tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גובה מותניים - מחסום הנפוץ במקומות שהכניסה אליהם מחייבת תשלום או הצגת כרטיס ביקור או כרטיס כניסה או קיימת דרישה של מעבר אנשים ושמירה על תקנות בטיחות.
המחסום מצויד בקורא אשר מפעיל את מנגנון הדלת במקרה בו התבצע התשלום או נתוני הכרטיס נמצאו כתקינים.
גובה מלא - דלת בגובה מלא המאפשרת מעבר של אדם בודד בכל כניסה ושוללת אפשרות של קפיצה מעל בשל ריבוי הזרועות.
מחסומים מסוג זה מוקמים בדרך כלל במקומות בהם לא מתבצעת בקרה קבועה אחר המעבר.
לעיתים הם משמשים ליציאה בלבד מהמתחם, ולעיתים הם דו-כיווניים ומאפשרים גם כניסה באמצעות אמצעי זיהוי אלקטרוני המזהה את הנכנס באופן אישי.
שער מסוג זה יוצר בעיית בטיחות אפשרית בעת צורך בפינוי בשכיבה על אלונקה מתוך המתחם ובעת צורך לפינוי מהיר של כמות אנשים גדולה, וכן מקשה על נגישות וכניסת מוגבלי תנועה.
מחסום שפה הוא ביטוי המתאר את קשיי התקשורת בין אנשים או קבוצות הדוברים שפות שונות.
מחסום שפה נחווה במפגשים בין דוברי שפות שונות.
מידת השפעתו על חיי המעורבים תלויה בהקשר בו הוא נחווה, כגון תיירות, הגירה, עסקים.
בהקשר של תיירות, ההתמודדות עם מחסום שפה היא זמנית ומועטת.
לעיתים נחצה המחסום על ידי שימוש בשפה שלישית שאינה שפת-האם של אף אחד מהדוברים אך היא לינגואה פרנקה בה שני הצדדים שולטים ברמה מסוימת.
דרך אחרת להתגבר על מחסום השפה במפגשים קצרים הדורשים רק שיחה אינסטרומנטלית, היא שימוש בתקשורת בלתי-מילולית, אם כי תקשורת זו מוגבלת מטבעה.
מחסום שפה הוא בעל השפעה מהותית על החיים כאשר נחווה על ידי אדם מבוגר המהגר למדינה בה דוברים בשפה שאינו מכיר.
רכישת שפה זרה בגיל מבוגר הוא תהליך קשה ומסורבל.
לילדים קל יותר להתגבר על מחסום השפה ולרכוש שפה חדשה.
ילדים שהיגרו עד גיל 10 לערך מצליחים לעיתים לרכוש את השפה החדשה ברמת שפת אם.
מהגרי עבודה עשויים להתקשות בהתמודדות המתמשכת שהם חווים עם מחסום השפה, בשל עומס שעות עבודה ומיעוט הזדמנויות להתערות חברתית, המקטינים את הפניות שלהם ללמידת שפה חדשה.
בעולם העסקים, מפגשי עבודה בינלאומיים מזמנים מצבים של מחסום שפה.
אם אין שפה משותפת שלישית, או שהשליטה בה אינה מספקת, נעזרים לעיתים במתורגמנים.
עובדים המבצעים רילוקיישן ובני משפחותיהם נדרשים להתמודדות יומיומית עם מחסום השפה בדומה למהגרים, אך נתמכים לעיתים על ידי המעסיק המקל על ההשתלבות הבירוקרטית.
שפות מתוכננות כגון אספרנטו או אינטרלינגואה אמורות להוות שפות עזר בין דוברי שפות שונות ולאפשר התגברות על מחסום השפה.
שפות אלו בדרך כלל קלות ללימוד, אך בפועל תפוצת דובריהם מעטה.
מחסום שפה אצל סטודנטים זרים
מספר מחקרים גילו מחסום שפה אצל סטודנטים בארצות הברית שהיגרו אליה ממדינות אחרות.
המחקרים גילו מספר תופעות נפוצות:
רק מיעוט קטן מבין הסטודנטים המהגרים שולט בשפה ברמה הנדרשת ללימודים אקדמיים.
הם מתקשים לבנות משפטים מורכבים, ואוצר המילים שלהם קטן.
הם מכירים פחות מילים נרדפות, דבר הגורם לקשיים בחיפוש מילות מפתח, מיומנות הכרחית לעבודות מחקר.
המחקרים גילו שמחסום השפה מתווסף לבעיות חברתיות ותרבותיות עימן מתמודדים הסטודנטים, ומקשה עליהן.
בספר "השפה היא החיים", שנכתב על מחסום השפה, נכתב: "שפה היא הרבה יותר מאוצר מילים.
שפה היא דרכם של אנשים לבטא רגשות ולהביע אינדיבידואליות."
מחסום שפה משפיע על ההחלטה להגר למדינה מסוימת.
לעיתים קרובות, מהגרים בוחרים לעבור למדינה בה נהוגה שפת האם שלהם.
למשל, מהגרים מבריטניה בדרך כלל בוחרים להגר לאוסטרליה, קנדה או ניו זילנד, ואילו מרבית המהגרים מספרד בוחרים במדינות אמריקה הלטינית.
במקרים נדירים יותר, מהגרים בוחרים במדינה בה נהוגה שפה הדומה לשפת האם שלהם, למשל - גרמנית ואנגלית, ספרדית ופורטוגזית, רומנית ואיטלקית.
שפה כזו קל יותר ללמוד.
במפגשים בין מהגרים דוברי שפות דומות נוצרת לעיתים ספונטנית שפת פידג'ין - שפת ביניים הנוצרת מעירוב השפות.
מחסום שפה בו נתקלים עולים חדשים בישראל הוא הקושי בלימוד העברית, שפה שאינה שגורה בפיהם.
משרד העלייה והקליטה וגורמים נוספים מקיימים פעילויות נוספות ללימוד השפה, מציאת עבודה והתערות חברתית ותרבותית.
כמו כן קיים מחסום שפה בין דוברי העברית לדוברי הערבית בישראל.
אי ידיעת השפה הערבית פלסטינית מהווה מחסום כזה עבור חיילי צה"ל המשרתים בסמוך לריכוזי אוכלוסייה פלסטינית, שרובה אינו דובר עברית.
לוחמים בצה"ל ובמשמר הגבול מקבלים שיחון בסיסי בערבית מדוברת.
במקרים מיוחדים - למשל, ביחידות המסתערבים - עוברים חיילי השדה קורס בערבית.
ערבים תושבי ישראל המעוניינים ללמוד או לעבוד בישראל חווים מחסום זה מול העברית.
בשנת 2013 נפתח לראשונה במזרח ירושלים אולפן עברית עבור מתנדבי השירות הלאומי-אזרחי כדי לסייע למתנדבים להשתלב בשרות ובהמשך בלימודים ובעבודה בישראל.
מחסור באנזים 5-אלפא רדוקטאז (5α-reductases, ידוע גם כ-3-oxo-5α-steroid 4-dehydrogenases) הוא תסמונת רצסיבית נדירה בעלת ספקטרום רחב המופיעה אצל זכרים בלבד.
היא נגרמת על ידי מוטציה בגן 5 אלפא רדוקטאז מסוג 2.
האנשים שנולדים עם התסמונת, נולדים עם איברי מין זכריים.
חיצונית, יכולים להופיע איברי מין זכריים נורמליים או איברי מין נשיים נורמליים, ברוב המקרים יופיעו איברי מין נשיים.
התפתחות רקמת הטוברקל הג'נטילי (Genital tubercle), שמתרחשת בשבוע 9 של התפתחות העובר, הופכת לדגדגן הנשי או לפין הגברי, מתפתחת בצורה לא חד משמעית לדגדגן מוגדל (Clitoromegaly) או מיקרו-פין (Micropenis).
בנוסף, השופכה עלולה להיצמד לפין.
אם התסמונת לא אובחנה לפני, היא לרוב תאובחן בגיל ההתבגרות ותתבטא באל-וסת והתפתחות סממנים גבריים (Virilization).
התפתחות סממנים גבריים תכלול ירידה של האשכים, שיעור יתר (הירסוטיזם), העמקת הקול והגדלת הדגדגן לפין.
בבגרות, לא מתרחשת התקרחות בדפוס זכרי.
זאת מכיוון, ש-DHT (ראשי תיבות של dihydrotestosterone, דיהידרוטסטוסטרון) לא נוצר בגוף בתסמונת זאת.
הDHT הוא אנדרוגן חזק בהרבה מאשר טסטוסטרון בלבד ולכן התפתחות הסממנים הגבריים תהיה פחותה בהשוואה לגברים עם פעילות תקינה של אנזים 5-אלפא רדוקטאז.
משערים, שעליית רמות הטסטוסטרון בגיל ההתבגרות, יכולה לגרום לעלייה ברמות DHT, זאת על ידי פעולה של אנזים 5-אלפא רדוקטאז מסוג 1 או על ידי ביטוי של רמות נמוכות של אנזים 5-אלפא רדוקטאז מסוג 2 באשכים.
תסמונת זו מבוטאת גם בעליית הסיכון לחלות בטמירות אשכים ובסרטן אשכים.
מאחר שבלוטות המין בעובר מתפתחות לאשכים ולא לשחלות, הן אינן מסוגלות ליצר ביציות (כן מסוגלות לייצר זרע).
פוריות גברית עודנה אפשרית אם ניתן למצות מתוך האשכים זרע שאינו פגום.
באופן כללי, נשים אשר נמצאות במחסור של האנזים 5-ARD אמורות מסוגלות ליצר זרע תקין.
נשים הסובלות ממחסור ב-ARD-5 לא יפתחו רחם או חצוצרות בשל פעילותו של הורמון האנטימילריאני שיופרש מהאשכים, ינוון את צינורות מילר וימנע את התפתחותן.
בשל כך, אותן נשים לא יוכלו לשאת הריון.
במקרה זה גם פונדקאות לא תהיה אפשרית מכיוון שלא מתפתחת שום ביצית שניתן להשתיל בפונדקאית.
באלו עם איברי מין חיצוניים שאינם נראים נשיים או גבריים באופן מובהק, שהתפתחו לכדי איבר מין מיקרו-פין (Micropenis) או דגדגן מוגדל (Clitoromegaly), איבר המין עשוי להיות מסוגל להגיע לשפיכה ולזקפה, אך ככל הנראה לא יעילים דיו על מנת להביא לחדירה בזמן קיום יחסי מין.
הפוריות נפגמת עוד יותר בשל התפתחות שאינה מספקת של הפרוסטטה ושלפוחית הזרע.
התסמונת משפיע רק על בעלי כרומוזום Y מכיוון שלדיהידרוטסטוסטרון (DHT) אין תפקיד בהתפתחות עוברים בעלי רצף כרומוזומים XX.
פעולתו של אנזים 5-אלפא רדוקטאז הוא המרת ההורמון טסטוסטרון להורמון שנקרא 5-אלפא דיהידרוטסטוסטרון (5α-DHT) בבלוטת הערמונית, באשכים, בבסיסי השערות ובבלוטות יותרת הכליה.
אנזימים אלה מבצעים כמה פעולות נוספות:
משתתפים ביצירת נוירוסטרואידים כגון allopregnanolone ו-THDOC.
התסמונת מאופיינת מבחינה ביוכימית בדרגת טסטוסטרון נמוכה עד נורמלית-נמוכה ובירידה ברמת ה-DHT.
בכך נוצר יחס טסטוסטרון ל-DHT יותר גדול.
DHT הוא אנדרוגן חזק, ונחוץ להתפתחות איברי מין זכריים חיצוניים ברחם.
נפוצה בעיקר באזורים ברפובליקה הדומיניקנית, בפפואה גינאה החדשה ובטורקיה.
דיווח על מקרים שהתגלו ברפובליקה הדומיניקנית עורר עניין רב.
בכפר הקטן והמרוחק Las Salinas אצל 12 מתוך 13 משפחות, היה לפחות גבר אחד שהיה נשא של המוטציה הגנטית.
לא אצל כל הנשאים של המוטציה, המוטציה באה לידי ביטוי.
ההיארעות הכוללת בכפר זה הייתה 1 ל-90 גברים נשאים עם ביטוי של המוטציה.נהוג לחשוב שהגורם להיארעות הגבוהה הוא האפקט המייסד או צוואר בקבוק אוכלוסייתי (Population bottleneck) (תושבי הכפר קרובי משפחה וירשו את המוטציה מאותו אדם).
זאת בשילוב עם מחסור של גנים חיצוניים בעקבות המיקום הגאוגרפי המבודד.
הכינוי לאנשים החולים בתסמונת ברפובליקה הדומיניקנית הוא güevedoce, קיצור למשפט "אשכים בגיל 12".
באפריל 2014, פורסם בשבועון הרפואי The BMJ על ארבע ספורטאיות מקצועיות עם מחסור באנזים 5 אלפא רדוקטאז אשר נדרשו לעבור עיקור כפוי ו"הסרה חלקית של הדגדגן" ("partial clitoridectomies") על מנת לעסוק בספורט.
מחבר הכתבה ציין כי "הסרה חלקית של הדגדגן" לא בוצעה תחת התוויה רפואית ברורה וכי אין לביצוע שלה השפעה חיובית ידועה או משוערת על היכולות הספורטיביות של המתאמנות, בהתייחס לרמות אנדרוגן גבוהות.
המתאמנות היו כולן ממדינות מתפתחות, בהן השגת גישה תמידית לתחליפי הורמונים עלולה להיות בעייתית עקב חוסר זמינות.
תומכים בקהילת האינטרסקס התייחסו להתערבות רפואית זו כאל "הליך רפואי כפוי".
קיימות דוגמאות בתרבות הפופולרית בהן הופיעה התסמונת.
במהלך הפרק "קוונטין קוסטה" ששודר בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק", מתגלה שלדמות קוונטין קוסטה יש מחסור באנזים 5-ARD.
מידלסקס, הרומן זוכה הפרסים של הסופר ג'פרי יוג'נידיס, שזכה בין היתר בפרס פוליצר בשנת 2002- מספר על בחור צעיר עם מחסור באנזים 5-ARD אשר נולד בשם קאליופה (Calliope) וגדל כילדה.
כאשר מתגלה בפניו מינו הגנטי, הוא משנה את שמו לקאל (Cal).
מחסומי קרח מתרחשים כאשר קרחוני נהר צפים מצטברים ומעכבים את התקדמות הקרח במורד עם זרם הנהר.
מחסומי קרח יכולים להפחית משמעותית את זרימת הנהר ולגרום לשיטפונות במעלה הזרם - הם מכונים לפעמים סכרי קרח.
הצפה בגלל מחסומי קרח יכולה להתרחש גם במורד הזרם כאשר המחסום משתחרר בשיטפון מתפרץ.
בשני המקרים ההצפה עלולה לגרום נזק למבנים בחוף.
מחסומים הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2003 בבימויו של יואב שמיר.
הסרט צולם בסגנון "סינמה וריטה" כתיעוד של שגרת החיים משני צדי המתרס של המחסומי צה"ל ביהודה ושומרון, דרך אוסף של סיטואציות יומיומיות.
"מחסומים" הוא אחד הסרטים התיעודיים המצליחים ביותר שהופקו בישראל.
שמיר תיעד את המתרחש במספר מחסומים צבאיים ברמאללה, ג'נין ושכם במהלך השנים 2001–2003, שנות האינתיפאדה השנייה.
בריאיון עמו אמר כי כולם קורבנות, החיילים והפלסטינים, וכי מטרתו הייתה להראות את השלכות הכיבוש על הפלסטינים, אבל יותר מכך, השפעתו על החברה.
מחסומים פתח את פסטיבל דוקאביב 2004 שהתקיים בסינמטק תל אביב.
הסרט הופק בתמיכת ערוץ 8 (נגה תקשורת) והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
המצלמה מתעדת את האנשים שעוברים במחסומים השונים, שחלקם עמוסים יותר מאחרים.
האירועים המתועדים כוללים מצבים בנאליים למדי או מתסכלים, בהם אנשים עוברים דרך המחסום ללא כל קושי לאחר שהציגו תעודה מזהה, אבל גם תקריות קשות יותר, שבהן שמיר בחר להתמקד.
אף שהסרט תואר תחילה כ"אנטי ישראלי" הוא הוצג בפני חיילים ומפקדים בצה"ל, ומחלקת ההסברה של משרד החוץ שקלה לעשות בו שימוש.
מרב יודילוביץ' אמרה על הסרט שהוא "לא נוח לצפייה", אבל הוא מראה את שני הצדדים באופן מאוזן.
מחסומים זכה ביותר פרסים מכל סרט תיעודי ישראלי אי פעם.
הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים אידפא, והיה הסרט הישראלי הראשון שזכה בפרס בתחרות יוריס איוונס (Joris Ivens) במסגרת זו.
הסרט נבחר על ידי מכון הקולנוע בוושינגטון כאחד ממאה הסרטים התיעודיים הטובים בכל הזמנים, ובמקום הרביעי ברשימת עשרים הסרטים הנבחרים לציון עשרים שנה לפסטיבל אידפא.
בנוסף, הסרט הוקרן בפסטיבלים הבאים:
IDFA 2003 פרס ראשון בתחרות
Hotdocs, 2004 (פסטיבל הקולנוע התיעודי הבינלאומי בטורונטו, קנדה) פרס הסרט הבינלאומי הטוב ביותר
DOKFEST מינכן 2004 – פרס תיעודי מיוחד
Documenta מדריד 2004 – ציון לשבח
Newport ארצות הברית 2004 – פרס ראשון דוקומנטרי
כנס דוקומנטרי באירופה של EDN 2004
מחסור הוא עובדה בסיסית של החיים, על פיה קיימת רק כמות סופית של משאבים, שאינם מספיקים בהכרח לכל יישום נדרש.
בתחום הכלכלה מתייחס המונח למשאבים המסוגלים לייצר, בעזרת הטכנולוגיה הקיימת, כמות סופית ומוגבלת של מוצרים המביאה למצב בו הביקוש עולה על ההיצע ואין מספיק משאבים או מוצרים זמינים בשוק העונים על הביקוש.
בטבע, המחסור הוא אחד המנועים החזקים ביותר של האבולוציה.
בקרב האנושות המחסור הוא הבסיס לקיומה של מערכת כלכלית.
ללא מחסור אין מה שיניע פעילות כלכלית כלשהי ולהפך - פעילות כלכלית לא יעילה או היעדר פעילות כלכלית מובילים למצב של מחסור.
מחסור יכול להיווצר גם באופן פתאומי כתוצאה מאירועים כאסון טבע, מלחמה וכדומה.
מחסור יכול להתבטא בזמינות מוגבלת של אמצעי ייצור - הון, עבודה ומקרקעין, ושל מוצרים.
מחסום חיזמא או בשמו הרשמי מעבר בחורים הוא מחסום צה"לי בקטע עוטף ירושלים של גדר ההפרדה, הממוקם בין שכונת פסגת זאב שבירושלים לבין הכפר הפלסטיני חיזמא.
המחסום מופעל על ידי גדוד ארז של המשטרה הצבאית, בשיתוף עם חברת אבטחה אזרחית ועם משמר הגבול.
מחסום חיזמא הוא המעבר העיקרי מירושלים ליישובי בנימין והשומרון.
מחסום חיזמא ממוקם בקצה המזרחי של שדרות סיירת דוכיפת בפסגת זאב, שהן מקטע מכביש 4197 המגיע ממחלף בנציון.
בצמידות למחסום נמצא צומת חיזמא שבו מתחברים כביש 4197 עם כביש 437 (המחבר בין מחלף גבע בנימין לצומת מישור אדומים), והוא מפריד בין תחום השיפוט של עיריית ירושלים לתחום השיפוט של המועצה האזורית מטה בנימין.
ממזרח למחסום נמצאים ההתנחלות ענתות, מחנה ענתות, הכפר הפלסטיני ענאתא וכביש הטבעת המזרחי.
המחסום נקרא באופן רשמי "מעבר בחורים" על שם העיר המקראית בחורים שמזוהה בחורבת עלמית הסמוכה.
בזמן האינתיפאדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה.
ממערב לכפר, בין כביש 437 לקצה המזרחי של שדרות סיירת דוכיפת בשכונת פסגת זאב, הוקם "מחסום חיזמא".
המעבר במחסום מותר לאזרחים ישראלים ופלסטינים תושבי מזרח ירושלים אך אסור לפלסטינים תושבי יהודה ושומרון בעלי היתרי כניסה, ולכלי התחבורה הציבורית של מזרח ירושלים מחויבים לעבור רק דרך "מעבר קלנדיה" בצפון ירושלים (עד להקמת המחסום יכלו תושבי הכפר להיכנס לירושלים כמעט ללא הגבלה).
בית יחיד בכפר - בית משפחת אל־חטיב, הממוקם בוואדי שלמרגלות שדרות סיירת דוכיפת, נותר בצד הישראלי של גדר ההפרדה, אך לבני המשפחה אסורה הכניסה לישראל, ולבני משפחתם בכפר, אסור לחצות את המחסום כדי לבוא לבקרם.
במחסום היו מספר פיגועים, ואירועים רבים של יידוי אבנים על כלי רכב ישראלים.
במחסום נעשים גם ניסיונות הברחה.
להלן כמה מהאירועים שהתרחשו במחסום:
ביוני 2009, מוחמד סבייח בן 25, פקיד ברשות הפלסטינית, התנפל על חייל וניסה לחטוף את נשקו, החיילים ירו במחבל ופצעו אותו.
בדצמבר 2015, מחבל הגיע אל המחסום, ירה בישראלי ופצע אותו באורח קל.
במאי 2016, שני חיילים נפצעו קשה וקל מפיצוץ מטען חבלה.
במאי 2017, צעיר חמוש בסכין נורה למוות על ידי אנשי כוחות הביטחון במחסום חיזמא.
שעות לאחר האירוע דווח כי הצעיר, תושב שכונת פסגת זאב בירושלים בן 19, השאיר מכתב שמעיד על רצונו לשים קץ לחייו.
בהיותו העורק הראשי המחבר בין ירושלים ובין שומרון ובנימין, מהווה המחסום נקודת דרכים חשובה במסלול זה.
במחסום נמצאות תחנות אוטובוס עבור כל קווי בנימין ושומרון, וכן טרמפיאדה פעילה.
לצד זאת, בצירים המובילים למחסום נוצרים עמוסי תנועה רבים.
מחסור בוויטמין A הוא מצב המתרחש כאשר יש חוסר בוויטמין A בגוף.
ויטמין A, הידוע גם בשם רטינול, הוא רכיב תזונתי חיוני הנדרש לתפקוד תקין של העיניים, העור, המערכת החיסונית ואיברים אחרים.
מחסור בוויטמין זה עלול להוביל למגוון של בעיות בריאותיות, כולל עיוורון, זיהום ומוות.
מחסור בוויטמין A נפוץ בעיקר במדינות מתפתחות, בהן המקורות התזונתיים של ויטמין A מוגבלים.
ההערכה שילדים רבים מושפעים ממחסור בוויטמין A ברחבי העולם, כאשר מחסור בוויטמין A הוא הגורם המוביל בעולם לעיוורון ילדות הניתן למניעה, וכ-250,000 עד 500,000 ילדים מתעוורים מדי שנה ממחסור בוויטמין A בשל תזונה לקויה, כאשר כמחציתם מתים בתוך שנה מאז שהפכו לעיוורים.
תסמינים של מחסור בוויטמין A יכולים לכלול עיוורון לילה, יובש בעיניים ומחלות עור.
עיוורון לילה, הידוע גם בשם ניקטלופיה, הוא התסמין השכיח ביותר של מחסור בוויטמין A, והוא חוסר היכולת לראות בבירור באור עמום או בחושך.
זה קורה מכיוון שוויטמין A חיוני לתפקוד תקין של הרשתית, האחראית על המרת האור לאותות חשמליים הנשלחים למוח.
ככל שהמחסור הופך לחמור יותר, הקרנית עלולה להתייבש, מה שמוביל ליובש בעיניים , קסרוזיס של הלחמית והקרנית, והתפתחות נקודות ביטו .
במקרים חמורים, המחסור עלול להוביל לעיוורון מוחלט, רגישות מוגברת לזיהומים ואף למוות.
בנוסף, אנשים עם מחסור בוויטמין A רגישים יותר לזיהומים שונים ולחצבת, שעלולים להוביל לתחלואה ותמותה מוגברת.
הגורם העיקרי למחסור בוויטמין A הוא תזונה חסרת ויטמין A או בטא-קרוטן.
בטא-קרוטן נמצא בפירות וירקות, כמו גזר, בטטה, תרד, כרוב הגינה וכרוב על.
מזונות אלו עשירים בוויטמין A ובטא-קרוטן, והם מומרים לוויטמין A בגוף.
במדינות מתפתחות רבות התזונה מתבססת על מזונות כמו אורז ומניהוט מצוי שדלים בוויטמין A ובטא-קרוטן.
התזונה הלקויה בשילוב עם גישה לקויה לטיפול רפואי, עלול להוביל לשכיחות גבוהה של מחסור בוויטמין A.
גם הפרעות ספיגה, כגון צליאק או סיסטיק פיברוזיס, יכולות למנוע ספיגה תקינה של ויטמין A.
בנוסף, הפרעות גנטיות מסוימות, כגון אבטאליפופרוטאינמיה, יכולות למנוע את ההמרה התקינה של בטא-קרוטן לוויטמין A, מה שמוביל למחסור.
מחסום לה רוטונד דה שארטר הוא מבנה היסטורי, בדגם של רוטונדה, שנבנה ב בפארק מונסו, על גבול בין הרובע השמיני לרובע השבעה-עשר.
המבנה היה אחד ממחסומי הכניסה לפריז ושימש כמשרדים לגובי המכסים.
ב-1975 הוגדר המבנה כמונומנט היסטורי .
גביית מס זו גרמה למירמור בקרב תושבי העיר, בוטלה במהלך המהפכה הצרפתית אך הוחזרה ב-1798. במסגרת תוכנית אוסמן להתחדשות פריז, שמומשה באמצע המאה ה-19, נהרסה החומה כמו גם רוב שערי הגבייה.
אחד מאותם מחסומים של החומה, ושרדו עד היום הוא מחסום לה רוטונד דה שארטר
שם המחסום הוא תצריף של האופי הארכיטקטוני של המבנה (רוטונדה) ושמה של שושלת דוכסי שארטר (שהפכה לדוכסות אורליאן).
מחסום לה רוטונד דה שארטר נבנה ב-1787, בתקופה בה נבנו שאר חלקי החומה והשערים של חומת הפרם ז'נרל או חומת המכס (1791-1784).
כמו שאר המחסומים בחומה נבנה מחסום זה לגביית מכס מהסוחרים הנכנסים לעיר והוא כלל את המבנה המעוגל ומבני מחסום (שנהרסו) כשהמבנה המעוגל עצמו שימש את אנשי המנהלה של החומה.
המחסום תוכנן על ידי האדריכל קלוד-ניקולא לדו עבור בעל המחסום לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן כשהמבנה הראשי כלל שלוש קומות שכוסו בכיפה.
ב-1793 הוצא בעל המחסום, לואי-פיליפ, להורג במסגרת המהפכה הצרפתית והמבנה הולאם וב-1804 נסגר.
ב-1861 שונו הקומה העליונה והכיפה.
מבנה המחסום העגול נבנה בסגנון ניאו קלאסי בדגם של רוטונדה המוקפת בחלקה החיצוני ב-16 עמודים.
במקור כלל המחסום שלוש קומות כששתי הקומות התחתונות שימשו לפקידות של חומת הפרם ז'נרל.
הקומה העליונה שימשה את בעל המחסון, לואי פיליפ השני, שהיה גם הבעלים של פארק מונסו הסמוך ששימש עבורו כשטח חקלאי.
בכלכלה מחסור הוא מצב בו המשאבים הזמינים – כגון זמן, כסף, חומרי גלם או כוח אדם – מוגבלים ביחס לרצונות ולצרכים של החברה.
זהו עקרון יסוד בכלכלה, אשר מחייב קבלת החלטות והקצאה יעילה של משאבים.
המחסור אינו מתייחס רק לדלות או עוני, אלא קיים גם בחברות עשירות, משום שתמיד יש מגבלות ביחס להיקף הביקוש.
תוצאה מרכזית של המחסור היא הצורך לבחור – מה לייצר, כמה, למי – ולוותר על חלופות אחרות.
בשוק מושלם (שוק התואם מודל מיקרו-כלכלה פשוט), עודף ביקוש יגרום למוכרים להעלות את המחירים עד שהביקוש במחיר זה ישתווה להיצע הזמין, ובכך ייווצר שיווי משקל בשוק.
במינוח כלכלי, מחסור מתרחש כאשר מסיבה כלשהי (כגון התערבות ממשלתית או החלטות של מוכרים שלא להעלות מחירים) המחיר אינו עולה כדי להגיע לשיווי משקל.
במצב זה, הקונים מעוניינים לרכוש יותר במחיר השוק מאשר הכמות הזמינה של המוצר או השירות, ומנגנון שאינו מבוסס על מחיר (כגון "כל הקודם זוכה" או הגרלה) קובע מי מהקונים יקבל שירות.
לפיכך, בשוק מושלם, הגורם היחיד שיכול לגרום למחסור הוא המחיר.
בשימוש יום-יומי, המונח "מחסור" עשוי להתייחס למצב שבו רוב האנשים אינם מסוגלים למצוא מוצר מבוקש במחיר סביר, במיוחד כאשר בעיות בהיצע העלו את המחיר.
פינוי שוק מתרחש כאשר כל הקונים והמוכרים המוכנים לבצע עסקה במחיר השורר מצליחים למצוא שותפים לעסקה.
כמעט תמיד ישנם קונים מוכנים במחיר נמוך ממחיר פינוי השוק; ההגדרה הטכנית הצרה אינה רואה בכישלון לשרת ביקוש זה "מחסור", גם אם במונחים חברתיים או פוליטיים יתואר המצב ככזה (מודל פשוט של היצע וביקוש אינו מתיימר לכלול היבטים אלה).
מחסור (במובן הטכני) עשוי להיגרם מהגורמים הבאים:
תקרת מחיר – סוג של פיקוח מחירים הכוללת הגבלה ממשלתית על מחיר מוצר או שירות.
איסור ממשלתי על מכירת מוצר או שירות, כגון זנות או שימוש בסמים מסוימים למטרות פנאי.
החלטות של ספקים שלא להעלות מחירים, למשל כדי לשמור על יחסים טובים עם לקוחות עתידיים פוטנציאליים בזמן שיבוש בהיצע.
מגבלות במשאבים טבעיים – כגון מינרלים, מים וקרקע פורייה, קיימים בכמות מוגבלת.
ניצול יתר או התדלדלות משאבים אלו מגבירים את המחסור ומציבים אתגרים בפני הכלכלה.
הקצאה לא יעילה של משאבים – ניהול לא אפקטיבי או חלוקה לא שוויונית של משאבים יכולים לגרום למחסור, גם כאשר המשאבים עצמם אינם נדירים.
מגבלות טכנולוגיות – רמת הטכנולוגיה הקיימת משפיעה על היכולת לנצל משאבים.
טכנולוגיה מתקדמת מאפשרת ייצור יעיל יותר, בעוד שמגבלות טכנולוגיות עשויות להגביל את הייצור ולהגביר את המחסור.
החלטות המובילות למחיר נמוך ממחיר פינוי השוק מסייעות לחלק מהאנשים ופוגעות באחרים.
במקרה זה, מחסור עשוי להתקבל משום שהוא מאפשר תאורטית לחלק מהאוכלוסייה לרכוש מוצר שלא יכלו להרשות לעצמם במחיר פינוי השוק.
העלות נופלת על אלה המוכנים לשלם עבור המוצר ואינם יכולים לעשות זאת, או נתקלים בקשיים גדולים יותר בכך.
במקרה של התערבות ממשלתית בשוק, תמיד קיים פשר בין השפעות חיוביות ושליליות.
לדוגמה, תקרת מחיר עשויה לגרום למחסור, אך היא גם תאפשר לאחוז מסוים מהאוכלוסייה לרכוש מוצר שלא יכלו להרשות לעצמם בעלויות השוק.
מחסורים כלכליים הנגרמים מעלויות עסקה גבוהות יותר ועלות אלטרנטיבית (למשל, בדמות זמן מבוזבז) משמעותם שתהליך החלוקה אינו יעיל.
שני גורמים אלה תורמים לירידה בעושר הכללי.
מחסור עשוי לגרום או יגרום ל:
שוק שחור (בלתי חוקי) ושוק אפור (בלתי מפוקח) שבהם נמכרים מוצרים שאינם זמינים בשווקים רגילים, או שבהם מוצרים עם ביקוש עודף נמכרים במחירים גבוהים יותר מאשר בשוק הרגיל.
בקרות מלאכותיות על הביקוש, כגון זמן (כמו המתנה בתור בתורים) וקיצוב.
שיטות מיקוח לא כספיות, כגון זמן (למשל המתנה בתור), נפוטיזם, או אפילו אלימות.
חוסר יכולת לרכוש מוצר, ובעקבות זו חיסכון כפוי.
הפסד רווחה עקב מחסור מלאכותי; הפסד נטו של רווחה כלכלית לחברה מתרחש כאשר הגבלה מלאכותית של ההיצע (על ידי מונופול או אוליגופול כדי למקסם רווחים) מגבילה את מספר האנשים שיכולים ליהנות מהמוצר.
אזורים רבים ברחבי העולם חוו מחסורים בעבר:
מחסור במזון התרחש בארצות הברית במהלך השפל הגדול.
קיצוב בבריטניה וקיצוב בארצות הברית התרחשו בעיקר במהלך ולאחר מלחמות העולם.
מחסור בתפוחי אדמה בהולנד עורר את מהומות תפוחי האדמה של 1917.
בין 1920 ל-1933 במהלך תקופת היובש בארצות הברית, נוצר שוק שחור למשקאות חריפים עקב היצע נמוך של משקאות אלכוהוליים.
במהלך תקופת הצנע בישראל שהתקיימה בין השנים 1949 ל-1959 הונהגה מדיניות קיצוב שנועדה להתמודד עם המחסור במשאבים ולספק צרכים בסיסיים לכלל האוכלוסייה.
במהלך משבר הנפט של 1973, הונהגו קיצוב ובקרת מחירים במדינות רבות, מה שגרם למחסורים.
בברית המועצות לשעבר במהלך שנות ה-80, המחירים היו נמוכים באופן מלאכותי על פי צו (כלומר, מחירים גבוהים נאסרו).
אזרחים סובייטים המתינו בתורים עבור מוצרים ושירותים שונים שבקרת המחירים חלה עליהם, כגון מכוניות, דירות או סוגי לבוש מסוימים.
מנקודת מבטם של אלה שהמתינו בתור, מוצרים אלה היו ב"מחסור תמידי"; חלקם היו מוכנים ויכולים לשלם יותר מתקרת המחיר הרשמית, אך נאסר עליהם לעשות זאת באופן חוקי.
שיטה זו לקביעת חלוקת המוצרים במחסור ידועה כ"קיצוב".
משנות ה-2000 ועד שנות ה-2010, התרחשו מחסורים בוונצואלה עקב מדיניות כלכלית של ממשלת ונצואלה; כגון הסתמכות על יבוא זר תוך הטלת בקרת מטבע חוץ נוקשה, הנהגת בקרת מחירים והלאמות שהובילו לירידה בייצור המקומי.
כתוצאה ממחסורים אלה, ונצואלים נאלצו לחפש מוצרים, להמתין שעות בתורים, והונהג קיצוב שבמסגרתו הממשלה אפשרה רכישה של כמות מסוימת של מוצרים כאשר היו זמינים, באמצעות זיהוי טביעת אצבע.
מחסורים בסודאן עוררו מהפכה ב-2019 שהביאה לסיום שלטונו של הנשיא עומר אל-בשיר לאחר 30 שנה.
רכישה בהלה עקב מגפת הקורונה גרמה למחסור במזון ובמוצרים ברחבי העולם.
בהגדרתו הצרה, מחסור בכוח עבודה הוא מצב כלכלי שבו מעסיקים סבורים שאין מספיק מועמדים מוסמכים למלא את דרישות השוק לתעסוקה בשכר מסוים.
מצב זה מכונה לעיתים על ידי כלכלנים כ"חוסר בכוח העבודה".
מחסור בכוח עבודה מתרחש באופן נרחב בענפים מרובים בתוך כלכלה המתפתחת במהירות, בעוד שמחסור בכוח עבודה מתרחש לעיתים בענפים ספציפיים (שמציעים בדרך כלל שכר נמוך) גם בתקופות כלכליות של אבטלה גבוהה.
בתגובה למחסור בכוח עבודה מקומי, איגודים עסקיים כגון לשכת המסחר בדרך כלל יפעלו מול ממשלות להגדלת הגירה פנימית של עובדים זרים ממדינות פחות מפותחות עם שכר נמוך יותר.
בנוסף, איגודים עסקיים קידמו מתן מעונות יום ממשלתיים נרחבים יותר, שיאפשרו ליותר נשים לחזור לכוח העבודה.
עם זאת, מאחר שמחסור בכוח עבודה בענפים בעלי שכר נמוך רלוונטיים הוא לעיתים נפוץ ברחבי העולם במדינות רבות, הגירה תטפל רק באופן חלקי במחסורים הכרוניים בכוח עבודה בענפים אלה במדינות מפותחות (תוך כדי הרתעת כוח עבודה מקומי מלהיכנס לענפים אלה) ובתורו תגרום למחסורים גדולים יותר בכוח עבודה במדינות מתפתחות.
סחר העבדים האטלנטי (שמקורו בתחילת המאה ה-17 והסתיים בתחילת המאה ה-19) נאמר כי נבע ממחסור נתפס בכוח עבודה חקלאי באמריקה (במיוחד בדרום ארצות הברית).
נחשב כי הבאת כוח עבודה אפריקאי הייתה האמצעי היחיד להתמודדות עם עמידות למלריה שהיה זמין באותה עת.
מחסום קלישי: הגנה על פריז, 30 במרץ 1814 הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן הוראס ורנה, שנוצר בשנת 1820. היצירה מתארת קרב נגד קוזאקים רוסים במחסום קלישי, כחלק מקרב פריז, ומתמקדת בחיילים הנוכחים בזירה אך אינם לוקחים חלק פעיל בלחימה.
השתתפותו של ורנה בקרב זה היוותה את חוויית הקרב הפעילה היחידה שלו, והשפיעה רבות על בחירת נושאי יצירתו לאורך שארית חייו.
השתתפותו של ורנה בקרב זה סימנה את ניסיונו היחיד בקרב פעיל, דבר שהשפיע על בחירת הנושא שלו למשך שארית הקריירה שלו.
הציור הוזמן על ידי צורף הזהב ז'אן-בפטיסט-קלוד איודיו, שלחם אף הוא בקרב תחת פיקודו של בון-אדריין ז'אנו דה מונסה, בדומה לוורנה.בשנת 1835 העניק אידיו את היצירה ללשכת בני האצולה (Chambre des Pairs).
שנתיים לאחר מכן הועברה למוזיאון לוקסמבורג, ובשנת 1874 הועברה לבעלות הלובר, בו היא נמצאת עד היום.
ורנה השתתף בהגנה על פריז בשנת 1814 כחבר במשמר הלאומי.
מעורבותו בקרב זה הובילה להכתרתו כחבר בלגיון הכבוד במהלך תקופת מאה הימים.
לאחר תקופה קצרה בשירות המשמר הלאומי, החלו יצירותיו של ורנה להתמקד בעיקר באירועים צבאיים ובקרבות.
בין יצירותיו הבולטות בנושא זה ניתן למנות את קרב סומו-סיירה (1816), קרב ז'מאפ (1821), וכן את מחסום קלישי: הגנה על פריז, 30 במרץ 1814.
ביצירה "מחסום קלישי: הגנה על פריז", מציג ורנה היבטים שונים של שדה הקרב בשער קלישי במסגרת הגנת פריז, תוך התמקדות לא רק בלחימה עצמה אלא גם בחיילים שאינם משתתפים באופן ישיר בקרב.
הוא מיקם את הלחימה ברקע הציור, בעוד שבחזית תיאר מפקדים הנותנים פקודות וחיילים פצועים.
ורנה הפגין רמת דיוק גבוהה בפרטי היצירה, במיוחד בלבושם של החיילים, כאשר הקפיד על תיאור נאמן למדים הצבאיים של התקופה.
היצירה מדגישה את מציאות הקרב שמעבר לעימות הפיזי - הפיקוד, הפציעות והמתח - נושא שלו היה לו קשר אישי ישיר בשל השתתפותו בקרב עצמו.
לדברי מלאיקה דורבאני-בואבדאלה, חוקרת אמנות במחלקת הציורים של מוזיאון הלובר, היצירה "מחסום קלישי" "מתרגמת את ייאושם של הכוחות, את מאמצם האחרון - אצילי, אמיץ, אך נבגד".
הציור של ורנה על קרב ז'מאפ מעורר את זכר הניצחונות הראשונים של המהפכה הצרפתית בשנת 1792, בעוד שיצירתו על מחסום קלישי נתפסת כביטויה האחרון של אותה מהפכה.
לדבריה: "הציור הוא מופע של פטריוטיזם, ההופך את תבוסת קמפיין 1814 בצרפת לאירוע רם ונישא, ומעלה את היצירה המצוירת לדרגת יצירה היסטורי."
הצבעים הבהירים ומשיכות המכחול הנוקשות יותר שבהן נעשה שימוש ב"המחסום של קלישי" אינם משקפים את האיכויות הרומנטיות של עבודותיו המאוחרות יותר של ורנה, כגון "מאזפה" (1825) ו"מזפה והזאבים" (1826) .
הציור נדחה על ידי הסלון של פריז בשנת 1822 לאחר שצונזר על ידי ממשלת בורבון בשל נגיעותיו המרדניות והנפוליאוניות לכאורה.
ורנה ערך תערוכה במחאה על צנזורה זו בשנת 1822. המחלוקת שנבעה מתערוכת הסטודיו הזו העניקה לו פרסום וביססה את המוניטין הציבורי שלו כאמן המלחמה המוביל בצרפת.
הפופולריות של התערוכה לכדה את תשומת ליבו של המלך שארל העשירי, מלך צרפת, אשר הזמין לאחר מכן מספר ציורים מוורנה.
תומא מסכם כי הזמנות אלו ריככו בהדרגה את תדמיתו המרדנית של ורנה.
אלכסנדר דיומא העלה לראשונה את המחזה הצבאי בן חמש המערכות "מחסום קלישי" בשנת 1851 בתיאטרון דה בטיניו (כיום תיאטרון אברטו).
התמונה האחרונה במערכה השלישית, "תמונת מחסום קלישי", הייתה בהשראת ציורו של ורנה, והיא זו שהעניקה למחזה את שמו.
בשנת 1855 הוצג הציור בתערוכת הרטרוספקטיבה של ורנה, יחד עם שלוש סצנות קרב נוספות שהוזמנו על ידי פטרונו, דוכס אורליאן.
ורנה שיחזר את הציורים לאחר שניזוקו בשרפה במהלך מהפכת 1848. על סמך מאמציו של ורנה לשקם את ארבע היצירות לקראת התערוכה, מסיק תומה כי ורנה ביקש לבטא בכך את מחויבותו לעידן הנפוליאוני.
מחסנית היא סוג של מבנה נתונים מופשט הפועל בצורה דומה לזו של מחסנית רובה: האיבר שנכנס ראשון למחסנית יוצא ממנה אחרון (תכונה זו מכונה נכנס אחרון יוצא ראשון - LIFO).
שלוש הפעולות הבסיסיות המגדירות מחסנית הן:
אתחול (init) - יצירה של מחסנית חדשה.
דחיפה (push) - הכנסת איבר חדש לראש המחסנית.
שליפה (pop) - פעולה המוציאה את האיבר העליון מהמחסנית.
לעיתים, מוגדרות במחסנית גם פעולות נוספות:
(isEmpty) - פעולה המחזירה true אם מחסנית נתונה ריקה, ואחרת מחזירה false.
הצצה (peek/top) - פעולה המחזירה את ערכו של האיבר העליון במחסנית מבלי להוציא אותו מהמחסנית.
פעולה זו איננה חיונית אם מגדירים את פעולת השליפה ככזאת שמבצעת פעולת הצצה וגם משנה את המחסנית.
את כל הפעולות האלה ניתן להגדיר פורמלית כפונקציות מתמטיות שאינן משנות את המחסנית, אלא מחזירות מחסנית חדשה.
הפונקציות מקיימות את התנאים דלהלן:
ראש המחסנית הוא האיבר האחרון שהוכנס למחסנית.
אם מוסיפים איבר ואז מסירים איבר מקבלים את המחסנית המקורית.
אתחול מחסנית יוצר מחסנית ריקה.
כל מחסנית שהוסיפו לה יותר איברים משהסירו איננה ריקה.
כל הפעולות במחסנית מתבצעות בזמן קבוע, שאיננו תלוי במספר האיברים במחסנית.
את פעולת ההסרה ניתן להגדיר על מחסנית ריקה ככזאת שמחזירה את אותה המחסנית.
לחלופין, ניתן להימנע מלהגדיר אותה, או להגדיר אותה כמחזירה ערך שגיאה מיוחד.
באופן דומה, (()top(init (בדיקת ראש מחסנית ריקה) ניתן להגדיר כמחזירה שגיאה, או להימנע מהגדרתה.
חשוב לשים לב לכך שכל אוסף של פונקציות וערכים המקיים את התנאים האלה נחשב למחסנית.
דוגמה לא-טריוויאלית לכך היא קבוצת המספרים הטבעיים, עבור הפעולות "החזר 0" (אתחול), "הוסף 1"(push), "הפחת 1"(pop), "האם_אפס"(isEmpty).
בכיוון השני ניתן לומר שכל מחסנית עשויה להוות ייצוג למספרים הטבעיים.
מחסנית היא מבנה נתונים בסיסי במימוש שפות תכנות.
במעבדים רבים קיים אוגר מיוחד המשמש כמצביע למחסנית, ובשפת המכונה של מעבדים אלו ממומשת הקריאה לתת-שיגרה על ידי הכנסת כתובת החזרה למחסנית.
ברוב השפות העיליות נשמרים גם המשתנים המקומיים במבנה המחסנית הנתמך במעבד.
ישנו קשר הדוק בין מחסנית לעץ: מחסנית היא מבנה הנתונים הנפוץ ביותר לצורכי מעבר על עצים, על ידי אלגוריתם DFS, וכן ניתן להציג כל רצף פעולות על מחסנית בעזרת עץ מכוון.
בכל רגע נתון, האיברים הנמצאים במחסנית הם המסלול משורש העץ אל הצומת שבו נמצאים.
דוגמה לשימוש כזה אפשר למצוא בשפות פורמליות: לכל מילה הנגזרת בעזרת דקדוק חסר הקשר קיים עץ גזירה, ולכל דקדוק כזה קיים אוטומט מחסנית המקבל אותו.
ישנן מספר דרכים לממש מחסנית:
מעבדים רבים כוללים מקום רציף בזיכרון המוקצה מראש לצורך שימוש במחסנית, או מאפשרים להגדיר מקום כזה.
מימוש באמצעות רשימה מקושרת, כאשר בכל פעולת דחיפה האיבר החדש מתווסף לראש הרשימה.
מימוש זה מאפשר שימוש גמיש יותר בזיכרון, כיוון שאינו דורש מקום רציף דווקא והקצאת זיכרון מראש.
ניתן לממש מחסנית גם במערך.
מימוש זה יעיל במקרה שיש חסם עליון על גודל המחסנית, ובמקרה שיש צורך לגשת לפעמים לאמצע המחסנית.
בשפות תכנות פונקציונליות, ניתן לממש מחסנית באמצעות הטיפוס הפרימיטיבי רשימה המוגדר בשפה.
מימושים שונים עלולים לאפשר מצבים לא תקינים:
מכיוון שגודל המחסנית לעיתים מוגבל, דחיפה עלולה לגרום לגלישה (Overflow) מהמחסנית כאשר לא נותר בה מקום לאיבר החדש.
דוגמה מוכרת היא גלישת מחסנית הקריאות.
מצב של שליפת איבר ממחסנית ריקה מכונה מצב "חמיקה" (Underflow).
מַחְפֵּר (באנגלית Excavator) הוא ציוד מכני הנדסי לעבודות עפר שייעודו לחפור תעלות ובורות.
המחפר מורכב מזרוע תלת-מפרקית המותקנת על גבי ציר מסתובב ("פיווט").
המחפר מורכב מ 3 חלקים עיקריים:
זרוע החפירה – זרוע תלת-מפרקית שעליה מותקנת כף חפירה או פטיש הידראולי.
הזרוע מופעלת באמצעות 3 סטים של בוכנות הידראוליות.
הסט הראשון מחובר למשטח ותפקידו להרים ולהוריד את כלל הזרוע.
הסט השני מחבר בין האמה לזרוע ומשמש לכיפוף ויישור הזרוע ב"מרפק".
הסט השלישי תפקידו להטות את הכף ולסובב אותה מעלה או מטה.
בדרך כלל כף החפירה מותקנת כך שהיא מופנית לכיוון הכלי ואז היא נקראת "יעה אחורני" או backhoe בלע"ז.
יש גם כפות שמופנות כלפי חוץ והן נקראות "יעה קדמי".
יש כפות שעליהן מותקן מעין מכסה שטוח המאפשר את סגירת הכף.
בקצה זרוע החפירה ניתן להתקין בנוסף לכפות גם כלים אחרים, כגון פטיש או מקדח הידראולי.
משטח הציר "פיווט" (Pivot) – עליו מותקנת הזרוע, תא המפעיל והמנועים שמפעילים את המחפר.
הציר ניתן לצידוד מלא של 360 מעלות וכך מקנה כושר תמרון רב לזרוע.
תא המפעיל מותקן בדרך כלל בסמוך לזרוע בשביל ראות מקסימלית ואילו המנועים מותקנים בירכתי הכלי.
הנעה (Under-carriage) – רוב המחפרים מונעים על ידי זחלים אך ישנם מחפרים שמונעים על ידי גלגלים.
ההנעה מותקנת מתחת למשטח הציר.
מחפרים לא נועדו לנסוע לבד מרחקים גדולים וההנעה נועדה לתזוזות קטנות באתר החפירה.
על חלק מהמחפרים מותקנת כף דחפור ארוכה ונמוכה שתפקידה הוא לדחוף עפר שנשפך מהיעה, כף דחפור זו ידועה בשם Back-fill.
המחפר, שידוע בכינויו האירופאי "באגר", נפוץ בעיקר בעבודות חפירה שונות, כולל בחפירת בורות גדולים בשטח עירוני.
לחפירת בורות קטנים (למשל בשביל להחליף צינורות מים וביוב מתחת לכביש) משתמשים במחפרון.
המחפר טוב גם בחפירת תעלות ושוחות, כאשר הזרוע הארוכה שלו מאפשרת לו טווח ועומק.
כאשר מותקן על המחפר פטיש אוויר, הוא משמש גם להריסת מבנים, אם כי הוא יכול להרוס בתים גם באמצעות הכף הרגילה שלו, על ידי קילוף הקירות וחבטות בתומכות (על ידי צידוד).
מאז 2015 משמשים המחפרים הממוגנים ככלי העיקרי להריסת בתי מחבלים שביצעו פיגועים נגד ישראלים.
המחפרים באים בגדלים שונים ומגוונים.
ישנם מחפרי ענק למחצבות ומכרות שמשקלם מאות טונות ומצד שני ישנם מחפרים קומפטיים ביתיים שגודלם הוא כגודל אדם.
להלן סדרי גודל, הלקוחים מהאתר של קטרפילר.
מחסנית היא אמצעי הזנה של תחמושת לכלי ירייה, לרוב רובים ואקדחים.
המחסנית עשויה לרוב ממתכת או מתכת בשילוב חומרים פלסטיים.
ישנן מחסניות חד־טוריות שבהן הכדורים מסודרים בשורה אחת, וישנן מחסניות דו־טוריות בהן הכדורים מסודרים זה לצד זה וזה ומעל זה, מצידה התחתון של המחסנית.
עֲקֵב המחסנית סוגר את המחסנית, ומשמש גם כמשטח ההתנגדות לקפיץ המחסנית.
בחלקה העליון של המחסנית יש פתח הזנה, אשר דרכו מזינים אליה תחמושת וממנו נגרפת התחמושת אל בית הבליעה של כלי הירייה.
פגמים במחסניות (כמו טעינת יתר לאורך זמן, או חלודה) הם אחד הגורמים למעצור בנשק.
לעיתים משתמשים במחסנית צולבת, שהיא למעשה שתי מחסניות המחוברות זו לזו בצורה מדורגת.
מחסנית צולבת נועדה לזרז את הליך החלפת המחסנית עם התרוקנות המחסנית הראשונה.
אמצעי הזנה נוספים לנשק הם שרשיר ותוף:
שרשיר תחמושת מורכב מתחמושת המחוברת בתרמיל.
בשרשיר מתפרק מחוברים התרמילים זה לזה לרוב באמצעות חוליות מתכת קצרות; לאחר שהקליע נורה, מופרד התרמיל המשומש ומועף מתריס הנשק.
בשרשיר קבוע מחוברים התרמילים זה לזה לרוב באמצעות חוליות בד; לאחר שהקליע נורה, יוצא השרשיר מצדו השני של כלי הירייה, שלם אך ריק.
תוף תחמושות הוא מכל מעוגל המשמש כמחסנית.
בעבר, שיטות הזנת הנשק הנהוגות היו טעינה ידנית של הנשק דרך צידו הקדמי של הקנה (אבק שרפה ותחמושת בנפרד-בדומה לשיטת ההזנה של התותחים באותה תקופה) או דרך בית הבליעה (כנהוג היום, לאחר המצאת התחמושת האחודה).
עם ההתפתחות שנעשתה בכלי הנשק, הופיעו רובים בריחִיִּים בעלי שחלה (מחסנית פנימית) שבהם ניתן היה לבצע ירי מהיר יותר, בהשוואה לרובים מאותה תקופה.
בחלקם נגרף הכדור עם תנועת בריח ידנית, ובחלקם היה צורך לדרוך את הנשק עם בוכנה (שיטת הפעולה של רובי הציד).
לקראת ראשיתה של המאה ה-20 פותחו לראשונה כלי ירי אוטומטיים וחצי אוטומטיים בעלי הזנה ממחסנית.
לעומת שיטות שהיו נהוגות בעבר, השימוש ברובה נטען ממחסנית הִקְנָה למפעילו קצב אש גבוה יותר ונוחות בתפעולו.
מחפרון, שנקרא גם מעמיס דו-כפי , ומכונה לעיתים בפשטות "שופל" או "טרקטור", הוא כלי צמ"ה (ציוד מכני הנדסי) הכולל יעה קדמי (כף) וזרוע חפירה קטנה בירכתיים, המותקנים על טרקטור שהותאם להם.
יחסית לכלי צמ"ה אחרים כגון דחפורים ומחפרים, המחפרונים קטנים למדי.
קומפקטיות זו, ומגוון הפעולות שהמחפרונים מסוגלים לבצע, הפך אותם לכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר באתרי בנייה, במיזמי הנדסה עירוניים ובתחזוקה שוטפת של כבישים ותשתיות אורבניות.
בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר התלויים במשאיות סמי-טריילר ומובילי צמ"ה כבד להעברתם מסוגל המחפרון להתנייד בכוחות עצמו, הן בדרכי עפר והן בכבישים עירוניים.
הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע, ומסוגל לנסוע במהירות של כ-40 קמ"ש למרחקים גדולים.
המחפרון הומצא בבריטניה בשנת 1953 על ידי ג'וזף סיריל במפורד, מייסד חברת JCB.
במפורד ביסס את הכלי על טרקטור חקלאי עליו התקין יעה קדמי בחזית ומחפר אחורי בירכתיים.
המחפרון בנוי משלושה חלקים עיקריים:
טרקטור - המרכב המכיל את תא הנהג, המנוע והגלגלים.
עליו מותקנים כלי העבודה של המחפרון.
יעה קדמי - כף עמוקה שנועדה לעבודות עפר קטנות והטענת עפר, חול וחצץ למשאיות.
היא נשלטת בידי ארבע זרועות הידראוליות.
מחפר אחורי - זרוע תלת-מפרקית המצוידת ביעה אחורי; דומה לזו של מחפר אבל קטנה יותר.
זרוע זו נועדה לביצוע עבודות חפירה קטנות, שבירת אספלט והכנת תשתיות לקווי מים, חשמל וביוב.
המחפרון הוא אחד מכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר שנגזרו מהטרקטור, אך כאשר מותקנים עליו יעה ומחפר קבועים, לא נהוג להתייחס אליו כאל טרקטור.
בגלל המחפר, המחפרון בדרך כלל לא נושא עליו PTO (מתקן העברת כוח).
המחפרון נחשב לכלי קומפקטי יחסי - רוחבו המרבי הוא 2.5 מטר ואורכו הוא כ-4–5 מטרים לכל היותר.
את היעה הקדמי או המחפר האחורי ניתן להחליף בכלים ייעודיים אחרים כגון מקדח או פטיש אוויר.
ישנם מחפרונים שבהם המחפר האחורי הוחלף בוו גרירה המאפשר למחפרון לגרור אחריו עגלה או קרון עם חומרי בנייה או ציוד בנייה חשמלי.
הטרקטור הוא המרכב המכיל את המנוע, הגלגלים ותא המפעיל, ועליו מותקנות הזרועות ההידראוליות המפעילות את הכלים ההנדסיים של הכלי.
גלגלי המחפרון הם צמיגים רחבים וגדולים במיוחד, והזוג האחורי גדול וכבד יותר.
המנוע עצמו ממוקם בחזית כלי הרכב.
רוב תאי המפעיל הם תאים סגורים בעלי חלונות זכוכית גדולים.
האיטום של התא, בתוספת מערכת מיזוג אוויר, נועדו להגן על המפעיל מפני חום, רעש ואבק.
הנהיגה בכלי נעשית באופן דומה לנהיגת מכונית: ההיגוי נעשה באמצעות הגה (הכולל ידית בולטת כך שאפשר לסובבו ביד אחת), דוושת גז, דוושת בלם וידית הילוכים.
כיסא המפעיל בנוי בצורה ארגונומית על מנת להקנות נוחות מרבית למפעיל.
מערכות השליטה בכלי מתקדמות וכוללות חיישנים אלקטרונים, והן מיועדות לשפר את הספק העבודה ואת יעילות הכלי (הקטנת תצרוכת דלק ועוד).
מערכות אלה מתבססות על קבלת משוב ממערכות המחפרון (למשל: יש מערכת החשה כמה כוח מופעל על כל זרוע הידראולית), ובהתאם לכך מכוונות את עבודת המנוע כך שהכלי יצרוך מינימום דלק וכוח מנוע לביצוע המטלה הדרושה.
הפעלת הזרועות עצמן מתבססת על העיקרון של בוכנה הידראולית המנצלת את עקרון אחידות הלחץ בנוזל בלתי-דחיס (חוק פסקל).
הזרמת הנוזלים לבוכנות נעשית באמצעות מערכת של שסתומים וצינורות הנשלטים על ידי המפעיל.
שאיבת הנוזלים נעשית באמצעות כוח המנוע.
בדרך כלל, תפעול המחפר נעשה כאשר הטרקטור נייח.
במחפרונים רבים מותקן זוג חצובות הידראוליות ("רגליים מייצבות") שאותן פורש המפעיל לפני החפירה - וזאת על מנת לייצב את המחפרון ולהקטין את התנודות של הזרוע שנוצרות בעת החפירה.
בדרך כלל, כיסא הנהג במחפרון יכול להסתובב כ-180 מעלות, כדי שהנהג יוכל לתפעל את המחפרון שבירכתי הכלי.
תפעול המחפר נעשה באמצעות שתי ידיות "ג'ויסטיק", וכל אחת מהן שולטת בחלק אחר של הזרוע.
יש מחפרונים בעלי מחפר הניתן להסרה או התקנה בעת הצורך.
מלבד היעה הבסיסי ניתן להתקין על זרוע המחפר כלי עבודה שונים ומתקדמים במקום היעה הקטן.
בחלק מהמחפרים, ניתן להתקינם ולהחליפם גם בשטח, באופן קל ומהיר יחסית.
על הזרוע של המחפר ניתן להתקין:
מקדח - לחפירת בורות וקידוחים
פטיש הדראולי - לריסוק אבנים גדולות
צבת - לתפישת חפצים כמו מוטות וגזעי עצים והזזתם/הרמתם.
מדחס קרקע - לדחיסת הקרקע.
טרקטור משא" הוא סוג של כלי רכב חקלאי או תעשייתי שתוכנן לסחוב משאות כבדים או לגרור עגלות משא.
ישנם כמה סוגים של טרקטורי משא המותאמים לסוגים שונים של פעולות וצרכים, כגון חקלאות, בנייה או לוגיסטיקה.
מאפיינים כלליים של טרקטור משא
כוח מנוע: לטרקטור משא יש מנוע רב עוצמה, בדרך כלל מנוע דיזל, שמאפשר לו לסחוב משאות כבדים במגוון תנאים.
יכולת גרירה: יכולת גרירה גבוהה מאוד, מה שהופך אותם לשימושיים בגרירת עגלות משא כבדות, קרונות ואפילו ציוד חקלאי או בנייה.
ביצועים בשטח: טרקטורי משא מותאמים לעבוד גם בשטח לא סלול כמו שדות חקלאיים או אתרי בנייה.
גלגלים או זחלים: תלוי בסוג הטרקטור והמשא, חלקם משתמשים בגלגלים עם צמיגים כבדים, וחלקם בזחלים (Tracks) כדי לשפר את היציבות והביצועים בתנאי שטח קשים.
מבנה מסיבי: הטרקטור משא בנוי ממסגרת חזקה המסוגלת להתמודד עם העומסים הגדולים שנגרמים מעבודות גרירה וסחיבה.
שימושים חקלאיים ותעשייתיים: משתמשים בטרקטור משא בעיקר לחקלאות כבדה, תחבורה של מוצרים חקלאיים או חומרים במשאיות עגלות גדולות, עבודות עפר באתרי בנייה, ולפעמים גם בתעשיית
היעה הקדמי (ה"כף") המותקן בחזית המחפרון מאפשר לו לתפקד כיעה אופני קומפקטי.
היעה הקדמי נשלט על ידי זרועות הידראוליות: זוג אחד מרים ומוריד את הכף וזוג שני מסובב אותה (הסיבוב הוא פנימה או החוצה) כך שמחפרון יוכל לגרוף חומר מהקרקע (פתח הכף פונה קדימה), לשאת אותו (פתח הכף פונה כלפי מעלה) ואז לשפוך אותו לתוך משאיות (פתח הכף פונה כלפי מטה).
הפעלת היעה הקדמי נעשית בדרך כלל תוך כדי תנועה של הטרקטור.
היעה משמש לדחיפת חומרים, עבודות עפר קטנות, נשיאת חול, חצץ וחומרי גלם, וכן הטענתם על משאיות.
בכפות מסוימות תחתית נפתחת, דבר שמקל ומאיץ את פעולת שפיכת העפר למשאיות, ומאפשר להשתמש בכף גם ליישור והחלקה של משטח אחרי שהוא נסתם ונסלל, וכן לגרד חול ובוץ מהכביש.
מלבד היעה הבסיסי ניתן להתקין על הזרועות ההידראוליות מספר כלים הנדסיים נוספים ומתקדמים.
בחלק מהמחפרונים, ניתן להתקינם ולהחליפם גם בשטח, באופן קל ומהיר יחסית.
על הזרועות של היעה הקדמי ניתן להתקין:
מלגזה - מדובר ב"שיניים" של מלגזה שעליהן אפשר להניח משא כבד והרמתם נעשית באמצעות הזרועות ההידראוליות של הכלי.
תוספת זו הופכת את המחפרון למלגזה אפקטיבית.
מטאטא אוטומטי - מברשת מסתובבת גדולה המשמשת לניקוי הדרך או אתר הבנייה מחול ולכלוך.
מנוף - זרוע עם וו וכבל המאפשר נשיאת משאות כבדים והרמתם.
כף דחפור בעלת יכולת הטיה זוויתית.
להלן מפרט טכני ונתונים על יכולותיו של מחפרון אופייני.
הנתונים עצמם מתייחסים למחפרון (קטן) מדגם 416D ולמחפרון (גדול) מדגם 446D של קטרפילר:
כאמור, המחפרונים נפוצים ביותר וניתן להשתמש בהם למגוון משימות ומטרות: בנייה, הריסות קטנות, העברת חומרי בנייה ממקום למקום, נשיאת חפצים ביעה והעברתם ממקום למקום, אספקת כוח לציוד בנייה, חפירת חורים, שבירת אספלט, סלילת דרכים ומדרכות, חפירת תעלות לצורך החלפת הצנרת, סתימת חורים ועוד.
המגוון הרב של דברים שהם יכולים לבצע וגודלם הקטן יחסית הפכו אותם לפופולריים ביותר בכל הקשור להנדסה אזרחית והנדסה בשטח עירוני.
בנוסף, בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר כגון דחפורים ומחפרים, התלויים בסמי-טריילרים להעברתם, המחפרון יכול להתנייד בכוחות עצמו גם בדרכי עפר וגם בכבישים עירוניים.
הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע ויכול לנסוע במהירות של כ-30 קמ"ש למרחקים גדולים.
דמותו של סקופ בסדרת הטלוויזיה הבריטית לילדים "בוב הבנאי" היא מחפרון מואנש.
מַחְסֵיָה הוא מושב ליד בית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה שבמחוז ירושלים.
המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, על חלק מאדמות הכפר הנטוש דיר אבאן.
המושב ננטש לאחר מספר שנים, ויושב מחדש מאוחר יותר על ידי עולים ממרוקו ומקוצ'ין שבהודו.
המושב חבר בתנועה המיישבת "הפועל המזרחי".
שם המושב לקוח מתוך ספר ירמיהו, שם הוא משמש שם פרטי:
מחפשים את אליברנדי הוא סרט המבוסס על הרומן הידוע מחפשים את אליברנדי מאת מלינה מארג'יטה (Melina Marchetta) שהוצאה לאור בשנת 1999. הסרט מספר על חייה של נערה בת 17 ויחסיה עם משפחתה, חבריה ובית ספרה.
בכיכובה של פיה מיראנדה ובבימויה של קייט וודס.
פיה מיראנדה זכתה בפרס ACTAA בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר וגרטה סקאקי זכתה בפרס זה בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
ג'וזי אליברנדי כבר בת 17, היא מגיעה אל שנת לימודה האחרונה בבית ספרה.
ג'וזי (פיה מיראנדה) ואמא קריסטינה (גרטה סקאקי) ננטשו על ידי מיכאל אליברנדי (אנתוני לפאליה), אביה של ג'וזי, עוד לפני שג'וזי נולדת (הוא לא ידעה כי קריסטינה בהריון ונודע לו רק לאחרונה).
ג'וזי אינה מוצאת עצמה בין כל המשפחה – סבתא הקשקשנית שעוקבת אחריה, בנות בית הספר הלועגות לה כי היא ממזרה, אביה שבא משום מקום, בחינות הבגרות, ועוד.
במהלך כל הסרט ג'וזי מנסה להתקרב אל "גבר החלומות שלה", ג'ון ברטון (Matthew Newton), אך במקום אם מוצאת עצמה שוב ושוב נתקע עם ג'יקוב קוטי (קיק גרי).
לראשונה, היא מתיידדת עמו לאחר מסיבה, בה הוא לוקח אותה אל ביתה (חבריו ארגנו לו את זה), במקום נער חלומותיה.
לא רק שהוא מנע ממנה הזדמנות פז, הוא גם לקח אותה על אופנוע ומנפץ את כל חלומה.
על אף זאת, ג'וזי וג'ון מתקרב אחד לשני וכל אחד מהם רושם פתק בו הוא מספר משהו על עצמו שלא סיפר לשני - ג'וזי מתוודה על אהבתה.
הפתקים ישמרו אצל השני והם יפתחו רק בסוף הלימודים.
באמצע הסרט ג'ון ברטון מתאבד עקב לחצו של אביו להיות נשיא בניגוד לרצונו.
לאחר ההלוויה חוזרת ג'וזי אל ביתה, היא הולכת אל התיבה בה היא שמרה את פתקו ושם היא מגלה כי רשום על כך שהוא הולך להתאבד.
ג'וזי האומללה פוגשת את ג'יקוב ופורצת מולו בבכי.
כמו גם, היא מתחילה להתיידד עם אביה לאחר שהוא מציל אותה מעונש, לאחר ששברה את אפה של קרלי בישופ (Leeanna Walsman) – תלמידה "מתוקה" שתמיד לעגה לה על היותה ממזרה והטיפה לה ענייני דת.
עם הזמן, מוצאת ג'וזי את מקומה בעולם ומתקרבת אל מורשת משפחתה.
פיה מיראנדה - ג'וזי אליברנדי
גרטה סקאקי - קריסטינה אליברנדי (אמה של ג'וזי)
אנתוני לפאליה - מיכאל אליברנדי (אביה של ג'וזי)
קיק גרי - ג'יקוב קוטי
אלנה קוטי - סבתא של ג'וזי
מחפר תמך הוא ציוד מכני הנדסי כבד המיועד לחפירת תעלות תמך בעומק של 40 מטר ויותר.
הוא קיים בשתי צורות: מרכב זחלי מיועד לעבודות בעומק רב, ומרכב גלגלים מיועד לעבודות קלות.
מחפר תמך דומה מאוד למכונת קידוח אלא שדרך העבודה בשתי המכונות שונה.
תיעול עמוק הוא סוגיה חשובה בתהליך בנייה שנסב אודות ביסוס קרקע.
ככל שמעמיקים את תעלת החפיר הרי ניתן לכרות בור בנייה עמוק יותר ולהקים קומות תת-קרקעיות רבות יותר ולהקצות יותר שטחים למטרות שטחי שרות ושטחי חניה.
תעלת תמך משמשת כחלל לתוכם בונים קיר תמך.
עבודת העפר לצורך בניית קומות תת-קרקעיות בבניין דורשות כרייה בחפיר.
תקן הבנייה מחייב לבנות קיר תמך שימנע גרימת נזק למבנים ותשתיות, כגון צנרת תת-קרקעית, כבלים תת-קרקעיים, כבישים ומדרכות, כתוצאה מהתמוטטות קירות החפיר.
חפירת תמך היא עבודת עפר המקדימה כריית החפיר ומאפשרות בניית קיר החפיר.
לתוך תעלת תמך מניחים ברזל חיזוק ויוצקים בטון.
עם התייבשות הבטון נוצר קיר תמך מחוזק בברזל.
מחפר תמך הוא ציוד חפירה לתעלות תמך.
בניגוד למכונת קידוח שבה שיטת העבודה היא לקדוח מפני הקרקע עד לעומק הרצוי הרי במחפר תמך חלזון החפירה נמצא תמיד בעומק המתאים ויצירת תעלת תמך נוצרת כתוצאה מתנועה אטית של מרכב מחפר תמך.
לצורך ייצוב ראשוני של הקרקע ומניעת התמוטטות דופן החפיר משתמשים בבוץ קידוח שבו המרכיב הדומיננטי הוא בנטוניט.
תוך כדי התקדמות המרכב נעשית פעולת כרייה אנכית שמאריכה את תעלת תמך.
כדי למנוע מתשפוכת העפר שנוצרת עם כרייה מותקן בקרבת חלזון החפירה זרוע שפך קרקע צרה במעט מרוחב תעלת תמך שלא מפריע להתקדמות מחפר תמך.
תהליך בניית קיר תמך נעשה במקביל לחפירת תעלה.
לתוך התעלה מוכנסים ברזל חיזוק ויוצקים בטון.
לאחר התייבשות הבטון בסיום בניית קירות התמך ניתן להתחיל בעבודות העפר בחפיר.
בעת כריית החפיר מבצעים במקביל חיזוק אופקי באמצעות עוגן אופקי של קיר החפיר שמונע התמוטטות קיר תמך כתוצאה מעומס מכני רב.
לכן בהפרשי גובה נעשה עיגון אופקי של קיר תמך.
מחסן נתונים הוא מסד נתונים המשמש מערכות תומכות החלטה.
הנתונים לרוב מיוצאים ממערכת אחת או מספר מערכות תפעוליות לשם הסקירה.
מחסן הנתונים לרוב משמר את היכולות שלו בעזרת שלוש שכבות: הצגה, היתוך וגישה.
כל יכולות מחסן הנתונים נבנות כדי לשרת את משתמש הקצה.
שכבת המראה (מכונה באנגלית MRR, קיצור של Mirror, הכוונה למראה למערכות מקור) נועדה כדי לשמור את הנתונים הגולמיים לשימוש מאוחר יותר על ידי מפתחים (מנתחים ותומכים).
שכבת ההיתוך/ההצגה (מכונה באנגלית STG, קיצור של Staging) נועדה כדי לחבר, להשוות ולהצליב בין מידע ממקומות ומסוגים שונים וכדי שתהיה שכבת אבסטרקציה מהמשתמש.
שכבת הגישה/המחסן (באנגלית DWH, קיצור של Data WareHouse) נועדה לייצא או להציג מידע למשתמש.
הגדרה זאת של מחסן נתונים מתמקדת בצד האחסוני.
מקורות המידע מטוהרים, עוברים עיבוד, קיטלוג ומובאים לשימוש על ידי מנהלים ובעלי מקצוע אחרים לשם בינה עסקית, כריית מידע ועיבוד אנליטי מקוון.
אולם האמצעים הטכניים אותם משמישים כדי להביא את הנתונים למצב הזה (בפרט תהליך Extract, Transform, Load וניהול ה-Metadata) נחשבים גם חלקים מרכזיים במושג מחסן נתונים.
הפניות רבות למושג מחסן הנתונים מדברות על הגדרה זאת.
הצורך במחסן נתונים עולה כאשר ארגון זקוק לניתוח ודיווח אמין, משולב ואחיד של כלל הנתונים שלו ברמות צבירה שונות.
המציאות הפרקטית של ארגונים רבים היא שתשתיות המידע שלהם מנוהלות על ידי מספר מערכות מידע הטרוגניות.
כך למשל לארגון מסוים עשויה להיות מערכת שמנהלת את קשרי הלקוחות, מערכת אחרת המנהלת את משאבי האנוש, מערכת שלישית שמנהלת את ניהול המכירות ומערכת רביעית המנהלת את הכספים בארגון.
לעיתים קרובות מערכות מתממשקות אחת עם השנייה בצורה לא מספקת אם בכלל ושאלות פשוטות כגון: "כמה זמן לקח לנציג לקוחות א' לעבוד מול לקוח ג'?
כמה מוצרים מכרנו ללקוח ג'?
האם לקוח ג' היה מרוצה מהשירות שסיפקנו לו?
האם לקוח ג' שילם על מוצריו בזמן?" ונתינת תשובה לשאלות אלה עשויה להיות משימה קשה מאוד על אף שהמידע נמצא "אי שם" בין המערכות השונות.
בעיה נוספת היא שמערכות לתכנון משאבי ארגון (ERP) מתוכננות כדי לענות על צרכים ספציפיים בתוך הארגון.
לדוגמה מערכת כלכלית עשויה לעזור להבין מידע על מוצר מסוים; מתי הוא נקנה, מתי הועבר ללקוח, מתי שילמו עבורו ולעיתים המערכת עשויה לספק שירותי חשבונאות נוספים כגון מניעה של תיעוד כפול.
מידע כזה הוא שימושי מאוד עבור רואה החשבון של הארגון או עבור האחראי על הרכש אך מנכ"ל הארגון בהחלט לא מעוניין במידע ממוקד כל כך.
המנכ"ל לרוב מתעניין בשאלות כגון "מה היא העלות?" או "האם היוזמה האחרונה שלנו הורידה את ההוצאות שלנו?".
על אף שהנתונים אולי נשמרים במערכות המקור בצורה שאינה מאפשרת אינטגרציה, בתפיסת מחסן הנתונים המטרה היא לייצר רצף של מידע.
שיטת מחסן הנתונים מקדמת מטרה זאת במספר שיטות, בין השאר על ידי הקמת מאגרי נתונים חדשים התומכים בשאילתות רלוונטיות.
המילה ארכיטקטורה במובן של מחסן נתונים ארגוני משמעותה היא התפיסה שעל בסיסה בונים את מחסן הנתונים.
אין ארכיטקטורה אחת נכונה, רק מספר גישות המתאימות לצרכים ארגוניים וסביבות עבודה שונות.
מידת ההתאמה של ארכיטקטורה מסוימת ניתן לבחינה בכמה היא מסייעת בבניית, תחזוקת ושימוש במחסן הנתונים.
דוגמה אחת לארכיטקטורה של מחסן נתונים יכולה להיות כדלקמן:
נתוני המקור של מחסן הנתונים – מערכת לתכנון משאבי ארגון נופלת תחת הגדרה זאת.
ממשק העברת המידע בין השכבה התפעולית לשכבת גישה למידע - כלים לייצוא, שינוי והעלאה של נתונים הם דוגמה לדברים שיופיעו בשכבה זאת.
מילון נתונים - מילון זה לרוב גדול יותר ממילונים הקיימים במערכות תפעוליות.
לעיתים קיימים מילונים גם עבור המחסן כולו וגם עבור נתונים מסוימים אליהם ניתן לגשת בעזרת כלים או דו"חות מסוימים.
הנתונים אליהם ניגשים או הכלים בהם משתמשים כדי לקבל דיווחים או ניתוחים של נתוני המקור - כלי בינה עסקית כלולים בשכבה הזאת.
עיבודי מחסן הנתונים ועיבודי מסדי נתונים תפעוליים
המערכות האנליטיות והדיווחיות ממחסן הנתונים שונות באופן מהותי ממערכות עיבוד תנועות.
זמני תגובה – מערכת עיבוד תנועות מבצעת, במקרים רבים עיבוד תנועות מקוון המכתיב זמני תגובה קצרים ויציבים.
במערכות אנליטיות העובדות מול מחסן נתונים מתבצעים עיבודים מורכבים העשויים לארוך זמן רב ולכן אינן מחייבות זמן תגובה קצר.
כמות המידע – מערכת עיבוד תנועות במקרים רבים מבצעת טרנסקציות על מידע מועט.
מערכות מחסן נתונים מתבצעות על כמויות גדולות של מידע.
יחס קריאה/כתיבה – במערכות עיבוד תנועות יחס זה הוא נמוך יותר – במערכות עיבוד תנועות מתבצעת כתיבה למסד הנתונים ועדכון מסד הנתונים כחלק מהעבודה.
במערכות מחסן נתונים נדיר מאוד ביצוע פעולות כתיבה והן בעיקרן מערכות של קריאה בלבד.
פעולות הכתיבה נעשות במרוכז כאשר נעשית טעינת נתונים תקופתית למחסן הנתונים.
הבדלים אלה גורמים שמבחינה טכנית אופן העבודה בשתי הסביבות שונה.
כך נוצרות סכימות נתונים שונות במסד הנתונים התפעולי ובמחסן הנתונים.
כמו כן במסדי נתונים של מחסן הנתונים לעיתים לא נשמרים חוקי הנרמול של מסדי הנתונים היחסיים.
כמו כן, היות שבמערכות מחסן מידע אין Locality of Reference הן אינן יכולות להפיק תועלת מזיכרון מטמון ומדיסקים אלקטרוניים.
מסדי הנתונים המשמשים מחסן נתונים הם מסדי נתונים יחסיים.
גם בסביבות מחסן הנתונים נפוץ השימוש בשלושת מסד הנתונים היחסיים הנפוצים: אורקל, DB2, Microsoft SQL Server ובנוסף להם Teradata.
מסד הנתונים האחרון שצוין הוא מסד נתונים ייעודי למחסני נתונים והוא משולב עם חומרה ייעודית.
Teradata משמש בעיקר ארגונים גדולים עם מחסני נתונים גדולים במיוחד.
החל משנת 2009 מציעה גם חברת אורקל מוצר המשלב חומרה ומסד נתונים עבור מחסן נתונים.
המהדורה הראשונה מבוססת על חומרה של חברת HP והמהדורה השנייה על חומרה של חברת סאן.
פרויקטים של הקמת מחסני נתונים הם פרויקטים מורכבים האורכים זמן רב (בדרך כלל מספר שנים) ועלותם יקרה.
זו הסיבה לכך שחלק מהארגונים אימצו גישה חלופית של הקמה הדרגתית של מאגרי נתונים חלקיים וקטנים יותר הנקראים Data Marts.
אחד הגורמים לאי-הצלחה ביישומים הוא שהם מכווני יחידת המחשוב במקום לאפשר למשתמש העסקי להיות הגורם המוביל בנושא זה.
עלויות תחזוקה גבוהות הנובעות מהצורך בטעינות תקופתיות של נתונים ומענה על שינויים עסקיים המחייבים שינויים בתכני ומבני הנתונים.
הצורך בסינכרון מתמשך בין המערכות התפעוליות לבין מערכות מחסן הנתונים.