tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחידה מותקנת על תחנת FPSO קבועה ויחידה נוספת על סיפון מכלית מעבורת כתחנה ניידת נועלת על התחנה הקבועה כדי לדווח את הטווח ואת הכיוון.
הטווח הוא יותר מ - 4 ק"מ.
היתרון בפתרון זה הוא אמינות ביצועים לכל מזג אוויר.
החסרון של פתרון זה הוא כי משקל המערכת כבד למדי ומחיר המערכת יקר.
הגרסה הנוכחית של המערכת היא ArtemisMk6 .
נפוץ בשימוש במכליות מעבורת בזמן טעינה מ- FPSO.
מכיוון שהשגיאות זהות עבור שניהם, אין צורך לתקן את האות.
המיקום מה-FPSO מועבר למכלית המעבורת, כך שניתן לחשב את הטווח והכיוון ולהזין אותו למערכת ה.
מדובר במערכת מבוססת מכ"ם, בעוד של- RADius אין חלקים נעים, ל- RadaScan יש אנטנה מסתובבת מתחת לכיפת הראדום.
חברת Guidance Marine שיפרה את ה miniRadaScan - עם RadaScan View שיש לו יתרון נוסף של שיפור בביצועי back scatter המקטינים את ההחזרות של הגזרה האחורית של אנטנת המכ"ם ובכך מונעת אותות שווא הגורמים לשגיאות במדידת פרמטרים.
שיפור זה הגביר את איכות תמונת המצב של מפעיל ה-.
למערכות אלו יש בדרך כלל משיבים, שהם מטרות פעילות ששולחות את האות בחזרה לחיישן, כדי לדווח על הטווח והכיוון.
הטווח האופייני הוא בדרך כלל עד 600 מטר.
ניווט אינרציאלי משמש בשילוב עם כל אחת ממערכות הייחוס לעיל, אך בדרך כלל עם מערכת ניווט גלובלית לוויינית (GNSS) והידרו-אקוסטיות (USBL, LBL) אוSBL.
בדרך כלל משתמשים במצפן גירוסקופי (Gyrocompasses) כדי לקבוע כיוון.
גירוסקופים סיבים אופטיים (Fiber optic gyroscopes)
Seapath, שילוב של GPS וחיישני ניווט אינרציאלי.
מלבד מיקום וכיוון, משתנים אחרים מוזנים למערכת ה באמצעות חיישנים:
יחידות ייחוס לתנועה, יחידות ייחוס אנכיות או חיישני ייחוס אנכיים, VRUs או MRUs או VRSs, קובעים את גלגול הספינה, הגובה וההרמה.
יחידות אלו מורכבות לרוב מחיישני גירוסקופים אנכיים (VR) ומדי תאוצה למדידת מהירות ותאוצות בשלושת הצירים במרחב ותרגומם לנתוני ייחוס המוזנים למערכת ה.
חיישני רוח מזינים את נתוניהם ישירות למערכת הבקרה של מערכת ה, כך שהמערכת יכולה לחזות משבי רוח לפני שהספינה תוסט ממיקומה.
חיישני עומק מתחת לקרקעית - כיוון ששינויי העומק מתחת לגוף הספינה משפיעים על תמרון הספינה בנוכחות הרוח והזרם על גוף כלי השיט.
חיישנים אחרים תלויים בסוג הספינה.
ספינת להנחת קו צינור תת-מימי עשויה למדוד את הכוח הדרוש כדי למשוך את הצינור, לכלי שיט עגורן גדול יהיו חיישנים לקביעת מיקום העגורנים, שכן זה משנה את מודל הרוח, ומאפשר חישוב של מודל מדויק יותר (ראה מערכות בקרה להלן).
חלק מהכוחות החיצוניים אינם נמדדים ישירות.
במקרים אלה, כוח הקיזוז נגזר על פני תקופה, מה שמאפשר להחיל ערך ממוצע של דחף מפצה.
כל הכוחות שאינם מיוחסים למדידה ישירה מסומנים כ"זרם", שכן זה מה שהם מניחים להיות, אבל במציאות, זהו שילוב של זרם, גלים, התנפחות וכל שגיאה במערכת.
באופן מסורתי בתעשייה הימית, "זרם" של תמיד נרשם בכיוון שאליו הוא זורם.
בהתחלה בקרי PID שימשו, וכיום הם עדיין בשימוש, במערכות פשוטה.
אבל בקרים מודרניים משתמשים במודל מתמטי של הספינה כי הוא מבוסס על הידרודינמיקה ואווירודינמיקה, המתארים כמה מן המאפיינים של הספינה כגון מסה וגרר.
מודל זה אינו לחלוטין נכון.
המיקום והכיוון של הספינה מוזנים למערכת ומושווים לעומת התחזית שנעשתה על ידי המודל.
הבדלים אלו משמשים לעדכון את המודל באמצעות טכניקת מסנן קלמן.
מסיבה זו, למודל יש גם קלט מהחיישני הרוח ומשוב ממנועי התמרון.
שיטה זו גם מאפשרת לא לקבל קלט של מיקום, טווח וחיישנים אחרים -PRS במשך זמן מה, בתלות באיכות של המודל ומזג האוויר ועדיין לספק את הנתונים החזויים של החיישנים על סמך ההיסטוריה שלהם.
תהליך זה ידוע בשם חיזוי מחושב- Dead Reckoning.
הדיוק של PRSs השונים אינו זהה.
בעוד לDGPS יש דיוק ודיוק גבוהים, ל-USBL דיוק נמוך בהרבה.
מסיבה זו, ה PRS - משוקללים, ולכן בהתבסס על שונות PRS הם מקבלים משקל בין 0 ל-1.
כדי לשמור על המיקום משתמשים ב - מדחפי תמרון אזימוט (חשמלי L-Drive, או( Z-Drive מדחף תמרון חרטום מדחפי תמרון ירכתיים, סילוני מים, הגאים ו מדחפים.
ספינות DP הן בדרך כלל מונעות בתצורת דיזל-חשמל לפחות בחלקן, מכיוון שהדבר מאפשר מערך גמיש יותר ומסוגל להתמודד טוב יותר עם השינויים הגדולים בדרישת החשמל, האופייניים לפעולות ה.
תנודות אלו בדרישת החשמל עשויות להתאים לפעולה היברידית.
כלי שיט לאספקה המונע ב-LNG -powered התחילה בפעולה בשנת 2016 עם הספק של סוללה בת 653 קוט"ש / 1600 כ"ס, כאשר הסוללה מתנהגת כמו קיבולת אנרגיה חלופי במהלך , ואשר הביא לחסכון של 15-30% בדלק.
ספינת ענק הים הצפוני באורך 154 מטר משלב שלוש ערכות כוח (powerpacks) להנעה, לוחות מיתוג, וסוללות 2MWh כדי לפעול ב באמצעות מנוע אחד בלבד, תוך כדי שמירה על עומס המנוע בין 60-80%.
תצורת מערכת ההנעה תלויה בסוג DP של הספינה.
Class 1 יכולה להיות פשוטה יחסית, בעוד שהמערכת של ספינה Class 3 מורכבת למדי.
בספינות Class 2 ו- Class 3, כל המחשבים ומערכות הייחוס צריכים להיות מופעלים באמצעות UPS .
כאשר IMO משאיר את ההחלטה איזה סיווג ישים לאיזה סוג של פעולה למפעיל של ספינת ה וללקוח שלה, הרשות הימית הנורווגית (NMA) ציינה באיזו סיווג יש להשתמש לגבי הסיכון של פעולה.
בהנחיות NMA ובהערות מס' 28, נספח A מוגדרות דירוג של ארבעה סיווגים כדלקמן:
פעולות בסיווג Class 0, הן כאלו אשר בהן אובדן יכולת שמירה על מיקום אינו נחשב מסכן חיי אדם, או לגרימת נזק.
פעולות בסיווג Class 1, הן כאלו אשר בהן אובדן יכולת שמירה על מיקום עלול לגרום לנזק או לזיהום בעל תוצאה קטנה.
פעולות בסיווג Class 2, הן כאלו אשר בהן אובדן יכולת שמירה על מיקום עלול לגרום לפציעה של כוח אדם, זיהום או נזק עם השלכות כלכליות גדולות.
פעולות בסיווג Class 3, הן כאלו אשר בהן אובדן יכולת שמירת מיקום עלול לגרום לתאונות קטלניות, או לזיהום חמור או לנזק עם השלכות כלכליות גדולות.
על סמך זה מצוין סוג הספינה עבור כל פעולה:
יש להשתמש ביחידות דגם 1 עם ציוד מ במהלך פעולות שבהן אובדן מיקום אינו נחשב למסכן חיי אדם, לגרימת נזק משמעותי, או גורם לזיהום יותר מאשר מינימלי.
יש להשתמש ביחידות Class 2 עם ציוד Class 2 במהלך פעולות שבהן אובדן מיקום עלול לגרום לפציעה של צוות, זיהום או נזק עם השלכות כלכליות גדולות.
יש להשתמש ביחידות Class 3 עם ציוד Class 3 במהלך פעולות שבהן אובדן מיקום עלול לגרום לתאונות קטלניות, זיהום חמור או נזק עם השלכות כלכליות גדולות.
אובדן מיקום, הידוע גם בשם סחיפה במיקום, יכול להוות איום על בטיחות הפעולות ועל הסביבה, לרבות אובדן חיים אפשרי, פציעה, נזק לרכוש או לסביבה, ואובדן מוניטין וזמן.
רישומי תקריות מצביעים על כך שאפילו כלי שיט עם מערכות מיקום דינמיות בעלות יתירות, נתונים לאובדן מיקום מדי פעם, שיכול לנבוע מטעות אנוש, כשל נוהלי, כשלים במערכת מיקום דינמית או תכנון גרוע.
כשל במיקום דינמי גורם לחוסר יכולת לשמור תחת שליטה את המיקום או הכיוון, ולכן יכולה להיות סחיפה שנגרמה מדחף תמרון צידי לא מספיק, או התרחקות הנגרמת מדחף תמרון צידי לא מתאים, סיכון זה יש לו השלכות על פעילויות מסוימות כמפורט להלן:
השלכות - לקידוח, צלילה ופעולות אחרות.
תיתכן פגיעה בצוללנים, גרימת נזק לציוד צלילה לרבות חיתוך של כבל המחובר עם הצוללן.
פעולות מניעה – התמודדות עם סחיפה במיקום – הכשרה וכשירות – תרגילי אימון למצבי חירום.
אזעקת מיקום דינמית ותגובת במצב של סחיפה במיקום לצוללני פעמונים
קוד התראה ענבר / צהוב - צוללנים חוזרים לפעמון מיד, מאחסנים את כבלי טבורי ועומדים במצב היכון להתפתחויות והנחיות נוספות.
קוד אדום - צוללנים חוזרים לפעמון ללא עיכוב בשליפת כלים ומתכוננים לעלייה מיידית.
חילוץ את הפעמון, על ידי הרמתו, יבוצע רק לאחר שכל כבלי הטבור אוחסנו בבטחה.
התגובה הבסיסית עבור פעמון סגור היא כמו עבור פעמון רטוב, אבל לאחר אחסנת כבלי הטבור, יש לוודא כי הפתח (hatch) יהיה אטום כך שניתן יהיה לשמור על הלחץ הפנימי.
הפעמון יחולץ, על ידי הרמתו, מהר ככל האפשר בהתראה אדומה, וייתכן שיחולץ (על ידי הרמתו) אם יש ספק שהתראה צהובה תורד לנמוכה יותר.
יתירות היא היכולת להחזיק מעמד במיקום הנדרש, באופן פעולה , באובדן התפקוד של ציוד שנמצא בפעולה באופן מקוון (online), מבלי לאבד מיקום או כיוון.
כשל בודד יכול להיות, בין היתר:
כשל במדחף תמרון צידי או ראשי
כשל בערוץ קווי אספקת כוח חשמלי (Powerbus) כאשר הגנרטורים משולבים על ערוץ יחיד כזה.
כשל במערכות הייחוס למיקום (ממערכות/חיישני הניווט)
עבור פעולות מסוימות לא נדרשת יתירות.
לדוגמה, אם ספינת סקר/מחקר מאבדת את יכולת ה שלה, בדרך כלל אין סיכון לנזק או לפציעות.
פעולות אלו ייעשו בדרך כלל בסיווג 1.
בפעולות אחרות, כגון צלילה והרמת מטענים כבדים, קיים סיכון לנזק או לפציעות.
בהתאם לסיכון, הפעולה מתבצעת בסיווג 2 או 3. המשמעות היא שיש לבחור לפחות שלוש מערכות ייחוס למיקום אשר יהיו זמינות בכל עת.
זה מאפשר את עיקרון ההיגיון של ההצבעה על סיבה ומקור התקלה, כך שניתן למצוא את מערכת הייחוס (PRS) הכושלת.
מסיבה זו, ישנם גם שלושה מחשבי בקרת , שלושה gyrocompasses, שלושה MRU's ושלושה מדידי/חיישני רוח בספינותClass 3. אם מתרחשת תקלה בודדת שמסכנת את היתירות, קרי כשל של מדחף תמרון, גנרטור או PRS, ולא ניתן לפתור זאת באופן מידי, יש לנטוש את הפעולה במהירות האפשרית.
כדי שתהיה יתירות מספקת, נדרש כי יהיו מספיק גנרטורים ומדחפי תמרון צריכים להיות זמינים ומקוונים כך שהכשל של אחד מהם לא יגרום לאובדן מיקום.
הדבר נתון לשיקול דעתו של מפעיל ה עבור Class 2 ו Class 3, יש לשלב ניתוח תוצאות במערכת כדי לסייע למפעיל ה בתהליך זה.
יש לקבוע את היתירות של ספינת על ידי מחקר ניתוח מצבי כשל והשפעות (FMEA) ולהוכיח זאת על ידי ניסויי.
FMEA חוץ מכך, נעשים ניסויים שנתיים ובדרך כלל מבוצעים גם מבחני תפקוד לפני ביצוע של כל פרויקט.
מפעיל ה - קובע אם יש מספיק יתירות זמינה בכל רגע נתון של הפעולה.
ה-IMO הוציא את ההנחיות (MSC/Circ.738) להכשרת מפעילי מערכת מיקום דינמית ב-24 ביוני 1996. זה מתייחס ל[20]IMCA (International Marine Contractors Association) M 117 - כתקן מקובל.
כדי להיות מוסמך כמפעיל יש לבצע את מסלול ההכשרה הבא:
קורס כניסה/גיוס ל - בחינה מקוונת.
מינימום של 60 יום היכרות מעשית עם פעילות ימית.
קורס מתקדם + בחינה מקוונת.
מינימום של 60 ימי משמרות על ספינת .
הצהרת התאמה מאת רב - חובל ספינת .
כאשר המשמרות מתבצעות על ספינת דגם 1, תונפק תעודה מוגבלת; אחרת, תונפק תעודה מלאה.
תוכנית ההכשרה וההסמכה של מופעלת על ידי המכון הימי (NI).
הNI - מנפיקים יומנים (logbooks) לחניכים, הם גם מאשרים את מרכזי ההדרכה ושולטים במתן הסמכה.
עם התרבות ספינות ועם דרישות כוח אדם הולכות וגדלות, עמדת מפעיל ה צוברת התבלטות וחשיבות גוברת.
הנוף המשתנה הזה הוביל ליצירת האיגוד הבינלאומי של מפעילי המיקום הדינמי (IDPOA) בשנת 2009.
חברות בIDPOA - מורכבת ממפעילי מוסמכים המתאימים לחברות באיגוד (fellow DPO-fDPO), בעוד החברים (Member DPO-mDPO) הם בעלי ניסיון ב או שכבר עובדים במסגרת תוכנית ההסמכה של .
בגאומטריה, וקטור מיקום או מיקום, הוא וקטור אוקלידי המייצג את המיקום של נקודה במרחב ביחס לראשית הצירים שרירותית הנקראת .
בדרך כלל מסומן על ידי האות , , או , ומתאים לקטע הקו הישר מ- ל-.
במילים אחרות, ההעתק או התרגום היא שממפה את המקור ל-:
המונח "וקטור מיקום" משמש בעיקר בתחומי גאומטריה דיפרנציאלית, מכניקה ולעיתים אנליזה וקטורית.
בדרך כלל משתמשים במונח במרחב דו-ממדי או תלת־ממדי, אך ניתן להכליל בקלות למרחבים אוקלידיים ומרחבים אפיניים מכל מימד.
המיקום היחסי של נקודה ביחס לנקודה הוא הווקטור האוקלידי הנובע מהחיסור של שני וקטורי המיקום המוחלטים (כל אחד ביחס לראשית הצירים או המקור):
הכיוון היחסי בין שתי נקודות הוא מיקומן היחסי המנורמל כווקטור יחידה:
במרחב תלת־ממדי, ניתן להשתמש בכל קבוצת קואורדינטות תלת-ממדיות ובווקטורי הבסיס התואמים להן כדי להגדיר את מיקומה של נקודה במרחב - זו הדרך הפשוטה ביותר ובה משתמשים בדרך כלל.
בדרך כלל, משתמשים במערכת הקואורדינטות הקרטזית המוכרת, ולפעמים גם במערכת קואורדינטות כדוריות, או מערכת קואורדינטות גליליות:
הקואורדינטות השונות והווקטורים הבסיסיים המתאימים מייצגים את אותו וקטור המיקום.
לחלופין, ניתן להשתמש בקואורדינטות עקומות כלליות יותר, וזה בשימוש במכניקת רצף ותורת היחסות הכללית (במקרה האחרון צריך קואורדינטת זמן נוספת).
האלגברה הליניארית מאפשרת הפשטה של וקטור מיקום למרחב n-ממדי.
וקטור מיקום יכול לבוא לידי ביטוי כצירוף ליניארי של וקטורי בסיס:
הקבוצה של כל וקטורי המיקום יוצרת מרחב מיקום (מרחב וקטורי שהאלמנטים שלו הם וקטורי המיקום), שכן ניתן ליצור צירוף ליניארי על ידי חיבור וכפל בסקלר לקבלת וקטור מיקום נוסף במרחב.
מימד מרחב המיקום הוא n (מסומן גם ).
הקואורדינטות של הווקטור ביחס לווקטורי הבסיס הן .
ניתן לייצג את הווקטור על ידי ה-N-יה הסדורה .
הקבוצה הפורשת של קבוצת בסיס שווה למרחב המיקום , המסומן .
שדות וקטורי-מיקום יכולות לשמש לתיאור עקומות רציפות וניתנות להבדלה.
בניגוד למה שנראה להלן, הפרמטר הבלתי תלוי אינו צריך להיות זמן, אלא יכול להיות (למשל) אורך הקשת של העקומה.
בכל משוואת תנועה, וקטור המיקום הוא בדרך כלל הדבר המבוקש ביותר מכיוון שזו ההגדרה של תנועת החלקיק - מיקומו ביחס למערכת קואורדינטות נתונה בזמן כלשהו .
כדי להגדיר תנועה במונחים של מיקום, כל קואורדינטה מתוארת על ידי פרמטר של זמן; מכיוון שכל ערך רציף של זמן מתורגם לרצף מתאים של מיקומים במרחב המיוצגים על ידי הקואורדינטות.
במקרה של מימד אחד, למיקום יש רק מרכיב אחד, ולכן באופן מעשי הוא פשוט קואורדינטה סקלרית.
זה יכול להיות, נניח, וקטור בכיוון , או בכיוון רדיאלי.
עבור וקטור מיקום שהוא פונקציה של הזמן , ניתן לחשב את הנגזרת ביחס ל- .
לנגזרות אלה יש שימוש משותף בחקר הקינמטיקה, תורת הבקרה, הנדסה ומדעים אחרים.
השמות אלה לתיאור נגזרת הראשונה, שנייה ושלישית של המיקום ביחס לזמן משמשים בדרך כלל בקינמטיקה בסיסית.
בהרחבה, ניתן לחשב גם נגזרות מסדר גבוה יותר באופן דומה.
מחקר של נגזרות מסדר גבוה יכול לשפר קירובים של פונקציית ההעתק המקורית.
גזירות מסדר גבוה נדרשים על מנת לייצג במדויק את פונקציית ההעתק כסכום של רצף אינסופי, המאפשר מספר טכניקות אנליטיות בהנדסה ובפיזיקה.
מיקולה מוראשקו (באוקראינית: Микола Мурашко; 20 במאי 1844 – 22 בספטמבר 1909) היה צייר, מורה לאמנות, מבקר אמנות והיסטוריון אמנות, שהיה שייך למקדמי התנועה הרוסית של הנודדים; הוא היה תלמיד ויורשו של הצייר אדריאן פראכוב באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג, המייסד והמנהל הראשון של בית הספר הפרטי לציור בקייב.
מוראשקו היה אחד מחבריו הטובים ביותר של הצייר האוקראיני איליה רפין.
אחיינו אולכסנדר מורשקו היה אמן ואחד החברים הראשונים באקדמיה הלאומית לאמנויות של אוקראינה.
אביו היה אמן אייקונים ממוצא אוקראיני.
מגיל צעיר גילה עניין באמנות; העתקת תמונות מתוך ספרים.
בשנת 1858 עברה המשפחה לקייב.
חמש שנים לאחר מכן המליץ לו איבן סושנקו, מורה בגימנסיה, להמשיך להכשרה באמנות.
באותה שנה, הוא החל ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג.
מחלה מנעה ממנו לסיים את מסלול לימודיו והוא השתקע בוורונז', אך המשיך לשלוח עבודות לאקדמיה.
על בסיס זה, הוא הוסמך כמורה לאמנות והחל את דרכו בבית ספר יסודי מקומי בשנת 1868. בשנת 1879, האקדמיה נתנה לו תואר "אמן, תואר שלישי".
במהלך השנים לימד במספר בתי ספר ברמות שונות.
מ-1875 עד 1901, הוא הפעיל בית ספר משלו לציור בקייב שנתמך על ידי אמנים ידועים רבים; במיוחד איליה רפין.
בין אלה שלימדו בבית הספר היו ולנטין סרוב, חריטון פלטונוב, איוואן סלזניוב, קונסטנטין קריז'יצקי, מיקולה פימוננקו וסרגיי קוסטנקו.
ביוזמתו, בקייב הוצגה תערוכת אמנות שנתית, החל מ-1877.
הוא צייר נופים שונים, רבים מהם נרכשו עבור המוזיאון באקדמיה.
הוא גם צייר כמה דיוקנאות ואייר את המהדורה הראשונה של סיפוריו של הנס כריסטיאן אנדרסן ברוסיה הקיסרית.
ההוראה, לעומת זאת, תמיד הייתה בראש סדר העדיפויות שלו ותלמידיו קיבלו תשומת לב אישית.
בנוסף, הוא ערך מסעות רבים לוינה, פריז, רומא ומרכזי אמנות בולטים אחרים כדי ללמוד את שיטות ההוראה העדכניות ביותר וכתב מאמרים עבור מגוון כתבי עת מקומיים וארציים.
לאחר סגירת בית הספר הוא פרש לכפר בוקה והחל לכתוב "זכרונותיו של מאסטר זקן".
שני חלקים יצאו לאור, אך הספר מעולם לא הסתיים, עקב מחלתו.
על פי ההערכות, הוא צייר למעלה מ-5,000 תמונות בימי חייו.
הוא צייר עבור כל דבר, החל ממגזינים, דרך קלפים ועד ספרי לימוד.
ציוריו לא זכו לפרסום נרחב מחוץ לבוהמיה, אך רבים מהם עדיין זמינים, והוא נחשב לאחד מגדולי האמנים של הרפובליקה הצ'כית.
אלש נולד במירוטיצה שליד פיסק, למשפחה עשירה יחסית.
אחיו פרנטישק לימד אותו היסטוריה עד מותו ב-1865.
אלש התעניין בציור מגיל צעיר.
ב-1879 נישא למרינה קאילובה ועבר לאיטליה שם המשיך את הקריירה שלו בציור.
הוא חזר לפראג כדי לעבוד על היצירה החדשה בקישוט התיאטרון הלאומי של פראג יחד עם ציירים מפורסמים אחרים.
אלש ידוע ככל הנראה כאחד הציירים שעיטרו מחדש את המבואה המפורסמת של התיאטרון הלאומי הצ'כי.
הוא זכה לפרסום במהלך חייו, במיוחד בזכות יצירות האמנות האדריכליות שלו, אך ציוריו זכו לשבחים רק לאחר מותו.
רחובות רבים בצ'כיה נקראים על שמו.
עבודתו של אלש, לא אומצה על ידי הנאצים הגרמנים ששלטו בצ'כיה מ-1938 עד 1945, אבל שימשה למטרות תעמולה על ידי המשטר הקומוניסטי, במיוחד במהלך שנות ה-50.
מיקולש גלנדה (בצ'כית: Mikuláš Galanda; 4 במאי 1895 – 5 ביוני 1938) היה צייר ומאייר, אחד מחשובי החלוצים ומפיצי האמנות המודרנית הסלובקית.
הוא נקבר בבית הקברות הלאומי במרטין.
בשנים 1914- 1916 למד באקדמיה לאמנויות יפות בבודפשט.
בשנת 1922 נרשם לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, שם למד אצל פרופ' ורטיסלב ברונר.
מ-1923 עד 1927 למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג בהדרכת אוגוסט ברימזה ופרנץ ת'ילה.
בשנים 1924- 1926, גלנדה היה העורך הגרפי הראשון של מגזין דאב.
הוא קיבל אישור ללמד רישום בשנת 1928, ובאותה שנה בפראג הכיר את מריה בודובה, שאיתה התחתן ב-1931. הוא עבר לברטיסלבה ב-1929 והחל ללמד בבית הספר הראשון לנשים של עיר.
בין השנים 1929- 1932 הוא חלק סטודיו יחד עם Ľudovít Fulla בברטיסלבה.
בשנת 1930 עבד כמורה בבית הספר השני לבנים ובבית הספר למלאכת יד בברטיסלבה.
בסתיו 1930 נסע לפריז, והציג תערוכה בקרקוב.
במהלך השנים 1930–1932, גלנדה ולודוביט פולה פרסמו העתקים של מכתביהם הפרטיים, שבהם הביעו דעות פרוגרסיביות חדשות על האמנויות היפות ותפקידן בחברה המודרנית.
בשנת 1933 הוא הפך לפרופסור בבית הספר למלאכת יד בברטיסלבה.
ב-1935 הציג תערוכות בסיינה אלאנו ובפראג.
בשנת 1937 הוא הציג את יצירותיו במוסקבה ובאותה שנה בתערוכה הבינלאומית של אמנויות וטכניקות בפריז, שם זכה במדליית כסף עבור ז'אנר איורים ועיצובי ספרים.
ב-1938 השתתף בתערוכה לאמנות סלובקית בניו יורק.
בכל יצירתו הוא שאף לנסח את המודרניזם האמנותי הסלובקי על בסיס הישגים בהתפתחות הציור האירופי.
הוא נטה למגמות אקספרסיוניסטיות וקוביסטיות, ועל בסיס זה יצר סגנון ציור משלו.
בתחילת הקריירה שלו הוא היה מכוון לגרפיקה אבל מאוחר יותר הוא התמסר יותר לציור.
הנושא שלו היה מקומי קשור לנוף ולאנשים הסלובקיים.
הוא נחשב לצייר לירי בעל יופי וקסם.
גוף היצירה שלו הוא בעיקר בטון מלנכולי.
מיקולש גלנדה מת ב-5 ביוני 1938 בברטיסלבה.
מועדון הספורט מיקונוס היא קבוצת כדורסל יוונית מהאי מיקונוס המשחקת בליגת העל היוונית בכדורסל.
הקבוצה הוקמה ב-1981 כמחלקת הכדורסל של מועדון ספורט מיקונוס, שנוסד באותה שנה.
הקבוצה התחרתה מאז 1989 בתחרויות הכדורסל ביוון, אך שיחקה בעיקר בליגות החובבים.
ב-14 ביולי 2023 הוכרז כי מיקונוס זכתה בכרטיס חופשי ל והפכה לקבוצה הראשונה מהאיים הקיקלאדיים שמשחקת בליגה מקצוענית.
ב-8 במאי 2025 ניצחה מיקונוס את נאניקי אסטיה מגארידאס בגמר ליגת המשנה ועלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל היוונית בכדורסל.
מיקופנולאט היא תרופה לדיכוי מערכת החיסון.
היא משמשת בעיקר למניעת דחיית שתל וכן לטיפול במחלות אוטואימוניות שונות.
התרופה קיימת גם כקדם-תרופה, מיקופנולאט מופטיל שמומרת לחומר הפעיל חומצה מיקופנולית ("Mycophenolic acid").
מיקופנולאט פועלת באמצעות עיכוב האנזים (IMPDH), אנזים חיוני לסינתזה של נוקלאוטידים מסוג גואנוזין.
עיכוב זה פוגע ביכולת ההתרבות של לימפוציטים מסוג B ו־T, אשר תלויים במסלול זה לצורך חלוקה ותפקוד.
כתוצאה מכך חלה ירידה בפעילות מערכת החיסון.
מניעת דחיית שתלים, בעיקר לאחר השתלת כליה, לב, וכבד.
טיפול במחלות אוטואימוניות, כגון זאבת אדמנתית מערכתית, דלקת כליות על רקע אוטואימוני, סקלרודרמה (בעיקר עם מעורבות ריאתית), סוגים מסוימים של דלקת כלי דם.
התרופה ניתנת בדרך כלל דרך הפה בצורת טבליות או כמוסות, ולעיתים בעירוי תוך־ורידי.
המינון משתנה בהתאם להתוויה הרפואית, למצב הקליני ולמאפייני המטופל, כגון משקל ותפקוד כלייתי.
דיכוי מח עצם (כולל אנמיה ולויקופניה)
זיהומים חוזרים עקב דיכוי חיסוני
הפרעות במערכת העיכול, כגון שלשולים, בחילות וכאבי בטן
עלייה בסיכון להתפתחות ממאירויות מסוימות
השפעה טרטוגנית – התרופה אסורה לשימוש במהלך היריון
רגישות יתר לחומר הפעיל או לאחד ממרכיבי התרופה
יש צורך במעקב רפואי קבוע, כולל בדיקות דם
מיקופנולט עלולה ליצור אינטראקציות עם תרופות אחרות המדכאות את מערכת החיסון, נוגדי חומצה ותרופות המשפיעות על תפקוד הכליות, דבר העלול להשפיע על יעילות התרופה או להגביר את הסיכון לתופעות לוואי.
משה מיכאל (מיקי) ברקוביץ' (נולד ב-17 בפברואר 1954) הוא כדורסלן עבר ומנהל כדורסל ישראלי, חתן פרס ישראל בתחום ספורטאים מצטיינים לשנת ה'תשפ"ד (2024).
הוגדר במשאל בקרב אנשי מקצוע ככדורסלן הישראלי הטוב ביותר בכל הזמנים.
ברקוביץ' נבחר בשנת 1991 לרשימת 50 השחקנים הגדולים של פיב"א, בשנת 2008 לרשימת 50 התורמים הגדולים ליורוליג, בשנת 2017 נבחר להיכל התהילה של פיב"א וב-2022 קיבל פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט.
נולד בכפר סבא לזוג עולים מרומניה, בהיותו בן חצי שנה עבר להתגורר בקריית טבעון, ובגיל שש עבר עם משפחתו לתל אביב.
בגיל 11 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב ובגיל 17 בשנת 1971 הצטרף לקבוצה הבוגרת עמה זכה בשני גביעי אירופה לאלופות, ב-16 אליפויות וב-13 גביעי מדינה.
את פרסומו חייב ברקוביץ' ליהושע רוזין, מאמנו בקבוצת הילדים.
כאשר ברקוביץ' נעדר מכמה אימונים עקב קשיים בלימודים, אמר רוזין להוריו: .
בשנת 1972 הצטרף לנבחרת הצעירה והצעיד אותה למקום הרביעי באליפות אירופה תוך שהוא זוכה בתואר מלך הסלים של האליפות.
בשנת 1973 הצטרף לקבוצה מוטי ארואסטי, הצלע השנייה בצמד "מיקימוטי".
בשנת 1975 שיחק ברקוביץ' בקולג' של נבדה לאס וגאס ובתום העונה חזר למכבי תל אביב.
בשנת 1977 זכה באליפות אירופה היסטורית עם קבוצת מכבי תל אביב לאחר ניצחון 77:78 על קבוצת מובילג'ירג'י וארזה.
בדרך לגמר ניצחה הקבוצה את צסק"א מוסקבה 79:91, משחק שהוליד שני משפטים ידועים: "אנחנו על המפה" של טל ברודי; ו"הו-הה, מה קרה?
צסק"א אכלה אותה!" - שביטא את השמחה הספונטנית של אוהדי הקבוצה.
ברקוביץ' נבחר לספורטאי העונה באותה שנה.
בשנת 1979 הוביל את נבחרת ישראל הבוגרת בהדרכתו של רלף קליין לזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה 1979 בטורינו (האלופה הייתה ברית המועצות) ונבחר ל-MVP של האליפות ושוב לספורטאי העונה.
לאחר תחרות זו קיבל ברקוביץ' הצעה להצטרף לשורות הניו ג'רזי נטס מה-NBA, אולם הוא לא קיבל שחרור ממכבי תל אביב מאחר שהיה לו עימה חוזה עד 1981. שני הצדדים הגיעו למשפט, והוא הסתיים בהחלטה ולפיה ברקוביץ' יישאר במכבי תל אביב תמורת שיפור חוזהו והארכתו עד לתום עונת 82/83.
בשנת 1981 זכו ברקוביץ' ומכבי תל אביב בהדרכת רודי ד'אמיקו בגביע הבין-יבשתי וכן בגביע אירופה בפעם השנייה בתולדות הקבוצה.
במשחק הגמר מכבי ניצחה את סינודינה בולוניה 79:80 כשבסיומו ברקוביץ' קלע את סל הניצחון מאסיסט של מוטי ארואסטי.
ברקוביץ תרם להעפלת נבחרת ישראל בפעם השנייה והאחרונה לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1986, לאחר שהנבחרת הדיחה בטורניר המוקדם את סגנית אלופת אירופה, צ'כוסלובקיה, בזכות סל ניצחון דרמטי של ברקוביץ'.
באליפות עצמה זכתה ישראל במקום השביעי.
בשנת 1988 עבר ברקוביץ' לקבוצת מכבי ראשון לציון, ומאוחר יותר חזר לשתף פעולה עם חברו הטוב מוטי ארואסטי לעונה אחת במדי מכבי ראשון לציון (עונת 90/91) שבסיומה הפסידה הקבוצה למכבי תל אביב בגמר הפלייאוף 1:3 בסדרת הטוב מחמישה משחקים.
הוא שיחק גם בהפועל ירושלים (עונת 93/94) ובהפועל תל אביב שיחק חצי עונה עד שהחליט לפרוש מכדורסל בשנת 1995.
ב-28 בדצמבר 1995 קבוצת מכבי תל אביב ערכה לכבודו טקס פרישה בנוכחות הנהלת הקבוצה וסגל השחקנים, למרות שלא סיים בקבוצה את הקריירה (אף על פי שכמעט ושיחק בקבוצה את השנה האחרונה בקריירה, דבר שלבסוף לא קרה).
במהלך הטקס, הוזמנו כל חבריו במשך השנים ששיחקו איתו במכבי תל אביב, כולל מאמניו הראשונים יהושע רוזין ורלף קליין, בתום הטקס שיחק מיקי את משחקו האחרון בקריירה ובמדי מכבי תל אביב, במשחק שהתקיים בין קבוצת מכבי תל אביב לבין נבחרת אירופה, שהגיעו לארץ בכדי לכבד את מיקי ביום פרישתו.
בפרישתו ממשחק כתב לכבודו שיר המשורר אהוד מנור, וביצע את השיר הזמר חיים משה.
השיר נקרא "גופייה מספר 9", את השיר ביצע חיים משה בטקס הפרידה ממיקי בהיכל יד אליהו, בטקס שנערך לכבודו בסוף שנת 1995.
לאחר פרישתו פנה לעיסקי הביטוח והקים סוכנות ביטוח.
ב-2004 הוקרן סרט טלוויזיה העוסק בו בשם, "לנצח עם מיקי ברקוביץ'".
עד 2006 ניהל ברקוביץ' את קבוצת א.ס.
רמת השרון בה שיחקו בניו, רועי וניב, והצטרף לניהול הפועל תל אביב.
לקראת עונת עבר לתפקיד חדש, ושימש במשך עונה כמנהל קבוצת עירוני נהריה, הפעם ללא בניו.
ברקוביץ' עוסק בקמעונאות, ביטוח ונדל"ן.
בנוסף, הוא פעיל בוועד המייעץ של עמותת "גשר אל הנוער", עמותה למען נוער בסיכון.
מ-1985 עד 1990 היה הבעלים של מכון הכושר "פוינט 9" (על שם מספר החולצה שלו) בגבעת הסופר בהרצליה ב', בשותפות עם זוני לן.
ב-1997 הוציא אוטוביוגרפיה בשם "נולד כדי לנצח".
ברקוביץ' נשוי לשלי (לבית סובול).
בנו של מיקי ברקוביץ', רועי הוא כדורסלן עבר ששיחק לפני פרישתו במכבי גבעת שמואל.
בן נוסף, ניב, משחק בקבוצת הכדורסל מכבי פתח תקווה.
ברקוביץ' נמצא במקום השני במספר הנקודות שקלע בליגת העל בכדורסל בכל הזמנים, אחרי דורון ג'מצ'י.
ברקוביץ' הוא השחקן הישראלי שהשתתף במספר הרב ביותר של משחקים במדי "נבחרת אירופה" (שבע הופעות).
נבחרת זו אף הגיעה באופן מיוחד לישראל ב-28 בדצמבר 1995 כדי לקיים משחק פרידה מברקוביץ' לעיני 10,000 צופים, משחק שהתקיים לאחר טקס הפרישה שערכה לכבודו מכבי תל אביב בהיכל יד אליהו.
בשנת 2004 נבחר להשיא משואה ביום העצמאות, לצד רלף קליין.
בשנת 2008 נבחר להיות בין 50 התורמים הגדולים ליורוליג, והיה לשחקן הישראלי היחיד שהגיע למעמד זה (לצד פיני גרשון שנבחר לרשימה כמאמן).
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008, לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל, קיבל אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
ב-2010 נבחר לשחקן הטוב ביותר של מכבי תל אביב בכל הזמנים, וקיבל מגן מיוחד מיושב ראש המועדון שמעון מזרחי.
ב-2017 נבחר להיכל התהילה של פיב"א FIBA, ארגון הכדורסל הבינלאומי.
ב-2022 קיבל פרס מפעל חיים בספורט מטעם משרד התרבות והספורט, שהוענק במסגרת חגיגות 65 שנה למכון וינגייט.
ב-2024 זכה בפרס ישראל בתחום ספורטאים מצטיינים.
במערכון "שחקן כדורסל" של הגשש החיוור, שנכתב בעקבות הניצחון המזהיר של מכבי תל אביב על צסק"א מוסקבה, סלים ורזה (שייקה) שואל את המורה תושיה (גברי) אם בבית הספר מלמדים על ברקוביץ'.
תושיה שואל אם הוא מתכוון לסופר המחונן י.ד.
ברקוביץ', וסלים עונה לו "אני מדבר על השחקן המהולל מ.י.ק.י.
ברקוביץ, ארכיבישוף הניצחון", ומבטיח לבנו נשר (פולי) "אתה תהיה ברקוביץ'!".
מיכאל (מיקי) בוגנים (נולד ב-30 בספטמבר 1973) הוא מעצב שיער, איש אופנה ומנחה טלוויזיה ישראלי.
בוגנים הוא מעצב השיער של הפקות אופנה ובעל מספרה בתל אביב, בית ספר ללימודי איפור, מותג מוצרי איפור וליין של מוצרים לטיפוח השיער.
בוגנים נולד ב-30 בספטמבר 1973 בעיר רמלה להורים ממוצא מרוקאי.
בגיל 16, עבר עם משפחתו לתל אביב.
החשיפה הגדולה הראשונה של בוגנים התרחשה בשנת 1998 כשהחל לשמש כמעצב השיער של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998. מאז שימש בוגנים כמעצב השיער, ולעיתים כמאפר, של ידועניות רבות בארץ ובעולם, בהן מריה קארי, גל גדות, אילנית לוי, בר רפאלי, נועה קירל, יעל שלביה, עומר נודלמן, מירי בוהדנה, שלומית מלכה ועוד.
ב-2001 החל להופיע בתוכנית הטלוויזיה "מהפך" כמעצב השיער של המשתתפות השונות.
ב"מהפך" נחל בוגנים הצלחה, והשתתף בחמש העונות המלאות, עד שנת 2002. בשנת 2003, הוא הקים את הסטודיו הראשון שלו לאיפור ועיצוב שיער בתל אביב.
בשנת 2004, זכה בפרס האופנה בקטגוריית מעצבי השיער.
בשנת 2005 קיבל בוגנים תוכנית אירוח משלו בשם "הסלון של מיקי" שאותה הנחה בערוץ החיים הטובים.
התוכנית עסקה בסוגיות ואייטמים מעולם האופנה, בעיצוב שיער ועולם הבידור.
באותה שנה, החל להשתתף על תקן שופט בתוכנית המציאות "הדוגמניות" בערוץ 10 לצד גלית גוטמן.
"הדוגמניות" נחלה הצלחה רבה וחזרה בשנת 2006 לעונה שנייה בהשתתפות בוגנים.
בתחילת העונה השנייה, החל בוגנים להנחות תוכנית אופנה נוספת בשם "מיקי שיק" בערוץ 10. בוגנים זכה לביקורות שונות מצד צופי ומבקרי הטלוויזיה, ולחיקוי שבוצע על ידי מריאנו אידלמן בתוכנית הבידור "ארץ נהדרת".
בשנת 2007, השתתף בוגנים בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "בנות בביקיני" ב-HOT3, פאנל בהשתתפות רבקה מיכאלי, עדן הראל, נועה רבין ודנה ספקטור.
באותה שנה, מונה כפרזנטור לרשת "מחסני תאורה".
מהפרסומות בהן השתתף, זכורות בעיקר סצנות הסיום, בהן בוגנים אומר את המשפט "באתי, נדלקתי" ומכה באצבע צרדה.
הופעתו בפרסומות עוררה ביקורת רבה הן בקרב הקהילה הלהט"בית והם באוכלוסייה הכללית עקב הרמיזות המיניות והאופן הבוטה בו חשו גורמים מסוימים שבוגנים מייצג את הקהילה.
בשנת 2009, השתתף בוגנים בתוכנית "תרבות רעה" לצד שי גולדן וטל ברמן.
בשנת 2010, פתח בוגנים את "בית הספר לאיפור מיקי בוגנים".
בשנת 2011, נבחר לקדם את חברת מוצרי האיפור איב סאן לורן בישראל.
כמו כן נבחר בוגנים כפרזנטור של מותג דגני הבוקר "כריות" לחברת המזון תלמה.
במסגרת הקמפיין שיחק בפרסומת לצד השחקן ציון ברוך.
באותה השנה ערך את מדור האופנה באתר "וואלה!" ליום אחד, במסגרת פרויקט "עורך אורח" של האתר לחג הסוכות.
בנובמבר אותה השנה, הנחה את אירוע המאפרים הגדול ביותר בישראל, מול קהל משתתפים של כ-500 מאפרות ומאפרים מקצועיים.
כמו כן, היה אחראי על האיפור ועיצוב השיער בשבוע האופנה הישראלי שהתקיים לראשונה לאחר עשרות שנים.
באפריל 2012, היה אחראי האיפור ל-"BRIDAL SHOW", שבוע האופנה לכלות הראשון בישראל.
בשנת 2016, עיצב את שיערה של מריה קארי במהלך ביקורה בישראל, שהוביל לשיתוף פעולה לאורך כל מסע ההופעות של הזמרת באירופה אליו הצטרף בוגנים כמעצב שיער אישי.
בעקבות כך הוזמן לשמש כמעצב השיער הצמוד במסע ההופעות.
לאחר חזרתו ממסע ההופעות, הופיע בהופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "עולמה של מריה" בכיכובה של הזמרת בערוץ E.
באותה שנה, החל לשמש כפרזנטור עבור תכשיטי "Diamonfire DF" לצד אילנית לוי והשתתף בקמפיין של מייבש השיער DYSON.
בשנת 2018 הוביל קמפיין לקופת חולים כללית.
ב-2019, השיק את מותג מוצרי האיפור MIKI BUGANIM COSMETICS.
בשנת 2021, הופיע בפרסומת לבנק מזרחי לצד השחקן דביר בנדק.
בשנת 2022, השיק בוגנים את מותג מוצרי השיער ותחליבי הרחצה MB my beliefs my beauty ושימש כמאפר ומעצב השיער הרשמי לשבוע האופנה קורנית תל אביב, כשהוא מנהל את המתחם עם צוות הסטודיו ובוגרי בית הספר לאיפור.
בשנת 2023 הופיע בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים".
לאחר ההופעה בתוכנית, הוזמן למספר ראיונות בטלוויזיה ובעיתונות בהן שיתף על זהותו והחוויות שעיצבו אותן.
בשנת 2002, היה בוגנים מעצב השיער המוביל בטקס פרסי האופנה.
בשנת 2012, הוגדר כמאפר ומעצב השיער המשפיע על תעשיית האופנה בישראל של מגזין "את" ושל מגזין BELLEMODE.
במשך שלוש שנים ברציפות החל משנת 2012, היה מאפר ומעצב השיער הנבחר של טקס פרסי האופנה.
בשנת 2013, הוענק לבוגנים פרס בקטגוריית מעצב השיער והמאפר המוביל בישראל, במסגרת טקס פרסי האופנה הישראלי של אותה שנה ושנה לאחר מכן (2014) נבחר שוב למקום הראשון בקטגוריית מאפר השנה ובקטגוריית מעצב השיער של השנה.
בשנת 2016, השתתף ברשימת ה-40 המשפיעים על הקהילה הגאה ובשנת 2019 כאחד מ-10 הסלבס הגאים הנבחרים של MAKO.
ב-2023, דורג במקום ה-11 ברשימת הלהט"ב המשפיעים בישראל.
מיקי גבע (נולד ב־9 באוקטובר 1979 בשם מיקי גבסי) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, מוזיקאי, שחקן, תסריטאי, מנחה, וסופר ישראלי.
גבע, יליד קריית מלאכי, היה חבר בלהקת הנוער המקומית, "צעירי קריית מלאכי", שזכתה לחשיפה בסוף שנות ה-80 בעקבות השתתפותה הקבועה בפינה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", טרם היה חבר בה.
גבע ביצע קטעי יחיד רבים בשירי הלהקה.
במהלך שנות ה-90 כיכב לצד חבריו בסדרת טלוויזיה מוזיקלית "דור חדש" בה השתתפו כלל חברי הלהקה הצעירים.
בסדרה ששודרה בצהרי היום בחינוכית ערוץ 2 הציגה הלהקה את הווי חייהם כזמרים צעירים בלהקת הנוער המקומית תוך שהם שרים ומשחקים תחת בימויו של רוני אבירם.
גבע החל להופיע בגיל תשע, וזכה בפסטיבל הדרום במקום הראשון.
את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו העלה כנער בגיל 15. המופע רץ, בשינויים קלים, לאורך תקופה ארוכה.
בצבא שירת כנהג וכן כזמר בלהקת חיל הקשר.
במהלך שירותו קיבל היתר לשחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "משפחת עזאני" ששודרה בערוץ 2 ובסרט הקולנוע "אינג'יל".
בשנים 1998–2009 דיבב גבע את הדמויות של המותג "ביסלי" גריל וברביקיו, ובאחת הפרסומות חיקה גם את אביב גפן שידוע כאחד מחיקוייו הידועים.
כמה שנים לאחר מכן הוחלף גבע על ידי אודי גוטשלק וציון ברוך.
בחורף 2001 העלה גבע את מופע הסטנד-אפ "המופע של מיקי גבע".
המופע התברר כהצלחה, וגבע לקח חלק בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית רק בישראל לצידם של ארז טל ואורנה בנאי, בה חשף את כישוריו כחקיין כשחיקה ידוענים מעולם הבידור והפוליטיקה בישראל.
החיקוי המפורסם שתרם לחשיפתו היה של שר המשפטים דאז מאיר שטרית, והמשפט המפורסם שנטבע באותה תקופה היה "אני יכול לנסות", עליו היה חוזר גבע בתוכנית בקולו של השר.
גבע חיקה אנשי ציבור נוספים, דוגמת אביב גפן, ליאור נרקיס, אריאל זילבר, רמי קלינשטיין, דן תורן, אייל גולן, צביקה פיק, גיא פינס, יאיר לפיד, גבי שושן, עודד מנשה, יואב טוקר וקובי אוז.
באותה תקופה הצטרף מיקי גבע למיכל ינאי בהנחיית שעשועון הטלוויזיה "מזל טוב", בו התארחו זוגות צעירים טרם חתונתם.
גבע פרש מהתוכנית אחרי עונה ראשונה מוצלחת, לאחר שהחליט לשנות כיוון ולהתמקד בסטנדאפ, בו הוא מופיע עד היום.
את גבע החליף בתפקיד גיל ססובר.
את פריצת דרכו בעולם הטלוויזיה החל גבע בערוץ הילדים, זאת לאחר שנבחר על ידי הצופים הצעירים להצטרף לשורות מנחי הערוץ בפרויקט "המדינה בוחרת שניים" הייחודי שנערך בקיץ 2001 בערוץ הילדים.
בפרויקט זה התחרו מתמודדים נוספים כמו דנה מרמור (משפחה וחצי) והשחקן ניקי גולדשטיין.
גבע השתתף בתוכניות בערוץ הילדים, בהן "רגע עם גבע", "לחיי הערבה", "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים", "הצלצול הוא בשבילי", ובסדרות "השמיניה", "האי" ו"24/7 תום אבני".
בשלהי 2008 לאחר שש וחצי שנים בישר גבע על עזיבת הערוץ לטובת פיתוח המשך הקריירה שלו.
במהלך 2002 נבחר לאיש השנה בבידור במסגרת טקס פרסי "אנשי השנה" ששודר מדי שנה בערוץ 2. באותה שנה, השתתף בפסטיגל.
ב-2004 זכה לתואר "מצחיקן השנה" בטקס נבחרי הילדים שנערך בערוץ הילדים.
בשנת 2005 השתתף בקלטת הילדים "שפי השף".
באותה שנה, שיחק בסרט הקומדיה "ברונו מאוהב" בתפקיד מתקין כבלים.
בשנת 2007 הוציא לאור רומן אוטוביוגרפי ראשון פרי עטו שהפך לרב מכר - "מלבי אקספרס".
הרומן, שהחל לכתוב בעת טיולו הארוך באמריקה הדרומית, מספר בנימה הומוריסטית על פרשיית אהבים בין גבר בגיל 23 לאישה ברזילאית בת 41.
ב-2008, לאחר פרישתו מערוץ הילדים, חזר לככב באחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "חמישה גברים וחתונה" אשר שודרה בערוץ 10. במרץ באותה שנה, הציג גבע סטנדאפ מיוחד עם התרשמות של ארז בן הרוש, בועז מעודה, נמרוד רשף, קובי אוז וליאור נרקיס.
מאוחר יותר הצטרף כאחד המשתתפים הקבועים לתוכנית הבידור השבועית "שבוע סוף" יחד עם עידן אלתרמן, שני כהן, אלי יצפאן, רותם אבוהב, עופר שכטר, קובי פרג', דוד קיגלר ואחרים.
בשנת 2009 העלה מופע סטנד-אפ חדש "מיקי גבע - המופע החדש" בליווי ארבעה נגנים.
באותה שנה גבע הפך לנושא בדיחות עוקצניות בתוכנית "לילה בכיף" בערוץ ביפ, ולבסוף התארח באחת התוכניות ואף השתתף במספר מערכונים בהם שיתף פעולה עם חלק מהבדיחות המופנות כלפיו, בתמורה לכך ביצע חיקויים של משתתפי התוכנית.
בשנת 2010 השתתף וכיכב בתוכנית "נבחרת ישראל בטלוויזיה" בערוץ 10, לצידם של אלי יצפאן, יניב ביטון ובהנחייתו של ירון ברובינסקי.
באותה שנה, שיחק את מלך סיאם במחזמר "אנה ומלך סיאם".
בשנת 2011 הקים את להקת מונה לופה (mona lupa) הישראלית יחד עם אורי גוטליב, אסא בוקלמן, גיא וקנין וטל ברוכשטיין.
גבע כתב והלחין את כל שירי אלבומם הראשון שנקרא "love for sail" והוקלט בין השאר באולפני אבי רוד בלונדון.
האלבום הפך בהמשך לפסקול הסדרה "מלבי אקספרס".
בשנת 2012 השתתף בעונה השביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2, והגיע למקום השני בגמר התוכנית.
ולאחר מכן השתתף בעונה השביעית של התוכנית "צחוק מעבודה".
בשנת 2013 עלתה בערוץ 10 הסדרה "מלבי אקספרס", על פי ספרו באותו השם.
את הסדרה כתב וביים גבע והוא גם מככב בה.
באותה השנה גם נבחר להחליף את יהודה לוי בעונה השנייה של סדרת הנוער "חסמבה דור 3", בה גילם את דמותו של פרדי זורקין, בנו של אלימלך זורקין (זאב רווח), ואחיה של סאני (מגי אזרזר).
בשנת 2015 כיכב בסרט "בלדה ליוסף" בבימויו של ריקי שלח, בתור מתנחל בשם אלקנה.
הסרט מספר את סיפורו של החייל הדרוזי מדחת יוסף שננטש על ידי צה"ל בקבר יוסף.
ב-2016 כתב וביים את הסדרה "נפלת חזק", שאף המשיכה לעונה שנייה בערוץ 10 וברשת 13. בסדרה משחק גבע את עצמו, רגע לפני חתונתו.
הסדרה זכתה לנתוני צפייה נאים והייתה לאחת מ-3 הסדרות הנצפות ביותר של ערוץ 10 מאז ומעולם.
בשנת 2021 הוציא לאור את ספרו "אין פילים בדרום אמריקה" שהפך לרב מכר, על מאבטחו של רוה"מ, שמתחיל לעבוד עם פושע מפורסם בדרום אמריקה.
בשנת 2024 עלה בפריים טיים בקשת 12 ספיישל סטנדאפ חדש שכתב וביים - "מיקי גבע עושה את אמריקה".
באותה שנה, החל להנחות את תוכנית הבידור "שואו טיים" המשודרת ברשת 13, לצידה של עדי הימלבלוי.
בשנת 2025 החל לככב במחזמר "שלאגר" לצידה של עדן בן זקן, המבוסס על הסרט הישראלי בכיכובם של הגשש החיוור.
גבע מגלם את דמותו של בן ציון שמש, אותה גילם בסרט גברי בנאי.
באותה שנה נכנס לנעליים של זאב רווח והחל לככב במחזמר צ'ארלי וחצי, בתפקיד ששון.
בנוסף, העלה מופע חדש עם להקה - מיקי גבע והמלביז, בו הוא שר ומדי פעם מחקה אמנים שונים.
גבע היה פרזנטור בקמפיינים המונפשים של בנק אגוד ביחד עם יוסי מרשק, בתפקיד דג.
בנוסף, הוביל את הקמפיין של חברת נורופן.
בשנת 2016 נישא גבע לספיר זגורי ב-2017 נולד בנם הבכור ובשנת 2024 נולדו לזוג תאומות.
מיקי גבריאלוב (נולד ב-2 בנובמבר 1949) הוא מוזיקאי, מלחין, פזמונאי וזמר ישראלי.
נולד בשם מיכאל גבריאלוב בתל אביב לאם מטורקיה ולאב ממוצא נאש דידני.
גדל בשכונת שפירא ולמד בבית הספר ביאליק בשכונה.
הוא החל את דרכו המוזיקלית כחבר בלהקות קצב.
כשהיה בן 16, הקים יחד עם חבריו המתופף עמי טרייבטש והגיטריסטים יצחק קלפטר וחיים רומנו את להקת הצ'רצ'ילים, בה ניגן בגיטרה בס.
הלהקה צירפה לשורותיה חברים חדשים כמה פעמים במשך תקופת פעילותה, את סלווין ליפשיץ כזמר ואת סטן סולומון כזמר, ובסוף התקופה היו חברים בה חיים רומנו, גבריאלוב, עמי טרייבטש, רוב הקסלי ודני שושן.
במשך תקופה זו זכתה להצלחה רבה בארץ ובאירופה, הוציאה שלושה אלבומים: "צ'רצ'ילים", "Junkies Monkeys & Donkeys", ו"Jericho", ואף הצטרפה למסע ההופעות יחד עם להקת "מונגו ג'רי".
גבריאלוב למד גיטרה בבית הספר לג'אז ע"ש קוסלה (שייסד פאול קוסלה), למד מוזיקה (קומפוזיציה, הרמוניה, תאוריה וקונטרבס) אצל המורה אגון קרטן במשך ארבע שנים, וקיבל מלגה מקרן אמריקה-ישראל ללימודי מוזיקה (פסנתר ושירה).
שיתוף הפעולה עם אריק איינשטיין
בסוף שנות ה-60 הפכה להקת הצ'רצ'ילים ללהקת הליווי של אריק איינשטיין.
גבריאלוב בן ה-19 ואיינשטיין בן ה-30 הפכו לשותפים ליצירה.
האלבום הראשון שהוציאו השניים היה "בדשא אצל אביגדור" שיצא בשנת 1971. האלבום, שהכיל עיבודים ולחנים של גבריאלוב למילים של איינשטיין עצמו ושל יענקל'ה רוטבליט, זכה להצלחה רבה וכמה משיריו הפכו לקלסיקות ישראליות, ביניהם: "אני ואתה", "אני רואה אותה בדרך לגימנסיה", "שיר מספר 8", "צא מזה" ו"אני אוהב לישון".
שיתוף פעולה זה המשיך בחלקו גם באלבומו הבא של איינשטיין "יסמין", לו הלחין את השיר "אמא אדמה" למילים של רוטבליט.
גבריאלוב היה חלק מחבורת לול והשתתף בתוכניות הטלוויזיה "לול" 3 עם להקת הצ'רצ'ילים ו"לול 4", שבה הלחין ועיבד את המוזיקה.
גבריאלוב ניגן (עם הצ'רצ'ילים) גם בסרטים "שבלול" (1970) שביים בועז דוידזון ו"מציצים" (1973) ו"עיניים גדולות" (1974) שביים אורי זוהר, בהשתתפותו של אריק איינשטיין.
גבריאלוב הלחין את המוזיקה ושר את שיר הנושא לסרט "עיניים גדולות".
בשנת 1974 הוציאו גבריאלוב ואיינשטיין את אלבומם המשותף השני "סע לאט".
גבריאלוב הלחין עבור האלבום שירים מצליחים כ"סע לאט", "אני אוהב אותך היום" ו"גן של שושנים".
בשנת 1980 חזר גבריאלוב לשתף פעולה עם איינשטיין, ויחד הוציאו השניים את האלבום "חמוש במשקפיים", שהכיל את הלהיטים "הכניסיני תחת כנפך" ו"היא יושבה לחלון" שאותם הלחין גבריאלוב למילותיו של חיים נחמן ביאליק.
בשנת 1986 יצא אלבומם המשותף הרביעי והמצליח של גבריאלוב ואיינשטיין, "אוהב להיות בבית", בו בלטו השירים "שכשנבוא", "אוהב להיות בבית" ו"השיר על התוכי יוסי".
פחות משנה אחר-כך, ב-1987, הוציאו איינשטיין וגבריאלוב את אלבומם המשותף האחרון, "על גבול האור", שכלל את הלהיטים "עוף גוזל", "שיר השיירה" ו"עיתונאי קטן".
במשך 26 שנים לא יצרו ולא עבדו יחד, אך ב-2013 נפגשו אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב לעבודה על שירים חדשים.
נעשה ניסיון באולפן להקליט את אחד השירים שנקרא "הנך יפה רעייתי" (טקסט מתוך שיר השירים).
חודש אחרי הניסיון נפטר איינשטיין.
גבריאלוב צירף להקלטה את המוזיקאים יצחק קלפטר בגיטרה חשמלית, יוני רכטר בפנדר רודס ושם טוב לוי בחליל.
השיר יצא באלבומו של גבריאלוב "ריח של ים".
כמלחין מוזיקה לזמרים נוספים, להצגות לסרטים וכמעבד
ב-1975 גבריאלוב הופיע בהצגה "מכתבים למערכת" של יהונתן גפן, בו ביצע לראשונה את שירו "אבא סיפור".
בשנת 1978 נטל חלק במופע "אדם וחֲבָל", יחד עם סמדר וימזר, טוביה צפיר ודובי גל, ושר משיריו של גפן, בהם "סיפור של חורף" בדואט עם וימזר.
בהמשך החליפה קורין אלאל את וימזר, כשהאחרונה הצטרפה ללהקת סקסטה, ועם ירידת המופע החלו גבריאלוב ואלאל להופיע כצמד, בין השאר בפסטיבל נביעות.
גבריאלוב הלחין את הצגת הקברט של חנוך לוין "הג'יגולו מקונגו", ואת הצגת הילדים "יום הורים".
גבריאלוב, בנוסף, כתב מוזיקה לסרטים "האינסטלטור", "עיניים גדולות", כאמור, ו"הפיתוי האחרון".
גבריאלוב הלחין את "ספק ילדה ספק אישה" לדפנה ארמוני.
כן הלחין את "סינדרלה מקומית" ואת "לפעמים זו אהבה" לחוה אלברשטיין, את השירים "טנגו אחרון", "ריקוד נעים" ו"קשה בלילה" להראלה בר, לה הפיק מוזיקלית את אלבומה "קשה בלילה" (1986).
בנוסף הוא הלחין לתיקי דיין את "רחובות ירושלים" ולפופיק ארנון את "כל אחד".
ב-1987 הלחין לאלבומה של רבקה זהר "עברייה" את השיר "דרך מוצא" למילים של זאב טנא.
ב-1988 הלחין והפיק מוזיקלית את אלבומו של יגאל בשן "נטו", וכן הפיק מוזיקלית את אלבומו של דורון מזר "יש לי ים תיכון", בו בלט עיבודו לשיר "כמו שאת".
ב-1989 הפיק מוזיקלית את שירי אלבום הבכורה של דפנה דקל והלחין (יחד עם יובל דור) את השיר הבולט באלבום – "הצילו" ("מי יציל את הבית שלי").
עוד באותה שנה עיבד את השיר "קלאופטרה" לאלבומו השני של נתי לוי.
באותה שנה גם ניהל מוזיקלית ועיבד את השירים לאלבום הסולו השני של רוטבליט "מכתבים מבית רביעי".
ב-1992 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של יהודה אליאס - "לו".
ב-1998 יצא אלבום הבכורה של מיטל טרבלסי, לו הלחין גבריאלוב את "חזרת מאוחר".
בשנת 2001 הפיק מוזיקלית את אלבומו השני של רגב הוד, "בעקבותייך", לו גם כתב והלחין חמישה שירים ואף ביצע עימו דואט בשיר "מותק אל תלכי"
בשנת 2004 כתב והלחין את השיר "לך עם החלום", שהיה שיר הנושא של סדרת הנוער "ראש גדול".
את השיר שרה ביתו, שירה גבריאלוב.
כמו כן הלחין ב-2001 ו-2002 את מוזיקת הרקע ושירי הנושא של סדרות הטלוויזיה "לגעת באושר" ו"לחיי האהבה", שאותו גם שר יחד עם הזמרת יפעת תעשה.
גבריאלוב ניהל מוזיקלית את תוכנית הטלוויזיה "שירה בשידור" לערוץ הראשון, וכתב מוזיקה לסדרת הילדים "רחוב סומסום", הלחין לפסטיבל שירי ילדים עבור הזמרת יעל דואני את "אם את נסיכה" בנוסף, הלחין לפסטיבל הילדים לזמרת שרון דורני את "אני יכולה" שזכה במקום הראשון.
ב-1980 העלה לראשונה מופע בו עמד בקדמת הבמה ושר משיריו שהלחין לאחרים.
כזמר ויוצר עצמאי הוציא גבריאלוב כ-20 אלבומים.
ב-1982 יצר את אלבום שירי הילדים "יפתח המלוכלך", בו הלחין ועיבד את כל השירים, על פי התרגום של אורי סלע לספר הילדים יהושע הפרוע.
ביצירת האלבום השתתפו: ז'אן פול זימבריס בתופים, מיקי שביב בגיטרה באס, ומורדי פרבר בגיטרה, וכן הזמרים: מזי כהן ויואל לרנר, והשחקן איל גפן בקטעי קרינות.
שנה אחר כך יצר אלבום ילדים נוסף עם אורי סלע, על פי התרגום שלו לספר מקס ומוריץ.
ב-1983 יצא אלבום הבכורה שלו כסולן "אגדת גבריאלוב", בו הלחין ועיבד שירים שכתבה אשתו מיכל: "מקום אחר", "אגדת גבריאלוב", "תוכי באר" ו"באת לי", וגם "פוליה" על פי מכתב של דוד בן-גוריון.
גבריאלוב שר וניגן בגיטרה בס, גיטרה אקוסטית, מנדולינה וקלידים וגם הפיק מוזיקלית עם יואב גרא.
עוד השתתפו בהקלטות רמי בר דוד בקלידים, יגאל ישראלי בגיטרה חשמלית ואלי טובול בתופים וכלי הקשה.
בעקבות המופע יצאה במופע יחיד.
ב-1988 יצא אלבומו השני "מיקי גבריאלוב" בהפקת חברת "המון הפקות" של מיכאל תפוח ואתי אנטה, ובו לחניו, עיבודיו והפקתו המוזיקלית בעיקר למילים של רוני סומק, מיכל גבריאלוב ושלו עצמו.
התקליט כלל את "פינה ירוקה" ו"את יפה שלי" (שהיו השירים המצליחים ביותר באלבום), "היי פנחס", "נמר יד שנייה", "היא חשבה שהכסף", "לונה פארק", וגם "רוק'נ'רול מציץ בחלון", שיר נוסטלגיה לימי הצ'רצ'ילים עם מייסדי הלהקה, חיים רומנו ויצחק קלפטר, בקטעי סולו גיטרה.
ב-1989 הוציא את אלבום הסולו השלישי "אבנים", ובו לחניו, עיבודיו והפקתו ל"אבנים", "הנשרים פשטו עם שחר", "עברה את השלושים", "שיר לילדה שעדיין לא נולדה" (מילים: רוני סומק), "ילדי הקרנבל" (מילים: מיכל גבריאלוב), ו"הוי ארצי מולדתי" (מילים: שאול טשרניחובסקי) ועוד.
ב-1990 יצא אלבום האוסף "סיפור של חורף" ובו חידושים ללהיטיו ושני שירים חדשים, "אל תבכה ילד" ו"קח את זה קל".
בשנת 1991 נסע לטורקיה ושיתף פעולה בהקלטות לאלבום "כשחלמתי על הבית" (שיצא בנובמבר אותה שנה).
במסגרת האלבום הופיע עם הזמרת הטורקייה סלדה באג'אן.
באוגוסט 1994 הוציא את האלבום "על כף היד", בו בלט הלהיט "הקצב של חיי".
כמו נכללו באלבום שירים שנכתבו על ידי חנוך לוין ונתן אלתרמן.
עוד בשנת 1994 נסע לבולגריה ושיתף פעולה עם מוזיקאים בולגרים ועם שלישיית "קרצובה" שפעלה במסגרת הלהקה הווקלית "מסתורי הקול הבולגרי" באלבום "על כף היד", כמו כן הוזמן לערוץ הראשון להופיע במופע "אני ואתה".
כמחווה לחתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן נסע לירדן להקליט עם הלהקה הירדנית "השורדים", צילם וידאו קליפ בעיר פטרה והוזמן להופיע בפסטיבל ישראל 1995 יחד עם הלהקה כמחווה לשלום.
בספטמבר 1995 הוציא בחברת התקליטים "הד ארצי" את האלבום "בית וגיטרה".
האלבום הוקלט בפסטיבל ישראל כמחווה להסכם השלום עם ירדן.
באפריל 1997 הוציא את האלבום "לא זכיתי באור מן ההפקר", שאת רוב שיריו כתב בעצמו, למעט שיר הנושא שנכתב על ידי חיים נחמן ביאליק.
בשנת 2002 הוזמן להופיע בפסטיבל ישראל במופע שנקרא "אני ואתה", שהיווה מחווה ליצירתו.
בשנת 2003 הפיק לערוץ הראשון תוכנית מוזיקה לכבוד יצירתו, שנקראה "מיקי גבריאלוב בין שני עולמות", כשם האלבום שהוציא באותה שנה.
בשנת 2008 הוציא את האלבום "חולמים".
בשנת 2009 הוזמן להופיע בפסטיבל ימי זמר בחולון כמחווה ליצירתו.
בשנת 2011 אירח שורה של אמנים במופע בו חזר לאלבום "בדשא אצל אביגדור", 40 שנה לאחר שיצא.
באותה שנה גם הוציא אלבום של מוזיקה צוענית עם להקת "סווינג דה ג'יטאן".
בשנת 2014 הוציא את האלבום "ריח של ים".
בינואר 2019, הוציא את הסינגל "סטפאני", דואט עם קורין אלאל, שיר ראשון מתוך אלבום חדש, שנה אחר כך יצא לאור האלבום "כאלה הזמנים".
בשנת 2021, העלה מופע בפסטיבל ימי זמר בחולון לכבוד 50 שנה ליציאתו של האלבום "בדשא אצל אביגדור".
כמו כן, לאחר שנים של שיתוף פעולה עם ביתו, שירה גבריאלוב, על הבמות, לקח חלק בשיר "חתיכת משוגעת" שהוציאה שירה.
בשיר, שנכתב והולחן על-ידי שירה, עמרי קסטן, לירון בן שמעון, קובי מנדלבאום ולירון דניאל-רבי, ניגן גבריאלוב בבוזוקי ובסאז.
גבריאלוב נשוי בשנית, למיכל ליטואר גבריאלוב, אמנית ובתו של פרופ' אוריאל ליטואר, מחלוצי חקר המוח בישראל.
נולדו להם בן ובת, הזמרת והיוצרת שירה גבריאלוב, ונעם, דוקטור לפיזיקה גרעינית.
מנישואיו הראשונים יש לו עוד שני בנים, ורן ואביב.
בשנת 1992 קיבל גבריאלוב מאקו"ם פרס כמלחין ע"ש מרדכי זעירא.
בשנת 2007 קיבל פרס מאקו"ם על מפעל חיים במוזיקה.
בשנת 2009 קיבל פרס מפעל חיים במוזיקה מעיריית חולון.
בשנת 2010 הקליט המוזיקאי והסקספוניסט עמיקם קימלמן יחד עם להקתו "עמיקם קימלמן וחמישייתו" אלבום מחווה ליצירתו של גבריאלוב בשם "המנגינות הגדולות של מיקי גבריאלוב".
במאי 2016 קיבל תואר ד"ר לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית שבירושלים.
בדצמבר 2019 קיבל את פרס מפעל חיים מטעם אמ"י.
1971 – בדשא אצל אביגדור (עם אריק איינשטיין)
1974 – סע לאט (עם אריק איינשטיין)
1977 – אדם וחבל (עם טוביה צפיר, דובי גל, לפי הצגה של יהונתן גפן)
1976 – מכתבים למערכת (עם יהונתן גפן)
1980 – חמוש במשקפיים (עם אריק איינשטיין)
1982 – יפתח המלוכלך (עם יואל לרנר, מזי כהן, אייל גפן)
1983 – מקס ומוריץ (עם אורי סלע ורזיה ישראלי)
1986 – אוהב להיות בבית (עם אריק איינשטיין)
1987 – על גבול האור (עם אריק איינשטיין)
1989 – אבנים ("סבלנות מותק סבלנות", "הנשרים פשטו עם שחר")
1997 – לא זכיתי באור מן ההפקר ("מילים ומחשבות", "תמונות חייה")
2011 – מיקי גבריאלוב סווינג דה ג'יטאן
2003 – מיקי גבריאלוב וחברים
2020 – מיקי גבריאלוב זוכר את אריק איינשטיין בהופעה חיה
מיכאל (מיקי) בהגן (נולד ב-2 בספטמבר 1952) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה, כותב ומוזיקאי ישראלי.
נולד וגדל בתל אביב להורים שומרי מסורת.
אביו, שלמה גדל בעיר קטוביץ שבפולין ובשנת 1939, בגיל 16, עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין, הצליח לעבור את קווי הגרמנים בפולין והגיע לליטא ובשנת 1941 הגיע לארץ ישראל.
לאחר כמה חודשים התגייס לבריגדה היהודית בצבא הבריטי על מנת להילחם בגרמנים.
בתום מלחמת העולם השנייה ניסה לחפש את משפחתו, אולם גילה שכולם נספו בשואה, בהם ארבעת אחיו ואחיותיו ואביו, שנרצחו בגטו לודז'.
זמן קצר לאחר מכן גילה שאמו, מרים בהגן, שרדה את אושוויץ ונמצאת במחנה מעבר בפולין.
הוא נסע לשם ופגש את אמו ומספר חודשים אחר כך הגיע להתיישב בארץ.
אמו ימימה לבית ישראלית הייתה בת למשפחה שעלתה מגאורגיה בשנות השלושים של המאה העשרים.
למד בבתי הספר היסודיים לדוגמה ותל נורדאו, ובעירוני ה' במגמה ריאלית.
עם הגיעו לתיכון קיבל מיכאל מהוריו שתי מתנות: האחת בגיל 14 והשנייה בגיל 16, שעיצבו את עולמו: גיטרה ומצלמת סופר 8.
בהגן התגייס לנח"ל לגרעין מרום גולן.
בזמן השל"ת המוקדם יצר את סרטו התיעודי הראשון, באורך עשרים דקות.
בסרט תיעד את התערות הגרעין במהלך צמיחתו של הקיבוץ.
באותה תקופה הלחין מחזמר שהוצג בסיום השל"ת לפני תחילת הטירונות.
בעת שהות הגרעין בהיאחזות נערן בבקעת הירדן צילם את סרטו העלילתי הראשון: "בסבך הפשע המתובלן" הסרט צולם במצלמת סופר 8, הסאונד הוקלט ונערך בנפרד והסנכרון נעשה באופן ידני בזמן ההקרנה על ידי שליטה על מהירות המקרנה.
בצה"ל שירת בגדוד 50, נח"ל מוצנח.
כמה חודשים לאחר גיוסו לנח"ל המוצנח ירדה יחידתו לפעילות מבצעית בתעלת סואץ שם צילם סרט על מעוז "אתונה" בו הוצב.
הסרט שסיפק מתעלת סואץ בתקופת שהותם בפעילות מבצעית בתחילת שנת 1973 הוא אחד הסרטים הבודדים הקיימים בצבע מתקופת המעוזים שלפני מלחמת יום כיפור.
במקביל לכך צילם את סרטו "המכתב" (1972) יחד עם חבריו החיילים.
סרט זה צולם במצלמת סופר שמונה והשתתפו בו לצד חיילים ישראלים גם שני אנשי או"ם.
הסרט מספר על חייל המצפה למכתב מאהובתו, אולם ברגע שהוא מקבל אותו ולפני שהוא מספיק לקוראו, משב רוח קדים האופייני לתעלת סואץ בשעות אחר הצהריים מעיף את המכתב אל הצד המצרי.
הוא נאלץ להשתמש בתיווכם של שני אנשי או"ם, המנסים לסייע לו.
למד בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
במסגרת לימודיו יצר את הסרט "השיר של שפירא" שזיכה אותו בפרס הבמאי הטוב ביותר בתחרות הסרט הקצר 1979.
בעת שירותו במילואים ביים עבור צה"ל כמאה סרטים.
הוא צילם סרט עלילתי קצר בלבו של מחנה הפליטים נוסייראת ברצועת עזה.
חלק מהסרטים משמשים את הצבא עד היום.
ב-1993 הקים יחד עם שלמה רז את "סקולנוע" בית ספר לקולנוע באותה עת לימד גם בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
הוא עסק בהוראה במשך כארבע שנים.
ב-1987 החל ליצור את הסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת".
תהליך היצירה של 13 הפרקים ארך 4 שנים.
בשנות השמונים והתשעים ביים קליפים ללהקת טנגו, דפנה ארמוני, קרח תשע, דורית ראובני, שלמה גרוניך, היהודים, גבי שושן ודורי בן זאב.
כל הקליפים שודרו בתוכנית "עד פופ".
במשך שנות פעילותו המקצועית הראשונות שיתף בהגן פעולה עם הצלם גדי דנציג שצילם את כל סרטיו ורבים מהקליפים שביים בהגן.
דנציג היה הצלם הראשון בישראל שצילם בסטדיקאם, אותה ייבאה החברה בה בהגן היה שותף.
"סיפורים לשעת לילה מאוחרת" הייתה הסדרה הראשונה בישראל שצולמה בסטדיקאם.
ב-1995 פנו לבהגן זוג המפיקים דורון ערן וארנון צדוק בבקשה שיכתוב תסריט ויביים סרט עלילתי סביב מותם בתאונת דרכים על כביש הערבה של 4 צעירים שתיעדו את עצמם בווידאו עד הרגעים האחרונים.
בשלב התחקיר הבין בהגן שהחומרים מהווים בסיס לסרט דוקומנטרי והחליט להפיקו לפני הפקת הסרט העלילתי.
הסרט התיעודי "תאונה בערבה", הופק ב-1996 והסרט העלילתי, "צעירים לנצח", הופק באותה שנה, שניהם בבימויו של בהגן.
ב-2007 בעקבות מכתב שקיבל מבנו, חזר יחד עם משפחתו בתשובה.
הוא תיעד את התהליך בסרט הדוקומנטרי "המכתב".
בשנת 2009 השתתף בפסטיבל "עין יהודית" עם הסרט.
בריאיון לערוץ הראשון אמר בהגן: "אחרי 35 שנות בימוי, אני מפנה את המצלמה לכיוון משפחתי".
ב-2019 יצא לאור בגרסה אלקטרונית ספרו "הפולניה הטובה".
בשנת 2020 ביים את הסרט הישראלי - צרפתי "היער".
ב 2022 יצאה לאור הגרסה האנגלית של "הפולנייה הטובה" תחת השם : "בתו של הפרטיזן".
ב 2023 יצר את הסרט "עבודה מהבית"
בין השנים 1990 ל-1995 בהגן עבד כקלידן מלווה זמרים.
הוא הופיע עם אתי אנקרי בפאבים בתל אביב, והופיע מספר פעמים עם שלמה גרוניך.
את עיקר ההופעות במשך תקופה זו ביצע יחד עם הזמר גבי שושן.
במסגרת שיתוף הפעולה ביניהם כתב והלחין בהגן עבור גבי שושן את השירים "אדי עצור" ו"אסתר את עשר", ויצר איתו קליפ ל"אדי עצור" בו שושן מופיע כמתאגרף, כהומאז' לאביו של שושן שהיה אלוף צפון אפריקה באגרוף.
בהגן כתב גם את השיר "אסטרונאוט" אותו ביצע עוזי פוקס והלחין את שירה של לאה גולדברג "מחר", אותו ביצעה נורית גלרון.
ב-2012 במסגרת מארז ה-DVD המרובע של הסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", שולב דיסק שמע בן 60 דקות הכולל את הפסקול של הסדרה אותו הלחין בהגן.
הופיע בניגון מוזיקת חב"ד ביחד עם הרב לב לייבמן, בהגן ניגן בפסנתר ולייבמן בחליל.
בשנת 2013 בהגן הוציא את הדיסק "לילה יהודי", מבחר של עשרה ניגוני חב"ד, שירי ערש המעובדים ומנוגנים על ידי בהגן.
בשנת 2017 עבד על הוצאת שני דיסקים נוספים, אחד מהם עם לב לייבמן במקביל בהגן בתהליך עבודת הלחנה של שיריה של המשוררת החב"דניקית שרה זמירה אייזקס.
ב-1999 הקים יחד עם עירא דביר את חברת "מונלייט", על בסיס פטנט שרשמו במשותף ואיפשר צפייה ושליטה על המחשב הביתי מכל נקודה ברחבי הבית.
במשך שנות פעילותה גייסה החברה הון כולל של כשמונה מיליון דולר והעסיקה כשבעים עובדים בישראל ובטומסק, סיביר.
בהגן שימש תקופה מסוימת כיו"ר מועצת המנהלים.
בספטמבר 2020 הקים את AYAS, אפליקציה המאפשרת צפייה משותפת בתוכניות טלוויזיה עם חברים מאנשי הקשר.
ב 1995, במהלך חיפושיו אחר חומרים מוזיקליים לפס הקול של הסרט צעירים לנצח, הוא נתקל באלבום מציאות נפרדת של להקת היהודים האלבום נחשב ככישלון חרוץ אחרי השקעה עצומה שנעשתה בו.
בהגן מצא אותו מאד מתאים לסאונד הפראי והחדשני שחיפש לסרט.
הוא הסביר לאנשי הד ארצי ולחברי הלהקה, שכבר איבדו אמון באלבום, שמדובר בטעות קריטית והוא מתכוון לתקן אותה על ידי שילוב שירי הלהקה בסרט.
בין בהגן ובין הד ארצי נחתם הסכם המעניק לו אחוזים ממכירת אלבומי הלהקה.
בסרט "צעירים לנצח" שילב בהגן שבעה שירים של "היהודים", אחד מהם בשיאו של הסרט, ואף שילב שיחה על "היהודים" בה ניתחו שתי הדמויות הראשיות את אי הצלחה שלהם: "לא הולך להם.