tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
1982 – ברומן ההיסטורי של בארי אנסוורת' The Rage of the Vulture (זעם הנשר) מתוארת הפרנויה של הסולטאן בשלהי שלטונו (מאי 1908)
2021 – ברומן הסאטירי של אורהאן פאמוק שולח עבדול חמיד את המפקח הכללי על בריאות הציבור באימפריה ואת אשתו, אחיינית של הסולטאן, אל האי הדמיוני מינגריה, כדי למגר את מגפת הדבר
בספר הקומיקס The Treasury of Croesus (אוצרו של קרסוס) מאת דון רוזה סקרוג' דאק שולף אישור בחתימת הסולטאן עבודל חמיד השני מ-1905 הנותנת לו יד חופשית לחפור בחורבות אפסוס העתיקה.
1935 – הסרט Abdul the Damned (עבדול המקולל) מתאר את הסולטאן בערוב ימיו
סדרת הטללוויזיה של דרמה היסטורית Payitaht Abdulhamid (תורגמה לאנגלית כ-'The Last Emperor') מתארת את 13 השנים האחרונות של שלטונות של עבודל חמיד השני
אבול פקיר ג'ינולבדין עבדול קאלאם (בטמילית: அவுல் பகீர் ஜைனுலாபுதீன் அப்துல் கலாம்; 15 באוקטובר 1931 – 27 ביולי 2015) היה נשיא הודו האחד עשר, מדען ומהנדס טילים הודי.
עבדול קאלאם נולד ב-15 באוקטובר 1931 בראמסוואראם, נשיאות מדראס, הודו הבריטית (היום בטמיל נאדו שבהודו) למשפחה טמילית-מוסלמית.
עבדול קלאם סיים את לימודיו בשנת 1957 במכון הטכנולוגי של מדראס ובשנת 1958 הצטרף כמדען למפעל לפיתוח אווירונאוטיקה של הארגון לחקר ופיתוח הביטחון (DRDO).
כשקיבל הוראת העברה ל בשנת 1969 הוא היה מאושר.
שם שימש כמנהל הפרויקט של ה-SLV-III שפרס בהצלחה את לוויין רוחאני במסלול קרוב לכדור הארץ ביולי 1980. זהו רכב השיגור הלוויני הראשון שעוצב ויוצר בהודו.
טרם מינויו כנשיא שימש קאלאם בתפקידים בכירים בארגון המחקר והפיתוח של משרד הביטחון (DRDO) וב (ISRO) וכונה "איש הטילים של הודו".
קאלאם מילא תפקיד מרכזי בפיתוח יכולת הנשיאה הגרעיניות של טילים בליסטיים, על אף חוסר השכלתו וניסיונו בתחום האנרגיה האטומית (מתנגדיו הרבו לבקרו בנושא זה).
בשנת 1992 מונה ליועץ המדעי של שר הההגנה.
בשנת 1999 הוא מונה ליועץ המדעי הראשי של ממשלת הודו.
ב-10 ביוני 2002 בחרה הברית הדמוקרטית הלאומית בקאלאם כמועמדה למשרת נשיא הודו, ומפלגת סמג'וואדי ומפלגת הקונגרס הלאומית הודיעו על תמיכה במעמדותו.
נאראיאנאן כי לא יתמודד לכהונה נוספת, והקונגרס הלאומי ההודי הצטרפה לתמיכה.
קאלאם התמודד מול מועמדת המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית), .
קאלאם ניצח ניצחון מוחץ, כשהוא זוכה ב-4,152 מקולות האלקטורים, לעומת 459 לסהגל.
לאחר שעזב את הנשיאות, בחר ד"ר עבדול קלם את התחום האקדמי והיה לפרופסור אורח במכון ההודי לניהול שילונג, המכון ההודי לניהול אחמדאבאד, המכון ההודי לניהול אינדיה, ועמית כבוד של המכון ההודי למדע בבנגלורו.
עבדול חוסיין סרדארי (בפרסית عبدالحسین سرداری, תעתיק מדויק: עבדאלחסין סרדארי; 1914–1981) היה מדינאי ודיפלומט איראני שהציל חיי יהודים בשואה.
סרדארי היה הממונה על המשרד הקונסולרי האיראני בפריז הכבושה ב-1940, שם הייתה קהילה גדולה של יהודים איראנים.
על פי תורת הגזע הנאצית, האיראנים הם בני הגזע הארי, ולפיכך היה הסכם בין איראן ובין גרמניה הנאצית שהגן על כל האזרחים האיראנים מפני תוקפנות גרמנית.
סרדארי השתדל אצל הגרמנים ודאג לכך שגם יהודים בעלי אזרחות איראנית יזכו לאותה הגנה.
אחיינו, פריידון הווידה, שהיה שגריר איראן באו"ם בשנות השבעים, סיפר כי ב-1942, לאחר שהבין סרדארי לאן מועדות פני המדיניות הנאצית ביחס ליהודים, הוא החל להנפיק מאות דרכונים איראניים ליהודים שאינם איראנים כדי להצילם מרדיפה ומשילוח למחנות הריכוז.
מעבר לכך, הוא היה מעורב בניסיונות (מוצלחים לפחות בחלקם) לשכנע את השלטונות הנאציים שיהודי איראן הם בנים לעם האיראני ולכן הם אריים.
הוא ניסה גם לשכנע את השלטונות שיהודי מרכז אסיה (יהדות בוכרה ויהדות אפגניסטן) הם ג'וג'וטים, מונח שמקורו לא ברור ושהתייחס אולי במקור לקבוצות של יהודים מומרים בבוכרה.
בכך הוא מילא ככל הנראה תפקיד חשוב בהצלת יהודי גאורגיה, בוכרה, איראן ואפגניסטן בצרפת הכבושה.
בשנת 1942 אדולף היטלר עצמו אמר כי סרדארי טועה ביחס למה שהוא חושב שקורה ליהודים.
לאחר חתימת איראן על הסכם עם בעלות הברית והפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן בספטמבר 1941, נסגרו השגרירויות האיראניות במדינות הציר ונסגרה גם הקונסוליה בפריז.
סרדארי החליט להישאר בפריז כאזרח פרטי על מנת להמשיך ולעזור ליהודים.
לאחר המלחמה הורע מצבו של סרדארי.
אהובתו הסינית נעלמה בעת מלחמת האזרחים הסינית ב-1948; הוא הואשם במעילה, ובילה את שנותיו האחרונות בעוני אחרי המהפכה האיראנית ב-1979: השלטון החדש שלל ממנו את תשלומי הפנסיה והחרים את רכושו.
אחרי תקופה שבה חי בדירת חדר בקרוידון, הוא עבר לנוטינגהאם, שם נפטר ב-1981.
ב-1994, 13 שנה לאחר מותו, הוענק לסרדארי אות כבוד מטעם מרכז שמעון ויזנטל שבלוס אנג'לס.
Zero Degree Turn (בפרסית: مدار صفر درجه, נהגה: מַדָאר-י סֶפְר דַרַגֶ'ה) היא סדרת טלוויזיה משנת 2007 שהופקה בשיתוף פעולה בין איראן, הונגריה, צרפת ולבנון.
היא הייתה בין היקרות והמושקעות ביותר שהופקו על ידי איראן וזכו לקהל צופים גדול שם.
הסדרה מבוססת באופן רופף על סיפור חייו של סרדארי, ומציגה אותו כמי שהתאהב ביהודייה והציל יהודים בפריז של שנות הארבעים בימי הכיבוש הנאצי על ידי חלוקת דרכונים איראניים ומתן מקלט בשגרירות איראן לאותם יהודים.
הסדרה, שהופקה במימון ממשלתי איראני, צוטטה כניסיון מצד המשטר האיראני להבליט את עמדתו ביחס ליהודים, שבה הפגין אהדה לעם היהודי (וכן לדעה המקובלת בעולם על לקחי השואה) ובכך להפריד את היחס האיראני ליהדות מהעוינות האיראנית לציונות.
בשנת 2014, כחלק מתערוכה שנשאה את השם "Simplemet Justes" שהתקיימה בבריסל, בירת בלגיה אודות אישים פחות מוכרים, כגון מוסלמים ואנשי המזרח התיכון, שהצילו יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוצגו מחקרים גם אודות סרדארי.
עבדול חלים (במלאית: Abdul Halim; 28 בנובמבר 1927 – 11 בספטמבר 2017) היה הסולטאן של מדינת קדה במלזיה.
כמו כן הוא היה היאנג די-פרטואן אגונג, ראש המדינה (מונרך-נשיא) של מלזיה, ה-5 וה-14 והוא היחיד שכיהן בתפקיד פעמיים.
לאחר מות אביו בשנת 1958, הוא מונה לסולטאן קדה, תפקיד אותו מילא עד יומו האחרון.
כהונתו הראשונה כיאנג די-פרטואן אגונג הייתה בשנים 1970–1975. באוקטובר 2011, בגיל 84, נבחר שוב לתפקיד, והוא כיהן מדצמבר 2011 עד דצמבר 2016. הוא היחיד בתולדות מלזיה אשר כיהן פעמיים בתפקיד.
עבדול בה הוא כדורגלן מאוריטני המשחק בעמדת הבלם באל-אהלי טריפולי מליגת העל הלובית ובנבחרת מאוריטניה.
בשנת 2008 הצטרף למחלקת הנוער של לאנס הצרפתית.
ב-17 באוקטובר 2014 ערך בה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-63 בהפסד 1–3 לפריז סן-ז'רמן במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הצרפתית לעונת .
בה ערך 9 הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בירידת הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית.
בעונת ערך בה 19 הופעות ליגה.
ב-8 בספטמבר 2013 ערך בה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריטניה, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת קנדה במשחק ידידות.
עבדול אקים סאני בראון (נולד ב-6 במרץ 1999) הוא אצן יפני, המתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
סאני בראון נולד בפוקואוקה שביפן, בן לאם יפנית ולאב מגאנה.
באליפות העולם לנוער מתחת לגיל 18 שנערכה בסנטיאגו דה קאלי בקולומביה ב-2015, זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אליפות של 10.28 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אליפות של 20.34 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-20 בחצי הגמר בתוצאה של 20.47 שניות.
בנובמבר 2015 זכה בפרס הכוכב העולה מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
ב-2016 סבל מפציעה שמנעה ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
הוא נרשם לאוניברסיטת פלורידה בה החל ללמוד ולהתאמן לקראת סוף 2017. יחד עם שישה אתלטים, נבחר על ידי מועצת הספורט של יפן, להשתתף בתוכנית אימונים מיוחדת לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020).
באליפות יפן באתלטיקה 2017 ניצח בריצת 100 מטר בשיא אישי של 10.05 שניות ובריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.32 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 השווה את שיאו האישי בריצת 100 מטר בשלב המוקדמות וניצח במקצה שלו, אך בחצי הגמר סיים במקום ה-19 בלבד ולא העפיל לגמר.
בריצת 200 מטר היה לצעיר המשתתפים בתולדות התחרות שהעפיל למקצה הגמר, בו סיים שביעי בתוצאה של 20.63 שניות.
ב-2019 זכה שוב באליפות יפן בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
באליפות המכללות באתלטיקה שהתקיימה ביוני 2019 באוסטין, סיים שלישי בריצת 100 מטר בשיא יפן של 9.97 שניות ושלישי בריצת 200 מטר בשיא אישי של 20.08 שניות.
עם נבחרת השליחים של פלורידה זכה במדליית זהב בתוצאה של 37.97 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 לא העפיל לגמר ריצת 100 מטר לאחר שקבע תוצאה של 10.15 שניות בחצי הגמר.
עם נבחרת השליחים של יפן זכה במדליית ארד בשיא אסיה של 37.43 שניות.
באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 21.41 שניות במוקדמות ריצת 200 מטר ולא העפיל לחצי הגמר.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שביעי בתוצאה של 10.06 שניות.
באולימפיאדת פריז (2024) שיפר את שיאו האישי ל-9.96 שניות אך לא העפיל לריצת הגמר.
מוחמד עבדול חמיד (; נולד ב-1 בינואר 1944) הוא פוליטיקאי אשר כיהן כנשיא בנגלדש בין השנים 2013–2023. בשנת 2018 נבחר לכהונה שנייה.
בשנים 2009–2013 כיהן חמיד כיושב ראש הפרלמנט.
במרץ 2013 כיהן כנשיא זמני ונבחר לנשיא קבוע באפריל.
חמיד נולד ב-1 בינואר 1944 בהודו הבריטית.
החל להיות פעיל פוליטית כשהיה בן 15, בשנת 1959. התחתן בשנת 1964 ונולדו לו שלושה בנים ובת אחת.
בשנת 1970 נבחר חמיד לפרלמנט והיה חבר הפרלמנט הצעיר ביותר באותה השנה.
הוא כיהן ברצף עד 2009. בשנת 2013 נבחר לנשיאות המדינה.
עבדול גאדי הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בפרומיתאס פטרס.
לאחר קריירת התיכונים, גאדי דורג כרכז השני בטיבו במחזור הגיל שלו אחרי ג'ון וול על פי ESPN, ונבחר למשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן של שנת 2009. בעונתו הראשונה במכללות, שימש גאדי בעיקר כגיבוי לאייזיאה תומאס.
בעונתו השנייה במכללה, גאדי החל לפתוח בחמישייה והעמיד ממוצעים של 8.5 נקודות ו-3.8 אסיסטים בממוצע לפני שקרע את הרצועה בינואר 2011 וגמר את העונה.
עונה לאחר מכן, גאדי שיפר את המספרים הללו ורשם ממוצעים של 8.1 נקודות ו-5.2 אסיסטים למשחק.
גאדי הוביל את המכללה עד לטורניר אליפות המכללות.
בעונתו האחרונה, העמיד גאדי ממוצעים של 11 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2013, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, הצטרף גאדי לשארלוט הורנטס בליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-23 בספטמבר 2013 הוא חתם בשארלוט, אך ב-10 באוקטובר הוא שוחרר מהקבוצה.
ב-1 בנובמבר 2013, נבחר גאדי על ידי איווה וולבס בסיבוב השני בדראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-5 בנובמבר זכויות השחקן של גאדי הועברו לסנטה קרוז ווריורס, וב-6 בנובמבר למיין רד קלאוס.
ב-46 משחקים בקבוצה, הוא רשם ממוצעים של 9.0 נקודות, 5.0 אסיסטים ו-3.2 ריבאונדים למשחק.
ב-2 במרץ, רשם גאדי את הטריפל דאבל הרביעי בתולדות הקבוצה, כאשר רשם 23 נקודות, 11 אסיסטים ו-10 ריבאונדים מול אוסטין ספרס.
בשנת 2014, הצטרף גאדי לניו אורלינס פליקנס עבור ליגת הקיץ, שם העמיד ממוצעים של 5.2 נקודות ו-3.2 אסיסטים בחמישה משחקים.
ב-30 ביולי 2014, חתם גאדי לעונה בוירטוס בולוניה.
ב-33 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 7.3 נקודות, 3.0 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
ב-26 במאי 2015, הוא האריך את חוזהו בקבוצה לשנתיים נוספות.
בשנת 2016, חתם גאדי בואף ריגה וזכה עימה באליפות.
הוא העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות, 4.6 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים.
ב-23 בספטמבר 2018, גאדי חתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA.
לאחר ששיחק בארבעה משחקי קדם עונה, ב-12 באוקטובר שוחרר מהקבוצה.
ב-23 באוקטובר 2018, חתם גאדי באוקלהומה סיטי בלו.
ב-23 בינואר 2020, מסר גאדי 20 אסיסטים, קלע 12 נקודות והוריד 7 ריבאונדים בהפסד 140–144 לטקסס לג'נדס.
בשל פציעה בגב התחתון, החמיץ גאדי שלושה משחקים בפברואר ובמרץ 2020. באוקלהומה העמיד גאדי ממוצעים של 12.4 נקודות, 9.0 אסיסטים ו-3.3 ריבאונדים למשחק.
ב-1 ביולי 2020, חתם גאדי בפריסטרי אתונה מהליגה היוונית.
ב-16 בדצמבר 2020, גאדי שוחרר מהקבוצה.
ב-16 בדצמבר 2020, חתם גאדי בבני הרצליה מהליגה הישראלית.
עבדול האק ואסיק הוא ראש מנגנון המודיעין של הטליבאן באפגניסטן.
הוחזק במעצר מנהלי במתקן המעצר בגואנטנמו, קובה.
אנליסטים מודיעיניים אמריקאים מעריכים כי הוא נולד בשנת 1971 במחוז ע'זני, אפגניסטן.
עבדול הגיע לגואנטנמו ב־11 בינואר 2002 והוא הוחזק שם עד 31 במאי 2014. הוא שוחרר, יחד עם ארבעת חבריו האחרים מהטאליבן - מוחמד פאזל, חיראללה ח'ירכווה, נוראללה נורי ומוחמד נבי עומרי תמורת שחרורו של חייל צבא ארצות הברית, בו ברגדאל, שהוחזק בשבי על ידי רשת חקאני של הטליבאן.
רוב האפגנים שהיו בגואנטנמו הוחזרו לאפגניסטן עד 2009. לאורך סתיו 2011 וחורף 2012, ארצות הברית ניהלה משא ומתן לשלום עם הטליבאן והדליפה בהרחבה כי נקודת מפתח מרכזית היא המעצר המתמשך של וואסיק וארבעה בכירי טליבאן נוספים, נוראללה נורי, מוחמד פאזל, חיראללה ח'ירכווה ומוחמד נבי.
המשא ומתן היה תלוי בהצעה לשלוח את חמשת הגברים ישירות לדוחה, קטר, שם יורשו להקים משרד רשמי לטליבאן.
ואסיק וארבעת חברי הטליבאן האחרים שוחררו ממפרץ גואנטנמו והועברו לקטר שם שוחררו ב-1 ביוני 2014. שחרורם תואם את שחרורו של החייל האמריקאי השבוי בו ברגדאל במזרח אפגניסטן בעסקה שתיווך בה אמיר קטר.
ואסיק, ושאר חברי הטליבאן, נדרשו להישאר בקטר למשך 12 חודשים כתנאי לשחרורם.
באוגוסט 2021, עם עליית הטליבאן לשלטון, חזר לקאבול וב-7 בספטמבר 2021 מונה לראש מנגנון המודיעין במסגרת המינויים בקבינט של הטליבאן.
עבדול פאטאו איסאהאקו הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת לסטר סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת גאנה.
איסאהאקו נולד בטאמאלה שבגאנה והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סטדפסט המקומית.
ב-24 באוקטובר 2021 הושאל לדרימס מליגת העל הגאנאית.
בחודש אפריל 2022 חתם איסאהאקו בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
איסאהאקו זכה עם נבחרת גאנה עד גיל 20 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 בשנת 2021.
ב-9 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 1–3 על נבחרת זימבבואה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
עבדול פייסל טאפסובה הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת בורקינה פאסו.
טאפסובה החל את הקריירה המקצוענית שלו במימוסאס מליגת העל של חוף השנהב.
ב-11 בספטמבר 2019 הושאל טאפסובה לסטנדרד לייז', ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
בסוף העונה עבר טאפסובה לסטנדרד לייז' באופן קבוע.
ב-29 במרץ 2021 ערך טאפסובה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו, בניצחון 0–1 על נבחרת דרום סודאן במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-7 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
עבדול מנאף נורודין הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אויפן מליגת העל הבלגית ובנבחרת גאנה.
נורודין גדל באקדמיית אספייר בסנגל.
בשנת 2017 חתם באויפן מליגת העל הבלגית.
ב-7 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד ואסלנד-בוורן במסגרת הליגה.
נורודין היה חלק מסגל נבחרת גאנה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, אך לא שיחק בטורניר.
ב-5 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-0 לנבחרת אלג'יריה במשחק ידידות.
עבדול ארשד (בדנית: Abdul Arshad; נולד ב-26 בפברואר 2003 בדנמרק) הוא כדורגלן פקיסטני-דני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הלרופ מהליגה הדנית השלישית ובנבחרת פקיסטן.
ארשד גדל במחלקת הנוער של בולקלובן 1903. הוא ערך הופעת ליגה אחת במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הדנית השלישית.
ב-11 בפברואר 2022 חתם ארשד בקוגה מליגת המשנה הדנית.
הוא ערך 14 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-14 ביולי 2023 חתם ארשד בהלרופ מהליגה הדנית השלישית.
ב-21 במרץ 2023 ערך ארשד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פקיסטן, בהפסד 1-0 לנבחרת המלדיביים במשחק ידידות.
עבדול ע'פאר ח'אן (בפשטו: عبدالغفار خان' בהינדי: ख़ान अब्दुल ग़फ़्फ़ार ख़ान; 6 בפברואר 1890 – 20 בינואר 1988) אשר נודע גם בכינוי באצ'ה חאן (מלך חאן), היה פעיל עצמאות פשטוני נגד השלטון הקולוניאלי הבריטי בהודו.
הוא היה מנהיג פוליטי ורוחני הידוע בהתנגדותו הבלתי אלימה ובתמיכתו בפציפיזם.
הוא היה מוסלמי אדוק ודוגל באחדות ההינדו - מוסלמית בתת-היבשת ההודית.
בשל האידאולוגיות הדומות שלו וידידותו הקרובה עם מהטמה גנדי, זכה ע'פאר ח'אן לכינוי סרהאדי גנדי (בהינדית: सरहदी गांधी, מואר בשם "גבול גאנדי") על ידי מקורבו האמיר צ'אנד בומבוואל.
בשנת 1929 ייסד ע'פאר ח'אן את חודאי חידמטגר, תנועת התנגדות לא-אלימה אנטי-קולוניאלית.
ההצלחה והפופולריות של החודאי ח'ידמטגר בקרב העם ההודי גרמו בסופו של דבר לממשלה הקולוניאלית לפתוח בפעולות רבות נגד חאן ותומכיו; החודאי חידמטגר חווה כמה מהדיכוי החמור ביותר של כל תנועת העצמאות ההודית כולה.
עבדול ולי ח'אן הוא בנו.
ע'פאר ח'אן התיידד עם גנדי, חלוץ אי הציות האזרחי ההמוני הלא אלים בהודו.
לשניים הייתה הערצה עמוקה זה כלפי זה ועבדו יחד בשיתוף פעולה הדוק עד 1947. תנועת חודאי חידמאטגר (Khudai Khidmatgar) (משרתים של אלוהים) פעלה יחד עם הקונגרס הלאומי ההודי, הארגון הלאומי המוביל הנלחם לעצמאות, שבאצ'ה חאן היה חבר בכיר ומוערך בו.
בכמה הזדמנויות כשנדמה היה שהקונגרס לא מסכים עם גנדי בעניין המדיניות, באצ'ה חאן נשאר בעל בריתו האמיץ ביותר.
בשנת 1931 הקונגרס הציע לו את נשיאות המפלגה, אך הוא סירב.
הוא נשאר חבר בוועד הפועל של הקונגרס במשך שנים רבות, והתפטר רק ב-1939 בגלל חילוקי הדעות שלו עם מדיניות המלחמה של המפלגה.
הוא הצטרף מחדש למפלגת הקונגרס כאשר מדיניות המלחמה תוקנה.
חאן התנגד נחרצות לחלוקת הודו.
הואשם כאנטי-מוסלמי על ידי כמה פוליטיקאים, ע'פאר ח'אן הותקף פיזית ב-1946, מה שהוביל לאשפוזו בפשאוור.
ב-21 ביוני 1947, בבאנו, נערכה אספת מנהיגים (ג'ירגה בה השתתפו ע'פאר ח'אן, מנהיגי תנועת חודאי חידמאטגר, חברי האספה המחוזית, מירזאלי חאן (פאקיר מאיפי) וראשי שבטים נוספים, שבעה שבועות בלבד לפני החלוקה.
האספה הכריזה על החלטת באנו, שדרשה לתת לפשטונים להקים מדינה עצמאית בשם פשטוניסטן המרכיבה את כל השטחים הפשטונים של הודו הבריטית, במקום להצטרף להודו או לפקיסטן.
עם זאת, הראג' הבריטי סירב להיענות לדרישת החלטה זו.
מפלגת הקונגרס סירבה לפשרות אחרונות כדי למנוע את החלוקה, כמו תוכנית משימת הממשלה והצעתו של גנדי להציע את תפקיד ראש הממשלה לג'ינה.
כתוצאה מכך, ע'פאר ח'אן וחסידיו חשו תחושה של בגידה מצד פקיסטן והודו.
המילים האחרונות של באצ'ה חאן לגאנדי ולבעלי בריתו לשעבר במפלגת הקונגרס היו: "זרקת אותנו לזאבים."
כאשר נערך משאל העם במחוז הגבול הצפון-מערבי ב-1947 בנוגע להצטרפות לפקיסטן, החרימו באצ'ה חאן, החודאי חידמאטגר, השר הראשי דאז ד"ר חאן סאהיב ומפלגת הקונגרס הלאומי ההודי את משאל העם.
היו שטענו שעל חלק מהאוכלוסייה נאסר להצביע.
באצ'ה חאן נשבע את שבועת הנאמנות לאומה החדשה של פקיסטן ב-23 בפברואר 1948 במושב הראשון של האספה המכוננת של פקיסטן.
הוא הבטיח תמיכה מלאה בממשלה וניסה להתפייס עם מייסד המדינה החדשה מוחמד עלי ג'ינה.
פתיחות ראשוניות הובילו לפגישה מוצלחת בקראצ'י, אולם פגישת המשך במטה חודאי חידמטגר מעולם לא התממשה, לכאורה בשל תפקידו של שר ראש ח'יבר-פאחטונקווה, עבדול קאיום חאן קשמירי, שהזהיר את ג'ינה שבאצ'ה חאן זומם את חיסולו.
בעקבות זאת, באצ'ה חאן הקים את מפלגת האופוזיציה הלאומית הראשונה של פקיסטן, ב-8 במאי 1948, מפלגת אזאד פקיסטן.
המפלגה התחייבה למלא תפקיד של אופוזיציה בונה ותהיה לא קהילתית בפילוסופיה שלה.
עם זאת, החשדות לנאמנותו נמשכו ותחת הממשלה הפקיסטנית החדשה, באצ'ה חאן הוכנס למעצר בית ללא אישום מ-1948 עד 1954. שוחרר מהכלא, הוא נשא שוב נאום על בימת האספה המכוננת, הפעם גינה את הטבח מתומכיו בבברה.
הוא נעצר מספר פעמים בין סוף 1948 וב-1956 בשל התנגדותו לתוכנית היחידה האחת (One Unit Scheme).
הממשלה ניסתה בשנת 1958 להתפייס עמו והציעה לו משרד בממשלה, לאחר רצח אחיו, אולם הוא סירב.
הוא נשאר בכלא עד 1957 רק כדי להיעצר מחדש ב-1958 עד שמחלה ב-1964 אפשרה את שחרורו.
בשנת 1962 זכה באצ'ה חאן בתואר "אסיר השנה של אמנסטי אינטרנשיונל".
בהצהרה של אמנסטי לגביו נאמר, "הדוגמה שלו מסמלת את סבלם של למעלה ממיליון אנשים בכל רחבי העולם שהם אסירי מצפון".
בספטמבר 1964, הרשויות הפקיסטניות אפשרו לו לצאת לטיפול בבריטניה.
במהלך החורף, הרופא המליץ לו לנסוע לארצות הברית.
לאחר מכן הוא יצא לגלות לאפגניסטן, הוא חזר מהגלות בדצמבר 1972 לתמיכה עממית, בעקבות הקמת ממשלת מחוז לאומית של מפלגת אוואמי במחוז צפון מערב גבול ובאלוצ'יסטן.
הוא נעצר על ידי ממשלתו של ראש הממשלה זולפיקאר עלי בהוטו במולטאן בנובמבר 1973 ותיאר את ממשלת בהוטו כ"הסוג הגרוע ביותר של דיקטטורה".
ב-1984, תוך שהוא נסוג יותר ויותר מהפוליטיקה, הוא היה מועמד לפרס נובל לשלום.
הוא ביקר בהודו והשתתף בחגיגות המאה של הקונגרס הלאומי ההודי ב-1985; הוא זכה בפרס ג'ווהרלל נהרו להבנה בינלאומית ב-1967 ולאחר מכן בבהרט רטנה, הפרס האזרחי הגבוה ביותר בהודו, ב-1987.
באצ'ה חאן מת בפשוואר במעצר בית בשנת 1988 מסיבוכים של שבץ מוחי ונקבר בביתו בג'לאלבאד, אפגניסטן.
למעלה מ-200,000 אבלים השתתפו בהלווייתו, כולל נשיא אפגניסטן מוחמד נג'יבוללה.
ראש ממשלת הודו דאז, רג'יב גנדי, נסע לפשאוואר, כדי לחלוק כבוד לבאצ'ה חאן למרות העובדה שהגנרל זיא אל-חק ניסה לעכב את נוכחותו בנימוק של סיבות ביטחוניות.
בנוסף, ממשלת הודו הכריזה על תקופת אבל של חמישה ימים לכבודו.
למרות שהוא נכלא ונרדף שוב ושוב, עשרות אלפי אבלים השתתפו בהלווייתו, שתוארה על ידי פרשן אחד כשירה של שלום, הנושאת מסר של אהבה מהפשטונים ממזרח לח'יבר לאלה שבמערב, צועדים דרך מעבר ח'ייבר ההיסטורי מפשוואר לג'לאלבאד.
צעדה סמלית זו תוכננה על ידי באצ'ה חאן, כדי להדגים בחיוב את חלומו על איחוד פשטוני וכדי לעזור לחלום זה להתקיים לאחר מותו.
עבדול ולי ח'אן היה פוליטיקאי סוציאליסט דמוקרטי פקיסטני שכיהן כיושב ראש המפלגה הלאומית עוואמי ומאוחר יותר בקריירה הפוליטית שלו, תרם לכתיבת החוקה שלישית של פקיסטן.
הוא היה בנו השני של המנהיג הפשטוני הגדול ולוחם החירות האגדי, עבדול ג'אפאר חאן וכמוהו, פעל וכתב נגד הראג' הבריטי.
ולי ח'אן נולד ב-11 בינואר 1917, למשפחה של בעלי בית מקומיים בעיירה אוטמנזאי במחוז צ'ארסדה במחוז הגבול הצפון-מערבי (NWFP).
אביו, עבדול ג'אפר חאן, היה לאומן פשטוני בולט ואיש סודו של גנדי.
אמו, מֵהַר קָנְדָה, מהכפר רזאר הסמוך, נישאה לבאצ'ה חאן ב-1912 ומתה במהלך מגפת השפעת לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ח'אן, השני מבין שלושה בנים, קיבל את השכלתו המוקדמת מבית הספר אזאד איסלאמיה באוטמנזאי.
בשנת 1922 התמזג בית הספר ההוא עם רשת בתי ספר שהקים אביו במהלך פעילותו הרפורמית החברתית.
תנועת Khudai Khidmatgar התפתחה מאותה רשת של בתי ספר, ובסופו של דבר קראה תיגר על הסמכות הבריטית במחוז הגבול הצפון-מערבי באמצעות מחאה לא אלימה והיוותה את אחד האתגרים החמורים ביותר לשלטון הבריטי באזור.
מאוחר יותר הוא נשלח לבית ספר בדהראדון, משם עבר את מבחן קיימברידג' ב-1933. לצערו, הוא לא יכל להמשיך את לימודיו בגלל קשיי ראיה, הגרמו לכך שהרכיב משקפיים למשך כל חייו.
בשנת 1942, כשהוא רק בן 25, הצטרף ולי ח'אן לתנועת Khudai Khidmatgar.
זמן קצר לאחר מכן, הוא נכנס רשמית לפוליטיקה על ידי הצטרפות לקונגרס הלאומי ההודי, שם שימש בסופו של דבר כמזכיר משותף פרובינציאלי של המפלגה.
הוא נעצר והואשם על פי תקנות פשעי הגבול, בשנת 1943, בשיא הדיכוי נגד תנועת צאו מהודו.
עד שנת 1947, ולי ח'אן נהיה חבר בוועדת הקונגרס של כל הודו ומזכיר משותף של סניף ה-NWFP של המפלגה.
עד אוקטובר 1953 הוא היה בכלא לסירוגין במשך 5 שנים ו-5 חודשים בסך הכל.
ולי ח'אן עמד בחזית עם אביו במאבק לביטול תוכנית יחידה אחת, שהוקמה ב-1954, והיה בין החברים המייסדים של מפלגת העוואמי הלאומית (NAP) שנוצרה ב-1956. הוא מונה לנשיא ANP ביוני 1968 וב-13 בנובמבר באותה השנה הוכנס מאחורי סורג ובריח בכלא מונטגומרי.
מאוחר יותר הוא הועבר לכלא גוג'ראט ושוחרר לחופשי במרץ 1969. במהלך הקריירה הפוליטית שלו, ולי ח'אן שרד ארבעה ניסיונות התנקשות בחייו - שניים בסוכנות מלקאנד, ושניים שהיו בברוואלפינדי ובגוג'רנוולה.
בפברואר 1975, הוא נעצר שוב ונשלח לכלא.
הפעם הוא נעצר על רקע ההתנקשות במנהיג מפלגת העם של פקיסטן, חייט מוחמד חאן שרפאו.
הרצח של שרפאו הוביל למעצרם של כמה מנהיגי NAP ובעקבותיו, המפלגה הפכה לבלתי חוקית ונסגרה.
לבסוף, ולי ח'אן וחבריו הואשמו בפרשת קונספירציית היידראבאד על כך שתכננו לכאורה מזימה במטרה לפרק את פקיסטן.
הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית הלאומית (NDP) שהוקמה לאחר איסור ה-NAP בשנת 1975. NDP, בראשות שרבז חאן מזארי, הצטרפה לברית הלאומית של פקיסטן לאחר שמפלגות האופוזיציה התאספו יחד כדי להתמודד בבחירות הכלליות ב-1977.
במהלך מאבקו הפוליטי הממושך, הוא ניצח בבחירות ממחוז בחירתו יותר מפעם אחת והפך לחבר באספה הלאומית ב-1970 וב-1988.
ולי ח'אן פרש מפוליטיקה פעילה לאחר התבוסה האלקטורלית שלו למואלנה חסן ג'אן שהועמד נגדו במשותף על ידי PPP ו-JUI-F אבל הוא המשיך לשלוט בפוליטיקה של הגבול ושמר על אחיזתו ב-NAP באמצעות אשתו נאסים וואלי, פעילה פוליטית בפני עצמה.
אחרי מחלה קשה, ולי ח'אן מת מהתקף לב ב-26 בינואר 2006 בפשאוואר, פקסיטן.
הלווייתו הייתה גדולה כמו של אביו המוהלל, באצ'ה חאן.
פקידי ממדינה בעלי פרופיל גבוה, מכובדים זרים ומאות אלפי פשטונים התאבלו על מותו בכל העולם.
ולי ח'אן הותיר אחריו מורשת של פוליטיקה כנה ושירות ציבורי כנה, שנותרה הנכס האמיתי של עמו.
הוא אחד מחבריו המייסדים של הטליבאן והיה מקורב למנהיג, מולא מוחמד עומאר.
ביולי 2025 הוציא בית הדין הפלילי הבין-לאומי צווי מעצר נגד חקאני, בגין האשמות בטיפול לא הולם בנשים על ידי הטליבאן באפגניסטן.
חאקאני נולד בשנת 1967 במחוז פאנג'וואיי שבקנדהאר, אפגניסטן.
הוא סיים את לימודיו בדאר אל-עולום ח'קאניה, סמינר אסלאמי דיאובנדי בפקיסטן, ולימד שם תקופה.
מלבד הוראה בדארול עולום חקאניה , הוא ניהל גם, בשלב כלשהו, ישיבה אסלאמית או מדרסה משלו באזור איסחקאבאד של כוויתה, במחוז בלוצ'יסטן שבפקיסטן.
בתקופת שלטון האמירות האסלאמית הראשונה, נוסף על הוראה, שירת גם בבית הדין לערעורים ובדארול־איפתא המרכזי.
לאחר מינויו של הייבתוללה אח'ונדזאדה למנהיג העליון, מונה אישקזאי לנשיא בית המשפט העליון.
בספטמבר 2020, מונה למשא ומתן הראשי של הטאליבן בשיחות השלום בקטר עם ממשלת אפגניסטן, במקומו של שר מוחמד עבאס סטניקזאי שהפך לסגנו בצוות המשא ומתן בן 21 החברים.
ב־23 בינואר 2025 הודיע התובע הראשי של בית הדין הפלילי הבין-לאומי, כרים קאן, על הגשת בקשות לצווי מעצר נגד עבד אל-חכים חקאני ומנהיג עליון הייבתוללה אח'ונדזאדה.
חקאני נאשם בפשע נגד האנושות, ובפרט ברדיפת נשים וילדות, מאז שובו של הטליבאן לשלטון באוגוסט 2021. כתבי האישום טוענים להגבלות חמורות שהוטלו על נשים אפגניות, לרבות איסורים על השכלה, עבודה והשתתפות בציבור.
בית הדין הפלילי הבין-לאומי, פרקליטות טרום משפט מס' 2, אישר את צווי המעצר ב־8 ביולי.
ח'אליד עבדול מומין סולימאן , הידוע כעבדול מומין, הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הבלם בראיו ואייקאנו מהלה ליגה ובנבחרת גאנה.
מומין נולד באקרה, בירת גאנה.
הוא החל את דרכו באקדמיית רייט טו דרים.
ב-2 באוגוסט 2016 חתם על חוזה מקצועני בנורשלן מליגת העל הדנית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 2–1 לאולבורג.
ב-23 בינואר 2018 הושאל עד לסוף העונה לה.ב.
ב-15 באוגוסט 2020 חתם על חוזה לארבע שנים בוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית.
ב-1 בספטמבר 2022 חתם על חוזה לארבע שנים בראיו ואייקאנו מלה ליגה.
ב-6 ביוני 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה בניצחון 2–1 על מאלי, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
עבדול רשיד איינדה הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת גנט מליגת העל הבלגית ובנבחרת בורקינה פאסו.
איינדה גדל במחלקת הנוער של רהימו, ובשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של בורקינה פאסו.
ב-18 ביולי 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים בגנט מליגת העל הבלגית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-11 בפברואר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לסרקל ברוז' במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2023/2024. ב-8 במאי 2025 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2027.
בחודש יוני 2025 זומן איינדה לראשונה לסגל נבחרת בורקינה פאסו לקראת משחקי ידידות נגד נבחרות תוניסיה וזימבבואה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 על נבחרת זימבבואה.
עבדול חק, בשמו האמיתי ארסלה הומאיון (בפשטו:عبد الحق, 23 באפריל 1958 - 26 באוקטובר 2001) היה איש צבא אפגני, מפקד מוג'אהדין שנלחם ב-1989-1979 בשלטון הקומוניסטי של המפלגה הדמוקרטית של העם באפגניסטן והכוחות הסובייטים שהגנו עליו.
הוא נפל בשבי ונרצח על ידי הטליבאן באוקטובר 2001 כשחזר לאפגניסטן מתוך ניסיון להנהיג מלחמת גרילה להפלת משטר הטליבאן בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 בניו יורק.
ארסלה הומאיון נולד ב-1958 בסיידן, כפר קטן במחוז ננגרהאר באפגניסטן , במשפחה פשטונית.
בשנים הראשונות לחייו עברה המשפחה למחוז הלמנד.
אביו היה אדם מבוסס יחסית שעבד כנציג חברת בניין מננגרהאר.
משפחתו מצד האב הייתה חלק ממשפחת ארסלה חל, שבעצמה הייתה חלק מהקלאן ג'בר חל מהשבט בעלי האדמות הפשטוני אחמדזאי (גילג'י).
סבא רבא שלו, וזיר ארסלה חאן היה שר החוץ של אפגניסטן בימי שלטונו של שיר עלי ח'אן ואחד מבני דודיו, הדייאת ארסלה עבד כמנהל בבנק העולמי בוושינגטון די.סי.
ולימים כיהן כסגן נשיא אפגניסטן ושר אוצר בימי נשיאותו של חמיד קרזאי
לעבדול חק היו שני אחיו מבוגרים ממנו:חאג' דין מוחמד
ועבדול קאדר, ואח יותר צעיר, נסרוללה בריאלאי ארסלאי.
עבדול קאדר נמנה עם תומכיו המוקדמים של חמיד קרזאי וכיהן בממשלה כשנרצח ב-2002. חאג' דין מוחמד היה מנהיג מפלגת הזב-א אסלאמי חאליס.
כפי שסיפר לימים היה ארסלה הומאיון ילד מרדן, אשר שכנע את אביו לרשום אותו לבית הספר בגיל חמש.
פעם אחת הכה מורה שישן בעת השיעור.
שנה לאחר מכן, אביו בן ה-51 נפטר ממחלת כליות, מה שגרם לדין מוחמד לקחת על עצמו את הנהגת המשפחה ולהביא אותה בחזרה לננגרהאר.
הומאיון למד במדרסה בהדרכתם של מולות מקומיים וכשהגיע לגיל שמונה החל ללמוד בבית ספר מקיף.
שם החל לאתגר את האידיאולוגיה הקומוניסטית של כמה ממוריו.
באמצע שנות ה-70 אחרי עימותים עם המשטרה נמלט לפשוואר בפקיסטן, שם הצטרף ב-1977 לשורות האופוזיציה האסלאמית נגד השלטון הקומוניסטי ואימץ את השם עבדול-חק
הוא היה לחבר במפלגה האסלאמית "הזב-א אסלאם" בסיעה שבהנהגת מוחמד יונוס ח'אליס, שנפרד מסיעתו של גולבדין חכמתיאר.
בימי המלחמה בפולשים הסובייטים בארצו הפגין עבדול חק אומץ ומנהיגות והפך למנהיג קבוצת לומים שפעלה באזור קאבול.
במהלך המלחמה, הוא ספג, על פי הערכות שונות, בין 12 ל-17 פציעות,
ואיבד את עקבו הימני ולכן נאלץ ללהמשיך בלחימה כאשר הוא רכוב על סוס.
בשנת 1988 ביקר עבדול-חק בבריטניה כאורחה של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר, ומאותו זמן ואילך התכתב עם דיפלומטים זרים והזהיר אותם מפני הקמת מחנות באפגניסטן להכשרת אסלאמיסטים רדיקליים.
עבדול חק התמנה לשר לביטחון פנימי במדינה האסלאמית של אפגניסטן שקמה בעקבות הסכם השלום והסכם חלוקת השלטון שנחתם בפשאוור אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי של מוחמד נג'יבוללה באפריל 1992.
גלבדין חכמתיאר שהוצע לו תפקיד ראש הממשלה סירב להתחלק בשלטון עם מפלגות אחרות והחל בהפגזה מסיבית על קאבול.
מתקפותיו של חכמתיאר האריכו את המלחמה.
עבדול חק התפטר כעבור זמן קצר, עזב את המדינה והתיישב בדובאי ובלונדון וניהל עסקי יבוא-ייצוא מצליחים.
ב-1998 התמנה למתווך מטעם ההאו"ם בין הצדדים באפגניסטן.
בינואר 1999 בעת שהותו בפרבר חיאתאבאד של בפשוואר אלמונים הרגו את שומר הראש שלו, נכנסו לביתו ורצחו את אשתו קארימה ואת אחד מבניו ג'מיל, בן ה-11. בן אחר ניצל.
הדיפלומט הבכיר והמומחה בענייני אפגניסטן פיטר טומסן הביע תקווה שעבדול חק שכונה "האריה מקאבול" ואחמד שאה מסעוד , שכונה "האריה מפנג'שיר" יהוו צוות בעל השפעה רבה.
בהתקוממות עמד להיות מעורב גם המלך הגולה, מוחמד זאהיר שאה שישב ברומא.
בנובמבר 2000 מנהיגים מכל הקבוצות האתניות, כולל מחוץ לארץ, התכנסו במטה של מסעוד בצפון המדינה כדי לדון בכינוס לויה ג'ירגה לצורך פתרון בעיות מולדתם והקמת ממשל פוסט-טאליבן.
החל מ-1999 החלו אחמד שאה מסעוד ועבדול חק תהליך של איחוד קבוצות אתניות שונות באפגניסטן נגד משטר הטאליבן.
מסביב למסעוד התאחדו כוחות של טג'יקים, הזארה ואוזבקים וכמה מפקדים פשטונים.עבדול חק עשה מאמצים לפגוש את ראשי השבטים הפשטונים והיו גם טליבאנים שיצרו בחשאי קשר איתו.
כמה מפקדים ששיתפו פעולה עם הטאליבן נתנו את הסכמתם להשתתף בהפלת המשטר.
אחרי פלישת ארצות הברית לאפגניסטן באוקטובר 2001, נכנס
עבדול חק למחוז הולדתו, ננגרהאר, מכיוון המחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה בפקיסטן על מנת להפעיל את ההתנגדות נגד הטאליבן.
מקורות אחדים טענו שה-CIA תמך ביוזמה הזאת, אולם בני משפחה ועדים אחרים הכחישו זאת וכתבו ש-CIA המליץ לו שלא להיכנס לאפגניסטן.
אחרי מרדף אחריו באזור שבין הערים חיסרק ואזרו במחוז נגנגרהאר נפל עבדות חק בשבי הטליבאן יחד עם עוד 19 אנשים.
הוא נרצח ב-26 באוקטובר 2001. בעיתון "גארדיאן" נטען שיתכן כי נבגד על ידי סוכנים כפולים.
אחרים מתחו ביקורת על ה-CIA על קשריהם ההדוקים מדי עם שירותי המודיעין הפקיסטנים שלא היו מעוניינים באיחוד העמים של אפגניסטן ועל אי התערבות ה-CIA כדי לחלצו מידי הטליבאן.
ייתכנות הגרסה הזאת חוזקה על ידי דו"חות שדיברו על מתח בין עבדול חק לסוכנים האמריקאים אחרי ראיון שבו הוא הצהיר "שלא נוכל להיות הבובה של אמריקה".
הוא נמנה עם אותם מנהיגי המורדים הרבים שהתנגדו לפלישת ארצות הברית.
בכתבת הספד בעיתון "גארדיאן" תואר עבדול חק כ"מנהיג פיקח".
עַבְדּוֹן הוא מושב באזור הצפון ליד שלומי השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתוניסיה ומאיראן, שקראו ליישוב תחילה "כפר עבדון".
בימיו הראשונים שימש היישוב ככפר עבודה.
המושב קרוי על שם עבדון, אחת מ-48 ערי הלויים שככל הנראה הייתה ממוקמת בקרבת המושב.
עַבְדּוֹן בֶּן הִלֵּל לפי המקרא, היה שופט בתקופת השופטים.
עבדון נזכר בשלושה פסוקים בספר שופטים:
האויב שמולו נלחם עבדון, אם בכלל, אינו נזכר בפסוקים, ולכן אינו ידוע.
עבדון שפט את ישראל שמונה שנים ונקבר בפרעתון, המזוהה על ידי החוקרים, עם הכפרים הפלסטינים פרע'תה ופרח'ה שבשומרון.
על פי הרב דוד הלל וינר, אין מדובר בשם יהודי כלל אלא בכינוי שמטרתו להדגיש את מעמדו של השופט בתור נציב העיר מטעם עם פולש כלשהו.
לטענתו של וינר הר העמלקי, שמוזכר בהקשר של עבדון, הוא למעשה האזור הגבוה עליו יושבת העיר גזר שנכללה בתחום נחלתו של שבט אפרים, אולם לא נכבשה על ידי בני ישראל מידי העמלקים (הכנענים).
לעניין שינוי שמה של גזר לפרעתון משיב וינר כי בעקבות מסע המלחמה שערך פרעה מרנפתח בארץ ישראל, אשר במהלכו נלכדה העיר (אירוע המוזכר במצבת מרנפתח), הוסב שמה לפרעתון מתוך כבוד לפרעה מרנפתח.
מתוך הנחה זאת היה עבדון נתין מצרי (עבדון, על שם השעבוד למצרים) המופקד על גזר (המאבק של שבט אפרים בעמלק בניסיון להתנחל בעיר היה, כאמור, חלק מרכזי בפעולותיו של השבט).
מנגד, כבר בימי דבורה הקודמים הרבה לעבדון, מוזכר בשירת דבורה "מיני אפרים שורשם בעמלק" דבר הרומז להר העמלקי הממוקם בנחלת אפרים, כמראה בסמוך לכפר פרעתה במרכז השומרון.
עבדולֶיי וָאד (Abdoulaye Wade; נולד ב-29 במאי 1926) הוא פוליטיקאי סנגלי שכיהן כנשיא סנגל השלישי.
ואד נבחר לשלטון לאחר שנים ארוכות שבהן עמד בראש האופוזיציה.
ואד נולד במחוז קאבאמר שבסנגל.
למד בבית הספר לאמנויות קונדורסה שבפריז, ובעל שני תוארי דוקטורט: במשפטים וכלכלה.
בנוסף היה דיקן הפקולטה למשפטים וכלכלה באוניברסיטת דקר.
ואד רץ לראשונה לנשיאות סנגל בפברואר 1978, כשהוא עומד בראש המפלגה הדמוקרטית של סנגל.
הוא קיבל 17.38% מקולות הבוחרים והפסיד לנשיא המכהן לאופולד סנגור, שעמד בראש המפלגה הסוציאליסטית ושלט במדינה ללא מצרים מאז היווסדה.
ואד התמודד בבחירות גם בשנים 1983, 1988 ו-1993, ובשלושתן סיים במקום השני.
במהלך השנים הללו נעשו ניסיונות מצד מפלגת השלטון לצמצם את כוחו הפוליטי של ואד, ובשל כך נעצר ואד מספר פעמים, ואף עבר להתגורר במשך שנתיים בפריז (1988-1990).
בסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות בשנת 2000 הוביל יורשו של סנגור, הנשיא המכהן עבדו דיוף, שקיבל 31% מקולות הבוחרים, אולם כיוון שלא השיג את הרוב הדרוש לבחירה בסיבוב יחיד התקיים סיבוב שני, ובו העבירו מרבית תומכיהם של מועמדי האופוזיציה את תמיכתם לוואד, והוא ניצח ברוב של 58.49%.
לקראת כינוס ארגון הוועידה האסלאמית שנערך בחודש מרץ 2008 ביצע ואד מספר מהלכים פוליטיים חדים אשר יועדו לחזק את מעמד בנו, כרים ואד, כמועמד מוביל לאחר סיום כהונתו של האב.
צעדים אלו, בנוסף למשבר כלכלי עקב עליית המחירים בכלל ועליית מחירי האורז בפרט ותהליך העיור המואץ, גרמו לאי שקט פוליטי.
כמו כן, השמועות על פרישתו של ואד האב, לאחר הוועידה האסלאמית, קיצוץ קרוב למחצית משרי הפרלמנט וצעדים נגד רוכלי הרחוב השאירו את ואד מבודד בזירה הפוליטית ובקרב העם.
מתנגדיו הפוליטיים של ואד הצליחו לחשוף את התנהגויות לא חוקיות לכאורה של בנו כרים ואד בכלי התקשורת - הבליטו את זימונו לחקירה בנוגע לכספים שיועדו לוועידה האסלאמית ובכך קיעקעו את מינויו הרשמי לראש המועצה המחוקקת (תפקיד שהמכהן בו משמש גם כממלא מקום הנשיא).
עקב כך, כרים התאמץ בהמשך להנמיך פרופיל ציבורי.
השמועות על פרישתו של ואד הוזמו, וואד ניסה למצב עצמו כמתווך בסכסוכים עולמיים (הסכם בין צ'אד לסודאן שהושג במהלך הוועידה בתיווכו, שינוי החוקה כדי לאפשר העמדה לדין על פשעים נגד האנושות).
בשנת 2012 הובס בבחירות לנשיאות על ידי מאקי סאל.
עבדוללה גוּל (בטורקית: Abdullah Gül; נולד ב-29 באוקטובר 1950 בקייסרי) הוא נשיא טורקיה האחד-עשר, שכיהן בתפקיד זה בשנים 2014-2007. קודם לכן כיהן כראש ממשלת טורקיה, כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ שלה.
גול גדל במשפחה דתית בעיר קייסרי שבמרכז טורקיה.
אף שלא הלך בדרכו של אביו האימאם, הוא נותר אדם מסורתי.
הוא למד כלכלה באוניברסיטת איסטנבול, ואת השנתיים האחרונות ללימודיו השלים בבריטניה.
עם שובו לטורקיה סייע בהקמתה של אוניברסיטת סקריה באדאפזרי, והיה בין מקימיו של בית הספר להנדסת תעשייה וניהול.
לאחר שקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת איסטנבול, ב-1983, החל לעבוד בבנק לפיתוח איסלאמי בג'דה בערב הסעודית, עד לבחירתו לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991.
מעורבותו הפוליטית של גול החלה כבר בתקופת לימודיו.
הוא היה חבר באיגוד הסטודנטים הטורקי הלאומי (Millî Türk Talebe Birliği), המזוהה עם הימין האיסלאמי הלאומני.
גול נבחר לראשונה לאספה הלאומית ב-1991, מטעם מפלגת הרווחה (Refah Partisi).
ב-1995 שימש כיו"ר ועדת החוץ של האספה הלאומית, ובין 1996 ל-1997 כיהן כשר וכדובר הממשלה.
ב-1999 עבר גול למפלגת המידות הטובות (Fazilet Partisi) ומאוחר יותר היה בין מקימיה של מפלגת הצדק והפיתוח (Adalet ve Kalkınma Partisi) בשנת 2001. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2002, אך מנהיגה, רג'פ טאיפ ארדואן היה מנוע מלכהן כראש הממשלה מטעמה, בשל הרשעתו בהסתה לשנאה דתית.
גול מונה לראש הממשלה, עד שהאספה הלאומית תיקנה את החוק כך שיאפשר את כהונתו של ארדואן.
ב-14 במרץ 2003 מונה ארדואן לראש הממשלה, וגול היה לסגן ראש הממשלה ולשר החוץ.
כשר חוץ, עסק גול במאמץ לפתיחת שיחות עם האיחוד האירופי על כניסתה של טורקיה לאיחוד, בשיפור היחסים עם סוריה ובחיזוק הקשרים עם המדינות האסיאתיות דוברות השפות הטורקיות.
ב-24 באפריל 2007 הודיע ארדואן כי גול הוא מועמד מפלגת הצדק והפיתוח לנשיאות טורקיה.
לחץ הציבור והצבא שחששו ממינויו של נשיא ראשון בטורקיה ממפלגה איסלאמית, הביא לכך שלמרות הרוב הגדול של המפלגה באספה הלאומית, לא הושג הרוב הדרוש לבחירתו (שני שלישים).
ב-6 במאי 2007 הודיע גול על הסרת מועמדותו.
מספר ימים אחר כך, הודיעה הממשלה כי בכוונתה ליזום תיקון בחוקה שיעביר את הליך בחירת הנשיא מהאספה לעם.
עקב כך, הודיע גול כי הוא חוזר בו מהסרת מועמדותו.
אולם המשבר הפוליטי החריף שנוצר בעקבות הפרשה הביא את ארדואן להודיע ב-10 במאי 2007 על הקדמת הבחירות לאספה הלאומית.
בבחירות שהתקיימו קודם מועדן, ב-22 ביולי 2007, שוב ניצחה מפלגת הצדק והפיתוח, ומועמדותו של גול לנשיאות טורקיה הובאה בפני האספה הלאומית בפעם השלישית ביום 28 באוגוסט 2007. בסבב בחירה זה, בו נדרש רוב רגיל, נבחר גול על ידי 339 מחברי האספה הלאומית לנשיאה האחד-עשר של טורקיה והושבע בו ביום.
ב-28 באוגוסט 2014 סיים את כהונתו, והוחלף על ידי רג'פ טאיפ ארדואן.
גול נישא לבת דודתו היירוניסה אזיורט ב-1980, בהיותה בת 15. לזוג שלושה ילדים.
עבדוללה אג'לאן, המכונה "אפו" (טורקית: Abdullah "Apo" Öcalan; נולד ב-4 באפריל 1948 או 1949), הוא מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן, החותר להקמת מדינה כורדית עצמאית בחבלים הכורדיים שבשליטת טורקיה, עיראק ואיראן.
אג'לאן נולד בכפר בדרום-מזרח טורקיה.
שפת האם שלו היא טורקית, ועל פי דיווחים בעת מעצרו הוא שלט שליטה חלקית בלבד בשפה הכורדית.
לאחר הלימודים בבית הספר התיכון הוא עזב את הכפר ולמד מדע המדינה באוניברסיטת אנקרה, אולם לא השלים את לימודיו האקדמיים ונכנס לעבודה בשירות הציבורי בדיארבקיר.
ב-1984 פתח ה-PKK בהתקוממות מזוינת, שכללה התקפות טרור נגד כוחות הביטחון ונגד אזרחים בעיראק, באיראן ובטורקיה, במטרה להביא להקמתה של מדינה כורדית עצמאית.
על פי הערכות, כ-30 אלף בני אדם נהרגו במאבק האלים בין פעילי ה-PKK לכוחות הביטחון הטורקיים בשנים 1984 עד 2003. ה-PKK הוגדר כארגון טרור על ידי מספר מדינות וארגונים, ובהם טורקיה, ארצות הברית, האיחוד האירופי, סוריה, קנדה, איראן ואוסטרליה.
עד שנת 1998 נתנה סוריה חסות לאג'לאן ואפשרה לו לפעול משטחה נגד טורקיה.
בעקבות התגברות הטרור והידרדרות המצב הביטחון הפנימי, איימה ממשלת טורקיה בגלוי על סוריה ודרשה ממנה להפסיק את התמיכה ב-PKK.
כתוצאה מכך, ממשלת סוריה אילצה את אג'לאן לעזוב את גבולות המדינה, אולם לא הסגירה אותו לידי השלטונות הטורקיים.
ב-1998 ביקשה ממשלת טורקיה את הסגרתו של אג'לאן מאיטליה, שבה שהה.
לטענת פרקליטתו הגרמניה בריטה בהלר, אג'לאן הנהיג מאבק לגיטימי נגד דיכוי בני עמו הכורדים.
אג'לאן נעצר בקניה ב-15 בפברואר 1999 בידי סוכנות הביון הטורקית, והוטס לטורקיה כדי לעמוד לדין.
מעצרו הצית מחאות המוניות של אלפי כורדים.
בעקבות דיווחים על סיוע של המוסד למבצע, הכחיש ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כל מעורבות ישראלית במעצר.
במהלך ההפגנות ההמוניות בגרמניה, כמאה כורדים חמושים בנשק קר הסתערו על הקונסוליה הישראלית תוך שהם מניסים 30 שוטרים גרמנים שהיו במשימת אבטחה על המבנה.
התוקפים פרצו את הדלת הראשית וחטפו אזרחית ישראלית כבת ערובה.
החוטפים נורו ונהדפו על ידי כוחות האבטחה של הקונסוליה.
שלושה מהתוקפים נהרגו מאש אנשי האבטחה, וכ-15 נפצעו.
מאז מעצרו מוחזק אג'לאן בבידוד כעציר היחיד באי אימרלי שבים מרמרה.
למרות שכל שאר האסירים הועברו מהאי למתקני כליאה אחרים, נותרו במקום כאלף אנשי צבא טורקיים שתפקידם לשמור על אג'לאן.
אג'לאן נידון למוות בבית המשפט, אולם גזר דינו הומתק למאסר עולם לאחר שעונש המוות בוטל בטורקיה באוגוסט 2002.
מאז מעצרו מובילים ארגונים כורדיים מחאות בדרישה לשחרורו של אג'לאן, הנתפס בעיניהם כמנהיג, כאסיר פוליטי ואף כאישיות שוחרת שלום.
מנגד, שלטונות טורקיה ודעת הקהל הרווחת בטורקיה מציגים עמדה נוקשה השוללת כל הקלה בעונש ואפילו ההחלטה שלא להוציא לפועל את עונש המוות שנגזר על אג'לאן עוררה גל מחאות של לאומנים טורקים.
מאז שהושם במאסר מיתן אג'לאן באופן ניכר את האידאולוגיה המוצהרת שלו.
בשנים האחרונות הוא קורא לפתרון בדרכי שלום של הסכסוך הכורדי בשטח טורקיה.
במרץ 2005 פרסם את הכרזת הקונפדרליזם הדמוקרטי של כורדיסטן, שבה הוא קורא לקיים קונפדרציה בין האזורים הכורדיים שבשטחי טורקיה, סוריה, עיראק ואיראן תוך קיום גבול פתוח ביניהן.
ב-28 בספטמבר 2006 פרסם עורך הדין של אג'לאן הודעה מטעמו, הקוראת ל-PKK להכריז על הפסקת אש ולפעול להשכנת שלום עם טורקיה.
בהודעת אג'לאן נכתב: "אל ל-PKK להשתמש בנשק אלא אם יותקף במטרה להשמידו", וכן "חשוב מאוד לבנות איחוד דמוקרטי בין טורקים לכורדים.
עם התהליך הזה תיפתח גם הדרך לדיאלוג דמוקרטי".
בפברואר 2025, קרא לארגון לפרק את עצמו: "אני משמיע את הקריאה להניח את הנשק, ואני מקבל על עצמי את האחריות ההיסטורית לקריאה הזו.
יש לפתח את שפת עידן השלום והחברה הדמוקרטית.
אני קורא ל-PKK לכנס את הקונגרס שלו ולקבל את ההחלטה לפרק את עצמו".
בעקבות קריאה זו, בתחילת מרץ 2025 הכריזה המחתרת הכורדית על הפסקת אש עם טורקיה.
מחמד עבד א-סלאם (באורדו: محمد عبد السلام; 29 בינואר 1926 - 21 בנובמבר 1996) היה פיזיקאי פקיסטני, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1979 על מחקריו בנושא הכוח האלקטרו-חלש בכוח לורנץ והכוח הגרעיני החלש.
סלאם הוא אחד מעשרת הזוכים המוסלמים בפרס נובל, והיחיד מהם שזכה בפרס בפיזיקה.
סלאם השתייך לזרם האחמדים, שאיננו מוכר כזרם מוסלמי במולדתו פקיסטן, החל משנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנת 1990 זכה במדליית קופלי המוענקת על ידי החברה המלכותית הבריטית.
מאשתו הראשונה נולדו לו שלוש בנות ובן.
אשתו השנייה הייתה לואיס ג'ונסון, פרופסור לביוכימיה מולקולרית באוניברסיטת אוקספורד; הם נישאו בלונדון ב-1968 ונולדו להם בן ובת.
סלאם מת ב-1996 בגיל 70 באוקספורד, וגופתו הועברה לקבורה לצד קברי הוריו בעיר רבאווה שבפקיסטן.
על שמו של סלאם נקרא המרכז לפיזיקה תאורטית שייסד בטריאסטה באיטליה.
עבדוללה יאמין עבדול גיום (בדיבהי: އަބްދުﷲ ޔާމީން އަބްދުލް ގައްޔޫމް, נולד ב-21 במאי 1959) הוא פוליטיקאי מלדיבי שכיהן כנשיא האיים המלדיביים בין השנים 2013–2018 הוא אחיו למחצה של נשיא המדינה לשעבר מאומון עבדול גאיום.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, יאמין למד תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטה האמריקנית בביירות.
לאחר מכן למד לתואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת קלרמונט שבארצות הברית.
בנובמבר 1993 התמנה יאמין לשר המסחר והתעשייה.
לאחר מכן הוא שימש גם כשר התעסוקה, האקדמיה והביטחון הסוציאלי.
הוא כיהן כשר התיירות בקבינט של אחיו גאיום.
בשנים 1993–2013 היה יאמין חבר בפרלמנט של המלדיביים.
בשנת 2010 הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית.
בבחירות לנשיאות שהתקיימו בשנת 2013, יאמין קיבל כ-45.45% מהקולות, וניצח בסיבוב השני עם כ-51.39% מהקולות.
האופוזיציה המקומית ביקרה את הבחירות בסבב השני ועתרה לבית המשפט העליון לביטולן - עתירה שלא הצליחה.
בשנת 2015 הסתבך יאמין בפרשת הלבנת הון ביחד עם איש עסקים מסינגפור.
יאמין נשוי ויש לו שלושה ילדים.
בשנת 2018 הפסיד בבחירות לנשיאות לאיברהים מוחמד סוליך וסיים את כהונתו כנשיא.
עבדוללה ניגמטוביץ' אוריפוב (באוזבקית: Abdulla Nigʻmatovich Oripov; ברוסית: Абдулла Нигматович Арипов; נולד ב-24 במאי 1961) הוא פוליטיקאי אוזבקי המכהן כראש ממשלת אוזבקיסטן מאז 14 בדצמבר 2016.
אוריפוב נולד בטשקנט, ברית המועצות.
ב-30 במאי 2002, מונה אוריפוב לתפקיד סגן ראש ממשלת אוזבקיסטן, ראש המטה לענייני טכנולוגיות מידע וטלקומוניקציה וכן מנכ"ל סוכנות התקשורת והמידע של אוזבקיסטן.
החל מאוקטובר 2009 מונה אוריפוב לתפקיד האחראי על התחום החברתי, מדע, חינוך, בריאות, תרבות ואחראי על קשרים עם שותפי חבר העמים.
באוגוסט 2012 עזב את תפקיד סגן ראש הממשלה ומונה שוב לראש המטה לענייני טכנולוגיות מידע וטלקומוניקציה.
בספטמבר 2016 חזר אוריפוב לתפקיד סגן ראש הממשלה.
ב-12 בדצמבר 2016, הוא מונה כמועמדה של מפלגת השלטון להקים ממשלה.
ב-14 בדצמבר, מונה לראש הממשלה על ידי הפרלמנט.
חבר במפלגה הליברלית דמוקרטית .
עבדולה הוטי (באלבנית: Avdullah Hoti; נולד ב־4 בפברואר 1976) הוא פוליטיקאי קוסוברי, שכיהן כראש ממשלת קוסובו מ-3 ביוני 2020 עד 22 במרץ 2021. הוא כיהן כשר האוצר בין השנים 2014–2017 בממשלת הקואליציה PDK/LDK.
הוטי התמנה לתפקיד לאחר שהממשלה הקודמת בראשות אלבין קורטי נפלה בהצבעת אי-אמון.
בספטמבר 2020 חתם הוטי על הסכם סרביה–קוסובו לנורמליזציה של היחסים הכלכליים עם סרביה והצטרפות לאזור הבלקן הפתוח, וכן על ההכרה ההדדית בין קוסובו לישראל וכינון היחסים הדיפלומטיים.
יש לו תפקיד פעיל במשא ומתן המתקיים ב בין ממשלות סרביה וקוסובו.
בדצמבר 2020 בית המשפט העליון של קוסובו הכריז שממשלתו של הוטי הוקמה בצורה שנוגדת את החוקה מכיוון שאחד מחברי הפרלמנט שדרכו הושג הרוב הדרוש הורשע בשוחד ובעקבות כך הוכרזו בחירות בזק.
בבחירות שנערכו בפברואר 2021 מפלגות הקואליציה ספגו מפלה בפרלמנט, ובעקבותיהן הוקמה ממשלה חדשה בראשות קורטי ב-22 במרץ.
עבדולראזק גורנה (באנגלית ובסוואהילי: Abdulrazak Gurnah; נולד ב-20 בדצמבר 1948) הוא סופר טנזני המתגורר בבריטניה.
חתן פרס נובל לספרות לשנת 2021.
גורנה נולד באי זנזיבר (כיום חלק מטנזניה) שבאפריקה, וב-1968 עבר כסטודנט לבריטניה, כשהוא נמלט מפני רדיפות האזרחים הערבים בזנזיבר שהחלו בעקבות מהפכת זנזיבר.
בתחילת שנות ה-80 החל ללמד באוניברסיטת קנו שבניגריה, ולאחר מכן קיבל את תואר דוקטור מאוניברסיטת קנט.
כיהן כפרופסור וניהל את לימודי התואר השני במחלקה לאנגלית של אוניברסיטת קנט עד פרישתו.
עניינו האקדמי העיקרי הוא בכתיבה פוסט-קולוניאלית ובשיחות הקשורות לקולוניאליזם, בדגש על אפריקה, הקריביים והודו.
במקביל לעבודתו באקדמיה, החל בכתיבת ספרות יפה ועריכת אנתולוגיות של ספרות אפריקאית.
לאורך השנים כתב עשרה רומנים וקובץ אחד של סיפורים קצרים, העוסקים בעיקר במזרח אפריקה.
בין ספריו המוכרים נמנים "גן עדן", שיצא לאור ב-1994 והיה אחד מהמועמדים הסופיים לפרס בוקר, ו"עריקה" שיצא לאור ב-2005.
ב-7 באוקטובר 2021 הוכרז גורנה כזוכה בפרס נובל לספרות, כשנימוקי השופטים ציינו כי הפרס ניתן לו בשל "עיסוקו הבלתי מתפשר והרחום בהשפעות הקולוניאליזם על גורלם של הפליטים במפגש שבין תרבויות ויבשות".
עבדוליי סניאנג הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת היידוק ספליט מליגת העל הקרואטית ובנבחרת גמביה.
סניאנג גדל בסופרסטארס אקדמי הגמבית.
בעונת הושאל לבני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית, אך שיחק רק במחלקת הנוער של המועדון.
בעונת הושאל ללומל מהליגה הבלגית השנייה, במדיה ערך 22 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-4 באוגוסט 2020 הושאל למשך שתי עונות לבירסחוט מליגת העל הבלגית.
ב-1 בפברואר 2022 חתם בגרנובל הצרפתית.
ב-12 בנובמבר 2020 ערך סניאנג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בהפסד 2-1 לנבחרת גבון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
עבדולאיי דיאלו הוא כדורגלן עבר סנגלי המשחק בעמדת השוער .
דיאלו התחיל לשחק כדורגל במספר קבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של סטאד ריימס.
בשנת הצטרף לאקדמיה לכדורגל של קליירפונטיין בה שיחק שלוש שנים וממנה עבר לסטאד רן עמה זכה באליפות צרפת לנוער.
ב-29 בנובמבר 2009 דיאלו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אולימפיק ליון.
ב-18 באפריל 2010 חתם לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת.
בקיץ הושאל ללה האבר בה שיחק שנתיים ולאחר מכן הושאל לריזספור מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה.
ב-28 ביוני 2019, דיאלו חתם בגנצ'לרבירלי.
ב-14 בספטמבר 2020 הצטרף לנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-28 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בניצחון 1-2 נגד .
השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות ובמונדיאל 2018.
עבדולסאמד עבדולחי (בסומלית: Cabdulsamed Cabdullaahi; נולד ב-19 בינואר 1997) הוא כדורגלן סומלי המשחק בעמדת הקשר.
עבדולחי התחיל את הקריירה שלו בקוזאקן בויס.
ב-10 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד ספרטה רוטרדם ב'.
בקיץ עבדולחי הצטרף לצעירי ספרטה רוטרדם במדיה רשם 19 משחקי ליגה וכבש 3 שערים.
כעבור שנה חתם בדן בוס מהליגה ההולנדית השנייה.
בקיץ חתם בארגוטליס מהליגה היוונית השנייה.
עבדולחי נולד בהולנד להורים שהיגרו מסומליה ולכן הוא זכאי לייצג את המדינה אף על פי שלא גר בה מעולם.
ב-5 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סומליה בניצחון 0-1 נגד .
עבדולאיי סק הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת סנגל.
התחיל את קריירת הכדורגל שלו במועדון סטאד דה מבור הסנגלי ממנו עבר לטורה קונדה.
לאחר שנתיים בטורה קונדה המשיך לשני מועדונים נוספים במדינה - קאסה ספורטס ודיאמברס.
ביולי 2014 עבר בהשאלה מדיאמברס להופנוס מהליגה הנורווגית השנייה, אליה עבר באופן סופי בינואר 2015 תמורת 200 אלף יורו.
במדיה כבש שישה שערים ובישל שניים ב־38 הופעות, אך בסיום העונה נשר המועדון לליגה השלישית בנורווגיה.
בתחילת עונת 2016 עבר לסנדפיורד מהליגה הנורווגית השנייה, עמה הצליח לעלות לליגת העל הנורווגית.
במדיה רשם ארבעה שערים ושלושה בישולים ב־61 הופעות.
סה"כ הסנגלי הרשים בשלוש עונותיו בנורווגיה, עם עשרה שערים ושבעה בישולים ב־99 הופעות.
באוגוסט 2018 נרכש על ידי רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית תמורת 25 אלף דולר וחתם על חוזה לחמש שנים במועדון.
בתקופתו בקבוצה זכה בגביע הבלגי והעפיל עם הקבוצה לליגה האירופית.
הסנגלי לקח חלק משלב בתים מוצלח שכלל ניצחון 0–1 על טוטנהאם האנגלית, והעפלה לשלבי הנוקאאוט, שם הודחו על ידי ריינג'רס הסקוטית.
במהלך שנותיו בבלגיה שיתף פעולה עם ליאור רפאלוב ודילן בטובינסיקה ורשם במדיה שישה שערים ושלושה בישולים ב־99 הופעות.
ב־1 בספטמבר 2022 חתם במכבי חיפה מליגת העל הישראלית לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת.
ב־6 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה בהפסד החוץ 0–2 לבנפיקה ליסבון בליגת האלופות.
ב־25 באוקטובר כבש צמד בהפסד החוץ 2–7 לפריז סן-ז'רמן בליגת האלופות.
באותה עונה זכה עם מכבי חיפה באליפות, כאשר סק שימש כעוגן בהגנה ולעיתים שיחק כמגן ימני.
הוא כבש 4 שערי ליגה ונבחר לכדורגלן הזר המצטיין של העונה.
מחזיק בשבע עשר הופעות בנבחרת סנגל הבוגרת, כשאת הופעת הבכורה ערך בגיל 21, ב-2013. במדי הנבחרת שיתף פעולה עם אידריסה גייה וקאלידו קוליבאלי.
ב-17 ביוני 2023 כבש שער בכורה בנבחרת, בתיקו 1–1 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022
הוא זכה פעמיים בגביע אפריקה לאומות עם סנגל: בגביע אפריקה לאומות 2021 ובגביע אפריקה לאומות 2025 (שהסתיים בינואר 2026).
שחקן ההגנה של העונה בליגת העל מטעם אתר ONE וארגון שחקני ושחקניות הכדורגל: 2022/2023
השחקן הזר של העונה בליגת העל מטעם אתר ONE וארגון שחקני ושחקניות הכדורגל: 2022/2023
עבדוליי דיאבי הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקיצוני באל-באטין.
דיאבי נולד בנאנטר שבצרפת התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סדאן.
ב-4 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דיז'ון בו הפסידה סדאן 3-1. ב-13 בינואר 2011 חתם על חוזה לשלוש וחצי שנים בקבוצה הבוגרת.
ב-11 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 5-3 לאיסטר.
ב-24 באוגוסט 2012 הורחק בדקה ה-80 בניצחון 0-2 נגד קלרמון פוט.
ב-30 ביולי 2013 דיאבי חתם לשלוש שנים בליל וכעבור זמן קצר הושאל לרויאל מוסקרון-פרוולץ.
ב-10 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בריסל.
במוסקרון שיחק שנתיים וחצי כאשר הוא חזר לליל כאשר הוא מלך שערי ליגת העל הבלגית עם 12 שערים.
ב-28 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ליל בניצחון 1-2 נגד אולימפיק ליון.
בליל רשם רק 3 הופעות בליגה.
ב-22 במאי 2015 דיאבי חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית לארבע שנים תמורת 2 מיליון אירו.
ב-16 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד גנט.
ב-1 באוגוסט 2015 דיאבי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד מכלן.
ב-30 באוגוסט כבש רביעייה בניצחון 1-7 נגד סטנדרד לייז'.
את עונת סיים עם 20 שערים בכל המסגרות והיה מלך שערי הקבוצה בצוותא עם יילה ווסן.
במהלך עונת נפצע בקרסול וסיים את העונה מוקדם מהרגיל.
ב-21 באוגוסט 2018 חתם לחמש שנים בספורטינג ליסבון הפורטוגלית תמורת 4 מיליון אירו, עם סעיף שחרור של 70 מיליון אירו.
ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לספורטינג בראגה.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל לבשיקטש מליגת העל הטורקית.
בהמשך הושאל גם לחטאפה ואנדרלכט.
ב-23 באוגוסט 2021 הצטרף לאל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-19 ביולי 2023 חתם בפנדיקספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ חתם בבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית.
באוקטובר , דיאבי זומן לראשונה סגל נבחרת מאלי.
ב-11 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד , בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
דיאבי השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות.
עבדוקודיר חיכמתוביץ' חוסאנוב (באוזבקית: Абдуқодир Ҳикматович Ҳусанов; נולד ב-29 בפברואר 2004 בטשקנט שבאוזבקיסטן) הוא כדורגלן אוזבקי המשחק בעמדת הבלם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ובנבחרת אוזבקיסטן.
חוסאנוב גדל במחלקת הנוער של בוניודקור.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אנרגטיק מינסק מליגת העל הבלארוסית, במדיה ערך 35 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-20 בינואר 2025 חתם חוסאנוב על חוזה לארבע שנים במנצ'סטר סיטי.
ב-8 בפברואר 2025, כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2:1 על לייטון אוריינט במסגרת הגביע האנגלי.
חוסאנוב שיחק בנבחרות אוזבקיסטן הצעירות עד גיל 17, 19 ו-20
ב-11 ביוני 2023 ערך חוסאנוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוזבקיסטן הבוגרת, בניצחון 3-0 על נבחרת עומאן במסגרת גביע מרכז אסיה.