tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הביג מק הוא מוצר שמושפע ממיקומו הגאוגרפי.
באוסטרליה, ההמבורגר קטן יותר עם 493 קק"ל (2,060 ק"ג) ו-26.9 גרם שומן, אך כמויות דומות של חלבון עם 25.2 גרם, בעוד ההמבורגר היפני ממלא את המאזניים ב-557 קק"ל ו-30.5 גרם שומן.
כמה חברות בנות של מקדונלד'ס מתאימות את המאפיינים הסטנדרטיים של הביג מק (מארצות הברית) לדרישות האזוריות.
ביג מדי קריק הוא יובל נהר מיזורי, הממוקם על גבול ארצות הברית–קנדה, בין פרובינציית ססקצ'ואן למדינת מונטנה.
ביג מודי קריק מתחיל את זרימתו בדרום ססקצ'ואן, באגם וילו באנץ' , מצפון לגבול הבינלאומי בין ארצות הברית לקנדה.
זרימתו משיכה בכיוון דרום-מזרח, דרך הבתרונות הבוציות של המחוז ודרך אגם ביג בודי.
אחר כך תוואי היובל פונים דרומי למחוז שרידן, במדינת מונטנה.
לאחר פנייה מזרחה בסמוך לעיירה פלנטיווד, ופנייה דרומה, הוא משתלב לנהר מיזורי, ממערב לקולברטסון.
את ביג מודי קריק גילתה משלחת לואיס וקלארק בשנת 1805. יחד עם נהר מילק ונהר פופלר, ביג מדי קריק הוא אחד משלושת נתיבי המים הקנדיים המתנקזים למפרץ מקסיקו.
ביג מאמא 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2006, המשמש כסרט המשך ל"ביג מאמא" משנת 2000.
הסרט מתרחש 6 שנים לאחר הסרט הראשון בו מלקולם טרנר עכשיו נשוי לשרי פירס ואב חורג לטרנט, בסרט זה נאלץ לחזור לתחפושת של ביג מאמא כשמרטפית לשלושת ילדיה של ליה פולר, מולי המתבגרת, קארי האמצעית ואנדרו הקטן, על מנת לרגל אחר אביהם טום פולר, אשר עובד בסודיות בתור האקר מחשבים.
בהמשך הוא לומד בתור ביג מאמא מה זו אחריות כלפי המשפחה ואיך להיות אבא למופת.
שחקן/ית תפקיד מרטין לורנס מלקולם טרנר ניה לונג שרי פירס זאקרי לוי טום פולר אמילי פרוקטר ליה פולר קאט דנינגס מולי פולר קלואי גרייס מורץ קארי פולר פרסטון וטרבור שורס אנדרו פולר
ביג דיג הוא הכינוי שניתן לפרויקט העורק המרכזי/מנהרה (Central Artery/Tunnel Project (CA/T)) בעיר בוסטון, בירת מדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.
מטרת הפרויקט הייתה להקל על עומס התנועה בעורק התנועה העיקרי בכיוון צפון-דרום, בליבה של העיר, באמצעות הקמת מספר מיזמי תשתית.
היה זה מגה-פרויקט, היקר ביותר בתחום הדרכים בהיסטוריה של ארצות הברית.
הוא הוצא לפועל בשנים 1991–2006, תוך חריגה עצומה מעלותו המתוכננת ושורה של תקלות ומחלוקות.
הצורך בפרויקט והוצאתו לפועל נבעו מעומסי תנועה חמורים בכביש הבין-מדינתי 93 (I-93), שהיווה את "העורק המרכזי" לתנועה בעיר בכיוון צפון-דרום.
העומס נבע גם מכך שאל כביש עורקי זה הגיעה תנועה שמגמת פניה הייתה ממזרח למערב, ולהפך, והשתמשו בו כדי להגיע אל היציאות ממנו לכיוונים אלו.
עומסים אלו גרמו לפקקי תנועה חמורים גם ברחובות העיר הסמוכים לעורק המרכזי, שהם, בחלקם, עתיקים וצרים, ולא נבנו במקור בממדים הדרושים לנשיאת עומס תנועה כה גדול.
לצורך הקלת העומס ננקטו במסגרת הפרויקט הצעדים הבאים:
העתקת הכביש I-93 מפני השטח אל מנהרת א'וניל - מנהרה תת-קרקעית בת ארבעה נתיבים לכל כיוון ובאורך של 2.4 קילומטר, שנחפרה מתחת לעיר.
לאחר השלמתה והעברת התנועה אליה נהרס הכביש I-93 בנתיבו שמעל פני השטח, ועל שטחו הוקם הפארק העירוני על שם רוז פיצג'רלד קנדי .
הארכת הכביש הבין-מדינתי 90, שהגיע ממערב אל דרום מרכזה של העיר, בנתיב שהתמשך מזרחה ולאחר מכן בכיוון צפון במנהרת טד ויליאמס מתחת לקרקעית נמל בוסטון עד לנמל התעופה הבינלאומי לוגן במזרח העיר.
בדרך זו הוסטה מכביש 93 תנועה רבה שמגמת פניה הייתה אל נמל התעופה.
הקמת גשר רחב - גשר לאונרד זאקים - על הנהר צ'ארלס מצפון למרכזה של העיר, וניתוב התנועה בכביש 93 דרכו
בנייה מחדש של מעגל לוורט - מחלף בצפונו של גשר זאקים החדש, שניתב תנועה רבה מצפון-מזרח אל כבישים בחלקו המערבי של מרכז העיר
הפרויקט היה עתיר בעיות הנדסיות שהעלו את דרגת המורכבות שלו, והצריך שימוש בשיטות הנדסיות מתקדמות.
הוא היה כה גדול, עד שהיה הכרח לפצל אותו למספר רב של חלקים, שהוצאו לפועל על ידי שורה של חברות קבלניות.
במהלך הקמתו התגלו מספר גדול של פגמי בנייה ונזילות שהיו מקור לסכסוכים רבים.
חברות שהיו מעורבות בהקמה שילמו עקב הפגמים פיצויים בגובה של כ-458 מיליון דולר.
פרויקט ביג דיג מופיע בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב.
הפרק "החפירה הגדולה של בוסטון" שודר ב-28 במאי 2003 כחלק מעונה 1.
ביג ג'ון הוא כינויו של מאובן של טריצרטופס שגילה הפלאונטולוג וולטר ו' סטיין בדקוטה הדרומית בתצורת הל קריק ב-2014. לפי מוכרי השלד וכתבות בכלי התקשורת, זהו השלד השלם הגדול ביותר של טריצרטופס, 8 מטר אורכו.
הוא נמכר ב-2021 במכירה פומבית תמורת 6.6 מיליון אירו (7.7 מיליון דולר אמריקאי) ובכך הפך למאובן הטריצרטופס היקר ביותר.
השלד מתוארך ל-66 מיליון שנה לפני זמננו ונתגלה במאי 2014 על ידי הפלאונטולוג וולטר ו' סטיין בדקוטה הדרומית.
החפירה הסתיימה ב-2015. שרידי השלד היו מפוזרים על שטח בגודל 100 מטר רבוע.
השלד הוא 60% שלם עם גולגולת 75% שלמה.
אורכו וגובהו , וכולל גולגולת באורך .
אורך קרני הגבה הוא יותר ממטר.
המאובנים שקלו כ-700 ק"ג לפני שחזור.
הבעלים של ביג ג'ון טוען שהוא 5%–10% גדול יותר משלדים אחרים.
על העטרה יש שרידים של פציעה, שנגרמה כנראה במהלך קרב עם דינוזאור אחר.
לפי ספר השיאים של גינס ביג ג'ון קטן יותר ממה שפורסם: אורכו ואורך גולגולתו כ-2 מטר בלבד.
השלד נקרא ביג ג'ון על שם בעלי האדמה שבה הוא נמצא.
על הגולגולת נמצא סימן פציעה, נקב בעטרה, שנגרם מקרן של טריצרטופס אחר.
הפציעה, שהייתה בתהליכי החלמה, העידה על קרבות בין פרטים של טריצרטופס.
מאובני ביג ג'ון נרכשו תמורת 150,000 אירו והורכבו לשלד שלם במהלך 8–9 חודשים בידי סדנת Zoic בטריאסטה שבאיטליה.
סדנה זו שחזרה בעבר 2 שלדי טריצרטופס.
יותר מ-200 עצמות הורכבו יחדיו ליצירת השלד.
ההרכבה החלה בינואר 2021 ושודרה בסטרימינג בערוצי המדיה החברתית של הסדנה.
הסדנה הרכיבה את התנוחה שלו בהשראת פסל "השור המסתער" בכניסה לוול סטריט.
במקור הם שקלו להציב את השלד רק על 2 רגליים אך זה לא היה אפשרי בגלל משקל הגולגולת.
פלאביו באקייה, שפיקח על ההרכבה, העריך שביג ג'ון היה בן 60 במותו ושקל 6 טונות.
באקיה אמר שביג ג'ון הוא "יצירת מופת" וש"יש מספר גולגולות של טריצרטופס אבל מעט מהן שלמות".
הגולגולת העצומה הוצגה לקהל הרחב בטריאסטה, איטליה, בפברואר 2021. השלד השלם הוצג לציבור בטריסטה מה-30 ביולי ועד ה-1 באוגוסט 2021. לצד התצוגה הזמנית הופץ ספר ילדים בשם "A Dinosaur Walking Around Trieste" מאת ברברה באטיסטלי ואויר על ידי לוקה ורגריו וג'אנפאולו די סילווסטרו.
מאמצע ספטמבר ועד אמצע אוקטובר ביג ג'ון הוצג ב"רחוב הארכיונים" בפריז, צרפת.
ב-21 באוקטובר 2021 ביג ג'ון נמכר תמורת 6.6 מיליון אירו (7.7 מיליון דולר אמריקאי) בידי בית המכירות אוטל דרואו (Hôtel Drouot) במכירה פומבית בפריז, צרפת.
המוכרים ציפו שיימכר תמורת 1.4–1.7 מיליון דולר בלבד, והמחיר עלה על הציפיות.
הוא נרכש בידי אספן אלמוני מארצות הברית שניצח 10 מציעים אחרים.
המחיר הגבוה ביטא ביקוש הולך וגובר למאובני דינוזאורים בידי אספנים פרטיים.
מדענים רבים, בהם פרנסיס דוראנתון ממוזיאון טולוז לידיעת הטבע ופול בארט מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, הביעו דאגה שהביקוש הרב יעלה את מחירי המאובנים מעבר למה שביכולת המוזיאונים הציבוריים לשלם ויגרום לכך שמאובנים רבים וחשובים לא יהיו נגישים למדענים לצורכי מחקר.
המוכר שניהל את המכירה הפומבית, אלכסנדר ז'יקואלו, אמר שהמחירים המאמירים למאובני דינוזאורים "יוצרים שוק חדש".
המחיר ששולם תמורת ביג ג'ון היה נמוך בהרבה מ-27.5 מיליון הדולר (נטו) ו-31.8 מיליון דולר (ברוטו) ששולם ב-2020 לרכוש שלד של טירנוזאורוס רקס בשם סטן.
בינואר 2023 נחשף כי סידהרתה פגידפאטי (Siddhartha Pagidipati), האספן שקנה את ביג ג'ון, השאיל אותו לתצוגה מוזיאון הילדים של גלייזר בטמפה, פלורידה.
ביג ג'ון יהיה שם בתצוגה פתוחה לקהל למשך 3 שנים.
השלד הורכב תוך כשבוע והוצג באירוע השקה שנערך בפברואר.
התערוכה בה מוצג ביג ג'ון נפתחה ב-26 במאי 2023, ודווח שבשל כך המוזיאון ויתר על הכלל שלפיו "אסור למבוגר לבקר במוזיאון ללא ליווי ילדים".
עוד דווח שפגידפאטי אפשר למדענים לבחון את השלד בטרם הצבתו לתצוגה ציבורית.
טיירוס ג'רלד היימס , הידוע גם בשמות הבמה ביג סייק ומוסוליני, היה ראפר אמריקאי הידוע בעיקר בזכות עבודתו עם הרכבי ההיפ הופ האמריקאים ת'אג לייף (Thug Life) ואאוטלוז.
מקור שם הבמה, "ביג סייק", הוא מכינוי ילדותו "פסיכו הקטן".
הוא מת בביתו בהות'ורן, קליפורניה ב-5 בדצמבר 2016.
ב-1990, ביג סייק והראפרים דומינו (Domino) ומנטל אילנס (Mental Illness) הקימו הרכב היפ הופ בשם איוול מיינד גנגסטאס (Evil Mind Gangstas).
ב-1992 הוא פגש את הראפר טופאק שאקור והצטרף לקבוצת הראפ של טופאק שאקור בשם ת'אג לייף.
ביג סייק מת בגיל 48 מסיבה טבעית בביתו בהות'ורן, קליפורניה ב-5 בדצמבר 2016.
All Hell Breakin' Loose - יחד עם איוול מיינד גנגסטאס (1992)
ביג ביט הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה אלקטרונית שמאופיין בדרך כלל בברייקביטים כבדים ובלופים ותבניות שנוצרו על ידי סינתיסייזר (באופן דומה לאסיד האוס / טכנו).
תת-ז'אנר זה זכה להצלחה במיינסטרים בשנות ה-90 של המאה ה-20.
כמו כן, ביצירות ביג ביט ניתן למצוא צלילי קרשנדו, בילדינג, דרופ ודראם רול מורחבים, סמפול משירים ומיצירות קולנוע וטלוויזיה, כלי מוזיקה נוספים, כגון כלי מיתר מזרח תיכוניים, פיצוצים, צופרי אוויר, סירנות (בדרך כלל, סירנות משטרתיות) ויריות.
כמו בז'אנרי דאנס אחרים של אותה תקופה, השימוש באפקטים כמו פילטרים, פאזינג ופלאנג'ינג היה נפוץ בתת-ז'אנר זה.
כמו כן, ניתן למצוא ברייקביטים חזקים ודחוסים בשירים של חלוצי הביג ביט בשימוש הוקים מלודיים וסאונדים מסומפלים.
בהתבסס על השימוש העיקרי של ברייקביטים ובייסליינים רועשים וכבדים, יש דמיון בין ביג ביט למוזיקת ג'אנגל ודראם אנד בייס, אם כי לביג ביט יש מקצב איטי משמעותי משני הז'אנרים האחרים.
באנגלית: BigBang) היא להקת בנים דרום קוריאנית.
לאחר עזיבתם של Seungri ב-2019 ו־T.O.P ב-2023, הלהקה נותרה עם שלושה חברים.
הלהקה זכתה להכרה רבה הן בקוריאה והן מחוצה לה.
הלהקה זכתה לכינוי "מלכי הקיי-פופ".
מיוחס לה חלק משמעותי בהתפשטות "הגל הקוריאני" והיא נחשבת לאחת הלהקות המשפיעות ביותר בקיי פופ.
חברי הלהקה ידועים בניסויים המוזיקליים ובנוכחות הבימתית שלהם.
לאחר התחלה פושרת יחסית עם האלבום הראשון שלהם BigBang Vol.1 הלהקה הצליחה בהמשך, עם שורה של להיטים, ביניהם הסינגל "Lies" שהגיע להישג של שהייה במשך שישה שבועות רצופים בפסגת מצעדי המוזיקה הקוריאנית וזכה בשיר השנה ב-2007 בפסטיבל המוזיקה של Mnet KM וב-2008 בפרסי המוזיקה של סיאול.
ב-2008 זכו בפרס "אמן השנה" בפסטיבל המוזיקה של Mnet KM.
שלושה אלבומים של הלהקה שיצאו ביפן זכו למעמד של "אלבום זהב".
ב-2001 זכו בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בפרס "הביצוע העולמי הטוב ביותר".
המיני-אלבום Alive מ-2012 היה לאלבום הקוריאני הראשון שנכנס למצעד בילבורד 200.
סיבוב ההופעות השני של הלהקה Made World Tour, שהתקיים ב-2015–2016 הגיע ל-1.5 מיליון אנשים.
שיא ללהקה קוריאנית באותה עת.
11 מהסינגלים של ביג באנג הגיעו למקום הראשון במצעד הדיגיטלי גאון של דרום קוריאה ונשארו בראש המצעד של מלון במשך שיא של 51 שבועות.
המגזין פורבס קוריאה דירג את הלהקה בראש רשימת הסלבריטאים החזקים ביותר בין 2009 ל-2016 (ומקום שני ב-2009, 2012, ו-2014), והכניס אותם לרשימת "30 מתחת ל-30" של המוזיקאים הכי משפיעים בעולם של 2017.
G-Dragon ו-Taeyang היו הראשונים שהצטרפו כחניכים ללהקה שהקימה חברת YG אנטרטיינמנט.
G-Dragon הציע לחבר ילדות שלו, T.O.P (שפעל באותה תקופה כראפר מחתרתי תחת השם Tempo) ללכת לאודישן, והוא אכן התקבל ללהקה.
לאחר שהוציאה מספר סינגלים, ביניהם גרסאות כיסוי לשירים ידועים, הלהקה הוציאה לאור את האלבום הראשון שלה Big Bang Vol.1 ב-26 בדצמבר 2006. האלבום מכר כ-110,408 עותקים.
ב-2007 הלהקה הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה Always.
למרות שמהתחלה הלהקה הייתה מעורבת ביצירת המוזיקה, באלבום זה החברים הגבירו את מעורבותם וערבו סגנונות מוזיקליים שונים, יחד עם ההיפ-הופ שאפיין אותם בהתחלה.
האלבום מכר כ-30,000 עותקים במכירה המוקדמת.
הסינגל Lies מתוך האלבום היה חודשיים רצופים "אלבום החודש" של Cyworld Digital Music.
בסך הכל, הסינגל נמכר בכ-330,000 עותקים בשישה שבועות.
ב-22 בנובמבר 2006 הלהקה הוציאה את המיני-אלבום Hot Issue, עם שישה שירים שכתב G-Dragon, שהיה המפיק של כל האלבום.
ב-29 בדצמבר 2007 Seungri ,T.O.P ו-G-Dragon התמוטטו במהלך הופעה, כשגם שאר חברי הלהקה היו קרובים להתמוטטות עקב העומס בפעילות שלהם.
הלהקה לקחה הפסקה קצרה מפעילות.
במהלך 2008 הלהקה הוציאה מספר אלבומים ביפן.
בסוף השנה הלהקה דיווחה על רווחים של 36 מיליארד וון (34.5 מיליון דולר) במהלך השנה.
בתחילת 2009 חברי הלהקה עמדו מאחורי ההקמה של קבוצת הבנות 2NE1, שכונתה "גרסת הבנות של ביג באנג".
הלהקה נבחרה לאמן השנה על ידי ערוץ .
בתחילת 2010 הלהקה יצאה לחמש הופעות בשלוש ערים ביפן, שנקרא Electric Love Tour.
בהמשך השנה הלהקה זכתה ב-MTV World Stage Video Music Awards Japan בפרס האמן החדש הטוב ביותר.
2011–הווה: חזרה לפעילות, סיבוב הופעות בינלאומי ופרישת חברים מהלהקה
ב-2011, אחרי שנתיים של הפסקה מפעילות בקוריאה, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בקוריאה שנקרא 2011 BIG SHOW, והתקיים בין ה-25 ל-27 בפברואר.
ב-2012 הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום Alive.
האלבום מכר במכירה המוקדמת כ-260,000 עותקים.
ב-24 באפריל 2015, YG אנטרטיינמנט הודיעה שהלהקה תוציא סינגל חדש בתחילת כל חודש עד ספטמבר, תחת השמות M, A, D, E שמרכיבות את המילה MADE.
שני הסינגלים הראשונים הגיעו לפסגת מצעד הלהיטים העולמי של בילבורד.
ב-23 בדצמבר 2016 יצא אלבום מלא תחת השם MADE.
ב- 2016 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי שנקרא World Tour MADE, והופיעו מול קהל של כ-1.5 מיליון איש ב-13 מדינות.
הקבוצה גרפה בממוצע 2.6 מיליון דולר על כל עיר שהופיעה בה.
ההופעה דורגה במקום העשירי בדירוג ההופעות של אותה שנה על ידי המגזין בילבורד.
ב-2017 T.O.P התחיל את שירות החובה הצבאי בקוריאה למשך שנתיים, כשבינתיים הלהקה המשיכה בלעדיו.
ביולי 2017 הואשם בשימוש במריחואנה, ונגזרו עליו עשרה חודשי מאסר.
כמו כן, הושעה מהשירות הצבאי שלו, אותו ביצע כשוטר במשטרת סיאול, למשך שנתיים, והורחק למעשה מתעשיית הבידור הקוריאנית.
בתגובה לפרשה הוא פרסם התנצלות בעיתון "קוריאה הראלד", בה כתב: "אין לי תירוצים ומגיע לי כל סוג של עונש.
אני אחשוב על מעשיי הפסולים שוב ושוב...
אני מתנצל על כך שלא יכולתי להתנצל בפני כולם באופן אישי".
ב-11 במרץ 2019 Seungri הודיע על פרישה מהלהקה, בשל שערוריית מין שהיה מעורב בה.
הוא ניהל מועדון לילה ובו סיפק שירותי זנות למשקיעים במיזמים העסקיים שלו.
בית המשפט פסק כי הוא אשם בכל האישומים שהועלו נגדו, וגזר עליו שלוש שנות מאסר וקנס בסך 1.15 מיליארד וון דרום קוריאני (כמיליון דולר אמריקאי).
לאחר שהוא הודה בכל האישומים והביע חרטה, קוצרה תקופת מאסרו ל-18 חודשים.
הוא שוחרר מהכלא ב-9 בפברואר 2023.
ב-31 במאי 2023 T.O.P הודיע כי פרש מהלהקה לטובת קריירת סולו.
בהמשך, Daesung הודיע כי הוא מסיים את החוזה שלו עם YG.
ביוני 2023 הסתיים החוזה האישי של G-Dragon עם YG.
בינואר 2024, YG מחקה את הפרופיל של הלהקה מהאתר הרשמי שלה.
T.O.P שיחק בעונה השנייה של הסדרה המצליחה "משחק הדיונון", בה גילם ראפר מצליח המכור לסמים.
סטיוארט דוויין אשבי ג'וניור , הידוע גם בשם הבמה שלו ביג סקוב (Big Scoob), הוא ראפר אמריקאי מקנזס סיטי, מיזורי, שחתום תחת חברת התקליטים סטריינג' מיוזיק.
יחד עם ילידי קנזס סיטי עמיתיהם טק ניין, Bakarii, Short Nitty ו-Txx Will, הוא הקים את ההרכב 57th Street Rogue Dog Villains, ההרכב הוציא קומץ אלבומים בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. עקב אי ההצלחה, עזב סקוב את המוזיקה והתמקד בגידול בנותיו.
חזרה למוזיקה וחתימה בסטריינג' מיוזיק
לאחר כמה שנים של הפסקה, ביג סקוב שוכנע על ידי טק ניין לחזור לתעשיית המוזיקה.
ב-7 בפברואר 2009, הוכרז באתר הרשמי של טק ניין שביג סקוב חתם בחברת התקליטים העצמאית שלו, סטריינג' מיוזיק.
ב-15 בספטמבר 2009, ביג סקוב הוציא לאור את אלבום האולפן הראשון שלו, "Monsterifik", דרך סטריינג' מיוזיק.
האלבום שוחרר תחת הסלוגן "Tech N9ne Presents", מה שהופך אותו לאלבום השני שיש לו סלוגן היכרות זה, בעקבות אלבום הבכורה של קריז קליקו.
האלבום הגיע למקום ה-67 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-3 במאי 2011 ביג סקוב הוציא לאור את אלבומו השני, "Damn Fool", באלבום התארחו טק ניין, קריז קליקו, פרדי פוקס, ג'יי רוק ואומנים נוספים.
האלבום הגיע למקום ה-49 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ של בילבורד ובמקום ה-24 במצעד אלבומי הראפ של בילבורד.
ב-20 בספטמבר 2011, ביג סקוב הוציא את המיני אלבום "No Filter".
בראיון במגזין דה סורס טק ניין ציין כי ביג סקוב כבר לא רצה לעשות עוד פרויקטים כי "הילדים האלה לא מבינים על מה הוא מדבר".
עם זאת, הוא עדיין מופיע באלבומים של ראפרים אחרים, כולל האלבומים של טק ניין.
ב-25 במאי 2018 סקוב הוציא לאור את אלבומו הרביעי, "Duality".
חברת תקליטים: סטריינג' מיוזיק 2011 Damn Fool
חברת תקליטים: סטריינג' מיוזיק 2016.H.O.G
חברת תקליטים: סטריינג' מיוזיק 2018Duality
מידע על האלבום It's On Now
ג'רלד ג'ארי (באלבנית: Gerald Xhari; נולד ב-12 ביולי 1986), ידוע בשם הבמה ביג בסטה (באלבנית: Big Basta), הוא זמר ומלחין אלבני.
בשנת 2003 הצטרף להקה בשם "סוויד קומפני", ובכך התחיל את קריירת המוזיקה שלו.
הוא השתתף במהדורה השנייה של תחרות ה"טופ פסט", וזכה בפרס "האמן הצעיר הטוב ביותר".
ב-2006 התחרה בפסטיבל Kënga Magjike יחד עם ויני ושירם המשותף "Ndize".
חמש שנים לאחר מכן שב לתחרות עם "Si melodi", שקיבל את פרס שיר ההיפ הופ הטוב ביותר.
ב-2012 התחרה פעם נוספת באירוע עם אנצה חאג'יה.
הצמד קיבל 243 נקודות והתברג למקום ה-27.
בשנת 2016 כתב ללינדיטה חלימי את "World", שניצח בפסטיבלי אי קנגס ונבחר לייצג את באירוויזיון 2016. הוא כשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות.
בשנת 2024 השתתף בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לאירוויזיון 2024, יחד עם אשתו, וסה לומה.
ביג באסטה נשוי לזמר הקוסוברי וסה לומה .
ביג פאשן גלילות הוא קניון פתוח בבעלות ביג מרכזי קניות, השוכן ברמת השרון מצפון למחלף גלילות ולמתחם "הרב מכר" שבו בתי הקולנוע סינמה סיטי גלילות.
הקניון נפתח ב-27 בפברואר 2025, והוא אחד ממרכזי הקניות הגדולים בישראל.
בניית הקניון החלה בסביבות שנת 2018, והתעכבה בעקבות התנגדויות שהגישו תושבים ועסקים באזור רמת השרון.
בבניית הקניון הושקעו 2.7 מיליארד שקל והוא כולל שטחי מסחר של 44 אלף מ"ר, מתוכם 5,000 מ"ר הסעדה.
80 אלף מ"ר משרדים במגדל בן 43 קומות צפויים להיפתח בעתיד.
הקניון כולל חניון תת-קרקעי בן 5 קומות עם כ-3,500 מקומות חנייה.
הקניון אמור היה להיפתח בתחילת שנת 2024, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל נדחתה הפתיחה מספר פעמים, והוא נפתח ב-27 בפברואר 2025.
הקניון כולל כ-160 חנויות מביניהן חנויות דגל של מספר מותגים כגון רשת האופנה "זארה" אשר פתחה בקניון את סניפה הגדול בישראל, H&M, אדידס, לולו למון, דיזל, פקטורי 54, אמריקן איגל ו"רנואר".
בתחום המזון, ניתן למצוא מבחר בתי אוכל של רשתות גדולות לצד מותגי מזון תל אביביים ייחודיים כגון פיצה הר סיני, אהרוני'ס פרייד צ'יקן, סוויט בוקס (המאפייה האמריקאית משוק לוינסקי) ועוד, אפשר למצוא גם אחד מסניפי לגו בישראל.
הקניון פתוח בכל ימות השבוע.
בגדים הם כיסוי לגוף שאינו חלק מהגוף, מחומרים אורגניים או סינתטיים.
בהתאם להגדרה של חוקרות הלבוש היגינס ואייכר לבוש הוא אוסף של התאמת צורה של פרטים וחומרים לגוף האדם ותוספות לגוף.
בגדים משמשים לכיסוי חלקי הגוף (לשם צניעות), להגנה מפני קור וחום וכן לנוי ולהתחפשות.
במהלך ההיסטוריה הייתה לביגוד השפעה הולכת וגוברת על תדמית הלובש.
במשך השנים שימש סמן של המעמד החברתי, לפיו ניתן היה לקבוע את מצבו הכלכלי והחברתי של האדם על פי בגדיו.
בעבר היו משתמשים בבדים מיוחדים, או בצבעים קשים להשגה על מנת לסמן עושר, במאה ה-21 נפוץ השימוש במותגים כסמל סטטוס.
לבגדים יש קשר חזק לתרבות, לכל תרבות יש ביגודים מסורתיים, ובעבר אפשר היה לזהות את מוצאו ומעמדו של כל אדם על פי לבושו.
לאחר היווצרות הכפר הגלובלי קשה יותר לדעת את מקורו ואת תרבותו של אדם על פי בגדיו, עם זאת ישנם מקומות (לדוגמה אזורים רחבים באפריקה) בהם עדיין לובשים את הביגוד המסורתי.
לבוש מבדיל גם בין דתות שונות.
כך למשל נשים מוסלמיות לבושות בצורה שונה מאוד מנוצריות וגם ליהודים דתיים יש לבוש הייחודי להם.
בנוסף להשפעת פריט הלבוש כמאפיין המבדיל בין הדתות השונות, תפקידו גם להגדיר מעמד ומוצא בתוך הקהילה הדתית עצמה.
ביהדות, למשל, אפשר לזהות הבדלים אלה בהשוואת המגזר החרדי לחילוני על ידי צפייה בנתוניהם החיצוניים בלבד.
גם בתוך קבוצה חברתית אחת ישנם הבדלי לבוש למשל בין גברים ונשים, חלוקה שהפרה שלה יכולה להיחשב קרוס-דרסינג.
כמו כן קיימת קטגוריה נפרדת לבגדי ילדים.
יצירת בגדים, או כיסוי גוף בפרוות או מיני אריגים, מופיעים כבר בתקופות קדמוניות, בחברות ה'לקטים'.
באתרים מהתקופה הפלאוליתית העליונה נמצאו מחטים ומחרוזות של צדפים, שמראים ידע מסוים בתפירה.
כמו כן נמצא בצרפת פסלון פאליאוליתי של 'ונוס' שלובשת חצאית עשויה מחבלים קלועים.
במערת לאסקו בצרפת נמצא חבל שזור מאובן שתוארך ל-15.000 שנים לפני הספירה.
הבגדים העתיקים, היו בעיקר פיסות אריג גדולותשאותן כרכו על ומסביב לגוף, קיפלו וקשרו במקומות שונים כדי שאפשר יהיה לנוע עמם בלי להסתבך ולהיתקל בהם.
על פי ציורי קיר וציורים על כדים ניתן לראות כיצד עשו זאת.
כשהפרסים כבשו את מסופוטמיה בשנת 539 לפנה"ס, על פי ציורים שנותרו הם כבר לבשו מכנסיים ומעילים תפורים ולא כרוכים על הגוף, כנראה מעורות.
התפתחות הביגוד קשורה גם לרוחבי הנולים.
עמים נודדים ארגו בדים על נולים צרים, או נולי מותניים, שיכלו לפתוח בכל מקום, להמשיך באריגה ואחריה לארוז.
אצל עמים יושבי קבע, נעשה שימוש בנולים שרוחבם נקבע על פי המרחק שבו אורג יכול לזרוק את הבוכייר מיד אחת לשנייה, ולכן גם הבדים רחבים יותר.
רוחב הבדים השפיע על צורת הבגדים.
את הבדים הצרים היה צריך לתפור אחד לשני כדי שאפשר יהיה ללבשם.
צורות החיבור התפתחה לבגדים עשויים ממלבנים, ועם הזמן למדו להוסיף משולש או ריבוע להרחבת בתי השחי והמפשעה, שבהם מורגשות רוב התנועות של לובשי הבגדים.
ביגוד תרמי נועד לווסת את טמפרטורת הגוף.
מטרתו להשאיר את הספורטאי יבש, לא לתת לקור לחדור אך לאפשר לחום להתנדף.
מדים הם מערכת של פריטי לבוש הנלבשים על ידי חברי ארגון בזמן השתתפות בפעילות של הארגון.
נהוג מאוד להבדיל בין קבוצות שונות בספורט תחרותי על ידי תלבושות שונות.
החל ממספרים המודבקים על גבי הבגדים, ועד תלבושות בצבע וצורה שונים לחלוטין.
מדי צבא מבדילים בין חייל ואזרח, על פי אמנות ז'נבה כל אדם הלובש מדים הוא חייל (אם כי לא בהכרח לוחם) וצריך להתייחס אליו ככזה, לעומת זאת כל אדם שאינו לובש מדים אינו חייל אלא אזרח.
לכן אם ייתפס אדם בגבולות מדינה עוינת, זכויותיו שונות מאוד בתלות בבגדיו.
בבתי ספר רבים ישנה תלבושת אחידה שאותה צריכים ללבוש כל התלמידים.
תלבושות אלו מזהות את התלמיד עם בית ספרו.
בארגונים נותני שירות נהוגה לעיתים תלבושת אחידה, כדי לאפשר זיהוי קל של העובדים, וליצור אצלם תחושת גאווה והזדהות.
הלבוש החרדי היא צורת לבוש של יהודים חרדים המשויכים לזרם האורתודוקסי ביהדות.
הלבוש החרדי הוא כמעיין סמן הבדל מכל מיני קבוצות הנמנות עם היהדות החרדית.
נהוג להבדיל ולשייך אדם חרדי/חסידי כבר מראייה חיצונית של לבושו.
ישנם אף חסידויות ביהדות החרדית שניתן לזהות אדם אם הוא נשוי או רווק על פי גריבת גרביונים שחורים או לבנים ובקבוצות אחרות ניתן לזהות זאת לפי חבישת השטריימל.
הלבוש החסידי ירושלמי הוא צורת לבוש יוצאת דופן מן צורת הלבוש החרדית הכללית.
צורה זו מתאפיינת באפיון ייחודי הנשמר אך ורק לה, כמו כן חסידויות וקבוצות חרדיות מעטות משתמשות בצורת לבוש זו כדרך הביגוד שלהם.
כמו לגברים כך ניתן לזהות נשים וילדים לקבוצות חרדיות על פי לבושם ומראם החיצוני.
תעשיית הביגוד היא אחת המזהמות הגדולות של הסביבה.
פעם אנשים תיקנו את בגדיהם והתאימו אותם לשינויי הגוף והאופנה.
הגלובליזציה של ייצור ומכירת הבגדים האופנה המהירה [fast fashion] הביאו לכך שאנשים מתייחסים לבגדים כאל מוצר חד פעמי, ובהתאם לכך הם לובשים אותו מעט פעמים וזורקים.
מתחילת המאה ה-21, התחילו מדענים הסביבה להתייחס לבעיה זו ויש עידוד לשימור בגדים, תיקוני בגדים, לבישת בגדים מיד שנייה, ומיחזור משביח לבגדים כאשר לוקחים בגד שאין בו חפץ ומשנים אותו בתפירה או צביעה, בגריעה או בהוספת חלקים.
לעיתים תופרים יחד שני בגדים ליצירת בגד שונה לחלוטין.
ביגפוט , הקרוי גם סאסקואץ' (Sasquatch), הוא כינוי ליצור דמיוני גדול ממדים, המהלך על שתיים ובעל טביעות רגל ענקיות, החי לכאורה ביערות במערב ארצות הברית באזור הפסיפיק נורת' וסט ודרום-מערב קנדה.
מדענים מתייחסים לסיפורים על ביגפוט כשילוב של פולקלור, זיהוי שגוי של בעלי חיים (כגון דובים), ומתיחה.
אין ראיות לכך שיצור זה אכן קיים.
גובהו של ביגפוט מתואר לרוב בין 2.1 ל-2.7 מטרים.
כתפיו גדולות ומבנה גופו חזק.
הוא בעל עיניים גדולות וזוג גבות עבות, ראש גדול ושמוט, כפות רגליו גדולות.
גופו מכוסה בשיער פרוע קצר בדומה לזה של גורילה, וצבעו בדרך כלל שחור או חום כהה.
סאסקוואץ' היא מילה באחת השפות הילידיות האמריקאיות (האלקומלם), אולם מקורה מודרני יותר.
היו סיפורים שונים על יצורי פרא השוכנים ביערות.
בהם גם סיפורים על יצורים דמויי אדם או קוף.
בשנות העשרים של המאה העשרים החליטה מורה קנדית לקבץ את כל הגרסאות השונות של הסיפורים וליצור מהם נוסח אחיד ולתת להם גם שם אחיד.
השם שבו היא בחרה היה מילה בשפת האלקומלם.
השם "ביגפוט" הופיע לראשונה בעקבות טביעות הרגליים שהתגלו בשנת 1958 .
הפעם הראשונה בה טען אדם שפגש בביגפוט הייתה בשנת 1811, סמוך למקום בו נמצאת כיום העיר גַ'אסְפֶּר במדינת אלברטה בקנדה.
סוחר בשם דייוויד תומפסון מצא עקבות רגל מוזרות בשלג.
אורכן היה שלושים וחמישה סנטימטרים, רוחבן עשרים סנטימטרים, והן היו בעלות ארבע אצבעות בלבד.
ב-1884 הופיעה בעיתון "הדֶיילִי קוֹלוֹנִיסְט" בוויקטוריה שבמחוז קולומביה הבריטית כתבה שסיפרה על לכידתו של ה"סָסְקוָּאץ'".
בעיתון נטען כי צוות עובדים של הרכבת לאורך הנהר פרייזר הבחין ביצור.
הצוות עצר את הרכבת, החל לרדוף אחריו, ולבסוף תפס אותו לצד הרי הרוקי.
היצור קיבל את השם "ג'אקו" והיה בעל מראה דומה לגורילה.
גובהו היה 1.40 מ' בלבד ומשקלו חמישים ושבעה קילוגרמים.
היה לו גב שחור והוא דמה לאדם מלבד פרט אחד, כל גופו, מלבד כפות ידיו ורגליו, היו מכוסות בשיער באורך של שני סנטימטר.
היה לו כוח פיזי עצום.
הוא לקח ענף ושבר אותו על ידי כיפוף בלא קושי, באופן ששום בן-אדם לא יכול.
תיאורו של ג'אקו דמה מאוד לשימפנזה, בשונה מתיאורי ביגפוט האחרים, ולכן היו שטענו שג'אקו הוא לא יותר משימפנזה שנלקחה לאמריקה על ידי מלח מאפריקה וברחה לו.
קיימת האפשרות שכל הסיפור לא היה יותר ממתיחה.
עיתוני האזור נהגו להדפיס סיפורי מתיחה רבים כדי לשעשע את קוראיהם.
שמועות לגבי ביגפוט המשיכו להסתובב בסוף המאה התשע-עשרה.
ב-1910 נרצחו שני כורים, וראשיהם נמצאו כרותים.
היו שטענו שביגפוט היה אחראי לכך, אף על פי שלא היו ראיות לכך שהרוצח לא היה אנושי.
שמו של מקום הרצח, עמק נַהָנִי בקנדה, השתנה לשם "עמק הֶדְלֵס" (שמשמעותו "חסר ראש"), בגלל התקרית.
בשנת 1924 התרחשו מספר התפתחויות בעניינו של ביגפוט.
חוטב עצים קנדי בשם אלברט אוֹסְטְמַן טען שבזמן שחיפש זהב במפרץ טוֹבֵּט, הוא נלקח על ידי משפחה של גודלי רגל.
לטענתו, האב והבת שמרו עליו בזמן שהאם והבן הכינו ארוחה.
לדבריו, המשפחה הייתה צמחונית ואכלה שורשים, עשב וקליפות עץ.
הוא לא סיפר לאיש את הסיפור עד שנת 1957, מחשש שאנשים יחשבו שהוא מטורף.
בהמשך התברר שפרטי סיפורו לא היו אמינים.
בתקרית השנייה של 1924, מעורבת קבוצת כורים ליד הר סנט הלנס במדינת וושינגטון בארצות הברית.
הכורים טענו שהבחינו בביגפוט, ירו בו וייתכן שגם הרגו אותו.
באותו הלילה טענו שהביתן שלהם הותקף בידי חבריו של היצור שהרגו.
גודלי הרגל זרקו אבנים על הבניין וטיפסו על הגג.
ביום שלמחרת נטשו הכורים את המכרה.
כיום נקרא המקום קניון אֶייפּ.
שנים לאחר מכן טען כורה אחר שהוא היה זה שזרק אבנים על הביתן כבדיחה.
גם התקרית השלישית התרחשה בהר סנט הלנס, כאשר מחפש זהב התלונן בפני שומר יערות שהוא התעורר באמצע הלילה כאשר אבנים החלו להיזרק לעבר הביתן שלו.
כאשר הציץ החוצה הוא ראה גודלי רגל צועקים כמו חבורת קופים.
האיש הסתתר מתחת למיטתו עד הבוקר.
כאשר יצא החוצה ראה עקבות רגליים גדולות מקיפות את ביתו.
העניין בביגפוט החל בארצות הברית בשנת 1958, כאשר נהג דחפור בשם ג'רי קְרוּ מצא עקבות רגליים ענקיות מסביב לאתר עבודתו במחוז הוּמְבּוֹלְדְט בקליפורניה.
קרו יצר יציקה של העקבות.
עיתונאי מקומי פרסם את הסיפור על קרו והעקבות ואף הראה תמונה של העקבות.
הסיפור פורסם בעיתונים נוספים בכל רחבי המדינה.
תמונת העקבות היא שנתנה את השם ליצור זה, ביגפוט - רגל גדולה.
לאחר מותו סיפרו בניו שהוא זייף את טביעת הקרקע ואף חשפו את התבנית שבה הוא השתמש.
בשנת 1967 רוג'ר פטרסון ובוב גימלין טענו שצילמו את ביגפוט במצלמת וידאו.
הם הקרינו את סרטם, שכלל מספר שניות בהם נראה יצור דמוי קוף ענק, כנראה נקבה, נע לאורך קרחת היער ליד מפרץ בלוף בצפון קליפורניה.
אף על פי שהצילום לא היה ברור לגמרי, בעל החיים שבו לא נראה מוכר וגם לא נראה בדיוק כמו אדם בתחפושת.
אולם היו בסרט פרטים חשודים, כגון רצועה על מותני היצור שנראה ששימשה להידוק חליפה.
בשנת 1998 הודה בוב היירונימוס כי הוא היה זה ששיחק את היצור בסרט המפורסם.
העדות האמינה ביותר לקיומו של ביגפוט נותרה עקבות הרגל הענקיות הרבות שנמצאו.
גודלן הממוצע נע בין ארבעים סנטימטרים לארבעים וחמישה סנטימטרים אורך ובערך שבעה-עשר סנטימטרים רוחב.
שאלה נוספת שנבדקה היא מה אוכלים גודלי הרגל, אם הם אכן קיימים.
לפי סיפורו של אוסטמן הם אוכלים ירקות, אבל הדיאטה שהוא תיאר נראית בלתי מספקת ליצורים בגודלם.
אדם אחר טען שראה משפחה של גודלי רגל חופרת סביב ערימת אבנים ואוכלת חיות קטנות שמצאו תחתן.
חוקרים שבו למקום מאוחר יותר ומצאו שלושים חורים שנחפרו.
משקלן של חלק מהאבנים שהוזזו הגיע למאה ושלושה-עשר קילוגרמים.
עד היום אין עדות מוצקה לקיומו של ביגפוט.
למרות העקבות הרבות והמספר הרב של התצפיות שנערכו, איש מעולם לא מצא גופה או שלד של ביגפוט.
הביגל הוא כלב ציד ממשפחת ההאונדים (Hounds).
העדות הממשית הראשונה לקיום הגזע היא משנת 1475. מקור שמו של הביגל אינו ברור, אך משערים שהוא מן המילה beag ('קטן' בשפה הקלטית) או מהמילה bégueule (קולני; הפירוש המילולי: פתוח-גרון, בצרפתית).
הביגל הוכר כגזע ב-1873, וב-1890 הוקם בבריטניה מועדון מגדלי הביגל הראשון.
הגזע הגיע לאמריקה הצפונית עם המתיישבים הראשונים, ושם פותח תת-זן קטן יותר.
מסורתית ביגלים משמשים לציד בלהקות או בבודדים, בעיקר של ציד קטן, כמו ארנבות ושועלים, אך גם לגישוש אחר ציד גדול כמו חזירי בר, תנים ואיילים.
הביגל הוא כלב הרחה, קרי הוא צד תוך גישוש קרוב לקרקע.
כיום ביגלים משמשים כחיות מחמד, אך גם ככלבי גישוש למטרות שונות.
בין התפקידים שממלאים כלבים אלה כיום ניתן למצוא גישוש אחר אדם, גישוש אחר סמים, גישוש אחר חומרים אורגניים אסורים במעברי גבול נמלי ים ונמלי אוויר ועוד.
יתרונו של הביגל על כלבי גישוש אחרים הוא בגודלו הקטן והקומפקטי המאפשר גמישות רבה בהפעלתו, בהופעתו הלא מאיימת ובאופיו הנוח.
בשל אופיו הטוב וממדיו הנוחים, הביגל פופולרי מאוד כחיית מחמד.
ישנם כמה שילובי פרווה: טרי-קולור (חום, שחור ולבן), 2 גוונים (חום, לבן, זהוב, ג'ינג'י או שחור).
שחור-לבן או לבן לגמרי הם נדירים ביותר.
הביגל הוא גזע חברותי ונוח.
בנוסף לכך, הביגל הוא זן פעלתני וערני.
גזע זה קולני מאוד, תכונה שפותחה על מנת שהצייד ידע באיזה שלב של המרדף נמצאת הלהקה.
כלבי ביגל מפורסמים הם הכלב המצויר סנופי והכלב המצויר מהסדרה אמיץ הכלב הפחדן.
ב-1987 הוציאה הקלידנית היפנית הימיקו קיקוצ'י אלבום בשם "ביגל מעופף" (Flying Beagle)
ביגוס (בפולנית: Bigos) הוא נזיד אופייני למטבח הפולני ולמטבח הליטאי המקובל על רבים כמאכל הלאומי של פולין.
ביגוס הוא נזיד מתובל של כרוב הגינה, כרוב כבוש ובשר.
אין מתכון מקובל יחיד להכנת מאכל זה שכן המתכון משתנה מאוד בין אזור לאזור ואף בין משפחה למשפחה.
המרכיבים הטיפוסיים כוללים: כרוב לבן טרי וכבוש (בפולנית: kapusta kiszona), נתחים שונים של בשר ונקניקים, לעיתים קרובות עגבניות שלמות או רסק עגבניות, דבש ופטריות.
הבשרים כוללים בשר חזיר (לרוב מעושן), שינקן, בייקון, בשר בקר, בשר עגל, קילבסה (kielbasa - סוג של נקניק פולני), ומכיוון שביגוס נחשב כנזיד ציידים, בשר צבי או בשר ציד אחר, גם שיירי בשר מוצאים את דרכם לסיר.
נוהגים לתבל את הנזיד בפלפל שחור, בקימל, בעלי דפנה, במיורן, בפימנטו (סוג של פלפל), בשזיפים מיובשים או מעושנים, ביין אדום ובמרכיבים נוספים.
נוהגים לאכול ביגוס יחד עם לחם שיפון ותפוחי אדמה, לרוב בלוויית וודקה או יין לבן יבש.
כמו במרבית סוגי הנזיד ניתן לאחסן את הביגוס במקום קריר או מקורר ולחממו מחדש מאוחר יותר, לאמיתו של דבר טעמו מתחזק לאחר חימום מחדש.
מנהג נפוץ הוא לשמור סיר ביגוס למשך שבוע ואף יותר, כשנוהגים להשלים מרכיבים לפי הצורך.
הזמינות העונתית של הכרוב, ירק העשיר בוויטמין C, היא שעשתה את הביגוס לחלק מסורתי מהתזונה בחורף בפולין ובמקומות אחרים.
בפולין הביגוס היה מנה מסורתית שהוגשה ביום השני של חג המולד.
על פי מסורת פולנית, ולדיסלב השני יגיילו, נסיך ליטאי, הוא שהביא את הביגוס לפולין, כאשר הוכתר ב-1385 למלך פולין והגיש מנה זו לאורחי מסעות ציד שערך.
עם זאת, בלשנים פולנים טוענים כי מקור המילה בגרמנית ולא בליטאית, על אף שלא קיימת כיום מילה דומה בגרמנית המודרנית.
מילון המילים הזרות, PWN, משער כי מקור המילה בפועל הגרמני "begossen" – "להרטיב", "לטבול" שכן בתקופה הקדומה נהגו לטבול את הביגוס ביין.
המילה "ביגוס" בפולנית היא בהשאלה מילה נרדפת למילים "בלבול" או "צרה".
משערים כי מקורה של המנה המקורית שעליה מתבססים הכרוב הכבוש, הביגוס ומנות דומות הוא באסיה (למשל הקימצ'י הקוריאני), וממנה הוא הגיע לאירופה יחד עם פלישת השבטים האסיאתיים.
קיים מגוון רב של גרסאות למתכון המקורי.
יש המעדיפים שכמות הבשר תהיה זהה לכמות הכרוב.
יש המעדיפים להשתמש בכרוב כבוש בלבד כמקובל ב"זאורקראוט" הגרמני.
ביגלו אירוספייס היא חברת הזנק בתחום טכנולוגיית החלל מלאס וגאס, נבדה, שבארצות הברית.
החברה ידועה בפיתוח החלוצי של רכיבי תחנת חלל מתנפחים.
רכיב מתנפח במבנה חללי הוא בעל מעטפת חיצונית גמישה המאפשרת שמירה על קוטר מוגבל בעת השיגור, כדי להתאים את עצמה לרכב השיגור.
כאשר הרכיב מגיע לחלל הוא מתנפח כדי לספק מקום עבודה, מגורים, ובידור לאסטרונאוטים שיאיישו אותו.
רכיבים מתנפחים פותחו לראשונה בידי נאס"א בתוכנית שכונתה "Transhab".
לאחר ביטול התוכנית, נכנסה חברת ביגלו אירוספייס לשלושה הסכמים עם נאס"א שלפיהם ביגלו אירוספייס היא הזכיינית היחידה למסחור מספר טכנולוגיות ניפוח רכיבי חלל שפותחו בנאס"א.
החברה מתכוונת לפתח משפחת אבות טיפוס ולייצר רכיבי תחנת חלל לרבות ג'נסיס 1, רכיב אב טיפוס בקנה מידה של 1:3 ששוגר ב-12 ביולי 2006 ושוקל 1,360 ק"ג, אורכו 4.4 מטרים וקוטרו 1.6 מטרים.
הוא מתרחב לקוטר כמעט כפול כשהגיע למסלול.
ג'נסיס 2, בעל ממדים זהים לאלו של ג'נסיס 1, שוגר ב-28 ביוני 2007 אך הוא מכיל מכשירים נוספים לצורכי ניסוי בחלל וכן פריטים שנשלחו בידי אנשים פרטיים.
בעתיד מתכוונת החברה לשגר את גלקסי - אב טיפוס בקוטר 45% מהרכיב כפי שייבנה בסופו של דבר, שתוכנן לגשר על פער הפיתוח בין רכיבי ג'נסיס לבין הרכיבים שיאכלסו אסטרונאוטים בסופו של דבר.
הרכיב המאויש הראשון יכונה "Sundancer" ולבסוף BA 330 יהיה רכיב בקנה מידה מלא שייוצר בייצור המוני וישקול כ-23 טון בתפוסה מלאה.
ממדיו יהיו 13.7 מ' לאורך וקוטר של 6.7 מטרים כאשר יורחב למלוא קוטרו.
באופן פורמלי יכונה הרכיב BA 330 גם בשם נאוטילוס.
החברה קיבלה חוזה מנאס"א לבניית מודול מתנפח לתחנת החלל הבין-לאומית.
מודול BEAM חוב רלתחנת החלל בשנת 2016 לתקופה של שנתיים.
לאור ההצלחה תקופת פעילותו הוערכה עד לשנת 2028.
בשנת 2020 החברה הפסיקה את פעילותה.
כדי לעסוק ברכיבה על אופניים אין צורך בציוד מיוחד, אך עיסוק מקצועי ברכיבה דורש ציוד לרכיבה, תחזוקת האופניים ועוד.
בראשית המאה ה-20 היו חולצות הרכיבה סרוגות מצמר, אך כיום הן עשויות מבדים מתקדמים המאפשרים נידוף זיעה, הגנה מפני קור ורוח ויוצרים מעטפת אווירודינמית.
בבגדי רכיבה משתמשים כיום בלייקרה, קולמקס ופוליאסטר.
לחולצת הרכיבה כיסים בחלקה האחורי כדי לאפשר נשיאה של חפצים ללא שבירת האווירודינמיות של הרוכב.
לחלק מחולצות הרכיבה יש רוכסן לכל אורכן, לחלק רוכסן חלקי ויש חולצות ללא רוכסן כלל.
חלקה האחורי של החולצה ארוך יותר כדי לכסות את הגב התחתון של הרוכב בעת שהוא כפוף.
חולצות הרכיבה המודרניות מודפסות בשלל גוונים וצבעים ולכל קבוצת אופניים יש מדים משלה.
מדי קבוצות מקצועיות, שעליהן מודפס לוגו הספונסר, נמכרים בחנויות בדומה למדי קבוצות כדורסל או כדורגל.
חולצות רכיבה אף נחשבות פרס במספר מרוצים: למנצח באליפות העולם מוענקת חולצת הקשת בענן כדי להבדילו משאר הרוכבים.
טור דה פראנס: החולצה הצהובה-של המוביל בדירוג הכללי, החולצה הירוקה-של המוביל בדירוג המאוצים, החולצה המנוקדת-של "מלך ההרים" והחולצה הלבנה-של המוביל בדירוג הכללי מבין הצעירים.
ג'ירו ד'איטליה: החולצה הוורודה-של המוביל הדירוג הכללי, החולצה הירוקה של המוביל בדירוג המאוצים, החולצה הסגולה של "מלך ההרים" והחולצה הלבנה של המוביל בדירוג הכללי מבין הצעירים.
וואלטה אספניה: החולצה המוזהבת-של המוביל הדירוג הכללי.
שאר החולצות מתחלפות מדי כמה שנים לפי נותן החסות למרוץ.
בשנים האחרונות חולצתו של המוביל בדירוג המאיצים הייתה כחולה עם דגים צהובים.
אליפות העולם: חולצת הקשת בענן.
אליפות לאומית: לרוכבים שהם האלופים במדינתם מוענקת חולצה, בדרך כלל בצבעי הדגל, שהם רשאים ללבוש במרוצים.
מכנס הרכיבה הוא פריט חשוב ביותר כיוון שתפקידו הוא למנוע שפשופים הנוצרים כתוצאה מהחיכוך בין רגלי הרוכב לאוכף.
בתחילת המאה ה-20 היו הרוכבים מניחים אומצה נאה על מנת להקטין את החיכוך וליצור שכבת ריפוד בין האוכף לרוכב.
את האומצה החליף עור של צבי (שמואה) שנתפר לבטנת המכנס וכיום בכל מכנס רכיבה יש ספוג או ג'ל שמטרתו למנוע כאבים בעכוז ושפשופים.
רוכבים מקצועיים לובשים מכנסיים בעלי כתפיות (בּיבּ) על מנת שלא יהיה לחץ על בטן הרוכב.
בעוד בעולם הרכיבה הלא מקצועית ניטש ויכוח לגבי הצורך בקסדה, לרוכבים מקצוענים הקסדה היא פריט חובה על פי חוקי איגוד האופניים הבינלאומי.
תפקיד הקסדה הוא להגן על הראש.
כיום הקסדות קלות מאוד ובעלות צורה אווירודינמית.
רוכבים רבים קושרים בנדנה, שתפקידה לספוג זיעה, מתחת לקסדה.
כפפות הן פריט חשוב ברכיבה כיוון שהרוכב נשען על ידיו פרק זמן ארוך, אך עם זאת אסור שתיווצר תחושת נימול והרדמות בידיים כיוון שרגישותן הכרחית לעצירה.
רגישות האצבעות היא גם הסיבה שמרבית הכפפות חתוכות ומותירות את קצות האצבעות חשופים.
ברכיבה בקבוצה גדולה, כגון במרוץ כביש, לחיצה לא זהירה על הבלמים תוביל לתאונה גדולה, היות שהרוכבים צמודים כדי לחסוך באנרגיה.
נעלי רכיבה מעוצבות כך שמקסימום אנרגיה מרגל הרוכב תועבר לדוושה.
כאשר רוכבים ללא נעל רכיבה ייעודית, האנרגיה מועברת לדוושה רק בעת הורדת הרגל כלפי מטה (לחץ פטישי).
כאשר מחברים נעל רכיבה לדוושה, גם האנרגיה שהרוכב משקיע בהרמת הרגל מועברת לדוושה.
בטרם המצאת חיבור הנעל לדוושה ניתן היה להרכיב בתי דוושות, אליהם הייתה מוכנסת נעל רגילה ונקשרת ברצועה.
בתי דוושה אלה (בסקט) היו לא בטיחותיים וגרמו לנפילות רבות.
כיום נפוצים מנגנונים שמקורם בנעלי סקי, המאפשרים שחרור מהיר של הרגל מהדוושה.
רוכבים רבים נושאים על גופם או על האופניים ציוד נוסף:
במרוצי נגד השעון חשובה האווירודינמיות עד מאוד, היות שהרוכב אינו יכול להשתמש ברוכבים אחרים למחסה מפני הרוח.
לפיכך, הציוד למרוצים אלו שם דגש על אווירודינמיות: רוב הרוכבים משתמשים בחולצות מיוחדות, צמודות לגוף ובעלות שרוול ארוך.
ישנן קסדות מיוחדות המעוצבות בצורת טיפת מים, כידון מיוחד הנקרא אירובר, המאפשר לרוכב תנוחה אווירודינמית ביותר ומאפשר החלפת הילוכים בתנוחה זו.
גלגלים מיוחדים וגם ערדליים המגנים על הנעליים.
ביד'ת א-שעב הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הירדן, דרומית-מערבית למושב ארגמן.
שטח האתר הוא 12 דונם והוא מוקף בקירות אבן.
האתר נתגלה במסגרת סקר הר מנשה.
הוא זוהה בתור אתר פולחני מתקופת הברזל הקדומה (המאה ה-12 לפנה"ס - המאה ה-11 לפנה"ס).
המתחם בנוי בצורת "סנדל" אשר מסביבו "מסלול" שכונה בשם דרך התהלוכות ובמרכזו מבנה עגול – במה.
פרופ' אדם זרטל מניח כי זה אחד ממבני ה"גילגל" – הגלגלים מתקופת ההתנחלות של בני ישראל בארץ.
המיקום הוא מול מעבר הירדן גשר אדם – מקום בו עברו שבטי ישראל את נהר הירדן בעת כניסתם לארץ כנען.
האתר התגלה בשנת 1999 על ידי זרטל בסקר הר מנשה.
האתר נחפר על ידי ד"ר דרור בן-יוסף מאוניברסיטת חיפה בשנים 2002–2003. ההחלטה על ביצוע החפירה התקבלה בעקבות המסקנה כי באתר יש ממצאים "שאין להם מקבילות – בינתיים – בארץ ישראל והלבנט כולו.
בדיון, המובא בסקר, בממצאי הצור הקדומים שנחשפו באתר השתתפו הארכאולוגים: חיים וינטר, גיא בר-עוז ונועה רבן-גרסטל, האחרונים התרכזו בבדיקת ממצא העצמות.
בסיכום של האתר נאמר: "המקום תוכנן מראש ונבנה בתבנית בעלת משמעות, הנסתרת עדיין מידיעתנו.
תכנון זה מתבטא בצורה המיוחדת ובהרכב האזורים הפנימיים".
למיקום האתר בתחתית המדרון נודעת משמעות רבה, נראה כי המדרון שימש להתכנסות הקהל ולישיבה "וראוי לפרשו כפרוטו-תיאטרון".
לדעת בן-יוסף אפשר לזהות את האתר עם "אדם" (), וייתכן שהמשכן שכן במקום בטרם 'עלה' ליהודה ולירושלים.
לדעתו המקום גם נזכר במסכת סיפורי שמואל ושאול (ספר שמואל א' פרקים: ז'; י'; י"א; י"ג; ט"ו) כ"גלגל" בו התקיימו טקסים ואירועים ציבוריים שונים.
את צורתו המיוחדת של האתר המזכירה נעל או סנדל, יש להבין לדעת בן-יוסף, על רקע הכתוב במגילת רות: מכאן יש לשער שתוכנית האתר (שלא עברה כל שינוי במשך כארבע מאות שנות קיומו) היוותה מעין "תעודה" אשר בה התחייבה הקהילה הבונה לקיים את הסכם האמונה בברית מחייבת.
חפירה נוספת בראשות ד"ר שי בר מאוניברסיטת חיפה נערכה באתר בחודש מאי 2020. החפירה התמקדה בפינה הצפון מערבית של החצר הפנימית (אזור D) וכן במבנה הבמה העגולה אשר בחלק הצפון מזרחי של אזור A.
מחרסים שנמצאו בבסיס קיר החצר הפנימית ניתן לשער שהמתחם הפנימי נבנה בתקופה הרומית-ביזנטית ולכן הוא מתקופה מאוחרת יותר ולא מתקופת הברזל.
בתוך מבנה הבמה העגולה נמצאו חרסים מתקופה ברזל א' (המאה ה-12 לפנה"ס - המאה ה-11 לפנה"ס) וברזל ב' (המאה ה-10 לפנה"ס – המאה ה-6 לפנה"ס דבר המחזק את ההשערה שמבנה זה היה חלק בלתי נפרד מחומת הטמנוס התוחמת את כל המתחם.
אתרים דומים, דהיינו מתחמים בצורת "סנדל", נמצאו בסקר זה גם בעמק ליד היישוב משואה באורך של 105 מטר ורוחב של 45 מטר וכן ליד מושב יפית באורך 80 מטר ורוחב ממוצע של 45 מטר.
האתר נחלק על ידי החופרים לחמישה חלקים עיקריים:
אזור A – החלק הגדול, 75 מטר על 88 מטר, מצוי בצפון האתר, מעין מישור, התחום בקיר הטמנוס (Temenos), המשתפל באיטיות לצפון-מזרח.
בחלקו הנמוך שרידי "במה עגולה".
ניכר כי בוני האתר, השתדלו, באמצעים שונים, ליישר את השטח על ידי מילויו באדמה ופילוסו למישור כדי לייצר שטחים ישרים וגדולים, אשר חלקם היו גם מרוצפים.
השטח נחלק ל"רובעי משנה" המוגדרים באמצעות קירות פנימיים, שאינם מצויים בחלקים האחרים של האתר.
ממצא הקיראמיקה מצביע על כך שהאתר נוסד ועיקר שימושו היה בתחילת תקופת הברזל.
אזור B – הוא "עקב הסנדל", בקצהו הדרומי-מערבי של המתחם.
הוא גבוה בשלוש מדרגות מאתר.
מידותיו 50 מטר על 50 מטר והוא גובל בשלושה אזורים אחרים.
נתחם בקיר הטמנוס הכפול, הוא ה"מסלול" שאותר מסביב למתחם.
בחפירות התקבלה רחבה פתוחה מרוצפת, כולה או בחלקה, אבני גויל.
גם אזור זה נקבע כי נוסד בתקופת הברזל ה-I.
אזור C – הוא הכניסה למתחם.
הוא מצוי בחלקו הדרומי-מערבי של האתר, בחיבור בין ה"סנדל" אל ה"עקב".
נמצאה באזור כניסה בנויה, היות שרוב חלקיה שרדו.
נוצר מעין "משפך" ברוחב של 5 מטר, מקיר הטמנוס אל מרכז המתחם.
האזור אף הוא תוארך, לפי החרסים, לתקופת הברזל 1. חשיבות החפירה באזור זה הייתה שהיא אימתה את קיומה של דרך התהלוכות, אשר הקיפה את המתחם בשלמותו ואת העיצוב של צורתו של המתחם.
אזור D – הוא מעין "חצר פנימית".
חצר גדולה בין שלושה אזורים מוגדרים.
מידותיה 46 מטר על 30 מטר וצורתה לא-רגולרית.
החצר מוקפת קירות אחידים למדי, ברוחב ובגובה של מטר אחד.
אלה בנויים שתי שורות של אבנים, פנימית וחיצונית, עם מילוי ביניהם.
למרות המפולות שבמקום, אופי הבניה והשתלבותו מראים שהוא חלק מהמתחם כולו.
המיוחד של המבנה, כמו במזבח הר עיבל, שארבע פינותיו מכוונות בדיוק לרוחות השמים.
לדעת דרור בן-יוסף "לחצר היה תפקיד חשוב בזמן קיומו של המקום".
אזור E – בחלק המערבי של האתר.
זהו שטח מלבני סגור: 46 מטר על 6 מטר, מוקף קירות בנויים מכל עבריו.
כלי החרס של האתר נבדקו על ידי אדם זרטל.
נמצאו בו סוגי החרסים הבאים:
קערות וקדירות – ביניהם קערה המכונה "המנשית" מתקופת הברזל 1 - המאה ה-12 - כמותה התגלו באתרי נחלת שבט מנשה.
עם זאת, נמצאו גם ממצאים מתקופות מאוחרות, מקבילות להן נמצאו במגידו, לכיש, שילה ותענך.
סירי בישול – עם שפה צרה וזיווד חד, גוף כדורי פחוס, הטין חצצי וכהה, הצריפה טובה.
אופייני לכל תקופת הברונזה המאוחרת.
קנקנים – עם שפה מעובה במקצת ורכס קל ומזוה מתחת לשפה.
הטין חתתי, חום כהה, עם חיפוי בהיר ירקרק מבחוץ.
פיקסוי – עם ידית מקור הכלי הוא מהתקופה המיקנית
באתר נמצאו עצמות בעלי חיים, רובם (148) לא זוהו.
רק 26 עצמות זוהו: 23 של צאן – עיזים וכבשים, שלוש של בקר וכן עצם אחת של חמור – בהמת משא שכיחה באזור.
ביגנוניים (שם מדעי: Bignoniaceae) היא משפחת צמחים מסדרת הצינוראים, הכוללת כ-901 מינים בכ-79 סוגים שמרביתם נפוצים בעיקר באזורים הטרופיים.
משפחה זו אינה מיוצגת בצמחיית הבר של ישראל, אך מספר מינים גנניים נקלטו היטב והפכו לנפוצים בגינות, בפארקים ובמרחבים ציבוריים בשל פרחיהם הגדולים והמרהיבים.
לדוגמה, הסוגים עקולית (Campsis), סיגלון (Jacaranda) וביגנוניה (Bignonia) נשתלים בשל פריחתם הצבעונית, המוסיפה יופי לגינות ולנופים עירוניים.
אף אחד ממיני הנוי התרבותיים בישראל לא הפך לפולש.
משפחת הביגנוניים היא משפחה טרופית של עצים ומטפסים מעוצים, ולעיתים רחוקות גם של שיחים, צמחים עשבוניים רב-שנתיים או בני-שיח.
תפוצתה רחבה בכל האזורים הטרופיים של העולם, ומרכזה באזורים הטרופיים של צפון דרום אמריקה.
בית הגידול האופייני של המשפחה הוא יער גשם טרופי או יער יבש, סוואנה או סראדו.
סראדו הוא אזור סוואנה טרופית נרחב במרכז ברזיל, המשתרע על פני כ-2 מיליון קמ"ר.
האקלים בסראדו הוא טרופי עונתי, עם עונה גשומה ועונה יבשה מוגדרות.
סוואנה היא מערכת אקולוגית המאופיינת בערבות עשב רחבות ידיים עם עצים ושיחים פזורים.
הסוואנה מתאפיינת בשתי עונות מרכזיות: עונת גשמים קצרה ועונת יובש ארוכה.
הטמפרטורות גבוהות לאורך כל השנה, עם הבדלים בכמות המשקעים בין העונות.
מוצא מרבית מיני המשפחה באזורים הטרופיים של אמריקה הדרומית, אולם מינים רבים מצויים גם בסין, הודו, אוסטרליה, אפריקה הדרומית ואמריקה הצפונית.
רוב הצמחים הם שיחים, עצים או מטפסים.
עליהם בדרך כלל מורכבים, מנוצים.
הפרחים גדולים, בעלי עטיף כפול.
הכותרת דמוית משפך או חצוצרה, כמעין צינור מוארך שבקצהו אוגן הנפתח לצדדים.
הפרי הוא הלקט הנפתח לאורכו, והזרעים בחלק מהמינים בעלי כנפיים קרומיות.
רבים מהמינים מפרישים צוף ומושכים אליהם ציפורים המסייעות בהאבקתם.
שם משפחת הביגנוניים (Bignoniaceae) נקרא על שם הסוג ביגנוניה , אחד מהסוגים הראשונים שתוארו ונחקרו במשפחה זו, שנחשב מייצג את מאפייניה.
השם Bignonia ניתן לסוג זה בשנת 1694 על ידי הבוטנאי הצרפתי ז'וזף פיטון דה טורנפור כאות כבוד לאב ז'אן-פול ביניון , מלומד ומדינאי צרפתי בן המאה ה-17, ששימש כספרן של המלך לואי ה-14. ביניון, איש קהילת האורטוריאנים, היה סופר ומטיף, אך לא בוטנאי בעצמו.
טורנפור, שהיה חניכו ומעריץ של ביניון, בחר להוקיר אותו באמצעות קריאת הסוג על שמו.
בעבר כלל סוג זה מינים רבים, אולם מחקרים פילוגנטיים הביאו לפיצול הסוג, לחלוקה מחדש של המינים במשפחה לסוגים שונים, ולאיחוד מינים אחרים.
הדבר גורם לכך שרבים מהצמחים הפופולריים במשפחה מוכרים ביותר משם אחד.
בנוסף לכך, קיימים בתרבות זני מכלוא אשר לא תמיד ידוע מהם המינים שמהם פותחו.
בקרב גננים ושתלנים יש המוסיפים לכנות רבים מהמינים במשפחה בשם הכולל "ביגנוניה".
באנגלית מכונים חלק מהצמחים בשם "Trumpet Vine" ("מטפס חצוצרה") על שום צורת פרחיהם.
הפסקה הבאה היא תמצית המאפיינים, וכל האמור לאחריה מתאר מאפיינים מפורטים: העלים נגדיים, מורכבים מ-2 עד 3 עלעלים, מנוצים או דמויי כף יד ולעיתים רחוקות פשוטים.
הכותרת צינורית (עלי הכותרת מאוחים בבסיסם ונושרים כיחידה אחת), לרוב בלתי-סימטרית; השחלה עילית.
הפרי הוא הלקט עם שני קשוות, דמוי תרמיל, ולעיתים רחוקות בשרני ובלתי-נפתח.
הזרעים מרובים, לרוב שטוחים ומכונפים.
הצמחים במשפחה כוללים עצים, מטפסים מעוצים, לעיתים שיחים ולעיתים נדירות צמחים עשבוניים.
מטפסים מעוצים הם צמחים בעלי גבעולים מעוצים, גמישים, ארוכים ודקים, המטפסים על צמחים אחרים או על מבנים כדי להגיע לאור השמש.
מטפסים אלו הם חלק חשוב במערכות אקולוגיות, במיוחד ביערות גשם, שם הם יכולים להגיע לגבהים מרשימים.
חלקם נעזרים בשורשי אוויר, המסוגלים בסביבות לחות, כמו יערות גשם, לספוג מים ולחות ישירות מהאוויר או מפני השטח שעליהם הם גדלים.
תכונה זו מאפשרת להם לקבל מים גם בגבהים, ללא צורך בספיגתם מהקרקע.
העלים נגדיים, לעיתים רחוקות מסורגים, מורכבים מ-2 עד 3 עלעלים או מנוצים עם מספר עלעלים (למשל בדק-פרי) או דמויי כף יד, לעיתים נדירות פשוטים.
בעלים של מטפסים המעוצים, העלעל הקיצוני משמש לעיתים קרובות כקנוקנת.
התפרחות חיקיות (בחיק העלה) או אמיריות (בקצה הגבעול), בודדת או באשכולות או בתִּירְסִים (Thyrses) - סוג של תפרחת שבה הציר הראשי גדל כתפרחת בלתי מסוימת וסעיפי המשנה גדלים כתפרחת מסוימת.
הפרחים לרוב בולטים, דו-מיניים בדרך כלל בלתי-סימטריים ולעיתים נדירות סימטריים.
עלי הכותרת מאוחים בבסיסם לצינור והם נושרים כיחידה אחת שלמה.
הגביע בעל 5 אונות, לעיתים דמוי מתחל, לעיתים רחוקות קטם (חסר אונות) או עם קליפטרה (operculum) - מכסה או כיסוי הנוצר מאיחוי הגביע עם הכותרת, או מהידבקותם זה לזה לכדי מבנה דמוי מכסה, שמכסה את האבקנים ואת עלי השחלה בניצן ומתנתק בבגרות.
הכותרת צינורית, בעלת 5 אונות, לעיתים דו-שפתנית ולעיתים פעמונית.
האונות יכולות להיות מפותחות היטב או מצומצמות, כלומר, התפתחו בצורה חלקית בלבד או שהן קטנות ופחות בולטות ביחס לאונות מפותחות.
האבקנים לרוב 4, בזוגות, שניים מהם ארוכים באופן מובהק מהשניים האחרים, ובנוסף אבקן בלתי פורה; לעיתים שני אבקנים פוריים בלבד ו-3 בלתי פוריים; לעיתים רחוקות 5 אבקנים פוריים.
כל האבקנים קבועים על צינור הכותרת.
השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה ושתי מגורות עם מחיצה, ולעיתים רק עם מגורה אחת עם שליה חיקית או 2 או 4 דופניות פנימיות חודרות.
כלומר, במקום שהשליה תצמד לדופן השחלה בלבד, היא חודרת פנימה לכיוון מרכז השחלה.
עמוד השחלה לרוב דקיק עם צלקת בת שתי אונות.
הפרי הוא הלקט דמוי תרמיל, שלרוב נפתח בשתי קשוות, לעיתים רחוקות בשרני ובלתי-נפתח (למשל, קרסצנטיית הקלבש (Crescentia cujete) וקיגליה אפריקנית (Kigelia africana).
הזרעים לרוב שטוחים (פחוסים) ומכונפים (מופצים ברוח), לעיתים עבים יותר ובעלי מרקם דמוי שעם (מופצים במים), או כאשר הפרי בלתי-נפתח, הזרעים עשויים להיות שקועים בציפה.
הסוג אורנית (Pyrostegia) כולל 2 מינים בעולם, ביניהם: אורנית לוהבת (Pyrostegia venusta).
הסוג אורוקסילון (Oroxylum) כולל רק מין אחד את העץ רחב-העלים אורוקסילון הודי (Oroxylum indicum).
הסוג אינקרווילאה (Incarvillea) כולל 18 מינים בעולם, מתוכם הצמח העשבוני הרב-שנתי אינקרווילאה סינית (Incarvillea delavayi).
הסוג ביגנוניה (Bignonia) כולל 31 מינים בעולם, ביניהם: ביגנוניה משוונית (Bignonia aequinoctialis), קליטוסטומה ורודה (Bignonia callistegioides), ביגנוניית הקנוקנות 'טנגרין ביוטי' (Bignonia capreolata 'Tangarine Beauty').
הסוג גילנית (Amphilophium) כולל 46 מינים בעולם, מתוכם שני מינים בעולם בישראל: גילנית החצוצרות (Amphilophium buccinatorium), גילנית צחורה (Amphilophium lactiflorum).
הסוג דלוסטומה (Delostoma) כולל 4 מינים בעולם, ביניהם: השיח או העץ דלוסטומה תמימת-עלה (Delostoma integrifolium).
הסוג דק-פרי (Tecoma) הסוג דק-פרי כולל 7 מינים שמוצאם הטבעי מצפון אמריקה הדרומית, פרט לדק-פרי זקוף שמקורו גם בדרום אמריקה הצפונית.
חלק מהמינים אוקלמו ברחבי העולם, אבל דק-פרי זקוף התאזרח בארצות רבות ואף הפך למין פולש.
הסוג יפאורת (Dolichandra) כולל 9 מינים בעולם, ביניהם: המטפס יפאורת ציפורן-החתול (Dolichandra unguis-cati).
הסוג טבבויה (Handroanthus) כולל 36 מינים בעולם.
הסוג טבבויה (Tabebuia) כולל 74 מינים בעולם.
בישראל מצויים: טבבויה בהירה (Tabebuia pallida), טבבויה ורודה (Tabebuia rosea).
הסוג טקומן (Radermachera) כולל 17 מינים בעולם, ביניהם: טקומן סיני (Radermachera sinica), טקומן קסילוקרפה (Radermachera xylocarpa).
הסוג טקומריה (Tecomaria) כולל 2 מינים בדרום אפריקה.
הצמח שנקרא בעבר Tecoma capensis משויך כיום לסוג Tecomaria ושמו המדעי העדכני הוא Tecomaria capensis.
שינוי זה מבוסס על מחקרי סיסטמטיקה וגנטיקה, שהראו כי Tecomaria capensis נבדל מספיק ממיני Tecoma האחרים שגדלים באמריקה כדי להיחשב כסוג נפרד.
הסוג כילופסיס (Chilopsis) כולל רק את כילופסיס סרגלי (Chilopsis linearis), כילופסיס 'בובה' (Buba), 'בורגונדי' (Burgundi), 'ללא פירות' (Seedless), 'וורן גונס' (Warren Jones).
הסוג מנסואה (Mansoa) כולל 18 מינים בעולם, ביניהם: מנסואה שומית (Mansoa alliacea), מנסואה זוגית (Mansoa hymenaea).
הסוג מרקמיה (Markhamia) כולל 5 מינים בעולם, ביניהם: מרקמיה צהובה (Markhamia lutea), מרקמיה קהה (Markhamia obtusifolia), מרקמיה זנזיברית (Markhamia zanzibarica).
הסוג מתחלית (Spathodea) כולל רק מין אחד: מתחלית פעמונית (Spathodea campanulata).
הסוג נאוספיקאה (Neosepicaea) כולל 4 מינים בעולם, ביניהם: נאוספיקאה נאה (Neosepicaea jucunda).
הסוג סיגלון (Jacaranda) כולל 49 מינים בעולם.
בישראל מצוי העץ סיגלון עלה-מימוזה (Jacaranda mimosifolia) המכונה גם ג'קרנדה חדת עלים, סיגלון חד-עלים, סיגלון עלי-מימוסה, סיגלון מימוסי
הסוג עקולית (Campsis) כולל 2 מינים בעולם, ביניהם: עקולית גדולת-פרחים (Campsis grandiflora), עקולית משרישה (Campsis radicans), עקולית טגליבואנה 'מאדאם גלן' (Campsis x tagliabuana 'Madam Galen').
הסוג פנדוראה (Pandorea) כולל 9 מינים בעולם, ביניהם: פנדוראה יסמינית (Pandorea jasminoides), פנדוראה יסמינית 'כריזמה' (Pandorea jasminoides 'Charisma'), פנדוראה יסמינית 'ליידי די' (Pandorea jasminoides 'Lady Di'), פנדוראה פנדורית (Pandorea pandorana).
הסוג פודרית (Podranea) כולל 2 מינים בעולם בלבד: פודרית ברייס (Podranea brycei), פודרית ורודה (Podranea ricasoliana).
הסוג קטלפה (Catalpa) כולל 8 מינים בעולם, ביניהם: קטלפה ביגנונית (Catalpa bignonioides), קטלפת פרגס (Catalpa fargesii), קטלפה ביצנית (Catalpa ovata), קטלפה הדורה (Catalpa speciosa).
הסוג קטופרקטס (Catophractes) כולל רק את קטופרקטס אלקסנדרי (Catophractes alexandri).
הסוג קיגליה (Kigelia) כולל רק מין אחד את קיגליה אפריקנית (Kigelia africana).
הסוג קרסצנטיה (Crescentia) כולל 6 מינים בעולם, ביניהם: קרסצנטיית הקלבש (Crescentia cujete).
הסוג ריגוזום (Rhigozum) כולל 7 מינים, שתחום תפוצתם הטבעית הוא באפריקה הדרומית הטרופית ובדרום אפריקה, במדגסקר, מסומליה ועד תימן.
בישראל מצוי השיח ריגוזום קצר-קוצים (Rhigozum brevispinosum), ריגוזום ביצני (Rhigozum obovatum) שהוא עץ או שיח הגדל בעיקר במדבר ובבתות צחיחים מזימבבואה ועד דרום אפריקה.
הסוג תלא-פרי (Eccremocarpus) כולל 3 מינים, שתחום תפוצתם הטבעית במערב ודרום אמריקה הדרומית.
בישראל, מצוי תלא-פרי מחוספס (Eccremocarpus scaber) שהוא מטפס מעוצה או שיח מטפס שמקורו באזורים סובטרופיים במזרח פרו, ומצ'ילה המרכזית ודרום-מרכז צ'ילה עד דרום-מערב ארגנטינה.
זהו שיח מטפס או ליאנה, הגדל בעיקר בביומה הסובטרופית.
בישראל נפוצים בגינון מינים רבים ממשפחת הביגנוניים, ביניהם:
דק-פרי - Tecoma, נפוץ במיוחד המין דק-פרי זקוף (Tecoma stans), טקומית הכף - Tecoma capensis
מתחלית פעמונית ("עץ הטוליפ") - Spathodea campanulata
שדה התעופה ביגין היל היה בסיס טיסה של חיל האוויר המלכותי הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה סמוך ללונדון.
המטוסים שהוצבו בשדה זה מילאו תפקיד חשוב בהגנת לונדון ודרום אנגליה במהלך הקרב על בריטניה בקיץ וסתיו 1940. כיום משמש הבסיס כשדה תעופה אזרחי ורק חלק קטן ממנו נמצא עדיין ברשותו של חיל האוויר המלכותי.
שדה התעופה הוקם על ידי חיל התעופה המלכותי (Royal Flying Corps) – החיל שקדם לחיל האוויר המלכותי - במהלך מלחמת העולם הראשונה.