tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרתון החולות ) הוא אולטרה מרתון האורך שישה ימים, למרחק של 251 ק"מ (156 מייל), שזה בערך אורכם של שישה מרוצי מרתון רגילים.
מרתון החולות מתקיים מדי שנה בדרום מרוקו, במדבר סהרה.
הוא נחשב למירוץ הקשה ביותר שקיים.
התחרות הראשונה התקיימה בשנת 1986.
מרתון רומא (Maratona di Roma) היא ריצת מרתון המתקיימת מדי שנה במהלך חודש אפריל ברומא שבאיטליה.
התחרות משתייכת לדרג הכסף של ריצות הכביש בהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
המרתון הראשון במתכונתו הנוכחית התקיים ב-1982. נקודת הזינוק והסיום של המרוץ היא בויה דיי פורי אימפריאלי בסמוך לקולוסיאום.
מרתון 2020 בוטל עקב התפרצות נגיף קורונה-ווהאן.
בשיא המסלול מחזיק האתיופי פיקרה בקלה שקבע זמן של 2:06:48 שעות במרתון 2022. בין הנשים השיגה האתלטית מאתיופיה אלמו מגרטו תוצאה של 2:22:52 שעות במרתון 2019.
מרתון גולד קוסט היא ריצת מרתון המתקיימת בחודש יולי מדי שנה בעיר גולד קוסט שבאוסטרליה.
התחרות משתייכת לדרג הזהב של ריצות הכביש בהתאחדות האתלטיקה הבין-לאומית.
מרתון גולד קוסט הראשון התקיים ב-2 בספטמבר 1979 במסגרת מסע פרסום של מועדון הרוטרי המקומי לקידום המודעות לבריאות.
כבר בשנתו השנייה היה למרתון השני בגודלו מבחינת מתחרים מהתחרויות באוסטרליה, לאחר .
במהלך השנים הפך המרתון למרכזי מבין תחרויות המרתון באוסטרליה, ומהמרתונים הבולטים בעולם.
מסלול הריצה הוא מישורי ורובו עובר לאורך חופי העיר.
במסגרת אירועי המרתון מתקיימים שמונה סוגי מקצים: מרתון מלא, מרתון כיסאות גלגלים, חצי מרתון, מרוץ 15 קילומטרים בכיסאות גלגלים, ריצת שדה ל-10 קילומטרים, ריצה חווייתית, מרוץ לנוער ל-4 קילומטרים, מרוץ לנוער ל-2 קילומטרים.
בשיא המסלול מחזיק היפני שקבע זמן של 2:07:40 שעות במרתון 2023. בין הנשים השיגה היפנית תוצאה של 2:24:22 שעות במרתון 2024.
מרתון התנ"ך הבינלאומי, או בקיצור מרתון התנ"ך, הוא מרוץ מרתון למרחק של 42.2 ק"מ המשחזר את הריצה המקראית מאפק לשילה הקדומה לאחר תבוסת בני ישראל לפלשתים בקרב אבן העזר לפי המתואר ב.
לאחר מלחמת ששת הימים מדד יוזם המכביה, יוסף יקותיאלי, את אורך המסלול מראש העין (אפק המקראית) לשילה שבשומרון והופתע לגלות שאורך המסלול ההיסטורי בציר הכבישים תאם בדיוק את אורך ריצת המרתון המודרנית - 42 קילומטרים.
נושא זה נחקר גם על ידי חוקר הספורט פליקס דניאל פינצ'ובר.
ב-15 באפריל 1968 יזמו יקותיאלי ויצחק ברא"ז לראשונה מרוץ מרתון בציר זה, שקיבל את השם מרוץ איש בנימין והמנצח, צבי סגל, השלים אותו ב-3:30 שעות.
המרוץ השני התקיים ב-2 באוגוסט 1969 ושולב במסגרת המכביה השמינית, והמרוץ השלישי התקיים ב-25 באפריל 1970. במרתון הרביעי, שהתקיים ב-22 במאי 1971 השתתפו תשעה רצים, והמנצח, ציון חצרוני, השלים אותו ב-2:43:55 שעות.
את הזמן הטוב ביותר ב"מרוץ איש בנימין" (2:36:28) קבע דני משרקי במרוץ החמישי שהתקיים בשנת 1972.
"מרוץ איש בנימין" משך מעט משתתפים שרצו את המרחק באותה תקופה (במרוץ השלישי, הגדול מכולם, השתתפו 14 רצים בסך הכל) והיוזמה נפסקה לאחר חמישה מרוצים בלבד.
כעבור 43 שנה, בשנת 2015, חודש המרוץ בשם מרתון התנ"ך.
המרוץ מתקיים מאז, להוציא את שנת חידושו ב-2015, במהלך חג הסוכות.
הלוגו הרשמי של המרוץ מכיל מספר מרכיבים, כאשר העיקריים שבהם הם איש רץ ולצידו הכיתוב "איש בנימין" בכתב עברי עתיק.
מרתון התנ"ך הוא מרתון כביש הררי שתחילתו ברחוב נחל רבה סמוך לאגם הצלילים בראש העין, המשכו לאורך כביש 5, כביש 4775 וכביש 60 עד לסיומו בשילה הקדומה שבשומרון.
למסלול טיפוס וירידה מצטברים של 1,097 ו-454 מטרים בהתאמה; מנקודת הזינוק ברום של 49 מטרים ועד לנקודת הסיום ברום של 694 מטרים מעל גובה פני הים.
מקצה ה-42.2 ק"מ מוגבל למשתתפים מעל גיל 18.
המרוץ כולל גם מקצים נוספים:
מקצי 5 ק"מ ו-10 ק"מ - מסלול מעגלי עם נקודת זינוק בשילה הקדומה.
מקצים אלה מוגבלים למשתתפים מעל גילים 10 ו-15 בהתאמה.
מקצה 21.1 ק"מ (חצי מרתון) - מסלול לא מעגלי עם נקודת זינוק במרכז הארצי לפיתוח מנהיגות באריאל.
מקצה זה מוגבל למשתתפים מעל גיל 16 בצירוף אישור הורים, ומגיל 18 ללא אישור
"מקצה צמי"ד" - מסלול ריצה באורך של 1 ק"מ לאנשים בעלי צרכים מיוחדים.
מקצה זה, אשר נערך לראשונה בשנת 2018 בשיתוף עמותת לב בנימין לקידום ילדים עם צרכים מיוחדים, הוא מסלול בצורת פרסה עם נקודת זינוק בשילה הקדומה.
כל משתתפי המרוץ אשר מסיימים את המקצים אליהם נרשמו מקבלים מדליות חרס מיוחדות, ומסיימי מקצה ה-42.2 ק"מ מקבלים בנוסף גם את מגן "איש בנימין".
יש התוקפים את מרתון התנ"ך בטענה שהוא משלב מרוץ ספורטיבי עם אירוע פוליטי, מכיוון שרוב מסלול המרוץ עובר בשטחי יהודה ושומרון.
רק 3 ק"מ בתחילת המסלול נמצאים בגבולות הקו הירוק, ושאר המסלול עובר דרך אריאל ושטחים נוספים ביהודה ושומרון, ומסתיים בהתנחלות שילה.
המסלול עובר ליד יישובים פלסטיניים רבים, אך הם אינם מוזכרים בתיאור המסלול מטעם המארגנים.
ההקשר הפוליטי של המרוץ מעורר מחלוקת בקהיליית הרצים בישראל.
אחד הרצים תיאר אותו כ"מרוץ מראש העין לשילה, דרך מציאות שרבים רוצים להדחיק."
הפלסטינים מכנים את האירוע "המרתון של המתנחלים" ונמנעים מלהשתתף בו, למרות שהם מוזמנים להצטרף.
בכל שנה נחסמים ביום המרוץ כביש 60 וכבישים נוספים בקרבת יישובים פלסטיניים ויהודים החל מהשעה 5:30 בבוקר, והתנועה משכם לרמאללה נחסמת למשך שעות.
בשנת 2015 הפגינו נגד המרוץ עשרות פלסטינים וכן פעילי שמאל ישראלים.
מרתון התנ"ך פורסם בתחילה בלוח האירועים של ארגון המרתונים הבינלאומי , אך לאחר מספר פניות לארגון, בין השאר מצד תנועת "לוחמים לשלום", הוא הוסר מלוח האירועים.
בשנת 2019 נקבע שיא חדש במרתון התנ"ך, כאשר אדיסו אוסקנו, מראשון לציון, סיים את המרוץ בזמן שיא של 3:02:42 שעות.
השיא של אוסקנו שבר את הישגו של יפתח פשחור משנת 2018 שעמד על 3:14:00 שעות.
מרתון חיל הנחתים הוא ריצת מרתון מקצועית ועממית שנתית הנערכת בארצות הברית מאז 1976 ביוזמתו ובניהולו של חיל הנחתים.
התחרות נערכת בדרך כלל ביום ראשון האחרון בחודש אוקטובר, זמן קצר לפני יום השנה להקמת החיל (ה-10 בנובמבר).
מסלול התחרות עובר במחוז ארלינגטון שבמדינת וירג'יניה ובעיר הבירה וושינגטון הסמוכה אליה, ומסתיים באנדרטת חיל הנחתים שבארלינגטון.
בשנת 2018 השתתפו במרתון כ-30 אלף איש.
רעיון ייסוד המרתון הועלה בשלהי 1975 על ידי קולונל ג'יימס פאולר (James L.
פאולר הציע לקיים מרתון של אנשי המילואים של חיל הנחתים, במטרה לשפר את היחסים בין הכוחות המזוינים לבין האזרחים בעקבות מלחמת וייטנאם, להעלות את קרנו של החיל, לסייע בגיוס מתנדבים לחיל, כדי לסייע לנחתים הרוצים בכך להתכונן למרתון בוסטון וכדי לגייס כסף למטרות צדקה.
מפקד החיל אישר את הרעיון ומזכיר הצי נתן את תמיכתו לו.
המרתון הראשון נערך ב-7 בנובמבר 1976 במסלול שעבר בווירג'יניה בלבד בהשתתפות 1,175 רצים.
במרתון 1977 כבר עבר חלק מהמסלול בוושינגטון הבירה.
בתחילת דרכו אורגן המרתון על ידי מילואי חיל הנחתים.
לאחר שמספר המשתתפים בו גדל והלך הועבר התפקיד לידי סגל בסיס הנחתים בוושינגטון הבירה, ולבסוף הועברה האחריות לארגונו בקביעות לידי סגל בסיס חיל הנחתים קוונטיקו.
המרתון הוא אחד מהמרתונים הגדולים ביותר בעולם שבהם אין מחולקים פרסים כספיים.
ההזנקה למרתון נערכת לא ביריית אקדח כמקובל במרתונים, אלא על ידי ירייה מתותח הוביצר בקוטר של 105 מילימטר.
במשך השנים התפרסו אירועי המרתון על פני שלושת ימי סוף השבוע והם מגיעים לשיאם במרתון בבוקר יום ראשון.
בין האירועים נכללים ארוחת פחמימות וכן ריצת מייל לילדים מגיל 5 עד 12 (MCM Kids Run) המתקיימת במגרש החנייה הצפוני של הפנטגון.
פסטיבל סיום נערך לאחר המרתון בעיר רוזלין שבארלינגטון.
שיא המרתון לגברים נקבע על ידי ג'ף סקאפינס מארצות הברית ב-1987 (2:14:01 שעות).
השיא לנשים נקבע על ידי אולגה מרקובה מרוסיה ב-1990 (2:37:00 שעות).
בשנת 1979 השתתפה במרתון לראשונה חיילת חיל הנחתים, וב-1983 ניצחה לראשונה חיילת חיל הנחתים במרתון הנשים.
בשנת 2001 הובטח קיום המרתון רק שלושה שבועות לפני מועדו עקב הצורך לבנות תוכנית אבטחה חדשה עבורו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
מסלול המרתון משתנה מעט מדי פעם.
ב-2018 חלף המסלול בסמוך לאתרים הידועים של ארלינגטון של וושינגטון הבירה, וביניהם (לפי סדרם במסלול):
בשנת 2006 נוסף למרתון מסלול ריצה עממי של עשרה קילומטרים, המכונה MCM10K, שתחילתו במול ויתרתו חופפת למסלול המרתון המלא.
עוד קודם לייסוד המרתון החל חיל הנחתים לקיים מרוץ חצי מרתון (MCHH) בעיר פרדריקסברג (Fredericksburg) שבוירג'יניה.
מרוץ זה מתקיים מדי שנה בחודש מאי והוא פתוח למשתתפים מגיל 10 ומעלה.
המרתון הוא אירוע עממי הפתוח לרצים בני 14 ומעלה.
לאחרונה (2018) השתתפו בו רצים מארצות הברית ומ-50 מדינות נוספות בעולם.
במהלך השנים השתתפו במרתון שחקנים, פוליטיקאים ואנשי טלוויזיה, וביניהם קלרנס תומאס, ג'ון אדוארדס, אופרה וינפרי, אל גור, מייק האקבי ודרו קארי.
במהלך השנים פיתח חיל הנחתים סדרת אירועים הנספחים למרתון.
הם מתרחשים במשך כל שנה במספר סופי שבוע בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו:
אפריל - מרוץ Quantico 100, הנמשך מאה דקות.
הוא הונהג ב-2017 לכבוד מלאת 100 שנים להקמת בסיס קוונטיקו
יוני - מרוץ Run Amuck, מרוץ מכשולים ובוץ באורך של ארבעה מייל (6.4 קילומטרים).
קיימת גם גרסה מקוצרת של מרוץ זה באורך של שני מיילים הנקראת Mini Run Amuck
אוגוסט - תחרות טריאתלון בשם Quantico Tri: שחייה למרחק של 750 מטר, רכיבה על אופניים למרחק של 20 קילומטר וריצה למרחק של חמישה קילומטרים.
במקביל יכולים רצים לרוץ במסלול Quantico 12K, הנערך בנתיב ריצה מסורתי של צוערי קורס הקצינים של חיל הנחתים הנערך בבסיס
נובמבר - מרוץ Turkey Trot 10K למרחק של עשרה קילומטרים, המאפשר למשתתפיו להשיל את המשקל שהוסיפו בארוחת חג ההודיה.
ילדים מוזמנים להשתתף במרוץ למרחק של מייל אחד, הנקרא Turkey Trot Mile.
מרתה שארקזי (לפני נישואיה מולנר, בהונגרית: Sárközi Márta; בודפשט, 21 במרץ 1907 – בודפשט, 8 באוגוסט 1966) הייתה עורכת, סופרת נוער, מתרגמת ספרותית יהודייה-הונגריה, בתם של הסופר פרנץ מולנר והציירת ועיתונאית מרגיט וסי.
הוריה של מרתה שארקזי היו הסופר פרנץ מולנר והעיתונאית מרגיט וסי.
סבה מצד אמה היה יוז'ף וסי – סופר, עיתונאי, וחבר הפרלמנט ההונגרי בין השנים 1906-1899. בעלה הראשון היה הפובליציסט ההונגרי-יהודי זולטאן הורבאט, ובעלה השני היה הסופר ההונגרי-יהודי ג'ורג' שארקזי, שנספה בשואה בכפר באלפ במחנה עבודות כפייה על גבול הונגריה אוסטריה.
ילדיה הם אדם הורבאט (במאי), אסתר הורבאט, והסופר מתיאש שארקזי.
בתחילת 1919 עברה מרתה עם אמה מרגיט מולנר לרומא, שם למדה בבית ספר תיכון איטלקי.
במשך שנתיים התחנכה בפנימיית בנות.
בכל סתיו חזרה לבודפשט להתגורר עם סבה וסבתה.
בגיל 19 התחתנה עם זולטאן הורבאט.
נולדו להם שני ילדים ולאחר מכן התגרשו.
כעבור זמן קצר התחתנה שוב.
לאחר מכן הייתה מרתה שארקזי מנכ"ל ההוצאה לאור פהר הולו (Fehér Holló Kiadóvállalat) שהקימה.
היא פרסמה כמה תרגומים, רובם תורגמו על ידיה מצרפתית.
מרתון היא חברת הימורים שפועלת בשטחי חבר המדינות.
החברה נפתחה ברוסיה באוקטובר 1997 ובשיאה העסיקה למעלה מ-3,900 עובדים (נכון על פי הערכה לשנת 2009).
החברה מארגנת הימורים באירועי ספורט, פיננסים ותרבות.
מלבד בסניפים, לקוחות החברה מבצעים הימורים באינטרנט.
לפני כניסת החוק הפדרלי מספר 244 (שנועד להגביל את שוק ההימורין) לתוקף בשנת 2006, החברה העסיקה 50% משוק ההימורים הרוסי.
ב-12 במרץ 2010 הוציא שירות המיסים הפדרלי של הפדרציה הרוסית רישיון מספר 14 לחברת מרתון.
ברוסיה, עקב תום הרישיון, חברות הימורים מיום 1 ביולי 2009 פועלות באופן זמני ועליהם להיסגר או להגיע להסדרה בעניין מול הממשל הפדרלי.
בקיץ 2011, במקביל לחוק האוסר על ארגון וניהול הימורים עם שימוש בתקשורת, נודע כי מרתון מפסיקה את פעילותה ברוסיה וממשיכה לעבוד באינטרנט תחת רישיון שהונפק באי קוראסאו (באנטילים ההולנדיים).
בשנת 2015 חסמה רוסקומנאדזור, רגולרטור האינטרנט הממשלתי, על בסיס החלטת בית משפט 2–1687 / 2013, מספר אתרי הימורים, ביניהם אתר האינטרנט של חברת מרתון.
מרתון התשוקה הוא סרט מלודרמטי קומי רוסי בבימויה של דאשה צ'ארושה בכיכובה של אגלאיה טרסובה.
הסרט יצא לאקרנים ברחבי רוסיה ב-23 בינואר 2020.
מרינה המניקוריסטית טסה מוורונז' לעיר חאנטי-מנסייסק כדי להחזיר את אהובה.
הסיכוי היחיד לאושר וחתונה הוא להגיע לשם תוך 24 שעות.
אולם העיכוב בטיסה בסנקט פטרבורג מאלץ אותה לשנות לגמרי את תוכניותיה.
מרתון מוסקבה הוא אירוע ריצה וספורט גדול המתקיים מדי שנה במוסקבה, רוסיה.
מרחק המרתון הרשמי של 42.195 ק"מ (26 מייל 385 יארד) מוגדר כמרוץ כבישים ברחבי העיר בו משתתפים במשותף ספורטאים מקצועיים ורצים חובבים.
האירוע, שהחל לראשונה בשנת 2013, כיורש מרתון השלום הבינלאומי במוסקבה (משנת 1980), מתקיים באופן מסורתי בסוף השבוע האחרון של ספטמבר.
מרתון מוסקבה מוסמך על ידי IAAF והוא חבר באיגוד המרתונים הבינלאומיים ומרוצי מרחק.
מרתון מוסקבה הוא אחד ממרוצי הכבישים הגדולים והפופולריים ביותר ברוסיה.
בשנת 2016 לבדה השתתפו במירוץ 28,000 מרתוניסטים מ-70 מדינות.
המרתון מתנהל לאורך מסלול שטוח ברובו סביב נהר מוסקבה, ומשתרע על פני 42,195 קילומטרים, אך בגובה של עד 100 מטרים.
מרתון החורף הבינלאומי "דרך החיים" היא תחרות ריצה בה לוקחים חלק ספורטאים מקצועיים וחובבי אתלטיקה.
האירוע, המתוזמן בקנה אחד עם תבוסת הכוחות הנאצים ליד לנינגרד והסרת המצור, מתקיים מדי שנה ביום ראשון האחרון בינואר.
מסלול המרתון עובר לאורך כביש התחבורה האגדי דרך החיים, שבשנות המלחמה חיברה את לנינגרד הנצורה עם שאר המדינה.
מארגן המרתון הוא הארגון הציבורי האזורי "התאחדות הספורט של אתלטיקה של סנקט פטרבורג".
הסיוע בארגון וניהול המרתון מתבצע על ידי הוועדה לתרבות פיזית וספורט של סנט פטרבורג, הוועדה לתרבות פיזית וספורט של מחוז לנינגרד, הנהלת נפת קלינין ומנהלת "המחוז העירוני וסבולוז'סק" במחוז לנינגרד.
במסגרת התחרות נערכת ריצת מרתון למרחקים הבאים: 42.195 ק"מ ו-5 ק"מ.
מסלול 42.195 ק"מ יוצא מגדות אגם לדוגה ליד אנדרטת שבירת הטבעת, מסלול 5 ק"מ מתחיל בעיר וסבולוז'סק.
שני המסלולים מסתיימים באנדרטת פרח החיים.
המרתון התחיל ב-21 בינואר 1970, כאשר רץ המרתון הסובייטי המפורסם, תושב לנינגרד הנצורה, גריגורי איוואנוביץ' קולגאשקין, ביום הולדתו, יחד עם רצים דומים - מדריך החינוך הגופני אולג אויבייב, סמל התותחנים הוותיק במלחמה, דמיטרי קיטאיצב ואחרים ביצעו את ריצת המרתון הראשונה בדרך החיים.
הרצים כיסו מסלול בן 39 קילומטר מאנדרטת שבירת הטבעת, שנמצאה במקום בו המשאיות ירדו מהחוף אל קרח לדוגה, אל אנדרטת פרח החיים ברובע העירוני רז'בקה, משם החל החלק הקרקעי של דרך החיים.
אורך המרחק של שלושת המרוצים הראשונים היה 39 ק"מ.
בשנת 1973, לכבוד 30 שנה לפריצת המבור, נערך לראשונה מרתון קלאסי (42,195 ק"מ) בו התחילו 49 אנשים.
בשנת 1975, המרתון זכה להכרה לאומית והחל להתקיים בקביעות ובשנת 1991 הוא קיבל מעמד בינלאומי.
בשנות השמונים הגיעו למרתון עד 3,000 משתתפים.
דרך החיים נחשב למרתון ייחודי, שכן הוא נערך בחורף.
למרות תנאי מזג האוויר הקשים, התחרות מעולם לא בוטלה.
בשנים 1980 ו-1985, בגלל כפור קשה, אורך המסלול הצטמצם ל-30 קילומטר.
במשך זמן רב ניתן היה להשתתף במירוץ על ידי הרשמה ממש ביום המרוץ.
אך הפופולריות הגוברת של המירוץ הובילה לכך שבשנת 2016 מספר המשתתפים החל להיות מוגבל:
עלייה נוספת במספר נשענת על קשיים ארגוניים: יש להעביר את משתתפי המירוץ לנקודת ההתחלה באמצעות אוטובוסים ממרכז העיר סנקט פטרבורג (מתחנת הרכבת פינלנד) והם מחליפים לבגדי מרוץ בסמוך לנקודות ההתחלה.
חפצי הרצים נותרים באוטובוסים שיוצאים לקו הסיום.
לאחר כיסוי המרחק, המשתתפים עוברים באוטובוסים ונלקחים חזרה לתחנת פינלנד כשהאוטובוסים מתמלאים.
מי שרוצה מובא בדרך לסאונה בחינם.
מאז 2019, בגלל קשיים ארגוניים וכלכליים מוגברים, בוטל חצי המרתון, אך מכסת המרתון הוגדלה ל-1,500 איש.
עד 1990 לא הייתה תחרות נשים.
המרתון הבינלאומי הלילות הלבנים הוא מרתון שנתי בסנקט פטרבורג, והמרתון העיקרי בצפון-מערב רוסיה.
אחד מארבעת המרתונים הרוסים - חברי איגוד המרתונים והמרוצים הבינלאומיים, מבחינת מספר רצי המרתון שסיימו בשנת 2013, נמצא במקום השני (מאחורי מוסקבה, אך לפני מרתון סיביר).
לראשונה, מרתון הלילות הלבנים נערך בלנינגרד בשנת 1990. בתחילה, המרתון הוגדר כמרתון לילי, הרצים התחילו בשעה 23:00 וסיימו למחרת בבוקר.
עם זאת, בשנים האחרונות נערך ביום ראשון בבוקר מרתון הלילה הלבן (בשנת 2017 החל המרתון בשעה 8:00).
מגבלת הזמן להתגברות על המרתון היא 6 שעות.
מסלול המרתון נערך בטבעת אחת לאורך החלק המרכזי של העיר על רקע מונומנטים אדריכליים מפורסמים כמו קתדרלת איסק, פרש הברונזה, הסטרלקה של האי וסילי, מבצר פיטר ופול, הגן הבוטני, תיאטרון הדרמה הגדול, נבסקי פרוספקט, מנזר אלכסנדר נבסקי ועוד.
מרתון סיביר הבינלאומי סיבירי הוא מרתון שנתי הנערך בעיר אומסק מאז שנת 1990, אז נפתחה העיר לראשונה לזרים.
מרתון הקיץ הוא חלק מחגיגות ימי העיר.
מתקיים בשבוע של יום איליה הקדוש, הפטרון של אומסק, בתחילת אוגוסט.
המרתון עצמו מתקיים במהלך השבת הראשונה של אוגוסט.
חצי מרתון החורף נערך במהלך שבוע חג המולד האורתודוקסי ב-7 בינואר.
מבחינת מספר המשתתפים בין מרתוני רוסיה הוא נמצא במקום השלישי אחרי מרתון הלילות הלבנים.
תאריך המירוץ הוקדם בשבוע בשנת 2012, כך שזמן ההתחלה הותאם בדיוק לזה של מרתון הגברים האולימפי ב-2012 שנערך בלונדון ונדחה עד ספטמבר 2013 בגלל אליפות העולם באתלטיקה 2013 שנערכה במוסקבה באותה תקופה.
הוא אורגן בשנת 1990 על ידי דמיטרי חודקו וסרגיי גוברילוב כניסיון לפתוח את אומסק לזרים.
בראש המשלחת הזרה עמד קלוד פיזיקארו, אוסטרלי המתגורר בלונדון, באמצעות מועדון ריצה בשם רצים עולמיים, שרצו עד לסיום.
מנהלים מאוחרים יותר של מרתון לוס אנג'לס ומרתון ניו יורק השתתפו באופן פעיל בשנים הראשונות של מרתון סיביר הבינלאומי.
במרתון הראשון השתתפו 1,800 ספורטאים, בהם 32 זרים מ-9 מדינות, אחד מהם היה חבר הפרלמנט הבריטי ג'ון אוסטין-ווקר, ורץ מרתון קנייתי שבגלל קושי בטיסה הגיע בבוקר המרתון.
מאז תחילת שנות התשעים המרתון משך אלפי משתתפים (וזרים רבים) בכל שנה והמספר גדל מדי שנה.
הוא מוגדר כמרוץ כביש תווית ברונזה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, מה שהופך אותו לתחרות כזו היחידה במדינה שמחזיקה במעמד מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
למרות אופיו הבינלאומי, רק אתלט זר אחד (קוסמאס מוסיוקה מקניה) עלה על הפודיום בתחרות בין 1990 ל-2010.
מרתון קאזאן היא תחרות ריצה בעיר קאזאן, המתקיימת מדי שנה מאז 2015. כולל ריצת מרתון, 21.1 ק"מ, 10 ק"מ ו-3 ק"מ.
המסלול זכה בתואר אחד המסלולים היפים באירופה (על פי ואדים זלובין, מד מוסמך של האיגוד הבינלאומי לפדרציות האתלטיקה).
ספורטאים מקצועיים וחובבים לוקחים חלק המרוץ, שנערך תחת שם המותג של סדרת אירועי הספורט TIMERMAN.
המרתון מאורגן על ידי "המרכז ליישום פרויקטים ספורטיביים" בהנהגתו של ואדים יאנגירוב.
הוועדה המארגנת היא גם הפדרציה לאתלטיקה של הרפובליקה של טטרסטן, ממשלת הרפובליקה של טטרסטן ועיריית קאזאן.
לראשונה מרתון קאזאן נערך בשנת 2015. במסגרתה אליפות רוסיה בריצת מרתון עם בחירת המשתתפים לאליפות העולם.
המשתתפים קיבלו שלוש ריצות לבחירה: מרתון אולימפי קלאסי - 42.2 ק"מ, חצי מרתון ומירוץ מעגלי 5 ק"מ.
בסך הכל השתתפו 2,246 איש במרוצים.
מרתון קאזאן נקבע לציון חגיגת 70 שנה לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה.
מסלול המרתון עובר דרך האתרים המשמעותיים ביותר של קאזאן: הקרמלין עם מסגד קול-שריף החינני ומגדל סיויומבייק, הסוללה על גדת נהר קאזאנקה, ארמון ספורט המים ומרכז המשפחה העירוני, מתחם הבילוי פירמידה, אגם קבאן, גשר המילניום, רחוב קארל מרקס, סוללת הקרמלין, גן לנינסקי, קרקס קאזאן ועוד.
אחד המרכיבים החשובים ביותר במרתון היה הליגה התאגידית, שמטרתה העיקרית היא ליצור תנאים להשתתפות משותפת של צוותי ארגונים ועסקים של רפובליקת טטרסטן באירועי ספורט המוניים.
על פי תוצאות המרתון בשנת 2018, יותר מ-55 צוותים מבין חברות וארגונים לא רק מהרפובליקה, אלא גם ממחוזות רוסיה וחבר המדינות השתתפו בליגה התאגידית.
מרתון החלל הוא תחרות ריצה שנתית באתלטיקה הנערכת בעיר קורוליוב שבמחוז מוסקבה, רוסיה.
המרתון נערך מאז 1977 ונחשב למרתון הקיץ הוותיק ברוסיה, כמו גם במרחב הפוסט-סובייטי.
נוטלים בו חלק ספורטאים-מקצוענים וחובבים.
בשנת 1982 היה למרתון הגדול ביותר בברית המועצות, עם 1070 משתתפים.
בנוסף, לראשונה במרתון זה, בוטלה הדרישה למסור אישור רפואי, שהוא לרוב רשמי; בפעם הראשונה בקורוליוב השתתפו ותיקי מלחמת העולם השנייה למרתון; לראשונה בקורוליוב, ילדים החלו להשתתף במרוצים.
התחרויות נערכות על פי כללי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בחסות עיריית קורוליוב וממשלת מחוז מוסקבה.
מרתון אוסקה (ביפנית: 大阪国際女子マラソン, Ōsaka Kokusai Joshi Marason) היא ריצת מרתון המתקיימת מדי שנה בסוף חודש ינואר באוסקה שביפן.
במקביל נערכת ריצת חצי מרתון לגברים.
במהלך הריצה, הרצות עוברות מספר אתרים מרכזיים בעיר לרבות מבצר אוסקה ומסיימות באצטדיון נאגאי.
התחרות הראשונה נערכה בשנת 1982 וניצחה בה נציגת איטליה ריטה מרקיזיו.
טטיאנה שמרקו מאוקראינה ניצחה שלוש פעמים, אך לאור השעיתה על שימוש בחומרים אסורים תוצאותיה בשנים 2013–2015 בוטלו וזכיותיה הועברו לקיוקו פורושי, יוקיקו אקאבה וילנה פרוקופצ'וק.
בשיא המסלול מחזיקה הרצה היפנית מיזוקי מטסודה שקבעה תוצאה של 2:20:52 שעות במרתון 2022.
מרתון קליפורניה היא ריצת מרתון המתקיימת בעיר סקרמנטו, בקליפורניה, ארצות הברית החל משנת 1983.
המרתון הראשון אורגן בשנת 1983 והשתתפו בו 1600 רצים.
הוא מנוהל על ידי איגוד הרצים של סקרמנטו.
בהדרגה מספר המשתתפים גדל ל-9,000.
בשנת 1983 התחרות הייתה ריצת מבחן למשלחת ארצות הברית לאולימפיאדת לוס אנג'לס.
גם היום המרתון מהווה חלק מריצות מבחון לבחירת המשלחת האולימפית של ארצות הברית.
במרוצת השנים היה המרתון היה ריצת אליפות לריצות מרתון של ארצות הברית.
בשנת 2020 התחרות לא התקיימה בגלל מגפת הקורונה.
המסלול מתחיל כ-40 ק"מ מהעיר בסביבת סכר פולסם, ומסתיים בכיכר של בניין .
בשנת 1983 בריצת גברים ניצח מרטי קילהומה מפינלנד עם תוצאה של 2:13:35. בהמשך הישג זה שופר מספר פעמים.
השיא הנוכחי הוצג בשנת 1993 על ידי ג'רי לאוסון מארצות הברית והוא 2:10:27. ברוס דיקון מקנדה ניצח ברציה שלוש פעמים (1991, 1995 ,2001).
בריצת נשים המנצחת הראשונה הייתה גבריאלה אנדרסון משווייץ עם תוצאה 2:33:25. סאלי איסטול מבריטניה הייתה הראשונה שירדה משעתים וחצי בשנת 1991. השיא הנוכחי 2:26:53 הושג על ידי שרה וון בשנת 2021. מספר רצות ניצחו בתחרות פעמיים, מהן ביז'ונש דבה ניצחה פעמיים ברציפות בשנים 2009 ו-2010.
מרתון מאה השנים: האסטרטגיה הסודית של סין להחלפת ארצות הברית כמעצמה החזקה בעולם הוא ספר עיון משנת 2015 מאת מייקל פילסברי .
בספר, המחבר דן באסטרטגיה של סין לעקוף את ארצות הברית ולהפוך למעצמה הגלובלית המובילה עד שנת 2049. בהסתמך על ניסיונו הרב כאנליסט מדיניות ויועץ לענייני סין, פילסברי טוען שאסטרטגיה זו מושרשת עמוק במסורת המדינית והחשיבה האסטרטגית הסינית, תוך שימוש בשיטות הכוללות צמיחה כלכלית, ריגול ומניפולציה עדינה של הנורמות הבינלאומיות.
פילסברי, שבעבר נחשב ל"מחבק פנדה" (כלומר אחד שחושב שכל מה שסין עושה זה דבר טוב), מבקר את הטקטיקות העדינות וארוכות-הטווח של סין ומנתח את האסטרטגיות ההיסטוריות שלה המשפיעות על מדיניותה כיום.
פילסברי שימש כעוזר תת-מזכיר ההגנה לתכנון מדיניות בממשלו של רונלד רייגן וכעוזר מיוחד לענייני אסיה במשרד מזכיר ההגנה בממשלו של ג'ורג' ה.וו.
הוא גם היה חבר בצוות של ארבע ועדות בסנאט של ארצות הברית.
באפריל 2023, פילסברי נבחר כאחד מהאנשים המשפיעים ביותר בוושינגטון די.סי.
הספר מרתון מאה השנים מבוסס על ראיונות עם עריקים סינים ועל בדיקת מסמכים מסווגים שנחשפו, במטרה לערער על הדעה הרווחת בחוגי מדיניות החוץ של ארצות הברית לפיה עלייתה של סין תביא לשלום ולשגשוג עולמי.
בספר, פילסברי טוען כי האסטרטגיה ארוכת-הטווח של סין היא להחליף את ארצות הברית ככוח הדומיננטי בעולם.
התאוריה שלו מבוססת על הבנתו את ההיסטוריה הסינית (במיוחד תקופת המדינות הלוחמות), ניתוח הצעות של גורמים מיליטנטיים בממשל הסיני, ובחינת האסטרטגיות הצבאיות של סין.
פילסברי טוען שסין, בהשראת האסטרטג הסיני הקדום סון דזה, מיישמת את אסטרטגייתה באופן כמעט בלתי מאותגר במשך עשורים.
הוא מסיק כי חוסר הבנתה של ארצות הברית את "מרתון מאה השנים" של סין מהווה את כישלונה המודיעיני הגדול ביותר ב-50 השנים האחרונות.
לטענתו, האסטרטגיה של סין נובעת מתחושת הקורבן ההיסטורית שלה ומהרצון להשיב את מקומה הדומיננטי בזירה הגלובלית.
אלמנטים מרכזיים באסטרטגיה שמזהה פילסברי כוללים:
יצירת תמריצים המקהים את ההערנות של ארצות הברית, כך שהיא לא תראה בסין יריבה.
תמרון האליטות האמריקאיות כך שיתמכו במדיניותה של סין.
הסתרת ההתקדמות שלה בטכנולוגיות צבאיות.
ניצול הפתיחות הכלכלית של ארצות הברית כדי להשיג יתרונות כלכליים וטכנולוגיים.
עיצוב מוסדות ונורמות בינלאומיות כך שיתאימו למודל הממשל הסיני.
בפברואר 2015, "מרתון מאה השנים" הגיע למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של ה"וושינגטון פוסט", והעיתון "The Christian Science Monitor" כלל אותו ברשימת עשרת הספרים המובילים של החודש.
מבקרים מוושינגטון פוסט ופוקס ניוז שיבחו את פילסברי על עומק הידע והתובנות שלו בנוגע לחשיבה האסטרטגית הסינית, והגדירו את הספר כקריאת השכמה לקובעי המדיניות האמריקאים.
לעומת זאת, "PBS NewsHour" טען שהספר מפריז בהערכת יכולותיה וכוונותיה של סין, בהתבסס יתר על המידה על דעותיהם של גורמים מיליטנטיים בממשל הסיני.
"רסמוסן ריפורטס" מתח ביקורת על הספר על כך שאינו עוסק בדעות מנוגדות.
במדיום תואר כי הספר מרתק ושיטתי, המשכנע כי סין פועלת באסטרטגיה ארוכת טווח להפוך למעצמה הגלובלית.
הוא מדגיש את חשיבות ההקשרים ההיסטוריים שמציג פילסברי, במיוחד מתקופת המדינות הלוחמות, ואת השימוש של סין בטקטיקות רמייה להסתרת כוונותיה.
לטענתו, הספר מוכיח שסין אינה מתקדמת לעבר דמוקרטיה, וכי על ארצות הברית לנקוט גישה תקיפה יותר מול מדיניותה.
קירקוס ריוויוז רואה בספר "חומר למחשבה מדאיגה, עם נגיעה של פרנויה".
הביקורת מדגישה את טענתו של פילסברי כי המערב טעה להאמין שסין תאמץ דמוקרטיה, וכי הרטוריקה האנטי-אמריקאית שלה רווחת יותר מכפי שנדמה.
יחד עם זאת, נטען כי הספר עשוי להיתפס כדרמטי מדי עבור חלק מהקוראים.
ה"וול סטריט ג'ורנל" מציין את השינוי הדרמטי בגישתו של פילסברי, שבעבר היה תומך במעורבות עם סין, אך הפך לאחד המבקרים החריפים ביותר שלה.
הביקורת משבחת את הספר על תיאור מעמיק של השאיפה הסינית לשחזר את עליונותה ההיסטורית, אך מציינת כי גישתו של פילסברי עשויה לשקף להט של "מאמין שהפך למומר", ולעיתים להציג את הנושא בנימה מוגזמת.
יוסי ברנע בזמן ישראל, כתב "המחבר משכיל להביא מידע על מה שעומד מאחורי המדיניות הסינית, כמו גם על המדיניות שעל ארצות הברית לנהל נגדה.
אך לא בטוח שהיה צורך לכתוב לשם כך 257 עמודים ועוד 93 עמודי הערות."
מאמר בוושינגטון טיימס ציין כי הספר, שאושר לפרסום על ידי ה-FBI, ה-CIA והפנטגון, דן בשיתוף הפעולה בין ה-CIA לשירותי המודיעין הסיניים נגד רוסיה.
מַשׁ הוא דמות מקראית המוזכרת בתולדות בני נח, ב כאחד מבניו של ארם בן שם בן נח.
בספר דברי הימים () במרבית כתבי היד, נקרא בנו של ארם "משך", וכך הדבר גם בתרגום השבעים, הן בבראשית והן בדברי הימים.
עם זאת, אין לבלבל בינו לבין דמותו של משך בנו של יפת, המוזכר בתחילת הפרק בספר בראשית.
גרסה שלישית, המופיעה בנוסח שומרון של התורה, במגילת מלחמת בני אור בבני חושך מקומראן ובכתבי יוסף בן מתתיהו מכנה אותו בשם "משא".
מרבית הניסיונות לזיהוי מש במחקר מניחים כי "מש" איננו יסוד אתני אלא וריאציה לשמו של חבל ארץ באזור ההתנחלות הארמית.
ההצעה העיקרית במחקר לזיהוי מש היא עם הרי Mashu הנזכרים בעלילות גילגמש, אשר מקובל לזהותם עם הר הלבנון.
הארכאולוג בנימין מזר הציע לזהות את מש עם "מאשא" הנזכר בכתבי מארות מהמזרח הקדום.
חוקרים אחרים הציעו לזהות את מש עם הרכס טור עבדין בצפון מסופוטמיה.כיוון אחר לזיהוי מש כולל את החוקרים המעדיפים את הנוסח "משא" ומזהים בין מש/משא מלוח העמים בבראשית לבין משא הנזכר כבנו של ישמעאל ().
לשיטתם, מדובר למעשה באותו יסוד אתני, שבט נוודים אשר מיוחס ברשימה אחת לארם וברשימה האחרת לישמעאל.
בחפירות ארכאולוגיות שבוצעו בגבול תימן-עומאן התגלה אתר הנקרא בשם "ארם".
מספר היסטוריונים גורסים כי זה המקום של העם הארמי וביניהם גם מש עצמו.
על פי המסורת האתיופית מש היה מלך הארמים בשנים 2162 לפנה"ס–2096 לפנה"ס לאחר שירש את אביו ארם, ותחתיו הארמים פלשו לאזורים נרחבים בסהר הפורה, שם התעמתו עם המדינות המקומיות בנוסף לפלישה לכיוון קרן אפריקה ולאתיופיה, והם אלו שגרמו לירידת ארץ פונת וללחימה כנגד ממלכת כוש.
משא ומתן (בראשי תיבות: מו"מ) הוא כלי תקשורת שהמטרה שלה היא לשכנע או להשפיע על הזולת.
משא ומתן הוא מושג חברתי בעל בולטות בתחומי מדעי החברה, הניהול והשיווק אשר בא לציין את תהליך התנהלותם של דברים (דיבור, שפת גוף, מהלכים) בין שני אנשים או יותר, לצורך חילופי דברים ביניהם.
במשא ומתן ניתן לדון הן בדברים מוחשיים כעצמים או כסף, והן בדברים שאינם מוחשיים כגון ידע, כישרון או קניין רוחני.
כדי להגיע במצב של מוכנות למשא ומתן חשוב להתמקד לא רק ביעדים סופיים ובהיבטים של מה רוצים להשיג, אלא גם באופן שבו רוצים להשיג את היעד.
מוכנות מלאה למשא ומתן היא תפיסה רחבה בה הנושא ונותן נדרש לתכנון קפדני ויסודי הן ברמה האסטרטגית והן ברמה הטקטית.
התבוננות זו כוללת מתן מענה לשאלות רחבות דוגמת:
מה הופך את הנושא ונותן למוכן לקראת ישיבת המשא ומתן הקרובה?
מהם הדברים שיכולים להתרחש בישיבת המשא ומתן שאינם מצויים בשליטת הנושא ונותן?
מה ניתן היה לעשות כדי לשפר את המוכנות לקראת ישיבת המשא ומתן הקרובה?
מה התרחיש הטוב ומה התרחיש הרע ביותר שיכול להתרחש במשא ומתן?
האם הנושא ונותן עבר על תרחישי שיחה מגוונים?
להבדיל משיחה רגילה ללא מטרת חילופי תן וקח, במשא ומתן מתנהלים חילופי הדברים על ידי שני מושגים תכנוניים הנקראים אסטרטגיה וטקטיקה.
באמצעות ידע מוקדם כיצד לנהל משא ומתן מוצלח ניתן לשפר את תהליך השגת המטרה הרצויה בסוף תהליך המשא ומתן.
שיטות המשא ומתן רבות וכן תלויות תרבות.
בנוסף לכך, השיטות עשויות להשתנות תכופות גם בהתאם לאופי האנשים השונים, הנוטלים חלק בתהליך המשא ומתן, ואף במהלך כל זמן ניהול המשא ומתן המתממש בשטח.
השתנות של אופני המשא ומתן בשטח עשויה להיחשב כטקטיקה ואילו ההתנהלות של כל המשא ומתן ברמת המאקרו עשויה להיחשב כאסטרטגיה.
משא ומתן יעיל דורש מידע מוקדם.
נהוג לגשת לתהליכי משא ומתן תוך בירור מראש של מאפייני הצד השני שאיתו יתנהל המשא ומתן.
רק לאחר תהייה ובדיקת שטח של צרכיו, מאפייניו, רצונותיו ויכולתו הממשית לספק את המבוקש, ניתן להתחיל במשא ומתן אפקטיבי.
נהוג לחלק את סוגי המשא ומתן למשא ומתן בעל אופי חלוקתי ומשא ומתן בעל אופי משלב.
המודל החלוקתי מתאפיין בהנחה כי המשאב או התועלת נשוא המשא ומתן לא ניתנים לשיתוף ועל מנת לזכות בהם (ולבצע משא ומתן מוצלח) יש להתגבר על היריב.
המודל המשלב מניח כי לרוב ניתן ליישב בין עמדות הצדדים הנושאים ונותנים, באופן שהאינטרסים של כל הצדדים יוגשמו (גם אם לא באופן מוחלט).
האוורד רייפה איתר שלושה מאפיינים מצטברים למצבים בהם עדיף לבחור במודל החלוקתי: מדובר באינטראקציה חד-פעמית, נושאים ונותנים על נושא (או נכס) אחד ושכמעט תמיד מדובר בכסף.
משמעות המחקר היא שבכל מצב שאינו ממלא את שלושת התנאים (רוב המקרים), עדיף לבחור באסטרטגיה משלבת, במטרה לענות על האינטרסים של כל הצדדים.
קיימים שלושה סוגים אפשריים של תוצאות משא ומתן:
ניצחון ייחשב כאשר הפרט השיג את מטרותיו, באופן משביע רצון.
הפסד ייחשב כאשר הפרט לא השיג את מטרותיו.
הסיום היעיל ביותר של משא ומתן, אם כי לא תמיד הוא אפשרי, יהיה הסיום של "מנצח–מנצח" (win-win).
לעיתים, כאשר לא ניתן להגיע לסיום יעיל, משא ומתן נקלע למצב של מבוי סתום.
על משא ומתן ניתן להתבונן מתוך נקודות מבט שונות: הן של הזמנים ביחס להתרחשותו (בזמן התקיימותו, הן מראש לפני תחילתו והן בניתוח אחורנית) והן מתוך עיניהם של אנשים שונים המנתחים אותו בהתאם לטיב הבנתם ודרגתה היום-יומית או המקצועית.
היכולת להצליב נקודות רבות שמהן אנו צופים במשולב על משאים ומתנים שונים עשויה להוליד הבנה מיטבית ועמוקה של עקרונות טובים יותר או עקרונות טובים פחות העשויים לתרום להצלחת משא ומתן.
היות שמשא ומתן מתנהל בין אנשים, ראוי ונבון לנתחו גם בהקשר של יכולתו להתקיים בהתאם לסגנונות האנשים המעורבים בו (סוגי וטיפוסי אנשים).
הצלבת ידע המשלב הן נקודות מבט – מנתחות מתחלפות והן ניתוח של סוגי אנשים שונים מחייבת שהעיסוק המרכזי בניתוח משא ומתן יהיה במיקום הגיוני שכזה המאחד יחדיו באופן חכם הן הבנת עקרונות והן שילוב נגיעתם ושימושם ביחס לסוגי הטיפוסים הנוטלים חלק במהלך המשא ומתן.
חלוקות סוגי הטיפוסים הן שונות ומגוונות אולם בדרך כלל מופיעים בהן הטיפוס האנליטי, הטיפוס הפרגמטי, הטיפוס המלהיב ועוד.
רגשות משחקים תפקיד חשוב בתהליך המשא ומתן, על אף שרק בשנים האחרונות החל מחקר על השפעתם.
לרגשות יכול להיות תפקיד חיובי או שלילי בתהליך.
במהלך משא ומתן, ההחלטה האם להתפשר או לא תלויה בחלקה בגורמים רגשיים.
רגשות שליליים יכולים לגרום להקצנת התגובות עד כדי התנהגות בלתי רציונלית, להחרפתם של חילוקי דעות ואף לפיצוץ המשא ומתן כולו.
לעומת זאת, רגשות חיוביים מאיצים הגעה להסכם ועוזרים בהעלאת הרווחים המשותפים.
הרגשות משפיעים על השלבים השונים של המשא ומתן: באילו אסטרטגיות מתכנן הנושא-ונותן להשתמש, ובאילו אסטרטגיות ישתמש הלכה למעשה; באיזה אופן הצד השני וכוונותיו ייתפסו; הנכונות להגיע להסכם, וכן תוצאות ההסכם עצמן.
מצב רוח חיובי או שלילי של אחד מהצדדים יכול על כן לגרור השפעות שונות בתכלית על המשא ומתן כולו.
חשוב לשמור על התנהלות חיובית; חשוב לשמור על קור רוח ולזכור שהיחסים חשובים מהישג קצר טווח.
עוד לפני שתהליך המשא ומתן החל, אנשים הנמצאים תחת רגש חיובי בטוחים יותר בעצמם, ומתכננים יותר להשתמש באסטרטגיות שיתוף פעולה.
במהלך המשא ומתן, מתדיינים הנמצאים במצב רוח חיובי נוטים ליהנות יותר מהתהליך, להתפלמס פחות, להשתמש פחות באסטרטגיות אגרסיביות ויותר באסטרטגיות של שיתוף פעולה.
דבר זה מעלה את יכולת הצדדים למצוא נקודות הסכמה, ומגדיל את הסיכוי ששני הצדדים ישיגו את מטרותיהם.
אכן, בהשוואה למתדיינים הנמצאים תחת רגש שלילי או נייטרלי, נבדקים במצב רוח חיובי הצליחו יותר להגיע להסכמים, ואף נטו יותר לכבד את ההסכמים שהושגו.
התוצאות החיוביות הללו הן תוצאה של תהליכי קבלת החלטות טובים יותר, כגון מחשבה גמישה, יצירתיות בפתרון בעיות, כיבוד נקודת המבט של הצד השני, נכונות ללקיחת סיכונים וביטחון עצמי גבוה יותר.
לרגש חיובי לאחר סיום המשא ומתן יש תוצאות חיוביות גם כן.
הוא מעלה את שביעות הרצון מהתוצאות שהושגו, ומשפיע על הנכונות לקשרים עתידיים.
בנוסף, רגש חיובי שמתעורר כתוצאה מהגעה להסכם מסייע ליצירת קשר ומחויבות רגשית הפותחת פתח לקשרים נוספים.
אולם, לרגש חיובי במשא ומתן יש גם מגרעות: הוא מעוות את תפיסת הביצוע, כך שהתפקוד נתפס כטוב יותר ממה שהיה בפועל.
מכאן, שמחקרים המערבים מדדי דיווח עצמי על התוצאות שהושגו עלולים להיות מוטים.
לרגש שלילי יש השפעה מזיקה על שלבים שונים של המשא ומתן.
ישנם מספר רגשות שליליים המשפיעים על המשא ומתן (למשל, גאווה, אשמה, בושה, חרטה), אך הרגש הנחקר מכולם הוא כעס.
עוד לפני שהמשא ומתן החל, מתדיינים כועסים מתכננים להשתמש פחות באסטרטגיות של שיתוף פעולה ויותר באסטרטגיות תחרותיות, אף שאלו מביאות לרווחים משותפים נמוכים יותר.
במהלך המשא ומתן כעס פוגע בדיונים על ידי כך שהוא מוריד את רמת האמון ההדדי, מערפל את כושר השיפוט, מצמצם את טווח הקשב לגורמים מסוימים, ומשנה את המטרה המרכזית מהגעה להסכם לנקמה בצד השני.
מתדיינים כועסים מפנים פחות תשומת לב לאינטרסים של הצד השני, ולכן שוגים יותר בהערכותיהם וכתוצאה מכך מגיעים לרווחים משותפים נמוכים יותר.
יתרה מכך, רגשות שליליים יכולים להוביל לקבלה של פשרות שהתועלת מהן שלילית.
להבעה של רגשות שליליים במהלך משא ומתן יכולות להיות גם השפעות חיוביות.
כעס המובע בצורה לגיטימית יכול להיות דרך יעילה להפגין מחויבות, כנות וצורך אמיתי.
מלבד זאת, על אף שכעס מפחית את סך הרווחים הכללי במטלות מסוימות, הוא עדיף על רגשות חיוביים כאשר מדובר במשחק סכום אפס בו רווח של האחד גורר בהכרח הפסד של השני.
תנאים הכרחיים להשפעת רגשות על משא ומתן
הרגש שחש אחד הצדדים המתדיינים לא בהכרח ישפיע על תהליך המשא ומתן.
אלברקין ועמיתיו (Albarracın et al.
2003) הציעו שקיימים שני תנאים להשפעת רגש, שניהם תלויים ביכולת (האם ישנן הפרעות סביבתיות או קוגניטיביות) ובמוטיבציה.
זיהוי הרגש: דורש יכולת גבוהה, מוטיבציה גבוהה, או רמה גבוהה של שתיהן.
סיווג הרגש כחשוב ורלוונטי לשיפוט: דורש יכולת נמוכה, מוטיבציה נמוכה, או רמה נמוכה של שתיהן.
לפי מודל זה, כשגם היכולת וגם המוטיבציה נמוכות הרגש כלל לא יזוהה, ואילו כשגם היכולת וגם המוטיבציה גבוהות הרגש יזוהה אך יסווג כלא רלוונטי.
לכן, רגשות ישפיעו על המשא ומתן רק כשאחת גבוהה והאחרת נמוכה.
רוב המחקרים שנערכו על רגשות ומשא ומתן התמקדו בהשפעת רגשות המתדיין עצמו על התהליך.
אולם לרגשות הצד השני יש חשיבות לא פחותה, מכיוון שרגשות קבוצתיים משפיעים של תהליכים גם ברמת הקבוצה אך גם ברמת הפרט.
אמון בצד השני הוא תנאי חיוני להשפעת הרגשות, וקשר ראייה מעצים את השפעתם.
רגשות תורמים לתהליך המשא ומתן בכך שהם מצביעים מה מתדיין חושב ומרגיש, ולכן יכולים למנוע מהצד השני לעשות פעולות הרסניות ולסמן אילו צעדים יש לנקוט בהמשך: רגש חיובי מסמן להמשיך באותו מסלול, ואילו רגש שלילי מסמן שנדרשות התאמות בהתנהגות או בגישה.
לרגש של היריב יכולות להיות שתי השפעות בסיסיות על רגשות והתנהגות המתדיין: חיקוי/הדדיות (הפגנת רגש דומה) או השלמה (למשל, אכזבה או צער המובעים על ידי צד אחד יכולים להוביל לחמלה וליותר שיתוף פעולה מצד הצד השני).
במחקר שערכו באט ועמיתיו (Butt et al.
2005) ושדימה תהליך משא ומתן רב-שלבי, רוב המתדיינים הגיבו לרגשות הצד השני בהדדיות, ולא בצורה משלימה.
מחקרים מצאו שלרגשות שונים יש השפעות שונות על הרגשות והאסטרטגיות של היריב:
כעס גרם ליריב לדרוש פחות ולוותר יותר במשחק סכום אפס, אך גם להערכה נמוכה יותר של המשא ומתן.
כעס הביא את הצד השני לנקוט באסטרטגיות של שליטה וכניעה (אך לא שיתוף פעולה, למשל).
גאווה גרמה ליריב לנקוט ביותר אסטרטגיות של פשרה ושיתוף פעולה.
אשמה וחרטה יצרו רושם חיובי יותר של המתדיין על היריב, אך גם הביאו את היריב להציב דרישות גבוהות יותר.
מאידך גיסא, ברמה האישית אשמה קשורה לשביעות רצון גבוהה יותר מההישגים האישיים.
דאגה או אכזבה הותירו רושם רע על היריב, אך גם הביאו אותו להציב דרישות נמוכות יחסית.
בעיות במחקר משא ומתן ורגשות במעבדה
משא ומתן הוא אינטראקציה מורכבת.
התחקות אחר כל הדקויות שבו היא משימה קשה ביותר, ועוד יותר מכך בידוד השפעתם של מרכיבים ספציפיים בתהליך זה.
מסיבה זו רוב המחקרים על משא ומתן נעשים בתנאי מעבדה ומתמקדים בגורמים אחדים בלבד.
אף על פי שלסוג כזה של מחקרים יתרונות רבים, כשמנסים לבדוק את השפעת הרגשות בתהליך המשא ומתן יש להם גם חסרונות לא מבוטלים:
הרגש במחקרי מעבדה הוא בדרך כלל מתופעל (manipulated), ולכן 'קר' יחסית ובעל עצימות נמוכה.
אף שגם לרגשות 'קרים' כאלו יש השפעה על המשא ומתן, הם שונים איכותית מהרגשות ה'חמים' שנחווים לעיתים קרובות בהתדיינויות אמיתיות.
בחיים האמיתיים אדם בוחר לפחות במידה מסוימת לאילו מצבים להיכנס, דבר המשפיע על המחויבות הרגשית, המוטיבציה והאינטרסים שלו.
זה אינו המצב במחקרי מעבדה.
מחקרי מעבדה נוטים להתמקד במספר מצומצם של רגשות מוגדרים היטב, בעוד החיים האמיתיים מעלים קשת רחבה הרבה יותר של רגשות.
השימוש בכינוי משא ומתן לתופעה שמתארת מקח וממכר בין אנשים מתוארת כבר בלשון חז"ל:
באופן דומה וקדום יותר, מוזכר בספר בן סירא:
בנוסף, ישנן גם תעודות אכדיות מן האלף השני לפנה"ס שיש בהן שימוש בצורה "משא ומתן".
מש או מאש ולעיתים לוביה מאש (שם מדעי: Vigna radiata) הוא הסוג של לוביה ממשפחת הקטניות המשמש למאכל, ונפוץ בעיקר במזרח הרחוק.
נקרא גם אפונה סינית או שעועית מונג.
המש נפוץ מאוד בסין, שם הוא משמש בעיקר להכנת נבטים, המוכרים כ"נבטים סיניים".
בהודו, פולי מש מקולפים משמשים להכנת דאל, תבשיל הודי מסורתי.
המש משמש כחומר גלם בסוגי מאכלים רבים ושונים, בין השאר אפילו גלידות מש, הנפוצות בארצות המזרח הרחוק.
בפיליפינים מכינים ממנו אפילו עוגות.
ללוביה המש ערכים תזונתיים מצוינים, היא קלה לעיכול ועשירה בסיבים תזונתיים, חלבון, סידן, ברזל, אשלגן, זרחן וויטמינים מסוג B.
עם ההנבטה נוספים ויטמין C וכמות ויטמיני ה-B עולה.
גידול טרופי (אף סוב-טרופי) גדל (בארץ ישראל) במהלך העונה החמה.
יגדל בהצלחה בקרקע המכילה: חול, טין וחרסית.
זרעי המש נובטים היטב בחשיפה קצרה לאור ובשהייה בחושך רוב שעות היממה.
זרעי המש אינם נובטים בתנאי חומציות נמוכים מ-1-5 pH, אלא הם מעדיפים תנאי חומציות גבוהים של pH 8.5-9.5. הם נובטים בתנאי גדילה עם מים.
מרתף השואה הוא המוזיאון הראשון בנושא השואה שהוקם בישראל.
המוזיאון שוכן על הר ציון בירושלים, מתחת למבנה ישיבת התפוצות מול קבר דוד המלך.
כיום, מוזיאון מרתף השואה הוא המקום היחידי שעדיין מציג סבונים שנטען כי הוכנו מקורבנות יהודים, למרות שמדובר במיתוס שגוי לפי היסטוריונים ולפי "יד ושם".
האתר הוקם ב-1948 על ידי משרד הדתות ביוזמת מנכ"ל המשרד, ד"ר שמואל זנוויל כהנא, שהיה אז "הממונה" על הר ציון.
מטרתו הייתה להקים אתר זיכרון שיהווה קבורה סמלית לקהילות שנכחדו, על מנת שניצולי השואה יקיימו בו טקסי זיכרון לקהילותיהם.
המיקום על הר ציון נבחר בהשראת פסוק מספר עובדיה: , ובשל העובדה כי באותם ימים הר ציון היה נקודת הציון הקרובה ביותר אל מקום בית המקדש בהר הבית שהיה תחת שלטון ירדני, והיווה כעין תחליף למקומות הקדושים שבעיר העתיקה, עד לשחרורה של ירושלים.
בשנת 1953 הוקם "מוזיאון יד ושם" בהר הרצל שהחליף את רובו של מרתף השואה.
המוזיאון כולל חצר גדולה וכשבעה חדרי תצוגה.
קירות החצר וחלקים מן המוזיאון מכוסים בלוחות זיכרון ליותר מאלפיים קהילות יהודיות שנכחדו בשואה.
במשך עשרות שנים נהגו ניצולי הקהילות להתאסף בימי זיכרון ולקיים טקסי אזכרה.
המוצגים במוזיאון ממוספרים על פי האלף-בית העברי.
רבים מהמוצגים עוסקים בגבורת הרוח היהודית באמצעות אלמנטים כגון ספר תורה מפרושקוב שבפולין, מוכתם בדם, השוכב בקבר שקוף בכניסה, או סידור בכתב יד שנכתב על פי זיכרונו של יהודי במחנה הריכוז בוכנוואלד.
תצוגות נוספות כוללות תיקים, סוליות נעליים, תוף וארנקים העשויים מקלף של ספרי תורה, מדים של אסיר מאושוויץ, תפילין זעירות שהוברחו אל תוך המחנות ושופר קטן שהוברח גם הוא לתפילת הימים הנוראים במחנות.
המוזיאון מציג גם מעיל קצר מגווילי ספר תורה שלטענת המוזיאון נתפר עבור קצין נאצי, אף שמקורו קדום יותר, מפרעות הקוזאקים.
לעומת "יד ושם", המציג פריטים אישיים רבים ומתאר את מהלך השואה דרך עיני הפרט הבודד, מרתף השואה מתמקד בחורבן הקהילות בזיכרון הקולקטיבי הדתי ובהנצחה בעלת מוטיבים יהודיים מסורתיים כגון אמירת קדיש, קריאת משניות ותהילים וכתיבת שמות הנספים על מגילות קלף ייעודיות.
בהנצחה במוזיאון אין נוכחותה של התנועה הציונית משמעותית ביותר.
הנרטיב המתואר במוזיאון מתמקד במאמצי הנאצים להשמדת היהודים והמוסר הייחודי להם המגולם בתורת ישראל, והעובדה כי היהודים עסקו בקיום מצוות בתוך המחנות מוכיחה כי הנאצים לא הצליחו לשבור את רוחם.
מלבד שיפוצים ושינויים קלים לא השתנה המוזיאון מאז הקמתו.
במוזיאון ישנן מצבות ואנדרטאות זיכרון רבות, כגון מצבה לזכר הטלאי הצהוב, אנדרטת הדמעות בחצר המוזיאון לזכר למעלה ממיליון ילדים שנרצחו בשואה, אנדרטה לזכר מורדי גטו ורשה, מצבת שיש לזכר בית הכנסת ההרוס של קהילת סוחובולה ואנדרטה לזכר יהודי איטליה.
במוזיאון הונצחו על גבי מצבות זיכרון גם קהילות מחוץ לאירופה, בהן לוב וקירינקה.
מונצחת גם קהילה אחת שאינה קשורה בשואה: קהילת עדן שנפגעה בפרעות ב-1947. מוצגים ספרי תורה שהוברחו מן הכיבוש הנאצי בתוניסיה.
בחצר המוזיאון החיצונית ישנו קיר הנצחה המוקדש לחסידי אומות העולם, בהם אוסקר שינדלר, שקברו שוכן בקרבת מקום, והקונסול היפני צ'יאונה סוגיהארה.
במבנה שמעל המרתף היה מתחם בשם בית העדות, בו הוצגו סדרה של תצלומים של מקומות קדושים שנמצאו בשליטת ירדן, בהם בתי הכנסת של הרובע היהודי, קבר רחל ומערת המכפלה.
כן הוצגו בו פיסה של אבן מהכותל המערבי ודגם של בית המקדש.
בחלל הפנימי מוצב ארון זכוכית ובו 30 כדי אפר שהובאו בשנת 1949 על ידי שמעון ויזנטל וניצולי שואה אחרים ממחנות באוסטריה.
קבורת אפר יהודי אוסטריה במרתף השואה נחשבת לטקס הראשון שהתקיים בישראל לזכר נספי השואה.
בחלל זה נמצא גם דגם קטן של קרמטוריום ממחנות ההשמדה.
בארונות תצוגה קטנים למרגלות ארון האפר, מוצגות חתיכות סבון RIF גרמני, שנטען לגביו כי הוא סבון שנוצר משומן שנלקח מיהודים, למרות שמדובר במיתוס.
"יד ושם" מתמיד בבקשתו מהמרתף שיוצאו ממנו הסבונים לאלתר, אך המרתף עומד בסירובו לעשות כן.
בשל כך, שני הגופים אינם עובדים בשיתוף פעולה.
כמו כן, באתר מוצג בקבוק זכוכית שלכאורה הכיל ציקלון בה.
בשנים האחרונות המקום משמש בעיקר כמקום בו האוכלוסייה החרדית נחשפת לשואה, כיוון שהתכנים המוצגים ב"יד ושם" אינם תואמים את תפיסת עולמם של החרדים.
האתר אינו מתוקצב על ידי משרד התרבות או עיריית ירושלים, ואינו מוכר כמוזיאון.
בשנים האחרונות הוא תוקצב על ידי המשרד לשוויון חברתי.
תחקיר של כאן 11, בדצמבר 2022, העלה שהמקום משמש כמחסן מזרנים וציוד של ישיבת התפוצות הסמוכה אליו.
התחקיר גילה כי עמותת ישיבת התפוצות ועמותת מרתף השואה מנוהלות על ידי אותם אנשים, ולא ברור איך קיבלו אנשי הישיבה את הבעלות על אתר ההנצחה.
בשנים האחרונות האתר אינו מתוחזק ברמה גבוהה, ראש ישיבת התפוצות הרב יצחק גולדשטיין, טען בשנת 2017 כי מדינת ישראל איננה משתתפת במימון עמותת מרתף השואה והוא נאלץ לתפעל בעצמו את המקום ההיסטורי בעל הייחודיות הדתית-מסורתית.
מַשָ"ק (ראשי תיבות: מפקד שאינו קצין) הוא נגד או חוגר (חייל סדיר שאינו קצין) הנושא בתפקיד פיקודי או באחריות על תחום מקצועי השונה מזה של יתר החוגרים והנגדים ביחידתו.
בניגוד לשמו, בצה"ל השם מש"ק משמש לעיתים גם לתיאור תפקידים שאין בהם פיקוד.קורס מש"קים לוקח 12 שבועות.
בצה"ל מקבל את התואר כל חוגר או נגד בעל סמכות מתחילת שירותו, לאחר מעבר קורס מסמיך למקצועו או אם עבר הסמכה בשטח.
כך, מש"ק לוחמה זעירה (לו"ז) הוא מש"ק שבאחריותו להדריך לוחמה זעירה, ומש"קית ת"ש (תנאי שירות) אחראית על העברת בקשות חיילים למתן הקלות בתנאי השירות שלהם.
לצד תפקידים כגון מפקד כיתת חיל רגלים או מפקד טנק, או תפקידים בעלי סמכות מקצועית, כגון מש"ק משמעת – גם שמם של תפקידים אשר אין בהם היבט פיקודי, וכן של תפקידים המועברים בחפיפה ואינם מצריכים הכשרה מקצועית או הסמכה רשמית, זוכים לתחילית "מש"ק".
על כן, מש"ק הוא בעצם חייל אשר נושא בתפקיד "עצמאי" כלשהו שיש בו אחריות גדולה יחסית; למשל מש"ק אימונים, מש"ק תקציבים וכיוצא בזה.
בצה"ל, רב-סמל פלוגתי (רס"פ) הוא מפקד האחראי בפלוגה על התחומים המנהלתיים תומכי הלוחמה: ציוד, מזון, משמעת וכיוצא בזה.
לרוב הרס"פ הוא חיל בדרגת סמל-ראשון ונמנה עם ותיקי הסגל הפיקודי בפלוגה.
מפקדו המקצועי, מ"פ המפקדה, אשר ממונה על הלוגיסטיקה ברמה הממונה ומנחה גם את הרס"פים כיצד לעבוד.
מפקדו הישיר, המ"פ, אשר ממנו הרס"פ מקבל פקודות ישירות, לוחות זמנים וקווים מנחים לביצוע תפקידו.
מלבד אלה, הרס"פ משתף פעולה עם דמויות מפתח רבות ברמה הממונה, בהן:
קצין הלוגיסטיקה - מולו חתום הרס"פ על כלל הציוד הפלוגתי וממנו מקבל פריטי ציוד שהפלוגה צריכה.
נגד המטבח - יחד איתו על הרס"פ להסדיר את משיכת המזון ובחלק מהפלוגות גם את מוצרי הניקיון לפלוגתו.
קצין הרכב - יחד איתו מנהל הרס"פ את הנסיעות המנהלתיות והמשימות השוטפות המצריכות כלי רכב
קצין הטנ"א - יחד איתו מנהל הרס"פ את לוח העבודה של הפלוגה על הרק"מים (במידה וישנם ובמידה שלא ממונה על הנושא קצין הפעלה שגם הוא מטעם חיל הטנ"א).
מהצד השני של המתרס, כלפי החיילים הרס"פ הוא מקור אליו ניתן לפנות עם בעיות שונות הנוגעות למנהלה ודמות האחראית על משימות המנהלה הרבות העולות על הפרק.
לעיתים ממונה לרס"פ סגן (המכונה סרס"פ) אשר עוזר לרס"פ להתמודד עם עומס העבודה האופייני לתפקיד זה ומוסיף את קולם של החיילים למקום בו נופלות החלטות חשובות.
השימוש הנרחב בכינוי קשור גם בהומור צה"לי, המייחס חשיבות מזויפת לבעלי תפקידים אזוטריים, אמיתיים או בדיוניים כאחד, דוגמת 'מש"ק ממטרות' – חייל האחראי על מערכת ההשקיה של הצמחייה בבסיס.
דמותו של הרס"פ נתפסת לעיתים כמאיימת ומשליטת משמעת, בדומה לדמותו של נגד המשמעת.
הדבר בא לידי ביטוי בשיר "עוזי עוזי", שכתב אלברט סבג על-פי חוויותיו בצה"ל, בביצוע הגשש החיוור: .
משא מלחמת איגור (בסלאבית מזרחית קדומה: Слово о плъку Игоревѣ, מסע המלחמה של איגור) הוא שיר הגיבורים היחיד שנשתמר מרוסיה שלפני פלישת הטטרים.
היצירה האלמונית שנתחברה בשלהי המאה ה-12 נשתכחה, ורק בשנת 1795 מצא הרוזן אלכסיי מוסין-פושקין באחד המנזרים העתק יחידי.
הידיעה הראשונה על שיר זה הופיעה בירחון הצרפתי "Spectateur du Nord" שנדפס בהמבורג באוקטובר 1797. ברוסיה הדפיסו אותו בפעם הראשונה במוסקבה בשנת 1800. מיד לאחר שנדפס השיר נשמעו קולות יחידים, שאינו אלא זיוף ספרותי, אולם כל הספקות באמיתותה של היצירה בוטלו במשך הזמן.
המחבר היה, כפי הנראה, אדם משכיל אבל קרוב גם לשכבות הרחבות של העם.
אפשר להרגיש בייחוד את השפעתו של התנ"ך על כתיבתו.
ניתן למצוא ביצירתו גם עקבות של השפעות ספרותיות מן המיתולוגיה הרוסית, והוא אף לא נמנע מלהזכיר את שמותיהם של אלילי טבע סלאביים.
גיבור השיר הוא איגור (1151–1202), אחד מנסיכי נובגורוד, בנו של סביטוסלאב בן אולג.
ב-14 במאי 1185 פשט גדודו של איגור על שטחי הקומנים סמוך לגדותיו של הדון.
הקומנים היו בני עם נודד שהשתקע בערבותיה של רוסיה, עד סמוך לים השחור וים אזוב, והיה מתנכל לתושבים המקומיים במעשי שוד וביזה.
בקרב הראשון ניצח איגור את הקומנים, לקח רבים מהם בשבי וחילק את שללם בין לוחמיו.
כעבור שבוע כפו הקומנים קרב נוסף שנמשך שלושה ימים, ושבו הוכה גדודו של איגור שוק על ירך, והוא עצמו נפצע ונפל בידי האויב ביחד עם בנו.
קינתה של ירוסלאבנה, אשתו השנייה של איגור ובתו של ירוסלאב בן ולדימיר נסיך גאליטש, היא התמונה הידועה ביותר בשיר, ולפיה חיבר אלכסיי קונסטנטינוביץ' טולסטוי את "קינת בת ירוסלאב".
אולם יגונה של הנסיכה אינו נמשך זמן רב.
בעזרתו של קומני בשם אובלור נמלט איגור משביו וחזר למולדתו.
בנו, לעומת זאת, בחר לו לאשה את בתו של קוטשאק, אחד משוביו.
ברוח השיר חיבר אלכסנדר בורודין את האופרה "הנסיך איגור", לאחר שהרעיון הוצע לו על ידי ולדימיר סטאסוב ואשר יחד עמו עיבד את הליברית.
במשך 18 שנה עד למותו לא מצאה ידו של בורודין לסיים את היצירה.
האופרה שהושארה בלתי גמורה ובלתי מסודרת, הושלמה בחלקיה ונערכה על ידי ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואלכסנדר גלאזונוב.
מן האופרה נודעים ביותר "מחולות פולובציים" שנתפרסמו בביצוען של להקות בלט רוסיות ונעימותיהן מושרות בפי כל.
איוואן בלינוב הכין מספר העתקים מאויירים של היצירה.
משא או מִטען הם חפצים המועברים ממקום אחד למשנהו על ידי אמצעי שינוע.
המונח יכול להתייחס לכל עצם שהוא ולכל כמות שהיא, אך אין זה מקובל להתייחס לבני אדם כמטען – בשינוע, אנשים יכונו "נוסעים".
משא האדם הלבן הוא ביטוי המתאר את הצידוק האידאולוגי לקולוניאליזם והאימפריאליזם האירופי.
הפואמה "משא האדם הלבן: ארצות הברית ואיי הפליפינים" נכתבה בידי רודיארד קיפלינג ופורסמה כקריאה לארצות הברית לנקוט צעדים קולוניאליסטיים בפיליפינים על רקע מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים.
במקור כתב קיפלינג את הפואמה לחגיגות יובל היהלום למלכה ויקטוריה, אך בסופו של דבר היא הוחלפה בפואמה "סילוק" (Recessional), מאת המשורר.
קיפלינג כתב את הפואמה מחדש כדי לעודד את הקולוניאליזם באיי הפיליפינים ואת סיפוחם, לאחר שנכבשו בידי האמריקאים במלחמת ארצות הברית–ספרד.
כמשורר האימפריאליזם, קרא קיפלינג לאמריקאים לאמץ מדיניות של אימפריה, על אף המחיר הכרוך בבניית אימפריה.
מש"ל או מ.ש.ל הוא ראשי תיבות של הביטוי מה שצריך להוכיח או מה שרצינו להוכיח.
ביטוי זה מופיע בצורתו המקוצרת לעיתים קרובות בסוף הוכחה מתמטית או טיעון פילוסופי.
לעיתים קרובות הביטוי מוחלף בריבוע שחור מלא () או ריק () אשר נקרא הלמוש על שם המתמטיקאי האמריקאי-הונגרי פול הלמוש (Paul Halmos).
לעיתים מפרשים את ראשי התיבות בעברית באופנים שונים, כגון מה שנכתב למעלה, מה שניסיתי להוכיח, מה שרצינו להוכיח, מה שהיה להוכיח וכן הלאה, אך משמעות הביטוי נותרת בעינה.
הביטוי העברי הוא תרגום המקור היווני ὅπερ ἔδει δεῖξαι (נהגה: hoper edei deixai, ובראשי תיבות: ΟΕΔ) שפירושו המילולי הוא: בדיוק מה שנדרשנו להוכיח ונמצא בשימוש בהוכחות של אוקלידס, ארכימדס ועוד, ומאז משמש את הקהילה המתמטית-פילוסופית.
בתקופת הרנסאנס שבו הקהילה המדעית השתמשה בעיקר בלטינית, הביטוי היווני תורגם גם הוא ללטינית כ-quod erat demonstrandum, או בראשי התיבות .Q.E.D במשמעות מעט שונה: מה שהיה להוכיח.
אחד מהשימושים המפורסמים בביטוי הלטיני נמצא בספר תורת המידות של ברוך שפינוזה שנחשב ליצירת המופת שלו.
באנגלית ישנו פירוש הומוריסטי לראשי התיבות בלטינית: Quite Easily Demonstrated, שתרגומו המילולי הוא: מוכח די בקלות.
הביטוי היווני (ובהמשך הלטיני) זכה לתרגומים לשפות רבות, ובין היתר:
שפה ראשי התיבות פירוש איטלקית C.V.D.
Wat bewys moes wordארמית תלמודית בבלית ש"ממתפקד כסיומת של הוכחות (בדומה אל תפקיד הסיומת הלטינית QED).
מילולית: "תשמע ממנה'" (כלומר: נובע מכך), שהוא קיצור של: "תשמע ממנה [את מה שהיה להוכיח]".}}
| VSB'' vilket skulle bevisasעבריתמ.ש.ל/מש"למה שהיה להוכיח/מה שצריך להוכיח
מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל (ראשי תיבות של המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי) היא יחידה במשרד החוץ המארגנת סיוע של מדינת ישראל למדינות מתפתחות ברחבי העולם.
הסיוע ניתן באמצעות הדרכה והכשרה בתחומי החקלאות, הרפואה, החינוך והרווחה, והוא ממומן דרך שיתוף פעולה עם מדינות וגופים רב-לאומיים כמו ארגון מדינות אמריקה, הבנק הבין-אמריקני לפיתוח, תוכנית האו"ם לפיתוח, אונסק"ו וארגון המזון והחקלאות (FAO).
מעבר לשיקולים הומניטריים, הסיוע תורם לקשירת יחסי ידידות עם המדינות המסתייעות.
דוד בן-גוריון ראה בפעילות הסיוע של המרכז "מנוף להידוק היחסים המקובלים בין מדינות ואף לצקת בהם תוכן מעשי ומדיני שיוסיף ממד חדש ליחסים הרשמיים.
בעבר, ניתנה חשיבות גדולה לחבירה בדרך זו אל מדינות אפריקה ואסיה.
כאשר מדינות אלה (שרק השתחררו מהקולוניאליזם בארצם) הצטרפו אל האו"ם, ישראל נהנתה מביצור מסוים במעמדה ונמנעה מבדידות בזירה הבינלאומית.
מש"ב הוקמה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושרת החוץ גולדה מאיר בשנת 1958.
פעילותו של המרכז בולטת במיוחד בתחום הרפואה.
המרכז הכשיר במשך השנים רופאים, אחיות ומיילדות רבים במדינות אפריקה, בהם הרופאים והאחיות הראשונים בכמה מן המדינות.
כמו כן, הוא פועל להקמת בתי חולים, לביצוע ניתוחים באזורים נחשלים על ידי צוותים ישראליים, וכן הוא פועל להפצת ידע רפואי בתחומים שונים כמו מניעת מחלות וניהול של בנק דם.
המחלקה מקיימת השתלמויות ותוכניות הדרכה בתחומים שונים בארץ וקורסים ניידים ברחבי העולם, דרך ובסיוע מוסדות ומכונים אקדמיים וחברתיים.
מספר בוגרי ההשתלמויות מהקמת המחלקה ב-1957 ועד 2003 עמד על כ-80,000 משתלמים בארץ, ועוד כ-120,000 משתלמים במסגרת ברחבי העולם.
כמה מן הפרויקטים המתקיימים הם: חוות הדגמה חקלאיות, פרויקטים בנושא בריאות ויזמות בעסקים קטנים.
בתחום ההשתלמויות נעשה ניסיון להכשיר נשים רבות ככל האפשר ממדינות מתפתחות בתחומי גידול ילדים, הוראת קרוא וכתוב ואף להקנות להן יכולת לפתח מקורות הכנסה.
מאידך, הסיוע הביא גם לתוצאה בלתי צפויה ולא רצויה.
בשנות השישים המרכז עשה מאמץ להקמת תנועות נוער בנוסח הגדנ"ע במדינות אפריקה ואסיה.
בניסיון לאמץ את המודל הישראלי, ראו מנהיגי המדינות בתנועות הנוער כלי לחינוך לאומי שיביא את בני הנוער הכפריים שגילו עד אז נאמנות גדולה יותר לשבטם מאשר למדינה להפוך לאזרחים הנאמנים למדינה.
אולם, הצלחת תנועות הנוער הייתה לעיתים בעוכרי הדמוקרטיה ובניגוד למטרה שאליה כיוון המש"ב.
באחדות מהמדינות תנועות אלו הפכו במהרה לכלי שרת בידי מפלגת השלטון ושימשו ככוח לחץ להשלטת סדר באזורים שבהם התעוררה התנגדות לשלטון.
אף על פי כן, לפעולות סיוע אלה היו גם יתרונות משניים, במחנות התנועה זכו אלפי בני נוער להכשרה טכנית וללמידת קרוא וכתוב.
באי אילו מקרים אף נדחה הסיוע על ידי אזרחי המדינה המקבלת, תופעה זו הייתה נפוצה במיוחד בתחום הסיוע החקלאי.
המרכז התקשה לשכנע את אזרחי המדינות שמיאנו לקבל עזרה מחמת אמונות תפלות, שמרנות, פחד משינוי, או חשדנות.
בהתאם לכך, רואה המרכז חשיבות רבה בהכשרה של אנשים מקומיים, שנתפשים בסביבתם כאנשים אמינים יותר מאשר זרים, כמי שעשויים להשפיע ולהחדיר את הידע שלמדו ביתר הצלחה.
בשלהי שנות השישים ובתחילת שנות השבעים ישראל הייתה חלוצה בפיתוח כלכלי ותרמה מיכולותיה למדינות רבות באפריקה, אמריקה הלטינית ואסיה.