tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוקטובר 1994, ארבע שנים לאחר מכירת חברת גפן רקורדס בניהולו של דייוויד גפן ליוניברסל מיוזיק גרופ, הצטרף לסטיבן ספילברג ולג'פרי קצנברג בהקמת חברה חדשה בשם "SKG".
שלושת השותפים, בעיקר גפן עם מו אוסטין, בנו מיקל ולני וורונקר, השיקו מאוחר יותר את חברת התקליטים.
רופוס ויינרייט היה האמן הראשון שהוחתם בחברת התקליטים החדשה.
לוגו החברה היה הפרויקט האחרון של רוי ליכטנשטיין.
העיצוב הייחודי, שמשלב תו מוזיקלי ובועת דיבור, הופיע לראשונה על האלבום Beautiful Freak של להקת אילז.
על המוצר הראשון שיצא דרך החברה, Older של ג'ורג' מייקל, נטבע הסמל המוכר של דרימוורקס – ילד עם חכה ישוב על הירח.
ב-11 בנובמבר 2003 הוכרז כי יוניברסל מיוזיק גרופ הגיעה להסכם רכישת חברת דרימוורקס רקורדס על מנהליה תמורת כמאה מיליון דולר.
ההסכם הגיע בתקופה בה תעשיית המוזיקה עברה שינויים כבירים, בהתאם להתמודדותה על ירידת נתוני המכירות הפיזיים, ועלייתם של שירותי הסטרימינג השונים.
במסגרת העסקה, דרימוורקס רקורדס נכנסה לחברת התקליטים "אינטרסקופ גפן A&M".
חטיבת הקאנטרי של דרימוורקס רקורדס נשארה עד ספטמבר 2005, אז נסגרה כל ידי יוניברסל מיוזיק גרופ לאחר עזיבתו של טובי קית'.
בין השנים 1997 ל-2005 הפעילה גם חטיבה בנאשוויל שבטנסי ליצירות קאנטרי.
לאחר הפירוק של דרימוורקס רקורדס, המנהל של החטיבה, סקוט בורצ'טה, הקים את ביג משין רקורדס.
האמנית הראשונה של ביג משין רקורדס הייתה טיילור סוויפט.
מאוחר יותר החברה הזו התמזגה עם יוניברסל מיוזיק גרופ.
דרים סקיוריטי בע"מ היא חברת הזנק ישראלית בתחום אבטחת סייבר באמצעות פתרונות מבוססי בינה מלאכותית.
חברת דרים סקיוריטי הוקמה ביולי 2022 על ידי שלו חוליו, לשעבר מנכ"ל NSO, סבסטיאן קורץ לשעבר קנצלר אוסטריה, וגיל דולב.
משרדי החברה שוכנים בתל אביב, וינה ואבו דאבי.
החברה מפתחת פלטפורמה המשלבת מודלים של בינה מלאכותית עם יכולות הגנת סייבר.
המערכת מסוגלת לזהות ולנטרל איומים פוטנציאליים עוד לפני התרחשותם, באמצעות מודלי שפה שאומנו למטרה זו, היא מיועדת להתמודד עם איומים מתוחכמים על תשתיות קריטיות כמו מתקני גז, נפט, מים וחשמל, ומוצעת למדינות, גופים ממשלתיים וחברות ענק בתחומי התשתיות.
בסוף שנת 2022 גייסה החברה הון ראשוני בסך 20 מיליון דולר, בנובמבר 2023 גייסה החברה 35 מיליון דולר בהובלת דובי פרנסס וקרן Alphe של מייקל אייזנברג.
בפברואר 2025 השלימה החברה סבב גיוס של 100 מיליון דולר, בהובלת קרן ההון סיכון האמריקנית Bain Capital Ventures, ובהשתתפות קרנות נוספות כמו Group 11, Aleph, Tru Arrow ו-Tau Capital, לפי שווי של 1.1 מיליארד דולר, מה שהפך אותה לחברת חד קרן.
דריל ליין קודל הוא אדמירל בצי ארצות הברית המכהן כראש המבצעים הימיים.
קודל נולד בוינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית.
ב-1985 סיים תואר ראשון בהנדסה כימית באוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה.
הוא בעל תואר שני בפיזיקה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים (1992), תואר שני בניהול הנדסי מאוניברסיטת אולד דומיניון, ותואר שלישי במערכות מידע וטכנולוגיה מאוניברסיטת פיניקס כשעבודת הדוקטורט שלו עסקה באי-הוודאות בקבלת החלטות צבאיות בנוגע לשימוש בכוח במרחב הסייבר.
קודל עשה מגוון תפקידים בצי הצוללות של ארצות הברית.
הוא פיקד על הצוללת תקיפה מסדרת לוס אנג'לס USS Jefferson City (SSN-759) כמו כן שימש מפקד בפועל של הצוללות USS Topeka (SSN-754) ו-USS Helena (SSN-725) במהלך תקופתו כסגן מפקד פלגת הצוללות 11, עקב היעדרות מפקדים קבועים.
כקצין מטה ביבשה שירת בפיקוד כוחות הצוללות של הצי האטלנטי, עוזר סגן מנהל למדיניות מידע וסייבר במטות המשולבים, וראש המטה של מפקד כוחות הצוללות של צי האוקיינוס השקט.
בדרגות הגנרל שירת כסגן ראש המשרד לשיתוף פעולה ביטחוני עם פקיסטן, לצורך תמיכה בכוחות הקואליציה במבצע חירות מתמשכת.
שירת כסגן מפקד הצי השישי של ארצות הברית, מנהל המבצעים של פיקוד אירופה ואפריקה של צי ארצות הברית, ומפקד קבוצת הצוללות השמינית (2015–2017), שירת כמפקד כוח הצוללות של צי האוקיינוס השקט בשנים 2017–2019, כמפקד כוח הצוללות של הצי האטלנטי ומפקד פיקוד הצוללות של נאט"ו (2019-2021).
בדצמבר 2021 מונה למפקד פיקוד כוחות הצי של ארצות הברית.
ביוני 2025, הודיע ממשל טראמפ על מינויו של קודל כמועמד לראש המבצעים הימיים, תפקיד שבו יחליף את האדמירל ג'יימס קילבי, שמשמש כממלא מקום לאחר הדחתה של האדמירלית ליסה פרנקטי בפברואר 2025. הוא נכנס לתפקידו ב-25 באוגוסט 2025.
בשנת 1997 מונה לתפקיד שר האוצר וכיהן בתפקיד עד 1998, וב-2001 מונה לשר הפנים.
בשנת 2002 מונה לראש הממשלה על ידי המלך מוחמד השישי אף על פי שלא היה חבר במפלגה כלשהי אך הייתה לו קואליציה רחבה.
דריק לאנוריס שארפ הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי.
בין היתר שימש כקפטן קבוצת מכבי תל אביב, ובין השנים 2011–2013 היה גם עוזר המאמן בקבוצת מכבי תל אביב.
שארפ נולד באורלנדו שבפלורידה, ארצות הברית.
ב-1993 הגיע לראשונה לישראל, שיחק במכבי חדרה ובבית"ר מגדל העמק ובעקבות יכולת טובה עבר בשנת 1996 למכבי תל אביב בה שיחק במשך 15 שנים עד פרישתו ממשחק בשנת 2011. בשש עונותיו האחרונות במכבי תל אביב שימש כקפטן הקבוצה.
במשחקו שארפ התאפיין בעיקר ביכולת קליעה מטווח שלוש הנקודות ומקו העונשין.
אחד מרגעי השיא שלו בקריירה היה בנס ז'לגיריס, אז קלע שלשה בשנייה האחרונה של משחק היורוליג נגד ז'לגיריס קובנה בעונת , אשר כפתה הארכה שבסיומה ניצחה מכבי והעפילה לפיינל פור שנערך באותה שנה בתל אביב, בו זכתה לאחר מכן.
שארפ הוא אחד השחקנים המעוטרים בתולדות הכדורסל הישראלי.
הוא זכה ב-13 אליפויות, 11 גביעי מדינה, ובשלוש אליפויות אירופה.
כמו כן זכה להוקרה מטעם היורוליג ומנהלת ליגת העל כאחד הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
שארפ הוא השחקן המבוגר ביותר שלבש אי פעם את מדי מכבי תל אביב.
שארפ נולד למשפחה חד הורית בפלורידה שבארצות הברית.
הוא שיחק במשך שנתיים באוניברסיטת ברוורד קאונטי, בה העמיד ממוצעים של 12.8 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים בעונה הראשונה ו-23.7 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בעונה השנייה.
לקראת עונת עבר לאוניברסיטת דרום פלורידה מליגת המכללות.
בעונתו הראשונה בה קלע 14.6 נקודות, הוריד 2.1 ריבאונדים ומסר 2.2 אסיסטים בממוצע למשחק ואילו בשנייה שהייתה גם עונתו האחרונה בקולג' השתפר במעט וקלע 15.6 נקודות, הוריד 2.6 ריבאונדים ומסר 3.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
שנותיו הראשונות בישראל והמעבר למכבי תל אביב
ב-1993, הגיע שארפ לראשונה לישראל והצטרף לקבוצת מכבי חדרה מלאומית ב', בה היה לקלע המוביל של הליגה בעונת עם 25.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה שלאחר מכן עבר לבית"ר מגדל העמק ושוב היה לקלע המוביל של הליגה, אך עם זאת קבוצתו ירדה בסיום העונה לליגה הארצית.
בעונת , במהלכה קיבל אזרחות ישראלית, זכה שארפ בפעם השלישית ברציפות בתואר הקלע המוביל של הליגה.
בעקבות יכולתו בליגות הנמוכות, הוחתם שארפ בקבוצת מכבי תל אביב מלאומית א'.
פיני גרשון (אז מאמן הפועל ירושלים) אמר על החתמתו של שארפ כי הוא "שחקן של לאומית ב'", אולם שמונה שנים לאחר מכן שלשה של שארפ העלתה את מכבי של גרשון לפיינל פור היורוליג.
בעונתו הראשונה במכבי, , שותף שארפ ב-41 משחקים בכל המסגרות, וקלע 7.1 נקודות בממוצע.
הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה והגיעה עימה לגמר גביע המדינה.
כמו כן, נבחר לתגלית העונה בליגת העל.
בעונה הבאה הפך שארפ ל"" של מכבי וביצע את עבודתו נאמנה עם 6.5 נקודות בכ-14.9 דקות בממוצע למשחק בכל המסגרות, שסייעו לקבוצתו לזכות באליפות הליגה ובגביע המדינה.
בעונת קבע ממוצעים כמעט זהים לעונה הקודמת עם 6 נקודות בכ-15 דקות למשחק ושוב סייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה וגביע המדינה.
עונת הייתה שנת הפריצה של שארפ כשחקן מוביל במכבי, הוא שיחק ב-52 ממשחקיה של קבוצתו, בהם קלע 7.6 נקודות בכ-20.3 דקות למשחק.
באותה עונה חזרה מכבי תל אביב להשתתף באירוע הפיינל פור לאחר היעדרות של 9 שנים.
לדריק שארפ הייתה זו הופעה ראשונה בפיינל פור
עונת , הייתה עונת השיא של שארפ במכבי.
הוא שיחק ב-58 משחקים בכל המסגרות בהם קלע 10.8 נקודות, הוריד 1.4 ריבאונדים ומסר 1.4 אסיסטים בכ-22.7 דקות בממוצע למשחק.
בנוסף על כך סייע למכבי לזכות באליפות היורוליג (לראשונה מזה 20 שנה), באליפות הליגה ובגביע המדינה ובכך להשלים טרבל שלישי בהיסטוריה של המועדון.
בעונה שלאחר מכן קלע 10.8 נקודות בממוצע למשחק בליגה ו-6.8 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג וזכה שוב באליפות ובגביע, אך קבוצתו הפסידה בחצי גמר היורוליג.
בעונת שיחק שארפ עם מכבי בליגה האדריאטית, וקבוצתו הגיעה עד לגמר המפעל כשהוא קולע 6.1 נקודות בממוצע למשחק.
בנוסף על כך קלע 7 נקודות בממוצע למשחק ביתר המפעלים וסייע למכבי לזכות בדאבל (גביע ואליפות) שישי ברציפות, אך מכבי הודחה מהיורוליג כבר בשלב ה"טופ 16".
בעונת הוביל שארפ, יחד עם שחקנים כגון אנתוני פארקר, שאראס ומייסאו באסטון, את מכבי לזכייה בטרבל פעם נוספת.
אחת מנקודות השיא שלו בעונה זו ובקריירה כולה התרחשה במשחק נגד ז'לגיריס קובנה, שהאירועים שהתרחשו בסופו קיבלו את הכינוי "נס ז'לגיריס".
במהלך האחרון של המשחק, כאשר נותרו 2.2 שניות לסיומו קלע שארפ שלשה ממסירה של גור שלף, שהשוותה את תוצאת המשחק וכפתה הארכה בסיומה ניצחה מכבי ועלתה לפיינל פור.
בחצי גמר הפיינל פור נגד צסק"א מוסקבה לא הרשים שארפ ביכולתו וסיים את המשחק עם נקודה אחת בלבד בכשש דקות משחק.
למרות זאת ניצחה מכבי ועלתה לגמר היורוליג.
במשחק הגמר הביסה מכבי את סקיפר בולוניה וזכתה באליפות היורוליג, כאשר שארפ קולע 9 נקודות (כולן משלשות) ומוסר 3 אסיסטים.
בסך הכול קלע שארפ בעונה זו 7.3 נקודות בממוצע למשחק בליגת העל ו-5.8 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג.
בעונת , שוב זכתה מכבי בטרבל (אליפות, גביע והיורוליג), גם אז עם שארפ כאחד מהגורמים העיקרים בזכייתה ביורוליג.
הוא הוביל את מכבי בחצי הגמר נגד פנאתינייקוס עם 20 נקודות ו-3 ריבאונדים ועל אף שלא הרשים במשחק הגמר נגד טאו ויטוריה שבו ניצחה קבוצתו (0 נקודות, 2 איבודים וחטיפה בכ-22 דקות משחק) תרם רבות להגעתה לגמר.
בליגה העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק ואילו בפלייאוף ירד ל-8.6 נקודות, 2 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
משחק השיא שלו בעונה זו היה מול הפועל רמת השרון נגדה קלע 12 נקודות, הוריד 7 ריבאונדים ומסר 5 אסיסטים.
תקופתו כקפטן מכבי תל אביב
לקראת עונת קיבל שארפ את תפקיד הקפטן של מכבי תל אביב במקומו של גור שלף שפרש ובכך הפך לשחקן הלא-יהודי הראשון שמקבל את תפקיד הקפטן.
שארפ תיפקד כקפטן מכבי בהצלחה רבה והפך לאהוד הקהל ולאחד הסמלים הגדולים של מכבי בכל הזמנים.
מבחינה מקצועית העמיד שארפ ממוצעים מרשימים לשחקן בגילו; 9.4 נקודות, 2 ריבאונדים ו-6.1 אסיסטים בכ-24.6 דקות בממוצע למשחק בכל המסגרות.
בהובלתם של שארפ, אנתוני פארקר ושחקנים בכירים נוספים, זכתה מכבי שוב בדאבל הישראלי, אך הפסידה בגמר היורוליג לצסק"א מוסקבה.
בעונת עברה מכבי שינוי משמעותי בסגל השחקנים ויכולתה הידרדרה עד כדי איבוד גביע המדינה להפועל ירושלים והדחה כבר בשלב ההצלבה (רבע הגמר) של היורוליג.
עם זאת זכתה מכבי בפעם האחד-עשר ברציפות בתקופת שארפ באליפות הליגה, כשהוא קולע 8.8 נקודות בממוצע למשחק בכל המסגרות.
בעונה שלאחר מכן הפך שארפ ל במכבי וקיבל רק כ-14.3 דקות בממוצע למשחק, אך המשיך לשמור על ממוצעי קליעה סבירים של 6.1 נקודות למשחק כולל 96% (72 מ-75) מקו העונשין.
עם זאת, מכבי, על אף שהגיעה למשחקי הגמר בכל המפעלים בהם השתתפה, הפסידה את כולם מלבד גביע ווינר.
בעונת דקותיו של שארפ התמעטו עוד יותר וב-34 משחקים בהם שותף במהלך העונה שיחק רק 10.8 דקות בממוצע למשחק וקלע רק 3.1 נקודות למשחק.
עם זאת, במשחק הגמר של הפיינל פור נגד מכבי חיפה, נכנס שארפ במצב של פיגור 13 והיה הגורם המרכזי בהחזרתה של מכבי ליתרון ולבסוף לניצחון ולזכייה באליפות מספר 12 בתקופתו במכבי.
את עונת פתח שארפ בגיל 38 והפך לשחקן השני המבוגר ביותר ששיחק במכבי תל אביב אחרי דורון ג'מצ'י שפרש בגיל 39. למרות גילו המתקדם, המשיך להציג יכולת קליעה יוצאת דופן ואף קלע 12 נקודות עם 4 זריקות מוצלחות מ-5 ניסיונות מטווח השלוש במשחק הליגה נגד עירוני נהריה.
הוא המשיך את יכולתו הטובה גם בגמר גביע המדינה נגד בני השרון, שם קלע 8 נקודות וזכה עם מכבי בגביע עשירי מאז הצטרף אליה וראשון מזה שלוש שנים.
גם בסדרת רבע גמר הפלייאוף היה גורם משמעותי במכבי וקלע שמונה נקודות, כולל שתי שלשות מכריעות במשחק החמישי והמכריע נגד בני השרון, בו ניצחה מכבי 69–71 ועלתה לפיינל פור.
את חצי הגמר נגד ברק נתניה מכבי ניצחה ביתר קלות 78–104 כאשר שארפ תורם שלוש נקודות ושלושה ריבאונדים, אך בגמר לא הצליחה להתמודד עם משחק השלשות המצוין של הפועל גלבוע גליל ואיבדה את האליפות בפעם השנייה בשלוש שנים.
ב-20 ביוני 2010 חתם שארפ על חוזה לעונת שהייתה העונה ה-15 שלו במכבי ובכך עבר את דורון ג'מצ'י והפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במכבי תל אביב.
בעונה זו זכה שארפ באליפות ובגביע המדינה, והגיע לגמר היורוליג שם הפסידה מכבי לפנאתינייקוס 78-70. בתום עונה זו פרש שארפ ממשחק ומונה לעוזר מאמן שני בקבוצה.
ב-2 באוגוסט 2013 פרש שארפ מתפקיד זה, ועזב את ישראל.
כיום הוא עובד כמורה וכמאמן כדורסל בבית ספר תיכון בעיר טמפה שבפלורידה.
שארפ שיחק בנבחרת ישראל בין השנים 2000–2003. כבר במשחקו הראשון בנבחרת (הפסד 53–71 להולנד) זרק 24 זריקות מהשדה, כולל 14 מטווח 3 הנקודות.
בטורניר ההעפלה לאליפות אירופה 2001 בטורקיה, הוא קלע 21.6 נקודות והוריד 2.2 ריבאונדים בממוצע למשחק והיה לקלע המוביל של הנבחרת בטורניר.
באליפות עצמה הסתפק ב-11.5 נקודות בארבעה משחקים.
באליפות אירופה 2003 בשוודיה קלע שארפ 6.1 נקודות בכ-18.7 דקות בממוצע למשחק.
לאחר האליפות פרש שארפ מהנבחרת כשלזכותו 198 נקודות ולמעלה מ-95% מקו העונשין באליפויות אירופה.
במהלך עונת נישא שארפ לישראלית מרים לוי, דבר שאיפשר לו לקבל אזרחות ישראלית.
בנו היחיד של שארפ מנישואים אלה, די ג'יי שארפ, גם הוא שחקן כדורסל המשחק במס צפת מהליגה הארצית.
בשנת 2004 התגרש שארפ מאשתו ומאוחר יותר באותה השנה נשא לאישה קנדית בשם טינה אליסון, כדורסלנית לשעבר.
לו ולטינה ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת.
בנו, עמנואל, משחק בליגת מכללות עבור אוניברסיטת יוסטון.
הוא התגורר עם משפחתו בהרצליה עד אוגוסט 2013, אז עברו לאורלנדו שבארצות הברית, שם הוא עובד כמורה.
בנובמבר 2013 החל שארפ להשתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה", המשודרת ב-HOT.
בשנתו האחרונה בישראל היה שותף במסעדת "שיין אנד שארפ" ברחוב יגאל אלון בתל אביב.
עם עזיבתו את ישראל, מכר שארפ את חלקו במסעדה, וכעבור שנתיים, היא נסגרה.
ביולי 2024, בנו הבכור די ג'יי שארפ נכנס לתוכנית המציאות "האח הגדול".
תגלית העונה בליגת העל: 1997.
הוביל את ליגת העל באחוזים לשלוש נקודות: 2008 (53.1%)
הוביל את היורוליג באחוזים מקו העונשין: 2008 (100%)
ממוקם במקום ה-89 בדירוג קלעי ליגת העל בכל הזמנים עם 2,664 נקודות ב-15 עונות בליגה.
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל שארפ אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
בטקס שנערך ב-19 במאי 2009 כחלק מחגיגות המאה לתל אביב קיבל שארפ אות הוקרה מטעם מנהלת ליגת העל כאחד מ-11 הכדורסלנים הגדולים בתולדות העיר תל אביב.
בפרויקט מיוחד שערכה מנהלת ליגת העל לסיכום העשור הראשון של המאה ה-21, נבחר שארפ לאחד מעשרת שחקני העשור בכדורסל הישראלי.
קולמן הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2004. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 16.5 נקודות, 9.3 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.3 חסימות למשחק.
קולמן התאפיין כשחקן פנים חזק וכבד, בעל יכולת צבירת נקודות הן בקרבת הסל והן מעבר לקשת השלוש.
בתחילת הקריירה הושווה תדיר לשחקנים מובילים דוגמת קארל מלון וצ'ארלס בארקלי, אך לאורך הקריירה סבל מפציעות רבות ובעיות משמעת אשר הגבילו את הפוטנציאל שלו.
במגזין ספורטס אילוסטרייטד נכתב בעבר כי "קולמן יכול היה להיות אחד הפאוור פורוורדים הטובים אי פעם.
במקום זאת, הוא שיחק רק ברמה שתבטיח לו את תלוש המשכורת הבא".
כשחקן שמאלי כבד, אשר העמיד ממוצעי קריירה דומים וסבל מבעיות משמעת ופציעות, מושווה אל קולמן פעמים רבות גם השחקן זאק רנדולף.
קולמן נולד בעיר מוֹבִּיל שבאלבמה, וגדל בדטרויט, מישיגן.
בין השנים 1986–1990 למד באוניברסיטת סירקיוז, ובארבע עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה קלע 15.0 נקודות והוריד 10.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונתו האחרונה בסירקיוז נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות ולשחקן המצטיין של מחוז ה-"Big East".
בדראפט ה-NBA לשנת 1990 נבחר קולמן בבחירה הראשונה על ידי קבוצת ניו ג'רזי נטס.
בסיום עונת הרוקי שלו זכה בתואר רוקי העונה לאחר שקלע 18.4 נקודות והוריד 10.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בחמש עונותיו בניו ג'רזי שמר קולמן על יכולת יציבה כשרשם ממוצעים כוללים של 19.9 נקודות ו-10.6 ריבאונדים למשחק, ולצד דראז'ן פטרוביץ' והרכזים הצעירים מוקי בליילוק וקני אנדרסון הוביל את הנטס לשלוש הופעות רצופות בפלייאוף ה-NBA בין עונות –.
ב-15 בינואר 1993 הציג שורה סטטיסטית נדירה של 21 נקודות, 10 ריבאונדים, 7 אסיסטים, 5 חטיפות ו-5 חסימות בניצחון קבוצתו על פילדלפיה 76'.
בכך הפך לשחקן השני בתולדות ה-NBA אשר משיג לפחות 20 נקודות, 10 ריבאונדים, 5 אסיסטים, 5 חטיפות ו-5 חסימות במשחק בודד.
עונת 1993/1994 הייתה עונת השיא של קולמן, בה נבחר בפעם השנייה לחמישייה השלישית של העונה, והשתתף לראשונה במשחק האולסטאר.
באליפות העולם בכדורסל 1994 השתתף קולמן כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב.
לאורך הטורניר קלע 7.8 נקודות למשחק עבור נבחרתו, כולל 13 נקודות במשחק הגמר מול נבחרת רוסיה.
בשלוש העונות הבאות שיחק קולמן עבור פילדלפיה 76', והיה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצד אלן אייברסון וג'רי סטקהאוס.
קולמן קלע כ-17.3 נקודות למשחק באותה תקופה, אולם פציעות שונות הגבילו אותו להשתתף ב-127 ממשחקי קבוצתו (מתוך 246), ופילדלפיה רשמה מאזן כולל של 71 ניצחונות ו-175 הפסדים.
בתחילת עונת נשאר קולמן ללא קבוצה בעקבות פציעה, ובינואר 1999 חתם על חוזה ל-4 עונות בשארלוט הורנטס, עבור כ-33.5 מיליון דולר.
בשתי עונותיו הראשונות בשארלוט קלע כ-15.5 נקודות בממוצע למשחק כשחקן חמישייה קבוע, אך בעונת תפוקתו ירדה והוא שימש כמחליפם מהספסל של צמד הגבוהים אלדן קמפבל ופי.
באותה עונה העפיל קולמן עם ההורנטס לשלב הפלייאוף השני, לראשונה בקריירה, ובסדרה מול מילווקי באקס הפסידה קבוצתו בתוצאה 4–3.
באוקטובר 2001 נשלח קולמן בטרייד לפילדלפיה 76', בה חזר לשתף פעולה עם אלן אייברסון.
בפילדלפיה חזר לתפקד כשחקן חמישייה, אך פציעות שונות הגבילו את תפוקתו ל-11.2 נקודות ו-7.4 ריבאונדים בממוצע למשחק לאורך שלוש עונותיו בקבוצה.
בסיום עונת הגיע עם פילדלפיה לשלב חצי גמר האזור המזרחי, בו הפסידה קבוצתו לדטרויט פיסטונס על אף יכולת טובה של קולמן שרשם ממוצעים של 16.5 נקודות ו-11.0 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת הועבר קולמן בטרייד לדטרויט פיסטונס.
ב-19 בנובמבר 2004 לקח חלק בקטטת הענק שפרצה במהלך משחק הפיסטונס מול אינדיאנה פייסרס, והושעה למשחק אחד בעקבות מעורבותו במהומה.
ב-5 בינואר 2005, לאחר שהשתתף בחמישה משחקים בלבד במדי הפיסטונס, נופה קולמן מסגל הקבוצה ופרש ממשחק פעיל.
במרץ 2010 הגיש קולמן בקשה לפשיטת רגל, לאחר שצבר חובות בסך כ-2.2 מיליון דולר.
דריק ג'ייסון ויבלי הידוע גם כביזי D, הוא מוזיקאי ומפיק קנדי, הידוע כסולן, גיטריסט וכותב השירים בלהקת הפאנק רוק (Punk rock), סם 41. כמפיק, הוא אחד ממקימי ומנהלי חברת ההפקות "Bunk Rock Music".
ויבלי נולד בסקרבורו, אונטריו, אך עיר מגוריו היא באג'אקס, אונטריו.
ויבלי היה חבר במספר להקות לפני סם 41, עד שפגש את סטיב ג'וקס בתיכון.
ויבלי וג'וקס הפכו לחברים טובים והקימו את להקת "Kaspir".
בלהקה ויבלי היה הסולן, ג'וקס המתופף, מארק קוסטנזו היה הגיטריסט ומארק ספיקולוק ניגן בגיטרת בס.
מאוחר יותר, חברי הלהקה העיפו את ספיקולוק בגלל שהיה מסתבך בצרות, וקוסטנזו עזב כדי להקים את להקת הפופ "Len".
חברי הלהקה הנותרים הזמינו את דייב בקש לנגן בגיטרה ושינו את שמם לסם 41.
ב-1999, הצטרף ג'ייסון מקאסלין כבסיסט קבוע של הלהקה, לאחר שהתחלפו הרבה בסיסטים במשך השנים.
שירה הראשון של הלהקה נקרא "5-0 grind".
בנוסף לסם 41, פיתח ויבלי קריירה מקצועית בתעשיית המוזיקה כמפיק ומנהל.
הוא היה חלק מ" Bunk Rock Music", חברת הפקות וניהול מוזיקה.
ב"Bunk Rock" הוא הפיק חלק מהאלבומים של להקת "Treble Charger".
באלבום הלהקה, " Detox", ביצע ויבלי קולות רקע.
בנוסף הוא גם הפיק אלבומים ללהקת "No Warning".
מאז שנפרד מהשותפות עם ג'רג נורי, מכר ויבלי את חלקו בחברה, בתחילת 2005.
במהלך ההפסקה שלקחה סם 41 ב-2005 ו-2006, השתתף ויבלי באלבומו של טומי לי, "Tommyland: The Ride", שם הוא ניגן גיטרה וביצע קולות רקע.
בנוסף הוא השתתף באלבומו של איגי פופ, "A Million in Prizes: The Anthology".
כיום, ויבלי מפיק את המיני-אלבום של להקת " The Operation M.D.", בה חבר חברו ללהקה ג'ייסון מקאסלין.
זהו פרויקט צד של מקאסלין, בנוסף לעבודתו בסם 41. בנוסף הפיק ויבלי את האלבום האחרון של סם 41, "Underclass Hero" שיצא ביולי 2007.
ב-2007, עבד ויבלי על אלבום הבכורה של להקה חדשה בשם "Permanent Me".
בנוסף הוא היה מעורב ביצירת שני האלבומים האחרונים של אבריל לאבין, "The Best Damn Thing" ו"Goodbye Lullaby".
הוא הפיק את האלבום, ניגן בו גיטרה ובס, ביצע קולות רקע והלחין מחדש את המוזיקה לשירי הרוק והפאנק רוק (Punk rock).
בפברואר 2022, הוציא ויבלי בשיתוף עם סימפל פלאן סינגל בשם "Ruin My Life".
חוץ מקריירה מוזיקלית, עובד ויבלי לעיתים כשחקן.
בשנת 2005, הוא שיחק את הדמות המשנית טוני בסרט אהבה מלוכלכת, וסם 41 ביצעו הופעת אורח וניגנו את שיר הפסקול בסרט ספיידרמן.
בנוסף הוא ביצע תפקיד אורח בהמלך היל.
ב-2003, יצא ויבלי עם פריס הילטון.
בינואר 2004, החל ויבלי לצאת עם הזמרת הקנדית, אבריל לאבין.
הם התארסו במהלך טיול בוונציה.
הזוג נישא בטקס מסורתי ב-15 ביולי 2006 באחוזה פרטית במונטקיטו, קליפורניה.
ב-30 באוגוסט 2015, נישא ויבלי לדוגמנית אריאנה קופר בלוס אנג'לס.
בשנת 2014, אושפז ויבלי עקב בעיות בכבד ובכליה עקב אלכוהוליזם ממנו סבל.
באוקטובר 2024, ויבלי האשים את המנהל הראשון של לקת סם 41, גרייג נורי, בהתעללות פיזית ומילולית.
לפי ספר הזכרונות של ויבלי, "Walking Disaster, My Life Through Heaven and Hell", הוא עבר התעללות מינית ומילולית מצד נורי בשלבי הקריירה הראשונים של הלהקה.
ויבלי טוען כי ההתעללות החלה כשהיה בן 16 ונורי היה בן 34.
דריפט היא החלקה נשלטת וממושכת של אחורי המכונית.
בשיטה זו, חלקה האחורי של המכונית נסחף הצידה והנהג מנווט את המכונית על ידי שליטה בהחלקה.
דריפט מבוצע בדרך כלל באמצעות מכוניות קלות, בעלות הנעה אחורית, המצוידות במנוע חזק (כמו brz).
על ידי תפעול המצמד, דוושת התאוצה, ההגה והבלמים (הבלמים הרגילים ובלם היד), הגלגלים האחוריים מסתחררים ואחיזתם במסלול פוחתת.
אז מפנה הנהג את ההגה לכיוון ההפוך ("היגוי נגדי") לצורך השתלטות על החלקת הזנב, ומשתמש בדוושת התאוצה לשליטה בהחלקה ומתוך כך ברכב בכלל.
הנהג משנה את מהירות הנסיעה וכיוונה על ידי שינוי במידת הסחיפה.
ספורט מוטורי הקרוי "דריפטינג" (Drifting) התפתח במרוצים ביפן בשנות ה-70 של המאה ה-20 והתפשט לשאר העולם.
בספורט זה, המשתתפים מקבלים נקודות על השליטה בסחיפה, משך הזמן בו הרכב מצוי בסחיפה ויכולתם לנווט את הרכב בהתאם למסלול.
הנהגים מאבדים נקודות עם כל חריגה מהמסלול או איבוד השליטה ברכב (סחרור וכדומה).
בתחרויות מקצועיות ישנם אף כללים מוקפדים הכוללים מעבר בנקודות מסוימות בשיא הסיבוב, וכל זאת ללא עזיבת דוושת המאיץ, ולפיכך, ללא שימוש בטכניקות סחיפה הכוללות את עזיבת הגז או בלימה (העברות משקל).
לא ניתן לבצע סחיפה לאמיתה ברכב הנעה קדמית.
הסיבה לכך היא שברכב זה גורר החלק הקדמי המונע את הגלגלים האחוריים, והדרך היחידה לגרום להחלקת הזנב היא על ידי ריפוי אחיזתו בכביש באמצעות העברת משקל קדימה הנוצרת תוך כדי עזיבת הגז או בלימה.
לכן, ברכב הנעה קדמית, יכול הנהג לרסן את ההחלקה על ידי שימוש מתוזמן וחכם בדוושת הדלק בתיאום עם היגוי המכונית, אך הוא אינו יכול להאריך ולשלוט בהחלקה: הנהג יכול להשתלט עליה במהירות, או לאבד שליטה ברכבו.
נסיעה בהילוך אחורי במהירות גבוהה תוך כדי הפנית ההגה עלולה לגרום לתוצאה של אובדן אחיזה ממושך ואף נשלט בחלק האחורי של הרכב, אך הודות למהירות האיטית אין לכך הופעה מרשימה.
שיטה חדשה היא לנעול את הגלגלים האחוריים באמצעות בלם-היד, תוך כדי הרכבת פלטות מתכת תחתם, ולפיכך יצירת מצב מתמיד של החלקת הסרן האחורי.
רכבי הנעה-כפולה רבים מתנהגים בדומה לרכבי הנעה אחורית ולכן ניתן לבצע בהם סחיפות, פחות ארוכות אמנם (כיוון שהפעלת כוח גורמת למשיכת הרכב על ידי הגלגלים הקדמיים ולריסון ההחלקה), אך הרבה יותר קלות לשליטה.
חשוב להבדיל בין "סחיפה" לבין "גלישת כוח".
גלישת-כוח היא סחיפה הנוצרת ברכבי הנעה אחורית חזקים, על ידי תאוצה לאחר שיא הסיבוב (כלומר, ביציאה ממנו).
ניתן גם להתחיל "גלישת כוח" על ידי בעיטה בדוושת המצמד תוך כדי העלאת מהירות סיבובי המנוע.
שתי השיטות גורמות לפרפור הגלגלים המניעים האחוריים (יותר מידי כוח הפועל עליהם בנוסף לדרישות הפנית הרכב), ולכן להחלקה.
סחיפות המיושמות לכל אורך הסיבוב (וכן לאורך הישורת המובילה אליו או היוצאת ממנו, ובחיבור אל הסיבובים הקודמים או הבאים), ניתן להתחיל במגוון שיטות הכוללות בעיקר שימוש מחוכם בבלם היד, במצמד, בהרפיה חדה של הגז, בבלימה ובזעזוע הרכב על ידי הפניות עוקבות לכיוונים מנוגדים.
חשוב אף להבדיל בין "סחיפה", שמשמעותה החלקת היגוי יתר נשלטת וממושכת של הגלגלים האחוריים, לבין תופעה נדירה הקרויה "היגוי נייטרלי".
סחיפה היא בעיקרון שיטת נהיגה המושכת תשומת לב עקב מוזרותה (נהיגה כאשר צידו של הרכב מופנה לעבר כיוון הנסיעה), אך (בניגוד לאמונה רווחת) אינה הדרך המהירה ביותר סביב מסלול מרוץ ואף סביב מקצה בראלי.
היגוי נייטרלי, לעומת זאת, הוא מצב ביניים בין תת-היגוי והיגוי יתר, שבו כל ארבעת גלגלי הרכב מחליקים מעט ולפרק זמן קצר הצידה בקצב אחיד.
שני המצבים, סחיפה והיגוי נייטרלי, נבדלים מעל המונח הכללי "החלקת ארבעה גלגלים", שהרי גם נעילת הגלגלים בבלימה חריפה, פרפורם בהאצה חריפה או ציפתם בנסיעה מהירה בתנאים רטובים, ייחשבו כהחלקה של ארבעת הגלגלים.
במרוצי מכוניות, הנערכים במסלולי אספלט, מקובל באחוז קטן של החלקה נייטרלית, ואילו במרוצי ראלי, הנערכים בתנאים חלקים יותר וברכבי הנעה כפולה (שקל יותר להביאם למצב זה), מקובלת החלקה ממשית על ידי מגוון טכניקות מורכבות יותר, כגון אפל קונטרה-אפל.
תחום הסחיפות הוא תחום יוצא דופן בעולם הספורט המוטורי, כיוון שמטרתו אינה לקצר את מהירות ההגעה ממקום למקום, ובכלל, שהניצחון אינו נקבע על קריטריונים מוגדרים ואובייקטיביים כמו בכל תחום אחר של הספורט המוטורי.
מנקודת מבט של נהג מסלול, או אף של נהג ראלי, נהג הדריפט חולק עמם את התכונות הבסיסיות של שליטה ברכב, שימוש במבט, היכרות עם דינמיקת הרכב, תוואי המסלול וקוי הנסיעה, אך מלבד זאת עושה כל מה ש"אסור" לעשות.
מסיבות אלו, נהגי הדריפטים הראשונים, שבאו מרקע של נהיגת מסלול, נחשבו ל"משוגעים".
הראשון היה קונימיצו טקאהאשי, נהג מסלול שלעיתים נחשב לאבי התחום, אך למעשה היה פשוט נהג שנהנה מיציאה מעקומות אטיות בגלישה תחת כוח.
פירושו, טקהאשי היה מאיץ מוקדם ובעוצמה מוגזמת ביציאה מן הסיבוב (ומתוך כך, מערער את יציבות הרכב) ומשתמש בהיגוי כדי להמשיך לנסוע לכיוון הנכון בהחלקה הצדה.
סגנון זה נחשב לחריג בקרב מתחריו של טקאהאשי, אך משך הרבה תשומת לב בקרב צופים ונהגים מתחילים.
אחד מנהגים אלו היה קייצ'י טסוצ'יה, והוא זה שהפך את "גלישת הכוח" של טקאהאשי לטכניקה משוכללת של שימוש בכל אמצעי השליטה של הרכב ואף בתוואי המסלול כדי ליצור החלקות מבוקרות ומוארכות לאורך תוואי המסלול, באופן אמנותי.
מאוחר יותר, הפך טסוצ'יה למדריך, מארגן ושופט של אירועים בהם התחרו אנשים בחיקוי סגנון נהיגה זה וזכה גם לכינוי האנגלי "מלך הדריפט".
ב-1988 נערך אירוע דריפטינג ראשון ובשנות התשעים, בין השאר עקב סיקור התחום בסרט "מהיר ועצבני 3: טוקיו דריפט" יצא התחום מגבולות יפן ואירוע ראשון התקיים בקליפורניה.
מאז, תפס התחום תאוצה גם באירופה ובריטניה, והפך לספורט מוטורי "כשר" לכל דבר.
תחרויות דריפטינג גדולות הן ליגות ה-"D" היפניות וליגת "Formula-D" האמריקנית.
בתחרויות אלו משתתפים רכבי הנעה אחורית המצוידים בדיפרנציאל מוגבל-החלקה (תנאים אלו הם הסטנדרט לצורך "סחיפה" אמיתית) וכן בעוד התאמות, לרוב בסגנון המותאם לאופי הספורט במולדתו שביפן.
התחרויות מתקיימות במסלולי מרוצים, לרוב כאלו הנחשבים ל"טכניים" במובן זה שהם כוללים מגוון סיבובים במהירויות ורדיוסים שונים ומשתנים, ללא ישורות ארוכות "מידי", ולכן אפשרות לביצוע דריפטים ארוכים ומורכבים.
על האירוע מנצח פנל שופטים הכולל לפחות שלושה שופטים, הצופים באירוע מגבוה ואוספים נתונים ממצלמות במסלול וברכבים, ולאחרונה גם ממכשור המובנה בתוך הרכב ("דריפט-בוקס" מבוסס GPS ומד כוחות G) לצורך קביעת הניקוד על פי מספר קריטריונים: מהירות, זווית, קו ורושם:
מהירות: על אף שאין צורך "להשיג" את היריב, המהירות דרך האלמנט הראשון ודרך כל הקטע, וכן המומנט לתוך כל סיבוב, ממלאים עד 30 נקודות.
זווית: כמות הניקוד המקסימלית עבור קריטריון היא גם שלושים נקודות, אך זהו עיקר התחרות.
המטרה היא להגיע לזווית החלקה גדולה ככל האפשר ולשמר אותה לאורך זמן.
קיים כאן עניין של סתירה, כיוון שהגדלת הזווית וההיגוי ההפוך גורמת להפחתת מהירות וגם קשה יותר להאריך דריפט מהיר בזווית גדולה, ולא תמיד ניתן להגיע לזווית גדולה בכלל.
קו: בדומה למרוץ, גם בדריפטינג קיים היבט של היכרות עם המסלול ונהיגה בקו מסוים דרך תוואי המסלול.
עם זאת, בתחום זה קיים חופש כלשהו בבחירת הקו והמטרה היא פשוט להגיע במצב של החלקת צד אל נקודת ציון כלשהי בתוך הסיבוב.
לרוב מדובר בהשקה לנקודה כלשהי בחלקו הפנימי של הסיבוב בשיאו (איפקס), אך לעיתים מדובר בנקודה מאוחרת יותר הנמצאת בצדו החיצוני של הסיבוב.
המטרה היא להשיק לנקודות אלו בהחלקת צד, קרוב כלל האפשר לנקודה הנמצאת על קצה המסלול או בקרב מכשול כמו קיר או אבן שפה, וכך להגדיל את הרושם של ההחלקה, בדומה לנהיגת פעלולים.
היבט זה של תחרות דריפטינג, שווה אף הוא שלושים נקודות.
רושם: זהו קריטריון נוסף אך חשוב, הכולל היבטים פחות אובייקטיביים ומדידים של נהיגת החלקות.
בתחום זה נכללים מספר מפגנים מקובלים של ראווה: הבהובי אורות ואיתותים, נפנוף ידיים מן החלון (ועבודת הגה ביד אחת), וחשוב ומצוי יותר – הגדלת כמות העשן אותה מפיק הרכב המחליק (לעיתים עשן צבעוני), החלקות אלגנטיות לעומת שינויי כיוון אגרסיביים.
נהיגה בדריפט נחלקת באופן מוסכם לשלושה חלקים: הכניסה להחלקה והשליטה בה, הארכתה והחזרה ממנה.
עם הפעלת הפרובוקציה, מיד מסירים את הגורם להחלקה ובזריזות הופכים את הפניית ההגה לצד השני (לעיתים על ידי החלקת ההגה באופן מבוקר תחת האצבעות).
השלב השני כולל הארכה של ההחלקה, ושלב זה לעולם יכלול שימוש בהאצה חריפה (זוהי הסיבה שלא ניתן לבצע דריפט ממשי ברכב הנעה קדמית, שבו האצה מיישרת את הרכב) להמשך ההחלקה.
השלב השלישי הוא הקשה ביותר, וכולל יישור מהיר של ההגה תוך כדי הרפיה מדורגת מדוושת הדלק לצורך התיישרות אלגנטית של הרכב.
בתחרויות מקצועיות, השלב השלישי מחובר לשלב הראשון לצורך מעבר מהיר מדריפט בכיוון אחד להחלקה בכיוון השני.
כאמור, גלישת כוח היא סחיפה הנערכת ברכב הנעה אחורית חזק בעת יציאה מסיבוב.
הטכניקה הפשוטה ביותר ליצירת מצב זה היא הפנית ההגה לתוך הסיבוב ללא תאוצה או בתאוצה קלה, ומתן "מכת גז" חזקה עם ההשקה לשיא הסיבוב.
מיד מפחית הנהג מן הלחץ על המאיץ (או אף מרפה ממנו לחלוטין) ומפנה את ההגה במהירות לכיוון ההפוך מכיוון הפניה, תוך כדי הפעלה מחודשת, חזקה מאוד אך יותר רגישה, של המאיץ לצורך הארכת ההחלקה.
בסיומו של התהליך, מיישר הנהג את ההגה תוך כדי הרפיה הדרגתית וחלקית מהלחץ על המאיץ.
נהגים רבים העוסקים בתחום זה יכנסו לסיבוב כאשר מהירות סיבובי המנוע מגיע לשיא תחום רצועת הכוח, ובעזרת פרץ כוח רגעי ייצרו החלקה ארוכה ומרשימה יותר.
שיטה נוספת המשמשת לגלישת-כוח היא "בעיטת המצמד".
בשיטה זו, משתמש בנהג בבעיטות קצרות במצמד תוך כדי תאוצה או בלחיצתו תוך כדי העלאת מהירות סיבובי המנוע ושחרורו הפתאומי של המצמד, כדי ליצור את אותו פרץ כוח שאינו מאפשר לגלגלים האחוריים להתמיד בהחזקת הרכב בקו הסיבוב.
בשיטה זו, מוצא עצמו הנהג "שורף" את הקלאץ' על ידי בעיטות חוזרות ונשנות או לחיצתו החלקית תוך כדי ההחלקה.
זוהי טכניקת דומה ל"בעיטת הקלאץ'", כיוון שנעשה בה שימוש בגרר הנוצר בין המנוע והגלגלים לצורך החלקת הרכב.
למותר לציין ששיטות אלו נושאות בחובן בלאי מוגבר למכלולי ההנעה והעברת הכוח של הרכב, ולכן אינן מקובלות באופן נרחב מידי בליגות מקצועיות, והשימוש בהם ברמת המתחילים מוגבל לרוב לתנאים חלקלקים.
בתנאים כאלו, יכול הנהג להביא את רכבו לקצה רצועת הכוח של הילוך מסוים (לרוב השלישי או הרביעי) ואז לבצע הורדת הילוך ללא גז ביניים, כדי ליצור בלימת מנוע חריפה שתגרום לנעילת הגלגלים המניעים האחוריים, ותתחיל את החלקת הרכב.
על ידי נעילת הגלגלים האחוריים, ניתן להשתמש בשיטה זו גם להחלקת כלי רכב חלשים יותר, אך גם יציבים פחות.
בתנאי דרך יבשים, לרוב יהיה צורך בהורדת שני הילוכים ולכן טכניקה זו אינה מומלצת.
בלם היד הוא השיטה הבסיסית המשמשת מתחילים וחובבנים לביצוע או להתחלת החלקת הסרן האחורי, וזאת שוב על ידי נעילת הגלגלים האחוריים בעזרת בלם היד.
גם ברמות המקצועיות, השימוש בבלם היד מרובה, אך הוא נעשה במיומנות רבה יותר, ובשילוב עם טכניקות אחרות.
לדוגמה, כיוון שלצורך נעילת הגלגלים האחוריים המונעים, קיים צורך בלחיצת המצמד, נהוג לשלב את בלם היד עם בעיטת המצמד ("דריפט קאנג'י").
כמו כן, מקובל השימוש בבלם היד לצורך החלקת הרכב על צידו במהלך הישורת המובילה אל הסיבוב ("דריפט צד").
בנוסף, ישנה השיטה הפשוטה לשימוש בבלם היד, הכוללת שילוב עם בלימה עדינה בעזרת בלם-הרגל המסייעת לאבדן אחיזה בציר האחורי.
טכניקה זו עושה שימוש בהעברת משקל קדימה תוך כדי בלימה או עזיבת דוושת המאיץ, ולכן נחשבת למתקדמת יותר ולעיתים אף לאסורה.
השימוש הקל יותר הוא בדוושת הבלם.
על ידי בלימה, רוכן משקל הרכב על חלקו הקדמי, ולכן יורד מעל חלקו האחורי.
השימוש בבלם הרגל קל יותר כיוון שהוא מאפשר החלקה מבלי להגיע לסף אחיזת הכביש של הרכב, ושליטה במידת ההחלקה על ידי הבלם וריסונה על ידי עצם עזיבת הדוושות.
לאחר הבלימה, ביצוע היגוי נגדי ואז מעבר מהיר וחזק לתאוצה חריפה מאוד מאפשר את החזקת ההחלקה.
השיטה שאינה כוללת בלימה, אלא רק הרפיה חדה של דוושת הדלק הלחוצה לעומק, משמשת בכניסה לסיבוב מתון בכרכב יציב יחסית, ונחשבת לייחודית, כיוון שהיא קשה, אך גם מרהיבה יותר היות שהיא כוללת אובדן מהירות מינימלי.
זוהי שיטה נוספת הכוללת שימוש בהעברת משקל לצורך החלקת הרכב.
לעיתים מתייחסים אליה כאל טכניקה אחת, אך למעשה מדובר במגוון רחב של שיטות דומות, הכוללות טלטול הרכב על ידי הפנייתו מכיוון הפניה והלאה, ואז הפנייתו בחדות לכיוון הנכון:
החלקה כפולה: היא שיטה הלקוחה מעולם הראלי.
בשיטה זו, מפנה הנהג את ההגה מעט מן הפניה והלאה, ואז בחדות לתוך הפניה תוך כדי הרפית גז אגרסיבית.
הרכב מחליק וההחלקה נשלטת על ידי נעילה נגדית.
ניתן לשלב שיטה זו עם בלם היד במקום עזיבת הגז.
פליק סקנדינבי: היא שיטה אקסקלוסיבית לעולם הראלי המודרני, הכוללת ביצוע החלקה כפולה תוך כדי בלימה קלה וממושכת ברגל שמאל ויישור מוקדם של ההגה לצורך האצה מהירה דרך הסיבוב.
מטרת טכניקה זו מעולם לא הייתה ליצור היגוי יתר אלא למעשה להתגבר על תת-היגוי וליצור היגוי נייטרלי יותר, ולכן אין לה שימוש בסחיפות.
פנית מטוטלת: עוד שיטה מעולם הראלי, בה הנהג בולם בעוצמה שדי בה כדי לנעול את זוג הגלגלים הקדמיים ולמנוע מהם לעקוב אחרי קו הפניה.
עם החזרת האחיזה לציר הקדמי לאחר ביצוע ההפניה המחודשת, לא מצליח חלקו האחורי של הרכב לעקוב אחרי שינוי הכיוון הפתאומי כל כך ומחליק.
פיינט: זוהי השיטה הקלאסית בעולם הדריפט.
הנהג מפנה את ההגה מן הסיבוב והלאה ואז בחדות לתוכו, תוך כדי הפעלת כוח רב או עזיבת דוושת הגז וחזרה אליה.
טלטול: שיטה זו משמשת בישורות בין סיבובים לטלטול הרכב תוך כדי החלקה מצד לצד.
צ'וקי דורי: מדובר בטלטול המועצם על ידי עירוב טכניקה נוספת, לרוב שימוש רגעי בבלם היד, לצורך יצירת זווית סחיפה מתונה.
דריפט שיקאן: שיטה המשמשת להחלקה דרך פנית שיקאן, הכוללת פיתול הישורת ימינה ואז שמאלה או להפך.
הנהג משתמש בפיינט או בטלטול לצורך הכנסת הרכב בהחלקה לשיקאן, ואז משנה שוב כיוון באמצע השיקאן.
דריפט צד אל-צד: שיטה דומה המשמשת בפניה ארוכה, כפולת-אפקס.
זוהי שיטה מסוכנת במיוחד ולרוב אסורה.
בטכניקה זו משתמש הנהג בתוואי המסלול, וחותך את קו הפניה באופן המאפשר לו לזעזע את הרכב על ידי העברת הגלגל האחורי ה"פנימי" מעבר לשפת המסלול הבולטת באזור שיא הסיבוב, ועל ידי כך, בעזרת הידוק ההיגוי, לגרום לזעזוע הרכב והחלקתו.
שיטה דומה עושה שימוש בעפר או הדשא הנמצאים בשולי המסלול בכניסה לסיבוב, ושוב על ידי הפנית הגה זריזה נוצרת החלקה.
ספורט הדריפט החל להתפתח בישראל בשנת 2006, כאשר טל שביט והאחים סדובסקי (תום וניב) הקימו ביחד עם בית הספר לנהיגה 'אלטרנטיבי' את "אלטרנטיבי דריפט סקול".
אירוע הדריפט הציבורי הראשון בארץ התרחש ב-1 בספטמבר 2006, בו ניצח בני במקום הראשון ואדם פרנק במקום השני
הספורט חזר לפעילות בסוף שנת 2007 באלטרנטיבי, שם נוסדה ליגה שהחזיקה מעמד במשך שלושה מפגשים, כאשר כל תחרות התחלקה למספר משימות:
גמר המתבצע בין חמשת המשתתפים שקיבלו את הציון הגבוה ביותר.
תחרות סגנון חופשי בה כל מתחרה מציג את ביצועיו באופן חופשי.
בשנת 2008 בוטלה הליגה עקב מקרה של תאונה בזמן אימוני דריפט.
דריק מרטל רוז הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
בעונת זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA כשחקן שיקגו בולס, אשר בחרה אותו בבחירה הראשונה של דראפט 2008 ב-NBA, והפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה שזוכה בתואר זה.
עד שנת 2014 שיחק בנבחרת ארצות הברית בכדורסל.
הוא החל ללמוד בתיכון המקומי, אקדמיית הקריירה של סימאון, בשנת 2003, ושיחק עבור קבוצת הכדורסל של התיכון.
בשנת הפרשמן שלו בתיכונים הוא קלע 18.5 נקודות בממוצע במשחקי הכדורסל, והעלה את ממוצעיו בעונת 2004/05, שנת הסופמור שלו (השנה השנייה).
בעונה זו הוא נבחר לחמישייה השלישית של נבחרת ה"אול-אמריקן".
ב-2006 הוא הוביל את הקבוצה לאליפות המחוז שלה בליגת התיכונים.
עונת 2006/07, שהייתה שנת הסניור שלו בתיכונים, הייתה מוצלחת ביותר עבור רוז.
הוא זכה עם סימאון פעם נוספת באליפות המחוזית, וזכה בתארים אישיים רבים מטעם כתבי עת שונים בארצות הברית.
ב-2007, לאחר סיום לימודיו בתיכון, נבחר רוז למר הכדורסל של אילינוי, פרס הוקרה המוענק לכדורסלן התיכונים אשר נבחר כמצטיין במדינת אילינוי.
הוא קיבל 720 קולות שזיכו אותו בפרס, אותו הוא נושא לאורך כל דרכו.
רוז החל לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס, המכונה "ממפיס טייגרס", ובמקביל החל את לימודיו באוניברסיטה.
בשנת הפרשמן שלו, עונת 2007/08, הוביל רוז את קבוצתו לגמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל עם 14.9 נקודות בממוצע.
הוא נבחר לחבר בחמישיית המצטיינים ולפרשמן השנה ב"קונפרנס USA", וכן זכה בתואר ה-MVP בפיינל פור של טורניר המכללות.
הצטיינותו הרבה בעונה זו הביאה לחשיפתו ככדורסלן כישרוני ברחבי ה-NBA והעולם, והוא הוזכר לא פעם על ידי התקשורת כמועמד לבחירה הראשונה בדראפט של ליגת ה-NBA, יחד עם מייקל ביזלי.
רוז החליט לעבור לליגת ה-NBA, ונרשם לדראפט ה-NBA 2008 כבר אחרי שנה אחת במכללות.
ב-26 ביוני 2008 נבחר רוז במקום הראשון בדראפט על ידי קבוצת שיקגו בולס, לאחר שהקדים את ביזלי ואת או.ג'יי.
עובדת בחירתו בסיבוב הראשון הבטיחה לרוז חוזה מיידי ב-NBA.
שיקגו בחרה ברוז, בין היתר, בשל הצורך הדחוף שלה לרכז מצטיין.
לאחר שנבחר במקום הראשון בדרפט של שנת 2008, חתם רוז על חוזה עם חברת אדידס בעבור מיליון דולר לשנה.
כמו כן לרוז קו נעליים עם החברה.
בעונת , עונת הרוקי שלו ב-NBA, היה רוז מהשחקנים הבולטים של שיקגו, וקלע 16.8 נקודות בממוצע בעונה הסדירה.
הוא נבחר שלוש פעמים במהלך העונה לרוקי החודש של הליגה.
בחודש פברואר הוא זכה בתחרות אתגרית ייחודית, המשלבת בחינה של יכולות כדרור, זריקה ומסירה, ומתקיימת במסגרת סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA.
הוא סייע לשיקגו להעפיל למשחקי הפלייאוף של 2009, אך למרות 19.7 נקודות בממוצע בסדרת הסיבוב הראשון, לא הצליח למנוע את הדחתה של קבוצתו.
בסיום העונה זכה רוז בתואר רוקי השנה ב-NBA.
רוז הצליח ביחד עם קרלוס בוזר להגיע למקום הראשון בעונה במדי שיקגו בולס.
בעונתו השלישית בליגה, עונת , זכה רוז בפרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA לאחר שהעמיד ממוצעים של 25 נקודות למשחק, 7.7 אסיסטים ו-4.1 ריבאונדים.
רוז זכה בפרס בגיל 22, והוא הצעיר ביותר שזכה בפרס זה.
לקראת עונת שנפתחה בשביתה חתם רוז על הארכת חוזה ל-5 שנים נוספות עבור 94.8 מיליון דולר.
רוז נבחר לחמישיית משחק האולסטאר של ה-NBA בפעם השנייה ברציפות והיה במקום השני במספר ההצבעות מאחורי הסנטר דווייט הווארד.
במהלך העונה נפצע רוז והחמיץ מספר רב של משחקים.
למרות זאת הצליחו הבולס להשיג בתום העונה המקוצרת (66 משחקים במקום 82) את המאזן הטוב בליגה.
בסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף התמודדה הקבוצה מול פילדלפיה 76'.
במשחק הראשון הציג רוז יכולת טובה וקלע 23 נקודות עם 9 ריבאונדים ו-9 אסיסטים בניצחון קבוצתו אך 2 דקות לפני סיום המשחק נפצע בברכו ובבדיקת MRI התברר שקרע את רצועת ה-ACL בברכו השמאלית ונאלץ להחמיץ את שארית הפלייאוף.
בעונת , חזר רוז מפציעה כדי לשחק במשחק פתיחת העונה של הבולס נגד ניו יורק ניקס ב-29 באוקטובר 2014, ורשם 13 נקודות ו-5 אסיסטים ב-21 דקות.
הוא המשיך לקלוע 32 נקודות, שיא עונה, ב-14 בינואר נגד וושינגטון ויזארדס.
הוא הופיע ב-46 משחקים, ושיחק ביותר משחקים מאז עונת 2010/2011. ב-24 בפברואר הוכרז כי רוז נדרש לעבור ניתוח בברכו הימנית ונפסל ללא הגבלת זמן.
בחינה ובדיקת MRI שלאחר מכן אישרה מדמיע המניסקוס המדיאלי של הברך הימנית, אותה פגיעה שנגרמה לו ב-22 בנובמבר 2013 נגד הפורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-27 בפברואר הוכרז שרוז עבר ניתוח מוצלח והוא יוכל לחזור לשחק אחרי שישה שבועות.
לקראת עונת נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, יחד עם ג'סטין הולידיי ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לרובין לופז, חוסה קלדרון וג'ריאן גרנט.
ב-2 באפריל 2017 במשחק מול הסלטיקס נפצע רוז כאשר קרע את המיניסקוס והושבת עד לסוף עונת .
ב-25 ביולי 2017 חתם רוז לעונה אחת בקליבלנד קאבלירס תמורת 2.1 מיליון דולר.
בפברואר 2018 נשלח בטרייד ליוטה ג'אז, אשר מיד שחררה אותו מהקבוצה.
ב-8 במרץ 2018 חתם על חוזה במינסוטה טימברוולבס עד לסיום עונת .
בעונה זו חזר להראות יכולת גבוהה ואף פתח בדרך כלל בהרכב כרכז.
ב-31 באוקטובר במשחקי "ליל כל הקדושים" במשחקה של מינסוטה נגד יוטה קלע את שיא הקריירה שלו, 50 נקודות כולל חסימה בשנייה האחרונה של המשחק.
בריאיון שלאחר המשחק בעודו שטוף בדמעות אמר "עבדתי כמו משוגע כדי להגיע לזה".
ב-6 ביולי 2019 חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס.
ב-8 בפברואר 2021 חזר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לדניס סמית' ובחירת סיבוב שני בדראפט.
הוא שוחרר מהקבוצה ב-24 ביוני 2023.
ב-3 ביולי 2023 חתם בממפיס גריזליס, מיעט לשחק והתמודד עם פציעות שונות.
ב-30 במרץ 2024 הודיע מאמן הקבוצה, טיילור ג'נקינס, שבעקבות פציעה בגב התחתון סיים רוז את העונה.
במשחקים בהם שיחק במהלך עונת 2023/2024 העמיד ממוצעים של 8 נקודות, 3 אסיסטים ו-2 ריבאונדים ב-16 דקות משחק.
הוא שותף ב-24 משחקים בלבד ולא שיחק יותר מחמישה משחקים ברצף, אך הצהיר שבכוונתו להמשיך ולשחק בשורות הגריזליס גם בעונת 2024/2025. ב-23 בספטמבר הוא שוחרר לבקשתו מהשנה האחרונה בחוזהו.
ב-26 בספטמבר 2024, לאחר 15 עונות ב-NBA, הודיע על פרישה ממשחק.
ב-4 בינואר 2025 הודיעה השיקגו בולס שתפריש במהלך עונת 2025/2026 ב-NBA את גופייתו של רוז ככה שאף שחקן בבולס לא ילבש את המספר 1.
ב- 24 בינואר 2026 שיקגו בולס הפרישה את מספר גופייתו של רוז מספר 1, בטקס חגיגי ומספרו נתלה לצד שחקני עבר כמו ג'ורדן (מס' 23) ופיפן (מס' 33).
דריק קוק היה פסנתרן, נגן עוגב, מוזיקולוג ושדרן בריטי.
קוק נולד בלייסטר למשפחה דלת-אמצעים ממעמד הפועלים; אביו מת כשהיה ילד, אבל אמו הצליחה לממן את שיעורי הפסנתר שלו.
קוק רכש טכניקה מבריקה והחל להלחין.
מלגה ללימודי עוגב אפשרה לו להמשיך את לימודיו בסלווין קולג' בקיימברידג', אצל פטריק הדלי ורובין אור.
לימודיו לתואר ראשון נקטעו במלחמת העולם השנייה, שבה שירת בחיל התותחנים המלכותי והשתתף בפלישה לאיטליה.
סמוך לסוף המלחמה היה לפסנתרן בתזמורת ריקודים צבאית.
בשובו לקיימברידג' בוצעו כמה מיצירותיו וזכו להצלחה, אך הוא הוטרד מסגנונן השמרני שלא כצו האופנה, ובסופו של דבר השמיד את רובן.
אחרי סיום לימודיו בשנת 1947 הצטרף קוק לבי.בי.סי; פרט לתקופת ביניים בשנים 1959-65, שבמהלכה עבד ככתב ומבקר עצמאי, המשיך לעבוד בתאגיד השידור עד סוף חייו.
בתחום עבודתו עסק בכתיבה ועריכה של תסריטים למדור המוזיקה ובשידור לרדיו ולטלוויזיה שם היה, הודות לאופן הגשתו השקול והטבעי, פרשן אידיאלי.
בשנת 1959 טען בספרו הראשון, "שפת המוזיקה", כי המוזיקה היא בעיקרה שפת הרגשות והוכיח, כי לכל אורך ההיסטוריה נטו מלחינים לבחור באותם פסוקי מוזיקה לביטוי רגשות או מצבים דרמטיים דומים.
החל בהכנות לשנת המאה למאהלר ב-1960 עשה קוק, יחד עם ברתולד גולדשמידט, את ניסיונו הראשון בהפקת "גרסת ביצוע" מן הטיוטה הלא-גמורה של הסימפוניה העשירית של מאהלר.
הגרסה הראשונה המלאה (הרצופה) של הסימפוניה, שהוצגה לראשונה בשידור תצוגה מלווה הרצאה ברשת בי.בי.סי.
ב-1960, הושמעה בביצוע בכורה ב-13 באוגוסט 1964 בקונצרטי הפרומס, בנגינת התזמורת הסימפונית של לונדון עם ברתולד גולדשמידט על דוכן המנצחים.
גרסאות נוספות נוצרו, בסיועם של המלחינים דייוויד מתיוס וקולין מתיוס, שהצטרפו אל קוק וגולדשמידט במאמציהם ליצור תזמור מאהלרי אותנטי.
היצירה, שקוק ושותפיו לעבודה הוציאו לאור בשנת 1976, היא כיום חלק מן הרפרטואר.
בשנותיו האחרונות סבל קוק מבריאות לקויה; הוא מת משטף דם מוחי בשנת 1976, בגיל 57. בשנים האחרונות של חייו עבד על מחקר רחב-יריעה בטטרלוגיה האופראית הכבירה של ריכרד וגנר, טבעת הניבלונג, אך רק חלק מן הכרך הראשון, העוסק בטקסט, הושלם; הוא יצא לאחר מותו בשם "ראיתי את העולם מגיע לסופו".
היה זה אובדן של מה שהיה כמעט בוודאות המחקר המכריע במוזיקה של מחזור הטבעת.
אוסף של המאמרים והשיחות של קוק יצא גם הוא לאור אחרי מותו בשם "כתבי הגנה" (Vindications).
אדקינס הוא אתלט אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ואלוף עולם בריצת 400 מטר משוכות.
אדקינס נולד בברוקלין, ניו יורק.
באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה ביולי 1991 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שישי בתוצאה של 49.28 שניות, המנצח היה סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות).
באוניברסיאדה שנערכה בבאפלו, ארצות הברית ביולי 1993 זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.35 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בסוף חודש אוגוסט אותה שנה סיים אדקינס בריצת 400 מטר משוכות במקום שביעי בתוצאה של 49.07 שניות, המנצח היה חברו לנבחרת קווין יאנג (47.18 שניות).
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה אדקינס לראשונה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, זכה אדקינס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.98 שניות, לפני מטטה (48.03 שניות) וסטפן דיאגנה מצרפת (48.14 שניות).
לפני אולימפיאדת אטלנטה (1996), הפסיד אדקינס ליריבו הגדול, מטטה, ב-4 מתוך 5 התחרויות שביניהם, אך במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.54 שניות, לפני מטטה (47.78 שניות) ולפני חברו לנבחרת קלווין דייוויס (47.96 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים אדקינס במקום 14 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.95 שניות, המנצח היה דיאגנה (47.70 שניות).
דרינקר (שם מדעי: Drinker) הוא סוג של דינוזאור צמחוני אורניתופוד שחי באמריקה הצפונית בתור היורה המאוחרת.
נקרא על שם הפלאונטולוג אדוארד דרינקר קופ.
הדרינקר היה אורניתופוד קטן: אורכו שני מטר ומשקלו היה 10-25 ק"ג.
הוא הלך על שתי רגליו האחוריות שהיו ארוכות, חזקות ובעלות כפות רחבות על מנת שלא ישקע בקרקע הביצה שבה חי.
הוא נתגלה בוויומינג, ארצות הברית, ותואר על ידי רוברט בקר ב-1990. לצידו נתגלו מאובנים של דגי ריאות וצמחיית ביצה, ממנה הסיק בקר שהדרינקר חי (או לפחות מת) בסביבה ביצתית.
הועלתה סברה שהדרינקר חי במחילות.
דריק לרון ויליאמס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בגואינבו מטס מליגת העל הפורטוריקנית.
הוא נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2011 במקום השני על ידי מינסוטה טימברוולבס.
דריק ויליאמס נולד בלה מיראדה שבקליפורניה.
הוא סיים את לימודיו ושיחק בתיכון לה מיראדה.
ויליאמס היה אמור לשחק באוניברסיטת דרום קליפורניה אך כישרונו התגלה על ידי המאמן של אוניברסיטת אריזונה והוא נענה להזמנה לשחק בשורותיה.
בעונת הפרשמן של ויליאמס הוא זכה להצלחה אישית רבה ועמוסת תארים כאשר הוא מעמיד ממוצע של כ-15.7 נקודות למשחק.
בעונת הסופמור במכללות הצלחתו נמשכה וממוצע הנקודות למשחק שלו עלה ל-19.5.
ויליאמס נבחר בבחירה שנייה בדראפט ה-NBA בשנת 2011 על ידי מינסוטה טימברוולבס.
בשבוע האול סטאר ניצח יחד עם קבוצת צ'אק את קבוצת שאק במשחק הריזינג סטארס.
בקבוצה השנייה שיחק חברו לקבוצה הרכז ריקי רוביו.
בנוסף השתתף בתחרות ההטבעות בה ניצח ג'רמי אוונס.
ב-28 בפברואר 2012, קבע שיא קריירה בנקודות כשקלע 27 בניצחון נגד הלוס אנג'לס קליפרס.
ב-17 במרץ 2013, שבר את שיאו בנקודות שהוביל את קבוצתו לניצחון נגד ניו אורלינס הורנטס עם 28 נקודות.
ב-26 בנובמבר 2013 הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס עבור לוק רישר מבאה א מוטה.
דריק ברנרד פייבורס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת וינדי סיטי בולס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
הוא החל לשחק כדורסל כשהיה בן 10, לאחר שצפה במשחק של קובי בראיינט.
בנערותו למד בתיכון "סאות' אטלנטה" שבעיר ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר.
בשלוש שנים מתוך הארבע בהן שיחק בתיכון היה פייבורס לקפטן הקבוצה, ובעונת ה הוביל את בית הספר לאליפות המדינה לתיכונים כשרשם של 28.1 נקודות, 13.3 , 3.0 חטיפות כדור ו-5.0 חסימות למשחק.
הוא נבחר בשנתו האחרונה ל, לקח חלק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק.
בסיום לימודיו התיכוניים היה פייבורס לקלעי המצטיין בהיסטוריה של התיכון (2,341 נקודות), לקוטף הריבאונדים המצטיין (1,511) ולחוסם המצטיין (741), ודורג בין בכירי שחקני התיכון בארצות הברית כולה בגיוסים למכללות.
עם סיום לימודיו התיכוניים בחר פייבורס להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'יה טק המתחרה במסגרת חטיבת החוף האטלנטי של ליגת המכללות (נקראת גם ה-ACC).
הוא בחר בג'ורג'יה טק בשל צוות האימון של האוניברסיטה ומשום קרבתה לביתו.
כבר כ היה פייבורס לבורג חשוב בקבוצתו.
הוא רשם 12.4 נקודות ו-8.4 ריבאונדים, שני בקבוצתו בשתי הקטגוריות רק לגאני לוואל, והיה לחוסם המצטיין של האוניברסיטה עם 2.1 למשחק.
פייבורס סייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר טורניר אליפות החטיבה, בו רשם שיאי קריירה של 22 נקודות ו-11 ריבאונדים אך לא הצליח למנוע את הפסדה של ג'ורג'יה טק לאוניברסיטת דיוק בתוצאה 65–61. עקב יכולתו הגבוהה, נבחר פייבורס בסיום העונה לחמישיית הפרשמנים המצטיינת בחטיבה.
לאחר שנה אחת בלבד בליגת המכללות העמיד עצמו פייבורס לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2010, ונבחר בבחירה השלישית על ידי ניו ג'רזי נטס.
הוא שיחק בנטס 56 משחקים, בהם עלה בחמישייה 23 פעמים.
במהלך עונת הרוקי שלו הועבר ב ליוטה ג'אז, לצידו של דווין האריס, תמורת דרן ויליאמס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
ביוטה היה פייבורס למחליפו של פול מילסאפ, ותרם 8.2 נקודות בכ-20 דקות למשחק.
הוא הוביל את הרוקיז של הליגה בחסימות למשחק עם 0.87 ודורג חמישי בין שחקני השנה הראשונה עם 5.3 ריבאונדים למשחק ובסיום העונה נבחר חמישיית הרוקיז השנייה.
בשתי העונות הבאות לא קיבל פייבורס קרדיט רב יותר ממאמנו טיירון קורבין ונותר שחקן מחליף מאחורי מילסאפ ואל ג'פרסון.
לקראת עונת תמו חוזיהם של ג'פרסון ומילסאפ, והם עזבו את הקבוצה.
פייבורס חתם בקבוצה על חוזה חדש לארבע שנים בקבוצה, והחל לעלות בחמישייה הפותחת באופן סדיר.
ביולי 2019, לאחר כ-8 עונות וחצי ביוטה, הועבר פייבורס בטרייד לניו אורלינס פליקנס.
לקראת עונת חזר לשחק ביוטה ג'אז, כשתחם בקבוצה על חוזה ל-3 עונות.
באוגוסט 2021 הועבר פייבורס בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בספטמבר 2022 הועבר פייבורס בטרייד ליוסטון רוקטס.
דריס מרטנס (בפלמית: Dries Mertens; נולד ב-6 במאי 1987 בלוון, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני.
מרטנס הוא מלך שערי נאפולי בכל הזמנים, עם 148 שערים.
דריס מרטנס החל לשחק בנוער של אנדרלכט אולם בגלל גובהו ומבנה גופו הצנום הוא עבר לגנט.
בגנט הוא לא שיחק אלא הושאל לעונה אחת לקבוצת אנדרלכט אלסט מהליגה הבלגית השלישית.
ב-2006 עבר לאפולדורן מהליגה ההולנדית השנייה.
בעונתו השלישית מונה מרטנס לקפטן הקבוצה ואף זכה בתואר שחקן השנה של הליגה השנייה.
בעקבות כך הוא חוזר על ידי קבוצות מליגת העל ההולנדית וחתם לשלוש עונות באוטרכט.
הוא המשיך להציג יכולות גבוהות ובשנת 2010 הוא זכה לתואר סגן כדורגלן השנה בהולנד לאחר לואיס אלברטו סוארס.
ב-2011 עבר לאיינדהובן ובעונת 2012/13 הוא זכה בתואר מבשל השנה עם 17 בישולים, בנוסף ל-16 שערים שהבקיע.
ביוני 2013 הוא חתם בקבוצת נאפולי.
כבר בעונתו הראשונה בסרייה א' היה מרטנס שחקן הרכב חשוב עבור נאפולי.
הוא השתתף ב-47 ממשחקי הקבוצה, כבש אחד עשר שערי ליגה ושניים נוספים בגביע בדרך לזכייתה של קבוצתו בגביע האיטלקי.
מרטנס לא שיחק בקבוצות הצעירות של בלגיה ואת משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת של בלגיה עשה בשנת 2011 במסגרת מוקדמות יורו 2012. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2014 ובמשחקה הראשון של הנבחרת בטורניר, נגד , כבש שער ניצחון לאחר שעלה כמחליף.
נבחר לנבחרת העונה של הסרייה א': 2016/17
מלך השערים של נאפולי בכל הזמנים: 148 שערים
מלך הבישולים בליגה הטורקית: 2023/24
דריסת ילד בנסיעה לאחור היא תאונת דרכים המתרחשת כאשר כלי רכב, לרוב מכונית, נוסע לאחור, לרוב כאשר הוא חונה או כאשר הוא יוצא מחניה, ודורס פעוט או ילד קטן מבלי לשים לב.
לעיתים מסתיימת התאונה במות הילד הנדרס.
תאונות מסוג זה נקראות גם "תאונות חצר".
באוסטרליה, בשנים 2001–2010 נהרגו 44 ילדים בתאונות בקרבת הבית בנסיעה לאחור, מתוך 270 ילדים שנהרגו כהולכי רגל, שיעור של מעל 16%.
רוב הנפגעים הם בגילאי 1–4 שנים.
התאונות מתרחשות בעיקר באוכלוסיות עניות, ובמרבית המקרים הנהג הפוגע הוא קרוב משפחה של הנפגע, לרוב ההורה.
הרשות האמריקאית לבטיחות בדרכים (NHTSA) ומשרד התחבורה האמריקאי, הגיעו להסכמה על חוק שיחייב התקנת מצלמה לנסיעה לאחור בכל מכונית חדשה החל מ-1 במאי 2018.
בישראל התופעה של דריסת ילדים בנסיעה לאחור שכיחה יותר במגזר הערבי.
לפי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, במחצית הראשונה של 2007 נהרגו חמישה ילדים במגזר בתאונה מסוג זה.
בשנת 2014 נהרגו 12 ילדים ערבים בתאונות אלו.
הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יחד עם ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים החלה להפעיל בשנת 2012 תוכנית למניעת תאונות חצר במגזר הערבי.
בשנים 2008 ו-2009 הפעילה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים את תוכנית ההתערבות הראשונה בנושא, במסגרתה ניתנו הדרכות ב-17,800 בתי אב במגזר הבדואי בדרום, שודרו תשדירים ברדיו בנושא והתקיימה פעילות הסברה בבתי ספר ובמוסדות קהילתיים.
דְרִינָה (בבוסנית: Drina, בסרבית Дрина) הוא נהר הזורם בשטחי בוסניה והרצגובינה וסרביה, אורכו 346 ק"מ והוא אחד מיובליו של הנהר סאווה.
מקורו של הנהר ברכס ההרים אשר בגבול מונטנגרו ובוסניה והרצגובינה והוא זורם מדרום לצפון בשטח בוסניה והרצגובינה, נתיבו ממשיך לסרביה עד לנהר סאווה.
מקורות הנהר מצויים בהרים מָגְלִיץ' ופִּיוְוסְקָה השייכים לאלפים הדינריים ומסלול זרימתו עובר בעיקר בבוסניה והרצגובינה וסרביה.
לאורך תוואי הנהר שוכנת העיר וישגראד ובתוכה גשר מהמט פשה סוקולוביץ' אשר סביבו נסובה עלילת ספרו של איוו אנדריץ' – "גשר הדרינה".
במסגרת המערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה היו באזור הנהר שני קרבות משמעותיים בין הצבא האוסטרו-הונגרי לצבא הסרבי.
באוגוסט 1914 נערך קרב צר ובמהלכו הדפו כוחות הצבא הסרביים את הכוחות האוסטרו-הונגריים שהתקדמו לתוך ממלכת סרביה והסבו להם אבדות כבדות.
בספטמבר 1914 נערך קרב דרינה ובמהלכו הצליחו האוסטרו-הונגרים לחצות את הנהר ולבסס ראש גשר בשטחי ממלכת סרביה.
דריפטיס הייתה נסיכה פרסית, בתם של דריווש השלישי, אחרון מלכי האימפריה הפרסית, ושל סטטירה הראשונה.
נפלה בשבי אלכסנדר הגדול, ונישאה להפאיסטיון.
דריפטיס נולדה לדריווש השלישי מלך הממלכה האחמנית והמלכה סטטירה הראשונה.
הוריה היו אחים, אולם נישואי קרובים היו מקובלים מאוד בקרב האצולה הפרסית.
הייתה לה אחות בשם סטטירה השנייה, ואח קטן בשם אוכוס.
בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול מלך מוקדון לפרס.
לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה, ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו.