tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל פרי מכיל בין 3 ל-30 זרעים שחורים עם נקודה חומה.
הפיוטה גדלה במדבריות ארצות הברית ומקסיקו.
בשל ההשפעה הפסיכדלית של הפיוטה, נאספו באופן בלתי חוקי כמויות אדירות של הקקטוס למטרות מסחריות.
לכנסיית האינדיאנים בארצות הברית ניתן אישור מיוחד לגדל ולאסוף פיוטה, תחת פיקוח ממשלתי ולמטרות מסורתיות בלבד.
הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה תיאר את השפעותיו של המסקלין המופק מהפיוטה בספריו, ביניהם "משנתו של דון חואן", "מסע לאיכטילאן".
הכנסייה הילידית האמריקאית וטקס הפיוטה
הכנסייה הילידית האמריקאית (Native American Church - NAC) הוקמה במקור באוקלהומה וממשיכה לפעול בעיקר בארצות הברית וקנדה.
חסידיה מאמינים בהוויה עילאית – הרוח הגדולה, אשר פועלת באמצעות מגוון רוחות.
ישו ממלא תפקיד בולט באמונותיהם ולעיתים מושווה לרוח צמח הפיוטה .
מאמצע המאה ה-19, השימוש בצמח הפיוטה התרחב צפונה לתוך המישורים הגדולים של ארצות הברית, וככל הנראה הפך לדת מובהקת ב-1885 בקרב שבטי הקיווה והקומאנצ'י של אוקלהומה.
לאחר 1891, הקקטוס התפשט במהירות צפונה עד קנדה וכיום נהוג לעשות בו שימוש בקרב יותר מ-50 שבטים.
בשנת 1951, כחמישית משבט הנאוואחו ב-1951 נהגו בדת הפיוטה, כפי שעשו שליש מהילידים האמריקאים באוקלהומה ב-1965. ב-1977 הכנסייה טענה לכ-225,000 חסידים.
כיום, השימוש בפיוטה בקרב הכנסייה מהווה מסורת דתית הנהוגה ברוב השמורות בארצות הברית ובקנדה.
האמונה בקקטוס הפיוטה משלבת אלמנטים ילידיים אמריקאיים ואלמנטים נוצריים.
באופן כללי, התורה הפיוטיסטית מורכבת מאמונה באל עליון אחד (הרוח הגדולה), העוסק בבני אדם באמצעות רוחות כמו ציפור המים המסורתית או רוחות הרעמים הנושאות תפילות לאלוהים.
בשבטים רבים צמח הפיוטה מתגלם כרוח פיוטה, הנתפסת שוות ערך לאלוהים או לישו בהקשרים תרבותיים שונים.
קקטוס הפיוטה נאכל בטקס הדתי, ומאפשר תקשורת עם אלוהים והרוחות באמצעות התבוננות וחזון, ומעניק כוח רוחני, הדרכה, תוכחה וריפוי.
לדברי חברי הכנסייה, מטרת הפיוטה היא: "לנקות את המוח.
המוח מתפקד בכל מיני אופנים, חושב על הרבה דברים.
כשאתה לוקח את התרופה, הכוח של רוח האלוהים נמצאת בתוכה".
הוא מתחיל בסביבות השעה שמונה בערב ביום שבת ומסתיים ביום ראשון בבוקר.
הטקס בדרך כלל מתבצע באוהל הטיפי או מבנה טקסי אחר עם מזבח בצורת חצי סהר עם אש.
הטקס כולל ארבעה חלקים: תפילה, שירה, אכילת הפיוטה והתבוננות שקטה.
ארבעה מנחים מובילים את הטקס:
1. המנהיג (אינו כומר או מתווך).
3. איש הארזים (אדם הממיין מוטות ארזים לפי גודלם, אורכם וסטנדרטים ספציפיים שלהם).
הכלים בהם נעשה שימוש בטקס הם:
סיר ברזל, חתיכת עור של צבי/אייל לראש התוף, חבל ואבנים בעזרתם קושרים את ראש התוף על הסיר, מקל תיפוף, רעשן, משרוקית מעצם של נשר, אשכול מרווה, מקל, נוצות, כלים לפיוטה, בד מזבח, דלי מים, שק קטורת ארז, שקית טבק, קליפות תירס או נייר לסיגריות ומקל להבערת אש.
מלבד החפצים הכרוכים בשימוש בטקס, השירים ששרים הם ייחודים ומשמעותיים.
שיר הוא כמו תפילה עבור הכנסייה הילידית, והוא פועל בצורה של תקשורת בין כל הישויות המעורבות בטקס, והם מאמינים כי הוא חזק מאוד.
באמצעות הטקס, אנשים חווים לעיתים קרובות גילויים אישיים או חוויות קוגניטיביות שיכולות להוביל למחילה על חטאים, הקלה על חולי גופני, תחושת קהילתיות גדולה ואימוץ דרך חיים מוסרית ואתית.
על אף שניתן למצוא את הכנסייה הילידית בכל רחבי ארצות הברית, כל שבט מבצע את הטקס בצורה קצת שונה.
הטקס יכול להיות רלוונטי כמעט לכל אדם ממספר סיבות: הסיבה הרגילה היא לרפא אדם חולה, אולם אפשר ללכת לטקסים הללו גם בשביל להודות על כך שאדם נרפא, להתפלל למען אדם אהוב, לחגוג ימי הולדת וחגים ולעזור לאדם הסובל מבעיה מסוימת.
ניתן לסכם את טקס הפיוטה כטקס שנמשך כל הלילה וכולל תקשורת עם אלוהים או כל ישות מטאפיזית אחרת, התאחדות עם האחר ועם העצמי.
הטקס כולל את הפעולות של שירה, תיפוף, תפילה ואכילת הפיוטה, אשר אלו נחשבות כצורות תקשורת עם אלוהים, והחוויה הכללית של טקס הפיוטה מאפשרת השתקפות, הארה או הזיה ויזואלית ושמיעתית.
פיודור איוונוביץ' שאליאפין היה זמר הבס האופראי הרוסי המפורסם ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20. הודות לעוצמה ולגמישות של קולו, יחד עם נוכחותו הבימתית המרתקת וכישרון המשחק המצוין שלו, הוא נחשב לאחד מגדולי המבצעים בתולדות האופרה ולמייסד מסורת המשחק הנטורליסטי באופרה.
שליאפין, שרכש חלק גדול מהכשרתו המוזיקלית באופן עצמאי, החל בקריירת הזמרה שלו בשנת 1890 בעיר הולדתו קאזאן בחוג לחובבי שירה.
בהמשך החל להופיע במסגרות שונות בקאזאן, באופה, ובטביליסי, ובשנת 1895 התקבל לאופרה של תיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג.
בשנת 1896 החל לשיר באופרה פרטית של סאווה מאמונטוב.
לאחר מכן הוזמן לשיר בתיאטרון בולשוי במוסקבה, שם הופיע בקביעות משנת 1899 עד 1914. משנה זו ואילך הופיע שליאפין בקביעות באופרה הפרטית של צימין במוסקבה.
שליאפין החל את הופעותיו במערב בשנת 1901 והופעתו הראשונה הייתה בלה סקאלה, מילאנו, בהפקה של "מפיסטופלס" של אריגו בויטו, בניצוח ארטורו טוסקניני, שהעריך מאוד את יכולתו.
הופעתו הראשונה של שליאפין במטרופוליטן אופרה בעונת 1907 לא הייתה מרשימה ביותר, על פי עדויות שונות, אך הוא חזר בשנת 1921 והמשיך להופיע שם במשך שמונה עונות בהצלחה רבה.
בשנת 1913 הציג סרגיי דיאגילב את שליאפין בלונדון ובפריז.
בשלב זה החל להופיע לבדו ברסיטלים, בהם שר גם שירי עם רוסיים מסורתיים.
בין שירי העם שביצע היה שיר ספני הוולגה, שהתפרסם הודות לו ברחבי העולם.
אחרי המהפכה הרוסית, התקבל שליאפין בתחילה כאמן נכבד ורב-ערך בברית המועצות בשנת 1918 הוא קיבל תואר אמן העם של הרפובליקה, אבל חילוקי דעות עם הממשלה הסובייטית גרמו לו לצאת מרוסיה ב-1921 שלא על מנת לשוב.
הוא נמלט לפינלנד ובהמשך חי בצרפת.
על אף זאת, טען שאינו מתנגד לשלטון הסובייטי.
לאור היותו בצרפת, בשנת 1927 בוטל התואר שלו כאמן העממי בטענה שהוא תומך במתנגדי השלטון.
תפקידו המפורסם ביותר של שליאפין היה בוריס גודונוב, באופרה הנושאת שם זה (שקטעים מתוכה הקליט בשנים 1931-1929), אך הוא זכור גם כאיוון האיום ב"משרתת מפסקוב" של רימסקי- קורסקוב, מפיסטופלס ב"פאוסט" של גונו, דון קישוט של מאסנה וברטרם ב"רוברט השד" של ג'אקומו מאיירבר.
הודות לביצועיו המפורסמים, זכו אופרות רוסיות כדוגמת "בוריס גודונוב" ו"חובנשצ'ינה" של מוסורגסקי, "החיים למען הצאר" של גלינקה, "הנסיך איגור" של בורודין ו"כלת הצאר" של רימסקי-קורסקוב להתפרסם במערב.
שליאפין הופיע בסרט קולנוע אחד, הגרסה הקולנועית של "דון קישוט", בבימויו של ג.
פאבסט, משנת 1933. במקום גרסה אחת של הסרט עם כתוביות, נוצרו שלוש גרסאות שונות שלו - צרפתית, אנגלית וגרמנית, כפי שהיה נהוג אז במקרים מסוימים.
שליאפין כיכב בכל שלוש הגרסאות, שהשתמשו כולן באותו תסריט ובאותן תפאורות ותלבושות, אבל בצוותי תמיכה שונים.
הגרסה האנגלית והצרפתית יצאו במאי 2006 ב-DVD אחד.
סרטו של פאבסט לא הסתמך על האופרה של מאסנה אלא היה עיבוד דרמטי לספרו של סרוואנטס, ואת המוזיקה כתב ז'אק איבר.
שליאפין הוציא בשנת 1932 ספר זכרונות בשם "אדם ומסכות: ארבעים שנה בחיי זמר", שנכתב בשיתוף עם מקסים גורקי.
ספר זה כולל בין היתר גם את עדויותיו הקשות מחייו כבר מילדות, כבן למשפחה החווה קשיים כלכליים, בעוד הוא ואימו סובלים מאלימות קשה מצד אביו.
שליאפין מת בשנת 1938, בן 65, בפריז, מסרטן הדם.
בשנת 1994 הועברו שרידיו מפריז למוסקבה ונקברו שם מחדש, בבית העלמין נובודוויצ'יה.
הוחזר לו תואר הכבוד "אמן העם" בטענה שהביטול לא היה מוצדק.
נולדו לו 9 ילדים מ-2 נשים, בנו הבכור, פיודור שליאפין הבן (1992-1907), היה שחקן אופי בקולנוע.
בן אחר, בוריס שליאפין, היה צייר נודע, שצייר את הדיוקנאות ל-413 שערים של טיים מגזין, החל בגיליון של 24 באוגוסט 1942.
פיוטי הושענות הם פיוטים הנאמרים בתפילת שחרית או בתפילת מוסף של שבעת ימי חג הסוכות תוך כדי הקפת הבימה, כזכר להושענות שהיו נהוגות בזמן בית המקדש.
מנהג המתפללים בנוסח אשכנז לאומרן אחר תפלת מוסף לפני קדיש תתקבל, כפי שנהגו במקדש לעשות ההקפות בשעת פטירתן, וכן נהגו בעבר גם הספרדים (מלבד התימנים) כפי שמופיע בטור.
ולדעת רס"ג ההושענות נאמרות לאחר ההלל, הטור כתב שמנהג זה הוא מנהג יפה, כדי שלא להוציא את ספר התורה שלא לצורך קריאה, אלא שלא נהגו כך.
מאוחר יותר, בהשפעת חכמי הקבלה, העבירו בקהילות הספרדים את ההושענות אל אחר ההלל, ובעקבותם נהגו כך גם החסידים ובדור האחרון מתפשט המנהג גם אצל מתפללי נוסח אשכנז (כפי הנראה מטעמי נוחות).
בכל יום אומרים פיוט אחר (או מספר פיוטים).
הפיוטים מסודרים בתוכם בדרך כלל בסדר אלף בית ובסוף כל שורה חוזרות המילים "הושע נא".
ישנם חילוקי מנהגים בין העדות השונות באשר לפיוטים הנאמרים.
ביום הושענא רבא נוהגים לומר את הפיוטים שנאמרו בימים הקודמים ומוסיפים פיוטים מיוחדים ליום הושענא רבא עצמו.
הסברה הרווחת במחקר היא שפיוטים אלו הם קדומים מאוד.
רוב החוקרים מייחסים אותם לקליר.
סדר ההושענות לפי מנהג אשכנז
לפני הפיוט היומי אומרים תפילה קבועה: 'הושע נא למענך אלהינו הושע נא' ושוב עם המילים 'למענך בוראנו', 'למענך גואלנו', 'למענך דורשנו'.
נהוג שהחזן אומר פסוק והקהל חוזר אחריו.
לפי מנהג אשכנז המזרחי (ארצות מזרח אירופה ורוב רובם של קהילות האשכנזים בארץ ישראל): (כל פיוט נקרא על שם שורת הפתיחה)
למען אמיתך - שבח לקב"ה, והוא הפזמון החשוב שנאמר ראשון.
אבן שתייה - בקשה לבנין ירושלים, והוא שני בחשיבותו, ולכן נאמר שני.
אערוך שועי - תחינה על סליחה, כפרה וישועה.
נזכר בו "גליתי בצום פשעי" ולכן נאמר ביום שהכי סמוך ליום הכיפורים שאינו שבת ויו"ט (בחו"ל) או ביום בשבוע שבו חל יום הכיפורים (מלבד בשנים בהן חל יום טוב ראשון ביום חמישי).
אדון המושיע - בקשה לישועה וגם נזכרים בו הגשמים.
ואין אומרים אותו לפני יום ששי של חג, כי הגשמים קללה בחג.
אום נצורה - הושענא לשבת, והיא דוחה את הפיוטים הנ"ל יום אחד קדימה.
אל למושעות - תפילה על הישועה, ונאמר בימים רביעי או חמישי של חג, והוא דינמי בהתאם לסדר הנ"ל.
אום אני חומה - כמו אל למושעות, ונאמר רק ביום רביעי של חג, כאשר שבת חלה ביום השישי של החג ואז לא אומרים אדון המושיע שהוא על הגשמים ונשאר יום פנוי.
סדר אחר המיוחס למנהג פולין, מופיע בדפוס הראשון של סידור "שער השמים" (סידור השל"ה), לפיו הסדר הוא: למען אמיתך, אבן שתייה, אום אני חומה, אדון המושיע, אדם ובהמה, אדמה מארר.
מנהג זה נשתמר בנוסח הרש"ז מלאדי, ובו הסדר קבוע, בלי תלות ביום בשבוע, ובשבת אין אומרים הושענות כלל.
לפי מנהג אשכנז המערבי (ארצות מערב אירופה) הסדר פשוט יותר:
אערוך שועי, אל למושעות, אום אני חומה, אבן שתייה, אדמה מארר.
בשבת אומרים אום נצורה והוא דוחה ביום אחד את הפיוטים הבאים אחריו.
בשני המנהגים הללו, לאחר הפיוט השייך לאותו היום, אומרים בכל יום את הפיוט כהושעת אלים.
ובשבת במקום כהושעת אלים, אומרים לפי מנהג המזרחי "כהושעת אדם יציר כפיך לגוננה", ולפי מנהג המערבי אומרים "כהושעת אב המון השליך עליך יהב".
לפי מנהג המזרחי, ביום הושענא רבא נאמרים שבעת הפיוטים הבאים: למען אמיתך, אבן שתייה, אום אני חומה, אדון המושיע, אדם ובהמה, אדמה מארר, למען איתן הנזרק בלהב אש.
אומרים כהושעת אלים, ולאחר מכן אומרים פיוטים המיוחדים ליום הושענא רבא: תתננו לשם ולתהלה, אנא אזן חין תאבי ישעך, א-ל נא תעינו כשה אובד, למען תמים בדורותיו, תענה אמונים שופכים לך לב כמים, אז כעיני עבדים אל יד אדונים, ואמץ ישעך בא.
אחרי הפיוטים חובטים את הערבה.
לפי המנהג אשכנז המערבי, אומרים את הפיוטים בסדר שונה: למען אמתך, אערוך שועי, אדון המושיע, אום אני חומה, אדם ובהמה, למען איתן הנזרק בהב אש, תתננו לשם ולתהלה.
אומרים כהושעת אלים, לאחר מכן אומרים פיוטים המיוחדים ליום הושענא רבא: אנא אזן חין תאבי ישעך, א-ל נא תעינו כשה אובד, למען תמים בדורותיו, תענה אמונים שופכים לך לב כמים, אז כעיני עבדים אל יד אדונים, ואמץ ישעך בא.
כל הפיוטים במנהג זה הולכים לפי אקרוסטיכון אלפביתי.
סדר ההושענות לפי מנהג איטליה
במנהג איטליה הקדום ככל הנראה שלא נהגו לומר פיוטי הושענות כלל.
כך עולה מדברי ר' צדקיה בן אברהם הרופא (מחשובי רבני איטליה הראשונים) בספרו שבולי הלקט "וכן מנהג קדמון בידינו שאין הושענא, בין בשבת, בין בחול".
בתקופה מאוחרת יותר קיבלו עליהם יהודי איטליה לומר פיוטי הושענות (הפיוטים מופיעים כבר במחזור האיטלקי הראשון שנדפס בשנת 1486), אך כנראה בשל העובדה שמדובר במנהג מאוחר יחסית, סדר ההושענות האיטלקי הוא דל למדי בכמות הפיוטים הנכללים בו בהשוואה לשאר העדות.
ברומא קבלו את המנהג רק באופן חלקי ואומרים הושענות רק בהושענא רבא.
הפיוטים הם של הפייטנים מן המסורת הארץ ישראלית הקדומה.
ישנה חפיפה לא מבוטלת עם סדר ההושענות האשכנזי.
ההושענות נאמרות לאחר חזרת הש"ץ של תפלת מוסף .
בימים ראשון, שלישי וחמישי של החג אומרים את הפיוט "אנא אזון חין תאבי ישעך" (האשכנזים אומרים פיוט זה בהושענא רבא).
בימים שני, רביעי ושישי אומרים את הפיוט "כהושעת אלים" (האשכנזים אומרים פיוט זה בכל יום לאחר הפיוט המיוחד באותו יום).
לפי מנהג הקהילה האיטלקית בירושלים, אם חל יום ראשון של סוכות ביום ב', אומרים "אנא אזון" בימים א', ג' וה' של סוכות, ו"כהושעת אלים" בימים ב', ד' וו' של סוכות.
חל יום ראשון של סוכות ביום ג', אומרים "אנא אזון" בימים א', ג' וו' של סוכות ו"כהושעת אלים" בימים ב', ד' וה' של סוכות.
חל יום ראשון של סוכות ביום ה', אומרים "אנא אזון" בימים א', ד' וו' של סוכות ו"כהושעת אלים" בימים ב', ג' וה' של סוכות.
אם חל יום ראשון של סוכות בשבת אומרים "אנא אזון" בימים ב', ד' וו' של סוכות ו"כהושעת אלים" בימים א', ג' וה' של סוכות.
סדר הפיוטים בהושענא רבא, לפי סדר ההקפות: למענך אלהי האלהים, למען אמיתך, אבן שתייה, אדון המושיע, אומרים לאדרך, אדם ובהמה, אל למושעות.
לאחר מכן אומרים את הפיוט "אנא אזון" ואת "כהושעת אלים", "למען תמים בדורותיו", "א-ל טוב וסלח אדמתנו הצלח", "אז כעיני עבדים", "תענה אמונים שופכי לב כמים", "א-ל נא תעינו כשה אובד", "אמן ישעך בא".
סדר ההושענות לפי מנהג צרפת
בנוסח צרפת שמרו על ההושענות של הקליר שאומרים באשכנז, אבל אמרו גם פיוטי הושענות של פייטנים אחרים, ופיוטים אלו מפוזרים בכתבי יד של נוסח זה באופן לא קבוע.
סדר ההושענות לפי מנהג רומניא
במחזור רומניא המודפס, מופיעה הערה שאומרים הושענות בכל יום, אבל לא ברור איזה פיוטים אמרו.
מאוד ייתכן שלא היה סדר קבוע, אלא שהחזן בחר מה לומר בכל יום.
לגבי הושענא רבא, הסדר הוא למען אמתך, אל למושעות, אדם ובהמה, אדון המושיע, אערוך שועי, אבן שתייה, למען איתן.
לאחר מכן אומרים "אנא אזון" ו"כהושעת אלים", "למען תמים בדורותיו", "אל נא תעינו", "אנא רחום", "אז כעיני עבדים", ו"אמן ישעך בא".
סדר ההושענות לפי סידור רס"ג ומנהג תימן
הסדר הנהוג בתכלאל של יהודי תימן נלקח מן הסדר של רס"ג בסידורו.
גם המתפללים בנוסח השאמי אומרים את ההושענות לפי הסדר התימני ולא לפי הסדר הספרדי, אף על פי שרובו של נוסח זה תואם את הנוסח הספרדי.
בכל יום אומרים שלושה פיוטים המתחלפים מדי יום.
לפי המנהג אותו מביא רס"ג נהגו להקיף שלוש פעמים בכל יום ובכל הקפה אמרו פיוט אחר.
בתימן נהגו להקיף רק פעם אחת ולא שלוש, אך אף על פי כן נהגו לפי הסדר של רס"ג לומר שלושה פיוטי הושענא.
לפי סדר זה אין אומרים הושענות בשבת לפיכך הסדר מעיקרו אינו מכיל פיוטי הושענות לשבת , זאת בניגוד לסדר ההושענות הספרדי שמעיקרו מכיל פיוטי הושענות לשבת, אף על פי שכיום ברוב קהילות הספרדים לא נהוג לאומרם.
הפיוטים המיועדים להקפה ראשונה פותחים במילה "הושענא" לפני כל פסוק (לפי סידור רס"ג רק לאחר סיום הפסקה) ולאחריהם פיוט לפי סדר אלפביתי שכל שורה בו פותחת במילה "למענך" או "למען" (למשל הפיוט הראשון פותח במילים "הושענא למענך אדיר באדירים, הושענא למענך בורא רוח ויוצר הרים).
הפיוטים לפי סדר הימים: למענך אדיר באדירים, למען אב עקד בן, למען אב ידעך מבין מנאצים, למענך תקיף אלוהי קדם מעונה (פיוט זה הוא בסדר תשר"ק דהיינו אלפביתי הפוך), מארוד וארפד.
הפיוט מארוד ומארפד הוא חריג שכן אין הוא פותח במילה למענך או למען, הוא אלפבית מרובע (בעיקרו).
בתכלאל הסדר שונה: למענך אדיר באדירים, למען אב עקד בן, מארוד וארפד, למען אב ידעך מבין מנאצים, למענך תקיף אלוהי קדם מעונה.
ההבדל בין הפיוטים של ההקפה הראשונה לפיוטים של ההקפדה השנייה הוא שבהקפה השנייה המענה הוא "ענה בהושענא" ולא "הושענא למען/למענך".
הפיוטים הם: אתוים בשמך רצים, תאיבי (או: תואבי) ישעך שוכן שחקים (לפי סדר תשר"ק - א"ב בסדר הפוך), אוחזי ארבעה מינים (לפי סדר אתב"ש), אומני חוקה נסוכה, איומה אמרתך לוקחת.
הפיוטים בהקפה זו שונים מהותית מן הפיוטים בשתי ההקפות הראשונות הן מבחינת המבנה והן מבחינת כמות הפיוטים.
מבנה הפיוט מתייחס ליום המסוים של החג (היום הראשון, היום השני וכן הלאה).
להלן נביא לדוגמה את הפיוט של היום הראשון (ישנם שינויי נוסח רבים שלא הובאו כאן):
אנא אל אחד ושמו אחד
קרא שמים וארץ ויעמדו כאחד
אנא זכור אב ירש את הארץ והיה אחד
הכין למורדים לב אחד ודרך אחד
לקרוא כלם בשם ה' ולעבדו שכם אחד
אנא זכור בן יחיד היה לפני אביו אחד
נתת כופר תחתיו איל אחד
אנא זכור תם הוסיף חלק שכם אחד
אסף בניו לקבל מלכות שמים פה אחד
אנא המשמיענו שתים בקולות וברקים כאחד
המנחילנו תורה אחת ומשפט אחד
ומי כעמך ישראל גוי אחד
מבנה הפיוטים בהקפה השלישית נשמר באופן זה: הבית הראשון מכיל שבח לה' כבורא עולם, הבית השני מתייחס לאברהם ופותח תמיד במילים "אנא זכור אב", הבית השלישי ליצחק ופותח תמיד במילים "אנא זכור בן", הבית הרביעי ליעקב ופותח תמיד במילים "אנא זכור תם", והבית האחרון חוזר לשבח את ה' כאלהי ישראל.
כל שורה חותמת במספרו של היום (אחד, שנים וכו' - תמיד בלשון זכר ללא התחשבות בחוקי הדקדוק, כך למשל ביום רביעי "הנותן נושאי כיסאו חיות ארבעה, המציב פינות ארבעה ותקופות ארבעה").
הפזמון החוזר "הושיענו בחגיגת יום אחד/ימים שנים/שלושה וכו'.
תבנה ציון ברינה, והעלנו לתוכה בשמחה.
יראו גוים ויבושו, ויכלמו זרים זדים.
נהדרך בארבע מצוות, ונמליכך ביום זה סוכה.
וכך נאמר בהגלותך מלכנו: אנא אל נא הושענא והושיעה נא".
בסדר הושענות הספרדי מופיעים גם כן פיוטים אלו, אלא שאומרים בפזמון החוזר רק את הקטע "הושיענו בחגיגת יום אחד/ימים שנים/שלושה וכו'", ואין אומרים "תבנה ציון וכו'".
שבהושענא רבה אומרים במקום "ונמליך ביום זה סוכה", "ונמליכך ביום זה סוכה וערבה".
כמות הפיוטים כאן שונה מכמות הפיוטים בשאר ההקפות.
בשתי ההקפות הראשונות קיימים רק חמישה פיוטים, שכן ביום שבת אין אומרים הושענות, וביום הושענא רבא אומרים את כולם יחד.
בהקפה השלישית אומרים את הפיוט שמתאים למספר של אותו יום ולכן ישנם שבעה פיוטים לכל שבעת ימי החג, אך את הפיוט ששייך ליום שבו חלה שבת לא אומרים באותה שנה.
למשל אם יום טוב הראשון של סוכות חל בשבת לא יאמרו באותה שנה את הפיוט "אנא אל אחד ושמו אחד", וביום השני יאמרו כבר את הפיוט השייך ליום השני ("אנא אל אחד ומבייש אומרי שנים").
לאחר כך אומרים בכל יום קטע בארמית הפותח במילים "תתפרקון ותשתיזבון".
בהושענא רבא ישנן שבע הקפות.
בהקפה הראשונה אומרים את שני פיוטי ההושענות של יום ראשון ("למענך אדיר באדירים" ו"אתוים בשמך רצים"), אך לא את הפיוט השלישי של היום הראשון ("אנא אל אחד ושמו אחד") מלבד בהקפה השביעית בה אומרים את הקטע ליום השביעי.
בהקפה השנייה אומרים את פיוטי ההושענות של יום שני וכן הלאה.
ישנה תוספת הקיימת במנהג תימן שאינה בסידור רס"ג לומר בכל הקפה קטע מהפיוט "יה איום" וקטעי סליחות.
תוספת זו היא ככל הנראה מן הסדר הספרדי של ההושענות, וההסבר עליה יורחב להלן (בהסבר על סדר ההושענות הספרדי).
מאחר שכאמור ישנם רק חמישה פיוטים מכל סוג חסרים פיוטים להקפה שישית ושביעית של הושענא רבה.
משום כך יש קהילות (בעיקר בקרב השאמי) שהוסיפו פיוטים דומים לצורך זה.
סדר ההושענות לפי מנהג הספרדים
פותחים באמירת הפסוקים "ארחץ בניקיון כפי ואסובבה את מזבחך ה'.
לשמיע בקול תודה ולספר כל נפלאותיך" (תהילים כ"ו, ו-ז).
לאחר מכן אומרים "הושענא, הושענא.
למענך דורשינו" (נהוג שהחזן אומר כל קטע והקהל חוזר אחריו).
אחר כך אומרים את הפיוט למענך אדיר אדירים הלקוח מן הסדר של רס"ג (הפיוט הראשון של היום הראשון), אלא שאומרים אותו רק עד האות ל' (למענך לא יתמו שנותיו לדור דורים), אף על פי שבסידור רס"ג ובתכלאל הוא ממשיך עד סוף האלף-בית.
השונה מסידור רס"ג הוא שבסדר הספרדי פיוט זה נאמר בכל יום, ואילו בסידור רס"ג הוא שייך רק ליום הראשון (ולהושענא רבא בו חוזרים על כל הפיוטים).
לאחר מכן אומרים בכל יום חמישה פיוטים שונים המתחלפים מדי יום ביומו, ובין הפיוטים אומרים עניות של הושענות (כלומר החזן אומר והקהל עונה אחריו, בניגוד לפיוט עצמו שרק החזן אומרו בקול והקהל בלחש) כפי שיפורט להלן.
הפיוט הראשון הוא הפיוט היומי הנאמר בהקפה השלישית לפי סידור רס"ג , וכפי שנאמר לעיל המענה על פיוט זה הוא "הושיענו בחגיגת ימים שנים/שלושה וכו'".
לאחר מכן אומר החזן "הושענא, הושענא" והקהל חוזר אחריו.
הפיוט השני הוא תמיד פיוט עם חריזה פשוטה (חריזה בין הדלת לסוגר בלבד), ללא פזמון חוזר.
הפיוט השלישי הוא לפי מבנה קבוע: כל בית פותח במילה "אנא" ומסיים במילים "היום ביום ראשון/שני וכו' הושיעה נא" והקהל עונה לאחר כל בית "אנא הושיעה נא".
הפיוט הרביעי גם הוא לפי מבנה קבוע: כל בית פותח במילים "כהושעת" ומסיים "נהללך ביום ראשון/שני וכו' כן הושענא" והמענה הוא "אני והו הושיעה נא".
לפיוט החמישי והאחרון אין מענה אך יש לו פזמון חוזר המשתנה בכל יום.
לאחר מכן אומרים לקט פסוקים הקבוע בכל יום.
סדר ההושענות הספרדי מכיל הושענות לשבת, אף על פי שכיום בקהילות ספרדיות רבות לא נהוג לאומרן.
כאשר שבת חלה באחד מימי החג אומרים את ההושענות לשבת במקום ההושענות לאותו יום ואז באותה שנה אין אומרים כלל את ההושענות השייכות ליום שחל בשבת.
למשל: אם החג הראשון של סוכות חל ביום חמישי אז שבת חלה ביום השלישי של החג.
לכן לא יאמרו באותה שנה את ההושענות של היום השלישי.
הנוהגים לומר הושענות לשבת יאמרו הושענות לשבת באותו יום ואלו שאין אומרים הושענות לשבת לא יאמרו כלום.
ביום ראשון בשבוע יאמרו (לפי שני המנהגים) את ההושענות של היום הרביעי.
מבחינת הסידור התוכני של הפיוטים - הוא זהה למבנה של שאר הימים פרט להבדל אחד: הפיוט הראשון של ההושענות הוא "אום נצורה" ולא הפיוט המזכיר את מספר היום ("הושיענו בחגיגת יום אחד/ ימים שנים/שלושה וכו'").
לפני ההקפה הראשונה (ואך ורק לפניה) אומרים את הקטעים שנאמרים בכל יום (ארחץ בניקיון כפי וכו').
בהקפה שביעית אומרים "הושיענו בחגיגת ימים שבעה ובהקפת פעמים שבעה".
לאחר מכן אומרים בית מן הפיוט "יה איום" שהוא פיוט על סדר שבעת כורתי ברית (אברהם, יצחק, משה, אהרון, פינחס (יוסף) ודוד).
מקור המושג "שבעה כורתי ברית" הוא במסכת דרך ארץ זוטא פרק א'.
כל הקפה היא כנגד אחד משבעה כורתי הברית (הקפה ראשונה כנגד אברהם, הקפה שנייה כנגד יצחק וכן הלאה), ובה נאמר הקטע מן הפיוט המתייחס לאותו "כורת ברית".
הפזמון החוזר הוא "זכרנו ה' ברצון עמך".
מוסיפים גם קטעי סליחות (בקטעים מהסליחות המתייחסות לכורתי הברית בוחרים רק את הקטעים המתייחסים לאותו "כורת ברית").
במספר קהילות נהוג שכל הקפה נאמרת על ידי אדם ששמו כשם כורת הברית שקשור לאותה הקפה.
למשל את ההקפה הראשונה אומר אדם ששמו אברהם, את השנייה אדם ששמו יצחק וכן הלאה.
בסיום כל הקפה אומרים פסוק אחד מאנא בכח.
לגבי ההקפה השישית ישנם שלושה מנהגים.
לפי המנהג הקדום הסדר של ההקפות היה שונה במקצת: אברהם, יצחק, יעקב, יוסף, משה, אהרון ודוד.
לפי סדר זה פינחס לא נכלל.
הרמ"ע מפאנו הביא את הקטע ממסכת דרך ארץ זוטא המתייחס לשבעת כורתי הברית שאינו מזכיר את יוסף כלל אלא רק את אברהם, יצחק, יעקב, משה, אהרון, פינחס ודוד.
לפיכך, טוען הרמ"ע מפאנו, יש להזכיר את פינחס ולא את יוסף, ולשם כך הוא חיבר בית נוסף לפיוט "יה איום" המתייחס לפינחס.
מכאן התפצלו המנהגים לשנים: יש נוהגים להזכיר בהקפה השישית רק את פינחס כדעת הרמ"ע מפאנו (שכן יוסף אינו משבעת כורתי ברית) ויש נוהגים, כפשרה בין המנהגים, להזכיר גם את יוסף וגם את פינחס (המנהג השני נפוץ יותר).
ההקפה השביעית והאחרונה היא ארוכה במיוחד.
היא פותחת בתכנים המיוחדים להקפות של הושענא רבא, ולאחר מכן הולכת לפי הסדר של ההקפות בכל יום: פיוט עם מענה "אנא הושיעה נא", פיוט עם מענה "אני והו הושיעה נא".
לאחר מכן ישנם שבעה פיוטים נוספים המיוחדים להושענא רבא שלכל אחד מהם מענה ייחודי.
תכנם של הפיוטים הוא בקשה לגשמי ברכה.
לאחר מכן אומרים לקט פסוקים מנבואות הנחמה.
בקהילות רבות נהוג לומר קדיש תענו ותעתרו הלקוח מתפילות הימים הנוראים.
בנוסח פרובאנס ההושענות דומות לנוסח הספרדים.
פיודור רומודנובסקי היה אציל רוסי, ממקורביו של פיוטר הגדול.
רומודנובסקי נולד במשפחה אצילית מצאצאי שושלת רוריק.
בהתאם למסורת המשפחתית, הם קיבלו תואר נסיך עוד בתקופת ולדימיר הראשון, נסיך קייב.
ברשימת מוזמנים לחגיגות לרגל הולדת פיוטר רשום פיודור רומודנובסקי כראשון ברשימה, עובדה המעידה על המעמד שלו בחצר.
הוא תמך בצאר הצעיר פיוטר הגדול מיד עם מינויו.
הוא היה אחראי על המעקב אחרי הנסיכה סופיה כאשר היא הייתה במנזר נובודוויצ'י.
במהלך מערכות אזוב, כאשר פיוטר הגדול עזב את מוסקבה הושאר רומודנובסקי כאחראי על ענייני המדינה במינוי "נסיך-קיסר", תואר חדש שהוענק לו.
מאותה תקופה נשמרה עד היום התכתבות ענפה בין פיוטר הגדול לבין פיודור רומודנובסקי שמעידה על שיתוף פעולה מלא בין השניים.
בשנת 1698 כאשר התפרץ מרד 1698 היה בעל תפקיד מכריע בדיכוי המרד.
החל משנת 1701 הוא היה ראש עיריית מוסקבה.
במשך תקופה ארוכה ועד מותו הוא היה אחראי על הלשכה החשאית, שהייתה המשטרה החשאית של הצאר.
בנוסף לכך, הוא היה אחראי על משרד לענייני סיביר ומשרד לענייני תרופות.
בזמן שמקורבים אחרים של הצאר לחמו בחזית ובנו עיר חדשה סנקט פטרבורג, הוא היה אחראי על כך שלא תהיה במדינה אופוזיציה ממשית לרפורמות ושלטון הצאר.
למרות היותו תומך ברפורמות של הצאר, בחיי יום הוא דבק בדרך החיים הרוסית המסורתית.
כמו כן, התנגד לנישואי הצאר עם יקטרינה הראשונה.
פיוטר אנדרייביץ' טולסטוי היה אציל רוסי, ממקורביו של פיוטר הגדול.
היה אחראי לניהול הלשכה החשאית, שהייתה המשטרה החשאית של הצאר.
טולסטוי נולד במשפחה אצילית רוסית.
הסופרים הידועים לב טולסטוי ואלכסיי טולסטוי היו בין צאצאיו.
בשנת 1682 החל טולסטוי לשרת בחצר הצאר.
במהלך מרד 1682 היה בין התומכים הבולטים של משפחת מילוסלבסקי, שהיו יוזמי המרד.
עם נפילת הנסיכה סופיה, עבר למחנה של פיוטר הגדול.
לאור מעורבותו במרד 1682, הצאר הצעיר התנהג כלפיו בחשדנות, למרות תפקידו החשוב במערכות אזוב.
בשנת 1697 נסע ביוזמתו לאירופה ללימודי ימייה.
שהה במשך שנתיים באיטליה, ובתקופה זו התקרב לתרבות המערבית.
בשנת 1701 נשלח לקונסטנטינופול והיה השגריר הרוסי הראשון באימפריה העות'מאנית.
במהלך שליחותו נעצר פעמיים על ידי השלטונות.
בנוסף לכך, התפקיד הרחיק אותו מהחצר.
בשנת 1714 חזר לאימפריה רוסית והתקרב לאלכסנדר מנשיקוב.
במהלך השנים 1719-1715 היה אחראי על מספר שליחויות לאירופה.
בשנת 1717 מילא תפקיד מרכזי בפרשת הנסיך אלכסיי, וזה איפשר לו להתקרב לפיוטר הגדול.
הנסיך ופילגשו הסתתרו בנאפולי, וטולסטוי הצליח לשכנע אותם לחזור לרוסיה.
בעקבות תפקידו בפרשה והשתתפותו הפעילה בחקירה ובמשפט, הוא קודם לתפקיד ראש המשטרה החשאית ברוסיה.
בעקבות פרשת הנסיך אלכסיי, טולסטוי התקרב גם ליקטרינה הראשונה, ששלטה ברוסיה לאחר פיוטר הגדול.
בראשית ימי שלטונה קיבל טולסטוי תואר רוזן.
הוא היה בין התומכים הבולטים שלה.
הוא חשש ממועמד אחר לשלטון, פיוטר השלישי (בנו של הנסיך אלכסיי), שעלייתו לשלטון הייתה מסכנת את מעמדו לאור התפקיד שלו בפרשת הנסיך אלכסיי.
במהלך שלטונה של יקטרינה הראשונה הוא שיתף פעולה עם אלכסנדר מנשיקוב והיה חבר במועצה הסודית העליונה.
לטולסטוי הייתה מחלוקת עם מנשיקוב באשר ליורש של יקטרינה הראשונה, והוא התנגד לחתונת בת של מנשיקוב עם פיוטר השלישי, הקיסר המיועד.
במאבק זה, ידו של מנשיקוב הייתה על העליונה, וטולסטוי נשלח בגיל 82 למנזר סולובצקי בצפון רוסיה, שם מת זמן קצר לאחר מכן.
עם עליית הקיסרית יליזבטה לשלטון, תואר הרוזנות הוחזר למשפחת טולסטוי.
פיודור רסקולניקוב היה פוליטיקאי סובייטי, מראשי הבולשביקים בתקופת מהפכת אוקטובר.
בשנת 1938 סירב לחזור לברית המועצות מחשש לחייו, כתוצאה מהטיהורים הגדולים.
נולד בשם פיודור אילין בסנקט פטרבורג למשפחתו של כומר.
בשנת 1909 החל ללמוד הנדסה במכון הפוליטכני בסנקט פטרבורג.
בשנת 1910 נרשם למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית לפי המלצת ויאצ'סלב מולוטוב.
באותה תקופה החליף את שם משפחתו ל"רסקולניקוב".
בשנים 1910–1914 פעל במערכת של עיתון פראבדה.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, רסקולניקוב נרשם לקורסים לקציני ים.
הוא סיים את הכשרתו בפברואר 1917. לאחר מהפכת פברואר, נבחר רסקולניקוב לסגן יושב ראש סובייט קרונשטאדט.
בתפקיד זה פעל בקרב הימיים לטובת הבולשביקים.
היה פעיל מאוד במהלך משבר יולי ונעצר עם סיומו.
שוחרר ממעצר באוקטובר 1917 בעקבות פרשת קורנילוב.
עם פרוץ מהפכת אוקטובר רסקולניקוב השתתף בקרבות בסנקט פטרבורג ובמוסקבה.
הוא נבחר לאספה המכוננת ובישיבתה הראשונה ב-6 בינואר 1918 הודיע שסיעת הבולשביקים עוזבת את האספה.
רסקולניקוב מונה לסגן של לאון טרוצקי לענייני צי.
ביוני 1918 הוא נשלח לנובורוסיסק כדי להטביע את האוניות הצי שלפי חוזה ברסט-ליטובסק היו צריכות לעבור לגרמניה.
במהלך שנת 1918 רסקולניקוב מילא תפקידים שונים בפיקוד הצבא האדום.
ב-26 בדצמבר 1918 נלקח בשבי על ידי הבריטים כאשר אוניות הצי הסובייטי ניסו לתקוף את האוניות הבריטיות בנמל טאלין.
רסקולניקוב הועבר ללונדון ורק ב-27 במאי 1919 הוחלף במספר אזרחי בריטניה.
ב-10 ביוני רסקולניקוב מונה למפקד כוחות הצי באזור הים הכספי.
רסקולניקוב השתתף במספר מבצעים באזור ועל פעילות במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוענק לו פעמיים עיטור הדגל האדום.
בשנת 1920 רסקולניקוב מונה למפקד הצי הבלטי.
זמן קצא לאחר סיום כהונתו התרחש מרד קרונשטאדט.
בשנת 1921 רסקולניקוב נשלח לאפגניסטן והיה השגריר הסובייטי הראשון.
פעילותו באפגניסטן ספגה ביקורת קשה מצד בריטניה והם לחצו על הממשל הסובייטי להחליף את השגריר.
בשנת 1923 רסקולניקוב חזר לברית המועצות.
במשך 7 שנים הוא עסק בפעילות ספרותית והיה עורך ראשי של ירחון "מולודאיה גוורדיה".
בשנת 1930 רסקולניקוב חזר לפעילות דיפלומטית.
באפריל 1938 הוא קיבל מברק ממשרד החוץ הסובייטי לחזור למוסקבה.
בהיותו במעבר רכבות בברלין הוא גילה שכהונתו כשגריר הופסקה.
רסקולניקוב הבין שגורלו נחרץ והוא צפוי להיות בין הקורבנות של הטיהורים הגדולים.
הוא לקח את משפחתו ועבר לפריז.
במקביל התחיל רסקולניקוב להתכתב עם מקסים ליטבינוב ויוסיף סטלין בנושא חזרתו לברית המועצות ודחה אותו מסיבות שונות.
ב-17 ביולי 1939 הוא הוכרז כ"אויב העם" בהיותו עובד מדינה בכיר שמסרב לחזור למולדת הסובייטית.
ב-17 באוגוסט רסקולניקוב סיים כתיבת מכתב גלוי לסטלין בהקשר למדיניותו.
רסקולניקוב נפטר בניס ב-12 בספטמבר מדלקת ריאות, אך משערים שהוא נרצח על ידי סוכני נ.ק.וו.ד.
ב-1 באוקטובר 1939 בעיתונות הרוסית בגולה פורסם מכתבו הגלוי לסטלין.
בשנת 1963 רסקולניקוב טוהר מכל אשמה ושמו החל להיזכר בעיתונות ובקולנוע הסובייטי.
פליקס ארוויד אולף שלברג (בשוודית: Felix Arvid Ulf Kjellberg; נולד ב-24 באוקטובר 1989), המוכר יותר בכינויו האינטרנטי פיודיפאי (PewDiePie), הוא יוטיובר שוודי.
רוב סרטוניו הם סרטוני גיימינג, אך הוא מתנסה במגוון סגנונות שונים של סרטונים.
החל מאוגוסט 2013 ועד נובמבר 2022, ערוץ היוטיוב שלו היה הערוץ הפרטי הראשון בגודלו מבחינת כמות מנויים בעולם, עד אשר נעקף על ידי היוטיובר "MrBeast".
נכון ל-14 ביוני 2025 הוא היוטיובר העשירי בעולם מבחינת כמות מנויים, לערוץ שלו יש מעל 110 מיליון משתמשים רשומים, לסרטון הנצפה ביותר שלו יש מעל 300 מיליון צפיות, ויש לו מעל 29.5 מיליארד צפיות באופן מצטבר.
נכון ל-9 במאי 2024, פיודיפאי פרסם סך הכל 4,779 סרטונים בערוץ, כאשר 27 מתוכם הם סרטונים מסוג YouTube Shorts.
פליקס נולד וגדל בגטבורג, שוודיה.
בשנת 2008 סיים את לימודיו באוניברסיטת צ'למרס לטכנולוגיה.
בשנת 2013 הם עברו לממלכה המאוחדת ובשנת 2022 בני הזוג עברו לטוקיו שביפן.
באפריל 2018 התארסו וב-19 באוגוסט 2019 התחתנו.
מרציה שינתה את שמה למרציה שלברג אחרי החתונה.
פיודיפאי פתח את ערוץ היוטיוב שלו באפריל 2010. ב-2012 הערוץ החל לגדול, הגיע למיליון עוקבים ב-11 ביולי, ובספטמבר ל-2 מיליון.
בפברואר 2012 פיודיפאי השתתף בתחרות "מלך הרשת" (King of the Web).
הוא הפסיד בתחרות, אך זכה בתואר "מלך המשחקים של האינטרנט".
את כספי הזכייה תרם לקרן העולמית לשימור חיות הבר.
פיודיפאי גם דיבר בוועידת Nonick באוקטובר 2012, דורג כערוץ היוטיוב מספר 1 וב-20 באוגוסט 2013 הוכרז כיוטיובר בעל מספר הרשומים הגבוה ביותר.
באפריל 2013 מספר העוקבים לערוצו של פיודיפאי גדל ל-6 מיליון.
בהמשך, זכה בפרס המופע החברתי הפופולרי ביותר, וכמו כן גם בפרס ה-Swedish Social Star.
ביוני 2013 הערוץ גדל ל-8 מיליון עוקבים.
במהלך 2012 ו-2013 הערוץ היה בין ערוצי היוטיוב אשר צברו הכי הרבה עוקבים, ובסוף אוקטובר 2013, מספר הרשומים של הערוץ הגיע ל-15 מיליון.
בדצמבר 2014 הופיע פיודיפאי בתפקיד עצמו בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק" בשני פרקי סיום העונה ה-18, הפרק היה פרודיה על תופעת הפרשנים ביוטיוב, כמו פיודפאי עצמו.
אף על פי שהסדרה היא סדרת אנימציה מצוירת, הוא הופיע מצולם, ולא מצויר בפינת המסך, בדומה לאופן בו הוא מופיע בערוץ היוטיוב שלו.
באותו חודש הוציא פיודיפאי משחק לאנדרואיד ול-iOS הנקרא "PewDiePie: The Legend of the BroFist" שבו מופיעים עמיתיו מיוטיוב מארקיפלייר וג'קספטיקאיי.
משחק זה פותח מאוחר יותר למשחק למחשב האישי.
כמו כן כתב גם ספר בשם "This Book Loves You" שיצא לאור לקראת סוף 2015. בתחילת פברואר 2016, סדרה בשם "Scare PewDiePie - הפחידו את פיודיפאי" החלה לצאת בערוץ שלו, סדרה שצולמה ב-2015. הסדרה מראה בכל פרק רמה שונה שבה פיודיפאי עובר משימות, בעיקר בהשראת משחקים ששיחק בעבר.
הסדרה צולמה בחסות YouTube Red.
בנובמבר 2016 צולמה העונה השנייה של "Scare Pewdiepie" בלוס אנג'לס, אך בוטלה בעקבות טענות שהוא אנטישמי לאחר העלאת כמה סרטונים בעייתיים.
ב-29 בספטמבר 2016 יצא משחק נוסף וחינמי לאנדרואיד ול-iOS של פיודיפאי הנקרא "PewDiePie's Tuber Simulator".
ב-19 באוגוסט 2019 התחתן עם מרציה שלברג.
בדצמבר 2019 הודיע על לקיחת פסק זמן מיוטיוב ובינואר 2020 חזר לפעילות.
בשנת 2019 סרטון שלו בו שותף שירו של Cr1TiKaL נכלל ברשימת YouTube Rewind 2019.
ב-14 בנובמבר 2022 אחרי כמעט עשור שבו פליקס נחשב ליוטיובר הגדול בעולם היוטיובר "MrBeast" עקף אותו עם 111 מיליון מנויים.
פיודיפאי התחיל את הערוץ שלו והתפרסם כערוץ גיימינג, שבו הוא שיחק במגוון משחקים תוך שהוא מעיר הערות לגביהם ומתבדח.
הוא התפרסם כמי שמשחק במשחקי אימה כגון "Amnesia: The Dark Descent" ובמשחקים אחרים כגון "Happy Wheels".
בנוסף לכך, פיודיפאי החל סדרת ולוגים (יומני וידאו) שבועיים בשם "Fridays With Pewdiepie" בספטמבר 2011, שבה הוא מקיים אינטראקציה עם הצופים.
לקראת סוף שנת 2015, הפחית בפרסום סרטונים על משחקי וידאו והחל לפרסם יותר סרטונים הקשורים למדיה, שבהם סרטוני ביקורת וסרטונים קומיים, שבהם הוא מדבר על נושא כלשהו או צופה ומגיב על מדיה באינטרנט.
נכון ל-2019, הסרטונים האלה הם עיקר הערוץ שלו, אך הוא ממשיך לשחק ולהעלות סרטונים של משחקי וידאו בחלק מהזמן.
נכון לאמצע 2020, לפיודיפאי יש שלוש פינות ראשיות בערוץ:
(LWIAY (Last Week I Asked You – פינה בה פיודיפאי מגיב למדיה ולממים שהצופים שלו מעלים לסאברדיט r/PewdiepieSubmissions.
הסדרה הזאת היא הגרסה הנוכחית של "Fridays With Pewdiepie", שכן שתיהן מבוססות על אותו הרעיון של אינטראקציה עם הצופים.
שם הפינה הוא פרודיה על הפינה הקבועה YIAY של היוטיובר האמריקני ג'ק דאגלס.
Meme Review – פינה בה הוא מסקר את הממים העדכניים ברשתות החברתיות ומדרג אותם.
Subreddit Review - פינה בא הוא מסקר סאברדיטים שונים ברדיט.
פיודיפאי מעורב בפעילות צדקה בארגון "הקרן העולמית לשימור חיות הבר" ובארגון "בית החולים המחקרי על שם הקדוש תדיאוס".
בשנת 2013, לכבוד הגעת הערוץ שלו ל-10 מיליון רשומים, הוא החל גם פעילות צדקה שבה הוא גייס כסף לארגון Charity: Water על מנת לאפשר לאנשים במדינות מתפתחות גישה למים נקיים.
סך כל התרומות הגיע לכמעט 450 אלף דולר.
בשנת 2016 עשה פעילות נוספת למען הארגון הזה וגייס כ-150 אלף דולר.
בשנת 2014, לכבוד 25 מיליון רשומים, החל פעילות צדקה בשם "הצילו את הילדים", שבה הוא ומעריציו תורמים כספים לילדים בכל העולם.
סך התרומות הגיע לכ-340 אלף דולר.
בדצמבר 2016, פיודיפאי וחבריו ערכו התרמה לכבוד חג המולד בשם "Cringemas" למען Product Red, במטרה לתרום למיגור של איידס במדינות עולם שלישי.
סך התרומות הגיע לכ-1.3 מיליון דולר.
בעקבות הגדילה המשמעותית שלו ברשומים בעקבות קרב הרשומים נגד ערוץ היוטיוב של החברה ההודית טי סיריז (T-Series) בסוף 2018, פיודיפאי החליט לקיים התרמה למען ארגון הצדקה Child Rights and You כנגד העבדת ילדים בהודו.
פיודיפאי גייס כ-239 אלף דולר ביום אחד וכ-246 אלף דולר בסך הכול.
באמצע שנת 2020 הודיע פיודיפאי שיתחיל לגייס כסף מהרשמות מעריציו כחברי מועדון לערוץ וכל חודש יתרום אותו לעמותה אחרת.
בחודש אוגוסט של אותה שנה, תרם פיודיפאי מעל 100,000 דולרים לנפגעי הפיצוץ בלבנון, עוד עשרות אלפי דולרים לאנשים הרעבים בתימן ועוד הרבה.
סרטונים אחדים שהעלה פיודיפאי הוגדרו כבעלי מסרים אנטישמיים על ידי מספר כלי תקשורת.
ב-11 בינואר 2017 העלה סרטון בו הוא סוקר את האתר Fiverr - בסרטון הוא משלם לצמד אנשים הודים כדי שירקדו עם שלט שבו כתוב "מוות לכל היהודים".
בסרטון אחר מ-22 בינואר 2017 הוא משלם לנותן שירות אחר באתר (שחקן שלבוש כמו ישו) שיגיד "היטלר לא עשה שום דבר רע".
בעקבות הסרטונים התפרסם תחקיר של וול סטריט ג'ורנל שמצא בערוץ של פיודיפאי סרטונים נוספים עם מסרים אנטישמיים.
בהמשך הכריזו חברת וולט דיסני ויוטיוב כי הן מבטלות את שיתוף הפעולה איתו.
פיודיפאי התנצל בסרטון תגובה וטען שמדובר בהומור בלבד ובבדיחה שלא בטעם טוב והבהיר שהוא אינו תומך בעמדות פוגעניות, בנוסף טען שמדובר במתקפה מתוכננת של המדיה המסורתית שנלחמות באמצעי התקשורת החדשים כדוגמת יוטיוב (בגלל חשש מהפופולריות העולה שלהם).
בעקבות הפרשה התגייסו יוטיוברים לטהר את שמו בהם הפרשן היהודי-אמריקני דייב רובין , הסטנדאפיסט היהודי-שוודי אהרון פלאם והיוטיובר היהודי-אמריקני איתן קליין .
ב-16 באוגוסט 2017, לאחר המפגן הנאו-נאצי בשארלטסוויל, פרסם פיודיפאי סרטון נוסף בו הודיע שיפסיק להזכיר נאצים בסרטונים שלו.
פיודיפאי נימק את החלטתו בכך שלא חשב שעדיין קיימים נאצים בחברה של היום, ושבסך הכול היה מדובר בבדיחות.
לאחר שצפה בהם הוא החליט שהוא לא מעוניין להתבדח כך יותר.
ב-9 בדצמבר 2018, פיודיפאי העלה סרטון שבו ציין 28 ערוצים קטנים שחשב שמגיע להם יותר פרסום, כשאחד מהערוצים האלה נהג להשתמש בבדיחות גזעניות ואנטישמיות בחלק מהסרטונים.
התגובה לכך בקרב התקשרות הממוסדת הייתה חריפה, והיא האשימה אותו בשנית שהוא מוביל את המעריצים שלו לתוכן רדיקלי ומקצין.
יותר מכך, פיודיפאי טען שהאנשים שבאמת צופים בו יודעים שהכתבות האלה משקרות, ושכתבות שקריות כאלה תורמות לאנטישמיים אמיתיים יותר משהן פוגעות בהם.
ב-2019 מבצע הטבח בקרייסטצ'רץ' קרא להירשם לערוץ של פיודיפאי בעקבות מסריו הגזעניים לפני שיצא לטבח, פיודיפאי התנער מהאמירה ופרסם הודעת הזדהות עם קורבנות הטבח.
אנדרו ולנשטיין ממגזין וראייטי תיאר את הסרטונים כ"טיפשות אגרסיבית" ו"ברבורים מטורפים".
ייחס לפיודיפאי "פופולריות לא שפויה".
בסקר פופולריות של מגזין וראייטי שנערך בשנת 2014 בקרב בני 13–18 בארצות הברית, הגיע פיודיפאי למקום השלישי, לאחר סמוש והאחים פיין.
נכון ליוני 2025, ערוץ היוטיוב של פיודיפאי הוא הערוץ העשירי בגודלו מבחינת מספר רשומים.
פיודיפאי הוציא ב-5 באוקטובר 2018 דיס המכוון נגד טי סיריס, ושמו הוא 'Bitch Lasagna' (בתרגום חופשי: 'לזניה כלבה') - הסרטון הכי נצפה שלו.
בסוף 2018, פיודיפאי החליט לקיים התרמה למען ארגון הצדקה Child Rights and You כנגד העבדת ילדים בהודו, וגייס כ-239 אלף דולר ביום אחד וכ-246 אלף דולר בסך הכול.
ב-31 במרץ 2019 הוציא שיר בשם 'Congratulations' (בתרגום חופשי: 'מזל טוב', 'ברכות') לאחר שטי סיריס עקפו אותו.
נכון לאוקטובר 2023, לשיר יש 232 מיליון צפיות והוא הסרטון השני הכי נצפה של פיודיפאי.
פיודור וסילייביץ' קודריאשוב הוא כדורגלן עבר רוסי.
משיאני ההופעות בליגת העל הרוסית בכדורגל (237 הופעות) ועם 48 הופעות במדי נבחרת רוסיה בכדורגל.
נכלל בהרכב הנבחרת למשחקי גביע הקונפדרציות 2017, מונדיאל 2018 (בו הנבחרת העפילה עד לרבע גמר) ויורו 2020.
קודריאשוב נולד ביישוב מאמאקאן אשר נמצא במחוז אירקוטסק.
בגיל 9 יחד עם המשפחה הוא עבר לעיר בראטסק.
מיד אחרי אביו מסר אותו לאקדמיית הכדורגל של סיביריאק המקומי, שם קודריאשוב התחיל ישר לשחק בעמדת המגן השמאלי.
בעונת 2003 הוא הופיע 3 פעמים בסגל הבוגר.
בשנת 2004 רשם 14 הופעות והבקיע שער, כמו כן הוא רשם בכורה בגביע הלאומי.
באותה שנה זכה קודריאשוב בהרכב הנבחרת עד-17 בטורניר בקרסנודאר.
באותו משחק נכח מנהל ספרטק מוסקבה סרגיי שאבלו אשר הזמין את קודריאשוב להיבדק בקבוצת הנוער של ספרטק.
במרץ 2005 קודריאשוב עבר לספרטק תמורת 30 אלף דולר.
לדבריו, כמו אביו, הוא אהד את הקבוצה עוד מילדותו.
בעונה הראשונה קודריאשוב שיחק בליגת הנוער.
ב-2006 התחיל להתאמן עם הרכב הבוגרים כאחד מהמצטיינים בקבוצת הנוער, ובמחזור האחרון של הליגה קודריאשוב הופיע לראשונה במדי האדומים-לבנים מול קריליה סובטוב.
ביוני 2008 הושאל לחימקי וחזר לספרטק בתום העונה.
במחנה האימונים קודריאשוב תורגל הרבה בהרכב הבוגרים.
בעונה החדשה הוא הופיע ב-11 משחקים כולל 2 במסגרת גביע אופ"א.
במשחק מול סאטורן הוא קיבל שבר פתוח באף וזעזוע מוח.
בשנת 2010 הופיע 9 בליגה וב-26 באוגוסט עבר בהשאלה לטום שם הופיע ב-10 משחקים.
ב-29 באוגוסט קודריאשוב הושאל לקרסנודאר עם אופציה לרכישה בעדיפות ראשונה, אך המועדון לא מימש אותה.
את הופעת הבכורה שלו הוא רשם ב-10 בספטמבר ניצחון 1–3 על רובין.
ב-8 באוגוסט 2012 חתם חוזה ל-3 שנים בטרק וב-15 בינואר ביצע מעבר לרוסטוב וב-1 ביולי 2017 עבר לרובין קאזאן.
בינואר 2019 עבר לאיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית בכדורגל.
את הופעת הבכורה במדי איסטנבול ערך ב-18 בפברואר 2019 במסגרת המחזור ה-22 במשחק נגד אנטליהספור, שבו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, שהיה גם שער הניצחון של המשחק, שאפשר לקבוצה לפתוח פער של 6 נקודות בצמרת טבלת הליגה.
אחרי 8 הופעות בקבוצה הוא עזב ב-20 ביוני 2019.
את הופעת הבכורה ערך במחזור הפתיחה של העונה, ב-13 ביולי, כשעלה כמחליף בדקה ה-75, בהפסד קבוצתו 0–1 לספרטק מוסקבה.
בדצמבר 2019 עזב את סוצ'י.
בינואר 2020 חתם באנטליאספור הטורקית.
בקיץ 2023 חזר למולדתו ושיחק במדי פאקל וורונז', ברם פציעה שהשביתה אותו לא אפשרה לו לשחק יותר מדי.
פיודור איסידורוביץ' קוזנצוב , היה מפקד בכיר שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
קוזנצוב נולד ב-29 בספטמבר 1898 בכפר בפלך מוהילב.
בשנת 1916 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע כמה פעמים.
במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית עבר קורס קצינים מזורז.
בשנת 1919 התגייס לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
לאחר מכן שירת קוזנצוב בתפקידים שונים, וביולי 1938 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הבלטי, עמו השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד, ולאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של המטה הכללי של הצבא האדום, באוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז, ובאוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי הבלטי.
בפרוץ המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, היה קוזנצוב מפקד המחוז הצבאי הבלטי, שהפך לחזית הצפון-מערבית.
ב-10 ביולי 1941 מונה קוזנצוב למפקד הארמייה ה-21, וב-14 באוגוסט מונה למפקד הארמייה ה-51. לאחר מכן מונה לסגן מפקד החזית המרכזית, וב-15 בנובמבר 1941 מונה למפקד הארמייה ה-61. לאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של הצבא האדום, ולאחר מכן כיהן כסגן מפקד חזית וולחוב וסגן מפקד חזית קרליה.
בפברואר 1945 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי אוראל ובשנת 1948 פרש מהצבא בעקבות מחלה.
ב-22 במרץ 1961 מת קוזנצוב בביתו שבמוסקבה, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
פיודור יקובלביץ' קוסטנקו (; 22 באוקטובר 1896 - 26 במאי 1942) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר נהרג במהלך קרב חרקוב השני.
קוסטנקו נולד ב-22 באוקטובר 1896 בכפר בולשאיה מרטינובקה שבאימפריה הרוסית למשפחת איכרים אוקראינית.
ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית ובמלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המזרחית כמש"ק בכיר.
ב-1918 התגייס לצבא האדום ובמלחמת האזרחים ברוסיה לחם עם ארמיית הפרשים הראשונה.
באפריל 1931 הוא מונה לסגן מפקד רגימנט הפרשים ה-23, וביולי 1936 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-19. שנה לאחר מכן הוא הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים השביעית.
מאוחר יותר מונה למפקד דיוויזיית הפרשים המיוחדת ולאחר מכן למפקד דיוויזיית הפרשים ה-36. באפריל 1939 מונה למפקד קורפוס הפרשים השני, ולחם עמו במהלך פלישת ברית המועצות לפולין כחלק מהארמייה השישית של פיליפ גוליקוב.
במהלך המערכה כלל הקורפוס שלו שלוש דיוויזיות פרשים ובריגדת טנקים אחת.
ב-4 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לייטננט, וב-26 ביולי של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-26.
עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, נכללה הארמייה של קוסטנקו כחלק מהחזית הדרום-מערבית.
הארמייה השתתפה בקרב קייב, ולאחר מכן נסוגה אל מעבר לדנייפר.
בספטמבר 1941 מונה קוסטנקו לסגן מפקד החזית הדרום-מערבית תחת סמיון טימושנקו, והשתתף עמה במתקפת נגד סובייטית במהלך דצמבר של אותה שנה.
ב-18 בדצמבר הוא קיבל פיקוד על החזית הדרום-מערבית, עד 8 באפריל 1942 עת חזר להיות סגן המפקד תחת ניקולאי ואטוטין.
הוא לחם עם החזית במהלך קרב חרקוב השני, אשר הסתיים בתבוסה סובייטית מוחצת.
ב-26 במאי 1942 קוסטנקו נעדר במהלך הקרב, וככל הנראה נהרג וגופתו אבדה.
בנו, פיוטר, היה טייס קרב.
גאורגי ז'וקוב הכיר אותו וכתב עליו בזיכרונותיו ש"אי אפשר היה שלא לאהוב אותו".
פיוטר נהרג בקרב אווירי בשמי סטלינגרד.
לאחר המלחמה הוא נקבר בקרב אחים בוולגוגרד.
פיודור ניקולאייביץ' צ'אלוב הוא כדורגלן המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פאוק סלוניקי ובנבחרת רוסיה.
צ'אלוב, יליד מוסקבה, הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של צסק"א.
ב-2015 שיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה.
ב-2015, במשחק של קבוצת הנוער נגד ספרטק הבקיע 5 שערים.
הוא הופיע במדי הקבוצה הבוגרת לראשונה ב-21 בספטמבר 2016 במשחק החוץ בשלב 16 האחרונות בגביע הרוסי נגד "יניסיי" (1:2) — כשעלה כמחליף בדקה ה-76. ב-6 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במשחק נגד אמקר פרם.
ב-18 בנובמבר 2016 הופיע לראשונה בהרכב הפותח במשחק האליפות נגד "ארסנל".
ב-22 נובמבר 2016 שיחק לראשונה בליגת האלופות במשחק נגד "באייר לברקוזן".
ב-12 במאי 2017 במחזור ה-28 במשחק נגד ארסנל טולה הבקיע שני שערים.
ב-12 באפריל 2018 במשחק רבע הגמר של הליגה אירופית הבקיע את שער הבכורה שלו באירופה, במשחק השויון נגד "ארסנל" הלונדונית (2:2).
ב-6 במאי הבקיע את השלוש שער הראשון שלו בהרכב הקבוצה הבוגרת, בניצחון קבוצתו על ארסנל טולה, מחזור אחד לסיום העונה.
את השלושער הראשון שלו הבקיע בניצחון קבוצתו על אורל במחזור הששי של ליגת העל הרוסית בכדורגל בתוצאה 4:0.
ב-1 באוגוסט 2024 חתם בפאוק סלוניקי.
בנובמבר 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת ועלה לראשונה במדי הנבחרת הלאומית במשחק מוקדמות יורו 2020 נגד בלגיה במרץ 2019. בנובמבר 2019 שיחק במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21 וסייע לה יחד עם מגומד-שאפי סוליימאנוב להעפיל לאליפות אירופה 2021, לאחר שגברו על סרביה בתוצאה 2:0.
אחיו הבכור דניאל הוא גם כדורגלן, משחק בירוסלבל בשורות "שיניק".
הוא למד במוסקבה בבית הספר "מרכז החינוך 1847" כיום בית הספר להנדסה על שם פופוביץ'.
הכדורגלן הצעיר הטוב ביותר של רוסיה: 2017 (פרס ארצי "החמישייה הראשונה")
כדורגלן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל: אפריל-מאי 2018, אוקטובר 2018, מאי 2019
מלך השערים בליגה הרוסית: 2018/19
חלוץ העונה בליגה הרוסית: 2018/19
נבחרת העונה בליגה הרוסית: 2022/23
מלך הבישולים בליגה הרוסית: 2023/24
פיוטר ואסילביץ' באסין היה צייר דת, היסטוריה ודיוקנאות רוסי.
הוא גם שימש כפרופסור באקדמיה הקיסרית לאמנויות.
החל משנת 1811, הוא ביקר בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות.
בשנת 1813, הוא התקבל כתלמידו של ואסילי שבייב.
לאחר שסיים את לימודיו, הוא חי אחת-עשרה השנים הבאות ברומא בעזרת מלגה שניתנה לו על ציורו "ישו מגרש את חלפני הכספים מבית המקדש".
כשהיה ברומא הוא העתיק את יצירותיו של רפאל ויצר כמעט 100 ציורים משלו, רבים מהם בנושאים מיתולוגיים.
הוא גם יצר סצנות ז'אנר מהכפר ודיוקנאות, כולל אחד של הצייר סילבסטר שדרין.
עם שובו לסנקט פטרסבורג בשנת 1830, הוא הוחזר על ידי הצאר ניקולאי הראשון לעבוד על פרויקט דמותו של סוקרטס המציל את אלקיביאדס (1828).
את הציור התחיל עוד ברומא, אבל הוא נפגע בספינה שהובילה אותו מרומא והיה צורך לשחזר אותו עם הגעתו לסנקט פטרסבורג.
לאחר מכן, החל ללמד באקדמיה המלכותית, והתמנה לפרופסור בשנת 1836, תפקיד שמילא עד 1869 כאשר הפך לפרופסור אמריטוס וחבר מועצת המדינה.
הוא נאלץ לפרוש זמן קצר לאחר מכן, עקב מחלת עיניים מתקדמת.
הוא איבד את ראייתו לחלוטין עד סוף 1870.
בתקופה שבה היה פרופסור, הוא יצר דיוקנאות רבים (כולל אלה של מיכאיל קוטוזוב ושל איוון דיביץ') וסצנות אלגוריות לשיקום ארמון החורף לאחר שנפגע בשריפה ב-1837.
יצירותיו הדתיות הן המוכרות ביותר.
הן כוללות ארבעים ציורים ואייקונים רבים שנוצרו מסקיצות של קארל ברולוב, כולל "דרשה על ההר".
הוא גם עבד בקתדרלת קזן ובכנסיית האקדמיה הקיסרית.
מדי פעם הוא צייר מחוץ לסנט פטרסבורג, וביקר בקתדרלות רבות.
לאחר שאיבד את ראייתו, כמה מהסקיצות המוקדמות יותר שיצר שימשו כמודלים לציורים בקתדרלת ישו המושיע, שבוצעו על ידי ניקולאי קושלב.
אוצרים של אוספי אמנות התייעצו איתו לעיתים קרובות כמומחה.
זה כלל רכישת אוסף השייך לנסיכה אנסטסיה טרובצקיה, ויצירות נבחרות מאוסף וילם השני, מלך הולנד, והן עבור ארמון החורף ואוסף הפסלים באקדמיה הקיסרית.
פיוטר אולגוביץ' אוון הוא אוליגרך רוסי, איש עסקים, כלכלן ופוליטיקאי.
הוא עומד בראש אלפא-בנק, הבנק המסחרי הגדול ברוסיה.
בשנת 2021 העריך המגזין "פורבס" את הונו ב-5.3 מיליארד דולר.
עד ראשית מרץ 2022 היה גם חבר במועצת המנהלים של קבוצת ההשקעות הבינלאומית LetterOne שבסיסה בלוקסמבורג, אז פרש ממנה ביחד עם השותף-המייסד מיכאיל פרידמן בשל סנקציות אישיות שהוטלו על השניים על ידי האיחוד האירופי בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-10 באפריל 2024 פורסם שבית הדין לצדק של האיחוד האירופי הסיר את הסנקציות נגד פיוטר אוון.
פיודור פיודורוביץ' צ'רנקוב היה כדורגלן סובייטי-רוסי ששיחק בעמדת הקשר.
צ'רנקוב בילה את רוב הקריירה שלו בספרטק מוסקבה (1977–1994; הוא שיחק גם בקבוצת הנוער בשנים 1971–1977), מלבד תקופה קצרה במועדון הצרפתי "רד סטאר" בשנים 1990–1991).
הוא קיבל את פרס נאמנות ספרטק בשנת 1989 וזכה בפרס שחקן ההתקפה הטוב ביותר בשנים 1988 ו-1989. הוא גם שיאן ההופעות של ספרטק ופעמיים נבחר לכדורגלן השנה בברית המועצות (1983,1989).
ברמה הבינלאומית, צ'רנקוב רשם 34 הופעות ב וכבש 12 שערים.
הוא זכה במדליית ארד באולימפיאדת הקיץ 1980. למרות שנחשב על ידי אוהדי ספרטק כשחקן הטוב ביותר של הקבוצה אי פעם, הוא לא זומן לסגל הנבחרת לכמה טורנירים גדולים.
צ'רנקוב היה "בחור רגיל" אדיב ונגיש שלא הצליח להבין את תהילתו.
הוא סבל מכמה התקפות של מחלת נפש לא ידועה במהלך קריירת המשחק שלו והחמיץ משחקים חשובים בגללה, אך "נראה באופן נרחב ככדורגלן הסובייטי הטוב ביותר של העשור".
בתו אנסטסיה נולדה ב-1980 והוא מת ב-2014, בגיל 55, לאחר שהתמוטט מחוץ לביתו.
בנתיחה בבית חולים במוסקבה נמצא גידול במוח.
הוא תואר על ידי BBC Sport כ"גאון כדורגל".
צ'רנקוב היה חלוץ מצוין והיה גם חלוץ טוב של הכדור שכבש שערים רבים במהלך הקריירה שלו.
בספרו על ההיסטוריה של ספרטק, רוברט אדלמן תיאר אותו כספורטאי האהוב ביותר על אוהדי ספרטק.
"כיליד מוסקבה צ'רנקוב (שנולד ב-1959) היה תוצר של בית הספר של ספרטק.
כשהוא ניווט בין מרכז השדה לעמדת החלוץ, הוא שיחק במקוריות ובאקסצנטריות שחיבבו אותו על האוהדים.
צ'רנקוב היה אישיות אניגמטית ושברירית, שהיכולת לאלתור בלתי צפוי התאימה לתדמית הרומנטית שלו בספרטק.
הוא היה התגלמות של מה שרבים מאוהדיה הגברים של ספרטק מוסקבה אהבו להאמין בעצמם.
בהיעדר מהירות גדולה אך מהיר על רגליו, קטן קומה אך בעל עורמה רבה, נראה היה שצ'רנקוב מתרגל סוג חדש של גבריות, זו של התושב העירוני.
כשהקריירה שלו בספרטק הסתיימה, הוא היה מנפק הנקודות המוביל (שערים ובישולים) בהיסטוריה של הקבוצה.
צ'רנקוב נחשב לכדורגלן הסובייטי הטוב ביותר של שנות ה-80.
ב-12 באוקטובר 2015, הוקמה אנדרטה לכבודו ליד אצטדיון אוטקריטיה ארנה.
היציע הדרומי של האצטדיון נושא את שמו של פיודור צ'רנקוב.
בדצמבר 2024 יצא לאקרנים ברוסיה הסרט הביוגרפי "פדיה: כדורגלן העם", המגולל את קורות הקריירה שלו מתחילתה ועד לזכייה באליפות ברית המועצות עם ספרטק בעונת 1987.
מדליסט ארד במשחקים האולימפיים: 1980
זוכה גביע הפדרציה הסובייטי: 1987
זוכה גביע חבר המדינות: 1993
פיוטר איוואנוביץ' אוואריאנוב היה לוטננט גנרל רוסי אשר שימש כראש המטה הכללי האחרון של צבא האימפריה הרוסית.
אוואריאנוב נולד ב-5 באוקטובר 1867 בקארגאלינסקאיה שבמחוז טרק.
ב-1885 התגייס לצבא האימפריה הרוסית ולמד באקדמיה הצבאית "ניקולייב".
ב-1888 סיים את לימודיו והחל לשרת בדרגת לוטננט משנה ברגימנט המהנדסים הקווקזי ה-2. ב-1894 החל לשרת במחוז הצבאי הקווקזי.
ב-1897 נשלח לשרת במשך שנה בשגרירות הרוסית בקונסטנטינופול.
ב-1900 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק.
ב-1901 הוא חזר לטורקיה, הפעם כמזכיר הקונסוליה הרוסית בארזורום.
ב-1905 הוא מונה לראש מטה מבצר ליבאו.
ב-1908 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-16. ב-1910 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור.
במרץ 1914 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי אירקוטסק.
בנובמבר של אותה שנה מונה לראש מחלקת הגיוס במטה הכללי.
במרץ 1915 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט.
ב-10 באוגוסט 1916 הוא מונה לראש מנהל המטה הכללי הרוסי, תפקיד שהיה חסר משמעות אותה תקופה, מכיוון שהצבא נוהל בידי הסטאבקה - הפיקוד העליון.
לאחר מהפכת פברואר, סולקו כל הקצינים המלוכנים מהמטה הכללי.
אווריאנוב מונה לקצין האספקה הראשי בחזית הקווקזית.
במקביל, שימש כמושל הצבאי של השטחים הטורקיים שנכבשו במהלך המלחמה.
בעקבות פרוץ מלחמת האזרחים הרוסית, התגייס לצבא המתנדבים, ולחם עמו עד סוף המלחמה.
ב-1920, לאחר כיבוש חצי האי קרים בידי הצבא האדום, נמלט לטורקיה ומשם ליוגוסלביה.
הוא התגייס לצבא היוגוסלבי המלכותי ושימש כמפקד חיל המצב של וליקו גרדיסטה.
לאחר מכן לימד באקדמיה הצבאית היוגוסלבית.
הוא נפטר בבלגרד ב-13 באוקטובר 1937.
פיודור וסילייביץ' קוסטיאייב היה גנרל רוסי אשר מילא תפקידים בכירים בצבא האדום בימיו הראשונים.
קוסטיאייב נולד בילגבה ב-21 באפריל 1872, למשפחת אצולה.
ב-1896 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ולמד בבית הספר להנדסה אקדמיית המטה הכללי "ניקולייב".
הוא סיים את לימודיו ב-1899 והועלה לדרגת לוטננט משנה.
ב-1901 הוא הועלה לדרגת לוטננט.
בין השנים 1904–1905 לחם במלחמת רוסיה-יפן.
עם סיום המלחמה הועלה לדרגת קפטן ומונה למפקד פלוגה.
ב-1907 הוא הועלה לדרגת מאיור והוצב במטה המחוז הצבאי אירקוטסק.
ב-1911 הוא הועבר למחוז הצבאי וילנה.
באותה שנה הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק והוצב במטה הכללי.
ב-6 בדצמבר 1914 הוא הועלה לדרגת פולקובניק.
ב-1918 הוא התגייס לצבא האדום, ובתחילה שימש כמושל הצבאי של אזור פסקוב.
במאי אותה שנה הוא הועבר לשמש כמפקד דיוויזיית פטרוגראד.
בספטמבר הועבר לשמש כראש מטה החזית הצפונית.
באוקטובר הוא מונה לראש מטה השדה - אחד משני המטות הכללים של הצבא האדום.
בספטמבר 1919 הוא החל ללמד באקדמיית המטה הכללי.
בין השנים 1921-1923 היה חבר בוועדה שקבעה את הגבולות בין ברית המועצות לפולין.
בין 1924–1925 הוא היה חבר בוועדה שקבעה את הגבולות בין ברית המועצות לפינלנד.
הוא נפטר במוסקבה ב-27 בספטמבר 1925.
פיודור רוטשטיין היה מהפכן ודיפלומט סובייטי ממוצא יהודי.
מנדל תנחום רוטשטיין נולד בשנת 1871 בקובנו (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בליטא) למשפחה יהודית.
בהיותו תלמיד גימנזיה בפולטבה הוא התקרב לפעילות של נרודניה ווליה.
תקופת מסוימת הוא למד באוניברסיטת קייב.
בשנת 1891 רוטשטיין עזב את רוסיה ועבר לבריטניה.
החל משנת 1901 רוטשטיין היה חבר במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית ותמך בבולשביקים.
הוא כתב מאמרים עבור עיתונות שמאל בבריטניה.
לאחר הקמת "המפלגה הסוציאליסטית של בריטניה" רוטשטיין היה ראש הלפג השמאלי.
רוטשטיין עזר להתבססות בבריטניה של מהפכנים רוסים כמו מקסים ליטבינוב, איוואן מאיסקי ויאקוב פטרס.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה רוטשטיין עבד במסודות ממשלתיים בריטים.
לפי ריצ'רד פייפס רוטשטיין היה בין הצינורות העברת כסף עיקריים שעל בסיסם הוקמה המפלגה הקומוניסטית של בריטניה.
בשנת 1920 רוטשטיין הגיע לרוסיה הסובייטית.
הוא נקלט לעבודה במשרד החוץ.
רוטשטיין היה בין מנסחי הסכם שנחתם עם פרס והיה השגריר הראשון של ברית המועצות במדינה זו.