tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופת האימפריה הרוסית העיר היוותה למרכז המחוזי של פלך אודסה ופלך חרסון.
על ניהול העיר מופקדת מועצת העיר ובראשה עומד ראש עיריית אודסה, הגוף הניהולי הוא ועדת ההוצאה לפועל של המועצה העירונית.
העיר אודסה גובלת עם החבלים הבאים: חבל אווידיפול, חבל בליאבסקי וחבל לימאן הנמצאים במחוז אודסה.
גוף השיטור העירוני היא משטרת הסיור של העיר אודסה (Патрульна поліція у м.Одесі) ומשטרת מחוז אודסה, המהווים חלק מהמשטרה הלאומית של אוקראינה.
מטה המשטרה שוכן ברחוב היהודי 12, בעיר אודסה.
אודסה נמצאת על גבעות מדורגות, הצופות על מפרץ אודסה הקטן.
חלק גדול מהעיר כולל המרכז ההיסטורי שוכנים על גבעה בגובה 50 מטר מעל פני הים.
חופי אודסה משתרעים לאורך מאות קילומטרים, לאורך החופים מתפתל שביל "דרך הבריאות" האסור לתנועת כלי רכב ומיועד לאופניים.
האקלים הוא ממוזג יבשתי נוח ויבש, עם מיעוט משקעים.
החורפים קרים ולרוב יבשים, הקייצים חמים.
הטמפרטורות הממוצעות בינואר הן C° 2− וביולי C° 22. הטמפרטורה הממוצעת מגיעה לכדי C° 10.7.
באודסה יורדים כ-350 מילימטר גשם בשנה, לאורך כל השנה.
מספר התושבים בעיר נכון ל-1 בינואר 2017 נאמד בכמיליון בני אדם.
בעיר יש עירוב של לאומים רבים.
משנות ה-70 הלך ופחת מספר היהודים, אף שבתחילת שנות ה-90 עדיין היו היהודים כ-5% מסך התושבים.
עם העלייה לישראל מברית המועצות לשעבר, פחת המספר משמעותית ונכון לשנת 2015 חיו בעיר כ־4,0000 יהודים, פחות מ-5%.
באודסה נמצא נמל הים הגדול ביותר באוקראינה, דרכו מגיעות כל הסחורות אל העיר והוא מהווה גורם משמעותי בכלכלת העיר.
משנת 2014 שוכן בעיר גם המטה המרכזי של הצי האוקראיני (שעבר לשם מסבסטופול, בעקבות סיפוח חצי האי קרים)
והעיר נחשבת לאחד ממרכזי המסחר הגדולים במזרח אירופה.
בשנת 2011 המגזין "פוקוס" הכתיר את אודסה בתור העיר בעלת איכות החיים הגבוהה ביותר באוקראינה.
אודסה מהווה צומת תחבורה חשוב באוקראינה ובה תחנת רכבת, רשת אוטובוסים, רכבת קלה וחשמלית (הפעילה מאז 1910), פוניקולר (שנחנך ביוני 1902) ונמל התעופה הבין-לאומי הנמצא במרחק של כשבעה קילומטר ממרכז העיר ומשרת את העיר והמחוז.
בעבר היו תוכניות לחנוך רכבת תחתית, אך תוכניות אלה לא יושמו לבסוף.
מנמל התעופה הבינלאומי יוצאות טיסות סדירות לווינה מדי יום (Austrian Airlines ו-Ukraine International) וחברת התעופה Ukraine International אף מוציאה טיסות ישירות לנתב"ג, איסטנבול, לרנקה, ורשה, מינסק ואף לקייב בטיסות פנים.
בעיר אודסה שתי תחנות אוטובוסים מרכזיות (תחנת פריבוז והתחנה המרכזית).
התקשורת הסלולרית בעיר מופעלת על ידי חמש מפעילות סלולר אוקראיניות: קייבסטאר, Vodafone אוקראינה, אינטרטלקום, Lifecell וחברת TriMob.
משנת 2012 בעיר פועלת רשת Wi-Fi במספר אתרי תיירות (רשת City Public Internet Acces).
בעיר פועלות גם ספקיות תקשורת נוספות כדוגמת: אוקרטלקום, TENET, Briz ו-Vega.
בעיר פועלים יותר משישים עיתונים, למעלה מעשרים תחנות רדיו וכ-19 ערוצי טלוויזיה.
אודסה היא אחד ממרכזי הספורט הגדולים באוקראינה ובה בתי ספר להחלקה על הקרח, שחמט, אגרוף, אתלטיקה, כדורגל, כדורסל וספורט מים.
בעיר מספר מגרשי כדורגל: אצטדיון צ'רנומורץ, אצטדיון ספרטק, אצטדיון סק"א ואצטדיון דינמו.
העיר מיוצגת בליגת העל האוקראינית בכדורגל על ידי קבוצת צ'רנומורץ אודסה.
בעבר התקיימה קבוצת כדורגל בשם סק"א אודסה.
העיר יוצגה בעבר בתחום כדורעף נשים על ידי קבוצת ג'ינסטרה, שזכתה במספר אליפויות לאומיות וקבוצת דיאמנט אודסה, בתחום כדורעף גברים.
אודסה מיוצגת גם בליגת העל האוקראינית בכדורסל על ידי קבוצת הכדורסל "אודסה", שזכתה בעבר בגביע האוקראיני.
אודסה היא מרכז תיירותי פופולרי.
אזור הנופש של אודסה משתרע על קילומטרים רבים לחופי הים השחור ומכונה בשם רובע אקדמיה ובו מרחצאות רפואיים רבים בתוך העיר ובסביבתה, בתי מרפא, מסעדות, מועדוני לילה שפעילים 24 שעות ביממה ובתי מלון.
למשפחתו של לב טולסטוי היה ארמון בעיר, שעדיין ניתן לבקרו.
מרבית בתי העיר מהמאה ה-19 נבנו מאבן גיר שנחצבה בסמוך.
המחצבות הנטושות הורחבו מאוחר יותר על ידי מבריחים בני המקום, בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה ושימשה גם לוחמים פרטיים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ההרחבות הרבות יצרו מבוך מסובך של מנהרות תת-קרקעיות מתחת לאודסה, הידועות כ"קטקומבות".
בתחילת המאה ה-21 הן מהוות אטרקציה לתיירים אוהבי אתגרים.
באודסה עשרות מוזיאונים, ביניהם המוזיאון לאמנויות יפות השוכן במבנה מראשית המאה ה-19. כמו כן פועל בה אולפן הסרטים של אודסה המארגן את פסטיבל הסרטים הבינלאומי באודסה.
העיתון הראשון "אודסקי וסטניק" החל לצאת בשנת 1827 ברוסית וצרפתית פעמיים בשבוע.
בעיר פועלים מספר בתי תיאטרון, לרבות: התיאטרון האקדמי הלאומי לאופרה ובלט של אודסה, ששוכן במבנה שנבנה בשנים 1884–1887 ועל בימתו הופיע שליאפין.
בשנת 1899 נפתח בעיר המוזיאון לאמנויות יפות באודסה.
באודסה פועלים גם התזמורת הפילהרמונית המחוזית של אודסה, התיאטרון האקדמי לקומדיה מוזיקלית של אודסה, תיאטרון הדרמה הרוסי האקדמי של אודסה, תיאטרון הדרמה המוזיקלי האקדמי האוקראיני של אודסה, הקרקס הממלכתי של אודסה ועוד.
אודסה היא עיר הולדתם של הקומיקאים מיכאיל ז'בנצקי ויעקב סמירנוף.
בשנת 2023 אונסק"ו הכריזה על אודסה כאתר מורשת עולמי בסיכון
בשנת 2023 תערוכה מציגה את על ההשפעה האמנותית של אודסה על תל אביב.
כאשר כבשו הרוסים את המקום מידי הטורקים ב-1789, נמצאו באודסה שישה יהודים.
ב-1794, משעלה מספרם, ניתנו ליהודים מגרשים להקמת בתים, חנויות וגינות, וכעבור ארבע שנים הוקם בית כנסת.
הרב הראשון, רבי יצחק רבינוביץ מבנדרי, התמנה ב-1809. יהודים היוו אז כעשרה אחוזים מכלל תושבי העיר.
יהודים רבים החלו להגיע לעיר במחצית המאה ה-19, כאשר העיר הייתה נמל חופשי (משוחרר ממכס), ועסקו בעיקר במסחר זעיר.
הקהילה היהודית גדלה משמעותית עד כי ב־1897 הוערכה אוכלוסיית היהודים בכ־165,000 איש, שהיוו 37% מאוכלוסיית העיר, ובכך הייתה זו הקהילה היהודית הגדולה ביותר בברית המועצות.
יהודי העיר אף דאגו להכנת מפה של תחומי העירוב בעיר.
במאה ה־19 התגבשה באודסה תנועת ההשכלה היהודית: יהודים רבים למדו בבתי־ספר רוסיים ובאוניברסיטאות, ונוסד בה בית־ספר יהודי מודרני.
בסוף המאה היא נעשתה לבסיס תמיכה חשוב ברעיונות הציונות.
בעיר פעלו מלומדים וסופרים ציוניים בולטים, בהם אחד העם, יוסף קלוזנר, מנדלי מוכר ספרים, יהושע חנא רבניצקי וחיים נחמן ביאליק, שכתב בה חלק נכבד משיריו.
בה נוסד ב-1896 הַשִּׁלֹחַ, הירחון העברי לספרות, למדע ולענייני החיים, וישבה מערכתו שנים רבות עד עלייתה לירושלים ב-1920.
תיאור נאמן של ההווי היהודי העשיר באודסה מוצאים בסיפורים של ס"ס יושקביץ, ב"חמשתם" של זאב ז'בוטינסקי ובעיקר ב"סיפורי אודסה" של יצחק באבל.
פוגרומים רבים פרצו באודסה נגד הקהילה היהודית, בשנים 1821, 1859, 1871, 1882 ו־1905. לאחר הפרעות, ובמיוחד לאחר פוגרום 1882 וכן בתום מלחמת העולם הראשונה, היגרו רבים מתושבי אודסה היהודים לארצות אחרות - בעיקר לארצות הברית.
חלק מהעוזבים עלו לארץ ישראל.
למרות הפוגרומים גדלה האוכלוסייה היהודית בעיר בזכות היהודים שהגיעו מהאזורים הכפריים.
רוב מוחלט של יהודי המקום נרצחו באכזריות בטבח אודסה בתקופת השואה, על ידי כוחות רומניים (ועם סיוע גרמני).
בסך הכל בשואה נספו כ-99,000 מיהודי אודסה, וכמות היהודים ששרדה הייתה קטנה.
לאודסה יצא שם רע בקרב היהודים החרדים בתחום המושב, והיא נודעה כעיר ש"אש גיהנום סביב לה", ביטוי המיוחס לרבי משה צבי מסאווראן.
הרב חיים טשרנוביץ ("רב צעיר") גר בעיר בין השנים 1897–1911, ושימש כראש ישיבה.
כן כיהן כרב העיר הרב יוסף הלפרין.
בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20 גדלה העיר בשיעור גבוה.
בין שנות ה-70 לשנות ה-90, היגרו רוב יהודי אודסה לישראל, לארצות הברית ולמדינות מערביות אחרות.
שכונת ברייטון ביץ' בדרום רובע ברוקלין שבניו יורק זוכה לכינוי "אודסה הקטנה", בגלל מספרם הרב של מהגרים רוסים ואוקראינים החיים בה.
כמו כן, נוצרו בתקופה זו קהילות של תושבי אודסה לשעבר במוסקבה ובלנינגרד, בשל הגירה פנימית בקנה מידה גדול.
כיום מונה האוכלוסייה היהודית בעיר אלפים בודדים.
בעיר שתי קהילות יהודיות; קהילת חב"ד בראשות הרב אברהם וולף וקהילה ליטאית ("תקוה") בראשות הרב שלמה בקשט, בנו של הרב חיים מנחם בקשט.
בקהילות אלו קיימים גני ילדים ובתי ספר יסודיים, תיכוניים, מספר מסעדות כשרות, אוניברסיטה יהודית ובית יתומים יהודי.
בעיר קיימת קהילה גדולה מאוד של נוצרים, רובם מהכנסייה הפרבוסלבית הרוסית, אך ישנם גם קתולים, לותרנים ופרוטסטנטים.
מאז התפרקות ברית המועצות כמות המוסלמים בעיר עולה בהתמדה.
בעוד ב-1989 עמד מספרם על אלפים בודדים, בתחילת המאה ה-21 נאמד מספרם ב-30 אלף איש, בשל הגירה של טורקים רבים.
מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21 פועל בעיר מסגד מרכזי.
אודסה מהווה מרכז גדול של מדע והשכלה ובה שוכנת האוניברסיטה הלאומית של אודסה, שקיימת מאז מאי 1865 ובה למד גם הפיזיקאי הנודע ג'ורג' גאמוב.
בנוסף פועלים בעיר מוסדות להשכלה גבוהה כדוגמת: האוניברסיטה הלאומית לרפואה של אודסה, האוניברסיטה הלאומית לכלכלה של אודסה, האקדמיה למשפטים של אודסה והאוניברסיטה הממלכתית לחקלאות של אודסה ומכוני מחקר רבים נוספים.
נהר האוֹדֶר (מגרמנית: Oder; בפולנית וצ'כית: Odra, אוֹדְרַה; בסורבית עילית: Wódra, ווֹדְרַה) הוא הנהר השני באורכו בפולין, אורכו 854 ק"מ.
נהר האודר נובע בסודטים המזרחיים שבצפון מזרח צ'כיה וזורם צפון מערבה דרך דרום מערב פולין אל הים הבלטי.
הוא מרכיב יחד עם נהר הנייסה הנשפך אליו את קו אודר-נייסה המהווה את הגבול בין פולין לגרמניה, מאז מלחמת העולם השנייה.
אורכו כקו הגבול הוא כ-187 ק"מ.
סביר להניח כי נהר האודר היה נתיב מסחר וציר התיישבות מרכזי לשבטים אירופאים כבר במאה התשיעית או העשירית.
הפארק הלאומי של העמק התחתון של האודר הוא ביתם של מינים רבים של חיות בר.
ציפורים מוגנות, כמו נשרים לבנים, חסידות שחורות וכוכבי מים, גרים כאן לצד בונים שבונים את סכריהם בפארק.
למעלה מ-40 סוגי דגים ו-50 מינים שונים של יונקים משלימים רשימה נרחבת זו של בעלי חיים.
כיום משמש האודר כנתיב מים מרכזי במרכז ובמזרח אירופה.
בעתיד, עם התרחבות האיחוד האירופי, מתוכנן האודר להיות מחובר בתעלות לנהר האלבה ולנהר הדנובה ובכך ליצור נתיב מים שיחבר בין הים הבלטי והים השחור.
הערים המרכזיות על נהר האודר הן ורוצלב ושצ'צ'ין בפולין ופרנקפורט על האודר בגרמניה.
ביולי 2022 התרחש בנהר אסון טבע.
אוֹדֶם הוא מושב עובדים בצפון רמת הגולן ומונה כ-65 משפחות.
היישוב מכונה בפי תושביו "הר אודם".
היישוב ממוקם בתוך שמורת טבע, על הר אודם במרכז יער אודם בגובה 1,050–1,115 מטרים מעל פני הים, והוא היישוב היהודי השני בגובהו בישראל (אחרי נמרוד).
מקורו של השם בצבעו האדום של הר הגעש עליו הוא שוכן, ונקרא בערבית: תל אל-אחמר (تل الأحمر) או ראס אל-אחמר (رأس الأحمر).
הממשלה החליטה על הקמת היישוב בשנת 1975 בעקבות החלטת האו"ם שהשוותה את הציונות לגזענות.
גרעין של תנועת העובד הציוני התיישב ב-1976 במחנה צבאי סורי נטוש בסמוך לברכת רם והקים שם את אודם כמושב שיתופי.
עד 1977 עזבו רוב המתיישבים את המקום בשל הטמפרטורות הנמוכות בו והרוחות העזות.
במאי 1981 הצטרפו לגרעין שנותר גרעין נוסף ונוסד יישוב הקבע.
ב הוחלט לשנות את מבנה המושב ממושב שיתופי למושב עובדים, זאת במסגרת תוכנית של משרד החקלאות ופיתוח הכפר לעידוד צמיחה דמוגרפית בפריפריה.
שינוי הסיווג של המושב הוכרז רשמית בינואר 2013, ותהליך השינוי הסתיים בפועל במהלך 2014.
תעשייה: מפעל "אודם פלסט" ליצור מוצרי פלסטיק.
נופש: חדרי אירוח, טיולים באטרקציות בסביבה, קטיף עצמי של פירות יער ודובדבן.
בעבר פעל ביישוב מיזם "יער האיילים" שבו היו איילים נקודים, אך המקום נסגר לאחר שבעליו הורשע בשחיטת איילים, שלא כחוק.
אֹדֶם היא קורונדום (תחמוצת אלומיניום Al2O3) באיכות כלשהי ובצבע אדום שמקורו ביונים של כרום תלת ערכי Cr+3 המפוזרים בגביש.
הנוסחה הכימית נרשמת, בהתאם Al2O3::Cr.
אבן האודם היא מן היקרות שבאבני החן.
לאודם גוונים שונים של הצבע האדום.
הגוונים הבהירים שכיחים יותר והגוונים העזים נדירים.
הקורונדום בכל צבע, גם בשקיפות גבוהה, נוצץ פחות מיהלום והוא שני ליהלום בקשיותו.
קורונדום באיכות כלשהי שאינו אדום או שצבעו האדום מקורו בגורמים אחרים נקרא ספיר.
המילה אֹדֶם בעברית והמילה ruby בלועזית גזורות מצבעה האדום של האבן.
קשיות – 9 בסולם מוס
נקודת ההתכה - 2,050 מעלות צלזיוס
צפיפות - כ-4 גרם לסמ"ק
ספקטרום בליעה: 2 פסי בליעה בכחול ובירוק ופס בליעה צר באורך גל 694nm שהוא גם אורך הגל של לייזר רובי (צבע אדום)
בכל אבני האודם הטבעיות קיימים פגמים, זיהומי צבע ותכלילים הנובעים מחדירת מינרלים זרים אל תוך הגביש במהלך התגבשותו:
מחטי רוטיל הנקראים גם משי
גבישוני ספינל הנראים כאוקטהידרות קטנות
תכלילים מעוגלים לבנבנים של חומרים שונים, דוגמת קלציט
תכלילי הילת זירקון – גביש רדיואקטיבי זעיר של זירקון שגרם לשברים הנראים סביבו כהילה
טביעת אצבע (fingerprint) – טיפות של נוזל השזורות זו בזו אשר חלקן עברו תהליך של גיבוש, ויוצרות מראה של טביעת אצבע
אִיזוּר (zoning) - אזורי צבע מקבילים להתפתחות שכבות הגביש הנובעים משינוי בתמיסה ממנה התגבשה האבן
גבולות תאומי גביש – קווים עדינים ושקופים המייצגים גבולות בין מספר גבישים שצמחו זה על גבי זה
תכלילי כוכב שביט – גביש קטן שאליו צמוד שובל של חומר לבנבן
אסטריזם (כוכביות) של 3 או 6 קרניים - נובע מהחזרת אור של תכלילי הרוטיל, ואבנים שקיימת בהן תופעה זו מלוטשות לקבושון כדי להדגיש אותה
פלאוכרואיזם – שינוי צבע לירוק המופיע באבנים מאוסטרליה – תופעה נדירה באודם
תכלילים ותופעות אלה משמשים גמולוגים על מנת לזהות אבני אודם טבעיות לעומת אבנים סינתטיות, חיקויים ותחליפים, וגם כדי להבדיל בין סוגי אודם שונים ואזור מוצאם עד לרמת המכרה ממנו באו, גורם המשפיע מאוד על ערכם.
הלייזר הראשון שנבנה ב-1960 על ידי תיאודור מיימן התבסס על אודם סינתטי כתווך מגביר.
כדי ליצור מהוד, הגביש לוטש בקצותיו, צופה במראת כסף (צד אחד מראה מחזירה לחלוטין ובצד השני החזרה חלקית) ונשאב על ידי מנורת הבזק (מנורת קסנון).
הלייזר הפיק פולסים שמשכם מילישניות באורך גל 694.3nm - אדום עמוק.
לייזר אודם שימש ברפואה פלסטית להסרת קעקועים.
הקרינה המופקת הייתה יעילה בסילוק קעקוקעים שצבעם שחור, כחול כהה וסגול, אך אינו יעיל בהסרת קעקועים שצבעם אדום.
כיום משתמשים למטרה זו בלייזרים אחרים (אלכסנדריט וניאודימיום יאג).
אבני אודם ממקורות שונים נבדלות זו מזו בתכונותיהן, ואף ניתן להבדיל בין אבנים שמוצאן ממכרה מסוים.
בורמה – בורמה היא הספקית הגדולה ביותר בעולם לאודם, כ-90% מן הכרייה העולמית של אבן זו.
הסוג היקר ביותר של אודם נכרה בבורמה, בעיקר בעמק מוֹגוֹק, הנקרא גם עמק האודם.
צבעו אדום עז עם מעט מאוד ורוד והוא נקרא אדום בורמזי או דם היונה (pigeon blood).
אבנים אחרות מבורמה ניחנות בגוונים כהים יותר של אדום.
תאילנד – גם בתאילנד נמצאו אבנים בצבעי דם יונה, אך אלה נדירות מאוד.
צבעי האודם האופייניים למקור זה הם גוני אדום עם תוספות של סגול וחום המורידים מערך האבנים, אם כי אבנים אלה צלולות ומבריקות יותר מאשר אבני בורמה.
ציילון – צבען האופייני של אבני ציילון הוא אדום-ורוד, קרוב לצבעו של הספיר הוורוד.
אבנים אלה זוכות לליטוש מיוחד הנקרא ליטוש בומביי המדגיש את צבען.
אפריקה – ביבשת זו מספר גדול של מכרות קורונדום, וחלק גדול מן האבנים נמצאו באפיקי נהרות הזורמים בשטחן של כמה מדינות.
בנהרות הזורמים ליד הרי המוטבוטו התגלו גבישי אודם הנראים כחלוקי נחל מעוגלים, אשר לוטשו לאבני חן באיכות טובה הדומות בצבען לאבני בורמה.
במדגסקר נמצאו גבישי אודם בצבע אדום עז הנקרא גוֹגוֹגוֹגוֹ.
לאורך הנהר אוּמבה בטנזניה הוא מקור עשיר לאבני אודם וגם לאבני חן יקרות מסוגים אחרים.
לאבני האודם מאפריקה צבעים אופייניים המתחלקים לשני סוגים עיקריים:
בורמה אפריקאי – צבע אדום מעולה הקרוב לדם היונה אך אבנים אלה אטומות ומלאות שברים.
צבע קוניאק – צבעי חום-אדום, חום-כתום וחום-ורדרד באבנים גדולות וצחות.
מאחר שאבנים אלה אינן אדומות מספיק, הן נחשבות לסוגים של ספיר.
מקור אפריקאי חשוב נוסף קיים בקניה.
אמריקה – קיימים מכרות אודם בקולומביה ובארצות הברית, אך אלה אינם עשירים ואינם מפיקים אבנים משובחות.
מקורות נוספים: הודו, וייטנאם, פקיסטן, קשמיר, טג'יקיסטן, לאוס, נפאל ואפגניסטן.
אבן האודם מוזכרת כבר בתנ"ך.
בתורה מוזכרת לראשונה אבן האודם המשובצת כאחת מ-12 אבני החושן:
האודם המקראית היא הראשונה באבני החושן של הכהן הגדול ().
האבן נזכרת גם בספר יחזקאל:
המסורת מייחסת אבן זו לשבט ראובן.
אמנם מקורות שונים מייחסים לאודם המקראית אבני חן ומינרלים שונים, אך בעברית המודרנית נהוג להתייחס אליהן כאל אבן אחת.
קיימת גם טענה כי לא ייתכן שהעברים הקדומים הכירו את ה-Ruby.
במשך שנים רבות נחשבה הודו לספקית הגדולה ביותר של אודם.
השם קורונדום מקורו בסנסקריט קורובינדה (kuruvinda).
השם בסנסקריט לאודם הוא רטנראי (ratnarai) ופירושו "מלך אבני החן".
בעבר רווחה האמונה שלהבה אדומה בוערת בלבהּ של האודם.
במזרח הרחוק קיים תיעוד המתוארך לשנת 100 לפני הספירה המספר על מסחר באבני אודם לאורך החלק הצפוני של דרך המשי העוברת בסין.
במשך מאות שנים הורשו רק שליטי המזרח המונגוליים לענוד אבני אודם, והאמונה שהעונד אבן אודם מחוסן בפני כל סכנה מקובלת גם היום בקרב כמה מעמי המזרח.
בכמה מסיפורי המזרח, למשל בסיפורי אלף לילה ולילה וב"מסעות מרקו פולו", נזכרות אבני אודם לרוב.
מאחר שהאודם נחשבה יקרה ונדירה התהדרו בה שליטים כסמל לעוצמה ולעושר.
אחת מאבני האודם הגדולות בעולם משובצת בכתר השאה של איראן.
בכתר הקיסרי הבריטי, המשמש להכתרת מלכי אנגליה, משובצת אבן אדומה הנקראת "אודם הנסיך השחור".
אבן זו - שנחשבה במשך זמן רב לאודם - אינה אלא ספינל שניתן לאדוארד "הנסיך השחור" (בנו של אדוארד השלישי) מידי פדרו האכזר מלך קסטיליה.
כוכבי הקרמלין המוצבים על חניתות מעל הקרמלין במוסקבה נחשבו לאבני אודם שנכרו בסיביר, אך הם עשויים מזכוכית צבועה.
ישנן זכוכיות צבעוניות ואבני חן המשווקות עם המילה "רובי" (אודם) בשמן, אך הן מינרלים אחרים או שאינן מינרלים כלל:
קייפ רוביז (Cape rubies), רובי אוסטרלי (Australian rubies) ורובי אריזונה (Arizona rubies) הן גארנטים משובחים
רובי סיבירי (Siberian ruby) הוא רובליט, טורמלין אדום-סגול
רובי בלס (Balas ruby) הוא ספינל
רובי גלאס (Glass filled ruby) "אבני רובי ממולאות בזכוכית" אבני רובי באיכות נמוכה שעברו טיפול באמצעות מילוי זכוכית לשיפור השקיפות.
אבנים אלו נחשבות סינתטיות ובעלות ערך נמוך יותר לעומת רובי טבעי.
לאודם יוחסו במהלך ההיסטוריה תכונות מאגיות.
בכמה מעמי המזרח הרחוק החדירו אודם לחתכים בעור מעל עורקים, מתוך אמונה כי היא תזרים בדמם אומץ ותושייה.
בימי הביניים נכללה האודם בין חומרי המרפא.
במקומות שונים נחשבת האודם אבן ההולדת של חודש יולי.
ברחבי אסיה זכתה אבן האודם להערכה רבה והן שימשו לקישוט שריון, נדנים ורתמות של אצילים בהודו ובסין.
בנוסף לכך הונחו אבני אודם מתחת ליסודות בניינים מתוך אמונה שהאבן תבטיח את מזלם.
האודליסק היו השפחות הבתולות בהרמונו של הסולטאן, שנועדו לשרת את פילגשיו.
הן היו בתחתית הסולם החברתי בהרמון.
בדרך כלל ניתנה האודליסק לסולטאן במתנה, והייתה יכולה להפוך לאחת מפילגשיו.
השימוש הפופולרי במילה בדרך כלל מתייחס לפילגש בהרמון.
מקור המילה, הקיימת בצרפתית, הוא מהמילה הטורקית "odalık" שפירושה חדרנית.
אודנסה (בדנית: Odense, היא העיר השלישית בגודלה בדנמרק (אחרי קופנהגן ואורהוס), הגדולה ביותר באי פין, ובין העתיקות ביותר בערי דנמרק.
אוכלוסיית העיר מונה כ-145,000 תושבים.
משמעות השם "אודנסה" היא "אודין" - אל במיתולוגיה הנורדית.
העיר שוכנת ליד פיורד אודנסה ונהר אודנסה.
העיר ידועה במוזיאונים הרבים שלה.
אודנסה היא אחת הערים העתיקות ביותר בדנמרק.
מקדש סיינט קוּד שבעיר היה אחד ממקומות העלייה לרגל הגדולים ביותר של הצליינים בימי הביניים, ועוד לפני הנצרות הייתה מרכז דתי חשוב.
במאה ה-16 הייתה העיר מקום מפגש של כמה פרלמנטים, ועד 1805 הייתה מקום מושבו של הפרלמנט המחוזי של האי פין.
כיום אודנסה היא מרכז תעשייה משגשג ולאחר שנתחברה בתעלה אל הים במאה ה-19, הואץ תהליך פריחתה וצמיחתה.
בזכות ההפרדה בין אזור התעשייה לבין הרובע העתיק ורובעי המגורים נעשתה עיר זו לאתר תיירות פופולרי.
המבחר הגדול של אתרים ומוזיאונים, ואטרקציות מגוונות, במיוחד לילדים והוריהם, מושכים אל העיר רבבות תיירים מדי שנה בשנה.
האתר המפורסם ביותר באודנסה היה אודינסטרנט (מגדל אודין), שהיה עד 1935 המגדל השני בגובהו באירופה, אחרי מגדל אייפל.
המגדל פוצץ על ידי קבוצה נאצית ב-1944 ולא נבנה שוב, אך נבנה דגם מיניאטורי שלו באזור המגורים פארק אודין, המקום שבו עמד קודם לכן המגדל המקורי.
הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן נולד בעיר ב-2 באפריל 1805. ביתו, שבחלק העתיק של העיר, הפך למוזיאון שבו אוסף גדול של עבודותיו וחפציו.
המלחין הקלאסי קרל נילסן נולד ליד אודנסה, והעיר הקימה לכבודו מוזיאון.
המלך קנוט הרביעי (1043-1086), נודע גם "כקנוט הצדיק" ו"קנוט הקדוש" לאחר שנרצח על ידי איכרים מיוטלנד.
במרכז העיר נמצאת הקתדרלה שנבנתה במאה ה-12 על שרידי כנסיית קנוט הקדוש (Sankt Knuds Kirke).
רפובליקת אודמורטיה היא רפובליקה בפדרציה הרוסית הממוקמת במזרח החלק האירופאי של רוסיה.
חבל אודמורטיה היה חלק מהנסיכויות הטטריות אשר התקיימו באזור, עד שנכבש ב־1554 על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה.
אודמורטים, שלא הייתה להם מדינה משלהם לא התנגדו בצורה פעילה לשלטון החדש.
בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה חלק מגוברניה שמרכזה בעיר ויאטקה.
ב-1918 כל הרפובליקות בין אורל וולגה התאחדו למדינת אידל-אורל, שהכריזה על עצמאותה מרוסיה.
בשנת 1919 הכוחות הקומוניסטיים כבשו את המדינה הצעירה, חילקו אותה לרפובליקות והפכו את אודמורטיה ל"מחוז האוטונומי הווטי" (רוסית: Вотская автономная область).
ב-1932 שם החבל שונה לאודמורטיה, וב-1934 החבל נהפך לרפובליקה אוטונומית בפדרציה הרוסית הסובייטית.
ב-1991 הגדירו אותה השלטונות כרפובליקה.
הרשות המחוקקת היא "המועצה המדינית של רפובליקת אודמורטיה" שכוללת 60 חברים.
בבחירות שנערכו בשנת 2022 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-51 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 1994. מאז היו כמה תיקונים.
בראש הרפובליקה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים.
בשנת 2017 לתפקיד נבחר אלכסנדר ברצ'לוב.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 5 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-25 ראיונים.
בין שאר הסובייקטים בפדרציה היא במקום ה־57 בשטחה.
היא גובלת מצפון ובמערב במחוז קירוב, מדרום ברפובליקת טטרסטן, ובשקיריה, וממזרח במחוז פרם.
הנהרות החשובים של הרפובליקה הם קאמה, ויאטקה ואיז'.
קמה וויאטקה מתחילים באודמורטיה בגבעות שבצפון הרפובליקה, אך רוב מסלולם עובר מחוץ לגבולות הרפובליקה.
נכון לשנת 2024 ברפובליקה מתוגגרים 1,434,557 תושבים.
66% מתושבי הרפובליקה מתתגוררים בערים.
בעיר הגדולה איז'בסק מתגוררים כ-620 אלף תושבים.
במעמד ההקמה בשנת 1920 האודמורטים היו רוב אוכלוסיית הישות.
בעקבות הגדלת השטח השתנה הרכב אוכלוסין וכבר בשנת 1939 האוכלוסייה הרוסית הייתה מעל ל-50%.בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2021 האוכלוסייה מורכבת מרוסים, המהווים 57.9% מהאוכלוסייה, אודמורטים המהווים 20.6% מהאוכלוסייה, וטטרים המהווים 4.7% מהאוכלוסייה, ועמים נוספים שהגדולים בהם הם מארי ואוקראינים, המהווים 3.7% מהאוכלוסייה.
בעיר הגדולה איז'בסק מתגוררים כ-43% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה.
ברפובליקה הוקמה תעשייה מפותחת עם חלקה גדולה של תעשייה ביטחונית.
בנוסף לכך קיימות שדות נפט.
בשטחי הרפובליקה הוקמה רשת מסילות ברזל מפותחת.
דרך המחוז עוברת הסתעפות מכביש M7 "וולגה" מוסקבה-קאזאן.
בעיר איז'בסק פועל נמל תעופה בין-לאומי.
בשנת 2023 עברו דרכו 823 אלף נוסעים.
אודרה וודז'יסלאב שלזיה (פולנית: Odra Wodzisław Śląski) הוא מועדון כדורגל פולני שהוקם בעיר וודז'יסלאב שלזיה.לאחר עונת 2024/2025 הקבוצה ירדה מליגה הרביעית.
המועדון אשר הוקם בשנת 1922, הוא אחד הוותיקים בפולין בפרט ובאירופה בכלל.
הקבוצה ערכה את הופעתה הראשונה באירופה בגביע האינטרטוטו בעונת 1997. אז, כאשר המפעל החל בשלב הבתים המקדים, פגשה הקבוצה בשלב הבתים באולימפיק ליון מצרפת, ראפיד בוקרשט מרומניה, אוסטריה וינה מאוסטריה וז'ילינה מסלובקיה.
לאחר ניצחון על אוסטריה וינה, תיקו עם ז'ילינה והפסדים לליון ובוקרשט הקבוצה סיימה במקום השלישי בשלב הבתים וכיוון שרק הקבוצה הראשונה בבית עלתה לשלב הבא, הודחה המפעל בשלב זה.
בעונת 1997/98 שיחקה הקבוצה במוקדמות גביע אופ"א, אז פגשה בשלב המוקדם הראשון בקבוצת פודבה ממקדוניה וניצחה אותה בסיכום המשחקים.
בשלב המוקדם השני פגשה הקבוצה בקבוצת רוטור וולגוגרד מרוסיה והפסידה לה בשני המשחקים ולכן הודחה גם הפעם מהמפעל.
הקבוצה חזרה לאירופה בגביע האינטרטוטו בעונת 2003, כאשר פגשה בסיבוב הראשון בקבוצת שמרוק רוברס מאירלנד אך הפסידה לה בשני המשחקים והודחה מהמפעל.
נכון ל-2022, ההופעה האחרונה של הקבוצה באירופה הייתה בגביע האינטרטוטו בעונת 2004, אז הוגרלה בסיבוב הראשון מול קבוצת דינמו מינסק מבלארוס אך הפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה גם הפעם מהמפעל.
אודנסה בולקלוב (בדנית: Odense Boldklub; בקיצור Odense BK או פשוט OB) היא קבוצת כדורגל דנית המייצגת את העיר אודנסה.
הקבוצה משחקת בליגת העל הדנית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1887. הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות דנמרק ב-1977, ב-1982 וב-1989, וכמו כן זכתה חמש פעמים בגביע הדני ב-1983, ב-1991, ב-1993, ב-2002 וב-2007. בנוסף, נמצאת הקבוצה שנים רבות בצמרת הליגה הדנית, ובכל עונה היא משחקת במסגרות אירופאיות.
בין הישגיה ניתן למנות הגעה לשלב רבע גמר גביע אופ"א, ב-1995 וזכייה בגביע האינטרטוטו ב-2006.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון אודנסה (נקרא גם "נייצ'ור אנרגי פארק" מטעמי חסות), ובסיס המועדון הרשמי נמצא סמוך לאודלן, ליד נהר האודנסה שבעיר.
מועדון הכדורגל אודנסה בולקלוב נוסדו ב-12 ביולי 1887 בשם "Odense Cricketklub" ("מועדון הקריקט של אודנסה"), כאשר היה הקריקט ענף הספורט העיקרי במדינה.
בשנת 1889, מחלקות כדורגל וטניס נפתחו במועדון, והוא שינה את שמו לשם הנוכחי: "Odense Boldklub" ("מועדון הכדור אודנסה").
המועדון התמקם אז באצטדיון ה-Munke Mose (ספרו של הנזיר) באודנסה.
ב-1968 עברה הקבוצה לארח באודלן, שם המועדון מתאמן עד היום.
בשנת 1916, זכתה הקבוצה לראשונה באליפות המחוזית והעפילה לחצי גמר אליפות דנמרק.
הם הפסידו במשחק הזה 3–9 לאלופים ואחת הקבוצות הוותיקות בדנמרק, בולקלובן 93.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה אליפות דנמרק הארצית הרשמית, שובצה אודנסה לליגה הדנית השלישית.
לאחר ריצה של מספר עונות ובעזרת שחקנים בולטים כמו סוונד יורגן הנסן ויורגן לסלי סורנסן, הקבוצה הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
בעונת 1950/1951, הצליח להגיע המועדון לסגנות האליפות בליגה, כאשר רק אקדמיסק בולקלוב האלופה הקדימה אותה.
אולם מצבה התדרדר והיא ירדה לליגת המשנה ב-1955. בהמשך ב-1957 וב-1966 הצליחה להעפיל המועדון לתקופה קצרה לליגה הבכירה שוב אולם לא הצליח לבסס את מעמדו שם.
בשנת 1974 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הדני, מה שבעצם היה ההישג הארצי הראשון שלה במסגרת הגביע.
ב-1975 הצליח לחזור המועדון לבמת הליגה הדנית הבכירה בכדורגל, אולם לא הצליחה לזכות באליפות עדיין.
כאמור ב-1975,עלתה אודנסה בחזרה לליגה הבכירה.
בפעם זו היו למועדון מספיק שחקנים איכותיים על מנת להיות קבוצת צמרת בליגה הטובה ביותר תחת הדרכתו של המאמן ריצ'רד מולר נילסן.
שנתיים לאחר מכן, זכתה אודנסה באליפות הראשונה בהיסטוריה שלה לעונת 1977. קשרה של אודנסה, אלן הנסן, היה מלך השערים בליגה הראשונה והוא זכה בפרס שחקן השנה הדני ב-1977, זכייה שהוא שחזר ב-1981.
משמעות הזכייה באליפות הייתה שאודנסה שיחקה את משחקיה האירופיים הראשונים ב-1978. היא התחרתה בגביע אירופה לאלופות של 1978, שם הפסידו בסיבוב הראשון ללוקמוטיב סופיה הבולגרית.
בשנת 1980 השיגה אודנסה את המקום השלישי, וב-1982 זכתה שוב באליפות דנמרק, בפעם השנייה בתולדותיה.
במקביל לעלייתה של אודנסה, קבוצה אחרת מהאזור, בולקלובן 1909, ירדה במעמדה, מה שהפך את אודנסה לקבוצה החזקה ביותר של אזור פיונין.
בשנת 1983 לקחה אודנסה את הגביע הדני בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה.
הצלחתה של הקבוצה נבנתה על שחקנים דנים מוכשרים רבים, כמו קלד בודינגגורד שהיה שחקן המפתח באליפות של 1982. אולם השחקן שנחשב לאיכותי ביותר של התקופה הזו היה השוער לארס הו, שהיה חלק נכבד מהקבוצה החל מ-1977 ועד 1999, כאשר שיחק שיא מועדון של 817 משחקים בסך הכל במדי קבוצת הבוגרים.
ב-1989, המועדון זכה שוב באליפות דנמרק כאשר הקדימה את האלופה המגנה ברונדבי תחת הדרכתו של המאמן החדש, רואלד פולסן.
הפרופילים של הקבוצה של רואלד פולסן כללו, מלבד לארס הו, את הקשר אולריק מוסבי, המגן ג'וני הנסן, והחלוץ הצעיר פר פדרסן, שהפך לשחקן היקר ביותר שנמכר מאודנסה, כאשר נרכש על ידי הקבוצה האנגלית בלקברן רוברס עבור 2.3 מיליון ליש"ט ב-1997.
אי יציבות ו"נס מדריד" (1991–הווה)
1991 הייתה שנה פוריה יחסית עבור אודנסה בה הם זכו בגמר הגביע הדני נגד אולבורג לאחר שני משחקים ללא שערים, הארכה ודו-קרב פנדלים.
מכיוון שהאצטדיון הלאומי, אצטדיון הפארקן, היה בשיפוצים ב-1991, הגמר שוחק באצטדיונה הביתי של אודנסה.
הצלחת הגביע לא המשיכה גם בליגה והקבוצה ירדה לליגת המשנה.
אודנסה סיימה במקום השני בליגת המשנה של 1992, וחזרה לסופרליגה לעונת 1992/1993. באותה עונה סיימה הקבוצה כסגנית האלופה של פ.צ.
קופנהגן והם זכו בגביע הדני השלישי ב-1993.
אולם הישג השיא של הקבוצה באירופה מאז ומעולם הגיע בעונת 1994/1995 בגביע אופ"א, בה הקבוצה הצליחה לעבור סיבוב בטורניר אירופי לראשונה בתולדותיה.
בסיבוב הראשון, ניצחה אודנסה גם במשחק הבית וגם במשחק החוץ 3–0 מול פלורה טאלין האסטונית.
בסיבוב השני, הם השוו 1–1 במשחק החוץ מול המועדון הצפון אירי לינפילד וניצחו 5–0 בבית, כולל שני שערים מרהיבים של המגן סטין נדרגורד.
בסיבוב השלישי, שיחקה נגד הקבוצה הגרמנית פ.צ.
קייזרסלאוטרן, שם הצליחה לגרד תיקו 1–1 בגרמניה ותיקו 0–0 בבית; במקרה זה עלתה אודנסה בזכות חוק יתרון שערי חוץ.
בסיבוב הרביעי היריבה הייתה ריאל מדריד, שבאותה תקופה שיחק בה קפטן נבחרת דנמרק, מיכאל לאודרופ.
המשחק הראשון נערך באצטדיון אודנסה היה מלא, ואודנסה כבשה שער מפתיע בכדור קרן במחצית הראשונה.
במחצית השנייה ריאל מדריד כבשה במהירות שני שערים, אבל אודנסה הצליחה לחזור למשחק, כשהשוותה ל-2–2. זמן קצר לפני הדקה ה-90, ריאל מדריד כבשה ועלתה ליתרון 2–3, שהייתה התוצאה הסופית של המשחק הראשון.
בשל חוק שערי החוץ, נזקקה אודנסה לניצחון בהפרש של שני שערים במשחק השני כדי לעלות לרבע הגמר.
אולריק פדרסן כבש את ה-1–0, בהמשך כבש מורטן ביסגורד את ה-0–2, זמן קצר לפני המחצית, ותצוגת שוערות טובה של לארס הו מנעה מריאל להבקיע שערים נוספים, והקבוצה הצליחה לנצח ולהעפיל לשלב רבע הגמר הסנסציוני מבחינתה.
ניצחון זה משך תשומת לב בחלקים נרחבים באירופה ובדנמרק והאירוע נקרא "הנס במדריד".
ברבע הגמר פגשה אודנסה את פארמה האיטלקית.
במשחק הראשון בחוץ בפארמה, הקבוצה בכיכובו של לארס הו כמעט מנעו מהאיטלקים להבקיע, אבל סטין נדרגורד ביצע פנדל אותו הבקיעה פארמה ובכך ניצחה את המשחק בתוצאה 1–0. המשחק השני באודנסה הסתיים בתיקו 0–0, והקבוצה סיימה את דרכה הסנסציונית ברבע גמר הגביע.
כאשר התאחדות הכדורגל הדנית (ה-DBU) ביצעה שינוי מבנה בסופרליגה לפני עונת 1995/1996, והציגה פורמט ליגה של 33 משחקים על פני שנה שלמה; סיימה אודנסה פעם נוספת במקום השלישי.
אף על פי שלקבוצה היו שחקנים איכותיים רבים, לקבוצה הייתה חסרה יציבות ובעונת 1997/1998 סיימה אחרונה עם שישה ניצחונות עונתיים בלבד, וירדה שוב לליגת המשנה.
המועדון העפיל שוב לליגה הראשונה ב-1999 וחזר לסופרליגה לעונת 1999/2000. ב-2002 זכתה אודנסה בגביע הדני בפעם הרביעית עם ניצחון 2–1 מול קופנהגן באצטדיון פארקן.
מאז עלייתם ב-1999, העונה הטובה ביותר שלה בליגה היה המקום השני בעונת 2008/2009. ב-2006 סיימה אודנסה במקום השלישי, ובנוסף הגיע המועדון למקום הרביעי בשנים 2003, 2004 ו-2007.
בעונת 2006/2007 סיימה אודנסה במקום הרביעי בליגה לאחר מרוץ צמוד במחזורים האחרונים.
למרות זאת, אודנסה זכתה בגביע הדני בפעם החמישית בתולדותיה, לאחר שניצחה את קופנהגן 2–1, מה שנתן לה את ההזדמנות להעפיל לגביע אופ"א זו השנה השנייה ברציפות.
בעונת 2007/2008, סיימה שוב הקבוצה במקום הרביעי, והעפילה שוב למוקדמות גביע אופ"א דרך גביע האינטרטוטו.
ב-19 וב-26 ביולי 2008, שיחקה הקבוצה נגד אסטון וילה האנגלית בסיבוב השלישי של גביע האינטרטוטו.
אודנסה הצליחה להשיג תיקו ביתי 2–2 ב-19 ביולי, אך הפסד 1–0 בחוץ ב-26 ביולי הוביל להפסד מצטבר של 2–3 והקבוצה הודחה מהטורניר.
בעונת 2008/2009 סיימה אודנסה במקום השני בליגה, מה שהוביל לפלייאוף של שני משחקים מול גנואה במוקדמות הליגה האירופית לעונת 2009/2010. המשחק הראשון בחוץ באצטדיון לואיג'י פראריס נגמר בתוצאה 3–1 לגנואה, ובמשחק הביתי תיקו 1–1 והקבוצה הודחה מהטורניר.
ב-2009/2010, סיימה שוב אודנסה במקום השני בליגה.
הסופרקאפ הדני (סגנות אחת): 2002
אליפות הכדורגל של האי פין: 18 פעמים - שיא, 15 סגנויות.
אֹדֶם היא האבן הראשונה בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט ראובן.
במדרש במדבר רבה פרשה ב אות ז נאמר, שאבן זו צבעה אדום בדומה לצבע דגלו של שבט ראובן במסעות עם ישראל במדבר.
על פי התרגומים שיש בידינו יש לזהות את האבן עם אבן הקרנליאן או הרובי.
תרגום אונקלוס מתרגם סמקן מלשון הסמקה, כפי שמופיע בתרגום ל: "סדרא קדמאה, סמקן ירקן וברקן".
תרגומים נוספים משתמשים בשורש ס.מ.ק: סמוקתא או סמקתא.
תרגום המלך ג'יימס גורס Sardonyx, Sard – ומכוונים בכך למינרל סרד ממשפחת הכלקדון ולסרדוניקס – מופע של רצועות סרד בתוך אוניקס (שוהם).
Sardion – אצל יוסף בן מתתיהו ב"מלחמת היהודים" ובתרגום השבעים.
גם החוקר הרומאי פליניוס הזקן, בן המאה הראשונה לספירה, מזהה את האודם כסרד (Sardius).
מינרל אדום נוסף שזוהה כאודם המקראית הוא קרנליאן, אף הוא ממשפחת הכלקדון, וכך הוא מופיע בתרגום התנ"ך של ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917. זיהוי זה נשען על היות הקרנליאן אבן חן מקובלת בפולקלור המזרח תיכוני הקדום.
זיהוי נוסף הוא ג'ספר (ישפה) אדום.
רובי (Ruby), שפירושו "אדום", מיוחס בעת המודרנית לאודם המקראית ותרגום כזה מופיע ב-New American Standard Bible שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1971.
גם בעברית המודרנית משמש רובי כתרגום מקובל לאודם המקראית, אם כי קיימת טענה שלא ייתכן שהעברים הקדומים הכירו את ה-Ruby.
מכון המקדש זיהו את האבן עם הקרנליאן.
אבני חן ומינרלים המיוחסים לאודם
אוּדְמוּרְטִים (באודמורטית: Удмуртъёс; לפני שנת 1932 נקראו ווֹטְיָאקִים, вотяки́) הם קבוצה אתנית דוברי השפה האודמורטית (מקבוצת השפות הפינו-אוגריות).
האודמורטים חיים בעיקר ברפובליקת אודמורטיה, הממוקמת במזרח חלקה האירופי של הפדרציה הרוסית, שם הם מהווים כ-28% מן האוכלוסייה, וקבוצות קטנות שלהם מצויות גם במחוז פרם, ברפובליקת טטרסטן, ברפובליקת בשקיריה, במחוז קירוב, במחוז סברדלובסק, במחוז חנטי ומנסי (אוגרה), בקזחסטן ובאוקראינה.
האודמורטים הם צאצאי התושבים הקדומים של האזור שבין הנהרות קאמה וויאטקה.
זהו עם ממוצא פיני, בעל מאפייני מראה מיוחדים: הם בעלי קומה בינונית, צבע עורם צהבהב-אדמדם, וגוון שערם ועיניהם בהיר.
אנתרופולוגים מציינים כי מבין האודמורטים נצפה המספר הרב ביותר של אדומי שיער בעולם.
לאודמורטים אף קטן, בעוד שפיהם גדול.
עצמות הלחיים שלהם בולטות, מצחם צר וסנטרם מחודד.
האודמורטים מתפרנסים בעיקר מחקלאות, ומכריתת עצים ביערות למטרת הפקת עץ לתעשייה.
כן הם עוסקים באריגה ובעיבודי עץ אמנותיים, עשירים בצבעיהם ומרהיבים ביופיים.
ברבע השני של המאה ה-13 נשלטו האודמורטים על ידי הטטרים, אך לאחר שנכבשה הבירה קאזאן על ידי הרוסים בשנת 1552, עבר השלטון בהם לידי הרוסים, אשר גבו מהם מס שנתי.
האודמורטים נהנו ממידה רבה של חופש שלטוני, אך בכל זאת התקוממו מפעם לפעם ומרדו ברוסים, אשר דיכאו מרידות אלו ביד קשה.
לאחר מרידות אלו ודיכוין על ידי הרוסים היו האודמורטים בורחים ליערות, שם נהנו מעצמאות מלאה.
במאות ה-18 וה-19 גבר הקולוניאליזם הרוסי באזור מגורי האודמורטים, דבר שגרם להגירתם מזרחה מחד, ולרוסיפיקציה של אותם אודמורטים שנשארו לגור במעורב עם הרוסים, מאידך.
כיום, כתוצאה מפעילות מיסיונרית שניהלה הכנסייה הנוצרית בקרבם, דתם של האודמורטים היא נצרות אורתודוקסית, אך עם זאת, נשארו אצלם סממנים מהפגניות שהייתה נהוגה אצלם בעבר (כגון: האלהת תופעות טבע).
בעבר, היו השלכות לפגניותם של האודמורטים, על טיעוני התביעה במשפט ראווה שנערך בשנים 1892–1896 כנגד האודמורטים, אשר הואשמו בהקרבת קורבנות אדם לאלים פגניים.
למרות שבמשפט זה הובהר כי הרוצחים האמיתיים ביימו רצח-פולחני, וכי היה מדובר בעלילת דם, והנאשמים זוכו מכל אשמה, עשתה התביעה בשנים 1911–1913, במשפט בייליס שימוש במשפט הווטיאקים, כהוכחה לקיום קורבנות אדם באותם הימים.
אוֹדֶן (בהיראגאנה: おでん, קאנג'י: 御田) הוא מרק מהמטבח היפני.
המרק מבוסס על ציר דאשי ורוטב סויה ומכיל ביצה קשה, דאיקון, קוניאקו ולביבת דג.
המנה נחשבת כסוג של נאבֵּמוֹנוֹ, קטגוריה של מאכלים יפנים המבושלים ומוגשים בקדירה בעודם רותחים.
ישנם גרסאות רבות של המרק באזורים שונים של יפן, יש המוסיפים למרק קאראשי, טופו, גזר, פטריות שיטאקי, תפוחי אדמה, תמנון, או מיסו.
המרק נמכר ביפן בדוכני רחוב.
באזור נגויה מכונה המרק "קאנטו-ני" (関東煮); באזור קאנסאי מכונה המרק "קאנטו-דאשי" (関東炊き); באזור שיזואוקה המרק כהה יותר, ועשוי ציר בקר.
אוּדְמוּרְטִית (удмурт кыл; ברוסית: Удмуртский язык) היא שפה אוראלית המדוברת על ידי האודמורטים ברפובליקה אודמורטיה שבפדרציה הרוסית, שם היא שפה רשמית לצד הרוסית.
היא כוללת אוצר מילים שאול רב בעיקר מן הרוסית והטטרית, אשר השפיע גם על הפונולוגיה והתחביר של השפה.
מילים רבות הקשורות לטכנולוגיה, מדע ופוליטיקה שאולות מרוסית.
נכתבת באלפבית קירילי בתוספת חמש אותיות (Ӝ/ӝ, Ӟ/ӟ, Ӥ/ӥ, Ӧ/ӧ, Ӵ/ӵ).
+פונמות באודמורטית וילוני חכי מכתשי־חכי בתר־מכתשי מכתשי שפתי(־שִנִּי) אפיŋɲnm סותםgkdtbp מחוכךʥʨʤʧʣʦ חוכך xʑɕʒʃzsvf מקורב(צדי)jʎl רוטטr * מוגבלים למילים שאולות ומוחלפים מסורתית ב-/p ʨ k/בהתאמה
אוֹדֵמַר-פִּיגֶה (Audemars-Piguet) היא חברה שווייצרית לייצור שעונים, אשר הוקמה על ידי ז'יל לואי אודמר ואדואר אוגוסט פיגה.
החברה מנוהלת ונמצאת בבעלות משפחתית מאז יום הקמתה.
החברה ידועה בתקני ייצור מחמירים הנושאים את חותם ז'נבה (COSC), ובכך שהיא מייצרת בעצמה את כל מרכיבי השעונים שלה.
ב-1874 נפגשו ז'יל לואי אודמר בן ה-23 ואדואר אוגוסט פיגה בן ה-21, שניהם ילידי הכפר לה ברוסה בשווייץ.
בסיום לימודיהם עברו לעמק דה-ז'ו כדי לעבוד יחד בייצור שעונים.
אודמר החל בייצור של חלקי המנגנונים, ופיגה הרכיב את השעון.
בהמשך היה אודמר אחראי על הייצור והפן הטכני של העבודה בחברה, ופיגה התמקד בתחום המכירות.
הסימן המסחרי של אודמר-פיגה נרשם בשנת 1882, אך רק לאחר שבע שנים החברה הוקמה רשמית.
בתקופה זו הפכה החברה לאחת מיצרניות השעונים בעלות מספר העובדים הגדול ביותר בכל קנטון וו בשווייץ.
החברה פתחה את הסניף הראשון בז'נבה בשנת 1889.
מ-1882, מהווים תמיד נציגים ממשפחות אודמר ופיגה חלק מדירקטוריון החברה, והם לוקחים חלק בניהול השוטף שלה ובקבלת ההחלטות.
החברה מתמחה בייצור עצמי של הרכיבים, והרכבתם בתוך המפעל שלה תחת פיקוח ישיר ובקרת איכות קפדנית.
מ-1999 מעניקה החברה חסות מסחרית למרוץ יוקרתי של סוסים גזעיים, "גביע המלכה אליזבת השנייה", אשר נערך בטריטוריות החדשות, הונג קונג.
ב-2007 הציעה החברה את תמיכתה לקרן קלינטון, הפועלת ברחבי העולם בנושאי חינוך, בריאות, עוני ומאבק באיידס.
אודמר-פיגה העניקה חסות גם לקבוצת אלינגהי, קבוצת שיט יאכטות מהמפורסמות בעולם וזוכי גביע אמריקה לשנת 2003. החברה ייצרה עבור הקבוצה סדרת שעונים במהדורה מוגבלת, אשר זכו לפופולריות בעת השקתם.
רויאל-אוק - קרוי על שם ספינת מלחמה בצי המלכותי הבריטי, שנקראה על שם עץ מפורסם בו מצא המלך צ'ארלס השני מקלט בשנת 1651. רויאל-אוק הראשון יוצר בשנת 1972.
רויאל-אוק אופשור - הגרסה הספורטיבית של רויאל-אוק.
החברה ייצרה שעון מסדרת ז'יל אודמר, במהדורה מוגבלת של 126 יחידות, בו שולבו תכונות אסטרונומיות מורכבות כגון: זמני הזריחה והשקיעה, לוח שנה קבוע, ומראה ירח אסטרונומי.
אֻדְנָן (שם מדעי: Otonycteris hemprichii) מין עטלף יחיד בסוגו.
נקרא "אודנן" בגלל אוזניו הענקיות (אודנא זה אוזן בארמית.
הזואולוג ד"ר אבי ארבל הציע את השם "אודנן ארך-אוזניים" כדי להיצמד למתכונת השם הכפול הנהוג בטקסונומיה).
האודנן הוא עטלף חרקים הנפוץ בעיקר באזורים מדבריים, בעיקר באסיה, אפריקה והמזרח התיכון אך ניתן למצאו גם בארץ ישראל.
האודנן הוא עטלף חרקים גדול יחסית (אך קטן ביחס לעטלפי פירות).
אורך גופו וראשו נע בין 73 ל-81 מילימטר ואורך הזנב הוא 47–70 מ"מ נוספים.
משקלו של זכר בוגר הוא 18–20 גרם.
אוזניו גדולות, 40 מ"מ אורכן, מכוונות לצדדים ומחוברות באזור המצח על ידי רצועת עור.
צבעו נע בין צבע חולי בהיר ואפור לבין חום כהה.
לנקבות יש שני זוגות של פטמות.
מעופו של האודנן הוא איטי וחסר צורה.
האודנן נמצא בעיקר באזורי אקלים צחיח ומדבריות, שבהן יש צמחייה מועטה והקרקע די סלעית.
בישראל נמצאו זוג אודננים שדרו בנגב בנקיק בסלע.
האודנן הוא עטלף טורף הצד בעיקר פרוקי-רגליים שוכני קרקע.
מזונו העיקרי הם עכבישנים וחגבאים.
את החרקים הוא צד באמצעות אקולוקציה (איכון הד, איתור באמצעות קול) כאשר הוא משחרר קריאות קול בתדרים 20–40 קילוהרץ.
ההדים מגלי הקול החזקים שלו מגיעים לאוזניו הגדולות במיוחד, דבר המאפשר לו לאתר את מיקומו של החרק בדייקנות רבה.
מחקר שנערך בישראל מצא ב-70% מהגללים של אודנן שרידי עקרבים, לרבות עקצן צהוב ארסי.
במחקר במעבדה התגלה שהעטלף מאתר את העקרב לפי הרעשים שהוא עושה בעת הליכתו, עט עליו ונושך את ראשו.
האודנן נעקץ לעיתים על ידי העקרב, אך לא נתגלו סימני הרעלה, דבר המעיד על כך שהאודנן ככל הנראה פיתח חסינות לארס העקרב.
תיעוד של אודנן צד עקצן צהוב בנגב הופיע בסדרת הטלוויזיה עולם מופלא 2 של סר דייוויד אטנבורו וה-BBC.
בארץ ישראל שוכן האודנן במערות יבשות וסדקים בסלעים בעיקר באזורי המדבר.
בעוד שבשאר העולם הוא נפוץ ונמצא ללא סיכון, בישראל הוא בסכנת הכחדה.
מחוז אודסה (באוקראינית: Одеська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בדרום המדינה לחופו הצפון-מערבי של הים השחור, בירתו העיר אודסה.
שטח המחוז הוא הגדול באוקראינה, ומשתרע על 12,860 קמ"ר.
מצפון גובל המחוז במחוזות ויניצה וקירובוגרד, במזרח במחוז מיקולאייב, בדרום ברומניה, ובמערב במולדובה.
בפברואר 1954 אוחד מחוז איזמאיל למחוז אודסה.
מחוז זה שכן בצידו הדרומי של נהר הדניסטר, וכונה בעבר בוג'אק (דרום בסרביה).
את שטח המחוז חוצה שפך נהר הדניסטר.
בחופי הים השחור שבשטח המחוז לגונות ושפכי נהרות רבים.
קרקעות המחוז פוריים, החקלאות מהווה עמוד התווך של הכלכלה המקומית.
במערב המחוז מגדלים פרדסים וכרמים.
מיולי 2020, לאחר יישום הרפורמה במחוזות משנה מחולק מחוז אודסה ל-7 מחוזות משנה:
במחוז אודסה ישנם 19 יישובים בעלי סטטוס של עיר :
אוֹדרֵה אזולֶאי היא פוליטיקאית יהודייה-צרפתייה, המכהנת כמזכירה הכללית של אונסק"ו.
בעבר כיהנה כשרת התרבות בממשלת צרפת ה-38, ממשלתו השנייה של מנואל ואלס.
אזולאי היא בתו של אנדרה אזולאי, יועץ בכיר למלכי מרוקו חסן השני ומוחמד השישי.
ב-1994 סיימה תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת פריז-דופין בצרפת, ולאחר מכן תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת לנקסטר שבעיר לנקסטר בבריטניה.
בספטמבר 2014 התמנתה ליועצת נשיא צרפת פרנסואה הולנד לענייני תרבות ותקשורת.
במסגרת חילופי גברי בממשלת מנואל ואלס השנייה, שנערכו בפברואר 2016 בעקבות התפטרותו של שר החוץ לורן פביוס, התמנתה אזולאי כשרת התרבות בממשלתו.
ב-2017 היא התמודדה לצד 9 מועמדים אחרים להחלפת אירינה בוקובה בתפקיד המזכיר הכללי של אונסק"ו.
ב-13 באוקטובר 2017 נבחרה ברוב של 30 מול 28 לתפקיד, מינוי שאושרר ב-11 בנובמבר של אותה השנה ברוב של 131 מדינות מול 19 מתנגדות.
בשנת 2021 נבחרה שוב לכהונה שנייה של ארבע שנים.
למרות שהתחייבה שהארגון לא יקבל עוד החלטות אנטי-ישראליות.
בשנת 2023 נכשלה בעצירת ההכרזה של ועדת המורשת של אונסק"ו להכיר בתל יריחו כאתר מורשת עולמית פלסטיני.
אודלסק (בבלארוסית: Адэльск, אדלסק; בפולנית: Odelsk) היא עיירה במחוז גרודנו בבלארוס, על הנהר אודלה (נהר) .
בין מלחמות העולם הייתה אודלסק בשטח פולין, בנפת סוקולקה שבמחוז ביאליסטוק.
ההתיישבות היהודית באודלסק החלה בסוף המאה ה-17, עם הגיעם של יהודים שגורשו בידי שלטונות פרוסיה מחלקים של פולין שנפלו לידי פרוסיה בחלוקת פולין, לאחר שהוגדרו כיהודים קבצנים.
האוכלוסייה גדלה וב-1849 הקימו חלק מיהודי אודלסק בעידוד הממשל הרוסי את קולוניה איזאקה , בקרבת מקום לאודלסק.
הקהילה המקומית הקטנה הגיעה לשיאה בסוף המאה ה-19 עם התעוררות המסחר באזור בשל סלילת מסילת הברזל, ובמפנה המאה העשרים הגיע שיעור היהודים באוכלוסייה המקומית לכ-16%.
האוכלוסייה היהודית התדלדלה בגלי ההגירה הגדולים, ערב מלחמת העולם הראשונה, לארצות הברית ודרום אפריקה.
יהודי הקהילה גורשו עם קהילת קולוניה איזאקה ואינדורה הסמוכות למחנה המעבר קיילבשין ומשם לאושוויץ-בירקנאו.
רק כמאה שנה לאחר תחילת ההתיישבות היהודית במקום, החלה הקהילה באודלסק להעסיק רב מקומי.
רבי אייזיק ליב סטוליאר - לימים רבה של קוז'ניצה
רבי משה הורוביץ - רב ציוני, מחבר "דרשות הרמ"ה", "חזיונות הרמ"ה" ו"הגיונות הרמ"ה".
רבי ליב סגל - הרב האחרון, כיהן בעיירה משנת ה'תרס"ח, 1908
אודקיים (שם מדעי: Odacidae) היא משפחה קטנה של דגי גרם ימיים מסדרת הדקראים.
במשפחה שישה סוגים הכוללים 12 מינים.
הם חיים במימי האוקיינוס השקט לחופי ניו זילנד ודרום אוסטרליה.
דגים אלה הם קרוביהם של השפתוניים ושל התוכינוניים, החיים בימים טרופיים וכמה חוקרי משייכים אותם לשפתוניים.
הם בעלי גוף מעוגל עם סנפירים בולטים וצבעוניים ובעלי שפתיים קרניות המזכירות את מקור התוכינון.
הם מרחפים במים הרדודים בסמוך לסלעים או לאצות כמו קלפ בעודם מחפשים מזון במים, בעיקר אצות וחסרי חוליות ימיים.
הם ניזונים גם מעלי קלפ, שדגים אחרים אינם יכולים לעכל.
הם מגיעים עד לאורך 40 ס"מ.
Odax - בו שני מינים
"אודסה" הוא שמו של סרט דרמה רוסי בבימויו של ואלרי טודורובסקי, בכיכובם של אירינה רוזאנובה ויבגני ציגאנוב.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל קינוטאבר 2019.
בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-18, שנערך בינואר 2020, הסרט זכה בפרס נשר הזהב בקטגוריות הפסקול הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר.
אודסה של שנות השבעים של המאה ה-20. עיתונאי מגיע לביקור אך מוצא עצמו בעיר בסיכון שבה פשטה מגפת הכולרה.
צילומי הסרט נערכו בטאגאנרוג ובאולפני מוספילם במוסקבה בקיץ 2018. הצילומים לא נערכו באודסה כיוון שהשחקן לאוניד יארמולניק הוכרז פרסונה נון גראטה באוקראינה, בעקבות תמיכתו בסיפוח חצי האי קרים בזמן משבר אוקראינה.
הצילומים נערכו מאוגוסט ועד אוקטובר 2018 באמצעות מצלמת 35 מ"מ על מנת לשוות מראה אותנטי לתקופה וצילום של סרט ישן.
אודליה פרידמן (נולדה ב-9 בינואר 1968) היא מנהלת ישראלית המכהנת כמנכ"לית המדיטק.
שימשה מנכ"לית תיאטרון הבימה והפועל תל אביב.
פרידמן נולדה כאודליה מהלה לשרי עוזרי ולנחום מהלה, ששימש כמזכיר סניף במפלגת העבודה, ונפטר ב־1977. גדלה והתחנכה בחולון.
את שם משפחתה שינתה ל"פרידמן" בעקבות נישואיה הראשונים.
שימשה כמנהלת הכספים של "הבימה" עד ל-1 בפברואר 2005, אז מונתה למנהלת זמנית של התיאטרון לצד המנהל האדמיניסטרטיבי בני צרפתי, במקום המנכ"ל הפורש יעקב אגמון.
ביולי 2011, מונתה למנכ"לית קבועה, וצרפתי מונה לסגנה.
בתקופתה מינה הדירקטוריון את הבמאי משה קפטן למנהל האומנותי במקום אילן רונן שבחר לפרוש.
בשנת 2018 ניהלה פרידמן את חגיגות 100 השנים להיווסדות התיאטרון.
בהובלתה קיבל התיאטרון תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב, עבור 100 שנות יצירה בתרבות הישראלית.
בחודש אפריל 2018 יזמה והובילה פרידמן את נסיעת התיאטרון למוסקבה, לתיאטרון וכטנגוב, עם ההצגות "סימני דרך" ו"סיפור פשוט".
מסע זה פתח את אירועי חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל במוסקבה וכן את אירועי ה-100 לתיאטרון "הבימה".
בתקופתה הועלו בתיאטרון מחזאות ישראלית חדשה, מחזות עולמיים קלאסיים ומחזות זמר.
בשנות ניהולה הושם דגש מיוחד על יצירות ישראליות חדשות ועידוד יוצרים צעירים.
בשנת 2016 שרת התרבות מירי רגב הורתה על הקמת ועדה בראשות יגאל עמדי, יושב ראש המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, לבחינת מעמדו של תיאטרון הבימה.
הוועדה קבעה בין השאר כי נדרשת רפורמה בתכנים לטובת תכנים יהודיים, וקבעה כי יינתן מענק בגובה 12 מיליון שקל לפירעון חובות ויימחקו חובות היסטוריים בהתאם לתנאים מסוימים.
מסקנות הוועדה לא פורסמו מעולם.
במאי 2016, פרסם מבקר המדינה יוסף שפירא, דו"ח ביקורת חמור במסגרת הדו"ח השנתי על התנהלות תיאטרון הבימה ובראשם פרידמן, בו נקבע כי לא עמדה במימוש מלוא היעדים שנקבעו בהסכמי ההבראה, כתנאי להזרמת עשרות מיליוני שקלים לסיוע כלכלי לתיאטרון.
שפירא ביקר את פרידמן באופן אישי על כך שלא תעדפה את העברת הכספים שנגבו מהעובדים לטובת קופות עובדיה לפנסיה, מס הכנסה וביטוח לאומי וקבע כי "אי העברת הכספים במועד הוגדרה בחוק כעברה פלילית".
בדצמבר 2019, בעקבות גידול החוב ב"הבימה" לעשרות מיליוני שקלים, הכריז שח"ם סכסוך עבודה ופרצה מחאת שחקנים נרחבת.
בית המשפט המחוזי בתל אביב השעה את סמכויותיה כמנכ"לית, ומינה שני נאמנים זמניים.
בהמשך פוטרה מתפקידה ונועם סמל, שכיהן כמנכ"ל התיאטרון הקאמרי במשך שנים רבות, מונה למנכ"ל התיאטרון.
ב-8 בנובמבר 2020 מונתה פרידמן למנכ"לית קבוצת הפועל תל אביב.
ב-21 באוקטובר 2022, ולאחר כשנתיים בתפקיד, הודיעה פרידמן על עזיבתה לאחר שספגה איומים על חייה מצד אוהדי הקבוצה.
באוגוסט 2023, הגיש תיאטרון הבימה, תביעת ענק כנגד מנהלים ונושאי משרה בכירים, בהם פרידמן, בשל טענות לרשלנות ומחדלים שהובילו את התיאטרון לחובות בסך עשרות מיליוני שקלים.
ביוני 2024 הודיע ראש עיריית חולון שי קינן על כוונתו למנותה כממלאת מקום מנכ"ל החברה לפיתוח התרבות בחולון, שתחתיה פועלים תיאטרון חולון, מוזיאון הילדים הישראלי ותיאטרון המדיטק.
איגוד הבמאיות והבמאים ושח"ם פרסמו הודעות התנגדות למינוי בשל תפקודה של פרידמן, התנהלות כלכלית כושלת כמנהלת תיאטרון הבימה וטענות לפגיעה אנושה בזכויות הסוציאליות של העובדים.
הארגונים טענו שנבחרה רק בשל היותה מקורבת לקינן, ועקב עבודתה במטה הבחירות שלו.
היא החלה לשמש בתפקיד זה ב-1 ביולי 2024.
יותר מ-300 יוצרי תיאטרון ושחקנים פרסמו התנגדות למינוי בהם דרור קרן, אפרים סידון ואסתי זקהיים.
ב-17 ביולי הגיש ארגון השחקנים שח"ם עתירה לבית הדין לעבודה לביטול המינוי בהסתמך על פסק הדין מבית המשפט המחוזי.
בעתירה נפסק כי עיריית חולון תקיים מכרז לתפקיד מנכ"ל קבוע .
ביולי 2024 נטען כי דרישות מהותיות הוסרו מהמכרז וכי הוא נתפר למידותיה של פרידמן.
בהמשך לכך קבע משרד הפנים שהיא איננה ממלאת את תנאי הסף לתפקיד.
פרידמן זכתה במכרז ובעקבות זאת נמחקה העתירה נגד מינויה של פרידמן לממלא מקום מנכ"ל.
בין השנים 2010 ל-2018 שימשה פרידמן יו"ר ההנהלה הציבורית של תיאטרון דימונה, שהייתה שותפה להקמתו.
בנוסף לפעילותה בתיאטרון, פרידמן משמשת משנת 2016 ועד היום דירקטורית בעמותת "יד תמר", הנותנת תמיכה ומידע לחולי סרטן בישראל, היא חברה בוועדה לאות הנשיא למתנדב, בוועדה למינוי מנכ"ל לרשות השנייה בוועדה למינוי יו"ר למועצת הכבלים והלוויין.
היא מתנדבת בעמותת "נותנים תקווה" בבית החולים תל-השומר, התומכת בילדים חולים ובמשפחותיהם.
משנת 2019 משמשת דירקטורית בעמותת "קרן ילדי ישראל".
בספטמבר 2020 מונתה ליו"ר עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל.
נבחרה על ידי גלובס lady לאחת מ-50 המשפיעות לשנת 2017.
יקירת העיר שדרות, כהוקרה על פעילותה רבת השנים בעיר.
לדברי פרידמן, היא בעלת תואר ראשון בחשבונאות מהמכללה למינהל; תחקיר עיתון הארץ משנת 2024 העלה שהמכללה למינהל אינה מוצאת את שמה של פרידמן ברשימות הבוגרים.
נמצאת בזוגיות עם דניאל אביטל, מנכ"ל חברת ייעוץ ושיווק עסקי ולה שני ילדים מנישואיה הראשונים.
אודסה היא עיר בטקסס שבארצות הברית.
נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-123,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שישה חברים הנבחרים על ידי כלל תושבי העיר.
מבחינה כלכלית, הנפט הוא מרכיב משמעותי בפעילות הכלכלית של העיר.
מעסיקים משמעותיים נוספים הם החברות וולמארט והליברטון.
ההתיישבות באזור נוסדה בשנת 1881 כתחנת מים ונקודת הובלת בקר ברכבת טקסס.
סניף הדואר הראשון נפתח בשנת 1885. היישוב הוכרז כעיר בשנת 1927. בתקופה זו העיר חוותה צמיחה משמעותית בעקבות גילוי נפט בסביבתה.
בשנת 1925 מנתה האוכלוסייה רק 750 איש.
אודר סנורסון (באיסלנדית: Oddr Snorrason, נהגה לפעמים גם כאוד סנורסון- Odd Snorrason) היה נזיר בנדיקטיני איסלנדי שפעל באיסלנד במאה ה-12. את רוב חייו בילה במנזר ת'ינגיירקלאוסטור (Þingeyrarklaustur), מנזר זה נוסד בשנת 1133 והיה למנזר הראשון באיסלנד.
אודר סנורסון נודע לרוב בשל עבודתו: "הסאגה של אולאף טריגפסון" (Óláfs saga Tryggvasonar), אשר ניצבת בחשיבותה לצד ה"היימסקרינגלה" (Heimskringla) או "מחזור העולם" בעברית של סנורי סטורלסון.
יצירתה המקורית של הסאגה של אולאף טריגפסון אשר במקור נכתבה בלטינית אבדה כמעט כולה, אך שתי גרסאות מאוחרות יותר שתורגמו לנורדית עתיקה נשמרו כמעט במלואן ועוד גרסה אחת שתורגמה לאיסלנדית נשמרה חלקית.
בכותבה, אודר עשה שימוש ביצירותיהם של זימונד פרוט'י (Sæmundr fróði) וארי ת'ורגליסון (Ari Þorgilsson)-אנשי דת וכמורה נוצריים.
כך גם השתמש סנורי סטורלסון ביצירתו של סנורסון בעבודתו על מחזור העולם כשכתב את החלק "Óláfs saga Tryggvasonar en mesta".
אודסון אדואר הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לאנס.
אדואר הגיע אל מחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית בשנת 2011. הוא ערך 15 הופעות בפריז סן-ז'רמן ב', קבוצת המילואים של המועדון, אך לא זכה לשחק במדי הקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-8 באוגוסט 2016 הושאל אדואר לטולוז מליגת העל הצרפתית למשך עונה.
ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2016/2017. ב-19 בנובמבר הוא הבקיע את שערו היחיד במועדון, בהפסד 1–2 למץ במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
ב-30 במרץ 2017 נחשד כי אדואר ירה בעובר אורח באמצעות אקדח איירסופט ופצע אותו בראשו ב-11 בפברואר.
כתוצאה מכך, הוא נחקר על-ידי המשטרה, והשאלתו בוטלה על-ידי טולוז.
בסך הכול ערך אדואר 16 הופעות ליגה במדי טולוז.
בהמשך התגלה כי חברו של אדואר לטולוז, מתייה קפארו, הוא שירה באקדח.
בהמשך קפארו חזר בו, וב-13 ביוני התובע של טולוז ביקש להטיל את אדואר ארבעה חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך 6,000 אירו על מעורבותו בתקרית.
אדואר התעקש שקפארו הוא שירה באקדח, בעוד קפארו טען שהוא לא היה ברכב בזמן הירי.
ב-4 ביולי נשפט אדואר לארבעה חודשי מאסר על תנאי על-ידי בית המשפט של טולוז.
בנוסף הוא נדרש לשלם קנס של 6,000 אירו ופיצויים בסך 2,600 אירו בעבור הנזקים שגרם לקורבן באוזנו.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל אדואר לסלטיק מליגת העל הסקוטית למשך עונה.
ב-8 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–4 על המילטון אקדמיקל במסגרת המחזור החמישי לעונת .
ב-2 בדצמבר הוא הבקיע שלושער בניצחון 1–5 על מאת'רוול במסגרת המחזור החמישי בליגה.
במשך תקופת ההשאלה שלו במועדון ערך אדואר 29 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים, כשהוא מסייע לסלטיק לזכות בטרבל המקומי.
ב-15 ביוני 2018 חתם אדואר על חוזה לארבע עונות בסלטיק, והפך לרכש היקר ביותר בהיסטוריה של המועדון.
בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון לאחר החתימה על החוזה ערך אדואר 90 הופעות ליגה והבקיע 55 שערים, והמועדון זכה בשתי אליפויות נוספות, בשני גביעים ובשני גביעי הליגה הסקוטית.
בעונות ו- סיים אדואר כמלך השערים של ליגת העל הסקוטית.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם אדואר על חוזה לארבע עונות בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כריסטיאן בנטקה בדקה ה-84 והבקיע צמד שערי בכורה בניצחון 0–3 על טוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2021/2022.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל אל לסטר סיטי.
ב-1 בספטמבר 2025 חתם בלאנס מליגת העל בצרפתית.
אדואר זכה יחד עם נבחרת צרפת עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2015.
הוא היה חלק מסגל נבחרת צרפת עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.
נבחרת צרפת עד גיל 17
אודסה יאנג היא שחקנית אוסטרלית, המוכרת מתפקידיה בסרטים "מיליון רסיסים קטנים" (2018), "אומה של רוצחים" (2018), בסרט הביוגרפי "שירלי" (2020) ובשל הופעתה במיני-סדרה "העמדה" המבוססת על הרומן באותו שם מאת סטיבן קינג.
יאנג נולדה וגדלה בסידני, אוסטרליה.
אביה הוא מוזיקאי ואמה סופרת.
היא למדה בבית ספר תיכון לאמנויות הבמה בסידני, והשתתפה שם במספר הפקות תיאטרון.
יומיים לאחר שמלאו לה 18, היא עברה מסידני ללוס אנג'לס, קליפורניה ולאחר שנתיים עברה לויליאמסבורג, ברוקלין, ניו יורק.