tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שטחו של הרכס 518 קמ"ר, גובה הרכס 1,531 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם בין נחל ליי לבין נהר סוואנל.
רכס טנאקיהי או רכס טנקיהי הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גבהו של רכס טנקיהי 970 מטרים מעל פני הים; שטחו של רכס טנאקיהי 1,038 קמ"ר והוא ממוקם בין נהר מסילינקה לבין נהר אוסילינקה.
רכס טאקלה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של הרי סקינה בצפון אזור הרי הפנים של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 328 קמ"ר, וגובהו המרבי 1,654 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-2 ביוני 1950, והוא נקרא על שם אגם טאקלה הגובל ברכס.
רכס טוצ'ה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל, בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם צפונית לנהר אינג'ניקה, ודרומית לנחל טוצ'ה.
שיאו של הרכס הוא בגובה 1,601 מטרים מעל פני הים.
רכס טרנסטייל או מצוק טרנסטייל הוא רכס הרים בקצהו הצפוני של רכס בריטניה באנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים, והוא מצוי 6 קילומטרים צפונית לנונאטאק וסטהייבן.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, בשנת 1957.
הרכס נקרא בשם זה מאחר שהשלג שהועף ברוחות העזות הזכיר למשלחת מחסום כניסה מסתובב.
רכס וֶרְמִילִיוֹן הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
אורכו של הרכס כ-56 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבו 35 קילומטרים ממזרח למערב.
שיאו של הרכס בהר קסקייד שגובהו 2,998 מטרים מעל פני הים (ההר מתנשא מעל העיר באנף, שמדרום לרכס).
גובהו הממוצע של הרכס 2,182 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם ממזרח לרכס סואובק, וממערב לרכסים בייר ופאליסר.
רכס זה כולל את האתרים הבאים:
הרגובה במטריםשם באנגליתהר קסקייד2,998Cascade Mountainפסגת פלינטס2,950Flints Peakהר ברוסטר2,859Mount Brewsterהר פרואו2,858Prow Mountainהר נורקווי2,522Mount Norquay
ישנו בסמוך, רכס נוסף בשם זה - רכס ורמיליון בפרובינציית קולומביה הבריטית; שני הרכסים בעלי שם זה נמצאים בהרי הרוקי הקנדיים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי המגלה ג'יימס הקטור; צבעו של הרכס היה צהוב, אולם האומות הראשונות שגרו בסמוך להר השתמשו בתחמוצת הברזל שבהר (שצבעה שני).
רכס ורמיליון הוא רכס הרים במדינת מינסוטה שבארצות הברית.
הרכס ממוקם בין העיר טאוור ובין העיר אילאי.
ברכס מצויים מרבצים משמעותיים של עפרות ברזל; ולצד רכס מסאבי ורכס קויונה הם מהווים את רכסי הברזל של מינסוטה.
בשונה מרכס מסאבי בו עפרות הברזל מצויות בסמוך לפני הקרקע, כך שניתן לכרות אותן בחפירת בורות, ברכס ורמיליון (וברכס קווינה) העפרות מצויות עמוק באדמה, ועל כן, על מנת להוציאן, נדרשים לחפור מכרות עמוקים.
עומקו של מכרה סאודאן מגיע לעומק של 800 מטרים מתחת לאדמה.
הכרייה ברכס החלה בשנת 1883.
ברכס פעלו 11 מכרות, שחמשה מהם באזור העיר אילאי.
המכרות הפיקו 70 מיליון טונות של עפרות ברזל.
בין השנים 1930–1835 מחצית מכריית עפרות הברזל בעולם הייתה ממכרות מינסוטה.
בשנת 1951 נכרו במכרות אלה 82% מעפרות הברזל שנכרו בארצות הברית.
המכרה הגדול ביותר שפעל ברכס - מכרה סאודאן נסגר בשנת 1962. המכרה אחרון באזור נסגר בשנת 1964.
רכס וֶרְמִילִיוֹן הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי קוטניי, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
אורכו של הרכס כ-46 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבו 33 קילומטרים ממזרח למערב.
שיאו של הרכס בהר ורנדריה שגובהו 3,085 מטרים מעל פנים הים.
גובהו הממוצע של הרכס 1,767 מטרים מעל פני הים.
הרגובה במטריםשם באנגליתהר ורנדריה3,085Mount Verendryeהר וורדל2,805Mount Wardleהר נומה2,721Numa Mountain
ישנו בסמוך, רכס נוסף בשם זה - רכס ורמיליון בפרובינציית אלברטה; שני הרכסים בעלי שם זה נמצאים בהרי הרוקי הקנדיים.
רכס חצרה הוא רכס בהר הנגב הצפוני, אחד מקמרי הנגב, הנמצא מדרום לכביש דימונה–ים המלח (כביש 25) והתוחם את המכתש הקטן שבתוכו.
הרכס משתרע לאורך 50 ק"מ, מהר חימר בצפון מזרח עד הר רכב בדרום מערב.
שמו של הרכס נקבע על שם הר חצרה ובעקבות צליל שמו הערבי של ההר "ג'בל ח'דירה" (جبل الخضيرة) שפירושו "גורן הדקלים".
רכס חצרה שייך לרכסי הקימוט של הר הנגב הצפוני, המורכב מסלעי גיר ודולומיט.
רכס חצרה הוא א-סימטרי בחתך הרוחב: מדרונו הצפון מערבי מתון למדי ומידרונו הדרום-מזרחי תלול.
הרכס גובל בדרום מזרח בבקעת צין ובמישור עמיעז, ובצפון מערב במישור ימין ובמישור רותם.
יש בו אתרים רבים, בהם מכתש חצרה, מעלה עקרבים, נחל חתירה, נחל אשלים ונחל פרס.
הר חצרה הוא כינוי לקטע מרכס חצרה שבהר הנגב הצפוני, פסגתו היא 559 מ' מעל פני הים.
מפסגת הר חצרה רואים את מישור ימין ואת רכסי הנגב.
רכס לינדסטרום הוא רכס הרים בהרי דרווין שבאנטארקטיקה.
הרכס מצוי בצידו המערבי של קרחון גרין.
אורכו של הרכס 7 קילומטרים, והוא מהווה את הקצה המזרחי של גבעות מטאוריט.
הרכס נקרא על שמה של מרילין לינדסטרום (Marilyn Lindstrom), שכיהנה כאוצרת המטאוריטים שהתגלו באנטארקטיקה במרכז החלל ג'ונסון של נאס"א, ביוסטון, טקסס שבארצות הברית, עד שנת 2000.
רכס טנטאקל הוא רכס ארוך שאינו מכוסה קרח, המשתרע החל ממוצאו של קרחון מקקלירי, וכיוון דרום מזרח, לצידו הצפוני של קרחון דרווין באנטארקטיקה.
הרכס נמצא דרומית להר לונגהרסט.
גובהו של הרכס 1,378 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר של קרחון דרווין (the Darwin Glacier Party), שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1956.
הרכס נקרא בשם זה, בשל מראה פסגותיו דמויי המשושים.
רכס לקי הוא רכס הרים בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
הרכס נמצא 80 קילומטרים דרומית למפרץ אדוארד השמיני.
גובהו הממוצע של הרכס הוא 1,213 מטרים מעל פני הים.
שיא גובהו של הרכס הוא בהר קוק שגובהו 1,900 מטרים מעל פני הים.
פסגות הרכס התגלו ממרחק על ידי ציידי לווייתנים נורווגיים, והופיעו בתרשים משנת 1947 מעשה ידי ה.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות והמדליות האנטארקטית של אוסטרליה.
הרכס נקרא על שמו של דאגלס לקי (Douglas Leckie), מחיל האוויר המלכותי האוסטרלי, שפיקד על טייסת חייל האוויר המלכותי האוסטרלי שהייתה מוצבת בתחנת מוסון בשנת 1956, והיה טייס במטוסי אוסטר בהם טס פיליפ לו (Phillip Law), אשר מיפה את הרי הרכס.
רכס לקי הוא רכס הרים במערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס מהווה תת-רכס של רכסי צ'ילקוטין, המהווים חלק מרכסי פסיפיק, המהווים בתורם חלק מהרי החוף של קולומביה הבריטית.
הרכס ממוקם צפונית מערבית לאגם גאן, בין נחל לקי ונחל סלים.
ממערב לרכס מצוי אגם לקי.
שטחו של הרכס 78 קמ"ר.
אורכו של הרכס 15 קילומטרים, ורוחבו 5 קילומטרים.
חלקו המזרחי של הרכס ממורכב ממצוקים רחבים, וחלקו המערבי מורכב מצוקים בודדים רבים הסמוכים זה לזה.
ב-12 בדצמבר 1939 הוחלט לקרוא לרכס בשם "הרי לקי" (Leckie Mountains).
ב-6 בספטמבר 1951 הוחלט לשנות את השם לשמו הנוכחי - "רכס לקי".
רכס לאנטרמן או רכס לנטרמן הוא רכס הרים המהווה את החלק הדרום מערבי של הרי באוורס, שבאנטארקטיקה.
הרכס תחום על ידי הקרחונים: רניק, סלדג'רס, בלק וקאנהאם.
המצוק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר, שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
המצוק נקרא על שמו של קומנדר ויליאם לאנטרמן (William Lanterman), שהיה קצין מטאורולוגיה במהלך מבצע קפיצה לגובה של צי ארצות הברית בין השנים 1959–1962.
רכס מאסון הוא רכס הרים גבוה בהרי פראמנס באדמת מק.
לרכס ארבעה חלקים: רכס מאסון הצפוני, רכס מאסון המרכזי, רכס מאסון הדרומי, ופסגות טרילינג.
כמה מפסגות הרכס מתנשאות לגובה העולה על 1,000 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 28 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום).
אנשי משלחת החקר הלאומית האנטארקטית של אוסטרליה (Australian National Antarctic Research Expeditions party) בפיקודו של ג'ון בצ'רוויז (John Béchervaise), היו הראשונים שהגיעו אל הרכס בשנת 1956.
הרכס נקרא על שמו של פרופסור סר דייוויד אורמה מאסון (David Orme Masson), חבר הוועדה המייעצת של משלחת החקר, וכן חבר הוועדה המייעצת של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, אף היא בפיקודו של מוסון.
רכס זגראוס הוא רכס מצוקים שאינו מכוסה קרח, בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 10 קילומטרים ורוחבו 3.8 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,100 מטרים מעל פני הים (בפסגת מארצ'אבו).
הרכס יורד מרמת פורבידן לכיוון דרום מערב, בין קרחון הקטוריה וקרחון פאספאל.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
הרכס נקרא על שמו של האל התראקי זגראוס.
רכס יוז הוא רכס הרים גבוה, בהרי המלכה מוד, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם ממזרח לקרחון קניון, בין המפגש בין קרחון ברנדאו וקרחון קלטי שמדרום לרכס, ועד הדום הקרח ג'ובינקו שמצפון לרכס.
לרכס שש פסגות בולטות, שהגבוהה בהן היא הר קפלן (שגובהו 4,230 מטרים מעל פני הים).
הר קפלן (שיא גובהו של הרכס), הוא החמישי בגובהו באנטארקטיקה.
הר ברנן, הר ווטרמן, הר וקסלר, הר קפלן, מצוקי קמפבל, מישור ליין, קרחון גוד וקרחון קניון.
הרכס התגלה וצולם מהאוויר על ידי אדמירל המשנה ריצ'רד בירד בטיסת ב-18 בנובמבר 1929.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, לבקשתו של בירד.
הרכס נקרא על שמו של צ'ארלס אוונס יוז (Charles Evans Hughes), שהיה מזכיר המדינה האמריקני, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, וייעץ לריצ'רד בירד.
רכס חבר העמים או רכס קומונוולת' הוא רכס הרים בהרי המלכה מוד באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 144 קילומטרים; כיוונו של הרכס צפון - דרום.
רוחבו של הרכס 66 קילומטרים (מזרח - מערב).
שטחו של הרכס 4,820 קילומטרים רבועים.
הרכס גובל בצידו המזרחי של קרחון בירדמור, החל ממדף הקרח של רוס ועד לקרחון קלטי.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת פלאט טופ, שגובהה 4,000 מטרים מעל פני הים.
פסגות עיקריות נוספות ברכס הן:
הר דונלדסון - 3,930 מטרים מעל פני הים;
הר מקדונלד - 3,630 מטרים מעל פני הים;
הר הרמנסון - 3,140 מטרים מעל פני הים;
הר דיקין - 2,810 מטרים מעל פני הים;
פסגת גריי - 2,750 מטרים מעל פני הים.
הרכס התגלה בדצמבר 1908 על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ארנסט שקלטון.
הרכס נקרא על שם חבר העמים האוסטרלי (השם הרשמי של אוסטרליה) שהעניקה סיוע רב למשלחת.
רכס וסטל או רכס וסטאל הוא רכס סלעי בולט, בדרום מזרח עמק ביקון, בהרי קווטרמיין באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 2,240 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,199 בגובהו באנטארקטיקה.
המצוק ממוקם בין עמק מלינס ועמק פארנל, ומפריד ביניהם.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1993 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של ג'יי.
Robie Vestal), שהיה מיקרוביולוג מאוניברסיטת סינסינטי, מהעיר סינסינטי, במדינת אוהיו שבארצות הברית, שמחקרו באנטארקטיקה התמקד בהתאמות של מערכות אקולוגיות מיקרוביאליות לתנאי מזג אוויר קיצוניים.
רכס מאוטניר הוא רכס הרים באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם בין קרחון מרינר לבין קרחון אוויאייטור.
הגבוהים בהרי הרכס, לפי גובהם:
+ טקסט הכותרת שם ההר שם בשפת המקור גובה ההר (מעל פני הים) הר סופרנל Mount Supernal 3,655 הר מורצ'יסון Mount Murchison 3,500 הר אוברלורד Mount Overlord 3,395 הר גוביי Mount Gobey 3,125 הר מונטיגל Mount Monteagle 2,780
חלקי הרכס הקרובים לחוף הים, התגלו לראשונה מרחוק על ידי ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841. לאחר מכן מספר משלחות חקר בריטיות, ואחריהן משלחות מחקר אמריקאיות ראו את הרכס.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר הדרומית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959.
רכס לואיס הוא רכס הרים המהווה חלק מהרי הרוקי בצפון מדינת מונטנה שבארצות הברית, ובקצה הדרומי של פרובינציית אלברטה שבקנדה.
הרכס ממוקם בשטח הפארק הלאומי אגמי ווטרטון שבאלברטה, וכן בשטח הפארק הלאומי גליישר שבמדינת מונטנה, וכן בשטח מתחם אזורי הפרא בוב מרשל, שבשטח היער הלאומי פלטהד והיער הלאומי לואיס וקלארק שניהם במדינת מונטנה.
גובה הפסגה הגבוהה ביותר ברכס (בהר קליבלנד) - 3,190 מטרים מעל פני הים (פסגה זו היא הגבוהה בהרי הפארק הלאומי גליישר).
חלק ניכר מההרים הצפוניים של הרכס מהווים חלק מקו פרשת המים של אמריקה.
שטחו של הרכס 9,961 קילומטרים רבועים; מהם 27% בשטח פרובינציית אלברטה ו-73% בשטח מדינת מונטנה.
אורכו של הרכס 127 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום).
רוחבו של הרכס 130 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
בשטח מתחם אזורי הפרא בוב מרשל, מצוי מצוק "החומה הסינית הגדולה" - מצוק המתנשא לגובה של 304 מטרים מעל סביבתו, ואורכו 64 קילומטרים; מצוק זה חוצה את הפארק הלאומי גליישר ממזרח למערב.
את המצוק חוצים שני מעברי הרים - מעבר מריאס, ומעבר לוגן.
בשטח הרכס מצויה פסגת טריפל דיווייד (Triple Divide Peak) - הנקודה שבה נפגשים שניים מקווי פרשות המים הראשיים של אמריקה הצפונית, קו פרשת המים של אמריקה וקו פרשת המים הלאורנטינית.
רכס לואיס הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי פסיפיק, המהווים תת-רכס של רכס הרי החוף שבדרום-מערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בסמוך מצפון למפרצון מריוורת' (Mereworth Sound), לבין לגונת מייקליף (Wyclees Lagoon).
שטחו של הרכס 52 קילומטרים רבועים.
שיא גובהו של הרכס (בפסגת לואיס) - 845 מטרים מעל פני הים.
רכס לילי הוא רכס הרים, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הרכש משתרע לכיוון צפון, מהרי הנסיך אולף (בקרבת הר פישר), ועד למדף הקרח רוס.
ברכס לילי נמצאים ההרים הול, דניאל, קרבס ומייסון.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.
הרכס נקרא על שם א.
Lillie), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת אוקלנד - בעיר אוקלנד שבניו זילנד.
רכס ולקה או מצוק ולקה הוא רכס שברובו אינו מכוסה קרח בקצה הדרום-מערבי של רכס פריזלנד, בהרי טנגרה שבאי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 3 קילומטרים, והוא משתרע בין קרחון צ'ריטי שמצפון לו, לבין נקודת בוטב שמדרום לו.
רוחבו של הרכס 1.3 קילומטרים.
שטחו של הרכס, יחד עם חוף ארקוטינו הסמוך, 4,680 דונמים.
רכס ולקה מתנשא מעל הדום הקרח טרנובו שממזרח לרכס, מעל קרחון צ'ריטי שמצפון לרכס, ומעל חוף ארקוטינו שממערב לרכס.
שיא גובהו של הרכס היא פסגת ולקה, שבצפון הרכס.
גובהה של פסגת ולקה 538 מטרים מעל פני הים.
פסגת ולקה ממוקמת 2.13 קילומטרים דרומית לפסגת קנטי; 4.36 קילומטרים דרומית-מערבית לפסגת סנט מתודיוס; 3.74 קילומטרים מערבית לפסגת ימבול; ו-2.4 קילומטרים צפונית לנקודת בוטב.
הרכס מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, ושוב על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הרכס נקרא על שם הנהר ולקה שבדרום מזרח בולגריה.
רכס חתירה או קמר חתירה הוא רכס הרים במזרח הנגב, אחד מתוך שישה קמרים מקבילים בחבל ארץ זה אשר כיוונם הכללי הוא מדרום-מערב לצפון-מזרח, והגבוה שבהם (שיאו ברום 704 מטר מעל לגובה פני הים).
מדרום-מזרח לרכס חתירה נמצא קער אורון-ימין, ומצפון-מערב לו כביש דימונה-ירוחם-שדה בוקר (כביש 204).
ברכס חתירה נמצא המכתש הגדול, שהוא מכתש סחיפה.
בסמוך לנקודת שיא הרום של הרכס, בקצהו הדרום-מערבי של המכתש, נמצאת אנדרטה לזכר אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן בשנות ה-60 של המאה ה-20 (הדרך המובילה מהמכתש אל האנדרטה והמצפור שלידה נפרצה על-ידי חטיבת הצנחנים בשנת 1964, והם קראו לה "מעלה אברהם" על שמו של קריניצי, שעירו אימצה את הצנחנים).
רכס כנוב הוא רכס הרים בהר חברון, בספר מדבר יהודה, במזרח גוש עציון, כשלושה קילומטרים ממזרח לעיירה א-שויוח', וכתשעה קילומטרים ממזרח לחברון וקריית ארבע.
על הרכס בנויים היישובים הישראלים מיצד, פני קדם, איבי הנחל, מעלה עמוס וצור משגבי, פרוורים של העיירות א-שויוח' ובני נעים והכפר הבדואי ערב אל ראשידיה, בדרום הרכס נמצרת שמורת הטבע אל כנוב בגודל של 48,700 דונמים.
הרכס מתנשא מנחלים בגובה 320 מטרים מעל פני הים ופסגתו של הרכס בלב היישוב אספר בגובה 944 מטרים מעל פני הים.
מן הרכס מתחיל נחל ערוגות שנשפך אל ים המלח, וואדי איבראהים וואדי אלעוקדה הנשפכים גם כן אל נחל ערוגות.
עקב גובהו של הרכס, מדי כמעט כל חורף נערם בו שלג, רכס כנוב הוא הנקודה הדרומית ביותר ממנה ניתן לראות בימים בהירים את החרמון.
בשמורה מיני צומח נדירים, בהם סגל צנוע ותודרה מצוייצת, במצוקים גדלים ציפורנית אפורה וכלך שומרוני.
הצומח הטבעי נשמר היטב בעיקר בשטח הסמוך לאיבי הנחל, בו הרעיה אסורה.
בשמורה נצפו מיני צמחים שנחשבים בסכנת הכחדה, ביניהם: אירוס שחום, דבקה אפורה, ולריניית מכונפת, חלבלוב עב-זרע, וציפרנית אפורה.
לראשונה ממערב לירדן, בשמורה זו נצפה הצמח הנדיר בר-דורבן הסירה, בשנת 2020. עד אז, צמח זה היה מוכר בעיקר בהרי אדום והרי מואב.
בין הרכס למדבר יהודה סלול כביש 3698.
רכס ירוחם או קמר ירוחם הוא רכס הרים במזרח הנגב המהווה את הקמר המשמעותי הצפון־מערבי ביותר בקמרי הנגב, שישה קמרים מקבילים בחבל ארץ זה אשר כיוונם הכללי הוא מדרום-מערב לצפון-מזרח.
גובהו בשתי פסגותיו 657 מטרים מעל גובה פני הים.
מדרום-מזרח לרכס נמצא כביש 204. הרכס משתרע לאורך כ-70 קילומטרים, מעל ערד, דימונה, ירוחם, ושדה בוקר.
הרכס מחולק לרכסי־משנה המופרדים זה מזה בנחלים החוצים את הרכס לכל רוחבו.
מדרום לנחל הבשור נמצא רכס חלוקים המהווה גם הוא חלק מהקמר.
במקרים רבים נהוג להתייחס לכל אחד מרכסי המשנה בנפרד, כאשר המושג "רכס ירוחם" מתייחס רק לחלקו המרכזי, הרי ירוחם שמעל ירוחם.
הקמר שנמצא מצפון־מערב להר זה הוא הר צבוע, ולדרום־מזרחו רכס חתירה.
בין הרכס לרכס חתירה משתרעת לאורך 30 קילומטר בקעת ירוחם, ובה העיירה ירוחם.
את הרכס חוצים כביש 25 המחבר את דימונה לבאר שבע, כביש 224 המחבר את ירוחם לבאר שבע, וכביש 40 המחבר את הר הנגב ואילת לשאר הארץ.
רכס מרכז-אוקייני הוא אזור הררי תת-ימי, שבמרכזו מצוי בקע ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש.
"קרום אוקייני" הוא כינויו של קרום כדור הארץ הנמצא מתחת לאוקיינוסים.
התופעה מכונה גם התפשטות קרקעית הים.
המאגמה עולה מהמעטפת התחתונה באמצעות זרמי הערבול, עוברת דרך אזורי חולשה בקרום ופורצת אל פני השטח, שם היא מתקררת ויוצרת קרקעית ים חדשה.
באזור כזה, המכונה "אזור פתיחה", מתרחשת התרחקות בין שני לוחות טקטוניים.
לכן, רכס מרכז-אוקייני מהווה סמן גבול בין לוחות טקטוניים הנקרא "גבול אזור פתיחה".
קיימים הבדלים משמעותיים בין הקרום הימי (אוקייני) לבין הקרום היבשתי (קונטיננטלי).
הבדל זה מתבטא בעומק הממוצע של הקרום (5–6 ק"מ לקרום אוקייני לעומת 25–70 ק"מ לקרום היבשתי), ברמת צפיפות החומר, ובהרכבם של שני סוגי הקרומים.
שני תהליכים עיקריים אחראיים לפתיחה הנראית ברכס מרכז-אוקייני:
מאמץ דחיפה – לבה יוצרת סלעים חדשים ודוחקת סלעים קדומים יותר
מאמץ משיכה – סלעי הקרום האוקייני הכבד שוקעים אל מתחת לסלעי הקרום היבשתי באזור הפחתה ומושכים אחריהם סלעים צעירים יותר
לא ידוע עדיין איזה מן התהליכים דומיננטי יותר.
עם זאת, מחקרים שנערכו מראים שהמעטפת העליונה – האסתנוספירה – מתנהגת בצורה פלסטית מכדי לייצר מספיק חיכוך על מנת למשוך את הלוח האוקייני לעומק.
בנוסף, עליית מאגמה מהמעטפת – שהיא הגורם האחראי לפריצת לבה ברכס – מתרחשת כנראה רק בעומק שעולה על 400 ק"מ (מסקנה שהוסקה כתוצאה מתחום אי רציפות בעומק זה ומטומוגרפיה סייסמית).
עליית מאגמה מעומק נמוך יותר נוגעת למאמצי המשיכה של הלוח הנוחת.
מצד שני, חלק מהלוחות הטקטונים הגדולים בעולם מצויים בתנועה מתמדת אך אינם מופחתים בשום מקום בעולם.
הרכסים המרכז-אוקייניים בעולם מחוברים ויוצרים מערכת מרכז-אוקיינית גלובלית, שהיא גם שרשרת ההרים הארוכה בעולם – 80,000 ק"מ.
הרכסים המרכז-אוקייניים פעילים תמידית – לבה חדשה פורצת כל הזמן לאורך ציר הרכס, מתקררת ויוצרת קרום אוקייני שהרכבו בזלתי וגברו אידי.
הקרום הצעיר ביותר ימצא תמיד בצמוד לבקע במרכז הרכס, וככל שנתרחק מהרכס גיל הסלעים בקרקעית ילך ויגדל.
מאחר שהקרום מצוי במצב תמידי של התחדשות, גילו של הקרום האוקייני צעיר בהרבה מגילו של הקרום היבשתי ורובו נוצר לפני פחות מ-200 מיליון שנה.
משני צדי הרכס, עלייה במרחק גורמת לעלייה בעומק הקרקעית.
רכס מרכז-אוקייני ימצא תמיד בעומק רב, ועל כן, למעט הרכס המרכז-אטלנטי, לא נודע קיומם של הרכסים המרכז-אוקייניים עד שנות החמישים של המאה ה-20, אז נעשה מיפוי מקיף של קרקעית הים על ידי ספינות מחקר.
קצב יצירת חומרים חדשים ברכס נקרא "קצב פתיחה" ונמדד ביחידות של מילימטרים לשנה.
קצב מהיר – יותר מ-100 מ"מ לשנה
קצב איטי ביותר – פחות מ-20 מ"מ לשנה
קצב הפתיחה של הרכס הצפון אטלנטי הוא בערך 25 מ"מ לשנה, לעומת קצב הפתיחה באוקיינוס השקט הנע בין 80 ל-120 מ"מ לשנה.
דוגמה לרכס בעל קצב פתיחה איטי ביותר ניתן למצוא בים הארקטי וברכס הדרום מערבי של הודו.
כאשר המאגמה, המורכבת מתחמוצות ברזל, מצויה במצב נוזלי, הסיגנל המגנטי שלה מושפע מהשדה המגנטי של כדור הארץ ומסתדר בהתאם למיקומה.
לאחר שינוי טמפרטורה לנקודת קירי (שבה המגמה מתגבשת והופכת למוצקה), כיוון הסיגנל המגנטי אינו בר שינוי.
דבר זה מאפשר לחוקרים לעקוב אחרי שינויים בשדה המגנטי של כדור הארץ ולתארך את גיל קרקעית הים.
בסוף המאה ה-19 התגלו עדויות לקיומו של הרכס המרכז-אטלנטי.
בתחילת המאה ה-20, בקרב קהילת הגאולוגים היו קיימות תאוריות שונות כגון גשרים יבשתיים שנעלמו ותאוריית התפשטות הפלנטה (Expanding earth).
בשנת 1912, לאור הימצאות מאובני זוחלים דומים באפריקה ודרום אמריקה, הציע אלפרד וגנר את תאוריית נדידת היבשות, אך זו לא אומצה עקב חוסר יכולת למצוא מנגנון שיסביר מה גורם ליבשות לנוע.
בשנות ה-50, לאחר ביצוע מיפוי מפורט ומקיף של קרקעית הים, נתגלה כי הרכס המרכז-אטלנטי הוא חלק ממערכת עולמית של רכסים תת-ימיים, דבר שהציב בפני החוקרים משימה חדשה – להסביר כיצד מבנה גאולוגי בקנה מידה עצום שכזה יכול היה להיווצר.
בשנות השישים נתגלה תהליך התפשטות קרקעית הים.
תאוריית טקטוניקת הלוחות התאימה לתצפיות אלו וקבלתה על ידי רוב הגאולוגים הביאה למהפכה משמעותית בחשיבה הגאולוגית.
קיימות הערכות שכ-20 הרי געש מתפרצים מדי שנה לאורך הרכס ושכ-2.5 ק"מ רבועים של קרקעית חדשה נוצרת כתוצאה מהתפרצויות אלה.
בנוסף, הקרום מתעבה בין ק"מ ל-2 ק"מ בכל שנה.
בסך הכל נוצרים כ-4 קילומטרים רבועים של קרום אוקייני חדש מדי שנה.
אורך כלל הרכס האוקייני הוא כ-80,000 ק"מ.
רכס נסקה (בספרדית: Dorsal de Nazca) הוא רכס הרים תת-ימי מסוג רכס שאיננו סייסמי (aseismic ridge) שכיוונו מדרום מערב לצפון מזרח השוכן על לוח נסקה מול חופי פרו וצ'ילה.
הרכס מתנשא בממוצע לגובה של 1,500 מטרים מעל לקרקעית האוקיינוס, אורכו מעל ל-1,000 קילומטרים ורוחבו כ-200 קילומטרים.
הרכס עובר הפחתה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי לאורך חופה הדרומי של פרו.
ההפחתה החלה לפני 11.2 מיליון שנים בקו הרוחב 11 דרום.
קצב ההפחתה פחת עם השנים מ-75 מילימטרים בשנה (עד לפני 10.8 מיליון שנים) ועד 43 מילימטרים בשנה (מלפני 4.9 מיליון שנים עד ימינו) מעריכים כי כ-900 קילומטרים מהרכס עברו הפחתה.
הנקודה שבה הרכס עובר הפחתה בשקע פרו-צ'ילה זזה לאט דרומה.
לתזוזה זו השפעה על אזור החוף של פרו ששקע לאחר שהרכס נדד דרומה.
בקו הרוחב 25 דרום, בסמוך לאיי דסוונטוראדס (Islas Desventuradas – "איים חסרי מזל"), מתחבר רכס נסקה לרכס סאלס אי גומס (Salas y Gomez Ridge), הקרוי גם רכס סאלה אי גומס (Sala y Gomez Ridge), שכיוונו ממזרח למערב המתחבר בסופו של דבר לרכס המזרח-פסיפי (East Pacific Rise).
רכס סיירה מורנה (בספרדית: Sierra Morena) הוא אחד מרכסי ההרים העיקריים של ספרד.
הרכס הנמצא בדרום חצי האי האיברי, מהווה את הגבול הדרומי של המסטה.
כיוונו הכללי הוא מערב-מזרח, והוא משתרע לאורך 450 קילומטר מפורטוגל במערב ועד פרובינציית חאאן שבאנדלוסיה במזרח.
רוחבו של הרכס הוא כ-75 קילומטר.
הפסגה הגבוהה ביותר, בהר Bañuela, היא בגובה 1,332 מטר.
רכס ההרים מוזכר בשיר המקסיקני המסורתי המפורסם "Cielito Lindo".
רכס מקגיליווריי הוא רכס הרים, בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, הממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה.
גובהו של הרכס 2,697 מטרים.
הרכס מהווה את מוצאו של נהר וירלפול, והוא נמצא צפונית מערבית למעבר אתבסקה.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי גבריאל פרנצ'ר (Gabriel Franchere).
הרכס נקרא על שם ויליאם מקגיליווריי (William McGillivray) מראשי החברה הצפון מערבית.
הראשונים שטיפסו על הרכס היו קולמן (L.Q.
רכס סואובק הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בפרוביציית אלברטה שבקנדה.
הרכס משתרע בין עמק בואו לתוך חלקו המזרחי של הפרק הלאומי באנף.
שטחו של הרכס 622 קמ"ר; אורכו (מצפון לדרום) 45 ק"מ; רוחבו (ממזרח למערב) 34 ק"מ.
גובהו של הרכס מגיע לגובה של 3,235 מטרים בשיאו (פסגת בונט).
הר/פסגה גובה במטריםפסגת בונט 3,235 מטריםהר בלוק 2,935 מטריםהר אישבל 2,908 מטריםהר קורי 2,802 מטריםפסגת אויסטר 2,777 מטריםהר קוקסקומב 2,776 מטריםהר לואיס 2,682 מטריםהר פיפי 2,621 מטריםהר אידית' 2,554 מטריםהאצבע 2,545 מטרים
רכס מיסטי הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם מזרחית לדרך המהירה ביגהורן באזור קאנאנאסקיס, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הרכס מהווה תת-רכס של רכס היי רוק בדרום הרכסים הקונטיננטליים.
שטחו של הרכס 136 קמ"ר, אורכו 18 ק"מ (מדרום לצפון) ורוחבו 16 ק"מ (ממזרח למערב).
הגבוהה בהרי הרכס הוא הר ריי שגובהו 3,218 מטרים.
הרכס הוא הרכס הגבוה ביותר בהרי הרוקי הקנדיים הדרומים.
ג'ורג' דוסון נתן לרכס מיסטי (מילולית: "הרכס הערפילי") את שמו, בשנת 1884 (וכן נתן להר סטורם (מילולית: "הר הסופה") ולהר מיסט (מילולית: "הר הערפל") את שמם באותו מועד), לאחר שחווה מזג אוויר סוער במיוחד בעת שסקר את האזור.
סיבה נוספת לשם ההרים הם הערפילים המכסים אותם בחודשי החורף (אף שדוסון לא ראה ערפילים אלה).
שמו של הר ארת'וזה ניתן מאוחר יותר.
רכס מרפי הוא רכס הרים קטן, ששטחו 19 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם בצידו המערבי של אי פרינסס רויאל, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שיא גובהו של הרכס הוא 402 מטרים.
רכס מקונל או רכס מק'קונל הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 387 קמ"ר, גובהו 1,903 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם מזרחית לעמק מוס, ומערבית לנחל מקונל.
רכס סִיבּוֹלָה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי טאהצה, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 546 קמ"ר, גובהו 1,777 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם צפונית לאגם טאהצה.
שם הרכס אומץ רשמי ב-15 ביולי 1936. הרכס נקרא על שם סיבולה, אחת משבע ערי הזהב האגדיות.
רכס מוריס הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי טאהצה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 1,794 מטרים מעל פני הים, ושטחו של הרכס 633 קמ"ר; הרכס ממוקם ממערב לאגם מוריס, וזרוע של האגם חוצה את הרכס.
שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-16 באפריל 1985, על פי הצעתו של הגאולוג קארל ריקר, והוא נקרא על שם אגם מוריס הסמוך.
רכס סיקאני הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של הרי אומינקה, בצפון האזור הפנימי של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בין נהר אומינקה ונהר אציקה.
רכס מיטשל או רכס מיצ'ל הוא רכס הרים, המהווה תת-רכס של רכסי הוגם בהרי אומינקה בהרים הפנימיים, בצפון-מערב פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ברכס גובלים אגם טאקלה, ונהר ניישן.
גובה שיא הרכס הוא 1,487 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-2 ביולי 1950.
הרכס נקרא על שם ג'ק מיטשל (Jack Mitchell), יערן אשר יחד עם פרנק סוואנל (Frank Swannell) מיפה וסקר אזורים אלה בשנת 1912, ואשר נפל במלחמת העולם הראשונה.
רכס מיטשל או רכס מיצ'ל הוא רכס הרים, בהרי הרוקי הקנדיים, שטח הפארק הלאומי קוטניי בדרום-מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 2,959 מטרים מעל פני הים.
הרכס כולל את הפסגות הבאות:
הרכס נקרא על שם קפטן ויליאם רונלד מיטשל (William Roland Mitchell), בריטי אשר השתתף במשלחת פאליסר לחקר האזור בין השנים 1858–1859.
רכס מץ' הוא רכס הרים נישא בצידו המזרחי של רכס סנטינל בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 1,830 מטרים מעל פני הים, ואורכו 3 קילומטרים בכיוון מערב - צפון מערב.
אוכף סקאמני מחבר את רכס מץ' להר ואייט ארפ.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1982.
הרכס נקרא על שם צ'ארלס מץ' (Charles Matsch) פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת מינסוטה בדולות במדינת מינסוטה שבארצות הברית.
מץ' היה חבר משלחת הרי אלזוורת' של תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית, אשר חקרה את הרכס בין השנים 1979–1980.
רכס מוֹרִיסֵיי הוא רכס הרים, בהרי הגבול שבהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 68 קמ"ר.
שיאו של הרכס הוא הר קאסל (שגובהו 2,850 מטרים מעל פני הים).
גובהו הממוצע של הרכס 1,370 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם דרומית מזרחית לעיר פרני, מזרחית לנהר אלק, וצפונית לנחל מוריסיי (מיובלי נהר אלק).
רכס סטאאפלר הוא רכס ארוך בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הרכס נמצא מערבית לרכס הנסון, ומפריד בין קרחון ויקטוריה התחתון לבין עמק גרינווד.
גובה הרכס 875 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1964 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם ג'ורג' ר.
Staeffler) מהנדס טופוגרפי שעבד באזור מצר מקמרדו מטעם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנים 1961–1960.
רכס מאסיב הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הרכס, ממוקם דרומית מערבית לעמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף.
שיא גובהו של הרכס 2,984 מטרים מעל פני הים (בהר ברט).
אורכו של הרכס 15 קילומטרים מצפון לדרום, רוחבו 16 קילומטרים ממזרח למערב, ושטחו הכולל של הרכס 144 קמ"ר.
בדו"ח מצב ההרים האחרון, מצא מועדון האלפיני הקנדי כי הרי סנט אליאס - המשתרעים על קולומביה הבריטית, יוקון ואלסקה - מאבדים קרח מהר יותר משאר חלקי הארץ.
מחקרים קודמים גילו כי בין השנים 1957–2007 איבד הרכס 22% מכיסוי הקרח שלו, מה שהוביל לעליית מפלס הים העולמי ב-1.1 מילימטרים.
הרכס כולל את ההרים והפסגות הבאים:
שם ההר גובהו במטרים שם ההר באנגלית הר ברט 2,984 Mount Brett הר פיילוט 2,935 Pilot Mountain הר בורג'ו 2,930 Mount Bourgeau הר מאסיב 2,435 Massive Mountain
רכס סאנדנס הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, מדרום לעיר באנף שבקנדה.
הרכס ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ובשל כך הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה (שממזרח לו) ופרובינציית קולומביה הבריטית (שממערב לו).
הרכס הוא רכס ארוך, המתמשך לכיוון דרום מהעיר באנף ועד מאגר אגמי ספריי.
הנחלים ברוסטר, בריאנט ואלנבי מהווים את גבולו המזרחי של הרכס.
אורכו של הרכס 24 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס - בפסגת באר שבע - 3.054 מטרים מעל פני הים.
הר/פסגה גובה במטרים שם באנגליתפסגת באר שבע 3,054 מטרים Beersheba Peakהר קואון 2,909 מטרים Cone Mountainהר אלנבי 2,901 מטרים Mount Allenbyהר טורבולנט 2,800 מטרים Mount Turbulent
ישנה סברה לפיה הרכס היה רכס מקודש לשבטי האומות הראשונות באזור, ואלה ערכו טקסים דתיים על הרמה שבמרכז הרכס.
רכס מגניס הוא רכס סלעי בין עמק מגניס ועמק מטאריס (הרכס מפריד בין שני עמקים אלה), ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 3 קילומטרים מערבית לפסגת דריק.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הגאולוגית לחקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ואייקאטו מהמילטון שבניו זילנד, שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר 1979–1978, בראשותו של מייקל סלבי.
בדומה לאתרים אחרים ברכס בריטניה, גם לאתר זה ניתן שם הקשור לבריטניה - מגניס היה שמם של אתרים בבריטניה הרומית.
רכס ניקולאס הוא רכס הרים בארץ קמפ שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 46 קילומטרים ממזרח למפרץ מגנט שבארץ קמפ.
הרכס התגלה ב-12 בינואר 1930 במהלך מסע המחקר של משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה תחת פיקודו של דאגלס מוסון.
מוסון קרא לרכס על שם ג'י.
Nicholas) ממלבורן שבאוסטרליה, פטרון המשלחת.
רכס ניקולאס (בפרסית: سلسله کوه نیکلاس), המכונה גם סלסלה-י כוה-י ואח'אן (سلسله کوه واخان) הוא רכס הרים בהרי פמיר שעל הגבול בין אפגניסטן וטג'יקיסטן.
הרכס מפריד בין עמק פמיר הקטן לעמק פמיר הגדול ברמת וואחאן.
פסגות הרכס מגיעות לגובהים שבין 5,500 ל-5,800 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס כ-160 קילומטרים.
הגבול בין אפגניסטן וטג'יקיסטן עובר לאורך פסגות החלק המזרחי של הרכס.
שמו של הרכס ניתן לו במהלך ועדת גבולות משותפת בין רוסיה ובריטניה ב-11 במרץ 1895, שדנה בגבולות באזור פמיר.
הבריטים הסכימו כי הרכס יקרא על שמו של הצאר ניקולאי השני, ובתמורה הסכימו הרוסים כי אגם זורקול הסמוך יקרא "אגם ויקטוריה" על שמה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
רכס סטאוורצי או רכס סטאוורסקי הוא רכס הרים מכוסה קרח בחצי האי אלבנה, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס (הר קאבזה) מתנשא לגובה של 1,150 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 11 ק"מ בכיוון מזרח-מערב ו-4.7 ק"מ בכיוון צפון-דרום.
אוכף ויאמאטה מחבר את הרכס להרי סטריבוג שממערב לו.
הרכס מתנשא מעל קרחון פארה שמצפון-מערב לרכס.
קרחון צ'ומרנה מנקז את המורדות הצפוניים של הרכס; וקרחון גריגורוב מנקז את המדרונות הדרומיים של הרכס.
הרכס נקרא על שם הכפר סטברצי שבצפון בולגריה.
רכס סאקסטון הוא רכס הרים בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.
רכס סאקסטון נמצא דרומית למסיב תומסון שברכס אראמיס.
הרכס מתנשא לגובה של 1,331 מטרים מעל פני הים.
הרכס נקרא על שמו של ריצ'רד א.
Saxton), שהיה מפקד תחנת וילקס בשנת 1963.
רכס מאסון הדרומי הוא רכס ההרים הדרומי מבין שלושת חלקי רכס מאסון, בהרי פראמנס, באדמת מק.
שיא גובהו של הרכס 1,070 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 3.7 קילומטרים (בכיוון צפון-מזרח - דרום-מערב).
הרכס התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931 בפיקודו של דאגלס מוסון.
הרכס מופה על ידי קרטוגרפים נורווגיים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן בין השנים 1936–1937.
הקרטוגרפים הנורווגים קראו לרכס בשם סורקאמן (Sorkammen ; בנורווגית - הרכס הדרומי).
שמו הרשמי (הנוכחי) של הרכס ניתן לו בשנת 1960 על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה -תוך שהיא מציינת את חלקו של הרכס כחלק מרכס מאסון.
רכס מאסון כולו נקרא על שמו של פרופסור סר דייוויד אורמה מאסון (David Orme Masson), חבר הוועדה המייעצת של משלחת החקר, וכן חבר הוועדה המייעצת של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, אף היא בפיקודו של מוסון.
רכס מאסון המרכזי הוא הרכס הצפוני, מבין שלושת הרכסים המרכיבים את רכס מאסון, בהרי פראמנס באדמת מק.
הרכס מתנשא לגובה של 1,030 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 6 קילומטרים (מצפון לדרום).
הקרטוגרפים הנורווגים קראו לרכס בשם "נורדקאמאן" (Nordkammen; בנורווגית - הרכס הצפוני).
רכס מאסון המרכזי הוא הרכס המרכזי, מבין שלושת הרכסים המרכיבים את רכס מאסון, בהרי פראמנס באדמת מק.
הרכס מתנשא לגובה של 1,120 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 7 קילומטרים (מצפון לדרום).
הקרטוגרפים הנורווגים קראו לרכס בשם "מקאמאן" (Mekammen; בנורווגית - הרכס המרכזי).
רכס מורוזומי הוא רכס הרים יוצא דופן ביופיו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 46 קילומטרים בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח.
הקצה הצפוני של הרכס מתנשא מעל המפגש בין קרחון גרסיט, וקרחון רניק.
שיא גובהו של הרכס 1,466 מטרים מעל פני הים.
הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בין השנים 1960–1963.
הרכס נקרא על שמו של הנרי מ.
Morozumi) מדען חוקר זוהר הקוטב, ששהה בתחנת הקוטב הדרומי בשנת 1960, והיה מנהל המחקר המדעי בתחנת בירד בשנת 1963.
רכס מילר הוא רכס הרים בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
הרכס מתחיל מדרום לקרחון נמרוד; ומשתרע לאורכו של גדתו המערבית של קרחון מארש; אורכו של הרכס 80 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 3,000 מטרים מעל פני הים.
"Bob) הוא סר ג'וזף הולמס מילר, חבר הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי בשנת 1958, אשר ביחד עם ג'י.
רכס נאש הוא רכס הרים מכוסה קרח ברובו בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הרכס הוא חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים.
גובהם הממוצע ההרים 1,206 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 70 קילומטרים.
הרכס גובל בצד המערבי של מדף הקרח רוס, בין קרחון דיקי וקרחון נמרוד.
הרכס גובל בחוף שקלטון ובמדף הקרח רוס שמצפון לו, בין מפרץ בואומונט שמצפון לרכס, וכף וילסון וקרחון נמרוד שבמדרום לרכס, ומשתרע עד מעבר ברידג' וקרחון אלג'י שממערב לרכס.
הרכס כולל את האתרים הבאים:
הרכס נקרא על שמו של וולטר נאש, שהיה מנהיג האופוזיציה בניו זילנד ובהמשך כיהן כראש ממשלת ניו זילנד, והן בהיותו אופוזיציונר, ובפעילותו כראש הממשלה ה-27 של ניו זילנד, תמך בהשתתפות ניו זילנד במשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
רכס סיפל או מצוק סיפל הוא רכס גבוה, בהרי קוורטרמיין, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 6 קילומטרים, רוחבו של הרכס 0.9 קילומטרים.
גובהו של הרכס 2,570 מטרים מעל פני הים.
פסגת הרכס מכוסה קרח, אולם מקומות רבים בצוקיו התלולים אינם מכוסים קרח.
הרכס הוא הצפוני מבין שני הרכסים היוצאים מהר פד'ר.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1992 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמה של רות ג'י.
Siple), אלמנתו של חוקר אנטארקטי הידוע פול סיפל, שהיה נשיא הכבוד ותומך פעיל של החברה האנטארקטית; ואורח הכבוד בחנוכת התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט ב-9 בינואר 1975.
רכס נפטון הוא רכס הרים בחלק המרכזי של הרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 112 קילומטרים.
רכס נפטון ממוקם מערבית - דרום-מערבית מרכס פורסטל.
ברכס נפטון מצויות גבעות ויליאמס, גבעות שמידט, מישור אירוקווי, ומדרון וושינגטון.
שיא גובהו של רכס נפטון (בהר הוקס) הוא 1,975 מטרים מעל פני הים; ההר השני בגובהו ברכס הוא פסגת גמבקורטה, שגובהה 1840 מטרים מעל פני הים.
גובהו הממוצע של הרכס 1,385 מטרים מעל פני הים.
רכס נפטון התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו בשנת 1964.
הרכס נקרא על שם מטוס ה-P-2 Neptune של צי ארצות הברית בו בוצעה טיסת הצילום.
רכס מדי או רכס מיידי או מצוק מדי הוא רכס סלעי ברכס נפטון, בהרי פנסקולה בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון צפון-מערב, החל מהר מופאט, לאורכו של הצד הצפוני של מצוק ברקוויסט.
גובהו של הרכס 990 מטרים מעל פני הים; והוא הפסגה ה-4,141 בגובהה באנטארקטיקה.
רכס נפטון (בו ממוקם רכס מדי) התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם (ובהם רכס מדי) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנים 1967–1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.
רכס סאפורטרז הוא רכס הרים המהווה חלק מהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגית לאנטארקטיקה של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition בראשי תיבות: NZGSA), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 – 1962.
שם זה ניתן לרכס, מאחר שמספר פסגות ברכס נקראות על שם תומכי המשלחת הבריטית האנטארקטית (משלחת נמרוד) אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של ארנסט שקלטון בין השנים 1907 – 1909.
שם הרכס: "סאפורטרז" באנגלית משמעו "נותני חסות", או "תומכים".
הרי המלכה מוד מהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים.
אורכו של רכס סאפורטרז 40 קילומטרים והוא גובל בגדה המזרחית של קרחון מיל, בין קרחון קלטי בצפון, לבין זרם הקרח מיל בדרום.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא בהר וייט שגובהו 3,470 מטרים מעל פני הים.
הר ג'וד, הר וייאט, הר וסטמינסטר, הר קינזי, נקודת ראנפולי, קרחון אשוורת', קרחון ג'נסן, קרחון מיל וזרם הקרח מיל.
הרי הרכס העיקריים לפי גובהם:
+ הרי הרכס העיקריים לפי גובהם שם ההר שם בשפת המקור גובה מעל פני הים (במטרים) הר וייט Mount White 3470 הר אייבי Mount Iveagh 3422 הר ווסטמינסטר Mount Westminster 3370 הר קינזי Mount Kinsey 3310 הר הנרי לוסי Mount Henry Lucy 3020
רכס מילן הוא רכס הרים נישא, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס - 3,200 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם ממערב לרכס הקרטוגרפים.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגית לאנטארקטיקה של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition בראשי תיבות: NZGSA) שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.
הרכס נקרא על שם ג'ון מ.
רכס מסה הוא רכס הרי שולחן (מסות) הממוקם בראשו של קרחון רניק באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
המחלקה הצפונית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1962 – 1963 נתנה לרכס את שמו.
רכס סטרוברי, הידוע גם בתור הרי סטרוברי הוא רכס הרים במדינת אורגון בארצות הברית.
הרכס ממוקם ממזרח לעיר ג'ון דיי, בתוך היער הלאומי מאלהוור.
הפסגה הגבוהה ביותר היא הר סטרוברי.
רכס סטרוברי הוא חלק מרכס ההרים "בלו" הגדול יותר, ומכיל את מדבר הרי סטרוברי.
חלוצים קראו להר תות סטרוברי לאחר שצפו בתותי בר פוריים הגדלים בעמק סמוך.
לאזור יש הרכב אקולוגי מגוון ביותר, הכולל חמישה מתוך שבעה אזורי חיים עיקריים בצפון אמריקה.
קיימות אוכלוסיות ילידיות של איילים בהר הרוקי, כמו גם איילים פרדיים, אנטילופות, דובים שחורים, פומה, כבשי קליפורניה, כבשי קרן קליפורניה, כבשים, נקר ערום, נץ, עיט קירח, מרטן אורן, חורפן, ובונה.
ישנם 378 בעלי חיים ו-22 מיני דגים.
עיזי הרים נצפו בגבהים הגבוהים יותר של רכס פליסאדס החל מ-7 באוגוסט 2016. רישיון ציד לעזי הרים בהר סטרוברי הונפק לראשונה בשנת 2014 על ידי מחלקת הדגה וחיות הבר של אורגון.
עונת הטיולים הרגילה היא מיולי עד נובמבר, אם כי ניתן להיתקל בשלג בכל השנה בגבהים גבוהים יותר.
מחנה סטרוברי, במורד הזרם מאגם סטרוברי לאורך נחל סטרוברי, מחובר לאגם במסלול הליכה.
השביל ממשיך במעלה הזרם מהאגם עד מפלי סטרוברי ולאחר מכן עוד לאגם סטרוברי הקטן.
שביל נוסף מוביל ממפלי סטרוברי לפסגת הר סטרוברי.
רכס מוייר או רכס מואוייר או מוהר רידג' הוא רכס מצוקי סלעי.
המצוק מצוי בדרום רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון מערב-דרום-מערב - מזרח-צפון-מזרח בין קרחון זלצמן לבין קרחון ג'יילס.
לרכס מראה שאינו רציף - בשל אוכפי קרח בין פסגות הרכס.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שם מריאן מוייר (Marian Moyher), שהיתה, בין השנים 1997 - 2001 המנהלת של שירות המעבדות במסגרת התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית - שירות מעבדות שניתן לתחנת מקמרדו, התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט (תחנת הקוטב הדרומי), ו-תחנת פאלמר.
רכס מחמל הוא רכס הרים, הדרומי בקמרי הנגב, הפורץ אל תוך הר הנגב.
הוא משתרע לאורך כ-80 קילומטרים ממצוק ההעתקים שמעל כיכר סדום עד הר רמון, פסגת הר הנגב.
הרכס מנוקז מערבה על ידי נחלים הנשפכים אל הים התיכון דרך נחל הבשור.
מזרחה מנוקז הרכס אל ים המלח.
חלק המערבי של הרכס, זה שנמצא בתוך הר הנגב, מכונה "קמר רמון".
בתוך קמר זה נמצא מכתש רמון, מכתש הסחיפה הגדול ביותר, והעיירה מצפה רמון.
חלקו הדרומי של הקמר הוא רכס בפני עצמו, המכונה "הקיר הדרומי של מכתש רמון".
רכס זה תוחם את המכתש מדרום, ונמצאים בו הרים רבים המופרדים זה מזה על ידי אוכפים, בהם הר סהרונים, הר סהרון, הר גוונים, סכין רמון ורבים נוספים.
רכס מעון הוא רכס הרים בספר מדבר יהודה, והוא מתנשא מעל בקעת ירוחם שמזרחית לו.
גובהו בפסגותו 911 מטרים מעל גובה פני הים.
מצפון־מערב לרכס נמצא כביש 317. הרכס משתרע לאורך כ-13 קילומטרים מהר עמשא, המהווה את המשכו, צפונה עד נחל חבר.
הרכס מנוקז מזרחה לכיוון ים המלח.
יש לו שתי פסגות מרכזיות, שגובהן זהה.
על ההר נמצא עיקר ההתיישבות של גוש מעון-כרמל.
עליו נמצאים, מצפון לדרום, חוות שורשים, כרמל, משק מן, מעון, חוות מעון, אביגיל, חוות טוב הארץ, חוות דרומא, סוסיא, גבעת חנן, חוות הר סיני, חוות שפת המדבר, חוות ברק, מצפה יאיר, חוות שדה הראל, חוות טליה ובית יתיר.
רכס סנטינל הוא רכס הרים חשוב, שנמצא צפונית לקרחון מינסוטה ויוצר את מחציתם הצפונית של הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע מכיוון צפון-צפון-מערב אל כיוון דרום-דרום-מזרח לאורך כ-185 ק"מ ורוחבו 30 קילומטרים (נע בין 24 ל-48 ק"מ).
פסגות רבות מתרוממות לגובה 4000 מטרים מעל פני הים, ששיאן - וינסון מסיב בחלקו הדרומי של הרכס הוא הגבוה ביותר ביבשת - ומגיע לגובה של 4892 מטרים.
רכס סנטינל כולל קו רכס ראשי (ובו וינסון מסיב בחלקו הדרומי) ומספר רמות, קווי רכס והרים נבדלים בצדו המזרחי, בהם (מדרום לצפון): רמת פטוואר, רמת דויראן, רכס ורגאבה, גבעות פלאוורז, רמת סאליבן, רכס ברנס, רמת מגלניק, רכס פרובודה, רמות באנגי, רמות סוסטרה ורמת גרומיש.
בין הרכס לבין רכס בסטיאן מדרום-מערב מפריד קרחון נימיץ, ובינו לבין רכס הריטג' מדרום מפריד קרחון מינסוטה, הנמוך יותר.
הרכס התגלה וצולם לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת' ב-23 בנובמבר 1935.
הרכס מופה לראשונה בינואר 1958 במשלחת החקר של הרי סנטינל, שבראשה עמד צ'ארלס ר.
הרכס כולו מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1958–1961.
אלזוורת' קרא לרכס בשם זה, בשל היותו ניצב בולט כנגד משטח הקרח החלק שסביבו.
רכס פאליסר הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, שנמצא בקצהו הדרום מזרחי של הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
רכס פאליסר מהווה חלק מרכסי באנף המזרחיים.
אגם מינוונקה מסמן את גבולו הדרומי של הרכס, ורכס בייר הוא גבולו הצפוני של הרכס.
הר בלקרוק באזור נהר גואוסט מסמן את קצהו המזרחי של הרכס.
אורכו (מצפון לדרום) הוא 33 ק"מ; ורוכבו (ממזרח למערב) הוא 39 ק"מ.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת פאליסר, שחקרה את האזור, וקראה לרכס על שמה.
שם זה הופיע במפות שצוירו על ידי המשלחת.
הרכס נתן את שמו לתצורת פאליסר תצורה סטרטיגרפית שמופיעה בהרי הרכס.
רכס קאנאנאסקיס הוא רכס ההרים מערבית לנהר קאנאנאסקיס, בהרי הרוקי הקנדיים.
הר בוגרט קרוי על שם די.
Dowling), בוגרט היה שם אמו לפני שנישאה, ושמו האמצעי - דאולינג חקר את האזור בשנת 1900 עבור החברה הגיאוגרפית של קנדה.
הר טאוור קרוי על שם פרנסיס ג'ורג' טאוורס (Francis George Towers), מראשוני המתיישבים באזור, וכן הר מקדוגל קרוי על שם מתיישב אחר באזור - ארצ'י מקדוגל.
רבות מפסגות הרכס נקראות על שם ספינות ואנשים שהשתתפו בקרב יוטלנד.
רכס פאנין הוא רכס הרים הנמצא בין נהר סיימור ונהר אינדיין ארם.
הרכס הוא אחד מהרכסים הפסיפיים של הרי החוף של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטחו של הרכס 213 קמ"ר ושיא גובהו (הר בישוף) מגיע לגובה של 1,509 מטרים מעל פני הים.
קצהו הדרומי של הרכס מגיע סמוך לעיר ונקובר, ובשל כך הוא אתר טיולים פופולרי לתושבי האזור.
ברכס מצויים הר סימור, הר בישוף והר אלסיי.
שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-15 ביולי 1982.
רכס ספילר הוא רכס הרים קטן, ששטחו 51 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
רכס ספילר ממוקם בקצהו הצפוני מזרחי של האי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 665 מטרים מעל פני הים.
רכס צ'יזמור הוא רכס הרים קטן, ששטחו 22 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
גובהו של הרכס 432 מטרים מעל פני הים.
הרכס ממוקם בקצהו המערבי של האי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-2 באוקטובר 1946.
רכס פישינג הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם ממזרח לנהר פינליי.
שטח הרכס 362 קמ"ר, גובה הרכס 1,937 מטרים מעל פני הים.
בשנת 1917 נקרא הרכס "הרי פישינג" (Fishing Mountains).
ב-17 בינואר 1952 שונה שם הרכס לשמו הנוכחי.
רכס קאריבו הארט או רכס קריבו הארט הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי הוגם בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטח הרכס 192 קמ"ר, גובהו 1,416 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם בין נחל אומיניקטלה ונחל ליון.
בשנת 1930 הוחלט לקרוא להרים באופן רשמי "הרי קאריבו הארט" (Cariboo Heart Mountains).
שם זה שונה ב-23 באפריל 1940 לשמו הנוכחי של הרכס.
רכס פיק הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטח הרכס 704 קמ"ר, גובהו 1,555 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם מצפון מערב למפגש בין נהר טודוגון ונהר פינליי.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-17 בינואר 1952.
רכס קאסאלקה או רכס קסלקה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי טאהצה, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 1,608 מטרים מעל פני הים, שטחו 449 קמ"ר, והוא ממוקם בין אגם טאהצה לבין אגם טרוייצה.
בשנת 1930 נקרא הרכס בשם "הרי קאסאלקה" (Kasalka Mountains); ב-3 ביולי 1947 שונה שם הרכס לשמו הנוכחי.
רכס פְלֶטְהֶד הוא רכס הרים בהרי הרוקי הצפוניים, שחלקו הדרומי במדינת מונטנה שבארצות הברית, וחלקו הצפוני בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הרכס ממוקם במדבר גרייט בר, מזרחית לרכס סוואן, ודרומית מזרחית לרכס וייטפיש.
הפסגה הגבוהה ברכס היא הר גרייט נורת'רן, שגובהו 2,653 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1924, על שם הנהר הסמוך (נהר פלטהד), אשר נקרא על שם שבט אינדיאני שחי באזור.
רכס פּוֹזִי או רכס פּוֹסִי הוא רכס הרים במזרח הרי באוורס שבאנטארקטיקה.
הרכס גובל בקרחון סמית'סון, קרחון גרייבסון, קרחון לילי, וקרחון צ'אמפנס.
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ג'וליאן וו.
Posey) מטאורולוג שעמד בראש משלחת המחקר המדעית בתחנת הקוטב הדרומי, בחורף 1959.
רכס פלינט הוא רכס הרים בכיוון צפון - דרום, המהווה חלק מרכס אסגארד, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 995 מטרים מעל פני הים.
בקצהו הדרומי של הרכס נמצא מצוק נוקסון שכיוונו מזרח - מערב (והוא מהווה את הגבול הצפוני של קרחון חבר העמים).
בצידו המערבי של הרכס מצויה גבעת סאג'יטייט (Sagittate Hill) שגובהה 800 מטרים מעל פני הים.
שמם של רכס פלינט, גבעת סאג'יטייט ומצוק נוקסון, ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של לורנס א.
Flint) שהיה מנהל תחנת המחקר ברג של תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית שפעלה בתחנת מקמרדו בשנת 1972.
שמה של גבעת סאג'יטייט (Sagittate Hill; מילולית: "הגבעה בצורת חץ") ניתן לה בשנת 1997, בשל צורתה.
שמו של מצוק נוקסון ניתן לו בשנת 1997, והוא נקרא על שם ג'ון פ.
Noxon) שגילה את השיטה של ספקטרוסקופיה למדידת של גזים בסטרטוספרה, בייחוד גילוי חנקן דו-חמצני.
רכס פרייז'ר או מצוק פרייז'ר הוא רכס תלול ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.
הרכס מצוי ממערב לקרחון ובסטר.
הרכס מתחיל במצוק פאונדרז וממשיך צפונה לקרחון מינסוטה.
גובהו של הרכס 1,606 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת המחקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה אשר חקרה את האזור בין 1964–1963.
הרכס נקרא על שם סמל הרברט ג'י.
Frazier) קשר בחוליית התחבורה ה-62 אשר סייעה למשלחת המחקר.
רכס פיירהולם הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
צורת הרכס היא כצורת האות "S".
הרכס מגיע לגובה של 2,995 מטרים מעל פני הים (בהר גירואר).
הרכס ממוקם ממזרח לעמק נהר בואו, וגובל בצידו המערבי בכביש המהיר הטראנס קנדי.
חלקו הצפוני של הרכס נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף, והרכס מגיע עד לגדה הדרומית של אגם מינוונקה.
באביב ובקיץ של 2003, רשות פארקי קנדה ביצעה שרפה מתוכננת ברכס, על מנת להפחית סיכוני שרפות יער, לפגוע בחיפושיות האורן ההרריות (Mountain Pine Beetle) התוקפות את האזור, וכן להגדיל שטחי מרעה לצאן.
במסגרת שרפה מתוכננת זו נשרפו 53,000 דונמים של יער.
כמו כן, במסגרת השרפה היזומה נכרתו 1,800 עצים נגועים בחיפושיות האורן ההרריות ונשרפו.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ג'ון פאליסר בשנת 1859. הרכס נקרא על שם אחותו גרייס פיירהולם (שנישאה לוויליאם פיירהולם).
רכס קאליבה או רכס קאליווה הוא רכס הרים מצפון מערב לרמת דטרויט, ובחלקו הוא נמצא על חצי האי צ'אוודאר, בין חוף דנקו לחוף דייוויס, בארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 24.7 קילומטרים בכיוון דרום-מזרח -- צפון - מערב, ורוחבו 10 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,600 מטרים מעל פני הים.
אוכף סיניטובו מחבר את הרכס לכיפת הקרח פרקוס שמדרום מזרח לו.
הרכס מתנשא מעל קרחון ברגה שמדרום לו, מעל קרחון גרגורי שמדרום מערב לו, מעל הקרחונים טומבה, סאמודיווה ופירין שמצפון לו, ומעל הדום הקרח רייט שמצפון מזרח לו.
הרכס מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1978.
הרכס נקרא על שם המצודה קאליבה (Калива) שבדרום מזרח בולגריה.
רכס פורתוס הוא הרכס השני מכיוון דרום בהרי הנסיך צ'ארלס באדמת מק.
אורכו של הרכס 48 קילומטרים בכיוון מזרח - מערב.
הרכס נמצא בין קרחון סקילה (שמפריד בינו לבין רכס אתוס שמצפון לו), לבין קרחון כריבדיס (שמפריד בין רכס פורתוס לבין רכס אראמיס שמדרום לו).
שיא גובהו של הרכס 1,517 מטרים מעל פני הים.
המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הסומכים לו (רכס אתוס שמצפון לו ורכס אראמיס שמדרום לו), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
רכס פונטס הוא רכס או שלוחה הררית מדרום לפסגת דריק, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
השלוחה יורדת לכיוון מזרח לעבר קרחון מקרו, 7 קילומטרים דרומית לפסגת דריק.
הרכס מתנשא לגובה של 1,790 מטרים מעל פני הים.
העמק נקרא על שמו של פונטס - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה).
רכס פיקוק או מצוק פיקוק הוא רכס הרים או מצוק בין הר סוקק והר פורטאוס בחלק הצפוני של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
Peacock), שהיה חבר בצוות אוניית המחקר "דיסקברי" אשר שימשה את משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה במחקרה בין השנים 1929–1931.
רכס סלייט הוא רכס הרי הרוקי הקנדיים, שנמצא בפארק הלאומי באנף שקנדה.
הרכס נקרא "סלייט" נקרא על שם הסלע לווחה (slate באנגלית), ההרכב העיקרי של ההרים באזור.
אתר הסקי לייק לואיז נמצא במורדות הדרומיים של רכס זה.
רכס סיקל הוא רכס הרים בארץ ויקטוריה שבמזרח אנטארקטיקה.
אורכו 8 קילומטרים, וגובהו 2,600 מטרים מעל גובה פני הים.
בקצהו הדרומי מצויה רמת מארקריי.
הרכס נחקר בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1987–1988 על ידי אלן שרווד (Alan Sherwood) גאולוג של הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד (New Zealand Geographic Board).
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד.
הרכס נקרא על שם צורתו - צורת מגל.
רכס פובוס הוא רכס סלעי בדרום מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרכס ניצב לגדתו המערבית של קרחון מארס.
חלק זה של חוף האי אלכסנדר התגלה לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.
הרכס מופה באופן חלקי על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי האוויר שצולמו על ידי אלזוורת'.
הרכס נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, הרכס נקרא על לשם הירח פובוס - הפנימי מבין שני הירחים של כוכב הלכת מאדים (וזאת בהתייחס לקרחון מארס הסמוך הקרוי על שמו של מאדים ).
רכס פאבי או מצוק פאבי או כף פאבי או האי פאבי או Île Pavie (מילולית: האי פאבי)) הוא רכס סלעי או מצוק סלעי המהווה את קצהו הדרום מזרחי של הדום הקרח ברטרנד, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 500 מטרים מעל פני הים.
הרכס משתרע לכיוון דרום - מערב בין קרחון מרטין ומפרצון מוריין.
האזור התגלה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר סבר כי מדובר באי, וקרא לו "האי פאבי" ("Île Pavie") בשנת 1909.
האזור מופה ממרחק, על ידי מוריס בונגראן (Maurice Bongrain), סוקר של המשלחת הצרפתית.