tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דני הוליווד (2008-2009) - סדרת דרמה מוזיקלית יומית, המביאה את סיפורה של דניאלה (גאיה טראוב), במאית העושה סרט על דני הוליווד (רן דנקר) ונוסעת חזרה לשנות השישים של בעזרת מזוודה.
בעונתה השנייה, הסדרה מתרחשת בשנות השמונים.
עם רן דנקר, שני כהן, גילה אלמגור, גאיה טראוב, דורון עמית, גאלה קוגן, נטע פלוטניק ועוד.
ראש גדול (2005-2009) - סדרת נעורים קומית המספרת על חייהם של מתבגרים בתיכון עם מייקל לואיס, אלדר ברנטמן, מירב פלדמן, מיטל מיכאלי, רועי ויינברג ואיציק כהן.
הסדרה משודרת בבכורה בערוץ הילדים מאז עונתה השנייה, ובשידור חוזר בערוץ.
הנפילים (2007-2008) - סדרת מדע בדיוני והרפתקאות לילדים ונוער.
עם אלון לוי, ליטל רוזנצוייג וסמי הורי.
הסדרה שודרה לאחר מכן בערוץ הילדים בעריכה מחודשת.
דאוס (2008) - סדרת מתח העוסקת בעולם המחשבים, אינטרנט ההאקרים.
במרכזה מערכת מחשב מתוחכמת המבוססת על בינה מלאכותית המשתלטת על העולם.
עם מיכאל מושונוב, מייקל לואיס ועדי הימלבלוי.
הסדרה שודרה בבכורה בערוץ הילדים.
תיכון השיר שלנו (2009) - ספין אוף של השיר שלנו המצליחה.
הפעם, מדובר בתיכון כ"א, תיכון כושל עם בעיות משמעת חריפות.
בעקבות מעשה קונדס שהגיע לתקשורת הוחלט לסגור את בית הספר.
ירדנה תמיר (עליזה רוזן) הופכת את בית הספר לתיכון לאומנויות - שהמטרה היא להעלות מופע סוף שנה מוזיקלי.
עם תמר שם אור, יהודה נהרי, אריאל וולף, חני נחמיאס, מיכל אמדורסקי ועוד.
לא הבטחתי לך (2006-2008) - דרמה קומית המדברת בעיקר על עולם הגברים כיום ועיסוקם.
עם אלי פיניש, גורי אלפי, דני גבע, אפרת בוימולד וריקי בליך.
העונה הראשונה שודרה בערוץ 10.
אולי הפעם (2007-2008) - דרמה יומית בת 50 פרקים המספרת על עולם הזוגיות של מבוגרים בני 30+.
עם ורד פלדמן, אורי פפר, יובל סמו ואקי אבני.
מסכים (2008-2009) - סדרת דרמה העוסקת במערכות יחסים שונות המתקיימות בווידאו צ'ט.
עם אניה בוקשטיין, הנרי דוד, דניאלה קרטס, חנה חגין, רן דנקר, נטע גרטי, מיכל גבריאלוב, טל טלמון, מיקי קם ועוד.
סרוגים (2008) - דרמה המביאה את הסיטואציות שתושבי הביצה נקלעים אליהן בניסיונות למצוא בני זוג.
עם יעל שרוני, טלי שרון, שרון פאוסטר, אוהד קנולר ועמוס תמם.
העונה הראשונה שודרה בערוץ 2.
רביעיית רן (2008) - סדרת דרמה המביאה את סיפורם של רביעיית האחים הראשונה שנולדה בישראל.
עם נורית גלרון, מיכל ינאי, הגר בן-אשר, אפרת בוימולד ויפתח קליין.
פאפאדיזי (2008) - פרודיה ים תיכונית.
פאפאדיזי, רועה עזים יווני מחליט לחפש אישה אמריקאית באמצעות סרטוני וידאו באינטרנט.
פאפאדיזי מציב אולטימטום שאם לא ימצא תוך 30 יום אשה, יתלה את עצמו.
עם מנשה נוי, תיקי דיין, מוני מושונוב, קרן מור ועוד.
חקירה פנימית (2008) - מיני דרמת מתח שבמרכזה עוסק סיפור רציחת ילדת קיבוץ.
עם ענת וקסמן, דני גבע, דביר בנדק, דליק ווליניץ ורבקה גור.
גירושים נפלאים (2009) - דרמה שבועית העוסקת במשרד עורכי דין המתמחה בגירושים.
עם אסי לוי, ליאור רז, דב נבון ואורנה פיטוסי.
Y בעשר (2005-2009) - חדשות הבידור עם אביעד קיסוס, התוכנית מורכבת מכתבות בנושאי טלוויזיה, קולנוע ורכילות, ופינות שבועיות כמו אופנה וביקורת קולנוע.
פעם בחיים (2005-2009) - (לשעבר "החיים על-פי Y") תוכנית מציאות המביאה מפורסמים ישראלים שונים למצבים ומקומות שלא מאפיינים אותם למשך כחודש.
פפראצי (2006-2007) - שעשועון קומי המארח בכל תוכנית 4 ידוענים שמתחרים בזוגות בשאלות ומשימות בנושאי בידור ורכילות.
מנחים ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי.
בעונה הראשונה הנחה את התוכנית אורי גוטליב ובשנייה יעקב כהן.
שולץ (2008) - סדרה הומוריסטית על שולץ, מאמן אישי, המארח כל פרק אורח אחר.
סלב'ס (2009) - סאטירה מונפשת המביאה את סיפור הידוענים בישראל, שבעקבות תחרות פפראצי עוברים לגור במחנה צבאי סגור - "עיירת הסלב'ס".
תרבות רעה (2009) - תוכנית פאנל בהנחיית טל ברמן העוסקת בעולם הבידור והתעשייה.
"Yesterday" (בעברית: "אתמול") היא בלדת רוק של להקת הביטלס שנכתבה על ידי פול מקרטני (תחת הקרדיט הקבוע לנון/מקרטני), ויצאה גם כסינגל באלבום Help!
שיצא ב-1965 ומאוחר יותר באלבום Yesterday and Today.
השיר יצא כסינגל ב-1965 בארצות הברית וב-1976 באנגליה.
מפיק השיר הוא ג'ורג' מרטין, אורך השיר הוא 2:05. השיר הוכתר בספר השיאים של גינס כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם.
השיר הושמע ברדיו יותר מ-7 מיליון פעמים.
השיר נשאר פופולרי גם היום ויצאו לו יותר מ-3000 גרסאות כיסוי.
הבי-סייד של הסינגל הם השירים I Should Have Known Better בבריטניה והשיר Act Naturally בארצות הברית.
לשיר יצאה גרסה ישראלית בשם "רק אתמול", למילים של חיים חפר ובביצוע דואט של יפה ירקוני ואריק איינשטיין.
השיר היה יוצא דופן יחסית לעולם הרוק'נרול של שנת 1965, אם כי השיר עצמו אינו בסגנון רוק'נרול כלל.
הכלים המשתתפים בשיר הם גיטרה אקוסטית ורביעיית כלי מיתר - דבר יוצא דופן בהתייחס לשירי רוק ופופ עד אז.
את השיר שר פול מקרטני.
בהקלטת השיר מקרטני ניגן בגיטרה האקוסטית.
הוא רצה לנגן השיר בסולם סול מז'ור, משום שכך היה לו נוח לנגן אותו בגיטרה, אך לשיר אותו בסולם פה מז'ור, שבו העדיף לשיר.
לכן, מקרטני כיוון את הגיטרה שלו טון למטה, כך שינגן בסולם סול מז'ור והגיטרה תישמע בסולם פה מז'ור.
חוסר שביעות רצונו של מקרטני
מקרטני הביע פעמים רבות את חוסר שביעות רצונו מסידור הקרדיט לכותבים.
במקום "לנון-מקרטני" שאף מקרטני להשיב את הסידור שהתקיים בתקליט הראשון של הלהקה: "מקרטני ולנון".
באלבום ההופעה Back in the U.S (משנת 2002), בניגוד לאלבומי הופעה ולקט קודמים, שינה מקרטני את סדר הקרדיט על דעתו, והדבר עורר מחאה מצד אלמנתו של לנון, יוקו אונו.
בעקבות המחאה הגיעו אונו ומקרטני להסכמה כי מקרטני לא ישוב לעשות זאת בעתיד.
"Yesterday" נבחר כשיר הטוב ביותר של המאה ה-20 בסקר ה-BBC Radio 2 בשנת 1999.
"Yesterday" נבחר כשיר הפופ הטוב ביותר של כל הזמנים על ידי MTV והמגזין רולינג סטון.
"Yesterday" הוכתר כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם על ידי ספר השיאים של גינס.
מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-13 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
במצעד שירי הביטלס של כאן 88 דורג השיר במקום השביעי.
אלבומים שבהם הופיע השיר Yesterday
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים95
ערוץ yes דוקו הוא ערוץ טלוויזיה המשודר במסגרת ערוצי הבית של yes.
הערוץ מעמיד במרכזו סיפורים על החוויה האנושית.
הערוץ משדר סרטים וסדרות דוקומנטריים מהארץ ומהעולם, בדגש על הסיפור האנושי.
הערוץ עלה לאוויר ביוני 2005. כל תוכני הערוץ זמינים גם כספרייה מיוחדת ב-VOD.
הפקות המקור של yes דוקו
קורין אלאל: סיבוב פרידה - מועמדת לפרס סדרת התעודה הטובה ביותר - האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה 2026
זהבי - מועמדת לפרס סדרת התעודה הטובה ביותר - האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה 2026
איש הנחשים - מועמדת לפרס סדרת התעודה הטובה ביותר - האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה 2026
המושל - פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר - פסטיבל ירושלים 2025
עדה, אמי האדריכלית - פרס הצילום הטוב ביותר - פסטיבל ירושלים 2025
שוטינג - פרס השופטים - דוקאביב 2025
הסתגלות לאפלה - פרס התחקיר - דוקאביב 2025
הדונם של סבתא - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות) 2024; פרס הבימוי הטוב ביותר - דוקאביב
בלב התביעה - הסדרה הטובה ביותר - פרסי הפורום הדוקומנטרי 2024
מוות באום אל-חיראן - הסרט הטוב ביותר באורך מלא – פרסי הפורום הדוקומנטרי 2024; פרס התחקיר הטוב ביותר ופרס העריכה הטובה ביותר – דוקאביב 2024
בלב התביעה - הסדרה התיעודית הטובה ביותר - פרסי הפורום הדוקומנטרי 2024
עדה, אמי האדריכלית - פרס הצילום הטוב ביותר – פסטיבל ירושלים 2024
דגל שחור - פרס השופטים – דוקאביב 2024 –
מבוקש: רוני קלדרון – דוקאביב 2024 – התחרות הרשמית
הרב עובדיה יוסף: מלך הספרדים – דוקאביב 2024 – פנורמה
טיסה 1812: לגלות את אמא – דוקאביב 2024 – התחרות הרשמית
הרבי קפוארה – דוקאביב 2024 – התחרות הרשמית
פרנצ'יסקה – דוקאביב 2024 – התחרות הרשמית
אם העולם הזה הוא ים: נתן יונתן - דוקאביב 2024 – תחרות תרבות ואמנות
אפקט שטייף - דוקאביב 2024 - תחרות מעבר למסך
1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם - הסרט התיעודי הטוב ביותר באורך מלא – פרסי הפורום הדוקומנטרי 2023, פרסי הבימוי והעריכה - דוקאביב 2022
ענבל פרלמוטר: אם זה נגמר - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות) 2023; פרס הסרט הטוב ביותר - דוקאביב 2023
הרף התחתון ביותר פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דקות) 2023; פרס המבקרים 2023
התזמורת –התחרות הרשמית, דוקאביב 2023
טלגראס: המרד של עמוס - התחרות הרשמית, דוקאביב 2023
נורה - התחרות הרשמית, דוקאביב 2023
פוליקר: הילד שבי - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2023, סרט הפתיחה - דוקאביב 2023
7 מונולוגים על זנות - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2023, התחרות דוקאביב 2023
ליל כלולות- תחרות מעבר למסך, דוקאביב 2023
ימי הפיק - דוקאביב 2023, תרבות ואמנות
סוף עונת האהבה - פנורמה, דוקאביב 2023
שיחה נכנסת - פנורמה, דוקאביב 2023
בת האמן - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דקות) 2022, פרס הביכורים - דוקאביב 2022
המצלמה של דוקטור מוריס - הסרט הישראלי הטוב ביותר, דוקאביב 2022, מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2022
שבע השנים של אבשלום - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2022, פרס השופטים - דוקאביב 2022
שפאר בדרך להוליווד - פרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2021, פרס הבימוי - פסטיבל ירושלים 2021
איך אומרות שתיקה - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2021, התחרות הרשמית - דוקאביב 2021
למה אמרתי אני: בחזרה לפרשת חנית קיקוס - התחרות הרשמית - פסטיבל ירושלים 2021
אהבה זאת לא היתה - הסרט הטוב ביותר - דוקאביב 2020, מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2021
קופסא כחולה - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק'), התחרות הרשמית - דוקאביב 2021
להיות ענת קם - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2021, התחרות הרשמית - דוקאביב 2021
מאיר אריאל: שיר כאב - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2020, התחרות הרשמית - דוקאביב 2020
הלובי - התחרות הרשמית - דוקאביב 2020
אני הייתי שם - התחרות הרשמית - דוקאביב 2020
רוקפור: מכונת הזמן - התחרות הרשמית - דוקאביב 2020
זונה כמוני - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דקות) 2019, התחרות הרשמית - דוקאביב 2019
החיים הנסתרים של שייקה אופיר - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2019 התחרות הרשמית - דוקאביב 2019
קינג ביבי - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק') 2019
האברך מחזבאללה - התחרות הרשמית - דוקאביב 2019
היה היה ילד - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2019, פרס השופטים - דוקאביב 2019
אליפלט: דוד שלי גיבור - מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2019, פרס הבימוי - פסטיבל ירושלים 2018
פגות תוקף - פרסי הבימוי והעריכה - דוקאביב 2019
הסוד שכולם יודעים - התחרות הרשמית - דוקאביב 2019
לתפוס את יהושע - התחרות הרשמית - דוקאביב 2019
משפחה בטרנס - הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2018
אריק איינשטיין: שיר אהבה סטנדרטי - פרס האקדמיה הישראלית לסדרת התעודה הטובה ביותר 2017
ידיד נפש - הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2017
מוות בבאר-שבע - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דק') 2016, הסרט הטוב ביותר - דוקאביב 2016, IDFA Award for mid-length Documentary 2016,
פרינסס שואו - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דק'( 2016
דימונה טוויסט - הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2016 – דימונה טוויסט
שיח לוחמים: הסלילים הגנוזים - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות) 2015 – שיח לוחמים: הסלילים הגנוזים
הנסיך הירוק - Winner Audience Award, Sundance Film Festival 2014, פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (מעל 60 דקות) 2014
כופר נפש - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (עד 60 דקות) 2014 – כופר נפש
תקופת מבחן - הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2014
אדם הגון - הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2014,
רקדנית, עמוד וסרט - הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2013
הום מובי - הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2012
הצלמניה - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר 2012, הסרט הישראלי הטוב ביותר, דוקאביב 2011
שתיקת הארכיון - Editing Award Winner, Sundance Film Festival 2010, הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2010
לונדון פינת בן-יהודה - פרס האקדמיה הישראלית לסדרת התעודה הטובה ביותר 2009
דיפלומט - הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2009
ילדי השמש - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר 2008, הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2007
האגדה על ניקולאי וחוק השבות - הסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2008
סובנירים - פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר 2006, הסרט הטוב ביותר, דוקאביב 2006
משבצת הדגל של הערוץ היא "דוקו-ישראלי" – סדרות וסרטים ישראליים מקוריים שהופקו בלעדית עבור הערוץ.
בנוסף, הערוץ משדר סדרות וסרטי רכש בולטים מהעולם, ומנהל ספרייה של כ-700 תכנים מתחדשים בשירות ה-VOD של yes, וב-+yes המחולקת לפי נושאים.
yes Oh, היה ערוץ טלוויזיה ששודר במסגרת ערוצי הבית של yes.
במרכז תוכני הרכש של הערוץ: כל הבכורות החדשות מבית HBO האמריקאית, ומיטב סדרות הדגל של הרשת.
הערוץ עלה לאוויר לראשונה ב-21 בינואר 2012, ושידר מדי יום מהשעה 21:00 עד השעה 07:00 בבוקר למחרת.
לאחר סגירת הערוץ, תוכני הרכש של הערוץ שולבו בערוצי הסדרות האחרים של yes.
"Yesterday's Enterprise" הוא הפרק ה-15 של העונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", הפרק ה-63 מתוך 178 פרקי הסדרה.
הפרק שודר לראשונה בסינדיקציה בשבוע של 19 בפברואר 1990. עלילת הפרק מתארת את מסעה בזמן של ספינת החלל אנטרפרייז-C, מהעבר אל ההווה, דרך קרע בזמן, כאשר אנשי צוות האנטרפרייז-D צריכים להחליט האם לשלוח אותה בחזרה, אל חורבנה הוודאי, על מנת להגן על ציר הזמן.
העלילה ל-"Yesterday's Enterprise" הגיעה מהאיחוד של שני רעיונות לסיפורים, האחד כלל מסע בזמן של צוות האנטרפרייז-C, ואילו השני התמקד בדמות אותה גילמה דניס קרוסבי, לוטננט טאשה יאר, אשר נהרגה במהלך העונה הראשונה של הסדרה.
טרנט כריסטופר גאנינו ואריק א.
סטילוול שכתבו את הסיפור עד מנת להבליט את דמותה של גאינן, והתסריט הושלם על ידי צוות של חמישה כותבים.
צילומי הפרק נמשכו כשבוע; כמה אלמנטים מתוכננים, כולל סצנות מוות עבור רבות מהדמויות, היו יקרים מדי לביצוע, או שגזלו זמן רב מדי.
בסינדיקציה, ל-"Yesterday's Enterprise" היו ביצועים טובים יותר מכל שאר פרקי העונה השלישית, עם דירוג של 13.1, השלישי בגובהו לסדרה באותו הזמן.
הפרק נחשב לאהוב ביותר על ידי אנשי הצוות ומבקרים.
בשנת 1990 זכה הפרק בפרס אמי עבור עריכת הסאונד הטובה ביותר.
כמו כן, באותה השנה היה הפרק מועמד לעוד שני פרסי אמי, עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר ועיצוב הסאונד הטוב ביותר.
האנטרפרייז-C מגיעה מן העבר אל ההווה, דרך קרע בזמן.
היעלמותה מן העבר, באמצע קרב עם הרומולאנים, גורמת לשינויים במציאות, הכוללים את חזרתה של לוטננט טאשה יאר המנוחה והימצאותה של הפדרציה במלחמה עם האימפריה הקלינגונית.
אף אחד מאנשי הצוות אינו מבחין בכך שהמציאות השתנתה, למעט גאינן.
כעת, אנשי צוות האנטרפרייז-D צריכים להחליט האם לשלוח את האנטרפרייז-C בחזרה, אל חורבנה הוודאי, על מנת להגן על ציר הזמן.
בעוד שספינת החלל של צי הכוכבים "אנטרפרייז-D" נמצאת במהלך משימה שגרתית, לוטננט וורף וגאינן יושבים ביחד על סיפון "10-קדמי", ומשוחחים ביניהם, כאשר לפתע הם מבחינים דרך החלון באנומליה יוצאת דופן בחלל.
וורף מוזעק אל גשר הפיקוד, שם לוטננט-קומנדר דאטה מאבחן ומדווח לקפטן ז'אן-לוק פיקארד כי זהו קרע במרחב ובזמן.
בעוד וורף מנטר את האנומליה, ספינת חלל בלתי-מזוהה מגיחה מתוך הקרע.
במהלך אותו הרגע, האנטרפרייז-D עוברת שינוי פתאומי וקיצוני: עכשיו זוהי ספינת מלחמה, והפדרציה נמצאת במלחמה עם האימפריה הקלינגונית.
וורף נעלם, ולוטננט טאשה יאר היא זו שמאיישת את התחנה הטקטית שעל גשר הפיקוד (עדיין תחת פיקודו של פיקארד).
אף אחד מאנשי הצוות אינו מבחין בשינוי, למעט גאינן, שחשה שהמציאות השתנתה.
לאחר שהפרעות מהאנומליה מתפזרות, לוטננט יאר מצליחה לאתר את מספר הרישוי של הספינה הלא-מזוהה, שניכר כי ניזוקה קשות בקרב, ולהפתעתה - היא מזהה אותה כספינת צי הכוכבים "אנטרפרייז-C".
האנטרפרייז-D מזהה סימני חיים, וכן אות מצוקה אשר נשלח מהאנטרפרייז-C, ספינה אשר צי הכוכבים הניח שהושמדה לאחר שאבדה בחלל 22 שנים קודם לכן.
בהודעה קולית, קפטן רייצ'ל גארט מדווחת כי ספינתה הותקפה על ידי הרומולאנים והיא מבקשת עזרה.
פיקארד שולח את רייקר, יאר, קראשר, לה פורג' ואנשי צוות אחרים על מנת לייצב ולתקן את האנטרפרייז-C, ולטפל בפציעותיהם של 125 אנשי הצוות ששרדו.
גאינן מפתיעה את קפטן פיקארד, בכך שהיא מגיעה אל גשר הפיקוד, ודורשת לשוחח איתו.
גאינן מסבירה לפיקארד שדברים השתנו, שהיא מסתכלת על חפצים ועל אנשים, וזה לא מרגיש לה נכון.
בתור דוגמה, למשל היא אומרת שאמורים להיות משפחות וילדים על הספינה, להפתעתו הרבה של פיקארד, מאחר שהם אמורים להיות בזמן של שלום, ולא של מלחמה.
היא טוענת כי האנטרפרייז-C איננה שייכת לזמנם, ועליה לחזור אל העבר.
קפטן פיקארד משוחח עם קפטן רייצ'ל גארט, מפקדת האנטרפרייז-C, אשר מסבירה לו שהם הגיבו לקריאת מצוקה שנשלחה ממאחז קלינגוני על כוכב הלכת "נרנדרה 3", אך הותקפו על ידי ארבע ספינות-קרב רומולאניות.
פיקארד מגלה לה כי נסעו בזמן אל העתיד, ומביע צערו על כך שהאנטרפרייז-C לא הצליחה למנוע את השמדת המוצב הקלינגוני, שכן הדבר היה יכול למנוע 20 שנות מלחמה.
במקביל, לוטננט טאשה יאר עובדת ביחד עם לוטננט ריצ'רד קסטילו, ההגאי של האנטרפרייז-C, ומסייעת לו בתיקונים.
פיקארד מתייעץ עם דאטה, מה יקרה אם האנטרפרייז-C תחזור דרך הקרע אל העבר, ונענה כי היא תחזור אל נקודת הזמן שבה עזבה, אך תושמד במהרה.
פיקארד מבין שלשלוח אותם בחזרה זה גזר דין מוות.
יאר וקסטילו ממשיכים לעבוד ביחד, ואט אט מתקרבים זה לזה.
פיקארד, מתעמת שנית עם גאינן, ומסרב להורות על חזרתה של האנטרפרייז-C, על סמך האינטואיציה שלה בלבד.
גאינן אומרת לו בתקיפות שאסור להתיר לציר הזמן החלופי להימשך, ושהוא יודע מה עליו לעשות, וכי רק האמון שיש לו בה יוכל לעזור לו להחליט לעשות את זה.
גאינן חוזרת אל "10-קדמי", ופוגשת שם בטאשה, שחשה כי גאינן מוטרדת ממשהו, ועל כן מתנהגת באופן מוזר ויוצא דופן.
פיקארד מכנס את צוות הפיקוד הבכיר שלו, ומעדכן אותם בכוונתו להיענות לדרישתה של גאינן ולשלוח את האנטרפרייז-C בחזרה אל העבר.
קומנדר רייקר טוען שהם יישלחו למות לשווא, אולם דאטה מצביע על כך שגם אם ימותו - הדבר ייחשב כמעשה מכובד מאוד על ידי הקלינגונים.
פיקארד דן במצב עם גארט, אשר מספרת לו שאף על פי שרבים מאנשי הצוות שלה הביע רצון לחזור לעבר, הפדרציה זקוקה להם בהווה, במלחמתה בקלינגונים.
בשקט, פיקארד מגלה לה שהפדרציה על סף תבוסה, וכי ספינה אחת בהווה לא תעשה שום הבדל, אולם אם האנטרפרייז-C תחזור אל העבר, שם היא תוכל למנוע את המלחמה עוד לפני שהחלה.
גארט מסכימה ומודיעה לאנשי הצוות שלה שהם יחזרו דרך האנומליה.
אבל, באותה הרגע שתי ספינות האנטרפרייז מותקפות על ידי ציפור-טרף קלינגונית, וגארט נהרגת.
לאור מותה של גארט, ובהיותו הקצין הבכיר ששרד, לוטננט ריצ'רד קסטילו לוקח פיקוד על האנטרפרייז-C ומודיע לקפטן פיקארד שברצונו להוביל את הספינה בחזרה אל העבר.
יאר מלווה את קסטילו אל חדר הטרנספורטר שעל האנטרפרייז-D, השניים נפרדים זה מזו ומתנשקים.
לאחר מכן, יאר ממהרת אל גאינן, מתעמתת עמה, ודורשת לדעת מה קורה לה בציר הזמן השני.
גאינן בתחילה מתחמקת, אולם כאשר יאר אומרת לה שהיא מכירה אותה זמן רב ורואה זאת בעיניה, גאינן מגלה לה כי הן מעולם לא היו אמורות להכיר זו את זו, מאחר שבציר הזמן "המקורי" יאר מתה.
כאשר יאר שואלת את גאינן אם היא יודעת כיצד היא מתה, גאינן עונה שלא, אך היא יודעת שמותה היה לשווא, מוות חסר משמעות.
בעקבות שיחתה עם גאינן, יאר פונה אל קפטן פיקארד, ומבקשת ממנו העברה לאנטרפרייז-C, ופיקארד לבסוף נעתר לבקשתה.
האנטרפרייז-C, כעת תחת פיקודו של לוטננט ריצ'רד קסטילו ועם לוטננט טאשה יאר כקצינה הטקטית, מתכוננת לחזור לעבר דרך האנומליה.
לפתע שלוש ספינות קרב קלינגוניות תוקפות את שתי ספינות האנטרפרייז, וכתוצאה מהירי שלהם - האנומליה הופכת ללא-יציבה.
קפטן פיקארד מורה לאנטרפרייז-D לחפות על הנסיגה של האנטרפרייז-C.
האנטרפרייז-D סופגת נזקים משמעותיים, מצליחה להשמיד אחת מספינות הקרב הקלינגוניות, אך מאבדת אנשי צוות משמעותיים כתוצאה ממטח הירי של הקלינגונים, לרבות מותו של קומנדר רייקר.
ג'ורדי לה פורג' מעדכן את הגשר כי מנוע הספינה ניזוק, וצפוי לגרום לפיצוץ בתוך שתי דקות.
הקלינגונים יוצרים קשר עם האנטרפרייז-D, ודורשים את כניעתה.
בעוד גשר הפיקוד עולה בלהבות, פיקארד מגיב ב-"That will be the day", ומזנק אל העמדה הטקטית ויורה באופן ידני על הקלינגונים.
האנטרפרייז-C חוזרת בחזרה לעבר דרך האנומליה, וכתוצאה מכן - ציר הזמן חוזר למצבו ה"נורמלי".
ב-"10-קדמי", גאינן, עדיין בעלת מודעות עדינה לאירועים שקרו, יוצרת קשר עם פיקארד, ושואלת אותו האם הכול כשורה, הוא עונה בחיוב, והיא מתנצלת שהפריעה לו.
גאינן מתיישבת לצדו של ג'ורדי לה פורג' ומבקשת ממנו שיספר לה על טאשה יאר.
בתחילתה של העונה השלישית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", מייקל פילר הפך לתסריטאי הראשי של הסדרה.
בין השינויים שביצע היה לאפשר הגשות של סיפורים לכותבים לא מקצועיים, או לכאלו שאינם מיוצגים על ידי סוכנים; אף על פי שהאולפנים התנגדו למהלך, "מסע בין כוכבים: הדור הבא" הפכה לסדרה הראשונה בהוליווד אשר התירה לכותבים כאלו להגיש את התסריטים שלהם.
ברגע שהדבר נודע, האולפנים הוצפו בתסריטים - יותר מ-5,000 הגיעו בשנה אחת.
בין התסריטים שהוגשו על ידי כותבים עצמאיים או כותבים בתחילת דרכם היה תסריטו של טרנט כריסטופר גאנינו.
גאנינו השלים טיוטה שלישית של התסריט שלו באפריל 1989 והגיש אותו למשרד הפרה-פרודקשן של אריק א.
התסריט של גאנינו, שכותרתו "Yesterday's Enterprise", היה באורך של 106 עמודים, הרבה מעבר למקובל (על פי ההנחיות - על התסריט להיות באורך של עד 65 עמודים), אולי לתסריט זה נעשתה "הנחה מיוחדת", מאחר שהודפס ברווח כפול.
הסיפור מתאר את האנטרפרייז-D, המגיבה למשבר בגזרת גולסיאן, ומגלה בה את האנטרפרייז-C, אשר אבדה 18 שנים קודם לכן.
צוות האנטרפרייז-C מתפעל מהטכנולוגיה החדשה והמתקדמת של הספינה החדשה יותר, אך קפטן פיקארד מתלבט אם לחשוף בפני אורחיו את שעלה בגורלם.
קצין צעיר מהאנטרפרייז-C מגלה בטעות את גורלם, ונכנס לבהלה.
וורף ורייקר מנסים ללכוד אותו, לאחר שהוא מנסה לברוח.
כאשר ספינת מלחמה גלוסיאנית תוקפת, פיקארד מגן על האנטרפרייז-C תוך שימוש בתמרון שגרם להשמדתה של הספינה בעבר.
הצוער מהופנט וחוזר אל ספינתו, אשר חוזרת אל העבר ואל חורבנה הוודאי.
בשל הצטברות תסריטים רבים כל כך, עיבוד של כל הטיוטות יכול לקחת בין שבועות לבין שנה.
התסריט של גאנינו היה "מתויק" תחת "2 במאי" ונקרא לראשונה מאוחר יותר באותו החודש על ידי ריצ'רד מאנינג, מפיק-שותף בצוות הכותבים.
מאנינג העיר כי הטיוטה "איננה נוראה, לא 'מקורית' במיוחד, אבל טובה במקומות מסוימים, גרועה באחרים"; בעוד זו איננה הביקורת שגאנינו קיווה לה, זה היה מספיק כדי לא לגנוז לחלוטין את התסריט.
בינתיים, גאנינו וסטילוול התיידדו והחלו לפתח רעיונות לפרקים אחרים.
ג'ין רודנברי הפיץ תזכיר שבו כתב שזה לא סביר שלנרד נימוי יגלם את דמותו של ספוק בסדרה, בשל שיקולים כספיים, וציין שחלופה סבירה תהיה מארק לנארד, שישוב לגלם את תפקידו של אביו של ספוק, סארק.
סטילוול נפגש גם דניז קרוסבי, שגילמה את טאשה יאר בעונה הראשונה של התוכנית, בכנס מעריצים בסן חוזה בשנת 1989. במהלך ארוחת ערב, קרוסבי הודתה שהיא מתגעגעת להיות חלק מהתוכנית והציעה כי סטילוול יכתוב תסריט שיחזיר לחיים את דמותה, אשר נהרגה במהלך הפרק "Skin of Evil".
גאנינו וסטילוול התחילו לעבוד על רעיונות לתסריטים שיכללו הן את יאר והן את סארק.
בינתיים, עורכת התסריטים הבכירה מלינדה סנודגראס קראה את טיוטת התסריט של גאנינו עבור "Yesterday's Enterprise" בחודש יוני, וצירפה אליו פתק, בו כתבה שהסיפור הוא "רעיון מעניין".
"סיקור" עבור התסריט, אשר מתווה את העלילה ומספקת משוב קריאטיבי, נכתב באוגוסט.
הסיקור ניתח את התסריט כ"מאמץ טוב על ידי כותב שאיננו מיוצג", והחשיב את הנקודות החלשות בו - אפיון דמויות וסוגיות בעלילה - כניתנות לתיקון.
הסוגיה העיקרית הייתה האם המפיקים ירצו להפיק פרק עם מסע בזמן.
גאנינו וסטילוול אהבו במיוחד שני פרקים מהסדרה המקורית, "Mirror, Mirror" ו-"The City on the Edge of Forever", ורצו לשלב אלמנטים משני פרקים אלו בפרק של "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
היסודות של הפרק עסקו בצוות של וולקנים החוקר את שומר הנצח.
בעבר, המייסד של תורת ההיגיון המודרנית של הוולקנים, סוראק, נהרג, וכתוצאה מכך נגרם שינוי מסיבי בציר הזמן.
בציר הזמן החלופי, הרומולאנים והוולקנים משתפים כוחות על מנת לתקוף את הפדרציה, וורף איננו עוד איש צוות על האנטרפרייז וטאשה יאר נשארת בחיים.
סארק והוולקנים על פני השטח הם היחידים שאינם מושפעים מהשינויים בציר בזמן, ובסופו של דבר סארק חוזר אל העבר על מנת לתפוס את מקומו של סוראק, ובכך לשחזר את ציר הזמן.
מרוצים מהסיפור, התסריטאים מחליטים להציע את הרעיון לפילר.
פיל קרא את "Yesterday's Enterprise" והציע למפיק ריק ברמן לקנות מגאנינו את הסיפור, ולא את התסריט.
בפגישה, פילר אמר לגאנינו שהוא רוצה לבצע שינויים בסיפור, שיכללו תוספת של טאשה יאר.
מתוך חשש כי מה שהם מחשיבים לסיפור טוב יותר ילך לאיבוד אם יבוצעו השינויים ב-"Yesterday's Enterprise", סטילוול שוחח עם פילר והציע את סיפורם אודות שומר הנצח.
על אף שהאלמנטים סיקרנו אותו, פילר הרגיש שהשימוש בשומר הנצח היה גימיק, והוא רצה ש-"הדור הבא" יעמוד בעצמו על שתי רגליו.
במקום זאת, פילר הציע שהם ימזגו את שני הסיפורים.
בפגישות עם צוות הכותבים, פילר הציע כי צוות האנטרפרייז יעבור שינוי באופן מיידי, בשל נוכחותה של האנטרפרייז הישנה יותר, וכי גאינן תהיה חלק בלתי נפרד מההכרה בכך שמשהו איננו כשורה.
גאנינו וסטילוול קיבלו שבועיים על מנת להשלים את הסיפור החדש שלהם.
גאנינו וסטילוול הצליחו להשלים את הסיפור המשולב החדש שלהם במעט יותר משבוע, ושני הכותבים בילו שעות בכל יום בדירתו של סטילוול, עוברים על כל פרט ופרט.
הם היו תחת לחצו לכתוב סיפור שיהיה מקובל על פילר, שכן הם רצו הזדמנות לכתוב את התסריט.
פילר החליט מייד לרכוש את הסיפור, והפיץ את הטריטמנט לצוות הכותבים בעודו דן בשינויים.
פילר חש כי רגשותיו הרומנטיים של דאטה כלפי טאשה יאר היו מוגזמים, וכי השימוש בספינת חלל של חייזרים, אשר יהוו חלק מרכזי של הסיפור, הרגיש לא הולם במונחים של פתרון הדילמה של פיקארד.
הוא רצה שגאנינו וסטילוול יחזקו את תפקידה של גאינן ושימצאו דמות נוספת שתבוא באינטראקציה עם טאשה יאר.
טריטמנט מתוקן הוגש ב-29 באוקטובר, ששילב את השינויים של פילר, אך הכותבים נתבשרו שהם לא יהיו מעורבים בפיתוח התסריט.
כל אחד מהם קיבל תשלום מינימום על פי איגוד התסריטאים - 2,400 $.
בינתיים, שלב ההפקה של הפרק הוקדם מינואר 1990 לדצמבר 1989, שכן זו הייתה הפעם היחידה שגם דניס קרוסבי וגם וופי גולדברג היו זמינות לצילומים.
המשימה של כתיבה וליטוש הטריטמנט החדש במחצית הזמן נפלה על הכותב רונלד ד.
מור, שהגיש את הטיוטה הראשונה שלו ב-9 בנובמבר.
התסריט של מור הפך את היקום החלופי למיליטריסטי, עם הפדרציה במלחמה עם הקלינגונים, וללא ספינת חלל של חייזרים.
צוות הכתיבה התכנס באמצע נובמבר על מנת "לפצח" את הסיפור, ולהפוך את הטריטמנט לתסריט.
דמויות מסוימות, כגון דיאנה טרוי, הופיעו רק לזמן קצר, בתחילת הפרק, על מנת להותיר יותר זמן מסך לדמויות האורחות של גאינן, יאר, גארט וקסטילו.
בגלל חוסר הזמן לפני שהיה צורך להתחיל בשלב ההפקה, צוות של כותבים הוקצה למשימת כתיבת התסריט.
בנוסף לקרדיטים לגאינו וסטילוול על הסיפור, מור, איירה סטיבן באהר, האנס ביימלר וריצ'רד מאנינג עבדו על התסריט יחד עם פילר להעניק לו ליטוש סופי - בסך הכול שבעה כותבים.
חלק מהצוות היו משוכנעים שעם כל כך הרבה כותבים, התסריט יהיה אסון.
מאחר שאיחוד התסריטאים אינו מאפשר ליותר משלושה כותבים להופיע ברשימת הקרדיטים (ארבעה - אחרי קבלת אישור מיוחד), פילר הסכים ששמו לא יכלל בקרדיטים.
טיוטה ראשונה חלקית הוגשה ב-30 בנובמבר כך שניתן יהיה להתחיל בשלב הפרה-פרודקשן.
ציר הזמן החלופי סיפק את ההזדמנות להראות את צוות האנטרפרייז באופן דרמטי ואנושי יותר, מאשר מתאפשר בפרק רגיל; מאחר שבסוף הפרק ציר הזמן המקורי משתחזר, מסביר באהר, לכותבים היה חופש לכלול עוד אקשן.
"למרות שזה היה יקום חלופי, [מור] ואני התרגשנו מאוד כי הבנו שאנחנו יכולים להרוג את כולם על המסך!", הוא אמר.
מיכאל אוקודה וריק סטרנבך הגישו תזכירים טכניים על איזה סוג של אנומליה עלולה לגרור את האנטרפרייז-C בזמן, והציעו מחרוזות בין-כוכביות, סופר-צפופות ככל שאפשר.
טיוטת התסריט הראשונה הושלמה עד ל-4 בדצמבר, ופגישת פרה-פרודקשן התקיימה באותו היום; המחלקות השונות התווכחו על עלויות ואילו פריטים אפשר לחתוך על מנת לצמצם את התקציב.
הטיוטה הסופית הייתה גמורה והוגשה ב-8 בדצמבר.
אחרי שכולם קראו את התסריט, האולפנים החליטו להשקיע קצת יותר בפרק זה מאשר בממוצע (באותו זמן, וראייטי העריך כי העלות הממוצעת של פרק היא 1.2 מיליון דולרים).
זה נתן למחלקות ההפקה חירויות נוספות מעבר למה שהיה צפוי בתסריט.
בין הסיבות לגידול בתקציב היה כי "Yesterday's Enterprise" היה צפוי להיות משודר במהלך הסוויפס של פברואר, זמן חשוב עבור האולפנים להשיג נתוני רייטינג גבוהים.
מאחר ש-"הדור הבא" שודר ישירות על ידי האולפנים, ביצועים של הפרק משפיעים על הכנסות עתידיות מפרסום.
בהתאם לתסריט, היה צורך ביצירתה של האנטרפרייז-C.
בעונה הראשונה, המאייר אנדרו פרוברט, אשר עיצב את האנטרפרייז-D, היה מעוניין בתצוגה של שושלת עיצובה של הספינה, החל מהאנטרפרייז של ג'יימס טיבריוס קירק, ועד לזו של "הדור הבא", הגדולה ממנה באופן משמעותי (ואשר תוצב בסמוך לקיר בחדר הדיונים הסמך לגשר הפיקוד).
כמו רבים אחרים, פרוברט הניח כי האנטרפרייז-B הייתה ספינת חלל מדגם "אקסלסיור", וסבר כי האנטרפרייז-C תשלב אלמנטים עיצוביים של "אקסלסיור" קודמתה ושל דגם ה"גלקסי" יורשה, ספינתו של פיקארד.
הוא הפיק סקיצת צבע קטנה של גרסתו של האנטרפרייז-C, אך עזב את הסדרה בסוף העונה הראשונה; בהיעדרו, אף אחד לא ידע מה אמור היה להיות הציור שצייר.
כאשר ריק סטרנבך החליף את פרוברט בתפקידו, הוא האמין שהסקיצה הייתה רעיון שנדחה עבור האנטרפרייז-D, אבל שמר את העיצוב של הספינה.
כאשר נודע לו אודות הדרישה לספינה עבור "Yesterday's Enterprise", הוא ביצע תרגיל חשיבה הדומה לזה של פרוברט, ויצר דגם ספינה על פי הסקיצה הישנה.
בגרסתו של פרוברט גוף הספינה היה מעוגל מאוד, ומזכיר ספינת מפרש, אולם סטרנבך חשש שעיצוב עם קימורים מורכבים כל כך יהיה קשה לייצר בפרק הזמן שעמד לרשותם, אז הוא שינה את גוף הספינה שיהיה עגול לגמרי.
סדרת איורים של הספינה, מזוויות שונות, נשלחה אל גרג ג'יין, אשר בנה מודל עבור הצילומים.
עלות הפקת המודל הייתה יותר מ-10,000 דולר.
הצוות נקט במספר אמצעים, על מנת לבדל את היקום החלופי מז המקורי.
"יומן צבאי" החליף את "יומן הקפטן", "תאריך קרב" במקום "תאריך כוכבים", וכן היעדרה של היועצת.
התקציב המורחב איפשר "להלביש" מחדש את כל גשר הפיקוד, משהו שבדרך כלל איננו ישים.
מדרגות החליפו את הרמפות של הגשר, וכיסא הקפטן הפך לגבוה יותר, ובכך הוענק לו מראה המזכיר כיסא מלכות.
שולחנות ארוכים יותר, בעלי מראה צבאי, החליפו את העיצוב הרגיל שבסיפון "10-קדמי".
בעוד שאנשי צי הכוכבים שעל סיפון האנטרפרייז האפלה יותר לבשו מדים שנראים כמו וריאציה של אלו שנלבשו בעונות 1 - 2, הקצינים הבכירים לבשו גרסאות מעט שונות של המדים אותם לבשו באותה העונה (עונה 3).
קציני האנטרפרייז-C לבשו מדים כפי שנראו בסרטי הקולנוע של הצוות המקורי (החל מ-"זעמו של חאן" ועד ל-"דורות"), על מנת לחסוך בהוצאות, ומשום שיצירת חצי-תריסר מדים חדשים לפרק, באופן טבעי, גוזלת זמן רב.
פתרונו של מעצב התלבושות רוברט בלאקמן לשינוי המראה היה להסיר את צווארוני הגולף שמתחת לטוניקות האדומות.
צילומי הפרק החלו ביום שני, 11 בדצמבר 1989, ונמשכו שבעה ימים.
את הפרק ביים דייוויד קרסון, אשר טרם "Yesterday's Enterprise" ביים רק עוד פרק אחד נוסף בסדרה.
קרסון הרגיש שחוסר הניסיון היחסי שלו עזר לו, בכך שלא היו לו דעות קדומות על איך צריכים לעשות דברים.
מאחר שרוב עלילת הפרק התרחשה ביקום חלופי, אפל יותר, קרסון רצה להדגיש את השפעתם של 20 שנות המלחמה על הצוות וגשר הפיקוד.
"פיקארד באמת נראה עייף ותשוש, כמו מפקד-קרב, וכך גם רצינו שהגשר ייראה - שבע קרבות.
היו לי הרבה רעיונות על מה שהופך אותו לחזק ככל האפשר בעזרת הרבה אורות נמוכים, המון כחול כהה, מה שהופך אותו הרבה יותר עגום", הוא אמר.
במטרה להגביר את ההשפעה של השינויים הפיזיים של התפאורה, קרסון נקט בגישה שונה בנוגע לתכנון השוטים.
"התכוונתי לעשות את זה כמה שיותר כמו צוללת ככל האפשר ולהשתמש בתאורה נמוכת-זווית, ובעצם לעשות הכול בדרך ההפוכה, מאיך שמצלמים בדרך כלל את האנטרפרייז".
המצלמות היו מצוידות בעדשות ארוכות יותר מהרגיל, על מנת לצמצם את עומק התמונה ולספק תחושה מחוספסת.
השימוש בזוויות נמוכות אילץ את התאורה להיות שונה על מנת למנוע מהסצנה להיראות "כמו לובי של בית-מלון", במילותיו של קרסון.
לקראת הצילומים היה צורך ללהק שני תפקידים חדשים: גארט וקסטילו.
שני השחקנים שנבחרו היו מעריצים של "מסע בין כוכבים".
כריסטופר מקדונלד נבחר לגלם את קסטילו.
"מה שהרשים אותי [במקדונלד]", קרסון זוכר, "היה שהוא לא היה רק השחקן הראשי של הסיפור הרומנטי, הוא היה למעשה שחקן מרשים מאוד".
טרישה אוניל לוהקה מסיבות דומות; השחקנית לא הייתה הטיפוס הרגיל של מפקד ב-"מסע בין כוכבים".
קרסון גם שמח לעבוד עם קרוסבי וגולדברג.
צוות השחקנים הקבוע נהנה מההזדמנות לשחק את הדמויות שלהם בצורה שונה.
התוצאה הייתה מידה לא רגילה של חיכוך בין דמויות.
הדבר עורר דאגה מסוימת אצל המפיקים; ברמן פחד שהפרק מציג ציר זמן חלופי מוקצן יותר מדי.
גאנינו וסטילוול ביקרו לעיתים קרובות את הסט במהלך הצילומים.
חברי צוות השחקנים הראשיים פנו לסטילוול בשאלות על טבעו של היקום החלופי, והאם הם היו עדיין אותה הדמות.
גולדברג ביקשה מגאנינו לשנות חלק מהדיאלוג על סט; מאחר שגאנינו לא כתב את התסריט, הוא פנה אל סטילוול, אשר הודיע למשרד ההפקה.
כאשר ריק ברמן גילה שגאנינו וסטילוול היו על סט ושוחחו עם השחקנים, הוא אסר עליהם מלהיכנס שוב אל האולפנים.
בשל אילוצי זמן, אלמנטים רבים שתוכננו מעולם לא צולמו; מור קיווה שתהיה סצנת קרב ממושכת, בה דאטה יתחשמל למוות, ווסלי ימצא את מותו כתוצאה מפיצוץ.
ההפקה של הפרק הסתיימה ב-19 בדצמבר.
הפרק "Yesterday's Enterprise" שודר לראשונה בשבוע של 19 בפברואר 1990. משום שהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" שודרה בסינדיקציה, "Yesterday's Enterprise" לא שודר ביום או בשעה מסוימים.
הפרק קיבל 13.1 רייטינג לתקופת הזמן שבין 19 בפברואר ל-4 במרץ - הדירוג השלישי הגבוה ביותר בכל הסדרה, והדירוג הגבוה ביותר בכל אותה עונה.
בעוד העונה הגיעה לממוצע של 9,817,000 משקי בית, "Yesterday's Enterprise" משך 12,070,000 משקי בית.
הפרק דורג במקום הראשון ברשימת "10 הפרקים הטובים ביותר של מסע בין כוכבים: הדור הבא" של המגזין אנטרטיינמנט ויקלי.
ג'ון לוגן ורוברטו אורקי, התסריטאים של "מסע בין כוכבים: נמסיס" משנת 2002 ושל סרט האתחול מחדש "סטארטרק" משנת 2009, בהתאמה, ציינו את "Yesterday's Enterprise" כאחד הפרקים האהובים והמשפיעים עליהם ביותר.
הפרק "Yesterday's Enterprise" נכלל כאחד מארבעת הפרקים (ביחד עם "The Best of Both Worlds, Parts I and II" ו-"The Measure of a Man") באוסף DVD שכותרתו: "הטוב ביותר של מסע בין כוכבים: הדור הבא".
המבקר מארק ברנרדין תיאר את הפרק כ-"ניסוי המסע בזמן החכם ביותר" של "מסע בין כוכבים" ואהוב על המעריצים.
ה-"טורונטו סטאר" ציין את פרקי "הדור הבא" העוסקים בשינויי זמן, לרבות הפרק "Yesterday's Enterprise", כאחד מ-20 האלמנטים הטובים ביותר של התוכנית.
בסקירה של מגזין ורייאטי של 57 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון (מתוך כ-900 פרקים נכון ל-2023) דורג הפרק במקום ה-3.
Yes Sir, I Can Boogie הוא סינגל משנת 1977 של צמד הזמרות הספרדי באקארה.
השיר נכתב על ידי פרנק דוסטל ורולף סוג'ה, והופק על ידי סוג'ה.
שיר דיסקו סטנדרטי זה היה ללהיט גדול בכל רחבי אירופה והפך לסינגל היחיד של הצמד שהגיע למקום ראשון בבריטניה, כששהה בראש מצעד הפזמונים שם במשך שבוע אחד במהלך אוקטובר 1977. הסינגל לא צעד במצעדי פזמונים בארצות הברית, על אף שהושמע במגוון תחנות.
זהו אחד מעשרת הסינגלים של כל הזמנים שמכרו 15 מיליון (או יותר) עותקים ברחבי העולם, וכרגע הוא עומד על מספר 7 ברשימת הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם סך משוער של 18 מיליון עותקים.
באקארה היו רקדניות פלמנקו ספרדיות, מייטה מטאוס ומריה מנדיולה, שרקדו פלמנקו ושרו שירים מסורתיים לתיירים בפורט אוונטורה, עד שהוחתמו על ידי ליאון דין, מנהל מחברת RCA Records.
במרוצת השנים הוקלט "Yes Sir, I Can Boogie" בידי אמנים שונים ברחבי העולם:
בשנת 1993 הקליטה את "Yes Sir, I Can Boogie" הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל כחלק מאלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל.
yes stars Next היה ערוץ בחברת הלווין yes בשנים 2010 - 2011, הערוץ פנה לרוב לבני נוער ושודרו בו רוב סדרות המקור והרכש של yes.
בשנת 2009, עם השקת שירות ה-VOD של yes והוספת איכות ה-HD, חברת הלווין שינתה את הערוצים והשיקה את ערוץ yes stars Next בתור ערוץ הסדרות הראשי של החברה, הפונה לבני נוער.
הערוץ החליף את הערוץ yes stars ישראלי.
לאחר סגירת הערוץ בשנת 2011, תוכני הערוץ היו זמינים בספריית הערוץ ב-yesVOD.
ספריית Next הייתה בתשלום עד לינואר 2018, בעקבות מיתוג מחדש של חברת yes.
עקב מיתוג מחדש של חברת yes, תוכני הספרייה חולקו הספריות השונות וזמינות לצפייה בחינם.
Yikes הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הראפרית ניקי מינאז'.
השיר הוקלט בפברואר 2020, ויצא לאור ב-7 בפברואר 2020, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השישי במצעד הרולינג סטון טופ 100.
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', בובי בארט, דרמל קלמונס ודריק מילאן והופק על ידי פו ביטס.
מינאז' חשפה באמצעות הטוויטר כי היא עתידה להוציא שיר חדש, תוך שהוסיפה הצצה מתוכו.
היא ציינה בהומור כי "המעריצים שלה הציקו לה והאיצו בה לסיים אותו".
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ניקי מינאז' ב-7 בפברואר 2020. נכון למאי 2022, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-36 מיליון צפיות.
יומיים לאחר מכן, ב-9 בפברואר באותה השנה, העלתה מינאז' את קליפ המילים הרשמי של השיר.
קליפ הריקוד הלא-רשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-26 בפברואר 2020 וצבר למעלה ממיליון צפיות.
Yesterday Once More (בעברית: אתמול שוב), שנכתב על ידי ריצ'רד קרפנטר וג'ון בטיס, היה להיט משנת 1973 של הקרפנטרז מאלבומם "Now & Then".
בגרסת האלבום משולבת בשיר מחרוזת של שירים משנות ה-60 של המאה ה-20, המושמעת בתוכנית רדיו של שירים ישנים.
היצירה תופסת את כל צד ב' של האלבום.
הסינגל הגיע למקום השני במצעד בילבורד הוט 100, כשבמקום הראשון היה השיר "Bad, Bad Leroy Brown" של ג'ים קרוצ'י.
השיר הגיע למקום ראשון במצעד easy listening, והיה הלהיט השמיני שהגיע למקום הראשון במצעד זה.
זה היה התקליט הנמכר ביותר של הקרפנטרס ברחבי העולם.
הסינגל הגיע למקום השני במצעד בממלכה המאוחדת.
קארן קרפנטר – שירה וקולות רקע, תופים
ריצ'רד קרפנטר – קולות רקע, פסנתר, פסנתר חשמלי, אורגן האמונד, תזמור
ג'ו אוסבורן – גיטרה בס
טוני פלוסו – גיטרה חשמלית
ארל דאמלר – קרן אנגלית
ללא קרדיט – תוף מרים
Redd Kross, להקת הרוק/פאנק מהות'ורן שבקליפורניה, הקליטה גרסת כיסוי של השיר ב-1994, לאלבום מחווה לקרפנטרז בשם "If I Were a Carpenter".
גרסה זו יצאה כסינגל יחד עם גרסת כיסוי לשיר "Superstar" של להקת סוניק יות'.
להקת The Spinners הקליטה את השיר בשילוב השיר "Nothing Remains the Same" בשנת 1981. הסינגל הגיע למקום ה-52 במצעד בילבורד הוט 100, ולמקום ה-45 במצעד Adult Contemporary.
אזורתוארמכירותיפן (RIAJ)—600,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף354,000ארצות הברית (RIAA)זהב1,000,000
yes Drama הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי הנושא את ספקית הטלוויזיה הלוויינית הישראלית yes ,המשדרת תוכניות טלוויזיה אמריקאיות, בריטיות, קנדיות וישראליות של דרמות, סגנון חיים וריאליטי.
הערוץ שודר ב-14 בדצמבר 2008 בערוץ 12 - כחלק מערוצי תוכניות הטלוויזיה האחרונות של yes.
הערוץ הוא פיצול של כוכבי yes לשעבר 1 ל-yes דרמה הנוכחית וכן קומדיה.
הערוץ משדר את הפרקים החדשים של הסדרה בלילות השבוע (ראשון עד חמישי), וימי חול ובסופי שבוע (שישי - שבת).
יס דרמה, לוח הזמנים של דרמה משודר בהבחנה גבוהה ב-yes דרמה HD בערוץ 18.
Yikes הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלו, Ye.
השיר הופק על ידי וסט, מייק דין ופייר בורן ונכתב על ידם בשיתוף כותבים שונים, בהם הראפר הקנדי דרייק, שכתב את ההוק.
השיר דוגם את שירם של להקת האפרו רוק בלאק סבאג', "Kothbiro".
המוזיקאי הקנדי דרייק עבד לראשונה עם וסט באלבום האולפן החמישי של וסט, My Beautiful Dark Twisted Fantasy, משנת 2010. מאוחר יותר, עזר דרייק לכתוב את השירים "Father Stretch My Hands, Pt.
1" ו-"" עבור אלבום האולפן השביעי של וסט, The Life of Pablo, משנת 2016.
שדרן הרדיו פיטר רוזנברג דיווח כי במקור דרייק כתב חלק מהשיר "Yikes", אשר בתחילה לא זכה לקרדיט ותרומתו נחשפה ככותב הפזמון.
גם המפיק האמריקאי פייר בורן טען כי השתתף בהפקת השיר, אך לא קיבל קרדיט.
בסופו של דבר, עודכנו הקרדיטים ב-13 ביוני 2018, ובהם היו סך הכל 11 כותבים, וביניהם דרייק ופייר בורן.
במהלך ראיון לניו יורק טיימס, חשף וסט כי דרייק כתב בית משלו עבור השיר, אך בסופו של דבר לא נוסף לשיר בשל אי סיום העבודה עליו.
מבקרי מוזיקה שונים הצביעו על דמיון בין "Yikes" ל-"Wolves" של וסט מתוך האלבום The Life of Pablo, משנת 2012. הפקת השיר תוארה כ"דלילה" ונתפסה כ"מעוררת" את השיר.
אזורתאריך יציאהפורמטחברות תקליטיםמקורבריטניה8 ביוני 2018רדיו מיינסטריםGOOD • דאף ג'אםארצות הברית11 ביוני 2018הזרמת מוזיקה
הוא אלבום הבכורה של צמד הנאו סול האמריקאי נו-ווריז, הכולל את הזמר אנדרסון פאאק והמפיק נולדג'.
האלבום יצא לאור ב-21 באוקטובר 2016, על ידי חברת התקליטים סטונס ת'רואו רקורדס.
ב-19 ביוני 2016, אנדרסון פאאק אישר כי אלבום הבכורה של נו-ווריז גמור ועתיד לצאת.
ב-25 ביולי 2016, מנהלו של פאאק, אדריאן מילר, אישר כי האלבום ייקרא Yes Lawd!.
ב-16 בספטמבר 2016 יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Lyk Dis", לצד רשימת רצועות ותאריך צאת האלבום.
ב-14 באוקטובר 2016, הצמד פרסם מכירה מוקדמת של האלבום באפל מיוזיק.
ב-Metacritic, קיבל האלבום ציון של 80 מתוך 100, בהתבסס על 22 ביקורות.
ג'ורדן באסט מ-NME כינה את האלבום "פרשייה רחבת ידיים, רפה, רצה ל-19 רצועות של היפ הופ נשמתי", ואילו ג'ים קרול מאייריש טיימס כינה אותו "סט מוחץ של הפאנק".
Yes Indeed הוא סינגל של הראפר האמריקאי ליל בייבי והראפר הקנדי דרייק, מתוך אלבום הבכורה של ליל בייבי, Harder Than Ever.
השיר יצא לאור ב-17 במאי 2018, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים 4 פוקטס פול, וולף-פאק מיוזיק גרופ, קוואליטי קונטרול מיוזיק, מוטאון וקפיטול רקורדס.
השיר הופק על ידי ויזי ובי-ראקז.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הסטרימינג של הבילבורד, ולמקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשירו הראשון של ליל בייבי בעשירייה הפותחת.
ב-6 במאי 2018, דרייק נצפה עם ליל בייבי במסיבת הוצאת האלבום של הראפר הקנדי פרים במועדון לילה באטלנטה, שם הושמע קטע מהשיר, שהועלה על ידי מנכ"ל קוואליטי קונטרול פייר "פי" תומאס לסטורי באינסטגרם שלו.
למחרת, צייץ ליל בייבי בטוויטר: "דמיינו אותי ואת דרייק מוציאים שיר".
ב-12 במאי, השיר הושמע בבכורה ב-OVO Sound Radio, במקור בשם "Pikachu (No Keys)".
השיר יצא רשמית לשירותי הסטרימינג ב-15 במאי 2018.
Yleisradio Oy (מפינית, "רדיו כללי בע"מ" או "שידור כללי בע"מ"; בראשי תיבות Yle), הוא שמה של חברת השידור הציבורי הלאומית של פינלנד, שנוסדה בשנת 1926. זוהי חברת מניות משותפת אשר 99.98% ממניותיה מצויים בבעלות המדינה ומעסיקה כ-3,200 עובדים בפינלנד.
Yle חולקת רבים מהמאפיינים הארגוניים שלה עם מקבילתה הבריטית, ה-BBC, שעליה היא עוצבה במידה רבה.
בחלק הגדול משנות קיומה של Yle, החברה מומנה על ידי ההכנסות שהתקבלו מאגרות רישיון לשידור ששולמו על ידי בעלי מכשירי רדיו (1927–1976) ומכשירי טלוויזיה (1958–2012), כמו גם קבלת חלק מסכום אגרות רישוי שידור ששולמו על ידי חברות שידור טלוויזיה פרטיות.
מתחילת 2013 הוחלפו אגרות השידור במס שידור ציבורי (המכונה מס Yle), אשר נגבה מדי שנה מאנשים פרטיים ותאגידים יחד עם שאר המיסים שלהם.
החלק הגדול ביותר של מס Yle נגבה ממשלמי מיסים בודדים.
קטינים, כמו גם אנשים עם הכנסה שנתית של פחות מ-1,813 יורו פטורים מתשלום.
חישוב המס שיש לשלם מסתכם ב-50 יורו לשנה והמקסימום (שמשולם על ידי אדם בעל הכנסה שנתית של 20,588 אירו ומעלה) נקבע על 140 יורו.
הרציונל לביטול אגרת הטלוויזיה הקודמת היה פיתוח אמצעי אספקת שירותים אחרים של Yle, כגון האינטרנט, וחוסר הפרקטיות כתוצאה מכך להמשיך לקשור את האגרה לבעלות על מכשיר ספציפי.
Yle לא מקבלת הכנסות מפרסום מכיוון שכל הערוצים הם ללא פרסומות.
ל-Yle יש מעמד שניתן לתאר אותו כגוף ציבורי שאינו מחלקתי.
היא מנוהלת על ידי מועצת ניהול פרלמנטרית.
מחזור המכירות של בשנת 2010 עמד על 398.4 מיליון יורו.
בשנת 2018 התקציב השנתי שלה עמד על כ-530 מיליון יורו.
Yle מפעילה שלושה ערוצי טלוויזיה לאומיים, 13 ערוצי רדיו ושירותים ו-25 תחנות רדיו אזוריות.
מאחר שפינלנד היא חוקתית מדינה דו לשוני — סביב 5.5% מהאוכלוסייה דוברת שוודית כמו שפת אמם — yle מספקת תוכניות ברדיו ובטלוויזיה השוודית דרך המחלקה השוודית שלה, Svenska yle.
כמקובל בטלוויזיה ובבתי הקולנוע הפינים, סרטים זרים ותוכניות טלוויזיה, כמו גם קטעים של תוכניות מקומיות המציגות דיאלוגים בשפה זרה (למשל ראיונות חדשות), עולות עם כתוביות בדרך כלל בערוצי Yle.
הדיבוב משמש רק בקרטונים המיועדים לילדים צעירים שטרם למדו לקרוא; קריינות מחוץ למסך גם בסרטים תיעודיים מדובבת לעיתים קרובות.
בתחום השידור הבינלאומי, אחד השירותים המוכרים ביותר של Yle היה Nuntii Latini, החדשות בלטינית, ששודרה ברחבי העולם והפכה לנגישה דרך האינטרנט.
Yle היה אחד מ-23 ארגוני השידור המייסדים של איגוד השידור האירופי בשנת 1950. Yle אירחה את תחרות האירוויזיון 2007 שנערכה בהלסינקי.
Suomen Yleisradio (הרדיו הכללי של פינלנד) נוסד בהלסינקי ב-29 במאי 1926. תוכנית הרדיו הראשונה שודרה ב-9 בספטמבר באותה שנה, וזה התאריך שנחשב בדרך כלל ליום הולדת של השידורים בפינלנד.
עם זאת, רק בשנת 1928 הפכו שידורי Yle לזמינים ברחבי הארץ כולה.
לאחר מכן פותחה רשת השידור ובתחילת שנות השלושים הצליחו 100,000 משקי בית להאזין לתוכניות הרדיו של Yle.
בשנת 1957 ערכה Yle את שידורי המבחן הראשונים של הטלוויזיה ובשנה שלאחר מכן החלה תוכנית טלוויזיה סדירה בשם Suomen Televisio (הטלוויזיה של פינלנד), שנקראה מאוחר יותר Yle TV1 והיוותה את הבסיס לערוץ הטלוויזיה הראשון במדינה.
הפופולריות של הטלוויזיה בארץ גדלה במהירות.
בשנת 1964, Yle השיגה TES-TV ו-Tamvisio, אשר אוחדו לערוץ Yle TV2. בשנת 1969, חברת השידור הפינית החלה לשדר תוכניות טלוויזיה בצבע, אך בשל עלות הטכנולוגיה הגבוהה, כמעט כל התוכניות הופיעו בצבע רק בסוף שנות השבעים.
ב-1 במאי 1977, Tv-uutiset (~ חדשות טלוויזיה) ו-TV-nytt עברו לשידור בצבע.
בתחילת המאה ה-21, ייסדה Yle מספר ערוצי רדיו וטלוויזיה חדשים.
בשנת 2007 הוחל בהחלפת לטלוויזיה דיגיטלית.
הוצג ערוץ דיגיטלי חדש לגמרי, Yle Teema, ו-FST בשפה השוודית (Finlands Svenska Television, ~ הטלוויזיה השוודית של פינלנד) הועבר מזמן מערוץ אנלוגי שמור לערוץ הדיגיטלי YLE FST5, שמאוחר יותר שמו שונה ל-Yle Fem.
בנוסף לארבעת הערוצים הללו (TV1, TV2, Teema ו-Fem), הושק בשנת 2001 ערוץ חמישי בשם YLE24 לתוכניות חדשותיות 24 שעות ביממה.
עם זאת, ערוץ זה הוחלף בערוץ YLE Extra, ערוץ המנסה לתת מענה לבני הנוער, אשר בתורו הופסקו שידוריו בשנת 2007. עד 4 באוגוסט 2008 שימש הערוץ החמישי לשידור Yle TV1 עם כתוביות פיניות המשודרות בתוכניות בשפות זרות.
Yle TV1. TV1 הוא הוותיק מבין ערוצי Yle וגם ערוץ הדגל בטלוויזיה של החברה.
הוא משמש את אמצעי החדשות, האקטואליה והעיתונות העובדתית העיקרית עבור הרשת ומשמש גם לשידור מספר סרטי תעודה, דרמה, תרבות וחינוך.
בידור סאטירי, קולנוע תוכניות בריטיות.
Yle TV2. TV2, שנוסד בשנת 1964, הוא הערוץ המרכזי לתוכניות ספורט ושידור לילדים ובני נוער.
הערוץ משמש גם לשידור דרמה, בידור ותוכניות עובדתיות.
הדגש בתפוקת אקטואליה הוא על פריטים מקומיים, תוכן אזורי ועיתונאות אזרחית.
Yle Teema & Fem משלב את הפעולות של ערוצי Teema ו-Fem בעבר.
Teema & Fem הוא הערוץ של Yle לתרבות, חינוך ומדע.
הוא מתמקד בהקלטות של אמנויות במה, מוזיקה קלאסית, אמנות והיסטוריה דוקומנטרית, סרטים ושדורי תעודה.
הערוץ משדר גם שירות מלא בשפה השוודית המשדר חדשות, תוכניות ילדים ובידור.
הוא גם מראה הרבה סרטים נורדיים וסדרות בסאמי.
כתוביות פיניות זמינות עבור רוב התוכניות, ניתן להפעילן באמצעות תיבת ההגדרות הדיגיטלית.
מחוץ לפריים טיים, Teema & Fem מציגה שידורים נבחרים משידורי Sveriges Television, המקבילה השוודית ל-Yle.
ערוץ לוויין דיגיטלי המציג מבחר של תוכניות Yle בשוודיה.
Yle Teksti-tv מציג מידע על חדשות, ספורט ותוכניות מסביב לשעון.
דפי נושא בנושא מזג אוויר, תנועה, עבודה ופנאי.
רדיו Yle 1: ערוץ רדיו לתרבות, אקטואליה מעמיקה ותוכניות מבוססות דיבור אחרות.
מוזיקה קלאסית (קונצרטים של תזמורת רדיו פינלנד), ג'אז, פולק, מוזיקת עולם ומוזיקה דתית.
YleX: ערוץ המשדר תוכניות בקצב מהיר המציע מוזיקה חדשה ובהתאמה לתרבות הפופולרית, המיועד לבני 17 עד 27. אחוז המוזיקה הוא 70%.
פופ ורוק מקומיים וזרים חדשים וכמה תוכניות מוזיקה מיוחדות.
רדיו Yle Suomi: ערוץ החדשות, השירות והקשר הלאומי והאזורי, גם ספורט ובידור.
כולל להיטי מוזיקה מקומיים וזרים, פופ מבוגר ונוסטלגי.
Yle Puhe (לשעבר Yle Radio Peili): ערוץ החדשות והאקטואליה המציג תוכניות שיח מערוצי הרדיו והטלוויזיה האחרים של Yle.
Yle X3M: ערוץ הנוער בשפה השוודית לדיון אקטואלי ותרבות פופולרית, ומשדר גם חדשות.
תוכניות פופ ורוק חדשות ומוזיקה מיוחדת.
Yle Vega: חדשות, אקטואליה ותרבות בשוודית לכל קבוצות הגיל, המציע גם תרבות ותוכניות אזוריות.
פופ למבוגרים, ג'אז ומוזיקה קלאסית.
רדיו Yle Sámi: רשת בשפת הסאמי המכסה את רוב לפלנד.
הופק בשיתוף פעולה עם SVT ו-NRK.
Yle ביטל את שידורי האודיו הדיגיטליים עד סוף 2005. שלושה ערוצים המשיכו להיות זמינים כשירותי וידאו דיגיטליים, אלה הושבתו לבסוף ב-30 ביוני 2016.
Yle Klassinen: שירות דיגיטלי משלים שפעל 24 שעות ביממה עם מוזיקה קלאסית ששודרה גם בטלוויזיה הדיגיטלית.
Yle Mondo: שידורים באנגלית ובשפות אחרות, רובם נאספים משירותי רדיו בינלאומיים.
Yle Mondo זמין ב-FM בהלסינקי ובכל רחבי הארץ כאודיו המצורף לטלוויזיה דיגיטלית.
עד סוף 2012, אזרחי פינלנד שילמו ל-Yle אגרת רישוי עבור שימוש בטלוויזיה, שנקבעה על 252 יורו בשנה בשנת 2012. האגרה הייתה תקפה לכל מקום שיכול להכיל מספר סטים (למשל בסלון ובחדר שינה).
מס השידור הציבורי, המכונה גם מס Yle, החליף את אגרת הרישוי בשנת 2013. המס נע בין 50 יורו ל-140 יורו לאדם לשנה, בהתאם להכנסה.
קטינים ואנשים בעלי הכנסה נמוכה פטורים ממס זה בפינלנד.
ברדיו, Yle היה מונופול חוקי עד 1985, אז הורשו תחנות רדיו מקומיות, ושמרו על מונופול לאומי עד 1995, כאשר הורשו רשתות רדיו לאומיות אחרות.
Yle ספגה ביקורת על רכישת סדרות HBO רבות.
Yle הגיבה לביקורת והדגישה את התאמת הסדרות לערוצים ללא הפסקות פרסומות, איכות ומחיר נמוך של תוכניות HBO וקבעה כי תוכניות אמריקאיות אפילו עם HBO מהוות רק 7% מתכני השידור של Yle.
שידורי הגל הקצר מ-Yle נסגרו בסוף 2006. ארגונים גולים ניהלו קמפיין להמשך שירות, אך מאמציהם לא הצליחו לשמור על השירות ואפילו לא להאט את התהליך.
ההחלטה השפיעה גם על גל בינוני בעל עוצמה גבוהה ב-963 kHz (312m).
גל בינוני קטן יותר המכסה את אזור מפרץ פינלנד (558 kHz, 538m) נשאר באוויר עוד כמה שנים.
המועצה לתקשורת המונים בפינלנד מתחה ביקורת על Yle על החדשות המוגבלות על עסקים והשקעות של ראש הממשלה דאז יוהה סיפילה בשנת 2017. העורך הראשי של YLE איים על YLE להתפטר מהמועצה הפינית לתקשורת המונים.
סיפילה כעס על חדשות YLE שבבעלות מכרות טלביווארה ופלדת קטרה (שבבעלות קרובי משפחה של סיפילה).
מספר עיתונאים נדחו מלהודיע על הפוליטיקה של סיפילה הקשורה לחברות בבעלות קרובי משפחה של סיפילה ומימון ממלכתי של מכרות טלביווארה.
Yesterday I Heard the Rain (בעברית: "אתמול שמעתי את הגשם") הוא האלבום ה-25 של הזמר האמריקאי טוני בנט.
את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור ב-22 ביולי 1968.
השיר יצא לאור ב-10 ביוני 2022, דרך ביג היט אנטרטיינטמנט וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט, בתור הסינגל המוביל מאלבום האוסף הראשון שלהם, Proof.
זה הסינגל הראשון שלהם בקוריאנית מאז Life goes on.
ב-6 במאי 2022, הלהקה הכריזה על השיר וחשפה את עטיפתו.
הסדרה כללה כמה סרטים קצרים, כמו גם קו עלילה שהושג באמצעות 20 קליפים מחוברים זה לזה.
השיר הוכרז כאחת משלוש הרצועות החדשות באלבום האוסף Proof.
מבחינה לירית, הלהקה משקפת את הקריירה שלה בתשע השנים הקודמות ומצפה לעתיד.
הרצועה מוצאת את חברי להקה שוקלים "את הכל, מהשבחים שהוענקו להם לאורך השנים, את מטרתם ועתידם".
השיר תואר כ"רצועת היפ הופ אלטרנטיבית עם קצב בינוני המכוון את המנגינה קדימה".
ב-8 ביוני 2022, BTS פרסמו טיזר של הקליפ.
הטיזר מראה כל אחד מחברי הלהקה מפנה לאחד מהקליפים שלהם בעבר, הממוקם במדבר חולי.
הסרטון מתחיל בכך שג'ונגקוק עושה תנועת יד כהתייחסות לסרטון Hwa Yang Yeon Hwa On Stage: Prologue של הלהקה.
לאחר מכן המצלמה מתקרבת דרך אצבעותיו וחושפת את שבעת חברי הלהקה יושבים במדבר שומם, באותו סדר כפי שהיה בקליפ "Just One Day" משנת 2014. ג'ין נראה במשאית שבה השתמש בעבר בקליפ של "Run", מול פסל המלאך מ"Blood Sweat & Tears".
גם הפסנתר החום והישן מהסרטון של שוגה "First Love" מופיע.
המכולות הכחולות שעבר בהן RM ב-"Run" נמצאות כעת מולו, וג'יי-הופ עומד על הדיונות לצד הרכבת מ-Spring Day.
החלק הראשון מסתיים במקום בו BTS התחילו לפני תשע שנים, כשהחברים עומדים יחד מול האוטובוס.
שש שנים לאחר ש-V כיסה את עיניו של ג'ין בידיו בקליפ של "Blood Sweat & Tears", ג'ין מסיר את ידיו כדי להציג בפני V את סמל ההתחלה של BTS - אוטובוס בית הספר הצהוב מהקליפ הראשון שלהם, "No More Dream".
הם לובשים בגדים לבנים בוהקים המשלימים את המראה השמח שלהם במקום האיפור הכהה והכבד שלבשו תשע שנים לפני כן.
השביעיה חוזרת לאוטובוס, יושבת באותה תצורה כמו ב"Spring Day", ומוכנה לצאת ליעד הבא, שעדיין לא הושג.
Yesterday and Today (בעברית: "אתמול והיום") הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרוק הבריטית הביטלס שיצא תחת חברת התקליטים קפיטול רקורדס, והשנים-עשר בארצות הברית בסך הכל.
האלבום יצא לאור בארצות הברית ובקנדה ב-15 ביוני 1966.
האלבום מכיל שירים שקפיטול לא כללה מהאלבומים האחרונים של הלהקה שיצאו בבריטניה, יחד עם שירים שהלהקה הוציאה במקומות אחרים בסינגלים שאינם באלבומים.
בין השירים ניתן למצוא שירים מהאלבומים Help!
ו-Rubber Soul, ושלוש הקלטות חדשות משנת 1966 שהופיעו ב-Revolver במדינות מחוץ לצפון אמריקה.
האלבום מוכר בעיקר בשל המחלוקת סביב העטיפה המקורית שלו.
העטיפה, המכונה כ"עטיפת הקצב" ("Butcher cover"), צולמה על ידי הצלם רוברט ויטאקר ומציג את הלהקה לבושה בחלוקים לבנים ומכוסה בבובות תינוקות ערופות ראש וחתיכות בשר נא.
למרות שהתמונה נועדה להיות חלק מיצירה גדולה יותר המבקרת את ההערצה שהוענקה לביטלס, חברי הלהקה התעקשו שמדובר בהצהרה נגד מלחמת וייטנאם.
אחרים פירשו זאת כמחאה של הביטלס על מדיניות חברת התקליטים "לשחוט" את אלבומיהם לשוק הצפון אמריקאי.
בתגובה לזעמם של הציבור על הנושא הנורא, קפיטול החזירה מיד את האלבום והחליפה את העטיפה בצילום של הלהקה סביב תא מטען של "ספינת קיטור".
האלבום המקורי הפך לפריט יקר ערך בקרב אספנים, מכיוון שחלק ממפעלי הדפוס של קפיטול פשוט הדביקו את תמונת תא המטען על עטיפות האלבומים הקיימות, האלבום גם עודד תופעה של הפשטת השכבה העליונה של העטיפה בחיפוש אחר עטיפת הקצב.
לאחר שנמחק מהקטלוג של קפיטול בתחילת אמצע שנות ה-90, Yesterday and Today יצא מחדש על גבי תקליטור ב-2014.