tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המשפט נערך ב-19 באוגוסט בפני השופט סר אדוארד ברומלי, ששאף לקבל קידום ולעבור לבית משפט ליד לונדון, והיה נחוש לפעול לפי רצונותיו של המלך ג'יימס, שהיה מי שהחליט על מינויים כגון זה.
לפני תחילת המשפט הורה ברומלי לשחרר חמישה נאשמים מסמלסברי, תוך מתן אזהרה על כך שיתרחקו מכל דבר הקשור לכישוף על מנת שלא יוטל בהם חשד נוסף בעתיד.
שלוש הנאשמות הנותרות - ג'יין סאות'וורת', ג'נט בירלי, ואלן בירלי - הואשמו במגוון פעולות כישוף וקסם שהפעילו על גרייס סוורבאטס, והכחישו בתוקף את ההאשמות.
גרייס בת ה-14 הייתה עדת התביעה הראשית.
גרייס הייתה הראשונה שהעידה במשפט.
בהצהרתה היא טענה שסבתה ודודתה, ג'נט ואלן בירלי, יכלו להפוך לכלבים וכי הן "רדפו והרגיזו אותה" במשך שנים.
היא הוסיפה וטענה כי הן גררו אותה בשערותיה לראש ערימת חציר, ובפעם אחרת ניסו לשכנע אותה להטביע את עצמה.
גרייס הוסיפה כי היא נלקחה על ידי קרובותיה לביתם של תומאס וולשמן ואשתו, על מנת לחטוף משם את התינוק של הזוג וולשמן ולמצוץ את דמו.
גרייס טענה שהתינוק מת לילה אחד לאחר מכן, וכי לאחר קבורתו בכנסיית סמלסברי הוצאה גופתו על ידי אלן וג'נט בירלי.
היא טענה שהן לקחו את הגופה לביתן, בישלו אותה ואכלו אותה, והשתמשו בשרידיה להכין משחה שתאפשר להן לשנות את צורתן.
היא טענה גם שסבתה ודודתה, ביחד עם ג'יין סאות'וורת', השתתפו במפגשי מכשפות שנערכו בלילות יום חמישי ויום ראשון במקום המכונה "רד באנק", על הגדה הצפונית של נהר ריבל.
המפגשים היו עם "ארבעה דברים שחורים, המתנשאים למעלה, ואינם דומים לאדם בפניהם", עמם הן אכלו, רקדו וקיימו יחסי מין.
העד הבא היה תומאס וולשמן, אבי התינוק שנטען כי נחטף, נרצח ונאכל על ידי הנאשמות.
וולשמן אישר כי תינוקו מת מסיבות לא ידועות בגיל שנה.
בהמשך עדותו סיפר כיצד גרייס סוורבאטס התגלתה שוכבת על רצפת האסם של אביו כמו אדם מת בערך ב-15 באפריל, והתאוששה רק יום אחד לאחר מכן.
שני עדים אחרים, ויליאם אלקר וג'ון סינגלטון, אישרו כי סר ג'ון סאות'וורת', חותנה של ג'יין, סירב לעבור מול הבית של בנו ג'ון, כיוון שהאמין כי ג'יין היא "אישה רעה, ומכשפה", ואף האמין כי היא תרצח את בעלה
תומאס פוטס, פקיד בתי המשפט של לנקסטר, סיפר כי לאחר שמיעת העדויות השתכנעו רוב הנוכחים בבית המשפט ששלוש הנשים אכן אשמות בעבירות שיוחסו להן.
פוטס סיפר כי הנשים נשאלו מהי תגובתן להאשמות שהועלו נגדן, ובתגובה הן הכחישו את ההאשמות והתחננו בפני השופט לחקור מחדש את גרייס סוורבאטס.
העדים החלו לריב ביניהם, ובסופו של דבר הודו כי גרייס הודרכה כיצד לספר את סיפורה על ידי כומר קתולי בשם תומפסון.
ברומלי הורה לילדה להיחקר על ידי שני שופטי שלום, ויליאם ליי ואדוארד צ'יסנל.
היא נשברה בחקירתה, ובהדרגה חשפה כיצד סיפורה היה שקרי, וכיצד הודרכה מה לומר על ידי כריסטופר סאות'וורת', דודהּ של ג'יין סאות'וורת' באמצעות נישואים; סאות'וורת' היה הכומר הישועי של סמלסברי הול, שגם הסתתר באזור סמלסברי.
ליי וצ'יסנל חקרו את שלוש הנשים הנאשמות וביקשו לדעת מדוע הכומר סאות'וורת' בדה את העדויות נגדן, אך ההסבר הטוב ביותר שניתן על ידן היה שכל אחת מהן מתפללת בכנסייה האנגליקנית.
לאחר הקראת העדויות בבית המשפט הורה ברומלי לחבר המושבעים לזכות את הנאשמים, ואמר .
פוטס סיכם את תיאור המשפט במילים הבאות: .
כמעט כל המידע אודות המשפטים מבוסס על תיאורם בספר "The Wonderfull Discoverie of Witches in the Countie of Lancaster", שנכתב על ידי הפקיד תומאס פוטס.
השופטים הורו לו לכתוב את תיאור האירועים, והוא השלים זאת ב-16 בנובמבר 1612. ברומלי עבר על כתב היד ותיקן אותו לפני פרסומו ב-1613, וטען כי כתב היד מתאר את האירועים בצורה נכונה וראוי להוצאה לאור.
אף על פי שהספר נכתב כדין וחשבון מדויק, הוא איננו מתאר את מה שנאמר בפועל במשפט אלא משקף את האירועים.
למרות זאת, פוטס נחשב כמי ש"ככל הנראה נתן תיאור שבדרך כלל היה אמין, גם אם לא מקיף, אודות משפט מכשפות, וזאת בתנאי שהקורא מודע לכך שהוא התבסס על חומרים כתובים בדיעבד ולא על דיווחים שנכתבו בזמן אמת".
פוטס כתב בהקדמה לספרו "כך אנו למשך זמן עזבנו את המכשפות מהיער של פנדל, לשיקול הדעת הטוב של חבר מושבעים מאוד מוכשר".
דברים אלו נכתבו לאחר שברומלי שמע את העדויות נגד שלוש המכשפות מפנדל שהודו באשמתן, אך עדיין היה צריך לשפוט את הנאשמים האחרים שטענו לחפות.
הוא ידע שהעדות היחידה נגד הנשים היא של ילדה בת תשע, וכי המלך ג'יימס הורה לשופטים לבדוק בזהירות את העדויות נגד המכשפות הנאשמות, והזהיר אותם מפני עבודה לא זהירה.
בסיכום שלו לאירועי המשפט כתב פוטס שהוא הופרע ברצף הצפוי "על ידי הוראות ופקודות מיוחדות", ככל הנראה של השופטים.
לאחר שהרשיע את שלוש המכשפות ודן אותן למוות, הצליח ברומלי להתחמק מהחשד לעבודה לא זהירה באמצעות הצגת "החשיפה האמנותית" של עדותה של גרייס סוורבאטס, ולאחר מכן החל לטפל בשאר המכשפות מפנדל.
השופטים סברו כי שני האיומים המשמעותיים ביותר על אורח החיים היעקוביני בלנקשייר הם הכישוף והמורדים הקתוליים, ורצו להיראות בפני המלך ג'יימס כמי שמטפלים בשניהם באותה נחישות.
הרשויות חשדו שסמלסברי הול, בית משפחת סאוות'וורת', הוא מקום מקלט עבור כמרים קתולים, ולפני המשפטים של 1612 הוא היה נתון במשך תקופה ארוכה תחת מעקב חשאי של הממשלה.
ייתכן שאחד ממניעיו של שופט השלום רוברט הולדן בחקירותיו היה רצונו "להוציא בעזרת עשן את הכומר הישועי", כריסטופר סאות'וורת'.
משפטי המכשפות של אנגליה באותה תקופה התבססו על אמונות עממיות, שלפיהן פשע הכישוף היה סוג של עשיית רוע, והיה צורך בעדויות חזקות על מנת לבסס את האשמה.
פוטס הקדיש עמודים אחדים לביקורת מפורטת על העדות של גרייס סוורבאטס, והעניק מבט פנימי על אי ההתאמות ששררו בתחילת המאה ה-17 בין ההשקפה הפרוטסטנטית על הכישוף לבין האמונות של פשוטי העם, שככל הנראה הושפעו על ידי השקפות אירופיות של כמרים כגון כריסטופר סאות'וורת'.
בניגוד לאירופאים, האליטה הפרוטסטנטית האנגלית האמינה שמכשפות מגדלות בני לוויה רוחניים, או בעלי חיים מלווים, ולפיכך הטענה שלמכשפות סמלסברי לא היו כאלה נחשבה כבלתי אמינה.
הסיפור של גרייס על מפגשי המכשפות לא היה מוכר באנגליה באותה תקופה, אך האמונה בקיומן של התאספויות מכשפות בחשאי הפכה לנפוצה באירופה.
רוב הדמונולוגים של אותה תקופה, כולל המלך ג'יימס, החזיקו בהשקפה שרק אלוהים יכול לגרום לנס, והוא לא העניק את הכוח לפעול בניגוד לחוקי הטבע לאלה שפועלים בעצה אחת עם השטן.
לפיכך החליט פוטס להתייחס בזלזול מסוים לטענה שג'נט בירלי הפכה את עצמה לכלב שחור גדול, וכך גם לתיאורים של גרייס על מפגשי המכשפות שבהם פגשה יצורים על-טבעיים.
משפט המכשפות מסמלסברי ב-1612 היה ככל הנראה "חתיכה גדולה של תעמולה אנטי-קתולית", ואף "משפט ראווה", מתוך כוונה להדגים כיצד לנקשייר מטוהר ממכשפות ומ"קושרים אפיפיוריים".
ברומלי קיבל את מבוקשו, וב-1616 קודם לתפקיד שופט בבית המשפט של אזור המידלנדס.
ב-1615 מינה ג'יימס את פוטס לשומר הקרקעות של פארק סקאלמה, והטיל עליו את משימת הגידול והאילוף של כלבי הציד שלו.
ב-1618 הורחבו תחומי האחריות של פוטס, ותפקידיו החדשים היו "איסוף המיסים על חוקים הנוגעים לשופכין, למשך עשרים ואחת שנים".
תומאס סאות'וורת', בנה הבכור של ג'יין, ירש בסופו של דבר את האחוזה של סבו בסמלסברי הול.
מַכַּת עָרֹב בסיפור יציאת מצרים במקרא היא המכה הרביעית מבין עשר מכות מצרים.
התיאור במקרא מתייחס ל"ערוב כבד" שמילא את בתי המצרים ואת אדמתם, ו"השחית" את כל הארץ.
מכת ערוב היא אחת מן המכות שלפניהן פנה משה אל פרעה ביציאתו בבוקר אל היאור, והזהיר אותו מפני העתיד להתרחש אם לא יאפשר לבני ישראל לצאת ולעבוד את ה' במדבר.
משה הודיע שכאשר הערוב יגיע, הוא יפגע בכל ארץ מצרים, למעט ארץ גושן – מקום מושבם של בני ישראל.
למחרת, לאחר הגעת הערוב, משה ואהרן נקראים אל פרעה, וזה מתמקח איתם על תנאי יציאתם.
תחילה פרעה מציע שהוא יאפשר לבני ישראל להקריב קרבנות לה' בארץ מצרים בלי שיצאו למדבר.
משה דוחה את ההצעה, בטענה שבאופן כזה לא יתאפשר לבני ישראל להקריב קרבנות מן הצאן שהמקומיים מייחסים להם קדושה: "הֵן נִזְבַּח אֶת תּוֹעֲבַת מִצְרַיִם לְעֵינֵיהֶם וְלֹא יִסְקְלֻנוּ?!".
לבסוף נעתר פרעה לדרישת משה לצאת ממצרים, אך מתנה "רַק הַרְחֵק לֹא תַרְחִיקוּ לָלֶכֶת".
משה מסכים לתנאי, אך בזוכרו את הבטחת פרעה במכת צפרדע שלא קוימה, הוא מוסיף ואומר: "רַק אַל יֹסֵף פַּרְעֹה הָתֵל לְבִלְתִּי שַׁלַּח אֶת הָעָם לִזְבֹּחַ לַה'".
משה יוצא מבית פרעה, מתפלל לה' שיסיר את הערוב, וכל הערוב עוזב את ארץ מצרים.
לפי הדעה המרכזית בחז"ל, שבעקבותיה צעדו רוב הפרשנים המסורתיים, מכת הערוב הייתה תערובת של חיות טרף.
כך מובא גם בתרגום המיוחס ליונתן על הפסוקים, וכן כתב יוסף בן מתתיהו.
עם זאת, כבר במדרשים אפשר למצוא דעות אחרות:
מין חיה, יש האומרים ששמה: "פנתרין", ויש אומרים ששמה: "סילונית".
לדעת רבי נחמיה, מדובר ב"מיני צרעין ויתושין".
שיטתו של רבי נחמיה מופיעה כבר בפרשנות היהודית העתיקה ביותר שבידינו (תרגום השבעים), שראתה בערוב דווקא מכה של חרקים.
בדומה לפרשנות זו, היו מן הפרשנים המודרניים שסברו שהערוב הוא תערובת של חרקים, מכרסמים או מזיקים שעלולים להרוס את הארץ (יבול, בעלי חיים וכו').
רד"ץ הופמן ראה בשתי השיטות הללו "מחלוקת בין המסורת הארץ־ישראלית והמצרית".
לצד פירושים אלו, קיים פירושו המקורי של הרשב"ם, שמדובר במכה של זאבים, והמכה נקראת כך משום מנהגם של הזאבים לצוד בלילות.
יצוין כי בסיפור המקראי לא מתוארת פגיעה בנפש בעקבות מכת הערוב, כשם שמתוארת בשיא של עשר המכות, היא מכת בכורות, וכן לא מתוארת פגיעה בבעלי החיים, עובדה המחזקת את הפרשנות הקדומה והמודרנית לאופייה של מכה זו.
מַכַּת חשֶׁךְ היא המכה התשיעית בסדרת עשר המכות שהובאו על מצרים, על פי המסופר בספר שמות.
מכה זו קדמה למכת הבכורות, שגרמה לפרעה לשלח את העברים מארצו, בעת יציאת מצרים.
המכה היא מקור הביטוי "חושך מצרים", כמטפורה לחושך מוחלט.
המכה נמשכה שלושה ימים, שבמהלכם לא יכלו המצרים לראות "איש את אחיו" ולא יכלו לקום ממקומם, בשל החושך הכבד.
המכה לא פוגעת בבני ישראל - שנהנים מ"אור במושבותם".
פרעה השתכנע זמנית לשלח את בני ישראל לחופשי, אך ללא צאנם ובקרם.
לאחר שמשה סירב להצעה, ואמר שבני ישראל זקוקים לבהמות כדי להקריב מהן לה', ושגם פרעה עתיד לתת בידם זבחים ועולות להקריב לה', ה' משפיע על ליבו של פרעה וגורם לו להתעקש ולא להיענות לבקשת משה.
פרעה מגרש את משה מפניו, מזהיר אותו שלא יבוא לראותו פעם נוספת ומאיים עליו שאם יבוא שוב יהרוג אותו.
משה משיב לפרעה: "כן דיברת, לא אוסיף עוד ראות פניך"; דבריך נכונים, מפני שאכן איני עתיד עוד לראותך.
על פי המדרש, בזמן מכת חושך באו בני ישראל לבתי המצרים, וראו היכן מוחבאים אוצרותיהם: (מדרש אגדה (בובר) שמות פרשת בא פרק י').
המדרש שם מסביר "ולמה הביא עליהם חושך?" כיוון שהיה בבני ישראל אנשים רשעים שלא רצו לצאת ממצרים, ואנשים אלו מתו בשלושת ימי האפלה.
וכדי שהמצרים לא יראו במפלתם ויאמרו אף ישראל לוקים כמונו, הטיל עליהם חושך וכך בזמן שהמצרים לא יכלו לצאת מבתיהם הספיקו בני ישראל לקבור את מתיהם.
חוקר המקרא שאול הון מציע הסבר לכך שניתן היה למשש את החושך ("וְיָמֵשׁ חֹשֶׁךְ"): באותו זמן התפרץ הר הגעש סנטוריני, והאבק שנישא ברוח לפחות עד כרתים ושהרס את התרבות המינואית, הגיע כנראה גם למצרים, וכך ניתן היה למשש את החושך.
מַכַּת דָּם היא הראשונה מתוך עשר מכות שהביא ה' על מצרים, לפי ספר שמות, בשל סירובו של פרעה לשחרר את בני ישראל משעבודם.
ה' שלח את משה אל פרעה בבוקר בשעה שפרעה יוצא אל המים ולהגיד לו שמאחר שהוא לא הסכים לשלח את בני ישראל הוא עומד להפוך את כל המים שביאור לדם על ידי הכאת מי היאור במטה שהפך קודם לכן לנחש.
לאחר שמשה קיבל את הציווי ללכת אל פרעה אהרן מקבל ציווי גם הוא לנטות את מטהו על כל מימי מצרים ולהפוך אותם לדם.
בעקבות כך נהפכים כל מקורות המים של המצרים לדם, דגי היאור מתים והיאור בואש, המכה התמידה במשך שבעה ימים.
רש"י כותב וכך גם אור החיים, שהסיבה שפרעה יצא אל המים בבוקר היא שהוא היה עושה את עצמו כאל ומשקר שהוא לא צריך להתפנות לעולם וכדי שיאמינו לו הוא היה יוצא בכל בוקר להתפנות ביאור בלי שאף אחד יראה אותו.
רש"י מוסיף סיבה לכך שהקב"ה התחיל להכות דווקא ביאור היא שמאחר שהיאור היה מקור העושר של המצרים ומקור המים שלהם הם החשיבו את היאור בתור אל ועבדו אותו, ולכן הקב"ה החליט קודם כל להכות את האל שלהם שהוא היאור ורק לאחר מכן להכות אותם.
הוא כותב שהסיבה שבהתחלה משה קיבל את הציווי להכות את המים ולאחר מכן אהרון קיבל את הציווי הזה היא שהמים הצילו את משה כשהוא היה בתיבה ולכן משה מכיר טובה למים ואהרון קיבל את הציווי להכות את המים במקום משה.
על פי רש"י פרעה פונה אל משה ואהרון ואומר להם , כלומר יש מספיק מכשפים במצרים ומכת הדם לא מפחידה אותו כי גם החרטומים יכולים לכשף ככה.
האבן עזרא מפרש שמשה נשלח אל פרעה דווקא באותו בוקר מאחר שבאותו יום היה לפרעה מנהג למדוד כמה מים יש ביאור, והקב"ה רצה שפרעה ימדוד את המים ואז יראה איך ברגע שאהרן מכה כל המים הופכים לדם.
הוא מוסיף וכמוהו גם הרמב"ן, כי משה קיבל ציווי ללכת אל פרעה ואז לתת לאהרן את המטה ושאהרן יכה את כל נהרות מצרים בכך שהוא מכה לכל כיוון ולאו דווקא בנהרות ממש.
האבן עזרא מקשה כיצד ייתכן שחרטומי מצרים מצאו מים להפוך לדם בעצמם אם כל המים במצרים היו דם, הוא עונה שאהרן הפך לדם רק את המים שמעל לפני הקרקע ואילו מי התהום נשארו כפי שהם כך שחרטומי מצרים יכלו לחפור כדי למצוא מים, כך גם למצרים היו מים לשתות.
האבן עזרא מוסיף ומדגיש את ההבדל בין מכת דם לבין קסמיהם של החרטומים וכמוהו גם הספורנו, בעוד שמכת דם נעשתה במים זורמים, למשך שבעה ימים ובכל ארץ מצרים החרטומים הצליחו רק להפוך מים עומדים, לכמה שעות ובכלי בלבד.
האבן עזרא מוסיף כי על פי הפשט נראה כי מכת דם ביחד עם מכות צפרדע וכינים פגעו במצרים ובעברים כאחד.
הרשב"ם מבאר שהסיבה לכך שפרעה יצא בבוקר ליאור היא פשוט שכך שרים עושים, מטיילים בבוקר ורוכבים לפה ולשם.
המדרש מתאר את מכת דם בצבעוניות ומוסיף לסיפור גם סיבות שונות להתרחשות חלקי העלילה.
על פי המדרש ה' מעניש את גם את פרעה שהפך את עצמו לאל, וגם את היאור שהמצרים האמינו בהיותו אל, על ידי מכת הדם.
בנוסף מכת דם ביחד עם שאר עשר המכות הגיעה מאחר שפרעה סירב לשלח את העם, המדרש כותב שהקב"ה שמע את פרעה אומר שהוא מסרב לשלח את עם ישראל והחליט שהוא יגרום לפרעה לשלח כל אחד ואחד מבני ישראל בעצמו.
המדרש מתאר באופן ציורי כמעט את מכת דם וכותב שכל נהרות מצרים, כל המים שהיו בכלים של המצרים, כל הבצק שהכינו המצרים הפך אדום בגלל המים שבהם לשו אותו, ואפילו הרוק שבפה של המצרים הכל הפך לדם.
המדרש כותב שהדרך היחידה שהייתה למצרים להשיג מים לשתות הייתה על ידי תשלום ליהודים וכך היהודים העשירו מהמכה.
המדרש מביא מחלוקת כמה ימים התרחשה המכה, על פי דעה אחת המכה נמשכה שבעה ימים ואילו על פי הדעה השנייה המכה נמשכה עשרים וארבעה ימים.
המדרש מבצע הבחנה בין משה לפרעה, אף על פי שמשה הוא עניו ובורח מכבוד, הכבוד רודף אחריו ומשה הופך להיות מנהיגם של כל בני ישראל.
לעומתו, פרעה מופיע כמכשף כסיל ומכוער.
המדרש מוסף עוד סיבה למכת דם והיא שהמצרים מנעו מבנות ישראל לטבול ולהיטהר מנידתן ולכן הם בעצמם הוכו במכת דם דווקא.
בחינת תכנה וסגנונה של פרשת מכת הדם מצביעה על כך שהשתלבו בפרשה זו שני סיפורים שונים.
בסיפור הראשון מופיע משה ללא אהרן.
משה מצווה לקחת את מטהו.
המכה באה על ידי הכאה.
לוקים רק מימי היאור מה שמאפשר למצרים לשתות מים מסביבות היאור.
בסיפור השני באה המכה על ידי אהרן.
המכה באה על ידי נטית היד.
לוקים במכה כל מימי מצרים.
סיפור ב נראה המשכו של סיפור המפגש בין משה ואהרון לבין פרעה (שמות ז', ח'-י"ג) הן מבחינת מבנהו והן מבחינת סגנונו.
הסיפור הראשון עומד בזיקה לשונית לסיפור מפגשם של משה ואהרן עם פרעה בפרקים קודמים.
כל אחד מן הסיפורים נשמר בשלמותו בסיפור המשולב.
השילוב נעשה על יד חלוקתו של סיפור ב לשני חלקים, חלק הציווי ומילואו וחלק התוצאה, ותחיבתם של שני חלקים אלה במקומות המקבילים בסיפור א.
העריכה המושכלת של שני הסיפורים הללו נראית תואמת את עמדתו של ברוך יעקב שורץ שהעורך המקראי ניסה לשמר באופן מודע ומכוון תעודות שנראו לו קדושות וראויות לשימור למרות הסתירות שביניהן.
חלוקת פרשת מכת הדם לשני סיפורים עשויה להלום כל שיטה הרואה במקרא מארג של מקורות שונים.
אבל האמונים על השערת התעודות המקורית מיחסים את הסיפור הראשון למקור J בתוספות מעטות של מקור E, ואת הסיפור השני למקור P.
כדי להסביר את מכת דם באופן המקרב יותר אל השכל, ישנם המסבירים את זה על פי תופעה הקוראת גם כיום בנילוס: בגלל ריבוי פטריות דקות, מיני צמחים וחרקים קטנים מאוד בעלי צבע אדום, המים נעשים אדומים ולא ראויים לשתיה.
וישנם המסבירים על פי ניסוי שנעשה בגן החיות התנ"כי, שיש אצות בצבע ירוק, שכאשר קרני השמש פוגעות בהם, הופכות צבעם לאדום.
ולכן המצרים חפרו סביבות היאור, שאז המים מסתננים, ומתנקים מריבוי האצות והצמחים.
בפפירוס איפוור מהמאה ה-13 לפני הספירה, כנראה העתק ממקור קדום יותר, המספר על סדרת אסונות ומרד עבדים, ניתן למצוא מקבילה למכת הדם: .
יש הרואים בסיפור זה רטרוספקטיבה של מכת הדם המקראית.
על פי מיתוס שומרי מן האלף השלישי לפנה"ס, שפיענח שמואל נח קרמר, בעל גנן בשם שֻכַּלְליטֻדַ את האלה אִינַנַ שנרדמה בגנו.
האלה הנזעמת הענישה את שומר בשלוש מכות שהראשונה בהם היא מילוי בארות הארץ בדם
מַכַּת צפרדע (או צְפַרְדְּעִים) היא המכה השנייה מבין עשר מכות מצרים בסיפור יציאת מצרים, על פי המסופר בספר שמות, במכה זאת, התמלאה כל ארץ מצרים בצפרדעים.
לאחר שמכת דם לא שכנעה את פרעה לשלוח את עם ישראל, המשיך משה למכת צפרדע:
בעקבות בקשתו של פרעה, מתפלל משה לאלוהים שיפסיק את המכה, ואלוהים נעתר לו.
אך לאחר מכן, מסרב פרעה לשלוח את ישראל.
חז"ל דרשו מהמילים "ותעל הצפרדע" ביחיד, שהייתה צפרדע אחת גדולה שהכו עליה ובעקבות כך יצאו ממנה נחילי צפרדעים קטנות, אך על פי פשוטו של מקרא הכוונה היא על מין הצפרדע, וכדוגמה מביא רש"י את דברי יעקב לעשיו בפרשת וישלח "ויהי לי שור וחמור" כשהכוונה היא על שוורים וחמורים רבים.
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה, פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים.
אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים.
לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.
בתלמוד מובא כי כאשר באו בני ישראל לידי ניסיון של מסירות נפש, הם למדו קל וחומר מהצפרדע, שלמרות שלצפרדעים, שעל פי נבואת משה צוו להיכנס למיטות, לתנורים ומקומות נוספים - היו כאלו שנכנסו במסירות נפש דווקא לתנורים למרות המוות הבטוח שנשקף להם.
במדרש הובאו מספר טעמים למכה זו:
מצרים ציוו את בני ישראל לחפש להם שרצים שיוכלו לשחק בהם (המנהג היה בעבר לשחק בשרצים, ומנהג זה הוזכר בשולחן ערוך על משחק בחגב), ולכן באו שרצים לביתם.
היולדות חששו לצעוק מפני פחד עבדי פרעה שציוו להשליך את הילדים ליאור וכך ייסוריהם גדלו, ומסיבה זו באו הצפרדעים לבתי המצריים וקרקרו באוזניהם.
המצרים ציוו את בני ישראל לאסוף להם טיט, ולכן קיבלו בתמורה צפרדעים שגדלים וחיים בטיט.
על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת כִּנִּים היא המכה השלישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על ארץ מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו, בניגוד לציוויו של האל, שנמסר לו על ידי משה.
במהלך מכה זו, מלאה הארץ בכינים והן רחשו על עפר הארץ, ועל האדם והבהמה.
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים.
חז"ל ביארו את הטעם להבאת המכות על מצרים מידה כנגד מידה, ועל מכת כינים אמרו:
במדרש מופיעה דעת רבי אלעזר שהטעם שלא יכלו חרטומי מצרים להפוך גם הם עפר לכינים, הוא שאין השד יכול לברוא פחות מכשעורה.
רש"י מביא מהמדרש שיעקב אבינו ביקש שלא להיקבר במצרים, כיוון שצפה שהארץ עתידה ללקות במכת כינים.
על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת דֶּבֶר היא המכה החמישית מבין עשר המכות שאלוהים הנחית על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לפקודת האלוהים על ידי משה, לשלח את בני ישראל מארצו.
במכה זו מתו כל הבהמות של המצרים באחת, סוסים, חמורים, גמלים, בקר וצאן.
לעומת זאת, בהמותיהם של ישראל לא ניזוקו כלל.
במכה מתו רק הבהמות שהיו בשדה, ובלשון הפסוק באזהרה על המכה: "במקנך אשר בשדה".
והיראים הכניסו את הבהמות שלהם לבית כדי שלא ימותו, ואלה קיבלו את מכת שחין בה נאמר:
על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת שְׁחִין היא המכה השישית מבין עשר המכות שהנחית אלוהים, על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו, למרות פקודתו החוזרת ונשנית, שנמסרה לו על ידי משה.
במכה זו ציווה ה' על משה ואהרון לקחת פיח כבשן מלוא חופניהם.
בדרך נס כמות פיח של 4 חופנים 2 של משה ו2 של אהרון נכנסו לתוך כף יד אחת של משה, משה זורק את הכמות של פיח הכבשן לכיוון השמים לעיני פרעה, בצורה ניסית הפיח מתפשט על כל ארץ מצרים, וגורם לפצעים ושלפוחיות על גופם של המצרים ועל בהמותיהם.
למעשה שחין במקרא הוא שם קיבוצי לנגעי עור שונים.
במכה הקודמת מכת דבר מתו כל הבהמות שהיו בשדה, אך היראים הכניסו את בהמותיהם לביתם ובהמות אלו לא ניזקו, במכה זו מכת שחין קיבלו בהמות אלו את המכה.
האם פגעה המכה גם בעברים
במקרא לא מבואר מפורשות שמכת שחין פגעה במצרים בלבד, הדבר עורר מחלוקת בין פרשני המקרא וחכמים נוספים: לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה, פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים.
אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכת דם ובמכת צפרדע, לקו המצרים בלבד ולא העברים.
המקרא מתאר: "ולא יכלו החרטומים לעמוד לפני משה מפני השחין, כי היה השחין בחרטומים ובכל מצרים" לפי ה"אבן עזרא" החרטומים לא לקו במכת צפרדע ובמכת ערוב שחכמתם עמדה להם, אבל במכת שחין גם הם לקו.
לפי הרמב"ן כוונת הדברים שהחרטומים התביישו ולא יכלו להגיע להיכל המלך ולהיראות בפני משה מפני הבושה שלא עמדו בפני השחין והיו מסוגרים בבתיהם.
על פי המסופר בספר שמות, מַכַּת בָּרָד היא המכה השביעית מתוך עשר המכות שהנחית אלוהים על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים, לשלח את בני ישראל מארצו.
במהלך מכה זו, ירדו מן השמים כדורי ברד גדולים מעורבים עם אש מתלקחת, שפגעו בכל ארץ מצרים.
בין היתר שברו ושרפו את כל עצי המאכל במצרים.
מכה זו נחשבת מהקשות יותר, והתורה מתארת בהרחבה יחסית, את פרטיה:
אזהרת משה את פרעה מהמכה
משה מזהיר את פרעה שכיון שהוא מסתולל בעם ישראל ולא שולח אותם מארץ מצרים, ה' ימטיר עליו מחר בשעה הזו ברד כבד מאוד שלא היה כמותו בארץ מצרים מהיום בה נוסדה ועד היום הזה.
משה שורט לו שריטה על הקיר ואומר לו שמחר כאשר תגיע השמש לשריטה זו יתחיל הברד.
משה אומר לפרעה שמי שרוצה להינצל מהברד שיכניס את מקנהו ואת עבדיו הביתה, מה שיישאר בחוץ ימות מהברד.
מי שירא את דבר ה' הכניס הכל לבית ומי שלא השאיר את הכל בחוץ.
ה' מצווה את משה לנטות את ידו על השמים - לצד השמים ובכך תתחיל המכה על האדם, על הבהמה ועל כל עשב השדה בארץ מצרים.
משה מטה את מטהו על השמים וה' נותן קולות וברד ואש ארצה, ומתחיל לרדת ברד ואש מתלקחת בתוכו - נס בתוך נס אש ומים מעורבין, והברד מכה את כל מה שנמצא בשדה מאדם ועד בהמה ואת כל עשב השדה ואת כל העצים שובר.
המכה לא מגיעה לארץ גושן, ששם נמצאים בני ישראל, ובלשון המקרא: "רק בארץ גושן אשר שם בני ישראל לא היה ברד".
פרעה שולח לקרוא למשה ולאהרון ואומר להם: "חטאתי הפעם, ה' הצדיק ואני ועמי הרשעים".
פרעה מבקש ממשה ואהרון שיעתירו לה' שיפסיק את "קולות אלוהים" וברד.
פרעה מבטיח שמיד הוא ישלח את העם ולא יצטרכו להמתין עוד.
משה עונה לפרעה שכצאתו את העיר יפרוש את כפיו ויתפלל אל ה' והקולות יפסקו והברד לא ירד עוד, כדי שפרעה ידע שלה' הארץ.
משה מתפלל מחוץ לעיר כיוון שבתוך העיר הוא לא יכול להתפלל מכיוון שמלאה בעבודה זרה.
משה אומר לפרעה שהוא יודע שהוא ועבדיו עדיין לא יראים מפני ה'.
הפשתן והשעורה, החיטה והכוסמת במכה
במכת ברד כל עץ השדה ועשב הארץ ניזוקו, ובתוכם גם הפשתן והשעורה, "כי השעורה - אביב, והפשתה - גבעול" כבר ביכרו ועומדים ונשברו ונפלו.
לעומת זאת החיטה והכוסמת לא הוכו "כי אפילות הנה" - מאוחרות ועדיין היו רכות ויכלו לעמוד בפני הברד.
משה יוצא מלפני פרעה ויוצא מהעיר ומתפלל אל ה' שיעצור את הברד, בעקבות תפילת משה הקולות, הברד, ומטר מפסיקים לרדת וגם מה שנמצא בשמים בדרך לארץ נעצר ולא מגיע לארץ.
פרעה רואה שהכל הפסיק והוא מוסיף לחטוא "ויכבד ליבו הוא ועבדיו", ופרעה מחזק את ליבו ולא שולח את בני ישראל כמו שה' אמר למשה.
מַכַּת אַרְבֶּה היא המכה השמינית מבין עשר המכות שהכה אלוהים על מצרים, עקב סירובו של פרעה מלך מצרים לשלח את בני ישראל מארצו.
מכה זו שבאה אחרי מכת הברד גרמה לכך שכל הצמחים והיבול שהברד לא השמיד נשמדו על ידי המון החגבים שפשטו על שדות ופרדסי מצרים.
במקרא לא מבואר מפורשות שמכת ארבה פגעה במצרים בלבד, והדבר שנוי במחלוקת בין פרשני המקרא וחכמים נוספים:
בהתייחס למכת ארבה, מוסיף האבן עזרא שבאכילת יבולי היהודים במכת הארבה לא נגרם להם כל נזק, מאחר שהיו עתידים לצאת זמן קצר לאחר מכן ממצרים.
אך הרמב"ם סבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים.
במדרש מובא שהטעם למכת הארבה שנענשו בה המצרים, היא מידה כנגד מידה:
רש"י מביא מהמדרש, שהמצרים לכדו חגבים הרגו אותם ומלחו אותם לצורך אכילה, אולם כאשר המכה נסתיימה, בתפילתו של משה, וכל החגבים נישאו ברוח, הועפו אף החגבים המלוחים, ולא נשאר מהם זכר, ובלשון המדרש: "מהו לא נשאר ארבה אחד?
אפילו מה שהיו בקדירות ובחביות מלוחות, פרחו והלכו להם".
הרמב"ן בפירושו מביא בשם רבינו חננאל שמאז שהתפלל משה להסיר את מכת הארבה ממצרים ועד היום הזה לא ניחתת על מצרים מכת ארבה, גם כאשר הם נמצאים באזור.
מכשפת השני היא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men #4 ממרץ 1964 ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
מכשפת השני היא האלטר אגו של ונדה מקסימוף, בתו לכאורה של מגנטו ואחותו של פייטרו מקסימוף, הידוע בכינויו קוויקסילבר.
בעברה הייתה חברה בקבוצות האוונג'רס ואחוות המוטאנטים.
בכוחה לשנות את מרקם המציאות, והיא הייתה זו שאחראית לאירועי "האוונג'רס מתפרקים" ו"בית אם" לאחר שדעתה נטרפה עליה בעקבות אובדן ילדיה.
בשנת 2015, מקור כוחותיהם של ונדה ואחיה השתנה מכוח מוטאנטי לתוצאה של ניסויים שעברו בידי הוד התפתחותו וזהותם של הוריהם נותרה סודית.
במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה", התגלה כי אמם הייתה מכשפת השני הראשונה, נטליה מקסימוף.
דמותה של מכשפת השני מופיעה בסדרות האנימציה "איירון מן", "וולברין והאקס-מן" ו"אקס-מן: הדור הבא".
את דמותה של מכשפת השני בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "הנוקמים: עידן אולטרון", "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" ובסדרת הטלוויזיה "וונדה-ויז'ן" משירות הסטרימינג דיסני+ מגלמת השחקנית אליזבת אולסן.
מכשפת השני ואחיה, קוויקסילבר, הופיעו לראשונה כחברים באחוות המוטאנטים של מגנטו, אויב האקס-מן.
הם הוצגו כלא-מעוניינים באידאולוגית העליונות המוטאנטית של מגנטו, ובדומה לדמויות קומיקס נשיות נוספות בתקופת תור הכסף של הקומיקס הוצגה מכשפת השני בעיקר כצייתנית וכנועה.
עם זאת הראתה הדמות מאפיינים החורגים מהלך הרוח הכללי, בין היתר באמצעות התנגדות לניסיונות החיזור של מאסטרמיינד ולרעיונותיו הקיצוניים של מגנטו.
דמויותיהם נוצרו בידי סטן לי וג'ק קירבי, שעבדו באותה תקופה על הרצת חוברות "האוונג'רס", אשר הורכבה ממבחר דמויות הדגל של חברת מארוול קומיקס.
השניים החליטו להחליף את סגל הקבוצה, להוציא ממנה את מרבית גיבוריה - מלבד קפטן אמריקה - ולהחליפם בנבלים לשעבר מהרצות קומיקס אחרות; מכשפת השני וקוויקסילבר מחוברות "אקס-מן", והוקאיי מעלילות איירון מן.
שינוי דרסטי שכזה בסגל קבוצת גיבורי-על, על אף שנעשה נפוץ לאחר מכן, היה חסר תקדים באותם הימים.
דמותה של מכשפת השני, שעל אף כוחותיה לא נוצרה כדמות נשית חזקה, הופיעה במספר קווי עלילה משנית שרמזו על קשרים רומנטיים בינה לבין חברים שונים בקבוצת האוונג'רס, ככל הנראה במטרה למשוך קהל יעד נשי.
מכשפת השני וקוויקסילבר עזבו את כותר "האוונג'רס" בתום אירוע קרוסאובר עם קבוצת האקס-מן, אך הופיעו לסירוגין בחוברות הבאות, עד להצטרפותם המחודשת לקבוצה.
הכותב רוי תומאס היה זה שהתחיל במערכת יחסים רומנטית ממושכת בין דמויותיהן של מכשפת השני ו-ויז'ן, על מנת לסייע לפיתוח הדמויות.
לדבריו, הוא בחר בשתי דמויות אלו מכיוון שהן הופיעו אך ורק בחוברות "האוונג'רס", כך שלא היה חשש להפרעה לקווי עלילה בכותרים נוספים.
מאוחר יותר צירף תומאס את הוקאיי על מנת ליצור משולש אהבה בתוך קבוצת האוונג'רס.
הכותב סטיב אנגלהארט, שהחליף את תומאס ככותב חוברות האוונג'רס, ביצע בדמות שינויים משמעותיים.
הוא העניק לדמות את אישיותה האסרטיבית, הרחיב את טווח כוחותיה, הוציא את אחיה מהקבוצה כדי שדמותה תוכל להתפתח באופן עצמאי, ומאוחר יותר שילב אותה בחוברות "האוונג'רס מהחוף המערבי".
מכשפת השני ו-ויז'ן התחתנו בתום קשת הסיפור "המדונה השמימית", וכיכבו בסדרה מוגבלת בת 4 חוברות, בה מכשפת השני נכנסת להריון באמצעי קסם ויולדת שני בנים.
קשת הסיפור "מסע ויז'ן", שנכתבה כאשר ג'ון ביירן החליף את אנגלהארט בכתיבת כותר "האוונג'רס מהחוף המערבי", הפכה את ויז'ן למכונה חסרת רגש, ביטלה את נישואיו למכשפת השני, קבעה כי בניה הם יצירי השטן ומחקה את קיומם.
אנגלהארט עצמו הביע את התנגדותו למהלך זה בריאיון לבלוג "נשים במקררים".
כותר "האוונג'רס מהחוף המערבי" בוטל, אך הוחלף בסדרת "פורס וורקס" שרצה כשנתיים.
מכשפת השני עצמה כיכבה באותה התקופה בסדרת חוברות עצמאית קצרה, בת 4 חוברות.
בשנת 1996 הגיעה חברת מארוול קומיקס לשפל כלכלי עד סף פשיטת רגל, והחליטה לאתחל את כותריה ללא דמויות מוטאנטיות במיזם בשם "גיבורים נולדים מחדש".
רוב לייפלד, כותב כותר האוונג'רס המחודש, החליט לכלול את דמותה של מכשפת השני בקבוצה; דמותה שוכתבה, והיא נעשתה למכשפת רגילה.
הפרויקט בוטל אחרי שהצליח להציל את החברה ממצבה הכלכלי הקשה, והמשכיות הקומיקס הרגילה חודשה.
כחלק מקבוצת האוונג'רס בכתיבתו של קורט ביוסיק ובאיורו של ג'ורג' פרז זכתה מכשפת השני לתלבושת חדשה בהשפעה צוענית ולשיער מתולתל, עיצוב מסובך שפרז בחר בו עבור האתגר שבו, אך הבין את הקושי שבעיצובו עבור אמנים אחרים.
המאייר אלן דייוויס ציין שכאשר אייר את כותר האוונג'רס, הוא התבקש לשנות את עיצוב הדמות בהתאם למודל של פרז, בטענה שעיצובו הפשטני יותר לא משתלב עם הדמות.
דמותה של מכשפת השני הייתה דמות מרכזית באירועי הקרוסאובר "האוונג'רס מתפרקים" ו"בית אם", ומאוחר יותר הופיעה גם בסדרה המוגבלת Avengers: The Children's Crusade ובאירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן".
בשנת 2012 נעשתה לדמות ראשית בחוברות "האוונג'רס המופלאים", ולקחה חלק באירועי הציר", בהם מוצאם של מכשפת השני וקוויקסילבר - ששוכתב ושונה פעמים רבות במרוצת השנים - עבר שינוי פעם נוספת.
השכתוב המחודש ביטל את קרבת הדם המשפחתית בין מכשפת השני וקוויקסילבר למגנטו, שנחשב לאביהם, וכן ביטל את היותם מוטאנטים.
שינוי עלילתי זה התרחש ברקע מחלוקת משפטית בין אולפני מארוול ואולפני פוקס בנוגע לשימוש בדמויותיהם, מאחר שהזכויות לשימוש בדמויות האקס-מן והמוטאנטים היו שייכות לפוקס, אך השימוש בדמויות האוונג'רס היה שייך לאולפני מארוול.
הדמות מככבת בכותר סולו ארוך משלה, שנוצר בחידוש הכותרים "מארוול החדשה והשונה".
סיפור המקור של ונדה ופייטרו מקסימוף שונה פעמים רבות במרוצת השנים.
לפי הגרסה העדכנית ביותר, אמם של התאומים הייתה המכשפה הצוענית-סרבית נטליה מקסימוף, נצר לשושלת מכשפות השני שהעבירו את התואר מאם לבתה במשך דורות.
נטליה רצתה לחסוך מבתה את חייה הקשים כמכשפה, והעניקה אותם לאחותה מריה וגיסה ג'נגו, שאיבדו את בניהם במהלך מלחמת העולם השנייה.
זמן מה לאחר מכן הותקף הכפר הסרבי של המשפחה בידי שליחיו של הוד התפתחותו, שהשמועה אודות לידתם של התאומים גונבה לאוזניו והוא שאף לבצע בהם ניסויים.
אמם המכשפת נהרגה בניסיון לחלצם מידיו, והוד התפתחותו נרגש מהקרבתה והבטיח להחזיר את התאומים למריה וג'נגו בתום תקופת הניסויים העתידה להם.
בבסיסו בהר ונדגור שברפובליקת טרנזיה הבדיונית ביצע הוד התפתחותו ניסויים בתאומים, והוביל לפיתוח כוחות-העל שבהם - אחיה זכה למהירת-על אנושית, ו-ונדה התינוקת זכתה ליכולת שינוי מרקם המציאות כרצונה, שהוגברה בהשפעת כוחותיו של השד העתיק צ'ת'ון הכלוא במעמקי הר ונדגור וחוברה לכוח הכישוף.
בשלב מסוים התאכזב הוד התפתחותו מתוצאות הניסוי והשיב את התאומים להוריהם המאמצים, מוסווים כמוטאנטים.
ונדה ופייטרו גדלו בחברה צוענית כבניהם של מריה וג'נגו מקסימוף, והתוודעו לכוחותיהם בהגיעם לגיל ההתבגרות, ללא מודעות לעברם.
באחד הימים גנב ג'נגו מזון עבור משפחתו המורעבת מכפר סמוך, ועורר את זעמם של המקומיים.
תושבי הכפר הזועמים התקיפו את המחנה הצועני, גרמו למותה של מריה והפרידו בין התאומים וג'נגו.
פייטרו חילץ את ונדה באמצעות מהירותו, והם נדדו לבדם ברחבי מרכז אירופה.
הטראומה שנגרמה להם בעקבות המתקפה השכיחה מהם כל זיכרון מילדותם עד לגיל מאוחר.
בזמן נדודיהם איבדה ונדה שליטה בכוחותיה, וגרמה לשריפת כפר סמוך, שאחד מתושביו כינה אותו "מכשפת שני" - כינוי אותו אימצה לשארית חייה, ללא מודעות להיסטוריה העומדת מאחוריו.
ונדה ופייטרו חולצו בידי המוטאנט מגנטו שהגיע למקום, והם הסכימו לשרתו כדי להחזיר לו את החוב על הצלת חייהם.
הם הצטרפו לקבוצת אחוות המוטאנטים הרשעים בהנהגתו, הדוגלת בעליונות הגזע המוטאנטי, מתוך תחושת חובה ופחד.
הקבוצה נכנסה למאבק ממושך נגד קבוצת האקס-מן בהנהגת צ'ארלס אקסבייר, יריבו האידאולוגי של מגנטו.
בכעס על ניסיונו לפגוע באחיה הצליחה ונדה להשבית ולכלוא את אנג'ל, שהופרד מחברי קבוצתו.
ונדה התנגדה לניסיונו של מגנטו לחסל את ארבעת חברי האקס-מן הנותרים, השתמשה בכוחותיה כנגדו וניצלה מזעמו בידי אחיה.
אך כאשר אחיה נשבה בידי מארוול גירל ו-ונדה עתרה למגנטו בבקשה לחלצו, היא גילתה שהוא מתכנן לפוצץ את בסיס האקס-מן על כל יושביו, תוך מוכנות להקריב את חייו של פייטרו על מנת להגיע לניצחון.
לעימות בין השניים הצטרף נאמור הסאב-מרינר, שהעניק לאחוות המוטאנטים את חסותו אך נחשף לכוונותיו האמיתיות של מגנטו.
במתקפה של האקס-מן בחרה ונדה להישאר מאחור ולא לברוח עם שאר חברי האחווה, על מנת לשאת ולתן עם האקס-מן בדבר חירותו של אחיה.
מאבק קצר בינה לבין סייקלופס נקטע בבואו של אקסבייר, שהסכים לשחרר את אחיה, ו-ונדה שכנעה את נאמור הזועם להפסיק להילחם באקס-מן.
נאמור פיתח רגשות כלפי ונדה, שיופייה הזכיר לו את זה של סוזן סטורם; מתוך נקודת דמיון זו חשש נאמור שהיא תפגע ברגשותיו כמו סוזן, והחליט להיפרד ממנה.
חטיפתם של מגנטו וטואד בידי הישות הקוסמית הזר הביאה לפירוק אחוות המוטאנטים ולשחרורם של ונדה ופייטרו משירותו של מגנטו, באמרם כי חובם שולם.
בתום קרב מתיש נגד קבוצת אדוני הרשע החליטו מרבית חבריה המייסדים של קבוצת האוונג'רס - איירון מן, תור, האיש הענק והצרעה - לקחת הפסקה מפעילותם כאוונג'רס ולצאת לחופשה, והכריזו כי האוונג'רס מחפשים מגויסים חדשים.
ונדה ופייטרו קיבלו את ההודעה בשהותם בשווייץ, הגישו בקשת הצטרפות, עלו על אונייה לארצות הברית והתקבלו בברכה בידי איירון מן.
הם הצטרפו לקשת הוקאיי, נבל לשעבר הנחוש בדעתו לחזור למוטב, ותחת מנהיגותו של קפטן אמריקה הוכרזו בפומבי כקבוצת האוונג'רס.
הקבוצה הותירה בתחילה רושם שלילי, כאשר במסיבת העיתונאים הוקאיי ערער על סמכותו של קפטן אמריקה ו-ונדה הנסערת משאלות הכתבים ברחה מהמקום.
התנהגותו השחצנית של הוקאיי, אופיו חם-המזג של פייטרו וחוסר השליטה של ונדה יצר מתחים בקרב הקבוצה, שעברה אימונים מפרכים בידי קפטן אמריקה.
ונדה ופייטרו נותרו חברים בקבוצת האוונג'רס והתיידדו עם חברים נוספים בקבוצה עד לכישלון משימה כנגד מגנטו, שהסתיימה בפציעתה הקשה של ונדה ובעריקתם של התאומים חזרה לאחוות המוטאנטים.
הם עזבו את מגנטו והאחווה עקב עימות בינם לבין האקס-מן והאוונג'רס, אך לא חזרו מיידית לקבוצת הגיבורים.
אבדן כוחותיה הפתאומי של ונדה כתוצאה מהשלכות פציעתה הביא אותה לחקור ספרי כישוף בעידודם של פייטרו וטואד, מה שהביא לזימונו בשוגג של כובש בין-גלקטי בשם ארקון.
ארקון חטף את ונדה, טואד וצוות מדענים למימד פולימכוס החבוי במשולש ברמודה, בכוונה להציל את עולמו מהשמדה תוך כדי ניצול ופגיעה בכדור הארץ.
פייטרו הצליח לגייס לעזרתו את חברי האוונג'רס, שסייעו לפולימכוס להציל את ממלכתו ללא גרימת נזק נוסף, וסייעו לו להבין את ערך חיי האדם החלש ממנו.
פייטרו ו-ונדה, שכוחותיה שבו אליה, הצטרפו שנית לקבוצת האוונג'רס, וטואד נשאר בפולימכוס מרצונו.
ונדה ו-ויז'ן, סיפור מקור קודם
מבין חבריה של קבוצת האוונג'רס באותה התקופה נמנה האנדרואיד ויז'ן, פרי יצירתו של הנבל האנדרואיד אולטרון, שקם על יוצרו והצטרף לקבוצת האוונג'רס.
ויז'ן ו-ונדה פיתחו בהדרגה רגשות רומנטיים זה כלפי זה, עד לנשיקתם הראשונה במהלך קשת הסיפור מלחמת קרי-סקרול, לקנאתו של הוקאיי.
פייטרו בתחילה רעם על בחירתה של ונדה באנדרואיד מלאכותי על פני חברה הוותיק לקבוצה, אך בהמשך נתן לזוג את ברכתו.
ונדה ו-ויז'ן התחתנו עם סופה של קשת-הסיפור "המדונה השמימית", בברכתם ותמיכתם של כל חברי האוונג'רס.
פייטרו עצמו התחתן עם חברת משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים, קריסטל.
כאמור, סיפור המקור של ונדה ופייטרו שוכתב ושונה פעמים רבות במשך השנים.
במשך תקופה ארוכה האמינו התאומים כי אביהם הוא וויזר, גיבור-על מתור הזהב של הקומיקס.
אולם, הופעתה של פרה מואנשת בשום בווה (Bova) - פרי ניסוייו של הוד התפתחותו - לימד אותם כי הם בניה לכאורה של נמלטת בשם מגדה לנשר שביקשה ללדת בהר ונדגור.
מגדה ברחה מבעלה, אדם אכזר בעל כוחות-על חזקים, מחשש שבניה התאומים יושחתו מהתנהגותו, ונטשה את תאומיה אחרי לידתם כדי שבעלה לא יוכל לעלות על עקבותיהם.
הוד התפתחותו ניסה למסור את התאומים לוויזר, שברח עקב מותה בלידה נפרדת של אשתו באמונה שהתאומים שנמסרו לו הם פרי בטנה.
לבסוף נמסרו התאומים לחזקתו של הצועני ג'נגו מקסימוף, שגידל אותם כבניו.
התאומים מתאחדים עם ג'נגו, שנהרג מהתקף לב אחרי קרב עם השד צ'ת'ון, שהשתלט על גופה של ונדה לפני שהובס בידי האוונג'רס.
מאוחר יותר מתגלה כי מגנטו, המחלץ תשובות מבווה בחיפוש אחר עברו, הוא אביהם של אותם התאומים שהיו חברים בקבוצתו בעבר.
הוא מיידע את התאומים זמן קצר אחרי לידת בתם של פייטרו וקריסטל, לונה, והמשפחה התאחדה.
גילוי מוצאם האמיתי של התאומים בעתיד, וביטול קרבת הדם ביניהם לבין מגנטו ומגדה, משכתב ומבטל את סיפורה של בווה.
ונדה ו-ויז'ן לקחו תקופת היעדרות מקבוצת האוונג'רס, ו-ונדה נכנסה להיריון באמצעות כישוף וילדה תאומים, בילי ותומאס.
ונדה ו-ויז'ן הצטרפו מאוחר יותר לקבוצת האוונג'רס מהחוף המערבי.
במקביל לחברותה בקבוצת האוונג'רס החלה ונדה להתלמד אצל מכשפה עתיקת-יומין בשם אגתה הארקנס, אשר לימדה אותה להעמיק את שליטתה בכוחותיה וחיבורה לעולם הכישוף.
לאחר מכן חוותה ונדה שתי טלטלות רגשיות, העתידות להשפיע על התנהגותה בעתיד.
בתחילה הושמד ויז'ן בידי הנבל הנוסע-בזמן אימורטוס, וגופו נבנה מחדש בידי האנק פים.
אולם, אישיותו ורגשותיו של ויז'ן לפני השמדתו היו מבוססים על דפוסי מוחו של סיימון ויליאמס/וונדר מן, שקם לתחייה וסירב להקריב את עצמו עבור שחזורו המלא של ויז'ן בטענה שונדה התאהבה בחיקוי חיוור שלו עצמו.
כתוצאה מכך הוחזר ויז'ן כמכונה חסרת צבע ורגש, נישואיו לונדה בוטלו והוא הצטרף לקבוצת האוונג'רס הראשית כדי להישאר מרוחק ממנה.
כמו כן התגלה כי תאומיה של ונדה נוצרו מכוח החיים של השד מפיסטו, ששאב אותם חזרה לגופו וביטל את קיומם.
אגתה הטילה על ונדה כישוף חזק והשכיחה מזכרונה את קיומם של בניה, מתוך כוונה לשמור על שפיותה.
ונדה נזכרה בבניה זמן מה לאחר מכן, אך הדחיקה את זכרונם במשך תקופה ארוכה ביותר.
צוות האוונג'רס מהחוף המערבי נאלץ להתפרק בבקשת קבוצת האוונג'רס הראשית, בטענה שסגל החברים המשתנה והמתקפות הרבות על מתחם הקבוצה גררו הוצאות כספיות רבות.
חברי האוונג'רס מהחוף המערבי הפעילים ביותר - מכשפת השני, איירון מן, וונדר מן, סוכן ארצות הברית וספיידרוומן - ניתקו קשר עם קבוצת האוונג'רס במחאה, והקימו קבוצה מיליטנטית נפרדת בשם "פורס וורקס".
בשילוב כוחותיה של ונדה ומחשב-על מיוחד שנבנה על ידי איירון מן, יכלו חברי הקבוצה לחזות מראש איומים פוטנציאליים ולהגיב אליהם.
וונדר מן, שהצליח לשכנע את ונדה לענות לחיזוריו הרומנטיים, נהרג במשימה הראשונה של הצוות, מה שהוסיף להרעת מצבה הנפשי הרעוע של ונדה.
הקבוצה הובלה בידי ונדה למשך זמן מה בטרם התפרקה לאחר קרב נגד קאנג הכובש, ו-ונדה הצטרפה מחדש לקבוצת האוונג'רס.
כחברת האוונג'רס נאלצה ונדה לפעול שנית לצידו של ויז'ן, שחזר לעצמו אחרי שדפוסי המוח של וונדר מן שבו אליו חלקית בשילוב אלה של המדען המנוח אלכס ליפטון.
אחרי היעדרות של שנה, בה הועברו ליקום כיס בידי פרנקלין ריצ'רדס אחרי שהקריבו את עצמם במאורעות "סאגת אונסלוט", שבו חברי האוונג'רס ליקום מארוול המרכזי, וכוחותיה של ונדה נעשו חזקים יותר ויותר.
היא השתמשה בכוחותיה כדי להחיות את וונדר מן, שהתגשם בהתחלה כענן אנרגיה יונית שבכוחותיה של ונדה לזמן כרצונה.
אחרי מפגש עם מורגן לה פיי הודיעה אגתה הארקנס לוונדה שביכולתה להשתמש בצורה חזקה של קסם בשם קסם כאוס, והיא החייתה את וונדר מן באופן מלא.
השניים נעשים לזוג, אך נפרדים בהמשך ו-ויז'ן ו-ונדה מחדשים את מערכת היחסים ביניהם.
כוחותיה נעשו חזקים באופן משמעותי בהדרגה, והיא אף איחדה את אישיותו המפוצלת של שוכן הביניים (In-Betweener), הישות הקוסמית המייצגת דואליות, כאשר היא פוצלה בידי הנבל סקורפיו.
במשך תקופה ארוכה הדחיקה ונדה מזכרונותיה טראומות נפשיות קשות, בראשן אובדן בניה התאומים, וכוחותיה המתחזקים והשפעת קסם הכאוס שמו לחץ על נפשה המעורערת במילא.
הערה בלתי-מכוונת מפי הצרעה על בניה הייתה הקש ששבר את גב הגמל, ו-ונדה עברה התמוטטות עצבים חמורה.
היא יוצאת למסע נקמה שלוח רסן, במהלכו הרגה את אגתה הארקנס ופתחה במתקפה סמויה על האוונג'רס, אותם היא מאשימה במות ילדיה.
ונדה תמרנה ושינתה את מרקם המציאות בשרשרת של אירועים שהביאו למותם של סקוט לאנג/איש הנמלה, ויז'ן והוקאיי, השמדת אחוזת האוונג'רס ופציעתם של רבים מחברי הקבוצה.
דוקטור סטריינג' הגיע למקום לאחר שחש בשימוש מוגבר בקסם, ויידע את חברי הקבוצה כי האיומים השונים איתם נאלצו להתמודד הם פרי קסמה של ונדה.
דוקטור סטריינג' הביס את ונדה, והכניס אותה למצב קטטוני באמצעות העין של אגאמוטו.
היא נלקחה משם בידי מגנטו לאי ג'נושה, מקום מפלט למוטאנטים, שם יוכל פרופסור צ'ארלס אקסבייר לטפל בה.
אקסבייר ודוקטור סטריינג' נכשלו במשימתם להחזיר את ונדה למצבה הקודם, ואחרי שניסתה להחזיר את ויז'ן לחיים ולתקן את הנזק שעשתה, נאלצו להותיר אותה בתרדמת.
במקביל קיים אקסבייר התייעצות עם חברי האוונג'רס והאקס-מן, בשאלה האם יש לתת לונדה להישאר בחים.
פייטרו, בזעזוע עמוק מכך שאקסבייר מוכן להרוג את אחותו, העיר את ונדה ושיכנע אותה להשתמש בכוחותיה כדי למנוע זאת.
בתגובה שינתה ונדה לחלוטין את מרקם המציאות, ויצרה מציאות חלופית בשם "בית אם" בה לגזע המוטאנטי רוב על פני בני האדם, וגיבורי-העל השונים זוכים להתגשמות משאלות ליבם, כשבין היתר מגנטו ומשפחתו הם שליטי המוטאנטים.
במציאות זאת חיה ונדה כבת-אדם רגילה, וגידלה את ילדיה בפרטיות.
רוב רובם של תושבי המציאות החדשה לא חשו בשינוי הדרסטי שנוצר.
רק וולברין, ליילה מילר והוקאיי המוחייה הבחינו בכך שהמציאות השתנה, ובאמצעות שימוש בכוחותיה של ליילה מילר החזירו לגיבורי-העל את זכרונותיהם האמיתיים ופתחו במרד נגד בית מגנוס.
בקרב המתחולל בג'נושה הצליחה מילר להשיב למגנטו את זיכרונותיו, ו-ונדה גילתה לדוקטור סטריינג' כי היה זה פייטרו, ולא מגנטו, שיזם את שינוי המציאות.
מגנטו הזועם האשים את פייטרו בכך שפעל בשמו ותמרן אותו ואת ונדה למטרותיו, תקף את בנו והרג אותו.
ונדה החייתה את פייטרו, והסבירה למגנטו שאחיה רק רצה להביא להם אושר, וטענה כי הוא בחר במוטאנטים מאשר במשפחתו ובכך הרס אותה.
ונדה שחזרה את המציאות לקדמותה באמצעות שלוש מילים - "לא עוד מוטאנטים".
ונדה החזירה את העולם לקדמותו, אך הפשיטה מכוחותיהם כ-90% מאוכלוסיית המוטאנטים העולמית - בהם פייטרו, מגנטו, פולאריס, אקסבייר ולכאורה גם היא עצמה - וגרמה למותם של רבים.
אחרית דבר, מסע הצלב של הילדים
ונדה עצמה נעלמה מזירת ההתרחשות.
היא נמצאה על ידי הוקאיי וחיה לסירוגין בכפר קטן ליד הר ונדגור, שם חיה חיים שקטים ללא כל זיכרון מעברה או אמונה בקסם.
חברי קבוצת האוונג'רס הצעירים, ויקאן וספיד האמינו כי הם גלגול נשמות של בניה התאומים של ונדה, וניסו לחפש אותה ללא הצלחה.
ונדה שבה באופן פתאומי והקימה את קבוצת האוונג'רס העוצמתיים, שהחלה את דרכה במשימה נגד צ'ת'ון והמשיכה לפעול לאחר מכן בהנהגתו של האנק פים.
בקבוצה היו חברים פייטרו, ששחזר את כוחותיו בסיוע הבלתי אנושיים, וכן סטאטור, בתו של סקוט לאנג.
ונדה זכתה ליחס עוין מסטאטור, הטילה עליה כישוף שמונע ממנה לדבר בגנותה ושכנעה את פים להרחיק אותה מהקבוצה.
לאחר מכן התקיפו סטאטור וחברי האוונג'רס הצעירים את ונדה, וחשפו כי היא לעשה האל לוקי שהתחזה אליה במטרה להתערב בתוכניותיו של נורמן אוסבורן.
לוקי ברח מהמקום, ומיקומה של ונדה האמיתית נותר בסוד.
אחרי עומס-יתר בכוחותיו של ויקאן יצאו חברי האוונג'רס הצעירים למסע חיפושים אחר ונדה בסיוע פייטרו ומגנטו, ששיחזר את כוחותיו.
אחרי חיפושים שונים מצאה הקבוצה את ונדה האמנזית מאורסת לדוקטור דום, אך נקלעה לקרב מול קבוצת האוונג'רס הראשית וצבאותיו של דוקטור דום.
האוונג'רס הצעירים ו-ונדה חולצו מהמקום בידי איירון לאד, והוחזרו אחורה בזמן לאירועי "האוונג'רס מתפרקים".
בראותה את האירועים נזכרה ונדה בעברה וכוחותיה שבו אליה, והיא הצילה את איש הנמלה מכוחותיה שלה בזמן העבר.
כאשר הקבוצה ואיש הנמלה שבו לזמן ההווה, אישרה ונדה את חשדותיהם של ויקאן וספיד, והצהירה שהם אכן בניה בגלגול מחודש.
היא משיבה לריקטור את כוחותיו, והצהירה שהיא עומדת לעשות כן לשאר המוטאנטים בטרם כוחותיה נגנבו על ידי דוקטור דום.
מתגלה כי לפני מתקפתה על האוונג'רס פנתה ונדה לעזרתו של דום בניסיון להחיות את בניה, אך ניסוייהם הביאו להתמזגותה עם התגלמות כוח החיים, וכוחותיה העצומים היו לה לרועץ והביאו אותה להתמוטטות עצבים.
דום הובס בידי האוונג'רס והאקס-מן, ו-ונדה דחתה את הזמנותיהם של פייטרו, מגנטו וקפטן אמריקה והעדיפה להישאר לבדה.
אוונג'רס נגד אקס-מן, האוונג'רס המופלאים
אחרי קרב נגד מודוק וארגון A.I.M משתכנעת ונדה בידי גברת מארוול וספיידרוומן לבקר באחוזת האוונג'רס, שם היא זוכה ליחס מנוכר מויז'ן המחודש, שגוער בה על כך שתימרנה והרגה אותו.
ויז'ן דורש ממנה לעזוב, ו-ונדה הבוכייה נלקחת משם בידי גברת מארוול.
היא מקבלת חזיונות שונים אודות כוח הפניקס, בהם מותם של האוונג'רס.
לאחר מכן מגלים חברי האוונג'רס והאקס-מן כי כוח הפניקס עושה את דרכו לעבר כדור הארץ, ככל הנראה בעקבותיה של משיחת המוטאנטים הופ סאמרס.
גילוי זה יוצר מלחמה בין האוונג'רס לבין האקס-מן, במהלכה כוח הפניקס מפוצל לחמישה חלקים ומתמזג עם סייקלופס, נאמור, אמה פרוסט, מג'יק וקולוסוס.
ונדה הצטרפה לקרב כדי לחלץ את האוונג'רס מידי סייקלופס המחוזק, והחלה לאמן את הופ בשימוש בכוחותיה בואקאנדה.
שובה של ונדה לקבוצת האוונג'רס תרם רבות למורל הקבוצה, שהייתה נתונה למצוד האקס-מן.
בשל כוחותיה ומעשיה בעבר הייתה ונדה לחברת האוונג'רס היחידה שהטילה פחד ומורא בלבבות האקס-מן, וחברי האוונג'רס ניצלו זאת והשתמשו בקמעות מיסטיים על מנת ליצור את האשליה שהיא נוכחת בכל התגלות של חברי האוונג'רס.
כאשר חברי האקס-מן חשדו שמדובר באשליה, התקיף נאמור את אחת מקבוצות האוונג'רס, אך הובס במהירות מכיוון שהיה מדובר בונדה האמיתית.
מתקפתו של נאמור וצבא אטלנטיס על ואקאנדה הופסקה, גם היא, בידי ונדה.
כוח הפניקס החל להשתלט בהדרגה על סייקלופס, עד שרצח את פרופסור אקסבייר ושאב את כוחותיהם של ארבעת הפניקסים האחרים כדי להפוך לפניקס האפל.
ונדה והופ מתאחדות, ובאמצעות כוחותיהן המשותפים משמידות את כוח הפניקס, ובכך גם מתקנות את מאורעות "בית אם".
מאוחר יותר ביקרה ונדה בקבר של אקסבייר, במטרה לחלוק לו כבוד אחרון, ונכנסה לעימות פיזי עם רוג בדבר מעשיה כלפי הגזע המוטאנטי בעבר.
הן נלכדו בידי כוחותיו של הגולגולת האדומה, שעקר את מוחו של אקסבייר מגופו כדי לרכוש את כוחותיו הטלפתיים.
מוחה של ונדה נשטף בידי הגולגולת האדומה המחוזק, שניסה לשכנע אותה להשתמש בכוחותיה כדי לשלול את כוחותיהם של כל המוטאנטים ברחבי העולם, אך יצאה משליטתו כשנתקלה בגופתו של אקסבייר.
היא ורוג הושלכו לחסדי המון-זועם שונא מוטאנטים, וניצלו על ידי חברי חטיבת האוונג'רס המאוחדים.
ונדה ורוג הצטרפו לחטיבת האוונג'רס המאוחדים אחרי קרב נגד הגולגולת האדומה.
בעוד ונדה ניסתה להתיידד עם רוג, היא מצדה הצהירה שהצטרפה לקבוצה כדי לפקח על מעשיה של ונדה.
בהרפתקאות מאוחרות יותר נאלצה הקבוצה לצאת כנגד החלטת השמימיים על חורבן כדור הארץ כתוצאה ממעשיהם של "תאומי אפוקליפס" - בניהם התאומים של ארכאנג'ל ומגפה, שנחטפו לציר זמן עתידי אפשרי בידי קאנג הכובש וגדלו במחנות ריכוז למוטאנטים.
במקביל למאבק בשמימיים ודחיית הקץ שוכנעה ונדה בידי תאומי אפוקליפס לחלץ אך ורק את המוטאנטים שבכדור הארץ, מה שהתפרש בידי רוג כמעשה בגידה, כשלמעשה כוונתה של ונדה הייתה גיוס המוטאנטים כדי להביס את התאומים.
רוג ספגה את כוחותיו של וולברין והרגה את ונדה לפני שהסבירה את עצמה, והיא הספיקה להעביר את כוח הכישוף לוונדר מן כדי שיוכל לבצע אותו בעצמו.
מותה בוטל על ידי האבוק וחברי האוונג'רס הנותרים, שנשלחו לעבר בידי קאנג והצליחו להציל את כדור הארץ מהשמדה באמצעות העברת כוחותיהם לרוג.
לאחר מעשה השיבה ונדה את כוחותיהם של חברי הקבוצה, אך לא הצליחה להסיר מרוג את כוחותיו ותודעתו של וונדר מן.
גילוי מוצאה האמיתי: הציר, הארץ הנגדית, מארוול החדשה והשונה
חודשים אחרי הקרב נגד תאומי אפוקליפס נחטפו ונדה, רוג והאבוק בידי כוחותיו של הגולגולת האדומה, ונלקחו למחנות ריכוז למוטאנטים באי ג'נושה.
השלישייה הצליחה להימלט ושחררה את מגנטו לקראת עימות נגד הגולגולת האדומה, במהלכו השתמש מגנטו בהורמון גדילה מוטאנטי כדי להרוג את רוב אנשיו של הגולגולת האדומה, ולחסל אותו במו ידיו.
אולם, הישות אונסלוט ששכנה במוחו של אקסבייר התפרצה החוצה והתמזגה עם הגולגולת האדומה לכדי "אונסלוט האדום".
הקבוצה הקטנה נלחמה באונסלוט האדום עד להגעתם של חברי קבוצות האוונג'רס והאקס-מן, ו-ונדה וגיבורים רבים הובסו בקרב נגד זקיפי סנטינל מיוחדים שעוצבו על ידי איירון מן תחת השפעת הגולגולת האדומה.
אל המקום הגיעה לעזרה קבוצת נבלי-על בהנהגתו של מגנטו, בה היו חברים דוקטור דום, לוקי, מיסטיק וסייברטות' בין היתר.
ונדה ודום הטילו על הגולגולת האדומה כישוף שנועד להפוך את צו מצפונו המוסרי, והצליחו להביס אותו - אלא שהכישוף השפיע על כל הנוכחים במקום, וכך גיבורי-על נעשו לנבלים, ולהפך.
תחת השפעת כישוף ההיפוך יצאה ונדה להרוג את דוקטור דום כנקמה על מעשיו כלפיה בעבר.
מגנטו ופייטרו הגיעו ללטבריה כדי לעצור בעדה, אך הובסו במהרה והוטל עליהם כישוף קטלני שנועד להשפיע על אלו הקשורים בקשרי דם לונדה.
בשעה שהכישוף פגע אנושות בפייטרו, מגנטו לא הושפע ממנו כלל, וכך נחשף כי הוא לא אביהם האמיתי.
דוקטור דום ניצל את ההתרחשות כדי לגייס לעזרתו את דוקטור וודו, שזימן את רוחו של אחיו להשתלט על גופה של ונדה ולהשתמש בגופה כדי לבטל את כישוף ההיפוך.
הכישוף בוטל, ו-ונדה שבה לחיק חטיבת האוונג'רס המאוחדים.
התגלית החדשה בדבר מוצאם האמיתי הביאה את ונדה ופייטרו לשוב להר ונדגור, שם נלקחו לארץ הנגדית של הוד התפתחותו.
אחרי שחברו למחתרת המתנגדת למשטרו של הוד התפתחותו, אותרו התאומים בידי לומינוס, יצירתו החדשה של הוד התפתחותו בעלת כוחותיהם המשולבים של ונדה ופייטרו.
הם הובאו להוד התפתחותו, שטען בפניהם כי מריה וג'נגו הם הוריהם האמיתיים, וכי הם אינם מוטאנטים אלא תוצר ניסוייו.
ונדה ופייטרו נמלטו מהוד התפתחותו, והצטרפו לחטיבת האוונג'רס המאוחדים בקרב על הארץ הנגדית.
הם שבו, כחלק מקבוצת האוונג'רס, לכדור הארץ.
ונדה המשיכה לחפש את האמת על עברה, במקביל לחקירה על הפרעות משונות בכוח הכישוף.
חקירתה הפגישה אותה עם רוחה של נטליה מקסימוף, מכשפת שני מימים עברו ואמה הביולוגית האמיתית.
פרוץ מלחמת האזרחים השנייה ביקום מארוול הביא לריב קשה בין ונדה ופייטרו, שהתחיל כסכסוך אידאולוגי והמשיך לקרב של ממש על רקע חוויות ילדותם.
בסוף העימות נפרדו התאומים בקרירות, ו-ונדה אמרה לאחיה כי היא לא רוצה לראותו שוב.
לאחר מכן נסעה ונדה הנחושה לסרביה, שם גילתה את סיפור מקורה האמיתי מפיו של אב מנזר מקומי.
בסיוע רוחותיהן של נטליה ואגתה גילתה ונדה כי כוח הכישוף נתון למתקפתה של התגלמות הכאוס, ושלישיית המכשפות מצליחות להחליש אותה די הצורך כדי שפייטרו ישמיד אותה באופן סופי.
התאומים התאחדו כאשר נטליה הקריבה את עצמה כדי להציל את כוח הכישוף, וגילתה להם שלא היה זה הוד התפתחותו שהרג אותה, אלא אביהם המסתורי.
מאוחר יותר הצטרפה ונדה לדוקטור סטריינג', מג'יק, דוקטור וודו ואחרים בקרב נגד צבא רובוטים ויצורים מהונדסים-גנטית שנוצרו במטרה להכחיד את כל משתמשי הקסם שב.
מכשפת השני לקחה חלק באירועי "אימפריה סודית", בהם ארגון הידרה בהנהגת קפטן אמריקה משתלט על ארצות הברית.
היא הופיעה כחברה בקבוצת האוונג'רס של הידרה, ומאוחר יותר התגלה שבמהלך קרב נגד הארגון בוושינגטון די.
נחשפה ונדה לכוח מסתורי שביטל את כוחותיה, ואפשר להידרה לבצע בה שטיפת מוח.
בהתכנסות מאורגנת של קפטן אמריקה, האוונג'רס של הידרה ומחתרת הגיבורים חושף האנק פים, שהתמזג עם הנבל אולטרון, שצ'ת'ון השתלט על גופה של ונדה ומאלץ אותה לפעול בשירות הידרה.
בקרב האחרון נגד הארגון הובסה ונדה בידי תור, ודוקטור סטריינג' שחרר אותה משליטתו של צ'ת'ון.
לאחרונה הוכרזה ונדה כאויבת המדינה של אומת המוטאנטים העצמאית על האי החי קרקואה.
היא כונתה "המתחזה הגדולה" בעקבות גילוי מקור כוחה האמיתי, והיא מוצבת במקום השני ברשימת בני-האדם שהמיטו אסון על העם המוטאנטי, כאשר הנתונים על מעשיה מעידים שאירועי "בית אם" הביאו למותם של 986,420 מוטאנטים.
בעבר מכרה חברת אולפני מארוול את הזכויות לשימוש בדמויות הקשורות לזיכיון האקס-מן לאולפני פוקס המאה ה-20, שהפיקו סדרת סרטים המבוססת על דמויות מהזיכיון.
שנים לאחר מכן הפיקו אולפני מארוול את זיכיון סרטי "היקום הקולנועי של מארוול", המתמקד בדמויותיהם של האוונג'רס.
דמויותיהם של מכשפת השני וקוויקסילבר היוו נקודת מחלוקת בין שני האולפנים - אמנם הם תוארו בעבר כמוטאנטים ובניו של מגנטו, המופיע בסדרת סרטי האקס-מן, אך הם מזוהים בקומיקס עם חוברות האוונג'רס.
בפשרה שנוצרה הוחלט כי שתי הדמויות יכולות להופיע בגרסאות שונות בסרטים המופקים על ידי שתי החברות, בתנאי שלא תהיה חריגה בעניין הזכויות אצל שתי החברות.
מכשפת השני לא הופיעה בסדרת סרטי אקס-מן, אך בעלת תפקיד חשוב בזיכיון "היקום הקולנועי של מארוול", בו מגלמת את דמותה השחקנית אליזבת אולסן.
ונדה מקסימוף ואחיה התאום פייטרו מקסימוף הופיעו לראשונה בסצנה שאחרי כתוביות הסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", כתאומים בני האומה הבדיונית סוקוביה העוברים ניסויים בידי ארגון הידרה.
בגרסה זו מקור כוחותיהם של התאומים הוא ניסויי ארגון הידרה בשרביטו של לוקי, שהעניק לתאומים כוחות-על - מהירות-על עבור פייטרו, וטלקינזיס וטלפתיה בין היתר עבור ונדה.
התאומים מופיעים לאחר מכן בסרט "הנוקמים: עידן אולטרון".
בתחילת הסרט מתגלים התאומים בידי קבוצת הנוקמים במהלך פשיטה על בסיס הידרה, ובורחים מהמקום בתום קרב קצר עם צוות הגיבורים.
הם מגויסים מאוחר יותר בידי אולטרון, פרי יצירתם של טוני סטארק וברוס באנר, שמאמין בהכחדת האנושות ומשכנע את התאומים להצטרף אליו כדי לנקום בסטארק, האחראי על כלי-הנשק שהביאו למות הוריהם.
התאומים מצטרפים לאולטרון בקרב נגד הנוקמים ביוהנסבורג, במהלכו ונדה מנטרלת את חברי הנוקמים באמצעות שימוש בחזיונות ואשליות מבעיתים, שאחד מהם גורם לענק הירוק לצאת למתקפה פראית וחסרת מעצורים ביוהנסבורג.
בסיאול משתלט אולטרון על המדענית הלן צ'ו כדי להשיג לעצמו גוף חדש, ותוך כדי העברת תודעתו לגוף החדש קוראת ונדה את מחשבותיו ומגלה את תוכניתו האמיתית להשמדת בני האדם.
התאומים פונים כנגד אולטרון ומצטרפים לנוקמים בקרב נגדו בסוקוביה.
פייטרו נהרג במהלך הקרב, בסופו אולטרון מובס וונדה מצטרפת לקבוצת הנוקמים החדשה של קפטן אמריקה והאלמנה השחורה לצד ויז'ן, וור משין ופלקון.
הופעתה הבאה בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" מתרחשת כשנה לאחר אירועי "עידן אולטרון".
הסרט פותח במשימה של קבוצת הנוקמים החדשה בלאגוס, ניגריה, בניסיון למנוע מברוק רומלאו לגנוב נשק ביולוגי להשמדה המונית.
במהלך המשימה רומלאו מפוצץ את עצמו כדי להרוג את קפטן אמריקה, ונדה כולאת את הפיצוץ והודפת אותו ללא מחשבה על בניין סמוך, ובכך גורמת למותם של 11 אזרחים בני אומת ואקאנדה.
התקרית בלאגוס מובילה להיווצרות הסכמי סוקוביה, שנועדו להעביר את השליטה והפיקוח על קבוצת הנוקמים לידי צוות מטעם האומות המאוחדות.
ונדה נאלצת להישאר בעול כורחה תחת השגחתו של האנדרואיד ויז'ן במתחם הנוקמים, והשניים מפתחים רגשות רומנטיים זה כלפי זה.