tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגודל הראשון הוא האנרגיה, מכיוון שבתחומי שדה חלש, מטריקת שוורצשילד מתכנסת למטריקת מינקובסקי, שם:
באופן דומה, הגודל השני הוא התנע-הזוויתי.
מעקרון השקילות, ידוע כי חלקיקי בחן נעים לאורך קווי עולם זהים, ללא תלות במסה שלהם, על-כן טבעי יותר לעבוד עם הגדלים הבאים:
(12) - אנרגיה ליחידת מסה
(13) - תנע-זוויתי ליחידת מסה
כעת נוכל בעזרת דרישת הנרמול לקבל את המשוואה הרדיאלית:
כאשר הפוטנציאל האפקטיבי הוא .
נפתח את הסוגריים בביטוי לפוטניאל האפקטיבי ונקבל: , כאשר האיבר האחרון המופיע באדום אינו מופיע בתורה הניוטונית.
הבדל זה מוביל לכך שבשונה מהתורה הניוטונית בה ישנו מסלול מעגלי יציב בלבד, בפתרון שוורצשילד קיים בנוסף גם מסלול מעגלי בלתי-יציב.
כמו כן, חלקיק בעל תנע-זוויתי כלשהו, יכול עבור אנרגיה מספיק גדולה להגיע ל-.
בנוסף, ישנה נקיפה של מסלולים אליפטיים, כפי שהודגם עבור כוכב חמה.
כאשר אנו עוסקים בגאודזיות דמויות-אור, במקום זמן-עצמי ישנו פרמטר אפיני , כלומר מסלול הפוטון מתואר על ידי: .
הווקטור המשיק למסלול זה הוא: .
נורמת וקטור דמוי-אור היא אפס, כלומר מתקיים: .
כעת הגדלים הנשמרים, היינו התנעים הצמודים, הם: .
באופן דומה לפיתוח עבור גאודזיות דמויות-זמן נקבל את המשוואה הרדיאלית מדרישת הנרמול:
לכן המשוואה הרדיאלית היא: כאשר .
שוב נקבל דיאגרמת אנרגיה שממנה ניתן ללמוד שלפוטון קיים מסלול מעגלי בלתי יציב ב-.
מהתבוננות באינטרוול שקיבלנו בפתרון שוורצשילד: ניתן להיווכח כי ישנם שני ערכי עבורם המטריקה סינגולרית: ב- וב-, כלומר רדיוס שוורצשילד.
די מהר נתחוור כי הסינגולריות ב- היא סינגולריות של עקמומיות.
אולם נדרש זמן רב על-מנת לעמוד על טיבה של הסינגולריות ברדיוס שוורצשילד.
התברר שבבחירה מתאימה של מערכת קואורדינטות חדשה, המטריקה המתקבלת רגולרית ברדיוס שוורצשילד.
הרגולריזציה של האופק, אדינגטון-פינקלשטיין, קרוסקל-זקרס.
דיאגרמת פנרוז, הקרויה על-שם הפיזיקאי והמתמטיקאי הבריטי, רוג'ר פנרוז, היא הצגה קונפורמית דו-ממדית של המרחב-זמן.
היא משמרת את המבנה הסיבתי של המרחב-זמן ומבצעת קומפקטיפיקציה כך שהמרחב-זמן האינסופי ממופה לתחום הסופי של הדיאגרמה.
דיאגרמת פנרוז עבור מרחב-זמן שוורצשילד מתקבלת באופן פשוט מדיאגרמת קרוסקל.
מֵי-רַן מֵנְקֵס (נולדה ב-1 בספטמבר 1989) היא מנחת טלוויזיה, דוגמנית ושחקנית ישראלית.
מנקס נולדה וגדלה בחיפה, למדה בתיכון חוגים וסיימה את לימודיה ב-2007. אמה, אתי פנקס (ברנט), היא מרצה לעברית במכינה באוניברסיטת חיפה ומוזיקאית.
אביה, אבי הוא איש עסקים מתחום ההייטק.
בשנים 2011–2012 דגמנה לרשת האופנה הישראלית קסטרו.
בשנים 2012–2014 דגמנה לקמפיינים של חברת האופנה הישראלית TNT.
ב-2014 דגמנה עבור רנואר, דלתא, גוטקס, ולמוצרי טיפוח מבית Schwarzkopf.
ב-2015 דגמנה לחברת מגנוליה, והוכתרה כאחת מהכוכבים המבטיחים של השנה של מגזין פנאי פלוס.
ב-2016 כיכבה על שערים של כתבי עת ישראלים, ביניהם "מגזינה" ו"מנטה", נבחרה כפרזנטורית של מיזם האופנה "Get Style" באינטרנט, והצטלמה לקמפיין של רשת "דזיגוואל" הספרדית.
בשנים 2017–2018 הייתה מנקס פרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "זיפ" לצד דין מירושניקוב, עמיתה לסדרה "תאג"ד".
ב-2018 השתתפה בישראל בקמפיינים של Aerie (מבית אמריקן איגל), ושל דיזל.
שוברי גלים (2015) – מנקס הצטרפה לעונה שנייה של הסדרה בערוץ הילדים בתפקיד אסיה, לצד גפן ברקאי ויהונתן בשן.
הבנים והבנות (2015) – הנחיה לצד שירן סנדל.
חדשות הבידור (2015–2016) – הנחית מהדורת ימי חמישי, לצד ירדן הראל.
תאג"ד (2016 – 2020) – בתפקיד התצפיתנית אוריין שיינברג, לצד שירה נאור.
החברים של נאור (2017) – תפקיד אורח בדמות של פעילה צמחונית.
זה הדיבור (2023) – פינה קבועה בתוכניתו של דני רופ.
ב-2022 שיחקה את דמותה של "אליק", התפקיד ראשי בסרט "החבר השמן שלי" לצדו של צחי סדן.
הסרט זכה בפסטיבל חיפה בפרס סרט הביכורים ובפרס השחקן.
החל מ-2012 מתגוררת בתל אביב.
בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן רום ברנע.
החל משנת 2022 היא נמצאת במערכת יחסים עם איש ההייטק אסף פורת, לו התארסה בשנת 2023. בנובמבר 2024 נולד לזוג בן.
מי אתה בכלל הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני ביחד עם המפיק המוזיקלי אסי טל.
השיר יצא לאור ב-1 ביוני 2014, כחלק מהפרויקט "Soulful Housing Project", שאיגד בתוכו שיתופי פעולה של אסי טל עם אמנים שונים.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד של רשת ג', והשישי במדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי מיטל דה רזון, הולחן על ידי מיטל דה רזון ואסי טל והופק על ידי אסי טל גם כן.
השיר בדומה לשאר שירי הפרויקט "Soulful Housing Project", הוא שיר האוס, המשלב בתוכו גם את סגנון הדיסקו.
ווינט סקרו את השיר בחיוב רב, ואף שיבחו בו בעיקר את שירתה של מרגלית צנעני.
טרם הוציאו השניים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה אסי טל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל, ואת שמו של הפרויקט "Soulful Housing Project", בו הוא נכלל.
מטרלפטין (metreleptin) הוא אנלוג סינתטי של ההורמון לפטין ומשמש לטיפול בסוכרת ובצורות שונות של דיסליפידמיה .
התרופה אושרה ביפן עבור הפרעות מטבוליות, בכללן ליפודיסטרופיה ובארצות הברית, כטיפול חליפי עבור סיבוכים של חוסר בלפטין, בתוספת לדיאטה, בחולים עם ליפודיסטרופיה כללית מולדת או כללית נרכשת.
מטרלפטין הוא החומר הפעיל בתרופה מיאלפט/ מיאלפטה (Myalept/Myalepta) אשר פותחה על ידי חברת אמילין פרמסוטיקלס בארצות הברית.
באירופה, בהתבסס על סוכנות התרופות האירופית (EMA), מטרלפטין מיועד לטיפול, כתוספת לדיאטה, בליפודיסטרופיה כללית, בחולים שאיבדו רקמת שומן מתחת לעור וצברו שומן באתרים אחרים בגוף, כמו הכבד והשרירים.
התרופה נמצאת בשימוש במבוגרים, ובילדים מעל גיל שנתיים, עם ליפודיסטרופיה כללית (תסמונת ברדינלי-סיפ ותסמונת לורנס ) ובמבוגרים וילדים, מעל גיל 12 שנה, עם ליפודיסטרופיה חלקית (כולל תסמונת באראקר-סימון ), כאשר טיפולים סטנדרטים נכשלו.
מטרלפטין נחקר אף עבור טיפול בסוכרת או היפרטריגליצרידמיה , בחולים עם צורות נדירות של ליפודיסטרופיה ובמצבים מטבוליים אבנורמליים חמורים.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), אישר זריקת מטרלפטין, לטיפול בסיבוכים של חסר בלפטין, בפברואר 2014.
תסמונות ליפודיסטרופיות (LD) הן מחלות נדירות ביותר, המועברות בתורשה או נרכשות, ומתאפיינות באיבוד של רקמת שומן, בעיקר תת-עורית.
איבוד רקמת השומן בחולים עם LD, עשוי לנוע מאיבוד חלקי, לאיבוד כללי יותר.
בחלק מהחולים יש הצטברות שומן באתרים מסוימים בגוף.
הסיבה לאיבוד של רקמת שומן, היא רמות נמוכות מאוד של ההורמון לפטין.
איבוד השומן מביא לעלייה ברמות הטריגליצרידים, ולהגדלת הרגישות של החולים לדלקת לבלב חריפה, העלולה להיות מסכנת חיים.
רמות גבוהות של טריגליצרידים מהוות גורם סיכון ידוע עבור מחלה קרדיווסקולרית.
בנוסף, הצטברות שומן בכבד, בלב ובשריר, מובילה לעמידות קיצונית לאינסולין ולעיתים קרובות, לסוכרת קשה לשליטה, אפילו עם מינונים גבוהים של אינסולין.
"מי אוהב אותך יותר ממני" הוא שיר שכתב מיכה שטרית והלחין ארקדי דוכין שגם ביצע את השיר.
השיר יצא לאור בשנת 2004. בשנת יציאתו ובשנים שלאחר מכן זכה השיר למעמד המנוני בציבור הישראלי והושמע לעיתים קרובות במדיות שונות, לרבות כרינגטון פופולרי של טלפונים ניידים.
השיר מזוהה בציבור עם ארקדי דוכין, קולו וסגנונו.
השיר שימש לפרסומת של חברת סלקום לשירות "סלקום ווליום".
הוא זכה לכ־100,000 הורדות רינגטונים בביצוע של שלומי שבת לקמפיין הפרסומי.
באפריל 2018 שרה הזמרת עדן אלנה שיר זה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה למדינת ישראל.
ב־2024 שימש השיר כשיר הסיום של העונה האחרונה של "היהודים באים".
באותו שנה הוציאה אודיה גרסת כיסוי לשיר.
השיר נכלל לראשונה באלבום האוסף של דוכין, שנקרא "יותר ממני", ועבורו הוקלט שיר אחד חדש זה (בתקליטור השדרים נכתב כי הוא נכתב לפרויקט מוזיקלי־חברתי עתידי של דוכין ושל שטרית).
השיר קיבל את התואר "שיר השנה" בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24. הוא הגיע למקום השני במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשס"ה (2005), ולמקום ה־15 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשס"ד (2004) של גלגלצ.
עופר אוחיון ביים קליפ של השיר.
השיר נכתב לאהובה, ולא נאמר בשיר במפורש מי היא אותה אהובה.
בהופעה באקספו ב־15 בפברואר 2025 שיתף דוכין כי שטרית סיפר לו שכתב את השיר על מדינת ישראל.
השיר כולל שלושה בתים ופזמון חוזר.
השיר בנוי מרצף שאלות ששואל הדובר, שנותרות ללא מענה.
"מי אני?" (מוכר כ"מי אני") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס.
השיר יצא לאור ב-14 ביולי 2019, כסינגל השלישי מתוך האלבום שקופים, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
השיר נכתב על ידי קרן פלס, הולחן על ידה והופק על ידי ג'וני גולדשטיין.
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, סקר את השיר, והפנה כלפיו ביקורת חיובית, תוך שהעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרן פלס ב-14 ביולי 2019. בקליפ מככבת הזמרת נועה קירל.
"מי אוהב?" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יובל דיין.
השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק.
השיר נכתב והולחן על ידי יובל דיין והופק על ידי תמיר מוסקט, והוא בסגנון הפופ.
עם צאתו, זכה השיר להצלחה בתחנות הרדיו, כשהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט, צבר באותו השבוע כ-102 השמעות וצעד במצעד כשמונה שבועות רצופים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל לשנת ה'תש"ף הגיע השיר למקום ה-26.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת: "יש כאן ביצוע של נחישות ועוצמת הבעה בקצב שאינו משתמע לשתי פנים.
אני חופרת, אבל חושפת הכי ישיר וכן.
יובל דיין שרה כמי שאינה מתלבטת מול בן הזוג.
כשהיא שואלת 'מי אוהב' - זה נשמע כשאלה רטורית.
אז כן, יכול להיות שהתרגלתי לשמוע אותה בטון מסוים, שהפך לסימן ההיכר המוזיקלי שלה.
כאן היא מנסה להשתחרר ממנו, לגוון את עצמה, להכניס אלמנט רוקיסטי מבורך לרפרטואר.
אני מאשים את האוזן המפונקת יותר בהסתיגות הראשונית מהשיר.
יש כאן שינוי טוב, יציאה מבורכת מבחינתה ומבחינת המאזין מחוץ לקופסה".
אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "'מי אוהב?' הצליח לגעת לנו בלב.
הקצב המקסים של השיר, שמשתלב עם הקול הייחודי של הזמרת יצרו ביחד סינגל כיפי ומיוח.
מילות השיר מלאות באהבה, בכיף ובטוב – והסטייל הייחודי שלו עושה לנו רק טוב בלב.
כרגיל, דיין מצליחה לגעת לנו בעוד נקודה ולגרום לנו להרגיש מדהים אחרי האזנה לשיר אחד בלבד".
מי אוזון הם מים המועשרים באוזון.
מי אוזון משמשים בעיקר לצרכים תעשייתיים, שימוש בייתי במי אוזון לצורכי חיטוי אינו נפוץ ואינו הוכח כיעיל.
תהליך אלקטרוליזה מייצר פאזה נוזלית של אוזון (O3) ממי ברז רגילים (H₂O).
תהליך זה אינו יעיל אנרגטית, ואינו ישים עבור שימושים תעשייתיים או ביתיים.
פירוק מולקולות המים על פני האלקטרודות מייצר צורוני חמצן חופשיים כגון רדיקלים חופשיים, לא יציבים, החוברים זה לזה ליצירת אוזון מומס.
תהליך יצירת אוזון גזי בכל אחד מהתהליכים המוכרים, ופעפועו לתוך מים זורמים בנפח בקרה נשלט.
תהליך זה מאופיין בריכוזים גבוהים יותר של אוזון, אך יש לו שיקולי בטיחות רבים הנגזרים מייצור גז האוזון ותוצרי הפירוק של חומרים אורגנים בלתי יציבים (VOC).
תגובת פריקת קורונה, שבה פריקה חשמלית חזקה מפרקת את מולקולת החמצן מהאוויר הכלוא בקרבתה וגורמת לחמצן הלא יציב לחבור למים להעשרתם באוזון.
אותו תהליך של ברקים, שבו נוצרת כמות לא מבוטלת של אוזון ומאופיינת בריח חזק מאוד המקנה לאוזון את שמו.
מנגנון הפעולה של מי האוזון לחיטוי
מי אוזון יעילים בנטרול מזהמים, נטרול מיקרואורגניזמים וריחות רעים, בטוחים לשימוש בריכוזים נמוכים.
בריכוזים גבוהים מי האוזון נחשבים לחומר הגורם לגירוי בדרכי הנשימה והעור וללא תוצרי פירוק רעילים .
מי אוזון בריכוז נמוך של 1-2 חלקים למיליון יעילים לחיטוי נגיף ה-SARS-CoV-2, הגורם למחלת COVID-19.
תהליכים מרכזים בפעולת מי האוזון לחיטוי
מי האוזון פועלים על מיקרואורגניזמים במספר תהליכים מקבילים, המרכזיים שבהם הם:
תקיפת ממברנת תא המיקרואורגניזם ופירוק השומנים בממברנה על ידי תהליך של חמצון שומנים .
הפירוק מתרחש בכל הממברנה ולא באתרי קישור ספציפיים על גביה.
חמצון תוכן תאי, כגון אנזימים שונים וחלבונים אחרים, אברונים וחומצות גרעין.
חמצון זה גורם לשינוי במבנה המרחבי של התוכן המותקף, ופוגע בפעילותו באופן בלתי הפיך.
פירוק האוזון במים לצורוני חמצן פעילים, כדוגמת ראדיקאל הידרוקסיל.
ראדיקלים לא יציבים אלו הם מחמצנים חזקים ביותר ומגיבים במהירות עם כל מולקולה רגישה לחמצון.
פירוק האוזון העודף במים: 2O3 -> 3O2
נפוץ כחומר חיטוי בטוח ויעיל בתעשיית השתייה הקלה לחיטוי בקבוקים בטרם מילוי, בתעשיית מי שתייה ובתעשיית המזון
מי האוזון אף נפוצים בתעשיית מאכלי הים והדגים, בשימור והארכת חיי מדף.
מתאים לתעשיית המזון בהיות האוזון מולקולה בלתי יציבה בעלת אנרגיית גיבס נמוכה משמעותית מסביבתו המייצר ללא חומרי לוואי מזיקים כתוצאה מהפירוק.
היא סדרת טלוויזיה בריטית העוסקת בגנאלוגיה וחקר היסטוריה משפחתית, שמשודרת ב-BBC מאז 2004. נכון לשנת 2022 הופקו 150 פרקים של הסדרה.
בכל פרק ידוען עוקב אחר אילן היוחסין האישי שלו.
בתחילה, התוכנית לוותה בקריינות של דייוויד מוריסי ולאחר מכן, מארק סטרונג החליף אותו.
ב-2010 התוכנית הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה.
נכון לשנת 2021 פורמט התוכנית נמכר לעשרים מדינות ברחבי העולם.
הגרסה האמריקאית של התוכנית עלתה לשידור ב-NBC ב-2010, הידוענית הראשונה שהשתתפה בה הייתה שרה ג'סיקה פארקר.
את העונה השנייה פתחה ונסה ויליאמס, שהייתה האישה השחורה הראשונה שנבחרה למלכת היופי של אמריקה ב-1983. הגרסה האמריקאית שודרה בישראל בערוץ "יס דוקו".
בישראל רכש הערוץ הראשון את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010.
"מי אמר" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הערבייה-ישראלית נסרין קדרי.
השיר יצא לאור ב-13 בדצמבר 2021, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק ו-Mobile1 Music, כסינגל שלא מתוך אלבום.
"מי אמר" יצא לאור יממה לאחר יציאתו של "אז מה עם ההוא", תוך שאחריו הוציאה קדרי את "מאושרים".
השיר הגיע למקום השמיני במדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי אופיר כהן, ליאור חביב וקטריקס, הולחן על ידי ליאור חביב, אופיר כהן וקטריקס והופק על ידי אופיר כהן, רם דוידי ועידן זנדני.
"מי אמר" יצא במסגרת פרויקט בשם "הגן של נסרין" ("Nasrin's Garden"), במהלכו הוציאה חמישה שירים: "לילה", "אז מה עם ההוא", "מי אמר", "מאושרים" ו"לא סתם".
"מי אמר" יצא במהלך אשפוזה של קדרי בבית החולים; דבר שהוביל גם לדחיית הופעותיה עם חמשת השירים החדשים.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-13 בדצמבר 2021, ביום יציאתו של "מי אמר" כסינגל במסגרת הפרויקט "הגן של נסרין" ("Nasrin's Garden").
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את קדרי מבצעת את השיר כשהיא לבושה בשמלה המוצגת בעטיפתו של הסינגל.
בהמשך, ניתן לראות זמרי ליווי.
נכון לדצמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-450 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם13 בדצמבר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתארומה • Mobile1
מי אביבים 2010 בע"מ הוא תאגיד מים וביוב המספק שירותי מים וביוב בתחום המוניציפלי של עיריית תל אביב-יפו.
הוקם בשנת 2010 מכוח חוק תאגידי המים והביוב תשס"א-2001 וכפוף לרשות הממשלתית למים ולביוב.
מטה התאגיד שוכן בפארק עתידים בתל אביב.
מנכלי"ת התאגיד כיום היא המהנדסת רוסקה ניקולאייב.
התאגיד פועל בתחום העיר תל אביב-יפו, ובכך משרת למעלה מ-460,000 תושבים.
בכך הוא מהווה את אחד מתאגידי המים הגדולים בישראל, שני רק לחברת הגיחון.
רוב המים מסופקים לתאגיד על ידי מקורות, ובנוסף לכך, התאגיד מפיק כ-10.5% ממי הצריכה שלו מבארות מים.
הביוב בעיר מתועל לקווי הביוב הראשיים של השפד"ן.
תאגיד מי אביבים משתף פעולה עם חברות הזנק מקומיות בתחום המים, הביוב והתיעול לצורכי ניטור ותחזוקה.
במהלך דצמבר 2013, עצרה משטרת ישראל 20 מעובדי התאגיד לחקירה ביחידת להב 433, ביניהם בכירים, בחשד לניתוב קריאות שירות, דיווחי עבודה כוזבים והטיית מכרזים עבור ארבע חברות קבלניות תמורת שוחד.
במהלך החקירה כנגד החשודים תאגיד מי אביבים גיבה את פעולת המשטרה ושיתף פעולה בחקירה.
במהלך שנת 2015 יצא לפנמה יוסף ליבוביץ', בכיר לשעבר בתאגיד ולא שב לישראל.
בספטמבר 2016 הוסגר לישראל על ידי האינטרפול.
בפברואר 2018 הוגשו כתבי אישום כנגד 14 עובדי מי אביבים וארבע חברות קבלניות.
ביניהם המפקח מיכאל קרמר, עליו נגזרו בהסדר טיעון קנס בגובה 50 אלף ש"ח ומאסר על תנאי של חצי שנה.
בעקבות ההרשעות הגישה החברה תביעות אזרחיות נגד המורשעים ואח'
היא סדרת טלוויזיה בריטית ששודרה בנטפליקס.
זוהי סדרת מתח בכיכובם של אוין אחמד, שון טיל, אינדיקה ווטסון, פפ אמברוס, דניס גוף ודאגלס הנשל.
הסדרה עלתה לשידור ב-24 באוגוסט 2023.
הסדרה מתמקדת בארין קרטר, מורה בריטית המתגוררת בברצלונה, ספרד יחד עם בעלה ובתה.
במהלך שוד מזוין במכולת היא נאלצת להגן על עצמה ועל בתה על ידי הריגת אחד התוקפים באמצעות שימוש באמנויות לחימה המעלה שאלות לגבי זהותה ועברה.
כשאחד השודדים טוען שהוא מזהה אותה, חייה מאיימים להתפרק.
אוין אחמד בתור ארין קרטר
שון טיל בתפקיד ג'ורדי קולאנטס
אינדיקה ווטסון בתור הארפר קרטר
ליילה פיית' לופז בתפקיד הארפר הצעירה
פפ אמברוס בתפקיד אמיליו מרטין
דאגלס הנשל בתפקיד דניאל לאנג
דניס גוף בתור לנה קמפבל
סוזנה פילדינג בתור אוליביה תורן
שרלוט וגה בתור פנלופה ריינה
אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח על דירוג אישור של 67% עם דירוג ממוצע של 6.3/10, על סמך 12 ביקורות מבקרים.
Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, נתן ציון של 63 מתוך 100 על סמך 5 מבקרים, מה שמצביע על ביקורות "טובות בדרך כלל".
התוכנית הפכה לנצפית ביותר בנטפליקס בזמן שידורה.
היא סדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בשנת 2010, המבוססת על סדרת טלוויזיה בריטית בעלת אותו שם.
הערוץ רכש את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010 והשתתפו בה טל פרידמן, גבי גזית, אוהד קנולר, שפרה הורן, מיכל ינאי ויורם יובל.
התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה תעודית.
לאחר עונה אחת לא הופקו עונות נוספות בישראל.
הסדרה שואלת את משתתפיה "מי אתה חושב שאתה?", וחושפת שהתשובה לא תמיד ידועה להם.
גיבורי הסדרה, שהם דמויות מוכרות לציבור, חוזרים אל העבר המשפחתי שלהם ומגלים כיצד עיצבה ההיסטוריה המשפחתית את מי שהם כיום.
כל אחד מששת פרקי הסדרה מוקדש לדמות אחת, שיוצאת למסע חוצה גבולות שסופו לא ידוע לה.
המסע האמיתי מתחיל כאשר לעיניי המצלמה עובר הגיבור בכל אחת מתחנות חייו, בהן הוא מגלה מידע נוסף, עד אשר הוא חושף את הסיפור המשפחתי שלו במלואו ומגלה מי הוא באמת.
מטריקת פרידמן-למטר-רוברטסון-ווקר (ידועה בקיצור FLRW) היא מטריקה המבוססת על פתרון מדויק של משוואות השדה של איינשטיין של תורת היחסות הכללית.
המטריקה מתארת יקום הומוגני, איזוטרופי, מתרחב (או מתכווץ) וקשיר, אך לא בהכרח פשוט קשר.
הצורה הכללית של המטריקה נובעת מהתכונות הגאומטריות של הומוגניות ואיזוטרופיה; משוואות השדה של איינשטיין נחוצות רק כדי לגזור את פרמטר הסקלה של היקום כפונקציה של הזמן.
בהתאם להעדפות גאוגרפיות או היסטוריות, לעיתים המטריקה נקראת על שם חלק מארבעת ממציאיה - אלכסנדר פרידמן, ז'ורז' למטר, הווארד פ.
רוברטסון וארתור ג'פרי ווקר, בשמות FRW, RW ו-FL.
מודל ה-FLRW פותח באופן עצמאי על ידי ארבעת המדענים באופן בלתי-תלוי בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
מטריקת FLRW יוצאת מנקודת הנחה של הומוגניות ואיזוטרופיות של היקום.
היא גם מניחה שהרכיב המרחבי של המטריקה יכול להיות תלוי זמן.
המטריקה הגנרית במצב כזה היא מהצורה
כאשר הוא אלמנט נפח של מרחב תלת-ממדי בעל עקמומיות אחידה, כלומר מרחב אליפטי (אנ') (הכללה של מרחב ספרי), מרחב אוקלידי או מרחב היפרבולי.
בדרך כלל הוא כתוב כפונקציה של שלוש קואורדינטות מרחביות, וישנן מספר מוסכמות לעשות זאת, המפורטות מטה.
אינו תלוי בזמן; כל התלות בזמן היא בפונקציה , המכונה "פרמטר הסקלה של היקום".
קואורדינטות קוטביות עם רדיוס אחיד
בקואורדינטות קוטביות, תחת הנחה של רדיוס עקמומיות אחיד, יש למטריקה את הצורה:
כאשר הוא קבוע המייצג את עקמומיות היקום.
ישנן שתי מוסכמות נפוצות עבורו:
ניתן לקחת את עם יחידות של הופכי של שטח, ובמקרה זה ל-r יש יחידות של אורך ו- חסר יחידות.
במקרה זה, ניתן לפרש את בתור העקמומיות של היקום כאשר .
לעיתים מגדירים בהווה, ואז הוא המרחק היחסי להתפשטות היקום (אנ').
לחלופין, ניתן לקחת את (המייצגים עקמומיות אפס, שלילית או חיובית בהתאמה).
במקרה זה r הוא חסר יחידות ול- יש יחידות של מרחק.
הוא רדיוס העקמומיות של היקום, ולעיתים נכתב בתור .
במרחב FLRW שטוח , הרכיבים שאינם מתאפסים בטנזור ריצ'י בקואורדינטות קרטזיות הם
ביקום FLRW כללי יותר באמצעות קואורדינטות כדוריות, הרכיבים שלא מתאפסים בטנזור ריצ'י הם
משוואות השדה של איינשטיין אינן משמשות במציאת הצורה הכללית של המטריקה: היא נובעת מהתכונות הגאומטריות של הומוגניות ואיזוטרופיות.
עם זאת, קביעת ההתפתחות בזמן של דורשת את משוואות השדה של איינשטיין יחד עם דרך לחישוב הצפיפות, , כמו משוואת מצב קוסמולוגית.
למטריקה יש פתרון אנליטי למשוואות השדה של איינשטיין - הוא נותן את משוואות פרידמן כאשר טנזור התנע-אנרגיה נלקח כמפורט לעיל, כאיזוטרופי והומוגני.
משוואות אלו הן הבסיס של המודל הקוסמולוגי הסטנדרטי של המפץ הגדול, כולל מודל ΛCDM הנוכחי.
מטרסבורג הוא מחוז במרכז מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.
"מי אני חושבת שאני" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית ליהי טולדנו.
האלבום יצא לאור ב-21 בפברואר 2024 תחת הוצאת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק.
ליהי טולדנו התפרסמה לראשונה בתוכנית הכוכב הבא, שם נפלה מהתחרות אחרי האודישן השני.
לדבריה זהו רגע שגרם לה לחשוב איזו אמנית היא צריכה להיות.
"באלבום הזה אני כבר יודעת מי אני ומה יש לי להגיד ומה התמה המוזיקלית שלי, ואלה דברים שלא היו קורים אם לא הייתי מקבלת ב'הכוכב הבא' את הסטירה הכי טובה בחיי.
בשנת 2022 חתמה ביוניברסל מיוזיק ישראל והחלה את עבודתה על האלבום.
ב-24 בינואר 2023 יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום, "החליפה האפורה", על פרידה שחוותה מהאקסית טליה ברטפלד.
הסינגל זכה לביקורות חיובית ונכנס לפלייליסט של גלגלצ.
ב-8 במאי 2023 הוציאה את הסינגל השני, "בילי", על שם הזמרת בילי אייליש ובו סמפול של השיר כשאת נוגעת בי של בעז שרעבי.
ב-9 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "20 (בלעדייך), גם הוא עוסק בפרידה מאקסית.
ב-8 בינואר 2024 הוציאה את הסינגל "נועדת לי".
את האלבום שחררה ב-21 בפברואר 2024.
האלבום מחולק לשני חלקים, הראשון כולל 8 רצועות והשני 4, שמחולק על פי שירים שנכתבו לפני טבח שבעה באוקטובר והחלק השני הוא שירים שנכתבו אחריו.
את האלבום ניהלו אמנותית מיטל שבח ועמי ניר במסגרת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק בישראל.
בין הנגנים המשתתפים באלבום ניתן למצוא את ענת כהן בתפקיד קלרינט בשיר "20 (בלעדייך)", יוסי פיין בתפקיד גיטרה בס בשירים "יינות אדומים" ו"גן יבנה".
אנסמבל סולני תל אביב בתפקידי כלי מיתר בשירים "חיכה לליהי" ו"מדרגות" ואילן סאלם בתפקיד חליל בשיר "בילי".
באלבום יש דואט אחד, עם הזמר עופר לוי, דודה של ליהי טולדנו.
לדבריה היא השמיעה לו את השיר והוא הציע שזה יהיה דואט משותף של השניים.
מי ורדים (בפרסית: گلاب; גולב) הם תרחיף המופק כתוצר לוואי של זיקוק עלי כותרת של ורדים.
מקור מי הוורדים במטבח הפרסי.
מי הוורדים ניחנים בארומה חזקה ומשמשים במזרח הרחוק ובמזרח התיכון כתבלין למאכל – בעיקר בקינוחים מתוקים כגון מעמול, מלבי, סחלב, פלודה, לאסי, רחת לוקום, דונדורמה (גלידה טורקית), גלידה פרסית, בוזה (גלידה סורית), פודינג אורז טורקי (Sütlaç), ועוד.
מי הוורדים משמשים גם לצורכי דת בהינדואיזם ובאסלאם.
במערב מי הוורדים משמשים בעיקר כתחליף זול לשמן ורדים שמשמש בתעשיית הקוסמטיקה.
בישראל משווקים מי ורדים שבחלקם מייצור מקומי ובחלקם מיובאים בשווקים, בחנויות ייחודיות, בבתי הטבע והקוסמטיקה.
בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי ורדים מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדיוק כמו מי זהר.
מבחינת ההלכה היהודית, הרחת מי הוורדים חייבת בברכת "בורא מיני בשמים" ושימשו גם במנהגי אבלות בקהילות מסוימות כמו בציטוט הזה:
מי הפליל את רוג'ר רביט או מי הפליל את רוג'ר ראביט הוא סרט פנטזיה קומי אפל אמריקאי משנת 1988. הסרט בוים על ידי רוברט זמקיס והופץ על ידי "Touchstone Pictures".
הסרט משלב לייב אקשן עם אנימציה, והוא מבוסס על הרומן של גארי קיי.
וולף "מי צינזר את רוג'ר רביט?", המתאר עולם שבו דמויות מצוירות מתקשרות ישירות עם בני אדם.
בסרט מככבים בוב הוסקינס כבלש פרטי החוקר את הרצח המערב דמות מצוירת מפורסמת, רוג'ר רביט, וג'ואנה קסידי כחברתו של הבלש.
כריסטופר לויד משחק את הדמות הרעה (השופט דום).
צ'ארלס פליישר מדבב את קולו של רוג'ר, קת'לין טרנר מדבבת את ג'סיקה, אשתו המצוירת של רוג'ר.
חברת וולט דיסני רכשה את זכויות הסרט לסיפור בשנת 1981. ג'פרי פרייס ופיטר סימן כתבו שתי טיוטות של התסריט לפני שדיסני הביאו את המפיק בפועל סטיבן ספילברג ו"אמבלין אנטרטיינמנט" לעזור לממן את הסרט.
זמקיס נשכר לביים את סצנות הלייב אקשן וריצ'רד ויליאמס פיקח על האנימציה.
ההפקה הועברה מלוס אנג'לס לאולפני אלסטרי באנגליה כדי לתאם בין ויליאמס וקבוצה של אנימטורים.
בזמן הצילומים, תקציב ההפקה החל להתרחב במהירות, ולוח הזמנים התנהל זמן רב יותר מהצפוי.
כאשר הסרט יצא לאור, הוא זכה להצלחה פיננסית ולשבחי המבקרים.
"מי הפליל את רוג'ר רביט" גרם לעניין מחודש בתור הזהב של האנימציה האמריקאית והפך לחזית של העידן המודרני, במיוחד הרנסאנס של דיסני.
כמו כן הותיר אחריו השפעה שכוללת זיכיון תקשורת ופריקוול שהתבטל.
הסרט מתחיל, באופן תמים ומטעה, עם סרטון של התינוק הרמן ורוג'ר רביט.
בסוף הסרטון מתגלה הסט של אותו סרט הכולל צוות, וכי הסרטון היה חלק מהעבודה של הרמן ושל רוג'ר, הארנב.
רוג'ר שוגה בשורות שלו, וננזף על ידי במאי הסרטים, ר.ק.
כדי לאפס את רוג'ר, שוכר מארון את הבלש הפרטי אדי וליאנט (בוב הוסקינס), כדי שישיג תמונות של ג'סיקה רביט, אשתו של רוג'ר, עם מישהו אחר.
וליאנט מהסס בתחילה, אך לבסוף מסכים לבצע את העבודה.
תוך זמן קצר נודעת הסיבה להיסוסו: דמות מצוירת הרגה את אחיו.
וליאנט מוצא את ג'סיקה יחד עם מרווין אקמי (סטאבי קיי), ראש עיר המצוירים (אך בן אדם אמיתי), ומצלם תמונות של שניהם משחקים.
וליאנט מראה אותן לרוג'ר, שבטוח שאשתו בוגדת בו, ועוזב את החדר בבכי.
ביום לאחר מכן מודיעים לוליאנט, כי מרווין אקמי נמצא מת לאחר שנפלה עליו כספת כבדה, וכי רוג'ר הוא החשוד העיקרי.
וליאנט פוגש את השופט דוּם (כריסטופר לויד), האחראי על הצדק בעיר המצוירים, וכעת נחוש לתפוס את רוג'ר שנעלם.
הוא מגלה את ה"מטבל" שהמציא דום, אשר מסוגל להרוג דמויות מצוירות על ידי המסתן (החומרים ב"מטבל" ממיסים במציאות את הצלולויד ממנו היו עשויים סרטים).
בשובו הביתה וליאנט פוגש את התינוק הרמן, המספר לו כי לאקמי הייתה צוואה שבה הבטיח להוריש את עיר המצוירים לדמויות המצוירות.
וליאנט מתקשה להאמין, מאחר שאף אחד לא ראה את הצוואה מעולם, אך כעבור מספר דקות מגלה במקרה תמונה בעיתון עם הצוואה בולטת מכיסו של אקמי.
וליאנט נכנס למיטה לנוח, ומוצא בה את רוג'ר מסתתר.
תוך ניסיון לסלק אותו, וליאנט מוצא את עצמו קשור לרוג'ר באזיקים חסרי-מפתח, בדיוק כאשר מגיעים עוזריו של דום - חבורת הסמורים.
לאחר שהצליח להסתיר את רוג'ר מן הסמורים, מגניב אותו וליאנט בחשאי לבר של חברתו דולורס (ג'ואנה קסידי).
לאחר שהם משתחררים מהאזיקים, וליאנט משאיר את רוג'ר נעול בחדר בבר, על מנת שלא יעשה שטויות, והולך למשרד שלו על מנת לחקור את התעלומה.
שם אחרי שהוא מתקלח ומתלבש הוא מוצא את ג'סיקה, המבקשת את עזרתו בהוכחת חפותו של בעלה.
כאשר היא מתקרבת לנשק אותו, דולורס נכנסת לחדר ותופסת אותם.
לאחר מריבה קצרה, דולורס מספרת לוליאנט כי היא בדקה את אישור הצוואה, וכי חברת קלוברליף עומדת לקנות את עיר המצוירים, אלא אם הצוואה של אקמי תימצא עד חצות.
בשובם לבר, וליאנט ודולורס מוצאים את רוג'ר עורך מופע בידור ללקוחות, עיוור לחלוטין לסכנה שבחשיפה שלו.
וליאנט זורק את רוג'ר לחדר בו הוא היה נעול, בדיוק כאשר מגיעים למקום השופט דום והסמורים.
דום תופס את רוג'ר ומתכונן להכניס אותו למטבל, אך ברגע האחרון וליאנט מציל אותו כשהוא נותן לו משקה אלכוהולי שיגורם לו להשתגע, ושניהם בורחים בעזרת בני, המונית המדברת, אשר מסיע אותם לבית קולנוע בו הם מתחבאים.
בסוף הסרט נערך יומן חדשות, דרכו מגלה וליאנט כי ר.ק.
מארון מכר את אולפני מארון ואת מפעל הבדיחות של אקמי לחברת קלוברליף .
וליאנט נוסע לביתו של מארון, ומשאיר את רוג'ר בחוץ על מנת שישגיח, אך תוך מספר שניות רוג'ר מקבל בראש מכה ומתעלף.
מתגלה כי ג'סיקה הכתה בו, והיא מכניסה אותו לתא המטען של מכוניתה.
בביתו של מארון, וליאנט חוקר אותו בזעם, ומאשים אותו ברצח של אקמי.
בעוד מארון מכחיש, מציץ מן החלון רובה, ויורה בו למוות.
וליאנט מסתכל החוצה, ורואה את ג'סיקה בורחת.
הוא לוקח את המכונית, ועוקב אחריה לעיר המצוירים.
בעיר המצוירים הוא פוגש את ג'סיקה, אשר מספרת כי היא חטפה את רוג'ר כדי להצילו, וניסתה לעצור את דום לפני שירה במארון.
בני מגיע, ומציע לשניהם טרמפ.
הם נוסעים אל מחוץ לעיר המצוירים, שם מחכה להם דום, ששופך מטבל על הכביש, וגורם לסחרור ואיבוד שליטה של המונית.
וליאנט וג'סיקה נעצרים על ידי הסמורים, ונלקחים למפעל אקמי.
במפעל, מתגלה דום כבעל המניות היחיד של חברת קלוברליף, והוא מספר על תוכניותיו למחוק את עיר המצוירים ע"י ה"מטבל" ולהפוך אותה לכביש מהיר ולהוציא את המטרו מכלל שימוש, מה שיגרום לאנשים להשתמש בה.
פתאום רוג'ר מגיח דרך פתחי הביוב (לאחר שנפל לתוך אסלה), ומאיים בנשק על כולם.
אחד הסמורים מפיל עליו טון של לבנים, וכשהוא יוצא משם הסמורים תופסים אותו וקושרים אותו יחד עם ג'סיקה.
לפתע דום דורך על אחד האביזרים ממפעל הצחוקים של אקמי ומחליק, והסמורים מתחילים לצחוק.
וליאנט נזכר במה שאמר מנהיג הסמורים בביתו כשהם באו לחפש את רוג'ר, על כך ש"יום אחד הם עלולים למות מצחוק", ומחליט לנצל זאת.
הוא מפעיל מכונת מוזיקה, ולצלילי "הקרוסלה התקלקלה" (נעימת הפתיחה הקלאסית של סרטוני הלוני טונס), הוא שר ורוקד עד שהסמורים מתפקעים מצחוק ומתים.
רגע לפני שאחד מהם מת, הוא מספיק להפעיל את המכונה המתיזה מטבל, ומכוונת כמעט בדיוק לעבר רוג'ר וג'סיקה התלויים באוויר.
המכונה מתחילה לנוע לאט בכיוונם, אך וליאנט מספיק לכבות אותה רגע לפני שהמטבל פוגע בהם.
בינתיים וליאנט ממשיך להילחם מול השופט דום, ומביא לדריסתו באמצעות מכבש דרכים.
כשדום קם לתחייה לאחר מחיצת המכבש, כולם נדהמים לגלות שהוא דמות מצוירת.
הוא מנפח את עצמו לאחר המחיצה, ניתז ממנו הכובע ובכך נחשף מעט שיער לבן.
שתי עיניו האמיתיות נופלות, ונראות עיניו המצוירות שהן אדומות גדולות ומפחידות.
וליאנט מבין כי דום הוא זה שרצח את אחיו.
דום מפעיל מחדש את מכונת המטבל, אך וליאנט, בעזרת פטיש אגרוף, מכה את פקק המכונה והמטבל נשפך והורג את דום, ווליאנט מתפנה להציל את רוג'ר ואת ג'סיקה.
לאחר שנותרו מדום רק שאריות, מגיעים בני, דולורס, המשטרה ודמויות מצוירות רבות אל המקום ומגלים את האמת.
וליאנט מבקש מרוג'ר לקרוא את מכתב האהבה שקרא לג'סיקה, ורוג'ר מגלה כי למעשה מדובר בצוואה, אשר נכתבה בעזרת הדיו הנעלם והמופיע מחדש של אקמי.
בסוף הסרט, ג'סיקה ורוג'ר חוזרים הביתה, והמצוירים שרים את ההמנון של עיר המצוירים.
השחקן/נית הדמות הערות שם משחק דיבוב שם אודות הדמות בוב הוסקינס אדי וליאנט הבחירה הראשונה של המפיק סטיבן ספילברג לאדי וליאנט היה האריסון פורד, אבל המחיר של פורד היה גבוה מדי.
ביל מארי נחשב גם לתפקיד; עם זאת, בשל השיטה שלו לקבל הצעות לתפקידים הוא הפסיד.
השופט קר הלב והצמא לכוח של הערכאה העליונה של עיר המצוירים.
לויד לוהק כי הוא עבד בעבר עם זמקיס ו"אמבלין אנטרטיינמנט" ב"בחזרה לעתיד".
לויד נמנע מלמצמץ בעיניו מול המצלמה כדי להציג את הדמות בצורה מושלמת.
רוג'ר רביט דמות מצוירת העובדת בחברה של ר.ק.
רוג'ר מופלל על רצח מרווין אקמי, ומבקש את עזרתו של אדי להוכיח את חפותו.
כדי להקל על הביצוע של הוסקינס, פליישר לבש חליפת ארנב של רוג'ר ועמד מאחורי המצלמה רוב הסצנות.
במאי האנימציה ריצ'רד ויליאמס הסביר שרוג'ר רביט היה שילוב של "ראש בצורת קשיו של טקס אייברי, דוגמית של שיער אדום...
כמו של דרופי, סרבל של גופי, עניבת פרפר של פורקי פיג, כפפות של מיקי מאוס ולחיים ואוזניים כמו של באגס באני.
פליישר מספק גם את קולותיהם של בני המונית ושניים מחברי כנופיית הסמורים של דום, פסיכי ושמנוני.
לו הירש, שסיפק את קולו של התינוק הרמן, היה הבחירה המקורית לבני המונית, אך הוחלף על ידי פליישר.
רעייתו הנאמנה של רוג'ר רביט.
סטאבי קיי מרווין אקמי הבעלים הבדחן של אקמי.
ג'ואנה קסידי דולורס חברתו של אדי שעובדת כמלצרית.
מארון הבעלים הקצר רוח והמניפולטיבי של אולפני "מרון קרטון".
היה זה תפקידו האחרון של טילברן לפני מותו.
לו הירש בייבי הרמן במאי האנימציה ריצ'רד ויליאמס אמר שבייבי הרמן היה תערובת של "אלמר פאד וטוויטי יחד".
הסרט בוים על ידי רוברט זמקיס וצולם באולפן הקולנוע בורהמווד שבהרטפורדשייר, אנגליה.
קטעי האנימציה בוימו על ידי ריצ'רד ויליאמס והופקו באולפן ההנפשה שלו בלונדון.
התסריט נכתב על ידי ג'פרי פרייס ופיטר ס.
סימן, ומבוסס על הספר "מי צינזר את רוג'ר רביט?" של גארי ק.
וולף משנת 1981. את המוזיקה הלחין אלן סילבסטרי, המלחין הקבוע של זמקיס, ומבצעת אותה התזמורת הסימפונית של לונדון.
שם הסרט הוא שאלה, אך סימן השאלה - "?" לא מופיע בגלל האמונה הטפלה כי זה מביא מזל רע לסרטים.
עלילת הסרט מבוססת על קונספירציית החשמליות של ג'נרל מוטורס, בה ג'נרל מוטורס, חברת הנפט האמריקאית וחברת הצמיגים פיירסטון יצרו לכאורה את חברת הגג National City Lines, אשר קנתה והרסה בכוונה את חברת החשמליות Pacific Electric Railway בשנות הארבעים והחמישים.
המקבילה בסרט היא חברת קלוברליף, המנוהלת על ידי השופט דום בלבד.
בסרט קיימים גם קווים עלילתיים מקבילים לסרט "צ'יינהטאון" של רומן פולנסקי.
כמאה קטעי סרטים שונים שולבו כדי להכליל את האנימציה עם המשחק החי.
הדמויות עצמן צוירו ביד, ללא עזרת אנימציה ממוחשבת.
בעזרת אפקטים אופטיים נוספו צללים ותאורה לדמויות המצוירות, כדי להעניק להן חזות יותר ריאליסטית.
בטיוטה מוקדמת של התסריט תוכנן להציג את השופט דום כרוצח של אמא של במבי, וכך להסביר את הגישה הסדיסטית והאכזרית שלו לשאר הדמויות המצוירות.
דיסני דחו את הרעיון, בטענה שהוא מציג הריגת יתר אשר עשויה להפחיד את הקהל הצעיר יותר.
בספר המצויר "רוג'ר רביט: תחייתו של דום", מגלים כי שמו האמיתי של דום הוא בארון וון רוטן, וכי הוא שיחק את הרעים בסרטים מצוירים ישנים, עד שיום אחד הוא התעלף והתעורר במחשבה שהוא רשע אמיתי.
ניתן בקלות לראות מספר קווים עלילתיים דומים בין "מי הפליל את רוג'ר רביט" לבין סדרת סרטיו של רוברט זמקיס "בחזרה לעתיד".
לדוגמה, הסצנה בה הסמורים רודפים אחרי אדי ורוג'ר בתוך בני המונית ובסופה הסמורים מתנגשים במשאית דומה לסצנה ב"בחזרה לעתיד" שבה ביף וחבריו רודפים אחרי מרטי על גלגשת ומתנגשים במשאית זבל.
השורה "אני הולך לנגוח בו" ("I'm gonna ram him") מופיעה בשני הסרטים, בשניהם הלחין אלן סילבסטרי את המוזיקה, והמנהרה שמובילה לתוך עיר המצוירים דומה למנהרת ריבר רואד.
בנוסף, חלק מן המנגנון לתכנון בני המונית היה בשימוש ב"בחזרה לעתיד 3", כאשר מרטי נסחב על ידי סוס.
כמו כן, השחקן כריסטופר לויד הוא אחד מהשחקנים הראשיים בשני הסרטים (השופט דום וד"ר אמט ל.
הקרנת הניסיון הראשונה של הסרט הייתה לפני בני נוער אשר שנאו אותו.
אף על פי שרוב הקהל עזב באמצע, זמקיס החליט שלא לשנות דבר, והסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות עם צאתו לאקרנים.
אך אף על פי שהסרט נחשב לקלאסיקה מודרנית, הוא קיבל מספר ביקורות, אשר רובן עסקו בחוסר העקביות של הסרט - השילוב בין דמויות מצוירות ליצניות ובין סיפור סרט אפל בו הן מופיעות.
אף על פי ששילוב בין השניים היה הכוונה של היוצרים, יש אנשים שהרגישו כי כך לא ניתן לסווג אותו כסרט ילדים או כסרט למבוגרים.
סקס ואלימות לא היו נדירים בשנים הראשונות של האנימציה בהוליווד, אך השימוש הבוטה בשניים בסרט, במיוחד בדמויותיהם של ג'סיקה רביט ושל השופט דום, יצר אי נוחות אצל צופים רבים, במיוחד הורים לילדים צעירים יותר.
סצנת הסיום של הסרט, בה רוג'ר וג'סיקה קשורים מול הצינור, נתפסה כחלשה וחסרת דמיון.
אנימציית הסרט "הואשמה" ביותר מדי תנועות מיותרות.
בקושי נעשה שימוש בלוחות צלולואיד בסרט, ומסיבות טכניות עקב תנועות המצלמה, רוב האנימציה היא "אחד לאחד" (כל פריים מונפש, בניגוד לשיטה הזולה והמקובלת יותר, של הנפשת כל פריים שני, כלומר "אחד לשניים").
גם כשדמויות עומדות במקום, הן ממשיכות לזוז (במיוחד רוג'ר, אשר תנועות אוזניו מבוססות על תנועות בלט), ומספר אנימטורים טענו כי תזוזות אלו מיותרות ומפריעות.
גם צ'אק ג'ונס, במאי האנימציה הידוע מעבודתו אצל האחים וורנר, לא אהב את הסרט.
ג'ונס עצמו תכנן את דו-קרב הפסנתרים בין דונלד דאק לדאפי דאק, אך הרגיש כי הגרסה הסופית של הסצנה בסרט הייתה נוראית.
ג'ונס טען גם שריצ'רד ויליאמס נהיה כפוף יותר מדי לרוברט זמקיס.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, לאפקטי הקול הטובים ביותר, לאפקטים, לעריכה, ופרס מיוחד ניתן לריצ'רד ויליאמס על "בימוי הנפשה ויצירת דמויות מצוירות".
הסרט היה מועמד גם לאוסקר על תפאורה, צילום וקול.
מעריצי סרטים רבים כינו את ג'סיקה רביט "הפרנקנשטיין של אלילות הסרטים": קול דיבור של לורן באקול, רגליים של בטי גרייבל, בטן וישבן של מרילין מונרו, חזה של ג'יין מנספילד, שיער של ורוניקה לייק, עיניים של מרלן דיטריך, וקול שירה של ג'ודי גרלנד.
"מי הפליל את רוג'ר רביט" נחשב לציון דרך באנימציה המודרנית.
התחום הוזנח במהלך שנות השבעים והשמונים, עד כדי כך שאפילו חברת וולט דיסני שקלה לוותר על הפקות אנימציה גדולות.
עם תקציב של 70 מיליון דולר (סכום עתק באותה תקופה), הסרט היה סכנה לחברה, אך החזיר את ההשקעה בצורה נאה ביותר, ואף נתן השראה לאולפנים אחרים לשוב לתחום האנימציה, והפך את התחום למקובל בקרב הקהל הרחב.
בעקבות הסרט, נוצר עניין רחב בהיסטורית האנימציה, ואגדות בתחום כגון טקס אברי, צ'אק ג'ונס וראלף באקשי נראו באור חדש, וקיבלו קרדיט ושבחים מהקהל ברחבי העולם.
"מי הפליל את רוג'ר רביט" היה לסרט המרכזי האחרון של שני מדבבים ידועים: מל בלאנק (באגס באני, דאפי דאק, טוויטי, סילבסטר החתול ופורקי פיג) ומיי קווסטל (בטי בופ).
בלאנק נהג גם לעשות את קולו של יוסמטי סם בסרטונים קודמים, אך ויתר על כך בסרט זה, מכיוון שבשנותיו האחרונות נפגמו מיתרי הקול שלו.
אף על פי שנוצר על ידי חברת וולט דיסני, הסרט הוא הראשון ששילב דמויות מצוירות מאולפני אנימציה שונים, לרבות אולפני יוניברסל, MGM, אולפני רפבליק, טרנר אנטרטיינמט והאחים וורנר.
בין דיסני להאחים וורנר נחתם חוזה על פיו שתי הדמויות הידועות ביותר של החברות, מיקי מאוס ובאגס באני, יקבלו בדיוק אותו זמן מסך.
בסצנה בה אדי נופל מן הבניין והם צונחים, שניהם אומרים בדיוק אותו מספר הברות.
מפגש ראוי לציון נוסף היה בין שני הברווזים של החברות, דונלד ודאפי, אשר ביצעו דו-קרב פסנתרים במועדון ה"דיו וצבע".
הסרט מסתיים אף הוא במפגש בין שתי החברות, כאשר פורקי פיג אומר את משפט הסיום הידוע שלו "זה הכל, חברים!", בעוד טינקר בל מפזרת אבק כוכבים בסגנון סוף הסרטים של דיסני.
כמו כן יצאו שלושה סרטונים קצרים בכיכובם של רוג'ר, ג'סיקה והתינוק הרמן.
הסרטונים הוקרנו לפני סרטי דיסני שונים בניסיון להחיות את ענף הסרטים הקצרים.
שלושת הסרטונים היו "צרות בבטן" (1989) שהוקרן לפני "מותק, הילדים התכווצו" (ונכלל בהפצה הראשונה של קלטות הווידאו של הסרט), "ארנב ברכבת הרים" (1990; לפני דיק טרייסי) ו"בלבול לאורך השבילים" (1993; לפני "מקום רחוק").
שלושתם נכללו בקלטת וידאו שיצאה בשנת 1996 ונקראה "המיטב של רוג'ר רביט", ובמהדורת ה-DVD המיוחדת של הסרט המקורי משנת 2003.
בשנת 1991 החלה חברת "Walt Disney Imagineering" לפתח אזור חדש בפארק דיסנילנד באנהיים, קליפורניה, המבוסס כולו על עיר המצוירים מהסרט.
עיר ההנפשה של מיקי נפתחה ב־1993, והובילה לפתיחת עיר המצוירים בדיסנילד בטוקיו.
בשני המקומות יש מתקן המבוסס על הרפתקאותיו של רוג'ר רביט, הנקרא "Roger Rabbit's Car Toon Spin".
המשחק "Toontown Online", שפותח על ידי חברת וולט דיסני בשנת 2003, בוסס על העיר המצוירת הדמיונית "טונטאון" מהסרט.
מספר ביצי פסחא מוסתרות בסרט.
קלטות וידאו לא הצליחו לחשוף זאת, אך טכנולוגיות מתקדמות יותר, כגון לייזרדיסק, גילו, בין היתר, את מספר הטלפון של מנכ"ל חברת דיסני מייקל אייזנר.
בנוסף, כאשר בני המונית מחליק ואדי וג'סיקה נופלים החוצה, יש שני פריימים נפרדים, במרווח זמן של שתי שניות זה מזה, המראים באופן מטושטש את מפשעתה של ג'סיקה.
דיסני ביטלו את הלייזרדיסק והוציאו אחד אחר במקומו, תוך טענה כי מדובר בלוח צלולואיד הצבוע לא נכון.
סצנה קצרה בה התינוק הרמן עושה תנועה מינית בידו לעבר אישה בתחילת הסרט הוצאה מן המהדורה הראשונה של ה-DVD של הסרט, אך ניתן למצוא אותה בקלטות וידאו ובלייזרדיסק.
גארי וולף, מחבר הספר "מי צינזר את רוג'ר רביט?" שעליו מתבסס הסרט, התכתב עם מעריצים רבים, וחיבר רשימה ממצה של ביצי הפסחא שבסרט ובסרטונים הקצרים שבאו אחריו.
הסרט מתרחש בהוליווד בשנת 1947, וכך ניתן להבחין בקלות במספר טעויות תקופתיות.
למשל, מספר דמויות אשר נוצרו רק לאחר 1947 מופיעות בסרט, כמו וייל אי.
קויוטי ורוד ראנר (הדמויות האהובות על זמקיס).
ניתן להסביר את זה בכך שהדמויות המצוירות בסרט הן יצורים בפני עצמן, אשר אולי חיו אז בעיר המצוירים, אך טרם התחילו לעבוד בסרטים.
מספר טעויות שלא ניתן להסביר כל כך בקלות כוללות את הסרט "גופי בהתעמלות" שראו אדי ורוג'ר בבית הקולנוע, ויצא רק בשנת 1949. היוצרים הצדיקו את השימוש בסרטון בכך שזהו הסרט הכי אלים ומצחיק שדיסני ייצרו אי פעם.
בנוסף, כאשר אדי נלחם מול דום בסצנת הסיום, הוא שולף חרב מזמרת, אשר שרה את שירו של פרנק סינטרה "Witchcraft" - שיר שהוקלט לראשונה רק ב־1957.
לסיום, פורקי פיג כאילו ממציא באופן ספונטני את השורה "זה הכול חברים!" (!That's all folks) בסוף הסרט, אך למעשה הוא השתמש בה כבר משנת 1937. באותה סצנה ממש, טינקר בל מפזרת אבק כוכבים, אף על פי שגרסת דיסני לסרט פיטר פן יצאה רק בשנת 1953.
התסריטאי פיטר סימן הסביר את כל השגיאות בכך שהסרט הוא "בידור, ולא היסטוריה של אנימציה".
דמויות אלו הופיעו לראשונה בסרט, ומאז הופיעו גם במקומות אחרים:
השופט דום (מופיע כדמות חצי מצוירת בסצנה הסופית)
הסמורים: סמארט אס, פסיכו, ויזי, גריזי וסטופיד
אחא דוב, תינוק הזפת, הקוליבריים והאחות מולס משירת הדרום
דמבו, העורבים, גברת ג'מבו, קייסי ג'וניור וליצן מדמבו הפיל המעופף
במבי, אמו של במבי, נסיך היער, פלין, טמפר (רוג'ר מזכיר אותו כדודו) ופרח מבמבי
מספר דמויות מ"פנטסיה", כולל שני דינוזאורים מתוך פולחן האביב (רק הצלליות שלהם נראות בסרט), המטאטאים משוליית הקוסם, היפופוטם ויען מרקדים מתוך מחול השעות, פרחים ופטריות מתוך סוויטת מפצח האגוזים, קופידונים חד קרן ופגסוס מתוך הסימפוניה השישית של בטהובן, ושדים מתוך לילה על הר קירח.
חוזה קריוקה מתוך סלודוס אמיגוס ושלושת הקבלרוס
שלגיה ושבעת הגמדים, המכשפה וחיות היער מתוך שלגיה ושבעת הגמדים
פינוקיו, ג'ימיני הצרצר ולמפוויק (מופיע בפוסטר) מפינוקיו
שניים משלושה חזירים קטנים והזאב הרע
הדרקון העקש, אדון ג'יילס והסוס
ביל הלטאה עם הסולם, טווידלדם, חתול צ'שייר וידית הדלת מתוך עליסה בארץ הפלאות
משרתיה של מליפיסנט מתוך היפהפייה הנרדמת
טינקר בל, ג'ון דרלינג וקרנפים מפיטר פן
דני הטלה מתוך כה יקר ללבי
דמויות אלו נחתכו מהתסריט עקב זכויות יוצרים של האולפנים האחרים.
החזירון השלישי מתוך שלושת החזירונים
אחד הנשרים מתוך שלגיה ושבעת הגמדים בן אלי גטור, זאוס וקנטאורית מתוך פנטסיה
הייזל המכשפה (בסצנת ראש החזיר שנחתכה)
פופאי המלח, אוליב אויל ובלוטו
"מי הבוס?" היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת ABC בין השנים 1984–1992. בסדרה כיכבו טוני דנזה, ג'ודית לייט, אליסה מילאנו, דני פינטאורו וקתרין הלמונד.
בישראל, שודרה הסדרה המקורית מדי מוצאי שבת בערוץ הראשון של רשות השידור, החל מאמצע שנות ה-80, וזכתה לפופולריות רבה.
מאוחר יותר, שודרה בערוץ 2 ובשידורים חוזרים גם בערוץ הילדים, בערוץ הקומדיות הקלאסיות ובהוט קומדי.
בשנת 2020 הוכרז כי מתוכננת סדרת המשך לסיטקום.
בשנות ה-80, נשים רבות יצאו לעבוד והפכו ל"נשות קריירה" במקום עקרות בית וכך נוצרה, בעיקר בארצות הברית, מציאות חברתית חדשה.
בתקופה זו, קומדיות מצבים חדשות המתבססות על נושא חדש ומקורי זה צצו כפטריות אחרי הגשם.
אנשי רשת ABC שחיפשו רעיון חדש לסדרה, מצאו לנכון ליצור סיטואציה משפחתית יוצאת דופן שבמרכזה אישה מצליחה וגבר נאה המועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.
האלמן אנתוני מורטון "טוני" מיסלי (מגולם על ידי טוני דנזה) הוא שחקן כדור בסיס לשעבר של סנט לואיס קרדינלס אשר נאלץ לפרוש עקב פציעה בכתף.
טוני מחליט לעזוב את ברוקלין על מנת למצוא סביבה טובה יותר עבור בתו הקטנה, סמנתה (מגולמת על ידי אליסה מילאנו).
בסופו של דבר הוא מחליט לעבוד בעיירה היוקרתית פיירפילד שבקונטיקט כסוכן בית עבור אנג'לה באוור (מגולמת על ידי ג'ודית לייט), אשת קריירה גרושה ואמו של ג'ונתן (מגולם על ידי דני פינטאורו), ילד מפונק אותו גידלה לבדה.
מיסלי עובר להתגורר בביתה של באוור יחד עם בתו.
דמותה של מונה (מגולמת על ידי קתרין הלמונד), אמה של אנג'לה, הייתה יוצאת דופן בתוך המסגרת הזו אך הייתה דמות מפתח בעלילת הסדרה והוסיפה לה פיקנטריה רבה שכן הייתה פעלתנית, חצופה, דעתנית וחומדת גברים, החיה את הרגע והייתה ההפך הגמור מבתה אנג'לה.
מונה יצאה באופן קבוע עם גברים שונים שבלט ביניהם מחזר עשיר במיוחד אותו גילם לזלי נילסן כתפקיד אורח במשך מספר פרקים.
המצב המורכב בבית ומערכות היחסים הבלתי שגרתיות בין הדמויות היוו סיפור מסגרת אידיאלי לקומדיית המצבים אשר זכתה בתקופתה להצלחה רבה.
שם התוכנית התייחס להיפוך התפקידים הברור של שתי הדמויות הראשיות בתוכנית - האישה היא אשת קריירה מצליחה, בעוד שהגבר מועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.
עיקר העלילה בסדרה סבבה סביב מערכת היחסים המורכבת בין אנג'לה וטוני שהתפתחה בהמשך גם למערכת יחסים רומנטית.
הניגוד בין טוני הקליל והספונטני לבין אנג'לה המאופקת הוביל למשיכה ההדדית בין השניים.
על אף שהייתה קיימת משיכה בין השניים עוד מן ההתחלה, לאורך רוב עונות הסדרה הם שמרו על יחסי ידידות בלבד ונהגו לצאת עם אחרים.
לבסוף בתחילת העונה השמינית, טוני ואנג'לה מביעים את אהבתם זה לזה.
בנוסף, טוני הפך לאורך הסדרה לדמות האב שהייתה חסרה לג'ונתן, בעוד שאנג'לה (ואף מונה) הפכה לדמות האם שהייתה חסרה לסמנתה.
כספורטאי לשעבר וגבר קשוח, השפיע טוני על הילד ג'ונתן שגדל עד הגעתו כילד מפונק למדי.
במהלך עונות הסדרה, עם התבגרות שני הילדים שהיו בעצמם שני הפכים, נוסף רובד זה לעלילה ובעיקר התבגרותה של סמנתה הפכה נושא מרכזי בסדרה.
מי גבינה הם תוצר לוואי של ייצור גבינה אך ניתן גם להפיקם ישירות מן החלב באמצעי סינון מתקדמים.
רק 10%–20% מהחלב מתגבש לחומר חצי מוצק הנקרא גֶבֶן ואילו הנוזלים הנותרים מכונים 'מי גבינה'.
מי גבינה משמשים לייצור גבינות ריקוטה וכן במוצרי חלב ובמשקאות עתירי חלבון, בתוספי מזון, במזון לתינוקות ובמוצרי אפייה, אך במרבית מי הגבינה לא נעשה שימוש.
ניסיונות למחזר מי גבינה כוללים ייצור אריזות מתכלות וחומר מונע הצטברות קרח על כבישים.
מי הגבינה מכילים אחוזי שומן נמוכים ואחוז חלבון גבוה.
הם עשירים בחלבוני מי-גבינה, בעיקר מהסוגים אלפא לקטאלבומין ובטא לקטוגלובולין, ועשויים להכיל אלבומין ופפטידים שונים, כגון GMP (קיצור ל- Glycomacropeptides) בהתאם לשיטת הייצור.
בטא-לקטוגלובולין הוא חלבון שמהווה את רוב תכולת החלבון במי גבינה (50%).
מחקר אודות הקשרים הכימיים בחלב פרות גילה שבטא-לקטוגלובולין יכול להיקשר לכמות רבה של ליגנדים, לרוב למולקולות הידרופוביות קטנות, כגון חומצות שומן וויטמין A.
הוא עובר דנטורציה בטווח PH שבין 2 ל-9. החלבון בטא-לקטוגלובולין שייך לקבוצת החלבונים ליפוקאלין (באנגלית lipocalin), שהמשקל המולקולרי שלהם נע בין 18–20 קילודלטון (kDa).
מי הגבינה מכילים לקטוז, מינרלים וויטמינים המצויים בחלב, כמו גם שאריות שומן ומלחים מומסים.
החלבון המזוקק ממי גבינה מורכב רובו ככולו מחלבונים פשוטי מבנה (globular proteins), ונחשב לחלבון בעל ערך ביולוגי גבוה.
כלומר, ספיגתו בגוף כחלק מתזונת האדם היא טובה ויעילה.
לחלק מסוגי מי הגבינה המיוצרים מוספים חומרי טעם, המקנים להם טעמים כגון טעמי שוקו ווניל.
מי גבינה הם תוסף מספוא נפוץ בענף גידול הבקר, ובמיוחד בגידול עגלים.
צריכת מי גבינה מסייעת לעגלים לעלות במשקל במהירות.
במקומות מסוימים בעולם, כגון ניו זילנד, שימשו מי הגבינה כמזון לחזירים.
נכון לשנות ה-2000, למעלה מרבע מתוך כלל ייצור מי הגבינה באיחוד האירופי מופנה משימוש ענף הבקר לתזונת האדם.
יש המעריכים כי בעתיד מרבית ייצור מי הגבינה תופנה לצורך זה.
מי גבינה הם שלב הכרחי בתהליך הייצור של גבינת ריקוטה ושל מספר גבינות נוספות.
בשווייץ נמכר משקה מקומי בשם ריבלה, שעשוי ממי גבינה מוגזים.
שימוש נוסף הוא התססת מי הגבינה וזיקוקם לאלכוהול בסיסי לתעשיית הליקרים.
שימוש נפוץ אחר במי גבינה הוא ייבושם לאבקה יבשה המסיסה במים.
אבקה זו קרויה לרוב אבקת חלבון מי-גבינה (Whey Protein Powder).
היא משמשת כחומר גלם בסיסי בתעשיית החלב, הממתקים והעוגות, וכן כתוסף מזון לספורטאים המעוניינים להגדיל את אחוז החלבון בתזונתם.
קיימות אבקות חלבון מי-גבינה מסחריות, השוברות את החלבונים הארוכים לשרשראות אמינו קצרות יותר (על הגבול בין חלבונים ופפטידים).
זאת, על מנת לזרז את ספיגתו של החלבון במחזור הדם.
כמו כן, באבקות מסחריות מוסיפים לחלבון חומצות אמינו נוספות, על מנת לשפר את ערכו התזונתי.
מגוון רחב של מוצרי מזון ובעיקר תוספי תזונה לספורטאים מכילים אבקה שהופקה ישירות ממי גבינה.
בתהליך הייצור של אבקת חלבון מי הגבינה, מבודדים את חלבון מי הגבינה, ומנסים לייצר מוצר שבו ריכוז גבוה של חלבון בתוצר אחד הנקרא "אבקת חלבון 100% מי גבינה".
ישנו ויכוח בין אסכולות שונות לגבי יעילות השימוש באבקת מי גבינה כתוסף חלבון האמור לבנות מסת שריר.
מי זְהָר (נקרא גם "מי פריחת הדרים" או: "מי זוהר") הם תרחיף - תוצר לוואי של תהליך זיקוק של ניצני פריחת פרחי ההדרים.
באופן מסורתי, מופקת התמצית מפרחי תפוזי חושחש.
היא בעלת ריח הדרים חזק וטעם מעט מתוק.
כתרחיף כוללים מי הזהר מולקולות שמן אתרי טבעי שמכילים פרחי ההדרים, והתמצית מתפזרת יפה במים.
הפקת מי זהר נעשית בתהליך בו מחממים את הפרחים באדים, אל אדי המים נוסף ריחם של הפרחים ומולקולות השמן שבהם, בהמשך האדים פוגשים משטח זכוכית שמקרר אותם בבת אחת ומשיב אותם למצב צבירה נוזלי.
המים הפכו למבושמים בפרחים ומעליהם שכבה דקה של שמן.
לפני השימוש מנערים את הבקבוק כדי להשתמש במים מעורבבים בשמן.
בישום: התמצית משמשת כבושם טבעי לגוף ולאוויר.
בתור בושם טבעי מי זהר מתאימים לרענן את הגוף בכמה טיפות על הצוואר ומפרקי הידיים.
מזון: טעמה גם מעט מתוק ממי ורדים ומשמשת כתחליף להם בתחום המגדנאות במזרח הרחוק ובמזרח התיכון.
נוהגים להוסיף אותה בעיקר למאכלים מזרחיים: לקינוחים, דברי מאפה, ומשקאות שונים, כגון סחלב, פלודה, מלבי, קפה שחור, רחת לוקום, גלידות מסטיק, גלידה פרסית, ועוד.
במגדנאות הערבית משתמשים במי זהר בעיקר לתיבול עוגיות המעמול, בקלווה, אטריות קדאיף, ועוגת סולת.
בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי זהר מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדומה למי ורדים.
יש הנוהגים להוסיף מי זהר לדברי מאפה לפני האפייה, בעיקר למאכלים של בצק פילו.
יש הנוהגים להוסיף מי זהר גם למנות עיקריות או קוסקוס.
משקה: מי זהר גם מוסיפים טעם ללימונדה, לתה, ולרוטב של סלט.
בקרב יהודי לוב נהוג לשתות קפה עם טיפה או כמה טיפות של מי זהר.
ברפואה המסורתית, מיוחסת למי זהר גם השפעה בריאותית.
לאחר שהייה ממושכת בשמש ללא הגנה מספקת, מריחה של הנוזל על הפנים, ובעיקר על המצח, נחשבת למועילה ולמקלה, ובוודאי מרעננת בדומה לקרם מצמח האלוורה.
מי טוֹנִיק הוא משקה קל מוגז המכיל כינין, אשר מקנה למשקה טעם מריר.
המשקה נצרך במקור באזורים הטרופיים מוכי מחלת המלריה של דרום-מזרח אסיה ואפריקה.
המטרה הייתה להילחם מראש בהתפרצות המחלה באמצעות טיפול מונע אשר יבוצע כחלק ממהלך החיים הרגיל.
במשך הזמן התברר כי צריכה של מי טוניק מסייעת גם להקלה על כאבים הנובעים מהתכווצות שרירים.
בתחילת הדרך הכילו מי הטוניק לשימוש רפואי תערובת של מי סודה וכמות גדולה של כינין.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי מגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי הכמות לעומת המינון הרפואי המקובל.
כיום כמות הכינין במשקה עומדת על כ-60-70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.
שתייה של מי טוניק בתצורתו כמשקה קל מקובלת בעיקר כקוקטייל בתערובת עם ג'ין או וודקה.
הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף הן כתרופה מונעת והן כתחביב אלכוהולי.
כיום המשקה פופולרי מאוד במועדונים ובקרב חובבי אלכוהול רבים גם במקומות רחוקים מאוד מארצות המלריה וללא כל הקשר רפואי.
מי הזיז את הגבינה שלי?
הוא ספר מוטיבציה ועזרה עצמית מאת ספנסר ג'ונסון שפורסם ב-1998 והפך לרב-מכר עולמי.
הספר נכתב בצורת אגדה הממחישה עקרונות העוסקים בהתמודדות עם שינוי וניתנים ליישום במיוחד בעולם העסקים.
עלילת הספר מספרת על מייקל, המרצה בפני בני מחזורו, ומספר על ליבוט, חיבוט, רצרצן ורחרחן - שני עכברים ושני גמדים ("זעירונים"), המחפשים אחר גבינה שהוזזה ממקומה הקבוע - שינוי שנוצר בחייהם, ומייצגים ארבע גישות שונות להתמודדות עם שינוי זה.
העכברים מתרוצצים במבוך בו הם נמצאים כדי למצוא גבינה אחרת, והזעירונים ממתינים באותו מקום בתקווה שהגבינה תשוב לשם.
עם הזמן הם נעשים רעבים, ולבסוף אחד מהם אוזר אומץ ויוצא לחפש אחר גבינה חדשה במבוך.
החיפוש אחר הגבינה מוצג כמטפורה לחיפוש אחר האושר.
עולים עקרונות כגון: חשיבות ההבנה ששינויים מתרחשים לעיתים קרובות בעולם העסקים ובחיים בכלל, הישארות במקום ואי קבלת השינוי לא תוביל לאושר, אלא כדאי להניח לעניין ולהתקדם הלאה תוך קבלת המציאות החדשה, כדי שניתן יהיה למצוא נתיב חדש להתפתחות, לא לפחד להתנסות בו, ואף ליהנות מהשינוי שנוצר.
עקרונות אלו מודגשים בספר באמירות כגון: "כשיש לך גבינה אתה מאושר", "אם אינך משתנה אתה עלול להיעלם", "תנועה בכיוון חדש מסייעת במציאת גבינה חדשה", "אמונות ישנות לא מובילות לגבינה חדשה" ועוד.
הספר נמכר ב-23 מיליון עותקים ברחבי העולם ותורגם ל-42 שפות.
בעברית יצא הספר בהוצאת "פקר" ובהוצאת מטר; הספר יצא בהוצאת פקר גם בגרסה לילדים.
יחד עם ההצלחה הגדולה, יש המשמיעים ביקורת על הספר כמעביר מסר קפיטליסטי נצלני.
לפי טענות אלה, מוטב לעכבר, שנמשל לאדם הפשוט במבוך, לקבל כל שינוי בהבנה והכלה ולהמשיך הלאה ללא תלונות.
כך ימשיך מעגל העבודה על גבו של העכבר הפסיבי, שיקבל בהבנה ובהכלה כל שינוי לרעה.
בהלכות טומאה וטהרה, מי גבאים הם שלולית מי גשמים (או מים שאובים) המוטלים בחור בקרקע, ואין בהם שיעור ארבעים סאה כדי להחשיב את השלולית למקווה טהרה.
למים אלו יש כללים מיוחדים בהלכות טומאה וטהרה.
בפרק הראשון שבמסכת מקוואות, העוסק ב"שש מעלות במקוואות", מוגדרים מים אלו כמעלה הראשונה (התחתונה בדרגה) בהלכות טהרה.
למי גבאים יש כלל מיוחד, האומר כי מים שבקרקע לא יטמאו לעולם, ולכן גם אם נפלה בתוכם טיפת מים ונתערבה בהם אין היא מטמאה בהם, וכל שכן שנגיעת טמא במים אינה מטמאת אותם בטומאת משקין.
את דבריו הוא סומך על דעת רבי נחמיה המובאת בתוספתא: .
לעומת זאת אם נעקרו המים מה"גבא" והם מונחים בכלי, המים עלולים להיטמא בנגיעה או בתערובת מים טמאים.
מסיבה זו נפסק במשנה: .
בנוסף, אין המים מטמאים אלא לדעת, ואם נפל לתוכן מת או שהלך בהן הטמא שלא לדעת המים טהורים.
בנוסף, קיימים הלכות מיוחדות לגבא בעניין הכשר לקבל טומאה.
המים שהיו בגבא אינם מכשירים לקבל טומאה עד שתהיה כוונה של המוציאם, להשתמש בהם.
אודות כך קובעת המשנה: .
על כלל זה קיימת הסתייגות של רבי שמעון שקובע שהככר טמאה בכל אופן, כי אנו חוששים שהטיפה הטמאה שהייתה בגבא טמאה אותה.
בהלכה מי חטאת הם מי מעיין שנשאבו בכלי וניתן עליהם אפר מהפרה האדומה, מטרתם היא לטהר אדם או כלים הטמאים בטומאת מת, הטומאה החמורה ביותר, בעזרת הזאה (התזה) באזוב.
מי חטאת שנגע בהם אדם שלא לצורך טיהור מטמאים מהתורה, טומאה זו נקראת טומאת מי חטאת.
החטאת היא הדרגה הכי גבוה במדרג הטהרות (מעל התרומה והקודש) ומעלות רבות קבעו חכמים בטהרתה, כיוון שעשייתה כשרה בטבול יום החמירו בה כדי שלא יבואו לזלזל בה.
מי החטאת מצריכים שאיבה של מים חיים - מים ממעיין, בעזרת כלי, כפי הכתוב בפסוק: .
לאחר מילוי המים נותנים עליהם אפר.
פעולה זאת של נתינת האפר נקראת 'קידוש מי חטאת' או בקיצור 'קידוש', לאחר הקידוש המים נקראים מי חטאת, מים מקודשים או מי נידה.
מילוי המים נעשה בכל כלי שהוא מכל חומר ועל ידי כל אדם טהור לקדושת חטאת, ולאו דווקא כהן.
כאשר מעיין כולל גם את הנחלים הזורמים ממעיינות וגם אגמים של מים מתוקים כמו הכנרת, שכולם נחשבים מים חיים הכשרים למילוי מי חטאת