tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונה השישית, אחרי פיצוץ במשא ומתן מול השחקנים, נכתב וצולם הפרק האחרון של הסדרה, אך הצדדים הגיעו להסכם ברגע האחרון.
בעונה השביעית הוחלט לסיים את הסדרה בעונה השמינית שלה, לאור ההידרדרות במדדי הרייטינג עם עליית תוכנית הריאליטי "הישרדות".
אחרי ההצלחה הרבה של העונה השמינית והזכייה ב"פרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר" הוחלט להפיק עונה תשיעית ואחרונה.
כשקריין סיפר לכתבים בשנת 2001 כי ישנה אפשרות לעונה תשיעית לסדרה העריכו המבקרים כי הוא מבלף, וגרסו שלפחות שני שחקנים מהצוות לא יחתמו לעוד עונה.
כשאושר לבסוף כי חברים תחזור לעונה תשיעית, החדשות נסבו בעיקר על העלות הכספית – 7 מיליון דולר לפרק – שנדרשה כדי להחזיר את הסדרה לעוד עונה.
לאחר ציפיות ארוכות שהעונה התשיעית תהא העונה האחרונה של הסדרה, NBC השיגה בסוף דצמבר 2002 עסקה שהחזירה את הסדרה לעונה עשירית ואחרונה.
העסקה נסגרה מוקדם מכיוון שצוות הקריאייטיב של הסדרה לא רצה להמשיך בדיונים בשנה החדשה, אלא רצה להמשיך לכתוב את פרקי העונה התשיעית, שעדיין שודרה, וגם פרק סיום אפשרי.
NBC הסכימה לשלם לוורנר ברוס 10 מיליון דולר על הפקת כל פרק בעונה העשירית, המחיר הגבוה ביותר בתולדות הטלוויזיה לסדרה של 30 דקות, אף על פי ש-NBC לא הצליחה לקבל תשואה מספקת מפרסומות כדי לכסות את הוצאות ההפקה.
צוות השחקנים דרש שהעונה העשירית תצומצם מ-24 פרקים (כך היה בשאר תשע העונות) ל-18, כדי לאפשר להם לעבוד גם על פרויקטים אחרים.
החל מקיץ 2011, כל עונות הסדרה (10 עונות, 236 פרקים) משודרות בארצות הברית בהפרדה גבוהה.
על מנת "לחדש" את איכותם של הצילומים, חברת האחים וורנר שחזרה תמונות שנחתכו (אלו ששודרו בגרסה המקורית, 4:3) בשוליהן הימניות והשמאליות, בעזרת הפילם המקורי של הסדרה (35 מ"מ) שמשלים את שולי התמונות למסך רחב (16:9).
בחלק מן הקטעים, לרוב בעונות הראשונות, תמונות הוגדלו מאחר שעותק הפילם לא נמצא בארכיון.
יוצרי הסדרה סיימו את הטיוטה הראשונית לפרק-הסיום של העונה העשירית, ושל הסדרה בכלל, בינואר 2004, ארבעה חודשים לפני ששודר.
NBC קידמה ופרסמה רבות את הפרק האחרון, שמשך שבועות לפני שידורו הרבה "באזז" ועניין תקשורתי.
סניפי NBC מקומיים ארגנו מסיבות צפייה ברחבי ארצות הברית, ולפני הפרק האחרון שודרו במשך שעה שלמה קליפים רטרוספקטיביים, מעונות ופרקים קודמים.
לאחר הפרק, נערכה תוכנית מיוחדת של "The Tonight Show", עם המנחה ג'יי לנו, ובה התראיינו צוות השחקנים, על סט בית הקפה סנטרל פרק.
מחיר פרסומת בת 30 שניות בפרק הסיום היה בממוצע 2 מיליון דולר.
בארצות הברית, 52.5 מיליון צופים ראו את הפרק ב-6 במאי 2004, והפכו אותו לשידור הבידורי הנצפה ביותר בארצות הברית במשך שש השנים הבאות.
אף על פי שהוא לא היה הפרק הנצפה ביותר בתולדות הסדרה, פרק-הסיום של "חברים" היה לרביעי ברשימת פרקי-הסיום הנצפים ביותר בתולדות הטלוויזיה, כשהסדרות שעקפו אותו היו סיינפלד, חופשי על הבר, ומ.א.ש שנצפו על ידי 76.2, 80.4, ו-105 מיליון צופים בהתאמה.
פרק הנוסטלגיה שקדם לו נצפה על ידי 36 מיליון צופים, ופרק-הסיום היה לתוכנית השנייה הנצפית ביותר באותה שנה, כשהנצפית ביותר הייתה הסופר בול.
לאחר סיומן של חברים ופרייז'ר, מבקרים תהו על עתידו של ענף הסיטקום.
היו שטענו שזהו סופן של תוכניות הסיטקום, בעוד שהיו שטענו כי זוהי רק הידרדרות קטנה, והיו שטענו שקיימת הפחתה כללית של תוכניות מבוססות תסריט, לטובת תוכניות ריאליטי.
ב-21 בפברואר 2016, 12 שנים לאחר ירידת "חברים" מהמסך, שידרה רשת NBC מופע הוקרה מיוחד לבמאי הטלוויזיה ג'יימס בורוז, אשר ביים חלק מפרקי הסדרה.
במופע ההוקרה נכחו שחקנים מסדרות קומיות רבות שביים בורוז לאורך השנים, ביניהם גם חמישה מכוכבי הסדרה חברים: אניסטון, לה בלאנק, קוקס, שווימר וקודרו.
מת'יו פרי לא נכח פיזית באיחוד הטלוויוני, אך הופיע על גבי מסך בקטע וידאו שצולם מבעוד מועד.
מופע ההוקרה היה מפגש טלוויזיוני נדיר בו נכחו השחקנים בהרכב כמעט מלא, דבר שלא התרחש מאז הסתיימו שידורי הסדרה.
בשנת 2020 הודיעו כי חברי הקאסט יחזרו ל"פרק איחוד", שיכלול את כל ששת השחקנים הראשיים.
הודגש כי הפרק אינו חלק מעלילת הסדרה וכי ששת השחקנים לא יגלמו את דמויותיהם, אלא יופיעו יחד בתור עצמם, יבקרו בסט ויספרו חוויות מצילומי הסדרה.
צילומי הפרק נדחו פעמיים עקב מגפת הקורונה, אך לבסוף הושלמו בחודש אפריל 2021. הפרק עלה לשידור ב-27 במאי 2021 בשירות הסטרימינג האמריקאי HBO Max.
עקב ההצלחה של הסדרה, בוב וטובלי מקסמית', היוצרים של מחזות זמר בהשראת "צער גידול בנות", "הצלצול הגואל" ועוד, יצרו מחזמר בהשראת הסדרה בשם "חברים!
ההפקה אינה הפקה רשמית אלא מדובר בפארודיה על המיתולוגיה של סדרה.
השחקנים לא הופיעו במחזמר, אך כלל הקונספט של הסדרה הועבר באופן המתאים לרוח הסדרה.
הייתה לסדרה גרסה לא רשמית של המחזמר – "חברים: האחד בו הם שרים!" או באנגלית – "Friends: The One Where They Sing!" כך שהרעיון לא היה מקורי, אך לאחר שחווה הצלחה רבה בשיקגו, גרסת הפארודיה של מקסמית' הגיעה לתיאטראות ברודוויי והוצגה בתיאטרון ה"תרייד".
בין השירים שנכתבו על ידי מקסמית' עבור המחזמר: "אוי אלוהים!
זו ג'ניס", "בית הקפה היחיד בניו יורק" ו"היינו בהפסקה".
הביקורות המוקדמות על הסדרה היו מעורבות.
היו שחשבו שהסדרה היא "ניסיון מעורפל ובלתי-מוצלח לחקות את ההומור של 'סיינפלד'", או שהסדרה "מנסה להיות כמו 'סיינפלד', אך לעולם לא תהיה מצחיקה כמוה", אך היו שטענו כי "זוהי אחת הקומדיות המבריקות ביותר בעונת השידורים הנוכחית", וגם היו מבקרים שקראו לה "בפשטות, סדרת הקומדיה הטובה ביותר כרגע".
היו מבקרי טלוויזיה שמצאו את דמויותיהם של ג'ואי ורייצ'ל בלתי-מפותחות, אך ככלל נאמר על צוות השחקנים ש"הם אנסמבל צעיר שאפשר להתאהב בו", ושיש ביניהם "כימיה טובה".
מבקר הטלוויזיה של עיתון ה-USA Today, רוברט ביאנקו, אף הגדיל ושיבח את משחקו של שווימר כ"מעולה".
ביאנקו אף הילל את הדמויות הנשיות, אך היה מודאג מכך שדמותו של פרי כצ'נדלר הייתה "בלתי מוגדרת", ושלה-בלנק "מסתמך יותר מדי על תפקיד החתיך הטיפש".
ביקורות אחרות טענו שהשחקנים "מנסים ומשתדלים יותר מדי", במיוחד פרי ושווימר.
ככל שהסדרה התקדמה, הביקורות החלו להיות חיוביות יותר, ו"חברים" הפכה לאחת מתוכניות הסיטקום הפופולריות ביותר בזמנה.
המבקרים שיבחו את הסדרה על הכתיבה המצוינת והתסריט החד, ועל הכימיה ששררה בין השחקנים הראשיים.
היו אף עיתונאים שחזרו בהם מביקורתם הראשונית, שהסדרה היא "חיקוי נואש של 'סיינפלד'", והתנצלו.
הביקורות אף שיבחו את הסדרה על כך שהיא "גורמת לך לצחוק בקול מספר פעמים בכל פרק", ושאיכות הכתיבה אפשרה לסדרה להיות "מקורית וחדשנית".
עיתון הניו יורק טיימס הילל את העונה השמינית, וקרא לה "קאמבק מדהים באמת".
העיתון קבע כי "בזכות איכות העלילה וכמויות הצחוק, הסדרה מוצאת לה מקום חם בלב המעריצים".
לעומת זאת, היו ביקורות שמצאו את העונה התשיעית "מאכזבת ביחס לעונות האחרות", מכיוון שהעלילה החלה לנטות מחוץ לקו הנורמלי של הסדרה, ואירועים משונים וביזאריים החלו להופיע בעלילה.
עוד ציינו המבקרים את "מצעד הסלבריטאים" שהופיעו בעונה התשיעית, כנראה, לפי המבקרים, כדי לחפות על ההידרדרות בעלילה.
למרות האכזבה מהעונה, הביקורות מצאו ש"הכתיבה עדיין חדה".
גם הביקורות על העונה העשירית לא היו מזהירות, ואף נכתב עליה שהיא "איומה בצורה מחשידה, והרבה יותר גרועה מאיך שהייתם מדמיינים סדרה שפעם הייתה כל כך טובה".
אך בסופו של דבר, "חברים" הופיעה ברשימת "מאה תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר בכל הזמנים" של הטיים מגזין, בנימוק ש"סודה של הסדרה היה שהיא נקראה 'חברים', אך לאמיתו של דבר, היא עסקה במשפחה".
היו ששיבחו את אניסטון ושווימר על משחקם, אך חשבו שחידוש הקשר הרומנטי ביניהם היה "סוף יותר מדי טוב, אף על פי שזה מה שצבא המעריצים של הסדרה רצה".
כדי לשמר את פורמט האנסמבל של הסדרה, צוות השחקנים החליט להגיש את כל השחקנים לאותה קטגוריית פרסים, "שחקן-משנה", והחל מהעונה השמינית, לקטגוריית "שחקן-ראשי".
הסדרה הייתה מועמדת ל-63 פרסי אמי, וזכתה בשישה.
אניסטון וקודרו היו לשחקניות היחידות שזכו ב"אמי", בעוד שקוקס הייתה השחקנית היחידה שכלל לא הייתה מועמדת.
הסדרה זכתה בפרס אמי לשנת 2002 לסדרת הקומדיה הטובה ביותר, והייתה מועמדת בקטגוריה זו בשנים 1995, 1996, 1999, 2000 ו-2003. הסדרה זכתה בשלל פרסים נוספים: פרס American Comedy, פרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, פרס גלובוס הזהב, שלושה פרסי Logie, שישה פרסי People's Choice, פרס Satellite, ושני פרסי Screen Actors Guild.
הטבלה שלהלן מציגה את מדרוג הצפייה של חברים בארצות הברית, שם היא התמקמה בקביעות בין עשר התוכניות הנצפות ביותר.
טור ה"דירוג" מציין את דירוגה של חברים ביחס לסדרות אחרות ששודרו באותה עונת-שידורים, בשעות צפיית השיא.
שיטת הדירוג בארצות הברית דומה לזו שבישראל, ומסתמכת אף היא על מדד נילסן.
טור ה"צופים" מתאר את כמות הצופים הממוצעת בעת השידור הראשון של כל פרק.
"תחילת העונה" מתייחס לתאריך שידור פרק הפתיחה של העונה, "וסיום העונה" מתייחס לתאריך השידור של הפרק האחרון.
אף על פי שמפיקי הסדרה חשבו על חברים כ"רק תוכנית טלוויזיה", מספר פסיכולוגים חקרו את השפעתה התרבותית של חברים לאורך שידורה.
סגנון השיער של אניסטון כונה בשם "תספורת רייצ'ל", ואומץ אצל נשים ברחבי העולם.
משפט הפתיחה של ג'ואי, "?'How you doin", הפך למשפט פופולרי בסלנג האמריקאי, כשורת-פתיחה או כברכה בין חברים.
לסדרה גם הייתה השפעה על השפה האנגלית, לפי מחקר של פרופסור לבלשנות מאוניברסיטת טורונטו, אשר מצא שהדמויות בסדרה השתמשו במילה "so" פעמים רבות כדי לאייך שמות תואר, כמו עם המילים "very" ו-"really".
אף על פי ששינוי זה כבר חדר לתרבות האנגלית, שימושו בסדרה כפי הנראה תרם לפופולריות שלו.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הרייטינג של הסדרה עלה ב-17% מהעונה הקודמת, מכיוון שהצופים ראו בסדרה מקום מפלט.
בית הקפה סנטרל פרק (משחק מילים על הסנטרל פארק בעיר ניו יורק), אחד ממוקדי ההתרחשויות המרכזיים של הסדרה, היווה מודל לחיקוי במקומות רבים בעולם.
בשנת 2006, איש עסקים איראני בשם מוג'טבה אסאדיאן פתח קו של זכיינות בתי קפה בשם "סנטרל פרק", ורשם את השם על שמו ב-32 מדינות בעולם.
בתי הקפה עוצבו כמו ב"חברים", והיו בהם העתקים מדויקים של הספות, הדלפקים, שלטי הניאון והלבנים.
בבתי הקפה היו גם ציורים שהציגו את שלל דמויות הסדרה, והטלוויזיות הקרינו פרקי חברים.
ג'יימס מייקל טיילר, ששיחק את גאנת'ר, מנהל בית הקפה בסדרה, נכח בפתיחה החגיגית בדובאי, ועבד שם כמלצר.
"סנטרל פרק" נבנה מחדש כחלק מתערוכה מוזיאונית באולפני וורנר ברוס, והוצג בתוכנית הטלוויזיה "המופע של אלן דג'נרס" באוקטובר 2008.
ביולי 2019, אולפני האחים וורנר פתחו תערוכה מיוחדת בניו יורק בשם "friends pop up experience" לציון 25 שנה לשידור הסדרה.
התערוכה מציעה למבקרים להתנסות בקטעים ידועים מהסדרה, למשל לחבוש תרנגול הודו על הראש כמו ג'ואי, לשבת על הספה הכתומה הידועה מבית הקפה, ולהציץ לדירה של רייצ'ל ומוניקה.
גם חברת גוגל ציינה את חגיגות ה-25 שנה במחווה לסדרה והסתירה ביצי פסחא המופיעות בכתיבת שמותיהם של הדמויות הראשיות בסדרה כך שלשם כל אחת מהדמויות יופיע אייקון המייצג מאורע מפרקי הסדרה.
חברים שודרה לראשונה בבריטניה ב-1994. הסדרה הייתה לאחת התוכניות הפופולריות ביותר, ובכל פרק צפו בממוצע 2.6 מיליון בריטים.
פרק הסיום בבריטניה הצמיד אל המסך 8.6 מיליון צופים, יותר משליש מקהל הטלוויזיה בבריטניה באותה עת.
בישראל עלתה הסדרה לראשונה ביוני 1995 בערוץ 3, שם שודרה עד עונתה השמינית.
בשתי עונותיה האחרונות שודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית קשת, אשר רכשה גם את כל שאר עונותיה לשידור הן בערוץ 2 והן בערוץ ביפ (אשר שייך לזכיינית).
הפרק האחרון של הסדרה שודר כחודש לאחר הקרנתו בארצות הברית, ביוני 2004. לדברי שידורי קשת, בישראל יש לסדרה קהל צופים גדול ונאמן יותר מכל סדרת רכש אחרת, ומשום כך המשיכה החברה לשדר שידורים חוזרים של פרקי הסדרה.
ערוץ סטאר וורלד הבין-לאומי גם שידר פרקים חוזרים של הסדרה, אך הוא נקלט בישראל רק במסגרת הכבלים והלוויין, ושידורי הערוץ הסתיימו בישראל בשנת 2009. בעשור השני של המאה ה-21 שודרו פרקי הסדרה בערוץ yes comedy של חברת הלווין ובערוץ הוט קומדי סנטרל בכבלים.
הסדרה הייתה זמינה בנטפליקס ישראל עד 31 בדצמבר 2024 עד שירדה מהשירות עקב סיום החוזה של וורנר, שהורידה תכנים משירותי הסטרימינג במקביל להשקת HBO max וריכוז תכני התאגיד בשירות.
החל מינואר 2026 פרקי הסדרה זמינים ב HBO max עם עלייתו בישראל
כל עשר עונות הסדרה יצאו במארזי DVD ובמארז Blu-ray מהודר בעל הפרדה גבוהה.
כל מארז של סדרה מכיל תוספות מיוחדות וגם קטעים שירדו בעריכה.
מוצרי מרצ'נדייז רבים של "חברים" יוצרו על ידי חברות רבות.
בסוף ספטמבר 1995, יצא האלבום "הפסקול הטלוויזיוני המקורי של 'חברים'", אשר הכיל שירים מהסדרה, והגיע למקום ה-46 ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר.
בשנת 1999, יצא עוד אלבום פסקול, בשם "שוב חברים".
עוד מוצרי חברים כללו משחק-זיכרון על פרקי הסדרה ב-DVD, וגם משחק מחשב בשם "חברים: ההוא עם כל הטריוויה" כיום יש גם במהדורה מוגבלת תקליטים של שירים שנשמעו במהלך הסדרה.
לאחר סיום הסדרה ב-2004, לה-בלנק הצטרף לספין אוף של "חברים", שנקראה "ג'ואי", ועקבה אחרי מעברו של ג'ואי ללוס אנג'לס וניסיונותיו להצליח כשחקן.
קאופמן וקריין לא רצו להצטרף לצוות סדרת-הבת, אך ברייט הסכים ושימש כמפיק בפועל.
NBC פרסמה רבות את "ג'ואי" ושיבצה אותה במשבצת השידור הישנה של חברים, ימי חמישי ב-20:00. פרק הפיילוט נצפה על ידי 18.6 מיליון צופים אמריקאים, אך הרייטינג ירד וירד לאורך שידורן של שתי עונות הסדרה, ובממוצע צפו 10.2 מיליון צופים בפרקי העונה הראשונה, ו-7.1 מיליון בשנייה.
הפרק האחרון ששודר נצפה על ידי 7.09 מיליון צופים במרץ 2006. NBC ביטלה את הסדרה במאי 2006, לאחר שתי עונות.
ברייט האשים את חוסר שיתוף הפעולה בין בעלי תפקידים ב-NBC, האולפן ושאר המפיקים, בחיסולה המהיר של הסדרה:
חברים בכל מחיר היא קומדיה אמריקנית בכיכובו של הסטנדאפיסט האפרו-אמריקני דייב שאפל.
הסרט מספר את סיפורם של ארבעה חברים חובבי מריחואנה.
כאשר אחד מהם מסתבך בסיפור קפקאי ונכנס לכלא, שלושת חבריו מנסים לחלצו בכל מחיר.
תסריט הסרט נכתב על ידי שאפל ושותפו לכתיבה ניל ברנן והשניים המשיכו לשתף פעולה בכתיבת התוכנית של שאפל, שנים מספר לאחר יציאת הסרט לאקרנים.
ארבעה חברים, ת'רגוד (מגולם על ידי שאפל), בריאן, סקארפייס וקני הם ארבעה חברים החיים יחדיו בדירה בעיר ניו יורק.
את ימיהם הם מעבירים בעבודות מזדמנות ועישון תדיר של מריחואנה.
לילה אחד בדירה, אחרי סבב עישון, מתעורר בחבורה רעב (מאנצ'יז).
קני נבחר למשימה ויורד למרכול הקרוב לקנות את המצרכים הדרושים.
בצאתו מהמרכול הוא נתקל בסוס ובהשפעת הסם הוא מתמקד עליו ומתחיל להאכילו.
לא חולף זמן רב, וקני מאכיל את הסוס בכל האוכל אשר יש בידו.
הסוס מתמוטט, מת ומתגלה שהיה סוס משטרתי וחולה סוכרת.
קני מובל למשפט בעוון הריגה של שוטר והערבות לשחרורו נקבעת על רבע מיליון דולר.
כנראה בהשפעת הסם, מגלים באיחור של יום חבריו של קני שהוא מעולם לא חזר עם המצרכים.
הם מאתרים אותו בבית כלא, הולכים לבקרו ונשבעים שיעשו הכול על מנת לשחררו בערבות.
בעת היציאה מהכלא פוגש ת'רגוד אישה צעירה ואינטליגנטית בשם מרי-ג'יין ומציע לה לצאת עמו.
השניים יוצאים לפגישה ות'רגוד מגלה שהיא מחזיקה בעמדות תקיפות נגד מריחואנה והוא מחליט להסתיר ממנה את חלק זה של חייו.
ת'רגוד, העובד כשרת בחברת תרופות, מגלה שבאמצעות זיוף טפסים יש לו גישה לאספקה בלתי נדלית של מריחואנה רפואית.
שלושת החברים מחליטים החלטה גורלית - להתחיל לסחור בסם על מנת לממן את שחרורו של חברם מהכלא.
הם מתחילים להפיץ את מרכולתם תחת השם "מיסטר נייס-גאי".
סקארפייס ובריאן מתפטרים מעבודתם על מנת להתמסר למשימה העומדת בפניהם והעסקים מתחילים לפרוח.
עסקי הסמים של החבורה משגשגים והם פוגשים מגוון של דמויות צבעוניות ומטורפות במהלך עסקיהם.
השמועה פושטת גם לאוזניים לא רצויות: למשטרה, לסוחר הסמים המתחרה סמפסון והגרוע מכל: למרי-ג'יין הזורקת את ת'ורגוד על ששיקר לה.
סמפסון מזמן את החבורה ומאיים עליהם שיהרוג אותם אם לא יתנו לו חצי מרווחיהם.
עקב כך, השלושה מתכננים פריצה למעבדות בהם עובד ת'ורגוד על מנת להשיג כמות גדולה של מריחואנה.
הפריצה נכשלת והמשטרה תופסת אותם.
השלושה מציעים למשטרה לשתף פעולה וללכוד את סמפסון.
אחרי ניסיון כושל להקליט את סמפסון מבצע עם השלושה עסקת סמים, פורצת תגרה המונית בביתו שבסופה פורצת המשטרה ואוסרת אותו.
השלושה וקני משוחררים מחסות החוק והחיים חוזרים למסלולם הרגיל.
ת'ורגוד ומרי-ג'יין חוזרים להיות זוג והוא מפסיק להשתמש במריחואנה .
ת'ורגוד מסיים את הסרט במוסר השכל:
הסרט הפך להיות סרט קאלט בקרב קהילת צרכני המריחואנה בארצות הברית ובארצות נוספות.
הסרט הפיק ציטוטים רבים שהמפורסם ביניהם הוא: "אני רוצה להתקשר לסמפסון" שהפך לקוד להזמנת סמים בקרב קהילת חובבי הסרט.
בקופות הסרט הצליח באופן יחסי וגרף כ-17 מיליון דולר מול השמונה שהושקעו בו.
דייב שאפל התבטא ב-2006 באומרו שהתסריט המקורי היה הרבה יותר נועז וסרטי יוניברסל צנזרו אותו עד להפיכתו ל"סרט מריחואנה לילדים".
במובנים רבים, אפשר לראות את הסרט כמעין פרודיה על סטלנים, על המשטרה, ועל עולם הפשע.
שחקנים ידועים רבים הופיעו בסרט בהופעות אורח קצרות בעיקר בתור לקוחות צבעוניים של החבורה.
לדוגמה, סנופ דוג מופיע בסרט כמעשן הגונב שאכטות ללא תשלום, ג'ון סטיוארט מופיע כמעשן המתגבר כל חוויה, בין אם צפייה בכוכבים או התעמקות בשטר של עשרים דולר באמצעות מריחואנה, וילי נלסון מופיע כמעשן הנוסטלגי הנזכר בימים בהם חומר עלה סנטים בודדים וכך הלאה.
דייב שאפל מופיע בתפקיד נוסף בסרט - כזמר ראפ, סֵר סמוק-א-לוט ("מר מעשן הרבה"), אשר קונה כמויות אדירות של סם עקב בעיותיו הפסיכולוגיות, דתיות ובריאותיות.
הסרט הגיע למקום 81 ברשימת הסרטים הכי מצחיקים של ערוץ הבידור האמריקני בראבו.
מרי-ג'יין הוא שם קוד נפוץ למריחואנה (באנגלית ניתן לקרוא מילה זו גם כמרי-ג'ואנה).
חברים מקשיבים הוא מוקד תמיכה רגשי טלפוני ודיגיטלי הפועל במסגרת ארגון OU ישראל, ומיועד לנוער ולצעירים מהציבור הדתי-לאומי על גווניו השונים.
המוקד מופעל על ידי מתנדבים ומתנדבות העוברים הכשרה מקצועית, ומעניקים אוזן קשבת, תמיכה רגשית והכוונה במגוון תחומים: אישיים, רגשיים, חברתיים ודתיים.
המוקד פועל במספר ערוצים – שיחת טלפון מקוצרת (*8298), וואטסאפ ורשתות חברתיות – תוך שמירה על דיסקרטיות ואנונימיות מלאה, באווירה מכילה, רגישה ולא שיפוטית.
עשרות אלפי בני נוער נחשפים מדי שנה לתכנים באתר האינטרנט של המוקד, ובעיקר לשאלות ותשובות בנושאים מגוונים הרלוונטיים לבני נוער דתיים בגיל ההתבגרות, ובהם: יחסים בין המינים, קשרים עם הורים ובני משפחה, התמודדות עם מסגרות לימודיות או קהילתיות, הגשמה עצמית, צניעות, אמונה, זהות דתית ועוד.
המוקד מקבל אלפי פניות בשנה, וזוכה לליווי מקצועי שוטף של אנשי טיפול – פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, אנשי חינוך ומטפלים מוסמכים – המלווים את עבודת המתנדבים, מעניקים הדרכה שוטפת, ונותנים מענה לפניות מורכבות.
חברים מקשיבים מהווה כתובת נגישה ובטוחה לצעירים המתמודדים עם שאלות על החיים בכל נושא, בדידות, חרדה, דימוי עצמי נמוך, שאלות זהות, מצוקה רגשית, פגיעות מיניות, קשיים בבית, דילמות אמוניות ואתגרי חיים נוספים.
אתר האינטרנט של חברים מקשיבים הוקם בשנת 2000 על ידי תלמידי ישיבת מרכז הרב בירושלים, ובעידודם של ראש הישיבה הרב אברהם שפירא, ורבנים נוספים ובהם רפי פוירשטיין, אלישע אבינר ודוד סתיו.
בין המייסדים גם הרב יוני לביא, אז תלמיד בישיבת מרכז הרב.
בתחילה הוקדש למיזם חדר קטן בישיבת מרכז הרב, ובו מחשב, טלפון ובהמשך גם מכשיר פקס.
בהדרגה התרחב מעגל השואלים ואיתו גם מגוון השאלות.
לאחר השנים הראשונות לייסודו, הפך אתר חברים מקשיבים לכתובת מוכרת להתלבטויות ושאלות של בני נוער דתיים, מסורתיים, ממגוון רחב של מגזרים וזרמים.
גם מעגל המתנדבים התרחב וכלל לא רק בחורי ישיבה כבתחילה, אלא גם סטודנטים וסטודנטיות, ואנשי ונשות חינוך, ייעוץ וטיפול.
עד שנת 2010 השיבו מתנדבי המוקד ליותר מ 30,000 שאלות במוקד האינטרנט ובמוקד הטלפוני.
כל שאלה המתפרסמת באתר זוכה בממוצע למאות צפיות של גולשים.
זהו ארגון ללא מטרת רווח ובמשך מרבית שנות פעילותו לא זכה לתקצוב מסודר והתקיים הודות לתרומות מועטות, ולסיוע מישיבת מרכז הרב בעיקר בשנים הראשונות לפעילותו.
בהמשך הדרך זכה הארגון לתמיכת מכון "ארץ חמדה" באמצעות מימון וקיום השתלמויות בין כותלי המכון.
החל משנת 2019 פועל "מוקד חברים מקשיבים" כתוכנית של OU ישראל, המפעילה מיזמים ותוכניות חברתיות בכל רחבי הארץ, בקרב בני נוער בפריפריה, ובמוסדות חינוך שונים.
מדי חודש צופים בשאלות ובתשובות באתר למעלה מ 20,000 גולשים, ונשלחות יותר מ 150 תשובות לשאלות חדשות.
בחודש אוגוסט 2020 החל לפעול מוקד ווטסאפ ייחודי, המאפשר להתייעץ ולשתף בתכתובת ווטסאפ בשעות הערב.
במוקד למעלה מ 40 מתנדבות ומתנדבים מכל רחבי הארץ.
אפשר להפנות שאלות למוקד באמצעות אתר האינטרנט, ולקבל תשובה באמצעות הדוא"ל, אשר מתפרסמת גם באתר האינטרנט של המוקד.
כשליש מהתשובות בכתב אינן מתפרסמות באתר, עקב בקשה מפורשת של השואל או משיקולי עריכה.
חלק מהשאלות עוסק בנושאים שכמעט ואינם מדוברים בחברה הדתית, ובהם מיניות, זוגיות, יחסים בין בנים ובנות בגיל העשרה בחברה הדתית, וכן התמודדות עם תכנים מיניים באינטרנט.
ערוץ נוסף הוא המוקד הטלפוני, אליו אפשר לפנות גם בעילום שם, והוא פועל בימים א-ה בין השעות 20:00-24:00. את המוקד מאיישים מתנדבים מנוסים שעברו הכשרה ייעודית, ועוברים באופן שוטף השתלמויות וסדנאות מקצועיות.
באמצעות שיחת טלפון ניתן לקיים עם השואלים שיח מעמיק יותר, לברר לעומק מה מטריד אותם, ולהעניק מענה מיטבי לפנייתם.
הארגון מפעיל עמוד פייסבוק עם שאלות ותשובות, מאמרים, ועוד.
מוקד הווטסאפ של חברים מקשיבים מאפשר להתכתב, לשתף ולהתייעץ באמצעות הווטסאפ, המשמש בני נוער וגם מבוגרים רבים כערוץ תקשורת מועדף ועיקרי.
ההתכתבות בווטסאפ היא פרטית ולא גלויה לאחרים.
בניגוד להתייעצות עם בני משפחה, מחנכים וחברים, אפשר לפנות לחברים מקשיבים באופן אנונימי, וכך להימנע ממבוכה ושיפוטיות של הסביבה הקרובה, ולקבל מענה אחראי, שקול ותומך.
בכך הפך המוקד לכתובת חשובה בעיקר בנושאים רגישים, שהשיח סביבם אינו מפותח דיו במסגרות הרגילות.
עבור בני נוער רבים זו כמעט האפשרות היחידה לשאול בגילוי לב שאלות על אמונה, משפחה, קשיים חברתיים, מיניות, דיכאון ומצבי רוח, ועוד.
המוקדים שמפעיל הארגון אינם מעניקים טיפול פסיכולוגי או אחר, אלא מציעים בראש ובראשונה אוזן קשבת, תמיכה ראשונית, הכלה ואמפתיה.
החשיבה על פתרונות או דרכי פעולה אפשריים להקלה על מצבם של הפונים מתבצעת יחד עמם בשיתוף פעולה, תוך עידוד של השואלים לאתר בסביבתם הקרובה משאבים נוספים שיסייעו להם בהתמודדות, כדוגמת בני משפחה, חברים קרובים, ובמידת הצורך גם גורמים מקצועיים.
חברים טובים לנצח (במקור: Best Friends Forever) הוא הפרק הרביעי בעונתה התשיעית של סדרת הטלוויזיה הקומית "סאות' פארק".
הוא שודר לראשונה בארצות הברית ב-30 במרץ 2005. הפרק מבוסס על פרשת טרי צ'יאבו והוא זיכה את הסדרה בפרס אמי לסדרה המונפשת הטובה ביותר.
בפרק מצליח קני להגיע לרמה גבוהה במשחק הווידאו הנייד שלו אך מת מיד לאחר מכן.
עם הגעתו לעולם הבא הוא מתבקש מתושבי גן העדן לנהל קרב בין כוחות גן העדן לבין כוחות הגיהנום בעזרתו של משחק וידאו אלוהי, אך מוחזר בידי רופאיו לעולם החיים ונכנס למצב צמחי מתקדם.
ויכוח ניצת בין התומכים בהמתת חסד של קני ובראשם קרטמן לבין התומכים בהשארתו בחיים, כאשר לבסוף מנצח קרטמן "מן הסיבות הלא נכונות" ומאפשר לקני להביס את כוחות הגיהנום.
הפרק, שנכתב ובוים בידי טריי פארקר, שאב השראה מן הסרט "אחרון לוחמי החלל" ומן הספר "המשחק של אנדר".
הוא שודר שעות ספורות לפני מותה של טרי צ'יאבו.
הפרק זכה לביקורות חיוביות על תיאורו של "הקרקס התקשורתי" שסבב את פרשת טרי צ'יאבו.
קני הופך לילד הראשון בעיר שבבעלותו PSP והוא משחק בו ללא הפסקה.
בינתיים הולכת וגוברת קנאתו של קרטמן, שאיחר להגיע לחנות ונמנע ממנו מלרכוש PSP משלו.
קני מצליח להגיע לרמה 60 הגבוהה במשחק ששמו "גן עדן נגד הגיהנום", כאשר משאית גלידה דורסת אותו למוות.
עם הגעתו של קני לגן עדן, הוא לומד כי אלוהים יצר PSP מוזהב שהוא עצמו נבחר לנהל באמצעותו את הקרב האפוקליפטי בין מלאכי גן העדן לבין כוחות האופל מן הגיהנום, וזוכה מן המלאכים לכינוי "קיאנו ריבס שלנו".
קני מחליט להיענות לאתגר אך מיד מוחזר לחיים בידי רופאיו.
מכיוון שהוא היה מת למשך זמן ממושך הוא סובל מנזק מוחי קבוע ואינו מסוגל לדבר או לתקשר עם הסביבה בכל דרך אחרת, ומוחזק בחיים באמצעות הזנה בצינור.
החייאתו של קני קוטעת גם את הקראתה של צוואתו, שבה הוא הוריש לקרטמן את ה-PSP שלו מתוך רחמים.
קני סיים את צוואתו בבקשה הנוגעת למקרה בו יגיע למצב של צמח, אך הדף האחרון בצוואה אבד ומשאלתו של קני נותרה בלתי ידועה.
לנוכח צבאו של השטן המתקרב אל שערי גן עדן, המלאכים זקוקים לקני בעולם הבא כדי שינהל את הקרב ויגרום לניצחונם.
בינתיים, קרטמן, שנמנע ממנו מלקבל את ה-PSP של קני כל עוד קני בחיים, משיג צו משפטי להוצאתה של צינורית ההזנה של קני מכוח היותם של קני וקרטמן "חברים טובים לנצח".
סטן וקייל, במשותף עם הוריו של קני, פותחים במלחמה תקשורתית על זכותו של קני לחיות, כאשר מנגד ניצבים קרטמן ותומכיו המבקשים לשמור על זכויותיהם של "חברים טובים לנצח" להחליט אחד על גורלו של השני.
באותה העת מנסה קווין, יועצו של השטן, ללחוש באוזניהם של הרפובליקנים במטרה לגרום להם להתבטא בעד חיבורה מחדש של צינורית ההזנה.
לאחר מאבק תקשורתי ארוך וקשה בין הצדדים, ובעוד נציגים משני הצדדים מתווכחים בקולי קולות משני עברי מיטתו של קני, מגיע עורך הדין של קני ומודיע כי נמצא הדף האחרון בצוואתו של קני.
מתברר כי משאלתו של קני במקרה בו יהיה במצב צמחי היא שלא יציגו אותו במצב זה בטלוויזיה.
שני הצדדים מבינים כי שניהם נהגו בחוסר כבוד כלפי קני, וקייל מגיע למסקנה כי יש לנתק את קני ממכשירי ההחייאה, בטענה כי קרטמן "צדק מן הסיבות הלא נכונות" ואילו הוא עצמו וסטן "טעו מן הסיבות הנכונות".
כולם עוזבים בדממה את חדרו של קני ומניחים לו למות.
קני שב לגן עדן בדיוק בזמן הנכון לשם הובלתם של כוחות גן העדן לניצחון בעזרת ה-PSP המוזהב.
הקרב מסתיים כאשר השטן ההמום מתבוסת צבאו מחסל את יועצו קווין, ולקני מוענק כפרס פסל של קיאנו ריבס.
"חברים טובים לנצח" עוסק בפרשת טרי צ'יאבו, אישה אמריקאית שאובחנה כשרויה במצב צמחי קבוע, ושבעלה ניהל מאבק משפטי בן 7 שנים לניתוקה מצינורית ההזנה שהשאירה אותה בחיים.
מאבקו של הבעל, מייקל צ'יאבו, התנהל בין 1998 ו-2005 והתיק המשפטי הסבוך היה נתון ללחצים תקשורתיים ופוליטיים כבדים שכללו התערבות ישירה של הנשיא בוש, שבמרץ 2005 קטע את חופשתו וחזר לוושינגטון לשם חתימה על חקיקה שנוצרה לשם השארתה של צ'יאבו בחיים, פעולה שהפכה את הפרשה לאירוע חדשותי לאומי.
בסופו של דבר נקבע כי צ'יאבו תנותק ממכשירי ההחייאה ב-31 במרץ 2005. הפרק שודר במקור בשיאה של המחלוקת סביב הפרשה, פחות מ-12 שעות לפני מותה של צ'יאבו.
יוצרי הסדרה, טריי פארקר ומאט סטון, טענו כי ה"טירוף" התקשורתי סביב הפרשה בשבוע האחרון לחייה של צ'יאבו היה לדעתם הגדול ביותר מאז פיגועי 11 בספטמבר וכי הפרק נכתב בפרק זמן של כ-30 דקות.
יצירתו של הפרק החלה, החל משלב הכתיבה, פחות משבוע ימים לפני שידורו.
עובדה זו אפשרה את התייחסותה המהירה של הסדרה לפרטי הפרשה.
עלילת הפרק יצרה סיטואציה אבסורדית ובעלת מסר סאטירי לפיו מלאכי גן העדן רצו בניתוקו של קני ממכונת ההנשמה ואילו השטן רצה דווקא בהשארתו חי, זאת מן הסיבות הלא נכונות כמובן ובניגוד לצפוי.
במהלך הפרק מתייחסים מלאכי גן העדן אל קני מספר פעמים כ"קיאנו ריבס שלנו", כפרודיה על הדמויות בעלות האופי המשיחי אותן גילם שחקן הקולנוע קיאנו ריבס - ניאו בטרילוגיית הסרטים "מטריקס" והדמות הראשית בסרט "קונסטנטין" שיצא לאקרנים קרוב לשידורו של הפרק.
הפרק שאב השראה משתי יצירות מדע בדיוני: הסרט "אחרון לוחמי החלל" שבו חייזרים מניחים על כדור הארץ משחק ארקייד שמטרתו מציאת אדם צעיר שבכוחו להגן על גזע החייזרים, והספר "המשחק של אנדר" שבו נדרש ילד בעל יכולות יוצאות-דופן ללחום בקרב אפי במסווה של משחק.
הפרק כולל גם מספר מחוות לסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש", למשל הקריאה "!Open the gate" ("פיתחו את השער!") שנשמעת עם הגעתו של קני אל שער גן העדן ודומה לקריאתו של המלך ארתור בסרט, או הדרך בה חוגגים המלאכים את ניצחונם שדומה לאחד מהקטעים המונפשים שנוצרו עבור הסרט בידי טרי גיליאם.
הפרק זכה לביקורות משבחות בדרך כלל על דרך טיפולו בפרשת טרי צ'יאבו.
כך למשל ב"שיקגו סאן-טיימס" נכתב כי יוצרי הפרק "הפנו את חיצי הסאטירה שלהם אל הפן היחיד של תיק טרי צ'יאבו שהוא פוגעני באופן שאינו ניתן לערעור: הקרקס התקשורתי המחריד שהפך עניין פרטי למיצג פומבי מביש".
ג'פרי ויינסטוק שיבח בספרו מ-2005, "Taking South Park Seriously", את האופן בו הפרק "לועג לשימוש בממשלה לשם אכיפתה של אג'נדה מוסרית המוגדרת באורח פשטני כ'הזכות לחיות' ומוצגת כרצון האל, טקטיקה המזוהה בעיקר עם פוליטיקאים שמרנים-ימניים".
"חברים טובים לנצח" הוא הפרק הראשון ב"סאות' פארק" שזכה בפרס אמי.
הוא זכה ב-2005 בקטגוריית "התוכנית המונפשת הטובה ביותר בת פחות משעה" ובכך הפכה "סאות' פארק" לסדרת הפריים-טיים המונפשת הרביעית שזכתה בפרס אמי, אחרי "משפחת סימפסון", "המלך היל" ו"פיוצ'רמה".
חברים בלי מזל הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1981 בכיכובם של פייר רישאר וז'ראר דפארדיה.
תחילה הסרט יצא לאקרנים רק בצרפת אך עם הזמן הוא צבר הצלחה והחל שיווקו מסביב לעולם.
לארצות הברית הוא הגיע רק בשנת 1985.
בשנת 1991 יצאה הגרסה ההוליוודית לסרט בכיכובים של מרטין שורט ודני גלובר.
הסרט מתחיל בחופשה של בחורה צעירה ויפה בשם מארי (קורין שארבי) במקסיקו.
בזמן שהיא מדברת עם אביה בטלפון היא נחטפת.
האב, איש עסקים עשיר מצרפת שוכר את שירותיו של קאמפאנה, חוקר פרטי (ז'ראר דפארדיה).
לאחר מספר שבועות של חיפושים החוקר חוזר ללא תוצאות והאב אובד עצות.
פסיכולוג שעובד בחברת האב מציע רעיון.
לפי התאוריה שלו ישנם אנשים ללא מזל בחיים, שקורות להם כל הזמן תאונות, ומארי היא אחת כזאת.
הוא מסביר שבחברה עובד אדם, פרנסואה פאראן (פייר רישאר), גם הוא ללא מזל שקורות לו תאונות, ויכול להיות שאם יצטרף אל החוקר למקסיקו, הם יצליחו דרך התאונות שלו למצוא את מארי, כיוון שמה שקרה לה יכול לקרות גם לו.
וכך יוצאים החוקר הפרטי והאיש שאינו יודע מה הסיבה שצירפו אותו למסע לאקפולקו.
כבר במטוס מתחילות התאונות הקטנות והמצחיקות לקרות וכשמגיעים למקסיקו זה רק מחמיר.
השניים יוצאים להרפתקאה כאשר הם מסתבכים עם פושעים מקומיים, שוטרים מושחתים ואף רבים ביניהם.
בסופו של הסרט הם מוצאים את מארי בבית חולים בג'ונגל אליו הגיע פרנסואה לאחר שנפצע.
בסצנת הסיום נראה שפרנסואה ומארי מתאהבים, והשניים עומדים על מזח שנופל לתוך הנהר וצף כרפסודה תוך שהם אוחזים ידיים.
חברת אחוות ציון (ברומנית: Societatea Înfrăţirea Zion) הייתה הגרסה של יהדות רומניה למסדר בני ברית.
ב-1870 עזב אברהם כהן-בוקורשטאנו את לשכת הבונים החופשיים של בוקרשט בגלל האווירה האנטי-יהודית.
הוא יצר סביבו קבוצה של נכבדים בני הקהילה היהודית (ביניהם היו נפתלי פופר והבנקאי א.
בלומנפלד) ויחד הם הקימו ב-1872 את החברה אחוות ציון.
בעידודו של בנימין פרנקלין פיישוטו, הקונסול האמריקאי, שהיה שר גדול בלשכה האמריקאית של בני ברית, המייסדים ניסחו את החוקה של החברה ואת הריטואל והצביעו עליהם.
ביום 17 בפברואר 1873, פתחו בוקורשטאנו וחבריו את הלשכה Înfrăţirea Zion (אחוות ציון) וכעבור זמן לא רב גם את לשכת Lumina (האור).
בסיוע שתי הלשכות נפתחו והופעלו בתי ספר ומוסדות סעד יהודים.
הפעולה הורחבה גם מחוץ לעיר הבירה, אל הקהילות היהודיות של פוקשאן, קראיובה, פלוישט, ברלאד, בקאו, רומן, בראילה, גאלאץ ועוד.
עם פתיחת מלחמת העצמאות הרומנית עודדו הלשכות את היהודים להירתם למאמץ המלחמתי ואף תרמו והפעילו אמבולנס, שקיבל את השם "אמבולנס ציון".
במהלך השנים היו חברים באחוות ציון כמעט כל מנהיגי יהדות רומניה, כולל אדולף שטרן ואלי ברקוביץ' והרבנים הראשיים יעקב יצחק נימירובר ואלכסנדר שפרן ואישים דוגמת וילהלם פילדרמן.
החל מ-1879 יצא לאור בבוקרשט ביטאון האחווה, שנשא את שמה, Înfrăţirea Zion.
מ-1930 יצא לאור ביטאון יוקרתי יותר, Noua Fraternitate (האחווה החדשה).
השלטונות הקומוניסטיים של רומניה הפסיקו את פעילות האחוות ב-1949, אך לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, כעבור 50 שנים, האחווה קמה מחדש.
חברים בחלל הוא סרט שיצא ב-3 בפברואר 2009, מבית היוצר של אולפני וולט דיסני.
הסרט מספר על חבורת כלבים שעלו בטעות על החללית "וויזון 1", ובמאמצים מצליחים להחזיר את החללית לאחר שסטתה ממסלולה בחלל.
ד"ר פינקל - קווין וייסמן
פאט פין - ביל וולפסון
השומר בשער למפקדה - קארנסט אהרז'
חברים לרצח הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1995. הסרט, שהוא שילוב של קומדיה שחורה ומותחן פסיכולוגי, הוא סרט הבכורה של דני בויל כבמאי.
הוא גם מציג את התפקיד הראשי הראשון של יואן מקגרגור, שהיה אז עדיין אלמוני, ומהווה את תחילת שיתוף הפעולה בין השניים שנמשך לאורך מספר סרטים.
בדירה באדינבורו, סקוטלנד, מתגוררים שלושה חברים טובים – אלכס (מקגרגור), עיתונאי; דייוויד (כריסטופר אקלסטון), רואה חשבון; וג'ולייט (קרי פוקס), רופאה.
השלושה, שניכרת ביניהם הכימיה וההרמוניה, שואפים להכניס שותף רביעי לדירה.
לאחר סדרת ראיונות (בהם הם מתאכזרים לשותפים פוטנציאלים הנדחים על ידם) הם מקבלים כשותף אדם מסתורי בשם הוגו (קית' אלן) שנראה כבעל אמצעים.
אולם בבוקר המחרת הם מוצאים את גופתו של הוגו מוטלת בחדרו, ובחדרו הם מגלים מזוודה מלאה בכסף.
השלושה מתפתים למראה מזוודת הכסף, בעיקר בדחיפתו של אלכס.
הם מחליטים לשמור את הכסף לעצמם ולהיפטר מגופתו של הוגו, על ידי קבורתה ביער תוך הפיכתה לבלתי ניתנת לזיהוי על ידי חיתוך ידיו ורגליו, שריפתם, עקירת שיניו וריסוק פניו.
הם מחליטים לערוך הגרלה כדי לקבוע מי יבצע את ביתור הגופה, ודייוויד – שנרתע מהמשימה – עולה בגורל ונאלץ לבצע אותה.
זמן קצר לאחר מכן נפטר אלכס ממכוניתו של הוגו על ידי דרדורה במורד צוק אל תוך אגם, וג'ולייט משתמשת במתקני בית החולים בו היא עובדת כדי לשלוח את ידיו ורגליו של הוגו לשריפה כפסולת ביולוגית.
במקביל, נראות שתי סצנות בהן שני פושעים מענים, חוקרים, ולבסוף רוצחים שני אנשים אחרים בחפשם אחרי הוגו וכספו.
עם השלמת המשימה נראה כי החיים שבים למסלולם עבור אלכס וג'ולייט, והם אף מחליטים להוציא חלק מהכסף; אולם דייוויד מגלה סימנים של הפרעה פוסט-טראומטית בעקבות המשימה שנאלץ לבצע.
הוא לוקח את מזוודת הכסף לעליית הגג ומחביא אותה שם, ולבסוף אף עובר להתגורר בה.
הוא יורד מעליית הגג רק כאשר שני שותפיו לא נמצאים בדירה.
שני הפושעים שחיפשו אחר הוגו מגיעים לבסוף לדירה, קושרים את אלכס וג'ולייט, ומכים את אלכס עם מוט ברזל; אלכס המעונה מגלה להם שהמזוודה נמצאת בעליית הגג.
זה אחר זה מטפסים שני הפושעים לעליית הגג, אך דייוויד המתחבא בה הורג את שניהם במכות פטיש.
שלושת הדיירים, מזועזעים ומפוחדים, נפטרים משתי הגופות באותה דרך בה נפטרו מגופתו של הוגו.
זמן קצר לאחר מכן, בלא ידיעתם של חבריה, קונה ג'ולייט כרטיס טיסה לריו דה ז'ניירו.
בינתיים התנהגותו של דייוויד הופכת יותר ויותר בלתי יציבה.
הוא קודח חורים בתקרת הדירה כדי שיוכל לעקוב אחרי שותפיו מעליית הגג.
כאשר חבריו אינם בדירה הוא יורד מעליית הגג ומוצא בחדרה של ג'ולייט את כרטיס הטיסה שקנתה.
הוא מופתע על ידי שני בלשי משטרה (קן סטוט ותסריטאי הסרט ג'ון הודג') שנוקשים על דלת הדירה ומבקשים לשאול אותו שאלות.
השוטרים חוקרים פריצה בדירה אחרת בבניין, אך נוכחותם מערערת עוד יותר את שלוותו הרעועה ממילא כשמתברר שהם יודעים שגרו ארבעה אנשים בדירה – עובדה שדייוויד נאלץ להכחיש.
גם התנהגותה של ג'ולייט משתנה בהדרגה, כאשר ניכר כי היא מפעילה יותר ויותר את מיניותה על מנת להפעיל מניפולציות על שני הגברים.
לאחר שידולים מצד ג'ולייט עולה אלכס לעליית הגג כדי למצוא את דייוויד; הוא לא מוצא אותו, אך מגלה את מיקומה של מזוודת הכסף.
כשהוא יורד הוא נתקל בדייוויד המאיים עליו - ואף פוצע אותו קלות - באמצעות מקדחה, כיוון שסבר שאלכס הזעיק את המשטרה.
בבוקר המחרת נשלח אלכס על ידי עורך העיתון לסקר זירת רצח משולש.
מתברר כי מדובר בהוגו ובשני הפושעים שחיפשו אותו, שקברם התגלה ביער.
אלכס הנסער חוזר לדירה כשברשותו עיתונים המספרים על מציאת הגופות, ומוצא את דייוויד וג'ולייט ממתינים לו, כשברור שביניהם קשר רומנטי.
שניהם שמעו כבר על מציאת הגופות, ומאשימים את אלכס על שהקבר לא היה עמוק מספיק.
למחרת מגיעים שוב שני הבלשים לדירה, חשדניים הרבה יותר.
מתברר כי למרות מאמציהם של שלושת הדיירים, המשטרה זיהתה את הגופות, וגם מצאה את מכוניות שני הפושעים ההרוגים חונות בסמוך לבניין.
חקירת המשטרה מפרקת סופית את שאריות החברות והנאמנות בין השלושה.
באותו לילה קם אלכס ומנסה להתקשר לבלשי המשטרה; הוא עוצר את הניסיון כאשר הוא מגלה שדייוויד מתכונן לעזוב את הדירה בסתר עם מזוודת הכסף.
גם ג'ולייט מתעוררת ומגלה שדייוויד התכוון לברוח בלעדיה.
עימות נוצר בין השלושה, כאשר ניסיונו של אלכס להתקשר למשטרה מתגלה, ודייוויד מגלה לג'ולייט שמצא את כרטיס הטיסה באמצעותו התכוונה לברוח עם הכסף בלעדיו.
הוא עומד על דעתו לקחת את הכסף ולעזוב לבדו.
אלכס, שנראה שוויתר, מאיץ בג'ולייט להניח לדייוויד לעזוב; ג'ולייט מתעקשת לעצור אותו, ודייוויד מכה אותה.
כשאלכס נחלץ לעזרתה משתלט עליו דייוויד, מצמיד אותו אל רצפת הדירה העשויה עץ, ונועץ בכתפו סכין שמקבעת את אלכס אל לוחות הרצפה.
הוא מנסה לדקור את אלכס באמצעות סכין נוספת, אך ג'ולייט שמגיעה מאחוריו נועצת סכין בעורפו והורגת אותו.
לאחר מכן מכה ג'ולייט בנעלה על הסכין המקבעת את אלכס לרצפה על מנת להכאיב לאלכס ולחזק את הקיבוע, נוטלת את מזוודת הכסף ועוזבת את הדירה, שבה נותרים גופתו של דייוויד ואלכס הפצוע והמקובע לרצפה כשהוא שוכב בשלולית של דם.
בסצנה המסיימת את הסרט מגיעים השוטרים לדירה ומצלמים את אלכס המקובע עדיין לרצפה; הוא מחייך וחיוכו הולך ומתרחב.
בד בבד נראית ג'ולייט בתוך מכוניתה בחניון שדה התעופה כשהיא צורחת ומביטה באימה בתוכנה של המזוודה.
מתברר שבמקום הכסף, המזוודה מלאה בקרעי העיתונים המספרים את סיפור מציאת הגופות, כשהם גזורים למלבנים בגודל שטרות כסף ומסודרים למופת; בלית ברירה יוצאת ג'ולייט אל הטיסה, חסרת כל למעט הבגדים שלעורה.
המצלמה חוזרת אל אלכס המקובע לרצפת העץ בדירה, כשהוא מחייך חיוך רחב; המצלמה נודדת אל מתחת ללוחות העץ, שם מתגלה הכסף.
חברים בחווה היא סדרה קומית באנימציה ממוחשבת של ערוץ ניקלודאון המהווה ספין אוף לסרט "בלאגן בחווה".
הסדרה נוצרה על ידי התסריטאי, הבמאי והשחקן סטיב אודקרק שהיה התסריטאי של הסרט המקורי.
הסדרה עלתה לאוויר לראשונה ב-29 בספטמבר 2007.
הסדרה זכתה בשני פרסי אמי מתוך חמש מועמדויות, והייתה מועמדת פעמיים בתחרות פרסי האנימציה.
בישראל, הסדרה זוכה למעמד קאלט מתמשך בקרב דור ה-Z.
הסדרה סובבת סביב חיות חווה מדברות, ובעיקר סביב אוטיס השור, שפעמים רבות נקלעות להרפתקאות.
את היותן חיות מדברות מגלה שכנה של החווה, נורה בידי, שבמהלך הסדרה מנסה להוכיח זאת לשאר העולם, ללא הצלחה.
כשהחיות נמצאות בחברת בני- אדם, הן מתחפשות כדי להראות אנושיות.
אוטיס (דניאל מגון) – שור בצבעים שחור ולבן.
אוטיס הוא מנהיג החיות בחווה.
אף על פי שאוטיס זכר, הוא מוצג כפרה ולא פר (העטינים שיש לו הם הוכחה בולטת לכך).
בכל פרקי הסדרה אוטיס נקלע לצרות, וכמעט בסוף כל פרק לומד לקח ממעשיו, מאוהב באבי והיריב של בסי.
נוהג להגיד "תחלבו אותי" כאשר הוא לחוץ.
אביו בן נהרג על ידי דאג וחבריו הקויוטים בסרט "בלאגן בחווה".
אביגיל (אבי) (נעה קשפיצקי) – פרה עם שיער בלונד, אשר מתגוררת בחווה (במקום דייזי מהסרט המקורי) ומאוהבת באוטיס.
חובבת אגרוף ומגוון פעילויות גופניות.
אוהבת לצחוק ונחשבת לאחראית בחבורה.
הייתה במגוון קורסים ומשחקי אקסטרים.
היא בת דודה של ורוניקה.
פיפ (עפרון אטקין) – עכבר אפור, אשר לרוב יושב על כתפו של אוטיס ומצטרף לחבורה בהרפתקאותיהם המשונות.
משפטו המפורסם ביותר הוא "אחי".
פעמים רבות הוא היחיד בעל תגובות מאוזנות ופתרונות ריאליים.
בעל אובססיה מיוחדת שגורמת לו להתאהב בבסי אך ללא הצלחה.
חזיר (גלעד קלטר) – חזיר בעל בואש כחיית מחמד, אוהב לאכול ולהתלכלך.
מומחה לסיפורי אגדות, פיות ושדונים.
לפעמים קוטע את הפרק בשיא המתח וקורא מכתבים של מעריצי התוכנית.
פרדי (יהונתן מגון) – סמור פרנואיד צמחוני, בעל אובססיה לאכול את פק, שהוא חברו הטוב ביותר.
הוריו של פרדי הגיעו לחווה לביקור וכמעט בישלו את פק.
פק (אסף אבידן) (מפרק 1)/(זיו מאיר) (מפרק 6) – תרנגול מועד לתאונות, הוא החבר הטוב ביותר של פרדי, הוא כלל לא מודע לרצונו העז של פרדי לאכול אותו.
לפעמים הוא מוצג כדמות חכמה המשמשת כמורה לחיות הצעירות בבית הספר של החווה ולפעמים מוצג כדמת חסרת חוכמה אשר משתפת פעולה עם מעשיו של פרדי.
דוכס (דדי זהר) – כלב רועים האחראי על להקת הכבשים בחווה.
מנסה שאוטיס ייצא מתפקיד המנהיג, אך אף אחד לא מקשיב לו.
חברו הטוב ביותר של האיכר.
בסי (נורית בנאי קורן) – פרה חומה הידועה בתגובותיה הסרקסטיות כלפי החיות האחרות.
פיפ מאוהב בה אך נוהגת להשיב לו במכה.
מכה הרבה פעמים את חיות החווה.
נוהגת לריב הרבה עם אוטיס.
אווארט (עמי מנדלמן) – כלב קשיש.
להקת הכבשים (טליה ברקאי, לירון לב, דור סרוגו) – תמיד נמצאות יחד בעדר צפוף כאשר לעיתים קרובות יצטטו משפטים מפורסמים מן הספרות ויעירו הערות נבזיות.
התרנגולות – גרות בחווה וישנות בלול.
הן מאוהבות בפק (ייתכן שרגש זה הדדי כלפי חנה).
בסרט "בלאגן בחווה" בן נהרג תוך כדי שהציל אותן מהקויוטים.
ביגפוט (עמי מנדלמן) – מפלצת ממין זכר שנחשב למזיק, אך הוא חברותי לבני אדם וחיות החווה.
מפחד מהבזקי מצלמות ונעשה תוקפני בחשיפה אליהם.
העורבים – האויבים של החיות.
קנדים לאומנים בעלי מבטא צרפתי ונאמנות קלה לשוודיה.
אוהבים תירס ויעשו הכול כדי לגנוב אותו מהחיות.
האוגרים – חבורת אוגרים מאפיונרים ומוכרי דברים אנושיים.
בראשם עומדים טוני לחי גדולה וצ'אבס מלון.
מר וויגלפליקס (מירון אהרנוביץ') - קיפוד מגודל שהחיות חשבו שזה חבר דמיוני של חזיר.
בסוף הפרק מתברר שהוא אמיתי.
אפשר לראות אותו רק אם מאמינים בו בלב שלם או כששופכים עליו משהו.
בקסטר (לירון לב) – כלב מעצבן ואויבו של דוכס, מנסה בעיקר לגנוב את זהותו.
מכנה את החיות בשמות שונים כאשר לדוכס הוא קורא בעיקר "דורק".
ניסה להתחתן עם אחותו של דוכס אבל אז התברר שהוא רצה את אוצר העצמות המשפחתי.
האיכר קונים (עפרון אטקין) – בעל החווה.
אשתו נפטרה בשנת 2005 (על אף שהסדרה התחילה ב-2007) ובמקומה יצא עם איוונה, (עונה 1, פרק 4) עד שגילה שהיא מנצלת אותו בשביל כסף.
ברוב הפרקים הוא נמצא בקייטנות וכך החיות נהנות ועושות מסיבות ואף אחד לא מגלה אותם מלבד גברת בידי, שכנתו.
גברת נורה בידי (אורלי קטן) – אישה שגרה קרוב לחווה, היא מודעת לחיות ומנסה לחשוף אותן לעולם בדרכים שונות אבל אף אחד לא מאמין לה.
נתן בידי (עמי מנדלמן) – גר קרוב לחווה יחד עם אשתו, נורה בידי, ומאמין שהיא משוגעת.
יוג'ין בידי (דור סרוגו) – האחיין של גברת בידי.
מכונה גם בתור "אדון הטרולים הבלתי מנוצח" ובדיבוב האנגלי כ"Snotty Boy" וכ"הילד הדוחה".
בסדרה הוא מציק לחיות ונראה שלכל העולם.
שונא את אביו ומתחבר מעט לדודתו.
אוהב פיצה, עוגות, ג'אנק פוד ולהציק לסביבתו.
אוטיס והחיות תמיד יסכלו את מזימותיו ויחזירו את כיוון הגלגל.
ג'סיקה אולספייס (טליה ברקאי): מבוססת על הדוגמנית ג'סיקה סימפסון.
הילי בורפורד (גדי לוי) – כתב החדשות ומנחה הטלוויזיה הראשי.
אמא ואבא של פרדי (טליה ברקאי, עמי מנדלמן) – זוג סמורים אשר בהתחלה נראה שהם נחמדים, אך מתברר שהם רוצים לאכול את התרנגולות (במיוחד את פק), אבל פרדי הציל אותם.
רג'ינלד בידי (גדי לוי/לירון לב) – אביו של יוג'ין ואחיה של נורה בידי.
מקצועו הוא ליצנות ונראה כי בנו אינו אוהב אותו בשל עבודתו המביכה.
סרינה בידי - אימו של יוג'ין.
הופיעה בסרט אבל לא בסדרה.
החבורה של יוג'ין – שני חברים של יוג'ין אשר נראה שהוא מנצל אותם.
פרד השוטר (עמי מנדלמן) – השוטר והסוהר של העיירה.
גורלדו (עמי מנדלמן/גדי לוי) – כתב חדשות בעל שפם ארוך ומטופח.
דמותו היא פרודיה על הראלדו ריברה.
סבתא בידי (נורית בנאי קורן) – הגיעה להתארח בביתו של בנה נתן וגרמה לנזקים, נורה בעקבות זה עברה להתגורר בחווה עד שאוטיס וחבריו עזרו לה לסלק את אמו, ולבסוף הלכה מהבית.
ארל הישר (מירון אהרנוביץ') - מוכר כגוון של כלי רכב כמו כנפי מלאך ממונעות, כרכרת דולפין, הליכון סילון לקשישים ועוד.
אוטיס לוקח ממנו כדור פורח לנסיעת מבחן כדי להשיג את האוצר ולתת לאבי, אבי לוקחת רחפת כדי להשיג את האוצר ולתת לאוטיס.
מספר הפרק (בסדרה)מספר הפרק (בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי11-א"הטוב, הרע והמכוער""The Good, the Bad and the Snotty"29 בספטמבר 20071-ב"הבריחה מהחווה""Escape from the Barnyard"22-א"קאוומן וראטבוי""Cowman and Ratboy"6 באוקטובר 20072-ב"חברו הטוב ביותר של השור""Cow's Best Friend"33-א"עוגת חזיר""Chez Pig"13 באוקטובר 20073-ב"פרת חלל""The Right Cow"44-א"להציל את גברת בידי""Saving Mrs.
Beady"20 באוקטובר 20074-ב"אהבתו של האיכר""The Farmer Takes a Woman"55-א"היפנוזה""Hypno-A-Go-Go"24 בנובמבר 20075-ב"חוק וסדר""Fowl Play"66-א"אולימפיאדת החווה""Barnyard Games"19 בינואר 20086-ב"מלחמת התעלולים""War of the Pranks"77-א"אוטיס הקולנוען""Lights!
העונה השנייה פורסמה בגרסה המקורית של הסדרה בשפה האנגלית.
לעומת זאת, בגרסה העברית העונה השנייה לא פורסמה והפרקים המקוריים של העונה השנייה נכללו בעונה הראשונה.
פרק 15 בעונה השנייה של הסדרה לא דובב לעברית.
חברים בחווה: סלופ באקט (יצא לאור תחילה תחת השם חברים בחווה: קאולימפיאדה) הוא משחק פעולה שפותח על ידי THQ בשנת 2008 לקונסולת הנינטנדו DS.
המשחק צבר ביקורות שליליות ממבקרים וקיבל דירוג של 43.86% מהאתר .
חבריאל מטסו (בהולנדית: Gabriël Metsu, ב נכתב גבריאל מטסו; ינואר 1629, ליידן – 24 באוקטובר 1667, אמסטרדם) היה צייר הולנדי מתור הזהב של הולנד.
יצירתו של מטסו כוללת בתוכה מספר תמונות על נושאים מכתבי הקודש וציורי "ז'אנר" רבים, חלקם תמונות דיוקן.
חבריאל מטסו נולד לצייר הפלמי ז'אק מטסו (1587/1588–1629), יליד באייל, אז ברוזנות פלנדריה שבילה את רוב חייו בליידן והתחתן שלוש פעמים.
בשנת 1625 הוא נשא את אשתו השלישית, יאקומנטייה לבית גארנירס, מיילדת במקצועה ואלמנה של הצייר גיליאם פרמו, המכונה "סטראציו ולוטו" שהייתה כבר אם לשלושה ילדים.
בתקופה בה נולד חבריאל המשפחה התגוררה ברחוב לאנגה מארה בליידן, שנקרא על שם נחל המארה שזרם פעם במקום.
אביו של חבריאל נפטר באותה שנה ואמו התחתנה שוב כעבור שבע שנים, בשנת 1636, עם בעל סירה.
לפי ארנולד האובראקן, התחנך חבריאל מטסו אצל הצייר חריט דאו, המפורסם בתמונות הז'אנר שלו.
יש המטילים בכך ספק מפני שקיימות יצירות שבהן בולטת השפעתו של דאו (למשל ציורים כמו "הכימאי", במוזיאון לובר שבו רואים דמות דרך חלון), אך בציורים של מטסו השפעה זו פחות מודגשת.
כישרונו של מטסו ניכר כבר בילדותו.
בגיל 15, בשנת 1644, ביקש להתקבל לגילדת אמנים בעיר.
כאשר ב-1648 קמה בליידן הגילדה של לוקס הקדוש של המקצועות האמנותיים, מטסו נמנה עם מייסדיה.
בין עמיתיו בלטו יאן סטיין, שבינו למטסו הייתה קיימת השפעת גומלין, יוריס ואן סחוטן, דוויד באי, ופיטר דה רינג.
אולם החל משנת 1650 הפסיק מטסו את חברותו בגילדה.
באותן שנים התחיל להיות מושפע מסגנונו של יאן ליבנס.
למשך כמה חדשים התגורר מטסו באוטרכט ולמד אצל ניקולאוס קניפפר (Knüpfer) ואצל יאן בפטיסט וניקס.
מאחר שבשנות מלחמת הולנד-אנגליה הראשונה (1652–1654) כלכלת הארץ נכנסה למשבר, חיפש הצייר את מזלו באמסטרדם.
בתחילה התגורר מטסו בסמטה בפרינסנחראכט, על יד תעלת לאוריירחראכט, וגידל עופות ובעלי חיים אותם נהג לצייר מדי פעם.
באחד מן הימים מחתה אחת השכנות נגד הרעש שבקע מביתו והוא עבר לבית על יד התעלה, בסמיכות לשוק ירקות.
סביבה תוססת זו היוותה בשבילו מקור השראה לא מבוטל (למשל בציור "בשוק העשבים של אמסטרדם").
בשנת 1658 התחתן האמן עם איזבלה דה וולף.
תמונה אחת של הזוג נמצאת ב"גלריית האמנים הישנים" בדרזדן, ותמונה אחרת שלהם נמצאת ב-Speed Art Museum בלואיוויל, קנטקי.
איזבלה דה וולף הייתה בת לאב קדר ולאם ציירת מאנקהייזן.
אחי אמה, פיטר דה חרבר, היה גם הוא צייר ונודע בציוריו בנושאי דת שיצר בהארלם.
באמסטרדם הושפעה יצירתו של מטסו על ידי גררד טר בורך (או חריט טר בורך) ופיטר קודה.
מטסו הפך לצייר של החברה המבוססת והתיישב לבסוף בלידסהסטראט, לא רחוק ממזמיני תמונותיו ומקוניהן.
אחד מלקוחותיו החשובים היה סוחר הבדים יאן י.
הינלופן, בסביבות שנת 1661. מטסו צייר בשבילו כמה תמונות משפחה, כשברקע הנציח את העיצוב המפואר של הבית.
מטסו צייר גם את דיוקנה של האלמנה של הינלופן, לוסיה וייבראנטס.
באוקטובר 1667 מת מטסו בהייתו בן 38 בלבד, ייתכן שנפטר בעקבות ניתוח בשלפוחית השתן.
הוא נקבר ב-24 לחודש בכנסיית "ניווה קרק".
לאחר מותו חזרה אלמנתו אל אמה באנקהייזן.
"גברת מנגנת בפסנתר", 1660–1667, רוטרדם (מוזיאון בוימאנס ואן בוינינגן)
"חגיגת מלך השעועית" 1650–1655, גלריית הציורים בברלין
גירוש הגר וישמעאל, מוזיאון דה לייקנהאל
"טבחית במזווה," אלטה פינאקותק, מינכן
"מוכר התרנגולים", 1662, גלריית אלט מייסטר בדרזדן
"משפחת הסוחר הינלופן" 1662, גלריית הציורים בברלין
"דיוקן של גברת", במכון לאמנויות במינאפוליס
חברים לרפואה היא עמותה המסייעת לאנשים לתרום תרופות ולקבל את תרופות שנצרכות להם ללא עלות.
התרופות מגיעות לרוב מאנשים שאין להם צורך בתרופה, כשהעמותה דואגת גם לשנע את התרופות.
העמותה גם מתחזקת בית מרקחת וולנטרי בו מאוחסנים אלפי תרופות שהתקבלו כתרומות, שם הם ממיונות ומאופסנות עד שיזדקקו להם.
חברים לרפואה הוקם בשנת 2003, ובתוך מספר שנים הפך לעמותה משמעותית בישראל בתחום לתרום תרופות וסיוע בהשגת תרופות, ומשמשת כארגון גג לעשרות עמותות בניתוב והשגת תרופות.
עיקרי פעילות העמותה הן, איסוף וחלוקת תרופות בפריסה ארצית, השגת תרופות כרוניות למעוטי יכולת ומטופלי רווחה, הנגשת תרופות יקרות שאינן בסל התרופות או בהתוויה רשומה, סיוע במימון השתתפות עצמית לחלק מהתרופות, קרנות למימון תרופות וניתוחים דחופים שעלותם אינה כלולה במסגרת סל הבריאות.
בנוסף מפעילה העמותה מחלקה משפטית למיצוי זכויות לתרופות ומחלקה לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
הארגון שומר על קשר עם רוב חברות התרופות הישראליות והבינלאומיות.
לארגון תו מידות בתוקף ואישור הצטרפות לעיגול לטובה.
בשנת 2011 הקימה העמותה בית מרקחת וולנטרי, שבמשך השנים הפך לבית מרקחת וולנטרי הגדול מסוגו בעולם העוסק במיון של אלפי תרופות שמגיעות מכל רחבי הארץ בכל יום, מערך מיון לבדיקת התרופות, הטובות מועברות לשימוש חוזר ופגות התוקף מועברות להטמנה ירוקה.
בארגון עשרות רוקחים וצוות מקצועי העוסק במיון, אריזה ומשלוח לכל רחבי הארץ.
בשנים האחרונות מוביל הארגון את כל תחום השגת התרופות ופועל להגברת המידע שלא לזרוק תרופות, כמו כן פועל להגברת שיתופי הפעולה של חברות התרופות עם הקהילה להנגשת התרופות לחולים.
לארגון למעלה כ-900 נקודות איסוף הפזורות ברחבי הארץ, כמו כן ישנם נקודות איסוף בכל סנפי בנק מזרחי טפחות וכן בסנפי סופר פארם.
התרופות מועברות על ידי התורמים אל נקודות האיסוף ומועברות משם אל מוקד ניתוב התרופות, שם הן ממוינות ונבדקות על ידי רוקחים מוסמכים, מוכנסות למאגר הממוחשב של הארגון ומאוחסנות בתנאי בית מרקחת.
פניות לקבלת תרופות, מגיעות אל מוקד ניתוב התרופות, שם מאמת צוות המוקד את הנתונים, מוודא קבלת מרשם רופא תקף וכן הפנייה מעובד סוציאלי.
התרופות מאותרות במלאי ומועברות לחולים.
מערך השינוע מורכב משליחים וממתנדבים תוך שיתוף פעולה עם ארגוני החסד העוסקים בניהול מתנדבים.
כל הפיקוח, המיון, האחסון והמשלוח ממומנים על ידי הארגון ללא כל הוצאה מצד החולים.
הארגון משתף פעולה עם חברות ציבוריות ופרטיות לעידוד עובדים להביא תרופות אל נקודת האיסוף בחברה ומשם למרכז המיון, חלקן אף משמשות כנקודת איסוף קבועה.
בית המרקחת ההתנדבותי הראשון מתחומו בעולם, מאפשר לחברות התרופות הישראליות והבינלאומיות לתרום באופן ישיר תרופות שיועברו לחולים בחינם, בית המרקחת פועל החל מדצמבר 2011.
את בית המרקחת מפעילים רוקח אחראי ועשרות רוקחים מתנדבים.
בין שירותי בית המרקחת איתור תרופות נדירות, משא ומתן עם חברות להוזלת מחירים, טיפול מול אגף הרוקחות ב-29ג' וניהול כל המערך הבירוקרטי בקשר עם בתי החולים ובתי המרקחת ברחבי הארץ.
מחלקת קרנות הסיוע בארגון מסייעת מדי שנה למאות חולים, בגיוס סכומי כסף גדולים למימון טיפולים רפואיים ותרופות שאינן כלולות בסל הבריאות.
הקרנות הן אישיות ומוקמות לכל חולה הזקוק לסיוע כספי.
בין החולים יש כאלה הזקוקים להשתלה דחופה, חולי סרטן וחולים כרוניים, הנזקקים לעיתים לסיוע להצלת חיים.
בארגון כמאה וחמישים קרנות סיוע.
תמיכה בחולים המאושפזים בבתי חולים ובמרכזי שיקום
לארגון קרוב ל-4,000 מתנדבים, מבוגרים ובני נוער הפועלים ברחבי הארץ לסייע לחולים, נכים ובני משפחותיהם במגוון שירותים נדרשים.
הפעילות מתקיימת בבתי חולים, מרכזי שיקום ובבתי ספר שיקומיים.
כ-1200 ילדים ובני נוער נכים ובעלי מוגבלויות בגילאי 8–22, משתתפים בפעילויות שונות, בהן: טיולים בארץ ובעולם, מסיבות, מחנות קיץ, שבתות אירוח, אירועים ופרויקטים שונים.
פעילות אלו נעשות בעזרת כ-500 בני נוער קבועים בעיקר מהמגזר הציוני דתי הפועלים בהתנדבות ועל ידי בנות שירות לאומי.
במהלך שנת תשע"ג בהתקיימו בארגון 15 שבתות אירוח, מסיבות חנוכה ופורים בעשרות בתי חולים ומרכזים רפואיים, ארבעה מחנות קיץ, עשרה ימי כיף מרוכזים, מחנות חורף לשכבה הצעירה ולשכבה הבוגרת, ואף טיול בן עשרה ימים לשווייץ.
תוכניות "מעגלים" בשיתוף עם אוניברסיטת תל אביב, ו-"קשר" בשיתוף האוניברסיטה העברית בירושלים הם פרויקטים של חונכות אקדמית בעבור ילדים בעלי צרכים מיוחדים, המתבצעת על ידי סטודנטים לסיעוד ולריפוי בעיסוק.
הפרויקט מתקיים כקורס חובה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית, ומתקיים כקורס רשות במכללת אחווה.
הסטודנטים חונכים ילדים אלו כשעתיים בשבוע בתמורה לנקודות זכות אקדמיות.
בזכות הצלחת הפרויקט, בכוונת הארגון להרחיבו למוסדות להשכלה גבוהה נוספים.
הוגה, יוזם, מקים (עם הרב יחיאל לנדמן ז"ל) ומנהל בפועל עד היום את העמותה.
הרב ליברמן נולד בבני ברק להוריו הרב צבי חיים ושרה (הילדסהיימר) כילד השני מבין תשעה במשפחה ליטאית.
בילדותו התחנך בישיבות נחלת הלויים ופוניבז'.
ברוך נשוי לשרון (רוטנשטיין) אב לחמישה, מרצה ומלמד, בין השאר, שיעור דף יומי בבית הכנסת "שירת ישראל", בבני ברק.
ליברמן הוא פעיל חברתי ומוביל יוזמות חברתיות, מאז צעירותו, בין השאר התנדב בארגוני חסד ובגיל 17 היה הרכז הצעיר ביותר של עמותת "קו לחיים".
ניהל את מחנות ההחלמה ולימים הפך לאחד מחברי ההנהלה, היה היוזם והמקים של מנגנון שיתוף פעולה עם הצבא לסיוע למען ילדי העמותה.
במקביל עבד כמזכיר בכשרות "בד"ץ שארית ישראל" ושימש כמלווה קרוב לרה"ג מרדכי גרוס שהיה חבר ועדת הכשרות.
בשנת 2003, הרב ליברמן, בשיתוף עם הרב יחיאל לנדמן ז"ל, יזם את הקמת עמותת "חברים לרפואה", במטרה להנגיש תרופות וטיפולים רפואיים לחולים שידם אינה משגת.
בהקמת העמותה עמד חזון - כי אף חולה בישראל לא יוותר על תרופה, עקב חוסר יכולת כלכלית.
על מנת להגשים את החזון, הציע ליברמן מודל תרומת עודפי תרופות חדש בישראל – לאסוף תרומת תרופות ממי שלא זקוק להן יותר ולתרום את אותן התרופות, כרוניות ויקרות, בחינם לחולים הזקוקים להן.
בתוך תקופה קצרה הפכה העמותה לגוף המוביל בישראל בקידום והנגשה של תרופות.
וכיום, הארגון הוא מודל ארצי לחינוך להגנת הסביבה ולהצלת חיים ובעזרתו נאספות מיליוני קופסאות מאלפי נקודות איסוף הפרוסות בכל עיר בישראל, תרופות שמועברות לעשרות אלפי חולים שאין ידם משגת.
במקביל לסיוע בתרופות הקים ברוך בעמותה את הפרויקט הארצי לחינוך להגנת הסביבה והצלת חיים, מודל של השמדת תרופות פגות תוקף ותרופות שאינן מתאימות לשימוש, בצורה תקנית וירוקה תוך עידוד הסביבה שלא לזרוק תרופות, בכך - מניעה של הגעת התרופות לקרקע ומי התהום שמהווים נזק בריאותי חמור.
בשנת 2016 הוביל ליברמן למען שינוי חקיקה שתאפשר לעמותה לקבל עודפי תרופות.
ואכן, הצליח בעזרת ועדת אללוף ובסיוע שר הבריאות לשעבר משה ליצמן וראש אגף רוקחות אייל שוורצברג להביא להוספת סעיף בפקודת הרוקחים שמאפשר ל"חברים לרפואה" לקבל תרומת תרופות יד שנייה ולהעבירן לנזקקים או להשמדה תיקנית.
בשנת 2018 הוביל לשינוי תפיסתי בצה"ל בכל תחום הטיפול בתרופות שמביא לחיסכון כלכלי והפחתה של זיהום הסביבה והשמדת תרופות.
העמותה זכתה למספר פרסים במהלך שנת קיומה:
בשנת 2008 הוענק לארגון אות המופת מטעם המועצה הלאומית להתנדבות.
בראשית 2010 הוענק לעמותה "מגן שר הבריאות" על היותה פורצת דרך בתחום ניתוב התרופות בישראל.
בשנת 2013 הוענק לארגון אות הנשיא למתנדב, על פעילות למען חולים נזקקים בפרויקט ניתוב תרופות ארצי.
בשנת 2014 הוענק לארגון אות הוקרה של בית הספר לריפוי בעיסוק של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2024 ארגון זכה ב-Israel Earth Prize, מטעם טויוטה ישראל ובשיתוף עם קבוצת יוניון, על יזמות סביבתית ויצירת פתרונות ברי קיימא.
בשנת 2024 קיבל הארגון "תו מידות לאפקטיביות" מארגון "מידות", המעיד על היותו של הארגון מחויב להתמקדות בתוצאות, לשיפור מתמיד ולהשגת השפעה חברתית.