tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטקסטים באלבום נכתבו על ידי סטריט, למעט השיר הפותח "קום תקום" שנלקח מנאום של מנחם בגין, והשיר העוקב "ואמרתי לעצב" שנכתב על ידי מרים ילן-שטקליס.
סטריט מבצע באלבום גם שיר בשפה הערבית, "ערביאתי אלמכסורה" ("הערבית השבורה שלי"), עם ענאן קוסים.
שאנן ביצע והיה שותף להלחנה (עם בועז בריסקר) של השיר "איזה סקסאפיל יש למשוררים זקנים" של דוד אבידן אשר יצא לאור במרץ 2021 כחלק מ"פרויקט גורע וזורח".
בדצמבר 2021 ראה אור הרומן הראשון של שאנן סטריט, "רגע נצח" (בהוצאת לוקוס) - סיפור התבגרות שבמרכזו הסקטבורדיסט אֶלְנָה, אלנתן אופק, צעיר ירושלמי שחולם ללמוד אמנות, עובד בנגרייה של דודו, גולש ומצייר על קירות.
ב-24 ביוני 2024 הוציא סינגל בשם "חברו דברו".
השיר עוסק ברעיון של שלום וחיבור בתוך מדינת ישראל ומחוצה לה ונוצר בהשראת מבט על נושאים שצפו בשיח הציבורי לאחר טבח שבעה באוקטובר.
ב-28 ביולי יצא לאור השיר "ז' באוקטובר", שיר מחאה מאת המוזיקאי הוותיק זאב טנא, בשיתוף עם סטריט, כחלק מאלבום הנושא את אותו שם.
הוא עוסק בגורלם הקשה של החטופים במלחמת חרבות ברזל.
הקליפ של השיר מלווה באיורים של החטופים.
ב-9 בינואר 2025 יצא לאור השיר "לא סופר", שיתוף פעולה בין צמד ההיפ-הופ החיפאי "סגולות" (עדי יונתן כהן ועופר ירקוני) לבין סטריט.
השיר יצא לאור כחלק מהאלבום "שחקני קופסה" של "סגולות".
ב-29 בינואר יצא לאור השיר "פתאום טסה זעקה", פרויקט מוזיקלי המבוסס על טקסט מאת הסופר דויד גרוסמן, שהוקרא לראשונה בנאום בעצרת מחאה בכיכר קפלן.
הטקסט הולחן והוקלט על ידי קבוצת אמנים הכוללת את סטריט, דרור קרן, יעל שרוני, עמית אולמן וגיא מוזס.
הקליפ המלווה את השיר מבוסס על איוריו של זאב אנגלמאיר מסדרת "הגלויות היומיות".
ב-5 בפברואר יצא לאור השיר "שירים פשוטים", גרסה מחודשת לשירו של שלמה גרוניך, שבוצעה על ידי סטריט במסגרת פרויקט "שיר תקווה" של בית אבי חי.
ב-3 במרץ הוציא סטריט את הסינגל "ריקליים".
במקביל לקריירה המוזיקלית, כתב סטריט טורים במקומונים שונים, בהם "טיים אאוט ירושלים" ו"כל העיר", וכן החזיק טור בשם "נווה שאנן", העוסק בפאבים, במקומון הירושלמי "כל הזמן".
ב־27 בנובמבר 2025, הוציא שאנן יחד עם די ג'יי מש את האלבום "באתי לבדר".
יזם את פרויקט מאה דגים בשנת 2025 במטרה לעודד יצירת מוזיקה מקורית של שורדי טבח אוקטובר ואנשים שנפגעו במלחמת השבעה באוקטובר.שאנן הקים את עמותת מאה דגים כדי להרחיב את פרויקט היצירה.
ב-2010 הופיע בהופעת אורח בתפקיד עצמו בפרק 24 של העונה הראשונה של הסדרה עספור.
ב-2015 החל להגיש את התוכנית "חיות במה" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2017 יצר והגיש את סדרת הדוקו "אהבת חיי", העוסקת בקבוצות כדורגל בבעלות אוהדים.
ב-2018 הגיש את הסדרה "מתנה לחג" בכאן 11 העוסקת בחגי ישראל ומועדיו מנקודת מבטם של אנשים שונים.
לקראת מונדיאל 2018 הגיש את הסרט הדוקומנטרי הקצר "השלג של השכן" העוסק בהתפתחות הכדורגל באיסלנד.
סטריט היה אחד מבעלי הבר הירושלמי "קזינו דה פריז" עד לסגירתו.
ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים, אולם לקח חלק בהקמת בית"ר נורדיה ירושלים שהוקמה במחאה כנגד הגזענות של חלק מאוהדי הקבוצה.
ב-2005 פורסם כי סטריט השתחרר משירות מילואים דרך קצין בריאות הנפש והתגאה בכך שעשה זאת על רקע אידאולוגי.
ב-2014 נטל חלק באירוע הקראת עדויות של שוברים שתיקה.
שאנון מארי קאהולולאני "שאנין" סוסאמון היא שחקנית אמריקאית ומוזיקאית.
היא התפרסמה בעיקר מהסרטים: "סיפורו של אביר", "חוקי המשיכה" ו"לא יכול בלי".
סוסאמון נולדה בהונולולו, הוואי שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי בעיקרה ממוצא אירופאי, כשמצד אמה היא גם ממוצא פיליפיני וילידי-הוואי.
בתה של שרי סוסאמון, אחות במקצועה וטוד לינדברג.
אחותה היא הזמרת ג'ני לי לינדברג.
הוריה התגרשו כשהייתה בת חמש, והיא ואחותה גדלו בחיק אמה שנישאה בשנית למנהל סוכנות למכירת רכב, רנדי גולדמן.
שאנין גדלה והתחנכה ברינו, נבדה.
לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, עברה ללוס אנג'לס, עם שתי חברותיה כדי ללמוד ריקוד.
שינתה לאות y מהאות o משמה הפרטי, ב-1995.
בתחילת דרכה היא דגמנה לחברות שונות, הופיעה בפרסומות שונות בטלוויזיה וכיכבה בקליפים של אומנים שונים כמו: גו גו דולס, מיק ג'אגר וקורן.
סוסאמון החלה להתפרסם בשנת 2001 כאשר שיחקה בסרט "סיפורו של אביר".
בשנת 2002 היא שיחקה בסרט "לא יכול בלי" ובסרט "חוקי המשיכה" המראה את חייהם של כמה נערים ונערות בקולג'.
הסרט כלל סצנות מיניות, סמים וסצנות התאבדות.
בשנת 2003 היא שיחקה בסרט "המסדר".
בשנת 2005 ו-2006 היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרטים "קיס קיס בנג בנג" ו"החופשה", ולאחר מכן בתפקיד ראשי לסרט "חותכי ורידים: סיפור אהבה" שהיה מועמד לכמה פרסים בפסטיבלים שונים ובהם לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי באשלנד.
בשנת 2008 שיחקה בסרט האימה "שיחה שלא נענתה".
בשנת 2010 שיחקה סוסאמון בתפקיד משנה בעונה הראשונה של הסדרה "איך להצליח באמריקה".
באותה השנה שיחקה בסרט "הדרך לשום מקום", סרטו הראשון של הבמאי מונטה הלמן מזה 30 שנה.
בין השנים 2002–2004 הייתה בזוגיות עם הסופר, דאלאס קלייטון.
+שנהסדרהתפקידהערות1997מיסטר שואו (אנ')דמויות שונות3 פרקים2004חוק וסדר: מדור מיוחדמיירה דנינגפרק: "Doubt"2007צה!ב (אנ')קירה קליי5 פרקים2007–08Moonlight קרוליין דובאל9 פרקים2010איך להצליח באמריקהג'ינגרי ווהו8 פרקים2013מאהבות (אנ')אלכס8 פרקים2014הגן המסתורילורנהדיבוב; פרק: "Chapter 7: The Ringing of the Bell"2015–16עיירה ללא מוצא (אנ')תרזה בורק14 פרקיםסליפי הולופנדורהתפקיד ראשי (עונה 3); 18 פרקים
שאנון אליזבת פאדל היא שחקנית, דוגמנית ושחקנית פוקר אמריקאית.
סמל מין ואלילת נוער של שנות ה-90 וה-2000, אליזבת ידועה בעיקר בזכות כיכובה בסרטים "אמריקן פאי", "אמריקן פאי 2", "אמריקן גאי", "מת לצעוק" ו-"אהבה זה כל הסיפור".
היא גם שיחקה בסרטים "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "13 רוחות" ו"הקללה".
אליזבת מחלקת את זמנה בין קייפטאון, דרום אפריקה וארצות הברית, ומנהלת מאז 2001 את הארגון לא כוונת רווח, "Animal Avengers" המוקדש להצלת בעלי חיים ובפרט חיות מחמד.
בנוסף, היא שחקנית פוקר מקצועית, ובשנת 2006 נבחרה ל"אחד משחקני הפוקר הידוענים המובילים".
שאנון אליזבת פאדל נולדה ב-7 בספטמבר 1973 ביוסטון, טקסס שבארצות הברית, לאב ערבי-נוצרי יליד סוריה ממוצא לבנוני, ולאם אמריקאית ממוצא אנגלי, אירי וגרמני.
היא גדלה בוייקו, טקסס מכיתה ג' ועד לתיכון; אליזבת סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון וייקו (אנ') ב-1991. בתיכון היא הייתה חברה בנבחרת הטניס ובשלב מסוים חשבה על קריירת טניס מקצוענית.
לפני שהפכה לשחקנית קולנוע, עסקה אליזבת בדוגמנות בין היתר אצל פורד מודלס וסוכנות הדוגמנות עלית.
את הופעת הבכורה שלה בקולנוע ערכה אליזבת בסרט האימה הקומי "פרוסט מהגיהנום" ב-1997.
בשנת 1999 פרצה אליזבת לתודעה כשגילמה את דמותה של נדיה, סטודנטית צ'כית סקסית וחושנית בקומדיית הנעורים המצליחה "אמריקן פאי".
בשנה שלאחר מכן התפרסמה אליזבת בעקבות תפקידה בפרודיית סרטי האימה המצליחה "מת לצעוק", שם גילמה את באפי גילמור, דמות שמבוססת על דמויות של סטודנטיות צעירות מסרטי האימה המפורסמים "צעקה" ו"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" (טייטום ריילי והלן שיבר).
בשנת 2001 הופיעה אליזבת בקומדיה של קווין סמית "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", בסרט הופיעה אליזבת כג'אסטיס המשתייכת לחבורת שודדות שמתאהבת בג'יי.
בנוסף שיחקה אליזבת בסרט השני בסדרת סרטי "אמריקן פאי", "אמריקן פאי 2", שם חזרה לגלם את נדיה שמגיעה לבקר את ג'ים בזמן החופשה שלו ושל חבריו.
סרט נוסף שבו הופיעה אליזבת הוא הקומדיה "אמריקן גאי", שם מגלמת אליזבת את נטלי פארקר, שוטרת המגויסת על ידי מייקל אותו מגלם ג'רי אוקונל, למשימה תמורת הבטחה לסכום של חצי מיליון דולר.
בשנים 2003–2005 שיחקה בעונתה השישית והשביעית של הסיטקום "מופיע שנות ה-70", בתור הספרנית ברוק.
בשנת 2005 הופיעה אליזבת בסרט מותחן האימה של ווס קרייבן "הקללה", בסרט גילמה את בקי, בחורה בה התנגשו גיבורי הסרט ג'ימי ואחותו אילי אותה מגלמת כריסטינה ריצ'י.
בשנת 2008 השתתפה בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונה השישית בה סיימה במקום השישי.
אליזבת מחשיבה את עצמה כשחקנית פוקר נלהבת ומכנה את המשחק כ"קריירה השנייה" שלה, אליזבת מרבה לבקר בלאס וגאס כדי לשחק עם שחקני הפוקר המובילים בארצות הברית.
אליזבת אף השתתפה בתחרויות בין היתר: "גביע העולם בפוקר" שנערכה בשנת 2005 והסבב העולמי ב-2006 וב-2007.
בשנת 2018 השתתפה אליזבת בגרסתה-VIP של תוכנית המציאות האמריקאית "האח הגדול", בה סיימה במקום התשיעי.
כיום היא נשואה לסיימון בורכרט.
היא פעילה למען סביבתנות ואיכות הסביבה ומנהלת אורח חיים טבעוני.
היא בת דודה של העיתונאית הניו יורקית ויועצת הזוגיות טמסן פאדל (אנ').
בשנת 2001, הקימה את "Animal Avengers", ארגון להצלת בעלי חיים ללא מטרות רווח שהוקם על ידה ובעלה דאז רייטמן, והוא מוקדש להצלה ומציאת בית לחיות מחמד, צמצום אוכלוסיית יתר של חיות מחמד, קידום אפוטרופסות אחראית ומניעת צער בעלי חיים.
אליזבת שימשה כדוברת של תוכנית Adopt a Turkey של ארגון "Farm Sanctuary", שקוראת לאנשים לאמץ תרנגול הודו במקום לאכול אחד לחג ההודיה.
היא משתמשת במדיה חברתית, במיוחד בפוסטים באינסטגרם, כדי להעלות את המודעות לציד קרנפים ומקימה אירועים לגיוס תרומות.
שודר ברשת שואוטיים2013מליסה וג'ואי (אנ')אניטהפרק: "The Unfriending"In the Darkלינדהסרט טלוויזיהCatch a Christmas Starניקי קרנדוןסרט טלוויזיה של הולמרק2018האח הגדול VIP (אנ')מתמודדתמודחת שלישית
שאנל מספר 5 הוא בושם שהושק על ידי מעצבת האופנה קוקו שאנל בשנת 1922. נכון לשנת 2018, הבושם מדורג מזה עשרות שנים כבושם הנמכר ביותר בעולם.
"שאנל מס' 5" הוא הבושם הראשון בעולם שיצא תחת שם של בית אופנה הצרפתי, שאנל.
הספרה 5 נבחרה כי היא מסמלת את מזל אריה, המזל האסטרולגי של קוקו שאנל.
בגרסה נוספת הספרה 5 נבחרה כשאחד ממחזריה של שאנל, דימיטרי פבלוביץ שהיה אחיינו של הצאר, הציג בפניה את רוקח הבשמים של משפחת הצארים הרוסים.
שאנל ביקשה מרוקח הבשמים לרקוח שישה בשמים והיא תבחר בבושם הטוב ביותר.
הרוקח נענה לבקשתה ורקח שישה בשמים, שאנל בחרה את הבושם החמישי.
תחילה, שאנל בלבד התבשמה בבושם אך ב-5 במאי 1921 חילקה את הבושם לקומץ מחברותיה, ללקוחות החנות ואף תאי המדידה ובגדי הערב רוססו בבושם.
במרוצת השנים הפך הבושם היוקרתי בבקבוק המרובע והמוכר לאייקון וסמל זיהוי לבית האופנה הצרפתי שאנל.
הייצור והשיווק של הבושם נעשה על ידי חברה נפרדת בשם "Parfums Chanel" שהיה ב-70% בבעלות משפחת ורטהיימר היהודית - ורק 10% בבעלות קוקו שאנל.
פעולותיה של קוקו שאנל כמשתפת פעולה של הנאצים
בזמן מלחמת העולם השנייה, קוקו שאנל, שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות, החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר - מנהלי "Parfums Chanel", ובראשם פייר ורטהיימר .
משפחת ורטהיימר, שחזתה את הסנקציות נגד היהודים, העבירה מבעוד מועד את חברת הבישום שלה לחבר משפחה נוצרי בשם פליקס אמיו, איש עסקים צרפתי שלאחר תום המלחמה השיב את הבעלות על החברה למשפחת ורטהיימר.
כיום אף בית האופנה "שאנל" עצמו נמצא בבעלות נכדיו של פייר, צמד האחים הצרפתים ממוצא יהודי, אלן וז'ראר ורטהיימר.
הבושם של שאנל היה שונה מבשמים שקדמו לו בכך שלא התבסס על ניחוח מפרח אחד, כפי שהיה נהוג עד אז, אלא הורכב מתערובת של 50 ריחות שונים.
הבושם המתוק מופק בעיקר מוורדים ורודים ולבנים שנקטפים מהעיר גראס שבריביירה הצרפתית בחודש מאי בלבד כשהוורדים נמצאים בשיא פריחתם.
בנוסף לוורדים הוורודים והלבנים ישנם גם אלמוג, יסמין, לילך וניל ומרכיבים נוספים כמו הפרשות של חתולי בר שנועדו לחזק ולשמר היטב את הריח אך לאחר בקשות ארגוני זכויות בעלי חיים הוחלף החומר לחומר מלאכותי.
לפרסום הבושם תרמה השחקנית-דוגמנית-זמרת האמריקאית מרילין מונרו כאשר נשאלה בראיון ב-1954 מה היא לובשת במיטה והיא השיבה "מספר טיפות של שאנל 5".
שאנון בראון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע.
בראון זכה באליפות ה-NBA בשנים ו-.
בראון שיחק כדורסל בתיכון, ואחד מחבריו לקבוצה היה שחקן מכבי תל אביב וה-NBA לעתיד, די בראון.
אף על שם המשפחה המשותף לשני השחקנים אין קשר משפחתי.
בשנת 2003 זכה בראון בתואר מר אילינוי לכדורסל.
באותה שנה הוא נבחר גם להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
כשסיים את התיכון עבר בראון לשחק באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בשנתו הראשונה במישיגן הוא קלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק כשפתח בחמישייה ב-24 משחקים מתוך ה-30 ששיחק בהם.
בשנתו השנייה באוניברסיטה הוא קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק, והפעם פתח בחמישייה ב-31 משחקים, ולא פתח רק ב-2.
בעונתו השלישית הוא השתפר בצורה משמעותית כשהעלה את ממוצעיו ל-17.2 נקודות עם 4.4 ריבאונדים בממוצע למשחק, כשפתח בכל 34 המשחקים ששיחק בהם בחמישייה.
בעונה זו הוא נבחר לחמישייה השנייה של האול אמריקן באזור הביג 10, ולתואר שחקן ההגנה באזור הביג 10.
לאחר שסיים שלוש שנים באוניברסיטת המדינה של מישיגן ניסה בראון להיבחר בדראפט 2005 של ליגת ה-NBA.
בראון נבחר במקום ה-25 בדראפט בידי הקליבלנד קאבלירס.
בעונתו הראשונה בקליבלנד הוא השתתף ב-23 משחקים בלבד בעקבות פציעה בעצם השוקה.
שיא הנקודות שלו למשחק אחד היה 14, אותו הוא קלע במשחק נגד טורונטו ראפטורס.
את העונה הוא סיים עם ממוצע נקודות של 3.2 בממוצע למשחק.
ב-3 במרץ 2007 השאילו הקאבלירס את בראון לניו מקסיקו ת'אנדרבירדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אבל לאחר יום בלבד הם התחרטו והחזירו את בראון לקליבלנד.
בראון הספיק לשחק משחק אחד במדי הת'אנדרבירדס בו הוא קלע 14 נקודות והוסיף 6 אסיסטים.
ב-11 בינואר 2008 שוב הקאבלירס החליטו לשלוח את בראון לליגת הפיתוח של ה-NBA, הפעם לריו גראנד ואלי וייפרס, בהם הוא שיחק ארבעה משחקים בלבד.
בראון השיג ממוצע נקודות של 23.5 בממוצע למשחק.
הופעתו הטובה ביותר של בראון הייתה במשחק נגד דקוטה ויזארדס, בו הוא קלע 37 נקודות.
ב-17 בינואר הוא הוחזר לקאבלירס.
בעונת 2007/2008 שיחק בראון רק 15 משחקים במדי הקאבלירס, בעקבות הפציעה מהעונה הקודמת ומהחלטות הקאבס לשלוח אותו לליגת הפיתוח של ה-NBA.
הוא פתח בחמישייה ב-4 משחקים והשיג ממוצעים של 7.0 נקודות עם ממוצע שיא קריירה של 0.7 חטיפות בממוצע למשחק.
ב-21 בפברואר 2008 הועבר בראון לשיקגו בולס בטרייד משולש שכלל גם את סיאטל סופרסוניקס.
הבולס קבלו את בראון, דרו גודן, לארי יוז וסדריק סימונס.
הקאבס קבלו את וולי זרביאק, דלונטה וסט, בן וולאס וג'ו סמית'.
סיאטל קבלו את איירה ניובל, דונייל מרשל ואדריאן גריפין.
בשיקגו הספיק בראון לשחק 6 משחקים בלבד בהם קלע 1.5 נקודות בממוצע למשחק.
ב-6 באוגוסט 2008 חתם בראון על חוזה לשנה אחת בשארלוט בובקאטס.
בבובקאטס שיחק בראון 30 משחקים בלבד, מהם לא פתח בחמישייה אפילו לא באחד.
בראון קלע 4.8 נקודות בממוצע למשחק בעונה זו.
ב-7 בפברואר 2009 נשלח בראון בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס.
במסגרת הטרייד עבר ללייקרס גם אדם מוריסון, ושארלוט קבלו את ולדימיר ראדמנוביץ'.
בעונתו הראשונה בלייקרס הוא השתתף ב-18 משחקים בלבד, בהם קלע 3.2 נקודות בממוצע למשחק.
בפלייאוף של אותה עונה הוא קלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק וזכה ביחד עם הלייקרס באליפות ה-NBA.
ב-6 ביולי 2009 חתם בראון על הארכת חוזה בלייקרס לשנתיים הבאות.
ב-18 בינואר 2010 נודע שבראון ישתתף בתחרות ההטבעות שמתקיימת בסוף שבוע האולסטאר.
באותו יום שנודע לו על כך הוא הצטיין בניצחון הלייקרס על אורלנדו מג'יק כשקלע 22 נקודות.
בראון אכן השתתף בתחרות, אך לא עבר את השלב הראשון.
ב-16 בפברואר 2010, במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס, השיג בראון את הדאבל דאבל הראשון בקריירה שלו.
הוא קלע 27 נקודות והוסיף 10 ריבאונדים.
עונה זו הייתה העונה הטובה ביותר בקריירה של בראון עד אז, בה הוא השיג ממוצעים של 8.1 נקודות עם 2.2 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-20.7 דקות בממוצע למשחק.
בעונה זו הוא שיחק בכל 82 המשחקים, והוא פתח בחמישייה בשבעה מהם.
בפלייאוף של אותה עונה הוא קלע ממוצע נקודות זהה לממוצע הנקודות שלו בפלייאוף מהשנה שעברה.
בסיום הפלייאוף זכו הלייקרס ובראון באליפות שנייה ברציפות.
ב-8 באוגוסט 2010 חתם בראון על הארכת חוזה נוספת בלייקרס.
במהלך העונה קלע 8.7 נקודות ב-19 דקות משחק בממוצע, ובסופה בחר שלא להאריך את חוזו עם הלייקרס.
בדצמבר 2011 חתם בפיניקס סאנס לשנה אחת.
ב-27 במרץ 2012 קלע את מספר הנקודות הרב ביותר בקריירה שלו, 32, עם 5 שלשות, בהפסד לסן אנטוניו ספרס.
ב-7 באפריל 2012 קלע 20 נקודות ברבע השלישי של משחקם של הסאנס מול קבוצתו הקודמת, הלייקרס, והוביל את קבוצתו עם 24 נקודות לניצחון 105–125. ב-25 ביולי 2012 חתם על חוזה חדש בסאנס, לשנתיים תמורת 7 מיליון דולר.
ב-7 בנובמבר 2012 צלף שש שלשות ברבע והוביל את קבוצתו לניצחון 110–117 על שארלוט בובקטס.
ב-25 באוקטובר 2013 הועבר בטרייד, יחד עם מרצ'ין גורטאט, מלקולם לי וקנדל מארשל, לוושינגטון ויזארדס, תמורת אמקה אוקפור ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2014. שלושה ימים לאחר מכן ויתרה הקבוצה על לי, מארשל ובראון.
ב-1 בפברואר 2014 חתם על חוזה לעשרה ימים בסן אנטוניו ספרס, וב-12 בפברואר האריך את החוזה לעשרה ימים נוספים.
לאחר חוזה עשרת-הימים השני שלו בספרס, בחרו הספרס שלא להמשיך ולהאריכו.
ב-27 בפברואר 2014 חתם על חוזה לעשרה ימים בניו יורק ניקס, וב-10 במרץ האריכו לעשרה ימים נוספים.
ב-20 במרץ חתם עם הניקס על חוזה לשארית העונה, וב-23 ביולי נחתך מסגלם.
ב-27 באוגוסט 2014 חתם על חוזה במיאמי היט, ואחרי חמישה משחקים, ב-24 בנובמבר, נחתך מסגלם.
שאנון לי מילר היא מתעמלת אמריקאית בעבר.
היא אלופה אולימפית ואלופת עולם, כולל פעמיים ברציפות בתואר היוקרתי ביותר, קרב רב אישי (1993 ו-1994).
היא הספורטאית האמריקאית המעוטרת ביותר בברצלונה 1992, כשגרפה חמש מדליות.
בגיל 6 חודשים משפחתה עברה לאדמונד אוקלהומה ובגיל 5 שנים החלה להתאמן בהתעמלות.
כעבור 4 שנים היא נסעה למחנה ברוסיה עם אמה ושם המאמנים הסובייטים צפו לה עתיד מזהיר ברמה העולמית.
שם היא גם החלה להתאמן עם סטיב נונו מאוקלהומה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 זכתה מילר בשתי מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המקבילים המדורגים.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה מילר ב-5 מדליות, מהן 2 כסף ו-3 ארד.
מדליות כסף בתחרות הקרב רב, אחרי טטיאנה גוצו מרוסיה ולפני לוויניה מילושוביץ' מרומניה ובתרגיל על הקורה.
מדליות ארד בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על המקבילים המדורגים ובתרגיל הקרקע.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בשנת 1993 זכתה מילר ב-3 מדליות זהב, בתחרות הקרב רב (39.062 נקודות) לפני ג'ינה גוג'ן מרומניה (39.055 נקודות) וטטיאנה ליסנקו מאוקראינה (39.011 נקודות), בתרגיל על המקבילים המדורגים ובתרגיל הקרקע.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באפריל 1994 זכתה מילר ב-2 מדליות זהב, בתחרות הקרב רב (39.274 נקודות) לפני מילוסוביץ' (39.236 נקודות) ודינה קוצ'טקובה מרוסיה (39.125 נקודות) ובכך הגנה על תוארה ובתרגיל על הקורה.
בהמשך אותה שנה באליפות העולם בהתעמלות לקבוצות שנערכה בדורטמונד, גרמניה בנובמבר, היא זכתה במדליית כסף אחרי רומניה ולפני רוסיה.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 1995 זכתה מילר ב-5 מדליות מהן 4 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בתחרות הקרב רב, בתחרות הקבוצתית ובתרגילים על המקבילים המדורגים והקרקע ומדליית כסף בתרגיל על סוס הקפיצות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מילר בשתי מדליות זהב היחידיות שנבחרת ארצות הברית זכתה בהן, בתחרות הקבוצתית (389.225 נקודות), לפני רוסיה (388.404 נקודות) ורומניה (388.246 נקודות) ובתרגיל על הקורה (9.862 נקודות), לפני ליליה פודקופייבה מאוקראינה (9.825 נקודות) וגוגן (9.787 נקודות).
בשנת 1999 נישאה מילר לכריסטופר פיליפס ממנו התגרשה בשנת 2006. לאחר מכן, היא נישאה לג'ון פלקונטי בשנת 2008 ולזוג נולד בן, רוקו בשנת 2009.
מילר בוגרת תואר ראשון משנת 2003 מאוניברסיטת יוסטון בשיווק ויזמות עסקית, בעלת תואר במשפטים מבוסטון קולג' משנת 2007 וכיום היא אשת עסקים.
בשנת 2006 נבחרה מילר להיכל התהילה הבינלאומי של ההתעמלות.
שׂאנוויירפושׂגוונגישׂ (בולשית: Llanfairpwllgwyngyll, קיצור של ) הוא כפר גדול בן כ-3,000 תושבים באי אנגלסי שבויילס, הידוע בשמו הארוך במיוחד שנועד למשוך תיירים – שם המקום הארוך ביותר באירופה.
אטרקציה נוספת בכפר היא עמוד בגובה 27 מטר.
במקום בו שוכן כיום הכפר הייתה קיימת התיישבות עוד מהתקופה הנאוליתית.
האזור נכבש על ידי רומא, תחת פיקודו של גאיוס סווטוניוס פאולינוס והיה חלק מבריטניה הרומאית.
בימי הביניים נכלל שׂאנפיירפוכגווינגישׂ בממלכת גוויניד', ובאותה תקופה חיו בו פחות מ-100 איש.
במפקד של 1801 נספרה אוכלוסייה של 385. כיום מהווה שׂאנוויירפושׂגוונגישׂ פרבר של בנגור (השוכנת מצדו השני של מצר מנאי).
הכפר ידוע בעיקר בשל שמו, הוא המקום עם השם הארוך ביותר באירופה, ואחד מהשמות הארוכים ליישוב בעולם.
הכפר ידוע בקיצור גם כשאנוויירפושׂגוונגיש.
בשל שמו, הכפר הוא אטרקציה לתיירים המצטלמים ליד שלט עם שם היישוב בתחנת הרכבת המקומית.
הכפר נקרא במקור שאנווייר פושׂגווינגיש (Llanfair Pwllgwyngyll), אך שמו הוארך במתכוון במאה ה-19 כדי למשוך תיירים לכפר, ובכך הוא דוגמה מוקדמת לתעלול יחצ"ני.
פירוש השם הוא: "כנסיית מרי הקדושה בסמוך לחללו של עץ האגוז הלבן המצוי בקרבת המערבולת המהירה והכנסייה של הקדוש טיסיליו מהמערה האדומה".
שמו המיוחד של הכפר נחגג בשיר של להקת ייסייר והוא מאוזכר בסרטים "קדימה להונג קונג" ו"ברברלה" (Barbarella).
שאנל הוא בית אופנה צרפתי.
החברה יוסדה במקור על ידי קוקו שאנל, ונמצאת כיום בבעלותם של האחים הצרפתים ממוצא יהודי אלן וז'ראר ורטהיימר, נכדיו של איש העסקים היהודי-צרפתי פייר ורטהיימר שהיה שותפה של קוקו שאנל חרף ניסיונותיה לנשלו מן השותפות בזמן מלחמת העולם השנייה.
שאנל הוא מותג המתמחה בעיצוב אופנה מסוג Haute couture ומסוג Ready-to-wear והפך לסמל סטטוס של המעמד הגבוה.
בקומה מתחת לעסקו של אטיין בלסאן שהיה המאהב שלה לתקופה קצרה.
שאנל מכרה כובעים שעיצבה לאנשי החברה הגבוהה.
לאחר מכן הכירה שאנל את ארתור בוי קאפל והייתה הפילגש שלו.
ב-1913 מימן קאפל את החנות העצמאית הראשונה של שאנל שנקראה "Chanel Modes".
ב-1915 פתחה עוד שתי חנויות בקלבדוס ובביאריץ שהחלו למכור בגדי ספורט אלגנטיים לנשים.
התפרצותה של מלחמת העולם הראשונה השפיעה קשות על אירופה כולה ועל תחום הטקסטיל בפרט.
באותו זמן פתחה שאנל חנות מול מלון ריץ ועיצוביה התפרסמו בכול צרפת.
בשנת 1917 פרסם המגזין הרפרס בזאר שפריטי האופנה של שאנל הם פריטי חובה לכל אדם, דבר שעורר עניין בבגדיה.
בתחילת שנות העשרים עיצבה שאנל חליפות לנשים שכללו שניים ושלושה פריטים ונחשבה פורצת דרך בתחום זה.
החליפות נחשבו נוחות ואופנתיות וכונו "Chanel Suit".
בשנת 1921 ביקשה שאנל מהבשם ארנסט ביואיקס שיפיק בושם עבור בית האופנה שלה.
הוא הכין עבורה שש דוגמיות ושאנל בחרה בניחוח החמישי ומכאן שמו של הבושם שנקרא שאנל מספר 5. שאנל היה בית האופנה הראשון שיצר בושם משלו, הבושם זכה להצלחה רבה והפך לניחוח המזוהה עם בית האופנה שאנל.
שאנל נהגה לתת דוגמית של הבושם ללקוחותיה הקבועים כדי להגביר את הפרסום של הבושם.
לאחר הצלחת הבושם החליטה שאנל להרחיב את עיסוקיה בתחום הבישום וחברה לאיש העסקים תיאופיל בדר שהיה המייסד של גאלרי לפאייט ולאיש העסקים פייר ורטהיימר.
הם הקימו את חברת הבישום Parfums Chanel שהייתה 70 אחוז בבעלותו של ורטהיימר, 20 אחוז של בדר ו-10 אחוז של שאנל.
למרות הצלחתו של העסק שאנל לא הסתדרה עם שותפיה ובשנת 1924 שכרה עורך דין כדי לערער על החוזה אך לא הצליחה והחוזה נותר ללא שינוי.
בזמן מלחמת העולם השנייה, קוקו שאנל שהייתה ידועה בעמדותיה האנטישמיות החליטה לנצל את עליית המשטר הנאצי באירופה, ובצרפת בפרט, כדי לקבל שליטה בלעדית על החברה "שאנל" משותפיה היהודים, משפחת ורטהיימר- מנהלי "Parfums Chanel" המפיקה את קו הבישום הרווחי ביותר שלה ("שאנל מספר 5").
בשנות השלושים הרחיבה שאנל את עיצוביה כדי שיתאימו לסוגי נשים שונות בחברה.
שאנל עיצבה בגדי ערב ואף הציגה קולקציה של תכשיטי יהלומים.
במהלך מלחמת העולם השנייה ספגה החברה קשיים כלכליים שגרמו לשאנל לסגור את תחום הביגוד, והשאירה רק את תחומי הבישום והתכשיטים פעילים.
קוקו שאנל עברה להתגורר במלון ריץ יחד עם בן זוגה באותו זמן שהיה קצין מודיעין נאצי בשם האנס גונתר פון דינקלג.
בשנת 1940 ברחה משפחתו היהודייה של ורטהיימר לארצות הברית מפני הנאצים.
העסק היה אמור להיסגר בגלל פלישת הנאצים לצרפת וסגירת בתי העסק היהודיים אך לאחר שקוקו שאנל הוכיחה שהעסק לא מפריע מבחינה פוליטית לשלטון הנאצים היא קיבלה אישור להשאיר אותו פעיל.
קוקו שאנל הייתה משתפת פעולה עם הנאצים ואנטישמית מוצהרת.
לאחר המלחמה המוניטין שנוצר לקוקו שאנל בצרפת היה גרוע עקב שיתוף הפעולה שלה עם המשטר הנאצי ובשנת 1944 החליטה קוקו שאנל ובן זוגה הגרמני להגר אל שווייץ לגלות של שמונה שנים עד להירגעות הרוחות.
כשחזרה שאנל לצרפת בשנת 1953 גילתה שבזמן שלא הייתה פרץ בית האופנה כריסטיאן דיור של המעצב כריסטיאן דיור.
העיצובים החדשים שלו החמיאו לחיטובי האישה בניגוד לעיצוביה של שאנל שנחשבו נעריים.
בעיצוביו השתמש דיור בכ-20 מטרים של בד מה שסימל את סוף קיצוב הבד בתקופת המלחמה.
שאנל והאחים ורטהיימר חזרו לעבוד יחד ואף הביעה חרטה על שיתוף הפעולה עם הנאצים והשלושה שיתפו פעולה עם מעצב תכשיטים כדי לעצב קולקציית תכשיטים חדשה שתמשוך את התהילה חזרה לבית האופנה שלהם.
בפברואר 1955 השיקה שאנל קולקציית תיקי יד עם רצועות בצבע זהב או רצועות עור, דבר שעורר סערה בקרב קהל הקונות.
באותו זמן עלה ערך מותג הבישום שאנל בבשמים לגברים.
על קולקציית בגדי האביב של שאנל בשנת 1957 זכתה שאנל בפרס האוסקר לאופנה.
באותה שנה קנו ורטהיימר את חלקו של בדר בעסק והגדיל את בעלותו ל-90 אחוז.
בשנת 1965 מת פייר ורטהיימר ובנו ז'אק מילא את תפקידו כמנהל החברה, בתקופתו החברה ירדה לשפל משום שז'אק לא היה מעוניין בחברה כמו אביו אלא התעסק בגידול סוסים.
שנה לאחר מכן עיצבה שאנל את המדים לתחרות אולימפיק איירליינס שבבעלותו של אריסטוטלס אונאסיס.
ב-10 בינואר 1971 מתה קוקו שאנל מהתקף לב בגיל 87, היא עבדה עד יומה האחרון.
לאחר מותה קנה אלן, בנו של ז'אק ורטהיימר את שארית מניותיה של שאנל בחברה מקרובי משפחתה.
בשנת 1974 השיק בית האופנה שאנל את הבושם "Cristalle" שעוצב עוד בחייה של שאנל.
ב-1974 החל אלן ורטהיימר לנהל את החברה תחת אביו.
הוא היה נחוש להשיב את בית הבישום לתהילת העבר שלו והגביר שוב את מכירותיו של שאנל 5. לאחר מכן חיפש אלן מעצב ראשי שיחליף את שאנל ויביא את החברה לשיאים חדשים והצליח לשכנע את המעצב קרל לגרפלד לעזוב את בית האופנה קלואי ולעבוד בשאנל.
עד שנת 2019 היה קרל לגרפלד המעצב והמנהל האומנותי של המותג שאנל.
בשנת 2019 מת קרל ממחלה לא ידועה ועבד עד יומו האחרון.
קרל היה ידוע בתור אדם בעל דעות מוקצנות ושנויות במחלוקת ובתור גזען, אנטישמי והומופוב.
בשנת 1983 החל לגרפלד לעבוד בתור המעצב הראשי של שאנל.
סגנונו הזכיר מאוד את עיצוביה של שאנל ובכך הצליח לגרפלד לשמר את ההיסטוריה של שאנל ולהכניס את המותג לאופנה המודרנית.
במהלך שנות השמונים נפתחו יותר מ-40 חנויות של שאנל ברחבי העולם.
בשנת 1986 יצא בושם לזכרה של שאנל שנקרא "Coco".
בשנת 1987 הוציאה החברה את השעון הראשון שלה.
עד סוף שנות השמונים העביר אלן ורטהיימר את המשרד הראשי של שאנל לניו יורק.
החברה הפכה למובילה בתחום הבישום והשיווק של מוצריה אך נפגעה מהמיתון של תחילת שנות ה-90. לקראת סוף שנות התשעים התאוששה החברה ואף התרחבה עם פתיחתם של עוד חנויות.
בשנת 1999 השיקה החברה את קו מוצרי הטיפוח לפנים הראשון שלה שנקרא "PRÉCISION".
באותה שנה השיקה החברה גם קולקציה ראשונה של משקפי שמש.
בשנת 2001 השיקו את שעון היוניסקס הראשון של שאנל.
החברה התפתחה והקימה סניפים אשר מציעים רק מוצרי אקססוריז במקביל להקמת קו הלבשה תחתונה לגברים.
עד סוף שנת 2002 נפתחו למעלה מ-25 חנויות של שאנל בארצות הברית.
החל משנת 2019 החברה מיוצגת בישראל על ידי אלפא קוסמטיקה.
לאחר מותו של קרל לגרפלד ב-2019, החליפה אותו בתפקיד המעצבת הראשית וירג'ני ויארד, שהייתה יד ימינו.
ביוני 2024 הודיעה ויארד על פרישתה מהפקיד, ובתחילת 2025 הוכרז כי מתייה בלייזי יכנס לתפקיד המעצב הראשי של שאנל במקומה.
שאנון אליזבת' קיין היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
מוכרת בעיקר בזכות משחקה בתור נטלי פאולר באופרת הסבון "כל ילדיי" ברשת ABC.
שאנון אליזבת' קיין נולדה בקלמזו, מישיגן.
היא למדה ב"תיכון מרכז פורטג'" שבעיר פורטג', מישיגן, וסיימה את לימודיה שם בשנת 2003. לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת מערב מישיגן אך פרשה לאחר זמן קצר.
קיין החלה בקריירת דוגמנות, התגוררה כשנה בשיקגו ולאחר מכן, בגיל 18, עברה להתגורר בלוס אנג'לס.
לקיין יש ילד בשם ציון.
הופעתה הראשונה על המסך הייתה בשנת 2006, בתפקיד אורח של לסלי אנדרסון בפרק של סדרת הדרמה המשטרתית "CSI: מיאמי".
קיין שיחקה גם בתפקידי אורח קטנים בסדרות הטלוויזיה ""הפמליה" (2007) וב"צעירים חסרי מנוח" (2007).
בשנת 2008 הצטרפה לצוות השחקנים של אופרת הסבון הפופולרית "כל ילדיי" ברשת ABC, בתפקיד של נטלי פאולר, אותה גילמה עד שנת 2011. קיין שיחקה בשני סרטים משנת 2009 "רחובות ברוקלין" ובסרט "דם ועצם".
בשנת 2012 השתתפה בסרט האימה "האספן" לצדו של דניאל שרמן.
באותה השנה שיחקה בסדרת הדרמה היומית של ערוץ TeenNick "הוליווד הייטס" בתור טרייסי מדסן, מעצבת גרפית מצליחה.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד החוזר של סבינה לורן בעונה הראשונה של סדרת הדרמה העל-טבעית "המקוריים" המהווה ספין אוף של הסדרה "יומני הערפד" ששודרה ברשת השידור האמריקאית The CW.
בשנת 2019 היא שיחקה בתפקיד משני בסדרה "נשמה אמריקאית", ברשת הטלוויזיה BET.
+שנהסרטתפקידהערות2008Diary of a Tired Black Manבחורה לוהטת בבר2009רחובות ברוקליןשנטלדם ועצםשאנל2011Madea's Big Happy Family קימבליימ"מ: קרב אשלורי ברטון2012האספןפז
+שנהסדרהתפקידהערות2006CSI: מיאמילסלי אנדרסוןפרק: "Darkroom"2007צעירים חסרי מנוחמוניקהפרק: "Episode #1.8579"הפמליהמלצריתפרק: "The Day Fuckers"2011-2008כל ילדיינטלי פאולר172 פרקים2012הוליווד הייטס (אנ')טרייסי מדסן23 פרקים2014-2013המקורייםסבינה לורן / סלסטה דוביוס10 פרקים2014עונה של אהבהאימאניסרט טלוויזיה של Lifetime2018קוד בלאקפלישיה האמפריאס3 פרקים 2019נשמה אמריקאיתליסה4 פרקים2020Terror Lake Driveסמנת'ה6 פרקים2022–הווהReasonable Doubtשונאלה טאקרתפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים
שאנטונגוזאורוס (שם מדעי: Shantungosaurus) הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי ענק שחי באזור סין בתקופת הקרטיקון עליון.
הוא נתגלה בתצורת ואנגשי שבחצי האי שאנדונג שבסין, ונקרא על שמו ב-1973.
שאנטונגוזאורוס מהמין Shantungosaurus giganteus הוא כנראה הדינוזאור הגדול ביותר בסדרה בעלי אגן דמוי עוף (Ornithschia).
אורך הגולגולת הוא 163 ס"מ ואורכו של השלד המשוחזר שבמכון הגאולוגי של סין שבבייג'ינג הוא 14.72 מטר.
במשך שנים נחשב לדינוזאור בעל אגן דמוי עוף הגדול ביותר עד לגילויו של Zhuchengosaurus maximus (ג'וצ'נגוזאורוס) שאורכו היה 16.6 מטר.
עם זאת, ייתכן שדינוזאור זה הוא פשוט פרט מבוגר של שנטונגוזאורוס .
משקלו של הפרט הכבד ביותר הוא כ-16 טון.
בחזית פיו היה מקור שטוח דמוי-ברווז נטול שיניים.
השיניים רוכזו בסוללות גדולות (היו לו כ-1,500 שיניים) בחלק האחורי של פיו ולעסו את המזון שאכל, שהיה מורכב מצמחים.
חור גדול ליד נחיריו היה כנראה מכוסה בשק עור שאותו היה ניתן לנפח לצורכי תצוגה והפקת קול.
שאנטונגוזאורוס נתגלה לראשונה ב-1973 וידוע מ-5 שלדים חלקיים.
הפלאונטולוג הסיני שו שינג (Xu Xing) ועמיתיו שתיארו את השאנטונגוזאורוס דומה מאוד לאדמונטוזאורוס וכנראה היה ה"אח" האסייתי שלו.
ב-2007 נתגלו בשאנדונג שבסין מספר שלדים כולל גולגולות, ואלה סווגו כסוג טקסונומי חדש Zhuchengosaurus maximus (ג'וצ'נגוזאורוס).
עם זאת, מחקר שנערך מצא שככל הנראה ז'וצ'נגוזאורוס הוא בסך הכל פרט מבוגר של שאנטונגוזאורוס.
שאנולה המפטון היא שחקנית אמריקאית.
מוכרת בעיקר מתפקידה בתור ורוניקה פישר בסדרה "חסרי בושה" בשנים 2011–2021 ומהופעתה בתור גבריאלה "גבי" מוסלי בסדרה "מצאתי" החל משנת 2023.
המפטון נולדה בלונג איילנד, ניו יורק, שם התגוררה עד גיל ארבע, ואז גדלה בסאמרוויל (אנ'), קרוליינה הדרומית.
המפטון למדה בתיכון סאמרוויל ולאחר מכן היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת וינטרופ (אנ') ברוק היל שם הייתה חברה באחווה אלפא קאפא אלפא (אנ').
בהמשך, המפטון קיבלה תואר שני באומנויות יפות באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, תוך כדי עבדה במבשלה באזור שיקגו.
המפטון הופיעה במספר סדרות טלוויזיה, בהן "חסרי בושה", "מצאתי", "ריבה", "Popular", "סקראבס", "מחשבות פליליות", "קרובות" ו-"Miami Medical", וכן בסרטים "The Mostly Unfabulous Social Life of Ethan Green", "The Hanged Man" ו"רק לא את".
בשנת 2009 דיבבה את רושל במשחק המחשב Left 4 Dead 2.
בקיץ 2010 לוהקה המפטון לתפקיד קבוע בדרמה הקומית של רשת שואוטיים, "חסרי בושה", בה היא מגלמת את דמות של ורוניקה פישר, תפקיד שזיכה אותה בשבחי המבקרים.
בשנת 2021 שיחקה לצדה של קריסטין דייוויס בסרט "אשליות מסוכנות".
היא נשואה לדארן דיוקס מאז מרץ 2000. לזוג יש בת בשם קאי (נולדה בינואר 2014) ובן בשם דארן ג'וניור (נולד במאי 2016).
+שנהסדרהתפקידהערות2001ריבה (אנ')מרסיפרק: "The Steaks Are High"צעירים לנצח (אנ')בחורה #1פרק: "Fag"2002רפואה שלמה (אנ')טרייסי סאנדרספרק: "Family Stories"2004סקראבסאישהפרק: "My Best Moment"2005–06קרובותפלאש5 פרקים2006פפר דניס (אנ')דארסיןפרק: "True Love is Dead"2010Miami Medicalד"ר גרייספה6 פרקים2011–2021חסרי בושהורוניקה פישרתפקיד ראשי (11 עונות): 134 פרקים
גם ביימה פרק ב-20212012מחשבות פליליותסינדי בארנספרק: "The Company"2013Christmas in the Cityאנג'יסרט טלוויזיה של Lifetime2015Stalker פאם טיילר2 פרקים2019Three's Complicatedדה ז'הסרט טלוויזיה של TV One (אנ')
גם מפיקה בפועל2022חדשים בשכונה (אנ')ניקיפרק: "Welcome to the Dream Girls"2023–הווהמצאתיגבריאלה "גבי" מוסליתפקיד ראשי (2 עונות); 35 פרקים
שָׁאנְטוֹאוּ (בסינית מפושטת: 汕头; בסינית מסורתית: 汕頭; בפין-יין: Shàntóu; מילולית: "נקודת סל דגים") היא נציבות עירונית במזרח מחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין.
הנציבות משתרעת על פני 2,248 קמ"ר לחופי ים סין הדרומי, כ-355 ק"מ מזרחית לבירת המחוז גואנגג'ואו.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-5.502 מיליון תושבים.
יחד עם הנציבויות העירוניות הגובלות בה - ו, היא מרכיבה את המטרופולין המונה כ-11.58 מיליון תושבים.
לשאנטואו קשרים מפותחים עם ישראל.
בנוסף לשיתוף פעולה בין אוניברסיטת שאנטואו ולבין הטכניון הודיעה קרן לי קה שינג שתשקיע 130 מיליון דולר בטכניון.
בעיר שוכנת גם אוניברסיטת (GTIIT) שהוקמה בשנת 2015 כחלק מהשותפות לעיל.
בדצמבר 2015 פורסם כי התעשייה האווירית לישראל תייעץ לעיריית שאנטואו בנושאים שונים, ביניהם בתחום התעופה האזרחית.
ביוני 2017 פורסם כי התעשייה האווירית חתמה על הסכם להקמת מרכז אקדמי לתחזוקת מטוסים בשאנטואו בשווי של 10 מיליון דולר.
הנציבות העירונית שאנטואו מחולקת לשישה רבעים ונפה אחת:
שאנון ווקר היא טייסת חלל ומדענית אמריקאית.
נולדה ביוסטון, טקסס ביוני 1965. למדה תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת רייס, אותו סיימה ב-1987.
התחילה לעבוד בחברת רוקוול במרכז החלל ג'ונסון כבקרית טיסה של תפעול רובוטי עבור תוכנית המעבורות.
הייתה בקרית טיסה במהלך משימות המעבורת, כולל STS-27, STS-32, STS-51, STS-56, STS-60 וSTS-61.
בין השנים 1990–1993 לקחה חופשה ללא תשלום על מנת ללמוד תואר שני במדעים ותואר שלישי באסטרופיזיקה באוניברסיטת רייס, אותם סיימה ב-1992 ו-1993 בהתאמה.
נושא המחקר שלה היה השפעת הרוח הסולרית על אטמוספירת כוכב הלכת נוגה.
ב-1995 הצטרפה לנאס"א, והייתה חלק מתוכנית תחנת החלל הבינלאומית.
ד"ר ווקר עבדה בתחום הרובוטיקה, בתכנון ובניית החומרה הרובוטית לסיוע בניית התחנה.
במסגרת עבודתה עבדה בצמוד עם השותפים הבינלאומיים לבניית התחנה.
ב-1998 הצטרפה לצוות הערכת משימת תחנת החלל (ISS Mission Evaluation Room (MER) כאחראית על תיאום פתרון בעיות הקורות בתחנת החלל הבינלאומית במהלך טיסה בחלל.
ב-1999 עברה למוסקבה לעבוד עם סוכנות החלל הרוסית וקבלניה לפתרון בתחום שילובי האוויוניקה ופתרון בעיות התיאום בין הגופים השונים.
היא חזרה לארצות הברית ב-2000 והייתה המובילה הטכנית לתוכנית ISS MER וגם סגנית מנהל של צוות ההנדסה במסלול (on orbit engineering office).
נשואה לאסטרונאוט אנדי תומאס וחברה באיגוד הטייסים ובארגון הבינ"ל לנשים טייסות.
ווקר נבחרה לכיתת האסטרונאוטים של נאס"א ב-2004, וסיימה את האימונים ב-200. במסגרת האימונים למדה לטוס על T-38 טאלון, ועברה אימונים נרחבים אודות מבנה המעבורת ותחנת החלל הבינלאומית.
ווקר מוסמכת לטיסה במעבורת ובתחנת החלל, וכן מוסמכת לביצוע פעילות חוץ רכבית והפעלת הזרוע הרובוטית Canada Arm.
מספטמבר 2006 ועד אפריל 2007 ווקר שימשה כאסטרונאוט התומך בצוות תחנת החלל (crew support astronaut) עבור משלחת 14 לתחנת החלל.
בתור האסטרונאוט התומך היא הייתה אשת הקשר העיקרית לכל התיאומים ותכנונים של המשימה מול צוות המשלחת בזמן השהות בחלל, ונציגם על פני הקרקע במהלך שהותם בחלל שנמשכה 215 ימים.
בקיץ 2007 החלה להתאמן למשימת שהות ארוכה בתחנת החלל הבינלאומית.
הייתה צוות הגיבוי למשלחת 19, וגיבוי למפקד משלחת 21/22 לתחנת החלל, ועד שנבחרה כצוות משלחת 24/25. בנוסף שימשה כ-CAPCOM, האסטרונאוט המקשר בין תחנת הקרקע במרכז החלל ג'ונסון ביוסטון ובין הצוות בתחנת החלל.
הייתה האחראית על ניהול התקשורת בזמן משימת STS-118, ובעיקר תמיכה בזמן עגינת המעבורת בתחנת החלל ותקשורת בזמן ארבעת הEVA.
שהתה 161 יום בתחנת החלל.
במהלך השהות הצוות ביצע ארבעה פעילויות חוץ ריכביות, בינן שתיים בלתי צפויות מראש לפתרון דליפת אמוניה האחראית על קירור התחנה.
בזמן פעילויות אלו ווקר הייתה אחראית על תפעול הזרוע הרובוטית ותמיכה בצוות מתוך התחנה.
ווקר חזרה לכדור הארץ על סויוז TMA-19 ב-25 בנובמבר 2010. סך הכל שהתה בחלל 163 יום, 7 שעות ו-11 דקות.
בספטמבר 2011, נאס"א הכריזה כי ווקר תפקד על משימת NEEMO-15 למעבדת המחקר התת-ימית אקוואריוס ותהיה אחראית על צוות האקוונאוטים במעבדה התת-מימית אקוואריוס.
עקב בעיות מזג אוויר המשימה התחילה ב-20 באוקטובר 2011. בצהריי ה-21 באוקטובר, ווקר ואנשי הצוות שלה הפכו רשמית לאקוואנאוטים, לאחר שבילו יותר מ-24 שעות מתחת למים.
במרץ 2017 נאס"א הודיעה כי ווקר תהיה גיבוי לאסטרונאוט ג'וזף אקבה, שיטוס במשלחת 53 / 54 לתחנת החלל הבינלאומית, כחלק מההכנות לקראת טיסה עתידית שלה.
בפברואר 2016 ביקרה ווקר בישראל במסגרת אירועי שבוע החלל הישראלי שנערך במלאת 13 שנה למותו של אילן רמון באסון הקולומביה.
בין השאר היא השתתפה בכנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון במכון פישר שבהרצליה, במרכז החלל הדרוזי ע"ש אילן רמון בירכא ובכנס החלל ע"ש אילן רמון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בנובמבר 2020 שאנון טסה בפעם השנייה בחללית דרגון C208 רזיליאנס במשימה SpaceX Crew-1. זו הייתה טיסה מאוישת ראשונה של חללית במסגרת התוכנית המאוישת המסחרית.
לאחר סיום פעילות המשלחת היא הצטרפה למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית והייתה מפקדת המשלחת.
ווקר זכתה בפרסים רבים, בהם שבעה פרסים על הפעלת תחנת החלל הבינלאומית ותשעה פרסים נוספים על ביצועים שונים.
שאנון מקמילן היא כדורגלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדות הקישור וההתקפה.
מקמילן, שכבשה לטובת הנבחרת האמריקאית 60 שערים, נבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית בשנת 2002.
מקמילן נולדה באוקטובר 1974 במחוז נסאו שבמדינת ניו יורק.
לאחר שסיימה את התיכון, החלה מקמילן ללמוד באוניברסיטת פורטלנד, שם שיחקה לצידה של טיפני מילברט.
היא שיחקה בקבוצת האוניברסיטה בין השנים 1992 ל-1995, כאשר בשנתה האחרונה היא זכתה בפרס הרמן - המוענק לכדורגלן ולכדורגלנית המצטיינים של ליגת המכללות.
את משחק הבכורה שלה בנבחרת ארצות הברית ערכה מקמילן ב-7 ביולי 1993, במסגרת טורניר הכדורגל של האוניברסיאדה.
היא הייתה השחקנית הצעירה ביותר בסגל, שבסופו של דבר זכה במדליית הכסף.
שער הבכורה שלה הגיע כמעט שנה לאחר מכן, ב-17 באפריל 1994, במשחק נגד נבחרת קנדה.
ביולי 1996, נערך באולימפיאדת אטלנטה טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים, ואילו מקמילן זכתה להיכלל בסגל הנבחרת שנסע לטורניר.
מקמילן זכתה לכבוש את השער הראשון לטובת האמריקאיות בגמר, בעוד חברתה ללימודים, טיפני מילברט, כבשה את שער הניצחון.
בכל הטורניר, כבשה מקמילן שלושה שערים ופתחה בהרכב הראשון בארבעה מחמשת משחקי הנבחרת.
ב-1998, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק.
שנה אחר כך, הגיעה מקמילן לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית.
בטורניר עצמו, היא שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה, אך זכתה לשחק בכל אחד מששת המשחקים.
היא סיימה את הטורניר עם שער אחד (בשלב הבתים נגד צפון קוריאה) ושלושה בישולים.
בשנה שלאחר מכן, היא זכתה עם הנבחרת במדליית הכסף בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני, לאחר הפסד 2-3 בגמר לנורווגיה.
גם בטורניר זה היא שימשה בעיקר כמחליפה, אך עלתה לשחק בכל משחקי הטורניר.
עם הקמת ליגת ה-WUSA המקצוענית ב-2001, הצטרפה מקמילן לקבוצת סן דייגו ספיריט, שם שיחקה לצידן של ג'ולי פוודי וג'וי פוסט.
שנה לאחר מכן, היא כבשה שבעה שערים במסגרת גביע אלגארבה, ובכך קבעה שיא כיבושים חדש לטורניר.
באותה שנה, היא אף נבחרה לכדורגלנית השנה בארצות הברית, לאחר שסיימה ככובשת המצטיינת של הנבחרת עם 17 שערים.
בשנת 2003, שיחקה מקמילן בגביע העולם השני שלה עם ארצות הברית וסיימה איתה במקום השלישי, לאחר הפסד בחצי הגמר לגרמניה.
היא המשיכה לשחק בנבחרת עוד שנתיים, ובאוקטובר 2005 ערכה את משחקה האחרון.
בספטמבר 2006, היא הודיעה על פרישתה הסופית מכדורגל, כשלזכותה 60 שערים ו-50 בישולים ב-177 משחקים במדי נבחרת ארצות הברית.
שנה לאחר מכן, מונתה מקמילן לעוזרת המאמנת של ג'יל אליס בקבוצת כדורגל הנשים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והחזיקה במשרה זו במשך שנתיים.
כבר בתור ילדה קטנה בתחילת שנות השלושים היא החלה לטעון כי יש לה זכרונות מחיה הקודמים.
שאנטי סיפרה להוריה כשהייתה בערך בת ארבע שביתה ה"אמיתי" נמצא בעיר מטורה ובו חי בעלה, במרחק של כ-145 קילומטרים מדירתם בניו דלהי.
הוריה לא ייחסו חשיבות לעניין והיא ברחה מהבית בגיל שש בניסיון להגיע לבדה למטורה.
לאחר שנכשלה בבריחתה, סיפרה בבית הספר כי הייתה אישה נשואה ונפטרה עשרה ימים לאחר שילדה ילד.
מורתה ומנהל בית הספר שוחחו עימה ובשיחתם היא אמרה מילים ושמות הנהוגים בדיאלקט של מטורה אותו מעולם לא שמעה באוזניה.
יתרה מכך, היא חשפה בפניהם את שמו של בעלה הסוחר מחייה הישנים, "קדר נת'".
מנהל בית הספר איתר סוחר מהעיר מטורה העונה לשם זה ושאשתו נפטרה עשרה ימים לאחר לידת בן, שמה היה לודגי דווי.
קדר נת' נסע לדלהי והתחזה לאחיו, אך שאנטי דווי זיהתה אותו מיד ואת "בנה" הראשון.
היא ידעה פרטים אינטימיים על חייו עם אשתו, וכך קדר השתכנע ששאנטי דווי היא למעשה גלגול נשמתה של אשתו המנוחה.
לאחר שמהאטמה גנדי שמע על המקרה, הוא נפגש עם הילדה והקים ועדה שתחקור את נכונות טענותיה.
הוועדה הסיעה את שאנטי לעיר מטורה ב-15 בנובמבר 1935. היא זיהתה שם מספר חברי משפחה מחייה הקודמים, כולל את סבה.
היא גילתה שבעלה לא עמד בהבטחות שהבטיח לה ערב "מותה", על כך שלעולם לא ישא אישה אחרת, ולאחר מכן חזרה לבית הוריה בדלהי.
הוועדה הסיקה פה אחד ששאנטי דווי היא אכן מקרה של גלגול נשמות של לוגדי דווי המנוחה.
היא סיפרה את סיפורה בסוף שנות החמישים ושוב בשנת 1986 בריאיון עם עיתונאים.
בראיון האחרון היא תיארה את חוויית סף המוות שחוותה כאשר הייתה לודגי דווי.
עיתונאי אחר המשיך לראיין ולהיפגש עימה גם בשנת 1987, השיחה האחרונה ביניהם נערכה ארבעה ימים לפני יום פטירתה, ב-27 בדצמבר 1987.
שאנטי סונדרג'ן (בטמילית: சாந்தி சௌந்திரராஜன், באנגלית: Santhi Soundarajan או Shanthi Soundararajan; נולדה ב-17 באפריל 1981) היא אצנית הודית.
היא זכתה ב-12 מדליות בינלאומיות וכ-50 מדליות לאומיות.
סונדרג'ן היא האישה הטמילית הראשונה שזכתה במדליה במשחקי אסיה.
לאחר משחקי אסיה 2006, נאלצה סונדרג'ן לעבור בדיקה לאימות מין, ובעקבות התוצאות נשללו ממנה מדליית הכסף וזכאותה להשתתף במרוצי נשים, והתעוררה מחלוקת ציבורית ומשפטית לגבי מקומן של ספורטאיות אינטרסקס ברמה הבינלאומית.
סונדרג'ן נולדה ב-1981 בכפר קתקוריצ'י, במחוז פודוקוטאי אשר בטאמיל נאדו, הודו.
סונדרג'ן גדלה בצריף קטן ללא שירותים, מים זורמים או חשמל.
היא אחת מחמישה ילדים של משפחת פועלים, מהקאסטה הנמוכה שבהודו, הדלית, והם חיו בעוני רב.
כאשר אמה ואביה יצאו לעבוד במפעל לבנים בעיירה הסמוכה, סנדרג'ן גידלה את ארבעת אחיה הקטנים.
לפעמים היה בא סבה של סונדרג'ן לעזור לה, והוא, אצן בעברו, קנה לה זוג נעליים ולימד אותה לרוץ כשהיא הייתה בת 13.
בתחרות הראשונה בה השתתפה, בכיתה ח', זכתה סונדרג'ן בגביע; אליו נוספו עוד 13 בתחרויות של בתי ספר.
מאמן ספורט מהתיכון הסמוך לבית ספרה האמין שיש לה פוטנציאל וגייס אותה.
בית הספר שילם את שכר לימודיה וסיפק לה תלבושת אחידה וארוחות צהריים.
זו הייתה הפעם הראשונה בחייה שאכלה סונדרג'ן שלוש ארוחות ביום.
אחרי התיכון, קיבלה סונדרג'ן מלגה למכללת אמנויות בפודוקוטאי הסמוכה, ואחרי שנה עברה למכללה בצ'נאי, בירת המדינה, מרחק שבע שעות נסיעה מביתה.
ב-2005 היא השתתפה באליפות אסיה בדרום קוריאה, וזכתה במדליית כסף.
ב-2006 היא נבחרה לייצג את הודו במשחקי אסיה (הנערכים בידי המועצה האולימפית של אסיה) בדוחה, קטר.
במירוץ 800 מטר, זכתה סונדרג'ן במדליית הכסף עם תוצאה של 2:3.16, 0.03 שניות יותר מהר מוויקטוריה ילובצבה מקזחסטן.
הניצחון הזה הוביל למחלוקת המתמשכת לגבי זהותה המגדרית של סונדרג'ן, חלק מעימות בלתי פתור לגבי מה נחשב ל"מספיק נקבה" כדי להתחרות במרוצי נשים.
סונדרג'ן מחזיקה בשיא הלאומי לנשים בריצת 3000 מטר מכשולים, 10:44.65 דקות.
בתחרות לאומית בבנגלורו ביולי 2005, היא זכתה במרוצי 800 מטר, 1500 מטר ו-3000 מטר.
היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר באליפות אסיה 2005 באינצ'ון, דרום קוריאה.
לאחר שזכתה במדליית הכסף במירוץ 800 מטר במשחקי אסיה, היא אולצה לעבור "בדיקה לאימות מין" ועל פי התוצאות נקבע ש"אין לה את המאפיינים המיניים של האישה".
באותו זמן, בדיקות אלו לא היו חובה על המתחרות, אך התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) הייתה רשאית לבקש ממתחרות לעבור בדיקות כאלה בכל זמן נתון.
הבדיקות כללו בדיקות גינקולוגיות, כולל מדידת אברי המין, בדיקות אנדוקרינולוגיות, גנטיות, פסיכולוגיות, ורפואה פנימית.
בנוסף, הבדיקות כללו תשאול לגבי הרגלי מין, וסת, שיער גוף, פעילות פנאי, ונושאים אחרים.
נאמר לסונדרג'ן שהיא סובלת מתסמונת אי-רגישות לאנדרוגן (Androgen insensitivity syndrome).
התאחדות הספורט ההודית פרסמה את סברתה כי זה שגדלה בכפר הודי עני בו סבלה מרעב הוא גורם מאחורי תוצאות הבדיקות.
טענה בלתי מגובה זו נמנית בין הטענות של חוקרי מגדר וביואתיקאים נגד בדיקות מגדר, שכן ברבים מן המקרים אלה אכן נשים מרקע עני ממדינות לא-לבנות שמתבקשות לעבור את הבדיקות.
תוך מספר ימים, נשללה ממנה המדליה בה זכתה, ונאמר לה מפי מזכיר הוועד האולימפי ההודי שלא תוכל להשתתף באירועי ספורט יותר.
כשהיא תחת מתקפה ציבורית ביחס למגדרה, כולל התייחסויות רבות לגבי גופה, חזרה סונדרג'ן לכפרה, מושפלת ומובסת, ונכנסה לדיכאון עמוק.
בינואר 2007, ראש ממשלת טאמיל נאדו קרוננידי העניק לסונדרג'ן טלוויזיה ופרס כספי (1.5 מיליון רופי הודי, כ-80,000 ש"ח) על ניצחונה בדוחא.
עם הכסף היא בנתה לה בית צנוע.
סונדרג'ן ניסתה להשיג עבודה במערכת הרכבות, אך נדחתה בשל "היכשלות בבדיקה הרפואית" לה ערכה IAAF.
בספטמבר 2007, סונדרג'ן ניסתה להתאבד על ידי נטילת רעל.
בסוף 2007 התחילה סונדרג'ן לעבוד כמאמנת.
תחילה במשרה זמנית עבור הרשות המקומית, ומאוחר יותר הקימה מחנה אימונים משלה, ועד 2009 כבר התאמנו בו כמעט 70 בנים ובנות, ובמסגרתו אף הקימה הוסטל לעשרה מן הבנים.
תלמידיה התחרו בהצלחה במרוצי נוער אזוריים, כולל במרתון צ'נאי בו לקחו מקום ראשון ושלישי.
למחייתה, הצטרפה סונדרג'ן להוריה בעבודת לבנים ובניין.
ב-2013 התקבלה ללימודי תעודה באימון מטעם אגודת האתלטיקה ההודית בבנגלורו, אותה סיימה ב-2014, אך לא הצליחה למצוא משרה קבועה, מצב שהיורה האולימפית אנג'לי בהגוואט כינתה "מביש", והוסיפה שעל המדינה לדאוג לה למשרה שתאפשר לה לחיות בכבוד, בהתחשב בתרומתה למדינה.
בדצמבר 2014, עם עזרה מגופי שנקר מאדוראי, פעיל/ת אינטרסקס ומגדר בטאמיל נאדו, הצליחה סונדרג'ן להגיש לשר הספורט והתרבות בקשת סיוע באבטחת עבודה קבועה כמאמנת אתלטיקה, ובהחזרת המדליה שלה משנת 2006. לעתירתה, הוסיף שר התחבורה פ.
רדהקרישנן, עתירה משלו לתת לה מענק כספי.
אך סרבננדה סונוואל, שר הספורט, סירב לבקשה, ואמר שמשרדו לא יכול לתת לה מענק כספי, ושאין המשרד נוהג לתת המלצות למשרות שתחת הנהלתו.
בנוסף, הוא ציין בהחלטתו שהיא אינה עומדת בתנאים למשרה קבועה מבחינת השכלתה.
סונדרג'ן הגישה ערעור, על סמך מסמך ממשרד הספורט בו הובטח לה שתוכל לעבוד בשירותי המדינה אם תשלים לימודי תעודה.
בריאיון ל-BBC טענה סונדרג'ן שהרשויות ההודיות לא ייצגו אותה כשורה בכל תקרית בדיקת המגדר ושלילת המדליה, וכי הדבר פגע בה רגשית וכלכלית.
ב-29 ביולי 2015, בית המשפט העליון של טאמי נאדו הורה לממשלה לשקול הקלה בדרישות ההשכלה כדי לאפשר לסונדרג'ן להיות מאמנת בשירותי הספורט של המדינה (SDATN).
בינתיים, סונדרג'ן הגישה תלונה גם למשרד ספורט הנוער ב-27 בספטמבר 2016, בעניין אי הצדק שלטענתה חוותה סביב סוגיית בדיקת המגדר.
ב-16 באוקטובר 2016 נמסר כי המדינה החליטה למנות אותה בתור מאמנת קבועה ברשות הספורט, ושר הספורט החדש, ק.
פנדיארג'ן הבטיח שהמדינה תייצג אותה בעתירה לבית הדין הבינלאומי לבוררות בספורט בעניין החזרת המדליה.
הוא הצהיר גם כי ממשלת טאמיל נאדו תייצג את סונדרג'ן מול הוועד האולימפי ההודי באותו הנושא.
בדצמבר 2016, קיבלה סונדרג'ן מינוי כמאמנת קבועה ברשות הספורט.
ב-3 בינואר 2017 יצאה הודעה מפי גופי שנקר מדוראי שתוגש בשמה של סונדרג'ן תביעת הפרת זכויות אדם נגד אגודת האתלטיקה ההודית והוועד האולימפי ההודי.
ב-16 בפברואר 2017 הוועדה הלאומית לזכויות אדם של הודו דחתה את תביעתה בשל התיישנות.
סונדרג'ן זכתה ב-12 מדליות בינלאומיות ו-50 מדליות לאומיות.
בנוסף זכתה במספר פרסים, כולל פרס האישה הצעירה מעוררת ההשראה לשנת 2016 מטעם הקונגרס העולמי למנהיגות נשים (WWLC) בשל עבודתה עם בנות ובני נוער בתחום האתלטיקה; וכן פרס Living Phoenix לשנת 2017, מטעם מכללת קורוקשטרה, עבור תרומתה המצטיינת בתחום האתלטיקה.
מדיניות IAAF ותמיכה בספורטאיות אחרות
המקרה של סונדרג'ן העלה השוואות לסיפור של קסטר סמניה מדרום אפריקה, גם היא מתחרה למרחקים בינוניים, שכמעט ונשללה ממנה מדליית הזהב בו זכתה ב-2009 באליפות העולם בברלין, אחרי שהיא נכשלה בבדיקה מגדרית דומה.
במקרה של סמניה, הן הממשלה והן הציבור בארצה התלכדו בתמיכה בה ובמעמדה בעולם הספורט, ובהתנגדות להפרת זכויותיה.
היא נבחרה כנושאת הדגל של נבחרת דרום אפריקה באולימפיאדת לונדון 2012., בניגוד חריף לסמניה, סונדרג'ן חוותה הדחה מתחום הספורט, השפלות פומביות במשך יותר מעשור, הגבלת יכולתה להתפרנס, והתדרדרות לעוני.
סונדרג'ן הביעה תמיכה ציבורית בסמניה מחשש שהיא תחווה את אותה ההשפלה.
גם לאחר שהוסרו המגבלות בתקנות הבינלאומיות, לא חזרה סונדרג'ן להתחרות, כשהיא אומרת "אני שבורה מנטלית ופיזית...
ולא יכולה לחשוב על זה אפילו".
סונדרג'ן תמכה באופן פעיל גם בבת ארצה, דוטי צ'אנד, והצהירה כי אין לקרבן את הספורטאית הצעירה, והביעה מחאה נגד הטיפול הבלתי-רגיש בה ובעניינה.
כשבית הדין לבוררות בספורט קבע לטובת צ'אנד שיש להשעות את התקנות בנושא היפר-אנדרוגניות, סונדרג'ן הביעה תקווה שזו אבן דרך להשבת מדליית הכסף שלה והמענק הכספי מהממשלה הפדרלית ההודית אשר נמנעה ממנה בעקבות בדיקת המגדר.
הנושא של תחרות נשים בעלות רמות גבוהות של אנדרוגנים הוא גורם במחלוקות בעולם הספורט מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, ועדיין לא הושגה הסכמה בין רשויות הספורט, חוקרים רפואיים ואחרים, והמדינות השונות שספורטאיות מייצגות שלהן הושעו בשל כך.
הדעה הרווחת בקהילה המדעית היא שאין יתרון לנשים בעלות רמות גבוהות של אנדרוגנים בתחרויות ריצה, וגם IAAF הצליחה להגיש בפני בית הדין לבוררות ספורט רק מחקר אחד שהצביע על יתרון כזה (של 1.8%) במרחקים בינוניים, ואף מחקר זה הופרך.
הנושא גם מעלה סוגיות בחקר המגדר ובביואתיקה.
גם מיד לפני המשחקים האולימפיים של 2016, בתגובה למחלוקות ששוב התעוררו בנושא בדיקות אימות מין, הגנטיקאים ז'נל, סימפסון, ודה לה שאפל פרסמו בכתב העת של אגודת הרפואה האמריקאית ש"אחת ההמלצות היסודיות שפורסמו לפני כמעט 25 שנה ...
לאפשר לספורטאיות שנולדו עם הפרעות בפיתוח המיני ושגודלו כנקבות להתחרות כנשים, נשארת על כנה".
שאנון שיאו לונג קוק-צ'ון הוא שחקן דרום אפריקאי, שהתפרסם תחילה מתפקידו בסדרת הנעורים "דגראסי: הדור הבא" (אנ') (2010–2011) ולאחר מכן התפרסם בתור ג'ורדן גרין בסדרת הטלוויזיה "המאה" (2018–2020) ברשת The CW.
שאנון קוק-צ'ון נולד וגדל ביוהנסבורג, דרום אפריקה לאב מאוריטני בעל שורשים סינים ולאם מקומית ממוצא מעורב לאחר לימודי התיכון, הוא עבר למונטריאול שבקנדה, שם החל ללמוד בבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה (אנ').
תפקידו הראשון של קוק היה בסדרת הטלוויזיה הקנדית "להיות אריקה" בשנת 2009. בשנת 2010 התפרסם בזכות תפקידו כפארק זיין בסדרת הנוער הקנדית "דגראסי - הדור הבא" וכדאנקן בסדרת הפנטזיה "ציידי הצללים" (2017).
בשנת 2014 נבחר קוק לאחד מהכוכבים העולים של הפסטיבל הבינלאומי לסרטי קולנוע בטורונטו.
בשנת 2018 החל לשחק בעונה החמישית והשישית של סדרת הפנטזיה "המאה" ברשת The CW, בתור ג'ורדן ג'ספר גרין, בנו של מונטי גרין והרפר מקינטייר, על שמו של ג'ספר ג'ורדן.
כיום מתגורר שאנון בוונקובר, קולומביה הבריטית.
תפקיד ראשי (עונות 7-6); 30 פרקים2020Wokeזיגי2 פרקיםRising Sunsהשוטר צ'אן3 פרקים2021ננסי דרוגרנט5 פרקיםאגודת בנדיקט המסתוריתמר אושירו3 פרקים2022A Big Fat Family Christmasהנריסרט טלוויזיה של הולמרק2023–2024ריצ'רסוואן5 פרקים2024Season's Greetings from Cherry Laneלוק צ'אןסרט טלוויזיה של הולמרקTBAThe Audacityג'ייססדרה עתידית של AMC
שאנטארם הוא רומן משנת 2003 מאת הסופר האוסטרלי גרגורי דייוויד רוברטס.
הספר מגולל את סיפורו של שודד-בנק אוסטרלי מורשע ומכור להרואין הבורח מכלא פנטרידג' ונמלט להודו.
הרומן זכה לשבחים רבים על תיאוריו מלאי החיים על התרבות ההודית והחיים בבומביי.
לפי דיווחים, הרומן מושפע מאירועים אמיתיים בחיי הסופר, שנתפס בפרנקפורט, כשניסה להבריח סמים לגרמניה והוחזר לכלא באוסטרליה.
הספר תורגם לעברית על ידי אינגה מיכאלי, ויצא לאור בשנת 2009 בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
בשנת 1978, רוברטס נידון למאסר של 19 שנים באוסטרליה לאחר שהורשע בשורת פשעי-שוד מזוינים של סניפי חברות בנק, איגודי אשראי וחנויות.
ביולי 1980 הוא נמלט מכלא פנטרידג' בויקטוריה לאור יום, ובכך הפך לאחד האנשים המבוקשים ביותר באוסטרליה בעשר השנים הבאות.
לינדזי, גיבור הספר, משתמש במנוסתו בדרכון מזויף ובו שם בדוי - לינדזי פורד.
שם זה, יחד עם כינויים אחרים שיקבל בהודו, הם שמשמשים אותו בכל הספר, והקורא לא מקבל מידע לגבי שמו "האמיתי".
בדרכו מניו זילנד לגרמניה, עוצר לינדזי בבומביי.
למרות התוכנית המקורית לשהות בה זמנית רק כתחנת ביניים בדרך לאירופה, הוא מחליט להישאר בעיר.
הוא פוגש מקומי בשם פרבאקר אותו הוא שוכר כמדריך.
פרבאקר הופך במהרה לחברו ומכנה אותו לין (לינבאבא).
שניהם מבקרים בכפר הולדתו של פראבקר, סנדר, שם מחליטה אמו של פראבקר להעניק ללין שם מראטהי חדש, כמו שלה.
מכיוון שהיא שפטה את טבעו כמי שהתברך באושר שליו, היא מחליטה לקרוא לו "שאנטראם", מילה שמשמעותה "איש של שלום".
בדרכם חזרה לבומביי, לין ופרבאקר נשדדים.
כשכל חפציו נעלמים, נאלץ לין להתגורר בשכונות העוני, המאפשרות לו להיטמע ולהסתתר מהשלטונות.
לאחר שרפה גדולה ביום הגעתו לשכונת העוני הוא מקים מרפאת בריאות בחינם כדרך לתרום לקהילה.
התערותו בקהילה מלמדת את לין על התרבות והמנהגים המקומיים בסביבה דחוסה זו, הוא מתוודע ואוהב את האנשים שהוא פוגש, ואפילו לומד את השפה המקומית במומבאי - מראטהית.
הוא נאבק בהתפרצויות של כולרה וסופות אש, מעורב במסחר עם מצורעים ולומד כיצד נפתרים סכסוכים אתניים ועימותים בבני זוג בקהילה צפופה ומגוונת זו.
הרומן מתאר מספר זרים ממוצא שונה, כמו גם הודים מקומיים, המדגיש את המגוון העשיר של החיים במומבאי.
לין מתאהב בקארלה, אישה שווייצרית-אמריקאית, מתיידד עם אמנים ושחקנים מקומיים, שנותנים לו תפקידים כניצב בכמה סרטי בוליווד, ומגויס על ידי העולם התחתון בבומביי למבצעים פליליים שונים, כולל סחר בסמים ונשק.
לין נכלא בסופו של דבר בכלא "דרך ארתור" שבבומביי.
שם, יחד עם מאות אסירים אחרים, הוא סובל מהתעללות גופנית נפשית ואכזרית מצד השומרים, כשהוא מתקיים בתנאים קשים במיוחד.
עם זאת, בזכות ההגנה של ראש המאפיה האפגנית, עבד אל-ח'דר חאן, הוא משתחרר בסופו של דבר ומתחיל לעבוד בשוק השחור בהמרת מטבע ובזיוף דרכונים.