tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כאשר לוק יצא לסקור את השטח, ולא חזר (בעקבות התקפת יצור שלג בשם וומפה), האן יצא לחפשו.
לבסוף, הוא מצא אותו, על סף קפיאה למוות.
האן הציל את לוק מקפיאה ולאחר ששהו לילה שלם בקור המקפיא של הכוכב, לוק והאן חולצו על ידי חבריהם.
חששותיהם של המורדים התגשמו והאימפריה מצאה את בסיסם.
כוחות המורדים הפסידו בקרב נגד כוחות האימפריה, אשר הספיקו להשתכלל רבות במהלך שלוש השנים שחלפו, ונמלטו מהכוכב.
בעוד שלוק פנה אל עבר כוכב דגובה, שם נמצא מאסטר יודה, האן, ליאה, צ'ובאקה ו-C-3PO נמלטו בתמרונים מתוחכמים מחלליות האימפריה ופנו אל עבר "עיר העננים", הנמצאת בכוכב בספין, בה נמצא חברו הוותיק של האן, לנדו, מתוך שתקווה שהלה יספק להם מקלט.
בדרכם לשם הם כמעט ונאכלו על ידי תולעת-חלל ענקית, בזמן שהסתתרו בשדה אסטרואידים מפני חלליות אימפריאליות, אך התגלו בידי צייד הראשים בובה פט אשר רדף אחרי האן בשל הפרס שהוצע על ראשו על ידי ג'אבה.
כשהגיעו לכוכב, לנדו קיבל את פניהם בשמחה, ואף שיכן אותם באחת מהדירות המובחרות שבכוכב, אך משהזמין אותם לחדר האוכל הם גילו בו את דארת' ויידר, שבלם את התקפותיו של האן ואסר אותו ואת חבורתו.
האן הפגוע והנבגד גילה כי לנדו הסגיר אותם לכוחות האימפריה מחוסר ברירה, לאחר שמיקומם הוסגר בידי בובה פט.
ויידר החליט להקפיא את האן בפחמן (קרבוניט) כדי לבדוק את בטיחות ההליך, מאחר שתכנן להביא כך את לוק סקיווקר לקיסר פלפטין.
רגע לפני שהחל תהליך ההקפאה, ליאה התוודתה על אהבתה כלפיו, באחת מהסצנות הידועות בסרט החמישי:
ליאה: "אני אוהבת אותך." ".Leia: "I love you האן: "אני יודע." ".Han: "I know
לאחר שאמר זאת האן הוקפא, ניתן לבובה פט והפך לקישוט לקיר שאמור להיות מוצג בארמונו של ג'אבה.
לאנדו, אשר ניסה לכפר על מעשיו, גבר בעזרת כוחות עיר העננים על חיילי האימפריה, וניסה להציל את האן מידי בובה פט.
ניסיונו נכשל, והאן הועבר אל הכוכב טטואין.
למרות זאת לא ויתרו כוחות המורדים, והסרט מסתיים כאשר לוק וחבריו יוצאים להציל את האן.
לאחר שנתפס על ידי ג'אבה, האן הקפוא נתלה על קיר ארמונו כאות אזהרה למועסקיו.
חברי ברית המורדים לא התייאשו, ויצאו למבצע ההצלה.
במהלכו, נפלו ליאה (אשר הצליחה להפשיר את האן) וצ'ובאקה בשבי, כאשר לנדו התחזה לאחד משומריו של ג'אבה, ושני הדרואידים, R2-D2 ו-C-3PO שימשו כמשרתיו.
לבסוף, הגיע לוק סקייווקר, כעת מיומן עוד יותר באומנויות הג'דיי, וניסה לשכנע את ג'אבה להחזיר את חבריו.
כאשר ג'אבה צחק בפניו, לוק ניסה להתקיפו, אך נפל למלכודת, וניצב אל מול מפלצת הראנקור.
כשהוא הרג אותה, הוא נשלח, ביחד עם האן וצ'ובאקה, אל עבר מפלצת החול המכונה הסארלאק.
גם מהוצאה להורג זו הצליחו המורדים להתחמק, ואחרי שפוצצו את ספינת הדגל של ג'אבה, אותו ליאה הרגה, הם נמלטו מהכוכב.
בחללית הדגל של המורדים הם מגלים כי לנדו יוביל את צי החלליות שיתקיף, ובתקווה גם ישמיד, את כוכב המוות השני (שנמצא בבנייה), בעוד שעל קרקע הירח אנדור, האן ויחידתו יהרסו את הבונקר המכיל את הגנרטור היוצר את שכבת המגן העוטפת את תחנת החלל.
האן מאשר ללנדו לטוס עם המילניום פלקון, וחש תחושה מוזרה, כי זו הפעם האחרונה שיראה את השניים.
בכוכב עצמו, נתפסה החוליה של האן, ליאה ולוק על ידי איווקים (Ewoks), יצורים מקומיים הנראים כדובונים קטנים.
לאחר שיצרו עמם קשר של שלום, חיילי המורדים נעזרו באיווקים על מנת לנצח את כוחות האימפריה על הקרקע, ולהרוס את הבונקר.
האן עצמו ממלא תפקיד מפתח בהריסת הבונקר, כאשר הוא מוצא דרך חכמה וערמומית לחדור אל הבונקר בו התבצרו חיילי הלגיון המובחר של הקיסר.
למעלה, בכוכב המוות עצמו, נערך דו-קרב בין לוק לאביו, דארת' ויידר, אשר בסופו הצליח לוק להחזיר את אביו ל"צד המואר" של "הכוח" וגרם לו להרוג את מורו ואדונו, דארת' סידיוס.
כשהאימפריה חוסלה, והאן התאחד עם חבריו (וגם עם ספינתו), הוקמה לה הרפובליקה הגלקטית החדשה, וביחד איתה, מסדר הג'דיי החדש.
לאחר הקרב על אנדור, האן וליאה ניהלו מערכת יחסים רומנטית והביאו בן לעולם שקראו לו בן סולו.
בן אומן על ידי דודו, לוק סקייווקר, להיות אביר ג'דיי.
אך בן פותה לחבור לצד האפל של הכוח בעידודו של השליט העליון סנוק.
שבור מן הטרגדיה, האן פרש מברית המורדים, עזב את ליאה וחזר ביחד עם צ'ובאקה לחיי מבריח סחורות גנובות.
האן יצר קשרים עם מספר כנופיות ולווה מהם כספים בידיעה שלא יוכל להחזיר אותם.
בנוסף לכך, המילניום פלקון נגנבה ממנו בכוכב הלכת ג'אקו.
30 שנה אחרי הקרב על אנדור, האן מוצא את המילניום פלקון ועליה ריי תושבת ג'אקו ופין, חייל סער עריק.
הם טענו כי הם מובילים מידע חשוב על מקום הימצאו של לוק שנעלם בתוך הדרואיד BB-8 ושיש למסור אותו למחתרת.
האן מחליט לעזור להם והוא לוקח אותם למאז קאנאטה, בעלת טברנה עם ידע רב, שהיא תוכל למסור אותו למחתרת.
בזמן שהותם בטברנה, המסדר הראשון תוקף את הכוכב בהנהגת בן סולו, שמתקרא עכשיו קיילו רן.
המחתרת מסייעת להם להתגבר על המסדר הראשון אך ריי נחטפת על ידי רן.
ליאה מגיע לכוכב והיא משכנעת את האן להצטרף אליהם להביס את המסדר ולהחזיר את בנם למוטב.
המחתרת מתכננת תוכנית התקפה נגד נשק השמדת הכוכבים של המסדר הראשון.
האן יוצא עם פין וצ'ובאקה לכוכב בו נמצא הנשק והם מצליחים לאתר את ריי ולנטרל את ההגנות של הכוכב כדי שהמחתרת תתקוף.
האן נתקל בבנו, ומפציר בו שיחזור הביתה אל הוריו, קיילו רן מהסס ומשתף את אביו בכאבו ולבסוף מפעיל את חרב האור שלו ובכך הורג אותו וגורם לו ליפול לתהום הבסיס.
ניכר כי גם אחרי בגידת בנו, האן עדיין אוהב אותו.
בתום הקרב, ריי וצ'ובאקה לקחו פיקוד על המילניום פאלקון.
בסרט מוצג סיפור קצת אחר כיצד הכיר את צ'ובאקה.
לפי סיפור זה הוא נזרק לתא על מנת להיאכל על ידי צ'ובאקה אך הצליח להבין את שפתו ושכנע אותו להימלט יחד.
על פי סיפור זה הוא הצטרף לאקדמיה של הצי לאחר שרצה לחזור לכוכב הבית שלו "קורליה", היכן שנשארה מושא אהבתו ק'ירה, שלבסוף עוברת לעבוד בעבור דארת' מול.
האן סולו מופיע מול קיילו רן בתור זיכרון, ובשיחה ביניהם משכנע את רן לחזור לצד המואר.
"האמת שמתחת לפני השטח" הוא סרט קולנוע בבימויו של רוברט זמקיס ובכיכובם של האריסון פורד ומישל פייפר.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 2000.
קלייר ספנסר (פייפר) נכנסת לשלב חדש בחייה כשבתה עוזבת את הבית לטובת לימודים בקולג'.
קלייר נשואה לנורמן ספנסר, מדען העוסק בגנטיקה המכור לעבודתו, ולכן הוא לא נמצא בבית כפי שקלייר הייתה רוצה.
היא חיה בביתה בוורמונט, שעבר שיפוצים מאסיבים לאחר שהיה ביתו של אביו של ספנסר.
היא מתיידדת עם שכנתה החדשה, מרי, אשר מבחינה במצבה הנפשי המעורער.
לאחר מספר תקריות עמה ועם בעלה, מרי נעלמת לפתע וקלייר חושדת כי בעלה רצח אותה.
בו בזמן היא מבחינה בדברים מוזרים שקורים בבית: דלתות נפתחות ללא מגע אדם, הפסקות חשמל פתאומיות וחפצים הנופלים ללא סיבה.
היא שומעת לחישות ורואה דמות שדומה לה באמבטיה ובחשיכה.
קלייר חושדת כי רוחה של מרי נמצאת בבית וגורמת לאותם אירועים, בעוד שספנסר טוען שזו רוחו של אביו, הכועס על כך ששיפצו את ביתו.
לאחר מכן קלייר מוצאת את עצמה לבד במערכה, כשגם בעלה משנה לפתע את עורו והופך לאויב.
רובע הַאמֶרְסְמִית' וְפוּלְהָאם של העיר לונדון הוא אחד מרובעי לונדון הפנימית, במערב העיר לונדון.
רובע האמרסמית' ופולהאם הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 על ידי איחוד הרובע המטרופוליני של האמרסמית' והרובע המטרופוליני של פולהאם.
בעת הקמתו נקרא הרובע בשם "רובע האמרסמית' של לונדון" (London Borough of Hammersmith).
שם הרובע שונה לשמו הנוכחי בהחלטת מועצת הרובע מה-1 בינואר 1979.
באזור הרובע נערכה בשנת 1908 אולימפיאדת לונדון באצטדיון וייט סיטי.
ברובע האמרסמית' ופולהאם מתגוררים 165,242 תושבים (2001) מהם 58% לבנים שנולדו בבריטניה, 20% לבנים שנולדו מחוץ לבריטניה, 5% מהגרים מהקריביים, 5% שחורים וקבוצות אתניות נוספות הכוללות הודים, פקיסטנים, בנגלדשים וסינים.
ברובע קהילות גדולות ממוצא פולני ואירי.
ברובע אחוז הבוגרים הרווקים השני בגובהו באנגליה ובויילס: 55%.
44% מתושבי הרובע מתגוררים בבתים המצויים בבעלותם.
אוכלוסיית הרובע מגוונת מבחינה סוציו-אקונומית, וברובע שכונות בהן מרבית התושבים שייכים למעמד הבינוני- גבוה, לצד שכונות חלשות יותר.
5% מתושבי הרובע מובטלים, מהם 29% מובטלים זמן רב.
במועצת רובע האמרסמית' ופולהאם 46 חברים הנבחרים מתוך 16 אזורי הבחירה של הרובע (14 אזורי בחירה בוחרים 3 חברי מועצה, ושני אזורים בוחרים שני חברים למועצה).
כיום 33 מחברי המועצה הם חברי המפלגה השמרנית, ובראש המועצה עומד חבר המועצה סטפן גרינהלג מהמפלגה השמרנית.
מפלגת הלייבור מחזיקה ב-13 מכיסאות המועצה.
בין השנים 1986–2006 היה למפלגת הלייבור רוב במועצה, אולם בדומה לרבעים רבים אחרים בלונדון, בבחירות 2006 קיבלה המפלגה השמרנית את רוב קולות המצביעים.
ברובע פועלות מספר רב של קבוצות ספורט ביחס לגודלו, ובהן, מועדון הרגבי של האמרסמית' ופולהאם, וכן ברובע פועלות שלוש קבוצות כדורגל מקצועניות מהמובילות בבריטניה: מועדון הכדורגל של צ'לסי, מועדון הכדורגל של פולהאם, וקווינס פארק ריינג'רס.
ברובע פועלות מספר רב של קבוצות חתירה, המתאמנות על נהר התמזה - גבולו הדרומי של הרובע.
לרובע האמרסמית ופולהאם שעל התמזה שלוש ערים תאומות:
האמת הסמויה (בספרדית: La Verdad Oculta; באנגלית: The Hidden Truth) היא טלנובלה מקסיקנית שהופקה בשנת 2006, על ידי חברת טלוויסה.
את שיר הנושא: "Si Te Perdiera", מבצע לואיס מיגל.
לפני 25 שנים, מרתה בגדה בסנטיאגו גוסמן עם מריו חנובס, וכתוצאה מהרומן הזה נולדה גבריאלה.
כעבור כמה שנים נולדה חולייטה, אחותה הקטנה של גבריאלה ובתם של סנטיאגו ומרתה.
יום אחד, אדולפו אבילה שעבד כמנהל בתיאטרון רצח את מרתה סלדיבר, אשתו של שחקן התיאטרון סנטיאגו גוסמן.
סנטיאגו, שהואשם ברצח למרות היותו חף מפשע, נמלט מהחוק, שינה את שמו לפאוסטו ואת שם המשפחה שלו ושל בנותיו לגיין.
חלפו 25 שנים וגבריאלה הפכה לבחורה יפהפייה הדומה כשתי טיפות מים לאמה המנוחה.
היא ואחותה חולייטה עובדות למחייתן כמלצרות במסעדה בשם "סחיטריו".
הבעלים של המסעדה הוא לא אחר מאשר אדולפו אבילה, רוצח אימן.
על ליבה של גבריאלה מתחרים שני מנהלי המסעדה: דויד חנובס, בנו של מריו חנובס וקרלוס אבילה, בנו של אדולפו אבילה.
דויד אוהב את גבריאלה באמת ובכנות; לעומתו, קרלוס יוצא איתה רק כדי להשתעשע איתה.
באחוזת חנובס גרות גם שתי אחייניותיו של מריו: אלחנדרה, ארכיטקטית במקצועה, וברתה, אחותה.
חואן חוסה ויקטוריה, ישב בכלא 11 שנה על פשע שלא ביצע, על רצח חדרנית במלון בו הוא עבד ואותו ניהלו ביחד מריו חנובס ואדולפו אבילה.
העדויות של השניים, בעיקר זו של מריו הן אלה שהרשיעו את חואן חוסה ברצח.
בזכות התנהגות טובה, חואן חוסה השתחרר מהכלא.
ובכוונתו להתנקם באדולפו ובמריו על שבגללם הוא ישב בכלא על לא עוול בכפו.
הוא עובר לגור באחוזה שירש מחברו לתא, גרגוריו פינדה, שנרצח בכלא.
חואן חוסה משנה את הופעתו החיצונית, הוא מתקרב לאלחנדרה ואומר לה ששמו הוא חואן אוקמפו, כדי להתנקם בדוד שלה מריו, אך הוא מתאהב בה בצורה בלתי נמנעת.
הָאֱמֶת וְהַשָּׁלוֹם אֱהָבוּ הוא ניב עברי המשמש משפט מסכם בהצגת מחלוקת וקורא לפשרה או לתקשורת חיובית, בדרך של הבנה וקבלה הדדית גם אם תעמוד המחלוקת בעינה.
מקור המשפט הוא סיומו של פסוק בספר זכריה (ח', י"ט):
כלומר, ימי התענית של עם ישראל יהפכו לו לימי חג.
משמעותו הפשטנית של הפסוק: אף שלפי אמות המידה של אמת וצדק, ראוי עם ישראל לגלות שגלה לאחר חורבן בית ראשון, אשר הצומות הנזכרים נקבעו לזכרו; אך בבוא היום, ה' יטה חסד לבני עמו ויעשה עימם שלום, וימי התענית ייהפכו לימים טובים.
חז"ל הסבירו את משמעות השילוב בין שלום ואמת:
כלומר, כאשר אדם נוקט גישה של "ייקוב הדין את ההר", קרי ראיית האמת המוחלטת בלי אפשרות להתגמש או לראות את הדברים בנקודת מבט רחבה יותר, ייתכן מצב שבו אומנם האמת והמשפט ימוצו עד תום, אך השלום בין הניצים יירמס.
לפיכך, הפתרון החז"לי המוצע הוא עריכת פשרה.
ואולם, מטבע הדברים יש אמיתות שאינן יכולות להגיע לידי פשרה.
במקרים כאלו השאיפה היא להגיע למצב שבו יוכל כל צד להביע את האמת הפנימית שלו, תוך כדי שמירה על סגנון ביטוי הולם ויחסי שלום ואחווה.
לפיכך מציבים חז"ל גבולות ויכוח ברורים, השוללים כשלים לוגיים וטענות אד הומינם.
חז"ל אף מרחיקים לכת ומספרים כי אף על פי שנחלקו בית שמאי ובית הלל בהלכות הנוגעות לשאלות של גילוי עריות ופסולי חיתון, לא נמנעו מלקיים קשרי נישואין זה עם זה, .
כלומר, אף שכל אחד מהצדדים ביטל את דברי חברו על פי הבנתו השכלית והאמת הפנימית שלו, לא דחה הוא את בר הפלוגתא עצמו אלא רק את דעותיו, ולא נתן להן להשפיע על יחסי הקרבה והחברות.
הביטוי אינו משמש בשפת הדיבור היום-יומי, אלא כמשפט בסגנון ספרותי החותם התכתבויות תורניות, כגון: פסקי דין בבוררויות, הסכמים שלאחר מחלוקת, ובעת הצגת דעה מנוגדת בעת כתיבת שו"ת וכדומה.
הניב משמש לתיאור שני צדדים המחזיקים לאחוז כל אחד בדעתו שלו, אך למרות חילוקי הדעות, הם מכבדים את זולתם ושומרים עמו על יחסי שלום, אהבה וידידות.
לעיתים משמש המשפט כקריאה לפשרה או לשמירה על יחסים הוגנים למרות מחלוקת, ולעיתים כחלק מהודעה על סיום מחלוקת בדרכי שלום.
נשיא מצרים אנואר סאדאת ציטט מן הפסוק בסֵיפָא של נאומו בירושלים ב-20 בנובמבר 1977, שקדם לחתימת הסכם השלום בין ישראל למדינתו: .
ראש הממשלה מנחם בגין גם הוא ציטט את הניב בסיום נאומו באותו מעמד: .
הביטוי מופיע גם בתפילת "הנני העני ממעש", שהיא תפילתו של שליח הציבור לפני תפילת מוסף של הימים הנוראים, בה מופנים תחנוני החזן כלפי ה' שיקבל את תפילתו למרות חטאיו וחטאי קהל המתפללים, ינהג בהם בחסד וברחמים על אף שעומדים הם בדין, ולא יחדל מלאהוב אותם.
האמת העירומה היא סדרת משטרה ודרמה ששודרה בערוץ 10 מסוף שנת 2008 ועד תחילת שנת 2009. יוצרי הסדרה הם האחים אורי ובני ברבש והיא הופקה על ידי חיים שריר.
ייחודה של הסדרה היא שהיא מתנהלת בתוך לוקיישן אחד - פנים של מבנה - תחנת משטרה.
הרייטינג של הסדרה נע סביב 6-7%.
בינואר 2010 נמכר פורמט הסדרה לשידור במספר מדינות באירופה: באיטליה, צרפת, בלגיה, פולין ושווייץ להפקה גרסאות מקומיות שונות.
באוקטובר 2010 נמכר פורמט הסדרה לרשת הכבלים האמריקנית HBO.
הסדרה עוסקת בפרשת היעלמותה של נערה בת 17 בשם הגר נבות (דניאלה קרטס).
הגר מתגוררת אצל אמה מיקה (יבגניה דודינה) אולם נראתה לאחרונה בבית אביה, דותן (יורם חטב).
יחסיה של הגר עם אמה ובעלה, נדב (נתן רביץ), מעורערים, כמו גם יחסיה עם רוב האנשים בהם היא נתקלת.
היא יצירתית - כותבת, מנגנת ושרה - אולם דיכאונית.
המשפחה מגיעה לתחנת המשטרה רק 4 ימים לאחר שהגר נראתה לאחרונה.
החקירה, אותה מוביל פקד רונן גבאי (ליאור אשכנזי), חושפת סודות משפחתיים בכל מקום אליו היא מגיעה.
צוות החקירה כולל את שי (אלון דהן), שפרה אוחיון (הדס קלדרון) וסיגל סרוסי (מיכל לוי).
בנוסף - גם סיפורו של גבאי אינו פשוט - אשתו תמר (יעל הדר) חולה במחלת נפש ומתאשפזת לעיתים וילדיו מוזנחים.
בנוסף, הוא נחקר במחלקה לחקירות שוטרים.
בהיעדרו נכנסת אל צוות החקירה סמדר (מיכל ורשאי), בעוד סיגל יולדת ויוצאת מן הצוות.
החקירה ממפה את קשריה של הגר - עם קרלו, המורה שלה לצ'לו (איתי גנות); עם ניב רוזן, היועץ החינוכי של בית הספר בו למדה (אייל שכטר); עם נעמה (יובל שרף), חברה טובה שלעיתים משמשת גם מאהבת, ומאהב ערבי.
כאשר גופתה של הגר מתגלה על ידי סאלם (שרדי ג'בארין) אף אחד במעגל הנחקרים לא יוצא לגמרי חף מאשמה.
בין הפרק החמישי לפרק השישי שודר פרק הסוקר מנקודת מבט מיוחדת את התקדמות החקירה בעניינה של הגר, הנעלמת כבר ארבעה ימים.
בניגוד לפרקי הסדרה הרגילים, בהם סיפורי הדמויות השונות שזורים זה בזה במהלך הפרק, בפרק מיוחד זה נעשה מאמץ בעריכה לסדר עבור הצופה את המידע (בין השאר באמצעות תוספת של כתוביות), להפריד דמות מדמות ולאפשר תשומת לב לפרטים.
הפרק היה באורך 50 דקות, בשונה משאר הפרקים שאורכם היה כחצי שעה.
האמת על האלוהים הוא ספרו הראשון של ראל, מנהיג התנועה הראלית.
הספר נכתב, לטענתו, אחרי שנלקח על ידי חוצן לכוכב מרוחק בגלקסיה.
במהלך המסע המתואר פוגש ראל בהשקפות עולם חדשות, וכאשר מספר לו החוצן כי הוא-הוא האל המוזכר בכתבי הקודש, מתעוררים בו ספקות באמונתו בדתות המונותאיסטיות.
מכאן מתחילה דרכו של ראל למסקנה כי האלים המתוארים בתנ"ך היו מדענים חוצנים, וכי הם יצרו את החיים על-פני כדור הארץ.
הרעיון המרכזי בספרו של ראל מוכר מספרות פופולרית, ובעיקר כזו שנפוצה בשנות השישים והשבעים, כמו ספריו של הסופר והפסבדו-מדען אריך פון דניקן, שאף הוא גרס כי אלי המיתולוגיות הקדומות וסיפורי התיאוגניה יסודם במפגש עם חוצנים או במידע שהתקבל מהם.
רעיונות דומים עומדים גם ביסוד דתות מודרניות אחרות, כמו הסיינטולוגיה.
דחייתו של ראל ושל התנועה הראלית את התפישות התאיסטיות של הדתות המרכזיות, ועמידת התנועה על הרעיון כי "מה שאינו מוכח מדעית, אינו יכול להיות בסיס לאמונה" עוררה ביקורת, שגרסה כי בניגוד לתפישה זו, סיפורו של ראל התקבל כעיקר אמונה בתנועה הראלית, אף שאין תימוכין כלשהם לרעיון זה.
ב-13 בדצמבר 1973, חייו של כתב מגזין מרוצי מכוניות השתנו לחלוטין לאחר מפגש עם עב"מ בקלרמון-פראן, דרום צרפת.
מתוך העב"מ יצא יצור המצהיר כי "האלוהים" מהתנ"ך הם למעשה יצורים מחוץ לכדור הארץ שבראו את האדם וכל צורות החיים באמצעות הנדסה גנטית.
היצור הכריז על התחלת עידן האפוקליפסה, שבו הקדמה מדעית תאשר את אמיתות המסר, ומינה את הכתב לשם חדש, ראל, עם משימה להפיץ את המסר ולהקים שגרירות ליד ירושלים.
האן (ביפנית: han 藩) היו הנחלה (פייף) של אדונים פיאודלים, או דאימיו, ביפן של תקופת אדו.
מלומדים קונפוציאנים החלו להשתמש במילה "האן" באמצע תקופת אדו כחיקוי לשיטה הפאודלית של סין הקדומה, והמילה הפכה לביטוי שגור בעת תקופת מייג'י.
אף על פי שמונח "האן" לא נמצא בשימוש רשמי כיום, מעמדו כמונח המתאר נחלות פיאודליות בתקופת אדו השתרש.
האן היו טריטוריות בתקופת אדו שהניבו 10,000 קוֹקוּ אורז (יחידת מידה; 1 קוקו=278.3 ליטר) או יותר.
מספרם של ההאן השתנה, אך לרוב עמד על סביבות 300. לעיתים היו מקימים האן בתוך טריטוריה של האן אחר, ואלה נקראו שינהאן וניתנו לרוב לבניו של הדאימיו שלא עמדו לרשת אותו.
ההאן הגדול ביותר ביפן, מלבד זה של השוגון, היה האן קאגה, שהניב מעט מעל מיליון קוקו בשנה.
ביולי 1871 פורקו כל ההאן לטובת שיטת מחוזות.
פרובינציות (kuni 国) נוסדו ביפן במאה השמינית על ידי הקיסר.
הפרובינציות היו חטיבות מנהלתיות של הממשלה המרכזית, ובראשן עמדו מושלים שמינתה החצר הקיסרית בקיוטו.
בסוף תקופת הייאן נחלש השלטון המרכזי, והמושלים המקומיים התקשו לעמוד בפני הלוחמים המקומיים.
כשנוסדה שוגונות קאמאקורה, נמסר תפקיד שמירת הסדר בפרובינציות לסמוראים המקומיים, שנקראו דאימיו.
בתקופת מורומאצ'י איבדה החצר הקיסרית את כל סמכויותיה המנהלתיות, וכך יכלו הדאימיו לרכז את כוחם בתוך הפרובינציות.
בדרך זו הקימו הדאימיו מערכת שלטונית מרוכזת בתוך כל פרובינציה.
שיאה של מערכת זו התבטא בשיטת ההאן, בה שלט כל דאימיו בפייף שלו כממלכה נפרדת בה נהנה מעצמאות יחסית בכל הנוגע לעניינים פנימיים.
שוגונות טוקוגאווה הגדירה את הדאימיו כסמוראי שהפייף שלו הניב 10,000 קוקו בשנה, ונחלתו של הדאימיו הייתה האן.
דאימיו היה רשאי, באישור השוגון, להקים נחלה נפרדת בתוך ההאן שלו, ולמסור אותו למקורביו או לבניו שלא עמדו לרשת אותו.
שליטים של נחלות כאלה היו עשויים לזכות בתואר דאימיו מהשוגון, אך לרוב נחלות אלה היו כפופות להאן ממנו יצאו.
כשנפלה שוגונות טוקוגאווה, נותרה שיטת ההאן על כנה למספר שנים נוספות בתקופת מייג'י, אך לבסוף הוחלפה בשיטת המחוזות.
ההאן דורגו על פי גודלם ועל פי ההכנסה שלהם, אך הסיווג נקבע לפי חשיבות פוליטית.
ההאן הגדול ביותר הקיף שטחים הגדולים משטח פרובינציה.
בפרובינציות מוצו ודווה ניתן לדאימיו מעמד מיוחד מפני שההאן שלהם חלש על הפרובינציה כולה.
על הדאימו בעלי הדירוג הנמוך ביותר נאסר לבנות טירות.
האן-מינדן או האן-מונדן היא עיר במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה.
העיר נמצאת במחוז גטינגן ויושבת על נקודת ההצטלבות בין הנהרות פולדה וורה, אשר נשפכים אל נהר הווזר.
אוכלוסיית העיר מונה כ-23,600 תושבים.
העיר ידועה בזכות בתיה העתיקים, חלקם בני יותר מ-600 שנה.
לא ניתן לציין בוודאות את השנה בה הוקמה העיר.
מאוחר יותר, כדי למנוע בלבול עם העיר הנובר, קוצר השם ל- האן-מונדן.
הכנסייה הלותרנית על שם בלזיוס הקדוש, הבנויה בסגנון האדריכלות הגותית, ואשר בשטחה קבור אריק הראשון, דוכס ברונסוויק-קאלנברג.
שרידי חומת העיר מהמאה ה-12.
מגדל הטילישאנצה - נבנה בסוף המאה ה-19, לזכר המצור על העיר שהונהג בידי יוהאן צרקלאס, רוזן טילי, בשנת 1626.
ארמון וולפנשלוס, אשר נבנה במקור בתחילת המאה ה-16, על ידי הדוכס אריק הראשון, בסגנון הגותי.
גשר וורהברוקה הישן (מעל נהר הוורה) - אחד מגשרי האבן העתיקים במדינה.
בית העירייה הבנוי בסגנון הרנסאנס, אשר נבנה במקור במאה ה-14.
האמרקלט הייתה להקת ת'ראש מטאל/דת' מטאל ישראלית שהוקמה בשנת 2010. הלהקה זכתה בתחרות ה"מטאל באטל" הלאומית של ואקן 2011. הלהקה הוציאה עד היום מיני אלבום אחד ו-3 אלבומי סטודיו.
הלהקה התפרקה ב-2018 בגלל מעברו של סולן הלהקה יקיר שוחט לגרמניה.
האמרקאלט הוקמה על ידי יקיר שוחט (Hangman) ואלעד מנור (The Fading, Acropolis) בשנת 2010. חברי הלהקה הנוספים הם גיא בן דוד (DEMENTED Sanity), אריה ארנוביץ' (The Fading) ומעין הניק.
הופעתם הראשונה הייתה בבאר שבע יחד עם להקת המטאלקור Missing In Action ולהקת הדת' מטאל המודרנית Phantom Pain.
מספר חודשים לאחר הקמתה, הלהקה הוציאה מיני אלבום עם חמישה שירים בשם Rise Of The Hammer.
במרץ 2011 השתתפה הלהקה בתחרות ה"מטאל באטל" ובתחרות הגרמנית בפסטיבל ואקן וזכתה במקום ראשון.
כפרס, הלהקה הופיע בהופעה רשמית בואקן 2012. בנובמבר של אותה שנה, הלהקה פתחה את סיבוב ההופעות באירופה עם D.R.I האמריקאית ופסטיבלים נוספים, בד בבד עם עבודה על אלבום הבכורה שלה.
ב-20 באפריל 2012 שוחרר אלבום הבכורה Anthems of the Damned, שכולל בתוכו ביצוע לשיר Fast As A Shark של הלהקה הגרמנית Accept.
כחודש לפני צאת האלבום, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות נוסף באירופה לצורך קידומו, והייתה להקת החימום לספולטורה.
קצת לפני סיבוב ההופעות עם ספולטורה החליט גיטריסט הלהקה גיא בן דוד לפרוש מההרכב.
הוא הוחלף ביותם נגור, גיטריסט להקת הגרוב מטאל Shredhead.
בפברואר 2014 יצא אלבומה השני של הלהקה, Steelcrusher.
סגנון הלהקה הוא ת'ראש מטאל, עם השפעות של דת' מטאל.
סגנונה של הלהקה איננו ת'ראש מטאל טהור כמו שמרבית מעריציה חושבים.
יש בו גם אלמנטים של דת' מטאל, הארדקור פאנק, דת' מטאל מלודי ובלאק מטאל.
מכיוון שכל נגן מההרכב נמצא בלהקה משלו הוא מוסיף מהלהקה שלו קצת מעולמו מהלהקה האחרת שהוא משתתף בה.
אלעד מנור - גיטרה בס (2010 ואילך)
מעין הניק - תופים, כלי הקשה (2010 ואילך)
האן פיי דזה (בסינית: 韓非子) הוא פילוסוף סיני, שחי בין השנים 281 לפנה"ס ל-233 לפנה"ס.
למרות שמעט ידוע על חייו הפרטיים, האן פיי דזה נחשב לגדול הפילוסופים הלגליסטים.
בניגוד לרוב הפילוסופים בתקופותו, נולד האן פיי דזה למשפחת אצולה, והיה קרוב משפחתו של שליט ממלכת האן.
חיבוריו של האן פיי דזה השפיעו עמוקות על צ'ין שה-חואנג, לימים הקיסר הראשון של סין, אשר אימץ את עקרונות משנתו הפוליטית של האן פיי דזה ויישם אותם בתקופה בה השתלט על ממלכות סין בדרך לאיחודה של סין כולה בשנת 221.
כאשר תקף צ'ין שה-חואנג את ממלכת האן במסגרת המאבק לאיחוד סין, נשלח האן פיי דזה כנציג של מדינת האן לשאת ולתת עם התוקף, ולאחר מכן אף קיבל משרה בחצרו של מלך צ'ין.
ואולם, בסופו של דבר גרמה נוכחותו אי נוחות ללי סה, ראש הממשלה בממלכת צ'ין וחברו לשעבר לספסל הלימודים של האן פיי דזה בבית מדרשו של הפילוסוף הקונפוציאני שו'ן-דזה (XUNZI).
בשל חוכמתו של האן פיי חשש לי סה למעמדו בחצר, ולפיכך העליל עליו עלילת שווא, שהובילה למאסרו ולהתאבדותו בשתיית רעל.
הגותו הפוליטית – הלגאליזם (法家)
תורתו הלגליסטית של האן פיי דזה, מבוססת על שני עקרונות בסיסיים, שהנחילו שני הפילוסופים הלגליסטים הגדולים שקדמו לו: שָׁאנְג יָאנְג (商鞅) ושֶׁן בּוּהָאי (申不害).
שאנג יאנג (338 לפנה"ס-390 לפנה"ס) ששימש בכיר בחצר השליט של ממלכת צ'ין היה הפילוסוף הלגאליסטי המזוהה ביותר עם עקרון החוק (法) והשוויון בפני החוק.
שן בוהאי (נפטר ב-337) פיתח את הביורוקרטיה הלגליסטית, שהיא בעיקר הדרכים הסמויות בה שומר השליט על כוחו, הן מול העם ובעיקר אל מול פקידיו ושריו.
האן פיי דזה איחד ופיתח את העקרונות הלגליסטים הללו, ופירט אותם ב-55 פרקים של ספר הנושא את שמו, שמטרתו לאפשר לשליט לשמר את כוחו ולשלוט על המדינה ותושביה.
בעוד הקונפוציאניזם הדגיש כי הקפדה על הטקסיות וריטואל נוקשה, שמבוססים על חוכמתם של "חכמים הקדמונים", הם הבסיס למציאת ה"דאו", ואילו הדאואיזם הטיף להגעה להרמוניה המבוססת על "דרך הטבע".
על-פי הלגאליזם, על המוסדות הפוליטיים להשתנות בעקבות שינויים היסטוריים ולהתאים את עצמם לרוח התקופה.כך, שאם בתקופת "הקדמונים", שפע פרנסה ומזון אפשרו לבני האדם להתנהג בנדיבות, ואילו בתקופתו של האן פיי דזה, מלחמות וגידול באכולוסיה הובילו לבצורות ולמחסור קשה.
במצב כזה, אין לצפות מהאזרחים שינהגו בדומה לתקופות שפע, ועל כן על הממשל לשנות את חוקיו בהתאם.
אין זה תפקידו של השליט להפוך את נתיניו ל"טובים" אלא למנוע מהם לפגוע באחרים ולערער את שלטונו.
בבסיס הלגאליזם, דחייה של הסנדרטיים המוסריים של הקונפוציאניזם ושל עקרון "האנושיות" הקונפוציאני, הלגאליזם מגדיל לעשות כאשר הוא מבוסס על ההנחה כי טבע האדם רע ואנוכי בבסיסו - עיקרון המנוגד לעיקרון ה"אנושיות" הקונפוציאני.
בעוד הקונפוצאניזם קורא לטיפוח והדגשת המידה הטובה, ההתנהגות המוסרית וההרמוניה, הלגאליסטים מתרכזים בשימור שלטון השליט כערך עליון.
בלגאליזם הסמכות לשלטון איננה נובעת ממקור כוח אוניברסלי או חיצוני, אלא מבוססת כולה על כוחו של השליט, מתוקף היותו השליט.
על כן, תכלית השלטון היא שליטה במדינה ובאוכלוסייה ושימור מעמדו של השליט, כאשר המטרה תושג, באמצעות חוקים נוקשים הנאכפים על ידי ענישה חמורה לעוברים על החוק ותגמול לפועלים על פיו.
החוק הוא מעל הפרט, האצילים לא יכולים לדחותו והאמיצים לא יכולים לצאת כנגדו.
עונש על הפרת החוק יכלול גם את בכירי הממשל, כשם שפרס על ציות לחוק יינתן גם לפשוטי העם.
שימוש באלימות, מלחמה ודיכוי כל מחשבה עצמאית, הם אמצעים לגיטימיים להשגת המטרה של שמירה וביסוס מעמדו של השליט.
יש הטוענים כי בסופו של דבר, הברוטליות של השלטון הלגליסטי שהוביל צ'ין שה-חואנג, הייתה אחת הסיבות לנפילת שלטונו ב-208 לפנה"ס.
עם זאת, היו גם היבטים חיוביים ללגאליזם: התאוריה פורצת דרך בהיבטי זניחת העבר והסתכלות על ההווה.
בעוד הקונפוציאניזם והדאואיזם סימנו את מטרתם כהגעה להרמוניה של החכמים הקדמונים.
הלגליזם ממקדים את חזונם בהתאמה למציאות משתנה תוך דרישה לתוצאות אובייקטיביות וריאליסטיות.
למרות הניגוד בין הלגאליזם לקונפוציאניזם, בהיבט "השלטון באמצעות החוק" לעומת "השלטון באמצעות המידה הטובה", ישנם הרואים בלגאליזם הרחבה של הקונפוציאניזם בתחום שיטות הממשל, ולא תורה פילוסופית נפרדת.
הפילוסוף האמריקאי אימס (Ames) הגדיר את הלגליסטים יותר כפרגמטיסטים מקיאוולים ופחות כבעלי תורה פילוסופית נפרדת.
כתביו של האן פיי דזה הזמינים ברשת
האן מיונג-סוק (בקוריאנית: 한명숙; ) היא פוליטיקאית דרום קוריאנית.
בוגרת אוניברסיטת אווה לנשים שבסיאול שם קיבלה תואר בספרות צרפתית.
במקור השתייכה למפלגת UNDP, כנבחרת מחוז אילסאן.
כיהנה בראשות ממשלת קוריאה הדרומית מאפריל 2006 עד מרס 2007, והייתה האישה היחידה ששרתה בתפקיד זה.
הודיעה על התמודדותה לנשיאות קוריאה הדרומית בבחירות בשנת 2007, אך לא נבחרה.
ב-15 בינואר 2007 הפכה למנהיגת מפלגת האופוזיציה המרכזית.
האמת השלישית הוא ספר מתח מאת פרופסור מיכאל בר-זוהר.
הספר ראה אור לראשונה בשנת 1972, כחלק מסדרת ספרי מתח פרי עטו של המחבר העוסקת בעלילות ריגול מימי המלחמה הקרה.
במסגרת סדרה זו פורסמו הספרים "מרגל בחורף" ו"אחים".
"האמת השלישית" הוא הספר השלישי שיצא לאור בסדרה זו.
בשנת 2013 החלה הוצאת ידיעות אחרונות להוציא את הסדרה לאור מחדש.
עלילת הספר נפתחת כאשר ב-25 באוגוסט 1971 מתגלה גופתו של שר החוץ הרוסי, ארקדי פונמארב, בקרבת העיר ניו יורק.
בנתיחה לאחר המוות התגלה כי שר החוץ נרצח.
הממשל הסובייטי האשים את ארצות הברית ופרץ משבר דיפלומטי חמור.
בעקבות זאת פנה נשיא ארצות הברית לברית המועצות וביקש ארכה של שבוע בטרם יינקטו צעדים בתגובה לרצח השר, וזאת על מנת לפענח את הפרשה ולגלות מיהו הרוצח.
ראש סוכנות הביון המרכזית, הרולד "הל" ריצ'רדס, מינה למשימה את איש הסוכנות ג'ף סונדרס, בעברו איש חיל הנחתים, אשר פעל כסוכן חשאי בקובה בעת משבר הטילים ולקח חלק בחקירת ההתנקשות בנשיא ג'ון פ.
הספר מתחקה אחר חקירותיו של סונדרס הנפרסות על פני שבוע ימים במהלכו הוא נע במהירות הבזק בין מדינות רבות, בניסיונות כמעט נואשים לפתור את התעלומה ולמנוע מלחמה בינגושית.
האן-סור-לס הוא כפר השייך מוניציפלית לעיר רושפור, פרובינציית נאמור, מחוז ולוניה, בלגיה.
הוא ידוע בזכות מערת נטיפים הנמצאת בגבעה הסמוכה אליו ונהר לס החוצה אותו.
המערה היא אתר תיירותי אטרקטיבי בבלגיה שחולפים בו מעל חצי מיליון תיירים בשנה.
מערת הנטיפים נוצרה כתוצאה מחלחול המים של נהר לס הסמוך בסלע, לעומק של קילומטר לערך בתוך הגבעה.
הטמפרטורה במערה כ-13 מעלות, והיא מאופיינת ברמת לחות גבוהה.
הכניסה למערה מוגבלת, ואפשרית רק באמצעות רכבת היוצאת מהכפר הנמצא במרחק של כ-2 ק"מ ממנה.
ההליכה במערה נמשכת שעה עד שעה וחצי, לאורך של כ-2 ק"מ, בליווי הסבר מודרך ומופע אור-קולי.
"האמת שלי" היא עמותה של לוחמי צה"ל במילואים שהוקמה במאי 2015. הארגון מציג עדויות גלויות של חיילים וחיילות במילואים שבהן החיילים מספרים על חוויות אישיות משירותם הצבאי, באופן המתאר את צה"ל הפועל בסיטואציות מורכבות וקשות.
פעילות הארגון נפסקה בשנת 2021.
כעשרה חודשים לאחר מבצע "צוק איתן" ברצועת עזה פרסם ארגון "שוברים שתיקה" דו"ח בשם "כך לחמנו בעזה 2014".
מקימי "האמת שלי" חשו כי הדו"ח מציג את פעילות חיילי צה"ל בצורה מעוותת, נטולת הקשר וחד צדדית.
כאות מחאה, עשרות קצינים וחיילים החלו לפרסם בעמודי פייסבוק שלהם את חוויותיהם מהלחימה ברצועת עזה, המתארות את פעולות חיילי צה"ל כמוסריות.
את הפוסט הראשון כתב אביחי שורשן, לוחם גולני במילואים ופעיל רשת.
את התיאורים האישיים חתמו החיילים תחת ההאשטג #האמת_שלי, שלימים הפך לשם הארגון.
מספר קצינים ומפקדים במילואים הבינו כי ישנו חוסר אמיתי בארגון אזרחי המדבר בשם חיילי צה"ל ומציג את אופן פעולתם.
הם החליטו לאחד את המחאה תחת ארגון בשם "האמת שלי" שמטרתו לחנך על חיילי צה"ל ועל הערכים שלאורם הם פועלים בארץ ובעולם.
בעקבות מימון תערוכה של ארגון "שוברים שתיקה" בידי ממשלת שווייץ בציריך במאי 2015, יזמו מקימי הארגון הפגנה של חיילי מילואים מול שגרירות שווייץ בתל אביב.
ביוני 2015 הוזמן אחד ממייסדי הארגון, סרן במילואים מתן כצמן, לדבר בפני תת-ועדה לזכויות אדם באיחוד האירופי לבדיקת אירועי המבצע הצבאי צוק איתן והעיד על ההתנהלות של חיילי צה"ל.
בפאנל השתתפה גם דוברת מטעם ארגון "שוברים שתיקה", דנה גולן.
"ראיתי את הרס המלחמה" ציין כצמן והבהיר לנוכחים כי צה"ל פעל באופן הומני ככל שניתן.
"במו עיניי ראיתי איך לפני כל ירי הפצנו כרוזים, שלחנו הודעות טקסט, שיגרנו פצצות דמה.
אנחנו בחרנו לוותר על אלמנט ההפתעה".
כמו כן טען כצמן כי "יש מדיניות אחת בצה"ל והיא ברורה לכל חייל...
המדיניות היא לנהוג באופן ההומני ביותר כדי להגן על חייהם של פלסטינים חפים מפשע.
כל אמירה שאני או כל חייל אחר מתנהגים באופן שונה, זו הונאה.
ביוני 2015 השתתפו חברי הארגון במהלך שיזם חבר הכנסת מטעם הליכוד יואב קיש, בו חברי הכנסת מסיעות המחנה הציוני, יש עתיד, כולנו, הליכוד, ש"ס וישראל ביתנו הקריאו במסגרת "נאומים בני דקה" 20 עדויות של לוחמים החברים ב'האמת שלי' שבהן מודגשת מוסריותו של צה"ל.
בעקבות דו"ח האו"ם על מבצע צוק איתן שהתפרסם ביוני 2015, קיימו חברי 'האמת שלי' שלחמו במבצע צוק איתן ברצועת עזה מסיבת עיתונאים משותפת עם ח"כ יאיר לפיד ממפלגת יש עתיד.
במסיבת העיתונאים חשפו הלוחמים עדויות מהלחימה אשר לטענתם: "סותרות באופן שאינו משתמע על שני פנים את הדוח שפורסם באו"ם נגד ישראל ואת הניסיונות לייצר דה לגיטימציה לחיילי צה"ל."
בנובמבר 2016 פרסם "שוברים שתיקה" פוסט בפייסבוק ובו טען שצה"ל מגרש באופן קבוע תושבים מראס אל אחמר כדי להתאמן על בתיהם.
בתגובה חשף ארגון "האמת שלי" שהבתים המדוברים נבנו באופן בלתי-חוקי על שטח אש צה"לי, דבר שלא הוזכר בהודעת "שוברים שתיקה", ושצה"ל נותן לתושבים להתגורר שם מלפנים לשורת הדין, למעט בזמן שיש אימונים.
הארגון ביקר את הפרסום של "שוברים שתיקה" כיוצר מצג שקר שנועד להכפיש את ישראל בחו"ל.
בנובמבר 2018 ארגון "האמת שלי" אסף והקליט עדויות של לוחמי צה"ל ובפרט של צלפים שהוצבו להגן על גדר המערכת סביב רצועת עזה במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018).
הצלפים העידו על מקרים רבים של מחבלים שהשתמשו בילדים כמגן אנושי, בהם מקרה בו מחבל ידה רימון יד כאשר הוא אוחז בילד.
בנוסף בנובמבר 2018, התפרסם הפרויקט Human shield.
בפרויקט מוצגות עדויות של חיילי צה"ל המתארות את השימוש הפלסטיני באוכלוסיות אזרחיות כמגן אנושי בלחימה.
פרויקט זה נועד לשמש כתשתית ראייתית כנגד הפלסטינים בזירת המשפט הבינלאומית.
פרסום עדויות גלויות של חיילים משירותם הצבאי, תרגומן ופרסומן.
מטרת העדויות להציג את הפנים המוסריות של צה"ל.
הגנה בתקשורת על חיילי צה"ל באמצעות פרסום מאמרי דעה, הודעות לתקשורת וראיונות ברדיו ובטלוויזיה.
ליווי משלחות בישראל ומתן סיורים מודרכים על פעילות חיילי צה"ל.
הרצאות והדרכות של חיילי מילואים בפני תנועות נוער, מכינות קדם צבאיות ובתי ספר, על מנת להציג את הדילמות המוסריות בשירות הצבאי וכיצד צה"ל מתמודד איתן.
פעילות בתגובה ל"שוברים שתיקה", כגון הזמת עדויות שלהם ופרסום ביקורת על פעילות "שוברים שתיקה".
הסברה ישראלית והצגת מציאות צה"ל ולוחמיו בפני הקהילה הבינלאומית (הן דעת הקהל והן אנשי ממשל ודיפלומטים).
פרסום שימוש של הפלסטינים באוכלוסייה אזרחית כמגן אנושי בלחימה.
גרעין הפעילות של 'האמת שלי' הוא פרסום עדויות גלויות של חיילים במילואים.
בעדויות מוצגות חוויות והתמודדויות מגוונות של חיילים משירותם הצבאי, מגזרות הלחימה השונות.
מטרתו של הדו"ח, בין היתר, היא להציג את הדילמות המוסריות עמן מתמודדים חיילי צה"ל.
צוות תחקירנים של הארגון בוחר חיילים אשר מצאו עצמם במהלך שירותם בצמתים המרכזיות של פעילות צה"ל.
צוות התחקירנים מבצע תהליך של אימות והצלבת נתונים בעזרת עדי ראייה, חברים ליחידה הצבאית, פרסומים של דובר צה"ל, התקשורת הישראלית והזרה, ותמונות וסרטוני וידאו של החיילים עצמם מהשטח.
לאחר כל ראיון, העדויות עוברות תמלול, תחקיר נוסף ואימות.
האמת המכוערת הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג קומדיה רומנטית משנת 2009, בכיכובם של קתרין הייגל וג'רארד באטלר.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה, על ידי סרטי קולומביה ב-24 ביולי 2009. ב-10 בנובמבר 2009, יצא הסרט כ-DVD וBlu-ray.
אבי ריכטר (קתרין הייגל) היא מפיקה בתוכנית בוקר יומית דלת רייטינג בסקרמנטו.
אבי היא פריק קונטרול, המאמינה באהבת אמת, ובספרי עזרה עצמית כגון גברים ממאדים ונשים מנוגה ו"מרק עוף לנפש", חוזרת הביתה מעוד דייט כושל, ונופלת על תוכנית טלוויזיה בשם "האמת המכוערת" בכיכובו של מייק צ'דוויי (ג'רארד באטלר).
הפרשנות של מייק באשר ל"מה גברים באמת רוצים" גורמת לאבי להתקשר בשידור חי ולהתעמת איתו בשידור.
יום למחרת היא מגלה שכדי להעלות את הרייטינג, הרשת שכרה את מייק צ'דווי כמגיש פינה קבועה בתוכנית הבוקר שהיא מפיקה.
מערכת היחסים רעועה בהתחלה - אבי חושבת שמייק גס רוח ודוחה, ומייק חושב שאבי היא פריק קונטרול ותמימה.
לאחר שאבי פוגשת בגבר חלומותיה, רופא בשם קולין (אריק וינטר), היא ומייק עושים הסכם: אם בעזרת השיטות של מייק לקידום מערכת יחסים, אבי וקולין יהפכו לזוג, אבי תסכים לעבוד עם מייק ללא טענות.
אחרת, מייק יעזוב את תוכנית הבוקר.
בעקבות הפינה של מייק, הרייטינג בתוכנית עולה.
הוא מצליח לגרום לשני מנחי התוכנית הנשואים, ג'ורג'יה ולארי להדליק מחדש את הניצוץ בנישואים שלהם, ואבי מצליחה לזכות בקולין בעזרת מייקאובר בניצוחו של מייק, והדרכותיו של מייק במהלך הדייטים שלהם שעיקריהן- תהיי כל דבר מלבד מי שאת באמת.
מייק מוזמן להופיע בתוכנית הלילה של קרייג פרגוסון, ומקבל הצעת עבודה מ-CBS.
אבי נאלצת לוותר על סופ"ש רומנטי במהלכו היא וקולין תכננו סוף סוף לקיים יחסי מין, על מנת לדאוג שמייק יישאר בתוכנית הבוקר שלה.
במהלך התוכנית שואל פרגוסון את מייק מי הייתה הבחורה ששברה את ליבו, ומשום כך הוא ממליץ לכולם לוותר על האהבה.
למייק לוקח כמה שניות עד שהוא מוצא תשובה מתחמקת לעניין.
לאחר התוכנית, הם אוכלים ארוחת ערב ביחד, ומייק מספר לאבי שהוא לא התכוון לקבל את ההצעה ממילא, מכיוון שהוא מעדיף להישאר קרוב לאחותו ולאחיין שלו בסקרמנטו.
היא שואלת אותו שוב, לגבי הבחורה ששברה את ליבו, והוא מספר לה שמדובר ביותר מבחורה אחת: הוא חווה כל כך הרבה מערכות יחסים כושלות, כך שהוא לא מאמין שקיים דבר כזה, מערכת יחסים טובה.
הם שותים ורוקדים סלסה ביחד, וכשהם עולים ביחד במעלית, רגע לפני שמייק יוצא לחדר שלו, הם מתנשקים בלהט.
שניהם מבולבלים מהרגשות שהנשיקה עוררה בהם, כשקולין מגיע לחדרה של אבי, עם שמפניה בהפתעה.
כשהוא פותח את השמפניה, היא ניתזת על הבגדים שלו.
כשמייק נוקש בדלת חדרה של אבי על מנת לומר לה מה הוא מרגיש כלפיה, קולין פותח את הדלת ללא חולצה.
מייק ממציא תירוץ, אבל כשאבי יוצאת אחריו למסדרון, הוא אומר לה שתמשיך עם קולין, ושלנשיקה לא הייתה משמעות.
כשהיא חוזרת לחדר, היא מסבירה לקולין שלא הייתה אמיתית איתו ולו לרגע בזמן שיצאו ביחד, ומראה לו שאפילו השיער שלה הוא תוספת לדמות החיצונית שבנתה.
מייק מתפטר ומקבל תוכנית בשם 'טירוף הבוקר עם מייק' ברשת מתחרה.
אבי מוצאת מחליף למייק - ושתי התוכניות אמורות לשדר מפסטיבל הכדורים הפורחים.
כשהמחליף של מייק אומר שטויות בשידור חי, אבי מחליפה אותו בכדור הפורח ופותחת במונולוג שטוען שלא ניתן לסמוך על גברים, דוגמת מייק צ'דווי, שנטש את התוכנית, ושגברים הם פחדנים.
מייק מתרגז, ונכנס לכדור הפורח ומתחיל לטעון כנגד נשים, שמחפשות 'רשימת קניות' ולא גבר.
הוא ואבי מתעמתים בקשר לאותו הלילה, כשהכדור הפורח ממריא והמצלמות ממשיכות לצלמם בשידור חי.
המצלמה ממשיכה לצלם - בכדור הפורח, אבי אומרת למייק שהיא נפרדה מקולין כבר במלון, אבל שלא יחשוב שיש לו סיכוי להמשיך איתה.
הוא טוען שמעולם לא היה לו סיכוי איתה.
היא טוענת שהוא קריקטורה שמפחדת להתאהב.
והוא מודה שהוא מאוהב בה.
כשהיא שואלת אותו למה, הוא אומר שאין לו מושג, אבל ככה זה.
בסצנת הסיום, אבי ומייק במיטה.
אבי מהללת את מייק כ'אליל מין'.
כשמייק שואל אותה אם היא זייפה את זה, היא עונה לו בחיוך: "לעולם לא תדע".
קתרין הייגל - אביגייל "אבי" ריכטר, מפיקת תוכנית בוקר המאותגרת רומנטית.
ג'רארד באטלר - מייק צ'דווי, הכתב השובניסטי בתוכנית הבוקר.
אריק וינטר - קולין אנדרסון, מנתח אורתופדי ושכן של אבי.
בסוף החלופי לסרט, הוא מנהל מערכת יחסים עם ג'וי.
ניק סירקי - סטיוארט, הבוס של אבי ומייק.
שריל היינס - ג'ורג'יה בורדניי, מנחת תוכנית הבוקר הנשואה ללארי.
ג'ון מייקל היגינס - לארי ויליאמס, מנחה תוכנית הבוקר, הנשוי לג'ורג'יה.
ברי טרנר - ג'וי חיים.
העוזרת והחברה של אבי, ש'חיה' דרכה.
בסוף החלופי, היא מנהלת מערכת יחסים עם קולין.
קווין קונולי - ג'ים ראיין, הבליינד דייט של אבי.
בוני סומרויל - אליזבת', אחותו של מייק.
נח מתיוס - יונה, האחיין של מייק
יבט ניקול בראון -דורי קולמן.
הסרט הופק על ידי מפיקי הסרט לא רק בלונדינית, והתסריט נכתב על ידי ניקול איסטמן, קארן מק'קולה וקירסטן סמית.
דמותו של מייק צ'דווי מבוססת לכאורה על אדם קרולה.
ג'רארד באטלר השתתף בתוכנית כצופה, במטרה להתכונן לתפקיד.
מרבית הסרט צולמה באתרים בקליפורניה כגון: סקרמנטו, וברובע סן פדרו בלוס אנג'לס.
רצף הנופים לקראת הראיון של מייק כוללת גם את גשר פורסטהיל שליד העיירה אובורן.
פסקול הסרט שוחרר ב-4 באוגוסט, אבל הכיל רק את קטעי המוזיקה שחוברו במיוחד לסרט.
Hot n Cold - קייטי פרי.
Catz Meow - סקוט רובינסון.
El Gitano del Amor - סינדיקט הנשמה הלטיני
Right Round - פלו ריידה וקשה (זמרת).
הסרט דורג במקום השלישי במדד רווחיות הסרטים בסוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים, לאחר שגרף 27,605,576 מיליון דולר, והיה בעל ממוצע יחס הרווח להקרנות הגבוה ביותר בדירוג.
מ-8 בנובמבר 2009, גרף הסרט 88.9 מיליון דולר בצפון אמריקה, ו-116.3 בהקרנות בשאר העולם, מה שהוביל אותו להכנסות של 205.8 מיליון דולר בסה"כ, ולמיקומו כסרט השני ברשימת הסרטים המכניסים של קתרין הייגל (לאחר הדייט שתקע אותי).
בבריטניה ואירלנד, דורג הסרט במקום הראשון במדד הרווחיות תוך שהוא גורף הסרט 1.9 מיליון פאונד בסוף השבוע הראשון לצאתו.
מרבית הביקורות על הסרט היו שליליות.
באתר הביקורות האמריקאי Rotten Tomatoes, דורג הסרט ב-13% רייטינג בהתבסס על 169 ביקורות בממוצע של 3.7/10. פיטר טראברס, מבקר הסרטים של הרולינג סטון נתן לו חצי כוכב מתוך 4, ובטיים הוא הוגדר על ידי קליה וובלי כאחד מעשרת סרטי הבנות הגרועים שיש
רוג'ר איברט, מבקר הסרטים של השיקגו סאן טיימס נתן לו 2 כוכבים מתוך 4.
לעומתם, הגדירה מבקרת הקולנוע של הוושינגטון פוסט רות מק'קאן את הסרט כ: "מבריק בנעימות, חד ושנון ברעננות, וסקסי למדי"
ומבקרת הסרטים של הסטאר טריביון קארה נסוויג, טענה כי: "הדיאלוגים היו מדויקים וסקסיים, הכימיה הרוחשת בין הייגל לבאטלר הייתה מדויקת גם היא, ואם כי הסוף היה צפוי כמצופה מקומדיה רומנטית, זהו סרט בנות סקסי".
היא גם הוסיפה ש "הסרט עולה על סך הקלישאות שבו".
נהר האן (בסינית: 汉江; ידוע גם בשמותיו הסיניים Hanshui, Han Jiang) הוא הגדול ביובלי מערכת היאנגצה במרכז סין.
הנהר נתן את שמו לשושלת האן ומכאן גם ההגדרה העצמית של הסינים כבני האן.
נהר האן יוצא מדרום-מזרח מחוז שאאנשי וזורם דרך מחוז חוביי בכיוון צפון-מערב –דרום-מזרח.
בשפכו ליאנגצה שוכנת העיר ווהאן.
על אפיקו בצפון-מזרח חוביי הוקם בשנים 1958–1973 סכר הידרואלקטרי דנז'יאנגקו , ומאז עוד הוגבה.
האגם שנוצר בעקבותיו הוא הגדול באגמים המלאכותיים בסין.
האמת על דינוזאורים רצחניים היא תוכנית טלוויזיה מדע פופולרי פלאונטולוגית מבית ה-BBC אשר ששודרה בערוץ BBC 1 וערוץ דיסקברי ב-2005, בקריינותו של המדען, השחקן והקומיקאי הבריטי ביל אודי.
זוהי סדרה קצרה מאוד והיא כוללת רק 2 פרקים באורך שעה.
התוכנית עוסקת במיני דינוזאורים טורפים וצורות ההתגוננות של דינוזאורים ששימשו כטרף, תוך שימשו בדיקת כוחותם באמצעים ביומכניים.
הפרק הראשון מתאר את הקרב המפורסם בין הטירנוזאורוס רקס לטריצרטופס.
בשביל להעריך את הקרב ביניהם אודי בודק עצמות של טריצרטופסים שננשכו, מבצע בדיקת עוצמת נשיכה לאליגטורים בפלורידה ומשתמש בדגמים מתכתיים של לסתות הטירנוזאורוס כדי לבדוק כמה חזקים הם היו וכן של גולגולת הטריצרטופס כדי לבדוק אם הוא יכל להסתער כמו קרנף או תאו קדימה.
טירנוזאורוס יכול היה להרוג טריצרטופס לא ערני או חלש אם הוא תקף אותו מהצד אך טריצרטופס עירני היה יכול לנגוח בו למוות בקרניו.
הפרק השני מתאר את הקרבות במדבר גובי הקדום בין ולוצירפטור לבין פרוטוצרטופס ולמין אנקילוזאור (ככל הנראה טרכיאה או תאלרורוס).
הוולוצירפטור היה דינוזאור קטן מכוסה בנוצות, בניגוד לאיך שהופיע בסרטים כמו פארק היורה עם קשקשים, ובעל טופר קטלני שנע במהירות.
זוג ולוצירפטורים היו יכולים להרוג בקלות פרוטוצרטופס.
ממאובן אחד נראה ולוצירפטור בציד פרוטוצרטופס, אך לבדו הפרוטוצרטופס יכל לפצוע אותו קשה עם מקורו הקרני.
האנקילוזאור לעומתו היה חזק ומשוריין מדי וגם היה בעל זנב חובטני, איתו הוא שבר רגל של טרבוזאורוס גדול שהתקרב אליו.
עם זאת הקטנים היו פגיעים יותר וקבוצת ולוצירפטורים יכלו להרוג אותם ביחד.
האן וואנג-סונג (בקוריאנית: 한광성; נולד ב-11 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן צפון קוריאני המשחק בעמדת החלוץ.
וואן-סונג התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל פיוניאנג סיטי מליגת העל של קוריאה הצפונית.
ב-10 במרץ 2017 חתם בקליארי מהסרייה א'.
ב-2 באפריל, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, ובכך הפך לצפון קוריאני הראשון בסרייה א'.
שבוע לאחר מכן, הבקיע האן את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 נגד טורינו.
ב-13 באפריל האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2022.
ב-7 באוגוסט 2017 הושאל לפרוג'ה מהסרייה ב'.
ב-27 באוגוסט הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד וירטוס אנטלה.
ב-1 בפברואר 2018 חזר לקליארי.
ב-15 באוגוסט 2018 הושאל בשנית לפרוג'ה.
ב-3 בספטמבר 2019, הושאל ליובנטוס והצטרף לקבוצה הצעירה מהסרייה ג'.
ב-2 בינואר 2020, יובנטוס רכשה את כרטיס השחקן של הקבוצה תמורת 3.5 מיליון אירו, אך כעבור חמישה ימים חתם בא-דוחייל מליגת העל הקטרית תמורת 5 מיליון אירו.
באוגוסט חתם במועדון ספורט 25 באפריל.
ב-29 בספטמבר 2020, פרסם האו"ם כי העברתו של האן לא-דוחייל, היא הפרה של הסנקציות שהוטלו על קוריאה הצפונית ועל השחקן לחזור למולדתו ולמעשה נעלם מהרדאר.
בנובמבר נראה לראשונה אחרי 3 שנים במדי נבחרת קוריאה הצפונית במשחק נגד .
כעבור זמן קצר פורסם שהוא נאלץ להישאר באחת השגרירויות שנמצאת בעיר באירופה ששמה לא פורסם בגלל הפסקת הטיסות למדינה עקב התפרצות מגפת הקורונה בקוריאה הצפונית.
האן שיחק בצעירותו בכל נבחרות הנוער של קוריאה הצפונית.
ב-6 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד .
וואנג-סונג השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2019.
האמת האיומה הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1937 בבימויו של לאו מקארי, עם קרי גרנט ואיירין דאן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "The Awful Truth" של ארתור ריצ'מן (1923).
העלילה היא על זוג שנמצא בתהליך גרושים וכל אחד מחבל בנסיונותיו של השני למצוא בני זוג עד שהם מגלים את "האמת האיומה" שהם עדיין מאוהבים.
הסרט זכה לביקורות טובות והצליח באופן מסחרי.
ב-1996 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
ג'רי וורינר (קרי גרנט) ולוסי וורינר (איירין דאן) הם זוג נשוי עשיר שמשקרים כל הזמן אחד לשנייה.
ג'רי אומר ללוסי שהוא בחופשה בפלורידה בעוד שהוא מבלה במכון כושר בניו יורק ולוסי משקרת לו בעניין המורה למוזיקה/המאהב שלה, ארמן דובאל (אלכסנדר ד'אקרי).
כל השקרים מתגלים והם מחליטים להתגרש.
בבית המשפט היא מקבלת משמורת על הכלב "מר סמית'" וג'רי מקבל הרשאה לבקר אותו מדי פעם.
עד שהגירושים יכנסו לתוקף, מתגוררת לוסי בדירתה של דודתה פטסי (ססיל קנינגהם).
היא פוגשת גבר גבוה ומושך בשם דן ליסון (ראלף בלאמי) שהגיע מאוקלהומה עם אימו (אסתר דייל).
דן הוא רווק עשיר ומתאהב בלוסי.
ג'רי מפריע לקשר הזה כשהוא מגיע מדי פעם לפגוש את הכלב.
כשהם במועדון לילה הוא מגיע לשם "במקרה" עם חברתו החדשה הזמרת דיקסי בל לי (ג'ויס קומפטון) ששרה שיר "חלומותי חלפו עם הרוח" עם משמעות ארוטית כאשר רוח מניפה את שמלתה בנוסח מרילין מונרו.
דן הוא טיפוס ביישן ורכרוכי.
הוא מאוהב בלוסי, כותב לה שירים ושר ביחד איתה.
הוא מציע ללוסי להתחתן ולעבור לחוותו באוקלהומה ולחיות שם חיים שקטים.
לוסי מהססת, למרות ההצעה המפתה היא עדיין מאוהבת בג'רי הבלתי יציב.
ג'רי מקנא בקשר בין לוסי לדובאל.
ופעם אחת הוא מתפרץ לביתו של דובאל בו שרה לוסי בליווי דובאל בפסנתר ומבייש אותה.
בפעם נוספת מגיע דובאל ללוסי ואחריו מגיע ג'רי.
כשנכנס דן הם מתחבאים בחדר סמוך ומתחילים לריב ובורחים מהדירה לעיניו של דן שבהסכם עם אמו הוא מנתק את הקשר עם לוסי.
כעת מתחיל ג'רי בקשר רומנטי עם אשת חברה ויורשת עשירה בשם ברברה ואנס (מולי למונט).
הרומן שלהם מתפרסם בכל העיתונים.
כאשר לוסי עונה על טלפון מברברה במקום ג'רי, הוא אומר לה שלוסי היא אחותו.
ברברה דורשת לראות את "אחותו" ולוסי מגיעה לבית ואנס ומתנהגת שם כזמרת זולה ומופקרת כשהיא שרה את "חלומותי חולפים עם הרוח".
זה מחסל את הקשר של ברברה וג'רי.
הגירושים עומדים להיכנס לפועל בחצות.
ג'רי מסיע את לוסי לביתה והיא מארגנת חבלה במכונית.
שוטרים מסיעים אותם באופנועים לבית סמוך השייך לדודתה.
הם לא מצליחים להירדם וקצת לפני חצות הם מגלים אחד לשנייה כי הם עדיין מאוהבים.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותקרי גרנטג'רי וורינראיירין דאןלוסי וורינרראלף בלאמידן ליסוןמחזר של לוסיאסתר דיילגב' ליסוןאמו של דןאלכסנדר ד'אקריארמן דובאלמחזר של לוסיג'ויס קומפטוןדיקסי בל ליזמרתמולי למונטברברה ואנסידידה של ג'ריססיל קאנינגהםפטסידודה של לוסי
לאו מקארי זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (איירין דאן)
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ראלף בלאמי)
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (ויניה דלמר)
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (אל קלארק)
האמת שאנו מחזיקים: מסע אמריקני הוא ספר זיכרונות מאת סגנית נשיא ארצות הברית, קמלה האריס.
הספר פורסם לראשונה בהוצאת ספרי פינגווין ב־8 בינואר 2019.
האריס מפרטת את חייה כבת למהגרים וכילידת אוקלנד שבקליפורניה שגדלה בברקלי.
היא מספרת על שכונת ילדותה כמקום תומך ושכנים טובים ומתארת אותה כ"שכונה מאוחדת שנמצאת שם זה עבור זה".
עם הגעתה לבגרות ולאחר לימודיה האקדמיים מספרת האריס על מינוייה לפרקליטת מחוז סן פרנסיסקו לאחר שניצחה בבחירות את הפרקליט המכהן.
האריס מסבירה את ההחלטה להתמודד לתפקיד בטענה שרצתה לשרת את מה שקראה לו "קורבנות של מערכת משפט שבורה".
הספר ממשיך בעבודתה של האריס כתובעת הכללית של קליפורניה ומסתיים בבחירתה לסנאט האמריקאי בבחירות הכלליות שנערכו ב-2016 ובמאבקה נגד ממשל הנשיא דונלד טראמפ.
מגזין ביקורת הספרים האמריקאי, קירקוס ריוויוז השווה את הספר לטובה לספר הזיכרונות "חלומות מאבי" שכתב נשיא ארצות הברית ה-44, ברק אובמה ב-1995.
היומון האמריקאי הוושינגטון פוסט פרסם ביקורת חיובית.
כותב הביקורת טען שהאזכור של האריס בספר על היועץ המשפטי לממשלת דלאוור, בו ביידן, אולי גרם לבחירתו של אביו, ג'ו ביידן בהאריס כשותפתו למירוץ בבחירות לנשיאות ב-2020.
דניאל קורצלבן מהרדיו הציבורי "NPR" מתח ביקורת על הספר וטען כי חסרות בו אנקדוטות חזקות.
הנריקוס אנטוניוס "האן" ואן מייחרן (בהולנדית: Henricus Antonius "Han" van Meegeren; 10 באוקטובר 1889 – 30 בדצמבר 1947) היה צייר וזייפן אמנות הולנדי.
האן ואן מייחרן נולד ב-10 באוקטובר 1889 בעיר דוונטר שבהולנד, למשפחה ממעמד הביניים.
מגיל צעיר גילה עניין באמנות, אך אביו, שהיה נוקשה וקפדן, הכריח אותו לפנות ללימודי אדריכלות, ובגיל 18 החל ואן מייחרן ללמוד אדריכלות בקולג' בדלפט.
הוא עבר בקלות את בחינות הכניסה והצטיין בלימודיו, אך לא נמשך לאדריכלות ואף לא טרח לגשת לבחינות הגמר.
במקום זאת התמקד בשיעורי האמנות וההיסטוריה של האמנות והתאמן בציור, וכך זכה במדליית זהב שהוענקה לו על ידי הנהלת הקולג' על ציור פרי מכחולו.
בנוסף עיצב בית-סירות עבור מועדון החתירה שבו השתתף.
לאחר שש שנות לימוד בקולג' יצא לעיר האג, שם תכנן לעסוק בציור.
ב-18 באפריל 1912 התחתן ואן מייחרן עם אנה דה ווגט, אמנית כמוהו, ובנם ז'אק נולד ב-26 באוגוסט באותה שנה.
בשנת 1914 החל לעבוד כעוזר למורה אמנות.
באביב 1915 נולדה בתו פאולין, וואן מייחרן החל לעסוק בציור כדי להגדיל את הכנסתו המועטה.
במשך השנים הבאות רכש ואן מייחרן בהדרגה מוניטין כצייר, בפרט בזכות היכרותו יוצאת הדופן עם ההיסטוריה של האמנות ובמיוחד עם תור הזהב של הציור ההולנדי.
בשנת 1917 החלו יצירותיו להתפרסם בתצוגות.
בשנת 1923 התגרש ואן מייחרן מאשתו, שעברה להתגורר בפריז יחד עם ילדיהם.
ואן מייחרן החל להתמקד בציור דיוקנאות, ויצר מדי פעם זיופים קטנים כדי להגדיל את הכנסתו.
בשנת 1928 התחתן עם השחקנית יוהנה אורלמנס.
בתקופה זו שלט הקוביזם בעולם האמנות האירופי, וסגנון הציור הקלאסי של ואן מייחרן נחשב למיושן וחקייני.
הביקורת פגעה בו עמוקות, והוא תקף בחריפות את מבקרי האמנות במאמרים ובמכתבים שהתפרמו בעיתונות, אך צעד זה רק הרע את מצבו.
הוא החליט להוכיח שהוא מסוגל ליותר מאשר חיקוי אמנים גדולים; הוא ייצור יצירה שתתחרה ביצירותיהם, ותוליך שולל את גדולי המומחים.
ואן מייחרן עבר יחד עם אשתו לדרום צרפת והקדיש כמה שנים לשכלול טכניקות הזיוף שלו.
הוא למד על קורות חייהם ויצירותיהם של גדולי הציירים ההולנדים עד שהכיר היטב את יצירות האמנות ששרדו מתקופתם, ואת הנופים, המקומות והאנשים אליהם נחשפו בחייהם.
בנוסף ערך ואן מייחרן ניסויים בחומרים שונים, כדי להקנות אותנטיות ליצירותיו המזויפות.
הוא קנה אריגי קנבס וציורים מהמאה ה-17 והסיר מעליהם את הצבע כדי לצייר עליהם, למד כיצד ליצור בעצמו צבעים מחומרים טבעיים ואף השיג מברשות דומות לאלו שבהן היה נהוג להשתמש בתור הזהב.
בשנת 1936, לאחר שנים ארוכות של הכנות, הגיע ואן מייחרן למסקנה שיצירותיו טובות מספיק.
הוא תכנן ליצור יצירת מופת שתוליך שולל את גדולי המומחים, ולאחר מכן לחשוף את העובדה שמדובר בזיוף.
הוא בחר למושא הזיוף שלו את יאן ורמיר, אחד הציירים האהובים עליו.
לבחירה זו היו כמה גורמים: ציוריו של ורמיר החלו להתפרסם רק בתחילת המאה העשרים, ולכן לא נערך עליהם מחקר מקיף.
התגלו רק 35 יצירות פרי מכחולו, ואחת מהן התגלתה רק בשנת 1932; מקרה זה גרם לוואן מייחרן להניח ש"גילוי" יצירות נוספות של ורמיר לא יעורר חשד.
בנוסף, בשל נדירותן, היו היצירות יקרות ומבוקשות מאוד.
לאחר שנודע לו כי לדעתו של מומחה האמנות ורמיר למד ציור באיטליה, בחר ואן מייחרן בציור "ארוחת ערב באמאוס" של האמן האיטלקי קאראווג'ו כמודל לציור המזויף.
לאחר שסיים לצייר הציג ואן מייחרן את היצירה בפני ידידו, עורך דין בשם ג'.
בון, והשניים רקמו יחד סיפור מפורט על "גילוי" היצירה.
על פי הסיפור, ואן מייחרן פגש במשפחה איטלקית ממוצא הולנדי שביקשה ממנו למכור בעבורם חלק מירושה שהגיעה לידיהם, כולל ציור של ורמיר, והבריח את הציור מגבולות איטליה הפשיסטית תוך סיכון חייו.
בון שלח לברדיוס מכתב ובו תיאר את היצירה ואת סיפור גילויה.
ברדיוס נסע לפריז כדי לבחון את היצירה, והתרשם ממנה לטובה.
כל ממצאיו תמכו באמינותה, ובנוסף תמכה היצירה בתיאוריה שלו, לפיה ורמיר הושפע בסגנונו ממוריו האיטלקיים.
ברדיוס פרסם מאמר, שבו כתב:
אף על פי שוואן מייחרן תכנן מלכתחילה לחשוף את הזיוף מייד, הוא החליט לשמור את הסוד בתמורה ל-520,000 גילדן שהוצעו לו ממוזיאון ברוטרדם תמורת הציור.
הציור הועבר למוזיאון, שם קיבל מקום מרכזי בתערוכת אמנות לכבוד מלכת הולנד וילהלמינה.
בכסף שקיבל עבור הציור קנה ואן מייחרן אחוזה גדולה בעיר ניס שבצרפת ושם המשיך ליצור זיופים, שאת חלקם מכר בסכומים גדולים.
בשנת 1938 צייר ציור בשם "ישו והנואפת" בשמו של ורמיר, וציור זה זכה לקבלת פנים נלהבת במיוחד בעולם האמנות.
אך המצב הפוליטי המידרדר באירופה גרם לוואן מייחרן לשוב להולנד ולהותיר אחריו את הציור.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ביצע הרמן גרינג, מראשי המשטר הנאצי, ביזת יצירות אמנות ברחבי אירופה הכבושה.
בין היתר קנה דרך סוכן אמנות גרמני בשם את "ישו והנואפת" של ואן מייחרן תמורת 137 ציורים בזוזים אחרים והציג אותו באחוזתו קארינהאל.
באוגוסט 1943 הפציצו כוחות ארצות הברית את גרמניה, וכדי להגן על אוסף האמנות שלו נאלץ גרינג להחביא אותו במכרה מלח אוסטרי יחד עם עוד כ-8,000 יצירות אמנות שנגנבו על ידי הנאצים.
ב-17 במאי 1945 נכנסו כוחות ארצות הברית למכרה ומצאו את היצירות המוחבאות.
אנשי הצבא האמריקאי תחקרו את מידל וביקשו לדעת כיצד השיג את "ישו והנואפת", והוא סיפר שהציור נמכר לגרינג על ידי האן ואן מייחרן.
ב-29 במאי 1945 נעצר ואן מייחרן באשמת שיתוף פעולה עם האויב, על כך שמכר לנאצים אוצר תרבותי לאומי.
הראיות היו מוצקות, וואן מייחרן היה צפוי להישלח למאסר עולם או אפילו לעונש מוות.
ב-12 ביוני, לאחר שבועיים במעצר, הודה ואן מייחרן בזיוף.
הוא טען כי הציור הוא מעשה ידיו, ולכן זכותו למכור אותו לגרמנים.
יתר על כן, הוא עשוי להיחשב כגיבור לאומי, שהרי בתמורה לציור המזויף הוא קיבל 137 יצירות אמנות הולנדיות מקוריות.
אך טענותיו של ואן מייחרן התקבלו בחוסר אמון ואף בלעג.
הוא הוחזק במעצר במשך מספר חודשים, ורק אז הוחלט לבחון את טענותיו לעומק.
הוא הועבר למעצר בית בבניין ממשלתי, שם היה עליו לצייר ציור נוסף בסגנונו של ורמיר.
בנוכחות עדים ועיתונאים צייר ואן מייחרן את הציור המזויף האחרון שלו, "ישו בין הרופאים".
הציור אכן חיקה את ורמיר באופן כמעט מושלם.
במקביל מונתה ועדה בינלאומית שבדקה את טענתו של ואן מייחרן, לפיה יצירות רבות אחרות, שזוהו בשנים האחרונות כפרי מכחולם של ציירים הולנדיים, זויפו גם הן על ידו.
הוועדה בדקה בבדיקות מעבדה שמונה ציורים שלטענתו של ואן מייחרן היו מזויפים.
הבדיקות העלו כי הציורים הכילו שרף סינתטי זהה לזה שנמצא בסטודיו של ואן מייחרן, ומכיוון שחומר זה יוצר לראשונה במאה העשרים, היה ממצא זה הוכחה מוחצת לכך שהציורים מזויפים.
סימנים נוספים, כגון חוסר התאמה בין הסדקים שנוצרו בשכבת הצבע לבין סוג האבק שנמצא בהם, אישרו גם הם את הזיוף.
ב-29 באוקטובר 1947 נפתח משפטו של ואן מייחרן באמסטרדם.
המשפט זכה להתעניינות וסיקור נרחב של אמצעי התקשורת.
התביעה דרשה עונש מרבי של שתי שנות מאסר, על זיוף והונאה, אך ב-12 בנובמבר גזר בית המשפט על ואן מייחרן שנת מאסר אחת, ועד ההעברה למאסר הוחזר ואן מייחרן לביתו.
משפטו המסוקר של ואן מייחרן הקנה לו פרסום חיובי כגיבור לאומי על כך שהונה את מומחי האמנות, ובפרט את הרמן גרינג.
בסקר ציבורי נמצא כי הפופולריות שלו נמצאת במקום השני אחרי זו של ראש הממשלה ההולנדי.