tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סדר אותיות שבו מחליפות עי"ן ופ"א את מקומן נמצא גם במגילת איכה (עיינו בפרק הרלוונטי בערך על מגילת איכה), ויש לו שורשים קדומים.
ספר משלי, שבו מופיע השיר, מוביל קו של יחס של בוז ליופי, כאשר אינו מלווה בפנימיות תואמת – "שקר החן והבל היופי".
חן ויופי הם שקר והבל, אישה אינה מושלמת אם אינה טובת אופי, יראת אלוהים ודואגת לביתה כמפורט במזמור.
רק בפסוק שלפני האחרון מצוין במפורש שהכוונה לאישה יראת שמים ("אִשָּׁה יִרְאַת ה' הִיא תִתְהַלָּל").
כל שאר פסוקי השיר יפים לאישה כלשהי.
אלכסנדר רופא מסיק, מתוך השוואה לתרגום השבעים, שהנוסח המקורי היה: "אשה מַשְׂכֶּלֶת [=חרוצה ומצליחה] היא תתהלל" ואילו הנוסח שלפנינו מקורו בתיקון מגמתי.
תכונות שונות של אשת חיל ניתן למצוא מהפסוקים:
אמינות וערכי המשפחה – "בטח בה לב בעלה".
כלכלת ביתה – "זממה שדה ותקחהו, מפרי כפיה נטעה כרם", "סדין עשתה ותמכור וחגור נתנה לכנעני".
עשייה ויצירה – "דרשה צמר ופשתים ותעש בחפץ כפיה", "ידיה שלחה בכישור וכפיה תמכו פלך".
קידום ודאגה למשפחה – "צופיה הליכות ביתה".
מידת ההשקעה – "ממרחק תביא לחמה".
תבונה – "פיה פתחה בחוכמה".
יראת שמים וגמילות חסדים – "תורת חסד על לשונה", "כפה פרשה לעני וידיה שלחה לאביון".
חז"ל, שפירשו את ספר משלי כנכתב כולו על ידי שלמה המלך, פירשו את מושא השיר כאמו של שלמה, בת שבע.
פרשנות רווחת אחרת, בעקבות ראיית תוכן הספר כמשלים, היא שהמדובר במשל לתורה, או לחכמה.
פרשנים אחרים ראו בו שיר הלל לאישה האידיאלית, ללא כוונה לאישה מסוימת.
זיהוי נוסף של מושא השיר הוא רות המואביה, סבת-סבו של שלמה המלך, שעליה נאמר: על פי פירוש זה, הפסוק מתייחס לבעז, עליו נאמר שישב עם זקני הארץ בשער:
יש הסוברים שעל פי הפשט נכתב השיר כהספד לאישה מסוימת, על ידי בעלה.
מדרשים אחרים קושרים כל פסוק אל דמות נשית אחרת בתנ"ך, על פי הקשרים והרמזים המופיעים בין מילה או פסוק בפרק.
מקור המנהג לזמר את הפרק "אשת חיל" לפני הקידוש בליל שבת הוא בחוג מקובלי צפת ומבית מדרשו של האר"י, כאשר הפרק פורש באופן אלגורי כמתייחס לשבת, לשכינה ולכנסת ישראל גם יחד, שכולן דמויות נקביות.
אמירת פרק זה היא המשך לתפילות בעלות מגמה דומה בקבלת שבת, כגון לכה דודי.
עם השנים, התקבל גם הטעם שאומרים את הפרק כאות הוקרה לאשה על עבודתה הרבה והכנותיה לקראת שבת בפרט.
מנהג נוסף הוא לומר את פסוקי השיר במהלך הלוויה של אישה, בעת נשיאת המיטה לקבורה.
בהקשר זה נאמר השיר כהספד על האישה ותכונותיה הטובות.
מרבים להשתמש בביטוי "אשת חיל" לאישה שהיא אם, רעיה ובקרב הציבור החילוני בעיקר גם כלפי אשת ציבור פעלתנית.
לשיר חוברו במהלך ההיסטוריה לחנים רבים.
אחד הלחנים הידועים ביותר ל"אשת חיל" הוא לחנו של בן-ציון שנקר המושר בבתים רבים כחלק מזמירות השבת.
השיר פיה פתחה המכיל את טקסט אשת חיל, מתוך האלבום אוף שימחעס וחברים של להקת אוף שימחעס עם ישי לפידות, מנדי ג'רופי, אוהד מושקוביץ ועמירן דביר.
השיר זכה לפופולריות גדולה בזמנו ונחשב כנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית.
אשת יפת תואר הוא מונח הלכתי לאישה מאויבי ישראל שנלקחה בשבי בעת מלחמה וחייל מישראל חושק בה.
התורה מצווה על שורה של תנאים ומגבלות לפני שיוכל הלוחם לממש את רצונו.
מקור הלכות אשת יפת תואר ב, פרשת כי תצא, המפרטת הלכות שונות בזמן מלחמה.
המקרא מקבל כמצב נתון את האפשרות שלוחם יהודי נתקל באישה בשבייה ומעוניין לשכב עימה, דבר שהיה מקובל במלחמות מתקופת המקרא ועד לעת האחרונה.
בתגובה התורה מתירה זאת תוך מספר תנאים והגבלות:
לפי משנה תורה של הרמב"ם ישנה מצוות עשה אחת בהקשר של אשת יפת תואר והיא להתנהג איתה על פי הכללים שכתובים בפסוקים.
מצווה רכ"א - לעשות ליפת תואר ככתוב, שנאמר "וראית בשביה" ().
המקרא מחייב תקופת צינון של חודש, בו היו מאפשרים לאישה להתאבל על בית הוריה ולהסתגל למצב החדש.
בין התנאים המוטלים על השובה, בטרם יוכל לקחת את יפת-התואר לאישה, חובה עליו לאפשר לה לבכות על הפרידה מהוריה שלא תראה עוד, ואולי אף מתו במסגרת המלחמה.
מצווה רס"ג - שלא למכור אשת יפת תואר, שנאמר "ומכור לא תמכרנה בכסף" ()
מצווה רס"ד - שלא לכבוש (כלומר לשעבד) אשת יפת תואר שפחה, שנאמר "לא תתעמר בה" ()
חז"ל בארו את טעם הלכות אשת יפת תואר בנימוק: .
ספר החינוך טוען כי על הלוחם לעכב את דחפיו המיניים האפשריים, אם הלוחם מאס בה, אסור לו להפוך אותה לשפחה, והוא נדרש לשחררה.
אסור לו לסחור בה ולמכור אותה לאחר.
לפירוש זה הסכים על הרוב הרב אברהם אבן עזרא, רק שהסביר את המילים "ועשתה את צפרניה" כתיקון גופה לקראת המקרה שאכן היהודי ייקח אותה לאישה.
לפי הרב משה שמואל גלזנר התורה ביקשה לעגן את זכויותיה של האישה בכך שהיא ציוותה על החייל לשאת אותה לאישה אחר שבא עליה בשעת המלחמה, ולא להפקירנה ולשלחה לנפשה.
על פי הרמב"ם הוא מבאר שאחר שבא עליה פעם אחת מצווה עליו להכניסה לביתו ולשאת אותה לאישה, ואין שום מצווה שתגלח את ראשה ותנוול את עצמה.
אולם במקרה שהיא מסרבת להתגייר ולהינשא לו - רק אז מצווה עליה לנוול את עצמה, בתקווה שמתוך כך החייל ימאס בה ויוותר על הנישואין האלה.
בצורה דומה, גם רבי חיים ויטאל שלקיחת אשת יפת התואר לאישה הוא מעשה רצוי.
לדבריו התשוקה של החייל אל אשת יפת התואר מעידה על כך שיש בה ניצוצות של קדושה שצריכים לחזור לעם ישראל, ולכן אמרה התורה שיש לקחתה לאישה.
הרב עמרם בלום והרב מרדכי ווינקלר חלקו על הסבר זה, ולדידם לעולם אין מצווה עליו לשאת אותה, וכפי שאמרו חכמים שאשת יפת תואר גורר אחר שורה של תוצאות שליליות ובהם מריבות בין הילדים ובן סורר ומורה, וברור שמצווה לא תוביל לתוצאות שליליות שכאלה.
בתלמוד הירושלמי מובאת מחלוקת בין רב לרבי יוחנן האם הותרה 'ביאה ראשונה' באשת יפת תואר.
לדעת רב, התורה התירה לחייל לבוא עליה ביאה אחת בשדה הקרב, מפני ש'דיברה תורה כנגד יצר הרע', ואחר כך צריך להמתין חודש שבו תתאבל על הוריה ותגלח שערה וכו', ואחר כך יוכל לגייר אותה לשאת אותה לאישה.
לדעת רבי יוחנן התורה לא התירה ביאה ראשונה כלל, ורק לאחר חודש ההמתנה הותר לחייל לקחת את השבויה לאישה אם חפץ בה עדיין.
לשיטתו 'דיברה תורה כנגד יצר הרע' הכוונה שהתורה אמנם נתנה לחייל אפשרות לשאת את השבויה גם שלא לרצונה, אך דרשה ממנו לעבור תקופת צינון של חודש כדי שהחלטה זו תהיה מתוך שיקול הדעת, וכפי שמורה פשט הפסוקים:
בראשונים ישנה מחלוקת כיצד נפסק להלכה:
לדעת רס"ג ורש"י הלכה כרבי יוחנן שאסור לו לבוא עליה במלחמה אפילו ביאה ראשונה, אלא רק לאחר התהליך של גילוח, צפרניים וגיור אחר חודש.
וכן פירש ראב"ע על התורה.
לדעת התוספות רבנו בחיי ספר החינוך ועוד, הלכה כרב שמותרת לו ביאה ראשונה בעת המלחמה במקום מוצנע ולא פרוץ, וביאה שנייה כשהיא גיורת ובביתו.
ומעין זאת היא שיטת הרמב"ם.
לדעת הספר יראים מותרת לו ביאה ראשונה במלחמה, אך רק בהסכמת השבויה.
לאחר מכן ימתין חודש ואז יכול לגיירה גם שלא ברצונה.
מחלוקת הראשונים אם ניתן לגיירה שלא ברצונה
לדעת הרמב"ם, בגמר החודש מותר ללוחם לשאת את השבויה לאישה רק אם תסכים להתגייר; כל עוד לא התגיירה היא נשארת במעמדה במשך שנים עשר חודש, ובהם אין לפגוע בה אף שהיא עודנה דבקה בעבודה זרה.
לאחר מכן, היא נדרשת לקבל את שבע מצוות בני נח ויש לשחררה.
לדעת רש"י והרמב"ן יכול לגיירה גם שלא ברצונה.
בתלמוד הבבלי במסכת קידושין נקבעו הלכות שונות בעניין אשת יפת תואר, כגון שדינים אלו שייכים גם אם אינה יפה באופן אובייקטיבי; כמו כן אסור לקחת יותר מאישה אחת; אסור ללחוץ אותה במלחמה ולהפחיד אותה, או לשכב עימה במקום שאינו פנוי.
עוד מובאת שם מחלוקת בין רב לשמואל האם ההיתר לבוא על השבויה בשעת המלחמה חל גם על כהן שלא יוכל אחר כך לקחתה לאישה משום שאסור לכהן לשאת גיורת, או שגם לו התירה זאת התורה.
מכיוון שהיתר 'אשת יפת תואר' נועד למצב של דיעבד, למניעת מעשים חמורים ופגיעה בזכויות הבסיסיות של השבויה, בימינו שישנם חוקים המעגנים את ההגנה על זכויותיהם של שבויים ושבויות, בטל היתר זה בפועל.
התלמוד במסכת סנהדרין מסתייג מההיתר של אשת יפת תואר ודורש את הקשר הפרשיות, לכך שמי שלוקח אשת יפת תואר, סופו שישנא אותה ואף ייוולד להם בן סורר ומורה.
על פי מדרש תנחומא, אבשלום שמרד באביו והיה למעשה בן סורר ומורה, היה בנה של מעכה בת תלמי מלך גשור, שדוד חמד במלחמותיו.
חז"ל גם סוברים שתמר הייתה בת של אשת יפת תואר ולכן הייתה יכולה להינשא לאחיה אמנון, כפי שהיא יעצה לו, מכיוון שהייתה בתו של דוד עוד בשלב שאמה הייתה גויה, ולכן לא הייתה מיוחסת אליו.
רב יהודה בשם רב מבקר את דוד וטוען שהיו לו לא פחות מארבע מאות בני יפות תואר ().
הרב קוק מבאר שההיתר של אשת יפת תואר עושה שימוש בעקרון הפסיכולוגי של "פת בסלו" לפיו עצם הידיעה שהדבר מותר מאפשרת את יכולת האיפוק, וזאת על מנת לתת ביד החייל כלי להתגבר על יצרו.
אשת מדנים ציבורית הוא שמה של עבירת מטרד לציבור במשפט המקובל הפלילי באנגליה ובוויילס, המתייחסת לאישה כעסנית וסכסכנית, המפרה את שלום הציבור בוויכוחים חוזרים ובסכסוכים עם שכניה.
השם הלטיני לעבריינית הוא communis rixatrix, המופיע בהטיית נקבה ומכאן ברור כי עבירה זו מיוחדת לנשים בלבד.
העבירה הוכרה אף בצפון אמריקה הקולוניאלית, והעבריינית הוענשה בהטבלה: היא הושמה בכיסא מיוחד והושקעה במי נהר או אגם.
אף על פי שנשים הועמדו לדין בגין עבירה זו לעיתים נדירות בלבד, היא נותרה בספר החוקים באנגליה ובוויילס עד לשנת 1967. כיוון שהעבירה מיוחדת לנשים בלבד היא בוטלה בארצות הברית עם התקבל התיקון ה-14 לחוקה ב־1868, המבטיח הגנה שווה לכל בפני החוק.
בספר פירושים על דיני אנגליה, שאותו כתב סר ויליאם בלקסטון ואשר התפרסם החל משנת 1765, נכתב על עבירה זו:
"לבסוף, אשת מדנים ציבורית, communis rixatirix, (כיוון ששפת הלטינית המשפטית מגבילה אותה למין הנשי בלבד) היא מטרד לציבור לשכניה.
על עבירה זו ניתן להאשימה ואם הורשעה, ייגזר עליה להיות מושמת במכשיר מיוחד לתיקון הנקרא כיסא הטבלה...."
מקורות משפטיים אחרים מציינים שני עונשים מקובלים על עבירת אשת מדנים ציבורית, האחד הוא כיסא הטבלה, ואילו השני הוא "כיסא הצואה" שבו הקורבן נכפת לכיסא שבו עכוזו נותר חשוף לעוברים ושבים.
לעיתים קרובות, משך זמן שהייתו של הנענש בכיסא היה אורך ימים רבים ולמעלה מכך מה שאילץ את הנידון לעשות צרכיו מול קהל רב, שלעג והשפיל.
השימוש בכיסא זה היה עונש מקובל אף לעבירות אחרות, בין השאר לענישת בעלי בתי מרזח שמכרו בירה מקולקלת או אופים שמכרו לחם עבש.
כיסא ההטבלה היה לעיתים נייד על גלגלים וכך העבירו את האישה המורשעת ברחובות העיר בטרם הטבילו אותה במקווה המים.
בסקוטלנד היה נהוג השימוש ב"רסן אשת מדנים" אשר הורכב ממסיכת ראש שבה הייתה בליטה המתאימה לפה והמונעת דיבור.
יש שטענו כי נשות מדנים היו צריכות לחבוש מסיכה זו כאמצעי מנע, או כעונש.
אין תיעוד במקורות משפטיים, של שימוש במסיכה כעונש, אולם קיימים דיווחים אנקדוטליים על אמצעי ענישה ציבורי זה בארצות הברית, נשות מדנים היו מוענשות לעיתים לעמוד בציבור כאשר אטב על לשונן, אולם אף בצפון אמריקה נעשה לעיתים שימוש בכיסא ההטבלה.
אשת טורס (ראשי תיבות של "ארגון שירותי תיירות") היא חברת תיירות ישראלית שהוקמה בשנת 1987. החברה נמצאת בבעלותו של איש העסקים הישראלי אפרים קרמר, שהוא גם מנכ"ל החברה.
נכון לשנת 2024, החברה דורגה על ידי דן אנד ברדסטריט כחברת התיירות הראשונה בגודלה בישראל מבחינת מחזור מכירות, עם הכנסות שנתיות של כמיליארד שקל, והשלישית בגודלה מבחינת רווח.
בתקופת מגפת הקורונה חוותה החברה ירידה משמעותית בהכנסות, אך היא מראה סימני התאוששות ערים, ועל פי הצפי אמורה לחזור להכנסות שנתיות של כמיליארד ש"ח בשנת 2023. החברה מעסיקה כ-220 עובדים בישראל.
אשת טורס משווקת מגוון רחב של מוצרי תיירות, בהם טיסות ומלונות ברחבי העולם, חבילות נופש בישראל ומחוצה לה, טיולים מאורגנים למשפחות וליחידים, חבילות שיט מאורגנות, טיולי אופניים מחוץ לישראל ועוד.
החברה היא הקונה הגדולה ביותר של חדרי מלון.
אשת טורס נוסדה במהלך שנת 1987 כסוכנות נסיעות קטנה המתמקדת בתיירות פנים.
בשלהי שנת 1995, החברה נרכשה על ידי קבוצת משקיעים בראשות אפרים קרמר, שמכהן עד היום כבעלים וכמנכ"ל החברה.
במרוצת השנים, אשת טורס התפתחה מסוכנות נסיעות מסורתית לסוכנות נסיעות אינטרנטית (On Line Travel Agents - OTA), אשר חלק ניכר מפעילותה מתבצע באמצעות מערך הזמנות דיגיטלי על-גבי רשת האינטרנט.
במהלך שנת 2008, נפתח באשקלון מרכז מכירות שני, נוסף למרכז הקיים בתל אביב.
בשנת 2018 רכשה אשת טורס את חברת טיולי השטח בוץ הרפתקאות.
בשנת 2021 רכשה אשת טורס 50% מאתר הנופש חוויית הרוכבים.
כיום, אשת טורס היא Tour Operator וסיטונאית תיירות המארגנת נופשונים, טיולים מאורגנים וגם חבילות דינמיות להרכבה עצמית, באמצעות בחירת יעד טיסה ומלון.
אשת טורס היא חברה פרטית, הנמצאת בבעלות מלאה של חברת ההחזקות "כרם השקעות ותיירות בע"מ", אשר מחזיקה גם בחברות הבת "כרם ניהול בתי מלון" (65%) ו"כרם נכסים ופיתוח" (75%).
אשת טורס עצמה מחזיקה בבעלות חלקית בחברות הבת "אשת תיירות נכנסת" (50%), "בוץ הרפתקאות" (51%) וחברת "חווית הרוכבים גלמפינג" (50%).
הפעילות העסקית באשת טורס מתחלקת ל-3 חטיבות:
חטיבת תיירות פנים - עוסקת בארגון חבילות נופש ושירותים לקבוצות, תכנון וארגון אירועים וכנסים ושיווק חבילות נופש אישיות בישראל.
חטיבת תיירות חו"ל - משווקת טיסות שכר וחבילות נופש למגוון יעדים, טיולים מאורגנים, טיסות סדירות, חבילות "טוס וסע" הכוללות טיסה והשכרת רכב, חבילות שייט ועוד.
חטיבת תיירות נכנסת - פועלת כחברה בת בשם "אשת תיירות נכנסת" (Eshet Incoming).
חטיבה זו עוסקת בעיקר בשיווק ובתפעול שירותי קרקע לקבוצות תיירות, לסיורי תמריץ ולכינוסים מרחבי העולם.
בנוסף, אשת טורס היא הספקית המורשית למתן שירותי נופש ליחידות צה"ל, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, אגף השיקום במשרד הביטחון, ומספקת שירותי תיירות גם לגורמים מוסדיים נוספים ומשרדי ממשלה.
החברה מפעילה 2 מרכזי מכירות טלפוניים, בתל אביב ובאשקלון וכן אתרי סחר באינטרנט.
אשת חיל מי ימצא הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי משנת 1998 שביים בועז יכין ובכיכובה של רנה זלווגר.
גיבורת הסרט היא אישה יהודייה צעירה המתקשה להשלים עם המגבלות שהקהילה החרדית מטילה עליה.
הביקורות על הסרט היו מעורבות, אך לרוב שבחו את משחקה של זלווגר.
שם הסרט לקוח מתוך ספר משלי מהפסוק הראשון של השיר "אשת חיל".
בתרגום המלך ג'יימס לאנגלית הפסוק הוא .
שם הסרט באנגלית הוא חלקו השני של הפסוק ותרגומו המילולי הוא "ערכה עולה על אבני אודם".
שם הסרט בעברית נלקח מחלקו הראשון של הפסוק.
סוניה (זלווגר) היא אישה צעירה החיה בקהילה חסידית בברוקלין.
בתחילת הסרט יולדת סוניה את ילדה הראשון.
היא נשואה למנדל, יהודי אדוק השקוע בלימודיו, וכמהה לתשומת לב שהוא אינו מעניק לה.
כתוצאה מכך סוניה מנהלת רומן עם אחיו של בעלה סנדר (אקלסטון).
סנדר עוסק במכירת תכשיטים ובעזרתו היא מתחילה לעבוד בחנות תכשיטים.
הרומן משמש לסוניה פורקן למיניות המודחקת שלה, וסנדר מנצל זאת עד תום.
אבל היא נרתעת מחוסר המוסריות שלו ונמצאת בקונפליקט מתמיד בין רגשותיה ובין מה שחינכו אותה לראות כחטא.
במסגרת עסקי התכשיטים היא יוצרת קשר עם ראמון (פיין) שהוא אמן פורטוריקני המעצב תכשיטים.
כשסנדר מגלה את הקשר בין השניים הוא מגלה זאת למשפחה.
סוניה נאלצת להתגרש מבעלה והיא מוחרמת על ידי בני המשפחה.
הסרט מסתיים בנימה סובלנית יותר.
סוניה מוצאת איזון בין חיי היום-יום ובין תשוקותיה.
בעלה מתחיל לקבל את השוני שלה, ומבטיח לאפשר לה לקבל משמורת על בנה.
רנה זלווגר - סוניה הורוביץ
כריסטופר אקלסטון - סנדר הורוביץ
אלן פיין - ראמון גרסיה
גלן פיצג'רלד - מנדל הורוביץ
ג'ון רנדולף - רבי משה
קתלין צ'לפנט (Kathleen Chalfant) - מקבצת נדבות
אשת הברזל (בספרדית: soy tu dueña, תרגום מילולי: אני הבעלים שלך) היא טלנובלה מקסיקנית אשר נוצרה על ידי חברת "טלוויסה" בשנת 2010.
כוכבי הטלנובלה הם: לוסרו ופרננדו קולונגה.
עלילת הטלנובלה עוסקת סביב חייה של ולנטינה ויאלבה.
ולנטינה היא אישה שהחיים חייכו אליה, היא יפה, יש לה קריירה מצליחה בתור עורכת בהוצאת ספרים, ירושה גדולה מהוריה וארוס שבו היא מאוהבת, אלונסו.
היא גרה במקסיקו עם דודתה האוהבת, איסבל, האומנת שלה, בניטה אשר גידלה אותה מתקופת ילדותה מאחר שהוריה של ולנטינה מתו כאשר היא הייתה קטנה ובת דודתה אשר רוצה כל מה שיש לה, איוונה.
ולנטינה מחכה ליום הגדול שבו היא תינשא לאלונסו, אולם מה שוולנטינה אינה יודעת זה שאיוונה ואלונסו בוגדים בה מאחורי גבה ומתכננים להשתלט על הונה.
התוכנית של איוונה ואלונסו נכשלת ואלונסו נאלץ לברוח כאשר הוא משאיר לאיוונה הודעה שהכל נגמר ביניהם ואת ולנטינה הוא נוטש בפתח הכנסייה.
מאורע זה הופך את ולנטינה מאישה נעימה, רגישה, ואוהבת את הזולת לאישה קרה וקשה ובשלב מאוחר יותר מכנים אותה כולם "הנחש".
לאחר שננטשה בידי אלונסו מחליטה ולנטינה להתגורר באחוזת "לוס קסקבלס" שהייתה אחד מנכסיה בכפר.
בכפר פוגשת ולנטינה בחוסה מיגל אשר הגיע לעבוד באחוזה של הוריו "מונטסינוס" אשר שוכנת בצמוד לאחוזתה של ולנטינה.
תוך זמן קצר האנשים בכפר מתחילים לפחד מוולנטינה בשל שחצנותה ובשל המעשים הרעים של העוזר שלה, רוסנדו.
בתחילה חוסה מיגל וולנטינה אינם מסתדרים וכל הזמן מתווכחים על האדמות הצמודות זו לזו.
אולם כל זה לא מפריע לחוסה מיגל להתאהב בוולנטינה ולנסות לשבור את תדמית הברזל שבנתה לעצמה.
אם הזמן ולנטינה גם היא מתאהבת בחוסה מיגל אשר גרם לה להאמין שוב באהבה והחזיר אותה להיות אותה אישה נעימה ואוהבת אך אהבתם לא הולכת להתממש כל כך מהר.
בשל תככיה של אימו לאונור, קנאתה של בת דודתה, איוונה אשר רוצה את חוסה מיגל לעצמה ואהבתו החולנית של רוסנדו לוולנטינה, הקשר של חוסה מיגל וולנטינה הופך כמעט אבל רק כמעט לבלתי אפשרי.
לוסרו - ולנטינה ויאלבה - הגיבורה הראשית.
פרננדו קולונגה - חוסה מיגל מונטסינוס - הגיבור הראשי.
גבריאלה ספניק - איוונה דורנטס רנחל - בת דודתה הקנאית של ולנטינה אשר שואפת להרוס אותה.
דוד ספדה - אלונסו פניילברט - ארוסה של ולנטינה שנוטש אותה בפתח הכנסייה.
סרחיו גווירי - רוסנדו גבילן - מנהל העבודה של החווה "לוס קסקבלס".
אנה מרטין - בניטה - האומנת של ולנטינה אשר אוהבת אותה כאילו הייתה בתה שלה.
סילביה פינאל - איסבל דורנטס רנחל - דודתה האוהבת של ולנטינה ואמה של איוונה.
אדוארדו קפטילו - הורסיו אקוסטה - בעל המכולת של הכפר וחבר טוב של חוסה מיגל.
פתימה תורה - אילומינדה קמרגו - משרתת באחוזת "לס קסקבלס".
ג'קלין אנדרה - לאונור מונטסינוס - אימו של חוסה מיגל.
אריק דל קסטילו - פדריקו מונטסינוס - אביו של חוסה מיגל.
פביאן רובלס - פליפה סנטיבניאז - הרופא של הכפר.
מריסול דל אולמו - גבריאלה איסלס - מורה, חברה טובה של ולנטינה.
חוסה קרלוס רואיז - סבינו מרקדו - מנהל העבודה באחוזת מונטסינוס.
דיאגו אוילה - צ'ואי- בנו של עובד בחוות מונטסינוס וחברו של חוסה מיגל.
כריסטינה אוברגון - סנדרה מקוטלה - בתם היחידה של מוייסס, מנהל סניף הבנק המקומי ואשתו אנריקטה.
מרוסנה סאן חואן - כריסנטה קמרגו - אימה של אילומינדה, הייתה חברה של רוסנדו.
קלאודיו בהאז - אוסקר אמפודיה - שותפו של אלונסו, נרצח על ידי איוונה.
ראול פדילה - האב ונטורה - הכומר של העיירה.
אשת הברזל הוא סרט ביוגרפי בריטי המבוסס על דמותה וחייה של מרגרט תאצ'ר.
הסרט יצא בסוף שנת 2011 ובתחילת 2012 וזכה בשני פרסי אוסקר - פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור מריל סטריפ ופרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר.
כמו כן זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה וגם בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
הסרט מתחיל בערך בשנת 2008 כשמרגרט תאצ'ר הקשישה קונה חלב מבלי שהיא מזוהה על ידי לקוחות אחרים וחוזרת לבדה לביתה.
לאורך הסרט ניתן לראות ב-3 ימים את תאצ'ר המתמודדת עם דמנציה ועם חוסר כוח בשל גילה המופלג, בזמן שהיא נזכרת בעברה ובאירועים משמעותיים בחייה ומעלה זכרונות יחד עם בעלה המנוח, אותו היא מדמיינת.
בסרט היא נראית כבעלת קושי הבחנה בין העבר להווה.
נושא הסרט הוא המחיר האישי אותו שילמה תאצ'ר עבור הכוח וההצלחה.
בעלה, דניס, מופיע כאדם אמביוולנטי בנוגע לעליית אשתו לשלטון.
בנה, מארק, שגר בזמן הווה בדרום אפריקה, נראה כבעל קשר קטן עם אימו בזמן שנטען שתאצ'ר הייתה בעלת יחסים מתוחים עם אמה ועם בתה, קרול.
בפלאשבק אנו עדים למרגרט הצעירה שעובדת במכולת של אביה, מקשיבה לנאומיו הפוליטיים, והכרזתו שמרגרט התקבלה לאוניברסיטת אוקספורד.
היא מתוארת כאשת המעמד הבינוני המנסה לפרוץ אל מפלגת הטורי הגברית ולקבל מקום בבית הנבחרים הבריטי.
לאחר-מכן היא נראית עם איש העסקים דניס תאצ'ר שמציע לה נישואים.
בהמשך נראים מאבקה להפוך לחברת בית הנבחרים וחלק ממשרדו של אדוארד הית', חברותה עם ארי ניב (שנרצח לאחר מכן על ידי צבא החירות האירי), החלטתה להתמודד לראשות המפלגה השמרנית ואימוני הקול והנאום שלה וכמו כן גם שינוי מראה החיצוני.
פלאשבקים נוספים עוסקים באירועים היסטוריים בזמן היותה של מרגרט תאצ'ר ראש ממשלת בריטניה, כמו עליית האבטלה בשל מדיניותה הכלכלית, התפרעות בריקסטון ב-1981, שביתת הכורים בבריטניה (1984–1985), פיגוע מלון ברייטון ב-1984 (בו היא ודניס כמעט נהרגו) בזמן כינוס של המפלגה השמרנית.
בנוסף מתוארת החלטתה להתחיל את מלחמת פוקלנד ולהחזיר לבריטניה את האיים.
בסרט מתוארים גם הפלישה לפוקלנד ב-1982, הטבעת הצי הארגנטינאי, ניצחון המלחמה, יחסיה עם רונלד רייגן, דמותה בעולם והבעיות הכלכליות של שנות ה-80.
בערך בשנת 1990 נראית תאצ'ר כאישה תקיפה אבל מזדקנת, מתנהגת באגרסיביות במשרדה ומסרבת להצעות שונות של חברי הקבינט.
לאחר התפטרות סגנה ג'פרי האו, הכרזת אחד מחברי מפלגתה על התמודדות נגדה בבחירות על ראשות המפלגה, ולחץ מאסיבי של חברי הקבינט עליה, מגישה תאצ'ר את התפטרותה.
בסופו של דבר, נראית תאצ'ר אורזת את רכוש ובגדי בעלה ואומרת לו שזה הזמן שילך.
לאחר שהתמודדה עם צערה כראוי, היא נראית שוטפת כוס תה לבדה במטבח, דבר שהבטיחה לדניס כשנפגשו שלעולם לא תעשה.
מריל סטריפ בתפקיד מרגרט תאצ'ר
ג'ים ברודבנט בתפקיד דניס תאצ'ר
אלכסנדרה רואץ' בתפקיד מרגרט הצעירה
הארי לויד בתפקיד דניס הצעיר
איאן גלן בתפקיד אלפרד רוברטס, אביה של מרגרט
אוליביה קולמן בתפקיד קרול תאצ'ר
אנתוני הד בתפקיד ג'פרי האו
ניקולס פארל בתפקיד ארי ניב
סוזן בראון – ג'ון, המטפלת של ת'אצ'ר
ג'ון סשנס – אדוארד הית'
רוג'ר אלאם – גורדון ריס
ג'וליאן וודהאם – פרנסס פים
ניק דאנינג – ג'ים פריור
פיפ טורנס – איאן גילמור
ניקולס ג'ונס – אדמירל הנרי ליץ'
דייוויד רינטול – אדמירל ג'ון פילדהאוס
מתיו מארש – אלכסנדר הייג
במונח התורה וההלכה, לאשת כהן (או כהנת) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל.
התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה.
במקרה שנאנסה היא אסורה לבעלה.
בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל; .
חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה.
ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה
ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו;
לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו.
ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה.
על אף שאשת כהן שנאנסה אסורה לחזור לחיות עם בעלה, יש לבעלה כהן לפרוע את כתובתה.
לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים).
גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה.
ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן.
יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד
בתלמוד מסופר כי נשי הכהנים היו רגילות לטוות בגדי כהונה לבניהם הכהנים.
אֹשְׁרָת עיני (נולדה ב-15 בספטמבר 1984) היא כדורגלנית עבר ישראלית.
כיום המנהלת המקצועית של הפועל תל אביב מהליגה הלאומית.
שימשה בעבר כקפטנית נבחרת הנשים של ישראל.
במהלך הקריירה ככדורגלנית זכתה ב-9 אליפויות ו-10 גביעי המדינה.
עיני משמשת כיום גם כפרשנית כדורגל בערוצי הטלוויזיה.
פעילה במאבק לשוויון מגדרי בכלל וקידום כדורגל נשים בפרט.
עיני גדלה בשכונת ויצמן בהרצליה.
החלה את דרכה בקבוצת הנשים של הפועל תל אביב בשנת 1999, כבשה שער ראשון בליגה בנובמבר 1999 וכעבור שנה חגגה תואר כפול עם האדומות, אליפות וגביע המדינה.
אחרי שלוש שנים עברה למכבי חולון וגם בה שיחקה שלוש עונות ברציפות.
בכל שלוש העונות סיימה עם הקבוצה במקום הראשון וגם זכתה בגביע, אולם עונת 2003/2004 הופסקה טרם סיומה ולכן לא הוכרזה אלופה בעונה זו.
בעונת 2005/2006 עברה לשחק בבנות הדר יוסף ועזרה לקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, אולם כבר במהלך העונה שבה לחולון ולקחה חלק משמעותי בזכיית הקבוצה בדאבל.
בסך הכל שיחקה עיני שבע עונות במכבי חולון ובכל שנה חגגה אליפות וגביע.
באמצע עונת 2009/2010 החליטה לעזוב את הקבוצה ועברה למכבי באר שבע.
עיני, שעד אז כבר חגגה שמונה אליפויות ומספר זהה של גביעים, נענתה לאתגר שהוצע לה בדרום שם הוחלט למנף את ספורט הנשים.
למרות התקציב הקטן הובילה את הקבוצה בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון לגמר גביע המדינה באותה עונה שם פגשה את קבוצתה הקודמת מחולון, אך הקבוצה מבאר שבע נוצחה.
בשנת 2012 עזבה את הדרום והצטרפה למכבי כישרונות חדרה ושנה מאוחר יותר הצטרפה לפרויקט הכדורגל של רמת השרון.
במקביל למשחקה בקבוצה הבוגרת הייתה עיני גם עוזרת מאמן נבחרת הנערות של ישראל.
בספטמבר 2014 חתמה על חוזה לשנה בקבוצת הנשים של מועדון אנדרלכט הבלגי.
לאחר כחודשיים שבה לישראל וחתמה במ.כ.
רמת השרון, איתה היא זכתה באליפות ראשונה והיסטורית למועדון הנשים בעונת 2015/2016.
בסיום אותה העונה, עברה לאס"א תל אביב ובכך סגרה מעגל כאשר שבה לשחק תחת מאמנה הראשון בהפועל תל אביב, עמי נמני.
בעונה הראשונה במועדון זכתה עם הקבוצה בגביע המדינה ובעונת 2018/2019 בדאבל.
בעקבות עונה זו ובמהלך ההכנות להשתתפות במוקדמות ליגת האלופות נפצעה פציעה קשה וחזרה רק בעונת 2020/2021. בעונה זו הבקיעה שער ובכך הפכה לאחת הכדורגלניות הבודדות שכבשו שערי ליגה בארבעה עשורים שונים.
בתום העונה ולאחר חמש שנים במועדון הודיעה על עזיבתו.
ב-12 ביולי 2022 חתמה עיני לעונה אחת בהפועל תל אביב.
ב- 14 ביולי 2024 הודיעה על פרישה ממשחק פעיל ומונתה למנהלת המקצועית של הפועל תל אביב.
כבר בעונתה הראשונה בכדורגל המקצועני זומנה עיני, כשהיא בת 15 בלבד, לנבחרת הנערות שהייתה אז תחת הדרכתו של אלון שרייר.
בינואר 2003 עלתה לנבחרת ישראל הבוגרת, אך נפצעה ואת הופעת הבכורה שלה בנבחרת ערכה באוגוסט של אותה השנה בניצחון 1:4 מול אסטוניה.
בשנת 2005 הובילה את ישראל לזכייה במדליית הזהב במשחקי המכביה השבע-עשרה.
בשנת 2011 ובעקבות הצלחתה ואישיותה החליט המאמן הלאומי, מאיר נחמיאס, למנות את עיני לקפטנית נבחרת ישראל.
בוגרת המגמה לניהול ספורט של מכללת זינמן, בעלת תעודת מנכ"ל בכיר בספורט של ההתאחדות לכדורגל ומכללת זינמן.
שימשה כפרשנית ספורט מהאולפן, בשידור של מונדיאל 2018 במסגרת כאן 11, וזכתה לשבחים רבים.
בהמשך פירשנה גם במוקדמות משחקי הנבחרת למשחקי יורו 2020 ואת משחקי התחרות עצמם כחלק מפאנל פרשני ספורט 1. במסגרת שלב המוקדמות למונדיאל 2022 הייתה לאשה הראשונה שפירשנה משחק של הנבחרת.
בקיץ 2021 הצטרפה עיני לצוות המגישים בפודקאסט הפופולרי "ציון 3", העוסק בכדורגל ישראלי והומור ספורט.
כמו כן, יצרה והגישה את הפודקאסט "אחת על אחת" במסגרתו אירחה כדורגלניות ואנשי ספורט אחרים, בעברית ובאנגלית, במטרה לתת חשיפה ולקדם את כדורגל הנשים.
לקחה חלק משמעותי בייסוד תנועת "כדורגלניות עושות שינוי" שכללה שחקניות מובילות בכדורגל הישראלי.
הקבוצה פועלת לקידום כדורגל נשים ישראלי דרך פעולות שונות הכוללות מחאות ותביעות בבית משפט עד פנייה לבג"ץ כדי לקבל את הזכויות המגיעות לנשים בספורט בכלל ובכדורגל בפרט.
במסגרת פעילות זו לקחה עיני חלק משמעותי בדיון שהתקיים בוועדת החינוך, התרבות והספורט שבכנסת ובו טענה כי קיימת אפליה ממוסדת של כדורגל הנשים בישראל.
עיני היא גם "שגרירת אתנה" לקידום ספורט נשים בארץ וכן לוקחת חלק ב"נבחרת לאחריות חברתית" שיזמה ההתאחדות לכדורגל לקידום ערכי השוויון ולהרחקת האלימות והגזענות מהמגרשים.
כמו כן היא חברת ועדת הפרס של "מגן הכבוד - תקווה ישראלית בספורט" בהובלת נשיא המדינה, שבא לעולם מתוך תפיסה של אחריות חברתית משותפת במטרה למנף את כוחם של מועדוני הכדורגל כבית חינוכי וערכי וכמנוף לקידום שותפות בין מגזרית ומוביליות חברתית.
ב-2019 לקחה חלק בתוכנית IVLP האמריקאית לקידום מנהיגות נשית בעולם דרך הספורט.
בתוכנית השתתפו נציגות ממדינות שונות ברחבי העולם, בעיקר נשות ספורט ותקשורת, כדי ליצור קשרים וללמוד על דרכים לקידום ספורט נשי במדינתן.
ב-2020, במהלך התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הגישה את "מדברים על המצב" - תוכנית וידאו יומית בת כ-25 פרקים, שהועברה בשידור חי דרך הפייסבוק והתארחו בה בעיקר אנשי ספורט שונים כדי לדבר על נושאי ספורט שונים וכן על ההתמודדות עם הסגר והקשיים בתקופה זו.
בתחילת שנת 2023, לקראת יום האישה הבין-לאומי, העניק מרכז פרס לשלום ולחדשנות לעיני את אות האבירוֹת לנשים פורצות דרך בתחום הספורט.
באותה השנה הייתה פרשנית במשחקי נבחרת ישראל במסגרת אליפות העולם עד גיל 20, המונדיאליטו, ששודר בערוץ כאן 11 לצד השדר יהונתן כהן.
אשת השנה הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה הרומנטית בבימויו של ג'ורג' סטיבנס משנת 1942. הסרט מגולל את סיפורם של עיתונאית מצליחה, הנבחרת להיות אשת השנה, ועמיתהּ, שהוא גם בעלהּ לעתיד.
בסרט משחקים בתפקידים ראשיים קתרין הפבורן וספנסר טרייסי, ובתפקידים משניים פיי ביינטר, רג'ינלד אואן, מינור ווטסון וויליאם בנדיקס.
הסרט הופק על ידי ג'וזף ל.
מנקייביץ', והתסריט עבורו נכתב על ידי רינג לאנדר, מייקל קאנין, ג'ון לי מאנין וגארסון קאנין.
בטקס פרסי האוסקר של שנת 1942, זכה הסרט בפרס האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ובמועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר (על משחקה של קתרין הפבורן).
בשנת 1999, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט כסרט לשימור בספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית".
טס הארדינג (קתרין הפבורן) וסאם קרייג (ספנסר טרייסי) הם עיתונאים העובדים באותו עיתון בניו יורק בתחילת שנות ה-40. טס, שנולדה לדיפלומט ולמדה באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם, היא בעלת טור פוליטי-בין-לאומי העוסק בסוגיות הרות גורל.
לעומתה, סאם הוא עיתונאי פשוט הכותב טור בנושא ספורט.
לאחר שטס משמיעה אמרה מזלזלת בנוגע לפוטבול, מתפתחת בין השניים מריבה.
מריבה זו מובילה לרומן והשניים נישאים חרף ההבדלים ביניהם.
בתחילה הרומן עולה יפה וסאם אף מצליח לחבב על טס את משחק הפוטבול.
ואולם, לאחר זמן מה מתגלות מריבות בין השניים.
יום אחד, טס שואלת את סאם אם הוא רוצה ילד.
סאם, שחושב שטס בהיריון, מתלהב מהרעיון, אך עד מהרה מתברר לו כי למעשה, טס אימצה ילד פליט מיוון ששמו כריס.
למרות כעסו על טס שלא התייעצה עמו, סאם מתחבר אל הילד.
בהמשך, מגזין יוקרתי בוחר בטס כ"אשת השנה", והיא מוזמנת לקבל פרס באירוע חגיגי.
טס מבקשת מסאם שיתלווה אליה בזמן האירוע, בעוד היא מתכננת להותיר את כריס לבדו.
סאם מסרב להותיר את כריס ללא מענה ובוחר להישאר עמו בבית.
בעקבות זאת, טס וסאם מתקוטטים, וסאם לוקח את כריס חזרה לבית היתומים.
טס, שמגלה זאת רק לאחר חזרתה הביתה, מנסה להשיב את כריס ללא הצלחה.
למחרת, דודתה של טס, אלן וויטקומב (פיי ביינטר), מזמינה אותה ואת סאם אליה לחופשה קצרה.
סאם מסרב להגיע באמתלה שעליו לסקר משחק אגרוף.
טס מגיעה לחופשה לבדה ומתברר לה כי אביה ודודתה אלן עומדים להינשא עוד באותו הערב.
כשטס מגלה זאת היא נחושה בדעתה להשלים עם סאם.
ספנסר טרייסי - סאם קרייג
קתרין הפבורן - טס הארדינג
פיי ביינטר - אלן וויטקומב
מינור ווטסון - ויליאם ג'יי.
ויליאם בנדיקס - "פינקי" פיטרס
גלדיס בלייק - פלו פיטרס
דן טובין - ג'ארלד יו
הרעיון הכללי של התסריט לסרט נהגה על ידי גארסון קאנין, חבר קרוב של קתרין הפבורן.
הפבורן הציעה את התסריט לג'וזף ל.
מנקייביץ' מאולפני "מטרו גולדווין מאייר" תמורת סכום של רבע מיליון דולר, אשר מחציתו יועדה לה ומחציתו השנייה יודעה להוגה התסריט.
מנקייביץ' הסכים בצע את העסקה.
כיוון שקאנין לחם באותה התקופה במלחמה, אחיו, מייקל קאנין, וחברו, רינג לאנדר, כתבו במקומו את התסריט המלא.
הפבורן השתתפה אף היא בתהליך כתיבת התסריט.
כחלק מההסכם שנקבע בין הצדדים, הפבורן בחרה עבור הסרט את השחקן הראשי והבמאי (ספנסר טרייסי וג'ורג' סטיבנס בהתאמה).
זהו הסרט הראשון מתוך תשעה סרטים שהם שיחקו הפבורן וטרייסי זה לצד זה.
במהלך צילומי הסרט התפתחה ביניהם מערכת יחסים רומנטי שנמשכה עד מותו של טרייסי בשנת 1967.
סיומו המקורי של הסרט היה שונה.
במבחני הקרנה התברר כי סיום זה אינו פופולרי בקרב הקהל.
בעקבות כך הופק הסיום הנוכחי של הסרט, וזאת על דעת סטיבנס ומנקייביץ' וחרף התנגדותה של הפבורן.
זכייה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (מייקל קאנין ורינג לאנדר)
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (קתרין הפבורן)
מאה סרטים" של מכון הסרטים האמריקאי
מקום 90 ברשימת "מאה שנים...
מאה קומדיות" של מכון הסרטים האמריקאי
מקום 74 ברשימת "מאה שנים...
מאה תשוקות" של מכון הסרטים האמריקאי
מאה ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי
אשת דרך עגל הביזון (בשפת השאיין: "Muts i mi u na"; באנגלית: Buffalo Calf Road Woman) או אישה אמיצה הייתה אישה אינדיאנית בת שבט השאיין שהצילה את אחיה, צ'יף צבאי, שנפצע בקרב רוסבד ב-1876. מעשה ההצלה שלה עזר לאסוף את הלוחמים האינדיאנים מחדש לאחר שהתפזרו ולנצח את האמריקנים בקרב.
מאוחר יותר באותה שנה היא נלחמה לצד בעלה בקרב ליטל ביגהורן.
ב-2005 מספרי סיפורים משבט השאיין שברו שתיקה בת יותר ממאה שנה לגבי הקרב וייחסו ל"אשת דרך עגל הביזון" את המכה שהפילה את ג'ורג' קסטר מסוסו לפני מותו.
בקרב רוסבד התאחדו שבטי השאיין והסו תחת מנהיגותו של הצ'יף סוס משוגע.
הם היו בנסיגה מפני האמריקנים, והשאירו את אחיה של "אשת דרך עגל הביזון" פצוע בשדה הקרב.
לפתע היא רכבה אל שדה הקרב במהירות, הרימה את אחיה הפצוע ונשאה אותו למקום בטוח.
מעשה הגבורה שלה גרם ללוחמים האינדיאנים להתאסף מחדש ולנצח את גנרל ג'ורג' קרוק האמריקני.
לכבודה קראו בשבט השאיין לקרב רוסבד, 'הקרב שבו הנערה הצילה את אחיה'.
מתועדת גם השתתפותה בקרב ליטל ביגהורן שם נלחמה לצד בעלה "זאב ערבות שחור".
"אשת דרך עגל הביזון" מתה בשנת 1878 ממחלת המלריה.
אשת הכשפים הוא רומן פנטזיה של הסופר האירי מייקל סקוט שראה אור בשנת 2009. הספר הוא השלישי בסדרת הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות, והוא מספר על עלילותיהם של ניקולס והתאומים בלונדון.
הספר זכה לביקורות חיוביות, והפך לרב מכר לנוער ולילדים כמו קודמיו.
ניקולס והתאומים בלונדון, מעוזו של די, בורחים מהג'יני קוקולטי ומהמפלצות ששלח די לתפוס אותם ולא יכולים להשתמש בהילותיהם כדי שהאשמנים הקדמונים החיים בלונדון לא יגלו אותם.
סן זרמן שולח את חברו פלמדס האביר הסרקני לעזרתם של התאומים ופלמל.
פלמדס לוקח אותם לביתו שבלונדון אשר נמצא בלב מגרש מכוניות ישן, מגרש המכוניות בנוי בצורת טירה עם חומות תעלה וכל אמצעי המיגון האפשריים.
ג'וש שלפני כמה שעות נוערו כוחותיו על ידי מרס אולטר מקבל יכולת מתנה ממרס: מרס הפך את ג'וש לאסטרטג מלחמה.
פלמל מחפש משהו שילמד את התאומים את קסם המים והאפשרות היחידה היא המלך גילגמש בן האלמוות הכי זקן עלי האדמות, החיסרון הוא שגילגמש הוא מטורף לגמרי עקב כל שנות חייו, וזיכרונותיו מבולבלים.
כאשר ג'ון די מוצא את התאומים בביתו של פלמדס התאומים נערכים לקרב ביחד עם בן אלמוות נוסף ויליאם שייקספיר ולהקת כלבי גבריאל.
ג'ון די מגלה שאדונו האשמן שלח את הארכון קרנונוס ועדת הציידים שלו לעזור לו לתפוס את פלמל והתאומים, הארכונים הם הגזע ששלט בכדור הארץ לפני דגולי הקדמונים.
באותו זמן פרנל כלואה באלקטרז ואינה יכולה להשתמש בהילתה כדי שהספינקס לא תמצא אותה.
אריופ אנאפ העכבישה הגדולה עוזרת לפרנל להחלץ ממלכודת שבן האלמוות בילי הנער טמן, הוא שלח נחיל של זבובים מלאים ברעל כדי שיעקצו את אריופ אנאפ ועכבישיה.
אריופ אנאפ כמעט מתה ואז פרנל משתמשת בהילתה כדי לשלוח את הזבובים משם בעזרת ריח של מזבלה.
אריופ אנאפ פצועה קשה ולכן היא עוטפת את עצמה בקורים ונכנסת לתרדמת כדי להחלים.
בלונדון פלמל התאומים ופלמדס בורחים מקרנונוס, די מנסה לעצור אותם עם אקסקליבר חרב הקרח אך ג'וש מגיע עם קלרנט חרב האש ונלחם בו, ג'וש מנצח ובינתיים ששייקספיר מסיח את דעת הצבא של קרנונוס פלמדס, פלמל והתאומים נוסעים לפגוש את גילגמש.
כשהם מוצאים את גילגמש הוא מסכים ללמד אותם את קסם המים אבל לאחר שהוא מלמד אותם די וקרנונוס מאתרים אותם וצבא של יצורים מבעיתים רודף אחריהם.
ג'וש משתמש בקסם המים החדש שלמד ובקלרנט כדי להילחם אך בקרב הוא מאבד את קלרנט.
הם מצליחים לברוח לסטונהנג' שם יש שער שיכול להעביר אותם בחזרה לסן פרנסיסקו, התאומים מפעילים את השער והם בורחים.
פרנל משחררת את אלת העורב והמאכה והבייב מתחייבות לעזור לה בחזרה.
כשמקיאבלי ובילי הנער מגיעים לאי כדי להרוג את פרנל, אלת העורב מטעה אות ולוקחת אותם עמוק לכלא ובינתיים פרנל גונבת את סירתם ובורחת מהאי לסן פרנסיסקו שם פוגשת את בעלה והתאומים.
בלונדון מתעורר די ומגלה שג'וש השאיר את קלרנט החרב שחיפש תמיד, הוא מאחד את קלרנט ואקסקליבר שהופכות לחרב אחת חזקה.
אשת איוב היא דמות מקראית, אשר אינה מזוהה בשמה אלא בשם בעלה.
דמותה מופיעה בפסוק אחד בלבד בספר איוב ().
השטן מטיל דופי בדמותו החיובית של איוב ומסית את ה' לפגוע בו.
על אף כל הניסיונות, ממשיך איוב להיות נאמן לה'.
על רקע האסונות שניקרו לאיוב, ניצבת אשתו, וזו הפעם היחידה בספר איוב שהיא מופיעה בסיפור (): וַתֹּאמֶר לוֹ אִשְׁתּוֹ, עֹדְךָ מַחֲזִיק בְּתֻמָּתֶךָ; בָּרֵךְ אֱלֹהִים, וָמֻת.
לאחר דברים אלו היא נעלמת מן הסיפור ולא ידוע מה עלה בגורלה.
ב כתוב כי לאיוב נולדו עשרה ילדים אחרים, במקום אלה שמתו על ידי הרוח הגדולה (), אך מהכתוב לא ברור אם ילדים אלו נולדו מאשתו הראשונה של איוב או מאישה אחרת.
הכתוב אינו מוסר את שמה של אשתו.
אשת איוב היא דמות משנית אשר באה להאיר את דמותו החיובית של איוב.
נראה כי התפקיד שהיא ממלאת הוא תפקיד הזהה לתפקיד השטן, המופיע בפרקים א-ב.
היא מסיתה את איוב כשהיא משתמשת בביטוי: בָּרֵךְ אֱלֹהִים, וָמֻת.
השימוש בלשון זהה מעורר דמיון לדברי השטן: אִם-לֹא עַל-פָּנֶיךָ, יְבָרְכֶךָּ (א', י"ב).
האישה מתפקדת כמקבילה לשטן, השב משוט בארץ להתייצב על ה'.
וכשם שהשטן הסית ונעלם, כך היא, הסיתה ונעלמה.
אב הכנסייה אוגוסטינוס הגדיר את אשת איוב כעוזרתו לשטן: ADIUTRIX DIABOLI.
אוגוסטינוס גם דימה את אשת איוב לחוה, כי כך גם חוה הסיתה והדיחה את בעלה.
בפרק ב', פסוק ט' נעשה תיקון סופרים.
על פי המסופר, איוב איבד את כל שהיה לו - את בניו ואת בנותיו, את רכושו ואף בהמשך את בריאותו.
איוב יושב ומתאבל, ואשתו מבקשת ממנו להודות שאינו מאמין עוד.
כאן נעשה תיקון סופרים מחשש לפגיעה באלוהים.
בפסוק זה מתכוונת אשת איוב למילה "קָלֵּל" ולא למילה "בָּרֵךְ".
איוב מתייחס לדברי האישה בבוז ובסלידה רבה.
יחד עם זאת ניתן לומר, שהיא משמשת עזר כנגדו בכך שהיא מעוניינת, שיבוא הקץ ליסוריו.
בספר דברי איוב דמותה של האישה היא אנטיתזה לדמותה של אשת איוב במקרא.
את הביטוי: 'כדבר אחת הנבלות תדברי' הכתוב בדברי איוב, () מפרש: הלא תראי את השד העומד מאחריך לבלע את בינתך למען התעות גם אותי.
הוא חפץ לעשותך לאחת הנשים הנבלות המרמות את תום בעליהן.
בפירוש זה יש ממשות לשד העומד מאחוריה ומדבר מגרונה.
בסיפור זה בספרות החיצונית השטן מנסה להסית את איוב ואת אשתו ומציב אותם כשווים בהתמודדות נגד השטן.
לדעת אילנה פרדס חוקרת הספרות, כאשר אשתו מציעה לו לקלל את האלוהים היא מבהירה לאיוב, שאין לו שליטה על מחשבותיהם של אחרים.
תשובתו של איוב לאשתו מרמזת לדעת פרדס על כך, שדווקא איוב הוא זה, שרוצה לומר את מה שאשתו אמרה ללא מורא ופחד.
איוב, שכעס על אשתו כי דיברה מקלל איוב את לידתו שלו ובכך הוא נמצא כזה, שקילל את מי שנתן לו חיים.
אשת איוב מתייחסת אליו כאל מאמין המתעלם מהמציאות הפוקדת אותו בלבד שיישאר באמונתו.
זיהוי שמו של איוב כיובב מצוי בתרגום השבעים ובספר דברי איוב.
על-פי הספר אשתו מתה כחלק מהניסיונות, שהועמד בהם, ולאחר מכן נשא לאישה את דינה, בת יעקב ולאה: ואתם משפחה נבחרה כבודה מזרע יעקב אבי אמכם: אני מבני עשו אחי יעקב אשר בתו היא דינה אמכם וממנה תולדותיכם (א, ד'-ה') בבראשית רבה, פרשת וירא, נ"ז נדרש כך: .
דוד שמעוני כתב את הפואמה, 'אשת איוב'.
אֵשֶׁת יָרָבְעָם, הידועה גם כאַנוֹ (מיוונית: Ἀνώ), היא דמות מקראית מספר מלכים, אשתו של ירבעם בן נבט מלך ישראל ואם בנו אביה (וכנראה שגם נדב, למרות שהדבר לא נזכר במפורש).
שמה לא מוזכר בנוסח המסורה.
כאשר אביה בן ירבעם חלה, ירבעם שלח את אשתו אל הנביא אחיה השילוני, מי שבעבר התנבא על התפלגות ממלכת ישראל והבטיח לירבעם שימלוך עליה.
מאחר שירבעם החל לעבוד עבודה זרה מכשהיה למלך, הוא נמנע מלפגוש את הנביא בעצמו, ואף לאשתו אמר שתתחפש כך שלא תזוהה כאשת המלך, ואולי אחיה ירחם על אישה המתחננת על גורלו של בנה.
כך הלכה אשת ירבעם לשילה, כשהיא מצוידת בתשורה לאחיה הנביא.
אך המאמצים להסתיר את זהותה עלו בתוהו: אחיה, שהוא כבר אדם זקן, לא יכול לראות כך שההתחפשות לא משנה דבר, וממילא ה' אמר לאחיה מי זו שבאה אליו ומה להגיד לה.
כשאחיה שמע את קול צעדיה הוא אמר לה: .
הוא אמר לה למסור לבעלה ירבעם נבואת חורבן: בגלל שהוא עבד אלוהים אחרים, ה' ישמיד את כל משפחתו, ואף יעניש את כל ישראל.
אביָּה ימות, ברגע שאימו תשוב לביתם, והוא היחיד ממשפחתם שיזכה להיקבר, בעוד שגופותיהם של השאר ייאכלו על ידי בעלי חיים.
בניגוד לנשים אחרות אשר שמן נפקד ומנסות להציל את בניהן כמו האישה השונמית והאישה מצרפת, אשת ירבעם קיבלה את דברי הנביא בשתיקה.
אחרי כן חזרה אשת ירבעם לביתה בתרצה, .
בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי היא מיהרה לספר לבעלה אודות נבואת הנביא, והוא מתאר אותה כ"נבוכה ודואבת", ובכך מוסיף פרטים על הכתוב במקרא.
בנוסח תרגום השבעים ל יש קטע, המתאר את חייו של ירבעם, שלא מופיע בנוסח המסורה.
לפי קטע זה אשתו של ירבעם הייתה מצרייה בשם אַנוֹ, והיא הייתה גיסתו של הפרעה שישק:
הפסוק הזה מקביל ל (שמופיעים בנוסח המסורה), שם שישק חיתן את הדד האדומי עם אחות אשתו תחפנס (מן הסתם מדובר באחות אחרת), והיא ילדה לו בן (בשם גְּנֻבַת).
אֵשֶׁת יְשַׁעְיָהוּ היא דמות מקראית אשר שמה נפקד מהכתובים בתנ"ך.
היא מכונה נביאה וכן עלמה לפי חלק מהמפרשים.
הכתוב אינו ודאי ויש הסוברים כי העלמה היא אשת אחז מלך יהודה.
היא ילדה לישעיהו שלושה בנים: שאר ישוב, עמנו אל ומהר שלל חש בז.
שמות אלה מזכירים לעם ישראל כי ה' הוא זה ששומר עליהם והם נתנו
ישעיהו נותן לאחז מלך יהודה אות, כדי לשכנע אותו בדברי נבואתו שלא יפחד ממלכת ארם וממלכת ישראל:
הבן מקבל שם סמלי אשר נותן ביטוי לציפייה מנבואת ישעיהו.
כך מפרשים רש"י, אבן עזרא ואחרים.
שד"ל מפרש כי 'עלמה' הוא שם לנערה בריאה ומהירה, "בין שתהיה בתולה בין שלא תהיה", בניגוד לאחרים הוא פירש שהעלמות היו נשים בחצר המלך ממעמד נמוך יותר ממעמד המלכות ופלגשי המלך.
לשיטתו והכתוב 'עלמה' מכוון ל-'עלמה אחת ידועה ומפורסמת שהייתה לאחז' כלומר אשת המלך אחז.
טענה זו לדעת מנחם הרן מיותרת כי לדידו של שד"ל העלמה יכולה להיות כל אישה או פילגש.
מהמילה "עלמה" המופיעה בפסוק אפשר להבין כי משמעותה אישה נשואה וגם במשמעות נערה שאיננה נשואה.
לדעת רש"י העלמה היא אשת ישעיהו היולדת לו את עמנו אל בשנה הרביעית למלכות אחז מלך יהודה: "אשתי הרה השנה הזאת והיא הייתה שנת ד' לאחז".
הכינוי "נביאה" מופיע בהקשר לאשת ישעיהו ב.
לדעת מלבי"ם, רש"י ורבים אחרים מתייחס כינוי זה, גם הוא על אשת ישעיהו.
כמו כן מצודת ציון מזהה את הנביאה כאשת ישעיהו: "הנביאה - כן תקרא אשת הנביא".
מעורבותן של נשות נביאים בחזון הנבואי מצוי גם אצל נביאים נוספים במקרא.
הושע לוקח לו לאישה את גומר בת דבליים במצוות ה', ובמקרה אחר ה' מבשר ליחזקאל על מות אשתו.
פרטי חייו האישיים של ישעיהו שזורים בסימן הנבואה ואלה מספרים בגורלו של עם ישראל כולו.
הכתוב ב מוסר כי מדובר ב'עלמה'.
הנערה, אישה חסרת שם היא זו שיולדת את עמנו אל.
בכתוב בפרק ח' נמסר כי היולדת היא נביאה כלומר, אשת ישעיהו, ואף כאן שמה לא נמסר.
היא זו שיולדת את מהר שלל חש בז.
שמו של עמנו אל ניתן על ידי ה'עלמה' נותן ביטוי לקיום נבואתו של ישעיהו ואילו שמו של הבן השני מהר שלל חש בז ניתן במצוות האל ויש לראות בכך כביטוי וסימן לנבואה.
אשת השגריר הוא סרט קולנוע ישראלי (40 דק') משנת 2016, בבימויה של דינה צבי-ריקליס, על-פי סיפור בשם זה פרי עטה של עלמה גניהר בספרה "ג'י פי אס" (עם עובד, 2012).
ירוסלם, אישה משכילה ויפה בת 30, שהייתה אשת שגריר אריתריאה בפריז, מגיעה לישראל כפליטה לאחר שבעלה נרצח בידי לאומנים קנאים.
ירוסלם, שחיה חיים נעימים ובורגנים, נאלצת עכשיו להתגורר בשכונה מוזנחת בדרום תל אביב.
היא לא מתכננת להישאר שם זמן רב, ובטוחה שקשריה עם השגריר האריתראי בישראל ואשתו יחלצו אותה כך שתוכל לחזור ולחיות את חייה הנוחים.
בינתיים היא מתהלכת כמלכה בין הפליטים עם תיק לואי ויטון וממתינה להצעת עבודה שתהלום את מעמדה והשכלתה.
המציאות בישראל מלמדת אותה כמה דברים על עצמה ועל טבע האדם.
הסרט זכה בציון לשבח לסרט עלילתי עצמאי בתחרות הסרטים הקצרים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שהתקיים באוקטובר 2016.
הסרט היה מועמד לפרס אופיר 2016 בקטגוריית הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
הקרנת הבכורה התל אביבית של הסרט התקיימה במסגרת שבוע הבמאיות שהתקיים בסינמטק תל אביב בדצמבר 2016. לאחר ההקרנה התקיים דיון על מצב הנשים בקהילת מבקשי המקלט בישראל.
הסרט נבחר להשתתף בתוכנית הישראלית של פסטיבל סולידריות לקולנוע וזכויות אדם 2017.
הסרט הוקרן במתקן חולות במסגרת אוטובוס הסרטים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים 2017.
דינה צבי ריקליס סיפרה על הרקע ליצירתו של הסרט:
"הצטלבתי עם הסיפורים של הפליטים משתי סיבות.
לפני כמה שנים הייתי פעילה במרק לוינסקי ולקחתי תחת חסותי ילדה אריתריאית בת 4. כבר שנתיים שאני חונכת אותה.
באותו הזמן עלמה גניהר, שהייתה מעורבת בחיי הקהילה וחנכה גם היא שתי ילדות, כתבה ספר סיפורים קצרים על פליטים, בהם 'אשת השגריר'.
עיבדנו את הסיפור לתסריט של פיצ'ר, אבל זה לא הסתייע, אז חזרנו לגרסה הקצרה.
כל מי שרואה את הסרט אומר שזה היה צריך להיות פיצ'ר".
על הליהוק ובחירתה של אסתר רדא לתפקיד הראשי אמרה:
"חיכיתי לאסתר רדא שנה וחצי עד שתלד ותסיים סיבוב הופעות.
היא למדה תיגרינית במיוחד בשביל הסרט.
אני נורא נהנית לעבוד עם זמרות, גם עם מירי מסיקה (שכיכבה בסרטה הקודם, "שלוש אמהות" – י"ש), יש להן קליטה מצוינת לשפות.
יחזקאל לזרוב הופיע אצלי בכמה סרטים, אז רציתי הפעם לעבוד עם שחקן אחר.
בחרתי שחקן מקסים, אבל בחזרה שבוע לפני הצילומים הבנתי שאין ביניהם כימיה והזעקתי את יחזקאל".
אשת הסנדלר הוא ספר שנכתב על ידי אדריאנה טריג'יאני וראה אור ב-2012. הספר הוא רומן היסטורי בתחילת המאה העשרים באיטליה.
על שני מהגרים מאיטליה, שנפגשים לראשונה באיטליה, אך מתאהבים בניו יורק, ומקימים משפחה, וכל חייהם סובבים על הזכרונות לאיטליה מול הקידמה באמריקה.
עלילת הספר נמשכת כשלושים שנים ומתרחשת באיטליה, מנהטן ומינסוטה.
הספר נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ב-2012.
אשרת עבודה וחופשה היא אישור המתיר למטיילים לעבוד (ולפעמים גם ללמוד) בארץ המנפיקה את האשרה כדי לממן את הוצאות הנסיעה שלהם.
עבור צעירים רבים, החזקת אשרת עבודה וחופשה מאפשרת להם לטייל במדינה זרה מבלי לחסוך מראש לחופשה.
מרבית אשרות העבודה והחופשה מוצעות בהסכמי חוץ בין מדינות שונות במטרה לעידוד נסיעות וחילופי תרבויות בין אזרחיהן.
לעיתים קרובות ישנן מספר הגבלות על אשרה זו:
סוג התעסוקה שניתן לעסוק בה או על משך הזמן בו הנוסע יכול להיות מועסק.
בעל הוויזה צפוי לקבל מספיק כסף כדי להמשיך לחיות בזמן התעסוקה המבוקשת.
על בעל הוויזה להיות בעל ביטוח בריאות או ביטוח נסיעות למשך השהייה, אלא אם המדינה תכסה זאת.
אשרת עבודה וחופשה באוסטרליה ניתנת בשני תנאים: ראשית, מקבליה לא יעבדו אצל אותו מעסיק במשך יותר מ-6 חודשים.
שנית, הם לא יוכלו לעסוק בכל מחקר או הדרכה למשך למעלה מ-4 חודשים.
האשרה מספקת הזדמנויות עבור אנשים בגילאים בין 18 ל-30 שנים לחופשה באוסטרליה, כדי לממן את הנסיעה שלהם באמצעות עבודה לטווח קצר.
הוויזה מאפשרת שהייה של עד 12 חודשים מיום הכניסה הראשונה לאוסטרליה, בין אם המחזיק מבלה את כל הזמן באוסטרליה.
יש אפשרות להרחיב ל-12 חודשים נוספים עבור אנשים אשר השלימו שלושה חודשי עבודה באזורים הכפריים של אוסטרליה.
מותרת כל סוג של עבודה זמנית או מזדמנת, אבל עבודה של יותר משישה חודשים עם מעסיק אחד אינה מותרת.
מחזיקי האשרה זכאים ללמוד או לצאת לקורס הכשרה לתקופה של עד ארבעה חודשים.
מטיילים עשויים להיות כפופים לבדיקות רפואיות לפני בואם לאוסטרליה במיוחד אם הם מועסקים בתחום הבריאות או ההוראה.
מועמדים יקבלו הודעה על ידי יישום מקוון, אם נדרשות בדיקות רפואיות.
את האשרה ניתן לקבל רק פעם אחת בחיים.
באוסטרליה ניתנים אישורים לאזרחי ארצות הברית, דרום קוריאה, גרמניה, קנדה, הולנד, יפן, טאיוואן, אירלנד, מלטה, דנמרק, שוודיה, נורווגיה, הונג קונג, פינלנד, קפריסין, צרפת, איטליה, בלגיה, איסלנד, יוון, אסטוניה, לטביה וישראל בעלי דרכון מן המדינות הללו יכולים להגיש בקשה לקבלת האשרה.
מחזיקי דרכון מארגנטינה, בנגלדש, סין, צ'ילה, אינדונזיה, מלזיה, פולין, פורטוגל, הרפובליקה הסלובקית, סלובניה, ספרד, תאילנד, הודו, ארצות הברית, אורוגוואי, הונגריה יכולים לקבל את האשרה בתנאי שהיא לפחות 1/3 ללימודים..
בנגלדש חתמה על אשרת עבודה וחופשה הסכם עם אוסטרליה, אשר נכלל עם תת-462, תוכנית זו נחתמה באוקטובר 2007 ויושמה החל משנת 2011.
אזרחי הונג קונג, ישראל, ניו זילנד, יפן, דרום קוריאה ו טאיוואן בגילאי 18–30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה של שנה (אשר מאפשרת גם לימוד).
אזרחי קנדה, צ'ילה, ישראל, ניו זילנד, דרום קוריאה, טאיוואן בגילאי 18–30 או 35 יכולים להגיש בקשה לאשרת עבודה וחופשה.
אזרחי ארגנטינה, אוסטרליה, ברזיל, צ'ילה, הונג קונג, ישראל, יפן, דרום קוריאה, ניו זילנד, טאיוואן, אורוגוואי בגילאי 18 עד 30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה למשך שנה ברפובליקה הפדרלית של גרמניה.
לאזרחי קנדה בגילאים שבין 18 ל-35 שנים.
אין הגבלה על משך הזמן של ההעסקה, במהלך שהייה של עד 12 חודשים.
בני לאומים אחרים - האיחוד האירופי, האזור הכלכלי האירופי, אוסטרלים, קנדים, ישראלי, יפני, דרום-קוריאה, ניו זילנדים, שווייצרי, אמריקאים יכולים להגיש בקשה להיתר שהייה להישאר אם הם ימצאו עבודה לטווח ארוך.
אזרחי אוסטרליה, אוסטריה, את צ'כיה, גרמניה, ניו זילנד, דרום קוריאה בין בגילאי 18–30 יכולים לקבל אשרת עבודה וחופשה למשך שנה במדינת ישראל.
אשת הגיבור הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1963 בבימויו של פיטר פריי עם בתיה לנצט, שמואל אומני וגדעון שמר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בתיה לנצט ויוסף נצר והוא מבוסס על סיפור מאת מרגוט קלאוזנר.
פרט לשלושת השחקנים הראשיים השתתפו בסרט עשרות חברים מהקיבוצים שער הגולן, אלומות, אפיקים, אשדות יעקב, בית זרע, דגניה א' ומסדה.
את המוזיקה חיבר מל קלר ובסרט מושמע השיר "ביתי אל מול גולן" מאת חיים ברקני ויוסף נצר בביצוע יפה ירקוני.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ולא הצליח מבחינה כלכלית.
כעבור שנתיים ערך שוב פריי את הסרט וקיצר אותו.
רחל (בתיה לנצט) היא ניצולת שואה החיה בקיבוץ.
חבר הקיבוץ, אליעזר, פגש אותה במחנה עקורים, התאהב בה, הביא אותה לקיבוץ והם נישאו.
אליעזר נהרג במלחמת העצמאות בהגנה על הקיבוץ ורחל נשארה אלמנה צעירה בקיבוץ.
יוסף, (גדעון שמר) שהיה חברו הקרוב של אליעזר, מנסה להתקרב אליה אך היא לא מגיבה, מסתובבת הרבה בחופי הכנרת וליד קברו של בעלה.
חברי הקיבוץ, דובי (ברוך קלס) ואשתו רבקה (לילי קלס) מנסים לקרב בין רחל ליוסף אך ללא הועיל.
חלפו 15 שנה מאז מות בעלה ורחל עדיין בודדה.
היא ממונה על ידי הקיבוץ לנהל אולפן ללימוד עברית למתנדבים יהודים מארצות שונות.
בין התלמידים מתבלט בחור צעיר בשם ג'רי (שמואל אומני) שעזב אישה וילד במקסיקו כדי לראות עולם.
ג'רי הוא בחור שרירי ונאה.
הוא מנסה להתקרב לרחל המבוגרת ממנו אך היא מנסה להתחמק ממנו אף על פי שהיא נמשכת אליו פיזית.
ג'רי פורק כל עול, גונב ג'יפ, מארגן מסיבה עם שתיית אלכוהול ומתקוטט עם חבר קיבוץ.
הוא אינדיבידואליסט המעדיף את "אני" על "אנחנו".
באספת החברים מועלית הצעה לגרשו עוד לפני סיום האולפן אך רחל מתערבת לטובתו ומציעה שיישאר עד לסיום האולפן והיא תערוב להתנהגותו.
הסורים מפגיזים את הקיבוץ ודליקה גדולה ניצתת ומאיימת להדליק חביות דלק.
ג'רי נחלץ לעזרה, מסכן את עצמו ומצליח להרחיק את החביות מהאש.
ברגע אחד הוא הופך ממנודה לגיבור ורחל כעת מסכימה להתמסר אליו ללילה אחד.
הסרט מסתיים כאשר ג'רי נושק לרחל ועולה לאוטובוס המסיע את תלמידי האולפן מהקיבוץ.
שחקןתפקיד בתיה לנצט רחל שמואל אומני ג'רי גדעון שמר יוסף ברוך קלס דובי לילי קלס רבקה איתן עברי איתן עפרה שיין סטלה
אשת חיל או וונדר וומן היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על חוברות הקומיקס וונדר וומן מבית DC קומיקס.
בסדרה מככבים לינדה קרטר בתפקיד דיאנה פרינס/וונדר וומן ולייל וגנר בתפקיד סטיב טרבור האב והבן.
במקור, הסדרה שודרה למשך שלוש עונות בין השנים 1975–1979.
העונה הראשונה של הסדרה, שעלילתה מתרחשת בשנות ה-40 של המאה ה-20 במהלך מלחמת העולם השנייה, שודרה ברשת ABC.
העונות השנייה והשלישית, שעלילותיהן מתרחשות בשנות ה-70 של המאה ה-20, שודרו ברשת CBS, כאשר שמה של הסדרה שונה ל-"The New Adventures of Wonder Woman" וכל צוות השחקנים הוחלף, למעט קרטר וגנר.
בעונות אלו, גילם וגנר את דמותו של סטיב טרבור ג'וניור, הבן של הדמות אותה גילם במקור.
בשנת 1974 צולם סרט טלוויזיה בשם "וונדר וומן", המבוסס על דמות באותו שם מבית DC קומיקס, בבימויו של וינסנט מקאוויתי ובכיכובה של קתי לי קרוסבי בתפקיד וונדר וומן.
הסרט נועד לשמש כפיילוט לסדרת טלוויזיה של ABC.
לאחר שידור הפיילוט, הרייטינג תואר כ"מכובד, אבל לא בדיוק נפלא", ו-ABC החליטה שלא להפוך את הפיילוט הזה לסדרה.
במקום זאת, האחים וורנר ו-ABC החלו לפתח סדרת טלוויזיה חדשה, כך שתתאים יותר לאופן ההצגה המסורתי של הדמות כפי שיצר אותה ויליאם מולטון מרסטון, תוך התעלמות מתקופת 1968–1972 שהשפיעה על עלילת הפיילוט שנדחה.
בסדרה החדשה, אשר שודרה בשידור בכורה בשנת 1975, כיכבה לינדה קרטר.
מאוחר יותר, קרוסבי טענה כי הוצעה לה האפשרות לשוב ולגלם את דמותה של וונדר וומן בסדרה החדשה.
לינדה קרטר - דיאנה פרינס/וונדר וומן.
עלילותיה בסדרת הטלוויזיה ייחודיות ונפרדות מאלו המתוארות בחוברות הקומיקס.
ביאטריס קולן - אטה קנדי, מזכירתו של גנרל בלנקנשיפ.
ריצ'רד איסטהאם - גנרל פיליפ בלנקנשיפ, עובד משרד ההגנה בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה.
לייל וגנר - סטיב טרבור.
כל שידוע הוא שהוא מת זמן מה לפני 1977.
דברה וינגר - דרוסילה/וונדר גירל, אחותה הצעירה של דיאנה.
נשלחת על ידי אמן להשיב את דיאנה אל אי גן עדן, ביתן המבודד של האמזונות.
בין השחקנים הבולטים שהופיעו בסדרה בהופעת אורח:
ביאטריס סטרייט/קרולין ג'ונס/קלוריס ליצ'מן - בתפקיד היפוליטה, מלכת האמזונות
ברדפורד דילמן - בתפקיד ארתור דיל / תור
אד בגלי הבן - בתפקיד הארולד פרנום
ג'ון סקסון - בתפקיד ראדל, קצין נאצי
מרטין מאל - בתפקיד המלין רול
סלסט הולם - בתפקיד דולי טאקר
רוברט לוג'יה - בתפקיד האנס אייכלר
רד באטנס - בתפקיד קארל / אשלי נורמן
רוברט ריד - בתפקיד הפאלקון
רודי מקדואל - בתפקיד פרופסור ארתור צ'פמן
רוי רוג'רס - בתפקיד ג'יי פי האדלי
ג'ון הילרמן - בתפקיד קונרד סטייגלר
ג'ואן ואן ארק - בתפקיד קסנדרה לורן
דמותה של לינדה קרטר כוונדר וומן הופיעה לאורך השנים במספר חוברות קומיקס.
באוקטובר 2014, הודיעה DC קומיקס על סדרת קומיקס מתמשכת, שעלילתה ממשיכה את זו של סדרת הטלוויזיה בכיכובה של קרטר.
הקומיקס נכתב על ידי מארק אנדריקו.
בתחילה, הקומיקס פורסם כפרקים דיגיטליים באתר האינטרנט של החברה.
במאי 2015, יצאה לאור המהדורה הראשונה, בשם .
דמותה של קרטר כוונדר וומן נפגשה עם דמותה של האישה הביונית בקרוסאובר ששמו .
שיתוף פעולה נוסף של קרטר כוונדר וומן היה עם באטמן, בקומיקס אותו כתבו אנדריקו וג'ף פרקר.
תיאור דמותה של וונדר וומן בסדרת הטלוויזיה השפיע מאוד על דמותה בקומיקס.
ההשפעה הבולטת ביותר הייתה התנועה הסיבובית שעשתה הדמות, על מנת להפוך מדיאנה פרינס לוונדר וומן, אשר שולבה בקומיקס.
תנועה זו חוקתה מאוחר יותר גם בסדרות הטלוויזיה המונפשות Super Friends ו"ליגת הצדק בע"מ".
במהלך שנות השמונים שודרו שידורים חוזרים של הסדרה בסינדיקציה.
הסדרה שודרה גם בערוצי FX Networks, Syfy ו-TV Land של ניקלודיאון בשנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000.
ב-23 בדצמבר 2013 הסדרה עלתה לשידור בערבי שבת ברשת הטלוויזיה הקלאסית MeTV, כחלק מרצועת שידורים של "סופר-מדע בדיוני".
בבריטניה הסדרה שודרה במספר ערוצים שונים.
בשנת 2006, שידר ערוץ Living מבית Sky את הסדרה בכל סוף שבוע במסגרת "הנגאובר TV".
החל משנת 2015 הסדרה משודרת בערוץ Horror Channel.
בשלהי שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, Columbia House יחד עם Warner Home Video הוציאו את הסדרה על גבי קלטות וידאו VHS למכירה, שהייתה זמינה רק באמצעות מנויים להזמנה בדואר.
כל קלטת כללה שני פרקים.
עם זאת, שניים מפרקי העונה השנייה, "The Pied Piper" ו-"Flight To Glivion", לא נכללו במהדורת VHS זו.
כל שלוש העונות של הסדרה הופצו למכירה על גבי DVD על ידי Warner Home Video.