובדה, כ-5 ק"מ דרום-מערבית להר עיט וכ-6 ק"מ צפונית ליישוב שחרות.
הדיונות הן היחידות שבנגב בין מכתש רמון והר הנגב עד אילת יחד עם חולות סמר בערבה.
בתחום הדיונות עובר שביל ישראל ומתנשא לגובה הר פרוט, מצפון לדיונות עובר נחל כסוי ומדרום נחל יתרו.
חולות כיסוי נוצרו כתוצאה מסחיפת חול רך וקל שנישא עם רוחות עזות והצטבר על גבי דיונות אילו, כמו בחולות סמר.
חוליו פלורנסיו קורטאסר (בספרדית: Julio Florencio Cortázar; בריסל, 26 באוגוסט 1914 – פריז, 12 בפברואר 1984) היה סופר ארגנטינאי, נחשב לאחד מחשובי הסופרים בשפה הספרדית במאה ה-20. פרסם רומאנים וספרי שירה, אך הטביע את חותמו באופן מובהק בסוגת הסיפור הקצר.
קורטאסר נולד בבלגיה לחוליו קורטאסר ולמריה הרמיניה דסקוטה הארגנטינאים, "תוצר של תיירות ודיפלומטיה", כדבריו.
המשפחה נאלצה להישאר בשווייץ במשך מלחמת העולם הראשונה, וכשהיה קורטאסר בן 4, חזר עם הוריו לארגנטינה, שם השתקעו בעיירה בנפילד שבבואנוס איירס רבתי.
בתקופה זו עזב אביו את המשפחה, וכשהיה בן 9 החל הנער לכתוב, כנראה בשל חייו הסוערים.
מ-1928 עד 1932 למד הוראה, ולאחר מכן הוראת ספרות.
ב-1932, בגיל 18, התאהב בסוריאליזם לאחר קריאת "אופיום" של ז'אן קוקטו.
ב-1935 נרשם ללימודי פילוסופיה ואמנות באוניברסיטת בואנוס איירס, אך עד מהרה עזב את הלימודים בשל קשיים כלכליים.
ב-1938 פרסם תחת שם העט חוליו דניס את קובץ השירה Presencia, אוסף סונטות בסגנון מלארמה.
ב-1945, לאחר מספר שנים של הוראת ספרות בבתי ספר, התקבל כמרצה לספרות צרפתית באוניברסיטת קויו.
ב-1946, לאחר עליית פרון לשלטון, הצטרף למחאה האנטי-פרונית ואף נכלא לזמן קצר.
כשהשתחרר התפטר מהאוניברסיטה וחזר לבואנוס איירס, שם החל לעבוד בהוצאת ספרים, וכן בתרגום.
בתקופה זו פרסם מאמרים אקדמיים (בין השאר על רמבו ועל קיטס), וסיפורים קצרים, שהמפורסם מביניהם הוא Casa Tomada, שראה אור בעיתונו של בורחס Los Anales de Buenos Aires, המספר על אח ואחות המשלימים עם השתלטות מסתורית על ביתם, ושיש הרואים בו ביקורת פוליטית.
ב-1951 יצא הספר Bestiario, אוסף סיפורים קצרים.
באותה שנה עקר קורטאסר לצרפת, בה קיבל מלגת לימודים.
בצרפת התקבל לעבודה כמתרגם עבור אונסק"ו, משרה שסיפקה לו עצמאות לכתיבה ואיפשרה לו להעביר את שארית חייו בין צרפת לבין מסעות עצמאיים או בשליחות הארגון.
במשך חמש שנים עבד על תרגום כתביו של אדגר אלן פו, בין צרפת ואיטליה, אשר ראו אור ב-1956 ונחשבים לטובים שבתרגומי פו.
ב-1953 נשא לאישה את אורורה ברנרדס, מתרגמת ארנטינאית.
ב-1963 ביקר בקובה, ביקור שלדבריו הראה לו את הריק הפוליטי המצוי בו, והשפיע עליו בהמשך חייו, בהם היה פעיל פוליטית נגד משטרי העריצות בארגנטינה, צ'ילה וניקרגואה.
ב-1962 וב-1963 פרסם בבואנוס איירס את שני ספריו המפורסמים ביותר: Historias de cronopios y de famas, מבט הומוריסטי-סוריאליסטי על המציאות האירופית והדרום אמריקאית, המפגיש אנשים משונים ויצורים דמיוניים, ו"קלאס" (הוצאת כרמל 2013), Rayuela, רומן ארוך שאיננו מסודר כרונולוגית ומזמין את הקורא לערוך בעצמו את סיפורו של הגיבור הקודח הורסיו אוליביירה.
מעמדו כסופר הלך והתבסס, וב-1966 מיכלאנג'לו אנטוניוני ביסס את סרטו "יצרים" (Blow-up) על סיפורו "הרוק של השטן".
ב-1967 נישא בשנית לאוגנה קרווליס, נציגת ליטא לאונסק"ו, וב-1970 ביקרו השניים בצ'ילה בהזמנתו של הנשיא הנכנס סלבדור איינדה.
ב-1973 פרסם את Libro de Manuel ונסע לבואנוס איירס להציג את הספר, כשהוא מבקר בדרך בפרו, באקוודור ובצ'ילה.
ב-1974 השתתף בכינוס של ועדת ראסל השנייה ברומא שעסק בזכויות האדם באמריקה הלטינית, וב-1975 נסע לארצות הברית ולמקסיקו, בהזמנת הוועדה הבינלאומית לחקירת פשעי החונטה הצבאית של פינושה.
ב-1976 ביקר בעילום שם בניקרגואה על מנת לחוות את מצוקות הקיום המקומיות, ובאוקטובר 1979 חזר לשם על מנת לתמוך במהפכה הסנדיניסטית.
בשנה זו התגרש מקרווליס ונישא בשלישית לקרול דנלופ, סופרת קנדית, איתה כתב ספר משותף (Los autonautas de la cosmopista).
ב-1981 קיבל אזרחות צרפתית מממשלתו הסוציאליסטית של פרנסואה מיטראן.
באותה שנה אובחן כחולה בלוקמיה, וב-1982 נפטרה אשתו מאותה מחלה, אם כי לפי כמה עדויות היא מתה מאיידס, לאחר שנדבקה מקורטאסר עצמו.
בין 30 בנובמבר ל-4 בדצמבר 1983, לאחר נפילת הדיקטטורה בארגנטינה, ביקר במשך חמישה ימים את אמו בבואנוס איירס, והתקבל בהתלהבות ברחובות הבירה.
ב-1984 קיבל את פרס רובן דאריו.
ב-12 בפברואר 1984 מת חוליו קורטאסר מלוקמיה בפריז.
הוא נטמן לצד אשתו בבית הקברות של מונפרנאס.
עם זאת, לפי כמה עדויות, בין השאר של העיתונאית והמשוררת קריסטינה פרי רוסי, שהייתה אהובתו וחברתו הקרובה, קורטאסר מת מסיבוכים של מחלת האיידס, שבה נדבק לאחר שקיבל עירוי דם נגוע.
אותה האש לכול, ספרית פועלים, תרגום: יורם ברונובסקי
חיות טרף, כתר, תרגום: ישעיהו אוסטרידן
נשק סודי, כתר, תרגום: ישעיהו אוסטרידן
סוף המשחק, כתר, תרגום: יורם ברונובסקי
סוף המשחק, הוצאת כרמל, תרגום: יורם מלצר
מתומן, הוצאת בבל, תרגום: יורם מלצר
שמיים אחרים - מבחר סיפורים, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, סדרת לטינו, תרגום: טל ניצן
ניירות פתאום, הספריה החדשה 2013, הוצאת הקיבוץ המאוחד / הספרייה הקטנה, סדרת לטינו, תרגום: טל ניצן
קלאס, הוצאת כרמל 2013, סדרת אלדורדו, תרגום: יורם מלצר
חוּלְיוֹ ליָמָסָארֶס (ספרדית: Julio Llamazares) הוא סופר ומשורר ספרדי.
חוליו לימסארס נולד בכפר הנטוש וֶגַמְיָן (Vegamián), שבצפון ספרד בשנת 1955. לאחר שסיים את לימודי המשפטים עסק זמן-מה בעריכת דין, אך נטש במהרה מקצוע זה לטובת הכתיבה.
לימסארס נחשב לאחד הסופרים המקוריים והמצליחים ביותר בספרות הספרדית העכשווית.
לימסארס פרסם עד כה יותר מעשרים ספרים, ובכללם רומנים, ספרי מסעות, קבצים של מאמרים בענייני השעה, ספרי שירה, אוספים של סיפורים קצרים וכן מסות ותסריטים.
רבים מספריו תורגמו לשפות זרות, בין השאר גם לעברית.
ירח של זאבים (Luna de lobos), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 1999.
הגשם הצהוב (La lluvia amarilla), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000.
קטעים מסרט אילם (Escenas de cine mudo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2001.
גשם הכוכבים (Las lágrimas de San Lorenzo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2020.
חוליות (כותרת המשנה: דפים למחקר בספרות יידיש וזיקותיה לספרות העברית) היה כתב עת ספרותי מחקרי ישראלי שהוקדש לספרות היידיש והופיע משנת 1993 ועד 2008. כתב העת יצא לאור בלשון העברית, וכלל מובאות רבות, עם תרגום בצידן, בלשון יידיש.
כתב העת היה שנתון שיצא לאור בשיתוף בין-אוניברסיטאי של תל אביב, ירושלים, חיפה ובר-אילן.
היוזמה להוצאתו באה מחוגי היידיש של אוניברסיטת חיפה, ובראש היוזמים והפועלים להוצאתו עמדו ד"ר שלום לוריא ופרופ' חיה בר-יצחק.
בכתב העת חוליות השתתפו חוקרי לשון היידיש וספרותה מכל רחבי העולם היהודי.
הוצאתו לאור התאפשרה גם בשל תרומות נדיבות של קרנות תרבות היידיש בעולם, ובהן בית שלום עליכם בתל אביב, מכון דב סדן באוניברסיטה העברית בירושלים, הרשות הלאומית לתרבות היידיש, קרן לרנר ליידיש ועוד.
בצד כתב העת חוליות הוקמה גם הוצאת ספרים קטנה בשם "ספרית חוליות", ובה יצאו לאור תרגומים, ובלשון העורכים: "ספרית חוליות היא מפעל של תרגומים עם עיונים, מספרות יידיש לעברית".
בקיץ 2008 יצאה לאור חוברת מס' 11, האחרונה לכתב העת.
שניים מעורכי 'חוליות', ד"ר שלום לוריא וד"ר ליאונרד פראגר, נפטרו; לאחר מכן לא נמצא מי שימשיך ויוציא לאור את כתב העת.
חוליו ריקרדו קרוס (בספרדית: Julio Ricardo Cruz; נולד ב-10 באוקטובר 1974 בסנטיאגו דל אסטרו, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי.
קרוס שיחק כחלוץ וכונה אל חַרדינרו (El Jardinero) - "הגנן".
קרוס התחיל את הקריירה בקבוצת באנפילד ב-1993. לאחר שנה בלבד בקבוצה הבוגרת, ניסה קרוס את מזלו באברטון האנגלית ללא הצלחה ושב לבאנפילד.
הוא שיחק שנתיים נוספות בטרם עבר לריבר פלייט.
קרוס שיחק בסך הכול 29 משחקים במדי ריבר בהם כבש 17 שערים ועבר לשחק בפיינורד ההולנדית ב-1997. הוא זכה עם הקבוצה באליפות הולנד ובסופר קאפ ההולנדי בשנת 1999. בשלוש השנים בהולנד כבש קרוס 44 שערים ב-86 משחקים.
בשנת 2000 עבר קרוס לבולוניה האיטלקית, בשורותיה שיחק במשך שלוש שנים וכבש 27 שערים ב-88 משחקים.
בשנת 2003 עבר לאינטר מילאנו והצטרף לחבריו הארגנטינאיים הרבים בקבוצה.
למרות מעמדו בקבוצה כמחליף, הפך קרוס לאחד החלוצים הבולטים של הקבוצה כשכבש 44 שערים ב-101 משחקים.
במדי אינטר זכה קרוס בארבע אליפויות רצופות מ-2006 ועד 2009, בשני גביעים ובשני סופר קאפ בשנים 2005 ו-2006. בקיץ 2009 חתם בלאציו.
עם תום עונת 2009/2010 סיים קרוס את דרכו בלאציו בשל פציעה, והודיע על פרישה מכדורגל ב-7 בספטמבר 2010, לאחר שדחה הצעות מנאפולי ומגרוסטו.
קרוס היה בסגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2006 שנערך בגרמניה.
הוא נכנס כמחליף במשחק רבע הגמר מול גרמניה וכבש את השער הראשון בשלב בעיטות ההכרעה, בסיומן הודחה ארגנטינה.
למרות הצלחותיו במדי אינטר, קרוס לא זכה לקרדיט רב ממאמני הנבחרת.
חוליו חוסה איגלסיאס דה לה קואבה (בספרדית: Julio José Iglesias de la Cueva; נולד ב-23 בספטמבר 1943) המוכר בתור חוליו איגלסיאס, הוא זמר ספרדי.
המצליח ביותר מבחינת מכירות תקליטים מבין כל הזמרים הספרדים בכל הזמנים.
מכירות עבודותיו עד 2006 מסתכמות ביותר מ-250 מיליון תקליטים ואלבומים בשפות שונות (בסך הכול: ארבע עשרה שפות).
בסך הכול יצאו לאור 77 אלבומים שלו עד היום.
עד כה, מספר הופעותיו מסתכם בכ-5,000 הופעות.
איגלסיאס נולד במדריד בירת ספרד, וגדל כקתולי.
בן בכור לדוקטור לגינקולוגיה, חוליו איגלסיאס פוגה, ולמריה דל רוסריו דה לה קואווה אי פריגנאט.
איגלסיאס טוען שאימו צאצאית של יהודים, והוא נשען על פירוש שם משפחתה של אמו "דה לה קואבה" או בתרגומו "מהמערה", כינוי שפעמים רבות ניתן ליהודים אנוסים שהסתתרו מאימת האינקוויזיציה הספרדית.
במספר ראיונות אמר איגלסיאס שהוא מזדהה כיהודי.
בגיל 20 בערך, ב-22 בספטמבר 1963, היה איגלסיאס מעורב בתאונת דרכים קשה שגרמה לרופאים לשער כי יהיה משותק ברגליו ולא יוכל ללכת.
התאונה קטעה את הקריירה הקצרה שלו ככדורגלן, בה שיחק כשוער בריאל מדריד קסטיה, קבוצת המילואים של המועדון, בשנים 1960–1964. למרות התאונה הוא הצליח לאורך השנים להתגבר על הנזקים שנגרמו לו.
כדי לשפר את מיומנויות השימוש בידיים, הוא החל לנגן בגיטרה.
לאחר שהחלים, טס איגלסיאס לאנגליה כדי ללמוד שם אנגלית.
בשנות השבעים פגש באיזבל פרייסלר, עיתונאית פיליפינית ממוצא ספרדי, ולאחר שבעה חודשי היכרות הם נישאו.
להם שלושה ילדים משותפים (מפורטים להלן, לפי סדר לידה): צ'אבלי איגלסיאס, עיתונאית; חוליו חוסה איגלסיאס, דוגמן וזמר פופ; ואנריקה איגלסיאס, זמר זוכה פרס גראמי.
מאז 1990 בת זוגו של חוליו איגלסיאס היא הדוגמנית ההולנדית לשעבר, מירנדה יוהאנה מריה ריינסבורחר.
השניים נישאו בספרד ב-24 באוגוסט 2010. לזוג חמישה ילדים משותפים.
ב-1968 זכה בתחרות השירים "פסטיבל השירים הבינלאומי בנידורם" (Festival Internacional de la Canción de Benidorm) וחתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים של המוזיקה הלטינית "Discos Columbia", חלק מקולומביה רקורדס.
הוא ייצג את ספרד בתחרות האירוויזיון לשנת 1970, שם התחרה עם השיר "Gwendolyne".
את התחרות סיים במקום הרביעי.
ב-1978 חתם איגלסיאס על חוזה הקלטות עם CBS International, שם הקליט אלבומים באנגלית, צרפתית, פורטוגזית, גרמנית ואיטלקית.
ב-1981 יצא לאור אלבומו De Niña a Mujer, שאחד משיריו נחשב ללהיטו הראשון בשוק הבריטי, גרסת כיסוי בספרדית לשיר המפורסם "Begin the Beguine", גרסה שהגיעה למקום הראשון במצעד הלהיטים הבריטי.
ב-1983 יצא לאור אלבום אוסף של שיריו, Julio.
ב-1984 הוציא את אלבומו 1100 Bel Air Place, שהיה להצלחה מסחרית והביא לו פרסום רב בשוק המוזיקה באנגלית.
מכירות האלבום בארצות הברית בלבד הסתכמו בכ-3 מיליון עותקים.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "To All The Girls I've Loved Before", דואט עם וילי נלסון, היה לאחד מחמשת הלהיטים המובילים במצעד "בילבורד".
האלבום הכיל גם דואט של איגלסיאס עם דיאנה רוס, "All of You".
ב-1988 זכה חוליו איגלסיאס בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר, על אלבומו Un Hombre Solo ("אדם לבדו").
באותה שנה הוא גם הקליט דואט עם סטיבי וונדר, "My Love", שנכלל באלבומו המצליח Non Stop.
במסגרת סביב ההופעות העולמי, לאחר יציאת האלבום, הגיע להופיע גם בישראל.
בשנות התשעים חזר איגלסיאס למקורותיו במוזיקה הספרדית, וב-1996 הוציא אלבום בשם Tango (טנגו).
בשנת 2001, ביצע גרסה בספרדית לשיר "What More Can I Give".
ב-2003 הוציא את האלבום Divorcio (גירושין) בספרדית, וביום המכירות הראשון שלו נמכרו כ-350,000 עותקים של האלבום בספרד בלבד.
האלבום גם שהה במקומות הראשונים במצעדים בספרד, פורטוגל, צרפת, איטליה ורוסיה.
בין השנים 2003–2004 הופיע איגלסיאס בסיבוב הופעות מצליח חובק עולם שנמשך עשרה חודשים.
בדצמבר 2004 הקליט דואט יחד עם זוגתו, מירנדה יוהאנה מריה ריינסבורחר, לשיר חג המולד הידוע "Silent Night" (לילה שקט).
השיר לא יצא לאור באופן רשמי, אך פורסם באתר האינטרנט של הזמר.
בספטמבר 2006 הוציא איגלסיאס לאור אלבום נוסף באנגלית, Romantic Classics (קלאסיקות רומנטיות), שכלל שירים רומנטיים מוכרים משנות השישים, השבעים והשמונים.
כיום ממשיך איגלסיאס להופיע ולמשוך צופים רבים להופעות.
איגלסיאס ערך מספר ביקורים והופעות בישראל, כשהאחרונים שבהם היו באוגוסט 2013 בקיסריה, בחודש נובמבר 2013 שהתקיים בהיכל התרבות בתל אביב ובחודש מאי 2016 בהיכל מנורה בתל אביב.
בחודש אוקטובר 2018 הייתה הופעה נוספת בישראל במסגרת סיבוב הופעות בינלאומי וגם היא התקיימה בהיכל מנורה בתל אביב.
להלן רשימת אלבומים של הזמר ובהם מספר אלבומי אוסף בולטים:
חוליו גונזאלס (בספרדית: Julio González; 21 בספטמבר 1876 – 27 במרץ 1942), פסל וצייר ספרדי, קשור אל הסגנון הקוביסטי באמנות.
ביחד עם פבלו פיקאסו נחשב לאחד ממפתחי פיסול האסמבלאז' הקוביסטי.
חוליו ססאר קלטו קובוס (בספרדית: Julio César Cleto Cobos; נולד ב-30 באפריל 1955 במנדוסה, ארגנטינה) הוא פוליטיקאי ארגנטינאי, כיהן כסגן נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר, בקדנציה הראשונה שלה.
חוליו אנדרס ארקה (בספרדית: Julio Andrés Arca; נולד ב-31 בינואר 1981 בקילמס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי או הקשר המרכזי.
ארקה החל את הקריירה במחלקת הנוער המשובחת של ארחנטינוס ג'וניורס הידועה בייצור כישרונות ובה גדלו חלק מגדולי שחקני ארגנטינה.
ב-1998 הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בה שיחק עד שנת 2000.
בשנת 2000, אחרי שהרשים את מגלי הכישרונות של סנדרלנד בתום משחקה של ארגנטינה הצעירה עם מקבילתה האנגלית, הוחתם ארקה על חוזה תמורת 3.5 מיליון ליש"ט.
כבר בעונתו הראשונה סחט ארקה מחמאות ואף נבחרת לשחקן הצעיר המצטיין של העונה.
בעונתו השנייה נפצע לתקופה ארוכה וחווה פציעות חוזרות אשר גרמו לו להיעדר מהמגרשים ברוב חלקי העונה.
ארקה העדיף להישאר בקבוצה גם עם ירידתה לליגה הראשונה, הוא היה משחקניה המצטיינים של הקבוצה אשר זכתה בעלייה בעונת 2004/2005. במהרה הפך ארקה לחביב הקהל גם לנוכח יכולתו, סגנון משחקו ההתקפי והטכני ונאמנותו לקבוצה.
בעונת 2005/2006 סנדרלנד ירדה שוב לליגה הראשונה וארקה הועבר למידלסברו תמורת 1.75 מיליון ליש"ט.
בהופעת הבכורה שלו במדי מידלסברו, שבר ארקה אחת מאצבעות כף רגלו והושבת לתקופה קצרה.
עם חזרתו מהפציעה, הפך ארקה לשחקן הרכב.
כמו בסאנדלרנד, ארקה הוא אחד השחקנים האוהבים של הקהל.
יכולתו במדי הקבוצה הביאה את מאמנו גארת' סאות'גייט להצהיר שלארקה מגיע זימון לנבחרת.
ארקה מונה כקפטן הקבוצה בעונתו השנייה בקבוצה.
ארקה שימש כקפטן הנבחרת הצעירה וזכה איתה גם במונדיאל הנוער ב-2001. עם זאת, ארקה טרם ערך הופעת בכורה במדי הנבחרת הבוגרת למרות יכולתו הטובה והמחסור במגנים שמאליים בנבחרת.
בדצמבר 2007 דחה ארקה את הרעיון לקבל דרכון בריטי ולשחק עבור נבחרת אנגליה.
חוליו ססאר בניטס אמודאו (בספרדית: Julio César Benítez Amuedo; 1 באוקטובר 1940 במונטווידאו – 6 באפריל 1968 בברצלונה) היה כדורגלן אורוגוואיי שנודע בשל תקופתו בברצלונה, בין 1961 עד מותו המפתיע ב-1968.
בניטס היה שחקן הגנה שהוערך בזכות כוחו הפיזי, הטכניקה שלו עם הכדור והבעיטה החזקה שלו.
היריבות שלו עם פרנסיסקו חנטו, שחקן ריאל מדריד, תרמה להערכת אוהדיה של ברצלונה כלפיו.
בניטס החל את קריירת הכדורגל שלו כשהיה רק בן 16, בראסינג מונטווידאו, ששיחקה אז בליגה הראשונה באורוגוואי.
ב-1959 שיחק בריאל ואיאדוליד, ושנה לאחר מכן חתם בריאל סרגוסה, ובתקופתו בקבוצות אלו ביסס את מעמדו כשחקן בכיר.
הוא עבר לברצלונה באוגוסט 1961. בברצלונה, שיחק במספר תפקידים בקישור ואפילו בהתקפה, אך התקבע כמגן צד לאחר תקופה קצרה בקבוצה.
עם ברצלונה זכה בגביע הגנרל בשנת 1963, ובגביע ערי הירידים בשנת 1966.
פטירתו הייתה ב-6 באפריל 1968 בברצלונה, שלושה ימים לפני משחק ליגה מכריע בקאמפ נואו של ברצלונה כנגד ריאל מדריד.
הגורם למוות היה אכילת מאכל ים מקולקל, שהובילה להרעלתו של בניטס, ולבסוף מותו.
מותו משך תשומת לב אדירה לכדורגל הספרדי בכלל ולברצלונה בפרט.
150,000 אוהדים של ברצלונה נכחו בהלווייתו שנערכה בקאמפ נואו, יומיים לפני המשחק.
בניטס נקבר בבית קברות הסמוך לקאמפ נואו ב-8 באפריל.
התאחדות הכדורגל הספרדית החליטה לא לבטל את המשחק, אלא רק לדחות אותו ביומיים.
מילותיו האחרונות של בניטס היו: "קדימה חברים!
בואו ננצח את מדריד 0–2", אולם חבריו לקבוצה לא הצליחו להתמודד פסיכולוגית עם פטירתו ולהקדיש לכבודו את הניצחון במשחק, והמשחק הסתיים בתיקו 1–1, ובכך ריאל מדריד זכתה באליפות.
אף על פי כן, ב-11 ביולי 1968 ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד בגמר הגביע שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, והקדישה לזכרו של בניטס את הזכייה.
הזכייה בגביע הוכנסה לרשימת התארים בהם זכה בניטס, כהוקרה לשחקן על פעילותו בברצלונה.
חולייטה ונגס (בספרדית: Julieta Venegas; נולדה ב-24 בנובמבר 1970) היא זמרת רוק ופופ, נגנית וכותבת מקסיקנית.
ונגס זכתה בשני פרסי גראמי-לטיני ובגראמי אחד.
ונגס נולדה לונג ביץ', קליפורניה וגדלה בטיחואנה.
יש לה אחות תאומה בשם איוון, צלמת במקצועה.
היא מדברת באופן שוטף ספרדית ואנגלית.
ונגס החלה לנגן בגיל 8, כאשר הוריה שלחו אותה לשיעורי פסנתר.
מאז, מוזיקה הפכה לתשוקתה והובילה אותה להיות זמרת וכותבת שירים.
לפני קריירת הסולו שלה היא שיתפה פעולה בכמה להקות בטיחואנה, בהן "Tijuana No!", ואחר כך במקסיקו.
האלבום הראשון שלה כאן (Aquí) יצא ב-1998 ובו שיתפה פעולה עם גוסטבו סאונטולה.
שיתוף פעולה זה הביא אותה לחשיפה גדולה בתעשיית המוזיקה.
היא החלה להופיע ולעבוד על אלבום נוסף, המצאה טובה (Bueninvento), שיצא בשנת 2000.
ב-2003 יצא אלבומה השלישי כן (Si) אותו הקליטה בבואנוס איירס ומדריד.
ב-2006 הוציאה את אלבומה הרביעי לימון ומלח (Limon y Sal).
בשנת 2007 זכתה ונגס בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הלטיני של השנה".
באותה שנה שיתפה ונגס פעולה עם הלהקה 'מירנדה!' ויחד הוציאו את הסינגל 'מושלמת' (Perfecta) שב-2008 הפך לסינגל מוביל באמריקה הלטינית.
בהמשך 2008 הופיעה במופע אנפלאגד מטעם MTV שיצא אחר כך בתור דיסק ובגרסת DVD.
הקליפ לשיר שלה 'El Presente' (ההווה) צולם באותו מופע.
בנוסף לשירה וכתיבת שירים היא מנגנת במספר כלי נגינה: גיטרה אקוסטית, אקורדיון וקלידים.
חוליו סלינאס פרננדס (בספרדית: Julio Salinas Fernández; נולד ב-11 בספטמבר 1962 בבילבאו) הוא כדורגלן ספרדי-בסקי לשעבר ששיחק בעמדת החלוץ.
סלינאס זכור במיוחד בשל תקופתו בברצלונה בה נודע ככובש שערים מצטיין, וכן בהיותו מהחלוצים החשובים של נבחרת ספרד בסוף שנות ה-80 ותחילת ה-90.
סלינאס החל את דרכו במחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו, ומאוחר יותר החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, "בילבאו אתלטיק", ב-1981. בעונת 1983/1984 הוא זכה בתואר מלך השערים ("פיצ'יצ'י") של ליגת המשנה הספרדית בה סיימה הקבוצה במקום השני.
הוא הבקיע שער לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במרץ 1983 נגד סלטה ויגו, ושיחק 13 משחקים במשך שתי עונות רצופות בהן זכתה בילבאו באליפות הליגה הספרדית, בנוסף לזכייה בגביע המלך הספרדי שהשלים עבורה "דאבל" ב-1984.
בשתי העונות הבאות סייע סלינאס לבילבאו לסיים במקום השלישי בליגה, תוך שכבש 12 שערים במשותף בשתיהן.
ב-1986 הוא עבר לקבוצת אתלטיקו מדריד, במדיה הרשים כאשר כבש 31 שערי ליגה בשנתיים.
הוא כבש צמד שערים במשחק בו ניצחה קבוצתו 0-7 את ריאל מיורקה בפברואר 1988.
לפני עונת 1988/1989 חתם סלינאס בברצלונה, בה חבר למספר שחקני מפתח בסקים נוספים, כדוגמת חוסה רמון אלשנקו הוותיק, צ'יקי בגיריסטיין, יון אנדוני גויקוצ'אה וחוסה מריה באקרו.
הוא היה חלק מקבוצה מצליחה במיוחד של ברצלונה שכונתה "קבוצת החלומות".
סלינאס הבקיע 20 שערי ליגה בעונתו הראשונה בברצלונה, שסיימה במקום השני בליגה אחרי ריאל מדריד, וכן הבקיע שער בניצחון 0-2 על סמפדוריה בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
בעונה הבאה הוא הוסיף שער בניצחון על ריאל מדריד בגמר גביע המלך הספרדי.
בעונות 1990/1991 ו-1991/1992 כבש סלינאס 18 שערים במשותף, וסייע לברצלונה לזכות בשתי אליפויות ספרד ובגביע אירופה לאלופות.
ברצלונה השלימה ארבע זכיות רצופות באליפות בשתי העונות שלאחר מכן, אך סלינאס עצמו זכה לדקות משחק מועטות בשל הפריצה שעשה חריסטו סטויצ'קוב הבולגרי בקבוצה.
בינואר 1994 כבש סלינאס צמד שערים לאחר שעלה כמחליף בניצחון 1-2 על אלבסטה; הוא שיחק בשישה משחקים נוספים בלבד במשך אותה עונה, בה זכתה ברצלונה באליפות האחרונה הרצופה שלה.
לאחר אותה עונה עזב סלינאס את ברצלונה ועבר לדפורטיבו לה קורוניה, עמה סיים במקום השני בליגה וזכה בגביע הספרדי בעונת , היחידה שלו בקבוצה.
על אף שלא היה שחקן הרכב קבוע בלה קורוניה הוא הבקיע 12 שערי ליגה, כשרק בבטו כבש יותר ממנו.
בשל החתמתם של הרוסי דמיטרי רדצ'נקו ואחרים בלה קורוניה לסלינאס לא נמצא מקום בסגל, ובעקבות כך עבר לספורטינג חיחון.
הוא הבקיע 18 שערים עבור הקבוצה בעונת וסייע לה להימנע מירידה לליגת המשנה.
יכולתו המרשימה של סלינאס במדי חיחון בשנה וחצי בה שיחק בקבוצה זיכתה אותו בהערצה רבה ברחבי העיר, ואוהדי המועדון נהגו לשיר שירי עידוד קבועים לכבודו.
בראשית 1997 עבר סלינאס לשחק בקבוצה ביפנית יוקוהמה מרינוס, במדיה המשיך להפגין את כישורי ההבקעה שלו.
הוא שיתף פעולה ביפן עם חברו לשעבר בברצלונה, גויקואצ'קה.
לאחר מכן הוא חזר לספרד וסיים את הקריירה שלו בקבוצת דפורטיבו אלאבס.
אלאבס סיימה במקום השישי בליגה בעונת , שהקנה לה מקום בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן.
את משחקו האחרון בקריירה שיחק סלינאס ב-19 במאי 2000 מול הקבוצה בה החל את הקריירה, אתלטיק בילבאו, ופרש לאחר שהבקיע 152 שערים ב-417 משחקי ליגה בסך הכול.
סלינאס שיחק 56 פעמים במדי הנבחרת הלאומית של ספרד, והבקיע 23 שערים שמציבים אותו במקום השישי בדירוג כובשי השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד נבחרת ברית המועצות בינואר 1986, והבקיע שער בניצחון 0-2.
במהלך הקריירה השתתף סלינאס עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע העולם (ה"מונדיאל").
ב-1986 הוא סייע לנבחרתו להגיע עד לרבע הגמר, ואף הבקיע שער במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד.
ב-1990 הודחה נבחרתו כבר בשמינית הגמר, על אף שער שכבש בהפסד לנבחרת יוגוסלביה.
הוא השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1994 בו הבקיע שער נגד נבחרת קוריאה הדרומית, ובנוסף שיחק בשתי אליפויות אירופה, ב-1988 וב-1996.
במשחק רבע גמר מונדיאל 1994 נגד נבחרת איטליה, החמיץ סלינאס הזדמנות גדולה להביא לעלייתה של ספרד לשלב חצי הגמר.
פחות מעשר דקות לסיום המשחק, כאשר עמדה התוצאה על 1-1, הוא החטיא בעיטה מקרבת השער, במצב נוח במיוחד להבקעה כשרק השוער ג'אנלוקה פליוקה ניצב מולו.
כעבור מספר דקות הבקיע רוברטו באג'ו שער ניצחון לזכות איטליה.
סלינאס זכור במיוחד על אותה החמצה, אף יותר מאשר על השערים הרבים שהבקיע במהלך הקריירה שלו.
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1988/1989
חוליו פַּלֶנסיָה אי אלברס-טוּבּאּו (בספרדית: Julio Palencia y Álvarez-Tubau;
1884 - 25 במרץ 1952) היה דיפלומט ספרדי, בעל שורשים קטלאנים, משפטן בהכשרתו, אשר שימש כציר ארצו בסופיה בשנים 1941–1943 ועסק בהצלת יהודים מרדיפות וסכנת השמדה מפני הנאצים ועוזריהם.
חוליו פלנסיה טובאו היה אחד משני בניהם של המחזאי ומנהל התיאטרון ספרינו פלנסיה
(Ceferino Palencia), (1860-1928) ושל שחקנית התיאטרון הנודעת מריה אלברס טובאו, (Maria Àlvarez Tubau) 1854–1914.
אחרי סיום לימודי משפטים באוניברסיטת מדריד, פלנסיה בחר בקריירה דיפלומטית.
בגיל 27, בשנת 1911 מונה סגן קונסול בבואנוס איירס, בהמשך מילא שורה ארוכה של תפקידים דיפלומטיים בארבע יבשות.
בשנת 1913 היה קונסול בסלוניקי ביוון, אחרי זמו קצר עבר כקונסול בסן חוזה, בירת קוסטה ריקה (1913), ובהמשך שרת כקונסול בשאנגחאי (מ 1916 ), באנדֶה (הנדאיה) בארץ הבסקים הצרפתית, (1920), בקייפטאון (מ 1921), שוב בשאנגחאי ובשנת 1929 במילאנו.
החל משנת 1933 מילא תפקידים דיפלומטיים בטורקיה: קונסול באיסטנבול בשנים 1933- 1935, בין השנים 1935–1938 ממונה על היחסים בשגרירות ספרד באנקרה.
החל משנת 1938 ועד 1939 ייצג שם את הממשלה הלאומנית של פרנקו מבורגוס.
בין 1939–1940 היה שגריר ספרד באתונה והחל משנת 1940 שימש כציר של ספרד בבולגריה.
בעת מילוי תפקידיו הדיפלומטיים זכה להכיר תרבויות רבות, ארח אנשים מפורסמים, לדוגמה בשנת 1924 את הסופר בן ארצו ויסנטה בלסקו איבאנס שביקר בשאנגחאי.
יש להניח שבשרותו בסלוניקי ובאתונה התוודע גם לקהילות של יהודים ספרדים שם על מורשתן האיברית המפליאה.
בזמן שרותו בסין, מתוך התלהבות מתכונות צמח הסויה בשנת 1917 כתב למחלקת המדינה של ארצות הברית הצעה לעודד את גידול הסויה באמריקה.
לחוליו פלנסיה היו גם עיסוקים ספרותיים - למשל, יחד עם אחיו, מבקר הספרות ,ספרינו פלנסיה טובאו, תרגם לספרדית מסיפוריו של קונאן דויל.
פעילותו להצלת יהודים בבולגריה 1941-1943
אחרי כניסתו לתפקיד כציר של ספרד בסופיה נכח פלנסיה לדעת שגם בארץ זו השלטונות הפרו-נאצים התחילו להנהיג חוקים נגד היהודים - כולל הוצאתם משורות הצבא וגיוסם לעבודות פרך.
בשנת 1941 שמע מפי ראש הממשלה בוגדאן פילוב כי קיימת תוכנית, לבקשת גרמניה הנאצית, לגרש את יהודי בולגריה לידי הגרמנים ב"שטחים הכבושים במזרח" בפולין.
פלנסיה עשה מאמצים רבים למנוע קודם כל נקיטת אמצעים כאלה נגד מאה וחמישים יהודים אזרחי ספרד שהתגוררו בבולגריה.
שלח במטרה זו פקידים של הצירות אל כל הערים עם אוכלוסייה יהודית.
התחיל התכתבות עם הרשויות הבולגריות, הגרמניות והספרדיות ופנה לממונים עליו בראש עם שר החוץ.
הודות למאמציו הצליחו לצאת את בולגריה - לרוב דרך רומניה
כשש מאות יהודים בולגרים ונקלטו בהמשך בספרד ומשם חלקם היגרו לאמריקה הצפונית והדרומית.
הצליח זאת למרות המעקב הקפדני שהוטל על הצירות הספרדית מצד הבולשת הבוגלריית ואף על פי ששר החוץ הממונה עליו, פרנסיסקו גומנס חורדאנה, ושנחשב "אנגלופיל" ויותר מתון מקודמו רמון סראנו סונייר, גילה במהרה התנגדות ליוזמותיו.
בשלב מסוים יהודי ששימש כמזכיר של פלנסיה נעצר באשמת ריגול על ידי הבולשת הבולגרית.
הציר הגרמני בבולגריה, אדולף היינץ בקרלה, התלונן בפני המנהיגות הנאצית על הגישה "האנטי גרמנית" ואוהבת יהודים" של פלאנסיה.
שיא התרעומת שעורר פלנסיה אצל הממונה עליו ואצל השלטון הפאשיסטי הבולגרי היה כאשר אחרי הוצאתו להורג של סוחר יהודי מסופיה בשם לאון אריה אפריל 1943, פלנסיה ארח בבית הצירות את אלמנת הקרבן ויחד עם אשתו אימץ את שני הנערים היתומים - בת בשם קלודי ובן בשם רנה.
הילדים נקראו אז אריה-פלנסיה והועברו לרומניה (שם התגורר דודם) בתור אזרחים ספרדים.
אחרי מקרה זה השלטונות הבולגרים בתמימות דעים עם משרד החוץ של ספרד הכריזו על חוליו פלנסיה כעל אישיות בלתי רצויה והוא חזר, דרך רומניה, למולדתו.
שם פוטר ממשרותיו במשרד החוץ.
בכל זאת כעס השלטון לא ארך ימים עקב המצב החדש שנוצר באירופה עקב ניצחונות בעלות הברית ובהמשך פלנסיה קיבל מהמדינה כאות הערכה לשרותו הממושך והנאמן, את עיטור "צלב איסבל הקתולית" והוחזר
בשנת 1944 מונה קונסול כללי בג'נובה ובשנת 1948 קונסול כללי בהמבורג.
בשנת 2000, משרד החוץ הספרדי בתקופת השר אבל מאטוטס הוציא לאור לראשונה דף לכבוד אותם הדיפלומטים שלא הלכו בתלם עם המדיניות הרשמית של משטר פרנקו ועשו מאמצים להציל יהודים מצפורני הנאצים.
בשנת 2007 תערוכה בשם "אשרות יציאה לחופש" Visados para la libertad אורגנה ב"קאסה ספרד" Casa Sefarad במדריד לזכרם של פלנסיה ודיפלומטים אחרים שפעלו להצלת יהודים.
ב-3 בינואר 2010 כתב העת "מגזין" פרסם כתבה על מעשיו של פלנסיה בעת שרותו בבולגריה.
על סמך מחקר בארכיונים בלונדון ובוושינגטון ובמקומות אחרים, הקרן הבינלאומית ע"ש ראול ולנברג חשפה תעודות סודיות שהעידו על פעילותו של פלנסיה לטובת היהודים והציגה בשנת 2008 מועמדותו של פלנסיה המנוח בפני המכון יד ושם בירושלים לצורך הכרתו כ"חסיד אומות העולם".
בשנת 2017, בולגריה הוציאה בול עם דמותו של פלנסיה.
חוליו מריה סנגינטי (בספרדית: Julio María Sanguinetti; נולד ב-6 בינואר 1936) הוא עורך דין, עיתונאי ופוליטיקאי אורוגוואי שכיהן במשך שתי קדנציות כנשיא אורוגוואי; סנגינטי נבחר פעמיים לנשיא אורוגוואי מטעם מפלגת קולורדו (חוקת אורוגוואי אינה מאפשרת לנשיא לכהן פעמיים ברציפות).
חוליו מריה סנגינטי נולד למשפחה במעמד בינוני ממוצא איטלקי.
הוא למד משפטים ומדעי החברה באוניברסיטת מונטווידאו, וקיבל תואר במשפטים בשנת 1961. לאחר מכן, החל לשלב את הפרקטיקה המשפטית שלו ביחד עם עיתונאות, והוא הפך לכתב פוליטי והיה לבעל תור בכמה עיתונים באורוגוואי.
מאוחר יותר החל בקריירה פוליטית והצטרף למפלגת קולורדו השמרנית.
נשיא אורוגוואי חוליו מריה סנגינטי ביקר לראשונה בישראל במאי 1986, ובמהלכו אורוגוואי וישראל פרסמו הצהרה משותפת.
חוליו ססאר טורבאי איילה (בספרדית: Julio César Turbay Ayala; 18 ביוני 1916 – 13 בספטמבר 2005) היה פוליטיקאי קולומביאני, שכיהן כנשיא קולומביה בין השנים 1978–1982. טורבאי היה חבר ומנהיג המפלגה הליברלית הקולומביאנית.
טורבאי נולד בבוגוטה למשפחה שהגיעה מלבנון.
בשנת 1937, בגיל 21 בלבד, הוא הפך לראש עיריית חירארדוט שבמחוז קונדינמרקה, ובין השנים 1938–1942 היה חבר בפרלמנט של קונדינמרקה.
במשך השנים השתלב טורבאי בפוליטיקה במדינה וכיהן במשרות שונות.
בין 1957 ל-1958 כיהן כשר המכרות והאנרגיה, תחת שלטון החונטה הצבאית, ובין 1958 ל-1961 כיהן כשר החוץ.
בהמשך, שימש כשגריר קולומביה באו"ם, בבריטניה ובארצות הברית.
טורבאי התמודד בבחירות לנשיאות בשנת 1978, וניצח בהן לאחר שקיבל 49.3% קולות.
במהלך כהונתו קידם חקיקה להרחבת סמכויות הצבא, כדי להתמודד עם פעולות של קבוצות השמאל הרדיקליות במדינה.
צעד זה עורר הפגנות ולביקורת רבה מצד חוגי האופוזיציה.
בשנת 1980, חמושים מתנועה המכונה "19 באפריל" או "M-19" השתלטו על שגרירות הרפובליקה הדומיניקנית.
16 שגרירים ממדינות שונות, ובהם שגרירי ארצות הברית, מקסיקו, פרו, ונצואלה, קוסטה ריקה, ישראל והוותיקן הוחזקו כבני ערובה במשך 61 ימים.
טורבאי ניסה לפתור את הבעיה ללא שימוש בכוח צבאי.
במקום זאת, אפשר לחמושים לעזוב לקובה ובכך האירוע הסתיים בשלום.
בין השנים 1987–1989 טורבאי שימש כשגריר קולומביה בוותיקן, ובין השנים 1991–1993 באיטליה.
חוליו אלברטו מורנו קסס (בספרדית: Julio Alberto Moreno Casas, נולד ב-7 באוקטובר 1958 בקנדאס שבאסטוריאס, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי ונודע בשמו הפרטי, חוליו אלברטו.
חוליו אלברטו החל את הקריירה המקצועית שלו במדי אתלטיקו מדריד בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והחל מ-1982 עד פרישתו ב-1991 היה שחקנה של ברצלונה.
בנוסף, היה חוליו אלברטו שחקן נבחרת ספרד, והוא ייצג אותה ביורו 1984 ובמונדיאל 1986.
חוליו אלברטו נולד בקנדאס שבאסטוריאס.
בנעוריו הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד.
במהלך עונת 1977/78 החל מאמן הקבוצה הבוגרת של אתלטיקו מדריד, לואיס אראגונס, להשתמש בחוליו אלברטו.
ב-29 בינואר 1978 ערך חוליו אלברטו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, במשחק בו ניצחה קבוצתו 2-1 את ריאל סוסיאדד.
חוליו אלברטו שיחק בשני המחזורים הקרובים, בהפסד לריאל בטיס ובניצחון על ברצלונה.
את עונת 1978/79 החל חוליו אלברטו כשחקן הרכב.
הוא פתח בחמשת המחזורים הראשונים של העונה ואף הבקיע שער בכורה במדי אתלטיקו מדריד, בהפסד 4-3 לריאל סרגוסה ב-24 בספטמבר 1978. אולם, בהמשך העונה הופיע רק פעם אחת נוספת, כשחקן מחליף.
בעונת 1979/80 הושאל חוליו אלברטו לרקראטיבו ולבה מהליגה השנייה.
תחילת דרכו ברקראטיבו הייתה חיובית, עם שער בהופעת הבכורה בניצחון 3-0 על ז'ימנסטיק, והוא פתח בשמונת מחזוריה הראשונים של העונה, אך פציעה שעבר במהלך המשחק מול ראסינג סנטאנדר ב-21 באוקטובר 1979 השביתה אותו עד סוף העונה.
בתום העונה שב חוליו אלברטו לאתלטיקו מדריד, ובעונת 1980/81 הפך לשחקן קבע בקבוצה.
אתלטיקו התאוששה במידת מה מהמשבר שפקד אותה וסיימה את העונה במקום ה-8, כשחוליו אלברטו פותח בהרכב ב-30 משחקים ונכנס כמחליף במשחק נוסף, מבלי להבקיע שערים.
בקיץ 1982 הצטרף חוליו אלברטו לברצלונה ומיד השתלב בהרכב הקבוצה.
בעונתו הראשונה ערך חוליו אלברטו 34 הופעות, 24 מתוכן בליגה, וברצלונה סיימה את העונה במקום ה-4. חוליו אלברטו כבש שני שערים בליגה באותה עונה, הראשון מהם היה בניצחון 4-0 על סלטה ויגו ב-20 במרץ 1983. חוליו אלברטו עזר לקבוצה לזכות בגביע המלך ובגביע הליגה.
אולם, בגומלין הסופר קאפ האירופי מול אסטון וילה הורחק חוליו אלברטו בכרטיס אדום וברצלונה הפסידה את התואר.
יתר על כן, כשהקבוצה הודחה מגביע מחזיקות הגביע על ידי אוסטריה וינה, לא שותף חוליו אלברטו בשני המשחקים מולה.
בעונת 1983/84 המשיך חוליו אלברטו לשחק באופן עקבי בהרכב ברצלונה, תחת אימונו של ססאר לואיס מנוטי.
הוא פתח ב-39 מתוך כל 42 המשחקים של הקבוצה וסייע לה לזכות בסופר קאפ הספרדי ולסיים במקום ה-3 בליגה, תוך שהוא מבקיע שלושה שערים.
ברצלונה הגיעה לרבע גמר גביע המחזיקות, שם הודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד בתוצאה המצטברת 3-2. מנוטי הוחלף על ידי טרי ונבלס לקראת עונת 1984/85, וחוליו אלברטו היה קבוע בהרכבה של ברצלונה, החמיץ שני משחקים בלבד, עת זכתה באליפות ספרד.
חוליו אלברטו הבקיע שער בודד באותה עונה, בניצחון 2-0 על הרקולס ב-21 בנובמבר 1984.
בחצי הגמר, אחרי הפסד 3-0 במשחק הראשון לגטבורג, הצליחה ברצלונה לנצח 3-0 ולהעפיל לגמר לאחר שניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין.
משחק הגמר נגד סטיאווה בוקרשט הגיע גם הוא לדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו מאופס הן בתום 90 הדקות והן בתום ההארכה.
ברצלונה החמיצה את כל ארבע בעיטותיה, כשגם חוליו אלברטו בועט, והיא הפסידה את התואר ליריבתה.
בעונת 1986/87 סיימה ברצלונה פעם נוספת במקום השני בליגה, ופציעה שעבר חוליו אלברטו בסוף ינואר השביתה אותו לשלושה חודשים.
חוליו אלברט הבקיע שער אחד בליגה ואחד נוסף בגביע אופ"א, שער ניצחון על ספורטינג ליסבון ב-22 באוקטובר 1986. בספטמבר 1987, כשהקבוצה פותחת את עונת 1987/88 עם ארבעה הפסדים בחמשת המחזורים הראשונים, פוטר ונבלס מתפקידו והוחלף על ידי לואיס אראגונס.
אראגונס הצליח לעזור לקבוצה להתאזן והוא הדריך אותה למקום ה-6, כשחוליו אלברטו מופיע ב-26 משחקי ליגה, ללא שערים.
למרות העדר ההצלחה בליגה, הצליחה ברצלונה לזכות בגביע המלך הודות לניצחון 1-0 במשחק הגמר על ריאל סוסיאדד, עם חוליו אלברטו בהרכב הקבוצה.
לקראת עונת 1988/89 התמנה יוהאן קרויף ההולנדי לתפקיד המאמן.
קרויף מיעט לשתף את חוליו אלברטו במשחקי הקבוצה ומעמדו דעך.
בעונה זו, בה סיימה ברצלונה במקום השני, שיחק חוליו אלברטו ב-10 משחקי ליגה בלבד, ובגביע המחזיקות השתתף ברבע הגמר ובחצי הגמר, אך לא בגמר מול סמפדוריה, בו ניצחה ברצלונה 2-0 וזכתה בתואר.
בעונת 1989/90, בה שותף פעם נוספת ב-10 משחקי ליגה, הודחה ברצלונה בשמינית גמר גביע המחזיקות וסיימה במקום ה-3 בליגה.
כמו כן, ברצלונה זכתה בגביע המלך אחרי שניצחה את ריאל מדריד 2-0 בגמר, אך ללא חוליו אלברטו בהרכב הקבוצה.
בעונת 1990/91 נדחק חוליו אלברטו משמעותית, הוא אף לא נכלל בסגל הקבוצה ברוב משחקיה עת זכתה באליפות.
הוא נכנס כמחליף פעמיים, ובמשחק הבית האחרון לעונה, מול ריאל אוביידו ב-2 ביוני 1991, פתח בהרכב במשחק שהיה לאירוע הפרידה ממנו.
חוליו אלברטו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הצעירה ב-4 באוקטובר 1978, במוקדמות אליפות אירופה לנוער 1980. הוא השתתף עם הנבחרת הצעירה בשני משחקי ידידות ובמשחק נוסף בשלב המוקדמות, ממנו לא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר.
ב-29 בפברואר 1984 ערך חוליו אלברטו את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות מול , לקראת יורו 1984. חוליו אלברטו השתתף כמחליף ב-4 משחקי הכנה נוספים ונכלל בסגל הנבחרת לטורניר.
הופעתו הרשמית הראשונה הייתה במשחק הראשון בטורניר, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 עם .
בהמשך פתח חוליו אלברטו בכל משחקי הנבחרת, עת הגיעה לגמר מול , לה הפסידה 2-0.
חוליו אלברטו המשיך לקחת חלק פעיל במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1986, כשחקן הרכב ומחליף לסירוגין.
הוא זומן למונדיאל 1986 על ידי המאמן מיגל מוניוס.
חוליו אלברטו פתח בהרכב במשחק הראשון במונדיאל, בו הפסידה ספרד 1-0 ל, אך לא שותף בשני המשחקים הבאים, בהם ניצחה ספרד והעפילה לשמינית הגמר.
הוא פתח בשמינית הגמר נגד ועזר לנבחרתו לנצח 5-1. ברבע הגמר מול פתח חוליו אלברטו גם כן, אך נבחרתו הפסידה בדו-קרב בעיטות עונשין 5-4 והודחה מהטורניר.
חוליו אלברטו השתתף בשלושה משחקים במוקדמות יורו 1988 ובמקביל לקח חלק במספר משחקי ידידות נוספים.
ספרד העפילה ליורו 1988, אך חוליו אלברטו לא נכלל בסגל הנבחרת.
שני משחקיו האחרונים היו משחקי ידידות ב-1988, מול ו, ב-27 בינואר ו-24 בפברואר בהתאמה.
בסך הכול שותף חוליו אלברטו ב-34 משחקים בנבחרת ספרד הבוגרת לאורך 4 שנים.
לאחר פרישתו ממשחק, סבל חוליו אלברטו מדיכאון, בגללו התמכר לסמים.
הוא הצליח להתגבר על ההתמכרות והחל להרצות ולעבוד בנושא בקרב הקהילה בספרד.
חוליו דניאל דוס סנטוס רודריגס (בספרדית: Julio Daniel dos Santos Rodríguez; נולד ב-7 במאי 1983 באסונסיון שבפרגוואי) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
דוס סנטוס גדל במועדון הפרגוואי סרו פורטניו, ובשנת 2001, כאשר היה בן 18, עלה לקבוצה הבוגרת.
דוס סנטוס הפך במהרה לשחקן הרכב, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות, בשנים 2001, 2004 ו-2005. בשנת 2005 אף נבחר דוס סנטוס ככדורגלן השנה בפרגוואי.
דוס סנטוס ניחן בראיית משחק מצוינת ובחוש להבקעת שערים, ובארבע השנים שלו בסרו פורטניו הבקיע 28 שערים ב-91 הופעות.
הצלחתו גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובמהלך 2005/06 חתם דוס סנטוס בבאיירן מינכן, שם נחשב כיורש העתידי של מיכאל באלאק, שהיה צפוי לעזוב בהמשך.
דוס סנטוס לא התאקלם בבאיירן מינכן, ומאמנו פליקס מגאת, הביע את חוסר שביעות רצונו מהתקדמותו של השחקן, שערך ארבע הופעות ליגה בעונת 2006/07, והופעות בודדות בליגת האלופות ובגביע הגרמני.
בפגרת החורף של עונת 2006/07 הושאל דוס סנטוס לוולפסבורג לשארית העונה, אך נפצע ולא שיחק ולו משחק אחד.
ביוני 2008 עזב דוס סנטוס את באיירן מינכן באופן סופי, וחתם באתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית, שם שיחק עונה אחת והציג יכולת טובה, וזכה עם המועדון באליפות מדינת פרנה.
ביוני 2009 חזר דוס סנטוס למועדון נעוריו, סרו פורטניו, והחיה את הקריירה שלו, כאשר שיחק במועדון חמש עונות נוספות והפך לשחקן מפתח.
בתקופה זו זכה דוס סנטוס בשתי אליפויות, וצבר 171 הופעות ליגה בהן הבקיע 31 שערים.
התקופה הארוכה בה דוס סנטוס שיחק בסרו פורטניו בשתי הקדנציות, הופכת אותו לשיאן ההופעות בכל המסגרות של המועדון בכל הזמנים.
בשנת 2014 השתתף עם סרו פורטניו בקופה ליברטדורס, והבקיע חמישה שערים, ועל אף שקבוצתו הודחה בשמינית הגמר על ידי קרוזיירו, דוס סנטוס סיים את הטורניר כמלך השערים, בצוותא עם ניקולס אוליברה האורוגוואי.
בדצמבר 2014 חתם דוס סנטוס בואסקו דה גאמה הברזילאית.
דוס סנטוס החל לשחק בנבחרת פרגוואי בשנת 2004, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2004, בו הבקיע שער ניצחון בשלב הבתים מול נבחרת קוסטה ריקה, ונבחרתו הודחה ברבע הגמר מול נבחרת אורוגוואי.
בשנת 2006 השתתף דוס סנטוס במונדיאל 2006, שם בישל שער בניצחון 0–2 על נבחרת טרינידד וטובגו, אך פרגוואי הודחה בשלב הבתים.
הטורניר הגדול האחרון בו השתתף דוס סנטוס היה קופה אמריקה 2007, ממנו הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 0–6 לנבחרת מקסיקו.
הופעתו האחרונה של דוס סנטוס במדים הלאומיים נערכה בשנת 2011.
מלך השערים של גביע ליברטדורס: 2014
חולייטה (בספרדית: Julieta) הוא סרט קולנוע משנת 2016 שביים פדרו אלמודובר, שגם כתב את התסריט לפי שלושה סיפורים קצרים מאת אליס מונרו.
הסרט מתאר את חייה של חולייטה, מורה לספרות קלאסית ועורכת, ובפרט את יחסיה עם בתה היחידה אנטיה, שבגיל 18 ניתקה אתה כל קשר.
עיקר הסרט מוצג כפלשבק, שבו חולייטה כותבת לאנטיה את זיכרונותיה.
הסרט עוסק ביחסי הורים וילדים (יחסיה של חולייטה עם בתה ועם הוריה) וברגשות אשם.
חולייטה (אמה סוארס) מתגוררת במדריד ומתכננת לעבור לפורטוגל עם ידידהּ לורנסו (דריו גרנדינטי).
פגישה מקרית ברחוב עם ביאטריס (מישל ג'נר), חברת ילדות של בתה אנטיה, מלמדת את חולייטה שאנטיה, שניתקה את הקשר אתה 12 שנים קודם לכן, חיה בשווייץ ולה שלושה ילדים.
מידע זה גורם לחולייטה לשנות את תוכניותיה.
היא נשארת במדריד ושוכרת דירה בבניין שבו התגוררה עם אנטיה טרם ניתוק הקשר ביניהן.
בדירה זו כותבת חולייטה ספר זיכרונות המופנה אל אנטיה, ובו קורות חייהן מהמפגש הראשון עם שואן, אביה של אנטיה, ועד לתקופה הראשונה שלאחר ניתוק הקשר ביניהן.
משלב זה וכמעט עד סופו, הסרט מוצג כפלשבק המציג את זיכרונותיה של חולייטה.
בצעירותה הייתה חולייטה (אדריאנה אוגרטה) מורה לספרות קלאסית.
לאחר שעבודתה כממלאת מקום הסתיימה, היא חזרה למדריד בנסיעה ארוכה ברכבת.
במהלך הנסיעה הצטרף לתאה גבר מבוגר, שניסה לפתוח אתה בשיחה, אך היא לא גילתה עניין בכך, ולבסוף יצאה מתאה והלכה לקרון המסעדה, שם שוחחה עם שואן (דניאל גראו), דייג צעיר שנסע למדריד לרכישת ציוד.
שואן סיפר לחולייטה שאשתו שרויה בתרדמת.
לאחר עצירה לזמן מה הרכבת חוזרת לנסוע ובעקבות עצירת חירום מתברר שהגבר המבוגר שנכנס לתאה של חולייטה התאבד מתחת לגלגלי הרכבת.
שואן מצטרף אל חולייטה הנסערת בתאה, ועם בוא הלילה השניים שוכבים.
כעבור זמן מה חולייטה, שהרתה מאותו מפגש חד-פעמי, מגיעה לביקור בביתו של שואן, בכפר הדייגים רדס שבגליסיה.
בבית נמצאת רק המשרתת, מריאן (רוסי דה פלמה), המספרת לחולייטה שאשתו של שואן נפטרה יום קודם לכן, וששואן כנראה יבלה את הלילה עם ידידתו אווה, וממליצה לחולייטה לחזור למדריד.
חולייטה מחליטה להמתין לשואן, וכאשר הוא מגיע הם שוכבים מיד.
חולייטה נשארת לגור עם שואן, ויולדת את בתם, אנטיה.
השנים עוברות, ואנטיה יוצאת למחנה קיץ, שבו היא מתחברת עם ביאטריס, שבאה ממדריד, ובתום השהות במחנה עוברת לימים אחדים לביתה של ביאטריס.
בין שואן לחולייטה פורצת מריבה על רקע קשריו עם אווה (אינמה קווסטה), ידידת נעוריו העוסקת בפיסול, והוא יוצא לדיג בים הסוער.
חולייטה עוזבת את רדס ועוברת להתגורר עם אנטיה במדריד.
הקשר בין חולייטה לאביה מתערער, משום שחולייטה אינה רואה בעין יפה את קשריו של האב עם העוזרת שלקח לסיוע בטיפול באשתו החולה (אמהּ של חולייטה).
הקשר בין אנטיה לביאטריס הופך לידידות אמיצה.
כאשר אנטיה מגיעה לגיל 18 היא יוצאת לשלושה חודשי התבודדות בפירנאים, ובסופם מנתקת את קשריה עם חולייטה.
חולייטה מקווה שאנטיה תשוב הביתה ביום הולדתה ה-19, אך מגיעה ממנה רק כרטיס ברכה.
ביום הולדתה ה-20 לא מגיע אפילו כרטיס ברכה.
חולייטה מתיידדת עם לורנסו (דריו גרנדינטי), שערך ספר על יצירתה של אווה, ושאותו היא פוגשת בבית החולים שבו מאושפזת אווה.
בשיחה נוספת של חולייטה עם ביאטריס מתברר לחולייטה שהמשרתת מריאן סיפרה לאנטיה על המריבה שקדמה למותו של שואן, והדבר עורר זעם כבוש באנטיה.
מכתב מגיע מאנטיה אל חולייטה, ובו היא מספרת שבנה הבכור בן ה-9, הקרוי שואן על שם אביו, טבע בנהר.
הכאב על מותו הבהיר לאנטיה עד כמה גדול כאבה של חולייטה.
הסרט מסתיים בכך שחולייטה ולורנסו נוסעים לביקור אצל אנטיה, לפי כתובתה במכתב ששלחה.
עלילת הסרט מתפרסת על פני עשרות שנים, ולכן דמויות עיקריות מוצגות על ידי יותר משחקנית אחת לכל דמות: חולייטה מוצגת על ידי שתי שחקניות, אנטיה מוצגת על ידי שלוש שחקניות וביאטריס מוצגת על ידי שתי שחקניות.
הליהוק הכפול לדמות הראשית, חולייטה, הוא גם מחווה לסרטו של לואיס בוניואל, "תשוקה אפלה", שבו שתי שחקניות גילמו אותה דמות בשלבים שונים של חייה.
הסרט הוא סרטו העשרים של אלמודובר.
שם בתה של ג'ולייט, פנלופה, עבר טרנספורמציה מהותית יותר, ובסרט קרויה הבת אנטיה, שם שמקורו ב"איליאדה", ומתחבר לעבודתה של חולייטה כמורה לספרות קלאסית.
תחילה תכנן אלמודובר לצלם את הסרט בוונקובר ובניו יורק, כסרט דובר אנגלית בכיכובה של מריל סטריפ, שתגלם אישה בגיל 20, 40 ו-60, אך בהמשך נסוג מרעיון זה, וחזר לשפה ולאזור המוכרים לו.
צילומי הסרט החלו ב-18 במאי 2015 והסתיימו ב-7 באוגוסט 2015.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה ב-4 באפריל 2016 בברצלונה, והקרנות לציבור הרחב החלו ב-8 באפריל בספרד.
על הקרנות אלה העיב פרסום שמם של אוגוסטין ופדרו אלמודובר במסמכי פנמה.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב.
ב-7 ביולי הוקרן הסרט בבריכת הסולטן בפתיחת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
חוליו חורחה אולרטיקואצ'אה (בספרדית: Julio Jorge Olarticoechea; נולד ב-18 באוקטובר 1958) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל.
אולרטיקואצ'אה שיחק לאורך הקריירה במועדונים מהמובילים בארגנטינה, בהם ראסינג קלוב, ריבר פלייט ובוקה ג'וניורס, וכן בילה עונה אחת בנאנט הצרפתית.
אולרטיקואצ'אה שיחק במגוון עמדות בהגנה ובקישור, ובמהלך הקריירה ערך 32 הופעות במדיה של נבחרת ארגנטינה.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לשלושה מונדיאלים, בהם הזכייה במונדיאל 1986 והסגנות במונדיאל 1990, ובשני טורנירי קופה אמריקה.
מלבד עונה אחת כמאמן בליגה השלישית, קריירת האימון של אולרטיקואצ'אה התרכזה בעבודתו בהתאחדות הכדורגל הארגנטינאית, שבמסגרתה הוביל כמאמן וכעוזר מאמן נבחרות מגילאים שונים.
כמאמן ראשי הוביל את נבחרת הנשים של ארגנטינה, וכן את הנבחרת האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016.
אולרטיקואצ'אה החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראסינג קלוב, במדיה עלה לקבוצה הבוגרת בעונת .
עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, הפגין יכולת גבוהה וזכה לאהדה גדולה מהקהל המקומי, על אף תקופה פחות מוצלחת של המועדון מבחינה מקצועית.
אולרטיקואצ'אה שיחק במועדון עד לסיום עונת , ובעונת עבר לשחק בקבוצת ריבר פלייט.
כבר בשנתו הראשונה בריבר זכה אולרטיקואצ'אה לראשונה בקריירה באליפות ארגנטינה, כשקבוצתו גברה פעמיים בצמד משחקי גמר טורניר הנסיונל של אותה השנה על פרו קאריל אואסטה.
אולרטיקואצ'אה פתח בהרכב במשחק האליפות לצדם של שחקני מפתח כגון אובלדו פיליול, מריו קמפס ודניאל פסארלה, ובהדרכתו של המאמן אלפרדו די סטפנו.
על אף הפתיחה המוצלחת, לא הצליחה ריבר לזכות בתארים נוספים בתקופתו של אולרטיקואצ'אה, ששיחק בקבוצה במשך כארבע שנים בהן רשם מעל למאה הופעות ליגה במדי המועדון.
לקראת עונת השלים אולרטיקואצ'אה את מעברו ליריבתה העירונית של ריבר, בוקה ג'וניורס, אותה אימן אז די סטפנו, מאמנו לשעבר בריבר פלייט.
הוא שיחק במדיה של בוקה עונה אחת בטרם עבר לראשונה בקריירה לאירופה, כשחתם במדיה של נאנט מהליגה הצרפתית.
אולרטיקואצ'אה הצטרף לחברו לנבחרת חורחה בורוצ'גה, שחתם במועדון עונה קודם לכן, ושיתף פעולה בין היתר עם שחקנים צעירים שלעתיד היו לבינלאומיים, ובהם מרסל דסאיי ודידייה דשאן.
אולרטיקואצ'אה השתלב היטב בקבוצה וערך 27 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים, כשקבוצתו סיימה את העונה במקום ה-12 בטבלה.
בתום עונה אחת בלבד בקבוצה סיים אולרטיקואצ'אה את דרכו במועדון ובכדורגל האירופי בכלל.
בעונת חזר אולרטיקואצ'אה לארגנטינה וחתם במדיה של ארחנטינוס ג'וניורס, ולאחר עונה אחת חזר למועדון נעוריו, ראסינג קלוב, במדיה שיחק שתי עונות, עד לסיום עונת .
בסך הכול בשתי קדנציות במדיה של ראסינג ערך אולרטיקואצ'אה מעל למאתיים הופעות.
ב-1992, לאחר שתי עונות וחצי במדיה של דפורטיבו מנדיז'ו בליגה הבכירה, פרש אולרטיקואצ'אה ממשחק פעיל בגיל 34.
אולרטיקואצ'אה החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה תחת המאמן ססאר לואיס מנוטי, שזימן אותו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1982. על אף הזימון, לא שותף אולרטיקואצ'אה כלל במהלך הטורניר, ממנו הודחה ארגנטינה בתום שלב הבתים השני.
שנה אחר כך, תחת המאמן קרלוס בילארדו, זומן אולרטיקואצ'אה לסגל ארגנטינה לקופה אמריקה 1983. הוא ערך הופעה אחת בלבד בטורניר מתוך ארבעת משחקי נבחרתו, כשעלה בהרכב במשחק הרביעי והאחרון של שלב הבתים, בו סיימה ארגנטינה בשוויון 0-0 מול .
המונדיאל השני של אולרטיקואצ'אה היה מונדיאל 1986, אליו זומן על ידי בילארדו.
בשלב הבתים עלה אולרטיקואצ'אה כמחליף בכל משחקיה של ארגנטינה.
הוא עלה לרבע שעה בניצחון 1–3 על , לכחצי שעה בשוויון 1-1 מול , ולמחצית שלמה בניצחון 0–2 על .
הוא רשם חמש דקות כמחליף בניצחון 0–1 על בשמינית הגמר, ופתח לראשונה בהרכב במשחקה של ארגנטינה ברבע הגמר מול .
במהלך הניצחון 1–2, הציל אולרטיקואצ'אה את נבחרתו מספיגת שער שוויון, תוך כדי זינוק בנגיחה מקו השער.
הוא שמר על מקומו בהרכב בניצחון 0–2 על בחצי הגמר, ופתח בהרכב גם במשחק הגמר, בו גברה ארגנטינה 2–3 על וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע העולם.
שנה לאחר הזכייה במונדיאל, זומן אולרטיקואצ'אה לסגל נבחרתו לקראת קופה אמריקה 1987. הוא עלה בהרכב הנבחרת בכל ארבעת משחקיה בטורניר, שהסתיימו במקום הרביעי בטורניר לאחר הפסד 1–2 ל במשחק על המקום השלישי.
אולרטיקואצ'אה זומן על ידי בילארדו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1990 באיטליה.
הוא לא שותף בהפסד המפתיע 0–1 ל, אך חזר להרכב במשחק הבא מול .
בדקה ה-11 של המשחק, התנגשות לא מכוונת בין אולרטיקואצ'אה לבין השוער נרי פומפידו גרמה לפציעתו של השוער וסיום דרכו במדי הנבחרת.
אולרטיקואצ'אה וארגנטינה המשיכה לניצחון 0–2 במשחק.
אולרטיקואצ'אה שמר על מקומו בהרכב בשוויון 1-1 עם , שהעלה את ארגנטינה לשמינית הגמר.
אולרטיקואצ'אה עלה בהרכב בניצחון 0–1 על ברזיל בשמינית, וכן בניצחון על ברבע הגמר.
אולרטיקואצ'אה, שהוחלף בדקה ה-51, ראה את נבחרתו מתקדמת לחצי הגמר לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין.
בחצי הגמר גברה ארגנטינה על המארחת בדו-קרב פנדלים, בו כבש אולרטיקואצ'אה את הפנדל השלישי של נבחרתו.
עוד קודם לכן, בדקה ה-76, ספג אולרטיקואצ'אה כרטיס צהוב בפעם השנייה בטורניר, שגרם לו להחמיץ את משחק הגמר, בו נוצחה נבחרתו 0–1 על ידי גרמניה המערבית.
בסך הכול ערך אולרטיקואצ'אה 32 הופעות במדי ארגנטינה.
בעונת הוביל אולרטיקואצ'אה את טאז'רס דה רמדיוס דה אסקלדה מהליגה השלישית בארגנטינה, וסיים עמה במקום ה-12. לאחר מכן החל לעבור כעוזר מאמן במספר קבוצות, בהן אוניון דה סנטה פה וקוריינטס מנדיז'ו.
בשנת 2008 החל לעבוד בהתאחדות הכדורגל הארגנטינאית, תחת המנהל המקצועי ומאמנו לשעבר בנבחרת, קרלוס בילארדו.
הוא שימש כעוזר וכמאמן בקטגוריות הגיל השונות בהתאחדות, ובשנת 2015 שימש כמאמן ראשי בנבחרת ארגנטינה בכדורגל נשים.
בעקבות התפטרותו של חרארדו מרטינו מאימון נבחרת ארגנטינה בתום קופה אמריקה 2016, נבחר אולרטיקואצ'אה להוביל את הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וזאת על רקע הספק כי ארגנטינה תשתתף כלל בטורניר.
ארגנטינה של אולרטיקואצ'אה כשלה בטורניר, וזאת לאחר שנוצחה 0–2 על ידי פורטוגל במשחק הפתיחה, המשיכה בניצחון 1–2 על אלג'יריה וסיימה את דרכה בטורניר כבר בתום שלב הבתים בעקבות שוויון 1-1 מפתיע מול הונדורס.
קווינטוריס לופז "חוליו" ג'ונס הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת התופס בליגת ה-NFL.
ג'ונס נולד בפוליי שבאלבמה, הוא גדל עם אמו קווין מרווין ואחיו לאחר שאביו עזב את המשפחה כשהיה ג'ונס בן חמש.
בתיכון הצטיין באתלטיקה וכדורסל ונחשב לאחד השחקנים הבולטים ביותר בארצות הברית בפוטבול.
ב-2008 החל ללמוד באוניברסיטת אלבמה והשתלב בהרכב הפותח של קבוצת הפוטבול של האוניברסיטה.
הוא זכה עם אלבמה באליפות המכללות ב-2009 לאחר עונה ללא הפסד ולאחר שלוש שנים החליט לוותר על שנתו האחרונה באוניברסיטה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL.
בדראפט 2011 נבחר במקום השישי בסיבוב הראשון על ידי אטלנטה פלקונס שעל מנת לבחור בו, מסרה חמש בחירות דראפט לקבוצת קליבלנד בראונס שהייתה אמורה במקור לבחור שישית.
בעונתו הראשונה רשם 959 יארד ושמונה טאצ'דאונים בתפיסה, הקבוצה העפילה לפלייאוף אך הודחה בסיבוב הראשון.
בעונתו השנייה השיג 1,198 יארד ו-10 טאצ'דאונים בתפיסה.
בפלייאוף הצטיין בגמר ה-NFC מול סן פרנסיסקו 49' כשתפס 11 מסירות ל-182 יארד ושני טאצ'דאונים, אך אטלנטה הפסידה 24–28 ולא העפילה לסופרבול.
בעונת 2013 שבר את כף רגלו במחזור החמישי והחמיץ את שאר העונה.
הוא שב לשחק בעונת 2014 והשיג 1,593 יארד ושישה טאצ'דאונים, אך אטלנטה לא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2015 הוביל את הליגה עם 136 תפיסות ל-1,871 יארד ולכך הוסיף 8 טאצ'דאונים.
הוא נבחר לראשונה לנבחרת העונה ב-NFL (אול-פרו).
בעונת 2016 נבחר שוב לנבחרת העונה לאחר שהשיג 1,409 יארד ושישה טאצ'דאונים.
הוא הצטיין בפלייאוף בגמר ה-NFC מול גרין ביי פאקרס כשתפס תשע מסירות ל-180 יארד ושני טאצ'דאונים וסייע לאטלנטה להעפיל לסופרבול LI בו הפסידה הקבוצה לניו אינגלנד פטריוטס.
לפני עונת 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים נוספות בסך של 66 מיליון דולר, שהפך אותו לתופס עם השכר הגבוה בליגה.
ביוני 2021 הועבר בטרייד לטנסי טייטאנס.
ב-2022 הצטרף לטמפה ביי באקנירס.
הוא הודיע על פרישה ב-2025.
חוליו בולבוצ'אן (בספרדית: Julio Bolbochán ; 20 במרץ 1920, בואנוס איירס – 28 ביוני 1996 קראקס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי בדרגת רב-אמן.
היה אלוף ארגנטינה בשחמט מספר פעמים.
חוליו בולבוצ'אן זכה באליפות ארגנטינה בשנים 1946 ו-1948. הוא חלק מקום ראשון בתחרות מר דל פלאטה בשנת 1951 עם אריך אליסקסיס, בשנת 1952 עם הקטור רוסטו ובשנת 1956 עם מיגל ניידורף.
בשנת 1950 הוענק לו תואר אמן בינלאומי ובשנת 1977 רב-אמן.
בשנת 1967 הוא העפיל לתחרות בינאזורית שניתן היה ממנה להעפיל לאליפות העולם, אך לפדרציה הארגנטינאית לא היה תקציב למימון השתתפותו.
בשנת 1976 בולבוצ'יאן עבר לוונצואלה והיה מורה לשחמט.
חולין בולבוצ'יאן היה נציג ונצואלה במשחקי של המכביה העשירית, המכביה האחת-עשרה, המכביה השתים-עשרה והמכביה השלוש-עשרה.
חולין בולבוצ'יאן במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1950 ל-1970 השתתף חולין בולבוצ'יאן ב-7 אולימפיאדות שחמט:
חוליו קפלן (בספרדית: Julio Kaplan; נולד ב-25 ביולי 1950 בואנוס איירס) הוא שחמטאי יהודי-ארגנטינאי.
חוליו קפלן נולד בבואנוס איירס.
הוא התחיל ללמוד שחמט אצל חקובו בולבוצ'אן.
בשנת 1963 משפחתו היגרה לפוארטו ריקו.
בשנים 1967–1972 הוא למד באוניברסיטת ברקלי.
לאחר סיום לימודיו עבד ב-Autodesk.
הוא כתב תוכנות מחשב לשחמט ועבד בתחום, בין היתר, ב-Electronic Arts.
בעבודתו זו שיתף פעולה עם גארי קספרוב.
בשנת 1967 קפלן זכה באליפות פוארטו ריקו.
בהמשך אותה שנה הוא ניצח באליפות העולם לנוער, שנערכה בירושלים.
בעקבות הצלחות אלו הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי.
בשנת 1969 הוא זכה במקום הרביעי באליפות העולם עד גיל 20 (ניצח אנטולי קרפוב).
הוא היה חבר של נבחרת פוארטו ריקו וארצות הברית באליפות העולם בשחמט לסטודנטים.
בשנת 1966 הוא זכה במדליית זהב אישית ובשנת 1976 במדליית כסף אישית.
קפלן הפסיק להשתתף בתחרויות בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.
חוליו קפלן במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1966 ל-1972 השתתף קפלן ב-4 אולימפיאדות שחמט:
חוליו אוסקר מצ'וסו היה שחקן אמריקאי-קובני.
הוא שימש בעיקר כשחקן אופי בסרטים בהם השתתף.
מצ'וסו נולד ב-31 במאי 1955 במטנזאס, קובה, והיגר בגיל צעיר למיאמי, פלורידה.
הסרט הראשון בו השתתף היה סרט הקומדיה הדומיניקני "Guaguasi" משנת 1983.
ב-1986 שיחק בסרט נווט מכוכב אחר בתור האנגר גארד.
לאחר שנתיים שיחק בסרט החמישי בסרטי הקומדיה האמריקאים: תרגיל לשוטרים מתחילים מאת אלאן מיירסון.
ב-1990 שיחק בסרט הפשע במלכודת התשוקה.
שנתיים לאחר מכן שיחק בקומדיה צעצועים של בארי לוינסון בתור קורטז.
ב-1994 הופיע בסדרה "סיינפלד" בתור לואיס, וגילם את הקטור בסדרת הדרמה הרפואית "בירדלנד" של רשת ABC שירדה מהאוויר לאחר עונה אחת, ושיחק בסרט הפשע "חיבור מת" לצד מייקל מדסן.
ב-1995 שיחק בסרט "בחורים רעים" של מייקל ביי בתור הבלש רואיז, ובסרט האקשן הטלוויזיוני "זומאן" לצד לואיס גוסט ג'וניור.
ב-1996 שיחק בסרט הדרמה "ים של חברים" של רידלי סקוט.
ב-2001 שיחק בסרטו של ג'ו ג'ונסטון בסרט השלישי בסדרה "פארק היורה" בתור בעלי חברת הצניחה אנריקה קרדוסו.
בשנת 2002 שיחק בסרט הדרמה "קן פארק" בתור אביה של פיצ'ס, בקומדיה "מתוקה" בכיכובה של כריסטינה ריצ'י, בסרט "תא טלפון" של ג'ואל שומאכר וגילם את התפקיד הראשי בסיטקום "ברכות מטוסון" ברשת The WB בתור חואקין, אב המשפחה.