tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שלושה שירים ממנה הוקלטו לסינגל שנקרא "להקות צבאיות וצוותי הווי 1975–1976", בהם השירים "דרך בים", "אלפי שירים" ו"לא אשכח זאת רעי".
מאחר שגם תוכנית זו לא הניבה להיטים גדולים, היא למעשה סימנה את דעיכת הלהקה וירידתה מהבמה.
הרמטכ"ל רפאל איתן במסגרת תוכנית צמצום וחיסכון הכריז בשנת 1978 על סגירת הלהקות הצבאיות, ועל כן, להקת חיל הים הפסיקה פעילותה החל מאותה שנה.
כמו שאר הלהקות הצבאיות, שבה הלהקה לפעול בהדרגתיות החל משנות ה-80 המאוחרות.
יוצאי להקת חיל הים – בתחילת שנות ה-80, בעקבות ערב חד־פעמי של הלהקה עם שירים מכל הזמנים, הקימו כמה מבני הלהקה את ההרכב "יוצאי להקת חיל הים", שהמשיך להופיע באירועים שונים של החיל עד היום.
בימים אלו כאשר אף אחד מחברי הלהקה אינו בגיל השירות למילואים מופיעים ותיקי להקת חיל הים בערבי זמר ואירועים שונים בהרכב המקורי.
בדומה לשאר הלהקות הצבאיות, הרכב הלהקה וחבריה מגוון והשתנה פעמים רבות לאורך השנים.
כמעט מיום הקמתה הורכבה הלהקה מזמרים בלבד, אך הדבר שונה בעשור השני של המאה ה-21, ונכון להיום, הלהקה מונה זמרים ונגנים.
בנוסף, ללהקה משובץ טכנאי קול.
להקת חיל הים פועלת ומופיעה בכנסים פנימיים ויחידות החיל בכל השנה, עם רפרטואר מגוון המתעדכן מדי שנה.
פעילות הלהקה כפופה למספן כוח אדם, תחת פיקוד קצינת חינוך בדרגת סגן.
פעילות הלהקה כוללת בין היתר יציאה במשלחות מיוחדות לחוץ לארץ, בעבור גיוס תרומות לצה"ל וייצוג ישראל במדינות זרות.
הלהקה יצאה במשלחות לפריז בשנת 2011, ,מקסיקו סיטי בשנת 2012 ולארצות הברית בשנים 2013–2014.
להקת פיאמנטה הייתה להקת רוק ג'אז מזרחי חסידי שהתבססה על הגיטריסט יוסי פיאמנטה ואחיו החלילן אבי פיאמנטה.
הלהקה, שהייתה חלוצה בתחום הרוק המזרחי בתחילת שנות ה-70 בישראל, לא הצליחה להפיק תקליט בישראל ועברה לפעול בארצות הברית שם ניגנה והקליטה מסוף שנות ה-70 ועד 2005.
בתקופת מלחמת יום הכיפורים החלו יוסי פיאמנטה יוצא להקת חיל התותחנים שכבר הספיק להופיע עם יוני רכטר, שלישיית אף אוזן גרון ואחרים, ואחיו הצעיר אבי, בן ה-15, שניגן על חליל ואורגן, להופיע במחנות צה"ל מול החיילים המגויסים.
בסוף 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה שבה היו חברים גם בני קדישזון (תופים), ג'ו מיר (גיטרה בס) וג'יין פליישר (שירה).
במהלך השנים שלאחר מכן, החליף ג'רי גרוול את קדישזון בתופים ואביבה שמואלי (אבידן) את פליישר בשירה.
את אבידן החליפה בשירה אביבה הד וזו הוחלפה על ידי האחיות לבית פיאמנטה, אני וויוי.
הלהקה ניגנה ב"מועדון הרוק" של בית ליסין ושימשה כלהקת הליווי של צביקה פיק.
ב-1975 הוציאה לרדיו את השיר "מצווה גוררת מצווה" שצעד במצעדי הפזמונים.
ב-1977 הגיע להופעות בישראל סקסופוניסט הג'אז הנודע סטן גץ.
הוא שמע את להקת פיאמנטה והתלהב ממנה והקליט עם הלהקה מספר קטעים ומופעים שעשו פרסום למקהלה, והזמין אותה להופיע איתו בארצות הברית.
בהמשך השנה הקליטה הלהקה תקליט (עם אהרל'ה קמינסקי על כלי הקשה) אולם זה לא יצא לאור והלהקה נסעה לארצות הברית, הופיעה יחד עם סטן גץ אך לא הצליחה להוציא אלבום.
האחים פיאמנטה החלו בתהליך חזרה בתשובה ואבי הפך לחסיד חב"ד.
האחים ושתי האחיות השתקעו בארצות הברית, נישאו והקימו משפחות וניגנו לפרנסתם בהופעות ובאירועים ביחד ולחוד.
יוסי ואבי פיאמנטה אף ניגנו לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון פעמים רבות.
אבי פיאמנטה עבר להתגורר בתחילת שנות התשעים בכפר חב"ד עד לפטירתו.
להקת פיקוד הדרום היא להקה צבאית ישראלית.
בין שיריה הידועים ניתן למצוא את הלהיטים "לילה בדרום", "חיל רגלים", "ויסעו ויחנו", "אני מת", "בסיירת שקד", "להתראות" ,"שבחי מעוז", "אבשלום", "והיה ביום ההוא","בית חלומותי", "יונה עם עלה של זית", "לדרום", "מדרום תיפתח הטובה", "ארץ ישראל יפה", "מכת חשמל", "אלעד ירד אל הירדן", "לאילת" ו"וגמרנו".
הלהקה הוקמה בסוף שנת 1951 על ידי אברהם צביון והבמאי יעקב מגבלות.
להקה זו זכתה לכינוי "להקת הבולגרים" מאחר שרוב חבריה היו עולים חדשים מבולגריה כמו אלברט כהן האקורדיוניסט ומדלן רחמימוב.
חברים נוספים בלהקה היו יעקב בודו, רפאל שחר, משה בכר, יוסף טויל, לילי ורסנו, ליאון גרשון, משה חורש, אהובה דקל, אליקים יאיר, שולמית לפיד, מלכה זילברברג, משה רוזנבלום, אביבה צוברי, ויהודה סגל (אקורדיון).
התוכנית הראשונה, שהועלתה ב-1952, הייתה "קזבלנקה עלה בדרגה", שכתב וביים יעקב מגבלות.
מתוך כתבה שהתפרסמה ב-1952 בעיתון דבר על ידי י.מ.
ניימן - "קזבלנקה עולה בדרגה" כתוב מתוך ידיעה ומתוך מגמה חינוכית.
עולה חדש ממרוקו מתרברב תחילה, אך אחרי הרפתקאות וגלגולים שונים הוא בא לידי הכרה כי לא הדרגה העיקר אלא האדם והוא מתנדב למשלט בנגב.
תוכו של המחזה רצוף ביקורת עצמית והומור והעיקר, להקה זו אינה חוששת לשחות נגד הזרם, היא מטיפה לציונות בלי מירכאות".
ההצגה השנייה הייתה "קריינית גלי צה"ל".
מנהלה המוזיקלי ומלחינה של הלהקה היה מאיר נוי, ששנתיים קודם לכן היה האקורדיוניסט של להקת הצ'יזבטרון.
נוי הביא שני שירים של הצ'יזבטרון לתוכנית "קריינית גלי צה"ל", "כושי כושי" ו"היי דרומה" שאת שניהם הלחין בעצמו למילים של חיים חפר.
שנה לאחר מכן (1953) העלתה הלהקה את התוכנית השלישית "בדרום אין כל חדש".
אחד משירי התוכנית, "חיל רגלים", התפרסם מאוד באותה תקופה והיה הסולו הראשון שקיבל לשיר יעקב בודו, לצד שיר נוסף שהתפרסם, "שלושה חיילים", שניהם היו בלחניו של מאיר נוי.
הלהקה התפרקה בסוף 1954 כשעוד הספיקה להפיק באותה שנה את התוכנית "ארץ בלי בנות" ואת התוכנית "זהו הג'וב", שבה הופיע השיר "המנון להקת הדרום" שכתב חיים חפר.
בתקופה זו של הלהקה נכללו גם השירים "מקומך ידידי בדרום", "השריונים" ועוד.
לאורך כל חמש התוכניות הללו שימש מאיר נוי כמנהל המוזיקלי של הלהקה וגם כמלחין השירים.
מ-1954 לא פעלה הלהקה כלל, וחזרה לפעילות במתכונת של להקה גדולה רק בשנת 1968 לאחר שפעל בפיקוד צוות הווי פיקוד דרום.
בשנת 1968 הקימו מחדש להקה גדולה בפיקוד שהפיקה את התוכנית "זמר בדרום", ובה בלטו הלהיטים "לילה בדרום", "והיה ביום ההוא", "עלומים", "אביב", "בימים שכאלה", "לך לעזה", "חלום ליל חורף", "חצי האי סיני", ו"הורה נגב".
בין חברי ההרכב היו דני גרנות (ששר סולו את "לאהוב את החיים" ו"לך לעזה") אלכס טלמור (וולף), יעקב נוי, מתי כספי, בהירה שלום (כספי ושלום שרו דואט את "עלומים"), דדי בן-עמי והאקורדיוניסט ישראל רז.
במאי התוכנית היה יובב כץ ומנהלה המוזיקלי היה אילן מוכיח.
לתוכנית זו יצא תקליטה הראשון של הלהקה בשם זמר בדרום.
חברי הלהקה הוותיקים ואלו שנשארו לתוכנית הבאה צולמו בחולות ראשון לציון עבור עטיפת התקליט, עם התלבושות והתפאורה, זמן רב לאחר שהתוכנית כבר ירדה מהפעילות בשטח.
רוב חברי מחזור זה הגיעו מלהקות צבאיות אחרות כמו מתי כספי, גדי אורון ומיכל נדיבי מלהקת הנח"ל.
שנה לאחר מכן העלתה הלהקה את התוכנית "מסביב לסיבוב" בהדרכת בני נגרי, שממנה זכור הלהיט "שלך באהבה" (המוכר גם בשם "מרסל" - סולנית: רחל שטרקר).
שירי התוכנית לא הוקלטו על-גבי תקליט אך כמה מהם הוקלטו על תקליטי שדרים ונשמרו ב"קול ישראל".
שירים נוספים של התוכנית שהוקלטו ב"קול ישראל" היו: "בית חלומותיי"(סולנית-נגה שלם), "טהיטי" ו"גוליברה", לצד שירים שלא הוקלטו כמו "מוטל" ו"בלדה על הים".
תקופת הזוהר של הלהקה הגיעה בשנות ה-70. התוכנית "מעוז א'-א'" שהופקה ב-1970 הייתה המוצלחת ביותר של הלהקה.
בין חברי ההרכב היו נגה שלם, מתי כספי, אורי קריב, ג'ק הירש, מנחם שרייבר, רבקה'לה דרורי, אלי והבה, גליה, נינה מש, עמנואל הולנדר, דני טימור, איציק וינשטיין, אבי ברנד, גדי אורון, נורית זאבי (פרי), יונית שוהם ויעקב נוי.
השירים הבולטים של התוכנית היו "לאילת", "שלוש רגליים" "אני אצבוט לך", "אני מת", "להתראות" ו"בסיירת שקד".
לתוכנית זו יצא תקליט שנקרא על שם התוכנית.
הלהיט "אני אצבוט לך" זכה בתקליטון הכסף הראשון של העיתון "להיטון", אותו שר סולו גדי אורון.
במחזור זה קרמה עור וגידים שלישיית "לא אכפת להם" (מתי כספי, גדי אורון ויעקב נוי), שנקראה במקור "שלושת השמנים", שביצעה את "אני מת" ו"שלוש רגליים".
"לא אכפת להם" פעלה גם לאחר השחרור והוציאה אריך נגן שלם.
במאי התוכנית היה אברהם דוד ועל הצד המוזיקלי היה אחראי רפי בן-משה, שעבד קודם לכן עם להקת גייסות השריון.
על הצד התנועתי היה אחראי יענקלה קלוסקי, שגרם לחברי הלהקות האחרות לקנא בלהקה הצעירה שתוך זמן קצר זכתה להצלחה אמנותית גדולה, כולל זכייה בפרס כינור דוד.
בתוכנית זו הלהקה יצרה לעצמה קו מוזיקלי מסוים שהפך מזוהה איתה לאורך השנים וכוריאוגרפיה ייחודית ומושקעת של יענקלה קלוסקי, שהפכה את התוכנית הזאת ואת התוכניות הבאות למיני מחזמר.
בשנת 1971 הפיקה הלהקה את תוכניתה "נשרים בערבה", בה בלטו הלהיטים "שבחי מעוז", "בא לי", "בית המקדש" (שיר שהושפע רבות מתופעת ילד הפרחים והמחזמר "שיער"), "היי נטאשה", ו"בסיני מותר".
בין חברי ההרכב היו יונית שוהם, אורי קריב, ג'ק הירש, מנחם שרייבר, אלי שני, דני טימור, איציק וינשטיין, אבי ברנד, ישראל קרסקס, ישראלה קריבושי, נורית פרי, רינה עמית, דליה בן קיקי, מנחם עיני וברייני ויינשטוק.
גם לתוכנית זו יצא תקליט מלא ובו כל שירי התוכנית.
באותה שנה זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של קול ישראל.
הלהיט הגדול ביותר של התוכנית היה "שבחי מעוז", אותו ביצעו יונית שוהם וברייני ויינשטוק.
נעמי שמר, שכתבה והלחינה את השיר, ירדה אל המעוזים בזמן מלחמת ההתשה וראתה שם חיילים מדליקים נרות חנוכה.
מחזה מרגש זה הוביל אותה לכתיבת השיר.
השיר הצליח מאוד והוקלט מאוחר יותר על ידי שמר עצמה וצילה דגן.
בשנת 1972 הפיקה הלהקה את תוכניתה החמישית, "מדרום תפתח הטובה".
בין הלהיטים והשירים היו "מדרום תפתח הטובה", "אלעד ירד אל הירדן", "ארץ ישראל יפה", "הבלדה על יעקב ורחל" ו"ארץ רעשה".
בין חברי ההרכב היו חנה לסלאו, אביבה שמואלי (אבידן), ציפי מוסקוביץ' (מור), עירית דגן, ברייני ויינשטוק, דליה בן קיקי, אלי שני, רוני בראון, איציק עוקב, יוריק בן-דוד וברייני ויינשטוק.
לתוכנית זו יצא לאור תקליט מאוד מצליח עם 12 שירים, נוסף לשתי הקלטות נוספות שהלהקה ביצע לקול ישראל.
מחזור זה צילם תוכנית מיוחדת לטלוויזיה הישראלית שכלל את להיטי תוכנית זו ואת להיטי שתי התוכניות הקודמות.
תוכנית זו, בסופו של דבר, לא שודרה במלואה בזמן אמת.
בתחילת שנת 1973 נכנסה הלהקה לחזרות לקראת הפקת התוכנית "חול בקפה" כאשר את כל שירי התוכנית כתבה תלמה אליגון ואילו הלחנים היו של שלמה ארצי, יוריק בן דוד, רוני בראון, קובי אושרת, ידידיה אדמון, סשה ארגוב ואורי קריב שהיה גם המעבד המוזיקלי.
בין חברי ההרכב היו חנה לסלאו, אביבה אבידן, ציפי מור, איציק עוקב, רמי רודן, עמי קנר, שמעון ברק, נורית כגן, דפנה הלל ודפנה זהבי.
בעידודו ותמיכתו של אלוף הפיקוד, אריאל שרון ואשתו לילי הגיעה בשלב זה הלהקה לשיא מבחינת המשאבים שהיו לרשותה ובכלל זה שנים עשר חברי להקה על הבמה, תזמורת בת שמונה נגנים (קלידים, גיטרה, בס, תופים, שתי חצוצרות, טרומבון וסקסופון), חשמלאי ואיש סאונד וכן שני כלי רכב לניוד (אוטובוס ומשאית).
הלהקה הייתה אמורה לצאת בתוכנית בתקופת החגים ולמעשה הבכורה תוכננה מיד אחרי יום הכיפורים באותה שנה, אך כמובן עם פרוץ המלחמה מצאו עצמם חברי הלהקה מחולקים לשני צוותי הווי וכך הופיעו במשך תקופת הקרבות.
רק עם החלטת הפסקת האש הסופית אורגנה הלהקה מחדש, והעלתה את התוכנית, אם כי במתכונת מצומצמת.
הלהיטים הבולטים של התוכנית היו "ויסעו ויחנו" (קובי אושרת), "אבשלום" (שלמה ארצי) ו"סדין אדום".
לתוכנית זו יצא לאור תקליט שנשא את שם התוכנית.
בעקבות תוכנית זו זכתה הלהקה שוב בפרס "כינור דוד".
הלהקה צולמה על ידי צוות טלוויזיה גרמני לתוכנית דוקומנטרית שמעולם לא שודרה בארץ אך בחלקה שוחזרה על ידי יעקב גרוס בסרטו "רגעים אחרונים של אופוריה".
לצורך הפסקול של סרט זה חלק מן השירים הוקלטו בשישה עשר ערוצים לעומת ארבעה ערוצים כפי שהיה מקובל מבחינה תקציבית על ענף הווי ובידור של צה"ל.
בשנת 1975 העלתה הלהקה את המחזמר "פגישת מחזור", המבוסס רעיונית על המחזמר "ימי סלט" אך כל גרסתו העברית כולל שירים מקוריים שחוברו על ידי יורם טהרלב והולחנו על ידי קובי אשרת והבימוי הופקד בידיו של אבי דוד.
לראשונה בתולדות צה"ל הפקת התוכנית הופקדה בידי מפיק אזרחי, אברהם לוריא, מוותיקי המפיקים והאמרגנים בארץ.
בין שירי המחזמר בלטו השירים "וגמרנו", "שיר פרידה" ו"מכת חשמל".
כוכבי הלהקה היו דורית צדוק, חיים צדוק (ששר סולו את "מכת חשמל"), נתן דטנר, נתן נתנזון, ראובן ארז, רותי דיין, סימה עמיאל ואודי בוכמן.
בסיום אותה תוכנית חברו יחד ארבעה מחברי הצוות והקימו את צוות הווי פיקוד דרום שפעל עד 1978. בצמוד לו פעל בחיל הרכב נוסף של הלהקה שכלל בין היתר גם את לירון נירגד.
בשנת 1978 פורקו הלהקות הצבאיות בהוראת הרמטכ"ל רפאל איתן.
איתן עשה זאת בטענה שהן כבר לא משמשות את ייעודן המקורי.
בשנת 1985 חזרו הלהקות הצבאיות, בהן להקת פיקוד דרום שהפיקה את התוכנית "הלהקה חוזרת".
להיטי התוכנית היו "לדרום", "שיר נולד ללהקה" ו"המנון גבעתי".
בין חברי ההרכב היו ליליאן ברטו, רותי מנור, גילי כרמיאל, בת-אלה כהן, יורם לוי, ארנון יערי, הדר הלוי, מנן דיין ואדי גרימברג.
מפקד הלהקה היה דאז יאיר סרור.
לתוכנית זו יצא לאור את תקליטה השביעי והאחרון של הלהקה.
להקת פיקוד הדרום המשיכה להעלות תוכניות ולבצע שירים שחלקם זכו להצלחה גדולה, אך בעצם היו שירת הברבור שלה.
בשנת 1986 הופיעה הלהקה על במת יום העצמאות ביחד עם ישראלה קריבושי עם השיר "אולי אולי מחר", שנכתב על ידי שייקה פייקוב.
בשנת 1987 זכתה הלהקה עם שירה "יונה עם עלה של זית" במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1987, את השיר כתבה והלחינה תלמה אליגון-רוז ועיבד אילן גלבוע.
שיר זה הופיע על גבי תקליט שדרים.
באותה תקופה ביים את הלהקה מאיר סוויסה במסגרת התוכנית "חלום בדרום".
בלהקה שרתו ירון כפכפי, חיה סמיר, איל בוחבוט, רמה מסינגר, עינת ארליך, רחלי יאיר, יוסי מאיר, ניצן זיצר ונועה ארד.
בשנת 1989 זכתה הלהקה להצלחה גדולה עם השיר "הצגה", אותו ביצעו אייל בוחבוט וירון כפכפי.
להיט זה חתם את תקופת הזוהר המחודשת של הלהקה.
בשנת 2014 הפזמונאי והמשורר יורם טהרלב, הוסיף בית לשירו הקלאסי "הוא פשוט שריונר", ואת השיר המחודש ביצעה הלהקה.
כמו שאר הלהקות הצבאיות, איבדה הלהקה את פופולריותה בשנים האחרונות, וכיום היא מופעלת במסגרת צוות הווי ובידור בבסיסי צה"ל.
קזבלנקה עלה בדרגה - 1952
מדרום תיפתח הטובה - 1972
מדרום תפתח הטובה - 1972
בשנת 2005 הוציאה חברת "מבראשית" של "הד ארצי" אוסף שירים של להקת פיקוד דרום, עם שירים מתוכניותיה השונות של הלהקה בשנות ה-60 וה-70, כשהתוכניות "זמר בדרום" ו"מעוז א-א'" הובאו במלואן לצד שירים נוספים מהתוכניות "מסביב לסיבוב", "נשרים בערבה", "מדרום תפתח הטובה", "וחול בקפה".
ההמרה מתקליטים לתקליטורים נעשתה באופן דיגיטלי ומושגח.
להקת חיל התותחנים הייתה להקה צבאית של חיל התותחנים.
נוסדה ב-1969, הקים את הלהקה וביים את שתי התוכניות הראשונות עזרא דגן.
הלהקה הפיקה בשנתיים שתי תוכניות מצליחות, בכללן שירים שהפכו לנכסי צאן ברזל וממנה יצאו זמרים ושחקנים מצליחים.
לאחר פרוק הלהקה הוקם במקומה צוות הווי תותחנים שפעל במשך זמן קצר בלבד.
התוכנית הראשונה שנקראה "פגז ראשון" הופקה ב-1969. חברי הלהקה היו רומן שרון, יובל דור, עמי מנדלמן, קיקי רוטשטיין, תמר (תמי) גל, אמירה פולן ואחרים.
התוכנית הוצגה בתחילה במסגרת החיל ועם ההצלחה הוצגה גם מחוצה לו.
שירי התוכנית הופצו על גבי תקליט אריך נגן שכלל 12 שירים.
דניאל שליט היה האחראי על רוב העיבודים.
אילן מוכיח ומשה קופרבוים עיבדו אף הם חלק מהשירים.
השירים שזכו להצלחה היו שירי סולו של רומן שרון בשם "נעימת בוקר" ו"סינדרלה", שירים אחרים מתוכנית זו היו "על החיילים", "את ואני" ו"הפרפרים".
תוכניתה השנייה של הלהקה "לה בומבה", מ-1970 זכתה להצלחה רבה.
הרכב הלהקה היה זהה כמעט לזה שבתוכנית הראשונה.
סולני הלהקה היו רומן שרון, יובל דור ויהודית שוורץ.
חברי הלהקה הנוספים: תמר גל, אמירה פולן, עמי מנדלמן, דורון תבורי, קיקי רוטשטיין, עמירם שבח (שבלט במערכונים ומשחקי התנועה), אבי קמינקובסקי - גיטרה בס, יוסי פיאמנטה - גיטרה, יוני רכטר - קלידים, ושלמה חממי ודן אלמוג- מתופפים.
המעבד והמפיק המוזיקלי היה בני נגרי, והבמאי היה אברהם דוד.
הלהיט מאותה תוכנית, "פרחים בקנה" (דודו ברק/אפי נצר) שהושר בסולו של יהודית שוורץ, הפך לנכס צאן ברזל בתחום שירי הלהקות הצבאיות.
השיר צולם לטלוויזיה הישראלית בעת הופעת הלהקה בפני חיילים.
שירי התוכנית הוקלטו והופצו על גבי תקליט בהם "פרחים בקנה", "דברים קטנים" (אהוד מנור/נורית הירש), "גיזרים" (יורם טהרלב/בני נגרי), "תנו לנו טרמפ" (אבי קורן/משה וילנסקי), "יום חדש" (יורם טהרלב/דרורה חבקין), "דרור יקרא" ואחרים.
צוות הווי תותחנים הוקם ב-1973. הצוות הקליט מספר שירים לתקליט משותף עם צוות הווי הנח"ל, כשכל צוות ממלא צד אחד של התקליט.
הלהיט הגדול של הצוות היה השיר "בלילות הקיץ החמים" (דן מינסטר/מתי כספי) ששרה סולו מלי ברונשטיין.
הצוות פורק באותה שנה, והוקם מחדש עם חברי הרכב שונים מהצוות הראשון.
הצוות החדש הקליט ארבעה שירים נוספים לתקליט משותף לחמישה צוותי הווי שונים.
שירי הצוות היו "צל ירח", "טיפת הדבש", "בלוז לרופא שיניים" ו"את יפה", אותם עיבדו מוזיקלית בני נגרי ויוריק בן-דוד.
זו הייתה הפעילות האחרונה של הצוות ושל להקה או צוות כלשהו בחיל התותחנים.
להקת מגפיים היא להקה של כ-30 חברי מושבים שפעלו ביחד בין השנים 1978 עד 1992. שיריה מבוססים על שירי מושב וקיבוץ.
ב-14 השנים שפעלה הפיקה הלהקה שתי תוכניות, שכל הופעותיה הופקו על ידי שי לביא.
לקראת פירוקה, הפיקה הלהקה תוכנית ששודרה בטלוויזיה הישראלית.
בתוכנית שרו חברי הלהקה מבחר שירים משתי תוכניותיה, אך עוד לפני זה, בתחילת פעילות הלהקה, הוזמנה הלהקה לתוכנית הערוץ הראשון "שעה טובה", עם המנחה מני פאר ומשם התפרסמה.
חברי הלהקה ביצעו שם את "לחיות בחיק הטבע",(מילים פוצ'ו) ואת "שיר ערש לפרה" אותו ביצעה הסולנית של הלהקה אתי עמית.
בעקבות הופעה מוצלחת זו הגיעה הלהקה גם לתוכנית האירוח סיבה למסיבה בהנחייתה של רבקה מיכאלי.
בעקבות הצעתו של חיים מלובן נערכו באולם המופעים בכפר מנחם שני ימי צילום שחוברו לתוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון והייתה לחלק בלתי נפרד מהצלחתה של הלהקה בבימויו של שי לביא.
בשנת 2018 הלהקה חזרה לפעילות בהרכב חדש שנקרא "רביעיית מגפיים +" וכלל את אבי גבע, אבי רוזנבלום ונחמן רונן, ובתו של גבע, מיכל גבע.
בין חברי הלהקה מופיעה הזמרת/שחקנית אתי עמית, בוגרת להקת הנח"ל – 1963, בתוכניתה "שמש במדבר".
בלהקת הנח"ל עמית הייתה הסולנית בשירים "מטרייה בשניים" ו"חפש אותי".
בלהקת מגפיים שרה את "הבלדה לבן-גוריון", "שיר ערש לפרה" ו"הורה מגפיים", ששלושתם מתוך תוכניתה הראשונה של הלהקה.
עוד אחד מהסולנים הוא המושבניק אבי גבע, ששר את "שיר הבוץ" ו"כרם אור" והיה הסולן המרכזי של הלהקה גם בבתים בשירים שונים, כמו ב"חשבון פשוט" ו"הורה מגפיים".
בתוכניתה השנייה של הלהקה שר כסולן את ה"חכמה של אבא", "ילדי האדמה" ו"מיזוג גלויות".
שני סולנים נוספים בלהקה היו אבי רוזנבלום ושרון שפריר, ששרים ביחד דואט בשיר "סתיו לבן" מהתוכנית הראשונה.
השיר התפרסם גם כריקוד עם קלאסי של הכוריאוגרף שלמה ממן.
חוץ מ"סתיו לבן", רוזנבלום שר כסולן גם את "ערב על הגורן" מהתוכנית השנייה.
שפריר שרה את הפזמון של פוצ'ו: "לחיות בחיק הטבע", ובית אחד מתוך "כרם אור".
לתוכניתה השנייה של הלהקה הצטרפה השחקנית רוחל'ה אגמון, ששרה כסולנית את "טנגו המין החלש" של חיים חפר.
עוד סולן באותה תוכנית היה יוחנן מיינרט ששר את "לעבודה".
עוד מחברי הרכב: יחיאל אייל, שלמה ברמן, רני בר-נס, אבי גבע, עירית גבע, עליזה גורן, תרצה היימן, גאולה זילברשטיין, נחמה חסיד, נירה יניב, נילי ירון, אוהד כהן, לוי לב גורן, חביבה עציון, אבי עדי, אורנה קלגרד, חדווה קמחי, נחמן רונן, חמדה שינבוים, מירל'ה שפי ויצחקי ויין.
שירי להקת מגפיים מבוססים על שירי מושב וקיבוץ: רפת, חקלאות, בוץ, כרם, פרדס ועוד.
רוב השירים נכתבו על ידי יורם טהרלב מלבד חמישה.
פוצ'ו (ישראל ויסלר) כתב שני שירים ושמם "לחיות בחיק הטבע", ו-"היום הראשון", עליזה גורן כתבה את "הולך סובב עולם" ונגה לב גורן את "חשבון פשוט".
כל ארבעתם מופיעים בתוכנית הראשונה, ובתוכניתה השנייה של הלהקה, הופיע שיר שנכתב על ידי חיים חפר ושמו "טנגו המין החלש".
שי לביא שהקים את הלהקה, אף הלחין את כל שיריה, והפיק בעצמו את ההופעות המופעים ואת תוכניות הלהקה.
התקליט הראשון – תוכנית א'
שירי הלהקה מבוססים על שירי מושב וקיבוץ.
בתוכניתה הראשונה של הלהקה מופיעים 11 שירים: שני שירים נכתבו על ידי הסופר ישראל ויסלר פוצ'ו: "לחיות בחיק הטבע" ו-"היום הראשון".
שיר נוסף נכתב על ידי המשוררת עליזה גורן ואף היא אחת מחברות הלהקה, ושמו "הולך סובב עולם".
שיר נוסף כתבה נוגה לב גורן, והוא אחד היותר מוצלחים של התוכנית: "חשבון פשוט", הידוע גם כ-"היום בחקלאות".
שבעה השירים הנותרים נכתבו על ידי יהורם טהר-לב, ביניהם: "שיר ערש לפרה", "הבלדה לבן-גוריון", "סתיו לבן", "כרם אור", "שיר הבוץ", "פרח חממה", ואת המנון הלהקה, "זמר מגפיים", הידוע גם כ-"הורה מגפיים".
אבי גבע: שיר הבוץ, כרם אור, הורה מגפיים, פרח חממה
אתי עמית: פרח חממה, הבלדה לבן-גוריון, שיר ערש לפרה, הורה מגפיים
שרון שפריר: לחיות בחיק הטבע, כרם אור, סתיו לבן
התקליט השני – מגף אחד חלוץ
בשנת 1985 יצאה הלהקה לסבב הופעות בארצות הברית בתוכניתה השנייה "מגף אחד חלוץ", וללהקה כבר מצטרפים שחקנים רבים, ביניהם גם לא מושבניקים וגם לא קיבוצניקים, ושיריה כבר מתבססים יותר על שירי טבע.
התוכנית מכילה 10 שירים, 9 של יורם טהר-לב ואחד של חיים חפר: "טנגו המין החלש".
בין שירי טהר-לב אפשר למצוא את "ילדי האדמה", "החכמה של אבא", "ערב על הגורן", "מתחת לעץ השיקמה", "צ'ולנט", "לעבודה", "שמש בוקר", "חלוציות זו מחלה", "עוד ישנם ימים כאלה".
עוד אחד משירי התוכנית הוא "מיזוג גלויות", אך הוא לא מופיע בתקליט התוכנית, אלא בתקליט שדרים בודד.
התוכנית הייתה פחות מוצלחת מהקודמת, וסימנה את דעיכתה של להקת מגפיים ופרוקה.
לקראת פרוקה הופיעה הלהקה בבית באר טוביה, הופעה ששודרה בטלוויזיה, ובמופע שרו חברי הלהקה מגוון שירים משתי תוכניותיה.
אבי גבע: ילדי האדמה, החכמה של אבא, מיזוג גלויות
אבי רוזנבלום: ערב על הגורן
רוחל'ה אגמון: טנגו המין החלש
חזרה לפעילות – רביעיית מגפיים
בשנת 2017 במסגרת מופע בבית היוצר בתל אביב של הבמאי שי לביא פנה הבמאי אל הסולנים של הלהקה, אבי גבע, אבי רוזנבלום, נחמן רונן, וביקש אותם לבוא ולהתארח במופע.
בעקבות ההצלחה, ההרכב חזר להופעות, בתוספת חדשה ומרעננת, בתו של אבי גבע – הזמרת מיכל גבע.
ההרכב המשיך והתארח במופעי מחווה ליוצרים פוצ'ו ויורם טהרלב.
בשנת 2018 התארחו בתוכניתו של יורם רותם בגלי צה"ל "בוא שיר עברי" וסיפרו על ההיסטוריה של הלהקה.
בהמשך אותה שנה יצא לרדיו סינגל מחודש של הלקה בהרכב הנוכחי, השיר "עוד ישנם ימים כאלה" עם מיכל גבע בן שבת, בתו של אבי, כסולנית.
להקת פיקוד דיזינגוף הייתה להקת בידור שפעלה בין השנים 1969 – 1970. הלהקה שהורכבה מיוצאי הלהקות הצבאיות, הופיעה במתכונת דומה ללהקות אלה, הכוללת שירים ומערכונים.
בין חבריה היו ששי קשת, צילה דגן, יהודה ברקן, שלומית נתיב, אריה מוסקונה, יוסף סוויה, שרה לפיד, רויטל שפנדלר ודני קוליש.
הלהקה הוקמה על ידי "התיאטרון הצעיר", ביוזמתו של הבעלים והמנהל של התיאטרון, מנחם נוביק.
נוביק פנה לדני ליטאי בבקשה שיביים את מופעי הלהקה וליאיר רוזנבלום, כדי שישמש כמנהלה המוזיקלי.
נוביק הבין כי הצלחתם המוכחת של ליטאי ורוזנבלום בעבודתם עם הלהקות הצבאיות ובהפיכת שיריהן ללהיטים מצליחים, עשויה לפעול גם לטובת המופע החדש שיזם.
לפיכך, בנה נוביק את דמות הלהקה החדשה כשיקוף אזרחי של להקה צבאית.
השירים והמערכונים עסקו בנושאי הכרך התל אביבי, כמו גם שמה של הלהקה המשלב את משקל שמות הלהקות הצבאיות (כגון להקת פיקוד מרכז) עם רחוב דיזנגוף שהיה בתקופה זו מוקד הבילויים המרכזי של תל אביב.
בין כותבי השירים נמנים קובי אשרת, דן אלמגור, יורם טהרלב, יענקל'ה רוטבליט ושלום חנוך.
כמה משירי הלהקה הצליחו במצעדי הפזמונים, כמו "העולם כולו נגדנו" (מילים: יורם טהרלב; לחן: קובי אשרת) "טרזן על העצים" (מילים: יענקל'ה רוטבליט; לחן: דני ליטני) ו"הבובות מחלונות הראווה" (מילים: דן אלמגור; לחן: יאיר רוזנבלום).
בין המערכונים הידועים היו "שלום המורה לטבע" (פרודיה על שיעור חינוך מיני) והמערכון "לופו" שבוצע על ידי יהודה ברקן והיווה את הבסיס לסרט "לופו" בו השתתף מאוחר יותר.
הלהקה הופיעה בתוכנית אחת והוציאה שני תקליטים.
היא זכתה להצלחה מסחרית, אך עד מהרה חברי הלהקה החלו לחפש את עתידם בקריירות סולו ובהרכבים אחרים.
לאחר פירוקה, נעשה ניסיון להקימה מחדש עם המעבד המוזיקלי דוד קריבושי, אך הניסיון נכשל.
להקת פיקוד הצפון היא להקה צבאית ישראלית שפועלת במסגרת פיקוד הצפון.
בשנות השישים והשבעים הייתה הלהקה מהמצליחות שבלהקות הצבאיות, ורבים משיריה היו ללהיטים.
להקת פיקוד הצפון הייתה הלהקה הפיקודית האחרונה שהוקמה, לאחר להקת פיקוד הדרום ולהקת פיקוד המרכז.
הלהקה נוסדה בסוף שנת 1954 מאיחוד של שני גופים: הראשון היה קבוצת שחקנים מלהקת פיקוד הדרום, ביניהם יעקב בודו, שעברו לפיקוד הצפון לאחר פירוק הלהקה, והשני חברי להקת גולני שסופחו לצפון עקב בעיות ארגון ותקציב.
בין חברי הקבוצה השנייה היו צדוק סביר ואסתר נהרי.
תוכניתה הראשונה של הלהקה, "גלגוליו של מוישה ונטילטור" הועלתה במאי 1955 נכתבה ובוימה על ידי יעקב מגבלות, (הבמאי הראשון של להקת פיקוד דרום אשר כתב ואף ביים את ההצגה הראשונה בפיקוד דרום - "קזבלנקה עולה בדרגה").
את הדמות הראשית במוישה וינטלטור גילם יעקב בודו וההצגה הצליחה מאוד ואף המשיכה והועלתה בפני אזרחים בחיפה ובתיאטראות נוספים בשנים הבאות בכיכובו של יעקב בודו .
התוכנית הייתה במתכונת עלילתית, וכללה שלושה שירים בלבד.
בין חברי התוכנית הראשונה היו גם אביבה מרקס, אברהם דוד, אברהם פלטה, חנה אהרוני, מירי מגנוס, משה רון, פנינה זהרוני והאקורדיוניסט אוסקר סלדק.
שלוש התוכניות הבאות של הלהקה הועלו כולן בשנת 1956, ולא זכו להצלחה גדולה.
התוכנית השנייה, מצפון תפתח הטובה, עלתה בינואר 1956. במקום הצגה מרכזית בדומה לתוכנית הראשונה, הוצגו בתוכנית זו מערכונים קצרים, לצד שירים חדשים.
השיר המוכר ביותר בתוכנית היה "שיר הצנחנים" (חיים חפר/אוסקר סלדק) שנכתב לכבוד חטיבת הצנחנים.
לתוכנית היו שותפים גם יעקב בודו, משה רון, ויהודית סופר.
שתי התוכניות הבאות היו ש...ש...שתוק שהועלתה במאי, ועל דא ועל הא שהועלתה באוקטובר.
בתוכנית זו הצטרף ללהקה השחקן שי דנון.
תוכניתה החמישית של הלהקה נקראה פגע וברח, והיא הועלתה בשנת 1957. לראשונה כללה התוכנית מספר גדול של שירים, עשרה, כשהמפורסם שבהם הוא "על ראש הג'ינג'י" של (דן אלמגור/מאיר נוי).
בין משתתפי התוכנית היו איתמר ישראל, לוליק (אברהם לוי), משה רון ושמואל זוהר.
להצלחתה הבאה זכתה להקת פיקוד צפון בשנת 1958, כשהעלתה את תוכניתה השישית, נעלה צפונה.
גורם עיקרי להצלחה היה שני הכותבים הראשיים של שירי התוכנית, נעמי שמר ויוחנן זראי.
שמר כתבה והלחינה את "נעלה צפונה" ואת "בגלל מסמר", שהיה ללהיט גדול.
שיר מפורסם נוסף בתוכנית היה "השריונים יצאו" (חיים חפר/יוחנן זראי).
השיר יועד במקור ללהקת גייסות השריון, אך כיוון שתוכניתה טרם הייתה מוכנה, הוא הועבר ללהקת פיקוד צפון, אשר חיפשה שיר סולו ללוליק.
בנוסף ללוליק, איתמר ישראל ושמואל זוהר שנשארו מהתוכנית הקודמת, הצטרפו למחזור זה גם בני ברמן, אבי רוזמרין, אמיתי אגמון, לאה הופמן, מרים ליגנר וראובן פאר.
תוכניתה השביעית של הלהקה, מחיל אל חיל שהועלתה בשנת 1959, לא זכתה להצלחה גדולה כמו קודמתה.
השיר המוכר ביותר בתוכנית היה "שתי אחיות" (יחיאל מוהר/מאיר נוי).
ללוליק ואמיתי אגמון הצטרפו שלמה וינר, דרורה רופא, חנה פרומן, שי בורשטיין, יפה זהבי ותמר סטינג.
התוכנית הבאה, קר וחם בצפון משנת 1960 זכתה להצלחה גדולה יותר, בעיקר בזכות השירים "זמר לגדעון" ו"פגשתיך בשדה תלתן" שכתבה נעמי שמר.
כעבור שנה הועלתה התוכנית התשיעית, הנשק הסודי, ממנה זכור בעיקר השיר "יעל" (דן אלמגור/אמיתי נאמן), שנכתב לפי הסיפור המקראי של יעל אשת חבר הקיני וסיסרא.
מהתוכנית העשירית, טרמפ לצפון שהועלתה במאי 1962, התפרסם השיר "ללכת" (יחיאל מוהר/מאיר נוי).
בין חברי הלהקה שהעלו את התוכנית היו אתי גרוטס, נירה רבינוביץ', חנה לוי, כוכבה הררי, נורית אילן, בלהה חורגל ומולי שפירא.
החל משנת 1963 חל שינוי ניכר בכיוון המוזיקלי של הלהקה, שהתבטא בעיקר בהכנסת כלי נגינה חדשים; לצד האקורדיון הישן, הוכנסו בהדרגה גם כלים נוספים, כגיטרה, חצוצרה, סקסופון ותופים.
שינוי זה בלט לראשונה בתוכנית ידיים למעלה שהועלתה בשנת 1963. בשיר "לוס פיקודוס צפונס" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי) היה יעקב ונטורה (קובי אשרת) מהראשונים בלהקות הצבאיות שניגן על גיטרה חשמלית.
השיר, בסולו של גדי ציגלמן (יגיל), היה פרודיה על השפעת המוזיקה הדרום אמריקאית.
שירים מוכרים נוספים מאותה תוכנית היו "כוכב הצפון" (דידי מנוסי/יוחנן זראי) עם סולו של דני בן ישראל, "זהירות בונים" (נעמי שמר) ו"שיר לחיילת" (דידי מנוסי/נורית הירש).
בתוכנית השתתפו גם נירה רבינוביץ', אלישבע אשל ואריה פלדמן.
התוכנית ה-12 של הלהקה, תן חיוך, הועלתה בשנת 1964. בין שיריה היו "שיר המאמצות" (יחיאל מוהר/דובי זלצר) ו"נר בחלונך" (דידי מנוסי/גדעון פיפר וקובי אשרת), בסולו של דני בן-ישראל.
מהתוכנית הבאה, כל הכבוד שהועלתה גם היא בשנת 1964, זכור בעיקר שיר הנושא, "לכל זוגות האוהבים" (יוסי גמזו/אריה לבנון).
בתוכנית זו השתתפו משה יעקובוביץ' (מוצי אביב) ויהודה ברקוביץ' (ברקן).
תוכניתה ה-14 של הלהקה, שמח בצפון, הועלתה בשנת 1967, עוד לפני מלחמת ששת הימים.
למוצי אביב ויהודה ברקן הצטרפו בתוכנית דוד ברגר (דודו דותן) ואריה מוסקונה, וזכורים ממנה השירים "כנרת אחרת" של (יעקב שרת/משה וילנסקי) ו"שלושה חיילים" (חיים חפר/אלונה טוראל).
האופוריה שאחרי מלחמת ששת הימים הביאה למדיניות חדשה בצה"ל, של הענקת משאבים רבים יותר ללהקות הצבאיות, ובהן להקת פיקוד הצפון.
הדבר התבטא בהפקות גדולות יותר, הגדלת מספר חברי הלהקה, ואמצעים חדשים ככלי נגינה ואמצעי הגברה.
התוצאה הייתה תקופתה המוצלחת ביותר של הלהקה, שהגיעה באותה עת לרמתן של שאר הלהקות הצבאיות.
גורם נוסף להצלחה באותן שנים היה אלוף פיקוד הצפון דוד אלעזר.
אלעזר, שראה בחשיבותה הגדולה של להקה צבאית, היה מעורב ישירות בהכנות להופעות ובתכנים, ודאג לתנאי השירות של חברי הלהקה.
הוא אף גייס בעצמו ללהקה את יגאל בשן ואת עדנה לב, שכבר היו זמרים מוכרים בקרב הציבור הרחב.
ביטויו הראשון של המהפך היה בשנת 1968, עם העלאת התוכנית המצליחה על הרמה.
התוכנית כללה שירים רבים שעסקו ברמת הגולן ובקרבות בצפון הארץ, כ"נגמרה המלחמה" (ארנון בן-נחום/דני ליטני), "וחרב אין ביד דוד" (שמואל א'/דרורה חבקין), "עמק דותן" (דליה רביקוביץ'/שמעון ישראלי), "תל פאחר" (דרורה חבקין/דני ליטני) ו"הקרב לא נגמר" (דרורה חבקין).
אך מעל כולם בלט השיר "מלכות החרמון" (יובב כץ/אפי נצר), להיט גדול ששר מוצי אביב.
השיר הוביל במשך שבועות רבים את מצעדי הפזמונים, ונבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל.
פרט למוצי אביב היו חברים בתוכנית גם אריה מוסקונה, דודו דותן, אברהם צמח, ברטה רחמים, דוד פרי, יוסי זמורה, מרגלית שליבק, פאול רוט, פנחס בן-ארי (פיש), ראובן ברצ'י, ראובן שנער, רון אריסון, שלומית סיגל, שרה גנץ ותמר וקסנר.
תוכניתה ה-16 של הלהקה, קצת מזה וקצת מזה, הועלתה בשנת 1969. השיר הבולט ביותר בתוכנית היה "אם תשוב" (יורם טהרלב/אפי נצר) ששרה עדנה לב.
שיר בולט נוסף היה "האהבה היא פרח" (לאה נאור/נורית הירש).
פרט ללב השתתפו בתוכנית גם דודו דותן, דובי גנדלמן (גל), אברהם צמח, איתן גרסטנר, איתן סלונים, בני ליכטנפלד, גידי זר, ברטה רחמים, דוד פרי, דורית תמיר, יהודית כץ, יוסף ברטמן (יוסי ברק), לאה דזלושיצקי, מרגלית שליבק, פאול רוט, פנחס בן-ארי (פיש), צבי ליכטר, ראובן ברצ'י, שושנה מנדלסון ושלומית סיגל.
לתוכנית ה-17, מהצפון באהבה משנת 1970, הצטרף ללהקה אחד מכוכביה הגדולים ביותר, יגאל בשארי (בשן).
בשן הביא עמו ללהקה את השיר "לצפון באהבה" (דודו ברק/נורית הירש), ששר במקור לבדו בתחילת שירותו, עת הופיע כזמר סולן.
בשן שר סולו גם בשירים "הנבל" (יורם טהרלב/משה וילנסקי) ו"מתנה מן הים" (אהוד מנור/נורית הירש).
שיר נוסף שכתבו מנור והירש לתוכנית הוא "רגע לפני", ששרה עדנה לב.
פרט ליגאל בשן ולעדנה לב השתתפו בתוכנית גם דדי בן-עמי, דודו דותן (מפקד הלהקה), אירית בן-בנימין (דותן), איתן גרסטנר, בני ליכטנפלד, דובי גל, דוד רוזנטל, דורית תמיר, יהודית כץ, יוסי ברק, נירה וייסמן, עפרה גולן, פאול רוט, שרה פוריה-פינגרר וצבי ליכטר.
יגאל בשן היה הכוכב גם בתוכנית ה-18, חייך לעולם משנת 1971. הלהיט הגדול של התוכנית היה "מתוק מתוק" (אילן גולדהירש/אילן מוכיח).
השיר נכתב לפי בקשתו של בשן, שפנה אל מוכיח, מנהלה המוזיקלי של התוכנית, בבקשה לכתוב שיר בסגנונה של אריתה פרנקלין.
השיר זכה להצלחה גדולה, ונבחר כ"שיר השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של קול ישראל ושל גלי צה"ל.
שיר מוכר נוסף בתוכנית היה "סיירת אגוז" (דודו ברק/אפי נצר).
בין חברי התוכנית היו גם זמירה אדם, נחמה שוטן, נירה וייסמן, אוהד נהרין, יוסי ברק, מיקי גורביץ', סמדר ברנר ועירית דותן.
תוכניתה ה-19 של הלהקה נקראה רוח צפון והועלתה בשנת 1972. אף על פי שהשתתפו בה אמנים מפורסמים כשרי צוריאל ואוהד נהרין, לא זכתה התוכנית להצלחה גדולה, בעיקר מפני שהייתה חסרת להיטים.
בתוכנית השתתפו גם אייל ברטונוב ומיקי גורביץ'.
השיר היחיד בתוכנית שזכה להצלחה יחסית היה "דיינו" (תלמה אליגון-רוז/דרורה חבקין).
לאחר רוח צפון ניכרה ירידה בפופולריות הלהקה, שלא הצליחה לשחזר את הצלחתה לאחר מלחמת ששת הימים.
שני גורמים עיקריים לכך היו מלחמת יום הכיפורים, והתנגדותו של רפאל איתן, אלוף פיקוד הצפון, לפעילות הלהקה.
תוכניתה ה-20 של הלהקה, הי צפונה, הועלתה בשנת 1973, שבוע לפני פרוץ המלחמה.
בין משתתפיה היו יוסי ברק (ברוקס), אוהד נהרין, אייל ברטונוב, דני כץ וחני ליבנה.
המלחמה שיבשה את פעילות הלהקה, והתוכנית ירדה במהרה.
שמואל וילוז'ני, חבר צוות הווי של פיקוד הצפון, הוזמן על מנת לארגן את הלהקה מחדש.
הלהקה פוצלה לצוותי הווי, אחד מהם, בבימויו של גברי לוי, העלה תוכנית חדשה, שהורכבה מקטעים שונים, רובם מאולתרים בכיכובה של הזמרת מיכל וול.
ההרכב הקליט את השיר "אל תתנו לו", שיצא ע"ג תקליט שדרים.
לאחר המלחמה נוצר מחסור בכוח אדם, מכיוון שהחיילים בעלי הכושר הקרבי הופנו ליחידות הלוחמות.
כך צומצמה פעילות הלהקה באופן ניכר.
התוכנית האחרונה של הלהקה, בלילה על הדשא משנת 1977 הושפעה מיחסו של רפאל איתן, שלא הכיר בחשיבות הלהקות הצבאיות.
על מנת להמשיך בפעילות סדירה לנוכח התנגדותו של איתן גובשה מדיניות של הטעיה.
שם הלהקה בתוכנית האחרונה שונה ל"חבורת הזמר של פיקוד הצפון", והיא העלתה שתי תוכניות במקביל: תוכנית רגילה בשם בלילה על הדשא, ותוכנית שירה בציבור של שירי ארץ-ישראל.
איתן לא ידע במשך זמן רב על התוכנית הראשית, והאמין כי הלהקה פועלת במסגרת התוכנית השנייה בלבד.
דווקא תוכניתה האחרונה של הלהקה הייתה מהמצליחות ביותר שהעלתה.
השיר "בלילה על הדשא" היה להיט גדול, והגיע למקום השני במצעד השנתי העברי 1977 של קול ישראל.
כותבת השיר, אסתר ניצב, בת קיבוץ בית זרע כתבה אותו כשיר זיכרון לבן כיתתה, , שאהב לארגן ערבי שירה ונפל בהתרסקות ההרקולס בג'בל חלאל בשנת 1975. את השיר הלחין יאיר רוזנבלום שהלחין ועיבד לתוכנית את כל השירים בהם "בוא איתי אל הגליל" ו"שני דרורים", שניהם למילים של אהוד מנור.
כמו כן כללה התוכנית גרסת כיסוי לשירו של חנן יובל "גשם אחרון" (אהוד מנור/יאיר רוזנבלום) עם סולו של חברת הלהקה ורדה נגה.
בין חברי התוכנית היו גם ורדה גורן, אילן טל, יורם צדוק ויעל חובב.
ב-1978 הורה הרמטכ"ל איתן לפרק את הלהקות הצבאיות, ובהן להקת פיקוד הצפון, שסיימה את פעילותה.
באמצע שנות השמונים חידשו מספר להקות צבאיות את פעילותן, ובהן להקת פיקוד הצפון, שהעלתה את התוכנית קום והתהלך בארץ.
החזרות לתוכנית התחילו בסוף שנת 1983, והצגת הבכורה התקיימה בתחילת 1984. שני הלהיטים הגדולים ביותר בתוכנית היו "קום והתהלך בארץ" (יורם טהרלב/יאיר קלינגר) ששר יהודה אליאס ו"עוד לא תמו כל פלאייך" (יורם טהרלב/רמי קלינשטיין) ששרה יסמין גמליאל.
בשנת 1986 הועלתה התוכנית בוא עכשיו, ומתוכה התפרסם השיר "כד הקמח", שכתבה והלחינה נעמי שמר בעקבות הבצורת באותה שנה.
בין חברי התוכנית היו דני שטג, משה בן-בסט, רפי ויינשטוק, מיכל נחמן (צפיר), מירי טננבוים (נבו) ושירה פרבר.
עד לשנת 1990 העלתה הלהקה מספר תוכניות נוספות, שכללו בעיקר גרסאות כיסוי לשירים ישנים.
העדפתו של הקהל את השירים הישנים וחוסר הצלחת תקליטי הלהקה בשוק האזרחי הביאו לירידה בפופולריות הלהקה, עד פירוקה.
בשנת 1990 חודשה פעילות הלהקה עם התוכנית "חולה על הצפון".
חברי הלהקה היו ניר פרידמן, סער בדישי, רועי זלינגר, הילה נאור, שירי רייף, שירי פלג חנית ברנר ודרור שגב (מפקד).
הנגנים היו נועם רוקח (גיטרה חשמלית), רן שמעוני (תופים), יובל נוב (גיטרה בס), זוהר (בבא) בירגר (קלידים) ואמיל וויסמן (סקסופון).
המנהל המוזיקלי היה אורי קריב והבמאי – שוקי ווגנר.
בשנת 2023, בעקבות מלחמת "חרבות ברזל", חידשה הלהקה את השיר "סילבסטר בעזה" אשר נכתב כאשר הלהקה הצבאית הוזמנה להופיע ב-31.12.90 במפקדת החטיבה הדרומית בעזה בעיר חאן יונס.
בנובמבר 2023 השיר הוקלט מחדש, על ידי חברי מחזור 1990.
כיום, להקת פיקוד הצפון מורכבת ממספר זמרים הפועלים בהרכב אחד, תחת ניהולו המוזיקלי של נועם זלטין.
בדומה לשאר הלהקות הצבאיות, את המופעים מפיקים חיילי מדור הפקות במקח"ר (מפקדת קצין חינוך ראשי).
פעילות הלהקה כוללת, בין השאר, הופעות מול חיילים בבסיסי צה"ל, טקסים, ערבי גדוד וערבי התרמה לצה"ל ברחבי העולם.
מצפון תפתח הטובה - 1956
- שירים מתוך תוכניותיה הראשונה של הלהקה.
בגלל מסמר - שירים מתוך תוכניתיה השנייה של הלהקה - "נעלה צפונה".
הנשק הסודי (תקליט שחציו השני כלל שירים של להקת פיקוד המרכז)
לוס פיקודוס צפונס (4 קטעים מתוך התוכנית ידיים למעלה)
כל הכבוד (4 קטעים מתוך התוכנית)
שמח בצפון (4 קטעים מתוך התוכנית)
אל תתנו לו (סינגל - צוות הווי פיקוד הצפון)
בלילה על הדשא (חבורת הזמר של פיקוד הצפון)
טסלר (2007): שמואליק טסלר, "שירים במדים", הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2007
להקת "חינוך מיוחד" היא להקה צבאית שהוקמה בינואר 1994. הלהקה השתייכה לחיל החינוך והיו בה שישה חברים: ליאת אחירון (מפקדת הלהקה), טל מוסרי, רוני אבני וניר גדסי, הגיטריסט רוביק רוזנברג והקלידן אבי קוצקי.
הלהקה הייתה הראשונה זה שנים מבין הלהקות הצבאיות שהופיעה עם חומר מקורי.
חומר זה כלל שירים מקוריים שנכתבו עבורה על ידי הבמאי והמחזאי שמואל הספרי, שגם ביים את תוכנית המופע, והמלחין אורי וידיסלבסקי, שכתב את רוב הלחנים לשירי הלהקה.
השיר הידוע ביותר של הלהקה, "חורף 73'", אשר בוצע לראשונה בטלוויזיה בערוץ הראשון ביום העצמאות 1994, נבחר למקום הראשון במצעד שירי הלהקות הצבאיות, ולמקום השני במצעד שיר ה-60 של רשות השידור.
בנוסף, ראה אור השיר "אבינו אברהם", אשר נכתב בעקבות הטבח במערת המכפלה באותה תקופה בה נכתב השיר "חורף 73", אך נאסר לביצוע במסגרת צה"ל.
הלהקה הופיעה בהרכבה המקורי כשנה.
לאחר מכן הבנות השתחררו, והבנים המשיכו להופיע עם זמרות חדשות: זוהר עטר ואפרת כהן.
להקת חופים הייתה הרכב מוזיקלי ישראלי שפעל באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. ההרכב גובש על ידי המלחין נחום היימן לאחר שחזר משהות בלונדון בשנת 1984. עיקר פעילות ההרכב היה מופע עם שיריו של היימן.
הזמרים חברי ההרכב היו חני ליבנה, מאיר בנאי, משה דץ, ליזה קחטן-לנג ואיציק בכר.
אריק רודיך שימש כמעבד והמפיק המוזיקלי.
על פי זכרונותיו של היימן, ההרכב הופיע יותר מ-250 פעמים בשלוש השנים לאחר הקמתו.
שמה של הלהקה נגזר משמו של השיר "חופים הם לפעמים" שנחום היימן הלחין ונתן יונתן כתב.
חני ליבנה ביצעה את השיר במופע בליווי חברי הלהקה האחרים.
המופע כלל שירים מצליחים נוספים כגון "נחל תנינים" שאת מילותיו כתב אהוד מנור, "החול יזכור", "שירים עד כאן", "שיר אהבה ישן" ו"תפילת הדייג" שכתב נתן יונתן, "את שומעת" שכתב נתן אלתרמן ועוד.
מרבית השירים היו מוכרים לציבור עוד טרם המופע בביצועים אחרים, אולם חלקם, כגון "אנשי הגשם", שכתבה רחל שפירא וביצע במופע משה דץ, זכו להצלחה ומוכרים כיום בזכות הביצוע במופע.
בשנת 2022 שבו כמה מחברי ההרכב חני ליבנה ומשה דץ לפעילות מחודשת של ההרכב, כשאת מאיר בנאי שהלך לעולמו בשנת 2017, החליף דודנו, השחקן והזמר אורי בנאי.
פרה אדומה הוא הרכב ירושלמי של מוזיקה יהודית מקורית שהוקם על ידי מישאל דיקמן לקראת הופעתם בפסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת בקיץ 2003.
במצעד המוזיקה היהודית האלטרנטיבית הראשון שערך אתר ynet בשנת 2008 זכתה הלהקה בתואר להקת השנה.
ההרכב הוציא אלבום בכורה ב-2007 בשם "בדרכים".
את עטיפת האלבום אייר שלומי צ'רקה.
להקת תמ"ר – תיאטרון מחול רמלה הייתה להקת מחול ישראלית, שפעלה מבסיסה בעיר רמלה בשנים 1984-1983, והטביעה את חותמה בתולדות המחול הישראלי, בזכות צורת ההתנהלות המיוחדת שלה, ויצירותיה החדשניות והפוליטיות.
הלהקה החלה את דרכה בארצות הברית ביוזמת הרקדן הישראלי צבי גוטהיינר שפעל בניו יורק, בשיתוף מאירה אליאש כמנהלת כללית.
המטרה הייתה להקים להקת מחול שתהווה אלטרנטיבה ללהקות המחול המודרני הממוסדות שפעלו בישראל עד ראשית שנות ה-80, כמו להקת בת שבע ולהקת בת דור.
החזון של צבי גוטהיינר היה להקה אשר תהיה שייכת לרקדנים ותתנהל כקולקטיב דמוקרטי שבו לכל רקדן יש זכות שווה להביע את רצונותיו ולהתוות את דרכה של הלהקה.
זאת בהשראת להקות שהכירו גוטהיינר ורקדן ישראלי נוסף, אמיר קולבן, בעת שהותם בניו-יורק.
הופעת הבכורה של הלהקה נערכה בניו-יורק בדצמבר 1982 בשם הזמני "להקת המחול הקאמרית הישראלית".
תמ"ר – תיאטרון מחול רמלה הוקמה בישראל בראשית שנת 1983 וכללה חמישה רקדנים, כולם יוצאי להקת בת-שבע: צבי גוטהיינר, מאיר אבירם גרמנוביץ', עפרה דודאי, גליה פבין (ליוור) ואמיר קולבן.
כל הרקדנים שימשו גם כמנהלים אמנותיים בלהקה שהתנהלה כקולקטיב אמנותי דמוקרטי.
את הקשר עם העיר רמלה יזם מנכ"ל 'אמנות לעם' יוסי פרוסט.
העיר העמידה את היכל התרבות החדש שלה לרשות הלהקה לחזרות ולהופעות, ולבית ספר למחול אותו הקימה הלהקה.
צבי גוטהיינר היה מורה הלהקה ומנהל בית הספר למחול, בו לימדו הרקדנים בלט בשיטת ההוראה המיוחדת שפיתח.
הרקדנים התפרנסו אך ורק כמורים למחול, מאחר שהלהקה לא תוקצבה משום מקור.
את השם תמ"ר הציע ללהקה אריק חדד, אז מנהל רשת המתנ"סים והיכל התרבות של רמלה.
הופעת הבכורה של הלהקה בישראל התקיימה במוזיאון תל אביב לאמנות באפריל 1983, כללה יצירות של כוריאוגרפים שונים, ועוררה עניין רב.
מאז ועד הפסקת פעילותה בספטמבר 1984 יצרה הלהקה והופיעה עם מספר יצירות שוברות מוסכמות, אשר יצרו לה שם בעולם המחול הישראלי והטביעו חותם בהיסטוריה של המחול בישראל.
רוב הריקודים נוצרו על ידי רקדני הלהקה, הבולטים בהם צבי גוטהיינר ואמיר קולבן.
לאחר הופעת הבכורה פרשה מאירה אליאש, ואת ניהול הלהקה לקח על עצמו אבי יפרח.
בהובלתו הופיעה הלהקה על שפת הים בתל אביב, ב'מפגשי תל-חי לאמנות בת זמננו', בפסטיבל עכו ובפסטיבל ישראל.
החלוציות של יצירות הלהקה התאפיינה בשני מישורים: בהופעות בטבע ב"יצירות תלויות מקום" (Site-specific) וביצירות בעלות אמירה פוליטית ואקטואלית.
הבחירה להופיע בטבע, בריקודים המבוססים בעיקר על אלתור, נבעה מאילוצים כלכליים וכן מהרצון של חברי הלהקה לפרוץ את גבולות היצירה והביטוי שהיו מקובלים עד אז בעולם המחול בישראל.
את הקו של יצירות בעלות אמירה אקטואלית ופוליטית הובילו הרקדנים-כוריאוגרפים עפרה דודאי ואמיר קולבן.
ביוזמת עפרה דודאי שיתפה הלהקה פעולה עם המוזיקאי ואיש הקולנוע אחמד מסרי, אשר שר וניגן בעוד בשני ריקודים.
אחמד מסרי שיתף פעולה עם הלהקה גם כמתעד וכאיש קולנוע כשצילם וביים קטעים ויזואליים אשר שולבו באחד מריקודי הלהקה.
את התאורה לכל מופעי הבמה של הלהקה עיצבה ג'ודי קופפרמן.
בינואר 1984 עזבו הרקדנים עפרה דודאי ומאיר אבירם גרמנוביץ', והצטרפו ללהקה הרקדנים אווי ליפשיץ שטרנברג ועמוס פנחסי.
פעילות הלהקה בפריפריה החברתית של ישראל הייתה בעלת השפעה על יחידים מתושבי רמלה אך שיקפה גם את שאיפתה ליצור מחול "אחר" בישראל.
הכרה בדרכה זו של הלהקה הגיעה עם ההחלטה של "אמנות לעם" לקיים דווקא ברמלה פסטיבל למחול של יוצרים עצמאיים, "גוונים במחול" הראשון, באוגוסט 1984.
הלהקה הפסיקה להתקיים היות שלא נמצא מימון לפעילותה מצד עיריית רמלה או גורמים מוסדיים אחרים, כגון משרד החינוך והתרבות.
אך בזאת לא תם סיפור הלהקה שכן שנתיים מאוחר יותר הוקמה הלהקה מחדש בירושלים.
"פרח" מאת צבי גוטהיינר (1982) למוזיקה של ריכרד שטראוס
"שירים ללא מילים" מאת צבי גוטהינר (1982) למוזיקה מאת פליקס מנדלסון
"פורטרט לשתיים" מאת זאבה כהן (1982)
"סינדרלה" מאת אמיר קולבן (1983) למוזיקה מאת קרל אורף, הרולד פרברמן וג'ורג' קראמב
עבודה בטבע: "מפגשים עם ים", על-פי רעיון של אמיר קולבן (1983)
"סיפור כמו בדיה" ("איסא מתלל כזבי") מאת עפרה דודאי ואמיר קולבן (נוצר במקור עבור להקת "בת שבע" ב-1982 ועבר יחד עם היוצרים לתמ"ר) למוזיקה של מרסל חליפה, נגינה בעוד אחמד מסרי
עבודה בטבע: "הר פצוע" מאת מאיר גרמנוביץ' (1983)
עבודה בטבע: "זמן לבן" מאת צבי גוטהיינר (1983)
עבודה בטבע: "ויה דולורוזה" מאת אמיר קולבן (1983) למוזיקה מאת מרסל חליפה, נגינה בעוד אחמד מסרי
"סטיגמה" מאת צבי גוטהיינר (1983) למוזיקה מאת בנג'מין בריטן
"חלף עוד יום" מאת עפרה דודאי (1983) למוזיקה מאת האחים רחבאני
"ריבוע המעגל" מאת אמיר קולבן (1984) למוזיקה מאת בלה ברטוק.
בימוי וצילום קטעי קולנוע אשר שולבו בריקוד - אחמד מסרי
"שקעתקע ואחרים" מאת צבי גוטהיינר (1984)
"חומר שביר" מאת עמוס פנחסי (1984) למוזיקה של פיליפ גלאס
להקת תמר ירושלים קבוצת מחול
שנתיים לאחר שחדלה להתקיים, הוקמה הלהקה מחדש והפעם בירושלים, במתנ"ס רוממה, בזכות מימון של הקרן לירושלים.
מאירה אליאש-צ'יין שבה לנהל את הלהקה, והיא פעלה בעיר עד 1992. אל הרקדנים מתמ"ר המקורית : צבי גוטהיינר, אווי ליפשיץ שטרנברג, גליה פבין (ליוור) עמוס פנחסי ואמיר קולבן, הצטרפו הרקדנים גל אלסטר, נעה דר, עדנה דה בר, רונית זלטין ורודי סכפסמה.
לאחר השנה הראשונה נשארו מלהקת תמ"ר המקורית אמיר קולבן ומאירה אליאש-צ'יין בלבד.
בהמשך התפתחה להקת 'תמר ירושלים' וגיבשה לעצמה דרך משלה.
להקת מחולה היא להקת מחול ישראלית, שהוקמה בשנת 1989 בירושלים על ידי שוקי ושלומי הופמן ואלכס סלע.
בשנת 2004 נפתח הקאסט התל אביבי של הלהקה על ידי שוקי ויניב הופמן בניהול אמנותי של יניב עד לשנת 2020, ומאז פועלת כלהקה יצוגית של העיר רמת השרון.
החל מ 2020 הועבר שרביט הניהול של הלהקה למנהלים אמנותיים מטעם ביהס מחולה, ביניהם: אלמוג דוד, שרון פיינרו.
במקביל נשמר קאסט ירושלמי שפועל ועובד בבירה מהיווסדה ועד היום, בשנים האחרונות בניהולה האמנותי של גל ליברפרוינד.
ללהקת מחולה מופעים ורפרטואר משלה וכמו כן היא מופיעה מדי שנה בהפקות מחול גדולות של רשת בתי ספר 'מחולה' הארצית, במופעים בישראל ומחוצה לה ובאירועים ארציים גדולים.
בשנת 2010 אומצה הלהקה בקאסט התלאביבי שלה על ידי רשת מגוונים רמת השרון ומאז פועלת בעיר ומהווה כלהקה יצוגית גם באירועים מקומיים של העיר רמת השרון.
בכל קאסט שלה (ירושלמי ורמת שרוני) מונה הלהקה כ-25 רקדנים בוגרים בגילאי 18-35, בעלי רקע מקצועי וטכני מהגבוהים בארץ.
הלהקה מתהדרת ברפרטואר של מחול עכשווי עם טכניקה של רקדנים מקצועיים, בשילוב נגיעות מחול פופולרי ופולקלוריסטי.
השילוב של טכניקת המחול העכשווי עם חומרים פופולריים ומוזיקות מוכרות הוא שמאפשר הנגשה מרתקת לקהל רחב ולא רק לחובבי ומביני מחול.
רפרטואר הלהקה מגוון ולאורך שנות פעילותה צברה אוסף יצירות שהן נכס אמנותי ייחודי.
כוריאוגרף הבית של הלהקה במשך כ-15 שנים היה - יניב הופמן - שיצר רבות מהיצירות מ-2004. במקביל נרקדות יצירות של טובי היוצרים בתחומים שונים: שוקי הופמן (מייסדת מחולה), דורית הופמן (שותפה אמנותית), יוני סוטחי, יעל הופמן, אלמוג דוד, נועה הופמן, גל ליברפורינד, אלמוג דוד ועוד.
במשך השנים הועלו עבודות של כוריאוגרפים בינלאומיים מוכרים:עידו תדמור, נעה ורטהיים, רמי באר, יורם כרמי, ג'רום רובינס ובוב פוסי.
ובהמשך של היוצרים הצעירים שהתווספו לצוות הלהקה: נועה הופמן, גל ליברפוינד, אלמוג דוד וכמובן יצירות של מייסדת הלהקה שוקי הופמן.
להקת "מחולה ירושלים" ואנסמבל "בוגרת 2"
עד היום נשמר קאסט ירושלמי שממשיך את העשייה והמסורת המחולית בבירה.
שוקי ניהלה את הקאסט מהקמתו ועד 2004, אז החליף אותה הבן יניב.
בשנת 2010 עזב הופמן את תפקידו זה, החליף אותו רקדן הלהקה והכוריאוגרף תומר יפרח, שניהל אמנותית את הלהקה ב-3 השנים הבאות.
בשנת 2013 קיבלה את התפקיד הרקדנית-מורה אביב שם טוב, ובשנת 2017 נכנס לתפקיד הכוריאוגרף אלמוג דוד שפעל כמנהל אמנותי במשך שנתיים.
בשנת 2019 נכנסה לתפקיד הכוראוגרפית גל ליברפרוינד שהיא המנהלת האומנותית עד היום.
בוגרת 2 שהיא הרכב אנסמבלי ל'להקת מחולה'.
ההרכב הוקם בשנת 2013 על ידי יניב הופמן וכיום מנהלת אמנותית היא שרון פיינרו.
הלהקה הבוגרת הוקמה בירושלים בשנת 1989 על ידי שוקי שלומי הופמן.
תחת ניהולה האמנותי של שוקי שפרשה אז מניהול הלהקה העירונית "הורה ירושלים", ולצידה מנהלי חזרות (אורן מנצורה, שמעון מנצורה, חגית זרגרי, שירה גנור) ומנהל אמנותי שותף (יורם כרמי).
בשנים הראשונות פעלה הלהקה כלהקת פולקלור ישראלי מובילה, בניהולו של שלומי וניהולה האמנותי של שוקי, ייצגה את ישראל בפסטיבלים ותחרויות מחוץ לישראל, הופיעה במופעים המרכזיים של פסטיבל כרמיאל ועוד.
בשנים אלו רכשה הלהקה לעצמה את השם והפרסום כאחת מלהקות המחול הישראלי הטובות בארץ.
בשנת 2004 הוקמה הלהקה הבוגרת "מחולה תל אביב" שאותה ניהל אמנותית יניב הופמן ובמקביל גם החל לנהל אמנותית גם את להקת מחולה ירושלים.
בשנת 2010 רשת "מגוונים" העירונית ברמת השרון אימצה את הלהקה עד היום.
בשנת 2013 הוקמה ברמת השרון 'בוגרת 2' אשר מהווה כאנסמבל ופועלת עד היום.
את כל העשייה מלווה תמיד המייסדת שוקי הופמן והמנהלת האמנותית השותפה לכלל העשייה, דורית הופמן שגם אחראיות על חלק נכבד מהכוריאוגרפיות הבולטות.
2022 רמת השרון אומרת די - הופעת אורח באירוע עירוני של עיריית רמת השרון לציון יום המאבק באלימות כלפי נשים.
האירוע התקיים בתיאטרון בית יד לבנים, ברמת השרון.
2019 אוריינטציה - מופע קונספט ייחודי של מחול מודרני ועכשווי שבנוי על פסקול אוריינטלי.
עלה בפסטיבל "אשדודאנס" בשנת 2019 ובהיכל התרבות בפתח תקווה בשנת 2020.
נשף רוק / רוק אש - מופע מחול סוחף המוקדש כולו לסגנון הרוק.
עלה בסוזן דלל ובתיאטרון גבעתיים בשנת 2017 ובפסטיבל "אשדודאנס" בשנת 2018.
מחול אינטימי - מופע הרכבים קאמריים קטנים באווירה אחרת ואינטימית.
עלה בבית יד לבנים, רמת השרון בשנת 2019
לילה לא שקט 2013 - מופע בשלוש מערכות.
רפרטואר ריקודים לילי, נע בין חושניות לאפלוליות.
מופע על החיים בלילה, המחשבות, הרעיונות, היחסית מעל ומתחת לשמיכות.
המופע כלל בתוכו מערכה לעידוד יצירה עצמאית צעירה.
"רוקדים שוקי" (2017) - מופע מחווה לשוקי לכבוד 40 שנות יצירה, בביצוע רקדני מחולה מכל השנים.
מופע עם מיטב יצירותיה של שוקי.
עלה 3 פעמים בתיאטראות הגדולים בארץ - אודיטוריום סמולרש, היכל אמנויות הבמה הרצליה והיכל התרבות כרמיאל.
בימוי והפקת המופע - יניב ודורית הופמן.
הפקות בית ספר מחולה בכיכובה של להקת מחולה - 'נתראה בשמחות' (2010), 'פאפארינו מאדרה' (2013), 'חוגגים 30 לפסטיבל כרמיאל' (2018), 'תפילות' ועוד.
אבק M אבק \ יניב הופמן.
חד גדיא \ יניב הופמן.
(2005) היצירה זכתה במקום הראשון בתחרות לאה פורת גור למחול - במלגה של 15,000 שח על ידי משרד החינוך והתרבות.
שלל שרב \ יניב הופמן.
שקרים קטנים \ יניב הופמן.
בא והולך \ יניב הופמן.
Crossroads (קרוסרואדס) \ יניב הופמן (2017)
בגללך \ יניב הופמן (2018) - ביחד עם ארקדי דוכין במופע מחווה לאריק איינשטיין, ועם 20 נגנים לייב.
דור הסתלבט \ יניב הופמן (2019)
תמונות איתך \ יניב הופמן (2019)
שורף אותי לאט \ יניב הופמן (2019)
ימי תשובה\ יניב הופמן, נועה הופמן (2019) - היצירה זכתה במקום השני בתחרות אשדודאנס 2019.
תמאלי מאאק \ דורית הופמן (2019)
מקום למחילה \ יוני סוטחי (2005)
חומות חימר\ יוני סוטחי (2008)
לא תפגע בי עין הרע \ שוקי הופמן (1991)
לירושלים \ שוקי הופמן (1994)
סיפורי נשים \ אלמוג דוד (2017)
אוצרות שמיים \ נועה הופמן (2013)
ארץ אחרת\ יורם כרמי ויניב הופמן (2005)
שנה הישגים 1992 זכייה במדליית כסף מתוך 42 מדינות פסטיבל דיז'ון, צרפת, עם היצירה "עת קציר".
כוריאוגרפיה: שוקי הופמן 2002 זכייה ב-4 פרסי מחול עם היצירה "אל עיר אבנים" ובניהם: מקום שני בכוריאוגרפיה, ומקום ראשון בעריכה מוזיקלית, בעיצוב תלבושות ומקום ראשון בביצוע.
כוריאוגרפיה: יניב הופמן 2006 זכייה בריקוד השנה מטעם אמנות לעם עם היצירה "דואו".
2008 זכייה במקום השני עם היצירה "חומות חימר" במסגרת פסטיבל כרמיאל.
כוריאוגרפיה: יוני סוטחי 2010 זכייה במקום השני עם היצירה "רוקסן" במסגרת פסטיבל כרמיאל.
כוריאוגרפיה: דורית הופמן 2011 פרס לאה פורת גור למחול עם היצירה "חד גדיא".
כוריאוגרפיה: יניב הופמן 2013 זכייה במקום השלישי עם היצירה "אוצרות שמיים" במסגרת פסטיבל כרמיאל.
כוריאוגרפיה: נועה הופמן 2018 זכייה במקום הראשון עם היצירה "עת קציר" במסגרת פסטיבל "אשדודאנס".
כוריאוגרפיה: שוקי הופמן 2019 זכייה במקום השני עם היצירה "ימי תשובה" במסגרת פסטיבל "אשדודאנס".
כוריאוגרפיה: יניב הופמן, נועה הופמן
להקת הפסגות היא להקת הופעות ישראלית, שהוקמה בשנת 1975, ופועלת בעיקר בתחום המוזיקה לאירועים ושמחות.
הלהקה מזוהה עם סגנון ים-תיכוני ובלקני קליט ומרקיד, והגיעה לשיא פרסומה בשנות ה־90 עם להיטה הגדול "זינגרלה".
הלהקה נוסדה בשנת 1975, והסולן הראשון שלה היה דודו רג'ואן.
בשנות ה־80 הצטרף ללהקה הזמר איציק זמיר (במקור איזמירלי), שהחליף את רג'ואן והפך לסולן הראשי והמוביל של ההרכב.
זמיר, יליד שכונת שפירא בדרום תל אביב, החל את דרכו כזמר בשירות הצבאי, ובהמשך כטכנאי שהקליט שירים לרדיו.
לאחר קריירה מוקדמת קצרה, פנה לעולם ההופעות החיות באירועים, והצטרף ל"להקת הפסגות".
ב־1994 הוציאה הלהקה את אלבומה "באנו לעשות שמח", בו נכלל השיר "זינגרלה".
את מילות השיר כתבה שרית ברנס, גרושתו של זמיר, לפי לחן עממי של המלחין הסרבי בורדה נובקוביץ'.
השיר הגיע לידי זמיר כבר בשנת 1987, אך הוא נדחה בתחילה.
כשהתברר לו שחופני כהן עומד להקליט את אותו שיר, החליט לפעול במהירות: הוא כינס את חברי הלהקה איציק ברנס ויעקב למאי, והמילים הותאמו בעברית על ידי ברנס.
השיר הוקלט ונשלח לרדיו תוך יום.
"זינגרלה" זכה להצלחה מסחרית גדולה, הושמע תכופות בתחנות הרדיו, והפך לשיר מזוהה עם חתונות ואירועים.
בעקבות הצלחתו הוקלט השיר בגרסאות נוספות, ביניהן גרסה בצרפתית שביצע אנריקו מסיאס לקראת הופעותיו בישראל.
במהלך השנים שמרה "הפסגות" על אופי של "להקת שטח" – המתמחה בהופעות חיות, ופחות בהקלטות אולפן.
עם זאת, בשנת 2015, 21 שנים לאחר צאת אלבומה הראשון, הוציאה הלהקה את אלבומה השני *חדש וגם ישן*, שכלל גרסאות מחודשות ללהיטים ותיקים, לצד שירים חדשים – חלקם נכתבו והולחנו על ידי איציק זמיר, וחלקם על ידי יהודה בדיחי.
לצד זמיר, הופיעו עם הלהקה לאורך השנים אמנים נוספים, בהם:
מירי מור – זמרת ליווי, ילידת אילת, שהתגלתה לראשונה במופע "חתונה לבנה של שלום חנוך;
מאיה בוסקילה – שהחלה את דרכה כזמרת ראשית בלהקה;
מיכל אמדורסקי – ששימשה כרקדנית ולעיתים גם כזמרת;
האחים אדי וגבריאל בטלר – לימים חברי עדן, שהופיעו באירוויזיון 1999 עם השיר יום הולדת.
סגנונה של "הפסגות" משלב מוזיקה ים-תיכונית, מוזיקה צוענית ועממית, עם אלמנטים של פופ ורוק קל.
הלהקה מזוהה עם מופעים קצביים, ושירים קליטים שמתאימים לאירועים חגיגיים.
למרות התחרות הגוברת מצד תקליטנים, המשיכה הלהקה לפעול בישראל ובקרב קהילות יהודיות בחו"ל.
איציק זמיר – סולן, מלחין וכותב, חבר הלהקה המרכזי משנות ה־80;
איציק ברנס – קלידן ומעבד;
יעקב למאי – גיטריסט ומעבד;
חברים נוספים הוחלפו לאורך השנים בהתאם לצרכים אמנותיים והפקתיים.
בשנת 2010 חידש מאור כהן את להיט הלהקה באנו לעשות שמח לסרט זוהי סדום, בעיבוד שחיבר רן שם טוב והיה לשיר שליווה את מסע הפרסום לסרט.
להקת פרס ביט היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים שנוצרה והופקה על ידי סקוט קראפט ונדין ואן דר ולדה.
הסדרה שודרה במקור ב-24 באוגוסט 2009 בניקלודיאון.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2010 בניק ג'וניור ובערוץ הופ!.
הסדרה היא בת 3 עונות ו-60 פרקים באורך 23 דקות.
בסדרה מככבים ארבעה חברים הכי טובים ב"להקת פרס ביט" (קיקי, סאוט, מרינה וטוויסט), בלהקה מצחיקה ועליזה שמסיימים יחד את לימודיהם בבית ספר למוזיקה ונחושים ללכת אחר חלומותיהם.
בכל פרק הם עובדים יחד כדי לפתור בעיות באמצעות שירים.
+שם הדמותשחקן/ית באנגליתמדבב/ת בעבריתקיקיאיווט גונזלס-נאסרלורן סבירסאוטתומאס הובסוןלירון לבמרינהשיינה רוזהדר שחף-מעייןטוויסטג'ון ביברסזיו מאיר (עונות 1-2)ניסו שליו (עונה 3)
להרוג את ביל הוא סרטו הרביעי של הבמאי קוונטין טרנטינו, שיצא לאקרנים בשנת 2003. בדומה לסרטיו הקודמים, "ספרות זולה", "כלבי אשמורת" ו"ג'קי בראון", הסרט מתאפיין באלימות קיצונית וגרפית ובהומור שחור, אך הוא פונה במידה רבה גם לצופים שאינם חובבי סוגה זו.