tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כלומר, הקרקע שלהם קרה מידי לקיום חיים.
כוכב הלכת צריך להימצא באזור תחום האזור הישיב, הוא מעטפת תאורטית סביב כוכבים כך שבוכוכבי הלכת שנמצאים בתחומה יש טמפרטורה מתאימה להימצאות מים במצב נוזלי.
מעלות כוכבי הלכת החיצונים לפי הסדר הבא, מהגבוה לנמוך:
בגלל הטמפרטורות הנמוכות על הכוכבים נוצרות רוחות חזקות וקרות.
באורנוס הרוח יכולה להגיע ל-900 ק"מ לשעה, ואילו בנפטון, בעל הרוחות הכי מתמשכות ומהירות בין כל כוכבי הלכת החיצונים, מהירות הרוח הגבוהה ביותר שנמדדה היא כ-1,900 קילומטר לשעה.
האזור הישיב הוא מעטפת תאורטית סביב כוכבים כך שבכוכבי הלכת שנמצאים בתחומה יש על פני השטח טמפרטורות מתאימות להימצאות מים במצב נוזלי.
כוכבי לכת וירחים באזורים אלו הם המועמדים המבטיחים ביותר להיות ישיבים וכשירים לקיים חיים הדומים לכדור הארץ.
במערכת השמש האזור הישיב נחשב מתחום שבמרחק של 0.95 ועד ל-1.37 יחידות אסטרונומיות.
ולכן, כוכבי הלכת החיצונים הם לא מועמדים פרקטיים לקיום חיים.
אצל כוכבי לכת בעלי מסה נמוכה יחסית לכדור הארץ, המסה החלשה יוצרת כבידה חלשה, ובכך מולקולות יכולות להגיע לרף "מהירות המילוט" ולהשתחרר לחלל.
חלקם חסרי אטמוספירה ובכך נהגנה חלשה מפני התנגשות מטאורים.
כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה הוא סרט טלוויזיה מונפש אמריקאי מסוגת פנטזיה חינוכית, בו יש קרוסאובר בין דמויות מצוירות שונות.
מטרת הסרט היא למנוע שימוש בסמים בקרב בני נוער.
הסרט בוים על ידי מילטון גריי, מארש לאמורה, רוברט שלורן, מייק סביקו וקרן פטרסון (מפקחת), ונכתב על ידי דוויין פול וטום סווייל.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-21 באפריל 1990 בארבע רשתות הטלוויזיה האמריקאיות הגדולות: NBC, CBS, ABC ופוקס.
הסרט מעולם לא שודר בישראל או דובב לעברית.
הסרט מספר על נער בשם מייקל הצורך מריחואנה וגונב את הבירות של אביו.
אחותו הצעירה קורי מדואגת ממנו כל הזמן בשל שינויים בהתנהגותו.
כאשר קופת החזיר שלה נעלמת קמים צעצועי הדמויות המצוירות שלה לתחייה כדי לעזור לקורי למצוא אותה.
לאחר שהן מוצאות את הקופה בחדר של מייקל ובה הסמים שלו מחליטות הדמויות לקחת את מייקל למסע פנטזיה כדי ללמדו את הסיכונים וההשלכות שבשימוש בסמים.
בסרט הופיעו מספר דמויות מעשר סדרות טלוויזיה שונות.
השימוש בהם נעשה בחינם בגלל ההיבט הציבורי המיוחד.
הדמויות באגס באני ודאפי דאק מחברת "האחים וורנר" דובבו על ידי ג'ף ברגמן במקומו של מל בלאנק, שנפטר זמן מה לפני הפקת הסרט.
הדמויות והזיכיונות שמהם הן נלקחו:
הצ'יפמאנקס – אלווין סביל, סיימון סביל ותיאודור סביל
אגדות ברווזים – יואי, דואי ולואי
לוני טונס – באגס באני ודאפי דאק (וייל-אי קויוטי אינו מופיע בסרט או על כרזתו, אך מוזכר בו)
חבובוטף – התינוק קרמיט, התינוקת פיגי והתינוק גונזו
הרפתקאות פו הדוב – פו הדב וטיגר
מכסחי השדים - האמיתיים – סליימר
הדרדסים – דרדסבא, בר מוח ובר כוח (דרדסית אינה מופיעה בסרט, אבל נראית על כרזתו; נשפני ודרדס תינוק נראים בספר הקומיקס של קורי בתחילת הסרט.
ישנם עוד 5 דרדסים לא מזוהים שעוזרים לדרדסבא בסצנת הפתיחה)
צבי הנינג'ה – מיכלאנג'לו (אף שהופיע בסרט, אין הוא מופיע על הכרזה)
במאי הדיבוב המקורי של הסרט היה האנק סארויאן.
רוס בגדסריאן – אלווין, סיימון
ג'ף ברגמן – באגס באני, דאפי דאק
טאוסנד קולמן – אבא, מיכלאנג'לו
וויין קולינס – קולות שונים
ג'ים קאמינגס – פו הדוב, טיגר
דני גולדמן – בר מוח
ג'ורג'י איירין – קולות שונים
ארון לור – קולות שונים
לאורי או'בריאן – אמא, התינוקת פיגי
ראסי טיילור – התינוק גונזו, יואי, דואי ולואי
פרנק ולקר – סליימר, בר כוח, התינוק קרמיט
הסרט הופק במימון רשתות המזון מקדונלד'ס וצ'אק-אי-צ'יז.
עובדה זו עוררה לעג בשל הסיכונים הבריאותיים במזון הנמכר בהן.
רשתות המזון הנ"ל מכרו גם מהדורות ביתיות של הסרט ב-VHS, שהופקו על ידי "Walt Disney Studios Home Entertainment".
הסרט נפתח בהקדמה מפי נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש, הגברת הראשונה ברברה בוש וכלבתם מילי.
השיר "Wonderful Ways to Say No" נכתב על ידי המלחינים זוכי האוסקר אלן מנקן והווארד אשמן, שכתבו גם את השירים עבור הסרטים "בת הים הקטנה", "היפה והחיה" ו"אלאדין" של חברת וולט דיסני.
כוכבי המדבר הוא ארגון ע"ר יהודי-בדואי הפועל לפיתוח דור חדש של מנהיגות בדואית צעירה בנגב.
הארגון הוקם במטרה לשנות את מציאות היום יום של הקהילה הבדואית בפרט ושל מרחב הנגב בכלל.
ארגון כוכבי המדבר מחבר, מפתח ומכשיר בני נוער המתגוררים ביישובים ושבטים שונים בנגב ויוצר קבוצת מנהיגות מלוכדת המובילה תהליכי שינוי.
פעילות הארגון מממשת את הפוטנציאל, מקדמת ומשלבת את חניכי התוכנית בחברה הישראלית ובכך מאפשרת לחברה הבדואית בנגב להוביל שינוי וליצור מרקם חיים משותף עם החברה הישראלית.
הארגון הוקם בשנת 2013 על ידי מתן יפה וד"ר מוחמד אלנבארי, מתוך ידיעה ברורה כי רק מנהיגות בדואית חזקה ומלוכדת, אשר פועלת כחלק מהחברה הישראלית ולמענה, תוכל לפעול לפתרון הבעיות המאפיינות את החברה הבדואית בנגב - הנמצאת בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי וסובלת מאבטלה, עוני, תחלואה ופשיעה.
הארגון מפעיל מסגרות אשר יוצרות רצף חינוכי של כ-10 שנים ומכשיר צעירים וצעירות בדואים לחיים של עשייה חברתית, הובלה, מנהיגות והגשמה עצמית.
החממה למנהיגות ויזמות של כוכבי המדבר (ספטמבר 2014) – תוכנית אינטנסיבית בת שנה המכשירה צעירים בדואים בוגרי תיכון (גילאי 18–19) להובלה חברתית ועשייה משמעותית.
התוכנית מיושמת בתנאי פנימייה ומתמקדת בפיתוח כישורי מנהיגות, גיבוש זהות באמצעות התמודדות עם אתגרי שטח ברחבי הארץ, התנסות מעשית ביזמות חברתית וקהילתית, מפגשים עם קבוצות שונות בחברה הישראלית, הכרות עם עולם העבודה, פיתוח כישורי חיים והכנה משמעותית לקראת האקדמיה.
הצלחת התוכנית הובילה לפיתוח תוכניות חינוכיות נוספות ולהתרחבות מהירה של הארגון.
בית ספר תיכון למנהיגות (2016) – בית ספר תיכון על שבטי, בו לומדים כ־200 תלמידים ותלמידות בגילאי 14–18 מיישובים בדואים מכל רחבי הנגב - מוכרים ובלתי מוכרים, כפרים ועיירות.
הלימודים מתקיימים בכיתות קטנות על ידי צוות הוראה מעורב יהודי ומחנך למצוינות, למנהיגות, להתנדבות, חדשנות, חשיבה יזמית ופרו-אקטיבית ולמעורבות חברתית.
בית הספר, הוקם בשיתוף המועצה אזורית בני שמעון ורשת ברנקו וייס וחושף את תלמידיו לטכנולוגיה ושפות.
מרכז ה"רוואפד" (בעברית: יובלים 2016) – מרכז לחינוך חברתי בלתי פורמלי, המהווה השלמה למסגרת הלימודים הפורמלית של תיכון כוכבי המדבר.
אל המרכז מגיעים תלמידים בגילאי 14–18 ומשתתפים בחוגים, סיורים ימי עיון פעילויות חברתיות ועוד.
תוכנית "ראידאת" (בעברית: פורצות דרך 2019) להעצמה נשית ומנהיגות.
תוכנית מקבילה לחממה למנהיגות, המותאמת לצרכים הייחודיים של נשים בגילאי 18–19 בחברה הבדואית.
התוכנית עוסקת בכישורי מנהיגות, גיבוש זהות אישית והעצמה, התנסות בהובלה חברתית ויזמות, הכנה אינטנסיבית לאקדמיה ולתעסוקה משמעותית בעלת מעגלי השפעה רבים ואיכותיים.
תוכנית הבוגרים (2019) למימוש המנהיגות הבדואית.
התוכנית מפעילה מודל "מעורבות כהזדמנות לפיתוח".
התוכנית מאפשרת לבוגריה לקחת אחריות ולפתח יוזמות חברתיות, להשתתף בסדנאות מנהיגות ולקבל הכוונה מקצועית ואקדמית.
ארגון כוכבי המדבר שואף לפתח מנהיגות בדואית פורצת דרך, כזו המאפשרת לקיחת אחריות, מאחדת, מובילה את הנגב ומחזקת את החברה הישראלית.
הארגון ממשיך לשקוד על תכנון והקמת מיזמים ובראשם "קמפוס חוסידמן" - לפיתוח מנהיגות בדואית, שיהווה כפר נוער יחיד מסוגו בארץ ובו יוכללו כל מסגרות הארגון תחת קורת גג אחת.
עקרונות הארגון הם שילוב בין החינוך הפורמלי לחינוך הלא פורמלי, ליווי ארוך טווח, מעורבות הקהילה, למידה וחיבור לחברה הישראלית.
ערכי הארגון הם מחויבות, אחריות, יושרה, אמינות, קבלת האחר, נתינה ללא תנאי, תעוזה לחלום ולבצע ושאיפה למצוינות.
מודל ייחודי לפיתוח מנהיגות - משרד החינוך הקצה מיליוני שקלים לתמיכה בתוכניות מנהיגות המבוססות על המודל של כוכבי המדבר.
רשת בוגרים פעילה - 95% מבוגרי התוכניות נשארים פעילים בארגון.
מעל 65% מהבוגרים ממשיכים להשכלה גבוהה, לעומת כ-9% באוכלוסייה הבדואית הכללית.
כ-80% מהבוגרים מעורבים במיזמים חברתיים.
דו-קיום - צוותי ההנהלה ההוראה, הרכזים וצוותי השטח, מורכבים מיהודים ובדואים לרבות ועד המנהל (שני שלישים בדואים ושליש יהודים).
מצוינות בחינוך - אחוז הזכאות לבגרות בתיכון כוכבי המדבר עומד על 84%, לעומת פחות מ-50% בחברה הבדואית שאינה חלק מהארגון.
פריצת תקרת הזכוכית - כ-40% מתלמידי תיכון כוכבי המדבר הן בנות וכ-50% מהן ממשיכות לאחר התיכון למסגרת הבאה (ראידאת), שם הן רוכשות כישורי יזמות ומנהיגות, וכפועל יוצא הן מוכנות לשלב האקדמיה ותעסוקה משמעותית.
בית הספר של כוכבי המדבר נבחר להשתתף בתוכנית "תכנון ועיצוב מוסדות חדשניים" של משרד החינוך.
פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל 2018
אות הנשיא למתנדב בשנת 2018
פרס התקווה הישראלית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 2018
ב-2021 בית ספר תיכון למנהיגות היה בין הזוכים בפרס ירושלים לאחדות ישראל בקטגוריית "אחדות בחינוך"
כוכבי אגר (בהונגרית: Egri Csillagok) הוא רומן היסטורי מאת הסופר ההונגרי גזה גארדוני.
הוא יצא לאור לראשונה בשנת 1899 והוא אחד הרומנים הפופולריים והמוכרים ביותר בהונגריה.
הסיפור מתרחש במחצית הראשונה של המאה ה-16 ומתפרש על פני תקופה של כ-25 שנה.
האירועים ההיסטוריים המרכזיים שמטופלים בו הם הכיבוש ללא שפיכות דמים של העיר בודה ב-1541, מקום מושבם של המלכים ההונגרים, ובשנת 1552 המצור הטורקי על העיר אגר (עיר בצפון הונגריה) אירוע שמהווה את הנושא המרכזי ברומן.
הסיפור מתייחס גם לכמה נושאים היסטוריים אחרים כמו השפעת הרפורמציה הפרוטסטנטית, המחלוקת בין ההונגרים וקיסר הקיסרות הרומית הקדושה, כמו גם נושאים רבים נוספים כמו רחמים, אהבה זוגיות, אמון ואמת.
רוב דמויות הספר הן דמויות היסטוריות, בעיקר הגיבור גרגיי בורנמיסה (Bornemissza Gergely) עצמו, אם כי רובן עברו רומנטיזציה חזקה על פי כוונות המחבר.
סיפור חייו של גרגיי ברומן הומצא כמעט במלואו, למעט תפקידו כקצין במהלך המצור על אגר.
אווה צצאי, אהבתו של גריי ואשתו מאוחר יותר, היא בדיונית; הצגתה ברומן מבוססת על "האישה האידיאלית" של גארדוני.
הרומן מורכב מחמישה חלקים המספרים את חייו של גרגיי בורנמיסה מגיל שמונה ועד שנת 1552, כשהוא בתחילת שנות השלושים לחייו.
1. גרגיי הוא יתום למחצה ובנה של אישה ענייה, בעוד שאווה צצאי היא בתו של בעל אדמות.
הם בכל זאת חברים למשחק.
תוך כדי משחק ביער, שני הילדים נלכדים על ידי טורקי בשם ג'ומורדז'אק ונאלצים להצטרף למסע שבויים.
בשל ערמומיותו של גרגיי הקטן, שני הילדים מסוגלים להימלט ובהמשך גם לשחרר את האסירים האחרים.
אמו של גרגיי מתה בפשיטה של הטורקים, אך הילד הקטן מאומץ כבן אומנה על ידי האציל העשיר באלינט טרק, וזוכה לחינוך טוב.
2. מספר שנים מאוחר יותר, גרגיי חווה את נפילת בודה בידי הטורקים באמצעות הונאה ואביו המאמץ באלינט טרק מובל משם כאסיר.
גרגיי פוגש שוב את אווה, שהפכה לילדה צעירה ויפה.
3. גרגיי לומד שאווה, רוכבת ולוחמת מצוינת, אמורה להינשא לאדם פירייש הפחדן לבקשת המלכה.
יחד עם כמה חברים הם מתכננים לשחרר את באלינט טרק מהכלא באיסטנבול.
הם מגיעים לעיר העות'מאנית, אך למרות הרפתקאות רבות בסופו של דבר לא מצליחים לשחרר את האציל ההונגרי.
4. בשנת 1552, כוח של כ-200,000 טורקים מתקרב לעיר הקטנה אגר, שמצודתה מוגנת רק על ידי 2000 חיילים.
אישטוואן דובו, קפטן המצודה, קורא לכוחות הקיסר לעזרה, אך איש אינו מגיע.
גרגיי מצטרף לכוחות המתכוננים ללחימה באגר, תוך שהוא עוזב את אווה בביתם עם בנם הקטן.
זמן קצר לאחר עזיבתו, מגיע זר וחוטף את הילד הקטן.
אווה מבינה שהזר כנראה היה הטורקי ג'ומורדז'אק.
היא מבינה שחייב להיות קשר למצור על אגר ולכן מתחפשת לגבר ומנסה להיכנס לטירה הנצורה.
5. למרות שהכוחות הטורקים תוקפים בכוח גדול, ההונגרים באגר מסוגלים להתגונן.
החומות החזקות של מבצר אגר והמורל הגבוה של מגיניה מאפשרים למבצר לעמוד בפני חמש תקיפות גדולות וירי תותחים רצוף - כמעט 12,000 כדורי תותח נוחתים בתוך המבצר עד סיום המצור.
בכושר המצאה מאין כמוהו, בורנמיסה ממציא רימונים פרימיטיביים, אך קטלניים ופצצות בגודל חבית לשימוש נגד התוקפים, כמו גם גלגל טחנת מים ארוז באבק שריפה שהוא מגלגל לשורות העות'מאנים.
סוף סוף אווה מגיעה לאגר.
אף שהעות'מאנים תוקפים שוב ושוב, המצודה עומדת איתן, כשגם נשות אגר מצטרפות לקרב.
בנם הקטן של גרגיי ואווה מוחלף בנער טורקי שנלכד והמשפחה סוף סוף מתאחדת מחדש.
סרטים, טלוויזיה או עיבודי תיאטרון
כוכבי אגר (1923), סרט אילם שביים פאל פייוש.
כוכבי אגר (1968), סרט מדבר שביים זולטאן וארקוני
כוכבה לוי (31 בינואר 1944 – 26 ביולי 2019) הייתה ישראלית שנקלעה לפיגוע במלון סבוי בתל אביב ב-5 במרץ 1975, והוחזקה על ידי המחבלים כבת ערובה יחד עם עוד תשעה אורחים שהיו במלון.
לוי שמשה כמתורגמנית בין המחבלים לבין כוחות הביטחון הישראלים, טיפלה בפצועים ומסרה מידע על המחבלים.
במהלך האירוע היא חילצה גבר פצוע שגררה החוצה בהסכמת המחבלים.
המחבלים מלכדו בלבנות חבלה את החדר שבו ריכזו את בני הערובה, וכשכוחות צה"ל פרצו לבניין הם הפעילו אותן.
מבין עשרה בני הערובה נשארו בחיים שלושה, והיא ביניהם.
כוכבה לוי נולדה בירושלים כבת שנייה לזכריה, יליד ארץ ישראל ממוצא תימני, ורחל, ילידת החבל הכורדי בטורקיה שעלתה לארץ ישראל בילדותה.
כשהייתה בת 3 הוריה התגרשו והאם עברה עם הבנות לתל אביב, שם קנתה בית בשכונת סומייל (היום ליד רחוב אבן גבירול).
לאחר הגירושים האב ניתק את קשריו עם לוי ואחותה.
אימהּּ נישאה בשנית, עבדה כמטפלת בילדים, וילדה שני ילדים נוספים.
כשהייתה בת 8, נאלצה כוכבה לעזור בפרנסת המשפחה ועבדה כמנקה באטליז.
עד כיתה ה' היא למדה בבית ספר דיזנגוף, וכשהייתה בת 10 פגשה בנציגי עליית הנוער שהציעו לילדי השכונה לעבור לגור בקיבוץ.
היא רצתה בכך, ועברה לקיבוץ גבעת חיים מאוחד עם עוד כשלושים ילדים מכל הארץ.
בריאיון שקיימה היא סיפרה שבדיעבד זה היה אחד הדברים הטובים ביותר שקרו לה.
את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל בקיבוץ פלמחים, ולאחר שחרורה חזרה לגבעת חיים.
היא כתבה שירים וחלמה להיות סופרת ידועה והביעה את רצונה ללמוד סִפרות באוניברסיטה, אך הקיבוץ הציע לה במקום זה לימודי בישול.
ביומנה היא כתבה בגיל מאוחר יותר "לא בכיתי, לא מחיתי, אבל בליבי ידעתי שזה משום שאיני שייכת".
בגיל 22 היא עזבה את הקיבוץ ועברה לבית אמה בתל אביב, ולאחר מכן נישאה.
היא התגוררה עם בעלה, אברהם לוי, ברחוב הירקון בתל אביב ונולדה להם בת.
בעת הפיגוע הייתה בת 31, וילדתה בת 8.
ביום רביעי, 5 במרץ 1975 שהתה לוי במלון סבוי הסמוך לחוף הים בתל אביב.
בסביבות השעה אחת עשרה בלילה הגיעו שמונה מחבלים לחוף בסירה, ותוך כדי ירי ברחובות נכנסו למלון.
הם ירו בפקיד הקבלה, סרקו את החדרים וריכזו בחדר על הגג את המתארחים שלא הספיקו לברוח.
התחילו חילופי אש בין כוחות הביטחון הישראלים ברחוב לבין המחבלים.
בתוך החדר נפצעו מהאש בני ערובה, אחד מהם גבר שנפצע קשה ברגליו.
נפצע גם אחד המחבלים, ועל פי הסרט הדוקומנטרי "סבוי" אחד המחבלים נהרג.
בשחזור המוצג בסרט, שנעשה על פי יומנה של לוי, היא מתקרבת אל המחבלים על ארבע כדי לא להיות חשופה לחלון, ואומרת להם בערבית "תסלחו לי.
אני אגיד להם בעברית שיפסיקו לירות".
המחבלים הסכימו, ומאותו רגע היא שימשה כמתורגמנית ואשת הקשר עם הישראלים.
לוי שמעה ערבית בשכונת ילדותה סומייל ואימהּּ הכירה את השפה, אבל היא עצמה לא ידעה ערבית מעבר למילות נימוסין.
למחרת האירוע היא סיפרה "דבר משונה.
מעולם לא ידעתי שאני יודעת לדבר בערבית – עד אתמול בלילה, בבית דיברו רק עברית.
פתאום דיברתי ערבית, פתאום הבנתי כל מילה.
זה כמו אדם שלא יודע לשחות, זורקים אותו למים והוא שוחה ומציל את עצמו.
לתרגם את כל הבקשות והדרישות שלהם?
מעולם לא דיברתי כך, עכשיו אינני בטוחה שאוכל לדבר כמו שדיברתי אתמול.
נדמה לי שזה היה לפעם אחת בלבד".
המחבלים נתנו בידה נייר עם הודעה מודפסת בעברית ובערבית כדי שתקריא לישראלים.
מאחורי גדר אבן ליד המלון השתופף רוברט וגנר, חובב רדיו ישראלי שצותת לקשר המשטרתי.
הוא שמע על האירוע מיד בתחילתו ומיהר למקום עם ציוד הקלטה ומוט "בום" למיקרופון, וכל אותו לילה הקליט את הקולות.
הקלטותיו נחשפו רק ב-2011, כששני יוצאי סיירת מטכ"ל שהשתתפו בפריצה למלון הגיעו אליו בביתו ליד מאלגה בספרד.
בהקלטה נשמע לפתע קול אישה צלול קורא "הלו?
אתם שומעים אותי?" השעה היא בסביבות 24:00, עם כוחות הביטחון ברחוב נמצא רובי פלד, איש יחידה 504 של אגף המודיעין בצה"ל, והוא עונה לה במגפון "כן!" לוי אומרת "אני פה איתם.
אני אתרגם הכל", ומתחיל משא ומתן בינו לבין המחבלים בתיווכה.
היא אומרת "הם רוצים את השגריר הצרפתי והשגריר היווני.
הם אומרים שאו שהם ייצאו מפה בשלום, עם השגריר במטוס, או מוות לכולנו יחד איתם".
המחבלים דרשו שחרור של עשרה אסירים וקבעו אולטימטום לעוד שבע שעות.
בעזרת ידיעת השפה והתיווך שלה בין המחבלים לישראלים לוי יצרה קשר אנושי עם מפקד חוליית המחבלים.
היא הפצירה בו להוציא מהבניין את הגבר הפצוע קשה ברגליו שנותר בחדר על הגג לאחר שהמחבלים הורידו את בני הערובה לקומה נמוכה יותר.
אחד המחבלים כבר עמד לירות בו, וכוכבה התחננה על חייו בפני המפקד עד שנעתר לה לבסוף, ובעזרת מחבל אחר היא הורידה את הפצוע לקומת הכניסה.
בכניסה ליד הדלפק שכב פקיד הקבלה הירוי, הוא היה פצוע קשה ונאנק "געוואלד...געוואלד", ומחבל ירה בו והרג אותו.
בשעה 03:10 נשמע קולה של לוי: "חבר'ה, תקשיבו לי היטב.
יש פה פצוע, הורדתי אותו למטה".
היא אמרה שהוא בכניסה והמחבלים מבקשים שיבואו לקחת אותו.
הישראלים חששו וסירבו להיכנס לבניין כדי להוציא אותו, והמחבלים סירבו להסתכן ולצאת איתו החוצה.
כוכבה ביקשה ממפקד החוליה שיתיר לה להוציא אותו בעצמה, היא הבטיחה לו שאין בכוונתה לברוח, ונתנה לו את דיברתה שתוציא את הגבר ותחזור פנימה.
הוא ניאות ואמר לה שיהיה מאחוריה עם נשק דרוך ואם הוא ימות היא תמות איתו.
היא קראה למתווך "אתה מקשיב לי?
אני ארד למטה, אני אסחב את הפצוע, אני אוציא אותו מהדלת.
עכשיו תקשיב, הבחור יהיה מאחוריי עם נשק דרוך.
אם אתם תעזו לנגוע או לעשות משהו, אני איננה".
היא ירדה לכניסה וגררה את הפצוע כבד הגוף החוצה.
בקטע דוקומנטרי שצולם מרחוק מול פתח הכניסה של המלון היא נראית גוררת את האיש ואומרת לו "תעזור לי עם היד, תעזור לי עם היד שאני אציל אותך!", כדי שייתמך על ידו ויקל עליה לגרור אותו.
היא אומרת למחבל "רוּח מין הוּן, רוּח מין הוּן" (לך מפה) כדי שלא יראו אותו ואולי ינסו לירות בו ואז הוא יפגע בה, מניחה את הפצוע מחוץ למפתן ונכנסת חזרה פנימה כפי שהתחייבה למחבל.
לוי העבירה בזהירות מידע על מיקום המחבלים, מיקום בני הערובה ומצב הפצועים.
כשאיש המודיעין רובי פלד שאל אותה כמה מחבלים יש היא השיבה ו' במקום הספרה 6, כי חששה שהם יבינו.
למעשה היו שמונה, אבל שניים היו על הגג והיא לא ראתה אותם.
השיח בין פלד לבין לוי ובין המחבלים נמשך לסירוגין כשהשעות נוקפות, ופלד מרגיע את המחבלים שהשגרירים בדרך.
היא סיפרה שהם שינו כל הזמן את דרישותיהם, היו מוכנים לוותר על חמישה מהאסירים, ואחר כך לוותר על כולם ובלבד שייצאו בשלום.
הם הורו לה לכתוב את דרישותיהם החדשות על דף שמצאו וזרקו את הדף מטה, אך איש לא אסף אותו.
ישראל החליטה מראש לא לקבל את דרישותיהם, וכל אותו זמן ארבעה צוותים של סיירת מטכ"ל התכוננו לפריצה לבניין מארבע נקודות שונות.
בשעה 05:15 פרצו החיילים לבניין, והמחבלים פוצצו את לבנות החבלה שבחדר הממולכד.
כוכבה לוי הייתה בחדר סמוך עם מפקד המחבלים, ליד החלון שבעדו תקשרה עם פלד.
ברגע שהתחיל הירי היא נכנסה מתחת למיטה ולא נפגעה מהלבנים שנפלו.
בשחזור שנעשה בסרט "סבוי" על פי יומנה, המחבל דוחף אותה אל מתחת למיטה.
ידידהּּ שהיה בחדר עם בני הערובה נמלט לחדר השירותים ברגע שהחיילים פרצו וגם הוא לא נפגע.
כל שבעת בני הערובה שנותרו בחדר נספו.
בפריצה נהרגו שני לוחמי צה"ל.
לוי זכתה לשבחים רבים, מפקדים בסיירת מטכ"ל הזמינו אותה אליהם ונתנו לה תמונה עם הקדשה "לכוכבה בתודה ובהערכה מהיחידה".
מפקד משטרת מחוז תל אביב, ניצב דוד עופר, בא לביתה עם זר פרחים, והיא הוזמנה להיות אורחת מרכז ההסברה ביום העצמאות.
אך לכך נוסף גוון מזלזל.
בעת השיח עם המתווך הישראלי הוא שאל אותה מי היא, והיא ענתה "אני כוכבה לוי מרחוב הירקון".
באותן שנים רחוב הירקון הסמוך היה מרכז לזנות, ובעיתונים למחרת לוי תוארה כיצאנית.
לאחר מכן נאמר שאין זה נכון, הטעות הוסברה בכך ששוטרים שהיו ברחוב בעת הפיגוע הכירו יצאנית בשם זהה שפעלה באזור והניחו שזו היא.
בין אם ההסבר נכון ובין אם לאו, היא נפגעה, בריאיון איתה במהדורת החדשות בטלוויזיה "מבט" למחרת הפיגוע, היא ממעטת בדיבור ועיניה מושפלות.
לוי שהתה במלון עם ידיד שהיה לה קשר רומנטי איתו, ושניהם היו נשואים לאחרים.
הידיד שנפצע קיבל יחס של גיבורים, וראש הממשלה יצחק רבין ביקר אותו ליד מיטתו בבית החולים.
היחס כלפי לוי היה אחר, בהקלטה מכינוס של אנשי צבא ומשטרה בכירים לצורך הפקת לקחים מהאירוע, אחד הדוברים אומר ששאלו אותו כל מיני דברים בלחישה וברצונו לתקן טעות קבל עם ועדה, היא אינה פרוצה.
דובר אחד שואל "מה היא עשתה בלי בעלה?" דובר שני אומר "זו שרמוטה, לא פרוצה", והנוכחים פורצים בצחוק.
במגזין האמריקאי טיים התפרסה שבועיים לאחר האירוע כתבה שבה היא תוארה כ"יצאנית שחרחורת קטנה שנכנסה למלון כדי להתחמק ממצוד משטרתי".
לוי תבעה את העיתון וזכתה בפיצוי בסך 80,000 ל"י.
את העלבון הזה היא נשאה למשך חייה, היא נסוגה לאלמוניות ולא הצליחה לשקם את תדמיתה הציבורית.
ליוותה אותה גם אימת אותו הלילה, היא פחדה להתקרב לים, נדרכה לשמע דיבור בערבית, ורעש מים זורמים היה מעביר בה רעד משום שבהתפוצצות בחדר נשברו צינורות ומים שטפו מהם לתוך הבניין ולרחוב.
בכספי התביעה שקיבלה ממגזין "טיים" היא הוציאה לאור ספר שירים פרי עטה, וארבע שנים אחרי האירוע יצא לאור הספר "בל יעלה השחר" שכתב אביעזר גולן על פי יומנה, אותו מסרה לגולן בעצמה.
שמונה שנים לאחר הפיגוע התגרשה מבעלה.
כוכבה לוי נפטרה ב-26 ביולי 2019, והובאה לקבורה בבית העלמין החדש בחדרה.
השאירה אחריה בת יחידה, שלושה נכדים וחמישה נינים.
בספטמבר 2022 הוקרן בכאן 11 סרטה הדוקומנטרי של זהר וגנר, "סבוי", על גבורתה של כוכבה לוי.
הסרט זכה בפרסי הבימוי לסרט תיעודי והעריכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2022, בשלושה פרסי אופיר ובשבחי המבקרים.
בשנת 2023 החליטה מועצת נאות חובב לקרוא רחוב על שמה.
כוכבה (כוכי) פליטר (1949 – 2 באוקטובר 2015) הייתה שחקנית כדורסל בכיסאות גלגלים בנבחרת ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
פליטר נולדה בכפר שלם ובגיל שנתיים חלתה במחלת הפוליו.
היא נפגעה בגפיה התחתונות ועברה ניתוחים מרובים ברגליה.
את עיסוקה בספורט נכים החלה במרכז הספורט לנכים של איל"ן.
התחרתה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל והיא הייתה חברת נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים.
השתתפה במשלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) בה זכו במדליית ארד.
בגיל מבוגר לקחה חלק בפעילות ריקוד בכיסאות גלגלים והייתה חברת להקת "גלגלי ראשון".
נפטרה ב-2015. עיריית ראשון לציון קיימה ערב זיכרון בשנה הראשונה לפטירתה.
לציון יום השנה השני לפטירתה הוקדש על שמה טורניר הסטריטבול שקיימו ההתאחדות הישראלית לספורט נכים ואתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט.
מנישואיה לחיים פליטר הייתה אם לשלושה.
"כוכבי אור" הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי אברהם אבוטבול.
את האלבום הוציאה בשנת 2005 לאור חברת התקליטים מי"ם – מוזיקה יהודית מקורית.
הפקתו בוצעה על ידי דני ממן וג'ף הורביץ.
סגנונו הרוקיסטי שונה מאוד מזה של האלבום הקודם, בית הקדושה, שאופיין באקוסטיקה וברוגע שלו.
חלק ממילות השירים הן חלק מתפילות, דוגמת "ברוך שאמר" ו"למען אחיי", וחלקן מבוססות על כתביו של רבי נחמן.
כוכבה הררי (נולדה ב-7 באוקטובר 1942, כ"א בתשרי ה'תש"ג) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
נולדה בשם כוכבה צעירי בשנת 1942 בתעז שבתימן, לאב סוחר ואם עקרת בית, כבת השלישית מבין תשעה ילדים.
בשנת 1950, עלתה עם משפחתה לישראל במסגרת מבצע עליית "על כנפי נשרים".
המשפחה התיישבה תחילה במעברת עין שמר ובהמשך, בכפר שלם בתל – אביב.
הררי למדה בבית ספר לבנות "בית יעקב", וכבר מילדותה, עבדה בניקיון בתים בכדי לסייע בכלכלת המשפחה.
כשהייתה בת 14, שמע את שירתה באקראי המוזיקאי והמלחין אברהם מינדלין, שהתפעל מקולה והציע ללמדה פיתוח קול ללא תמורה.
בהמשך נעוריה, למדה אצל המוזיקאי שלמה וייספיש והחלה להופיע.
באותן שנים, אלי קורץ פרשה את חסותה עליה והכניסה אותה לאקדמיה למוזיקה.
בעורמה ובניגוד לעמדת הוריה, התגייסה הררי ושירתה בלהקת פיקוד צפון ולאחר מכן בלהקת פיקוד מרכז לצד צדי צרפתי, דני ליטאי, אביבה פז ועוד.
עם שחרורה מצה"ל, החלה להופיע ב"מועדון התיאטרון", שהיה לביתה השני.
בשנים ההן, פנתה למשה וילנסקי, שהלחין עבורה את השיר "הצריף הקטן" (1962) לפי מילותיו של דן אלמגור (השיר הפך למזוהה עם עופרה חזה, אך נכתב במקור עבור הררי).
במקביל, החלה להופיע לצד השחקן היידי שמעון דז'יגאן, למדה יידיש ויצאה עימו לסיבוב הופעות בינלאומי שהתקיים גם בבניין האופרה בסידני, האולימפייה בפריז ומקומות נוספים.
באותה התקופה למדה משחק אצל דב בר - מלכין.
בשנת 1966 יצאה לסיבוב הופעות באירופה עם הלהקה הישראלית למחול, בשליחות משרד החוץ, כשגולת הכותרת הייתה הופעה בטלוויזיה הגרמנית עם השירים "ערב של שושנים", "צ'ירי בום בום" ועוד.
הררי המשיכה להופיע ב"חמאם", "מועדון המערה" ו"עומאר כיאם" וביססה עצמה כזמרת ישראלית מובילה ומוכרת.
היא מזוהה עם השירים "זמר לגדעון" (מילים ולחן: נעמי שמר), "עלם ועלמה" (מילים: יצחק לייבוש - פרץ, לחן: מיכל גלברט) ועוד.
במקביל לקריירה המוזיקלית, הצטלמה לפרסומות לטמבור, ויטה, אגרסקו ועוד וכיכבה על שערי מגזינים בארץ ובעולם (הסאן, לאישה ועוד).
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, נענתה לקריאת אמ"י להופיע בהתנדבות בפני חיילים בחזית.
במסגרת הופעות אלו, הגיעה הררי, בניגוד לנהלים, לקווי החזית ונקלעה להפגזות קשות.
בדרך להופעה בג'אבל עת'קה, נפצעה קשות מציוד כבד שפגע בראשה.
גם לאחר פציעתה, המשיכה הררי להופיע, מה שהוביל לפגיעה בשמיעתה.
עקב הפציעה, הוכרה כנכת צה"ל ובהמשך, אובחנה כסובלת מפוסט טראומה (PTSD).
במקביל, השתתפה הררי בהצגות שונות ביניהן "אהבה אפשרית" (1982) בתיאטרון אורנה פורת "אצבע אלוהים" (2000) בתיאטרון באר שבע, "גלבי" (2022) העוסקת בחטיפת ילדי תימן, בתיאטרון "הבימה" ובהצגות רבות בתיאטרון אורנה פורת, שם שיחקה, בין היתר, לצד ביתה, סיגל הררי-קפלן (הררי שיתפה פעולה עם בנותיה בהזדמנויות שונות).
הררי המשיכה להופיע כזמרת ולהוציא סינגלים ותקליטים עד סוף שנות ה-90, עקב אובדן יכולת השמיעה.
בשנת 2012, קיבלה פרס מפעל חיים מאמ"י עבור תרומתה רבת השנים לתרבות הישראלית.
לזוג שלושה ילדים - ורד הררי - וצר, סיגל הררי - קפלן ויריב הררי.
ביתה, ורד, נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 2015.
"רגעים של חיי", אלבום אוסף כפול (בהפקה פרטית), המאגד את מיטב עשייתה המוזיקלית (ערך והפיק ערן סיטרקל), 2021
רשות הדיבור לאריה (עם להקת פיקוד מרכז) 1961
"כוכבי הלכת" טים-לאב (}) היא תערוכה במוזיאון לאומנות דיגיטלית של קולקטיב טים-לאב.
התערוכה משלבת אומנות מדע וטכנולוגיה ומעניקה למבקרים חוויה רב-חושית ואינטראקטיבית.
המוזיאון נפתח ביולי 2018 בשכונת טויוסו בטוקיו, יפן.
המוזיאון זכה להכרה בינלאומית וביקרו בו במשך שנה, מיום פתיחתו 1.25 מיליון איש מ-106 מדינות וטריטוריות.
התערוכה "כוכבי הלכת" תתקיים עד סוף שנת 2027.
תפיסה פילוסופית של טשטוש הגבולות בין האדם לטבע, בין החלל הפיזי לעולם הדיגיטלי ובין האומנות למדע.
יצירת אמנות "חיה" אשר מגיבה לתנועה של המבקרים.
שילוב בין אומנות יפנית מסורתית לבין הטכנולוגיות המתקדמות של חיישנים, בינה מלאכותית ומציאות מדומה.
האדריכל טושיוקו אינוקוו () יליד 1977, סיים את לימודיו במחלקה להנדסה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת טוקיו.
הוא הקים בשנת 2001 בטוקיו את הקולקטיב טים-לאב עם אומנים יפניים נוספים מתחום העיצוב, האומנות, הנדסה ומתמטיקה.
חזון הקבוצה היה כי בכוחה של האומנות הדיגיטלית לשנות את החברה.
בשנים 2014-2011 החלו להציג במייצבים דיגיטליים נודדים גם בחו"ל, בסינגפור, הונג קונג וניו-יורק.
בשנת 2014 נפתחה תערוכה גדולה בסינגפור אשר סימנה פריצת דרך בינלאומית.
בשנת 2016 השתתפו בפסטיבלים ותערוכות אומנות בינלאומיות, כולל בביאנלה בוונציה שבאיטליה.
בשנת 2018 נפתחו שני חללים גדולים בטוקיו: מוזיאון דיגיטלי ראשון מסוגו בעולם: באחד היצירות "ללא גבולות" נודדות בין החדרים, והשני "כוכבי לכת" בה המבקר מרגיש חוויה גופנית, כמו מוטמע בתוך עולם אחר; המבקר בה הולך יחף במים בחדרים מלאי פרחים, מראות ואורות.
בשנת 2022 נפתחו מוזיאונים קבועים בשנחאי, בייג'ינג, מקאו, וחדרו למזרח התיכון עם הקמת המוזיאון באמירות דובאי.
בשנים 2024-2023 נפתחו תערוכות גדולות זמניות בניו-יורק, בלונדון וערים נוספות באירופה וכן בג'דה ההיסטורית שבערב הסעודית.
בשנת 2025 הכריזה טים-לאב על הקמת פרויקטים חדשים ביפן ובחו"ל, תוך דגש של חיבור טבע וטכנולוגיה, כמו יערות מוארים, תנועת גוף במרחב, יער חינוכי בו המבקרים מתבקשים לתפוש יצורים נכחדים וחנות בה ניתן להפוך ציורים שצוירו במהלך הביקור לפריטי מזכרות (חולצות, תיקים).
במהלך שנת 2025 נפתחה תערוכה באמירות באבו דאבי, על שטח של 17,000 מ"ר.
בתערוכה זו ישנם 700 מקרנים ליצירת סביבה חזותית מתקדמת ואינטראקטיבית, חיישנים המגיבים למגע המבקרים ומופע של 6,000 רחפנים בליווי מוזיקה.
במוזיאון ישנם שני חלקים, אחד רטוב ושני יבש.
באזור הרטוב המבקרים יכולים לחוות חוויות אישיות עם נופים משתנים ואילו באזור היבש יצירות האומנות מגיבות ומשתנות בהתאם לנוכחות של כל מבקר.
ב-7 באוקטובר 2025 יפתח מוזיאון חדש במרכז קיוטו שביפן.
שטח המוזיאון המתוכנן 10,000 מ"ר והוא יהיה המוזיאון טים-לאב הגדול ביותר ביפן.
יהיו בו פסל אמורפי צף אשר יגיח מתוך ים של בועות והמבקרים יוכלו להיכנס לתוכו, כדורי אור זוהרים המשנים עצמם בהתאם לנוכחות המבקר, כדורים סגולים-כחולים עשויים חושך, עקבות זוהרים ויצירה דינמית המשנה צורתה.
חדרים מרכזיים בתערוכה "כוכבי הלכת" בטוקיו
מים - הליכה יחפה במים רדודים עם שמיעת צלילים, השתקפות אורות ודגים דיגיטליים שתנועתם מושפעת ממבקרים ההולכים במים.
כאשר הדגים מתנגשים באנשים הם הופכים לפרחים ומתפזרים.
במהלך השנה, הפרחים הפורחים משתנים בהתאם לעונות השנה.
גן פרחים - חלל המוקף מראות מסביב, בתקרה וברצפה ובו תלויים פרחים חיים.
המראות מעצימות את התחושה של האדם המתמזג עם הטבע.
הפרחים מתפתחים מן הניצן ועם הזמן עלי הכותרת של הפרחים נושרים והפרחים נובלים.
מעגל הלידה והמוות נמשך לנצח.
יערות - אזור המוקדש לציור ואינטראקציה עם "אנשים קטנים" ודמויות דיגיטליות נוספות.
כדורים מתנפחים - חלל גדול מלא בכדורים זוהרים ובהתאם למגע משנים צבע וצורה.
הם יוצרים גלים של אור ומגדילים את תחושת הממד.
האנשים נעים דרך הכדורים ונכנסים למרחב.
כאשר אנשים נעים דרכם או דוחפים אותם, הכדורים משנים צבע ופולטים צליל ספציפי לאותו צבע.
הכדורים הסובבים מגיבים בזה אחר זה, מהדהדים ופולטים את אותו צליל וצבע אור.
מכיוון שצבעי הכדור נוצרים על ידי אור, ניתן ליצור תשעה צבעים מטושטשים (אור במים, אור שמש על צמחי מים, זוהר בוקר, שמי בוקר, שמיים בדמדומים, אפרסק, שזיף, אירוס, מייפל באביב), כך גם שלושה צבעים שמשטחים את החלל (כחול, אדום וירוק), ומייצרים סך של 12 צבעים.
פסלי אור - נקודות אור משמשות ליצירת עצמים תלת-ממדיים.
פסל האור משתרע לאין סוף לכל הכיוונים.
כשנוגעים באור מבינים שהחלק הנראה לעין הוא חלק ממשהו שממשיך לזרום ללא הפרעה.
כמו החיים שהם תופעה כשל גבישים של אור חולף, שהתמצקו לרצף של אנרגיה שממשיך לזרום ללא הפרעה.
מוזיאון טים-לאב נחשב לחלוץ בתחום האומנות הדיגיטלית העכשווית.
הוא מושך מיליוני מבקרים בשנה ונחשב לאטרקציה מוזיאונית הכי מצולמת באינסטגרם בעולם ולמוזיאון המדיה עם מספר המבקרים הגדול ביותר בעולם.
מעבר לאומנות, הקבוצה חוקרת את הקשר בין קהילה, טבע וטכנולוגיה.
כוכב שולץ הוא מערכת בינארית של כוכבים בעלי מסה נמוכה מאוד, השוכנת כיום במרחק של כ-20 שנות אור (6.1 פארסק) מכדור הארץ, בקבוצת הכוכבים חד-קרן.
המערכת התפרסמה בשנת 2015 כאשר קבוצת אסטרונומים קבעה כי לפני כ-70,000 שנה היא חלפה במרחק הקרוב ביותר למערכת השמש שתועד אי פעם עבור כוכב כלשהו – עמוק בתוך ענן אורט החיצוני.
המערכת מורכבת מננס אדום קטן ועמום ומבן-לוויה מסוג ננס חום.
למרות קרבתה היחסית כיום, המערכת קשה לצפייה בשל בהירותה הנמוכה ותנועתה העצמית האיטית מאוד, עובדה שגרמה לכך שהיא נותרה לא מזוהה עד לשלהי 2013.
הכוכב התגלה לראשונה על ידי האסטרונום רלף-דיטר שולץ (Ralf-Dieter Scholz) מהמכון לאסטרופיזיקה בפוטסדאם (AIP) שבגרמניה, אשר דיווח על הגילוי בסוף שנת 2013. השם הרשמי של המערכת, WISE J072003.20−084651.2, נגזר ממשימת WISE של נאס"א (Wide-field Infrared Survey Explorer) שמיפתה את השמיים בתת-אדום, ומקואורדינטות הכוכב בשמיים.
הכוכב משך את תשומת לבם של המדענים, ובראשם אריק ממאג'ק (Eric Mamajek), בשל שילוב יוצא דופן של מאפיינים: הוא נמצא קרוב יחסית לשמש אך הפגין תנועה עצמית איטית מאוד של כ-0.1 שניות קשת בשנה.
מדידות מהירות רדיאלית הראו כי הכוכב מתרחק ממערכת השמש במהירות ניכרת של כ-83 ק"מ לשנייה, מה שהוביל למסקנה כי הוא חלף קרוב מאוד לשמש בעבר.
כוכב שולץ הוא מערכת בינארית בעלת מסה כוללת של כ-0.15 מסות שמש.
הרכיב הראשי (WISE 0720−0846A): ננס אדום מסוג ספקטרלי M9.5. מסתו מוערכת בכ-86 מסות צדק (כ-8% ממסת השמש), מה שמציב אותו מעט מעל הגבול הנדרש להיתוך מימן בליבה.
הרכיב המשני (WISE 0720−0846B): ננס חום מסוג ספקטרלי T5. מסתו מוערכת בכ-65 מסות צדק (כ-6% ממסת השמש).
ננסים חומים מכונים לעיתים "כוכבים כושלים" מאחר שמסתם נמוכה מכדי לקיים היתוך מימן יציב.
המרחק הזוויתי בין שני הרכיבים מוערך ב-0.8 יחידות אסטרונומיות.
מחקרים עדכניים יותר המבוססים על ניטור אסטרומטרי ארוך טווח מצביעים על כך שזמן ההקפה של בני הזוג זה סביב זה עשוי להיות ארוך יותר ממה שחשבו בעבר (הערכות קודמות עמדו על כ-8 שנים, בעוד נתונים חדשים מרמזים על תקופה של 10–20 שנים).
המערכת נחשבת לפעילה מבחינה מגנטית.
ננסים אדומים מסוג M9.5 נוטים להציג התפרצויות (flares) חזקות שיכולות להעלות את בהירותם פי אלפים לזמנים קצרים.
הניתוח הדינמי של מסלול כוכב שולץ, כפי שפורסם על ידי ממאג'ק וצוותו בשנת 2015, העלה כי המערכת חלפה בפריהליון (הנקודה הקרובה ביותר לשמש) לפני כ-70,000 שנה (עם טווח שגיאה ±15,000).
המרחק המינימלי מוערך בכ-52,000 יחידות אסטרונומיות (כ-0.25 פארסק או 0.8 שנת אור).
לשם השוואה, הכוכב הקרוב ביותר לשמש כיום, פרוקסימה קנטאורי, נמצא במרחק של כ-4.2 שנות אור, מרחק הגדול פי חמישה ממרחק המעבר של כוכב שולץ.
מדידות עדכניות יותר המבוססות על נתוני לוויין גאיה (Gaia DR3) וחישובי N-body מדויקים הציעו תיקון קל לנתונים אלו: מרחק המעבר החציוני חושב מחדש כ-0.33 פארסק (כ-68,000 יחידות אסטרונומיות), והזמן נקבע לטווח של 78,600 עד 81,100 שנה לפני זמננו (עם ערך סביר ביותר של 79,900 שנה).
ההסתברות שהכוכב חדר לענן אורט החיצוני מוערכת ב-98%, אך ההסתברות שהוא חדר לענן אורט הפנימי והדינמי יותר (במרחק של פחות מ-20,000 יחידות אסטרונומיות) נמוכה מאוד ועומדת על כ-0.01% בלבד.
השפעה על גרמי שמיים במערכת השמש
חלופתו של כוכב שולץ דרך ענן אורט עוררה עניין רב בנוגע ליכולתו להסיט שביטים ממסלולם ולגרום ל"מטר שביטים" לכיוון מערכת השמש הפנימית.
הפרעות בענן אורט וגופים היפרבוליים
למרות קרבתו הגדולה, המדענים סבורים כי המעבר היה "חלש מבחינה דינמית" בשל מסתו הנמוכה של הכוכב ומהירותו הגבוהה יחסית (כ-82 ק"מ לשנייה ביחס לשמש).
נראה כי השפעתו על שטף השביטים ארוכי-התקופה המגיעים לכדור הארץ הייתה זניחה.
עם זאת, מחקרים מאוחרים יותר מצאו אניזוטרופיה משמעותית בהתפלגות המדיאנטים (radiants) של גרמי שמיים היפרבוליים (שאינם קשורים כבידתית לשמש).
נמצא ריכוז חריג של גופים כאלו המגיעים מכיוון קבוצת הכוכבים תאומים, מיקום התואם את כיוון התנועה של כוכב שולץ בעת חליפתו הקרובה.
מקרה המטאור FH1 ומטאורואידים היפרבוליים
בשנת 2022 תועד מעל פינלנד מטאור מהיר מאוד שכונה FH1. ניתוח מסלולו הראה כי מדובר בגוף היפרבולי שככל הנראה מקורו בענן אורט, אך הוא עבר האצה כבידתית.
אינטגרציה לאחור של מסלולו מצביעה על אפשרות של הפרעה כבידתית שנגרמה כתוצאה מהמעבר של כוכב שולץ בענן אורט החיצוני.
המתקף (impulse) שנוצר מהמעבר יכול היה לשנות את הפרמטרים המסלוליים של גופים רחוקים ולגרום להם לנוע במסלול אקסצנטרי מאוד לכיוון כדור הארץ.
בעת המעבר הקרוב ביותר, כוכב שולץ היה בעל בהירות נראית של כ-10.3 מגניטודה.
בבהירות זו, הוא היה חלש מדי לצפייה בעין בלתי מזוינת (גבול הראייה האנושי הוא כ-6 מגניטודה).
עם זאת, בשל הפעילות המגנטית של הננס האדום, ייתכן שהתפרצויות כוכביות גרמו לו להפוך לבהיר פי מאות או אלפים למשך דקות או שעות.
במקרים כאלו, הכוכב יכול היה להגיע לבהירות שתאפשר לאבותינו הקדמונים (בני האדם המודרניים הראשונים שחיו באותה תקופה) לראות אותו ככוכב עמום בשמי הלילה.
מחקרים תאורטיים בוחנים את האפשרות שכוכב שולץ תרם לאנומליות שנמדדו בספקטרום של קרינה קוסמית גלקטית.
קיימת תופעה המכונה "הבליטה בטרה-אלקטרון-וולט" (TeV bump), שבה נצפתה עלייה בשטף החלקיקים באנרגיות שבין 0.3 ל-30 TeV.
אחת ההשערות היא שגל הלם קדמי (bow shock) הנוצר מכוכבים נעים, כמו כוכב שולץ, האיץ מחדש חלקיקי קרינה קוסמית קיימים.
כוכב שולץ, הנמצא במרחק של 6.8 פארסק מהשמש ומחובר לקווי השדה המגנטי המקומי, סומן כאחד המועמדים היכולים להסביר את התכונות הללו בשל קרבתו ומהירותו.
כיום, כוכב שולץ ממוקם בקואורדינטות ICRS הבאות:
המהירות הרדיאלית שלו היא 83.1 ק"מ לשנייה (התרחקות מהשמש).
למרות קרבתו, תנועתו העצמית היא -52.7 מילי-שניית קשת בשנה בעלייה ישרה ו- -95.8 מילי-שניית קשת בשנה בנטייה.
כוכב שולץ אינו הכוכב היחיד שחלף או יחלוף קרוב למערכת השמש.
הכוכב Gliese 710 צפוי לחלוף במרחק של כ-0.34 פארסק בעוד כ-1.4 מיליון שנה.
נתונים חדשים מלוויין גאיה זיהו כוכבים נוספים שחלפו קרוב בעבר, כמו UCAC4 237-008148 שחלף במרחק של כ-0.26 פארסק לפני כ-1.1 מיליון שנה, וכוכב HD 7977 שייתכן וחלף במרחק של כ-0.15 פארסק לפני כ-2.7 מיליון שנה (אם כי נתוניו פחות ודאיים בשל שגיאה אסטרומטרית גבוהה).
כולכיתיים (שם מדעי: Culicidae) או יתושיים היא משפחה של יתושים מוצצי דם בעלי תפוצה גלובלית.
חרקים אלה נחשבים למזיקים לאדם ברובם עקב העברת מחלות שהנקבות גורמות תוך מציצת דם אנושי, אף שהם גם מאביקי צמחים שונים.
היתושים הם מעופפים בעלי זוג כנפיים וגפי פה ארוכים, העוזרים להם למצוץ דם.
את חייהם הם מתחילים במקווי מים מתוקים צפים והם מתגלמים בהמשך ומצמיחים כנפיים.
חרקים אלה ידועים החל מהקרטיקון שלפני 99 או 95 מיליון שנה מזמננו, מהם ידועים הסוגים Priscoculex ו-Burmaculex, בהתאמה והם הכילו מבנה גפי פה דומה ליתושים המודרניים, מה שמרמז על תזונה דומה.
הכולכיתיים נפוצים כמעט בכל מקווה מים קיים בעולם ובכל מקום בו נמצא אדם, מהאזורים הארקטיים ועד האזורים הטרופיים, במים מתוקים, מליחים ומלוחים, בטווח שיעור חומציות רחב ובטמפרטורות שונות, במים בהם העומס האורגני גבוה וריכוז החמצן המומס נמוך.
הכולכיתיים גם עוברים מחסומים מדבריים על ידי אכלוס של שלוליות עונתיות ונאות מדבר.
בישראל נפוצים שישה סוגים של משפחת הכולכיתיים, ושלושה מהם עוקצים יונקים: כולכית, אנופלס ואדס.
כולכית מצויה טרדנית וכולכית חד פסית הם הכולכיתיים הנפוצים ביותר בישראל, שניהם חודרים לבתי מגורים ועוקצים את האדם.
שני יתושים אלה הם המעבירים העיקריים של נגיף קדחת מערב הנילוס, מחלה קלה יחסית, אך היא עלולה לגרום לאנצפליטיס.
נגיף זה נחשב כנגיף של עופות, המועבר בתוך אוכלוסייתם על ידי יתושים ואקטופרזיטים אחרים הניזונים מדמם.
הכולכית חד פסית הניזון בעיקר מדם עופות, עוקץ לאחר מכן את האדם ומעביר לו את הנגיף.
התפשטותו של הנגיף בתוך אוכלוסיית האדם נגרמת בדרך כלל על ידי הכולכית מצויה טרדנית הניזונה מדם אדם.
לבני משפחת הכולכיתיים שלל אויבים בטבע הכוללים עופות, שפיריות ועטלפי חרקים העטים עליהם מן האוויר בעוד עכבישים צדים אותם בקוריהם.
בעת מנוחה היתושים ניצודים גם בידי דו-חיים, כמה לטאות, דגים וחרקי מים שונים האורבים מהמים.
באזורים מסוימים הוא נלכד גם על ידי צמחים טורפים.
הכולכיתיים מהווים מזיקים קשים לאדם בעקיצותיהם וידועים כמפיצי מחלות קשות כמו מלריה, קדחת צהובה, קדחת מערב הנילוס, פילריה ודלקת קרום המוח.
מספר חוקרים אף מגדירים את היתושים בתור "החיה הקטלנית ביותר בעולם" (אף שהם אינם מסוכנים בפועל אלא בעודם וקטורים של טפילים אחרים).
מטרת המלחמה ביתושים היא למנוע עקיצות בני אדם על ידם.
את מכלול הפעולות אותן נוקטים לשם השגת מטרה זו ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות:
פעולות להגנה בפני עקיצות יתושים: פעולות אלה כוללות רישות בתי מגורים, שימוש בכילות, כיסוי חלקי גוף החשופים לעקיצות ושימוש בתכשירים הגורמים לדחיית יתושים.
בנקיטת פעולות הגנה קיימת השלמה עם מציאותם של היתושים ופעולות כאלה מהוות למעשה לחימה פאסיבית.
פעולות להדברת יתושים: מטרתן של פעולות כאלה היא להקטין במידת האפשר את אוכלוסיית היתושים ועל ידי כך להוריד את שיעור עקיצת בני אדם על ידי יתושים עד למינימום.
פעולות להדברת יתושים בעלי כנף.
פעולות להדברת יתושים בדרגות התפתחותם במים.
כולכית (שם מדעי: Culex) הוא סוג במשפחת הכולכיתיים.
סוג זה כולל את שני מיני הכולכיתיים הנפוצים ביותר בישראל.
נקבת היתוש מטילה על פני מים עומדים, בעיקר במקומות רדודים ועשירים בצמחיית גדות, גוש ביצים דמוי רפסודה שחורה, המונה כ-200 ביצים.
גוש זה, שגודלו 7–8 מ"מ, צף על פני המים הודות לשלפוחיות אוויר הקבועות משני צדדיו.
נקבת כולכית חד פסית מעדיפה להטיל ביצים במים נקיים, כמי מעיינות ובריכות דגים, לשם הטלת ביציה.
הכולכית המצויה הטרדנית חיה בסביבת מים עומדים ומרופשים ומבכרת לדגור באפלה, במים מזוהמים המלאים רקב.
לפיכך, מטילה נקבת הכולכית המצויה הטרדנית ביצים במים עשירים בחומר אורגני, בעיקר במי שופכין.
הביצים בוקעות תוך 2–3 ימים בטמפרטורה בין 24–28 מעלות צלזיוס.
הזחלים המתפתחים במים, זקוקים לאוויר אטמוספירי, אותו הם קולטים דרך פתחי נשימה הנמצאים בקצה הטרכיאה - צינור נשימה מוארך, שבקצה בטנם ואותו הם מבליטים אל מחוץ לפני המים.
הם ניזונים מן הרקבובית שבמים, אותה הם גורפים אל פיהם בעזרת מברשות נוציות שסביב פיהם.
הזחלים עוברים 4 דרגות התפתחות עד הגיעם לדרגת הגולם.
משך התפתחות הזחל בתנאים אופטימליים הוא 6–8 ימים.
הגולם פעיל, אך אינו אוכל.
הוא צולל מטה כשמנוחת המים מופרעת לפתע וחי במים 1–3 ימים נוספים עד שעובר לדרגת יתוש מכונף.
היתוש הבוגר חי מחוץ למים.
הזכר ניזון ממוהל צמחים כמו צוף פרחים והנקבה תרה אחר ארוחת דם הדרושה להתפתחות הביצים בגופה.
לצורך זה, יש לה חדק ובו איברי קידוח היוצרים צינור יניקה.
בשעת העקיצה מזריקה הנקבה לתוך דמו של הנעקץ נוזל המונע את קרישת דמו ומקל על יניקתו.
הנקבה היא אוטוגנית ומסוגלת להטיל ביצים פוריות, גם מבלי להזדקק לארוחת דם, אך, אז מספר הביצים ברפסודה קטן יותר.
ארוחת הדם דרושה רק כדי לספק חומרי מזון להבשלת הביצים, אבל משום שזחלי הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלים לנצל את מזונם בצורה יעילה יותר יחסית למינים אחרים, הם פוטרים את הנקבה הבוגרת מן הצורך לאכול ארוחת דם לפני הטלת ביציה.
הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלת בתנאים אופטימליים להטיל כ-6 רפסודות ביצים בחודש ולהאריך ימים 3–4 חודשים לערך.
תצפיות הראו שטווח מעופה יכול להגיע ל-22 ק"מ.
כולכית מצויה (שם מדעי: Culex pipiens), או יתוש בית, הוא יתוש, מין בסוג כולכית.
הכולכית המצויה היא היתוש הנפוץ ביותר, והיא נפוצה בכל היבשות למעט אנטארקטיקה.
יתוש זה ניזון מחולייתנים בעלי דם חם, ובמיוחד מעופות, ויכול להיות וקטור למחלות שונות.
הכולכית המצויה היא יתוש בינוני בממדיו ואורך הכנף שלה 3.5-4 מ"מ.
הכולכית היא חרק בעל גלגול מלא הכולל ארבע דרגות: ביצה, זחל, גולם ובוגר.
שלושת השלבים הראשונים הם מימיים ונמשכים 5-14 ימים, תלוי במין ובטמפרטורת הסביבה.
הנקבה מטילה ביצים בצורת רפסודות עד 300 ביצים בכל הטלה, הביצים צפות על פני המים.
בתי גידול מתאימים להנחת ביצים הם גופים קטנים של מים עומדים: שלוליות, בריכות, תעלות וכו'.
הביצה בוקעת תוך מספר ימים במזג אוויר חם.
זחלי הכולכית מותאמים לחיים במים.
ראש הזחל מפותח היטב, בצדי הפה קבועות מברשות גדולות בעזרתן הוא גורף יצורים ומסנן את חלקיקי המזון.
שלושת פרקי החזה מאוחים לחטיבה אחת.
הבטן מוארכת ובקצה פתחי נשימה, בעזרתם הזחלים נושמים אוויר אטמוספירי.
פתחי הנשימה של יתושי הכולכית נמצאים בקצה של צינור ארוך (סיפון), כך שבעת הנשימה הם תלויים במלוכסן מתחת לפני המים.
לגולם שתי חטיבות גוף ראש-חזה ובטן, מהחטיבה הראשונה יוצאות שתי חצוצרות נשימה באמצעותן נושם הגולם אוויר חופשי.
הגולם חופשי ומסוגל לנוע ונמלט בשעת סכנה כמו הזחל כלפי מטה, אולם אינו ניזון.
התפתחות הגולם נמשכת בעונת הקיץ 1-3 ימים.
שלב המעבר מהגולם לבוגר מכונה שלב הגיחה, והוא מהווה את המעבר מחיים במים לחיים "על היבשה".
בשלב זה היתושים פגיעים מאוד - עליהם להתרחק מהמים, למצוא מקום מנוחה קרוב (בדרך כלל צמחים הנמצאים בקרבת המים), ולחכות במצב מנוחה עד לפרישת הכנפיים ולהתקשותן המלאה.
הכולכית מעבירה מחלות כמו קדחת הנילוס המערבי, וקדחת וירוס הזיקה.
כולכית מצויה טרדנית (שם מדעי: Culex pipiens molestus) היא תת-מין במין כולכית מצויה, והוא אחד היתושים הנפוצים בישראל.
כל המין נחשב למעביר מחלות משמעותי.
אורך הכולכית כ-15 מילימטר, התפתחותה היא בגלגול מלא, ומזונה הוא צוף צמחים ודם בעלי חוליות (נקבות).
תת-מין זה ייחודי בכך שסביבת המחיה שלו באזורים ממוזגים היא תת-קרקעית: מערכות רכבת תחתית, מרתפים מוצפים, בורות שופכין ועוד.
הוא אופיין לראשונה במצרים ב-1775.
באנגלית ובמספר שפות אחרות הכולכית מכונה "יתוש הרכבת התחתית הלונדונית".
בזמן הבליץ על לונדון במלחמת העולם השנייה, הציבור, שנהג לישון בתחנות הרכבת התחתית בחפשו מקלט מפני ההפצצות, סבל מעקיצותיה.
כוכבית (*) הוא סימן כתב השואב את שמו מצורתו ככוכב קטן.
ראשית השימוש בכוכבית מתוארך לימי הביניים, לצורך סימון תאריכי לידה בעת שרטוט עצי המשפחה של משפחות האצולה הפיאודלית.
הצורה המקורית הייתה של כוכב בן שש זרועות, כל זרוע כזיז הבולט מן המרכז.
הסימן הופיע בצורתו זו ברוב מכונות הכתיבה והמדפסות, ואולם מכונות אחדות התקשו לתאר את כל שש הזרועות בנפרד וכך גרמו לכוכבית להיראות ככתם דיו קטן וחסר משמעות.
לכן, מערכות רבות משתמשות בכוכבית בת חמש זרועות, אשר כונתה "הכוכב הערבי" ולה תו יוניקוד משלה (٭).
בטקסט כתוב, הכוכבית מסמלת הערת שוליים או כל הערה חשובה אחרת שלא נמצא לה מקום בטקסט הראשי.
כך, לדוגמה, פרסומאים רבים מפרסמים מודעות שבהן מופיעה כוכבית קטנה לצד משפט מסוים, על מנת לסמן לקורא כי ישנן הערות-אגב או מגבלות כלשהן המצוינות בתחתית העמוד.
כאשר יש יותר מהערה אחת בעמוד, מקובל להשתמש במספר עולה של כוכביות לסימון ההערות השונות.
כלומר, ההערה הראשונה תסומן ב־*, השנייה ב־**, וכן הלאה.
בטקסט אלקטרוני ללא עיצוב, למשל בהודעות דואר אלקטרוני, הכוכבית משמשת להדגשת טקסט מסוים:
כמו כן, משמשת הכוכבית כתחליף לתבליט (bullet) כאשר הטקסט מכיל רשימות (ללא מספור).
הכוכבית משמשת לצנזור מילים גסות.
בעידן האינטרנט של היום, נהוג להשתמש בכוכבית בפורומים, צ'אטים, קבוצות דיון ותוכנות מסרים מיידיים, על מנת לציין כי חלה טעות כתיב בהודעתו הקודמת של הכותב.
בבלשנות היסטורית, כוכבית בסמוך למלה מסוימת מציינת שהמלה היא של צורת מילה קדומה יותר, שאיננה מתועדת.
לדוגמה: "המילה בֶּרֶך מקורה בפרוטו־שמית: *birk-."
בבלשנות תאורטית, ובמיוחד בתחביר, כוכבית בסמוך למילה או פסקה מציינת שקיימת בה טעות דקדוקית.
לדוגמה: "בהטיית צירוף סמיכות בעברית, מטים רק את הנסמך ולא את הסומך, ולכן הצורה הנקבית של עורך־דין היא עורכת־דין ולא *עורכת־דינית."
הכוכבית משמשת לעיתים כתחליף לסימן הכפל במתמטיקה, שכן במחשבים, מחשבונים, מערכות הפעלה, תוכנות ומקלדות של היום, אין מקש כפל זמין על מקלדת פשוטה (מלבד האות הדומה ל־X בלועזית).
ניתן כיום להשתמש בתו יוניקוד (×), אך אין הוא בהישג ידו של המשתמש הממוצע.
לכוכבית מספר שימושים נוספים במתמטיקה.
הכוכבית מציינת קונבולוציה בין שתי פונקציות, בגאומטריה דיפרנציאלית, באנליזה פונקציונלית, ובאלגברה ליניארית לציון מרחב דואלי של מרחב וקטורי שיסומן ב- ולעיתים, בעיקר בהקשרים פיזיקליים, הסימון מסמן את הצמוד המרוכב של המספר המרוכב .
בלוגיקה מתמטית ומדעי המחשב, משמשת כוכבית לכתיב מתמטי של כוכב קלין.
במערכות הפעלה רבות משמשת הכוכבית כתַּו-כֹּל (wildcard), דהיינו מחליפה מחרוזת כלשהי בשמו של קובץ או מחיצה.
למשל ב-Unix, הפקודה תציג את כל הקבצים שמתחילים ב-a ומסתיימים ב-b.
בשפות מחשב שונות, כגון פסקל, משתמשים בכוכבית לציון הערה פנימית של התוכניתן.
במדיה-ויקי יש לכוכבית שימוש מיוחד – היא משמשת ליצירת תבליטים (פתיח למשפט או סעיף הנראה כצורה גרפית).
בשפות C ו- ++C משמשת הכוכבית לציון מצביע לכתובת בזיכרון.
בשפות אחרות, כגון Visual Basic, הכוכבית משמשת לייצוג רצף תווים כלשהו.
בשאילתות בשפת SQL שמור לכוכבית שימוש אחר: כתיב מקוצר לשליפת הערכים מכל העמודות הקיימות בטבלה.
כולין (Choline) הוא תרכובת אורגנית קטנה המשמשת חומר מוצא למספר תרכובות בתאיהם של יצורים חיים.
כולין מורכב מיון חיובי של אמוניום (+NH4), אליו קשור הכוהל אתנול.
לעיתים קרובות יוצר היון החיובי מלח עם יון שלילי כלשהו, בדרך כלל כלור.
בני אדם צורכים כולין בעיקר בצורת לציטין (הקרוי גם פוספטידיל כולין), פוספוליפיד הקשור לכולין.
לציטין מצוי בכבד בקר, בביצים ובסויה.
כולין כשלעצמו נמצא בחסה, בבוטנים ובגרעיני חמניה.
כולין הוא חומר המוצא של אצטיל כולין, אחד המוליכים העצביים (נוירוטרנסמיטרים) החשובים ביותר במערכת העצבים של בעלי חיים (אצטיל כולין ולציטין הם אסטרים של כולין).
אצטיל כולין מסונתז בתא על ידי הוספת קבוצת אצטיל לכולין באמצעות האנזים אצטיל כולין טרנספראז.
האנזים אצטילכולין אסטראז אחראי לתהליך ההפוך—הידרוליזה של אצטיל כולין לכולין ולחומצה אצטית.
לציטין, אשר מסונתז בתא מכולין, מהווה מרכיב חשוב של ממברנת התא.
תפקיד נוסף של כולין בתא הוא מתן קבוצות מתיל לתרכובות אחרות, זאת באמצעות תרכובת אחרת הנגזרת מכולין - טרימתיל גליצין.
כולין התגלה בשנת 1862 וסונתז במעבדה ארבע שנים מאוחר יותר.
ב-1998, רשויות הבריאות של ארצות הברית סיווגו את הכולין כחומר חיוני לבריאות, שיש לצרוך במזון.
עם זאת, יש הטוענים כי הגוף מסוגל לייצר בעצמו את כל הכולין הדרוש לו.
כתרכובת שאותה יש לצרוך במזון, הכולין נחשב ויטמין, וסומן בעבר כוויטמין B4 (סימון זהה לבסיס החנקני אדנין, שבעבר נחשב אף הוא לוויטמין).
כוכית (שם מדעי: Riparia) סוג של עוף ממשפחת הסנוניתיים שתפוצתו בתחומי העולם הישן - אירופה, אסיה ואפריקה.
כוכית גדות (Riparia riparia), תת-מינים:
diluta), לעיתים מסווג כמין נפרד Riparia diluta.
riparia), תת-המין הנפוץ ביותר בישראל.
כולל היה כינוי להתארגנות הכלכלית, העדתית, החברתית והדתית בארץ ישראל של חבורת יהודים יוצאי עיר או ארץ משותפת בימי היישוב הישן.
היהודים שהתגוררו עדיין באותן ערים או ארצות תרמו את כספי החלוקה להחזקת הכוללים, כדי לממן את ישיבתם של אחיהם בארץ ישראל.
בשל כך התפתחו הארגונים לפי ארצות-מוצא.
יהודי שעלה לארץ היה נרשם בפנקס (כעין מיפקד) של גבאי קהילתו בארץ, כדי שיהיה זכאי לסיוע מהארגון הקהילתי.
ההכללה בפנקס היא כנראה מקור השם "כולל".
הכוללים פעלו בעיקר בירושלים, ובמאה ה-19 פעלו עשרות; לדוגמה כולל חב"ד, כולל אונגרין, כולל רייסין, כולל הולנד ודויטשלנד (הו"ד), כולל חיבת ירושלים, כולל ורשה ואחרים.
במחצית המאה ה-19 איחד ר' יוסף ריבלין כמעט את כל כוללות האשכנזים תחת הוועד הכללי כנסת ישראל, אם כי לאחר זמן היו שוב כאלה שנפרדו לכולל משלהם.
הכוללות הקימו "חצרות" לבני הקהילה, ובהן דירות מגורים, בית-מדרש, חנויות או בתי-מלאכה.
עולה מחו"ל שנמנה עם כולל מסוים יכול היה לפנות להנהלת הכולל בבקשה להתגורר בחצר הכולל "שלו".
שכונת בתי מחסה למשל הוקמה על ידי כולל הו"ד; שכונת בתי אונגרין הוקמה על ידי כולל שומרי החומות שמקורה מהונגריה; כולל רייסין הקים את חצר רייסין בנחלאות, וכיוצא בזאת כוללים אחרים.
במלחמת העולם הראשונה התרסקה יהדות מזרח אירופה שהייתה מקור כלכלי חשוב לתרומות לכוללים, ופעילותם נפגעה.
רוב הכוללים שהיו פעילים עד 1914, אינם פעילים עוד.
והשם 'כולל' משמש היום בעיקר לכולל אברכים.
כוכבים ופסים הוא עיתון הכותב על הכוחות המזוינים של ארצות הברית אבל אינו פרסום רשמי של הממשל.
העיתון, המופיע ברציפות מאז 1942, מפרסם חמש פעמים בשבוע גיליון יומי מודפס, המופץ בקרב חיילי ארצות הברית המוצבים מחוץ לגבולותיה.
כיום נערך העיתון בארבע מהדורות שונות – באירופה, במזרח התיכון, ביפן ובקוריאה, והוא זמין גם בגרסה אלקטרונית באתר האינטרנט של העיתון.
העיתון נוסד בשמו הנוכחי ב-9 בנובמבר 1861, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
מייסדיו היו חיילים מצבא הצפון, שחנו בעיירה בלומפילד (Bloomfield) שבמדינת מיזורי וניצלו את מערכת העיתון המקומי השוממת כדי לייסד עיתון אודות פעולותיהם.
הם פרסמו ארבעה גליונות בלבד.
כיום שוכנות בבלומפילד אגודת מוזיאון הכוכבים והפסים והספרייה שלה.
במלחמת העולם הראשונה (ב-1918) שב והופיע העיתון.
בשיאו הוא הופיע במהדורה שבועית בת שמונה עמודים והופץ ל-526 אלף קוראים.
בין שתי מלחמות העולם שוב לא הופיע העיתון.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הודפס בעשרות מהדורות (עד 25 בבת אחת, 32 בסך הכל) בזירות הלחימה השונות, שחלקן הופקו קרוב מאוד לקווי החזית על מנת להביא חדשות מעודכנות אל החיילים.
במהלך המלחמה הפיק העיתון גם סדרה של 53 ספרי כיס בשם G.I.
מאז מלחמת העולם השנייה מופיע העיתון באופן רצוף ואנשיו סיקרו את הפעולות הצבאיות של ארצות הברית בקוריאה, בווייטנאם, במפרץ הפרסי ובבלקן.
רבים מהמשרתים בעיתון והתורמים לו, שחלקם היו חיילים צעירים, הפכו בהמשך לאישים ידועים בתחום העיתונאות, האיור, הכתיבה הספרותית והפקות הקולנוע.
בהם היו המאייר ביל מולדין, הקריקטוריסט והמוזיקאי של סילברסטיין והרולד רוס, מייסד המגזין "ניו יורקר".
אתר האינטרנט של העיתון נוסד ב-1999. גרסת הדפוס של העיתון מוצעת במהדורה דיגיטלית מאז 2004.
המהדורה המזרח-תיכונית של העיתון החלה להתפרסם ב-2003, בראשית מלחמת עיראק.
כיום העיתון הוא מקור החדשות הצבאיות המודפס היחיד המופץ בבסיסים הצבאיים של ארצות הברית באירופה, המזרח התיכון ודרום-מזרח אסיה.
בעיתון היומי יש 48-40 עמודים והוא מודפס בפורמט טבלואיד.
בנוסף למהדורות היומיות הוא מפרסם מוספים שבועיים וחודשיים.
העיתון מדווח על חדשות הכוחות המזוינים ומכיל גם תכנים מסורתיים של עיתונות וחדשות מקומיות.
העיתון המודפס נקרא תמורת תשלום (למעט במזרח התיכון) על ידי כ-350 אלף קוראים ובהם מנויים בתשע מדינות שונות.
בכל יום גולשים לאתריו השונים בממוצע כ-420 אלף איש.
עובדי העיתון הם אנשי צבא ואזרחים.
מטהו שוכן בוושינגטון הבירה, אך הוא נכתב במספר אתרים, בהתחשב בפריסתם המשתנה של אנשי הכוחות המזוינים האמריקניים במדינות העולם.
הוא מופץ אלקטרונית להדפסה במדינות שונות בעולם.
העיתון פועל במסגרת ה-Defense Media Activity של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, והוא כלי התקשורת היחיד במסגרת זו שיש לו מערכת עצמאית (האחרים – כמו ערוץ הפנטגון ושירות הרדיו והטלוויזיה של הכוחות המזוינים - משמשים כדוברים של משרד ההגנה והצבא).
פעולתו מוגנת במסגרת התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, הגנה הנתונה למעקב של נציב מיוחד, המדווח באופן סדיר לקונגרס.
העיתון פועל במסגרת קרן בלתי-מוקצבת (non-appropriated fund) של משרד ההגנה, הזוכה לסיבסוד חלקי בלבד ממנו.
חלק ניכר מעלויות הפעולה שלו מכוסה על ידי מכירת מנויים ושטחי פרסום.
העיתון עוסק בדיגיטציה של הארכיונים ההיסטוריים שלו.
מיקרופילמים של גליונות העיתון משנת 1943 ועד 1999 מועלים בהדרגה לאתר אינטרנט ייעודי של העיתון (Stars and Stripes Digital Archives).
כֻּלָּהּ שֶׁלִּי הוא שיר פוליטי של זאב ז'בוטינסקי, העוסק במאבקם של בית"ר והציונות הרוויזיוניסטית אל מול תנועת העבודה.
השיר חובר בהדרגה, במספר גרסאות, עד לגרסה האחרונה, המקובלת, בשנים תרצ"ז-תרצ"ח, 1938-1937. את השיר הלחין לראשונה אברהם (אברשה) לט ממעוז ריגה של תנועת בית"ר, והוא אחד משירי בית"ר המפורסמים והמושרים ביותר.
הוא נכתב בהקשר של התשובה הציבורית הנדרשת כלקח מאירועי שנות השלושים, כאשר באותה תקופה התגברו רדיפות היהודים בגרמניה הנאצית, והתחוללו מאורעות תרצ"ו בארץ ישראל.
אוהדיו של ז'בוטינסקי, שלא הורשה להיכנס לארץ מאז קיץ 1929, ניהלו פעולות מחאה ואחר כך מאבק מזוין במסגרת ברית הבריונים והאצ"ל כנגד מדיניות הספר הלבן של השלטונות הבריטיים שהגבילה כניסת יהודים לארץ ורכישת קרקעות להתיישבות.
הרוויזיוניסטים נרדפו על ידי שלטונות המנדט הבריטי; הם נעצרו בתכיפות, וחלקם נשלחו לכלא עכו למעצר מנהלי או נעצרו באשמת השתתפות בפעולות חמושות.
במקביל, נוצרה מתיחות ומחלוקת בין המחנה הרוויזיוניסטי לבין תנועת העבודה.
בשנת 1935 פרש ז'בוטינסקי מההסתדרות הציונית העולמית והקים את הצ"ח - ההסתדרות הציונית החדשה, בה תחילה היו חברים כמה עשרות אלפי חברים יותר מבהסתדרות הישנה.