tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעומת זאת, מי שלמד מן הזקנים, דומה למי שאכל ענבים בשלים וטעימים ושותה יין שטעמו משתבח עם השנים.
עונה לו כנגדו רבי יהודה הנשיא: אל תדון דבר על פי מראהו.
לעיתים יש בקנקן חדש יין ישן משובח, ואילו הקנקן הישן עלול להיות ריק מכל יין.
והסביר הרמב"ם את דברי רבי: "אמר רבי, לא תבחן היין בקנקניו, כי יש קנקן חדש ובו יין ישן, וקנקן ישן ריקם ואין דבר בו - כן יש בחורים ששאלותיהם וחכמותיהם זכות, לא התערב בהם ספק, כיין ישן שנבדלו שמריו ממנו.
ויש זקנים שאין להם חכמה כלל, ואין צריך לומר שאין להם חכמה מעורבת ומבולבלת"
במילים אחרות, המלצתו של רבי יהודה הנשיא היא לבדוק כל דבר ואדם על פי תוכנו, ולא על פי מראהו החיצוני.
המאמר על הקנקן הפך למשל ידוע בקרב דוברי העברית בתקופותיה השונות.
עמנואל הרומי כתב במקאמה שלו: מחברות עמנואל את הקטע הבא:
חיים נחמן ביאליק מפאר את סגולותיו של השום במקאמה שלו, "אלוף בצלות ואלוף שום", כשש מאות שנים לאחר עמנואל הרומי:
בעיתון דבר הופיעה בשנת 1968 כתבת פרסומת תחת הכותרת: אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו, המתארת את סגולותיה הייחודיות של טלוויזיה מסוג מסוים שעולות על טלוויזיות אחרות מהודרות יותר.
ב-2015 הופיעה באתר News1 כתבה באותה כותרת, המדברת על הנטייה שלנו להימשך או להירתע מאנשים על פי המראה המתעתע שלהם.
אל תוך היער הוא מחזמר עם לחן ומילים מאת סטיבן סונדהיים ותסריט מאת ג'יימס לאפין.
המחזמר משלב בין מספר אגדות האחים גרים - סינדרלה, ג'ק ואפון הפלא, כיפה אדומה ורפונזל - כשהקו המנחה המחבר ביניהן הוא סיפורם המקורי של אופה מקומי ואשתו העקרים היוצאים בשליחותה של מכשפה זקנה למצוא פריטים לשיקוי, ובתמורה, הם יזכו לילד אליו הם מייחלים.
נוסף על פרשנות מודרנית לסיפוריהם של האחים גרים, המחזמר חוקר את האינטראקציות בין האופה ואשתו לבין הדמויות מסיפורי האחים גרים במהלך מסעם להגשמת משאלותיהם ומשימותיהם ואת ההשלכות והתוצאות הלא צפויות שמגיעות בעקבות הגשמת משאלותיהן ומשימותיהן של כל אחת מהדמויות.
המחזמר עלה לראשונה בתהליכי ניסיונות הרצה בתיאטרון אולד גלוב שבסן דייגו במהלך שנת 1986, ועלה לראשונה ב-5 בנובמבר 1987 על תיאטראות ברודוויי.
המחזמר זכה במספר פרסי טוני, כולל פרס טוני למוזיקה הטובה ביותר, פרס טוני לתסריט הטוב ביותר ופרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (ג'ואנה גליסון).
מאז, המחזמר הועלה פעמים רבות; הסיור הלאומי בבריטניה (1988), על תיאטראות וסט אנד (1990), קונצרט העשור (1997), הפקת התחייה המחודשת בברודוויי (2002) ובוסט אנד (2010) ובתיאטרון הפתוח כחלק מסדרת "שייקספיר" הפופולרית בסנטרל פארק בניו יורק (2012).
ב-25 בדצמבר 2014, עלה לאקרנים עיבוד קולנועי תחת הפקתם של אולפני וולט דיסני ובימויו של הבמאי רוב מארשל, וכיכבו בו אנסמבל שחקנים נרחב שכלל את מריל סטריפ, ג'יימס קורדן, אמילי בלאנט, אנה קנדריק, כריס פיין, כריסטין ברנסקי וג'וני דפ.
הסרט זכה להצלחה גדולה בקופות כשהוא גרף כיותר מ-213,000,000 דולר והוא היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
בזמן שכיפה אדומה קונה לחם וגונבת מספר מאפים עבור סבתה החולה שגרה במעמקי היער מהאופה ואשתו, אמו קשת היום של ג'ק, שמייחלת לזכות בזהב, מכריחה את ג'ק למכור את מילקי וייט בניגוד לרצונו, ואמה החורגת של סינדרלה ואחיותיה החורגות, פלורינדה ולוסינדה, מקניטות אותה על רצונה העז להשתתף בפסטיבל של המלך.
לאחר שסיימו את יום העבודה הקשה שלהם, האופה ואשתו זוכים לביקור משכנתם, מכשפה זקנה ומכוערת, שחושפת בפניהם כי מקור העקרות שלהם טמון בקללה ישנה שהיא הטילה על משפחתו של האופה לאחר שתפסה את אביו מתגנב לגינתה וגונב ירקות עבור אשתו ההרה.
במעמקי היער, סינדרלה שוטחת את בקשתה על קברה של אמה ומבקשת את עצתה, ורוחה של אמה נגלית אליה ומעניקה לה שמלה לבנה וסנדלי זהב טהור ("Cinderella at the Grave").
באזור אחר של היער, ג'ק פוגש באדם זר ומסתורי שלועג לו על כך שמילקי וייט לא תעלה יותר מ"שק אפונים" ונעלם לאחר מכן, ובדרכה אל סבתה, כיפה אדומה נתקלת בזאב רעב שמפתה אותה ומשכנע אותה להאריך את הדרך אל הסבתא ("Hello, Little Girl").
האופה רואה את כיפה אדומה בדרכו, אך לפני שהוא מספיק לגשת אליה, הוא נתקל במכשפה שצועקת ופוקדת עליו להשיג את השכמייה האדומה.
האופה, שנלחץ מהמפגש עם המכשפה, מתבלבל ושוכח את הפריטים איתם הוא אמור לשוב, אך אשתו, שעקבה אחריו, מזכירה לו את ארבעת הפריטים.
בעודם רבים על נסיבות הימצאותה של האישה יער, ג'ק ומילקי וייט נקרים בדרכם.
מכיוון שאין בידם היכולת לשלם לג'ק על מילקי וייט, האופה ואשתו משכנעים את ג'ק שבידם אופני פלא קסומים ומשכנעים אותו להחליף את מילקי וייט בתמורה לחמישה מהם.
ג'ק נפרד בדמעות מפרתו האהובה ("I Guess This Is Goodbye"), והאופה מורה לאשתו לשוב אל הכפר עם מילקי וייט.
האופה מתייסר על כך שנאלץ להונות את ג'ק הצעיר, אך אשתו מזכירה לו שרצונם לזכות בפרי בטן מצדיק את האמצעים ("Maybe They're Magic").
בינתיים, המכשפה גידלה את רפונזל, אחותו של האופה, ושמרה עליה מוגנת ונעולה מפני העולם במגדל גבוה אשר אין לו דלת במרכז היער, והגישה אליו מתאפשרת רק באמצעות טיפוס על שיערה הארוך והצהוב כתירס של רפונזל ("Our Little World").
עם זאת, יום אחד, נסיך צעיר ויפה תואר מגלה את המגדל הגבוה בעקבות קול שירתה של רפונזל, והוא מחליט לטפס על שיערה על מנת לזכות באהבתה.
בחלק אחר של היער, האופה עוקב אחרי כיפה אדומה, ובעקבות עצתה של המכשפה, הוא מנסה לגנוב ממנה את שכמייתה, אך נכנע לרגשות האשמה שלו ומשיב לה את השכמייה לאחר שהיא פורצת בבכי.
כיפה אדומה מגיעה לבית סבתה, אך הזאב שהקדים אותה בולע אותה בשלמותה.
האופה, שעקב אחרי כיפה אדומה בנחישות להשיג את השכמייה, משסף את בטנו של הזאב ומחלץ אותה ואת הסבתא.
כיפה אדומה מסכמת לעצמה את המסע שעברה וכאות תודה, היא מחליטה לתגמל את האופה עם השכמייה שלה ("I Know Things Now").
במקביל, ג'ק שב לביתו עם האפונים, וכשאמו מגלה על כך היא זועמת ומשליכה את האפונים לקרקע ושולחת את בנה למיטה ללא ארוחת ערב.
לאחר שסינדרלה נמלטת מליל הפסטיבל הראשון בעודה נרדפת על ידי נסיך יפה תואר אחר ועוזרו האישי, אשת האופה עוזרת לה ומסתירה אותה.
לאחר שנפטרה מהנסיך ועוזרו, אשת האופה מתחקרת את סינדרלה אודות הנשף, וסינדרלה עונה לה שהנשף היה נורא נחמד ("A Very Nice Prince"), אך נשארת אַמְבִּיוָולֶנְטִית לגבי חוויותיה בנשף.
בעוד גבעול אפונים ענקי צומח ליד ביתו של ג'ק, אשת האופה מבחינה שסינדרלה נועלת סנדלי זהב טהור ומנסה לרדוף אחריה, אך בתהליך מאבדת את מילקי וייט, ומשכך, אשת האופה נותרת לבדה ללא סנדל זהב או מילקי וייט.
בעוד צלצול החצות הראשון מתנגן ברקע, הדמויות משתפות את הצופים בלקחים המוסריים שלמדו במהלך היום החולף וממשיכות בדרכיהן ביער ("First Midnight").
בבוקר שלמחרת, ג'ק פוגש את האופה ומספר לו על הרפתקאותיו מסמרות השיער במעלה גבעול האפונים, שם הוא מצא טירה בשמיים ופגש זוג ענקים נשוי, מהם הוא גנב חמישה מטבעות זהב ללא ידיעתם ("Giants in the Sky").
ג'ק נותן לאופה את חמשת מטבעות הזהב בתמורה למילקי וייט, וכאשר הוא רואה שהאופה מהסס, הוא חוזר אל גבעול האפונים במטרה למצוא זהב נוסף.
הזר המסתורי שפגש בג'ק קודם לכן פוגש כעת את האופה, מתגרה בו וגונב ממנו את מטבעות הזהב.
כשהיא נתקלת שוב בבעלה, אשת האופה מתוודה שהיא איבדה את מילקי וייט, והיא והאופה מחליטים להתפצל ולחפש אחרי מילקי וייט, כל אחד בדרכו.
בדרכה, אשת האופה עדה למפגש ארעי בין הנסיכים של סינדרלה ורפונזל, שמתגלים כאחים, ושומעת את סיפורו של הנסיך של רפונזל על התאהבותו בנערה בעלת שיער צהוב כתירס הלכודה במגדל גבוה.
ברם, שני הנסיכים מקוננים אל אהבותיהם החדשות והרחוקות מהישג היד ("Agony").
בעקבות סיפורו של הנסיך של רפונזל, אשת האופה מגיעה אל המגדל הגבוה ומערימה על רפונזל לשלשל את שיערה ואז חותכת פיסה משיערה, ובמקביל, הזר המסתורי משיב לאופה את מילקי וייט.
לאחר ליל הנשף השני, אשת האופה וסינדרלה נפגשות בשנית, ואשת האופה הנואשת מנסה לקחת ממנה בכוח את סנדל הזהב שלה וכמעט מצליחה בכך, אך סינדרלה גוברת עליה ונמלטת שוב.
לאחר שהיא נכשלת להשיג את סנדל הזהב, האופה ואשתו נפגשים שוב, כשהפעם יש ברשותם שלושה מתוך ארבעת הפריטים הנחוצים.
האופה מודה בכך שעל מנת להשיג את סנדל הזהב ולמלא את מטרתם לזכות בפרי בטן, יהיה על שניהם לעבוד יחדיו ("It Takes Two").
לאחר שהאופה ואשתו חולקים רגע, ג'ק מגיע למקום עם תרנגולת שמטילה ביצי זהב ומנסה שוב לקנות את מילקי וייט, אך עם צלצול החצות השני, מילקי וייט כורעת ומתה והדמויות שוב משתפות את הצופים עם לקחיהם המוסריים מהיום החולף ("Second Midnight").
באותו הזמן, המכשפה מגלה שנסיך יפה תואר ביקר את רפונזל בחדרה שבמגדל ומתחננת בפניה להישאר עמה ולאפשר לה להגן עליה מהעולם החיצוני ("Stay with Me"), אך רפונזל מסרבת, ובזעמה, המכשפה קוצצת את שערה ומגרשת אותה אל מדבר הנמצא בשולי היער.
האופה פוגש שוב בזר המסתורי, שנותן לו הפעם כסף על מנת לקנות פרה אחרת, וג'ק פוגש בכיפה אדומה, שהפעם עוטה שכמייה העשויה מעור הזאב, ומספר לה על הרפתקאותיו בשמיים, אך כשכיפה אדומה מזלזלת בו ומבטלת את דבריו, ג'ק נחוש לחזור אל הטירה בשמיים ולגנוב נבל קסום.
אשת האופה מגיעה למקום ושוב פוגשת בסינדרלה, כשהפעם היא מצליחה לשכנע אותה לוותר על סנדל הזהב הנותר שלה, ומציעה לה בתמורה את אפון הפלא השישי.
סינדרלה משליכה את האפון לקרקע, אך בכל זאת מסכימה להחליף את סנדל הזהב שלה בתמורה לנעליה של אשת האופה ונמלטת שוב מהנסיך.
הנסיך, שמודאג יותר מחיפוש אחר סינדרלה, מבטל את דבריה של אמו של ג'ק ומסתלק עם אחד מהסנדלים המוזהבים, כשאת השני הוא מותיר לאופה ולאשתו.
ג'ק, לרווחת אמו, חוזר עם הנבל הקסום.
המכשפה מגלה שהפרה החדשה אינה לבנה לגמרי; הוא מכוסה בקמח, אך עם זאת, המכשפה מחזירה את מילקי וייט בחזרה לחיים ומורה לאופה ואשתו להאכיל אותה בשלושת הפריטים הנותרים.
ג'ק מנסה לחלוב את מילקי וייט, אך מגלה שהיא עדיין אינה מסוגלת להניב חלב.
אשת האופה מודה כי השיער הצהוב שייך לרפונזל, והמכשפה מסבירה בזעם שהשיקוי לא יעבוד מכיוון שהיא כבר נגעה בשיערה של רפונזל, ומסבירה לראשונה שזאת הסיבה בגינה היא שלחה את האופה ואשתו להשיג עבורה את ארבעת הפריטים עבורה; מכיוון שאסור לה לגעת בכל הפריטים.
הזר המסתורי מופיע שוב ומורה לאופה להאכיל את מילקי וייט בשיער המשי של קלח תירס.
לאחר שהאופה מאכיל את הפרה בשיער התירס, הקבוצה מגלה שכעת מילקי וייט מסוגלת להניב חלב.
המכשפה מגלה לאופה שהזר המסתורי הוא למעשה אביו.
המכשפה שותה את השיקוי ופתאום הזר המסתורי מת מאחר שזכה לכפרה.
הקללה נשברת והמכשפה מקבלת שוב את יופייה ונעוריה והופכת לאישה צעירה ויפה.
במקביל, הנסיך של סינדרלה מחפש את הנערה שרגלה מתאימה לסנדל; כשמגיע תור האחיות החורגות לנסות את מזלן, האם החורגת מבינה שהיא תוכל להתאים את הסנדל לרגליהן רק באמצעות ניסור חלקים מכף רגלן ("Careful My Toe").
במפתיע, סינדרלה מופיעה, רגלה מתאימה לסנדל, והיא הופכת לכלתו של הנסיך ("The True Bride").
לאחר שהנסיך שלה מצא אותה וחילץ אותה מהמדבר, רפונזל נכנסת להיריון ויולדת לו תאומים.
המכשפה מנסה לקלל את בני הזוג, אך מגלה שעם השבת נעוריה, כוחותיה אבדו.
בחתונה של סינדרלה והנסיך, פלורינדה ולוסינדה מנסות לזכות ברחמיה של סינדרלה, אך הציפורים תוקפות אותן ומעוורות אותן כעונש על רשעותן ואשת האופה, הנמצאת בהיריון מתקדם, מודה לסינדרלה על הסנדל.
כל אורחי החתונה, חוץ מהמכשפה והאחיות החורגות, מברכים את עצמם על היכולת לחיות באושר ועושר, אך עם זאת, אף אחד לא מבחין בגבעול אפונים נוסף שצומח בשמיים ("Act I Finale: Ever After").
כשהוא פותח שוב במשפט: "היה היה פעם...
פתאום, כולם מזועזעים מרעש התרסקות קולני ועקבות של ענק מסתור שהרסו את הגינה של המכשפה, למעט מספר אפוני פלא.
האופה ואשתו מחליטים שהם חייבים ליידע את משפחת המלוכה, ובדרכו, האופה מגייס את עזרתם של ג'ק ואמו.
בארמון, עוזרו האישי של הנסיך מתעלם מדיווחם של האופה ושל אמו של ג'ק.
כשהוא חוזר הביתה, האופה מוצא את כיפה אדומה כשהיא בדרכה אל ביתה של סבתה מכיוון שביתה נהרס ואמה חסרה; והאופה ואשתו מחליטים ללוות אותה.
בינתיים, ג'ק מחליט שהוא חייב להרוג את הענק וסינדרלה מגלה מחבריה הציפורים שהקבר של אמה נהרס ומחליטה למהר לשם, לבושה בבגדיה הישנים.
שוב, כל הדמויות שבות אל היער, אך כשהפעם מצב הרוח קודר ואין שירת ציפורים ברקע ("Act II Prologue: So Happy").
בעוד שכולם נמשכים חזרה ליער, רפונזל בורחת משם בהיסטריה, לאחר שאופייה המגונן מדי של המכשפה הטריפה את דעתה.
הנסיך שלה רודף אחריה, אך כאשר הוא פוגש את אחיו, השניים מתוודים שישנה סיבה נוספת לנוכחותם ביער; הם נהיו משועממים ומתוסכלים מנישואיהם לסינדרלה ולרפונזל, וכעת הם משתוקקים לחזר אחר שתי נשים יפות הנמות את שנתן ביער - שלגיה והיפהפייה הנרדמת Agony ("Reprise").
בינתיים, האופה, אשתו, וכיפה אדומה אובדים ביער ומוצאים במקום את משפחתה של סינדרלה ואת עוזרו האישי של הנסיך, שמגלים שהטירה נהרסה על ידי הענק.
המכשפה מגיעה גם כן, מביאה כחדשות שהענק הרס את הכפר ואת ביתו של האופה.
לפתע נשמעים קולות רועמים והענק מופיע.
לתדהמת כולם, הענק הנוכחי הוא למעשה אישה שהגיעה מגבעול האפונים השני והיא אלמנתו של הענק שג'ק הרג על ידי קיצוץ הגבעול הראשון.
קולה הרועם מכריז שהיא רוצה את דמו של ג'ק כנקמה.
על מנת לספק את הענקית, הקבוצה מבינה שהם חייבים לתת לה מישהו, אך הם אינם מסוגלים להגיע להסכמה את מי להקריב עד הם מחליטים (כאקט של שבירת הקיר הרביעי) להציע את המספר כקרבן לענקית.
המספר משכנע את הקבוצה בחשיבותו להמשך העלילה, אך המכשפה בכל זאת מקריבה אותו לענקית.
אמו של ג'ק מוצאת את הקבוצה ומגנה באגרסיביות על בנה, ומכעיסה את הענקית, עוזרו של הנסיך מנסה להרגיע את הענקית, אך בשוגג הורג את אמו של ג'ק.
בזמן שהענקית עוזבת על מנת לחפש את ג'ק, רפונזל רצה לתוך דרכה ונרמסת למוות, לחרדתם של המכשפה והנסיך שלה ("Witch's Lament").
משפחת המלוכה ממשיכים בדרכם ונמלטים לממלכה סמוכה, למרות בקשותיו של האופה שיישארו ויילחמו בענקית.
המכשפה מצהירה שהיא תמצא את ג'ק ותקריב אותו לענקית, והאופה ואשתו מחליטים שעליהם למצוא את ג'ק לפניה ומתפצלים שוב.
אשת האופה פוגשת בנסיך של סינדרלה, שמפתה אותה בקלות ("Any Moment").
בינתיים, האופה מוצא את סינדרלה בקברה ההרוס של אמה ומשכנע אותה להצטרף לקבוצה שלהם.
הנסיך, מרוצה, עוזב את אשת האופה בקלישאה שהוא יזכור אותה, והיא מבינה את הטעות שלה ומחליטה לחזור לחיים מאושרים שלה עם האופה ובנם ("Moments in the Woods").
עם זאת, היא מאבדת את דרכה, נקלעת למסלולה של הענקית, וכתוצאה מכך נהרגת על ידי עץ נופל.
האופה, כיפה אדומה וסינדרלה ממתינים לחזרתה של אשת האופה, כשהמכשפה מגיעה אל הקבוצה בעודה גוררת את ג'ק, אותו היא מצאה ממרר בבכי על גופתה של אשת האופה.
האופה, נרגז כאשר הוא לומד על מותה של אשתו, מסכים בלי משים לתת את ג'ק אל הענקית, ומעורר ויכוח מר בין הדמויות.
הדמויות בתחילה מאשימות זו את זו על הנסיבות שהובילו אותן לרגע הזה, עד שלבסוף כולן מחליטות להאשים את המכשפה בגידול האפונים מלכתחילה ("Your Fault").
מלאת תחושת גועל נפש, המכשפה מקללת אותם וגוערת בהם על חוסר יכולתם לקבל את האחריות האישית שלהם וזורקת את שאר אפוני הפלא שלה, משחזרת מחדש את הקללה של אמה ומעוררת אותה ("Last Midnight").
האופה האבל בורח, אך הוא מקבל ביקור מרוחו של אביו המת שמשכנע אותו להתמודד עם האחריות שלו ("No More").
האופה חוזר ומסייע לתכנן להרוג את הענקית באמצעות ציפוריה של סינדרלה שינקרו את עיניי הענקית לאחר שתילכד בבור הזפת שהמכשפה הותירה מאחוריה ויאפשרו לג'ק ולאופה להרוג את הענקית.
סינדרלה נשארת מאחור על מנת להגן על בנו של האופה וכאשר הנסיך שלה עובר בסמוך, הוא כמעט ולא מזהה אותה.
סינדרלה מתעמתת איתו לאחר שנודע לה על הבגידה שלו בה מציפוריה והוא מסביר לה את רגשות חוסר הסיפוק שמילאו אותו ואת סיבותיו לפתות אישה אחרת.
היא מבקשת ממנו לעזוב, והנסיך עושה כדבריה בצער.
כיפה אדומה חוזרת עם הידיעה שסבתה נהרגה על ידי הענקית.
בינתיים, האופה מספר לג'ק שאמו מתה.
ג'ק נודר להרוג את העוזר האישי כנקמה, אך האופה משכנע אותו שהריגת העוזר לא תועיל לאף אחד.
סינדרלה מנחמת את כיפה אדומה ומנסה ללמד אותה שהריגת הענקית לא תהפוך אותה ליותר טובה, בעוד שהאופה מסביר לג'ק שכולם אחראים לבחירות שהם עושים, טובות או רעות ("No One Is Alone").
ארבע הדמויות הנותרות, שמצליחות להערים על הענקית ולהרוג אותה, הדמויות המתות, כולל משפחת המלוכה (שאיבדה את דרכה ורעבה למוות ביער) והנסיכים (עם מאהבותיהם החדשות, שלגיה ויפהפייה הנרדמת) משתפים את הלקחים המוסריים האחרונים שלהם עם הצופים.
הניצולים מחליטים להתאחד ולבנות את חייהם מחדש, ורוחה של אשת האופה מופיעה ובעודה מנחמת את בעלה האבל, היא מעודדת אותו לספר לבנם את סיפורם.
האופה מתחיל לספר את הסיפור באמצעות אותן המילים בהן המספר השתמש בתחילת המחזמר בזמן שהמכשפה מופיעה עם הלקח המוסרי הסופי: "היזהר בדברים שאתה מספר, ילדים יקשיבו." וסינדרלה מסיימת את המחזמר עם הבקשה "הלוואי..." (Act II Finale: Children Will Listen).
הפקת ניסיונות הרצה בסן דייגו
הרצתו הראשונה של Into the Woods התקיימה בתיאטרון אולד גלוב בסן דייגו, קליפורניה, ב-4 בדצמבר 1986 ורצה במשך חמישים הופעות בבימויו של ג'יימס לאפין.
רבים מחברי הצוות שהופיעו באותה ההפקה הופיעו גם בהפקה המקורית בברודוויי, אך ג'ון קנינגהאם, ששיחק את המספר, הזאב והעוזר, וג'ורג' קו, שגילם את הזר המסתורי ואת אביה של סינדרלה הוחלפו על ידי טום אלדרדג', ששיחק גם את המספר וגם את הזר המסתורי.
קנת מרשל שגילם את הנסיך של סינדרלה הוחלף על ידי רוברט וסטנברג (ששיחק גם את הזאב), לו אן פונס, ששיחקה את כיפה אדומה, הוחלפה על ידי דניאל פרלנד, אלן פולי, ששיחקה את המכשפה, הוחלפה על ידי ברנדט פיטרס.
קאי מק'קללנד, ששיחקה גם את רפונזל וגם את פלורינדה, נשארה בצוות השחקנים, אך גילמה רק את פלורינדה בלבד, ואילו רפונזל גולמה על ידי פמלה וינסלו.
במהלך ניסיונות ההרצה, המחזמר עבר שינויים רבים, אך השינוי הבולט ביותר היה הוספת השיר "No One Is Alone" באמצע ההרצה.
המחזמר נפתח בברודוויי בתיאטרון מרטין בק (כיום תיאטרון אל הירשפלד) ב-5 בנובמבר 1987, ונסגר ב-3 בספטמבר 1989 לאחר 765 הופעות.
בברודוויי כיכבו ברנדט פיטרס, ג'ואנה גליסון, צ'יפ זיין, קים קרוסבי, בן ורייט, דניאל פרלנד, צ'אק וגנר, מרלה לואיז, טום אלדרדג' ורוברט וסטנברג.
ג'יימס לאפין ביים את המחזמר עם כוריאוגרפיה מאת לאר לאבוביץ', עיצוב תפאורה וסטים מאת טוני סטרייאגס, עיצוב תאורה מאת ריצ'רד נלסון, עיצוב תלבושות מאת אן הולד-וורד (בהתבסס על סקיצות מקוריות של פטרישיה ציפרודט ואן הולד-וורד) ואיפור מאת המאפר ג'ף ראום.
ההפקה המקורית זכתה ב-New York Drama Critics' Circle Award ב-1988 וב-Drama Desk Award, והקלטות הצוות המקורי זכו בפרס גראמי.
המופע היה מועמד לעשרה פרסי טוני, וזכה שלושה מהם: המוזיקה הטובה ביותר (סטיבן סונדהיים), התסריט הטוב ביותר (ג'יימס לאפין) וביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה (ג'ואנה גליסון).
פיטרס עזבה את המופע לאחר כמעט חמישה חודשים בשל התחייבויות מוקדמות לפרויקט אחר.
במהלך הצילומים צולמו גם סצנות שלא בפני קהל הצופים.
וידאו המחזמר הופץ על גבי על קלטות ו-DVD.
ב-9 בנובמבר 1997, התקיים קונצרט העשור לרגל יום השנה העשירי של המחזמר בתיאטרון ברודוויי (בניו יורק), והופיעו בו רוב חברי הצוות המקוריים.
צ'אק וגנר וג'ק בלומנקראנץ' גילומו את דמויותיהם של הנסיך של סינדרלה/הזאב והעוזר אישי, בהתאמה, במקום רוברט וסטנברג ופיליפ הופמן וג'ונתן דוקושיץ שיחק את הנסיך של רפונזל במקום וגנר.
הקונצרט הציג לראשונה את הדואט "Our Little World", שנכתב עבור ההפקה הראשונה בלונדון של המופע.
ב-9 בנובמבר 2014, נערך איחוד של רוב חברי הצוות המקוריים בשני קונצרטים ודיונים בקוסטה מסה, קליפורניה.
המארח מו רוקה אירח את האיחוד וראיין את סטיבן סונדהיים, את ג'יימס לאפין ואת יתר חברי הצוות.
בין חברי הצוות הופיעו ברנדט פיטרס, ג'ואנה גליסון, צ'יפ זיין, דניאל פרלנד, בן ורייט ורוברט וסטנברג וקים קרוסבי, שנישאו כבר עד אז.
הסיור הלאומי בארצות הברית החל ב-22 בנובמבר 1988 עם קליאו לייני בתפקיד המכשפה, שהוחלפה לאחר מכן בבטסי ג'וסלין במאי 1989. רקס רובינס גילם את דמויותיהם של המספר ושל הזר המסתורי, שרלוט ריי גילה את אמו של ג'ק, והנסיכים גולמו על ידי צ'אק וגנר ודאגלס סילס.
עלילת המחזמר נשארה זהה כמעט לחלוטין, עם שינויים מסוימים בתסריט, תוך כדי שינוי בסיס העלילה.
הסיור הלאומי נמשך עשרה חודשים והועלה בערים רבות, כגון פורט לודרדייל, פלורידה, לוס אנג'לס ואטלנטה.
אני חושב שתמצאו את חברי הצוות האלה בולטים ומרתקים".
ההפקה המקורית בוסט אנד נפתחה ב-25 בספטמבר 1990 בתיאטרון פיניקס ונסגרה ב-23 בפברואר 1991 לאחר 197 הופעות.
המחזמר בוים על ידי ריצ'רד ג'ונס, והופקה על ידי דייוויד מירוויש, עם כוריאוגרפיה מאת אנתוני ואן לאסט, עיצוב תלבושות מאת סו בליין ותזמורות בניצוחו של ג'ונתן טוניק.
צוות השחקנים כלל את ג'וליה מקנזי בתור המכשפה, איאן ברתולומיאו בתור האופה ואימלדה סטאונטון כאשתו ואת קלייב קרטר כנסיכה של סינדרלה/הזאב הגדול והרע.
המופע קיבל שבע מועמדות לפרס לורנס אוליבייה בשנת 1991.
ההפקה המקורית בוסט אנד הציגה לראשונה את השיר "Our Little World", דואט בין המכשפה לרפונזל, שנועד לתת לצופים תובנה נוספת על טיב היחסים בין המכשפה לבתה המאומצת ועל רצונה של רפונזל לראות את העולם שמחוץ למגדל שלה.
האווירה העלילתית שאפפה את ההפקה המקורית בוסט אנד הייתה הרבה יותר אפלה מזו של ההפקה המקורית בברודוויי.
המבקר מייקל בילינגטון כתב ש"אבל ניצחון הערב שייך גם לבמאי ריצ'רד ג'ונס, מעצב התפאורה ריצ'רד הדסון ומעצבת התלבושות סו בליין, שמעוררים בדיוק את מצב הרוח הנכון של התיאטרליות הרדופה.
התאורה המיושנת מעניקה לפני השחקנים זוהר אפל.
היער עצמו מסודר בחצי עיגול, רקוע במסך שחור-כסוף, עם תשע דלתות ושעון מטורף: הסט משיג בדיוק רב את ה"אימה הנעימה" של איורי הילדים של גוסטב דורה, והאפקטים נהדרים: הדלתות הפתוחות חושפות את גלגל העין או את אצבעה של אלמנת הענק".
הופעה אינטימית וחדשה של המחזמר נפתחה במחסני דונמאר ב-16 בנובמבר 1998, ונסגרה ב-13 בפברואר 1999. התחייה המחודשת בוימה על ידי ג'ון קראולי והופקה על ידי אחיו, בוב קראולי.
צוות השחקנים כלל את קלייר ברט בתור המכשפה, ניק הולדר בתור האופה, סופי תומפסון כאשתו של האופה, ג'נה ראסל כסינדרלה, שרידן סמית' ככיפה אדומה ואת פרנק מידלמאס בתפקיד המספר/הזר המסתורי.
ראסל גילמה מאוחר יותר את אשתו של האופה בהפקה שנערכה בתיאטרון הפתוח של רגנט'ס פארק ב-2010. תומפסון זכתה בפרס לורנס אוליבייה לשנת 1999 על גילום אשת האופה, בעוד שההפקה עצמה הייתה מועמדת לפרס הפקת המחזמר הטובה ביותר.
התחייה המחודשת בברודוויי, בבימויו של ג'יימס לפין וכוריאוגרפיה מאת ג'ון קאראפה, נפתחה ב-13 באפריל 2002 בהעלאות מוקדמות ונפתחה ב-30 באפריל 2002 בתיאטרון ברודהורסט, ונסגרה ב-29 בדצמבר לאחר ריצה של 18 העלאות מוקדמות ו-279 העלאות רגילות.
ג'ודי דנץ' הקליטה מראש את קולה של אלמנת הענק.
לאפין שינה את התסריט מעט עבור ההפקה הזו: שלושה חזירונים מופיעים בהופעת קמע במהלך העלילה.
התחייה המחודשת זכתה בפרס טוני לתחיית המחזמר הטובה ביותר, והייתה מועמדת בין היתר לעיצוב התפאורה, התלבושות והתאורה הטובים ביותר.
בית האופרה המלכותי של לונדון
התחייה בבית האופרה המלכותי של אולפני לינבורי בקובנט גארדן הורץ במהדורה מוגבלת מ-14 ביוני ועד 30 ביוני 2007, ואחריו לתקופה קצרה בתיאטרון לורי, סאלפורד קוואיז, מנצ'סטר בין 4–7 ביולי.
ההפקה עירבה זמרי אופרה, שחקני תיאטרון, כמו גם שחקני קולנוע וטלוויזיה; כולל אן ריד כאמו של ג'ק וגארי ולדורן כהמספר.
ההפקה עצמה, בבימויו של וויל טאקט, נתקלה בביקורות מעורבות; אם כי היו ביצועים בולטים שזכו לביקורות חיוביות.
בהפקה זו הופיעו סוזי טואס (כיפה אדומה), פיטר קולפילד (ג'ק), בוורלי קליין (המכשפה), אנה פרנקוליני (אשת האופה), קלייב רו (האופה), ניקולס גארט (הזאב) ולארה פולבר (לוסינדה).
זה היה המחזמר השני של סונדהיים שהופק על ידי בית האופרה, לאחר ההפקה של סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט ב-2003.
ההפקה בתיאטרון הפתוח של רגנט'ס פארק
גארת' ולנטיין היה המפקח המוזיקלי.
בעוד שהתסריט נותר כמעט ללא שינויים, שינוי העלילה השתנה באופן דרמטי על ידי הפיכת דמותו של המספר לנער צעיר שאבד ביער בעקבות ויכוח משפחתי - כלי עלילתי ששימש להמחשה נוספת לנושאי ההורות והתבגרות שהמחזמר עוסק בהם.
ההפקה קיבלה שבחים קריטיים רבים, רבים מהם על האפקטיביות של קיום הפקת המחזמר בשטח מיוער פתוח.
המבקר ב"טלגרף" כתב: "זה רעיון מעורר השראה להעלות את המחזמר הזה בסביבתו הקסומה והסילאנית של רגנט'ס פארק, והמעצבת סוטרה גילמור התעלתה על עצמה עם מגרש משחקים הרפתקני להפליא כסט, עם כל הסולמות, המדרגות והמסלולים המוגבהים, ורפונזל שכלואה על עץ גבוה".
הסוקר של ה"ניו יורק טיימס" העיר: "הסביבה הטבעית גורמת למשהו מהמם ומסתורי ככל שהלילה יורד על הקהל..." סטיבן סונדהיים השתתף פעמיים במהלך ריצת ההפקה וקיבל תגובות חיוביות לצד ההפקה.
ההפקה זכתה בפרס לורנס אוליבייה לתחיית המחזמר הטובה ביותר ומייקל אקסבייר, ששיחק את הנסיך של סינדרלה ואת הזאב, הועמד לפרס לורנס אוליבייה על הביצוע הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמר.
ההפקה בתיאטרון דלקורט בסנטרל פארק
ההפקה בתיאטרון הפתוח של רגנט'ס פארק הועברה לסדרת "מופעי הקיץ בתיאטרון הפתוח של שייקספיר" בתיאטרון דלקורט שבסנטרל פארק, ניו יורק, עם צוות הפקה חדש.
שיידר שוב שימש כבמאי וסטיל שימש כמפקח מוזיקלי וככוריאוגרף.
ההפקה הוקדשה לנורה אפרון, שמתה מוקדם יותר ב-2012. בפברואר 2012 ובמאי 2012, דווח על הפקה אפשרית נוספת בברודוויי עם חברי הצוות הנוכחיים שהיו אז במשא ומתן כדי להחזיר את תפקידיהם.
בינואר 2013, הוכרז שההפקה לא תעבור לברודוויי עקב אי זמינות ובעיות בלוחות הזמנים של חברי הצוות.
גרסת המחזמר הישראלית של הופקה על ידי "הנווד" באוגוסט 2016 והועלתה למספר הופעות מוגבל.
הפקה זו הייתה השנייה בעולם להציג את דמותה של המכשפה בגילומו של גבר.
כמו כן, עלו לפני כן מספר הפקות חובבניות של המחזמר בארץ באנגלית.
המחזמר הותאם לגרסה ידידותית עבור ילדים להעלאה בבתי הספר ובגנים, כאשר המערכה השנייה הוסרה לחלוטין, וכמעט מחצית מהמערכה הראשונה הוסרה.
גרסת הילדים עבור המחזמר מקצר את המחזמר המקורי בכשעתיים וחצי ואורכו נמשך כ-50 דקות, והלחן מותאם לתווים שמתאימים בקלות לקולות של ילדים.
הסרט זכה להצלחה גדולה בקופות כשהוא גרף יותר מ-213,000,000 דולר והוא היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
ברוב ההפקות של המחזמר, כולל בהפקה המקורית בברודוויי, מספר תפקידים מגולמים בידי שחקן אחד על מנת לדמות מאפיינים זהים בין הדמויות; כך למשל הנסיך של סינדרלה והזאב הגדול והרע שחולקים מאפיינים של חוסר יכולת לשלוט בתיאבון שלהם, מגולמים לרוב על ידי אותו שחקן.
עלילת המחזמר עוסקת בנושאים רבים: גדילה, יחסי הורים וילדים, קבלת אחריות, מוסר, ולבסוף, רצון האדם להגשים את משאלותיו וההשלכות שבאות בעקבות כך.
כותבי המגזין "טיים" כתבו כי "התובנה הבסיסית של המחזה...
נמצאת בלב העניין, רוב האגדות עוסקות ביחסי האהבה הנדיבים בין ההורים והילדים.
[במחזמר] כמעט כל מה שמשתבש - כלומר, כמעט כל מה שיכול - נובע מכישלון של חובות הוריות או ילדותיות, למרות הכוונות הטובות ביותר".
סטיבן הולדן כתב כי הנושאים של המופע כוללים יחסי הורה-ילד והאחריות של האינדיבידואל לקהילה.
המכשפה היא לא רק זקנה בלה, אלא סמל לאמביוולנטיות מוסרית.
ג'יימס לאפין אמר כי לאדם הכי לא נעים (המכשפה) יהיו את הדברים הכנים ביותר לומר, ואילו האיש הכי נחמד יהיה פחות הוגן וכנה, ובמילותיה של המכשפה: "I'm not good; I'm not nice; I'm just right." ("אני לא טובה, אני לא נחמדה, אני צודקת.").
לאור הופעת הבכורה של המופע במהלך שנות השמונים, שיא משבר האיידס בארצות הברית, המחזמר פורש כמחווה לאיידס.
בפרשנות זו, אלמנת הענק משמשת מטאפורה לאיידס, בעודה הורגת דמויות טובות ורעות ללא הבחנה ומאלצת את הניצולים להתאחד על מנת לעצור את האיום ולהשתקם מן ההרס, מה שמשקף את ההרס שנגרם לקהילות רבות במהלך משבר האיידס.
כשנשאל על ההקשר התמטי, הודה סונדהיים שהצופים הראשונים של המחזמר פירשו זאת כמטאפורה של משבר האיידס, אך ציין שמשמעות המחזמר מעולם לא נועדה להיות ספציפית.
הפסקול של המחזמר גם הוא בולט מבין יצירותיו של סונדהיים, בשל עיבודו המורכב ופיתוח מוטיבים מוזיקליים קטנים.
בייחוד במילות הפתיחה, "הלוואי...", שמופיעות כמרווחים של סקונדה מז'ור, וחצי הטון הזה חוזר ומתפתח לאורך כל המחזמר, בדיוק כפי שתסריטו של לאפין בוחן את ההשלכות של האינטרסים העצמיים והבעת המשאלות.
הדיאלוג במחזמר מאופיין בשימוש רב בדיבור סינקופי.
במקרים רבים, משפטיהם השונים של הדמויות מדוברות עם פעימה קבועה, שמחקה את מקצבי הדיבור הטבעיים, אך גם מורכבים בכוונה במקצבים של שמיניות, חלקי שש-עשרה ורביעיות, כחלק משיר מדובר.
כמו הפקות רבות של סונדהיים ולאפין, השירים מכילים נרטיב של תהליך החשיבה, בו הדמויות משוחחות או חושבות בקול רם.
סונדהיים לקח השראה מילדותו הסוערת בעת כתיבת המחזמר.
ב-1987 הוא סיפר למגזין "טיים" כי "האב שלא מרגיש נוח עם התינוקות [היה אביו], והאם שהתחרטה על הבאת ילדיה [הייתה אמו]".
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 1991 פרס לורנס אוליבייה המחזמר החדש הטוב ביותר בימוי מחזמר הטוב ביותר ריצ'רד ג'ונס השחקן הטוב ביותר במחזמר איאן ברתולומיאו השחקנית הטובה ביותר במחזמר אימלדה סטאונטון ג'וליה מקנזי הביצוע הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמר קלייב קרטר עיצוב התלבושות הטוב ביותר במחזמר סו בליין
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 1999 פרס לורנס אוליבייה הפקת המחזמר הטובה ביותר השחקנית הטובה ביותר במחזמר סופי תומפסון
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 2002 פרס טוני תחיית המחזמר הטובה ביותר הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזה ג'ון מק'מרטין הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזה ונסה ל.
ויליאמס הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזה גרג אדלמן הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה במחזה לורה בנאנטי בימוי מחזמר הטוב ביותר ג'יימס לאפין הכוריאוגרפיה הטובה ביותר ג'ון קאראפה עיצוב התפאורה הטוב ביותר דאגלס ו.
שמידט עיצוב התלבושות הטוב ביותר סוזן הילפרטי עיצוב התאורה הטוב ביותר בריאן מק'דביט Drama Desk Award תחיית המחזמר הטובה ביותר השחקנית הטובה ביותר במחזמר לורה בנאנטי ונסה ל.
ויליאמס שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר גרג אדלמן שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר קרי או'מאלי הבמאי הטוב ביותר למחזמר ג'יימס לאפין עיצוב התפאורה הטוב ביותר דאגלס ו.
שמידט עיצוב התלבושות הטוב ביותר סוזן הילפרטי עיצוב הסאונד הטוב ביותר דון מוזס שרייר
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 2010 פרס לורנס אוליבייה תחיית המחזמר הטובה ביותר הביצוע הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמר מייקל אקסבייר
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 2013 פרס דרמה דסק השחקנית הטובה ביותר במחזמר דונה מרפי
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 2015 Helpmann Award שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר לוסי מונדר בימוי מחזמר הטוב ביותר סטיוארט מונדר
שנה פרס קטגוריה מועמד (ת)/ים תוצאה 2015 Drama Desk Award תחיית המחזמר הטובה ביותר Drama League Award תחיית המחזמר הטובה ביותר בברודוויי או באוף ברודוויי
אל תלכי רחוק מדי הוא אלבומו השלישי של הזמר שלומי שבת, שיצא לאור בשנת 1991.
את שירי האלבום עיבדו מוזיקאיים רבים: ארקדי דוכין, יורם צדוק, ננסי ברנדס, יהודה (יוג'י) גבאי, חברי להקת "אתניקס", יוני רועה, עמיר בן-משה וחברי להקת "אטרף".
באלבום חידש שבת את השיר "מיקה", שביצע במקור אפרים שמיר.
אל תדאגי לי אמא הוא פזמון שכתבו פבלו רוזנברג וארז ברזוליק, הלחינו רוזנברג והנרי וביצעו פבלו רוזנברג ושרון חזיז.
גרסתם של רוזנברג וחזיז לשיר יצאה כסינגל ב־2004. עבור אלבומו "חיכיתי לך" משנת 2005 הקליט רוזנברג את השיר מחדש, לבדו.
בשיר הדובר הוא חייל בן 20 הפונה לאימו.
החייל נמצא בפעילות מבצעית אך מנסה להרגיע את האם וקורא לה שלא לדאוג.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ד (2004) דורג השיר במקום ה־16.
הפיוט אל תעש עמנו כלה הוא תחינה שהתחברה ככל הנראה מאות שנים אחדות לאחר חורבן בית שני, ותוכנו הוא בקשת ישועה לאומית ורוחנית לעם ישראל: בקשה על שיבת ציון, על חידוש הסנהדרין, ועל כך שעם ישראל ינצח את אויביו.
בכתב יד מלפני המאה ה-8, ובו קטעים מתפילת יום הכיפורים, נמצא פיוט זה.
כתב יד זה הוא מכתבי היד העבריים הבודדים ששרדו מתקופת הדממה.
לפי נוסח הספרדים ויהודי תימן פיוט זה נאמר בסליחות הנאמרות בכל השנה בימים שני וחמישי, כחלק מאמירת התחנון (שבימי ב' וה' כולל אמירת סליחות), וכן כחלק מהסליחות הנאמרות בימי חודש אלול ועשרת ימי תשובה.
גם ביום הכיפורים נאמר פיוט זה בסליחות אצל יהודי ספרד ותימן.
גם לפי מנהג יהודי אשכנז הפיוט נאמר ביום הכיפורים, כחלק מהתחינות לאחר סדר העבודה במוסף של יום הכיפורים.
בנוסף, הוא נאמר כחלק מסדר יום כיפור קטן.
ייתכן שהפיוט נכתב במקורו בארץ ישראל כדי שיאמר כתחינה לאחר סדר העבודה ביום הכיפורים, ורק במנהגי ספרד (או בבל) הוא הועבר לשמש כסליחה.
הפיוט בנוי באקרוסטיכון לפי סדר אתב"ש, ויש בו הרמזים רבים.
רבי דוד אבודרהם כתב שפיוט זה הוא היחיד מפיוטי יום הכיפורים שדורש פירוש, ולכן כתב ביאור לפיוט בספרו.
לפיוט לחנים עתיקים רבים לפי מנהגי עדות שונות.
אל תעזבי ידיים הוא סינגל של הזמר-יוצר עקיבא, אשר יצא לאור ב-26 במרץ 2019 מתוך אלבומו השני הנושא את אותו שם "אל תעזבי ידיים".
השיר הוא שיר בסגנון פופ רוק שנכתב והולחן על ידי תורג'מן עצמו, ביחד עם אשתו צורית, בהשראת סיפורו של רבי נחמן מברסלב, "מעשה מאבדת בת מלך", והופק על ידי תורג'מן ביחד עם מאור שושן.
בצאתו, לא זכה השיר להצלחה גדולה במיוחד, אולם בשנת 2020 הצליח השיר להיכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ, ואף להגיע למקום הראשון במצעד השבועי הרשמי של התחנה.
גם במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה בשיתוף עם אתר ynet לשנת תש"ף זכה השיר להצלחה רבה, והגיע למקום השביעי, כשלצידו השירים "פשוטים" של עקיבא במקום ה-24, ו"שלמים" בביצוע עידן רפאל חביב שכתב והלחין עקיבא ביחד עם אבי אוחיון ומתן דרור במקום הראשון.
נכון לאוגוסט 2025 לשיר יש למעלה מ-23 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-2019 ביצע תורג'מן יחד עם ישי ריבו את השיר בהופעה בקיסריה.
הביצוע נכלל באלבום ההופעה של ריבו, "במה קהל ואהבה", ונכון לאפריל 2023 זכה לכ- 6.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ב-2020 ביצע הזמר עדן חסון את השיר, לכבוד מצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet.
אל תדאגי יקירתי הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי בבימויה של אוליביה ווילד, שגם הפיקה את הסרט ומשחקת בו.
הסרט סובב סביב עקרת בית בשנות ה-50 ומככבים בו פלורנס פיו והארי סטיילס בתפקידים הראשיים לצד ויילד, כריס פיין, ג'מה צ'אן, ניק קרול וקיקי ליין.
הסרט עלה לאקרנים לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה, ובבתי הקולנוע בארצות הברית ב-23 בספטמבר 2022.
אליס (פלורנס פיו) וג'ק צ'יימברס (הארי סטיילס) הם זוג צעיר ומאושר שחי בעיירה ויקטורי בקליפורניה במהלך שנות ה-50; העיירה הוקמה ומתוחזקת על ידי החברה המסתורית שג'ק עובד בה.
הסקרנות לגבי אופי עבודתו של בעלה על "פרויקט הניצחון" הסודי מתחילה להטריד את אליס - מה שמוביל לפגמים בחייהם המושלמים כשאליס מעלה חששות בקהילה במהלך חקירתה על הפרויקט.
בתקופת זמן לא ידועה באמריקה, אליס וג'ק צ'יימברס חיים בשכונה המעוצבת בסגנון שנות ה-50 בעיירה "ויקטורי" השייכת לתאגיד באותו השם.
בכל בוקר, הגברים בעיירה הולכים לעבודה במטה התאגיד הממוקם במדבר המקיף את העיירה בזמן שנשותיהם (ביניהן גם מרגרט ובאני) נשארות בבית על מנת לנקות, להירגע ולהכין ארוחת ערב לבעליהן.
על הנשים אסור לשאול שאלות לגבי עבודתם של הגברים בעיירה ואסור להן להגיע אל מטה התאגיד.
מרגרט הפכה ל-"טמאה" לאחר שלקחה את בנה למדבר ולאחר המסע מתברר שבנה מת.
אך מרגרט טוענת שהתאגיד לקח אותו ממנה כעונש.
בזמן שהם הולכים למסיבה אותה מארח ראש התאגיד, אדם בשם פרנק, אליס מבחינה בבעלה של מרגרט מנסה לתת לה תרופה לאחר שהחלה לאבד את עשתונותיה.
בהמשך הערב, אליס וג'ק מקיימים יחסי מין בחדרו של פרנק, אך אליס מביטה בפרנק מציץ על הנעשה.
בוקר אחד, אליס מבחינה במטוס (המזכיר רבות את מטוס הצעצוע של בנה של מרגרט) מתרסק במדבר.
היא יוצאת במהירות לסייע ומגיעה למטה התאגיד, בניין קטן המלא בחלונות דמויי מראות.
לאחר שהיא נוגעת באחד החלונות, אליס חווה מספר הזיות ומאבדת את הכרתה.
היא מתעוררת בחדר השינה שלה בהמשך הערב.
במהלך הימים, אליס חווה מספר התרחשויות מוזרות.
היא מקבלת שיחת טלפון ממרגרט, שטוענת שהיא ראתה את אותם הדברים שאליס עצמה ראתה.
לאחר השיחה, אליס מבחינה במרגרט עומדת על גג ביתה, משספת את גרונה ונופלת למוות מהגג.
לפני שהיא מצליחה להגיע אל גופתה של מרגרט, אליס נגררת אחורנית על ידי אנשים הלבושים בסרבלים.
ג'ק מבטל את טענותיה של אליס ומסביר שמרגרט נפלה בזמן שניקתה את חלונות ביתה וכעת מתאוששת.
הסיפור מאומת לאחר מכן על ידי ד"ר קולינס, רופא העיירה שמנסה לתת לאליס תרופות מרשם.
אליס נהפכת לפרנואידית ולא יציבה.
במהלך אירוע שהתאגיד מקיים, פרנק מקדם את ג'ק בעבודה ואליס מתמוטטת בשירותים, אך באני מגיעה לנחם אותה.
אליס מנסה להסביר לבאני את מה שראתה, אך באני בתגובה כועסת עליה מתוך מחשבה שהיא אנוכית.
בערב שלמחרת, אליס וג'ק מזמינים את תושבי השכונה (מלבד באני ובעלה דין) לארוחת ערב.
פרנק ואשתו שלי מגיעים כאורחי הכבוד.
פרנק מדבר עם אליס בפרטיות במטבח, מאמת את חשדותיה, אך טוען שאף אחד לא יאמין לה.
אליס מנסה לחשוף את פרנק באמצע הארוחה, אך פרנק מבטל את דבריה (גזלות דעת) וגורם לה להיראות מעורערת בפני שאר האורחים.
לאחר הארוחה, אליס מתחננת בפני ג'ק לעזוב את התאגיד ואת העיירה.
ג'ק מסכים, אך כאשר אליס נכנסת לרכב, ג'ק נותן לאנשים התאגיד לקחת אותה משם.
ד"ר קולינס מטפל באליס באמצעות נזעי חשמל ובמהלך הטיפולים, אליס רואה חיזיון בו היא רואה גרסה מודרנית של עצמה, עובדת בחדר מיון בבית חולים ונשואה לג'ק המובטל בזמן שהשניים חווים קשיים כלכליים.
אליס חוזרת לוויקטורי ומתאחדת עם ג'ק, אך במקביל ממשיכה לחוות חזיונות ופלשבקים.
בסופו של דבר, אליס נזכרת באמת: ויקטורי הוא עולם מדומה הנוצר על ידי פרנק וג'ק הכריח אותה להיכנס איתו להדמיה במטרה שהשניים יחיו חיים מושלמים יחדיו.
ג'ק מבין שאליס יודעת את האמת וטוען שהוא עשה זאת מכיוון שהוא ראה כמה היא אומללה בחייה, אך אליס כועסת מכיוון שג'ק לקח ממנה את החופש שלה.
ג'ק מחבק את אליס ומתחנן בפניה שתסלח לו.
כאשר אליס מסרבת, ג'ק מנסה לחנוק אותה, אך אליס תוקפת אותו באמצעות זכוכית והורגת אותו.
פרנק מיודע על מותו של ג'ק ושולח את אנשיו על מנת שילכדו את אליס.
באני מוצאת את אליס ומספרת לה שהיא תמיד ידעה שוויקטורי היא רק הדמיה, אך בחרה להישאר מכיוון שכאן היא מסוגלת לחיות עם ילדיה, שמתו בעולם האמיתי.
באני מפצירה באליס לחדור אל בניין התאגיד, שם נמצאת היציאה מההדמיה אל העולם האמיתי.
שאר הנשים מתחילות להבין שמשהו לא בסדר לאחר שחזו בבעליהן בפאניקה.
אליס נוהגת במכוניתו של ג'ק במדבר אל עבר בניין התאגיד בזמן שהיא נרדפת על ידי ד"ר קולינס ואנשיו של פרנק, אך היא גורמת להם להתנגש אחד בשני.
בינתיים בביתו של פרנק, שלי, שרוצה לקבל מחדש שליטה על חייה דוקרת את פרנק.
אליס מגיעה אל בניין התאגיד ורצה לכיוון שער היציאה מההדמיה בזמן שאנשיו של פרנק אחריה.
לאחר שהמסך מחשיך, אליס נשמעת מסדירה את נשימתה.
באוגוסט 2019 הוכרז כי 18 אולפנים מתעניינים בהפקת הפרויקט הבא בהובלת אוליביה ויילד.
ניו ליין סינמה קנו את הזכויות באותו חודש.
באפריל 2020, פלורנס פיו, שיה לה-באף וכריס פיין צורפו לצוות השחקנים של הסרט, כשדקוטה ג'ונסון הצטרפה בחודש לאחר מכן.
בספטמבר 2020 הצטרף הארי סטיילס לצוות השחקנים והחליף את לה-באף שפוטר על ידי ויילד בגלל התנהגות לא הולמת.
באוקטובר 2020, ג'מה צ'אן וקיקי ליין הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט, כשליין החליפה את ג'ונסון שנאלצה לנשור גם בגלל צילומי הסרט "הבת האבודה".
באותו חודש הצטרפו לצוות הסרט סידני צ'נדלר, ניק קרול, דגלאס סמית, קייט ברלנט, אסיף עלי, טימותי סימונס ואריאל סטאצ'ל.
שלב הצילומים החל ב-20 באוקטובר 2020, אך הוא נעצר באופן זמני ב-4 בנובמבר לאחר שהתגלה מקרה חיובי של נגיף הקורונה בצוות.
הצילומים הסתיימו ב-17 בפברואר 2021.
הסרט עלה לאקרנים ב-23 בספטמבר 2022. קדימון הוקרן לראשונה ב-26 באפריל 2022 במסגרת כנס "סינמה-קון" (Cinemacon) של התאחדות בעלי בתי הקולנוע, שהתקיים בלאס וגאס, והופץ באינטרנט ב-2 במאי.
פרסקטגוריהתוצאהפרס סאטורןסרט המתח הטוב ביותר
אל תסתכלו למעלה הוא סרט סאטירה-פוליטי אמריקאי משנת 2021, אותו כתב, הפיק וביים אדם מקיי.
בסרט מככבים אנסמבל שחקנים, הכולל את ג'ניפר לורנס, לאונרדו דיקפריו, מריל סטריפ, קייט בלאנשט, רוב מורגן, אריאנה גרנדה, ג'ונה היל, טימותי שאלאמה ועוד.
הסרט עלה לשירות הסטרימינג של נטפליקס ב-10 בדצמבר 2021.
הסרט קיבל 4 מועמדויות בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79; פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, לתסריט הטוב ביותר (מקיי), לשחקן הטוב ביותר (דיקפריו) ולשחקנית הטובה ביותר (לורנס).
הסרט עוקב אחר שני אסטרונומים (ג'ניפר לורנס ולאונרדו דיקפריו) היוצאים לסיור תקשורתי כדי להזהיר את בני האדם מפני שביט מתקרב שישמיד את כדור הארץ.
השניים מגיעים לפגישה עם נשיאת ארצות הברית (מריל סטריפ), אך זו אינה נענית לבקשתם לפעול להסטת השביט ממסלול התנגשות בכדור הארץ, משום שפעולה שכזו עלולה לפגוע בפופולריות שלה כנשיאה ובכך לפגוע בסיכויה להצליח בבחירות אמצע הכהונה הקרבות.
בנוסף בנה (ג'ונה היל) שהוא גם ראש הסגל מביע זלזול בזוג האסטרונומים כי הם מגיעים מאוניברסיטה שאינה יוקרתית במיוחד (אוניברסיטת המדינה של מישיגן).
משמתגלה כי סיכוייה להצליח בבחירות אמצע הכהונה אינם גבוהים - חוזרת בה הנשיאה מהחלטתה, ומגייסת את סוכנות החלל האמריקאית לבלום את השביט.
משימה זו לבלימת השביט מבוטלת לאחר ההמראה, משום שהיזם פיטר אישרוול (מארק ריילנס), תורם חשוב לנשיאה, מגלה כי השביט מכיל מחצבים בשווי טריליוני דולרים.
אישרוול רוקם תוכנית לפיצול השביט לצורך הבאתו לכדור הארץ במספר שברים ולנצל את המחצבים.
התוכנית לא עוברת ביקורת עמיתים, וכל מדען שמעביר ביקורת על התוכנית מפוטר.
משימה זו יוצאת לפועל בכל זאת, ואף מצליחה להנחית על השביט רובוטי קידוח, אך במהרה נכשלת.
השביט פוגע בכדור הארץ ומכלה את כלל האנושות והיצורים החיים בו.
אישרוול, הנשיאה ועוד כ-2,000 מקושרים נמלטים בספינת חלל מיוחדת שנבנתה מבעוד מועד.
בסצנה שאחרי הכתוביות הראשונות מגיעים הנמלטים בחללית לעולם חדש המתאים לחיי בני אדם, אך הנשיאה נטרפת על ידי אחד היצורים בכוכב הלכת.
בסצנה שאחרי הכתוביות רואים את בנה של הנשיאה, שנשאר בכדור הארץ, ניצל מההרס של השביט, ומעלה מיד סטורי שהוא האדם האחרון בכדור הארץ.
ב-8 בנובמבר 2019 הוכרז כי סרטי פרמאונט תפיץ את הסאטירה האפלה "אל תסתכלו למעלה", עם אדם מקיי כתסריטאי, במאי ומפיק.
ב-19 בפברואר 2020, נטפליקס רכשה את הסרט מפרמאונט.
ב־19 בפברואר 2020 לוהקה ג'ניפר לורנס לסרט.
ב־12 במאי 2020 הוכרז כי קייט בלאנשט הצטרפה לסרט.
בספטמבר 2020 הצטרף רוב מורגן לצוות השחקנים.
באוקטובר 2020 התווספו לאונרדו דיקפריו, מריל סטריפ, ג'ונה היל, טימותי שאלאמה, אריאנה גרנדה, קיד קאדי, מת'יו פרי, הימש פאטל ותומר סיסלי.
בנובמבר 2020 טיילר פרי, מלאני לינסקי ורון פרלמן הצטרפו לצוות השחקנים.
בחודש פברואר 2021 נודע כי מארק ריילנס ומייקל צ'יקליס הצטרפו לצוות השחקנים.
ב-19 בפברואר 2020 הוכרז כי שלב הצילומים יחל באפריל 2020. עם זאת, הוא התעכב עקב מגפת הקורונה.
הצילומים החלו ב-18 בנובמבר 2020 בבוסטון ובניובוריפורט, מסצ'וסטס.
במהלך צילומי אפקטים מיוחדים שהתקיימו בליל יום שישי, 5 בפברואר 2021, נפצעה השחקנית ג'ניפר לורנס מפגיעת רסיסי זכוכית סמוך לאחת מעיניה, ונזקקה לטיפול רפואי.
לפי דיווחים מאתר הצילומים בברוקטון , מסצ'וסטס, כתוצאה מפיצוץ יזום באתר, התעופף פח אשפה וניפץ זגוגית חלון, והרסיסים הותזו לעברה של לורנס בטרם היה סיפק בידה להתפנות מהמקום.
כתוצאה מהתאונה, נדחו הצילומים שתוכננו לאותו סוף שבוע, לשבוע שלאחריו.
מבקרי קולנוע אחדים מצאו זיקה בין דמויות הסרט ובין דמויות מציאותיות ששימשו השראה לעיצובן.
עלילת הסרט, העוסקת בהתרעה של מדענים על סכנה לקיום האנושות והזלזול של הפוליטיקאים ואנשי העסקים בסכנה זו, מתפרשת על ידי מבקרים רבים כאלגוריה על היחס למשבר האקלים.
מדען האקלים פיטר קלמוס כתב כי "זהו הסרט הכי מדויק שראיתי על האדישות המבעיתה של החברה למשבר האקלים".
מצד שני, במאמר עבור סיינטיפיק אמריקן, ציינה האסטרופיזיקאית רבקה אופנהיימר כי הסרט אינו משכנע במטאפורה בין פגיעת שביט לשינוי אקלים, בגלל הבדלים דרמטיים בקבועי הזמן של אירועים אלו והשפעתם.
עליית הסרט לנטפליקס תוזמנה ליום השיגור של הגשושית DART שתבחן יכולת להסיט אסטרואידים ממסלולם.
הסרט יצא לשירות הסטרימינג נטפליקס ב-24 בדצמבר 2021.
"אל תוותר עלי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה.
השיר יצא לאור ב-14 בנובמבר 2011, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל שלא מתוך אלבום.
הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "סלח לי", שיצא לאור בפברואר 2013, שלא כחלק מאלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת; האלבום בו לא נכלל "אל תוותר עלי" לבסוף.
השיר הגיע למקום ה-11 במדיה פורסט והתשיעי ברדיו אמצע הדרך.
השיר נכתב על ידי עינת הולנדר והולחן על ידי רביב בן-מנחם.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והצהיר כי: "תנו למאיה בוסקילה את אוסף הקלישאות הגדול ביותר על אהבה נכזבת, מנגינה להשתפך, והיא תביא לכם אותה במלודרמת כאב כאילו הוא (הכאב) בדמה.
מאיה בוסקילה הולכת על שירי טיילור מייד, תפורים לאישיות הזמרתית שלה.
באהבה נכזבת – הלילות אינם יכולים להיות חמים".
הוא הוסיף ואמר כי: "המנגינה והעיבוד היפים של רביב בן מנחם לוקחים את השיר ואת מאיה למקומות שלא חייבים לדקדק בטקסט".
במקור ראשון, פורסמה כתבה אודות "אל תוותר עלי" כאשר יצא לאור בנובמבר 2011.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-8 במאי 2013, שנתיים לאחר צאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה.
האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-160,000 צפיות בסך הכול.
מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה מופיעה בוסקילה עצמה עם אפקט המכפיל את דמותה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם14 בנובמבר 2011הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהפי"ל
מתן (עומר חזן) עובר לשכונת פשע אלימה אחרי פשיטת הרגל של אביו חיים (רני בלייר), ומתפתה לחיי התענוגות של העבריינים בשכונה.
בסוף הסרט מתן מחליט להרוג את הכנופיה של יוסי סאלם ונכנס לכלא למאסר עולם בגיל 17.5 תוך שעדן (טיילור מלכוב), בת זוגו בהיריון מתקדם.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי שקרה בין השנים 1993–1994.
מתן אייזנברג (עומר חזן): נער בן 16 (בתחילת הסרט) שעובר משכונה יוקרתית ברעננה לשכונת פשע ועוני.
הבן של שרה וחיים, אח לשלושה אחים קטנים ממנו ובן הזוג של עדן ולהם בן, מסרב להצטרף לפנימיה "כפר הנוער" שבה הייתה עדן.
מתחבר לכנופיית הפשע של יוסי סאלם ש"מגנה" על השכונה.
נחטף על ידי ציון שמאיים עליו שאם לא יהרוג את מנהיג הכנופיה המתחרה, הוא יהרוג אותו.
בסוף הסרט הוא הורג את כל הכנופיה של יוסי סאלם ונכנס לכלא למאסר עולם בגיל 17.5. השכן של עדן.
עדן (טיילור מלכוב): נערה בת 16 (בתחילת הסרט) אשר לא מקובלת חברתית בבית ספרה ומוכה על ידי נועה וחברותיה.
בת הזוג של מתן וממנו נכנסת להיריון.
מנסה לשכנע את מתן להצטרף לפנימית "כפר הנוער" כדי להיפטר מכל הבעיות שנקלעו אליהם.
ציון (רז מזרחי): גר בשכונת העוני.
בן 30. מנהיג כנופיית יוסי סאלם.
מנסה להרוג את מתן אך לא מצליח.
נהרג על ידי מתן בסוף הסרט בזמן שציון היה אמור להיכנס לבית הכלא.
שרה אייזנברג (עינת שרוף): אמם של מתן ושלושת אחיו הקטנים ואשתו של חיים.
חיים אייזנברג (רני בלייר): אביהם של מתן ושלושת אחיו הקטנים ובעלה של שרה.
איש עסקים לשעבר עד שפשט את הרגל.
מוכה על ידי הכנופיה של יוסי סאלם.
משה (אורי גבריאל): אחיה של שרה.
צחי (נאור ואטורי): נער בן 17 בכנופיית יוסי סאלם.
נהרג על ידי מתן בסוף הסרט.
נועה (נועה בני): נערה בת 17 אשר מקובלת בבית ספרה.
מכה את עדן, ולאחר שמתן מגן עליה, היא וצחי רודפים אחרי עדן ומתן.
יוסי סאלם: מנהל כנופיית יוסי סאלם.
תומר (ישראל אוגלבו): שוטר שמעודד את מתן להפסיק עם הפשע.
אל תספר לאחיך הוא רומן מאת מאיר שלו המתאר מפגש לילי בין שני אחים, המעלים זיכרונות על הוריהם ועל עצמם.
הרומן יצא לאור בשנת 2022, וכמו כל הרומנים של שלו, גם זה יצא לאור במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.
זהו ספרו האחרון של שלו.
איתמר בן ה-65 ובועז בן ה-63 הם אחים, ילידי ירושלים.
איתמר, המכונה איטה, הוא רווק יפה תואר המתגורר בארצות הברית, שם הוא מנהל מכון כושר שבבעלותו.
בועז נשוי למאיה ומתגורר בתל אביב, מהנדס במקצועו.
במרכז שיחתם ב"ליל האחים" בשנת 2010 נמצא תיאור סטוץ, שהתרחש עשרים שנה קודם לכן, של איתמר עם שרון, שבאה לפגוש אותו למטרה זו בבר שבו שהה, ולוקחת אותו אל ביתה.
חרף השנים הרבות שחלפו מאז הפרדה ממיכל, היא עדיין בליבו: "אין יום שבו לא אחסר אותה, שלא אדבר בה ולא אזכרנה.
לפעמים זה נעים, לפעמים זה נורא.
עקבותיה בכל, והכל בה, ושלוש המלים ההן, ה'הגיע זמן שתלך' שלה, עודן הולמות על כותלי ראשי, לא מעלות ארוכה".
המפגש המיני בין איתמר לשרון הופך לסדרת מאבקי שליטה ביניהם, שבהם מנצלת שרון את קוצר הראייה של איתמר.
שם הספר, "אל תספר לאחיך", נראה כסותר את תוכנו, שהרי לב הספר הוא סיפור שמספר איתמר לאחיו.
את הבקשה "אל תספר לאחיך", שהפכה לשם הספר, פוגש הקורא בשלוש הזדמנויות שבהן נחשפו סודות משפחתיים:
בועז מספר לאחיו שאת ההודעה על פטירתו של יהודה עמיחי מסר לו לפי בקשתה של מיכל, שהוסיפה שלא יספר לאחיו שזו יוזמה שלה: "היא ביקשה ממני לספר לך ולא להגיד לך שזאת הודעה ממנה.
אל תספר לאחיך, היא אמרה."
רחל, אמם של איתמר ובועז, מגלה לאיתמר שהתחרשותה הייתה זיוף, ושכאשר אביהם נפל ונחבל נמנעה מלהזעיק לו עזרה מחמת כעסה על בגידותיו בה, והיא מוסיפה: "עשיתי את זה, סיפרתי את זה, גם אני יכולה למות עכשיו.
ואני רק מבקשת ממך, איתמר, אל תספר את זה לאחיך.
אתה רך וטוב, ואצלו אי אפשר לדעת."
איתמר מגלה לבועז שאת סיפור הסטוץ עם שרון סיפר למאיה, אשתו של בועז, שנה לאחר האירוע, והיא הגיבה: "אני מבקשת ממך, איטה, אל תספר את הסיפור הזה לאחיך."
יוני ליבנה תיאר את סוגת הרומן:
כל זירה סיפורית כזאת קשורה לז'אנר או לסגנון סיפור שמתגוששים ביניהם לאורך הספר: מותחן אירוטי, מלודרמה משפחתית ומחווה לרומן רומנטי.
בכל אגף ניצבת דמות נשית שונה - אימו של הגיבור, אהובת עלומיו והזרה המסתורית שמזמינה אותו לביתה, בלב מבוך של דרכי עפר ופרדסים.
התנועה של הספר בין שלושת המוקדים האלה מייצרת את הרושם שהספר מתאר פנים שונות של אותה דמות נשית ארכיטיפית, שמחליפה תלבושת, סגנון דיבור וקודים ספרותיים.
אורין מוריס אינו מסתפק בקריאת הסיפור כפשוטו, והוא רואה בו אלגוריה על היחס שבין הקורא לסופר:
אז הספר הזה עוסק ביחסים אסורים, יחסי אחים, משלימים ומתקוטטים, שבין הקורא לסופרו.
אך לא זה המעמד היחיד, זו רק המסגרת החיצונית.
ישנה גם אותה אשה שחוטפת לה גבר לערב מיני, גם היא מספרת של סיפור; התוכן שלו הוא אחר, אבל גם הוא קשור ב–Authorship.
הווה אומר, יחסי בעלות על סיטואציה.
וזה הנוסח השני של גרסת יחסי קורא־סופר.
וכך יש לקרוא בספר זה.
כצביר של מעמדים שונים, החוקרים ובוחנים את יחסי הכותב והקורא.
אַל תַּעַן כְּסִיל כְּאִוַּלְתּוֹ הוא ביטוי מקראי, שמקורו בספר משלי.
הביטוי מדריך את האדם להימנע מלהשיב על דברים שנאמרים לו על ידי אדם טיפש.
ההוראה שבביטוי זה אינה מוחלטת ואינה תקפה בכל מצב.
בפסוק העוקב בספר משלי מובאת הוראה סותרת: עֲנֵה כְסִיל כְּאִוַּלְתּוֹ.
משום סתירה זו הועלתה הצעה אצל חז"ל לגנוז את ספר משלי.
בספרות חז"ל ובין פרשני המקרא נאמרו כמה הסברים להבחנה בין המצבים בהם יש לענות לדברי הכסיל לבין המצבים בהם אין לענות לו.
בשני פסוקים עוקבים בספר משלי מובאות שתי הנחיות סותרות, ולכל הנחיה נימוק:
בתלמוד הבבלי מובא שבין היתר בשל סתירה זו ביקשו חכמים לגנוז את ספר משלי:
המקור מתי אין לענות מתי יש לענות הסבר תלמוד בבלי בדברי תורה בדברי תורה יש להשיב וללמד, ואילו בדברים בטלים של העולם הזה רשאי שלא להשיבמדרש משליבמקום שמכירים אותו ואותךבמקום שאין מכירים אתכם במקום שמכירים אתכם עלולים לומר עליך שאתה נושא ונותן עם הכסילים.
באותו מקום לא יחושו לדברי הכסיל משום שמכירים אותו.
"אל תיפול" הוא סינגל בסוגת המוזיקה החסידית, שבוצע על ידי הזמרים בנצי שטיין אברהם פריד וחיים ישראל.
השיר, שהולחן על ידי בנצי שטיין ועובד על ידי אלי קליין ואיצי ברי, הפך ללהיט במגזר הדתי והחרדי, וזכה בתואר "שיר השנה" במספר מצעדים לסיכום שנת ה'תשפ"ג במוזיקה היהודית.
השיר נכתב לאחר שיוסי, ילד הנמצא במחלקה האונקולוגית בבית החולים תל השומר, פנה אל בנצי שטיין דרך ארגון רחשי לב והודה לבנצי על לחניו "אבא" ו"דע לך בני", שלדבריו נותנים לו כח ותקווה לעמוד באתגרים שנפלו בחלקו, וביקש ממנו שילחין עבורו שיר.
השיר מלווה בקליפ, שבסופו נראים הזמרים מבקרים את יוסי בבית החולים ומשמחים אותו בשירת השיר.
שורות מגרסת קאבר של השיר, בביצוע מקהלת הילדים "שיר הלל", מסומפלות בשיר "אחד עומד ונואם" מהסרט הקצר שם טוב האבי 2.
באוקטובר 2023 זכה בתואר "שיר השנה" במצעדים של כיכר השבת, קול חי מיוזיק, בחדרי חרדים, והמחדש, ובמקום השני בקטגוריה זו במצעד של רדיו קול ברמה, ושל רדיו קול פליי (במצעד האחרון זכה גם בתואר "דואט השנה").
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-3.1 מיליון צפיות ביוטיוב.
אזכור לשיר מופיע בשיר "אחד עומד ונואם"￼ מתוך שם טוב האבי 2
"אל תלכי רחוק" הוא אלבום האולפן השמיני של הזמר הישראלי בני אל.
את האלבום הוציאה בשנת 1998 לאור חברת התקליטים האחים ראובני על גבי תקליטור.
כמה מהשיריו נכללו גם באלבום האוסף הקודם של אל, "בני אל בלהיטי זהב 97".
"אל תוציא מילה" הוא סרט מותחן פסיכולוגי שכתב וביים ג'יימס ווטקינס והפיק בפועל ג'ייסון בלאם.
זוהי גרסה חדשה לסרט באותו שם.
בסרט מככבים ג'יימס מקאבוי, מקנזי דייוויס וסקוט מק'ניירי.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-13 בספטמבר 2024, תחת הפצת "סרטי יוניברסל".
הסרט עוקב אחר משפחה בריטית שמזמינה משפחה אמריקאית לנפוש בבית מרוחק, שם העניינים יוצאים משליטה כשהמשפחה האמריקאית מבינה שמשהו אינו כשורה.
אליקס וסט לפלר - אגנס
ג'יימס ווטקינס כתב וביים את הסרט עבור "בלאמהאוס הפקות".
באפריל 2023 דווח כי ג'יימס מקאבוי ומקנזי דייוויס הצטרפו לצוות השחקנים.
מקאבוי היה בראש רשימת השחקנים שווטקינס רצה לתפקיד הראשי, והוא בחר בו תוך כדי כתיבת התסריט.
במאי 2023, סקוט מק'ניירי הצטרף לצוות השחקנים.
צילומי הסרט התרחשו בגלוסטר, אנגליה במאי 2023, והתעתדו להסתיים ביולי 2023, אך הושעו עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
ג'יימס ווטקינס ביים את הסרט, שמהווה חידוש לסרט האימה הדני "Speak No Evil" מ-2022, ושינה את הסיום המקורי של הסרט.
ווטקינס החליט לשנות את הסיום המקורי מכיוון שהוא רצה לפתח את הנושאים המוצגים בצורה שונה ולתת לסרט כיוון חדש מבחינה תרבותית ותמטית.
הסרט עוסק בהתנגשות תרבותית בין משפחה בריטית למשפחה אמריקאית, כאשר ווטקינס ציין את הסטראוטיפ של בריטים כמדוכאים לעומת אמריקאים כפתוחים יותר.
הסרט עלה לאקרנים תחת הפצת "סרטי יוניברסל" ב-9 באוגוסט 2024.
הסרט צפוי להכניס בין 10 ל-13 מיליון דולר בהופעת הבכורה שלו בקופות.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה במדיה של הוליווד20 בנובמבר 2024פרטיטורה מקורית – סרט אימה/מותחןדני בנסי וסאנדר ג'וריאנספרס סאטורן2 בפברואר 2025סרט המתח הטוב ביותר
אל תוך הלבן הוא סרט נורווגי מ-2012. עלילת הסרט מתרחשת בזמן מלחמת העולם השנייה, והיא מבוססת באופן רופף על אירועים אמיתיים שהתרחשו בנורווגיה במלחמה זו.
ב-1940 מטוס היינקל He 111 של הלופטוואפה מופל בנורווגיה.
שלושה מתוך ארבעת אנשי צוות המטוס הגרמני שורדים את ההתרסקות.
הם מתקרבים לחוף במטרה לחזור ללחימה.
כשפורצת סופת שלגים הם מאבדים את האספקה שלהם ונתקלים בבקתת צייד.
שני חיילים בריטים מהמטוס השני שהופל מתקרבים לבקתה.
הגרמנים מאפשרים להם להיכנס לבקתה אך כשבויי מלחמה.
הטייס הורסט מחלק את החדר לשניים ומסביר שאסור לבריטים לחצות את הקו ללא רשות.
המזון היחיד שנותר שם הוא כמות קטנה של שיבולת שועל שהגרמנים חולקים באופן שווה.
הם מתייחסים אליהם בהגינות אך ניכר שהבריטים והגרמנים אינם מסתירים את הבוז שלהם אחד כלפי השני.
בכביש אל תהיה צודק, היה חכם היא סיסמה שנהגתה בשנת 1986 על ידי הפרסומאי אהרן שמי עבור חברת הביטוח הסנה, לפי הזמנתו של יורם אפק, הממונה על הפרסום בחברה.
לפני שהסיסמה התקבעה, שמי ניסה משפטים כמו "זה שאתה צודק – לא תמנע תאונה" ו"תאונות נמנעות על ידי אנשים חכמים, לא על ידי אנשים שצדקו".
הסיסמה זכתה להצלחה רבה אך גם לביקורות רבות, לפיהן המסקנה המתבקשת העולה מן הסיסמה היא לוותר על צדקתך.
בשנת 1986 פנה שר החינוך וסגן ראש הממשלה, יצחק נבון, לחברת הסנה בבקשה לשנות את הסיסמה בנימוק שהיא אינה חינוכית ומחטיאה את מטרתה.
נבון הציע סיסמה חליפית: "לא די להיות צודק, אתה צריך להיות גם זהיר או לחלופין אדיב".
בעבור הסיסמה העניק לשמי ולחברת הסנה חיים קורפו, בשבתו כשר התחבורה, תעודת הוקרה בשנת 1987. השר כתב: