tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"תמיד חלמתי לכתוב סאגה רחבת־יריעה על מלחמת האזרחים והשיקום", אמר.
"מרתק אותי שיש אמריקאים רבים שמכירים לפרטי פרטים את הקרבות, אבל אינם יודעים כמעט דבר על תקופת השיקום".
צ'רנאו טוען שמקדמי הסיבה האבודה של הקונפדרציה עשו דמוניזציה לגרנט.
הרגלי השתייה שלו – שלא פגעו, לדבריו, במערכותיו הצבאיות – הפכו למוקד אצל היסטוריונים של העידן המוזהב.
במשך שנים הנשיא דורג נמוך בדירוגים ההיסטוריים.
עוד קודם למחקר הביוגרפי, גם צ'רנאו אימץ חלק מהתדמית השלילית: בביוגרפיה מוקדמת על ג'ון ד.
רוקפלר כינה את גרנט "נשיא כושל" ותיאר אותו כ"איש עסקים מעיירה קטנה טרם המלחמה, שנשבה בקסם העשירים, גם כשניסו לעשוק אותו שוב ושוב".
בדיעבד אמר: "בשוק המניות של המוניטין ההיסטורי, המניה של גרנט בהחלט בעלייה".
הספר הגיע לראש רשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס (ספרי עיון מודפסים וספרים אלקטרוניים) בשבועות 29 באוקטובר 2017 ו־7 בינואר 2018.
ג'נט מסלין כתבה ב־הניו יורק טיימס שהספר מבקש לשנות את הדימוי של גרנט כ"מצביא מבריק, נשיא סביר, בן־שיח משעמם ושיכור כלוט", וכי "הספר, השואף לראות את חייו של גרנט כהצלחה, רווי גם בטרגדיה".
האנט כתב ב־The Denver Post כי צ'רנאו "מוכיח באופן נחרץ שגרנט היה מצביא דגול...
[והוא] אינו מטאטא מתחת לשטיח את חסרונותיו".
הנשיא לשעבר ביל קלינטון שיבח את "העוצמה המחקרית והספרותית" של הספר, ואת הדגשת ההיבטים המוזנחים בנשיאות גרנט – הגנת המשוחררים שזה עתה זכו בחירותם וזכויות האזרח שלהם.
סטיילס כי מחקרו של צ'רנאו על מאבקו של גרנט באלכוהוליזם היה מיטבי יותר אילו התייחס לקנה־המידה של תנועת ההצהרה, אך תיאורי המסע הצבאי "עובדים היטב", במיוחד ביחסיו הקרובים; לדבריו, צ'רנאו "ממעט להשתמש" בטכניקות של רומן: "העיצוב אינו מהנה במבנה מתוחכם".
מנגד, אדם גופניק כתב ב־הניו יורקר: "כישרונו של צ'רנאו מתאים לסיפורו של גרנט.
הוא כותב כפי שגרנט נלחם: בלי אלגנטיות יתירה, אך ביסודיות ובלא ליאות, כשהוא כובש את יעדיו בזה אחר זה".
בלייט כתב כי "צ'רנאו נמנה עם הביוגרפים האוהדים של גרנט", וכי הוא מצייר דימוי הדומה לזה שגרנט ביקש להנחיל בזיכרונותיו.
גרנט טירנן אמאטו הוא רוצח אמריקאי שהורשע ונידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי בגין רצח משפחתו ב־24 בינואר 2019. אמאטו ירה למוות באביו צ'אד, באמו מרגרט ובאחיו קודי בביתם בצ'ולוטה, פלורידה, ולאחר מכן ניסה לביים את האירוע כרצח־התאבדות שבוצע כביכול על ידי אחיו.
לאחר מצוד שנמשך 24 שעות, הוא נתפס, הועמד לדין והורשע ב־31 ביולי 2019 בשלושה סעיפים של רצח מדרגה ראשונה בכוונה תחילה.
ב־12 באוגוסט 2019 נגזר עליו מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי.
המעשים בוצעו על רקע סכסוך משפחתי שהחריף בעקבות התמכרותו של אמאטו לתמיכה כלכלית בדוגמנית רשת בולגרייה בשם סילביה ונציסלבובה ("Silvie" או "adysweet").
במשך שלושה חודשים גנב והוציא כ־200,000 דולר מכספי משפחתו כדי לממן את הקשר עמה, מה שהוביל להצבת תנאי מחיה נוקשים מצד הוריו.
גרנט אמאטו נולד באורלנדו, פלורידה, להוריו צ'אד רוברט אמאטו, רוקח קליני, ומרגרט אן אמאטו (לבית וייד), מנהלת תפעול בכירה ב־Nuance Communications בתחום הבריאות.
הוא גדל בקהילה הכפרית צ'ולוטה, כ־48 ק"מ מצפון־מזרח לאורלנדו, לצד אחיו הגדול קודי, עמו שמר על קשר קרוב.
לו אח חורג נוסף, ג'ייסון, שחי בנפרד.
גם גרנט וגם קודי למדו בתיכון טימבר קריק באורלנדו ושניהם הצטרפו לנבחרת הרמת המשקולות.
לאחר מכן החלו יחד ללמוד סיעוד באוניברסיטת מרכז פלורידה (UCF).
קודי השלים את לימודיו והוסמך כאח מרדים (CRNA), ואילו גרנט סיים תואר ראשון בסיעוד אך התקשה בבחינות הרישוי – נכשל ב־2011 ועבר בבחינתו השנייה בפברואר 2012.
לאחר קבלת רישיונו עבד גרנט כאח מוסמך במספר בתי חולים באזור אורלנדו.
ב־2015 נרשם לתוכנית הכשרה לאחים מרדימים באוניברסיטת בארי אך פרש ב־2016. ביוני 2018 פוטר מתפקידו ב־AdventHealth Orlando בעקבות חשד לגניבת פרופופול ושמונה תרופות מבוקרות נוספות, וכן מתן תרופות למטופלים ללא אישור רופא.
בדצמבר 2018 בוטלו האישומים נגדו.
לאחר שפוטר, החל אמאטו לבלות שעות רבות באתרי פורנוגרפיה ובפלטפורמות מצלמות רשת.
באתר MyFreeCams הכיר את הדוגמנית הבולגרייה סילביה ונציסלבובה והתאהב בה, כשהוא מאמין כי מדובר בקשר רומנטי אמיתי.
כדי לשמור על קשר עמה רכש כמויות גדולות של אסימונים , לעיתים עד 5,000 בכל פעם, בעלות של מעל 600 דולר ל-סשן, בעוד שצ'אטים פרטיים עלו 90 אסימונים לדקה.
הוא הציג עצמו בפניה כיזם משחקי וידאו מצליח, שלח לה מתנות ושילם עבור שיחות פרטיות.
לצורך כך גנב כרטיסי אשראי מבני משפחתו, זייף חתימות, ולקח הלוואות תוך שימוש בבית המשפחה כבטוחה.
בתוך כשלושה חודשים בזבז כ־200,000 דולר מכספי המשפחה.
בת הזוג של קודי דיווחה כי גנב ממנו 60,000 דולר וכלי נשק, בעוד ג'ייסון, אחיו החורג, מסר כי גרנט לקח מאביהם 150,000 דולר נוספים, כולל כספי משכנתא.
לאחר שהוריו גילו את היקף הגניבות, הם הציבו לגרנט אולטימטום: לנתק קשר עם ונציסלבובה או לעזוב את הבית.
הם קבעו כללי בית נוקשים, כולל איסור שימוש באינטרנט לאחר חצות וחובה למצוא עבודה.
בנוסף, דרשו כי ימסור כל כלי נשק שברשותו.
בדצמבר 2018 רשמו אותו הוריו למכון גמילה בפורט לודרדייל לטיפול בהתמכרות לאינטרנט ולפורנוגרפיה, בעלות של 15,000 דולר.
לאחר כשבוע שוחרר לבית ההורים תחת מדיניות "אפס סובלנות".
למרות זאת, הצליח לשכנע את אמו לאפשר לו להשתמש בטלפון שלה כדי להמשיך בתקשורת עם הדוגמנית.
כאשר אביו גילה זאת, הוא הורה לו לעזוב את הבית.
בערב 24 בינואר 2019 שהתה מרגרט בבית ועבדה על המחשב, בעוד צ'אד וקודי היו במשמרות עבודה.
בסביבות 16:45 ירה אמאטו באמו בעורפה בעת שישבה ליד שולחנה.
לאחר מכן המתין לאביו, ועם כניסתו למטבח ירה בו פעמיים בראש.
כדי למשוך את אחיו הביתה שלח לקודי הודעת טקסט מהטלפון של אביהם.
כשקודי הגיע בשעות הבוקר המוקדמות של 25 בינואר, ירה בו בראשו והלה התמוטט בחדר האחסון.
לפני שעזב את המקום ניסה אמאטו לביים את זירת האירוע כרצח־התאבדות שבוצע על ידי קודי, הניח את האקדח ליד גופתו ופיזר תרמילים בזירה.
קודי לא הגיע למשמרתו בבוקר שלמחרת, וחבריו דיווחו על כך למשטרה.
סגני השריף הגיעו לבית, פרצו פנימה לאחר שלא נענו, וגילו את גופות שלושת בני המשפחה.
ב־26 בינואר 2019 אותר גרנט במלון דאבלטרי במחוז אורנג'.
הוא לא התנגד למעצר ומסר לשוטרים מידע על כלי נשק בחדרו.
בחקירתו לא הודה במפורש אך גם לא סיפק גרסה חלופית.
משפטו החל ביולי 2019. התביעה הציגה תיעוד דיגיטלי, רישומי טלפון ועדויות שונות שהצביעו על נוכחותו בזירה ועל המניע הקשור לאובססיה לדוגמנית.
ההגנה ניסתה לעורר ספק סביר, אך ללא הצלחה.
ב־31 ביולי 2019 הורשע בכל שלושת סעיפי הרצח מדרגה ראשונה, ונקבע כי נשא וירה בעצמו בכלי הנשק שגרם למות הקורבנות.
בתחילת אוגוסט 2019 התקיים דיון בענישה.
התביעה דרשה עונש מוות, אך חבר המושבעים לא הגיע להסכמה פה־אחד, כמתחייב בחוק פלורידה.
בשל כך, העונש שנגזר היה מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי.
ב־12 באוגוסט 2019 נגזר עונשו הרשמי.
ניסיונות ערעור מאוחרים יותר לא צלחו.
חיים בכלא ועלילת רצח להשכיר
במרץ 2024 החל אמאטו להתכתב מהכלא עם ויקטוריה גודווין, אשתו המנוכרת של אהרון גודווין – חוקר על־טבעי וכוכב "Ghost Adventures".
הם פיתחו קשר רומנטי דרך מכתבים וטלפונים סלולריים מוברחים.
בסוף 2024 קשרו השניים קשר לרצוח את אהרון גודווין בתמורה לכסף.
ההתכתבות נחשפה כאשר הטלפון ששימש לתקשורת ביניהם נתפס.
בעקבות חקירה נפתחו הליכים משפטיים נגד שניהם.
ביוני 2025 נידונה ויקטוריה גודווין ל־36–90 חודשי מאסר לאחר שהודתה בקשירת קשר לרצח.
בדיון העיד בעלה באומרו כי לעולם לא יחוש בטוח שוב.
מקרהו של אמאטו משך תשומת לב תקשורתית רחבה, בין היתר בשל הקשר המובהק שלו להתמכרות דיגיטלית ואובססיה מקוונת.
הוא היה הנושא המרכזי בסדרה הדוקומנטרית בת שלושת הפרקים "Ctrl+Alt+Desire" בבימויו של קולין ארכדיקון.
ארכדיקון ראיין את אמאטו במשך ארבע שנים, כולל גישה לשיחות טלפון מהכלא, ומאוחר יותר לשיחות מטלפון שאמאטו הבריח לכלא.
המקרה סוקר גם בפרק של סדרת הפשע האמיתי "Killer Cases" בשם "Murder and the Sex Cam Model" (עונה 2, פרק 2), ששודר בפברואר 2022.
גרסיאלה מונטס (ספרדית: Graciela Montes; נולדה ב-18 במרץ 1947) סופרת ארגנטינאית, שהייתה מועמדת לפרס אנדרסן.
מונטס כתבה ספרי ילדים ונוער, רומנים למבוגרים וביקורות ספרות.
במרץ 2005 זכתה מונטס בפרס אלפגוארה על הרומן שכתבה עם אמה וולף, "התור של הכתבן".
הספר, שיצא לאור בו זמנית בספרד וב-19 ארצות אמריקה הלטינית, מספר על ג'נובה במאה ה-13, וגיבוריו הם מרקו פולו והכתבן רוסטיצ'לי.
ספרה "אהבה בשכונת הפרחים" תורגם בשנת 2003 לעברית על ידי פנינה פלמן.
גֵּרָנִיִּים (שם מדעי: Geraniaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים או לעיתים רחוקות בני שיח או שיחים.
המשפחה שייכת לסדרת הגרנאים והיא כוללת 7 סוגים ו-803 מינים.
המשפחה כוללת שבעה סוגים, מהם שלושה סוגים גדולים עתירי מינים (גרניון, מקור-חסידה ופלרגוניום), ולצדם ארבעה סוגים קטנים הכוללים יחד מספר מצומצם של מינים.
רוב המינים נפוצים באזורים בעלי אקלים ממוזג וסובטרופי, באזורים הסמוכים לקו המשווה וכן בדרום אפריקה.
עם זאת יש מינים טרופיים ואף מדבריים (מיני בהק) במשפחה.
בצמחיית הבר של ישראל וסביבתה מיוצגת המשפחה על ידי 3 סוגים ו-29 מינים: גרניון (9 מינים), מקור-חסידה (18 מינים) ובהק (2 מינים).
בצמחיית הנוי והתרבות, המשפחה מיוצגת על ידי מינים רבים מהסוג פלרגוניום.
משפחת הגרניים היא קבוצה מונופילטית, שמיקומה בסדרת הגרנאים נקבע על בסיס ניתוחים פילוגנטיים מולקולריים.
במסגרת זו נחשבת משפחת הגרניים לקבוצת אחות קרובה של משפחת הפרנקואיים (Francoaceae), ויחד הן מרכיבות את סדרת הגרנאים במובנה המודרני.
שם המשפחה גרניים הוא תעתיק השם הלועזי "Geranium" שמקורו מהמילה היוונית "γέρανος" (geranos), שפירושה "עגור".
השם מתייחס לצורת הפרי של הצמח, שמזכירה מקור של עגור.
לעומת זאת, השם "Pelargonium" (פלרגון) נגזר מהמילה היוונית "πελαργός" (pelargos), שפירושה "חסידה", וגם כאן השם מתייחס לצורת הפרי הדומה למקור של חסידה.
משפחת הגרניים (Geraniaceae Juss) כוללת בעיקר צמחים עשבוניים, חד-שנתיים או רב-שנתיים, כאשר מקצתם מעוצים בבסיסם.
למרות שחלק מהמינים הם בני שיח או שיחים, הרוב המכריע הם עשבים בעלי גבעולים ועלים שעירים.
פרחיהם מורכבים מחמישה עלי כותרת הנושרים לאחר הפריחה וחמישה עלי גביע שאינם נושרים.
הלוואים קיימים, וכן פטוטרות העלים.
העלים מסורגים או נגדיים, פשוטים או מורכבים.
כאשר העלים מורכבים, העלים מחולקים-מנוצים (טרף העלה מחולק לאונות עד לעורקו המרכזי או הבסיס) או מחולקים בצורת כף יד (האונות מגיעות עד לעורק הראשי, כך שכל האונות יוצאות כמעט מנקודה אחת).
הפרחים דו-מיניים, סימטריים ("נכונים") או כמעט סימטריים.
הגביע מורכב מ-5 עלים מפורדים.
מספר האבקנים נע בין 5 ל-15 אבקנים, כולם או קצתם בעלי מאבקים ו-5 עמודי שחלה.
השחלה עילית, מורכבת מ-3 עד 5 עלי שחלה שיוצרים עמוד מרכזי בהמשכה של מצעית הפרח וכוללת 3 עד 5 מגורות, כשבכל מגורה אחת או שתי ביציות.
עלי השחלה מאוחים ויוצרים עמוד (ציר) מרכזי בהמשכה של מצעית הפרח.
הפרי הוא מפרדת שנפרדת בהבשלתה ל-3 עד 5 פרודות הניתקות מהעמוד המרכזי הנפתחות בצידן הפנימי, המופנה אל העמוד (במיני גרניון) או אינן נפתחות כל עיקר (במיני מקור-חסידה ובהק).
פרודות הפרי בעלות אחד או שני זרעים.
משפחת הגרניים כוללת 7 סוגים ו-803 מינים.
בצמחיית הבר של ישראל וסביבתה מיוצגת המשפחה 30 מינים המשויכים ל-3 סוגים: גרניון, מקור-חסידה ובהק.
4 סוגים שיש להם ייצוג בישראל בבר ובנוי
בַּהַק (Monsonia) הוא סוג צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים, שעירים הדומים למקור-חסידה.
בסוג זה 26 מינים בעולם, ומתוכם גדלים בישראל שני מינים מדבריים, חד-שנתיים או רב-שנתיים בני חלוף וקצרי חיים.
גרניון (Geranium) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים או דו-שנתיים ורב-שנתיים, לעיתים רחוקות בני שיח (לא בישראל) במשפחת הגרניים.
בסוג 345 מינים מהם 9 בישראל.
על ההבדלים ראו בפרק מאפיינים או ראו ערך מורחב.
מקור-חסידה (Erodium) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתיים או רב-שנתיים במשפחת הגרניים.
הסוג כולל כ-121 מינים, מהם 18 גדלים בר בישראל.
על ההבדלים ראו לעיל או ראו ערך מורחב.
פלרגוניום (Pelargonium) - בסוג 291 מינים בעולם מהם משמשים כצמחי תרבות ונוי בישראל.
3 סוגים שאין להם ייצוג בישראל
California macrophylla - מין יחיד בסוגו הגדל בר במערב צפון אמריקה, במדינות: אריזונה, קליפורניה, מקסיקו צפון מערב, נבאדה, אורגון, יוטה.
מין זה הופרד מן הסוג מקור-חסידה רק בשנת 2002.
Hypseocharis הוא סוג הכולל 6 מינים.
מרבית המינים הם צמחים רב-שנתיים הגדלים בעיקר בבתי גידול הרריים טרופיים.
יוצא דופן הוא המין Hypseocharis malpasensis, שגדל במדבריות או בבתות-ספר - סביבות טבעיות המאופיינות בצמחיית שיחים נמוכים המתפתחות באזורים בעלי אקלים יבש למחצה - במרכז ובדרום בוליביה.
Sarcocaulon הוא סוג צמחים הכולל 13 מינים, הנפוצים בעיקר בבתי גידול מדבריים ושיחיות יבשות.
התפוצה הטבעית של הסוג משתרעת מאנגולה שבדרום-מערב אפריקה, דרך נמיביה ועד דרום אפריקה (פרובינציות הכף ומדינת החירות (Free State)).
כל המינים בסוג הם בני-שיח או שיחים סוקולנטיים, בעלי יכולת לאגור מים ברקמותיהם, מה שמאפשר להם לשרוד ולהתפתח בתנאי יובש קשים באזורים אלו.
גרניקה (בבסקית: Gernika, בספרדית: Guernica) היא עיירה בקהילה האוטונומית של חבל הבסקים.
מאז המאה ה-18 היא מאוחדת מבחינה מוניציפלית עם העיירה לומו (Lumo) השכנה, תחת השם המשותף "גרניקה-לומו".
היא מקום מושבו הנוכחי של פרלמנט מחוז ביסקאיה (Bizkaia), אשר הרשות המבצעת שלה ממוקמת בבילבאו הקרובה.
הסימנים המוקדמים ביותר להימצאותם של בני אדם באזור הם ציורי קיר במערת סנטימאמינייה (Santimamiñe), המתוארכים לאלף ה-15 לפנה"ס.
מציורים אלו ניתן ללמוד כי האזור היה מכוסה ביערות ואוכלס בידי איילים וחזירי בר וכן חיות אחרות.
אחרי עידן הקרח, בערך באלף ה-9 לפנה"ס, עלתה "תרבות אוכלי הצדפות", המצטיינת בכמות גדולה של שרידי קונכיות באתרי היישוב.
משערים כי הרכיכות הרכיבו את עיקר התפריט של יושבי האזור.
בסביבות המאה ה-2 לפנה"ס החלו להופיע באזור מספר יישובים בנקודות אסטרטגיות החולשות על דרכי התנועה העיקריות והנהרות.
עדויות ליישובים אלו ניתן לראות גם כיום במספר אתרים בסביבה.
שפך נהר הגרניקה מכיל יותר שרידים רומאיים מאשר כל אזור אחר במחוז ביסקאיה.
משערים כי אחת הסיבות לכך היא דרכי המסחר לאורך החוף והמשאבים הטבעיים המקומיים של שיש וברזל.
העיר עצמה נוסדה ב-28 באפריל 1366 בידי הרוזן טלו (Tello) בצומת דרכים אסטרטגית, שחלשה גם על שפך נהר הגרניקה ונמל סוסו (Suso).
עם הזמן קיבלה העיר את המאפיינים האופייניים לערים בסקיות רבות, המאופיינות במספר רחובות מקבילים, הנחתכים ברחוב שכנסיות לו בשני קצותיו.
במרוצת מאות השנים היוותה העיר את מקום המפגש של אספת ביסקאיה.
היא נתכנסה תחת "העץ של גרניקה" (Gernikako Arbola), עץ אלון שסימל את החירויות המסורתיות של העם הבסקי.
עד לשנת 1876 נחקקו במקום חוקי הפרובינציה בידי פרלמנט ובו שני נציגים מכל עיר וכפר בפרובינציה.
העצים הוחלפו בצאצאיהם שוב ושוב.
אחד העצים ששרד עד לעשור הראשון של המאה ה-19, הממוקם בסמוך לבית הפרלמנט, נראה בתמונה כשהוא מפוחם.
אולם, השתיל שנבחר להיות "העץ של גרניקה" הרשמי חולה גם הוא, ועל כן לא יוחלף בטרם תוחלף גם האדמה שסביבו.
משכן צנוע הוקם בסמוך לעץ כדי להוות את מקום ההתכנסות, והוחלף בשנת 1826 בבניין הנוכחי.
בעבר היו באים אדוני ביסקאיה לגרניקה, בעת שקיבלו את תוארם, על מנת להישבע שישמרו על חירויות בני ביסקאיה.
מאוחר יותר הוצמד התואר "אדון ביסקאיה" למלכי קסטיליה, שהמשיכו במסורת זו ובאו למקום להישבע את השבועה.
במהלך המאה ה-18 נמצאה גרניקה בסכסוך קרקעות עם העיר לומו השכנה.
הסכסוך נפתר רק בשנת 1882, כששתי הערים אוחדו מבחינה מוניציפלית.
רק בתחילת המאה ה-20 החלה העיר להפוך למתועשת, דבר שהביא לגידול אוכלוסייה מכ-4,500 תושבים בשנת 1920 לכ-6,000 בשנת 1936.
הפצצת העיירה במלחמת האזרחים הספרדית
מחוץ לארץ הבסקים ידועה העיר בעיקר בשל ההפצצה האווירית בידי לגיון הקונדור של הלופטוואפה, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, ב-26 באפריל 1937, במהלך מלחמת האזרחים הספרדית.
הגרמנים הפציצו את העיר על מנת לתמוך בלאומנים, אשר הונהגו בידי הגנרל פרנסיסקו פרנקו והתקוממו כנגד ממשלת הרפובליקה הספרדית השנייה.
בו בזמן שימשה ההפצצה זירת ניסויים לקראת יישום טקטיקת מלחמת הבזק הגרמנית.
לאחר ארבע שעות של הפצצה העיר הושמדה, אם כי "העץ של גרניקה" שרד.
הצייר פבלו פיקאסו צייר את ציורו המפורסם "גרניקה" על מנת להנציח את זוועות ההפצצה.
בשל מעמדה המיוחד של העיירה אושר בה חוק האוטונומיה של ארץ הבסקים ב-29 בדצמבר 1978, בתמיכת הממשלה הגולה של ארץ הבסקים.
נשיאי הבסקים (Lehendakari) נשבעים גם הם את שבועתם בגרניקה.
גרניקה הוכרזה על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית, עם אזור ביצות וחופים חוליים עשיר, המאכלסת מינים רבים של ציפורים.
גרניטה (באיטלקית: Granita) היא קינוח איטלקי ממוצא סיציליאני העשוי בדרך כלל ממיצי פירות, קפה או יין מעורבבים עם סירופ סוכר.
הגרניטה מוקפאת למשך כמה שעות כשמדי זמן מה מערבלים אותה ידנית במזלג מה שמקנה לה מרקם ברדי של גרגרי קרח עדינים.
בסיציליה מרקם הגרניטה נוטה להיות גס יותר מאשר בשאר העולם אך משתנה מעיר לעיר.
הטעמים המסורתיים הם: לימון, מנדרינה, שקדים ומנטה וכן תותים ותותי בר בעונה.
בעיר קטניה נהוג גם להכין גרניטה משוקולד.
גֶרְנִיקָה (Guernica) היא אחת מיצירות האומנות המפורסמות של פבלו פיקאסו, שצוירה בשנת 1937.
התמונה צוירה כתגובה להפצצת העיירה הבסקית גרניקה ב-26 באפריל 1937, בזמן מלחמת האזרחים בספרד, על ידי הנאצים, הפצצה שגבתה כ-1,600 הרוגים ועוד אלפי פצועים.
הציור הוצג בפתח ביתנה של ספרד הרפובליקאית בתערוכה העולמית של פריז (1937).
כיום, גרניקה היא אחד מסמלי ההרס והאובדן של המלחמה כולה.
הציור מוצג במוזיאון ריינה סופיה במדריד.
"גרניקה" היא ציור ענק ממדים בשחור-לבן שצויר בשמן על ידי פבלו פיקאסו.
פיקאסו ראה תצלומי שחור-לבן של האירוע הטרגי של הפצצת גרניקה בעיתון, והחליט להגיב עליו באמצעות יצירה שתייצג לא רק את המקרה עצמו אלא תעורר את תחושות הכאב והסבל המשותפות לכל המלחמות.
הוא שאף להראות באמצעותה את זוועות המלחמה ואת האיום שבחורבן.
היצירה הושפעה מהציור "ניצחון המוות" שבזמנו היה על קיר בית החולים בפלרמו, וכיום נמצא במוזאון שבארמון אבאטליס (Palazzo Abatellis) בעיר.
במסגרת עבודות ההכנה ליצירתו "גרניקה" הכין פיקאסו כשישים רישומים וציורי הכנה.
רק לאחר מכן ניגש להכנת היצירה עצמה.
הוא החליט שצבעי הציור יהיו שחור, לבן ואפור כצבעי תצלומי העיתון שתיעדו את האירוע בגרניקה, וכן כדי ליצור את הרושם כי היצירה מעבירה את העובדות, את המראות כפי שהיו – כפי שעיתון מעביר עובדות.
ניתן גם לראות מרקם של נקודות קטנות במילוי חלק מן הדמויות ביצירה, מרקם המסמל את הכיתוב הקטן האופייני לעיתון.
סגנון הציור משלב כמה מסגנונות הציור של פיקאסו: קוביזם בעל אופי של קולאז', קיטוע ועיוות מטמורפוזי.
בציור לא מתוארים מטוסי קרב או פגזים; מתוארים רק אזרחים פשוטים.
כל דמות בציור נושאת עימה משמעות סמלית מסורתית.
בכל הדימויים בולט הכאב המשותף לבני האדם ולבעלי החיים.
פיותיהם של הדמויות ובעלי החיים פעורים, כולם מאוימים ומפוחדים, חלקם גוססים וחלקם מתים.
הדמויות הנשיות מעוותות, גופן שבור ומפורק באלימות המדגישה את הזוועה, האישה העולה בלהבות, האם ותינוקה המת, והאישה הנסה על נפשה.
העששית ונורת החשמל, שני מקורות אור, מבטאים בגרניקה שני עולמות מנוגדים: העששית מרמזת על חיים פשוטים כפריים, לעומת נורת החשמל המסמלת את הקידמה הטכנולוגית אך היא מוקפת חודים המסמלים הרס ולאו דווקא קידמה.
הסוס מסמל את האומה הספרדית הגאה אך הפצועה.
תחושת האימה נוצרת בעיקר באמצעות הצורות עצמן.
מהות הצורות רק מוסיפה לתחושה זו.
הן מעוותות ומקוטעות, והגוף האנושי מפורק אל תוך הקרביים.
"גרניקה" מתארת סצנה כוללת בתוך חדר:
משמאל ניתן לראות שור מעוות העומד מעל אישה המבכה את מות בנה כשהוא בידיה.
במרכז נראה סוס זועק הנופל על הקרקע כשהוא גוסס ומוט תקוע בגבו.
צורת אפו של הסוס כצורת גולגולת אדם.
מימין רואים אישה המנסה להימלט מבית בוער.
מתחת לסוס, שוכב חייל הנראה כמת כשבידו חרב שבורה שצומח ממנה פרח.
מעל ראש הסוס, מנורה מאירה בצורת עין.
בין הסוס לאישה הבוערת דמות אישה מפוחדת שעדה למתרחש סביבה כשבידה עששית.
בין האישה הבוערת לדמות האישה המפוחדת ישנה אישה נוספת המנסה להימלט כל עוד נפשה בה.
את כל המראות הללו מאירה נורה, ובספרדית – Bombilla, המזכירה בצליל שלה את המילה Bomb – פצצה.
כאשר הוצג הציור לראשונה נשאל פיקאסו על ידי נאצים "האם אתה עשית את זה?" ובתגובה ענה: "אני לא עשיתי את זה, את זה אתם עשיתם".
פיקאסו לא התיר להחזיר את הציור לספרד בזמן הדיקטטורה של פרנקו, הציור הוחזר לבסוף ב-1981.
גרשון גולדהבר היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי ואחד ממגלי המזון מסוג D, שהוכיח את קיומו של הקווארק קסום.
ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, משפחתו עקרה לקהיר.
ב-1942 עבר לירושלים כדי ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית.
שם פגש את שולמית לאו, שהייתה סטודנטית לכימיה, והם נישאו ב-1947. בסוף אותה שנה הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית עם תואר שני בפיזיקה, ואשתו, שולמית גולדהבר, לימים פיזיקאית דגולה, זכתה בתואר שני בכימיה.
לאחר סיום לימודיהם הוא היגר לארצות הברית עם אשתו, ושניהם פנו ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
עם קבלת התואר ב-1950, קיבל משרת מרצה באוניברסיטת קולומביה.
מאז 1953 הוא עבד במעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
אשתו, שולה, נפטרה ב-1965. להם נולד בן.
ב-1969 גרשון נישא בשנית, ליהודית, סופרת ומשוררת.
ב-1974 היה בצוות של ברטון ריכטר, שגילה את המזון עם הקוורק הקסום.
ב-1976 ריכטר קיבל על כך את פרס נובל, וגולדהבר קיבל על כך את פרס פאנופסקי.
גרניקס הוא משחק הרפתקאות גרפי מ-1997 שפותח על ידי חברת מחשבת הישראלית, והופץ בארצות הברית על ידי Sir-Tech.
זהו המשחק השני שפותח על ידי מחשבת גם להפצה לחו"ל אחרי שליט הממדים.
המשחק הופץ תחת השם "Granny" בגרמניה, "Dementia" בשאר אירופה, ו-"Armed and Delirious" בארצות הברית.
במהלך המשחק השחקן שולט בדמותה של הסבתא לבית קרוטוני.
בתחילת המשחק בני המשפחה של הסבתא נשאבים לעולם אחר על ידי ארנב מרושע, כעונש על פגיעה בבעלי חיים.
כאשר הסבתא יורדת במדרגות הבית היא מגלה שבני משפחתה נעלמו, יחד עם ספר המתכונים שלה.
הסבתא יוצאת למסע בשישה עולמות כדי למצוא את ספר המתכונים שלה.
עלילת המשחק וסביבות המשחק השונות מאופיינים בסגנון סוריאליסטי, עם הומור נונסנס המושפע ממונטי פייתון.
המשחקיות מבוססת על משחקי הרפתקה קלאסיים בסגנון "הצבע והקלק".
ניתן לבצע מספר פעולות על אובייקטים אינטראקטיביים שונים באזור.
הפעולות שניתן לבצע תלויות באובייקט המוצבע על ידי הסמן של העבר.
כמו כן ניתן להשתמש על האובייקט בחפץ מהמצאי (שנמצא בתוך החזייה של הסבתא).
הפעולות הללו הן הכלי המניע את המשחק.
החל משלב מסוים במשחק ניתן לנוע באופן חופשי בין האזורים השונים ובין העולמות השונים.
התלונות העיקריות נגד המשחק הן עקב רמת הקושי הגבוהה שלו.
חידות רבות במשחק הן לא הגיונית בצורה שקשה מאוד להבין כיצד יש לפתור אותן.
עולם המשחק הגדול והפתוח מקשה גם הוא על המשחק שכן קשה להבין כיצד יש להתקדם.
בעיה נוספת עם העולם הפתוח היא החלפת הדיסקים התכופה הדרושה במעבר בין עולמות (המשחק פרוס על חמישה דיסקים).
גרסדורפיט הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וארסן המשמש כמקור משני להפקת ניקל.
נוסחת המבנה הכימי של הגרסדורפיט היא NiAsS.
הגרסדורפיט יוצר תמיסה מוצקה עם המינרל קובלטיט (CoAsS), והוא משתייך לקבוצת הקרויה על שם הקובלטיט, קבוצה שמרבית חבריה, למעט הקובלטיט והגרסדורפיט, הם מינרלים נדירים.
אנטימון יכול להחליף בקלות את הארסן על מנת ליצור את המינרל אולמניט (NiSbS), אף הוא חבר בקבוצת הקובלטיט.
הגרסדורפיט מתמוסס בחומצה חנקתית תוך פליטת גופרית.
הגרסדורפיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "דיפלודיאלית" , וחבורת סימטריות מרחבית P213. הפרמטר של תא היחידה הוא: Åa=5.72-5.60.
הגבישים של הגרסדורפיט קובייתיים, תמניונים, ארבעונים, לעיתים לוחיים שאורכם עד 4 ס"מ.
פאות הגבישים יכולות להיות מקווקוות.
כמו כן כמקבץ חסר צורה או גרגרי.
לגרסדורפיט יש פצילות טובה בשלושה כיוונים היוצרים קובייה.
הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע גבוה יחסית, 6.1 גרם לסמ"ק.
כאשר מחממים גרסדורפיט הוא פולט אדים רעילים בריח שום אופייני.
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת בלבן.
צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן, והברק שלו מתכתי.
בבליה מקבל המינרל גוון אפור או שחור אפרפר.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1845 במכרה ניקל ליד שלדמינג (Schladming) במחוז שטיריה באוסטריה וקרוי על שמו של יוהאן רודולף ריטר פון גרסדורף (Johann Rudolf Ritter von Gersdorff; 1849-1781) שהיה בעל המכרה ומומחה לכרייה.
הגרסדורפיט משמש כמקור זוטר להפקת ניקל ועבור אספני מינרלים.
הגרסדורפיט נוצר בעורקים הידרותרמיים בטמפרטורות בינוניות יחד עם סולפידים של ניקל אחרים.
גרניט ג'אקה (באלבנית: Granit Xhaka; 27 בספטמבר 1992) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סנדרלנד מהפרמייר ליג ובנבחרת שווייץ.
ג'אקה נולד בשווייץ למשפחה ממוצא אלבני שהיגרה מקוסובו לשווייץ בשנת 1990. אחיו הצעיר של הכדורגלן טאולנט ג'אקה המשחק בנבחרת אלבניה.
בשנת 2017 נישא לבת זוגו לאוניטה לקאיי ויש להם שתי בנות שנולדו בשנת 2019 ובשנת 2021.
ג'אקה החל את דרכו באקדמיה של קונקורדיה בזל ובשנת 2002 יחד עם אחיו טאולנט עבר לאקדמיה של פ.צ.
שם שיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון עד שעלה לקבוצה הבוגרת בתחילת עונת 2010/2011. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-28 ביולי 2010 בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות נגד דברצן מהונגריה.
הוא נכנס כמחליף ו-4 דקות לאחר מכן כבש את שער השני של בזל במשחק שנגמר בתוצאה 2–0 לטובת בזל.
ב-21 באוגוסט ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1–1 עם תון.
גם את שע הבכורה שלו בליגה הוא כבש נגד תון במשחק שהתקיים ב-15 במאי 2011 בו ניצחה בזל 5–1. בתום העונה זכה ג'אקה עם בזל באליפות כשלו 19 הופעות ושער אחד.
בעונה לאחר מכן זכה עם בזל בדאבל.
עם 23 הופעות בליגה ו-4 בגביע.
אליהן הוסיף 8 הופעות בליגת האלופות כשבזל הגיעה עד שמינית הגמר.
ב-18 במאי 2012 חתם ג'אקה על חוזה ל-5 שנים בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה תמורת דמי העברה המוערכים ב-8.5 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-18 באוגוסט 2012 בניצחון 2–0 של מנשנגלדבאך על אלמניה אאכן במסגרת הגביע הגרמני.
ב-25 באוגוסט ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון הביתי 2–1 מול הופנהיים.
ב-15 בספטמבר הוא הבקיע את שערו הראשון והיחיד לעונת 2012/2013 בהפסד 2–3 לנירנברג.
בסך הכל הוא סיים את העונה עם 32 הופעות ושער אחד בכל המסגרות.
את עונתו השנייה במועדון עונת 2013/2014 סיים ג'אקה עם 29 הופעות וללא שערים בכל המסגרות.
העונה השלישית של ג'אקה במועדון עונת 2014/2015 הייתה מוצלחת יותר הוא כבש 2 שערים ב-30 הופעות בליגה ונבחר להרכב העונה בליגה.
באירופה הוא כבש 3 שערים ב-9 הופעות בליגה האירופית, כשמנשנגלדבאך הצליחה לעבור את שלב הבתים.
ובסך הכל היו לו 5 שערים ב-42 הופעות בכל המסגרות.
את העונה הרביעית של במנשנגלדבאך עונת 2015/2016 סיים ג'אקה עם 3 שערים ב-36 הופעות בכל המסגרות שכללו גם 5 הופעות בליגת האלופות ולקראת שנתו האחרונה בחוזה הוא החל לעורר עניין אצל מועדונים גדולים.
ב-25 במאי 2016 חתם ג'אקה בארסנל מהפרמייר ליג.
תמורת סכום של 30 מיליון פאונד.
ב-29 ביולי 2016 ערך ג'אקה את הופעת הבכורה שלו במשחק ראווה נגד כוכבי ליגת ה-MLS בו ניצחה ארסנל 2–1. את הופעת הבכורה התחרותית שלו בקבוצה הוא ערך ב-14 באוגוסט 2016 במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017 בפרמייר ליג בהפסד של ארסנל 3–4 לליברפול.
את שער הבכורה שלו במועדון הוא כבש ב-17 בספטמבר בניצחון 4–1 של ארסנל על האל סיטי.
ובסך הכל סיים את עונת הבכורה שלו בארסנל עם 4 שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות, עונה בה זכה עם ארסנל בגביע האנגלי לאחר ניצחון 2–1 על צ'לסי בגמר.
את עונתו השנייה במועדון עונת 2017/2018 החל ג'אקה עם זכייה במגן הקהילה לאחר ניצחון בפנדלים על האלופה צ'לסי לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1–1. ואת העונה סיים ג'אקה עם 3 שערים ב-48 הופעות בכל המסגרות והפך לבורג מרכזי בקבוצה.
את עונתו השלישית במועדון עונת 2018/2019 סיים ג'אקה עם 4 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות, והמשיך לשמש בורג מרכזי בקישור הקבוצה.
ב-27 בספטמבר 2019 הכריז המאמן אונאי אמרי כי ג'אקה ימונה לקפטן הקבוצה במקום לורן קוסיילני שעזב בסיום עונת 2018/2019. ב-27 באוקטובר 2019 במשחק נגד קריסטל פאלאס באצטדיון האמירויות ג'אקה הוחלף בדקה ה-61 והתעמת עם הקהל הביתי של המועדון.
וב-5 בנובמבר בעקבות התקרית נשלל ממנו סרט הקפטן והועבר לפייר-אמריק אובאמיינג לאחר התקרית ג'אקה נגרע מסגל הקבוצה, והיה נראה שהוא הולך לעזוב בחלון ההעברות של ינואר.
אך בסוף נובמבר פוטר המאמן אונאי אמרי, ובדצמבר מונה במקומו מיקל ארטטה שנתן לג'אקה הזדמנות נוספת.
בסך הכל בעונת 2019/2020 שותף ג'אקה ב-41 משחקים וכבש שער אחד בכל המסגרות.
כאשר ב-1 באוגוסט 2020 פתח ג'אקה בגמר הגביע האנגלי שנדחה עקב מגפת הקורונה וזכה בגביע שני עם המועדון לאחר שארסנל ניצחה פעם נוספת בגמר 2–1 את צ'לסי.
ב-28 באוגוסט 2020 פתח ג'אקה במשחק מגן הקהילה נגד האלופה ליברפול וזכה בתואר נוסף עם המועדון לאחר שארסנל ניצחה בפנדלים.
ואת עונת 2020/2021 הוא סיים עם שער אחד ב-45 הופעות בכל המסגרות.
עונת 2021/2022 שהייתה עונתו השישית בקבוצה הייתה עונה בה ארסנל לא שיחקה באירופה לראשונה מאז עונת 1990/1991. וג'אקה סיים אותה עם שער אחד ב-30 הופעות.
עונתו השביעית בקבוצה עונת 2022/2023 הייתה העונה המוצלחת ביותר של ג'אקה עבור ארסנל הוא סיים את העונה עם 9 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות כולל 7 שערי ליגה והיה חלק משמעותי בקבוצה שהתמודדה על האליפות עד למחזורים האחרונים אך הפסידה אותה לטובת מנצ'סטר סיטי.
בסך הכל ב-7 עונות בארסנל שותף ג'אקה ב-297 משחקים בהם כבש 23 שערים.
ב-6 ביולי 2023 חתם ג'אקה על חוזה ל-5 שנים בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה אשר שילמה עבורו לארסנל 25 מיליון אירו (21.4 מיליון ליש"ט) ב-12 באוגוסט 2023 ערך ג'אקה הופעת בכורה במועדון, כשפתח במשחק בו ניצחה לברקוזן 8–0 את טאוטוניה אוטנסן במסגרת הגביע הגרמני.
ב-19 באוגוסט ערך ג'אקה הופעת בכורה עבור לברקוזן בבונדסליגה בניצחון 3–2 על ר.ב.
לייפציג במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2023/2024. ב-23 בפברואר 2024 כבש ג'אקה שער בכורה עבור לברקוזן בניצחון 2–1 על מיינץ במסגרת הבונדסליגה.
ב-14 באפריל הבקיע ג'אקה בניצחון 5–0 של לברקוזן על ורדר ברמן במשחק בו הבטיחה לברקוזן אליפות ראשונה של המועדון, והיה חלק משמעותי מסגל הקבוצה שעשתה היסטוריה כשסיימה את העונה ללא הפסד.
ב-25 במאי כבש ג'אקה את השער היחיד בניצחון 1–0 על פ.צ.
קייזרסלאוטרן בגמר הגביע הגרמני, שזיכה את לברקוזן בדאבל.
ובסך הכל סיים ג'אקה את עונת הבכורה שלו בלברקוזן עם 4 שערים ב-50 הופעות בכל המסגרות.
ב-30 ביולי 2025 חתם ג'אקה על חוזה ל-3 שנים עם אופציה לעונה נוספת בסנדרלנד מהפרמייר ליג ששילמה תמורתו סכום של 20 מיליון אירו כולל בונוסים.
ב-14 באוגוסט פורסם כי ג'אקה ישמש כקפטן הקבוצה בעונת 2025/2026. ב-16 באוגוסט ערך ג'אקה בכורה במדי סנדרלנד בניצחון 3–0 על וסטהאם יונייטד במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2025/2026 בפרמייר ליג.
ב-3 בנובמבר 2025 כבש ג'אקה שער בכורה בסנדלרנד כשהבקיע את שער השוויון בתיקו 1–1 מול אברטון בליגה.
ג'אקה שיחק בקבוצות הצעירות של שווייץ וזכה עם הקבוצה עד גיל 17 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2009. ועם הקבוצה עד גיל 21 הגיע לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011.
לפני שערך את הבכורה שלו עבור הנבחרת הובגרת של שווייץ, התלבט ג'אקה האם לשחק במדי אלבניה או במדי שווייץ, לבסוף החליט לשחק במדי שווייץ, בניגוד לאחיו שבחר באלבניה.
את הופעת הבכורה ערך ג'אקה ב-4 ביוני 2011 נגד נבחרת אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2012 במשחק שהתסיים בתוצאה 2–2. ב-15 בנובמבר 2011 כבש ג'אקה את שער הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת בניצחון 1–0 במשחק ידידות נגד לוקסמבורג.
ג'אקה זומן לסגל הנבחרת לקראת המשחקים האולימפיים בלונדון אך בחר שלא להשתתף.
ג'אקה שותף בכל עשרת המשחקים של שווייץ במוקדמות מונדיאל 2014 ונכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
הוא נכלל בסגל שווייץ ליורו 2016. כאשר במשחק הפתיחה של שווייץ בטורניר, התמודד ג'אקה מול אחיו ונבחרת אלבניה, ונבחר לאיש המשחק בניצחון של שווייץ.
לקראת מוקדמות מוניאל 2018 והפיכתה של קוסבו לאחת החברות בפיפ"א פורסם שאולי ג'אקה יעבור לייצג אותה.
אך הוא דחה את הטענה ואמר שהוא חלק מהנבחרת השווייצרית.
ג'אקה נכלל בסגל שווייץ למונדיאל 2018. ב-22 ביוני ג'אקה כבש שער שוייון במשחק נגד סרביה במסגרת שלב הבתים, והוא וחברו לנבחרת שרדאן שאקירי שניהם ממוצא קוסובני חגו את השער בתנועת נשר המזוהה עם העיט בדגל אלבניה.
בתגובה פיפ"א קנסה כל אחד מהשחקנים ב־10,00 פרנק שווייצרי על התנהגות לא ספורטיבית.
ג'אקה נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2020, למונדיאל 2022 וליורו 2024, וביורו עצמו שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים והשלים 90 דקות בכל שלושת המשחקים.
בסיום שלב הבתים דורגה שווייץ במקום השני בבית עם 5 נקודות והעפילה לשמינית הגמר למפגש מול האלופה המכהנת .
נבחרת שווייץ עד גיל 17
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 2009
השחקן הצעיר של השנה בשווייץ: 2012
גרניט הוא כלי רכב תצפית לאיסוף מודיעיני שמפותח על ידי חברת אלתא מערכות.
הגרניט מבוסס על קרקל שהוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית.
הגרניט מיועד להיות רכב התצפית העיקרי של גדודי האיסוף בחיל האיסוף הקרבי של צה"ל שנכנס לשירות מבצעי בתחילת 2012.
בגרניט מותקן מכ"ם "בוהה" מסוג "רוזן",שהוא מתקדם יותר ממכ"ם ה"עפרוני" שמותקן ב"רקון" (שבו הסריקה מתבצעת מקטע אחר מקטע).
בנוסף מותקנת בו מצלמה מסוג "ספיידר" (SPIDER) של חברת קונטרופ, שמשמשת את בלוני האיסוף של מודיעין השדה וכלי טיס בלתי מאוישים מסוימים, ונחשבת למצלמת הביטחון השוטף הטובה ביותר בצה"ל.
לכלי יכולת להתחבר למערכת השליטה והבקרה הצה"לית - תוכנת "משואה", מה שידוע כצי"ד – צבא יבשה דיגיטלי.
דבר שיאפשר לתקשר עם שאר חילות היבשה של צה"ל באופן אופטימלי.
המצלמה, המכ"ם ומערכת השליטה והבקרה מופעלים ב"גרניט" בידי איש צוות אחד.
לרכב יכולת ניטור וחקירה ביום ובלילה, בכל תנאי מזג אוויר, ועלות אחזקתו נמוכה משל כלי רכב אחרים.
הרכב ממוגן יותר ובעל יכולת עבירות גבוהה יותר משל ה"רקון", דבר שיאפשר לרכב ולצוותו להצטרף לפעילות מבצעית.
כמו כן, ניתן לבצע את התצפית מבלי לצאת מהרכב בלחיצת כפתור בלבד.
ברכב הושם דגש גם על הנדסת אנוש, והוא אמור להיות נוח יותר לשימוש מהכלים הקודמים.
בגרניט יש ארבעה אנשי צוות, והוא יפעל בצמדים בפיקוד של קצין.
גרנשן היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ.
והעיר הראשית של מחוז לברן.
העיר שוכנת למרגלות הרי היורה בין העיר זולותורן לבין העיר ביל/ביין, במרחק של כ-25 ק"מ מצפון לבירת שווייץ, ברן.
כעיר שאוכלוסייתה מונה מעל 16,000 תושבים, היא אחת הערים הגדולות בקנטון.
גרנשן ידועה בתעשיית שעוני היד שלה, שקיימת בה החל מאמצע המאה ה-19. בעיר פועל מצפה כוכבים ידוע.
גרנשן מתועדת לראשונה במקור משנת 1131 בשם Granechun.
מקורו של השם בשורשים גאלו-רומים והמונח graneca משמעותו אסם.
התיישבות באזור קיימת כבר קודם לכן ונתגלו ממצאים מהתקופה הנאוליתית ומתקופה הרומית.
במאה ה-10 נבנתה הטירה שכיום היא בניין עיריית בטלך הסמוכה.
בתחילה הייתה הטירה בנויה בעץ ובמאה ה-12 היא הוחלפה בטירת אבן מבוצרת.
הטירה עלתה באש בשנת 1200 לערך אך נבנתה מחדש.
במחצית הראשונה של המאה ה-13 ירשו אותה רוזני שטרסבורג ובסוף המאה הם ויתרו עליה.
עד לסוף המאה ה-16 שימשה הטירה כבית כלא.
הטירה פורקה ב-1806 ואבניה שימשו לבניית הכנסייה הקתולית.
אבני הקבר של רוזן גרנשן שנקבר בכנסייה הישנה היו אבני היסוד של הכנסייה החדשה.
בציור מהעידן הטרום-תעשייתי נראית גרנשן ככפר השוכן על רקע נוף ירוק.
השם Kastels, המתייחס לאזור המגורים הצפון-מזרחי, קשור ככל הנראה לחורבות השוכנות על המורדות המיוערים שמעליהם.
החל מ-1851 פועלת בגרנשן תעשיית השעונים שהשפיעה רבות על כלכלת העיר.
ב-1857 חוברה עיר לרשת הרכבות באמצעות מסילת הרכבת מביל/ביין לזולותורן, ב-1927 המסילה חושמלה וב-1932 היא הוכפלה.
במחצית השנייה של המאה ה-19 פעל שירות של סירות קיטור לאורך נהר הארה.
ב-1873 נבנה ביוזמתו של ראש העיר אובזביוס פוגט בית חולים.
בית החולים נסגר ב-2011. במסגרת שביתה כללית שהייתה בשווייץ ב-1918 נורו שלושה שובתים על ידי צבא שווייץ.
בשנות השלושים ובשנות השבעים של המאה ה-20 אירעו משברים בתעשיית השעונים בעיר והדבר גרם לירידה באוכלוסיית העיר.
שטחה של גרנשן הוא 26.1 קמ"ר.
מתוכם 37.9% משמשים לחקלאות, 40.1% הם שטחים מיוערים, 20.7% הם שטחים בנויים, 1.3% הם שטחי אגמים ונהרותל ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
גרנשן היא העיר הראשית במחוז לברן והשנייה בגודלה בקנטון זולותורן.
היא משתרעת בין הכפר שטאד שעל גדת הארה, בגובה של 430 מ' מעל פני הים לבין הרכס הראשון של הרי היורה בגובה של 1,348 מ' מעל פני הים.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גרנשן 16,480 תושבים .
גרנית הכרמל השקעות בע"מ היא חברת החזקות ישראלית שהוקמה בשנת 1981 ונמצאת בבעלות חברת אלקו.
קודם לכן נמצאה משנת 2006 בשליטת קבוצת עזריאלי.
החברה נוסדה בינואר 1981 כחברת השקעות, על ידי קבוצה של משקיעים שכללה בין השאר את: יוסי ורדי, יורם אלמוגי, קבוצת האחים עופר, שמואל (סם) נאמן, זכריה דרוקר, גד זאבי חברת חירם-לנדאו ואחרים.
ההשקעה הראשונה של החברה הייתה רכישת חברת סונול וחברת הבת שלה סופרגז תמורת 44 מיליון דולר.
בשנת 1992 הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובהמשך הפכה חברת משאב לבעלת השליטה בחברה.
בשנת 1998 מכרה חברת משאב את השליטה בחברה לאיש העסקים ישראל בורוביץ וגיסתו תמי מוזס-בורוביץ' (באמצעות חברת "ד.ת בורוביץ-מוזס השקעות (1995)") תמורת כ-200 מיליון דולר.
בעסקה השתתפו גם חברת הפניקס אחזקות וחברת גלנקור.
בשנת 2006 רכשה קבוצת עזריאלי את השליטה בחברה, ובשנת 2012 השלימה קבוצת עזריאלי בהצלחה הצעת רכש למניות גרנית הכרמל שהובילה להפיכתה לחברה פרטית ולמחיקתה מהמסחר בבורסה, לאחר 20 שנים שבהן החברה הייתה ציבורית.
ביולי 2019 הוסכם על מכירת גרנית הכרמל, לאחר שהנכס היחיד שייוותר בידיה הוא חברת "סופרגז", לחברת אלקו, תמורת 770 מיליון ש"ח.
סונול - באפריל 2016 נמכרה החברה לקרן גז ונפט ישראל, שותפות מוגבלת בראשות דודי ויסמן.
טמבור - השליטה בחברה נרכשה מדיסקונט השקעות ב-2001. במאי 2014 הודיעה גרנית על מכירת החברה לקבוצת קוסטו (Kusto) מסינגפור תמורת 500 מיליון ש"ח.
יצרנית המצברים וולקן תעשיות רכב - השליטה בחברה נרכשה ב-1993 ונמכרה ב-2000.
פארק התיירות מיני ישראל (50%) (באמצעות חברת הבת "גרנית הכרמל תיירות בע"מ" חברה בבעלותה המלאה של "גרנית הכרמל השקעות בע"מ")
החזיקה כ-10% בחברת הנדל"ן נצבא אחזקות 1995 בע"מ, שנרכשה מגמלאי אגד (יחד עם משקיעים נוספים) בשנת 1995.
חברת LDI, העוסקת במתן זכויות למותגים בתעשיית הבידור
"פארק סיבל" (50%) - מתחם תעשייה הבנוי על מגרש בשטח של כ-21 דונם ובו 5 מבנים, בקצה המזרחי של פארק התעשייה אפק, שהוקם בשנת 1994 בשותפות עם חברת סיבל.
בשנת 2009, מכרה גרנית את חלקה לחברת "עוגן נדל"ן" מקבוצת ישרס.
מתקן התפלה פלמחים - בדצמבר 2013, מכרה את המתקן לקרן תשתיות ישראל, תמורת 400 מיליון שקל, וברווח של 100 מיליון שקל.
גלובל אנוירומנטל סולושנס בע"מ (לשעבר טמבור אקולוגיה).
גרנית הכרמל החזיקה 50% ב"גרנית-סונול קידוחי נפט וגז - שותפות מוגבלת" (בשותפות עם חברת סונול שהחזיקה 50%).
גרנית-סונול הייתה שותפה ברישיון גל בו התגלה שדה הגז תמר, אך יצאה מהמיזם בשנת 2003 לפני שהתגלה שדה הגז.
כמו כן החזיקה ברישיון החיפוש הימי "מד אשדוד" הסמוך לחופי אשדוד.
בין השנים 2000–2003 ביצעו השותפות בשטח הרישיון שני קידוחים ("ניר 1" ו"ניר 2") שהסתיימו בכישלון, ונערכו לביצוע קידוח שלישי ("ים 3").
קידוח "ים 3" אמור היה להתבצע ב-2004. אולם, קשיים שהערימו משרד הביטחון והממונה על ההגבלים העסקיים, וכן קשיים בהשגת אסדת קידוח והתייקרות הפרויקט, הביאו לדחייתו במשך שלוש שנים, עד שב-25 באוקטובר 2007 הודיע משרד התשתיות על פקיעת רישיון "מד אשדוד".
בשנת 2000 קיבלה גרנית-סונול רישיון לקידוח יבשתי, "רישיון מודיעין", המשתרע על שטח של 400 קמ"ר מערבית לעיר רמלה, אך לא ביצעה קידוחים במסגרת רישיון זה.
להלן גרסאות כיסוי של מוזיקאים בולטים שהקליטו שיר אחד או יותר שנכתב והוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
אמנים בולטים רבים החלו להקליט את שיריה מאז הופעת הבכורה שלה בשנות ה-80 של המאה ה-20. גרסאות כיסוי אלו הוקלטו במספר שפות וסוגות מוזיקליות שונות, וחלקן זכו לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה והופיעו במצעדי השירים.
גארי טראסט מבילבורד הצהיר כי "השירים של מדונה מצאו מקום בראש דירוג הבילבורד גם כשהיא לא שרה אותם (גרסאות כיסוי)", והוסיף גם שזה מחזק שהמוזיקה שלה "ממשיכה לשלוט בכל דור חדש".
בהתייחס להיותה מקור לגרסאות כיסוי רבות, מאייר נסים מ-דיגיטל ספיי העיר כי "השפעתה התפשטה כמו קורי עכביש לעולם הרחב (והמוזר יותר) של המוזיקה".
באופן דומה, נרשמה מדונה בספר השיאים של גינס כאמן עם מרבית הרמיקסים והדגימות בכל הזמנים, בטענה ש"היא מהווה הוכחה לכמה שהיא משפיעה על העולם".
נושא פופולרי המאפיין רשימות שונות, המפורסמות בכלי תקשורת כמו פייסט, StyleCaster, רולינג סטון, דיגיטל ספיי ו-Stereogum, בין היתר, הוא כמות גרסאות הכיסוי שנעשו לשיריה של מדונה במרוצת השנים.
בכתבה לגרדיאן, פיטר רובינסון הבחין בכמה גרסאות כיסוי שנעשו על ידי מוזיקאים גברים, כולל מרילין מנסון, מארק אלמונד, KMFDM וטינייג' פאן-קלאב.
גרסאות הכיסוי של מדונה עצמה לשירים של אמנים אחרים – כמו "Fever" של ליטל וילי ג'ון ו-"American Pie" של דון מקליין – אינן נכללות בערך הזה, שאינו כולל הופעות בתקשורת, ניים דרופינג ותיאורים תרבותיים אחרים של שיריה.
גרניקה (בספרדית/בסקית: Gernika) הוא סרט מלחמה ספרדי-בריטי בשפה הבסקית והאנגלית משנת 2016 שביים קולדו סרה, בכיכובם של ג'יימס ד'ארסי, מריה ולווארדה וג'ק דוונפורט.
זהו הסרט העלילתי הראשון שמתאר את הפצצת גרניקה.
דמות העיתונאי מבוססת באופן רופף על הכתב הבריטי ג'ורג' סטיר, שדיווח לתקשורת הבריטית על המלחמה וההפצצה.
כן מבוססת דמותו על ארנסט המינגוויי ורוברט קאפה.
עיתונאי אמריקאי שמדווח על מלחמת האזרחים בספרד והפצצת גרניקה מתאהב בצנזורית העובדת עבור הממשלה הרפובליקנית.
ג'יימס ד'ארסי - הנרי האוול
ג'ק דוונפורט - ואסיל, המפקח הסובייטי של תרזה
אינגריד גרסיה חונסון - מרתה, צלמת צרפתייה
אלכס גרסיה - מרקו, כתב פורטוגזי
יואכים פול אסביק - וולפראם פראייהר פון ריכטופן
ברן גורמן - הקונסול הסובייטי
מרקוס אוברהאוזר - קצין גרמני
צילומי הסרט נערכו בבילבאו ובסביבתה שבחבל הבסקים, בקיץ 2015.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל מלאגה באפריל 2016, במלאת 79 שנים להפצצת גרניקה.
גרנייה הוא מותג קוסמטיקה של מוצרי טיפוח וטיפוח שיער השייך לחברת הקוסמטיקה הצרפתית לוריאל, השני בגודלו ממותגי החברה.
בשנת 1904 ייסד אלפרד אמור גרנייה את Laboratoires Garnier בצרפת.
המוצר הראשון של החברה היה פטנט על קרם שיער, הראשון מסוגו, המבוסס ומיוצר עם רכיבים צמחיים וטבעיים בלבד.
בשנת 1936 החברה הציגה מוצרים להגנה משמש, ובשנת 1960 צבע לשיער לשימוש ביתי.
בשנת 1965 החברה נרכשה על ידי ענקית הקוסמטיקה הצרפתית, לוריאל.
בהמשך, החברה התרחבה לייצור מוצרים לטיפוח העור.
בשנת 2021 השיק המותג קו מוצרים המיועדים לעור שחור המיועד לגווני עור כהים בברזיל, בשיתוף עם הזמרת הברזילאית איזה.
ב-5 במרץ 2021, הארגון Cruelty Free International הודיע שגרנייה אושרה להיות מוגדרת כחברה במעמד של "ללא אכזריות", הגדרה המתייחסת לניסויים בבעלי חיים, הפועלת במסגרת התוכנית Leaping Bunny.
חלק ממוצרי החברה מוגדרים כ'טבעוניים'.
חברת האם של גרנייה, לוריאל, לא הוגדרה במעמד זה בגלל הפעילות שלה בסין, בה החוק דורש למוצרי קוסמטיקה ניסויים בבעלי חיים.
גרעין האטום הוא האזור במרכז האטום המורכב מנוקליאונים – פרוטונים ונייטרונים – הקשורים זה לזה כתוצאה מהכוח הגרעיני.
מימן-1 הוא האיזוטופ היחיד שגרעין האטום שלו כולל רק פרוטון, ללא נייטרונים וללא אנרגיית קשר גרעינית.
כל שאר גרעיני האטומים כוללים הן פרוטונים והן נייטרונים.
הפרוטונים הם בעלי מטען חשמלי חיובי.
מספר הפרוטונים בגרעין אטום הוא המספר האטומי של אותו אטום.
מספר זה קובע איזה יסוד כימי מהווה האטום.
מספר הנייטרונים קובע את האיזוטופ שאותו אטום מהווה, במסגרת אותו יסוד.
לכל יסוד יש כמה איזוטופים בעלי תכונות כימיות כמעט זהות, אך תכונות פיזיקליות שונות, בפרט בתחום הפיזיקה הגרעינית, בכלל זאת תכונות הרדיואקטיביות של האטום.
סכום מספר הפרוטונים והנייטרונים הוא מספר המסה של האטום.
מספר המסה כמעט זהה למסה האטומית של האטום, כשהיא נמדדת ביחידות u.
אף על פי שגרעין האטום מכיל את הרוב המכריע של מסת האטום, נפחו של גרעין האטום הוא זעיר ביחס לנפחו המלא של האטום.
רדיוס הגרעין הוא בסדר גודל של פרמי ( מטר), לעומת רדיוס האטום, הנמדד בסדרי גודל של אנגסטרום ( מטר).
למעשה רוב נפחו של היקום הוא ריק, וכך גם לגבי העצמים אותם אנו חשים כבעלי נפח, הם למעשה ריקים ביותר מ-13 סדרי גודל מהנפח הכולל.
הסיבה לכך היא שכל אטום מורכב מאלקטרונים וגרעין האטום, התופסים נפח מזערי מכלל הנפח המוגדר באורביטלי האטום.
מכיוון שמטענם החשמלי של הפרוטונים הוא חיובי, בעוד לנייטרונים יש מטען חשמלי אפסי, המטען החשמלי הכולל של גרעין האטום הוא תמיד חיובי.
הוא שווה למספר הפרוטונים כפול המטען החשמלי של הפרוטון, שהוא קולון.
על פי המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, הכוחות הפועלים בתוך חלקיקי היסוד של הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין האטום הם הכוח החזק והכוח החלש.
בין הפרוטונים שבגרעין מתקיימת דחיה חשמלית, מכיוון שיש להם מטענים חשמליים זהים.
כתוצאה מדחייה זו, הגרעין שואף להתפרק.
אולם, הכוח הגרעיני מושך את הנוקליאונים זה לזה ומונע את התפרקות הגרעין.
עוצמת הכוח הגרעיני בין שני גופים פוחתת עם המרחק, בקצב גדול בהרבה מפחיתת הכוח החשמלי.
לפיכך, הכוח הגרעיני אינו מצליח להתגבר על הדחייה החשמלית בין הפרוטונים בגרעינים גדולים.
לכן, כל היסודות בעלי מספר אטומי גבוה מזה של עופרת הם יסודות רדיואקטיביים, כלומר, יסודות שאין להם אף איזוטופ יציב ולכל גרעיני האטומים שלהם זמן מחצית חיים מוגבל.
גם גרעין עם עודף נייטרונים נוטה להתפרק.
לרוב, גרעין כזה עובר דעיכת בטא מינוס, כאשר נייטרון שבו הופך לפרוטון, תוך שחרור אלקטרון ואנטיניוטרינו אלקטרוני.
כך, לדוגמה, גרעין של האיזוטופ פחמן-14, המכיל 6 פרוטונים ו-8 נייטרונים, דועך לגרעין של האיזוטופ חנקן-14, המכיל 7 פרוטונים ו-7 נייטרונים.
גרעין שאינו יציב מסוגל לעבור התפרקות רדיואקטיבית תוך כדי פליטת קרינה.
התהליך יכול להיות טבעי או מעשה ידי אדם, כגון במקרה של ביקוע גרעיני מלאכותי.
הקרינה נפלטת בכמה צורות אפשריות:
חלקיק אלפא הוא גרעין הליום (אטום הליום-4 מיונן).
כל גרעין כזה מורכב משני פרוטונים ושני נייטרונים.
חלקיק בטא הוא אלקטרון או פוזיטרון.
בעת דעיכת בטא, האלקטרון או הפוזיטרון נפלט יחד עם חלקיק אנטיניוטרינו או ניוטרינו.
קרינת גמא היא סוג של קרינה אלקטרומגנטית, תדרי הפוטונים נמצאים באזור עשר בחזקת עשרים הרץ (קרינת גמא) אך ישנם מקרים בהם נפלטת קרינה חלשה יותר (אולטרה סגולה) או חזקה יותר (קרינה קוסמית), התדר ואנרגיית הפוטון תלויים באנרגיית הקשר הגרעינית של אותו האטום.
התפרקות רדיואקטיבית היא תופעה קוונטית ועל כן, היא בעלת אופי הסתברותי.
הווה אומר, אי אפשר לדעת מתי בדיוק יתפרק חלקיק מסוים, אך אפשר לדעת מה ההסתברות שלו להתפרק בכל פרק זמן נתון.
למימן יש רק שלושה איזוטופים (מימן-1, מימן-2 ומימן-3) והוא היסוד בעל מגוון האיזוטופים הנמוך ביותר.
לקסנון ולצזיום יש את מגוון האיזוטופים הגבוה ביותר – קיימים 40 איזוטופים של כל אחד מהיסודות.
מרבית האיזוטופים אינם יציבים; לקסנון יש 6 איזוטופים יציבים ולצזיום יש איזוטופ יציב אחד.
אי של יציבות הוא חיזוי תאורטי לפיו ישנן קבוצות של איזוטופים בעלות "מספר קסם" של פרוטונים ונייטרונים, המקיימות זמן מחצית חיים ארוך באופן ניכר, של דקות, ימים ואף מיליוני שנים.
במערכת מחשב, הגרעין הוא רכיב מרכזי של מערכת ההפעלה (התוכנה שמנהלת את המחשב) אשר שולט ברכיבי החומרה במערכת ומתווך אותם לתוכניות שרצות על המחשב.
הגרעין מנהל את משאבי המערכת הפיזיים (המעבד, הזיכרון, וההתקנים) והווירטואליים (לדוגמה טבלת התהליכים שנשמרת בזיכרון ומכילה את כל מופעי התוכניות שרצות באותו רגע על המחשב) כך שתהליכים שונים יכולים להשתמש באותו משאב מבלי להפריע זה לזה.
הגרעין מספק שכבה של אבסטרקציה שמבודדת את התהליכים אחד מהשני ומפשטת משמעותית את פעולת התכנות (כתיבה של תוכניות) ע"י הצגת ממשק שמאפשר למתכנתים להשתמש במשאבי המחשב בצורה נוחה (למשל באמצעות מערכת קבצים במקום ע"י פעולות נמוכות-רמה להפעלת התקני אחסון).
תוכניות משתמשות בשרותי הגרעין באמצעות קריאות מערכת.
מבחינה טכנית, הגרעין של מערכת ההפעלה הוא אוסף שגרות שמטפלות בפסיקות – אירועים חומרתיים שמתרחשים באופן אסינכרוני (כגון הקלקה על מקש במקלדת, הזזה של עכבר, קבלה של חבילה מהרשת, פקיעה של קוצב זמן) ובאופן סינכרוני (כגון קריאת מערכת, חלוקה באפס, וגישה לזיכרון שלא הוקצה).
להבדיל מתהליכים, שגרות הגרעין רשאיות לחסום פסיקות באופן זמני.
לכן רק הגרעין, ברצותו, יכול להבטיח שרצף כלשהו של פעולותיו יתבצעו באופן "אטומי", כלומר מבלי שאף פסיקה אחרת תתחולל תוך כדי ותפריע.
המשימות של מערכות הפעלה מבוצעות באופן שונה על ידי גרעינים שונים, בהתאם לעיצוב ולמימוש שלהן.
בעוד שגרעינים מונוליטים (monolithic kernels) מריצים את כל הקוד של מערכת ההפעלה באותו מרחב כתובות על מנת לשפר את ביצועי המערכת, מיקרו-גרעינים (microkernels) מריצים את מרבית שירותי מערכת ההפעלה במרחב המשתמש כשרתים, במטרה לשפר את האמינות והתחזוקתיות של מערכת ההפעלה.
קיים מגוון של אפשרויות בין שתי הדוגמאות הקיצוניות האלה.
תפקידו העקרי של הגרעין הוא לנהל את משאבי המחשב ולאפשר לתוכניות אחרות לרוץ ולהשתמש במשאבים אלה.
בדרך כלל בין משאבי המחשב נכללים:
זהו החלק המרכזי ביותר במערכת מחשב, האחראי לריצה או ביצוע של תוכניות על גביו.
בכל רגע נתון, באחריות הגרעין לקבוע עבור איזו מהתוכניות הרבות שרצות יש להקצות את המעבד או המעבדים (שכל אחד מהם בדרך כלל יכול להריץ רק תוכנית אחת בו זמנית).
הזיכרון משמש הן לאחסון של הוראות של תוכניות והן לאחסון של נתונים.
בדרך כלל גם על ההוראות וגם על הנתונים להיות מאוחסנים בזיכרון לצורך ביצועהּ של התוכנית.
בדרך כלל תוכניות רבות יבקשו גישה לזיכרון, ולעיתים קרובות ידרשו יותר זיכרון מהזיכרון הזמין שיש במחשב.
באחריות הגרעין לקבוע באיזה חלק מהזיכרון כל תהליך רשאי להשתמש, ולקבוע מה יש לעשות כאשר אין מספיק זיכרון זמין.
התקני קלט-פלט (I/O) שמחוברים אל המחשב, כגון מקלדת, עכבר, כונני דיסקים, מדפסות, צגים וכולי.
הגרעין מעביר בקשות לביצוע קלט/פלט מהתוכניות אל ההתקן המתאים (או לחלקים מההתקן, במקרה של קבצים על דיסק או חלונות על גבי צג), ומספק דרכים נוחות לשימוש בהתקן (בדרך כלל תוך ביצוע הפשטה עד לרמה בה התוכנית לא צריכה לדעת את פרטי המימוש של ההתקן).
הגורמים העיקריים הדרושים לניהול משאבים הם הגדרה של מרחב כתובות (execution domain) ומנגנון הגנה שמשמש לתיווך הגישה אל המשאבים בתוך הדומיין.
בדרך כלל גרעינים מספקים גם אמצעים לסנכרון ולתקשורת בין תהליכים.
גרעין יכול לממש רכיבים אלה בעצמו, או שהוא יכול להסתמך על תהליכים מסוימים שהוא מריץ על מנת לספק שירותים אלה עבור תהליכים אחרים, אם כי במקרה כזה על הגרעין לספק אמצעי כלשהו לתקשורת בין תהליכים על מנת לאפשר לתהליכים לגשת לשירותים שהם מספקים זה לזה.
ולבסוף, על הגרעין לספק לתוכניות הרצות אמצעי להגיש בקשות לקבלת שירותים אלה.
המשימה העיקרית של הגרעין היא לאפשר הרצה של תוכניות מחשב ולספק להן שירותים כגון אבסטרקציה של החומרה.
תהליך מגדיר אילו חלקים מהזיכרון יהיו נגישים לתוכנית, וניהול התהליכים שמתבצע בגרעין צריך לקחת בחשבון את החומרה המובנית לצורך הגנה על הזיכרון.
כדי להריץ תוכנית, בדרך כלל הגרעין מגדיר עבורה מרחב כתובות, טוען לזיכרון את הקובץ שמכיל את הקוד של התוכנית, יוצר מחסנית קריאות, מצביע למיקום מסוים בתוך התוכנית ובכך מתחילה את הביצוע שלה.
גרעינים התומכים בריבוי משימות מסוגלים ליצור אשליה עבור המשתמש כאילו מספר התהליכים שרצים בו זמנית על גבי המחשב הוא גדול יותר מהמספר המקסימלי של תהליכים שהמחשב פיזית יכול להריץ בו זמנית.
בדרך כלל מספר התהליכים שמערכת יכולה להריץ בו זמנית שווה למספר המעבדים שמותקנים במחשב (עם זאת, המצב יכול להיות שונה אם המעבדים תומכים בריבוי תהליכונים בו-זמנית (simultaneous multithreading).
במערכת המבוססת על ריבוי משימות מוסדר (preemptive multitasking), הגרעין יתן לכל תוכנית פרוסת זמן ותבצע מיתוג (switch) מתהליך לתהליך במהירות כזאת עד שהדבר יראה למשתמש כאילו תהליכים אלה מורצים בו זמנית.
הגרעין משתמש באלגוריתמי תזמון על מנת לקבוע מה יהיה התהליך הבא שירוץ וכמה זמן יוקצה לו.
האלגוריתם הנבחר יכול לאפשר לחלק מהתהליכים להיות בעלי קדימות גבוהה יותר מזו של אחרים.
הגרעין בדרך כלל גם מספק לתהליכים אלה אמצעי כלשהו להתקשר; דבר זה ידוע בתור תקשורת בין תהליכים (IPC), והשיטות העיקריות לצורך כך הן זיכרון משותף, העברת מסרים והפעלת פרוצדורות מרחוק .
מערכות אחרות (בייחוד על גבי מחשבים קטנים ופחות עוצמתיים) יכולות להיות מבוססות על ריבוי משימות שיתופי (cooperative multitasking), שבו כל תהליך מורשה לרוץ ללא פסיקות ("ללא הפרעה"), עד שהוא מגיש בקשה שאומרת לגרעין שהוא יכול לבצע מיתוג לתהליך אחר.
בקשות כאלה נקראות yielding (ויתור), בדרך כלל הן מתרחשות בתגובה לבקשות לתקשורת בין תהליכים, או כאשר מחכים לאירוע שיתרחש.
גרסאות ישנות יותר של Windows ו-Mac OS Classic השתמשו בריבוי משימות שיתופי, אבל שתיהן עברו לעבוד בשיטת ריבוי משימות מוסדר ככל שגדלה עוצמת המחשבים שעבורם תוכננו.
מערכת ההפעלה עשויה לתמוך גם בריבוי עיבודים (multiprocessing), בארכיטקטורת ריבוי עיבודים סימטרי (Symmetric multiprocessing) או גישה לא אחידה לזיכרון (Non-Uniform Memory Access).
במקרה זה, תוכניות ותהליכונים שונים יכולים לרוץ על מעבדים שונים.
הגרעין עבור מערכת כזאת צריך להיות מתוכנן כך שיוכל בו זמנית להריץ בבטחה שני חלקים שונים של הקוד שלו.
בדרך כלל המשמעות של כך היא שיש לספק מנגנוני סנכרון (כדוגמת spinlock) על מנת להבטיח שלא יקרה מצב בו שני מעבדים מנסים לשנות את אותם הנתונים באותו זמן.
לגרעין יש גישה מלאה לזיכרון המערכת, ותפקידו לאפשר לתהליכים לגשת לזיכרון זה בצורה בטוחה בהתאם לדרישותיהם.
בדרך כלל השלב הראשון לצורך כך הוא מיעון וירטואלי (virtual addressing), המושג בדרך כלל באמצעות דפדוף או סגמנטציה.
מיעון וירטואלי מאפשר לגרעין לגרום לכתובת פיזית בזיכרון להופיע בתור כתובת שונה, הכתובת הווירטואלית.
מרחבי כתובות וירטואליים עשויים להיות שונים עבור תהליכים שונים; הזיכרון אליו ניגש תהליך אחד בכתובת (וירטואלית) מסוימת עשוי להיות זיכרון שונה מהזיכרון שאליו ניגש תהליך אחר באותה הכתובת.
זה מאפשר לכל תוכנית להתנהג כאילו היא התוכנית היחידה (חוץ מהגרעין) שרצה, ובכך מונעת מתוכניות להפיל אחת את השנייה.
במערכות רבות, הכתובת הווירטואלית של תוכנית עשויה להצביע לנתונים שלא נמצאים כרגע בזיכרון.
שכבה נוספת זו של פעילות עקיפה המסופקת על ידי מיעון וירטואלי מאפשרת למערכת ההפעלה להשתמש באמצעי אחסון אחרים, כגון דיסק קשיח, על מנת לאחסן נתונים שאחרת היו חייבים להישאר בזיכרון הראשי (RAM).
כתוצאה מכך, מערכות הפעלה יכולות לאפשר לתוכניות להשתמש ביותר זיכרון מהזיכרון הפיזי הפנוי במערכת.
כאשר תוכנית זקוקה לנתונים שלא מאוחסנים כרגע בזיכרון ה-RAM, המעבד מאותת לגרעין על כך שהדבר התרחש, והגרעין מגיב על ידי כתיבה לדיסק של התוכן של בלוק בזיכרון שלא נמצא כרגע בשימוש (אם הדבר נדרש) ואז מחליף תוכן זה בנתונים שהתבקשו על ידי התוכנית.
לאחר מכן התוכנית יכולה להמשיך לרוץ מהנקודה שבה היא נעצרה.
שיטה זו ידועה כדפדוף לדרישה (demand paging).
מיעון וירטואלי מאפשר גם יצירה של מחיצות זיכרון וירטואליות בשני אזורים שונים, כאשר אחת שמורה עבור הגרעין (מרחב הגרעין) והשנייה עבור התוכניות (מרחב משתמש).
המעבד אינו מאפשר לתוכניות להשתמש בזיכרון הגרעין, ובכך מונע מתוכניות לפגוע בגרעין הרץ.
חלוקה עקרונית זו של מרחב הזיכרון תרמה רבות לעיצובם של גרעינים מודרניים שמיועדים לשימוש כללי, והיא אוניברסלית כמעט לכל המערכות מסוג זה, אם כי קיימים כמה גרעיני מחקר (למשל Singularity) אשר נוקטים בגישות אחרות.
כדי לעשות פעילות מועילה כלשהי, לתהליכים צריכה להיות גישה לציוד ההיקפי (peripherals) שמחובר למחשב.