tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התרופה מיועדת לטיפול בהשמנה במצבים של מדד מסת גוף (BMI) 30 ומעלה, ולטיפול בעודף משקל (BMI בין 28 ל־30) שאליו מתלווים גורמי סיכון נוספים כמו סוכרת, טרום־סוכרת, היפרליפידמיה, יתר לחץ דם.
התרופה ניתנת בכמוסה במתן פומי (דרך הפה).
את הכמוסה מומלץ ליטול זמן קצר לפני הארוחה, במהלך הארוחה ועד שעה לאחר הארוחה.
הקפדה על תזונה דלת קלוריות הכרחית לפעולה יעילה של התרופה.
על התזונה לכלול כ־30% שומן.
אורליסטט מעכב הפיך של האנזים ליפאז.
היא פועלת בעיקר בקיבה ובמעי הדק באמצעות יצירת קשרים קוולנטים עם הליפאזות ועיכוב פעילותם.
העיכוב מונע הידרוליזה של טריגליצרידים וכך את ספיגתם.
הירידה בספיגת הטריגליצרידים מצמצמת את כמות הקלוריות שהגוף מפיק מהמזון על ידי הפיכת חלק גדול יותר מהמזון לפסולת, מה שמסייע לירידה במשקל.
תופעות לוואי השכיחות של אורליסטט כולל:
במערכת העיכול: כאבי בטן, אי-נוחות בבטן, יציאות מרובות, צואה שומנית, גזים, נפיחות.
מערכת העצבים המרכזית:כאב ראש, בלבול, חרדה.
במערכת הנשימה: קוצר נשימה, דלקת בדרכי הנשימה.
תופעות לוואי נוספות הן דלקת בדרכי השתן, דם בשתן, וסת לא סדירה, בצקת בכפות הרגליים או בקרסוליים, עייפות.
תופעות לוואי נדירות הן חוסר שליטה בצרכים או כאבים בפי הטבעת.
אורלנדו פרייד הוא מועדון כדורגל נשים מאורלנדו, פלורידה, ארצות הברית.
הקבוצה הצטרפה לליגת כדורגל הנשים הלאומית בעונת 2016, והפכה לקבוצה העשירית שצורפה לליגה.
היא משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון אקספלוריה שבמרכז אורלנדו.
אורלנדו פרייד נכנסה לליגת כדורגל הנשים הלאומית (NWSL) ב-2016, תחת הזיכיון של אורלנדו סיטי.
בהנהגת מאמן נבחרת ארצות הברית לשעבר טום סרמני, הקבוצה נכנסה בתנופה לליגה, ורכשה שחקניות בולטות כמו אלכס מורגן וקיילין קייל.
למרות עונת ראשונה מאתגרת בה סיימה הקבוצה במקום התשיעי, הסגל של אורלנדו המשיך להתחזק, בדגש על צירופה של הכוכבת הברזילאית מרטה ויירה דה סילבה בשנת 2017. באותה עונה, הקבוצה העפילה לפלייאוף הראשון בהיסטוריה שלה, לאחר סיימה את העונה הסדירה במקום השלישי.
עם זאת, לאחר שעונת 2018 הייתה מאכזבת, דרכיהם של סרמני ואורלנדו נפרדו.
בשנת 2019, מארק סקינר נכנס לתפקיד המאמן הראשי, והוביל עידן חדש באורלנדו.
הקבוצה המשיכה להתקדם גם על המגרש וגם מחוצה לו, כשהשיא הוא תוכניות למתקן אימונים ייעודי בפארק סילבן לייק, שעתיד להפוך למתקן האימונים הראשון אי פעם בשימוש בלעדי על ידי קבוצת נשים ב-NWSL.
ב-2021 נמכר הזיכיון, ובתוכו אורלנדו פרייד, לזיגי ומארק ווילף, הבעלים של מינסוטה ויקינגס מה-NFL.
שווי העסקה הכולל של נאמד ב-400–450 מיליון דולר.
אורלנד סטין לומיס היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית עד 1934, ולאחר מכן המפלגה הפרוגרסיבית, שכיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין בשנים 1929–1931, לאחר מכן ועד 1935 כחבר הסנאט המדינתי, ובשנים 1937–1939 כתובע הכללי ה-28 של ויסקונסין.
ב-1942 נבחר לומיס כמושל ויסקונסין, אך נפטר טרם השבעתו לתפקיד.
אורלנד סטין לומיס נולד בעיר מאוסטון שבוויסקונסין.
הוא למד בריפון קולג', וב-1917 קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ביוני 1918 הוא נשא לאישה את פלורנס מארי אלי, ולשניים נולדו שלושה ילדים.
במלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא ארצות הברית והוצב בצרפת במסגרת חיל המשלוח של ארצות הברית.
לאחר המלחמה הוא שב למאוסטון ועסק בעריכת דין.
ב-1928 נבחר לומיס לאספת המדינה של ויסקונסין, וכיהן בה במשך שנתיים.
ב-1930 הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ויסקונסין, וכיהן בו במשך ארבע שנים.
ב-1934 הצטרף לומיס למפלגה הפרוגרסיבית של ויסקונסין, יחד עם רבים מחברי הסיעה הפרוגרסיבית של המפלגה הרפובליקנית.
במקום להתמודד לתקופת כהונה נוספת בסנאט, הוא התמודד מטעם המפלגה החדשה למשרת התובע הכללי של המדינה, אך הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה בהפרש של 10,000 קולות.
לאחר הפסדו זה, הוא קיבל מינוי כמנהל המדינתי של מנהל החשמול הכפרי, ושימש בתפקיד זה במשך שנתיים.
ב-1936 הוא התמודד שוב על משרת התובע הכללי, והפעם ניצח בבחירות המקדימות ובבחירות הכלליות.
הוא כיהן שנתיים בתפקיד, ובבחירות של 1938 הוא נוצח בבחירות הכלליות בניסיונו להתמודד על תקופת כהונה שנייה כתובע הכללי.
ב-1940 התמודד לומיס בבחירות על משרת מושל ויסקונסין מול המושל המכהן, הרפובליקני ג'וליוס הייל, ונוצח בהפרש של 12,000 קולות.
ב-1942 הוא התמודד שוב, והפעם הביס את הייל בהפרש של 100,000 קולות.
ב-7 בדצמבר 1942, כחודש לאחר ניצחונו בבחירות, וכחודש לפני מועד השבעתו המתוכנן לתפקיד, נפטר אורלנד סטין לומיס במדיסון כתוצאה מהתקף לב פתאומי.
במקומו הושבע סגן המושל המכהן, שנבחר לתקופת כהונה נוספת, הרפובליקני וולטר סמואל גודלנד, שכיהן את כל תקופת הכהונה המתוכננת של לומיס.
לומיס נטמן בבית הקברות מאוסטון-אוקווד שבעירו.
במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי.
קטע מכביש 36 המדינתי של ויסקונסין שעובר במחוז מילווקי קרוי על שמו.
אורלנדו בנט הוא אתלט ג'מייקני, סגן אלוף עולם (טוקיו 2025) וזוכה מדליית ארד באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים (פריפורט 2022) בריצת 110 מטר משוכות.
סגן אלוף עולם עד גיל 20
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה שבפינלנד ביולי זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.33 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר-אוקטובר סיים במקום 19 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.60 שניות.
אלוף צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים עד גיל 23
באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים עד גיל 23 שנערכה בסן חוסה שבקוסטה ריקה ביולי זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.65 שניות.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום 22 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.67 שניות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיים במקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.43 שניות.
מדליית ארד באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים
באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים שנערכה בהמשך החודש זכה במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.18 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באווגסט סיים במקום 14 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.34 שניות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.34 שניות, לאחר שבשלב חצי הגמר קבע שיא אישי חדש של 13.09 שניות.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 13.08 שניות, אחרי קורדל טינץ' מארצות הברית (12.99 שניות) ולפני בן ארצו טיילר מייסון (13.12 שניות).
אֹרֶן (שם מדעי: Pinus) הוא סוג של עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת האורניים.
עיקר תפוצתו באזורים הקרים, הממוזגים ובהרים הטרופיים בחצי הכדור הצפוני.
פרי האורן נקרא איצטרובל והוא גדל כאשר הוא סגור והזרע נעול בתוכו.
בהגיע הזמן המתאים האיצטרובל נפתח והרוח מפיצה את הזרעים כשלכל זרע צמודה כנף קטנה.
פריחת האורן מתרחשת בחודש מרץ כאשר האורן מתכסה בפריחה כתומה-חומה כאשר כל אשכול פרחים עוטף קנה קצר ההופך לשדרת איצטרובל אחרי ההפריה.
מאובנים של עצים דומים לאורנים נמצאים כבר בשכבות של מאובני תקופת הטריאס (לפני 200–250 מיליוני שנים).
בתקופת היורה, עצים אלו היו נפוצים מאוד בסיביר ומצויים במרבית אירופה וצפון אסיה, שם האבנים הם ענבר.
המאובן הראשון שזוהה כעץ מסוג אורן, התגלה בבלגיה.
משם התפשטו עצי האורן באופן טבעי, לפני התערבות האדם.
עצי האורן גדלים באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני.
בצפון אמריקה הם משתרעים מקנדה עד ניקרגואה והאיטי במרכז אמריקה, המגוון הרחב ביותר נמצא במקסיקו ובקליפורניה.
באסיה ובאירופה הם משתרעים בין פורטוגל וסקוטלנד במערב עד רוסיה, יפן והפיליפינים במזרח (ובכלל זה הם מצויים גם במזרח התיכון ובישראל).
ישנם עצי אורן הגדלים בהרי ההימלאיה ודרום-מזרח אסיה, ומין אחד (אורן סומטרי) שחצה את קו המשווה באופן טבעי בסומטרה.
שני מיני אורן נחשבים כטבעיים בישראל: אורן ירושלים (Pinus halepensis) ואורן הצנובר (Pinus pinea).
הראשון עדיין מאכלס טבעית מקומות שונים בישראל, כמו שמורת המסרק והרי הכרמל, ואילו השני נחשב למין ים תיכוני כללי: ישנן עדויות להימצאותן של חורשות אורן סלע טבעיות באזורי עמק חפר ויפו שכנראה ניטעו על ידי האדם.
במאספים ארכאו-בוטניים שבוצעו בישראל נמצאו בין היתר גם זרעים של אורן הגלעין (הסלע).
האורנים נשתלים בצורה נרחבת גם בחצי הכדור הדרומי, בעיקר לצורכי תעשייה.
רוב האורנים בישראל ניטעו על ידי הבריטים בתקופת המנדט, ביחס של 3 ל-1 לכל עץ שנטעה הקרן הקיימת לישראל.
עצי אורן הם ירוקי עד.
קליפת העץ של רוב האורנים היא עבה ומחוספסת, אף על פי שלחלק מהמינים יש קליפה דקה ומתפוררת.
חייהם יחסית קצרים: 100–150 שנה בדרך כלל, אך קצב גידולם מהיר.
אמנם ידועים פרטים שהגיעו לגיל מופלג, כגון האורן בחצר מוזיאון רוקפלר בירושלים, שגילו מתקרב כנראה ל-500 שנה.
גובה העץ מגיע עד ל-15 מטרים.
שורשי האורן חיים בסימביוזה עם פטריות רבות (מיקוריזה), שהידועות ביניהן הן פטריות הכובע אורנייה וישעור.
הפטריות מספקות לשורשים מים וחומרי מזון אנאורגניים המומסים בהם, וביניהם חומרים שזמינותם נמוכה בקרקעות קירטוניות, כמו זרחן וברזל ואילו העץ מספק לקורי הפטרייה חומרים מוטמעים.
האורן הירושלמי משתייך לקבוצת הפירופיטים המחדשים את עצמם "בעזרת" שריפות.
בתוך רקמת עליו וכן בענפים ובגזע מצויים ביבי שרף.
השרף גורם להתפרקות איטית מאוד של עלי העץ שנשר, ועל כן מצטבר מתחת לעצי אורן מצע עלים, המונע את גידולם של מיני צמחים רבים.
זהו חומר דליק מאוד, ועל כן פגיעים יערות אורן לאש, ושמירתם מפני שריפות קשה.
העץ אינו מתחדש מגדמו לאחר שרפה, אלא באמצעות הפצה נרחבת של זרעים, ונביטתם, מאחר ששרפה גורמת לאצטרובלים להתחמם ולהיפתח, וכך לשחרר את הזרעים הכלואים בהם.
הצנוברים (פיניונס), זרעיו של האורן מתפזרים לכל מקום, וכך האורן 'מבטיח לעצמו' נביטה מהירה לאחר השרפה - בעצם את הדור הבא.
אורן הצנובר (Pinus pinea) - שמות נרדפים: אורן הגלעין ואורן הסלע; זרעיו נאכלים ונמכרים בשווקים כ"צנובר" ("פניונס")
ועוד כ-8 מינים שמקורם באזורים ממוזגים (אירופה, הימלאיה וצפון אמריקה) כמו:
pinaster) באזורים הקרירים והגבוהים של הארץ
האורנים הם בין החשובים שבעצים המשמשים בתעשייה.
מגדלים רבים מהם כדי להפכם לעיסה להכנת נייר.
הפופולריות שלהם נובעת מהיותם עצים רכים הגדלים במהירות וניתנים לשתילה באופן צפוף, וגם בשל מחטיהם, ה"חונקים" את האדמה כאשר הם נושרים, ולא מאפשרים מעבר חמצן, ובכך נמנעת התפתחותם של צמחים לא רצויים באזור הגידול.
קיימת סברה שבשל החומציות שבמחטי האורן צמחים נוספים לא גדלים על הקרקע סביבו, אך זוהי טענה חסרת בסיס.
עצי האורן משמשים בתעשיית הריהוט.
השרף של חלק מהמינים משמש לייצור טרפנטין.
פרי האורן ,האיצטרובל, מכיל מספר רב של זרעים ובחלק מהמינים יש גרעין גדול, צנובר, המשמש למאכל, וניתן לחלוט תה ממחטי הניצנים אך לא מהסוגים הנפוצים בישראל.
עצי אורן משמשים גם לנוי, ואף כעצי חג מולד, לצד האשוח, שגם הוא ממשפחת האורנים.
האורן במקורות - מקור השם
האורן נזכר פעם אחת במקרא כעץ נטוע (בהנגדה ל'עצי יער') שגדל ממי הגשמים, ועצו ראוי לבעירה: .
מסורת זיהוי ה"ארן" נשמרה עד לתקופת התנאים ונראה שלאחר מכן היא אבדה.
מסורת הזיהוי הקדומה ביותר היא שמדובר בעץ הנקרא בימינו אורן (Pinus), והמועמד המתאים הוא אורן ירושלים (P.
בתעודות אכדיות מופיע השם erinu,erini כשם של ארז הלבנון או כינוי כללי לעצים מחטניים.
לפי זה אפשר שהכוונה לשם קיבוצי וגם לשם פרטי.
פרופ' זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן מציע כי ה"ארן" הנזכר במשנה במסכת פרה הוא למעשה שם נרדף ל"עץ השמן", הנזכר בהקשרים דומים לעץ שממנו הכינו משואות וגם עצי מערכה.
יש המזהים אותו עם ה-Pinus, הידוע גם בשם 'עץ האבוקה', דבר המסביר מדוע לכאורה נזכר שמו של עץ האורן עצמו, מספר פעמים מועט.
ישנן עדויות מתקופות קדומות לשימוש באורן ירושלים (P.
halepensis), כדוגמת מציאתם של 800 זרעים בעפולה מתקופת הברונזה הקדומה.
כמו כן, נמצאו גם שרידים מתקופת הברזל.
קיימות עדויות היסטוריות מאוחרות מימי הביניים המרמזות על גידולו כעץ נטוע.
לפי התלמוד עץ השמן נכלל בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.
אורנים מפרישים אירוסול (הנמצא גם בשרף שלהם) בשם פינן (Pinene), אשר גורם להתעבות עננים, ובכך למשקעים גדולים יותר באזורים בהם היער נמצא.
אורמת טכנולוגיות היא חברה בינלאומית בתחום האנרגיה והחשמל העוסקת, באמצעות חברות בנות, בהקמה ותפעול של תחנות כוח הפועלות על אנרגיה חלופית, בעיקר אנרגיה גאותרמית.
כמו כן, מייצרת החברה ציוד לייצור חשמל וציוד עזר.
אורמת סיפקה מעל לאלף טורבוגנרטורים מסביב לעולם: בצפון אמריקה, דרום אמריקה, אירופה, אוסטרליה ואסיה.
בין מוצרי החברה גם טורבינות, גנרטורים ומחליפי חום.
מניית החברה היא מניה דואלית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בניו-יורק ובבורסה בתל אביב תחת הסימול ORA, והיא מהווה חלק ממדד תל אביב 35 וממדד תל אביב טק-עילית.
אורמת הוקמה בשנת 1965 בידי יהודה ויהודית ברוניצקי.
מקור שמה של החברה הוא בהלחם של אור וראשית המילה מתכת.
החברה החלה את דרכה בייצור טורבוגנרטורים בעלי הספק נמוך, שהתייחדו ביכולת לפעול במשך שנים ללא צורך בפעולות תחזוקה.
בתחילת שנות ה-70 ייצר המפעל גם מערכות אספקת כוח למטוסים ורכב כבד על פי ידע מארצות הברית.
כן הקימה אורמת בשותפות עם משרד המסחר והתעשייה והקרן למחקרים מדעיים את חברת "סולמת" לייצור חשמל בבריכת שמש.
ב-1984 הקימה החברה ליד ים המלח מתקן להפקת חשמל מבריכת שמש, תחנת כוח שניצלה את הפרשי הטמפרטורות והלחצים בין שכבות המים בים המלח.
הפרויקט הוקם בהתאם להתחייבות של המדינה וחברת החשמל לרכוש מהתחנה חשמל בהספק של 5 מגה ואט ולשאת ב-80% מהוצאות ההפעלה של המתקן.
התחנה סיפקה חשמל במשך שלוש שנים, אך קריסת מחירי האנרגיה הביאה להפסקת התמיכה הממשלתית ולסגירת המתקן.
יהודה ברוניצקי זיהה שוק נוסף לטכנולוגיה, הפקת חשמל על ידי תחנת כוח שמנצלת מים בטמפרטורה של עד 150 מעלות שנשאבים מקידוחים גיאותרמיים, וחוסכת בכך שימוש בדלק ואת זיהום האוויר הנלווה לו.
כך נכנסה אורמת לתחום של הפקת חשמל מאנרגיה גאותרמית.
המודל העסקי הראשוני היה מכירת ציוד מתוצרת אורמת, דוגמת טורבינות ומחליפי חום לפרויקטים גיאותרמיים.
בהמשך נטלה אחריות מלאה כקבלן בשיטת "עד מפתח" (Turnkey), תוך שהיא דואגת לתכנון הפיזי וההנדסי של הפרויקט, להקמתו, לבקרת האיכות, להתקנת ציוד, ולהפעלת ולתחזוקת הפרויקט.
בתחילת שנות ה-2000 החליטה אורמת לשנות את המודל העסקי וליהפך גם ליזם שמקים ומפעיל תחנות כוח הנמצאות בבעלותו הישירה ומוכר את החשמל לפי חוזה ארוך טווח לחברות חשמל.
מאז יש לאורמת שני מגזרי פעילות, מגזר החשמל שבו ההכנסות הם ממכירת החשמל ומגזר המוצרים.
ב-1996 חתמה על הסכם עם חברת החשמל להקמת תחנת כוח בהשקעה של כ-50 מיליון דולר בהספק של כ-30 מגוואט, תחנת כוח שתשתמש בפצלי שמן, כמרכיב דלק עיקרי, לצורך ייצור החשמל.
על פי ההסכם, התחייבה חברת החשמל לרכוש מאורמת כמות של 28.5 מגוואט חשמל במשך תקופה של 20 שנה.
תחנת הכוח לא הוקמה לבסוף אך בהתבסס על טכנולוגיה שפיתחה החברה הוקמה חברת אופטי קנדה (OPTI CANADA) שעסקה בהפקת נפט מביטומן באלברטה, קנדה.
במשך שנים נסחרה חברת אורמת (בשמה המלא: אורמת תעשיות) רק בבורסה בתל אביב, ואילו חברת הבת שלה אורמת טכנולוגיות נסחרה רק בבורסה בניו יורק.
זאת עד שב-10 בפברואר 2015 הושלם תהליך מיזוג בין שתי החברות, שבוצע על ידי רכישת אורמת טכנולוגיות את החזקות בעלי המניות באורמת תעשיות, בתמורה למניות של אורמת טכנולוגיות.
בעקבות המיזוג נמחקה מהמסחר בבורסה תל אביב חברת אורמת תעשיות (שנכללה עד אז במדד תל אביב 75) ובמקומה נכנסה לבורסה בתל אביב חברת אורמת טכנולוגיות, שעד אז נסחרה רק בבורסה בניו יורק.
מיד עם תחילת המסחר בה בבורסה, הוכללה מניית אורמת טכנולוגיות במדדים ת"א 25 ו-ת"א טק-עילית.
הבעלות על אורמת התחלקה באופן שווה בין יוסף שידלובסקי מצרפת, הבעלים של מנועי בית שמש ויהודה ויהודית (דיתה) ברוניצקי.
בשנת 1986 רכשה קבוצה אמריקנית, בראשות ויליאם דוידסון ודוד הרמלין את החלק של שידלובסקי באורמת.
בסוף שנת 1997 החזיקה משפחת ברוניצקי 57% ממניות אורמת, כלל החזיקה 10%, ומשפחת ורטהיימר החזיקה כ-10.5% ממניות החברה.
בשנת 2007 מונה יורם ברוניצקי, בנם של מייסדי החברה, למנהל התפעול הראשי ולנשיא אורמת טכנולוגיות, כאשר יהודית (דיתה) ברוניצקי המשיכה לכהן כמנכ"ל הקבוצה.
בסוף 2007 החזיקו יהודה ויהודית ברוניצקי ב-28% ממניות החברה באמצעות ברוניצקי השקעות וחברת נורסטאר, שהיא החברה האם של גזית גלוב החזיקה ב-17.2% ממניות אורמת.
ביוני 2014 פרשה יהודית ברוניצקי מתפקידה כמנכ"ל ומונתה לשמש כדירקטורית בדירקטוריון אורמת טכנולוגיות.
יורם ברוניצקי נבחר לשמש כיו"ר דירקטוריון אורמת טכנולוגיות.
דירקטוריון החברה בחר ביצחק אנג'ל לשמש כמנכ"ל אורמת טכנולוגיות.
אנג'ל הצטרף לחברה באפריל להליך חפיפה והחל לכהן בתפקיד המנכ"ל ביולי 2014.
בנובמבר 2015 פרשו דיתה ויורם ברוניצקי מדירקטוריון החברה, וגילון בק מונה ליו"ר הדירקטוריון.
נכון למאי 2016 קרן פימי וברוניצקי השקעות היו בעלות המניות הגדולות ביותר של החברה, המחזיקות 14.83% ו-7.23% ממניות החברה בהתאמה.
שאר מניות החברה מוחזקות על ידי גורמים מוסדיים ועל ידי הציבור.
במאי 2017 רכשה חברת אוריקס היפנית את חלקן של קרן פימי וברוניצקי השקעות באורמת, תמורת 627 מיליון דולר.
ביולי 2020 מונה דורון בלשר, לשעבר סמנכ"ל הכספים של החברה מ – 2013, לשמש כמנכ"ל החברה, ואילו יצחק אנג'ל מונה ליו"ר הדריקטוריון.
ב-1983 הקימה אורמת חממה טכנולוגית במפעלה ביבנה, ובמהלך השנים השקיעה והחזיקה במניות של מספר חברות:
"אורבוט" - אחת החברות הראשונות שהחלו את דרכן בחממה וקיבלו מאורמת את המימון הראשוני.
אורבוט הוקמה על ידי האחים יוחאי ויעקב ריכטר וייצרה מערכות לבדיקה אופטית של מעגלים מודפסים.
אורבוט הייתה מובילה טכנולוגית ובעלת נתח משמעותי בשוק העולמי, אך תחרות שניהלה עם "אופטרוטק", חברה ישראלית אחרת, גרמה לשתיהן הפסדים כבדים, ובאוגוסט 1992 מוזגו כדי ליצור את אורבוטק.
כחלק מהמיזוג פוצלה פעילותה של "אורבוט מכשור", שייצרה ציוד מדידה ובדיקה עבור יצרני מוליכים למחצה.
בעקבות המיזוג החזיקה אורמת ב-15% ממניותיה של אורבוטק וב-15% ממניות "אורבוט מכשור".
ההחזקות באורבוטק מומשו בהדרגה ובנובמבר 1996 נמכרה "אורבוט מכשור" לחברת אפלייד מטיריאלס תמורת 110 מיליון דולר.
"אורג'ניקס" (Orgenics) - הוקמה על ידי הפרופסור לגנטיקה מקס הרצברג, שפיתח טכנולוגיה לזיהוי מהיר של מחלות זיהומיות.
אורג'ניקס הונפקה בורסה בתל אביב כשחברת אורמת החזיקה ב־16% מהמניות.
ב־1996 נרכשה אורג'ניקס על ידי חברת אינוורנס האמריקנית ונמחקה מהבורסה.
"אורעד מערכות היי טק" - הוקמה ב-1993 על ידי אבי שריר, מיכאל תמיר ואורמת שהחזיקה 30% ממניות החברה.
אורעד פיתחה מערכות וידאו גרפיות, גרפיקה תלת-ממדית ואולפנים וירטואליים.
בשנת 1999 הונפקה בבורסת ה"נוייר-מרקט" שבפרנקפורט.
בשנת 2015 נרכשה אורעד על ידי חברת אוויד (Avid) תמורת כ-70 מיליון דולר.
"מנועי בית שמש" - ב-1992 רכשה חברת אורמת 60% ממפעל מנועי בית שמש וב-1994 את יתרת המניות.
בשנת 1997 הפכה החברה להיות הספקית העיקרית של חלקים למנועי מטוסים של חיל האוויר הישראלי, באותה שנה העבירה אורמת את מניות מנועי בית שמש שהיו בידה לחברה חדשה בשם מנועי בית שמש אחזקות במטרה להפריד בין פעילות שתי החברות.
החברה החדשה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב וב-2005 נמכרה לכלל תעשיות ולמנכ"ל אבנר שחם.
"אופטי קנדה" (OPTI CANADA) - הוקמה ב-1999 על ידי אורמת במטרה להפיק נפט מביטומן במחוז אלברטה, קנדה, באמצעות טכנולוגיה שפיתחה אורמת בשם OrCrude.
הטכנולוגיה אפשרה לממש את הפוטנציאל הגלום בחולות עתירי הביטומן באלברטה שלא נוצלו להפקת נפט בשל הצמיגות של הביטומן, שלא אפשרה להובילו בצינורות לבתי הזיקוק.
הטכנולוגיה של אורמת ממירה את הביטומן לנפט, שצמיגותו נמוכה, כבר באתר הכרייה שלו, ועל כן היא הופכת את ההפקה והניצול שלו לכדאיים יותר.
החברה הונפקה ב־2004 בבורסה של טורונטו לפי שווי של 2 מיליארד דולר קנדי, וגייסה 301 מיליון דולר קנדי במחיר של 22 דולר קנדי למניה וכן כ־800 מיליון דולר קנדי בחוב לשם מימון פרויקט השבחת הנפט.
החברה הקימה ביבנה את בית הספר המקצועי "אורמת" השייך לרשת אורט.
בית הספר, המיועד לתלמידים שנפלטו ממסגרות לימוד רגילות, מסובסד על ידי אורמת וחלק מבוגריו נקלטים לעבודה במפעל החברה.
בבית הספר נלמדות 4 מגמות והן: חשמל, מסגרות, מולטימדיה, מולטי-מסגרות.
בית הספר מקבל תלמידים מערים שונות כגון: ראשון לציון, רחובות, אשדוד, גן יבנה ומושבים סמוכים לעיר יבנה.
בית הספר מקבל תלמידים מכיתה ט' והלאה.
מסלול ההנדסאי מוסיף שנתיים ללימודים - כיתות י"ג וי"ד.
אוּרְמִיַה (מאזרית: اورمیه; - אוֹרוּמִיֵה; בארמנית: Ուրմիա; בכורדית: ورمێ; בסורית: ܐܘܪܡܝܐ) היא בירת פרובינציית מערב אזרבייג'ן בצפון-מערב איראן.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 התגוררו בעיר 736,224 בני אדם, עובדה המדרגת אותה במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות של איראן.
שמה של העיר ניתן לה על ידי האשורים, ומשמעותו בשפה האשורית (ארמית מזרחית) הוא "עיר של מים" משום שהעיר ממוקמת בקרבת ימת אורמיה, ܐܘܪ אוּר, פירושה עיר (כמו אור כשדים) ו-ܡܝܐ מיא, פירושה מים.
העתיקות שנחפרו בסביבת העיר מתוארכות סביב שנת 2000 לפני הספירה.
בעיר נשמר בניין כנסיית מרים הקדושה מהמאה ה-6.
אורמיה נמצאת בגובה 1,340 מ' מעל פני הים, 121 ק"מ דרום-מערבית לעיר תבריז.
היא נמצאת ברמה באורך 70 ק"מ וברוחב 30 ק"מ.
אזור אורמיה נתחם בהרים רבים.
הגבוהים והחשובים שבהם הם קרשין וק'טול, שגובהו 3,614 מ'.
מסביב לעיר נמצאים עוד ההרים קוה סיר, ביזודארי, אללה-אכבר-דרלרי, הרי קושצ'י, הר היהודים וקוה זנביל.
ממזרח נמצא אגן אורמיה, והוא אזור פורה ביותר, ולכן תסס מאוד מבחינה פוליטית וסבל ממלחמות ומכיבושים רבים.
הכפרים והעיירות מסביב לאורמיה נחרבו ושוקמו שוב ושוב במהלך ההיסטוריה.
בני הקהילה היהודית, שמקורה בעיר ובסביבתה, קוראים לעצמם נאש דידן (בארמית: אנשים שלנו).
לפי המסורת, הקהילה הוקמה לאחר גלות בבל, ושפת הדיבור שלה היא ארמית חדשה.
הקהילה עלתה ברובה לארץ ישראל בתחילת המאה ה-20.
הקהילה היהודית באורמיה הייתה נתונה בידי מנהיג דתי שטיפל בעניינים פנימיים ובנציג ציבור שייצג את הקהילה עם הסביבה ובעיקר עם השלטון, לצידם היו גם ראשי העדה (אנשים בכירים).
הרב בקהילה תפקד כשוחט מוהל ואפילו כחזן.
לעיתים הקהילה הייתה זקוקה לכסף ושלחה שליחים שיסעו ברחבי העולם על מנת לאסוף כספים לטובת הצרכים של הקהילה.
השיפוט בקהילה היהודית באורמיה נעשה על ידי אנשים שנקראו הוועד.
בדרך כלל אנשים בעלי מעמד כלכלי גבוה בקהילה נעשו והתבססו על ידי קשרי שלטון.
היהודים באורמיה חיו במספר רחובות סומכים ולא מופרדים מהאוכלוסייה הלא יהודית לעיתים נטמעו ברחובות של האוכלוסייה הלא יהודית.
כלל המשפחה היהודית גרה באותו הבית, הבית בעל קומה או שניים.
כלל החינוך היהודי עד סוף המאה ה-19 היה שמרני ומסורתי כל זה השתנה באורמיה בעקבות השפעות של המערב ופעולות של כל ישראל חברים שהביאה עימה לשם שיטות חדשות.
מסיבת החתונה היהודית באורמיה נמשכה כשבוע ימים, ביום השישי נערך טקס החתונה שהיה מלווה בנגנים זמרים ובשירת ליווי.
בתחילת המאה ה-20 היו באורמיה 4 בתי כנסת אנשים הקהילה נהגו ללכת להתפלל יום יום, את יום השבת נהגו לשמור יהודי אורמיה והוא היה יום של התכנסות מורחבת ארחות משותפות, תפילה, ומפגש.
את ההבדלה נהג לעשות הרב בבית כנסת ואחדים עשו בביתם.
היהודים באורמיה נהגו למכור דברי סדקית, עסקו במסחר ולכן נדדו, חלקם עסקו במקצועות חופשיים וחלקם יצאו מחוץ לאיראן ומכרו צמר ופירות יבשים.
היהודים חיו כמיעוט בקרב אנשי העיר השיעים, כורדים, ארמנים, ואשורים.
האשורים היו הכי קרובים ליהודים מכיוון ששניהם דוברי השפה ארמית.
אורן אליהו אזרד (נולד ב-19 ביוני 1976) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל בשחייה, שהשתתף באולימפיאדת סידני במדי נבחרת ישראל.
אורן אזרד התאמן בקבוצת השחייה של הפועל נס ציונה בהדרכתו של מארק פלג ואחר כך בהפועל ירושלים.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי 2000 סיים אזרד במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם איתן אורבך, טל שטריקר ויואב ברוק בתוצאה של 3:25.21 דקות.
התוצאה שקבע בזינוק שליחים הייתה 50.86 שניות.
בשלב המוקדמות הרביעייה הישראלית עלתה מהמקום השישי בתוצאה שחל 3:23.26 דקות, אלכסיי מנז'ולה שחה במקומו של שטריקר.
התוצאה שקבע בזינוק שליחים הייתה 51.12 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים אזרד במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי של 3:22.06 דקות, ביחד עם מנצ'ולה, אורבך וברוק.
התוצאה שקבע בזינוק שליחים הייתה 50.68 שניות.
אורן אהרוני (נולד ב-12 בנובמבר 1973) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומאמן כדורסל המשמש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
אהרוני החל את דרכו כשחקן במחלקת הנוער של הפועל חולון, שם גם החלה הקריירה המקצוענית שלו.
הוא שיחק 15 עונות בליגת העל בעמדת הרכז, שבע מהם בגבעת שמואל.
לאחר פרישתו ממשחק פנה אהרוני לאימון.
הוא זכה עם גבעת שמואל באליפות הליגה הלאומית והוביל את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב לזכייה בארבע אליפויות וארבעה גביעי מדינה.
ב-2022 הוביל אהרוני את בני הרצליה לזכייה בגביע המדינה בכדורסל.
בנוסף אימן אהרוני את מכבי רמת גן, הפועל חיפה, הפועל באר שבע דימונה ונבחרות צעירות של ישראל.
אהרוני גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון ושם החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 1991/92. עונה לאחר מכן שיחק אהרוני בהפועל נהריה ולאחר מכן חזר לחולון לשנתיים נוספות והעפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה חולון לבני הרצליה.
בעונת 1995/96 שיחק אהרוני במכללת פלורידה אינטרנשיונל.
לאחר מכן עבר אהרוני למכבי רמת גן ובעונת 1996/97 העמיד את הממוצע הגבוה ביותר בקריירה שלו, 11 נקודות למשחק.
אהרוני שיחק עונה אחת בהפועל אילת ובמכבי חיפה לפני שעבר לגבעת שמואל בעונת 2000/01. ב-2003 העפיל אהרוני עם גבעת שמואל לגמר גביע המדינה שם הפסידה למכבי תל אביב.
אהרוני שיחק בגבעת שמואל עד עונת 2006/07, בה ירדה גבעת שמואל לליגה הלאומית, ופרש ממשחק.
בנוסף שיחק אהרוני בנבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה ב-1992 ובנבחרת העתודה באליפות אירופה ב-1994, בשני המקרים סיים עם הנבחרת במקום החמישי.
ב-1997 שיחק עם נבחרת ישראל באליפות אירופה שנערכה בספרד, אותה סיימה הנבחרת במקום התשיעי.
מיד לאחר פרישתו ממשחק, הוחתם אהרוני על חוזה בגבעת שמואל, איתה זכה באליפות הליגה הלאומית ועלה לליגת העל.
בתום עונת 2008/09 ירדה גבעת שמואל בחזרה לליגה הלאומית.
בתחילת עונת הוחתם אהרוני בקבוצת בני השרון, כעוזרו של דן שמיר, והשתתף עם הקבוצה בגמר גביע המדינה, בו הפסידה בני השרון למכבי תל אביב.
בשנים 2011–2021 שימש אהרוני כמנהלה המקצועי של מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, כאשר בשמונה השנים האחרונות שימש גם כמאמנה של קבוצת הנוער של המועדון.
תחת הדרכתו זכתה הקבוצה בארבע אליפויות ליגת הנוער וארבעה גביעי מדינה.
בין השחקנים אותם הדריך בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב נמנים בין השאר דני אבדיה, יובל זוסמן, עמית עבו ועידו פליישר.
במקביל לתפקיד זה מונה לקראת עונת למאמן עירוני רמת גן מהליגה הלאומית, בה שיחקו מספר שחקני מכבי תל אביב במסגרת "הכרטיס הכפול".
בפברואר 2015 הוא התפטר מתפקידו כמאמן עירוני רמת גן.
ביוני 2021 מונה אהרוני למאמנה של בני הרצליה, בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה בגביע המדינה, והעפיל לסדרת הגמר.
בתום העונה נבחר אהרוני למאמן העונה.
שניים משחקניו, צ'ינאנו אונואקו וכריס באב נבחרו לחמישיית העונה בעוד אונואקו נבחר ל-MVP של העונה.
בעונת 2022/23 הגיעה הרצליה לרבע גמר הפלייאוף שם הודחה על-ידי הפועל ירושלים.
ביוני 2023 מונה אהרוני למאמנה של הפועל חיפה.
בדצמבר 2023 ביקש אהרוני לסיים את תפקידו בקבוצה מסיבות אישיות, לאחר שהשיג ניצחון אחד בשלושה משחקים.
הוא הוחלף על-ידי גיא גודס.בפברואר 2024 התמנה אהרוני למאמנה של הפועל באר שבע דימונה במקומו של יואב שמיר.
בהדרכתו ניצחה הקבוצה חמישה משחקים מתוך 14, סיימה את עונת 2023/24 במקום ה-12 ונמנעה מירידת ליגה.
בנוסף העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה.
זמן קצר לאחרת פתיחת עונת 2024/25, פוטר אהרוני מהקבוצה כאשר במאזן הקבוצה שני ניצחונות לעומת שלושה הפסדים.
הוא הוחלף על-ידי רמי הדר.בפברואר 2025 מונה אהרוני שוב למנהל המקצועי של מחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
במקביל לעבודתו במועדונים עבד אהרוני גם בנבחרות הצעירות של ישראל.
ב-2010 הוא מונה לעוזרו של יעקב ג'ינו בנבחרת העתודה, והשתתף באליפות אירופה דרג ב' ב-2010 אותה סיימה הנבחרת במקום החמישי.
ב-2014 מונה אהרוני למאמן נבחרת הנוער.
בהדרכתו סיימה הנבחרת את אליפות אירופה דרג ב' במקום השישי ולא העפילה לדרג א'.
ב-2016 מונה אהרוני למאמן נבחרת הקדטים (בה שיחק בנו, עמית), אשר בהדרכתו סיימה את אליפות אירופה ב-2017 במקום ה-11 ובמקום העשירי באליפות אירופה ב-2018. אהרוני מונה בשנית למאמן נבחרת הנוער וב-2019 הוביל אותה לזכייה באליפות אירופה דרג ב' ועלייה לדרג א' בעוד נועם דברת נבחר ל-MVP של הטורניר.
ב-2021 מונה אהרוני למאמנה של נבחרת העתודה של ישראל.בהדרכתו זכתה נבחרת העתודה במקום הרביעי באליפות אירופה 2022 שנערכה במונטנגרו.
בתחילת 2023 מונה במקומו אלעד חסין למאמן נבחרת העתודה.
אהרוני נשוי לאלה, בתו של עמי שלף ואחותם של אורי וגור שלף.
הוא אב לשתי בנות ובן.
בנו עמית גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב (תחת הדרכתו של אביו) ומשחק באליצור נתניה.
אורן הוא מחוז בחבל נורמנדי שבצפון מערב צרפת.
קרוי על שם נהר אורן.
אורן הוא אחד מ-83 המחוזות שנוצרו במהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. רוב שטחו היה שייך לדוכסות נורמנדיה ומיעוטו לפרובינציית פרש.
מהווה חלק מחבל נורמנדי תחתית, יחד עם המחוזות קלבדוס ומאנש.
המחוזות השכנים הם אור, אור ולואר, סארט, מאיין וקלבדוס.
בתחום המחוז זורם נהר האורן, האזור משופע ביערות והנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 417 מטרים.
המחוז היחיד בנורמנדי ללא גישה לים.
מוצאה של גבינת הקממבר הוא מכפר באותו שם השוכן בתחומי מחוז אורן, גידול סוסים פופולרי מאוד באזור והמחוז מוביל בצרפת בתחום.
ביישוב סה שוכנת קתדרלת סה המפורסמת.
חלק מהתושבים דוברים ניב מיוחד של השפה הנורמנית.
שארלוט קורדה, מתנקשת ז'ירונדינית, 1768-1793.
אלכס קאפי, סופר שווייצרי, נולד ב-1961.
נהר אורן זורם בתחומי נורמנדי בצפון-מערבה של צרפת ומימיו נשפכים לתעלת למאנש.
הנהר נרשם בדברי ימי ההיסטוריה כשכוחות בעלות הברית נחתו בשפכו בפלישה לנורמנדי ביוני 1944 בשלהי מלחמת העולם השנייה.
הנהר זורם דרך שני מחוזות בנורמנדי תחתית:
אורן, חוצה את הערים ארז'נטן וסה.
קלבדוס, חוצה את הערים טורי-הרקור וקן.
אוּרֶמְיָה (או שַׁיֶּנֶת הַדָּם) היא מצב המתאר את אוסף הסימפטומים המופיעים כאשר תפקוד הכליות נפגע.
אורמיה יכולת להוביל להופעת חַמֶּצֶת אורמית (Uremic Acidosis) כאשר קצב הסינון הגלומרולרי יורד מתחת ל־25 מ"ל לדקה.
החמצת שתופיע מתאפיינת בפער אניוני (Anion gap) גבוה (אך לא יותר מ־20 מא"ק לליטר).
אורן אבמן (נולד ב-6 בנובמבר 1968) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, בעברו שימש כמפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, כמפקד עוצבת עידן, כראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה וכמפקד חטיבת כפיר.
אבמן התגייס לצה"ל ב-1987, ושירת בפלחה"ן גולני.
לאחר קורס קצינים, חזר לפלוגת החבלה כמפקד צוות.
לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון).
בהמשך מונה לפקד על פלחה"ן גולני בין השנים 1993–1995. ולאחר מכן יצא להשתלמות לוחמת חי"ר בצבא האמריקאי.
ב-1995 מונה אבמן לסגן מפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקידו במהלך השנה הראשונה לפעילותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, כולל במבצע ענבי זעם.
לאחר מכן שימש פרויקטור ביטחון שוטף במפקדת קחצ"ר.
בספטמבר 1999 הועלה אבמן לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רכס הבופור ומילא תפקיד זה עד נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000. בשנים 2000–2001 עמד בראש ענף תורה ולחימה (תו"ל) במפקדת קצין חיל רגלים וצנחנים ראשי.
בתפקידו הבא מונה למפקד גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני בין השנים 2001–2002, ולחם בראש הגדוד בין היתר במבצע חומת מגן, בכיבוש מחנה הפליטים ג'נין וטול כרם, הקסבה של שכם ו"המוקטעה" ברמאללה.
בשנים 2002–2003 שימש סגן מפקד חטיבת גולני.
ב-2003 הועלה לדרגת אל"ם, ומונה למפקד חטיבת מנשה באוגדת אזור יהודה ושומרון.
זאת, בתקופה סוערת של לחימה בטרור בגזרת ג'נין.
בנוסף, החטיבה ביצעה את התרגיל החטיבתי הראשון בתולדותיה והתאמנה לפעילות במתאר לחימה בצפון.
כך נהג גם כלפי חייל תושב חוות גלעד שנפקד מהשירות על רקע פינוי ביתו.
ביוני 2011 סיים את תפקידו כמפקד החטיבה, והוחלף על ידי אל"ם אודי בן-מוחה.
ב-6 ביולי 2015 הוחלט על מינויו למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ביוני 2016, לפני כניסתו לתפקיד מפקד מל"י, הודיע תא"ל אבמן לרמטכ"ל כי הוא מבקש להשתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו הקים חברה בתחום ייעוץ וניהול פרויקטים.
בנוסף, הוא הקים ביחד עם טל טיניקיג'יו, חברת סטרט אפ בתחום הירי והקליעה שבמסגרתה פיתחו אפליקציה ייחודית, בעלת פטנט רשום, שמטרתה שיפור יכולות הירי וייעול השיטה הידנית לאיפוס כלי נשק, שנהוגה כיום בצה"ל ובעולם.
במלחמת חרבות ברזל, שימש תא"ל אבמן כפרויקטור לאלוף פיקוד צפון בגיבוש תפיסת ההגנה, לאור לקחי ה-7/10 ומימושה הלכה למעשה.
בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי, קורס חי"ר מתקדם בצבא ארצות הברית, בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים במדעי המדינה ולימודי המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
אורן אליעזרי (נולד ב-19 במאי 1963) הוא מוזיקאי ישראלי שהיה חבר בלהקת "משינה" ובלהקת "שלום הציבור" שיצאה ממנה.
אליעזרי, בנם של שולה וישראל אליעזרי, גדל בֿרמת השרון מתגורר כיום ביישוב חופית.
הצטרף להרכב הראשון של להקת "משינה" דרך חברים של יובל בנאי ושלומי ברכה, שהקימו את להקת "משינה" ב-1983, לאחר שחרורם מהצבא.
בחזרות הראשונות של הלהקה השתתפו בנאי, ברכה, אליעזרי, המתופפת ניבי ליפשיץ (אחותה של שרון ליפשיץ) והקלידן רמי חיימוב.
לאחר פירוקה הזמני של הלהקה ב-1984 חבר אל בנאי ואל דיין וביחד הקימו להקה חדשה: "שלום הציבור".
אליעזרי ניגן ב"שלום הציבור" בגיטרות, בבס ובסינתיסייזר.
הלהקה הוציאה שני תקליטי שדרים: "נובמבר אחד" ו"ינשוף על ענף גבוה".
את שניהם כתב בנאי והלחין אליעזרי.
הלהקה לא זכתה בהצלחה מרובה, והתפרקה לאחר שנה, ב-1985.
ב-1985 חידשה "משינה" את פעילותה.
אליעזרי ניגן בהופעתה הראשונה במועדון "הפינגווין".
הוא עזב את הלהקה לאחר מכן, כיוון שלא היה בטוח כי ברצונו להמשיך בקריירה מוזיקלית.
אליעזרי סיים תואר ראשון בביולוגיה.
משנת 1995 הוא עובד כשותפו של אביו, הגאולוג ואיש אבני החן - ישראל אליעזרי, בחברת אבני החן כלג'ם.
אליעזרי המשיך לפעול בהרכבים שונים, בין השאר בלהקת קסבה, ושיתף פעולה עם יוסי אלפנט, למשל באלבום "אלפנט", עם רפי פרסקי ועם הסולנית והחלילנית, רעייתו - דלית פרידמן, ב"טורקיז".
אורלק (בסלובנית: Orlek) היא להקה סלובנית.
הלהקה מנגנת בסגנון המשלב פולק, פּאנק, פולקה ורוק.
לצד כלי נגינה מסורתיים של רוק, חברים בלהקה נגנים המנגנים בכלי נשיפה ובאקורדיון, כלים המקנים לשירים נופך אתני.
מקורה של הלהקה בעיירת החוצבים הסלובנית Zagorje ob Savi, והטקסטים של שיריה שואבים השראה ואלמנטים מחייו של החוצב.
שמה לקוח משמה של גבעה בקצה העיירה.
אלבומם "Adijo knapi" ("להתראות לחוצבים") זכה בפרסים שונים, ובהם פרס הציפור המוזהבת מטעם האקדמיה הליברלית של סלובניה.
אלבומם זה והאלבום "Melodije smoga in premoga" ("נעימות של עשן ופחם") היו מועמדים לפרס "גראמי הסלובני", התרנגול המוזהב.
אלבומם "Salamurca" והנעימה "Na Kum" זכו בפרס התרנגול המוזהב.
לאחר אלבומה "Orlek Express" הייתה הפוגה מסוימת בהוצאת האלבומים, ותחת זאת המשיכה הלהקה בהופעות בסלובניה ומחוץ לה.
ב-2009 חגגה הלהקה יובל 20 שנה לפעילותה עם אלבומה "Anduht".
הלהקה עורכת סיבובי הופעות בעולם ומופיעה בפסטיבלי מוזיקה.
ולדו פורדוש (Vlado Poredoš) - שירה, גיטרה
יור טורי (Jure Tori) - אקורדיון, קלידים
בויאן ברגנט (Bojan Bergant) - גיטרה
מאטיי פלה (Matej Fele) - גיטרה
מיטיה טורי (Mitja Tori) - גיטרה בס, גיטרה בס כפולה
סאשו מארן (Sašo Marn) - תופים
קריסטיאן אדמלי (Kristijan Adamlje) - סקסופון
אקו מטקו (Ečo Matko) - טרומבון
יאן אדאמק (Jan Adamek) - חצוצרה
אוֹרְמָה היא שפה המדוברת בפיהם של בני אורמה בקניה שקרובה לשפת אורומו.
לשפה קיימים מספר ניבים: מוּנִיוֹ (קוֹרוֹקוֹרוֹ), מוּנִיוֹ יַאיַא בו דוברים שבטי מוניויאיא מנהר טנה, וַאַטַה (סַאניֵה), אוֹרְמַה.
שאר שפות המשפחה נפוצות באתיופיה.
בני האוֹרְמָה (בעבר היו מכונים גאלה באתיופיה, אולם כיום כינוי זה נחשב לפוגעני) הם שבטים אפריקאיים המתגוררים במזרח קניה בעיקר ליד נהר טנה ודרום סומליה המשתייכים לאורומו.
הם חיים כנוודים רועי צאן במדבריות של דרום-מזרח קניה חוץ מן העונה הגשומה בה הם לוקחים את עדריהם לאזורים הפנימיים.
אוכלוסיית השבטים מונה כ-70,000 איש נכון ל-2005 והם דוברים את שפת האורמה.
אורן אדיר הוא מכ"ם AESA (ראשי תיבות באנגלית: Active Electronically Scanned Array , בעברית: מערך תר אלקטרונית פעיל) מדגם EL/M-2080S מסדרת אורן המפותח ומיוצר על ידי מפעל "אלתא מערכות" של התעשייה האווירית לישראל, ומשמש כמכ"ם בקרת האש של מערכת ההגנה נגד טילים "חץ" לצד המכ"ם הקיים, אורן ירוק.
בשל מאפייניו הטכניים הוא יעיל יותר מאורן ירוק, עם טווח של כ-1,000 קילומטרים.
ב-2010 הודיע דובר צה"ל על הצטיידות בסוללה שלישית של טילי חץ.
ב-2012 המכ"ם הוצב בסוללה זו.
המכ"ם ממשיך לשמש את המערכת (לאחר עדכון גרסאות) כחלק ממערכת חץ 3.
אורמון-דסוּ (בצרפתית Ormont-Dessous) היא רשות מקומית (קומונה) במחוז אגל בקנטון וו בשווייץ.
אורמון-דסוּ מוזכרת לראשונה בשנת 1200 בשם "אורמון" (Ormont), ובשנת 1564 מוזכרת בשם בה-אורמון (Bas-Ormont).
בעבר נקראה בגרמנית בשם אורמונד (Ormund) אך שם זה כבר אינו בשימוש.
שטחה של אורמון-דסוּ נמצא על רכס האלפים הברניים מעל העיר אגל באזור אגל שבקנטון וו באמצע עמק גרנד-או (Grande-Eau valley).
המועצה גובלת ביישובים אגל, אולון, לזאן, קורברייה (Corbeyrier), ווילנב (Villeneuve), ובמועצות האזוריות שאטו ד'אה (Château-d'Œx) ואורמון-דסִי (Ormont-Dessus).
במועצה האזורית אורמון-דסו נכללים היישובים הבאים:
מספר התושבים ברשות המקומית אורמון-דסו הוא 1,025 (נכון לדצמבר 2012).
בעשר השנים האחרונות גדלה האוכלוסייה ב-9.2% עקב הגירה ופחתה ב-5.5% עקב מאזן לידות ופטירות שלילי, ובסך הכל גדלה האוכלוסייה ב-3.4%.
93% מתושבי אורמון-דסו מדברים צרפתית כשפתם הראשונה, 3.1% דוברי גרמנית ו-1.5% פורטוגזית.
34% מהאוכלוסייה הם ילידי הרשות המקומית אורמון-דסו, 29.9% הם ילידי מקומות אחרים בקנטון וו, 14% הם ילידי מקומות אחרים בשווייץ ו-11.8% נולדו מחוץ לשווייץ.
להלן השינויים בגודל האוכלוסייה באורמון-דסו בעשורים האחרונים:
אורם ביגלנד קלארק היה משפטן וקצין בצבא הבריטי.
עם תומה של מלחמת העולם הראשונה הוטלה על קלארק המשימה לנסח במהירות את המערכת המשפטית של המנדט הבריטי על פלשתינה ובכך הניח את היסודות למערכת משפט מודרנית שהונהגה בארץ תחת מערכת המשפט העות'מאנית.
קלארק נולד בכלכותה ובגיל 25 נשא לאישה את אלפרידה רוזוולט, נכדתו של ג'יימס אלפרד רוזוולט, דודו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.
הוא למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד, הוסמך לעריכת דין בשנת 1906 ועבד עבור התובע הכללי של בריטניה סר ג'ון סיימון במשך כשמונה שנים.
בשנת 1914, ככל הנראה בהמלצתו של סיימון, מונה קלארק ליועץ המשפטי של השער הנשגב של קונסטנטינופול.
במהלך עבודתו שם ייעץ למשרד בנושאי מודרניזציה של מערכת המשפט הטורקית, עבודה שנקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915, לאחר תקופה קצרה עם משפחתו בניו יורק, חזר קלארק לבריטניה כדי להתגייס למאמץ המלחמתי.
הוא הוצב ביחידת ארטילריה בצרפת והוצב מחדש במהלך המלחמה בקהיר, שם שירת עד לתום הקרבות בשנת 1918. משנכנסה לתוקפה הפסקת האש ובשיחות השלום החלו מסתמנים גבולות חלוקת המנדטים במזרח התיכון, עלה הצורך במשפטן שינסח במהרה מעין 'חוקה' או מערכת משפטית בארץ ישראל.
מאחר שהכוחות בפיקודו של גנרל אלנבי גירשו את הטורקים מפלשתינה, השטח היה למעשה תחת כיבוש צבאי, ומשימת הסדרת המערכת המשפטית הוטלה על הצבא.
קלארק, שהיה אז בדרגת רב-סרן, היה האדם בעל הניסיון הרלוונטי באזור, והוא הועבר באופן מיידי לירושלים והחל לעבוד על הפרויקט.
לפי חוקר המשפט הישראלי נתן ברון, קלארק עמל בתנאים קשים, לבדו, מבלי שיוכל להתייעץ עם אף גוף או אדם, והשלים את המשימה בתוך חודשים בודדים.
בספטמבר 1918 הכריעו אותו דיכאונות ועומס העבודה ובריאותו החלה מתרופפת.
הוא התפטר משירות לאחר שלקה במלריה וחזר לביתו שבאנגליה.
בשנת 1921 הוענק לו תואר אצולה בשל 'תרומתו הגדולה למנהל המשפטי בטריטוריות הכבושות'.
את המשך הקריירה שלו העביר במשרד האוצר הבריטי.
אורמושבאניה (בהונגרית: Ormosbánya) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר הוקם ככפר נפרד מאיז'ופלווה בשנת 1993. אוכלוסיית אורמושבאניה קטנה משמעותית מ-1,809 תושבים בשנת 1993 עד 1,513 תושבים בשנת 2018 (ירידה של 296 תושבים).
אורמד פארמסוטיקלס היא חברה ציבורית, העוסקת בפיתוח תרופות לבליעה - בעיקר כמוסת אינסולין דרך הפה לטיפול בסוכרת מסוג 2. החברה הוקמה בשנת 2006 ומשרדיה הראשיים נמצאים בירושלים.
מניותיה רשומות למסחר בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב באופן דואלי.
אורמד הוקמה בשנת 2006 על ידי הביוכימאית ד"ר מרים קדרון, חוקרת בבית החולים האוניברסיטאי הדסה בירושלים, ובנה נדב קדרון.
עם חברי המועצה המדעית המייעצת של החברה נמנה אברהם הרשקו, חתן פרס נובל לכימיה.
מוצר הדגל של אורמד הוא כמוסת אינסולין שפותחה לטיפול בסובלים מסוכרת מסוג 2 וניתנת לבליעה.
בינואר 2023, דיווחה החברה על כישלון ניסוי שלב 3 בתרופה.
בנוסף אורמד מפתחת כמוסה המבוססת על אקסנטיד שנועדה לאזן את רמות הסוכר בדם ולשלוט בתיאבון.
מוצר השלישי של אורמד הוא שילוב של כמוסת האינסולין וכמוסת האקסנטיד.
בשנת 2021 החלה החברה לפתח חיסון למחלת נגיף הקורונה SARS-CoV-2 שניתן בבליעה במקום בהזרקה.
אורן אדום (שם מדעי: Pinus densiflora) הוא מין עץ ירוק-עד ממשפחת האורניים.
האורן האדום נקרא כך בשל הצבע האדום החזק של קליפתו.
האורן האדום דומה מאוד לאורן שחור, אך עליו דקים מעט ורכים, והוא אינו דוקרני למגע כמו האורן השחור.
לכן, בניגוד לאורן השחור המכונה "אורן זכר", לעיתים מכנים אותו "אורן נקבה".
כאשר האורן האדום גדל קליפתו מתקלפת.
הקליפה חומה-אדמדמה, וכשמגרדים אותה, היא מייצרת מיץ דביק שלימים הופך למסה צהובה בהירה.
העלים הם בצורת מחטים וארוזים בזוגות, ובבסיסם קשקשים דמויי נדן אפורים.
לעלים יש ריח של זפת.
הפרי הוא סגלגל, באורך 4–5 ס"מ, ומבשיל בשנה לאחר הפריחה.
קשקשי הזרעים על הפרי הם בצורת טריז ובתוכם שני זרעים עם כנפיים ארוכות.
ביום בהיר, הפרי פותח את קשקשי הזרעים ומפזר את הזרעים.
האורן האדום מעדיף מקום שטוף שמש וגדל לאט בשנים הראשונות לאחר הזריעה, אך לאחר מכן גדל במהירות.
תפוצת האורן האדום היא התפוצה הגדולה ביותר מבין עצי האורן היפניים, ובמצבו הטבעי הוא נפוץ באי הראשי של יפן, שיקוקו, קיושו, בחצי האי הקוריאני, צפון מזרח סין וכו'.
הוא גם גדל בדרום הוקאידו.
אף על פי שהוא נמצא לעיתים קרובות באזורים חמים, הוא יכול לעמוד באקלים קר בהרבה מאשר אורן שחור.
בעוד שאורן שחור הוא בעל עמידות גאות חזקה וגדל הרבה ליד קו החוף, האורן האדום נמצא דווקא בפנים הארץ וגדל בהרים.
האורן האדום, הוא עץ שטוף שמש המעדיף מקומות בהירים ויכול לעמוד באדמות עקרות.
זהו צמח חלוצי טיפוסי שאינו יכול להשאיר צאצאים ביער קוטבי.
מכיוון שקל לשלוט בצורת העץ, הוא מעובד כעץ גן ומשמש גם כבונסאי.
החומר מכיל שומן אורן רב, ויש לו הצתה טובה וחום חזק.
לכן, משתמשים בו רבות להסקה.
גם כעת, לאחר שמשתמשים בעיקר בדלקים מאובנים, האורן האדום עדיין משמש לעצי הסקה.
העץ משמש בעיקר כחומר בניין, ומשמש לבניית קורות, אדני חלון ועמודי רצפה בחדרים יפניים.
הוא משמש גם במקומות תת-קרקעיים מכיוון שיש לו את המאפיין להיות עמיד בפני ריקבון גם באדמה.
זרעים מסוימים ממשפחת האורנים, כגון גויומאצו, ניתנים למאכל כצנוברים.
עם זאת, זרעי האורן האדום הם קטנים יחסית מכיוון שהם מפוזרים ברוח, והם אינם מתאימים במיוחד למאכל.
המסה המיובשת של הזפת נקראת שומן אורן, והעלים נקראים מחטי אורן, המשמשים כתרופת גלם.
בתרופות עממיות נאמר כי מריחת שומן אורן על נייר יפני יעילה לכאבי שרירים ולחבורות, ולקיחת משקאות אורן של משקאות אורן ספוגים בעלים טריים יעילה ללחץ דם נמוך ולקור.
התמיסה המזוקקת של שומן אורן גולמי היא שמן טרפין, והשאריות הם רוזין.
אורמס ריינסלו (באסטונית: Urmas Reinsalu; נולד ב-22 ביוני 1975) הוא פוליטיקאי אסטוני שכיהן בראש מספר משרדים בממשלת אסטוניה.
הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת טרטו בשנת 1997. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד במערכת הממשלתית.
מספר שנים הוא היה יועץ של נשיא אסטוניה.
בשנת 2007 אורמס ריינסלו נבחר לראשונה לפרלמנט האסטוני.
בשנת 2012 הוא נבחר להיות בראש מפלגת המולדת במקום מארט לאר.
במאי 2012 ריינסלו החל לכהן כשר ההגנה של אסטוניה.
בתפקיד זה הוא כין עד לשנת 2014.
בבחירות כלליות שנערכו בשנת 2015 מפלגה שהוא עמד בראשה לא זכתה להצלחה יתרה ואיבדה 9 מקומות בפרלמנט.
בעקבות כך, ריינסלו התפטר מתפקיד יושב ראש המפלגה.
המפלגה בכל זאת הייתה חלק מהממשלה החדשה וריינסלו מונה לשר המשפטים.
בתפקיד זה הוא כיהן עד לשנת 2019.
בשנת 2019 ריינסלו מונה לשר החוץ וכיהן בתפקיד עד לשנת 2021 כאשר הוחלף על ידי אווה-מריה לימטס.
ביולי 2022 מונה לתפקיד פעם נוספת.
אורן אנוליק (נולד ב-29 באוקטובר 1970) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בקפריסין.
שימש במגוון תפקידים בשירות החוץ הישראלי, בהם ראש החטיבה לתכנון מדיני; ראש חטיבת ההדרכה ופיתוח ההון האנושי, ומנהל המחלקה למניעת תפוצת נשק בלתי קונבנציונלי.
אנוליק נולד ברעננה שבישראל ולמד בבית הספר להנדסאים שברמת אביב.
שירת בצה"ל (1989-1992) כקצין קשר בבית הספר הארצי לקשר, אלקטרוניקה ומחשבים (בה"ד 7).
הוא בוגר תואר ראשון בחשבונאות ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב (1995) ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (2015) אותו סיים במסגרת לימודיו במכללה לביטחון לאומי.
ב-1995 התקבל לקורס הצוערים במשרד החוץ.
ב-1997 מונה לסגן השגריר באסמרה, אריתריאה וב-1999 מונה לסגן שגריר בפראג, צ'כיה.
עם שובו ארצה, מונה ב-2002 ליועץ מדיני למשנה למנכ"ל משרד החוץ, וב-2003 מונה ליועץ מדיני למנכ"ל המשרד.
במסגרת תפקידו זה, היה מעורב במגעים החשאיים עם איחוד האמירויות הערביות ובחריין ושימש איש הקשר המרכזי במטה בירושלים עבור צוות המשרד הישראלי החשאי שהוקם בדובאי.
ב-2006 יצא לשרת בשגרירות ישראל בוושינגטון כיועץ מדיני.
בתפקידו זה היה אחראי על נושאים הקשורים למדיניות החוץ של ארצות הברית, ולסיוע ותמיכה בשיתוף הפעולה בין ישראל וארצות הברית בנושאי או"ם וארגונים בינלאומיים.
בשנים 2010–2014 ניהל את המחלקה למניעת תפוצת נשק לא-קונבנציונלי באגף לעניינים אסטרטגיים במשרד החוץ.
הוא עסק בעיקר בהיבטים מדיניים של סיכול תוכנית הגרעין האיראנית.
בגין עבודה זו, זכה אנוליק יחד עם הצוות בו לקח חלק בפרס מנכ"ל משרד החוץ ב-2012.
כשסיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי (2014-2015) שימש במשך שנה כפרויקטור מיוחד באגף לעניינים אסטרטגיים.
ב-2016 מונה לראש חטיבת ההדרכה ופיתוח ההון האנושי במשרד החוץ.
ב-2019 מונה לראש החטיבה לתכנון מדיני.
ב-20 ביוני 2021 אישרה הממשלה את מינוי אנוליק לשגריר ישראל בקפריסין.
הוא הגיש את כתב האמנתו לנשיא קפריסין, ניקוס אנסטסיאדיס, ב-27 באוגוסט 2021.
סבה של רעייתו לשעבר, ירחמיאל ירון שימש כנציג הדיפלומטי הראשון של ישראל בקפריסין (קונסול כללי, 1950-1952).
אורמניקוט (בהונגרית: Örménykút) הוא כפר בנפת סרווש שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים באורמניקוט נמצא בירידה.
שמו של היישוב הגיע מסוחרים ארמנים שברחו להונגריה בתקופה הטורקית, שהיו דיירים לשעבר של האזור והשקו את בעלי החיים שלהם בבאר שהייתה בכפר (הביטוי örmény kút בהונגרית הוא "באר ארמנית" בעברית).
האזור מיושב כבר מימי הביניים, והאזכור הראשון בכתב של הכפר הוא משנת 1138. באופן רשמי הוקם הכפר בשנת 1952.
אורן אהרוני (נולד ב־20 באפריל 1976) הוא כתב מגזין ועיתונאי חוקר ישראלי.
ב־2001–2012 היה כתב, עורך ובמאי בחברת החדשות וקשת 12. עם הקמת תאגיד השידור הישראלי ב־2017 הוא הצטרף לחטיבת החדשות, ומשלהי 2021 הוא ראש דסק התחקירים בה.
סדרת כתבות תחקיר מתמשכת שלו, "ארץ עיר", מתמקדת בשלטון המקומי בישראל.
ילדותו ונעוריו, שירות צבאי ולימודים
אהרוני נולד בישראל ב־20 באפריל 1976, בן בכור, ולו אחות ואח.
אמו הייתה מורה בתיכון ואביו איש ציבור.
סבו מצד אביו היה פרופסור יוחנן אהרוני, שלאחר גילוי מגילות קומראן הוביל משלחות ארכאולוגים במדבר יהודה, לחיפושים אחר אתרים חדשים.
שמו המקורי היה אהרונהיים, והוא עיברת אותו כשעלה מגרמניה בראשית שנות ה־30. אחיו של יוחנן, אחי סבו של אורן, הוא צבי אהרוני, שהיה ראש אגף החקירות בשב"כ, ראש יחידת קיסריה במוסד ושנטל חלק בלכידת אדולף אייכמן.
שנות ילדותו הראשונות של אורן אהרוני עברו עליו בכפר ויתקין, בסמוך למשפחת אמו.
סבו מצד אמו היה עמוס דגני שבשנות ה־50 וה־60 היה חבר כנסת מטעם מפא"י ורפ"י, ומאוחר יותר ראש המועצה האזורית עמק חפר.
אהרוני העיד על עצמו שהשקפתו הושפעה רבות ממנו.
בנעוריו, יצאה משפחתו לשליחות בגרמניה.
הוא למד בתיכון אמריקאי בעיירה באד גוטסברג שבבון.
מאוחר יותר חזר לישראל, התגייס לצה"ל, ואת שירותו סיים בדרגת סרן.
לאחר מכן, למד באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון במדעי המדינה.
כחלק מלימודיו לתואר, למד גם לימודי תעודה בבית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת.
חברת החדשות, עזיבתו ושיבתו לעיתונאות, תחקיריו הסביבתיים
ב־2001 החל אורן אהרוני לעבוד כתחקירן בחברת החדשות ב"שש עם" ובתוכנית "פגוש את העיתונות", אותה גם ערך מאוחר יותר למשך שנתיים.
מ־2005 היה כתב לענייני תחבורה ותעופה במהדורה המרכזית.
לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות עבר לגור בגוש קטיף, שם יצר כתבות ושידר מהשטח.
ב־2008 ביים את הסרט "שבויים" שהופק בקסטינה תקשורת ושודר בקשת 12. באוקטובר 2009 הפך לכתב הכלכלי בחדשות 12.
ב־2012 עזב את עבודתו כעיתונאי, ובמרץ 2015 פתח במשותף עם אלעד סאסי, שהיה דובר העמותה אור ירוק, את משרד יחסי הציבור "סאסי אהרוני ייעוץ ואסטרטגיה תקשורתית".
כעבור שנתיים, במרץ 2017, החליט לחזור לפעילותו העיתונאית, וחתם על הצטרפות ככתב מגזין לתאגיד השידור הישראלי כאן 11, שבאותה העת היה בשלבי הקמה.
בינואר 2020 פרסם אהרוני את דבר קיומו של נהר המצוי בתוואי קניון בעומק של כ־20 מטרים באזור מסוכן הכולל מוקשים שנסחפו בנחל הערבה מדרום ים המלח.
הנהר נוצר מנביעות של מים מאקוויפר ההר, וכן בשל מי דליפה מבריכות ים המלח.
במקום התפתחו תופעות טבע ייחודיות לאזור זה, כגון שוניות, נטיפים, פטריות וקירות עשויי מלח.
מפעלי ים המלח שהיו מעוניינים לבצע עבודות במקום, קיבלו את האישורים הדרושים מהמועצה האזורית תמר והוועדה לתשתיות לאומיות ללא התנגדות מצד המשרד להגנת הסביבה, וזאת בעוד שנמנעו מלהזכיר את דבר קיום הנהר בתסקיר הסביבתי שהוגש מטעמם.
העבודות פגמו באותן תופעות טבע.
ביוני 2020 הוא פרסם את סדרת הכתבות "מדינת כיל", על פעילותה של חברת כימיקלים לישראל, ועל האופן שבו האינטרסים שלה מתנגשים לעיתים עם האינטרס הציבורי.
בדצמבר 2020 אהרוני זכה מטעם כאן חדשות בפרס הצטיינות עיתונאית ע"ש אילן רועה, יחד עם מיכאל שמש, ובדצמבר 2021 מונה לראש דסק התחקירים.
כראש דסק התחקירים בכאן חדשות
עם מינויו לראש דסק התחקירים בשלהי 2021, ולאחר שכבר עסק בנושאים דומים בעבר ברשת ב' במסגרת "סיפור מקומי קצר", החל אהרוני בפרסומו של פרויקט "ארץ עיר"; הוא יצר סדרת כתבות שמציגות את כשלי המנהל התקין ברבות מרשויות השלטון המקומי בישראל, ואת מיעוט־עד־היעדר הפיקוח מצד משרד הפנים ושאר משרדי הממשלה.
גם תביעתו של ואקים סוכמה בהסכם פשרה.
במרץ 2022 יצא לגבול אוקראינה–פולין, וסיקר את משבר הפליטים שנוצר עקב מלחמת רוסיה–אוקראינה.
אהרוני המשיך את פרסומיו במסגרת "ארץ עיר", וכתבותיו עסקו בחקירות שחיתות; תקצוב רשויות ערביות, ומימוש מטרותיו, לעיתים תחת איומי הפשיעה; וכן ביקורת על מכרזים, היתרי בנייה, פרוטוקולים ופרסום הסכמים קואליציוניים.
לאחר הבחירות לרשויות המקומיות ב־2024, התמקד בחפיפות התפקיד של ראשי רשויות שלא נבחרו לכהונה נוספת.
זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 2024 בקטגוריית חושפי השחיתויות, על מאבק עיתונאי עקבי נגד שחיתות ציבורית וכשלי מנהל תקין, חשיפת ניגודי עניינים חמורים ברשויות המקומיות במסגרת סדרת התחקירים "ארץ עיר", ועל מתן במה לחושפי שחיתות ברגישות מיוחדת.
אהרוני היה נשוי ליעל עד לפטירתה ב-2024. לשניים – שלושה ילדים.
בין תחביביו, הוא אוהד את קבוצת הכדורגל מכבי נתניה ומגדל עצי בונסאי.
אורם הגדול (בוולשית: Y Gogarth; באנגלית: Great Orme) הוא מצוק סלעי בקצה חצי האי קרוד'ין, בין שפך נהר הקונווי למפרץ ל'אנדידנו בצפון ויילס, הממלכה המאוחדת.
משמעות שמו באנגלית "אורם" מבוסס על המילה הנורדית העתיקה "Urm" שמשמעו נחש ימי, ככל הנראה הוא נקרא כך במהלך פלישות ויקינגיות לאזור מאחר שהרכס הסלעי דומה למפלצת ימית המבצבצת מהים.
בצד השני של מפרץ ל'אנדידנו ישנו מצוק דומה אך קטן יותר המכונה "אורם הקטן".
התיישבות משמעותית החלה באורם במהלך תקופת הברונזה סביב תחילת האלף השני לפנה"ס, כאשר התפתח במקום מכרה נחושת ששיא תפוקתו היה בין 1700 ל-1400 לפנה"ס.
המכרה היה כל כך חשוב ומוצלח שעד לשנת 1600 לפנה"ס לא נותר עוד מכרה נחושת פתוח באי הבריטי שיכל לעמוד בתפוקת הכרייה באורם.
על פי תיארוך פחמן-14, המכרה הפרהיסטורי כנראה ננטש סביב 700 לפנה"ס, ובחפירות לאחר שנתגלה ב-1987 נמצאו באתר 2,400 ראשי פטיש וכ-30,000 כלי עצם ששימשו את הכורים.
במהלך ימי הביניים התפתחו שלושה יישובים למרגלות אורם הגדול, אלו היו בבעלות הבישופ של בנגור תחת השם אחוזת גורגרת'.
במהלך המאה ה-18 מצבורי הנחושת באורם החיו מחדש את תעשיית הכרייה במקום אם כי באופן מצומצם יחסית לכרייה באתרים אחרים בוויילס.
אין וויד'פיד החלה לגדול לכיוון מדרונות אורם עם הקמת מגורים לכורים והתפתחות התיישבות נרחבת יותר הודות למכרה החדש שהוקם.
בשנת 1826 נבנתה באורם תחנת סמפור, ב-1855 התחנה הומרה לתחנת טלגרף חשמלי שחיברה את ליברפול להוליהד וב-1859 התחנה עברה לאתר חדש שכלל גם מגדלור חדש שהוקם בפסגת אורם.
במהלך התקופה הוויקטוריאנית ל'אנדידנו זכתה לפריחה משמעותית והפכה ליעד תיירותי חשוב, רכס אורם הצמוד לעיירה הפך לאתר טיול עבור אלפי המבקרים שפקדו את ל'אנדידנו כל שנה.
ב-1858 נפתח שביל ההליכה הראשון באורם וב-1903 הושלמה בנייתו ופתיחתו של חשמלית אורם הגדול שהביאה מבקרים מהעיירה עד לפסגת אורם ופועלת עד ימינו.
אורן אור ביטון (5 באוקטובר 1971) הוא ספר בעל מספרה ויושב ראש עמותת Trauma4good, הפעיל בהעלאת המודעות לפוסט טראומה בקרב לוחמים בכוחות הביטחון ואנשי כוחות ההצלה.
לוחם ומפקד לשעבר ביחידת המסתערבים (ימ"ס) מג"ב איו"ש ומחבר הספר "חבית נפץ".
זוכה פרס אות הנשיא למתנדב לשנת תשפ"ג.
נולד בתל אביב במשפחה בת 8 אחים ואחיות להורים ילידי אלג'יר ומרוקו שעלו לארץ בסוף שנות ה-40. למד בבית ספר יסודי רמת חן ברמת גן ובתיכון אורט עירוני ד'.
התגייס לצה"ל ב-1989 ועבר הכשרה כלוחם ומפקד כיתה בפלוגה ארצית של מג"ב.
לאחר מכן הצטרף ליחידת המסתערבים של מג"ב ובתום ההכשרה שימש כסמל מחלקה בגזרת איו"ש תחת פיקודו של מפקד היחידה ומייסדה, רפ"ק אלי אברם ז"ל.
בנובמבר 1992 השתחרר בדרגת סמל ראשון.
השתתף בפעילויות רבות לסיכול פעולות טרור שכוון נגד אנשי כוחות הביטחון ואזרחים.
ב-26 באוגוסט 1992, בעת התקלות עם שני מחבלים בשכונה המזרחית של ג'נין, איבד את מפקדו רפ"ק אלי אברם ז"ל.
עד להגעת מפקד היחידה שימש אורן כמפקד כוח הפריצה, ובזמן הגעתם למקום שבו שהו המחבלים נפתחה לעברם אש והתפתח קרב קשה שבמהלכו נהרג המפקד.
אורן היה מועמד לצל"ש מאלוף הפיקוד דני יתום על תפקודו באירוע, אך סירב לקבלו מכיוון שמבחינתו המבצע נכשל.
לאחר שחרור הדריך לוחמים בצבא קונגו ולמד עיצוב שיער אצל Toni&Guy בלונדון ופריז.
בהמשך, בשנת 2005 פתח מספרה ביחד עם שותפו קובי בן חיים ומאז עוסק בהצלחה בספרות גברים ונשים במספרתו בהרצליה.
לאחר החזרה לארץ למד תואר ראשון במדעי המדינה והגנת העורף באוניברסיטה הפתוחה-בית ברל.
במקביל להצלחתו המקצועית, התמודד אורן עם תסמינים של פוסט טראומה מבלי שהיה מודע למצבו.
לבסוף, 16 שנים לאחר שחרורו מצה"ל, אובחן כסובל מפוסט טראומה מתמשכת והוכר על ידי אגף השיקום במשרד הביטחון.
במסגרת הטיפול בהלם הקרב החל להרצות על הנושא ולכתוב עליו.
בספר בשם "חבית נפץ" שהתפרסם בשנת 2017, הוא מגולל את סיפור שירותו ביחידת המסתערבים ואת התמודדותו עם הלם הקרב לאחר שחרורו.
במקביל, החל להרצות בפני תלמידים ובני נוער על מורשת הקרב של היחידות המיוחדות, ובפני כוחות הביטחון וההצלה על החשיבות שבאיתור, ליווי וטיפול בהלומי קרב כבר במהלך שירותם.
הקמת השדולה בכנסת למען הלומי הקרב והקמת עמותת Trauma4good