tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התחנה נפתחה ב-20 בספטמבר 2017 כחלק מפרויקט מסילת עכו-כרמיאל והיא הוקמה על ידי חברת נתיבי ישראל.
במהלך שלושת החודשים הראשונים לאחר פתיחת התחנה, תושבי העיר זכו לנסוע בחינם מהתחנה דרומה.
בתחנה קיימים שלושה רציפים כאשר כולם הם רציפי אי המחוברים במעבר עילי אל אולם הכניסה.
בשטח התחנה חניון רכבים דו קומתי הכולל כ-700 מקומות חניה.
מהתחנה יוצאות רכבות פעם בשעה לחיפה חוף הכרמל.
מהתחנה יוצאות רכבות בשעות השיא פעם בשעה לבאר שבע מרכז.
בצמוד לתחנה נמצא מסוף התחבורה של כרמיאל שריכז בעבר את קווי התחבורה הציבורית לעיר ולאזור עד שרוב קווי האוטובוס הועברו למסוף תחנת הרכבת, במסוף ישנם רציפים בהם עוצרים קווים לשכונות העיר, אזור התעשייה וליישובי האזור שחלקם מתואמים עם הרכבת כחלק מפרויקט "קו רציף".
בתחנה המרכזית הקודמת עוצרים קווים שאינם מתואמים עם זמני הרכבת, כמו קווים לעכו ולחיפה, קו לתל אביב, קו לירושלים וקווי תלמידים.
בעתיד צפויות לצאת מהתחנה רכבות צפונה להר מירון, חצור הגלילית וקריית שמונה.
התחנות יהיו על קו הרכבת לקריית שמונה אשר צפוי להיבנות בעתיד מתחנת הרכבת כרמיאל ולהסתיים בקריית שמונה.
עם התקדמות פרויקט החשמול מתוכנן קו רכבת המתחיל בתחנה זו ומסתיים בתחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון.
תחנת הרכבת בכפר יהושע שנקראה תחנת תל א-שמאם הייתה אחת התחנות ברכבת העמק וחלק ממסילת הרכבת החיג'אזית.
היא הייתה התחנה השלישית מבין שמונה התחנות המקוריות שנקבעו בשנת 1905, והשנייה בגודלה מבין התחנות.
מיקום התחנה נקבע על פי המרחק מתחנת המוצא.
השימוש בקטרי קיטור הצריך מילוי מים בדוודים בכל 20 ק"מ לערך.
התחנה כללה שבעה מבני אבן בסגנון טמפלרי.
התחנה פעלה משנת 1904, תחילת הפעלתו של קטע המסילה בין חיפה לצמח ועד הנסיעה האחרונה בקטע מסילה זה שהתקיימה בנובמבר 1951. התחנה הוכרזה כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
התחנה מוקמה ליד כפר אריסים בשם תל א-שמאם.
הכפר פורק לאחר שאדמותיו נקנו לשם הקמת כפר יהושע.
במקום מולאו דודי הקיטור של הקטרים במים.
וכן נבנתה סדנה לתיקון קטרים וקרונות תקולים.
במתחם התחנה שמונה מבני אבן בסגנון גרמני.
המבנה המרכזי בן שתי קומות, ובו שכנו משרדי התחנה.
קומתו העליונה של מבנה זה שימשה כמקום מגוריה של משפחת מנהל התחנה.
בפאתו המזרחית של בניין זה מצויה כתובת מסולסלת בערבית המציינת את שם התחנה.
ממזרח למבנה המרכזי נבנה מגדל מים עגול אשר בו נשמרו המים למילוי הקטרים.
שאר המבנים בתחנת כפר יהושע שימשו כמקום מגורי עובדי התחנה, שירותים ציבוריים לנוסעים, מחסן פחמים ובתיהם של הבומבג'י (מפעיל המשאבה, שיבוש ערבי של המקצוע הטורקי פומפג'י מ"פומפה" - משאבה) ושל קוון המסילה.
רכבת העמק קישרה את חיפה דרך עמק יזרעאל, עמק בית שאן ותחנת הרכבת סמח'.
היא הייתה שלוחה של מסילת הרכבת החיג'אזית שפעלה עד מלחמת העולם הראשונה בין דמשק לבין חצי האי ערב.
מבני תחנת כפר יהושע עברו שיפוץ מקיף בשנת 2005 לרגל חגיגות מאה השנים להיווסדה של רכבת העמק.
ב-6 ביוני 2008 נערך במקום טקס חנוכת המוזיאון לתולדות רכבת העמק.
המוזיאון, הפועל בבניין תחנת הרכבת הישן, כולל סרט על ההיסטוריה של רכבת העמק, מוצגים מקוריים מימי רכבת העמק, ותמונות מימי פעולת הרכבת.
בחצר המוזיאון הוצבו קרונות ישנים של הרכבת, ומכשירים ששימשו בזמן פעולת הרכבת.
מבין שבעת המבנים המקוריים שופצו נכון לאוקטובר 2012 חמישה מבנים.
שני מבנים נוספים נמצאים בתהליך שיפוץ.
כיום משרתת את כפר יהושע ואת יקנעם עילית תחנת רכבת חדשה - "תחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע".
לאוטרברונן היא תחנת רכבת בלאוטרברונן ברמה הברנית שבשווייץ.
התחנה משמשת שלוש רכבות: רכבת הרמה הברנית לאינטרלאקן, ונגרנאלפ לגרינדלוולד ולאוטרברונן-מירן למירן.
קומהלך הקותדירות(רכבות לשעה)הרמה הברניתאינטרלאקן • וילדרזוויל • גונדלישוואנט • זאנטוואייט • לוטשנטאל • לאוטרברונן • בורגלאונן • שוואנטי • גרינדלוולד1–2ונגרנאלפלאוטרברונן • ונגוואלט • ונגן • אלמנט • קליינה שיידג • אלפיגלן • בראנדג • גרינדלוולד גרונט • גרינדלוולד2לאוטרברונן-מירןלאוטרברונן • גריטשאלפ • וינטרג • מירן2–4
תחנת הרכבת ירושלים הר-הבית והכותל על־שם דונלד טראמפ הייתה תוכנית להקמת תחנת נוסעים של רכבת ישראל הנועדה לשרת את הבאים להר-הבית, לכותל המערבי ולעיר העתיקה בירושלים.
התחנה בוטלה ובמקומה הוחלט להקים את התחנה התת-קרקעית ירושלים החאן.
התכנון שהוצע הוא להארכת תוואי מסילת ירושלים – גנות עד לכותל, בתוואי תת-קרקעי אשר ימשיך מתחנת נבון (בעומק של כ-80 מטרים) ועד לתחנת הכותל (בעומק של כ-50 מטרים).
להארכת המסילה עד לתחנת ירושלים – הכותל נבחנו בשלב זה שתי חלופות.
עם הקמת תחנת הרכבת התת-קרקעית, יותקנו בה מדרגות נעות שיובילו אל פרויקט "מעלית הכותל" שיחבר את היוצאים מהתחנה אל הכותל המערבי.
באותו מתחם תוקם שדרת חנויות בנוסף לרכבל הכותל שיוקם בסמוך למתחם.
באוקטובר 2016 הכריז שר התחבורה דאז ישראל כ"ץ על הקמת תשתית רכבת אל הכותל המערבי.
ב-2017 הגיע משרד התחבורה לסיכום עם החשב הכללי במשרד האוצר על קידום מהיר של המיזם.
ב-14 בינואר 2020 החלו עבודות לבדיקת הקרקע לכיוון תוואי הרכבת לכותל.
ב-17 בפברואר 2020 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את תוואי הרכבת לכותל.
על פי תכנון חדש נבחן אף שינוי לתוואי התת-קרקעי של המסילות ולפיו מלבד חלופות המסילות התת-קרקעיות שנועדו לחלוף לצד שער האשפות הסמוך לכותל, יסללו המשך המנהרות מתחנת ירושלים מרכז אל תחנה תת-קרקעית חדשה לצד מתחם תחנת החאן ההיסטורית.
עם זאת בשנת 2020, נקבע על ידי שר התחבורה, בצלאל סמוטריץ, כי תנאי למתן היתר לביצוע המקטע שמתחנת נבון למתחם החאן יהיה אישור פתרון מסילתי להסעת המונים לכותל המערבי.
נכון לנובמבר 2022 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את התכנית להקמת תחנת הרכבת ירושלים מרכז והעבירה את התכנית להערות הציבור.
במקביל אישר משרד האוצר, תקצוב להארכת הקו המהיר לירושלים עד לתחנת הרכבת ירושלים מרכז ובניית התחנה.
העבודה צפויה להתחיל ב־2024, והקמת תחנת ירושלים-מרכז צפויה עד 2030.
המשך המסילה מתחנת ירושלים-מרכז והתחנות הבאות טרם אושרו ותוקצבו.
קיימות מספר חלופות לתוואי הנוסף ואשר לגבי כל אחת מהן קיימות התנגדויות.
כמו כן אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוואי אחר, מירושלים-מרכז למלחה דרך תחנת החאן.
קיימת תוכנית להקמת רכבל לכותל אשר יאפשר גישה אליו עם החלפה בתחנת החאן כחלופה למסילה ישירה.
בפברואר 2020 למחרת פרסום אישורה של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה על תוכנית לחציבת מנהרה באורך 3 ק"מ עבור קו רכבת חדש שיוביל מתחנת יצחק נבון לכיוון הכותל המערבי, הוציאה ירדן הודעת גינוי וכינתה אותה כ-"הפרה בוטה של החוק הבין-לאומי".
ביוני 2020 פרסמה הקרן למורשת הכותל המערבי הודעת תודה לשר התחבורה בצלאל סמוטריץ' על ההחלטה לביצוע רכבת מהירה לכותל המערבי.
תחנת הרכבת ירושלים מרכז היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל העתידה לשרת את הבאים למרכז העיר ירושלים, התחנה תמוקם בסמוך לכיכר הדוידקה ושוק מחנה יהודה.
העבודה על הארכת הקו המהיר לירושלים צפויה להתחיל ב־2024 והקמת התחנה צפויה עד 2030.
בחודש יוני 2024 פרסמה רכבת ישראל מכרז להקמת התחנה.
בשנת 2025 החלו העבודות לבניית התחנה.
במסגרת העבודות הוחלט לשמר את ביתו של יוסף נבון, מיוזמי מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מתבצעות עבודות לשימורו ותלייתו.
הקמת התחנה הוצעה בתחילה כחלק מתוכנית להארכת תוואי מסילת ירושלים - גנות עד לכותל, בתוואי שיעבור כולו מתחת לאדמה.
תוואי המסילה עובר מתחת לרחוב יפו, בעומק של בין 80 מטר בתחנת יצחק נבון, ועד לעומק של 50 מטר לתחנת ירושלים מרכז.
על פי ההצעה ראשונית תוכנן להקים תחנה תת-קרקעית בקרבת צומת האיקסים, בהצטלבות הרחובות יפו-שטראוס-קינג ג'ורג' תחת "בניין העמודים" ומגרש החניה שלו, שבין 1932 ושלהי שנות ה-60 שימשו כתחנת האוטובוסים המרכזית של ירושלים, עד שהועברה משם למיקומה הנוכחי.
תחנה בצומת האיקסים נועדה להפגיש את הרכבת עם מסלול הקו האדום הקיים והקו הכחול המתוכנן של הרכבת הקלה.
ביולי 2018 פורסם כי לתחנת מרכז ירושלים הוצע מיקום אחר במעלה רחוב יפו, ב"מתחם בנין" הסמוך לכיכר הדוידקה, מגרש משולש בין רחובות יפו והנביאים וסמוך בין היתר לשוק מחנה יהודה.
המתחם מיועד לפיתוח נרחב ומיקום תחנת רכבת תת-קרקעית בליבו מאפשר לפתוח מספר דרכי גישה לתחנה מרחובות יפו והנביאים ולנצל את היצע החנייה והמרחב הציבורי המתוכננים.
רכבת ישראל הגישה התנגדות בוועדה המחוזית לתכנון ובניה, על מנת לשנות את התכנון במתחם כך שיתחשב באפשרות להוספת תחנת רכבת תת-קרקעית במקום.
מכיוון ששטח זה גבוה יותר מצומת האיקסים, עומקה של התחנה צפוי להיות כ-75 מטרים תחת לקרקע.
על פי התוכנית למקום המתחם יכיל פירי מעליות ודרגנועים ואולם כניסה בעוד הרציפים יהיו מתחת לרחוב יפו.
לתחנה תהיה כניסה נוספת ממבנה סמוך לצומת האיקסים ומנהרת הולכי רגל שתחבר את המבנה הראשי לתחנת הקו הכחול ברחוב שטראוס.
נשקלת אף כניסה נוספת מרחוב אגריפס.
במסגרת תוכנית החומש של רכבת ישראל הוקצו 4.685 מיליארד שקל לטובת המשך הקו המהיר לירושלים, והקמת התחנה במרכז העיר בסמוך לכיכר הדוידקה, העבודה עליו צפויה להתחיל ב־2024 וסיום הארכת המסילה עד מרכז העיר צפוי עד 2030.
תוכנית תת"ל 108 כוללת את המשך המנהרות מהתחנה אל תחנה תת-קרקעית חדשה במתחם תחנת החאן ההיסטורית.
התחנה צפויה לקום באזור מתחם התחנה הישנה שבין דרך חברון לדרך בית לחם, והתוכנית כוללת הקמה של מרכז מסחרי, תיירותי ועסקי באזור התחנה.
מתחת ובסמוך לתחנת החאן יוקמו מסילות דיור לצורכי תפעול.
התוכנית כולל אופציה להארכת המנהרות עד תחנת מלחה והקמת רציפים תת-קרקעיים בתחנה זו.
בעבר נבחנה האפשרות להארכת המסילה עד לתחנת ירושלים - הכותל ונבחנו בשלב זה שתי חלופות.
ברכבת ישראל מתכננים שעד שנת 2040 יהיו 13 רכבות בשעה בין התחנה לשאר חלקי הארץ: 2 רכבות ממודיעין, שתי רכבות מהמסילה המזרחית החדשה, ארבע רכבות מנתניה, שלוש רכבות מנהריה ושתי רכבות מבאר שבע.
תחנת הרכבת כפר סבא צפון היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל שתוכננה לשרת את העיר כפר סבא.
התחנה הייתה חלק מפרויקט המסילה המזרחית אך בוטלה.
ב-13 בפברואר 2021 פורסם כי יתבצעו הכנות תשתיות להקמת התחנה אך היא לא תיבנה משיקולים תקציביים.
תחנת הרכבת כפר ויתקין הייתה תחנת רכבת על מסילת החוף ששירתה את תושבי כפר ויתקין ואזור עמק חפר.
בכפר ויתקין פעלה תחנת רכבת משנות ה-60 של המאה ה-20 עד לשנת 1997, ונסגרה בטענה של העדר ביקוש מספק- העדר נוסעים.
אך מאז סגירת התחנה ב-1997, חלפו שני עשורים והתגבר השימוש בתחבורה ציבורית ותושבי האזור החלו לפנות לרשויות על מנת להקים מחדש את תחנת הרכבת שתוכל לשמש חלק מיישובי עמק חפר.
בשל הביקוש הגדול לתחנת הרכבת פנו התושבים (ואף חברת הכנסת תמר גוז'נסקי) בנובמבר 2000 לשר התחבורה.
בפנייה נשאל האם קיים התיכנות להקמת תחנת רכבת בכפר ויתקין
בתגובה לפנייה אמר שר התחבורה, אמנון ליפקין-שחק כי תחנת רכבת באזור אינה בסדר העדיפויות של משרד התחבורה אך במקביל הוא הורה למנהל התכנון ברכבת ישראל לבחון ולקיים סקר ביקושים חדש על מנת לבחון האם אכן נחוץ להקים תחנת רכבת בכפר ויתקין.
יותר מעשור לאחר מכן, בספטמבר 2016 פנתה הדר פרנקו גלאור למנכ"לית משרד התחבורה, קרן טרנר.
בפנייה ביקשה פרנקו גלאור לחדש את פעילות הרכבת בכפר ויתקין.
אך האחרונה לא קיבלה תשובה ישירה מטרנר ולבסוף ענה בשמה של טרנר מנהל אגף רכבות במשרד התחבורה, משה אמסלם.
אמסלם כתב כי קיימות תוכניות פיתוח רבות במסגרתן יפתחו תחנות רכבת חדשות אך תחנת רכבת בכפר ויתקין לא ביניהן.
עם זאת, משרד התחבורה מתכנן להקים מחדש את תחנת הרכבת אחיטוב במסגרת פרויקט המסילה המזרחית החדשה.
אחת מהתוכניות להקמת תחנת רכבת באזור היא להקים אותה בסמוך לפארק תעשיות עמק חפר, המועצה האזורית עמק חפר מנסה לקדם את הקמת התחנה במערב פארק התעשייה.
בנובמבר 2020 פורסם כי ראש המועצה האזורית עמק חפר, גלית שאול, בכירי המועצה האזורית ומנכ"ל רכבת ישראל, מיכה מייקסנר.
שאול ומייקנסר דנו בנושא הקמת התחנה מחדש ואף הקמת תחנה נוספת באזור עמק חפר המזרחי על מנת שיוכל לשמש את תושבי זמר ויישובים צפוניים סמוכים.
התחנה היא ללא רציף והיא מכילה מבנה קטן בו יש שני חדרים.
התחנה נמצאת כ-500 מטרים מדרום לגשר הרכבת שמעל לנחל אלכסנדר וכ-500 מטרים מצפון למפגש המסילה עם כביש 5720.
תחנת הרכבת ירוסלבסקי היא אחד מעשרת מסופי הרכבת של מוסקבה.
ממוקמת בכיכר קומסומולסקאיה (קרוב לתחנות קזנסקי ולנינגרדסקי), לירוסלבסקי יש את תנועת הנוסעים הגבוהה ביותר מבין כל תשעת מסופי הרכבת של הבירה.
המסוף משרת יעדים מזרחיים, כולל אלה במזרח הרחוק הרוסי, והוא הטרמינל המערבי של קו הרכבת הארוך בעולם, הרכבת הטרנס-סיבירית.
התחנה קרויה על שם העיר העתיקה ירוסלבל, השוכנת 284 ק"מ צפונית-מזרחית למוסקבה, והיא העיר הגדולה הראשונה על הקו.
תחנת הרכבת ירושלים החאן היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל העתידה לשרת את הבאים לעיר העתיקה של ירושלים, ותושבי העיר.
התחנה תמוקם בסמוך לתחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים.
סמוך לתחנה שוכנת תחנת הרכבת ירושלים.
היא נפתחה ב-1892 ופעלה באופן כמעט רציף עד 1998. התחנה חוותה לא מעט אירועים, כמו ניסיון פיצוץ, הקמת המדינה ועוד.
ב-2005, כששופץ הקו, הוחלט לא לחדשה עקב רצון עיריית ירושלים להפוך את שטח התחנה לנדל"ן; בסופו של דבר תוכנית זו לא יצאה לפועל והתחנה נשארה שוממה עד 2013, עת נפתח שטח התחנה כאזור מסחרי.
לצד התחנה עובר פארק המסילה.
בעתיד יעבור הקו הכחול של הרכבת הקלה לצד התחנה.
התוכנית תת"ל 108 כוללת את המשך המנהרות מתחנת הרכבת הקיימת בירושלים אל תחנה תת-קרקעית חדשה במתחם תחנת החאן ההיסטורית.
ביוני 2025 החלו עבודות התשתית להקמת תחנת החאן, והן עתידות להימשך 8 שנים.
חלופות אלו נפסלו ובמקומן הוחלט להקים את התחנה התת-קרקעית ירושלים החאן.
קו נוסעים לכיוון ראשון לציון (עוקף נתב"ג ותל אביב) - בסוף 2019 החלה בנייתה של מסילת ראשון לציון – מודיעין; התוכנית כוללת בניית קשת נוספת במחלף ענבה המאפשרת לרכבות המגיעות מכיוון תחנת נבון להמשיך לכיוון ראשון לציון.
בעתיד מתוכננת הקמת קשתות נוספות מהמסילה לראשון לציון; קשתות אלו יאפשרו שירות בקו נוסעים ישיר מכיוון באר שבע ורחובות לירושלים.
במסגרת תוכנית החומש של רכבת ישראל מתוכנן חיבור המסילה למסילה המזרחית והקמת קו חיפה - ירושלים מבלי צורך לעבור בתחנות תל אביב.
במהלך חפירות ההצלה התגלו בתחנה ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הביזנטית, הממצאים כוללים מחצבה, קברים ומספר שרידי בתים.
במהלך נובמבר 2025, רשות העתיקות תפרסם את הממצאים.
תחנת הרכבת סמח' הייתה תחנת הרכבת של העיירה הערבית סמח' (سمخ) שהייתה בדרומה של הכנרת עד למלחמת העצמאות.
התחנה היא שריד ממסילת רכבת העמק שהוקמה על ידי הסולטאן הטורקי עבדול חמיד השני במטרה לקשר את העיר דמשק עם חוף הים התיכון.
שרידי התחנה המשוקמים מצויים בתחום המכללה האקדמית כנרת שבעמק הירדן, בסמוך למרכז האזורי צמח מדרום לכביש 92 בקטע מ"צומת צמח" ל"צומת מעגן".
התחנה עברה שיקום ושימור מבנה על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרים בשנת 2016 והיא נפתחה לציבור הרחב.
חלק ממבני תחנת הרכבת משמשים כיתות לימוד ומזכירות של המחלקה ללימודי ארץ ישראל במכללת כנרת.
ראשיתה של תוכנית בניית מסילת הברזל, בשנת 1900. סולטאן האימפריה העות'מאנית עבדול חמיד השני החליט לבנות מסילת ברזל בין חוף הים התיכון ובין העיר דמשק שהייתה הבירה המנהלית האזורית הטורקית, במטרה להגביר את שליטתו באזור ולהחליש את ניסיונות המעצמות האירופיות באותה עת להגביר את שליטתן באזור (באמצעות קפיטולציות).
המקטע המחבר את חיפה לדמשק היה חלק ממיזם גדול ושאפתני יותר - מסילת הרכבת החיג'זית, שתוכננה להגיע מדמשק ועד מכה שבערב הסעודית.
באוקטובר 1905 הסתיימה הקמת המסילה בין העיר חיפה, דרך עמק יזרעאל אל סמח', ובמקום הוקמה תחנה.
מסילת הרכבת המשיכה דרך עמק נהר הירמוך לדמשק.
בארץ ישראל נקרא נתיב זה בלשון העם: "רכבת העמק".
מבנה התחנה מורכב משתי קומות והוא בנוי אבן לבנה ובראשו גג רעפים (אשר לא השתמר).
כמו כן נבנו במקום מחסנים ומבנה של בריכת מים העשוי אבני בזלת.
בתחנה נבנה גם סובבן (מתקן לסיבוב קטרים) כדי לאפשר החלפת קטרים במעבר בין קטע הקו חיפה - צמח שהסתפק בקטר רגיל, לבין קטע הקו צמח - דמשק שהצריך קטר חזק מאוד שיוכל לעמוד בתנאי הדרך.
התחנה שימשה למעשה תחנת הרכבת של העיר טבריה.
עד לסלילת הכביש בין טבריה וסמח' בשנת 1921, הגיעו הנוסעים מטבריה לתחנת הרכבת בשייט בסירות על הכנרת - מצפון לתחנה נבנה מזח ושירות סירות סדיר הסיע נוסעים אל התחנה, בראשם הספינה "מקס נורדאו" לשעבר ספינה גרמנית.
ימי מלחמת העולם הראשונה ותקופת המנדט הבריטי
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה תחנת הרכבת אתר אסטרטגי בעל חשיבות רבה בשל היותה נקודת מפתח השולטת על מסילות הברזל האזוריות, והחיילים הטורקיים הצטוו להגן על התחנה בכל מחיר.
כיבוש התחנה בליל ה-24 בספטמבר 1918 הסב הן לחיילים האוסטרליים והן לחיילים הטורקיים אבדות רבות.
הקרב נערך בתוך התחנה מחדר לחדר, והכוחות הטורקיים הנסוגים לא הצליחו בניסיון להימלט בסירות על גבי הכנרת.
בתקופת המנדט הבריטי היוותה התחנה נקודת גבול בין ארץ-ישראל לבין סוריה שהייתה תחת מנדט צרפתי.
הגבול בין שני שטחי המנדט היה 7 ק"מ מזרחית לסמח', המכס היה בדלהמייה ובגשר ומעבר הגבול עצמו בסמח'.
בסמוך לתחנה הקימו הבריטים מחנה צבאי.
תחנת הרכבת הייתה צומת מסחרי מרכזי של כל יישובי האזור, שדרכו עברו יבולים מכפרי הסביבה, דגים שנדוגו בכנרת, וכן חלב ממחלבות הקיבוצים אשר נשלחו לחיפה ולדמשק.
במלחמת העצמאות, במהלך קרבות עמק הירדן, נהרסו חלק מהמבנים שסביב התחנה.
ומאז היו מבני התחנה שנותרו חלק ממחנה צבאי.
בסוף שנת 2011, החלו עבודות הצלה, שימור ושחזור של מבני האבן הנטושים.
אלה הפכו בספטמבר 2015 ל"קמפוס דרום" של המכללה האקדמית כנרת.
המתחם כולל בתוכו מרכז ללימודי ארץ ישראל, כיתות לימוד, מרכז מבקרים, ומעונות לכ-250 סטודנטים.
במהלך קיץ 2015 הובאו שני קרונות, שוחזר תוואי המסילה ומגדל המים שוקם.
בנובמבר 2017, במלאת מאה שנה לקרב באר שבע הגיעו מאות אוסטרלים וניו זילנדים לציין את האירוע ולשחזור את קרב הפרשים ההיסטורי.
הקבוצה הגיעה אחר כך גם לתחנת צמח וערכה בו טקס ומצעד פרשים.
בספטמבר 2019, נחנך פסל "הלוחם האבוריג'יני וסוסו" בתחנה, לזכר אבוריג'ינים האוסטרלים שלחמו בקרב.
בשנת 2019, יזם שלמה מעין, רופא תל אביבי, פרויקט להשמשת קטר קיטור ושלושה קרונות היסטוריים.
שינועו בתוואי הרכבת באזור צמח לאורך כארבעה ק"מ, מתחנת צמח לכיוון מזרח עד חמת גדר.
מבנה בעל שתי קומות וגג רעפים נבנה בתקופה העות'מאנית.
מבנה התחנה דומה לרוב מבני התחנות של מסילת הרכבת החיג'אזית.
קומת הקרקע שימשה למשרדים ולמכירת כרטיסים והקומה העליונה שימשה את משפחת המנהל התחנה.
מרפסת ומרתף נבנו בתקופת מנדט הבריטי.
במבנה התנהל קרב פנים מול פנים של הפרשים האוסטרלים והחיילים הגרמנים במלחמת העולם הראשונה.
מבנה ניזוק קשה בקרבות מלחמת השחרור בין צבא סוריה וצה"ל.
צריף שוחזר על פי צילומים ותוכניות מקוריות.
במקור שימש כמזנון וכסככה לנוסעים הממתינים לרכבת.
מבנה מגורים בתחנת הרכבת שנבנה בתקופת המנדט הבריטי מלבני סיליקט.
מבנה שימש למגורי עובדים (עובדי התנועה).
מצפון למבנה קיים מבנה שירותים.
מחסן הסחורות והרציף לפריקה וטעינה של סחורות
מזרחית למבנה המרכזי של התחנה היה מחסן הסחורות.
מבנה המחסן לא שרד, והיום ניתן לראות רק שרידי היסודות שלו והרציף, שהתגלו בעבודות הפינוי במאי 2015. הרציף נקטע באמצע בתקופה מאוחרת יותר, על מנת להעביר קו ניקוז מודרני.
מגדל מים אובלי עם שני מכלי מים (מגדל מים כפול), אחד המבנים הראשונים בתחנה.
המגדל בנוי מאבני בזלת מסותתות.
שני מכלי מתכת מחוברים ביניהם.
מהמכלים יצא צינור שבקצהו שרוול גמיש, דרכו מילאו את הקטרים במים.
זה מגדל מים האובלי היחיד בין כל התחנות ברכבת העמק, אבל נבנו רבים כמוהו לאורך המסילה החיג'אזית.
קרון משא ארגזי 15 טון
קרון משא ארגזי עם קיבולת 15 טון נבנה בגרמניה עבור רכבת החיג'אזית בין השנים 1908–1913. הקרון בנוי על חוגונים ומורכב עליו תא הבולמן.
שיחזור של קרונוע עם מנוע של מטוס ומדחף שפותח על ידי מהנדס ברוך קטינקא.
ממזרח למבנה המרכזי של התחנה מוצג קטע מסילה עם ברכת הסולטן עבד אל חמיד השני החרוטה עליו.
לאורך המסילה של רכבת העמק נמצאו מספר פסי רכבת כאלה עם הברכה.
סובבן קטרים שחשף יהודה לבנוני ב-2014
מגדל דלק עילי (נבנה על ידי הבריטים)
מכל מזוט תת-קרקעי (נבנה על ידי הבריטים)
מבנה מכס (נבנה על ידי הבריטים)
תחנת הרכבת עכו היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר עכו ואת הגליל המערבי וממוקמת ברחוב דוד רמז במזרחה של העיר בסמוך לתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר.
בתחנה שוכן גם חדר שליטה המבקר את תנועת הרכבות לאורך מסילת החוף, בחלק המסילה שבין הקריות לנהריה.
שלוחה רכבתית קצרה נסללה על ידי הטורקים ב־1913 בין בלד א-שייח' (אזור נשר של ימינו) לעכו, התחברה למסילת רכבת העמק, וכך חיברה את העיר עכו עם חיפה.
תחנת הרכבת בתקופה זו שכנה על חוף הים, סמוך לשערה של עכו העתיקה, במתחם בו שוכן מאז 1954 בית הספר לקציני ים עכו.
בימי השלטון הבריטי פעל קו פרברי מתחנת עכו דרך הקריות לחיפה.
ב־1942, בהמשכה של השלוחה לעכו, נסללה מסילת הרכבת חיפה–ביירות–טריפולי שהובילה לטריפולי בלבנון דרך נהריה וראש הנקרה.
המסילה החדשה שימשה בעיקרה לתנועה צבאית, בעוד לתנועה אזרחית שימשה תחנת עכו הישנה, ששירתה את ציבור הנוסעים ככל הנראה עד סיומו של השלטון הבריטי.
לאחר הקמת מדינת ישראל נכלל מבנה התחנה הטורקית הישנה והגן שסביבו בשטחה של עיריית עכו.
ב־1954 עבר בית הספר לקציני ים ממשכנו הקודם בחיפה אל מתחם התחנה והגן.
בית הנתיבות הדו־קומתי שימש בתחילה למגורי הקדטים ובו נמצאו גם חדר האוכל, המרפאה ומשרדי ההנהלה.
עם השלמת הבנייה של מבני הפנימייה החדשים נותרו בו משרדי ההנהלה בלבד.
בשנת הלימודים 1965-1964 ניזוק המבנה מאוד בסערה חורפית עזה, והנהלת בית הספר החליטה להרוס את הבניין מחוסר כל יכולת לשקמו.
בתחילת שנות החמישים נבנתה תחנה חדשה על המסילה לנהריה, בנקודה ששימשה נקודת עצירה (מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה) בקו הרכבת לטריפולי.
במרוצת השנים הוקם בתחנה מבנה אבן קטן.
מבנה התחנה שוקם מהיסוד על ידי רכבת ישראל בשנת 2001. כמו כן הוקמו מגרשי חנייה בצמוד לתחנה, אולם נוסעים מרווח בסמוך לרציף הקיים ורציף נוסף שחובר לתחנה במנהרה תת-קרקעית.
התחנה המחודשת החלה לפעול ב-19 במרץ 2002 ונחנכה בטקס רשמי ב-21 במאי 2002 על ידי שר התחבורה אפרים סנה ומנכ"ל הרכבת יוסי שניר.
ב-13 ביולי 2006, יום לאחר פרוץ מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה בשל התקפת טילים של חזבאללה על צפון הארץ.
בתחנה עוברת מסילה כפולה - מסילה מערבית (צמודה לרציף 1) לרכבות צפונה לנהריה ומסילה מזרחית (צמודה לרציף 2) לרכבות דרומה.
מסילה נוספת (צמודה לרציף 3) מסתיימת בתחנה.
מסילה זו מסתעפת מהמסילה הכפולה מעט דרומה מהתחנה ומשמשת רכבות היוצאות מעכו דרומה ורכבות שעכו מהווה עבורן תחנה סופית.
רציפים 2 ו-3 הם אי רציפים, אליו ניתן להגיע באמצעות המעבר התת-קרקעי.
כניסה לתחנה ויציאה ממנה מתאפשרות רק מצידה המערבי של התחנה.
בשנים 2007–2014 התבצע פרויקט להכפלת מסילת הרכבת בקטע שבין קריית מוצקין לעכו.
התוצאה מסייעת לגמישות התפעולית של הרכבות בקטע זה, וכן אפשרה להגביר את תדירות הרכבות בתחנה החל מכניסתו לתוקף של לוח הזמנים שיצא ביוני 2014.
תחנת הרכבת נהריה, היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר נהריה ואזור הגליל המערבי עוד מימי המנדט הבריטי והיא התחנה הצפונית ביותר של רכבת ישראל.
התחנה ממוקמת בשדרות הגעתון שבמרכז העיר נהריה על מסילת החוף סמוך לצומת נהריה ולתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר.
התחנה הוקמה בימי המנדט הבריטי על מסילת הברזל ששימשה את קו ביירות–טריפולי–חיפה.
ב־1 ביולי 1945 הושק לראשונה קו נוסעים סדיר מנהריה לחיפה, שהמשיך עד הכפר הערבי אכזיב.
הקו פעל במקוטע עד שהופסק כליל במלחמת העצמאות בעקבות פיצוץ גשר הרכבת על נחל נעמן, מדרום לעכו.
שנתיים לאחר קום המדינה חודש הקו ביוני 1950, (עם שתי רכבות יומיות בכל כיוון), וכעבור שנתיים הופסק שוב וחודש בשנית רק ב־4 במאי 1958, לאחר הקמת מבנה תחנה חדש בנהריה.
אמנם הקו לביירות (דרך ראש הנקרה) לא חודש לאחר מלחמת העצמאות, אבל במשך שנים רבות המשיכו הרכבות מנהריה צפונה – רכבות צבאיות הגיעו עד צפונית לאכזיב ורכבות משא הגיעו עד מפעלי מילואות בסמוך לבצת.
בנוסף ב-1961 הופעל שירות נוסעים עד חוף אכזיב, שם פעל כפר נופש של חברת "קלאב מד".
במרץ 1968 נחנכה בסמוך לתחנת הרכבת התחנה המרכזית של נהריה.
בקיץ 1971 נשקלה סגירת שירות הנוסעים לתחנת הרכבת בנהריה, מאחר שפעל בהפסד ניכר, אך לאחר שהמסילה לחיפה שופצה ומהירות הנסיעה המותרת בה עלתה למאה קמ"ש, שירות הרכבות השתפר בשנת 1975 ל-11 רכבות ביום.
מבנה התחנה עדיין היה רק צריף רעוע, אך הוחל בהקמת מבנה חדש.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עלה מספר הנוסעים בתחנה במידה ניכרת, אך תדירות הרכבות בתחנה הוגבלה ל-2 רכבות בשעה לכל כיוון, מאחר שהייתה רק מסילה בודדת בקו עד חיפה.
רכבת ישראל החלה בפרויקט להכפלת המסילה, אך בדצמבר 1996 הוחלט שהכפלת המסילה בין נהריה לקריות תדחה עקב חוסר תקציב.
שנתיים אחר כך הוחל שוב בתכנון הפרויקט.
בשנת 2001 התחנה נבנתה מחדש על ידי רכבת ישראל – הוקם אולם נוסעים חדש בצמוד לרציף הקיים ונבנה רציף נוסף שחובר לתחנה במעבר תת־קרקעי.
בנוסף, הוצב שער על מסילת הברזל מצידה הצפוני של התחנה שחוסם את דרכה של הרכבת צפונה (קודם לכן נעשה שימוש מועט במסילה הצפונית לצורך רכבות משא ולסיבוב קטרים).
עד אותה שנה מסילת הרכבת הממשיכה מתחנת נהריה עד בצת, מפעל מילוז ומילואות.
מהקמת התחנה החדשה הרכבת מגיעה עד לתחנת נהריה בשדרות הגעתון, ואינה בשימוש צפונה יותר, מסילות הרכבת הצפונית יותר מהתחנה הוסרו בחלקן לטובת סלילת כבישים צפונית לעיר.
ב־9 בספטמבר 2001 התרחש בתחנה פיגוע התאבדות – מחבל מתאבד התפוצץ בכניסה לתחנת הרכבת.
בפיגוע נרצחו שלושה בני אדם וכ־70 נפצעו.
ב-9 באוקטובר 2004 הופעל לראשונה קו לילה בין נהריה לנמל התעופה בן-גוריון.
התוכנית אושרה לאחר מאבק של תושבי מושב בוסתן הגליל נגדה, מאחר שהמבנים ביישוב קרובים למסילה והם חששו מרעש ורעידות.
אך העבודות על הכפלת המסילה הושלמו רק במהלך 2013. מ־12 במרץ ועד 27 באפריל 2013 השביתה רכבת ישראל את קו הרכבת בין עכו לנהריה לחלוטין בשני הכיוונים לצורך ביצוע עבודות תשתית להכפלת המסילה.
ב-24 בנובמבר 2013 הסתיים הפרויקט לאחר שהתחנה שופצה ונפתחה מחדש לקהל כולל הוספת רציף שלישי בתחנה.
עד לסיום השיפוצים, הייתה תחנת עכו תחנת קצה זמנית.
בגלל בעיות נגישות, באותה השנה נסגרה הכניסה משדרות הגעתון באופן זמני והתאפשרה כניסה ויציאה מרחוב לוחמי הגטאות בלבד.
ב־13 ביולי 2006, יום לאחר פרוץ מלחמת לבנון השנייה, הופסקה תנועת הרכבות לתחנה בשל מתקפת טילים של חזבאללה על נהריה ויישובים אחרים בצפון הארץ.
ב־14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה.
ב-15 בספטמבר 2018 קוצר הקו הישיר מנהריה לבאר שבע באופן זמני בעקבות חוסר ציוד ומחסור במסילות באיילון עקב פתיחת הקו המהיר לירושלים, וזמן הנסיעה מנהריה לבאר שבע ושאר יעדי הדרום היה ארוך מהרגיל.
הקו חזר לפעילות מלאה ב-26 במאי 2019.
במהלך שנת 2018 החל שדרוג מבנה התחנה, שמותג בשם "פסאז' געתון" (על שם הרחוב בו נמצאת התחנה).
שדרוג וחידוש המבנה כלל שיפוץ מקיף של מבנה התחנה, הכולל שתי קומות של מסחר וחנויות, וכן הקמת גשר מיתרים להולכי רגל מעל צומת נהריה, המחבר את תחנת הרכבת עם צידה המזרחי של העיר, בה נמצאים גם "קניון סטאר נהריה" וחניון הרכבת.
במהלך שנת 2023 החלו עבודות להקמת יציאה ישירה מהתחנה אל שדרות הגעתון.
היציאה נפתחה במהלך חודש פברואר 2024, ובכך חוברו שלושת הרציפים בצידם הצפוני.
מסילה כפולה מסתיימת בתחנה – מסילה מערבית (צמודה לרציף 1) ומסילה מזרחית (צמודה לרציף 2).
מהמסילה המזרחית מסתעפת מסילה שלישית המובילה לרציף מספר 3 המקבילה לרציף 2. אין חלוקה בין הרציפים לפי כיוון נסיעת הרכבות מכיוון שנהריה היא תחנת קצה וכל הרכבות יוצאות מהתחנה דרומה.
בתחנה רציף צד ורציף אי המחוברים בצידם הצפוני וגם במעבר תת־קרקעי.
הכניסה לתחנה אפשרית רק דרך אולם הנוסעים, אולם יש לה שלוש יציאות:
דרך אולם הנוסעים הצמוד לרציף 1.
דרך רציף 1 לכיוון רחוב לוחמי הגטאות והתחנה המרכזית.
יציאה לשדרות הגעתון מצפון, יציאה זו, מחברת את שלושת הרציפים יחדיו, ליציאה מהירה ללא מעבר באולם הנוסעים, לכיוון שדרות הגעתון.
מהתחנה יוצאות שתי רכבות בשעה למודיעין מרכז.
מהתחנה יוצאות רכבות פעם בשעה לבאר שבע מרכז.
מהתחנה יוצאות רכבות לילה לנתב"ג/מנתב"ג בשעות הלילה.
בעבר פעל בתחנה קו רכבות פרברי בין נהריה, עכו, הקריות וחיפה, אך הוא בוטל מנהריה וכיום תחנת הקצה של הקו היא כרמיאל.
התחנה נמצאת בסמוך לתחנה המרכזית של נהריה וממנה יוצאים קווי אוטובוס בין עירוניים לכל רחבי הארץ.
קווי אוטובוס עירוניים בתוך נהריה והישובים הסמוכים יוצאים מרציף מחוץ לתחנה המרכזית, בכביש ייעודי ומיוחד עבור אוטובוסים בלבד בשדרות הגעתון.
תחנת הרכבת מרכזית המפרץ היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המהווה חלק מהמרכז התחבורתי מרכזית המפרץ ומשרתת את אזור מזרח חיפה, העיר נשר, הקריות ואת אזור התעשייה והמסחר של הצ'ק פוסט ומפרץ חיפה.
זוהי תחנת הרכבת הראשונה בישראל המשרתת שתי מסילות נפרדות – שני הרציפים המשרתים את מסילת החוף של רכבת ישראל שוכנים בצמוד לסינמול ורציף אחד המשרת את מסילת העמק שוכן על גשר הממוקם מעל מרכזית המפרץ.
כמו כן, זוהי תחנת הרכבת ראשונה בישראל שנבנתה ביוזמתו של משקיע פרטי ובמימון חלקי שלו.
התחנה הוקמה בשנת 2001 על ידי רכבת ישראל ובמימונם של יזמים פרטיים - יזמי קניון לב המפרץ, החברות א.
היא נקראה "תחנת הרכבת לב המפרץ" על שם הקניון הסמוך לה, "לב המפרץ" (שכעבור שנים, הוסב שמו ל"סינמול").
בעלי השליטה ומתכנניה התבקשו לעצב את מעבר הנוסעים כך שיעבור בתוך הקניון.
זוהי התחנה הראשונה שהוקמה בשיטה זאת ובעקבותיה נבנתה בשיטה דומה התחנה הסמוכה, תחנת הרכבת חוצות המפרץ.
תחנת "לב המפרץ" החלה לפעול ב-6 בספטמבר 2001.
בשנת 2002 נפתחה "מרכזית המפרץ" במבנה זמני הסמוך לתחנת הרכבת.
מהמבנה החדש יצאו קווי האוטובוס לכל חלקי הארץ, והחליפו את תחנת התחנה המרכזית בבת גלים.
הסמיכות לתחנה הגבירה את תנועת הנוסעים בתחנת הרכבת.
ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת במרכז חיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל.
רק ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה וממנה.
כחלק מהקמת מסילת העמק תוכננה הקמת תחנה חדשה במתחם מרכזית המפרץ, אשר תחילה יועד לה השם "לב המפרץ מזרח".
עקב עיכוב בבניית התחנה, תחנה זו לא הייתה מוכנה לתאריך הפתיחה המקורי בשנת 2016. לבסוף, ב-3 ביולי 2018, כאשר הושלמה הבנייה, היא נפתחה כחלק מתחנת הרכבת מרכזית המפרץ, כרציף חדש המשרת את מסילת העמק "מרכזית המפרץ – קו העמק".
באותה עת הוחלף השילוט בתחנה המקורית מ"לב המפרץ" ל"מרכזית המפרץ - קו החוף", ושמה של התחנה על שתי מסילותיה שונה ל"מרכזית המפרץ" (בדומה לשם מסוף האוטובוסים הסמוך).
בתחנה עוברות שלוש מסילות – שתי מסילות כחלק ממסילת החוף ומסילה בודדת כחלק ממסילת העמק.
בתחנה שני רציפי צד המחוברים ביניהם באמצעות מעבר עילי.
בסוף שנת 2016 נפתחה בקצה הדרומי של רציף 1 יציאה נוספת מהתחנה, המגיעה ישירות למסוף האוטובוסים מרכזית המפרץ.
בשנת 2018 הוקם גשר הולכי רגל נוסף מתוך מרכז הקניות ישירות אל מרכז התחבורה המשודרג מרכזית המפרץ.
בסוף 2017 החל פרויקט של רכבת ישראל לשדרוג תחנת הרכבת, במסגרתו הוארכו רציפי הרכבת בתחנת קו החוף לאורך של 373 מטרים.
בנוסף נבנה גשר הולכי רגל באורך 60 מטרים המקשר את רציפי קו החוף לרציפי העמק.
במסגרת שדרוג התחנה נבנו גם דרגנועים המובילים מהגשר לרציפים, חדרים טכניים וכן בוצעה הכנה לחשמול עתידי של קו הרכבת.
ברציפים 1 ו-2 של התחנה עוצרות רכבות במסילת החוף:
שתי רכבות בשעה לכל כיוון בקו נהריה - מודיעין מרכז.
רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו נהריה - באר שבע מרכז.
רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו כרמיאל - חיפה חוף הכרמל.
רכבות בשעות השיא פעם בשעה לכל כיוון בקו כרמיאל - באר שבע מרכז.
ברציף 3 של התחנה עוצרות רכבות במסילת העמק:
רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו בית שאן - עתלית.
תחנת הרכבת נמל התעופה בן-גוריון, היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בנמל התעופה בן-גוריון על מסילת ירושלים–גנות, ומשרתת את עובדי הנמל ואת הנוסעים, וכן את הנוסעים למרכז העסקים והכנסים איירפורט סיטי הפועל בסמוך.
בשנת 2025 עברו בתחנה 4.7 מיליון נוסעים והיא התחנה השביעית של רכבת ישראל בנפח פעילותה .
תחנת הרכבת נבנתה כחלק מבניין טרמינל 3 בנתב"ג בתכנונו של אדריכל צבי לישר, משרד לישר-אלדר אדריכלים.
התחנה נפתחה ב-10 באוקטובר 2004, מספר שבועות לפני שהחל לפעול טרמינל 3, אולם הפרויקט הסתיים, לאחר השלמות ביצוע של הקבלנים בפרויקט, בשנת 2015. היא נבנתה כחלק מפרויקט A1 לבניית קו הרכבת החדש לירושלים.
בתחילה התחנה שימשה כתחנת קצה לרכבות המגיעות מצפון; בהמשך נחנכה המסילה עד לתחנת הרכבת פאתי מודיעין.
בחורף של דצמבר 2013, עקב גשמים עזים, קרס קיר דופן של אפיק נחל שפירים, ומי הנחל הציפו את מנהרת שפירים בה עובדת המסילה.
נגרם נזק חמור לקווי התקשורת ולמסילה עצמה והיא הושבתה למשך זמן רב.
התחנה שימשה כתחנת הקצה של קו הרכבת החדש לירושלים החל מפתיחתו של הקו ב-20 בספטמבר 2018 ועד 21 בדצמבר 2019 עם השלמת תשתית החשמול ופתיחת הקו עד תחנת הרכבת תל אביב – ההגנה.
התחנה נסגרה ברבעון הראשון של שנת 2020 עקב התפשטות מגפת הקורונה.
אולם לאחר יותר משנה לאחר סגירת התחנה, התחנה חזרה לפעילות באפריל 2021.
בתחנה מסילה כפולה משני צידי רציף אי - מסילה מערבית (צמודה לרציף מס' 1) ומסילה מזרחית (צמודה לרציף מס' 2).
בתחנה יש מעליות, דרגנועים ומדרגות המובילים לאולמות הנוסעים בטרמינל 3. גג התחנה מתפקד כרחבת כניסה לטרמינל 3.
בספטמבר 2018 פרסה חברת SEMI ישראל תשתית חשמול עילי בתחנה (זו התחנה השנייה שחושמלה בארץ).
דרומית לתחנת נתב"ג קיימת תחנה תפעולית.
בתחנה עוצרות שתי רכבות בשעה לכל כיוון בקו מודיעין מרכז - נהריה.
לקו קיימת לעיתים חלופה מקוצרת המסתיימת ויוצאת בתחנה זו ואינה ממשיכה למודיעין.
בתחנה עוצרות שתי רכבות בשעה לכל כיוון בקו ירושלים יצחק נבון - הרצליה.
בעתיד תגדל התדירות ל-3 רכבות ובעתיד הרחוק ל-5. לקו קיים גם חלופה מקוצרת שמסתיימת ויוצאת מתחנה זו ולא ממשיכנה לירושלים.
תחנה זו היא תחנת הקצה של רכבות הלילה בקו נתב"ג - תל אביב - חיפה - נהריה.
בעבר עצרו בתחנה גם הרכבות בקו באר שבע מרכז - לוד - נתב"ג - ההגנה, אולם השירות הופסק.
בעתיד, עם הגדלת מספר הרכבות בין לוד לבאר שבע, צפויות חלק מהרכבות לשוב ולעבור בתחנה.
בימי רביעי הרכבות מתחילות ומסיימות את נסיעתן בתחנת נמל התעופה בן-גוריון.
+קומפעילמסלולמיקוםהערות נוספותשאטלרש"תטרמינל 1 - משרד הנהלה ראשי (לכיוון טרמינל 3) - חניונים (לכיוון טרמינל 3) - טרמינל 3קומה 0♿ פנימי.
ללא תשלוםשאטלטרמינל 3 - חניון טווח ארוךקומה 0♿ פנימי.
בעתיד תחובר המסילה המזרחית אל מערך המסילות הקיים בתחנה במחלף מסילתי, בנוסף לקו הרכבת המהיר לירושלים.
עם ביצוע ההתחברות יהווה אזור נתב"ג צוואר בקבוק ברשת המסילות ולפיכך נדרש ביצוע תוכנית שדרוג לתחנה כדי להגדיל את קיבולת הרכבות, את הגמישות התפעולית ברשת המסילות ואת הנגישות לנתב"ג.
בפברואר 2016 הקציב משרד התחבורה תקציב לקידום התכנון של הפרויקט.
הפרויקט נמצא כעת בשלב תכנון מפורט על ידי חברת ח.פ.ת במטרה להתחיל בביצוע כבר ב-2020.
לתוכנית השדרוג עלות כוללת של כ-1.6 מיליארד ש"ח והיא כוללת הוספת שתי מסילות רכבת חדשות לאורך מקטע של 6 ק"מ דרומית לשתי המסילות הקיימות, מאזור מחלף לוד במזרח ועד אזור מושב צפריה במערב.
מבנה התחנה יהיה חדש כולו והוא יחליף את המבנה הקיים.
התחנה החדשה תורכב משני מבנים מקורים וממוזגים: מבנה ראשי מעל שתי המסילות הקיימות ומבנה משני מעל שתי המסילות החדשות המתוכננות.
שני המבנים יחוברו באמצעות גשר הולכי רגל.
תחנת הרכבת נתניה היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת על מסילת החוף בעיר נתניה בצידו המזרחי של כביש 2 בסמוך למחלף נתניה.
בשנת 2025 עברו בתחנה 3.6 מיליון נוסעים והיא התחנה העשירית של רכבת ישראל בנפח פעילותה .
בתחילת 1953, נטען במעריב שהרכבות בין תל אביב לחיפה לא עצרו בנתניה, ותושבי העיר נסעו לתחנת כפר ויתקין כדי לעלות לרכבות.
ביוני 1953 טען מנהל הרכבת שהרכבות בקו תל אביב חיפה עוצרות בנתניה.
תחנת הרכבת נתניה תוכננה ב-1953 ונחנכה בתחילת מאי 1954, במעמד תזמורת מכבי האש של נתניה ופלוגה של צה"ל.
באותה עת עצרו בתחנה 12 רכבות ביום, 10 בקו תל אביב חיפה ו-2 בקו לירושלים.
באותה עת טרם זופת כביש הגישה לתחנה שהייתה בשלבי סיום.
בתחילת יוני 1955, במהלך ביקור ראש ממשלת בורמה או נו בישראל, נערך לו טקס קבלת פנים בתחנה.
בשנת 1957 עברה התחנה לשימוש במערכת איתות חשמלית במקום המערכת המכנית.
בשנת 1986 הוכשר מגרש חניה גדול ליד התחנה.
בתחילת שנות ה-90 שופצה התחנה, במסגרת שיפוץ מקיף שערכה הרכבת לכלל התחנות.
כמו כן משנת 1993 החלה לפעול מהתחנה רכבת פרוורית והייתה תחנת עצירה של הרכבת בקו תל אביב - חיפה.
מאוחר יותר עם הפיכת תחנת בנימינה לתחנה ההתחלית של הרכבת הפרברית, בוטלו כל העצירות של הרכבת הבין-עירונית בין התחנות בנימינה ותל אביב אוניברסיטה (למעט מספר רכבות לילה לנתב"ג).
לפני פתיחת תחנת נתניה – ספיר, הייתה זאת תחנת הרכבת העמוסה ביותר מחוץ לתל אביב וחיפה.
לתחנה יש שתי כניסות ושלושה רציפים, המחוברים במעבר תת-קרקעי: רציף צד אשר ממוקם בכניסה המערבית לתחנה ורציף "אי", בין המסילות.
בסמוך לתחנת נוסעים נמצאת תחנת רכבת תפעולית, המסילות של התחנה משמשות לדיור רכבות וציוד רכבתי.
בצמוד לכניסה המזרחית של התחנה נמצא מתחם ציוד הנדסי מסילתי עם מבנה מסילאים.
המסילה שמובילה למתחם מתפצלת מהמסילה הראשית דרומית לתחנה.
מהתחנה יוצאות רכבות פעם בשעה לבית שמש.
ישנם מספר קווי אוטובוס עירוניים ואזוריים העוברים בצמוד לתחנה אך התחנה משמשת גם כתחנת מוצא של מספר קווים בין-עירוניים של חברת "מטרופולין" לאזור תל אביב.
רכבת נתניה - קניון השרון - רחוב רזיאל - רחוב ריינס - נאות הרצל - רחוב סוקולוב - רחוב יהושע טהון - רחוב בורוכוב - רחוב אנדריס -רחוב שמואל הנציב - ששת הימים - ויצמן - ת.
רכבת נתניה - רחוב הרצל - שדרות ויצמן - עין התכלת🚆♿32/32את.
רכבת נתניה - נווה איתמר - ת.
מרכזית נתניה - רחוב הרצל - מרכז העיר דרום - נוף הטיילת - גלי הים - נאות שקד - אגמים - גבעת האירוסים - עיר ימים - קריית נורדאו - א.
רכבת ספיר60מסוף עין התכלת - עין התכלת - שדרות ניצה - שלמה המלך - רחוב יהושע טהון -רחוב בורוכוב - רחוב שמואל הנציב - ששת הימים - ויצמן - רחוב הרצל - נווה איתמר - ת.
רכבת נתניה - אזור התעשייה הישן - נאות גנים - עמליה - דרך הפארק -בית העלמין ♿עוצר בתחנת האורזים/העמל (כניסה מזרחית)61ת.
מרכזית נתניה - רמת אפרים - נווה איתמר - ת.
תעשייה קריית אליעזר - נאות גנים - קריית רבין - משכנות זבולון - קריית השרון - א.
רכבת ספיר - עיר ימים - רמת פולג - החוף הירוק65מסוף עין התכלת - עין התכלת - ויצמן - רחוב הרצל - ת.
תעשייה קריית אליעזר -הרב יהודה אונטרמן - דרך דגניה - קריית השרון - א.
התעשייה ספיר - עיר ימים - החוף הירוק67 ת.
רכבת נתניה- רמת אפרים- נאות הרצל - צפון מזרח מרכז העיר - ת.
מרכזית נתניה - מרכז העיר דרום - נוף הטיילת - גלי הים -נאות שקד - רמת ידין - אגמים - קריית המדע -קריית נורדאו - ת.
רכבת נתניה - רמת אפרים - מרכז העיר דרום - רמת חן - נוף הטיילת - כוכב הים - רמת ידין - נאות שקד - אגמים - גבעת האירוסים - א.
רכבת נתניה - קניון השרון - דרך רזיאל - ששת הימים - ויצמן - צפון מזרח מרכז העיר - מרכז העיר דרום - רמת חן - קריית השרון - מרכז העיר דרום - צפון מזרח מרכז העיר - ויצמן - ששת הימים - דרך רזיאל - קניון השרון - ת.
תעשייה קריית אליעזר - ת.
רכבת נתניה - הרב יהודה אונטרמן - דרך דגניה - קריית השרון - א.
התעשייה ספיר - עיר ימים - רמת פולג עוצר בתחנת האורזים/העמל (כניסה מזרחית)
בשעות הלילה בלבד140כפר יונה - צומת השרון - נתניה141240נתניה - צומת השרון - כפר יונה241601מטרופולין נתניה - געש - שפיים - תל אביב-יפומאסף606608נתניה - תל אביב-יפוישיר610נתניה - כפר סבא מגיע לכפר סבא616נתניה - תל אביב יפו - פתח תקווהמהיר617נתניה - הרצליהמגיע לרכבת הרצליה
תחנת הרכבת מודיעין – מרכז היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בעיר מודיעין-מכבים-רעות על מסילת מודיעין–ענבה בסמוך לתחנה המרכזית.
תחנה זו היא תחנת הרכבת התת-קרקעית הראשונה בישראל ושטחה הוא כ-7,000 מטר רבוע, ורציפיה ממוקמים כ-15 מטרים מתחת לפני האדמה.
התחנה הייתה תחנת הרכבת הגדולה בישראל ממועד פתיחתה ועד פתיחת תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון.
תכנון קו הרכבת למודיעין החל בשנות ה-90 של המאה ה-20 עם הקמת העיר.
ב-1997 הודיעו משרדי האוצר והתשתיות כי נשקלת האפשרות שהקו יופרט, יוקם ויופעל על ידי יזם פרטי, אך ההחלטה לא יצאה לפועל.
תחנת מודיעין מרכז נפתחה ב-1 באפריל 2008.
בשנת 2021 ותחילת 2022 התבצעו בתחנה עבודות להצבת תשתית חשמול בתחנה, תשתית זו מאפשרת לציוד נייד חשמלי לנסוע בתחנה.
עם סיום העבודות התחנה היא אחת מ-11 תחנות רכבת בארץ המחוברות לתשתית החשמול וב-31 במרץ 2022 התחיל לפעול ממנה קו פרברי אל תחנת הרכבת ירושלים - נבון דרך קשת מודיעין.
אולם נוסעים, קופות, ושערי ביקורת כרטיסים
בתחנה ארבע מסילות התוחמות שני רציפים באורך 250 מטר.
היציאה מהתחנה אפשרית משני צדדיה באמצעות מעבר תת-קרקעי.
במפלס אולם הנוסעים ישנה מבואה מסחרית אשר אינה פעילה ונועדה לקשר את התחנה לתחנה המרכזית של מודיעין.
הכנה זו בוצעה בעת בניית התחנה.
בתחנה זו הותקנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית ב-2022. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ, ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה.
באותה עת הציוד החשמלי של רכבת ישראל היה קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
מהתחנה יוצאות שתי רכבות בשעה לנהריה דרך תחנות תל אביב, חיפה והקריות.
משך זמן הנסיעה לתחנת תל אביב השלום הוא כ-33 דקות ולחיפה מרכז השמונה כשעה ו-40 דקות, בחזור משך הנסיעה מתחנת תל אביב השלום הוא כ-40 דקות.
בשעות הערב (שבימי חול) יוצאת גרסה מקוצרת של הקו המגיעה עד לתחנת הרצליה, ובסופ"ש וערבי חג יוצאת גרסה מקוצרת נוספת של הקו המגיעה עד לתחנת תל אביב סבידור מרכז.
ב-31 במרץ 2022 נפתח הקו לירושלים יצחק נבון שעובר גם דרך פאתי מודיעין הסמוכה.
תחנה זו משמשת כתחנת הקצה של קו זה.
התחנה ממוקמת בכיכר התחבורה שהיא מוקד התחבורה המרכזי בעיר.
בנוסף התחנה המרכזית של מודיעין גם ממוקמת בכיכר.
מהתחנה המרכזית ישנם שני קווים פנימיים (51, 55) וקווי שירות לתל אביב, רמלה, לוד, ראשון לציון, שוהם, רחובות, ירושלים, באר שבע ויישובי יהודה ושומרון.
בשנת 2028 צפויה להיפתח מסילת ראשון לציון–מודיעין בין נתיבי כביש 431 לכיוון ראשון לציון ולהוות מסילת רוחב בין ערי דרום גוש דן ממודיעין דרך התחנה העתידית רמלה דרום ותחנות ראשון לציון (הראשונים ותחנת תש"ח העתידית) עד לתחנת משה דיין.
עם סיום הקמת המסילה יחל לפעול קו נוסעים נוסף אשר יתחיל בתחנה זו.
תחנת הרכבת לוד – גני אביב היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בסמוך לשכונת גני אביב בעיר לוד על מסילת יפו–ירושלים.
התחנה מהווה כתחנת ביניים בקו בנימינה - רחובות ובקו נתניה - בית שמש.
עם הקמת שכונת גני אביב בלוד באמצע שנות ה-90, הובטח לתושבים על ידי עיריית לוד ומשרד השיכון כי תקום תחנת רכבת בסמוך לשכונה.
לתחנה הוצעו גם השמות הבאים: "לוד צפון" ו"פאתי לוד".
ביולי 2002, הכריז ראש הממשלה, אריאל שרון, על השקת הפרויקט להקמת התחנה, כחלק מתוכנית כוללת לשיקום ופיתוח לוד.
אבן הפינה לתחנה הונחה ב-8 במאי 2002, אך תוכניות הבניה הוגשו לוועדת התכנון רק בתחילת שנת 2003 ואושרו במהלך אותה שנה.
בעקבות חילוקי דעות כספיים בין הרכבת ומשרדי התחבורה והאוצר, העבודות לבניית התחנה החלו רק בפברואר 2006. התחנה נכללה כבר בלוחות הזמנים שהוציאה רכבת ישראל בשנת 2007 אך היא נפתחה בפועל רק ב-10 במאי 2008.
אולם הכניסה ממוקם סמוך לשכונת גני אביב ולידו קיים מסוף לאוטובוסים ולמוניות, כמו כן גם חניון גדול לרכבים פרטיים.
בתחנה יש שני רציפים: רציף 1 המאפשר לרכבות להמשיך לתחנות תל אביב וצפונה עד לנתניה ולבנימינה ורציף 2 המאפשר לרכבות להמשיך לתחנת לוד השכנה דרומה עד לרחובות ולבית שמש.
בין שני הרציפים מחבר גשר עילי.
בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו בנימינה - רחובות.
בתחנה עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו נתניה - בית שמש.
אל התחנה מגיעים חמישה קווי אוטובוס בתדירות גבוהה.
שלושה מהם פנימיים, קו אחד אשר מוצאו ברמלה וקו נוסף אשר מוצאו במערב ראשון לציון.
+קומפעילמסלולהערות נוספות1קוויםרכבת לוד גני אביב - גני אביב - א.ת.
תחנת הרכבת נתיבות היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בסמוך לעיר נתיבות על מסילת אשקלון–באר שבע ומשרתת את הנוסעים במסוף האוטובוסים הסמוך.
התחנה מהווה כתחנת ביניים בקו הרצליה - אופקים.
טקס הנחת אבן הפינה לתחנה התקיים ב־12 באפריל 2011 בהשתתפות ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר התחבורה ישראל כ"ץ והיא הייתה אמורה להיפתח בסוף שנת 2014. עקב מבצע צוק איתן חלו עיכובים בהקמת המסילה, והיא נחנכה ב־15 בפברואר 2015.
בעת חנוכת התחנה קיבלה התחנה הטבת 50% הנחה, שמשמעותה לאפשר נסיעת חינם הלוך, אך נסיעת החזור הייתה בתשלום.
ההטבות הללו הן 'תוכנית עידוד לנסיעה ברכבת'.
ב-25 בדצמבר 2021 השתנה שירות הנוסעים העובר בתחנה והוא הוחלף מקו באר שבע - קו החוף המערבי - לולאת השרון, לשני קווים: קו באר שבע - אשקלון וקו באר שבע - בנימינה דרך מסילת לוד-אשקלון.
בתאריך 18 לספטמבר 2022 הוחלט לצמצם את התדירות בין אשקלון לבאר שבע מרכז וההפך לרכבת פעם בשעה בגלל עבודות החשמול, בשעות השיא מפעילה רכבת ישראל הסעות ללא עלות לתחנת באר שבע צפון ולתחנת אשקלון דרך כל תחנות הקו.
בסוף ספטמבר 2025 הוארך שירות הרכבות עד להרצליה דרך טבעת השרון בכיוון צפון ועד לאופקים בכיוון דרום.
בתחנה שני רציפי אי באורך של 300 מטר המשרתים 4 מסילות.
בתחנה מעבר תת-קרקעי המקשר את אולם הנוסעים לרציפים (המשמש גם כמקלט לעת חירום), שני דרגנועים ושטח ניכר מהרציפים מסוכך להצללה.
בחזית התחנה מותקן שעון בקוטר 3 מטרים – הגדול ביותר בתחנות הרכבת בישראל.
לצד התחנה נסלל חניון ל־250 כלי רכב והוכשר שטח לחניון ל־500 כלי רכב נוספים.
בשנת 2025 מתבצעות בתחנה עבודות להארכת רציפי התחנה ועבודות להתקנת מערכת חשמול עילית.
בעבר עברה בתחנה זו רכבת פעם בשעה לכל כיוון: באר שבע מרכז ונתניה (בשעות שיא) או תל אביב סבידור מרכז (בשעות שפל).
בעבר עצר בתחנה זו קו רכבת לילה מבאר שבע לתל אביב, פעם בשעה לכל כיוון.
החל מספטמבר 2025 עוצרות רכבות פעם בשעה לכל כיוון בקו אופקים - הרצליה דרך תחנות טבעת השרון.
תחנת הרכבת נחל שורק הוקמה ב-1915 בשם "תחנת הרכבת ואדי צראר" כתחנת צומת על המסילה המזרחית העות'מאנית בסמוך לפרוץ המערכה על סיני וארץ ישראל והייתה לאבן הראשה של הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה.
סביב "תחנת הצומת" התפתח מרחב בעל חשיבות לוגיסטית ואסטרטגית, שכלל מנחתי תעופה, הן עבור הברית העות'מאנית/גרמנית, ולאחר כיבושו ב-1917, עבור חיל המשלוח המצרי בפיקוד בריטי.
עם תום המלחמה נותר המרחב צומת רכבות ומרכז לוגיסטי צבאי בריטי עד סיום תקופת המנדט.
לאחר קום המדינה ועד לשנת 1998 המשיכה התחנה לשרת נוסעים על קו מסילת הרכבת יפו–ירושלים ומאז היא משמשת כתחנה תפעולית בלבד.
לתחנת הצומת היו כמה מרחבי משנה שהשתרעו על פני כחמישה קמ"ר בין מה שמזוהה בימינו כמורדות מושב יסודות בצפון-מערב למורדות מושב טל שחר.
תחנת ואדי צראר הייתה לעות'מאנים מרכז הספקה חיוני שדרכו הוזרמו אמצעי קיום ולחימה אל דרום הארץ וירושלים, ומכלול השירותים הטכניים למערכות הרכבת הצבאית.
דרומה לתחנה בתחנת הרכבת א-תינה התפצלו שתי שלוחות: האחת נסללה ב-1915 - השלוחה המצרית לכיוון תעלת סואץ כחלק מהניסיון השני של הצבא העות'מאני לשלול מן הבריטים את חופש השיט בתעלה והשנייה מסילת הרכבת מואדי צראר לעזה, נסללה באביב 1917 לתמיכה בקו ההגנה העות'מאני/גרמני עזה-באר שבע.
מזרחה התפצלה המסילה לירושלים מקטע ממסילת הרכבת יפו–ירושלים.
הצבא הבריטי השתלט על תחנת הרכבת, "תחנת הצומת" בפי הבריטים, ב-14 בנובמבר 1917, אחרי הקרב על גבעות מע'אר.
בניין התחנה הוקם ב-1915 על ידי השלטונות העות'מאנים כבניין תקני.
בניינים דומים הוקמו בתחנות הרכבת במסעודיה, טולכרם, באר שבע ועוד.
במקור נבנה גג מעל התחנה אך הוא הוחלף לגג בטון שטוח בתקופת המנדט.
הבריטים חידשו ב-1931 את השם הערבי של התחנה.
ב-4 באוקטובר 1938, בתקופת המרד הערבי הגדול, נפגעה התחנה וכן הגשר על נחל שורק שלידה.
התחנה פעלה עד 1998 אז נסגרה כשהקו הישן לירושלים נסגר.
במקום הקו הישן נפתח קו חדש, כפול, במרחק של כ-10 מטר מהקו הישן ובקרבת התחנה הישנה הוקמה תחנת רכבת תפעולית.
המקום משמש למפגש רכבות בקו תל אביב-ירושלים.
בניין התחנה הישן עמד בשממונו מאז סגירתו.
ב-2010 זכתה רשות הניקוז "שורק-לכיש" במכרז לשיקום התחנה והפיכתה לאתר תיירות אולם מעבר להקפת המבנה בגדר לא נעשה דבר והוא מוסיף להתפורר.
בקרבת התחנה נמצא קרון עץ (כנראה מתקופת המנדט) וכן קטר ומספר קרונות (מתקופות מאוחרות יותר) שהונחו על גבי פסים חדשים.
כ-500 מטרים דרומית-מזרחית לתחנת הרכבת נמצאת מצבה בצורת אובליסק המנציחה פועלים מצרים וחיילים הודים ועות'מאנים אשר נהרגו במהלך מלחמת העולם הראשונה בקרבת מקום ונטמנו סמוך לאובליסק.
המצבה הוקמה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה (נקראת כיום ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, CWGC), ארגון אשר הוקם ב-1917 במטרה לדאוג לקבורה ראויה, תיעוד והנצחת זכר הנופלים.
במהלך המלחמה הקים חיל המשלוח המצרי (שמו של הצבא הרב-לאומי בפיקוד בריטי אשר פעל בחזית סיני, ארץ-ישראל וסוריה) שורה של בתי חולים צבאיים ברמות שונות, בעיקר לאורך דרכים ראשיות ומסילות הברזל.
אלו שנפטרו במהלך האשפוז נקברו בחלקות קבורה בסמוך לבתי החולים.
חלק מחלקות קבורה אלו מטופלות ומתוחזקות באופן שוטף על ידי ה-CWGC, אולם חלקן הוזנחו במהלך השנים.
גם במתחם וואדי צראר הוקמו בתי-חולים צבאיים ואלו שנפטרו שם נקברו בחלקה עליה הוקמה מאוחר יותר המצבה.
מרבית הקבורים במקום השתייכו לקורפוס העבודה המצרי, יחידות של עובדים מצריים אשר עסקו בסלילת דרכים, הנחת מסילות ברזל, פריקה והעמסה ועוד.
המצבה דומה בצורתה ובניסוח הכתובת עליה למצבות דומות נוספת בארץ ישראל, כמו למשל בתחנת הרכבת דיר סניד.
על האובליסק הוצבו שלושה פנלים מאבן.
שני פנלים בולטים נקבעו בחזית האובליסק, בערבית ובאנגלית.
הכתובת בערבית כוללת את השהאדה: , ובטבלת האבן באנגלית הכתובת הבאה:
"שבעה חיילים של הצבא ההודי קבורים כאן.
מאה ושנים עשר אנשים מגדודי העבודה המצרים קבורים ליד נקודה זו".
פנל אבן קטן נוסף בצדו האחורי של האובליסק מתייחס לשלושה חיילים טורקים אשר נטמנו אף הם במקום.
הכתובות הושחתו על ידי אלמונים ונותרו בלתי קריאות במשך שנים.
העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל פנתה אל ה-CWGC ביוזמה לשיקום האתר וחידוש הפנלים באתר זה ובאתרים נוספים.
בסוף 2017 ביצע ה-CWGC עבודות שיקום באתר הכוללות ניקוי האובליסק בקיטור, הסדרת הגישה לחלקה וחידוש הפנלים.
בנוסף, התגלה כי אחד החללים המצרים השתייך ליחידה מצרית אחרת, קורפוס תובלת הגמלים, ולכן שונתה הכתובת המתייחסת לחיילים המצרים:
תחנת הרכבת מסעודיה ליד סבסטיה הייתה התחנה הרביעית (מ-6 תחנות) שבנו הטורקים בין השנים 1912 ל-1915 לאורך מסילת השומרון.
התחנה הוקמה על ידי העות'מאנים בשנת 1915 בזמן מלחמת העולם הראשונה.
בעקבות ההוראה של ג'מאל פאשה לכבוש את תעלת סואץ מידי הבריטים נוצר הכרח לוגיסטי בשינוע כוחות ואספקה לדרום ארץ ישראל.
היינריך מייסנר, מהנדס גרמני בשרות העות'מאנים, שינה את התוכנית המקורית של המסילה הארץ-ישראלית ובמקום שמסילת השומרון, שמוצאה מתחנת עפולה, תעבור דרך שכם ותגיע לירושלים החליט שמסילת השומרון לא תמשיך משכם לירושלים אלא תוסט מערבה ותסלל לאורכה של השפלה ומשם לנגב בואכה חצי האי סיני.
נסלל מסעף ממסעודיה דרך הבקעה של נחל שכם לטולכרם תחנת המוצא של המסילה המזרחית.
שרידים של הסוללה, עמודי קו הטלגרף שליוו אותה וכן מעברים על פני הנחל של מסלול הרכבת נראו בבירור בשנים הראשונות לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967.
התחנה נקראת בטעות תחנת הרכבת בסבסטיה אולם במפות מאותה התקופה ניתן לראות כי הייתה תחנה אחרת בשם סבסטיה סמוך לכניסה המזרחית ליישוב שבי שומרון של ימינו.
לאחר מלחמת יום הכיפורים יזמה תנועת גוש אמונים הקמת גרעין התיישבות בשם "אלון מורה" אשר יתיישב קרוב לעיר שכם.
משפחות חברי הגרעין, בתוספת תומכים רבים, ניסו לעלות לקרקע בתחנה ולהקים בה התנחלות שלוש פעמים.
התחנה נבחרה מאחר שהייתה נטושה והקרקע במקום הוגדרה כקרקע ממשלתית.
הניסיון הראשון נערך ב-25 ביולי 1974. קבוצה של 150 איש, הכוללת 35 משפחות ובתוכן 55 ילדים.
הקבוצה התארגנה בתל אפק (אנטיפטריס).
משם יצאה בשיירה ארוכה של משאיות ומכוניות פרטיות והגיעה לתחנה בשעה 7 בערב.
המתנחלים החלו לתקוע יתדות ולמתוח את גדרות תיל סביב התחנה, הקימו אוהלים אחדים ותקעו שלט המורה על שמו של היישוב שאותו רצו להקים במקום, "אלון מורה." בשעה 8 בערב, הגיעו למקום חברי הכנסת: מנחם בגין, אריק שרון, גאולה כהן, שמואל תמיר ואיתן לבני.
יום אחר כך, ב-26 ביולי 1974, החליטה ממשלת ישראל לפנות את הקבוצה, כדי למנוע התיישבות שאינה על פי אישור הממשלה.
זאת מאחר שמדיניות הממשלה, הייתה שכל התיישבות צריכה להיעשות בהחלטת ממשלה.
על פי שיקולים מדיניים וביטחוניים, הן לגבי המקום והן לגבי העיתוי לגבי כל התיישבות.
יום הפינוי נקבע ליום לאחר צום תשעה באב, אך הועלתה בקשה שיתפנו מרצונם.
המתנחלים פונו לבסוף באוטובוסים שהביא למקום צה"ל ללא אלימות.
ב-8 בינואר 1975 ערך "גרעין אלון-מורה" בתחנה טקס "שבע ברכות" לזוג צעירים חברי הגרעין, יהודה וחיה עציון, ועזב את המקום לאחר מספר שעות.
בלילה של ה-5 במרץ 1975 נעשה הניסיון השני של גרעין אלון מורה להתנחל במקום.
המבצע הוכן במשך כשלושה שבועות, תחת מעטה כבד של חשאיות.
יום קודם ליציאתם התכנסו המתנחלים במגדיאל, בביתו של אחד מחברי גוש אמונים.
בשעה עשר וחצי הגיעה השיירה אל תחנת הרכבת, ועמה משאיות עמוסות במצרכי מזון, מקרר חשמלי, גנרטור וחלקי מבנה.
מיד החלו בהקמת שני מבנים מודולריים ומבנה אבן, ועם בוקר ניצבו על המקום שני צריפים וחצי מבנה אבן.
הפעם סירבו חברי הגרעין להתפנות והתבצרו במבנה התחנה.
כוחות צה"ל נכנסו למבנה ולאחר מאבק ממושך פינו את כולם בערב של ה-7 במרץ.
ב-19 במרץ שוב הגיעה קבוצה של 50 מתנחלים והתבצרה בתחנה, אך הם פונו מיד לאחר מאבק אלים.
בניסיון העלייה האחרון, ב-30 בנובמבר 1975, ארגן גוש אמונים כ-2,000 תומכים מכל רחבי הארץ שהצטרפו לחברי גרעין "אלון מורה".
בניסיון זה וסירבו להתפנות והחלו עימותים עם כוחות צה"ל.
במשך 10 ימים התנהל איתם משא ומתן ושר הביטחון שמעון פרס הגיע למקום כדי לקדם פשרה.
לבסוף, הושגה פשרה והותר לקבוצה של 30 מתנחלים לעבור באופן זמני ל"מחנה קדום", מחנה צבאי ירדני לשעבר, שאותו החזיק צה"ל באותה עת, ליד כפר קדום.
בינואר 1976 החלו בהכשרת 200 דונם לטובת הקמת מחנה למתנחלים.
המקום הפך אחר כך להתנחלות קדומים, שהייתה ההתנחלות הראשונה בשומרון.
חיים גורי, שהיה נוכח במקום כעיתונאי מטעם העיתון "דבר", הצטרף לניסיונות ההידברות עם המתנחלים.
המתנחלים פרסמו הודעה לפיה גורי הציע את הפשרה בשם השר ישראל גלילי (יושב ראש ועדת שרים לענייני התיישבות), אך ב-9 בדצמבר 1975 אמר שלא פעל מטעם גלילי.
לדבריו, הפשרה נועדה למנוע עימות פיזי ופתרון זמני ולא כפי שהודיע "גוש אמונים", כאילו הפשרה הייתה אישור להקים התנחלות במחנה קדום.
לאחר הסכם אוסלו ב', מבנה התחנה ממוקם בגבול בין שטח C לשטח B.
ליד התחנה בנתה הרשות הפלסטינית אתר נופש ומסעדה ופרצה דרכים חדשות לכפרי הסביבה.
בשנת 2016 עצר המנהל האזרחי את פעולות הבנייה, ולאחר כשנה הוצגה בתחנת הרכבת תערוכה שהציגה תמונות וסרטונים אודות ניסיונות ההתנחלות בתחנה, וכן שחזור של ההתנחלות של גרעין אלון מורה.
בשנת 2018 חודשה הבנייה הפלסטינית בסביבת התחנה.
המועצה האזורית שומרון הגישה תוכניות לשימור האתר ולבניית "מוזיאון ההתיישבות" בתחנה.
תחנת הרכבת סבסטיה הייתה התחנה החמישית מתוך שש, שבנו הטורקים בין השנים 1912 ל-1915 לאורך מסילת השומרון שנסללה מעפולה לשכם.
התחנה נמצאת כקילומטר וחצי מדרום לסבסטיה וכחצי קילומטר ממזרח ליישוב שבי שומרון.
בתחנה נבנו שלושה מבנים וכן מאגר מים.
חלקם כמו גם חלק מצנרת הולכת המים עדיין נראים בשטח.
קיים בלבול בין תחנת סבסטיה הרחוקה יותר מסבסטיה לבין תחנת הרכבת מסעודיה הקרובה לסבסטיה (כקילומטר וחצי מערבית לה).
תחנת הרכבת נען הייתה בעבר תחנת משא של הרכבת המנדטורית, מיקומה ליד כפר נענה העתיק, קרוב למושב יציץ ולא רחוק מקיבוץ נען.
תחנה זאת משמשת כצומת לקווים לירושלים (דרך בית שמש) ולבאר שבע.
התחנה נוסדה בשנות ה-20 של המאה ה-20. בהתחלה היא שימשה להובלת תוצרת חקלאית של פרי הדר.
ולאחר מכן שימשה גם כתחנת נוסעים לתושבי האזור.
בשנות ה-40 היו עוצרות בתחנה שלוש רכבות מדי יום ולאחר קום המדינה שירתה התחנה את הרכבות בקו לירושלים.
בשנות ה-50 נסללה מסילת הדרום מתחנת נען דרומה אל באר שבע ועם פתיחת הקו לבאר שבע בשנת 1956 הייתה תחנת נען תחנת ביניים בקו זה.
בשיאה, בשנות ה-60, עצרו בתחנה כ-20 רכבות ביום, מחציתן בקו לבאר שבע ומחציתן בקו לירושלים.