tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לא מושפעת מהעוני של המדינה, היא מפתחת קרבה חזקה עם האיכרים ומנהלת רומן נלהב עם המשורר סרגיי יסנין (איבן צ'נקו) אתו היא מתחתנת כדי שיוכל לקבל אשרה שילווה אותה לארצות הברית.
עם זאת, ההתנהגות המקוממת של יסנין הופכת מסיבת עיתונאים לבלבול, והרגש האנטי-בולשביסטי בארצות הברית הופך לעוינות גלויה כאשר איזדורה חושפת את שדיה במהלך רסיטל ריקוד בבוסטון.
בעקבות התפוררות נישואיה, היא חוזרת לניס כדי לכתוב את זיכרונותיה.
איזדורה מוכרת את רכושה כדי לפתוח בית ספר חדש בפריז.
היא הולכת לבית קפה מקומי כדי לחגוג ומבחינה בצעיר איטלקי נאה בשם בוגאטי (ולדימיר וסקובר), איטלקי נאה שהיא מעריצה כבר כמה ימים.
היא יוצאת אתו לנסיעה במכונית הספורט שלו, וכשהם נוסעים במהירות לאורך כביש ליד הים, צעיף השיפון הארוך של איזדורה נתפס בחישורי הגלגל וחונק אותה במהירות.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותונסה רדגרייבאיזדורה דאנקןג'יימס פוקסגורדון קרייגג'ייסון רוברדססינגראיבן צ'נקוסרגיי יסניןמשוררסינתיה האריסמרי דסטימלווהג'ון פרייזררוג'רמזכירבסי לאבגב' דאמקןטוני ווגלריימונד דאקןאח של איזדורהולדימיר וסקוברבוגאטיכריסטיאן דבלייהארמנדפסנתרן מלווה
אִיזָדוֹרָה מוּן (באנגלית – Isadora Moon), היא סדרת ספרים לילדים מאת הרייט מונקאסטר.
מונקאסטר היא גם המאיירת של הסדרה.
כל ספר הוא סיפור עצמאי על איזדורה מון, שהיא "חצי פיה, חצי ערפד, ייחודית לחלוטין!".
אביה של איזדורה הוא ערפד, הרוזן ברתולומיאו מון.
אמה של איזדורה היא פיה, הרוזנת קורנדליה מון.
לאיזדורה יש אחות קטנה, יערונת דבש התינוקת.
איזדורה לוקחת איתה לכל מקום את "ארנבורד" - בוב-פרווה שאמה של איזדורה הפיחה בו חיים.
איזדורה לומדת בבית ספר של ילדים רגילים.
הספר הראשון פורסם ב-2016 ומאז הסדרה תורגמה ל-37 שפות ונמכרה ביותר מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בסדרה יש 21 ספרים; ספר מספר 22 אמור להתפרסם באוקטובר 2025.
הספרים תורגמו לעברית על ידי עטרה אופק בהוצאת סיגליות.
נכון לאוקטובר 2025, תורגמו לעברית 18 ספרים סך הכל.
בשנת 2020, Kelebek Media קנתה את הזכויות להנפשת הסיפורים.
+#שםשנת הוצאה – אנגליתשנת הוצאה – עברית1איזדורה מון הולכת לבית הספר
Isadora Moon Goes Camping201620183איזדורה מון חוגגת יום הולדת
Isadora Moon Has a Birthday201620184איזדורה מון הולכת למופע בלט
Isadora Moon Gets in Trouble201720196איזדורה מון יוצאת לטיול עם הכיתה
Isadora Moon Goes to the Fair201820208איזדורה מון מגלה את קסמי החורף
Isadora Moon Goes to a Wedding2020202213איזדורה מון פוגשת את פיית השיניים
הערה: בסדרת הספרים בשפה העברית, ספר זה הוא 16 במספר.2022202416איזדורה מון מתחת למים
הערה: בסדרת הספרים בשפה העברית, ספר זה הוא 15 במספר.2022202317איזדורה מון והילדה החדשה
איזבלה נוביק (נולדה ב-1971) היא מתמטיקאית ופרופסור באוניברסיטת וושינגטון.
מחקריה עוסקים בקומבינטוריקה של פאונים ובקשרים שבין קומבינטוריקה, אלגברה קומוטטיבית וטופולוגיה אלגברית.
בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור למתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "Face Numbers of Polytopes and Manifolds", שנעשתה בהנחיית גיל קלעי.
זכתה בפרס חיים נסיהו במתמטיקה על עבודת הדוקטורט שלה, הייתה עמיתת סלואן בשנים 2006–2008, ונבחרה כעמיתת האגודה האמריקאית למתמטיקה בשנת 2017.
איזבלה קורטזה הייתה אלכימאית וסופרת איטלקייה שפעלה במחצית השנייה של המאה ה-16. מקור המידע על חייה ועבודתה הוא ספרה "סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה".
פיתחה מגוון של מוצרים קוסמטיים ותרמה באופנים שונים למדע במאה ה-16.
לדבריה היא למדה אלכימיה במשך שלושים שנה, וקראה את ספריהם של אלכימאים ידועי שם כגון ג'אבר בן חיאן, רמון ליול וארנאלדו מווילאנובה, אך לא התרשמה מעבודותיהם וטענה שלמדה יותר מתוך נסיעותיה סביב העולם מאשר מקריאת ספרים ישנים בנושא אלכימיה.
סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה
ספרה, "סודותיה של הגברת איזבלה קורטזה (באיטלקית: I secreti della signora Isabella Cortese ) יצא לאור בדפוס בוונציה בשנת 1561. הספר היה שייך לסוגת "ספרי הסודות" שנחלה הצלחה רבה בתקופה זאת מפני ספרים אלה "גילו סודות" לגבי האופן בו אפשר להשתמש בחומרי טבע לא ידועים לצרכים רפואיים.
הספר חולק לארבעה חלקים שהתמקדו בנושאים שונים מותאמים גם לצורכי הגברים וגם לצורכי הנשים.
החלק הראשון הציג את נושא המרשמים הרפואיים ודן באופן בו אפשר לטפל במחלות הנפוצות באירופה באותו זמן.
החלק השני התמקד באופן בו אפשר לייצר שיקויים או להפוך נחושת לזהב.
בחלק זה איזבלה קורטזה ריכזה כללים לעבודה עם כלים, רכישת ניסיון בניסויים באלכימיה, טיפול ושימוש באש, שימוש במלקחיים, שמירה על סודיות והמליצה לשבח את אלוהים אחרי ניסוי מוצלח על ידי מתן עזרה לנזקקים.
החלק השלישי התמקד בהרכבת מראות, צביעת שיער והסרת כתמים.
החלק הרביעי הוקדש לנשים והציג את האופן בו אפשר להעצים את היופי הנשי על ידי שימוש בקרמים, צבע שיער ושמנים.
בין השנים 1561–1677 הופיעו אחת עשרה מהדורות של הספר באיטלקית ושתי מהדורות בגרמנית.
אִיזֶה מארי אוֹנְגְנֶה , המוכרת בשם אִיזֶה , היא זמרת-יוצרת ודוגמנית צרפתייה.
היא זכתה להצלחה לאחר שהפכה לסגנית האלופה בעונה העשירית של "נובל סטאר", סדרת טלוויזיה מסוגת תחרות זמר בצרפת.
לאחר מכן חתמה על חוזה הקלטות בפולידור רקורדס, לפני שהוציאה את אלבום הבכורה שלה, Yseult, ב-2015. מאז שעזבה את פולידור, הוציאה שלושה מיני-אלבומים כאמנית עצמאית: (2019), (2019) ו- (2020).
בשנת 2024 הוציאה את הלהיט הבין-לאומי "Alibi" ביחד עם הזמרת ההולנדית-איראנית סֶווְדָליזָה והזמרת הברזילאית פבלו ויטאר.
איזבלה קולברן (ספרדית Isabella Colbran; 28 בפברואר 1785 – 6 באוקטובר 1845) הייתה זמרת סופרן, מלחינה ומתרגמת ספרדייה.
הייתה אשתו הראשונה של ג'ואקינו רוסיני.
נולדה במדריד ב-28 בפברואר 1785. בתם של תרזה אורטולה והכנר ג'ובאני קולברן, מוזיקאי בחצר הספרדית.
את לימודיה המוזיקליים כזמרת וכמלחינה החלה בגיל שש אצל המלחין והצ'לן פרנסיסקו פרז'ה, הקסטרטו קרלו מרטינלי, והקסטרטו והמלחין ג'ירולמו קרסצ'נטיני.
בשנת 1801 עברו קולברן ואביה לפריז.
שם התקיימה הופעת הבכורה שלה בקונצרט.
התקבלה בחום בחצרו של נפוליאון.
שניהם נסעו לאיטליהː למילאנו, ונציה, רומא, לפני שהתיישבו בנאפולי, שם הייתה תלמידתו של המלחין גאטאנו מרינלי.
הופעתה הראשונה באיטליה הייתה ב-1807 בבולוניה.
הצלחתה הראשונה של זמרת האופרה הייתה בזכות הופעתה בתיאטרון אלה סקאלה ב"קוריולאנו" של ג'וזפה ניקוליני.
בנאפולי היא הכירה את ג'ואקינו רוסיני, איתו תתחתן שנים מאוחר יותר.
עם רוסיני החלה קולברן בשיתוף פעולה על הבמה, מה שהוביל את רוסיני לכתוב עבורה את יצירות המותאמות לה.
היה לה סופרן דרמטי וטווח של שלוש אוקטבות.
היא תוארה כסופרן דרמטי אמיתי המסוגל לעשות את הקולוראטורה המשוכללת ביותר.
היא הופיעה בעיקר בתפקידים גדולים וטרגיים.
האופרות שנכתבו לה הוצגו בנאפולי (למעט האחרונה, בוונציה).
איזבלה קולברן הייתה זמרת נערצת על ידי סטנדל, שלדבריו, יכלה להחדיר תשוקה ועוצמה דרמטית לשירתה.
כמו כן חיברה ארבעה אוספי שירים.
רוסיני וקולברן נישאו בסתר ב-16 במרץ 1822 במקדש מדונה דל פילאר בקסטנאסו, שם הייתה לזמרת וילה והכנסה ניכרת, המורכבת מאחזקות אדמה באמיליה ובסיציליה, שהושארה לה על ידי אביה לאחר מותו ב-1820.
ב-2 בינואר 1823 נרשם הביטוי "התפלל לנשמתה של קולבראן, רוסיני" (pregate per l'anima della Colbran Rossini) על חומות ונציה, בעקבות הבכורה של האופרה Maometto II בוונציה ב-26 בדצמבר 1822. בעוד הופעתה של קולברן זכתה לשבחים, האופרה ספגה ביקורות קשות ואיומים על חייהם של המופיעים, אם יבחרו להמשיך.
האופרה הועלתה באיטליה 25 פעמים, הופעות נוספות התבצעו בצרפת.
האופרה נחשבת לאחת הנועזות ביותר של רוסיני והפוליטית ביותר.
לאחר כישלון האופרה האחרונה של רוסיני שהועלתה בתיאטרון לה פניצ'ה בוונציה, קולברן החליטה לנטוש את הבמה ועברה לפריז עם בעלה, שממנו נפרדה בהסכמה הדדית ב-1837 בבולוניה.
קולברן אהבה הימורים ואת חיי הזוהר של החברה הגבוהה בפריז, משפחתו של בעלה התקשתה לשאת זאת, ובסופו של דבר הם נפרדו.
היא מתה לבדה עקב מחלה קצרה בווילה שלה בקסטנאסו, שבעלה הותיר לה לאחר פרידתם.
בשנת 1846, שנה לאחר מותה, ג'ואקינו רוסיני הצליח סוף סוף להתחתן עם אולימפה פליסייה, הקורטיזנית הצרפתית לשעבר שהייתה לבת זוגו במשך שנים.
איזבלה קולברן קבורה בבולוניה בבית הקברות המונומנטלי של Certosa di Bologna (אכסדרה של הכיכר המרכזית ממזרח, קשת מספר 6), לצד אביה ג'ובאני והוריו של רוסיני (ג'וזפה רוסיני ואנה גוידאריני).
אנדרטת הקבורה שלה מיוצגת על ידי פסל שיש שבו איזבלה, יושבת ונשענת על עמוד, תומכת בחזה של אביה עם פוטו מנגן ציתר לרגליו.
ג'ורג'יו אפולוניה, הקולות של רוסיני, אדה, טורינו 1992, עמ'.
Ariella Lanfranchi, COLBRAN, איזבלה אנג'לה, במילון הביוגרפי של האיטלקים, כרך.
איזבלה רוסקוף (נולדה ב-19 במאי 2000) היא קופצת ראווה אמריקאית-ישראלית.
היא הייתה חלק מהמשלחת הישראלית לאולימפיאדת פריז (2024) שם התחרתה בענף רכיבה על סוסים.
לרוסקוף היו שאיפות לבחור בנבחרת הבכירה של ישראל בקפיצות ראווה.
ביולי 2023 נרכשה ההסמכה של נבחרת ישראל בקפיצות ראווה (שהיא חלק ממנה עם סוסה C Vier 2) לאולימפיאדת הקיץ 2024. אך עם זאת, היא השתתפה במשלחת לאולימפיאדה באופן עצמאי בלבד.
רוסקוף הגיעה עם C Vier 2 למקום ה-64 במוקדמות ולא העפילה לגמר.
רוסקוף הצטרפה לסיבוב האליפות העולמית לרכיבה על סוסים בקבוצת קאן סטארס כרוכבת צעירה ב-2022, והיא חלק מאותה קבוצה מאז 2023.
אוקטובר 2021: הזוכה בגרנד פרי CSI2* של אוליבה בסיור סוסים ים תיכוני עם 1.45 מטרים, עם Balou's Fly High.
מרץ 2022: הזוכה באירוע הפתיחה של CSI4* דאגלס אלימן נדל"ן של פסטיבל סוסים בחורף בגובה 1.45 מטרים, עם Balou's Fly High.
רוסקוף קנתה את הסוס שלה Balou's Fly High כשהייתה בת שמונה.
איתו היא חוותה את ההתקדמות הגדולה ביותר שלה, שעברה מתחרויות ברמה של 1.20 מטרים בחטיבה הצעירה לתחרויות ברמה בינלאומית של 2 כוכבים.
אִיזוֹטוֹפּים של יסוד כימי הם אטומים בעלי אותו מספר אטומי אך בעלי מסה שונה, כלומר מספר הנייטרונים שונה.
לאיזוטופים של אותו יסוד יש אותן התכונות הכימיות.
כיום מוכרים למדע מעל 1,000 איזוטופים שונים המשויכים ל-118 היסודות בטבלה המחזורית.
מקורה של המלה איזוטופ, ביוונית: Ισος (איסוֹס) = שווה, Τοπος (טוֹפּוֹס) = מקום, ופירושה "אותו מקום", מקור השם נעוץ בעובדה שאיזוטופים נמצאים באותו מקום בטבלה המחזורית של היסודות.
האטום בנוי, באופן כללי, מגרעין, המורכב מפרוטונים ונייטרונים הבונים את הגרעין, ומאלקטרונים הסובבים סביב הגרעין.
התכונה האטומית המבדילה בין חומר אחד למשנהו, היא מספר הפרוטונים שבגרעין.
מספר זה - הקרוי מספר אטומי של היסוד, ומייצג גם את מספר הפרוטונים של יסוד זה - קובע את תכונותיו הכימיות של החומר, וממנו נובעים צבעו, מרקמו, ותכונותיו המכניות.
מספר הנייטרונים שבגרעין, לעומת זאת, יכול להשתנות מבלי לשנות את תכונותיו הכימיות של החומר.
פעמים רבות מספרם של הנייטרונים שווה למספר הפרוטונים (בפרט ביסודות הקלים), אך הדבר אינו מחויב.
מספר הפרוטונים והנייטרונים גם יחד קובע את המשקל האטומי - הנקרא גם מסה אטומית - של האטום.
מסת האלקטרונים קטנה פי כ-2,000 ממסת הפרוטון או הנייטרון ולכן זניחה וניתן להתעלם ממנה.
גרעינים שונים של אותו יסוד (כלומר מספר זהה של פרוטונים, אך מספר נייטרונים שונה) נקראים איזוטופים של היסוד.
לדוגמה, מימן הוא היסוד הכימי שבגרעין האטום שלו קיים פרוטון אחד בלבד.
לרוב, בגרעין מימן אין נייטרונים, ולכן זהו האיזוטופ הנפוץ של מימן.
עם זאת, קיימים עוד איזוטופים: גרעין שמכיל פרוטון אחד ונייטרון אחד גם הוא גרעין מימן (בגלל קיום פרוטון בודד) אך זהו איזוטופ שונה שלרוב נקרא דאוטריום או "מימן כבד".
בנוסף, קיים איזוטופ נוסף של מימן המכיל שני נייטרונים בגרעין הנקרא טריטיום.
לפעמים איזוטופ מסוים של היסוד מהווה את רוב האטומים של יסוד זה.
זהו לדוגמה המצב במימן בו רוב האטומים שלו הם מהאיזוטופ בלי נייטרונים.
לעומת זאת, קיימים יסודות בעלי שכיחות דומה של האיזוטופים השונים.
לדוגמה, הגז האציל קסנון הוא בעל גרעין עם 54 פרוטונים, וניתן למצוא אותו בטבע בשלושה איזוטופים בעלי תפוצה דומה: 75, 77 או 78 נייטרונים.
בניגוד למימן, שבה לכל איזוטופ יש שם, מרבית האיזוטופים אינם קרויים בשם, אלא קרויים בשם הבנוי משם היסוד ומספר הנוקליאונים (הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין) הכולל שבגרעינו.
אורניום-238, למשל הוא איזוטופ של אורניום שבגרעינו סך הפרוטונים והנייטרונים ביחד הוא 238. בכתיב הכימי מסומן האיזוטופ בסמל היסוד, שלפניו רשום, בספרות עיליות, מספר הפרוטונים והנייטרונים.
238U, למשל, הוא אורניום-238. עוד דוגמה היא היסוד הכימי פחמן (סימון כימי: C), בעל 6 פרוטונים.
99% מגרעיני הפחמן הם בעלי 6 נייטרונים ולכן מסמנים את האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן כפחמן-12 או 12C.
עם זאת, אחוז מכלל אטומי הפחמן הוא 13C ובאטמוספירה נוצרת כל הזמן כמות מזערית ביותר של 14C שדועכת עם הזמן.
קיומם של איזוטופים שונים לאותו יסוד גורם לכך שהמשקל האטומי, כפי שהוא מופיע בטבלה המחזורית של היסודות, אינו מייצג משקל אטומי של איזוטופ מסוים, אלא את המשקל האטומי המשוקלל, בהתאם לתפוצתם של האיזוטופים בטבע.
אף שלמספר הנייטרונים בגרעין אין השפעה על התכונות הכימיות של היסוד, יש לו השפעה רבה על היציבות של הגרעין - חלק מהאיזוטופים הם איזוטופים רדיואקטיביים.
לניקל, למשל, יש 5 איזוטופים יציבים (הגרעין שלהם אינו מתפרק מעצמו), איזוטופ אחד (59Ni) שזמן מחצית החיים שלו הוא יותר מ-10,000 שנה, איזוטופ אחד (63Ni) שזמן מחצית חייו נמדד בשנים רבות ו-3 איזוטופים (56Ni, 57Ni ו-66Ni) שזמן מחצית חייהם הוא פחות מעשרה ימים.
משום שאין הבדלים כימיים בין האיזוטופים השונים של אותו יסוד, לא ניתן להבדיל ביניהם באמצעים כימיים.
לדוגמה, כאשר יוצרים מולקולות פחמן דו-חמצני (CO2), כ-99% מהמולקולות יכללו אטום פחמן-12 וכ-1% יכללו פחמן-13, בהתאם לשכיחות שלהם בטבע.
כלומר, לאטומי החמצן "לא אכפת" איזה סוג פחמן נקשר אליהם.
למרות שאיזוטופים שונים מגיבים כימית באותו אופן, מהירות תגובתם עשויה להיות שונה.
תופעה זו נקראת ובולטת בעיקר ביסודות עם מספר אטומי נמוך, בהם תוספת הנייטרונים משפיעה מהותית על מסת האטום (מימן כבד למשל כפול במסתו מן המימן).
איזוטופ כבד יותר יגיב לרוב לאט יותר, אך אין זה תמיד כך.
בין אטומים זהים של אותו יסוד אי אפשר להבדיל בתהליכים כימיים, אך ניתן להבדיל בין איזוטופים שונים בתהליכים פיזיקליים (בעיקר על פי משקלם).
ניתן לזהות את שכיחותם באמצעות ספקטרומטר מסה.
הבדל נוסף אפשרי הוא בתהודה מגנטית גרעינית, אם לאיזוטופ מסוים (כמו 31P, 1H וכו') יש ספין 1/2+ ניתן לראותו במכשיר NMR, או לפחות את האחוז היחסי שלו מתוך היסוד.
יצירת תרכובת מאיזוטופ מסוים מאפשרת מעקב אחר ההתנהגות של האטומים המרכיבים תרכובת זו בתערובת שבה נמצאים אטומים אלה גם בתרכובות אחרות.
דוגמה: בחקר התנהגותו של הפנול (C6H5OH) במים, משתמשים במים כבדים (D2O), כלומר מים שהמימן בהם הוא האיזוטופ דאוטריום.
בצורה זו ניתן להבחין בין המימן שבפנול ובין המימן שבמים, ולגלות שהפנול המומס במים מחליף אטומי מימן עם המים.
לייצורה של פצצת אטום דרושים איזוטופים מסוימים.
הפעולה הקרויה "העשרת אורניום" היא בידודו של האיזוטופ הנדיר, 235U, הנחוץ לייצור הפצצה, מתוך האורניום המצוי בטבע שבו האיזוטופ הנפוץ הוא 238U.
זהו אתגר טכנולוגי לא פשוט, עקב ההבדלים הפעוטים שבין האיזוטופים.
האיזוטופים 235U ו-239Pu נוחים לביקוע גרעיני, ולפיכך הם משמשים כדלק לכורים גרעיניים וכחומר בקיע בפצצות גרעיניות.
לדוגמה, היסוד יוד ממלא תפקיד חשוב בגוף, ובייחוד בפעולתה של בלוטת התריס.
בעזרת האיזוטופים הרדיואקטיביים שלו, למשל 135I, אפשר להתחקות אחר מהלך היוד בגוף ולעמוד על סיבותיהן של הפרעות לפעולתה של בלוטה זו.
שימוש אחר לאיזוטופים רדיואקטיביים הוא הפקת חשמל לפי העיקרון התרמו-חשמלי: האנרגיה הנפלטת בהתפרקות מומרת במישרין לזרם חשמלי.
התקנים מסוג זה משמשים במקומות שיש בהם צורך בזרם, אך קשה או בלתי-אפשרי לתחזק את מקור הזרם באופן שוטף; לדוגמה, בגשושות חלל או בקוצבי לב.
היחס האיזוטופי במים שברקמות הגוף יכול לשמש כחלון אל תנאי הסביבה בעבר.
אטומים של מים יכולים להיות איזוטופים שונים.
למשל, המימן יכול להיות איזוטופ פרוטיום (¹H) או דאוטריום (²H), והחמצן יכול להיות חמצן-16, חמצן-17 או חמצן-18. היחס בין האיזוטופים 16 ו-18 וכן ²H ו-¹H במים מושפע מגורמים שונים, ובהם טמפרטורה, לחות ואידוי.
היחסים בין האיזוטופים נשמרים ברקמות ביולוגיות, ובהן שיניים, עצמות ושערות, והם משקפים את המים שצרך בעל החיים.
המים האלה מגיעים מהסביבה, ממקורות שתייה וממזון, ולכן היחס האיזוטופי שקיים בהם משקף את תנאי האקלים.
אלה מושפעים מריכוז גזי החממה, שכוללים פחמן דו-חמצני.
ריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני באטמוספירה גורם לשינוי אקלים גלובלי וזה משנה את דפוסי האידוי, המשקעים וזרימת המים, מה שמשפיע על היחס האיזוטופי שבמים.
כך מדידת היחס האיזוטופי ברקמות עתיקות יכולה לעזור לשחזר תנאי אקלים, ובאופן עקיף לעזור לנו להסיק על רמות הפחמן הדו-חמצני באותה תקופה.
מדידה כזו בוצעה על שיני דינוזאורים.
בדרך-כלל, מספר הנייטרונים בגרעין שווה או גדול ממספר הפרוטונים.
הליום-3 ומימן-1 הם שני האיזוטופים היציבים היחידים בהם מספר הפרוטונים גדול ממספר הנייטרונים.
איזוט (שם מדעי: Isoetes) הוא סוג יחיד בסדרת האיזוטונים, סדרה של צמחים וסקולריים חסרי זרע.
איזה מקום נפלא הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של איל חלפון שיצא לאקרנים בשנת 2005.
הסרט זכה להצלחה בישראל וזכה בחמישה פרסי אופיר בקטגוריית הסרט, התסריט, העריכה וכן בקטגוריית השחקן הראשי – אורי גבריאל.
לאחר מכן זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בפסטיבל קרלובי וארי בצ'כיה זכה בפרס חבר השופטים הבמאי איל חלפון ופרס השחקן הראשי ניתן לאורי גבריאל.
העלילה עוקבת אחר שלושה סיפורים, כביכול רחוקים האחד מהשני, המצטלבים לקו עלילתי אחיד: הסיפור הראשון מתנהל בדרום תל אביב, שם פרנקו, שוטר לשעבר אשר מתחייב לעבוד עבור מאפיונר גדול, עובר תהליך גילוי עצמי באמצעות ז'אנה, נערת ליווי אשר נמצאת תחת חסותו.
במקביל, מתנהל קו עלילתי נוסף בשדות בערבה הדרומית, שם זלצר, חקלאי העובד בערבה, מנסה למצוא את ז'אנה בעקבות תמונה שמצא במקרה, וצריך לבטוח בחיפושיו באחד מפועליו התאילנדים.
הסיפור השלישי מתנהל בשיכון בפרבר עירוני, שם אלוני, פקח שמורות טבע אשר מנהל מרדף אחר פועלים זרים, נאלץ להתמודד עם אביו החולה, ועושה זאת באמצעות אדי, מטפל פיליפיני.
במהלך הסרט נחשף הצופה לעולמם של העובדים הזרים במדינת ישראל.
איזובוטאן (Isobutane) או מתילפרופאן או בשמו המדעי 2-מתילפרופאן, הוא אלקאן מסועף עם 4 אטומי פחמן.
האיזובוטאן הוא איזומר של בוטאן.
בזמן האחרון גדל השימוש בחומר עקב דאגות מהדלדלות שכבת האוזון על ידי גזי פריאונים, והחומר משמש במקום הפריאונים בשביל מערכות קירור, תרסיסים, ועוד.
איזובוטאן משמש בתעשייה הפטרוכימית, בין היתר בסינתזה של איזואוקטאן.
איזו מין שכנה הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים ב-9 באפריל 2004 המשתייך לז'אנר קומדיית נעורים, בכיכובם של אמיל הירש ואלישה קאת'ברט.
מת'יו קידמן (אמיל הירש), תלמיד שאפתן העומד לסיים את בית הספר התיכון, חולם על קריירה פוליטית.
הוא מתכוון לזכות במלגת לימודים ולהתקבל לאוניברסיטת ג'ורג'טאון.
מועצת התלמידים, שמת'יו עומד בראשה, מצליחה לגייס 25,000 דולר כדי להביא לתיכון נער קמבודי מחונן בשם סאמנאנג.
רומן מתפתח בין מת'יו לבין שכנתו החדשה דניאל (אלישה קאת'ברט), אך חברו אילי המתמכר לסרטי פורנוגרפיה מראה לו סרט כזה בכיכובה של דניאל.
בעקבות עצה של חברו אילי, מתיו יוצא לפגישה עם דניאל.
לפני שהם יוצאים, מת'יו חולם בהקיץ ובחלום הוא רואה את דניאל מבצעת מין אוראלי לאביו, וסצנה לסבית עם אמו.
כל זה קורה כאשר דניאל יושבת עם הוריו בסלון ורואה תמונות שלו מהילדות.
מת'יו ודניאל יוצאים, ומגיעים לחדר במלון זול.
התנהגותו המוזרה של מת'יו בפגישה גורמת לדניאל להבין שהוא צפה באחד מהסרטים בכיכובה, והיא מבינה שהוא מעוניין לקיים איתה יחסי מין כדי להרשים את חבריו.
היא מענישה אותו ומציעה לו לקיים יחסי מין לפני שהוא עושה זאת, מתוך ידיעה שהוא ישתפן.
היא נוזפת בו ועוזבת ללאס וגאס.
מת'יו וחבריו נוסעים בעקבות דניאל ללאס וגאס, ומוצאים אותה בכנס לסרטי פורנוגרפיה.
מת'יו משכנע את דניאל לעזוב את ענף הפורנוגרפיה, אך מגלה שהמפיק שלה, קלי, מתנגד לכך, משום שאינו מוכן לאבד את השחקנית הטובה ביותר שלו, דבר הכרוך גם באובדן השקעה של 30,000 דולר בסרט שלו.
קלי מוביל את מת'יו לבית של הוגו (מפיק סרטי זימה מתחרה שלו), ומדווח למשטרה על פריצה ושוד לאחר שהוא גורם למת'יו לגנוב גביע מהבית.
מת'יו נמלט מהדירה ומהמשטרה, וחברו אילי מסיע אותו לאולם שבו על מת'יו לשאת נאום כדי לזכות במלגה.
קלי סימם את מת'יו ללא ידיעתו באקסטזי, ולכן הוא נכשל בנאום ומאבד את המלגה.
בנוסף לכך, קלי מפצה את עצמו על אובדן השקעתו בסרט, באמצעות גנבת הכסף שמת'יו, כיו"ר מועצת התלמידים, גייס כדי להביא לבית ספרו את סאמנאנג, הגאון הקמבודי.
מת'יו מגלה שעלול להיפתח נגדו תיק פלילי, משום שהציג את קלי כיועץ בית הספר בפני פקידת הבנק, ובכך עזר לקלי להונות אותה.
מת'יו אינו מעוניין לערב את משפחתו בעניין והוא פונה לדניאל שתעזור לו.
ביחד איתה ועם חבריו אילי וקליץ הם יוצרים, במהלך מסיבת סיום הלימודים, קלטת לחינוך מיני.
לאחר סיום המסיבה מגשים מת'יו את חלומו, ומקיים יחסי מין עם דניאל במושב האחורי של מכוניתו.
דניאל מוכרת את הקלטת לחינוך מיני למפיק הפורנו הוגו פוש.
הוא ומת'יו מרוויחים מיליונים הודות לקלטת.
מת'יו נהפך לשותף סמוי של הוגו, שכן הוא רוצה להישאר בעילום שם.
הוגו מקיים את הבטחתו ומשלם עבור הבאתו של סאמנאנג לארצות הברית, ומת'יו כבר אינו זקוק למלגה כדי לממן לימודים באוניברסיטת ג'ורג'טאון הודות לרווחיו מהפקת הקלטת.
סיפורו של מת'יו מסתיים כאשר הוא נשאר בקשר רומנטי עם דניאל.
אמיל הירש בתור מת'יו קידמן
ג'יימס רימר בתור הוגו פוש
טימות'י בוטומס בתור אדון קידמן
דונה בולוק בתור גברת קידמן
האריס לסקווי בתור אדון סלינג'ר
בסרט הושקעו 21 מיליון דולר.
בהקרנת הבכורה, הסרט הוצג ב-2,148 אולמות קולנוע, גרף 6 מיליון דולר בשבוע הראשון.
בסך הכל הסרט גרף 30 מיליון דולר בהקרנות מסביב לעולם.
איזואנזימים (ידועים גם כאיזוזימים) הם אנזימים אשר שונים בהרכב סדרת חומצות האמיניות שלהם אך מזרזים אותה תגובה כימית.
לאנזימים אלה תכונות קינטיות שונות או שהם מבוקרים באופן שונה.
גם ביטוי איזואנזימים יכול להיות שונה בין איבר לאיבר וכן להשתנות במהלך ההתפתחות.
הקיום של איזואנזימים מאפשר ויסות עדין של המטבוליזם והתאמתו לצרכים הספציפיים של רִקְמָה מסוימת או שלב התפתחותי.
במקרים רבים האיזואנזימים מקודדים על ידי שכפול גן לגנים זהים, אשר השתנו במשך הזמן.
אף על פי שאלואנזימים הם אנזימים מאללים שונים של אותו גן אשר מעבדים או מזרזים את אותו התהליך, משתמשים בשני מושגים אלה לחלופין.
איזואנזימים תוארו לראשונה על ידי ר.ל.
הנטר וקלמנט מרקרט (1957) אשר הגדירו אותם כגרסאות שונות של אותו אנזים בעלי פונקציות זהות ונמצאים באותו פרט.
הגדרה זו כוללת (1) גרסאות של אנזימים שהם תוצר של גנים שונים ולכן הם מייצגים איזואנזימים שונים ו-(2) אנזימים שהם תוצר של אָלֶלים שונים של אותו גן (המתוארים כאלואנזים).
איזואנזימים הם בדרך כלל תוצאה של שכפול גנטי אך יכולים להיות גם תוצאה של פוליפלוידיזציה או הַכְלָאָה של חומצה גרעינית.
על פני הזמן, אם התפקוד של הגרסה החדשה נשאר זהה לתפקוד המקור אז תהיה סבירות גבוהה שככל שצוברים יותר מוטציות, אחת מן הגרסאות תיעלם ותהפוך לפסאודוגן לא פעיל.
ובכל זאת, אם המוטציות לא מונעות באופן מיידי את תפקוד האנזים אלא משנות את אופן תפקודו או תבנית הביטוי הגנטי אזי שתי הגרסאות יועדפו בברירה טבעית ולכל אחת יהיה תפקוד ייחודי.
כאמור, הם יכולים להתבטא בשלבים שונים של ההתפתחות או ברקמות שונות.
האנזים לקטט דהידרוגנאז מכיל מספר איזואנזימים, השונים בביטויים בשלבי התפתחות שונים וברקמות שונות.
גלוקוקינאז הוא איזואנזים של הקסוקינאז.
בעוד הקסוקינאז מבוטא ברוב תאי הגוף, כגון שרירים ותאי דם אדומים, גלוקוקינאז מבוטא בעיקר בכבד.
אנזימים אלה נבדלים בבקרתם: הקסוקינאז מעוכב על ידי גלוקוז-6-פוספט, בעוד גלוקוקינאז אינו מעוכב.
בנוסף, גם הקינטיקה האנזימטית (לדוגמה הזיקה לגלוקוז) שונה בין האיזואנזימים.
תכונות אלה מאפשרות לגלוקוקינאז למלא תפקידים שונים מאשר הקסוקינאז, בתאים של איברים ספציפיים.
כגון: בקרת שחרור אינסולין על ידי תאי בטא של הלבלב, או להתחיל סינתזה של גליקוגן באמצעות תאי כבד.
על אף שאיזואנזימים יכולים להיות זהים מבחינה תפקודית הם יכולים להיות שונים במובנים אחרים.
מטען חשמלי של האנזים ונקודה איזואלקטרית (לדוגמה, בשל החלפת חומצה אספרטית עם חומצה גלוטמית).
שינויים אלה פשוטים לזיהוי על ידי אלקטרופורוזה, וזה מהווה את יסוד השימוש של איזואנזימים כסמנים מולקולריים.
הבדלים בפעילות, ובייחוד במידה ויש שוני בבקרת האנזימים.
גנטיקה של אוכלוסיות היא ביסודה מחקר של הסיבות והאפקטים של שונות גנטית בתוך ובין אוכלוסיות, ובעבר האיזואנזימים היו סמנים המולקולרים שימושים למטרה זו.
אף על פי שכעת הם הוחלפו במידה רבה על ידי גישות אשר מבוססות על מידע מה- DNA הם עדיין בין מערכות סימון המהירות והזולות ביותר לפיתוח, ונשארות (החל משנת 2005) בחירה מצוינת עבור פרויקטים שצריכים רק לזהות רמות נמוכות של שונות גנטית, כגון כימות מערכות זיווג.
איזה מין שוטרת הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2000 בכיכובה של סנדרה בולוק.
הסרט יצא לאקרנים ב-22 בדצמבר 2000 בארצות הברית והצליח מאוד, מה שהוביל לסרט המשך, "איזו מין שוטרת 2", שיצא ב-2005.
גרייס הארט היא סוכנת FBI שמשתתפת בתחרות מלכת היופי של ארצות הברית כדי לחשוף פעולת טרור המתבצעת על ידי אחד הגורמים המעורבים בתחרות, והמחבל מזהה את עצמו בשם 'האזרח'.
היא מתחברת למתמודדות ואף מגיעה למקום השני בתחרות.
לבסוף, מתגלה שמארגנת התחרות היא המחבלת כיוון שהעיפו אותה מהתחרות בצעירותה, ומפטרים אותה השנה.
סנדרה בולוק - גרייסי הארט
בנג'מין בראט - אריק מאתיוס
מייקל קיין - ויקטור מאלינג
קנדיס ברגן - קייטי מורנינגסייד
הת'ר ברנס - שריל פריזר
סטיב מונרו - פרנק טובין/מורנינגסייד
ארנסט הודסון - הארי מקדונלד
ויליאם שאטנר - סטאן פילדס
איזוטופולוג של מולקולה היא וריאציה של המולקולה, בה מוחלפים חלק מהאטומים באיזוטופים שלהם.
עקב כך תכונותיהם הכימיות של האיזוטופולוגים זהות לאלה של מולקולות המקור, אך מסתן המולקולרית שונה.
דוגמה: מולקולת מים (H2O) מכילה שני אטומי מימן ואטום חמצן אחד.
למימן שני איזוטופים יציבים - פרוטיום 1H (H) ודאוטריום 2H (D).
לחמצן שלושה איזוטופים יציבים - 16O, 17O, 18O (המספר העלי שמשמאל לאות המציינת את היסוד הוא מספר הניטרונים + מספר הפרוטונים בגרעין).
איזוטופים אלה יוצרים תשע מולקולות-איזוטופולוג של מים:
איזו מין שוטרת 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2005 בבימויו של ג'ון פאסקוין.
בסרט מככבים סנדרה בולוק שגם הפיקה את הסרט ורג'ינה קינג.
סרט זה הוא סרט המשך לסרט "איזה מין שוטרת" (2000).
לאחר הצלת מלכת היופי סוכנת ה-FBI, גרייסי הארט (סנדרה בולוק), הופכת לידוענית.
למרבה צערה היא נאלצת לפרוש מעבודתה בתור שוטרת לטובת קריירת ייצוג הסוכנות.
אך כשחבריה מלכת היופי, שריל (הת'ר ברנס), וסטן פילדס (ויליאם שאטנר) נחטפים בלאס וגאס היא משתפת פעולה עם המשטרה כדי למצוא אותם.
ביחד עם שומרת הראש שלה, סם פולר (רג'ינה קינג), הן מוצאות את שריל וסטן.
הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות עם ציון נמוך על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes".
הסרט יצא לאקרנים ב-24 במרץ 2005. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-3 מיליון דולר בארצות הברית בלבד, אך בסוף השבוע השני הסרט גרף כ-19 מיליון דולר.
לבסוף הסרט הכניס כ-48 מיליון דולר בארצות הברית וכ-52 מיליון דולר בחוץ לארץ.
סנדרה בולוק – גרייסי הארט
רג'ינה קינג – סם פולר
אנריקה מרסיאנו – ארתור ג'ף פורמן
ויליאם שאטנר – סטן פילדס
ארני הדסון – הארי מקדונלד'ס
הת'ר ברנס – שריל פרייז'ר
איזבֶּלה (איזָה) פֶּרְליס-קרֶסֶל (י"ב בטבת תרע"ט, 15 בדצמבר 1918 – כ' בניסן תשע"ג, 31 במרץ 2013) הייתה עיתונאית ומבקרת ספרות ישראלית.
איזה פרליס נולדה לפליציה (פלה) לבית צוקר וד"ר חיים פרליס.
אביה היה רופא יליד גרודנה, שסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין ב-1911, עבר לסמיאטיץ' ב-1913 ונישא שם לאמהּ, בת העיר.
במלחמת העולם הראשונה שירת כרופא צבאי בצבא האימפריה הרוסית.
לאחר מכן התגוררה המשפחה כמה שנים במינסק, ועם תום המלחמה הפולנית-סובייטית שבה לסמיאטיץ'.
ב-1927 עברה המשפחה שוב, לבריסק, על מנת שפרליס תלמד שם בגימנסיה.
לאחר תום לימודיה, עלתה לארץ ישראל ב-1935 עם אשרת סטודנטית.
אביה נפטר בבריסק באוקטובר 1937, בתום חודשים שבהם היה מרותק למיטתו בעקבות פגיעת אבן בלבו בפוגרום ביהודי בבריסק אותה שנה.
מיד עם מותו של אביה עלו אמהּ ואחותה הצעירה לארץ ישראל, וכל המשפחה התיישבה בירושלים.
סיימה את לימודיה במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1941.
הייתה נשואה לסופר והביבליוגרף גצל קרסל מקיץ 1954 ועד למותו בקיץ 1986. הייתה אם לבן, עידו, והמשפחה התגוררה בחולון.
פרסמה כתבה רשימות ומאמרים על ספרות והיסטוריה כללית בעיתונים "דבר", "מעריב", "הדואר", "על המשמר" ובכתב העת "מאזנים", וכן שני ספרים: "הלבן והשחור" (תשכ"ג), על הרפתקאותיהם של אנשי המערב באפריקה, ו"היבשת הנסערת" (תשכ"ח), על הכיבוש הספרדי של אמריקה הלטינית.
בנוסף, הכינה אינדקסים וביבליוגרפיות עם בן-זוגה, גצל קרסל.
הלבן והשחור: הרפתקאותיהם של לבנים ביבשת אפריקה, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשכ"ג.
היבשת הנסערת: הכובשים הספרדים באמריקה, תל אביב: אל"ף, תשכ"ח.
ספרי עם עובד: קטלוג כללי תש"א-תשמ"ב 1941–1982; הוכן ונערך בידי איזה וג.
איזה מין שוויון הוא סרט קולנוע אנגלי משנת 2010 העוסק במאבקן של תופרות ריפודים לרכב במפעל פורד באנגליה בשנת 1968 להשוואת תנאי שכרן לשכר הגברים המועסקים באותה עבודה.
הסרט "איזה מין שוויון" סרטו של הבמאי הבריטי נייג'ל קול (Nigel Cole), עוסק במאבקן של פועלות שעבדו במתפרה במפעל לייצור מכוניות כתופרות כיסוי מושבי מכוניות.
המפעל של החברה האמריקאית "פורד", בדגנהאם לונדון.
בשנת 1968 החליטו 187 מהנשים שעבדו במתפרת מפעל המכוניות, לשבות להשוואת שכרן לשכרם של הפועלים הגברים העוסקים באותה עבודה, לאחר שמעמדן במפעל שונה "לעובדות בלתי מקצועיות", רק בשל היותן נשים.
למרות שמלאכתן חייבה מיומנות לא מבוטלת, לא פחות מכל גבר העובד במפעל.
בראש המאבק עמדה ריטה אוגריידי, אותה משחקת סאלי הוקינס.
אוגריידי, פועלת צעירה במפעל, נשואה ואם לשני ילדים, הפכה לרוח החיה מאחורי מאבק הנשים על שוויון זכויות העסקתן.
אוגריידי מעולם לא ראתה את עצמה כמנהיגת פועלים, אך תפסה פיקוד על עמיתותיה לאחר שחברתה קוני (ג'רלדין ג'יימס) נאלצה לפרוש מהתפקיד (מאחר שעליה לטפל בבעלה הלום הקרב).
לדידה של אוגריידי, אין כל סיבה שגברים ישתכרו יותר מנשים.
אוגריידי הביעה עמדתה אף שהייתה שונה מדעתו של נציג האיגוד המקצועי ונלחמה עבור מטרתה.
ריטה אוגריידי זכתה לתמיכת אחד מנציגי איגוד הפועלים במפעל, אלברט פסינגהם (בוב הוסקינס), שהזדהה עם מאבקן של הפועלות מכיוון שהוא עצמו היה בן לאם חד הורית.
הפועלות פתחו במאבק להשגת שכר שווה שכלל תחילה משא ומתן עם בכירי המפעל, אך כשהמאבק נכשל, הכריזו על שביתה ששיתקה את המפעל שהיה מקור פרנסתם העיקרי של תושבי דאגנהאם.
מאבקן של השובתות הדהד גם בבית הנבחרים, בעזרתה של ברברה קאסל (מירנדה ריצ'רדסון), שרת התעסוקה.
קאסל ניסתה תחילה לשכנען, עקב לחצו של ראש הממשלה הרולד וילסון (ג'ון סייסון), לוותר ולהתגמש.
בהמשך נסחפה אחר נחישותן של העובדות וגיבתה אותן, חרף האיומים מצד בעלי מפעל פורד, כי יוציאו את מפעליהם המספקים מקומות עבודה רבים באנגליה, מחוץ לגבולות המדינה.
הסרט מציג ברגישות סכסוכים ורגעי משבר שנוצרו בשל קשיי השביתה במשפחותיהן של הפועלות השובתות, במאבקן לתמיכה ושכנוע גם של איגודי הפועלים אשר לתפיסתם דרישת התופרות לא הייתה קבילה, מאחר שלא הגיוני כי שכר הנשים ישתווה לשכר הגברים.
עובדי המפעל מצאו עצמם ללא פרנסה, מאחר ששביתת התופרות ניתקה חוליה בשרשרת ייצור המכוניות עד כדי השבתה מלאה של שאר מרכזי הייצור.
חרף המצבים הדרמטיים אליהם נקלעו גיבורי העלילה, הסרט משדר אופטימיות.
האפרוריות של לונדון מצטלמת נהדר מול התפאורה והחיות הצבעונית של הנשים ולבושן אולי כרמז לחיוניותן של הנשים במרקם החברתי.
מאבקן של התופרות במפעל פורד בבריטניה שינה את פני ההיסטוריה, הוכתר בהצלחה והיווה פריצת דרך בקידום זכויותיהן של כלל העובדות באנגליה.
מאבקן הביא לחקיקת חוק שכר שווה בבריטניה בשנת 1970.
סאלי הוקינס – ריטה אוגריידי
בוב הוסקינס – אלברט פסינגהם
מירנדה ריצ'רדסון – ברברה קאסל
ג'רלדין ג'יימס – קוני ריזמונד
רוזמונד פייק – ליסה הופקינס
דניאל מייס – אדי אוגריידי
ריצ'רד שיף - רוברט טולי
אנדרו לינקולן – מר קלארק
רופרט גרייבס – פיטר הופקינס
רובי קיי – גרהם או'גריידי
קנת קרנהאם – מונטי טיילור
ג'ון סשנס – ראש הממשלה הרולד וילסון
במזרח לונדון, בעיר דגנהאם, במפעל פורד, הועסקו 187 נשים שעבדו כתופרות כיסוי מושבים לרכב.
בשנת 1967 הונהגה שיטת דירוג חדשה לפיה נקבעו ארבע מדרגות שכר לעובדי הייצור:
לנשים שעבדו בתעשיית המכוניות שולמה משכורת בדירוג: ב' (B), משכורת זו שולמה לעובדים בלתי מקצועיים.
הן החליטו לצאת למאבק בדרישה להעלות דירוג שכרן לדרגה ג' (C), בטענה שעבודתן דורשת מיומנות רבה, זריזות ודיוק.
דרישות התופרות במאבקן הייתה לעלות בדירוג שכרן ולא דרישה ל"שכר שווה".
16 נשים בלבד דורגו בדרגת שכר ג' (C) במפעל פורד באנגליה.
שביתתן הציבה אותן בפני איום מצד בעלי החברה שראו בחומרה רבה את שביתתן וההפסד הכספי שנגרם לחברה כתוצאה ממנה.
החברה שלחה מכתבי אזהרה לשובתות, והזהירה אותן כי הן מפרות את חוזה העסקתן, אך הפועלות הצביעו פה אחד להמשיך בשביתתן עד שדרישותיהן יענו.
ב-7 יוני 1968 הצטרפו למאבקן עמיתותיהן במפעל פורד בהלווד (Halewood).ובכך הכפילו השובתות את מספרן.
שביתתן גרמה להשבתת המפעל כולו מאחר שלא היו כיסויים להרכבה ברכבים.
בשלהי חודש יוני 1968 מפעל פורד איבד סכום של כמיליון פאונד מהכנסות ממכירות מדי יום.
מאבקן הגיע עד לשולחנה של ברברה קאסל, שרת העבודה והרווחה, בממשלתו של הרולד וילסון שהתגייסה למציאת פתרון בסכסוך.
קאסל נפגשה עם מנהיגות השובתות ומבקשת מהן קודם כל לשוב לעבודה ולסמוך עליה כי ימצא פתרון.
בסופו של דבר תוצאת השביתה הייתה העלאת שכרן של הפועלות ל-92% משכר הגברים המיומנים למחצה (עדיין 8% פחות משכר הגברים).
מאבקן לא נחל הצלחה מלאה אך דרבן נשים לנהוג כמותן ולהיאבק על זכויותיהן.
נוסדו איגודים מקצועיים לנשים והחל מסע הסברה לשוויון זכויות לנשים.
ב-18 מאי 1969 נערכה הפגנה בהשתתפות 1000 איש לדרישת שכר שווה לנשים.
ב-1970 חוקק "חוק שכר שווה 1970" (Equal Pay Act 1970) בו נקבע כי נשים וגברים צריכים לקבל שכר שווה תמורת "עבודה שווה".
ב-1973 עם הצטרפותה של בריטניה לאיחוד האירופי החוק הפך להיות כפוף לסעיפים: 119–1957 באמנת רומא בהם נקבע כי נשים וגברים יזכו לשכר שווה עבור עבודה שווה.
ב-29 דצמבר 1975 נכנס החוק לתוקף וכלל בתוכו גם תנאים סוציאליים נוספים כגון: תשלום עבור חגים, זכויות פנסיה, הטבות חברה ובונוסים.
את הרעיון לסרט שאב המפיק סטיבן וולי מתוכנית רדיו ששמע.
התוכנית נקראה:"פגישה מחודשת" (The Reunion), תוכנית המזמנת אליה קבוצת אנשים שהייתה מעורבת באירוע משמעותי בעבר.
בתוכנית המדוברת התארחו נשים שתארו את השביתה ב-1968 במפעל "פורד".
סטיבן וולי הוקסם מסיפורן המרתק.
בעיקר תפסה את וולי התמימות והא- פוליטיות של הנשים שנאבקו להשגת תנאים הוגנים.
הגיון פשוט ללא כל תאוות בצע.
וולי הסביר כי קולותיהן של הנשים בתוכנית הזכירו לו את דודותיו ממעמד הפועלים בצפון לונדון, שעזרו לגדלו.
לגיבוש הרעיון לסרט נסע עם אליזבת קרלסן, שותפתו להפקה לפגוש את הנשים בדגנהאם.
צוות הצילום בחר לצלם סרט עלילתי ולא דוקומנטרי או פוליטי.
דמותה ריטה, מנהיגת המאבק, והמשתתפות האחרות היא דמות מורכבת כלומר: שילוב של מספר נשים שהשתתפו במאבק ולא אישה מסוימת אחת.
סאלי הופקינס מספרת: "כדי לשחק את ריטה הייתי צריכה לשים את עצמי בתוך ומבעד לדרך החשיבה שלהן.
זה גרם לי להבין כמה אנחנו, כנשים היום, ברות מזל.
לנשים היום יש כל כך הרבה הזדמנויות ואפשרויות שלנשים 'מהסרט' בכלל לא היו" .
רוזמונד פייק, המשחקת את ליסה, אשתו של בעל המפעל, חושבת אף היא שמדובר בסיפור מלא עוצמה אשר ללא ספק מושך ומפעיל את מיתרי הלב של כל מי שצופה בו.
סטיבן וולי סיפר כי לפסטיבל הסרטים ברומא לקחו שתיים מהנשים שהיו בשנות השמונים לחייהן.
נשים אלו לא עזבו את בריטניה בעבר.
לאחר הקרנת הסרט כשהוזמנו לעלות לבמה התרגשו מאוד ממחיאות כפיים סוערות של הקהל.
מחיאות כפיים שקבלו לאחר ארבעים ושתיים שנה.
בישראל הסרט הופץ תחת השם: "איזה מין שוויון".
בבריטניה הופץ הסרט בשם: "Made in Dagenham".
בגרמניה, איטליה וצרפת נקרא הסרט "We Want Sex", חלק מכרזה בה משתמשות הפועלות במאבקן, בה דרשו הנשים השובתות "שכר שווה" (sex equality) אך המילה "שווה" (Equality) הוסתרה בכרזה, ובברזיל נקרא הסרט:"מהפכה בדגנהאם".
"Can I Get a Witness" - דאסטי ספרינגפילד
שיר הנושא "Made In Dagenham" נכתב על ידי דייוויד ארנולד ובילי בראג (Billy Bragg) במיוחד עבור הסרט.
איזובוטנול (Isobutanol) או איזובוטיל אלכוהול הוא כוהל ראשוני שנוסחתו CH3)2CHCH2OH).
זהו נוזל דליק, שקוף בעל ריח אופייני המשמש בעיקר כממס.
איזו-בוטנול מיוצר מהאלדהיד איזו בוטיל אלדהיד המופק מתגובה של מימן וחד תחמוצת הפחמן עם פרופן:
האלדהיד מחוזר לקבלת 2 האיזומרים של האלכוהול: 1-בוטנול ואיזו-בוטנול
איזו-בוטנול הוא תוצר תסיסה של פחמימות וכן תוצר לוואי של פרוק חומר אורגני.
דרך ביו-סינתטית לייצור איזובוטנול התגלתה לראשונה בחיידקי קלוסטרידיום, כמה זני קלוסטרידיום מהונדסים פותחו לייצור החומר אם כי עד היום לא פותחה שיטה לייצור בהיקף מסחרי המבוססת על חיידקים.
פרט לקלוסטרידיום נעשים ניסיונות להנדוס כחוליות ואשריכיה קולי לצורך זה.
חומר גלם לייצור האסטר איזובוטיל אצטט המשמש לייצור לכה וציפויים אחרים וכן כתוסף טעם במזון.
חומר גלם לייצור האסטר דיאיזובוטיל פתלט (diisobutyl phthalate) המשמש כפלסטיסייזר
תוסף לדיו ולצבעים להורדת צמיגות ומניעת השארות של שיירים שומניים על המשטח הצבוע
תוסף לדלק (מונע היווצרות קרח במאייד)
אֵיזֶהוּ מְקוֹמָן הוא הפרק החמישי של מסכת זבחים המכונה על שם מילות הפתיחה של הפרק – "איזהו מקומן של זבחים".
הפרק, כשמו, עוסק בהליך הקרבת הקורבנות לסוגיהם השונים ובמקום ההקרבה, ובקורבנות הנאכלים, גם במקום האכילה ובזמנה.
המשנה הראשונה עוסקת בפר ושעיר של יום הכיפורים, זו שלאחריה בשאר החטאות הפנימיות, ולאחר מכן חטאת (חיצונית), עולה, אשם ושלמי ציבור, תודה ואיל נזיר, שלמים, בכור, מעשר וקרבן פסח.
על כל קורבן מפורטים (לא כל הפרמטרים מופיעים בכל הקורבנות): היותו קדשי קדשים או קדשים קלים, מקום שחיטתו וקבלת דמו, צורת זריקת הדם, שפיכת שיירי הדם ודיני אכילת הקורבן.
!פר ושעיר של יום הכיפורים
|קדשי קדשים שחיטה וקבלת דם בצפון
|קדשים קלים שחיטה וקבלת דם בכל העזרה
|זריקת דם על הפרוכת ועל מזבח הזהב
|זריקת דם על ארבע קרנות המזבח החיצון
|זריקת מתנות על שתי קרנות מזבח החיצון
|אכילה בעזרה לכהנים זכרים בכל צורת הכנה ליום ולילה עד חצות
|אכילה בכל העיר לכל אדם בכל צורת הכנה ליום ולילה עד חצות
|אכילה בכל העיר לכל אדם בכל צורת הכנה לשני ימים ולילה אחד
הרמב"ם פסק להלכה את כל ההלכות בפרק, מלבד הלכה אחת בהלכות קורבן פסח (שזמן אכילתו הוא רק עד חצות כדעת ר' אלעזר בן עזריה, והלכה כחכמים שבדיעבד ניתן לאכלו כל הלילה).
הפרק נאמר כחלק מפרשת הקרבנות לפני תפילת שחרית.
בעקבות דברי רב ספרא , כתבו הראשונים, בעקבות סדר רב עמרם גאון, שיש ללמוד לפני פסוקי דזמרא מעט מכל אחד מהם.
בארבעה טורים ובשולחן ערוך נאמר שיש לומר כמקרא את פרשת התמיד, לאחריה פרק זה כמשנה, ואחר כך, כתלמוד, את ברייתא דר' ישמעאל, ברייתא מתחילת הספרא המפרטת את 13 המידות שהתורה נדרשת בהן (הנחשבת כתלמוד אף שהיא ברייתא ממדרש הלכה).
כהסבר לבחירת פרק זה דווקא, כתב הטור על פי הגמרא שלימוד הלכות הקרבנות שקול להקרבת הקרבנות, ולכן ראוי ללמוד את הלכות הקרבן לאחר קריאת פרשת התמיד.
טעם נוסף כותב הרא"ה שבפרק זה אין כלל מחלוקות בין התנאים והוא כולו "משנה ברורה למשה מסיני".
הרב ישראל ליפשיץ, בעל פירוש "תפארת ישראל", מסביר טעם זה ואומר שישנה מסורת שמשניות אלו הם הלכה למשה מסיני והם בדיוק בלשון שאמר משה רבנו.
הבסיס למסורת זו הוא בכך שמקום האכילה של קדשי קדשים, שהוא בעזרה בלבד, מתואר במשנה כ"לפנים מן הקלעים".
הקלעים, הם אלו שקבעו את גבולות חצר המשכן במשכן שבמדבר, ולכן יש אומרים שזהו סימן שהפרק הוא מתקופה זו.
אחר אמירת הפרק נהגו להוסיף יהי רצון או משנת רבי חנניה בן עקשיא ולומר קדיש דרבנן.
הסיפור מכיל מסרים על היתרונות שבחינוך המשותף בבתי ספר, ופורסם במקומות רבים, גם כאלו שאינם קשורים למדע בדיוני.
הוא הופיע במקראה הישראלית לבתי ספר יסודיים 'פתחו את השער'.
הסיפור מתרחש בעתיד, בזמן שילדים לומדים בביתם בעזרת מחשבים.
ילד בשם טומי מוצא בעליית הגג ספר מודפס המספר על בתי ספר של פעם - עם כיתות ומורים.
הוא וחברתו מרג'י מעיינים בספר ומשוחחים על כמה נחמד זה ללמוד ממורה אנושי, ו"איזה תענוג היה להם", לילדי בית הספר בעבר הרחוק.
צמח איזוהידרי הוא צמח אשר חש את תכולת המים בעלה, ומסוגל לבצע פעולה של סגירת פיוניות, אשר מונעת איבוד מים, או לבצע פעולה שנועדה להגדיל את שטף המים מן הקרקע.
לצמח איזוהידרי יתרונות רבים, כגון הקטנת סכנת ההתייבשות והגדלת השרידות, לעיתים על חשבון יצרנות.
דוגמאות לצמחים בעלי התנהגות איזוהידירית: זית, גפן.
התנהגות איזוהידרית היא דרך לתאר את התנהגות משטר המים של הצמח.
אם נסתכל על הצמח כמכל מים, נראה כי עם אור ראשון, הצמח פותח פיוניות ומתקבל שטף מים החוצה, בצורה גזית.
כעת, על הצמח לדאוג למאזן המים הדרוש להישרדותו, בעזרת הכנסת מים פנימה.
לכן ניתן לומר כי צמחים איזוהידרים סוגרים פיוניות בתכולת מים גבוהה יותר, ומצליחים לפי כך לשמור על פוטנציאל מים קבוע בעלה.
צמחים בעלי התנהגות איזוהידרית חשים את תכולת המים של העלה, וכאשר מורגש איבוד המים מגיבים בסגירת פיוניות או בעזרת הגדלת השטף מן הקרקע פנימה.
לעיתים התנהגות זו, על אף שהיא מועילה לשרידות הצמח פגועת ביכולת היצרנית שלו.
צמח מסוגל לאבד עד 40% מתכולת המים שלו ולהישאר ללא פגע.
התנהגות איזוהידרית היא התנהגות זהירה-הצמח מבצע פעולות הגורמות לו להפסיק להיות יצרני, ולהגדיל את יכולת ההישרדות.
מנגד ישנם צמחים בעלי התנהגות אנאיזוהידרית אשר אינם מגיבים לאיבוד המים בסגירת פיוניות, וממשיכים לייצר סוכרים תוך לקיחת סיכון הישרדותי.
קיים יתרון בהתנהגות הצמח האנאיזוהידרית והיא הקטנת הסיכון לאמבוליזם (בועות אוויר בצינורות ההובלה).
לדוגמה, לצמח החמניה התנהגות אנאיזוהידרית וכן עץ הזית אשר משנה את התנהגותו לאנאיזוהידרי על מנת לתמוך בפירות העץ.
איזו פידיה (באיטלקית: Iso Fidia) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A
סך הכול יוצרו 192 יחידות.
סגנון העיצוב של דגמי "איזו פידיה" מוגדר כגראן טוריסמו.
ג'ון לנון רכש את הדגם השני מסדרת ה-"איזו פידיה".
בין השנים 1953–1955 ייצרה Iso Autoveicoli S.p.A את דגם האיזטה, ממנו מכרה 161,728 יחידות.
איזו מדינה הוא שיר מסוגת המוזיקה הים־תיכונית שכתבו והלחינו יוני רועה ואלי לוזון וביצע אלי לוזון.
מחברי השיר, אלי לוזון ויוני רועה, היו באותה תקופה שני יוצרים צעירים ולא מוכרים, והשיר תרם רבות לפרסומם.
הוא נכתב בשנת 1984, תקופה של מצב כלכלי קשה בישראל על רקע משבר מניות הבנקים.
עם פרסומו בשנת 1986 זכה השיר להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
הוא נכלל בתקליטו הראשון של אלי לוזון, שנקרא באותו השם.
מאוחר יותר הופיע באוסף "הנשמה – מבחר להיטים".
בשנת 1989 יצא שיר בטורקית בעל אותה מנגינה.
השיר הוא שיר מחאה העוסק בבעיות חברתיות במדינת ישראל.
בבית הראשון של השיר נמתחת ביקורת על הממשלה.
בהמשך מובעת תלונה על יוקר המחיה, הבא לידי ביטוי באינפלציית שיא, ועל האבטלה במדינה.
הדובר מתלונן על תפקודם של חברי הכנסת ושל שרי הממשלה ועל דבקותם בכיסא.
לבסוף הדובר מסכם שלמרות כל הביקורת על המדינה, זוהי מדינתנו.
איזה יום טוב הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל בשיתוף הזמרת הישראלית נסרין קדרי.
השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר נכתב על ידי עידן רייכל ותמר יהלומי, הולחן על ידי רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, שותפו להפקות המוזיקליות של הפרויקט של עידן רייכל.
הסינגל יצא כ-5 שנים לאחר הוצאת הסינגל הקודם של הפרויקט של עידן רייכל, "Petit Roi", שיצא לאור ב-2014.
בסמוך לצאתו כסינגל, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי אלעד ויסמן הועלה לערוץ היוטיוב של עידן רייכל ב-12 בפברואר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-2.5 מיליון צפיות ביוטיוב.
"איזו מין ילדה" הוא אלבום הסולו התשיעי של הזמרת יהודית רביץ.
האלבום יצא בשנת 1997 על ידי חברת הליקון.
עיבודים: יהודית רביץ ועדי רנרט
זמרי ליווי: מיקה קרני, קובי אייזנמן, צוף פילוסוף, גיא יפה, עדי רנרט
גיטרה חשמלית: אלכס פולק, שמוליק בודגוב, יהודית רביץ
מפיקים בפועל: אורלי אביטל, נאוה קולטון
תמונות: מיכל היימן, דניאל חכים
הפקה: טדי הפקות, טמירה ירדני
יחסי ציבור: הנה בירן, מיכל קיזלשטיין
איזובל ריי הייתה ציירת אימפרסיוניסטית אוסטרלית.
איזובל ("איזו") ריי נולדה ב־18 באוגוסט 1860 במלבורן, בתם הצעירה של המהגרים הסקוטים תומאס ריי ואשתו ג'נט לאב.
ריי למד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בוויקטוריה בשנים 1877–1887, שם בין הסטודנטים העמיתים היו רופרט באני וג'ון לונגסטאף.
בין מוריה היו ג'ורג' פולינגסבי ואוסוולד רוז קמפבל.
ריי זכתה להצלחה אקדמית מסוימת בתערוכות סטודנטים, וזכתה בפרסים והכרה מצד צוות השופטים במספר הזדמנויות, לצד סטודנטים עמיתים כמו לונגסטאף, פרדריק מק'קבין, ג'יין סאת'רלנד ומאי וייל.
ריי הצטרפה, והציגה באקדמיה הוויקטוריאנית לאמנויות (כיום אגודת האמנים הוויקטוריאנית) בין השנים 1881–1883.
בשנת 1887 נסעה ריי לצרפת והתיישבה בפריז עם אמה ג'נט ואחותה אליסון.
הן התגוררו שם שלוש שנים, לפני שהמשפחה עברה למושבת האמנים (Étaples colony) בכפר הדייגים אטפלס בצפון צרפת.
במהלך חלק ראשוני זה של הקריירה שלה, ריי הציגה עבודות באוסטרליה ובניו זילנד, אם כי היא נשארה באירופה.
התערוכות בהן השתתפה כללו את תערוכת ניו זילנד והים הדרומי בשנת 1889 בדנדין ואת אגודת האמנים הוויקטוריאנית בשנת 1896, בה הוצגו כמה מנופיה.
ריי הפכה לתושבת ותיקה במושבת האמנים באטפלס.
שם עבדה לצד מספר אמנים אוסטרליים נוספים ובהם הילדה ריקס ניקולס, רופרט באני, ג'יימס פיטר קווין, אדוארד אופיסר, ואחרים שהתעניינו בעבודת האוסטרלים, כמו ז'ול אדלר הצרפתי.
בסוף שנות ה-1890 ריי הציגה באופן קבוע בחברה המלכותית של אמנים בריטיים ובאגודת ציירי השמן.
עבודותיה היו לעיתים של סצנות יומיומיות: היא זכתה בפרס השלישי בשנת הלימודים שלה עם ציור "רוכל סיני המציג את מרכולתו בפני שתי ילדות הניצבות ליד דלת המטבח".
כשגרה באטפלס הציגה ריי באופן קבוע בסלון פריז, והצלחתה דווחה בעיתונות האוסטרלית.
היו לה עבודות שנתלו פעמים רבות, תמיד במה שכונה "הסלון החדש", בחלק מהמקרים נכללו גם יצירותיה של אחותה אליסון.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה כמה אוסטרלים, כמו ריקס ניקולס, ברחו לאנגליה, אולם ריי נשארה והפכה, יחד עם ג'סי טרייל, לאחת משתי האמניות האוסטרליות שהציגו את המלחמה בזמן שחיה בצרפת.
כאשר בשנת 1918 אוסטרליה מינתה לראשונה אמני מלחמה רשמיים, נבחרו שישה עשר גברים.
ריי, אף על פי שגרה בצרפת במשך כל המלחמה, לא נכללה ביניהם.
עם זאת, היא תיעדה בפשטות את חוויית המלחמה בעיר מגוריה, ויצרה למעלה ממאתיים רישומים.
מרביתם תיארו את הבסיס של הצבא הבריטי באטפלס, "הגדול מסוגו שהקימו הבריטים אי פעם מעבר לים", ששיכן בשיאו 100,000 איש, כולל שירותי בית חולים בגודל של 22,000 חולים.
רוב הציורים הם של סצנות ליליות, אולי משום שבמהלך המלחמה ריי ואחותה עבדו שתיהם בהתנדבות, והיה להן מעט זמן פנוי במהלך הימים.
מעטות מיצירות אלה נרכשו על ידי גלריות ציבוריות, כאשר היסטוריון האמנות סשה גרישין טען שהן "בדרך כלל נחשבות אינטימיות מדי, אישיות מדי ונשיות מכדי שייכללו באוספים".
אוצרת המוזיאון בטי סנודן סקרה את אוסף הרישומים של מלחמת העולם הראשונה.
היא התבוננה בהשפעת התנועה הפוסט-אימפרסיוניסטית אליה נחשפה ריי כשבאה לראשונה לצרפת, ותשומת לבה למתחים בחיי המחנה.
סנודן כתבה: "ברישומיה היא משתמשת בקווי מתאר שחורים מלאים עם אזורי צבע שטוחים, טכניקה פוסט-אימפרסיוניסטית שמזכירה כמה מאמני הכרזות הצרפתיים של סוף המאה התשע עשרה ...
הדפוסים הקבועים של גברים, אוהלים ומבנים ברבים מהיצירות מעידים על השליטה שהטילה מכונת המלחמה המודרנית.
ברישומים רבים יש תחושה חזקה של המתנה: מחכים לסוף הקרב, מחכים לסיום המלחמה, מחכים להישלח הביתה".
אנדרטת המלחמה של אוסטרליה מחזיקה אחת עשרה מיצירותיה של ריי, כולל "התור לקולנוע", שבו תיארה סנודן כ"סצנת לילה דרמטית, כאשר היא משתמשת באור זוהר חזק על רקע השחור העמוק של הלילה, וגואש מעל פסטל שאפשר להדגיש את זוהר האורות בחושך.
התור הארוך של גברים הממתינים משקף מצב רוח כללי של המתנה שרווח במחנה - ומציע שכאן אפילו בבידור הוא אפל."
אמה של ריי נפטרה בצרפת במהלך המלחמה.
האחיות נותרו שם עד שנות השלושים של המאה העשרים, כאשר עלייתו של היטלר לשלטון גרמה להן לעבור להתגורר באנגליה, שם התיישבו בסנט לאונרדס און סי, בסאסקס.
ריי נפטרה ב-16 במרץ 1940 בבית החולים בברייטון.
הערכת הסוקרים את עבודתה של ריי הייתה מגוונת.
היא ספגה ביקורת על כך שאפשרה לסגנונה האימפרסיוניסטי להיות קיצוני והסיח את הדעת מהנושאים שלה, אך אותה גישה נתפסה על ידי מבקר אחר כמקסימה, והפגינה "צביעה הרמונית ואפקטים נמרצים".
ריי לא נכללה במילון של אמניות נשים של מקס ז'רמן באוסטרליה, בתוכנית "הנשים" של קרוליין אמברוס, או במודרניזם ופמיניזם של הלן טופליס: אמניות נשים אוסטרליות 1900–1940.
עבודות של ריי נמצאות באוספי הגלריה הלאומית של אוסטרליה, הגלריה הלאומית של ויקטוריה ואנדרטת המלחמה של אוסטרליה.
מחוץ לאוסטרליה, עבודתה מיוצגת במוזיאון טאקט מחוץ לעיירת אטפלס.
איזו ריבולטה IR 300 (באיטלקית: Iso Rivolta IR 300) היא מכונית ספורט קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A ,
אשר יוצרה בין השנים 1970–1962 באיטליה.
ממאפייני "איזו ריבולטה IR 300"
שלדה: מפלדה על מסגרת פלדה מרותכת
מנוע V8 צילינדרים 5,350 סמ"ק, מחזור ארבע פעימות, מתוצרת שברולט סדרה "Chevrolet small-block engine"
תיבת ארבעה הילוכים עם משמרת רצפה, הנעה אחורית, דיפרנציאל מוגבל החלקה
קירור מנוע: קירור מים עם משאבה ותרמוסטט.
נפח קירור של 18 ליטר
בלם הידראולי סרוו-רגל, בלמי דיסק מלפנים ומאחור (דיסקים אחוריים המותקנים על הדיפרנציאל), בלם יד מכני על הגלגלים האחוריים
מתלה קדמי: עצם משאלה כפולה עם מוט מייצב, קפיצי סליל, מתלה אחורי: ציר דה-דיון (De-Dion) עם חוליית וואטס וקישורים נגררים כפולים, קפיצי סליל
איזו גריפו (באיטלקית: Iso Grifo) היא מכונית ספורט קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A , אשר יוצרה בין השנים 1974–1965 באיטליה
מתלה קדמי: עם גלגלים עצמאיים, טרפז, קפיצים, בולמי זעזועים הידראוליים טלסקופיים / אחורי: ציר דה-דיון (De-Dion) עם קפיצי סליל, זרועות דחיפה ואורכי תגובה וזרועות רוחביות (מערכת וואטס), בולמים הידראולים טלסקופיים
בלמים: בלמים קדמיים: דיסק / אחורי: דיסק, עם שליטה הידראולית, מאיץ בלמי ואקום.
קוטר סיבוב מינימלי - 12 מטר
קיבולת מכל דלק: 100 ליטר כולל 22 ליטר רזרבה
איזו הוא חצי אי הררי גדול עם חופים מפורצים, ממערב לטוקיו, לחופי האוקיינוס השקט של האי הונשו, יפן.
בחצי האי שכנה בעבר פרובינציה עצמאית בשם פרובינציית איזו, כיום היא נמצאת במחוז שיזואוקה.
שטח חצי האי עומד על 1421.24 קילומטר רבוע.
ואוכלוסייתה המשוערת בשנת 2005 הייתה 473,942 נפש.
האזורים המאוכלסים בחצי האי הם בעיקר בצפון ובמזרח.
חצי האי איזו יושב במרכז מפגש בין 3 לוחות טקטוניים בהם מתרחשת פעילות טקטונית רבה.
לוח אוחוצק, הלוח האמורי והלוח הפיליפיני.
חצי האי עצמו יושב בעיקר על הלוח הפיליפיני.
בצמוד אליו נמצא שקע ננקאי שנוצר כתוצאה מהפחתה המתרחשת מנחיתה של הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח האמורי.
שלושת הלוחות נפגשים יחד ויוצרים צומת משולשת המתבטאת בפסגת הר פוג'י.
מדרום מזרח לחצי האי נמצא שקע איזו-בונין במרכז השקע נמצאים איי איזו.
החלק הדרומי של חצי האי מורכב ברובו מברקציה, והחלקים המרכזיים והצפוניים מהרי געש מורכבים.
במרכז חצי האי נמצא רכס הרי אמאג'י עם הר אמאג'י שגובה פסגתו , בקצה המזרחי של חצי האי נמצא הר עטאמי שגובה פסגתו , במערב חצי האי הר דרומה שגובה פסגתו .
חצי האי נכנס במערבו לתוך מפרץ סגאמי ומפרץ סורוגה.
הנהר העיקרי בחצי האי, נהר קאנו בצפון, הזורם דרך עמק שנוצר כתוצאה מפעילות טקטונית באזור.
כתוצאה מהגאולוגיה שלו, והפעילות הגעשית המרובה, מתרחשים באי רעידות אדמה מרובות, אלו מביאות גם גלי צונאמי בעקבותיהן.
חצי האי שופע גם מעיינות חמים.
חצי האי מהווה אזור נופש פופולרי עבור תיירים באזור קאנטו, חצי האי מוכר בעיקר בזכות נופש האונסן - מעיינות חמים שבאטאמי, איזו ואיטו .
חצי האי פופולרי גם לרחצה בים, גלישת גלים, גולף וטיולי אופנועים.
חצי האי סמוך להר פוג'י והוא חלק מהפארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו .
החוף הדרום-מערבי של איזו, הוגדר בשנת 1937 כאתר לאומי ליופי טבעי.
מלבד תיירות, חקלאות ודייג הם עמודי התווך של הכלכלה המקומית.
אזור איזו הוא אחד היצרנים הגדולים ביותר של ואסאבי ביפן, והמטבח המקומי מבוסס על מנות בטעם ווסאבי.
עם זאת, תעשיות אלה אינן משתלמות מספיק בכדי למנוע הגירה שלילית של אוכלוסייה לטוקיו ושיזואוקה במיוחד בקרב הצעירים.
איזוֹגְלוֹסָה – המכונה גם הֶטרוגלוסה, ובעברית תופעה מבחינה או תכונה מבחינה – היא קו הגבול הגאוגרפי של תכונה או תופעה לשונית מסוימת, כגון הגיית תנועה, או משמעות של מילה, או תכונה צורנית או תחבירית כלשהי.
זהו מושג המשמש בבלשנות היסטורית ובדיאלקטולוגיה (חקר הניבים).
תכונות ותופעות המשמשות כאיזוגלוסות עוזרות במיון שפות למשפחות ולענפים, ובחלוקת רצף לשוני לניבים.
ניבים מרכזיים מתוחמים בדרך כלל על ידי מקבצים של איזוגלוסות.
למשל, (Benrath) מבדיל את הגרמנית העילית מיתר השפות הגרמאניות המערביות, ו מפריד בין השפות האיטלקיות הצפוניות לבין ניבים איטלקיים מרכזיים.
עם זאת, לאיזוגלוסה בודדת לא חייב להיות חפיפה או קשר לנקודת פיצול בין שפות בעץ המשפחה שלהן, או לגבול בין שפות.
לדוגמה, תופעת עיגול השפתיים בתנועות קדמיות במקרה של התנועה /y/ קיימת באופן גורף בכל השפות והניבים בצרפת ובגרמניה, אך לא קיימת במילים איטלקיות וספרדיות שהן קוגנטים של המילים הצרפתיות המקבילות עם /y/.
מקור המונח "איזוגלוסה" הוא ביוונית קדומה, שם "אִיסוֹס" פירושה "שווה, דומה", ו"גלוסה" היא "לשון, ניב, שפה" (זאת בהשראת השימוש במונח קווי גובה, או isopleths, כגון isobars).
עם זאת, האיסוגלוסה מפרידה במקום לחבר נקודות.
כתוצאה מכך, זה הוצע עבור המונח heterogloss héteros "אחר") לשימוש במקום.
שפות שמיות צפון-מערביות: ו/י, המעתק הכנעני
תכונה של שפות שמיות צפון-מערביות עתיקות היא שהעיצור [w] (האות וי"ו) הופך לעיצור [y] (האות יו"ד) בתחילת מילה.
בפרוטו-שמית השורש של המילה "ילד" היה "ו-ל-ד", ובירושה ממנה גם בכל השפות במשפחה השמית מלבד הענף הצפון-מערבי (לדוגמה ערבית "ולד" ولد).
לעומת זאת, בשפות השמיות הצפון-מערביות העתיקות המילה הייתה "ילד", עם מעתק ההגאים y < w.
בדומה לכך, המעתק הכנעני הוא תופעה שלפיה התנועה [ā] בפרוטו-שמית הפכה לתנועה [ō] בשפות הכנעניות שבענף הצפון-מערבי במשפחה.
בשפות הארמיות ובניבים של הענף הצפון-מערבי, התנועה ההיסטורית [ā] נשמרה.
לדוגמה, המילה הפרוטו-שמית "שלום" משוחזרת כ- šalāmu*, ובערבית היא "סַלָאם" salām (سلام), בעוד שבעברית היא שָׁלוֹם šalōm.
אם כן, האיזוגלוסה הוגדרה כך: שפה שמית עתיקה צפון-מערבית שבה התנועה ההיסטורית [ā] הפכה ל-[ō] מסווגת בקבוצה הכנענית.
שפות הודו-אירופיות: איזוגלוסת "סאטם–קנטום" (centum-satem)
אחת האיזוגלוסות המוכרות ביותר היא (centum-satem) במשפחה ההודו-אירופית.
איזוגלוסה זו מייצגת את ההתפתחות השונה של עיצורים גב-לשוניים בשפה-האם פרוטו-הודו-אירופית.
על פי השחזור המקובל, מכירים בשלוש סדרות של עיצורים גב-לשוניים:
אטומיםקולייםקוליים מנושפיםוילוניים משופתתים:התמזגו בשפות "סאטם"וילוניים:התמזגו בשפות "קנטום"וילוניים מחונככים:הפכו לשורקים (אַסיבִּילַציה) בשפות "סאטם"