tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא השיג ממוצעים של 14.1 נקודות ו-24.1 ריבאונדים למשחק, זכה בפעם החמישית בקריירה בתואר ה-MVP של העונה וכן השיג בפעם השנייה ברציפות את תואר מלך הריבאונדים.
בסדרת גמר המזרח בפלייאוף פגשה בוסטון את פילדלפיה 76', אליה הצטרף צ'מברלין קודם לכן.
במשחק השלישי בסדרה גרם ראסל לצ'מברלין לזרוק פעמיים בלבד מ במהלך שלושת הרבעים הראשונים; ואילו במשחק החמישי, תרם לקבוצתו 28 ריבאונדים, עשר חסימות, שבעה אסיסטים ושש חטיפות.
המשחק השביעי, שהכריע את הסדרה, היה דרמטי במיוחד.
חמש שניות לסיום, כשקבוצתו ביתרון 109–110, איבד ראסל את הכדור, אך ג'ון האבליצ'ק חטף אותו מהאל גריר והוביל לניצחונה של בוסטון.
בסדרת הגמר ניצחה הקבוצה בחמישה משחקים את הלייקרס.
בעונה שלאחר מכן, 1965/1966, זכתה בוסטון בתואר אליפות שמיני ברציפות.
בסדרת גמר האזור המזרחי גבר ראסל עם קבוצתו פעם נוספת על קבוצתו של צ'מברלין, פילדלפיה, בתוצאה 1–4. בסדרת הגמר הכללית, שוב מול הלייקרס, ניצחה בוסטון בתום סדרה מרתקת במיוחד שארכה שבעה משחקים.
ראסל תרם לקבוצתו ממוצעים של 12.9 נקודות ו-22.8 ריבאונדים במהלך העונה, אך בפעם הראשונה בשבע שנים ירד מ-23 ריבאונדים בממוצע עונתי.
לפני עונת 1966/1967 פרש מאמנה של בוסטון, רד אאורבך, תחתיו זכתה הקבוצה בתשע האליפויות הקודמות.
מספר שחקנים של בוסטון לשעבר שפרשו מספר שנים קודם לכן, היו מועמדים להחליפו.
פרנק רמזי, האופציה המועדפת על אאורבך, היה עסוק בהפעלת בתי הבראה שהקים; בוב קוזי לא רצה לאמן את חבריו לקבוצה לשעבר; ואילו טום היינסון, האופציה השלישית, סבר שאינו מסוגל להחזיק בראסל, שנחשב לבעל מזג זועף.
בעקבות כך פנה אאורבך לראסל בבקשה שישמש בתפקיד משולב של מאמן-שחקן, ונענה בחיוב.
בכך הפך ראסל למאמן האמריקאי אפריקאי הראשון בתולדות ה-NBA.
בעונתו הראשונה של ראסל בתפקיד הסתיים רצף שמונה האליפויות של בוסטון, כאשר הקבוצה הפסידה בתוצאה 1–4 לפילדלפיה 76', אותה הוביל צ'מברלין, בסדרת גמר המזרח.
במשחק החמישי שהכריע את הסדרה לזכות פילדלפיה, ספגה ההגנה החזקה של בוסטון כמות גבוהה של 140 נקודות מיריבתה.
אף שנחל את ההפסד הראשון באופן פעיל (הוא היה פצוע כאשר בוסטון לא זכתה באליפות ב-1958) מול יריבו הגדול, הוא ניגש לצ'מברלין בסיום המשחק ולחץ את ידו.
בעונת 1967/1968, כאשר הוא בן 34, ירד ראסל ביכולתו, אך עדיין השיג ממוצעים של 12.5 נקודות ו-18.6 ריבאונדים - הנתון השלישי בגובהו בליגה.
בוסטון החזיקה במאזן נחות מזה של יריבתה בגמר המזרח, פילדלפיה 76', אשר נחשבה במידת מה כמועמדת עדיפה לניצחון.
עם זאת, טרגדיה לאומית ארעה כאשר מרטין לותר קינג נרצח ב-4 באפריל 1968. כאשר שמונה מעשרת השחקנים הפותחים של בוסטון ופילדלפיה היו ממוצא אמריקאי אפריקאי, שתי הקבוצות הוכו בתדהמה ונשמעו קולות מכל עבר לביטול הסדרה.
הסדרה התקיימה למרות המאורעות, ופילדלפיה ניצחה בשלושה מתוך ארבעת המשחקים הראשונים כאשר צ'מברלין נשמר על ידי הסנטר המחליף של בוסטון, ויין אמברי.
עד לאותו זמן, אף קבוצה ב-NBA לא חזרה מפיגור 1–3 בסדרת פלייאוף, אך בוסטון חזרה מהפיגור וניצחה בשלושת המשחקים הבאים - בכך הפכה לקבוצה הראשונה שחוזרת מפיגור כזה.
במשחק השביעי והמכריע גרם ראסל לצ'מברלין לזרוק פעמיים בלבד במהלך המחצית השנייה, ובדקות הסיום אף ביצע מהלכים חשובים רבים שהובילו לניצחון.
ראסל זכה בתואר האליפות העשירי שלו לאחר שבוסטון ניצחה 2–4 את הלייקרס בסדרת הגמר.
שחקן היריבה, ג'רי וסט, אמר עליו: "אם הייתה לי אפשרות לבחור כדורסלן כלשהו בליגה, הבחירה הראשונה שלי הייתה ביל ראסל.
ביל ראסל מעולם לא הפסיק להדהים אותי." כהוקרה על פועלו זכה ראסל בפרס ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 1968.
במהלך עונת 1968/1969 איבד ראסל מוטיבציה למשחק בעקבות שרשרת אירועים אישיים ולאומיים, וסבל מעלייה במשקלו.
הוא הצליח להתעלות והשיג ממוצעים של 9.9 נקודות ו-19.3 ריבאונדים למשחק, אך בוסטון כולה, שמרבית שחקניה הגיעו לגיל מבוגר, ירדה ביכולתה לאורך העונה הסדירה.
הקבוצה סיימה עם מאזן של 48 ניצחונות ו-34 הפסדים - הגרוע ביותר בתקופתו של ראסל בקבוצה - והעפילה לפלייאוף כמדורגת רביעית בלבד במזרח.
עם זאת, היא השיגה ניצחונות מפתיעים על פילדלפיה 76' ועל ניו יורק ניקס והעפילה פעם נוספת לסדרת הגמר מול הלייקרס.
כעת הציגה הלייקרס בשורותיה גם את צ'מברלין, אשר הצטרף לווסט ולביילור בקבוצה שנחשבה כעת למועמדת עדיפה לניצחון במידה משמעותית.
השמירה הכפולה שהנהיג ראסל על וסט סייעה לבוסטון להתמודד מול הלייקרס בצורה שווה, ואחרי שישה משחקים עמדה הסדרה בשוויון 3-3. במשחק השביעי והמכריע סייע ראסל לבוסטון לנצח 106–108 וזכה בתואר האליפות ה-11 שלו, על אף הצטיינותו הרבה של וסט (שזכה בתואר ה-MVP של הסדרה).
לאחר הזכייה הודיע ראסל על פרישתו ממשחק, בגיל 35 שנים.
בעקבות פרישתו של ראסל, מפתיעה מאוד הייתה בחירתו של אאורבך, המנהל הכללי של בוסטון, בגארד ג'ו ג'ו וייט בדראפט במקום בסנטר.
על אף שוייט הפך ברבות השנים לאחד משחקני הקבוצה הבולטים, הקבוצה סבלה מהעדרו של סנטר דומיננטי וכשלה להעפיל לפלייאוף בעונה הראשונה לאחר פרישת ראסל.
ב-1972 נתלה מספר חולצתו של ראסל (6) באולמה של בוסטון והובטח שאף שחקן בקבוצה לא ילבש את החולצה עם מספר זה.
ב-1975 הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל בקטגוריית השחקנים.
לאחר שפרש ממשחק שימש ראסל כמאמן סיאטל סופרסוניקס בין השנים 1973 ו-1977 וכמאמן סקרמנטו קינגס בעונת 1987/1988. הקריירה שלו כמאמן הייתה לא מוצלחת: הוא אמנם הוביל את סיאטל להעפלה הראשונה בתולדותיה למשחקי הפלייאוף, אך שיטת המשחק ההגנתית עליה הושתתה בוסטון בתקופתו לא עבדה היטב בסיאטל.
הוא עזב את הקבוצה עם מאזן כללי של 162 ניצחונות ו-166 הפסדים.
עם זאת, כעבור שנתיים הצליח לני וילקינס להוביל את סיאטל לאליפות, עם שיטת משחק דומה לזו שהנהיג ראסל.
כמאמן סקרמנטו נחל ראסל כישלון נוסף, ושוחרר מתפקידו כמאמן באמצע העונה כאשר הקבוצה החזיקה במאזן 17 ניצחונות ו-41 הפסדים.
ראסל השקיע כ-250,000 דולר בעסק שפתח בליבריה, אך לבסוף העסק פשט רגל.
גורל דומה אירע למסעדה שפתח בבוסטון בשם "Slade's", ולאחריו נאלץ ראסל לקחת 90,000 דולר כהלוואה מדינית על מנת לכסות על חובותיו.
שירות הכנסות הפנים הטיל עיקול על ביתו של ראסל כאשר גילה שהוא חייב 34,430 דולר מיסים.
הוא עבד כשחקן גולף וכשדר כדורסל, אך חש שלא בנוח כשדר.
בנוסף כתב ראסל מספר ספרים - בדרך כלל הצטוות לסופר מקצועי בכתיבתו.
בין ספריו נכללים "Second Wind" מ-1979 וכן "Russell's Rules" מ-2001. לאחר שהתבודד מספר שנים באי מרסר שליד סיאטל, חזר ראסל לתודעה הציבורית בינואר 2006 כאשר הציע לכוכב הכדורסל של אותה תקופה, שאקיל אוניל, לחדש את מערכת היחסים עם קובי בראיינט, לאחר שבין השניים שרר סכסוך תקשורתי מתמשך.
בנובמבר 2006 הוכנס ראסל להיכל התהילה של כדורסל המכללות.
הוא היה אחד מחמישה שנכללו במחזור הראשון של היכל התהילה, יחד עם ג'ון וודן, אוסקר רוברטסון, דין סמית' וד"ר ג'יימס נייסמית'.
במאי 2007 קיבל ראסל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סופולק, וביוני אותה שנה קיבל תואר דומה מאוניברסיטת הרווארד.
הוא אף הוכנס להיכל התהילה של פיב"א באותה שנה.
במהלך סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA בפברואר 2009 הודיע נציב הליגה, דייוויד סטרן, כי פרס ה-MVP של סדרת הגמר ייקרא על שמו של ראסל.
ראסל אף נבחר להעניק את הפרס לשחקנים הזוכים מנקודה זו והלאה.
בשנת 2011 הוענקה לראסל מדליית החירות הנשיאותית על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה, וב-2017 היה לזוכה הראשון בפרס מפעל החיים של ה-NBA .
בשנת 2021 נכנס ראסל כמאמן להיכל התהילה של הכדורסל על היותו המאמן האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם ב-NBA.
11 אליפות NBA עם בוסטון סלטיקס - מחזיק בשיא האליפויות לשחקן בודד בתולדות הליגה וכן בשיא האליפויות בכל ליגות הספורט בצפון אמריקה, בצוותא עם שחקן ההוקי קרח הנרי ריצ'רד.
חמש זכיות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA (1959, 1961–1963, 1965) - ממוקם שני בדירוג הזכיות בתואר, בצוותא עם מייקל ג'ורדן ואחרי כרים עבדול-ג'באר לו שש זכיות.
בחירה אחת לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה (1969) - התואר נוצר רק בעונתו האחרונה של ראסל בליגה.
זכייה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר (1963).
ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד (1968).
"ספורטאי העשור" מטעם ספורטינג ניוז (1970).
אחד מארבעה כדורסלנים שנבחרו הן לרשימת 25 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ב-1970, הן לרשימת 35 השחקנים הגדולים ב-1980 והן לרשימת 50 השחקנים הגדולים ב-1996.
דורג על ידי ESPN במקום ה-18 ברשימת "50 הספורטאים הגדולים של המאה ה-20" (1999).
דורג על ידי המגזין "SLAM" ככדורסלן השלישי בטיבו בהיסטוריה (2009).
בִּילְבָּאוֹ (בספרדית: Bilbao, בבסקית: Bilbo או Bilbao) היא עיר נמל ותעשייה בחופו הצפוני של חבל הבסקים בספרד.
בילבאו היא בירת מחוז ביסקאיה והעיר הגדולה ביותר בחבל הבסקים עם 345,821 תושבים, נכון ל-2018.
בהרי אבריל ארטחנדה נמצאו אתרי קבורה בני 6,000 שנה, ושרידי יישוב עתיקים נתגלו על ראש הר מלמסין, והם מתוארכים לבין המאה ה-2 למאה ה-3 לפני הספירה.
מספר חוקרים זיהו שרידים אלה עם היישוב Amanun Portus בכתבי פליניוס הזקן, ואחרים עם Flaviobriga של תלמי.
שרידי חומה מהמאה ה-11 נתגלו מתחת לכנסיית סן אנטון.
בילבאו נוסדה ב יחד עם עוד מספר יישובים בגל התיישבות שהוליד כ-70% מהיישובים באזור.
קתדרלת בילבאו המוקדשת ליעקב בן זבדי ("סנטיאגו") נבנתה בסוף המאה ה-13 כמקדש קטן על דרך סנטיאגו, והורחבה במהלך המאות הבאות.
היא בנויה ברובה בסגנון גותי ושופצה בסגנון התחייה הגותית.
בנוסף לקתדרלה, בילבאו כוללת עוד מספר כנסיות בסגנון גותי.
ב נודעה העיר בייצור חרבות סיף, שנקראו על שמה ("חרבות ").
חרבות ה"בילבו" נחשבו לחרבות מעולות, בעלות להב גמיש שחושל היטב, והן זכו לפופולריות בקרב ספנים ואירופאים שהיגרו ל (אמריקה).
בזכות המוניטין של חרבות אלה, הן זכו לאזכור גם במחזה של ויליאם שייקספיר, וזהו כנראה התיעוד המוקדם ביותר לשם Bilbo כשמה ההיסטורי של העיר.
בילבאו הייתה עיר תעשייה אפורה ואלמונית יחסית עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, אז נחנך בעיר מוזיאון גוגנהיים לאומנויות.
המוזיאון בעל העיצוב החדשני תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי פרנק גרי ועם פתיחתו העלה את בילבאו על מפת התיירות העולמית.
בילבאו היא עיר בסקית גדולה ותושביה דורשים עצמאות מממשלת ספרד כבר מאות שנים; המחתרת הבסקית גרמה לפיגועים רבים ונחשבת כאויבת המדינה.
בזכות המוזיאון הוצאו מן העיר המספנות שתפסו שטח רחב על הנהר, ממש במרכז העיר.
הנהר נוקה, והבתים שעל שפתו הפכו לאזור מגורים מבוקש.
העיר עודדה ארכיטקטים בין לאומיים לבנות בה פרויקטים, וכך יש בה גשר ונמל תעופה ייחודיים בתכנון סנטיאגו קלטראווה, מגדל משרדים בתכנון סזר פלי ומרכז קונגרסים ואולמות קונצרטים שהקים משרד הארכיטקטים סוריאנו ופלאסיוס.
כמו כן נבנו בעיר קווי מטרו וחשמלית חדשים.
דאוסטו (Deusto) הוא רובע בצפון מערב בילבאו, על הגדה הימנית של אסטואר בילבאו.
רובע דאוסטו מכיל את השכונות ארנגויטי, איברקולנדה, סן איגנסיו-אלורייטה וסן פדרו דה דאוסטו-לה ריברה.
ברובע זה מתגוררים כ-50 אלף תושבים.
דאוסטו הייתה עיירה עצמאית, עד לסיפוחה לעיריית בילבאו בשנת 1925. מרכז הרובע נמצא באזור כנסיית פטר הקדוש.
הרובע מחובר לשאר חלקי בילבאו בגשר בסקולה.
ברובע זה נמצאת אוניברסיטת דאוסטו, אחת האוניברסיטאות החשובות ביותר של קהילת הישועים.
בשנת 1960 החלה בניית תעלת דאוסטו, והחוף של דאוסטו היה אמור להינתק מהיבשה ולהפוך לאי, שישמש את נמל בילבאו.
לבסוף ננטש הפרויקט בגין היעדר כדאיות והבנה כי ריבוי אוניות בו זמנית בעיר הוא בלתי אפשרי.
כאשר דאוסטו הייתה יישוב כפרי, תושביה היו מגדלים עגבניות, ולכן מכונים עד היום "טומטרוס".
אוריבארי (Uribarri) הוא רובע הממוקם בצפון מזרח בילבאו, ומכיל את השכונות אוריבארי, קסטניוס, מטיקו-סיודד חרדין וסורברן ארבייה.
ברובע מתגוררים כ-36 אלף תושבים.
הרובע השתייך בעבר לבגוניה, שגם מהווה רובע בתוך בילבאו העכשווית.
אוריבארי היה בעבר אזור כפרי בו היו ממוקמות חוות רבות, ושמות הרחובות הנוכחיים הם שמות של אותן חוות.
בתוך הרובע ממוקמת גם שכונת לה סלבה, שהייתה בעבר הנקודה בה מלחים היו חוזרים לעיר מההפלגות הארוכות.
השטח הקרוב לאסטואר בילבאו יושב החל משלהי המאה ה-19, וקיבל צביון עירוני.
באותה תקופה הוקמה שדרת פסאו דל קמפו ולנטין, שהפכה לשדרה יוקרתית בה מתגורר מעמד הבורגנות של בילבאו.
האזורים המרוחקים יותר מהאסטואר יושבו החל משנות ה-60 של המאה ה-20, ומתגוררים בהם בצפיפות בעיקר אנשי מעמד הפועלים של בילבאו.
ברובע אוריבארי ממוקם בית העירייה של בילבאו, גשר סוביסורי (שתוכנן על ידי האדריכל סנטיאגו קלטרווה), ותחנה בפוניקולר ארטצ'נדה, המוביל לראש גבעת ארטצ'נדה.
אוטצ'ארקואגה-טצ'ורדינאגה (Otxarkoaga-Txurdinaga) הוא רובע המורכב משכונת אוטצ'ארקואגה ושכונת טצ'ורדינאגה.
הרובע ממוקם בצפון מזרח בילבאו, ומאכלס כ-27 אלף תושבים.
צפיפות האוכלוסין ברובע היא מבין הנמוכות מכל הרבעים של בילבאו.
שתי השכונות המרכיבות את הרובע היו בעבר חלק מבגוניה, שהייתה בעבר עיר עצמאית וכיום אף היא מהווה רובע בבילבאו.
תושבי השכונה היו ידועים בייצור יין לבן, והם מכונים "מטצ'וריס", צמח הגפן בבסקית.
תחבורה ציבורית ענפה מקשרת את הרובע עם שאר חלקי בילבאו ומחוז ביסקאיה.
כיום מערכות האוטובוסים של בילבאו וביסקאיה מקושרות לרובע, ונבנה קו רכבת תחתית שאמור לקשר את הרובע עם מערכת הרכבת התחתית של בילבאו.
בגוניה (Begoña) המכונה גם בגואינה (Begoina) הוא רובע ההמוקם במזרח בילבאו, ומשמעות שמו היא "הרגל התחתונה", שכן הרובע נמצא בתחתית הר ארצ'נדה.
ברובע מתגוררים כ-40 אלף תושבים.
בעבר בגוניה הייתה עיירה עצמאית, ובשנת 1925 הפכה לרובע בתוך בילבאו.
הרובע כולל את השכונות בגוניה, סנטוצ'ו ובולואטה.
הרובע מתגאה בג'ודוקא האולימפי יליד השכונה, בגוניה גומס מרטין.
ברובע ישנה כנסייה המכונה "גבירתנו מבגוניה", דבר שהפך את הכינוי בגוניה לכינוי רווח לנשים בחבל הבסקים.
איבאיונדו (Ibaiondo) הוא אחד הרבעים המאוכלסים והמרכזיים ביותר בבילבאו.
הרובע ממוקם בלב העיר, לגדותיו של אסטואר בילבאו, ומתגוררים בו כ-61 אלף תושבים.
זהו הרובע המאוכלס ביותר בעיר, וגם הגדול ביותר בשטחו, אם כי לא כל הרובע מאוכלס, וחלק גדול ממנו נמצא על הר פאגאסארי.
הרובע מחולק לשכונות אטצ'ורי, בילבו סארה (בילבאו העתיקה), קאסקו וייחו, איטוראלדה, אבוסו, סן אדריאן, סן פרנסיסקו, סולוקואטצ'ה, מיריבייה וסבאלה.
שכונת קאסקו וייחו נחשבת לאחד הרבעים העתיקים ביותר בעיר.
שכונה זו מוקפת בחומה, ובתחומה ממוקמים קתדרלת בילבאו וכנסיית סנט אנטון, שניהם מבנים מהמאה ה-15, ומבנים עתיקים נוספים.
נכון להיום, איבאיונדו כוללת גם שכונות עתיקות כמו קאסקו וייחו ובילבו סארה, וגם שכונות חדשות כמו מיריבייה שהקמתה החלה בשנת 1999. שכונת בילבו סארה משמשת כאזור עסקים וחיי לילה.
בשנים האחרונות עוברת שכונת בילבו סארה תהליך ג'נטריפיקציה עקב מיקומה האסטרטגי ומחירי הדירות הנמוכים יחסית, כך שצעירים רבים מגיעים לגור בשכונה ומקימים שם מיזמים עסקיים וחנויות.
בבילבו סארה יש גם קהילת מהגרים גדולה.
שכונת סן פרנסיסקו אף היא שכונה בה מתגוררים מהגרים רבים, בעיקר מאמריקה הלטינית.
אבאנדו (Abando) הוא רובע הממוקם במרכז העיר בילבאו, ומתגוררים בו כ-52 אלף תושבים.
הרובע כולל שתי שכונות-אבאנדו ואינדאוצ'ו.
בעבר רובע אבאנדו נחשב כעיר עצמאית, שסופחה לבסוף לבילבאו.
באבאנדו ממוקמת תחנת הרכבת המרכזית של בילבאו, הקרויה "בילבאו-אבאנדו".
התחנה מספקת שירותי רכבות ואוטובוסים לשאר חלקי ספרד, ומקושרת לרכבת התחתית של בילבאו ולמערך האוטובוסים הפנימיים.
בקרבת התחנה ישנה חנות כלבו עצומה בגודלה.
שכונת אינדאוצ'ו ידועה כשכונת יוקרה.
באינדאוצ'ו ישנם בתי חולים פרטיים, קניון ופארק רחב ידיים.
באבאנדו יש אזור תעשייה רחב ידיים הממוקם על אסטואר בילבאו.
מוזיאון גוגנהיים בילבאו ממוקם אף הוא ברובע זה, וגם מרכז אאוסקלדונה, היכל ענק בו מתקיימים כנסים, קונגרסים והופעות.
ברובע נמצאים מגדלי איסוסאקי אטאה - צמד בנייני מגורים שגובהם 83 מטרים, והם נחשבים למגדלי המגורים הגבוהים ביותר בבילבאו.
ארקלדה (Errekalde) הוא רובע הממוקם בדרום בילבאו, ומתגוררים בו כ-47 אלף תושבים.
הרובע מורכב מהשכונות אמטסולה, איראלאבארי, איטוריגורי-פנייאסקאל, רקאלדברי-לאראסקיטו ואורטמנדי.
משמעות השם ארקלדה בבסקית היא ליד הנחל, כאשר הרובע לגדות אסטואר בילבאו.
באסורטו-סורוסה (Basurto-Zorroza) הוא רובע הממוקם במערב העיר בילבאו, ומתגוררים בו כ-32 אלף תושבים.
הרובע מופרד מהעיר ברקלדו על ידי נהר קדגואה.
הרובע כולל את השכונות אלטאמירה, באסורטו, אולאבאגה, מסוסטגי-מונטה קרמלו וסורוטסה.
ברובע זה ממוקמים אצטדיון סן מאמס החדש בו משחקת קבוצת הכדורגל הידועה אתלטיק בילבאו, בית החולים באסורטו והמוזיאון הימי של בילבאו המכונה אאוסקאלדונה.
הרובע נחשב לעורק תחבורה ראשי בשל מיקומו המרכזי וקרבתו לפרבריה של בילבאו, וכל אפשרויות התחבורה הציבורית בבילבאו עוברות בתוכו.
העיר בילבאו שוכנת בצד הצפוני של חצי האי האיברי, וממוקמת כ-16 קילומטר ממפרץ ביסקאיה.
שטח השיפוט של העיר הוא כ-40 קילומטר רבוע.
כמחצית מהשטח מיועדת למגורים ולתעשייה, ושאר השטח הוא הררי וכמעט שאינו מנוצל לבנייה.
בילבאו מוקפת מצפון בערים דריו, אצ'בארי, גלדקאו, לויו, סונדיקה וסמודיו.
ממערב נמצאות הערים אריגוריאגה ובסאורי, מדרום נמצאת העיר אלונסוטגי, וממזרח נמצאות הערים ברקלדו וארנדיו.
בילבאו ממוקמת על הרי הבסקים, רכס הממוקם בין הרי הפירנאים להרי קנטבריה.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא הר גנטה, שגובהו 689 מטרים מעל פני הים.
בעיר בסאורי מתאחדים נהרות נרביון ואיבאיסבאל, ויוצרים את אסטואר בילבאו, שפך נהר שעליו ממוקמות ערים חשובות וגם נמל בילבאו.
אסטואר זה מהווה גבול טבעי בין חלק מרובעי העיר.
בילבאו נהנית מאקלים ימי ממוזג ונוח.
המשקעים יורדים לאורך כל השנה, ומשרע הטמפרטורות בין החורף לקיץ אינו רחב באופן כללי.
עם זאת, נמדדו שיאי קיצון בעבר, של 42.2 מעלות צלזיוס באוגוסט 2003, ו-8.6 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בפברואר 1963.
במהלך המאה ה-16 התגוררו באזור בילבאו כ-65 אלף תושבים.
מגפות שונות הובילו לדילול באוכלוסיית האזור.
לאחר המהפכה התעשייתית העיר החלה לצמוח מחדש, והתיעוש הנרחב והצורך בפועלים הגבירו את קצב גידול האוכלוסין בעיר בצורה משמעותית.
בשנת 1900 התגוררו בעיר כ-83 אלף תושבים, ולאורך המאה ה-20 מספר תושבי העיר גדל מדי עשור בעשרות אחוזים.
כך לדוגמה בשנת 1920 התגוררו בבילבאו כ-112 אלף תושבים, בשנת 1940 התגוררו כ-195 אלף תושבים, בשנת 1960 התגוררו כ-297 אלף תושבים ובשנת 1970 התגוררו 410 אלף תושבים.
בשנת 1982 נמדד שיא במספר תושבי בילבאו, כ-433 אלף.
לאחר שנה זו, הופקעו מידי עיריית בילבאו כל אזורי המגורים שבעמק צ'וריירי, והפכו לערים ועיירות עצמאיות.
לכן, בשנת 1990 התגוררו בעיר 372 אלף תושבים בלבד, ובשנת 2000 המספר ירד אף יותר, ל-354 אלף.
בשנים האחרונות הירידה במספר התושבים בבילבאו נעצרה.
בילבאו משמשת כיום מוקד להגירה פנימית מתוך שאר הערים במחוז ביסקאיה, ואף מספרד כולה.
נוסף על כך, קיימת גם הגירה ממדינות אחרות, בעיקר מאמריקה הלטינית.
ישנם 127 לאומים רשומים בקרב תושבי בילבאו, אך אין לאום אחד גדול שאינו בסקי או ספרדי.
בילבאו נחשבה תמיד למרכז הכלכלי של חבל הבסקים.
מכרות הברזל והאפשרות להקים נמל ימי הפכו את בילבאו למוקד כלכלי עיקרי, בו התקיימה גם תעשייה של בניית ספינות וסחר ימי.
בשנת 1857 נוסד הסניף הראשון של בנק בילבאו (Banco de Bilbao) ובשנת 1901 נוסד הסניף הראשון של בנק ביסקאיה (Banco de Vizcaya).
בשנת 1988 התאחדו שני הבנקים לבנק אחד, שנקרא בנק בילבאו-ביסקאיה.
בשנת 1999 התאחד בנק זה עם בנק ארגנטריה, וכך נוצר בנק BBVA שלו סניפים בכל ספרד ובכל רחבי אמריקה הלטינית.
בעיר ישנם בנקים מקומיים נוספים, לשכת תעשייה ומסחר, ושוק מניות שנוסד בשנת 1890.
לאחר המשבר הכלכלי של תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, נעשתה חשיבה מחודשת על יסודות הכלכלה של בילבאו.
כך בילבאו הפכה לעיר המספקת שירותים לחברות הגדולות בעולם.
כך למשל בנק BBVA, אחד מ-150 התאגידים הגדולים בעולם, ביסס את עצמו בבילבאו, וגם חברת איברדרולה למוצרי חשמל, השוכנת בגורד השחקים הגבוה ביותר בבילבאו.
התוצר המקומי הגולמי לנפש בשנת 2005 היה כ-26 אלף יורו, כאשר בשאר רחבי ספרד התמ"ג לנפש עמד על כ-22 אלף יורו.
שיעור האבטלה בעיר עמד בשנת 2009 על 14.4 אחוזים, בעוד שבשאר רחבי ספרד הוא התקרב לכ-20 אחוזים.
בשנים האחרונות חלה ירידה באבטלה בעיר.
הנמל ההיסטורי היה ממוקם באזור הנקרא ארנאל, בקרבה לשכונת קאסקו וייחו.
בשנת 1902 נבנתה הרחבה לנמל, לחופי העיר סנטורצ'י, הקרובה לבילבאו.
נמל בילבאו הוא אחד מחמשת הנמלים הגדולים ביותר בספרד, והוא מקושר בקווים שונים עם 500 נמלים אחרים בכל רחבי העולם.
עיקר המסחר בנמל הוא עם רוסיה, בריטניה, הולנד ומדינות סקנדינביה.
בשנת 2009 נמדדו 31.6 מיליון טונות של מטען שעבר בנמל בילבאו.
במחצית הראשונה של 2008 קיבל הנמל 67 אלף נוסעים ועברו בשטחו 2770 אוניות.
דווח באותו זמן על רווחים של 419 מיליון אירו לתוצר המקומי הגולמי של חבל הבסקים.
הנמל מספק כעשרת אלפים מקומות עבודה לתושבי האזור.
ברזל הוא חומר הגלם העיקרי שניתן לחצוב במחוז ביסקאיה.
תעשיית הברזל מוגנת מבחינה משפטית החל משנת 1526, וכרייתו דורשת אישורים מיוחדים.
בילבאו מייצאת את תוצרת הברזל והמינרלים לכל רחבי אירופה.
הדבר לא היה כך עד למחצית המאה ה-20, אז התפתחה תעשיית הברזל באופן משמעותי, והתפתחו דרכי הגישה אל המכרות וטכנולוגיות הכרייה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה בילבאו הייתה ספקית ברזל חשובה מאוד, ולאחר המלחמה העיר חוותה משבר כלכלי בעקבות הירידה בצורך בברזל.
הרעיון לפתח את בילבאו כעיר תיירות עלה כאשר נחנך קו רכבת בין בילבאו לרובע לאס ארנאס בעיר החוף גצ'ו הקרובה לבילבאו.
כך החל מיתוג של העיר בילבאו כעיר חוף.
התיירות בבילבאו קיבלה דחיפה משמעותית נוספת בשנת 1997, כאשר נחנך בעיר מוזיאון גוגנהיים בילבאו, שהביא לגידול משמעותי במספר התיירים בבילבאו.
כ-31 אחוזים מהתיירים בחבל הבסקים קובעים את מקום לינתם בבילבאו, שהיא אחת משתי הערים התיירותיות המובילות באזור, יחד עם סן סבסטיאן.
מרבית התיירים הם ספרדים המגיעים ממדריד ומקטלוניה.
תיירים חיצוניים מגיעים בעיקר מצרפת הקרובה לבילבאו, מגרמניה, מאיטליה ומבריטניה.
שיט במעבורת לילה מאירלנד לבילבאו נמשך כ-6 שעות.
התיירות מכניסה מדי שנה כ-300 מיליון אירו לתוצר המקומי הגולמי של מחוז ביסקאיה.
נוסף על כך, בילבאו מיתגה עצמה כמרכז לתיירות עסקית, כאשר מרכז התערוכות והירידים אאוסקאלדונה משמש אתר לכנסים עסקיים ואקדמיים חשובים.
כבר בתחילת המאה ה-19 עלה הרעיון להקים בבילבאו בורסה לניירות ערך, אך הדבר יצא לפועל רק בשנת 1890. כיום הבורסה לניירות ערך בבילבאו היא אחת מארבע הגדולות בספרד, יחד עם אלו של מדריד, ולנסיה וברצלונה.
הבורסה בבעלות החברה הספרדית בולסאס אי מרקדוס אספניולס, והיא נחשבת בעיקר כשוק משני.
כמו בכל ספרד, ענף הספורט הפופולרי ביותר בבילבאו הוא הכדורגל, וגאוות העיר היא קבוצת אתלטיק בילבאו.
הקבוצה ידועה בכך שבשורותיה משחקים אך ורק שחקנים עם שורש או זיקה לעם הבסקי (לאו דווקא ספרדים), או כאלה המגיעים מנווארה.
הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות המצליחות ביותר בכדורגל הספרדי.
אתלטיק בילבאו משחקת החל משנת 2013 באצטדיון סן ממס החדש, שנבנה בשטח החופף בחלקו לאצטדיון סן ממס הישן, שאירח בעבר אירועי ספורט גדולים כמו משחק הגומלין בגמר גביע אופ"א 1977 בו השתתפה אתלטיק בילבאו, ומספר משחקים במונדיאל 1982. אחד מאירועי הספורט החשובים בעיר הוא הדרבי הבסקי.
בכדורסל קבוצתה העיקרית של העיר היא בילבאו באסקט המשחקת בליגת העל הספרדית בכדורסל.
אולמה הביתי של בילבאו באסקט הוא בילבאו ארנה.
בבילבאו ישנם ענפי ספורט מפותחים נוספים: ספורט ימי כמו גלישת גלים, טיפוס הרים והליכה תחרותית.
ויליאם "ביל" שאנקלי היה אחד ממאמני הכדורגל המצליחים והמוערכים ביותר בבריטניה.
כל חמשת האחים שאנקלי שיחקו בקבוצת גלנבוק צ'ריפיקרס (Cherrypickers), על אף שביל, האח הצעיר, מעולם לא שיחק בהרכב הפותח.
קריירת המשחק של ביל שאנקלי החלה בכדורגל הנוער בסקוטלנד, שם שיחק עבור קבוצות קרונברי אגלינטון וגלנבוק צ'ריפיקרס.
ביולי 1932 משך את תשומת לבם של סקאוטים והוחתם לשחק בקרלייל יונייטד – שם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-31 בדצמבר 1932 במשחק מול רוצ'דייל.
ביולי 1933, לאחר 16 הופעות בלבד במדי קרלייל, חתם שאנקלי בפרסטון נורת' אנד בעבור סכום של 500 ליש"ט.
שאנקלי היה שחקן מפתח בפרסטון, שעלו לליגה הראשונה ב-1934 ושיחקו בשני משחקי גמר גביע ה-FA: הפסד לסנדרלנד ב-1937 וניצחון על האדרספילד טאון ב-1938.
שאנקלי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד בניצחון 1:0 על אנגליה באפריל 1938. שאנקלי ערך 4 הופעות רשמיות נוספות במדי נבחרת סקוטלנד, אך קריירת המשחק שלו נקטעה ב-1939 בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בזמן המלחמה שיחק שאנקלי עבור מספר קבוצות ביניהן נורת'המפטון טאון, ליברפול, ארסנל, קארדיף סיטי, בולטון וונדררס, לוטון טאון ופרטיק ת'יסל.
כאשר חזרה ליגת הכדורגל לפעילות מלאה בעונת 1946/1947, שאנקלי חזר לשחק עבור פרסטון, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1949, בגיל 36.
שאנקלי פרש ממשחק פעיל במרץ 1949 ומונה באותו החודש למאמן קרלייל יונייטד, במועדון בו החל גם את קריירת המשחק המקצוענית שלו.
שאנקלי לא הוערך רבות בקרלייל והתפטר בשל אי מחויבות כלכלית מצד ההנהלה – תבנית שחזרה על עצמה במשך 10 השנים הבאות במספר מועדונים שונים בצפון אנגליה.
לאחר ריאיון לא מוצלח בליברפול עבר שאנקלי לאמן את גרימסבי טאון ב-1951, וורקינגטון ב-1953 ולבסוף האדרספילד טאון ב-1956, שם החתים שחקן מוכשר בן 15 בשם דניס לאו.
לאחר שלאו עשה את דרכו להרכב הראשון בגיל 16, שאנקלי המליץ להנהלה לשפר את תנאיו של השחקן, אך ההנהלה לא ראתה כל צורך בהעלאת המשכורת לשחקן שכבר נמצא תחת חוזה.
ב-1956 רצתה ההנהלה לקבל הצעה של 45,000 ליש"ט תמורת לאו מאברטון.
שאנקלי רתח מזעם: "קחו את היומנים שלכם ורשמו זאת לפניכם.
באחד מן הימים, דניס לאו יועבד תמורת 100,000 ליש"ט".
לאחר 4 שנים בהאדרספילד, החתימה מנצ'סטר סיטי את לאו תמורת 55,000 ליש"ט – סכום שיא חדש בבריטניה.
שאנקלי נראה כמי שנגזר עליו לא להסכים עם ההנהלה בכל מועדון, מכיוון שמעולם לא הרגיש שההנהלה הייתה מסורה לנושאי הקבוצה כפי שהוא עצמו היה.
היו אלו מסירותו והתלהבותו של שאנקלי שעניינו את יו"ר ליברפול, ט.
ויליאמס, מלכתחילה כששאנקלי התראיין למשרה הפנויה בליברפול ב-1951. בזמנו הורגש שלשאנקלי חסר הניסיון ושאינו היה שם גדול מספיק עבור המועדון, אבל הפעם ידע ויליאמס בוודאות ששאנקלי וליברפול התאימו זה לזה.
שאנקלי התמנה למאמן ליברפול בדצמבר 1959. הוא זכור על ידי רבים מאוהדי ליברפול כמאמן הטוב ביותר של הקבוצה.
רשימת התארים המכובדת שלו אמנם מחווירה לעומת חלק מממשיכיו, אבל הוא נחשב כמי שיצר את המוניטין של המועדון וסלל את הדרך להצלחותיו העתידיות.
ב-1959 ליברפול שיחקו בתחתית הליגה השנייה, עם אצטדיון מתפורר, מתקני אימונים עלובים וצוות שחקנים רחב אך דל באיכותו.
האיכות היחידה שנמצאה במועדון הייתה בצוות המנהל עם ג'ו פייגן, ראובן בנט ובוב פייזלי.
שאנקלי אמר בתחילה לשלושתם שעבודותיהם מובטחות בעת שהוא במועדון, בהבנה כי הם היו המפתח להצלחה.
מגרש האימונים במלווד היה במצב נוראי, מכוסה בצמחייה רבה ועם ברז מים אחד בלבד.
שאנקלי הפך זאת ליתרון, על ידי כך שהורה לשחקנים להגיע לאנפילד במקום, ומשם להסיעם באוטובוס למלווד, מה שחיזק את תחושת האחווה והחברות בקרב השחקנים.
במלווד שאנקלי ערך אימוני כושר שכללו הערכת דיאטה ואימוני יכולת שכללו סימון שער בצבע על אחת הקירות וחלוקתו ל-8 משבצות, בהן היו צריכים השחקנים לפגוע בכל פעם.
לאימוני משחק ערך שאנקלי משחקי חמש-על-חמש שהיוו דוגמה לחשיבת הכדורגל שלו – מסירה ותנועה, משחק פשוט – אותה אימץ מימיו בגלנבוק.
לאחר האימונים, היו השחקנים חוזרים באוטובוס לאנפילד למלתחות ולאחר מכן סעדו יחדיו.
כך הבטיח שאנקלי שכל השחקנים "התקררו" אחרי האימון כראוי ומנע מהם להיפצע.
כתוצאה מכך, בעונת 1965/1966 זכתה ליברפול באליפות כשהשתמשה ב-14 שחקנים בלבד, מתוכם שניים שיחקו במשחקים ספורים בלבד.
בתחילה באיטיות ולאחר מכן בקצב מתגבר, הפכו שאנקלי והצוות שלו את ליברפול לחלוטין.
הזכייה הראשונה בגביע ה-FA ב-1965 הובילה לאירופה, תוך שליברפול יצרה סגנון מסירות שהפך לקנאתו של עולם הכדורגל.
שאנקלי שניצח על האירועים באנפילד היה בראש אחד עם האוהדים, ידע והבין מה הם הרגישו והכיר את הגאווה שקבוצת כדורגל מצליחה הסבה להם.
הוא אמר לכל מי שהיה מוכן להקשיב ששחקניו שיחקו באתיקה סוציאליסטית.
אם שחקן לא היה ביום טוב, שאנקלי ציפה מחבר לקבוצה לחפות עליו ולעזור לו, כפי שהיה עושה עבור שכן או חבר במכרות.
ירידתה של קבוצת שנות ה-60 הובילה ללידתה של קבוצת ליברפול הגדולה השנייה של שאנקלי.
האנט, סנט ג'ון, ייטס ולורנס עזבו ובמקומם הגיעו קווין קיגן, סטיב הייווי, לארי לויד וריי קלמנס.
גביע אופ"א, התואר האירופאי הראשון, הגיע ב-1973 בסמוך לזכייה באליפות השמינית של המועדון.
ב-1974 עשה גביע התאחדות את דרכו בחזרה לאנפילד אחרי הופעה משכנעת בומבלי וניצחון 3:0 על ניוקאסל, שהיה אחד מהחד-צדדיים בהיסטוריית הגביע.
בשל בואו של שאנקלי ממעמד הפועלים, הוא הבין את תחושותיהם של האוהדים ואת רצונם מהקבוצה.
הוא הרגיש שאכזב את האוהדים כאשר הקבוצה לא תפקדה היטב.
כאשר שאנקלי לא עסק באימון הקבוצה, היה יושב בדרך כלל אל מול מכונת הכתיבה שלו, עונה באופן אישי למכתבים שהגיעו למלווד.
שאנקלי אפילו הזמין מספר אוהדים לביתו כדי לדון במשחקי אמש וכן היה נותן לאוהדים כרטיסים למשחקים רבים.
לאחר פרישתו אמר שאנקלי "אני הייתי במשחק רק בגלל האהבה לכדורגל – כל רצוני היה להחזיר את השמחה לאנשי ליברפול".
העיתונאי ג'ון קית' שכתב את המחזה "סיפור המחווה לביל שאנקלי", אמר ששאנקלי ידע כמה היו האוהדים חשובים לקבוצה מצליחה ושאפילו לאחר פרישתו של שאנקלי, במשחק הגומלין של גמר גביע אופ"א בברוז' "הגיע אוהד ואמר שאין לו כרטיס – אז שאנקס הלך וקנה לו אחד".
ביולי 1974, בגיל 60, החליט שאנקלי לפרוש – הוא אמר ששיחתו עם יו"ר המועדון הייתה כמו כסא חשמלי.
הוא רצה לבלות יותר זמן עם אשתו נס ומשפחתם.
כאשר החדשות על התפטרותו של שאנקלי פורסמו, אוהדים הציפו את מרכזיית הטלפון של המועדון ועובדי מפעלים מקומיים איימו שיצאו בשביתה אם גיבורם לא יוחזר.
המועדון נשאר בידיים נאמנות עם צוותו של שאנקלי וצירופם של שחקני העבר רוני מורן ורוי אוונס, מאחורי המאמן החדש בוב פייזלי.
מאוחר יותר התגלה כי שאנקלי העדיף את ג'ק צ'רלטון כממשיכו בליברפול על פני פייזלי – זו הייתה תחילתה של הידרדרות מערכת היחסים של שאנקלי עם המועדון, שרק התגברה עם הזמן.
שאנקלי היה מגיע באופן קבוע לאימונים במלווד והמשיך לגור בבית אותו רכש עם אשתו כאשר עברו לליברפול.
הוא המשיך להסתובב בליברפול ושמח לשוחח עם כל אחד על כדורגל, עד שבסופו של דבר נאלצה אשתו לצאת איתו לקניות במנצ'סטר.
בבוקר ה-26 בספטמבר 1981 אושפז שאנקלי בבית החולים ברואדגרין בעקבות התקף לב.
בבית החולים התעקש שאנקלי להישאר מאחורי וילון רגיל ולא בחדר פרטי.
מצבו של שאנקלי נותר יציב ונראה היה כאילו הוא יחלים באופן מלא ושלא נשקפה סכנה לחייו.
מרכזיית הטלפונים הייתה עמוסה בשיחות של אוהדים מודאגים, ותפילות לבריאותו נישאו ביום ראשון בקתדרלות האנגליקניות והקתוליות.
למרות זאת, ב-28 בספטמבר מצבו של שאנקלי הידרדר באופן מפתיע, והוא נפטר כעבור יום אחד.
גופתו של שאנקלי נשרפה ונקברה ב-2 באוקטובר במשרפת אנפילד.
ועידת מפלגת הלייבור עמדה דקת דומייה כאשר הוכרז על מותו, כאדם שנחשב תמיד לסוציאליסט.
הקרע בין שאנקלי למועדון אוחה במהירות, ובמשחק הראשון באנפילד לאחר הלווייתו של שאנקלי נתלתה כרזה גדולה ביציע הקופ עם הכיתוב "שאנקלי חי לנצח".
סיר מאט באזבי הושפע כל כך ממותו של שאנקלי, שסירב לענות לשיחות טלפון שנגעו לשלומו.
ביל שאנקלי נכנס להיכל התהילה של הכדורגל הבריטי ב-2002, בשל תרומתו הרבה כמאמן למשחק באנגליה.
1934 – סגנות הליגה השנייה (עם פרסטון נורת' אנד)
1937 – סגנות גביע ה-FA (עם פרסטון נורת' אנד)
1938 – זכייה בגביע ה-FA (עם פרסטון נורת' אנד)
1962 – אליפות הליגה השנייה
1964 – אליפות הליגה הראשונה
1966 – אליפות הליגה הראשונה, סגנות גביע המחזיקות האירופי
1969 – סגנות הליגה הראשונה
1973 – אליפות הליגה הראשונה, זכייה בגביע אופ"א
1974 – זכייה בגביע ה-FA, סגנות הליגה הראשונה
בִּילְבּוֹרְד הוא מגזין אמריקאי העוסק בתעשיית המוזיקה.
במגזין מוצגים מצעדי מוזיקה במגוון דירוגים וסגנונות מוזיקה, לדירוג מצעדי הבילבורד מיוחסת חשיבות רבה.
מגזין המוזיקה מפרסם מהדורות מקומיות במספר מדינות ברחבי העולם, בין היתר ביפן, אינדונזיה, הפיליפינים ויוון.
בילבורד מחלקת את מצעדיה לפי ז'אנרים ומקום.
המפורסמים מבין המצעדים הם המצעדים הכלליים (all-genre) הכוללים את ההוט 100 והבילבורד 200, וכן גם מצעדים עונתיים, כגון מצעד שירי הקיץ הפופולריים.
בנוסף, יש לבילבורד מצעדים בין-לאומיים, ומצעדים לז'אנרים הבאים: מוזיקת פופ, רוק, קאנטרי, R&B והיפ-הופ, דאנס ומוזיקה אלקטרונית, ג'אז, מוזיקה לטינית, ומוזיקה נוצרית וגוספל.
מצעדי מוזיקה עכשווית למבוגרים כוללים את מצעד השירים העכשוויים למבוגרים ואת מצעד 40 השירים למבוגרים.
במצעדי האלבומים מוצגים ז'אנרים הכוללים מוזיקה קלאסית, קומדיה, אינדי ואלבומים לילדים.
ב-2004 נוספה רשימת רינגטונים לטלפונים סלולריים, וב-2010 החל בילבורד למדוד פופולריות של אמנים גם באתרי מדיה חברתית ברשימת ה-Social 50 שמודדת לייקים, חברויות, שיתופים והאזנה לשירים בפייסבוק, מייספייס יוטיוב ואחרים.
ב-1958 פורסם מצעד הסינגלים הרשמי, הוט-100, המתבסס על מכירות סינגלים ושידורי רדיו של השבוע האחרון בארצות הברית.
מצעד האלבומים של המגזין נקרא בילבורד 200 ומציג את 200 האלבומים הנמכרים ביותר בשבוע האחרון.
מצעד זה מתבסס על מכירות כלליות בארצות הברית.
בילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין הבילבורד.
במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
מדי שנה מקיים המצעד גם מצעד שנתי, המציין את הלהיטים הגדולים של אותה השנה.
למצעד קיימת גם גרסה המשקללת את הנתונים באירופה, בקנדה, בברזיל ובטורקיה.
בילבורד 200 הוא מצעד האלבומים של הבילבורד.
המצעד מתבסס על נתוני מכירות בלבד.
מלבד מצעד הבילבורד 200, עורך מגזין הבילבורד גם מצעדי אלבומים המחולקים לפי ז'אנרים.
פרס המוזיקה של בילבורד הוא עיטור המוענק על ידי המגזין.
תוכנית פרסי המוזיקה של בילבורד נערכה מדי שנה בחודש דצמבר, החל משנת 1989, עד שהושהתה בשנת 2007. התוכנית חזרה בשנת 2011, והיא נערכת מדי שנה בחודש מאי.
21 מתחת ל-21 הוא דירוג שנתי שנעשה על ידי "בילבורד" החל משנת 2010. הוא מדרג מוזיקאים צעירים מתחת לגיל 21 במוזיקה על פי ההשפעה על תעשיית המוזיקה בשנה החולפת והפוטנציאל שלהם "לשלוט ברוח הזמן של תרבות הפופ במהלך 12 החודשים הבאים".
בילבונג היא חברה מסחרית אוסטרלית המתמקדת ביצור בגדים המתאימים או קשורים לגלישת גלים, ונחשבת ליצרן הגדול בתחום.
החברה נוסדה בשנת 1973 על ידי האחים גורדון ורנה מרצ'נט בגולד קוסט שבמדינת קווינסלנד אשר באוסטרליה וייצרה תחילה לבוש המותאם לגלישה.
בדצמבר 2007 נרכשה החברה על ידי דן ויג'ינס בסכום של 1.5 מיליארד דולרים אוסטרליים.
כיום בילבונג מייצרת לא רק ציוד גלישה אלא גם הלבשה ומוצרים נלווים כלליים, או כאלו המותאמים או קשורים לטיפוס הרים, סקייטבורדינג ועוד.
את מוצריה משווקת בילבונג דרך מפיצים או זכיינים במדינות רבות ברחבי העולם.
כך, לדוגמה, הזכיין הישראלי של החברה היא חברת הביגוד פוקס.
בשנת 2018 נרכשה החברה על ידי חברת Boardriders אשר היא בעלת המותג המתחרה "קוויקסילבר" לאחר קשיים כלכליים.
רשת חנויות Billabong Board Shop הוקמה בארץ על ידי חברת בילי האוס בע"מ הנמצאת בבית חרות.
חנויות הרשת בישראל נקראות "בילבונג בורדשופ".
Billabong החלה את דרכה כמתפרה קטנה לייצור מכנסי גלישה בלבד, ומאז התפתחה למעצמה של ציוד ואופנת גלישה.
כיום, מוצרי החברה נמכרים בלמעלה מ-65 מדינות בעולם, כאשר השווקים הם ארצות הברית, אוסטרליה, אירופה, דרום אפריקה, ברזיל, יפן וישראל.
בנוסף, פעילות החברה כוללת פרויקטים ושיתופי פעולה שוטפים עם עמותת "צלול", במטרה להגן על החופים בישראל ולחזק את המודעות לשמירה על איכות הסביבה.
שם החברה נגזר ממילה דומה בשפה אבוריג'נית שפירושה "נחל אכזב".
בילבונג באנגלית אוסטרלית הוא אגם קטן של מים עומדים המחובר לנתיב מים.
בילבונגים נוצרים בדרך כלל כשנתיבו של נהר משתנה ומשאיר אחריו ענף ללא מוצא.
רבים מהבילבונגים בצפון אוסטרליה שורצי תנינים: תנין הים הגדול והמסוכן ותנין ג'ונסטון הקטן יותר האנדמי לאוסטרליה.
בילבונגים מופיעים בספרות האוסטרלית לא מעט.
אחד האזכורים המפורסמים לבילבונג הוא בשורת הפתיחה של השיר Waltzing Matilda של בנג'ו פטרסון.
בשאר העולם בילבונג נקרא "אגם קשת" בגלל הצורה שהאגמים האלה יוצרים בדרך כלל.
בדרך כלל הם מתייבשים בקיץ, אך הם מתמלאים שוב מים ברגע שגשם יורד.
אמו הייתה בת אצולה חבשית (אתיופיה של ימינו) שנלכדה לעבדות.
הוא היה מראשוני המתאסלמים ומנאמניו האדוקים של מחמד.
לאחר שהתאסלם עונה וסבל קשות בידי אדוניו.
כשמחמד שמע על כך, הוא שלח את אבו בכר, אשר פדה אותו ושחרר אותו.
לאחר שחרורו בלאל הצטרף לפמלית הנביא מחמד.
לאחר ההג'רה מינה מוחמד את בלאל למואזין במסגד שהוקם באל-מדינה, בשל הסבל שעבר ובשל קולו הערב בקריאת מאמיני האסלאם לתפילה.
מסופר כי בלאל היה בין הנאמנים ביותר למוחמד ולעלי בן אבי טאלב מבין חברי הצחאבה.
מעמדו המכובד בתקופת ייסוד האסלאם מוצג לעיתים כראיה על חשיבות השוויון הבין גזעי באסלאם.
על פי מסורת אסלאמית, בלאל נפטר בין 638–642 ונקבר בדמשק, בבית הקברות העתיק באב א-צע'יר וקברו נמצא שם עד היום
על פי זאב וילנאי, בלאל נקבר על פסגת הר שנמצא מזרחית לשכם .
על גבי מפת ישראל 1:50,000 ישנו ציון מבנה עתיק שנקרא "א-שיח' בלאל, בהר כביר צפון-מערבית להתנחלות אלון מורה.
עוד מציין וילנאי, כי גבעה ליד יריחו נקראת לכבודו - "מוּאַזְן א-בלאל", כלומר מקום הקריאה לתפילה של בלאל.
בלאל אבן רבאח מונצח ב"מקאם בלאל", באזור ואדי אל-סיר, פרבר של עמאן בירת ירדן.
מצעד הבילבורד 200 , הוא מצעד אלבומים המציג מדי שבוע את 200 האלבומים והמיני-אלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית.
המצעד מתפרסם במגזין המוזיקה בילבורד ומשמש לעיתים קרובות להערכת הפופולריות של אמן או להקה.
המצעד מתבסס בעיקר על נתוני מכירות, פיזיות ודיגיטליות, של אלבומים בארצות הברית.
פרק הזמן הנמדד במצעד היה במקור מיום שני עד יום ראשון בשבוע לאחר מכן, אך מאז יולי 2015 פרק הזמן מתחיל ביום שישי ומסתיים ביום חמישי בשבוע לאחר מכן, במטרה להתחיל את המדידה ביום הקבוע בו מתפרסמים אלבומים חדשים ברחבי העולם.
אלבומים שלא יוצאים לאור בארצות הברית לא נכנסים למצעד, גם אם מיובאים לארצות הברית ונמכרים שם.
מגזין הבילבורד החל את מצעד האלבומים בשנת 1945. תחילה דירג המצעד רק את חמשת האלבומים הנמכרים ביותר, ולא התפרסם על בסיס שבועי אלא אחת לשלושה עד שבעה שבועות.
בשנת 1955 הרחיב המגזין את מספר האלבומים המתפרסמים במצעד ל-15 אלבומים, והתפרסם אחת לשבועיים.
החל מה-24 במרץ 1956 התפרסם המצעד בתדירות שבועית.
האלבום הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי היה Belafonte של המוזיקאי הארי בלפונטה.
משנת 1956 נקרא המצעד "מצעד אלבומי הפופ הנמכרים ביותר".
החל מה-25 במאי 1959 פוצל המצעד לשני מצעדים, האחד נקרא "Best-Selling Stereophonic LPs" ובו דורגו 30 אלבומי סטריאו, והשני נקרא "Best-Selling Monophonic LPs", ובו דורגו 50 אלבומי מונו.
שמות המצעדים שונו מספר פעמים לאורך השנים, וב-17 באוגוסט 1963 אוחדו השניים למצעד אחד שדירג 150 אלבומים ונקרא "Top LPs".
ב-1 באפריל 1967 הורחב המצעד ל-175 אלבומים, וב-13 במאי באותה השנה ל-200 אלבומים.
לאורך השנים שונה שם המצעד, עד ל-14 במרץ 1992, אז שונה השם ל-"The Billboard 200".
מספר האלבומים הרב ביותר בעשירייה הפותחת של המצעד
מספר האלבומים הרב ביותר בצמרת המצעד
המספר הרב ביותר של אלבומי אולפן ברצף אחיד בצמרת המצעד
המספר הכולל הרב ביותר של שבועות ברצף אחיד בצמרת המצעד
מספר האלבומים הרב ביותר במצעד בו זמנית
המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
המספר הכולל הרב ביותר של שבועות במצעד
(495 שבועות) Legend – בוב מארלי והויילרס
(480 שבועות) My Fair Lady – צוות שחקני הסרט
(456 שבועות) Metallica - מטליקה
(421 שבועות) Greatest Hits – גנז אנד רוזס
(380 שבועות) Nevermind – נירוונה
(340 שבועות) Chronicle: The 20 Greatest Hits – קרידנס קלירווטר רבייבל
(318 שבועות) Tapestry – קרול קינג
(309 שבועות) Thriller – מייקל ג'קסון
(301 שבועות) Recovery – אמינם
(299 שבועות) Back in Black – איי סי די סי
(297 שבועות) Born to Die – לנה דל ריי
הקפיצות הגדולות ביותר לצמרת המצעד
בילבורד הוט 100 הוא מצעד פזמונים שבועי שמופק על ידי מגזין הבילבורד, והוא מתפרסם מדי יום שלישי באתר המגזין.
דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו במהלך השבוע שלפניו, בימים שישי עד חמישי.
המצעד מתקיים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 ועד היום פופולריות של שירים נמדדת, בין היתר, על פי הצלחתם במצעד ההוט 100.
מצעד הבילבורד הוט 100 פורסם לראשונה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. בשנות הארבעים והחמישים, המצעד דירג את הסינגלים הפופולריים ביותר מכמה בחינות:
מכירות – דירוג של הסינגלים הנמכרים ביותר בחנויות שונות בארצות הברית, בהתבסס על דיווחים שנאספו מנקודות מכירה שונות.
השמעות – דירוג של הסינגלים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו השונות ברחבי ארצות הברית, בהתבסס על דיווחים שנאספו מתקליטנים ומתחנות רדיו ברחבי ארצות הברית.
השמעות במכשירי ג'וקבוקס – דירוג של הסינגלים שהושמעו הכי הרבה במכשירי ג'ובוקס ברחבי ארצות הברית.
באותה העת, מצעד זה היווה את אחד האפיקים החשובים ביותר למדידת הפופולריות של שיר בקרב הדור הצעיר של המאזינים, וזאת בשל כך שבמשך שנים רבות תחנות רדיו רבות לא הסכימו לנגן מוזיקת רוק אנד רול ברשימות ההשמעה שלהם.
על אף שמבחינת חשיבות, רבים ייחסו לשלושת הנתונים חשיבות שווה, היו מספר מומחים שייחסו למצעד המכירות חשיבות גדולה יותר לגבי שיר.
לבסוף, המגזין בילבורד יצר מצעד נוסף, ששילב את כל ההיבטים של מדד הפופולריות לסינגלים בקרב הקהל האמריקני (מכירות, השמעות ברדיו וניגון במכשירי ג'וקבוקס).
אף על פי כן, במצעד זה לשקלול נתוני המכירות הייתה התייחסות גבוהה יותר במצעד החדש מאשר לנתוני ההשמעות.
ב-12 במאי 1955, פרסם לראשונה מגזין הבילבורד את מצעד ה"טופ 100" ("The Top 100"), במקביל לפרסום המצעדים האחרים.
ב-17 ביוני 1957, הפסיק בילבורד לפרסם את מצעד השמעות במכשירי ג'וקבוקס, לאחר שהפופולריות של מכשירי הג'וקבוקס דעכה באופן משמעותי ולאחר שתחנות רדיו רבות החלו לשלב יותר ויותר שירי רוק ברשימות ההשמעה שלהם.
ב-28 ביולי 1958, נפסק באופן רשמי הפרסום של מצעדי הטופ 100 ומצעד השמעות במכשירי ג'וקבוקס, כשבפסגת אלו, הייתה גרסת הפלייבק של פרז פראדו לשיר "Patricia".
ב-4 באוגוסט 1958 החל המגזין הבילבורד לפרסם מצעד עיקרי אחד בשם "הוט 100" אשר הכיל שירים מכל הסוגות המוזיקליות.
המצעד הפך למצעד המקובל ביותר בתעשיית המוזיקה בארצות הברית, וב-13 באוקטובר 1958, הפסיק מגזין הבילבורד לגמרי את פרסום מצעד המכירות.
ב-2003, החל לפרסם מגזין הבילבורד, מצעד בשם "Hot Digital Tracks", אשר סיכם את ההורדות הדיגיטליות של שירים, מחנויות ה-iTunes, Napster, Musicmatch ו-Raphsody.
במצעד, דורגו שירים בגרסאותיהם השונות (למשל, רמיקס, גרסה "נקייה", וכו') במקומות שונים, על פי מספר ההורדות של כל אחת בנפרד.
מצעד זה היה נפרד ממצעד ההוט 100, ותוצאותיו לא שוקללו.
ב-12 בפברואר 2005, החל הבילבורד לשקלל גם את תוצאות מצעד ההורדות במצעד ההוט 100. מאוחר יותר, מגזין הבילבורד הפסיק לפרסם את מצעד ה-Digital Tracks באתרו, וכיום הוא מפורסם באתר ה-billboard.biz.
באתר המגזין, מפורסם מצעד בשם "Hot Digital Songs", אשר מדרג את כל הגרסאות של שיר מסוים באותו מיקום.
ב-11 באוגוסט 2007, מגזין הבילבורד החל לראשונה לשקלל במצעד ההוט 100 גם שירים מתוך שירותי הזרמת מדיה מרכזיים.
שתי החברות הראשונות שסיפקו נתונים על כך באופן שבועי, היו אמריקה און ליין, ושירות Yahoo!
בנוסף, לנתונים האלו מתפרסמים שלושה מצעדים נוספים של המגזין:
מצעד ההשמעות (הוט 100) – מחושב על פי 998 תחנות רדיו שונות.
המצעד הדיגיטלי – מצעד ההורדות הדיגיטליות, כשרובן מתבצעות מאתר iTunes (כ-80%), והשאר מחנויות קטנות יותר, כגון אמזון ואחרות.
כיום המצעד מחושב על פי נתוני ההשמעות בתחנות הרדיו של ארצות הברית, שנאספים על ידי חברת "שידור מערכות המידע של נילסן" (Nielsen Broadcast Data Systems), על פי נתוני המכירות הדיגיטליות והפיזיות של השירים, על פי Nielsen SoundScan ועל פי נתונים של שירותי הזרמת מדיה שונים.
במצעד משוקללים נתוני ההורדות הדיגיטליות של כל שבוע מיום שני ועד ליום ראשון שאחריו ונתוני ההשמעות ברדיו נאספים מיום רביעי ועד ליום שלישי שאחריו.
מספר מצעדי רדיו באמריקה עושים שימוש בנתוני מצעד ההוט 100. מצעד ה-American Top 40, ששודר עד ל-30 בנובמבר 1997 בתחנת הרדיו KIIS FM, שידר את ארבעים הגדולים ממצעד הבילבורד.
מאוחר יותר, הפסיקה תחנת הרדיו לשדר את מצעד זה, והחלה לשדר את מצעד Top 40 Radio Monitor שבוסס על נתוני מצעד ההשמעות של הבילבורד.
מגזין הבילבורד מפרסם בסוף כל שנה דירוג המסכם את דירוגי השירים במצעד ההוט 100 במהלך השנה.
החישוב מתבצע על השירים שדורגו מתחילת דצמבר ועד לסוף נובמבר של השנה הבאה.
בעבר, (על פי Nielsen SoundScan), נתוני המצעדים מחושבים בדרך הבאה: עבור כל שבוע של שיר במצעד ההוט 100, הוא מקבל את הניקוד ההפוך ממיקומו באותו שבוע.
כל למשל, שיר שהיה במקום המאה בשבוע אחד, קיבל עבור השבוע הזה נקודה אחת.
שיר שהיה במקום הראשון, קיבל מאה נקודות.
בנוסף, מספר השבועות בהם השיר שהה במיקום הפסגה שלו מוסיפים גם הם לנקודות הסופיות.
מצעדי סוף השנה, מדורגים על פי מספר הנקודות שקיבל כל שיר.
לאחרונה, שונתה דרך החישוב של השירים במצעדי סוף השנה.
הניקוד שניתן כעת, ניתן בנפרד להשמעות ולהורדות.
בנוסף, חישוב הנקודות, מושפע גם מתקופת ההצלחה.
לדוגמה, שיר ששהה במשך שישה שבועות במקום הראשון של המצעד בתחילת השנה, יקבל ניקוד גבוה משיר ששהה תשעה שבועות במקום הראשון בחודש מרץ.
שירים שהגיעו לשיאם בחודשים נובמבר או דצמבר, מועברים בדרך כלל למצעד של השנה הבאה, מכיוון שסיכויים רבים שהניקוד שלהם יחולק בין השנים, והם ידורגו במקום נמוך.
שינויי המדיניות במצעד ההוט 100
מגזין הבילבורד, ניסה במהלך ההתפתחות שלו, ליצור מצעד שמשקף את התרבות הפופולרית של תעשיית המוזיקה בארצות הברית.
בשל כך הדרך בה נאספים הנתונים והאופן בו מוחלט מהם הגורמים שמשפיעים על המצעד השתנו באופן ניכר לאורך השנים.
בתחילת דרכו של המצעד, סינגלים פיזיים רבים נמכרו, והיו חלק רב משקלול תוצאות המצעד.
עם הזמן, החלו להימכר יותר אלבומים מאשר סינגלים, ואמנים רבים הפיקו אלבומים מלאים במקום סינגלים.
בעקבות השינוי, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, החליט מגזין הבילבורד להגדיל את השפעתם של ההשמעות בתחנות הרדיו על תוצאות המצעד.
לאחר זמן מה, החלו חברות תקליטים להפסיק לייצר סינגלים, ולמכור רק אלבומים.
בהמשך, שינה הבילבורד את מדיניותו לגבי שקלול מכירת הסינגלים והשמעתם מספר פעמים.
בילבורד שינה את מדיניות המצעדים שלו גם בנושא האיי-סייד ובי-סייד.
כשהפיק מגזין הבילבורד את מצעד "הנמכרים ביותר בחנויות", האיי סייד והבי סייד שוקללו ודורגו יחדיו, אך השיר שקיבל דירוג גבוה יותר במצעדים האחרים, דורג ראשון.
גם המדיניות לגבי סינגלים מסוג זה שונתה מספר פעמים, אך לבסוף, עם הפסקת הפרסום של ה"טופ 100", שני הצדדים דורגו בנפרד.
עם תחילת הפרסום של מצעד ה"הוט 100", הוחלט, שאם שני צידי הסינגל דורגו במקומות גבוהים במצעדי ההשמעות, הם ידורגו יחדיו במצעד.
פרט זה היה שנוי במחלוקת, כי חברות התקליטים החלו לשים את אותו השיר בשני צידי הסינגל שהגיעו אל תחנות הרדיו.
בנוסף, מגזין הבילבורד נתקל בבעיות נוספות.
למשל, כשהחלו לייצר סינגלים על גבי תקליטורי 12 אינץ', לפעמים היו יותר משני בי סייד, והדבר יצר בעיה בדירוג במצעד.
מדיניות "חיתוך האלבומים" פתרה את בעיות אלו לצמיתות.
"מצעד סינגלים" לעומת "מצעד שירים"
עד שנת 1998, אל מצעד הבילבורד הוט 100, יכלו להיכנס רק שירים שיצאו כסינגלים.
במהלך שנות ה-90, חברות התקליטים החלו להפסיק לייצר סינגלים, מהטענה ש-"זה גוזל ממכירות האלבומים".
בעקבות זה, החלו תחנות רדיו רבות לשדר שירים גם ללא יציאתם כסינגלים.
לאחר זמן מה, חלק מחברות התקליטים הוציאו את השירים כסינגלים רק לאחר שהגיעו למקום גבוה במצעד ההשמעות, על מנת לגרום לסינגל להיכנס למקום גבוה יותר בשבוע הראשון ליציאתו.
לאחר לחץ של מספר אמנים, החל הבילבורד להכניס אל המצעד גם שירים שלא יצאו כסינגלים.
בשנות ה-50 וה-60, מיני-אלבומים דורגו על ידי הבילבורד במצעד ההוט 100 והטופ 100. עם התפתחות האלבומים, והפיכתם לפופולריים יותר, הוחלט להעביר את המיני אלבומים אל מצעד האלבומים – בילבורד 200.
לעיתים, לשירים מסוימים, יצאו מספר גרסאות.
גרסאות אפשריות לשיר הן גרסת רמיקס, גרסה "נקייה", גרסת סולו לדואטים, ומספר סוגים נוספים.
מצעדי הבילבורד השונים, מתייחסים באופן שונה לגרסאות אלו, וישנם מצעדים המדרגים במקומות שונים אותן, וישנם כאלו שמדרגים אותם כשיר אחד.
מצעד ה-"Hot Digital Tracks" (שאינו מפורסם באתר הבילבורד), מדרג במקומות שונים את הגרסאות השונות של השיר.
לעומתו, מצעד ה-"Hot Digital Songs", מאחד בין הגרסאות השונות של השיר, ומדרג אותן במקום אחד וכך גם מצעד ההשמעות.
יוצאים מהכלל הם שירים הזוכים לפריצה פתאומית בפופולריות שלהם.
מקרים נדירים אלה מטופלים על בסיס כל מקרה לגופו ובסופו של דבר נקבעים על ידי הנהלת המצעד.
שירים ישנים יותר מורשים להיכנס שוב למצעד בתנאי שהם יהיו בדירוג גבוה יותר מ-50.
ביזקיה בילבאו באסקט היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר בילבאו, השוכנת בחבל הבסקים שבצפון ספרד.
המועדון משחק בליגת העל הספרדית וביורופקאפ.
הקבוצה הוקמה בשנת 2000 ובעונת 2001/02 זכתה הקבוצה ב"גביע לה פלטה" (הרביעי בחשיבותו בספרד).
השתתפה לראשונה בליגה הבכירה בעונת 2004/05. העונה הטובה ביותר של הקבוצה עד כה הייתה ב-2010/11 כשסיימה כסגנית האלופה.
במסגרת הגביע הספרדי הגיעה הקבוצה לשלב חצי הגמר בעונת 2007/08. ולרבע הגמר בעונות 2009/10, 2010/11.
במסגרת היורוקאפ, הגיעה הקבוצה לחצי הגמר בעונות 2008/09, 2009/10. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוקאפ ונוצחה על ידי קבוצת לוקומוטיב קובאן 64-75.
הקבוצה זכתה ביורופקאפ בעונת 2024/25 לאחר שגברה על פאוק סלוניקי בסך צמד משחקי הגמר.
במשחק הראשון הביתי היא ניצחה 65-72 ובמשחק הגומלין ביוון הפסידה 84-82
בחודש ספטמבר 2010, עזבה הקבוצה את "ביזקיה ארנה" המרוחק ממרכז העיר, ועברה לשחק בבילבאו ארנה החדש הממוקם במרכז העיר ומכיל 10,000 מקומות ישיבה.
בחודש מאי 2020 הקבוצה עזבה את היורוקאפ לטובת ליגת האלופות בכדורסל.
בילבאו ארנה (ספרדית: Bilbao Arena) הוא אולם ספורט רב תכליתי השוכן בעיר בילבאו מחבל הבסקים שבספרד, באזור מיריבילה (Miribilla).
האולם נחנך בספטמבר 2010 ותכולתו עומדת על כ-10,014 מקומות ישיבה.
האולם, מאז נפתח, משמש המגרש המרכזי כביתה של קבוצת הכדורסל המקומית, בילבאו באסקט אשר משתתפת בליגת העל הספרדית ובליגת האלופות בכדורסל, עם 8,500 מושבים.
לארנה יש את היכולת להתחלק לשלושה מגרשים קטנים יותר לאירועי ספורט רב-תכליתיים, כמו כדורסל וכדורגל קטנים יותר.
שטח הפנים מכיל חדרי הלבשה לספורטאים מקצועיים ואירועים רחבי היקף, יחד עם אזור בדיקת מרפאה וסמים, שטח אחסון ומתקני שירות אחרים.
המתקנים זמינים לכל סוגי האירועים.
פרט למשחקי כדורסל, משמש האולם למופעי תרבות ואירועי ספורט נוספים ומאכלס בריכת שחייה וגימנסיה.
במטרה לשלב את זירת הספורט בילבאו באזור מיריבילה, נבנתה הארנה על פי הסביבה הטבעית שמסביב.
משימוש בחומרים כמו אלמנטים מאבן, והזכירו את אחד הסלעים שהוצאו מאזור זה, ועד לעמודי הפלדה המספקים תמיכה לכל הבניין וכן אלמנטים חיצוניים המחקים את העצים.
שנמצא בשכונה זו בבילבאו, העיצוב והבנייה הם בהרמוניה מושלמת עם הסביבה שלו.
ויליאם וולטון "ביל" שרמן היה כדורסלן ומאמן בליגת ה-NBA.
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בקליפורניה.
בחר להמשיך לאוניברסיטת דרום קליפורניה ומכיוון שהתבלט הן ככדורסלן, הן כשחקן בייסבול, חתם על חוזה כמקצוען בשני הענפים: בקבוצת הכדורסל וושינגטון קפיטולס שבחרה בו בדראפט ה-NBA 1950 במקום ה-17, ובמקביל חתם בקבוצת ברוקלין דודג'רס מליגת ה-MLB.
בשנים 1950–1955 שיחק שרמן בייסבול בקבוצת המיינור ליג של הברוקלין דודג'רס.
הוא הצטרף לקבוצה הבכירה של הדודג'רס בנשיונל ליג ב-1951. ב-27 בספטמבר אותה שנה נזרקו כל שחקני הדודג'רס מהמשחק כתוצאה מוויכוח עם השופט, וכך זכה שרמן להפוך לשחקן היחיד אי פעם שנזרק ממשחק במייג'ור ליג, מבלי שזכה לקחת חלק פעיל אף לא במשחק אחד בליגה.
עם זאת, פרסומו בא לו בעיקר מהקריירה שלו בתחום הכדורסל; הוא נודע במיוחד משנותיו כשחקן הבוסטון סלטיקס בשנות ה-50, אז שיתף פעולה עם הרכז האגדי בוב קוזי, במה שיש המחשיבים כצמד הקו האחורי הטוב בכל הזמנים.
בזמן שקוזי היה מנהל המשחק העיקרי, שרמן התרכז בעיקר בקליעה.
שרמן היה אחד מהגארדים הראשונים שקלע מהשדה בדיוק של מעל 40%.
הוא הוביל את ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין בשבע שנים שונות והישגו מעונת 1958–1959, 93.2% מהקו, נותר שיא NBA עד עונת 1976–1977, אז התעלה ארני דיגרגוריו על הנתון הזה.
שרמן עדיין מחזיק בשיא קליעות העונשין הרצופות בפלייאוף, 56 ללא החטאה.
שרמן נבחר לחמישיית העונה ב-NBA ארבע שנים רצופות בין 1956 ל-1959, ובשנים 1953, 1955 ו-1960 נבחר לחמישייה השנייה.
שרמן שיחק שמונה פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA וב-1955 נבחר ל-MVP של האולסטאר.
מלבד הצטיינותו בצד ההתקפי, נודע שרמן כשומר עיקש וקשוח.
קריירת המשחק שלו ב-NBA הסתיימה ב-1961.
ב-1971 הפך למאמן היוטה סטארס והוביל את הקבוצה לזכייה בתואר אליפות ה-ABA כשהוא חולק את תואר מאמן השנה עם מאמן נוסף.
לאחר שהתפטר מתפקידו ביוטה, חתם שרמן על חוזה לאימון הלוס אנג'לס לייקרס.
נוצרה מחלוקת לאחר עזיבתו, שכן הבעלים של יוטה תבע את שרמן בטענה שהפר את חוזהו והגיש תביעת נזיקין גם נגד הבעלים של הלייקרס בטענה שעודד את הפרת החוזה.
תחילה נפסק כי על שרמן לשלם פיצוי בסך 250 אלף דולר, אולם שרמן ערער והביא להפיכת ההחלטה.
בשנה שלאחר מכן אימן שרמן את הלייקרס אותה הובילו וילט צ'מברלין וג'רי וסט לשיא של 33 ניצחונות רצופים, למאזן עונתי שהיווה שיא באותה תקופה, 69 ניצחונות לעומת 13 הפסדים, ולאליפות ראשונה של הלייקרס מזה כעשור, כששרמן זוכה לקינוח בתואר מאמן השנה ב-NBA.
הוא אחד משני מאמנים בלבד שזכו גם באליפות ה-NBA וגם באליפות ה-ABA.
במקרה, גם המאמן השני שזכה להישג, אלכס האנום, אימן בשנת 1967 קבוצה, פילדלפיה 76', שהובלה על ידי צ'מברלין לזכייה באליפות ה-NBA.
שרמן נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כשחקן ב-1976 וכמאמן ב-2004. הוא אחד משלושה אנשים בלבד, לצד ג'ון וודן ולני וילקינס שנבחרו להיכל התהילה הן כשחקנים, הן כמאמנים.
ב-29 באוקטובר 1996 נבחר שרמן לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
אולם ההתעמלות בתיכון פורטרוויל שבקליפורניה, בו למד, נקרא על שמו.
מת ב-25 באוקטובר 2013 בגיל 87, לאחר שלקה בשבץ מוחי.
ויליאם ריצ'רד "ביל" שורטן הוא פוליטיקאי אוסטרלי, שכיהן כיושב ראש מפלגת הלייבור וראש האופוזיציה.
קודם לכן כיהן כשר העבודה וכשר הכלכלה בממשלות קווין ראד וג'וליה גילארד.
בשנים 2007–2025 היה חבר בית הנבחרים האוסטרלי מטעם מחוז מריבירונונג, ויקטוריה.
טרם היבחרו לבית הנבחרים היה המזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי.
אביו ויליאם רוברט שורטן היה אנגלי ואמו אן מק'גראת' הייתה ממוצא אירי ובמקצועה הייתה עורכת דין ומרצה אקדמית.
הוא התחנך במכללת אקסבייר ובאוניברסיטת מונאש, בה השלים השכלתו בתחום החוק והאמנות.
בעת לימודיו באוניברסיטה היה ממייסדי רשת הלייבור הצעירה, תנועת הצעירים של הלייבור.
הוא השלים לימודיו גם בתחום ניהול עסקים בבית הספר מלבורן לעסקים.
שורטן היה לפעיל במפלגת הלייבור עוד מהיותו סטודנט ועבד עבור השר מטעם הלייבור, גארת' אוואנס ועבור השר ניל פופ.
לאחר השלמת לימודיו עבד כעורך דין במשך 18 חודשים.
בשנת 1994 החל לעבוד באיגוד הפועלים וארגן תוכניות שונות עד שנבחר לנציג האיחוד בוויקטוריה.
שורטן נבחר בשנת 2001 למזכיר הלאומי של איחוד הפועלים האוסטרלי ונבחר מחדש לקדנציה שנייה ב-2005 וכיהן בתפקיד עד 2007.
כחבר פעיל במפלגת הלייבור הוא היה חבר במועצה הלאומית עד 2011 וחבר בוועדה הניהולית של האגף בוויקטוריה והיה מנהל תאגידי ניהול כלכליים.
בין דצמבר 2005 למאי 2008 היה נציג מפלגת הלייבור בוויקטוריה.
בשנת 2005 ניסה שורטן להתמודד מטעם הלייבור ומטעם מחוז מריבירנונג לבית הנבחרים והוא נבחר לבסוף בשנת 2007. עד מהרה הפך לדמות דומיננטית במפלגה והיה מעורב בהחלפתו של ראש מפלגת הלייבור קווין ראד בג'וליה גילארד בעת הבחירות הפנימיות במפלגה והיה תומך נלהב של האחרונה.
לאחר הבחירות הפדרליות בשנת 2010 הוכרז מספר פעמים כדמות אפשרות שתוכל להנהיג את המפלגה.
שורטן שדחה את ההכרזות מונה כחבר הקבינט וכשר הכלכלה בממשלתה של גילארד וב-2011 מונה לשר העבודה (השר ליחסי עבודה).
לאחר התפטרותה של ג'וליה גילארד היה שר החינוך בממשלתו קצרת הימים של קווין ראד.