tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוגוסט 2021, הקדים ג'סטין טרודו, ראש ממשלת קנדה, את הבחירות וספג ביקורת מאוטול.
בתחילת מערכת הבחירות רץ אוטול עם הסיסמאות "Secure the future" (להבטיח את העתיד) באנגלית ו-"Agir pour l'avenir" (לפעול למען העתיד בצרפתית.
פסקאות הפתיחה של המסמך בן 160 עמודים כוללות הצהרה כי "הגיע הזמן שהשמרנים יתייחסו ברצינות לאי השוויון".
השמרנים תיארו את מפלגתם כמתמקדת בכלכלה, תעסוקה, ובהתאוששות ממגפת הקורונה בקנדה.
מפלגתו שמרה על כוחה ואוטול הודה בהפסד, אך הודיע בליל הבחירות כי לא יתפטר מתפקידו.
בחודש פברואר 2022 הודח אוטול מתפקידו בהצבעת אי אמון של מפלגתו.
בספטמבר 2022 נבחר במקומו פייר פולייב לראשות המפלגה.
אוטול הודיע כי לא ירוץ בבחירות הבאות לפרלמנט והתפטר מחברותו בבית הנבחרים באוגוסט 2023.
בנושאי מדיניות חוץ, תמך בהסכם קנזו"ק, האיחוד הפוליטי והכלכלי בין קנדה, בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד, בטענה כי ההסכם ייצור יותר מקומות עבודה לקנדים ויסייע להרחיק את קנדה מסין.
הוא תמך בעידוד ייצור מקומי במידה מתונה.
אוטול נחשב לידיד של ישראל, והוא הבטיח לתמוך בהעברת השגרירות הקנדית בישראל מתל אביב לירושלים.
אוטול ניסה להרחיב את קהל הבוחרים ולזכות בתמיכת המרכז הפוליטי.
בשבועות שקדמו לבחירות, הדגיש אוטול כי הוא תומך בזכויות הקשורות להפלות, חזר בו מהבטחת הבחירות שלו להסיר את האיסור על כלי נשק מסוימים, והצהיר כי יגן על זכויותיהם של נשים ולהט"בים.
הוא גם הבטיח ייצוג לעובדים בדירקטוריונים של תאגידים והגנה רבה יותר לעובדי קבלן – עמדות ששום מנהיג שמרני בקנדה לא נקט לפניו.
לאחר כישלונו בבחירות מול טרודו, הודח אוטול מראשות מפלגתו ב-2 בפברואר 2022, ברוב של 73 - 45.
ארינרה היא יצרנית רכב פולנית שבסיסה בוורשה.
החברה הוקמה בשנת 2008 על ידי האחים לוקאש ומרק טומקייביץ'.
בשנת 2011 היא הכריזה כי פיתחה מכונית ראשונה.
אב הטיפוס השני הוצג ב-2012. הוא נקרא בתחילה Venocara, ומאוחר יותר שונה שמו ל-Hussarya.
ארינרה פיתחה גרסת מרוץ של המכונית למפרטי מרוץ GT3, Hussarya GT .
הוא הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית Autosport בברמינגהם, בריטניה, בינואר 2016. ביוני של אותה שנה, ה-Hussarya GT, שהייתה במחלקת מכוניות העל, הפכה למכונית הפולנית הראשונה שלקחה חלק בפסטיבל גודווד למהירות .
Arrinera Hussarya GT היא מכונית מרוץ תואמת לכללי FIA GT3. היא מופעלת על ידי מנוע LS7 V8 של ג'נרל מוטורס , כמו שברולט קורבט, עם תיבת מרוץ רציפה עם שישה הילוכים המופעלת על ידי מעבירי ההנעה.
הוא כולל שלדת חלל מודולרית מפלדה, מתלה מוט דחיפה, 380 מ"מ דיסקי בלם, ABS ובקרת משיכה.
מכונית המירוץ נבחנה בשנת 2016 על ידי אנתוני ריד בסנטרטון ודונגטון פארק .
ארינרה נכנסה ל-Hussarya GT בסבב DMV GT & Touring Car Cup בהוקנהיים באפריל 2017. במרוצים הראשון של סוף השבוע המכונית סיימה במקום ה-22 מתוך 24 רצים, כשהזמן המהיר ביותר היה איטי ב-20 שניות מהמנצח.
במירוץ השני המכונית פרשה עם תקלה באלטרנטור.
בספטמבר 2017 הוכנסה המכונית לסבב דונינגטון באליפות בריטקר , בה נהג ג'וני מקגרגור.
במהלך המוקדמות התפוצץ מנוע המכונית והוא הוצא מהאירוע.
ארין אלייר מוריארטי היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כאנני ג'נוארי/סטארלייט בסדרה "הבנים" של פריים וידאו, וכן שיחקה ב"ג'סיקה ג'ונס" של נטפליקס וב"בלש אמיתי" של HBO.
מוריארטי נולדה וגדלה בניו יורק.
היא החלה לשחק בגיל 11, וכיכבה כאנני בהפקת תיאטרון קהילתית של "אנני" משנת 2005. עם סיום לימודיה בתיכון, היא דחתה את לימודיה בקולג' כדי להמשיך לשחק.
מוריארטי לוהקה לתפקידיה המקצועיים הראשונים כנערה, ושיחקה בסדרת הטלוויזיה "חיים אחד לחיות" ו"חוק וסדר: מדור מיוחד".
תפקידיה הראשונים היו כבתו של וינס ווהן בסרט הקומדיה "שומרים על השכונה" משנת 2012. קלי, אהבתה של דמותו של ניק רובינסון, בקומדיית האינדי "מלכי הקיץ" מ-2013; ונטלי, בתה של הדמות הראשית, בסדרת הדרמה קצרת הימים של ABC "האלמנה האדומה".
לאחר מכן היא לוהקה לתפקיד משנה בסרט המדע הבדיוני "אחרי האופל", שהוקרן בבכורה ב-2013, והיה לה תפקיד חוזר בעונה הראשונה של "בלש אמיתי" בתור אודרי הארט, הילדה הבעייתית של דמותו של וודי הרלסון.
בספטמבר, ארין מוריארטי נבחרה לאחת השחקניות הטובות ביותר מתחת לגיל עשרים על ידי IndieWire.
שנה היא לוהקה ל"אוויג'ה", אך הסצנות שלה הוסרו מהסרט האחרון, בעקבות צילומים חוזרים.
בפברואר 2015 הוכרז כי היא הצטרפה לצוות השחקנים הראשי של "ג'סיקה ג'ונס" של נטפליקס.
בעונה הראשונה של הסדרה, שיצאה לאקרנים בנובמבר 2015, גילמה מוריארטי את הופ, סטודנטית בקולג' שחייה נהרסים על ידי קילגרייב, הנבל הראשי.
היא הופיעה ב"אבא בדם", סרט משנת 2016 בכיכובו של מל גיבסון.
באותה שנה הכיכבה גם בסרט האימה "מבפנים".
למוריארטי היה גם תפקיד משנה בסרט עטור השבחים "קפטן פנטסטיק", שבו היא מגלמת את עניין האהבה של דמותו של ג'ורג' מקיי.
על סרט זה, היא הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של צוות שחקנים בסרט קולנוע.
ביוני 2016 לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "עונת הנסים" של LD Entertainment יחד עם דניקה יארוש והלן האנט; הסרט יצא לאקרנים בשנת 2018. כמו כן, בשנת 2018, היא הופיעה בסרטים "המסע יוצא הדופן של פקיר" ו"מסיבת מפלצת.
מאוחר יותר באותה שנה, היא הופיעה ב""דרייבן" שבמרכזו מבצע העוקץ שהפיל את איל הרכב ג'ון דלוריאן; הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל ונציה 2018 וצולם בפוארטו ריקו בשנת 2017 במהלך הוריקן מריה.
בדצמבר 2017, היא לוהקה לתפקיד אנני ינואר/סטארלייט בסדרה "הבנים", של אולפני אמזון המבוססים באופן רופף על עיבוד לגארת' אניס וספר הקומיקס של דריק רוברטסון באותו שם.
הסדרה יצאה ביולי 2019. העונה השנייה של הסדרה עלתה לשידור בספטמבר 2020 עם עונה שלישית שהייתה אמורה לצאת לאקרנים ב-2021, אך נדחתה עד ל-3 ביוני 2022.
+שנהסרטתפקידהערות2012שומרים על השכונה (אנ')צ'לסי מקאליסטר2013מלכי הקיץ (אנ')קליהפילוסופים (אנ')ויויאן2016נמלטת (אנ')לידיה לינקקפטן פנטסטיקקליירWithinהאנה אלכסנדר2017קונג: אי הגולגולתאורחת בבר2018עונת הניסים (אנ')קלי פילרהמסע המופלא של הפקיר (אנ')מארי ריוויארהאוטו של השכן (אנ')קטי קונורסMonster Partyאלקסיס דוסון2019Berserkהסוכנת של אוון (קול)2023Catching Dustג'ינהTrue Hauntingמרשה בקר
+שנהסדרהתפקידהערות2010לחיות את החיים (אנ')ויטני בנט6 פרקים2011חוק וסדר: מדור מיוחדדרופרק: "Flight"2013אלמנה אדומה (אנ')נטלי וולרייבןתפקיד ראשי; 8 פרקים2014בלש אמיתיאודרי הארט3 פרקים2015ג'סיקה ג'ונסהופ שלוטמן7 פרקים2017Pillow Talkאוטוםפרק: "Cancun"2019–הווההבניםאנני ג'נוארי / סטארלייט (אנ')תפקיד ראשי (3 עונות); 24 פרקים2020–2021From Nowהאחות אלןפודקאסט; 6 פרקים2021Dustאיימי לנגןפרק: "Behind the Hatch" (פודקאסט)2025דור ה-Vאנני ג'נוארי / סטארלייט (אנ')2 פרקים
ארינה סרגייבנה סבלנקה (בבלארוסית: Арына Сяргееўна Сабаленка; נולדה ב-5 במאי 1998) היא טניסאית מקצוענית מבלארוס.
מדורגת במקום הראשון בעולם בדירוג ה-WTA.
סבלנקה זכתה בשישה תוארי גראנד סלאם (ארבעה ביחידות ושניים בזוגות נשים).
ביחידות, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2023 ו-2024) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (2024 ו-2025) ובזוגות נשים, באליפות ארצות הברית הפתוחה (2019) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2021) ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה.
זכייה בטורניר גראנד סלאם בזוגות נשים
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה לאחר ניצחון על ויקטוריה אזרנקה מבלארוס ואשלי ברטי מאוסטרליה בשתי מערכות (7–5, 7–5).
באליפות אוסטרליה היא הפסידה בסיבוב הרביעי לסרינה ויליאמס מארצות הברית (10 בטורניר) בשלוש מערכות (6–4, 2–6, 6–4).
באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לאנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה (31 בטורניר) בשלוש מערכות (6–4, 6–2, 6–0).
באליפות וימבלדון היא הפסידה בשלב חצי הגמר לקרולינה פלישקובה מצ'כיה (8 בטורניר) בשלוש מערכות (5–7, 6–4, 6–4).
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה בשלב חצי הגמר לליילה פרננדז מקנדה בשלוש מערכות (7-6(7-3), 4-6, 6-4).
באליפות אוסטרליה היא הפסידה בסיבוב הרביעי לקאיה קאנפי מאסטוניה (28 בטורניר) בשלוש מערכות (7–5, 2–6, 6–7(7–10)).
נוסף לכך, היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס לאחר ניצחון על ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה מצ'כיה בשתי מערכות (6–2, 6–3).
באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לקמילה ג'ורג'י מאיטליה (28 בטורניר) בשלוש מערכות (6–4, 1–6, 0–6).
סבלנקה לא השתתפה באליפות וימבלדון בשנה זו בגלל החלטת ה-AELTC, שאסרה על טניסאים רוסים ובלארוסים לקחת חלק בתחרות עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר היא הפסידה בשלב חצי הגמר לאיגה שוויונטק מפולין (1 בעולם) בשלוש מערכות (6–3, 1–6, 4–6).
זכייה בטורניר גראנד סלאם ליחידות
באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף ינואר, היא זכתה בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את ילנה ריבאקינה מקזחסטן (22 בטורניר) בשלוש מערכות (4–6, 6–3, 6–4).
באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה במשחק הגמר לקוקו גוף מארצות הברית בשלוש מערכות (6–2, 3–6, 2–6).
באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף ינואר, היא זכתה בפעם השנייה ברציפות בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את ז'נג קינוון מהרפובליקה העממית של סין (מדורגת 12) בשתי מערכות (6–3, 6–2).
במהלך הטורניר היא ניצחה את כל יריבותיה 2–0 במערכות.
תואר ראשון באליפות ארצות הברית
באליפות ארצות הברית הפתוחה זכתה בתואר לנשים לאחר ניצחון במשחק הגמר על ג'סיקה פגולה מארצות הברית בשתי מערכות (7–5, 7–5).
באליפות אוסטרליה הפתוחה (2025 ) היא הייתה מדורגת ראשונה והעפילה לגמר, בו הפסידה למדיסון קיז בשלוש מערכות.
באליפות ארצות הברית הפתוחה (2025) היא הגיעה כמדורגת הראשונה בעולם והעפילה לגמר, שם ניצחה 2-0 את יריבתה ושמרה על התואר (שתי זכיות רצופות).
כמה ימים לפני זכייתה באליפות אוסטרליה הפתוחה היא יצאה בהכרזה, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה: "זה באמת נורא כי אף אחד לא תומך במלחמה.
קרקוב היא שחקנית ומפיקה־שותפה בפועל אמריקאית־יהודייה.
נודעת בעיקר בזכות תפקידה בתור טניה גבריאל בסדרה הדרמה "נשות הצבא", ובתור אליזבת תאצ'ר בתפקידה המרכזי בסדרת הדרמה של הולמרק "כשהלב קורא".
ארין אליסה קרקוב נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה יהודית ממוצא אשכנזי.
מאוחר יותר היא עברה להתגורר בוולינגטון, פלורידה, עם אחיה, קייל קרקוב, והוריה, מורגן קרקוב וד"ר אליוט קרקוב.
היא למדה בבית הספר לאמנויות אלכסנדר וו.
דרייפוס ג'וניור בווסט פאלם ביץ', פלורידה.
היא למדה דרמה בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק, והחלה את קריירת המשחק שלה על הבמה עם תפקידים ב"חשיבותה של רצינות", "ג'ורג' הרביעי" ו"מגנוליות מפלדה".
מ־2010 עד 2012, שיחקה בתור טניה גבריאל בסדרת הדרמה של רשת Lifetime האמריקאית "נשות הצבא", בתור חובשת באפגניסטן.
מאוחר יותר, שייחקה בתפקיד אורחת בסדרת דרמת־הפשע הקומית "קאסל" ברשת ABC האמריקאית, בכיכובו של ניית'ן פיליון.
החל משנת 2014, היא מככבת כדמות הראשית בסדרת הדרמה הטלוויזיונית של רשת הולמרק האמריקאית "כשהלב קורא".
בסדרה כיכב לצידה השחקן האוסטרלי דניאל ליסינג.
בסדרה היא מגלמת את המורה מיס אליזבת תאצ'ר, זו העונה ה-11.
קרקוב כיכבה בסרט הטלוויזיה מבית הולמרק משנת 2016 "למצוא את אבא חג המולד".
בסרט היא כיכבה בתור מירנדה צ'סטר, לצד השחקן הקנדי ניאל מאטר, בתור אשה המבקרת בעיירה קטנה בוורמונט במהלך חג המולד, ומחפשת רמזים לזהות אביה.
עם השידור הפך הסרט לבכורה הנצפית ביותר בתולדות הרשת.
הולמרק הכריזה על סרט המשך, במאי 2017. הצילומים לסרט ההמשך, שכותרתו "Engaging Father Christmas", התרחשו בוונקובר שבקנדה ביוני 2017, כאשר גם קרקוב וגם מאטר שבו לגלם את תפקידיהם.
הסרט שודר בהולמרק בנובמבר 2017. קרקוב החלה לצלם את החלק השלישי בסדרת הסרטים, תחת הכותר "Marrying Father Christmas" במרץ 2018. סרט הטלוויזיה של הולמרק שודר בבכורה בארצות הברית, ב־4 בנובמבר 2018, כחלק מהתוכנייה העונתית של הרשת "נסים של חג המולד".
ארין סוזן האוצ'ין היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת אינדיאנה.
האוצ'ין, חברת המפלגה הרפובליקנית, ייצגה את מחוז הבחירה ה-47 בסנאט של אינדיאנה בשנים 2014–2022, טרם היבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית.
האוצ'ין נולדה בסיילם שבאינדיאנה, וגדלה בעיר סקוטסבורג (Scottsburg) השוכנת גם היא באינדיאנה.
את לימודיה הגבוהים השלימה עם תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה ותואר שני בניהול פוליטי מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
את דרכה המקצועית החלה כמנהלת שטח עבור חבר הסנאט של ארצות הברית דן קואטס.
בבחירות 2014 נבחרה לראשונה אל הסנאט של אינדיאנה, כאשר גברה על הסנאטור המכהן ריצ'רד ד.
בבחירות 2016 התמודדה לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס התשיעי של אינדיאנה, אך הפסידה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לטריי הולינגסוורת'.
ב-13 בינואר 2022, יום לאחר שהכריז טריי הולינגסוורת' על פרישתו מהפוליטיקה, הודיעה האוצ'ין על התמודדותה להחלפתו בבחירות 2022. ב-29 בינואר אותה שנה הכריזה כי תתפטר מהסנאט המדינתי ב-4 בפברואר כדי להתמקד במערכת הבחירות לקונגרס האמריקאי.
תחילה זכתה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, ולאחר מכן ביום הבחירות הכלליות ב-8 בנובמבר.
ארינזה כריסטופר אונואקו הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר.
אונואקו שיחק במדי מכבי תל אביב בעונת , והוא אחיו הגדול של שחקן בני הרצליה והפועל תל אביב לשעבר, צ'ינאנו אונואקו.
אונואקו למד בבית הספר התיכון דוואל בלנהאם, מרילנד, לפני שעבר בשנת 2003, לאחר שנת ה, לבית הספר התיכון אפיסקופאל באלכסנדריה, וירג'יניה.
כ בעונת 2004/05 הוא זכה בפרס ה-MVP של בית הספר לאחר שעזר לקבוצתו להגיע למאזן 12–11.
ב-2005 התחייב אונואקו לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת סירקיוז.
בעונת ה שלו הוא נבחר לנבחרת האקדמית של אזור הביג איסט וזכה בציון לשבח ממנהל הספורט באוניברסיטה בשני הסמסטרים.
ב-29 משחקים הוא העמיד ממוצעים של 2.0 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
באוקטובר 2006 עבר אונואקו ניתוח בברך שמאל ולא שיחק בעונת 2006/07. עם זאת שוב הוא נבחר לנבחרת האקדמית של האזור וזכה לציון לשבח של מנהל הספורט בפעם השנייה ברציפות.
בעונת הסופומור שלו דורג אונואקו במקום השני באזור הביג איסט ובמקום התשיעי במדינה כולה באחוזים מהשדה עם 62.8%.
הוא נבחר לנבחרת האקדמית של הביג איסט בפעם השלישית ברציפות וזכה בתואר הכבוד של מנהל הספורט בסמסטר הסתיו.
ב-35 משחקים הוא העמיד ממוצעים של 12.7 נקודות, 8.1 ריבאונדים, 1.0 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק.
בעונת ה שלו נבחר אונואקו שוב למצטיין מנהל הספורט בסמסטר הסתיו.
ב-38 משחקים הוא העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק.
בעונת הסיניור שלו הפך אונואקו לשחקן ה-52 בתולדות סירקיוז שמגיע ל-1,000 נקודות בקריירת המכללות, לאחר שקלע 4 נקודות נגד אוניברסיטת פלורידה ב-10 בדצמבר 2009. בפעם הרביעית ברציפות הוא נבחר למצטיין מנהל הספורט באוניברסיטה בסמסטר הסתיו.
במרץ 2010 הוא נפצע ברגלו וגמר את העונה במהלך משחק רבע גמר טורניר הביג איסט נגד אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ב-32 משחקים (ב-31 מהם פתח בחמישייה), הוא העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-1.1 חסימות ב-22.8 דקות למשחק.
אונואקו סיים את הקריירה שלו ראשון בטבלת אחוזי השדה של סירקיוז עם 64.8% (540 מ-833) ובמקום ה-11 בכל הזמנים עם 148 חסימות.
אונואקו לא נבחר בדראפט ה-NBA 2010, וב-2 במרץ 2011 נרכש על ידי ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-14 בספטמבר 2011 חתם אונואקו בנפטונאס קלייפדה מליגת העל הליטאית בכדורסל, אך בדצמבר 2011 שוחרר ממנה בעקבות פציעה בברך.
ב-2 בנובמבר 2012 נבחר אונואקו על ידי רינו ביגהורנס בסיבוב הרביעי של דראפט ליגת הפיתוח.
שלושה ימים לאחר מכן הוא הועבר לקאנטון צ'ארג'.
ב-4 בפברואר 2013 הוא נבחר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA.
ביולי 2013 הצטרף אונואקו לפיניקס סאנס לליגת הקיץ של ה-NBA, וב-22 באוגוסט 2013 חתם בניו אורלינס פליקנס.
עם זאת, הפליקנס חתכו אותו מסגלם ב-12 בנובמבר, וב-27 בנובמבר הוא נרכש מחדש על ידי הקאנטון צ'ארג'.
ב-13 בפברואר 2014 נבחר אונואקו שוב למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח במקום דוויין דדמון.
ב-22 בפברואר 2014 חתם אונואקו על חוזה ל-10 ימים עם קליבלנד קאבלירס מה-NBA, אך הוא הוקצה בחזרה לצ'ארג' באותו היום.
למחרת הוא נקרא בחזרה לשחק בקאבס.
ב-4 במרץ הוא חתם על חוזה שני ל-10 ימים עם הקאבלירס.
ב-8 במרץ הוא נשלח שוב לצ'ארג', ובאותו יום שיחק בניצחון 118–110 על איידהו סטאמפיד.
הוא נשלח לצ'ארג' גם ב-9 וב-11 במרץ, עד שנחתך מסגל הקבוצה ב-12 במרץ.
למחרת הוא נרכש מחדש על ידי הקאנטון צ'ארג'.
במאי 2014 הצטרף אונואקו לצ'ונגצ'ינג פליינג דרגונס לעונת 2014 של ליגת ה-NBL הסינית.
הוא עזב את הקבוצה בסוף יוני לאחר שהעמיד ממוצעים של 28.6 נקודות ו-14.8 ריבאונדים ב-19 משחקים.
ביולי 2014 שיחק אונואקו במדי אינדיאנה פייסרס בליגת הקיץ של אורלנדו ובמדי ניו אורלינס פליקנס בליגת הקיץ של לאס וגאס.
ב-5 בספטמבר הוא חתם בפייסרס, אך נחתך מסגלם ב-25 באוקטובר.
ב-22 בנובמבר הוא נרכש מחדש על ידי הקאנטון צ'ארג'.
ב-4 בפברואר 2015 הוא נבחר בפעם השלישית למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
ב-7 באפריל 2015 חתם אונואקו במינסוטה טימברוולבס להמשך העונה.
באותו היום הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטימברוולבס ורשם 6 נקודות ו-5 ריבאונדים בהפסד 111–116 לסקרמנטו קינגס של עומרי כספי.
ביולי 2015 שיחק אונואקו במדי אינדיאנה פייסרס בליגת הקיץ של אורלנדו ובמדי ברוקלין נטס בליגת הקיץ של לאס וגאס.
ב-6 באוקטובר 2015 חתם על חוזה לשלושה חודשים במכבי תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוליג.
ב-22 בינואר 2016 שוחרר אונואקו על ידי מכבי, לאחר שסירב להארכת חוזה של חודש אחד שהציעה הקבוצה.
ב-11 משחקי ליגה בעונת הוא העמיד ממוצעים של 7.2 נקודות ו-3.6 ריבאונדים ב-12 דקות למשחק, בעשרה משחקי יורוליג רשם 3.4 נקודות ו-4.2 ריבאונדים בכ-11 דקות, ובשני משחקי יורוקאפ, אליו נשרה מכבי מהיורוליג, קלע 6.3 נקודות ושני ריבאונדים ב-10 דקות למשחק.
ב-6 בפברואר 2016 חתם אונואקו במראלקו בולטס מליגת העל הפיליפינית.
במשחק הבכורה שלו הוא רשם דאבל דאבל של 25 נקודות ו-22 ריבאונדים, והוא זכה בפרס הזר המצטיין של הליגה.
ביולי 2016 הצטרף אונואקו לאורלנדו מג'יק בליגת הקיץ של אורלנדו, וב-8 בספטמבר חתם במג'יק.
ב-6 בינואר 2017 הוא נחתך מהקבוצה לאחר שהופיע בשמונה משחקים.
ב-8 ביוני 2017 חתם אונואקו חתם בחונאן הסינית מה-NBL.
ב-5 בפברואר 2018 חתם אונואקו לשארית העונה בג'ג'יאנג גולדן בולס מליגת ה-CBA הסינית.
במרץ 2018 הוא חוזר למראלקו בולטס הפיליפינית.
ב-2019 הצטרף אונואקו לאל-רפאע מליגת העל הבחריינית לחצי הגמר ולגמר הליגה, וסיים איתה במקום השני אחרי הפסד למוחארק.
ב-2018 שיחק אונואקו במדי בוהימ'ס ארמי בטורניר ה-TBT.
בארבעה משחקים הוא העמיד ממוצעים של 9.5 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-0.5 חסימות למשחק, כשקבוצתו הפסידה ברבע הגמר לגולדן איגלס.
ב-2019 שיחק במדי הקבוצה בטורניר והגיעה איתה לשמינית הגמר.
ב-28 ביולי 2021 הצטרף אונואקו לקבוצת 3's Company מליגת הכדורסל 3x3 האמריקאית BIG3.
אונואקו הוא בנם של כריסטופר ואנסטסיה אונואקו, ויש לו שלושה אחים: איפי, מייקל וצ'ינאנו.
צ'ינאנו גם הוא כדורסלן מקצועי, והוא שיחק בעבר ביוסטון רוקטס מה-NBA ובבני הרצליה והפועל תל אביב מישראל.
ארין גמל היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) וסגנית אלופת עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
סגנית אלופת עולם (סינגפור 2025) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
גמל בת למשפחה של שחיינים מצטיינים.
היא מתאמנת בהדרכתו של אביה, ברוס גמל , מאמנה של קייטי לדקי.
אחיה אנדרו שחיין אולימפי זוכה מדליות כסף וארד באליפויות עולם בשחייה במים פתוחים.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר 2022 היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליות זהב וכסף במשחי שליחות 4x50 מטר חופשי וב-4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתפה בשלבי המוקדמות ומדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:34.70 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:30.87 דקות וקנדה (7:34.47 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:52.23 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.56 דקות ובמקום שישי במשחה ל־400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.82 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:00.49 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.46 דקות.
ארין מולן היא אשת תקשורת.
מגישת טלוויזיה אוסטרלית שהגישה בעבר תוכנית טלוויזיה בפריים-טיים בסקיי ניוז אוסטרליה , מגישת רדיו ב-2Day FM ובעלת טור בעיתון דיילי טלגרף (סידני) .
מולן סיקרה בעבר ברשת Nine את ליגת הרוגבי הלאומית (NRL) של Nine's Wide World of Sports.
משנת 2019 היא הנחתה את השידור המשני בערוץ 9Gem של אליפות אוסטרליה הפתוחה.
מולן הגישה גם תוכנית ספורט בשישי ושבת ב־Nine News Sydney והמארחת של The Sunday Footy Show.
בעבר הנחתה גם ב-"NRL Footy Show" .
מאז טבח שבעה באוקטובר 2023 הביעה מולן דעות פרו-ישראליות, היא גינתה את הטבח ואת היחס הסלחני בעולם כלפיו וכלפי מבצעיו.
מולן נולד בקנברה בירת אוסטרליה, גדלה בג'קרטה בירת אינדונזיה ודוברת אינדונזית שוטפת.
היא למדה בשישה עשר בתי ספר שונים בשל הקריירה בצבא האוסטרלי של אביה, ג'ים מולן.
אביה היה מייג'ור גנרל בצבא האוסטרלי ולימים סנטור של המפלגה הליברלית של אוסטרליה עבור ניו סאות' ויילס.
העבודה הראשונה של מולן בתקשורת הייתה בתחנת טלוויזיה קהילתית בקנברה.
לאחר מכן היא השיגה עבודה ב-WIN Television ככתבת ומגישה ועברה לסידני ב-2010 כדי לעבוד ב-Nine Network.
בשנת 2012 היא הצטרפה ל-NRL Footy Show על בסיס קבוע, והופיעה בעיקר ב-"League of their Own".
בשנת 2014 מולן התמנתה למנחה קבועה של התוכנית לצד פול ווטין, דאריל ברומן, בו ריאן ומייקל סלייטר.
משנת 2018, היא הפכה למארחת הבלעדית של The NRL Footy Show וכן הנחתה את The Sunday Footy Show.
ב-3 באוקטובר 2018 הוכרז כי אחרי עשרים וארבע שנים, התוכנית The NRL Footy Show תחדל מלהתקיים בעקבות אחוזי הרייטינג הנמוכים בתולדותיה.
בדצמבר 2021 מולן התפטרה מ-Nine Network והצטרפה לתוכנית הפריים טיים של ערוץ סקי ניוז אוסטרליה.
בדצמבר 2021 סירבה מולן לרוץ כמועמדת המפלגה הליברלית של אוסטרליה למחלקת עדן-מונארו בבחירות באוסטרליה ב-2022, ואמרה שהשאיפות הפוליטיות העתידיות שלה עם הליברלים יהיו "בהמשך".
מולן תומכת בעקביות במדינת ישראל, ובפרט במהלך מלחמת חרבות ברזל.
היא סופגת בשל כך איומים ונאצות ברשתות החברתיות.
לאחר התפוצצות זימוניות חזבאללה, מולן פתחה את דבריה בחדשות בדברי שבח לישראל, ואמרה כי "זהו לא ניצחון רק לישראל, אלא לכל מי שעומד נגד הטרור.
אני מצדיעה למדינה שנלחמת בכל כוחה על החיים".
ימים ספורים לאחר מכן דיווחה כי קיבלה איומים על חייה בשל דבריה.
ביוני 2025 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רייכמן.
באפריל 2017 הודיעה מולן על אירוסיה לשוטר שון אוגילבי.
בשנת 2018 נולדה לשניים בת.
שלוש שנים לאחר מכן הודיעה מולן על סיום מערכת היחסים שלה עם אוגילבי.
ארינה גבוזדצקי (נולדה ב-1 באוקטובר 2008) היא מתעמלת אומנותית ישראלית ילידת רוסיה.
חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
גבוזדצקי נולדה ברוסיה, שם השתתפה בתחרויות התעמלות אמנותית.
היא עברה מרוסיה לישראל בשנת 2024 בעקבות בני משפחה שהתגוררו בישראל.
בשנת 2025 היא קיבלה אזרחות ישראלית, ולאחר פרישתן של בנות נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית שזכו במדליית כסף באולימפיאדת פריז (2024), נבחרה גבוזדצקי כחלק מסגל הנבחרת החדשה.
בתחרות מסבב גביע העולם שהתקיימה בבאקו שבאזרבייג'ן באפריל היא לקחה חלק בתרגיל 5 סרטים יחד עם יעל אלוני גולדבלט, קריסטינה אילון טרנובסקי, ורברה סלנקוב ואגם גב, ובתרגיל 3 כדורים + 2 חישוקים יחד עם יעל אלוני גולדבלט, קריסטינה אילון טרנובסקי, קסניה חודורקובסקי ואגם גב.
בתחרות מסבב הגביע האירופי שהתקיימה בבורגס שבבולגריה במאי היא לקחה חלק בתרגיל 5 סרטים יחד עם קריסטינה אילון טרנובסקי, ורברה סלנקוב, ליאן סוכרביץ' ואגם גב, ובתרגיל 3 כדורים + 2 חישוקים יחד עם מאיה גמליאל, קריסטינה אילון טרנובסקי, ורברה סלנקוב ואגם גב.
אֲרִיסְטוֹ היה פילוסוף ואיש אשכולות בן יוון העתיקה.
אריסטו חקר וכתב במגוון תחומים רחב.
הוא היה מבכירי הפילוסופים של העת העתיקה ומאבות הפילוסופיה המערבית.
משנתו של אריסטו עסקה במטאפיזיקה, פיזיקה, בלשנות, פילוסופיה של המוסר (אתיקה), פוליטיקה, שירה, מחזאות, פסיכולוגיה, לוגיקה, כלכלה, פילוסופיה של המדע, ביולוגיה ועוד.
צורת השם המקובלת בעברית "אריסטו" באה מהשם שהיה מקובל בימי הביניים בשפה הערבית "أَرِسْطُو", שהוא קיצור לשמו האמיתי Ἀριστοτέλης.
אריסטוטלס נולד ב שבחצי האי כלקידיקי בשנת 384 לפנה"ס.
עיר הולדתו נכבשה על ידי פיליפוס השני בשנת 348 לפנה"ס ונהרסה, אך כאות הוקרה לאריסטו וכחלק משכרו שיקם אותה פיליפוס בהמשך חייו.
אביו, ניקומכוס, היה רופא החצר של מלך מוקדון, אמינטס השלישי, וממנו קיבל, ככל הנראה, את ידיעותיו הראשונות בתחום הביולוגיה.
בגיל עשר התייתם ממנו והושם בחזקת דודו, פרוקסנוס.
בגיל 17 הגיע לאתונה והיה לתלמיד באקדמיה של אפלטון, בה נשאר כתלמיד וכמורה במשך עשרים שנה.
עם מותו של אפלטון, ציפה לרשת את מקומו בניהול האקדמיה, אולם התפקיד ניתן תחת זאת לאחיינו של אפלטון, ספאוסיפוס.
לאחר מכן עזב את אתונה, ועבר לאסיה הקטנה.
בשנת 343 לפנה"ס נשכר על ידי מלך מוקדון, פיליפוס השני, כדי לשמש מורה לבנו, אלכסנדר.
אריסטו היה מורהו של אלכסנדר במשך שלוש שנים, אך המשיך את הקשר עמו גם אחרי שתקופת הלימוד הסתיימה.
בשנת 335 לפנה"ס שב אריסטו לאתונה, וייסד בה מוסד למחקר ולהוראה בליקיאון.
בתקופה זו חיבר את רוב כתביו.
בדומה לאפלטון, חיבר גם הוא דיאלוגים ספרותיים, אבל אלו לא השתמרו.
כתביו שהשתמרו הם חיבורים לא מסוגננים, שלא יועדו לפרסום.
בשנת 323 לפנה"ס, עם מותו של אלכסנדר, גברה באתונה העוינות כלפי מוקדון ובשל קרבתו לבית המלוכה המקדוני הועלתה נגד אריסטו אשמת כפירה.
הוא נמלט מאתונה ועבר לגור בכלקיס – לדבריו, משום שלא רצה שהאתונאים יחטאו פעם נוספת נגד הפילוסופיה (הפעמים הקודמות היו הוצאתו להורג של סוקרטס והגלייתו של אנקסגורס) – ושם נפטר כשנה לאחר מכן.
את מקומו בניהול הליקיאון ירש תלמידו, תאופרסטוס.
המילה "מטאפיזיקה" לקוחה מהשם שנתנו לחיבור הספרנים באלכסנדריה - τὰ μετὰ τὰ φυσικά, "הבאות אחרי הפיזיקה".
הכותרת נועדה להתייחס למקומם של הכתבים בסדר הלימוד, אחרי ספרי "הפיזיקה".
בספרים אלה אריסטו עסוק בשאלה מהו ה"יש באשר הוא יש".
אריסטו דחה את תורת הצורות של אפלטון, וראה בקיום הדבר המסוים (ביוונית τόδε τι, מילולית "איזה משהו", או הדבר הזה) את הקיום הממשי.
בתוך אותו דבר-זה, שמתאפיין בקיום (ουσία, בלטינית: Substantia - מושג מפתח לפילוסופיה שתבוא אחריו), מפריד אריסטו בין חומר - מה שממנו הדבר הזה עשוי - וצורה - שאפשר לאפיין, תוך הפשטה, בתור המתכונת בה החומר פועל.
הוא טוען כי דברים קיימים מתוקף ארבע סיבות שהן למעשה ארבעה סוגים של הסברים (רעיון מרכזי גם ל"פיזיקה"); הסיבה החומרית עונה על השאלה "ממה הדבר עשוי", והיא מתייחסת הן לחומר הפיזי שממנו מורכב הדבר והן לחלקים שמהם הוא עשוי.
הסיבה החומרית של פסל אדם הבנוי מארד הוא הארד וגם החלקים של הפסל - ראש, יד, עיניים וכו'; הסיבה הצורנית עונה על השאלה "מה זה להיות הדבר הזה" והיא מתייחסת הן לתבנית לפיה מעוצב החומר והן לפעולה שלו בעולם.
הצורה של פסל הארד היא היותו-פסל - אך גם התבנית הספציפית, שדרכה הוא מדמה אדם.
באותו אופן הצורה של כיסא היא גם התבנית שלו - המכלול שעושה אותו בעל ארבע רגליים, מושב ומשענת - וגם היותו חפץ שיושבים עליו; הסיבה הפועלת עונה על השאלה "מי יצר את הדבר" ומתייחס למי שהביא אותו לידי קיום.
הסיבה הפועלת של הבית היא הבנאי; הסיבה התכליתית עונה על השאלה "לאיזו מטרה משמש הדבר" ומתייחסת למטרה שלשמה הוא קיים.
במסגרת ספרו השנים־עשר העוסק במטאפיזיקה, "למדא", עסק אריסטו במושג האלוהות, ולטענותיו נודעה השפעה ארוכה על הפילוסופיה בימי הביניים.
טען בין השאר כי האל הוא הסיבה הראשונה של הבריאה, שהוא לא פועל בעולם כסיבה צורנית, ושהעולם עצמו לא נברא אלא היה ועודו נצחי.
אריסטו סבור שאנחנו בוחרים בכל פעולה לשם תכלית, או מטרה.
אנו מועדים לבחור במטרה זו או אחרת לשם עוד מטרה, וכך עד שנגיע למטרה סופית, שרצויה על ידינו לשמה.
מטרה זו הוא מזהה עם השגת הטוב המעשי, אותו אריסטו מכנה "אושר" (ευδαιμονία).
את המידות הטובות המעשיות, המרכזיות יותר לאתיקה, ראה כשמירה על איזון בין שתי נטיות רגשיות קיצוניות - למשל, את האומץ כאיזון בין חיפזון לפחדנות.
לכן, תכופות נאמר שדגל ב"שביל הזהב" (דרך האמצע).
הגותו המדינית של אריסטו מרוכזת בספרו "הפוליטיקה".
עיקר מרצו של אריסטו מוקדש לשאלת המשטר (πολιτεία) של מדינה; מחקריו מבוססים על תולדותיהן וניסיונן הפוליטי של ערי-מדינה יווניות כמו אתונה, ספרטה וכו".
אריסטו מתאר את הפוליס כשותפות טבעית, המכוונת אל הטוב העליון.
בעיניו, שותפות זו היא פרי התפתחות טבעית של שתי השותפויות הטבעיות האחרות, הקטנות ממנה.
השותפות הבסיסית ביותר, על-פי אריסטו, כפי שנבראה על-ידי הטבע ("התהוותה מבראשית"), היא משק-הבית.
משק-הבית כולל, בראייתו, שלושה צמדים: הראשון – בין גבר ואישה; השני – בין האב וילדיו; והשלישי – בין אדון ועבדיו.
תכליתו של משק-הבית הוא לספק רק את הצרכים הבסיסיים ביותר של האדם.
הצימוד בין גבר ואישה נועד להעמדת צאצאים, והם אינם יכולים להתקיים זה בלא זה.
השותפות השנייה בגודלה על פי אריסטו היא הכפר, שמתפתח כשותפות בין מספר משקי-בית, ומסוגל לספק לאדם צרכים אחרים, שמשק הבית לא מסוגל לספק.
כאן מדובר על שמירת הקיום המשותף של הכפר, דרך הגנה, מסחר ואספקת צורכי מזון.
אריסטו מדמה את הכפר למושבה של משק-הבית היחיד, שמקים אותו כמעין התרחבות שלו עצמו.
גם הכפר מהווה שותפות טבעית, מעצם היותו מורכב ממשקי-בית, שהם בעצם שותפות טבעית.
השותפות העליונה מכל היא הפוליס, שנוצרת מאיחוד של מספר כפרים.
בדומה לכפר, הפוליס היא גם כן ישות טבעית, כיוון שהיא מורכבת משותפויות טבעיות אחרות הקטנות ממנה.
בנוסף, בהגותו של אריסטו כל דבר בטבע הוא בעל תכלית (telos), שהיא מימוש צורתו.
עבור אריסטו, הפוליס צומחת מתוך הכפר כדי לספק לאדם את כל צרכיו, וכך למעשה מגשימה את מטרתה: הבטחת חיי האושר של אזרחיה.
בנוסף, אריסטו טוען כי האדם שייך לפוליס מעצם טבעו (במילותיו: בעל חיים השייך לפוליס, מה שמתורגם לעיתים כ"חיה פוליטית"; politikon zoon).
מבחינת אריסטו, לא ייתכן שאדם אינו שייך לפוליס כי הדבר הופך אותו ליצור נקלה (בהמה) או יצור נעלה מאדם (אל).
אריסטו מזהה שש צורות כלליות של משטרים, המבוססות על גודלו של הגורם בעל השררה בקהילה - אדם יחיד, מיעוט או רוב; כל גודל מניב שני משטרים, אחד חיובי ואחד שלילי.
המשטרים החיוביים נקראים מונרכיה (יחיד), אריסטוקרטיה (מיעוט), ופוליטיאה (רוב, "פוליטיאה" היא השם ל"משטר" ביוונית) אלה מתאפיינים כחיוביים בכך שבעלי השררה מנצלים את שלטונם לטובת הכלל.
השליליים נקראים טיראניה (יחיד), אוליגרכיה (מיעוט) ודמוקרטיה (רוב); באלו, בעלי השררה שולטים לטובת עצמם, על חשבון השאר.
כך, למשל, סבור אריסטו שדמוקרטיה היא משטר גרוע מפני שבה העם שולט לטובת עצמו, ולא לטובת הכלל.
הספר עוסק בעוד מגוון רחב של סוגיות: מקורותיה של המדינה, כלכלת בית, מלחמות אזרחים וחינוך.
בספרו "הפוליטיקה" הוא גם מתייחס לעריצות.
אריסטו כותב שמטרת העריץ היא לשמור על שלטונו ומתאר את שיטות השליטה שיאפשרו לו להשיג את מטרתו- 1. העריץ צריך לשאוף שנתיניו יהיו עניים כדי שלא יהיה להם זמן למזימות.
2. על העריץ למנוע רכישת השכלה כי היא אזור גידול למחשבה חופשית ולביטחון עצמי.
3. עליו לפעול כדי לפורר את החברה מבפנים, למנוע התוודעות של אנשים איש לרעהו כיוון שהדבר מחזק אמון הדדי ויכול להוביל להתאגדות ופעולה נגד השלטון.
4. הוא ממליץ לעריץ על ליבוי "ריב ומדון" וסכסוך בין אדם לחברו ובין אדם פשוט לבין נכבד ועשיר 5. עליו להבטיח שישררו תנאים שלא יאפשרו לאזרחים להוציא לפועל דבר נגדו, לדוגמה על ידי הקמת ארגון משטרתי שירגל אחרי אזרחים.
6.עליו לצאת לעיתים למלחמה כוון שמצב זה הוא כפעולת מכבש הפועל בכוח על תודעת ההמונים, ומבטיחה שהנתינים יהיו עסוקים ויידרשו תמיד למנהיג.
7. עליו להימנע מלתת אמון בקרובים לו.
8. עליו לכבד את האלים ולקיים פולחנים דתיים, לא משום אמונתו בהם אלא כי ההמונים מאמינים בהם ולכן יתבטלו אל מול הימצאות האלים לימינו.
בחיבורו "הפואטיקה", אריסטו מנסה לנתח את העקרונות על-פיהם בנויה השירה והמחזאות, ובעיקר מתמקד בטרגדיה.
בחיבור זה עוסק במבנה, בביצוע ובהשפעתה הרגשית של הדרמה.
ביחס למבנה עוסק בהבחנה בין סוגות, ביסודות הנרטיב הדרמטי, מושג התפנית הספרותית (περιπατεία), אפיון הדמות ועוד; ביחס לביצוע, עוסק בדיקציה ובנגינה (שליוותה את הדרמה ביוון העתיקה;) אשר להשפעה רגשית, הוא מצביע על תכלית הטרגדיה כפורקן רגשי באמצעות פחד וחמלה.
פורקן זה מכנה אריסטו "טיהור", או ביוונית "קתרזיס" (κάθαρσις).
לפואטיקה נודעה השפעה מכרעת על האסתטיקה בעולם המערבי מאז הריניסאנס, בפרט עבור אמנים ומבקרים קלאסיציסטים.
החיבור היה מוכר אף בארצות המזרח הקרוב, בהם אף נכתבו עליהם פירושים.
חיבוריו של אריסטו על הלוגיקה מאוגדים באופן מסורתי בתור חטיבה אחת, אותה כינו תלמידיו "אורגנון", שפירושו "כלי" ביוונית.
מטפורית, האורגנון נועד לשמש ככלי לתיקון המחשבה.
אריסטו פיתח גם את תורת הסילוגיזם, ועקרונות יסודיים אחרים בלוגיקה הבלתי-פורמלית.
בין השאר, ניסח שלושה חוקי יסוד בלוגיקה:
חוק הסתירה: שתי טענות סותרות לא יכולות להיות אמיתיות באותו זמן ומאותה בחינה.
לדוגמה: "יורד עכשיו גשם ביפו" ו"לא יורד עכשיו גשם ביפו" לא יכולות להיות שתיהן אמיתיות ביחד.
כלל השלישי הנמנע: כל טענה היא בהכרח אמיתית או שקרית, ואין אפשרות שלישית.
לא תימצא טענה שאיננה שקרית ואיננה אמיתית.
לכן "או שיורד גשם או שלא יורד גשם" נכונה בהכרח כיוון שאחת מהחלופות חייבת להיות נכונה.
חוק הזהות: כל דבר זהה לעצמו.
אריסטו עסק רבות גם במחקר מדעי, וכתב על ביולוגיה ואנטומיה של בעלי-חיים שונים, ותאוריות בתחום הפיזיקה, האסטרונומיה והקוסמולוגיה.
החלוקה שהציע אריסטו לתחומי המדע עדיין שרירה בחלקה - אנחנו עדיין מחלקים בין פיזיקה, אסטרונומיה, מכניקה או פסיכולוגיה על פי הבסיס שהניח.
לצד אימוץ של מערכת הכוכבים התלמאית, תמיכתו ב עשתה רבות כדי להפכו לתורה השלטת באסטרונומיה עד לתקופתם של קופרניקוס וגלילאו.
גם בתחומים מדעיים אחרים, אפשר לומר שמימי הביניים עד תחילת העת החדשה שלטו בכיפה תאוריות אריסטוטליות ובתר-אריסטוטליות.
בתחום הקוסמולוגיה אריסטו האמין שבנוסף על ארבעת היסודות שהיה נהוג בתקופתו להאמין בהם: אש, מים, אדמה, אוויר, קיים יסוד חמישי בשם אתר, ממנו עשויים גרמי השמיים.
באופן סכימאטי, הוא חילק את הקוסמוס כולו למערך של גלגלים - עשויים אתר - שמסתובבים סביב כדור הארץ - מודל גאוצנטרי של מערכת השמש.
תחת הגלגל הקרוב ביותר לכדור הארץ - הגלגל הירחי - הוא הסביר כי קיימים עצמים המורכבים מארבעת היסודות.
אלה נעים (בכפוף להרכב השונה של היסודות שמאפיין כל סוג של עצם, ולתנועת הגלגלים, שמשפיעה גם היא על המתרחש תחתיהם) מכורח "תנועה טבעית" לכל יסוד: האש והאוויר נעים מעלה, המים והאדמה מטה.
ספרי "הפיזיקה" מכסים רבים מאותם נושאים בהם עוסקת הפיזיקה בת-זמננו: נושאם המרכזי הוא התנועה של עצמים טבעיים, להבדיל מעצמים מעשי ידי אדם.
בעקבות חקירה של תנועת עצמים טבעיים נדרש גם לבירור מושגי המקום והזמן.
גם עוסק בהם בהרחבה בסוגיות הצורה והחומר, שיידונו מאוחר יותר במטאפיזיקה.
תזה מוכרת אחת מ'הפיזיקה" הוא התנועה הטבעית, לפיה עצמים טבעיים נעים ע"פ תנועה שייחד להם טבעם - רעיון מרכזי גם לקוסמולוגיה שלו.
כתביו הרבים של אריסטו בנושאי ביולוגיה עדיין נחשבים כיסוד מוסדי של המחקר ביולוגי, אף על פי שפרטים רבים הופרכו על ידי המחקר המודרני.
אחדים מחיבורים אלה מתאפיינים בגישה אמפירית ודיווחית, נטולת פרשנויות.
אחרים עוסקים בתאוריה, כמו שאלת מהותם של בעלי חיים ככאלה, מהותם של איברי בעלי חיים, או מהם עקרונות הטקסונומיה.
אריסטו היה ההיסטוריון הטבעי הקדום ביותר שעבודתו נשתמרה בכל פרט אמיתי.
כתביו על ביולוגיה נבעו ממחקריו על תולדות הטבע באי לסבוס ובסביבתו, ושרדו בצורה של ארבעה ספרים, הידועים בדרך כלל בשמותיהם הלטיניים, De anima (על הנשמה ), Historia animalium (תולדות בעלי החיים ), De generatione animalium (דור החיות ), ו־De partibus animalium (על חלקי החיות ).
יצירותיו של אריסטו מכילות תצפיות מדויקות, המותאמות לתיאוריות שלו על מנגנוני הגוף.
אריסטו האמין שתכונות של אורגניזמים חיים הראו בבירור שיש להם מה שהוא כינה סיבה סופית , כלומר שצורתם מתאימה לתפקודם.
הוא דחה במפורש את השקפתו של אמפדוקלס לפיה יצורים חיים עשויים להיות שמקורם במקרה.
באופן זה אריסטו הצטרף לאפלטון שקידם את האמונה במהותיות, המכונה גם תאוריית הצורות , דבר המהווה התרחקות מתאוריות שהובילו להתפתחות התאוריה האבולוצוניות.
חטיבה בולטת אחת במחקריו היא החיבור 'על הנפש".
בניגוד לאפלטון, אריסטו סבור שהנפש ראויה להיבחן בכלים ביולוגיים.
אריסטו ראה את הנפש כצורתו של גוף חי, וככזו גם כתבנית פעולתו.
הוא מונה שלושה סוגי נפשות: הנפש הנזונה, החשה והתבונית.
בראשונה ניחנים גופים חיים המסוגלים להזין את עצמם בלבד, ואלו צמחים.
בשנייה ניחנים גופים שגם מסוגלים לחוש, ואלו החיות.
בשלישית ניחנים בני אדם וגרמי השמיים, שמשתמשים בתבונה.
שם עוסק בהרחבה גם בשאלות ההכרה והחישה.
אריסטו האמין בתאוריית הבריאה הספונטנית כלומר יצורים פשוטים נוצרים מחומר דומם, למשל חרקים נוצרים מאדמה רקובה או צואה וצפרדעים ממים וחום.
השפעתו של אריסטו על הפילוסופיה הייתה עצומה, והוא נחשב אחד מהפילוסופים החשובים ביותר בכל הזמנים.
בעת העתיקה הייתה האסכולה הפריפטטית אותה הקים מבין שלוש המשפיעות, וכתביו השפיעו עמוקות גם על הנאו-פלטוניזם.
בימי הביניים, היה הפילוסוף היווני הראשי שכתביו השתמרו ונקראו ברחבי העולם המערבי והמזרח-תיכוני (במעצמות הנוצריות במערב, המוסלמיות במזרח, וביזנטיון ביניהן.) כה רבה הייתה ההערכה אליו, עד שכונה בפשטות "הפילוסוף", ללא צורך לפרט למי הכוונה.
הרי אריסטוטל בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה נקראים על שמו (ההגייה האנגלית של שמו).
גם אוניברסיטת אריסטו בסלוניקי נקראת על שמו.
כאמור, גם הפילוסופים היהודים למדו את דברי אריסטו והושפעו ממנו.
אריסטו זכה להתייחסות נרחבת בספרי הפילוסופיה היהודית.
גדולי הפילוסופים היהודיים למדו את תורתו ושיבחו אותו מאוד.
רבי יצחק עראמה, למשל, מצטט פעמים רבות בספריו את דבריו של אריסטו ומכנהו בתואר "ראש הפילוסופים", וכך גם רבים מגדולי הוגי היהדות בספרד וסביבותיה.
בימי הביניים תרגמו יהודים לעברית חיבורים שונים של אריסטו (לדוגמה: "על הנפש" בתרגומו של זרחיה חן), וכן תרגמו ופירשו גם כמה מפירושיו של אבן רושד על כתביו של אריסטו.
הרמב"ם הקדיש לאריסטו התייחסות נכבדת ורחבה בכתביו, והחשיבו ליחיד שממנו ניתן ללמוד בכל מה שקשור לעניינים ש"מתחת לירח", כלומר לענייני העולם הגשמי.
במכתב שכתב לרבי שמואל אבן תבון, המתרגם הראשון של הספר מורה הנבוכים, כותב הרמב"ם: "דעת אריסטו היא תכלית דעת האדם מלבד מי שנשפע עליהם השפע האלהי עד שישיגו אל מעלת הנבואה אשר אין מעלה למעלה ממנה".
ובמורה נבוכים עצמו מכנה אותו "ראש הפילוסופים", ודן בדעותיו באריכות.
המהר"ל מפראג עושה שימוש רב במונחים הפילוסופיים של אריסטו, וכך גם רבים מחכמי הקבלה היהודיים.
אף מתנגדיה של הפילוסופיה היוונית מקרב היהודים, ראו באריסטו מטרה מרכזית לחיציהם.
לפי טענה שהייתה פופולרית בימי הביניים, אך אינה מבוססת, אריסטו למד את תורתו מחכמי היהודים הקדמונים.
עם זאת, מדובר בכתב מזויף שאינו של אריסטו, המכיל אמרה של סוקרטס שאינה מיוחסת ליהדות.
מכל מקום, אריסטו אכן הכיר את היהודים, כדבריו לתלמידו, קליארכוס, המצוטטים אצל יוספוס פלביוס:
מספור בקר היא השיטה המקובלת בהפנייה לכתבי אריסטו.
בטבלה הבאה, חיבורים שמקוריותם מוטלת בספק מסומנים ב-"*".
יצירות שבימינו אינן מיוחסות לאריסטו מסומנות בקו חוצה.
ישנן יצירות שמיוחסות לאריסטו וששרדו באופן פרמגנטרי בלבד, בתור ציטוטים בכתביהם של הוגים אחרים.
חיבור כזה למשל הוא על האידיאות.
ספרים עיקריים אחדים של אריסטו ראו אור בסדרת "ספרי מופת פילוסופיים" של הוצאת מאגנס.
רובם הודפסו במהדורות חוזרות, וחלקם תוקנו ושופרו במהדורות חדשות.
המטפיזיקה - ספר א, תרגם חיים יהודה רות, עיבד שמואל שקולניקוב, הוצאת מאגנס, תשנ"ב
המטפיזיקה - ספר דלתא, תרגמו מרסל דיבואה ואביטל וולמן, הוצאת מאגנס, תשנ"ח
מטאפיזיקה - ספרים ז-ט, תרגמו חנה רוזן וחיים רוזן, הוצאת מאגנס, תשכ"ו
המטפיזיקה - ספר יא, תרגם חיים יהודה רות, הוצאת מאגנס, תרצ"ד
המידות, ספרים א' וב', תרגם חיים יהודה רות, הוצאת מאגנס, תש"ג
אתיקה: מהדורת ניקומאכוס, תרגם יוסף ג.
האתיקה הניקומאכית, תרגמה נאוה גוטרמן, הוצאת מפעל השכפול תל אביב תשכ"ז, 1967
על הנפש, תרגם והוסיף מבוא והערות - מנחם לוז, הערות ופירושים - אהרן בן-זאב, הוצאת סמינר אורנים, 1989
הפוליטיקה, תרגם חיים יהודה רות, הוצאת מאגנס, תרצ"ו.
(ספרים א-ב, מתוך שמונה ספרים)
פואטיקה, תרגום, מבוא והערות - מרדכי הַק, מחברות לספרות, תש"ז
פואטיקה, תרגום, מבוא והערות - שרה הלפרין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1977
פואטיקה, תרגום, מבוא, הערות ומאמר סיכום - יואב רינון, הוצאת מאגנס, תשס"ג
מבחר מן החיבורים בביולוגיה, ליקט והוסיף מבוא - יעקב לורך, תרגם מיוונית והוסיף הערות - נמרוד ברי, הוצאת מאגנס, תשל"ד, 1974
מדינת האתונאים, תרגום ומבוא - דוד אשרי, הוצאת מאגנס, תשכ"ז.
(ייחוסו של חיבור זה לאריסטו מוטל בספק)
פיזיקה א-ב, תרגם והוסיף מבוא והערות - יהודה לנדא, הוצאת מאגנס, תשס"ו
רטוריקה, תרגם והוסיף מבוא והערות - גבריאל צורן, ספרית פועלים, 2002
פוליטיקה, ספרים א, ב, ג, תרגמה מיוונית: נורית קרשון, עריכה מדעית: רחל צלניק-אברמוביץ, הוצאת רסלינג, 2009
קטגוריות, תרגם והוסיף מבוא והערות - גבריאל צורן, הוצאת רסלינג, 2019
על הפירוש, תרגם והוסיף מבוא והערות - גבריאל צורן, הוצאת רסלינג, 2021
על השמיים, תרגם דביר ילין, הוצאת מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2024
אריסטובולוס השני היה מלך יהודה וכהן גדול במשך ארבע שנים (67–63 לפנה"ס) והיה טוען לכתר גם בשנים שלאחר מכן.
בנם הצעיר של מלכי יהודה, אלכסנדר ינאי ושלומציון אלכסנדרה, ואחיו של הורקנוס השני.
לא ידוע אם היה לו גם שם יהודי בנוסף על שמו היווני, אם כי סביר להניח שהיה לו שם עברי, כפי שהיה גם לאביו, לאחיו ולבנו, מתתיהו אנטיגונוס.
אריסטובולוס השני נשלח עם בניו לרומא לאחר שנלחם בפומפיוס והובס.
הצליח לחמוק מרומא ושב אל יהודה, קיבץ סביבו צבא והסב לרומאים אבידות כבדות לפני שנכנע להם במכוור.
עם מותו של אלכסנדר ינאי והעברת השלטון לידי שלומציון, דאגה שלומציון להרחיק את אריסטובולוס מכל תפקיד בממלכה, כפי שהסביר יוסף בן מתתיהו: "אבל בנה השני אריסטובולוס מפני כי נפשו גחלים תלהט השאירה רק בתור איש פרטי".
במהלך כהונתה של שלומציון, הגיע אריסטובולוס אל המלכה עם משלחת של הצדוקים, ובטענה שהצדוקים חוששים מנקמנות הפרושים דרשו שיתנו להם משרות בניהול מבצרי הממלכה, ואיימו שאם לא תיענה לדרישתם הם יחברו למלך הערבים.
המלכה שנבוכה מהאיום הסכימה למסור להם את ניהול רוב המבצרים, למעט שלושה מבצרים מרכזיים שהחזיקו את אוצרות הממלכה.
בהמשך מספר יוסף בן מתתיהו, כי "לאחר זמן לא רב שלחה את אריסטובולוס עם צבא לדמשק נגד תלמי הקרוי בן מניאוס, שהיה שכן קשה לעירם.
אולם הם לא עשו דבר הראוי לציון וחזרו".
יצחק אייזיק הלוי מסיק מכך שבעקבות האיום על המלכה קיבל אריסטובלוס גם תפקיד כמפקד הצבא.
כאשר חלתה שלומציון, מרד בה אריסטובולוס, תוך ניצול השליטה של בני בריתו הצדוקים במבצרי הממלכה.
כפי שמתאר יוסף בן מתתיהו:
"בימים ההם חלתה אלכסנדרה ואריסטובולוס בנה הצעיר מצא לו שעת הכושר להפיק זממו.
ובעזרת אנשי שלומו - כי ידידים רבים היו לו וכולם אהבוהו על אומץ רוחו - כבש את כל מבצרי הארץ ובכסף אשר מצא שם אסף לו שכירי מלחמה והכריז את עצמו למלך".
כאשר הורקנוס ונכבדי העם מחו באוזני שלומציון אלכסנדרה היא אסרה את משפחתו של אריסטובולוס ואמרה לשואלים כי עיקר הכח הצבאי ואוצרות המדינה בידם והם יכולים לעשות כחפצם, אך היא לא תתערב בעניין בגלל חולשתה.
יצחק אייזיק הלוי מפנה את תשומת הלב לכך שאריסטובולוס נאלץ לשכור לו חיל זר וטען שהדבר נבע מכך שהוא לא היה פופולרי בעיני העם שלא רצה בו אלא בהמשך שלטון הפרושים.
כוחו של מחנה אריסטובולוס, שנטה אחרי הצדוקים, עלה על זה של הורקנוס אחיו.
אחרי קרב כושל באזור יריחו האחרון נאלץ להימלט.
שם נכנע לאחיו וויתר לו על המלוכה ועל הכהונה הגדולה.
אריסטובולוס שלט ארבע שנים ביהודה.
המשיך בכיבושי אביו אלכסנדר ינאי וחתר לשעבד את הנוכרים השכנים.
במיוחד התפרסם בספינות המלחמה שמיקם על החופים ושרדפו אחרי סוחרים ותבעו מהם תשלום מס.
אנטיפטרוס (אבי הורדוס), התגורר בירושלים, והיה בן למשפחה אדומית מיוחסת.
חלה התקרבות בינו לבין הורקנוס, שהחזיק בעמדת "אחי המלך", והוא הזהירו שאריסטובולוס עוד עלול להורגו.
לעזרתו של הורקנוס גייס את בעל בריתו, מלך הנבטים חרתת, והשניים יצאו לקרב על יהודה.
אריסטובולוס הובס והתבצר בבית המקדש.
נשתמר בתלמוד סיפור מימי המצור, על האופן שבו נמשכה תוך כדי כך עבודת הקורבנות:
בינתיים, תוך כדי התמשכות המצור, הגיע בשנת 65 לפנה"ס מפקד הצבא הרומי סקוורוס לאזור סוריה.
אריסטובולוס שיחד אותו ולפיכך הוא צידד בו.
בעזרת תמיכה זו הבריח אריסטובולוס את הורקנוס ואת ידידיו הערבים והרג בהם.
תומכיו שלטו על ירושלים, והוא התיישב במבצר אלכסנדריון (בבקעת הירדן, מצפון לים המלח).
משבא פומפיוס, מפקדו של סקוורוס, בעצמו לסוריה, הגיעו לדמשק שני האחים היריבים והעלו טענותיהם.
מסופר שהגיעה גם משלחת שלישית, אולי פרושית באופייה, שלא הייתה מרוצה כלל מקיומה של מלכות ביהודה, והציעה להשיב את מסורת השלטון של הכוהן הגדול.
נראה שליבו של פומפיוס לבסוף נטה לכיוונו של הורקנוס.
לדעתו של יוסף בן מתתיהו, זאת משום שאריסטובולוס היה גאה מכדי להתחנף אליו די הצורך.
אריסטובולוס, אולי משום שהבין לאן הרוח נוטה, אולי משום פזיזותו, שב לירושלים להגן עליה, ועורר את כעסו של פומפיוס שיצא כנגדו.
משראה שכוח צבאו דל לעומת הרומאים, הבטיח לפומפיוס הבטחות על שוחד בסכום עתק ועל הפקדת העיר בידיו, לצד כל מבצרי יהודה, אך מבלי שקיימן למעשה.
תומכיו ניסו להגן על העיר, אולם העם בירושלים, מבוהל וחצוי בין תומכי שני האחים, התקומם ופתח את השערים לפני המצביא הרומי.
תומכי אריסטובולוס ברחו להר הבית.
לפי יוסף בן מתתיהו, ההר היה מוקף בתעלה עמוקה שהרומאים התקשו למלא אותה, מאחר שהיהודים מנעו זאת מהם.
אולם בשבתות היו היהודים נמנעים ממלאכה, וכתוצאה מכך הצליחו הרומאים להשלים את סתימת התעלה ולפרוץ לתוך ההר.
כל אותו זמן המשיכה העבודה בבית המקדש כרגיל.
"ורבים מן הכהנים ראו את האויבים עולים עליהם בחרבות שלופות ולא חתו מפניהם, ונשארו על עמדם לעבוד את אלהיהם, ובעוד הם זורקים את דם הקורבן ומתקנים את מעשה הקטורת נשחטו על זבחיהם, כי עבודת האלוהים קדמה בעיניהם להצלת נפשם".
לפי עדותו, שנים עשר אלף יהודים נהרגו, ביניהם כאלה אשר "הפילו את עצמם מראשי המגדלים, ומקצתם יצאו מדעתם למראה הפורענות ושלחו אש מסביב לחומה ונשרפו חיים".
אולם הדבר שהכאיב לעם יותר מכל היה חילול קודש הקודשים.
פומפיוס נכנס אליו, למקום שבו הותרה הכניסה רק לכוהן הגדול ביום הכיפורים, אך לא שלח ידו אל האוצרות וחידש את העבודה כסדרה.
את הורקנוס הוא מינה לכוהן גדול.
הערים ההלניסטיות נמסרו לפרובינקיה סוריה, שהשלטון בה נמסר לסקוורוס.
על הארץ שנותרה, יהודה והגליל, הוטלו מיסים כבדים.
בכך הביאה מריבת האחים לסיומו של השלטון היהודי החשמונאי העצמאי.
אריסטובולוס נשבה, הובא עם משפחתו לרומא ובסוף ספטמבר 61 לפנה"ס הוּצעד בחרפה בתהלוכת הניצחון, בראשה נישאו כתובות עם שמות הארצות שנכנעו, אחרי המרכבה של פומפיוס.
בנו אלכסנדר השני נמלט, חזר לארץ, אסף צבא והתבצר באלכסנדריון.
המצביא הרומי אאולוס גביניוס נשלח להתמודד עמו, ואחרי מצור ותבוסות נאלץ אלכסנדרוס להיכנע ולבקש חנינה.
בהשגת פשרה סייעה אשתו של אריסטובולוס, אם אלכסנדרוס, שעזרה בהסגרת הורקניה ומכוור, שני מבצרים נוספים של המורדים.
השקט עדיין לא הגיע לארץ, שכן בשנת 57 לפנה"ס אריסטובולוס עצמו ברח מרומא והנהיג מחדש את המרד היהודי.
גביניוס מינה את מרקוס אנטוניוס למפקד הפרשים ושלח אותו כנגד אריסטובולוס.
אף על פי שברשות אריסטובולוס היה צבא גדול הרבה יותר, הקרבות הסתיימו במהרה אחרי כמה אלפי הרוגים נוספים מבין היהודים ובשנת 56 לפנה"ס אריסטובלוס הושב לרומא יחד עם בנו, אנטיגונוס השני.
גם מרד נוסף של הבן אלכסנדר הסתיים בצורה דומה.
בינתיים הגיע קראסוס לסוריה ויצא למלחמה על הפרתים, לא לפני שעשה מה שלא עשה פומפיוס וחמס את אוצרות בית המקדש.
קראסוס נהרג, אבל ממלא מקומו קסיוס הצליח להימלט ושב ליהודה, שם הרג מתקוממים אוהדי אריסטובולוס, ביניהם פתואל, מנהיג צבאי יהודי, שבעבר השתייך למחנה הורקנוס והפך לעמוד התווך של תומכי אריסטובולוס.
ברומא עלה אז יוליוס קיסר.
בשנת 49 לפנה"ס הוא שחרר את אריסטובולוס ושלח אותו עם צבא להילחם על יהודה כדי להיות לו בן ברית במלחמתו עם פומפיוס, בתקוה שימשוך אליו את תמיכתה של האוכלוסייה ביהודה והארצות סביבה, אולם תומכים של פומפיוס הצליחו להרעיל אותו.
גופתו הוצפנה בדבש זמן רב עד שנשלחה לבסוף על ידי מרקוס אנטוניוס אל קברות המלכים ביהודה.
גם בנו אלכסנדר השני מת באותו זמן, כאשר נידון להמתה בעריפת ראש בידי בית דין רומאי, ביוזמתו של פומפיוס.
את בנו אנטיגונוס השני ושתי אחיותיו, אסף אליו תלמי בן מנאוס ששלט בכלקיס.
הוא שלח את בנו פיליפיון אל אשקלון להוציאם מידי אמם, וזה לקח את אחת הבנות, אלכסנדרה, לאשה.
מאוחר יותר הרג תלמי את בנו ונשא את אלכסנדרה בעצמו.
מילדיו של אריסטובולוס שנותרו, עתיד היה אנטיגונוס השני לרשת את המלוכה ביהודה.
אריסטובולוס השלישי היה הכהן הגדול האחרון מבית חשמונאי.
ייתכן ושמו העברי של אריסטובולוס היה "יונתן" או "יהודה".
אריסטובולוס נולד בשנת 53 לפנה"ס והיה בנם של אלכסנדר השני ואלכסנדרה.
בשנת 37 לפנה"ס הדיח הורדוס את מתתיהו אנטיגונוס השני, המלך האחרון מבית חשמונאי, השתלט על ממלכת יהודה ונשא לאשה את מרים, אחותו של אריסטובולוס.
בתחילה מינה הורדוס למשרת הכהן הגדול את חננאל הבבלי, אדם שהיה חסר בסיס כוח ביהודה ולכן לא יכול להוות איום על שלטונו של הורדוס.
אמו של אריסטובולוס, אלכסנדרה, ראתה במינוי זה פגיעה בזכויותיו של בנה, ובעזרת קשריה עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים הצליחה לקבוע לאריסטובולוס ריאיון עם מרקוס אנטוניוס, שליטו הרומאי של המזרח.
הורדוס, שחשש שיצירת קשר בין מרקוס אנטוניוס לאריסטובולוס תהיה הצעד הראשון לקראת הדחתו מהמלוכה והמלכתו של אריסטובולוס תחתיו, הדיח את חננאל ומינה את אריסטובולוס לכהן גדול תחתיו, והוא בן 17 בלבד.
באופן זה גרם הורדוס לביטול הסיבה שלשמה אריסטובולוס הוזמן לריאיון עם אנטוניוס, וסיכל את הסכנה שביצירת קשר בינו לשליט הרומאי של המזרח.
למרות גילו הצעיר אריסטובולוס היה אהוד ומקובל על העם בשל יחוסו האצילי.
הורדוס נתמלא קנאה כאשר העם הריע לו בהתרגשות, בעת שהקריב את קורבנות חג הסוכות בבית המקדש, ומתוך חשש שיום אחד אריסטובולוס, אהוב העם, יצליח להדיחו, החליט לחסל אותו.
בשנת 36 לפנה"ס, מיד לאחר החג, הזמין הורדוס את אריסטובולוס לארמון ביריחו, שם ארחה אותם לסעודה, אמו של אריסטובולוס, אלכסנדרה.
במהלך המשתה, השקה אותו יין ולאחר מכן הציע לו להצטרף אל כמה מן העבדים והידידים ולרחוץ בבריכת הארמון.
ובשעה שכמה מעבדיו של הורדוס היו משתעשעים בבריכה, הטביעו את אריסטובולוס והציגו את רציחתו כטביעה.
לרצח היו השלכות קשות על היחסים בין הורדוס לבין אשתו מרים, ואמה אלכסנדרה, והוא הוביל בסופו של דבר לרציחתן.
אריסטובולוס היה הכהן הגדול האחרון מבית חשמונאי ועם רציחתו בא סופה של השושלת.
לפי חישובו של אברהם שליט, ההחלטה של הורדוס על מינוי אריסטובולוס חלה בסוף שנת 37 לפנה"ס או בתחילת שנת 36 לפנה"ס, ולכן חג הסוכות שבו שירת היה החג שחל בחודש אוקטובר או בתחילת נובמבר 36 לפנה"ס, ומכאן שתקופת כהונתו נמשכה כמעט שנה שלמה.
אריסטוטלס אונאסיס היה איש עסקים יווני, שהתמחה בעיקר בעסקי ספנות.
היה נשוי לג'קלין קנדי, אלמנתו של הנשיא האמריקני ג'ון קנדי, מאוקטובר 1968.
אונסיס נולד בעיר הנמל איזמיר שבטורקיה (אז חלק מהאימפריה העות'מאנית), למשפחה ממעמד הביניים שעסקה במכירת טבק.
עיר הולדתו נכבשה על ידי היוונים אחרי מלחמת העולם הראשונה בשנת 1919, אך נכבשה מחדש על ידי הטורקים בשנת 1922 ובני המשפחה נאלצו להגר ליוון כפליטים.
בתחילת שנות העשרים אונאסיס עסק במכירת טבק בארגנטינה, ובשנת 1925 קיבל אזרחות בארגנטינה וביוון.
בתחילת שנות השלושים החל לרכוש ספינות, לרבות אוניות נוסעים ומכליות, ובמהלך העשור הפך לאחד מאנשי העסקים הבולטים והעשירים ביותר בעולם.
ב-28 בדצמבר 1946 התחתן עם אתנה ליוואנוס, בתו של איל הספנות המתחרה סטאוורוס ליוואנוס.
הזוג התגרש בשנת 1961, ובשנת 1971 אתנה נישאה לאלמן של אחותה, איל הספנות סטאוורוס ניארקוס.
ב-10 באוקטובר 1974 אתנה התאבדה בפריז.
בשנת 1954 הואשם על ידי ה-FBI האמריקני בעבירות הונאה, הורשע על פי הודאתו ושילם קנס של שבעה מיליון דולר.
בשנת 1957 ייסד את חברת התעופה הלאומית של יוון, אולימפיק איירליינס.
במקביל לנישואיו הראשונים ניהל רומן עם זמרת האופרה האמריקנית (ממוצא יווני) מריה קאלאס, שהייתה גם היא נשואה.
ב-20 באוקטובר 1968 התחתן עם ג'קלין קנדי, אלמנתו של הנשיא האמריקני ג'ון קנדי שנרצח בנובמבר 1963.
אונאסיס מת בצרפת ב-15 במרץ 1975, בגיל 69, מדלקת ריאות.
בנו אלכסנדר נהרג בשנת 1973 (בגיל 24) בהתרסקות מטוס.
בתו כריסטינה ירשה את הונו - היא נישאה ארבע פעמים, ומתה בארגנטינה ב-19 בנובמבר 1988 (בגיל 37) ממחלת בצקת הריאות, בעקבות שימוש בסמים.
בתה היחידה - אתנה רוסל אונאסיס, שנולדה בשנת 1985 - ירשה את הון המשפחה, שנאמד בכ-22.7 מיליארד דולר.
אריסה, עריסה, הריסה, חריסה, הרוש או סחקה היא ממרח צפון אפריקאי מסורתי מתוק או חריף, המבוסס על פלפלים חריפים מסוג שאטה (פלפל סודני, מכונה גם סודניה ופירי פירי), לרוב מיובש, יחד עם פלפלים מתוקים בתוספת שום, שמן, ותבלינים נוספים.
ישנם שני סוגי אריסה - מתוקה וחריפה.
נהוג לכנות את המתוקה אריסה ואת החריפה סחקה.
האריסה המתוקה מכילה כמות עיקרית של פלפלים מתוקים, ואילו הסחקה מכילה בעיקר פלפלים חריפים וכמות קטנה של פלפלים מתוקים.
בנוסף לחומרי הבסיס שהם פלפלים מיובשים, שום ושמן, דרכי ההכנה של הממרח משתנות על פי אזורי המחיה והמדינות בהן הוא נפוץ.
במרוקו נהוג להכין את האריסה מפלפלים מיובשים שהושרו במים ונטחנו עם קליפתם, שום, כמון ומלח.
תהליך הטחינה מלווה בהזלפה קבועה של שמן צמחי.
באזורים מסוימים במרוקו מתווספת גם פפריקה מעושנת לרשימת התבלינים.
בלוב נהוג להוסיף על התבלינים הנ"ל גם זרעי כוסברה וקימל (כרוויה תרבותית).
את חלק מכמות הפלפל המיובש מחליפים בפלפל טרי (לרוב הסוג המתוק).
במרוקו נהוג לאכול את האריסה כתוספת לארוחה, כגון כממרח על לחם, או לשלבה במאכלים עצמם.
סלט מבושל מפורסם מאוד המכיל אריסה נקרא חיז'ו (גזר במרוקאית), והוא סלט המורכב מגזרים מבושלים המעורבבים בשמן, לימון, שום (באזורים מסוימים גם תוספת כמון) וכמויות משתנות של אריסה מתוקה וסחקה חריפה - התלויה ברמת החריפות הרצויה למבשל.
ישנה גם גרסה טרייה לסלט המכילה גזרים מגורדים טריים וכוסברה.
מנה מפורסמת נוספת נקראת "מז'וז'ין" (בתרגום - נשואים), מנה המורכבת משני סרדינים אשר נוקו מעצמות וממולאים בתערובת של עשבי תיבול, שום טחון ואריסה, שהודבקו זה לזה בעזרת התערובת, ולאחר מכן נטבלו בקמח וביצה וטוגנו.
בנוסף האריסה משודכת לתבשילי דגים ובשר רבים, וגם סלטים מבושלים.
בתוניס האריסה היא מרכיב חשוב בתיבול בשרים, מרקים (בעיקר מרקי דגים - החשוב בהם הוא המרק האדום לקוסקוס).
באינדונזיה ישנו ממרח בשם סמבל.
מדובר בגרסה מאוד דומה לאריסה, אלא שהיא מכילה כמות נוזלים גדולה יותר והממרח דומה יותר לרוטב.
בקוריאה ישנו ממרח הקרוי גוצ'וג'אנג (Gochujang).
בדומה לאריסה הוא מרכיב בסיסי במרבית מאכלי קוריאה ומשמש לתיבול אורז, מרקים, קימצ'י (ירקות כבושים), רטבים לסלט (בדרך כלל משודך לרוטב סויה, ג'ינג'ר ושמן שומשום), ואף משמש כחומר מקשר במנה הנקראת ביבימבאפ (אורז מעורבב שבדרך כלל מכיל שאריות שונות מהמקרר, בצל ירוק, נבטים, ומתובל בגוצ'וג'אנג, רוטב סויה ושמן שומשום.
בתימן קיים הסחוג - ממרח כמעט זהה במרכיביו ל"סחקה".
שימושיו דומים מאוד לשימושי האריסה אם כי לא נפוץ לערבב בו גם פלפלים מתוקים, על כן הוא חריף משמעותית מהאריסה או הסחקה.
ישנם שני סוגי סחוג - ירוק ואדום, הירוק מכיל פלפלים ירוקים מיובשים ועשבי תיבול רבים, האדום נטול עשבי התיבול ומכיל פלפלים אדומים חריפים.
בספרד והפיליפינים יש רוטב בשם אדובו (Adobo) - שהוא מחית פלפלים, שום, מלח, חומץ במקום שמן ואורגנו.
במקסיקו נהוג להכין אותו מצ'ילי גוואחיו מיובש (guajillo)
בקולומביה ואקוודור יש ממרח בשם אחי (Ají) המורכב מעגבניות ירוקות (אחיטומטה) ופלפלים חריפים מיובשים, מעובד יחד עם שום, בצל, פטרוזיליה ומים.