tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אֶנְדּוֹסְפֵּרְם (Endosperm) – חלק בזרע המשמש רקמת אחסנה המספקת מזון לעובר הצמח המתפתח ולפעמים לנבט הצעיר, המכיל בדרך כלל עמילן עם חלבון וחומרי הזנה אחרים.
אנדוספרם גרעיני (Nuclear Endosperm) – בטיפוס זה אין החלוקות הראשונות של גרעין הביצית מלוות ביצירת דפנות תאים, הגרעינים מסתדרים על פי רוב על יד הדפנות, ובמרכזו של שק העובר מופיעה חללית גדולה.
אנדוספרם תאי (Cellular Endosperm) – בטיפוס זה מלווה החלוקה הראשונה של גרעין האנדוספרם ביצירת דופן שכיוונו הוא בדרך כלל לרוחב, אך יש שכיוונו הוא לאורך או באלכסון.
אנדוספרם ראשוני (Primary Endosperm) – אנדוספרם המתפתח כתוצאה מתהליך ההתלכדות של הגמטה הזכרית השנייה עם הגרעינים הקוטביים.
אנדוספרם משני (Secondary Endosperm) – אנדוספרם המתפתח כתוצאה מתהליך ההתלכדות של הגמטה הזכרית השנייה עם הגרעין המשני שנוצר מהתמזגות הגרעינים הקוטביים.
אפיקוטיל, על-פסיג (Epicotyl) – החלק בצמח שנמצא מעל לעלים הראשוניים.
בֵּיצִית (Ovule) – 1. הגופיף בשחלה אצל מכוסי זרע, שעטוף במעטה אחד או שניים, וממנו מתפתח הזרע וקשור לאזור ייחודי מעובה בדופן עלה השחלה, המכונה שליה; 2. הגופיף שבתוך בחיק קשקש אצל חשופי-הזרע, שממנו מתפתח הזרע אחרי ההפריה.
ביצית ישרה, אַטְרוֹפִית (Atropous, Orthotropous) – הקודקוד של גוף הביצית בקו ישר עם העוקץ שלו ובהמשכו.
ביצית הפוכה, אַנְאַטְרוֹפִּית (Anatropous) – הקודקוד של גוף הביצית מופנה אחורה בכיוון לבסיס העוקץ שלו.
ביצית דקת דופן (Tenuinucellate) – גוף הביצית (נוּצֶלוּס) קטן; ביצית שלא מתפתחת בה רקמה של תאי דופן המפרידים בין גוף הביצית ואחר כך בין שק העובר לאיפדרמיס; גופיף הביצית הוא דק.
ביצית קמפילוטרופית (campylotropous) – ביצית שפונה לרוחב, כאשר ציר הביצית ניצב כמעט בזווית ישרה לעוקץ הביצית, ושק העובר עצמו מעוקל; פתח פומית הביצית סמוך לעוקץ הביצית.
ביצית עבת דופן (Crassinucellate) – גוף ביצית (נוּצֶלוּס) גדול; ביצית שמתפתחת בה רקמה של תאי דופן המפרידים בין גוף הביצית ואחר כך בין שק העובר לאיפדרמיס, גופיף הביצית הוא עבה.
גוף הביצית, נוּצֶלוּס (Nucellus) – החלק המרכזי של הביצית שממנו מתפתח שק העובר ואחר כך הזרע אחרי ההפריה.
חַלַזָה (Chalaza) – אזור החיבור בין מעטי הביצית לבין עוקץ הביצית.
מעטה הביצית, אינטגומנט (Integument) – מעטה הביצית העוטף את גופיף הביצית.
ביצית עם מעטה אחד מכונה Unitegmic ועם שניים Bitegmic.
בצמחים מסוימים מתפתח מעטה שלישי המכונה עֲטִי או אָרִילוֹס (Aril) מבסיס הביצית.
עֲטִי, אָרִילוֹס (Aril) – מעטה עסיסי או שומני הגדל מעוקץ הביצית והעוטף את הזרע כולו או את חלקו.
עֹקֶץ הַבֵּיצִית, עוקץ הביצית (Funiculus, funicle) – רקמה בקצה הביצית המחברת את הביצית לשליה.
פומת הביצית, מיקרופילה (Micropyle) – פתח בקצה החופשי של הביצית בין המעטים.
תפר (Raphe) – 1. החלק של עוקץ הביצית בביצית הפוכה (anatropous ovule) שמעורה באופן חלקי או מלא במהלך ההתפתחות עם הכיסוי החיצוני של הביצית ולעיתים יוצר רכס לאורך גוף הביצית או כקו ברור על פני הזרע; 2. האזור שבו עוקץ הביצית מחובר (מעורה) לגוף הביצית.
היפוקוטיל, תת-פסיג (Hypocotyl) – 1. חלק מציר העובר, בקצהו העליון מצוי פסיג אחד או יותר, והניצן של הנצר, אילו בקצהו השני מצוי השורשון שבקצהו כיפת השורש.
2. החלק של הגבעול הנמצא מתחת למפרק הפסיגים (cotyledonary node) בעובר או בנבט.
הליוזום (Elaiosome) –מונח אקולוגי כולל המתייחס לתוספת (appendage) לזרע או לפרי, שהיא יותר או פחות בשרנית ואכילה.
הליוזום עשיר בשמן ולעיתים מכיל גם חלבון ועמילן, ומשמש כגורם משיכה לנמלים, ובכך מעודד הפצה של הזרע למרחקים.
למונחים מדויקים יותר בהקשר הבוטני של המבנים המעורבים, ראה: עֲטִי או אָרִילוֹס או אריל (Aril), קָרוּנְקוּלָה (Caruncle), sarcotesta, סטרופיול (Strophiole).
זֶרַע (Seed) – 1. גרעין הפרי שממנוּ מתפתח צמח חדש; 2. איבר המתפתח מן הביצית המופרית והוא כולל: קליפת הזרע, עובר ועל פי רוב רקמה המכילה חומרי תשמורת אם רב או מועט (אֶנְדּוֹסְפֵּרְם).
זרע דְמּוּי בֵּיצה, סגלגל (Ovate) – עלה, פרי או זרע שאורכו גדול פי 1.5 בערך מרוחבו ושבסיסו רחב במידה ניכרת מראשו, ובסיסו מעוגל וראשו חד או מעוגל.
זרע דמוי ביצה הפוכה (Obovate) – עלה, פרי או זרע דמוי ביצה, אבל ראשו קהה ורחב ובסיסו צר וחד.
זרע מָאֳרָך מֻאֲרָךְ, מוארך (Oblong) – 1. עלה ארוך במקצת, שאורכו גדול פי 2 או יותר מרוחבו וצדדיו מקבילים פחות או יותר זה לזה; 2. עלה מלבני שקצותיו קהים (אינם ישרים).
טַבּוּרִית (Hilum) – צלקת בקליפת הזרע במקום שהיה החיבור של הזרע לעוקץ (דרכה חודרים המים ביתר קלות).
טַבּוּרִית (הילום) יכולה להופיע במיקומים שונים על זירעון בהתאם לסוג הצמח ולמבנה הזרע.
כָּנָף (Wing) – 1. שפה או תוספת דקה, קרומית או גלדנית, המקיפה את הזרע או את הפרי או מצורפת אליהם; 2. מלל ירוק או קרומי העובר לאורך הגבעול או הענף.
ניצן הנצר – הוא כולל את ציר העל-פסיג, המכיל פרקים של התארכו ופרימורדיה אחת או יותר של עלים.
עובר (Embryo) – 1. השורשון, קודקוד הצמיחה והפסיגים; 2. כתוצאה מההתלכדות הגמטה הזכרית עם תא הביצה מתקבלת זיגוטה, המתפתחת אחר כך לעובר.
פֶּרִיסְפֶּרְם (perisperm) רקמת הזנה בעובר עצמו ולא לצידו או מסביבו המתפתח מהרקמה העיקרית של הביצית (גוף הביצית, Nucellus).
סטרופיול (Strophiole) – גידול עוקץ (עטי מדומה) המצוי על התפר ולא בקרבת ראש הזרע.
סרקוטסטה (sarcotesta): קליפת זרע בשרנית, או שכבה בשרנית של הקליפה (mesotesta), הנמצאת מחוץ לשכבה הקשה (sclerotesta) כאשר זו קיימת.
קְלִפַּת זֶרַע (Testa) – החלק החיצוני של הזרע המגן על העובר.
קָרוּנְקוּלָה, קרונקולה (Caruncle) – גידול עוקץ (עטי מדומה) קטן, בשרני ושומני (לעיתים קשה) המצוי בקרבת הפומה (הנקודה שבה הזרע מחובר לצמח האם) ולא בקרבת ראש הזרע.
שָׁרְשׁוֹן, שורשון (Radicle) – חלק בעובר של צמח המתפתח בסופו של דבר לשורש ראשוני של הצמח.
אנטרידיום, אנטריד (Antheridium, ברבים אנטרידיה) – האיבר המייצר את תאי הזרע בחלוקה המיטוטית, בשלב הגמטופיט של צמחים ירודים.
בצמחים העילאיים, שלב הגמטופיט התמזער, ולמעשה אין בהם רקמה הומולוגית לאנטרידיום.
ארכגוניום, ארכגון (Archegonium, ברבים ארכגוניה) – האיבר המייצר את תאי הביצה בחלוקה המיטוטית, בשלב הגמטופיט של הצמח.
נבג נקבי (מגהספורה, Megaspore) – נבג הנוצר במנבג הנקבי, ממנו יתפתח גמטופיט נקבי המייצר תאי ביצה.
מנבג נקבי (מגהספורנגיום, Megasporangium) – מנבג המייצר נבגים נקביים, מהן יתפתח גמטופיט נקבי המייצר תאי ביצה.
בצמחים עילאיים זוהי למעשה הביצית.
נבג זכרי (מיקרוספורה, Microspore) – נבג הנוצר במנהג הזכרי, ממנו יתפתח גמטופיט זכרי המייצר תאי זרע.
מנבג זכרי (מיקרוספורנגיום, Microsporangium) – מנבג המייצר נבגים זכריים, מהן יתפתח גמטופיט זכרי המייצר תאי זרע.
בצמחים עילאיים זהו למעשה שק האבקה.
מנבג (ספורנגיום, Sporangium) – האיבר בו נוצרים הנבגים, בשלב הספורופיט של חיי הצמח.
המנבג מייצר תאי אם, שכל אחד מהם מתחלק לארבעה נבגים בחלוקה מיוטית.
נבג (ספורה, Spore) – תא הפלואידי יחיד, ממנו מתפתח הגמטופיט בסדרה של חלוקות מיטוטיות.
הנבג נוצר במנבג על ידי חלוקה מיוטית של תא אם.
במהלך האבולוציה התפתחה דו-צורתיות מורפולוגית בנבגים, וצמחים החלו לייצר במקביל שני סוגים של נבגים: נבגים זכריים ונבגים נקביים.
עלה נושא מנבגים (ספורופיל, Sporophyl)
ריזואיד (Rhizoid) – איבר דמוי שורש הקיים בטחבים ומשמש להצמדת הצמח למצע.
הריזואיד אינו מתפקד כשורש אמיתי, הוא אומנם מעגן את הצמח במצע, אך שלא כמו שורש, אינו קולט מים ומומסים מהמצע ומעביר אותם לשאר חלקי הצמח.
צורות חיים ושלבי חיים של צמחים
אברי קיימא (Diaspores) – החלקים של הצמח שבאמצעותם הוא עובר תקופות של תרדמה שבהן אין הוא גדל ומתפתח, אלא מקיים רק את פעולות החיים המינימליות הנדרשות כדי לא למות, למשל תחזוקה של אנזימים חיוניים.
הזרעים הם אברי קיימא וכן מרבית הפקעות והבצלים וניצנים רדומים.
אברי הקיימא של הצמחים מוגנים על פי רוב בצורות שונות: ניצנים למשל מוגנים על ידי קליפות או קשקשים; לזרעים יש קליפות קשות; וכדומה.
רבים מאברי הקיימא הם תת-אדמתיים, כך שהם מוגנים יחסית מתנאי הסביבה הקשים.
הזרעים של רוב הצמחים שמורים בבנק הזרעים בקרקע, בו הם מוגנים ומחכים בסביבה המוגנת עד שהתנאים יתאימו לנביטה.
אוֹטוֹטְרוֹף, נִזּוֹן אִי-אוֹרְגָּנִית (Autotroph) – 1. ייצור המייצר בעצמו את החומרים האורגניים הדרושים לקיומו ואינו תלוי במקורות אחרים.
2. צמח המסוגל לקבע פחמן דו-חמצני על ידי הטמעה לצורך יצור פחמימות.
אֵירוֹ־סִיבִּירי (Euro-Siberian) – שייך לאזור הפיטוגאוגרפי הכולל את אירופה ואת סיביר: אקלימו ממוזג עד קר.
אִירָנוֹ־טוּרָנִי (Irano-Turanian) – שייך לאזור הפיטוגאוגרפי הכולל את מדבר סוריה, אנטוליה, איראן, מרכז אסיה (טורן): אקלימו קר בחורף, חם ושחון בקיץ.
אֶנְדֶּמִי, תָּחוּם (Endemic) – (צמח) שתפוצתו הטבעית מוגבלת לחבל-ארץ מסוים וקיים רק בו.
אַנְתֶּזִיס (Anthesis) – 1. עת הבשלת המאבקים והביציות; 2. עת תקופת הבגרות של הפרח; 3. התקופה מעת פתיחת הפקעית (ניצן הפרח).
אפיפיט (Epiphyte) – צמח שגדל על צמח אחר, ואין לו שורשים בקרקע, אך אינו טפיל.
צורת חיים נפוצה ביערות טרופיים, ובקרב סחלביים רבים.
אֶקְזוֹטִי (Exotic) – 1. ממוצא זר; 2. נוכרי ומעורר עניין.
אִקְלוּם (Acclimation, Acclimatization) – סיגול והתאמה לתנאים של סביבה חדשה.
בַּזֶּלֶת (Basalt) – סלע מגמטי שמתפתחות עליו קרקעות דלות בגיר ועשירות בחרסית ובזרחן.
בֵּית בַּעַל, שְׂדֵה בַּעַל – שדה המושקה בגשמים ואינו זקוק להשקיה מלאכותית.
בֵּית גִּדּוּל (Habitat) – 1. מקום גידולו הטבעי (חיותו) של הצמח; 2. המקום שבו צמח מצוי בדרך כלל; 3. מקום בעל תנאי סביבה המאפשרים קיום של צמחים מסוּיָמים.
בתי גידול מסווגים לטיפוסים שונים על פי כמות המשקעים, הרום, סוגי קרקע ומסלע ומידת הפגיעה של האדם ומקנהו בצומח הטבעי ובקרקע.
בֵּית גִּדּוּל חֲרֵב (Arid Habitat) – מקומות יבשים ופתוחים לחמה.
בית גדול לח – דוגמה: גדות נהרות, נחלים, פלגים ותעלות ביוב, מעיינות זורמים או מטפטפים, אגמים, ביצות ושוליות חורף, ומקומות קרובים למפלי מים.
בֵּית גִדוּל מֻפרַע (Disturbed Habitat) – 1. בית גידול שהמצב הראשוני של הקרקע הופר בו בצורה ניכרת (למשל גל אבנים לאחר סיקול שדה); 2. תנאי הגידול הטבעיים מופרים ויצירה של בתי גידול שניוניים (למשל לחץ רעיה).
הטיפוסים הם: שטחי חקלאות וגינות נוי, שדות ומטעים נטושים, צדי דרכים, ומקומות בהם הוכנו תשתית ללבניית בתים או שכונות, אשפתות, וחורבות וטחים מיוערים.
בֵּית שְׁלָחִים, שְׂדֵה שְׁלָחִין – שדה מעובד בהשקיה בשונה משדה בעל.
בָּתָה (Dwarf Shrub) – צמחייה של בני שיח המכסה שטחי אדמה לא מעובדים באזור הים התיכון.
בָּתַת סְפָר (Semi-Steppe Batha) – בתה המפותחת בגבול החבל הים־תיכוני עם הערבות ומאופיינת בהרכב צמחים השונה משל בתות ים־תיכוניות טיפוסיות.
בֶּן קַיָּמָה, בן קיימה, בַּר קַיָּמָה, משתייר (Persistent) – צמח שענפיו מעוצים ועוברים את עונת היובש במצב חי, פעיל או בתרדמת יובש.
בֶּן חֲלוֹף (Ephemeral, Ephemeroid) – צמח שכל חלקיו העל-אדמתיים מתייבשים בעונת היובש (חד־שנתיים, גאופיטים או עשבים רב־שנתיים).
בֶּן כִּלְאַיִם, בן כלאיים, מֻכְלָא (Hybrid) – צמח או אוכלוסיית צמחים תוצאת הרכב של שני מינים שונים.
בֶּן שִׂיחַ, בן שיח (Semishrub, Subshrub, Suffrutescent) – צמח רב-שנתי, שגובהו אינו עולה על 80 ס"מ.
צמחים רב-שנתיים שגבעוליו שורדים מספר שנים וניצני ההתחדשות שלהם נמצאים בגובה של עד 50 ס"מ מעל פני הקרקע, ולעולם לא גבוה מזה.
בַּשְׂרָנִי, בשרני (Succulent) – צמח בעל גבעול ועלים מעובים, הציפה נוזלית ומשמשת מאגר מים לתקופות יובש ארוכות (אלוורה, צבר מצוי ואלפי מיני הקקטוסיים האחרים).
בַּר – כינוי לוואי לצמח לא תרבותי ולבעל חיים לא מבוּית, כגון "פרחי בר", "עץ בר".
גֵּאוֹפִיט, גאופיט, טְמִיר נִצָּן (Geophyte) –צמח עשבוני רב-שנתי, בעל איבר אגירה תת-קרקעי הנושא ניצני התחדשות.
מניצנים אלו מתפתחים גבעולים, עלים או לעיתים צמחים שלמים.
איברי אגירה כאלה כוללים למשל בצל, פקעת או קנה-שורש מעובה.
Gynodioecious) – 1. המצאות פרחים נקביים על צמח אחד ופרחים דו-מיניים על צמח אחר מאותו המין; 2. דו-ביתיות, אבל הימצאות מספר פרחים דו-מיניים על צמח בודד הנושא בעיקר פרחים נקביים.
גְלילָה (District) – מחוז, חבל ארץ.
במגדירים שונים חולקה ארץ ישראל ל־31 גלילות.
הגליל העליון, בקעת חולה (עמק חולה ביחד עם דן), בקעת כנרות (בעבר נקרא עמק ירדן עליון), ערבות הירדן (בעבר נקרא עמק ירדן תחתון), בקעת בית שאן (בעבר נקרא עמק בית שאן) ועוד.
גמטופיט (Gametophyte) – השלב ההפלואידי במחזור החיים של הצמחים.
מהווה את השלב הבלתי-דומיננטי במחזורי החיים של השרכניים והצמחים העילאיים, ואילו את השלב הדומיננטי במחזורי החיים של הטחבניים.
הגמטופיט מתפתח מהנבג בסדרה של חלוקות מיטוטיות.
הגמטופיט הבוגר מצמיח ארכגוניה או אנטרידיה, בהם נוצרים בהתאמה תא הביצה ותא הזרע, אשר מתאחדים זה עם זה ליצירת הזיגוטה, ממנה יתפתח הספורופיט.
גֵּר (Adventive, Xenophyte, Neophyte) – 1. מין המצוי מחוץ לתפוצתו הטבעי.
2. צמח בר שהוכנס לארץ ישראל באקראי, מדעת או שלא מדעת, ושאינו נכלל בצמחייה הראשונית שלה.
גָּרִיגָה, שׂוּחַ (Garigue, Garrigue, Chaparral) – 1. טיפוס של צומח ים־תיכוני המורכב מבני־שיח או משיחים נמוכים, שקומתם קטנה מקומת אדם 2. שטח פתוח ובו עצים או שיחים נמוכים.
דּוּ-בֵּיתִי (Dioecious) – צמח בעל פרחים חד-מיניים שפרחיו הזכריים נמצאים על פרט אחד ופרחיו הנקביים על פרט אחר.
דּוּ-שְׁנָתִי (Biennial) – צמח שכל מחזור חייו מעת הנביטה נפרש על לא יותר משנתיים.
למשל, בשנה הראשונה הצמח נובט ובשנה השנייה הוא פורח ומתרבה ומת.
הֵטֵרוֹטְרוֹף, נִזּוֹן מֵחֹמֶר אוֹרְגָּנִי (Heterophyte) – יצור אשר מוכרח לצרוך תרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים.
הֶטֶרוֹפִילִי, רב-צורתיות בעלים (heterophyllous) — תגובה גמישה לשינויים סביבתיים, שבאה לידי ביטוי בהתפתחות שני טיפוסי עלים או יותר על אותו פרט (למשל בצפצפה).
בשונה Anisophyllous שהוא הבדל קבוע בין זוגות עלים נגדיים, שהיא תכונה גנטית ולא תגובה, ובשונה Heteroblastic שהוא שינוי צורת העלים לאורך התפתחות הצמח (שלב נביטה מול בוגר), לא בהכרח תלוי סביבה.
הידרופיט (Hydrophyte) – צמח הגדל בסביבה מימית.
הָלוֹפִּיט, צֶמַח מְלֵחָה (Halophyte) – צמח הגדל ומותאם למחיה בבתי גידול בעלי מליחות גבוהה יותר או פחות (מוליכות חשמלית של תמיסת הקרקע השווה ל-80 מילימול של נתרן כלורי לכל ליטר תמיסה שמשמעותה תמיסה שמכילה כ-4.68 גרם מלח נתרן כלורי מומסים בליטר מים).
יוהלופיטים (Euhalophytes) הם צמחי מלחה שמווסתים מלחים באמצעות אגירה פנימית ברקמות בשרניות, ולא באמצעות הפרשת מלח החוצה (כמו בפסאודוהלופיטים).
לעיתים קרובות, צמחים אלו צוברים ריכוזים גבוהים של מלח ברקמותיהם.
הלופיט (helophyte) הוא סוג של צורת חיים בצמחים, שבו ניצני הצמיחה של הצמח נמצאים בתחתית המים, אך יש לו גבעולים או חלקים אחרים הבולטים מעל פני המים.
הלופיטים הם סוג של קריפטופיטים (צמחים עם ניצנים חבויים), בדומה לגאופיטים (צמחים עם איברי אגירה תת-קרקעיים) והידרופיטים (צמחי מים).
הֶמִיקְרִיפְּטוֹפִּיט, עֵשֶׂב רַב-שְׁנָתִי (Hemicryptophyte) – צמח רב-שנתי שניצני התחדשותו נמצאים בבסיס הגבעול, בגובה פני הקרקע או חבויים למחצה בקרקע.
בדרך כלל זהו צמח שושנת.
חַד-בֵּיתִי (Monoecious) – צמח בעל פרחים חד-מיניים משני המינים; פרחיו הזכריים ופרחיו הנקביים נמצאים על אותו הענף או על ענפים שונים של אותו פרט.
חַד־מיני, חד-מיניות (Monosexual) – פרח המכיל רק אבקנים או רק שחלות, אבל לא אבקנים ושחלות יחד.
חַד-שְׁנָתִי, (Annual, Therophyte) – ראו עשב חד-שנתי
חָלוּץ, מִתְיַשֵּׁב (Colonizer) – 1. צמח המאכלס בתי גידול חדשים שבהם הוכחדו צמחים אחרים או קרקעות חדשות שבהן לא גדלו צמחים כלל.
2. עצי החלוץ הם עצים קושרי חנקן מהירי צימוח וקצרי חיים המשמשים לשיקום מערכות אקולוגיות ולייצוב מדרונות או חולות (לדוגמה: מכנף נאה, ערבה בוכיה, צפצפות שונות).
טַפִּיל (Parasite) – 1. צמח לא ירוק (ללא כלורופיל) הקשור בשורשיו אל צמח אחר וניזון ממנו.
2. צמח שנטפל לגוף אחר וניזון ממנוּ.
טַפִּיל לְמֶחְצָה (Semiparasite) – צמח בעל כלורופיל וניזון רק בחלקו מצמחים אחרים.
טרופופיט (Trophophyte) – צמח המראה אופי קסרופיטי בחורף ואופי מזופיטי בקיץ.
טרגקנטיים – צמחי הכרקוצים של הרים גבוהים.
כורוטיפ – טיפוס התפוצה הגאוגרפית.
כמפיט (Chamaephyte) – צמח רב-שנתי שניצני התחדשותו נמצאים בגובה נמוך מעל פני הקרקע.
ליתופיט (Lithophyte) – צמח הגדל בסביבה סלעית.
מגה גמטופיט (Megagametophyte) – גמטופיט המייצר תאי ביצה.
בצמחים עילאיים זהו למעשה שק העובר.
מֻכְלָא, מוכלא (Hybrid) – צמח מורכב עם מין אחר כדי ליצור מין חדש.
מִכְלוֹא (Hybrid) – יצור שהוא תוצאת ההרכב של שני מינים שונים.
מונוקארפי (Monocarpic) או חַד-פֵּרוֹת – צמח הנותן פרי רק פעם אחת בחייו, ואז מת.
מזופיט (Mesophyte) – צמח הגדל בסביבה בעלת לחות בינונית.
מְטַפֵּס (Vine, Scandent) – צמח הנכרך בדרך גידולו על סמוכות טבעיות.
יש להבחין בין שלושה טיפוסים עיקריים של מטפסים:
Climber (Self-clinging climber) – צמח המסוגל להיצמד בכוחות עצמו אל סלעים או עצמים, באמצעות איברי אחיזה ייעודיים כגון שורשי־אחיזה, קנוקנות או בלוטות הצמדה (כגון קיסוס).
Scrambling shrub – שיח שנאחז או נכרך בצמחים או בעצמים סמוכים, ומתפשט או מטפס עליהם לשם השגת אור, אך חסר איברי טיפוס ייעודיים.
Liana – מטפס מעוצה רב־שנתי, לרוב בעל גזע עבה ומשתלשל מענפים גבוהים, אופייני ליערות גשם טרופיים.
מְטַפֵּס (Vine, Scandent) – (צמח) הנִכרך בדרך גידולו על סמוכות טבעיות.
המונח „מטפס" בעברית הוא שם כולל רחב מדי, ואין בנמצא מילה נפרדת לכל אחד משלושת המונחים הבאים:.
Climber (Self-Clinging Climbers) – צמח שמסוגל להיצמד בכוחות עצמו על סלעים ועצמים באמצעות איברי אחיזה ייעודיים כגון שורשי אחיזה, קנוקנות (כגון קיסוס).
Scrambling Shurb – שיח הנאחז או נִכרך על צמחים או עצמים סמוכים ומתרומם עליהם לשם השגת אור, אך חסר איברי טיפוס ייעודיים.
הוא עושה זאת באמצעות קוצים, עלים או פטוטרות חזקות, וגמישות הנצרים.
Liana – מטפס מעוצה שמשתלשל מעצים, באופייני ליערות גשם טרופיים..
מיקוטרוף (Mycotrophic) – צמח המקיים שותפות בין שורשיו לפטריות לצורך השגת מזון מן הקרקע.
מיקרוגמטופיט (Microgametophyte) – גמטופיט המייצר תאי זרע.
בצמחים עילאיים זהו למעשה גרגר האבקה.
מַנְגְּרוֹב (Mangrove) – תצורת יער של עצים טרופיים וסובטרופיים, הרגישים ליובש אבל לא למליחות המים וחומציות הקרקע, שמתפתחים בתחום הגאות והשפל בחוף הים ובגדות נהרות גדולים הקשורים לתהליכים המתרחשים בים.
שולטים בצומח זה עצים ירוקי-עד בעלי עלים רחבים ומערכת שורשים מיוחדים המסייעים לנשימה בתשתית הבוץ.
מָצוּי – צמח שגדל בכמות קטנה, כבודדים, אבל במקומות רבים.
נָדִיר – צמח שמָצוי מעט, שמופיע לעיתים רחוקות (כנגד: שָכִיח), יש בין הנדירים כאלו הגדלים בכמות גדולה, אבל בשטח מצומצם ואינם חורגים משטח מוגבל זה.
נָפוֹץ – צמח שגדל בכמות רבה באזורים נרחבים.
נפוץ מאוד – צמח שגדל בכמות רבה באזורים נרחבים והוא יוצר כתמים בשלטונו במקומות רבים.
נָשִׁיר (Deciduous) – (עץ) שעליו נושרים בעונת השלכת.
סַהֲרוֹ-עֲרָבִי – תואר לאזור מדברי המשתרע מצפון לאזור הטרופי, בצפון אפריקה ובדרום מערב אסיה.
סוּדָנִי – תואר לאזור יובשני למחצה במזרח אפריקה, בצפונו של האזור הטרופי.
אקלימו מצטיין בחורף חם חסר גשמים, וצמחייתו האופיינית – סבנות.
סוקולנט (succulent) - צמח בשרני הצובר מים ברקמות מיוחדות.
סוּקְצֶסְיָה (בעברית: מַעֲקוֹבֶת; באנגלית: Succession) – המהלך הטבעי של חילוף החברות בטבע, מחברת החלוץ ועד לחברת השיא.
סימפטרי (sympatric) מתאר את התפוצה של שני טקסונים או אוכלוסיות בעלי תחומי מחיה חופפים או חופפים במידה רבה.
השווה עם אלופאטרי (allopatric), שבו תחומי המחיה נפרדים, ועם פאראפטרי (parapatric), שבו תחומי המחיה סמוכים אך אינם חופפים.
ספורופיט (Sporophyte) – השלב הדיפלואידי במחזור החיים של הצמחים.
מהווה את השלב הדומיננטי במחזורי החיים של השרכניים והצמחים העילאיים, ואילו את השלב הבלתי-דומיננטי במחזורי החיים של הטחבניים.
הספורופיט מתפתח מהזיגוטה בסדרה של חלוקות מיטוטיות.
הספורופיט הבוגר מצמיח מנבגים, בהם נוצרים בחלוקה מיוטית הנבגים ההפלואידים, מהם יתפתח הגמטופיט.
ספרמפיט, ספרמטופיט (Spermaphyte, Spermatophyte) – צמח בעל זרעים.
עץ (Tree) – צמחים רב-שנתיים בעלי גזע מעוצה, וגובהם לרוב עולה על 3 מ'.
עֵשֶׂב (Herb) – צֶמח שגבעולו אינו מעוצה.
עֶשְׂבּוֹנִי (Herbaceous) – (צמח) בעל תכונות של עשב: בלתי מעוצה; ירוק כעשב; רך כעשב; דומה לעשב; חד־שנתי; לא קרומי.
עֵשֶׂב דּוּ-שְׁנָתִי (Biennial) – צמח שכל מחזור חייו מעת הנביטה נפרש על לא יותר משנתיים.
למשל, בשנה הראשונה הצמח נובט ובשנה השנייה הוא פורח, מתרבה ומת.
עשב דו-שנתי הוא צמח חד-מחזורי (Mono-Cycle) – צמח שמקיים במהלך חייו מחזור רבייה אחד בלבד.
בבוא עונת היובש מתים כל חלקי הצמח והוא מתחדש בעונה הבאה מן העובר שבזרע.
עֵשֶׂב רַב-שְׁנָתִי (Hemicryptophyte, Perennial Herb) – 1. צמח שחי יותר משנתיים (משתי עונות); 2. צמח שחייו מתפרשים על פני יותר משתי עונות גידול ושל פריחה; 3. צמח עשבוני שגבעולו אינו מעוצה ויש להם חלק רב-שנתי מתחת לפני הקרקע.
חלק זה עשוי להיות שורש, קנה-שורש, פקעת, או בצל.
על פי רוב החלק על פני הקרקע מתייבש בעונה הקשה לגידול (בישראל בקיץ).
עֵשֶב רַע, עשב שוטה (Weed) – 1. עשב שמציאותו בתוך גידולי התרבות מזיקה מבחינה כלשהי לצמחי התרבות; 2. צמחים שונים העולים בין צמחי תרבות ומַזיקים להם.
Andromonoecy – צמח בעל פרחים זכריים ופרחים דו-מיניים.
Gynomonoecy – צמח בעל פרחים נקביים ופרחים דו-מיניים.
Trimonoecy – צמח בעל פרחים זכריים, פרחים נקביים ופרחים דו-מיניים יחדיו.
פּוֹלֵשׁ (Invasive) – מין שהיגר, התבסס והתפשט באזור הנמצא מחוץ לתחום תפוצתו הטבעי כתוצאה מהתערבות אדם, ושגורם לשינויים ולנזק לסביבה החדשה אליה הגיע ולמינים המקומיים בה.
פסמופיט – צמח הגדל בסביבה חולית.
צמח אקראי, אֶפִּיזוֹדִי – צמח שפורח שנה–שנתיים, אבל לא מצליח לבסס אוכלוסייה בת-קיימא.
צמח בן-חלוף (Ephemeral Plant) – צמח שחלקיו העל-אדמתיים פעילים וחיים רק בחלק מעונות השנה.
צמח בר-קיימא (Permanent/Persistent Plant) – צמח שיש לו חלקים על-אדמתיים חיים במשך כל השנה והם נראים מעל פני הקרקע.
צמח רודרלי (Ruderal) – צמח שתפוצתו קשורה להשפעת הפרעות האדם.
במובן הרחב – צמחים המותאמים לקיום בתנאי הפרעה.
קסרופיט (Xerophyte) – צמח בעל כושר עמידה בתנאי יובש או בתנאי קרקע בסיסיים (קרקע שאינה חומצית).
רַב־שְׁנָתִי (Perennial) – ראו עשב רב-שנתי.
שיח (Shrub) – 1. צמח רַב־שנתי בעל גזע נמוך וצמרת של עץ; 2. צמח רב-שנתי בעל גבעולים מעוצים על-אדמתיים, וגובהם עולה על 80 ס"מ, אך אינו מגיע ל-3 מ'.
שיח נמוך (Shrublet, Dwarf Shrub) – שיח קטן ונמוך.
תאימות עצמית (Self-Compatibility) – היכולת של גרגרי אבקה לנבוט על גבי צלקת של פרח בעל אותו מטען גנטי ולהפרות את הביציות שבשחלה.
אי-תאימות עצמית (Self-Imcompatibility) – אי-יכולת של גרגרי אבקה לנבוט על גבי צלקת של פרח בעל אותו מטען גנטי ולהפרות את הביציות שבשחלה.
קיימים 4 טיפוסי מערכות רבייה פרחים דו-מיניים הגורמים לאי-תאימות.
אי-תאימות עצמית ספורופיטית (Sporophytic Self-Imcompatibility) – אי-תאימות התלויה בתגובה בין דופן גרגר האבקה (אקסינה) לבין פני השטח של הצלקת.
אי-תאימות עצמית גמטופיטית (Gametophytic Self-Imcompatibility) – אי-תאימות התלויה בתגובה שבין פני השטח של הצלקת או רקמת השחלה לבין נחשון הנביטה נובע מהגנים של גרגר האבקה עצמו (הגמטופיט).
אי-תאימות עצמית הטרומורפית (Heteromorphic Self-Imcompatibility) – אי-תאימות הנובעת משילוב של הטרוסטיליה ואי-תאימות עצמית ספורופיטית.
וזאת כאשר קיימים שניים או שלושה טיפוסי פרחים השונים באורך עמודי השחלה, בצורת גרגרי האבקה ובפני שטח שונים של הצלקת (למשל במרבית סוגי העופריתיים).
אי-תאימות עצמית מאוחרת (Late Acting Self-Imcompatibility) – אי-יכולת של גרגרי האבקה להפרות את הביציות לאחר נביטת גרגר האבקה על הצלקת וצמיחת הנחשון.
אֶפִּידֶרְמִיס (Epidermis) – שכבת תאים חיצונית של עלים, חלקי הפרח, פירות, זרעים, ואף של גבעולים ושורשים בטרם חלה בהם התעבות משנית ניכרת.
כלורופלסט (Chloroplast) – פלסטידה בתא הצמחי, אחראי על תהליך הפוטוסינתזה
ליגנין – מרכיב בדופן התא הצמחי.
תורם להקשחת והורדת גמישות הדופן ולאטימתו.
לרוב מתווסף לדופן לאחר שהתא סיים את צמיחתו.
מֹהַל, מוהל (Sap) – 1. לְשַׁד נוזל המובל בתאי עצה או שיפה של צמח; 2. נוזל שבצֶמח או בפְרי.
מזופיל – תא הנמצא בעלה, אחראי על קליטת האור בתהליך הפוטוסינתזה, לרוב מכיל כלורופלסטים
מטהקסילם – רקמת העצה הנוצרת בצמיחה הראשונית של הצמח, אך לאחר היווצרות הפרוטוקסילם.
מֵרִיסְטֵמָה (Meristem) – 1. אזור בצמח שבו תאים בלתי ממוינים מתחלקים בקצב מהיר.
תאים אלה מסוגלים להתמיין לרקמות שונות, ולהם יש יכולת לצמיחה ולעיצוב מרחבי של איברי הצמח; 2. רקמה עוברית המתאפיינת בקצב חלוקה גבוה של תאים, ומן התאים הנוצרים בה מתפתחות ומתמיינות הרקמות השונות של הצמח.
לכל סוג של רקמה קיימת מריסטמה ייחודית האחראית ליצירתה.
מֵרִיסְטֵמָה אַפִּיקָלִית, מֵרִיסְטֵמָה קוֹדְקוֹדִית – המריסטמה המצויה בקודקוד הגבעול או השורש, ואחראית לצמיחת איברי הצמח לאורך.
מֵרִיסְטֵמָה לָטֵרָאלִית, מֵרִיסְטֵמָה צִדִּית – המריסטמה המצויה בגבעול או בשורש, מסודרת במקביל לדפנות האיבר שבו היא מתפתחת, ואחראית לצמיחה חישורית (רדיאלית) המביאה להתעבות האיברים.
מריסטמה אדוונטיבית – מריסטמה חדשה שלא הייתה קודם.
כלומר, רקמה בוגרת יכולה לחזור ולייצר מריסטמה.
סקלראיד – סוג של תאי סקלרנכימה.
סקלרנכימה – רקמת תאי תמיכה בצמח.
מורכבת משני סוגי תאים – סקלראידים וסיבים.
תאים אלו הם תאים מתים.
עצה (Xylem) – צינורות הובלת המים בצמח
עצה משנית (Secondary Xylem) – רקמת העצה הנוצרת על ידי הקמביום הוסקולרי בצמיחה המשנית של הצמח.
עצה ראשונית (Primary Xylem) – רקמת העצה הנוצרת על ידי הפרוקמביום בצמיחה הראשונית של הצמח.
פרוטוקסילם – רקמת העצה הנוצרת בצמיחה הראשונית של הצמח.
פרנכימה (Parenchyma) – רקמת מילוי בעלה, קליפת השורש וליבת הגבעול.
תאי רקמת הפרנכימה הם בעלי תפקידים רבים הנקבעים בהתאם למיקומם בגוף הצמח ולקשר עם רקמות אחרות.
צוף (Nectar) – תמיסה מימית של סוכרים שונים, מיועד למשוך בעלי חיים הנזונים ממנו ובמקביל מבצעים תהליך האבקה.
צֶמֶג, תַּחְלִיב צִמְחִי, מיץ חֲלָבי, לָטֵקְס (Latex) – נוזל צמיג (מוהַל חֲלָבִי), צבעו לרוב לבן, לפעמים צהבהב או כחלחל; מופרש בכמה סוגי צמחים במקום של פגיעה בצמח.
הוא המקור לגומי טבעי (לָטֵקְס).
קולנכימה – רקמת תאים המהווים תמיכה מבנית, בעיקר בגבעולים ועלים הנמצאים בצמיחה.
נמצאת בשכבות החיצוניות של הצמח, מתחת לאפידרמיס.
קַמְבִּיוּם (Cambium) – רקמת מריסטמה צדית (רקמה עוברית יוצרת תאים) בצמח, האחראית להתעבות האיברים.
תאי הקמביום מתחלקים ויוצרים כלפי פנים את רקמות ההובלה של העצה, וכלפי חוץ את רקמות ההובלה של השיפה.
הקמביום ממוקם בין העצה (xylem) לשיפה (phloem).
העצה מובילה מים ומינרלים מן השורשים כלפי מעלה, ואילו השיפה מובילה חומרי הטמעה מן העלים אל שאר חלקי הצמח.
שִיפָה (Phloem) – רקמת ההובלה של תוצרי הפוטוסינתזה, סוכרים, הורמונים וכדו, בצמח.
שיפה משנית (Secondary Phloem) – רקמת השיפה שנוצרה על ידי הקמביום בצמיחה המשנית (המיועדת להתעבות הצמח)
שיפה ראשונית (Primary Phloem) – רקמת השיפה שנוצרה על ידי הפרוקמביום בצמיחה הראשונית של הצמח.
שְׂרָף (Resins) – 1. נוזל צָמיג המופרש מצמחים שונים על ידי חיתוך הקליפה.
2. טרפנים או פנולים מסיסים בשומנים.
תא כברה – תא המהווה חלק מצינור הכברה המרכיבים את השיפה.
תא זה חסר חלק מהאברונים ולכן נמצא בסמוך לו תא לוואי שהוא נוצר מאותו תא אם.
תא לוואי – תא פרנכימטי הנמצא בסמוך לתא כברה, מכיל את כל האברונים הנצרכים ומספק את כל צרכיו המטאבולים של תא הכברה.
יש הרבה קשרי פלזמודזמטה בין תא הכברה לבין תא הלוואי שלו.
תאית (צלולוז) – המרכיב העיקרי בדופן התא הצמחי.
נוֹמֶנְקְלָטוּרָה, מַתַּן שֵׁמוֹת – כללי מתן השמות המדעיים של צמחים.
שמו המדעי של כל צמח בנוי בדרך כלל משם הסוג ומשם המין ולאחריו מצוין שם המדען שפרסם את תיאור המין לראשונה או של מי שינה את מעמדו הטקסונומי או את מיקומו הסיסטמטי.
במתמטיקה, מוֹרְפִיזְם מתייחס למיפוי משמר-מבנה, ממבנה מתמטי אחד למבנה מתמטי אחר.
+תחום מתמטימורפיזמיםתורת הקבוצותפונקציותאלגברה ליניאריתהעתקות ליניאריותתורת החבורותהומומורפיזם בין חבורותטופולוגיהפונקציות רציפות
בתורת הקטגוריות, מורפיזם הוא רעיון דומה, אך כללי יותר: האובייקטים המתמטיים המיוחסים לא חייבים להיות קבוצות, והיחס ביניהם יכול להיות יותר כללי ממיפוי.
חקר המורפיזמים והמבנים (נקראים אובייקטים) שעליהם הם מוגדרים הוא מרכזי לתורת הקטגוריות.
רבים מהמונחים הקשורים למורפיזמים, כמו גם האינטואיציה עליה הם מבוססים, מגיעים מקטגוריות מסוימות, כאשר האובייקטים הם פשוט קבוצות עם תוספת של איזשהו מבנה, והמורפיזמים הם פונקציות המשמרות את המבנה.
בתורת הקטגוריות, מורפיזמים לעיתים נקראים חצים, בהתאם לצורת ייצוגם בדפוס ובהתאם לרעיון שחץ עובר מנקודת מקור לנקודת יעד.
תהי קטגוריה ויהיו אובייקטים ב-.
מורפיזם נקרא אפימורפיזם אם לכל זוג מורפיזמים עבורם מתקיים .
מורפיזם נקרא מונומורפיזם אם לכל זוג מורפיזמים עבורם מתקיים .
במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקטגוריות, מורפיזם אפס הוא סוג מיוחד של מורפיזם "טריוויאלי".
אומרים כי מכילה את מורפיזם אפס, אם לכל זוג אובייקטים יש מורפיזם כך שמתקיימת התכונה הבאה:
לכל זוג מורפיזמים ו- מתקבלת דיאגרמה קומוטטיבית:
אם נציב בדיאגרמה הקומוטטיבית לעיל או לחלופין , נקבל כי ההרכבה של מורפיזם אפס עם מורפיזם כלשהו (מימין או משמאל) נותנת מורפיזם אפס.
יתרה מכך, אם קיימת לקטגוריה משפחת מורפיזמי אפס, אז משפחה זו היא יחידה.
אם לקטגוריה קיימים מורפיזמי אפס אז ניתן להגדיר בה גרעין ו-קו-גרעין.
מורפיזם הוא מורפיזם אפס אם ורק אם הוא קבוע וקו-קבוע.
בקטגוריה של חבורות, מורפיזם אפס הוא הומומורפיזם אשר מעתיק כל איבר ב- לאיבר היחידה של .
באופן יותר כללי, אם היא קטגוריה המכילה אובייקט אפס , אז לכל זוג אובייקטים קיים מורפיזם יחיד (ההרכבה של המורפיזם היחיד מ- עם המורפיזם היחיד ).
הקטגוריה של הקבוצות לא מכילה מורפיזמי אפס.
כך גם הקטגוריה של מרחבים טופולוגים.
מורקמב ווייז היו צמד קומיקאים בריטיים - אריק מורקמב וארני וייז.
המופע המשותף נמשך ארבעה עשורים, משנת 1941 עד מותו של מורקמב ב-1984.
מורקמב ווייז החלו את דרכם המשותפת כאשר נרשמו כל אחד בנפרד למופע סאטירי אצל ג'ק הילטון.
במהלך מלחמת העולם השנייה נקטעה פעילות הצמד, אך ב-1946 נפגשו מחדש במקרה והחלו להופיע יחד.
תחילה הופיעו יחד בתוכניות רדיו ובמופעים משותפים, וב-1954 עברו להופיע בטלוויזיה.
תוכניתם הראשונה בטלוויזיה, "Running Wild", ספגה ביקורות שליליות, אך ב-1956 הופיעו בתוכניתו של ויניפרד אטוול, וזכו להצלחה.
בשנת 1961 החלו להופיע בקביעות בתוכנית טלוויזיה משלהם, "Two of a Kind", בערוץ ATV.
ב-1968 עברו ל-BBC שם שודרה במשך עשור תוכניתם הפופולרית "The Morecambe & Wise Show".
ב-1978 עברה התוכנית לערוץ "Thames Television", שם שודרה עד 1983.
ב-1983 הופיעו בסרטם האחרון יחד, "Night Train To Murder".
ב-1976 קיבלו מורקמב ווייז על פועלם את תואר מסדר האימפריה הבריטית.
הצמד היה פופולרי בציבור הן בזמן פעילותם והן לאחריה.
ברשימת 100 תוכניות הטלוויזיה הבריטיות המוצלחות ביותר, שנבחרו על ידי המוסד הבריטי לצילום בשנת 2000, על ידי מומחים בתעשייה, המופע של מורקמב ווייז נבחר למקום ה-14. בספטמבר 2006, הם נבחרו על ידי קהל צופים רחב למקום שני בסקר של כוכבי הטלוויזיה הגדולים ביותר.
מורפינג (Morphing) הוא אפקט מיוחד בסרטים ובאנימציות, שבו דמות או אובייקט משנים את צורתם באופן הדרגתי ורציף.
לרוב נעשה שימוש באפקט זה כדי להציג אדם אשר הופך לאדם אחר באמצעות קסם או טכנולוגיה מתקדמת כלשהי.
בעבר היו משיגים אפקט זה באמצעות טכניקה של אפקט דהייה (Fade-out).
מאז שנות השמונים המאוחרות, אפקט זה נוצר באמצעות תוכנת מחשב אשר מסוגלת לדמות שינויים הדרגתיים מציאותיים יותר.
השימוש הראשון בטכניקת המורפינג נעשתה בסרט "ווילו והנסיכה" (1988).
נעשה שימוש בתהליך דומה שנה לאחר מכן בסרט "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון" (1989).
נעשה שימוש רב בטכניקה זו בשנת 1991, בווידאו קליפ של מייקל ג'קסון "Black or White" ובסרטים "שליחות קטלנית 2: יום הדין" ו"מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת".
תוכנת המורפינג הראשונה אשר יצאה לשוק הפרטי הייתה תוכנת "Morph" של חברת Gryphon אשר עבדה בסביבת מקינטוש.
מאז שנת 1992 יצאו לשוק תוכנות מורפינג רבות והאפקט נהיה שכיח מאוד.
מורפיאוס או מורפיוס (מיוונית: Μορφεύς או Μορφέας; מעצב החלומות) הוא אל החלומות במיתולוגיה היוונית.
מנהיג האונאירוי (Oneiroi) - "שבט החלומות", ילדיה של אלת הלילה ניקס.
למורפיאוס יש את היכולת להפוך לכל צורה אנושית ולהופיע בחלומות.
מראהו האמיתי הוא של שד מכונף, בדומה לרבים מאחיו.
לפי המשורר האפי היווני הסיודוס, ניקס, אלת הלילה, יצרה את "שבט החלומות" (φῦλον Ὀνείρων) כתוצאה מרביית בתולים, אולם קיקרו טוען כי השבט היו ילדיהם של הלילה וארבוס - התגלמות הלילה והעלטה.
מורפיאוס הוא הוותיק מהשלישייה המכונה "אונאירוי".
מסיבה זו, הוא מכונה גם אונאירוס.
האונאירו הם בני לוויה של היפנוס, אל השינה, המביא חלומות אל בני התמותה והאלים אשר נופלים תחת כוחה של השינה.
מורפיאוס רואה בהיפנוס דמות אב כיוון שהוא דואג גם לאחיו.
המשורר הרומאי אובידיוס, מציין במטמורפוזות כי מורפיאוס הוא בנו של היפנוס, מורפיאוס בא לידי ביטוי בחלומות של מלכים ושליטים בדמותם של גברים כשליחי האלים.
מורפיאוס זוהה עם רוח החלום אשר זאוס שלח לאגממנון באיליאדה.
הסם הפסיכואקטיבי מורפין קרוי על שמו.
השם ניתן לו בשנת 1804 על ידי הרוקח הגרמני פרידריך שרטרנר.
מורפיאוס מוזכר בשיר האפי "מטמורפוזות" פרי עטו של המשורר הרומאי אובידיוס שנשלם בשנת 8 לספירה.
מורפיאוס, תחת השם חלום (Dream), הוא הדמות העיקרית בסדרת הקומיקס "סאנדמן" של ניל גיימן, כהתגלמות ושליט החלומות.
הוא משתמש בשמות שונים, ביניהם מורפיאוס ואונאירוס.
מורפיאוס מופיע בפרק 3, בעונה 1 של סדרת הפעולה "זינה הנסיכה הלוחמת", שם הוא מושא הפולחן של כת עם חלום פגום.
מורפיאוס מביא את שמי הלילה אל שדות האולימפוס בקטע מתוך ההסימפוניה השישית של בטהובן בסרט האנימציה "פנטסיה" מבית וולט דיסני שיצא למסכים ב-13 בנובמבר 1940.
מורפיאוס מופיע בסרט אנימציה נוסף מבית דיסני "הרקולס" שיצא לאקרנים ב-1997, ובו הוא מביא את שמי הלילה אל הרי האולימפוס, רכוב על מרכבה רתומה לכבשים.
צלליו של מורפיאוס מופיעים במשחק הפעולה ממוחשב "God of War".
בסדרת סרטי "מטריקס", מורפיוס, בגילומו של לורנס פישבורן, הוא המנהיג של קבוצת בני אדם החופשיים משליטת המכונה, המאפשרת לדמות הראשית "ניאו" (קיאנו ריבס) להתעורר מהשינה שלו.
מורפיוס מוזכר ב"פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס".
בכך שגורם לניו יורק ליפול לתרדמת.
האסטרואיד 4197 Morpheus שהתגלה על ידי אלינור הלין נקרא על שמו (ועל שם הדמות מסרטי המטריקס).
פרק שמונה בסדרה 2023 Poker Face נקרא "סינדרום מורפיאוס" על רצח שמבוצע בסיוע אומן שיחזור בובות בצורת דמויות.
סאנדמן 2022-2025 מספר את סיפורו של מורפיאוס יש לסדרה 2 עונות בנטפליקס
מורקי הוא סוג של כלב, אשר נוצר באמצעות עירוב בין כלב מגזע יורקשיר טרייר טהור לכלב מגזע מלטזי טהור, או בין שני כלבי מורקי.
נהוג לשייך את הגזע לכלבים מסוג "כלבי מעצבים", כלומר הכלאה בין שני זני כלבים לכדי זן אחד.
מקורו של כלב המורקי בארצות הברית של שנות ה-90, והוא פופולרי בעיקר בארצות הברית וקנדה בשני העשורים האחרונים.
בשל היותו הכלאה בין שני גזעים, הוא אינו מוכר על ידי ארגון הכלבים האמריקאי.
מכיוון שכלבי מורקי הם הכלאה בין שני גזעי כלבים, הם יכולים להידמות יותר לצד היורקשיר טרייר שלהם, או לצד המלטזי שלהם.
ההבדלים העיקרים בין שני זנים אלה הם באורך הפרווה ובאוזניים - ליורקשיר טרייר אוזניים קפוצות, בעוד לכלבי מלטזי אוזניים נפולות.
כמו כן, לכלבי יורקשיר טרייר פרווה קצרה יותר, בעוד לכלבי מלטזי פרווה ארוכה וחלקה יותר.
לכלבי מורקי מספר צבעים אפשריים: שחור, חום, או זהוב לבן - או שילוב של כמה מהצבעים הללו.
גובהם הממוצע של כלבי מורקי נע בין 15–28 ס"מ, ומשקלם הממוצע מגיע ל-3.6 ק"ג סה"כ.
כלבי מורקי זקוקים לתשומת לב רבה, ונוטים להיות קשורים מאוד לבעלים שלהם, ואף לפתח בהם תלות, ולכן לא מומלץ להשאירם לבד למשך זמן רב, על מנת שלא יפתחו חרדת נטישה.
כלבי מורקי נוטים להיות פעלתנים, ואוהבים לשחק עם בעליהם בתוך הבית ומחוצה לו.
הם זקוקים לפעילות גופנית יומית.
על אף מידותיהם הקטנות, כלבי מורקי הם עירניים מאוד ויתריעו אם אדם זר מתקרב באמצעות נביחה.
הם נוטים להיות בעלי אומץ רב יחסית לגודלם.
כלבי מורקי אוהבים בני אדם, ובדרך כלל אינם נושכים.
עם זאת, כלב מסוג מורקי שלא נחשף לחיות אחרות בגיל מוקדם עלול להתנהג כלפיהן בתוקפנות.
בשל גודלם הקטן של כלבי מורקי, הם מועדים לתאונות בהיותם גורים.
יש לנהוג בהם בזהירות רבה בשלב זה, ולהרחיקם מכלבים גדולים מהם.
בהמשך חייהם עשויים כלבי מורקי לסבול מהתעטשות הפוכה, כשל כליות, קטרקט, הידרוצפלוס, וגלאוקומה.
כלבי מורקי הם כלבים מסוג היפואלרגני, בשל שני הגזעים המרכיבים אותם, אשר גם הם כאלה.
משמעות הדבר היא כי כלבים אלה אינם יכולים לגרום לתגובות אלרגניות אצל אנשים הסובלים מאלרגיה.
כלבים מסוג זה מכונים גם "כלבי שיער", בשל הידמות שיערם החיצוני לשיער אדם יותר מאשר לפרוות כלבים.
יתרון נוסף של היותם היפואלרגניים הוא שכלבי מורקי אינם משירים שיער כלל.
כלבי מורקי נחשבים קלים לאילוף, בשל היותם כלבים חכמים וסקרנים.
לכלבי מורקי נטייה טבעית לנסות לרצות את בעליהם, ולכן אילופם יהיה בדרך כלל פשוט.
חלק סבוך יותר באילוף כלבים מסוג זה יהיה הרגלתם למתן צרכים מחוץ לבית, בשל צד המלטזי שלהם, שנוטה להיות גזע המתקשה באילוף מסוג זה.
כלבי מורקי דורשים תחזוקה תדירה, זאת בשל שיערם הארוך שצומח במהירות.
יש לגזור את שיערם לפחות פעם אחת מדי חודש, והם זקוקים להברשה יסודית מדי בוקר וערב.
כמו כן כלבי מורקי נוטים לפתח כתמי בכי מסביב לעיניהם, ויש לנקות את אזור העיניים שלהם באופן יומי.
מוּרְפַטְלָר (ברומנית: Murfatlar) היא עיר נמל בחבל דוברוג'ה, רומניה.
מורפטלר נקראה בעבר בשם "באסאראב" (Basarabi).
העיר שוכנת על גדת תעלת דנובה–הים השחור.
בהתאם לחפירות ארכאולוגיות, שנערכו במקום, היישוב קדום למדי, אך שמו מוזכר לראשונה בכתובים ב-1855 ומדובר בשם טורקי שמשמעו "של מורפט".
ביישוב היה חיל מצב עות'מאני והושיבו בו טטרים מחצי האי קרים.ב-1924 שונה שם המקום לבאסאראב, אך ב-1965 הושב השם מורפטלר.
ב-1980 חזרו לשם באסאראב וב-26 ביוני 2007 הפרלמנט הרומני חוקק חוק המחזיר את השם "מורפטלר".
בדצמבר באותה שנה אשרר הסנאט הרומני את החוק.
בעיר יש "יקב מורפטלר", בו מכינים ומוכרים את היינות, שהוכנו מענבי כרמי מורפטלר הנודעים.
בגאומטריה אלגברית, מורפיזם סופי בין יריעות אפיניות הוא מורפיזם דומיננטי שהמשיכה לאחור שלו הופכת את חוג הקואורדינטות של X להרחבת חוגים שלמה של .
כיוון שסופיות היא תכונה מקומית, ניתן להרחיב את ההגדרה גם ליריעות כלליות: מורפיזם הוא סופי אם יש ל־Y כיסוי פתוח על ידי יריעות אפיניות כך שלכל i
היא יריעה אפינית והצמצום של f לUi הוא מורפיזם סופי בין יריעות אפיניות.
תכונת הסופיות באה לתאר מורפיזם שהסיבים שלו הם סופיים והנקודות בהם אינן יכולות "להיעלם במפתיע" כשעוברים ברציפות בין הסיבים.
באמצעות מושג המורפיזם הסופי ניתן לנסח את משפט הנורמליזציה של נתר באופן גאומטרי: לכל יריעה אפינית אי־פריקה יש מורפיזם סופי ממנה למרחב אפיני, ובדומה לכל יריעה פרויקטיבית אי־פריקה יש העתקה סופית ממנה למרחב פרויקטיבי.
כל מורפיזם סופי הוא על.
הרכבת מורפיזמים סופיים היא מורפיזם סופי.
מורפיזם סופי הוא העתקה סגורה.
אם מורפיזם סופי אז הממד של X שווה לממד של Y.
מורפולוגיה עירונית ואזורית היא ענף של תחום העירוניות ועניינה מחקר, לימוד, עיון, ועיצוב של צורת ההתיישבות האנושית ותהליך היווצרותה והשתנותה.
תחום זה מבקש להבין את המבנים המרחביים ואופיים של מטרופולין, עיר, עיירה, שכונה, מתחם, או יישוב חקלאי כלשהם, על ידי בחינת התבניות של חלקי הרכיבים שלהם והבעלות או השליטה של צורת שימושי הקרקע.
בדרך כלל ניתוח הצורה הפיזית מתמקד בדפוס הרחוב, גודל וצורת המגרש ודפוסי הבנייה.
ניתוח שימושי הקרקע באופן ספציפי נערך בדרך כלל באמצעות מקורות קרטוגרפיים ותהליך הפיתוח נגזר מהשוואה בין מפות משנים שונות.
תשומת לב מיוחדת מוקדשת לאופן בו צורתה הפיזית של עיר משתנה עם הזמן ואיך ערים שונות משתוות זו לזו.
חלק משמעותי נוסף ממקצוע מחקרי זה עוסק בחקר ההשפעות ההדדיות בין הצורות החברתיות בעיר ולבין מערכה הפיזי, כלומר כיצד הצורה הפיזית מייצרת או משחזרת צורות חברתיות שונות.
תמצית הרעיון של המורפולוגיה העירונית באה לידי ביטוי בתחילה בכתביו של המשורר והפילוסוף גתה בשנת 1790. עם זאת המונח שימש לראשונה במדעי הביולוגיה.
כיום משתמשים בו יותר במקצועות גאוגרפיה, גאולוגיה, פילולוגיה ותחומי דעת אחרים.
בגאוגרפיה, ניתן למנות את מייסדי המורפולוגיה העירונית כתחום מובחן את לואיס ממפורד, ג'יימס ואנס וסאם בס וורנר.
תורמים בולטים נוספים הם פיטר הול, מייקל באטי, וסרז' סאלט.
מורפולוגיה עירונית משמשת כיום בעיקר עבור חקר רקמות עירוניות בתחומי העיצוב העירוני ותכנון ערים ואזורים.
רקמות עירוניות מורכבות בעיקר מדפוסים עקביים שכונתיים (שטחים פתוחים, בניין) ותפקודים (פעילות אנושית).
דפוסים אלה תואמים, בדרך כלל, למערכת עקרונות מארגנת.
גישה זו מאתגרת את התפיסה השכיחה של סביבות לא מתוכננות, כאוטיות או אורגניות, דרך הבנת המבנים והתהליכים שלוקחים חלק בתהליך העיור.
חקר המורכבות העירונית סיפק הסברים נוספים המראים כיצד מבנים עירוניים נובעים מפעולה בלתי מתואמת של אנשים מרובים בדרכים רגילות ביותר, בין היתר זה קשור לזרימות אנרגיה וחומרים קבועים לשמירה על מבנים אלה.
כמה אדריכלים ישראלים בתחילת המאה ה-20 כגון: יוסף טישלר שתכנן את שכונת נווה שאנן בתל אביב בצורת מנורת שבעת הקנים, או ריכרד קאופמן שתכנן את נהלל בצורה מעגלית וישובים נוספים בצורת פעמון עסקו רבות בתחום זה של העיצוב והצורה של יישובים ושל שכונות בארץ.
אדריכלים מפורסמים שתכננו בעבר ערים חדשות כגון: אוסקר נימאייר שתכנן את ברזיליה בצורה של מטוס.
בגאומטריה אלגברית, הפרדה (separatedness) ונאותות (properness) מתארות תכונות של מורפיזמים בין סכמות.
התכונות הפרדה ונאותות מקבילות לתכונות מוכרות של מרחבים טופולוגיים:
הפרדה מתאימה לאקסיומת האוסדורף של מרחב טופולוגי, ואילו נאותות מתאימה למושג הרגיל של העתקה נאותה בין מרחבים טופולוגיים (תמונה הפוכה של תת-מרחב קומפקטי היא קומפקטית).
אולם, ההגדרות הטופולוגיות המצויות אינן מתאימות בגאומטריה אלגברית מופשטת, מכיוון שטופולוגיית זריצקי לעולם אינה האוסדורף, והטופולוגיה של הסכמה לא משקפת במדויק את כל התכונות של הסכמה.
לכן נשתמש בהגדרות המשקפות את ההתנהגות הפונקטוריאלית של המורפיזם בקטגוריה של סכמות.
במקרה של סכמות מטיפוס סופי מעל , ניתן להראות כי הפרדה ונאותות של מורפיזמים זהים למושגים הרגילים של האוסדורף ונאותות כשמסתכלים על הסכמות כמרחבים מרוכבים אנלטיים במובן הרגיל של טופולוגיה.
המוטיבציה להגדרה היא הטענה הבאה:
מרחב טופולוגי הוא האוסדורף אם ורק אם העתקת האלכסון היא העתקה סגורה.
המושג 'סכמה פרידה' אנלוגי למושג 'מרחב טופולוגי האוסדורף', והמושג מורפיזם פריד הוא המושג המתאים בגרסה היחסית.
מורפיזם האלכסון הוא המורפיזם היחיד שהרכבתו עם כל אחת מההטלות היא העתקת הזהות .
המורפיזם נקרא מופרד אם מורפיזם האלכסון הוא שיכון סגור.
במקרה זה אנו אומרים שהסכמה מופרדת מעל .
מורפיזם בין סכמות אפיניות הוא מופרד.
מורפיזם האלכסון מושרה על ידי ההומומורפיזם , הומומורפיזם זה הוא על ולכן מורפיזם הסכמות המושרה ממנו ( ) הוא שיכון סגור, כלומר מופרד.
עבור שדה , נגדיר את הסכמה להיות , סכמה זאת נקראת "הישר עם שני אפסים" זאת בעצם הדבקה של שני ישרים לאורך הקבוצה הפתוחה שהיא המשלים של הראשית.
הסכמה אינה מופרדת מעל .
ואכן הוא המישור האפיני עם צירים כפולים וארבע "ראשיות צירים".
התמונה של הוא האלכסון במובן הרגיל עם שתיים מבין ה"ראשיות" האלה.
אבל תמונה זו היא לא סגורה, כי ארבע ה"ראשיות" נמצאות בסגור של .
יהי מורפיזם של סכמות עבור סכמה נתרית.
המורפיזם הוא מופרד אם ורק אם התנאי הבא מתקיים:
עבור שדה כלשהו ותחום הערכה ששדה השברים שלו הוא , נסמן ,
ו- הוא המורפיזם המושרה מההכלה .
בהינתן מורפיזם מ- ל- ומורפיזם מ- ל- ההופכים את הדיאגרמה הבאה לחלופית (קומוטטיבית):
קיים לכל היותר מורפיזם אחד מ- ל- ההופך את הדיאגרמה כולה לקומוטטיבית (החץ המקווקו).
בטענות הבאות נניח כי כל הסכמות נתריות.
שיכונים סגורים ופתוחים הם מופרדים.
הרכבה של שני מורפיזמים מופרדים היא מורפיזם מופרד.
מורפיזמים מופרדים הם יציבים תחת הרחבת בסיס.
אם מורפיזמים מופרדים של סכמות מעל סכמת בסיס , אז מורפיזם המכפלה גם הוא מופרד.
אם מורפיזמים כך ש- מופרד, אזי מופרד.
מורפיזם מופרד אם"ם ניתן לכיסוי על ידי תת-קבוצות פתוחות כך ש- מופרד לכל .
בקטגוריה של מרחבים טופולוגיים (שבה כל מורפיזם הוא פונקציה רציפה) תת-מרחב קומפקטי עובר למרחב קומפקטי.
הצד השני לא בהכרח מתקיים, אבל העתקה שמקיימת את הצד השני (תמונה הפוכה של תת-מרחב קומפקטי היא קומפקטית) נקראת העתקה נאותה.
נאותות של מורפיזמים של סכמות היא תכונה אנלוגית.
לדוגמה, יריעות נאותות (proper varieties) מעל יהיו יריעות קומפקטיות כשמסתכלים בטופולגיה הרגילה של .
תהי הקטגוריה של מרחבי האוסדורף קומפקטיים מקומית בעלי בסיס בן מנייה לטופולוגיה.
אז ההעתקה בקטגוריה היא סגורה אוניברסלית אם ורק אם היא העתקה נאותה (לכל תת-מרחב קומפקי התמונה ההפוכה היא קומפקטית).
מוטיבציה נוספת להגדרה היא העובדה שמורפיזמים פרויקטיבים הם נאותים.
מורפיזמים פרויקטיבים הם מורפיזמים מרכזיים ביותר בגאומטריה אלגברית, ואפשר לראות בנאותות תכונה נחמדה שהם מקיימים.
אפשר אף להסתכל על מורפזמים נאותים כהרחבה של מורפיזמים פרויקטיבים.
מורפיזם של סכמות נקרא סגור אם ההעתקה של המרחבים הטופולוגיים היא העתקה סגורה (שולחת תת-קבוצה סגורה לתת קבוצה סגורה).
מורפיזם נקרא נאות אם הוא מופרד, מטיפוס סופי וסגור אוניברסלית.
במצב הזה אומרים כי נאותה מעל .
סכמה נקראת נאותה אם היא נאותה מעל .
יריעה שנאותה מעל השדה שלה נקראת שלמה.
כל סכמה פרויקטיבית היא נאותה.
ניתן להוכיח את זה באמצעות קריטריון ההערכה לנאותות להלן.
קיימות העתקות נאותות שאינן פרויקטיביות, אבל לא קל לבנות דוגמה כזאת.
יהי שדה, ויהי הישר האפיני מעל .
אז הוא סכמה מופרדת ומטיפוס סופי מעל , אבל לא נאותה מעל .
אכן, נסתכל על הרחבת הבסיס .
ההעתקה שמתקבלת היא ההטלה של המישור על הישר האפיני.
למשל, ההיפרבולה הנתונה על ידי היא תת-קבוצה סגורה של המישור, אבל התמונה שלה תחת ההטלה מכילה את הישר האפיני בלי הראשית, וזה לא סגור.
לכן לא סגורה אוניברסלית, ולכן אינה נאותה מעל .
יהי מורפיזם של סכמות מטיפוס סופי עבור סכמה נתרית.
המורפיזם הוא נאות אם ורק אם התנאי הבא מתקיים:
בהינתן מורפיזם מ- ל- ומורפיזם מ- ל- ההופכים את הדיאגרמה הבאה לקומוטטיבית:
קיים ויחיד מורפיזם מ- ל- ההופך את הדיאגרמה כולה לקומוטטיבית (החץ המקווקו).
(נשים לב שזה דומה מאוד לקריטריון ההערכה של מופרדות, פרט להבדלים:
החץ המקווקו קיים ויחיד, לא רק "קיים לכל היותר חץ מקווקו אחד").
הרכבה של מורפיזמים נאותים היא מורפיזם נאות.
מורפיזמים נאותים יציבים תחת הרחבת בסיס.
אם מורפיזמים נאותים של סכמות מעל סכמת בסיס , אז מורפיזם המכפלה גם הוא נאות.
אם מורפיזמים כך ש- נאות, אזי נאות.
מורפיזם נאות אם"ם ניתן לכיסוי על ידי תת-קבוצות פתוחות כך ש- נאות לכל .
מורקופ (בהולנדית: Moorkop) הוא מאפה מסורתי מהולנד.
המאפה מורכב מפרופיטרול, כלומר פחזנית (כדור מאפה צרפתי מלא במילוי מתוק ולח בדרך כלל של קצפת, רפרפת, קרם מאפה או גלידה) במקרה הזה במילוי קצפת.
החלק העליון של הפחזנית מזוגג בשוקולד לבן או מריר.
לעיתים קרובות יש קצפת גם למעלה, עם פרוסת קלמנטינה או חתיכת אננס.
השם מורקופ מתורגם מילולית כ"ראש של מורי" .
כדי לא לגרום לעבירה כלשהי על ידי השימוש בשם, חלק מהקמעונאים מוכרים את המורקופ כיום תחת השם chocoladebol, כלומר כדור שוקולד.
בגאומטריה אלגברית המושג מורפיזם פרויקטיבי הוא גרסה יחסית של המושג סכמה פרויקטיבית זאת אומרת תת-סכמה סגורה במרחב פרויקטיבי.
כך מורפיזם פרויקטיבי מתאר משפחות של יריעות (סכמות) פרויקטיביות.
אנחנו מגדירים כספקטרום פרויקטיבי של החוג המדורג .
כמו כן, מרחב פרויקטיבי מעל מוגדר על-ידי החלפת בסיס .
זאת סכמה מצוידת במורפיזם קנוני (היטל) .
מורפיזם סכמות נקרא פרויקטיבי עם ניתן להציגו כהרכבה כאשר שיכון סגור.
מורפיזם פרויקטיבי כאשר סכמה פרויקטיבית.
עבור סכמה קוואזי-פרויקטיבית ותת-סכמה סגורה הניפוח הוא מורפיזם פרויקטיבי.
כל מורפיזם פרויקטיבי הוא נאות.
בפרט, פנקטור התמונה הישרה וניגזרותיו שומרים על אלומות קוהרנטיות.
מורצ'אנו די רומאניה (באיטלקית: Morciano di Romagna) היא קומונה בפרובינציית רימיני שבחבל אמיליה-רומאניה בצפון איטליה.
היישוב נמצא 120 ק"מ דרום־מזרחית לבולוניה, ו-15 ק"מ דרום־מזרחית לרימיני.
נהר הקונקה זורם בסמוך לעיירה.
מאז ימי הביניים שימשה מורצ'אנו די רומאניה כמרכז המסחר של עמק נהר הקונקה.
אף על פי שהיה לה תפקיד חשוב מקומית, היא הייתה כפופה מבחינה פוליטית לקוריאנו, ונחשבה בתור , קומונה עצמאית למחצה: הייתה לה סמכות מנהלית על שטחה והיא יכלה לגבות מיסים, אך היא הייתה תלויה בשלטון מוניציפלי אחר.
בשנת 1828 היא הועברה מהקומונה של מונטיפיורי קונקה לאחריות הקומונה של סן קלמנטה.
רק בשנת 1857 קיבלה עצמאות מוניציפלית, בצו של האפיפיור פיוס התשיעי.
לאחר מלחמת העולם השנייה ביססה מורצ'אנו את מעמדה כבירת הכלכלה של עמק הקונקה, בין היתר הודות לאזור תעשייה קטן שפעל בתחומה.
ב־1 בינואר 1996 הצטרפה מורצ'אנו לג'מנו, מונטפִיורה קונקה, סלודציו, מונדאינו, מונטגרידולפו, מונטסקודו, מונטה קולומבו וסן קלמנטה, כדי להקים את איחוד ואלקונקה, שמטרתו הייתה לשלב שירותים מוניציפליים בין הרשויות השונות.
סעיף שנועד לקדם איחוד רשמי בין הקומונות בוטל בשנת 2009.
מוֹרֶשֶׁת הוא יישוב קהילתי דתי-לאומי בגליל התחתון בתחומי המועצה האזורית משגב המשתייך ליישובי האיחוד החקלאי, בסמוך לצומת הכבישים 784 ו-781, ולכפר כאוכב אבו אל-היג'א.
נכון לשנת 2020 מתגוררות ביישוב כ-350 משפחות.
ראשיתה של מורשת בגרעין של "התנועה להפצת התורה" שביקש להתיישב בגליל באמצע שנות ה-70. מכיוון שלא רצו בשיוך מפלגתי הם התאגדו דרך האיחוד החקלאי.
בינואר 1979 נטען שבגרעין כ-120 משפחות.
תוכנית היישוב התבססה על מוסדות חינוך ותעשייה.
במרץ 1980 צוטט ישראל קניג, הממונה על מחוז הצפון במשרד הפנים שבגרעין 90 משפחות ושמקימים עבורם 30 אשקוביות.
היישוב קיבל חיזוק מגרעין של דתיים לאומיים תושבי הצפון אשר חיפש מקום להתיישב בגליל במרחק נסיעה סביר מחיפה.
בשנת 1991 התיישב הגרעין בחוות יבור (מחנה יקיר) וחי שם באופן זמני עד המעבר למקום הקבע הנוכחי בשנת 1996. היישוב הוקם במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", בסיועה של תנועת ההתיישבות אמנה.
באתר הסמוך ליישוב הקבע התגוררו מאז ראשית שנות השמונים גרעין של כעשרות משפחות דתיות (שמכונה היום "מורשת הישנה").
רק שלוש משפחות מהגרעין המקורי עדיין מתגוררות ב"מורשת הישנה".
ביישוב מערכת חינוך דתית הכוללת מעונות, גנים ומרכז אזורי הכולל בית ספר יסודי.
בגילאי תיכון לומדים רוב תלמידי היישוב במוסדות חינוך דתיים באזור: בקריית מוצקין, טבריה, מירון, שדה יעקב, בקריית שמואל, עכו, מגדל העמק, כרמיאל ומעלות
ביישוב פועל סניף בני עקיבא וכן סניף תנועת עוז לילדים.
בשנת 2013 נסתיימה הקמתו של מתחם בתי הכנסת ביישוב, ונערך טקס לחנוכת בתי הכנסת בהשתתפות הרב הראשי לישראל שלמה עמאר.
בתי הכנסת מהווים מרכז תורני לכלל יישובי האזור, עקב העובדה שמורשת הוא היישוב הדתי היחיד במועצה האזורית משגב.
בית הכנסת המרכזי, המהווה את בית הכנסת הגדול ביותר במתחם, מכיל מאות מקומות ישיבה.
כחלק מהמתחם הוקמה פינת הנצחה לבתי הכנסת שפונו בפינוי גוש קטיף, שעוצבה על ידי האומן אהרן שבו.
"מצפה הנוער" - הוקם על ידי נוער היישוב.
"מצפה גבריאל" - הוקם לזכר הבחור גבריאל שירן, תושב היישוב שנהרג בתאונת דרכים בכביש מתחת למצפה.
"מצפה מיכאל" - הוקם על ידי משפחת שלומוביץ לזכר אחיו של אב המשפחה, המצפה ממוקם בכניסה ליישוב והוא המצפה הראשון שהוקם ביישוב.
"מצפה כלולות" - ממוקם בשלב ד' תחתון עם נוף מרהיב המשקיף לחיפה והקריות.
מורשת – בית עדוּת ע"ש מרדכי אנילביץ' לחקר והוראת השואה, הוא מוסד חינוכי ארכיוני לחקר השואה והוראתה, מיסודה של הקיבוץ הארצי השומר הצעיר והארגונים הנספחים אליו.
בפברואר 1962 אישר הוועד הפועל של הקיבוץ הארצי את התכנית של אבא קובנר מקיבוץ עין החורש, דב בן ארי מקיבוץ מסילות והצלם מורדו (מרדכי) אברהמוב מקיבוץ יקום – פרטיזנים לשעבר ולוחמים נגד הנאצים, חברי הקיבוץ הארצי, להקמת בית עדות ואגף למחקר השואה בגבעת חביבה, על שמו של מרדכי אנילביץ'.
באוגוסט 1962 נרשמה אגודה להקמת בית עדות שמטרתה להקים מוזיאונים, ארכיונים ומוסדות לימוד והסברה לחקר תנועת הנוער היהודי במיוחד בתקופת השואה.
הנהלת האגודה כללה את מאיר יערי, יעקב חזן, אברהם שלונסקי, חייקה גרוסמן, אבא קובנר, ישראל גוטמן ושלמה רוזן.
באפריל 1964 קיבלה מועצת הקיבוץ הארצי החלטה המברכת על הקמת מורשת וקוראת להקמת המוזיאון לצדו.
אולם, לאחר שנתיים, באוגוסט 1966 החליט הוועד הפועל על שותפות של מורשת במוזיאון שהוקם ביד מרדכי שישלב גם תכנים על השואה.
בית העדות והארכיון וכן הוצאת הספרים פעלו בתל אביב עד שנת 1998. בתחילת 1990, בעקבות תחרות אדריכלית, נבחרה תוכניתו של דן פלג להקמת בית עדות בגבעת חביבה.
בשנת 1998 עברה פעילות בית מורשת למבנה שהוקם בגבעת חביבה.
ארכיון, הקשור ליד יערי בגבעת חביבה.
הוצאת ספרים, המוציאה ספרי זיכרון ומחקר השואה.
הוצאת מורשת מוציאה שנים רבות את כתב העת המדעי "ילקוט מורשת" לחקר השואה.
מרכז חינוכי פדגוגי, שבו מתחנכים בני נוער לקראת המסעות לפולין, וללימוד השואה בכללה.
בבית מורשת שבגבעת חביבה מתרכזת פעולת בית העדוּת, וכן נערכים שם כנסים וסמינרים מישראל ומחוצה לה.
בית מורשת אחראי על הטקס השנתי ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, מיסודו של הקיבוץ הארצי, שנערך בקיבוץ יד מרדכי, במקביל לטקסי יום השואה של יד ושם, לוחמי הגיטאות ומשואה.
פנים להתנגדות - נשים בשואה
המוטו של התערוכה הם דבריו של היסטוריון גטו ורשה, עמנואל רינגלבלום: "האישה היהודייה רשמה דף מפואר במלחמה זו....".
התערוכה מהווה חלק מתפיסת יסוד ערכית- חינוכית של מכון מורשת.
לאורך ההיסטוריה קולן ומקומן של נשים צומצם והוקטן עדי כדי השמטה מוחלטת מדפי ההיסטוריה.
ייחודה של תערוכה זו הוא בהבלטת מקומן וקולן המהדהד של נשים אמיצות אשר בחרו לעשות מעשה בתקופת האימה, הרוע והחידלון.
התערוכה "פנים להתנגדות נשים בשואה" מציגה את תפקידן החשוב של הנשים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.
היא מביאה את סיפור חייהן ואת התמודדותן של עשרות נשים, יהודיות ולא-יהודיות, אימהות ולוחמות, חברות מחתרת, מצילות וחסידות אומות עולם.
בין הנושאים הנדונים בתערוכה: חיי הנשים במחנות ובגטאות, לחימתן בהתקוממויות ובמרידות בתנועות הנוער ובפרטיזנים.
תצוגת הקבע על שם מרדכי אנילביץ'
תצוגת הקבע ע"ש מרדכי אנילביץ' מציגה היבטים שונים הקשורים לחיי היהודים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה עם דגש מרכזי על מרד גטו ורשה.
תצוגת הקבע על שם מרדכי אנילביץ' כוללת:
היכרות עם העולם היהודי טרום מלחמת העולם השנייה דרך סיפורה של העיירה טריסק שבחבל ווהלין.
תיאור הגורמים לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה וההתפתחות של "הפתרון הסופי" - השמדת היהודים באירופה.
היחשפות להיבטים שונים של החיים והעמידה היהודית בגטאות.
הצגת דילמות שונות עמן התמודדו חברי ההנהגות היהודיות (יודנראט) בזמן השואה, בגטאות השונים.
קטעים מיומנים, שירים וציורים מתקופת השואה נותנים ביטוי לרגשותיהם, מחשבותיהם ומעשיהם של הילדים היהודים בשואה.
מפגש עם פעילותם ההרואית של צעירים חברי תנועות הנוער בתקופת השואה אשר הובילו את מרד גטו ורשה.
תצוגה זו מביאה לשיח נושא מכונן, ובאמצעותה מבקש המכון לחנך את הנוער הישראלי לערכים של שייכות, אחריות, שליחות והקרבה ועשייה למען האחר ולמען העם.
בשנת 2020 הושקה גרסה וירטואלית של תצוגת הקבע על שם מרדכי אנילביץ' המאפשרת הדרכה של קבוצות גם מחוץ למתחם מורשת וגם מרחוק (דרך המחשב).
בֶּסָה - חסידי אומות העולם באלבניה
סיפורה של מדינת אלבניה הוא סיפור ייחודי בנוף של חסידי אומות העולם.
אלבניה, מדינה אירופית יחידה בעלת רוב מוסלמי, הצליחה במקום שבו נכשלו מדינות אירופיות אחרות.
רובם הגדול של היהודים שהתגוררו בין גבולותיה במהלך הכיבוש הגרמני, יהודים אלבנים ופליטים יהודים ממדינות אחרות, ניצלו.
"בֶּסָה" - הוא קוד הכבוד שהוא הערך המוסרי העליון של התרבות האלבנית באותה תקופה.