tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התחרות נערכה לראשונה באטלנטיק סיטי בשנת 1921, ונערכה שם מדי שנה בחודש ספטמבר עד שנת 2004. בשנת 2006 עברה התחרות ללאס וגאס.
הפרס בתחרות הוא מלגת לימודים.
ונסה ויליאמס - השחקנית הידועה עבור תפקידיה ב"בטי המכוערת", "עקרות בית נואשות" ו"האישה הטובה" - הייתה מיס ניו יורק 1983, וזכתה בתואר מיס אמריקה של שנת 1984. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה בכתר.
לקראת סוף שנת התואר שלה, התגלו תמונות עירום שלה שפורסמו ללא רשותה במגזין הגברים פנטהאוז.
תחת לחץ ציבורי, ויליאמס ויתרה על הכתר, והסגנית הראשונה לתואר, מיס ניו ג'רזי, סוזט צ'ארלס.
בתחרות של שנת 2016, ויליאמס הוזמנה לכהן כשופטת הראשית של התחרות, ומנכ"ל מיס אמריקה, סאם הסקל, התנצל בפניה התנצלות פומבית על מאורעות 1984.
בס מאירסון 1945 - נציגת ניו יורק
לי מריוותר, 1955 - נציגת סן פרנסיסקו ונציגת קליפורניה
אליזבת גרייסן 1982 - נציגת ארקנסו
ונסה ויליאמס 1984 - נציגת ניו יורק - ויתרה על התואר בעקבות סקנדל
קתרין שינדל 1998 - נציגת אילינוי - התברר שאביה הוא מהמארגנים הבכירים של התחרות, אך לא נשלל ממנה תוארה.
ג'ואן בלונדל 1926 - נציגת דאלאס - מקום 4
קלוריס ליצ'מן 1946 - נציגת שיקגו
ורה מיילס 1948 - נציגת קנזס
קרול מוריס 1955 - נציגת איווה - ניצחה במיס ארצות הברית ובמיס תבל לשנת 1956.
אניטה בריאנט 1959 - נציגת אוקלהומה - מקום 2
סוזן בוקנר 1972 - נציגת וושינגטון
דלתה בורק 1975 - נציגת פלורידה
ברנדה סטרונג 1980 - נציגת אריזונה
בובי איקס 1983 - נציגת ג'ורג'יה
ננסי אודל 1988 - נציגת קרוליינה הדרומית
ג'רי ראיין 1990 - נציגת אילינוי - מקום 3
טריש ריגן 1994 - נציגת ניו המפשיר
שנדי פינסי 2003 - נציגת מיזורי
מנחי טקס בחירת מיס אמריקה
מיס איי היא להקת בנות דרום קוריאנית הפועלת תחת החברה של סוכנות האמנים JYP Entertainment.
הלהקה מיס איי התפרסמה עוד לפני הופעת הבכורה הרשמית שלהן.
בשנת 2009 החלו להופיע שמועות על יציאתה של להקת בנות חדשה, חברות הלהקה התפרסמו דרך סרטונים והופעות אורח במדיה הסינית, ונודעו בכישרון הריקוד שלהן.
הן כונו "האחיות JYP" באופן לא רשמי.
חברות הלהקה השתנו והוחלפו במשך תקופה, לבסוף התפרסמה הודעה רשמית שהרכב סופי של הלהקה, שיכלול שלוש חברות, יצא תחת השם מיס איי.
בהמשך הצטרפה מין, והלהקה הופיעה לראשונה בתחילת יולי, 2010.
בתאריך ה-1 ביולי 2010, יצא אלבום הסינגל הראשון של הלהקה: Bad but Good.
אלבום הסינגל כלל את השיר "Bad Girl Good Girl" אותו קידמו מיס איי בתוכניות המוזיקה הקוריאניות.
השיר הגיע לראש מצעדי המוזיקה, וזיכה את הלהקה בפופולריות רבה, מאחר שניצח אמנים מבוססים וותיקים יותר במצעדי המוזיקה.
הפופולריות הגבוהה שצברו, הובילה להקמת מועדון המעריצים הרשמי בשלב מוקדם, בסוף חודש יולי הודיעו הבנות על שם מועדון המעריצים שלהן: "Say A".
בתאריך ה-27 בספטמבר של אותה שנה, יצא אלבום הסינגל השני של הלהקה: Step Up.
השיר אותו קידמה הלהקה מהאלבום היה "Breath".
השיר ביסס את מעמדה החיובי של הלהקה בזכות תנועות הריקוד והקצב המקוריים שלו, ויצר להן תדמית של להקה חדשנית.
באותה שנה, זכתה הלהקה בפרס שיר השנה בטקס פרסי המוזיקה הקוריאנית על השיר "Bad Girl Good Girl".
בדצמבר, חברו מיס איי לאמנים מקליטים נוספים תחת החברה JYP Entertainment.
החברה כינתה את שיתוף הפעולה של אמניה בשם: "JYP Nation".
האמנים העלו הופעה משותפת בחג המולד, ובנוסף, הקליטו את הסינגל "This Christmas" ביחד.
2011: פעילויות סולו ואלבום ראשון
בחצי הראשון של 2011 השקיעו חברות הלהקה בקריירות הסולו שלהן.
סוזי השתתפה בסדרה "Dream High" בתפקיד הראשי, מין הייתה חברה קבועה בפאנל התוכנית "100 מתוך 100" וג'יאה הופיעה בקליפ של הצמד M&D.
כמו כן הוציאה הלהקה סינגל חדש בשם "Love Alone" ב-2 במאי .
ביולי, 2011, הודיעו מיס איי על יציאת אלבומן הראשון, "A Class", ב-18 ביולי.
האלבום שיצא הכיל בתוכו 3 סינגלים שיצאו עוד לפניו - "Bad But Good", "Step Up", "Love Alone" וסינגל חדש נוסף "Goodbye Baby" שזכה להצלחה רבה.
כמו כן, יצאו גרסאות בסינית לשירים "Bad Girl Good Girl", "Breathe", "Love Again", "Goodbye Baby" אשר נמכרו בנוסף לשירים באלבום במהדורה יוקרתית לטאיוואן.
בפברואר 2012 הוציאו מיס איי את המיני אלבום הראשון שלהן Touch ובאותו יום גם יצא הקליפ החדש לשיר "Touch", האלבום והקליפ זכו להצלחה רבה ומכירות האלבום היו הגבוהות ביותר מבין שאר האלבומים של מיס איי.
התגובות על האלבום היו חיוביות, כדוגמת EY Magazine שנתנו לאלבום ציון 4.9 מתוך 5.
באוקטובר של אותה שנה הוציאו מיס איי את המיני אלבום השני שלהן Independent Women Part III ובראשו הסינגל "I Don't Need a Man", האלבום נוצר בהשראת הלהקה דסטיניז צ'יילד ונועד כדי לחלוק כבוד לשיר שלהן "Independent Women".
2013: פעילות סולו ואלבום שני
פיי בתחילת השנה השתתפה התוכנית "מאסטר שף" בקוריאה בעונת הסלברטיים וזכתה מקום שני בנוסף לכך לאחר סיום העונה של "מאסטר שף" בקוריאה פיי השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" עונה שלישית וזכתה במקום הראשון.
מין השתתפה ביחד עם מינהיוק מביטובי בסיטקום "Reckless Family 2".
סוזי שחקה בתפקיד ראשי לדרמה "הספר המשפחתי של גו" יחד עם השחקן לי סונג ג'י שזכתה לפרסים רבים.
ב-6 בנובמבר 2013 יצא השיר HUSH כאשר עשו איתו את ההופעה הראשונה שלו ב-7 בנובמבר בתוכנית M!
Countdown, ניצחונן הראשון עם השיר HUSH היה בתאריך 7 בנובמבר 2013 בתוכנית Inkigayo.
ב-8 בדצמבר 2013 מייס איי סיימו את קידומי האלבום בקוריאה והתחילו לקדם בסין.
בדצמבר JYP Entertainment פירקה את התת-חברה שלה AQ Entertainment שמייס איי עד 2013 היו רשומות בה ולכן עכשיו הן רשומות עכשיו אך רק בחברה JYP Entertainment לעומת ה3 שנים שהן היו רשומות תחת 2 החברות.
וואנג פיי פיי (סינית: 王霏霏)
מקום לידה: הָאיְקוֹאוּ, האינאן, סין
מידע נוסף: דוברת מנדרינית, קנטונזית, קוריאנית ואנגלית.
התגלתה בידי צייד כישרונות בשנת 2007.
הופיעה בקליפ "My Color" של 2PM.
תאריך לידה: 3 בפברואר 1989
מידע נוסף: דוברת מנדרינית, קוריאנית ואנגלית.
לי מין יוֹנג (קוריאנית: 이민영)
מידע נוסף: דוברת קוריאנית ואנגלית.
גרה במנהטן, ניו יורק במשך 6 שנים.
התאמנה בחברת הכישרונות JYP במשך 8 שנים, עד שהצטרפה ללהקה.
תאריך לידה: 10 באוקטובר 1994
מקום לידה: קוואנגג'ו, קוריאה הדרומית
מידע נוסף: החלה את דרכה כדוגמנית.
אלבום מידע רשימת שירים עותקים שנמכרו 1 A Class
אלבום מידע רשימת שירים עותקים שנמכרו1 Touch
אלבום מידע רשימת שירים עותקים שנמכרו 1 Bad But Good
מיס אירופה היא תחרות יופי בה מתמודדות נערות מכל רחבי אירופה.
התחרות נוסדה ב-1927 על ידי עיתונאי צרפתי ונערכה לראשונה באופרה הלאומית של פריז.
בתחרות הראשונה ניצחה סטפאני ג'וב.
בין השנים 1939 ל-1947 לא נערכה התחרות עקב מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1954 זכתה כריסטל שאאק הגרמנייה בתחרות, אך התואר נשלל ממנה עקב כך שהתגלה כי בעלה מת, ועל פי כללי התחרות באותה עת, לא ניתן היה להכתיר אלמנות כמלכות יופי.
התחרות נערכה עד שנת 2006, ובשנת 2016 שוב חודשה התחרות.
המתמודדות בתחרות נבחרות לייצג את מדינתן לרוב לאחר שזכו במקום הראשון או באחד המקומות הראשונים בתחרות היופי הלאומית במדינה, ומשתתפות בנוסף לכך גם בתחרות מיס תבל או מיס עולם.
נציגת ישראל היחידה שזכתה בתחרות היא לילך בן סימון במיס אירופה 1994. אלכסנדרה רוזנפלד, היהודייה הראשונה שנבחרה למלכת היופי של צרפת, זכתה ב-2006 גם בתחרות מיס אירופה.
שנה הזוכה 1927 סטפאני ג'וב 1929 בוסקה סימון 1930 אליס ביפלאקו 1934 אסתר טוייבונן 1954 כריסטל שאאק 1956 מרגיט נינקה 1957 קורינה רוטשייפר 1959 כריסטינה שפאציר 1961 אינגרון הלגרד מוקל 1964 אלי קוט 1976 ריטה וייסנן 1978 אווה דירינגר 2001 אלודי גוסיה 2006 אלכסנדרה רוזנפלד
שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת מישראל
שורה בטורקיז מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה לשלב חצי הגמר
שנה שם מיקום בתחרות 1985 ספיר קופמן 1988 לימור מגן סגנית רביעית 1992 רוית כנפי 1993 דנה אבריש סגנית שנייה 1994 לילך בן סימון זכתה בתחרות 1995 יאנה קלמן 1996 קים רוסליקוב סגנית שנייה 1997 אלכסנדרה שוורצוק 2003 שחר נהוראי 2005 קרן פרידמן
מיס ארצות הברית היא תחרות יופי הנערכת בארצות הברית מדי שנה החל משנת 1952.
הזוכה בתחרות מייצגת את ארצות הברית בטקס מיס תבל.
בשנות ה-80 הייתה הזוכה במקום השני בתחרות נשלחת לייצג את ארצות הברית בתחרות מיס עולם.
תחרות זו היא מתחרויות היופי המסוקרות והנצפות בעולם ושודרה בעבר בערוץ CBS והופקה על ידי טראמפ הפקות בשלב המוקדם, כל אחת מ-50 מדינות ארצות הברית עורכת תחרות יופי לבחירת נציגת המדינה לתחרות מיס ארצות הברית.
באופן מסורתי הזוכה בתואר מיס ארצות הברית מתגוררת בניו יורק במהלך שנת כהונתה.
טענות לסביבת עבודה רעילה והטרדות
בתחילת מאי 2024 הודיעו שתי מחזיקות תארים נוכחיות על התפטרותן.
ב-6 במאי 2024, הודיעה נואליה ווייט, מיס ארצות הברית ל-2023,על התפטרותה מהתואר.
בהודעתה היא ציינה את רצונה לתת עדיפות לבריאות הנפשית שלה.
יומיים לאחר מכן, הודיעה גם אומסופיה סריווסטבה, מיס נוער ארצות הברית ל-2023, על התפטרותה מהתואר.
הצהרת ההתפטרות של ווייט, שאותה פרסמה באינסטגרם, יצרה לכאורה אקרוסטיכון עם המילים "I AM SILENCED" ("אני מושתקת") ב-11 המשפטים הראשונים בהודעה.
ה"ניו יורק טיימס" השיג מאוחר יותר את מכתב ההתפטרות הפנימי של ווייט לארגון מיס ארצות הברית, שם היא ציינה "סביבת עבודה רעילה", "בריונות והטרדה", ודחיה במסירת זכיותיה בפרס כסיבות להתפטרותה.
גם ווייט וגם סריווסטבה חתומות על הסכמי סודיות עם ארגון מיס ארצות הברית.
אמה של סריווסטבה דיברה בתקשורת בארצות הברית וטענה שמלכות היופי שהתפטרו חוו התעללות וביריונות.
הסגנית הראשונה של ווייט, סוואנה גנקביץ' מהוואי, קיבלה את התואר מיס ארצות הברית 2023 ב-9 במאי 2024. הסגנית הראשונה הראשונה של סריווסטבה, סטפני סקינר מניו יורק, סירבה לקבל את התואר מיס נוער ארצות הברית 2023, והחל מ-14 במאי 2024, התואר מיס נוער ארצות הברית 2023 אינו מאויש.
שנהמדינהמיס ארצות הבריתגילהישג במיס תבל1952ג'קי לוגרי22העשירייה המובילה1953מירנה הנסן18סגנית ראשונה1954מרים סטיבנסון21מיס תבל 19541955קרלין קינג ג'ונסון2215 המובילות1956קרול מוריס20מיס תבל 19561957מרי ליאונה גייג'18נפסלה (הערה: הוכרזה רשמית כ-15 המובילות בחצי הגמר בזמן פסילתה)שרלוט שפילד20ירשה את התואר "מיס ארצות הברית" ממרי ליאונה גייג' לאחר שגייג' נפסלה.
היא התחרתה במיס עולם 1957, אך לא הייתה מועמדת לגמר1958ארלין האוול18סגנית שלישית1959טרי לין הנטינגדון19סגנית שנייה1960לינדה במנט18מיס תבל 19601961שרון בראון18סגנית רביעית1962מייסל ווילסון1915 המובילות1963מריטה עוזרס1915 המובילות1964בובי ג'ונסון1915 המובילות1965סו אן דאוני20סגנית שנייה1966מריה רמני2115 המובילות1967סילביה היצ'קוק21מיס תבל 1967שריל פאטון18הייתה הסגנית השנייה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כששון ות'רלי זכתה במיס תבל.1981קים סילברד2012 המובילות1982טרי יוטלי20סגנית רביעית1983ג'ולי האייק22סגנית ראשונה1984מאי שנלי21העשירייה המובילה1985לורה הרינג21העשירייה המובילה1986כריסטי פיצ'טנר23סגנית ראשונה1987מישל רויר21סגנית שנייה1988קורטני גיבס21העשירייה המובילה1989גרטשן פולהמוס23סגנית שנייה1990קרול גיסט20סגנית ראשונה1991קלי מקארתי21השישייה המובילה1992שנון מרקטיק21העשירייה המובילה1993קניה מור22השישייה המובילה1994לו פארקר25השישייה המובילה1995צ'לסי סמית'21מיס תבל 1995שאנה מואקלר20סגנית ראשונה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כשצ'לסי סמית' זכתה במיס תבל.1996אלי לנדרי22השישייה המובילה1997ברוק לי26מיס תבל 1997ברנדי שרווד26סגנית ראשונה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כשברוק לי זכתה במיס תבל.1998שוני ג'ביה26החמישייה המובילה1999קימברלי פרסלר21ללא מיקום2000לינט קול21החמישייה המובילה2001קנדס קרוגר24סגנית שנייה2002שאונטאי הינטון23ללא מיקום2003סוזי קסטיו2315 המובילות2004שנדי פינסי25סגנית ראשונה2005צ'לסי קולי21העשירייה המובילה2006טרה קונר20סגנית רביעית2007רייצ'ל סמית21סגנית רביעית2008קריסטל סטיוארט26העשירייה המובילה2009קריסטן דלטון22העשירייה המובילה2010רימה פקיח24ללא מיקום2011אליסה קמפנלה2116 המובילות2012אוליביה קולפו20מיס תבל 2012ננה מריווטר27סגנית ראשונה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כשאוליביה קולפו זכתה במיס תבל.2013ארין בריידי25העשירייה המובילה2014ניה סאנצ'ז24סגנית ראשונה2015אוליביה ג'ורדן26סגנית שנייה2016דשאונה ברבר269 המובילות2017קארה מקולו25העשירייה המובילה2018שרה רוז סאמרס2320 המובילות2019צ'סלי קריסט28העשירייה המובילה2020אסיה ברנץ'2221 המובילות2021אל סמית'23העשירייה המובילה2022ר'בוני גבריאל28מיס תבל 2022מורגן רומנו24סגנית ראשונה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כשגבריאל זכתה במיס תבל.2023נואליה ווייט (התפטרה)2320 המובילותסוואנה גנקביץ'27סגנית ראשונה במיס ארצות הברית.
קיבלה את התואר כשווייט התפטרה.2024אלמה קופר22ללא
"מיס אינטרנשיונל" היא תחרות יופי בינלאומית לנשים המאורגנת על ידי "האגודה הבינלאומית לתרבות".
התחרות נוסדה ב-1960 בלונג ביץ' וזאת לאחר שנהלת ארגון תחרות מיס תבל הועברה למיאמי ביץ', מצופה מהמתמודדות בתחרות להפגין חברות, אינטליגנציה ועדינות והמטרות העיקריות של התחרות הוא לקדם שלום עולמי, שגרירות של רצון טוב והבנה בין מדינות.
"מלכת החן" הזוכה במקום השלישי בתחרות מלכת היופי של ישראל מדי שנה נשלחת לייצג את ישראל בתחרות.
ישראל השתתפה כבר מהתחרות הראשונה בשנת 1960, אך פרשה מהמשך השתתפותה בשנת 2015, בשל בעיה תקציבית.
סירי סטפן – 1960 - סגנית שנייה
דאגמאר ורל – 1977 - סגנית ראשונה, 1977 - סגנית שנייה מיס עולם
שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום השני
רבות מזוכות הפרס נהיו לאחר מכן שחקניות ידועות בזכות עצמן.
בשנת 2018 שונה שם התפקיד מ"מיס גלובוס הזהב" ל"שגריר/ת גלובוס הזהב" כדי להפוך אותו לנטול מגדר ומכיל יותר.
פרדי פרינז ג'וניור (1996, מר גלובוס הזהב)
מיס ואן היא אמנית רחוב וגרפיטי.
מיס ואן התחילה לצייר ברחובות טולוז לצד מנמוזל קאט בגיל 18. היא ידועה בזירה הבינלאומית כאומנית ואומנית רחוב.
עבודתה מתאפיינת בשימוש של דמויות ייחודיות, נקרא poupées, או בובות.
עבודתה של מיס ואן מופיעה ברחובות ברחבי העולם, אם כי היא גם מציגה תערוכות על קנווס בגלריות ברחבי צרפת, אירופה וארצות הברית.
היום, העבודה שלה מאופיינת על ידי טשטוש הגבולות בין אמנות גבוהה ואמנות רחוב.
מיס ואן מתגוררת בעיר ברצלונה, ספרד.
היא כתבה ופרסמה מספר ספרים על ידי בית ההוצאה לאור דראגו, וריכזה מספר תערוכות אמנות ברחבי אירופה.
היא אחת מאמניות הרחוב המפורסמות ביותר בעולם, ומוכרת בתור אחת מהאמנים המובילים בקנון אמנות הרחוב בתחילת המאה ה-21.
ביצירותיה, מיס ואן בדרך כלל מתארת נשים סמוקי עיניים, מכסה מגוון רחב של צורות של הגוף הנשי המביעים רגשות שונות.
נושאים משותפים בעבודתה כוללים ארוטיקה, מיניות, תשוקה, תמימות אשר מיוצגים על ידי מסכות של בעלי חיים, צבעי פסטל ובגדים חושפניים.
העבודה של מיס ואן מציגה עולם חולמני קריקטוריסטי של המיניות הנשית.
במשך הזמן סגנונן של הנשים השתנה, המשקף את האבולוציה הארטיסטית והאישית של מיס ואן.
שינוי זה קרה במקביל להעדפה של מיס ואן של הגלריה על הרחוב.
בגלריה, מיס ואן מחבקת את המרחב הסגור והאינטימי של חלל הגלריה כחלק מהחוויה האמנותית .
בין הנשים 2008-2016, מיס ואן הציגה יצירות אמנות רבות בגלריות ברחבי העולם.
באסיה, היא קיימה את מופע בשאנגחאי.
באירופה היא הציגה בלונדון, רומא, ברלין, פריז, וינה.
בצפון אמריקה, היא הציגה בדטרויט, סנטה מוניקה, לוס אנג ' לס, מונטריאול, שיקגו, ניו-יורק.
מספר תערוכות בולטות כוללות, עדיין קצת קסם בהעליונה המשחקים, סן פרנסיסקו ב-2008; קשט קולורדו בהעליונה המשחקים, מקסיקו סיטי ב-2010; ו רגע בזמן ב" גלריה סאצ, לונדון ב-2016. באותה שנה, מיס ואן הציגה גם באטמוספירה הביאנלה במוסקבה, רוסיה, שם היא הציגה שטיח ארוג מצמר, על בסיס ציור מקורי.
נושאית, העבודה שלה עוררה תגובה שלילית ממספר פמיניסטיות בשל הצורה במתקיים הגילום של נשים בגרפיטי שלה.
בתגובתה היא ציינה "הציור על הקירות היה דרך להראות שאני מחרימה את עולם האומנות הקונבנציונלי".
למרות ביקורת שלילית של העבודה שלה, כמה מבקרי תופסים את משחקה של המיניות ועל הנשיות כמו דחייה עוצמתית של עליונות גברית, ושליטה גברית על האמנות.
עבודתה גם זוכה להערכה על מרכוז נשים, הגדלת ייצוג נשים באמנות רחוב.
יתר על כן, ההצגה של המלאות הנשית, בעבודותיה של מיס ואן מייצגת עמדה של דימוי גוף חיובי.
מיס ואן נחשבת לאחת מאומניות הגרפיטית המפורסמות ביותר ברחבי העולם, בזאנר אשר נחשב להיות גברי.
ב-2016, מיס ואן ערכה את התערוכה המוסדית הראשונה שלה במרכז לאומנות עכשווית דה מלאגה בספרד, שכותרתו "בשביל הרוח בשיער שלי." בתערוכה השתתפו 39 ציורים מקוריים על קנבס.
חדשות ארתלט קראו לתערוכה "שיח מעניין בין העולמות של אמנות ואמנות רחוב." מיס ואן מציגה גם כיצד משמעויות משתנות בין שני אלה שני העולמות האלו, הרחובות והגלריה.
ספרים עם תרומות על ידי מיס ואן
פופ-סוריאליזם: איזה עולם Wonderfool (2010) דראגו
דורותי קרקס הטרילוגיה: הליכה על הצד הפראי (2013) דראגו
2014 - מיס ואן: זוהר החשכה, StolenSpace גלריה, לונדון - תערוכת
2014 - ספקטרום: חורף תערוכה, StolenSpace גלריית, London - תערוכה.
2014 - אמנות תלמיד: חוגגים 20 שנה של מגזין Juxtapoz, ג'ונתן לוין פרויקטים - תערוכה.
2014 - StolenSpace בגלריה בסקופ מיאמי ביץ' 2014 - תערוכה
2015 - פסטין של אומנות בגלריית איזבל קורקסטו, איזבל Croxatto גלריה, סנטיאגו - תערוכה.
2015 - החופש של הקבוצה להראות, StolenSpace גלריה, ברלין - תערוכה.
אצו'16, בגלריית איזבל קורקסט, סנטיאגו - תערוכה.
2016 - איזבל Croxatto Galeria, אמנות עכשווית איסטנבול 2016
2017 - פלור דה Piel, ויקטור לופה Arte Contemporaneo, ברצלונה - תערוכת
2017 - ברוך הבא לניו ג 'רזי, ג' ונתן לוין פרויקטים, ג'רזי סיטי - תערוכה.
2017 - איזבל Croxatto Galeria באמנות המרכזית 2017 - הוגן
מיס ביזלי הייתה כלבה שחורה מגזע סקוטיש טרייר, שהייתה בבעלות משפחת נשיאה ה-43 של ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, בתקופת נשיאותו.
מיס ביזלי קרויה על שם דינוזאור מספר ילדים שיצא לאור בשנת 1956..
היא התגוררה בבית הלבן לצד כלב נוסף וחתולה אינדיה.
מיס ביזלי אומצה על ידי ג'ורג' ווקר בוש, לכבוד יום הולדתה של אשתו, הגברת הראשונה של ארצות הברית, לורה בוש.
היא עברה להתגורר בבית הלבן ב-6 בינואר 2005, זמן קצר טרם הושבע ג'ורג' ווקר בוש בשנית לנשיאות ארצות הברית.
אביה של מיס ביזלי, קלינטון, היה אחיו למחצה של בארני, כלב נוסף מגזע סקוטיש טרייר שהתגורר בבית הלבן באותה עת.
מיס ביזלי ובארני הפכו לחיות מחמד ידועות בבית הלבן.
הם כיכבו, בין השאר, בסרטון שהפיק הבית הלבן לרגל חג המולד.
לאחר עזיבתו של ג'ורג' ווקר בוש את הבית הלבן, המשיכה מיס ביזלי להתגורר עמו, עד אשר נפטרה ב-17 במאי 2014, לאחר מאבק במחלת סרטן מסוג לימפומה.
במרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש מצויים פסלי ברונזה שלה ושל בארני.
מיס גרמניה היא תחרות יופי הנערכת בגרמניה.
התואר הוענק לראשונה ב-1927 ונמשך עד 1933. דייזי דאורה שניצחה בשנת 1931 השתתפה בהמשך בתחרות היופי הבינלאומית.
שרלוט הרטמן שנבחרה למיס גרמניה מספר חודשים לפני עליית הנאצים לשלטון נבחרה להשתתף בתחרות מיס אירופה.
בתקופת הרייך השלישי חדלה התחרות מלהתקיים, השלטון הנאצי אסר על קיום תחרויות יופי, וכינה אותם "דקדנס יהודי-בולשיביקי", אך במקומם פרסמו תארים הנקראו "מלכת הקציר", "מלכת הפריחה" ו"מלכת היין".
במזרח גרמניה נאסרו והוצאו מחוץ לחוק גם שם תחרויות יופי עקב כך שהם מהוות "השפלה וניצול של האישה על ידי הקפיטליזם".
ב-1949 נערכה התחרות מחדש בגרמניה המערבית.
ב-1950 בתחרות זכתה סוזן אריקסן שזמן קצר לפני זה חזרה מעבודות כפייה בברית המועצות.
ב-1953 חברת "אופל" רכשה את הבעלות על ארגון התחרות ושליחת נציגות גרמניה לתחרויות היופי הבינלאומיות דוגמת מיס עולם ומיס תבל.
ב-1968 לאחר פשיטת הרגל של חברת אופאל התגייסו ארגונים פמיניסטיים נגד התחרות המהווה "שוק בשר" לטענתם, בשנים מסוימות במהלך שנות השבעים לא התקיימה התחרות, וזוכות בתחרויות יופי מקומיות נשלחו לייצג את גרמניה בתחרויות בינלאומיות.
ב-1979 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה.
משנת 2009 נציגת גרמניה לתחרות מיס תבל, היא הזוכה בתחרות "מיס תבל גרמניה" אותה מארגנת קים קוטר.
מיס אסטוניה היא תחרות יופי שנתית באסטוניה.
התחרות נוסדה לראשונה בשנת 1923 על ידי חברת הקולנוע "סרט אסטוניה" במטרה למצוא שחקנית חדשה לתעשיית הסרטים במדינה.
בשנת 1925 התחרות אורגנה על ידי העיתון "Päevaleht".
בשנת 1931 הזוכה כמיס אסטוניה נבחרה לסגנית ראשונה למיס אירופה.
ב-1932 (בתחרות זו זכתה נדז'דה פידי הופמן) הופסקה התחרות וב-1988 חודשה בחזרה.
בשנת 1993 החלה אסטוניה להשתתף בתחרות מיס תבל, בנוסף המדינה שלחה נציגות גם לתחרויות מיס עולם ומיס הים הבלטי.
נציגות אסטוניה זכו 3 פעמים בתחרות מיס הים הבלטי (ליס טאפו בשנת 1992, אבה מריה לאאן בשנת 1995 וקאדרי ואליאוטס בשנת 1999).
מיס אוסטריה היא תחרות יופי הנערכת באוסטריה.
התחרות אורגנה לראשונה ב-1929 על ידי מערכת העיתון "Neues Wiener Tagblatt", וליזל גולדארבייטר היהודיה זכתה בה (ולאחר מכן זכתה ב"תחרות היופי הבינלאומית").
ב-1932 הופסקה התחרות, עם זאת במהלך שנות השלושים נערכו תחרויות יופי מקומיות כמו "מיס וינה" ו"מלכת הדנובה".
לאחר המלחמה התחרות החלה התחרות להיערך מחדש ותקופה מסוימת חברת הקוסמטיקה מקס פקטור הייתה נותנת החסות של התחרות.
בכל אחת מתשע מדינות אוסטריה נערכת תחרות והזוכה והסגנית נשלחות להשתתף בתחרות הארצית של מיס אוסטריה ובכך בכל שנה מתמודדות שמונה עשר מתחרות על התואר, מספר זוכות בתואר נהיו לאחר מכן לשחקניות בתיאטרון ובקולנוע .
אוסטריה השתתפה לראשונה בתחרות מיס תבל ב-1953 ומ-1957 באופן מסורתי הזוכה במיס אוסטריה הלכה לייצג את מדינתה בתחרות.
בשנת 2000 בתואר זכתה פטרישיה קייזר והיא בת 15 בלבד.
שנה הזוכה1929 ליזל גולדארבייטר 1949 נדיה טילר 1959 כריסטינה שפאציר1969 אווה ריבר-שטייר 1974 אוולין אנגלדר 1977 אווה דירינגר 2000 פטרישיה קייזר 2002 סלין רושק
מיס איטליה (באיטלקית: Miss Italia) היא תחרות יופי באיטליה.
המהדורה הראשונה של התחרות נערכה בשנת 1939 ונקראה "Miss Sorriso" (מיס חיוך) ואורגנה בחסות מותג של משחת שיניים, בתחילה המתמודדות בתחרות נשפטו אך ורק על פי תצלומי דוגמנות ולא התקיים הקריטריון של הליכה על המסלול והופעה בימתית.
בין השנים 1942–1945 לא התקיימה התחרות.
בשנת 1946 לאחר מלחמת העולם השנייה החלה להיערך מחדש ואמצה את השם חדשני של "מיס איטליה", התחרות נערכה בשנים הראשונות בעיירה סטרזה, לאחר מכן גם נערכה במספר מקומות נוספות עד שב-1960 נקבע שהקומונה סלסומאג'ורה טרמה היא המארחת הקבועה של התחרות.
בשנת 1950 שודרה התחרות לראשונה ברדיו ומ-1987 היא משודרת בשידור חי בטלוויזיה.
מ-1951 ועד 1999 בדרך כלל הזוכה בתחרות הייתה ייצגה את איטליה בתחרות מיס תבל, בשנים מסוימות הסגנית הראשונה הייתה מייצגת את איטליה במיס עולם.
שנה הזוכה 1977 אנה קנאקיס 1979 צ'ינציה דה פונטי 1982 פדריקה מורו 1996 דני מנדס
מיס בלארוס היא תחרות יופי הנערכת בבלארוס.
התחרות נערכה לראשונה ב-1998 והזוכה מכהנת בתואר במשך שנתיים, התחרות מאורגנת על ידי מספר גופים ממשלתיים כגון משרד התרבות של בלארוס ונשיא המדינה בדרך כלל נוכח באירוע.
הזוכות בתחרות מייצגות את בלארוס בתחרות מיס עולם ובנוסף מארגני התחרות מחזיקים בזיכיון לשליחת נציגות לתחרויות יופי בינלאומיות כמו מיס אינטרנשיונל ומיס סופרנשיונל, מ-2003 עומדת בראש הנהלת התחרות אולגה סרז'ניקובה המנהלת גם את בית הספר ליופי הלאומי של בלארוס, התחרות משודרת ברשת הטלוויזיה הציבורית של המדינה.
הכתר של מיס בלארוס עשוי מנוצות זהב לבן וטופז.
מיס אנגליה היא תחרות יופי הנערכת באנגליה.
התחרות נערכה לראשונה בשנת 1928. העיתון ניוז אוף דה וורלד שימש במשך מספר עשורים כספונסר של התחרות.
עיתונים רבים ובהם דיילי מירור נוהגים לסקר בקביעות את התחרות ואת המתמודדות.
הזוכה בתחרות מייצגת את אנגליה בתחרות מיס עולם.
בשנת 2008 עלתה התחרות לכותרות, כאשר עלתה לגמר דוגמנית למידות גדולות בשם קלואי מרשל, וב-2009 כאשר יוצאת הצבא והפעילה הצבאית קתרינה הודג' נבחרה לסגנית ראשונה.
מיס הוואין טרופיק היא תחרות יופי ודוגמנות בגדי ים המאורגנת על ידי מותג קרם ההגנה "הוואין טרופיק" .
התחרות אורגנה לראשונה ב-1984 על מנת למצוא דוגמנית בית לחברה, ומתמודדות רבות בתחרות הפכו לאחריה לדוגמניות מובילות.
ב-2008 נערך אירוע ספיישל לכבוד 25 שנה לתחרות.
בשנת 2010 נערכה התחרות בפעם האחרונה.
בין משתתפות התחרות היו אנה אנקה וקינגה קסוזסור (מיס הונגריה 1990).
נציגות מישראל לקחו חלק בתחרות, ואורגנה תחרות יופי בישראל, "מיס הוואין טרופיק ישראל", בה הזוכה נשלחה לייצג את ישראל בתחרות העולמית.
הדוגמנית חניתה צנטנר הדריכה את המתמודדות על הופעה במסלול הדוגמנות.
מיס ומר עולם החירשים (Miss & Mister Deaf World, MMDW) היא תחרות יופי בינלאומית שנתית המתקיימת מאז 2001, שבה זוכות רווקות חירשות בתוארי "מיס עולם החירשת" וסגניותיה, והחל משנת 2013 זוכים גם רווקים חירשים בתוארי "מר עולם החירש", מר אירופה ומר אסיה החירשים.
בדרך כלל מתקיימת התחרות בפראג, בירת צ'כיה, בקיץ.
התחרות נערכת על ידי ארגון MMDW, שהוקם בשנת 2001, ומבוצעת על ידי ארגוני "מיס חירשת" ו"מיס ומר חירשים", שנשיאם הוא יוזף אוליז' (Josef Uhlíř).
השפה הרשמית בתחרות היא , הדומה לעשרים אחוז משפת הסימנים הצ'כית, וכתרי הקריסטל לזוכות ולזוכים מיוצרים על ידי "זכוכית אסטרה" מצ'כיה.
ב-9 ביולי 2010 נערכה תחרות מיס עולם החירשת (MDW ב-2010) בטביליסי שבגאורגיה.
ז'ולי אבו מצרפת זכתה בשלושה תארים: סגנית ראשונה וסגנית שנייה למיס עולם 2010, ומיס סימפתיה 2010. לפי תנאי התחרות, זוכה בתחרות לא הייתה רשאית להתחרות בתחרות יופי אחרת, אבל ב-31 ביולי 2010 התחרתה אבו בתחרות הראשונה של "מיס אינטרנשיונל החירשת" (MDI) בלאס וגאס, והוכתרה כמיס אינטרנשיונל החירשת.
אחרי זכייתה, פרסם אוליז' הודעה באתר MDW, שלל מאבו את שלושת תאריה והעבירם לזוכות שדורגו אחריה.
נימוקיו היו שאבו הייתה מודעת לתנאי התחרות, שנאמרו לה ישירות, ונועדו לשמור על היוקרה והסטטוס של התחרות.
כל מתחרה רשאית לחזור ולהתחרות פעם נוספת, אם לא זכתה בתואר בפעם הראשונה, אך אם זכתה, איננה רשאית להתחרות בתחרות אחרת.
בנובמבר 2018 הוסרה הודעת אוליז' מהאתר, אך דירוג הזוכות לא השתנה.
בשנת 2012 זכתה שוב אבו בתואר סגנית שנייה בתחרות מיס איל-דה-פראנס.
ב-8 ביולי 2011 נערכה התחרות בפראג, והשתתפה בה בגיל 25 נסיה יעקבובה מיפו, שב-2017 נישאה ושינתה את שמה לאליהו.
בתחרות זו זכתה דיאן אינגראוואטי מאינדונזיה בתואר סגנית שנייה למיס עולם 2011, אבל התואר נשלל ממנה אחרי השתתפותה וזכייתה במקום החמישי בתחרות מיס אינטרנשיונל 2012 באנקרה בטורקיה.
גם יעקבובה השתתפה בתחרות זו, ואישרה כי צוות התחרות הטוב ביותר נמצא בצ'כיה.
ביולי 2013 ייצג את ישראל ארז דה דרזנר, שהשתתף בתוכנית האח הגדול עונה 2.
בספטמבר 2018 ליוותה אליהו את אסיה יוחנני מתל אביב ואת נור קאוואסמי מבאר שבע לתחרות בפראג, וב-29 בספטמבר 2018 זכתה יוחנני בתואר מיס עולם החירשת 2018. בתואר מר עולם החירש 2018 זכה יאן אֶמֶר מצ'כיה, והסגנית הראשונה למיס עולם 2018 הייתה ג'וּתָתִיפ סְרִיתַמְרוֹנְגְווּאָט, מיס תאילנד.
מיס עולם החירשת 2017 הייתה צ'וּטִימָה נֶטְסוּרִיווֹנְג, גם כן מתאילנד, והיא חזרה לתחרות ב-2018 כדי להעניק את סרט הזכייה וזר הפרחים למיס עולם 2018.
מיס הולנד היא תחרות יופי הנערכת בהולנד.
התחרות נערכה לראשונה ב-1929 באמסטרדם וזאת עד 1931, בין השנים 1932–1950 התחרות לא נערכה, ב-1951 חודשה התחרות.
הולנד השתתפה במיס עולם מתחילת התחרות ב-1951, ב-1956 הצטרפה הולנד לתחרות מיס תבל.
עד 1989 היה נהוג שהזוכה בתחרות הלכה לייצג את הולנד במיס תבל בעוד שסגניותיה מייצגות את המדינה בתחרויות יופי בינלאומיות אחרות כמו מיס עולם ומיס אינטרנשיונל.
מ-1950 ועד 1990 שם התחרות היה "Miss Holland", ב-1991 שונה שמה ל- "Miss Nederland" והזוכה נשלחת לתחרות מיס עולם.
מ-1991 ועד 2008 נציגות הולנד למיס תבל נבחרו באמצעות תחרות נפרדת בשם "מיס תבל הולנד" ששודרה בשידור ישיר לטלוויזיה.
ב-2009 קים קוטר החלה להחזיק בזיכיון בהולנד עבור תחרות מיס תבל והיא מארגנת מדי שנה את תחרות מיס תבל הולנד.
שנה הזוכה 1958 קורינה רוטשייפר1964אלי קוט 1988 אנגלה ויסר 2002 קים קוטר
מיס בלגיה היא תחרות יופי שנתית הנערכת בבלגיה.
התחרות נערכה לראשונה ב-1928 ובלגיה אף השתתפה שנים מסוימות בתחרות היופי הבינלאומית, ב-1930 נטה דושאטו זכתה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית.
התחרות הופסקה ב-1939 עקב מלחמת העולם השנייה, וב-1949 חודשה התחרות.
המתמודדות בתחרות צריכות להיות בין הגילאים 18–25 ורווקות ללא ילדים וכל אחת מהמתמודדות מייצגת אזור שונה במדינה.
ב-1971 לוותה התחרות בגל של הפגנות מצד הארגון הפמיניסטי "Dolle Mina".
ב-1993 התחרות שודרה לראשונה בטלוויזיה על ידי שתי רשתות שידור במדינה בשפות צרפתית והולנדית, הזוכה מייצגת את בלגיה בתחרויות מיס תבל ומיס עולם.
ב-2008 נמתחה ביקורת על התחרות עקב כך שהזוכה אליזה פוליצ'ק לא דוברת פלמית.
מיס אוקראינה (באוקראינית: Міс Україна) היא תחרות יופי באוקראינה.
בתחרות מדי שנה משתתפות 26 מתמודדות מרחבי אוקראינה ומכל האזורים במדינה וביניהם מיס קייב ומיס אודסה.
הזוכה תייצג את אוקראינה בתחרות מיס עולם, עד 2005 הזוכה במקום השני הייתה מייצגת את המדינה במיס תבל, ב-2006 עבר הזיכיון לפורמט אחר של תחרות "מיס אוקראינה תבל" בניהולה של אולכסנדרה ניקולאיינקו.
בנוסף התחרות גם שולחת נציגות לתחרות מיס אינטרנשיונל.
מ-2005 התחרות משודרת בערוץ הטלוויזיה אינטר ערוץ טלוויזיה.
בין הפרסים הניתנים לזוכה הם פרס כספי ומגוון מוצרי טיפוח היופי.
ב-2012 נערכה התחרות בבית האופרה הלאומי של אוקראינה.
מיס אירופה הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1930.
לוסיאן "לולו" גרניאר עובדת כקלדנית, ומחליטה לשלוח שתי תמונות שלה לתחרות מיס צרפת המאורגת על ידי העיתון "גלוב", בניגוד לדעתו של ארוסה אנדרה, הקנאי להשתתפותה בתחרויות יופי.
במחשבה שנייה היא מתחרטת ומנסה לפרוש מהתחרות, אך זה מאוחר מדי, היא כבר נבחרה כאחת העולות לגמר.
לאחר זכייתה היא נוסעת להתמודד על כתר מיס אירופה, זאת מבלי שהייתה לה הזדמנות לדבר על כך עם אנדרה.
לולו נבחרת על ידי הקהל למיס אירופה, היא מושכת את תשומת לבם של מספר מעריצים נלהבים בקהל, וביניהם נסיכים ובני אצולה.
לאחר מכן אנדרה מופיע ומציב בפניה תנאי: או שהיא חוזרת עמו תוך שעה לצרפת, או שהם נפרדים.
היא מתקשה להחליט אך לבסוף היא בוחרת בו.
על אף בחירתה, היא מרגישה אומללה בדירה שלה ושל ארוסה.
לאחר מכן מופיע הנסיך אדולף דה גרבובסקי, שהתרשם ממנה בתחרות ועקב אחריה לדירתה.
הוא מציע לה להיות שחקנית קולנוע ומנסה להחתים אותה על חוזה עם חברת הפקות.
בתחילה היא מסרבת, אך מאוחר יותר באותו לילה היא מתחמקת מהדירה, ומשאירה לאנדרה מכתב הסבר.
כשיוצאת הקרנת הבכורה של הסרט, אנדרה, העובד במערכת עיתון, קורא על כך.
הוא הולך לפגוש את לולו, אך נאמר לו שברגע זה היא צופה בסרט ולא ניתן לבוא ולהפריע.
הוא מתגנב לאולם והורג אותה.
בסרט שצפתה בו נראית לוסיין שרה שיר על אישה המפצירה במאהביה לא לקנא בתשומת לבם של גברים אחרים.
מיס בלגיה 2008 היא תחרות מיס בלגיה ה-74 במספר.
הנחו את הטקס ורוניק דה קוק, מיס בלגיה 1995 ומגיש הטלוויזיה ז'אן-מישל זקקה.
היא שודרה בערוץ RTL-TVI דובר הצרפתית ובערוץ VT4 דובר ההולנדית.
בטקס הופיעה הזמרת קלי קלרקסון.
בתחרות השתתפו 20 מתמודדות ומתוכם 10 עלו לגמר.
הזוכה היא אליזה פוליצ'ק, בשלב הראיונות שאלה אותה המנחה שאלה בהולנדית, והיא עברה לצרפתית, עקב היותה לא דוברת הולנדית גרר קריאות בוז מצד הקהל.
תואר זוכהמיס בלגיה 2008לייז' – אליזה פוליצ'קסגנית ראשונה בריסל – פביאן קביהסגנית שנייה פלנדריה המזרחית – ג'ייד ואן וואלהטופ 5 בריסל - אנאיס קונדה לנגו
פלנדריה המזרחית - שרלוט ואן דה ויבר
בן ג'יי פירס הידועה בשם הבמה שלה מיס בני היא יוטיוברית, זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית.
פירס נולדה ב-19 בפברואר 1999 בדאלאס שבטקסס.
יש לה שלושה אחים גדולים שמסייעים לה בסרטונים שלה בהיבטים של הפקת וידאו, יצירת אביזרים ועיצוב שיער ואיפור.
פירס התחילה את הקריירה שלו כיוטיוברית ב-2010, כשהייתה בן 11, אז היא התחילה להתיידד עם יוטיוברים אחרים כמו טרוי סיון וטיילר אוקלי.
היא דנה לעיתים קרובות בנושאי מגדר וזהות.
פירס עשתה הדרכות איפור ושיתפה פעולה עם אנשי תקשורת אחרים כולל טיילר אוקלי וג'יימס צ'ארלס.
ערוץ היוטיוב שלה כולל גם מערכונים הומוריסטיים.
בשנת 2014 פירס פרסמה את השיר "Little Game".
היא כתבה את המילים וביימה והפיקה את הווידאו-קליפ.
השיר והווידאו מעבירים ביקורת על התאמת ילדים לתפקידים מגדריים מסורתיים.
בשנת 2016 לוהקה פירס לעונה השנייה של סדרת הרשת "Guidance" בתפקיד סמיילי.
פירס גם מפיקת מוזיקה תחת השם מיס בני.
פירס הוציאה את הסינגל "Boys Will Be Boys" בשנת 2016. השיר עוסק בגבריות רעילה והטרונורמטיביות.
הוא כולל צלילים מלודיים, שירה חלקה ומקצבי תופים.
בשנת 2017, פירס הוציאה את הסינגל "Never Apart"; לו היא גם ביימה את הקליפ.
הסרטון זכה לשבחים מ-Project U שתיארו אותו כבעל אווירה של שנות ה-90.
בשנת 2018 היא הופיעה בתפקיד חוזר בסיטקום האמריקאי "צער גידול בנות - הדור הבא" של נטפליקס; בתפקיד קייסי, הדמות הראשונה בסדרה שמוצגת כהומוסקסואל מוצהר.
בשנת 2021 פירס שיחקה בסרט האימה "Dreamcatcher" לצד זקרי גורדון.
באותה שנה ביצעה הופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "באהבה, ויקטור" ו"סיפורי אימה אמריקאים".
בשנת 2022 דיבבה את דמותו של אנג'ל בסדרת האנימציה "קרייג של הנחל" ברשת Cartoon Network.
בשנת 2023 החלה מיס בני לככב בסדרה "גלאם" של נטפליקס, שעסקה בתחילה בחובב איפור לטיני ג'נדרקווירי.
עם זאת, התוכנית התמודדה עם כישלונות ולא המשיכה בתהליכי הפיתוח שלה עד שנטפליקס החליטה להפיק ולשדר אותה.
מאז יוני 2018 פירס מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פירס מגדירה את עצמה כגיי, קוויר וג'נדרקוויר.
במאמר שהתפרסם ב-26 ביוני 2023 כתבה מיס בני מאמר למגזין טיים בו היא יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית.
השינוי התרחש במהלך תקופת הפיתוח של הסדרה "גלאם" בה מיס בני מככבת, והיא עברה את השינוי באופן פרטי והבינה שמשחק בתפקיד של גבר כבר לא מתיישר עם האני האמיתי שלה.
מיס בני ניהלה שיחה עם יוצר התוכנית, ג'ורדון נרדינו, ושיתפה את התובנות שלה.
הם החליטו לשלב את השינוי מהחיים האמיתיים שלה בסיפורה של הדמות בתוכנית.
נטפליקס תמכה ברעיון, ומיס בני עבדה בצמוד עם ג'ורדון כדי להבטיח את האותנטיות של זהות הדמות.
המאמר מדגיש שהטרנסיות של דמותה של מיס בני אינה המוקד המרכזי או טוויסט מפתיע בתוכנית.
במקום זאת, הוא מתאר אדם קוויר צעיר החווה אהבה ראשונה, שברון לב, הצלחה בקריירה וכישלון תוך שהוא מגלה את זהותו.
מיס בני מכירה בתנועה האנטי-טרנסית שצוברת תאוצה במרחב הפוליטי האמריקאי והביעה את הפחד הראשוני שלה מיציאה מהארון.
עם זאת, היא מכירה בחשיבות ההצהרה שלה בתוכנית כדי לספק ייצוג ונראות לאנשים קווירים צעירים שעלולים להרגיש שונים.
+שנהסרטתפקידהערות2012Hiding in Plain Sightתלמיד2016Slashביל2018חיפושחבר של מרגו2021Dreamcatcherסקוט
+שנהסדרהתפקידהערות2014AwesomenessTVליונל גרייסדרת רשת; פרק: "Ultimate Sports Fan"2016היועצת (אנ')סמייליסדרת רשת; 10 פרקים2016 - 2017Sanders Shortsבןסדרת רשת; 2 פרקים2018Reverieאמט אלוודפרק: "The Black Mandala"צער גידול בנות - הדור הבאקייסי2 פרקים2019Doxxedמקסוולסדרת רשת; פרק: "A New Hope?
Nah."2021באהבה, ויקטורמיילופרק: "Gay Gay"סיפורי אימה אמריקאיםדיפרק: "Drive In"2022קרייג של הנחלאנג'לדיבוב; פרק: "Creek Talent Extravaganaza"2023גלאםמרקותפקיד ראשי; 10 פרקים
מיס הים הבלטי היא תחרות יופי למתמודדות מרחבי המדינות הגובלות בים הבלטי וביניהן אסטוניה, ליטא, לטביה, גרמניה, פולין ומדינות סקנדינביה.
התחרות החלה ב-1991, בדרך כלל היא נערכה בפינלנד, למעט ב-1994 שנערכה בטאלין, אסטוניה.
התחרות שודרה בערוץ הטלוויזיה הפיני "MTV3", בין נותני החסות לאירוע היא הסוכנות "Finnartist".
ב-2007 התאחדה התחרות עם תחרות מיס סקנדינביה ונקראה "מיס הים הבלטי וסקנדינביה", לאחר שנתיים במתכונת זו בוטלה התחרות.
שנה הזוכה 1992 ליס טאפו 1994 אנה מלובה 1998 קאריטה טיקה
מיס הונגריה היא תחרות יופי הנערכת בהונגריה.
התחרות אורגנה בפעם הראשונה ב-1929 והיא נערכה מדי שנה עד 1938, הזוכות ייצגו את הונגריה בתחרות מיס אירופה.
בעקבות מלחמת העולם השנייה הופסקה התחרות ולאחר המלחמה היא לא נערכה מסיבות פוליטיות שכן המשטר הקומוניסטי לא אפשר את קיום התחרות.
ב-1985 חודשה התחרות ובסביבות 2,000 נשים נגשו למיונים של התחרות על מנת לנסות להתקבל אליה, בתחרות זכתה קסיליה מולנר בת ה-16, שנה לאחר מכן היא התאבדה, בעקבות זאת בין 1986–1988 התחרות לא נערכה מחדש.
ב-1989 אורגנה מחדש התחרות ובשנה זו השתתפה הונגריה לראשונה בתחרות מיס עולם, עד 1995 הזוכות בתחרות נשלחו להשתתף בתחרות מיס עולם מלבד 1993 שלא התקיימה תחרות, ב-1996 נוסדה תחרות נפרדת בשם "מיס עולם הונגריה" בה נבחרה הנציגה ההונגרית לתחרות ותחרות מיס הונגריה לא התקיימה.
שנה הזוכה 1929 בוסקה סימון 1931 מריה פון טשנאדי 1990 קינגה קסוזסור
תחרות מיס גרנד אינטרנשיונל , היא תחרות יופי בינלאומית שנתית לנשים הנערכת בידי ארגון מיס גרנד אינטרנשיונל, התחרות נוסדה ב-2013 בתאילנד.
נשיאת החברה היא נוואט איתאראגריסיל והמטרות העיקריות של התחרות הוא לקדם שלום עולמי, לעצור את המלחמות והאלימות.
תחרות מיס גרנד אינטרנשיונל משודרת בשידור חי ברחבי העולם.
בכל שנה משתתפות בתחרות מאות נשים אשר נבחרו למלכות יופי במדינות מהן הגיעו.
בדומה לתחרויות מקבילות בעולם, בבחירת הזוכה מושם דגש על מראה חיצוני.
התנאים להשתתפות בתחרות הן שהמתמודדות צריכות להיות בין הגילאים 17–26, רווקות וללא ילדים וכמו כן שאף פעם לא הצטלמו או דגמנו בעירום.
בשנים 2013–2015 התקיימו כל התחרויות בבנגקוק, תאילנד, אצטדיון מקורה הואמרק או ארנה IMPACT מואנג תונג תאני.
החל מ-2016 מתקיימת התחרות בכל שנה במדינה אחרת.
שורה בוורוד מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שני
שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שלישי
שורה בטורקיז מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום רביעי
שורה בירוק מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום חמישי
שורה בבז' מסמלת תחרות בה המתמודדת הישראלית הגיעה למקום שישי
שנה נציגהדיוקן תחרות ארצית מקום 2013 יעל מרקוביץ — 2014 הודיה כהן —20 העליונים 2015 קארין נקש—— 2016-היוםאין בעל רישיון ארצי
מיס אירופה 2003 היא תחרות מיס אירופה ה-56 במספר.
התחרות נערכה ביורודיסני בצרפת, הנחו אותה אסטל לפבור וז'אן פייר פוקו, ההנחיה נעשתה באנגלית ובצרפתית, השדרן הרשמי של התחרות היה ערוץ TF1. 36 מתמודדות לקחו חלק בתחרות.
תואר מתמודדת מיס אירופה 2003 - ז'וז'אנה לאקי סגנית ראשונה - מירוסלאבה לוברדובה סגנית שנייה - סניה פפיץ' סגני שלישית - פטרישיה לדסמה ניטו סגנית רביעית - מרתה מתיאסיק טופ 12 - קורין קומאן
- איווה קטרינה דה סילבה למאראו
פרס מתמודדת מיס חברות - שחר נהוראי מיס פוטוגניות - מרתה מתיאסיק
מיס אירופה 1994 היא תחרות מיס אירופה ה-49 במספר.
התחרות נערכה באיסטנבול, טורקיה, ולקחו בה חלק 33 מתמודדות.
הזוכה בתחרות הייתה נציגת ישראל לילך בן סימון, וזוהי הפעם היחידה בתולדות התחרות שישראלית זכתה בתואר.
תואר מתמודדת מיס אירופה 1994 – לילך בן סימון סגנית ראשונה – דידם עוזל סגנית שנייה – נטלי שוואצ'י סגני שלישית – אמנדה לואיז ג'ונסון סגנית רביעית – פמלה ואן דר ברג טופ 12 –
– לורה מרינה ויסנטה בארטו
פרס מתמודדת מיס חברות – פמלה ואן דר ברג מיס פוטוגניות – דידם עוזל
מיס ארצות הברית 1977 היא תחרות מיס ארצות הברית ה-26 במספר.
התחרות נערכה בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית והונחתה על ידי בוב ברקר והלן אוקונל.
במסגרת החלק האומנותי של הערב הופיע הזמר בובי וינטון.
בתחרות התארחה מיס תבל המכהנת, רינה מור הישראלית וכמו כן גם מיס תבל לשנת 1954 מרים סטיבנסון.
בתחרות זכתה מיס טקסס ארצות הברית קימברלי טומס, זוהי הפעם הראשונה שטקסס זוכה בתחרות ולאחר מכן טקסס נהייתה למדינה המצליחה ביותר בתחרות.
תואר זוכה מיס ארצות הברית 1977 - קימברלי טומס סגנית ראשונה - מרי אוניל קונטינו סגנית שנייה - דבורה קוסטה סגנית שלישית - פמלה גרגלי סגנית רביעית - לין הרינג 12 המועמדות הסופיות - טוני אברמוביץ
מיס ארצות הברית 1983 הייתה תחרות מיס ארצות הברית ה-32 במספר.
את התחרות הנחו בוב ברקר וג'ואן ואן ארק, הזוכה הייתה נציגת קליפורניה ג'ולי האייק.
תואר זוכה מיס ארצות הברית 1983 - ג'ולי האייק סגנית ראשונה - ליסה אלרד סגנית שנייה - אליסון גריסו סגנית שלישית - פמלה ג'ו פורסט סגנית רביעית - אליזבת יגר 12 המועמדות הסופיות - מיגנון מרצ'אנט
מיס בריטניה הגדולה היא תחרות יופי שנתית בבריטניה.
התחרות נערכה לראשונה ב-1945 ואורגנה על ידי עיריית עיירת נופש מורקמבי ביחד עם עיתון Sunday Dispatch.
התחרות הראשונה נערכה לפני קהל של כ-4,300 צופים.
הפרס היה כשבע פאונד ובגד ים.
במרוצת השנים גודל הפרס גדל ל-1000 פאונד.
בשנים 1951–1957 מנצחת התחרות הייתה נציגה של המדינה בתחרות מיס עולם, אך לא זכתה בתוארים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הורגש הצורך בשינוי מתכונת התחרות, בשנת 1971 היא לראשונה הוקרנה בטלוויזיה ובשנת 1978 הפרס גדל ל-10,000 פאונד.
בשנים 1981–1985 התחרות הוקרנה בBBC.
בשנת 1989 התחרות נערכה בפעם האחרונה מעטם העירייה ולאחר מכך זכויות נמכרו לגוף פרטי שחידש את התחרות בשנת 1993. בשנים 1993-1999 מנצחת התחרות העפילה לתחרות מיס תבל, אך בשנת 2000 זכות העפלה הועברה למנצחת של תתחרות מיס תבל בריטניה הגדולה.
בשנת 2020 סאלי-אן פוסט פרסמה ספר על האירועים ושערוריות שהיו קשורות עם התחרות בשנים 1945–2020.
אמריקה צ'אבז היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Vengeance #1 מיולי 2011, ונוצרה על ידי הכותב ג'ו קייסי והמאייר ניק דרגוטה.
אמריקה צ'אבז היא השנייה לנטול את זהותה של מיס אמריקה אחרי מדלין ג'ויס מתור הזהב של הקומיקס.
אמריקה היא לסבית והיא אחת מדמויות הלהט"ב ממוצא לטיני הראשונות שמככבות בסדרה משלה, בנוסף לחברות בקבוצת האוונג'רס הצעירים.
היא גדלה בידי אימותיה ביקום חלופי אוטופי מחוץ לקו הזמן הרגיל של ארץ-616.
דמותה של אמריקה צ'אבז הופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" בגילומה של השחקנית סוצ'י גומז.
ג'ו קייסי וניק דראגוטה יצרו את אמריקה צ'אבז במטרה להביא גיבורת-על חדשה ורעננה לעולם הקומיקס.
הם שאפו לשלב בדמות אלמנטים של גיוון תרבותי ומגדרי, ולהציג גיבורה ממוצא לטיני והשתייכות לקהילת הלהט"ב.
הדמות עוצבה בהשראת גיבורות-על קלאסיות, תוך שילוב אלמנטים מודרניים המשקפים את החברה העכשווית.
אמריקה צ'אבז נולדה בממד המקביל הנקרא "המקביל האוטופי" (Utopian Parallel).
בגיל צעיר, היא איבדה את אמותיה במהלך אירוע טראגי, מה שהוביל אותה להשתמש בכוחותיה כדי לעזוב את הממד שלה ולנדוד בין יקומים שונים.
במהלך מסעותיה, היא הצטרפה לקבוצות גיבורי-על שונות, כגון ה-Teen Brigade והאוונג'רס הצעירים, והפכה לחברה מרכזית בקהילת גיבורי-העל.
אמריקה מצוידת במגוון כוחות על-אנושיים, ביניהם:
כוח ומהירות על-אנושיים: מאפשרים לה להתמודד עם איומים פיזיים משמעותיים.
תעופה: יכולת לעוף במהירויות גבוהות.
יצירת פורטלים בין-ממדיים: ביכולתה ליצור פורטלים בצורת כוכב המאפשרים לה ולעוברים דרכם לעבור בין יקומים וממדים שונים.
עמידות גבוהה: גופה עמיד בפני פציעות רבות, מה שהופך אותה כמעט בלתי פגיעה.
מיס ויקטור ג'וסף הילחרס (בהולנדית ובאינדונזית: Mees Victor Joseph Hilgers; נולד ב-13 במאי 2001 באמרספורט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי-אינדונזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת טוונטה מליגת העל ההולנדית ובנבחרת אינדונזיה.
הילחרס גדל במחלקות הנוער של ניוולנד, ספרטה נייקרק וטוונטה.
ב-6 בדצמבר 2018 חתם על חוזה מקצועני ראשון בטוונטה.
ב-5 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על אייאקס במסגרת המחזור ה-11 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021, וב-5 בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על הראקלס אלמלו במסגרת המחזור ה-12 בליגה לעונת 2021/2022.
הילחרס נולד באמרספורט שבהולנד לאם ממוצא אינדונזי.
הוא שיחק בנבחרת הולנד עד גיל 21.
בחודש ספטמבר 2024 בחר לייצג את נבחרת אינדונזיה, וב-30 בספטמבר קיבל אזרחות אינדונזית לאחר שהושבע כאזרח אינדונזיה בטקס בשגרירות אינדונזיה בהולנד יחד עם אליאנו ריינדרס.
מיס ויולט הוא סרט קולנוע צרפתי מסוגת דרמה תקופתית בכתיבה ובימוי של אריק בנאר , עם אלכסנדרה לאמי וגרגורי דגבואה בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-19 בכפר קטן בצרפת שאנשיו ברובם אנאלפביתים ומגיעה לשם מורה בשם לואיז ויולט.
זאת דמות פיקטיבית וברנאר מתאר אותה בהשראת דמותה של לואיז מישל שהייתה מלוחמות הקומונה הפריזאית.
לואיז ויולט (אלכסנדרה לאמי) מגיעה לכפר ברזון כדי ליישם שם את חוק חינוך החובה החילוני שנחקק בצרפת.
היא כבת 40 ולא מגלה בתחילה על עברה הקשה.
היא הייתה מלוחמות המרד של הקומונה הפריזאית בו נהרגו בעלה וילדיה.
לאחר 10 שנות מאסר היא משוחררת בתנאי שתעמוד במשימה של הקניית תרבות וקריאה וכתיבה לילדי הכפר.
היא מתקבלת בחשדנות על ידי ראש הכפר ז'וזף (גרגורי דגבואה), רווק מבוגר שגר עם אימו מרתה (אנני מרסייה) וילדה מאומצת, פלור.
היא כותבת כל הזמן לחבריה מהקומונה הפריזאית על מה שעובר עליה בכפר.
רק הדוור תרמידור (ז'רום קירשר) יודע לקרוא והוא קורא את מכתביה ויודע על עברה, דבר שמתפשט בכפר.
ז'וזף משכן אתה באורווה ביחד עם פרה.
במקום זה היא גם תפתח את כיתת בית הספר.
הוא אומר לה שעבודתה כוללת גם עבודת ניקיון בכנסייה וחפירת קברים...
המבוגרים זקוקים לעזרת הילדים בעבודה בשדה ולא שולחים את ילדיהם.
לואיז מתייאשת אבל לאחר שסייעה ללידה, משתנה היחס אליה וילדי הכפר מגיעים אליה לשיעורים של כתיבה, קריאה ותרבות צרפת והעולם.
ז'וזף חושק בה בהשפעת אימו וביחד עם אנשי הכפר נבנית לה כיתת לימוד מעץ ללא גג.
הנשים בכפר מסתכלות עליה בחשדנות ובזעם שמגיע לאלימות פיזית.
ילד אחד מצית את הכיתה ולואיז מגישה מכתב התפטרות.
ז'וזף מפציר בה להישאר והיא מסכימה להישאר אבל בתור מורה בלבד.
שם השחקן שם הדמות הערותאלכסנדרה לאמילואיז ויולטצורהגרגורי דגבואהז'וזףראש הכפרז'רום קירשרתרמידורדוורז'רמי לופזרמיאיכראנני מרסייהמרתהאמא של ז'וזף
מיס מיוזיק הוא אלבומה ה-13 של הזמרת שרית חדד, שיצא לאור ב-20 בדצמבר 2005. האלבום כולל בלדות כמו השיר "חתיכה מחיי" ושירים קצביים - "מיס מיוזיק", "כל האנשים השמחים", "בושם צרפתי" ועוד.
הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "כל האנשים השמחים" שכתב והלחין הנרי המעבד והמפיק המוזיקלי, בנוסף לשיר הזה הוא כתב והלחין עוד שלושה שירים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: צביקה פיק, יואב גינאי, קובי אוז, יעקב למאי, ארז ברזוליק, ועוד.
הפקה מוזיקלית: הנרי, אייל לאון קצב, יעקב למאי, שי ראובני.
קולות רקע וליווי: מאיה אברהם, מיכל קפלן.
מיקסים: אייל לאון קצב, סיימון ויינשטוק.
גיטרות: אבי סינגולדה, אודי שמחון, אריק כהן
קלידים ותכנות: Henree, עמית הראל, יעקב למאי, עדי גולדשטיין, שי ראובני, אודי שמחון ובועז וולף
כלי הקשה: יהודה תמיר, אמיר פינטו ואורן בלבן
כלי מיתר: התזמורת של מומין ססלר וטל שגב
חלילים (דודוק, נאי, חליל צד, זורנה): אמיר גבירצמן
חליל ערבי וזורנה: מומין ססלר
בגלמה: אריק כהן, מוסטפא הפאוקור
יחסי ציבור: שרי ישראלי וקרן קורנדאלי
מיס פיגי היא בובה שהייתה לאחת מהדמויות המוכרות בתוכנית "החבובות".
דמותה הציבורית של מיס פיגי כולה מלאת חן וגינונים נשיים, אך מצבי הרוח שלה משתנים כמעט כהרף עין עד כדי מעבר חד לזעם פרוע כאשר היא חושדת כי מעליבים אותה.
קרמיט הצפרדע הפך לאחד מלוכדי הזעם של מיס פיגי ויעד למהלומות קרטה רבות.
מיס פיגי רואה בקרמיט את אהוב לבה, ובעת שאינה שולחת אליו נשיקות באוויר היא לעיתים חונקת אותו בנשיקות שבהן אינו חפץ.
מיס פיגי החלה כדמות משנית בתוכנית החבובות, אך דמותה התפתחה עד שהפכה לאחת הדמויות המרכזיות בתוכנית.
במופע עדיין לא ניתן לה שם, אך בעת שתוכנית החבובות החלה ב-1976, דמותה כבר קיבלה את מאפייני מיס פיגי המוכרים: עיניים כחולות גדולות, גלימה לבנה וקפיצה על קרמיט, אהבת חייה.
בתוכנית החבובות שבה התארח ג'ים נבורס (Jim Nabors), מי שהיה אורח פעמים רבות בתוכנית, גילה קרמיט כי שמה האמצעי של מיס פיגי הוא "לי", ובכך היוצרים חלקו כבוד לפגי לי.
עם זאת, בתוכנית בה התארחה אברי שרייבר (Avery Schreiber) מיס פיגי הרשתה לה לקרוא לה בשמה האמיתי פיגטיוס (Pigathius).
תוך זמן קצר, כאשר יוצרי הסדרה הכירו בכך שהחזירה הכמהה לאהבה יכולה להיות הרבה יותר מאשר דמות משנית המופיעה לרגע, הפכה דמותה של מיס פיגי לדמות ראשית.
במהלך ראיון בשנת 1979 בניו יורק טיימס, תיאר פרנק אוז את הביוגרפיה שלה:
בסרט הראשון, החבובות - הסרט שבו השתתפה מיס פיגי, היא בדיוק זכתה בתחרות יופי כאשר פגשה את החבובות והצטרפה לשורותיהן.
בסופו של דבר, קרמיט החזיר אהבה למיס פיגי ובלא יודעין התחתן איתה בסרט החבובות כובשות את מנהטן.
מאירועים מאוחרים יותר נראה כי היו אלו רק הדמויות בסרט שהתחתנו וכי יחסיהם נותרו בדיוק כבעבר.
בסרט החבובות מיס פיגי מגלמת את עורכת ווג פריז.
למיס פיגי יש חיית מחמד, פודל בשם פו-פו וקרמיט החליף אותה לתקופה קצרה.
הדמות דובבה בעברית על ידי גני תמיר, יובל סגל ועינת אזולאי.
מיס סנשיין הקטנה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006, מסוגת דרמה קומית, אשר בוים על ידי הזוג ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס.
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר, על התסריט המקורי (מייקל ארנדט) ושחקן המשנה (אלן ארקין).
הסרט מספר את סיפורה של משפחת הובר המתגוררת באלבקרקי שבניו מקסיקו.
בתחילת הסרט מוצגות דמויות המשפחה: שריל הובר (טוני קולט), אם לשני ילדים, לוקחת את אחיה פרנק (סטיב קארל) מבית החולים, בו אושפז לאחר ניסיון התאבדות.
פרנק הוא הומוסקסואל ומורה המלמד על מרסל פרוסט.
בעלה של שריל, ריצ'רד (גרג קיניר), מנסה למכור שיטה אשר פיתח, ששמה "תשעה שלבים להפוך למנצח".
בנה של שריל, דוויין, (פול דנו) הוא נער המעריץ את פרידריך ניטשה, וכמוהו נדר לא להוציא מילה מפיו עד אשר יתקבל לאקדמיית חיל האוויר האמריקני.
אביו של ריצ'רד, אדווין (אלן ארקין), גורש מבית האבות בו התגורר, לאחר שנתפס מסניף הרואין.
יש לו קשר טוב עם נכדתו בת השבע, אוליב, (אביגייל ברסלין), והוא מאמן אותה לקראת תחרות יופי לילדות, בה היא עתידה להשתתף.
תחרות היופי, הנקראת "מיס סנשיין הקטנה", נערכת בקליפורניה.
כל ששת בני המשפחה נוסעים ביחד לתחרות במיניבוס הפולקסווגן שלהם.
לאורך הנסיעה עוברות הדמויות מספר משברים: תקוותיו של ריצ'רד למכור את התוכנית שפיתח מתנפצות; פרנק נתקל בחברו לשעבר, אשר יוצא כעת עם מתחרהו ללימודים; אדווין מת ממנת יתר של הרואין באמצע הלילה; דוויין מגלה כי הוא עיוור צבעים, ולכן לא יוכל להיות טייס.
בנוסף, מצמד המכונית נשבר, מה שמצריך את דחיפתה לאחר כל עצירה.
בשלב מסוים מתקלקל גם צופר המכונית, וצופר ללא הרף.
בתוך כל זה מתאמצת המשפחה להגיע לתחרות בזמן.
בתחרות מזעזעת אוליב את הקהל ואת השופטים, כשהיא מבצעת מופע חשפנות, לצלילי שירו של ריק ג'יימס "Super Freak".
הקהל שורק בבוז או עוזב בהפגנתיות, אך המשפחה נחלצת לעזרתה של אוליב, ומצטרפת אליה לריקוד על הבמה.
בכך מתאחדת המשפחה, אשר עמדה רק זמן קצר לפני כן על סף פירוק.
לבסוף מגורשת המשפחה מהתחרות ונאסר על אוליב להשתתף בתחרות יופי בכל גבולות קליפורניה.
הצילום הראשי החל ב-6 ביוני 2005. הצילומים התקיימו במשך 30 יום באריזונה ובדרום קליפורניה, כאשר הסצנות צולמו תוך שמירה על הסדר הכרונולוגי של התסריט.
ארנדט שכתב את הסיום של הסרט שישה שבועות לפני יציאתו לפסטיבל סאנדנס, וזה צולם בדצמבר 2005. הסרט הוקדש לרבקה אניטו, אחייניתו של המפיק פיטר סראף ושחקנית משנה בסצנות שצולמו בדיינר ובחנות הנוחות, שנהרגה בתאונת דרכים ב-14 בספטמבר 2005.
שחקןתפקיד אביגייל ברסלין אוליב גרג קיניר ריצ'רד פול דנו דוויין אלן ארקין הסבא טוני קולט שריל סטיב קארל פרנקמרי לין רייסקובפאם
תחרות מיס עולם או מיס וורלד , היא תחרות יופי בינלאומית שנתית לנשים, הנערכת משנת 1951. בדומה לתחרויות מקבילות בעולם, בבחירת הזוכה מושם דגש על מראה חיצוני.
תחרות מיס עולם משודרת בשידור חי ברחבי העולם.
בכל שנה משתתפות בתחרות מאות נשים אשר נבחרו למלכות יופי או לסגניות במדינות מהן הגיעו.
בישראל שודרה בעבר התחרות בשידור ישיר בערוץ 2, על ידי הזכיינית טלעד ואחר כך ב-yes.
המדינות שנציגותיהן זכו לניצחונות הרבים ביותר בתחרות הן הודו, ונצואלה ובריטניה (5 זכיות כל אחת), ארצות הברית, איסלנד, ג'מייקה ושוודיה (3 זכיות כל אחת).
בשנת 1951 ארגן אריק מורלי "תחרות ביקיני" במסגרת חגיגות פסטיבל בריטניה.
האירוע היה פופולרי, וכונה על ידי התקשורת "מיס עולם".
תחרות בגדי הים נועדה כקידום מכירות לביקיני, שהושק אז, ועדיין נחשב לא צנוע.
כאשר הוכתרה הזוכה בתחרות ב-1951, קרסטין "קיקי" הקנסון משוודיה, זה הוסיף למחלוקת.
התחרות תוכננה במקור כאירוע חד פעמי, אך אריק מורלי החליט להפוך את תחרות מיס העולם לאירוע שנתי.
מורלי רשם את השם "מיס עולם" כסימן מסחרי, וכל תחרויות העתיד נערכו בשם זה.
עם זאת, בגלל המחלוקת שנבעה מהכתרתה של הוקנסון בביקיני, מדינות בעלות מסורות דתיות איימו שלא לשלוח נציגים לאירועים עתידיים, והביקיני גונה על ידי האפיפיור.
ההתנגדות לביקיני הובילה להחלפתו בכל התחרויות העתידיות במה שהתקבל כבגדי ים צנועים יותר, ומשנת 1976 הוחלפו בגדי ים בשמלות ערב.
בשנת 1959 החלה ה-BBC לשדר את התחרות.
הפופולריות של התחרות גדלה עם הופעת הטלוויזיה.
במהלך שנות השישים והשבעים, מיס עולם הייתה בין התוכניות הנצפות ביותר כל שנה בטלוויזיה הבריטית.
עם זאת, בשנת 1970, התחרות בלונדון הופרעה על ידי הפגנה של פעילות פמיניסטיות (על ההפגנה מספר הסרט "לא ממושמעות").
יותר מ-18 מיליון איש צפו בתחרות בשיאה בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים.
בשנת 1974 הלן מורגן זכתה בתואר, בעקבות התפטרותה תוך 4 ימים אנליין קריאל זכתה בתואר.
בשנת 1980 זכתה גבריאלה ברום בתואר והתפטרה תוך 18 שעות.
בשנות השמונים מותגה התחרות מחדש עם הסיסמה Beauty With a Purpose, עם תוספת מבחנים של אינטליגנציה ואישיות.
עם זאת, היו התנגדויות שונות לתחרות.
אף על פי שהיא עדיין נהנתה מהצלחה ברחבי העולם, היא כבר לא שודר ב-BBC.
חברת הטלוויזיה "תמזה" של ITV רכשה את זכויות השידור בבריטניה בין 1980 ל-1988. בתחילת שנות התשעים חלה ירידה בפופולריות של שידורי הטלוויזיה של האירוע, לאחר שהפך ל"לא אופנתי" בסוף שנות השמונים.
התחרות חזרה בערוץ הלווין Sky One בשנת 1997, לפני שעברה לערוץ 5 למשך שלוש שנים (1998–2000).
בשנים 1951–1988 התקיימו כל התחרויות בלונדון, בריטניה, בתיאטרון ליסיום או ברויאל אלברט הול.
החל מ-1989 מתקיימת התחרות בכל שנה במדינה אחרת.
החל משנת 1999 מיס סקוטלנד קיבלה זכות להשתתף בתחרות.
בשנת 2002 הם היו אמורות להתקיים בניגריה.
לאור מצב זכויות האישה במדינה זו, מספר מתמודדות הודיעו שלא ישתתפו בתחרות (למשל אן ואן אלסן, נציגת בלגיה).
בסופו של דבר בגלל הלחץ הפוליטי של האזרחים המוסלמים של ניגריה, התחרות נערכה בלונדון.
חלק מהסרבניות הסכימו להשתתף בתחרות, שבה זכתה אזרה אקין, ואף היו בין המועמדות המובילות.
החל משנת 2015 התחרות אינה כוללת בגדי ים.
ארגון מיס עולם מחזיק ומנהל את הגמר השנתי של תחרות מיס עולם, תחרות אשר גדלה והפכה לאחת הגדולות בעולם.
מאז הקמתו בשנת 1951, ארגון מיס עולם גייס יותר מ-250 מיליון פאונד עבור צדקה לילדים עם מוגבלויות וילדים מקופחים.
ארגון מיס עולם העניק זכות הצבעה ליותר מ-100 מדינות.
חברת מיס עולם בע"מ היא חברה פרטית, ובכך נתוני הרווחים שלה, ההוצאות שלה, התרומות שלה והצדקה אינם זמינים לציבור.
הארגון מנוהל על ידי ג'וליה מורלי.
מלכת יופי ישראלית אחת זכתה בתואר מיס עולם - לינור אברג'יל בשנת 1998. בתואר סגנית ראשונה, זכתה גילה גולן בשנת 1960 ובתואר סגנית שנייה זכו 6 נשים, רינה וייס (1956), זיוה שמרת (1959), מירי זמיר (1968), עירית לביא (1970), חנה אורדן (1972), ולאה קליין (1974).
מיס סייגון הוא מחזמר שנוצר על ידי קלוד-מישל שנברג ואלן בובליל, המבוסס חלקית על האופרה "מאדאם באטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, ומביא באופן דומה סיפור רומנטי-טרגי על אישה אסיאתית שננטשה על ידי המאהב האמריקאי שלה.
העלילה במחזמר עברה לסייגון בסוף מלחמת וייטנאם, ועוסקת ברומן בין חייל אמריקאי ובחורה וייטנאמית.
המחזמר הועלה לראשונה בתיאטרון דרורי ליין בלונדון בספטמבר 1989, זכה להצלחת ענק וירד אחרי יותר מ-4,000 הופעות, באוקטובר 1999. במקביל עלה בתיאטרון ברודוויי בשנת 1991, ושיחק לאחר מכן בערים רבות אחרות.
לפני עלייתו מחדש בלונדון 2014, נטען כי "מיס סייגון" קבע שיא עולם חדש למכירת כרטיסים ליום הפתיחה.
הצגה זו היא ההצלחה הגדולה השנייה של שנברג ובובליל, לאחר "עלובי החיים" ב-1985. נכון ל-2017, מיס סייגון עדיין מוצג בברודוויי.
ההשראה לכתיבת המחזמר הייתה תמונה עם כיתוב, ששנברג מצא במקרה במגזין.