tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בצפונה הרחוק של אמן, שהיה מחובר עם צפון הארץ התיכונה, הייתה ארץ אשר אליה נשטפו כל מימי ים בלגיר.
לכן בארץ זו שרר מזג אוויר קפוא ותמידי והתנאים בה היו קיצוניים.
שמה של הארץ הזו הוא הלקרקסה (Helcaraxe), "הקרח השוחק".
הלקרקסה למעשה הייתה ארץ קרח והיוותה כקוטב בארדה.
דרומית להלקרקסה, אבל קרוב לחופיה המזרחיים של אמן, ישנה ארץ רחבה בשם ארמן (Araman), ואפשר כי משמעותה "שערי אמן".
זו ארץ מישורית מאוד, בין הרי הפלורי, והיא צחיחה ושוממה מאוד, ונעשית קרה ככל שמצפינים.
ולינור (Valinor), "ממלכת הולאר"; היא נמצאת דרומית להלקרקסה ולארמן, ולה חופי-ים ממזרח וממערב.
היא המחוז הנודע ביותר של יבשת אמן, ורוב העלילות הגדולות שבטרם העידן הראשון מתרחשות בה.
ולינור היא למעשה מרכז הולאר של העולם, ורובם אכן חיים בה באושר גדול.
המקומות הבאים שיוזכרו עד לאלדמר, כולל אלדמר, נחשבים למקומות בתוך ולינור:
בצפון-מזרחה, כחלק מהרי הפלורי, ניצב לו הגבוה שבהרי העולם - טניקווטיל (Taniquetil), "פסגה לבנה גבוהה".
על פסגתו, נמצא משכנם של בני-הזוג מנווה וורדה - מלכי העולם ואדוני הולאר.
דרומית לטניקווטיל, מאחורי הפלורי, שוכנת ולמר, היא עיר הולאר והמיאר אך משמעותה המילולית היא "בית הולאר".
העיר הזו, המכונה עיר הפעמונים, מתוארת כקסומה ביותר: רחובותיה מזהב, וכל כולה עשויה מחומרים יקרים כמו שיש ובדולח; והיא מלאת מזרקות ומדשאות.
שם חיים מעטים מן הולאר, ועוד רבים מן המיאר.
מחוץ לעיר ההיא, נמצאת מהנקסר (Mahanaxar), "טבעת הגורל".
זהו מבנה עגול שבו מתכנסים לעיתים 14 הולאר למועצותיהם, ומכריעים דברים רבים לטובת העולם.
שם, לדוגמה, נשפט מלקור זמן רב בטרם העידן הראשון ונידון למאסר למשך שלושה עידנים באולמות מנדוס.
בנוסף, במרכז ולינור, בקו ישר בין טניקווטיל לולימר, נמצא התל הירוק הקרוי אזלוהר (Ezellohar), ומכונה גם קורולירה (Corolaire).
תל זה, הוא מקום משכנה של יבנה, אלת כל הצומח; והוא ניתן לה כמתנה משאר הולאר.
על התל, הצמיחה יבנה, בעזרת דמיונה הכביר ושירתה העמוקה, את המאור השני של העולם: שני עצי האור הקדושים - טלפריון הכסוף, שממנו נברא לעתיד הירח; ולאורלין הזהובה, שממנה נבראה לעתיד השמש.
אף נאמר כי גורל העולם טמון באור העצים הללו, ואלה היו לתפארת ולינור, והאירו את כל כולה, בעוד שבארץ התיכונה המאור היחיד היה אור הכוכבים.
ורדה בעצמה יצרה שני אגמים ענקיים לצידי אזלוהר, שיצברו את טללי שני העצים: אגם אחד שמימיו כסופים, ואגם אחד שמימיו זהובים (בעתיד, לאחר שנים ארוכות, יצרה ורדה קבוצות כוכבים מאותם מימי אגמים.
זאת לאחר שמלקור ואונגוליינט הרסו את שני העצים).
לאחר זמן רב מאוד, מעט לאחר שיצרה ורדה את הכוכבים ואת קבוצות הכוכבים, ניעור גזע העלפים בארץ התיכונה, תחת הכוכבים, סביב האגם הקרוי קויוינן (Cuivinen), "מימי ההתעוררות".
עת ארוכה חלפה עד שהולאר והמיאר גילו זאת, אולם לבסוף גילה זאת הולא הקרוי אורומה - אל הטבע והציד.
והוא שהביא את הבשורה לשאר אלי המערב, ואלה הכריעו בטבעת הגורל, לפי רוב, כי כדאי שהעלפים יחיו בארצם המבורכת והמוארת באור העצים, ולא בארץ התיכונה והחשוכה אשר מלאה בזדון של מלקור.
ואכן, לאחר מסע מייגע בלווית אורומה ובעזרת אולמו, אל המים, הגיעו עלפים רבים לוולינור, וחזו באור העצים.
בעוד שלעלפים שלוש עדות ראשיות: הוניר הקטנה שבעדות, זהובי-השיער, הגיעה בשלמותה; הנולדור, כהי-השיער, הגיעו כולם אף הם; והטלרי הגדולה שבעדות, כסופי השיער, בערך מחצית מהם הגיעו - כי חלקם סירבו לצאת מערבה ואחרים התעכבו או נעצרו בשלבים שונים של הדרך.
כל אשר הגיעו עוד בעת הקדומה ההיא כונו מאז בשם קלקונדי (Calaquendi), "עלפי האור", כי הם חזו באור-העצים (בעוד שהעלפים הסרבנים אשר נותרו בארץ התיכונה והחשוכה כונו מוריקוונדי, Moriquendi, העלפים האפלים).
אבל הוניר והנולדור הגיעו עוד הרבה לפני הטלרי.
והוניר והנולדור קיבלו אזור גדול, חלק מוולינור אבל דרומי לה, ובו הם יעשו כאוות-נפשם.
אז קראו לאזור ההוא אלדמר (Eldamar), "בית העלפים".
על כן, שתי העדות הללו החליטו להקים עיר גדולה ומפוארת על גבעה אדירה וירוקה בשם טונה (Tuna).
הגבעה ההיא שכנה קרוב לחופיה המזרחיים של אמן, במקום שבו היה נקיק גדול בהרי הפלורי, הקרוי קלקיריה (Calacirya), "נקיק האור".
אז יצא משם אור שני העצים, אבל מהצד השני היה רק אור הכוכבים.
ועל הגבעה ההיא נוסדה העיר הלבנה טיריון (Tirion), שפשרה "צריח המשמר".
עיר זו הייתה היפה שבערי העלפים, ובני האדם תמיד שאפו לבנות דומה לה.
היא מתוארת כמלאת צריחים ומבנים משיש, אשר גגותיהם מזהב.
ויבנה העניקה לשוכני טיריון כמנחה זרע מהעץ טלפריון הכסוף.
והזרע נבט וצמח ונהפך לעץ מרשים וכסוף, אך לא אדיר וזוהר כטלפריון - ושמו גלתיליון (Galathilion).
העץ ההוא צמח תחת צריח מלך הוניר שבטיריון.
אבל לאחר מספר שנים יצאו הוניר את טיריון, ועברו לחיות למרגלות הר טניקווטיל, לחיות תחת משכנם של מנווה וורדה, כי הוניר היו אהובי מנווה.
מאז היה מקום מחייתם של הוניר למרגלות טניקווטיל וסביבו, בעוד שהעיר טיריון נהפכה רשמית לעיר הנולדור.
והטלרי, שהגיעו לבסוף, חיו זמן רב על אי הקרוי טול ארסאה (Tol-Eresea), "האי הבודד".
אי גדול ששכן במפרץ אלדמר.
שכן, האי הזה אשר נגרר לשם, שכן לחופי אמן מול הנקיק קלקיריה.
בצדו המערבי, החשוף אל אור העצים, הוא פרה והחל לפרוח.
אבל לאחר עוד מספר שנים החליטו הטלרי הללו לעזוב את האי ולדרוך ממש על אדמת ולינור.
ואמנם, בעוד שטיריון נמצאת ממערב לנקיק, הטלרי הקימו ממזרח לנקיק, על החופים, עיר נמל יפהפייה ומפוארת בשם אלקולונדה (Alqualonde) "נמל הברבורים", כי ברבורים שטו להם כחפצם בנמל ההוא.
והעיר עצמה הייתה בעלת צריחים ומגדלים, ומלאת פנסים בוהקים.
והטלרי בנו ספינות הדורות וחזקות, בצבעים בהירים, לרוב בצורת ברבורים אשר מקורם עשוי זהב.
והנולדור, שהטיבו במלאכות המתכת והאבן (זאת למדו מאולה), חפרו בהרים כדי לבנות יסודות לצריחיהם המפוארים.
אבל אז, לראשונה, חשפו הללו חומרים נפלאים ויפים לחן ולנוי, כמו הלשם, היהלום והאחלמה ועוד אבני-חן צבעוניות.
אז, העניקו אבני-חן לכל ולינור, כי זו עשירה בחומרים ההם; ואת חופי אלקולונדה עיטרו באבנים הללו מכל טוב, עד כי נצצו החופים והבהיקו, וכונו "החופים הלבנים".
לימים, לאחר סוף העידן הראשון, מחלו הולאר לנולדור המורדים ונתנו להם את הרשות לשוב לאמן.
אז, רבים מהם שבו, יחד עם עלפי מוריקוונדי רבים (בעיקר ממוצא הטלרי), וכל אלה ביחד התיישבו על האי טול ארסאה שמול חופי אמן, מול חופי אלדמר.
והם בנו עיר-נמל יפהפייה ששכנה בצד המזרחי של האי, מול הארץ התיכונה.
שמה היה אבלונה (Avalone), וייתכן כי פשר שמה הוא "אי-הנמל אשר מחוץ [לולינור]".
נאמר כי המראה הראשון שרואים הספנים המגיעים לאמן, הוא מראה הצריח הראשי של אבלונה, והוא גבוה מאוד.
שוכני טיריון, שהיו מיעוט הנולדור שלא מרדו ונשארו תמיד באמן, העניקו מנחה זרע מהעץ גלתיליון לשוכני טול-ארסאה, והזרע נשתל באבלונה ונהפך לעץ לבן ומרשים בשם קלבורן (Celeborn), "העץ הכסוף", כי הוא היה נצר של טלפריון הכסוף והאדיר.
אבל האי טול-ארסאה אכן נחשב לחלק בלתי נפרד מאמן, וכל שוכניו חופשיים לבוא בארץ אמן כאשר יחפצו.
בני האדם הנומנורים, בתקופה שוולינור וטול ארסאה עוד היו גלויים וארץ נומנור התקיימה, תמיד השקיפו מארצם למערב וראו מרחוק, באופק המטושטש, עיר נמל קסומה ולה צריח לבן וגבוה; היו חכמים שידעו כי זו לא ולינור אלא האי שליד חופיה, והיו שהתכחשו לכך ואהבו את מראה אבלונה, ושאפו להגיע לשם.
כל אלה נכללים לאזורים בתחומה של ממלכת ולינור האגדית, למרות שיש המחשיבים גם את מקום משכנם של הולאר אולה וניינה לשטחי ולינור.
ממש דרומית לאלדמר, נמצאים האולמות התת-קרקעיים של אולה ומכרותיו.
שם אולה, אל האדמה וחומריה וכל מלאכות המתכת והאבן, מתגורר ומרבה לעבוד וליצור באהבה רבה ובחריצות, ותמיד שמח ללמד את הנולדור, שהיו האהובים עליו.
מערבית למשכנות אולה, נמצא ביתה של הוליר ניינה (Nienna), אלת הצער והחמלה, התובנה והחוכמה.
שם היא חיה לבדה, במערב של המערב, וחלונות ביתה משקיפים אל האין סוף, אל מעבר ליקום; ושם היא מתאבלת ושרה קינות על פצעיו של העולם, אשר פוצע מלקור.
מנדוס זהו כינויו של נמו (Namo), השופט, אל המתים; ועם זאת זהו השם של ארצו; ושם מתגוררת גם בת זוגו וירה האורגת, אלת הזמן.
היא נמצאת מדרום לביתה של ניינה, אחות נמו, ומשם ממשיכה לאורך חופיה המערביים של אמן עד לדרום אמן, אך משתרכת רק על צד החופים המערביים.
נאמר כי, העלפים, אם ימותו, יבואו לאולמות ההם ויחיו שם למשך תקופה של מימוש עצמי, אשר אורכה יחרץ לפי המשפט שיעשה להם נמו, ואז יהיו רשאים לצאת משם, חזרה אל ולינור, כפי שהם היו טרם מותם.
אבל במנדוס נחרץ כי העלפים שישתחררו ממנדוס, יאלצו להישאר באמן לצמיתות ולא יהיו רשאים יותר לשוב לארץ התיכונה, אלא במקרים נדירות, כמו שמסופר על גלורפינדל האדיר והקדום, מעלפי ריבנדל.
ובני-האדם, כאשר ימותו, אך יבקרו שם וישפטו, ויצאו מגבולות העולם ולא ישובו אליו, כפי שנאמר על ארוון חצי-עלפית אשר בחרה להישפט באותו גורל של בני-אדם כדי לממש את אהבתה עם ארגורן.
לורין (Lorien) נמצאת ממזרח למנדוס, וממערב ליערות אורומה.
קשה לדמיינה, ומכאן פשר השם שלה - "ארץ החלום".
אולם, לפי הכתוב, לורין היא בעצם הארץ של הגנים הנאים והיפים ביותר בכל העולם כולו.
בלורין שוכנים בני-הזוג ירמו, המכונה לורין, והוא אחי נמו וניינה; ורעייתו, אסטה.
ירמו הוא אל החזיונות והחלומות והעולם הקוסמי, שמרכזו נמצא בלורין, ואילו אסטה היא אלת התקווה והרפואה, שגם מרכזה נמצא בלורין, ארץ המזור.
לורין מלאה באגמי-מרפא מיוחדים בחסות אסטה, והידוע מכולם הוא אגם לורלין (Lorelin) המוצל בעצים.
במרכז אגם לורלין ישנו אי, עליו ישנה אסטה בבקרים; וייתכן כי עליו נמצא משכנם של ירמו ואסטה.
מזרחית ללורין, ועד חופיה המזרחיים של אמן, נמצאים יערותיו האדירים של אורומה, אל הציד, שם הוא מאמן את צבאותיו - לרוב סוסים וכלבי-ציד.
את היערות ההם הצמיחה עבורו יבנה.
דרומית ליערות אורומה וללורין, נמצאים השדות, המרעים וכל היבול של יבנה.
זוהי ארץ אדירה ורחבה אך ורק של דגן ומרעה, המיועדים לשוכני אמן.
עם זאת, אירועים רבים נחגגים באמן - כמו חג האסיף - וארץ האחו הזו של יבנה מעניקה לאותם אירועים גדולים מזון בשפע.
לבסוף, הדרומית שבארצות אמן, אך היא קרובה יותר למזרח אמן כאשר ארץ האחו של יבנה קרובה למערב אמן; זוהי אבתר (Avathar), אשר משמעותה "הצללים".
מסופר, למעשה, כי הארץ הצרה ההיא משתרעת על כל חופיה המזרחיים של אמן עד לדרום מפרץ אלדמר, ושם נעצרת.
אכן, שמה מסגיר אותה: זוהי ארץ נידחת ואפלה, ושוממת לחלוטין.
הים שלחופיה קר ואפל מכל ים אחר, והצללים שבארץ ההיא עמוקים ועבותים ביותר, אפשר שעד עיוורון; כל נקיקיה מלאים בקורים שחורים וארסיים.
אבל הסבר אחד ויחיד יש לכך, שביבשת כה קדושה תימצא ארץ כה נוראה: בהתחלה, הולאר לא הרחיקו לכת עד לשם ולא השקיפו לשמור שמה.
ובשנים הראשונות של אמן, נפלה מן השמים רוח רעה נוספת, שהייתה כנראה אלה שהושחתה מבראשית בידי מלקור.
והרוח ההיא לבשה צורת מפלצת-עכביש, והיא ענקית ושחורה, ובכל מקום שבו יש אור, היא תבלע אותו עד שעלטה תשרור במקום.
שמה היה אונגוליאנט (Ungoliant), שלימים תשתף פעולה עם מלקור ותהרוג עמו את שני עצי-האור.
על-כן, אבתר הייתה ביתה של אונגוליאנט, וזהו המקום הראשוני הנגוע בהיפוכו של האור, בעלטה, בצללים מסנוורים ואיומים.
ולשם, מסופר, לא מגיעים יותר הולאר ושאר שוכני אמן, אך הם משקיפים מסביב ושומרים היטב.
לקראת סוף העידן השני, נלקחה ארץ אמן מעולם בני התמותה בגלל מעשי הנומנורים.
ארדה הפכה לכדור עגול ובני האדם שהפליגו הרחק מערבה, לבסוף שבו ממזרח לאחר שהקיפו אותה.
עם זאת, מאחר שאמן נקבעה בעולם בתכלית בריאתו, היא עדיין קיימת בו ורק העלפים יודעים את הדרך אליה ורשאיים להיכנס אליה.
כינויים רבים העניקו לה, כאשר הנודעים ביותר הם "המערב", "הממלכה הברוכה" ו-"ארצות האלמוות".
כי אמנם, האלמוות שורר באמן ודבר לא מת ולא כמש שם יותר, ורק שני הגזעים המתים והרקובים של שני עצי-האור שוכבים שם עד היום, על אזלוהר, לזכר הרעה שהייתה.
לפי כל הכתוב בסיפורים של טולקין, ישנם אחדים שאינם בני גזע העלפים, שאכן חיים בוולינור ברשות הולאר.
גזע בני-האדם: מסופר שכאשר טואור החל להרגיש את זקנת האדם, הוא יצא עם ידריל רעייתו למסע בים ומעולם לא נראו השניים יותר בארץ התיכונה.
עוד נאמר שגורלו נכרת מגורל בני-האדם והוא הצטרף אל הנולדור אהוביו.
גזע ההוביטים: לאחר תום מלחמת הטבעת, הפליגו מערבה פרודו ובילבו בגינס.
לאחר שנים רבות, הפליג בעקבותיהם גם סם גמג'י שאף הוא היה מנושאי הטבעת ולו לזמן קצר.
גזע הגמדאים: בכתבים בודדים של טולקין סופר שלאחר מותו של המלך אלסר בנה לגולאס ספינה ביתילין ובהפליגו מערבה לקח עמו את גימלי בן גלוין הגמד.
כיום ניתן לעשות השוואות בין עולמו של טולקין לבין מיתולוגיות רבות.
את ההשראה לכתיבת יבשת אמן, קיבל טולקין ממושגי גן-העדן והגיהנום שבנצרות.
כשם שגן-עדן הוא המקום בו חיות הבריות הטובות והראויות, כך אמן היא מקום שבו חיים היצירים הנשגבים, עדות העלפים, ושאר דמויות אלוהיות ומלאכיות.
אֶמֶן (בהולנדית: Emmen ) היא העיר הגדולה במחוז דרנתה, שבצפון-מזרח הולנד.
אמן היא עיר מתוכננת, בשטח העיר מצויים מספר כפרים שנוסדו בימי הביניים.
בניית העיר המודרנית החלה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, ושכונותיה נבנו סביב העיר העתיקה.
בתחומי העיר מספר שרידים היסטוריים, הכנסייה בכיכר השוק שנבנתה בימי הביניים, בניין העירייה ובניין הדואר שנבנו בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1980 נחנך מחדש גן החיות דיירנפארק אמן (Dierenpark Emmen).
גן החיות שנוסד לראשונה ב-1930, נבנה מחדש בשנת 1970. כיום מבקרים בו למעלה מ-1.5 תיירים בשנה.
בעיר שתי תחנות רכבת, מהן יוצאות רכבות לעיר זוולה.
אמן החרבות הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הוקאיי ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #19 מאוגוסט 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
אמן החרבות הוא האלטר-אגו של ז'אק דוקיין, סייף אמן ומדריכו של הוקאיי, וחולק איתו את דרכו - הוא הופיע לראשונה כנבל, אך חזר למוטב.
בניגוד להוקאיי, ז'אק הופיע יותר כנבל מאשר כגיבור, וזאת למרות חברתו בקבוצת האוונג'רס.
ז'אק הוא לא היחיד שעטה את זהות אמן החרבות - את זהות זו נשאו פיליפ ז'רבה, לוחם מיקום חלופי, ואנדריאס פון סטרוקר - בנו של הברון סטרוקר וחבר קבוצת ת'נדרבולטס.
את דמותו של ז'אק דוקיין בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "הוקאיי" גילם השחקן טוני דלטון, ששב לגלם את הדמות בסדרה "דרדוויל: נולד מחדש".
ז'אק דוקיין נולד וגדל באומה המזרח-אסייתית הבדיונית "סין-קונג", באותה העת בכיבוש צרפתי.
בניגוד לתושבים צרפתיים ואירופאים אחרים לדוקיין לא הייתה דעה קדומה על תושבי סין-קונג, ולאחר שגמל למשרת יליד, הוזמן להצטרף לתנועת מרי נגד השלטון הצרפתי.
בתלבושת ותחת השם "אמן החרבות", דוקיין תמך במרד ושחרר את סין-קונג, אך לאחר שגילה כי מנהיג המרד וונג-צ'ו הרג את אביו, עזב את סין-קונג כדי לחפש הרפתקאות.
הוא הצטרף לקרנבל "קארסון הפלא הנודד", ובגלל מיומנותיו נעשה אטרקציה.
דוקיין לקח תחת חסותו את קלינט בארטון הצעיר ולימד אותו סיוף, ואילו חבר הקרנבל טריק-שוט לימד אותו חץ וקשת.
קלינט הצעיר תפס את דוקיין מועל בכספי הקרנבל כדי לשלם חובות הימורים, וניסה למסור אותו לרשויות לפני שהוכה בידי דוקיין.
לפני שדוקיין הנחית את מכת המוות טריק-שוט התערב, וגרם לדוקיין לברוח.
עם חליפתו ומיומנותו, דוקיין החליט להיות נבל-על.
דוקיין ניסה להתקבל לאוונג'רס בגלל יתרונות כרטיס הזיהוי, אך נתקל בסירוב, שנבע בעיקר בגלל התנגדותו של קלינט - כעת גיבור-העל הוקאיי - והיות שהיה מבוקש בינלאומי.
הוא איים להרוג את קפטן אמריקה, אך הובס.
הוא בסופו של דבר התקבל, אם כי היה סוכן סמוי של המנדרין.
בנוסף לכך שגרם לקבלתו לאוונג'רס, המנדרין הוסיף לחרבו כוחות מיוחדים.
אחרי שהות קצרה באוונג'רס הוא בגד בהם והשתיל פצצות בלוחות הבקרה, אך לבסוף בגד במנדרין והציל את האוונג'רס.
הוא עזב, כעת כאחד מאויביו של המנדרין.
דוקיין חזר להיות נבל-על, ונשלח בידי האלמנה השחורה יחד עם פאוור מן להביס את האוונג'רס.
הוא ופאוור מן נלחמו בקפטן אמריקה כסוכניו של הגולגולת האדומה, ויחד עם נבלים אחרים, דוקיין השתתף בניסיונו של המנדרין לכיבוש העולם.
הוא נלחם בקפטן כחבר בבריגדה של באטרוק, הועסק בידי ראש ביצה להילחם בקלינט בזהות גוליית, נלחם לצד הלגיון הקטלני באוונג'רס, ובסופו של דבר עזר להם בקרב נגד ארס.
לאחר שנפגש עם חברת האוונג'רס מנטיס, דוקיין חזר לצוות, וזאת כי התאהב בה.
במשימתו האחרונה באוונג'רס, דוקיין עזר לקבוצה נגד קאנג הכובש, בחיפושיו אחר המדונה השמיימית.
קאנג חטף את כל חברי האוונג'רס ואת אגתה הארקנס, ואת דוקיין השאיר מאחור בטענה שהוא חסר תועלת.
דוקיין הנחוש איתר את השבויים בבסיס דמוי הפירמידה של קאנג בגיזה, שם נתקל בראמה-תות.
דוקיין וקלינט שחררו את האוונג'רס, וכאשר גילה כי מנטיס היא המדונה השמיימית, קאנג ירה לעברה פיצוץ אנרגטי, שיורט בידי דוקיין בהקרבת חייו.
פרט מגזע הקוטאטי החוצני השתלט על גופו של דוקיין, התחתן עם מנטיס והם ילדו בן, המשיח השמימי קוי.
לאחר שנלחם באוונג'רס, דוקיין בשליטת הקוטאטי התפורר לאבק.
במהלך אירועי "מלחמת הכאוס", דוקיין הוא מגיבורי-העל שהוקמו לתחייה בידי פלוטו להגנה על השאול מפני אמאטסו מיקאבושי.
הוא חזר לכדור הארץ, שם הצטרף לצוות אוונג'רס שהוקמו לתחייה בהנהגת מאר-וול, שמטרתם להגן על חברי קבוצות האוונג'רס הנוכחיים המורדמים מידי גרים ריפר ונקרה.
בסופו של דבר, היחידים מהצוות שנשארו בחיים הם יילוג'אקט ודוקיין, ששבו למנוחתם בתום מלחמת הכאוס.
בתו של דוקיין, אדלין, המשיכה את דרכו כאמנית החרבות והצטרפה לקבוצת "כוח אירופה".
הסיפור מציג את היחס בין החברה ליחיד, ואיך היחיד הוא קורבן של החברה.
הסיפור עוסק גם בנושאים אשר מופיעים ברוב סיפוריו של קפקא, כמו מוות, אומנות, סיגוף, טוהר נפשי וגופני, כישלון אישי ויחסים בין אנשים.
פרשנויות לסיפור מציגות אותו כאלגוריה על גורל האמן המודרני, על גורל הפרט הנשחק בחברה ועוד.
הסיפור מובא בגוף שלישי, מנקודת מבטו של המספר.
הסיפור עוסק באמן רעב - אדם שאמנותו הייתה מופע של צום בכלוב במשך 40 ימים, להנאתם של צופיו.
תחילתו של הסיפור בנקודת מבט מרוחקת, מחקרית: "בעשורים האחרונים פחת במידה רבה העניין באמני צום".
רק לאחר משפטי פתיחה אלה מתמקד המספר באמן הצום שבו עוסק הסיפור, ותחילה לא באמן עצמו אלא בקהל הצופה בו.
שומרים, רובם קצבים, השגיחו ללא הרף על אמן הצום, "שמא יביא אל פיו דבר מאכל בדרך נסתרת כלשהי".
לאחר 40 ימי צום הוציאו את אמן הצום מכלובו והובל אל שולחן שעליו ארוחה שהוכנה לו.
"כך חי לו שנים רבות חיי תהילה לכאורה, עם הפוגות קצרות קבועות למנוחה, מכובד על הבריות".
הקהל החל לאבד עניין באמן וצופים הפסיקו להגיע.
מאמציו ומאמצי אמרגנו להחיות את העניין בצום המוצג לראווה עלו בתוהו.
כדי להמשיך באמנותו אמן הצום השכיר עצמו לקרקס גדול.
כלובו של אמן הצום לא במרכז הזירה, אלא בחוץ, סמוך לדירי החיות.
הקהל גילה בו עניין מוגבל בדרך לדירי החיות.
במרוצת הזמן חדלו עובדי הקרקס לעדכן את הטבלה המציינת את מספר ימי הצום שעברו.
לאחר ימים רבים אחד המשגיחים בקרקס שאל למה נועד הכלוב, ומצא בו את אמן הצום, שגילה לו "אני מוכרח לצום, אין לי בררה, מפני שלא הצלחתי למצוא מאכל שיהיה טעים לי." אלה היו דבריו האחרונים.
אמן הצום והקש שבכלובו נקברו, ובמקום האמן שמו בכלוב פנתר צעיר, שהצופים הצטופפו סביבו ולא רצו להינתק ממנו.
הסיפור תורגם לעברית, בשם "אמן התענית", בידי ישורון קשת ויצא לאור בשנת 1964 בהוצאת שוקן, בקובץ שנקרא "סיפורים ופרקי התבוננות".
תורגם מחדש, בשם "אמן צום", בידי אילנה המרמן ויצא לאור בשנת 2000 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בקובץ שנקרא "רופא כפרי".
בשנת 1980 עובד הסיפור למחזה בידי הדס עפרת, שגם ביים אותו במסגרת "תיאטרון הקופסה".
אמן הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, אשר לא נכלל באף אלבום שלה.
השיר יצא לאור ב-21 בינואר 2018, כסינגל הראשון של חדד בשנה הזו, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד של מדיה פורסט, והחמישי במצעד של רדיו אמצע הדרך.
השיר נכתב על ידי דורון מדלי שגם הלחין אותו, והוא הופק על ידי הנרי ורמי עזרא.
השיר יצא לאור כאשר חזרה שרית חדד אל עולם המוזיקה לאחר לידת בתה הבכורה.
לפני כן, הקדישה עבורה את השיר "חלק ממני".
כשנשאל דורון מדלי מה הוא חושב על השיר, הוא אמר כי: "רציתי ליצור שיר שיחבר בין שרית של היום ובין שרית עם התלתלים מהעשור הראשון של הקריירה המפוארת שלה".
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר מכיל בתוכו גם את מילותיו, והוא מציג את חדד כשהיא לבושה בחולצה בצבע שחור.
הקליפ הוכן ונערך על ידי סיני גרפיקס.
נכון לאפריל 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2 מיליון צפיות.
"אמן -> חברה -> אמן: אמנות על חברה בישראל, 1978-1948" הייתה תערוכה שהוצגה בשנת 1978 במוזיאון תל אביב ועסקה בהצגתה של החברה באמנות הישראלית.
התערוכה "אמן -> חברה -> אמן" הוצגה בקיץ 1978 במוזיאון תל אביב.
התצוגה חולקה לארבעה פרקים שהציגו, בצורה כרונולוגית, היבטים חברתיים שונים באמנות הישראלית, נושא שהיה מוצנע בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, ביחס לעיסוק בהיבטים פנים-אמנותיים.
ארבעת פרקי התערוכה היו: "הריאליזם של שנות החמישים"; "החברה בראי אמנות הפופ"; "מגמות מעורבות בשנות השבעים" ו"חברה נאיבית".
הפרק הראשון בתערוכה תיאר את הציור הריאליסטי הישראלי בשנות ה-50 של המאה ה-20, שבו הופיעו ביטויים חברתיים ופוליטיים רבים.
במידה רבה היה זה החלק ההומוגני ביותר, בשל האחידות הסגנונית היחסית בין האמנים השונים.
הפרקים הבאים בתערוכה הכילו תערובת של מדיה אוונגרדיות שונות לבד מציור מסורתי, ובהן פיסול, צילום ועוד.
רשימת האמנים שיצירותיהן הוצגו בתערוכה
אמן רעב או אמן צום הוא אדם העורך מופעים של צום ממושך, כסוג של בידור.
מופעים של אמני רעב היו מקובלים באירופה ובאמריקה מסוף המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-20, והגיעו לשיא פריחתם בשנות ה-80 של המאה ה-19. אמני רעב היו בדרך כלל גברים, שנדדו מעיר לעיר וערכו מופעי צום שנמשכו עד 40 ימים.
אמני רעב אחדים נתפסו אוכלים במרמה במהלך המופע שלהם.
סיגל גולדין הבחינה בין אמני רעב, שפעילותם התאפיינה בייסורים כמפגן של שליטה עצמית, ובין "נשים צמות" כדוגמת אן מור (Ann Moore), שייחסו את הימנעותן מאכילה לנס והתגלו כמתחזות, ובין "שלדים חיים" - אנשים שהתאפיינו במשקל גוף נמוך במיוחד.
סוג זה של אמנות הונצח בסיפור הקצר של פרנץ קפקא, "אמן צום".
מופעי צום שתכליתם היא בידור או אמנות אינם מתקיימים כיום, אך שביתת רעב, המתקיימת עד ימינו היא צום ממושך שתכליתו הבעת מחאה.
אמן העם של ברית המועצות הוא תואר כבוד הגבוה ביותר אשר הוענק בברית המועצות לאמני במה מצטיינים שקיבלו הכרה כללית בפיתוח תיאטרון, מוזיקה, קולנוע וקרקס.
אושר על פי צו של הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות № 47 מיום 6 בספטמבר 1936.
בשנת 1919 הקימה ממשלת רוסיה הסובייטית את תואר הכבוד "אמן העם של הרפובליקה".
מאוחר יותר, תואר דומה הונהג החל משנת 1936 בברית המועצות והיה תואר הכבוד הגבוה ביותר במדינה, שהוקצה לאמנים מצטיינים.
בין אמני העם הראשונים של רוסיה הסובייטית היו הזמרים פיודור שאליאפין ולאוניד סובינוב.
אמן העם של הרפובליקות היה עשוי להיות מועמד להגיע מאוחר יותר לתואר אמן העם של ברית המועצות.
האמנים האחרונים שהוענק להם תואר "אמן העם של ברית המועצות" בדצמבר 1991 היו 11 אנשים.
בסך הכל הוענק תואר "אמן העם של ברית המועצות" ל־1,006 איש.
אמן העם של הפדרציה הרוסית הוא תואר כבוד הגבוה ביותר של הפדרציה הרוסית, מוענק על הישגים יוצאי דופן בתחום אמנות התיאטרון, מוזיקה, קרקס, אסטרדה וקולנוע.
כלול במערכת פרסי המדינה של הפדרציה הרוסית.
תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" מוענק, ככלל, לא לפני 10 שנים אחרי קבלת תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית".
נשיא הפדרציה הרוסית מוציא צו על הענקת תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" אחת לשנה ערב חגיגת יום עובד התרבות (25 במרץ).
השיא היה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר בכל שנה ל-60-70 אמנים הוענק התואר.
אמן העם של אוקראינה הוא תואר כבוד הגבוה ביותר של אוקראינה, מוענק על הישגים יוצאי דופן בתחום תיאטרון, מוזיקה, קרקס, קולנוע ואמנות הבמה.
כלול במערכת פרסי המדינה של אוקראינה.
התואר "אמן העם של אוקראינה" מוענק לאמנים אוקראינים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן בפיתוח ושימור תרבות האמנות הלאומית וזכו להכרה רחבה מצד הציבור והקהילה המקצועית.
ככלל, התואר מוענק לא לפני עשר שנים לאחר קבלת תואר אמן הכבוד של אוקראינה.
אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית הוא תואר כבוד הכלול במערכת פרסי המדינה של הפדרציה הרוסית.
התואר "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק לאמנים רוסים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים.
תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית" מוענק ככלל, לא לפני 20 שנה לאחר תחילת פעילותם היצירתית של האמנים.
תואר הכבוד של הפדרציה הרוסית ניתן על פי צווים של נשיא הפדרציה הרוסית על בסיס ההגשות שניתנו לו כתוצאה משיקול הבקשה לפרסים והצעת ועדת פרסי המדינה של נשיא הפדרציה הרוסית.
"אָמֵן על הילדים" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, שיצא לאור ב-22 בנובמבר 2020.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, והוא שירו הרביעי של בן-ארי שהגיע להישג זה.
השיר נכתב והולחן על ידי בן-ארי עצמו, והפיק אותו תומר בירן.
בשיר, הדובר עוסק באהבה לילדיו, דאגתו אליהם והציפיות שלו מהם.
ב-20 באוקטובר 2020, פרסם בן-ארי הכרזה על קליפ חדש, וביקש ממעריציו לשלוח לו קטעי וידאו ביחד עם ילדיהם, על מנת שיופיעו בקליפ.
בסוף הקליפ מופיע חנן עם ילדיו ובנו שלום שנולד.
ב-22 בנובמבר, בסמוך לצאת הסינגל עצמו, פרסם בן-ארי את הקליפ בערוץ היוטיוב שלו.
תוך ימים ספורים, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות והתברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים".נכון לאוגוסט 2025 לשיר יש מעל ל-33 מיליון צפיות.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, תוך שצבר כ-219 השמעות בתחנות הרדיו בישראל.
ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, הצליח השיר לצבור כ-43 אלף השמעות תוך כשבוע, והגיע למקום ה-67 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי.
השיר זכה להצלחה בזמר החסידי, אחרי שהתפרסם סרטון בו הזמר מוטי ויזל ביצע את השיר בחופה חסידית, הסרטון זכה לפרסום רב ברשת החברתית ובעקבות כך נכנס השיר לאולם החתונות החסידי.
כהמשך לכך הזמר החרדי מנדי וייס הוציא גרסת כיסוי לשיר בשפת היידיש.
כמו כן הזמר החסידי גרשי אורי הוציא קאבר לשיר, כן הזמר מוטי אילוביץ חיבר מילים ביידיש לשיר.
לאור ההצלחה הרבה של השיר במגזר שמילי אונגר ביצע אותו ביידיש באלבום חוזר לבמה.
לשיר הוקדש פרק בהסכת שיר אחד.
בסקירה של בן שלו מעיתון הארץ על שירי הפופ הישראליים שתוכנם מנוסח בגוף ראשון, הוא כתב שהשיר "עוסק בקן המשפחתי בצורה בנאלית, בנימה של שביעות רצון, ובמבע דיבורי.
זאת בדיוק השפה של פוסטים בפייסבוק, והיא מודגשת ביתר שׂאת כשמשווים את 'אמן על הילדים' ללהיט מלפני כמה שנים, שעסק באותו נושא אבל יצא בתקופה שבה השפה של הרשתות החברתיות לא דבקה עדיין בתחביר של הפופ: 'ילד של אבא' של מוקי".
דודי פטימר ממעריב אונליין, לעומתו, כתב ש"הטוטאליות והאותנטיות בטקסט ובמנגינה מוציאים מבן ארי את המיטב שבו ורוקחים את אחד השירים הגדולים שלו שילוו אותו ובעיקר אותנו עוד שנים רבות".
מועדון הכדורגל אמן (בהולנדית: voetbalclub Emmen) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר אמן שבדרנתה המשחק בליגת המשנה ההולנדית.
המועדון הוקם באוגוסט 1925 בשם נ.א.ק (נורדבריג אמן קומבינט).
בשנות ה-50 שינה את שמו ל"בי.וי.או אמן" ועם הקמת הליגות המקצועניות בחר להישאר כקבוצה חובבנית ולא להפוך לקבוצה מקצוענית.
בעונת 1989/1990 סיימה הקבוצה במקום ה-6 והעפילה לראשונה לפלייאוף, בשלב זה סיימה הקבוצה במקום הראשון ונפגשה לצמד משחקים כנגד הירנפיין וניימכן, אך הפסידה לשתי הקבוצות ונשארה בליגת המשנה.
בעונת 1995/1996 עד 1998/1999 סיימה הקבוצה במקומות 2–3 והעפילה לפלייאוף אך כשלה פעם אחר פעם בניסיונת העפלה.
השנים הבאות היו שנים של חוסר יציבות והקבוצה סיימה הן בצמרת, הן במרכז והן בתחתית טבלת הליגה.
בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום ה-7 ועקב מיקומן של קבוצות העתודה של אייאקס ופ.ס.ו העפילה הקבוצה לפלייאוף העלייה.
בסיבוב הראשון גברה על ניימכן 5–4 ובשלב הגמר על ספרטה רוטרדם מליגת העל בתוצאה 3–1 והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה.
בעונתה הראשונה בליגה סיימה במקום ה-14 כאשר היא מנצחת 10 משחקים, רבים מהם מול יריבותיה לתחתית.
בעונתה השנייה סיימה במקום ה-12 כאשר נעצרה העונה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בהולנד.
בעונה זו השיגה הקבוצה 9 ניצחונות ב-26 משחקים.
בעונתה השלישית בליגה סבלה הקבוצה מירדה חדה ביכולת והסתבכה בקרבות התחתית, ובסיום העונה הייתה הקבוצה במקום ה-16 המוביל למשחקי המבחן, וזאת בעקבות הפרש שערים נחות אל מול ואלבייק.
במשחקי המבחן פגשה הקבוצה את נאק ברדה מליגת המשנה והפסידה לה 4–3 בבעיטות עונשין לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1–1. עקב ההפסד נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר 3 עונות.
בעונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ושבה לאחר עונה בודדת לליגה הראשונה.
עם זאת היא ירדה בחזרה לאחר עונה אחת בלבד לליגת המשנה.
את הקבוצה מלווה ארגון האוהדים "סופרטיינג רוד וייט אמן" מאז 1946. הארגון כולל מבנה משלו בסמוך לאצטדיון הביתי ומתפעל מוזיאון להיסטוריה של המועדון ושל קבוצת החובבים של המועדון אותה הוא מלווה.
בנוסף תמך הארגון בצורה פיננסית במועדון כאשר נקלע למשבר כלכלי בשנת 2013. ארגון נוסף הוא האולטראס של המועדון ה"בריגטה פנאטיקו" שהוקם ב-2007.
בנוסף לנוכחות ביציע קהל הקבוצה פעיל במיזמים חברתיים שונים באזור דרנתה ואף מנהל יחד עם המועדון קרן בשם "עזרה לשכונה" הפועלת לקידום פעילות ספורטיבית בקהילה, מזון בריא לילדים, סיוע בלימודים לילדים ונוער, סיוע לקשישים ומעורבות קהילתית.
למרות היותה קבוצה חובבנית ברוב שנותייה, מחזיקה הקבוצה אקדמיית נוער וקבוצת נוער המתחרה בליגת העל לנוער, ואף זכתה בה לראשונה כבר בעונת 1974/1975. עד עונת 2009/2010 פעלה האקדמיה באופן עצמאי ואף הוציאה מספר רב של שחקנים לליגת העל ההולנדית, ביניהם שחקן נבחרת הולנד בכדורגל באס דוסט.
בשנת 2009 התאחדה האקדמיה עם הירנפיין והקבוצות פעלו במשותף כארבע שנים, אז חזרה אמן לנהל אקדמיה עצמאית.
אממי אושימה (ביפנית: 奄美大島) הוא האי הגדול ביותר ב, בחלק הצפוני של איי ריוקיו, בין האיים קיושו ואוקינאווה.
מבחינה מנהלית הוא מחולק לעיר , לעיירות טאצוגו, סטוצ'י ולכפרים אוקן ויאמטו במחוז קגושימה.
בשנת 2021, נכלל חלק גדול מהאי באתר המורשת העולמית האיים: אממי-אושימה, טוקונושימה ואיריומוטה והחלק הצפוני של אוקינאווה של ארגון אונסק"ו.
לא ברור מתי יושב האי אממי אושימה לראשונה.
כלי אבן מצביעים על התיישבות בתקופה הפלאוליתית ביפן, וחפצים אחרים, כולל כלי חרס, מעידים על מגע מתמיד עם יפן מתקופות ג'ומון, יאיואי וקופון.
האי מוזכר בכרוניקה היפנית העתיקה ניהון שוקי בערך לשנת 657 לספירה.
בתקופת נארה ותחילת תקופת הייאן זה היה מקום עצירה לשליחים מיפן לחצר שושלת טאנג בסין.
דר היה פריט ייצוא חשוב ליפן.
עד 1611 היה אממי אושימה חלק מ.
לאי פלשו סמוראים מ בשנת 1609 ושילובו בנכסים הרשמיים של הקלאן הוכר על ידי שוגונות טוקוגאווה בשנת 1624. שלטון שימאזו היה קשה, כאשר תושבי האי הפכו לצמיתים ונאלצו לגדל קנה סוכר כדי לעמוד במיסוי גבוה, שגרם לא פעם לרעב המוני.
טקמורי סאיגו הוגלה לאממי אושימה בשנת 1859, שהה בו שנתיים, וביתו נשמר כמוזיאון לזכרו.
לאחר רסטורציית מייג'י שולב אממי אושימה ב ולאחר מכן הפך לחלק ממחוז קגושימה.
מסוף מלחמת העולם השנייה ועד 1953 הוא היה בשליטת ארצות הברית יחד עם איי אממי האחרים, ואז הוחזר לשלטון יפני.
מאז פברואר 1974, היה שטח של 78.61 קילומטרים רבועים, הכולל חלקים מהאי ומהים שמסביב, תחת חסות ממשלתית בשם "הפארק הלאומי למחצה אממי גונטו".
באזור יש גם יער מנגרובים גדול.
בדצמבר 2001 התחולל קרב ימי המכונה קרב אממי אושימה בין ספינת ביון צפון קוריאנית חמושה לבין ספינות של ליד אממי אושימה.
ספינת הביון חדרה לאזור הכלכלי הבלעדי של יפן.
זה היה עימות בן שש שעות שהסתיים בטביעת כלי השיט הצפון קוריאני.
הוא קלט אליו את הפארק הלאומי למחצה אממי גונטו לשעבר ואזורי יבשה וים אחרים בעיריות סמוכות.
אממי אושימה משתרע על שטח של 712.35 קילומטרים רבועים, האי השביעי בגודלו ב אחרי ארבעת האיים הראשיים, האי אוקינאווה והאי סאדו (למעט האיים הקוריליים השנויים במחלוקת).
המרחק בין הקצה הצפון-מזרחי של האי לקצה הדרומי הוא כ-80 קילומטרים.
האי הוא ממוצא געשי ושוכן כ-380 קילומטרים דרומית לקצה הדרומי של קיושו ו-250 קילומטרים צפונית לאוקינאווה.
הפסגה הגבוהה ביותר באי היא הר יוואנדה בגובה 605 מטר מעל גובה פני הים.
חופו של האי מוקף בשוניות אלמוגים, וייתכן שהאי היה גם משכן לכמה משוניות האלמוגים הצפוניות ביותר ביפן במהלך עידן הקרח האחרון.
הוא מוקף בים סין המזרחי במערב ובאוקיינוס השקט במזרח.
האקלים של אממי אושימה מסווג כאקלים סובטרופי גשום (סיווג Cfa על פי שיטת קפן) עם קיץ חם מאוד וחורף מתון ללא שלג.
העונה הגשומה נמשכת ממאי עד ספטמבר.
אממי אושימה הוא משכן לכמה בעלי חיים אנדמיים נדירים או בסכנת הכחדה, כולל ארנב אממי ועורבני לידס (Garrulus lidthi), ששניהם נמצאים כעת רק באממי אושימה ובטוקונושימה.
ארנב אממי מכונה לפעמים מאובן חי מכיוון שהוא מייצג שושלת יוחסין אסייתית עתיקה שנעלמה במקומות אחרים.
האי הוא גם משכנו של גומצן האבו, נחש ארסי שניתן למצוא ברחבי איי ריוקיו.
נמיות הוכנסו לאי כדי להרוג את הגומצן, אך הפכו לבעיה נוספת, שכן עלייה באוכלוסיית הנמיות נקשרה להידרדרות באוכלוסיית ארנב אממי ומינים אנדמיים אחרים.
כאמצעי נגד, הוקם בשנת 2000 פרויקט השמדה מקיף להוצאת הנמייה מהאי.
בשנת 2005 הוקם צוות מיוחד, "מכסחי הנמיות של אממי", כדי לקדם באופן שיטתי מאמצים אלה.
עקב כך אוכלוסיות רבות של בעלי חיים מקומיים מתאוששות בהדרגה.
צפייה בלווייתנים כדי לראות לווייתן גדול-סנפיר הפכה לאטרקציה מומלצת בחורף.
כמו כן, מין הלווייתן אובלנה צפון-פסיפית, הניצב בסכנת הכחדה מכל מיני הלווייתנים, הופיע מדי פעם סביב האי (ישנם חמישה תיעודים של שלוש תצפיות, לכידה ועלייה על החוף מאז 1901), ונכון לשנת 2014, אממי הוא המקום היחיד בים סין המזרחי בו אושרה תצפית של מין זה ב-110 השנים האחרונות.
זהו גם אחד משני מקומות בעולם יחד עם איי בונין שבהם אושרה הופעה קבועה בחורף מאז המאה ה-20. גילוי של דולפינן אנקולי במצר סטו היה האישור הראשון לתצפית שלו במדינה.
מינים אחרים כוללים לווייתנים (לווייתן בריד, ראשתן גדול-ראש), לווייתנים קטנים יותר או דולפינים (עבשן קטלני, סטנלה ארוכת-חרטום, סטנלה פאנטרופית) וכדומה.
לפני שנעלמו בגלל ציד, היו לווייתנים גדולים רבים כמו הלוויתן הכחול ולווייתן מצוי היו מהגרים עונתיים.
האי הוא גבול התפוצה הצפוני ביותר של תחש המשכן, עם תצפיות מזדמנות במהלך המאה ה-20 ואל תוך המאה ה-21.
אממי אושימה הוא המקום היחיד בו נראה קינון של צב ים גלדי ביפן.
אממי אושימה שייך למחוז קגושימה.
בשנת 2013 התגוררו באממי אושימה 73,000 נפשות.
44,561 תושבים חיים בעיר אממי.
השטח הכולל של העיר הוא 308.15 קמ"ר עם צפיפות אוכלוסין של 145 נפשות לקמ"ר.
כלכלת אממי אושימה מבוססת על חקלאות (קנה סוכר, אורז ובטטה), דיג מסחרי וזיקוק .
האקלים הנוח מאפשר שני יבולי אורז בשנה.
גם תיירות עונתית היא חלק חשוב מהכלכלה.
המלאכות המסורתיות כוללות ייצור של משי בעבודת יד באיכות גבוהה, אשר עם זאת סבל מנטישת הלבוש היפני המסורתי ומתחרות של יצרנים זרים.
נמל השוכן בעיר הוא מרכז ספנות ומעבורות אזורי מרכזי.
נמל התעופה של אממי, ממוקם בקצה הצפוני של האי, עם קווים לטוקיו, אוסקה, נהה, פוקואוקה וקגושימה, וכן טיסות מקומיות לאיי אממי האחרים.
ישנם קווי אוטובוסים וכבישים באי.
שני ניבים של שפת אממי נמצאים בשימוש באממי אושימה: ניב אושימה הצפוני והניב אושימה הדרומי.
ניבים אלו הם חלק מקבוצת .
לפי אתנולוג, נכון לשנת 2005 היו כ-10,000 דוברי ניב אושימה הצפוני וכ-1,800 דוברי ניב אושימה הדרומי.
ניבים אלו מדוברים בעיקר על ידי תושבים מבוגרים יותר של האי, בעוד שרוב הדורות הצעירים הם חד לשוניים ביפנית.
שפת האממי, לרבות הניבים של אושימה, מסווגת כשפה בסכנת הכחדה על ידי אונסק"ו.
בשימוש באזור קיימת גם שפת סימנים המכונה שפת הסימנים אממי אושימה.
אמן תומפסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע ביוסטון רוקטס מליגת ה־NBA.
תומפסון נולד עם אח תאום, אסאר, בסן ליאנדרו, קליפורניה.
בעת שנכנסו לכיתה ח', עברה המשפחה לפורט לודרדייל, פלורידה, כדי שיוכלו להתחיל לשחק כדורסל בתיכון שנה אחת מוקדם מהרגיל.
בעונתו השנייה בתיכון העמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
בעונתו השלישית בתיכון העמיד ממוצעים של 20.5 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, תוך שהוא מוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים המקומית, כשהוא קולע 43 נקודות במשחק הגמר.
תומפסון קיבל הצעות ממספר אוניברסיטאות, אך בחר שלא להתנסות בכדורסל מכללות, וב-25 במאי 2021 הצטרף יחד עם תאומו לליגת "אוברטיים עילית", ליגת נוער מקצוענית לגילאי 16–20, תוך מחשבה שהיא תכין אותם טוב יותר ל-NBA.
בעונת 2021/2022 שיחק אמן ב-Team OTE, אחת משלוש הקבוצות בליגה, והעמיד ממוצעים של 14 נקודות, 6.6 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק.
במשחק הגמר של העונה הפסידה קבוצתו ל-Team Elite, אותה הוביל אחיו.
בעונת 2022/2023 גדלה הליגה לשש קבוצות, והוא הצטרף לתאומו בקבוצת סיטי ריפרס.
בתום העונה זכה עם קבוצתו באליפות, ונכנס לנבחרת העונה של הטורניר.
ב-22 באפריל 2023 הכריזו השניים כי יתמודדו בדראפט 2023 ב-NBA.
אמן מאנגה, המכונה גם מאנגקה (ביפנית: 漫画家), הוא יוצר מקצועי של אמנות הקומיקס היפנית מאנגה.
אמני המאנגה עוסקים באיור של מאנגות, ולעיתים רבות גם כותבים את הסיפורים עצמם.
נכון לשנת 2013 היו ביפן כ-4,000 אמני מאנגה מקצועיים שעוסקים בכך במשרה מלאה.
בנוסף לכך ישנם גם אלפי אמנים שעוסקים בכך במשרה חלקית וכמו גם חובבים שעוסקים בכך.
תעשיית המאנגה היא תחרותית במיוחד, וישנם בכל עת אמנים רבים שמנסים לגרום לסדרות המאנגות שיצרו להפוך ללהיט הגדול הבא.
המאנגה המודרנית התפתחה לאחר מלחמת העולם השנייה, והושפעה במיוחד מהקומיקס והאנימציה המערביים.
אמן המאנגה אוסמו טזוקה, אשר מכונה גם "אבי המאנגה", חולל מהפכה במדיום במהלך שנות ה-40 ושנות ה-50. החידושים של טזוקה הניחו את הבסיס למגוון הז'אנרים והסגנונות של סדרות המאנגה שקיימים כיום.
אמנים שמעוניינים להפוך בבוא היום לאמני מאנגה עצמאיים בוחרים לרוב לעשות זאת באחת ממספר דרכים.
אחת מהאפשרויות הנפוצות ביותר להשתלב בתעשייה היא השתתפות בתחרויות מאנגה אשר הופכות זמינות כאשר חברות הוצאה לאור גדולות כמו Shueisha ו-Kodansha מארגנים מעת לעת תחרויות לגילוי כישרונות חדשים.
זכייה בתחרויות הללו מובילה לעיתים רבות לכך שהם יזכו לפרסום רב ולהצלחה לאחר שיצירותיהם יתפרסמו בהמשך באותו המגזין שערך את התחרות.
אפשרות פופולרית נוספת בקרב האמנים שמעוניינים להשתלב בתעשייה היא פרסום עצמי.
אמנים לא מוכרים רבים מנסים בתחילת דרכם לפרסם את יצירותיהם באינטרנט ו/או למכור את יצירותיהם באופן עצמאי בכנסים שונים.
חלק מהאמנים שבחרו בגישה זו זכו להצלחה, כמו למשל היוצר של המאנגה ואן-פאנץ' מאן אשר בתחילה פרסם את הסדרה באינטרנט ובהמשך שחברת Shueisha בחרה לבסוף לפרסם את המאנגה במגזין Tonari No Young Jump.
אמנים אחרים בוחרים לנסות להשתלב בתעשייה בתחילה כאסיסטנטים של אמני מאנגה מבוססים.
באופן זה לעיתים רבות הם מצליחים לצבור ניסיון מעשי רב ולומדים היטב את כל התהליך הכרוך בהפקת סדרת מאנגה מוצלחת.
אף על פי כן, בעוד שלעיתים מוזכרים בספרי המאנגה שמותיהם של האסיסטנטים שהשתתפו בהכנת המאנגה, לרוב לא מוזכר במאנגות השונות שמותיהם של כל האסיסטנטים שהשתתפו בהפקת המאנגה.
בנוסף, למרות שהדבר לא נחוץ על מנת להיות אמן מאנגה, אמנים רבים בוחרים גם לשלב מסלול לימודים בבתי ספר לאמנות או באקדמיות מיוחדות למאנגה, במטרה לחדד את כישורי הציור שלהם וללמוד בטכניקות חיוניות לעוסקים במלאכה.
אמני מאנגה נוהגים ליצור את סדרות המאנגה באופן הבא:
פיתוח הקונספט של הסדרה ויצירת הסטוריבורד - בתחילה אמני המאנגה מתמקדים בפיתוח העלילה והדמויות, ורק לאחר מכן מתמקדים ביצירת סטוריבורד כללי של המאנגה עצמה.
יצירת סקיצות - בשלב זה אמני המאנגה יוצרים באמצעות עפרונות סקיצות מפורטות לכל האיורים שיופיעו במאנגה, בהסתמך על התוכן בסטוריבורד.
דיו והצללה - בשלב זה אמני המאנגה מוסיפים את הקווים הסופיים באמצעות עטי דיו, ולאחר מכן מוסיפים לאיורים הצללה, לעיתים רבות באמצעות תוכנות דיגיטליות.
הוספת כיתוב וביצוע עריכות אחרונות - בשלב האחרון אמני המאנגה מוסיפים את הדיאלוגים למאנגה ומבצעים התאמות אחרונות על מנת להבטיח שהמאנגה מלוטשת ומוכנה לפרסום.
אמני מאנגה נאלצים לעבוד מסביב לשעון על מנת לוודא שיצירותיהם יהיו מוכנות לפני הדד-ליינים - במיוחד האמנים שיוצרים סדרות מאנגה שמתפרסמות על בסיס שבועי או חודשי במגזיני המאנגה.
כדי שיצליחו להפיק את יצירותיהם בזמן אמני מאנגה רבים בוחרים להפיק את סדרות המאנגה שלהם במסגרת צוות שלם הכולל אסיסטנטים מרובים שפועלים בסטודיו הביתי של אמן המאנגה או בסביבות מקצועיות שונות.
האופי התובעני של המקצוע דורש מאמני המאנגה לעיתים רבות לעבוד שעות רבות למדיי, ולבצע כל העת משימות שחוזרות על עצמן, והדבר עלול לגרום בעיות פיזיות לרבים.
בנוסף, הלחץ העצום לעמוד בזמנים וליצור יצירות באיכות גבוהה עלול לגרום ללחץ ושחיקה עבור אמני מאנגה רבים בתעשייה.
אף על פי כן, עבור אמני מאנגה רבים המאמץ וההקרבה האישית כדאיים על מנת להפוך לאמני מאנגה מוכרים ומצליחים.
סדרות המאנגה מפורסמות בתחילה ביפן לרוב במגזיני מאנגה כמו Shōnen Jump, Shōjo Beat או Monthly Afternoon.
הסדרות המצליחות ביותר באותם המגזינים לרוב יפורסמו בהמשך בספרים המכילים חלק ניכר מהמאנגות שכבר פורסמו במגזינים לפני כן.
כמו כן, כאשר מדובר בסדרת מאנגה מצליחה במיוחד לעיתים רבות נוצרים גם עיבודים של המאנגה למדיות אחרות, כולל סדרות וסרטי אנימה, סדרות וסרטי לייב אקשן, ומשחקי וידאו.
אמני מאנגה בולטים כמו אייצ'ירו אודה (וואן פיס), אקירה טוריאמה (דרגון בול) ורומיקו טקהאשי (אינויאשה) זכו לתהילה עולמית בזכות יצירותיהם והייתה להם השפעה עצומה על התרבות הפופולרית ביפן לאורך השנים.
בנוסף להצלחה הרבה של סדרות מאנגה רבות ביפן, עם השנים סדרות מאנגה רבות זכו גם להצלחה עצומה ברחבי העולם, וכתוצאה מכך הן מתפרסמות כיום בשפות רבות במדינות שונות.
סדרות מאנגה מצליחות במיוחד כמו נארוטו, וואן פיס ודרגון בול זכו לכמות עצומה של מעריצים ברחבי העולם לאורך השנים, והדבר תרם לכך שאמנות המאנגה הפכה דומיננטית למדיי בעולם ולעיתים אפילו יותר מתרבות הקומיקס שהייתה קיימת לפני כן באותן המדינות.
בנוסף, הסגנון הייחודי של סדרות המאנגה סיפק גם השראה רבה לאורך השנים לאינספור יוצרי קומיקס ואנימטורים לא-יפנים ברחבי העולם אשר בחרו לשלב ביצירותיהם אסתטיקה שנוצרה בהשראת סדרות מאנגה.
"אמן" הוא שיר של הזמרת הישראלית עדן גולן, שיצא לאור ב-25 בנובמבר 2025. זהו סינגל עברי נוסף של גולן לאחר השירים "סקסית" ו"מה היינו בחיינו".
את השיר כתבו גולן, דולב רם, אימרי חנוך, איתי פורטוגלי, בר ליסבודר ודניאל דהרי, והוא עובד והופק מוזיקלית על ידי פורטוגלי, רם וליסבודר.
לאחר הצלחת הסינגלים הקודמים שלה בעברית, הוציאה עדן גולן את השיר "אמן" ב-26 בנובמבר 2025. השיר נכתב והולחן בידי גולן בשיתוף עם דולב רם, אימרי חנוך, איתי פורטוגלי, בר ליסבודר ודניאל דהרי.
בראיון לאתר "מאקו" סיפרה גולן כי ידעה על הסערה שנוצרה סביב הטיזר של הקליפ, אך האמינה כי לאחר שהשיר ייצא במלואו, הקהל יבין את משמעותו האמיתית.
לדבריה, השיר מהווה ביטוי לאומנות פתוחה לפרשנות, שבה כל מאזין יכול לקחת את המסר למקום האישי שלו.
הקליפ לשיר צולם בלוס אנג'לס ובוים על ידי הבמאי ארד, שעבד בעבר עם אמנים כמו קארדי בי, סנופ דוג, ליל ויין וקלאני.
בקליפ השתתף גם המעצב ואנס גמבל, המזוהה עם עבודתו עם ביונסה, והוא הופקד על הסטיילינג.
השיר "אמן" עוסק בדמות נשית הפועלת מתוך אמת אישית, חופש ואמונה בטוב.
גולן תיארה את הדמות כ"אישה שהיא כולנו", המופיעה בקליפ ובמילות השיר ללא מסכות ועם תחושת שחרור פנימית.
לפי "מאקו", מילות הפזמון מבטאות כמיהה לשלווה ולשמחה פשוטה: "אמן שיהיה לה טוב, מה כבר אישה צריכה?
בא לה לצחוק בקול ככה בלי שום סיבה.
אתמול היה חשוך, עד שעלתה זריחה.
מה שהכי חשוב - להיות תמיד שמחה".
הנושאים המרכזיים בשיר נעים סביב העצמה נשית, קבלה עצמית ואמונה בחיים טובים יותר.
גולן ציינה כי השיר מאפשר לכל אחת למצוא בו משמעות אישית, וכי הוא נולד מתוך רצון להציג את הצד האמיתי והכן של נשיות מודרנית.
הקליפ ל"אמן" עורר דיון ציבורי נרחב ברשתות החברתיות מיד לאחר פרסום הטיזרים הראשונים.
רבים מהמגיבים טענו כי הוא מציג מיניות מוחצנת מדי, בעוד אחרים ראו בו ביטוי אומנותי של חופש וביטחון עצמי.
בין היתר נמתחה ביקורת מצד הורים לילדים צעירים, שהביעו אכזבה מהתדמית החדשה של גולן.
עם זאת, הזמרת הגיבה כי השיר והקליפ אינם פרובוקטיביים אלא מבטאים עוצמה רגשית ואומנותית.
לפי "מאקו", גולן התייחסה להשוואות שנעשו בין "אמן" לשירה הקודם "סקסית", ואמרה כי גם אז הביקורת הראשונית הפכה בהמשך לפרשנות חיובית שראתה בשיר ביטוי להעצמה נשית.
את הקליפ ליווה הפקה רחבת היקף בלוס אנג'לס, שנועדה לשלב אלמנטים של קולנוע בינלאומי בעבודתה של גולן.
עם יציאתו של השיר, "אמן" זכה להתייחסויות ביקורתיות ממספר מבקרים בולטים בתקשורת הישראלית, אשר הדגישו את הפערים בין הפוטנציאל הקולי של עדן גולן לבין הביצוע בפועל, לצד הערכה לעומק הרגשי ולממד ההפקתי של היצירה.
דודי פטימר מ"מעריב" תיאר את השיר כ"פופ קצבי, עשוי היטב מבחינת הפקה וכולל קליפ מוקפד עם כוריאוגרפיה מדויקת ומסר ברור של העצמה נשית".
עם זאת, הוא טען כי הביצוע של גולן לוקה בדיקציה מהירה מדי, הגורמת לטשטוש המילים ולפגיעה בחיבור הרגשי עם המאזין.
לדבריו, גולן מפגינה קול מרשים ויכולות ווקאליות גבוהות, אך ייתכן שהשיר עצמו אינו מותאם לקולה במלואו.
פטימר סיכם כי גולן נדרשת לבחור שירים מדויקים יותר ולהקפיד על בהירות טקסטואלית על מנת לחזק את מעמדה במוזיקה הישראלית.
עינב שיף מ"ידיעות אחרונות" כתב כי הסינגל החדש של גולן מתחיל כ"טראק האוס משנות ה-70" וממשיך באווירה המזכירה מסיבת מועדונים עכשווית.
לדבריו, אף שהשיר איננו מקורי במיוחד, הוא עומד בהצלחה במטרתו לייצר חוויית ריקוד קלילה ובלתי מחייבת.
שיף סיכם כי מדובר ביצירה אפקטיבית בזירה הפופולרית, גם אם אינה פורצת דרך.
יוסי חרסונסקי תיאר את "אמן" כ"שיר דאנס אינטנסיבי, מלא אנרגיה, על אישה צעירה שעומדת בין כאב, חיפוש עצמי, עומס רגשי ושאיפה לשמחה פשוטה".
הוא הדגיש את הניגוד שבין הביט המסיבתי לקונפליקט הרגשי שבמילות השיר, וכינה אותו דוגמה מובהקת לז'אנר ה-"Sad Dance" או "Emotional EDM", מוזיקה קצבית בעלת תוכן רגשי עמוק.
חרסונסקי ניתח את מילות הפתיחה של השיר כציור של גיבורה הנאלצת להתמודד עם בגרות מוקדמת, טראומות עבר ותחושת חוסר מנוחה מתמדת, תוך שימוש בריקוד כתרפיה ובריחה.
עוד כתב כי הפזמון, החוזר על המנטרה "אמן שיהיה לך טוב", משקף משאלה אנושית בסיסית לשלווה ולשמחה, ולא הצהרה של ביטחון עצמי.
לדבריו, השיר יוצר "היפוך רגשי" המבטא את המתח בין צורך בהבעה חופשית לבין כאב פנימי, ומחזק את מגמת ה"דאנס העצוב" הנפוצה במוזיקת הפופ הנשית בעשור האחרון.
הוא העניק לשיר ציון של ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
אמנדה לורה ביינס היא שחקנית, קומיקאית, זמרת, ומעצבת אופנה אמריקאית-יהודייה.
ביינס נולדה בת'אוזנד אוקס, קליפורניה שבארצות הברית, לריק ביינס, רופא שיניים, וללין (לבית אורגן), שיננית.
אמה היא יהודייה שנולדה להורים קנדים ממוצא אשכנזי מפולין, מרוסיה ומרומניה.
אביה הוא נוצרי-קתולי ממוצא אירי, לטבי ופולני.
לה אח ואחות גדולים, טומי וג'יליאן.
היא מזדהה גם כיהודייה, וגדלה בבית בו חגגו חגים נוצריים וחגים יהודיים כאחד.
ביינס החלה לשחק בגיל 7 כאשר השתתפה בפרסומת לחברת הממתקים קראנץ'.
במהלך ילדותה הופיעה בהצגות "אנני", "איש המוזיקה", "סוד הגן הנעלם" ו"צלילי המוסיקה".
בגיל 13, היא כיכבה בתוכנית קומדיה משלה בשם "המופע של אמנדה".
שיחקה בסדרה קצרה בשם "The nightmare room".
בשנת 2002, הופיעה ביינס לראשונה בקולנוע בסרט "שקרן בריבוע", ולאחר שנה, ב-2003, השתתפה בסרט "מה שבחורה רוצה".
במקביל שיחקה בקומדיית המצבים "אחיות או לא להיות", ששידוריה הסתיימו ב-2006. בשנת 2005 דיבבה בסרט האנימציה הממוחשבת "רובוטס", וכן שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה הרומנטית "אהבה טרופה".
במרץ 2006 כיכבה בסרט קומדיה נוסף, "יש לה ביצים", בו היא מגלמת נערה המתחפשת לאחיה כדי להגשים את חלומה ולשחק כדורגל.
בשנת 2007 השתתפה בסרט המוזיקלי "היירספריי" וגילמה את פני, חברתה הטובה של הדמות הראשית, טרייסי.
לאחר מכן היא כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "סידני ווייט", שיצא לאקרנים בספטמבר 2007.
במאי 2007, דורגה ביינס כאחת מרשימת "100 האנשים הכי יפים" של מגזין "פיפל".
ב-2007, חתמה ביינס על חוזה ל-5 שנים עם חברת האופנה "Steve & Barry's", כדי ליצור קו אופנה משלה - שנקרא "Dear" והוא יצא לחנויות ב-16 באוגוסט 2007.
ב-2010 יצא לאקרנים הסרט "באה בקלות" בכיכובה של ביינס לצד אמה סטון, וזכה להצלחה גדולה בקופות.
זה הסרט האחרון בו ביינס השתתפה, לפני שלקחה פסק-זמן מהקריירה שלה.
בשנת 2008 הייתה במערכת יחסים קצרה עם השחקן סת' מקפרלן, לאחר השתתפותה בסדרה שלו "איש משפחה".
בשנת 2020, הודיעה בחשבון האינסטגרם שלה על האירוסים שלה עם פול מייקל.
כעבור שלושה שבועות הוכרז כי הם ניתקו את הקשר, אך בהמשך הודעה זו התגלתה כשגויה.
מייקל הצהיר כי חשבונות האינסטגרם שלהם נפרצו.
במרץ 2020 שיתפה ביינס תמונת אולטרסאונד בחשבון האינסטגרם שלה, והודיעה כי הם מצפים לילד ראשון.
בהמשך היא מחקה את הפוסט הזה, ועורך דינה אישר כי בני הזוג אינם מצפים לילד למרות הטענה הראשונית.
מאז ילדותה ביינס התעניינה בעיצוב אופנה.
בדצמבר 2013 נרשמה לבית ספר לאופנה (Fashion Institute of Design & Merchandising), אך פרשה לאחר זמן קצר בעקבות ההתאשפזות שלה.
לבסוף, בשנת 2019 סיימה את הלימודים בהצלחה עם תואר באופנה.
בשנת 2012 ביינס משכה תשומת לב תקשורתית בעקבות שורה של הסתבכויות עם החוק, ביניהן נהיגה תחת השפעת סמים.
במאי 2013 הואשמה ביינס שוב, בפזיזות ובאחזקת מריחואנה לאחר שנמצאה מעשנת בלובי של בית דירותיה במנהטן.
כששוטרים נכנסו לדירתה בקומה ה-36, לכאורה היא השליכה באנג מהחלון.
שופט במחוז ניו יורק ביטל את האישום נגדה ביוני 2014 וביינס קיבלה מאסר על תנאי למשך שלוש שנים.
ביולי 2013 היא נעצרה במחוז ונטורה לאחר שהציתה שרפה בחניה של אדם זר.
היא אושפזה למשך 72 שעות במסגרת הערכת בריאות הנפש שלה.
הוריה של ביינס הגישו בקשה לשמירה על בתם זמן קצר לאחר תחילת אשפוזה.
באוגוסט קיבלה אמה של ביינס שמירה זמנית על ביתה.
בדצמבר אותה שנה היא השתחררה.
באוקטובר 2014 האשימה ביינס את אביה בהתעללות רגשית ומינית בסדרת ציוצים; כשהוריה מחו על חפותם, ציינה ביינס בטוויטר כי אביה מעולם לא התעלל בה, אך "המיקרו-צ'יפ במוח שלי גרם לי לומר את הדברים האלה, אבל הוא זה שהורה להם לשתול בי מיקרו-ציפ'".
כעבור מספר ימים, ביינס התאשפזה בשנית ואמה של ביינס קיבלה שמירה עליה.
זמן קצר לאחר מכן הודיעה ביינס כי היא אובחנה כחולה בהפרעה דו-קוטבית.
באוגוסט 2018 הוגשה ניירת על ידי אמה של ביינס להמשך המשמורת עד אוגוסט 2020.
בשנת 2018, ביינס הצהירה שהיא פיכחת במשך ארבע שנים בזכות הוריה.
היא התנצלה גם על הדברים שאמרה בטוויטר במהלך תקופת השימוש שלה בסמים: "אני ממש מתביישת ונבוכה מהדברים שאמרתי.
אני לא יכולה להחזיר את הזמן אבל אם הייתי יכולה, הייתי עושה זאת.
ואני כל כך מתנצלת למי שפגעתי ובמי ששיקרתי לו כי זה באמת אוכל אותי." בראיון הצהירה ביינס כי בימים שהשתמשה בסמים, היא התנסתה בקוקאין וב-MDMA אך הסם שהכי "התעלל בה" היה התרופה אדרל שמשמש בעיקר להפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות.
+קולנועשנהסרטתפקידהערות2002שקרן בריבועקיילי2003חוות הקסמים 2: ההרפתקה הגדולה של וילבורנלידיבובמה שבחורה רוצהדפני ריינולדסתפקיד ראשי; מבוסס על "סינדרלה"2005רובוטספייפרדיבובאהבה טרופהג'ני טיילורתפקיד ראשי 2006יש לה ביציםויולה/סבסטיאן הייסטינגסתפקיד ראשי 2007היירספרייפני פינגלטוןסידני ווייט סידני ווייטתפקיד ראשי; מבוסס על "שלגיה ושבעת הגמדים"2010באה בקלותמריאן ברייאנט; תפקיד משנה
אמנדה טאפינג היא שחקנית ובמאית קנדית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידה כאסטרופיזיקאית סמנתה קרטר בסדרות המדע הבדיוני "סטארגייט SG-1" ו-"סטארגייט אטלנטיס".
משנת 2008 מככבת בתור ד"ר הלן מגנוס בסדרה "מקלט באפלה" של רשת Syfy.
טאפינג נולדה ברוצ'פורד, מחוז אסקס, אנגליה ולה שלושה אחים.
בגיל 3 עברה עם משפחתה לאונטריו, קנדה.
טאפינג למדה בתיכון צפון טורונטו והצטיינה במדעי הסביבה ודרמה.
כשסיימה את לימודיה בשנת 1984 החליטה להתרכז בדרמה והרחיבה את השכלתה באוניברסיטת וינסדור בבית הספר לאומנות הדרמה.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטה המשיכה ללמוד את אומנות התיאטרון לצד הופעות בפרסומות, סרטים ותוכניות טלוויזיה כגון תיקים באפלה, אגדת ארץ-ים.
ב-23 בספטמבר 1994 נישאה לאלן קובץ'.
הזוג מתגורר בוונקובר, קנדה, ויש להם בת אחת שנולדה ב-22 במרץ 2005.
משנת 1997 עד 2007 שיחקה טאפינג בסדרה סטארגייט SG-1 בתפקיד סמנתה קרטר, ולאחר מכן בעונתה הרביעית של סטארגייט אטלנטיס.
היא בחרה שלא להמשיך בתפקיד כדי להתמקד בסדרה מקלט באפלה של רשת SyFy, אותה היא מפיקה בפועל (יחד עם דמיאן קינדלר ומרטין ווד), וכן מככבת בתפקיד הראשי.
בשנת 2012 שיחקה בקומדיית המדע הבדיוני "מילקשייק בחלל" לצדם של קריסטין קרוק ובילי בויד.
בשנת 2016 החלה לגלם את דמותה של ד"ר אמנדה פרואו בסדרת המדע הבדיוני "הנוסעים בזמן" בתפקיד חוזר ושבה עם דמות זו כאורחת לעונה השנייה.
בשנת 2023 ביימה פרק מתוך הסדרה "לא רציונלי", דרמת פשע משטרתית של NBC.
בשנת 2024 ביימה פרק של הסדרה "בלשי הרפאים" של נטפליקס.
ביימה גם שני פרקים של הסדרה "Murder in a Small Town" ברשת Global הקנדית.
אמנדה פורסיית' היא צ'לנית קנדית, זוכת פרס ג'ונו, צ'לנית ראשית בתזמורת מרכז האמנויות הלאומי של קנדה.
אמנדה פורסיית', בתו של המלחין מלקולם פורסיית', באה לקנדה מדרום אפריקה בגיל שנתיים והחלה לנגן בצ'לו בגיל שלוש.
היא הייתה לבת-חסותו של ויליאם פלית' בלונדון ובהמשך למדה אצל הרווי שפירו בבית ספר ג'וליארד בניו יורק ואצל לין הארל בלוס אנג'לס.
אחרי שתי עונות עם התזמורת הסימפונית של טורונטו נבחרה לנגנית הראשית הצעירה ביותר בכל הזמנים בתזמורת הפילהרמונית של קלגרי, שם נשארה למשך שש שנים.
בשנת 1999 התמנתה פורסיית' לצ'לנית ראשית של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי, שם היא מופיעה גם כסולנית מדי עונה.
פורסיית' מוכרת כצ'לנית מעולה ברסיטלים ובמוזיקה קאמרית וכסולנית, המופיעה עם תזמורות מן המעלה הראשונה ובפסטיבלים יוקרתיים למוזיקה קאמרית ברחבי העולם.
פורסיית' ובעלה, הכנר פנחס צוקרמן, מופיעים לעיתים קרובות יחד, כסולנים.
היא מנגנת גם עם אמנים אחרים, ביניהם לין הארל, יו-יו מה, גאריק אולסון, ג'ון קימורה פרקר, יפים ברונפמן, יוסף קליכשטיין, חיימה לארדו, ארנולד שטיינהרדט, מייקל טרי ולואי לורטיה.
פורסיית' היא הצ'לנית ב"קבוצה הקאמרית של צוקרמן", המסיירת ברחבי העולם מאז 2003. לא מכבר ניגנה עם וינטון מרסליס בניו יורק והקליטה פסקול לסדרת הטלוויזיה בשבעה פרקים של קן ברנס על מלחמת העולם השנייה, בהפקת PBS
אמנדה פורסיית' מנגנת בצ'לו משנת 1699 של קרלו ג'וזפה טסטורה.
ב-2 ביולי 2017 הופיעה אמנדה פורסיית' בקונצרט בהיכל התרבות בתל אביב.
בעלה, פנחס צוקרמן, ניצח על הקונצרט ואף ניגן קונצ'רטו של יוזף היידן.
פורסיית' ניגנה קונצ'רטו לצ'לו של ויקטור הרברט.
"אלקטרה עולה: המוזיקה של מלקולם פורסיית'"
אמנדה פיט היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית.
פיט נולדה בניו יורק שבארצות הברית, לאב נוצרי-קווייקרי ולאם יהודייה.
אמה פני (לבית לוי) הייתה עובדת סוציאלית, ואביה צ'ארלס פיט ג'וניור, עורך דין המתמחה בדיני תאגידים.
סבה של אמה סמואל לוי, , כיהן כנשיא רובע מנהטן.
יש לה אחות גדולה אחת.
כשהייתה בת 7 משפחתה עברה עמה ללונדון למשך ארבע שנים ולאחר מכן שבו בחזרה לניו יורק.
פיט החתנכה בבית ספר של קווייקרים במנהטן.
פיט בוגרת לימודי תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית באוניברסיטת קולומביה.
במהלך לימודיה, לקחה שיעורי משחק אצל אוטה האגן והופיעה במחזה "Awake and Sing" באוף ברודוויי לצד סטיבן לאנג.
הופעתה הראשונה של פיט על המסך הייתה בסרטון פרסומת לסוכריות.
בשנת 1995, בין תפקידיה הראשונים היה גם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" ותפקיד קטן בסרט הקולנוע "חדר חיות", לצדם של ניל פטריק האריס ומת'יו לילארד.
כמו כן, בשנת 1997 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "ספין סיטי", ובפרק האחרון בעונה השמינית של הסדרה "סיינפלד", בתור מלצרית שיוצאת עם ג'רי סיינפלד.
תפקידה המשמעותי הראשון של פיט היה בשנת 1999, בסדרת הטלוויזיה "ג'ק וג'יל", בהפקת רשת WB.
הסדרה שודרה במשך שתי עונות.