tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים 2007–2011 אירח את טורניר "סקוטלנד סוונס" ברוגבי שביעיות, אולם בשנת 2012 עבר הטורניר לגלאזגו עקב נוכחות דלה ביציעים.
בשנת 2007 לקח האצטדיון חלק באירוח טורניר גביע העולם ברוגבי.
האצטדיון משמש לעיתים גם עבור תחרויות רוגבי ליג.
בשנים 2000 ו-2002 אירח האצטדיון את גמר טורניר ה"צ'אלנג' קאפ".
כמו כן, אירח בשנת 2009 את ה"מג'יק וויקנד" של הסופר ליג.
בעונת 2004/2005 קבוצת הכדורגל המקומית, הארט אוף מידלות'יאן, אירחה באצטדיון את משחקיה הביתיים במסגרת גביע אופ"א, וזאת לאחר שאצטדיונה הביתי, אצטדיון טיינקאסל, לא עמד בדרישות אופ"א לאירוח משחקים במפעל.
בשנים 2007 ו-2008 אירח האצטדיון את משחקי הידידות קבוצות הארט אוף מידלות'יאן והיברניאן בהתאמה נגד ברצלונה.
בשנת 2014 אירח האצטדיון שני משחקים של סלטיק במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, לאחר שבאצטדיונה נעשה שימוש עבור משחקי חבר העמים הבריטי.
בין בשנים 1995–2004 שימש האצטדיון, לסירוגין עם אצטדיון האמפדן פארק שבגלאזגו, בתור מגרשה הביתי של קבוצת הפוטבול סוטקלנד קיימורס, מליגת ה-NFL האירופית, שהתקיימה בשנים 1991–2007. בנוסף, אירח האצטדיון את משחק הגמר של הטורניר בשנת 1996.
פרט לתחרויות ספורט משמש האצטדיון עבור קיום הופעות חיות.
בין היתר הופיעו באצטדיון: טינה טרנר, U2, סלין דיון, אואזיס, בון ג'ובי, מדונה, וואן דיירקשן ופו פייטרס.
כמו כן, ב-6 ביולי 2005 התקיים באצטדיון קונטרט כחלק מאירועי לייב 8. בין היתר הופיעו באותו אירוע: Wet Wet Wet, אנני לנוקס, טראוויס, ג'יימס בראון והקורס.
הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט הופיע באצטדיון בתאריכים 7-9 ביוני 2024, עם סיבוב ההופעות השובר שיאים שלה "The Eras Tour".
אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס (בספרדית: Estadio Metropolitano Roberto Melendez) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ברנקייה שבקולומביה, אשר מונה 50,000 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון הגדול ביותר במדינה.
האצטדיון משמש בתור מגרשן הביתי של קבוצות ג'וניור ברנקייה, ברנקייה פוטבול קלוב והנבחרת הלאומית.
הוא שימש כאצטדיון הביתי של הנבחרת כאשר זו העפילה לטורניר גביע העולם ב-1990, 1994, 2014 ו2018.
אצטדיון מטרופוליטאנו נפתח ב-1986 אבל עד אז האצטדיון המרכזי בברנקייה היה אצטדיון רומליו מרטינס שנבנה ב-1934 והכיל בהתחלה כ-10,000 מקומות.
מאז שהחלה הליגה המקצוענית בקולומביה, היה ברור שהעיר ברנקייה צריכה אצטדיון חדש ומודרני.
ב-1971 הייתה תוכנית שהייתה אמורה להרחיב את אצטדיון רומליו מרטינס אך לבסוף הוחלט על בניית אצטדיון חדש.
גם העובדה כי קולומביה הייתה אמורה לארח את מונדיאל 1986 זירזה את בניית האצטדיון, למרות שלבסוף פרשה מהאירוח ב-1983. בסופו של דבר הוקטנה ב-1984 תכולת האצטדיון מ-70,000 ל-65,000 מקומות בגלל מספר ליקויים.
הבניה עצמה נמשכה כשש שנים והפתיחה בסופו של דבר הייתה ב-11 במאי 1986 במשחק ידידות בין ג'וניור ברנקייה ונבחרת אורוגוואי.
האורוגוואים ניצחו 1-2 כאשר השער הראשון אי פעם באצטדיון נכבש בדקה ה-62 מפנדל מוצלח של אנסו פרנצ'סקולי האורח.
הכרטיס האדום הראשון שהונף באצטדיון היה לכיוונו של האורוגוואי, וולטר באריוס, בדקה ה-87. מספר ימים מאוחר יותר גם הגיעה למשחק ידידות מול ג'וניור וסיימה מולה ב-0-0, גם כהכנה למונדיאל 1986. בין השאר שיחק במשחק זה גם דייגו מראדונה.
האצטדיון בנוי משתי טבעות: תחתונה ועליונה ומארבעה יציעים: צפוני, דרומי, מזרחי ומערבי.
לקראת המונדיאל עד גיל 20 שאותו אירחה קולומביה, שופץ האצטדיון בעלות של 22,500,000 פסו והותקנו מושבים בכל האצטדיון.
היציע הדרומי נקרא "קוריאה" והיציע הצפוני נקרא "וייטנאם" על שם שתי המדינות האסייאתיות שסבלו ממלחמה במאה ה-20. באחת מהן (בקוריאה) היו נוכחים חיילים של צבא קולומביה.
מאז מוקדמות מונדיאל 1990 הפך האצטדיון לבית של הנבחרת הלאומית, ששיחקה בו את משחקיה הביתיים למעט מוקדמות מונדיאל 2002 ומוקדמות מונדיאל 2010. גם בקופה אמריקה 2001 אותו אירחה קולומביה, שימש האצטדיון את משחקי בית A של קולומביה וכן אירח חלק ממשחקי המונדיאליטו 2011.
ב-1 בפברואר 2004 אירח האצטדיון את משחק הפרידה של קרלוס ולדרמה, שבו נטלו חלק בין השאר גם דייגו מראדונה, חוסה לואיס צ'ילאברט, אנסו פרנצ'סקולי, פאוסטינו אספרייה ולאונל אלברס.
אצטדיון מנואל מוריו טורו (בספרדית: Estadio Manuel Murillo Toro) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר איבגה, בירתה של מחוז טולימה שבקולומביה, אשר מונה 28,200 מקומות ישיבה.
האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת דפורטס טולימה.
האצטדיון שופץ והורחב מספר פעמים, כאשר האחרונה שבהן הייתה ב-2010 לקראת המונדיאליטו שנערך בקולומביה שנה מאוחר יותר.
כמו כן אירח בין היתר גם הופעות של זמרים לאומיים ובין לאומיים.
בעקבות ההחלטה שבטולימה תהיה קבוצה מקצוענית שתשחק בליגה, הוחלט גם לבנות לה אצטדיון משלה שכן לא היה כזה במחוז באותם הימים.
ב-20 ביולי 1955 נחנך האצטדיון בשמו "גוסטבו רוחאס פינייה" במשחק בין דפורטס טולימה ובוקה ג'וניורס קאלי, שבו ניצחה האורחת מקאלי 2-3. 3,000 צופים מילאו את האצטדיון וחזו במשחק ההיסטורי שחנך את האצטדיון.
כשנפתח האצטדיון, הוא נחשב לאחד מהאצטדיונים המודרניים במדינה.
הוא לא כלל גדר המגינה על הצופים, והיה הראשון לכלול מנהרה ישירות אל המגרש.
האצטדיון נקרא בשנותיו הראשונות "גוסטבו רוחאס פינייה" על שם נשיא המדינה, אחר כך שונה השם ל"סן בוניפסיו" לכבוד העיר איבגה שנוסדה כ"סן בוניפסיו איבגה" ולבסוף שונה לשמו הנוכחי, "מנואל מוריו טורו" על שמו של הפוליטיקאי המקומי שנבחר בשתי קדנציות להיות נשיאה של קולומביה.
ב-18 בנובמבר 1981, אירחה דפורטס טולימה את דפורטיבו קאלי לעיני 20,000 צופים כשלפתע אחת היציעים העליונים קרס אל הטריבונה שמתחתיו וגרם לאסון כבד של 17 הרוגים ו-30 פצועים.
בעקבות האסון בוצעו שינויים נרחבים באצטדיון בין השנים 1982–1985, מה שגרם לכך ששטולימה תשחק את משחקיה הביתיים באצטדיון אל קמפין.
כמו כן, הוחלט על הריסת היציעים העליונים והשארת קומה אחת בלבד מסביב לאצטדיון.
האצטדיון עבר מספר שיפוצים והרחבות לאורך השנים כאשר הראשון שבהם היה ב-1970 שבו הורחבה התכולה מ-3,000 ל-18,000. נכון להיום תכולתו של האצטדיון היא 28,200 מקומות.
השיפוץ האחרון שעבר האצטדיון היה ב-2010 לקראת אירוח של המונדיאליטו ב-2011.
בשנים 2016–2017 שימש האצטדיון גם בתור אצטדיונה הביתי של אתלטיקו וילה כאשר זו נאלצה לעזוב את מגרשה שנסגר לשיפוצים.
מלבד אירוח אירועים ספורטיביים כמו גמר הליגה, גביע ליברטדורס, גביע סודאמריקנה או המונדיאליטו, משמש האצטדיון לקיום הופעות חיות של אמנים מקומיים ובינלאומיים דוגמת מנה, קרלוס ויוס, שאקירה, ריקי מרטין, דון עומר, אנדרס ספדה ומארק אנטוני.
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו (בספרדית: Estadio Metropolitano de Techo) הידוע גם בשם טצ'ו, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בוגוטה, בירת קולומביה.
הוא משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב וטיגרס פוטבול קלוב.
בשנת 2015 רשם האצטדיון שיא עולמי בכך ששוחקו בו הכי הרבה משחקים בשנה אחת - 93 משחקים על ידי שמונה קבוצות שונות - לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב, אקספרסו רוחו, פורטלסה, פטריוטס בויאקה, אמריקה קאלי, דפורטס טולימה ובויאקה צ'יקו במסגרת הליגה הבכירה, הליגה השנייה וקופה סודאמריקנה.
הממוצע היה משחק כל יומיים, וזה מבלי להחשיב את משחקי הליגה עד גיל 20, שאינם נחשבים כרשמיים.
האצטדיון נפתח בשנת 1954 וממוקם בדרומה של העיר בוגוטה בחלק הקרוי "טצ'ו".
משחקי כדורגל החלו להיערך בו בעיקר בתחילת שנות ה-90, כאשר קבוצת אקדמיה פוטבול קלוב החלה לשחק בו משנת 1991 ועד 1995 במסגרת הליגה השנייה.
בשנת 1994 היה חלק מהאצטדיונים שאירחו את אליפות דרום אמריקה עד גיל 23 שבה זכתה קולומביה אחרי ניצחון על אורוגוואי.
כאשר העפילה לה אקידד לליגה הבכירה, היא עברה מאצטדיון האוניברסיטה למטרופוליטאנו דה טצ'ו ושיחקה שם את משחקי חצי גמר האליפות והגביע בשנים 2007 ו-2008, אבל את משחקי הגמר העבירה לאצטדיון אל קמפין מטעמי בטיחות וקיבולת.
עד אז הכיל האצטדיון 3,000 מקומות בלבד.
כעבור שנה שופץ האצטדיון והורחב עד לתכולה של 23,000 מקומות, אם כי עדיין חסר היציע הדרומי בשביל להגיע לכמות זו.
נכון להיום יכול להכיל האצטדיון עד 10,000 צופים.
כמו כן, הותקנו בו עמודי תאורה כדי שיוכל לארח גם משחקים בלילה.
אצטדיון לוקומוטיב , רשמית מתחם הספורט הרפובליקני "לוקומוטיב" הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר סימפרופול, בחצי האי קרים.
הוא משמש כיום בעיקר עבור משחקי כדורגל ומשמש כמגרש הבית של ט.ס.ק.
סימפרופול, ובעבר שימש את קבוצת טאבריה.
האצטדיון מכיל 19,978 אנשים ונבנה בשנת 1967. שופץ בשנת 2004. לא ידוע מהו מקור השם "לוקומוטיב", אך אגדה אורבנית טוענת כי זהו משום שהאצטדיון נבנה בסמיכות למסילות ברזל או תחנת רכבת.
האצטדיון אירח משחקי ידידות בין ברית המועצות לבין בולגריה ב-1979. האצטדיון גם שימש כאצטדיון עיקרי במהלך משחקי מוקדמות יורו 1988 עבור נבחרת ברית המועצות.
האצטדיון אירח שניים מתוך ארבעה משחקי הבית בקמפיין המוקדמות במשחקים נגד נבחרות נורווגיה ואיסלנד.
בשני המשחקים התאסף קהל של יותר מ-30,000 איש.
משחק נוסף שוחק בקייב והשני במוסקבה.
מאוחר יותר, ב-15 בנובמבר 1989, האצטדיון גם אירח משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 נגד הנבחרת הלאומית של טורקיה.
האצטדיון היה אחד משלושת אצטדיוני הכדורגל העיקריים באוקראינה ששימשו את נבחרת ברית המועצות.
שני האצטדיונים האחרים היו האצטדיון הרפובליקני בקייב (12 משחקים) והאצטדיון המרכזי באודסה (משחק אחד).
אצטדיון מוֹלִינְיוּ הוא אצטדיון כדורגל, הממוקם בוולברהמפטון שבאנגליה, ומכיל 31,750 מקומות ישיבה.
מאז שנת 1889 האצטדיון משמש לאירוח משחקיה הביתיים של קבוצת וולברהמפטון וונדררס (וולבס), אשר נכון לעונת 2024/2025 משתתפת בפרמייר ליג.
אצטדיון זה נחשב לראשון אשר נבנה עבור קבוצה בפוטבול ליג, ולאחד הראשונים בבריטניה, אשר הותקנה בהם תאורה.
השם מוליניו נגזר משמו של סוחר מקומי מצליח, בנג'מין מוליניו, שב-1744 רכש את חלקת האדמה עליה נמצא האצטדיון והקים בתחילה את "בית מוליניו".
ב-1860 נרכש הנכס על ידי יזם אחר ובסמוך אליו נפתח פארק לרווחת הציבור, שנקרא "מגרשי" מוליניו (Molineux Grounds), וכלל, בין היתר, זירת החלקה על קרח, מסלול למרוצי אופניים ומגרש כדורגל.
ב-1889 נשכר השטח על ידי מבשלת נורת'המפטון לשימושה של קבוצת וולברהמפטון וונדררס ששיחקה עד אותה עת במגרש דדלי רוד .
במשחק הבכורה במגרש "מוליניו גראונד" (כפי שנקרא האצטדיון ברוב שנותיו מאז), שנערך ב-7 בספטמבר 1889, ניצחה הקבוצה המקומית את נוטס קאונטי בתוצאה 0:2 לעיני 4,000 צופים.
הוולבס רכשו את המגרש ב-1923 תמורת 5,607 ליש"ט והחלו בבניית אצטדיון בתכנונו של אדריכל האצטדיונים המפורסם, ארצ'יבלד לייטץ'.
כאשר בתחילה נבנה יציע אחד והיציע הרביעי הושלם רק ב-1934.
ב-1953 היה אחד מהאצטדיונים הראשונים באנגליה בהם הותקנה תאורה ובעקבות כך התקיימו בו בשנות ה-50 משחקי ידידות, שנערכו באמצע השבוע בין הוולבס (שנחשבו אז כאחד המועדונים החזקים באנגליה) ובין מועדונים אירופיים בולטים.
בשנים שלפני גביע אירופה לאלופות וגביע אירופה למחזיקות גביע נחשבו משחקים אלו ליוקרתיים, משכו קהל רב וצולמו לעיתים קרובות לטלוויזיה על ידי ה-BBC.
בתצורתו הישנה, שכללה יציעי עמידה, הכיל האצטדיון מעל 60,000 מקומות.
מספר שיא של צופים נרשם במשחק מול ליברפול ב-1939, עם 61,315 צופים.
בשנות ה-50 - שנות השיא של המועדון, מספר הצופים עלה בדרך כלל על 40,000. "מוליניו גראונד" עבר שינויים מסוימים עד סוף שנות ה-80 אך נשאר ברובו הגדול במתכונת הישנה שלו.
בסוף שנות ה-80, במקביל להתדרדרות של המועדון לליגה הרביעית, הגיע המועדון לסף פשיטת רגל ומכר ב-1986 את האצטדיון למועצת העיר וולברהמפטון תמורת 1.12 מיליון ליש"ט.
רכישת המועדון והאצטדיון על ידי איש העסקים המקומי ג'ק הייוורד ב-1990, יחד עם הצעדים שננקטו באנגליה בעקבות דו"ח טיילור (בין היתר, איסור על יציעי עמידה) הביאו לשיפוץ מסיבי באצטדיון.
במשך מספר שנים, בצורה מדורגת, נהרסו שלושה מיציעיו: בכל פעם יציע אחד ויציע מודרני נבנה תחתיו.
פתיחתו הרשמית של האצטדיון המחודש הייתה ב-7 בדצמבר 1993 במשחק ידידות מול המועדון ההונגרי, הונבד שהיה מועדון פאר בשנות ה-50 ומשחק ידידות מולו שנערך במוליניו גראונד בדצמבר 1954 נחשב כאירוע שיא בתולדות הוולבס.
לאחר השיפוץ עמד מספר המקומות באצטדיון על כ-28,000. בשורה של שיפוצים נוספים בשנים שמאז הוגדל מספר המושבים למעל ל-32,000. השיפוץ המשמעותי ביותר בתקופה זו היה ב-2011 כשהיציע הצפוני נהרס ונבנה מחדש, כולל הקמת "מוזיאון וולבס" שנבנה בחלקו התחתון.
מספר השיא של צופים באצטדיון המחודש נקבע ב-24 ביוני 2003, בקונצרט של להקת הרוק בון ג'ובי בו צפו כ-34,000 איש.
האצטדיון נמצא במרחק של כ-600 מטר מצפון למרכז העיר וולברהמפטון, מעברו הצפוני של כביש הטבעת המקיף את מרכז העיר.
יציע בילי רייט - היציע המערבי, נקרא על שם קפטן הוולבס ונבחרת אנגליה במשך שנים רבות.
יציע זה נחשב כיציע המרכזי: ספסלי הקבוצות ממוקמים לרגליו ועמדת הטלוויזיה והתקשורת נמצאת בו.
כמו כן, משרדי הקבוצה נמצאים בחלקו התחתון.
יציע סטן קאליס - היציע הצפוני, נקרא על שם מאמן הוולבס בשנות השיא של המועדון בשנות ה-50 של המאה ה-20. זהו היציע הגבוה והחדיש ביותר באצטדיון (בנייתו הושלמה ב-2012) ומוזיאון וולבס ממוקם בחלקו התחתון.
יציע סטיב בול - היציע המזרחי, נקרא על שם מלך השערים של הוולבס בכל הזמנים.
זהו היציע הוותיק ביותר באצטדיון (נבנה ב-1979)
יציע ג'ק הייוורד - היציע הדרומי, נקרא על שם הבעלים של המועדון בשנים 1990–2007
אצטדיון מֵנְדיסוֹרוֹצַה (בבסקית: Mendizorrotza; בספרדית: Mendizorroza, בבסקית נהגה מנדיסורוצה ובספרדית נהגה מנדיסורוסה) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ויטוריה שבספרד, ומשמש כאצטדיון הביתי של קבוצת דפורטיבו אלאבס מלה ליגה.
תכולת האצטדיון היא 19,840 מקומות ישיבה.
האצטדיון הוא השלישי בותיקותו בספרד, והוא פעיל מעל 100 שנים מאז פתיחתו ב-1924.
נפתח ב-27 באפריל 1924, זהו אצטדיון הכדורגל השלישי בוותיקותו בכדורגל המקצועי הספרדי, לפני אל מולינון ומסטאייה.
במהלך ההיסטוריה עבר האצטדיון מספר שיפוצים.
החשוב שבהם היה ההרחבה שבוצעה ב-1999, תוך יצירת יציעים חדשים בפינות להגדלת הקיבולת של האצטדיון ל-19,840 המושבים הנוכחיים.
בדצמבר 2016, הכריז נשיא, המועדון ג'וסאן קוורג'טה, על תוכנית של מודרניזציה והרחבה של האצטדיון, שתביא תביא את קיבולתו ל-28,000. בשל הבעיות הכלכליות שנגרמו על ידי מגפת הקורונה בספרד, ביוני 2020 אישר המועדון שהפרויקט יתעכב בשנה לפחות.
סטאדיו מאריו רגימונטי (באיטלקית: Stadio Mario Rigamonti) הוא אצטדיון הממוקם בברשה שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל של ברשה מהסרייה ב', החל מ-1959 ועד היום.
בשנת 1950 התקבלה החלטה בעירייה לבנות אצטדיון חדש על מנת להחליף את הנוכחי דאז - אצטדיון ויאלה פיאבה, שהיה ישן ועתיק.
לאורך השנים אירח האצטדיון גם משחקי אליפויות ראגבי מקומיות.
ב-2010 נקבעה תכולת האצטדיון ל-22,944 מקומות אחרי שיפוץ על מנת להתאים אותו למשחקי ברשה בעונת 2010/2011. תכולתו בתחילה נקבעה ל-16,308 מקומות בלבד, בשלושת משחקי הבית הראשונים בעונה זו, ולאחר שהליקויים תוקנו אושר מספר המקומות הגבוהה יותר.
ב-2 במאי 2012 אירח האצטדיון משחק בין גנואה לקליארי בשל פסילת אצטדיון לואיג'י פראריס לאירוח בסרייה א', וזאת בגלל תאונות שקשורות לבטיחות האצטדיון בעונה זו.
בסתיו 2012, נעשו באצטדיון שיפוצים בטריבונות הצפוניות של רגימונטי.
ב-11 באוגוסט 2013 נקרא אחד מיציעי האצטדיון על שמו של אנדראה טונינלי, אוהד ברשה צעיר, שנהרג בתאונת דרכים בדרכו חזרה ממשחקה של הקבוצה המקומית.
ביוני 2019, התבצע שיפוץ נרחב של האצטדיון שכלל: הרחבת היציע הצפוני, שיפוץ היציע הדרומי, תיקון מדרגות, התקנת "סקייבוקס" חדשים (תאי צפייה יוקרתיים), ותכולת האצטדיון נקבעה על 19,550 מקומות.
אצטדיון מפיי - צ'יטה דל טריקולורה (באיטלקית: Mapei Stadium - Città del Tricolore) הוא אצטדיון הממוקם ברג'ו אמיליה שבאיטליה.
האצטדיון נבנה בשנת 1994 והחליף את ה"סטאדיו מיראבלו".
נקרא בעבר גם "סטאדיו ג'יליו" ו"סטאדיו צ'יטה דל טריקולורה".
מטעמי החלפת בעלות, התווסף לשמו שם החברה המחזיקה באצטדיון "Mapei".
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל של רג'אנה וססואולו מהסרייה ב'.
הצורך באצטדיון ברג'ו אמיליה החל כאשר רג'אנה הצליחה להעפיל לסרייה א' ב-1993. הקבוצה גייסה כסף דרך מכירת מנוי למספר עונות על מנת לבנות את האצטדיון שיהיה בבעלותה.
האצטדיון נפתח ב-1995, במשחק שהוא סולד אאוט במשחקה של רג'אנה נגד יובנטוס במסגרת הליגה.
לאחר פירוק הקבוצה ובנייתה מחדש, המועדון הפסיד את הבעלות על האצטדיון, שהועבר לעיריית רג'ו אמיליה.
הקבוצה המשיכה לשחק באצטדיון, כאשר משרדי הקבוצה והמוזיאון של הקבוצה בשטחו, אך בעלת האצטדיון הייתה העירייה.
בנוסף נבנו בשטח האצטדיון אזורי מסחר עם קניון, מסעדות חנויות ובית קולנוע.
"סטאדיו גיגליו" נקרא על ידי העירייה "סיטיה דל טריקולורה" במחווה לכך שצבעי דגל איטליה בעיצוב טריקולור, נוסד ברג'ו אמיליה ב-1797.
האצטדיון ייחודי בכך שקיים חפיר המלא במים מסביב לכר הדשא, המונע כניסה בלתי מורשה לדשא.
המים מגיעים מהנהר הקרוב לאצטדיון, וכך יש סיפורים משעשעים על אוהדים משועממים שדגו בתוך האצטדיון ממימי הנהר.
ב-2013 יצאה העירייה במכרז על בעלות האצטדיון, בו זכתה חברת הקרמיקה "MAPEI", שבעליה הוא ג'ורג'ו סקווינזי, שהוא גם הבעלים של קבוצת ססואולו, שהעפילה לסרייה א' בסיום עונת 2012/2013 מהסרייה ב'.
לכן שונה שם האצטדיון, והוסף לשמו "אצטדיון מפיי" מטעמי חסות.
שינוי שם האצטדיון זכה לביקורות נוקבות מאוהדי רג'אנה, הקבוצה שהייתה הבעלים המקורי של האצטדיון.
היו מחאות רבות בנוגע לנושא, כולל הפגנות מחוץ למשחקיה של ססואלו בסרייה א', וקם ארגון בשם "Via il Sassuolo da Reggio Emilia" ("ססואלו, צאו מרג'ו אמיליה"), שביצע צעדות במרכז העיר, להגברת המודעות לעניין.
בספטמבר 2016 לוקה וצ'י, ראש עיריית רג'ו אמיליה, ספג שריקות בוז חזקות במהלך הצגת תוכניות העירייה בעניין האצטדיון.
אצטדיון מיין רואד היה אצטדיון כדורגל בעיר מנצ'סטר באנגליה ושימש כמגרשה הביתי של קבוצת מנצ'סטר סיטי בין השנים 1923 עד 2003.
האצטדיון נחנך ב-1923 במשחק בין מנצ'סטר סיטי לשפילד יונייטד והסתיים בניצחון של הסיטי 1–2. המשחק האחרון באצטדיון נערך ב 2003 במשחק בין מנצ'סטר סיטי לסאות'המפטון והסתיים בניצחון של סאות'המפטון 0–1.
השער האחרון של סיטי במגרש הזה נכבש על ידי מארק ויוויאן פואה בניצחון של סיטי על סנדרלנד 0-3.
בקיץ 2003 עברה מנצ'סטר סיטי לאצטדיונה החדש אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר.
באותה שנה נסגר אצטדיון מיין רואד ושנה מאוחר יותר נהרס.
בשיאו הכיל האצטדיון 84,569 מקומות בשנותיו האחרונות תכולת האצטדיון הייתה 35,150 מקומות.
אצטדיון מטאור הוא אצטדיון רב תכליתי בעיר ז'וקובסקי בפרברי מוסקבה שברוסיה, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, בייחוד עבור משחקי הליגה השנייה ברוסיה.
הוא משמש גם לתחרויות אתלטיקה ומשמש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל סאטורן-2 וקרסאווה.
האצטדיון יכול להכיל עד 7,500 צופים.
אצטדיון מנואל מרטינס ולרו (בספרדית: Estadio Manuel Martínez Valero) הוא אצטדיון הממוקם בעיר אלצ'ה בספרד במחוז אליקנטה, שבוולנסיה.
זהו אצטדיונה הביתי של אלצ'ה, המשחקת בלה ליגה.
האצטדיון נקרא על שמו של נשיא המועדון לשעבר, מנואל מרטינס ולרו.
עם קיבולת של 33,732 מושבים, מרטינס ולרו הוא האצטדיון ה-15 בגודלו בספרד והשני בגודלו בולנסיה.
האצטדיון אירח 3 משחקים במסגרת מונדיאל 1982, מספר משחקים רשמיים של נבחרת ספרד, וכן את גמר גביע המלך בשנת 2003, לאצטדיון יש את ממדי המגרש הגדולים באירופה.
אצטדיון מרטינס ולרו נחנך ב-8 בספטמבר 1976, על חורבותיו של אצטדיון קמפו דה אלטאביקס, שנבנה ב-1923. בשם אצטדיון אלצ'ה החדש (בספרדית: Nuevo Estadio del Elche).
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל חואן בויש מטרדונה.
במשחק הפתיחה של האצטדיון אירחה אלצ'ה למשחק ידידות את נבחרת מקסיקו, משחק שהסתיים בתוצאה 3–3.
אצטדיון מרטינס ולרו היה אחד מ-17 האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1982. וב-15 ביוני 1982, נקבע בו ניצחון השיא בתולדות המונדיאלים כשנבחרת הונגריה ניצחה את נבחרת אל סלבדור בתוצאה 10–1 לעייני 23,000 צופים.
בנוסף, אצטדיון מרטינס ולרו אירח את גמר גביע המלך בעונת 2002/2003. האצטדיון מדורג כאצטדיון בעל ארבעה כוכבים בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
בעונת 2013/2014 האצטדיון קיבל את פרס AFEPE (ארגון המאגד את מועדוני אוהדים של כל המועדונים הספרדיים) עבור אצטדיון הליגה הטוב ביותר.
אצטדיון מרטינס ולרו (שנקרא אז אצטדיון אלצ'ה החדש) היה אחד משבעה עשר האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1982, והוא אירח שלושה משחקים בשלב הבתים:
אצטדיון מודיעין הוא אצטדיון המתוכנן להיבנות בעיר מודיעין-מכבים-רעות, בסמוך לתחנת הרכבת פאתי מודיעין.
בשלב הראשון האצטדיון מיועד להכיל כ-6,000 מקומות וישרת את קבוצת הכדורגל עירוני מודיעין.
לצד האצטדיון מתוכנן להיבנות היכל כדורסל ומתקני ספורט נוספים.
אדריכל הפרויקט הוא נתן פלדמן ממשרד האדריכלים כרמלי-פלדמן.
בשנת 2016 הציגה עיריית מודיעין תוכנית שאפתנית להקמת מתקן שיוכרז כאצטדיון הלאומי.
האצטדיון תוכנן להכיל בשלב הראשון 15,000 מקמות ישיבה, 30,000 מקומות בשלב השני ואופציה להרחבה עד 50,000 מקומות.
משרד האדריכלים שתכנן את הפרויקט היה GAB גולדשמידט ארדיטי בן נעים שתכננו אצטדיונים מוכרים רבים ברחבי הארץ.
במסגרת תוכנית מתאר 2035, ששמה שונה לאחר מכן לתוכנית מתאר 2040, נקבע מיקומו של האצטדיון העתידי צמוד לתחנת הרכבת פאתי מודיעין לדברי ראש העיר חיים ביבס "זאת כדי שהאוהדים יוכלו להגיע ברכבת הישר לשער האצטדיון, כמו שקורה בליברפול, במנצ'סטר ובעוד אצטדיונים רבים בעולם".
בשנת 2024 חזרה התוכנית לשולחן הדיונים אך הפעם בהיקפים מצומצמים יותר.
על פי התוכנית העדכנית בשלב הראשון יכיל האצטדיון 6,000 מקומות בלבד, לצד היכל ספורט רב תכליתי שישמש לרוב למשחקי כדורסל ולאירוח הופעות ולצורך כך יציעיו יהיו ניתנים לקיפול ולפריסה בהתאם לצורך.
באוגוסט 2024 הוגשה תוכנית בניין עיר למתחם מרכז עינב, קביעת גבולות וייעודי הקרקע לאצטדיון והיכל הספורט נכללו בתוכנית זו על בסיס המיקום שנקבע בתוכנית מתאר 2024.
באפריל 2025 אישרה מועצת העיר מודיעין מכבים רעות את הקמת האצטדיון והיכל הספורט לצידו, בעלות משוערת של כ-150 מיליון ש"ח.
על פי תחזית העירייה האצטדיון יקום עד לשנת 2029.
אצטדיון ליווייס הוא אצטדיון פוטבול הממוקם בעיר סנטה קלרה שבקליפורניה.
האצטדיון הוא מגרשה הביתי של קבוצת הפוטבול סן פרנסיסקו 49' ומשמש גם מגוון אירועים כמו הופעות מוזיקה, משחקי כדורגל ועוד.
האצטדיון אירח את הסופרבול ה-50 ב-2016, ואת סופרבול LX ב-2026. הוא צפוי להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2026.
בשנת 2006 הציעה קבוצת סן פרנסיסקו 49' לבנות אצטדיון חדש באתר אצטדיון קנדלסטיק פארק המשמש אותה, אך המשא ומתן עם עיריית סן פרנסיסקו לא צלח.
כתוצאה מכך, הקבוצה החליטה להתמקד במיקום חדש בסנטה קלרה.
ב-2010 אושר מימון האצטדיון במשאל של תושבי סנטה קלרה, בנייתו החלה באפריל 2012 והוא נחנך ב-17 ביולי 2014.
האצטדיון הוא אצטדיון פתוח עם משטח דשא טבעי ובעל קיבולת של 68,500 מושבים, עם אפשרות להרחבה עד לכ-75,000 מושבים לאירועים גדולים.
האצטדיון נקרא על שם מותג הג'ינס של חברת לוי שטראוס ושות', שרכשה את זכויות השיום תמורת כ-220 מיליון דולר לעשר שנים.
אצטדיון ליווייס הוא אחד מ-11 אצטדיונים בארצות הברית ו-16 אצטדיונים בסך הכול הצפויים לארח את מונדיאל 2026, והוא יארח שישה משחקים, חמישה בשלב הבתים של הטורניר, ואחד בשלב 32 האחרונות.
אצטדיון מילרנטור הוא אצטדיון רב תכליתי ברובע זנקט פאולי שבהמבורג, גרמניה.
האצטדיון מכיל 29,546 מקומות והוא ידוע בעיקר כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל זנקט פאולי.
אך הוא משמש גם את קבוצת הפוטבול בלו דבילס, וכן כמשכן להופעות ואירועים.
כבר לאחר מלחמת העולם הראשונה נבנה מגרש ספורט בזנקט פאולי, ששימש את המועדון זנקט פאולי TV וכן אגודות ספורט נוסופת בעיר.
בשנת 1946, המועדון ששינה את שמו לפ.צ.
זנקט פאולי החליט לבנות אצטדיון משלו, בעיר שנהרסה במלחמת העולם השנייה.
בניית האצטדיון התאפשרה הודות לעזרתם של אוהדים וחברי מועדון.
עם זאת, האצטדיון לא החזיק מעמד זמן רב, והמועדון נאלץ לפנותו בשנת 1961 בעקבות תערוכת גנים בינלאומית שהתקיימה בעיר בשנת 1963.
עם פינוי האצטדיון ב-1961 המועדון החליט להקים אצטדיון חדש, העבודות החלו עוד באותה שנה והאצטדיון החדש שהכיל 32,000 מקומות נפתח בשנת 1963, ונקרא על שם שער הטוחנים של העיר , מאוחר יותר הקיבולת צומצמה ל-20,629 צופים בשל מגבלות בטיחות.
אך הפרויקט נגנז עקב מחאת אוהדי הקבוצה נגד המסחור של האצטדיון, וכן בעקבות חששותיהם שהספורט-דום יוביל לעליית מחירי השכירות בשכונה.
בשנות ה-90, יו"ר המועדון, האדריכל היינץ וייזנר, יזם פרויקט נוסף להקמת אצטדיון חדש אך גם הפרויקט הזה נגנז, הפעם בעקבות מצבו הכלכלי של המועדון.
בהמשך יושבי ראש נוספים של הקבוצה ניסו לקדם בניית אצטדיון חדש אך הדבר לא קרם עור וגידים.
לאחר שתוכניות להקמת אצטדיון חדש לא צלחו, בתחילת שנות האלפיים הוחלט על חידוש האצטדיון.
בשנת 2006, החל הליך שיפוץ, כשהתוכנית הייתה לעבוד בשלבים ולא להשבית את האצטדיון במהלך השיפוצים, בכל פעם להרוס יציע אחד בלבד ולהשתמש בשלושת היציעים האחרים בזמן העבודות.
בדצמבר 2006 פורק היציע הדרומי וקיבולת האצטדיון הצטמצמה ל-15,600 מקומות.
עיכובים בלוח הזמנים גרמו לכך שהעבודות על בניית היציע החלו רק באביב 2007 ועם השלמתו קיבולת האצטדיון גדלה ל-22,648 מקומות.
לאחר השלמת היציע הדרומי החדש, בנובמבר 2009 נהרס היציע הראשי לקראת בנייתו מחדש, ובאוגוסט 2010 הוא נפתח לאחר השלמת העבודות, בדיוק בזמן לחזרתה של זנקט פאולי לבונדסליגה בעונת 2010/2011, כשהאצטדיון הכיל בשלב זה 24,800 מקומות.
במאי 2012 עם סיום עונת 2011/2012 נהרס הגגנגראדה , כשהקומה הראשונה שלו הייתה מוכנה לפתיחת עונת 2012/2013, והיציע כולו נפתח במשחק הבית הראשון של שנת 2013 נגד אנרגי קוטבוס, כשקיבולת האצטדיון גדלה ל-29,063 מקומות.
באוקטובר 2014 החל השלב האחרון של חידוש האצטדיון עם הריסת היציע הצפוני, ב-25 ביולי 2015, במחזור הראשון של עונת 2015/2016 בבונדסליגה השנייה נגד ארמיניה בילפלד נחנך היציע הצפוני החדש, כשהאצטדיון המשופץ מכיל 29,546 מקומות מתוכם 16,940 בעמידה ו-12,606 מושבים.
שמו של אצטדיון מילרנטור נגזר מקרבתו הגאוגרפית לשער היסטורי של העיר המבורג, שנקרא מילרנטור (מילולית: שער הטוחנים).
בשנת 1970 שונה שמו של האצטדיון לאצטדיון וילהלם קוך, בעקבות הסדר כספי בין המועדון לבנותיו של וילהלם קוך שנפטר שנה קודם לכן וכיהן כנשיא המועדון בשנים 1931–1969. עם זאת, בשנת 1997 עלתה יוזמה להשיב את האצטדיון לשמו המקורי, בין היתר בשל עברו של קוך בתקופת גרמניה הנאצית.
בעקבות זאת הוזמנה חוות דעת היסטורית, אשר קבעה כי מעבר להצטרפותו למפלגה הנאצית לא תועדה פעילות פוליטית נוספת, וכי לא נמצאו ראיות להתנהלות בלתי מוסרית בהשתלטות על עסקים יהודיים.
אך למרות ממצאי חוות הדעת, החליטה האספה הכללית של חברי המועדון בשנת 1998, ברוב קולות, לשנות את שם האצטדיון החל מעונת 1999/2000 חזרה לאצטדיון מילרנטור.
בשנת 2007 הוחלט כי שם האצטדיון לא יימכר, לא יורחב ולא ישונה לצורכי פרסום, חסות או הגדלת הכנסות.
אצטדיון סן דייגו אשר היה ידוע גם כאצטדיון ג'ק מרפי ואצטדיון קוואלקום, היה אצטדיון בעיר סן דייגו שבקליפורניה, ששימש בתור מגרשן הביתי של סן דייגו צ'רג'רס מליגת ה-NFL והאזטקס מאוניברסיטת המדינה בסן דייגו.
סן דייגו פאדרס, קבוצת הבייסבול של העיר, השתמשה גם היא במגרש זה עד לשנת 2003 עת עברה לפטקו פארק החדיש אשר ממוקם במרכז העיר.
אצטדיון זה אף אירח שלושה משחקי סופרבול בשנים 1988, 1998 ו-2003, ושני משחקי אולסטאר של ליגת הבייסבול בשנים 1978 ו-1992.
בשנות ה-60 המוקדמות, כתב הספורט ג'ק מרפי, (שאחיו בוב היה שדר משחקי הניו יורק מטס), החל לקדם את הרעיון לבנות מגרש רב-תכליתי בסן דייגו.
בנובמבר 1965 נמצאו המקורות הכספיים לבנייתו ופחות משנתיים לאחר מכן, ב-20 באוגוסט 1967, נערך משחקה הראשון של הסן דייגו צ'רג'רס באצטדיון זה.
בשנת 1969 נוספה דיירת נוספת במגרש, הסן דייגו פאדרס.
לאחר פטירתו של ג'ק מרפי בשנת 1981, הוחלט לשנות את שם המגרש ולקרוא לו על שמו, אצטדיון ג'ק מרפי.
בשנת 1997 שינו את שם המגרש בפעם השלישית, כאשר חברת התקשורת קוואלקום שילמה 18 מיליון דולר כדי לפרוש את חסותה על המגרש.
תרומת חברת קוואלקום לעיר סן דייגו להשלמת הרחבת האצטדיון נעשתה בתמורה לזכויות שמות עד 2017. המעורבות של קוואלקום הבטיחה את השלמת שדרוגי האצטדיון הדרושים והפכה את האצטדיון למתקן ספורט ואירועים מוביל, והבטיחה מעמדו של סן דייגו כעיר ליגה מרכזית.
האצטדיון אירח הרבה אירועים שנצפו ברחבי העולם, כמו שני סופרבולס, שתי סדרות עולם, משחקי הכדורגל הגדולים של ליגת העל ובייסבול, ה-Holiday Bowl, ואירועי הופעה גדולים הכוללים את הרולינג סטונס, אלטון ג'ון ובילי ג'ואל.
גם מבחינת הקיבולת שלו עבר המגרש מספר שינויים: בעוד שבעת הקמתו הכיל האצטדיון כ-50,000 מקומות, הרי שמאז שנת 1997 הכיל כ-71,000 מקומות ישיבה.
בשנת 2016 עזבה סן דייגו צ'רג'רס את העיר לטובת לוס אנג'לס ובכך סיימה לעשות שימוש באצטדיון.
בשנת 2018 הודיעה אוניברסיטת המדינה בסן דייגו על בנייה של אצטדיון חדש שנחנך בשנת 2022, ועברה באופן זמני לשחק באצטדיון דיגניטי הלת' ספורטס פארק עד לסיום בניית אצטדיונה החדש.
לאחר שנותר ללא שימוש, נסגר האצטדיון בשנת 2020 ונהרס שנה לאחר מכן.
אצטדיון סטנלי פארק הוא שמו של אצטדיון כדורגל בן כ-61,000 מקומות ישיבה שתוכנן להיבנות בסטנלי פארק שבליברפול עבור מועדון הכדורגל המקומי, ליברפול.
הקמתו של האצטדיון לא יצאה לפועל, כאשר הוחלט לבסוף להרחיב את אצטדיון אנפילד במקום.
התוכניות להקמת האצטדיון הוצעו לראשונה בחודש מאי 2002 על ידי ליברפול, שביקשה להחליף את אצטדיון אנפילד הקיים.
בהצעה הראשונית עמדה התכולה המתוכננת על 55,000 מושבים, אך שונתה מאוחר יותר ל-60-61,000. המועדון הודיע לראשונה על כוונותיו לבניית אצטדיון חדש כשנה וחצי מוקדם יותר.
הרעיון המקורי היה בניית אצטדיון בעל 70,000 מושבים בעלות של כ-200 מיליון לירות שטרלינג, שבנייתו תושלם לקראת עונת 2004-05.
המועצה המקומית העלתה רעיון לבניית אצטדיון משותף עם היריבה העירונית אברטון, אך זה נפסל בשל אי הסכמה של שני מחנות האוהדים למהלך.
השם סטנלי פארק הוצע כשם לאצטדיון המשותף, אך ליברפול ככל הנראה העדיפה לקרוא לאצטדיון אנפילד, כשם האצטדיון הקודם.
התוכניות שאושרו לראשונה בחודש פברואר 2005, הועברו לאישור מועצת העיר ליברפול בשנית לאחר כשנה, כדי להבטיח כי תוכניות האצטדיון המוצעת עומדת בדרישות הבנייה החדשות.
ב-11 באפריל 2006 דווח כי התוכניות אושרו ללא שינויים.
ב-8 בספטמבר 2006 קיבל המועדון אור ירוק ממועצת העיר לבניית האצטדיון.
המועדון ככל הנראה יחפש משקיעים חדשים למימון הפרויקט, שעלות השלב הראשון בו מוערכת ב-215 מיליון לירות שטרלינג.
בניית האצטדיון אמורה הייתה להתחיל באביב 2007, אך נדחתה עקב קשיים כלכליים.
באוקטובר 2012 הוחלט במועדון לזנוח את התוכניות להקמת האצטדיון, ולקדם את שיפוצו והרחבתו של אצטדיון אנפילד.
בספטמבר 2014 פורסם כי מועצת העיר אישרה את הרחבתו של אצטדיון אנפילד ל-58,800 מקומות.
אצטדיון מרים הוא אצטדיון כדורגל בעיר נתניה בשכונת קריית ספיר.
האצטדיון נחנך בסוף שנת 2012, נבנה בעלות של כ-250 מיליון שקל, ומכיל 13,610 מקומות ישיבה.
במקור נקרא בשם אצטדיון נתניה, עד שבמרץ 2025 שונה שמו ל"אצטדיון מרים", על שם מרים פיירברג, שהייתה אז ראש עיריית נתניה.
האצטדיון משמש אצטדיון ביתי למכבי נתניה והחליף את אצטדיון הקופסה אשר שימש את הקבוצה עד להקמתו.
לעיתים מארח האצטדיון גם את משחקי נבחרת ישראל, ומאז 2021 זהו מגרשה הביתי של נבחרת ישראל עד גיל 19.
האישור לבניית האצטדיון התקבל בשנת 2003 כששר הפנים אברהם פורז אישר את תוכניות ההקמה.
במכרז שניהלה עיריית נתניה זכתה חברת "רמט" שבנתה גם את אצטדיון טדי בירושלים.
מועד השלמת הבנייה המקורי היה אוגוסט 2008 אולם אי עמידה בלוח הזמנים שינתה את תאריך הפתיחה הצפוי למרץ 2009. כתוצאה מכך היה חשש שמכבי נתניה, המיועדת להשתמש באצטדיון, תיאלץ לפתוח את עונת 2008/2009 באצטדיון חלופי, היות שגם אצטדיון הקופסה היה צפוי להיהרס עד אז.
חששות אלו התבדו לבסוף והקבוצה המשיכה לשחק באצטדיון הקופסה עד תום בניית האצטדיון החדש.
בשנת 2009 התגלו מחלוקות כספיות בין העירייה לחברת רמט שבעקבותיהן הופסקה הבנייה.
לבסוף עזבה רמט את הפרויקט ואת העבודה המשיכה חברת א.
דורי אשר נבחרה במכרז חדש.
המועצה להסדר ההימורים בספורט השקיעה כ-30 מיליון שקלים לטובת בניית האצטדיון, ויתר המימון הגיע ממכירת השטח של אצטדיון הקופסה שנהרס ובמקומו ייבנו בנייני מגורים.
משחק הבכורה באצטדיון נערך ב-4 בנובמבר 2012, בו ניצחה מכבי נתניה 2-1 את הפועל תל אביב.
חלוץ מכבי נתניה, אחמד סבע, זכה להיות השחקן הראשון שכבש שער באצטדיון החדש.
לפני תחילת המשחק התקיים טקס הפתיחה של האצטדיון בו גזרה ראש עיריית נתניה, מרים פיירברג את הסרט וחנכה את האצטדיון באופן רשמי.
ב-8 במאי 2013, האצטדיון אירח את גמר גביע המדינה, בו הפועל רמת גן זכתה בגביע השני בתולדותיה מול עירוני קריית שמונה בתוצאה 4:2 בבעיטות הכרעה וכן אירח מספר פעמים משחקי חצי גמר בגביע המדינה.
האצטדיון אירח גם מספר פעמים את גמרי גביע הטוטו, החל מגמר גביע הטוטו ב-2014.
ביוני 2013 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. ביולי 2015 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19.
ב-12 ביולי 2018 נערך באצטדיון טקס הפתיחה של אליפות העולם בלקרוס, 2 משחקי הפתיחה של הטורניר, ישראל נגד ג'מייקה וארצות הברית נגד אירוקוי וב-21 ביולי נערך משחק הגמר של הטורניר בין ארצות הברית לקנדה.
בעקבות ההרחבה באצטדיון בלומפילד בשנים 2016–2019 שימש האצטדיון כמגרשה הזמני של מכבי תל אביב.
ב-7 בספטמבר 2020 אירחה לראשונה במסגרת רשמית נבחרת ישראל באצטדיון את נבחרת סלובקיה במסגרת ליגת האומות, במשחק לא היה קהל בעקבות מגפת הקורונה, המשחק הסתיים בתוצאה 1–1.
ב-15 באוגוסט 2024 התכנסה ישיבה של עיריית נתניה אשר קבעה שהאצטדיון יקרא על שם ראשת העיר של נתניה מרים פיירברג, וב-4 במרץ 2025 שונה שמו באופן רשמי ל"אצטדיון מרים".
בשנת 2024 נפתח היכל ספורט חדש "ארנה פיס נתניה" עם כ-2,500, בסמוך לאצטדיון, כחלק מקריית הספורט של נתניה, ובכך החליף את "אולם ישורון" הותיק כהיכל הספורט הראשי של העיר.
המתחם משתרע על שטח של 163 דונם, בעוד האצטדיון עצמו משתרע על פני שטח של 82 דונם.
האצטדיון מכיל שני יציעים, מזרחי ומערבי, כאשר כל אחד מהם מכיל קרוב ל-7,000 מקומות ישיבה.
מעל היציעים הונחו 2 קורות מתכת מקושתות, התומכות בקורות הנושאות את קירוי המושבים.
הן הפכו להיות סימן ההיכר של האצטדיון.
בעתיד ניתן יהיה להרחיב את האצטדיון כך שיכיל כ-24,000 מקומות ישיבה, וזאת על ידי הוספת יציעים מאחורי שני השערים.
האצטדיון נבנה על פי תקנים אירופיים ויכול לארח משחקים בינלאומיים.
האצטדיון מכיל יציע תקשורת, יציע כבוד ו-36 תאי צפייה.
מחוץ לאצטדיון הוקם חניון, פארק היי-טק לעסקים, מרכז מסחרי הכולל גם קומפלקס קולנוע "סינמה סיטי" ובירכת חנון, אתר היסטורי המיועד לשימור.
האצטדיון אמור לכלול גם חניונים תת-קרקעיים ועיליים, שטחי שירות, שטחי תפעול נוספים, שטחי מסחר ומשרדים עתידיים ותשתיות נלוות.
בקרבת האצטדיון אף הוקמו מגרשי האימונים של "מכבי נתניה".
לצד האצטדיון נחנך ב-2024 היכל הספורט העירוני החדש שמכיל עד 2,800 צופים במשחקי כדורסל.
על פי תוכניות הפיתוח של רכבת ישראל, מצפון מזרח האצטדיון מתוכננת בעתיד תחנת רכבת חדשה "המכללות" שתשפר את אמצעי התחבורה לאצטדיון.
אצטדיון סינָתלֶה (בגאורגית: სინათლე სტადიონი, מילולית: אצטדיון האור) הוא אצטדיון רב שימושי בשדרות סרג'ישווילי שבטביליסי גאורגיה.
היא משמשת בעיקר לתחרויות כדורגל ומהווה אולמה הביתי של מראני טביליסי.
פני השטח הא דשא טבעי, והתפוסה המרבית בה הוא 2,500 איש.
אצטדיון סיטגיק , שבעבר נקרא טויוטה פארק , הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בין רחוב 71 ושדרת הארלם בברידג'וויו, אילינוי.
האצטדיון שימש כאצטדיון הביתי של שיקגו פייר בין השנים 2006–2019, והוא נבנה בעלות של כמעט 100 מיליון דולרים.
האצטדיון נפתח לשימוש ב-11 ביוני 2006.
האצטדיון משמש גם כביתה של קבוצת הלקרוס שיקגו משין.
רק היציעים המזרחיים של האצטדיון נמצאים בשימוש בעת משחק הלקרוס.
האצטדיון עוצב בסגנון אמריקני מעורב עם סגנון אירופי, ולכן ניתן למצוא באצטדיון מושבים מקוּרִים, כניסה מאבן מעוצבת כקשת, ושלוש שורות המושבים הראשונות מרוחקות רק כ-2.5 מטרים ממשטח הדשא.
כמו כן האצטדיון מכיל 42 "סוויטות" מנהלים, ושש שורות מושבים לאח"מים.
בנוסף, ישנו גם את "היכל התהילה של הכדורגל באילינוי", ואת המשרדים של קבוצת שיקגו פייר, המשתרעים של שטח של כ-4000 מ"ר.
על פי הצהרתו של נשיא הקבוצה, ג'ון גאפי, האצטדיון עוצב בצורה כזאת, שבבוא העת ניתן יהיה להרחיבו לתכולה של למעלה מ-30,000 צופים, ללא צורך בהשקעה כספית כבדה, ודבר זה ייעשה בעתיד, כאשר הביקוש לכרטיסים יגדל.
שינוי שמו של האצטדיון מאצטדיון ברידג'וויו לאצטדיון טויוטה נעשה ב-2006, כמה חודשים לפני הפתיחה הרשמית של האצטדיון, לאחר שקבוצת ברידג'וויו בנק החליטה לוותר על העלות הכרוכה בתשלום לשמו של האצטדיון ובמקומה נכנסה חברת טויוטה לתמונה.
יצרנית הרכב היפנית רכשה את הזכויות על שם האצטדיון ל-10 שנים (עד 2016) עם אפשרות להמשיך את ההתקשרות בין שני הצדדים לכשייסתיים החוזה הנוכחי.
אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין (בסינית פשוטה: 天津奥林匹克中心体育场) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום מערב העיר טיינג'ין שבסין.
המבנה ממוקם בסמוך למרכז הספורט הבינלאומי ולאולם הספורט של טיינג'ין.
האצטדיון מכונה "טיפת הגשם" בשל צורת המבנה.
עבודות הקמת האצטדיון החלו באוגוסט 2003 והסתיימו באוגוסט 2007 בעלות של כ-1,500,000,000 יואן.
האצטדיון אירח את משחקי גביע פיפ"א לנשים בשנת 2007, וכן את התחרויות המוקדמות בכדורגל במסגרת המשחקים האולימפיים שנערכו בבייג'ינג בירת סין בשנת 2008.
אורכו של המבנה 370 מטרים, רוחבו 250 מטרים וגובהו כ-53 מטרים.
במבנה 54,696 מקומות ישיבה לצופים.
אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שן-יאנג (בסינית: 沈阳奥林匹克体育中心) הוא אצטדיון הממוקם ברובע הונאן של העיר שן-יאנג שבסין.
באצטדיון כ-60,000 מושבי צופים, והוא שימש למשחקים המוקדמים בכדורגל במסגרת המשחקים האולימפיים שנערכו בבייג'ינג בירת סין בשנת 2008. כמו כן האצטדיון משמש את קבוצת שניאנג גינדה.
האצטדיון מהווה חלק של מתחם מתקני ספורט, ובסמוך לו ניצב אולם ספורט ובו 10,000 מושבי צופים, בריכת שחיה שסביבה 4,000 מושבי צופים, ומגרש טניס שסביבו 4,000 מושבי צופים.
שטחו של האצטדיון 253,700 מ"ר, וצורת המבנה אליפטית.
עבודות הקמת האצטדיון החלו ב-1 במרץ 2006 ונמשכו ללא הפסקה בשעות היום והלילה.
באוגוסט באותה שנה נבנה מבנה הפלדה של גג האצטדיון, ובנובמבר באותה שנה הושלם המגרש עצמו.
אצטדיון סמי עופר הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום חיפה, בשכונת נאות פרס, בסמוך לפארק מת"ם, ומכיל 30,950 מקומות ישיבה.
האצטדיון, אשר בנייתו הושלמה בשנת 2014, משמש כמגרשן הביתי של קבוצות מכבי חיפה והפועל חיפה.
מלבד משחקי הקבוצות העירוניות של חיפה, מארח האצטדיון לעיתים גם משחקים בינלאומיים של נבחרת ישראל ומשחקים כגון שלבי חצי גמר וגמר גביע המדינה.
האצטדיון נקרא על שם איש העסקים הישראלי סמי עופר שמימן כ-15% מעלות הקמתו.
ב-19 בדצמבר 2024 נחנך באצטדיון במפלס הקרקע של המתחם מוזיאון מכבי חיפה (כדורגל) הנחשב גם למוזיאון הכדורגל הראשון בישראל שמוקדש לקבוצת הכדורגל מכבי חיפה (כדורגל).
הוועדה המקומית חיפה אישרה את תוכנית אצטדיון בשנת 2006, הנחת אבן הפינה לבניית האצטדיון התקיימה בשנת 2009, והקמתו החלה כעבור שנה.
על פי הסכם שנחתם בין השותפים להקמתו, התחייבה עיריית חיפה להשלים את בנייתו ברבעון הראשון של שנת 2013, אולם השלמת הפרויקט התעכבה.
אצטדיון סמי עופר החליף את אצטדיון קריית אליעזר המיושן, שנבנה בשנת 1955. האצטדיון תוכנן בהתאם לדרישות אופ"א דרגה 4. בתוכנית המקורית האצטדיון נקרא "קריית הספורט חיפה" והוא אמור היה לכלול מגרשי אימונים, אולם רב תכליתי ובריכת שחייה לצד מרכז בילוי וקניות, אולם בסופו של דבר, נבנו האצטדיון ומתחם המסחר בלבד.
בניגוד לאצטדיון קריית אליעזר, נבנה האצטדיון ללא מסלול אתלטיקה, דבר שאיפשר את הקמת היציעים קרוב לכר הדשא.
גובה הגג המרבי במערב הוא 53.04 מטר מעל לפני הים ובמזרח 45.99 מטר.
האצטדיון הוקם על ידי החברה הכלכלית לחיפה בהנהלת גל פלג בהשקעה של כחצי מיליארד ש"ח.
ההקמה מומנה על ידי עיריית חיפה (103 מיליון ש"ח), הטוטו (135 מיליון ש"ח), חלק מההכנסות ממכירת הקרקעות באצטדיון קריית אליעזר (30 מיליון ש"ח) ותרומה של משפחת עופר (75 מיליון ש"ח).
ב-17 ביוני 2014 קיבל האצטדיון אישור סיום בניה רשמי (טופס 4).
לקראת חנוכתו של האצטדיון קיימו מכבי והפועל חיפה ימי סיור לאוהדיהן בשטחי האצטדיון, על מנת לאפשר להם להתרשם ממגרשן הביתי החדש ולבחור מקום מועדף לרכישת מנוי למשחקי הקבוצות.
לקראת המעבר לאצטדיון החדש, מכרה מכבי חיפה כ-17,000 מנויים, יותר מפי שניים מהממוצע השנתי באצטדיון קריית אליעזר.
בשל מבצע צוק איתן לא עלה בידה של עיריית חיפה לארח קבוצת כדורגל בכירה מאירופה למשחק ראווה שיחנוך את האצטדיון, והוא נחנך ב-27 באוגוסט 2014, במשחק בין הפועל חיפה לבין הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו.
החלוץ טוסיין ריקטס כבש את השער הראשון בתולדות האצטדיון, והפועל חיפה ניצחה 2–0. במשחק החנוכה נכחו כ-3,500 איש.
מכבי חיפה חנכה את האצטדיון ב-15 בספטמבר 2014 בניצחון 4–2 במשחק ליגה מול בני סכנין לעיני כ-30,200 צופים.
את השער הראשון של מכבי חיפה באצטדיון, שהיה גם שער הליגה הראשון שהובקע בו, הבקיע חן עזרא בתוספת הזמן של המחצית הראשונה.
ב-16 בנובמבר 2014 אירח האצטדיון לראשונה משחק של נבחרת ישראל, במסגרתו גברה הנבחרת על בוסניה והרצגובינה בתוצאה 3–0 במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ב-20 במאי 2015 אירח האצטדיון לראשונה את משחק גמר גביע המדינה בכדורגל, בו ניצחה מכבי תל אביב את הפועל באר שבע 2-6. גמר גביע נוסף נערך באצטדיון ב-15 במאי 2019 ובו גברה בני יהודה על מכבי נתניה לאחר דו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטר.
ב-29 בספטמבר 2015 אירח האצטדיון לראשונה משחק בליגת האלופות, בו מכבי תל אביב הפסידה 0–2 לדינמו קייב.
ב-24 במאי 2018 אירח האצטדיון לראשונה הופעת אמן, בה הופיע הזמר עומר אדם.
ציוני דרך ושיאים בסמי עופר כאצטדיון כדורגל
ב-5 בינואר 2017 הובקעו באצטדיון לראשונה 4 שערים על ידי שחקן אחד, כאשר חנן ממן כבש בניצחון הפועל חיפה 6–1 על כפר קאסם במשחק גביע.
ב-7 בפברואר 2022 נרשם הישג זה פעם נוספת, כאשר עומר אצילי כבש בניצחון מכבי חיפה 6–0 על מועדון ספורט אשדוד במסגרת ליגת העל.
בעונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל רשמה מכבי חיפה אליפות שלישית ברציפות, עם מאזן ביתי של 18 ניצחונות, תיקו אחד ואפס הפסדים בבית, תוך צבירת 52 נקודות מתוך 54 אפשריות.
הקמת האצטדיון בוצעה על ידי החברה הכלכלית לחיפה.
תכנון האצטדיון בוצע על ידי משרד האדריכלים הבריטי KSS Group בשיתוף משרד האדריכלים הישראלי מנספלד-קהת.
האצטדיון נבנה בהתאם לתקני UEFA ו-FIFA והוא מדורג בקטגוריה 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
כר הדשא ממוקם במפלס מינוס 8.5 מטר ממפלס הכניסה, והמרחק בינו לבין המושבים מינימלי.
היציעים הצפוני, המזרחי והדרומי מכילים למעלה מ-25,000 מקומות ישיבה, ואילו היציע המערבי בנוי משש קומות ובו 5,000 מקומות ישיבה, חדרי הלבשה, תאי עיתונאים, מועדוני הקבוצות ומועדוני הכסף, הזהב והיהלום וכן 36 תאי צפייה פרטיים.
האצטדיון תוכנן באופן שיתאים למשחקי כדורגל ברמה אירופאית, אירוח הופעות ומתן תמיכה לוגיסטית לשטחי המסחר המצויים בחזית המערבית של האצטדיון.
לשם כך נבנה מתחת ליציע המערבי כביש שירות באורך של כחצי קילומטר בתוך מנהרה, על מנת לתת מענה בימי משחק לכניסת האוטובוסים עם שחקני הקבוצות עד לחדרי ההלבשה שלהם.
כביש השירות ישמש לצורך העברת ציוד הגברה ותאורה לכר הדשא והקמת במה לעריכת הופעות ענק ואירועים המוניים.
מספר תאי השירותים באצטדיון גבוה מהנדרש על פי התקן הישראלי כדי לספק תנאים נוחים לצופים.
כמו כן, במשחקי מכבי חיפה הוקצו יציעים מיוחדים למשפחות.
גג האצטדיון בנוי מ-31 עמודי ענק בצורת האות V, במשקל 91 טון כל אחד.
קונסטרוקציית הגג עשויה מפלדה במשקל של 2,750 טון.
זוהי קונסטרוקציית הגג הגדולה ביותר שנבנתה בישראל.
לאורך הגג בנוי גשר (Cat walk) באורך של כ-400 מטר שעליו מורכבים כ-200 פנסים לתאורת הדשא.
באצטדיון קיימת תשתית לשידורי משחקים בטכנולוגית תלת־ממד שטרם הופעלה בישראל לצד רמקולים של מערכת ההגברה בעוצמת שמע של 107 דציבל.
שטחו של כר הדשא בתחומי הקו הלבן הוא כ-7.14 דונם ומתחתיו קיימת מערכת השקיה וניקוז המחוברת אל מאגר מים לשימוש חוזר.
קירוי הגג בהיקף של 360 מעלות יוצר באצטדיון מיקרו אקלים ייחודי שלא קיים מחוץ לו.
על כר הדשא מותקנים חיישנים המשדרים ברציפות 24 שעות ביממה את נתוני האקלים: טמפרטורה, לחות, כמות אור ורוח ובהתאם לתנאי האקלים מופעלות מכונות לתאורת שמש מלאכותית.
האצטדיון נבנה מתוך תפיסת הפעלה של הגעת קהל באמצעות תחבורה ציבורית, כמקובל באצטדיונים מתקדמים בעולם.
להחלטה תרמו מיקומו בסמוך למרכזית חוף הכרמל ותחנת הרכבת חוף הכרמל.
בצמוד לאצטדיון הוקמו חניונים עם 1,550 מקומות חנייה עבור מנויים בתשלום.
בנוסף, קיימים 6,500 מקומות חניה בשטחים עוטפי אצטדיון, במרחק הליכה קצר.
בסמיכות לאצטדיון נבנתה תחנת מטרונית נוספת, אשר פעילה רק בשעות שבהם מתקיימים אירועים באצטדיון.
הקומפלקס המסחרי בחזית המערבית של האצטדיון, הכולל 20,000 מ"ר של שטחי מסחר, בילוי ובידור, נמצא בבעלות החברה הכלכלית לחיפה.
המתחם המסחרי יכלול בעתיד קומפלקס בתי הקולנוע בשטח של כ-10,000 מ"ר, בתוספת שטחי מסחר נוספים של כ-7,000 מ"ר, המיועדים למסחר, מסעדות, בתי קפה וברים.
בתוך האצטדיון, הוקמו כ-3,000 מ"ר של שטחים להשכרה לקבוצות הכדורגל, לרבות לפעילויות משלימות.
בשטח זה, נבדקת אפשרות להקמת מוזיאון ספורט, מועדוני כדורגל של מכבי חיפה והפועל חיפה ומרפאת ספורט.
בין אמצעי הטכנולוגיה של האצטדיון החדש קיימת מערכת טלוויזיה במעגל סגור, המרכזת 220 מצלמות שמכסה את האצטדיון, בהן מצלמות 29 מגה פיקסל שיאפשרו זיהוי פנים של הקהל, כך שניתן יהיה לזהות צופים בעייתיים ולהרחיקם מהאצטדיון באופן מידי.
לשם בטיחות הצופים, תתקיים באצטדיון הפרדת קהלים בין הקבוצה הביתית לקבוצה האורחת כבר משלב ההגעה לאצטדיון, דרך רכישת כרטיסים מופרדת והפרדה בין היציעים.
שני מסכי ענק הותקנו באצטדיון, כל אחד במשקל 12 טון ובגודל של כ-72 מ"ר, הגדולים מסוגם בישראל ומהראשונים שיחוברו למערכת ניהול משחק מאושרת על ידי UEFA.
המערכת מיועדת להקרנת התוצאות, מהלכי המשחק, שמות השחקנים, שידורים חוזרים של שערים, נתונים סטטיסטיים וסרטוני תדמית ומידע של הקבוצות המשחקות.
תשתית האצטדיון ערוכה להטמעת מערכת "כרטיס חכם" ואפליקציות לרכישה באמצעות טלפונים ניידים (כגון Cash-free), שמשמשים במקום תשלום בכסף מזומן.
ה"כרטיס החכם" והאפליקציות משמשים לרכישת כרטיסים ומנויים למשחקי כדורגל, אירועי ספורט ולמופעים שיערכו באצטדיון ולרכישה בחנויות המתחם, ובמזנונים שבאצטדיון.
היציע המערבי מכיל 5,000 מקומות ישיבה ובנוי מ-6 קומות: בקומה הראשונה 4 חדרי הלבשה ל-4 קבוצות, חדרי שופטים ומאמנים, חדרי משקיפים וחדרי בדיקות סמים.
המושבים ביציע המערבי משודרגים ומאפשרים חוויית צפייה נוחה יותר מבשאר היציעים, כניסת VIP ואירוח באולמות ממוזגים רחבי ידיים בהם ניתן לערוך מחוץ לימי המשחק אירועים וכנסים יוקרתיים.
ביציע זה קיימים שטחים להפעלת מטבחים עבור חברי המועדונים.
יתר היציעים: הצפוני, המזרחי והדרומי מכילים יחד 25,800 מקומות ישיבה.
בנוסף, קיימים ביציעים אלה 18 מזנונים וקיוסקים הכוללים כ-130 מטר אורך דלפקים ומאות תאי שירותים.
לקראת חנוכת האצטדיון הוגדרו כללי התנהגות ביציעיו, ופרט לאלה המוגדרים בכל האצטדיונים בישראל, הוחלט כי בסמי עופר לא תותר עמידה בכל היציעים פרט לאלה המיועדים לכך על ידי הקבוצות ואסור יהיה לאכול בהם פיצוחים ולעשן.
ברחבת החזית המערבית של האצטדיון הוצב "פסל השלום הבינלאומי", שניתן במתנה לחיפה מהעיר התאומה שאנגחאי, במסגרת 20 שנה לכינון היחסים הדיפלומטים בין ישראל לסין.
הפסל, של רב-האמן הסיני יאן יואן, נוצר בסין, והוא מציג נערה הפורסת ידיה לצדדים ומעל ידה השמאלית מתעופפת יונה.
גובה הפסל 16 מטרים, הוא שוקל 40 טון ועשוי מפלדת אל-חלד.
ב-16 בינואר 2014 פורסם כי מבקר המדינה הורה לבדוק חשד לליקויים כספיים הקשורים בבניית האצטדיון.
הדו"ח הסופי אישר ליקויים אלה, ונכתב בו כי התקציב המקורי בתכנון בניית האצטדיון, היה קטן יותר ממה שהושקע באצטדיון בסופו של דבר.
חלק מתושבי העיר חיפה, אוהדי מכבי חיפה ואוהדי הפועל חיפה, וכן גורמים ציבוריים נוספים, מתרעמים על כך שהאצטדיון קרוי על שמו של סמי עופר, על אף שהחלק העיקרי בעלות הקמת האצטדיון מומן על ידי כספי ציבור, דרך המועצה להסדר ההימורים בספורט, מפעל הפיס ועיריית חיפה.
אצטדיון נשר הוא אצטדיון כדורגל שנחנך בחודש מרץ 2008 בנשר כחלק מהפיתוח העירוני.
האצטדיון מכיל 2,500 מקומות ישיבה ומשמש את מועדון הכדורגל "עירוני נשר" ואת מחלקות הנוער שלו.
בעונת 2017/18 אירח גם את משחקי הפועל רובי שפירא.
מתחם האצטדיון כולל מלבד מגרש הדשא הטבעי באצטדיון גם מגרש אימונים מוקטן עם דשא סינתטי הממוקם מצידו המזרחי.
האצטדיון תוכנן להכיל בסה"כ 5,000 מושבים בשני יציעים ברמה שנועדה להתאים לליגת העל הישראלית, אך נחנך עם יציע אחד בצדו המערבי הכולל כ-2,500 מקומות ישיבה.
מתחת ליציע הוקמו תאי הלבשה ושירותים.
בעונת 2017/2016 העפילה קבוצת "עירוני נשר" לליגה הלאומית, אך האצטדיון נפסל לשימוש בליגה עד שתוקם בו עמדת תקשורת לשידור המשחקים.
כמו כן, נדרשו בו עבודות התאמה של משטח הדשא לגודל תקני של מגרש כדורגל.
באמצע העונה אושר האצטדיון לאירוח משחקים.
ב-26 ספטמבר 2016 נחנכה במבנה האצטדיון שלוחת משרדים צפונית של ההתאחדות לכדורגל שבה ינוהלו ענייני הקבוצות בצפון בליגות הנמוכות, בית דין משמעתי של ההתאחדות וכן משרד שיטפל בכרטיסי השחקנים ובעניינים בירוקרטיים נוספים.
עלות הקמת המשרדים נאמדת בכ-900,000 ש"ח.
אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר , הקרוי מטעמים מסחריים אצטדיון איתיחאד הוא מתקן ספורט במנצ'סטר שבאנגליה.
ייעודו המקורי של האצטדיון היה לארח חלק מאירועי אולימפיאדת 2000, אך העיר מנצ'סטר לא הצליחה לזכות במכרז של הוועד האולימפי הבינלאומי והתוכנית נגנזה.
מטרתו החדשה הייתה לשמש כאצטדיון עבור משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002, ועלותו הייתה 110 מיליון לירות שטרלינג.
לאחר המשחקים שונה הייעוד של המתקן לאצטדיון כדורגל, שהחל לשמש את מנצ'סטר סיטי כאצטדיון בית לאחר המעבר ממיין רואד ביולי 2003 והחתימה על חוזה חכירה ל-250 שנים.
האצטדיון בנוי משני מפלסי יציעים המקיפים אותו ויוצרים צורת טבעת, וכן מפלס מושבים שלישי מעל שני המפלסים התחתונים, כאשר היציע הצפוני כולל שני מפלסים בלבד.
תכולת האצטדיון היא 52,900 מקומות, ונכון לשנת 2025 הוא השישי בגודלו בפרמייר ליג, והאחת עשרה בגודלו בממלכה המאוחדת כולה.
ב-1990 נהגו התוכניות הראשונות להקמת אצטדיון במזרח מנצ'סטר, כחלק מההצעה של העיר לארח את המשחקים האולימפיים, כאשר מועצת העיר תכננה לבנות אצטדיון שתכולתו 80,000 מקומות באתר הידוע בשם איסטלנדס.
אולם, באוקטובר 1993 הוחלט כי העיר שתארח את המשחקים תהיה סידני שבאוסטרליה.
מנצ'סטר הצליחה לזכות באירוח משחקי חבר העמים הבריטי של 2002, והשתמשה בתוכניות האצטדיון מההצעה לוועד האולימפי הבינלאומי.
ב-1996 נערכה התמודדות בין האצטדיון המתוכנן לבין אצטדיון ומבלי על הזכות לקבל מימון המיועד לאצטדיון הלאומי, ובסופה הוחלט כי המימון ישמש לחידושו של ומבלי.
אבן הפינה של האצטדיון הונחה על ידי ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר בדצמבר 1999, ובנייתו החלה בינואר 2000. האצטדיון תוכנן על ידי חברת ארופ ונבנה על ידי חברת ג'ון ליינד.
עלות הבנייה הייתה 110 מיליון לירות שטרלינג, כאשר 77 מיליון ניתנו על ידי מועצת הכדורגל של אנגליה והשאר על ידי מועצת העיר של מנצ'סטר.
עבור משחקי חבר העמים נבנתה טבעת מושבים תחתונה המקיפה את שלושה צדדים של מסלול האתלטיקה, מפלס מושבים נוסף מעל כל אחד מהיציעים המרכזיים, ויציע עמידה זמני פתוח לאוויר באחד הקצוות.
האירוע הציבורי הראשון באצטדיון היה טקס הפתיח של משחקי חבר העמים ב-25 ביולי 2002, ואף המלכה אליזבת השנייה נכחה בו.
במשך עשרת הימים של התחרות האצטדיון אירח את כל אירועי האתלטיקה ורוגבי שביעיות.
במהלך המשחקים נקבעו באצטדיון ארבעה שיאים, כולל בקפיצה משולשת לנשים וריצת 5,000 מטר לנשים.
לאחר תום המשחקים בוצעו באצטדיון עבודות מקיפות על מנת להופכו לאצטדיון כדורגל.
לאור הצלחת אירועי האתלטיקה במשחקי חבר העמים, התקבלה ההחלטה בביקורת שלילית מאתלטים ידועים כגון ג'ונתן אדוארדס וסבסטיאן קו, אך מנגד נטען כי יש חשיבות בפיתוח האצטדיון על מנת להופכו לרווחי מבחינה כלכלית בטווח הארוך.
מסלול האתלטיקה הוסר והועבר לאצטדיוני אתלטיקה אחרים, וקומת הקרקע הונמכה על מנת להוסיף מקום לטבעת מושבים נוספת.
היציע הזמני פורק, והוחלף במבנה קבוע הדומה ליציע הנגדי.
העבודות הללו נמשכו שנה, ובמהלכן נוספו לאצטדיון 12,000 מקומות ישיבה.
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי עבר לאצטדיון לקראת עונת 2003/2004. ההמרה לאצטדיון כדורגל עלתה 35 מיליון לירות שטרלינג, ומומנה על ידי המועדון.
משחק הכדורגל הראשון באצטדיון נערך ב-10 באוגוסט 2003, ובו התמודדו מנצ'סטר סיטי וברצלונה.
המשחק הסתיים בניצחון של סיטי בתוצאה 2 - 1, כאשר ניקולא אנלקה הצרפתי מבקיע את השער הראשון בתולדות האצטדיון.
המשחק התחרותי הראשון נערך ארבעה ימים לאחר מכן, במסגרת גביע אופ"א, והסתיים בניצחון של מנצ'סטר סיטי על דה ניו סיינטס מליגת העל הוולשית בתוצאה 5 - 0.
באצטדיון נערכו גם מספר אירועי ספורט אחרים.
הוא היה האצטדיון ה-50 שאירח משחק של נבחרת אנגליה כשהיא התמודדה מול נבחרת יפן ב-1 ביוני 2004, וב-30 באוקטובר באותה שנה נערך בו משחק ליגת רוגבי בין נבחרת בריטניה הגדולה לנבחרת אוסטרליה במסגרת ליגת שלוש האומות.
ביוני 2005 נערך באצטדיון משחק הפתיחה של נבחרת אנגליה במסגרת יורו 2005 (כדורגל נשים), ומספר הצופים בו היה הגבוה ביותר בטורניר.
האצטדיון דורג כאצטדיון ארבעה כוכבים על ידי אופ"א, ואירח את גמר גביע אופ"א 2008 שהסתיים בניצחון של זניט סנקט פטרבורג על גלאזגו ריינג'רס.
לאצטדיון יש מספר שמות לא רשמיים.
השם "איסטלנדס" היה בשימוש לפני הבחירה בשם הרשמי ועדיין משמש רבים, והכינוי "האצטדיון העירוני של מנצ'סטר" (City of Manchester Stadium) מקוצר לעיתים ל-"COMS".
הקאמפ בלו הוא משחק מילים המבוסס על שמו של הקאמפ נואו המשמש את ברצלונה, אך הוא איננו פופולרי.
לאחר שהמועדון נרכש על ידי "אבו דאבי יונייטד גרופ" (קרן השקעות פרטיות מאיחוד האמירויות) ב-2008 החלו חלק מהאוהדים לכנות את האצטדיון "מידל איסטלנדס".
רוב האוהדים מביעים את שביעות רצונם מהאצטדיון, והוא נבחר במקום השני במשאל שנערך ב-2005 ונועד לברר את אצטדיון הכדורגל הפופולרי ביותר בממלכה המאוחדת.
אולם, האווירה באצטדיון זכתה לעיתים לביקורות שליליות, כאשר עיקר הטענות הן שהיא לא דומה לזו שהייתה במיין רואד.
מצב זה השתנה במשך השנים לאחר שהאוהדים התרגלו לאצטדיון החדש.
מועצת העיר של מנצ'סטר היא הבעלים הנוכחי של האצטדיון, והיא החכירה אותו למנצ'סטר סיטי.
המועדון נרכש על ידי בעלים חדשים בתחילת ספטמבר 2008, וכתוצאה מכך הוא הפך למועדון העשיר ביותר בעולם.
הבעלים החדשים חשפו בראיון כי הם שוקלים לרכוש את האצטדיון ממועצת העיר, אך הנושא יהיה מבחינתם בעדיפות שנייה לאחר החתמת שחקנים חדשים.
בשלהי ספטמבר 2008 דווח כי בעלי המועדון פתחו במשא ומתן ישיר על מנת לרכוש את האצטדיון והשטח שמסביבו, ובמרץ 2010 אישרה מועצת העיר למועדון לערוך פיתוח באצטדיון ובסביבתו בסך של כ-1 מיליארד פאונד.
משנת 2011 נקרא האצטדיון אצטדיון איתיחאד, בעקבות הסכם חסות ל-10 שנים עם חברת איתיחאד איירווייז, חברת התעופה הלאומית של הנסיכות אבו דאבי.
באוקטובר 2013 פרסמה הקבוצה תוכנית להרחבת האצטדיון ל-61.5 אלף מקומות; לאחר שתפוסת הקהל במשחקי הבית של המועדון עמדה על 99%.
על-פי התכנון תוגדל כמות המושבים במגרש ב-13.5 אלף מקומות, על ידי הוספת מפלס שלישי מעל היציעים הדרומי והצפוני.
במהלך עונת 2014/2015 נבנה מפלס נוסף מעל היציע הדרומי, אשר הגדיל את תכולת האצטדיון לכ-55,000 מקומות ישיבה.
בעתיד מתוכננת הרחבה דומה עבור היציע הצפוני, אשר תגדיל את תכולת האצטדיון ל-61,000 מקומות ישיבה.
פנים האצטדיון הוא בצורת קערה סגלגלה רציפה, עם שלוש טבעות מושבים בצדדים ושתי טבעות מושבים בקצות האצטדיון.
בעוד שטבעות המושבים הרגילות הם רציפות, כל אחד מצדדי האצטדיון מכונה בשם אחר.
בתקופה הראשונה שלאחר בניית האצטדיון כל הצדדים כונו לפי כיוון מסוים (היציע הצפוני והיציע הדרומי עבור הקצוות, היציע המזרחי והיציע המערבי עבור הצדדים).
בפברואר 2004 שונה שמו של היציע המערבי ליציע קולין בל, על שמו של שחקן העבר של המועדון.
החל משנת 2003 היציע הדרומי נקרא יציע Key 103 בעקבות הסכם חסות, אם כי שם זה אינו מקובל על האוהדים.
חלק מהיציע הצפוני מכונה יציע המשפחה, והוא שמור לאוהדים המגיעים למשחקים עם ילדיהם.
היציע המזרחי מכונה באופן לא רשמי קיפאקס, על שמו של היציע התואם במיין רואד.