tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-13 באוגוסט 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, אך לבסוף נופה מהסגל שהשתתף במשחקים במהלך חודש ספטמבר בשל רצונו לשחק בנבחרת רוסיה.
איגור פטרוביץ' פטרנקו (נולד ב-23 באוגוסט 1977, בפוטסדאם, גרמניה המזרחית) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי.
חתן פרס הפדרציה הרוסית (2002).
חבר איגוד הקולנוענים של הפדרציה הרוסית (מ-1 באפריל 2009).
הוא נוטה לגלם דמויות של קציני צבא, שוטר במשטרה או סוכן שירותי הביטחון הפדרליים בחלק גדול מהעיבודים הקולנועיים והטלוויזיוניים שבהם השתתף.
פטרנקו נולד ב-23 באוגוסט 1977 בפוטסדאם שבגרמניה המזרחית למשפחת אנשי צבא.
אביו פיוטר ולדימירוביץ' פטרנקו היה קצין בצבא ולמד כימיה.
אמו, טטיאנה אנטולייבנה הייתה מתורגמנית מאנגלית.
בגיל 3 המשפחה חזרה למוסקבה.
כילד אהב לעסוק בהתעמלות, ג'ודו וסמבו ולמד אנגלית בבית הספר.
בשנת 2000 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לתיאטרון על שם שצ'פקין במוסקבה והתפרסם במיוחד בתפקידו בסדרה "הכוכב" והיה מועמד לפרס ניקה בשנת 2003 בקטגוריית "גילוי השנה".
זכה גם בפרס הפדרציה הרוסית הנשיאותי.
בשנת 2012 לוהק לגלם את שרלוק הולמס בסדרת הטלוויזיה באותו השם, בבימויו של אנדריי קאבון ולצדו של אנדריי פאנין.
הוא היה נשוי לאירינה לאונובה 4 שנים.
בשנת 2004, לאחר שהתגרשו נישא לשחקנית יקטרינה קלימובה, אך גם ממנה התגרש ביולי 2014. לפטרנקו ילדה בשם סופיה-קרולינה (ילידת 24 בדצמבר 2014) מהשחקנית הפטרבורגית כריסטינה ברודסקאיה.
גרסת הרחבה לברית ההצלה 2021 אפריקה חייל סרט אודות המצור על לנינגרד 2024 אדמירל קוזנצוב ניקולאי קוזנצוב סדרת דרמה ביוגרפית
איגור נסטרנקו (נולד ב-18 באוגוסט 1990) הוא כדורסלן ישראלי המשחק במכבי רחובות מהליגה הלאומית בכדורסל בעמדת הסנטר.
בגיל 3.5 עלה עם משפחתו לישראל.
הוא שיחק בליגת הנערים במסגרת מכבי ראשון לציון, אך פרש בעקבות קשיים בלימודיו.
לאחר כשנה חזר לשחק כדורסל בקבוצת הנוער של ראשון לציון.
בגיל 17 החל לשחק בליגת העל עד לשנת 2015 במדי מכבי ראשון לציון, כאשר בעונת 2012/13 שיחק עונה אחת באליצור יבנה מן הליגה הלאומית ולאחר מכן חזר לראשון לציון.
עונתו הטובה ביותר במדי ראשון לציון הייתה עונת 2013/14 בה שיחק בממוצע 9.7 דקות למשחק, וקלע 3 נקודות בממוצע.
בעונת 2015/16 הצטרף לעירוני נס ציונה אשר ירדה ליגה בתום העונה.
בעונה זו קלע נסטרנקו 4.3 נקודות למשחק והשיג 2.9 ריבאונדים בממוצע.
לקראת עונת 2016/17 הוא חתם בעירוני נהריה לשנה אחת, אך בהמשך חתם לשנתיים נוספות בקבוצה.
בספטמבר 2019 חתם בהפועל חיפה על חוזה עד סוף העונה.
בינואר 2018 השיג שיא קריירה במספר נקודות למשחק בליגת העל, בעת שקלע 20 נקודות מול הפועל חולון.ב-2020 אחרי עלייתה של הפועל חיפה לליגת העל, נסטרקו האריך את חוזהו עד 2022.
לקראת עונת 2022/23 הצטרף למכבי ראשון לציון
הוא זומן לנבחרת העתודה והשתתף בשנת 2010 באליפות אירופה (דרג ב').
נסטרנקו אף זומן בפברואר 2018 לנבחרת הבוגרת ונכלל בסגל הרחב שלה, אך נופה מהסגל לקראת המשך משחקי מוקדמות אליפות העולם בכדורסל.
איגור אולגוביץ' קונובאלוב הוא כדורגלן רוסי, קשר במועדון רובין קאזאן.
איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של ספרטק מוסקבה.
בשנת 2013 שיחק במדי הקבוצה הבוגרת ובקיץ 2014 עבר לקובאן קרסנודאר.
בעונת 2014/2015 הופיע ב-22 משחקים והבקיע שער אחד במדי קבוצת הנוער.
הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-21 ביולי 2015 כשעלה בדקה ה-87 להחליף את רומן פבליוצ'נקו במשחק נגד אופה.
בפברואר 2018 חתם על חוזה עם רובין קאזאן.
במאי 2017 הוזמן לסגל נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21.
איגור מטוביץ' (בסלובקית: Igor Matovič; נולד ב-11 במאי 1973) הוא פוליטיקאי סלובקי, שכיהן כראש ממשלת סלובקיה.
יליד טרנבה, למד באוניברסיטת קומניוס ונכנס לעסקי ההוצאה לאור.
לאחר שהתחתן, הוא העביר את הבעלות על בית ההוצאה לאור לאשתו בשנת 2010, באותה השנה בה נכנס לפוליטיקה.
מטוביץ' הקים את תנועת האנשים הרגילים (Obyčajní ľudia) שהריצה קמפיין נגד שחיתות וכתנועה פוליטית בעלת אוריינטציה מרכז-ימנית.
הוא נבחר למועצה הלאומית בשנת 2010.
מטוביץ' נבחר מחדש בשנת 2020, כאשר מפלגתו השיגה את מספר המושבים המספיק כדי להיכנס לממשלה קואליציונית עם שלוש מפלגות מרכז-ימין נוספות.
בחירתו של מטוביץ' לממשלתו התקבלו על ידי הנשיאה זוזנה צ'פוטובה והוא מונה לראש הממשלה ב-21 במרץ 2020.
איגור מטוביץ' נולד בטרנבה ב-11 במאי 1973. בשנת 1993 החל ללמוד בפקולטה לניהול באוניברסיטת קומניוס וסיים את לימודיו בשנת 1997. הוא הקים עסק בשנת 1997 ועבד כמנכ"ל חברת ההוצאה לאור RegionPRESS בשנים 2002–2010. מאוחר יותר העביר את העסק לאשתו, פאבלינה (Pavlína).
סוכנות הידיעות הצרפתית תיארה אותו כ"מיליונר אקסצנטרי ובוס תקשורת לשעבר" שהפך ל"פוליטיקאי מנוסה בתקשורת אך בלתי צפוי".
בשנת 2010 הקים מטוביץ' את התנועה האזרחית "אנשים רגילים" (Obyčajní ľudia), שהייתה בדרך כלל תנועת מרכז-ימין והדגישה קמפיין למלחמה בשחיתות השלטונית.
מטוביץ' פרסם את התנועה האזרחית באמצעות עלונים בחינם שהפיצה חברת הפרסום של משפחתו.
יחד עם שלושה חברי פרלמנט אחרים בתנועת האנשים הרגילים (OĽaNO), הוא זכה לראשונה בבחירות בבחירות 2010 ברשימת סיעת החופש והסולידריות (SaS).
הוא ישב באספת הבחירה עד פברואר 2011, כשהוא נתמך על ידי תנועת האופוזיציה Smer בשל הגבלות על אזרחות כפולה.
התנגדותו לעמדת הממשלה הביאה לכך ש-SaS הודחה מהקואליציה.
בשנת 2011 ממשלתה של איווטה רדיצ'ובה התפרקה, מה שהביא לבחירות חדשות בשנת 2012. בראשות מטוביץ', "אנשים רגילים" הפכה למפלגה פוליטית עצמאית.
התנועה נשארה באופוזיציה מכיוון שלא הייתה מוכן לעבוד עם מפלכת Smer-SD.
כמנהיג OĽaNO, מטוביץ' משך תשומת לב על ידי קמפיין למלחמה שחיתות.
כדי להתנגד לחסינות הפרלמנטרית, הוא החנה את מכוניתו על מדרכה והראה את המעבר הפרלמנטרי שלו למשטרה שניסתה לגרור את רכבו; כדי להתנגד לשחיתות, הוא ערך בדיקת פוליגרף לפיה מעולם לא קיבל שוחד.
עם זאת, רוברט פיצו האשים את מטוביץ' בחוסר כנות באשר להוצאת מכירה פיקטיבית של עסק ההוצאה לאור שלו בסכום של 122 מיליון קורונה סלובקית לעובד פאבל וונדאק, שכביכול קיבל את הכסף מחשבון פנימי.
מטוביץ' הכחיש את הטענות הללו.
מפלגתו של מטוביץ', OĽaNO קיבלה את מרב הקולות בבחירות לפרלמנט 2020 בסלובקיה שנערכו ב-29 בפברואר 2020 וזכתה ב-53 מושבים באספה הלאומית המונה 150 חברים עם 25.02% מהקולות.
השחיתות הייתה נושא מרכזי בבחירות, שסייעו למטוביץ', שכבר מזמן מיצב עצמו כפעיל נגד השחיתות.
ב-13 במרץ הודיע מטוביץ' כי הגיע להסכמה לקואליציה שלטונית עם שאר המפלגות המרכזיות והימניות כמו "אנו משפחה", "חירות וסולידריות" ו"למען העם", אם כי הם לא הסכימו על תוכנית ממשלה משותפת.
הוא לא חשף את המינויים שלו לקבינט החדש.
מטוביץ' הגיש את הרכב הקבינט שלו לנשיאה זוזאנה צ'פוטובה ב-16 במרץ; היא קיבלה את כל המינויים.
הרכב הקבינט החדש נחשף ב-18 במרץ והושבעה ב-21 במרץ.
איגור יורייביץ' ניקולייב הוא מלחין, זמר, גיטריסט, פסנתרן, מוזיקאי, כותב שירים, מפיק ושחקן סובייטי ורוסי.
אמן העם של הפדרציה הרוסית בשנת 2019.
איגור נולד ב־17 בינואר 1960 בעיר חולמסק, במחוז סחלין, במשפחה יוצרת.
השכלה גבוהה איגור קיבל במכון לתרבות במוסקבה.
שם למד ניקולייב במחלקת אומנות הבמה.
את הקריירה היצירתית שלו החל בקבוצת רציטל (Рецитал), שם ניגן בקלידים.
בין שיריו הראשונים של המלחין שהפכו אותו למפורסם הוא "קרחון ימי" (Айсберг) בביצוע של אלה פוגצ'ובה.
שיצא ב-1986 מורכב כולו משירים שכתב ניקולייב.
ניקולייב את הופעת הבכורה שלו כזמר עם השיר "מטחנה" (Мельница).
אלבום בשם זהה יצא בשנת 1987. אחרי אלבום זה הגיעו עוד שניים ב-1989
ניקולייב כתב שירים רבים, אשר מאוחר יותר פרסמו לא רק אותו, אלא גם את המבצעים.
בין להיטים כאלה ניתן למצוא "יין פטל" (Малиновое вино), "צבעונים צהובים" (Желтые тюльпаны), "בוא נשתה לאהבה" (Выпьем за любовь).
איגור בוריסוביץ' סקליאר (נולד ב-18 בדצמבר 1957, קורסק) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון זמר, מוזיקאי וגיטריסט סובייטי ורוסי, אמן העם של הפדרציה הרוסית (2013).
זוכה הפרס לבכורה הטובה ביותר בפסטיבל "הנוער מוספילם" (1984, על תפקידו בסרט "אנחנו מג'אז").
זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח של קינוטאבר בסוצ'י (1994, על תפקידו בסרט "שנת הכלב").
נולד בקורסק למשפחת מהנדסים, וסיים את לימודיו בתיכון שם (1975).
במהלך לימודיו שר וניגן בגיטרה בהרכב בית ספר והתחיל לעסוק בספורט (טניס שולחן, הוקי, כדורגל, אתלטיקה, סיורים מסביב, אגרוף).
יחד עם השחקנית טטיאנה וסילייבה, היא משחקת במופע היזמות "מרק קנרי".
בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון לנינגרד לתיאטרון, מוזיקה וסינמטוגרפיה (קורס לב דודין וארקדי קצמן).
בעונת 1979–1980 הוא היה שחקן תיאטרון הנוער טומסק (באותה תקופה התיאטרון היה ממש בבנייה).
הוא גויס לצבא בסתיו 1980, שירת בכפר ההנדסה, אזור גורקי (יחידה צבאית 63309), ואז הועבר לאזור מוסקבה.
מאז 1983 הפך סקליאר לשחקן התיאטרון האזורי דרמה לנינגרד מלי, ושירת בו עד 2002. כאן שיחק תפקידים מורכבים, דו-משמעיים, דרמטיים חדים (השוטה הקדוש בכפר ב"אחים ואחיות "מאת פ.
אברמוב, פדקה ההרשעה ב"שדים" מאת פיודור דוסטויבסקי, ג'ק סימון ב"שר הזבובים "מאת וו.
הוא התפרסם לראשונה בשנת 1985 לאחר ביצוע השיר "Komarovo" בסרט "התחל שוב".
במחצית השנייה של שנות השמונים גילם תפקידים במספר הופעות מוצלחות.
בתחילת שנת 2000 עזב סקליאר את תיאטרון מאלי הדרמה, וקרא למנהלו "בעל ורודן" וביקר את אופן ניהול התיאטרון שלו.
עכשיו הוא עובד ב-"NIKART" וניקיטה סוקולוב.
בשנת 2006 התקבל ללהקה של תיאטרון "הבית והפסטיבל של בלטי".
במרץ 2015 הוענק לו פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בתחום קולנוע הטלוויזיה בקטגוריית "השחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" על תפקידו בסדרה "הטבע היוצא".
הוא השתתף בעשרות סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
אביו, בוריס מיכאילוביץ' סקליאר (1929 – 18 ביולי 2004), היה מהנדס אזרחי.
אימו, גלינה מיכאילובנה סקליאר (1936–1997), הייתה מהנדסת תהליכים.
נשוי זה שנים רבות לשחקנית נטליה אקימובה.
בשנת 1991 לזוג נולד דן וסילי.
סקליאר קיבל תואר אמן מכובד של הפדרציה הרוסית בשנת 1996 ואמן העם בשנת 2013.
איגור לאונידוביץ' צ'יסלנקו היה כדורגלן סובייטי, ששיחק בעמדת החלוץ.
צ'יסלנקו נולד במוסקבה שבברית המועצות בשנת 1939, ובמשך רוב הקריירה שיחק בדינמו מוסקבה.
הוא ערך בה 228 הופעות בליגה הסובייטית וכבש 71 שערים.
הוא זכה עמה בשתי אליפויות ובגביע אחד.
במדי נבחרת ברית המועצות עשה את הופעת הבכורה ב-3 באוקטובר 1959 נגד סין בבייג'ינג.
שערו הראשון הגיעה ב-27 באוקטובר 1962 בניצחון 0–5 על אורוגוואי.
צ'יסלנקו נבחר על ידי מאמן הנבחרת, גבריל קצ'לין, להשתתף במשחקי מונדיאל 1962 בצ'ילה.
במהלך הטורניר כבש שני שערים נגד קולומביה בשלב הבתים ובהפסד 2–1 ברבע הגמר למארחת.
במשחק נגד אורוגוואי כבש שער נוסף, אך קפטן הנבחרת איגור נטו ביקש לפסול אותו מכיוון ולא היה הוגן.
הכדור נכנס לשער מהצד החיצוני שלו בעקבות חור ברשת.
גם ביורו 1964 צ'יסלנקו היה ושיחק בשני משחקי הטורניר, כולל בהפסד 2–1 בגמר למארחת ספרד.
טורניר גדול הבא היה מונדיאל 1966 באנגליה בו צלח לכבוש שני שערים גם כן.
לאחר שכבש נגד איטליה בשלב הבתים והונגריה ברבע הגמר.
ברית המועצות נעצרה בחצי הגמר בהפסד 2–1 לגרמניה המערבית.
הנבחרת הגיעה להישג השיא שלה בתחרות הכללית עם מקום רביעי.
צ'יסלנקו כבש את הצמד הראשון שלו ב-3 ביוני 1967 במשחק ידידות נגד צרפת, במהלך ניצחון 2–4 עליהם בפריז.
הוא עשה זאת שוב, הפעם נגד אנגליה ב-6 בדצמבר ובסיום אותה שנה כבש 10 שערים ב-13 משחקים בלבד.
ב-21 במאי 1968 כבש צ'יסלנקו את השער האחרון שלו נגד צ'כוסלובקיה, והופעתו האחרונה הייתה ב-1 ביוני נגד אותה הנבחרת.
הטורניר האחרון בו נכלל היה יורו 1968 אך מצא את עצמו רק יושב על הספסל.
בסך הכל ערך במדיה 53 הופעות וכבש 20 שערים.
מקום רביעי בגביע העולם: 1966
איגור קוטיוח (באסטונית: Igor Kotjuh; נולד בשנת 1978) הוא משורר ומתרגם אסטוני.
קוטיוח נולד במחוז וורו (מחוז) שבדרום-מזרח אסטוניה, להורים ששפת האם שלהם רוסית.
הוא למד באוניברסיטת טרטו שבמזרח ארצו שפה וספרות אסטונית.
כמו כן השתלם בלימודי תרגום ומתורגמנות באוניברסיטת טאלין.
כיום עיתותיו מוקדשות רובן ככולן לכתיבה, לתרגום ולפרסום: הוא כותב הן ברוסית והן באסטונית, עוסק במו"לות, ומתרגם שירה, מסות וספרות ילדים גם מרוסית לאסטונית וגם מאסטונית לרוסית.
על יצירותיו זכה בכמה וכמה פרסים ספרותיים יוקרתיים.
שבעה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר "כובעים וכפפות", אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי.
האנתולוגיה ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
איגור סבוצ'קין היה שחקן תיאטרון וקולנוע ומנחה טלוויזיה רוסי.
איגור יורייביץ' סבוצ'קין נולד ב-14 במאי 1963 בכפר בריוזובקה שבמחוז סראטוב.
הוא למד בסטודיו לתיאטרון בניהולו של ולדימיר פדוסייב.
היה בוגר מכון סרטוב למיכון חקלאי.
ב-1991 סיים את לימודיו בפקולטה לתיאטרון של הקונסרבטוריון הממלכתי של סובינוב (בקורס של רימה בליאקובה וגאורגי באניקוב).
לאחר שעבר למוסקבה, הוא עבד בתיאטרון "על הקרשים" עם סרגיי קורגיניאן ובתיאטרון על פוקרובקה עם סרגיי ארציבשב.
הוא עבד כקריין בתחנת הרדיו "נוסטלגיה".
משנת 2000 עד 2010 עבד בחברת ההפקות Bazelevs של טימור בקממבטוב והופיע בהפקות הקולנוע של הבמאי.
מנובמבר 2014 ועד ספטמבר 2015 הנחה את התוכנית "תורת הקונספירציה" בערוץ הראשון, שם הוחלף על ידי מיכאיל ממאייב.
סיבת המוות הייתה בעיות בכבד.
במקביל, אובחן כחולה במחלה אונקולוגית.
2019: האיש שהפתיע את כולם
איגור ונדיקטוביץ' פלוטנצקי (באוקראינית: Ігор Венедиктович Плотницький, נולד ב-26 ביוני 1964) הוא פוליטיקאי אוקראיני.
היה ממנהיגי של הרפובליקה העממית של לוהנסק מה-12 לאוגוסט 2014 ל-24 בנובמבר 2017.
פלוטנצקי נולד או בלוהנסק או בעיירה בקלמנצי, להוריו ונדיקט ונינה פלוטנצקי.
בנוסף יש לו אח בשם מיכאליו שמתגורר כיום בקייב.
פלוטנצקי רכש השכלה בבית ספר בקלמנצי, אחד מחבריו לספסל הלימודים העיד שפלוטנצקי עבר ללוהנסק כאשר הצטרף לצבא.
מקורות אחרים טוענים שהוא הועבר במסגרת הצבא לשרת בפנזה שם רכש השכלה בבית הספר לארטילרייה והנדסה של פנזה.
בשנת 1991 פלוטנצקי פרש מהצבא בדרגת מייג'ור ועבר ללוהנסק.
פלוטנצקי המשיך כקצין במילואים בצבא הסובייטי והחל להתמסר לפעילות עסקית לאחר נפילת ברית המועצות.
לבסוף פלוטנצקי פתח עסק למסחר בדלק וחומרי סיכה.
בין השנים 2004 ו-2012 עסק כמפקח במנהל האזורי להגנת הצרכן.
בשנת 2018 דווח שפלוטנצקי נעצר במסגרת קדם משפטית בכלא בסנקט פטרבורג.
עם פרוץ מלחמת האזרחים באוקראינה בשנת 2014, פלוטנצקי תמך במהפיכה.
באפריל של אותה שנה הוא פיקד על גדוד המורדים "זריה", וב-21 במאי 2014 מונה לשר ההגנה של הרפובליקה.
לאחר פרישתו של ולרי בולטוב ב-14 באוגוסט 2014 פלוטנצקי ירש את תפקיד ראש הרפובליקה.
פלוטנצקי ניצח בבחירות הראשונות של הרפובליקה ב-2014 כאשר גרף 63% מהקולות.
משרד החוץ הרוסי הכיר בתוצאות למרות הסכמי מינסק עליו חתמו.
למרות השתתפותו וזכייתו בבחירות, ציין פלוטנצקי מאוחר יותר כי מונה לתפקיד, אך לא ציין על ידי מי.
תחקיר עיתונאי מצביע על קשר בין פלוטנצקי ופקיד אוקראיני לשעבר בשם אלקסנדר יפרמוב (המושל של מחוז לוהנסק לשעבר), ממנהיגי מפלגת האזורים.
ב-30 באוקטובר 2014 התובע הכללי של אוקראינה פרסם הצהרה שפלוטנצקי ואלקסנדר פופוב חשודים בחטיפת נדיה סבצ'נקו.
החל מ-10 בנובמבר 2014 פלוטנצקי מבוקש בידי שירותי הביטחון של אוקראינה על פעילותו כראש הרפובליקה העממית של לוהנסק.
במכתב שפורסם ב-19 בנובמבר 2014 פלוטנצקי הזמין את נשיא אוקראינה פטרו פרושנקו לעימות בטלוויזיה כאשר המנצח יכתיב את התנאים לצד השני.
פלוטנצקי טען שאם הוא ינצח הוא יסיים את העימותים במזרח אוקראינה ויגלה כל כוח חמוש חוקי, חצי חוקי וכלל לא חוקי מהמדינה.
ב-11 בפברואר 2015 חתמה הנהגת הרפובליקה על הסכם מינסק השני שהתווה את השילוב מחדש של השטח שבשליטת המורדים באוקראינה ותיקון החוקה האוקראינית כדי להעניק לה מעמד מיוחד בגבולות אוקראינה.
בשבוע לאחר מכן אמר פלוטנצקי כי "אם אוקראינה תמשיך לפעול כפי שהתנהלה עד עכשיו, לעולם לא נהיה ביחד", אבל אם ממשלת אוקראינה תבצע את הרפורמות שנקבעו בהסכם מינסק "הזמן יגיד אם נהיה חלק מהאוקראינה עתידית, חדשה ומתחדשת."
בשנת 2015 התגלו קשרים של פלוטניצקי עם פוליטיקאית אוקראינית פרו-רוסית נטליה קורולבסקאיה
ב-18 בינואר 2017 הכריז פלוטנצקי: (באתר הרשמי שלו) "לעולם לא נחזור לאוקראינה!" וכי הרפובליקה "חוזרת לביתה - רוסיה, העולם הרוסי".
ב-22 בנובמבר 2017 כלי תקשורת רוסים שציטטו מקורות לא רשמיים ציינו שפלוטנצקי הודח על ידי שר הפנים לשעבר ב-21 בנובמבר 2017 וברח לרוסיה בעוד כלי תקשורת רוסים אחרים דיווחו שהוא לא עזב את לוהנסק.
ב-24 בנובמבר 2017 קבע אתר הרפובליקה כי פלוטנצקי התפטר "מסיבות בריאותיות.
פציעות מלחמה מרובות, והשפעות של פציעות פיצוץ עשו את שלהם".
עוד פורסם באתר כי שר הביטחון לאוניד פסצ'ניק מונה למנהיג בפועל "עד הבחירות הבאות".
פלוטנצקי עצמו לא פרסם הצהרה פומבית באותו יום.
למחרת אישרה מועצת העם פה אחד את התפטרותו של פלוטנצקי.
ב-6 באוגוסט 2016 התפוצצה מכוניתו של פלוטנצקי, הנוסעים ופלוטנצקי נפצעו.
לטענת הבדלנים, מטען חבלה הוטמן והתפוצץ ליד מערכת רמזורים.
הם גם טענו שחבלנים אוקראינים עשויים לעמוד מאחורי התקפת הטרור - טענה שהוכחשה על ידי השלטונות האוקראינים.
ב-7 באוגוסט 2016 פורסם כי מצבו של פלוטנצקי יציב לאחר שקיבל טיפול בבית החולים.
בינואר 2015 פלוטנצקי נשא דברים באוניברסיטה רוסית ובין היתר טען שמהפיכת היברומאידן הוקמה על ידי חבורה של יהודים, וכי השם "יברומאידן" הוא באמת "אברימאידן", שמתורגם מרוסית ל"יהומאידן".
בנוסף הוא גם התייחס לנשיא אוקראינה פטרו פורושנקו כ"ולצמן" (בעקבות אגדה אורבנית לא מוכחת לפיה אביו של פורושנקו נקרא למעשה ולצמן עד שאימץ את שם המשפחה של אשתו).
בנאום הוא גם אמר "אין לי שום דבר נגד היהודים כעם, בתור 'העם הנבחר', נוכל לדבר על זה בנפרד אם יש לנו זמן".
מנהיגים יהודים שהגיבו על דבריו הסכימו שהם אנטישמיים.
גם הליגה נגד השמצה גינתה את פלוטנצקי.
איגור קובלבסקי היה חוקר ארצות, גאולוג, סופר ודיפלומט רוסי.
הוא נולד לפיוטר קובלבסקי, חבר מועצת בית המלוכה.
בשנים 1825–1828 למד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת חרקוב.
לאחר שסיים את לימודיו, הוא נכנס לשירות מחלקת המכרות, בעקבות אחיו הבכור, הוא פיתח עניין בגאולוגיה.
בשנת 1830, הוא הוסמך כמהנדס מכרות ויצא לעבוד בסיביר.
עד 1837, הוא פתח שם ארבעה מכרות זהב.
באותה שנה, לבקשת הנסיך-הבישוף פטר השני, הוא נשלח למונטנגרו לחפש זהב.
בעודו שם, הוא נאלץ להשתתף בכמה עימותי גבול עם האימפריה האוסטרית.
כשהבין שהוא עלול להיענש על כך כשחזר לרוסיה, התייעץ עם הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב, ושלח הערת הסבר מפורטת לצאר ניקולאי הראשון.
לאחר קריאתו, הצאר כתב "הוא התנהג כמו רוסי אמיתי".
הוא קיבל הזמנה נוספת לחפש זהב, בשנת 1847, מפשה מוחמד עלי ממצרים.
בנוסף לכל ההכנות הרגילות לנסיעה הזאת, הוא קיבל הוראה על ידי השגריר הרוסי באיסטנבול, ולדימיר טיטוב, לאסוף מידע לגבי תוכניות הפאשה לעבודות ציבוריות (כולל תעלה ליד סואץ), ומעורבותו בסחר בעבדים.
הוא היה במצרים ובאזור סודן עד 1848, ובין הישגיו המעשיים, הוא הצליח לשרטט את מקור הנילוס הלבן, כמו גם לגלות מרבץ קטן של זהב ליד הנילוס הכחול.
הוא תיאר של חבש, בספרו "מסע לאפריקה הפנימית", בו גם כתב על תעלה, לעידוד סחר עם הודו, וגינה את העבדות.
ב-1849 הצטרף למסיון הרוסי השלוש עשרה בבייג'ינג.
הוא תרם להכרת נתיבי סחר טובים יותר דרך מונגוליה.
הוא גם סייע לתווך בחוזה קולג'ה (1851), שקבע את הסדרי הסחר הקיימים בין רוסיה למערב סין (שינג'יאנג), וסייע להרחיב את ההשפעה הרוסית בקזחסטן.
עם שובו, הוא כתב את הספר "מסע לסין", בו השתמש בציורים של איוואן חמוטוב.
מ-1853 עד 1855 השתתף במלחמת קרים; בתחילה נשלח למונטנגרו כדיפלומט, בעקבות המתקפה של עומר פאשה.
מאוחר יותר, הוא נכח במצור על סבסטופול.
הוא שהה במפקדתו של הגנרל מיכאיל גורצ'קוב ואסף חומרים הקשורים למצור.
חוויות אלה יהיו מאוחר יותר חלק מהפרשנות ההיסטורית שלו - המלחמה עם טורקיה.
בעקבות המלחמה, ב-1856, מינה אותו הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב למנהל המחלקה האסייתית במשרד החוץ; תפקיד שמילא עד 1861. באותה שנה הפך לסנאטור וחבר המועצה.
בשנת 1859, הוא היה אחד מהחברים המייסדים של קרן הספרות, חברה שהוקדשה לתמיכה כספית בסופרים מתקשים, ושימש כיושב ראש שלה עד מותו בשנת 1868.
הוא כתב למעלה מ-100 יצירות בסך הכל.
לאחר מותו כתב המשורר פיודור טיוטצ'ב שיר זיכרון ארוך לכבודו.
איגור קוגן (נולד ב-2 במרץ 1957) הוא שייט פאראלימפי ישראלי.
קוגן מתאמן ומתחרה עם אשתו מרי קוגן והם ייצגו את ישראל במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
באליפות העולם בשיט לנכים התחרו בטורניר חתירה זוגית.
זכו בשנת 2006 זכו במקום הראשון עם תוצאה של 04:49.48 דקות ובשנת 2007 דורגו במקום החמישי עם תוצאה של 04:37.17 דקות.
בגביע העולם לשנת 2008 בשיט לנכים דורגו במקום השני בטורניר חתירה זוגית עם תוצאה של 05:08.29 דקות.
הם הבטיחו את השתתפותם ב ובהם סיימו עם תוצאה של 04:50.43 דקות.
בגביע העולם לשנת 2009 דורגו במקום השלישי בטורניר חתירה זוגית עם תוצאה של 04:35.82 דקות.
באליפות העולם באותה שנה דורגו במקום השישי עם תוצאה של 04:27.09 דקות.
שיחק טניס שולחן באוזבקיסטן ובישראל בדרגת נכות 8. בשנת 2005 התחרה באליפות אירופה בטורניר זוגות לצד זאב גליקמן.
איגור ולדימירוביץ' פבלוב הוא אתלט רוסי בעבר.
אלוף העולם באולם (בודפשט 2004), מקום רביעי ב (אתונה 2004), פעמיים ברציפות מקום רביעי באליפות העולם (הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), אלוף אירופה באולם (מדריד 2005), סגן אלוף האוניברסיאדה (דאיגו 2003) וזוכה המכביה (המכביה השמונה-עשרה 2009) בקפיצה במוט.
באוניברסיאדה שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית באוגוסט 2003 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.65 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר לפני אדם פטצק מצ'כיה (5.70 מטר) ודניס יורצ'נקו מאוקראינה (5.70 מטר).
באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט הוא סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.80 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במדריד, ספרד במרץ 2005 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.90 מטר לפני דניס יורצ'נקו מאוקראינה (5.85 מטר) טים לובינגר מגרניה (5.80 מטר).
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.65 מטר בתוצאה זהה לזוכה במדליית ארד בן ארצו פבל גרסימוב.
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.81 מטר, בתוצאה זהה לזוכה במדליית ארד, דני דקר מגרמניה.
באולימפיאדת בייג'ינג הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 הוא ניצח בתחרות הפתוחה בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 16 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
איגור גילרמה ברבוסה דה פאישאו (בפורטוגזית: Igor Guilherme Barbosa da Paixão; נהגה: [iˈɡɔʁ pajˈʃɐ̃w̃]; נולד ב-28 ביוני 2000) הידוע בשם איגור פאישאו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות החלוץ וקשר הכנף במרסיי מליגת העל הצרפתית.
פאישאו נולד במקאפה שבמדינת אמאפה בברזיל.
ב-2014 הצטרף למחלקת הנוער של המועדון קוריטיבה.
לאחר 4 שנים במחלקת הנוער של המועדון, ב-26 באוקטובר 2018, חתם פאישאו על החוזה המקצועני הראשון שלו.
ב-27 בינואר 2019 ערך פאישאו הופעת בכורה בקבוצה הבוגרת כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 מול טולדו.
במסגרת הגביע של מדינת פרנה.
אך באפריל 2019, מאמן הקבוצה החדש אומברטו לוזר החזיר אותו לקבוצה עד גיל 20 של המועדון.
ב-11 ביוני 2019, חזר פאישאו לקבוצה הבוגרת של המועדון ששיחקה אז בליגת המשנה הברזילאית כשעלה כמחליף בניצחון 1–0 על גוארני.
עד לסיום העונה הוא שותף בחמישה משחקים נוספים בליגה, כולם כמחליף, וסייע לקבוצתו להעפיל לליגה הבכירה.
ב-19 בינואר 2020, הושאל פאישאו ללונדרינה מהליגה הברזילאית השלישית עד לסיום העונה.
עוד באותו היום ערך פאישאו הופעת בכורה במועדון ואף הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-90 בניצחון 2–1 על PSTC.
פאישאו עזר ללונדרינה להעפיל מהליגה השלישית לליגה השנייה, כבש 3 שערים ב-20 הופעות, וחזר לקוריטיבה בינואר 2021.
בינואר 2021 כאמור שב פאישאו לקוריטיבה והחל לתפוס מקום בהרכב.
ב-28 במרץ 2021, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–1 על קאסקבאל.
ובסך הכול בעונת החזרה שלו לקוריטיבה הוא כבש 7 שערים ב-34 הופעות בליגה ועזר למועדון לשוב לליגה הבכירה.
ב-7 בפברואר 2022, חידש פאישאו את חוזהו עד סוף 2024. פאישאו הפך לשחקן מוביל בקבוצה וכבש 4 שערים ב-18 הופעות עד אוגוסט.
והחל לתפוס את תשומת ליבם של מועדונים מאירופה.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם פאישאו על חוזה לחמש שנים בפיינורד מליגת העל ההולנדית.
ב-8 בספטמבר 2022 ערך פאישאו הופעת בכורה במועדון בהפסד 2–4 ללאציו במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
שלושה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בליגה בניצחון 3–0 על ספרטה רוטרדם.
וב-15 בינואר 2023, הוא הבקיע את שערו הראשון במועדון, כשהבקיע את השער הראשון בניצחון 3–0 על חרונינגן.
כבר בעונתו הראשונה סייע פאישאו למועדון להשיב לעצמו את האליפות לאחר 6 שנים עקרות.
כאשר פאישאו הבקיע 7 שערים ב-26 משחקים בליגה, כולל השער השלישי בניצחון 3–0 על גו אהד איגלס במשחק שהבטיח את האליפות.
ואת עונת הבכורה שלו במועדון הוא סיים עם 9 שערים ב-37 הופעות בכל המסגרות.
גם בעונתו השנייה במועדון המשיך פאישאו במגמת שיפור כשסיים את העונה עם 12 שערים ב-45 הופעות בכל המסגרות.
ואף זכה עם הקבוצה בגביע ההולנדי.
ב-1 באוגוסט 2025 חתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית תמורת 35 מיליון אירו.
ב-12 בספטמבר ערך פאישאו בכורה רשמית במדי מרסיי בניצחון 4–0 על לוריאן במסגרת הליגה.
ב-30 בספטמבר כבש פאישאו שער בכורה במרסיי ואף השלים צמד בניצחון 4–0 על אייאקס במסגרת שלב הליגה בליגת האלופות.
הגביע של מדינת פרנה: 2022
נבחרת החודש של הליגה ההולנדית: אפריל 2023
שער העונה בליגה ההולנדית: 2023/2024
איגור מיכאילוביץ' סורקיס (באוקראינית: Ігор Михайлович Суркіс; נולד ב-22 בנובמבר 1958) הוא איש עסקים יהודי אוקראיני, עסקן כדורגל.
נשיא ובעלים של קבוצת הכדורגל דינמו קייב החל משנת 2002. מחזיק בבעלות חלקית בערוץ הטלוויזיה 1+1
איגור סורקיס נולד במשפחה יהודית בקייב.
אביו, ירחמיאל (בהמשך שינה את שמו למיכאל) סורקיס היה רופא צבאי.
אמו ,רימה גורנשטיין, עסקה במסחר.
אחיו הבכור הוא גריגורי סורקיס, איש עסקים ופוליטיקאי באוקראינה.
איגור סורקיס למד כלכלה וניהול בקייב, סיים את הלימודים בשנת 1981. בתקופת ברית המועצות עבד בתפקידים שונים באגף התשתיות של עיריית קייב.
לאחר התפרקות ברית המועצות וקינון אוקראינה העצמאית, הקים חברות מסחריות בתחום אלקטרוניקה ונפט.
יחד עם אחיו גריגורי רכש את קבוצת דינמו קייב.
איגור סובלדיה אלורסה (בספרדית: Igor Zubeldia Elorza; נולד ב-30 במרץ 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הבלם והקשר ההגנתי בריאל סוסיאדד מהלה ליגה.
סובלדיה נולד באסקיוטיה שבחבל הבסקים, והצטרף למחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד בשנת 2008, בגיל 11. ביוני 2015, הוא שובץ לקבוצת המילואים ששיחקה בליגה הספרדית השלישית.
סובלדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים ב-29 באוגוסט 2015, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בהפסד חוץ 1–0 מול אברו.
סובלדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-13 במאי 2016, כשנכנס כמחליף בדקות האחרונות בניצחון חוץ 1–0 על ולנסיה.
לקראת עונת 2017/2018, הוא שובץ באופן קבוע בסגל הקבוצה הראשונה.
ב-20 בדצמבר 2017, לאחר 30 שניות בלבד על המגרש, סובלדיה כבש את שערו הראשון בלה ליגה, והעלה את קבוצתו ליתרון בדקה ה-76 בניצחון ביתי 3–1 על סביליה.
ב-29 ביוני שלאחר מכן, הוא חידש את חוזהו עם הקבוצה עד 2024.
סובלדיה ערך את הופעתו ה-300 בכל המסגרות עבור סוסיאדד ב-10 במאי 2025, כשעלה כמחליף במחצית השנייה של הפסד 4–0 לאתלטיקו מדריד.
איגור מטנוביץ' (בקרואטית: Igor Matanović; נולד ב-31 במרץ 2003) הוא כדורגלן קרואטי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בפרייבורג מהבונדסליגה ובנבחרת קרואטיה.
מטנוביץ' שיחק בנוער של הרבורגר עד 2010, אז עבר לאקדמיה של זנקט פאולי.
הוא ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של זנקט פאולי בבונדסליגה השנייה ב-27 בנובמבר 2020, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בהפסד 1–0 לאוסנבריק.
ב-30 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לחמש שנים באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
באותו יום הושאל בחזרה לזנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה עד סוף עונת 2022/2023.
ב-17 באוגוסט 2023 הושאל לקרלסרוהה ששיחקה בבונדסליגה השנייה לעונה אחת.
ב-9 ביולי 2025 הצטרף מטנוביץ' לפרייבורג מהבונדסליגה.
באפריל 2022 הכריז על כוונתו לייצג את קרואטיה.
הוא זומן לראשונה לנבחרת קרואטיה הבוגרת לקראת משחקי ליגת האומות 2024/2025 בספטמבר 2024. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-5 בספטמבר 2024 בהפסד 2–1 לפורטוגל.
איגי פופ הוא מוזיקאי, זמר ושחקן אמריקאי.
את השם "איגי" אימץ לעצמו על שם להקת "האיגואנות" (The Iguanas) שהיה חבר בה בתיכון.
נולד במאסקיגן שבמישיגן, ארצות הברית, ללואלה ולג'יימס ניוול אוסטרברג האב, מורה לאנגלית ומאמן כדורסל בבית ספר תיכון.
אביו בעל שורשים גרמניים, אנגליים ואיריים, ואמו ממוצא נורווגי ודני.
איגי פופ נחשב ל"סנדק הפאנק".
בשנת 1969 הוציא את האלבום הראשון בליווי להקת הסטוג'ס אשר בראשה עמד.
הצליל הנועז, הבועט והגס הפך אותו מיד לילד הרע של הרוק ובישר למעשה את תנועת הפאנק שתפרוץ רק עשור לאחר מכן.
בין שירי האלבום אשר הופק על ידי יוצא להקת הוולווט אנדרגראונד המוזיקאי ג'ון קייל, בלטו השירים: "1969", "אני רוצה להיות הכלב שלך", "אין שמחה" ו"אן".
במקור נוצר האלבום על ידי ג'ון קייל, אך לאחר שחברת התקליטים דחתה את התוצר הסופי, עובד האלבום מחדש על ידי נשיא חברת התקליטים ואיגי פופ, כשרק ארבעה מהשירים כוללים את התוצרים המקוריים של קייל, והשיר "אן" הופץ ללא כל עיבוד.
במרץ 2005, דירג המגזין Q את השיר "אני רוצה להיות הכלב שלך" במקום ה-13 ברשימת 100 קטעי הגיטרה הגדולים ביותר.
איגי פופ קיים מספר שיתופי פעולה פוריים עם המוזיקאי והזמר הבריטי דייוויד בואי, החל מאלבומה השלישי של להקתו "Raw Power" שיצא בשנת 1973 והמשך בעבודתם המשותפת על אלבומי הסולו הראשונים של פופ שיצאו שניהם בשנת 1977: Lust for Life ו-The Idiot.
אלבומים אלו נחשבים לפסגת היצירה של איגי פופ וזכו הן לביקורות נלהבות והן להצלחה במכירות.
באלבומו The Idiot הופיע לראשונה השיר China Girl שכתבו בואי ופופ יחד.
שש שנים לאחר מכן, כאשר נקלע פופ לקשיים כלכליים עקב התמכרות לסמים, החליט דייוויד בואי להקליט מחדש את השיר, ובכך להעניק תמלוגים לפופ ולהעמידו על הרגליים.
השיר הוקלט מחדש לאלבום Let's Dance של בואי, וזכה להשמעות רבות ולהצלחה מסחרית.
בשנת 1988 הופיע פופ בישראל, באולם הסינרמה בתל אביב.
בשנת 1990 השתתף בתפקיד משנה בסרטו של ג'ון ווטרס, "נער שוליים".
בשנת 1992 הוא השתתף בשירה של הזמרת הישראלית עפרה חזה, "Daw Da Hiya" מתוך אלבומה הבינלאומי "Kirya".
באותה שנה הקליט ארבעה שירים לפסקול הסרט "חלום אריזונה", מתוכם התפרסם במיוחד השיר: In The Deathcar.
פופ היה "דמות חיצונית" בספר "טריינספוטינג", בסרט ובפסקול של הסרט, ובעיקר בשיר "Lust for Life" אשר נשמע על רקע סצנת הפתיחה המפורסמת.
ב-1998 הופיע בתפקיד אורח קטן ב"חלל עמוק 9".
בשנת 2003 יצא אלבומו Skull Ring, ובמרץ 2007 הוציאה להקת הסטוג'ס עם פופ אלבום חדש, לאחר שלושים ושלוש שנות הפסקה.
האלבום, שהיה גם לאלבומה האחרון של הלהקה, היה למעשה המשך לשיתוף הפעולה של פופ עם שאר חברי ההרכב, עימם חזר להופיע החל משנת 2003. כחלק ממסע ההופעות המלווה את צאת האלבום החדש.
הלהקה הופיע גם בתל אביב ב־7 ביולי 2007. בשנת 2010 יצא שיר חדש של פופ, אותו הקליט לאלבום הבכורה של המוזיקאי סלאש (גאנז נ' רוזס, ולווט ריבולבר).
סרט הקולנוע "The Passenger" המתאר את ראשית דרכו המקצועית של פופ, בכיכובו של השחקן אלייז'ה ווד אמור היה לצאת ב-2010 אך הוקפא מסיבות שונות.
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה בכיכובה של קריסטן ריטר, "אסתמה", בתפקיד של שיכור מקומי.
בתחילת שנת 2016 הוציא פופ את האלבום "Leaves Of Grass", בו הקריא משירתו של וולט ויטמן כשברקע מתנגנת מוזיקה שיצרו המוזיקאי הגרמני אלבה נוטו (alva noto) ולהקת Tarwater.
בהמשך אותה שנה יצא אלבום הסולו השביעי של פופ Post Pop Depression, אותו הקליט במשותף עם סולן להקת קווינס אוף דה סטון אייג' ג'ושוע הומי.
ב-2017 הקליט פופ שיר שחיבר לו דיינג'ר מאוס והופיע בסרט "מכורים לזהב" בכיכובו של מתיו מקונוהיי.
השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2022 גילם את אדוארד פאוול במותחן הקומי הקנדי "Daniel's Gotta Die".
איגור יבגנייביץ' תַם (ברוסית : И́горь Евге́ньевич Та́мм; 8 ביולי 1895 - 12 באפריל 1971) היה פיזיקאי רוסי-סובייטי זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1958.
יש שסברו שהיה יהודי וששם המשפחה "תם" הוא יהודי, אולם הוא שם גרמני הקיים אצל משפחות באסטוניה, אף שם המשפחה של אמו, דוידוב, נפוץ בקרב הרוסים .
מצד אביו יבגני תם, למעשה יש לתם שורשים במשפחת אצולה גרמנית, כשסבו תאודור תם היגר לאימפריה הרוסית מתורינגיה ואחר כך מת בגיל צעיר בבאדן באדן.
מצד אמו, אולגה דוידובה, תם הוא צאצא למשפחה הפולנית קוביליאנסקי שיש לה גם שורשים בשושלת הטטרית מקרים, גיראי.
איגור תם נולד בוולדיבוסטוק וחי ולמד לאחר מכן בקירובוגרד (כיום באוקראינה).
בשנים 1913–1914 למד באוניברסיטת אדינבורו ולאחר מכן במוסקבה עד 1918.
בשנת 1934 החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה ועם השנים מונה למנהל מחלקת פיזיקה תאורטית במכון.
בשנת 1951 הציע יחד עם אנדריי סחרוב את ה"טוקמאק" כמתקן לשליטה בהיתוך תרמו גרעיני על בסיס שדה אלקטרומגנטי בצורת "טורוס" (דמוי כעך).
מתקנים כאלו נבנו תוך זמן קצר והולידו את ה T-3 הסובייטי בשנת 1968, שאיפשר מחקר מעמיק בטמפרטורות גבוהות ביותר (באותה העת) של פלזמה.
גם כיום משמש ה"טוקמק" ככלי מרכזי במחקר הפלזמה.
בשנת 1953 נבחר לחבר באקדמיה הרוסית למדעים.
בשנת 1958 זכה בפרס נובל לפיזיקה יחד עם פאבל צ'רנקוב ואיליה פרנק על גילוי ופירוש קרינת צ'רנקוב.
בשנות ה-60 היה פעיל בחתימה על עצומות שונות נגד פגיעה בזכויות אדם בארצות הברית ובברית המועצות.
איגיון או אִי-גָיוֹן (הלחם בסיסים של אי-היגיון, באנגלית: nonsense - נוֹנְסֵנְס) הוא התבטאות בכתב או בעל-פה בשפה שלכאורה מובנת ותקנית, אך בעצם אין לה משמעות או שהמשמעות אינה הגיונית או אפשרית.
היא יכולה להכיל סתירות, הברקות ומוזרויות.
האיגיון הוא סוגה בריטית מסורתית, והוא נפוץ במיוחד בחמשירים.
איגיון יכול להיות מופנה הן לילדים והן למבוגרים.
את המונח העברי "אי-גיון", שהוא היפוכו של "היגיון", הגתה ככל הנראה לראשונה דפנה עבר-הדני בתרגומה לשירי אדוארד ליר (הוצאת טרקלין, 1973).
מונח זה שקול למונח האנגלי (Nonsense verse) או לזה הגרמני (Unsinnpoesie).
גם שירי-שטות, שירי-הבלים, שירי-איוולת, שירי-הבאי, מתאימים להגדרה.
יצירת איגיון יכולה להיות ציור, מילה, משפט, שיר, בדיחה, סיפור או סרט.
הרובד האיגיוני יכול להיות שימוש במילים מומצאות (כאלה שאין להן משמעות והן אינן קיימות בשפה), בצירוף מילים חסרות משמעות למשפטים חסרי משמעות, בבניית משפטים חסרי משמעות ממילים קיימות (המילים קיימות אך המשפטים אינם הגיוניים), או באוסף של משפטים, דימויים חזותיים או אירועים הגיוניים שמצטרפים להתרחשות בלתי הגיונית.
במקרים רבים האיגיון משתמש בחרוזים, שהם דרך להוסיף יופי מבני ומנגינה שמהווים מסגרת לתוכן האיגיוני.
האיגיון, כמו המטפורה, מחברים שני דימויים או יותר, מילוליים או חזותיים.
המטפורה שעצם החיבור בין האלמנטים יוצר ערך מוסף למשמעות של כל אחד מהם, משמעות שלא הייתה שם קודם.
לעומתה, האיגיון הוא חיבור של שני אלמנטים שיוצר ריק.
הריק מביך את השומע או הצופה ולכן הוא יוצר את התדהמה או הצחוק.
החיבור מפחית מהמשמעויות של כל אחד מהשלמים שחוברו.
השימוש באיגיון הוא בדרך כלל לצורכי שעשוע, וקיימות יצירות ספרותיות שלמות שהן איגיוניות מתחילתן ועד סופן, כל אחת בדרכה.
חיבור איגיוני שונה מג'יבריש, שכן הוא אינו אוסף סתמי של צלילים דמויי-שפה אלא משתמש בתחביר ובדקדוק חוקיים כדי להעביר מסר שאין בו כל משמעות או היגיון.
יצירה איגיונית אינה קשקוש אקראי - על המחבר ליצור שילוב שמצד אחד נדמה כבעל משמעות, ומצד שני מכיל מספיק סתירות פנימיות וחיצוניות כך שקל לזהות את האיגיון.
אך טבעי הוא שהקוראים מנסים למצוא משמעות ביצירות, כי במקרים רבים הן נראות כאילו יש בהן מסרים מורכבים ומבלבלים.
אבל המשמעויות שאנשים מציעים הן לעולם רעיונות ולא יותר, כי לאיגיון אין פרשנות אחת "נכונה".
יצירות איגיון הן אתגר למתרגמים, במיוחד כשהן מתבססות על משחקי מילים מתוחכמים ומתחכמים, ועוד יותר כשהמילים הן מילים מומצאות.
מאחר שהמילים צריכות להישמע טבעיות ואמיתיות, לא ניתן להשאיר אותן בשפה הזרה.
מצד שני, קשה לתרגם מילה שאינה קיימת במילון.
– חידה מאת לואיס קרול, מיוצרי האיגיון החשובים ביותר.
קרול לא סיפק תשובה לחידתו, והקוראים הציעו שלל תשובות איגיוניות.
השאלה עצמה אינה איגיונית, היא רק משונה, כי קשה לחשוב על תשובה הולמת.
אבל כשמצרפים תשובה כמו: "בשניהם האות הראשונה היא שי"ן!", מקבלים חידוד איגיוני.
התשובה עצמה היא משפט נכון תחבירית שיש בו אפילו היגיון מסוים - אבל אין לה שום קשר הגיוני לשאלה.
בתחרות שנערכה התבקשו אנשים אנונימיים לתת תשובה לשאלה והתשובה שזכתה הייתה "את שני הדברים אפשר להעביר דרך הדלת כשהם על צידם".
תשובה נוספת לשאלה היא "אדגר אלן פו כתב על שניהם" (העורב שימש מושא כתיבה למשורר אדגר אלן פו, ושולחן הכתיבה היה הרהיט שעליו כתב את השיר).
(נועם חומסקי) - משפט שבנוי ממילים תקינות, לפי תחביר תקין (מכיל נושא, נשוא, לוואי וכו') אך מכיל במכוון סתירות רבות: רעיון הוא מופשט ולכן לא יכול להיות לו צבע - וממילא אי אפשר לכנותו "חסר צבע", עצם ירוק לא יכול להיות חסר-צבע, רעיון אינו יכול לישון, ואי אפשר "לישון בזעם".
משפט שמכיל רק את אחת המוזרויות האלה יכול להיחשב משונה או מטופש, אבל משפט מתוכנן היטב שמכיל ריבוי תופעות כזה הוא משפט איגיוני.
בדוויר: יש דרכים לקבוע אם היא מכשפה.
בדוויר: מה עושים עם מכשפות?
בדוויר: ומה עוד שורפים חוץ ממכשפות?
בדוויר: אז, מדוע מכשפות נשרפות?
אז איך נדע אם היא עשויה מעץ?
בדוויר: אהה, אך האם איננו יכולים לבנות גשרים גם מאבן?
בדוויר: האם עץ שוקע במים?
בדוויר: ומה עוד צף על פני המים?
המלך ארתור (שעמד מהצד עד עכשיו): ברווז!
(מתוך הסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש")
"מר ביבלברוקס, אדוני", אמר החרק ביראת כבוד, "אתה מוזר כל כך, היית צריך להופיע בסרטים".
"כן", אמר זאפוד וטפח לו ליצור על כנפו הוורודה המבהיקה.
"ואתה, יקירי, צריך להופיע בחיים עצמם".
(מתוך "המסעדה שבסוף היקום" של דאגלס אדמס).
השיר "דג דג אדם" בביצוע רותי הולצמן מפסטיגל 1981.
אִיגִי (מיה) וקסמן (נולדה ב-8 ביולי 1972 בטורונטו שבקנדה) היא זמרת, מלחינה ופזמונאית ישראלית, זמרת השנה של רשת ג' לשנת 1997.
וקסמן נולדה בטורונטו שבקנדה בשם מיה ג'ניפר וקסמן לסימה, שפית במקצועה, ולריצ'רד.
ב-1979, כשהייתה בת שבע, עלתה לישראל עם אמה.
באותה שנה אימצה וקסמן את השם הפרטי "איגי", עקב הערצתה לאיגי דיין, מתופף להקת משינה.
אותו השם ליווה אותה לאורך הקריירה שלה.
וקסמן החלה את הקריירה המוזיקלית שלה במסגרת הצמד "היפוכונדריה" יחד עם חברתה לספסל הלימודים בבית הספר התיכון, נטע לאור.
השתיים, בשיתוף פעולה עם ישי אדר מלהקת נושאי המגבעת, הקליטו מספר דמואים שלא יצאו לאור באופן רשמי, בסגנון א-קפלה כאשר אדר מלווה אותן ברקע באפקטים קלים, ועד לפירוק הצמד בשנת 1989 הן הופיעו בעיקר כחימום לנושאי המגבעת, כאשר אלו כמחווה נהגו לעיתים לפתוח את הופעותיהם בגרסת כיסוי לשירן "האנרכיה בישראל".
אחר כך גם הופיעה עם חברי הלהקה רם אוריון ואלון כהן.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 התפרסמה בעיקר בטורי הרכילות וכדוגמנית לעת מצוא.
וב-1992 שיחקה בתפקיד משנה בסרט "חסד מופלא".
באותה תקופה עברה לתל אביב-יפו והחלה להופיע כזמרת במועדונים כמו "רוקסן" ו"הטריפ", כשאיתה להקת ליווי.
בעקבות הופעה עם להקת "איפה הילד?" ב"רוקסן" הוחתמה וקסמן בחברת התקליטים הד ארצי, ובשנת 1995 הוציאה את אלבום הבכורה שלה אדום, שהוקלט ב-1994 ושאותו הפיק מוזיקלית ועיבד חמי רודנר.
וקסמן כתבה את המילים לשירים, ואת הלחנים סיפקו רודנר, שרון הולצמן ורם אוריון.
בין שיריה המפורסמים היו "אין לי מה לומר לך", "תישא אותי לאישה" ושיר הנושא, "אדום" שזכו להצלחה ברדיו.
האלבום זכה להצלחה רבה ונמכר בכ-15,000 עותקים, ולחלק מהשירים הופקו קליפים.
ב-1996 שרה באלבום איפה הילד?
דואט עם חמי רודנר בשירו "רק בשביל לקבל חיבוק".
באותה שנה שרה עם דנה אינטרנשיונל באלבומה "מגנונה" את הדואט "יש בו אש", שכתבה אסתר שמיר והלחינו אינטרנשיונל ועופר ניסים.
כמו כן הקליטה גרסת כיסוי ל"בטי בם" של אריאל זילבר, שזכתה להצלחה באותה שנה.
בשנת 1997 הוציאה את אלבומה השני, לא מחכה יותר לדוור, שגם אותו הפיק רודנר.
רוב הלחנים היו של שרון הולצמן.
נכללו בו הלהיטים "לא מחכה יותר לדוור", "בדרך למילווקי", "שיר הנגב" ו"לעצום עיניים".
בעקבות האלבום זכתה וקסמן בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'.
גם לאלבום זה הופקו כמה קליפים, וגם הוא זכה לאותה הצלחה שלה זכה האלבום הקודם.
פרסום נוסף שזכתה לו באותה שנה היה כחלק מלהקה שהקימה עם ענבל פרלמוטר בבס ובשירה וטל גורדון ואסי לוי בגיטרה ובשירה.
הלהקה התפרסמה בזכות שמה הפרובוקטיבי "המזדיינות", אך לא הספיקה להקליט שירים והתפרקה לאחר חזרות אחדות.
ב-1998 הקליטה גרסה מחודשת לשיר "מילים יפות" של להקת "גזוז" במסגרת האלבום-פרויקט "עבודה עברית".
בשנת 2000 הוציאה אלבום שלישי, בעדינות, שהפיק מוזיקלית טל שגב.
רודנר עדיין היה מעורב ביצירת שירי האלבום.
באלבום היו להיטים כגון "צופה בך", "עוד קצת" ו"בעדינות", אבל בכל זאת לא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2005 עברה וקסמן לחברת התו השמיני והוציאה סינגל, "תמיד אוהב תמיד נפגע", ללחן של שרון הולצמן.
היה זה הסינגל המוביל של אלבומה מסתובבים, שיצא ב-2006. וקסמן הלחינה חלק מהשירים, אבל גם האלבום הזה לא זכה להצלחה.
ב-17 באוקטובר 2010 הצטרפה לאורנה דץ ולמיכל אמדורסקי בהגשת התוכנית "יפה לך" בערוץ 24 במקומה של שרון חזיז.
ב-2011 המשיכה באותו ערוץ בתוכנית מציאות בשם "היכל התהילה" והודחה בשבוע השני.
ביולי 2015 ציינה וקסמן 20 שנה לאלבום הבכורה המצליח שלה אדום במופע חגיגי בבארבי תל אביב.
במופע אירחה וקסמן את חמי רודנר ואת מאור כהן.
המופע זכה להצלחה ולביקורות אוהדות.
באותו חודש הוציאה את הסינגל "אורות וצללים" בשיתוף פעולה עם רם אוריון.
סינגל נוסף "בוא איתי" זכה לביקורות חיוביות.
אחריו, יצא לאור השיר "הלכנו לאיבוד".
ביוני 2022 הוציאה סינגל בשם "הספוט עליי".
באוקטובר 2022 לקחה וקסמן חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
היא ביצעה את "יש בו אש", שהוקלט במקור כדואט עם אינטרנשיונל.
בשנת 2023 הוציאה את השיר "כלום לא קרה", שסימן את השינוי המוזיקלי שעשתה.
היא ביצעה אותו במצעד הגאווה בתל אביב שאירע באותה השנה.
מספר חודשים לאחר מכן, ב-4 ביולי נכחה בפיגוע המשולב בשכונת נאות אפקה והצהירה: .
וקסמן נישאה לחמי רודנר ב-1995, וב-1999 הם התגרשו.
ב-2012 נישאה בשנית לעַתַּי שולברג, שהשתתף בתוכנית "האח הגדול", הצעיר ממנה ב-12 שנה.
באותה שנה, ביום הולדתה ה-40 של וקסמן, נולדה בתם לילי.
בת דודתה היא המאפרת והיוטיוברית אשלי וקסמן בקשי.
1997: לא מחכה יותר לדוור
אִיגִי – ארגון נוער גאה הוא ארגון התנדבותי של בני נוער הומוסקסואלים, לסביות, ביסקסואלים, א-מיניים, פאנסקסואלים טרנסג'נדרים, קוויר, מתלבטים בנוגע לזהותם המינית, וזהותם המגדרית.
יו"ר הוועד המנהל של איגי היא חן אריאלי, והמנכ"לים הם יוני אביטן ורום אוחיון.
מטה הארגון שוכן במרחב החברתי בתל אביב-יפו.
איגי הוקם בשנת 2001 על ידי יניב ויצמן כחלק מאגודת הלהט"ב, ובשנת 2004, הפך לארגון עצמאי בהנהלת עמותת "כמוני כמוך" (אשר שינתה את שמה ל"עמותת איגי").
קבוצת הנוער הראשונה של הארגון הוקמה בעיר כפר סבא.
ארגון הנוער הגאה מספק מסגרת חברתית למפגש ולהיכרות עם בני נוער בעלי חוויות דומות ופועל לקידום מעמד הנוער הלהט"בי בישראל.
איגי נתמך על ידי משרד החינוך ועובד בשיתוף פעולה עם השירות הפסיכולוגי ייעוצי (שפ"י).
בשנת 2010 הכיר משרד החינוך בהתנדבות נוער באיגי כחלק מתוכנית "מחויבות אישית" המונהגת בבתי ספר תיכוניים.
נכון לשנת 2019 פועלות באיגי יותר מ-80 קבוצות ברחבי הארץ, וחברים בו יותר מ-3000 חניכות וחניכים המשתתפות בפעולות.
בשנת 2022 התקיים הערב "מחווה לדנה אינטרנשיונל" לרגל ציון 20 שנה לאיגי ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
בשנת 2024 הושק לוגו חדש לארגון ביום ההבנ"ה הבינלאומי למאבק בלהט"בופוביה.
"נוער גאה" הוא הכינוי לנוער המשויך לאוכלוסיות הלהט"ב.
הכינוי "גאה" נגזר משני מקורות:
המילה העברית "גאווה" (Pride) שהיא המונח שאומץ על ידי אוכלוסיות הלהט"ב לצורך ייצוג, עמידה על זכויות, ומאבק על שוויון.
המונח "gay" באנגלית, שהוא הכינוי המכליל ללהט"ב.
הכינוי "איגי" נגזר מהשם באנגלית "Israel Gay Youth" שראשי התיבות שלו הוא IGY, המבוטאים איגי.
עם הקמת הארגון רכש יניב ויצמן את שם המתחם האינטרנטי igy.org.il כמייצג את קיצור השם האנגלי, והקים בו אתר עבור ארגון הנוער.
מהר מאוד הפך שם המתחם של האתר לכינוי המקובל בקרב הנוער, שהתייחס אליו כאל "איגי", וקבע בפועל את שם הארגון, שבהמשך הפך לשם הרשמי של הארגון ושל העמותה.
הפעילות מיועדת לנוער גאה או לאוכלוסייה הכללית ומטרותיה הן חינוך, לימוד, יצירת מקום ומרחב שבו החניכים יכולים להתבטא בחופשיות, יצירת שינוי חברתי וכן מענה הדרכתי או פסיכולוגי לצרכים של הנער הגאה במגזרים השונים.
קבוצות חברתיות - סוג הפעילות הוותיק ביותר בארגון.
בכל עיר שבה פועל הארגון ישנה לפחות קבוצה אחת.
כל הקבוצות בארגון מיועדות לנוער, צעירים או הורים והן עוברות תהליך אחיד בהתאם לגילים שבקבוצה ובקהל היעד שלה.
המטרה של הקבוצה היא לייצר אינטראקציה חברתית עם להט"בים נוספים, ייצור מקום שבו החניכים יכולים להרגיש בטוחים להתבטא והעברת תכנים חינוכיים שמטרתם היכרות עם הקהילה הגאה, מתן עזרה ביצירת זהות מגובשת ודיון בנושאים חברתיים שקשורים במישרין או בעקיפין לקהילת הלהט"ב.
ישנם בארגון מספר סוגי קבוצות חברתית:
קבוצה משולבת - קבוצה המיועדת לגיל 14–23.
קבוצה צעירה - גיל 14–17. מיועדת לרוב לכל המגדרים.
קבוצה לבנים בוגרים - לעיתים הקבוצות הבוגרות מתפצלות מפאת ריבוי החניכים וכדי לתת לחניכים מענה הולם יותר לקבוצה נשית וקבוצה גברית.
קבוצה לבנות בוגרות - לעיתים הקבוצות הבוגרות מתפצלות כדי לתת לחניכים מענה הולם יותר, לקבוצה נשית וקבוצה גברית.
זאת גם מפאת ריבוי החניכים.
קבוצה דתית - קבוצה המיועדת למגזר הדתי-מסורתי.
היא מיועדת לחניכים מכל הזרמים.
קבוצה דתית צעירה - לעיתים הקבוצות הדתיות מתפצלות כדי לתת לחניכים מענה הולם יותר, לקבוצה צעירה וקבוצה בוגרת.
יש מקרים בהם גם הקבוצה הדתית הצעירה מתפצל לדתיים צעירה ודתיות צעירה.
קבוצה דתית בוגרת - לעיתים הקבוצות הדתיות מתפצלות כדי לתת לחניכים מענה הולם יותר, לקבוצה צעירה וקבוצה בוגרת.
יש מקרים בהם גם הקבוצה הדתית הבוגרת מתפצל לדתיים בוגרת ודתיות בוגרת.
קבוצת חרדים ויוצאי המגזר החרדי - קבוצה המיועדת ליוצאי המגזר החרדי- על הרצף.
הקבוצה מיועדת ללהט"ב על הרצף הנ"ל עד גיל 30.
קל"א - קבוצה להט"בית אתיופית.
פועלת בתל אביב ומיועדת לנוער להט"בי אתיופי בגיל 14–23.
אלוואן - קבוצות בשפה הערבית - קבוצות ייעודיות לאוכלוסייה ערבית.
קבוצות טרנסג'נדריות - קבוצות ייעודיות לקהילה הטרנסג'נדרית.
קבוצת טרנסים - מיועדת לטרנסג'נדרים F2M (טרנסג'נדרים גברים).
קבוצת טרנסיות - מיועדת לטרנסג'נדריות M2F (טרנסג'נדריות נשים).
קבוצה א-בינארית - קבוצה עתידית שתהיה מיועדת לחניכות וחניכים המגדירות עצמן ג'נדרקוויר.
לאיגי מגוון תוכניות שונות, קבוצות מנהיגות, תוכנית ניר (על שמו של ניר כץ, שנרצח בפיגוע בברנוער בשנת 2009) ועוד.
הארגון גם שם לעצמו מטרה להפוך את בני הנוער מחניכים למתנדבים, ולכן מפתח מגוון של תוכניות מנהיגות שמטרתן ליצור תחושת מסוגלות ותרומה אצל החניכים ולהפוך אותם לחלק פעיל ותורם בארגון.
קבוצות שפעלו בעבר בארגון: "הכוכבים של איגי" - קבוצת דרמה, הקבוצות הדתיות בשיתוף חברותא ובת קול, "השגרירים של איגי" - קבוצת ההסברה בשיתוף חוש"ן - חינוך ושינוי, קבוצה לנשאי HIV, מועדון הנוער "המטבחון", שפועל גם הוא במרכז הגאה.
נוסף לכך, עבד ארגון נוער גאה בשיתוף פעולה עם פרויקט "בני נוער וצעירים" (בנ"צ) של הבית הפתוח לגאווה ולסובלנות בירושלים.
פריסת פעילות הארגון ברחבי הארץ
קבוצות הארגון מחולקות לאזורים, ובראשם עומדים רכז אזור ומלווה מקצועי (איש טיפול).
מחוז הצפון: חיפה, הקריות, עפולה, מועצה אזורית מטה אשר, קצרין, כרמיאל, חצור הגלילית, זכרון יעקב, קריית שמונה, פרדס חנה.
שרון: כפר סבא, נתניה, חדרה, רעננה, אריאל, הוד השרון, קריית אונו, ראש העין, הרצליה, פתח תקווה.
תל אביב: מספר קבוצות הפועלות במרכז הגאה ובמנ"ש הגאה בתל אביב.
גוש דן: רמת גן, בת ים, ראשון לציון, חולון, גבעתיים, קריית אונו וגני תקווה.
שפלה: רחובות, לוד, שוהם, אשדוד, נס ציונה, יבנה.
מחוז ירושלים: בית שמש, מבשרת ציון, מודיעין, ירושלים.
מחוז הדרום: אשדוד, אשקלון, באר שבע, שדרות, קריית גת, אילת, ערד.
החל משנת תשע"ב ניתן להתנדב במסגרת שנת שירות באיגי.
נכון למאי 2025, ישנן 4 קומונות פעילות בתל אביב, חיפה, כרמיאל ובאר שבע.
אגודת הידידות והידידים של איגי הוקמה בשנת 2018 במטרה לתמוך במיזמים החינוכיים של הארגון, המעודדים מתן שוויון הזדמנויות לנוער וצעירים להט"בים ברחבי הארץ, בדגש על הפריפריה הגאוגרפית או החברתית.
בראש האגודה עומדים אלון מוליאן ואייל דולב.
בדצמבר 2019 נערך אירוע של גיוס כסף עבור הארגון, במשכן לאמנויות הבמה.
האירוע היה מחווה ליוצר והמוזיקאי הגאה עופר ניסים, עם התזמורת ירושלים מזרח ומערב ובהשתתפות אמנים.
איגור וסילייביץ' קורצ'טוב היה פיזיקאי רוסי סובייטי, אבי פצצת האטום הסובייטית.
קורצ'טוב נולד בסימסקי זאבוד, גוברניית אופה (כיום העיר סים במחוז צ'ליאבינסק).
הוא למד פיזיקה באוניברסיטת קרים ובניית אוניות במכון הפוליטכני של פטרוגרד.
בשנת 1925 עבר למכון לפיזיקה וטכנולוגיה באותה עיר שם חקר סוגיות ברדיואקטיביות בהנחיית אברם פדורוביץ' יופה.
ב-1932 הוקצה לו מימון לצוות מחקר גרעיני משלו.
בשנת 1935 הוא ביחד עם לב ארצימוביץ' השלימו עבודת מחקר בתחום פיזיקה גרעינית.
צוות בראשות קורצ'טוב בנה את הציקלוטרון הסובייטי הראשון והפעיל אותו ב-21 בספטמבר 1939.
קורצ'טוב ותלמידו גאורגי פליורוב גילו את העקרונות הבסיסיים של תגובת השרשרת של האורניום ואת עקרונות הפעולה של כור גרעיני בשנות השלושים.
ב-1942 העריך קורצ'טוב כי "בביקוע הגרעינים של קילוגרם אחד של אורניום תשתחרר אנרגיה השווה לפחות לפיצוץ 20,000 טונות חומר נפץ".
כאשר פרצה המלחמה בין ברית המועצות וגרמניה ב-1941, הסב קורצ'טוב את מחקרו לתחום הגנת הספינות ממוקשים מגנטיים ולחקר שריון לטנקים.
עותק מדו"ח בריטי סודי שדן באפשרות פיתוח נשק אטומי, מה שהביא את סטלין להחלטה לפתח נשק כזה גם כן.
יופה המליץ על קורצ'טוב למולוטוב וקורצ'טוב מונה לראש התוכנית לפיתוח פצצת אטום לברית המועצות.
פרויקט פצצת האטום הסובייטית תועדף ברמה נמוכה למדי עד אשר מידע מהמרגל קלאוס פוקס ותוצאות הפצצת הירושימה ונגסקי המריצו את סטלין לפעולה.
הוא הורה לקורצ'טוב להכין פצצה עד 1948, ומינה את לברנטי בריה כמנהלו הישיר.
העיר סארוב בגורקי אובלאסט (כיום ניז'ני נובגורוד אובלאסט) הוכפפה לפרויקט הפצצה, שמה שונה ל"ארזמאס-16" והיא הפכה למתחם סגור בו שוכנו הפיזיקאים הבכירים שעסקו בפיתוח הפצצה, כיולי בוריסוביץ' חריטון ויעקב בוריסוביץ' זלדוביץ'.
הרוסים נעזרו במקורות מודיעיניים שהשיגו מידע מהמערב, אך קורצ'טוב ובריה התעקשו על מחקר מהבסיס, תוך שימוש ספקני במידע המודיעיני לאישוש מסקנות חוקריהם.
ב-29 באוגוסט 1949 פוצץ הצוות את מתקן RDS-1 שהיה פצצת ביקוע פלוטוניום בסמיפלאטינסק.
קורצ'טוב סיפר לאחר מכן כי תחושתו העיקרית הייתה הקלה.
קורצ'טוב היה מעורב גם בפרויקט פיתוח פצצת המימן הסובייטית, אך לאחר מכן התמקד בפיתוח אנרגיה אטומית למטרות אזרחיות והתנגד לניסויים גרעיניים.
במהלך עבודתו על פצצת האטום הסובייטית נשבע קורצ'טוב שלא לגלח את זקנו עד אשר ישיג הצלחה.
הוא המשיך לגדל זקן, שעוצב לרוב בתספורות מיוחדות ואקסצנטריות, גם לאחר מכן, מה שהפך לאות ההיכר שלו.
על הישגיו בתחום הגרעין הוא זכה בפרס לנין לשנת 1957.
קורצ'טוב מת במוסקבה ב-1960 משבץ מוחי.
איגי דיין (נולד ב-14 בנובמבר 1965), הוא מוזיקאי, סופר, זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי, מתופף להקת הפופ רוק משינה.
דיין נולד בשם יגאל רפאל דיין בחולון.
בגיל 6 עברה משפחתו לרמת השרון.
בילדותו למד לנגן בתופים והחל להופיע בגיל 12, בעיקר עם אחיו הגדול, הגיטריסט נאור דיין (חבר להקת טנגו).
בהיותו כבן 16 הופיע במועדון "הבקתה" עם דני ליטני ועם רמי קליינשטיין, ניגן עם אושיק לוי, מתי כספי ועוד.
במקביל, דיין היה חבר במספר להקות, בהן "בסיס 10", "מונוטון" ו"אומגה".
ב-1982 הצטרף ללהקת משינה, בתיווכו של הבסיסט מייקל בנסון, שניגן קבוע עם האחים דיין.
באותו זמן הלהקה הופיעה במועדונים "הפינגווין", ה"ליקוויד" וקולנוע דן, ושרה בעיקר באנגלית.
לאחר זמן קצר, הלהקה התפרקה ודיין הצטרף להרכב בשם שלום הציבור אשר הקימו שניים מחבריה של משינה, יובל בנאי ואורן אליעזרי.
ב-1984 דיין תופף באופן חד פעמי בהקלטת השיר "התחלה חדשה" של להקת בנזין, שהיה השיר האחרון שלהקה זו הקליטה.
בתחילת 1985 חידשו חברי משינה את פעילות הלהקה, ובסוף אותה שנה יצא אלבומה הראשון, "משינה".
דיין השתתף בהלחנת אחד משיריו המוכרים ביותר, "אנה", יחד עם סולן הלהקה יובל בנאי.
שנים רבות לאחר מכן גילו חברי הלהקה כי השיר "אניגודין" מתייחס לדיין ומקור השם בטעות דפוס על כרזה להופעת להקת "בסיס 10" משנת 1982. באלבום השני משינה 2 ניתן קרדיט ההלחנה לכל חברי הלהקה.
באלבום השלישי משינה 3 השתתף דיין בכתיבת והלחנת השיר "מעגל נפתח".
ב-1990, לאחר הוצאת אלבומה של משינה "העמותה לחקר התמותה", יצאו חבריה להפסקה בת כשנתיים, שבה עבדו על פרויקטים שונים.
דיין השתתף ב-1991 בנגינה באלבומה היחיד של אורלי זילברשץ "הקברט של מירנדה", ובמקביל הקליט אלבום סולו ראשון.
האלבום, "משהו ממך", יצא בשנת 1992. את כל השירים בו כתב והלחין דיין, ניגן במרבית כלי הנגינה והפיק יחד עם יואב שדמה.
האלבום נבע מרצונו של דיין להקליט חומרים משלו, תוך הבנה ששיריו אינם מתאימים לסגנונה של משינה.
האלבום לא זכה להצלחה מסחרית.
בין השנים 1991–1995 המשיך דיין להקליט ולהופיע במסגרת להקת משינה.
הלהקה הקליטה שלושה אלבומים בפרק זמן זה: "מפלצות התהילה", "שיא הרגש" ואת אלבום הפרידה "להתראות נעורים שלום אהבה", בו שר דיין את הפזמון של השיר "בן המלך", שהפך להיות מזוהה עימו.
ובשנים שלאחר מכן השתתף דיין בנגינה במספר אלבומים, בהם "הלא נודע" של דני סנדרסון, "נשאר במקום" של יובל בנאי ו"על משולש הפוך" של דני דותן.
ב-1996 החל דיין בעבודה על אלבום שני, שנגנז.
סינגל ראשון ויחיד מתוכו, "יש לי אותך" שדיין כתב והלחין במשותף עם אחיו נאור דיין, יצא בתחילת 2002. באותה תקופה ניגן דיין גם בתוכנית האירוח של יאיר לפיד יחד עם חברו למשינה מייקל בנסון.
כמו כן ניגן ועזר בצעדיה הראשונים של המדרגות, להקתו של אחיו הצעיר הוד דיין.
בשנת 2003 להקת משינה חזרה לעבודה משותפת, ואיתה דיין מופיע עד היום.
הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן מאז איחודה.
בראשון שבהם, "רומנטיקה עתידנית" שיצא ב-2005, נכלל שיר שדיין כתב, הלחין ושר בשם "הייתי אתמול".
בשנת 2011, חבר איגי ללהקת הצללים לשם הקלטת אלבומו השני "פשוט מסובך" מתוכו יצא כסינגל ראשון השיר "מחשבה".
במקביל החל ההרכב להופיע ברחבי הארץ.
הסינגל השני "האושר בא", נכנס לרשימת ההשמעה של תחנות הרדיו.
בשנת 2015 החל דיין לכתוב שיר על מכשיר הטלפון הנייד שלו, שהפך עד מהרה לרומן בשם "חוה".
ב-2018 הוא הדפיס את הרומן במהדורה ביתית וחילק אותה בין חברים קרובים ואנשים מתחומי הספרות.
עותק אחד התגלגל, בין היתר, להוצאת עם עובד.
הספר ראה אור בהדפסה רשמית של הוצאת "עם עובד" בספטמבר 2019, על גב כריכתו מופיעות המלצות מאת אהוד בנאי ומאיר שלו
בשנת 2024 ראה אור ספרו השני של דיין, "רוח של אור".
על הספר סיפר בראיון: "במרכז העלילה זקן בודד על סף המוות שמתבונן על החיים הסוערים שניהל, ההתמכרות לאלכוהול והניתוק הארוך מבתו היחידה ועורך חשבון נפש"
דיין נישא בשנת 1994 לעטרה צחור-דיין (אחות של שחקנית העבר ומדריכת היוגה ענת צחור), לזוג שני ילדים, והם מתגוררים בקיבוץ רגבים.
אחיו הם המוזיקאים נאור דיין והוד דיין.
לדיסקוגרפיה של משינה ראו משינה
לדף הספר "חוה" באתר הוצאת עם עובד
איגור שטימץ (בקרואטית: Igor Štimac; נולד ב-6 בספטמבר 1967, במטקוביץ') הוא כדורגלן עבר קרואטי, כיום מאמן נבחרת הודו.