tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זומזום משתגר אל העבר כדי להשיג את אבן הגאונות מאלברט איינשטיין, זומזום ואיינשטיין יורים אחד על השני, ומשתגרים ללא האקדחים ל"מתחת לספה היקומית" אזור שהוא גם במציאות וגם לא במציאות, שלשם מגיעים כל הדברים שהולכים לאיבוד.
אסי וגבי משתגרים אל איינשטיין, רואים את האקדחים ומבינים מה קרה.
הם משחזרים את השיגור, מחזירים את איינשטיין, ומשאירים את זומזום שם.
הם מקבלים מאיינשטיין את אבן הגאונות, חוזרים להווה, ע' לוקח מהם את האבן ושם אותה בכספת שרק הוא יודע את הקוד שלה.
בינתיים, מתחת לספה היקומית, זומזום פתאום רואה את המונסטר 7, ותוהה לעצמו "איך הוא הגיע לכאן?".
אסי / סוכן צ' (אסי צובל, עונות 1–5) – נער בכיתה ח' אשר זומן לעבור הכשרה בסוכנות מעמול.
אוהב להתבטל ולאכול אך ברוב הזמן נחוש ורציני.
בעונה 1 היה יריבו של גדי, אך החל מעונה 2 הפכו השניים לחברים טובים.
תמיד מתבלבל בשמו של צ'וצ'ו וקורא את שמו עם חולם במקום שורוק.
בסוף העונה הראשונה סיים את הכשרתו והפך לסוכן מן המניין בתור סוכן צ'.
בעונה השנייה מנסה בכל פרק לקנות ארטיק מישמיש ללא הצלחה.
בעונה 5 זרק בטעות את המגן, ונפגע מאוד מהעובדה שגבי הטירון נהיה המפקד שלו.
גדי / סוכן ב' (יוסף אלבלק, עונות 1–4) – נער בכיתה ח' אשר זומן גם הוא על מנת לעבור הכשרה במעמול.
נער נבון ומבין גדול בתחום הגאדג'טים והמחשבים.
לוקה באסתמה ואלרגי לאבק ולשומר.
לרוב חשדן ורציני אך לעיתים גם מגיע למצבים בו הוא צוחק.
בעונה 1 היה יריבו של אסי, אך החל מעונה 2 הפכו השניים לחברים טובים.
בסוף העונה הראשונה, סיים את הכשרתו יחד עם אסי והפך לסוכן מן המניין בתור סוכן ב'.
עזב את מעמול אחרי עונה 4. בעונה 5 ר' מספר שגדי מרגל לטובת מדינת ישראל בסוכנות בקלווה שבאיראן.
גבי / סוכן ג' (נדב נוה, עונה 5) – נער אשר הגיע למעמול בעקבות מודעה ביד2 שפורסמה כיון שאסי חיפש שותף לאחר שגדי עזב.
נער נבון, דובר חמש שפות.
בעל תואר שני בהצטיינות בלימודי המזרח התיכון ובלימודי קרימינולוגיה, חגורה שחורה דאן 3 בקראטה ועבר קורס קומנדו בבולגריה, אך התקבל למעמול ללא צורך בהכשרה, בעיקר כיון שהוא שולט ביישומי אופיס.
מכהן כראש הצוות למרות היותו טירון, למורת רוחו של אסי.
+מפקדי מעמולמס'דמותשחקןתחילת כהונהסיום כהונה1צ'וצ'ו בשורוקאלי חביבלפני עונה 1עונה 3 פרק 42שומה ויצמןנעם יעקובסוןעונה 3 פרק 4עונה 3 פרק 6(1)צ'וצ'ו בשורוקאלי חביבעונה 3 פרק 7בין עונה 4 לעונה 5מילוי מקום על ידי סוכן ר' (ינון שאזו)3סוכן ע' (גרונית)חנן לדרמןעונה 5 פרק 3מכהן
סוכן ר' (ינון שאזו, עונות 1–5) – סגן מפקד מעמול וממלא מקומו.
נוהג להרבות בסיפורים הרואים ממבצעים חשאיים אשר השתתף בהם בעבר.
בעונה 1 היה מורה דרכם של אסי וגדי במהלך ההכשרה והיה רציני מאוד, אך מאז תחילת עונה 2 הפך לשטותניק ולחבר של אסי וגדי.
אוהב מאוד מנה חמה, פופקורן וטוסט עמבה עם קטשופ פיקנטי.
בעונה 3 שומה מתחיל להתחבב עליו, בייחוד כשר' משמש כסגנו.
נשוי ואב לפחות לילד אחד, שחוגג בר מצווה בסמיכות לעונה 5.
צ'וּצ'וּ בשורוק (אלי חביב, עונות 1–3) – מפקד סוכנות מעמול עד הדחתו על ידי שומה, ולאחר מכן מסילוק שומה ממעמול עד סוף עונה 4. אוהב לאכול טוסט עם עמבה ולפצח פיצוחים יחד עם סוכן ר'.
מרבה לתקן את אסי באמרו כי הגיית שמו נעשית בשורוק ולא בחולם, ובסוף העונה הראשונה מתברר כי "בשורוק" זה שם משפחתו.
בעונה 1 הוא הוצג בתור המנקה של מעמול אך בעצם עקב אחרי אסי וגדי מקרוב.
בסוף עונה 1 הוא נחשף כמפקד מעמול.
הוא וסוכן ר' אוהבים להתבטל ולזלול מכל הבא ליד.
האות שמופיעה על תגו היא האות א' למרות שיש עוד לפחות סוכן אחד תחת אות זו.
בעונה 3 הוא מודח על ידי שומה, נהיה סוכן זוטר ושוקל להתפטר ממעמול.
בעקבות דברי תוכחה מגדי, הוא נשאר במעמול, וחוזר לפקד אחרי ששומה מסיים את הביקורת ונחשף כסוכן סמוי של פרעצל.
עזב את מעמול אחרי עונה 4. בעונה 5 ר' מספר שצ'וצ'ו פתח פלאפליה בבוליביה לאחר שהתאהב במקום.
סוכן ע' (גרונית) (חנן לדרמן, עונה 5) – נשלח למעמול כאחראי לפירוקה מטעם ראש הממשלה, וממונה למפקד מעמול לאחר פתיחת הסוכנות מחדש.
בעברו גם כן היה סוכן מעמול.
אוהב לאכול סוכריות על מקל.
בפרק 12 מתגלה כבוגד שעוזר לדוקטור שמיטקין להשיג את כל האבנים במגן ישראל, אך בשעת השי"ן מגלה שהלה רימה אותו במשך כל הזמן שעבדו יחד ושב למעמול.
שטרוּדל (מדובב על ידי: נעמה קלינמן) – רחפן כדורי ממתכת בעל בינה מלאכותית המשמש כמחשב העל של מעמול.
בעונה הראשונה אהב לקרוא ספרי ילדים.
רצו לזרוק אותו בתחילת עונה 2 ובתחילת עונה 5, אך תמיד היה בו צורך ולכן לא זרקו אותו.
סוכן ד' (ינון שאזו, עונות 1, 3–4) – הסוכן הוותיק ביותר בסוכנות מעמול.
בתחילת עונה 3 נחטף על ידי זומזום, ומספר לו סיפורים רבים מהעבר, מה שעוזר מאוד לזומזום.
בסוף עונה 3 נסע בזמן לשנת 1850 להחליף את אסי שנלכד במלכודת הזמן ונתקע בעצמו בעבר.
בעונה 4 סיפר ששוחרר משם בעזרת ק' ממחלקת הקומבינות.
בעונה 1 מוצג כרציני וקפדן מאוד וכמפקד העליון של הסוכנות, אך מתחילת עונה 3, מוצג כקשיש פטפטן, שמנדב מידע לפרעצל בלי שום לחץ מצד זומזום.
חובש מגבעת לבנה עם סרט שחור ומשקפי שמש.
הגאדג'טרון (אבישי שטרית, עונה 3) – מדפסת גאדג'טים עם בינה מלאכותית שנגנב על ידי זומזום.
סוכן ש' (ינון שאזו, עונה 1) – הסוכן בסוכנות מעמול שאחראי על הסודות הכמוסים ביותר.
ליד שלו אזוקה מזוודה עם כל המסמכים המסווגים.
שתק במשך 25 שנה עד שבטעות השיב לברכת שלום מצ'וצ'ו.
סוכן ג' (ינון שאזו, עונה 1) - מאמן הכושר של הצוערים.
אנרגטי מאוד, ובדומה לר' נוהג להרבות בסיפורים הרואים ממבצעים חשאיים אשר השתתף בהם בעבר.
לרוב שמות הקוד לסוכנים בסוכנות מעמול הם שמות אותיות מהאלף-בית העברי.
זוּמזוּם (גיל קפטן, עונות 2–5) – מפקד פרעצל עד סוף עונה 4. מרושע.
זומם להשמיד את עם ישראל ומדינת ישראל.
הושמד על ידי אסי בציר זמן חלופי.
נכלא על ידי מעמול בסוף עונה 2 ושוחרר על ידי שומה בתחילת עונה 3. נפצע קשה בסוף עונה 3 ובסוף עונה 4. בעקבות פציעתו השנייה, דוקטור שמיטקין הפך אותו לסייבורג ומינה את עצמו לבוס של זומזום.
מחוסל על ידי מעמול בסוף עונה 5.
חַבְּלָן הַזְּמַן / רוֹבּוֹ-גָּדִי (שרוליק פניאל/יוסף אלבלק, עונה 2) – הרובוט של זומזום.
לרוב לובש חליפה צהובה שדומה לחליפת אסטרונאוט.
גנב את מכונת הזמן דור 2 כשהוא מחופש לאסי כדי לבלבל את מעמול.
הושמד על ידי זומזום בציר זמן חלופי.
לא ידוע מה קרה לו בציר הזמן הנוכחי.
"שוּמה" (הרצל) ויצמן (נעם יעקובסון, עונה 3) – פקיד במשרד הביטחון שנשלח למפקדת מעמול עקב הפעלת אזעקת הפיאסקו בפעם החמישים.
היה בעברו סוכן מעמול בפיקודו של צ'וצ'ו עד שסולק, ובעקבות כך נוטר טינה עמוקה למעמול.
מכונה בקרב סוכני מעמול "הרצל האינדיאני" בעקבות מבצע בביירות שבו הוא רץ ברחובות וצעק כמו אינדיאני, וכמעט חשף 4 סוכני שטח של מעמול.
שחרר את זומזום בתחילת עונה 3. ממנה את עצמו למפקד מעמול במקום צ'וצ'ו, ובהמשך העונה מתגלה כי הוא סוכן פרעצל סמוי.
רכרוכי ומשתדל להיות צמוד לנהלים, גם כשהוא עובד עם זומזום.
שטרוּצל (דיבוב: נעמה קלינמן, עונות 1–2) – רחפן כדורי ממתכת בעל בינה מלאכותית שזוהר באדום.
נוצר כדי שישגר את שטרודל לעבר, יתחזה אליו, וכך יגיע אל כל המידע שבידי מעמול.
בציר זמן חלופי, בשנת 2100, הוא יתפקח ויעזור לאסי וגדי לתקן את שטרודל ויתן להם את המעבד שלו, ומשום כך לא יפעל יותר ויושבת.
דוקטור שמיטקין (עונה 5) - סוכן מעמול בעברו (בתור סוכן ש') הפך את זומזום לסייבורג ומנסה להשיג את כל האבנים של מגן ישראל ולהשמיד את מעמול ומדינת ישראל.
ראש הממשלה (אבישי שטרית (דיבוב), עונה 3, נעם יעקובסון, עונה 4) – ראש ממשלת ישראל.
דמותו נבנתה כחיקוי לבנימין נתניהו.
נוהג לפתוח כל שיחה במילים "אזרחי ישראל", לא משנה לכמה אנשים הוא מדבר.
הורה על פירוק מעמול בסוף עונה 3, ובתחילת עונה 5 מינה את ע' לפקח על כך.
בעונה 5 התפטר מתפקידו בגלל היפוך אבן המנהיגות, ומחליפה אותו ממלאת מקום ראש הממשלה.
ישראל (מאיר תמם, עונה 2) – המוכר במכולת.
לא אוהב את אסי, בגלל שהוא תמיד מגיע לקנות ושואל האם יש את זה או את זה, ובסוף לא קונה כלום.
חיים (נירו אבקסיס, עונה 2) – הקונה הקבוע של ישראל.
חייב לו הרבה כסף על כל הפעמים שהוא שתה אצלו קפה ולא שילם.
מאיר תמם: בנימין זאב הרצל.
גיל קפטן: אליעזר בן-יהודה, אלפרד דרייפוס.
עופר מימרן: מוניר רדפא, הרב אהרן שלוש, יהושע חנקין, רבי חיים אבולעפיה, רבי שמואל הנגיד, ראש קהילת אלכסנדריה, חיים פרחי.
יצחק לאור: לוי אשכול, יוסף ריבלין.
שרוליק פניאל: אלברט איינשטיין, שמואל שרגא פייגנזון, הרשל'ה מאוסטרופולי.
שמוליק הדג'ס: שמואל פאלאג'י, רבי יהודה הלוי, הברון רוטשילד.
מעמול – סוכנות ביון חשאית שנוסדה בשנת 1927 ואמונה על ביטחונה של מדינת ישראל.
מפקד מעמול עד עונה 4 הוא צ'וצ'ו, והחל מעונה 5 הסוכן ע'.
הסוכנות פועלת כיחידת סמך במשרד הביטחון, אך מקיימת קשר ישיר עם ראש הממשלה עצמו.
הארגון מצויד בציוד טכנולוגי מתקדם במיוחד כגון; רובה לייזר, מכונת זמן, אזיקים חשמליים, משתיק קול, מגלה מחשבות ומכונה לייצור גאדג'טים.
הארגון מורכב ממחלקות רבות כשחלקם לקוחים מהעולם המושגים הצבאי כגון מחלקת מודיעין, מחלקת פיתוח טכנולוגיות ובית דין צבאי, אך גם מחלקות זוטרות ואף ילדותיות כגון מחלקת קישוט.
רבים ממסמכי הארגון מוגדרים כמידע מסווג ולכל חברי הארגון סיווג ביטחוני גבוה.
שמו של הארגון מורכב מראשי תיבות סודיים אשר לא התגלו.
בסוף עונה 3 ראש הממשלה סוגר את הסוכנות ומעניק לה את עיטור הגבורה, אולם הליך הפירוק שהחל בעונה 5 נעצר, בגלל שמגן ישראל נאבד.
פרעצל – סוכנות ביון חשאית אשר שמה לה למטרה לחבל במדינת ישראל.
מפקד פרעצל עד עונה 4 הוא זומזום, והחל מעונה 5 דוקטור שמיטקין.
בין חברי הארגון נמנים חבלן הזמן, שומה ושטרוצל.
רוגלך – סוכנות ביון המוזכרת פעמים רבות בסדרה ובציר זמן חלופי אף הופכת לסוכנות הביון המרכזית בחצי מישראל.
מצבי חירום – בסוכנות מעמול קיימים מספר סוגי מצבי חירום לפי נסיבות ורמות חומרה שונות.
בין מצבי החירום הקיימים בסוכנות מעמול ניתן למנות את "קוד סגול מחוספס", "סלסה חריפה", "מצב חירום תמרים" ו"מצב חירום פרג".
מכונת הזמן דור 1 / מנהרת הזמן – מכונת הזמן הראשונה שפיתחו במעמול.
על מנת לחזור לזמן באמצעותה יש להיכנס למנהרה הסודית מאחורי סמל הסוכנות במפקדת מעמול.
המנהרה מלאה בחלונות המובילים לאירועים משמעותיים בהיסטוריה.
על מנת להתנייד בין החלונות החלונות הרבים קיים במכונה זוג אופניים דו-מושביים אשר באמצעותם ניתן להגיע מחלון לחלון.
פעלה עד עונה 3. בעונה 5 נודע כי נשרפה בעקבות חיבור טוסטר משולשים לשקע כוח.
מכונת הזמן דור 2 – מכונת הזמן השנייה שפיתחו במעמול ובמהלך העונה השנייה נגנבה בידי סוכנות פרעצל.
המכונה היא בצורת כדור בדולח המונח על צג עם כפתורים שבאמצעותם מתבצעת בחירת התאריך הרצוי אליו תשגר המכונה את המשתמש.
שעוני הזמן (מכונת הזמן דור 3) – מכונת הזמן השלישית שפיתחו במעמול.
המסוף ההיסטורי / ההולוגרמה – מכונה קטנה השייכת למעמול.
היא מקרינה הולוגרמה שאיתה אפשר לצפות בנאומים ואירועים של דמויות היסטוריות או לשוחח איתן.
כשנכנסים למסוף אחד, מתקבלת התראה בשאר המכונות.
מעמול-נט – תוכנה לקיום שיחות וידאו שפותחה על ידי מעמול.
הסיסמה למעמול-נט היא "אסי המלך".
אפשר להעביר חפצים דרך חלונות המשתמשים בתוכנה, ונעשה שימוש האפשרות זו ב"מבצע ברוקולי".
מגן ישראל – חפץ עתיק ורב עוצמה, שמשובץ בשתים עשרה אבנים יקרות.
כל אבן מייצגת תכונה מסוימת ונמצאת אצל דמות מופת יהודית בעבר.
כשכל האבנים תהיינה משובצות במגן הוא יוכל להגן על עם ישראל.
העונה הראשונה יצאה בקיץ 2015 לקראת החופש הגדול.
הפרק הראשון יצא ב-20 ביולי והוא היחיד אשר פורסם במלואו באתר יוטיוב בו גרף מעל לכ-160,000 צפיות.
לאחריו, במתכונת שבועית, יצאו שמונת הפרקים הנוספים של העונה.
במאי 2016 התקיימו צילומי העונה השנייה אשר מנתה עשרה פרקים.
לאחר סיום השידור שודר פרק בונוס בשם "איפה צביקה" העוסק בקצין השריון צביקה גרינגולד וכן שודר פרק פספוסים ופרק מאחורי הקלעים.
ב-23 במאי 2017 הסתיימו צילומי העונה השלישית.
לפני שידור העונה השלישית יצא פרק מקדים.
העונה מנתה עשרה פרקים גם היא ולאחר סיום שידורה יצא פרק פספוסים.
בין 7 ביולי ל-5 באוגוסט 2020 שודרה העונה הרביעית אשר כללה חמישה פרקים בלבד.
העונה התבססה על התפרצות מגפת הקורונה בישראל והגבלות הריחוק החברתי שבאו בעקבותיה.
עונה זו כונתה "עונת קורונה".
בשנת 2024 החלו הצילומים לעונה החמישית בסדרה אשר החלה להיות משודרת ב-14 באוגוסט של אותה שנה.
"הצופן של גדי" היא סדרת חידות לשוניות שפורסמו בערוץ מאיר לילדים החל מ-25 באוקטובר 2015. החידות נוסחו בתור מסרים מגדי, במהלכם הזדקק לעזרה בפתרון משמעותם של פתגמים וביטויים שונים בעברית.
במקביל לעונה הרביעית, התקיים "חדר בריחה" במסגרתו פורסם כל שבוע סרטון עם הדמויות שומה וגדי שבסיומו חידה, ובסוף התקיימה חידה מסכמת.
המעמד המשפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין שהפך לחוקי לראשונה בהולנד בשנת 2001, השתנה באופן בינלאומי מאז תחילת המאה ה-21. נכון לפברואר 2024, 37 מדינות ברחבי העולם מכירות באופן רשמי בנישואים חד-מיניים בשטחן.
פסקי דין של בתי משפט בין-לאומיים
ב-12 במרץ 2015, הפרלמנט האירופי קיבל החלטה לא מחייבת המעודדת את מוסדות האיחוד והמדינות החברות בארגון "להרהר בהכרה בנישואים של זוגות מאותו המין או באיחוד אזרחי מאותו מין כנושא זכויות פוליטיות, חברתיות, אדם ואזרח".
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע, במקרה מרומניה, כי בתנאים הספציפיים של הזוג המדובר, לזוגות מאותו המין נשואים קיימות זכויות תושבות זהות לזוגות נשואים אחרים במדינות האיחוד האירופי, אפילו אם אותה מדינה אינה מתירה או מכירה בנישואים של זוגות מאותו המין.
בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם
ב-8 בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחייבת החלת לגליזציה של נישואים של זוגות מאותו המין.
פסק הדין הוביל ישירות ללגליזצית הנישואים בקוסטה ריקה ובאקוודור וקבע תקדים מחייב במדינות החתומות האחרות.
בית המשפט המליץ לממשלות להוציא הוראות שעה, המתאימות לנישואים של זוגות מאותו המין עד להכנסת חקיקה חדשה רשמית.
פסק הדין חל על ברבדוס, בוליביה, צ'ילה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, אל סלוודור, גואטמלה, האיטי, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו וסורינאם.
בית המשפט קבע כי על הממשלות "להכיר ולהבטיח את כל הזכויות שמקורן בקשר משפחתי בין אנשים מאותו המין".
עוד נאמר בפסק הדין כי אין זה קביל ומפלה לקבוע הוראה חוקית נפרדת (כגון איחודים אזרחיים) במקום נישואים של זוגות מאותו המין.
בית המשפט דרש מהממשלות "להבטיח גישה לכל הצורות הקיימות של מערכות משפט מקומיות, כולל הזכות לנישואים, על מנת להבטיח את ההגנה על כל הזכויות של משפחות שהוקמו על ידי זוגות מאותו המין ללא אפליה".
מתוך הכרה בקושי בהעברת חוקים מסוג זה במדינות בהן יש התנגדות חריפה לנישואים של זוגות מאותו המין, המליץ לממשלות להעביר הוראות שעה, עד להכנסת חקיקה חדשה.
פסק הדין הוביל ישירות ללגליזציה של נישואים של זוגות מאותו המין בקוסטה ריקה ובאקוודור.
בעקבות פסק הדין הוגשו תביעות בנוגע לנישואים של זוגות מאותו המין גם בבוליביה, הונדורס, פנמה, פרגוואי (להכרת נישואים שנערכו מחוץ למדינה), ופרו, מדינות הנמצאות בסמכותו של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם.
אוסטרליה הפכה למדינה השנייה ביבשת אוקיאניה שהפכה נישואים חד-מיניים לחוקים (לאחר ניו זילנד) כאשר הפרלמנט האוסטרלי העביר הצעת חוק בנושא ב-7 בדצמבר 2017. הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית ב-8 בדצמבר ונכנסה לתוקף ב-9 בדצמבר 2017. החוק הסיר את האיסור על נישואים חד-מיניים שהיה קודם לכן.
אותה חקיקה התירה גם נישואים חד-מיניים בכל השטחים החיצוניים של אוסטרליה.
ונואטו אינה מכירה באיגודים חד-מיניים או נישואים מאותו המין.
ביוני 2014 דנה הוועדה לחוקי ונואטו בנושא נישואים חד-מיניים, וציינה את ההתפתחויות במדינות היבשת אוסטרליה השכנה וניו זילנד.
הנציבות ציינה כי חוק הנישואים אינו אוסר על הכרתם של נישואים חד-מיניים (וגם לא זה מאפשר אות קיומם במפורש).
כמו כן, נקבע כי לגליזציה של נישואים חד-מיניים תאפשר לאנשי קהילת הלהט"ב "להגשים את זהותם המינית או את נטייתם המינית ללא דיכוי או חשש שיעמידו אותם לדין", אך נמצא כי ההתנגדות הדתית ללגליזציה תהיה גבוהה.
ב-14 במאי 2012, הצהירה חברת הפרלמנט, לואיזה וול, ממפלגת הלייבור כי תגיש את הצעת חוק לתיקון הנישואים (הגדרת הנישואים), שתאפשר לזוגות חד-מיניים להינשא.
הצעת החוק עברה את הקריאה הראשונה והשנייה ב-29 באוגוסט 2012 וב-13 במרץ 2013, בהתאמה.
הצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית מהמושל הכללי ב-19 באפריל ונכנסה לתוקף ב-19 באוגוסט 2013.
חוק הנישואים הניו זילנדי חל רק על מדינת ניו זילנד ושטח חסות רוס ביבשת אנטארקטיקה.
לטריטוריה הקשורה של ניו זילנד, טוקלאו והמדינות הקשורות אליה, איי קוק וניואה, יש חוקי נישואים משלהם והן אינן מקיימות או מכירות בנישואים חד-מיניים נכון ליולי 2021.
חוקת פלאו מגדירה את הנישואים בין גבר לאישה בלבד.
איסור הנישואים של זוגות מאותו המין נוסף לחוקה בשנת 2008 בין 22 התיקונים שהועברו במהלך משאל ה-4 בנובמבר 2008.
בשנים האחרונות החלו מהלכים לביטול איסור החוקה לנישואים חד-מיניים.
ביולי 2019, בתשובה לשאלה במסיבת עיתונאים שבועית על מחשבותיו בנושא, אמר הנשיא טומי רמנגסו ג'וניור כי הוא תומך במחיקת האיסור, ואמר כי הוא מאמין בשוויון מלא, ומיתג אותו כמפלה באומרו, "מי ששונה לא אומר שהם צריך להיות אזרח ממדרגה שנייה, או שהוא לא יכול לתרום לקהילה.
לכן אני רוצה להבהיר שאני לא מאמין בתיקון החוקתי שקידם אפליה.
אני רוצה שיהיה מתועד שאני תומך בזכויות של כל אדם, כל פלואן, שיתייחסו אליו באופן שווה...
בואו נתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד.
זה לא יהיה חיובי עבורנו ברמת האו"ם כמגמה ברחבי העולם אשר נפתחת לזכויות הפרט הללו, ואנו במקום לוקחים צעד אחורה".
רמנגסאו סיים את הצהרותיו במשפט, "כל עוד הם מאמינים באלוהים כמו כולם, אנו יכולים להתייחס זה לזה בכבוד ובכבוד".
פעילים מקומיים מחאו כפיים לתגובותיו וכינו זאת "מעשה מפתיע ומתקדם מאוד".
מאז 1 בינואר 2010, זוגות חד-מיניים באוסטריה הורשו להיכנס לשותפויות רשומות.
בדצמבר 2015 דחה בית המשפט לעניינים מנהליים בווינה תיק הקובע איסור על נישואים חד-מיניים.
התובעים ערערו לבית המשפט החוקתי, אשר ביטל את האיסור בטענה כי אינו חוקתי ב-5 בדצמבר 2017, החל מ-1 בינואר 2019. בית המשפט החליט בנוסף כי איגודים אזרחיים יהיו פתוחים הן עבור בני אותו המין והן עבור אנשים אחרים - זוגות מין מאותו תאריך ואילך.
סעיף 51 לחוקה האוקראינית מגדיר את הנישואים כאיגוד מרצון בין גבר לאישה.
לא קיימת הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים, ואין הכרה מוגבלת יותר לזוגות חד-מיניים.
ב-23 בנובמבר 2015 אישרה הממשלה תוכנית פעולה ליישום האסטרטגיה הלאומית לזכויות אדם עד שנת 2020, הכוללת את ההבטחה לנסח הצעת חוק ליצירת שותפויות אזרחיות רשומות לזוגות חד-מיניים עד 2017 בין היתר.
עם זאת, בתחילת 2018, משרד המשפטים הצהיר כי "לא ניתן ליישם פיתוח והגשת טיוטה לחוק בנושא לגליזציה של שותפות אזרחית רשומה באוקראינה" בגלל "פניות רבות מהמועצות האזוריות, המועצה.
של כנסיות וארגונים דתיים אחרים".
ביוני 2018 אישר משרד המשפטים כי נכון להיום "אין כל עילה משפטית" לנישואים חד-מיניים ולשותפויות אזרחיות באוקראינה של זוגות חד-מיניים.
באיטליה, הערים בולוניה, נאפולי ופאנו החלו להכיר בנישואים חד-מיניים אשר נעשו בתחומי שיפוט אחרים ביולי 2014, ואחריהן אמפולי, פורדנוה, אודינה וטריאסטה בספטמבר, ופירנצה., פיומבינו, מילאנו ורומא באוקטובר, ועל ידי באגריה בנובמבר.
עם זאת, מועצת המדינה האיטלקית ביטלה את הנישואים הללו באוקטובר 2015 בטענה כי אינם חוקיים.
ב־25 בפברואר 2016 העביר הסנאט האיטלקי הצעת חוק המתירה איגודים אזרחיים לזוגות חד-מיניים.
אותה הצעת חוק אושרה על ידי לשכת הצירים ב-11 במאי 2016. נשיא איטליה חתם על החוק בחוק ב-22 במאי 2016 והחוק נכנס לתוקף ב-5 ביוני 2016.
ביום 31 בינואר 2017 קבע בית המשפט העליון לקסציה באיטליה כי ניתן להכיר במלואם בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוץ למדינה, כאשר לפחות אחד משני בני הזוג הוא אזרח במדינות האיחוד האירופי בהן נישואים חד-מיניים הם חוקיים.
נישואים חד-מיניים הונהגו באיסלנד באמצעות חקיקה שקבעה הגדרה נייטרלית מגדרית לנישואים שהונהגה על ידי ממשלת הקואליציה של הברית הסוציאל-דמוקרטית ותנועת השמאל הירוק.
החקיקה הועברה פה אחד על ידי הפרלמנט האיסלנדי ב-11 ביוני 2010, ונכנסה לתוקף ב-27 ביוני 2010, והחליפה מערכת קודמת שהיוותה רק שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים.
ראש הממשלה יוהנה סיגורדרדוטיר בין השנים 2009–2013 ובת זוגה היו בין הזוגות החד-מיניים הנשואים הראשונים במדינה.
לפני החלתם של נישואים חד-מיניים באירלנד, החוק לשותפות אזרחית ולזכויות וחובות מסוימות של מגורים משותפים לשנת 2010 אפשר לזוגות מאותו המין להיכנס לשותפויות אזרחיות.
החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2011 והעניק לזוגות חד-מיניים זכויות ואחריות הדומות לאלה שנישואים אזרחיים, אך לא שוות.
ב-22 במאי 2015 קיימה אירלנד משאל עם שהציע להוסיף לחוקה האירית: "ניתן לכרות נישואים על פי חוק על ידי שני אנשים ללא הבחנה במינם".
ההצעה אושרה וב-29 באוגוסט 2015, נשיא אירלנד, מייקל היגינס, חתם על תוצאת משאל העם באותו החודש, ואירלנד הפכה למדינה הראשונה בעולם שאישרה נישואים חד-מיניים במשאל ארצי.
נישואים חד-מיניים זכו להכרה חוקית באירלנד ב-16 בנובמבר 2015.
נישואים חד-מיניים או איגודים אזרחיים אינם מוכרים כיום באלבניה.
אף על פי שראש הממשלה סאלי ברישה הודיע ביולי 2009 כי מועצת השרים תדחוף להצעת חוק להכרה בנישואים בין בני זוג מאותו מין אשר לדבריו, הצעת החוק כבר הובאה לפרלמנט של אלבניה.
החוק נגד אפליה על רקע נטייה מינית המוצע, שאושר פה אחד ב-4 בפברואר 2010, לא התייחס לנישואים חד-מיניים.
ארגונים לזכויות הומוסקסואלים שיבחו את החוק החדש אך אמרו כי הם מקווים כי ברישה יעמוד בסופו של דבר על הבטחתו על לגליזציה של נישואים חד-מיניים.
איגלי טוטוזאני, עו"ד העם (המשרד האלבני של היועמ"ש, גוף המייעץ לצדק לציבור), הודיע באוקטובר 2013 כי הוא יערוך הצעת חוק לפרלמנט לדיון על שינויים בקוד המשפחתי שיאפשר הכנסת נישואים חד-מיניים.
בשנת 2017 הודיע קריסטי פינדר, מנכ"ל קבוצת הלהט"ב האלבנית "PRO LGBT" כי ארגונו יגיש תביעה בבקשה להכרה באיגודים חד-מיניים.
באפריל 2018 פרקליטת העם החדשה, ארינדה בלנקה, יצאה לתמיכה בנישואים חד-מיניים והתחייבה לתמוך בזכויות להט"ב, אך נכון לשנת 2020 לא קרה שום שינוי, כאשר פעילי להט"ב מתחו ביקורת על חוסר המעש של הממשלה.
ביוני 2020 ציינה הנציבות האירופית נגד גזענות ואי-סובלנות כי היעדר הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים "עלולה להוביל לצורות שונות של אפליה ויש לתקנן", והמליצה לפרלמנט של אלבניה להעביר חקיקה המספקת הכרה משפטית של שותפויות חד-מיניות.
מאז 2005, זוגות חד-מיניים יכלו לרשום את השותפות שלהם בשם "איחוד יציב של זוג" באנדורה.
ב-21 באפריל 2009 הודיע ז'אומה ברטומאו קסאני, מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כי המפלגה תדחף לדיון בנושא נישואים חד-מיניים באנדורה אם תנצח בבחירות 2009. הסוציאל-דמוקרטים ניצחו בבחירות וברטומאו הפך לראש ממשלה ב-5 ביוני 2009, אך לא ננקטה שום פעולה לאחר מכן כדי להכשיר נישואים חד-מיניים.
בינואר 2013 העניקה מועצת המשפט העליון של אנדורה לצדק לקבצת ביטוח לאומי לחואן גרסיה פרז, שהתחתן עם בעלו המנוח בספרד, אך מעולם לא הגיש בקשה למעמד של שותפות פנים באנדורה.
הנישואים החד-מיניים הראשונים אשר הוכרו באנדורה התרחשו בשגרירות צרפת באנדורה לה ולה בנובמבר 2013. הנישואים נערכו על פי החוק הצרפתי, שכן צרפת אישרה נישואים חד-מיניים מוקדם יותר באותה שנה.
ב-31 במרץ 2014, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הציגה הצעת חוק להכנת נישואים חד-מיניים.
ב-29 במאי 2014 הצעת החוק נדחתה על ידי המועצה הכללית.
תומכי הצעת החוק אספו כ-3,000 חתימות לתמיכת נישואים חד-מיניים, שהגישו בפני המועצה (עם אוכלוסייה של כ-77,386 בכלל המדינה נכון ל-2021).
ב-2 ביוני 2014, בעקבות הודעה מוקדמת יותר, הציגה מפלגת הדמוקרטים למען אנדורה הצעת חוק לאיחוד אזרחי בפני המועצה הכללית במקום נישואים.
הצעת החוק המוצעת תקים איגודים אזרחיים השווים לנישואים בכל פרט לשם, ותעניק גם לזוגות חד-מיניים אימוץ משותף.
ב-27 בנובמבר 2014 הצעת החוק הועברה להצבעה.
ב-24 בדצמבר, הצעת החוק פורסמה בכתב העת הרשמי, לאחר פרסום הודעתו של הנסיך-שותף פרנסואה הולנד, משום שנדרשה חתימת אחד משני הנסיכים המשותפים להעברתה.
הוא נכנס לתוקף ב-25 בדצמבר.
קבוצות זכויות להט"ב מקומיות, בראשות קרלס פריאה, גינו את חוק האיחוד האזרחי כמפלה ומלא ליקויים משפטיים.
הקבוצות הציעו צעדים משפטיים להשגת הזכות לנישואים.
ב-10 במרץ 2020, שלוש מפלגות שהקימו את הקואליציה השלטונית, הדמוקרטים, המפלגה הליברלית והאזרחים המחויבים, הציגו את טיוטת הצעת החוק להתרת נישואים חד-מיניים.
הצעת החוק הובאה בפני המועצה הכללית ב-24 בנובמבר 2020. ב-17 בדצמבר, לאחר התייעצות ציבורית, פרסמה הממשלה את אישור הצעת החוק.
הצעת החוק נמצאת כעת בהתייעצות ציבורית עד 16 בספטמבר 2021, בעקבות מספר הארכות ותכלול "נישואים קנוניים" המבוצעים על ידי הרשויות הדתיות ו"נישואים אזרחיים".
אסטוניה הכירה הסכם נישואי חוזה מאז 1 בינואר 2016 בכך שהיא מאפשרת לזוגות חד-מיניים לחתום על הסכם משותף ובכך הפכה למדינה הראשונה לשעבר הסובייטית שעשתה זאת.
בנוסף, בדצמבר 2016 הוכרו על ידי בית משפט נישואים חד-מיניים שנערכו בשוודיה ונרשמו במרשם האוכלוסין.
בספטמבר 2018, לאחר פסק דין של בית הדין האירופי לצדק, קבע בית משפט באסטוניה כי יש להתייחס לזוגות חד-מיניים באותה צורה כמו לזוגות אחרים במתן היתרי תושבות שאושר על ידי בית המשפט העליון ביוני 2019.
במאי 2023, אושר חוק המאפשר נישואים של בני אותו מין ובכך הפכה אסטוניה למדינה הפוסט סובייטית הראשונה שמתירה נישואים חד מיניים באופן מלא.
החוק עתיד להיכנס לתוקפו ב-1 בינואר 2024.
בולגריה אינה מכירה בשום סוג של איגודים חד-מיניים.
נושאי הנישואים החד-מיניים, שותפויות רשומות חד-מיניות, אימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים נדונו לעיתים קרובות בשנים האחרונות.
חוקת בולגריה מגדירה את הנישואים כאיחוד בין גבר לאישה, ולמעשה אוסרת על לגליזציה של נישואים חד-מיניים.
רק נישואים אזרחיים מוכרים על פי החוק בבולגריה.
בשנים 2008 ו-2009 התקיימו דיונים רבים בכמה תחנות טלוויזיה לאומיות בנושא שותפויות רשומות בהשתתפות פוליטיקאים, מנהיגים דתיים, פעילים הומואים ואנשים אחרים.
החל מאפריל 2009 התקיים דיון על הכנסת שותפויות רשומות חד-מיניות בבולגריה.
הממשלה הציעה לאספה הלאומית להצביע בעד קוד המשפחה החדש, שהיה אמור לכלול שותפויות רשומות.
איגודים אלה לא היו פתוחים לזוגות חד-מיניים.
עם זאת, ב-16 ביולי 2008 הציעה הוועדה להגנה מפני אפליה בבולגריה להרחיב את הזכות לשותפויות רשומות גם לזוגות חד-מיניים.
הכנסייה הקתולית הודיעה לאחר מכן על התנגדותם להכרה בשותפויות רשומות, והביעה חשש שהכרה משפטית רשומה בשותפויות רשומות הן לזוגות מינים שונים והן לזוגות חד-מיניים "תחליש ותסכן את מוסד הנישואים".
חלק מהמתנגדים הצהירו עוד כי קוד המשפחה יאפשר לגליזציה של גילוי עריות ופוליגמיה למרות טיוטת הקוד האוסרת במפורש על שניהם.
לבסוף, ב-12 ביוני 2009, לאחר שנתיים של דיונים, קוד המשפחה החדש הועבר ללא הסעיף על שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים.
בשנת 2012 החלו שוב דיונים בשאלה האם על קוד המשפחה להכיר בשותפויות רשומות, ולהעניק לזוגות מגורים מספר זכויות העומדות לזוגות נשואים, כולל הזכות לאמץ, זיכויים משותפים ומתן הסכמה לטיפול רפואי.
המתנגדים טענו כי לגליזציה של שותפויות רשומות "תחליש" את הנישואים, שהיא מנוגדת למוסר של בולגריה וכי היא "תבלבל" ילדים, ואילו התומכים טענו כי היא תגן על משפחות שבוחרות שלא להתחתן, כמו גם על ילדים במשפחות כאלה.
על פי המכון הלאומי לסטטיסטיקה, כ-59% מכלל הילדים הבולגרים שנולדו בשנת 2012 נולדו להורים לא נשואים.
החוקה הבולגרית אוסרת על הכרה בנישואים חד-מיניים.
לפיכך, הדרך היחידה להכשיר נישואים חד-מיניים בבולגריה היא תיקון החוקה, המחייבת רוב של שני שלישים בפרלמנט בשלוש הזדמנויות.
בשנת 2017, זוג נשים בולגרי, לילי באבולקובה ודרינה קוילובה, שנישאו בממלכה המאוחדת, הגישו תביעה על מנת להכיר בנישואיהם.
בית המשפט לעניינים מנהליים בסופיה דחה את עניינם בינואר 2018. עם זאת, קבוצת עורכי דין מארגון הלהט"ב דייסטווי הגישה ערעור על ההחלטה, והחלה באיסוף חתימות פומביות בתמיכה לתביעת בנות הזוג.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל בולגריה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי.
בית המשפט קבע כי מדינות חברות באיחוד האירופי רשאיות לבחור אם לאפשר נישואים חד-מיניים, אך אינן יכולות לפגוע בחופש המגורים של אזרח האיחוד האירופי ובן זוגם.
יתר על כן, בית המשפט קבע כי המונח "spouse" (בן/בת זוג) הוא נייטרלי מגדרית, וכי אין זה מרמז בהכרח על אדם מהמין השני.
בהסתמך על פסק הדין, בית משפט בסופיה העניק לזוג חד-מיני את הזכות להתגורר בבולגריה ב-29 ביוני 2018. בני הזוג, אישה אוסטרלית ובת זוגה הצרפתייה, נישאו בצרפת בשנת 2016, אך לא קיבלו תושבות בבולגריה בשנה.
מאוחר יותר כשניסו לחדש את מעמד התושבות שלהם, אשר הוענק בעבר על פי הנחיית הניידות של האיחוד האירופי.
בינואר 2019 הגישו גורמי הגירה בולגרים ערעור על ההחלטה.
עם זאת, ב-25 ביולי 2019, בית המשפט לעניינים מנהליים עליון בבולגריה אישר את פסיקת בית משפט.
עורכת הדין של בנות הזוג, דניצה ליובנובה, אמרה כי המהלך יכול להיות צעד ראשון חשוב לקראת לגליזציה של נישואים חד-מיניים בבולגריה.
בבוסניה והרצגובינה אין הכרה משפטית בזוגות חד-מיניים ברמה הלאומית או תת-לאומית, הפדרציה של בוסניה והרצגובינה ורפובליקה סרפסקה, מגבילות את הנישואים לזוגות מיניים אחרים, כפי שנקבע בקודים המשפחתיים שלהן.
ב-19 באוקטובר 2018 אימצה הפדרציה של בוסניה והרצגובינה (FBiH) בקשה ללגליזציה של איגודים אזרחיים "הפריט האמור היה על סדר היום של הישיבה והוא אומץ באותה צורה בה הוצע", אמר ראש ממשלת FBiH, פאדיל נובאליץ'.
הממשלה אמורה להקים כעת קבוצת עבודה לניתוח ההצעה, שתצטרך להיות מאומצת מאוחר יותר על ידי הפרלמנט.
בלגיה הפכה למדינה השנייה בעולם שהכירה חוקית בנישואים חד-מיניים כאשר הצעת חוק שהועברה על ידי הפרלמנט הפדרלי הבלגי נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2003.
במקור, בלגיה התירה את הנישואים של זוגות זרים חד-מיניים רק אם מדינת מוצאם התירה גם איגודים אלה, אולם חקיקה שנחקקה באוקטובר 2004 אפשרה לכל זוג להתחתן אם לפחות אחד מבני הזוג התגורר במדינה לפחות שלושה חודשים.
לפני החלת לגליזציה של נישואים חד-מיניים, גרמניה הייתה אחת המדינות הראשונות שחוקקו שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים, אשר סיפקו את מרבית זכויות הנישואים.
החוק נכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2001, והמעשה תוקן בהדרגה בהזדמנויות הבאות כדי לשקף את פסיקות בתי המשפט שהרחיבו את זכויותיהם של שותפים רשומים.
הצעת חוק המכירה בנישואים עברה בבונדסטאג ב-30 ביוני 2017 הצעת החוק נחתמה על ידי נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר ב-20 ביולי ונכנסה לתוקף ב-1 באוקטובר 2017.
ב-25 במאי 1989, דנמרק הפכה למדינה הראשונה שהכירה באופן חוקי בשותפויות רשומות בין זוגות חד-מיניים.
שותפות רשומה הייתה זהה לנישואים אזרחיים, אך לא נתפסה כנישואים בעיני הכנסיות.
ב-7 ביוני 2012 אישר הפולקטינג (הפרלמנט הדני) חוקים חדשים הנוגעים לנישואים אזרחיים ודתיים חד-מיניים.
חוקים אלה אפשרו לזוגות חד-מיניים להתחתן בכנסיית דנמרק.
החוקים קיבלו הסכמה מלכותית ב-12 ביוני ונכנסו לתוקף ב-15 ביוני 2012.
ב-26 במאי 2015, גרינלנד, אחת משתי מדינות אחרות בנות בממלכת דנמרק, העבירה פה אחד חוק המתיר נישואים חד-מיניים.
הזוג מאותו המין הראשון שהתחתן בגרינלנד התחתן ב-1 באפריל 2016, ביום כניסת החוק לתוקף.
ב-29 באפריל 2016, איי פארו, המדינה השנייה השייכת לממלכה, העבירה הצעת חוק ללגליזציית נישואים חד-מיניים.
החוק נדרש לאשרור בפרלמנט הדני, אשר סיפק אותו ב-25 באפריל 2017. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביולי 2017.
נישואים חד-מיניים ברחבי האיחוד האירופי אושרו באוסטריה, בלגיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, לוקסמבורג, מלטה, הולנד, פורטוגל, ספרד ושוודיה.
איגודים אזרחיים חד-מיניים אושרו באוסטריה, בלגיה, קרואטיה, קפריסין, צ'כיה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איטליה, לוקסמבורג, הולנד וסלובניה.
בגרמניה, שותפויות חיים רשומות היו חוקיות בין השנים 2001 לשנת 2017. עם זאת, איגודים אזרחיים קיימים / שותפויות חיים רשומות עדיין מוכרים בכל המדינות הללו.
עם זאת, בניגוד למדינות אשר הכירו במשך השנים בזוגיות חד-מינית המדינות: בולגריה, קרואטיה, הונגריה, לטביה, ליטא, פולין וסלובקיה הגדירו את הנישואים בשטחיהן באופן חוקתי רק בין גבר לאישה.
החוק של האיחוד האירופי (הוראת זכויות האזרח 2004/38 / EC) מחייב את המדינות חברות אשר חוקקו שותפויות חד-מיניות להכיר זו בזו בשותפויות לצורך חופש תנועה.
הפרלמנט האירופי אישר דו"ח הקורא להכרה הדדית.
על פי הפסיקה של בית הדין האירופי לצדק המבוססת על הוראת המסגרת לשוויון בעבודה, יש להעניק לעובדים בשותפות אזרחית עם בן / בת זוגן מאותו המין את אותן הטבות כמו אלה המוענקות לעמיתיהם בנישואיהם, כאשר לא ניתן לבצע נישואים זוגות מיניים בשטח המדינה.
בית המשפט קבע עיקרון זה בשנת 2008 בכל הנוגע לשותפות חיים רשומה בגרמניה.
בדצמבר 2013 אישר בית המשפט זאת בפרשה בכל הנוגע לברית הסולידריות האזרחית הצרפתית, שהיא נחותה משמעותית מנישואים מאשר שותפות חיים רשומה בגרמניה.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע, במקרה מרומניה, כי בתנאים הספציפיים של הזוג המדובר, לזוגות חד-מיניים נשואים קיימות זכויות תושבות זהות לזוגות נשואים אחרים במדינות האיחוד האירופי, אפילו אם אותה מדינה אינה מתירה או מכירה בנישואים חד-מיניים.
הולנד הייתה המדינה הראשונה שהרחיבה את חוקי הנישואים גם לזוגות חד-מיניים, בעקבות המלצת ועדה מיוחדת שמונתה לחקור את הנושא בשנת 1995. הצעת חוק נישואים חד-מיניים עברה בבית הנבחרים והסנאט בשנת 2000, ונכנסה לתוקף ב-1 באפריל 2001.
באיי הולנד הקריבית בהם בונייר, סנט אוסטטיוס וסאבא, נישואי זוגות חד-מיניים הם חוקים.
חוק המאפשר לזוגות חד-מיניים להינשא בעיריות אלה עבר ונכנס לתוקף ב-10 באוקטובר 2012. מדינות הקריביים ארובה, קוראסאו וסנט מארטן, המהוות חלק מממלכת הולנד, אינן מקיימות נישואים חד-מיניים אלא מחויבות להכיר בנישואים חד-מיניים אשר התקיימו בהולנד.
איגודים אזרחיים חוקיים בארובה מאז אוקטובר 2016. הצעת חוק להתרת נישואים חד-מיניים נמצאת בבחינת הפרלמנט בקוראסאו.
מאז 2005 הורשו זוגות חד-מיניים להיכנס לשותפויות אזרחיות, איחוד נפרד המספק את ההשלכות המשפטיות של הנישואים.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים בכל חלקי הממלכה המאוחדת.
מכיוון שנישואים הם עניין חקיקתי, חלקים שונים בממלכה הכשירו נישואים חד-מיניים בזמנים שונים.
באנגליה ובויילס מאז מרץ 2014, בסקוטלנד מאז דצמבר 2014, ובצפון אירלנד מאז ינואר 2020.
החקיקה להתרת נישואים חד-מיניים באנגליה ובויילס הועברה על ידי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת ביולי 2013 ונכנסה לתוקף ב-13 במרץ 2014. תיעוד הנישואים החד-מיניים הראשונים התקיימו ב-29 במרץ 2014.
החקיקה להתרת נישואים חד-מיניים בסקוטלנד הועברה על ידי הפרלמנט הסקוטי בפברואר 2014 ונכנסה לתוקף ב-16 בדצמבר 2014. טקסי הנישואים החד-מיניים הראשונים לזוגות חד-מיניים שהיו בעבר בשותפויות אזרחיות התרחשו ב-16 בדצמבר.
טקסי הנישואים החד-מיניים הראשונים לזוגות שאינם שותפים אזרחיים התרחשו ב-31 בדצמבר 2014.
החקיקה להתרת נישואים חד-מיניים בצפון אירלנד הועברה על ידי הפרלמנט של בריטניה (מכיוון שהאסיפה בצפון אירלנד הושעתה) ביולי 2019 ונכנס לתוקף ב-13 בינואר 2020. טקס הנישואים הראשון התקיים ב-11 פברואר 2020.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים ב-9 מתוך 14 השטחים הבריטיים שמעבר לים.
נישואים חד-מיניים הם חוקיים בשטחי חסות של הכתר הבריטי.
מגורים משותפים לא רשומים מוכרים בהונגריה מאז שנת 1996. היא חלה על כל זוג שחי יחד כולל זוגות חד-מיניים.
החוק מעניק זכויות והטבות מוגדרות לשני אנשים החיים יחד.
מגורים משותפים לא רשומים מוגדרים בקוד האזרחי כ"שני אנשים החיים יחד מחוץ לנישואים בקהילה רגשית וכלכלית באותו בית, ובלבד שאף אחד מהם אינו עוסק בנישואים או בשותפות עם אדם אחר, רשום או אחר, וכן שהם לא קשורים בקו ישיר, והם לא אחים".
ירושה אפשרית רק עם צוואה, וקצבת אלמנות זמינה עבור זוגות המגוררים חיים במעלה 10 שנים.
בפברואר 2009 אישר הפרלמנט גרסה שונה של הצעת החוק.
מאז 1 ביולי 2009, זוגות חד-מיניים יכולים להיכנס לשותפויות רשומות.
החוק נותן את אותן הזכויות לשותפים רשומים כמו לבני זוג למעט אימוץ, רבייה בסיוע או לקיחת שם משפחה.
ב-1 בינואר 2012 נכנסה לתוקף חוקה חדשה, שנחקקה על ידי הפרלמנט בשנת 2011, המגבילה את הנישואים לזוגות אשר אינם הטרוסקסואלים ולא הכילה שום ערבויות להגנה מפני אפליה בגלל נטייה מינית.
עם זאת, אפליה על רקע נטייה מינית נותרה אסורה באמצעות פרשנות להוראת האפליה הכללית בחוקה, כמו גם על ידי החוק לטיפול שוויוני.
ב-29 ביוני 2015 הציג סגן גבור פודור מהמפלגה הליברלית תיקון לחוקה להגדרת הנישואים כאיחוד של שני אנשים אשר נדחתה על ידי ועדת המשפטים של הפרלמנט ב-26 באוקטובר 2015.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל הונגריה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי.
בפברואר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בבודפשט כי על הונגריה להכיר בנישואים חד-מיניים שנערכו מחוצה לה כשווים לשותפויות רשומות.
בדצמבר 2015 אישר הפרלמנט היווני חוק המתיר נישואים אזרחיים לזוגות חד-מיניים.
החוק נחתם על ידי נשיא יוון, פרוקופיס פבלופולוס, ופורסם בכתב העת הממשלתי ב-24 בדצמבר 2015. הוא נכנס לתוקף עם פרסומו.
הסכם החיים המשותף בין בני זוג חד-מיניים הראשון נערך באתונה ב-25 בינואר 2016 על ידי ראש העיר ג'ורגוס קמיניס.
עד לאותה שנה היו נהוגים נישואים דתיים בלבד במדינה בדומה לזה הנהוג בישראל.
בשנת 2008, ארגון זכויות הלהט"ב "OLKE" הודיע על כוונתו לתבוע עיריות ביוון המסרבות להתיר לזוגות חד-מיניים להינשא, והצביעה על פרצה בחוק משנת 1982 שהפכה חוקי נישואים אזרחיים בין "אנשים", ללא התייחסות למין.
ב-3 ביוני 2008, ראש עיריית טילוס, אנסטסיוס אליפריס, חיתן שני זוגות חד-מיניים, לסביות והומוסקסואלים, תוך ציון הפרצה החוקית.
הוא ספג ביקורת קשה על ידי אנשי דת מתוך כנסיית יוון, שבעבר התנגדו גם להכנסת נישואים אזרחיים הטרוסקסואליים, הכוונה המקורית של החוק מ-1982 אולם לדבריו, לא היה בכוונתו לבטל את הנישואים.
גורמים שמרנים ממשלתיים הגישו בקשה לבית המשפט לבטל את שני הנישואים החד-מיניים, לצד הפגנות ומחאות בקרב קהילת הלהט"ב.
ב-5 במאי 2009 קבע בית המשפט קמא ברודוס כי הנישואים אינם תקפים, אולם הזוגות ערערו על פסק הדין.
דיון בתיק של בית הדין לערעורים נערך ב-14 בינואר 2011. בית המשפט נתן החלטה לפסילת הנישואים ב-14 באפריל 2011. ב-30 בנובמבר 2017 אושר פסק דין זה על ידי בית המשפט העליון.
הזוגות הודיעו כי בכוונתם לתבוע את יוון בפני בית הדין האירופי לזכויות אדם.
ב-10 ביוני 2019 הצהיר ראש הממשלה, אלכסיס ציפראס, כי הנישואים החד-מיניים יהפכו לחוקיים אם מפלגתו, סיריזה, תזכה בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-7 ביולי 2019. עם זאת, מפלגתו לא נבחרה מחדש לשלטון.
בפברואר 2024 אישר הפרלמנט היווני הצעת חוק המתירה נישואים חד מיניים.
הפרלמנט בלוקסמבורג אישר הצעת חוק לחוק נישואים חד-מיניים ב-18 ביוני 2014. החוק פורסם בכתב העת הרשמי ב־17 ביולי ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2015.
ב-15 במאי 2015 התחתן ראש הממשלה הגאה, קסאבייה בטל, עם בן זוגו גוטייה דסטניי, איתו היה בשותפות אזרחית מאז שנת 2010. בכך הפכה לוקסמבורג למדינה הראשונה באיחוד האירופי שמהווה מדינה עם ראש ממשלה גאה הנמצא בנישואים חד-מיניים, והשנייה באירופה.
ב-27 במאי 2016 ביטל בית המשפט החוקתי של לטביה החלטת בית משפט מנהלי שסירבה לבקשה לרישום נישואים חד-מיניים במדינה.
דוברת העיתונות של בית המשפט העליון אמרה כי בית המשפט מסכים עם בית המשפט לעניינים מינהליים כי התקנות הנוכחיות אינן מאפשרות לבצע נישואים חד-מיניים באופן חוקי בלטביה, אך עם זאת, צריך לשקול את העניין בהקשר אם לא לנישואים, לפחות לרישום שותפות משפחתית.
יתר על כן, אי אפשר היה להגיע למסקנה האם זכויות המבקשים נפגעו או לא, אלא אם כן תביעתם תתקבל ותיבחן באופן ראוי.
בית המשפט העליון יחליט כעת אם הסירוב היה מפר את החוקה הלטבית ואת האמנה האירופית לזכויות אדם.
ב-5 ביוני 2018, בית הדין האירופי לצדק (ECJ) קבע כי על מדינות חברות באיחוד האירופי (כולל לטביה) להכיר בחופש התנועה ובזכויות התושבות של בני זוג מאותו המין, בתנאי שבן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי.
יתר על כן, בית המשפט קבע כי המונח "בן / בת זוג" הוא נייטרלי מגדרי, וכי אין זה מרמז בהכרח על אדם מהמין השני.
ממשלת לטביה והמשרד לענייני אזרחות והגירה עוקבים אחר הוראות זו.
לפחות זוג אחד מאותו המין, נכון ליוני 2018, קיבל אישור שהייה עבור השותף הלא לטבי.
ליטא אינה מכירה בנישואים חד-מיניים או בשותפויות אזרחיות אלא רק בין זוגות הטרוסקסואלים של גבר ואישה.
בפרלמנט תלויה ועומדת הצעת חוק להכרה בזוגות לא נשואים (כולל זוגות חד-מיניים).
בשנת 2011 קבע בית הדין החוקתי של ליטא כי המשפחה אינה נובעת אך ורק מנישואים, ופותחת אפשרות לשותפויות או צורות אחרות של הכרה משפטית בהם זוגות חד-מיניים.
מתוך שמונת המועמדים שהתמודדו בבחירות לנשיאות 2019, חמישה הביעו תמיכה בשותפויות רשומות (בהם המנצח גיטנאס נאוסדה).
שלושת האחרים הביעו תמיכה בזכויות מוגבלות (כגון ירושה, רכוש משותף וכו'), תוך שהם מצהירים על התנגדותם לנישואים חד-מיניים.
ב-25 במרץ 2015 הציגו תשעה מחברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והתנועה הליברלית הצעת חוק לשותפות אזרחית.
ראש הממשלה ומנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית אלגירדאס בוטקביצ'יוס הביעו את התנגדותם להצעת החוק.
ב-6 במאי 2015 הוועדה לעניינים משפטיים הודיעה כי הם אינם יכולים למצוא חסמים חוקתיים לשותפויות אזרחיות חד-מיניות.
הצעת החוק לא הושבעה ונדחתה בסוף כהונתו של הפרלמנט בנובמבר 2016. הצעה חוק דומה הוצגה על ידי סגני התנועה הליברלית ב־30 במאי 2017 אך נדחתה בקריאה ראשונה ב-15 ביוני 2017.
בשנת 2017, איגוד החקלאים והירוקים הליטאי ואיחוד המולדת הציעו הצעת חוק להקמת "הסכמי חיים משותפים" כחלופה לשותפויות אזרחיות.
החקיקה המוצעת תבטיח לזכויות ביקור בבית חולים ולזכות לרשת רכוש של שותף.
אחד ממחברי ההצעה אמר כי "הפרויקט הרשום שלנו יתרום למעשה לבהירות משפטית, ויסדיר זכויות קניין וכמה יחסים שאינם קשורים בקניין בין אנשים החיים ביחד וכן יסייע במניעת השלכות שליליות עם פירוק החיים המשותפים".
ההצעה, שעליה זכו לביקורות מצד קבוצות זכויות להט"ב, קובעת במפורש כי השותפים השותפים להיכנס להסכם אינם מתכוונים ליצור יחסי משפחה.
ההצעה אושרה באופן ראשוני ב-31 במאי 2017 ונשלחה לבדיקה נוספת.
ב-25 באוקטובר 2017 הודיעה ממשלת ליטא על תמיכתה בהצעת החוק.
בפברואר 2018 פסק בית המשפט המחוזי בבודפשט כי על הונגריה להכיר בנישואים חד-מיניים שנערכו בחו"ל כשווים לשותפויות רשומות.
ב-11 בינואר 2019 קבע בית המשפט העליון במדינה בהתאם לפסק הדין, כי על ליטא להעניק זכויות תושבות לשותפים מאותו המין של אזרחי האיחוד האירופי.
ב-14 בפברואר 2018, כשהופיע בעצרת להט"ב בווילנה, קרא ראש הממשלה, סאוליוס סקוורניאליס, להכיר בשותפויות חד-מיניות.
בדצמבר 2020 אמר חבר הפרלמנט תומאס רסקביביוס ממפלגת החירות כי ממשלת ליטא תגיש הצעת חוק לשותפויות אזרחיות במרץ 2021. הצגת החוק הייתה תנאי ליצירת הקואליציה השלטונית.
בשנת 2001 החלה הרשימה החופשית, אחת משלוש המפלגות הפוליטיות בליכטנשטיין, לעבוד על טיוטה לחוק שותפות חד-מינית.
הטיוטה התקבלה ונמסרה לממשלת ליכטנשטיין.
הצעת החוק לשותפות רשומה שהוצעה נדחתה על ידי הפרלמנט בקיץ 2003. הצעה חדשה של המפלגה אומצה באוקטובר 2007. שרת המשפטים אורליה פריק הציגה את טיוטת השותפות הרשומה באפריל 2010. ב-23 בנובמבר אישרה הממשלה את הגרסה הסופית של הצעת החוק.
ב-16 בדצמבר 2010 היא אושרה על ידי הפרלמנט בקריאה ראשונה, ב-16 במרץ ופורסמה ב-21 במרץ 2011. הארגון הדתי ווקס פופולי הודיע על כוונתו לכפות משאל עם בנושא.
על פי החוקה, לארגון היו 30 יום לאסוף לפחות 1,000 חתימות.
משאל העם נערך ב-17 וב-19 ביוני 2011 אשר במהלכו כ-68.8% מהמצביעים אישרו את החוק, שנכנס לתוקף ב-1 בספטמבר 2011.
החל מ-1 בינואר 2017, שותפים רשומים הורשו לקבל שם משותף (המקביל לשם משפחה) לזוגות נשואים.
ביוני 2017 אמרה שרת המשפטים אורליה פריק שהיא פתוחה לדיון ציבורי בנושא לגליזציה של נישואים חד-מיניים.
חבר הפרלמנט דניאל סגר ממפלגת האזרחים המתקדמים, שסייע בניסוח חוק השותפות, בירך על החלתם של נישואים חד-מיניים בגרמניה וקיווה כי ליכטנשטיין תלך בעקבותיה.
בשנת 2018, זוג הומוסקסואלי הגישו בקשה לרישיון נישואים בלשכת הרישום האזרחי.
בקשתם נדחתה על סמך ההחלטה כי זוגות חד-מיניים יכולים להיכנס רק לשותפויות ואינם יכולים להינשא כדין.
לאחר מכן הגישו תביעה לבית המשפט וטענו כי איסור הנישואים מאותו מין מפר את האמנה האירופית לזכויות אדם וחוקת ליכטנשטיין.
בית המשפט לעיניים מנהליים פסק בתחילה עבור בני הזוג אולם פסק הדין בוטל לאחר מכן בערעור על ידי בית המשפט הממלכתי (StGH) שקבע בספטמבר 2019 כי איסור נישואים חד-מיניים איננו חוקתי.
בית המשפט הגיע למסקנה כי מספר הוראות בחוק השותפות משנת 2011 היו מקפחות, בעיקר הוראותיו האוסרות על שותפים אזרחיים לאמץ את ילדיהם החורגים (מה שמכונה אימוץ ילדים חורגים).
בתגובה הודיעה הממשלה כי תעריך את הנושא לאחר "דיון מדוקדק".
נשיא המפלגה של מפלגת האזרחים המתקדמים מרקוס ווגט אמר כי המפלגה עדיין מתלבטת אם לנקוט עמדה רשמית לתמיכה בנישואים חד-מיניים.
בראיון לרדיו ליכטנשטיין בפברואר 2021 הביע הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין את תמיכתו בנישואים חד-מיניים, אך הצהיר כי הוא מתנגד לאפשר לזוגות חד-מיניים לאמץ ילדים.
מפלגות השלטון, האיחוד הפטריוטי (VU) ומפלגת האזרחים הפרוגרסיבית (PBP), היו ביקורתיות כלפי הערתו של הנסיך.
לפני הבחירות בפברואר 2021, למעלה מ-80% מהמועמדים לפרלמנט אמרו כי הם תומכים בלגליזציה של נישואים חד-מיניים.
לאחר הבחירות דיווח העיתון Liechtensteiner Vaterland כי יש "רוב איתן" כדי להכשיר נישואים חד-מיניים בפרלמנט.
ב-24 במרץ 2021 חתמו מפלגות איחוד הפטריוטיה ומפלגת האזרחים המתקדמת על הסכם קואליציוני, שהקימו את הממשלה הבאה, בעודה כוללת את המשפט, "ישתפר הביטחון המשפטי למודלים משפחתיים לא מסורתיים".
מונטנגרו מכירה במערכות יחסים חד-מיניות החל מיולי 2021. ביולי 2020 הפרלמנט העביר הצעת חוק להכרה בשותפויות חיים לזוגות חד-מיניים.
הוא נחתם בחוק ב-3 ביולי על ידי הנשיא מילו לוקאנוביץ' ויוחל החל משנת 2021.
ב-13 בנובמבר 2012, הצהיר סגן ראש הממשלה דושקו מרקוביץ' כי ממשלת מונטנגרו תכין הצעת חוק המעניקה הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים.
המשרד לזכויות אדם ומיעוטים ניסח הצעת חוק לחוק שותפויות רשומות, שתקנה חלק מהזכויות, ההטבות והאחריות של הנישואים, אך לא תכלול זכויות אימוץ.
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית והחזית הדמוקרטית הביעו התנגדות להצעה בטענה שהיא "תהרוס את הערכים הנוצריים ואת חיי המשפחה במונטנגרו".
ב-27 בדצמבר 2018 נתנה הממשלה את תמיכתה בטיוטה, אך ב-31 ביולי 2019 נחסמה הצעת החוק.
ב-12 בדצמבר 2019 אישרה הממשלה טיוטה שנייה, דומה.
היא הוצגה בפני הפרלמנט ב-14 בינואר 2020 וב-18 ביוני נתמכה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם.
ב-1 ביולי 2020 אושרה על ידי הפרלמנט.
הצעת החוק נחתמה ב-3 ביולי על ידי הנשיא מילו ג'וקאנוביץ', ופורסמה ב-7 ביולי 2020 בכתב העת הרשמי של מונטנגרו.
היא נכנסה לתוקף ב-15 ביולי 2021, לאחר סיום השלמת התקנות והכשרת פקידות הממשלה.
מונקו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים נכון ליולי 2021. עם זאת, מאז 27 ביוני 2020, המדינה התירה לזוגות חד-מיניים לחתום על נישואי חוזה.
תהליך החקיקה שהוביל להכרה בזוגות חד-מיניים החל בראשית שנות העשרים.
בנובמבר 2010, בראיון הוזכר כי ז'אן צ'ארלס גרדטו, חבר המועצה הלאומית ועורך דין, מכין טיוטת הצעת חוק המתכוונת להגדיר באופן חוקי מגורים משותפים, בין עבור זוגות הומוסקסואליים.
ב-18 ביוני 2013 הגישה מפלגת האופוזיציה מונגאסק הצעת חוק לפרלמנט לקביעת הסכמי חיים משותפים נייטרליים מגדריים.
הצעת החוק נשלחה מייד לנציבות זכויות נשים ומשפחה לבדיקה.
ביולי 2015 הצהיר נשיא הוועדה כי הדיון על הצעת החוק יחל בסוף 2015.
ב-27 באוקטובר 2016, המועצה הלאומית אישרה פה אחד החלטה המחייבת את מועצת הממשלה לנסח הצעת חוק להכרת איגודים חד-מיניים.
ב-27 באפריל 2017, הגיבה המועצה בחיוב להצעה, ואמרה שהיא תציג טיוטת חוק עד אפריל 2018 בעקבות הבחירות הכלליות בפברואר 2018. הצעת החוק להסכם השיתוף הוכנסה לבסוף למועצה הארצית ב-16 באפריל 2018. על פי הצעת החוק, זוגות חד-מיניים יחשבו כשווים לאחים בגין מיסי ירושה אך לא באותה רמה כמו זוגות נשואים.
ההסכם, שפתוח גם לאחים ולהורים וילדים, מספק קבוצה מונה של זכויות קניין והתחייבויות הדדיות.
הסכם זה נחתם מול נוטריון ואז מופקד במרשם הציבורי.
ב-4 בדצמבר 2019, המועצה הלאומית אישרה פה אחד את הצעת החוק.
החוק נכנס לתוקף בשנת 2020, חצי שנה לאחר פרסומו בכתב העת "Journal de Monaco".
מלטה הכירה באיגודים חד-מיניים מאז אפריל 2014, לאחר חקיקת חוק האיגודים האזרחיים, שהונהג לראשונה בספטמבר 2013. היא הקימה איגודים אזרחיים עם אותן זכויות השוות לנישואים, כולל זכות אימוץ משותף והכרה בנישואים זרים חד-מיניים.
הפרלמנט של מלטה נתן אישור סופי לחקיקה ב-14 באפריל 2014. הנשיאה מארי לואיז קוליירו פרקה חתמה על כך בחוק ב-16 באפריל.
הנישואים הזרים החד-מיניים הראשונים במדינה נרשמו ב-29 באפריל 2014 והאיחוד האזרחי הראשון נערך ב-14 ביוני 2014.
ב-21 בפברואר 2017, השרה לדיאלוג חברתי, לענייני צרכנות וחירויות אזרחיות, הלנה דאלי, אמרה כי היא מכינה הצעת חוק להכרה בנישואים חד-מיניים.
הצעת החוק הוצגה בפני הפרלמנט ב-5 ביולי 2017. הקריאה האחרונה של הצעת החוק התקיימה בפרלמנט ב-12 ביולי 2017, שם אושרה פה אחד.
הוא נחתם בחוק ופורסם בכתב העת הממשלתי ב-1 באוגוסט 2017. מלטה הפכה למדינה ה-14 באירופה שהפכה נישואים חד-מיניים לחוקים.
אין הכרה של זוגות חד-מיניים במקדוניה הצפונית.
חוק המשפחה במדינה מגדיר נישואים כאיחוד בין גבר ואישה בלבד.
בספטמבר 2013, הוצע תיקון חוקתי להגדרת הנישואים כאיחוד בין גבר לאישה אשר לא הצליחה לעמוד ברוב של שני שלישים בבית הנבחרים של מקדוניה הצפונית .
בסוף יוני 2014, המפלגה VMRO-DPMNE שנבחרה מחדש הגישה את הצעת החוק, הפעם בתקווה שמפלגת האופוזיציה השמרנית, המפלגה הדמוקרטית של האלבנים , תספק את הקולות הנוספים הדרושים בכדי שהחוק יעבור.
בנוסף, פוליטיקאים אימצו תיקון בכדי להבטיח כי יהיה צורך ברוב של שני שלישים להסדרת הנישואים, איגודים משפחתיים ואזרחיים.
נישואים חד-מיניים הפכו לחוקיים בנורווגיה ב-1 בינואר 2009, כאשר הצעת חוק נישואים נטרלית-מגדרית נכנסה לתוקף לאחר שהתקבלה על ידי בית הפרלמנט המחוקק הנורווגי, הסטורטינג, ביוני 2008.
נורווגיה הפכה למדינה הסקנדינבית הראשונה והמדינה השישית בעולם שהפכה נישואים חד-מיניים לחוקיים.
נישואים נייטרלים מגדרית החליפו את המערכת הקודמת של נורווגיה של שותפויות רשומות לזוגות חד-מיניים.
זוגות בשותפויות רשומות יכולים לשמור על מעמד זה או להמיר את השותפות הרשומה שלהם לנישואים.
סלובניה מכירה בזוגיות רשומה משנת 2006 ובנישואי חוזה משנת 2017.
בדצמבר 2014 הציגה מפלגת השמאל המאוחד האקו-סוציאליסטית הצעת חוק לתיקון הגדרת הנישואים בחוק הנישואים והמשפחה משנת 1976 כך שתכלול זוגות חד-מיניים.
בינואר 2015 לא הביעה הממשלה התנגדות להצעת החוק.
בפברואר 2015 הועברה הצעת החוק.
במרץ העבירה האספה את הצעת החוק הסופית בהצבעה.
ב-10 במרץ 2015 דחתה המועצה הלאומית הצעה לחייב את האספה להצביע שוב על הצעת החוק, המתנגדים להצעת החוק פתחו בעתירה למשאל עם והצליחו לאסוף 40,000 חתימות.
הפרלמנט הצביע אז לחסום את משאל העם עם הבהרה כי זה יהיה נגד החוקה הסלובנית להצביע בעניינים הנוגעים לזכויות אדם.
לבסוף, בית המשפט החוקתי פסק נגד איסור משאל העם (5-4) והמשאל נערך ב-20 בדצמבר 2015 עם רוב אשר הצביעו נגד החוק, מה שהופך את הצעת החוק לפסולה.
נישואים שנערכו מחוץ למדינה במדינות האיחוד האירופי מוכרים לצורכי תושבות לאחר פיסקת בית הדין האירופי לצדק בשנת 2018.
סלובקיה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים או באיגודים אזרחיים.
בנוסף, החוקה מגבילה את הנישואים לזוגות בין המינים.
הצעות חוק להכרה בשותפויות חד-מיניות הונהגו ארבע פעמים, בשנת 1997, בשנת 2000, בשנת 2012 ו-2018, אך נדחו.
ישנה הכרה משפטית מסוימת עבור זוגות חד-מיניים המגוררים יחד.
זכויות מוגבלות ל"אדם קרוב" מוכרות על פי החוק האזרחי והעונשי.
יתר על כן, על פי פסק הדין של בית הדין האירופי לצדק מיוני 2018, הוכרה זכות חופש התנועה עבור זוגות חד-מיניים וזכויות התושבות שלהם.
פסיקה זו חלה רק אם לפחות בן זוג אחד הוא אזרח האיחוד האירופי ואם נישואיהם נערכו במדינה חברה באיחוד האירופי.
הרשויות בסלובקיה הודיעו במהירות על קיומן של פסק הדין.
בשנים 2008 ו-2009, קבוצת זכויות הלהט"ב אינסיאטיבה אינאקוס פתחה בקמפיין מודעות ציבורית להכרה בשותפויות חיים רשומות בין זוגות חד-מיניים.
בינואר 2008 נפגשו הפעילים עם סגן ראש הממשלה, דושאן צ'פלוביץ', כדי לדון בהצעה זו.
במהלך שנת 2008 קיימה הקבוצה גם מספר דיונים פומביים על שותפויות רשומות.
המפלגה הירוקה ידועה כתומכת בהצעה.
במרץ 2012 הודיעה מפלגת החירות והסולידריות הליברלית כי תגיש טיוטת חוק בנושא שותפויות רשומות.
ב-23 באוגוסט הוגשה לפרלמנט הצעת החוק הרשומה, אשר הייתה מעניקה לזוגות חד-מיניים זכויות דומות לזוגות נשואים, כולל מזונות, ירושה, גישה לתיעוד רפואי וזכות לקצבת אלמנה / אלמן, אך למעט זכויות אימוץ.
ב-19 בספטמבר הודיעה מפלגת השלטון "כיוון - סוציאל-דמוקרטיה" כי תצביע נגד הצעת החוק, שנדחתה מאוחר יותר.
באוגוסט 2017 הבטיח סגן יושב ראש המועצה הלאומית לוסיה לוריש ניקולסונובה ממפלגת החירות והסולידריות הליברלית להגיש שוב טיוטת חקיקה בנושא שותפויות רשומות לפרלמנט.
ב-11 בדצמבר 2017, לאחר פגישה עם נציגי קבוצת הלהט"ב אינסיאטיבה אינאקוס, קרא הנשיא אנדריי קיסקה לדיון ציבורי אודות זכויותיהם של זוגות חד-מיניים.
באותו יום חזרה נציג מפלגת החירות על כוונתו להציג את הצעת החוק לשותפות רשומה.
מפלגת החירות הציגה את הצעת החוק לשותפות רשומה במועצה הלאומית ביולי 2018. על פי הצעת החוק המוצעת, השותפויות היו פתוחות גם לזוגות חד-מיניים וגם לזוגות הטרוסקסואלים והיו מעניקים לזוגות מספר זכויות והטבות שזוגות נשואים נהנים מהם, כלומר תחום הירושה והבריאות, בין היתר.
הצעת החוק הובסה בספטמבר 2018, כאשר רק 31 מתוך 150 מחוקקים תמכו בה.
בינואר 2014 הודיעה התנועה הנוצרית-דמוקרטית (KDH) כי תגיש טיוטת חוק לאיסור נישואים חד-מיניים בחוקה הסלובקית.
בפברואר 2014, שר התרבות מרק מאריץ' אמר כי יש מספיק חברי פרלמנט בעד האיסור החוקתי כדי שיעבור.
40 חברי פרלמנט באופוזיציה הציגו טיוטת חוק למועצה הלאומית לאיסור נישואים חד-מיניים בחוקה הסלובקית.
הצעת החוק עברה את קריאתה הראשונה בהצבעה 103–5 במרץ 2014. התיקון עלול לגרום לכל החוקים עתידיים המכירים בזוגות חד-מיניים להיות אי חוקתיים.
ביוני 2014 הוא הועבר ונחתם בחוק על ידי הנשיא איוואן גספרוביץ', כאשר 102 חברי פרלמנט הצביעו בעד ו-18 נגד.
"נישואים הם איחוד ייחודי בין גבר לאישה.
הרפובליקה הסלובקית מגנה על הנישואים על כל היבטיו ותומכת ברווחתם.
נישואים, הורות ומשפחה הם תחת הגנת החוק.
מוגנת הגנה מיוחדת על ילדים וצעירים".
על פי סקר של מרכז המחקר "Pew" בשנת 2017, 47% מהסלובקים תמכו בנישואים חד-מיניים, כאשר 47% התנגדו ו-6% התלבטו.
סן מרינו הכירה באיגודים אזרחיים עבור זוגות חד-מיניים מאז 5 בדצמבר 2018. החוק להתרת האיגודים החל לפעול באופן מלא ב-11 בפברואר 2019, בעקבות מספר שינויים משפטיים ומנהלתיים נוספים.
ב-17 ביוני 2012 העביר הפרלמנט הצעת חוק לאפשר לאנשים זרים בקשרים חד-מיניים עם אזרחי סן מרינו להישאר במדינה.
הצעת החוק לא התירה זכויות לזוגות אלה (פרט להגירה), אך היא הוגדרה כצעד היסטורי קדימה.
מישל פציני, מזכירת עמותת להט"ב בסן מרינו, אמרה: "זהו צעד קטן לקראת הכרה מלאה של זוגות חד-מיניים".
באפריל 2014 הגיש גבר שנישא בלונדון עתירה לפתיחת דיון בנושא הכרה בנישואים זרים חד-מיניים בסן מרינו.
ב-19 בספטמבר 2014 התלבט הפרלמנט ודחה את השינויים המוצעים ב-8 באפריל 2015, אותו גבר ניסה לרשום את נישואיו במדינה.
במרץ 2016 הודיעו שלוש מפלגות על הצעות משלהן ליצור חוק שותפות נייטרלי-מגדרי שירחיב את זכויותיהם של כל הזוגות הלא-נשואים.
בדצמבר 2017, לאחר הזכייה בבחירות בנובמבר 2016, התחייבה קואליציית המרכז-שמאל לאשר הצעת חוק לאיחוד אזרחי.
יוזמה פופולרית להכשרת איגודים אזרחיים הוצגה בפני הפרלמנט ב-18 בדצמבר 2017, ועברה בקריאה ראשונה ב-7 במרץ 2018. על פי החוק המוצע, זוגות (ממינים שונים או חד-מיניים) באיגודים אזרחיים יוכלו לקבל הטבות בריאות, זכויות פנסיה ויהיו להם זכויות תושבות זהות לזוגות נשואים, בין זכויות והטבות רבות אחרות.