tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חבריו מתחו עליו ביקורת, אך הוא השיב באירוניה: "הרי אין מקום טוב יותר לבקר בו את אריסטוגייטון מאשר בית האסורים."
בעת סכסוך גבולות עם תבאי, בעוד רוב האתונאים דרשו מלחמה, קרא פוקיון לנהל משא ומתן.
לדבריו: "עדיף שתמשיכו את הקרב בכלי נשק שאתם מיטיבים להשתמש בהם – בלשונכם."
באירוע אחר, נאם הפוליטיקאי האתונאי פוליואוקטוס, שהיה שמן ונושם בכבדות, נאום נלהב בעד פתיחה במלחמה עם פיליפוס השני ממוקדון.
תוך כדי נאומו נאלץ לעצור שוב ושוב כדי לשתות מים ולשוב לנשום.
פוקיון, שצפה בו, אמר בלעג: "הנה איש נכבד שיובילנו אלי קרב.
אם בנאום אחד כמעט התעלף – מה יקרה כשישא עליו מגן ושריון בדרכו אל האויב?"
אף שמעולם לא התחנף לעם או ביקש את מינויו, נבחר פוקיון לכהונת סטרטגוס (מצביא) מספר שיא של 45 פעמים.
לעיתים אף לא טרח להתייצב לכינוסי הבחירות באגורה, והאזרחים נאלצו לאתרו לאחר מכן ולהפציר בו לשוב ולכהן – והוא, מצדו, קיבל את המינוי בכל פעם מחדש.
פוקיון נשלח בידי כבריאס אל אזור הים האגאי, כדי לגבות את דמי החסות מבעלות הברית במסגרת הליגה האתונאית השנייה.
נציגי אתונה לא היו אהודים בקרב בנות בריתה, ועל כן קיבל פוקיון לרשותו עשרים ספינות מלחמה.
אך הוא סירב לקחתן, ואמר: "אם נשלחתי להילחם באיי הים – יהיה עליי להביא עמי כוח רב יותר.
אך אם באתי כאל בן ברית, די לי בספינה אחת."
וכך הפליג על טריארה אחת בלבד.
בכל עיר ועיר ניהל מגעים דיפלומטיים שקולים, ובהדרגה שב לאתונה בראש צי בעלות ברית גדול, אשר אף שימש להובלת האוצר.
בנות הברית אף ערכו לכבודו תהלוכות חגיגיות צבעוניות, לאות הוקרה.
בשנים 351–349 לפנה"ס נענה פוקיון לבקשתו של הקיסר הפרסי ארתחששתא השלישי וסייע בדיכוי מרד קפריסאי.
מסע צבאי נגד מוקדון באי אֶוּבּוֹיָה
בשנת 349 לפנה"ס פלש פיליפוס השני ממוקדון אל האי אובויה, והקים בו משטרי עריצות מקומיים.
פוקיון יצא לשם בראש כוח קטן, בתקווה לשכנע את האוכלוסייה באמצעים מדיניים.
אך פיליפוס כבר פרש רשת של שוחד שהשחיתה את המנהיגות המקומית.
פוקיון הקים מחנה על גבעה סמוכה לעיר תמינאי, וציווה על חייליו להתעלם מכל מי שמתרשל בתפקידו בשל קבלת כספים ממוקדון, באומרו: "הם חסרי תועלת עבורנו, ואף עלולים לעכב את הנאמנים שבינינו."
בשנת 348 לפנה"ס תקף הגנרל האובואי קליאס, בתמיכת מוקדון, את מחנהו של פוקיון.
פוקיון, שציפה לסימן חיובי מן האלים, הקריב קורבנות דתיים רבים קודם שיגיב – דבר שלקח זמן רב.
בינתיים, פרצו שכירי החרב האובואיים אל המחנה, מתוך מחשבה שפוקיון פחד ולא יעז להילחם.
חיל הפרשים האתונאי, שהיה חסר משמעת, דהר אל הקרב בקבוצות מבולבלות – והובס בקלות.
האויב פרץ למחנה והחל בביזה.
רק לאחר שפוקיון קיבל את אותות האלים – או שמא מתוך תכסיס צבאי – פקד על כוחותיו להסתער.
בעוד האויב סבור כי ניצח, והחל לטפס על מחסומי המחנה, תקף פוקיון מן העורף והכה בו שוק על ירך.
עם מיטב חייליו, בעוד הגוף המרכזי של הצבא מתארגן מחדש, הסתער על האגף הראשי של צבאו של קליאס וניצח אותו בקרב עז.
לאחר הניצחון שחרר את השבויים, מתוך חשש שהציבור האתונאי יפגע בהם באכזריות מיותרת.
לאחר מכן כבש את מבצר זארטא, שנמצא במעבר הצר של האי אובויה, ושב משם לאתונה.
מסע להדיפת פיליפוס השני מאזור ביזנטיון
בשלב מאוחר יותר, הגיע פיליפוס עם כוחותיו אל הדרדנלים, במטרה לכבוש את חצי האי חרסונסוס, את פרינתוס ואת ביזנטיון.
האתונאים שלחו נגדו את המצביא חארס, אך מושבות יוון נרתעו מנוכחותו ודחו את שיתוף הפעולה.
לפיכך, נותר הכוח היווני משותק.
תסכול הציבור האתונאי גאה עד כדי דרישה לבטל את המשלחת.
פוקיון קם ואמר: "אל תכעסו על בעלות בריתנו, כי אם על מצביאינו – שהפכו אותנו למעוררי אימה אפילו בעיני אלה הזקוקים לנו מכול."
בשנת 339 לפנה"ס נשלח פוקיון לאזור.
למזלו, התברר כי לאון – חבר ותיק מן האקדמיה ואזרח ביזנטי אמיץ לב – ערב אישית לטוהר כוונותיו של פוקיון.
משום כך קיבלה ביזנטיון את המשלחת האתונאית בלב פתוח, ואף התירה לה להיכנס אל תוך חומות העיר, אף שפוקיון תכנן להקים מחנה מחוץ להן.
החיילים האתונאים התנהגו למופת, הפגינו משמעת ודרך ארץ, ולחמו בגבורה.
פוקיון ניצל את ההצלחה ותקף את עמדות מוקדון באזור, שחרר ערים רבות, והביא להוצאת הכוחות המוקדוניים מן האזור – אף אם זמנית.
אך לאחר שנפצע, שב פוקיון אל אתונה.
בחשאי, פנו המגארים בבקשת סיוע צבאי.
פוקיון נענה לקריאה, והגיע בראש צבאו – שם התקבל בהתלהבות.
הוא בנה שני קווי חומה, שהובילו ממגארה ועד נמל ניסיאה.
תחושת הביטחון שהתפשטה בעיר הייתה כה רבה, עד כי מגארה כרתה ברית עם אתונה.
הכפפת אתונה לשלטון פיליפוס השני
ביחסו אל מוקדון, נקט פוקיון עמדה מתונה, ולפיה יש להימנע מעימות ישיר אשר עלול להיות הרה אסון לאתונה.
חרף הצלחותיו הצבאיות כנגד מוקדון, הוא החל לראות בה מעצמה עולה, והטיל ספק בתבונתה של מדיניות חוץ אתונאית המתנגדת לה בעיוורון.
הציבור, לעומת זאת, נטה אחר הנואמים הסוערים שתבעו מלחמה – ובהם דמוסתנס, ליקורגוס והיפרידס – אשר קיבלו ביטחון משום שאתונה נראתה אז איתנה מבחינה צבאית.
פיליפוס עצמו העדיף להימנע ממלחמה עם אתונה; תקוותו הייתה שהאתונאים יסכימו להעמיד לרשותו את צי הספינות המרשים שלהם, לשם מלחמה עתידית נגד פרס.
בעת שפוקיון סייר בערי האיים של הים האגאי, פקדו עליו האתונאים לעמוד מול פיליפוס.
כששב, נאם באספה והתנגד להחלטה.
עורך דין אחד שאלו אם הוא מעז להתנגד לרצון העם, ופוקיון השיב: "אכן כן – אף שאני יודע כי אם תפרוץ מלחמה, אני אהיה מפקדכם; ואם ישרור שלום, אתם תהיו שלי." למרבה הצער, לא עלה בידו לשכנע את הציבור לשנות את דעתו.
משנדונה השאלה באיזו גזרה יש להילחם – סמוך לבית או רחוק ממנו – אמר פוקיון: "אל נשאל היכן עלינו להילחם, אלא כיצד נוכל לנצח.
זו הדרך להרחיק את המלחמה מגבולותינו.
כי אם נובס בקרב רחוק, היא תגיע תכף לפתחינו."
ואכן, אתונה ובעלות בריתה הובסו תבוסה קשה בקרב כירונאה, בשנת 338 לפנה"ס.
לאחר מכן תמכה האריסטוקרטיה האתונאית במינויו של פוקיון לסטרטגוס, והאריאופגוס אישר את המינוי.
פוקיון ניסה לדחות ככל האפשר את כניסת חיל מצב מוקדוני לתוך אתונה המובסת.
תחילה ביקש לנהל משא ומתן ישיר עם פיליפוס, שבו ראה שליט שניתן לצפות ממנו ליחס מקל, והתנגד לכך שאתונה תצטרף לוועידת מדינות יוון שתיאלץ לקבל על עצמה תנאי שלום לא ידועים.
לעומתו, דמאדס הציע הצעה הפוכה, והאספה קיבלה אותה.
עד מהרה התחרטו האתונאים, שכן בוועידה דרש פיליפוס כי אתונה תספק לו הן ספינות והן פרשים.
כאשר הביע הציבור חרטה, אמר פוקיון: "התנגדתי להצעה, מתוך חשש שכך יקרה.
אך עתה המעשה כבר נעשה – ונפעל למיטב.
אין זה סוף הכול; גם אבותינו ידעו תקופות של שעבוד, אך התמידו – ובזכות זאת התקיימו הן אתונה והן יוון כולה." כאשר נפטר פיליפוס (336 לפנה"ס), אסר פוקיון כל טקס חגיגי לציון המאורע, באומרו: "הצבא שהביס אותנו בכירונאה איבד רק אדם אחד."
כשאלכסנדר מוקדון ירש את הכתר והחל בהכנות להתקפה על תבאי, נאם דמוסתנס בחריפות נגדו.
פוקיון ניסה להרגיע את הרוחות בציטוט מהומרוס: "הו, איש פזיז, מדוע אתה מקניט אדם אשר זעמו כבר לוהט?
מדוע אתה מתגרה במוקדוני אשר יצריו ימריצוהו למרחקים?
כאשר האש כבר לוחכת את גבולותינו, האם רצונך להציתה גם בלב עירנו?" פוקיון הוסיף: "כל תכלית נשיאתי בתפקיד היא למנוע זאת.
לא אתן לבני עירי להשמיד את עצמם – גם אם זו תהיה משאלתם."
אלכסנדר החריב את תבאי, ודרש שהערים היווניות תסגירנה לידיו את האישים הבולטים ביותר בהתנגדות למוקדון – ובהם דמוסתנס.
האספה האתונאית קראה בשמו של פוקיון שוב ושוב עד שקם.
פוקיון פנה אל חברו הטוב ניקוקלס ואמר: "הגענו למצב קשה.
הייתי מוכן למסור את ניקוקלס, לו בכך היו נרגעים הזעם והדרישות.
עלינו להפחית את חמת המנצח – לא להתגרותו." ולמרות זאת, הצביעה האספה נגד ההסגרה.
לאחר שאלכסנדר סירב לפגוש את שאר השגרירים האתונאים, שלחו אליו את פוקיון.
הוא התקבל בכבוד, שכן גם פיליפוס האב העריכו.
אלכסנדר הקשיב להצעותיו, וויתר על דרישתו להסגרת הפוליטיקאים האתונאים – גם אם היו אויביו של פוקיון.
במהלך השיחה, ביקש ממנו אלכסנדר עצה.
ופוקיון השיב: "אם מוקדון חפצה בשלום – תחדל ממלחמה.
ואם תהילתה לנגד עיניה – תכוון אותה נגד פרס, לא נגד יוון." יחסו של אלכסנדר לפוקיון היה כה חיובי, עד כי אף על פני מוקדונים בכירים, זכה לברכתו האישית בכתב: "שלום לך, פוקיון."
באותה תקופה המשיך פוקיון לדבוק במדיניות של שלום.
כאשר ביקש ממנו אלכסנדר לשלוח מספר ספינות מלחמה, תמך בכך פוקיון באומרו: "עליך או להחזיק בעוצמה עליונה – או לכרות ברית עם מי שמחזיק בה."
בשנת 323 לפנה"ס הגיעו לאתונה שמועות על מותו של אלכסנדר מוקדון.
פוקיון, כהרגלו, הזהיר מפני תגובה נמהרת ואמר: "אם מת עתה – הרי שמחר יהיה מת גם כן.
עלינו להיזהר בטרם נחוג." החלה אז מלחמת ירושה על כס המלוכה המוקדוני, כאשר אנטיפטרוס נחשב לבעל הסיכויים הטובים ביותר לרשת את השלטון.
האתונאים, בחיפזון, קמו למרד נגד מוקדון.
בראש המרד עמד לאוסטנס, אשר חלק את הפיקוד הצבאי עם פוקיון – אף שפוקיון, כדרכו, התנגד גם למלחמה זו.
לאוסטנס, שלגלג על עברו הצבאי של פוקיון, שאלו: "איזה הישג צבאי יש לזקוף לזכותך?" ופוקיון השיב בקור רוח: "האין זה הישג, שכל אזרחינו נטמנו בקבריהם שלהם, ולא מעבר לים?" כאשר שאלו אותו חברי האספה האם ההכנות למלחמה מספקות, השיב: "הן יספיקו למרוץ קצר.
אך אם זהו מרוץ ארוך – הרי שאיני בטוח באתונה, שאין לה לא עתודות של אנשים, ולא מלאי ציוד ולא צי ספינות." כאשר הוטל עליו להוביל את המתקפה נגד בויוטיה, הכריז שכל האתונאים מתחת לגיל 60 מחויבים להתגייס.
הקשישים מחו, אך פוקיון הרגיעם באומרו: "זהו הדין.
אף שאני בן שמונים, אוביל בעצמי את ההתקפה."
בגזרה השנייה, אנטיפטרוס נסוג ונלכד בלאמיה, כשהיוונים מכתרים אותו.
פוקיון העיר: "הייתי שמח להיות המצביא שניצח כך – ואף על פי כן, הייתי נוהג כפי שנהגתי." כאשר התפרסמו בשורות טובות נוספות, הוסיף ואמר: "מעניין מתי ייפסקו החדשות הטובות."
עד מהרה נהרג לאוסטנס בקרב נגד הכוחות המוקדוניים, שביצעו מתקפת פתע מתוך המצור.
תחתיו מונה סטרטגוס חדש, אנטיפילוס, כדי לאזן את השפעתו של פוקיון.
בשנת 322 לפנה"ס, הוביל פוקיון בחיפזון כוח אתונאי נגד מיקיון, שנחת בראמנוס בראש צבא מוקדוני ושכירי חרב.
פוקיון הוטרד מכמות ה"יועצים הצבאיים" שהגיעו אליו, וקרא: "הרהקלס!
כמה מצביאים יש לנו – וכמה מעט חיילים!" לבסוף תקף את האויב והביסו לחלוטין, כשהוא הורג את מיקיון.
בו זמנית הביסו היוונים את המוקדונים בתסאליה.
אך אז הגיע קרטרוס עם צבא רב מאסיה, והביס את היוונים בקרב קרנון (גם הוא ב־322 לפנה"ס).
דמאדס, אחד התומכים בשלום – כמו פוקיון – היה היחיד שלא נמלט מהעיר.
הוא הציע לשגר שגרירות למשא ומתן.
פוקיון העיר בעוקצנות: "אילו היו מקשיבים לי קודם, לא היה צורך לדון בכך כעת." השניים פגשו את אנטיפטרוס בתבאי, לקראת פלישתו הקרבה לאטיקה.
הוא ביקש מאנטיפטרוס להשהות את התקדמותו ולשמוע את הצעות השלום.
אך קרטרוס מחה: "זה אינו צודק, שצבאנו ישב ללא מעש על אדמת בעלי בריתנו, פוגע בכלכלתם – בעוד אדמת האויב עומדת שוממה וללא פגע." אנטיפטרוס הציב דרישה עיקרית אחת: כניעה מוחלטת של אתונה לשיקול דעתו.
בפגישה שנייה, שבה ביטל אנטיפטרוס את נוכחותו של הפילוסוף קסנוקרטס, נמסרו תנאי השלום המוקדוניים, ובהם:
הסגרת מנהיגים אתונאיים שהתנגדו למוקדון, ובהם דמוסתנס.
הגבלת זכות ההצבעה לאזרחים בעלי קרקע בלבד.
הצבת חיל מצב מוקדוני מוניכיה, סמוך לנמל פיראוס.
אתונה תשלם גם את הוצאות המלחמה וגם קנס נוסף.
פוקיון התנגד ככל שיכול להצבת חיל המצב, אך נכשל.
עם זאת, המפקד המוקדוני שנבחר – מנילוס– היה ידידו האישי.
כתוצאה מהסכם השלום, 12,000 אתונאים איבדו את זכויותיהם הפוליטיות, ורבים נאלצו לגלות לתראקיה.
פוקיון השתדל לסייע להם, והשיג לכמה מהם אזרחות במדינות הפלופונס.
שלטון האוליגרכיה של דמאדס ופוקיון
פוקיון היה למעשה שליט אתונה בתקופה שלאחר המלחמה, ופעל ככל שביכולתו לשמור על השלום.
בהשפעתו, מונו למשרות השלטון אך ורק אישים הגונים וישרים, בעוד שמועמדים בעלי נטיות מרדניות לא הורשו להחזיק בתפקיד ציבורי.
אף על פי שהיה מקורב לשלטון המוקדוני, סירב פוקיון לבקשות בלתי מוסריות מצד אנטיפטרוס באומרו: "אין ביכולתי להיות גם ידידו וגם מחניף לו." כמו כן, הגן על הפליט הרפלוס, אף שהדבר עורר מורת רוח רבה בקרב חלק מהציבור.
אף שפוקיון חתר להגינות וליציבות, הפך עם הזמן בלתי אהוד בציבור.
האשימו אותו בכך שמסר את אתונה לאנטיפטרוס.
במיוחד זעמו האתונאים על גורלו של דמוסתנס, אשר הוגלה ומת זמן קצר לאחר מכן.
העובדה שדמוסתנס היה מבין תומכיו הראשונים של פוקיון בראשית דרכו הפוליטית, ואף סייע לו במשפטים פליליים, העמיקה את תחושת הבגידה האישית.
בשנת 319 לפנה"ס, זמן קצר לפני מותו, מינה אנטיפטרוס את הגנרל פוליפרכון ליורשו, במקום בנו קסנדרוס.
קסנדרוס, שלא השלים עם ההחלטה, החל לרקום מזימות נגד פוליפרכון.
במסגרת זו הורה להחליף את מנילוס במוניכיה באיש אמונו ניקאנור, שתפקידו היה להשתלט על אטיקה.
פוקיון הואשם על ידי מתנגדיו בכך שסייע בהעלמת העין מהמהלך של קסנדרוס, וכי עיכב בכוונה את הפעולה הצבאית נגד ניקאנור, דבר שאפשר למוקדונים להשתלט על נמל פיראוס.
פוקיון דחה את ההאשמות, ואף נפגש עם ניקאנור בבקשה לנהוג באתונאים במתינות.
בנוסף, שכנע אותו לממן את המשחקים המקומיים – ניקאנור השקיע רבות באירוע, מה שחיזק את הרושם של פוקיון כמשתף פעולה.
באותם ימים הייתה אתונה חצויה בין שתי סיעות:
פוקיון נמנה עם הסיעה האוליגרכית – מיעוט האצולה העשירה שתמך בקסנדרוס.
רוב הציבור, לעומת זאת, תמך בפוליפרכון, שהבטיח להשיב את הדמוקרטיה, להחזיר את המגורשים (שהיו כ־60% מהאזרחים לפני מלחמת לאמיה), ולסלק את חיל המצב המוקדוני.
פוקיון, שהיה עדיין סטרטגוס, תמך בגלוי בניקאנור, אף כשנפוצו שמועות עיקשות שניקאנור מתכנן לפלוש לעיר.
הוא אף עמד עמו לפגישה בפיראוס, כאשר חיילים אתונאים ניסו לאסרו.
פוקיון סייע לו להימלט, באומרו: "איני מאמין שיזיק לאתונה – אך גם אם כן, עדיין אגן עליו."
בעקבות זאת הורתה האספה האתונאית על מתקפה נגד ניקאנור במוניכיה.
פוקיון סירב תחילה – ובינתיים השתמש ניקאנור בכוחות המוקדוניים שבידו והשתלט בפועל על פיראוס.
הפעם שיתוף הפעולה של פוקיון היה גלוי.
כאשר ניסה סוף־סוף להורות על תקיפה – כבר מרדו בו חייליו, שסירבו עוד לראות בו מצביאם.
בשנת 318 לפנה"ס פעל פוליפרכון בנחישות ליישר את הפוליטיקה האתונאית בהתאם לאינטרס שלו.
הוא נקט במדיניות פופולרית, והחזיר את כל החירויות הדמוקרטיות.
בנו, אלכסנדר, הגיע לאתונה בראש צבא מוקדוני.
יחד עמו שבו מהגלות המונים – יותר ממחצית גוף האזרחים כולו – אשר ציפו לנקמה במי שפגעו בדמוקרטיה.
פוליפרכון הניח שפוקיון ייאלץ לעזוב את המרכז העירוני, בעוד השליטה באתונה תעבור לידי המוקדונים ולידי תומכיהם.
מיד לאחר מכן הודח פוקיון מתפקידו כסטרטגוס, באספה לא פורמלית – ובכך בא הקץ לשלטונו.
הנואם האתונאי אגנונידס האשים את פוקיון בבגידה, בטענה שסירב תחילה, ולאחר מכן השתהה בזדון, מלתקוף את ניקאנור.
פוקיון, בניסיון להגן על עצמו, החליט להיפגש אישית עם פוליפרכון, עוצר מוקדון.
הוא הרכיב פמליה של מדינאים אשר זכו להערכה בעיני השליט המוקדוני.
אולם המסע עוכב בשל מחלת אחד המלווים.
בינתיים, הציע אגנונידס לשגר שגרירות נגדית שתביא את ההאשמות בפני העוצר, והאספה האתונאית אישרה את ההצעה.
שתי המשלחות הגיעו למחוז פוקיס בעת ובעונה אחת.
כשנשא פוקיון דברים בפני פוליפרכון, החל האחרון לקטוע את דבריו שוב ושוב.
לבסוף הטיח פוקיון את מטהו ברצפה ושתק – ולא השמיע עוד מילה.
פוליפרכון הורה על מעצרו ועל מעצר חבריו למשלחת.
מרביתם הצליחו להימלט, אך פוקיון נותר בידיו.
באגרת ששלח אל אתונה, קבע פוליפרכון כי דינם של העצורים יימסר לידי העם.
פוקיון הובא למשפט בפני אספה של תושבי אתונה.
ההליך נוהל בידי הארכונים האתונאים, ועל פי דברי פלוטרכוס, בקהל נכחו גם עבדים, זרים, ואף אזרחים לשעבר שהיו מוקצים פוליטית.
משקראו את מכתבו של פוליפרכון, הריע ההמון כולו נגד האוליגרכים.
פוקיון קם ואמר: "האם רצונכם לדון אותנו בצדק?
אם כן – הקשיבו תחילה לדברינו." ובהמשך הוסיף: "מודה אני כי שגיתי ויש לגזור עליי עונש, בשל מדיניותי.
אך האנשים הללו – הם חפים מפשע." אך מקצת הקהל השיב לו בקריאות: "עליהם לשלם – על עצם היותם חבריך." מששמע זאת, פוקיון הניח לדבר, וויתר על מאבקו.
אז קם אגנונידס, הקריא את פסק־הדין – והוא התקבל בהתלהבות סוחפת: פוקיון ועשרה מידידיו יומתּו בשתיית רוש.
פוקיון וידידיו הובלו אל הכלא.
תאריך ההוצאה להורג היה 19 במאי שנת 318 לפנה"ס.
פלוטרכוס מספר כי מלאי הרוש אזל, והמוציא לפועל סירב להכין מנה נוספת מבלי לקבל תשלום של 12 דרכמות.
פוקיון העיר בציניות: "באתונה, קשה אפילו למות מבלי לשלם על כך." חבר שילם את הסכום הנדרש – ופוקיון שתה את הרעל ומת.
האספה גזרה כי גופתו לא תקבר ולא תישרף על אדמת אטיקה.
אדם נשכר לשאת את גופתו מעבר לגבול המגרי, ושם נשרפה.
אשתו של פוקיון הקימה קבר ריק בעיר, אספה את עצמותיו וליבו בלילה – והביאה אותם אל אתונה, שם קברה אותם בסתר.
זמן קצר לאחר מכן שב קסנדרוס לשלוט באתונה.
הוא מינה ממשל אוליגרכי חדש, אשר העניק לפוקיון קבורה ממלכתית, והקים לזכרו פסל ארד.
האוליגרכים הוציאו להורג את אגנונידס, בעוד בנו של פוקיון, פוקוס, הרג שניים ממאשימיו האחרים שנמלטו מן העיר.
שלמותו המוסרית המוכרת של פוקיון זיכתה אותו בכינוי "הטוב" (ὁ χρηστός).
על אף שמעמדו הפוליטי היה מאפשר לו לצבור עושר רב – מתוקף תפקידיו הרבים, שליחויותיו וניהול ענייני מדינה רווחיים – מסכימות המקורות העתיקים כי פוקיון היה איש בלתי ניתן להשחתה, אשר חי חיי צניעות קיצונית.
פלוטרכוס מספר כי אופיו היה מאופק ובלתי רגשי.
לא נראה מעולם צוחק או בוכה.
הבעת פניו הייתה חמורה, והיה מטיל יראה על זרים שנפגשו עמו לראשונה.
פוקיון האמין שדווקא הצניעות היא הראיה האמיתית למעלתו המוסרית.
מעולם לא נראה בבית מרחץ ציבורי.
ברחובות אתונה ובשדות הקרב כאחד, הלך כשגופו עטוי טוניקה פשוטה, יחף, ורק בקור כבד התיר לעצמו ללבוש גלימה – עד כדי כך שחיילים נהגו לומר שפוקיון משמש כתחזית מזג אוויר אנושית.
רעייתו אפתה במו ידיה את הלחם היומי, ובישלה את ארוחותיהם בעצמה.
את המים לבית שאב פוקיון בעצמו, באמצעות משאבה.
פלוטרכוס מספר על ניסיונות שוחד חוזרים ונשנים מצד שליטים מוקדונים – כולם נדחו.
פיליפוס השני הציע לו כסף רב, ושליחיו רמזו על צורכי עתידם של בניו.
אך פוקיון השיב: "אם בניי יהיו דומים לי – החווה שסייעה לי להגיע למעמדי תספיק גם להם.
ואם יתקלקלו בעושר – איני רוצה להיות אחראי לכך."
אלכסנדר הגדול שלח לו משלחת עם הצעה ל־100 כיכרות זהב.
אך פוקיון דחה את ההצעה ואמר: "אני אדם הגון.
לא אכתים את שמו של אלכסנדר – ואף לא את שמי שלי." אז הציע לו המלך שלטון על שלוש ערים: קיוס, מילאסה ואליאה.
גם זאת דחה, אך ביקש לשחרר קבוצת גברים שהשתעבדו בעיר סרדיס – בקשה שזכתה למענה מיידי.
זמן קצר לאחר מכן נפטר אלכסנדר (323 לפנה"ס).
בשנת 322 לפנה"ס הגיע הרפאלוס לאתונה מבבל וביקש מקלט.
ניסה לשחד את פוקיון בסכום עצום של 700 כיכרות, אך נדחה.
פוקיון הזהירו: "אם תנסה להשחית את אתונה – תיענש." הרפאלוס, בזעמו, שיחד את האספה כולה נגד פוקיון.
אך פוקיון המשיך לעזור לו – בגבולות המוסר – ולכן הרפאלוס התקרב אל חתנו של פוקיון, חריקלס.
חריקלס קיבל עמלה עצומה לבניית קבר לפילגשו של הרפאלוס – ועמד למשפט על שחיתות.
פוקיון סירב לסייע לו ואמר: "בחרתי בך לחתני למטרות של כבוד בלבד." גם מן המצביא מנילוס סירב לקבל מתנות.
אמר לו: "אינך טוב מאלכסנדר – ואין סיבה שאקבל ממך דבר." מנילוס, בתמורה, קנה את לבו של בנו של פוקיון, פוקוס, בשוחד.
ההיסטוריון הבריטי ג'ורג' גרוט שפט את פוקיון בחומרה רבה:"דווקא בחמישים שנות השפעתו של פוקיון על הפוליטיקה והצבא, הידרדרה יוון ממצב של חירות – ואתונה מהגמוניה וחירות כאחת – לעבדות של ממש.
אם יש לייחס את האסון הזה לאדם יחיד – לאיש אין חלק גדול יותר בו מאשר לפוקיון...
אילו היה פועל להשפיע ולכוון את מאמצי בני עמו בנשק, אפשר היה לרסן את מלכי מוקדון בגבולותיהם, ואולי הייתה משתנה כל מהלכה של ההיסטוריה היוונית.
אך פוקיון עשה בהתנדבות את כל אשר פיליפוס ייחל לו – בלעג, בהפחתת ערך ובשיתוק מאמצי דמוסתנס.
הזעם האדיר והאחדותי שהפנה העם נגדו – לא היה נגד אופיו, אלא נגד מדיניותו הציבורית.
זאת הייתה מחאתה האחרונה של החירות היוונית הגוועת – הקוראת מקברה בקול רעם."
פוקטה הוא כפר במחוז באץ'-קישקון שבהונגריה, השייך למועצה האזורית של קלוצ'ה.
שטח השיפוט של היישוב מורכב משני אזורים נפרדים.
אזור המגורים המרכזי ממוקם ליד נהר הדנובה, סמוך לגבול בין מחוז באץ'-קישקון למחוז טולנה, כ-5 ק"מ דרומית לאוזוד וכ-3 ק"מ מערבית לקלוצ'ה.
צפונית לקלוצ'ה, כ-10 ק"מ בקו אווירי מפוקטה, נמצאת קיספוקטה, אזור השייך לכפר אך מהווה מובלעת.
כמו כפרים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פוקטה נמצאת בירידה.
באזור הכפר זורם ערוץ הדנובה תעלת צ'ורנה–פוקטה, העוברת גם בשטח היישוב.
האזור מיושב מאז תקופות קדומות.
נמצאו בו ממצאים מתקופת הברונזה, קברים קלטיים, ושרידים מהתקופה הרומית.
פוקטה מוזכרת לראשונה במסמכים משנת 1311. בשנת 1599 הובסו הטורקים באזור על ידי לוחמים הונגרים בפיקודו של מיקלוש פאלפי.
היישוב לא ננטש בזמן הכיבוש העות'מאני.
במאה ה-20 נכלל במחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון.
ב-1910 מנתה אוכלוסיית הכפר 3,353 נפש, רובם קתולים ורפורמים, עם קהילה יהודית קטנה.
ב-1938 התרחשו בו רציחות סדרתיות.
במלחמת העולם השנייה הושמדה הקהילה היהודית שמנתה בשיאה בשנת 1910 כ-98 יהודים.
בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי המחוז כולו לגטו קלוצ'ה ביניהם גם יהודי פוקטה.
בשנת 2012 הוקם ליד הכפר בית זיקוק לשמן צמחי בבעלות קבוצת ויטרה (Viterra) הנחשב לגדול מסוגו במרכז אירופה.
אל פוקטה ניתן להגיע מהכביש הראשי 51 דרך כביש 512, או מכביש 6 דרך גשר טומורי פאל החדש (Kalocsa-Paks).
תחבורה נוספת אפשרית דרך כביש 5106 המחבר את דונאפאטאי וקלוצ'ה.
דרך היישוב עובר מסלול האופניים EuroVelo 6 ויש חיבור ישיר באופניים לקלוצ'ה.
כנסייה רפורמית מ-1843, בתכנון יוז'ף הילד
כנסייה קתולית מ-1784, סנט גרגוריוס
שם הסדרה המלא - "מפלצות כיס" (Pocket Monsters) - נגזר מהאפשרות להכניס את המפלצות לתוך כדורים קטנים הנקראים פוכדור לשם אכסונן.
נכון ל-16 בדצמבר 2022, הסדרה כוללת 1,223 פרקים שמחולקים ל-25 עונות, וביפן, ל-8 סאגות.
הסדרה הצליחה מאוד ביפן ובעקבות הצלחתה נמכרה למדינות רבות ברחבי העולם, ביניהן ארצות הברית, מדינות רבות באירופה וכן ישראל (שודרה בערוץ הילדים ובערוץ דיסני ישראל).
האנימה מתרחשת בעולם בו קיימים פוקימונים מסוגים שונים.
הפוקימונים מאומנים על ידי מאמנים שמשתמשים בהם למגוון שימושים: נלחמים בעזרתם בדו-קרב, בין היתר גם במסגרות תחרותיות, מציגים אותם בתחרויות יופי ל"מתאמי פוקימונים", ואף משתמשים בהם להגנת הסביבה כשומרי יערות (ריינג'רים).
עלילת הסדרה מתמקדת בילד בן 10 בשם אַש קַטְצָ'אם ועוקבת אחר הרפתקאותיו.
בדרכו הוא פוגש בחברים חדשים, ביניהם מיסטי, ברוק, טרייסי, מיי, מקס, דון, אייריס, סיילן, קלמונט, בוני, סרינה, לילי, קיאווה, סופוקליז, מאלו, לאנה, גו וקלואי וגם באויבים כמו ג'סי וג'יימס.
אש קטצ'אם חולם להפוך למאמן הפוקימונים הגדול בכל הזמנים - פוקימון מאסטר.
לאורך הסדרה אש מבקר במקומות רבים, נלחם בקרבות הנקראים "קרבות מכון", ומנסה לזכות בתגים (פרס המוענק לו אם ניצח בקרב מכון).
איסוף התגים מקנה לאש את הזכות להשתתף בליגת הפוקימונים.
ביפן, הסדרה מחולקת לסדרות, כשנכון להיום ישנן 8 סדרות.
כל סדרה עוקבת אחרי מסעות אש וחבריו באזור אחר יחד עם פוקימונים שונים, בהתאם להתקדמות הדורות בסדרת המשחקים.
בדיבובים הבינלאומיים הסדרה מחולקת לעונות, כשנכון להיום ישנן 25 עונות, וב-2016 חולקו העונות לסדרות.
ב-3 במרץ 2023 חברת פוקימון הכריזה שסדרת אנימה חדשה עתידה לעלות ב-14 באפריל באותה השנה.
דמותו של אש קטצ'אם תסיים את תפקידה וגיבורי הסדרה החדשה יהיו שני ילדים בשם ליקו ורוי, המקבלים את הפוקימון הראשון שלהם: ספריגאטיטו ופיוקוקו בהתאמה.
הסדרה תתקיים במחוז פלדאה, שהוצג לראשונה במשחקים פוקימון שני וארגמן.
ב-24 במרץ נחשף טריילר ראשון לסדרה.
לאורך השנים יצאו לאקרנים סרטי קולנוע רבים בסדרת פוקימון במשך כל אחת מעונות הסדרה, בהם כיכבו הדמויות הראשיות בסדרת האנימה.
נכון להיום יצאו לאקרנים 24 סרטי אנימציה, 10 מהם דובבו לעברית.
במהלך שנות השידור של פוקימון בטלוויזיה, הופקו מספר ספיישלים טלוויזיוניים שהבולטים ביניהם היו "מיוטו חוזר", המציג את הניסיון של צוות רוקט לתפוס מחדש את מיוטו, ו"אגדת הרעם" המציג את הניסיון של צוות רוקט לתפוס את ראיקו.
הסדרה "Pokemon Chronicles" (ובשמה העברי: "פוקימון דברי הימים") היא מעין סדרת המשך של סדרת האנימה "פוקימון".
הסדרה שודרה לראשונה ביפן בין השנים 2002 עד 2004. הסדרה כוללת 22 פרקי ספיישל חדשים של פוקימון המספרים על אירועים שמתרחשים מחוץ לעלילת הסדרה המקורית, ומתמקדים בדמויות משניות בסדרה ובצוות רוקט.
הסדרה עצמה נפתחה בספיישל "אגדת הרעם", שדובב לאנגלית וחולק לשלושה פרקים.
הסדרה "Pokemon Learning Lesgue" הייתה סדרה לימודית שהתרחשה במקביל לעונות של יהלום ופנינה בסדרת האנימה.
בסדרה אש, דון וברוק פנו לארבע דמויות באמצעות מכשיר קשר מיוחד על מנת לפתור כל מיני בעיות.
לדמויות קראו עדה (שעזרה בנושאים שקשורים למתמטיקה), לקס (שעזר בנושאים שקשורים לשפת האומנות), קְּווין (שעזר בנושאים של כישורי חיים) וסיארה (שעזרה בנושאים שקשורים למדע).
הפרקים בסדרה התחלקו לצפייה, ניסיון ויישום.
הסדרה "Pokemon Origins" (ובשמה העברי: "פוקימון מקורות") מספרת על רד, שבחר בצ'ארמנדר כפוקימון שלו ויצא למסע קצת לפני אש.
המטרה של רד הייתה להשלים את הפוקדקס של קאנטו ולהפוך למאסטר פוקימון, ויריבותו עם בלו שהפך לאלוף קנטו מניעה אותו במהלך הסדרה.
רד מנצח את רביעיית העילית של קאנטו ואת בלו, והופך לאלוף קנטו.
בפרק האחרון של הסדרה, מצליח רד לפתח את צ'אריזרד שלו במגה התפתחות למגה צ'אריזארד X, וללכוד את הפוקימון ה-150 בפוקדקס, מיוטו, כך שנשאר לו רק פוקימון אחד על מנת להשלים את הפוקדקס, מיו הפוקימון האגדי, והוא יוצא למסע בעקבותיו.
הסדרה "Pokemon Generations" עלתה בספטמבר 2016 לערוץ היוטיוב של פוקימון.
הסדרה מספרת בפרקים בני שלוש עד חמש דקות על התרחשויות בעולם של פוקימון, ועל פוקימונים.
הסדרה "פוקימון התפתחות מגה" מספרת על אלאן ומאירין.
הסדרה מתרחשת במקביל לסדרה המקורית.
הפרק הראשון שודר בתחילת עונה 17. הפרק השני שודר באמצע עונה 17. הפרק השלישי שודר באמצע עונה 18. הפרק האחרון שודר בין עונה 18 לעונה 19.
הסדרה "Pokemon: Twilight Wings" עלתה בינואר 2020 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על אזור גאלאר ומתמקדת בכל פרק על אחד מתושביו.
מוטיב חוזר שם הוא הפוקימון קורבינייט שמשמש כמונית מעופפת כשהוא מוביל קרון מיוחד ברגליו.
תחילה עלה הפרק בשפת המקור (יפנית) ואחר כך הגרסה המדובבת לאנגלית.
הסדרה "Pokemon: Hisuian Snow" עלתה בשנת 2022 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על ילד בשם אלכּ שמגיע לאזור היסואי ומתיידד עם הגרסה ההיסויאנית של זורואה.
הסדרה "Pokemon: Path to the Peak" עלתה באוגוסט 2023 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על ילדה בשם אווה שעוברת עם משפחתה לעיר חדשה ומתקבלת למועדון של שחקני משחק הקלפים של פוקימון בבית ספרה החדש ועל הרפתקאותיה עד לניצחונה בטורניר.
הסדרה "Pokemon: Paldean Winds" עלתה בספטמבר 2023 לערוץ היוטיוב של פוקימון ומספרת על שלושה תלמידים שלומדים באקדמיה באזור פלדיה ועל הרפתקאותיהם.
לאורך השנים, נכתבו לסדרה מספר פרקים לא שודרו או צונזרו באופן בולט לקראת שידורם - אם בשל בעיות מול הצנזורה, אם בשל אסונות טבע או בשל סיבות אחרות.
פרקים שלא שודרו בארצות הברית לא שודרו גם בישראל.
להלן רשימה חלקית של הפרקים שלא שודרו או צונזרו בחלק מהמדינות:
פרק 18 - "היפה והחוף" - צונזר חלקית בארצות הברית.
הסיבה הייתה סצנה פרובוקטיבית בה נראה ג'יימס לבוש בחזייה שחשפה את "החזה הגדול" שצויר לו.
כמו כן, בפרק זה, הוא וג'סי צוחקים על "החזה הקטן" של מיסטי, שנעלבת ובוכה מכך.
חלקים אלו, אשר בעלי חזות מינית ואף טרנסקסואלית (בשל הצגתו של ג'יימס באופן נשי, במראה החיצוני ובהתנהגות) נחתכו מהפרק, והפרק נערך מחדש ושודר בארצות הברית לאחר זמן רב, ללא הקטעים הבוטים.
עד כה, לא שודר הפרק בישראל.
פרק 19 - "טנטקול וטנטקרול" - לא הייתה פרובוקציה כלשהי בפרק זה והוא אושר לשידור על ידי הצנזורה, אך לאחר אסון התאומים ובעקבות סצנה בה נראית הריסת העיר ובעיקר הריסת גורד השחקים בה, הוא לא שודר בשידורים חוזרים.
עם זאת, קטע זה המשיך להופיע בפתיח של העונה הראשונה.
הפרק הוחזר לשידור כמה שנים אחר כך ונמצא במארזי הווידאו.
פרק 23 - "מגדל האימה" - גם בפרק זה לא הייתה סצנה גסה כלשהי, אך לאחר אסון התאומים הוא נפסל לשידור בעיקר בגלל שמו (The Tower of Terror).
פרק 35 - "האגדה של דרטיני" - פרק זה אינו משודר כיום בארצות הברית משום שלאורכו נראה אקדח מכוון מספר פעמים באופן מאיים למדי לדמויות הראשיות, וכמו כן נורות ממנו מספר יריות אזהרה.
הורדת הפרק מלוח השידורים גרמה לבעיות בהמשכיות העלילה, שכן במהלך הפרק אש לכד 30 טורוס, והם הופיעו בפרקים הבאים, שבהם אש השתמש בטורוס בטורנירים, מבלי שהוסבר בסדרה לדמויות ולצופים בתוכנית מאין הוא השיג אותם.
פרק 38 - "פוריגון החייל החשמלי" - המפורסם שבפרקים אלו, שעורר סערה רבה מאוד לאחר שידורו וצונזר.
הפרק שודר ב-16 בדצמבר 1997, וגרם לאשפוזם של כ-600 ילדים בשל חשד להתקף אפילפסיה.
מאז אותה תקרית, הפוקימון פוריגון הוצא מהסדרה ואיתו גם ההתפתחויות שלו (למעט הופעה קצרה באחד הסרטים) - דבר שגרם לבעיות בהמשכיות העלילה.
כמו כן, התברר שהגורם לכך שההבזקים היו חזקים מדי היה תקלה בטכניקת פאקה פאקה בה נוצרה האנימציה.
שינוי משמעותי שנגרם בעקבות פרק זה הוא הוספת כהות באיכות האנימציה של הסדרה.
פרק 40 - "שנה טובה, פוקימונים יקרים" - הפרק לא שודר מעולם בגלל הבעיה החמורה עד להתפקע שיצרה דמותו של פוריגון, זאת על אף שדמותו הוסרה מהפרק.
כעת, לא ידוע שום דבר על הפרק.
פרק 187 - "חג עם ג'ינקס" - הפרק נפסל לשידור בארצות הברית לאחר ששודר כבר פעם אחת, בשל טענה שהפוקימון ג'ינקס היא מייצגת סטריאוטיפית של אפרו אמריקאים ובפרט של הנשים בקבוצה זו.
לאחר התלונה, שונה עיצובה של ג'ינקס וצבע גופה הפך לסגול.
פרק 252 - "מערת הקרח" - נפסל לשידור בארצות הברית עוד לפני ששודר, משום שג'ינקס הוצגה בו בעיצוב המקורי.
פרק 375 - "בארבוץ' נגד וויסקאש" - פרק זה אושר לשידור אך רגע לפני שידור הפרק פגעה רעידת אדמה ביפן, ולכן החליטו לדחות את שידור הפרק בכמה חודשים, שכן בפרק עצמו גם הייתה רעידת אדמה והיה חשש שיפרשו את הפרק כלועג לאסון.
עם זאת, הפרק מעולם לא שודר ביפן, ועקב כך הוא לא שודר גם בשאר העולם.
לא ידוע מה יעלה בגורלו של פרק זה.
פרקים 680 ו-681 - "צוות רוקט נגד צוות פלזמה (חלקים א' וב')" - גם פרקים אלו אושרו על ידי הצנזורה ולא שודרו לבסוף עקב רעידת אדמה ביפן.
לכן, החליטו לדחות את שידורם בכמה חודשים, שכן גם בפרקים אלו הייתה רעידת אדמה.
כעת, לא ידוע מה יעלה בגורלם של הפרקים האלה, וייתכן שיקרה איתם אותו דבר שקרה עם פרק 375, שכן הפרק שלפני שני הפרקים האלה, פרק 679, מכיל קטע שמתחיל את עלילתם.
אך לאחר השידור הראשון של פרק 679, הקטע הנ"ל הוסר בשידורים הבאים, וכל אזכור לפרקים האלה בתוך הסדרה לוט בערפל.
מפני שהפרק עדיין לא שודר ביפן, הוא לא שודר גם בשאר העולם.
קו העלילה של הפרקים נמחק מהקאנון, ובשל חשיבותם שונתה עלילת העונות הראשונות ביונובה.
פרק 694 (במקור: פרק 683) - "דייג מומחה - סיילן מופיע" - פרק זה תוכנן להיות פרק 683, עם זאת, שידורו נדחה בכמה חודשים בשל רעידת האדמה ביפן שגרמה לצונאמי, ובפרק הנ"ל כנראה הייתה סצנה שהזכירה את הצונאמי.
שלא כמו פרקים 680 ו-681, פרק זה שודר אחרי כמה חודשים.
כדי להתאימו לציר הזמן החדש של הסדרה, שלא כולל את שני הפרקים שאוזכרו במשפט הקודם, הפרק נערך מחדש.
כמו כן, גם השם היפני של הפרק שונה מ - "כנס הדיג של העיר קסטיליה!
דייג מומחה - סיילן מופיע!" ל - "דייג מומחה - סיילן מופיע!", מכיוון שכל ההפניות והאזכורים לעיר קסטיליה בפרק הזה הוסרו.
פרק 827 - "מקום תת-קרקעי לקרוא לו בית" - הוא נגנז בשל האירועים הטרגיים שאירעו בקוריאה הדרומית, שם טבעה המעבורת MV Sewol, עליה היו 476 נוסעים, ומתוכם טבעו 299. בפרק אמורים להופיע הפוקימונים סקרלפ ודראגאלג'.
הסדרה זכתה לפופולריות רבה בישראל בקרב ילדים ובני נוער רבים ואף מבוגרים.
ההצלחה הרבה של הסדרה בישראל הובילה להגעה של סרטי הסדרה לארץ, למכירת מוצרים רבים של הסדרה כגון, בובות, קלפים, סרטי DVD ומשחקי וידאו.
במשך 12 שנים, משנת 2000 ועד לשנת 2011, דובבה הסדרה פוקימון לעברית באולפני נ.ל.ס (N.L.S Recording Studios).
כמו כן, גם חמשת הסרטים שהגיעו לבתי הקולנוע בארץ (סרט מספר 12 שודר בערוץ דיסני ישראל) וסרט הספיישל "מיוטו חוזר" - דובבו באולפנים אלו לאורך שנות ה-2000 והופצו ב-DVD על ידי גלובוס גרופ ויונייטד קינג וידאו.
במאית הגרסה העברית של הסדרה בישראל למשך עשר העונות הראשונות היא יפה גבאי (עונות אלה שודרו בערוץ הילדים).
עם זאת, במאית הסדרה "פוקימון דברי הימים" הייתה מאיה בר שלום.
בשנת 2009 בימוי הגרסה העברית לעונה ה-11 של הסדרה (פוקימון מימד הקרב) הועבר לשרון בורגאוקר.
ובשנת 2010 בימוי הגרסה העברית לעונה ה-12 של הסדרה (פוקימון קרבות גלקטיק) הועבר לטליה ברקאי.
בתחילת שנות ה-2000, הסדרה באנגלית (עם כתוביות בעברית) שודרה גם לסירוגין ברצועת הערב של ערוץ הילדים.
בשנת 2011, הסדרה הפסיקה להיות משודרת בארץ עקב החלטת ערוץ דיסני ישראל שלא לשדר את הסדרה, העונה ה-13 טרם שודרה בישראל (אף על פי שדיבובה לעברית הושלם), עונות 14–16 (שחור ולבן) לא דובבו לעברית ולא שודרו בישראל.
בשנת 2011 בימוי הגרסה העברית לעונה ה-13 של הסדרה (פוקימון מנצחי ליגת סינו) הועבר לעמי מנדלמן.
ובשנת 2016 טליה ברקאי חזרה לביים את הסדרה לעונות 17–19.
בחודש ספטמבר 2017 העונה ה-20 של פוקימון (פוקימון שמש וירח) עלתה לשידור בערוץ הילדים בבימויה של טליה ברקאי.
הסרט ה-20 של פוקימון (אני בוחר בך) שודר בישראל בערוץ הילדים ב-1 ביולי 2018.
אש קטצ'אם (במקור: ריקה מצומוטו) - יהונתן מגון, דניאל מגון
פיקאצ'ו - איקואה אוטאני - קולה נשאר גם בגרסאות האחרות והפך, למעשה, לקולו הרשמי של פיקאצ'ו (וגם נינטנדו בעצמה החליטה לשים את קולה של אוטאני כפיקאצ'ו במשחקי הפוקימון השונים החל מ"פוקימון צהוב", 1999)
פרופסור סייקאמור - דן שצברג
דליה קטצ'אם (במקור: מאסאמי טויושימה) - לירז ברגמן
פרופסור אוק (במקור: אוּנשוֹ אישיזוּקה.
אלולה (2019-2020) והלאה) יהויכין פרידלנדר
ברוק (במקור: יוג'י אואדה) - אלון גורן, גיא רושיניאק
דון (במקור: מגומי טוֹיוֹגוּצ'י) - טליה ברקאי
גרי אוק (במקור: יוּקוֹ קוֹבּאיאשי) - אביהוד תדהר, דורון בן-עמי, דניאל זילברשטיין
פול (במקור: קיוטאקה פורושימה) - מירון אהרונוביץ
ג'סי (במקור: מגומי האיאשיבארה) - מאיה בר שלום, ענת ניב, נעה קשפיצקי
ג'יימס (במקור: שיניצ'ירו מיקי) - גיא נתיב (עד שנת 2003 בערך), לירון לב, גילן שחף
מייאו (במקור: אינוּקוֹ אינויאמה) - יוסי צברי, ירון מלאכי, עידו מוסרי, יואב נאמן, דור סרוגו
מיסטי (במקור: מאייומי איאיזוקא) - עדי זינו בן ישראל (בשתי העונות הראשונות), נעמה אוזן (החל משנת 2001 ועד פרישתה של הדמות), טליה ברקאי
מיי (במקור: קאורי סוזוקי) - דון לני גבאי
מקס (במקור: פושיגי יאמאדה) - איל כהן, עידן דנקנר
הארלי (במקור: ג'וּניצ'י קאנמארוּ) - יהונתן מגון
דרו (במקור: מיצוקי סאייגה) - דור יצחקי
השוטרת ג'ני - נטע רווה, מייקי אריאל, מירי כהן, עדי בר לב
האחות ג'וי - ענבל ארבל, ליטל וידבסקי, דנה רישפי, אתי קסטרו, נועה מלמד, עינת אזולאי, מייה קדוש
לעיתים הצטרפו מדבבים וזמרים אורחים לסרטי פוקימון.
בנוסף, מלבד עוזי פוקס ששר את הפתיח לסדרה אפשר למצוא גם את לירון לב.
ארבעת סרטי האנימה הראשונים בשנים 1999–2003 ("פוקימון - הסרט הראשון: מיוטו מכה שנית", "פוקימון 2000: כוחו של האחד", "פוקימון 3: סודו של האנון", ו"פוקימון 4: לנצח") דובבו לעברית.
בנוסף, שודרו חלק מהספיישלים בערוץ הילדים (הנחשבים גם למעין "סרטים").
הסרט ה-22 (פוקימון: מיוטו מכה שנית - התפתחות) והסרט ה-23 (פוקימון הסרט: סודות הג'ונגל) דובבו גם הם לעברית והופצו בנטפליקס.
פוקימון אדום ופוקימון כחול הם משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים, אשר פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לגיימבוי.
משחקים אלו יצאו במקביל והיו המשחקים הראשונים בסדרת משחקי הפוקימון.
במקור המשחקים יצאו ביפן כפוקימון אדום וירוק, ופוקימון כחול יצא יותר מאוחר באותה שנה כגרסה מיוחדת.
לאחר מכן הם שווקו בעולם כפוקימון אדום וכחול.
פוקימון צהוב, גרסה מיוחדת של המשחק יצא בערך שנה מאוחר יותר.
בשנת 2004 יצאו גרסאות מחודשות למשחקים אלה למכשיר הגיים בוי אדבנס, ונקראו פוקימון אדום אש, ופוקימון ירוק עלה.
מלבד חידוש ועדכון הגרפיקה של המשחקים הישנים, התווספו אזורים חדשים ופוקימונים נוספים מהדורות הבאים.
ב-27 בפברואר 2016 המשחקים יצאו לקונסול הנינטנדו 3DS לכבוד חגיגות 20 שנים מאז יציאת המשחקים ביפן.
השחקן מגלם את דמותו של רד (Red - אדום, אולם שמו ניתן לשינוי לכל שם שהשחקן יבחר), מאמן פוקימונים צעיר מהעיירה פאלט שבמחוז קאנטו.
רד גדל בשכנות למאמן שחצן ויהיר בשם בלו (Blue - כחול, גם שמו ניתן לשינוי לכל שם שהשחקן יבחר).
בלו הוא נכדו של פרופסור אוק שמעבדתו גם היא בעיירה פאלט.
בתחילת המשחק הפרופסור מבקש מרד ובלו להגיע למעבדה שלו ומבקש מהם, בעזרת מכשיר שהוא המציא בשם 'הפוקידע', לתפוס את כל הפוקימונים במחוז במטרה שהפוקידע יתעד את המידע עליהם.
עבור המשימה, פרופסור אוק נותן לשניים לבחור את הפוקימון הראשון, איתו הם יחקרו את המחוז:
לאחר שרד בוחר את הפוקימון שלו, בלו ייבחר את הפוקימון עם הסוג החזק לעומת מה שרד בחר (לדוגמה, אם רד בחר בצ'רמנדר שהוא פוקימון אש, בלו ייקח סקווירטל שהוא פוקימון מים).
רד מחליט להתחרות במכוני הפוקימון במחוז, להרוויח שמונה תגי מכון ולהתחרות בליגת הפוקימונים, ובכך להפוך למאסטר פוקימון.
רד שם פעמיו לכיוון העיר פיוטר, מנצח את מנהיג מכון האבן ברוק ומקבל ממנו תג.
לאחר מכן, רד מתקדם לכיוון הר מון ופוגש בצוות רוקט - ארגון מרושע המנסה לגננוב פוקימונים ממאמנים במטרה להפוך לחזקים ביותר.
רד מנצח אותם ומגיע לעיר סרוליאן, שם הוא מנצח את מנהיגת מכון המים מיסטי ומקבל ממנה תג.
מעל העיר סרוליאן, רד מגיע לבית של אדם בשם ביל, האחד שהמציא את המערכת הממוחשבת לשמירת פוקימונים שרד תפס ומסייע לו במחקרו.
ביל בתמורה מעניק לרד כרטיס לשיט תענוגות בעיר ורמיליון.
רד מגיע לעיר ורמיליון ונכנס לספינה, שם הוא נלחם נגד בלו ומקבל מקפטן הספינה את מהלך ה-HM (מתקפות מיוחדות שפוקימונים לומדים ויכולים להשתמש בהם מחוץ לשדה הקרב) חיתוך (Cut), בעזרתה הפוקימונים של רד יכולים לחתוך עצים שחוסמים לרד את הדרך.
רד משתמש במהלך כדי לחתוך את העץ שחוסם את הגישה למכון העיר ובו הוא מנצח את לוטננט סרג', מנהיג מכון החשמל, ומקבל ממנו תג.
לאחר הניצחון במכון החשמל רד מגיע לדרך 2 הנמצאת ליד העיר פיוטר, מבקר את העוזר של פרופסור אוק ומקבל ממנו את ה-HM הבזק (Flash), שבעזרתו הוא יכול להאיר מערות חשוכות.
רד ממשיך במסעו ומגיע לעיירה לבנדר, היכן שמגדל הרוחות, שהוא בית קברות לפוקימונים, נמצא.
בהגיעו לעיר סלדון, רד מגלה שהבסיס של צוות רוקט ממוקם מתחת לקזינו בעיר ויוצא לעצור אותם.
בבסיס הסודי, רד פוגש לראשונה את ג'ובאני, מנהיג צוות רוקט.
רד מנצח את ג'ובאני בקרב ומקבל ממנו משקפת מיוחדת, בעזרתה הוא יכול לראות את הרוחות במגדל הרוחות בעיר לבנדר.
באותו הזמן, רד מנצח את אריקה, מנהיגת מכון העשב בעיר ומקבל ממנה תג.
לאחר הניצחון במכון העשב, רד מדבר עם טכנאי ליד חנות הכלבו בעיר, ומקבל ממנו את ה-HM תעופה (Fly), אשר בעזרתו רד יכול לעוף לערים שהוא כבר ביקר בהן.
רד חוזר לעיירה לבנדר ובעזרת המשקפת שקיבל מג'ובאני הוא מצליח לראות את פוקימוני הרוח החיים במגדל.
רד מגלה שצוות רוקט נמצא גם הוא במגדל וחטף קיובון, שהגיע למגדל במטרה להתאחד עם רוחה של אמו, מרוואק, שנהרגה על ידי צוות רוקט.
רד מנצח את צוות רוקט ומחלץ את קיובון ואיש בשם מר פוג'י, שבתמורה מעניק לרד חליל מיוחד.
בעזרת החליל, רד מסוגל להעיר פוקימון בשם סנורלאקס משנתו לאחר שזה חסם את הדרך לעיר הבאה.
רד ממשיך לכיוון העיר פושיה, שם הוא מנצח את קוגה, מנהיג מכון הרעל בעיר ומקבל ממנו תג.
בעיר פושיה ממוקם אזור הספארי, בו מאמנים מקבלים 30 כדורי ספארי ויכולים לתפוס שם פוקימונים ייחודיים.
רד נכנס לאזור הספארי, מקבל מאחד המנהלים את המתקפה גלישה (Surf), המסייעת לו לחצות נהרות וימים במחוז וכן מוצא שיניים תותבות העשויות זהב, אותן הוא מחזיר לאחד התושבים בעיר ומקבל ממנו את המתקפה חוזק (Strength), איתה הפוקימונים של רד מסוגלים להזיז אובייקטים גדולים.
רד ממשיך בדרכו לעיר ספרון, שם הוא מגלה שמכון העיר חסום על ידי צוות רוקט, שהשתלט על העיר ועל בניין של חברת טכנולוגיה בשם סליף כּו (Sliph Co).
רד מציל את יושבי הבניין מצוות רוקט ונלחם בג'ובאני בשנית.
מסתבר שהחברה מייצרת פוכדור בשם כדור המאסטר שמסוגל ללכוד פוקימונים בלי שהם יברחו וג'ובאני רוצה את הכדור הזה.
רד מנצח אותו וצוות רוקט נסוג מהעיר.
רד נלחם נגד סברינה, מנהיגת מכון העל חושי ומקבל ממנה תג.
רד חוצה בגלישה את הים בקאנטו ומגיע לאי סינבר, היכן שמכון האש ממוקם.
אך המכון נעול וכדי להיכנס אליו, על רד להיכנס לאחוזת הפוקימונים - מבנה ישן והרוס שממוקם על האי - במטרה למצוא מפתח סודי שפותח את המכון.
רד מצליח למצוא את המפתח באחוזה ובדרך לומד על פוקימון מלאכותי שנוצר באחוזה, אך ברח ממנה והרס את המבנה.
רד מצליח להיכנס למכון העיר ומנצח את בליין, מנהיג מכון האש ומקבל ממנו תג.
רד מבין שהמכון השמיני והאחרון הוא מכון האדמה בעיר ורידיאן, הממוקמת מעל העיירה פאלט, אך המכון סגור זמן רב ומנהיגו נעדר.
רד מגלה שמנהיג המכון חזר ונכנס כדי לנצח אותו.
רד מגלה שמנהיג מכון האדמה הוא לא אחר מאשר ג'ובאני בכבודו ובעצמו ורד מצליח לנצח אותו בקרב ולקבל ממנו תג.
ג'ובאני, שהתרגש מהלהט והחוזק שרד הציג בקרב, מחליט לפרק את צוות רוקט ולהקדיש את זמנו לאימון פוקימונים במטרה להתחזק ולהפוך למאמן טוב יותר.
רד שם פעמיו לליגת הפוקימונים, עובר את דרך הניצחון (מערה שמובילה לליגה) ונלחם נגד הרביעייה המובילה:
לורליי - חברת הרביעייה המובילה שמתמחה בפוקימונים מסוג קרח.
ברונו - חבר הרביעייה המובילה שמתמחה בפוקימונים מסוג לחימה.
אגתה - חברת הרביעייה המובילה שמתמחה בפוקימונים מסוג רוח.
לאנס - חבר הרביעייה המובילה שמתמחה בפוקימונים מסוג דרקון.
לאחר שרד מנצח את לאנס, הוא מבשר לו שמישהו כבר הקדים אותו והוכתר כאלוף הליגה.
רד מגיע להתעמת עם האלוף ומגלה שזהו בלו, שהגיע לליגה וניצח את רביעיית האליט לפניו.
רד מנצח את בלו בקרב והופך לאלוף קאנטו.
לאחר שהשחקן סיים את המשחק הראשי הוא יכול להמשיך לשחק ולסיים משימות שונות:
- לתפוס את שלושת הציפורים האגדיות: מולטרס - ציפור האש (ממוקם בדרך הניצחון), זאפדוס - ציפור החשמל (ממוקם בתחנת הכוח מאחורי העיר סרוליאן) וארטיקונו - ציפור הקרח (ממוקם באיי סיפום).
- לתפוס את מיוטו - הפוקימון המלאכותי שנוצר באחוזה באי סינבר בעזרת ה-D.N.A של פוקימון אגדי בשם מיו.
מיוטו חי במערה מעל העיר סרוליאן, אליה השחקן יכול להיכנס רק לאחר שהפך לאלוף הליגה.
- לתפוס את הפוקימון המיתי מיו (היה חלק מאירוע של חברת נינטנדו, כיום ניתן לתפוס אותו רק בעזרת צ'יטים או לקבל אותו בהחלפה משחקן אחר).
- לתפוס את כל 151 הפוקימונים במחוז ולהשלים את הפוקידע.
את המשחקים תכנן ופיתח סטושי טג'ירי בין השנים 1991–1995 עבור חברת נינטנדו.
בשנת 1995 הוציאה נינטנדו לשוק את משחק התפקידים פוקימון כמשחק וידאו עבור קונסולת המשחקים הניידת גיים בוי.
המשחקים כללו גרפיקה שהייתה חדשנית לאותן שנים בקונסולות ניידות, והצליחו מאוד בשנים 1995 עד 1999. הם כללו את הדור הראשון (151 הפוקימונים הראשונים שהומצאו).
המשחקים יצאו ביפנית ותורגמו לאחר מכן לשפה האנגלית ולשפות אירופאיות אחרות.
בעקבות ההצלחה של פוקימון אדום וירוק, הופצו בשנת 1996 ביפן גרסה נוספת של המשחק שנקראה פוקימון כחול שכללה בעיקר שיפורים גרפיים.
עלילת המשחק, ההרפתקאות, הגרפיקה והאזורים השונים וכן הפוקימונים במשחקים אלו היו זהים לאלה של פוקימון אדום וירוק.
המנוע של פוקימון כחול היפני שימש לגרסאות של פוקימון אדום וכחול מחוץ ליפן, והחלו להימכר בארצות הברית משנת 1998, ובאירופה החל משנת 1999. פוקימון כחול האמריקאי/אירופאי הוא גרסה של פוקימון ירוק היפני שרצה מעל המנוע של פוקימון כחול היפני, בעוד שלפוקימון כחול היפני אין גרסה 'מקבילה' מחוץ ליפן.
המשחקים מבוססים על איסוף חרקים, תחביב שהיה לסטושי טג'ירי כילד.
במשחקים השחקן משחק מאמן פוקימונים, היכול לתפוס פוקימונים, לאמן אותם, ולהילחם איתם בקרבות נגד פוקימונים אחרים, כאשר כל קרב מחזק את הפוקימון ומעלה אותו רמות.
מטרת השחקן היא להביס את מנהיגי מכון, שהם קבוצה של שמונה מאמנים המתמחים בסוג אחד של פוקימונים, וברביעיית האליט, שהם קבוצה של מאמני הפוקימונים הטובים בעולם, ולתפוס את כל הפוקימונים.
הפוקימונים ההתחלתיים הםצ'רמנדר, סקווירטל ובלבאזור.
בשנת 1997 עלתה לשידור ביפן סדרת אנימה המבוססת על הרעיון שהציגו המשחקים הקודמים - מאמן פוקימונים צעיר שבוחר פוקימון להתחיל איתו את המסע, ויחד איתו לוכד פוקימונים נוספים אשר יסייעו לו בהמשך מסעו.
התוכנית נקראה פוקימון, בהתאם למשחקים.
בספטמבר 1998 פורסם עוד משחק, פוקימון צהוב, שנוסף לסדרת המשחקים של פוקימון, המבוסס על עלילת האנימה.
הגרפיקה של המשחק הייתה דומה לגרפיקה של המשחקים הקודמים, כאשר השינוי המשמעותי היה, שבדומה לאנימה הגיבור מתחיל עם פיקאצ'ו שעוקב אחרי השחקן, ואין באפשרותו להכניס אותו לפוכדור ולפתח אותו.
כמו כן, את שלושת התחלתיים משיגים בצורות שונות במשחק וכן, היריב מקבל את איבי, שמתפתח בהתאם לשלושת ההתפתחויות המקוריות שלו (פלריון, ג'ולטיון ווופוריון) לתוצאת הקרב הראשונה מול פיקאצ'ו.
המשחק תורגם לשפות רבות, ונמכר בצפון אמריקה ב-1999 ובאירופה בשנת 2000.
בסדרה של "פוקימון" הקרב בין נידורינו לגנגר, הוא קרב שאש צופה בו דרך מרקע הטלוויזיה.
ביישומון המשחק "Pokemon Masters" הקרב מוצג כפלאשבק, כשבעל הנידורינו הוא פרופ' אוק ואגתה היא בעלת הגנגר.
פוקימון זהב וכסף הם שני המשחקים הראשונים בדור השני של סדרת משחקי הפוקימון, אשר פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לגיימבוי קולור.
הם יצאו לראשונה ביפן בשנת 1999, בצפון אמריקה בשנת 2000, ובאירופה ב-2001. פוקימון קריסטל (Pokémon Crystal), גרסה מיוחדת של המשחקים, יצאה בערך שנה מאוחר יותר.
בשנת 2009, הוציאה נינטנדו חידוש למשחקים הללו לנינטנדו DS, אשר נקראו פוקימון לב זהב ונשמת כסף.
משחקים אלו כללו גרפיקה משופרת ואזורים ותכונות נוספות.
המשחק כולל 100 זנים חדשים של פוקימונים, ועוקב אחר מסעו של השחקן להיות אלוף בקרבות פוקימונים, כמו במשחקים הקודמים.
שתי הגרסאות כמעט זהות, אך מכילות פרטי עלילה מעט שונים ומספר פוקימונים ייחודיים.
משחקים אלו מהווים את הדור השני של משחקי הפוקימון, ועליהם מבוססת סאגת ג'וטו בסדרת הטלוויזיה של פוקימון (החל מהעונה השלישית).
המשחקים שחזרו את הצלחת המשחקים הקודמים, ומכרו כ-23 מיליון עותקים ברחבי העולם.
פוקימון יהלום ופנינה הם משחקי וידאו מסוג משחקי תפקידים שפותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו לקונסולת הנינטנדו DS.
יחד עם הגרסה המשופרת שלהם, פוקימון פלטינה , מהווים המשחקים את הדור הרביעי בסדרת משחקי הפוקימון.
המשחק ראה אור לראשונה ביפן ב-28 בספטמבר 2006, ובשאר העולם במהלך שנת 2007.
כמו במשחקים הקודמים בסדרה, יהלום ופנינה עוקבים אחר הרפתקאותיו של מאמן פוקימונים צעיר, במסעו להיות המאמן הטוב ביותר, תוך כדי סיכול מזימה של ארגון פשיעה, במשחק זה צוות גלאקטיק.
המשחק מציע חידושים על פני המשחקים הקודמים, כגון משחק באינטרנט דרך רשת ה-Wi-Fi, ושינויים במכניקת הקרבות ובתחרויות.
יהלום ופנינה הם שני משחקים נפרדים, כאשר רוב העלילה משותפת להם, מלבד שינויים קלים.
יש צורך להחליף ביניהם פוקימונים על מנת להשלים את הפוקידע של האזור.
ההכרזה על הפיתוח של יהלום ופנינה התרחשה במהלך מסיבת עיתונאים של נינטנדו בסוף שנת 2004. המשחק עוצב בסגנון ובגרפיקה חדשה המנצלת יכולות ותכונות של הנינטנדו DS.
המשחקים זכו לביקורות חיוביות ברובן.
רוב המבקרים שיבחו את תוספת השימוש ב-Wi-Fi, והרגישו שהמשחקיות, על אף שלא שונתה כל כך, עדיין סוחפת.
התגלתה מחלוקת בעניין הגרפיקה, והשמע זכה לתיאור כפרימיטיבי.
המשחקים זכו להצלחה רבה יותר מהדור הקודם שיצא ל-Game Boy Advance, ונמכרו כ-18 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בשנת 2022 יצא המשחק "פוקימון אגדות: ארכאוס" שמהווה משחק מקדים לאירועי "יהלום ופנינה" ומתרחש במחוז סינו, שבעבר נקרא "היסוי".
משחקי הפוקימון האלו הם חידוש למשחקי הפוקימון יהלום ופנינה שמספר את העלילה של משחקי יהלום ופנינה עם גרפיקה חדשנית.
פוקימון אדום אש וירוק עלה הם שני משחקי וידאו מסוגת משחקי התפקידים, המהווים חידוש ועיצוב מחדש למשחקים פוקימון אדום וכחול אשר ראו אור בשנת 1996. המשחקים החדשים פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו ל-Game Boy Advance.
פוקימון אדום אש וירוק עלה ראו אור לראשונה ביפן בינואר 2004, בצפון אמריקה בספטמבר ובאירופה באוקטובר אותה שנה.
לאחר שנתיים מיציאתם, ניטנדו שיווקה אותם מחדש ככותרים האהובים ביותר על ידי השחקנים.
השליטה והמשחקיות נשארו דומים לסדרת המשחקים של פוקימון, ולמשחקים פוקימון אדום וכחול.
השחקן שולט על הדמות בגוף שלישי, ומשתתף בקרבות פוקימונים מבוססי תורות.
עלילת המשחק מבוססת על אדום וכחול, וכוללת את מחוז קנטו, בתוספת אזורים חדשים.
בשונה מהמשחק המקורי ובדומה למשחקים הקודמים בסדרה, תכונות חדשות נוספו, כגון מין, אופי ויכולות לפוקימונים כמו גם פוקימון ומתקפות שהוצגו בדור השני והשלישי של המשחקים.
המשחק זכה לביקורות חיוביות בעיקר, וקיבל ציון משוקלל של 81 באתר Metacritic, המרכז ממוצע ביקורות מאתרים שונים.
רוב המבקרים שיבחו את הוספת התכונות החדשות תוך שמירה על המשחקיות המסורתית בסדרה.
בנוגע לגרפיקה ושמע הדעות היו חלוקות יותר, כיוון שהמשחק לא הציג שיפור משמעותי מהמשחקים הקודמים, פוקימון רובי וספיר.
המשחק היה להצלחה מסחרית, עם מכירה כוללת של כ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם.
פוקימון לב זהב ונשמת כסף הופצו לראשונה ביפן ב-12 בספטמבר 2009, ובשאר העולם במהלך מרץ 2010.
המשחקיות נשארה דומה לסדרה וכמו פוקימון זהב וכסף, העלילה מתרחשת במחוז ג'וטו.
מטרת המשחק הבסיסית היא להפוך למאמן הפוקימונים הטוב ביותר במחוזות ג'וטו וקנטו, על ידי טיפוח וגידול פוקימונים והבסת מאמנים יריבים.
המשחק קיבל ביקורות חיוביות מאוד, וקיבל ציון של 87 באתר Metacritic, המשכלל ציונים מביקורות באתרים רבים, וניצב במקום השני בציונים בין משחקי ה-Nintendo DS בכל הזמנים.
המשחק מכר כ-11.9 מיליון עותקים, עובדה שמציבה אותו בין משחקי ה-DS הנמכרים ביותר.
בשונה מהמשחקים המקוריים, העיבודים מציגים גרפיקה חדשה ואפשרויות חדשות, חלקן נועדו כדי לנצל את היכולת של הקונסולה ואת חיבור ה-Wifi שלה.
בזכות הגרפיקה של קונסולת ה-DS, המשחק הוא צבעוני והרבה יותר מפורט מאשר המשחקים המקוריים.
בנוסף, השחקן יכול לגרום לפוקימון הראשון בשישייה שלו להיות מחוץ לכדור וללכת אחריו במפת המשחק (בדומה לפיקאצ'ו מהמשחק "פוקימון צהוב").
כל 493 הפוקימונים הזמינים במשחק יכולים לעקוב אחר השחקן.
בניגוד למשחקים המקוריים, בהם כדי להחליף פוקימונים על השחקן לחבר כבל מהגיימבוי קולור שלו למכשיר של חברו, בזכות אפשרות ה-Wifi של הקונסולה השחקן מסוגל להתחבר לרשת האלחוטית ולהחליף פוקימונים בעזרתה.
בנוסף, בעיירה "גולדנרוד" קיים מבנה בשם GTS בו השחקן יכול להחליף פוקימונים עם אנשים ברחבי העולם.
החל מחודש מאי 2014, נינטנדו סגרו את השרתים שלהם ולכן לבניין אין כלל שימוש.
למרות זאת, השחקן עדיין יכול להחליף פוקימונים עם חברים כל עוד שניהם מחוברים תחת אותה הרשת.
כמו כן, בזכות השימוש בטכנולוגיית ה-Wifi, נינטנדו קיימו מספר איוונטים (אירועים קצרי מועד) בהם השחקנים יכלו לתפוס פוקימונים נדירים שלא ניתן לתפוס במשחק הרגיל.
במסגרת החיבור בין משחקים אלו למשחקים יהלום ופנינה ושחור ולבן, חברת פוקימון השיקו אפליקציה למכשיר ה-DS בשם "Pokemon Bank" דרכו השחקן יכול להעביר פוקימונים בין המשחקים.
בנוסף, שחקנים יכולים לרכוש בנפרד מכשיר בשם Pokewalker המזכיר טמגוצ'י.
בעזרת ה-Pokewalker, השחקן יכול להעביר פוקימונים מהמשחק אל תוך המכשיר ולקחת אותם איתו בעולם הפיזי, מה שיעזור להם להרוויח נקודות ניסיון וחפצים נדירים.
לאחר שהשחקן הביס את רד, המאמן האחרון במשחק, הוא יכול לתפוס פוקימונים אגדיים שהגיעו לג'וטו ממחוזות אחרים.
פוקימונים אותם ניתן לתפוס הם גראודון, קיוגר וריוקאזה (פוקימון רובי, ספיר וברקת), לטיאוס ולטיאס (פוקימון רובי, ספיר וברקת), שלושת הציפורים האגדיות ומיוטו (פוקימון אדום, כחול וצהוב) ועוד.
עלילת המשחק עוקבת אחר מאמן/מאמנת פוקימונים צעיר/ה במחוז השני, ג'וטו.
במהלך מסעם, על השחקנים לנצח את מנהיגי המכון, להתחרות בליגת הפוקימונים ולהביס את צוות רוקט.
עלילת המשחק מתרחשת כשלוש שנים לאחר אירועי המשחקים "פוקימון אדום וכחול".
בעיירה ניו ברק שבמחוז ג'וטו, פרופסור אלם, הפרופסור המחוזי מבקש מהשחקן ללכת לבית של אדם בשם "מר פוקימון" כדי לשמוע ממנו על תגלית מדעית שהוא מצא.
עבור שליחות זו, הפרופסור מעניק לשחקן את אחד משלושת הפוקימונים ההתחלתיים:
לאחר שהשחקן בחר את הפוקימון ההתחלתי, הוא מגיע לביתו של מר פוקימון ומגלה שאותה התגלית היא ביצת פוקימון מסתורית.
מר פוקימון מפציר בשחקן להעביר את הביצה לפרופסור אלם ופרופסור אוק (שבמקרה נכח במקום) מעניק לשחקן את הפוקידע המחוזית.
ביציאתו מהבית, פרופסור אלם מתקשר לשחקן ומפציר בו לחזור לאחר שקרה אסון נורא.
בדרכו, השחקן נפגש עם ילד בעל שיער אדום בשם סילבר (למרות שהשחקן יכול לבחור לו שם אחר) שגנב את אחד הפוקימונים ההתחלתיים (את הפוקימון עם הסוג החזק משל השחקן) מהמעבדה של פרופסור אלם והשחקן נלחם בו.
לאחר שהשחקן העביר את הביצה לפרופסור אלם, הפרופסור מבחין בפוקידע שהשחקן קיבל ומפציר בו לנצח את מנהיגי המכון המחוזיים במטרה להתחרות בליגת הפוקימונים.
השחקן עושה דרכו לעיר בשם ויולט וחוקר מגדל שמוקדש לפוקימון בלספראוט.
במגדל, השחקן פוגש את סילבר שנלחם נגד הנזירים השומרים על המגדל.
מנהיג הנזירים מפציר בסילבר להפוך למאמן טוב ולא לאנוכי, אך סילבר מזלזל בו וממשיך בדרכו.
לאחר מכן, השחקן מנצח את פלקנר, מנהיג מכון המעופף בעיר.
ביציאתו מהמכון, עוזרו של פרופסור אלם מעניק לשחקן את ביצת הפוקימון (ממנה יבקע הפוקימון טוגפי) למשמרת.
לאחר שקיבל את הביצה, השחקן פוגש רקדנית קימונו מסתורית המאושרת שהביצה בידיו ונעלמת.
השחקן מגיע לעיירה אזלייה ומתוודע לצוות רוקט, שלכדו פוקימונים מסוג סלופוק על מנת לכרות את זנבם ולמכור אותם.
השחקן פוגש יצרן פוכדורים מקומי בשם קורט והאחרון מספר לו אודות נער בשם רד שניצח את צוות רוקט בעבר וגרם לפירוקם.
השחקן מסייע לקורט להביס את צוות רוקט ולהבריח אותם מהעיירה, לאחר מכן הוא נלחם נגד באגסי, מנהיג מכון החרק בעיר ומנצח אותו.
בהגיעו ליער איילקס, בו קיים מקדש למען שומר היער סלבי.
השחקן פוגש רקדנית קימונו נוספת ומסייע לה לצאת מהיער בבטחה.
לאחר מכן, השחקן מגיע לעיר גולדנרוד, שם הוא זוכה בכרטיס רדיו למכשיר הפוקיגיר (מעין טלפון חכם בעולם המשחק) ומנצח את מנהיגת מכון הנורמל, וויטני.
בהגיעו לעיר אקרוטיק, השחקן מציל רקדנית קימונו נוספת מצוות רוקט.
השחקן פוגש את סילבר במגדל השרוף בעיר ונלחם נגדו.
בתחתית המגדל, השחקן מעיר בטעות את שלושת הכלביים האגדיים (אנטיי, סוויקון וראיקו) ופוגש באדם בשם יוסין שחוקר אודות הכלב האגדי של המים, סוויקון.
בנוסף, השחקן פוגש דמות בשם ביל המתבררת להיות זו שהמציאה את מערכת אחסון הפוקימונים במשחק.
לאחר מכן, השחקן מנצח את מורטי, מנהיג מכון הרוח בעיר.
בהגיעו לעיירה אוליביין, לשחקן מתברר שמנהיגת המכון לא בנמצא.
השחקן עושה דרכו אל ראש המגדלור בעיירה ומגלה שהפוקימון אמפראוס, שתפקידו הוא להאיר את אורות המגדלור חולה ושגז'מין, מנהיגת המכון בעיר מטפלת בו.
על מנת להילחם נגדה, על השחקן לשוט אל עבר האי סינווד במטרה להשיג תרופה עבור הפוקימון.
השחקן מגיע לאי סינווד ופוגש את הפוקימון סוויקון ואת יוסין, שמאתגר אותו לקרב ונעלם לאחר מכן.
השחקן משיג את התרופה ומנצח את צ'אק, מנהיג מכון הלחימה בעיר.
בחזרתו לעיר אוליביין, השחקן נותן לג'סמין את התרופה ומנצח אותה בקרב מכון.
השחקן ממשיך לעיירה מהגוני ומגלה שצוות רוקט משתמש בגלי רדיו במטרה לאלץ פוקימונים להתפתח.
בהגיעו לאגם שמעל העיר, השחקן מרגיע פוקימון בשם הגרידוס האדום (אותו השחקן יכול גם ללכוד) ופוגש את לאנס, אלוף ליגת הפוקימונים.
לאנס מבקש מהשחקן עזרה בעצירת צוות רוקט והשניים פורצים למחבואם בעיירה ומביסים אותם.
לאחר הניצחון על צוות רוקט, השחקן נלחם נגד פרייס, מנהיג מכון הקרח בעיר ומנצח אותו.
רגע לפני שהוא עוזב את העיירה, פרופסור אלם מתקשר לשחקן ומבקש ממנו שיבדוק פעילות חדשה במגדל הרדיו בעיר גולדנרוד.
השחקן מגיע למגדל ומגלה שצוות רוקט השתלטו עליו ונעזרים בו במטרה לשלוח קריאה לג'ובאני, מנהיג הצוות לשעבר שיחזור וינהיג אותם.
השחקן פוגש את סילבר (שהתכוון לנצח את צוות רוקט בעצמו) במגדל הרדיו וסילבר מתחיל לתהות בקשר לדרך שבה הוא מתייחס לפוקימונים.
לאחר מכן, השחקן מצליח לנצח את צוות רוקט ומרחיק אותם ממגדל הרדיו ומקבל ממנהל המגדל את "כנף הקשת" (לב זהב) / "כנף הכסף" (נשמת כסף).