tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הראשונה לגלות שמארק וואטני חי ברוס נג בנדיקט וונג מנהל המעבדה להנעה סילונית אנני מונטרוס קריסטן ויג מנהלת קשרי המדיה של נאס"א
צילומי הסרט בוצעו במהלך שלושה וחצי חודשים באולפני קורדה בהונגריה, לצורך תפאורת נופי מאדים בוצעו צילומים בוואדי רם שבירדן בו אבני חול אדומות.
נאס"א סייעה ליוצרי הסרט בשיווקו ובייעוץ טכני על מנת לשוות לו אמינות.
היא אישרה ליוצרי הסרט לעשות שימוש נרחב בלוגו שלה, הקרינה את הסרט לצוות תחנת החלל הבינלאומית וכן לצוות נבחר של אסטרונאוטים ומדענים במרכז החלל ג'ונסון ובמרכז החלל קנדי.
באתרה התייחסה נאס"א לטכנולוגיות שהוצגו בסרט והשוותה אותן לטכנולוגיות הקיימות בהן עושה שימוש.
סמוך ליציאת הסרט לאקרנים, הודיעה נאס"א כי נמצאו עדויות לקיום של מים זורמים על פני המאדים.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-11 בספטמבר 2015 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד הצופים ומצד מבקרי הקולנוע.
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט דירוג "טריות" של 91% מכלל הצופים ומהמבקרים.
אן הורנדיי מהוושינגטון פוסט העניקה לסרט 3.5 כוכבים מ-4 וציינה שהסרט מספק דוגמה מלהיבה ומרעננת כיצד מדע יכול להיות "מגניב".
ג'ו מורגנשטרן מהוול סטריט ג'ורנל ציין שמה שכל כך מרגש בסרט הוא שבראש ובראשונה זהו סרט על מה זה להיות אנושי.
הוא הוסיף שגם ידיעת קו העלילה הכללי לא תכין את הצופה למגוון ולמורכבות יוצאת הדופן של חגיגת המדע הבדיוני המוצגת בסרט.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי ומאט דיימון זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר ורידלי סקוט היה מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד ל-7 פרסי אוסקר בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, הסאונד הטוב ביותר, עריכת הסאונד הטובה ביותר, העיצוב הטוב ביותר והאפקטים הטובים ביותר ולא זכה באף קטגוריה.
כמו כן היה מועמד לשישה פרסי באפט"א בקטגוריות הבמאי, השחקן הראשי, הסאונד, עיצוב ההפקה, אפקטים חזותיים והעריכה הטובה ביותר, אך לא זכה באף קטגוריה.
בישראל ציינו מבקרי הקולנוע לשלילה את בחירת מפיצי הסרט המקומיים לתרגום שמו בצורה שנבחרה, כנראה ברמיזה לסרט קודם של דיימון, "להציל את טוראי ריאן".
כאשר נכתב הספר השתדל המחבר אנדי ויר לתאר את האירועים בצורה מדעית מדויקת.
הבמאי רידלי סקוט המשיך בכך וקיבל ייעוץ מדעי מג'יימס גרין, ראש החטיבה למדעים פלנטריים באגודה האמריקנית לאסטרונומיה.
גרין אמר על התוצר הסופי שהוא "ריאלי באופן סביר".
עם זאת, יש כמה פרטים שאינם תואמים את המציאות.
סופות חול בעוצמה של 190 קמ"ש אמנם מתחוללות על המאדים אבל היות שהאטמוספירה של המאדים דלילה פי מאה מזו של כדור הארץ, אין ביכולתן לגרום נזק ממשי, לבטח לא כזה המתואר בסרט.
כח המשיכה על פני המאדים הוא רק 40% מזה של כדור הארץ מה שהיה אמור להשתקף בבירור בדרך ההליכה של מארק וואטני על המאדים, אולם הליכתו נראית רגילה לחלוטין.
משימה למאדים מתוכננת לפי חלונות שיגור בהם כדור הארץ ומאדים קרובים זה לזה קרבה מרבית.
חלונות כאלה מתרחשים כל 26 חודשים.
לכן זמן השהייה על המאדים הוא כ-500 ימים בעוד שבסרט המשימה תוכננה ל-31 ימים בלבד.
אומנם אפשרי לשלוח לפרק זמן קצר זה, אבל לא סביר, בהתחשב בהשקעה העצומה הכרוכה בשיגור יחסית לתועלת מזמן השהייה הקצר.
כמו כן, בשהייה קצרה זו המסע חזרה לכדור הארץ יהיה ארוך משמעותית.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס הסרט כ-54 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית ועוד כ-45 מיליון דולר ברחבי העולם.
בכך היה לסרט עם ההכנסות הגבוהות ביותר לסוף השבוע הראשון להקרנה במהלך חודש אוקטובר לאחר הסרט כוח משיכה מ-2013. סך הכל הכניס הסרט כ-630 מיליון דולר ברחבי העולם.
להעיר את המתים היא סדרת משטרה ופשע בריטית בהפקת ה-BBC.
הסדרה מציגה יחידה משטרתית העוסקת בתיקים ישנים (Cold case) ובה שוטרים מהבולשת הבריטית, פסיכולוגית, ורופאה משפטית.
פרק הפיילוט שודר בספטמבר 2000, ובסך הכל הופקו לסדרה תשע עונות.
כל סיפור שודר בשני פרקים באורך שעה.
ב-2004 זכתה הסדרה בעונה השלישית שלה בפרס אמי הבינלאומי.
בארצות הברית שודרה הסדרה בערוץ BBC America, באוסטרליה שודרה בערוץ BBC UKTV ובערוץ ABC1. הפרק האחרון שודר ב-11 באפריל 2011. הסדרה "The Body Farm" (חוות הגופות) היא ספין אוף של "להעיר את המתים", בכיכובה של טרה פיצג'רלד, שגילמה בשתי הסדרות את ד"ר איב לוקהרט הרופאה המשפטית.
הסדרה עוקבת אחרי עבודתו של צוות מיוחד של המשטרה החוקר תיקים ישנים, לרוב מקרי רצח לא מפוענחים שהתרחשו שנים אחדות לפני כן.
בראש הצוות ניצב פקד בילוש פיטר בויד (טרוור איב).
לצדו עובדים הפסיכולוגית ד"ר גרייס פולי (סו ג'ונסטון), מפקח בילוש ספנסר ג'ורדן (ויל ג'ונסון), ואנשי צוות נוספים.
הם נעזרים בחקירתם בראיות חדשות שהתגלו, ובטכנולוגיות עכשוויות העוזרות לבדוק מחדש את הראיות המקוריות.
בעונות הראשונות הצוות כלל את בויד, גרייס וספנסר עם השוטרת מל סילבר (קלייר גוס) והרופאה הפתלוגית פרנקי וורטון (הולי איירד).
שתי האחרונות עזבו את הסדרה בסוף העונה הרביעית.
פליקס גיבסון (אסתר הול) וסטלה גודמן (פליסיטי דו ג'ו) החליפו את מל ופרנקי בעונה החמישית, ואיב לוקהרט (טרה פיצג'רלד) החליפה את פליקס מהעונה השישית והלאה.
קטרינה הווארד (סטייסי רוקה) החליפה את סטלה בעונה השמינית, ושרה קאוונדיש (אווה בירת'יסטל) החליפה את קטרינה בעונה האחרונה.
פקד בילוש פיטר בויד, בגילומו של טרוור איב (עונות 1-9), הוא ראש היחידה ומנהל אותה ביד רמה.
סמל בילוש / מפקח בילוש ספנסר ג'ורדן, בגילומו של ויל ג'ונסון (עונות 1–9) הוא אחד השוטרים הראשונים שהוצבו ביחידה ועד מהרה הפך ליד ימינו של בויד.
דמותו של בויד מופיעה בכל אחד מפרקי הסדרה.
בלשית / סמלת בילוש אמיליה "מל" סילבר, בגילומה של קלייר גוס (עונות 1–4) מל היא צעירה נמרצת השואפת להתקדם בסולם הדרגות.
בהמשך מתברר שהיא מאומצת ושמה האמיתי מרי פרייס.
היא נהרגת בסוף העונה הרביעית, אבל מותה ממשיך להטריד את בויד גם בעונות הבאות.
בלשית סטלה גודמן, בגילומה של פליסיטי דו ג'ו (עונות 5–8) היא שוטרת שהצטרפה ליחידה כמחליפה של הסמלת סילבר.
סמלת בילוש קטרינה הווארד, בגילומה של סטייסי רוקה (עונה 8), הצטרפה ליחידה אחרי מותה של סטלה גודמן.
השחקנית עזבה את הסדרה אחרי עונה אחת.
פקד בילוש שרה קאוונדיש, בגילומה של אווה בירת'סיטל, הועברה ליחידה אחר תקרית שהייתה מעורבת בה ביחידה ללוחמה בטרור.
ד"ר גרייס פולי, בגילומה של סו ג'ונסטון (עונות 1–9).
גרייס היא פסיכולוגית מאבחנת ולה קרוב לשלושים שנות ניסיון בתחום.
ד"ר פרנקי וורטון, בגילומה של הולי איירד (עונות 1–4) היא הפתלוגית והרופאה המשפטית הראשונה בסדרה.
פרנקי שהייתה חברה טובה מאוד של מל סילבר עזבה את היחידה אחרי מותה של מל.
ד"ר פליקס גיבסון, בגילומה של אסתר הול, (עונה 5) היא הרופאה המשפטית המצטרפת ליחידה אחרי עזיבתה של.
ד"ר איב לוקהרט, בגילומה של טרה פיצג'רלד (עונות 6–9) הצטרפה ליחידה בתחילת העונה השישית כרופאה משפטית.
להפציץ את אנגליה או פצצות על אנגליה , הוא שיר בגרמנית שחובר בידי וילהלם סטופר בשנות מלחמת העולם השנייה.
השיר הולחן בידי נורברט שולצה, והיה ללהיט בלופטוואפה במהלך הקרב על בריטניה.
במקור השיר נקרא "להפציץ את פולין", והוא חובר בספטמבר 1939 במהלך המערכה בפולין.
השיר כלל במקור שני בתים, שבהם מתארים טייסים את תחושת ההתעלות והשמחה שהם חשים כאשר הם ממריאים להפציץ את ערי האויב.
אולם לאחר סיום הקרב על פולין ותחילת הבליץ והקרב על בריטניה, שונה שמו ל"להפציץ את אנגליה", והוסף לו בית נוסף אשר בו נאמר: "אנו מעניקים לאריה הבריטי/את המכה המכרעת האחרונה".
להעיר את המלכה הוא סרט קולנוע דרמטי קומי ביוגרפי משנת 2017 בבימויו של סטיבן פרירס.
התסריט נכתב על ידי לי הול.
הסרט מבוסס על ספר באותו השם שנכתב על ידי שרבאני באסו (Shrabani Basu), והסיפור האמיתי על היחסים בין מלכת אנגליה, ויקטוריה ובין המשרת ההודי-מוסלמי שלה, עבדול כרים.
מדובר בהמשכון בלתי רשמי לסרט "גברת בראון" משנת 1997. בסרט מככבים: ג'ודי דנץ', עלי פזאל, מייקל גמבון, אדי איזרד, טים פיגוט-סמית (זה הסרט האחרון בו שיחק) וואדיל אקטר.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה במהלך פסטיבל הסרטים ה-74 של ונציה, והסרט יצא להקרנות מסחריות בבתי הקולנוע ב-15 בספטמבר 2017 בבריטניה, וב-22 בספטמבר בארצות הברית.
הכנסות הסרט ברחבי העולם הן מעל ל-32 מיליון דולר.
עבדול כרים, פקיד כלא צעיר מאגרה שבהודו, מקבל הוראה לנסוע לאנגליה לרגל חגיגות היובל למלוכת המלכה בשנת 1887 (ארבע שנים לאחר מותו של ג'ון בראון בסרט גברת בראון) כדי לתת לה סמל של הערכה מהודו.
המלכה מגלה בעבדול קרים עניין הולך וגובר ובהמשך מתפתחת ביניהם מערכת יחסים ידידותית במהלכה המלכה מקדמת אותו, שומרת על מעמדו וממנה אותו ל-Munshi (מונשי, מורה) שלה.
הוא הופך לאיש סודה של המלכה ובמובנים רבים האדם הקרוב לה ביותר עלי אדמות.
עבדול שנוא על ידי צוות בית המלוכה והמעגל הפנימי המקורב למלכה (הן משפחתה והן הצוות המקצועי המקיף אותה) שמוצא את עבדול כנחות ומתנגד לקידומו.
היחס הזה מצד המקורבים למלכה ממשיך, בעוד המלכה מתייחסת לעבדול כבן משפחה ודואגת לו.
המלכה גם מזמינה את אשתו לבוא לאנגליה והיא מגיעה בספינה ביחד עם אימה.
בשנת 1901 לאחר מות המלכה, בנה של המלכה אדוארד השביעי, דוחה את עבדול ואשתו ושולח את שניהם בחזרה להודו.
בסופו של דבר מתברר כי עבדול חזר להודו, שם הלך לעולמו בשנת 1909. הסרט מסתיים בסצנה בה נראה עבדול כורע לצד פסל של המלכה בסמוך לטאג' מהאל, ומנשק לה את כפות הרגליים ביראת כבוד, כמו בסצנות קודמות בסרט בהן נראה עבדול כרים מנשק את רגליה של המלכה.
ג'ודי דנץ' - המלכה ויקטוריה
עלי פזאל - עבדול כרים
אדי איזרד - ברטי, נסיך ויילס
טים פיגוט-סמית - סר הנרי פונסונבי
סיימון קאלו - ג'אקומו פוצ'יני
מייקל גמבון - לורד סולסברי
ג'וליאן וודהאם - אליס יורק
אוליביה ויליאמס, - ג'יין ספנסר, הברונית צ'רצ'יל
פנלה וולגר - מיס פיפס
ג'ונתן הארדן - וילהלם השני, קיסר גרמניה
פול היגינס – ד"ר ריד
ב-17 ביוני 2016, דווח כי ג'ודי דנץ' תשחק בסרט בתפקיד המלכה ויקטוריה (בהמשך לתפקידה בסרט "גברת בראון" משנת 1997).
הסרט מבוסס על ספר באותו השם שנכתב על ידי הסופרת שרבני בסו.
סטיבן פרירס נבחר לביים את הסרט.
ב-5 באוגוסט 2016, הוכרז כי עלי פזאל ישחק את עבדול כרים, איש סודה של המלכה.
הסרט הוא שיתוף פעולה בין Working Title Films ו-BBC סרטים, הממומן על ידי ה-BBC ו-Focus Features.
התסריט נכתב על ידי לי הול, המפיקים ביבן קדרון, טרייסי סיוורד, טים ביוואן, אריק פלנר, כשלצוות השחקנים נוספו אדי איזרד, מייקל גמבון, טים פיגוט-סמית ואדיל אקטר.
בביקורת באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג של 68%, בהתבסס על 138 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 6.2/10. בין היתר נכתב כי "ג'ודי דנץ' בתפקיד של המלכה ויקטוריה בסרט — זה כל מה שצריכה הדרמה התקופתית הזו על מנת להתגבר על הנרטיב."
להעיר את הדב היא סדרת דרמה בת 10 פרקים ששודרה בערוץ קשת 12 מ-12 בפברואר 2018. הסדרה נכתבה על ידי קרן מרגלית ומספרת על הדס, מורה בתיכון לנוער בסיכון שמקבלת עמודים מיומן השיחות שלה עם הפסיכולוג, ומנסה לברר כיצד הם הגיעו לידיים זרות.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס סדרת הדרמה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018.
הסדרה צולמה בחיפה ונראים בה אתרים מרכזים בעיר כגון הגנים הבהאיים, המושבה הגרמנית ורכבל חיפה.
לסדרה תוכננה עונה שנייה, אך זו לא צולמה.
הדס (נועה קולר) היא מורה בתיכון העומדת בפני קידום למשרת המנהלת.
מכתב אנונימי שהיא מקבלת מכיל צילומים של סיכומי פגישות שלה עם הפסיכולוג שלה, יעקב.
תוכן הסיכומים כולל סודות שהסתירה מבן זוגה, דרי (יוסי מרשק) ומחבריה, וכן סודות שסיפרו לה אחרים והיא חשפה בפני איש המקצוע.
האיום המגולם במכתב ברור, והחשש שהסודות ייצאו לאור מטלטל את הדס.
באותו לילה נהרג יעקב בתאונת דרכים לאחר שנרדם על ההגה בכביש הערבה בדרכו לפגישה עם הדס.
הדס מגלה לדרי שניהלה רומן קצר עם שי מנהל בית הספר.
לטענתה הרומן נפסק כאשר דרי חלה בסרטן, ממנו החלים בהמשך.
בסופו של דבר חשיפת הרומן גורמת לדרי להיפרד מהדס.
אבנר כץ, מטופל של יעקב, יוצר קשר עם הדס ומתברר שגם הוא קיבל מכתב אנונימי כמוה.
כץ, העוסק בעריכת דין, מספר להדס שיוסי, שכן של יעקב, הוא האדם ששלח את המכתבים.
רצונו לפגוע ביעקב התעורר כאשר פרץ סכסוך שכנים ביניהם על רקע השתלטותו של יוסי על מחסן בקומת הקרקע של הבניין.
כץ מספר עוד שקיים גישור בין יוסי לבין יעקב, ומבקש מהדס להניח לעניין, מפני שיוסי לא התכוון לפגוע בה אלא רק ביעקב.
הדס מסרבת ודורשת להיפגש עם יוסי.
הפגישה לא עולה יפה וכץ מציע לגשר בין יוסי להדס.
בסיום העונה מחליטה הדס לא לחתום על הסכם פשרה עם יוסי, אך גם לא מגישה נגדו תלונה במשטרה.
להציל את לנינגרד הוא סרט מלחמה בבימויו של הבמאי אלכסיי קוזלוב, שהיה שותף לכתיבת התסריט וגם הפיק.
הסרט מתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה ומתמקד בתחילת המצור על לנינגרד.
אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-25 בינואר 2019 בסנקט פטרבורג והסרט הופץ להקרנות מסחריות ביום השנה ה-75 לסיום המצור על לנינגרד, ב-27 בינואר 2019.
הסרט מתבסס על האירועים האמיתיים של טביעת דוברה מספר 752 שהייתה בשימוש על ימת לדוגה וסיפקה מזון אל לנינגרד הנצורה על דרך החיים.
בליל 17 בספטמבר 1941, בזמן פינוי אנשים מלנינגרד, הדוברה דלפה וטבעה במעמקי הלדוגה ועליה אלף איש.
באותו זמן, 460 אנשים מתו על הדוברה שנגררה על ידי הסירה "סלמז'", אשר נשאה תגבורת צבאית אל לנינגרד.
יחד עם סלמז', סייעה בגרירה גם הסירה "אוריול" ויחד הם הצליחו להציל 240 אנשים, 216 ו-24 אנשים בהתאמה.
במספר כולל של ההרוגים נכללו גם 433 צוערים, 132 בוגרי האקדמיה הצבאית הרפואית, 8 מפקדים זוטרים, 36 קצינים ו-46 נשים, כמו גם כל ששהו על הדוברה עם ילדיהם ו-30 עובדים אזרחיים וחיילי האקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי (שמנה יותר מ-685 איש).
בנוסף, נספתה מחלקה שלמה של צוערי בית הספר הלנינגרדי הצבאי להנדסה ותלמידי בית הספר המקצועי ועמם קצינים, נשים וכל הילדים ועובדי המינהל הטכני ומינהל הארטילריה שהיו איתם.
בין אלה שניצלו היו גם 184 אנשים (160 שהועלו לסירת "אוריול" ו-24 לסירת "סלמז'") שהשתייכו לאקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי ועוד 56 אזרחים.
ספטמבר 1941. החודש הראשון של המצור על לנינגרד.
קוסטיה ונסטיה הם צעירים מאוהבים המנסים לפלס דרכם מחוץ ללנינגרד הנצורה על דוברה שיוצאת על ימת לדוגה.
אך בלילה הם מותקפים בהפצצות מהאוויר והדוברה סופגת אש כבדה.
הצילומים נערכו בסנקט פטרבורג ובפרבריה במאי 2018 בשיתוף פעולה עם לנפילם.
ביוני 2018 נערכו צילומי השלמה בחופי אגם אילמן שבמחוז נובגורוד.
להמשיך לצעוד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה, מתוך אלבומה האחד עשר, ימים נשברים.
השיר יצא לאור בינואר 1987, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של רשת ג'.
השיר נכנס אל המקום ה-27 במצעד שירי סוף השנה של רשת ג'.
לאחר עשור מפטירתה של חזה, האחיין שלה אלון אור, הקליט את השיר מחדש.
הוידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של כאן חינוכית ב-4 במאי 2010. בתחילת הקליפ, נגני אורגן, מערכת תופים, גיטרה וכדומה, מנגנים.
בהמשך, ניתן לראות את חזה ביחד עם מוני מושונוב, רוקדים לצלילי השיר.
בנוסף לכך, הועלתה ליוטיוב הופעה בה ביצעה חזה את השיר.
להישאר בחיים הוא סרט ריקודים אמריקאי משנת 1983 בכיכובו של ג'ון טרבולטה כרקדן טוני מנרו, עם סינתיה רודוס, פינולה יוז, ג'ויס הייסר, ג'ולי בובאסו, והרקדנים ויקטור מנואל וקווין מורו.
זהו סרט ההמשך לסרט "שיגעון המוזיקה" מ-1977. הסרט בוים על ידי סילבסטר סטאלון, שגם השתתף בכתיבת התסריט.
שלא בדומה לסרט שיגעון המוזיקה, הסרט לא זכה להצלחה, ויש לו ציון של 0% באתר Rotten Tomatoe.
עם זאת, הסרט זכה להצלחה בקופות והרוויח 127 מיליון דולר.
להציל את חיות הבר היא סדרה תיעודית העוקבת אחר בית החולים לחיות בר של הספארי ורשות הטבע והגנים ששודרה בטלוויזיה החינוכית החל מאפריל 2018 עד לסגירתה ובכאן חינוכית.
פרקי הסדרה, המקוריינים באופן הומוריסטי על ידי קובי פרג', מלווים את האנשים העוסקים בהצלת מגוון חיות הבר ובהשבתן בחזרה אל הטבע.
הסדרה עוקבת אחר צוות בית החולים, פקחי רשות הטבע והגנים, האזרחים המוצאים את חיות הבר הפגועות וכמובן אחר בעלי החיים בתהליך החלמתם וחזרתם הביתה אל סביבתם הטבעית.
את יצירת הסדרה מובילים במאי הסדרה ארז ברנהולץ ואלעד גולדמן העורך הראשי.
באוקטובר 2020 יצאו פרקי הסדרה עם קריינות בערבית במכאן 33.
הסדרה זכתה בפרס סדרת התעודה בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1.
להציל את החופש הגדול הוא סרט הנפשה משנת 2001, שהופק על ידי Disney Television Animation ואולפני דיסניטון.
הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה "Recess" ששודרה בערוץ "Toon Disney".
לאחר שהחופש הגדול מתחיל, מגלה טי.ג'יי.
משהו מוזר בבית הספר, יחד עם חבריו, שהביא אותם ממחנות הקיץ, הם הבינו שישנה שם מזימה להזיז את כדור הארץ ממסלולו סביב השמש ובכך להקפיא את כדור הארץ ולבטל את חופשת הקיץ בידי ד"ר בנדיקט המרושע.
ד"ר בנדיקט חטף את טי.ג'יי ואת המנהל פריקלי וסיפר להם על ימי ילדותם בשנות ה-60 שם בנדיקט היה מנהל ותכנן לבטל את החופשה, המפקח פיטר אותו ומינה את פריקלי למנהל החדש ומאז הם נהפכו לאויבים.
בעזרתה של בקי, אחותו של טי.ג'יי שהתנגדה לרעיון בהתחלה, החברים של טי.ג'יי אספו את הילדים האחרים ממחנות הקיץ ויחד עם גברת פינסטר וצבא המורים הם הרסו את תוכניתו של בנדיקט והצילו את כדור הארץ ואת חופשת הקיץ.
ריקי ד'שון קולינס - וינס לאסל
ג'ייסון דייוויס - מייקי בלומברג
רוברט גאולט - מייקי (שירה)
אשלי ג'ונסון - ג'רטשן גרונדלר
קורטלנד מיד - גאס גריסוולד
פמלה אדלון - אשלי ספינלי
דבני קולמן - המנהל פריקלי
מליסה ג'ואן הארט - בקי דת'ווייר
פיטר מקניקול - פרופסור פנוויק
אפריל ווינצ'ל - גברת פינסטר / הארייט
ג'יימס וודס - ד"ר פיליום בנדיקט
אריק וון דטן - ארווין לוסון / קפטן בראד
קלנסי בראון - איש קירח
את גרסת הדיבוב בעברית ביימה והפיקה שפרירה זכאי.
שפרירה זכאי - גברת פינסטר / הארייט
שמוליק טנא - המנהל פריקלי
יהויכין פרידלנדר - פיליום בנדיקט
אלון אופיר - פנוויק / מאמן / דמויות שונות
מיכל צפיר - המורה גרוטקה / אשלי קווינלאן
אסף אבידן - המלך בוב / קפטן בראד / שוטר רזה
דורון בן-עמי - דיגר דייב
עמי מנדלמן - מייקי (שירה) / מר דטוויילר / איש קירח / קולונל אומאלי / מדען / דמויות שונות
דבי בסרגליק - גברת דטוויילר / אירמה (גרט) / ד"ר שטיינהיים
תילי שרון - בקי / אשלי ארמברוסטר
גיל זמק - מורט צ'אלק / מפקד שומרים
אוהד שחר - ד"ר רוזנטל
יורם יוספסברג - מפקח / שוטר שמן
הרפתקאות בארץ לה-לה-לופסי היא סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המבוססת על בובות Lalaloopsy מבית MGA Entertainment.
הסדרה שודרה לראשונה ב־29 במרץ 2013. ובהמשך לסדרה וירטואלית וכמויות גדולות של משחקים בגוגל פליי.
הפקת הקול של הסדרה נעשתה והוקלטה בקלגרי, א.ב., קנדה, על ידי צ'ינוק אנימציה.
לאחר ששודרו הפרקים הראשונים על ניקלודיאון, הוא הועבר לניק ג'וניור.
הפרק האחרון של התוכנית שודר ב־14 בספטמבר 2015, אך שידורים חוזרים שודרו לעיתים קרובות ברשת עד 23 באוקטובר 2016, אז הסירה את סדרת הטלוויזיה מהאוויר .
כל עקבות התוכנית הוסרו גם מאתרו של ניק ג'וניור.
סדרת אנימציה חדשה של Lalaloopsy תחת הכותרת We're Lalaloopsy יצאה ב־10 בינואר 2017 ברשת נטפליקס.
לחידוש זה היה סגנון אומנות שונה מהסדרה הקודמת, וכלל רק חלק קטן מאוד מהדמויות של Lalaloopsy.
Lalaloopsy עוקב אחר קבוצה של בובות סמרטוטים ייחודיות והרפתקאותיהן השלוות בארץ Lalaloopsy.
במקורי, יש לסדרה 52 פרקים- 26 פרקים בעונה אחת, סך הכול 2 עונות.
בקנדה עלתה הסדרה ב־4 במאי 2013 בטלוויזיה של Treehouse, ובהמשך עברה לג'וניור Family עד 28 באוגוסט 2016. בארצות הברית עלתה הסדרה ב־29 במרץ 2013 ושודרה עד 23 באוקטובר 2016 על ניקלודיאון וניק ג'וניור.
בדרום מזרח אסיה, עלתה הסדרה ב־3 ביוני 2013 בערוץ דיסני ג'וניור.
Lalaloopsy ("להלהלופסי") היא סדרה של בובות סמרטוט מפלסטיק מבית MGA Entertainment.
במקור בשנת 2010 הן נקראו בשם Bitty Buttons, אשר הוחלף ל-Lalaloopsy זמן קצר לאחר ההשקה.
הן החלו להיות פופולריות במהלך תקופת החגים בשנת 2010. מגוון בובות Lalaloopsy נוצרו, כמו גם מספר משחקי וידאו בנושא להלהלופסי.
בנובמבר 2012 ופברואר 2013, הופיעו תוכניות טלוויזיה מיוחדות בנושא Lalaloopsy וכן שודרה סדרת טלוויזיה בערוצי ניק ג'וניור ו-נטפליקס.
ב־19 ביולי 2010, MGA Entertainment הודיעה על השקת סדרת צעצועי בובה, "Bitty Buttons" (נוצרה על ידי אמנדין קונסורטי), הכוללת שמונה בובות סמרטוטים מקוריות בגודל 13 אינץ'.
כל דמות בובה נוצרה עם נושא בדיוני, המשקף את היום בו נתפרה, את הבד ממנו נתפרה ואת חיית המחמד שלה.
אייזק לריאן, מנכ"ל MGA Entertainment, אמר כי "Bitty Buttons נועדו ללמד ילדים שכולם ייחודיים בדרכם המיוחדת שלהם.
המותג החדש מקדם את הרעיון שדברים ישנים יכולים להפוך לחדשים, כל דבר יכול למצוא לו ייעוד חדש ושום דבר לא אמור להתבזבז".
על פי הודעות לעיתונות של החברה, הבובות "נועדו לעודד את הדמיון והיצירתיות של הילד" ו"לימדו שיעורי חיים חשובים כמו גיוון, אינדיבידואליות והרעיון שכל דבר ראוי לחיים מחודשים".
השם של סדרת הבובות התחלף מ"Bitty Buttons" ל-"Lalaloopsy" זמן קצר לאחר ההשקה.
בנובמבר 2010 זכתה סדרת הצעצועים להלהלופסי בקטגוריית "בובה גדולה" בטקס פרסי ה-People's Play, והופיעה למחרת בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית Live with Regis and Kelly.
הבובות המקוריות של Lalaloopsy תוארו על ידי The Early Show של CBS בנובמבר 2010 כ"הצעצוע החם ביותר של העונה", ו-MSNBC התייחסו אליהם כ"דגדג-אותי אלמו של שנת 2010".
הניו יורק פוסט תיאר אותן כ"יוצרות היסטריית קניות בקרב קונים בחג, כמו זו של בובות הכרוב".
ב-21 בדצמבר 2010 בובות Lalaloopsy היו במקום הראשון ב-"חיפושים החמים ביותר של גוגל בתקופת החגים".
על פי החיפושים של גוגל אחר בובות Lalaloopsy הייתה "עלייה של 20% מתחילת דצמבר."
עוד הוכרז כי החברה תרחיב את קו הצעצועים כך שיכלול גרסאות מיני חדשות של הבובות וכן תכונה המיועדת ל-DVD שיצאה באביב 2012.
מיני סדרות נוספות נוצרו כמו גם בובות בלעדיות עם נושאי חג שניתן למצוא רק בחנויות קמעונאיות מסוימות.
ב־28 ביוני 2011 נוספו שלוש דמויות חדשות: Marina Anchors, Sahara Mirage, Misty Mysterious וכן מערכות משחק נוספות.
כמו כן הוכרז על פיתוח כותר חדש עבור Nintendo DS, כאשר תאריך השחרור הרשמי הוא 6 בנובמבר 2011. כל משחק הגיע עם אחת מארבע בובות מיני.
ב־16 בנובמבר 2011 MGA הודיעה כי בובת האחות החדשה שנוצרה - Rosy Bumps 'N' Bruises, נתרמה ליותר מאלף מתחמים לתרומת דם של הצלב האדום ברחבי הארץ כדי לסייע בהעלאת המודעות לנושא.
למחרת היום הודיעה בידור MGA על יצירת חמישה אתרי אינטרנט שיוצגו ב-Teletoon וכי עדכונים עתידיים יפורסמו על קיר הפייסבוק של להלהלופסי.
בדצמבר 2011 MGA Entertainment החלה לפרסם מיקרו-דמויות של Lalaloopsy.
כל אחת מהן בגודל עם ראש נשלף שניתן לחברו לכל אחת מהבובות האחרות.
MGA המשיכה להוסיף דמויות נוספות לסדרת Lalaloopsy.
החל מספטמבר 2016, יש למעלה ממאה דמויות שונות.
סדרת הצעצועים הראשית כוללת בובות בגודל 13 אינץ', מיני-סדרה, ומגוון ערכות משחק מיני ובובות קטיפה וכן Lalaloopsy Littles, אחים קטנים יותר של הבובות בגודל 13 אינץ'.
ספין אוף בשם "Lala-Oopsies" יצא בסוף 2012. סדרה זו כללה נסיכות דלעת ובובות בת ים עשויות קצף, וכן מיני ללה-אופסיות מפלסטיק.
ביולי 2015 התווספה סדרה בשם "Super Silly Party", הכוללת דמויות קלאסיות מובחרות בעלות מראה מחודש.
הדמויות שופצו מחדש, כאשר התוכנית "We're Lalaloopsy" עלתה לראשונה ברשת נטפליקס בשנת 2017. המהדורה האחרונה המחודשת הייתה סדרה 4 של Mystery Minis שיצאה בשנת 2018.
באוגוסט 2021 נוצרו דמויות חדשות לרגל חגיגות 10 שנים לסדרת הבובות.
חלק מהדמויות היו מהדורות מחודשות של דמויות קלאסיות, בעוד שאחרות היו תוספות חדשות.
הרפתקאות בארץ להלהלופסי: החיפוש אחר חלומית (2012)
להישאר בחיים (נקרא גם זייתון, בערבית زيتون, זיתים) הוא סרט קולנוע ישראלי של הבמאי ערן ריקליס.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1982, מעט לפני פרוץ מלחמת לבנון, ועוסקת בטייס ישראלי שמטוסו מופל בביירות והוא נתפס על ידי אש"ף, בילד פלסטיני הנמנה בין שוביו, ובמסעם המשותף לכיוון ישראל דרך דרום לבנון.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2012.
להציל את הנמר הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1973, בבימויו של ג'ון ג.
אבילדסן, עם ג'ק למון וג'ק גילפורד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי סטיב שגן , ומבוסס על ספרו "להציל את הנמר" (1972).
העלילה מתארת יממה בחייו של בעל מפעל, שסובל מפוסט טראומה, ומרגיש שהעולם שלו הולך ונחרב ביחד עם מפעלו, ועליו לנקוט באמצעים קיצוניים כדי להציל אותו, כמו שצריך להציל את הנמרים (טיגריסים) שנותרו בהודו.
הארי סטונר (ג'ק למון) הוא בעל מפעל בגדים בלוס אנג'לס.
הוא סובל מפוסט טראומה בעקבות השתתפותו כלוחם בקרב אנציו שמתבטאת בסיוטי לילה, דיבור מתוך שינה ועצבנות.
אשתו ג'נט (פטרישה סמית') לא מבינה למצוקתו ודורשת ממנו כל הזמן להיבדק על ידי פסיכיאטר.
את בתו הוא שלח ללמוד בשווייץ כדי להציל אותה מהחינוך הקלוקל, הסמים והזנות בלוס אנג'לס.
הוא עושה הכל כדי שהמפעל שמעסיק עשרות עובדים, רובם נשים, ימשיך לעבוד.
עליו לתווך בין המעצב הראשי ריקו (הארווי ג'ייסון) לבין הגזרן הראשי הקשיש מאייר (ויליאם הנסן).
עליו גם לספק שירותי זנות על חשבונו לקניין הגדול שלו פרד מילר (נורמן ברטון) ולדאוג לפנותו לבית חולים לאחר שלקה בהתקף לב בשעת ההתעלסות.
הארי מתייעץ עם שותפו, פיל גרין, (ג'ק גילפורד) בקשר להמשך פעילות המפעל וג'ק אומר לו כי אם לא יוזרם 300,000 דולר, המפעל יקרוס.
הארי נואם לפני הקניינים בתצוגה אך רואה לפני את חבריו ההרוגים והפצועים ומתקשה להמשיך בנאום.
הארי מציע ליצור דליקה במפעל כדי לקבל את דמי הביטוח.
פיל מפחד ומתנגד אך אין לו פתרון אחר.
הם נפגשים בחשאי בבית קולנוע עם העבריין צ'רלי רובינס (ת'אייר דייוויד) ומוסרים לו מעטפה עם 2,500 דולר תמורת הצתת המפעל.
הארי מבלה את הלילה בחברת מירה (לורי היינמן) שהעלה למכוניתו.
בלילה הוא מעלה שמות מהתקופה שלו והיא מהתקופה כעת, שני עולמות מנוכרים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ק למוןהארי סטונרבעל מפעל בגדיםג'ק גילפורדפיל גריןשותפו של האריפטרישה סמית'ג'נט סטונראשתו של הארית'אייר דייווידצ'רלי רובינסעברייןלורי היינמןמירהצעירה משוטטתהארווי ג'ייסוןריקומעצב בגדיםנורמן ברטוןפרד מילרלקוח
ג'ק למון זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
ג'ק גילפורד היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
סטיב שגן היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
סטיב שגן זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
להמציא את הגלגל מחדש הוא ביטוי עבור אדם המנסה לייצר מחדש שיטה בסיסית שכבר נוצרה על ידי אחרים, לרוב בדרך גרועה מהדרך הקיימת.
לרוב הביטוי נאמר בלעג לגבי אדם אשר ממחזר רעיונות קיימים בדרך גרועה יותר.
השימוש בגלגל הוא בתור המצאה פשוטה שאינה נחשבת לבעלת פגמים תפעוליים, כך שניסיון להמציאו מחדש יהיה חסר טעם לא יוסיף ערך לחפץ, ויהווה בזבוז זמן.
להמציא את אנה היא מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית שיצרה והופקה על ידי שונדה ריימס ושידורה החל בנטפליקס בפברואר 2022. הסדרה מבוססת על סיפורה של אנה סורוקין, שהופיע בכתבה במגזין ניו יורק, מאת ג'סיקה פרסלר.
הכתבה מתארת את ההתחזות של סורוקין, שהשתמשה בשם אנה דלווי (Anna Delvey) והונתה בנקים ובתי מלון וכמה מחבריה הקרובים.
ג'וליה גארנר ואנה קלמסקי מככבות בתפקידים הראשיים.
הסדרה מתארת את סיפור הסתבכותה של אנה (סורוקין) דלבי (שמה הרוסי המקורי: אנה ואדימובנה סורוקינה), שהצליחה להונות את האליטה של ניו יורק ולשכנע כמה מחבריה שהיא יורשת עשירה מגרמניה.
ג'וליה גארנר – אנה (סורוקין) דלבי
לברן קוקס – קייסי דיוק
אנה דיוור סמית' – מוד
מריקה דומינצ'יק – טליה מאלאי
אנתוני אדוארדס – אלן ריד
טרייסי פולן - שרי ריד
בן רפפורט – ביל מקפרלנד
ביוני 2018, הוכרז ששירות ההזרמה נטפליקס וחברת ההפקות שונדלנד רכשו את המאמר הניו יורקי "How Anna Delvey Tricked New York's Party People" מאת ג'סיקה פרסלר, והפכו אותו לסדרת טלוויזיה כששונדה ריימס משמשת כמפיקה וכותבת, לצד בטסי בירס.
דייוויד פרנקל יביים ויפיק שני פרקים של הסדרה, כולל את הראשון.
המיני-סדרה בת תשעת הפרקים יצאה לאקרנים ב-11 בפברואר 2022.
באוקטובר 2019, ג'וליה גארנר, אנה קלומסקי, קייטי לווס, לאברן קוקס ואלכסיס פלויד לוהקו לצוות השחקנים.
מדליין ברואר הייתה אמורה לגלם את תפקידה של אנה דלווי, אך נאלצה לבטל בגלל מחויבויות קודמות.
בנובמבר 2019, אריאן מואייד, אנדרס הולם, אנה דיוור סמית', ג'ף פרי וטרי קיני הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה.
בפברואר 2020 הצטרפה ג'ניפר אספוזיטו לצוות השחקנים של הסדרה.
בסדרה מתארחים ג'ושוע מלינה, בן רפפורט, שמגלם את הנוכל ביל מקפרלנד וכריס לואוול.
הצילום העיקרי החל בניו יורק ובלוס אנג'לס באוקטובר 2019.
באתר Rotten Tomatoes, הדירוג של הסדרה הוא 72% על סמך 25 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.8/10. באתר Metacritic, הציון של הסדרה הוא 57 מתוך 100, בהתבסס על 34 ביקורות, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הסדרה היא מעשר סדרות נטפליקס הנצפות ביותר בכל הזמנים בשפה האנגלית.
הסדרה גרפה מעל 511.92 מיליון שעות צפייה תוך 28 ימים מההפצה.
"להציל את נטע" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2016 שהועלה לאקרנים בשנת 2017 בבימויו של ניר ברגמן.
הסרט נכתב על ידי ברגמן יחד עם ערן בר-גיל בהשראת ספרו של בר-גיל, "הברזל" משנת 2008. העלילה מורכבת מארבעה סיפורים של נשים שהקשר היחיד של הסיפורים הוא גבר בשם נטע, בגילומו של בני אבני.
בנוסף משחקים בסרט רותם אבוהב, נטע ריסקין, נעמה ארלקי ועירית קפלן בתפקידים הראשיים.
הסרט זכה ב"פרס חביב הקהל" והיה מועמד לפרס חג'אג' לסרט עלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2016. כמו כן, בני אבני היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2016.
שיר הנושא של הסרט, "עזרה בדרך", חובר על ידי נעם רותם שמבצע אותו בסרט ביחד עם איתמר רוטשילד.
דליה קאופמן (רותם אבוהב) היא ראש ענף פסיכולוגיה ומיון בצה"ל בדרגת סגן אלוף.
היא אם יחידנית שמגדלת את בתה ענבר (אמה אלפי) בת ה-12. סדר יומה לחוץ בעיקר בגלל תפקידה הצבאי.
ענבר מתלוננת על כאבי בטן ודליה מתעלמת מזה ושולחת אותה לבית הספר וממהרת לבסיס שם מחכה לה סדר יום עמוס ומלחיץ.
היא נמצאת במתח והפקידה שלה נתי (בתאל משיאן) רק מגבירה את המתח והצעקות שלה בשל חוסר תפקודה.
היא מפקחת על קורס מאבחנות ונוכחת בראיון של אחת החניכות עם גבר בשם נטע הר טוב (בני אבני) שנראה מדוכא ולא מגולח ומסופר שמבקש דחיית מילואים בגלל שנמצא במשבר לאחר שבת זוגו נפרדה ממנו.
דליה צופה בראיון שלא מתקדם ולפתע מקבלת טלפון שענבר מאושפזת בחשש לדלקת התוספתן.
היא עוזבת במהירות ונתי מסיעה אותה במכוניתה לבית החולים.
דליה עומדת לפרוץ בבכי על שהזניחה את בתה.
רותי (נעמה ארלקי) היא צעירה לסבית שגרה ביחד עם חברתה נגה (קים גורדון).
היא גדלה במשפחה חרדית, יצאה בשאלה, למדה לנגן בצ'לו וכעת היא מנגנת בתזמורת.
היא רוצה להיכנס להיריון ונגה מזריקה לה זריקות הכנה להפריה מלאכותית.
רותי הולכת לחזרה כשהצ'לו על גבה ועקב נעלה נשבר.
היא מתיישבת חסרת אונים ובמקום עובר גבר (נטע הר לב) שמתקן לה את העקב באופן זמני.
מסתבר שנטע גר מולן בדירה של חבר.
רותי לא רוצה לקבל זרע מתורם זר ומשכנעת בזה לבסוף את נגה.
היא מגיעה לביתו של נטע כדי שיתקן את נעלה.
הדירה מוזנחת ויש שם חתול.
היא מתקרבת לנטע אבל הוא דוחה אותה בטענה שבמצבו אין לו כל רגש מיני.
רותי דוחה את ההזרקה בבנק הזרע ולמחרת היא מוצאת את החתול על סף ביתה, אות להסכמתו של נטע.
מירי (עירית קפלן) יוצאת לפיקניק עם בעלה מיכה (קובי מאור), בתם מאיה (יובל וין) ובנם תומר (נעם פרנק).
קיים מתח בין מירי למיכה היות שהתאהב בגבר, ועקב כך רוצה לעזוב את הבית.
מירי מוכנה לקבל זאת ולהמשיך בזוגיות אך מיכה מסרב ומתקשה לגלות לילדים על כך.
ממול הם רואים אדם מטפס על צוק.
זהו נטע הר לב - כעת בעל זקן ורעמת שיער.
גשם שוטף יורד והם נכנסים לרכב ומשאירים את נטע במקום.
עדיין לא סיפרו לילדים על המשבר במשפחה.
שרונה (נטע ריסקין) מגיעה מארצות הברית למושב, להלוויית אמה בתיה.
היא פוגשת בבית הקברות את ידיד המשפחה פנחס (אלי גורנשטיין) והם משוחחים על עתידה של דן-דן (נוריה לוזינסקי), אחותה של שרונה הסובלת מפיגור.
שרונה היא אם יחידנית לאיימי בת ה-10 ומתכננת לחזור מיד לארצות הברית לחגיגת יום ההולדת של בתה.
היא מתכוונת לשלוח את דן-דן למוסד כי אין אפשרות להשאירה לבד.
בשכנות להם גר נטע שהיה בן מאומץ של משפחת ריכטר.
הוא חזר למושב עם זקן עבות ורעמת שיער לאחר שבת זוגו ההריונית עזבה אותו.
הוא רוצה לעזור לשרונה בקשר לאחותה ולשם זה הוא מתגלח ומסתפר כדי שדן-דן תזהה אותו.
לבסוף דן-דן בורחת ושרונה, נטע, פנחס ושאר תושבי המושב מחפשים אחריה.
הם לבסוף מוצאים אותה ליד קבר האם והיא מקבלת את העובדה שאמה נפטרה.
כעת היא יכולה לעבור למוסד ושרונה יכולה לחזור לבתה בארצות הברית.
הופעת מחול בליווי נגנים עם רותי בהיריון בולט.
בקהל יושבים דליה ובתה, נטע ובנו הקטן, ומיכה ומשפחתו עם בן זוגו במקום מירי.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותבני אבנינטע הר לברותם אבוהבדליה קאופמןרע"ן פסיכולוגיה ומיוןאמה אלפיענברבתה של דליהבתאל משיאןנתיחיילת פקידה של דליהנעמה ארלקירותינגנת צ'לוקים גורדוןנוגהעירית קפלןמיריקובי מאורמיכהיובל ויןמאיהנעם פרנקתומרנטע ריסקיןשרונהנוריה לוזינסקידן-דןאלי גורנשטייןפנחסחבר מושבנעם רותם, איתמר רוטשילדזמרים
"להעיר את השד" הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2023, שנכתב ובוים על ידי לי קרונין.
סרט זה הוא החמישי בסדרת סרטי "מוות אכזרי".
בסרט מככבות לילי סאליבן ואליסה סאתרלנד כשתי אחיות מנוכרות המנסות לשרוד ולהציל את משפחתן מפני שדים המעוניינים בילדי המשפחה.
לפיתוחו של הסרט קדמו תוכניות מבוטלות לפיתוח סרטי המשך ל"מוות רצחני" (2013) ו"צבא האופל" (1992), ועונה רביעית עבור הסדרה "אש נגד כוחות הרשע" (2015–2018).
באוקטובר 2019, הודיע סם ריימי על פיתוחו של סרט חדש בסדרה, שעל הפקתו בפועל יופקדו רוב טייפרט, ריימי וברוס קמפבל, ואילו על כתיבתו ובימוייו יופקד קרונין.
צילומי הסרט התקיימו בניו זילנד מיוני עד לאוקטובר 2021.
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל "SXSW" ב-15 במרץ 2023, והוא עלה לאקרנים בארצות הברית ב-21 באפריל, תחת הפצתם של אולפני "האחים וורנר".
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-20 באפריל 2023.
הסרט נפתח כאשר מוצגות בנות-הדודות תרזה וג'סיקה, ובן-זוגה החדש של ג'סיקה, קיילב; כשהם נופשים בבקתה הנמצאת על שפת האגם.
לפתע, ג'סיקה מקרקפת את תרזה ועורפת את ראשו של קיילב לפני שהיא מרחפת מעל האגם.
יום אחד קודם לכן, לאחר שנודע לה על היריונה, מחליטה טכנאית הגיטרות בת' לבקר את אחותה, אלי, אמנית הקעקועים ואם חד-הורית למתבגרים דני וברידג'ט, ולקאסי הקטנה, בביתה שנמצא ב"דירות מונד", מתחם דירות רעוע בלוס אנג'לס.
בזמן שהילדים נמצאים במרתף המתחם, מתרחשת רעידת אדמה שחושפת חדר נסתר.
דני, שהחליט לחקור את החדר, מגלה חפצי דת, שלושה תקליטים פונוגרפיים משנת 1923 וספר מוזר שאותו הוא מעוניין למכור במטרה לסייע בכלכלת המשפחה.
בעוד מקשיב לתקליטים, מגלה דני מפי הכומר המתועד כי הספר הוא אחד משלושת הכרכים של "נטורום דמונטו".
בנוסף, על פי התקליטים, נחשף כי הכומר המשיך במחקרו בסתר ודיקלם לחש שמזמן ישויות דמוניות הידועות בשם "דיידיטס".
במהלך הפסקת חשמל המתרחשת כשהיא יורדת במעלית, אלי המבודדת מותקפת ונאחזת דיבוק על ידי כוח בלתי-נראה.
בעודה בטראנס, אלי שבה לדירתה, מאיימת על משפחתה, ומתה לאחר שהיא מתחנננת בפני בת' שתגן על ילדיה.
שכניה של אלי מסייעים למשפחה, אך לאחר שהם מגלים שגרם המדרגות קרס, המעלית ניזוקה, ואין באפשרותם לגשת למדרגות החירום, אלי שבה לתחייה, תוקפת את המשפחה ופוצעת את ברידג'ט.
בת' והילדים נועלים את אלי מחוץ לדירה לאחר שהיא רודפת אחר השכנים וטובחת בהם.
דני מתוודה בפני בת' על כך שמצא את ה"נטורום דמונטו", ואלי משטה בקאסי לפתוח את הדלת ותוקפת אותה.
בעוד שדעתם של דני ובת' מוסחת וקאסי מצליחה לנעול את אלי מחוץ לדירה, נאחזת ברידג'ט דיבוק באמצעות הפצע שלה; ותוקפת את בת', דני וקאסי, אשר משפדה אותה מבלי משים דרך הראש באמצעות ידית מטאטא שבורה.
בניסיון להבין כיצד לגרש את ה"דיידיטס", מאזינה בת' לתקליט השלישי, אך מבינה שהכומר נכשל וחבריו לכמורה נאחזו דיבוק, וכי רק הריגה של המארח תעצור את ה"דיידיטס".
ברידג'ט שבה לתחייה ודוקרת אנושות את דני, אשר מעלה אותה באש, בזמן שאלי חודרת לדירה באמצעות פתחי האוורור.
כשהיא מבינה שבת' הרה, מנסה אלי לקרוע ממנה את העובר, אך בת' וקאסי מצליחות לפצוע אותה באמצעות מספריים.
אלי לא מצליחה לתמרן רגשית את קאסי, שמקבלת את העובדה שאמה מתה כבר.
גופותיהם של דני והשכנים נאחזים בדיבוק, מה שמוביל את בת' וקאסי לתפוס מחסה במעלית התקולה.
במקביל, מתמזגים אלי, ברידג'ט ודני ליצור רב-גפיים ומטפסים על גבי המעלית על מנת לתקוף את השתיים.
המשקל המשולב גורם לצניחתה של המעלית לקומת הקרקע, מה שמאפשר לבת' וקאסי לברוח אל החניון.
היצור לוכד את קאסי ומנסה לערוף את ראשה באמצעות מסור, אך בת' שבה ומסיחה את דעתו, והיא וקאסי הורסים את גופתו על ידי כפייתו לתוך מכונה לכריתת עצים.
ראשה הערוף של אלי מתגרה בבת' ומצהיר על היותה כישלון כאם לתינוקה העתידי, מה שגורם לה לבעוט בראשה של אלי לתוך המכונה.
לאחר מכן, נמלטות בת' וקאסי מהבניין.
למחרת בבוקר, ג'סיקה מתארגנת לחופשתה עם תרזה וקלייב, אך מותקפת על ידי כוח בלתי-נראה בחניון.
במהלך פסטיבל "SXSW" שהתקיים בשנת 2013, הכריז הבמאי פדה אלוורז כי סרטו, "מוות רצחני" (2013), עיבוד מחודש לסרט "מוות אכזרי" (1981), יזכה לסרט המשך.
בנוסף, אישר סם ריימי את התוכניות לכתוב סרט רביעי בסדרה, יחד עם אחיו, אוון ריימי; מאוחר יותר, צוין כי הסרט יהיה המשך לעלילת "צבא האופל" (1992).
בפאנל ייעודי לסדרת הסרטים בכנס ה-WonderCon שהערך במרץ 2013, הצהירו ברוס קמפבל ואלוורז כי על פי התוכנית, לאחר הפקת שני סרטי ההמשך, יופק סרט שביעי שישלב בין עלילותיהם של אש ויליאמס ומיה אלן.
בנוסף, אישר קמפבל שהוא ישוב לגלם את דמותו של אש ב"צבא האופל 2".
בשלהי מרץ, צייץ אלוורז כי על בימוי "צבא האופל 2" יופקד ריימי.
בנובמבר 2013, הביע קמפבל ספקות לגבי היתכנות הפקתו של הסרט.
בספטמבר 2017, במהלך פאנל ייעודי שהתקיים בכנס "Fan Expo Canada", הצהיר קמפבל כי הוא מאמין שעתידו של הזיכיון טמון ברשתות כבלי הפרימיום.
בנובמבר 2018, הודיע אלוורז כי "כרגע יש רק רעיונות.
אין מה להכריז באופן רשמי.
יש לנו תסריט ל'לא לנשום 2'.
אין לנו תסריט ל'מוות רצחני 2'".
בנוסף, הצהיר אלוורז כי "צייצתי שאני מעוניין לראות מה אנשים מעדיפים.
היו לנו כמה ויכוחים פנימיים לגבי השאלה במה אנשים יתעניינו יותר.
לרוע המזל, 'מוות רצחני 2' ניצח.
מה, אני מניח שהייתי מעדיף ש'לא לנשום 2' ינצח מכיוון שזו אחת היצירות שלי.
בנוסף, חשף ריימי כי אחת מהאופציות הנמצאות על השולחן היא הפקת סרט המשך לעיבוד המחודש משנת 2013, אם כי לא היה בטוח שבמידת רצונו של אלוורז להפיק סרט המשך בשלב זה, עקב הפיכתו לבמאי מבוקש ומצליח.
באוקטובר 2019, הודיע ריימי הודיע במהלך כנס הקומיק-קון שניאך בניו יורק כי סרט חדש בסדרת סרטי "מוות אכזרי" נמצא בפיתוח.
עוד נמסר כי על הפקת הסרט יופקדו רוברט טייפרט, ריימי וקמפבל.
ביוני 2020, חשף קמפבל כי הבמאי לי קרונין נבחר אישית על ידי ריימי לכתיבת ובימוי הסרט.
במאי 2021, נמסר כי על הפצת הסרט תהיה אמונה "ניו ליין סינמה", לאחר שהפיצה את הסרט הראשון, וכי הסרט עתיד לעלות לשירות הזרמת המדיה "HBO Max".
במאי 2021, נמסר על ליהוקן של אליסה סאתרלנד ולילי סאליבן לוהקו לתפקידים הראשיים.
ביוני 2021, נמסר על ליהוקם של גבריאל אקולס, מורגן דייוויס ונל פישר לצוות השחקנים; וביולי 2021, על ליהוקה של מיה צ'אליס.
צילומי הסרט החלו בניו זילנד ב-6 ביוני 2021, ועליהם הופקד צלם הקולנוע דייב גארבט, ששימש כצלם במספר פרקים של הסדרה "אש נגד כוחות הרשע".
ב-14 ביולי 2021, הודיע קרונין כי מחצית מצילומי הסרט כבר הסתיימו; ב-27 באוקטובר 2021, נמסר על סיום הצילומים.
קרונין אף הצהיר כי במהלך צילומי הסרט נעשה שימוש ביותר מ-6,500 ליטר (כ-1,717 גלונים) של דם מזויף.
באפריל 2022, נמסר כי על הלחנת הפרטיטורה יופקד המלחין סטיבן מקיאון, ששיתף פעולה עם קרונין בעבודה על סרטו הקודם, "החור באדמה" (2019).
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל "SXSW" ב-15 במרץ 2023, והוא עלה לאקרנים ב-21 באפריל 2023, תחת הפצתם של אולפני "האחים וורנר".
במקור התעתד הסרט לעלות לשירות הזרמת המדיה "HBO Max" כסרט בלעדי, אך באוגוסט 2022, כחלק מתוכניתם של אולפני "האחים וורנר" לארגן מחדש את הפצת סרטיהם, הוחלט להפיץ את הסרט בבתי הקולנוע.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", זכה הסרט לציון 84% על סמך 150 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.3/10. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", זכה הסרט לציון של 73/100, על סמך 19 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
פרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהפרס סאטורןסרט האימה הטוב ביותרהאיפור הטוב ביותר בסרטלוק פולטי
להק 2 של חיל האוויר המלכותי הוא להק האמון על יחידות התובלה, הסיוע וההגנה הקרקעית של חיל האוויר המלכותי, משום כך מוכר גם בכינוי להק הסיוע ללוחמה האווירית.
מפקדת הלהק נמצאת תחת פיקוד האוויר ויושבת בבסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב.
הלהק הוקם לראשונה ב-1 באפריל 1918 בתור להק 2 (אימון) האמון על טייסות האימון וההכשרה של חיל האוויר המלכותי, אך שנתיים לאחר מכן עם צמצום היחידות לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הוא נסגר.
ב-20 במרץ 1936 הוקם הלהק מחדש בתור להק 2 (הפצצה) כשהוא מפקד על 10 טייסות מפציצים מבסיס האם שלו באבינגדון, אוקספורדשייר.
בתחילת מלחמת העולם השנייה היה הלהק תחת פיקוד המפציצים עד שבמאי 1943 הועבר לחיל האוויר הטקטי השני (תחילה כחלק מפיקוד מטוסי הקרב ובהמשך תחת חיל המשלוח האווירי של בעלות הברית) כשרוב טייסות הלהק התבססו על מפציצים טקטיים ומטוסי תקיפה (כגון ה-B-25 מיטשל והדה הבילנד מוסקיטו).
לאורך המלחמה טסו יחידות הלהק למעלה מ-57,000 טיסות מבצעיות.
ב-7 בינואר 2000 הוקם הלהק מחדש בגלגולו החמישי והנוכחי בתור להק המרכז את יכולות ההובלה, פיקוד ושליטה אווירית ורגימנט חיל האוויר המלכותי (הגנה קרקעית).
ב-2006 להק 3 פורק וחלק מיחידותיו התמזגו עם להק 2.
טייסת 10 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330 MRTT).
טייסת 24 - הכשרה ואימון.
טייסת 30 - תובלה (מטוסי איירבוס A400M).
טייסת 32 - תובלה קלה (מסוק אגוסטה וסטלנד AW109 ומטוס דאסו פלקון 900).
טייסת 47 - תובלה (מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס).
טייסת 70 - תובלה (מטוסי איירבוס A400M).
טייסת 99 - תובלה כבדה (מטוסי בואינג C-17 גלובמאסטר III).
טייסת 101 - תובלה ותדלוק (מטוסי איירבוס A330 MRTT).
רגימנט חיל האוויר המלכותי (בסיס חיל האוויר המלכותי הונינגטון)
להק 1 של חיל האוויר המלכותי הוא להק האמון על יחידות התקיפה והלחימה האווירית חיל האוויר המלכותי, הוא אחד משני הלהקים המבצעיים של החיל (לצד להק 2) ומכונה להק הלחימה האווירית.
הלהק מהווה את כלל יכולות מטוסי ההגנה האווירית של חיל האוויר המלכותי על בסיס 20 טייסות, רובן טייסות קרב מבוססות מטוסי יורופייטר טייפון.
בשלב זה הלהק כלל רק עשר טייסות כולם על בסיס המפציץ הקל פיירי באטל שזה עתה נכנס לשירות.
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, להק 1 נשלח לצרפת בתור "כוח התקיפה האווירי הקדמי" כזרוע חזיתית של פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי.
מספר חודשים לאחר מכן בדצמבר, מסגרת הלהק נסגרה ויחידותיה עברו לפיקוד ישיר של פיקוד המפציצים, עד שביוני 1940 הלהק נוסד מחדש כשמפקדתו בבסיס חיל האוויר המלכותי ברוטרי בדרום יורקשייר (שם נותר עד 1983) על בסיס טייסות מפציצים עם מספר רב יחסית של יחידות מתנדבים מפולין ויחידות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
ב-1943 יחידות הלהק כללו 11 טייסות, בהן שתי טייסות חיל האוויר המלכותי ושלוש טייסות פולניות עם מפציצי ויקרס ולינגטון; וחמש טייסות חיל האוויר המלכותי וטייסת חיל האוויר המלכותי האוסטרלי עם מפציצי אוורו לנקסטר.
בהמשך טייסות הוולינגטון הומרו ללנקסטר.
לאחר המלחמה, ב-1948, כלל הלהק עשר טייסות אוורו לינקולן ושתי טייסות דה הבילנד מוסקיטו ולאורך המלחמה הקרה המשיך לשמש להק הפצצה אסטרטגי.
בינואר 2000 הלהק הומר לתפקידו הנוכחי כלהק קרב האמון על הגנת שמי בריטניה.
החל מ-2018 הלהק אמון גם על טייסות התקיפה "כוח הברק" (Lightning Force) הכולל שתי טייסות חיל האוויר המלכותי ושתי טייסות זרוע האוויר של הצי המלכותי המבוססות על לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II, המוצבות בבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם ונושאות המטוסים אה"מ המלכה אליזבת (R08) ואחותה אה"מ פרינס אוף ויילס (R09ׂ).
טייסת 1 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 2 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 3 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 6 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 8 - שליטה ובקרה (מטוסי E-7 ודג'טייל).
טייסת 9 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 11 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 12- קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 14 - סיור ותצפית (קינג אייר).
טייסת 29 - קרב (מטוסי יורופייטר טייפון).
טייסת 54 - טייסת הכשרה למטוסי תצפית וסיור.
טייסת 120 - סיור ולוחמה אווירית ימית (בואינג P-8 פוסידון).
טייסת 201 - סיור ולוחמה אווירית ימית (בואינג P-8 פוסידון).
טייסת 207 - קרב/תקיפה קרקעית (לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II).
טייסת 602 - מילואים, סיור ימי.
טייסת 617 - קרב/תקיפה קרקעית (לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II).
טייסת 809 (זרוע האוויר של הצי המלכותי) - קרב ולוחמה מנושאת מטוסים (לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II).
גף הזיכרון לקרב על בריטניה (בסיס חיל האוויר המלכותי קונינגסבי)
יחידת הכשרת בקרה קדמית המשותפת (בסיס חיל האוויר המלכותי לימינג)
כנף המודיעין, הסיור והתצפית (ISR) הראשונה (בסיס חיל האוויר המלכותי ודינגטון)
להציל את חיות הבית היא סדרה העוקבת אחר תהליך החלמתם של חיות בית המובאות לבית החולים הוטרינרי בבית-דגן.
הסדרה שודרה בכאן חינוכית החל מ-21 בדצמבר 2023. זוהי סדרת המשך ללהציל את חיות הבר.
פרקי הסדרה, מקוריינים באופן הומוריסטי על ידי קובי פרג', מלווים את האנשים העוסקים בהצלת חיות הבית.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תוכנית תעודה, מגזין, בידור לילדים"להציל את חיות הבית" · עונה 1
להלי פרילינג (נולדה ב-1982) היא אמנית רב-תחומית החיה ופועלת בישראל, זוכת פרס רפפורט לאמנית מבטיחה, 2025.
פרילינג עוסקת בעיקר בדימויים פנטססטיים וקלישאות קולנועיות ושיבושם, תוך שימוש במגוון אמצעים הנעים בין פיסול, מיצב, רישום ווידאו.
היא הציגה בתערוכות במוסדות שונים ביניהם: מוזיאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון הרצליה, גלריה רו ארט, גלריה בארי ובגלריה דרום, תל אביב.
עבודותיה הוצגו גם בתערוכות קבוצתיות במוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון בת ים, הביאנלה לרישום ירושלים ובגלריה של בצלאל, תל אביב.
פרילינג זכתה בפרס האמן הצעיר של משרד התרבות והספורט בשנת 2015, מענקי פיס לתערוכות יחיד ומענק מאסיילום, והשתתפה בתוכנית ארטפורט בשנת 2021-2022.
היא זוכת פרס רפפורט לאמנית מבטיחה לשנת 2025. הפרס כולל 15 אלף דולר מימון תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב.
בין נימוקי השופטות: "גוף עבודתה של להלי פרילינג נתון במפגש המורכב בין זוהר, תשוקה ומוות....
הגופניות העזה בעבודותיה נוגעת תמיד ברגע של פירוק וריקון.
באופן זה הולמות עבודותיה ביתר שאת את הרגע העכשווי בו מובנת הטרגדיה בדבר הממד החי של המורבידי".
חיה ועובדת בהוד השרון וכפר סבא.
פרילינג היא בוגרת תוכנית תואר ראשון ותואר שני MFA באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים (2012).
בוגרת תוכנית הרזידנסי של ארטפורט 2021-2022
פרילינג עוסקת בעבודותיה בדימויים פופולריים, בעלי נראות אידאית ואסתטיקה מפתה.
באסטרטגיות שונות, פרילינג פועלת לחשיפת נוכחות מורבידית ואלימה בתוך אותו עולם דימויים.
רוב עבודותיה הן בפורמט של פיסול ומיצב.
2024 השחר, מוזיאון פתח תקווה, אוצר: דוד פרנקל
2024 HOME מוזיאון הרצליה, אוצרת: איה לוריא
2022 מום, משכן האמנים, הרצליה.
אוצרת: טלי בן נון.2019 רוחות, גלריה בארי, קיבוץ בארי.
2018 נורופן, מתחם סטודיואים שוקן 6, תל אביב.
(תערוכה זוגית עם שרון פדידה)
2016 סירנה, גלריה רו ארט, תל אביב.
2013 CUTTER, גלריה רו ארט, תל אביב.
2012 UHU, ויטרינת המעורב, תל אביב.
2008 אבל אני לא, גלריה דרום, תל אביב (תערוכה זוגית עם שרון פדידה)
2022 מי בא אחרינו, אירוע רב תחומי בעקבות אורי קצנשטיין, המרכז לאמנות דיגיטלית, חולון.
אוצרים: אודי אדלמן, שמרית גיל.
2022 נונפיניטו, ארטפורט, תל אביב.
אוצרים: מילנה גיצין אדירם, שחר בן נון ובר ירושלמי.
2020 "אוהבים אמנות עושים אמנות" גרסת "שמיים פתוחים", תל אביב.
2019 אגודת לרווה לחקר העל טבעי, בית האמנים, ירושלים.
אוצרות: סאלי הפטל נוה, טלי בן נון, מאיה אטון ומיטל כץ מינרבו.
2017 דובדבנים, גלריית המדרשה, תל אביב.
2017 חוטים וקשרים, מוזיאון ישראל, אגף הנוער, ירושלים.
2016 רשמים VI, הביאנלה השישית לרישום, גלריה אגריפס 12, ירושלים.
2016 הזוכים: פרס משרד התרבות והספורט לאמנות ועיצוב 2015, מוזיאון הרצליה, אוצרת: טלי בן נון.
2015 מיניגולף, מובי מוזיאון בת ים, בת ים.
2015 MIND THE GUP, גלריית המדרשה, תל אביב.
2015 12 סכינים, התחנה לאמנות עכשווית, רמלה.
2014 דרך כוכב, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה.
אוצרות: דליה לוין, גילה לימון וטל בלכר
2014 רשמים V- מעבר לנייר, הביאנלה החמישית לרישום, בית האמנים, ירושלים, אוצרת: טל יחס
2013 טובין, MOBY, מוזיאון בת ים, אוצרים: יהושע סימון וליז חג'ג'
2013 מעבורת חלל, פסטיבל אוהבים אמנות-עושים אמנות, תל אביב, אוצרת: הילה כהן שניידרמן
2012 מקום אחר, גלריה דנה, קיבוץ יד מרדכי.
2011 יריית פתיחה, גלריית בצלאל, תל אביב.
2010 שעה אקדמית, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2009 חגיגה לעיניים, גלריה דרום, תל אביב.
אוצרים: תמיר ליכטנברג, ירון אתר,
2008 שדה קרב, גלריה כרמל, חיפה.
2008 אגוניה, גלריית מכללת ספיר, שדרות.
2008 עבודת בית, חלל אלטרנטיבי, רמת אביב
2007 בוז'ולה, מתחם המעבדה, ירושלים.
2015-2017 תוכנית תעודת הוראה לאקדמאים, המדרשה לאמנות, בית ברל.
2009-2012 MFA תוכנית לימודי המשך בבצלאל, תל אביב
2003-2007 BFA האקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל, ירושלים
2013 מענק תמיכה בתערוכות בארץ ובחול מטעם ועדת האמנות החזותית במפעל הפיס
2015 מענק תמיכה בתערוכות בארץ ובחול מטעם ועדת האמנות החזותית במפעל הפיס
2015 פרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט.
2020 מענק תמיכה באמנים, אסיילום
2021-2022 בוגרת תוכנית רזידנסי שנתית ארטפורט
2021 מענק תמיכה בתערוכה, קרן רבינוביץ
2025 פרס רפפורט לאמנית מבטיחה
2013 אמנית אורחת במהדורה השלישית של מגזין הרמה
2013 קופסה שחורה, במסגרת "מנופים", ירושלים.
אוצרים: רות פתיר, אסף כהן ויצחק מזרחי
2015 "MAKEOVER" פעילות שנעשתה בשיתוף פעולה עם האמנית אביגיל הופקינס.
מתוך פרויקט אמנים אורחים מארחים, במסגרת התערוכה של פרנצ'סקו פיניציו "ארקפארקקראפטראפטקליניקקלאבפאב", מוזיאון בת ים.
2019 פנזין צביעה לילדים בעבור גלריה קו 16, תל אביב.
2020 "התנגדויות רכות", במסגרת פסטיבל ישראל, פרויקט אונליין.
אוצרות: עינת עריף גלנטי, רעיה ברוקנטל.
להפט הוא תה כבוש הנחשב לאחד המאכלים המסורתיים הייחודיים והפופולריים ביותר במיאנמר (בורמה), יש לו תפקיד משמעותי בחברה הבורמזית ומוגש באירועים מיוחדים, כמו חתונות וטקסים וכן במפגשים חברתיים.
מיאנמר היא אחת המדינות הבודדות שבהן צורכים תה הן כמשקה והן כמעדן לאכילה, בצורת תה כבוש.
על חשיבותו מעיד הביטוי הפופולרי הנאמר במיאנמר: .
היסטוריה של שימוש בעלי תה במיאנמר
הנוהג של אכילת תה במיאנמר מתוארך לתקופה הפרהיסטורית ומשקף מורשת של שבטים ילידים שהחמיצו והתסיסו עלי תה בתוך גזעי במבוק, סלסלות במבוק, עלי לחך וסירים.
היסטוריה ארוכת שנים זו באה לידי ביטוי בשפה הבורמזית, שהיא בין השפות הבודדות בעולם שהמילה שלהן ל"תה" אין מקורה אטימולוגית במילה הסינית "תה".
על פי הפולקלור הבורמזי, התה הובא לבורמה על ידי המלך אלאונגסיטו במאה ה-11, בתקופת השושלת הפגאנית.
תיעוד של שתיית תה מתוארך לתקופת שלטונו, עם עדויות על ספלי תה מלכותיים ומגישי תה שהועסקו בחצר המלוכה הבורמזית.
כאשר ממלכות בורמה אימצו צורות מחמירות יותר של בודהיזם טהרוואדה, התה הכבוש החל להחליף את האלכוהול בשימוש בטקסים בקרב בודהיסטים שומרי מצוות.
כדי לענות על הביקוש הגובר, גידול התה התפשט בכל מדינות השאן (מיעוט אתני החי במזרח וצפון-מערב המדינה) לאחר שנת 1500. בין סוף המאה ה-15 עד תחילת המאה ה-16, תנועת רפורמה בודהיסטית בראשות נזירים בודהיסטים הצליחה לדכא את צריכת האלכוהול בטקסים פומביים ועודדה אכילת תה כבוש.
עד סוף המאה ה-17, התה, בנוסף לכותנה, הפך לייצוא המשמעותי ביותר עבור בורמה.
בארמון במנדלי, שנבנה במהלך תקופת קונבאונג, היה אולם תה בו נערים הכינו תה.
התה היה חלק בלתי נפרד של המטבח המלכותי, הן כמשקה והן כמעדן.
לאורך התקופה הקדם-קולוניאלית, להפט נחשב למנחת שלום סמלית בין ממלכות לוחמות במיאנמר העתיקה.
בתקופה הקדם-קולוניאלית והן בתקופה הקולוניאלית, להפט הוגש לאחר מתן גזר דין בבתי משפט אזרחיים; אכילת הלפט סימלה קבלה רשמית של פסק הדין.
במהלך התקופה הקולוניאלית נפתחו בתי תה במרכזים העירוניים, כמו ביאנגון הבירה, הם נפתחו בשעות הבוקר המוקדמות והוגשו בהן ארוחת בוקר, חטיפים ותה.
בשנות ה-70 נפתחו חנויות תה באזורים אחרים במדינה.
חנויות אלו שימשו כנקודת מפגש חשובה למקומיים.
עד לעשורים האחרונים, היו פוקדים את חנויות התה בעיקר גברים.
מאז סוף שנת 2010, סכסוך מזוין באזור גידולי התה בין ארגונים חמושים אתניים, כולל צבא השחרור הלאומי ומועצת השיקום של מדינת שאן, שיבש את שרשרת אספקת התה המקומית, זאת בנוסף למגפת הקורונה, שיצרה מחסור בכוח אדם והפחיתה באופן משמעותי את מחיר המכירה הממוצע של עלי התה הבורמזיים.
גם מהגרים שנהגו לעבוד בעונת גידול התה, חיפשו עבודה בשכר גבוה יותר בתאילנד או בעיירות בגבול מיאנמר-סין.
אזורי הגידול המרכזיים של התה במיאנמר הם במדינות שאן, קצ'ין וצ'ין בצפון מזרח המדינה, שם תנאי האקלים ההרריים, האדמה החומצית והגשם הרב מתאימים מאוד לגידול התה.
תה ירוק, לבן ושחור, כולם מגיעים מאותו צמח, קמליה סינית.
העלים של הצמח הזה נחשבים לתה אמיתי, החמצון והעיבוד שלהם הופך אותם לשחורים.
במדינת שאן, שהיא האזור המרכזי לגידול התה, מגדלים בעיקר תה ירוק ומעבדים תה מותסס.
במדינת קצ'ין מפיקים בעיקר תה שחור ובמדינת צ'ין, באזור קטן יותר, מגדלים תה איכותי במטעים קטנים.
העלים הצעירים נקטפים באפריל ומאי לפני תחילת המונסונים העונתיים, אך ניתן לאסוף אותם עד אוקטובר.
רוב התה הולך לצריכה מקומית.
מתוך התה שצורכת המדינה מדי שנה, 52% הוא תה ירוק, 31% הוא תה שחור ו-17% הוא תה כבוש.
תהליכי הכנה של התה כמשקה
את התה בורמזי מכינים בכמה צורות עיקריות:
תה בחלב (להפט צ'אי): תה מסורתי חם הדומה לתה המוגש בהודו.
מבשלים עלי תה מיובשים במים רותחים.
לאחר מכן מסננים את העלים ומוסיפים סוכר וחלב.
זהו תה חם ומרגיע ונהוג לשתות אותו בבוקר או אחר הצהריים.
תה ירוק בסגנון סיני: מוגש ללא תוספת סוכר או חלב.
בדרך כלל מוגש במסעדות כתוספת לאוכל.
תה קר עם חלב מרוכז: שיטת הכנה כמו בתה בחלב חם ומקררים אותו עם קוביות קרח.
יתרונות בריאותיים של התה הירוק
חמש כוסות תה ירוק מספקים 10-5% מהדרישות היומיות של ריבופלבין, ניאצין, חומצה פולית וחומצה פנטותנית.
כמו כן מספקים כ-5% מהדרישה היומית של מגנזיום, 25% מאשלגן ו-45% מהצריכה היומית של מנגן.
תהליך התסיסה המסורתי של הלהפט:
בוחרים בעלי תה צעירים, לאחר הקטיף הם מועברים לאידוי במשך חמש דקות כדי לרכך ולמנוע חמצון מיידי.
מייבשים את העלים, ומכניסים לבורות במבוק או עציצי חרס, מוסיפים מלח, שם מניחים עליהם משקל כבד כדי להוציא מהם את הנוזלים.
הכלים בהם מונחים העלים אטומים ונשמרים במקום קריר ולח.
העלים עוברים תסיסה אנאירובית, נוצרת חומצה לקטית, העיסה של העלים נעשית חמצמצה ומשנה צבעה מירוק לירוק-צהוב.
שוטפים את העיסה ומעסים אותה.
לאחר תהליך התסיסה הראשון העיסה מועברת ליישון בקופסאות אטומות לפרק זמן נוסף.
מוסיפים שום, מלח, מלח לימון, מיץ לימון, צ'ילי טחון ושמן בוטנים.
שני סגנונות להגשת הלהפט: כארוחה - להפט-טוק (להפט = עלה תה מותסס, טוק = סלט), או כחטיף (אהלו-להפט שמשמעותו טקס תרומה).
מרכיבים בהכנת להפט-טוק: עלי תה כבושים, קטניות, שומשום, סרטנים מיובשים, צ'ילי טרי, עגבנייה, כרוב ירוק ושומן צמחי.
לזה מוסיפים תיבול של מלח, לימון ורוטב דגים.
מרכיבים בהכנת אהלו-להפט: עלי תה כבושים, קטניות, שומשום, סרטנים מיובשים, שום מטוגן.
כל אחד מהמרכיבים מוגש בנפרד בקערת עם מחיצות העשויה במבוק ומצופה לכה.
החטיף מוגש לאחר טקסים מסורתיים כמו אירוסין והלוויה.
במרץ 2009 משרד הבריאות של מיאנמר הודיע כי 43 מותגים של להפט, מכילים צבע כימי אורמין או האסור לשימוש במזון.
על פי ההערכה, בעיה זו נוצרה מסוחרים סיטונאים שהשתמשו בצבעים כימיים זולים במקום בצבעי מזון מסורתיים.