tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המונחים "קשרי קהילה" ו"אחריות תאגידית" שימשו בערבוביה, וגם היום ישנם ארגונים שמשתמשים במונח "קשרי קהילה" כדי להציג את תרומתם לקהילה, כמו הענקת מלגות, ימי התנדבות של עובדים ותמיכה בעמותות.
מאז שהחל להתבדל כתחום נפרד, קמו כמה חברות ישראליות שעוסקות בקשרי קהילה ושיתוף ציבור, כמו דרך פוריה בע"מ, CR קשרי קהילה, "שילובים" קשרי קהילה, תובנות, רן וולף - תכנון אורבני וניהול פרויקטים ושיתופים.
אמנם לא קיים מסלול הכשרה אקדמי למקצועות בתחום של קשרי קהילה, אך ישנם גופים שמנסים להשלים את החסר.
למשל, "המרכז לעירוניות בת ים" - מכון מחקר שהופעל על ידי עיריית בת ים בעשור השני של המאה ה-21 ונוהל על ידי אבירמה גולן - הציע קורס הכשרה למנהלי שיתוף ציבור בחסות אקדמית של אוניברסיטת בר-אילן.
תחום העיסוק של קשרי קהילה החל לקבל משנה תוקף עם התרבותם של פרויקטים אורבניים שיש להם השפעה מרובה על ההתנהלות היומיומית של התושבים, בעלי העסקים והמבקרים בערים.
לדוגמה, חברת נת"ע, הבונה את הרכבת הקלה בגוש דן, ערכה מספר מכרזים רחבי היקף לאספקת שירותי קשרי קהילה.
גם חברת נתיבי איילון יצאה במכרז לאספקת שירותי קשרי קהילה במסגרת הפרויקטים של החברה.
מעבר לחברות ממשלתיות, גם עיריות החלו להכיר בצורך של מערך קשרי קהילה, וכך למשל הוקם בשנת 2019 אגף קשרי קהילה בעיריית רמת גן.
התחום של קשרי קהילה מקבל משנה תוקף על רקע התרבות פרויקטים של התחדשות עירונית בישראל (כמו פרויקטים מתוקף תמ"א 38 ופרויקטי פינוי בינוי).
פרויקטים להתחדשות עירונית מצריכים הסכמה מצד בעלי הנכסים, ומכאן הצורך במערך קשרי קהילה מפותח בין הרשות המקומית לבין התושבים, או בין היזם לבין הדיירים.
בעשור השני של המאה ה-21, הואצו תהליכי ההתחדשות העירונית, כמענה למשבר הדיור בישראל, ועיריות רבות הקימו מנהלות מקומיות להתחדשות עירונית, שגייסו מנהלי קשרי קהילה כחלק מכוח האדם הקבוע.
קשרים מצוירים הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה משנת 1989 עד לשנת 1990 בערוץ הראשון.
תוכנית זו מתרחשת בביתה של מיכל שם מגיע זאורוס, דינוזאור ענקי שאוהב סרטים מצוירים, ושניהם מנהלים דיאלוגים בנושאים שונים ורואים סרטים מצוירים בכל פרק.
בין הסרטים מצוירים שהוקרנו בסדרה היו לוני טונס, הפנתר הוורוד, סמי הסנאי, טיפ טופ ודי די וקאבודל.
מיכל ינאי – נערה שגרה בבית, חברה של זאורוס.
זאורוס (עמי ויינברג) - החבר הטוב של מיכל ינאי, דינוזאור ענק וחברותי שאוהב סרטים מצוירים.
קשר שלמה הוא דגם עיטורי נפוץ בתרבויות ובתקופות שונות.
דגם "קשר שלמה" מורכב משתי לולאות אובליות שלובות זו בזו.
על אף הגדרתו כ"קשר" אין מדובר בקשר מתמטי (Knot), אלא בשזר (Link).
יש מניחים שכך פורשה "מקלעת פקעים" (מלכים א', ו', 18) בעיטורי מקדש שלמה.
קשרי תעופה בע"מ היא חברת תיירות ישראלית.
נוסדה כחברה פרטית בשנת 1984 והפכה לחברה ציבורית בשנת 1993. מספקת שירותי טיסות ומשווקת חבילות תיור ושירותי תיירות אחרים.
החברה מפעילה טיסות סדירות וטיסות שכר (צ'רטר), טיולים מאורגנים, הפלגות, השכרת רכב, חבילות נופש ותיירות פנים, ובנוסף מחזיקה בזיכיונות ייצוג בישראל של רשתות מלונות ואתרי נופש באגן הים התיכון ובאירופה.
החברה היא סיטונאית ומספקת שירותי תיירות ישירות לקהל הרחב ולגופים וארגונים גדולים, וגם לסוכני הנסיעות.
לחברה רישיון IATA מארגון חברות התעופה הבין-לאומי יאט"א.
נכון לשנת 2025 בעל השליטה בחברה הוא אייל סגל, שבבעלותו 60.71% ממניות החברה, ומנכ"ל החברה הוא יורם מוטעי, שלו 20.10% מהמניות.
החברה נוסדה בשנת 1984 על ידי חיים רחמים, שעבד שנים רבות באל על בתפקידים בכירים עד שפרש והקים את קשרי תעופה.
רחמים מכר את חבילות הצ'רטר הראשונות בארץ.
בשנת 1993 הפכה החברה לציבורית לאחר שהונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2006 רכשה חברת מועדון 365 73.77% ממניות קשרי תעופה תמורת כ-7.5 מיליון דולר.
בשנת 2016 קנתה חברת רנאומן בע"מ בבעלות אייל סגל 51.6% ממניות החברה תמורת כ-33 מיליון ש"ח לפי שווי שוק של כ-65 מיליון ש"ח לחברה.
בשנת 2021 הקימה הקבוצה קרן הון של 200 מיליון אירו לקניית מלונות באגן הים התיכון.
באוקטובר 2024 נכנסה החברה לראשונה לתחום הנדל"ן באמצעות השקעה בפרויקט וילות באי פארוס שביוון.
לקבוצה חלק של 50% בפרויקט.
ביוני 2025 החל שיתוף פעולה בין קשרי תעופה לחברת TKTZ העוסקת במסחר בכרטיסי טיסה.
סנורמה – נציגת Royal Caribbean ומותגי השיט שלה
קשרי תעופה נדל"ן – חברת פיתוח יזמות נדל"ן
Extreme Travel – חברת סדנאות ספורט ימי אתגרי
פגסוס – חברה לארגון טיולים מאורגנים
דרך החופש – ארגון טיולים מאורגנים וטיולי תמריץ
אוטו יורופ – שירותי השכרת רכב בינלאומיים
Brilliant Travel - חברה לשירותי קרקע ביוון
Ella Tours – חברת תיירות בולגרית
Sunlight Breeze – חברת יזמות נדל"ן קפריסאית
Brilliant Travel – חברת תיירות יוונית
Arctic Panorama – חברת ניהול נכסים תיירותיים בלפלנד
קשת בענן היא תופעת טבע אופטית, הנוצרת כתוצאה משבירה, נפיצה והחזרה של קרני אור הבוקעות ממקור נקודתי או כמעט נקודתי.
בדרך כלל הכוונה היא לקשת הנובעת משבירת אור השמש.
הקשת נראית בכיוון הנגדי למקור האור, לאחר שהאור נתקל בדרכו במקום בו נמצאות טיפות מים רבות בעלות צורה דומה, הגורמות יחד להיווצרות מראה ייחודי זה.
ניתן ליצור, בעזרת מקור אור מלאכותי, קשת בצורת מעגל שלם, אולם אדם הניצב על פני כדור הארץ וצופה בקשת שמקור האור שלה הוא השמש או הירח, יראה אותה תמיד בצורה של חלק ממעגל, כלומר קשת גאומטרית.
ניתן לראות קשת בצורת מעגל שלם ממטוס שטס גבוה.
הקשת מורכבת מצבעי הספקטרום, המסודרים לפי אורך הגל שלהם.
נהוג לחלק את הספקטרום הרציף של הקשת לצבעים בדידים הקרויים "צבעי הקשת".
החלוקה היא תלוית תרבות ואיננה אחידה בכל העולם.
הצבע האדום נמצא בצידה החיצוני של הקשת, ואחריו באים הצבעים כתום, צהוב, ירוק, תכלת ואילו הצבע הסגול נמצא בצידה הפנימי.
כיוון שהשמש פולטת גם קרינה תת אדומה הרי שבעזרת מכשור מתאים (ואפילו מד טמפרטורה) ניתן להבחין שמעבר לצבע האדום מצוי התת אדום, וכך גם הוא התגלה.
באותה מידה ניתן למצוא את הצבע העל סגול.
מקור קרני האור עשוי להיות השמש, הירח, או אף מקור אור מלאכותי בעל ספקטרום רציף.
כיוון שהעין האנושית מתקשה באבחנה בין צבעים באור חלש, נתפסת קשת הירח כקשת לבנה.
במפלי ניאגרה למשל ניתן היה לראות קשת ירח, עד שהחלו להאיר את המפלים באור מלאכותי בלילה.
טיפות המים עשויות להיות טיפות גשם או טיפות מים אחרות שמתפזרות באוויר ומקורן למשל במפלי מים או במזרקות.
הקשת הנפוצה ביותר נראית בימים בעלי ראות אטמוספירית טובה, כאשר יורד גשם עדין, והשמש גלויה.
הקשת נראית בכיוון המנוגד לכיוון בו נמצאת השמש, ולכן קל יותר לראות קשת מרהיבה בבוקר או בערב, כאשר השמש נמוכה.
ניתן ליצור אפקט קשת באופן יזום באמצעות ריסוס טיפות מים באוויר ביום שמש.
קשת נגרמת כתוצאה מנפיצה של אור שמש, כאשר הוא נשבר בחדירה וביציאה מטיפות מים כדוריות בקירוב.
קרן אור, שפוגעת בטיפה, נשברת בכניסה אליה, מוחזרת מהמשטח האחורי ונשברת ביציאה.
בנוסף לשבירה היא עוברת נפיצה, כלומר אור בעל אורך גל מסוים נשבר בזווית מסוימת בהתאם למקדם השבירה המתאים לו, ואור לבן המורכב מתערובת של אורכי גל שונים מופרד לספקטרום שלו.
בסופו של דבר, חלק מהאור מוחזר מהטיפה בזוויות שונות שלעולם אינן עולות על '42°18 עבור אור אדום ו־'40°24 עבור אור סגול.
למעשה, זוויות מרביות אלו מגדירות גם את הכיוון שבו מרוכז רוב האור המוחזר מהטיפות, וזאת הסיבה לצורת הקשת — האור האדום בקשת נמצא בזווית של '42°18 סביב הנקודה המנוגדת לשמש שנמצאת לרוב מתחת לאופק, והאור הכחול נמצא כשתי מעלות נמוך יותר.
שאר האור המוחזר בזוויות נמוכות יותר גורם להארת העיגול המוגבל על ידי הקשת.
כלומר, חלק השמים שנמצא פנימה לקשת מואר יותר מחלק השמים שנמצא מחוץ לקשת, והאור בעיגול זה מהווה תערובת של כל צבעי השמש ולכן צבעו לבן.
האור אינו עובר החזרה גמורה במשטח האחורי של הטיפה וכמות מסוימת של אור אינה מוחזרת מהמשטח אלא נשברת וממשיכה הלאה — אור זה אינו תורם ליצירת הקשת.
לאור זה, הבוקע מחלקה האחורי של הטיפה, אין זווית בה הוא מגיע לעוצמה מקסימלית, והצבעים מתערבבים יחד ואינם יוצרים קשת.
על מנת לראות קשת יש לעמוד בין השמש ובין הגשם ולהסתכל לכיוון הגשם.
הקשת הראשית ממוקמת בזווית מעט גדולה מ־40 מעלות סביב הנקודה ההפוכה לכיוון השמש (נקודה אנטיסולרית).
נקודה זו נמצאת בדרך כלל מתחת לאופק ולכן הקשת הנראית קטנה מחצי מעגל.
אם עומדים על הר אז ניתן לראות קשת גדולה מחצי מעגל, וממטוס ניתן לראות אפילו מעגל שלם.
אם השמש גבוהה מדי בשמים אז הקשת כלל לא תיראה, ולכן השעות הטובות יותר לצפייה בקשת הן שעות הבוקר לאחר הזריחה או שעות הערב לפני השקיעה.
הזווית הגדולה של הקשת מקשה על צילום שלה כשבתמונה אחת נדרש מפתח זוויתי של 84°.
עבור מצלמה עם סרט של 35 מ"מ, יהיה צורך בעדשה בעלת אורך מוקד קצר במיוחד, או פחות, בעוד שלרוב הצלמים יש רק עדשות רחבות של .
לעיתים מופיעה קשת שנייה, עמומה יותר, מחוץ לקשת הראשית.
קשת זו נוצרת באמצעות החזרה כפולה בתוך הטיפה, והצבעים שלה מופיעים בזווית של 50°–53°, הזווית המינימלית של האור המוחזר פעמיים, והזווית שבה מתרכז רובו של אור זה.
בשל ההחזרה השנייה, צבעי הקשת המשנית מהופכים בסדרם ביחס לצבעי הקשת הראשית: כחול בחוץ ואדום בפנים.
האזור הכהה של השמים הבלתי מוארים בין הקשת הראשונית והמשנית נקרא רצועת אלכסנדר, על שם אלכסנדר מאפרודיזיאס אשר היה הראשון שתיאר את התופעה.
וכיוון שהזווית של הקשת השנייה היא הזווית המינימלית של האור שמוחזר פעמיים, חלק השמים שמחוץ לקשת השנייה מואר על ידי תערובת של כל הצבעים, כלומר אור לבן.
במקרים נדירים ניתן לחזות בקשת שלישית.
מספר צופים דיווחו גם על ראייתה של קשת רביעית, עמומה ובלתי יציבה.
בנוסף להיותן חלשות משום שבכל החזרה חלק מהאור נשבר ויוצא מהטיפה, קשתות אלה מופיעות בכיוון השמש והדבר מקשה על הצפייה בהן.
לעיתים ניתן לחזות בתופעת קשת מרהיבה נוספת: מספר קשתות קלושות בחלקה הפנימי של הקשת הראשית, ולעיתים נדירות מאוד גם בחלקה הפנימי של הקשת המשנית.
קשתות אלו מופרדות במעט מן הקשתות העיקריות, ויש להן רצועות בצבעי פסטל שאינם מתאימים לתבנית הרגילה.
קשתות אלו מכונות קשתות סופרנומרריות (בנות קשת).
לא ניתן להסביר את קיומן באמצעות אופטיקה גאומטרית קלאסית.
הקשתות הסופרנומרריות נגרמות כתוצאה מהתאבכות בין קרני אור הנעות במסלולים שונים מעט באורכם בתוך הטיפות.
חלק מהקרניים נמצאות באותו מופע, מחזקות זו את זו ויוצרות רצועה בוהקת.
אחרות נמצאות במופעים מנוגדים, יוצרות התאבכות הורסת ומבטלות זו את זו, ובכך יוצרות פער (רצועה בה אין אור).
מכיוון שזוויות השבירה שונות עבור אור בצבעים שונים, תבנית ההתאבכות תלויה בצבע.
לכן כל רצועה בוהקת נבדלת בצבעה, ויוצרת קשת בזעיר אנפין.
הקשתות הסופרנומרריות רחבות יותר כאשר טיפות המים קטנות יותר.
במקרה זה הן גם ברורות למדי ויש סיכוי רב יותר להבחין בהן.
מבחינה היסטורית, עצם קיומן של קשתות סופרנומרריות היווה אינדיקציה ראשונית לטבעו הגלי של האור.
נגזרת אחרת של קשת נוצרת כאשר אור מוחזר מגוף מים.
כאשר אור שמש משוקף ממים טרם הגיעו לטיפות גשם, נוצרת קשת שיקוף.
לקשתות אלו יש אותם קצוות כמו לקשת רגילה, אך הן מתפרסות על פני זווית גדולה הרבה יותר, כאשר כל הקשת גלויה.
ניתן לראות קשתות שיקוף ראשיות ומשניות.
קשת משוקפת נוצרת כאשר אור שהוחזר קודם בתוך טיפות, משוקף לאחר מכן מגוף מים שטוח או מחול רטוב, בטרם הגיעו לצופה.
קשת משוקפת אינה בבואה של הקשת העיקרית, אלא מוסטת ממנה במידה התלויה בגובהה של השמש.
כאשר האוויר מכיל טיפות מים זעירות בכיוון ההפוך מן השמש לגבי מטוס או מסוק, נוסעי המטוס וטייסיו רואים לפעמים קשת בענן.
משום שאין שום דבר שיפריע לקשת, היא מופיעה כמעגל שלם, כשצילו של המטוס נמצא במרכזה.
תופעה זו מכונה "הילת הטייס".
תופעה דומה יכולה להתרחש גם על פני הקרקע בתנאים גאוגרפיים (למשל כשנמצאים בפסגת הר או בראש בניין גבוה) או אטמוספיריים מיוחדים.
חושבים כי האסטרונום הפרסי קוטב אל־דין אל־שירזי היה הראשון שנתן הסבר מדויק דיו לתופעת הקשת.
ב־1637 פיתח דקארט הסבר זה הלאה.
ביודעו שגודל הטיפות לא שינה את הקשת הנצפית, הוא ערך ניסויים בהעברת אור דרך כדור זכוכית גדול, מלא במים.
ממדידת הזוויות בהן הגיחו קרני האור, הסיק כי הקשת הראשית נוצרת כתוצאה מהחזרה בודדת בתוך הטיפה, וכי ניתן ליצור את הקשת המשנית באמצעות שתי החזרות פנימיות.
הוא הצליח לגבות טענה זו באמצעות פיתוח של חוק השבירה (אחרי סנל, אך באופן בלתי תלוי) וחישוב נכון של הזוויות של שתי הקשתות.
עם זאת, הוא לא הצליח להסביר את הצבעים.
אייזק ניוטון היה הראשון שהראה כי אור לבן מורכב מאור בכל צבעי הקשת, אשר מנסרת זכוכית יכולה לפצל לספקטרום הצבעים המלא.
הוא אף הראה כי אור אדום נשבר פחות מאור כחול.
גילוי זה הוביל להסבר המדעי הראשון של מאפייניה העיקריים של הקשת.
לקשת, כתופעה מרהיבת עין שלא היה לה הסבר עד למאות השנים האחרונות, יש מקום של כבוד באגדות ובמיתוסים:
ביהדות, הקשת משמשת כאות ברית, ומסמלת את הבטחת האל לנֹח שלא יהיה מבול נוסף.
במיתולוגיה היוונית, הקשת היא המסלול שעושה השליחה איריס בין הארץ לשמים.
הקשת קרויה על שמה ביוונית- Ιρισ.
המתכת אירידיום קרויה על שמן.
אצל האירים, קצה הקשת (מקום אליו לא ניתן להגיע) הוא המקום בו מטמין הלפרקון (שדון מהמיתולוגיה האירית) את מצבור הזהב שלו.
במיתולוגיה הסינית, הקשת היא חריץ בשמים שנסתם על ידי האלה נוואה על ידי אבנים בחמישה צבעים שונים.
במיתולוגיה ההינדואית, הקשת נקראת "אינדראדהאנוש" - הקשת של אינדרה, אל הברק והרעם.
במיתולוגיה הנורדית, קשת המכונה "גשר ביפרוסט" היא הגשר בין אסגארד, משכן האלים, ומידגארד, עולם בני האדם.
מלבד אלו, לצבעי הקשת נודעה משמעות תרבותית בהקשר קבלת האחר ואהבת כל אדם באשר הוא.
דגם צבעי הקשת הפך למזוהה עם הקהילה הגאה בכל העולם, ודגלים שמציגים את צבעי הקשת מתנוססים במצעדי גאווה ובכנסים השייכים לחברי הקהילה.
תופעת הקשת בענן מוזכרת לראשונה בתנ"ך בספר בראשית, כסמל לברית שכרת אלוהים עם בני האדם לאחר המבול בימי נח, שבה נשבע כי לא יביא עוד מבול על הארץ:
הרמב"ן בפירושו לפסוקים אלה מסביר כי אין הכרח לפרש שהקשת היא בריאה שנתחדשה לאחר המבול: הוא מעמיד את הדיבור "את קשתי נתתי בענן" כנגד "זאת אות הברית אשר אני נותן", ומבאר כי הקשת התקיימה כתופעת טבע מימי בראשית, והחידוש באותו מעמד הוא קביעתה כ"אות הברית" שכרת האל עם האנושות.
האמורא הקדום רבי יהושע בן לוי אמר שהרואה את הקשת בענן צריך ליפול על פניו, כיוון שמראה כבוד האל מתואר בחזון המרכבה של יחזקאל כקשת בענן, אך חכמים אחרים התנגדו לכך, שכן נראה כסוגד לקשת.
אך הכל מסכימים שיש לברך בראייתה.
להלכה נקבע נוסח הברכה: , והיא נאמרת בכל פעם שרואים קשת מחדש, גם אם חלף פרק זמן קצר מהברכה בראיית הקשת הקודמת.
התלמוד הבבלי פוסק ש"המסתכל בקשת ראוי לו שלא בא לעולם", שכן הוא "אינו חס על כבוד קונו".
בקבלה הקשת מסמלת את גלות השכינה בין הקליפות.
בספר הזוהר נכתב כי לפני ביאת המשיח תופיע קשת חריגה, שצבעיה יהיו חזקים במיוחד; כאשר הקשת תתקשט בגווניה ככלה "בגוונין נהירין" ותאיר לעולם, (כעת היא מאירה ב"גוונין חשוכין" ותפקידה הוא להזכיר שלא יהיה מבול), היא תשמש כסימן לכך שהמשיח צפוי להגיע.
כמו כן מתואר בזוהר כי האיסור להביט בקשת נובע מכך שמי שמסתכל בקשת הוא כמי שמסתכל בשכינה עצמה.
כך היה זה כשהחלו חיי;
כך זה כעת, כשאני גבר;
לעומת זאת, אומרים כי ההבנה של הקשת על ידי ניוטון גרמה לג'ון קיטס לקונן בשירו "Lamia" בשנת 1820:
הלא יפרחו כל הכשפים —
היה הייתה קשת נוראה בשמים:
אנו יודעים את אריגתה, את מרקמה; היא נתונה
בקטלוג המשעמם של הדברים הרגילים.
תכבוש כל מסתורין בחוק ושיטה,
תרוקן את האוויר רדוף הרוחות, ואת המכרה מלא הגמדים -
בניגוד לכך, ריצ'רד דוקינס, בדברו על ספרו "Unweaving the Rainbow: Science, Delusion and the Appetite for Wonder" ("לפרום את הקשת בענן: מדע, הזיה ותיאבון לקסם"), אמר:
שירים נוספים שעוסקים בקשת בענן הם למשל השיר "מעבר לקשת" במחזמר הקוסם מארץ עוץ, והשיר "קשת בענן" ללאה גולדברג:
היא עמדה ממש מול הרחוב
קשת: רבעון לספרות עיון וביקורת היה כתב עת שיצא לאור בעריכת המתרגם והמשורר אהרן אמיר משנת 1958 עד שנת 1977. קשת החדשה, בעריכת אמיר, יצא לאור כרבעון משנת 1998 ונסגר בשנת 2008, בעקבות פטירתו של אמיר.
על פי עורכיו, "קשת" נועד לסייע להתחדשות הספרות העברית, מתוך ההשקפה שיש לפתוח חלון בעיקר לספרות המערב ואירופה אך גם לספרות העולם בכלל.
החידוש העיקרי של "קשת" היה במתן חשיבות רבה לז'אנרים נוספים, לבד מהשירה והסיפורת.
כתב העת טיפח את המסה העברית וכן פרסם ראיונות מקיפים ומקוריים עם יוצרים ורבי שיח.
בקשת, התגלו וטופחו עשרות משוררים וסופרים.
בניגוד לרוב כתבי העת, שנטו לתפיסה סוציאליסטית, על אף נטיותיו הכנעניות של העורך, כתב העת לא היה קשור בהתחייבות פוליטית מגבילה, והמשתתפים בגיליונותיו באו מכל כיווני המחשבה והיצירה בארץ.
חוברות מיוחדות של "קשת" הוקדשו לספרויות זרות.
ב-1975, לאחר תום שמונה עשרה שנה של הופעה רצופה החליט אמיר לסגור את שעריו של כתב העת, מתוך הבנה ותחושה של מיצוי.
לכבוד מלאת ארבעים שנה ליסוד כתב העת, ב-1998, יצאה לאור חוברת מיוחדת.
לאחר מכן, החליט אמיר להמשיך במפעלו, וכתב העת במתכונתו החדשה "קשת החדשה" החל להופיע כרבעון באורח סדיר, עד למותו של אמיר בשנת 2008. לאחר מכן, החליטו חברי המערכת שלא להמשיך בפרסום כתב העת.
חברי המערכת של קשת החדשה היו יהושע קנז, עליזה ציגלר, אשר רייך, פרופ' דוד ויטל, פרופ' אמנון רובינשטיין, ש.
שפרה, אסף ענברי ואהרן אפלפלד.
בשנת 2013 הוציא בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה מהדורה מחודשת של קשת - קולנוע משנת 1968. בנוסף יזם בית הספר כתב עת חדש בשם "קשת קולנוע", בהשראת כתב העת המקורי.
קשת המקורית ראתה אור באמצעות "עם הספר", הוצאה לאור שייסד דב ליפץ, אביו של אהרון אמיר.
קשת החדשה ראתה אור באמצעות "ספרות עכשיו".
קֶשֶׁת הוא מושב שיתופי דתי לאומי הממוקם במרכזה של רמת הגולן, 10 ק"מ ממזרח לקצרין ו-5.2 ק"מ מגבול סוריה.
היישוב שייך למועצה אזורית גולן ולארגון המושבים של הפועל המזרחי.
היישוב שוכן לרגלי הר הגעש גבעת טליה, בגובה של 710 מטרים מעל פני הים.
מדרום מזרח ליישוב נמצאת שמורת הר פרס.
מקור השם בשם העיר קוניטרה (גשר הבנוי מקשתות), שבה הוקם הגרעין שהמשיך אחר כך ליישוב הנוכחי.
על פי הפרסום הרשמי של ועדת השמות הממשלתית, השם קשת הוא סמלי יש הטוענים כי השם נובע מראשי התיבות "קוניטרה שלנו תמיד" אך על פי נוכחים בבחירת השם הטענה איננה נכונה.
היישוב הוקם בעקבות מלחמת יום הכיפורים, בתקופה בין הסכם הפסקת האש ולפני הסכם הפרדת הכוחות, על ידי ועד יישובי הגולן במטרה למנוע את מסירת קוניטרה ותילי הגעש האסטרטגיים הר חרמונית, בנטל, אביטל ותל פרס לידי הסורים.
הוא הוקם ב-12 במאי 1974 (כ' באייר ה'תשל"ד) לאחר שבעה ניסיונות התיישבות קודמים שלא צלחו, בפאתיה הצפון מערביים של קוניטרה, בבונקר תת-קרקעי מחשש להפגזות סוריות שהיו שכיחות באזור.
התושבים הראשונים היו חברי קיבוצים ומושבים בגולן.
כעבור יומיים הצטרפו ליישוב תומכים מכל רחבי הארץ אשר התנגדו למסירת שטחים לסוריה, וכעבור שבוע מספר בחורים מישיבת מרכז הרב בירושלים.
לאחר כחודש הגיעו ישראל וסוריה להסכם הפרדת כוחות במסגרתו נמסרה ב-31 במאי 1974 רוב העיר קוניטרה לידיים סוריות אולם אזור הבונקר וארבעת התילים; חרמונית, בנטל, אביטל ופרס, נשארו בידי מדינת ישראל.
במהלך חודש זה נרקמו יחסים קרובים בין האנשים השונים שאכלסו את הבונקר.
מתוך רצון לשמר ולפתח את החיים ביחד, עברו התושבים למבנה "המשתלה" הממוקם בעמק קוניטרה.
לאחר כארבעה חודשים התבקשו חברי קשת על ידי ועד יישובי הגולן לעבור ולהתיישב במרכז הגולן.
אזור מרכז הגולן בין רמת מגשימים בדרום ועין זיוון בצפון הוא אזור של סלעי בזלת טרשיים שקשה מאוד לעיבוד חקלאי ולכן היה ריק מיישובים.
לאחר התלבטות הסכימו החברים לעבור פעם נוספת ולהתיישב בחושנייה בתוך מחנה הרוס של הצבא הסורי.
ב-1974 ביקש הרצי"ה מהרב אלי סדן לסייע בהקמת היישוב.
סדן נענה והיה למזכיר המושב.
במהלך השנתיים הראשונות התנהל ויכוח נוקב על מיקום נקודת יישוב הקבע בין ועד יישובי הגולן ואנשי קשת לבין צה"ל שיוצג על ידי אלוף פיקוד הצפון רפאל איתן.
עמדת הצבא הייתה שאזור מרכז הגולן צפוי להיות שדה הקרב העתידי במקרה של מלחמה בין סוריה לישראל ולכן יש להרחיק אזרחים מאזור הלחימה ולמקם את קשת במערב הגולן.
עמדת תושבי הגולן הייתה שמיקום היישובים בגולן יקבע את מפת הגבול של ישראל בגולן ולכן יש למקם את קשת במזרח הגולן.
שר הביטחון שמעון פרס שהתבקש להכריע בוויכוח צידד בעמדת אנשי הגולן.
כעבור כארבע שנים נוספות עבר היישוב קשת למשכנו הקבוע על מורדותיו המערביים של גבעת טליה.
מחצית החברים במושב הם ילידי ישראל וחמישית מהם הם עולים מצפון אמריקה.
הרב צבי ישראל טאו התגורר במושב פעמיים.
ב-1978 גזר על עצמו גלות של מספר שנים במושב, לאחר שאחד מתלמידיו, שהיה מעורער בנפשו, רצח את אשתו.
ב-2022 עבר למושב על רקע מספר תלונות שהוגשו נגדו על פגיעה מינית.
ראש השב"כ דוד זיני נשוי לילידת המושב, והזוג התגורר במקום עד שנת 2025.
כלכלת היישוב מגוונת ורוב התושבים מתפרנסים ממגוון מקצועות ומאירוח בכ-15 צימרים הפועלים ביישוב.
כך גם רוב חברי האגודה השיתופית (שחברים בה כמחצית מהתושבים).
האגודה השיתופית מופרטת ומעסיקה בעיקר עובדי חוץ, וכן כ-15% מהחברים.
הכנסות האגודה השיתופית מתבססות על גידולי שלחין (תפוחים, דובדבנים, מנגו, אפרסק, נקטרינה וכרם יין) וכן על לול פיטום, רפת, מפעל מיצים טבעיים ועדר בקר לבשר.
המושב שותף בכפר הנופש כינר.
במקום פועלים אף צימרים ויחידות אירוח.
ביישוב נמצא בית ספר שדה "קשת יהונתן" על שם שנפל במלחמת יום הכיפורים.
ב-1991 הוקמה במושב המכינה הקדם צבאית קשת יהודה ברוח ישיבות הקו.
ביישוב פועלים תלמוד תורה, בית ספר יסודי לבנות, ושני סניפים של תנועת הנוער בני עקיבא, לבנים ולבנות.
בשנים 1981-1977 שימש הרב שלמה אבינר כרב המושב.
בשנים תשמ"ב – תשנ"א שימש כרב היישוב הרב יעקב פייגנבוים.
כיום רב המושב הוא הרב יאיר מרמרוש.
קשת היא כלי שבעזרתו מנגנים על כלי קשת.
אין תיעוד היסטורי לתחילת התקופה בה החלו להשתמש בקשתות כדי להפיק צלילים ממיתרים מתוחים, אך מדובר בפרקטיקה קדומה, והיא קיימת בתרבויות עתיקות רבות סביב העולם.
הקשתות המוקדמות ביותר היו דומות לקשתות ציד, וייתכן מאוד שאותה הקשת שימשה לשתי המטרות.
כיום עשויה הקשת מעץ גמיש, בקשתות מקצועיות - מעץ הפרנמבוקו, עליו רצועה של שיער זנב סוס.
קשתות מתקופות אחרות ותרבויות אחרות בנויות ממגוון רחב של חומרים אחרים.
בשביל להגביר את החיכוך בין המיתר לקשת, מורחים על הקשת שרף (קולופוניום), מופק משרף של עצי מחט.
לכינור, ולצ'לו יש קשת מעט שונה: הקשת של הכינור יותר דקה וארוכה, ואילו הקשת של הצ'לו יותר רחבה מזאת של הכינור, אך עדיין שתיהן דומות מאוד.
בקצה הימני של הקשת מצוי בורג שבעזרתו ניתן למתוח ולהרפות את שערות הקשת.
באמצעות וויסות מתיחות השערות אפשר לשפר את צלילו של הכלי, המשתנה עם תנאי הסביבה.
אפשר לנגן עם הקשת גם על כלי הקשה כגון ויברפון וגם על מסור מיוחד הנקרא מסור מוזיקלי.
קשת האדמירליות הוא בניין משרדים בקצה הדרום מערבי של כיכר טרפלגר ובקצה הצפון מזרחי של המאל בלונדון.
הקשת עוברת מעל המאל - דרך התהלוכות המובילה לארמון בקינגהאם.
את הבניין תכנן האדריכל סר אסטון וב, והוא נקרא על שם בניין האדמירליות הישן המצוי צפונית לקשת.
קשת האדמירליות נבנתה לפי הוראת המלך אדוארד השביעי לזכר אמו, המלכה ויקטוריה, אך הוא נפטר לפני סיום בניית הקשת.
קשת אקה הומו היא קשת אבן גדולה הנמצאת בירושלים וחוצה את רחוב ויה דולורוזה בצמוד למנזר האחיות ציון, בין התחנה השנייה לתחנה השלישית.
הקשת הדרומית שולבה כנראה בבניין ששכן מעבר לכביש, במקום בו הייתה בעבר אכסניה לעולי רגל מוסלמים מהודו, אך לא נותר ממנה שריד.
בשנות הארבעים של המאה ה-19 נקראה גם קשת פילאטוס.
במהלך חפירת מתחם הקשת באמצע המאה ה-19 נחשפו חלקים נוספים של המבנה, ונתברר כי מדובר בשער בעל שלוש קשתות, שהשתמר במצב טוב.
למרות המסורת הדתית הנוצרית הקשורה במקום זה, קבע ארמטה פיירוטי נכונה כי השער נבנה בתקופת הקיסר הרומאי אדריאנוס, מאוחר בהרבה מן האירוע בתולדות הנצרות שהוא מיוחס לו.
על פי המחקר, הקשת הייתה החלק המרכזי של שער הניצחון שהוקם לכבוד אדריאנוס במבואות המזרחיים של איליה קפיטולינה.
העובדה כי בקשת משולבים שני חלונות סייעה אולי לצמיחת המסורת שכאן היה המקום ממנו הציג פונטיוס פילאטוס את ישו בפני היהודים במילים "הנה האיש", או בלטינית: "אקה הומו", כפי שמתואר בבשורה על פי יוחנן י"ט, 4 - 5:
קַשָּת ♐︎ היא קבוצת כוכבים על גלגל המזלות ששוכנת בין עקרב במערב וגדי במזרח.
השמש נמצאת בקבוצה זו מסוף דצמבר עד לסוף ינואר ובה היא מגיעה לנקודה הדרומית ביותר במסלולה המדומה על פני השמיים.
מרכז שביל החלב נמצא בקבוצה זו שעשירה בערפיליות ובצבירי כוכבים, וחור שחור על מסיבי, קשת A*, אשר ככל הנראה מניע את גלקסיית שביל החלב ומתפקד כגרעין גלקטי.
הכוכבים הבהירים יותר בקבוצת כוכבים זו יוצרים אסטריזם הדומה לקומקום תה.
בצירוף הכוכבים החלשים יותר קבוצה זו מייצגת קנטאור האוחז קשת ומכוון חץ אל העקרב שלידו.
קאוס אוסטרליס (ε בקשת) הוא ענק כחול - לבן מסוג ספקטרלי B9.5 III במרחק של כ-145 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 1.79. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
קאוס מדיה (δ בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ-350 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.67 המייצג את מרכז הקשת.
קאוס בוראליס (λ בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ-78 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.81.
נונקי (σ בקשת) הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2.5 V במרחק של כ-225 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.06. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
אסקלה (ζ בקשת) הוא כוכב כפול המורכב מענק לבן ומכוכב הסדרה הראשית או תת-ענק לבן במרחק של כ-88 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.6. זהו הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה.
אלנסל (γ2 בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ-97 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.99. הוא מייצג את ראש החץ של הקנטאור שאותו מייצגת הקבוצה כולה.
KW בקשת היא על-ענק אדום, בין הכוכבים הגדולים הידועים.
קבוצת קשת היא אחת הקבוצות האהודות על ידי חובבי התחום בשל הגיוון והעושר של אובייקטים המצויים בקרבתה.
מיקומה על רקע שביל החלב הוא הסיבה העיקרית לכך.
מרכז הגלקסיה (קשת A*) נמצא בקבוצה זו, ולכן ניתן לראות צבירי כוכבים וערפיליות רבות.
15 עצמי מסיה נמצאים בקבוצה זו.
M23 הוא צביר פתוח גדול בקוטר של כחצי מעלת קשת וניתן לצפייה במשקפת.
בטלסקופ ניתן להבחין בכ-100 כוכבים מדרגת בהירות 9 וחלשים יותר.
M8 היא "ערפילית הלגונה" אותה ניתן לראות ללא ציוד עזר ככתם מעורפל בבהירות מדרגה 5. בתוך הערפילית נמצא צביר כוכבים (NGC 6618) הכולל כ-25 כוכבים בבהירות סביב דרגה 7 אותם ניתן לראות במשקפת או בטלסקופ חובבים.
טלסקופים מקצועיים מאפשרים להבחין באזור חשוך בתוך הערפילית שכביכול חוצה אותה ומכאן מקור שמה.
M17 היא ערפילית חלשה יותר שנראית במשקפת כמו כתם מעורפל המכיל צביר קטן של כמה עשרות כוכבים.
טלסקופים גדולים מגלים שלערפילית צורת פרסה ולכן היא מכונה "ערפילית הפרסה" או "ערפילית Ω".
M20 היא "ערפילית הטריפיד" - ענן גז עצום שפסי אבק כהים מחלקים אותו לשלושה חלקים.
במרכז הערפילית יש צביר כוכבים בבהירות מדרגות 7 ו-8. בקרבת הערפילית נמצא הצביר הפתוח M21.
IRAS 17423-1755 היא ערפילית פלנטרית עם עוצמת ההארה פי 12 אלף מהשמש.
במיתולוגיה היוונית מזוהה הקבוצה בדרך כלל עם כיירון הקנטאור (ממותניו ומעלה אדם ממותניו ומטה סוס), המכוון את קשתו אל העקרב.
קשת היא דרך גישור או קירוי בין שני סמכים בצורה של חצי מעגל או בצורות דומות אחרות, המסוגלת לשאת משקל רב.
לפני המצאת הקשת הארכיטקטונית ניתן היה לקרות מבנים באמצעות קורות מעץ או מאבן, או באמצעות קשת זיזים הבנויה מלבנים.
בקירוי באמצעות קורות, רוחב הפתח היה מוגבל והעומס אשר ניתן היה להעמיס מעל הפתח היה מוגבל מאוד.
בקשת זיזים, רוחב הפתח והעומס היו גבוהים יותר, אבל עדיין מוגבלים יחסית לקשת הארכיטקטונית.
ניתן לראות שרידים של טכנולוגיית הבנייה של הקשת הארכיטקטונית בעמק האינדוס כבר באלף השלישי לפנה"ס, אך טכנולוגיה זו שוכללה ופותחה לשימוש יעיל על ידי הרומאים.
המצאת הקשת פרצה דרך בטכנולוגיית הבנייה והשפיעה רבות על האדריכלות הרומית ועל הסגנונות הארכיטקטוניים שבאו בעקבותיה.
הקשת הבסיסית מורכבת ממספר אי־זוגי של לבנים בצורת טרפז, הנשענות כל אחת על שכנותיה.
הלבנה העליונה מכונה "אבן ראשה" והיא סוגרת את הקשת ושומרת על יציבותה, כיוון שמשקלן של שאר האבנים מונח על אבן הראשה, אשר מפזרת את הכוח הדרוש להחזקת האבנים במקום בין האבנים בקשת.
כאשר כל הלבנים נמצאות במקומן, הקשת נשארת יציבה ואף לבנה לא יכולה ליפול.
לאורך הקשת יפעלו כוחות לחיצה בין דפנות הלבנים ולא ייווצרו מאמצי כפיפה כפי שקורה בקורה אופקית.
חסרונה של קשת הוא בכוחות הפישוק שנוצרים בבסיסה ודוחפים את יסודותיה לצדדים.
על כוחות אלו ניתן להתגבר במספר דרכים: על ידי עיבוי בסיס הקשת; על ידי בנייה ברצף של סדרת קשתות התומכות אחת בשנייה; על ידי העמסת משקל נוסף מלמעלה על צדי הקשת או על ידי חיבור מוט מתיחה מפלדה בבסיס הקשת.
בכל השיטות האלו נעשה שימוש בבניית מבנים עם קשתות כבר עם המצאת השיטה ברומא העתיקה.
קיימים סוגים רבים של קשתות ששימשו בסגנונות אדריכליים שונים ובתקופות שונות, כגון הקשת המחודדת שהתפתחה בבנייה האסלאמית (העושה שימוש במוטות מתיחה) ואומצה גם באדריכלות הגותית.
המעבר לקשת מחודדת הקטין את העומסים ואת כוחות הפישוק על העמודים ועל הקירות התומכים בקשת ואיפשר בנייה קלה ואוורירית לגובה, דבר שהתבטא בקתדרלות תמירות אשר קירותיהן מעוטרים בחלונות גדולים.
הקשת שמאפשרת שימוש אופטימלי בחומר וצמצום המאמצים היא קשת בצורת פונקציית הקוסינוס ההיפרבולי.
הדרך האופטימלית לבנות קשת היא לבדוק כיצד תיראה הקשת ההפוכה שתיווצר מתלייה של שרשרת.
בשיטה זו השתמש האדריכל אנטוני גאודי כאשר בנה את הסגרדה פמיליה ואת קאזה מילה בברצלונה ומבנים נוספים.
דוגמה נוספת לקשת היפרבולית היא "קשת השער" בעיר סנט לואיס שבארצות הברית, בתכנונו של אירו סארינן.
קשת ארוכה היא קשת שמקורה בווילס שבבריטניה.
הקשת שאורכה נע בין 1.8 ל-2 מטרים הייתה יוצאת דופן מבחינת מידותיה ומכאן נגזר שמה.
גודלה של הקשת הביא לכך שנדרש כח רב על מנת להפעילה.
השימוש בקשת נחשב על פי רוב לעיסוק לא ראוי לאצילים ולכן השימוש בו היה נפוץ בעיקר בקרב האיכרים.
אחד השימושים הראשונים בקשת הארוכה היה בקרב קריג מאוור (1136) כאשר קשתים ולשים ניצחו באופן מוחץ כוח אנגלו-נורמני עדיף.
במלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה הטילה הקשת הארוכה את חיתתה על הצרפתים, הטווח הארוך שלה גרם לאבדות רבות בקרב האבירים הצרפתים.
הקשת המוצלבת, אשר שימשה את הצרפתים לא יכלה להתחרות בטווח העדיף של הקשת הארוכה.
הניצחונות של האנגלים בקרבות פואטיה, אז'נקור וקרסי הושגו בעיקר בזכות השימוש היעיל של הצבא האנגלי בקשת הארוכה.
הפעלה מיומנת של הקשת הארוכה דרשה אימון רב.
לפיכך הוצאו צווים באנגליה שהוציאו את משחקי הכדורגל והגולף מחוץ לחוק וזאת על-מנת שהאיכרים יקדישו את כל זמנם הפנוי לאימוני קשתות.
רבים סוברים כי לקשת הארוכה היה טווח הירי הגדול ביותר אולם הקשת המורכבת הייתה חזקה יותר.
הטווח המקסימלי הממוצע המיוחס לקשת הארוכה נע בין 240 ל-270 מטר.
הטווח המקסימלי הממוצע המיוחס לקשת הטורקית ולקשת המונגולית נע בין 320 ל-340 מטר.
בחצים מיוחדים המיועדים לירי למרחק (Flight Arrows) הושגו טווחים העולים על 600 מטר.
הטווח הארוך ביותר המתועד הושג על ידי קשת מורכבת טורקית והגיע ל-888 מטר.
קַשָּׁת הוא חייל שנשקו העיקרי הוא הקֶשֶת.
הקשתים חומשו בקשתות מסוגים שונים בהתאם לסוג הקשת שהיה נפוץ בארץ מוצאם.
לעיתים, רוב הצבא הורכב מקשתים (דוגמת הצבא המונגולי) או שהקשתים היו אחת הזרועות החשובות בו (כמו בצבא האנגלי בימי הביניים).
בגלל השימוש בקשת, החייל היה יכול לשמור את אויבו במרחק ממנו ולכן רוב הקשתים לא היו מוגנים בשריון גוף.
בדרך כלל גם לא השתמשו במגן אלא רק בצינה גדולה.
לעיתים היו הקשתים חמושים גם בחרב כנשק לגיבוי והגנה עצמית.
הקשתים היו קיימים בצבאות אירופים עד המאה ה-18 ובמקומות נוספים אף עד המאה ה-19 ובתרבויות בעלות טכנולוגיה מפגרת משתמשים בקשתים עד היום.
קשת דרוסוס היא קשת ששימשה כשער בדרום רומא העתיקה דרכו עברה ויה אפיה ועליה הועברה אמת המים אקווה אנטוניניאנה.
הקשת נקראת בשם זה בשל זיהוי שגוי עם קשת שהוקמה בשנת 9 לפנה"ס לזכר נירון קלאודיוס דרוסוס (אביו של הקיסר קלאודיוס).
קשת דרוסוס נבנתה ככל הנראה על יד טראיאנוס או קרקלה.
הקשת שולבה בביצורי שער סן סבסטיאנו על ידי הקיסר הונוריוס.
המבנה המקורי, כמשוער, היה מורכב משלוש קשתות, מהן נותרה רק האמצעית.
הקשת נבנתה מאבן טרוורטין וצופתה בשיש.
משני עברי הפתח, שפנה אל הבאים לעיר, הוצבו עמודי שיש לבן שהובא מנומידיה.
על הקשת עברה אמת מים שבנה קרקלה בין השנים 211–216 כסעיף של אמת אקווה מארקיה לספק מים למרחצאותיו.
אמת המים אקווה אנטוניניאה נקראת על אחד משמותיו, אנטונינוס, ובשם זה נקראו במקורן גם מרחצאות קרקלה – Thermae Antoninianae.
חלקהּ העליון של אמת המים, העשוי בטון ומצופה לבנים אדומות, הוא מתקופה מאוחרת יותר.
האמה הייתה עדיין בשימוש עד המאה ה-19.
קשת איים היא ארכיפלג של איים געשיים הנוצרים עקב תנועת לוחות טקטוניים, כאשר לוח אוקייני אחד חודר אל מתחת ללוח אוקייני אחר.
סלעי הלוח האוקייני החודר ניתכים והופכים למאגמה, הפורצת דרך סדקים בקרום כדור הארץ ויוצרת הרי געש.
הרי געש אלה מתפתחים על קרקעית הים, וגדלים לארכיפלג של איים געשיים.
צדה הקמור של הקשת פונה לאוקיינוס, ובמקום חדירת הלוח האוקייני נמצא שקע אוקייני.
קשתות איים הן מוקד לפעילות געשית וסייסמולוגית נרחבת.
בקרום האוקייני מתרחשת התפשטות קרקעית הים באמצעות מרכזי התפשטות: רכסים מרכז אוקייניים שבמרכזם מצוי בקע ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש.
המאגמה עולה מהמעטפת התחתונה באמצעות זרמי הערבול, עוברת דרך אזורי חולשה בקרום ופורצת אל פני השטח.
שם היא מתקררת והופכת לסלעי בזלת, היוצרים קרקעית ים חדשה ודוחקים את הקרקעית הישנה.
אזור כזה, שבו יש התרחקות בין שני לוחות טקטוניים, נקרא אזור פתיחה.
שטח הפנים של כדור הארץ נותר קבוע בשל האיזון שבין בניית קרום אוקייני חדש לבין איבוד של קרום אוקייני עתיק, דבר המתרחש באזור הפחתה.
במפגש בין שני לוחות אוקייניים, לוח הקרום הוותיק ("הלוח הנוחת") – שהוא קר וצפוף יותר – חודר אל מתחת לקרום הצעיר ("הלוח הרוכב").
באזור ההפחתה בין שני הלוחות נוצר שקע צר ועמוק, הנוצר עקב משיכת הקרום הרוכב על ידי הקרום הנוחת באמצעות חיכוך.
מישור חיכוך זה נקרא אזור בניוף, והוא מוקדן של רעידות אדמה רבות באזור ההפחתה.
כתוצאה מן החיכוך מתעקל קצה הלוח הרוכב ובולט כרכס הרים.
מתחת ללוח הרוכב גובר הלחץ ועולה הטמפרטורה, ומתרחשת התכה חלקית – ארגון מחדש של המינרלים בסלעי הלוח המופחת באמצעות התכת שטף (Flux Melting) – התכה בנוכחות נוזלים, בעיקר מים הנישאים על הלוח המופחת, המורידים את נקודת ההתכה של הסלעים.
התכה זו משנה את הבזלת והופכת אותה לאקלוגיט – סלע מאפי מותמר וגס גביש.
הלוח הנוחת מכיל סלעי משקע ימיים שהורבדו מעל הסלעים הגעשיים הבונים אותו.
במהלך הפיכת הבזלת לאקלוגיט מאבד הלוח המופחת מים וחומרים נדיפים אחרים, הגורמים לירידת טמפרטורת ההתכה.
תנאים אלה יוצרים מאגמה אנדזיטית עד בזלתית שצפיפותה נמוכה.
צפיפות נמוכה זו – ביחס לצפיפות גבוהה של סלעי הליתוספירה של הלוח הרוכב – מאפשרת למאגמה לעלות ולחדור לתוכם.
משם היא מתפרצת אל פני השטח תוך שהיא יוצרת הרי געש תת-ימיים, הגדלים, מתרוממים מעל פני הים ויוצרים קשת של איים געשיים.
צורת הקשת נובעת מגאומטריה של לוח מעוגל המתקמט בהיכנסו מתחת למשטח מעוגל.
המקום בו מתרחש איבוד המים והחומרים הנדיפים הוא הסיבה להיווצרות קשת איים במרחק מסוים מן השקע.
ההתכה החלקית מתרחשת בעומק של כ-100 ק"מ מתחת לקשת האיים.
זווית החדירה של הקרום הנוחת תשפיע על הגעתו לנקודת ההתכה, וכתוצאה מכך על מיקומה של קשת האיים:
זווית נחיתה תלולה – יוצרת קשת איים הקרובה לשקע
זווית נחיתה מתונה – יוצרת קשת איים הרחוקה מהשקע
זווית נחיתה מתונה מאוד – לא יוצרת קשת איים מאחר שהקרום המופחת אינו חודר לעומק מספיק
קשת האיים עשויה ליצור ים שולי – חלק האוקיינוס הקרוב ליבשה.
בים השולי זורמים זרמי אוקיינוס הנגרמים על ידי רוחות אוקייניות.
ים עשוי להחשב כים שולי של יותר מאוקיינוס אחד, ועשויים להיות לו ימים שוליים משל עצמו.
אזור ההפחתה גורע מן הקרום האוקייני ויוצר אוקיינוס שיורי – אגן אוקייני בתהליך סגירה, המסתיים בהתקרבות יבשות ובאורוגנזה דוגמת התנגשות הלוח האירו-אסיאתי והלוח ההודי שיצרה את הרי ההימלאיה.
דוגמאות קלאסיות לקשתות איים הן איי מריאנה במערב האוקיינוס השקט ואזור האנטילים הקטנים בים הקריבי, במערב האוקיינוס האטלנטי.
כרתים וההאיים הדודקאנסיים איי אנדמן וניקובר
הקשת הגעשית של האנטילים הקטנים
לבד מקשתות איים מתפתחות גם קשתות יבשתיות, הנוצרות באזור הפחתה בשולי יבשת, שם חודר קרום אוקייני של לוח אחד אל מתחת לקרום יבשתי של לוח שני.
היווצרותה של קשת געשית דומה להיווצרות קשת איים, בהבדל משמעותי אחד: במקום איים געשיים נוצר רכס הרים געשיים בלוח היבשתי.
דוגמאות לקשתות יבשתיות ניתן למצוא ברכסים המערביים של אמריקה:
רכס קסקייד במערב אמריקה הצפונית – הרי געש: סנט הלנס, ריינייר, הר שסטה, הר הוד, לאסן
רכס האנדים במערב אמריקה הדרומית – הרי געש: אוסורנו, ויאריקה, יאימה, לנין
גם קשתות איים וגם קשתות געשיות עשויות להיווצר באזור הפחתה אחד, כאשר הלוח האוקייני חודר אל מתחת שני לוחות: אחד אוקייני ואחד יבשתי.
האיים האלאוטיים – שרשרת איים געשיים בצפון האוקיינוס השקט דרומית-מערבית לאלסקה, והרכס האלאוטי בדרום אלסקה
דרומו של חצי האי קמצ'טקה וההאיים הקוריליים
קשת היא מרגמה 120 מ"מ מתנייעת המבוססת על מרגמת "קרדום" של סולתם מערכות, ומותקנת על גבי נגמ"ש M113.
בצה"ל, ה"קשת" נמצאת בשימוש בכל חטיבות חיל הרגלים, וכן בפלוגות המסייעות בגדודי חיל השריון.
המרגמה, בקוטר 120 מ"מ מתוצרת סולתם מערכות, מותקנת על נגמ"ש M113A3, ובעלת יכולת ניווט עצמאית.
המרגמה נשלטת על ידי מחשב ובעלת יכולת דיוק גבוהה, המאפשרת פגיעה בפצמ"ר ראשון או שני.
המרגמה מאפשרת גם ירי מהיר, תוך דקה מרגע הפרישה.
מערכת הקשת נכנסה לצה"ל החל משנת 2006, ופועלת במקביל למערכת הוותיקה יותר, הקרויה "לייש" או נמר"ש (נגמ"ש מרגמה 81), בו מותקנת מרגמה 81 מ"מ ידנית.
מערכת הקשת הופעלה במבצע עופרת יצוקה (2008–2009) ומבצע צוק איתן (2014).
עם מכירת סולתם מערכות לחברת אלביט מערכות המשיך ייצור ה"קרדום" וה"קשת" תחת החברה החדשה.
המערכת נחשפה לראשונה ללקוחות בינלאומיים, בתערוכת הנשק הצרפתית יורוסאטורי ביוני 2006. הלקוח הזר הראשון של המערכת היה צבא ארצות הברית
- הכוחות המזוינים של אזרבייג'ן
- הכוחות המזוינים של רפובליקת קזחסטן
- הכוחות המזוינים של פורטוגל
- הכוחות המזוינים של הפיליפינים
- הכוחות המזוינים של ספרד
- צבא ההגנה של זמביה
קשת הוא מודל ישראלי למוסדות חינוך משותפים לדתיים ולחילונים.
במודל קשת, תלמידים דתיים וחילוניים לומדים בכיתות מעורבות.
בכניסה לבית הספר, כל תלמיד "מסומן" כשייך לאחת מהקבוצות: דתי או חילוני.
חלק מהשיעורים נעשה בנפרד לדתיים ולחילוניים, על מנת לאפשר לחזק את הזהות הנפרדת של כל אחת מהקבוצות.
ראשיתו של מודל זה בבית הספר קשת בירושלים, שהוקם לאחר רצח רבין.
החל משנת 2003 פועלת עמותת קשת שליד בית הספר, לסייע לקהילות ברחבי הארץ המעוניינות להקים בתי ספר במתכונת דומה.
מלבד שתי קהילות בירושלים, קהילות קשת פועלות גם במזכרת בתיה, ברותם, בנטור, באליקים, בלכיש, בשוהם, בגדרה ובשפיר-באר טוביה.
קשת אילון (Keshet Eilon; ע"ר) היא מרכז בינלאומי להכשרת נגני כלי קשת, הממוקם בקיבוץ אילון שבגליל המערבי, ישראל.
המרכז נחשב לאחד המובילים בעולם לקידום כישרונות צעירים בתחום הכינור, הוויולה והצ'לו, ומשמש מוקד משיכה למוזיקאים מכל העולם.
פעילותו משלבת מצוינות אמנותית עם טיפוח רב־תרבותיות, דו־קיום ושיתופי פעולה בינלאומיים.
קשת אילון נוסדה בשנת 1990 בקיבוץ אילון כפרויקט מקומי שנועד לתמוך בנגני כלי קשת צעירים שסבלו ממחסור בהזדמנויות מקצועיות ובמסגרות אמנותיות איכותיות.
בשלב הראשון השתתפו בו כ־12 תלמידים בלבד, שלמדו והופיעו באווירה קיבוצית ותומכת.
בשנת 1991 קיבל המיזם מעמד של עמותה רשומה, בהובלתו של גלעד שיבא, מייסד המרכז.
עם השנים צמח המרכז מגוף קהילתי קטן למוקד בינלאומי למוזיקאים מצטיינים, תוך שמירה על ערכי קירבה אנושית והקפדה על רמה מקצועית גבוהה.
כיום עומדת בראש העמותה המנכ"לית ניצה אבידן, ולצידה, מלווה את העמותה כבר שנים רבות, המנהל המוזיקלי פרופ' יצחק רשקובסקי מהקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון.
לעמותה ועד מנהל המורכב ממתנדבים, והפעילות ממומנת מתרומות, מענקים ושיתופי פעולה עם מוסדות וקרנות בארץ ובעולם.
קשת אילון חרתה על דגלה לטפח דור חדש של נגני כלי קשת מחוננים מישראל ומרחבי העולם, ולפתוח בפניהם הזדמנויות לקריירה בינלאומית משגשגת.
לצד המצוינות המוזיקלית, העמותה שואפת לחבר בין תרבויות, קהילות ודתות – מרכז ופריפריה – באמצעות המוזיקה, במטרה לעודד קירוב לבבות, דו־קיום ויצירה משותפת.
חלק בלתי נפרד מהחזון הוא מחויבות לכך שאף נגן מוכשר לא יימנע מהשתתפות בפעילויות בשל מגבלה כלכלית, וכן מחויבות לשיפור איכות החיים בגליל המערבי והצפון, הן באמצעות הנגשת מוזיקה ברמה עולמית והן באמצעות יצירת מקומות עבודה בתחומי התרבות, ההפקה והאירוח.
מאז הקמתה ב־1990, תמכה קשת אילון ביותר מ־1,600 מוזיקאים צעירים מעשרות מדינות, שרבים מהם הפכו לסולנים וכנגנים ראשיים בתזמורות מהחשובות בעולם, ביניהן הפילהרמונית הישראלית, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת וינה, הפילהרמונית של ניו יורק ותזמורת בוסטון.
תפיסתה החינוכית של העמותה רואה במוזיקאי בראש ובראשונה אדם שלם, ולכן לצד ההכשרה האמנותית היא פועלת להקמת בית ספר בינלאומי שישלב תוכנית מוזיקלית תלת־שנתית עם לימודים לתעודת בגרות בינלאומית (IB), העשרה תרבותית וחיי חברה מגוונים.
תוכנית הדגל של קשת אילון מאז הקמתה, הוא קורס קיץ אינטנסיבי בן כשלושה שבועות, המתקיים מדי שנה בגליל המערבי ומארח כ־55–60 נגנים צעירים מהשורה הראשונה.
הנגנים נבחרים בקפידה על סמך הישגיהם וכישרונם.
הקורס כולל שיעורים פרטיים, כיתות אמן בהנחיית מורים בעלי שם עולמי, סדנאות מקצועיות ייחודיות (כגון סדנת בניית קשתות) והופעות בפני קהל.
בוגרי הקורס משולבים כיום כסולנים, נגנים ראשיים ומורים בכירים בתזמורות ובאקדמיות מובילות ברחבי העולם.
מאז 2002 מקיימת קשת אילון סמינרי חורף ואביב המיועדים לנגנים צעירים בני 7–20 מכל רחבי הארץ, מהמגזרים היהודי, הערבי, הדתי והחילוני.
הסמינרים נועדו להעניק לנגנים הצעירים חוויית לימוד מרוכזת, לשפר את מיומנותם הטכנית והאמנותית, ולעודד מפגש תרבותי וחברתי.
סדרת הקונצרטים "קשת של צלילים"
סדרת קונצרטים שנתית המתקיימת מאז 2002 באולם בר־אוריין בקיבוץ אילון.
הסדרה מארחת אמנים מהארץ ומחו"ל ומציגה מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים – מקלאסי ועד עיבודים עכשוויים.
העמותה מארגנת קונצרטי גאלה ואירועי התרמה בניו יורק ובערים מרכזיות נוספות בעולם.
אירועים אלה מהווים פלטפורמה להצגת בוגרי המרכז בפני קהלים ובמות בינלאומיות, ולגיוס משאבים להמשך הפעילות.
חלק מרכזי בפעילותה של קשת אילון הוא תוכנית המלגות, שמבטיחה כי אף נגן מוכשר לא ייעדר מהפעילויות בשל מגבלה כלכלית.
התכנית מספקת מלגות מלאות או חלקיות למשתתפים בקורסים ובסמינרים, בהתאם לצרכיהם ולמצבם הכלכלי.
פרטים נוספים על תוכנית המלגות ניתן למצוא ב-אתר העמותה.
לקשת אילון הוקצה שטח ייעודי בקיבוץ אילון שעליו מתוכננת הרחבה לקמפוס הקיים.
הקמפוס המוזיקלי המתקדם יכלול אולמות חזרות והופעות נוספים, כיתות לימוד, ספריית תווים ייחודית ומגורי אמנים.
הקמפוס צפוי לשמש מוקד לתיירות תרבותית באזור הגליל ולחזק את מעמדה של קשת אילון כמרכז בינלאומי למצוינות מוזיקלית.
בקמפוס דירות אירוח המשמשות משתתפי הקורסים וסגל ההוראה בזמן הקורסים והסמינרים.
לאורך השנה, הדירות – הצופות אל הרי הגליל, מצוק ראש הנקרה וחופי הים התיכון – מוצעות להשכרה למטיילים, אורחים מזדמנים, אמנים וידידי העמותה.
מאות מבוגרי קשת אילון השתלבו לאורך השנים בתזמורות בינלאומיות מובילות ובקריירות סולניות בולטות.
סרגיי אוסטרובסקי ו־ואדים גלוזמן – סולנים בעלי שם עולמי, המופיעים עם תזמורות מהשורה הראשונה.
Sueye Park - זוכת המקום הראשון בתחרות הבינלאומית ע"ש סיבליוס בפינלנד.
- הופיעה ב־Royal Albert Hall בלונדון וזכתה בפרס OPUS KLASSIK בגרמניה.
Shira Fuchs - הופיעה עם התזמורת הסימפונית של ז'נבה.
Naama Ben-Zaken - הופיעה בקונצרט גאלה של קשת אילון, השתתפה באקדמיה הבינלאומית למיתרי ז'נבה וזכתה במלגות יוקרתיות.
קשת אילון במלחמת חרבות ברזל
לאחר מתקפת ה־7 באוקטובר 2023, פונו קיבוץ אילון וקמפוס קשת אילון במלואם.
במשך כשנה וחצי פעל צוות העמותה כשהוא מפוזר, אך הצליח לקיים את כלל פעילויותיה – סמינרים וקונצרטים התקיימו במקומות שונים במרכז הארץ, וקורס הקיץ הועבר פעמיים ברציפות בספרד.
לאחרונה חזר הצוות לקמפוס, וכעת מתבצעים בו שיפוץ ובנייה מחדש של המתקנים שנפגעו בזמן המלחמה.
קשת גלריוס והרוטונדה (ביוונית αψίδα του Γαλερίου וה-ροτόντα) הם שני מבנים רומיים, שנמצאים במפגש הרחובות אנגטיה ודמטריוס גונארי בסלוניקי.
אלו הם שרידי המתחם הקיסרי שנבנה על ידי הקיסר גלריוס, המתחם כלל גם ארמון קיסרי שלא שרד.
הקשת נבנתה בפקודת הקיסר גלריוס, בשנים 299 – 298, לציון הניצחון הרומי על הפרסים הסאסאנידים, ונחנכה ב-305.
הקשת הייתה מבנה של שמונה עמודים: 4 ראשיים שתמכו את הקשת המרכזית והכפה שמעליה, ושניים נוספים בכל צד שתמכו את הקשתות המשניות.
גרעין המבנה היה עשוי מ-rubble masonry שצופה בלבנים ועליהן חיפוי לוחות שיש עם תבליטים המפארים את הקרבות של גלריוס בסאסאנים.
מיפתח הקשת המרכזית 9.7 מטר וגובהה 12.5 מטר.
מיפתח הקשתות המשניות היה 4.85 וגובהן 6.5 מטר.
כיום שרדו רק שלושה עמודים וחלק מהמבנה שעליהם.
שרידי המבנה יוצבו בחיפוי לבנים מודרני.
על שנים מהעמודים הראשיים נשארו תבליטי השיש המציגים את מלחמותיו של גלריוס כנגד הסאסאנים.
הרוטונדה, היא כנסיית גאורגיוס הקדוש.
נבנתה בשנת 306 בפקודתו של גלריוס ולפי השערה אחת נועדה להיות המאוזוליאום שלו, אולם הוא נקבר במקום אחר.
לכן סבירה יותר ההשערה שהמבנה נועד להיות מקדש פגני.
קונסטנטין הגדול הורה על הפיכת המבנה לכנסייה שהוקדשה לגאורגיוס הקדוש.
הכנסייה הייתה מעוטרת בפסיפסים, מהם נשארו רק שרידים מעטים.
ב-1430, עם הכיבוש העות'מאני, המבנה פסק לשמש ככנסייה, בשנת 1590, הפכה הכנסייה למסגד.
הרוטונדה, שהיא הכנסייה הקדומה ביותר בסלוניקי, נכללת בקבוצת המבנים מהתקופה הנוצרית המוקדמת והביזנטית בסלוניקי שהוכרו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית.
קוטר המבנה 24.5 מטר, עובי קירות התוף הוא כ-6 מטר, מעליהן מתנוססת כפה, בנויה מלבנים, המגיעה לגובה 30 מטר.
בבניין המקורי היה אוקולוס בראש הכפה.
המינרט הוסף עם הכיבוש העות'מאני וההפיכה למסגד.
קֶשֶׁת 12 (נקרא גם ערוץ 12) הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי.
עם עליית ערוץ 2 המסחרי, ב-4 בנובמבר 1993, נמנתה "קשת" יחד עם שתי זכייניות נוספות, "רשת" ו"טלעד".
הערוץ הושק בנובמבר 2017, בעקבות פיצול ערוץ 2, הושק ערוץ "קשת 12".
החל מינואר 2019 משדר גם באופן בלעדי את תוכני חברת החדשות של ערוץ 2 לשעבר, הנקראת היום חדשות 12.
הערוץ מוחזק באמצעות שידורי קשת בע"מ, על ידי משפחת ורטהיים, המחזיק גם במותג קוקה-קולה ישראל ובבנק מזרחי-טפחות.
קבוצת התקשורת קשת כוללת גם את הזרוע הבינלאומית קשת אינטרנשיונל ואת הזרוע הדיגיטלית מאקו.
בערוץ משודרות תוכניות טלוויזיה מסוגות שונות, בהן ריאליטי, סאטירה, סדרות דרמה וקומדיה, ותוכניות בידור ומגזין.
בין התוכניות המזוהות עם הערוץ: "עובדה", "ארץ נהדרת", "נינג'ה ישראל", "הכוכב הבא", "מאסטר שף", "הזמר במסכה", "רוקדים עם כוכבים", "חתונה ממבט ראשון", "המירוץ למיליון", "אופירה אוחנה סרי", "חדשות הבוקר", "גיא פינס", "חשיפה", "המתחזים", "הכרישים", "מועדון לילה", "MKR המטבח המנצח", ועוד.
ב-4 בנובמבר 1993, החלו שידורי ערוץ 2 המסחרי בשיטת 3 זכייניות – קשת, רשת וטלעד.
ב-5 בנובמבר היה יום השידורים הראשון של קשת.
עם השקת ערוץ 2 הושקה גם חברת החדשות של הערוץ, שהייתה משותפת לשלוש הזכייניות.
בין השנים 1996–2002, הרייטינג של ערוץ 2 ושל חברת החדשות המשיך לטפס ולהוביל על ערוץ 1, כאשר בטבלאות הרייטינג – מאז תחילת המדידה, קשת הובילה את הצפייה באופן המשכי לאורך השנים.
בתקופה זו צמחו בקשת התוכניות "הלילה השישי", "מרגול", "גלגל המזל", "עובדה" (במקור בטלעד), "הפוך", "בת ים ניו יורק", "שמש", "רק בישראל", "לתפוס את השמים", "הבורגנים", "חלומות בהקיציס" ועוד.
בשנת 2003, שנה לאחר עליית ערוץ עשר, השיקה קשת את התוכניות "קחי אותי שרון" ו"כוכב נולד" וכן את העונה הראשונה של תוכנית הסאטירה והבידור "ארץ נהדרת".
בשנת 2005 תמה תקופת הזיכיון הראשונה בערוץ 2, והערוץ עבר לשיטת "שתי זכייניות", כאשר במכרז זכו קשת ורשת, וטלעד חדלה מלהיות גוף משדר.
בשנת 2008 עלתה לראשונה תוכנית "האח הגדול" בקשת.
בשנת 2011 הופסקו כליל השידורים האנלוגיים בישראל והערוצים עברו לשידור דיגיטלי.
באותה שנה, התקבלה ההחלטה המקורית על סגירת ערוץ 2; בשנת 2011, הוביל שר התקשורת משה כחלון, תיקון חקיקה שמשמעותו, מעבר לרישיונות שידור ופיצול ערוץ 2 לשני אפיקים נפרדים בהם שבוע שידורים מלא.
המועד המקורי בחוק היה נובמבר 2015, אך בשנת 2014 הוחלט על הארכת הזיכיונות לשנתיים נוספות.
ב-31 באוקטובר 2016 הגישה "קשת" ל בקשה לקבלת רישיון שידור לשבעה ימים בשבוע.
ב-29 בינואר 2017 אישרה מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ל"קשת" להתחיל בהליכי קבלת רישיון שידורים.
ב-26 באפריל 2017 נקבע שקשת תשדר באפיק 12, לאחר שהציעה במכרז על אפיק זה את הסכום הגבוה ביותר מבין המתמודדות, 25,222,000 ש"ח.
ב-2017 הרשות השנייה החליטה לחייב את קשת עם המעבר לאפיק החדש, וכך גם את רשת ואת ערוץ עשר, להתחיל לשדר באיכות HD.
אולם עם שינוי האפיקים, בעידן+ ובממירים של סלקום tv הנשענים על עידן+, הערוצים עדיין משודרים באיכות SD, הנמוכה יותר.
ב-31 באוקטובר 2017 סיים ערוץ 2 את שידוריו עם תום שיטת הזיכיונות.
ב-21 באפריל 2019 שודרה לראשונה בישראל ושאר העולם במקבץ הפרסומות בפריים טיים בחדשות 12, פרסומת המונגשת לעיוורים של חברה מסחרית המיועדת לקהל הרחב.
לאורך הרוב המוחלט של שנות המדידה, הובילה קשת את טבלאות הצפייה עם נתוני הרייטינג הגבוהים יותר, וציוני דרך היסטוריים כמו גמר ריאליטי הבישול "מאסטר שף" שהניב נתון של 46.6%.
גם לאחר פיצול ערוץ 2, מובילה קשת ברייטינג ברוב רצועות השידור והפרמטרים, וכך גם לאחר המיזוג של רשת 13 עם ערוץ עשר.
בשנת 2020 הוחלט בשידורי קשת לעשות שינויים במבנה הארגוני שלה, שבו נערכת החברה לפעול כקבוצת תקשורת.
אחד מהשינויים הבולטים שיתבצעו הוא הקמת הנהלה עצמאית לערוץ 12, כאשר סמנכ"ל התוכניות של קשת, חיליק שריר, מונה למנהל הערוץ.
ערוץ 12 יפעל כחברה עצמאית בתוך הקבוצה, בדומה ל-מאקו ולקשת אינטרנשיונל.
שידורי קשת בע"מ נמצאת בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (קוקה-קולה ישראל) של משפחת ורטהיים.
אן ניהול בע"מ, אחין השקעות (1995) בע"מ, ענבר ומריוס נכט בע"מ.
קשת משתפת פעולה עם חברות תקשורת וערוצי טלוויזיה אחרים, ומובילה הפקות משותפות (קו פרודוקציות) כמו "שטוקהולם" ו"תיק נעדר" עם תאגיד השידור הציבורי, ו"משיח" עם סלקום TV.
בנוסף, עד 2020 ובעונת 2023–2024 נציג ישראל לאירוויזיון המשודר בערוץ כאן 11, היה נבחר במסגרת התוכנית "הכוכב הבא" של קשת, זאת אף על פי שבתאגיד עלתה האפשרות להחזיר את שידורי קדם האירוויזיון כפי שהיו נהוגים בימי רשות השידור.
בשנת 2018, חידשה קשת הסכם עם אק"ט (איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה), המסדיר את תנאי העובדים, וכן חתמה על הסכם עם אולפני הרצליה על השקעה משותפת בתכנים והשתתפות ברווחי ההפצה.
בשנת 2019, תיקפה קשת הסכם עם שח"ם (ארגון השחקנים בישראל), המסדיר את נושא התמורה הנוספת לשחקנים המופיעים בהפקות שנמכרות על ידי קשת לשידור בגופי שידור בינלאומיים.
על אף שבעת זכייתה במכרז באפיק 12 הציגה "קשת" שני סמלים שונים לערוץ 12 החדש , בחודשים האחרונים של ערוץ 2 הציבה לצד הלוגו של ערוץ 2 בגרסתה את הספרה "1", אשר לאחר מכן בליל הפיצול שולב באופן מוחלט בלוגו ומאז עבר שינוי קל בצורתו.
בנוסף, בסמל הפרסומות עצמו מופיעה אנימציה בו הסמל נצבע מבפנים החוצה בצבעי הקשת ולאחר מכן הצבע מוסר באותו אופן.
אנימציה דומה קיימת במעבר לפרסומות ובחזרה מהפרסומות שמשלבת את הופעת או היעלמות סמל הערוץ.
בכך, נשברה ה"אחידות" המיתוגית שאפיינה את ערוצים 2 ו-10, שבזמן הפסקות הפרסומות לא הציגו אף כתובית או אנימציה על גבי המסך, לרבות צבע אחיד ללוגו - בדרך כלל בגווני לבן-שקוף.
כמו כן מציבה קשת מתחת לסמליל הערוץ את סמליל חברת החדשות במהלך שידוריה בערוץ, כאשר בתחילה הכיתוב "החדשות" הוצג בגופן המותג של קשת, ואילו החל מ-2019 מוצג בגופן המותג של חברת החדשות.
בתחילת ינואר 2021 שונה "מיד נשוב" ל"מיד חוזרים".
"המהדורה המרכזית" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מהדורת החדשות המרכזית המשודרת בימים ראשון עד חמישי בהגשת יונית לוי ודני קושמרו לסירוגין.
"12 בצוהריים" (2023–רץ): תוכנית אקטואליה יומית בהגשה מתחלפת.
"מהדורת היום" (2023–רץ): תוכנית אקטואליה יומית בהגשת עופר חדד ועמליה דואק.
"חמש עם רפי רשף" (עברה מערוץ עשר) (2019–רץ): תוכנית אקטואליה יומית בהגשת רפי רשף.
"שש עם" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): תוכנית אקטואליה יומית בהגשת עודד בן-עמי וסיון רהב-מאיר לסירוגין.
"שבע עם" (2026–רץ): מהדורת חדשות מקדימה ל"מהדורה המרכזית" בהגשת קרן מרציאנו וגדעון אוקו לסירוגין.
עד פברואר 2026 נקראה "המהדורה המוקדמת".
משודרת במקום תוכנית חיסכון, שירדה מהאוויר לאחר תחילתה של מלחמת חרבות ברזל.
"שבת בחמש" (2020–רץ): תוכנית חדשות המעדכנת את מה שקורה בסוף השבוע בארץ ובעולם, בהגשת גדעון אוקו.
עלתה כמשדר מיוחד בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל ב-2020, בימי שישי, תחת הכותרת "שישי בחמש".
במאי 2024 עברה התוכנית לימי שבת, ושמה שונה ל"שבת בחמש".
"אולפן שישי" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מהדורת החדשות של יום שישי עם דני קושמרו.
"פגוש את העיתונות" (עברה מרשת 13, בעבר בערוץ 2) (2019–רץ): תוכנית אקטואליה העוסקת בפוליטיקה המשודרת בימי שבת בהגשת בן כספית ועמית סגל.
"חדשות סוף השבוע" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מהדורת חדשות סוף השבוע המשודרת בימי שבת בהגשת דנה ויס.
"חדשות הבוקר" (2017–רץ): רצועת הבוקר המרכזית של ערוץ 12. בהנחייתו של ניב רסקין בין השעות 06:00-09:30, ובהנחייתם של יואב לימור ונסלי ברדה בין השעות 09:30-11:00.
"שישי בבוקר" (בעבר תחת השמות "הבוקר", "יום חדש" ו"הבוקר של קשת") (2006–רץ): תוכנית בוקר בהנחיית יואב לימור וגלית גוטמן המשודרת בימי שישי ובערבי חג בשעות הבוקר.
"גיא פינס" (2017–רץ): (עבר מערוץ עשר, ולפני כן מ-HOT) – תוכנית לילית של חדשות מעולם הבידור בהגשת גיא פינס.
"אברי ושרקי" (2024–רץ): תוכנית אקטואליה לילית בהגשת אברי גלעד ויאיר שרקי.
"גלית ואילנית" (2018–רץ): היא תוכנית אירוח וראיונות טלוויזיונית שבועית בהנחייתן של גלית גוטמן ואילנית לוי המשודרת בימי שישי.
"אינטימי" (עברה מערוץ עשר) (2019–רץ): תוכנית ראיונות בהגשת רפי רשף.
"חיים ומעיין" (2023–רץ): תוכנית אירוח אקטואלית בהנחיית חיים אתגר ומעיין אדם המשודרת בימי שישי.
"אופירה אוחנה סרי" (2024–רץ): תוכנית אירוח אקטואלית בהנחיית אופירה אסייג, ברק סרי ואלי אוחנה המשודרת בימי שישי.
"ריסט" (2026–רץ): דרמה קומית אשר נוצרה, נכתבה ובוימה על ידי הקומיקאי אדיר מילר.
"ארץ נהדרת" (2003–רץ): תוכנית בידור סאטירית של היוצר מולי שגב, בהנחיית איל קיציס בכיכובם של, אלי פיניש, מריאנו אידלמן, עלמה זק, ליאת הר לב, וקומיקאים נוספים.
"מועדון לילה" (2006–רץ): תוכנית הומוריסטית בהנחיית ארז טל ובהשתתפותם של ישראל קטורזה, שי גולדשטיין, אבי נוסבאום, אבי אטינגר, מיה דגן, רמי הויברגר, אביעד קיסוס, עפר שכטר, אורי גוטליב, שלום אסייג ועוד.
ב-2014 התוכנית חזרה למספר פרקים לרגל חגיגות תוכנית ה-100. ב-2017 התוכנית חזרה לעונה נוספת וב-2019 שודרה עונה נוספת.
ב-2020 שודרו שני פרקי ספיישל במהלך סגר ראש השנה, שאירע בעקבות מגפת הקורונה בישראל.
ב-25 בינואר 2026 חזרה התוכנית בעונה שמינית, זאת לאחר הצלחת פרק האיחוד המיוחד ששודר בעקבות מבצע עם כלביא.
"המירוץ למיליון" (2024–רץ): תוכנית מציאות, בה מתחרים בין 10–14 זוגות ישראליים על מיליון שקלים, במסע מסביב לעולם.
התוכנית שודרה בערוץ המתחרה רשת 13 במשך 8 עונות עד לאחר שרשת ויתרה על זכויות הפורמט וקשת רכשה את הזכויות לפורמט.
"נינג'ה ישראל" (2018–רץ): תוכנית מציאות בה מתמודדים עוברים דרך מסלול מכשולים במטרה לזכות בתואר הנינג'ה הישראלי.
בהנחיית אסי עזר ורותם סלע ובליווי השדרים ניב רסקין, ירדן ג'רבי ויובל שמלא.
"הכרישים" (2018–רץ): תוכנית ריאליטי בה יזמים מחפשים את האחד עם הרעיון שיוכלו להשקיע בו את כספם.
"חתונה ממבט ראשון" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): תוכנית מציאות תיעודית העוסקת בזוגות שמתחתנים יחדיו ללא היכרות מוקדמת.
"הכוכב הבא" (2013–רץ): תוכנית המשודרת בשנים שלאחר "כוכב נולד", בה המתמודדים שרים מול מסך סגור.
מהעונה השנייה עד העונה השביעית ושוב מהעונה העשירית שלחה את הזוכה לאירוויזיון כנציג ישראל.