tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1991 נכלל "השבויה" בתערוכה הלאומית לאמנות אמריקאית בשם "המערב כאמריקה", מה שיצר מחלוקת בפרשנות למשמעויותיהם וכוונותיו של הציור.
היסטוריונים לאמנות בחנו את המניעים הגזעניים, המיניים והחברתיים של הציור בהקשר של החברה האמריקאית באותה תקופה.
עבודותיו זכו להכרה ופרסים רבים ממוסדות כמו: סלון פריז, מכון האמנות של שיקגו, האקדמיה הלאומית לעיצוב (פרס הולגרטן השני, 1900; פרס הולגרטן הראשון, 1902; פרס אלטמן, 1916); פרס איזידור, 1917. הוא זכה בפרס ליפינקוט מטעם (1921) ופרסים רבים נוספים.
עבודותיו מוחזקות במוזיאונים רבים בארצות הברית ובעולם כוללות אוסף של דייוויד ופגי רוקפלר - במוזיאון בוסטון לאמנויות יפות.
קוס נפטר באלבוקרקי שבניו מקסיקו בשנת 1936. הוא קבור בבית העלמין סיירה וויו בטאוס.
אינגר אלין קריסטינה איוורסדאטר אוטסי (בנורווגית: Inger Elin Utsi; נולדה ב-1975) היא פוליטיקאית ושחקנית נורווגית-סאמית שהופיעה במספר סרטים.
אוטסי גדלה בקאוטוקיינו ומתגוררת באלטה שבנורווגיה.
היא עובדת באוניברסיטת טרומסה, ועסקה בעבר בעיתונאות.
כשחקנית, היו לה תפקידים בסרטים Pathfinder מ-1987 ו-The Kautokeino Rebellion מ-2008. היא גם הופיעה בסדרת הטלוויזיה Hjerterått, ששודרה בתחנה הנורווגית NRK Super ב-2013.
היא נבחרה לפרלמנט הסאמי של נורווגיה ב-2013, כשייצגה את המחוז האלקטורלי נורדרה עבור מפלגת האגודה הנורווגית-סאמית.
היא נבחרה כחברה מחליפה של סילייה קארינה מוטקה כאשר מוטקה נבחרה למועצה המבצעת של הפרלמנט הסאמי.
אינגרט קוסטנקו (באוקראינית: Інгрет Костенко; נולדה ב-16 באוקטובר 1997), ידועה בשמה הפרטי אינגרט, היא זמרת אוקראינית.
היא החלה את קריירת המוזיקה דרך תוכניות הריאליטי X-factor Ukraine ו-Voice of the Country, שם דורגה במקום השני.
בשנת 2024 השתתפה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2024, Vidbir 2024.
אינגרט נולדה ב-16 באוקטובר 1997 בויניציה שבאוקראינה.
משפחת אמה בעלת שורשים גרמניים.
כבר בילדותה החלה ללמוד נגינה על פסנתר.
את שירה הראשון כתב והלחינה בגיל 11. היא למדה במכללה על שם מיקולה לאונטוביץ'.
בשנה השנייה ללימודיה השתתפה בק.ו.ן.
לאחר מכן עברה להתגורר בקייב.
בשנת 2015 השתתפה בעונתה השישית של תוכנית הריאליטי X-factor Ukraine.
באודישן שלה ביצעה את "Годі говорити про того, кого нема" ("הגיע הזמן לדבר על מישהו שלא נמצא שם").
היא הגיעה עד השלב השלישי של מחנה האימונים, שם הודחה מהתחרות.
בשנת 2017 השתתפה בעונתה השביעית של Voice of the Country.
באודישן שלה ביצעה את "Пташечка" ("ציפור").
היא הגיעה עד לגמר התחרות, שם דורגה במקום השני.
ב-17 בפברואר 2018 הופיעה בחצי הגמר השני של הקדם האוקראיני לאירוויזיון 2018. שירה היה "My Planet".
היא דורגה במקום השביעי וכשלה בניסיון להעפיל לגמר.
בשנת 2024 השתתפה פעם נוספת בקדם עם השיר "Keeper".
היא הגיעה בערב הגמר למקום השישי.
אינגמר אריק קיבילו (באסטונית: Ingmar Erik Kiviloo; נולד ב-10 במרץ 2004), ידוע בשמו הפרטי בלבד, הוא זמר, פסנתרן, מתופף, גיטריסט ונגן עוגב אסטוני.
ב-2018 הופיע בקונצרט מיוחד בשם "העולם שנשאר לנו", שהתקיים לזכר ההרוגים האוקראינים במלחמה המתמשכת מול רוסיה.
בשנת 2022 סיים את לימודיו במכללת ונלינה בכיתת המוזיקה.
באוגוסט אותה השנה החל ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון.
בנובמבר 2023 נמנה בין המשתתפים בקדם האסטוני לאירוויזיון 2024, Eesti Laul 2024, עם השיר "Dreaming".
הוא השתתף בחצי הגמר הראשון, וכשל בניסיון להעפיל לגמר.
אינגריד סירסטאד אנגן (בלועזית: Ingrid Syrstad Engen) היא כדורגלנית נורווגית מקצוענית, המשחקת כקשרית הגנתית במועדון ליגת העל הצרפתית אולימפיק ליון ובנבחרת נורווגיה.
בעבר שיחקה בטרונדהיים-אורן וב-LSK Kvinner בנורווגיה, בוולפסבורג בגרמניה ובברצלונה בספרד לפני שהצטרפה לאולימפיק בשנת 2025.
אנגן החלה את הקריירה הבוגרת שלה בטרונדהיים-אורן.
בתחילה שיחקה בקבוצה עד גיל 19 בליגה השנייה, ולאחר מכן הצטרפה לקבוצה הבוגרת בטופסריין ביוני 2014. לאחר טופסריין ב-2016 היא דחתה פניות ממועדונים אחרים להאריך את חוזה עם טרונדהיים-אורן.
היא כבשה את שני שערי ליגת האלופות הראשונים שלה בניצחון 9–1 ברבע הגמר על גלאזגו סיטי .
ב-6 ביולי 2021, היא חתמה על חוזה לשנתיים עם ברצלונה, והשאירה אותה במועדון עד 30 ביוני 2023. ב-25 בספטמבר, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במועדון בניצחון 0–8 על ולנסיה.
בינואר 2023, אנגן האריכה את חוזה בברצלונה עד יוני 2025. היא לא זכתה לחשיבות רבה בשתי עונותיה הראשונות במועדון, ולקח לה זמן להסתגל לתפקיד מספר 6 של ברצלונה בעונת 24–2023, היא הועברה למרכז ההגנה כאשר המגנה המרכזית סבלה מפציעה שסיימה את העונה בדצמבר.
לאחר ששיחקה רק באופן ספורדי בקו האחורי של נורווגיה בעבר, היא שגשגה במהירות בתפקיד החדש הזה, והפכה לחלק מרכזי במערך של ברצלונה שם.
ב-20 ביוני 2025, אנגן חתמה על חוזה לשנתיים עם מועדון אולימפיק ליון.
אנגן השתתפה באליפות אירופה עד גיל 17 ביוני 2015, אך הודחה בשלב הבתים.
שנה לאחר מכן, היא השתתפה באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה בסלובקיה ב-2016, אך הודחה שם במקום השלישי בבית.
לאחר מכן היא השתתפה בשני סיבובי המוקדמות לאליפות אירופה עד גיל 19 ב-2017, אך הנורווגית לא הצליחה להעפיל.
לאחר מכן היא שיחקה ארבעה משחקים נוספים עם נבחרת עד גיל 23.
אנגן נכללה בנבחרת נורווגיה בהופעת הבכורה שלה בגביע אלגרבה 2018 .
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה כשאוסטרליה ניצחה את נורווגיה במשחק הפתיחה שלה 4-3. היא הוחלפה במחצית השנייה כשהתוצאה הייתה 1:3. יומיים לאחר מכן, היא פתחה בניצחון 0–2 על סין וכבשה את השער הראשון.
לאחר מכן היא ahjev במשחק על המקום השביעי בהרכב הפותח.
לאחר מכן היא שיחקה בחמישה משחקי מוקדמות מונדיאל הנשים 2019. היא כבשה את השער הראשון בניצחון 1–2 במשחק האחרון והמכריע לזכייה בבית, נגד אלופת אירופה הולנד.
היא שיחקה במשחקים הבאים והשיגה את הצלחתה הראשונה בטורניר בגביע אלגרבה 2019. במונדיאל היא שיחקה בחמשת משחקיה של נורווגיה.
הפסד 0–3 לאנגליה ברבע הגמר הביא אותה ואת נבחרתה להדחה, וכך גם להחמיץ את אולימפיאדת 2020.
בהעפלה ליורו 2022, אנגן שיחקה בכל ששת משחקי הנורווגיות וכבשה שלושה שערים.
היא הופיעה בששת המשחקים הראשונים של מוקדמות מונדיאל 2023, כבשה שער אחד והייתה קפטנית בשני המשחקים בנובמבר 2021.
ב-7 ביוני 2022, היא הייתה בסגל הנבחרת לגמר אליפות אירופה.
היא שיחקה בשלושת משחקי הבתים שהחלו בניצחון 1–4 נגד צפון אירלנד.
לאחר מכן, הם ספגו את התבוסה הקשה ביותר בתולדותיה נגד אנגליה, 8-0. במקום השלישי בביתם, הם החמיצו את שלב הנוקאאוט עם הפסד 0–1, הראשון שלהם אי פעם נגד אוסטריה.
אנגן שיחקה במשחק הראשון אחרי היורו, המשחק המכריע לזכייה בבית המוקדמות למונדיאל 2023, נגד בלגיה, אותו ניצחה 0–1 והעפילה את נורווגיה למונדיאל.
ב-19 ביוני 2023, היא נכללה בסגל הנורווגי בן 23 השחקניות למונדיאל הנשים 2023. ב-16 ביוני 2025, אנגן זומנה לסגל נורווגיה ליורו הנשים של אופ"א 2025.
אנגן הייתה בעבר במערכת יחסים עם שחקנית נבחרת נורווגיה, מארי דולוויק מרקוסן .
כיום היא נמצאת במערכת יחסים עם חברתה לשעבר לקבוצה של ברצלונה ושחקנית נבחרת ספרד, מאפי לאון .
אינגנואוס היה מפקד צבאי רומי, הלגאטוס הקיסרי בפאנוניה, אשר הפך לאוזורפטור (תופס שלטון בכוח) של כס השלטון של הקיסר הרומי גליאנוס, כאשר הוביל מרד קצר ולא מוצלח בשנת 260.
אינגנואוס, שמונה על ידי גליאנוס עצמו, שירת אותו נאמנה בכך שהדף פלישה סרמטית ואבטח את הגבול הפאנוני, לפחות באופן זמני.
אינגנואוס היה אחראי גם על חינוכו הצבאי של הקיסר קורנליוס ליקיניוס ולריאנוס , בנו הצעיר של הקיסר גליאנוס, אך לאחר מותו של הנער בשנת 258, מעמדו הפוליטי הפך מסוכן.
אינגנואוס, מפקד אהוב ומוערך, מצא הזדמנות להפוך לקיסר רומא כאשר ולריאנוס נשבה והוצא להורג על ידי שאפור הראשון מלך האימפריה הסאסאנית.
לגיונות מואסיה ויתרו על נאמנותם לבנו של ולריאנוס והכריזו על אינגנואוס כקיסר רומא בסירמיום בשנת 260. גליאנוס היה בגרמאניה על גבול הריין, לכן הוא פעל במהירות על ידי החזרת כוחות מגאליה, ולאחר צעידה מהירה פגש את אינגנואוס בשדה הקרב במורסה .
כוחותיו של אינגנואוס הובסו על ידי מצביאו של גליאנוס, אוראולוס.
לאחר הקרב הטביע אינגנואוס את עצמו למוות בנהר הסמוך כדי להימנע מנפילה בשבי.
זהו נהר דרווה במזרח קרואטיה, שעליו ישבה מורסה.
אינגלין כריסטין קילנגרין (נולדה ב-12 בנובמבר 1947) היא משפטנית נורווגית ונציבת משטרת נורווגיה בדימוס.
בנעוריה למדה בבית הספר הקתדרלי של ברגן.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת אוסלו בתואר מוסמך במשפטים (cand.jur.) בשנת 1972. לאחר שעבדה במשך יותר מ-20 שנה במשרד המשפטים והמשטרה הנורווגי, שם כיהנה בתפקידים של סגנית תת-מזכיר המדינה (1988–1993) ותת-מזכיר המדינה הקבוע (1993–1994), היא הפכה לאישה הראשונה שכיהנה כמפקדת המשטרה באוסלו בשנת 1995.
כאשר הוקם מינהל המשטרה הלאומי בשנת 2000, קילנגרין מונתה לנציבת המשטרה הראשונה.
בשנת 2001 עמדה קילנגרין בראש רפורמה נרחבת במשטרה הנורווגית, במסגרתה צומצם מספר המחוזות האזוריים מ-54 ל-27. בשנת 2011 מונתה לתת-מזכיר המדינה הקבוע במשרד המינהל הממשלתי, הרפורמה והכנסייה.
רפובליקת אינדונזיה (באינדונזית: Republik Indonesia, ), בשמה המלא המדינה המאוחדת של רפובליקת אינדונזיה (באינדונזית: Negara Kesatuan Republik Indonesia) ובשמה המקוצר אינדונזיה (באינדונזית: Indonesia ) היא מדינת איים המורכבת מ-17,508 איים, שלושה מהם גובלים במדינות אחרות – האי בורנאו במלזיה, האי טימור במזרח טימור והאי גינאה החדשה בפפואה גינאה החדשה.
רפובליקת אינדונזיה נמצאת בדרום-מזרח אסיה מדרום לסינגפור ומצפון לאוסטרליה והיא חברה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN).
רפובליקת אינדונזיה היא המדינה הרביעית בעולם בגודל אוכלוסייתה, והמדינה עם מספר המוסלמים הגדול ביותר בעולם.
היא חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
הרפובליקה נוסדה בשנת 1945 ובשנת 1949 קיבלה הכרה באופן רשמי בעצמאותה מהולנד כאחת מטריטוריות איי הודו המזרחיים ההולנדיים (חלק ממושבותיה של האימפריה ההולנדית דאז) עד לאותה עת.
העת העתיקה והאלף הראשון לספירה
בעת העתיקה הייתה אינדונזיה מורכבת מממלכות שונות.
במאה ה-2 לספירה הביאו מתיישבים הודים את הבודהיזם למספר ממלכות באיי סומטרה וג'אווה.
מנין שנים נפוץ בג'אווה היה אג'י סאקא שראשיתו בשנת 78 ומקורו בהודו.
ראשית השימוש בכתב פאלי ההודי באינדונזיה מתוארך לשנת 101.
עם הגעת סוחרים ערבים ופרסים במאה ה-8, נפוץ האסלאם באיים.
נמצאה מצבת קבר של שיח' מוסלמי בבארוס באי סומטרה שזמנה לשנים 668/669. זהו האזכור הקדום ביותר של המוסלמים באינדונזיה.
קיימת עדות של נוסע סיני על נוכחות מוסלמים באינדונזיה כבר בשנת 674, ממלכת סריויג'איא יצרה קשר עם הח'ליפה עמר בן עבד אלעזיז החל 718. אז שלח המאהאראג'א סרי אינדראוארמאן של סריויג'איא מכתב אל הח'ליפה בבקשה שישלח אליו מטיף ללמדו את האסלאם.
אין בזה אישור לאסלום ממלכת סריויג'איא כי נתיניה המשיכו להאמין בבודהיזם.
תשובת המוסלמים למכתב באה במכתב משנת 724 בלווי שפחה "זנג'ית" אפריקנית שחורה שנשלחה אל סרי אינדראוארמאן.
מסחרה של סריויג'איא הגיע עד מדגסקר במערב, כולל מהגרים מסריויג'איא שנותרו שם בשנת 830, הודו, תאילנד, הפיליפינים, מלאיה, סין וכל מרחבי הארכיפלג האינדונזי עד לאיריאן המערבית.
ישנה כתובת חרוטה על לוח נחושת שנמצאה בפיליפינים המעידה על קשר בין הפיליפינים לסריויג'איא והאי ג'אווה.
הכתובת מכילה מילים מ-4 שפות: סנסקריט, מלאית עתיקה, טאגאלוג ושפת האי ג'אווה.
זמנה מקביל ליום שני 21 באפריל שנת 900.
בתקופה הקולוניאלית היו תבלינים מצרך חשוב ויקר באירופה.
כאשר הגיעו הפורטוגלים לאיים בשנת 1505 בחיפוש אחר תבלינים, הם מצאו מספר רב של מדינות קטנות וחברות שבטיות שהיו חשופות להשתלטות.
הרצון לשלוט בסחר התבלינים הביא את חדירת ההולנדים לאזור החל מ-5 ביוני 1596, ובמשך מאה ה-17 בעזרת חברת הודו המזרחית, אשר ייסדה תחנות סחר ושלטה ברוב איי האזור באמצעות מושלים ונסיכים מקומיים.
בשנת 1798 התמוטטה החברה ההולנדית, הולאמה על ידי הרפובליקה הבטאווית ב-31 בדצמבר 1799 ושוב פשטה רגל ב-1806 ואחרי מלחמות נפוליאון, עברו שטחיה בשנת 1816 לשלטון הולנדי ישיר, שדיכא מרידות של בני האיים ועד ל-1918 השלים השתלטות על כל שטחי אינדונזיה של היום.
באותה עת צמחה במדינה תנועה לאומית חזקה.
ממלחמת העולם השנייה ועד תחילת המאה העשרים ואחת
בשנת 1940, במשך מלחמת העולם השנייה, מנעה הולנד מהאימפריה היפנית את יבוא הנפט מאינדונזיה, דבר שגרם להתקפה והשתלטות יפנית על האיים בשנת 1942. יהודי אינדונזיה במלחמת העולם השנייה מנו כ-3,000 נפש.
היפנים ריכזו את כל התושבים הזרים, בהם היהודים, במחנות ריכוז.
גם כלפי המוסלמים הופעלה מדיניות מזלזלת ומשפילה: היפנים כפו על כל המתפללים במסגדים להתפלל לכיוון טוקיו במקום מכה.
היפנים כוננו ממשלה משתפת פעולה מקרב אנשי המפלגה הלאומית וב-22 במרץ 1945 ארגנו ועדה שדנה בעצמאות אינדונזיה.
ב-17 באוגוסט 1945 הכריזו נציגי המושבה, בהנהגת סוקרנו, על עצמאות אינדונזיה.
פחות מחודש לאחר מכן יפן נכנעה אך חייליה הושארו ככוח לשמירת החוק באיים בשם הולנד עקב אי יכולתה של האחרונה לשלוח צבא, בהיותה עסוקה בעצמה בשיקום ארצה החרבה מהכיבוש הנאצי.
כעת הכוח היפני הפך מתומך העצמאות למדכא שלה, אך כוחותיו של סוקרנו המשיכו לנהל מלחמת גרילה.
גם ההולנדים לא הכירו בהכרזה ובמשך 4 שנים התחוללה במדינה מלחמת גרילה נגד שני הכובשים.
למרות הצעות הפשרה ההולנדיות, שכללו מתן מעמד מיוחד של דומיניון לאינדוזיה לחץ בין-לאומי אילץ את הולנד להכיר לבסוף בעצמאות המדינה, ב-27 בדצמבר 1949. סוקרנו הפך לנשיאה הראשון של הפדרציה של אינדונזיה.
כבר ב-1950 החליף סוקרנו את המשטר הפדרטיבי ברפובליקה ריכוזית, ובשנים הבאות גברו נטיותיו הרודניות.
במדיניות החוץ התקרב סוקרנו לעמדות הרפובליקה העממית של סין וברית המועצות, ואילו כלפי פנים ניסה להשליט את התרבות הג'אווית על המיעוטים שביקשו אוטונומיה.
בין השנים 1959 עד 1965 החיל סוקרנו על המדינה משטר אוטוריטרי שכונה "דמוקרטיה מודרכת".
בשנות ה־60 נחלש כוחו של סוקרנו ובמקביל גברה השפעתה של המפלגה הקומוניסטית במדינה.
כאשר האו"ם קיבל את מלזיה כחברה לא קבועה, למרות התנגדות חריפה של אינדונזיה, ביטל סוקרנו בראשית 1965 את חברותה של אינדונזיה באו"ם, והחל להפעיל בגלוי יחידות צבאיות שחצו ב-28 ביוני את הגבול המלזי והתעמתו עם כוחות הצבא המקומיים.
פריצתה של מלחמה אזורית כוללת נעצרה רק בעקבות טיהור הקומוניסטים באינדונזיה ומלחמת אזרחים שפרצה במדינה לאחר ניסיון הפיכה ב-30 בספטמבר 1965. לאחר ניסיון זה השתלט הצבא, בפיקוד סוהארטו, על המדינה כשהוא מדכא באכזריות את תומכי המפלגה הקומוניסטית.
ב-12 במרץ 1967 הפך סוהארטו רשמית לנשיא, והודיע על הדחתו של סוקרנו.
בשנת 1975 כבשה אינדונזיה את המושבה הפורטוגלית לשעבר מזרח טימור ודיכאה באכזריות את תושביה.
לפי הערכות שונות בין 102 ל-300 אלף תושבים מתו ברעב או נרצחו בצורה אלימה בידי הצבא האינדונזי במה שמכונה רצח העם במזרח טימור, כלומר בין שביעית עד שליש מתוך האוכלוסייה המקורית.
תחת שלטונו של סוהארטו זכתה אינדונזיה לשגשוג בזכות מדיניות פרו-מערבית ורפורמות כלכליות בתעשיית הנפט, אולם סכסוכים פנימיים והאשמות רבות בשחיתות גרמו להתחזקות האופוזיציה ולהתרבות תנועות הקוראות לדמוקרטיה.
בשנת 1998 נאלץ סוהארטו להתפטר בעקבות המשבר הכלכלי באסיה, ושנה לאחר מכן נערכו במדינה בחירות דמוקרטיות.
חוסר היציבות נמשך כאשר מיעוטים בדלנים רבים שואפים לאוטונומיה, בעוד הצבא מנסה להבטיח את המשך קיום אינדונזיה כמדינה ריכוזית אחת.
בשנת 2002, לאחר שנים של מאבק אלים ובעקבות התערבות בין-לאומית ומשאל עם, זכתה מזרח טימור בעצמאות.
בשנת 2019 הוחלט להקים בירה חדשה באי בורנאו, ובשנת 2022 הוחלט ששמה של העיר יהיה נוסאנטארה והחוק להעברת הבירה עבר בפרלמנט.
אינדונזיה היא רפובליקה בעלת שלטון נשיאותי.
הנשיא ובית הנבחרים עומדים לבחירה אחת לחמש שנים, בבחירות עממיות.
כהונת הנשיא מוגבלת לשתי קדנציות רצופות בלבד.
עד להתפטרותו של הנשיא סוהארטו במאי 1998, הייתה אינדונזיה תחת שלטון רודני, בו שלט הנשיא בפועל ומינה את רוב הנציגים בבית הנבחרים.
מחליפו של סוהארטו, יוסוף חביבי, התחיל תהליך של דמוקרטיזציה שנמשך עם הנשיאים עבד א-רחמן וחיד, הנשיאה מגוואטי סוקרנופוטרי, סוסיליו באמבאנג יודהויונו והנשיא המכהן, ג'וקו וידודו, המכהן מאוקטובר 2014. באמצעות 4 שינויי חוקה, בוצעו עד כה תיקונים של ממש בארגון והפעלה של הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת.
נשיא אינדונזיה הוא ראש המדינה, המפקד העליון של צבא אינדונזיה, קובע מדיניות והשולט על ניהול ענייני הפנים והחוץ.
הנשיא ממנה מועצת שרים (קבינט) שחבריה אינם חייבים להיות חברים בבית הנבחרים.
בפברואר 2024 נבחר לנשיא פראבואו סוביאנטו.
בסוביאטו הוטחו האשמות על פגיעה בזכויות אדם כשהיה גנרל בצבא בתקופת שלטונו של סוהרטו.
הנשיא המכהן ג'וקו וידאדו תמך בו כשבנו של וידאדו הוא המיועד לכהן כסגן נשיא של סוביאטו.
הגוף הייצוגי הבכיר במדינה הוא אספת העם המייעצת , המתכנסת פעם בשנה, תומכת ומתקנת את החוקה, מקבלת דיווח מהנשיא ומקדמת את היישום הפורמלי של המדיניות שנקבעה.
יש לה את הסמכות להדיח את הנשיא.
לאספה שני בתים: מועצת נציגי העם עם 550 חברים, ומועצת הנציגים האזוריים עם 168 חברים.
מועצת נציגי העם היא הגוף המחוקק שמפקח על פעילות הרשות המבצעת.
המחוקקים נבחרים כנציגי מפלגות פוליטיות אחת ל-5 שנים.
מעמד מועצת נציגי העם התחזק מאז 1998 באופן מהותי כתוצאה מהליך הדמוקרטיזציה.
בזכות ביזור סמכויות מהשלטון המרכזי למחוזות, השתפר גם מעמד מועצת הנציגים האזוריים.
הרשות השופטת באינדונזיה כוללת בתי דין של המדינה, בית דין גבוה, בית דין עליון ובתי דין בעלי סמכות בנושאים מסחריים ומנהלתיים.
כמו כן קיים בית דין חוקתי שדן בנושאים הקשורים לבחירות, מפלגות פוליטיות והיקף הסמכות של רשויות המדינה.
קיים גם בית דין לענייני דת.
חוקי השריעה הם החוקים של פרובינציית אצ'ה.
ב-2003 השריעה הוחלה על האוכלוסייה המוסלמית של אצ'ה ובשנת 2014 הוחלה השריעה על כל האוכלוסייה של אצ'ה, לא מוסלמית כמוסלמית.
למלחמה בשימוש בסמים, בשנת 2002 הוקמה הסוכנות הלאומית למלחמה בסמים ואף קיים עונש מוות על סחר בסמים.
המדיניות הרשמית בין המדינות היא התעלמות או אי-קיום יחסים רשמיים.
מצב זה נשמר שנים רבות עקב היותה מדינה מוסלמית אשר תומכת במאבק הערבי במדינת ישראל, אך כמו רבות מן המדינות האסלאמיות האחרות אינה נוטלת חלק פעיל במאבק.
ברמת הפרט אזרחי ישראל אינם מנועים באופן גורף מלבקר במדינה, אך יתקשו לקבל אשרת ביקור.
מנגד, גם אינדונזים רשאים לבקר בישראל, ומשלחות צליינים מבקרות בה מדי שנה.
בכל אחת משתי המדינות לא קיימת נציגות של המדינה האחרת, אך בערוצים לא-ישירים שונים מתקיימים קשרי מסחר שונים בין אינדונזיה לישראל.
ב-18 בינואר 1950 הייתה ישראל בין הראשונות שהכירו בעצמאות אינדונזיה.
אינדונזיה הודתה על ההכרה אבל לא קשרה קשרים עם ישראל בין היתר כי מחמד נציר ראש ממשלת אינדונזיה דאז, ומחמד רום שר החוץ בממשלת נציר, הגדירו אותה כ"נושאת דגל הקולוניאליזם באסיה".
בשנת 1962 ארחה אינדונזיה את משחקי אסיה.
נשלחו הזמנות לישראל, אך בסופו של דבר לא ניתן היה לממש את ההזמנות וישראל נמנעה מלהשתתף.
עקב כך מנע הוועד האולימפי העולמי את השתתפות אינדונזיה באולימפיאדת טוקיו בשנת 1964.
ב-19 בנובמבר 1969 נמנעה ישראל בהצבעה בדבר סיפוח איריאן המערבית לאינדונזיה.
ב-15 באוקטובר 1993 ביקר ראש ממשלת ישראל אז יצחק רבין אצל נשיא אינדונזיה אז סוהארטו.
עבד א-רחמן וחיד, נשיא אינדונזיה הרביעי, הביע רגשי כבוד כלפי העם היהודי ומדינת ישראל, וקרא להכיר בה, אף שביקר את מדיניותה כלפי הפלסטינים.
הנשיא ביקר מספר פעמים בישראל – בין היתר, באוקטובר 1994 ובמרץ 1997 במסגרת פעילותו בקרן פרס לשלום וכשהוענקה לו מדליה על שם יצחק רבין.
ביוני 2018, פורסם כי הוחלט לבטל את הגבלות כניסת תיירים מאינדונזיה לישראל – ולהפך.
בינואר 2022, לציון יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה, נפתחה תערוכה של "יד ושם" בבית הכנסת "שער השמיים" בסולאווסי.
באפריל 2024 פורסם כי אינדונזיה הסכימה לכונן קשרים רשמיים עם ישראל בתמורה להצטרפותה לארגון ה-OECD, תהליך הצפוי להימשך בין שנתיים לשלוש.
ביוני 2024 הכריז נשיא אינדונזיה פרבואו סוביאנטו, על נכונותו לסייע לקידום פתרון צודק ובר-קיימא למלחמה בחמאס ולסכסוך הישראלי-פלסטיני על בסיס עקרונות ניהול הסכסוכים והדיפלומטיה הנהוג באינדונזיה, ובכלל זה מתן כוחות שישמרו על הפסקת אש ברצועת עזה.
סומטרה: אצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה, בנגקולו, ריאאו, איי ריאאו ג'אמבי, דרום סומטרה, לאמפונג, איי בנגקה בליטונג.
ג'אווה: ג'קרטה, מערב ג'אווה, באנטן, מרכז ג'אווה, יוגיאקרטה, מזרח ג'אווה.
קלימנטאן (בורנאו): מערב קלימנטאן, מרכז קלימנטאן, מזרח קלימנטאן, צפון קלימנטאן, דרום קלימנטאן.
נוסא תנגגארא: באלי, מערב נוסא תנגגארא, מזרח נוסא תנגגארא.
סולאווסי: מערב סולאווסי, צפון סולאווסי, דרום סולאווסי, מרכז סולאווסי, דרום-מזרח סולאווסי, גורונטאלו.
איי מאלוקו ופפואה: מאלוקו, צפון מאלוקו, פפואה, מערב פפואה.
מזרח טימור הייתה בעבר חלק מאינדונזיה, אבל לאחר משאל העם ב-1999, הפכה מזרח טימור למדינה עצמאית.
כלכלת אינדונזיה היא הכלכלה הגדולה ביותר בדרום-מזרח אסיה.
היא מאופיינת ככלכלת משק, שבה לממשלה בעלות על חברות מרכזיות רבות, וכן סמכות לפיקוח על מחירים של מוצרים רבים.
אזור כלכלי בלעדי של אינדונזיה הוא השישי בגודלו בעולם.
לאחר תקופה של פריחה כלכלית בין 1989 ל-1997 בה צמחה הכלכלה בכ-7% לשנה, הייתה אינדונזיה למדינה שנפגעה בצורה הקשה ביותר מהמשבר הכלכלי במזרח אסיה בשנת 1997, שהביא לקריסת המטבע המקומי, הרופיה האינדונזית.
דירוג האג"ח של המדינה ירד לרמה של אג"ח זבל.
אירועים רבים של קרבות עם בדלנים ברחבי המדינה וחוסר היציבות הפוליטית השפיעו גם הם לרעה על הכלכלה.
כיום נחשבת כלכלת אינדונזיה כאחת הכלכלות הצומחות והמבטיחות ביותר בעולם.
על פי סקירה שפרסמה היחידה הכלכלית במכון היצוא עולה כי בשנת 2011 דורגה הכלכלה האינדונזית במקום ה-16 במונחי תוצר נומינלי ובמקום ה-15 במונחי תוצר ע"פ כוח קנייה.
ככלכלה הגדולה בדרום-מזרח אסיה וככלכלה החמישית בגודלה ביבשת אסיה כולה (אחרי סין, יפן, הודו וקוריאה הדרומית), מהווה אינדונזיה כוח כלכלי עולה עם פוטנציאל להיות, בעתיד, מעצמה כלכלית.
תוך כעשור הצליחה הכלכלה האינדונזית להכפיל את גודלה פי 6 ולהיחלץ ממשבר כלכלי חמור שזעזע את היבשת.
בשנים הבאות צפויה אינדונזיה להמשיך לצמוח בקצב מהיר והיא עתידה לעקוף כלכלות גדולות ומבוססות; כבר ב-2011 תפסה אינדונזיה את מקומה של הולנד ככלכלה ה-16 בגודלה בעולם.
במונחי כוח קנייה צפויה אינדונזיה להשאיר מאחור גם את איטליה ואוסטרליה, כשעל פי התחזיות ארוכות הטווח, הצמיחה המהירה של כלכלת אינדונזיה תימשך בעשורים הקרובים והיא חזויה להוות אחת מ-8 הכלכלות הגדולות בעולם עד סוף מחצית המאה נוכחית.
בשנים האחרונות מתפתחת תעשיית התיירות הנכנסת לאינדונזיה, ובשל מיקומה הגאוגרפי מהווה אינדונזיה תחנה חשובה בנתיבי הסחר הימי העולמיים.
השותפות העסקיות העיקריות של אינדונזיה הן יפן, ארצות הברית, סין, מלזיה, סינגפור ואוסטרליה.
אינדונזיה מורכבת מ-17,508 איים, מתוכם כ-6,000 מיושבים וכ-3 המחולקים לגבולות, אשר פרושים לאורך קו המשווה, כך שהאקלים הוא טרופי.
האיים הגדולים ביותר הם סומטרה, דרום בורנאו ('קאלימנטן' באינדונזית; צפונו שייך למלזיה ולברוניי), ג'אווה, מערב גינאה החדשה ('איריאן' באינדונזית; מזרח האי הוא מדינת פפואה גינאה החדשה), וסולאווסי.
איי אינדונזיה הם שרידי יבשה גדולה, שחיברה בעבר הגאולוגי בין אסיה ואוסטרליה, ושקעה בים בתקופת השלישון.
חלקים מאינדונזיה נמצאים מעבר לקו ואלאס, הקו המפריד בין אזורי תפוצת בעלי החיים שמקורם באסיה לבין אזורי תפוצת בעלי החיים שמקורם באוקיאניה; מבחינת היבשות, מערב איריאן הוא חלק של אי אוקיאני וכל המחוזות שממערב לו הם מחוזות אסיאתיים כך היא נהפכת למדינה המתחלקת בין שתי היבשות.
מיקום האיים על הלוחות הטקטוניים גורם לרעידות אדמה וגלי צונאמי תכופות.
הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-26 בדצמבר 2004 גרם לנזק רב באי סומטרה.
בסוף מאי 2006 פגעה רעידת אדמה במגניטודה 6.3 בג'אווה וכתוצאה נספו כ-5,800 בני אדם ורבבות נפצעו מהרעש ומקריסת בתים.
באפריל 2012 ארעה רעידת אדמה בעוצמה 8.6 כ-430 קילומטר מסומטרה.
אינדונזיה שוכנת על טבעת האש הסובבת את האוקיינוס השקט ובה מספר הרי געש רבים, המפורסם ביותר הוא קרקטואה שהתפרץ ב-1883.
עולם החי באינדונזיה בעל מגוון ביולוגי גדול ולצידו כמות גדולה של מינים אנדמיים (הכמות הגבוהה ביותר של מינים למדינה), חלקם בסכנת הכחדה.
הפאונה באינדונזיה נחלקת לשלושה, בהתאם למיקומם של האיים לצד קו וואלאס:
סונדאלנד: האזור הקרוב יותר לאסיה וכולל איים כמו בורנאו, סומטרה וג'אווה ובהם טיגריס סומטרי, קרנפים נדירים, פיל אסייתי, תאו המים, טפיר אסייתי ופרימטים כמו אורנגאוטן, קוף חוטמני וגיבוניים.
וואלסיה: אזור הקרוב יותר לגינאה החדשה ואוסטרליה ובעל מינים קרובים אליהם, ביניהם יונקי כיס קטנים, עטלפי פרי, עדניים, קקדואיים, גואנות, תנין ים וכוח ענק שהוא הגדול בלטאות.
ישנם גם מספר חיות ממוצא אסייתי כמו אייל טימור, אנואה, בבירוסה ומקוקים.
מערב גינאה החדשה: האזור הקרוב יותר לאוסטרליה וכולל מינים אנדמיים כמו קזואר מצוי, עדניים, סוכיים, גואנה, קיפודן חרטומני, מספר יונקי כיס כמו נמיות כיס, קוסקוסיים וקנגורו עצים וזוחלים כמו תנין גינאה החדשה וכוח תניני.
מן היונקים נתגלה פיל ננסי בסולאווסי ובפלורס ופנגולין קדום Manis palaeojavanica התגלה באיים ג'אווה וקאלימאנתאן, זמן מאובני הפיל והפנגולין הוא מהפלייסטוקן.
3 טיפוסים של אדם קדמון נתגלו בג'אווה בכמה מקומות כמו תריניל וסאנגיראן החל משנת 1891 על ידי אז'ן דובואה.
שרידי מין נוסף: הומו פלורסיינסיס נתגלו בליאנג בואה באי פלורס החל משנת 2003.
בסקר שנערך ב-2020 מנתה אוכלוסיית אינדונזיה מעל 270.2 מיליון אזרחים, ועמדה במקום ה-4 בגודלה בעולם.
לפי נתוני הבנק העולמי מנתה אוכלוסיית אינדונזיה ב-2022 מעל 275 מיליון תושבים.
השפה הרשמית של אינדונזיה היא אינדונזית.
באופן גס ניתן לחלק את אוכלוסיית המדינה לשתי קבוצות אתניות עיקריות: מלאים הגרים במערב ופפואנים הגרים במזרח.
למרות החלוקה הזאת, קיים שוני תרבותי רב מאזור לאזור, היות שהמדינה מורכבת מהרבה שבטים שונים.
הג'אווניסים מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר והחזקה ביותר באינדונזיה.
בניסיונם ליצור אחדות לאומית ניסו הג'אווניסים להשליט את תרבותם על המדינה כולה ולדכא מסורות אחרות.
ניסיונות אלה עוררו תגובות נגד קשות ובהן התחזקות האסלאם הקיצוני והתגברות המגמות הבדלניות של קבוצות מיעוט אתניות באינדונזיה.
האסלאם הוא הדת הדומיננטית באינדונזיה – שיעור המוסלמים באוכלוסייה האינדונזית הוא כ-88%.
המיעוטים הדתיים הם נוצרים (כ-9%), בודהיסטים (כ-2%) והינדים (כ-1%).
שירותי דת מסופקים בפיקוח של המשרד לשירותי דת.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 החלו לפרוץ מהומות על רקע דתי באזורים שונים באינדונזיה.
באינדונזיה מתגורר מספר המוסלמים הגדול ביותר בעולם – למעלה מ-220 מיליון מוסלמים.
שיעור המוסלמים באוכלוסייה האינדונזית מתחיל מכשליש במזרח אינדונזיה והולך וגדל ככל שמתקדמים למערב אינדונזיה.
ב-2013 נהרס בית הכנסת בסוראבאיא ונותר בית הכנסת בתונדאנו.
כיום מתגוררות באינדונזיה כ-20 משפחות יהודיות.
מעת לעת יהודי אינדונזיה סובלים מהתנכלויות אנטישמיות ותעמולה אנטישמית.
בתחילת המאה ה-21 עדיין גרו רוב תושבי המדינה בכפרים, אך ניכרה הגירת אוכלוסייה רבה לערים הגדולות.
אינדול הוא שמה של תרכובת אורגנית המכילה שתי טבעות, ובנוסף הוא שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על תרכובת זו.
כל האינדולים הם תרכובות ארומטיות המורכבות משתי טבעות מאוחות: טבעת בנזן משושה וטבעת פירול מחומשת.
טבעת הפירול מכילה אטום חנקן בודד.
נוסחתו של אינדול, התרכובת הבסיסית, היא C8H7N.
לשאר האינדולים מבנה זהה, כשלטבעות קשורים אטומים וקבוצות פונקציונליות שונות.
היות שטבעת הפירול של אינדול מכילה קבוצת אמין, והיות ואינדול מיוצר בין השאר על ידי צמחים, נחשבים האינדולים לאלקלואידים.
אינדולים רבים משמשים בתפקידים חשובים בכל היצורים החיים.
אינדול בתוספת קבוצת מתילן (CH2) מהווה את השייר הצדדי של חומצת האמינו טריפטופן, חומצת האמינו הגדולה והנדירה ביותר; כמעט כל האינדולים מסונתזים בטבע מטריפטופן.
האוקסינים, ההורמונים הצמחיים החשובים ביותר, הם ברובם אינדולים.
האוקסין הנפוץ ביותר, אשר מצוי בכל הצמחים ללא יוצא מן הכלל, הוא אינדול-3-חומצה אצטית, המסומן בקיצור IAA.
אוקסין זה מורכבת מחומצה אצטית הקשורה לטבעת הפירול של אינדול.
אינדאלסיו פרייטו (Indalecio Prieto Tuero; 30 באפריל 1883 - 11 בפברואר 1962) פוליטיקאי ספרדי, ממנהיגי מפלגת העובדים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לפני ובמהלך ימי הרפובליקה הספרדית השנייה.
פרייטו נולד באוביידו שבאסטוריאס, אזור מכרות בצפון ספרד.
הוא התייתם מאביו בגיל שש ועבר עם אמו לבילבאו בשנת 1891. מגיל צעיר עבד כמוכר עיתונים ובהמשך נהיה סטנוגרף בעיתון יומי.
בשנת 1899 הצטרף ל- PSOE וכעיתונאי היה לדמות מרכזית בתנועה הסוציאליסטית בארץ הבסקים.
באוגוסט 1917 היה ממנהיגי השביתה הגדולה, ולאחר דיכוייה בידי הצבא נמלט לצרפת מחשש שיעצר, שם נשאר עד אפריל 1918, עת נבחר לבית הנבחרים הספרדי (Congreso de los Diputados de España).
בפרלמנט הוא דיבר בחריפות נגד התנהלות הצבא בצפון אפריקה.
בתקופת שלטונו של מיגל פרימו דה ריברה שלל כל שיתוף פעולה עם הממשלה הרודנית, בראותו ברפובליקה ערך בפני עצמו.
בעקבות זאת הוא הגיע לעימותים חריפים עם פרנסיסקו לרגו קבלרו.
למרות התנגדות בתוך מפלגתו, השתתף פרייטו במפגש סן סבסטיאן ועם הקמת הרפובליקה היה לשר האוצר בממשלה הזמנית של אלקלה סאמורה.
אינדוביס היה מלך אקסום בשנים 270 ~ 300 לערך.
אינדוביס היה בין השליטים הראשונים באקסום ובאפריקה שמדרום לסהרה בכלל שטבעו מטבעות, המטבעות היו עשויות מזהב וכסף.
על מטבעות אינדוביס ששוחזרו עד כה נתגלו שני כיתובים ביוונית על כמה מהם הופיע המוטו "BACIΛEYC AΧWMITW" דהיינו "מלך אקסום" ובאחרים הופיע המוטו "BICI ΔAXY" .
זו הפעם הראשונה שמופיעה המילה ."bisi", ומואנרו האי סבור שהיא קשורה למילה "be'esya" (באסיה) שפירושה בשפת הגעז הוא "איש" כלומר הפירוש המתקבל הוא "איש דאקו"
אינגריה היה חבל ארץ היסטורי לחופי הים הבלטי.
חבל הארץ גבל בימת לדוגה ובאגם פייפסי, כאשר נהר הססטרה היווה את הגבול עם חבל קרליה.
רוב שטחי אינגריה כלולים במחוז לנינגרד של רוסיה.
האזור היווה את נקודת ההתחלה של דרך מסחר עתיקה אשר שמשה את הורנגים שנעו מהים הבלטי לחופי הים השחור.
לפי עדויות קדומות, העיר "איז'ורה" ככל הנראה שמשה כמרכז האזור והייתה גם מקום מושבה של אשת רוריק, שליט נובגורוד.
שטחי החבל היו נתונים במחלוקת בין השבטים הפינים והשוודים לבין הרוסים.
במהלך המאה ה-11 חבל הארץ היה חלק מרוס של קייב, ובמאה ה-12 היה חלק מרפובליקת נובגורוד.
במהלך השנים, התרחשו בחבל אינגריה מלחמות רבות בין הרוסים, אבירי המסדר הליבוני והשוודים (כגון קרב נבה והקרב על הקרח).
לאורך ההיסטוריה, גם רוסים וגם שוודים בנו באזור מצודות במטרה לבסס בו את שליטתם, אך לרוב היה השטח תחת שליטה רוסית.
במהלך מלחמת ליבוניה, רוסיה הצארית איבדה כמעט את כל שטחיה באזור; בשנת 1617, בהתאם לחוזה סטולבובו, הועבר חבל הארץ לשוודיה והעיר נרבה שמשה כמקום מושבו של מושל האזור.
כתוצאה ממהלך זה איבדה רוסיה הצארית את גישתה לחופי הים הבלטי.
בעקבות מלחמת הצפון הגדולה, בתחילת המאה ה-18, הועבר חבל הארץ לשליטת רוסיה הצארית, שהפכה לאחר המלחמה לאימפריה הרוסית, אז היוותה אינגריה חלק חשוב מפלך סנקט פטרבורג, עד לשנת 1917. למשך תקופה קצרה (בשנים 1918–1920) הוקמה באזור מדינה עצמאית בשם "צפון אינגריה", תחת רצון משותף של מנהיגיה להסתפח למדינת פינלנד.
בהתאם לחוזה טרטו משנת 1920, חלק מאינגריה המערבית סופח למדינת אסטוניה העצמאית, אך בשנת 1940 סופח חזרה לרפובליקה הרוסית של ברית המועצות.
באופן מסורתי היה חבל הארץ מאוכלס על ידי פינים פרוטסטנטים ורוסים אורתודוקסים.
בתקופה בה חבל הארץ היה נתון לשליטה שוודית, האוכלוסייה הפרוטסטנטית שבו גדלה בהתמדה מכ-41% בשנת 1656 עד כ-74% בשנת 1695, זאת בעיקר לאור עידוד מעבר אוכלוסייה פינית לאזור ועזיבת תושבים אורתודוקסים לשטחי רוסיה.
לאחר העברת השליטה על אינגריה לרוסיה, במסגרת מלחמת הצפון הגדולה, והקמת העיר סנקט פטרבורג בלב החבל, השתנה הרכב האוכלוסייה בהתאם.
במסגרת המדיניות הסובייטית, רוב האוכלוסייה הפינית הוגלתה לסיביר, במספר מבצעי הגליה בשנות ה-30 של המאה ה-20 וכן לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1937 נסגרו כל הכנסיות הפרוטסטנטיות ובתי הספר בהם שפת הלימוד הייתה פינית.
בשנת 1991, לאחר פירוק ברית המועצות, פינים שהיו מעוניינים בכך הורשו לעזוב את רוסיה, ואכן רובם עברו לפינלנד.
נכון להיום מתגוררים במחוז לנינגרד 8,000 פינים בלבד.
אינדונזיה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952) ונעדרה מאז מהמשחקים רק פעמיים - מאולימפיאדת טוקיו (1964), ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים.
הספורטאים האינדונזים זכו ב-40 מדליות במשחקים האולימפיים, עשר מהן מדליות זהב.
22 מהמדליות, מהן שמונה מדליות זהב, הושגו בענף הבדמינטון, ענף בו היא מדורגת במקום השני בכל הזמנים, אחרי סין.
16 מהמדליות, מהן מדליית זהב יחידה, הושגו בענף הרמת משקולות, והיתר בקשתות ובטיפוס.
הופעותיה הראשונות של אינדונזיה במשחקים האולימפיים היו סמליות בעיקרן, והישגי הספורטאים היו דלים.
באולימפיאדת מלבורן (1956), הייתה נבחרת הכדורגל שלה על סף סנסציה.
הנבחרת העפילה אוטומטית לשלב רבע הגמר, לאחר שנבחרת דרום וייטנאם, מולה הייתה להתמודד בשמינית הגמר, ויתרה על ההשתתפות.
בשלב זה, נפגשה מול נבחרת ברית המועצות, והמשחק הסתיים בתיקו אפס.
באותה העת, לא היו נהוגות בעיטות הכרעה, אלא נערך משחק חוזר.
במשחק החוזר לא התקשו הסובייטים, הביסו את אינדונזיה 0–4, וזכו לבסוף בתואר האולימפי.
הפעם הראשונה בה ספורטאים אינדונזים זכו במדליה אולימפית הייתה באולימפיאדת סיאול (1988), אז נבחרת הנשים בקשתות זכתה במדליית הכסף.
מאז, זכו ספורטאים אינדונזים במדליות בכל אחת מהאולימפיאדות.
אולימפיאדת ברצלונה (1992) הייתה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של אינדונזיה.
המשלחת צברה 5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, כולן בבדמינטון.
בתחרות לגברים עמדו על הפודיום שלושה אינדונזים: אלן בודיקוסומה זכה במדליית הזהב, ארדי ברנרדוס וירנטה בכסף והרמוואן סוסנטו.
בתחרות הנשים זכתה סוסי סוסאנטי, לימים רעייתו של בודיקוסומה.
בטורניר הזוגות זכו רודי גונאוון ואדי הרטונו במדליית הכסף.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכו האינדונזים ב-4 מדליות, גם הפעם כולן בבדמינטון.
רקסי מאינקי וריקי סובאגג'ה זכו במדליית הזהב היחידה, בטורניר הזוגות לגברים, שבו גם הזוכים במדליית הארד היו אינדונזים, אנטוניוס אריאנתו ודני קנטונו.
מיה אאודינה זכתה במדליית כסף בטורניר הנשים, ואילו סוסי סוסאנטי איבדה את תוארה והסתפקה במדליית ארד.
באולימפיאדת סידני (2000) זכו האינדונזים ב-6 מדליות, בהן מדליית זהב אחת, בה זכו טוני גונוואן וקנדרה ויג'איה, בטורניר הזוגות בבדמינטון.
בטורניר הגברים זכה הנדרוואן במדליית כסף ובטורניר הזוגות המעורבים זכו מינרטי טימור וטרי קושרג'נטו במדליית כסף.
בניגוד לעבר, רק מחצית המדליות היו בבדמינטון, והמחצית השנייה בהרמת משקולות.
כל המדליות שהושגו בהרמת משקולות הושגו בידי נשים: ראמה ליסה רומבוואס זכתה במדליית כסף, וסרי אידריאני ווינארני בינטי סלאמט זכו במדליות ארד.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכו האינדונזים ב-4 מדליות.
3 מהמדליות היו בבדמינטון, בהן מדליית הזהב היחידה, בה זכה תאופיק הידאיאט.
סוני דווי קונקורו זכה במדליית ארד בטורניר זה, ואנג היאן ופלאנדי לימפלה זכו במדליית כסף בטורניר הזוגות.
מרימת המשקולות ראימה ליסה רומבוואס זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) צברה המשלחת האינדונזית שש מדליות.
שחקני הבדמינטון מרקיס קידו והנדרה סטיאוואן זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות לגברים, ובטורניר הזוגות המעורבים זכו נובה וידיאנטו וליליאנה נאציר.
ויטה מריסה ופלאנדי לימפלה, שהתחרו אף הם בזוגות המעורבים, סיימו במקום הרביעי.
שחקנית בדמינטון נוספת, מריה קאריסטין יוליאנטי, זכתה במדליית ארד.
מרימי המשקולות האינדונזים שזכו במדליות בבייג'ינג היו לראשונה גברים, טריאנטו ואקו יולי אירוואן, שניהם זכו במדליות ארד, רומבוואס זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת לונדון (2012) חלה ירידה ניכרת בהישגי המשלחת האינדונזית.
מרים המשקולות טריאטנו זכה במדליית כסף, סיטרה פבריאני זכתה במדליית כסף ואקו יולי איראוואן זכה במדליית ארד.
בנוסף, ג'אדי סטיאדי סיים במקום החמישי.
לראשונה מזה 24 שנים לא זכה אף שחקן בדמינטון אינדונזי במדליה אולימפית.
להישג הגבוה ביותר הגיעו אחמד טונטווי וליליאנה נאציר בטורניר הזוגות המעורבים.
השניים סיימו במקום הרביעי, לאחר שהפסידו בחצי הגמר לצמד סיני ובמשחק על המקום השלישי לצמד דני.
על נבחרת הבדמינטון האינדונזית העיבה גם הדחתן של שתי שחקניות מטורניר הזוגות, כמו גם של שני צמדים דרום קוריאנים וצמד סיני, לאחר ששופטים במשחקים בהם השתתפו קבעו כי לא התאמצו כדי לנצח, במטרה לקבל הגרלה נוחה יותר בהמשך.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב נוגן המנון אינדונזיה, לאחר ששחקני הבדמינטון טונטווי אחמד וליליאנה נאציר זכו במדליית זהב בטורניר הזוגות המעורבים.
בנוסף, זכו שני מרימי משקולות במדליות כסף: אקו יולי אירוואן, לו הייתה זו המדליה האולימפית השלישית, אחרי שתי מדליות ארד, וסרי וואהיוני אגוסטיאני, לה היה זה הישג ראשון במעמד זה.
שני מרימי משקולות נוספים, מוחמד חסבי ודווי ספיטרי, סיימו במקום השביעי.
נבחרת הגברים בקשתות הודחה בשלב רבע הגמר.
אינגריד ואנג ניימן (בדנית: Ingrid Vang Nyman; 21 באוגוסט 1916 – 13 בדצמבר 1959) הייתה מאיירת דנית, הידועה באיוריה לספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן.
ואנג ניימן נולדה בדנמרק וב-1935 החלה בלימודי אומנות באקדמיה המלכותית לאומנות בקופנהגן, אך אלו לא היו לרוחה והיא לא סיימה אותם.
בשנת 1940 נישאה לארנו ניימן, אך הנישואים לא עלו יפה, ולאחר לידת בנם התגרשו, והיא עברה עם בנה לסטוקהולם שם התפרנסה מאיור ספרי ילדים.
בשנת 1945 איירה את הספר בילבי מאת אסטריד לינדגרן.
איוריה הפכו לאיורים המזוהים עם הספר, והופיעו במהדורותיו הרבות ברחבי העולם.
בשנותיה האחרונות הידרדר מצב בריאותה, והיא נאלצה לגור עם קרובי משפחה בדנמרק.
בנה פדר היה גם הוא למאייר.
אינדוזי (מגרמנית Indusi קיצור של Induktive Zugsicherung אבטחת רכבות באמצעות השראות) זהו השם המקובל למערכת שנקראת באופן פורמלי PZB (ראשי תיבות בגרמנית של Punktförmige Zugbeeinflussung - מערכת נקודתית אוטומטית לשליטה בתנועת רכבות) המהווה מערכת בקרה ואבטחה לרכבות, המונעת מנהג הרכבת להתעלם מאיתותי הבקרה.
המערכת פועלת באמצעות השראות מגנטית בין רכיב הנמצא ברכבת (בקטר או בקרון הניהוג) ובין רכיב המותקן במסילה בסמוך לאמצעי האיתות (בדרך כלל סימנור).
הרכיב המסילתי מאותת לרכבת על מצב הסימנור הסמוך ואם הנהג מתעלם מהאיתות, נכנסת לפעולה מערכת אוטומטית הבולמת את הרכבת.
גרסאות מוקדמות של המערכת הוכנסו לשימוש בגרמניה החל משנות השלושים של המאה העשרים ומאז עברה שכלולים שונים.
בנוסף לגרמניה, כיום היא נמצאת בשימוש גם בישראל ובמספר ארצות במרכז ומזרח אירופה.
מערכת המסילה מורכבת ממעגל RLC בעל תדירות אחת מבין התדירויות 500 הרץ, 1,000 הרץ או 2,000 הרץ.
המעגל יכול להיות מקוצר באמצעות מפסק (ואז לא תתבצע כל תנודה והרכיב יהיה לא פעיל) או פעיל.
למעגל עצמו אין אספקת זרם חשמלי ורק המפסק המקצר נשלט מרחוק (ביחד עם הסימנור הסמוך).
מצב ברירת המחדל של המפסק המקצר הוא פתוח, כך שללא תקשורת עם מערכת השליטה, המעגל יהיה במצב פעיל.
המעגלים הם בעלי הנחתה חזקה יחסית.
המעגל עם תדירות 2,000 הרץ ממוקם בסמוך לסימנור ראשי, המעגל עם תדירות 1,000 הרץ ממוקם בסמוך לסימנור מקדים והמעגל עם תדירות 500 הרץ ממוקם ביניהם.
כל המעגלים פעילים כאשר הסימנור הראשי מורה לעצור ולא פעילים כאשר הסימנור הראשי מורה לנסוע.
מערכת האינדוזי ברכבת כוללת שני חלקים עיקריים:
מערכת הבקרה בנויה משלושה מעגלי RLC המתנודדים בתדירויות 500 הרץ, 1,000 הרץ ו-2,000 הרץ.
כאשר הרכבת חולפת על פני הרכיב המסילתי, אם הרכיב המסילתי פעיל, הוא נכנס לתהודה כתוצאה מההשראה המגנטית.
בשל ההנחתה החזקה של המעגל שבמסילה, הוא גורם לנפילה חדה בזרם שזורם במעגל של הרכבת שנמצא איתו בתהודה.
באופן הזה מתקבל במערכת הבקרה של הרכבת איתות על מצב הסימנור הראשי הקרוב.
מערכת האבטחה של הרכבת מוודאת ביצוע של פעולות מסוימות מצד הנהג.
אי עמידה בפעולות אלו גוררת בלימת חירום של הרכבת באופן אוטומטי.
הפעולה הראשונה היא אישור של הנהג על קבלת האיתות באמצעות לחיצה על כפתור.
אם בתוך 4 שניות מקבלת האיתות הנהג לא מאשר את קבלתו, המערכת תבצע בלימת חירום באופן אוטומטי.
במצב O (רכבת נוסעים / רכבת מהירה עם יכולת בלימה טובה) מערכת האינדוזי פועלת כדלקמן:
מעבר על פני מעגל פעיל בתדירות של 1,000 הרץ במהירות גבוהה מ-85 קמ"ש דורש האטה ל-85 קמ"ש תוך 23 שניות לכל היותר.
מעבר על פני מעגל פעיל בתדירות של 500 הרץ דורש מהנהג להאט את מהירות הרכבת ל-65 קמ"ש לכל היותר, והאטה נוספת ל-45 קמ"ש לכל היותר, בטווח של 153 מטרים ממעבר הרכבת על פני מעגל ה-500 הרץ.
מעבר על פני מעגל פעיל בתדירות של 2,000 הרץ מפעיל בלימת חירום אוטומטית באופן מיידי ללא קשר למהירות הרכבת.
אם בחלוף פרק הזמן מהירות הרכבת גבוהה מהסף המותר, המערכת תבצע בלימת חירום באופן אוטומטי.
המגבלה העיקרית של המערכת היא מרחק הבלימה הגדול של רכבות.
גם כאשר מופעלת בלימת חירום, מרחק העצירה עשוי להיות מאות מטרים, כך שאם נהג רכבת מתעלם מסימנור אדום הרכבת עשויה להמשיך למרחק לא קטן מעבר לו בטרם תעצור עצירה מלאה ובכך לגרום לתאונת רכבת.
כדי למנוע מצב כזה, המערכת אוכפת האטה כבר מהסימנור המוקדם, אך לנהג יש אפשרות לבטל את ההשפעה של האות בסימנור המוקדם אם הוא רואה שבינתיים הסימנור הראשי השתנה למצב "סע".
אם פעולת הביטול בוצעה בטעות, הרכבת עשויה להגיע לסימנור הראשי במהירות גבוהה מדי ומרחק העצירה יהיה גדול מהמרחק הבטוח.
המערכת מותאמת לרכבות הנעות במהירות של עד ל-165 קילומטר לשעה.
לבקרה ושליטה ברכבות מהירות יותר נדרשת מערכת משוכללת יותר כגון ה-ETCS או LZB.
אינדונזיה השתתפה לראשונה ב בטורונטו (1976) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע מלבד המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) מהם נעדרה.
במשחקי החורף לא נטלה אינדונזיה חלק מעולם.
המשלחת הראשונה ששלחה אינדונדזיה למשחקים הפאראלימפיים בטורונטו בשנת 1976, הייתה משלחת בת 12 ספורטאים, גברים כולם, והמוצלחת ביותר של המדינה.
המשלחת זכתה בתשע מדליות פאראלימפיות, מהן שתי מדליות זהב, מדליית כסף אחת וארבע מדליות ארד.
הספורטאי הבולט במשלחת האינדונזית היה האתלט איטריה דיני שזכה במדליית הזהב בהטלת כידון ובמדליית הארד בהדיפת כדור ברזל (קטגוריה F)
ב זכתה אינדונזיה בשתי מדליות זהב נוספות עליהם הוסיפה ארבע מדליות ארד נוספות.
היו אלו מדליות הזהב האחרונות בהן זכתה המשלחת האינדונזית במשחקים הפאראלימפיים עד המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
אינגריד מייקלסון היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית.
אביה הוא מלחין ממוצא שוודי ואמה פסלת ממוצא גרמני.
מגיל צעיר למדה לנגן על פסנתר.
למדה תואר בתיאטרון באוניברסיטת בינגהמטון ולאחר מכן עבדה בתיאטרון מוזיקלי והייתה לבמאית התיאטרון.
בינואר 2005 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Slow the Rain, בהוצאה עצמית, ופרט לשיר אחד כתבה והלחינה את כל שירי האלבום.
אלבומה השני, Girls & Boys, יצא במאי 2006, גם הוא בהוצאה עצמית.
מפיק מוזיקלי של סדרת הטלוויזיה האנטומיה של גריי שמע את האלבום באתר מייספייס וחלק משירי האלבום הושמעו בסדרה.
בעקבות ההתפתחויות הוציאה מייקלסון את האלבום מחדש בהוצאה מסחרית ב-2007. מכירות האלבום הוערכו ב-2009 בכ-278 אלף עותקים בארצות הברית.
ב-2008 הוציאה את אלבומה השלישי, Be OK.
סינגל הנושא את שם האלבום זכה לחשיפה על המסכים, בסרטים בית השפנפנות והכלה המדומה, ובסדרות הטלוויזיה 90210 ובטי.
ב-2009 הוציאה את אלבומה הרביעי, Everybody.
האלבום הגיע למקום ה-18 בדירוג Billboard 200. השיר Maybe יצא כסינגל חודש לפני צאת האלבום.
גם סינגל זה, בדומה לקודמו, זכה לחשיפה במדיה, בסדרות Body of Proof, In Plain Sight, The Glades.
השיר Everybody הושמע בתחילת הסרט LOL.
ב-2012 הוציאה את אלבומה החמישי, Human Again.
האלבום הגיע למקום החמישי בדירוג Billboard 200. לאחר צאת האלבום יצאה לראשונה לסיבוב הופעות, ובעקבות ההצלחה יצאה לעוד שלושה סיבובי הופעות ברחבי העולם.
באפריל 2014 יצא אלבומה השישי, Lights Out.
האלבום מכר 37 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו, דבר שהביא אותו למקום החמישי בדירוג Billboard 200.
ב-28 ביוני 2019 הוציאה את אלבומה השמיני, Stranger Songs, בהשראת סדרת הטלוויזיה דברים מוזרים.
בשנת 2024 גילמה זמרת פולק בשם פיקסי בסדרה הקומית "בנות לנצח" בשירות של נטפליקס; לאחר שעונותיה הקודמות שודרו בשירות הסטרימינג של Peacock.
נישאה ב-2011 למוזיקאי גרג לסוול, בפברואר 2015 דיווחו השניים על פרידתם.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי2025אלבום התיאטרון המוזיקלי הטוב ביותרThe Notebook
הברונית אינגריד דובישי (Ingrid Daubechies; נולדה ב-17 באוגוסט 1954) היא פיזיקאית ומתמטיקאית ילידת בלגיה, נשיאת האיחוד המתמטי הבינלאומי (2014-2011), ופרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק.
ידועה בעקבות עבודתה בנושא התמרת wavelet (גלונים), ובפרט גלוני דובישי המשמשים לדחיסת תמונות.
כלת פרס וולף למתמטיקה לשנת 2023.
אינגריד דובישי נולדה ב, בתם של מרסל דובישי (מהנדס כרייה) וסימון דוראן (אז עקרת בית, ולאחר מכן קרימינולוגית).
בשנת 1975 דובישי השלימה את לימודי ההסמכה בפיזיקה, וב-1980 השלימה דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה החופשית של בריסל, שם גם המשיכה את מחקרה עד 1987. בין השנים 1987–1994 עבדה במעבדות בל, ובמהלכן העבירה תקופות מחקר באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת ראטגרס.
בין השנים 2004–2011 כיהנה כפרופסור למתמטיקה ומתמטיקה שימושית באוניברסיטת פרינסטון, והחל משנת 2011 היא מכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק.
2023 - פרס וולף למתמטיקה
2012 - פרס נמרס למתמטיקה
2012 - עמיתה באגודה האמריקאית למתמטיקה
2011 - מדליית בנג'מין פרנקלין בהנדסת חשמל
סטיל לתרומה למחקר מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
קילבי לעיבוד אותות מ אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
2006 - הרצאת נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה (AWM)
2000 - פרס NAS במתמטיקה
1998 - עמיתה ב אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
פרס יובל הזהב להתקדמות המצאתית מאיגוד ה-ITS
1997 - פרס רות ליטל סאטר במתמטיקה מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
סטיל לחשיפה מתמטית מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
1984 - פרס לואי אמפיין בפיזיקה
Ingress (אינגרס) הוא משחק תפקידים וירטואלי רב משתתפים מבית מעבדות Niantic.
ייחודיותו של המשחק היא בכך שעל מנת לשחק בו השחקנים חייבים להגיע לנקודות ציון פיזיות הפזורות ברחבי העולם, ולא ניתן לשחק בו מהבית.
ב-Ingress פועלות שתי קבוצות, קבוצות ה-Enlightened וקבוצת ה-Resistance אשר כלל השחקנים מכל העולם מתחלקים ביניהן.
מטרתן העיקרית של שתי הקבוצות היא "לכבוש" טריטוריה גדולה ככל הניתן ברחבי העולם, על ידי הגעה פיזית לנקודות ציון, השתלטות עליהן וחיבור נקודות הציון בקישורים.
המשחק שוחרר לראשונה בגרסת בטא סגורה ב-15 בנובמבר 2012 ונפתח לציבור ב-30 באוקטובר 2013. כיום ישנם מיליוני שחקנים פעילים ברחבי העולם ומאות אלפים המשחקים בו באופן יומיומי.
מעבדות Niantic הייתה קבוצה אשר החלה את דרכה בחברת גוגל ובשנת 2015, בעקבות שינוי מודל הניהול של גוגל לקבוצת אלפאבית יצאה ממנה כ-Spin-off לחברה עצמאית.
סיפור המסגרת של יוצרי המשחק מתרחש על רקע התגלית המדעית במסגרתה פיזיקאים ב-CERN גילו את בוזון היגס בשנת 2012. כתוצר לוואי של המחקר, גילו המדענים כוח מסתורי ובין-ממדי הנקרא "חומר אקזוטי" (XM).
בעקבות התגלית, בני האדם התחלקו ל-2 מחנות.
המחנה הראשון הוא מחנה ה"מוארים" (ה-Enlightened) שמאמצים את הכוח הגלום ב-XM על מנת לקדם את האנושות, ומאמינים כי המשימה שלהם היא לגרום לבני האדם להיות "נאורים" יותר על ידי שימוש באנרגיית ה-XM.
המחנה השני, "המחתרת" (Resistance) מאמין כי ה-XM מהווה סכנה לאנושות ומאמינים כי משימתם היא להגן על האנושות מפני אלו שמנצלים את ה-XM על מנת לשלוט בעולם.
השחקן משחק במשחק באמצעות אפליקציה בסמארטפון המציגה מפה של האזור.
למפה יש רקע שחור וללא שמות של רחובות, בניינים.
בניינים מסומנים בצבע האפור ומים מסומנים בצבע כחול.
על המפה אפשר לראות חומר אקזוטי (XM), פורטלים, קישורים, שדות שליטה ופריטים שחקנים אחרים הפילו מהמלאי שלהם.
מרחקים מהשחקן כתובים רק בשיטה המטרית על מנת למנוע בלבול בין שחקנים.
כחוק, שחקנים חייבים להיות ברדיוס של 40 מטרים מהאובייקט איתו הם מנהלים אינטראקציה.
השחקן יכול לראות רק את המיקום של עצמו, לא של אחרים.
הצבע של חץ המיקום ומכל ה-XM הוא בהתאם לקבוצה שאליה הוא משתייך (כחול ל-Resistance, ירוק ל-Enlightened).
ה-XM נחשב לאנרגיה והוא נחוץ לביצוע פעולות במשחק, אפשר לקבל אותו על ידי מעבר באזור של XM (בדרך כלל ליד פורטלים).
שחקן יכול 'לפרוץ' פורטל כדי לקבל פריטים הנחוצים למשחק או למילוי מכל ה-XM.
שחקנים מקבלים נקודות גישה (AP) על כל פעולה שהם מבצעים במשחק.
כאשר מספיק נקודות AP מצטברות, השחקן עולה רמת גישה במשחק ומקבל גישה לפריטים ברמה גבוהה יותר ומכל XM גדול יותר.
היות שהשחקן מקבל יותר נקודות AP על השתלטות על פורטל עוין מאשר תחזוקת פורטל של קבוצתו, יצטברו לו נקודות AP בקצב יותר מהיר מאשר מהיצמדות לאזור של קבוצתו.
בנוסף לקבלת נקודות AP, פעולות מסוימות נותנות לשחקן תגים שונים.
ישנם תגים שניתן לקבלם רק על ידי הגעה לאירועי אינגרס מיוחדים, למרות שתגים אלה לא מקדמים את השחקן (למעט תגים כמו "Innovator" או "Vanguard" שמקבלים כאשר מלאה למשחק עוד שנה).
בספטמבר 2014, ניאנטיק הציגה משימות למשחק.
משימה היא סט שנוצר על ידי שחקן של נקודות ציון לביקור וביצוע פעולות עליהם.
חלק מהמשימות מראות את כל נקודות הציון מההתחלה ויש משימות המראות רק חלק מהם והן נחשפות עם ההתקדמות של השחקן במשימה.
סיום משימה נותן לשחקן מדליה וירטואלית.
במשחק, לכדור הארץ יש מספר רב של "פורטלים" הנראים ל"סורק" (האפליקציה שרצה על הסמארטפון).
הם צבועים בכחול, ירוק או אפור בהתאם לקבוצה אליה הם נשלטים (אם הפורטל אפור, הוא לא כבוש).
שחקנים יכולים לכבוש פורטל על ידי לשים לפחות "רזונטור" אחד עליהם, בפורטל יש מקום עד לשמונה רזונטורים.
השחקנים יכולים גם להתקין "מודים" (שדרוגים) לפורטלים על מנת להגן על הפורטלים או להגדיל את כוחם בדרכים שונות.
פורטל שאין עליו רזונטורים, אינו כבוש.
שחקנים מקבלים פריטים במשחק (רזונטורים, נשקים וכו') על ידי הגעה בעצמם אל הפורטל, בדרך כלל על ידי הליכה, רכיבה על אופניים, תחבורה ציבורית או נהיגה לפורטל, עליהם להיות במרחק של עד ל-40 מטרים מהפורטל ואז "לפרוץ" אותו על ידי לחיצה על הכפתור בסורק.
כל שחקן יכול לפרוץ כל פורטל ולקבל פריטים, כל עוד לא במגבלות התדירות: פריצת פורטל גורמת להתחלה של "תקופת קירור" הנמשכת בדרך כלל חמש דקות עד שאותו שחקן יכול לפרוץ את הפורטל שוב; פריצת פורטל 4 פעמים במשך 4 שעות יגרום לפורטל "להישרף" בשביל אותו שחקן למשך 4 שעות.
התקופות האלה ניתנות לקיצור על ידי התקנת מוד "Heat Sink" (מאוורר) ו"Multi-hack".
פריצת פורטל הנשלט על ידי הקבוצה המתחרה תעניק לשחקן 100 נקודות AP תמורות הסיכון להיתקף על ידי הפורטל בצורה של איבוד XM.
שחקנים יכולים גם לקבל יותר נקודות AP ופריטים על ידי פריצת גליף, לשחקן מוצגת סדרה של גליפים ועליו לחזור עליה תוך פרק זמן קצר.
המהירות, הקושי והפרסים של פריצת גליף ניתנים לשינוי על ידי פקודות מיוחדות.
על מנת לכבוש פורטל לקבוצה מסוימת, שחקן צריך לשים לפחות רזונטור אחד על הפורטל.
אם הפורטל כבר כבוש על ידי קבוצה אחרת, על השחקן לתקוף אותו כדי לנטרל את הפורטל על ידי הריסה של הרזונטורים באמצעות נשק שנקרא XMP Burster (פצצת לחץ XM).
בעת שימוש ב-XMP, כל פורטל בטווח שלו (בהתאם לרמת ה-XMP) ייפגע אך אם הפורטל שייך לאותו קבוצה שאליה שייך השחקן התוקף, לא יקרה לו נזק.
פורטלים הם בדרך כלל בניינים, פסלים, ציורי קיר, אומנות ציבורית, ספריות, סניפי דואר, אנדרטאות, בתי תפילה, תחנות תחבורה ציבורית, פארקים, מקומות נופש, אתרים תיירותיים או עסקים מיוחדים.
שחקנים היו יכולים להגיש בקשות לפורטלים חדשים.
ביולי 2016, המשחק הגיע ל-15 מיליון פורטלים ולא היה ניתן יותר להגיש בקשות לפורטלים.
בנובמבר 2016, אינגרס התחילה את מבצע OPR (Operation Portal Recon) והתחיל בסן פרנסיסקו, טוהוקו, קיושו.
שחקנים מרמה גבוהה יכולים להצביע על אילו נקודות ציון יהיו פורטלים.
המספר של הפורטלים נהיה גדול ואיתו גם את אורך החיים של המשחק.
הצפיפות של הפורטלים באזור מסוים מתואמת לצפיפות האוכלוסייה באותו אזור, ככה שבערים הגדולות יש יותר פורטלים.
קישורים בין פורטלים עשוי להיות באורך מטרים עד למאות קילומטרים.
קישורים בין-לאומיים הם לא נדירים, המשחק גרם להרבה אנשים לטייל בעולם.
עבור הרבה אנשים, המשחק הפך לדרך-חיים אפילו ברמה של קעקועים.
המשחקים החדשים יותר של ניאנטיק, פוקימון גו והארי פוטר: איחוד הקוסמים, מתבססים למעשה על תשתית הפורטלים שנבנתה במשחק, ונקודות עניין באינגרס יופיעו גם כנקודות עניין ביתר המשחקים (פוקסטופים ומכונים בפוקימון גו; פונדקים, חממות ומבצרים בהארי פוטר).
ב-2019 השיקה ניאנטיק את שירות ה-Wayfarer, שהחליף למעשה את ה-OPR הבלעדי לאינגרס ואפשר גם לשחקני פוקימון גו והארי פוטר להציע נקודות עניין חדשות, שיופיעו גם כפורטלים באינגרס במידה ויאושרו.
קישורים בין פורטלים ושדות שליטה
שני פורטלים המכילים את כל שמונה הרזונטורים ונשלטים על ידי אותה קבוצה יכולים ליצור קישור בינם בתנאי ששחקן עומד במרחק של עד 40 מטרים מאחד ויש לו מפתח של הפורטל אליו הוא רוצה ליצור קישור (אפשר לקבל מפתחות מפריצת פורטל).
מספר הקישורים המקסימלי מפורטל ואורכם נקבע על ידי רמת הרזונטורים על הפורטל ומודים (מגביר קישורים ו-SoftBank אולטרה קישור).
לינק לא יכול לחצות לינק אחר, לא משנה מאיזו קבוצה.
שלושה רזונטורים נחוצים רק לשמירה על לינק.
שחקן מקבוצה הפוכה יכול להרוס לינק על ידי תקיפת אחד מהפורטלים עד שנשארו בו פחות משלושה רזונטורים.
כאשר שלושה פורטלים מחוברים בצורת משולש, הם יוצרים שדה שליטה, ויחידות המוח הולכות לקבוצה של הפורטלים.
פורטלים בתוך שדה לא יכולים ליצור ביניהם קישור.
שחקן מהקבוצה האחרת יכול להרוס שדה שליטה על ידי הריסת אחד מהקישורים היוצרים אותו.
על מנת לצבור כמה שיותר יחידות מוח, אפשר ליצור שדות שליטה מעל שדות אחרים.
כדי לשחק צריך סמארטפון המריץ אנדרואיד 4.0+ או iOS 7 ומעלה עם חיבור Wi-Fi חזק או תקשורת סלולרית, כמו כן גם חיבור GPS.
באזורים ללא תקשורת סלולרית, אפשר להשתמש גם במודם לווייני.
חברת Niantic מארגנת כל רבעון אירועים מרוכזים ברחבי העולם.
אירועים אלו מושכים אלפי שחקנים ומכונים "אנומליות".
לאנומיה מתלווה סיפור רקע אשר משתלב בעלילת המשחק ותוצאות האנומליה ישפיעו על העלילה המתפתחת של המשחק.
בפרק הזמן הקודם לאנומליה, ובמהלך האירועים השונים Niantic מארגנת משימות ייחודיות ברחבי העולם.
משימות אלו לרוב אינן יכולות להתבצע על ידי שחקן יחיד או אף קבוצת שחקנים ממדינה כלשהי, ומחייבות שיתוף פעולה בינלאומי.
במזרח התיכון מתבצע לעיתים תיאום בין שחקנים מישראל לבין שחקנים ממדינות שונות באזור, גם כאלו אשר לא מתקיים מולם קשר דיפלומטי.
בנוסף, מאורגנים מעת לעת ימי משימות רשמיים במסגרתם נפגשים השחקנים משני הצדדים ומבצעים פעילויות, לרוב הליכה סביב מסלול מסוים בעיר העובר דרך נקודות ציון מעניינות או מיוחדות בעיר ומשלב מעבר באזורים מרכזיים במשחק.
אירועים אלו אינם בעלי אופי תחרותי.
אירועים מקומיים ולא רשמיים מאורגנים על ידי הקבוצות בנפרד או בשיתוף פעולה בתדירות התלויה בחוזק הקהילה המקומית וגיבושה.
Ingress מתאפיין בתרבות אשר התפתחה סביב המשחק.
שחקנים ותיקים משתי הקבוצות מפתחים "גאוות יחידה" התאפיינת בלבישת ביגוד בצבע הקבוצה בעת אירועים מרכזיים, קעקועים הקשורים לסיפור הרקע של המשחק, מעקב צמוד אחר העלילה המתפתחת ועוד.
בנוסף, שחקנים רבים מדווחים כי המשחק שינה דפוסי פעילות בחייהם בכך שאילץ אותם להסתובב מחוץ לבית, פעמים רבות ברגל או באמצעות אופניים, ובכך עודד אותם לבצע פעילות גופנית רבה יותר, לפגוש שחקנים נוספים מקבוצתם ולנהל אינטראקציה חברתית.
ביולי 2016 השיקה Niantic בשיתוף פעולה עם נינטנדו את המשחק פוקימון גו שמבוסס על אינגרס, וזכה להצלחה מסחררת.
על אף שהיה זמין להורדה באופן רשמי במדינות ספורות בלבד זהו המשחק שהורד בשבועיים הראשונים להשקתו יותר מכל משחק אחר.
בתוך שבוע מיום השקתו הוא הפך לבעל מספר המשתמשים היומיים הגבוה ביותר בכל הזמנים, ובכך עקף את קנדי קראש סאגה.
אינגריד סיינהייב (נולדה ב-28 ביולי 1973) היא דוגמנית בלגית.