tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב להב-הרצנו במקום ה-14 ברשימת "יש עתיד" לכנסת ונכנס שוב לאחר שהמפלגה זכתה ב-17 מנדטים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב להב-הרצנו במקום ה-15 ברשימת "יש עתיד" לכנסת ונכנס שוב לאחר שהמפלגה זכתה ב-24 מנדטים.
כחלק מחברותו באופוזיציה, ח"כ להב הרצנו נחשב לאחד מהקולות הבולטים במאבק נגד הרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת ישראל.
ב־13 בפברואר 2023, במהלך ההצבעה בקריאה ראשונה בוועדת חוקה על שינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים, ח"כ להב הרצנו ביחד עם ולדימיר בליאק ושלי מירון ממפלגתו קפץ מעל שולחן הוועדה והתעמת עם יו"ר הוועדה ח"כ שמחה רוטמן (הציונות הדתית), בתמונה.
פעולה זו גרמה לסערה ציבורית, ובעקבות זאת ועדת האתיקה של הכנסת החליטה לשלול מהרצנו, בליאק ומירון את האפשרות להשתמש בכלים פרלמנטריים (כמו העלאת הצעת חוק ושאילתות) עד סוף מושב החורף.
להב הרצנו יזם וקידם חקיקה שתכיר בבן או בת זוג של נופלים להט"בים כאלמני צה"ל, זאת על רקע נפילתו של קצין הלוט"ר וחבר הקהילה הגאה רב-סרן (במיל') שגיא גולן ז"ל במהלך מלחמת "חרבות ברזל".
להב-הרצנו מתגורר בהרצליה עם בן זוגו צפריר אביר, דוקטורנט לפיזיקה.
להב-הרצנו דובר עברית, אנגלית וצרפתית.
בפברואר 2024 נולדה בתו, נעמי, באמצעות הליך פונדקאות בישראל.
להב הרצנו ובן זוגו היו מהזוגות הראשונים שביצעו את הליך הפונדקאות בישראל מאז פסיקת בג"ץ בנובמבר 2021.
יוראי קאקאש (בסלובקית: Juraj Kakaš; נולד ב-17 ביוני 1971) הוא כדורגלן עבר סלובקי, ששיחק בעמדת השוער.
קאקאש התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל סלובן ברטיסלאבה.
במהלך עונת , הושאל לספרטק טרנבה.
בסיום העונה, קאקאש חזר לסלובן.
בשנת , חתם בפטרז'לקה בה רשם 7 הופעות.
בקיץ , קאקאש חתם ברימבסקה סובוטה.
בקיץ , קאקאש חתם במ.ס.
אשדוד מליגת העל, קבוצתו הראשונה מחוץ לסלובקיה.
ב-12 באוגוסט 1999, קאקאש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–6 נגד מכבי נתניה.
יוקי צונודה (ביפנית: 角田 裕毅, נולד ב-11 במאי 2000) הוא נהג מרוצים יפני המשמש כנהג משלים בקבוצת רד בול באליפות הפורמולה 1. התחרה באליפות במשך 5 עונות.
זכה באליפות הפורמולה 4 היפנית (2018) וסיים במקום השלישי באליפות הפורמולה 2 ב-2020.
צונודה החל להתחרות באליפות הקארטינג לנוער בשנת 2010. בשנת 2013 החל להתחרות בתחרויות אזוריות.
שנה לאחר מכן התחרה ברמה הארצית.
באותה שנה החל להתחרות במכוניות חד-מושביות ולקח חלק בשני מרוצים באליפות הפורמולה 4 היפנית.
במרוץ הבכורה סיים על הפודיום (מקום שני) ובמרוץ השני סיים רביעי.
בשנת 2017 התחרה בעונה מלאה של האליפות וסיים במקום השלישי.
שנה לאחר מכן ניצח שבעה מתוך 14 המרוצים וזכה באליפות.
בשנת 2018 חתמה הונדה על הסכם לאספקת מנועים לקבוצת המרוצים רד בול וטורו רוסו.
כחלק משיתוף הפעולה המתהדק צורף צונודה לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של רד בול.
לקראת עונת 2019 הצטרף לקבוצת Jenzer Motorsport והתחרה עימה בעונת הבכורה של אליפות הפורמולה 3 של FIA.
במקביל, התחרה באליפות ה-Euroformula Open.
בסיום העונה דורג במקומות התשיעי והרביעי, בהתאמה.
בשנת 2020 לקח חלק בסדרת מרוצי טויוטה רייסינג ודורג רביעי עם ניצחון אחד ושני פודיומים נוספים.
בהמשך השנה התחרה באליפות הפורמולה 2. בארבעת סבבי המרוצים הראשונים של העונה הגיע פעמיים לפודיום, אך בששת המרוצים הנוספים לא צבר נקודות ודורג רק במקום העשירי.
שלושה ניצחונות ושני פודיומים נוספים בהמשך העונה שיפרו את הדירוג באופן משמעותי.
בסיום העונה דורג שלישי עם 201 נקודות, רק נקודה אחת פחות מקאלום אילוט שהיה במקום השני, וזכה בפרס על שם אנטואן הובר המוענק לרוקי העונה.
ההתנסות הראשונה במכונית פורמולה 1 הייתה בנובמבר 2020, אז ערך עבור קבוצת אלפאטאורי נסיעת מבחן במסלול על שם אנזו ודינו פרארי באימולה.
נסיעת המבחן נערכה על המכונית של קבוצת טורו רוסו מעונת 2018. בדצמבר השתתף במבחני הנהגים הצעירים שהתקיימו באבו דאבי.
באותו היום הוכרז כנהג של קבוצת אלפאטאורי החל מעונת 2021 במקומו של דניאיל קוויט.
במרוץ הפתיחה של העונה סיים במקום התשיעי, לאחר שעקף את לאנס סטרול בהקפה האחרונה, וצבר נקודות ראשונות בקריירה.
במקצה הדירוג לקראת גרנד פרי אזרבייג'ן העפיל לראשונה ל-Q3. התרסקות של המכונית שלו הביאה לדגל אדום במקצה והוא דורג במקום העשירי.
את המרוץ סיים במקום השביעי.
בגרנד פרי הונגריה סיים שוב במקום השביעי.
פסילה של סבסטיאן פטל לאחר המרוץ קידמה אותו למקום השישי.
במרוץ סיום העונה דורג במקום השמיני, לראשונה דורג מעל פייר גאסלי, שותפו לקבוצה.
את המרוץ סיים במקום הרביעי, התוצאה הטובה בקריירה עד כה.
עונת 2022 נפתחה עם נקודות בבחריין.
בעיות במערכת הדלק מנעו ממנו לקבוע זמן במקצה הדירוג לקראת גרנד פרי ערב הסעודית.
בעיה במנוע מנעה ממנו לזנק למרוץ.
בגרנד פרי מיאמי הגיע לראשונה בעונה ל-Q3 במקצה הדירוג וזינק מהמקום התשיעי.
עצירה מוקדמת גרמה לו לאבד מקומות והוא סיים את המרוץ במקום ה-12. את גרנד פרי ספרד סיים במקום העשירי וצבר נקודה, לפני שהחל ברצף של 12 מרוצים ללא ניקוד.
צונודה זינק מהמקום ה-19 והצליח לשפר 5 מקומות בהפקה הראשונה.
עד לסיום המרוץ שיפר עוד 4 מקומות ודורג במקום העשירי והשיג את הנקודה ה-12, והאחרונה, לעונה.
שני המרוצים הראשונים של עונת 2023 הסתיימו במקום ה-11. בגרנד פרי אוסטרליה סיים שוב במקום ה-11, עונש שניתן לקרלוס סאינס העלה אותו למקום העשירי והעניק לו ולקבוצה נקודה ראשונה בעונה.
באזרבייג'ן הגיע לראשונה בעונה ל-Q3. מגע עם ניק דה פריס, חברו לקבוצה, במרוץ הספרינט, גרמה לפגיעה בקיר ופרישה מהמרוץ.
בגרנד פרי סיים עשירי וצבר נקודה נוספת.
בגרנד פרי ספרד סיים במקום התשיעי, אך נענש בשל העובדה שהכריח את גואניו ז'ו לרדת מהמסלול, ויצא מטווח הנקודות.
במקצה הדירוג של גרנד פרי איטליה דורג במקום ה-11, אך בעיה במנוע בהקפת החימום מנעה ממנו לזנק למרוץ.
אחרי שני מרוצים בעונת 2025 הוחלט לקדם את צונודה לרד בול, על חשבונו של ליאם לוסון, ששב לנהוג עבור רייסינג בולס.
במהלך העונה מיעט לצבור נקודות ודורג במקום ה-17, מתחת לשני הנהגים של רייסינג בולס.
בעקבות התוצאות איבד את מקומו לקראת עונת 2026 לאיזק אג'אר ונשאר בקבוצה כנהג משלים.
יוקלה היא עיירה באוסטרליה המערבית.
יוקלה נמצאת בגבול אוסטרליה הדרומית–אוסטרליה המערבית, כ-1,233 ק"מ מבירת אוסטרליה המערבית, פרת', וכ-1,920 ק"מ מבירת אוסטרליה, קנברה.
בנוסף, באזור העיירה נמצאים הפארק הלאומי יוקלה ומערת אברקור.
העיירה נמצאת ליד כביש אייר ומעבר יוקלה.
יוראי ואלצ'וחה (בסלובקית: Juraj Valčuha; נולד ב-1976, בברטיסלאבה) הוא מנצח סלובקי שפועל בעיקר באיטליה ובצרפת.
הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוסטון החל מעונת 2022/23.
ואלצ'וחה, שנולד בברטיסלאבה, למד קומפוזיציה, ניצוח ונגינה בצימבלום בקונסרבטוריון של ברטיסלאבה.
מאוחר יותר למד ניצוח אצל איליה מוסין בסנקט פטרבורג, ברוסיה, ואצל יאנוס פירסט בקונסרבטואר של פריז.
מ-2003 עד 2005, הוא היה עוזר מנצח בתזמורת הלאומית של מונפלייה ובאופרה הלאומית של מונפלייה.
יוראי ואלצ'וחה ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הלאומית של RAI בשנת 2005. הוא הפך למנצח הראשי של התזמורת בעונת 2009–2010. הוא סיים את כהונתו ב-RAI בשנת 2016. ביולי 2016, הודיע תיאטרון די סן קרלו על מינויו של ואלצ'וחה למנהל המוזיקלי שלו.
התפטר מתפקידו בסן קרלו ב-31 בדצמבר 2022. ואלצ'וחה הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין החל מעונת 2017–2018, לאחר הופעתו הראשונית בניצוח אורח עם התזמורת בעונת 2014–2015, ולאחר מכן חזרתו לניצוח אורח שנתיים לאחר מכן.
בארצות הברית, ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של יוסטון בשנת 2011. הוא חזר כמנצח אורח עם הסימפונית של יוסטון לשתי התקשרויות עוקבות, באפריל 2018 ובמרץ 2021. ביולי 2021, הודיעה הסימפונית של יוסטון על מינוי של ואלצ'וחה כמנהל המוזיקלי הבא שלה, בתוקף עם עונת 2022–2023.
כיום יוראי ואלצ'וחה מתגורר בצרפת.
יוקסטה (ביוונית עתיקה: Ἰοκάστη ) המוכרת גם כאפיקסטה (ביוונית עתיקה: Ἐπικάστη) היא דמות מהמחזה "אדיפוס המלך" מאת סופוקלס.
הייתה בתו של מנוקיאוס, צאצא של הספרטוי אכיון, ומלכת תבאי.
היא הייתה אשתו של לאיוס, ואחר כך של בנם אדיפוס, וגם האם והסבתא של אנטיגונה, אטאוקלס, פוליניקס ואיסמנה.
היא הייתה גם אחותו של קריאון וחמותו של היימון.
לאחר נישואיהם של לאיוס ויוקסטה הזהירה אותם האורקל מדלפי שאם יביאו ילד לעולם, הילד ירצח את אביו וישכב עם אמו, וניבאה גם כי תהיה מלחמת אחים בין שני בניו.
באחד הערבים, השתכר לאיוס, ויוקסטה נכנסה להיריון.
לאחר הולדת התינוק, לאיוס ציווה לקשור את רגליו ושלח את אחד מעבדיו, הרועה, לנטוש את התינוק בהר מרוחק.
הרועה של לאיוס ריחם על התינוק, ובמקום לנטוש אותו, נתן אותו לרועה אחר בשירותו של המלך פוליבוס מקורינתוס.
המלך פוליבוס ואשתו היו חסרי ילדים, ולכן הם שמחו במתנתם.
הם גידלו את התינוק עד שהגיע לבגרות.
אדיפוס גדל בקורינתוס בהנחה שהוא הבן הביולוגי של פוליבוס ואשתו.
כששמע שמועות על כך שהוא מאומץ, הוא החליט להתייעץ עם האורקל מדלפי.
האורקל סיפרה לו כי נגזר עליו להרוג את אביו ולהתחתן עם אמו.
מחשש לשלומם של הוריו האהובים, החליט אדיפוס לברוח מקורינתוס לפני שהספיק לבצע את החטאים שהאורקל הזהירה מפניהם.
במהלך מסעותיו, אדיפוס נתקל בלאיוס במעבר צר.
לאחר ויכוח סוער בנוגע לזכות קדימה, אדיפוס הרג את לאיוס, והגשים ללא ידיעתו את המחצית הראשונה של הנבואה.
לאחר הירצחו של בעלה, נכנס אדיפוס לתבאי - העיר שבה התגוררה יוקסטה.
אדיפוס הצליח לענות על כל שאלותיו של הספינקס, והרשים את יוקסטה האלמנה.
היא התחתנה איתו ואדיפוס הומלך למלך תבאי, אף שהיא לא ידעה כי בעלה הטרי הוא בנה וכי הוא היה זה שרצח את לאיוס בדרכו לעיר תבאי.
לזוג נולדו ארבעה ילדים: שתי בנות - אנטיגונה ואיסמנה, ושני בנים - אטאוקלס ופוליניקס.
בכך למעשה התגשמה נבואתה של האורקל במלואה: אדיפוס, בנה של יוקסטה שהוגלה מהעיר תבאי, רצח את אביו והתחתן עם אמו.
בשל כך, פשטה מגפת דבר בעיר, כיוון שהאלים ביקשו להעניש את תושבי המקום על חטא זה.
כשהבינה יוקסטה את פשעהּ, החליטה לשלוח יד בנפשה.
קיימות גרסאות שונות בנוגע למותה.
בגרסתו של סופוקלס, אדיפוס הבין מהמגפה שהתחוללה בעירו כי זהו עונש על רצח אביו וגילוי העריות שביצע.
כשיוקסטה שמעה את מסקנתו, היא תלתה את עצמה.
בגרסתו של אוריפידס, היא המשיכה לשאת על עצמה את החרפה וחיה בתבאי, עד שהתאבדה לאחר ששני בניה הרגו זה את זה במאבקם על הכתר.
בשתי הגרסאות, בעקבות ההבנה של חטאו אדיפוס עוקר את עיניו.
סופוקלס גוזר גלות על אדיפוס ועל בתו, אנטיגונה.
מאוחר יותר, במהלך המלחמה בין אטאוקלס לפוליניקס, אוריפידס וסטטיוס מתירים לו ולאנטיגונה לשהות בין חומותיה של תבאי.
יוקי סומה (ביפנית: 相馬 勇紀; נולד ב-25 בפברואר 1997 בטוקיו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת נגויה גראמפוס מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן.
סומה משחק בקבוצה הבוגרת של נגויה גראמפוס מליגת העל היפנית החל מעונת .
ב-7 באוגוסט 2019 הושאל סומה לקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית עד לתום עונת .
בתום תקופת ההשאלה חזר סומה לנגויה גראמפוס.
ב-10 בדצמבר 2019 ערך סומה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 2-1 על נבחרת סין במסגרת אליפות מזרח אסיה .
ב-19 ביולי 2022 הבקיע סטמה את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 6-0 על נבחרת הונג קונג במסגרת אליפות מזרח אסיה .
יוקי קיהארה היא אמנית בינתחומית ילידת סמואה, ממוצא יפני וסמואי.
ביצירתה היא מבקשת לאתגר נרטיבים היסטוריים דומיננטיים וייחודיים על ידי חקר ההצטלבות בין פוליטיקת זהויות, דה-קולוניזציה ואקולוגיה באמצעות אמנות חזותית, מחול ואוצרות.
חלק גדול מעבודותיה עוסק בסטריאוטיפים תרבותיים ונורמות דומיננטיות של מיניות ומגדר המצויים ברחבי העולם.
ג'קובי פלומבו כתב עליה ב-CNN Style כי "היא מתייחסת ביצירותיה להיסטוריה של סמואה של אלימות קולוניאלית והאיום הממשמש ובא של אסון אקלים, קרב שבו סמואה נמצאת בחזית."
ב-2022 ייצגה את ניו זילנד בביאנלה ה-59 של ונציה.
בתערוכה "מחנה גן עדן" קיהארה "שיפצה" או פירשה מחדש יצירות אמנות של הצייר פול גוגן שצייר ילידות טהיטיות.
בציוריה היא מדגישה את נקודת המבט הנצלנית שלו.
שיגיוקי קיהארה נולדה ב-1975 בסמואה, לאם סמואית ואב יפני, יליד אוסקה.
היא בעלת אזרחות ניו זילנדית וסמואית.
ב-1990, בגיל 15, היגרה לניו זילנד על מנת לזכות בהשכלה גבוהה.
היא למדה עיצוב אופנה בוולינגטון פוליטק, כיום אוניברסיטת מאסי.
ב-1995 בעודה סטודנטית, נרכשה עבודתה על ידי המוזיאון של ניו זילנד טה פאפא טונגוורה.
שם היצירה היה Bombacific והייתה זו שמלת גרפיטי.
צורת השמלה עוצבה בדגם שהוכנס לאיים על ידי הכיבוש הקולוניאלי ומטרתה להדחיק את המיניות הנשית, הגרפיטי על השמלה מייצג את הדור הצעיר והזעם שלו אשר בא לידי ביטוי בגרפיטי על בניינים ציבוריים.
ב-1999 הוצגה תערוכת יחיד במוזיאון של ניו זילנד טה פאפא טונגוורה בשם "Adorn to Excess".
התערוכה הורכבה מעשרים ושש חולצות בהן נעשה שימוש בלוגואים של תאגידים גדולים וניכסו אותם מחדש.
קיהארה תיאר את המושג "לערער את מערכת הכוח השולטת בחייהם של עמים ילידים כיום".
תערוכת היחיד הראשונה שלה, מחוץ לניו זילנד, הייתה בשנת 2008 כאשר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק, הציג תערוכת יחיד של עבודותיה בשם "תמונות חיות".
בעקבות התערוכה רכש המוזיאון את עבודותיה והן מוצבות כיום באוסף קבוע במוזיאון.
צילומי הדיוקן העצמי של קיהארה בתערוכות כללו עירום בתנוחות שהציגו דימויים קולוניאליים של אנשים פולינזים כאובייקטים מיניים.
הייתה זו הפעם הראשונה שהמוזיאון הציג תערוכת יחיד של אמן ממוצא ניו זילנדי או מהאוקיינוס השקט.
קיהארה הציגה את עבודותיה רבות בניו זילנד ובעולם עם תערוכות יחיד הכוללות את הטריאנלה באסיה פסיפיק (2002 ו-2015); טריאנלה של אוקלנד (2009); Sakahàn Quinquennial (2013); הביאנלה לצילום דיגו (2014); הביאנלה בהונולולו (2017) והביאנלה לאמנות בבנגקוק (2018).
מאז 2017 קיהארה היא עמיתת מחקר במוזיאונים הלאומיים לתרבויות עולמיות בהולנד, שם היא עוסקת ב "סוגיות של חילופי תרבויות וייצוגים, כולל זהויות תרבותיות במבנים העכשוויים וההולנדיים של האוקיינוס השקט".
ב-2018 הוציאה תערוכת וידאו פרפורמנס המורכבת מסדרת צילומים ונקראת Te Taenga Mai o Salome (סלומה מגיעה).
היא יצרה המשך לסדרה ב-2021 וקראה לה Quarantine Islands (איים בבידוד).
שתי התערוכות מציגות תמונות בהן מופיעה קיאהרה בדמות פיקטיבית בשם 'סלומה' - "אישה סמואית מהמאה ה-19" - בהשראת תצלום בשם Samoan Halfcaste (בת תערובת סמואית) משנת 1886 אשר צולם על ידי הצלם הקולוניאלי הניו זילנדי תומאס אנדרו.
קיהארה משתמשת בצילומים על מנת ללכוד רגעים מסוימים המספרים מחדש את ההיסטוריה שסופרה על ידי צד אחד, על ידי זה שמביאה נרטיבים שטרם סופרו של אותן סיטואציות.
בשנת 2019 הציגה קיהארה את השלב הראשון של הפרויקט החמש-שנתי שלה "שיר אהבה סמואי" שיר על סמואה הכולל קימונו מסורתי מסוג פוריסודה, החוקר מיתוסים תרבותיים, קשרים טרנס-פסיים ותרגומים תרבותיים.
כאוצרת, קיהארה אצרה מספר תערוכות, בין היתר, 'יד ביד' (1999) שאצרה יחד עם ג'ני פרייזר בהשתתפות למעלה מ-30 אמנים ילידים קווירים ברחבי אוקיאניה כחלק מהסידני גיי מרדי גרא.
היא גם שיתפה פעולה עם האמנית של בנאבאן קתרינה טאיווה בפרויקט בנבה, בקריג'וורקס, אוסטרליה, נובמבר-דצמבר 2017. הפרויקט ממשיך לסייר; 'פרויקט בנבה' הוצג לאחרונה ב-MTG Hawke's Bay Tai Ahuriri; וכן במרכז לאמנויות אוקיאניה, אוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בסובה, פיג'י בנובמבר 2020.
בשנת 2015, קיהארה שיתפה פעולה כמנהלת שותפה אמנותית לצד הכוריאוגרף הברלינאי יוכן רולר בהפקת מחול בשם "הם ואנו" שהוצגה בבכורה בסופיאנסאלה, ברלין וסיירה ברחבי גרמניה ושווייץ.
הפקת מחול בשם 'Crosscurrents' עלתה לראשונה בגרמניה בשנת 2020.
בספר בשם 'חיים קוויריים של סמואנים' הכולל 14 פרקים אוטוביוגרפיים של להט"ב ופאפאין סמואים הגרים בסמואה, סמואה האמריקנית, אוסטרליה, ניו זילנד, הוואי ואי הצבים ארצות הברית בעריכה משותפת של קיהארא ודן טאולפאפה מקמולין, בהוצאת Little Island Press הושק באוקטובר 2018 באי אפולו, אפיה סמואה בתמיכת הנציבות העליונה של ניו זילנד.
מאמרים של קיהארה פורסמו בפרסטל, בהוצאת קיימברידג', ובהוצאת אוניברסיטת הוואי.
בשנת 2022 ייצגה את ניו זילנד בביאנלה של ונציה, מה שהופך אותה לאמנית השנייה ממוצא פסיפי שייצג את המדינה בביאנלה.
התערוכה בביאנלה בוונציה נקראת "מחנה גן עדן" והיא מבוססת על ציור של האמן פול גוגן "נשים טהיטיות", מ-1899 המציג שתי דמויות נשיות אחת אוחזת בפרח ונשענת אל בת לווייתה, שמגישה לצופה מגש פירות, אבל לא ממש מרימה את עיניה.
את היצירה ראתה קיהארה לראשונה ב-2008 כאשר הציגה את תערוכתה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
בתערוכה "מחנה גן עדן" קיהארה "שיפצה" - או פירשה מחדש - את הציור, יחד עם רבות מיצירות האמנות האחרות של גוגן.
ב"מחנה גן עדן", שאצרה נטלי קינג, קיהארה משלבת נושאים של זכויות להט"ב+, איכות הסביבה ודקולוניזציה.
בתמונות השופעות שלה, שצולמו באי אופולו בסמואה עם צוות וצוות של כמעט 100 איש, היא מלהקת את פאפאפין בתפקידים הראשיים, היא שומרת על המוכרות של יצירותיו של גוגן אך מדגישה את נקודת המבט הנצלנית שלו.
באינטרפטציה שלה לציור של גוגן "שתי נשים טהיטיות", שנקרא "שתי פאפאפין " שתי נשות הפאפפין עומדות מול הגנים המטופחים של אתר נופש מקומי ולובשות טקסטיל מסורתי.
קיהארה בחרה להציג פרחי בר מקומיים וצלחת רמבוטן כאביזרים שלהם, ויצרו איקונוגרפיה חדשה לגמרי.
למרות שרגלו של גוגן מעולם לא דרכה בסמואה, חלק מהציורים העיקריים שלו היו למעשה בהשראת תצלומים של אנשים ומקומות.
קיהארה גם מאמינה שייתכן שהדוגמניות של גוגן אינן נשים סיסג'נדריות, בהתייחס למחקרו של החוקר המאורי ד"ר נגאוויה טה אווקוטוקו, שכתב שהדגמים ה"אנדרוגינים" שצייר היו ככל הנראה מאהו - הקהילה הפולינזית הילידית, שבדומה לפאפאפין של סמואה, נחשבים למגדר שלישי ומבטאים זהות נשית.
לדברי קיהארה, הדיוקן שלה מאתגר את עצם הרעיון של גן עדן.
"הרעיון של גן עדן הוא למעשה הטרונורמטיבי", אמרה, בהתייחסה לגן העדן של התנ"ך, ביתם של אדם וחוה.
בספרות ובאמנות המפורסמות, כמו גם בדימויים מסחריים של נשואים טריים בירח דבש, "גן העדן הונצח על ידי אנשים רבים, כולל פול גוגן", אמרה.
"הוא בא מקאנון של המבט המערבי שכופה את הרעיון הזה."
הקריאה למקום גן עדן גם מעלה את המורכבות של האזורים האידיליים לכאורה שבהם תיירים נוסעים כדי לברוח, היא הוסיפה, כולל ההיסטוריה של הארץ של אלימות קולוניאלית והאיום הממשמש ובא של אסון אקלים, קרב שבו סמואה נמצאת בחזית.
החל מ-2011 היא חיה ועובדת בסמואה.
בשנת 2007, היא הייתה האמנית הראשונה שזכתה במלגת במגורים ב-The Physics Rooms Art Residency בקרייסטצ'רץ'.
בשנת 2012, היא זכתה בפרס פרמאונט וולאס לאמנות.
בשנת 2013 זכתה בפרס "האמן הפסיסיפי הצעיר של ניו זילנד" בטקס פרסי האמנויות פסיפיק.
יוקי קובאיאשי (ביפנית: 小林 友希; נולד ב-18 ביולי 2000 בקובה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת יגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית.
קובאיאשי גדל במחלקת הנוער של ויסל קובה.
הוא הושאל מהמועדון למצ'ידה זלביה מליגת המשנה היפנית, וליוקוהמה מליגת העל היפנית.
ב-23 בנובמבר 2022 חתם קובאיאשי על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית החל מ-1 בינואר 2023.
ב-24 באוגוסט 2024 חתם בפורטימוננסה הפורטוגזית.
ב-3 ביולי 2025 חתם ביגלוניה ביאליסטוק הפולנית.
קובאיאשי היה חלק מסגל נבחרת יפן עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2019, וערך ארבע הופעות בטורניר.
יורבה ורטסן (בהולנדית: Yorbe Vertessen; נולד ב-8 בינואר 2001 בטיאנן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
ורטסן גדל במחלקות הנוער של FC רילאר ספורט, וסטרלו ופ.ס.וו.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פ.ס.וו.
ב-13 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של איינדהובן, בניצחון 2-1 על אוטרכט במסגרת המחזור ה-12 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021. ב-2 במאי 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד הירנפיין במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
ב-28 בינואר 2023 הושאל ורטסן עד לתום עונת לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על רויאל אנטוורפן במסגרת הגביע הבלגי.
ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על זולטה ורכם במסגרת המחזור ה-24 בליגה.
ב-18 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 4-2 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
בתום ההשאלה חזר ורטסן לפ.ס.וו איינדהובן.
במחצית הראשונה של עונת 2023/24, שיחק ורטסן בפ.ס.וו.
איינדהובן, ערך 17 הופעות והבקיע בהן 3 שערים.
בחלון ההעברות של ינואר 2024, עבר ורטסן לאוניון ברלין, שהתמודדה במאבקי תחתית בבונדסליגה.
ורטסן ואוניון ברלין נשארו בבונדסליגה בסיום העונה.
ב-3 בפברואר 2025 חתם ורטסן ברד בול זלצבורג לארבע וחצי שנים.
ורטסן היה חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
יוקינארי סוגאווארה (ביפנית: 菅原 由勢; נולד ב-28 ביוני 2000) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה, בהשאלה מסאות'המפטון ובנבחרת יפן.
סוגאווארה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נגויה גראמפוס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בפברואר 2018, ובכך הפך לשחקן השני הצעיר ביותר שמשחק בליגת העל היפנית בגיל 17 שנים ו-7 חודשים.
ביוני 2019 הושאל סוגאווארה לעונה אחת לא.ז.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביולי 2019 במוקדמות הליגה האירופית.
באוגוסט 2019 כבש את שער הבכורה שלו במדי אלקמאר בניצחון 4 - 0 על פורטונה סיטארד.
בפברואר 2020 חתם סוגאווארה על חוזה ל-5 שנים באלקמאר.
הוא זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה ההולנדית בינואר 2022 ובאוגוסט 2023.
ביולי 2024 חתם סוגאווארה בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-26 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לורדר ברמן.
סוגאווארה ייצג את יפן בגביע העולם עד גיל 17 ב-2017. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן הבוגרת באוקטובר 2020 בתיקו 0-0 נגד קמרון.
במרץ 2023 פתח לראשונה בהרכב נבחרת יפן נגד אורוגוואי.
יוקי צ'יבה (ביפנית: 千葉雄喜; נולד ב-22 באפריל 1990) הידוע בשם הבמה שלו KOHH, הוא ראפר יפני.
צ'יבה נולד באוג'י, קיטה, טוקיו, יפן.
אמו הייתה חד-הורית ולו אח צעיר.
אביו הוא קוריאני, ששם משפחתו הקוריאני (고/Koh) הפך לשם הבמה של צ'יבה; אמו נאבקה בהתמכרות למתאמפטמין ואביו התאבד כאשר קפץ מבניין בהשפעת סמים.
הוא רכש לעצמו חברים במצב דומה.
צ'יבה התחיל להפיק ולהקליט מוזיקה בגיל שמונה-עשרה תוך כדי יצירת מיקסטייפים שונים, עד שפגש את המפיק 318 והחל להוציא חומרים בהוצאת חברת התקליטים גאן-סמית' הפקות.
הוא זכה להצלחה נאה בסצנה היפנית התת-עירונית כשהפיק את השיר "Young Forever" של Lil KOHH.
הווידאו קליפ הנלווה שלו הפך לוויראלי ביפן.
בשנת 2014, צ'יבה הוציא את אלבום האולפן השני שלו בשם MONOCHROME.
האלבום זכה להצלחה רבה בקרב סצנת המוזיקה האורבנית והרצועה "I don't mind if I'm poor" זכתה להצלחה גם כן.
בהמשך הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא מספר אלבומים נוספים והשתתף בשיר "Mamushi" של הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון בשנת 2024, כחלק מאלבום האולפן השלישי שלה, Megan.
השיר הפך ויראלי ברשתות החברתיות והיה לראשון של צ'יבה שהצליח להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100.
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאהמקור2024פרס הווידאו קליפים של MTVהקליפ הטרנדי הטוב ביותר"Mamushi" (מייגן די סטליון בהשתתפות יוקי צ'יבה)
יורב הראל (נולד ב-21 בפברואר 1975) הוא מפיק, יזם, איש עסקים ומנהל בתעשיית הבידור בישראל.
כיום משמש כמנהל בכיר בחברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט וכשותף בחברת הניהול של שלמה ארצי "עונת ההופעות".
כמו כן משמש הראל כחבר הוועד המנהל של איגוד תעשיית התרבות והפקות הבמה בישראל.
נולד בגבעתיים לאם אניטה הראל, גננת, ולאב חיים הראל, רואה חשבון.
כבר בגיל 13 שימש כעוזר הפקה במחלקת התרבות והאירועים של עיריית גבעתיים.
בשנת 1988 החל הראל לעבוד כפועל במה ו"בקליינר" בחברות ההגברה והתאורה "ידע קול", "בטי בם" ו"מזוז", בין השאר בהופעות של פורטרט, טיפקס, אתניקס, מאיר בנאי ועוד.
עוד לפני שירותו הצבאי עבד בטדי הפקות כמנהל הצגה בהופעות של פורטרט, קורין אלאל, במופע "עלילות משה בעיר הגדולה", במופע של "הקומדי סטור" ועוד.
לאחר שחרורו מצה"ל, בשנים 96–1994 הפיק קליפים לפורטרט, יגאל כרמל ועוד.
ב-1996 החל הראל לשמש כמנכ"ל וכמפיק הראשי של אולפני מימד MTVS.
בין התוכניות הבולטות שהראל היה מעורב בהפקתן היו "ארץ נהדרת", "בשידור חי עם דן שילון", "גלגל המזל", "החמישייה הקאמרית", "החרצופים", "הראשון בבידור", "כוכב נולד", "רק בישראל", "לילה גוב", "שמש", "הכספת", "קיץ על החוף" ועוד.
בשנותיו כמנכ"ל MTVS היה הראל מעורב גם בהפקת משדרים מיוחדים רבים ובהם משדרי גמר "כוכב נולד" בעונות 1–10, משדר "פעמוני היובל", משדר הבחירות של ערוץ 2 בשנת 1999, טקסי מלכת היופי, טקס פרסי אופיר (האוסקר הישראלי), טקס פרסי תמוז ועוד.
בשנת 2005 מונה הראל כיועץ מיוחד לוועדת המכרז של ערוץ 2 החדש מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
בשנה זו מונה הראל למנכ"ל ושותף בקבוצת פרומרקט, חברה שעוסקת בהפקת אירועים גדולים ובקידום מכירות עבור כמה מהחברות המובילות במשק בישראל ובהן סלקום, החברה המרכזית למשקאות, תנובה, yes, בנק הפועלים, P&G ועוד.
כמנכ"ל פרומרקט היה הראל מעורב בבניית אסטרטגיה שיווקית לחברות אלה וכן בהפקת אלפי אירועים ובהם הופעות, תערוכות, פסטיבלים ואירועי ענק, הבולטים שבהם: כפר המוזיקה של "קוקה קולה", מופעי סלקום ווליום, ועידת הנשיא, ביקור האפיפיור בנדיקטוס ה-16 בישראל ועוד.
בשנת 2006 הקים הראל את חברת התוכן השיווקי "C".
בשנת 2008 נבחר הראל לרשימת 40 המנהלים המובילים מתחת לגיל 40 מטעם העיתון גלובס.
בשנת 2009 החל הראל לשמש כמפיק שותף של מופעים בינלאומיים בישראל ובהם של מדונה, הרולינג סטונז, ברברה סטרייסנד ועוד.
בשנת 2014 יזם והפיק את "זו אותה האהבה", מופע הוקרה לזכרו של אריק איינשטיין בפארק הירקון בהשתתפות מיטב אמני ישראל ובהם שלום חנוך, ריטה, מיקי גבריאלוב, יהודית רביץ, קורין אלאל ועוד.
באותה שנה הפיק הראל את השקת השעון הראשון בעולם של ויל.איי.אם בישראל.
בשנה זו החל הראל לשמש כשותף ויזם של SAMASAMA LIVE, פארק אינטראקטיבי חדשני בפיתוח ישראלי.
החברה נמכרה לסירק דו סוליי והפארק נפתח במדריד.
בשנת 2015 החל לשמש בהתנדבות מלאה כשותף בעמותת מרכז טל לרפואה אונקולוגית, במסגרתה הפיק אירועי גיוס תרומות וחשיפה ובהם גם מופעי איחוד של שלישיית הגשש החיוור, חבורת "זהו זה!", הקומדי סטור ועוד.
בשנת 2015 החל הראל לשמש כמפיק ראשי בחברת NMC יונייטד וכשותף בחברת "עונת ההופעות", חברת הניהול והייצוג של שלמה ארצי.
במסגרת תפקידו הראל לוקח חלק בהפקת כל הופעותיו של ארצי בארץ ובעולם, ובהן הופעות במדיסון סקוור גארדן בניו יורק ובסוני ארנה קנדה ב-2017, שני מופעי ענק בזאפה לייב פארק ראשון לציון לציון 50 שנות יצירה ב-2019, ומאות הופעות באמפי קיסריה, אמפי בריכת הסולטן, היכל מנורה מבטחים ועוד.
בנוסף משנת 2016 מנהל הראל את סוכנות NMC LIVE, חברה המייצגת, מנהלת ומפיקה הופעות בארץ ובעולם עבור מגוון מוסדות – חברות, ארגונים, עיריות, ועדי עובדים ועוד.
בין האמנים שהחברה מייצגת נמנים איתי לוי, אליאנה תדהר, גלי עטרי, דני סנדרסון, הראל סקעת, טל פרידמן, לי בירן, נועה קירל, עטרה אוריה, עילי בוטנר, רן דנקר, שחר טבוך, הכבש ה-16 ועוד.
בשנת 2024 סיים בהצלחה תוכנית דירקטורים ונושאי משרה בכירה באוניברסיטת תל אביב והוסמך כדירקטור.
הראל נשוי לדנה ואב לשלושה ילדים.
יוקלה היא אחת משלושת המרכזים המנהליים בעייריה הפינית טואסולה.
בית הספר התיכון יוקלה ותחנת הרכבת יוקלה משרתים את הקהילה.
תושבים רבים נוסעים לעבודה לבירת פינלנד, הלסינקי, שנמצאת במרחק של כ-.
כלא ג'וקלה, שנפתח בשנת 1993, ממוקם גם הוא בכפר.
עד אמצע המאה ה-19, האכלוס באזור סביב יוקלה היה דליל.
פיתוחה של יוקלה החל עם פתיחת קו רכבת בשנת 1862. בשנת 1874 נבנתה תחנת הרכבת ונוסד מפעל הלבנים הראשון.
בהמשך הוקמו מספר מפעלי לבנים נוספים כדי לענות על צורכי הבירה הצומחת במהירות, כמו כן נפתח מפעל גפרורים ליד אחוזת יוקלה.
הפיתוח התעשייתי הגדיל את האוכלוסייה, כך שבשנת 1920 מנתה העיר 570 תושבים ובשנת 1950 מנתה 1,617 תושבים.
ב-21 באפריל 1996 התרחשה תאונת רכבת בה נהרגו ארבעה בני אדם ו-75 נפצעו כאשר רכבת אקספרס P82 מאואולו שהייתה בדרכה להלסינקי ירדה מהפסים בערפל כבד.
באזור הייתה הגבלת מהירות מחמירה עקב בניית גשר, רכבת אקספרס P82 לא הקפידה עליה.
ההערכה היא כי העלות הכוללת של התאונה הייתה מעל 4.3 מיליון אירו.
ירי בבית ספר התרחש בעיירה ב-7 בנובמבר 2007. בסביבות השעה 11:44 שעון מקומי (9:44 UTC) פקה-אריק אווינן פתח באש לעבר בית הספר התיכון יוקלה.
התקרית הביאה למותם של תשעה בני אדם: חמישה תלמידים (שני בנים ושלוש בנות), מנהל בית הספר, אחות בית הספר, והיורה עצמו, שהיה גם הוא אחד מתלמידי בית הספר.
שעות לפני התקרית, היורה פרסם סרטון ביוטיוב בו ניבא את הטבח בבית הספר.
יום לאחר הירי, תמונה של אוווינן אוחז באקדח ומסר שהוא "יהרוג אנשים בתיכון יוקלה היום בשם אנונימוס" פורסמה בלוח התמונות 4chan.
המשטרה פינית הצהירה כי לא הצליחה למצוא קשר בין אוווינן לאנונימוס.
זה היה השני מבין שלושה אירועי ירי בבית ספר שהתרחשו בפינלנד.
האירוע הקודם התרחש בשנת 1989 בבית הספר ראומנמרי בראומה, כאשר נער בן 14 ירה למוות בשני תלמידים אחרים.
ב-23 בספטמבר 2008 נהרגו 11 בני אדם בירי בבית הספר בקאוהאג'וקי.
ביוקלה ממוקמים מועדוני הספורט דריוס ויוקלן קיסה.
מועדון כדורגל נשים יוּרְגוֹדֶן (שוודית: Djurgårdens IF Dam) היא קבוצת כדורגל נשים מהעיר סטוקהולם שבשוודיה, המשחקת בליגת הנשים השוודית הבכירה, הדמאלסוונסקאן.
הקבוצה הוקמה בשנת 2003 כתוצאה מאיחוד בין הקבוצות יורגודן ואֵלבכֶה אַ-אִי-קוֹ, כאשר 51 אחוז מהניהול שייכים ליורגודן, ו-49 אחוז שייכים לאלבכה.
שתי הקבוצות זכו בשבע אליפויות שוודיה, מתוכן שתיים לאחר האיחוד (2003 ו-2004).
בשנת 2005 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות, אולם הפסידה לטורבינה פוטסדאם.
מדי הקבוצה הם בצבעים לבן וכחול.
יורגוס דאלארס הוא זמר יווני, שזכה לכינוי "הקול של יוון".
בארבעים שנות הקריירה שלו שר דאלארס ז'אנרים רבים של מוזיקה יוונית, שירים ביזנטיים, פיוטים, שירים מודרניים, שירים דרום-אמריקאיים בספרדית, אופרה, יצירות קלאסיות, פופ ורוק.
יותר מ-12 מיליון עותקים מאלבומיו של דאלארס נמכרו עד כה; מעל ל-70 אלבומים אישיים ומעל ל-60 אלבומים של שיתופי פעולה עם אמנים אחרים כזמר וכמפיק.
דאלארס שיתף פעולה עם גדולי היוצרים של המוזיקה היוונית, מלחינים, כותבים וזמרים.
הוא ידוע כאמן שוחר שלום, וכאות הערכה לפועלו נבחר על ידי האו"ם לשגריר כבוד של ארגון נציבות האו"ם לפליטים.
זיכרונותיו הראשונים היו קשורים לז'אנרים השונים של המוזיקה היוונית: דימוטיקו (δημοτικό), סמירנאיקו (σμυρνέικο), רבטיקו (ρεμπέτικο) ולאיקו (λαϊκό).
מבין להיטיו של דאלארס שזכו לגרסה עברית היו הלחנים "עיניים שלי" ו"בוקר יום ראשון" (יהודה פוליקר), ו"תודה" (חיים משה).
דאלארס נולד בפיראוס למשפחה בעלת רקע מוזיקלי עשיר.
אביו, לוקאס דאראלס, היה אחד מגדולי הרבטיקאים היוונים ובוזוקאי מוכשר אשר שירתו ונגינתו היו מקור השראה וחיקוי לדאלארס.
בשנת 1965, בגיל 16, החל דאלארס ללוות בגיטרה את הזמר ונגן הבוזוקי הוותיק סטליוס פרפיניאדיס, בנו של וואנגליס פרפיניאדיס, במועדון "Στου Στελλάκη" ("אצל סטלאקי") בחאידארי.
וואנגליס, חבר טוב של אביו, כתב עבורו שני שירים בניסיון לעזור לו והציע לו להקליטם.
לא אחת התוודה דאלארס ששמו של אביו תרם רבות לקידומו ופתח בפניו דלתות רבות.
בגיל 17, מצא דאלארס את דרכו לאולפן ההקלטות, כאשר הצבא תפס את השלטון בהפיכה צבאית, ורחובות אתונה התמלאו בטנקים.
היה זה ביום שישי ה-21 באפריל 1967. מאורעות אלו מנעו מדאלארס להגיע לאולפן, והשירים נגנזו ומעולם לא הוקלטו.
על פי האוטוביוגרפיה של וואנגליס פרפיניאדיס, היו אלו השירים "Μπροστά στα σκαλοπάτια σου" ("לפני דלת ביתך") במקצב החסאפיקו; ו "Πάντα σε φίλους πίστευα" ("תמיד בטחתי בחברים") במקצב הזייבקיקו.
חמישה חודשים לאחר מכן, הקליט דאלארס את שירו הראשון, "Προσμονή" ("צִפִּיָּה"), שיר שכתב פאנאיוטיס קאלאפות'אראקוס והלחין ואסיליס ארכיטקטונידיס ב-1967. השיר יצא לאור על תקליט 45 אבל מיד הוחרם על ידי צנזורת החונטה בשל הטקסט שנשא אופי פוליטי.
דאלארס החל להופיע במועדונים שונים, כשהוא מלווה בקולו ובגיטרה זמרים כגון קטי גריי וניקוס קאלרגי ואחרים.
מאוחר יותר, הזמין ספירוס זאגוראיוס, חבר קרוב של אביו, את מאקיס מאטסאס למועדון שלו בפלאקה, כדי להאזין לדאלארס.
מאטסאס התרשם מדאלארס ובתוך שבוע החתים אותו על חוזה הקלטה ראשון עם חברת התקליטים מינוס.
היה זה חוזה שיתוף פעולה שעתיד היה לארוך מ-1968 עד 2005, שלושים ושבע שנים של יצירותיו החשובות ביותר של דאלארס.
לאחר ששר בכמה אלבומים של המלחין מנוס לואיזוס ויורגוס מיטסאקיס, הופיע אלבומו האישי הראשון של דאלארס, ובו שירים שהולחנו ונכתבו על ידי סטאברוס קויומטזיס, לוקיאנוס קילאידוניס, גריגוריס פונדאס, יורגוס מיטסאקיס, דאסקולופולוס, דימיטריס לאטרופולוס וקוסטאס בירבוס.
ההצלחות הגדולות של אלבומיו בעודו בגיל 20 היו "Ο ουρανός φεύγει βαρύς" ("השמים חולפים בכבדות") ו"Που' ναι τα χρόνια" ("היכן הן השנים") אלו נשארו להיטים גדולים עד היום.
כאשר יצא האלבום האישי הראשון של דאלארס לאור, שמעה הזמרת מרינלה את דאלארס ברדיו שר "Ο ουρανός φεύγει βαρύς".
מרינלה יצרה קשר עם מאטסאס וביקשה ממנו להיפגש עם דאלארס במטרה לשתף אותו בתוכניתה במרכז "סטורק".
בזמן שרותו הצבאי בספרטה באוגוסט 1969, קיבל דאלארס אישור מהצבא להיפגש עם מרינלה.
פגישה זו הניבה שיתוף פעולה בין השניים וכתוצאה מכך נחשף דאלארס במשך שלוש שנים מכריעות בחייו אל הקהל הרחב.
את האלבום הלחין סטאברוס קויומטזיס והוא כלל שירים קלאסיים כגון:
"Αν δεις στον ύπνο σου ερημιά" ("אם תראי שממה בחלומך"), "Μ'εκοψαν, με χώρισαν στα δυό" ("הם חתכו אותי, ביתרו אותי לשניים") ו-"Κάπου νυχτώνει" ("היכן שהוא יורד הלילה") והשיר שנושא את שם האלבום.
הצלחתו של דאלארס הלכה והתעצמה.
שיתוף הפעולה עם המלחין מנוס לואיזוס הניב בין היתר שירים כגון "Αχ χελιδόνι μου" ("אוח, סנונית שלי"), "Έχω ένα καφενέ" ("יש לי בית-קפה"), "Μάνα δεν φυτέψαμε" ("אמא לא זרענו"), "Δέκα παλικάρια" ("עשרה בחורים").
את כל השירים כתב המשורר לפטריס פאפאדופולוס (Λευτέρης Παπαδόπουλος).
שיתוף הפעולה עם המלחין אפוסטולוס קאלדארס (Απόστολος Καλδάρας) היה מאוד משמעותי.
האלבומים המשותפים שלהם "אסיה הקטנה" ("Μικρά Ασία") שיצא לאור באוגוסט 1972 והאלבום "תְּפִלַּת עַרְבִית בִּיזַנְטִינִית" ("Βυζαντινός Εσπερινός") שיצא לאור ב-1973, וכמו כן מספר שירי לאייקה כגון "Φαντασία" ("הפנטזיה"), ו"Αχ ο μπαγλαμάς" ("אוח, הבאגלמה"), היו פסגת עבודתם המשותפת.
האלבום "אסיה הקטנה" יצא לאור במלאת 50 שנה לטרגדיה של אסיה הקטנה.
הפזמונים הוקלטו באתונה בחשאי (בשל הדיקטטורה) עם דאלארס ועם אנה ויסי, בהופעתה הראשונה.
שנתיים לאחר מכן, ב-1976, הוקלטו שני שירים: "ורד אדום" ("Κόκκινο τριαντάφυλλο") ו"הוא היה לבדו" ("Εκείνος ήταν μόνος") לזכרו של אלקוס פאנאגוליס.
שירים אלו הוקלטו על פורמט קטן של 45 אך מאוחר יותר הוקלטו על אריך-נגן.
דאלארס הופיע בישראל פעמים רבות.
הוא הוזמן להופיע על ידי יהודה פוליקר בעקבות הפקת תקליטו "עיניים שלי" (1985), שכלל שירים מתורגמים לעברית שהיו במקור להיטים של דאלארס.
שנה אחר כך גם חיים משה הקליט כמה משיריו באלבום "תודה" (1986).
דאלארס ביקר לראשונה לישראל באפריל 1987 והופיע בתוכנית "סיבה למסיבה" יחד עם יהודה פוליקר.
וביולי אותה שנה שלוש הופעות, בהיכל התרבות בתל אביב, באמפיתיאטרון בקיסריה, ובריכת הסולטן בירושלים.
דאלארס התקבל באהבה וחום רב על ידי הקהל הישראלי, וההופעות זכו לשבחי הביקורת.
באפריל 1989 הגיעה לישראל לשלוש הופעות בהיכל התרבות בתל אביב.
במהלך הביקור התארח בקיבוץ יד חנה, שם מתגוררת קהילה של יוצאי יון, וצפה בהקרנה מיוחדת של הסרט "בגלל המלחמה ההיא".
בספטמבר 1991 הגיעה לישראל לארבע הופעות, שאת ההכנסות מהמופע שלו בירושלים תרם להקמת כפר זוהרים, כפר לגמילה מסמים על שם זוהר ארגוב.
בנובמבר 1999, הופיע והקליט יחד עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית מופע שכלל שירים בעברית ולדינו.
אולם בעקבות האינתיפאדה השנייה ויחסה של ישראל לפלסטינים החליט להחרים את ישראל וחדל להופיע בה עד שנת 2007. בשנת 2007 הוא חזר להופיע בישראל ואת ההכנסות מהמופע הראשון שלו בארץ הוא תרם לארגון "רופאים לזכויות אדם".
הוא ערך שתי הופעות בהיכל התרבות בתל אביב והופעה באמפיתיאטרון קיסריה.
בשתיים מההופעות ארח את גליקריה.
באוגוסט 2011 הגיע דלאראס לשתי הופעות בישראל, באמפיתיאטרון בקיסריה.
בעקבות ביקור זה יצא בישראל אלבום אוסף של דאלארס בעריכת שמעון פרנס ואבינועם קוניבסקי.
ביוני 2015 הופיע ב יחד עם אלני ויטלי וגליקריה.
ביוני 2017 הופיע יחד עם יהורם גאון והקליט איתו דואט.
עד 2007 הקליט דאלארס יותר מ-70 אלבומים אישיים שנמכרו במעל 12 מיליון עותקים בעולם כולו, ומעל ל-60 אלבומים של שיתופי פעולה כזמר, נגן ומפיק.
האלבום "Μικρά Ασία" ("אסיה הקטנה") שיצא ב-1972 היה נקודת שיא בהיסטוריה של מכירת התקליטים היות שנמכר מעל ל-50,000 עותקים ונחשב לתקליט הזהב הראשון ביוון.
האלבום "50 Χρόνια Ρεμπέτικο" ("חמישים שנות רמבטיקו"), שיצא ב-1975, הפך לפלטינום כעבור מספר חודשים מאז הוצאתו לאור ונמכר במעל ל-500,000 עותקים.
אין זה אומר שלפני כן לא נמכרו תקליטים כגון אלו של קזנדזידיס, בית'יקוציס ות'אודוראקיס, אבל בזמנו לא הוענקו תוארי ה"פלטינה".
לעומת זאת, האלבום שמחזיק בשיא המכירות הוא "Τα Τραγούδια μου" ("השירים שלי") שיצא ב-1983 ונמכר ב-700,000 עותקים וממשיך להיות אחד האלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
אחריו מוביל האלבום "Λάτιν" ("לטיני") שיצא ב-1987 עם 600,000 עותקים והאלבום "Μη μιλάς, κινδυνεύει η Ελλάς" ("אל תדבר, יוון בסכנה") שיצא ב-1989 ונמכר במעל ל-180,000 עותקים.
לעיתים הלחין דאלארס שירים אך רבים מהם מעולם לא הוקלטו ומדי פעם השתמש בהם בשעה שהופיע ברדיו ובטלוויזיה.
"Ορχηστρικό" ("קטע אינסטרומנטלי") מתוך האלבום "Ζωντανή ηχογράφηση" ("הקלטות חיות") שיצא ב-1987.
"Στο ίδιο έργο θεατές" ("צופים באותו מחזה"), מילים של אנדוניס אנדריקאריס, וביצוע של דאלארס עם וסיליס פאפאקונסטנדינו מתוך האלבום "Ζωντανή ηχογράφηση στο Αττικόν" ("הקלטות חיות באתיקון") שיצא ב-1991.
יורגן אלכסנדר קנודטזון (בנורווגית: Jørgen Alexander Knudtzon; 9 בספטמבר 1854 – 7 בינואר 1917) בלשן ואשורולוג נורווגי.
למד באוניברסיטת אוסלו והתמחה באכדית, ערבית ועברית.
ב-1894 קיבל מעמד של "מדען ממשלתי" (בנורווגית: Statsstipendiat; מלגה מיוחדת למדענים מטעם הממשלה הנורווגית), ומשנת 1907 היה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת אוסלו.
בשנים 1907 ו-1915 פרסם בשני כרכים את כל מכתבי אל-עמארנה שהיו ידועים בעת ההיא, המהדורה כללה תעתיק, תרגום, פירוש לשוני והסבר והיסטורי שנכתב על ידי אוטו ובר (Weber).
קנודטזון היה מחלוצי חקר השפה החתית.
על סמך שני מכתבי ארזוה בקורפוס ממכתבי אל-עמארנה, שנכתבו בשפה החתית (ולא באכדית כמו רוב המכתבים), אפיין את החתית כשפה הינדו אירופאית.
יורגוס ספריס נולד ב-1900 בשם גאורגיוס ספריאדיס ביישוב וורלה בסמוך לסמירנה שבאסיה הקטנה (כיום באיזמיר שבטורקיה).
אביו, סטליוס או סטיליאנוס ספריאדיס, היה עורך דין ולאחר מכן פרופסור באוניברסיטת אתונה, כמו גם משורר ומתרגם בזכות עצמו.
הוא אף היה חסיד של אלפתריוס וניזלוס ומבכר של יוונית מודרנית "דמוטיקי" על פני השפה הרשמית (קאתארבוסה).
שתי מגמות אלה הותירו את חותמן על בנו.
שמה של אמו היה דספוס לבית טנקידי.
ב-1914 עברה המשפחה לאתונה, שם השלים ספריס את לימודיו התיכוניים.
הוא המשיך ללמוד בפריז מ-1918 עד 1925, למד משפטים בסורבון.
בעת שהותו שם, בספטמבר 1922, הטורקים כבשו את סמירנה מחדש לאחר שתי שנות שלטון כיבוש יווני ואוכלוסייתה היוונית, בכללם משפחת ספריאדיס, נסה על נפשה.
ספריס לא ביקר בסמירנה עד שנת 1950; תחושת החיים בגלות, רחוק מבית ילדותו השאירה את אותותיה על שירתו, דבר הבא לידי ביטוי במיוחד בסיפורי אודיסאוס של ספריס.
ספריס הושפע רבות מקונסטנדינוס קוואפיס, תומאס סטרנס אליוט ועזרא פאונד.
ב-1925 שב לאתונה, והחל לעבוד במשרד החוץ היווני בשנה שלאחר מכן.
זוהי תחילתה של קריירה דיפלומטית מצליחה וארוכת ימים, שבמהלכה התמנה לשגריר באנגליה (1931 - 1934) ובאלבניה (1936 - 1938).
הוא נשא לאישה את מאריה זאנו ("מארו") ב-10 באפריל 1941, ערב הפלישה הגרמנית ליוון.
במהלך מלחמת העולם השנייה התלווה ספריס לממשלת יוון החופשית בהיותה בגלות בכרתים, במצרים, בדרום אפריקה ובאיטליה, ושב לאתונה המשוחררת ב-1944. הוא המשיך לשרת במשרד החוץ והחזיק במשרות דיפלומטיות באנקרה (1948 - 1950) ובלונדון (1951 - 1953).
הוא מונה לשליח בלבנון, בסוריה, בירדן ובעיראק (1953 - 1956), והיה השגריר היווני המלכותי לבריטניה מ-1957 ל-1961, המשרה האחרונה בה פעל בטרם פרישתו לאתונה.
ספריס זכה לאותו כבוד ופרסים רבים, ביניהם דוקטורטים לשם כבוד מהאוניברסיטאות קיימברידג' (1960), אוקספורד (1964), סלוניקה (1964) ופרינסטון (1965).
ספריס ביקר בקפריסין לראשונה בנובמבר 1953. הוא התאהב באי מיד, באופן חלקי משום דמיונו, בקו החוף, במגוון האוכלוסייה, ובמסורת שלו, לקיצי ילדותו בביתו בסקאלה.
האי העניק השראה לספר שיריו Imerologio Katastromatos III, ועיקרי הדברים כתובים שם - והביא לקצה תקופה של שש או שבע שנים שבהן לא הוציא ספריס מתחת ידו שירה.
כותרתו המקורית הייתה "קפריסין, היכן שנגזר עלי...", ציטוט מתוך הלנה לאוריפידס, שבה טיאוקרוס מכריז שאפולו ציווה שקפריסין תהיה ביתו; הדבר מבהיר את התחושה האופטימית שחש ספריס כאשר גילה את האי.
ספריס שינה את הכותרת במהדורת 1959 של השירים.
באופן פוליטי, קפריסין נקלעה למריבה בין הממלכה המאוחדת, יוון וטורקיה בנוגע למעמדה הבינלאומי.
במרוצת השנים הבאות השתמש ספריס במעמדו בשירות הדיפלומטי כדי לחתור לפתרון של הסכסוך הקפריסאי, תוך כדי השקעת עמל רב בדבר.
היה זה אחד מהתחומים המעטים בחייו שבהם הוא התיר לאישי ולפוליטי להתערבב.
בשנת 1963 זכה ספריס בפרס נובל לספרות "עבור כתיבתו הפיוטית הנכבדה, אשר מקבלת את השראתה מתרבות העולם ההלניסטי".
ספריס היה היווני הראשון שזכה בפרס (בא אחריו אודיסאוס אליטיס, שקיבל את הפרס ב-1979).
הלאומיות שלו, והתפקיד ששיחק ברנסאנס שחל בספרות ובתרבות היוונית במאה העשרים, היה להם בוודאי משקל בהחלטה להעניק לו את הפרס.
אולם בנאום הקבלה שלו, בחר ספריס להדגיש את הפילוסופיה ההומניסטית שלו: "כשהיה אדיפוס בדרכו לתבאי הוא נתקל בספינקס, תשובתו לחידה שהספינקס חד לו הייתה: "אדם".
מילה פשוטה זו מוטטה את המפלצת.
ישנן מפלצות רבות שעלינו להשמיד.
הבה ונהרהר בתשובתו של אדיפוס."
בעוד שספריס נחשב לעיתים למשורר לאומי, יש ל"הלניזם" שלו חשיבות רבה יותר, בהיותו חוט שני של המשכיות בתרבות ובספרות היוונית.
עם עליית הלאומיות של 1967 השתלטה החונטה הצבאית מהאגף הימני על השלטון ביוון לאחר שביצעה הפיכה.
לאחר שנתיים שעמדו בסימן צנזורה כוללת, מעצרים פוליטיים ועינויים, נקט ספריס בעמדה כנגד השלטון.
ב-28 במרץ 1969, הוא הצהיר הצהרה ברשת BBC, ולה העתקים שבעת ובעונה אחת הופצו בכל עיתון באתונה.
הוא הכריז באופן שאינו משתמע לשתי פנים: "יש להביא לקיצה את האנומליות".
ספריס לא האריך ימים על מנת שיחזה בסופה של החונטה ב-1974, מצב שהיה תוצאת סיום ישיר של פלישתה של טורקיה לקפריסין, שהונע במידה רבה בשל ניסיונה של החונטה להפיל את הארכיבישוף הקפריסאי מקאריוס השלישי.
בהלווייתו ליווה קהל גדול את ארון המתים לאורך רחובות אתונה, שרו את שירו "הכחשה" (Άρνηση), שהלחין מיקיס תאודוראקיס (שאז נאסר להשמעה); הוא נעשה גיבור עממי בשל התנגדותו לשלטון.
בבריטניה מותקנים לזכרו שני לוחות כחולים (בבריטניה זהו סימן המותקן במקום ציבורי לאות זיכרון כדי לקשר בין המיקום לבין האישיות או המאורע המפורסם) על גבי שניים מבתיו הלונדוניים - ברחוב 51 Upper Brook וב-Sloane Avenue.
ב-1999 נתגלע ריב לגבי קריאת רחוב ב-Ízmir Yorgos Seferis Sokagi (שמו הטורקי של יורגוס ספריס), בגלל טינה מתמשכת שנותרה מחמת מלחמת יוון–טורקיה בשנות העשרים.
ב-2004 הפיצה להקת Sigmatropic את "16 Haiku & Other Stories," אלבום המוקדש ומושפע מעבודתו של ספריס.
בין האמנים שהקליטו את שיריו נמצאים לטיציה סדיה, אלחנדרו אסקובדו, קט פאואר ורוברט וייט.
השיר המפורסם מ-Mythistorema הוצג בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה (2004):
הקצתי וראש השיש הזה בזרועותי;
זה מתיש את מרפקי ואיני יודע היכן להניח אותו.
הוא נפל מתוך חלום ואני הגחתי מתוך חלום.
כך שחיינו נעשו אחד ויהיה זה קשה עד מאוד להפרידם שוב.
שירים, מיוונית שמעון הלקין, תל אביב, ספרית פועלים, תשל"ג.
יורגוס קראגוניס הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקשר.
הישג השיא שלו בקריירה הוא הזכייה עם נבחרת יוון ביורו 2004.
בשנת 1995 קראגוניס הצטרף לקבוצה הבוגרת של פנאתינאיקוס בגיל 18, אך לאחר שלא שותף באף משחק בעונתו הראשונה, עבר לאפולון סמירניס, בה השתלב וכבש תשעה שערים בשתי עונות.
לאחר מכן, ב-1998, הוא חזר לפנאתינייקוס, והיה מהשחקנים החשובים בקבוצה במשך חמש עונות.
בעונתו הראשונה בה חזר לקבוצה הוא כבש שישה שערים בליגת העל היוונית, ובעונת הוא שיחק בכל 12 המשחקים של פנאתינייקוס בליגת האלופות, והבקיע שער זכור בבעיטה חופשית במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד.
הוא הגיע להצלחות עם פנאתינייקוס בליגת האלופות ובגביע אופ"א, שני הטורנירים האירופיים החשובים, תוך שהוא כובש מספר שערים חשובים עבור קבוצתו, אך לא הצליח לזכות עימה באף עונה באליפות יוון.
לאחר שפנאתינייקוס הפסידה את אליפות יוון לאולימפיאקוס בשל מאזן נחות מזה של יריבתה במפגשים הישירים בין הקבוצות ב-2003, עבר קראגוניס לאינטר מילאנו.
המעבר הגיע לאחר סכסוך עם נשיא פנאתינייקוס, ולאחר שקיבל התעניינות מצד ראשי אינטר שהבחינו בכישרונו.
קראגוניס היה חלק חשוב באינטר במהלך עונתו הראשונה במועדון, כאשר שיחק עבור הקבוצה בכל המסגרות האירופיות.
הוא נכנס לתודעה העולמית אף יותר כאשר הצטיין במדי נבחרת יוון בטורניר יורו 2004 בקיץ, וסייע לה לזכות בטורניר.
אף על פי כן, לאחר הגעתו של המאמן רוברטו מאנצ'יני לאינטר, מעמדו של קראגוניס ירד מאוד בעונתו השנייה בקבוצה.
הוא ישב במרבית המשחקים על הספסל ולא שותף, ולעיתים אף לא נכלל בסגל של המאמן למשחק.
הוא סיים את תקופתו באינטר ללא אף שער במשך שתי עונות.
ב-2005, לאחר שלא הצליח להשתלב באינטר, עבר קראגוניס לבנפיקה ליסבון, קבוצה המשחקת בליגת העל הפורטוגלית.
עונתו הראשונה של קראגוניס בבנפיקה הייתה לא יציבה מבחינתו, והוא לא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן מפתח בקבוצה.
בעונת הגיע לבנפיקה המאמן פרננדו סנטוס, שאימן את קראגוניס בעונתו האחרונה בפנאתינייקוס.
תחת סנטוס, קראגוניס שיפר רבות את יכולתו ואת מעמדו בקבוצה, והציג משחקים מרהיבים.
הוא סיים את העונה עם שני שערים.
הייתה זו עונה מוצלחת יותר גם מבחינה קבוצתית, כאשר בנפיקה הייתה קרובה לתואר האליפות וסיימה שתי נקודות בלבד מתחת למקום הראשון.
בקיץ 2007, משפחתו של קראגוניס, שעברה עמו לפורטוגל, לא הייתה מרוצה מהחיים במדינה, ועל כן הוא היה מוכן לעזוב את בנפיקה.
החוזה של קראגוניס היה עתיד להסתיים ביולי 2008, אך הוא נפגש עם מנהל הקבוצה וסיכם איתו על עזיבתו המיידית.
לאחר עזיבתו התעניינו בקראגוניס קבוצות שונות מיוון ואיטליה, אך מיד לאחר שחרורו מבנפיקה הוא חזר לפנאתינייקוס, וחתם עימה על חוזה לשלוש שנים.
קראגוניס הפך במהירות לאחד מהשחקנים המובילים של פנאתינייקוס, וסייע לקבוצה להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות בעונת , תוך שהוא כובש מספר שערים מרהיבים.
בשמינית הגמר הודחה פנאתינייקוס על ידי ויאריאל, למרות שער של קראגוניס במשחק הראשון בין שתי הקבוצות.
בקיץ חתם בפולהאם מהפרמייר ליג לאחר שסיים חוזה בפנאתינייקוס.
קראגוניס משחק בנבחרת יוון בכדורגל מאז שנת 1999. קודם לכן, כיהן כקפטן הנבחרת הצעירה של יוון באליפות אירופה עד גיל 21 ב-1998, והעפיל עמה לגמר הטורניר, שם היא הפסידה לספרד.
לאחר מכן הוא הפך לשחקן קבוע בנבחרת הבוגרת.
השער הפתיע את אוהדי פורטוגל, שהייתה הנבחרת המארחת, ושיפר רבות את סיכוייה של יוון להעפיל לרבע הגמר.
קראגוניס העפיל עם נבחרתו עד למשחק הגמר, שם היא ניצחה פעם נוספת את פורטוגל וזכתה בטורניר.
לאחר הזכייה ביורו, קראגוניס המשיך לשחק בקביעות בנבחרת יוון, והיה אחד מהשחקנים החשובים שלה.
הוא השתתף עימה בקמפיין המוקדמות למונדיאל 2006 שבו כשלה הנבחרת, בגביע הקונפדרציות ב-2005, והעפיל עימה גם ליורו 2008. אחד ממשחקיו הטובים שלו במדי הנבחרת היה משחק לא רשמי ב-26 במרץ 2008 מול פורטוגל, שבו הוא הבקיע צמד שערים מבעיטות חופשיות.
בסך הכול שיחק קראגוניס ב-84 משחקים עבור יוון והבקיע שישה שערים.
אליפות יוון עם פנאתינייקוס: 1995/1996
זכייה בגביע האיטלקי עם אינטר מילאן: 2004/2005
אליפות אירופה עם נבחרת יוון: 2004
יורגוס פרינטזיס הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בשתי עמדות הפורוורד
פרינטזיס עלה לקבוצת הבוגרים של אולימפיאקוס בגיל 17, אז שימש בתפקיד שולי בקבוצה.
בעונת הושאל פרינטזיס לאולימפיה לאריסה, בה קלע 11.5 נקודות והוריד 3.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בסוף שבוע האולסטאר של הליגה היוונית, הוא זכה בתחרות ההטבעות.
בסיום העונה, הוא נבחר לשחקן הצעיר (גיל 22 ומטה) של ליגת העל היוונית.
בטריידים שכללו את זכויות הדראפט שלו נכללו, בין השאר, גוראן דרגיץ', אלכס אז'ינקה, טייסון צ'נדלר, רוני טוריאף, קוסטאס פאפאניקולאו, ריימונד פלטון, תאבו ספולושה, סופוקליס שחורציאניטיס וטיאגו ספליטר.
פרינטזיס חזר לאולימפיאקוס פיראוס אחרי תקופת ההשאלה.
מעונת החל פרינטזיס לשחק תפקיד משמעותי באולימפיאקוס, כשביורוליג הוא מעמיד ממוצעים של 6.2 נקודות מדד על פני 19 דקות למשחק.
אחרי שתי עונות באלימפיאקוס חתם פרינטזיס לשלוש שנים באוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, ששיחקה אז גם היא ביורוליג.
בעונתו הראשונה בספרד שיחק פרינטזיס תפקיד משמעותי יותר מאשר בשנייה, אף על פי שבנובמבר 2009 נפצע בכתפו פציעה שבתחילה נחשבה לקשה, אך לבסוף הוא שב למגרשים לאחר כחודש.
ביורוליג הודחה הקבוצה פעמיים בשלב הטופ 16, ובזירה המקומית היא סיימה במקומות הרביעי והשמיני את העונה הסדירה, כאשר בפלייאוף היא מפסידה פעמיים ברציפות לברצלונה - פעם בשלב רבע הגמר ופעם בשלב חצי הגמר.
אחרי עונה וחצי במלאגה חזר פרינטזיס לאולימפיאקוס, שהחתימה אותו על חוזה עד סיום העונה.
בעונה זו זכתה אולימפיאקוס בגביע היווני, והגיעה לגמר הפלייאוף בליגה.
בעונה הבאה () העמיד פרינטזיס את ממוצע מדד היעילות הגבוה ביותר שלו עד אז - 11.3 נקודות מדד למשחק - תוך שהוא מגיע עם קבוצתו לגמר הפיינל פור ביורוליג נגד צסק"א מוסקבה, וקולע את סל הניצחון במשחק הגמר אחרי אסיסט מכוכב הקבוצה והשחקן המצטיין של הפיינל פור ואסיליס ספאנוליס.
בזירה המקומית זכתה הקבוצה באליפות, אחרי ניצחון בגמר על היריבה המושבעת פנאתינייקוס, לה הפסידה בגמר הגביע ובכך איבדה את תואר הכתר המשולש.
בעונת זכתה אולימפיאקוס פעם נוספת ביורוליג, מה שהפך אותה לקבוצה השנייה אי פעם שמגיעה להישג זה, אחרי מכבי תל אביב בעונות ו-.
בעונה זו הפסידה הקבוצה בגמרים המקומיים פעמיים לירוקים מאתונה.
ממוצעיו של פרינטזיס ביורוליג בעונה זו עמדו על 10.5 נקודות ו-4 ריבאונדים למשחק.
בשתי העונות הבאות העלה פרינטזיס את ביצועיו באופן עקבי, כאשר הוא חווה עם הקבוצה עונה פחות טובה ב- וטובה יותר בעונה שלאחריה - כולל זכייה באליפות יוון בעונה השנייה ובגביע הבין-יבשתי בראשונה.
בדצמבר 2016 נפצע פרינטזיס בברכו, פספס כמה משחקים וחווה ירידה ביכולת בהמשך העונה.
בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות, כאשר פרינטזיס נפצע ברגלו במשחק השלישי של סדרת הגמר.
פציעה זו מנעה ממנו לשחק בטורניר הקדם אולימפי של אולימפיאדת ריו בטורינו באותו הקיץ.
פרינטזיס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של יוון, וזימונו הראשון לנבחרת הבוגרת היה לסגל נבחרת יוון בטורניר הכדורסל האולימפי 2008. הוא זכה עם נבחרתו במדליית הארד ביורובאסקט 2009, והשתתף איתה בעוד שלושה טורנירי יורובאסקט (יורובאסקט 2013, יורובאסקט 2015 ו-יורובאסקט 2017), במונדובאסקט 2014 ובטורניר הקדם-אולימפי של אולימפיאדת לונדון 2012.
ב-18 ביוני 2022 הודיע פרינטזיס על פרישה ממשחק כדורסל פעיל.
יוֹרְגוֹס פַּפַּנְדְרֵאוּ הוא ראש ממשלת יוון לשעבר, המנהיג של "התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית" ונשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי משנת 2006 ועד שנת 2022.
פפנדראו נולד בעיר סיינט פול שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית.
בנעוריו חי עם משפחתו בשוודיה ובקנדה.
הוא בנו של ראש הממשלה לשעבר, אנדראס פפנדראו ונכדו של ראש הממשלה לשעבר, שעל שמו הוא קרוי.
למד לתואר ראשון בסוציולוגיה בקולג' אמהרסט שבמסצ'וסטס ולתואר שני בסוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון.
עסק במחקר בנושאי הגירה באוניברסיטת סטוקהולם בשנים 1972–1973 ושימש כחוקר בדרגת פרופסור במרכז לענייני מדיניות חוץ של אוניברסיטת הרווארד בשנים 1992–1993.
ב-1981 נבחר פפנדראו לפרלמנט היווני וב-1985 התמנה לסגן שר התרבות.
מאז כיהן כשר בכל ממשלות יוון שבהן יוצגה המפלגה הסוציאליסטית.
ב-1988 התמנה לתפקיד שר החינוך והשר לענייני דת, תפקיד אליו התמנה שוב ב-1994. בכהונתו השנייה כשר החינוך תרם להקמתה של האוניברסיטה הפתוחה היוונית.
ב-1997 מונה למשרת השר האחראי על התיאום הממשלתי בהתמודדות על אירוח האולימפיאדה בשנת 2004. בפברואר 1999 התמנה לתפקיד שר החוץ.
הישגיו הבולטים בתפקיד זה היו תרומתו לשכנוע הוועד האולימפי הבינלאומי לקיים את האולימפיאדה בשנת 2004 באתונה ושיכוך מסוים של המתיחות עם טורקיה, כשיוון אף מביעה תמיכה פעילה בהצטרפות טורקיה לאיחוד האירופי.
הוא אף ריכך את הרטוריקה הלאומית של אביו.
ב-2004 נבחר לראשות מפלגתו ומשנה זו עד 2009 כיהן בתפקיד יו"ר האופוזיציה.
במאי 2005 נבחר לסגן נשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי ובינואר 2006 נבחר פה אחד לתפקיד נשיא האינטרנציונל.
ב-4 באוקטובר 2009 זכתה מפלגתו במספר המושבים הגבוה ביותר בבחירות לפרלמנט היווני עם כ-44% מהקולות כשיריבתה הגדולה, מפלגת הדמוקרטיה החדשה, זוכה רק בכ-33.5%.
ב-6 באוקטובר, הושבע פפנדראו לתפקיד ראש הממשלה ה-182 של יוון, תוך שהוא מבטיח לאזרחי יוון את ביצור שלטון החוק ומאבק בשחיתות הציבורית, טיפוח ערכי צדק וסולידריות חברתית, פיתוח סביבתי וקידמה ואף מבטיח להעלות את השכר ולהגדיל את הפנסיה של העובדים.
כשנכנס פפנדראו לתפקידו גילה כי מצבה הכלכלי של יוון גרוע בהרבה משסבר.
בין היתר התברר כי דירוג האג"ח של המדינה הוא הגרוע בגוש האירו.
כמחצית השנה לאחר היכנסו לתפקיד, נאלץ פפנדראו לפנות לאיחוד האירופי ולקרן המטבע הבינלאומית בבקשה לסיוע כספי משמעותי לצורך חילוץ יוון מהמשבר הכלכלי העמוק אליו נקלעה.
ב-20 באוקטובר 2011 העביר פפנדראו בממשלה החלטה על ביצוע קיצוצים בפנסיות ובשכר וב-31 באוקטובר קרא לקיום משאל עם על עסקת החילוץ שגובשה עם האיחוד האירופי וקרן המטבע.
צעדים אלו עוררו הפגנות אלימות ביוון.
ב-1 בנובמבר הודיע שר הביטחון פאנוס בגליטיס, בגיבוי פפנדראו, על החלפת צמרת הצבא היווני וב-3 בנובמבר חזר בו פפנדראו מכוונתו לפנות למשאל עם לאישור תוכנית החילוץ והקיצוצים.
בשעות הקטנות של הלילה, בין ה-4 ל-5 בנובמבר ניצח פפנדראו בהצעת אי אמון ברוב של 153 לעומת 145 קולות בפרלמנט, לאחר שהתחייב להקים ממשלת אחדות לאומית שתרכיב מפלגתו ביחד עם מפלגת הדמוקרטיה החדשה.
הממשלה תיגש לבחירות לאחר שתאשר את תוכנית החילוץ והקיצוצים שהוכנה על ידי האיחוד האירופי וקרן המטבע הבינלאומית.
ב-6 בנובמבר הגיעו פפנדראו ומנהיג האופוזיציה, אנטוניס סאמארס, להסכמה על הקמת ממשלת אחדות שתביא ליישום תוכנית החילוץ והוסכם כי בחירות יתקיימו רק לאחר שתיושם.
כמו כן נקבע כי פפנדראו לא יעמוד בראש ממשלת האחדות.
ב-9 בנובמבר 2011 התפטר רשמית מראשות ממשלת יוון.
בשנת 2015 הוא ביחד עם פיליפוס פטסאלניקוס הקים מפלגה חדשה, שלא עברה את אחוז החסימה בבחירות שנערכו באותה שנה.
פפנדראו שולט בחמש שפות: יוונית, אנגלית, שוודית, ספרדית וצרפתית.
בשנים 1976 ל-1987 היה נשוי לאוונטיה זיסימידס, ולהם בן, אנדראס (יליד 1982).
לאחר גירושיו נישא לעדה, ולהם בת, מרגריטה-אלנה (ילידת 1990).
פפנדראו זכה במספר רב של עיטורים ופרסים.
יורגוס לאפקאס היה מלחין יווני של מוזיקת לאיקו ורבטיקו, זמר ונגן בוזוקי.
יורגוס לאפקאס נולד במטאמורפוסי בלקוניה בשנת 1919. לפי מקורות אחרים - נולד ב-1924.
בימי הכיבוש הגרמני, בשנת 1943 נסע לאתונה ללמוד אגרונומיה, אולם לבסוף הקדיש את עצמו לקריירה מוזיקלית.
לפי מידע שמסר טאסוס סחורליס, עבד בהתחלה כנגן בוזוקי וכזמר במועדון איפובריכיו ברחוב דליורגי 47 באתונה, שם כתב גם את שירו הראשון - סביליאנה, אותו הקליט בשנת 1945. בהמשך הופיע (לפי ג.מאניסאלי) במועדוני "פיניקס" ו"בוזוקי" (בפינת הרחובות סולונוס ומברומיכאליס).
כמה משיריו כמו "ולנציאנס", "סיבילאנס" - התפרסמו בביצועה של הזמרת סטלה חסקיל.
בשנת 1961 ניגן עם תזמורת במועדון "קומפרסיטה".
כעבור שנתיים ב-1963 שר עם צאוסאקיס במועדון אחר ברחוב ווליאגמני.ב-1968 ניגן עם התזמורת ב"Joy of Kessariani".
עד יום מותו בשנת 1972 ניגן בתזמורות שונות והלחין שירים, רובם למילים של ס.ציליוורדיס.