tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחנים טכניים - אלו בעצם מבחני סימולציה שכן התכונה הבולטת והחשובה ביותר שנדרשת מטייס היא היכולת והכישרון הטכני בהטסת כלי טיס.
מבחני מנהיגות - קורס חובלים מכשיר קצינים לוחמים ולכן נבחנת יכולת ההנהגה של המתמודדים בתנאי לחץ משתנים.
מבחני חשיבה אנליטית - קורס חובלים הוא קורס ארוך וממיין.
במהלך הקורס נלמד חומר עיוני טכני רב-תחומי שנדרש להפעלת אמצעי לחימה בכלי השיט.
מבחנים מנטליים - אלו בעצם מבחני סימולציה בסביבה ימית, בטמפרטורות משתנות ושעות יממה משתנות בעיקר כדי למיין את המועמדים המתאימים ביותר לתנאי לחימה ימית במצבי קיצון.
מבחנים חברתיים - החובל העתידי הוא מפקד של אנשים ולכן נבחנת היכולת הרגשית והחברתית של המועמדים להיות חלק מצוות ולהוביל אותו.
מבחני כושר גופני - הלוחמים בשייטת 13 הם בעלי כושר גופני גבוה.
במהלך שירותם הצבאי הם יסחבו משקלים גבוהים על גבם, ויגמאו מאות קילומטרים במסעות ובמבצעים.
מבחני סימולציה - מכיוון שמרבית פעולותיה של שייטת 13 נעשות במי ים או בקרבתם נדרשות מהלוחם יכולות שחיה גבוהות, בפרט במי ים.
הדגש בגיבוש ניתן על ראיונות אישים ומבחן הסציומטרי.
מטרת הגיבוש היא לבדוק את המוטיבציה של המתמודדות לשרת כלוחמות בצה"ל או במג"ב.
לחלק מהתפקידים מחויבות המלש"ביות לחתום שנת שירות נוספת.
דינמיקה קבוצתית - הלוחמים בצוללת מצויים בתנאים לא אידיאלים מבחינה פיזית, כמו כן הם משרתים שעות רבות ביחד בתוך הצוללת, ולכן נדרש מהלוחם יכולת גבוהה של אינטליגנציה רגשית והתמודדות עם בני אדם אחרים ברגעי קיצון.
מבחני חשיבה אנליטית - הלוחמים בצוללת מפעילים מערכות מורכבות אשר הפעלתן דורש חשיבה וידע אנליטי.
מבחנים טכניים - הפעלת המערכות דורשת יכולת והבנה טכנית גבוהה.
גיבסון הוא קוקטייל המורכב מ-60 מ"ל ג'ין ו-10 מ"ל ורמוט יבש.
את כל המרכיבים יש למזוג לשייקר, לערבל קלות, למזוג לכוס מרטיני ולקשט בבצלצל פנינה.
המשקה זהה למרטיני, עם הבדל בקישוט (מרטיני מקושט בזית).
בסרט מזימות בינלאומיות, קרי גרנט מזמין גיבסון במהלך ארוחת ערב כשהוא משוחח עם אווה מארי סיינט ברכבת.
בסרט הרשת, מזמין ג'רמי נורת'ם גיבסון לפני ארוחת צהריים תוך כדי שיחה עם סנדרה בולוק במהלך חופשה בקוזומל.
בסדרת הטלוויזיה מד מן, גיבסון הוא המשקה המועדף על רוג'ר סטרלינג.
המונח גיברלטר המוסלמית מתייחס לחצי האי גיברלטר, בתקופה שבין נחיתתם הראשונה של מוסלמים בהיספניה ונפילתה של הממלכה הוויזיגותית בשנת 711 ועד לכיבושה של גיברלטר בידי ממלכת קסטיליה הנוצרית בשנת 1462, מלבד תקופה קצרה בתחילת המאה ה-13 בה שלטו נוצרים בגיברלטר.
הנוכחות המוסלמית בגיברלטר החלה ב-27 באפריל 711 כאשר המצביא הברברי טאריק בן זיאד הנהיג את הפלישה הראשונית של הכוחות המוריים מצפון אפריקה אל חצי האי האיברי.
על פי המסורת, טאריק נחת לראשונה בצוק גיברלטר ומשם החל את כיבושו, אם כי סביר יותר להניח כי הוא נחת במקום סמוך אחר; שמה של גיברלטר בימים ההם, Mons Calpe, שונה ל"ג'בל אל טאריק" ("הר טאריק"); במהלך השנים נשתבש השם והפך ל"גיברלטר".
גיברלטר בוצרה לראשונה בשנת 1160 על ידי הסולטאן משושלת אל-מוואחידון, עבד אל-מואמין, במטרה למנוע פלישה מהחוף על ידי המלכים הנוצריים של אראגון וקסטיליה.
שמה של גיברלטר שונה שוב ל"ג'בל אל-פאת" (הר הניצחון), אך השם לא תפס.
יישוב מבוצר, "מדינת אל-פאת" (עיר הניצחון), נבנה במדרונות העליונים של הצוק.
לא ברור עד לאיזו רמה התפתח יישוב זה, כיוון שהממצאים הארכאולוגיים ששרדו ממנו הם מעטים.
בשנת 1309 נכבשה גיברלטר לאחר מצור קצר על ידי כוחות משותפים של ממלכות קסטיליה ואראגון הנוצריים.
בשנת 1315 ניסה צבא מורי מהממלכה הנאסרית של גרנדה לכבוש את גיברלטר אך נכשל, וגיברלטר שבה לידיים מוסלמיות רק בשנת 1333 לאחר מצור בן 4 חודשים שערך צבא מורי מסולטנות מרוקו.
מספר מבנים שרדו מהתקופה המורית של גיברלטר, בהם המצודה המורית, חלקים מהחומות המוריות, בית מרחץ ומאגר מים תת-קרקעי.
גיברלטר הייתה נתונה לעוד מספר מצורים של כוחות נוצריים לפני שנפלה סופית ב-20 באוגוסט 1462 ונכבשה על ידי צבא נוצרי בפיקודו של חואן אלונסו דה גוזמן, הדוכס הראשון ממדינה-סידוניה.
אז גירשו הנוצרים את האוכלוסייה המוסלמית והיהודית שישבה בגיברלטר ויישבו במקומם נוצרים.
בשנת 681 יצאו צבאות בית אומיה מחצי האי ערב במטרה לכבוש את צפון אפריקה, המזרח התיכון וחלקים גדולים של מערב אסיה; תושבים מקומיים רבים התאסלמו, למשל הברברים בצפון אפריקה.
באותו הזמן שלטו בספרד הוויזיגותים.
המורים ניסו לכבוש את סאוטה שבצפון אפריקה, עליה שלט יוליאנוס שהיה נשוי לבתו של המלך הוויזיגותי ויטיזה, אך ללא הצלחה.
במקום זאת, הם כבשו בשנת 707 עיר אחרת של יוליאנוס – טנג'יר, גם היא בצפון אפריקה.
מצר גיברלטר נעשו לגבול שבין צפון אפריקה המוסלמית והיספניה הנוצרית, וכך קיבלו משמעות אסטרטגית נוספת.
היספניה התדרדרה למלחמת אזרחים במאה ה-8 כאשר סיעות ויזיגותיות מתמרדות נלחמו על הכתר, והדבר נתן למוסלמים הזדמנות לפלוש להיספניה
יוליאנוס, כך על פי אותה האגדה, ביקש לנקום על את הפגיעה בבתו, ולכן כרת ברית עם המורים ושכנע אותם לפלוש לספרד במקום להתקדם שוב לכיוון סאוטה.
אך הסיבה היא כנראה יותר פרוזאית; כאשר עלה רודריק לשלטון, בניו של המלך ויטיזה ברחו לצפון אפריקה, שם הם תכננו כיצד להביס את רודריק, בעזרת יוליאנוס והמורים.
המורים, שהבינו במהרה שהממלכה הוויזיגותית מפולגת ומסוכסכת, החליטו שזהו הזמן האידיאלי לתקוף.
המצביא הערבי מוסא אבן נציר, שהוביל את הצבא המורי, לא היה יכול להסכים להצעותיהם של יוליאנוס ושל בני ויטיזה ללא אישור של הח'ליף שישב בדמשק.
הח'ליף אישר את הפלישה לגיברלטר בתנאי שייעשו סיורים מקדימים בטרם יסתכנו בפלישה משמעותית.
התקופה המוסלמית של גיברלטר מתחילה עם הגעתו של טאריק בן זיאד מצפון אפריקה ב-27 באפריל 711 כשהחל בכיבוש המוסלמי של ספרד.
על פי המסורת, המקום הראשון בו נחת טאריק היה גיברלטר ולפיכך נקרא המקום על שמו ("ג'בל אל-טאריק" [جبل طارق], בעברית: "הר טאריק"; השם שובש בהמשך על ידי הספרדים והפך ל"גיברלטר").
אך על פי דיווח של מקור מוסלמי אחד, טאריק "הטיל עוגן בסמוך להר שנקרא על שמו", ולאו דווקא בגיברלטר עצמה.
איבן עבד אל-חקם, היסטוריון מצרי בן המאה ה-9, מתאר את גיברלטר כנקודת האמצע בין מקום הנחיתה לבין מקום העזיבה של טאריק, ולא כמקום הנחיתה הממשי.
על פי דיווח זה, השליט הנוצרי האגדי יוליאנוס, דוכס סאוטה שהיה בעל בריתו של טאריק והתנכר לרודריק, מלכה הוויזיגותי של היספניה, העביר את הכוחות המוסלמיים בספינות ש"לא נראו שונות בשום אופן" מספינות אחרות ש"הפליגו באופן סדיר במצר למטרות מסחר".
דיווח זה מתאמת ממקורות ספרדיים אחרים שדיווחו כי כוחות הפלישה המוסלמיים הועברו ב"ספינות מסחר, כך שהסיבה האמיתית להפלגתם לא תתגלה".
אבן אל-אתיר, היסטוריון כורדי בן המאה ה-13, כתב כי טאריק בנה מבצר על הצוק אך היה זה "רק באופן זמני, ולאחר שכבש את האזור של אלחסירס הוא נטש אותו".
"מבצר" זה הכיל כנראה לא יותר מאשר עמדת תצפית על הצוק לשם מעקב אחר התנועות בתוך ומסביב למפרץ, והשימוש בו נעשה בפרק הזמן של נחיתת הכוחות המוסלמיים.
אין אזכור להתיישבות קבועה בגיברלטר בתקופה זו במקורות הערביים או הנוצריים, ועל פי הממצאים הארכאולוגיים החלה התיישבות קבועה במקום רק במאה ה-12.
כשאר שטחי אל-אנדלוס, גם גיברלטר הייתה בתחילה חלק משטחי ח'ליפות אומיה לפני שעברה לידי הענף הספרדי של ח'ליפות אומיה שנתפלג מהח'ליפות לאחר המרידות והקמת הח'ליפות של בית עבאס.
בסביבות 1035 נתפצלה אמירות קורדובה לעשרות ממלכות עצמאיות קטנות, ממלכות הטאיפה, שהיו נתונות למאבקי כוח בלתי פוסקים ביניהן.
גיברלטר הייתה חלק מטאיפת אלחסירס, שהצליחה לשמור על עצמאותה רק עד לשנת 1056, אז נכבשה על ידי טאיפת סביליה.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-11, גבר האיום על טאיפת סביליה מצד המוראביטון של צפון אפריקה.
שליט הממלכה, עבד השני אל-מעתדד, היה ער לכך שהיה באפשרותם של המוראביטון לחזור על מעשיו של טאריק ולהעביר כוחות צבא דרך מצר גיברלטר בטרם יהיה סיפק בידי חיל המצב באלחסירס להגיב.
בשנת 1068 הורה מושל אלחסירס "לבנות מבצר בגיברלטר, לעמוד על המשמר ולצפות בנעשה בצד השני של המצר".
ככל הנראה דבר לא נעשה לפני מותו של עבד השני, בשנת 1069. המוראביטון אומנם הגיעו, בשנת 1086, אך דווקא בהזמנה ממלכי הטאיפות שלממלכותיהם נשקפה סכנה מכיבושיו של השליט הנוצרי אלפונסו השישי, מלך לאון.
יוסוף בן תאשפין, השליט הרביעי של המוראביטון, הביס את הקסטיליאנים בקרב א-זלאקה באותה השנה, ובשנת 1090 סיפח את ממלכות הטאיפות לתוך אימפריית המוראביטון.
ברם, עם התפוררותה של אימפריית המוראביטון כחצי מאה לאחר מכן, צצו הטאיפות ועלו שוב.
יורשיהם של המוראביטון, שושלת אל-מוואחידון, שבו לספרד בשנת 1146 וכבשו את הטאיפות בשנית.
מתקפותיהם של אלפונסו השביעי, מלך לאון ושל אלפונסו הראשון, מלך אראגון על הטריטוריות המוסלמיות של אל-אנדלוס לימדו כי האזורים שמסביב לאלחסירס לא היו מוגנים כראוי; הח'ליף הראשון של אל-מוואחידון, עבד אל-מואמין, הורה לפיכך על בנייתה של עיר מבוצרת בגיברלטר שתיקרא "מדינת אל-פאת'" ("עיר הניצחון").
ב-19 במרץ 1160 הטיל עבד אל-מואמין על שניים מחשובי האדריכלים של דורו את המשימה לבנות את מדינת אל-פאת'.
עבד אל-מואמין ציווה שבעיר יוקמו מסגד וארמונות לו ולבניו, וכן שייחצב מאגר תת-קרקעי; על העיר להיות מוגנת על ידי חומות בהם ייקבע שער יחיד, באב אל-פאת' ("שער הניצחון"), הפונה לכיוון מצר היבשה המחבר את גיברלטר ליבשת.
בנוסף, עבד אל-מואמין ציווה על בניית נמל בגיברלטר וכן על בנייתן טחנות רוח על הצוק.
לא ברור עד כמה נבנתה מדינת אל-פאת' בפועל, מאחר שמיד לאחר מותו של עבד אל-מואמין בשנת 1163, ביכר בנו ויורשו אבו יעקוב יוסוף את סביליה כעיר בירתו.
חומה באורך של 500 מטרים בערך עדיין קיימת מדרום לחלקה המרכזי של העיר, הדומה בסגנון בנייתה לחומות ההגנה שנבנו במרוקו.
הדבר אפשרי שחומה זו הגנה על יישוב כלשהו שהתקיים בחלקו העליון של הצוק, באזור דרך המלכה (Queen's Road) של היום, אך אין בנמצא ראיות ארכאולוגיות מוצקות שיאששו זאת.
למעשה, לא קיים אף אזכור על התיישבות כלשהי בגיברלטר במקורות הערביים או הספרדיים בני זמנם, בתקופה שבין התכנון של מדינת אל-פאת' ועד לכיבוש הנוצרי של גיברלטר בשנת 1309.
במהלך סוף המאה ה-13 ותחילת המאה ה-14 נלחמו הקסטיליאנים, המרינים ממרוקו והנאסרים מגרנדה על השליטה במצר גיברלטר.
קרב זה (בספרדית: la Cuestión del Estrecho) מהווה פרק ראשי בהיסטוריה של הרקונקיסטה הנוצרית בספרד.
עם קריסתה של ח'ליפות אל-מוואחידון והתגברותן של המתקפות הנוצריות על חצי האי האיברי בין העשור השני לעשור הרביעי של המאה ה-13, עברה הגדה הצפונית של מצר גיברלטר לשליטתה של האמירות הנאסרית של גרנדה.
בשנת 1274 (או 1275) העניק הסולטאן הנאסרי מוחמד השני את הערים אלחסירס וטריפה, וככל הנראה גם את גיברלטר יחד איתם, לח'ליף המריני אבו יוסף יעקוב כתשלום על תמיכתו בגרנדה נגד ניסיונות פלישה קסטיליאניים.
המרינים ניסו להשיג לעצמם דריסת רגל בחצי האי האיברי ושליטה מוחלטת על הסחר במצר גיברלטר, ושלושת הערים הללו יועדו לשמש כבסיסים ימיים.
בשנת 1292, כחלק ממאמציו להשיג את השליטה במצר גיברלטר, הטיל סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה מצור על העיר טריפה וכבשהּ.
שנתיים לאחר מכן, ב-1294, הטילו המרינים מצור על העיר אך העיר, תחת פיקודו של אלונסו פרז דה גוזמן, הצליחה לעמוד במצור ונותרה בידיים נוצריות.
כתוצאה מכך החליטו המרינים לסגת למגרב ומכרו את הערים הנותרות, אלחסירס וגיברלטר, לגרנדה.
קיומו המאיים של מבצר נוצרי ממערב הוביל לייסוד מבצר וחיל מצב ממזרח לאלחסירס.
כך תוכל גיברלטר להגן על המשמר העורפי הנמצא באלחסירס ולהוות כוח עתודה אם אלחסירס תותקף.
בד בבד, ועם הנוכחות הגוברת של ספינות נוצריות במצר, תוכל גיברלטר להוות נקודת תצפית מצוינת על המצר.
בשנים 1309–1310 איחדו פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה וחיימה השני, מלך אראגון את צבאותיהם על מנת לתקוף את אמירות קורדובה.
המאמץ העיקרי שלהם התרכז באלמריה במזרח ובאלחסירס, ובמקביל הטילו הקסטיליאנים גם מצור על גיברלטר.
המצור היה קצר ונמשך מיולי ועד ל-12 בספטמבר 1309. המצור על גיברלטר אומנם צלח, אך המתקפה העיקרית של קסטיליה על אלחסירס כשלה.
על פי הדו"ח הקסטיליאני שנמסר על המצור בגיברלטר, בעת ההתקפה שהו בגיברלטר רק 1,125 חיילים מוסלמים.
לאחר שכבשהּ וגירש את אוכלוסייתהּ, הורה פרדיננד הרביעי לחזק את החומות בגיברלטר, לבנות מגדל עוז מעל העיר וכן מספנה בה יוצבו גליאות.
נפילתה של גיברלטר הביאה להדחתו של הסולטאן הנאסרי של גרנדה בידי אחיו נאסר.
הסולטאן החדש הכריז על "ג'יהאד" נגד הנוצרים בחצי האי האיברי, אך במהלך תקופת שלטונו איבדו הנאסרים זמנית את השליטה באלחסירס וברונדה, ובשנת 1314 הודח נאסר על ידי אחיינו איסמעיל הראשון.
בשנת 1315 הטיל איסמעיל הראשון מצור על גיברלטר, אך הוא נסוג מאחר שכוחות קסטיליאניים התקיפו באותו הזמן את גרנדה, וכך נותרה גיברלטר בידיים נוצריות.
ממלכת קסטיליה אחזה בגיברלטר למעלה מ-20 שנה, עד ל-1333, אז נרקמה ברית בין מוחמד הרביעי, סולטאן גרנדה ובין השליט המריני אבו אל-חסן עלי איבן עותמאן.
המצור השלישי על גיברלטר נמשך 4 וחצי חודשים, וב-17 ביוני 1333 נכנע חיל המצב הנוצרי של גיברלטר.
מייד לאחר מכן, הותקפה גיברלטר על ידי צבא קסטיליאני גדול בניסיון להשיב את השליטה הנוצרית שם.
לאחר חודשיים של מצור בהם לא הצליח אף אחד מהצדדים להגיע להכרעה, התפשרו הקסטיליאנים והמוסלמים וחתמו על הסכם הפסקת אש שאפשר לשני הצדדים לסגת בכבוד מהמצור.
על אף שגיברלטר נותרה בידיים (ב-24 באוגוסט 1333) מוסלמיות על פי הסכם זה, הדבר עלה למוחמד הרביעי בחייו; ביום שלאחר חתימת ההסכם נרצח מוחמד הרביעי על ידי אצילים מוריים שכעסו על כך שהסולטאן אכל עם נוצרים וחששו שמא הוא התנצר.
לאחר שהשקט הושב, הורה אבו אל-חסן לבצר את גיברלטר.
פרטים רבים על העיר החדשה של גיברלטר ידועים מעבודתו של הכרוניקאי המורי איבן מרזוק, "מוסנד" (נכתבה בשנים 1370–1371), המתארת את בנייתה מחדש של גיברלטר.
העיר נתרחבה, חומות הגנה חדשות נבנו על מנת להגן מדרום וממערב ולהם נתווספו מגדלים ומעברים.
גם הביצורים שכבר היו קיימים שופצו וחוזקו.
הנקודות החלשות בגיברלטר אותן ניצלו הקסטיליאנים במתקפתם בוצרו גם הן.
המאה האחרונה של גיברלטר המוסלמית
העיר המבוצרת החדשה של גיברלטר, שלמעשה הייתה הגלגול האחרון של גיברלטר המוסלמית, הייתה ממוקמת בחלק הצפון-מזרחי של גיברלטר המודרנית, והיא חולקה לשלושה רבעים עיקריים.
החלק העליון נקרא "מגדל הכבוד", שאומנם היה רק חלק אחד מהמצודה המורית אך שמו מתייחס לרובע כולו, ומתחתיו הייתה קסבה גדולה.
מתחת לקסבה היה אזור שנקרא לאחר מכן על ידי הספרדים "וילה וייחה" (בספרדית: Villa Vieja; תרגום: "העיר הישנה"), והגישה אליו הייתה דרך באב אל-גרנדה ("שער גרנדה").
מתחת לוילה וייחה היה אזור הנמל שנקרא מאוחר יותר על ידי הספרדים "לה ברקינה" (La Barcina).
לחלק זה הייתה אפשרות גישה מ-3 שערים שונים.
גיבסנית (שם מדעי: Gypsophila) היא סוג צמח ממשפחת הציפורניים המונה כ-150 מינים של פרחים וצמחים הנפוצים באירופה,אסיה וצפון אפריקה.
שמה ניתן לה, כיוון שחלק מהזנים גדלים באדמה עשירה בגבס.
גיבנניים (שם מדעי: Uloboridae) היא משפחת עכבישים לא ארסיים.
לעכבישים אלה חסרה בלוטת הארס, אותה איבדו בשלב אבולוציוני מאוחר.
במקום זאת הם מרסקים את טרפם בעזרת יותר מ-140 מטרים של קור.
כל המינים במשפחה מייצרים קור צמרירי ומשונן.
הם אינם מצפים את הקורים בדבק, והסיבים הדקים על הקורים שלהם מסייעים בלכידת הטרף.
רשתותיהם של עכבישים אלה מעוטרות לעיתים קרובות בדוגמאות זיג-זג.
משפחה זו נפוצה כמעט בכל העולם.
המין Uloborus glomosus קיים בחלקה הצפוני של אמריקה הצפונית.
Ariston פיקארד-קיימברידג', 1896 (מרכז אמריקה)
Conifaber אופל, 1982 (דרום אמריקה)
Daramulunia לטינן, 1967 (סמואה, פיג'י, ההברידים החדשים)
Lubinella אופל, 1984 (גינאה החדשה)
Miagrammopes פיקארד-קיימברידג', 1870 (אמריקה, אוסטרליה)
Octonoba אופל, 1979 (רוסיה, מרכז אסיה עד יפן)
Orinomana סטראנד, 1934 (דרום אמריקה)
Philoponella מלו-לייטאו, 1917 (אפריקה, אמריקה, אסיה, אוסטרליה)
Polenecia לטינן, 1967 (מהים התיכון עד אזרבייג'ן)
Purumitra לטינן, 1967 (אוסטרליה, פיליפינים)
Siratoba אופל, 1979 (ארצות הברית, מקסיקו)
Sybota סימון, 1892 (דרום אמריקה)
Uloborus להטרייל, 1806 (כלל עולמי)
Waitkera אופל, 1979 (ניו זילנד)
Zosis ואלקניר, 1842 (פאן טרופי)
גיבורים להשכרה היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Power Man and Iron Fist #54 מדצמבר 1978, ונוצרה בידי הכותב אד הניגן והמאייר לי אליאס.
כשמה, קבוצה זו היא קבוצת גיבורי-על העובדת בתשלום, אך לעיתים עוזרת במקרים אחדים ללא תשלום.
מייסדי הקבוצה היו לוק קייג' ואיירון פיסט, שלפני הקמת הקבוצה היו צמד גיבורי-על שותפים שעבדו בתשלום.
מבין חברי הקבוצה הבולטים ניתן למנות את מיסטי נייט, קולין וינג, טיגריס לבן, פלקון, המעניש, מון נייט וספיידרמן.
בינואר-מאי 2012 נכתבה מיני-סדרה בשם "נבלים להשכרה", המספרת על גרסת נבלי-על לקבוצה זו.
בשל היקף מכירות נמוך, הרצת לוק קייג'/פאוור מן שונתה להרצת "פאוור מן ואיירון פיסט", כדי להגדיל את המכירות לאור הפופולריות של איירון פיסט/דני ראנד.
הצמד היו באופן לא-רשמי קבוצת גיבורים להשכרה הראשונה, ובאופן רשמי בהצטרפותו של עורך-הדין ג'רין הוגארת'.
ההרצה והשותפות נמשכה עד חוברת #125, בה קייג' הואשם במותו לכאורה של ראנד.
כתוצאה ממותם לכאורה של גיבורי-על רבים באירועי "אונסלוט", הכותב ג'ון אוסטרנדר והמאייר פסקואל פרי יצרו בשנת 1996 הרצה חדשה לקבוצה למילוי הרווח שנוצר במכירת החוברות.
העלילה היא הקמת צוות חדש בידי איירון פיסט וג'ים האמונד, שכלל בין היתר את קייג', האביר השחור, הרקולס, הענקית הירוקה, איש הנמלה ודדפול.
כמפקדה, הקבוצה השתמשה במשרדי תאגיד אורקל בע"מ - תאגיד אותו נאמור הקים וניהל.
ההרצה נמשכה 19 חוברות לפני שבוטלה.
הרצה זו נכתבה כספין אוף של אירוע "מלחמת אזרחים", ונכתבה לראשונה בשנת 2006 בידי הכותבים ג'סטין גריי וג'ימי פלמיוטי, באיורו של בילי טוצ'י.
טוצ'י הוחלף בפרנסיס פורטלה בחוברת החמישית, שהוחלף לאחר חוברת אחת באלברו ריו.
בחוברת הבאה הצטרף זב וולס לצוות הכותבים, ובחוברת שאחריה פאלמיוטי וגריי עזבו.
בחוברת הבאה וולס הוחלף בקליי מאן, ובחוברת הארבעה-עשר אלווין לי הצטרף כמאייר שני.
הסדרה בוטלה בחוברת החמישה-עשר, כחלק מאירועי "מלחמת-עולם הענק הירוק".
קבוצה זו נוסדה בידי מיסטי נייט וקולין וינג, בעבר צמד "בנות הדרקון", ויחד איתן כללה את שאנג-צ'י, טרנטולה הרביעית, החתולה השחורה, פלדין, האמבאג ואורקה.
הם שימשו כאוכפי חוק רישום העל-אנושיים, ולאחר מותו של גוליית, החליטו ללכוד את קפטן אמריקה.
לאחר שאיתרו את הקפטן, הצוות פגשו אותו.
בעוד מיסטי נייט ושאר הצוות ניסוי למצוא פתרון דיפלומטי, פלדין נטרל את רוב הקבוצה כדי להביס את הקפטן בעצמו, מלבד שאנג-צ'י.
שאנג-צ'י הביס את פלדין, והלביש אותו במדיו של הקפטן; כאשר S.H.I.E.L.D הגיעו, פלדין נלקח למעצר.
הקבוצה מגלה פעולה בשוק-השחור, במהלכה הושתלו בכמה וכמה פושעים איברים שנלקחו מחייזרים מגזע הסקרול, מה שנותן למושתלים יכולת שינוי-צורה.
הקבוצה נאלצה להילחם באויבתה הישנה של מיסטי נייט, ריקדונה, וצוותה הקטן של נבלי-העל, וזאת תוך כדי קרב נוסף נגד הפושעים בהם הושתלו איברי-הסקרול.
לאחר הרפתקאות אלו, הצוות נגרר לעימות נגד אדם-קוף, החבלנית, גרים ריפר, קבוצת "המנהיגים" והדום-בוטים, מה שהוביל למותן של החבלנית ואורקה.
בעקבות מפגש עם הדינוזאור השטני ומון-בוי בארץ הפראית, הקבוצה ומון-בוי נלכדו בספינתם של הענק הירוק והוורבאונד, וזאת במהלך מתקפתם.
האמבאג נעשה נגוע בחוצן מגזע הדוגרים, מה שגרם לו לבגוד בצוות ולגרום לעינוין של וינג וטרנטולה.
הן ניצלו בידי שאר הצוות, וכנקמה, שאנג-צ'י הרג את האמבאג.
הצוות מתפצל; פלדין חוטף את מון-בוי עבור התשלום שהוצע על לכידתו, ובדרך מביס את החתולה השחורה; שאנג-צ'י מחלץ את טרנטולה מהמקום והם בורחים; ולאחר ריב ביניהן, קולין וינג עזבה את מיסטי נייט לבדה, מה שמסמן את פירוק הצוות.
בשנת 2010, מארוול קומיקס השיקה את הכרך השלישי לסדרה, ששימש כמעין המשך לאירועי "ארץ הצל".
בגרסה זו, הצוות פעל יותר כארגון מאשר צוות, בניגוד לכרכים הקודמים.
חברי הצוות הראשוניים כללו את מיסטי נייט, פלקון, האלמנה השחורה, מון נייט, אלקטרה, המעניש, איירון פיסט, סילבר סייבל וגוסט ריידר.
ספיידרמן הצטרף בחוברת השישית ועזב בחוברת השמינית, ואילו הגרגויל והתכריך הצטרפו בחוברת התשיעית כחלק מאירועי "הפחד עצמו".
הצוות התפרק בחוברת Villains for Hire #0.1, כדי לפנות מקום לצוות "נבלים להשכרה".
באירועי "ארץ הצל" בעקבות הגילוי שנינג'ות היד מנסות לחסל חברי מאפיה, מיסטי נייט, פלדין, התכריך וסילבר סייבל התאגדו כדי להילחם בהם.
מיסטי נייט, שנשלטה בידי אדון הבובות והאיש הסגול, הרכיבה את הצוות אך נשארה מאחור כמפקחת בגלל הריון מדומה לאיירון פיסט שנוצר בידי מאסטר הבובות והאיש הסגול.
דבר זה גרם לה להחלטות קיצוניות, ביניהן צירופו של המעניש לקבוצה.
כאשר היא הוצאה מהשליטה בידי איירון פיסט ופלדין נוצרו מתחים בצוות, אך הם נפתרו.
במהלך אירועי "אי העכביש", הקבוצה הוזעקה בידי ראש-העיר ג'יי ג'ונה ג'יימסון לעזור בהסגר על מנהטן, וזאת בעקבות התפשטות מגפה המעניקה לאנשים את כוחות העכביש של ספיידרמן בנוסף לכמה מאפייני עכביש חיצוניים.
הם נלחמו בנבלי-על מעברו של קייג', והם כמיסטרו, נייטשייד, קוטונמאות' ומיסטר פיש.
בסופו של דבר, הצוות התפרק.
עם פירוק "גיבורים להשכרה", האיש הסגול ומוטאנטית בשם "ציידת-הראשים" הרכיבו צוות של נבלי-על להשכרה, שכלל את אוולאנש, דת'סטוקר, שוקר ונגע העולם התחתון.
נבלים להכרה נלחמו בצוות נבלי-על שני בהנהגת מיסטי נייט, שכלל את קרוספייר, נייטשייד, בומבשל וטייגר שארק.
בעוד האיש הסגול צירף את בושמאסטר לצוותו, טייגר שארק ובומבשל עזבו את מיסטי נייט בעוד ספיד דימון וליידי סטילט-מן הצטרפו אליה.
במהלך פשיטת נבלים להשכרה על בסיס הצוות של מיסטי נייט, ליידי סטילט-מן עורקת לצד של האיש הסגול, יחד עם אדם-קוף, טייגר שארק ובומבשל.
צוותה של מיסטי נייט מובס, אך היא חושפת שאימת העולם התחתון היה פלדין, ומגלה כי זכתה לעזרתו של מאסטר הבובות.
בתחילת הרצת "האוונג'רס העוצמתיים" השנייה, נראתה גרסה חדשה של גיבורים להשכרה הכוללת את לוק קייג', טיגריס לבן ופאוור מן.
בסופו של דבר, כל חברי הצוות הפכו לחברי "האוונג'רס העוצמתיים" יחד עם ספיידרמן העליון, ספקטרום וספיידר-הירו.
כאשר תדמיתו הציבורית והתקשורתית של דדפול גדלה לטובה, הוא הקים צוות גיבורים להשכרה המורכב מאנשים המחופשים לו, על מנת ש"יוכל להיות בכל מקום" בו-זמנית, להגיע לכל אירוע אליו הוא מוזמן וכדי להרחיב את טווח הפעילות שלו מעבר לארצות הברית.
הוא העסיק מספר נבלי-עבר וגיבורי-על ושילם להם כדי שיתחפשו לדמותו, וביניהם נמנים סטינגריי, סולו, מאדקאפ, טרור בע"מ, סלפסטיק ופול קילר.
לאחר שלוק קייג' סירב להרשות לקבוצה להשתמש בשם "גיבורים להשכרה", דדפול שינה את שמם ל"שכירים עבור כסף".
הקבוצה התפרקה במהלך אירועי "מלחמת אזרחים 2".
מאוחר יותר, דומינו הקימה מחדש את הקבוצה תחת הנהגתה, כדי לסייע לדדפול לחלץ את נערה נגאסונית נפיצה.
בתחילה חברי הקבוצה היו איש המכונה, איש הגורילה וטבח, אך בהמשך הצטרפו לקבוצה גם דדפול, נערה נגאסונית נפיצה והקוף-המכה.
גיבץ' הוא תבשיל או נזיד ירקות מהמטבח הבלקני, המכיל ירקות כגון בצל, תפוח אדמה, גזר, כרוב הבר, עגבנייה, פלפל, חציל, קישוא, ועשבי תיבול כגון שמיר, פטרוזיליה או קורנית.
הירקות נחתכים לקוביות גדולות המטוגנות בשמן ולאחר מכן מאודות בסיר בישול.
במקור שימש לבישול הירקות סיר הנקרא גיבץ'.
גיבץ' מוגש בדרך כלל כתוספת למנה עיקרית, כמנה צדדית או כארוחה בפני עצמה עם לחם או ממליגה.
במולדובה הגיבץ' נחשב למאכל לאומי.
גיבורים היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית העוקבת אחר חייהם של כוחות ההצלה והביטחון.
התוכנית שודרה החל מ-12 ביוני עד 31 ביולי 2016 בערוץ 10.
באוגוסט 2016 פורסם שהתוכנית חודשה לעונה שנייה, אך בהמשך בוטלה בעקבות מחלוקת בין ערוץ 10 לגיל הפקות על תקציב העונה החדשה.
התוכנית עוקבת אחר ארבעה כוחות ההצלה והביטחון שמטרת עבודתם היא להציל חיים של אחרים.
התוכנית מתעדת את גיבורי הסדרה כמעט 24/7 במשך חודשים במהלך עבודתם ובמהלך חייהם הפרטיים, ומתארת את המחיר האישי שהם נאלצים לשלם בשל בחירתם במקצועות אינטנסיביים שלהם.
עלות פרק בתוכנית מוערכת ב-400 אלף שקלים.
פורמט התוכנית נמכר לצרפת וספרד, שם היא משודרת תחת השם "Héroes, más allá del deber".
בנוסף, אופציות של הפורמט נמכרו בין היתר לארצות הברית, אנגליה ואיטליה.
חלי לוי – שוטרת, קצינת יחידת סיור במשטרת אשדוד
אלי כהן – כבאי, מפקד צוות בתחנת כיבוי אש אשקלון ודובר מחוזי
ד"ר דרור סופר – ראש יחידת טראומה במרכז רפואי איכילוב
אביגיל שימונוב – אחות מתאמת טראומה במרכז רפואי איכילוב
נתי בן חמו – מפקד צוות בכב"א
אביעד קדרון מאתר "וואלה" נתן לתוכנית ביקורת שלילית: , אך ציין לטובה את סגנון העריכה של התוכנית: .
סמדר שילוני מאתר "ynet" ביקרה את מראה התוכנית: , אך ציינה לטובה את הליהוק של המשתתפים בתוכנית.
ינאי בן גיגי מאתר "nrg" נתן לתוכנית ביקורת שלילית והגדיר אותה כ וכתב: .
הגיטרה הוצגה בשנת 1958 ונעשתה נפוצה ומזוהה מאוד עם היצרן.
מאז הצגת דגם הלס פול בשנת 1952, גיבסון המשיכו לשפר ולפתח את הדגם, והוא זכה לגרסאות רבות.
הדגם, כמו גיטרות חשמליות אחרות בעלות גוף מעץ מלא, הוכיח עמידות גבוהה לפידבק וצליל מתמשך יותר מאשר הצליל של הגיטרות החשמליות בעלות תיבת התהודה, אך היה חסר במידת מה את הצליל הכהה והמלא יותר של הגיטרות עם תיבת התהודה.
הצגת ה-ES-335 בשנת 1958 נועדה לגשר על הפער הזה, ולשלב את היתרונות של שני סוגי הגיטרה - הצליל המלא יותר של גיטרות בעלות תיבת תהודה, יחד עם העמידות לפידבקים ומשך הצליל הארוך של הגיטרות ללא תיבת התהודה.
בעקבות כך, הדגם הפך נפוץ בקרב גיטריסטים רבים, מכל הסגנונות - ג'אז, בלוז, ורוק.
השגת היתרונות של גיטרה בעלת גוף מלא מתאפשרת על ידי כך שבמרכז גוף הגיטרה נמצאת חתיכה מעץ מלא שאליה מחוברים הצוואר, הגשר והפיקאפים.
בכך חלל התהודה קטן משמעותית, כמו גם היכולת של לוח החזית לרעוד, וזה מקשה על הצליל המגיע מהרמקולים לגרום לתהודה בגוף הגיטרה, שהיא הגורם המרכזי למשוב.
המפרט הטכני המקורי כלל חזית, גב, צדדים ובלוק מרכזי מעץ מייפל, צוואר מעץ מהגוני ולוח שריגים מעץ רוזווד, שעליו הוטבעו נקודות לסימון השריגים.
בגוף היו שני פתחי תהודה בצורת האות F, בדומה לכינור ולגיטרות חשמליות אחרות בעלות תיבת תהודה, והגיטרה הייתה זמינה בגימור טבעי או בצביעת "זריחה" (Sunburst).
בשנות ה-60 בוצעו שינויים קלים במפרט, שעיקרם היה צוואר דק יותר, סמני שריגים בצורת מלבנים וצבע אדום במקום הגימור הטבעי.
הדגם הגיע בגימור טבעי, בצבע אדום או בצביעת "זריחה".
דגם ES-355 הוצג כגרסה יוקרתית אף יותר ל-ES-335. הדגם נבדל מדגם ES-335 בכך שיש פס קישוט רב שכבתי סביב חזית וגב הגיטרה, כמו גם סביב ראש המפתחות.
הדגם הוצע כאופציה עם חיווט דומה לזה של דגם ES-345, הכולל יציאה סטריאופונית ומתג Varitone.
כמו כן הדגם הוצע כאופציה עם גשר טרמולו מתוצרת Bigsby (ומשנת 1962 עם גשר דומה מתוצרת גיבסון עצמה), והיה זמין בצביעת זריחה או בצבע אדום.
הדגם "לוסיל" של בי בי קינג מבוסס על דגם ES-355, שהיה מזוהה עם בי בי קינג.
נוסף לגרסאות הדגם המיוצרות על ידי גיבסון, חברת אפיפון מייצרת במזרח הרחוק דגמים המתבססים על דגם ES-335 ונגזרותיו, דוגמת השרתון, המהווה מהדורה מעוטרת של דגם ES-335, או דגם Dot, שהיא העתק של דגם ES-335. דגמים אלה נמכרים במחירים נמוכים יותר מהדגמים של חברת גיבסון, המיוצרים בארצות הברית.
בגיטרת ה-ES-335 משתמשים אמנים מסגנונות רבים - בלוז, רוק וג'אז.
בישראל הגיטרה הפכה נפוצה במוזיקה המזרחית, בעיקר בעקבות אריס סאן שנהג לנגן עליה בהופעותיו.
עם הגיטרה, על גרסאותיה, מזוהים אמנים רבים, ובין היתר האמנים הבאים:
גִּבְּתוֹן (שם מדעי: Emberiza) הוא סוג של ציפורי שיר קטנות ממשפחת הגיבתוניים.
הגיבתונים הם ציפורים קטנות הדומות לדרור, ובעלות נוצות חומות או צהובות ומקורים קצרים.
לחלקם מעין "מסיכות" לבנות מפוספסות על הראש.
הגיבתונים ניזונים מזרעים ומחרקים שאחריהם הם משחרים.
גיבתון ארך-רגליים (Emberiza alcoveri) - נכחד
גיבורים במצולות הוא סרט דרמה בלגי-צרפתי בשפה האנגלית משנת 2018 בבימויו של תומאס וינטרברג, המבוסס על ספרו של רוברט מור, "זמן למות", שעוסק בסיפור האמיתי של אסון הצוללת קורסק בשנת 2000. בסרט מככבים מתיאס שונארטס, קולין פירת', לאה סדו, פיטר סימונוניצ'ק, מקס פון סידוב, מתיאס שווייגהופר ומיכאל ניקוויסט.
עלילת הסרט מבוססת על אסון טביעת הצוללת קורסק K-141, שבו מתו 118 מלחים רוסים.
קורסק טבעה במהלך תרגיל ימי של הצי הרוסי בים ברנץ, לאחר פיצוצים בתוך הצוללת.
עשרים ושלושה מלחים שרדו את הפיצוצים וחיכו נואשות לעזרה בעוד החמצן שלהם הולך ואוזל.
ממשלת רוסיה סירבה לעזרה מממשלות זרות במשך חמישה ימים לפני שהסכימה לסיוע מממשלות בריטניה ונורווגיה, אך זה כבר היה מאוחר מדי.
ב-17 באוגוסט 2015, הוכרז כי EuropaCorp מפתחת סרט המבוסס על אסון הצוללת משנת 2000 K-141 קורסק, וכי מרטין זנדבליט נשכר לביים את הסרט על פי תסריט מאת רוברט רודט, המבוסס על הספר "זמן למות" מאת רוברט מור.
ב-21 בינואר 2016, דווח כי זנדלבליט לא יצטרף להפקה, וכי במקומו שכרה EuropaCorp את תומאס וינטרברג כבמאי.
ב-2 במרץ 2016, לוהק מתיאס שונארטס, ששיחק בעבר בסרט של וינטרברג הרחק מההמון הסואן (2015), לתפקיד ראשי בסרט.
קולין פירת' הצטרף לצוות השחקנים ב-26 במאי 2016. לאה סדו הצטרפה ב-7 בפברואר 2017, בתפקיד טניה, אשתו של מיכאיל קלקוב, קצין הצי הרוסי, ששיחק את מתיאס שונארטס.
רייצ'ל מקאדמס נשקלה בעבר לתפקיד טניה אך לבסוף לא לוהקה לתפקיד.
דווח גם כי פירת' יגלם את דייוויד ראסל, מפקד בחיל הים הבריטי, אשר ניסה בכל מחיר לסייע ולהציל את החיילים הרוסיים חרף סירוב הממשל הרוסי.
ב-15 במרץ 2017, נמסר כי דמותו של ולדימיר פוטין נחתכה מהסרט לפני ששחקן לוהק לתפקיד.
על פי The Hollywood Reporter, נשיא EuropaCorp, לוק בסון, רצה להעביר את מרכז הכובד של הסיפור למבצע החילוץ ולא לפוליטיקה שמאחורי האסון.
אחת התאוריות שצוינו על ידי The Hollywood Reporter הייתה כי אף אחד בחברת EuropaCorp לא רצה לספוג פריצות סייבר, כפי שקרה לסרט ראיון סוף, בשל הכעס על דמותו של קים ג'ונג-און .
פוטין כבר היה שמונה חודשים בתפקיד נשיא רוסיה כאשר הטרגדיה התרחשה בשנת 2000. הוא היה אמור להופיע כדמות משנה בסרט לפחות בחמש סצנות והיה אמור להיות מתואר באהדה בתסריט המקורי של הסרט, באופן שתכנן להדגיש מדוע לקח את הטרגדיה באופן אישי (אביו של פוטין היה צוללן לפני המלחמה).
ב-8 במאי 2017, פיטר סימוניצ'ק, מקס פון סידוב ומיכאל ניקוויסט לוהקו לתפקידים בסרט.
עם זאת, ניקוויסט מת ב-27 ביוני.
מומחים לנושא – כמו העיתונאי רוברט מור, מחבר הרומן שעליו מתבסס הסרט, יחד עם דייוויד ראסל (קומודור הצי המלכותי הבריטי שניסה להציל את האנשים מקורסק) ומומחה הצוללות רמזי מרטין – שימשו כיועצים לסרט.
הפרויקט הופק על ידי חברת EuropaCorp הצרפתית עם Belga Productions הבלגית וחברת VIA EST מלוקסמבורג.
צילומי הסרט היו אמורים להתחיל בספטמבר 2016, אבל נדחו בשל סירובו של משרד ההגנה של רוסיה למתן היתר לצילומים.
על פי הוליווד ריפורטר, משרד ההגנה הרוסי הבטיח במקור שיתוף פעולה עם הצוות ורצה לספק מומחיות ריאליסטית לסרט.
אבל מאוחר יותר חשש ממתן גישה למיקומים ומידע מסווג.
ב-7 בפברואר 2017, אתר ScreenDaily.com דיווח כי הצילומים היו אמורים להתחיל בחודש אפריל.
לבסוף, הצילומים החלו בבסיס הצי הצרפתי בטולון ב-26 באפריל 2017. כמה סצנות צולמו עם קולין פירת' בנמל המסחרי של ברסט בצרפת בין ה-2 במאי ל-6 במאי 2017, כולל סצנות על סיפון ספינת ההצלה "אטלנטיק טוניר".
ב-8 במאי 2017 דווח כי מלבד צרפת יבוצעו צילומים גם במקומות שונים ברחבי אירופה, כולל בלגיה ונורווגיה.
ב-12 ביולי 2017 הצילומים נערכו בבריסל.
EuropaCorp מחזיקה בזכויות בין-לאומיות על הסרט, אשר שוחרר באמצעות EuropaCorp RED (חטיבת הפצת הסרטים של החברה).
STX Films חתומים על חוזה הפצת הסרט בארצות הברית.
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי של טורונטו 2018.
בסקירה באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 67% על בסיס 15 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.8 / 10. ב-Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע משוקלל של 53 מתוך 100, בהתבסס על 6 ביקורות, המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
גיבורים זה אנחנו הוא סרט גיבורי-על אמריקאי לכל המשפחה, שנכתב, בוים והופק על ידי הבמאי והיוצר רוברט רודריגז, ומשמש כהמשכון עצמאי לסרט "הרפתקאות שארקבוי ולבהגירל", שיצא לאקרנים בשנת 2005. בסרט מככבים פריאנקה צ'ופרה, פדרו פסקל, יאיא גוסלין, בויד הולברוק, סונג קאנג, טיילור דולי וכריסטיאן סלייטר.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-25 בדצמבר 2020.
כשחייזרים פולשים לכדור הארץ וחוטפים את גיבורי-העל, הממשלה מחליטה לשכן את ילדיהם במבצר תת-קרקעי על מנת להגן עליהם, אך הילדים, בראשותה של מיסי מורנו השנונה והאינטליגנטית, מחליטים להימלט ולצאת למבצע הצלה משלהם במטרה להציל את הוריהם, תוך שימוש ביכולותיהם השונות והייחודיות.
דשנאו מופיע ככפיל גוף עבור דמותו של שארקבוי, בתפקיד ללא דיאלוג, במהלכו פניה של הדמות מוסתרות על ידי מסכה.
טיילור לאוטנר, שגילם את דמותו של שארקבוי בסרט "הרפתקאות שארקבוי ולבהגירל", לא היה זמין לצילומי הסצנות בהן הדמות מופיעה, וצמצום דמותו של שארקבוי לכדי הופעת אורח ללא דיאלוג נעשה במטרה לאפשר ללאוטנר לשוב לגילום הדמות בסרט עתידי.
באוגוסט 2019, נודע שהבמאי רוברט רודריגס יכתוב, יביים ויפיק את הסרט עבור שירותי הזרמת המדיה של נטפליקס.
באוגוסט 2019, נודע שפריאנקה צ'ופרה עתידה לככב בסרט, יחד עם כריסטיאן סלייטר ופדרו פסקל.
צילומי הסרט החלו במהלך אוגוסט 2019, והתקיימו בטקסס.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-25 בדצמבר 2020. במקור, הסרט התעתד לעלות לשידור ב-1 בינואר 2021.
גיביון דזמן אוונס , הידוע בשמו הפרטי גיביון (Giveon), הוא זמר ופזמונאי R&B אמריקאי.
אוונס נולד ב-21 בפברואר 1995 בלונג ביץ' שבקליפורניה.
בן לאם חד הורית ולו שני אחים.
הוא הבין את תשוקתו למוזיקה בגיל צעיר ולעיתים קרובות שר במסיבות יום הולדת.
הוא למד בבית הספר התיכון הפוליטכני של לונג ביץ', ועשה תוכנית לחינוך מוזיקלי במוזיאון גראמי בגיל 18.
בשנת 2020, זכה לפרסום כאשר התארח בשירו של הראפר דרייק "Chicago Freestyle", שהגיע בשיאו למקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט 100. באותה השנה, הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו, Take Time, תחת חברות התקליטים אפיק רקורדס ונוט סו פאסט.
המיני-אלבום הגיע לצמרת מצעד ה-Heatseekers של הבילבורד וזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
מתוך המיני-אלבום יצא הסינגל "Heartbreak Anniversary" שזכה להצלחה במצעדי המוזיקה.
באוקטובר 2020 הוציא מיני-אלבום נוסף בשם When It's All Said and Done.
בנובמבר 2020 הוכרז כי גיביון מועמד עם מיני-אלבומו Take Time לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
ב-12 במרץ 2021 הוציא גיביון אלבום אוסף בשם When It's All Said and Done...
Take Time, המשלב את שני מיני-אלבומיו, ומכיל שיר נוסף בשם "All to Me".
בשנה זו התארח בשירו של הזמר ג'סטין ביבר "Peaches" לצד דניאל סיזר.
השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
הוא נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022.
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאהמקור2024פרס הווידאו קליפים של MTVהאפרוביטס הטוב ביותר"Last Heartbreak Song" (איירה סטאר בהשתתפות גיביון)2025פרס ה-BETשיתוף הפעולה הטוב ביותר"Are You Even Real" (עם טדי סווימס)
גיבן ילצ'ין (בטורקית: Güven Yalçın; נולד ב-18 בינואר 1999 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אלניהספור ובנבחרת טורקיה.
ילצ'ין גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן, אליה הצטרף בשנת 2006. ב-27 ביולי 2018 חתם ילצ'ין בבשיקטש מליגת העל הטורקית.
ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד פרטיזן בלגרד במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגה האירופית לעונת 2018/2019. ב-29 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-0 על קייסריספור במסגרת המחזור השביעי לעונת .
ב-11 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לסיוואספור במסגרת המחזור ה-12 בליגה.
בשתי עונות וחצי הראשונות שלו במועדון ערך ילצ'ין 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל ילצ'ין למשך חצי עונה ללצ'ה מהסרייה ב'.
ב-13 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על קרמונזה במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת .
בסך הכל ערך ילצ'ין 11 הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה, מבלי להבקיע אף שער.
ב-30 במאי 2019 ערך ילצ'ין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2-1 על נבחרת יוון במשחק ידידות.
גיברלטרפדיה הוא פרויקט ביוזמת ממשלת גיברלטר שמטרתו לקדם ב נושאים הקשורים לגיברלטר.
הפרויקט הוכרז על ידי ממשלת גיברלטר ביולי 2012 וקיבל השראה מפרויקט מונמות'פדיה שנעשה בעיר מונמות' בויילס.
הפרויקט עורר מחלוקת ציבורית בעקבות טענות לניגודי עניינים הנובעים מהסכם ייעוץ בתשלום בין ממשלת גיברלטר לחבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה.
על פי אתר האינטרנט של הפרויקט מטרתו היא, שאתרים חשובים, אישים, צמחייה ובעלי חיים הקשורים לגיברלטר יזכו לכיסוי בוויקיפדיה, בכמה שיותר שפות.
מבחינה גאוגרפית הפרויקט מתייחס גם למצר גיברלטר הערים והכפרים הספרדיים השוכנים לחופי מפרץ גיברלטר, החוף הצפוני ביותר של מרוקו והעיירה הספרדית סאוטה בחוף השוכנת לחופי אפריקה מול גיברלטר.
הכוונה היא להשתמש בקוד QRpedia כדי לאפשר גישה מהירה למידע.
ממשלת גיברלטר שכרה את שרותיהם של רוג'ר במקין, חבר הוועד המנהל של ויקימדיה בריטניה ושל וג'ון קומינגס עורך בוויקיפדיה.
תפקידם היה לייעץ לפרויקט וללוות אותו.
מעבר למחלוקת על עצם הפעילות בתשלום של עורכים ובעלי תפקידים בוויקיפדיה והחשש שעריכה שמטרתה להגדיל את הכנסותיה של גיברלטר מתיירות עלולות לפגוע בנייטרליות של העריכה, הואשם במקין, שפעל בניגוד עניינים חמור, באופן שלא מצופה מבעל תפקיד בקרן ויקימדיה.
הוא הואשם במעורבות בקידום מידע הקשור לגיברלטר תחת "הידעת?" בעמוד הראשי של ויקיפדיה באנגלית.
לדוגמה, שבעה עשר פרטי מידע שונים הקשורים לגיברלטר הופיעו תחת "הידעת?" אוגוסט 2012.
בעקבות כך נאלץ במקין לעזוב את תפקידו בקרן ויקימדיה.
גיברלטר יונייטד היה מועדון כדורגל ששיחק בליגת העל בגיברלטר.
לזכותו של המועדון 11 אליפויות (5 מהן רצופות) ו-4 גביעים.
המועדון הוקם על ידי אורליו לואיס דנינו, עיתונאי גיברלטרי ששם העט שלו היה "לובינוקס" (Lubinox).
הקבוצה הראשונה הורכבה מגיברלטרים מקומיים שנותרו במדינה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מכיוון שרוב האוכלוסייה האזרחית פונתה מה שגרם להפסקת הכדורגל של הליגה בגיברלטר במהלך שנות המלחמה, גיברלטר יונייטד ייצגה את הגיברלטרים ושיחקה נגד הגדודים המבוססים בבריטניה ויחידות צבאיות אחרות המשרתות בגיברלטר במסגרת "גביע המושל" בשנת הקמתם 1943.
לאחר התמזגות המועדון עם Lions בשנת 2011 כדי ליצור את קבוצת "Lions Gibraltar", המועדון ביסס את עצמו כקבוצה באמצע הטבלה בליגה שעברה שינויים מבניים תכופים מאוד מידי מספר עונות.
עם זאת, ב-2014, לאחר קבלת התאחדות הכדורגל של גיברלטר לאופ"א, המועדון הפך שוב לעצמאי ונפרד מהאיחוד עם "Lions" והתחרה בליגת המשנה של גיברלטר.
לאחר מרוץ צמוד עם קבוצות אנג'לס ואירופה פוינט, המועדון סיים במקום הראשון והעפיל לליגת העל של גיברלטר בעונת 2015/2016. בעונה זו בנה המועדון סגל עם התמקדות חזקה בכדורגלנים גיברלטריים ושכר את המאמן מנולו סאנצ'ס נונייז.
עונה ראשונה קשה של המועדון הסתיימה מעט מעל פלייאוף הירידה, כשמקום 8 הבטיח את ההשארות של הקבוצה בליגה.
באפריל 2017, המועדון נכנס לשותפויות עם בנק טוריקום ומגן ריאל מדריד לשעבר מיצ'ל סלגאדו, כאשר האחרון הפך לאחד הבעלים החדשים של המועדון יחד עם איש העסקים דובאי פבלו דנה.
עם הבטחת ההישארות בסוף העונה עם מקום 7, הוכרז שסלגאדו יפקח על מבחני הנוער בקיץ, וכן יארגן את כל ההעברות לקראת העונה הבאה.
לאחר סיום במקום הרביעי בלבד בעונת 18–2017, המאמן מנולו עזב את המועדון.
לוקאס קאזורלה התקבל לעבודה במקומו.
ביולי 2018, גיברלטר יונייטד עלתה לכותרות בינלאומיות כשהיא הפכה למועדון הכדורגל הראשון בעולם ששילם לשחקנים חלקית באמצעות מטבע קריפטוגרפי, באמצעות חסות עם Quantocoin.
פבלו דומינגו פרננדס ושוער העבר של סביליה אנטוניו נוטריו קארו הצטרפו גם הם לצוות הטכני ביולי 2018. עם זאת, ב-31 ביולי 2019 דווח כי הבעלים דנה משך את תמיכתו מגיברלטר יונייטד וכי מספר שחקנים עזבו את המועדון, לאחר שלא שולם להם במשך מספר חודשים.
עם זאת, המועדון הכחיש את הדיווחים הללו מאוחר יותר באותו יום, והודיע שדנה עדיין היה חלק מהמועדון.
עם זאת, נחשף ב-7 באוגוסט כי למועדון היה עד יום שני שלאחר מכן לפרוע את כל חובותיו או לעמוד בפני הרחקה מהליגה הלאומית החדשה של גיברלטר, מה שלבסוף קרה, והמועדון קרס, משך התמודדותו מכל התחרויות, והתפרק בסיום עונת 2018/2019.
גיבניצה (בקרואטית: Međimurska gibanica) היא סוג של עוגת שכבות שמקורה במחוז Međimurje, קרואטיה.
היא עשויה מבצק עלים וארבע מילויים: אגוזים, גבינת קווארק טרייה, פרג ותפוחים, וכן ממרכיבים רבים נוספים.
זהו מאכל מסורתי, פופולרי במיוחד בצפון קרואטיה, עשיר בטעם ומלא קלוריות, מעדן המהווה חלק בלתי נפרד מהמטבח הקרואטי.
העוגה דומה מאוד לפלודני היהודי-הונגרי.
בגיבניצה שכבת הריבה בפלודי מוחלפת בשכבת גבינת קווארק.
מתכון זה הוא אחד מהמספר הגדול של סוגים אזוריים של גיבניצה שפותחו ברחבי הבלקן.
שכבת בסיס של בצק מוכן נמתחת בתבנית מתאימה ששומנה קודם לכן בשומן.
לאחר מכן הבצק מכוסה בשכבת המלית הראשונה מתוך ארבע המורכבת מאגוזי מלך קצוצים או טחונים ספוגים חלב, גבינת קווארק טרייה, פרג טחון ספוג חלב ותפוחים מגוררים.
את שכבת המילוי מורחים על פני כל המשטח ולאחריה את שכבת הבצק השנייה, את שכבת המילוי השנייה וכן הלאה, עד שמניחים את כל ארבע שכבות המילוי.
השכבה הסופית של הבצק מכוסה בשמנת חמוצה שנמזגת מעורבבת קודם לכן עם חמאה מומסת ו/או ביצה.
את העוגה מכניסים לתנור ואופים כשעה בחום של 200 מעלות.
ניתן להגיש את העוגה כשהיא עדיין חמה או להשאירה להתקרר לטמפרטורת החדר.
אפשר לחתוך לרבעים או למלבנים ולבסוף לפזר אבקת סוכר .
Međimurska gibanica הוא סוג ספציפי של גיבניצה, אשר שונה מסוגים אחרים בכמה פרטים הנוגעים לבצק, המילוי, המראה וההרכב של כמה מרכיבים משניים או נוספים (סוכר, שמנת חמוצה, חלב, חמאה, ביצים, צימוקים, קינמון וכו').
בהשוואה למשל, ל-prekmurska gibanica, היא מכילה בצק עלים במקום קלתית, כמו גם גבינת קווארק טרייה במקום גבינת ריקוטה או קוטג'.
ממבט ראשון ניתן לראות של-međimurska gibanica יש ארבע שכבות פשוטות ועבות יותר במקום שמונה שכבות כפולות ודקות יותר של prekmurska gibanica.
באופן כללי, הוא עסיסי ורך יותר מרוב סוגי הגיבניצה האחרים.
הגיבץ' (בטורקית: Güveç) הוא משפחה של סירי חרס המשמשים במטבחים בבלקן, במטבח הפרסי, הטורקי והלבנטיני.
תבשילים שונים של תבשילי קדרה או נזידים המבושלים בהם נקראים גיבץ' על שם הכלי.
הסיר רחב ובינוני-גבוה, ניתן לשימוש עם זיגוג או ללא זיגוג, והתבשיל מבושל בו עם מעט או ללא נוזלים נוספים.
חימר משולב עם מים וחול וכן שילוב כלשהו של קש, חציר, נסורת או אפר עץ ולישה ביחד כדי להסיר בועות אוויר.
הסיר מעוצב באובניים או בעבודת יד חופשית, ומונח להתייבש חלקית.
ומחלקים את המשטחים שלו, כדי להפוך אותם לא נקבוביים.
לאחר שהסיר מתייבש לחלוטין, הוא מזוגג ונשרף בכבשן.
מאכלים הנעשים באופן מסורתי בסירים כאלה ידועים ברחבי הבלקן כתבשיל ירקות סתווי מסורתי, אך קשורים באופן הדוק ביותר למטבח הרומני ולמטבח הבולגרי, שם התבשלים נקראים כאמור גיבץ'.
השם đuveč, קדרת חרס שבה מכינים את המאכל הטורקי đuveč באופן מסורתי, מקורו ב-güveç הטורקית "סיר חרס".
המנות כוללות Türlü güveç (תבשילים שונים) ו-Karides güveç (תבשלים שרימפס).
ניתן להכין מנות גיבץ' בכל סוג של תבנית עמידה בתנור, אך לפי פאולה וולפרט סירי חימר או חרס מועדפים בשל "הטעם והארומה האדמתיים" שהם מעניקים.
גיבורים היא תוכנית תעודה ישראלית שיצרה ומגישה נסלי ברדה, העוסקת בסיפורי גבורה שהתרחשו במהלך טבח שבעה באוקטובר.
התוכנית משודרת החל מ-19 בנובמבר 2023 בקשת 12.
בכל פרק, נסלי ברדה מביאה את סיפור גבורה שהתרחש במהלך אירועי טבח שבעה באוקטובר.
היא מראיינת את האנשים שמגוללים את מהלך האירועים.
במהלך הראיונות משולבים קטעי אילוסטרציה.
מספרפרקנתוני צפייהמקור 1 18.4%491,000ב-7 באוקטובר מנחם ואלחנן קלמנזון, זוג אחים שהצטרפו מרצונם למאמץ להילחם במחבלים ולבצע פעולות חילוץ.
האחים פעלו בסביבת עוטף עזה, ובמיוחד פעלו בקיבוץ בארי במהלך הטבח שאירע בו.
האחים קלמנזון סייעו להצלת כ-100 אנשים במהלך הטבח.
כל זאת בזמן שהם מנווטים בשטחים מסוכנים, כולל כניסה למבנים בוערים ולחימה ישירה אל מול מחבלים חמושים.
במהלך פעולות החילוץ הללו, שני האחים נתקלו במצבי לחימה פנים אל מול פנים שגרמו לכך שאלחנן נפצע אנושות ובעקבות כך מת מפצעיו.
2 18.9%480,000במהלך הטבח בכפר עזה, גלי אילון, נערה בת 15, ניהלה חמ"ל מהמרחב המוגן שלה ועזרה להכווין כוחות ובכך להציל משפחות שלמות מהקיבוץ.
משפחתה של גלי פוצלה בין שני בתים במהלך הטבח.
אביה של גלי, טל, הוא מפקד כיתת הכוננות.
אמה של גלי, מזי, ואחיה הקטנים היו בבית אחד, ואילו גלי הייתה בבית אחר עם סבתה ודודיה.
אביה של גלי הורה למשפחתו להתחבא ולא להיות גיבורים.
גלי התחבאה מתחת למיטה עם בת דודתה.
יחידת דובדבן הגיעה לקיבוץ ונתקלה בכאוס שמעולם לא חוו קודם לכן.
החיילים תפסו מחסה בבית סבתה של גלי במהלך הטבח.
גלי סיפקה מידע קריטי לחיילים, וסייעה להם להתארגן ולהגיב בצורה יעילה למצב.
היא סייעה לחיילים במתן מידע על מיקום האירועים, מיקומם של המחבלים ואזורים הזקוקים למענה.
מעשיה סייעו בהצלת חיים ובתיאום ההתקפה.
בסופו של דבר הם חולצו על ידי חיילי צה"ל לאחר 35 שעות.
אביה של גלי, טל אילון, נלחם בקיבוץ אל מול המחבלים ונהרג בקרב.
במהלך הטבח נרצחו מעל 60 חברי קיבוץ ו-19 נחטפו.
3 14.1%372,000ב-7 באוקטובר במחנה זיקים, פשטו מחבלים על הבסיס וניסו לכבוש אותו.
מפקדת הטירונים רון בן עזרא הפגינה גבורה יוצאת דופן במהלך מתקפת הפתע של המחבלים.
למרות שנפצעה ובעוד חייליה תופסים מחסה, היא ניהלה קרב עם המחבלים.
בן עזרא נפצעה והייתה בסכנת חיים לאחר שרימון התפוצץ, כשהבינה שהיא נפגעה עקב סחרחורת ותחושת נוזל חם זורם על הלחי, מה שהתגלה מאוחר יותר כדימום חמור מפצע ירי בראשה.
רון תיארה כיצד הפחד, במקום לשתק אותה, חידד את הנחישות שלה להגן על הבסיס ועל חייליה.
היא סיפרה על הקרב האינטנסיבי, כולל הרגע בו נפצעה מירי, ועל תגובתה המיידית להערכת פציעתה.
למרות פציעתה, רון המשיכה להילחם ולהוביל את חייליה, כשהיא מראה מנהיגות ואומץ תחת אש.
4 11.7%300,000רב-סרן פאוז חוסיין הוא גשש בדואי בצבא ההגנה לישראל, מהכפר עילבון, ישוב בצפון ישראל.
עם ניסיון של קרוב לשני עשורים בגזרה הדרומית, יש לו ניסיון במניעת חדירות מחבלים ועיסוק בלחימה.
ב-7 באוקטובר, על רקע טבח שבעה באוקטובר, נפצע חוסיין באורח קשה במהלך קרב עם מחבלי חמאס בקיבוץ חולית, לאחר שיצא מביתו בתגובה לקריאה דחופה להתייצב.
סיפורו של חוסיין החל בבוקר ה-7 באוקטובר כשקיבל טלפון ממפקדו, שסיפר לו על פיגוע טרור קשה.
למרות היותו ביום חופש, הוא התכונן מיד להצטרף ליחידה שלו.
לאורך היום, חוסיין מילא תפקיד מרכזי בתגובה למתקפה, תוך ניצול יעיל של כישורי הגששות וניסיונו הקרבי.
הוא הוביל צוות קטן כדי להילחם מול המחבלים, תוך הפגנת חוכמה טקטית ואומץ תחת אש.
במהלך הקרב ספג חוסיין פציעות חמורות אך המשיך להילחם.
פעולותיו כללו הכוונת אש כנגד המחבלים וקבלת החלטות קריטיות בלחץ קיצוני.
סרן אורטל, קצינת הרפואה של החטיבה, סייעה במתן טיפול רפואי מציל חיים לחוסיין בתנאים מאתגרים.
מאמציה היו המפתח לייצובו ולהבטחת פינויו להמשך טיפול.
החלמתו הייתה כרוכה באשפוז ממושך.
לאירוע הייתה השפעה עמוקה על הקהילה הבדואית בישראל, והדגישה סוגיות של אינטגרציה ותמיכה הדדית בחברה הישראלית הרחבה.
גיבר מנוז'ן (Guibert de Nogent; 1055 בערך – 1124) היה היסטוריון בנדיקטיני, תאולוג ומחבר זיכרונות אוטוביוגרפיים.
הוא היה כרוניקאי של מסע הצלב הראשון ושל השנים הראשונות של ההתיישבות הפרנקית (הצלבנית) במזרח.
גיבר מנוז'ן היה יחסית אלמוני בתקופתו, וכמעט ולא הוזכר על ידי בני דורו.
רק לאחרונה הוא משך את תשומת ליבם של חוקרים שהתעניינו יותר בזיכרונותיו האוטוביוגרפיים הנרחבים ובאישיותו, המספקים תובנות על החיים בימי הביניים.
גיבר נולד להורים בני האצולה הזוטרה בקלרמון-אן-בווזיס .
גיבר טוען שלקח להוריו למעלה משבע שנים להרות, כפי שהוא כותב בספרו "Monodiae".
על פי זיכרונותיו, הלידה כמעט עלתה לו ולאמו בחייהם, שכן גיבר נולד בלידת עכוז.
משפחתו של גיבר העניקה מענק למקדש של מרים הבתולה, והבטיחה שאם גיבר ישרוד, הוא יקדיש את עצמו לחיי דת.
מאחר ששרד, הוא הלך בדרך זו.
אביו היה אלים, לא נאמן ונוטה להגזמה; הוא נשבה בקרב מורטמר ומת שמונה חודשים לאחר מכן.
בזיכרונותיו, גיבר רואה במותו של אביו סוג של ברכה וקובע שאם אביו היה שורד, סביר להניח שהיה מאלץ את גיבר להיות אביר, ובכך מפר את השבועה למריה הבתולה להקדיש את גיבר לכנסייה.
אמו הייתה שתלטנית, יפהפייה, אינטליגנטית מאוד וקנאית ביותר.
גיבר כותב כל כך הרבה על אמו, ובפירוט כה רב, עד שחוקרים מסוימים, כמו ארכמבו (Archambault), הציעו שייתכן שהיה לו תסביך אדיפוס.
היא השתלטה על חינוכו, בודדה אותו מחבריו ושכרה לו מורה פרטי, מגיל 6 עד 12. גיבר זוכר את המורה כקפדן באופן אכזרי וחסר יכולת; אף על פי כן, גיבר ומורו פיתחו קשר חזק.
כשהיה גיבר בסביבות גיל 12, אמו פרשה למנזר ליד סן-ז'רמר-דה-פליי , והוא הגיע במהרה בעקבותיה.
לאחר שנכנס למסדר במנזר סן-ז'רמר , הוא למד בקנאות רבה, והקדיש את עצמו בתחילה למשוררים הרומיים החילוניים אובידיוס וורגיליוס – חוויה שהותירה את חותמה על יצירותיו.
מאוחר יותר שינה את מוקד לימודיו לתאולוגיה, בהשפעתו של אנסלם מבק, שלימים הפך לארכיבישוף מקנטרברי.
בשנת 1104 הוא נבחר לאב המנזר העני והזעיר של נוז'ן-סו-קוסי (Nogent-sous-Coucy, נוסד בשנת 1059) ומאז ואילך לקח חלק בולט יותר בעניינים כנסייתיים, שם בא במגע עם בישופים וחברת חצר המלוכה.
חשוב מכך, זה נתן לו זמן לעסוק בתשוקתו לכתיבה.
חיבורו המשמעותי הראשון מתקופה זו הוא ההיסטוריה שכתב על מסע הצלב הראשון בשם "מעשי האל בידי הפרנקים" (Dei gesta per Francos), שהושלמה בשנת 1108.
ההיסטוריה שכתב היא במידה רבה פרפרזה מסוגננת על "עלילות הפרנקים" (Gesta Francorum) של מחבר נורמני אנונימי.
היסטוריונים של מסעי הצלב באופן מסורתי לא נתנו לו ביקורות חיוביות.
העובדה שהוא נשאר כל כך קרוב ל"עלילות הפרנקים", והקושי בלטינית שלו, הופכים אותו למיותר.
עורכים ומתרגמים אחרונים, לעומת זאת, הפנו את תשומת הלב לכתיבתו המצוינת ולחומר המקורי שלו.
חשוב מכך, "מעשי האל" מספקת מידע יקר ערך על קבלת הפנים של מסע הצלב בצרפת.
גיבר הכיר באופן אישי צלבנים, גדל עם צלבנים, ושוחח איתם על זיכרונותיהם וחוויותיהם.
עבור הקורא המודרני, האוטוביוגרפיה שלו (De vita sua sive monodiarum suarum libri tres, או Monodiae, מכונה בדרך כלל "זיכרונותיו"), שנכתבה בשנת 1115, נחשבת למעניינת ביותר ביצירתו.
היא נכתבה לקראת סוף חייו ומבוססת על המודל של "וידויים" מאת אוגוסטינוס, והיא עוקבת אחר חייו מילדותו ועד בגרותו.
לאורך הספר, הוא נותן הצצות ציוריות לתקופתו ולמנהגי ארצו.
הראשון מכסה את חייו שלו, מלידה ועד בגרות; השני הוא היסטוריה קצרה של המנזר שלו; השלישי הוא תיאור של מרד בלאון הסמוכה.
הוא מספק מידע רב ערך על חיי היומיום בטירות ובמנזרים ועל שיטות החינוך שהיו באופנה באותה תקופה, ומעניק תובנות על כמה מהדמויות העיקריות והמשניות של זמנו.
חיבורו מושפע מתשוקותיו ומדעותיו הקדומות, המוסיפות נופך אישי לחיבור.
לדוגמה, הוא היה ספקן למדי לגבי נכונותם של שרידים קדושים קתוליים של ישו, מרים הבתולה וקדושים קתולים רבים, והטיל ספקות לגבי אמיתותם.
הוא ציין כי כמה מקדשים ואתרי עלייה לרגל העלו טענות סותרות לגבי אילו שרידי גוף, בגדים או חפצים קדושים אחרים הוחזקו באיזה אתר, אך הוא טען שראה במו עיניו את לואי השישי, מלך צרפת, מטפל בסובלים מסקרופולה .
גיגאנוטוזאורוס (שם מדעי: Giganotosaurus; משמעות שמו: "לטאה ענקית דרומית") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים.
מאובניו נתגלו בפטגוניה בשנות ה-90 של המאה ה-20, והוא הוגדר כמין טקסונומי בשנת 1995. במקור שימש שם זה לסוג זאורופוד מאנגליה, בידי החוקר הארי סיילי מ-1869, אך כיום סוג זה בטל מספק.
הגיגאנוטוזאורוס היה הדינוזאור הקרניבור היבשתי הגדול ביותר לאחר הספינוזאורוס, הגדול ביותר בבני משפחת הקרכרודונטוזאוריים (וקבוצת האוונתרפודה) ובטורפים של אמריקה הדרומית.
הוא חי לפני 97 מיליון שנה, והיה מוגבל בתפוצתו לדרום אמריקה (הוא נתגלה רק בפטגוניה, שנמצאת כיום במרכז ארגנטינה).
ככל הנראה לפני 100-80 מיליון שנה קצוות היבשות: צפון אפריקה, דרום אמריקה ודרום ארה"ב היו קרובות או מחוברות, מה שמסביר איך משפחת הקרכרודונטוזאוריים הצליחה להשתרע לשטח רב כל כך.
הגיגאנוטוזאורוס היה יחסית גדול מן הטירנוזאורוס רקס, והוא היה אחד היצורים האימתניים ביותר שנעו אי פעם על פני האדמה.
אורכו היה ומשקלו 8–9 טונות.
אורך הגולגולת הגיע ל- ואורך עצם הירך שלו הגיע למטר וחצי.
זנבו היה ארוך ושרירי במיוחד, וכנראה נשמר מורם כל הזמן משיקולי שווי משקל, בפרט בשעה שרץ.
עם זאת, ממחקרים אחרונים נובע שהיה מסוגל להגיע למהירות רבה (יותר בהמשך), אך המומחים מעריכים כי לא נזקק כלל לריצה מהירה כי טרפו ככל הנראה היה מהאיטיים והמגושמים ביותר שבדינוזאורים היבשתיים.
היה לו ראש גדול במיוחד ביחס לגוף שנישא על צוואר שרירי, עבה וקצר.
היו לו שיניים חדות ומשוננות שאורכן היה בערך , צורתן נועדה לעזור לטורף לחתוך בקלות בבשר הטרף ולגרום לדימומים עמוקים.
ידיו היו קצרות וחזקות ושימושן היה לחתוך חתיכות קטנות מבשר הטרף אחרי שהיה מת על הקרקע, היו בהן שלוש אצבעות נושאות טפרים חדים וארוכים, שאורך כל אחד מהם כ-30 ס"מ.
הגיגאנוטוזאורוס הלך על שתי רגליים.
במקביל לגיגאנוטוזאורוס חיו באזור ארגנטינה באותה תקופה זאורופודים, כמו אראגוזאורוס וארגנטינוזאורוס, שקרוב לוודאי שימשו מזון לגיגאנוטוזאורוס.
הטורף הענקי השתמש בלסתותיו הכבדות מלאות השיניים המחודדות וייתכן שצד בדומה לקרוב משפחתו מאמריקה הצפונית - האקרוקנתוזאורוס שנודע כצייד זאורופודים.
לפי מחקרים הג'יגנוטוזאורוס היה מהיר מאוד יחסית לגודלו העצום והגיע למהירויות של 50 קמ"ש, ככל הנראה ההסבר לכך הוא שעל פי מחקר השוואתי בין הטורף הזה לטי-רקס, משקלו ביחס לגודלו היה קטן הרבה יותר משל הטירנוזאורוס.
המשקל המופחת נובע מרמת שריר נמוכה יותר שאפשרה לו להגיע לגודל רב יותר ועם זאת גם למהירות גבוהה.
במחקר אף הוסיפו הבדלים רבים בין שני הטורפים האדירים הללו וביניהם הוא שלגיגאנוטוזאורוס ככל הנראה לא הייתה ראייה בניקולרית (מצב שבו שתי העיניים פונות קדימה ובכך משתפרת משמעותית יכולת ניתוח המרחק והגודל של הטרף, מצוי ברוב הטורפים.) וזה מעלה השערות כגון:
א.) אם עיניו לא התאימו לגמרי לעיני טורף, אולי זה מרמז יותר שהיה אוכל נבלות.
ב.) אם לא היה לו גישה לניתוח גודל משופר של הטרף, אולי לא היה צריך אותו כלל, כי צד חיות גדולות ואיטיות במיוחד.
הבדל נוסף מלבד היחס במשקלים שלהם (גיגאנוטוזאורוס היה גדול אך קל יותר ביחס לטי-רקס) הוא, צורת ותפקיד הגולגולת, הלסת והשיניים שלהם.
מצאו שלגיגאנוטוזאורוס הייתה נשיכה חלשה משמעותית, אך שיניים המותאמות לחתוך חתיכות מהטרף בעודו בחיים ובכך לשבוע בלי קרב קשה מהטרף, בנוסף החתכים יגרמו לדימומים ובמקרים קשים אף לזיהומים שיבטיחו ארוחה גדולה בהמשך.
לפי מחקרים אחרונים מצאו כי הגיגאנוטוזאורוס היה "בעל דם-חם" והמטבוליזם שלו היה במהירות בין זוחל ליונק.
הדם החם עזר לו לעלות במשקל בזמן יותר קצר ובכך להגדיל את סיכויי הישרדותו, והגדלת הסיכוי להגיע לגודל עצום ככל האפשר.
למרות שהוא התגלה רק בשנים האחרונות הגיגאנוטוזאורוס כיכב במספר סרטים:
גיגאנוטוזאורוס נראה בסדרה נרדף בידי דינוזאורים של נייג'ל מארוון.
הוא טורף פרט של מקרוגריפוזאורוס ולאחר מכן להקת גיגאנוטוזאורוסים צדה צעירי ארגנטינוזאורוס, גדולים מהם לא פחות.
הוא מופיע בסדרה בראשית כיצור שיוצא ממעבר בסמוך לשדה תעופה וטורף את נייגל מארוון שלא ראה אותו.
בהמשך הוא רודף אחרי מטוסים בשדה התעופה, אך לבסוף חוזר למעבר וגורר איתו 2 עיתונאים.
הוא נראה בסרט דינוזאורים: ענקי פטגוניה מ-2007, שם הוא מנסה לצוד פרטי ארגנטינוזאורוסים אך נכשל.
גיגאנוטוזאורוס גדול מופיע בסרט מסע אל בטן האדמה מ-2008, שם הוא רודף אחרי טרוור ושון, אך נופל מהסלעים לתוך לבה רותחת.
הוא נראה גם בחלומו של טרוור, בו הוא כמעט תופס אותו.
הגיגאנוטוזאורוס מופיע בסרט עולם היורה: עולם חדש בתור טורף-על ב"עמק ביוסין" המהווה את היריב העיקרי של הטירנוזאורוס והוא מאיים גם על חבורת הגיבורים שמצליחים להימלט ממנו במטוס, תוך שהטירנוזאורוס והתריזינוזאורוס של העמק הורגים אותו יחדיו.