tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המושב שוכן בסמוך ליער בן שמן על כביש 443 בין מחלף בן שמן לבין העיר מודיעין-מכבים-רעות.
המושב הוקם בשנת 1964 ונחנך בטקס חגיגי ב-29 בנובמבר 1964. הוא הוקם על ידי גרעין נח"ל שהשתייך לתנועת הנוער "עזרא" ואוזרח ב-28 באוגוסט 1967. בשנת 1970 הגרעין המיישב עבר למקום הקבע מבוא חורון.
חלק קטן מהתושבים נשארו במקום והתאגדו למושב שיתופי.
לצורך פרנסתם הקימו מפעל אלקטרוניקה, אבל תוך שנים מעטות נטשו כל חברי האגודה השיתופית וב-1974 פורקה האגודה.
על אף פרוק האגודה התיישבו במקום קבוצה של עולים מארצות הברית וכמה משפחות עולים ממדינות אחרות.
בסוף שנת 1975 הונחה אבן פינה ליישוב הקבע מבוא מודיעין.
ב-1976 התיישבו במקום הרב שלמה קרליבך וחסידיו, רובם עולים מארצות הברית.
הם החליפו את שמו של המושב מ"מבוא מודיעים" ל"מאור מודיעים" לציון שמו של רבי מאיר קאליש, האדמו"ר מאמשינוב, שהרב קרליבך ואחרים בגרעין המייסד היו מקורבים אליו, אך שם זה לא התקבל בוועדת השמות הממשלתית.
הרב קרליבך שהה רוב השנה בארצות הברית, אך החזיק בית במושב ושהה בו תקופה מסוימת כל שנה.
בתקופה זו היו עולים לרגל אלפי מעריציו בעיקר לשבתות.
רבים היו ישנים בשקי שינה בכיכר המרכזית של המושב.
הרב קרליבך היה עורך לימוד ותפילת "קבלת שבת" במשך מספר שעות, ולאחריה סעודת שבת עוד כמה שעות עד לפנות בוקר, וכך במשך כל השבת מלווה בשירה משולבת בהרצאות וסיפורי חסידים.
בחצר בית הכנסת הציורי ניצב עדיין כיסא חצוב בסלע, סמוך למקום בו ישב קרליבך בשבת בין תפילת שחרית למוסף.
רבים ממעריצי קרליבך באים למושב לחזות בבית הכנסת שלו, ובממשיכי דרכו החיים במושב.
ב-23 במאי 2019, במסגרת גל השריפות בישראל, פרצה במושב שריפה שכילתה את המושב כליל.
מדינת ישראל החלה לאחר כשנה בשיפוץ ושיקום המושב.
המלחין והמעבד בן ציון סלומון, תלמידו של קרליבך, מפיק (על פי צוואתו של קרליבך) באולפן שלו שבמושב את שיריו של קרליבך שלא הוקלטו בחייו.
המושב משמש כבסיס ללהקות "רבע לשבע", "להקת המושב" ועוד.
חלק מהתושבים עוסקים במטעים ובבית חרושת לפלסטיק ועוד.
בשנים הראשונות לאחר פטירתו של קרליבך התקיים במושב פסטיבל מוזיקה ואמנות על שם הרב שלמה קרליבך – בכל שנה בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח, שעבר במשך הזמן ל"בנייני האומה" בירושלים.
ביום השנה למותו של הרב נערכת במקום אזכרה אמנותית המושכת קהל רב מכל רחבי הארץ, ומדי פעם אירועים נוספים בסגנון זה.
במושב פועל סניף של תנועת הנוער עזרא.
בכל שנה, ביום השני של חול המועד סוכות ובחול המועד פסח, מתקיים ביישוב פסטיבל מוזיקה בו מתארחים זמרים ולהקות.
במרכז היישוב ישנה גבעה לא מיושבת ועליה שרידים מיישוב קדום.
רצפת פסיפס שנשתמרה כמעט בשלמותה.
הדעות חלוקות אם היישוב היה יהודי או נוצרי.
כמו כן, נמצאו שרידי מנזר מהתקופה הביזנטית.
במקום הוקמה פינת מרגוע לזכרו של אש קודש גילמור, מבני המושב, שנרצח בפיגוע.
מבודד אופטי הוא התקן המאפשר העברת מידע ממעגל אלקטרוני אחד למשנהו, ללא מגע ביניהם.
הוא מורכב בבסיסו מיחידה פולטת אור (לרוב LED) ויחידה קולטת אור (פוטודיודה או פוטוטרנזיסטור), הנמצאת מול הראשונה ומגיבה לאור שלה.
סוגים של מבודדים אופטיים מכילים רכיבים שונים או נוספים במעגל היציאה שלהם.
התקן זה משמש לעיתים כתחליף לממסר או לשנאי.
יחס העברת זרם – זהו היחס בין הזרם העובר ב-LED (בכניסה) לזרם במוצא כתגובה לכך.
זרם זליגה – זרם במוצא שעובר ללא אור ב-LED (או באפס זרם בכניסה).
זמני תגובה – האיחור בזמני ההדלקה והכיבוי של זרם המוצא לאחר ההדלקה והכיבוי של זרם הכניסה (זמנים אלה לרוב שונים אחד מהשני).
סוגי מבודדים אופטיים – על פי מעגל היציאה
FET (דו כיווני) – בעיקר ליישומי מיתוג תקשורת.
TRIAC – בעיקר ליישומי מיתוג עומסים במתח רשת.
ZC TRIAC – כולל גם מעגל גילוי "מעבר אפס" בזרם היציאה, ומיתוג רק בזמן זה (למניעת רעשי מיתוג ברשת).
מבוי הוא סמטה או רחוב קטן הסגור משלוש רוחותיו, כלומר רחוב ללא מוצא המשמש בעיקר את דייריו.
בשכונות חצר לדוגמה, כמו השכונות היהודיות שנבנו מחוץ לחומות ירושלים בעבר, החצר המרכזית מובילה למבוי צר המשותף לכמה חצרות, שדרכו יוצאים לשטח הציבורי של העיר.
בכתבים הלכתיים נקרא רחוב כזה בשם "מבוי", לעומת הפתוח משני צדדיו הנקרא "מבוי מפולש".
לעיתים נקראים רחובות קטנים ללא מוצא בני זמננו בשם "מבוי", על שם המבוי העתיק.
ישנם דינים בהלכה העוסקים במבוי, בעיקר לגבי הלכות ערובין.
דינים אלו אינם רלוונטיים לימינו, בשל הקפת כל העיר באמצעות עירוב, דבר ההופך את כל העיר על מבואותיה, אם קיימים, מבחינת הלכתית - לחצר אחת, המכונה 'חצר של רבים', היינו שהיא משותפת לרבים.
על מנת שמבוי יחשב למבוי מבחינה הלכתית, עליו להיות בצורה מלבנית, היינו שהוא צר וארוך (אם המבוי בנוי בצורת ריבוע - הוא נחשב מבחינה הלכתית לחצר לעניין תיקון מבואות).
תנאי נוסף להגדרה כמבוי הוא קיומן של לפחות שתי חצרות, שבתוכם לפחות 2 בתים, הפתוחות למבוי.
תנאים נוספים למבוי הם שאורכו יהיה לפחות 4 אמות (כ־1.80 מ') וגובה מחיצותיו לפחות 10 טפחים (כ־80 ס"מ).
ככלל, מבוי נחשב לרשות היחיד לעניין רשויות השבת, כיוון שהוא מוקף במחיצות משלושה כיוונים.
אולם מדרבנן, יש לתקן את פתחו הרביעי באמצעות לחי, קורה או צורת הפתח, על מנת להבדיל בין רשות היחיד המשותפת לדיירים רבים לבין רשות הרבים, שאף היא משותפת לרבים, ובה אסור לטלטל חפצים.
אם המבוי לא תוקן, הוא נחשב מדרבנן לכרמלית ואסור לטלטל בתוכו.
על מנת להתיר לטלטל בשבת כלים ששבתו בבתים אל המבוי ודרכו לחצרות אחרים, על כל החצרות במבוי להשתתף ביחד באמצעות 'שיתוף מבואות'.
באדריכלות, מבואה היא שם כללי לחלל כניסה למבנה או לחלק ממבנה כגון אגף, דירה, משרד וכדומה.
השם "מבואה" נובע מתפקידו והקשרו של החלל, ויכול להתייחס למגוון חללים שונים בגודלם ובמראם, מאולם גדול ומפואר בכניסה למבנה ציבור ועד כוך קטן בכניסה לדירה.
לעיתים מבנה המבואה הוא צר וארוך ומכנים אותו גם 'פרוזדור' או 'מסדרון'.
תפקידה של המבואה הוא לשמש מעבר הדרגתי בין חוץ ופנים המבנה.
למבואה הן תפקיד חזותי והן תפקיד פונקציונלי: היא נותנת את הרושם הראשוני של פנים המבנה בקרב הנכנסים אליו והיא מאפשרת מקום התארגנות לפני המשך הכניסה.
במקרה של מבואה של בית או דירה, לדוגמה, המבואה עשויה לשמש מקום לחלוץ נעליים או לתלות מעילים או לחלופין להסתכל במראה מבט אחרון לפני היציאה החוצה.
כמו כן, המבואה היא מקום נוח למארח לקבל את אורחיו לפני שאלו נכנסים אל סלון ביתו.
במקרה של מבני ציבור, המבואה היא לרוב בפרופורציה לגודל המבנה ונושאת עמה תפקידים נוספים.
למבני ציבור מטיפוסים שונים שמות שונים ומאפיינים שונים למבואה שלהם:
בבתי מלון ובבניינים רבי קומות חלל הכניסה נקרא לובי.
במוסדות תרבות כגון תיאטרון, בית אופרה, אולם קונצרטים או קולנוע נקרא חלל הכניסה וחלל המעבר אל האולם הראשי פואייה וגם לו תפקידים נוספים הקשורים להכלת קהל גדול לקראת הופעה.
נארטקס – חלל כניסה לכנסייה או קתדרלה
אטריום – אלמנט שמקורו באדריכלות רומית, שם שימש כחצר פנימית פתוחה וסביבה גם היו מתכנסים אורחי הבית ודייריו.
מבואות הנגב הוא בית ספר תיכון וחטיבת ביניים, השוכן בקיבוץ שובל, ולומדים בו תלמידים מכיתה ז' עד כיתה י"ב.
בית הספר מדגיש את החינוך הסביבתי, את האחריות של האדם על סביבתו ועל יכולתו להשפיע עליה באמצעות למידה ואזרחות פעילה.
המוסד החינוכי מבואות הנגב הוקם בשנת 1963, בשני מבנים בקיבוץ שובל.
במחזור הראשון למדו 39 חניכים.
בצוות ההקמה המצומצם היו שאול שריר מקיבוץ שובל ויוסף אלפייה מקבוץ בית קמה, שאול שריר היה מנהלו הראשון.
המוסד השתייך לשני קיבוצים של השומר הצעיר – שובל ובית קמה.
בסוף שנות השישים הצטרפו למוסד החינוכי גם הקיבוצים דביר ולהב.
המוסד שימש כבית ספר ופנימייה.
התלמידים היו בני ארבעת הקיבוצים והסגל החינוכי היה מתוך חברי הקיבוצים.
בכל כיתה למדו 20 - 25 תלמידים.
לכל כיתה היה מחנך ולכל שכבה היה מדריך.
המחנכים הראשונים היו אלי לוי ושאול שריר.
בין המורים הראשונים היו יהודה באואר שלימים הפך להיות חוקר שואה וחיים אורון (ג'ומס) שהיה חבר כנסת ושר החקלאות.
בבקרים היו התלמידים לומדים את מקצועות בית הספר ובנוסף למדו על הקיבוץ, השואה, מוזיקה, חקלאות.
בצהריים עבדו התלמידים בענפים השונים בקיבוץ.
בשעות הערב חזרו התלמידים לפנימייה.
ערבים מסוימים הוקדשו לנושאי תרבות.
אחרים לפעילויות של תנועת השומר הצעיר.
שאר הערבים נותרו לצפייה בטלוויזיה.
בשנים אלו עדיין לא הייתה טלוויזיה בחדרים.
רוב פעילויות הערב אורגנו על ידי התלמידים.
התלמידים ישנו בפנימייה ואכלו בחדר האוכל של קיבוץ שובל.
המוסד נועד לחנך את התלמידים לחיי הקיבוץ, לערכי יסוד וללימודי המשך.
המוסד התאים את מערכת הלימודים והמבחנים לבקשות וצרכי התלמידים.
הלינה והפעילויות במוסד היו דרך ליצירת מערכת חברתית ייחודית.
במשך השנה נפגשו התלמידים עם מסגרות שאינן של הקיבוץ, במסגרת מעורבות חברתית – אירוח בכפר ערבי, עבודה במפעל בתל אביב, מפגש עם חרדים.
פורים היה ועודנו חג משמעותי מאוד במוסד החינוכי.
תלמידי כיתה י"א בחרו כל שנה נושא ייחודי לפורים.
הם בנו מבנים מיוחדים, קישטו את בית הספר על פי הנושא הנבחר.
בסוף השנה נערכו תערוכות של המגמות השונות והצגת סוף שנה.
בשנים הראשונות הגיעו ההורים לחדר האוכל של קיבוץ שובל כדי לצפות בהצגה.
התלמידים לא למדו לבחינת בגרות.
רק בשנות השמונים, עקב דרישת משרד החינוך, נכנסו בהדרגה לימודי הבגרות למערכת הלימודים.
בסוף שנות השמונים למדו במוסד כ–250 תלמידים.
הקיבוצים התקשו להחזיק את המוסד מבחינה כלכלית ומספרם המועט של התלמידים לא אפשר מספר מגמות גדול.
בתחילת שנות התשעים הצטרפו למוסד תלמידים מהישוב להבים.
באמצע שנות התשעים הצטרפו תלמידים מאופקים ורהט.
בשנים שלאחר מכן הצטרפו גם תלמידים מבאר שבע, נתיבות, לקיה, מיתר, הקיבוצים משמר הנגב, כרמים ומושבים מהאזור – מבועים, גילת, מסלול, ברוש.
בית הספר עבר לחמישה ימי עבודה בשבוע.
תלמידי הקיבוצים הפסיקו לעבוד בענפי הקיבוץ.
בשנת 1998 הגיעה קבוצת נעל"ה ראשונה למבואות הנגב.
בכיתה י' הם למדו לימודי עברית ולימודים כלליים בכיתה נפרדת להם.
בכיתות י"א – י"ב הם הצטרפו לכיתות הרגילות בבית ספר.
בשעות שאינן שעות הוראה הם חיו ופעלו בפנימייה שבתוך בית הספר.
בתחילת המאה ה-21 עבר בית הספר שינוי פדגוגי והפך לבית ספר ניסויי.
בשנת 2008 סיימו תלמידי הקיבוצים את הלינה בפנימייה, אם כי הפעילות החברתית ממשיכה בשעות הערב במרכז החברתי שבבית ספר.
בשנת 2009 בית הספר עבר לאחריות מועצה אזורית בני שמעון.
בבית הספר לומדים תלמידים מיישובי המועצה האזורית בני שמעון - שובל, בית קמה, דביר, להב, ברוש, גבעות בר, כרמים, משמר הנגב, נבטים, תאשור ,תדהר,חצרים ובסיס חצרים .
בית הספר קולט חניכים מכפר הנוער "עדנים".
בשנת 2017 הפסיק לקלוט תלמידים מחבר העמים אשר למדו במסגרת תוכנית נעל"ה.
בנוסף לכך, בית הספר נהג לקבל תלמידים מהיישוב מיתר.
בבית הספר לומדים 850-1000 תלמידים.
התלמידים בחטיבה העליונה בבית הספר נחלקים לכיתות עיוניות וכיתות מסלול בגרות רגיל, ומלבדן הייתה בעבר קיימת כיתה נפרדת לחניכי תוכנית נעל"ה וכיתה נפרדת לתלמידים מכפר הנוער "עדנים".
התלמידים ככלל נדרשים לתעודת בגרות מלאה על פי משרד החינוך, אך גם לבגרות של 3 יח"ל במדעי הסביבה ובביולוגיה.
זאת כיוון שבית הספר מדגיש את ערכי הסביבה ומבקש להקנות אותם לתלמידיו.
בתיכון שתים עשרה מגמות ברמה של 5 יחידות לימוד: ערבית, לימודי ארץ ישראל, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מדעי הסביבה, מדעי החברה, אמנות פלסטית, חקלאות, מזרחנות ,מגמת הנדסת אלקטרוניקה ומחשבים, גאוגרפיה, תיאטרון, מחשבת ישראל, אומנות, ספורט ופסיכולוגיה סוציולוגיה.
במישור האישי - נכון לשנת 2007, אחוז המסיימים בבגרות מלאה בבית הספר היה 89 אחוזים.
בית הספר זכה בפרס החינוך לשנת תשס"ח.
בשנת הלימודים תשס"ט החל בית הספר להפעיל תוכנית לחדשנות חינוכית.
במישור הסביבתי - בית הספר שילב בתוכנית הלימודים הרגילה של משרד החינוך את מקצוע לימודי הסביבה, מקצוע המשלב תחומי מדעים שונים להיבט האקולוגי וה"ירוק" שלהם.
התלמידים נדרשו לבגרות של 3 יח"ל במקצוע זה וגם במקצוע הביולוגיה.
בית הספר הפעיל פרויקט של בניית גינה אקולוגית בשיטת הפרמקלצ'ר (אקולוגיה בת-קיימא).
על פעילויות אלה הוכתר בתואר "בית ספר ירוק".
במישור החברתי - בית הספר מפעיל תוכניות רבות הקשורות בקהילה הקרובה.
בין תוכניות אלה פרויקט של עבודה עם קשישים במועדון יום סמוך, הנותן להם אפשרות להעלות על הכתב את סיפורי חייהם.
בית הספר מפעיל גם את פרויקט "מילים מנסות ליצור שינוי" יחד עם חטיבת הביניים של לקייה, פרויקט המשתף תלמידים יהודים וערבים לעבודה בצוותא ויוצר ביניהם קשרים חברתיים.
בית הספר הוא רב-תרבותי, ומאחד תלמידים ממגזרים שונים - ערבים, בדואים, עולים מרוסיה, ילדי קיבוצים וילדי ערים.
בשנת הלימודים תשס"ט התחיל בית הספר מבואות הנגב להפעיל בתחומו את התוכנית לחדשנות חינוכית.
עיקרי התוכנית הם שימוש מעשי במחשבים ניידים ("מחשב לכל תלמיד") ושילובם בתוכנית הלימודים, יחד עם למידה מבוססת חשיבה בשיטה של "אשכולות למידה".
אשכולות הלמידה הם דיסציפלינות, כמו מדעים וסביבה - מדעים, ביולוגיה, למודי סביבה, כימיה, פיזיקה.
הומניסטיקה - היסטוריה, אמנות, תנ"ך וספרות, ומדעי החברה -אזרחות, מדעי המחשב, סוציולוגיה ופסיכולוגיה.
המורה אינו מתפקד יותר בתור מרצה ומעביר ידע, אלא יותר בתור מנחה ויועץ.
הידע של התלמיד מגיע ממקורות שונים, שאת חלקו הוא אוסף בעצמו.
הערכת התלמיד היא בעיקר לגבי עבודות החקר שלו.
בבית הספר הכיתות הן חכמות.
כל השולחנות מותאמים לחיבור המחשב של כל התלמידים.
בכל כיתה מסך ומקרן שיכול להתחבר למחשב המורה וחיבור לרשת בית הספר.
בעזרת המחשבים והאינטרנט יכולים המורים והתלמידים לגשת למידע רב.
הם יכולים להעביר ביניהם חומרי למידה ותוצרים.
ניתן להכין מצגות, סרטונים, מסמכים.
כל החומרים יכולים להיות בתוך לקמפוס הווירטואלי של בית הספר הנמצא ברשת.
בקמפוס נמצא החומר הלימודי של כל כיתה וכל מגמת לימוד.
התלמידים מתבקשים במהלך השנה להכין משימות, שהן בדרך כלל שאלות חקר בלימודי הדמוקרטיה, מדעים וסביבה, היסטוריה, הומניסטיקה.
ביצועי ההבנה מסכמים את הנושא שנלמד לעיתים בצורה של עבודה כתובה ולעיתים בצורה של עבודה יצירתית ומעשית.
בסוף יחידת לימוד התלמידים נדרשים להכין משימת ביצוע הבנה מסכם.
בעזרת ביצועי ההבנה התלמידים לומדים לאסוף מידע, לעבוד עצמאית או בצוותים, להציג את התוצרים מול קהל.
מטרת התוכנית לחדשנות חינוכית היא פיתוח דמות בוגר בית-ספר, היוצא עם יכולות חשיבה והתמודדות עם בעיות בעולם האמיתי בכלל ובעולם התעסוקה בפרט.
התוכנית חלה על כל הכיתות בבית הספר.
מבואות הנגב הוא בית הספר הראשון בישראל שאיגד את שיטת אשכולות למידה יחד עם שיטת הטכנולוגיה הממוחשבת, ויצר תוכנית חלוצית ראשונה מסוגה.
תחנת רדיו מבואות הנגב הוקמה בשנת 2012 ביוזמתו של מנהל בית הספר אז עדו ארגמן.
התחנה הוקמה לטובת התלמידים ממגמת התקשורת בבית-הספר מבואות הנגב, מקצוע הרחבה אשר חלקו המעשי הוא התמחות בעיתונות רדיו.
תוכנית הלימודים היא של מפמ"ר תקשורת וקולנוע.
לרדיו מבואות הנגב ניתן להאזין בתדר 106fm ממנו משדרים בתי ספר נוספים בדרום, בהתאם ללוח שידורים שנקבע מראש.
תלמידי המגמה משדרים שידורים חיים של מוזיקה, מגזינים וספיישלים וכאשר אין שידורים התחנה משמשת את התלמידים לצורכי עבודה עיתונאית על פרויקט הבגרות ברדיו - שעת שידור ערוכה על נושא שנבחר מראש.
במסגרת דרישות המגמה על כל תלמיד לבחור נושא ולהעמיק בו.
התוצר הסופי הוא שעת שידור ערוכה המכילה כתבות רדיופוניות, ראיונות, קטעי מידע מוזיקה ועוד.
אולפן הרדיו הוקם כחלק מפרויקט הרדיו החינוכי של קול ישראל לו שותפים: משרד התקשורת, משרד החינוך, ותחנת "קול ישראל".
התדר 106fm ניתן בחסות של קול ישראל, ואת הקמת האולפן והתחזוקה מממנת מועצה אזורית בני שמעון.
זורעים נתינה בפרויקט משתתפים כ־20 תלמידים נבחרים משכבה ח' שבמהלכו הם לומדים את ערכי התרומה והנתינה דרך עבודה בגן הירק בבית הספר.
במפגשים התלמידים מקבלים כלים וצוברים ידע בוטני - כיצד לשתול, לזרוע לגדל ירקות ולתחזק גינת ירק.
במהלך השנה התלמידים עובדים באופן עקבי אחת לשבוע בגן הירק ובסופו של תהליך הם קוטפים את התוצרת החקלאית שגידלו, מסדרים בארגזים ותורמים לנזקקים ולרעבים.
הפרויקט מזמן לפחות יציאה אחת מבית הספר לטובת "מפגש עם קו העוני" באמצעות עזרה באריזות מזון בעמותה לנזקקים, קטיף תוצרת במקומות אחרים או סיור בבית תמחוי.
הפרויקט מאפשר לתלמידים ללמוד לעומק מהו עוני ולחוות תהליך מתמשך של התנדבות לטובת מטרה חשובה - תרומת מזון לרעבים.
הפרויקט מחייב את התלמידים להירתמות, עקביות, עבודה פיזית קשה ובכך מפתח יכולת להיות שותף, להשפיע ו"לעשות משהו בשביל מישהו" שהוא בעל ערך.
פרויקט "בית גלעד" הוא פרויקט דגל בשכבת ט'.
במסגרת הפרויקט נפגשים כמדי שנה, תלמידים נבחרים מכל כיתה עם קשישים מ"בית גלעד" - מרכז יום לוותיקים מקיבוצי המועצה האזורית בני שמעון.
הבית מכיל מרכז תעסוקה: בית מלאכה לעבודות יד והוא מיועד לוותיקים עצמאיים המעוניינים בעבודה במלאכות שונות ובמסגרת חברתית חמה.
במסגרת המפגשים {בין 6-8 במשך השנה} התלמידים נחשפים למאפייני "הגיל השלישי", יוצרים קשר ותקשורת עם המבוגר ומקיימים פעילויות משותפות ומגוונות במהלך השנה ובייחוד לקראת החגים.
המבוגרים נרגשים ומצפים למפגשים עם הנוער הצעיר ובכך מזמן הפרויקט מעורבות חברתית – קהילתית והעשרת הידע דרך הלמידה המשותפת עם הקשישים .
את הפרויקט מלווה מחנכת אחראית בשכבה בשיתוף מדריך השכבה מהמרכז החברתי.
יזמים צעירים הוא פרויקט בו קבוצה של תלמידים משכבה ט' עוברים תהליך שנתי, במהלכו הם הוגים, מייצרים ומשווקים מוצר פרי תכנונם.
התהליך מלווה על ידי מורה מבית הספר ומונחה על ידי סטודנטים למנהל מאוניברסיטת בן-גוריון.
לעקרונות השיווק, הפיתוח, המחקר ועוד.
במהלך השנה מתקיימים מספר ימי שיא בהם לומדים התלמידים על נושא היזמות מפי מומחי אקדמיה ושטח.
בפרויקט משתתפים כיום 26 תלמידים משכבה ט', הקבוצה הגדולה ביותר במרחב הנגב.
בית מדרש בית ספרי הוא מפגש קבוע של בית המדרש בנושא "צדק חברתי".
אחת לחודש מתכנסים 15 תלמידי שכבה י'
בסוף יום לימודים ולומדים יחד סוגיות בנושא צדק חברתי דרך המקורות היהודיים.
הלימוד מתקיים באווירה בית מדרשית בלתי פורמלית
ומטרתו להציף סוגיות עתיקות יומין אך אקטואליות, תוך שאיבת השראה מין המקורות ובחינה של הדומה והשונה בין אז והיום.
רוקחים עולם היא תוכנית שבה תלמידי שכבה ח' ילמדו אודות תהליך פיתוח תרופה וסוגי תרופות.
במהלך השיעורים התלמידים עושים ניסויים וחוקרים על תרופות.
לבסוף, אחרי שיכינו רעיון לתרופה במפגש אחרון כל הרעיונות יוצגו לפני האנשים של תעשידע ובנוסף יבקרו התלמידים של הפרויקט במפעל "קמהדע" ויצפו בתהליך הכנת התרופות.
במסגרת התוכנית יהיו 10-14 מפגשים.
קדם עתידים - תוכנית ארצית לילדי הפריפריה שמנוהלת על ידי העתודה הצבאית "עתידים" ומכון ברנקו-וייס לפיתוח החשיבה.
התוכנית מיועדת לתלמידים מכיתות ט'-י"ב, ופועלת משנת תשס"ח.
במסגרת התוכנית התלמידים לומדים חומר מעבר לתוכנית הלימודים במתמטיקה, אנגלית ומקצועות מדעיים.
התלמידים גם נוסעים לאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, לחברות היי-טק ותעשייה ואף לבסיס חיל האוויר בנבטים כדי לפגוש דמויות לחיקוי על מנת שיוכלו להגשים את חלומותיהם בעתיד.
מצוינות 2000 - תוכנית ארצית שמפעילה העמותה למצוינות בחינוך ומטרתה להביא תלמידים מצטיינים מכיתות ח' למצוינות על ידי לימוד חשיבה והבנה מתמטית, ומדעים לפי ניסוי.
הלימודים מופעלים על ידי מורים בבית הספר, מורי המתמטיקה והמדעים.
בסוף השנה נפתחת לתלמידים אפשרות להגיע למחנה צ'ייס בבית הספר התיכון למדעים ואומנויות בירושלים.
בבית הספר ביקרו אנשי משרד החינוך ואנשי חינוך והוראה מרחבי הארץ, כדי לראות וללמוד את התוכנית לחדשנות חינוכית.
בינואר 2010, ביקרו בבית הספר סטודנטים ממכללת אוברלין שבאוהיו, ארצות הברית, הלומדים לתואר ראשון בלימודי סביבה.
הם לומדים על גופי המים בצפון ארצות הברית ומשתתפים בפרויקט לימודים על הסביבה בישראל.
המרכז החברתי פועל לכלל בני הנוער בגילאי ז' עד י"ב במועצה אזורית בני שמעון ותלמידי מבואות הנגב.
המרכז ממוקם בתוך בית הספר וכחלק ממנו - תוך התאמה בזמני הפעילות, חלק מפעילויות בית ספריות - טיולים שנתיים, חינוך חברתי בית ספרי, ליווי מקצועי על ידי יועצות בית הספר ועוד.
במרכז ישנם שישה מדריכים לפי קבוצות גיל והוא מלווה על ידי רכזת הדרכה מועצתית.
הרעיון המרכזי שעומד בבסיסו של המרכז החברתי הוא "אוטונומיה מודרכת" - הנערים והנערות מנהלים את אורח החיים במרכז ומקבלים החלטות עקרוניות וחשובות לגבי המקום ולגבי עצמם.
הצוות החינוכי במרכז מפקח, מציב את הכללים ומוסכמות המקום ומלווה את הנערים.
הנערים במרכז מחולקים לוועדות שונות: ועדת מועדון, ספורט, צופית, חלות, עלון, תרבות ועוד.
במרכז קיים גם צוות הגברה הפעיל בתחום בית הספר מחוצה לו והנערים לומדים לתפעל מערכות הגברה ומקבלים מעט שיעורי העשרה בחשמל ואלקטרוניקה ברמה בסיסית.
את הוועדות מרכזים נערים משכבת י"א.
הוועדות נפגשות לפגישות תכנון והכנה לקראת פעילויות שבאחריותן.
יצירת מוקד עניין משמעותי עבור הנוער, המאפשר מפגש חברתי, יזמות, שייכות וביטחון עצמי.
פיתוח כישורים אישיים וקבוצתיים בקרב בני הנוער.
חינוך בני הנוער לאחריות, מנהיגות, מעורבות חברתית ועשייה בקהילה.
חיזוק הקשרים של בני הנוער במועצה.
חינוך לניהול עצמי (אוטונומיה מודרכת).
הגברת מעורבות בני הנוער בפעילות המועצה.
בהלכות ערובין, מבוי עקום הוא מבוי הפתוח משני צדדיו לרשות הרבים, ובאמצעו ישנו עיקול חד.
בגמרא ישנה התחבטות האם עיקול זה מחלק את המבוי מבחינת הלכתית לשני מבואות נפרדים, או שעדיין רואים אותו כמבוי אחד.
להתחבטות זו תוצאות בשאלת התיקון ההלכתי הנדרש על מנת להתיר את טלטול החפצים בתוכו.
ככלל, ההלכה מבחינה בדיני מבוי בין שני סוגי מבואות:
מבוי מפולש - מבוי ששני צדדיו פתוחים לרשות הרבים.
חז"ל תיקנו שבאחד מראשיו של מבוי כזה תעשה צורת הפתח ולפחות לחי או קורה מצידו השני, ואז ניתן יהיה לטלטל בו.
מבוי סתום - מבוי שצידו אחד פתוח לרשות הרבים וצידו השני סתום.
מבוי זה מוקף למעשה בשלוש מחיצות (בניגוד למבוי מפולש לו רק שתי מחיצות) וכדי להכשירו די בלחי או קורה.
דין המבוי: מפולש או סתום
מוסכם כי העיקול באמצע המבוי הוא משמעותי, והוא מחלק את המבוי מבחינה הלכתית לשני מבואות.
אך ישנה מחלוקת בגמרא בין רב לשמואל בשאלה האם העיקול נחשב כמקום סתום, ועל כן הוא מחלק את המבוי לשני מבואות סתומים הפתוחים כל אחד מצד אחד לרשות הרבים, או שהוא נחשב כפתח, ולכן הוא מחלק את המבוי לשני מבואות מפולשים.
על פי שיטת רב שהעיקום הופך את המבוי לשני מבואות מפולשים, על מנת להתיר את הטלטול בהם יש לעשות צורת הפתח במקום העיקום ולחי או קורה בפתחם של שני המבואות לרשות הרבים.
לעומת זאת, לשיטת שמואל שהעיקום נחשב למקום סתום, די בעשיית לחי או קורה בפתח המבואות לרשות הרבים, ואין צורך בתיקון נוסף.
לפי הסבר אחרי בדברי שמואל, די בלחי או קורה במקום העיקום כתחליף לתיקון במקום החיבור לרשות הרבים.
מבוי אחד או שני מבואות
לעומת זאת, גישה אחרת אותה מייצגים הרשב"א הרא"ש בשם ר"י, היא שלפי רב, המבוי נחשב בעצם למבוי אחד גדול לפי כל הדעות, ועל כך נחלקו הדעות: לפי רב דינו כמפולש וכמבוי ישר ששני ראשיו פתוחים לרשות הרבים, ולפי שמואל דינו כאילו הוא סתום.
לפי גישה זו, נמצא שדי בכך שמניחים צורת הפתח באחד מצדדי המבוי ולחי בצד השני, ואז ניתרים שני חלקיה של המבוי העקום.
שמואל סובר, שדי להניח לחי או קורה באחד מראשיה.
הרא"ש, מוכיח מלשון התלמוד ירושלמי שהוא סובר כמו הר"י: .
ממבט ראשון נראה לכאורה, כי הירושלמי פוסק, שדי בכך שהוא מניח את צורת הפתח בצד אחד של המבוי העקום ולחי בצידו השני, ודי בכך, כשיטת הרא"ש.
אם כי הרא"ש עצמו סובר שהתלמוד בבלי חלוק על הירושלמי והוא מפרש את המחלוקת בין רב ושמואל כפירוש רש"י.
בהמשך הוא מיישב את פירוש הירושלמי גם לפי פירוש רש"י, והוא מסביר שהירושלמי שפסק שדי בצורת הפתח ולחי להתיר מבוי עקום, נסוב על כל אחד מחלקי המבוי בנפרד, אך ברור שאין די בלחי אחד למבוי, שנחשב לפי שיטה זו לשני רחובות נפרדים.
בנוסף נחלקו הראשונים מה דינו של מבוי שהוא בתורת חי"ת, ושני ראשיו החיצוניים פתוחים לרשות הרבים.
לפי הגישה המובאת בשם חכמי התוספות, דינו של מבוי זה הוא כמו כל מבוי עקום, כך שלפי רב צריך שני צורת הפתח ולפי גישה אחרת רק צורת הפתח אחת.
אך הריטב"א כותב בשם הריב"א שבמבוי כזה יודו גם רב וגם שמואל שדינו כמבוי סתום.
להלכה נפסק בשולחן ערוך כשיטה המחמירה, הן במחלוקת במבוי עקום והן במחלוקת בדין מבוי שבצורת חי"ת:
נחלקו האחרונים, מהו גדר של מבוי עקום.
יש שכתבו שאם עומד בראש של מבוי ואינו רואה את קצהו השני נחשב המבוי למבוי עקום.
לפי גישה מקילה זו, כל רחוב שאינו ישר באופן שניתן לראות מקצה אחד את קצהו השני, נחשב למבוי עקום, ואין דינו כרשות הרבים.
אך יש שכתבו שדווקא מבוי שמתעקם בצורה חדה, כך שיש לו שלוש מחיצות נחשב למבוי עקום, אך מבוי שמתעקם אט אט ולעולם אין לו שלוש מחיצות, אינו נחשב כמבוי עקום אלא כמבוי המפולש לרשות הרבים.
מבוזי הוא אחד האיים במצר מוזמביק המרכיבים את מיוט.
זהו האי הרביעי בגודלו במיוט, והוא ממוקם בין האיים פטי-טר וגראן-טר.
מבוזי הוא אי בזלתי שמתפרס על פני שטח של 840 דונם והנקודה הגבוהה בו מתנשאת לרום של 153 מטר מעל פני הים.
היום האי לא מיושב אולם בעבר האי שימש לרעיית עיזים, ומכאן מקור שמו שכן m'bouzi בשיקומורית הוא עז.
כמו כן, האי שימש כמושבת מצורעים.
האי שימש במשך שנים כמקום השבה של תת-מין של למור חום הייחודי לאי, למור חום מיוט (שם מדעי: Eulemur fulvus mayottensis) לטבע.
כאשר למור היה נמצא פצוע, הוא היה עובר לידי ארגון שדאג לטיפול בו.
הוא היה מועבר לאי מבוזי והארגון היה דואג להאכיל אותו.
הלמורים שהיו נפוצים בכל איי מיוט נמצאים בסכנת הכחדה.
בפטיט-טר הלמור נכחד מהטבע ובגראד-טר האוכלוסייה טקנה מאוד בעקבות תהליך אורבניזציה שעובר על האי, הקטנה באזורי המחיה וטריפתם על ידי כלבים שהביאו בני האדם.
האי מבוזי שהיה לא מיושב היה הפתרון להצלת הלמורים וכך תוך 13 שנים גדלה אוכלוסיית הלמורים באי מ-20 ל-650. הלמורים מתרכזים ב-30 דונם מסביב למושבת המצורעים שמאוישת על ידי ארגון הצלת הלמורים.
הצמחייה באי אינה מספקת מספיק מזון ל-650 למורים ובאי ברוב ימות השנה אין מקור מים מתוקים, כך שהלמורים תלויים בהאכלה מבני האדם ולא יכולים להסתפק במזון מהטבע.
בעקבות יישוב האדם באי, הגיעו לאי גם עכברושים.
משום שעכברושים הם אוכלי-כל, הם אוהבים מאוד איים טרופיים שבו אין להם טורפים טבעיים ויש להם מזון רב מהצומח.
כמו כן, הם הופכים להיות טורפי-על של אוכלוסיות הציפורים, זוחלים וחרקים שבאי.
בגלל הריבוי המהיר שלהם, הם מהווים סכנה לצמחיית האי וכן הם מעבירים מחלות ללמורים, דבר שמהווה סכנה חמורה למין זה של למורים.
באי מיני זוחלים רבים ביניהם השממית Phelsuma robertmertensi והנחש Typhlops comorensis שהם מינים אנדמיים למיוט (לא רק באי מבוזי).
הצומח באי מתאפיין כיער טרופי יבש.
מלבד עצים אלו, בעקבות התיישבות האדם באי, קיימים שם גם עצי מנגו ממין Mangifera indica, לנטנה ססגונית וטוליפ גבון (Spathodea campanulata).
בין הצמחים השונים נמצא הצמח Lagrezia comorensis ממשפחת הירבוזיים שהוא מין אנדמי לקומורו, המין לא אותר משנת 1854 בכל קומורו, אך בשנת 2008 הוא נמצא באי מבוזי.
באי מיני מנגרובים קטנים הגדלים ליד האוקיינוס.
בעקבות מגוון המינים ונדירותם, ממשלת צרפת הכריזה על האי כולו כשמורת טבע בשנת 2007. זו הייתה שמורת הטבע הראשונה במיוט והוחלט שארגון הטבע של מיוט (L'association des Naturalistes de Mayotte) ינהל את השמורה.
לאחר ההכרזה התעוררה בעיה, מכיוון שהאי אינו מספק את מזונם של כל קופי הלמור, נדרש להמשיך להאכיל את הלמורים, דבר שנוגד את הכרזת שמורת הטבע בו אסור להאכיל את בעלי החיים הנמצאים בו.
נכון להיום, כבר לא משיבים את הלמורים לאי, אולם עדיין מאכילים את 600 הלמורים הנמצאים באי.
מבוא טעון טורבו הוא סרט קצר בסדרת "מהיר ועצבני" משנת 2003 שבוים על ידי פיליפ אטוול.
עלילת הסרט מגשרת בין "מהיר ועצבני" ל"מהיר ועצבני 2" ומציגה בסדרה של סצנות קצרות בנות מספר שניות את האירועים שאירעו לבראיין אוקונור (פול ווקר) בין סוף הסרט הראשון ותחילת הסרט השני.
בריאן אוקונור אורז את חפציו ועוזב את לוס אנג'לס, לפני שמשטרת לוס אנג'לס מצליחה לעצור אותו על כך שאפשר לדומיניק טורטו לברוח.
בעוד ה-FBI משיקים מצוד כלל-ארצי, בריאן נוסע דרך אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס במכונית דודג' סטילס 1991, זוכה במרוצי רחוב לאורך הדרך כדי להרוויח כסף.
בריאן נאלץ לנטוש את הרכב במוטל בסן אנטוניו לאחר שהשוטרים מקבלים דיווח על מיקומו.
כאשר הם אוספים את המכונית, הוא מצליח לתפוס טרמפ מאישה לא ידועה.
היא מורידה אותו במגרש רכבים משומשים, שם הוא מבין שהיא יודעת שהוא מבוקש.
שם, בריאן קונה ניסאן סקייליין GT-R R34 בצבע טורקיז.
מאוחר יותר, כשהוא אוסף כסף ממרוצי רחוב, הוא משדרג את המכונית לפני שהוא ממשיך מזרחה ומנצח בעוד מרוצים.
בריאן ממשיך בדרכו ברחבי המדינה עד שהוא מגיע למיאמי, שם הוא מבחין בטויוטה סופרה ומאזדה RX-7 משודרגות.
פול ווקר - בראיין אוקונור
מינקה קלי - הבחורה (ללא קרדיט)
וין דיזל - דומיניק טורטו (פלאשבק)
פיטר אוילרד - שוטר (ללא קרדיט)
רודני ניל - שוטר (ללא קרדיט)
הסרט הקצר נכלל במהדורה השנייה של ה-DVD של הסרט הראשון, אשר מכונה "Tricked Out Edition".
מהדורת DVD זו יצאה לאור ב-3 ביוני 2003, יחד עם עלייתו לאקרנים של הסרט השני.
למעט המילים "I owe you a ten second car" (בתרגום חופשי לעברית: "אני חייב לך מכונית שמאיצה בעשר שניות") מהפלשבק בסרט, כלל עלילת הסרט היא ללא מילים.
מבואות עירון הוא מוסד חינוכי הממוקם בעין שמר ומשרת את יישובי מועצה אזורית מנשה.
הוא שייך לארבעת הקיבוצים: מענית ועין-שמר - שהקימו את המוסד, וכן מצר וברקאי - שהצטרפו למוסד בהמשך.
תלמידים ותלמידות מארבעת הקיבוצים מתקבלים אל המוסד אוטומטית, ותלמידים ותלמידות נוספים מתקבלים אליו באמצעות הגרלה.
בנוסף לארבעת הקיבוצים בבית הספר לומדים תלמידים ותלמידות מיישובי מועצה אזורית מנשה, יישובי מועצה אזורית אלונה, פרדס חנה-כרכור, בנימינה וישובים נוספים מהאזור.
בבית הספר ישנה פנימייה ותנועת הנוער המובילה במקום היא השומר הצעיר.
"מבואות עירון" הוקם בשנת 1949 כבית חינוך לקיבוצים עין שמר, מענית, מצר וברקאי.
בתחילתו היה אחד ממוסדות החינוך של קיבוצי השומר הצעיר בארץ, לפי הדגם המקובל ששילב בין בית ספר למוסד חינוכי הכולל בתוכו עבודה ותרבות שאותה יצרו החניכים.
במהלך השנים, בהתאם לשינויים היסטוריים ומתוך כוונה להתאים את המקום למציאות המשתנה, נעשו במוסד מספר שינויים.
בית הספר התרחב והחל לקלוט תלמידות ותלמידים מיישובים נוספים בסביבה, ובנוסף התלמידים כבר אינם מחויבים להיות חלק מהפעילות הכללית של המוסד המסורתי שהתקיים בו.
קמה חברת נעורים, המכונה "הפנימייה", שבה התלמידים שבוחרים לקחת בה חלק מכיתה ט' מנהלים חיים משותפים שכוללים בתוכם: ערבי תרבות, לינה משותפת (מכיתה י'), ועדות, ערבי חול (מוסד), קן שומרי, תחרויות ספורט, דיסקו ועלון של חברת הנעורים.
בית הספר גובל עם הקיבוץ עין שמר, ותלמידיו לומדים את שיעורי הספורט שלהם באולם הספורט של עין שמר, באולם הספורט המועצתי או במגרש הדשא הסמוך אליו.
מבואות עירון הוא בית ספר פרטי, והלימודים בו כרוכים בתשלום.
במשך השנים נחשב לבית ספר בעל הישגים גבוהים בחינוך.
בבית הספר פועל הפרויקט "מצוינות 2000" המיועד לכיתות ז'-ט'.
בשנת 2005 קמה בבית הספר נבחרת הרובוטיקה "המוסד 1657" אשר לוקחת חלק בתחרויות ה FIRST Robotics Competition של ארגון FIRST.
קבוצת הרובוטיקה זכתה בפרסים רבים במהלך השנים והפרויקט משפיע על סביבתו הקרובה ומחנך דור חדש בתחום המדע והטכנולוגיה.
המקום ממשיך לדגול בערכי תנועת השומר הצעיר וצוות המחנכים אחראי על כך שבוגריה שחוו חיים משותפים בעלי ערכים ואידיאולגיה יצאו אנשים בוגרים, רציניים, ערכיים ובעלי מנהיגות לחברה הישראלית.
בעשור השני של המאה ה-21 לומדים במבואות עירון יותר מ-1000 תלמידים מכול האזור.
כיום פועל בבית הספר מוסד שבו חניכיו לנים ופועלים חברתית, מבטאים יצירה עצמית ומציינים יחד ערבי שבת וחג, בהם החניכים לוקחים חלק פעיל.
מבואות עירון נשאר אחד משני המוסדות החינוכיים היחידים של השומר הצעיר, שפועל כבית ספר וכפנימייה ביחד.
תחילה, בית הספר יועד עבור ילדי הקיבוצים בלבד, אולם החל משנות ה-90 המאוחרות החלו ללמוד בבית הספר גם ילדים מבחוץ, מהיישובים פרדס-חנה, חדרה, מ.א.
למוסד החינוכי הסעות משל עצמו המפזרות ואוספות את התלמידים מדי יום לימי הלימודים.
במוסד פועל חדר אוכל משל עצמו שפעיל בכל ימי השבוע ומספק ארוחות בוקר וערב לתלמידי הפנימייה
עמרי שוורץ - שחקן בנבחרת ישראל בכדורעף
רן אדליסט - עיתונאי וסופר
אבישי גרוסמן - מחנך, סופר ופעיל חברתי
מבוא שילה הוא בסיס צבאי בשומרון.
הבסיס החל את דרכו בתור היאחזות נח"ל בשם נח"ל גבעת אדומה שהוקמה בשנת 1976. בשנת 1980 הפכה ההיאחזות לבסיס צבאי.
ב־29 ביוני 1976 אישרה ועדת השרים להתיישבות הקמת שתי היאחזויות נח"ל, אחת מהם באל-מוע'ייר.
היאחזות מבוא שילה הוקמה ב־26 אוגוסט 1976 (ל' אב ה'תשל"ו) צפונית לכוכב השחר ליד חורבת ג'יבעית.
טקס העלייה לקרקע נערך ב־21 בספטמבר 1976. באוקטובר 1976 תואר בעיתון כ"מאחז חדש, שהוא עדיין מחנה אוהלים עם ראשיתם של מבנים קשים יותר".
ועדת השמות הממשלתית קבעה למקום את השם נח"ל גבעת אדומה על שם הכפר דומא הסמוך.
במרץ 1980 הוחלט שלא לאזרח את ההיאחזות, וביולי 1980 עזב גרעין הנח"ל האחרון.
ההיאחזות הפכה למפקדת עוצבת עמוד האש (א"א 215) של חיל התותחנים, שעברה מסיני יחד עם אוגדה 162 כחלק ממבצע רמון לפינוי חצי האי.
המחנה נקרא "מחנה יאיר" על שם סגן מפקד אגד 215 סא"ל יאיר זינר שנהרג במהלך תרגיל מלחמת לבנון הראשונה.
כיום משמש הבסיס את כוחות צה"ל המבצעים פעילות ביטחון שוטף באזור.
לאחר רצח מלאכי רוזנפלד באזור הקימו תושבים מהאזור מאחז במקום, וקראו לו מלאכי השלום לזכר שלום (שולי) הר-מלך ומלאכי רוזנפלד, שנרצחו בכביש הסמוך, בשני פיגועים בהפרש של 12 שנים זה מזה.
9 בדצמבר 1985 אירעה בבסיס שרפה שבה נספו שמונה חיילים.
ב-22 באפריל 1990, התנגשו שני מסוקי יסעור במהלך טיסת אימון וצנחו בוערים למרגלות הבסיס.
בכביש אלון, באזור הבסיס, אירעו שלושה פיגועי ירי: ב־5 במאי 2003 נהרג בפיגוע ירי גדעון ליכטרמן תושב אחיה, בא' באלול תשס"ג (29 באוגוסט 2003) נרצח שלום (שולי) הר-מלך, ובי"ג בתמוז תשע"ה (30 ביוני 2015) נרצח מלאכי רוזנפלד.
מבוא לניתוח האינסוף הוא חיבור בעל שני כרכים של המתמטיקאי לאונרד אוילר, שהניח רבים מהיסודות לאנליזה מתמטית.
הוא נכתב בלטינית ופורסם ב-1748, והכיל 18 פרקים בכרך הראשון ו-22 פרקים בכרך השני.
היסטוריון המדע Carl Boyer השווה בין ההשפעה של חיבורו זה של אוילר לזו של היסודות של אוקלידס, וקרא ליסודות "הטקסט המתמטי החשוב ביותר של העת העתיקה" ולחיבורו של אוילר "הטקסט החשוב ביותר של הזמנים המודרניים".
התרגום הראשון שלו לאנגלית נעשה ב-1988 על ידי ג'ון ד.
התרגום השני שלו, על ידי איאן ברוס, זמין ברשת.
הפרק הראשון הוא על מושגי היסוד של משתנים ופונקציות.
פרק 4 מציג טורים אינסופיים באמצעות פונקציות רציונליות.
אוילר השיג זאת באמצעות התייחסות לפונקציה המעריכית ax לפי בסיס שרירותי a מהמספרים הממשיים החיוביים.
הוא ציין שהפונקציה המוגדרת בדרך זאת אינה פונקציה אלגברית של x, אלא פונקציה טרנסצנדנטית.
בעבור a > 1 הפונקציות הללו הן מונוטוניות עולות ומהוות התאמה חד-חד ערכית ועל מהישר הממשי למספרים הממשיים החיוביים.
לאחר מכן הוא מכנה בפרק 6 לכל בסיס a את הפונקציה ההפוכה לפונקציה המעריכית "הלוגריתם לפי בסיס a".
בפרק 7, אוילר מגדיר את e כמספר אשר הלוגריתם ההיפרבולי שלו הוא 1. הרפרנס כאן הוא לגרגואיר דה סנט וינסנט אשר ערך תרבוע של ההיפרבולה y = 1/x באמצעות תיאור של הלוגריתם ההיפרבולי.
בחלק 122 הוא מתייג את הלוגריתם לפי בסיס e "כלוגריתם הטבעי או הלוגריתם ההיפרבולי...
ומכיוון שתרבוע ההיפרבולה ניתן לביטוי באמצעות הלוגריתמים הללו".
כאן הוא מביא גם את הטור האינסופי:
אז בפרק 8 אוילר מציג את הפונקציות הטריגונומטריות הקלאסיות "כפונקציות טרנסצנדנטיות הנובעות מהמעגל".
הוא מציג את מעגל היחידה, וגוזר את נוסחת אוילר באנליזה מרוכבת.
פרק 9 עוסק בגורמים טרינומיים של משוואות פולינומיות.
פרק 16 עוסק בחלוקות של מספרים, נושא מרכזי בתורת המספרים.
שברים משולבים נידונים בפרק 18.
פרק 1: על סוגי הפונקציות.
פרק 2: טרנספורמציות של פונקציות.
פרק 3: טרנספורמציות של פונקציות על ידי הצבות.
פרק 4: פיתוח של פונקציות על ידי טורים אינסופיים.
פרק 5: פונקציות של שני משתנים או יותר.
פרק 6: בנוגע לפונקציות אקספוננציאליות או לוגריתמיות.
פרק 7: פיתוח פונקציות לוגריתמיות ואקספוננציאליות לטורים.
פרק 8: על גדלים טרנסצנדנטיים הנגזרים מהמעגל.
פרק 9: בנוגע לחקירת גורמים טרינומיים.
פרק 10: בנוגע לשימוש בגורמים שנמצאו מקודם לצורך הגדרת סכומים של טורים אינסופיים.
פרק 11: בנוגע למכפלות אינסופיות של סינוסים.
פרק 12: בנוגע לפיתוח של פונקציות שבריות.
פרק 13: על טורים המוגדרים על ידי יחס נסיגה.
פרק 14: על הכפלה וחלוקה של זוויות.
פרק 15: טורים הנגזרים מפיתוח של גורמים.
פרק 16: בנוגע לחלוקות של מספרים.
פרק 17: השימוש בטורי נסיגה לצורך חקירת שורשים של משוואות.
הנושאים שנידונים בספר הראשון כוללים: הגדרת הפונקציה וההבחנה בין פונקציות רב-ערכיות ופונקציות חד-ערכיות ובין פונקציות אי-זוגיות לפונקציות זוגיות (בפרק 1).
חלק גדול מהפרקים האחרונים של הספר הראשון מוקדש לפיתוח הטכניקות האנליטיות של פונקציות יוצרות ושברים משולבים.
הספר השני עוסק בעיקר במיון עקומים אלגבריים: אוילר עוסק בו בתאוריה שמאחורי חתכי חרוט וממשיך את מיון העקומים המעוקבים של ניוטון - בין היתר הוא ממיין עקומים ממעלה רביעית ומפשט את המיון של ניוטון (של עקומים מעוקבים) באמצעות שלל הגדרות ומושגים חדשים.
מבואות קצרים מאוד היא סדרת ספרי עיון של הוצאת אוניברסיטת אוקספורד המגישה הקדמות תמציתיות לנושאים שונים, שנכתבו בידי חוקרים מומחים בתחום.
חלק מהספרים הם הדפסה מחדש של טקסטים שכבר נדפסו כחלק מכתבים אחרים, אך רובם המכריע של כרכי הסדרה הם יצירה מקורית.
מטרתה של סדרת "מבואות קצרים מאוד" היא לספק לקורא הכללי הקדמה נגישה ונוחה, אך גם תמציתית ומקיפה, למגוון תחומי ידע.
בכרכיה יש בממוצע בין מאה למאתיים עמודים בגופן גדול, רוחב יריעה המספיק לסקור את התחום ללא שטחיות וגם להיות נוח ובסיסי.
בסדרה יש קרוב ל-600 ספרים.
כל אחד מהכרכים נכתב על ידי מומחה לתחום.
כך, לדוגמה, המבוא למרקס והגל נכתב בידי הפילוסוף פיטר סינגר; המבוא לקבלה בידי החוקר יוסף דן; והמבוא לשייקספיר בידי הסופרת ג'רמיין גריר.
"מבואות קצרים מאוד" עוסק במגוון אדיר של נושאים: פוליטיקה (ישנם מבואות אודות פאשיזם, דמוקרטיה, פוליטיקה בריטית, אנרכיזם, קומוניזם וכו'), דת (הינדואיזם, קתוליות, יהדות, אסלאם, אלוהים וכו'), אישים (שפינוזה, אלכסנדר הגדול, קיינס) ועוד רבים.
מספר ספרים מהסדרה תורגמו לעברית ויצאו בהוצאת השכל של הוצאת ידיעות אחרונות.
הספרים הם על: המהפכה הרוסית, אסלאם, הקוראן, בודהיזם, הינדואיזם, מוזיקה, פסיכולוגיה, היסטוריה, ארכאולוגיה, אינטליגנציה, מתמטיקה ואנתרופולוגיה חברתית תרבותית.
כרך על מיניות יצא בהוצאת מוסד ביאליק.
מבודה היא עיירה שנמצאת באזור המערב שבקמרון.
העיירה נמצאת כ-25 ק"מ מבירת האזור באפוסם וכ-228 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
בנוסף, העיירה נמצאת כ-126 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה.
מבודה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N6. במבודה יש מספר רב של תחנות עצירה למשאיות.
כ-62% מהאוכלוסייה הם נוצרים פרוטסטנטים, כ-30% מהאוכלוסייה הם נוצרים קתולים וכ-8% הם מוסלמים.
במבודה יש 2 בתי חולים מרכזיים, מספר רב של קניונים, בנקים, ברים, בתי מלון ומסעדות.
פארק מדע ותעשייה מבוא כרמל הוא פארק תעשייה המצוי ברמות מנשה, מזרחית למחלף עין תות ומערבית לכביש 672, דרומית למושב אליקים.
הפארק נמצא בבעלות משותפת של ארבע רשויות מקומיות: יקנעם עילית, דלית אל-כרמל, עספיא ומועצה אזורית מגידו, שוכן בתחום השיפוט של האחרונה ונכלל במרחב ביוספרי רמות מנשה.
ב-2013 החל שיווק מגרשים בפארק ומאז הוקמו בו מרכזים לוגיסטיים, מתחם משרדים ומסחר ומתי מעט מפעלים, הגדול שבהם הוא מפעל אוניפארם, אשר נחנך ב-2017.
היוזמה להקמת פארק תעשייה במקום החלה להתגלגל בשנות ה-90 של המאה ה-20. התשובה לשאלה מי אחראי להקמת הפארק, יקנעם עילית, מועצה אזורית מגידו או הממשלות השונות שנויה במחלוקת, אך לא כך באשר לתכליתו: יצירת מקור הכנסה מארנונה לרשויות המקומיות מגידו ויקנעם עילית.
עספיא ודלית אל-כרמל הוזמנו להשתתף בהכנסות, ככל הנראה על מנת לשפר את סיכויו של המיזם לזכות לאישור הגופים המאסדרים, מה שאכן קרה.
ב-2002 עמותת "אדם טבע ודין" הגישה את התנגדותה להקמת הפארק במסגרת ההליך לשינוי תוכנית המתאר למחוז צפון וזו נדחתה.
השטח אשר יועד להקמת הפארק הוא 1,000 דונם, כאשר בשלב הראשון פותחו 546 דונם, ובהם 46 מגרשים לשיווק.
ב-2014 זכה הפארק במעמד של אזור פיתוח א', דבר המקנה הטבות שונות למפעלים המצויים בו.
הפארק תוכנן על ידי קייזר אדריכלים ופותח על ידי אולניק הובלה, עבודות עפר וכבישים.
אדריכל הנוף הוא דוד אלחנתי.
הפארק מתופעל באמצעות מנהלת המשותפת לארבע הרשויות המחזיקות בו בחלקים לא שווים (35% בבעלות יקנעם עילית, 35% בבעלות מועצה אזורית מגידו, 15% בבעלות מועצה מקומית דלית אל-כרמל ו-15% בבעלות מועצה מקומית עספיא) ושמה: פ.
מנכ"ל החברה הוא ניסים אפרים ובדירקטוריון יושבים נציגים מארבע הרשויות המקומיות.
ב-2019 מועצה מקומית עספיא הגישה למשרד הפנים בקשה לבחינה מחדש של חלוקת ההכנסות מארנונה בין הרשויות המקומיות, בשאיפה להגדיל את חלקה.
מועצה מקומית דלית אל-כרמל ומועצה אזורית מגידו הציעו אף הן לשנות את חלוקת ההכנסות והשתיים תמימות דעים באשר לחלוקה הרצויה (50% מגידו, 25% דלית אל-כרמל, 25% עספיא), כך בתשובה שהוגשה למשרד הפנים ביוני 2019.
מבוואנה עלי סמאטה (בסוואהילי: Mbwana Ally Samatta; נולד ב-23 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת החלוץ בלה האבר ובנבחרת טנזניה.
סמאטה התחיל את הקריירה שלו באפריקן ליונס, ממנה עבר לסימבה ובגיל 19 הצטרף למזמבה מליגת העל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בשנת , סמאטה כבש שבעה שערים במסגרת ליגת האלופות האפריקאית, בה זכה מזמבה.
בשנה זו, אף נבחר לכדורגלן המקומי של השנה באפריקה, ובכך הפך לכדורגלן המזרח-אפריקאי הראשון שזוכה בתואר.
בינואר , חתם לארבע וחצי שנים בגנק.
בשנת , נבחר לצעיר הטנזני הצעיר המשפיע ביותר.
ב-23 באוגוסט 2018, סמאטה כבש שלושער בניצחון 2–5 נגד ברונדבי.
בעונת , סמאטה כבש 20 שערים והיה מלך שערי הקבוצה בעונה זו, שבסיומה זכתה באליפות בלגיה.
ב-20 בינואר 2020, סמאטה חתם לארבע וחצי שנים באסטון וילה תמורת כ-8.5 מיליון פאונד, ובכך הפך לטנזני הראשונה שמשחק בפרמייר ליג.
ב-28 בינואר, סמאטה ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 במשחק השני של גמר גביע הליגה האנגלית נגד לסטר סיטי.
4 ימים לאחר מכן, כבש בהופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 1–2 נגד בורנמות'.
ב-25 בספטמבר 2020, סמאטה חתם בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-17 ביולי 2023 חתם בפאוק סלוניקי היוונית.
ב-5 באוגוסט 2025 חתם בלה האבר הצרפתית והפך לטנזני הראשון בליג 1.
ב-9 בפברואר 2011, סמאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה בניצחון 0–1 נגד .
ב-26 במרץ 2011, סמאטה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד .
סמאטה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019, ובנוסף אף משמש כקפטן.
ליגת העל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: , , ,
הסופר קאפ של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ,
הכדורגלן האפריקאי של השנה (כדורגלנים מקומיים):
מלך שערי ליגת האלופות האפריקאית:
מבוג'י-מאיי היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אחרי קינשאסה ולפני לובומבאשי) ובירת מחוז קסאי-מזרח בדרום-מרכז המדינה, נכון לשנת 2021 אוכלוסייתה מוערכת בכ-2,642,794 תושבים.
עד לעת החדשה התגוררו במקום מספר שבטים חקלאיים.
יהלומים התגלו לראשונה באזור כבר בשנת 1907, אך רק בשנת 1913 החלו להעריך את שווי הגילוי והוקם מחנה לכורים.
הכפר התפתח במהירות, אך התכנון היה בהתאם לצורכי חברת הכרייה ולא מתוך ראייה אורבנית.
בסוף שנות ה-50 כבר התגוררו בעיר כ-40,000 בני אדם.
עד לעצמאות קונגו בשנת 1960, כמעט ולא נפתחו בתי ספר בעיר לאוכלוסייה הכללית.
לאחר עצמאות המדינה, מבוג'י-מאיי צמחה במהירות כתוצאה מהגירת בני הלובה, וההשקעה זרמה לעיר בעקבות גילוי מרבצי יהלומים עצומים בגודלם.
למרות ההשקעה בכריית היהלומים, כמעט ולא הושקע כסף ציבורי בסלילת כבישים והקמת בתי ספר ובתי חולים.
הגורם היחיד שהשקיע כסף במקומות אלו היה חברת הכרייה המקומית.
בזמן מלחמת קונגו הראשונה, רבים מתושבי מבוגיי מאיי עמדו בתחילה לצידו של השליט מובוטו ססה סקו כנגד כוחות המורדים בהנהגת לורן קבילה.
בין אפריל 1997 לאוקטובר 1998 הייתה העיר תחת שלטונות המורדים.
בתחילת המאה ה-21 רבים מן התושבים חלו בכולרה, כתוצאה מהמים המזוהמים שבנהרות.
בשנת 2020 הממשלה החלה להשקיע כעשרות מיליוני דולרים במפעלי טיהור.
מבוימים היא סדרה קומית בריטית, המתרחשת בתקופת מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת.
הסדרה צולמה בעיקר בשיחות וידאו.
שידור הבכורה של הסדרה היה ב-10 באוקטובר 2020 בערוץ BBC One.
ב-22 באוקטובר 2020 הוכרז על הזמנת עונה שנייה לסדרה.
העונה השנייה שודרה לראשונה ב-4 בינואר 2021 בערוץ BBC One, והיא עלתה לשירות וידאו על פי דרישה BBC iPlayer.
בעונה הראשונה מייקל שין ודייוויד טננט מגלמים דמויות בדיוניות של עצמם.
השניים מנסים לערוך חזרות להצגה "שש נפשות מחפשות מחבר" מאת לואיג'י פיראנדלו.
בשל הסגר בבריטניה בעת מגפת הקורונה הם עורכים את החזרות באמצעות ועידת וידאו, בעוד הבמאי שלהם, סיימון, מתאמץ לשלוט בהפקה.
העונה השנייה עוקבת אחר מייקל ודייוויד "האמיתיים" בעקבות ההצלחה של הסדרה "מבוימים".
סיימון מתחיל לעבוד על רימייק אמריקני של הסדרה, אבל מייקל ודייוויד אינם מתבקשים לגלם את הדמויות שלהם.
דייוויד טננט – בתפקיד עצמו
מייקל שין – בתפקיד עצמו
סיימון אוונס – בתפקיד עצמו, במאי המחזה (בעונה השנייה בתפקיד תסריטאי ובמאי של הסדרה "מבוימים")
ג'ורג'יה מופט – בתפקיד עצמה, אשתו של דייוויד
אנה לונדברג – בתפקיד עצמה, בת הזוג של מייקל
לוסי איטון – בתפקיד עצמה, אחותו של סיימון
נינה סוסניה – ג'ו, המממנת של המחזה.
בעונה שנייה היא מופיעה בתפקיד עצמה
רבקה גייג' – ג'אנין, העוזרת של ג'ו
וופי גולדברג – מרי, הסוכנת של מייקל ודייוויד
בן שוורץ – טום, העוזר של מרי
מְבּוּטִי או בַּאמְבּוּטִי הם ילידים פיגמים באגן הקונגו באפריקה.
הם דוברים שפות בנטו ושפות סודניות מרכזיות.
המבוטי מונים כיום כ-30 עד 40 אלף נפש, החיים ביער איטורי – יער גשם טרופי בשטח של כ-63,000 קמ"ר במחוז איטורי בחלק הצפון-מזרחי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הם ציידים לקטים החיים בחבורות קטנות של 15 עד 60 נפשות.
מחלקים אותם לשלוש תת-קבוצות לפי שפותיהם:
סואה (נקראים גם קאנגי, ולפעמים מבוטי): דוברי ניב בנטו של שכניהם, עם הבילה.
אפה, הדוברים ניב מרכז סודני של שכניהם, הלסה.
אסואה, הדוברים ניב מרכז סודני של שכניהם, המנגבטי .
סביבת חייהם חמה ולחה, עשירה בנחלים ובאגמים, ויורדים בה 1,270 עד 1,789 מ"מ גשם בשנה.
נפוצות בה מחלות טרופיות כמו מחלת השינה המועברת על-ידי זבוב הצה צה.
בכחמישית משטח היער הוקמה שמורת חיי הבר אוקאפי.
חבורות מבוטי חיות בכפרים, כל משפחה בבקתה.
הבקתות בנויות ממקלות התקועים בקרקע ומחוברים זה לזה בצמחים מטפסים, והן מקורות בסכך של עלים.
הכפרים מבודדים מן הכפרים של חבורות אחרות.
בעונת היובש עוזבים המבוטי את הכפר, נכנסים לתוך היער ומקימים סדרה של מחנות.
בדרך זו הם מנצלים שטח גדול יותר של היער לאיסוף מזון.
המבוטי צדים חזירי בר ובעיקר חזיר יער ענק, אנטילופות וקופים, באמצעות רשתות, מלכודות, קשתות וחיצים.
לכל חבורה נחלת ציד משלה, והנשים והילדים מסייעים בציד.
כמו כן הם ניזונים מנמלים, חלזונות, דגים ודבש.
המרכיב הצמחי במזונם כולל יאם, פירות, שורשים, עלים ואגוזי קולה.
גם נשים וגם גברים מלקטים מזון.
המבוטי לעיתים קרובות סוחרים בבשר-ציד, בעורות ובשאר מוצרי היער עם שכניהם, יושבי הכפרים מעמי הבנטו, ובתמורה מקבלים מהם כלי ברזל ועץ, סירים וסלים, ומוצרי חקלאות.
המבוטי נוטים לשיטת שְׁאֵרוּת פטרילינאלית (הילדים נקראים על שם האב ויורשים אותו) ופטרילוקאלית (הכלה עוברת לגור עם משפחת החתן).
עם זאת, הכללים אינם נוקשים בנושאים אלו.
קבוצת המגדר היחידה היא משפחה גרעינית.
קרובי משפחה נחשבים כתומכים ובעלי ברית.
החלפת אחיות היא צורה נפוצה של נישואים: אנשים מחבורות שונות עשויים לשאת זה את אחותו של זה, או קרובות משפחה אחרות.
אין אצל המבוטי מנהגי תשלום מוהר למשפחת הכלה, ואין טקס נישואים רשמי.
הזוג נחשב כנשוי כאשר החתן מציג להורי הכלה אנטילופה שצד בכוחות עצמו.
פוליגמיה מתרחשת מדי-פעם בחבורות מסוימות, אך נדירה.
מבוי סתום הוא מותחן פעולה קנדי משנת 2016 בבימויו של אלן אונגר.
הקרנת הבכורה נערכה בבכורה עולמית ב- Fantastic Fest ב-26 בספטמבר 2015, ומככבים בו דומיניק פרסל, סטיבן לאנג, סטיב באיירס, דני גלובר, טריש סטרטוס וסול רובינק.
הסרט נרכש על ידי נטפליקס והפך זמין ברחבי העולם ב-14 ביולי 2016.
דייוויד הנדריקס (דומיניק פרסל), מפקד SWAT לשעבר מקבל משימה בעל כורחו, כוכב קולנוע יהיר, ברודי ווקר (קודי הקמן), אשר נגזר עליו לעשות עבודת שרות, מתלווה אליו.
השניים עומדים בפני אתגר קטלני כאשר מתקן האימונים המשטרתי בו הם מבקרים מותקף על ידי שכירי חרב המחפשים איגרות חוב מארונית הראיות.
דומיניק פרסל בתפקיד דייוויד הנדריקס
קודי הקמן בתור ברודי ווקר
סטיב באיירס בתפקיד סקוט קאלווי
הצילום הראשי של הסרט החל ב-7 ביולי 2014 בטורונטו, אונטריו ונמשך חמישה שבועות.
קובה גודינג ג'וניור היה אמור לשחק בעבר בתפקיד הראשי, אך הוא הוחלף על ידי פרסל.
רוב הצילומים התרחשו במפעל נטוש לאריזת בשר, שהמפיקים הפכו לאולפן למשך הצילומים.
כל האפקטים, כולל יריות אקדח ודם, נעשו בידי פעלולנים למעט כמה שיפורים דיגיטליים.
הסרט קבע שיא של הכי הרבה כדורים שנורו על המסך בסרט קנדי.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב- Fantastic Fest באוסטין ב-26 בספטמבר 2015, והוקרנה בקנדה בפסטיבל After Dark בטורונטו ב-20 באוקטובר, שם זכה בפרס סרט הפעולה הטוב ביותר.
הסרט הוקרן בבכורה בסין ב-12 ביוני 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשנחאי כחלק משבוע סרטי האקשן של ג'קי צ'אן, והיה מועמד למספר פרסים לצד סרטים כמו נקודת פריצה ושם קוד מ.ל.א.ך.
הסרט הוקרן לראשונה ברחבי צפון אמריקה ב-14 ביוני 2016 והפך זמין בנטפליקס ב-14 ביולי 2016.
הביקורת לסרט הייתה בעיקר חיובית.
Variety ו- Twitch Film שיבחו שניהם את הסרט על גישתו לאקשן"מבית הספר הישן", כאשר מבקר הקולנוע צ'ייס לוויתן מ-Twitch כתב שזה "פיצוץ מתגלגל.
זה מביא את הכאב ומשהו שחסר להרבה סרטי אקשן בימים אלה: כיף".
מבוא למדרשים הוא לקסיקון לספרות המדרשית מאת ענת רייזל.
הספר יצא בתשע"א בהוצאת תבונות מכללת הרצוג.
מהדורה מוקדמת של הספר פורסמה בין השנים 2005–2011 במסגרת פרויקט "מחלקי המים" באינטרנט.
הספר מהווה לקסיקון לספרות המדרשית, בספר ערך על כל מדרש ובו מידע הכולל את שם המדרש, הזמן והמקום שבהם נוצר או נערך, שפת המדרש, מבנהו, חלוקתו, תוכנו, מהדורות המדרש וביבליוגרפיה.
הספר הוא הלקסיקון למדרשים השני שנכתב לאחר ספרו של צונץ אך מכיוון שעברו מעל 100 שנה מאז פרסומו הוא הפך ללא רלוונטי מה שהביא את הספר ליחיד מסוגו.
פרופסור גינטר שטמברגר כתב על הספר ש"ענת רייזל כתבה ספר אינפורמטיווי מאוד ונוח לקריאה, שזמין לכל מי שמתעניין בספרות המדרש, ועם זאת שימושי מאוד למומחים בתחום, בזכות ההצגה הבהירה של ההיסטוריה של המחקר עד ימינו ובזכות הביבליוגרפיה העדכנית מאוד, לפחות בכל הנוגע לפרסומים בעברית.
הספר מאפשר היכרות מבורכת עם הכתיבה המדרשית, ועל כך ראויה המחברת לשבח.
רייזל נולדה ב-1978 לעזרא ולאה נקר.
ב-1997 החלה ללמוד במדרשת לינדנבאום.
כשסיימה את הלימודים ב-1999 המשיכה ללימודי המשך במקום.
ב-2000 למדה במסגרת המדרשה ליהדות בבר-אילן, והחלה ללמוד לקראת תואר ראשון באוניברסיטה העברית בחוג לספרות עברית ובלימודי יהדות.
ב-2003 סיימה את התואר בהצטיינות והחלה לימודי תואר שני, שאף אותו סיימה בהצטיינות ב-2004. את עבודת המחקר כתבה בהדרכת אביגדור שנאן.
בין 2010 ל-2016 סיימה את מחויבויותיה לקראת תואר שלישי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
נושא הדוקטורט היה "מדרש איכה זוטא – טקסט, עריכה ומשמעות", המנחה היה פרופ' אורי ארליך.
ב-2024 פורסמה מהדורה ביקורתית של המדרש בצירוף מבוא בעריכתה בהוצאת המכללה האקדמית הרצוג והאיגוד העולמי למדעי היהדות.
במהלך לימודיה זכתה במספר פרסים באוניברסיטה, הפרס הבולט שבהם הוא "פרס על שם פרופ' נפתלי וידר, מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, לשנת 2014.
רייזל עבדה בהוראה בתיכון קהלת בפילדלפיה, ובתיכון נוסף במקום, בין השנים 2017–2021. נכון ל-2024 מלמדת במחלקה ללימודים הומניסטיים בטכניון.
רייזל נשואה לצחי, ביולוג, ונכון לתשע"א יש לה שלושה בנים.
מבוא לאהבה הוא רומן רומנטי ובלשי, שנכתב בשנת 2001 על ידי הסופר הישראלי אמנון ז'קונט, העוסק ברומן מחוץ לנישואים שהחל בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, ובחקירת מותו של סטודנט שאיים על רומן זה.
כל הדמויות בספר הן בדויות, ואין לספר קשר למציאות.
בית הספר להגות השוואתית שכתוב עליו בספר, אינו קיים באוניברסיטת תל אביב.
הספר נחשב לרב-מכר ואזל בבית ההוצאה לאור.
דמויות בספר, לפי סדר הופעתן:
עמי (עמיצור) פלדמן, דוקטור לפילוסופיה ומרצה בלימודי תואר שני בבית הספר להגות השוואתית באוניברסיטת תל אביב.
תמי, תלמידה לשעבר של עמי ואשתו השנייה.
הילה, בתם של עמי ותמי.
רבקה פלדמן, אימו של עמי.
שרי דה-לוי, סטודנטית לפילוסופיה בקורס של עמי.
אדווה, סטודנטית בקורס של עמי.
אריאל יאנוביצי, סטודנט בקורס של עמי.
פרופסור שפרה פרנקל, ראשת בית הספר להגות השוואתית, דקאנית הפקולטה למדעי הרוח לאחר מכן.
מוריס יאנוביצי, אביו של אריאל ותורם לבית הספר.
טללית גליק, מזכירתה של שפרה.
פרופסור חיים זראי, אחד ממורי עמי בעבר, ושותפו לחדר בבית הספר.
מפקח יוסף פניגשטיין, חוקר במשטרת ישראל.
מאיר, גיסו של עמי ופקיד בעיריית בת ים.
אברהם (אברם) לוי, אביה של שרי.
עמנואל, שוער במלון הילטון תל אביב.
דויד פרנקל, בעלה של שפרה וצייר ידוע.
הספר פותח בתמי, המבקשת מעמי לקחת את הילה לאוניברסיטת תל אביב, משום שתמי חולה בשפעת ורבה עם אמא שלה.
לעמי נותרה שעה ורבע עד תחילת ההוראה באוניברסיטה, ולא היה לו די זמן כדי להגיע מביתו ברחוב ברודצקי אל אימו בבת ים ולחזור לאוניברסיטה.
הוא טלפן לאימו, וביקש ממנה להגיע לבניין גילמן באוניברסיטה כדי לקחת ממנו את הילה לפני תחילת השיעור.
במעלית לכיתה, תפסה הילה את קצה שמלתה של שרי והחלה ללעוס אותה, משום שכאבו לה השיניים, ותמי לא רצתה לתת לה מוצץ.
עמי לא זיהה את שרי, שלמדה אצלו והחסירה שיעורים, אבל היא ביקשה ממנו לאשר לה לחזור לשיעורים.
הוא ענה שהסמינר מלא וחצי סמסטר כבר עבר.
אימו הגיעה באיחור, לקחה ממנו את הילה שאחזה בשמלת שרי, שרי חמקה לכיתה, ועמי הדייקן נכנס באיחור של 12 דקות.
הוא החל את השיעור בשאלה אם יש קשר בין המגיד ממזריטש ובין הפילוסוף הדני סרן קירקגור.
אדווה השיבה ראשונה שיש קשר.
עמי שאל אותה מה כתב על זה מיכלסון בביבליוגרפיה שנתן לקרוא.
אדווה ענתה שגם מיכלסון אמר שיש קשר, ועמי שאל אותה מה היא חושבת.
אדווה ענתה שלדעתה יש קשר, ועמי שאל מדוע.
היא ענתה ששניהם מכירים בקיומו של האין, אך עמי שאל אם הקשר ביניהם הוא למראית עין.
אריאל התערב וטען שהשאלה מכשילה, משום שעמי ביקש לקרוא את מיכלסון, וכך כתב מיכלסון.
עמי ענה שביקש לנתח את מיכלסון, ונזכר בעבודת אריאל שהייתה מונחת על שולחנו.
הוא הקריא קטע מהעבודה, שלפיו פיספס מיכלסון הבדל בין המגיד ובין קירקגור, ושאל את אריאל מהו ההבדל.
אריאל הושיט את ידו וענה שהוא צריך לקרוא את העבודה, אבל עמי מחק באיקס את הציון 95 שהיה עליה, הציון הכי גבוה שעמי נתן, הציג לכיתה את הציון המחוק, ואריאל כעס.
לאחר מכן חזר עמי על שאלתו מה ההבדל בין השניים, והפעם שרי ענתה שקירקגור הסתמך על ניסיונו האישי, בעוד שהמגיד הסתמך על ניסיון אחרים, ובקיום האין בעיקר על ספר איוב.
עמי התבלבל מתשובתה המושלמת, ועבר לדבר על פוליטיקה, על כלכלה ואפילו על טלוויזיה עד סוף השיעור.
כשהסתיים השיעור, המתינה לו שרי במסדרון וביקשה לדבר עימו.
לפניהם הלך אריאל כשעיניו נעוצות ברצפה במסדרון החשוך, ועמי שאל אותה מה הבעיה של אריאל.
שרי ענתה שאריאל אינו רואה טוב בחושך, ועמי שאל אם היא מכירה את אריאל.
היא ענתה ברתיעה שלמדה איתו כמה קורסים, ועמי הבין את רתיעתה אחרי התנהגות אריאל בכיתה.
הוא שאל אותה לשמה המלא, ואחרי שענתה – נזכר שמחק אותה מרשימת תלמידיו אחרי שלוש היעדרויות והודיע למזכירות.
שרי ענתה שהייתה מוכרחה לנסוע, משום שהיא עובדת בעסק של אביה, הוא חלה והיא נסעה במקומו לטפל בהתחייבויות.
הוא הכניסה לחדרו, ושאל על שש היעדרויותיה מתוך 14 פגישות.
היא טענה שעד שלוש פגישות מותר לה להחסיר, ועל שלוש האחרות תוכל להביא אישור על מחלת אביה.
בהמשך הציעה להגיש תוך ארבעה שבועות את העבודה על המגיד ועל קירקגור, ואמרה שהיא רוצה לעשות אצלו גם את התזה שלה.
הוא הסכים שתגיש את עבודתה כפי שהציעה, היא הודתה לו בלחיצת יד חמימה, ואמרה לו שהוא לא יודע כמה הוא עזר לה, משום שחייה מסובכים.
לאחר מכן פגש עמי את שפרה במזכירות בית הספר, כשחיפשה מבחן בשעה מאוחרת, אבל טללית שמרה את הבחינות במקום בטוח.