tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 בספטמבר 1941, בקרב בסמוך לעיר בוגודוכוב במחוז חרקוב, הוא השמיד באופן אישי 8 תותחים, 3 מרגמות ומעך כמה עמדות מקלעים עם פסי הטנק שלו.
קידם את ההתקפות של טנקים אחרים.
23 באוקטובר 1941, בפאתי העיר בלגורוד, כשהם עם כוחות חדשים, הגרמנים פרצו הגנת הכוחות הסובייטיים בפרצה בין יחידות הסיור.
על חטיבת הטנקים הראשונה בפיקודו של אברהם חסין הוטלה פקודה להשמיד את קבוצת האויב שהתקדמה לכיוון העיר.
5 טנקים תקפו את הגרמנים.
מקדימה היה הטנק הכבד של סגן ליסנקו, שנהגו היה גורליק.
הטנק הצליח לפרוץ לעמדת התותחים הגרמניים, מחץ שני תותחים ונפגע כך שנמנעה תנועתו.
במשך שעתיים הטנק המשיך לירות וכאשר אזלו הפגזים והמחסניות, חייליו נלחמו ברימונים.
הגרמנים הקיפו את הרכב, הציעו לצוות להיכנע.
לאחר שסירבו, העלו אותו באש.
גורליק נשרף עם המפקד בטנק ההרוס.
קבור בקבר אחים בעיר בלגורוד.
כמו כן, הוקמה מצבה (קנוטף) בבית הקברות פראוברז'נסקי היהודי בסנט פטרסבורג.
רחוב בעיר בלגורוד נקרא על שמו
אנדרטה הוקמה בקבר אחים בו נקבר.
בשנת 2005 נקרא על שמו רחוב בעיר הולדתו בוברויסק בשכונת קיסלביצ'י.
סולומון ג'מאר היל הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
היל נולד בעיר הארווי שבאילינוי, גדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 2009 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה יחד עם כוכב ליגת התיכונים דריק ויליאמס.
בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של אריזונה, 2012/2013, הוביל את הוויילדקטס לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לצד מארק ליונס, עם ממוצעים של 13.4 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
בסיום אותה עונה נבחר בפעם השנייה ברציפות לחמישיית העונה של מחוז Pac-12.
בדראפט ה-NBA 2013 נבחר היל על ידי אינדיאנה פייסרס, בבחירה ה-23. בעונת הרוקי שלו העפיל עם הפייסרס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA, אולם מיעט לשחק ותרם 1.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בעונה העוקבת ניצל את חסרונו של כוכב הקבוצה הפצוע, פול ג'ורג', ורשם ממוצעים של 8.9 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק כסמול פורוורד הפותח של הפייסרס.
בעונת חזר לתפקד כמחליפו מהספסל של ג'ורג', אולם בשלב הפלייאוף הפגין יכולת מצוינת, וזכה למספר הדקות הרביעי בגובהו בקבוצה.
ביולי 2016, לאחר 3 עונות באינדיאנה, חתם בניו אורלינס פליקנס על חוזה ל-4 עונות, בסך 52 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה עם הפליקנס שימש כשחקן חמישייה קבוע, אך קלע 7.0 נקודות למשחק בלבד.
ב-17 במרץ 2017 הבליח עם שיאי קריירה של 30 נקודות ו-7 אסיסטים, בניצחון קבוצתו מול יוסטון רוקטס.
בתחילת עונת נאלץ לעבור ניתוח בשרירי מיתר הברך, והחמיץ את 69 המשחקים הראשונים של העונה.
לאחר חזרתו העפיל עם הפליקנס לשלב חצי גמר האזור המערבי בפלייאוף, בפעם השנייה בלבד בתולדות המועדון, ולראשונה מזה 10 שנים.
ביולי 2019 הועבר לצד דיאנדרה האנטר וג'ורדן בון לאטלנטה הוקס, תמורת ג'קסון הייז, ניקיל אלכסנדר-ווקר ומרכוס לוסאדה סילבה.
יום לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לממפיס גריזליס, יחד עם מיילס פלאמלי, בתמורה לצ'אנדלר פארסונס.
בפברואר 2020, לאחר 48 משחקים בממפיס, הועבר עם ג'יי קראודר ואנדרה איגודלה למיאמי היט, במסגרת טרייד משולש בו ג'סטיס וינסלו, דיון וייטרס וגורג'י ג'נג נשלחו לממפיס, בעוד ג'יימס ג'ונסון נשלח למינסוטה.
בפלייאוף העפיל עם מיאמי למעמד גמר ה-NBA, אולם קבוצתו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4.
סולומון אלכסנדר הארט היה צייר וחרט יהודי-בריטי.
הוא היה החבר היהודי הראשון באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון והיה ככל הנראה האמן היהודי החשוב ביותר שעבד באנגליה ב.
הארט נולד בפלימות', בנו של סמואל הארט (פל' 1785–1830), חרט ומורה לעברית יהודי.
לאחר שהשלים את לימודיו הבסיסיים, התמחה אצל חרט מקומי אחר.
מאוחר יותר הוא היה היהודי הראשון שנרשם לאקדמיה המלכותית.
בעודו שם עבד במגוון סגנונות מז'אנר לסצנות היסטוריות ותרגל כמה טכניקות חריטה ורישום.
בשנת 1826 הוא הופיע לראשונה באחת מתערוכות האקדמיה עם דיוקן של אביו.
ב-1840 הוא הצליח מספיק כדי להתקבל כחבר באקדמיה.
בשנה שלאחר מכן הוא יצא למסע לימוד באיטליה ובילה זמן רב בפירנצה.
אף על פי שעבודותיו המוקדמות היו בעיקרו נושא יהודי, חשיפתו לאמנות איטלקית (במיוחד יצירותיו של דומניקו גירלנדיו) הוסיפה לציוריו מוטיבים מציורי כנסיות ומנזר.
הוא גם סיפק בקביעות איורים לכתבי עת כגון "האתנאום" והג'ואיש כרוניקל.
הוא מעולם לא התחתן ובשנותיו המאוחרות יותר איבד את ראייתו, אם כי המשיך לצייר.
סולוטו בע"מ הייתה חברת תוכנה ישראלית שהתמחתה בזיהוי ותיקון תקלות ב-Microsoft Windows.
סולוטו הוקמה בשנת 2008, על ידי תומר דביר וישי גרין.
המוצר המקורי של החברה היה תוכנת מחשב שנועדה לטיפול בתקלות ושיפור ביצועי המחשב במערכת ההפעלה Windows XP.
עם הזמן שינתה סולוטו את הכיוון העסקי שלה והשיקה שירותים המאפשרים לנהל, לפתור תקלות ולתמוך מרחוק במחשבים ובמכשירים ניידים.
בספטמבר 2009 מונה נפתלי בנט למנכ"ל החברה, תפקיד שבו כיהן במשך מספר חודשים.
שנה לאחר מכן, זכתה החברה בתחרות הסטארטאפים היוקרתית TechCrunch, מה שהקנה לה פרסום עולמי.
החברה גייסה כ-18 מיליון דולר, ומנתה 40 עובדים במשרדיה בתל אביב.
ב-2013 נרכשה סולוטו על ידי אשוריון (Asurion), חברה אמריקאית פרטית שעוסקת בשירותי תמיכה ותיקונים למכשירי סלולר, בסכום המוערך ב-130 מיליון דולר.
בעקבות העסקה הפכה סולוטו למרכז הפיתוח של אשוריון בישראל, לה זו הייתה הרכישה הראשונה בישראל.
ב-2022 הודיעה אשוריון על סגירת מרכז הפיתוח של סולוטו בישראל.
סולומון דניאל (נולד ב-21 ביולי 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי וכיום עוזר מאמןהפועל פתח תקווה.
דניאל החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי קריית גת.
קריית גת מליגה ב', בה שיחק שנתיים, עד לאיחוד עם מכבי קריית גת לעירוני קריית גת.
ב-14 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל ערד.
שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד אותה היריבה, הפעם במסגרת גביע המדינה.
בקיץ הושאל למכבי קריית מלאכי במדיה רשם שלושה שערים ב-26 משחקים, אך הקבוצה נשרה לליגה ב' לאחר שהתחילה את העונה עם מינוס תשע נקודות.
בסיום העונה חזר לקריית גת ששיחקה אז בליגה הלאומית.
ב-12 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הלאומית בניצחון 1–2 על הפועל רמת גן.
בקיץ חתם בבית"ר תל אביב רמלה, בה שיחק שנתיים, ואף מונה לקפטן המועדון בעונה השנייה.
ב-12 ביולי 2019 הצטרף להפועל חדרה מליגת העל.
ב-24 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 עם מ.ס.
כעבור שנה חזר לרמת השרון בליגה הלאומית.
בקיץ חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-6 בינואר 2022 חתם בהפועל ירושלים.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם בבני יהודה תל אביב.
ב-10 בספטמבר 2024 חתם בהפועל כפר שלם.
ב-31 במאי 2025 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן הפועל פתח תקווה.
סולומון (שלוימה) חיימוביץ' בילו (רוסית: Соломон (Шлойме) Хаимович Билов; 1888 ברסט-ליטובסק, האימפריה הרוסית – 23 במרץ 1949, קייב, ברית המועצות) היה היסטוריון תיאטרון וספרות יהודי-סובייטי ומבקר ספרות.
חי באירופה ובצפון אמריקה, שם לקח חלק בתנועה לזכויות הפועלים.
ב-1912 סיים את בית הספר התיכון בניו יורק, מ-1913 עד 1915 למד בקינגסטון קולג'.
בשנת 1918, לאחר המהפכה הקומוניסטית חזר לשטחה של האימפריה הרוסית לשעבר ובשנים 1918–1920 עבד כמרצה וראש קורסי ערב לפועלים ברובנו.
בשנת 1920 היה ראש בית הספר לעבודה בקובל שברפובליקה הפולנית השנייה.
מ-1921 עד 1922 היה מרצה במכללה הפדגוגית ובקורסים טרומיים לקראת בית הספר וראש בית ספר לעבודה בנובוזיבקוב שברוסיה הסובייטית.
בשנים 1922–1924 היה מרצה במכללה הפדגוגית היהודית ובבית ספר לעבודה, ראש המגזר היהודי של בית הספר המפלגתי המחוזי ועורך העיתון לפיונירים "איסקרה של איליץ'" בהומל.
מאז 1924 התגורר באודסה, שם מונה כפרופסור למגזר היהודי של הפקולטה לחינוך חברתי במכון לחינוך העממי באודסה (לימד קורסים בספרות יהודית ועברית והמטריאליזם ההיסטורי המרקסיסטי), אוניברסיטת הפועלים העברית (1926), המכללה הפדגוגית העברית (1927).
לימד קורסים "תולדות המטריאליזם והלניניזם", "ספרות יהודית ועברית", ו"מטריאליזם היסטורי".
היה ראש המחלקה לשפה וספרות עבריות, חוקר במכון לתרבות פרולטרית עברית של האקדמיית המדעים הכלל אוקראינית, פרופסור במכון קייב לאמנות התיאטרון.
ב-1936 במהלך הטיהורים הגדולים נאסר, אך לאחר בדיקת תיק מחדש שוחרר ב-1939. בתחילת פלישת הוורמאכט לברית המועצות פונה לסברדלובסק, עבד ככתב בלשכת המידע הסובייטית והוועד היהודי האנטי-פשיסטי.
מחברם של כ-200 עבודות מחקריות וביקורות על ספרות ואמנות.
"מסלול היצירות של דוד אדלשטט"
"שלום עליכם" (יחד עם ירמי (הו) דרוקר);
סולומון לזרוב גולדשטיין (בבולגרית: Соломон Лазаров Голдщайн; 25 במאי 1884 – 14 במאי 1968) היה פוליטיקאי בולגרי ממוצא יהודי.
גולדשטיין נולד בעיר שומן, עיר בחלקה המזרחי של נסיכות בולגריה למשפחה יהודית.
הוא היה חבר במפלגת הפועלים הבולגרית הסוציאל-דמוקרטית (סוציאליסטים צרים) בין השנים 1906–1913. בזמן מלחמת הבלקן הראשונה הוא התנדב למיליציה מקדונית.
לאחר המלחמה הוא היגר לצרפת, שם הוא הצטרף אל המחלקה הצרפתית של אינטרנציונל הפועלים.
בצרפת הוא עבד במפעל רנו ושם התוודע למשנת הבולשביזם.
ב-1915 הוא עבר מצרפת לציריך.
בציריך הוא הכיר והתיידד עם ולדימיר לנין, מנהיגה העתידי של מהפכת אוקטובר ב-1917. בתקופת שהותו בשווייץ הוא היה בין המשתתפים הראשיים בייסודה של המפלגה הקומוניסטית השווייצרית .
לזמן מה הוא שהה במוסקבה, ממאי 1919 עד פברואר 1920 הוא היה נציגה של המפלגה הבולשביקית בבולגריה.
בתפקיד זה הוא מתח ביקורת על ה"פסיביות" של הקומוניסטים הבולגרים תחת דימיטר בלגואב, ותמך במאמצים של מספר פלגים מן השמאל הקיצוני לאלץ את המפלגה הבולגרית לפעול באמצעות פעולות טרור, כגון רצח שר הפנים מיכאיל טאקב בינואר 1920. בבולגריה, גולדשטיין פעל גם כעיתונאי בעיתונות שמאל.
בעלון אשר הוא חתם בשם "סלבי זידרוב", גולדשטיין מתח ביקורת על המפלגה הקומוניסטית הבולגרית על אי-יכולתה להפוך את מרד החיילים ברדומיר ב-1918 למהפכה קומוניסטית כלל-ארצית.
ב-1920 שב לברית המועצות והיה פעיל בקומינטרן עד 1921. בין השנים 1922–1924 עבד גולדשטיין בצירות הסובייטית בבירת אוסטריה, וינה.
לטענתו של אאורל פלסרי, היסטוריון ומנהל של הספרייה הלאומית של אלבניה גולדשטיין היה המוח מאחורי מהפכת יוני של 1924 באלבניה.
ב-1924 הארגון המהפכני הפנים-מקדוני נכנס למשא ומתן עם הקומינטרן לגבי שיתוף פעולה עם קומוניסטים בדבר ייסוד תנועה מקדונית מאוחדת.
גולדשטיין היה פעיל בחתימת מניפסט מאי, אשר נחתם בווינה, במניפסט זה הוצגו מטרותיה של תנועת השחרור המקדונית המאוחדת.
לאחר מותו של לנין ב-1924 צידד גולדשטיין באופוזיציה השמאלית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, אולי בהשפעתו של אדולף יופה.
כתוצאה מכך, הפך גולדשטיין היה ליעד לטיהורי יוזף סטלין ונרדף פוליטית מ-1936 ועד שיקומו ב-1956. הוא נפטר במוסקבה ב-14 במאי 1968.
סולומון ויגודסקי היה כלכלן סובייטי ממוצא יהודי.
סולומון ויגודסקי נולד בשנת 1899 בשטטל איצ'ניה, בסביבות צ'רניהיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית.
ויגודסקי הגיע למוסקבה ובשנת 1924 סיים לימודים במדעי החברה באוניברסיטת מוסקבה.
לאחר סיום הלימודים ועד לשנת 1926 הוא היה מלמד באקדמיה למהנדסי מכרות.
בשנת 1926 ויגודסקי החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה.
בשנת 1938 הוא סיים עבודת תואר שלישי והתמנה לפרופסור.
הוא היה מומחה לכלכלה פוליטית.
בשנים 1941-1943 הוא היה מנהל קתדרה לכללה פוליטית כלל אוניברסיטאית (פעילות הפקולטה צומצמה עקב המלחמה).
בשנת 1948 ויגודסקי עבר לאקדמיה למדעי החברה ליד הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
ויגודסקי המשיך עבודה של דוד רוזנברג על פירושים לספר "קפיטל" של קארל מרקס.
מהדורה מעודכנת פורסמה בשנת 1961. בנוסף לכך ויגודסקי פרסם ספרים רבים בתחום התמחותו ובסך הכול פרסם כ-100 עבודות.
הספר הראשון יצאה לאור בשנת 1929. רוב ספריו הוקדשו לחקר כלכלה במדינות קפיטליסטיות ומגרעות של כלכלה זו לעומת השיטה הכלכלה בברית המועצות.
חלק מהעבודות תורגמו לשפות זרות.
חלק מספריו עברו מספר מהדורות ונמשכו לצאת לאור לאחר פטירתו.
ויגודסקי נפטר בשנת 1978. בנו ויטלי היה ממשיך דרכו וגם היה פרופסור לכלכלה.
ג'וסף יוקוזונה פאטו הידוע יותר בשם הבמה שלו, סולו סיקואה הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון, שבה הוא מכהן כאלוף הזוגות הנוכחי ביחד עם טאמה טונגה כחלק מקבוצת ה- MFTs.
סיקואה הוא מנהיג קבוצת הבלודליין ופעם אחת אלוף צפון אמריקה של NXT.
אביו הוא ריקישי, אחיו הגדולים הם ג'ימי אוסו וג'יי אוסו ובן דודו הוא רומן ריינס, בנוסף לחברי משפחה נוספים כמו אומאגה, יוקוזונה והויילד סמואנס.
הוא שיחק פוטבול במכללת ARC, שבסקרמנטו ואוניבריסטת דיקינסון, שבדיקינסון, צפון דקוטה.
ב-29 באפריל 2018, פאטו ערך את קרב הבכורה שלו בענף ההיאבקות המקצועית תחת שם הבמה ספה פאטו והחל להצטוות לשורות בני דודיו, ג'ייקוב פאטו וג'ורני פאטו.
ב-25 בינואר 2019, פאטו זכה באליפות מדינת נבדה של ארגון ההיאבקות FSW, כשהחזיק בחגורת אליפות זו במשך 149 ימים עד שהפסיד אותה למתאבק האמרסטון.
באוגוסט 2019, פאטו זכה באליפות במשקל כבד של Arizona Wrestling Federation (AWF), שבה החזיק במשך 418 ימים עד שהפסיד אותה בינואר 2021.
ב-30 באוגוסט 2021, דווח שפאטו חתם על חוזה ב-WWE.
הוא נשלח למותג הפיתוח של הארגון, NXT, כשערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 באוקטובר בפרק הספיישל Halloween Havoc תחת שם הבמה סולו סיקואה, כשקטע את הדיון בין גרייסון וולר ל-LA נייט, לפני שתקף את וולר.
סיקואה ערך את קרב הבכורה שלו ב-2 בנובמבר, כשגבר על ג'יט ראמה.
ב-28 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, סיקואה פתח בפיוד עם בואה.
ב-11 בינואר 2022 בפרק של התוכנית NXT, בואה וסיקואה התמודדו ביניהם בקרב שהסתיים בספירת חוץ כפולה.
חוסר ההכרעה בקרב זה הוביל לקיום קרב ללא חוקים וספירות בכל מקום שבועיים לאחר מכן, שבו סיקואה יצא עם ידו על העליונה.
סיקואה גבר על רודריק סטרונג ב-22 במרץ בפרק של התוכנית NXT וכתוצאה מכך העפיל לקרב הסולם המחומש על אליפות צפון אמריקה של NXT באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, שבו ניצח קמרון גריימס.
ב-12 באפריל בפרק של התוכנית NXT, סיקואה כשל בניסיונו לזכות באליפות זו מידי גריימס, בנוסף לניסיון כושל נוסף אשר כלל את כרמלו הייס בקרב משולש, שהתקיים באירוע Spring Breakin' ב-3 במאי.
לאחר שבועות של תיגרות בין סיקואה לון וגנר, הם התמודדו זה מול זה בקרב ספירות בכל מקום ב-2 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, שבו סיקואה ניצח ובמהלכו ספג פציעה בברכו.
באירוע Clash at the Castle, שהתקיים ב-3 בספטמבר 2022, סיקואה חזר מפציעה כאשר הוא הפריע במהלך הקרב המרכזי של האירוע בין בן דודו, רומן ריינס לדרו מקינטייר, ואף נחלץ לעזרת ריינס בהגנה על אליפות ה-WWE האוניברסלית הבלתי מעורערת.
צעד זה צירף אותו לקבוצת הבלודליין אותה הנהיג ריינס.
קרב הבכורה שלו ברוסטר הראשי התרחש ב-9 בספטמבר בפרק התוכנית סמאקדאון, שבו הפסיד למקינטייר כתוצאה מפסילה לאחר שקאריון קרוס תקף את מקינטייר.
ב-13 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, סיקואה ערך הופעה מפתיעה, כשניצח את כרמלו הייס וזכה באליפות צפון אמריקה של NXT.
הוא הגן בהצלחה על תואר זה שלושה לילות לאחר מכן בפרק של התוכנית סמאקדאון נגד מאדקאפ מוס, אך לבסוף נאלץ לפנות את התואר ב-20 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT.
באירוע סדרת ההישרדות: WarGames, שנערך ב-26 בנובמבר, סיקואה והבלודליין ניצחו את הברולינג ברוטס (שיימוס, רידג' הולנד ובוץ'), מקינטייר וקווין אואנס במסגרת קרב ה-WarGames המסורתי.
סיקואה ספג את הפסד הבכורה שלו ברוסטר הראשי כתוצאה מהצמדה בקרב מול קודי רודס ב-27 במרץ 2023 בפרק של התוכנית Raw.
בקרב המרכזי של רסלמניה 39 ב-2 באפריל, סיקואה עזר לריינס לשמור על תוארו מול רודס.
ב-6 במאי במסגרת האירוע באקלאש, סיקואה והאוסוס ניצחו את קווין אואנס, סמי זיין ומאט רידל בקרב שלושה נגד שלושה.
באירוע לילה של אלופים, שנערך ב-27 במאי, סיקואה וריינס איתגרו ללא הצלחה את אואנס וזיין לקרב על אליפות הזוגות הבלתי מעורערת של ה-WWE.
במהלך הקרב, האוסוס הפריעו ובאופן בלתי מכוון פגעו בסיקואה במקום בסמי זיין, מה שהוביל את ג'ימי אוסו לתקוף את ריינס, ואת האובוב לעזוב את קבוצת הבלודליין.
ב-2 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, במהלך חגיגות כהונת אלף הימים של רומן ריינס כאלוף האוניברסלי, סיקואה בגד בג'ימי ונידה אותו מקבוצת הבלודליין לאור מעשיו של אחיו ולפי פקודתו של ריינס לבצע זאת.
ב-16 ביוני בפרק של התוכנית סמאקדאון, אחיו האחר של סיקואה, ג'יי, בגד בריינס וסיקואה והצטוות לשורות ג'ימי.
באירוע כסף בבנק, שנערך ב-1 ביולי, ריינס וסיקואה הפסידו לאוסוס בקרב "מלחמת האזרחים של הבלודליין", זאת לאחר שג'יי הצמיד את ריינס.
במהלך הקיץ, קבוצת הבלודליין נכנסה לפיוד עם ג'ון סינה אשר ביצע את חזרתו לארגון, ואל.
נייט, כשבאירוע פאסטליין, שנערך ב-7 באוקטובר, סיקואה וג'ימי (ששב בחזרה לקבוצה) הפסידו להם בקרב זוגות.
ב-20 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, סינה רמז על פרישתו לפני שאיתגר את כל מי שברצונו להיאבק מולו, אתגר שנענה בחיוב על ידי סיקואה והוביל לקיום קרב ביניהם באירוע היהלום שבכתר.
באירוע זה, שנערך ב-4 בנובמבר, סיקואה גבר על סינה לאחר שביצע עליו תשע פעמים את מהלך הסמואן ספייק.
במהלך הלילה השני של האירוע רסלמניה 40, שהתקיים ב-7 באפריל, סיקואה ניסה לעזור לריינס בקרב שלו מול רודס, אך ג'ון סינה חזר ומנע ממנו לעשות זאת, כאשר ביצע עליו את מהלך הסיום שלו, האטיטיוד אדג'סטמנט על שולחן השדרנים.
לאחר הפסדו ברסלמניה 40 של ריינס, האחרון נעדר מן המרקע, סיקואה מינה את עצמו למנהיג קבוצת הבלודליין דה פקטו, כשנידה את ג'ימי אוסו וצירף במקומו את טמה טונגה, טונגה לואה וג'ייקוב פאטו כחברים החדשים בקבוצה.
באירוע באקלאש, שנערך ב-4 במאי, סיקואה חבר לשורות טמה טונגה, כשביחד הם גברו על רנדי אורטון וקווין אואנס לאחר עזרה מצד טונגה לואה.
במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, סיקואה גירש את פול היימן מן הקבוצה ואף הכתיר את עצמו כמנהיג וכ"צ'יף השבט.
לאחר שפתח בפיוד עם קודי רודס באירוע Clash at the Castle: Scotland, שנערך ב-15 ביוני, סיקואה ביחד עם טמה טונגה וג'ייקוב פאטו ניצחו את רודס, רנדי אורטון וקווין אואנס באירוע כסף בבנק, שנערך ב-6 ביולי, לאחר שסיקואה הצמיד לניצחון את רודס.
ב-12 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, סוכם על קיום קרב בין קודי רודס לסולו סיקואה על אליפות ה-WWE האוניברסלית הבלתי מעורערת באירוע סאמרסלאם.
באירוע זה, שנערך ב-3 באוגוסט, סיקואה כשל בניסיונו לזכות בתואר מידי רודס בקרב חוקי בלודליין לאחר שרומן ריינס ביצע את חזרתו ותקף את סיקואה.
פאטו נשוי לאלמיה ויליאמס ולהם יש שני ילדים ביחד.
אליפות במשקל כבד של AWF (פעם אחת)
העלילה של השנה (2022) - כחלק מקבוצת הבלודליין וסמי זיין
העלילה של השנה (2023) - כחלק מקבוצת הבלודליין 2.0
אליפות מדינת נבדה של FSW (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-38 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2023
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעם אחת, נוכחי) - ביחד עם טאמה טונגה
סולומון ויתרסבי דאונס היה עורך דין, פוליטיקאי ובעל עבדים אמריקאי ממדינת לואיזיאנה.
איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית בין השנים 1847–1853.
דאונס נולד ב-26 באוגוסט 1800 במחוז מונטגומרי שבטנסי, כבנו הלא־חוקי של ויליאם ויתרסבי ורבקה דאונס.
משפחתו עברה מאוחר יותר ללואיזיאנה, אך שלחה אותו חזרה לטנסי ללמוד אצל תומאס ב.
לאחר מכן למד באוניברסיטת טרנסילבניה שבלקסינגטון, קנטקי, שם השלים את לימודיו בשנת 1823.
לאחר לימודי המשפטים הוסמך כעורך דין בשנת 1826 והחל לעסוק במקצועו בעיירה באיו סרה, לואיזיאנה.
בהמשך עבר למחוז ואשיטה, שם המשיך בעיסוקו כעורך דין והקים מטע, אותו ניהל לצד עבודתו.
דאונס החזיק בעשרות עבדים אפרו-אמריקאים בשני מטעיו במחוז ואשיטה.
במפקד העבדים של שנת 1850 נרשם כי ברשותו 154 גברים, נשים וילדים משועבדים.
בשנת 1830 נשא דאונס לאישה את אן מארי מק'קיילב (נפטרה ב־1857), ולשניים נולדו שני ילדים.
כדמוקרטי, החל דאונס את דרכו הפוליטית כתומך נלהב של אנדרו ג'קסון במערכת הבחירות של 1828. בשנת 1838 נבחר לסנאט של מדינת לואיזיאנה מטעם המחוזות קטהולה, ואשיטה ויוניון, ונבחר שוב בשנת 1842.
במקביל שירת שנים רבות במיליציה של לואיזיאנה, וב־1842 מונה לבריגדיר גנרל בדיוויזיה השישית שלה.
בשנת 1844 היה נציג בוועידה החוקתית של המדינה, ובאותה שנה התמודד גם לתפקיד אלקטור לנשיאות כתומך של מרטין ואן ביורן.
כאשר ואן ביורן התנגד לסיפוח טקסס, פרש דאונס מהמירוץ, אך שב להתמודד לאחר שהוכרזה מועמדותו של ג'יימס פולק.
פולק ניצח בבחירות ודאונס הצביע עבורו ועבור סגנו, ג'ורג' דאלאס.
בשנת 1845 עבר דאונס לניו אורלינס, ושם כיהן כתובע הפדרלי של מחוז לואיזיאנה בשנים 1845–1846 וכן היה חבר נוסף בוועידה החוקתית של המדינה.
ב־1847 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית וכיהן בו עד 1853. בתקופת כהונתו שימש כיו"ר ועדת הצעות החוק (הקונגרס ה־30) ויו"ר ועדת תביעות מקרקעין פרטיות (הקונגרסים ה־30 עד ה־32).
בסנאט היה דאונס אחד התומכים החריפים ביותר במוסד העבדות, שממנו הפיק גם רווח אישי.
לאחר תום כהונתו בסנאט, מונה על ידי הנשיא פרנקלין פירס בשנת 1853 לגובה המכס של מחוז אורלינס – תפקיד שבו החזיק עד מותו.
דאונס נפטר ב־14 באוגוסט 1854 באתר הנופש קראב אורצ'רד ספרינגס שבקנטקי, ונקבר תחילה במטע המשפחתי במדינה זו.
בהמשך הועברו שרידיו לבית העלמין של בית ההבראה ריברוויו במונרו, לואיזיאנה – מקום שהפך לימים לבית העלמין ריברוויו.
בצוואתו שחרר דאונס עבד בשם ריצ'רד ברינגטון, שלמד לקרוא ולכתוב בזמן שעבד במטע שלו.
ברינגטון הפך בהמשך לספר מצליח בניו אורלינס, וכשגילה כי קברו של דאונס נותר ללא מצבה – הוא שילם מכספו על אבן זיכרון.
עם השנים אבד מקום הקבורה, נתגלה מחדש ב־1937, נשכח שוב, ולבסוף נחשף בשנית בשנת 2000 – אז נמצאו שרידי המצבה ששילם עליה ברינגטון, והם משמשים עד היום לסימון קברו של דאונס.
הכפר דאונסוויל שבלואיזיאנה נקרא על שמו.
סולט לייק סיטי היא עיר הבירה של מדינת יוטה (ארצות הברית) והעיר המאוכלסת ביותר בה.
נכון למפקד התושבים של שנת 2018 אוכלוסייתה מונה 200,591 נפש.
אזור המטרופולין שלה מונה למעלה ממיליון תושבים.
העיר שוכנת ליד ימת המלח הגדולה שביוטה ומכאן מקור שמה.
העיר הוקמה בשנת 1847 בידי קבוצה של מורמונים בהנהגתו של בריגהאם יאנג, שביקשו להתרחק מהאיבה כלפי בני דתם במערב התיכון וחיפשו מקום שבו יוכלו לחיות על פי אמונתם באופן חופשי.
סולט לייק סיטי היא המרכז העולמי של הכנסייה המורמונית, או בשמה המלא "כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים".
הפריחה בחציבת מכרות במערב ובנייתה של מסילת הברזל לרוחב יבשת אמריקה הצפונית הביאו לצמיחה כלכלית של העיר, שכונתה "צומת הדרכים של המערב".
במהלך המאה ה-20 התפתחו בעיר ובסביבותיה מיזמי תיירות ופנאי, ובשנת 2002 אירחה סולט לייק סיטי את אולימפיאדת החורף.
לפני ההתיישבות האירופאית, סביבת העיר יושבה למשך אלפי שנים על ידי שבטים אינדיאנים כגון היוט והפאיוט.
המערבי הראשון שביקר באזור היה החוקר האמריקני ג'ים ברידג'ר שחקר את העיר בשנת 1825. חוקר מרכזי נוסף היה קצין הצבא והחוקר ג'ון פרימונט, שחקר לעומק את סביבת העיר.
התיישבות האדם הלבן בסולט לייק סיטי החלה ב-24 ביולי 1847 עם הגעתם של "קדושי אחרית הימים" – קבוצת החלוצים המורמונים שנדדו מערבה אל מעבר לגבולות ארצות הברית של אותה תקופה בחיפוש אחר אזור מבודד שבו יוכלו לחיות על פי אמונתם הדתית באופן חופשי.
על פי המסורת המורמונית, מנהיג הכנסייה בריגהם יאנג הכריז בהגיעם כי "זהו המקום", בהסתמכו על חיזיון שהיה לו.
הדמיון בין ימת המלח הגדולה לים המלח היה בעיני החלוצים המורמונים אות משמיים שהם הגיעו אל הארץ המובטחת שלהם.
ימים ספורים לאחר הגיעם הורה בריגהם יאנג על הקמתו של מקדש המורמונים באתר.
הקמת המקדש החלה ב-1853 וארכה 40 שנה, והמקדש נחנך ב-1893 במרכז העיר.
המקדש המורמוני הוא סמל מוכר של סולט לייק סיטי.
ב-1857 נשיא ארצות הברית ג'יימס ביוקנן הכריז על סולט לייק סיטי כעל עיר מורדת, לאחר שמנהיג המורמונים יאנג סירב לפרוש מתפקידו כמושל.
בעקבות זאת נכנסה דיוויזיה של צבא ארצות הברית אל העיר, אולם חייליה גילו שהעיר פונתה מתושביה.
בשנת 1858 העיר הוכרזה כבירה הטריטוריאלית החדשה של יוטה.
החוקר ריצ'רד פרנסיס ברטון ביקר בעיר בשנת 1860 וסיקר בפירוט את חיי הקהילה שבה.
בשנות מלחמת האזרחים שמרה סולט לייק סיטי אמונים למדינות הברית.
במהלך הבהלה לזהב שהתרחשה בעשורים שלאחר מכן, גדלה מאוד כמות התושבים בעיר.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 נאסרו מנהיגים מקומיים רבים בגלל הפרת חוקים נגד פוליגמיה.
ב-1890 נכנעה הכנסייה המורמונית והכריזה על ביטול הפוליגמיה.
בעקבות זאת נסללה הדרך להכרזה על יוטה כעל מדינה ב-1896 והפיכתה של סולט לייק סיטי לבירתה.
בתקופה זו החלה גם הגירה רבה אל העיר כתוצאה מפתיחת קווי רכבת בסביבתה.
במהלך המאה ה-20 חלו תהליכי פרוור שהקפיאו את צמיחת האוכלוסייה.
חלק מן הפרוורים סופחו אל העיר, ורובם התרחב ונשלט בשלטון מוניציפלי נפרד מזה של סולט לייק סיטי.
לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, לסולט לייק סיטי אקלים קר צחיח למחצה (או BSk), עם חורפים קרים ומושלגים, קיץ חם ויבש, וגשם עונתי צנוע.
מקור המשקעים העיקרי בסולט לייק סיטי הוא סופות מאסיביות הנעות מהאוקיינוס השקט לאורך זרם סילון מאוקטובר עד מאי.
החל מאמצע הקיץ ועד סופו, כשזרם הסילון נסוג הרחק לצפון, המשקעים מגיעים בעיקר מסופות רעמים הנגרמות כתוצאה מלחות מונסון הנעה ממפרץ קליפורניה.
אף על פי שהגשמים יכולים להיות כבדים, סערות אלה מפוזרות ומקומיות, ורק לעיתים נדירות הן קשות.
עם זאת, ב-11 באוגוסט 1999 נפגע מרכז העיר מטורנדו בדרגה F2 (נזק משמעותי), שהרג אדם אחד, הוביל לפציעתם של 60 בני אדם וגרם נזק לרכוש שנאמד בכ-170 מיליון דולר.
שרידים של סופות טרופיות ממזרח האוקיינוס השקט יכולים לעיתים רחוקות להגיע לעיר במהלך הסתיו.
הוריקן אוליביה סייע להביא לשיעור המשקעים החודשי של 179 מ"מ בספטמבר 1982. 1983 הייתה השנה הרטובה ביותר הרשומה, עם 616 מ"מ משקעים, בעוד 1979 הייתה היבשה ביותר, כאשר נרשמו 221 מ"מ.
ההפשרה של השלגים באביב בהרים הסמוכים, עלולה לגרום להצפות מקומיות בשלהי האביב ובתחילת הקיץ.
הדוגמאות המשמעותיות ביותר היו בשנים 1952 ו-1983, כשהנחל "סיטי קריק" עלה על גדותיו ואילץ את מהנדסי העיר להמיר כמה רחובות במרכז העיר לנתיבי מים.
שלג יורד בדרך כלל בין תחילת נובמבר לאמצע אפריל, עם ממוצע כולל של 152 ס"מ.
העונה המושלגת ביותר המתועדת הייתה חורף 1951–1952, שבמהלכה ירד שלג בגובה 298 ס"מ.
העונה שבה תועדו כמויות השלג הקטנות ביותר הייתה חורף 1934–1933, שבמהלכו ירד שלג בגובה 42.6 ס"מ בלבד.
החודש המושלג ביותר שתועד היה ינואר 1993, שבמהלכו ירדו 128 ס"מ שלג.
ימת המלח הגדולה מהווה גורם משמעותי למשקעים בעיר.
הימה יכולה להעצים את כמות הגשם שיורד במהלך סופות הרעמים בקיץ.
בנוסף, במהלך החורף אפקט האגם גורם לירידת שלג כ-6 עד 8 פעמים בשנה.
ההערכה היא שניתן לייחס כ־10% מהמשקעים השנתיים בעיר להשפעת האגם.
הטמפרטורה בסולט לייק סיטי משתנה באופן חד יחסית בין העונות.
במהלך הקיץ, ישנם בממוצע 56 ימים עם טמפרטורות של 32 מעלות צלזיוס לפחות, 23 ימים עם 35 מעלות צלזיוס לפחות ו-5 ימים שבהם הטמפרטורה עולה מעבר ל-37.8 מעלות צלזיוס.
עם זאת, שיעור הלחות ביולי ביום ממוצע הוא 22% בלבד.
החורפים קרים למדי, אך לא באופן קיצוני.
בממוצע, הטמפרטורות יורדות ל-0 או מתחת ל-0 במהלך 127 ימים בשנה וב-26 ימים בשנה הטמפרטורה הגבוהה ביותר היא פחות מ-0 מעלות.
עם זאת, בממוצע יש רק כ-6 ימים בשנה עם טמפרטורה מתחת ל-12 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה בעיר היא 42 מעלות צלזיוס, שנרשמה ב-26 ביולי 1960, ב-13 ביולי 2002 וב-15 ביוני 2021. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה היא 30 מעלות מתחת לאפס ב-9 בפברואר 1933.
באמצע החורף, אזורים חזקים של לחץ אטמוספירי גבוה (רמה ברומטרית) נמצאים לעיתים לאורך זמן מעל האגן הגדול, מה שמוביל לאינוורסיה (היפוך טמפרטורות) משמעותית.
מצב זה יכול לגרום לכך שהאוויר "עומד" (מסת האוויר שנמצאת מעל העיר לא נעה, והאוויר לא מתחלף) וכתוצאה מכך לערפיח סמיך, שיכול להימשך ימים או שבועות.
תופעה זו גורמת לרמות גבוהות של זיהום אוויר, על אף שהעיר אינה פולטת זיהום רב יותר מערים אחרות בסדר גודל דומה.
אותה תופעה מתקיימת לעיתים גם בחודשי הקיץ וגורמת לשיא של ריכוז האוזון בטרופוספרה (השכבה הנמוכה ביותר של האטמוספירה) ביולי ובאוגוסט.
בשנת 2016 איכות האוויר של סולט לייק סיטי דורגה במקום ה-6 הגרוע ביותר במדינה על ידי איגוד הריאות האמריקני.
הוא קיבל ציון F הן לאוזון והן לחלקיקים.
גם זיהום האוזון וגם הזיהום החלקיקי קשורים לעלייה בשיעור של בעיות בריאות שונות, כגון שבץ מוחי, התקפי לב, מחלות נשימה וסרטן.
נכון לשנת 2015, אוכלוסיית העיר מוערכת בכ-200,591 נפש.
קצת פחות מ-50% מתושבי העיר הם מורמונים.
בעיר אוכלוסייה של אלפי בוסנים (הקהילה הבוסנית הגדולה בארצות הברית), שהיגרו לעיר לאחר מלחמת בוסניה.
בנוסף על כך, בעיר קהילות גדולות של מהגרים ממיאנמר וסרי לנקה.
העיר חווה שינויים דמוגרפיים משמעותיים.
היספנים מהווים כיום כ-22% מהתושבים ולעיר יש קהילה להט"בית משמעותית.
בער ישנה גם קהילה גדולה מאזור הפסיפיק (בעיקר מ-סמואה וטונגה) ; הם מהווים בערך 2% מאוכלוסיית אזור עמק סולט לייק.
נכון לשנת 2010, 37.0% מהאוכלוסייה היו בעלי תואר ראשון ומעלה.
18.5% מהאוכלוסייה היו ילידי חוץ ועוד 1.1% נולדו בפוארטו ריקו, שטחים בודדים בארצות הברית, או נולדו מחוץ לארצות הברית להורים אמריקאים.
27.0% דיברו שפה שאינה אנגלית בבית.
האזור בגבולות העיר מכסה 14.2% ממחוז סולט לייק.
סולט לייק סיטי מאוכלסת בצפיפות רבה יותר מאזור המטרו שמסביב וצפיפות אוכלוסין היא 1,688.77 / מ"ר (1,049.36 / km²).
מבין משקי הבית, 27.0% כוללים ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 41.1% הם זוגות נשואים החיים יחד, 10.2% הם בעלי בית נשי ללא בעל נוכח, ו-44.3% הם סוגים אחרים של משקי בית.
מבין 75,177 משקי הבית, דווח כי 3,904 הם משקי בית עם לא נשואים: 3,047 הטרוסקסואלים, 458 גברים מאותו מין ו-399 נשים מאותו מין.
33.2% ממשקי הבית מורכבים מאנשים פרטיים, ו-9.7% מתגוררים בבד שגילו 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע הוא 2.48, וגודל המשפחה הממוצע הוא 3.24.
נכון למפקד זה הגיל הממוצע היה 30 שנה.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 36,944 דולר וההכנסה החציונית למשפחה היא 45,140 דולר.
לזכרים הכנסה חציונית של 31,511 דולר לעומת 26,403 דולר עבור נקבות.
ההכנסה לנפש של העיר היא 20,752 דולר.
15.3% מהאוכלוסייה ו-10.4% מהמשפחות נמצאות מתחת לקו העוני.
מכלל האוכלוסייה, 18.7% מהאנשים מתחת לגיל 18 ו-8.5% מבין בני 65 ומעלה חיים מתחת לקו העוני.
כתב העת "פורבס" מצא את העיר כשמינית הלחוצה ביותר.
בניגוד לדירוג "פורבס" ב-2007, מחקר שנערך בשנת 2010 על ידי Portfolio.com וביז'ורנלים הסיק כי סולט לייק סיטי הייתה העיר הכי "פחות" לחוצה בארצות הברית.
בשנת 2014 CNN ראתה את סולט לייק סיטי כעיר הכי פחות לחוצה בארצות הברית, תוך שהיא מציינת את עלות המחיה הנמוכה ושפע המשרות.
מחקר שנערך ב-2008 על ידי המגזינים Health Health and Women's Health, מצא את סולט לייק סיטי כעיר הבריאה ביותר עבור נשים על ידי בחינת 38 גורמים שונים, כולל שיעורי סרטן, איכות אוויר ומספר החברות לחדר כושר.
מאז 1979 הייתה לסולט לייק סיטי צורת ממשלה שאינה מפלגתית.
ראש העיר ושבעת חברי המועצה נבחרים לתקופות ארוכות של ארבע שנים.
מושבי המועצה מוגדרים על ידי גבולות אוכלוסייה גאוגרפיים.
כל חבר מועצה מייצג כ-26,000 אזרחים.
פקידים אינם כפופים למגבלות טווח.
הבחירות האחרונות התקיימו ב-5 בנובמבר 2019. אשת המועצה ארין מנדנהול נבחרה לראשות העירייה.
הפרדת דת מהמדינה הייתה הנושא המדובר ביותר בימים של המפלגה הליברלית לבין מפלגת העם של יוטה, כאשר מועמדים רבים היו גם מי שרוצה להיות כנסיית LDS בישופים.
המתח הזה בא לידי ביטוי גם היום עם קמפיין "הגישור בין הגזרות הדתית".
קמפיין זה נפתח כאשר חלק מתושבי העיר התלוננו כי הממסד הפוליטי ביוטה לא היה הוגן בהתנהלותה עם תושבי חוץ מ-LDS בכך שהעניקו לכנסיית LDS יחס מועדף, בעוד שתושבי ה-LDS תפסו נטייה הולכת וגוברת נגד המורמונים בפוליטיקה של העיר.
הדמוגרפיה הפוליטית של העיר ליברלית יותר משאר יוטה.
בעוד יוטה בכללותה היא מאוד שמרנית ורפובליקנית, סולט לייק סיטי נחשבת מעוז דמוקרטי במדינה.
מאז 1976 כל ראשי הערים בעיר היו דמוקרטים.
בעיר שוכנים כמה מכוני מחקר וקבוצות סנגור לא ממשלתיות כמו מכון סאת'רלנד השמרני.
סולט לייק אירחה מכובדים זרים רבים במהלך אולימפיאדת החורף 2002, ובשנת 2006 החל נשיא מקסיקו בסיבוב הופעות בארצות הברית בעיר ושגריר ישראל בארצות הברית פתח מרכז תרבות.
הנשיא ג'ורג 'בוש ביקר בשנת 2005 ושוב בשנת 2006 בכנס הוותיקים הלאומיים; ראש העיר, רוקי אנדרסון, מחה על שני הביקורים.
מנהיגים פוליטיים אחרים כגון הווארד דין ו-הארי ריד נשאו נאומים בעיר ב-2005.
הכלכלה המודרנית של סולט לייק סיטי מבוססת בעיקרה על מתן שירותים.
בעבר תעשיית הפלדה, מכרות ומסילות הברזל סיפקו מקורות פרנסה משמעותיים.
כיום מקורות הפרנסה העיקריים בעיר הם מסחר, תחבורה, שירותים ציבוריים ושירותים עסקיים.
העיר ידועה בכינוי "צומת הדרכים של המערב" בזכות מיקומה הגאוגרפי המרכזי במערב ארצות הברית.
כביש בין-מדינתי 15 העובר בשטח העיר מהווה מסדרון חשוב להובלת משאות וסביבו הוקמו מרכזי הפצה אזוריים רבים.
אחד המעסיקים הגדולים בעיר הוא המרכז האזורי של חברת התעופה דלתא, שרוב טיסותיה למערב ארצות הברית עוברות דרך נמל התעופה של העיר.
מעסיקים בולטים אחרים הם אוניברסיטת יוטה, חברת הנפט סינקלייר והכנסייה המורמונית.
פעילויות כלכליות אחרות כוללות תיירות, כנסים ומוקדים טלפוניים.
תעשיית הכנסים התרחבה מאוד מאז הקמת מרכז הכנסים החדש בסוף שנות התשעים.
סולט לייק סיטי אירחה את אולימפיאדת החורף בשנת 2002. האירוע משך את תשומת הלב הבינלאומית אל העיר ונחשב לאחד ממשחקי החורף האולימפיים המוצלחים ביותר אי פעם.
התיירות בסולט לייק סיטי גברה מאז אולימפיאדת החורף של 2002, ומלונות ומסעדות רבים הוקמו לרגל האירוע.
סולט לייק סיטי היא ביתה של יוטה ג'אז (NBA), שעבר מניו אורלינס בשנת 1979 ומשחק את משחקי הבית שלהם בזירה הביתית החכמה של ויוינט (לשעבר ידוע כמרכז הדלתא ואחר כך נקרא EnergySolutions Arena).
זו הקבוצה היחידה מבין אחת מארבע ליגות הספורט המקצועיות הבכירות במדינה.
הקבוצה זכתה להצלחה יציבה, ובשלב מסוים היא השתתפה בפלייאוף ב-22 מתוך 25 עונות, בראשות הצמד קארל מלון וג'ון סטוקטון מהיכל התהילה.
עם זאת, הקבוצה טרם זכתה באליפות.
לסולט לייק סיטי מערכת של 85 פארקים עירוניים.
פארק החירות (40 דונם) הוא הפארק הגדול ביותר בעיר וכולל אגם עם שני איים באמצע ובית-ציפורים (Tracy Aviary).
הפארק הוא ביתם של מספר רב של ציפורים, הן פרא והן בבית-הציפורים.
פארק קריק סיטי (1.6 דונם)
פארק ירדן (13.6 דונם) הוא ביתם של גני השלום הבינלאומיים.
שביל החוף קו בונוויל הוא מסלול טבע פופולרי לטיולי אופניים ורכיבה על אופניים, שמשתרע על פני 90 מייל (140 ק"מ) דרך הגבעות של חזית Wasatch.
במיתולוגיה הרומנית, סולומונר (ברומנית: solomonar, ברבים: solomonari), הוא מכשף השולט על העננים ועל הגשם.
על פי המיתולגיה הרומנית שולטים ה"סולומונרים" ב"באלאורי העננים" - יצורים אגדתיים המובילים את ענני הברד.
סולומונרים חיים הרחק מהעולם ב"מישור האחר" (Tărâmul Celălalt), אך יורדים אל הכפרים כדי לבקש נדבות, למרות שאינם זקוקים לדבר.
המקומות בהם לא יתקבלו בצורה יפה, יסבלו בהמשך מענני הברד.
את הידע שלהם קיבלו הסולומונרים משלמה המלך (מכאן שמם) והם מעבירים את הידע הלאה מרב אומן אל תלמידו.
הסולומונר ייקח לעצמו כמתלמד ילד שנולד עם מום ויגדל אותו במערה שלו בסוף העולם.
בדרך כלל מתארים סולומונר כ"אדמוני, גבוה, עם גלימה לבנה, עם כלים קסומים באזורו, לעיתים מבקשי נדבות בכפרים ולעיתים רוכבים על "באלאורי" הברד.
לפעמים הם ביחידות ולפעמים בחברת מורוי, רוח טמאה, בדרך כלל של ולד שמת בטרם הוטבל לנצרות.
כדי להתמודד עם זעם הסולומונר יכולים בני אדם לפנות ל"רב אומן סתת", סולומונר שהתיישב בין הבריות, אך יודע את הקסמים.
ישנם סיפורים מאזור טרנסילבניה על קיומם של אחרוני הסולומונרים.
ההסברים על המיתוס מקשרים אותו לכוהני הדאקים שנקראו "קפנובטאי" (Kapnobatai) או "קטיסטאי" (Ktistai), בתוספת השפעות נוצריות וסינכרון כל האמונות.
סולון (ביוונית Σόλων; 638–558 לפנה"ס) היה מדינאי, משורר, מחוקק וארכונט אתונאי, הזכור בעיקר בזכות כינון החוקה האתונאית.
נחשב אחד משבעת חכמי יוון.
סולון נולד באתונה למשפחה מהמעמד הגבוה, עסק בחיבור שירים ליריים, אך עשה את מרב כספו בסחר - מקצוע שנחשב באותה תקופה לנחות, ולא ראוי לאיש המעמד הגבוה כמו סולון.
את דרכו הפוליטית החל לאחר שאתונה נואשה מהמאבק במגארה על השליטה באי סלמיס.
סולון עודד בשיריו את בני עירו לחדש את המאבק, ובעקבות כך מונה גם לעמוד בראש המסע לכיבוש מחודש של האי, שהסתיים בהצלחה.
בשנת 594 לפנה"ס בעיצומו של משבר חברתי באתונה, הוצע לו לקבל על עצמו את תפקיד טיראן הפוליס.
סולון סירב, אך ביקש ואכן נתמנה לארכון הפוליס.
עם כניסתו לתפקיד פתח בשורה של רפורמות רבות.
בתחום הפנים ביצע שינויים מרחיקי לכת, שכללו מעבר לשיטת שלטון חדשה של שלטון המבוסס על הון במקום ייחוס - טימוקרטיה.
בשיטה זו האוכלוסייה חולקה לארבעה מעמדות, לפי שומת רכוש, שהוערכה במידות תבואה, שמן או יין.
בין המעמדות הונהג מס מדורג, ויכולת מדורגת בנשיאת עול השלטון, כאשר לבני המעמד הגבוה יכולת להיבחר לכל המשרות.
ביטול עבדות לכלל תושבי הפוליס, שמיטת חובות, ואיסור על הלוואות בשעבוד גוף, כדי שלא יחזור מצב של עבדות.
בתחום המשפט הוא הנהיג שוויון בפני החוק.
בית דין עממי (heliaia) לערעורים, אשר פעל בשיטת המשפט על ידי מושבעים.
אפשרות לתביעות צד ג' - ייצוג על ידי אדם משכיל וכנגד מעשים שהיו עשויים להזיק למדינה, וזכות ערעור לבתי משפט כנגד מעשיו של נושאי משרה.
כמו כן, חוקק סולון חוקים חדשים רבים בנושאי פנים, לרבות מתן מעמד חוקי לבתי בושת.
הוא ביצע מספר שינויים בחוקה האתונאית: ביטול החוקה של דרקון, שהייתה נוקשה ביותר, וקבעה עונש מוות כמעט על כל עבירה, וקביעת חוקים חמורים פחות, המשלבים יסודות יותר דמוקרטיים במשטר האוליגרכי של דורו.
בתחום החוץ ערך סולון שינויים בעיקר בתחום הכלכלי, ובכך אסר על ייצוא מוצרים בהם הייתה אתונה דלה כמו חיטה, אך עודד ייצוא מוצרים כמו יין ושמן זית בהם הייתה אתונה עשירה.
בתחום הממשל הקים סולון את מועצת העם -הבולה (βουλή; boule), אשר מנתה 400 איש מרחבי העם, וכן שינה את שיטת בחירת הארכונים לבחירה המשלבת גם את רצון העם - על ידי הצבעה, וגם את "רצון האלים"- באמצעות הטלת פור.
בהמשך לדרכו של דרקון, פרסם סולון את החוקים לעיני כל באגורה.
החשיבות העיקרית של צעדים אלו היא קביעה של זכויות אדם בסיסיות ולא ניתנות לערעור בפוליס, לצד חיזוק מעמד הביניים והחלשת האצולה, שינויים שהיו פורצי דרך וצעד משמעותי בדרך לדמוקרטיה.
עם סיום תקופת כהונתו בת השנה כארכון עזב את עירו, לאחר שהשביע את האתונאים שלא יישנו את חוקתו למשך 10 שנים, ויצא למסע בן עשר שנים ברחבי יוון ושכנותיה.
סיפור ידוע שנקשר בשמו מתקופה זו (אם כי אמיתותו ההיסטורית מפוקפקת) מתאר את פגישתו עם קרויסוס מלך לידיה, בה סירב להודות בפני קרויסוס, שהוא האדם המאושר ביותר שפגש מעודו, בטענה שאף אדם אינו יכול להקרא מאושר טרם מת, שכן גורלו עלול להשתנות לרעה בכל רגע ורגע.
לפי הסיפור, מאוחר יותר, כאשר נכבשה לידיה על ידי הפרסים, קרויסוס נלקח בשבי על ידי כורש, ובעקבות כך הודה בצדקתו של סולון, וכששמע כורש את סיפורו הסכים בשל כך לחוס על חייו.
סיפור המפגש בין סולון לקרויסוס שימש כהשראה לאחד מסיפוריו של הרצל, "סולון בלידיה".
במהלך מסע זה הגיע גם לקפריסין ותכנן והקים שם עיר חדשה שנקראה על שמו - סולוי.
בתום מסעותיו חזר סולון לאתונה, שנשלטה באותו זמן על ידי קרובו הטיראן פייסיסטראטוס, ובה נשאר עד מותו, שנים ספורות לאחר מכן.
על-פי המסורת, גופתו נשרפה ואפרו פוזר על-פני סלמיס.
סולון נחשב לאחר מותו כאחד ממנהיגי אתונה החשובים והמוערכים ביותר.
את כל הרפורמה שלו ביצע ללא כל מעשה אלימות.
סולון קידם את המדינה האתונאית והניח תשתיות שהביאו למימוש הדמוקרטיה האתונאית לאחר מכן.
הרפורמה של סלון לא הצליחה לייצב את המדינה האתונאית, מעשיו של סולון הותירו רושם של כישלון מפואר, והאנרכיה המשיכה גם לאחר שלטונו.
אפלטון, שהיה מצאצאיו, ייחס לסולון את המסירה מדור לדור של סיפור אטלנטיס (אשר הוא עצמו שמע, לכאורה, במצרים) על מנת להעניק לסיפור משנה תוקף.
על קיומו של סולון אין מחלוקת במחקר.
סולון מופיע בהיסטוריות של הרודוטוס, הפרק השני בחיי אישים לפלוטרכוס נכתב אודותיו, ונזכר גם במדינת האתונאים לאריסטו.
עם זאת, בהתחשב בריחוק הכרונולוגי ממועד ההתרחשויות ובכך שזרמים פוליטיים מנוגדים ביקשו לאמץ לעצמם את סולון כאב רוחני, נחשבים המקורות הללו כנגועים באנכרוניזם.
מקור נוסף לקיומו של סולון הוא סולון עצמו, שהשאיר אחריו כתיבה בדמות תעמולת בחירות מחורזת.
כתיבה זו נחשבת לאמינה יותר משום שחריזה הנה קלה לזכירה ומורכבת לזיוף.
משיריו שהשתמרו תורגמו לעברית בידי שלמה שפאן, והופיעו בקובץ "שירת האלגיה היוונית" בהוצאת מוסד ביאליק.
סולון בלידיה הוא סיפור קצר מאת בנימין זאב הרצל, שפורסם ב-1900. עלילתו של הסיפור מתרחשת במאה ה-6 לפנה"ס, ושואבת את השראתה מסיפור המפגש האגדי בין סולון האתונאי לבין קרויסוס מלך לידיה, שהובא על ידי מחברים יווניים רבים כגון הרודוטוס ופלוטרכוס.
על-פי סיפורו של הרצל, בפני קרויסוס מוצגת המצאה מהפכנית שמאפשרת לייצר כמות בלתי מוגבלת של מזון, ללא צורך בגידול תבואה, ובכך פותרת את הצורך בעמל ומונעת את הפחד ממחסור.
עם זאת, ובהתאם לאזהרותיו של סולון, ההמצאה לא מביאה לשיפור ברווחת בני-האדם, מכיוון שהיא הופכת אותם לעצלנים ורודפי-תענוגות, ובהמשך לכך למרדנים ואלימים זה כלפי זה, ומאיימת על יציבותה של החברה כולה.
הסיפור עובד גם למחזה על ידי הרצל, ועלה ב-1903 בתיאטרון הגרמני (Deutsches Theater) בפראג.
המחזה הועלה בישראל על ידי תיאטרון "האהל" ב-1949, בד בבד עם העלאת עצמותיו של הרצל לקבורה בישראל.
סולומון חלפון (רומנית: Solomon Halfon; 1790–1862), בנקאי ומהפכן יהודי רומני בן העדה הספרדית מבוקרשט.
סולומון חלפון היה הבנקאי של המושל העות'מאני באדריאנופול וב-1829 עבר עם משפחתו לנסיכות ולאכיה, שם היה מייסד של בנק חשוב, שנשא את שמו, "בנק חלפון ובניו", ואבי משפחת בנקאים.
הוא היה שותפו לעסקים של הילל מנוח ואף ממשיכו במועצת העיר של בוקרשט.
חלפון, יחד עם הבנקאים דוויצ'ון באלי והילל מנוח והציירים ברבו איסקובסקו וקונסטנטין דניאל רוזנטל, היה בין תומכי מהפכת 1848 (ולאכיה).
לאחר מותו של סולומון עבר ניהול הבנק לבניו, אברהם ויוסף נסים.
סולחה, או צלחה , היא טקס מקובל בחברה הערבית, שבו שני צדדים המעורבים בסכסוך כורתים ברית שלום.
את הטקס מנהלים המתווכים שפישרו בין הצדדים, והוא בעל כללים ברורים.
הצד הנפגע צריך להסכים לקיום הסולחה והוא גם הקובע את הסכום שישולם לו כפיצוי.
במקרה של רצח, הפיצוי הוא הדייה (כופר נפש).
סולחה נחשבת כשביתת נשק לזמן בלתי מוגדר.
הצד הנפגע יכול להודיע שזהו הסכם לעד על ידי זה שהוא מכריז שנפתח דף חדש.
בבוקר הטקס המתווכים מלווים את הצד הפוגע לביתו של הצד הנפגע.
המתווך קושר מטפחת לבנה על מוט עץ.
מטפחת זו מסמלת שלום וטוהר.
המתווך, הצד הפוגע והצד הנפגע קושרים כל אחד קשר במטפחת, המסמלים את איחוי הקרע.
לאחר מכן משפחת הצד הנפגע עומדת בשורה ושני הצדדים לוחצים ידיים.
הצד הפוגע משלם על הכיבוד, והצד הנפגע אחראי על הכנתו.
לפני הארוחה המתווך קורא את תנאי הסולחה, והצד הפוגע משלם לו את סכום הפיצוי.
כאן מתחיל טקס שבו מבקשים מהצד הנפגע להוריד מהסכום "לכבוד" מוחמד ואורחים נכבדים.
הצד הנפגע מסכים כל עוד שהסכום לא נופל מהמינימום האמיתי שאליו הוא שואף.
לאחר מכן המתווך מעביר את הפיצוי לצד הנפגע וקורא שוב את תנאי הסולחה.
לאחר הארוחה שני הצדדים חוזרים על טקס לחיצות הידיים ושותים קפה ביחד.
בית המשפט העליון ציין בפסקי דין רבים שכריתת סולחה בין הצדדים יכול להוות שיקול להקלה בעונש, אך לא גורם מכריע.
השופט סלים ג'ובראן ציין שה"טענה מנהגית-תרבותית, הגורסת כי יש להביא בחשבון בשלב גזירת העונש תהליך של "סולחה" בין הצדדים, התקבלה באופן עקרוני על ידי בית משפט זה ...
כחלק מההכרה בעקרון של צדק מאחה במשפט הפלילי ...
וכן כחלק מההכרה המסוימת בשיקולים תרבותיים בגדרי המשפט הפלילי, וזאת לאור מרכזיותו של מוסד "הסולחה" בחברה הערבית.
עם זאת, ציין את דברי השופט חנן מלצר: "מובן כי אין בכוחה של ה'סולחה' לאיין לחלוטין את חומרתה של העבירה".
בפועל, בהינתן שערכאת ערעור ממילא ממעט להתערב בעונש, בית המשפט העליון הקל בעונש רק במקרים בודדים בהם התקיים סולחה, וגם אז היה מדובר במקרים בהם היו שיקולים נוספים לקולא.
בעבר בית המשפט העליון אף הביע דעה שלילית כלפי הבקשה שבית המשפט יתחשב בסולחה.
השופטת דורית ביניש אמרה על כך: "ההסתמכות על "הסולחה" שנערכה בחסותם של נכבדי יפו, אף היא מלמדת על גישה כאילו חל דין אחר שהוא מחוץ לערכאות, על המעורבים בביצוע העבירה." השופטת אסתר חיות הביעה עמדה שלילית כלפי סולחה שהביאה את המתלוננים שלא לשתף פעולה עם מערכת התביעה.
בית המשפט ציין מקרים שונים בהם לסולחה יינתן משקל פחות, אם בכלל:
העבירה לא הייתה חלק מסכסוך ארוך בין משפחות וממילא חשיבות הסולחה כדי להשכין שלום אינו רב
הסולחה התקיימה זמן קצר לפני מתן גזר הדין ולא ברור אם היא כנה או שמטרתה העיקרית להשפיע על בית המשפט
הנאשם לא הביע חרטה בבית המשפט
השופט מישאל חשין הסביר את הסיבה להתחשב בסולחה: "הסולחה היא כלי לבר-משפטי להשכנת שלום בין יריבים, וערכה לעניין העונש הוא בכך שהנאשם מקבל על עצמו אחריות למעשיו ומביע חרטת-אמת על מעשהו תוך פיצוי קורבנות העבירה.
סולחה אינה מהווה תחליף לענישה חוקית, ואין לראות בה כלי טקטי לצורכי משפט.".
בהתייחס לשחרור ממעצר בעקבות סולחה, בטענה שבעקבות הסולחה הנאשם כבר אינו מסוכן, הדעות חלוקות.
"הסכם סולחה עשוי, לעיתים, להוות שיקול בקביעת עונשו של נאשם שהורשע.
כך, בעיקר, כאשר נוכח בית המשפט שהנאשם מודה במעשים, מקבל אחריות משפטית לתוצאות, מביע חרטה ומבטיח שמכאן ואילך ישמור על השלום.
כאשר מדובר בהליך של מעצר, קשה לייחס להסכם סולחה משקל משמעותי; בעיקר כאשר ברור שהנאשם איננו מודה במעשים וממילא גם איננו מתחרט עליהם.
הסכם הסולחה שהונח לפני עשוי להבטיח שלום בין בני המשפחות שהתקשרו בו.
אין לו ולא כלום ולשלושת המשיבים העומדים לדין בגין עבירות חמורות ונתונים עקב כך במעצר עד לתום ההליכים."
לעומת זאת, השופטת אסתר חיות כתבה:
"הלכה פסוקה היא, כי "סולחה" שנתקיימה בקשר לאירוע העומד במרכזו של הליך פלילי עשויה לשמש שיקול לזכות, הן בשלב המעצר והן לעניין העונש, אך אין היא שיקול מכריע".
בפועל, בתי המשפט לא נמנעו מלציין קיום סולחה כסיבה לקבלת חלופה למעצר ואף כסיבה עיקרית, הגם שלרוב דחו את טענת הסולחה כעילה לשחרור ממעצר.
במקרה אחד כתבה השופטת דליה דורנר: "אפשר כי "הסולחה" מבטיחה את שלומו של המתלונן.
ברם, התנהגותו הבלתי מרוסנת של העורר, שכאמור אף החזיק בנשק ללא רישיון, מקימה חשש לביטחון הציבור בכללו".
בית המשפט גם ציין שקיום סולחה יכול להוות שיקול של ועדת שחרורים.
בהליכים אזרחיים סירב בית המשפט לראות בסולחה מחסום לתביעה אזרחית על נזקים שנגרמו ובדק לגופו של עניין האם הסולחה כללה ויתור על תביעת נזיקין או רק, למשל, ויתור על נקמה.
סולומון מרכוס (רומנית: Solomon Marcus; 1 במרץ 1925 - 17 במרץ 2016) היה מתמטיקאי יהודי רומני, מחברם של ספרי מתמטיקה בין תחומיים וחבר האקדמיה הרומנית.
סולומון מרכוס נולד בבקאו, רומניה למשפחה יהודית, בנם של גרשון אלטר מרקוס, חייט במקצועו ושל סימה מרקוס, בת לבית הרשקוביץ'.
סיים את לימודי התיכון בעיר הולדתו והמשיך ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט עד קבלת תואר דוקטור.
בהמשך לימד והיה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט.
מרכוס חיבר יותר מחמישים ספרי מתמטיקה, בעיקר בנושאים בינתחומיים, בהן על יישומי המתמטיקה בבלשנות, בתיאטרון, במדעי הטבע ובמדעי החברה.
ספריו תורגמו לשפות רבות ומאמריו זכו לציטוטים מדעיים רבים.
משנת 2001 היה חבר באקדמיה הרומנית.
סולומון מרכוס הוא אחיהם של מריוס מירקו ושל ומרצ'ל מרצ'יאן.
סולומון קונרדוביץ' רוזנטל היה שחמטאי ורופא יהודי-בלארוסי יליד ליטא.
רוזנטל, יליד וילנה, ליטא, למד רפואה באוניברסיטת היידלברג.
במקביל ללימודים הוא השתתף בתחרויות שחמט.
רוזנטל ניצח באליפות השחמט הראשונה של בלארוס, בשנת 1924, וחזר על ניצחונו בתחרות בשנת 1925. בשנת 1928 סיים במקום הרביעי באליפות השחמט הרביעית של בלארוס, אחרי קונסטנטין ויגודציקוב, אברהם מודל וולדיסלב סיליץ.
רוזנטל חלק מקום שלישי בתחרות מוסקבה בשנת 1928 (ניצח: ניקולאי גריגורייב) והגיע למקום החמישי בתחרות אודסה 1929.
בשנת 1931 הוא עבר ללנינגרד ותוך מספר שנים הפסיק להשתתף בתחרויות.
מאז הוא עסק בתחום הרפואה.
רוזנטל הלך לעולמו ב-1955 במינסק, בלארוס.
נהר סולט הוא נהר הזורם במדינת אריזונה, ארצות הברית, אחד מיובליו של הנהר חילה.
הנהר מתחיל את זרימתו ממחוז חילה במזרח אריזונה, כאשר שני נחלים קטנים, 'הנחל הלבן' ו'הנחל השחור' נפגשים, וזורם מערבה דרך פיניקס ונשפך לנהר חילה.
בין היתר הנהר זורם דרך מספר שמורות אינדיאנים ולאחר מכן בקניון סולט ריבר והרי האמונה התפלה.
מעט מזרחית לפיניקס, ליד העיירה פאונטיין הילס, נשפך הנהר ורדה לנהר סולט.
הנהר משמש כמקור הראשי למי שתייה של המטרופולין של פיניקס ומחוז מריקופה.
אורך התעלות הללו מגיע ל-1,609 ק"מ.
תעלות רבות נחפרו כבר במאה ה-19 ואף לפני.
הנהר ממשיך לזרום מערבה דרך מסה, טמפה, סקוטסדייל ופיניקס.
בעקבות סכר ריף הגרניט הנהר העובר בערים הללו יבש בחלקו הגדול, חוץ מאגם העיר טמפה, אגם מלאכותי שנבנה על מנת לאגור את מעט המים שכן זורמים, בעיקר אחרי גשמים, למטרות תיירות.
למרות היותו יבש ברוב עונות השנה הנהר מתמלא ואף גורם לפעמים להצפות באזורים הנמוכים בעונות הגשומות.
כ-24 ק"מ מערבית לפיניקס נשפך הנהר סולט לנהר חילה הממשיך מערבה לעבר נהר הקולורדו.
סולט הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2010, שביים פיליפ נויס, בכיכובם של אנג'לינה ג'ולי, לייב שרייבר וצ'ואיטל אג'יופור.
הסרט זכה לביקורות מעורבות והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית עריכת הסאונד הטובה ביותר.
הסרט יצא לאקרנים ב-19 ביולי 2010 בארצות הברית.
הסרט נפתח בסצנת עסקת חילופי שבויים, בה משוחררת סוכנת ה-CIA אוולין סולט (אנג'לינה ג'ולי) מהכלא הצפון קוריאני.
העסקה התרחשה הודות למאמציו של חברה מייק, ארכנולוג גרמני.
שנתיים מאוחר יותר, השניים נשואים, וסולט עובדת במשרדי ה-CIA, לצד עמיתיה וינטר (לייב שרייבר) ופיבודי (צ'ואיטל אג'יופור).
למשרדים מגיע עריק רוסי בשם אורלוב, ובחקירתו הוא מספר לסולט על "יום X", מבצע שאורגן על ידי רב-מרגלים רוסי בזמן המלחמה הקרה, ושנועד להביא להרס ארצות הברית.
העריק טוען כי לצורך השלמת מטרה זו, המדינה הסובייטית אימצה ואימנה במהלך שנות ה-70 קבוצת ילדים, שהפכו לקבוצת עילית של סוכנים סובייטים דוברי אנגלית; אלו הסתננו למוקדי הכוח בארצות הברית, וכיום הם סוכנים רדומים שמחכים לפקודה לפעול ב"יום X".
בתום הסיפור מזהיר העריק כי במהלך הלווייתו של סגן נשיא ארצות הברית, הצפויה באותו שבוע, יירצח נשיא רוסיה על ידי מרגלת רוסיה סמויה "KA-12", ששמה האמיתי הוא צ'אנקוב, והוא חושף להפתעת כולם כי שם הכיסוי שלה הוא אוולין סולט.
אורלוב אימן אותה בתור ילדה במנזר רוסי נטוש יחד עם עשרות בנים ובנות נוספים לצורך מבצע "יום X".
סולט נחטפה מהוריה, אלוף ההיאבקות של ברית המועצות ואלופת השחמט של ברית המועצות, שכן אורלוב חשב שלילדה יהיה פוטנציאל רב מבחינה גופנית ומנטלית.
עמיתיה של סולט מנסים לברר את החשדות שעלו כלפיה, ומבקשים להכניסה למעצר זמני.
סולט חוששת לביטחונו של בעלה ומנסה ליצור קשר טלפוני איתו, אך הוא לא עונה.
אורלוב נמלט בינתיים מחדר החקירות, וגם היא מצליחה להימלט מהמעצר, חוזרת לביתה כדי לחפש את בעלה, ומגלה סימנים לכך שנחטף.
היא לוקחת תיק עם ציוד, נשק וצנצנת ובה אחד העכבישים של בעלה, ומצליחה להימלט ממצוד ה-CIA אחריה.
לאחר מכן סולט נוסעת באוטובוס לכנסייה בניו יורק בה מתקיימת הלוויית סגן הנשיא, ומצליחה להפיל את רצפת הכנסייה תחת רגלי הנשיא הרוסי במהלך נאום ההספד שהוא נושא, ולירות בו.
פיבודי מגיע לזירה, אך היא לא יורה בו.
היא מובלת למעצר משטרתי אך בורחת.
בסדרה של פלאשבקים נחשף עברה של סולט: המדינה אימצה אותה כילדה ואורלוב אימן אותה לצד עשרות ילדים נוספים, להיות סוכנת כפולה בארצות הברית ולחכות לפקודתו.
לאחר בריחתה ממעצר היא פוגשת בשנית את אורלוב, שמברך אותה על חיסול הנשיא, אך מביע ביקורת על כך שנישאה למייק, שלא כחלק מהתוכנית.
הוא מעמיד אותה במבחן נאמנות כשהוא מורה לסוכן אחר להרוג את מייק לנגד עיניה.
נדמה כי סולט מושפעת מכך אך היא אינה מגיבה, ואורלוב מרוצה מכך.
הוא חושף בפניה את החלק השני של "יום X", שמטרתו היא להשיג שליטה על הנשק הגרעיני של ארצות הברית ולרצוח את הנשיא.
לאחר שחשף את התוכנית ועדכן אותה בדבר תפקידה החדש סולט נוקמת את רצח בעלה.
היא משספת את גרונו של אורלוב בעזרת בקבוק משקה אלכוהולי שבור ומחסלת את יתר הסוכנים הכפולים של אורלוב באמצעות רימונים ואקדחים.
סולט ממשיכה בתוכנית של אורלוב, פוגשת בסוכן KA סמוי נוסף שמכהן כקצין נאט"ו, ושניהם מצליחים להיכנס לבית הלבן.
הקצין מבצע פיגוע התאבדות, במטרה לגרום לנשיא וקומץ מאנשיו להגיע במהירות לבונקר התחתון בבית הלבן, שם הנשיא גם מאשר קודי אבטחה של הנשק הגרעיני של ארצות הברית ובכך מקבל לידיו את השליטה הבלעדית בנשק.
סולט מזוהה וסוכני האבטחה מתרכזים במרדף אחריה בבית הלבן.
בינתיים וינטר הורג בתוך הבונקר את כל אנשי הנשיא, וחושף בפני סולט המגיעה למקום כי גם הוא מרגל רוסי שאומן על ידי אורלוב, וכן כי הוא עמד מאחורי הפללתה.
וינטר משתמש בטביעת ידו של נשיא ארצות הברית מחוסר ההכרה, ומצליח להשיג שליטה על הטילים הגרעיניים של ארצות הברית.
סולט מצליחה לעצור אותו רגע לפני שהוא משגר את הטילים לכיוון טהראן ומכה, פעולה שנועדה לעורר את זעמן של מדינות ערב על ארצות הברית.
כוחות אבטחה מגיעים למקום ווינטר, שהכיסוי שלו טרם נחשף, ממשיך בטיעונו כי סולט היא המרגלת שחדרה לבונקר.
סולט נכבלת בשלשלאות ומובלת למעצר, אך מצליחה לחנוק את וינטר למוות באמצעות אזיקיה.
לבסוף, כשהיא במסוק בדרך לכלא, פיבודי יושב מולה, מקשיב לצד שלה בסיפור, והיא מבקשת כי יאפשר לה להימלט כדי שתוכל להמשיך ולחסל את אנשיו של אורלוב כפי שחיסלה אותו.
במקביל מקבל פיבודי עדכון בטלפון הסלולרי על כך שנמצאו טביעות אצבעות של סולט על הרפסודה ששימשה את אנשי אורלוב ובה מצאו כולם את מותם בידיה.
הוא מאפשר לה להימלט מהמסוק למרות חששותיו, והיא קופצת לנהר הפוטומק ובורחת אל תוך היער הסמוך.
אנג'לינה ג'ולי - אוולין סולט
לייב שרייבר - טד וינטר
דניאל אולבריצסקי - ואסילי אורלוב
אוגוסט דיהל - מייקל קראוזה
האנט בלוק - נשיא ארצות הברית, הווארד לואיס
אלכסנדר קרופה - נשיא רוסיה, בוריס מאטוייב
גאיוס צ'ארלס - קצין הסי אי איי
הבמאים המקוריים, טרי ג'ורג' ופיטר ברג, פרשו מהפרויקט.
שנה לאחר מכן פיליפ נויס נבחר לביים את הסרט.
התפקיד הראשי בתסריט המקורי נועד תחילה לגבר, תחת השם אדווין א.
סולט, וטום קרוז נבחר לגלם אותו; אך בשל התחייבויות קודמות (עבודה על הסרט כמו יום ולילה), וכן בשל חששו שהדמות דומה מדי לדמות שהוא מגלם בסרטי משימה בלתי אפשרית, הוא נאלץ לוותר על התפקיד.
לבסוף קיבלה את התפקיד אנג'לינה ג'ולי, שבעבר הביעה את רצונה לשחק בתפקיד ראשי כמרגלת בסרט ריגול.
שם הדמות הראשית שונה לשם הנשי אוולין סולט, והתסריט שונה בהתאם.
הסרט צולם בניו יורק ובוושינגטון.
תקציב הסרט עמד על 110 מיליון דולר.
לאחר הצלחתו של הסרט, נויס הביע רצון לביים סרט המשך.
האתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע, העניק לסרט דירוג של 61%.
בעיתון "The Hollywood Reporter" נכתב כי למרות שהסרט גרוע, הוא טוב יותר מסרטים רבים בז'אנר שלו; ב-"Chicago Sun-Times" נכתב שמדובר בסרט פעולה מעולה.
הסרט היה מועמד לפרסי האוסקר בקטגוריית עריכת הסאונד הטובה ביותר.
בנוסף היה מועמד לשני פרסי סאטלייט, של אקדמיית העיתונאים הבינלאומית.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 ביוני 2010. בסוף השבוע הראשון להקרנתו גרף הסרט הכנסות של 46 מיליון דולר ודורג כסרט השני המכניס ביותר בשבוע, אחרי הסרט "ההתחלה".
בתום השבוע השני הסרט גרף כ-19.5 מיליון דולר ומוקם במקום שלישי בשבוע זה.
סולומון איסאק פאסי (בבולגרית: Соломон Исак Паси; נולד ב-22 בדצמבר 1956, פלובדיב, הרפובליקה העממית הבולגרית), הוא פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי יהודי, שכיהן בתפקיד שר החוץ של בולגריה וכחבר הפרלמנט הבולגרי.
סב סבו הוא אליעזר כלב שנחשב גיבור לאומי בולגרי, על פועלו להצלת בולגרים רבים מעלייה לגרדום וסיועו למנהיגי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
אביו איסאק פאסי היה מחשובי הפילוסופים בבולגריה.
סולומון פאסי למד באוניברסיטת סופיה והוסמך לתואר דוקטור במתמטיקה ומדעי המחשב.