tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דובין נמצא בקרבתה של אמיליה במשך שנים רבות, כשהוא מבין שאין סיכוי שתשיב לו אהבה הוא עורג אליה ממרחק, בהודו.
כשהוא קרוב לאמיליה, הוא מאפשר לה לנצל את טוב לבו.
אבל כאשר אמיליה מעדיפה את בקי על פניו הוא עוזב אותה באופן סופי.
הוא חוזר כשאמילה כותבת אליו מכתב שבו היא מביעה את אהבתה, ומסכימה להנשא לו.
הם מתחתנים, ונולדת להם בת שאותה הוא אוהב עד מאוד.
אחיה הבכור של אמיליה, ג'וזף "ג'וס" סדלי הוא נּבּוֹב, אדם חשוב מאוד בהודו.
הוא הרוויח ממון רב כגובה כספים בהודו.
ג'וס הוא שמן מאוד, נהנתן ומלא בחשיבות עצמית, עם זאת הוא ביישן וחסר ביטחון.
הוא נמשך לבקי, אבל הנסיבות מונעות ממנו להציע לה נישואים.
הוא נשאר רווק, וכאשר הוא פוגש שוב את בקי אחרי שנים, היא שוב מצליחה לגרום לו לחשוב שהוא מאוהב בה.
ג'וס אינו אמיץ ואינו אינטליגנטי, הפחדנות שלו באה לידי ביטוי במיוחד בבריסל אחרי קרב ווטרלו, כאשר הוא קונה במחיר מופרז את שני הסוסים של בקי ובורח מהעיר.
בסוף הספר בקי מצליחה להפיל אותו שוב ברשתה.
כמקובל באותה תקופה הספר פורסם בהמשכים לפני שיצא לאור כספר מלא.
הספר הודפס בעשרים חלקים מדי חודש בתקופה שבין ינואר 1847 ועד יולי 1848, כאשר בחודש האחרון הייתה הדפסה כפולה של החלקים ה-19 וה-20. כל חלק היה חוברת שכללה מספר פרקים ובדפים החיצוניים היו תגליפי מתכת.
בתוך החוברת היו הדפסים מגלופות עץ.
על העטיפה שהייתה בצבע צהוב בהיר הופיע מדי חודש איור זהה.
צבע העטיפה החל להיות מזוהה עם תאקרי כמו שצבע הטורקיז היה מזוהה עם פרסומיו של דיקנס, המאפשר לעוברים ושבים להבחין מרחוק בחוברת חדשה בדוכני הספרים.
"יריד ההבלים" הוא היצירה הראשונה שתאקרי פרסם בשמו המלא, עד אז הרבה להשתמש בשמות עט שונים ומשונים.
הרומן התקבל היטב בקרב קהל הקוראים.
החוברות ואחר כך הספר הכרוך כללו איורים מאת תאקרי עצמו.
האיורים רומזים לעיתים לעלילה, ולעיתים יש בהם דימויים סימבוליים שאין התייחסות מפורשת אליהם בטקסט (לדוגמה כאשר דמות נשית ברומן מתוארת כבתולת ים הטורפת גברים).
מהדורות מודרניות של הרומן לרוב אינן כוללות איורים, ובחלקן האיורים הם ברמה ירודה כך שהולכים בהם לאיבוד פרטים רבים.
תאקרי התכוון לא רק לבדר בספרו אלא גם לחנך, כוונה זו באה לידי ביטוי בספר עצמו בפניותיו של הסופר אל הקורא, וגם בתכתובת פרטים שלו.
הרומן נחשב לקלאסיקה של הספרות האנגלית, אם כי חלק מן המבקרים טוענים כי קיימות בו בעיות מבניות.
עקב היקפה העצום של העבודה, לעיתים תאקרי התבלבל בשמות של דמויות ובפרטים מסוימים בעלילות משנה.
המספר הרב של הרמיזות וההפניות שהספר כולל יכול להקשות על קוראים בני זמננו.
עוד לפני שפורסם החלק האחרון של הרומן, שבחו אותו המבקרים והגדירו אותו כאוצר ספרותי.
למרות השבחים המופלגים, היו שהביעו אכזבה מהתיאור הקודר של טבע האדם, והובע חשש שתאקרי הרחיק לכת בשימוש במטפורה עגומה זו.
בתגובה למבקרים הסביר תאקרי שהוא רואה את האנשים לרוב כ"טיפשים ואנוכיים בצורה נתעבת" הסיום שאינו שמח, נועד לעורר את הקוראים להתבונן במגרעות שלהם עצמם.
כותרת המשנה "רומן ללא גיבור" הולמת את הרומן כי כל הדמויות הן פגומות במידה זו או אחרת, גם לדמויות האהודות ביותר יש חולשות.
קפטן דובין, למשל, נוטה לגאווה ולמלנכוליה.
תאקרי מתאר בעיקר את תכונות תאוות הבצע, הבטלנות והסנוביזם ואת מסכת הצביעות וההונאה אשר מכסה עליהן.
אף אחת מהדמויות ברומן אינה רעה לגמרי, אפילו בקי שמתוארת כלא מוסרית וערמומית באופיה, נאלצת להשען על תכונות אלה בשל מצוקה כלכלית והסטיגמה שנקשרת להיותה ענייה (היא בתו של אמן עני).
הנטייה של תאקרי להבליט פגמים בכל הדמויות שלו, מדגישה את רצונו להראות מידה רבה של ריאליזם, בניגוד למה שהיה מקובל בקרב סופרי התקופה, שנטו לאידיאליזציה של האנשים.
הרומן הוא סאטירה על החברה ככלל, המאופיינת בצביעות ובאופורטוניזם, אך הוא אינו עוסק ברפורמה חברתית.
אין בו כל רמז כי שינויים חברתיים ופוליטיים או שאדיקות ומוסריות רבה יותר יביאו לתיקון טבע האדם.
כך מצטיירת תמונה קודרת למדי של מצב האנושות.
התמונה מודגשת על ידי קולו של תאקרי כמספר יודע כל, הוא מעיר כל הזמן הערות צדדיות על הדמויות ברומן, ומשווה אותן לשחקנים ולבובות על חוט.
תאקרי נחשב לאחד הסופרים הידועים בשימוש בטכניקה זו בהצלחה רבה.
לעיתים קרובות משווים את "יריד ההבלים" עם רומן היסטורי אחר המתרחש בתקופת מלחמות נפוליאון, הרומן "מלחמה ושלום" מאת טולסטוי.
בעוד שטולסטוי שם דגש על הפירוט ההיסטורי ועל ההשפעה שיש למלחמה על גיבורי הרומן, תאקרי משתמש בסכסוך כתפאורת רקע לחייהם של הדמויות שלו.
לאירועים הכבירים המתרחשים באירופה אין השפעה מכרעת על התנהגותן של הדמויות ב"יריד ההבלים", והחולשות שלהן רק מתגברות עם הזמן, בניגוד לדמויות של "מלחמה ושלום" שאצלם העימות מביא ל'גאולה'.
עבור תאקרי כל מלחמות נפוליאון יכולות להחשב כחלק מן "ההבלים" שבכותרת ספרו.
ג'ון סת'רלנד בספרו "האם היתקליף רוצח?
תמיהות בספרות המאה התשע עשרה", טוען כנגד הרעיון המועלה בסוף הרומן, שייתכן שבקי הרגה את ג'וס.
אמנם בקי מתוארת כבעלת חוש מוסרי מפוקפק למדי, אבל הרעיון שהיא זוממת רצח בכוונה תחילה הוא עליית מדרגה באופיה הרע.
תאקרי היה מבקר חריף של ספרות הפשע הפופולרית באותה עת, במיוחד ספרים מאת אדוארד בולוור-ליטון.
היו אלה תיאורים מזעזעים וסנסציונים, שכונו "הרומנים של ניוגייט", ושקיבלו את השראתם ולעיתים גם סיפורים שלמים, מתוך "לוח השנה של ניוגייט" (עלון שהכיל רשימות על הוצאות להורג שנערכו בכלא ניוגייט).
תאקרי התנגד בעיקר להאדרת מעשיהם של הפושעים, ולכן זה נראה מוזר אם היה מתאר את בקי כפושעת כזאת.
ייתכן שכוונתו הייתה ללכוד את הקורא הוויקטוריאני בדעותיו הקדומות, שיתאר לעצמו את הגרוע מכל על בקי שארפ, גם אם אין לו כל הוכחה לכך.
כנגד פירוש זה אפשר להביא לדוגמה את שלישיית עורכי הדין שבקי שוכרת את שירותיהם, ברוק, תארתל והייס שנקראו על שמות שלושה רוצחים ידועים מאותה תקופה (ובכך יש השתלחות נוספת במקצוע עריכת הדין).
אף על פי שתאקרי אינו מיישב סופית את הנקודה של רצח ג'וס על ידי בקי, אפשרות זו עולה בקנה אחד עם המגמה הכוללת של התפתחות הדמויות ברומן.
עם התקדמות העלילה, הטון של הרומן הופך להיות קודר יותר.
בהתחלה, בקי היא בחורה מבריקה עם רצון עז לשיפור מעמדה החברתי על ידי נישואים, היא אינה רגשנית ומוצגת כחברה טובה לאמיליה.
בסוף הרומן נרמז שהיא הופכת לנואפת ולרוצחת.
אמיליה בהתחלה היא טובת לב וידידותית, אם כי רגשנית ונאיבית, בסוף הסיפור היא מתוארת כריקנית ורדודה.
דובין שמתואר כנאמן ורחב-לב, גם אם אינו מודע למעלותיו, בסוף הוא מתואר כ'שוטה טרגי', ואסיר של תחושת החובה שלו.
הוא יודע שהוא מבזבז את זמנו על אמיליה, אך אינו יכול לחיות בלעדיה.
אין לדעת אם תאקרי תכנן את השינוי הזה בטון של הסיפור, או אם זה התפתח במהלך כתיבת היצירה.
המבט שהופך להיות קודר יותר במהלך הרומן, יכול להביא את הקורא במבוכה, כאשר הוא מתייחס באהדה אל דמויות ואחר כך הן נראות שאינן ראויות לאהדה.
הרומן תורגם לעברית ב-1962 בידי עטרה זיסלמן.
תרגום נוסף לעברית יצא לאור ב"מוסד ביאליק" בשנת 1987. תרגמה מאנגלית והוסיפה הערות אסתר כספי, כתב אחרית דבר ה.מ.
בספר שנים עשר איורים מאת המחבר.
לספר נעשו מספר עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
1911 - "יריד ההבלים" ביים צ'ארלס קנט
1915 - "יריד ההבלים" ביים צ'ארלס ברבין
1923 - "יריד ההבלים" ביים הוגו בולין
1935 - "בקי שארפ" בכיכובן של מרים הופקינס ופרנסס די.
2004 - "יריד ההבלים" - ביימה מירה נאיר ובכיכובה של ריס ויתרספון
1967 - "יריד ההבלים" סדרה של ה-BBC שעיבד רקס טאקר עם סוזן המפשייר בתפקיד בקי שארפ.
ב-1973 זכתה המפשייר על תפקידה זה בפרס אמי.
1987 - "יריד ההבלים" סדרה של ה-BBC בכיכובן של איב מת'סון בתפקיד בקי שארפ ורבקה סייר בתפקיד אמיליה סדלי
1998 - "יריד ההבלים" סדרה של ה-BBC בכיכובם של נטשה ליטל כבקי שארפ ופיליפ גלניסטר כוויליאם דובין
2018 - "יריד ההבלים" סדרה של אולפני אמזון בכיכובם של אוליביה קוק כבקי שרפ, קלודיה ג'סי כאמיליה סדלי וג'וני פלין כוויליאם דובין
יריד ההבלים הוא סרט דרמה רומנטית משנת 2004 שביימה מירה נאיר עיבוד לרומן באותו שם מאת הסופר האנגלי ויליאם מייקפיס תאקרי.
הרומן שימש בסיס למספר רב של עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים.
גרסה זו סוטה בצורה משמעותית מהמקור הספרותי, בעיקר באופייה של הגיבורה בקי שארפ.
הסרט היה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2004.
ריס וית'רספון – רבקה (בקי) שארפ קרולי
אנג'ליקה מנדי – רבקה שארפ הקטנה
רומולה גאראי – אמיליה סדלי אוזבורן
ג'יימס פיורפוי – רודון קרולי
ג'ונתן ריס מיירס – ג'ורג' אוזבורן
ריס איוואנס – ויליאם דובין
איילין אטקינס – מיס מטילדה קרולי
ג'רלדין מקיואן – ליידי סאותדאון
גבריאל ביירן – מרקיז סטיין
בוב הוסקינס – סר פיט קרולי האב
דאגלס הודג' – פיט קרולי הבן
נטשה ליטל – ליידי ג'יין שיפשיינקס קרולי
מג ויין אוון – ליידי קרולי
ג'ים ברודבנט – ג'ון אוזבורן
טוני מאודסליי – ג'וזף (ג'וס) סדלי
ג'ון פרנקלין רובינס – מר סדלי
דברה פינדלי – גברת סדלי
ברברה לי-האנט – ליידי בייראקרס
ניקולס ג'ונס – לורד דרלינגטון
רוברט פטינסון – רודי קרולי הבוגר (מופיע רק בסצנות שנמחקו)
יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר הוא יריד ספרים עיקרי הנערך בקהיר במצרים כל שנה בשבוע האחרון של ינואר במגרשי היריד הבינלאומיים של קהיר במדינת נאסר, בסמוך לאוניברסיטת אל-אזהר.
את היריד מארגן ארגון הספר המצרי הכללי.
יריד הספרים הבינלאומי של קהיר הוא אחד מיריד הספרים הגדולים בעולם, המושך אליו מאות מוכרי ספרים מרחבי העולם וכ-2 מיליון מבקרים מדי שנה.
זהו יריד הספרים הגדול ביותר בעולם הערבי, כמו גם הוותיק ביותר.
ב-2006 הוא היה יריד הספרים השני בגודלו בעולם לאחר יריד הספרים של פרנקפורט.
היריד ראוי לציון משום שהוצאות הספרים השוכנות בקהיר מדפיסות כשלושה מתוך כל חמישה ספרים היוצאים לאור בערבית בעולם.
וארגון הספר המצרי הכללי - גוף הממשלתי העוסק גם בארגון היריד - הוא המו"ל הגדול ביותר בעולם הערבי.
ביריד מפוזרים ביתנים ונואמים של מוציאים לאור פרטיים או של סוכנויות ממשלתיות מרחבי העולם, כמו גם מוכרי ספרים, וידאו ואמצעי מדיה נוספים.
הספרים המוצגים הם בערבית, אנגלית ושפות אחרות.
במהלך שלושת השבועות שבהם נערך היריד מתקיימים הרצאות, הקראות, ואירועים ציבוריים אחרים.
היריד מנסה למשוך אליו גם אזרחים מצרים רגילים, כשהוא כולל חומרים על נושאים מרכזיים, אירועי חוצות, ואפילו זיקוקים על מנת לבדר את קהל המבקרים הרב.
היריד נוסד ב-1969 על ידי ארגון הספר המצרי הכללי, קבוצת מוציאים לאור ממשלתיים ומוכרי ספרים, כחלק מחגיגות ה-1000 ליסודה של קהיר.
בשנים האחרונות הועלו האשמות כי נאסר על ספרים שנכתבו על ידי אנשי שמאל ומיליטנטים מוסלמים, עבודות המבקרות את הממשלה, ועבודות הכוללים פסקאות או נושאים העוסקים הנחשבים כנתונים במחלוקת בשל אופיים המיני או התרבותי להיות מוצגים ביריד הספרים.
במהלך היריד של שנת 2000 הפכו הפגנות מוסלמיות כנגד ספרים, שתוכנם נחשב פוגע, לאלימות.
באותה שנה הפגינו מעל ל-2,000 חברים בקבוצות סטודנטים מוסלמיות מחוץ לאוניברסיטת אל-אזהר, שהובילו למחאות ציבוריות נדירות כנגד הממשלה המצרית, לאלימות, ולמאסרם של 75 מבין המפגינים ולכמה פצועים.
הסטודנטים מחו על ההוצאה לאור של ספרו של הסופר הסורי חיידר חיידר "משתה לעשב הים" בידי הוצאה לאור של משרד התרבות המצרי, והצגת עותקים ממנו למכירה.
בעקבות ההפגנות נאסרו שני עובדים של ההוצאה לאור הממשלתית בגין "השפלת האמונה" והוצאה לאור של עבודה "הפוגעת במוסר הציבורי".
בשנים אחר כך הוחרמו על ידי הרשויות המצריות כמה ספרים שהוצגו לפרסום על ידי מוציאים לאור זרים.
אלו כללו עבודות של הסופר הצ'כי מילן קונדרה, המרוקני מוחמד שוקרי, הסעודי איברהים באדי, והלבנונים חנאן אל-שייח' ואליאס חורי.
ב-2005 אסרה המשטרה המצרית כמה מוכרי ספרים ופעילים ביריד הספרים, והאשימה שני עיתונאים מצרים ב"הפצת תעמולה שקרית כנגד הממשלה" ואת האחרים בהצגת עבודה סוציאליסטית מוצהרת.
יריד הספרים של פרנקפורט (גרמנית: Frankfurter Buchmesse) הוא יריד הספרים הגדול בעולם (בהתבסס על מספר חברות ההוצאה לאור המיוצגות בו), המתקיים מדי שנה בעיר הגרמנית פרנקפורט במהלך חודש אוקטובר.
יריד הספרים נחשב ליריד החשוב ביותר בעולם עבור עסקאות בינלאומיות ומסחר.
שלושת הימים הראשונים (מתוך חמישה) מוגבלים בלעדית למסחר ורק לאחר מכן נפתח היריד לציבור הרחב.
ליריד חשיבות ומסורת המתפרשת על פני למעלה מ-500 שנים: זמן לא רב לאחר שיוהאן גוטנברג חולל את מהפכת הדפוס במאה ה-15, בעיר מיינץ השכנה לפרנקפורט, נערך היריד הראשון בידי מוכרי ספרים.
נציגי הוצאה לאור וחברות מולטימדיה מכל רחבי הגלובוס מגיעים ליריד הספרים של פרנקפורט כדי לשאת ולתת על זכויות פרסום ותמלוגים.
היריד מאורגן על ידי חברת בת של "המו"לים הגרמנים והתאחדות מוכרי הספרים" (German Publishers and Booksellers Association).
במשך חמשת ימי היריד פוקדים אותו 7,000 נציגים מכ-100 מדינות שונות ולמעלה מ-286,000 מבקרים.
ביריד מוענק פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית.
יריד סקרבורו הוא יריד או שוק שפעל במהלך ימי הביניים בעיר סקרבורו שבצפון יורקשייר באנגליה.
יריד זה היה החשוב שבירידים שנערכו באנגליה בימי הביניים.
היריד נערך מדי שנה החל מה-15 באוגוסט ונמשך 45 ימים.
היריד היה יוצא דופן בתקופתו הארוכה.
ביריד השתתפו סוחרים מכל רחבי אנגליה, ואף סוחרים שהגיעו מדנמרק, נורווגיה, המדינות הבלטיות והאימפריה הביזנטית.
יריד סקרבורו החל לפעול בעקבות רישיון מלכותי שניתן על ידי הנרי השלישי, מלך אנגליה ב-22 בינואר 1253. על פי הרישיון המלכותי, הורשתה העיר להפעיל את היריד מחג עליית מרים (ב-15 באוגוסט) ועד חג המלאך מיכאל (החל ב-29 בספטמבר).
היריד היה אירוע רב משתתפים, ונכחו בו סוחרים, קונים, בנקאים, וגם אנשי בידור וקהל רב שבה לצפות במופעי הבידור.
היריד פעל במהלך כל ימי הביניים.
במהלך המאה ה-17 החלה ירידה בפופולריות של היריד והוא הפסיק לפעול.
פעילותו חודשה באמצע המאה ה-18 אולם הוא הופסק בשנת 1788.
בשלהי המאה ה-20 החלו להיערך אירועים קצרים בשם זה, בסגנון ביניימי, שנערכו בחסות ארגון מורשת אנגליה.
היריד מאוזכר בבלדה העממית הבריטית יריד סקרבורו.
בלדה זו זכתה לפרסום רב ברחבי העולם בביצוע הצמד סיימון וגרפונקל.
"יְרִיד סְקַרְבּוֹרוֹ" היא בלדה או שיר עם מסורתי אנגלי.
הבלדה מספרת על בחור צעיר המזמין את המאזין ליצירה לספר לאהובתו לשעבר שאם היא תבצע שורה של מטלות בלתי אפשריות הם ישובו להיות יחד.
בין המטלות המוטלות עליה - לתפור חולצה בלי תפרים או למצוא שדה חקלאי בין הים לבין חוף הים.
לעיתים היצירה מבוצעת בצורת דואט (דו-שיח בין הבחור לבחורה) שאז כל אחד מבני הזוג מטיל על בן זוגו מטלות בלתי אפשריות.
מילות השיר דומות בצורתן ובנושאן לבלדה הסקוטית אביר בני הלילית (The Elfin Knight) שמקורה בשנת 1670 ואולי אף קודם לכן.
בבלדה סקוטית זו מאיים בן לילית כי יחטוף אישה צעירה ויישא אותה לאישה אלא אם כן היא תבצע מטלה בלתי אפשרית, כגון: תפירת גלימה מבלי מתפרת, והעלמה משיבה בדרישה משלה - שימצא לה דונם של אדמה חקלאית שנוגעת בחוף הים.
הבלדה הפכה פופולרית והתפשטה ברחבי אנגליה, ובמאה ה-18 מתועדות עשרות גרסאות שלה.
השם הנוכחי של הבלדה - המתייחס ליריד סקרבורו - הגדול בירידי אנגליה בימי הביניים - מופיע בתיעוד לראשונה במאה ה-19, וכך גם הפזמון החוזר של הבלדה: "פטרוזיליה, מרווה, רוזמרין וקורנית" (parsley, sage, rosemary, and thyme).
בגרסאות קדומות יותר של הבלדה מתואר יריד שוק אחר, למשל: שוק ויטינגהאם, שוק ברוויק ואחרים, ויש גרסאות שאינן מזכירות כלל הליכה ליריד.
הזכר אותי לזו הגרה שם,
פעם הייתה היא אהובתי האמיתית.
אמור לה לתפור לי חולצה עבה,
מבלי תפרים או שימוש במחטים,
ואז תהיה שוב אהובתי האמיתית.
אמור לה לשטוף החולצה בבאר,
באר בלי מי מעיין או גשמים,
אמור לה לייבש החולצה על אטד,
עתה הוא דורש דרישות שלוש,
תקוותי שיענה על שלוש משלי,
ואז יהיה שוב אהובי באמת.
אמור לו לקנות לי חלקת אדמה,
בין מי הים לבין חולות החוף,
אמור לו לחרוש אותה בקרן איל,
ויזרע את כולה בגרגר של פלפל,
אמור לו לקצור אותה במגל עשוי עור,
אמור לו לזרות התבואה על הקיר,
מבלי שיפול אף גרגר של פלפל,
ואז שסיים את כל עבודתו,
אמור לו לבוא ולקבל חולצתו,
ואז יהיה שוב אהובי באמת.(Gentleman):
עשבי התיבול המופיעים בפזמון החוזר של הבלדה, היו עשבי תיבול נפוצים במטבח האנגלי, ובדומה לעשבי תיבול אחרים, בימי הביניים שייכו להם משמעות סמלית:
הפטרוזיליה נחשבת כעשב המגן מפני רעלים או מפני רוע;
הרוזמרין מסמל אהבה, נאמנות ונישואין;
השימוש בעשבים בבלדה משמש סמל לניסיון האוהבים להחיות את אהבתם, ולהגיע אל הנישואין על אף הקשיים שהם מטילים אחד על השני.
יש הסוברים כי עשבים אלה מעידים על עתיקותה של הבלדה, שכן בתקופת המגפה השחורה באנגליה האמינו כי עשבים אלה מסוגלים למנוע את המגפה.
גרסאות אחרות של הפזמון קיימות, ונעשה בהם שימוש בחריזה זהה:
כאשר במקום Parsley, sage, rosemary, and thyme (פטרוזיליה, מרווה, רוזמרין וקורנית)
השיר הוקלט לראשונה על ידי גורדון הית' ולי פיאנט בשנת 1955, וכן, באותה שנה, על ידי א.
לויד באלבום "בלדות אנגליות וסקוטיות פופולריות".
הצמד סיימון וגרפונקל עיבדו את השיר, תוך שהם יוצרים מלודיה של מילותיו, במסגרת אלבומם "שירי עם אנגלים".
פול סיימון למד את השיר בשנת 1965 מפי מרטין קארתי.
פול סיימון הוסיף לשיר המקורי שורות מתוך "The Side of a Hill" (צידה של גבעה) שיר אנטי מלחמתי שכתב קודם לכן, ולחלק זה בשיר הוא קרא "Canticle" (כלומר מזמור במובן התנכי).
שני השירים משולבים זה בזה: בין כל שתי שורות מ"יריד סקרבורו" המקורי מבוצעת שורה אחת מ-The Side of a Hill.
השילוב הופיע באלבומם של השניים משנת 1966 שנקרא על שם פזמון השיר "Parsley, Sage, Rosemary, and Thyme", השיר מופיע גם בפסקול הסרט "הבוגר".
באמצעות השיר "The Side Of A Hill" יוצר סיימון דיאלוג בין השיר המסורתי למילותיו הוא, ותוך כדי כך הופך את השיר לשיר מחאה פוליטי כנגד מלחמות.
במחאה כנגד המלחמות, הוא מסביר כי אין במלחמות כל תועלת ואין להם כל סיכוי, בדומה למטלות חסרות הסיכוי המופיעות בבלדה, והוא משלב את שורות הבלדה במשפטיו הוא על מנת לתת יתרת תוקף לדברים.
כך ניתן לראות בשורות המשולבות במילות הבלדה ומסומנות בסוגריים:
אמור לה לקצור במגל עור
(המלחמה זועקת, מבהיקה בגדודים של שני)
(גנרלים פוקדים על חייליהם להרוג)
ולאסוף את הכל בצרור אברש
(וללחום למען מטרה שמזמן שכחו)
אז היא תהיה אהבתי האמיתית
השילוב בין שירו של סיימון בבלדה יוצר משפטים חסרי היגיון.
לדוגמה: סיימון קושר בין הקצירה במגל בשיר (קצירה חסרת תוחלת שכן המגל עשוי עור) לבין המלחמה.
וכן, השורה של שירו, לה משמעות הגיונית "גנרלים פוקדים על חייליהם להרוג, וללחום למען מטרה שמזמן שכחו", כאשר היא מתקשרת למילות הבלדה נוצרים משפטים הגיוניים דקדוקית, אך חסרי משמעות: "גנרלים פוקדים על חייליהם להרוג, ולאסוף את הכל בצרור של אברש, וללחום למען מטרה שמזמן שכחו".
להקת "זמרי המלך" (King's Singers) הקליטו את השיר פעמיים - ב-1971 וב-1993.
ג'סטין הייווארד, סולן המודי בלוז לשעבר הקליט גרסת כיסוי לשיר בתקליטו Classic Blue מ-1989.
הזמרת לורה רייט (Laura Wright) הקליטה גרסה של השיר באלבומה "השושנה האחרונה" (The Last Rose) משנת 2011, והזמרת שיבון אוון (Siobhan Owen) הקליטה גרסה בשנת 2012.
תרגום נאמן למקור הוא של אהוד מנור, המוכר בביצועם של צמד הפרברים.
הפרברים הקליטו את גרסתם לשיר עבור אלבום שלם המורכב מגרסאות עבריות לשיריהם של סיימון וגרפונקל, לרבות תרגום התוספת של גרפונקל לבלדה המקורית.
בתרגום זה החליפו את התבלינים הבריטיים בתבלינים מקומיים: "קינמון, יסמין ומרווה", ואף שהבלדה עדיין קרויה "יריד סקרבורו", השורה הראשונה של השיר היא: "אם פניך היום ליריד".
לבלדה קיימת גרסה אמריקנית מהתקופה הקולוניאלית בשם Strawberry Lane במילים ובלחן שונים במקצת.
היא תורגמה לעברית על ידי יעקב שבתאי, והושרה על ידי דני ליטני וסנדרה ג'ונסון בשם "בסמטת התותים".
התרגום מתחיל במילים: "הלכתי הלוך בסמטת התותים" (As I was walking up Strawberry Lane) ובמקום הפזמון החוזר המאזכר צמחי תבלין הנפוצים באנגלייה, הפזמון החוזר בשיר הוא "כל הוורדים פרחו בחמדה" (Every rose grows merry and fine).
"Scarborough Fair" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, La Luna.
השיר יצא לאור בינואר 2000, כסינגל השלישי מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים איסט וסט רקורדס ואנג'ל רקורדס.
כאשר הופץ ברחבי העולם, צורפו אליו השירים "La Luna" ו-"She Doesn't See Him".
השיר "Scarborough Fair" בוצע והוקלט מאות פעמים במרוצת השנים, על ידי מוזיקאים שונים ברחבי העולם.
בין 1999–2000 הקליטה ברייטמן את אלבום האולפן השביעי שלה, La Luna, במסגרתו החליטה להקליט גרסה משלה ל-"Scarborough Fair".
פרק זמן לצאתה, עלתה גרסתה של ברייטמן לספוטיפיי, שם הצליחה לצבור 4 מיליון השמעות.
"Scarborough Fair" הפך לשירה המצליח ביותר של ברייטמן באסיה.
הוא כבש את פסגות המצעדים ברפובליקה העממית של סין וטאיוואן במשך שבועות רבים.
ברייטמן הובילה לכך שהשיר צבר פופולריות מחודשת בשוקי המזרח באמצעות העיבוד המוצלח שלה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולםינואר 2000תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ'איסט וסט • אנג'ל
יריד ההבלים היא סדרת טלוויזיה משנת 1998, עיבוד לספר באותו שם מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
את התסריט כתב אנדרו דייוויס.
שני עיבודים נוספים נעשו לרומן בהפקת ה-BBC בשנת 1967 ובשנת 1987.
ראו תקציר עלילה בערך "יריד ההבלים".
נטשה ליטל - בקי שארפ
פרנסס גריי - אמיליה סדלי
דייוויד רוס - מר סדלי
פיליפ גלניסטר - ויליאם דובין
מישל דוטריס - גברת סדלי
ג'אנין דוביצקי - גברת ביוט קרולי
אנטון לסר - מר פיט קרולי
נתניאל פרקר - רודון קרולי
ג'רמי סוויפט - ג'וס סדלי
טום וורד - ג'ורג' אוסבורן
סטיבן פרוסט - ביוט קרולי
טים וודוורד - מר ג'ון אוסבורן
ג'נט דייל - מיס בריגס
פרנסס טומלטי - גברת או'דאוד
מארק למברט - מייג'ור או'דאוד
דייוויד בראדלי - סר פיט קרולי
מרים מרגוליס - מיס קרולי
דניאל הרט - הדגלן סטובל
אביגיל ת'או - ג'יין אוסבורן
אלינור ברון - ליידי בראקרס
שרה קרודן - ליידי בלנש
גרהם קרודן - לורד בראקרס
סילבסטרה לה טוזל - ליידי ג'יין קרולי
ג'ררד מרפי - לורד סטיין
רוברט קול - רודון הקטן
זורן וייז - ג'ורג' הקטן
ג'ואנה סקנלן - ליידי קרולי
ויקי פפרדין - אן דובין
רוג'ר אשטון-גריפית'ס - המלך ג'ורג' הרביעי
1999 - Biarritz International Festival of Audiovisual Programming - סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר; השחקנית הטובה ביותר (נטשה ליטל), תסריט
1999 פרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה - סדרת הדרמה הטובה ביותר, השחקנית הטובה ביותר, עיצוב תלבושות הטוב ביותר, עריכה הטובה ביותר, מוזיקה מקורית הטובה ביותר והצילום הטוב ביותר
יריד ההבלים הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1932 בבימויו של צ'סטר מ.
פרנקלין, ובכיכובם של מירנה לוי, קונווי טיארל ואנתוני בושל.
הסרט הוא עיבוד מודרני לרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
תקופת הרג'נסי שבספר, הוחלפה במאה העשרים בבריטניה.
שלוש שנים אחר כך עובד הספר שוב לקולנוע לסרט בשם "בקי שארפ", שהיה הראשון שצולם בטכניקת הטכניקולור בשלושה פסים.
צעירה שאפתנית וחסרת רחמים מקדמת את עצמה ומעמדה בחברה מתפקיד אומנת אל עבר החברה הגבוהה.
הסרט נחשב בטעות לסרט הראשון שבו כיכבה מירנה לוי.
מירנה לוי – בקי שארפ
קונוויי טיארל – רודון קרולי
ברברה קנט – אמיליה סדלי
וולטר ביירון – ג'ורג' אוסבורן
בילי ביוון – ג'וזף סדלי
מונטגיו לאב – המרקיז מסטיין
הרברט בונסטון – מר סדלי
מרי פורבס – גברת סדלי
ליונל בלמור – סר פיט קרולי
יריד ההבלים היא סדרת טלוויזיה של ה-BBC משנת 1967. עיבוד לרומן באותו שם מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
סוזן המפשייר כיכבה בתפקיד בקי שארפ, תפקיד עליו זכתה ב-1973 בפרס אמי.
ב-1972 שודרה הסדרה בארצות הברית בערוץ PBS במסגרת "מסטרפיס תיאטר".
ה-BBC הפיקו עיבוד נוסף לרומן בשנת 1978 ועיבוד שלישי ב-1998.
סוזן המפשייר - בקי שארפ
דייסון לובל - רודון קרולי
בריאן מרשל - קפטן דובין
מרילין טיילרסון - אמיליה אוסבורן
רוי מרסדן - ג'ורג' אוסבורן
ג'ון מופאט - ג'וס סדלי
ברברה קופר - מיס מתילדה קרולי
ברברה ליק - גברת סדלי
מייקל רות'וול - פיט קרולי
ג'ון ולש - סר פיט קרולי
תלמה ברלו - מיס בריגס
ריצ'רד קלדיקוט - מר אוסבורן
רוברט פלמינג - לורד סטיין
סוזן המפשייר זכתה ב-1973 בפרס אמי לשחקנית בתפקיד ראשי בדרמה/קומדיה.
יריד ההבלים הוא עיבוד טלוויזיוני לרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי בהפקת אולפני פבל מיל של ה-BBC.
הסדרה צולמה באולפן ובאתרים בוינצ'סטר ובתטפורד.
כל צילומי הפנים נעשו בסטודיו A של פבל מיל.
בסדרה מככבים איב מת'סון בתפקיד רבקה שארפ, רבקה סאייר בתפקיד אמיליה סדלי.
סיימון דורמנדי בתפקיד ויליאם דובין, וג'ק קלאף בתפקיד רודון קרולי.
סיפור העלילה מתרחש בתקופת המלחמות הנפוליאוניות.
בקי שארפ צעירה יתומה וענייה רוקמת תחבולות להתעשר ולהעלות את מעמדה החברתי.
היא נעזרת בחברתה ללימודים אמיליה סדלי, כדי לטפס בסולם החברתי.
שתי הנשים מתחתנות עם קצינים בצבא, ועל שתיהן משפיעים אירועי קרב ווטרלו.
איב מת'סון – בקי שארפ
רבקה סייר – אמיליה סדלי
סיימון דורמנדי – ויליאם דובין
ג'ק קלאף – רודון קרולי
דייוויד סוויפט – מר סדלי
ג'יליאן ריין – גברת סדלי
ג'יימס סקסון – ג'וזף "ג'וס" סדלי
בנדיקט טיילור – ג'ורג' אוסבורן
שוגן סימור – פיט קרולי
פיליפה ארקהרט – מיס בריגס
פרדי ג'ונס – סר פיט קרולי
ג'ון שרפנל – לורד סטיין
יריד לייפציג הוא יריד שמתקיים בלייפציג מאז ימי הביניים.
בין שתי מלחמות העולם היה מהירידים הגדולים בעולם.
לאחר מלחמת העולם השנייה, בתקופת המלחמה הקרה היווה היריד את אחד מהירידים המרכזיים של הקומקון.
מתקיים כיום במתחם חדש הנמצא כ-7 קילומטר צפונית למרכז לייפציג.
יריד לייפציג מוזכר לראשונה בכתובים במסמך משנת 1165. במהלך המאה ה-19 הוסב היריד מיריד סחורות ליריד דוגמאות.
יריד הדוגמאות התקיים פעמיים בשנה, באביב ובסתיו, למשך כשבוע.
התערוכה כללה מדורים שונים, בהם טכניקה שהציגה חידושים טכנולוגיים, בניין, ספרים, עיתונות ואמנות.
יריד לייפציג היה מרכז חשוב למסחר בפרוות.
היריד אירח גם דיונים בענייני מדיניות כלכלית ואירח את בכירי השלטון בגרמניה.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, פתח את היריד יוזף גבלס.
בשנת 1933 נפגע היריד בעקבות החרם על גרמניה.
השלטון הנאצי פרסם את היריד והבטיח שיהודים יוכלו לבקר ביריד ללא חשש.
בשנת 1937 שינה השלטון הנאצי את שם העיר ל"לייפציג עיר היריד האימפריאלי".
היריד התקיים גם בשנת 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה אך מחוץ לגרמניה תואר ככישלון, בהיעדר סחורות באיכות טובה ובגלל מיעוט עסקאות.
בסתיו 1940 הפציצה בריטניה את האזור במהלך היריד.
בשנת 1942 כבר בוטל היריד.
מבני היריד נוצלו לתעשיית נשק.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, חידש שלטון הכיבוש הסובייטי את היריד בסוף 1945. היריד היה תצוגה של העוצמה הכלכלית של הגוש המזרחי, והשתתפו בו גם ארצות המערב שבקשו לפתח את המסחר עם הגוש הסובייטי.
בשנת 1959 ביקר ניקיטה חרושצ'וב ביריד ובשנת 1965 השתתף אלכסיי קוסיגין בפתיחת היריד.
היריד היווה נקודת מפגש חשובה בין מזרח למערב
בשנים 1995–1996 הוקם עבור היריד מתחם חדש הנמצא כ-7 קילומטר צפונית למרכז לייפציג, ובו ממשיך להתקיים היריד.
יריד ההבלים הוא סרט דרמה אילם משנת 1915, בבימוים של יוג'ין נולנד וצ'ארלס בראבין, ובכיכובה של גברת פיסק .
את הסרט הפיקה חברת אדיסון.
גברת פיסק כיכבה בשנת 1899 בברודוויי במחזה "בקי שארפ" המבוסס על הרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
זהו סרטה השני של גברת פיסק, אחרי שכיכבה ב-1913 בסרט "טס לבית דרברוויל" בהפקת אדולף צוקור.
למרות הפופולריות של "יריד ההבלים", גברת פיסק לא שיחקה יותר בסרטים.
גרסה קודמת של הרומן נוצרה בשנת 1911 בכיכובה של הלן גרדנר.
ב-1922 הופקה גרסה בריטית של הרומן.
ב-1923 נוצר הסרט "יריד ההבלים" בהפקת סרטי גולדווין.
עותק של הסרט נשמר באוסף ספריית הקונגרס.
גברת פיסק – בקי שארפ
שירלי מייסון – בקי בילדותה
ייל בנר – רייקדל שארפ
הלן פולטון – אמיליה סדלי
ויליאם ואדסוורת' – ג'וזף סדלי
ריצ'רד טאקר – ג'ורג' אוסבורן
רוברט בראוור – מר אוסבורן
פרנק מקגלין סניור – קפטן ויליאם דובין
ביגלו קופר – רודון קרולי
מוריס סטיוארט – ג'ורג' סדלי אוסבורן
הלן סטריקלנד – ליידי סטיין
ג'ון סטרג'ן – מייג'ור או'דאוד
ארתור רואו – פיט קרולי
יריד ההבלים הוא סרט דרמה אילם בריטי משנת 1922. את הסרט ביים וולטר קורטני ראודן, וכיכבו בו קלייב ברוק, קוזמו קירל בליו ודאגלס מונרו.
הסרט הוא עיבוד של הרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי משנת 1848. הסרט היה חלק מסדרת סרטים בשם "Tense Moments with Great Authors".
קלייב ברוק – רודון קרולי
דאגלס מונרו – המרקיז סטיינס
הנרי דאוטי – מר ונהאם
קירל בליו – בקי שארפ
יריד ההבלים הוא סרט אילם משנת 1923 בבימויו של הוגו באלין, ובהפקת סמואל גולדווין.
הסרט כלל סדרה של צילומים בצבע בטכניקת פריזמה.
הסרט הוא עיבוד לרומן "יריד ההבלים" מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
כיכבו בסרט אשתו של באלין, מייבל באלין, בתפקיד בקי שארפ, והוברט בוסוורת' בתפקיד המרקיז סטיין.
הסרט "יריד ההבלים" נחשב לסרט אבוד.
מייבל באלין – בקי שארפ
הוברט בוסוורת' – המרקיז סטיין
ג'ורג' וולש – רודון קרולי
האריסון פורד – ג'ורג' אוסבורן
ארל פוקס – קפטן דובין
וילארד לואיס – ג'וזף סדלי
אלינור בורדמן – אמיליה סדלי
בובי מק – סר פיט קרולי
דורקס מתיוס – ליידי ג'יין
לורה לה וארני – מיס קרולי
טמפה פיגוט – גברת סדלי
יריד ההבלים היא מיני-סדרת דרמה היסטורית המבוססת על הרומן באותו שם מאת ויליאם מייקפיס תאקרי.
את הסדרה הפיקה חברת Mammoth Screen, והפיצו רשת ITV ואולפני אמזון.
בסדרה מככבת אוליביה קוק בתפקיד בקי שארפ, יחד עם טום בייטמן בתפקיד קפטן רודון קרולי, ומייקל פיילין שמגלם את הסופר ויליאם מייקפיס תאקרי.
אוליביה קוק – בקי שארפ, בתם של שחקנית אופרה צרפתייה ושל אמן.
שארפ היא בחורה פקחית וצינית הנחושה לסלול את דרכה לחברה הגבוהה.
היא משתמשת בקסמיה לפתות גברים מהמעמד הגבוה.
קלודיה ג'סי – אמיליה סדלי, צעירה תמימה וטובת לב, ממשפחה אמידה בלונדון, שמתיידדת עם בקי באקדמיה לבנות של מיס פינקרטון.
היא מזמינה את בקי לשהות בביתה בלונדון אחרי שהן מסיימות את לימודיהן באקדמיה.
טום בייטמן – רודון קרולי, קצין פרשים קל דעת, הבן הצעיר במשפחת קרולי, ואהוד על דודתו מטילדה.
עד שהוא מתחתן עם בקי, אישה ממעמד נמוך בהרבה משלו.
ג'וני פלין – ויליאם דובין, קולונל בצבא וחברו הטוב ביותר של ג'ורג' אוסבורן, אהובה של אמיליה
צ'ארלי רואו – ג'ורג' אוסבורן, בנו של סוחר עשיר, ג'ון אוסבורן, ואהוב ילדות של אמיליה, ובהמשך בעלה.
הוא יוצא כנגד אביו ומתחתן עם אהובתו.
סיימון ראסל ביל – מר ג'ון סדלי, אביהם של אמיליה וג'וס ובעלה של לואיזה.
מר סדלי פושט רגל ומתרושש.
אנתוני הד – לורד סטיין, מרקיז עשיר ובעל השפעה, שנדלק על בקי.
מרטין קלונס – סר פיט קרולי, ברונט גס רוח והולל, ששוכר את בקי כאומנת לבנותיו.
אחר כך הוא נדלק עליה ומציע לה נישואים, אך מגלה שהיא התארסה בסתר לבנו רודון.
פרנסס דה לה טור – ליידי מטילדה קרולי, דודתם העשירה של בני משפחת קרולי.
מייקל פיילין – ויליאם מייקפיס תאקרי, מחבר הרומן "יריד ההבלים", והמספר בסדרה.
רוברט פיו – מר ג'ון אוסבורן, אביו של ג'ורג', שאוסר עליו להתחתן עם אמיליה.
סוראן ג'ונס – מיס פינקרטון, מנהלת האקדמיה לבנות שבו למדו אמיליה ובקי.
דייוויד פין – ג'וס סדלי, אחיה של אמיליה שחזר מהודו, והוא נמשך לבקי.
קלייר סקינר – גברת לואיזה סדלי, אמם של אמיליה וג'וס, אשתו של ג'ון
מתיו ביינטון – ביוט קרולי, אחיו הכומר של רודון.
שאן קליפורד – מרתה קרולי, אשתו של ביוט.
פליסיטי מונטגיו – ארבלה בריגס, בת לוויה של ליידי מטילדה, ובהמשך של בקי.
מוניקה דולן – גברת פגי או'דאוד.
אלי קנדריק – ג'יין אוסבורן
אליזבת ברינגטון – ליידי בראקרס
סאלי פיליפס – ליידי סטיין
ריצ'רד דיקסון – גנרל טופו
פיטר וייט – מר ראגלס
מייקל פיצסימונס – מייג'ור מייקל או'דאוד
קוטג' באחוזת Chevening House שבסבנאוקס בקנט שימש לצילומי ביתם של משפחת רודון.
אתר צילום נוסף בסבנאוקס היה ב-Squerryes Court עבור פנים בית הספר של מיס פינקרטון (סוראן ג'ונס).
סצנה בטיילת שכללה חיילים וסוסים צולמה מחוץ למלון רויאל בדיל שבקנט.
צילומים אחרים נערכו בלונדון במספנה ההיסטורית בצ'טם, וב-Anchor Wharf.
זהו אחד ממשחקי הדרבי העירוני הגדולים באירופה, כאשר פורטל 90min.com דירג את הדרבי במקום 14.
ישנה יריבות גדולה גם בתחום הכדורסל, המכונה הדרבי המוסקבאי, בין חימקי מוסקבה לבין קבוצת הכדורסל של צסק"א מוסקבה; הדרבי הפחות משמעותי בתחום הכדורגל הוא בין דינמו מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה.
מאזן המפגשים בליגה(נכון ל-16 באוקטובר 2022)
המפגש הראשון בין צסק"א לספרטק נערך לראשונה ב-1 ביוני 1922, בגמר אליפות מוסקבה כשצסק"א (שנקראה אז OLLS) גברה על ספרטק (שנקרא אז MKS) בתוצאה 4:2. 64 מהמשחקים נערכו באצטדיון לוז'ניקי.
בתקופה הסובייטית, מ-1936, הקבוצות נפגשו 100 פעמים.
ספרטק ניצחה ב-46 משחקים בעוד צסק"א ניצחה ב-35 מהם.
מאז 1991 השניים נפגשו 64 פעם והמאזן עומד לטובת צסק"א שניצחה ב-28 משחקים, לעומת 20 שבהם ניצחה ספרטק, בעוד 15 משחקים הסתיימו בתיקו.
השוויון המאופס האחרון בין הקבוצות נרשם באוקטובר 2003.
ספרטקצסק"אאליפות ברית המועצות127אליפות רוסיה106גביע ברית המועצות105גביע רוסיה37גביע הפדרציה הסובייטי10הסופרקאפ הרוסי17גביע אופ"א01סך הכל3632
ישנה יריבות גדולה בין מועדוני ספרטק וצסק"א בענף ההוקי קרח והוא אחד המתוחים בליגת KHL.
היריבויות בליגת KHL מחולקות למספר קטגוריות ומכיוון שהליגה עדיין צעירה, רבות מהיריבויות עברו אליה מימי הסופרליגה הרוסית, בעוד שמשחקי דרבי חדשים צמחו על רקע העלייה בפופולריות של הליגה.
חלק מהיריבויות הן מבוססות גאוגרפית (כמו הדרבי המוסקבאי) ואילו אחרות מבוססות על שמות הקבוצות או לארגון שהקבוצות הללו השתייכו אליו בתקופת ברית המועצות (כמו הדרבי הצבאי).
לא כל הקבוצות מציגות יריבות שאינן משתנות בכל עונה.
במסורת האירופית, יריבויות ספורטיביות ברוסיה מכונה "משחקי דרבי".
צסק"א מוסקבה נגד ספרטק מוסקבה
ספרטק מוסקבה נגד דינמו מוסקבה
דינמו מוסקבה נגד צסק"א מוסקבה
מדי שנה, מהדורות חדשות הספורט נוטות לחשב על רקע משחקי הדרבי המוסקבאי מיהי אלופת מוסקבה, בהתבסס על משחקים בין שלוש הקבוצות הללו.
החל מעונת 2009/2010 של ליגת KHL, כל קבוצות מוסקבה נמצאות תחת חטיבה אחת (החטיבה המערבית), מה שהופך את משחקי היריבות לשכיחים יותר.
מפני שההוקי פחות פופולרי מאשר כדורגל וענף ספורט אחר במוסקבה, קבוצות שמבוססות במוסקבה סובלות מירידה במספר הצופים במשחקיהן.
בדרבי ערי הבירה, לעומת זאת, תמיד ישנה נוכחות צופים גבוהה יותר ממשחקים אחרים.
בשנותיה הראשונות של ליגת KHL התקיימה יריבות בין מועדוני ההוקי של מחוז מוסקבה, אך קבוצות רבות התפרקו וכיום אין יריבות משמעותית בענף ההוקי במחוז מוסקבה.
היריבות הייתה בין מועדון אטלנט מחוז מוסקבה מול ויטיאז צ'כוב, מועדון אם.וה.דה וחימיק ווסקרסנסק.
כהמשך ליריבות הכללית בין העיר סנקט פטרבורג למוסקבה (כתחרות בין עיר הבירה ההיסטורית לעיר בירה המודרנית), ישנה יריבות עצומה בין מועדון סק"א מול כל אחת מקבוצות מוסקבה, אם כי לא הקבוצות במחוז מוסקבה.
היריבות המתוחה ביותר היא בין סק"א וצסק"א, שכונתה הדרבי הצבאי.
סק"א סנקט פטרבורג נגד ספרטק מוסקבה
אק ברס קאזאן נגד נפטיכימיק ניז'נקאמסק
יריבות זו לא נחשבת לאחת הגדולות בענף ההוקי ברוסיה, אך בכל זאת משמעותית בכך שאק בארס הייתה ידועה בקרב שחקנים ומאמנים ולעומת נפטכימיק היא המועדון הגדול במחוז ונחשב ל"אח הבכור" של ענף ההוקי בטטרסטן והיריבות משקפת מפגש ידידותי לרוב.
טרקטור צ'ליאבינסק נגד מטאלורג מגניטוגורסק
טרקטור צ'ליאבינסק נגד אבטומוביליסט יקטרינבורג
סיביר נובוסיבירסק נגד אוונגארד אומסק
לוקומוטיב ירוסלב נגד טורפדו ניז'ני נובגורוד
טורפדו ניז'ני נובגורוד נגד אק בארס קאזאן
אק ברס קאזאן נגד לוקומוטיב יארוסלבל
היריבות בין מועדון סלובן ברטיסלאבה הסלובקי ללב פראג הצ'כית היה טבעית מההתחלה בשל יריבות ההוקי קרח צ'כיה – סלובקיה ושתי הקבוצות היו הנציגות היחידות של מדינותיהן בליגת KHL.
מאז עזיבת לב פראג את הליגה ולאחר מכן עזיבתה של סלובן השכיחו את חשיבות הדרבי הזה והשניים לא נפגשו מאז במסגרת תחרותית.
אמור חברובסק נגד אדמירל ולדיווסטוק
אק ברס קאזאן נגד סלבאט יולאייב אופה
ניתן לכנות גם את הדרבי כדרבי האלופות, אלה שתי הקבוצות הראשונות שזכו בגביע גגארין ולשתי הקבוצות יש מדים ירוקים, הן מרפובליקות אוטונומיות ויש להן שחקני קליבר של ה-NHL, מה שהופך את המשחקים ביניהן למתוחים במיוחד.
יריד רחוב קסטרו הוא יריד ופסטיבל רחוב להט"בי, שמתקיים, בדרך כלל, ביום הראשון של אוקטובר, בשכונת הקסטרו, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית.
היריד כולל בידורים בשידור חי, די ג'יים, דוכני אוכל, דוכנים קהילתיים, וכן סמטת אומנים.
עקב לחץ קהילתי אורגן היריד מחדש, והוא משלב איסוף תרומות באמצעות דוכני האוכל לארגוני צדקה מקומיים.
יריד רחוב קסטרו הוקם על ידי הארווי מילק, והקבוצה שהוביל, עמותת עמק קסטרו, ב-1974. באותה שנה, היו למעלה מ-5,000 מבקרים.
הפופולריות של האירוע צמחה במהירות, וב-1977 היו כ-70,000 מבקרים.
זרם המבקרים סייע לקדם את ענף התיירות ההולך וגדל של שכונת הקסטרו.
יריד רחוב קסטרו הוא אחד מירידי הרחוב הרבים שמתקיימים בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
יריד רחוב קסטרו הוא אחד מהאירועים השנתיים הגדולים ביותר בסן פרנסיסקו, לצד מצעד הגאווה בסן פרנסיסקו , פסטיבל רחוב פולסום, השבת הוורודה , ופסטיבל רחוב יוניון.
בשל מגפת הקורונה בארצות הברית, יריד זה, לצד אירועים להט"בים רבים אחרים שהושפעו מהמגפה, בוטלו ב-2020. היריד חזר לפעילות ב-2021.
היריבות בין לוקומוטיב לספרטק היא דרבי בין מועדוני עיר הבירה הרוסית לוקומוטיב וספרטק, שהוא אחד העימותים המתוחים ביותר בכדורגל הרוסי.
ההיסטוריה של היריבות מתחילה ב-17 ביוני 1936, אז נפגשו הקבוצות במגרש של אצטדיון סטלינץ במחזור החמישי של אליפות המועדונים הראשונה של ברית המועצות.
נכון לאפריל 2021, המועדונים שיחקו זה מול זה במשחקים רשמיים (באליפות ברית המועצות, ליגת העל הרוסית, גביע ברית המועצות , גביע הפדרציה, הגביע הרוסי והסופר קאפ) 147 מפגשים, בהם 80 משחקים ניצחה ספרטק, 33 - לוקומוטיב, 34 משחקים הסתיימו בתיקו.
התקופה המוקדמת והשליטה של "ספרטק"
ההיסטוריה של היריבות בין לוקומוטיב לספרטק החלה, כמו רוב משחקי הדרבי של מוסקבה במשחקי האליפות הסובייטית שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
המשחק הראשון בין המועדונים התקיים ב-1936 במסגרת אליפות האביב.
ספרטק ניצחה ולאורך כל התקופה הסובייטית, היה לספרטק יתרון משמעותי.
לוקומוטיב הייתה חלשה משמעותית ממועדוני העיר האחרים.
מעידה על כך הסטטיסטיקה של לוקומוטיב הן במשחקים מול ספרטק (11 ניצחונות על האדומים-לבנים, 18 תוצאות תיקו, 51 הפסדים, הפרש השערים של 80 - 162 לטובת ספרטק), וכן באליפויות ברית המועצות כולה (התוצאה הטובה ביותר היה מקום 2 בעונת 1959).
בתקופת ברית המועצות, לוקומוטיב זכתה בשני גביעים (גביעי ברית המועצות ב-1936 וב-1957) לעומת 23 זכיות של ספרטק.
באופן כללי, היריבות לא הייתה בעלת משמעות כפי שהיא מאז שנות ה-90.
תקופת האליפויות והגביעים הסובייטיים הראשונים התבררה כחלשה במיוחד עבור לוקומוטיב ומוצלחת עבור ספרטק.
בשנות ה-30 וה-40, לוקומוטיב לא הצליחה להשיג שום ניצחון אחד על האדומים-לבנים (היחס הכולל עמד על 0 ניצחונות ללוקומוטיב, 4 תוצאות תיקו, 12 ניצחונות לספרטק עם הפרש שערים של 13 - 37).
שנות ה-50 וה-60. הניצחונות הראשונים של לוקומוטיב.
גמר גביע ברית המועצות 1957
הניצחון הראשון ובו בזמן הגדול ביותר של לוקומוטיב על ספרטק היה רק ב-28 בספטמבר 1952, אז במסגרת אליפות ברית המועצות לוקומוטיב ניצחה 0–3 לעיני כ-80 אלף צופים באצטדיון דינמו.
השיא הראשון של לוקומוטיב בדרבי היה בעונת 1957. לראשונה מזה זמן רב, לוקומוטיב העפילה לגמר גביע ברית המועצות, שם התמודדה מול ספרטק.
במשחק זה, לוקומוטיב זכתה בניצחון היסטורי 1:0 בנוכחות 103 אלף צופים.
את השער היחיד כבש ולנטין בובוקין.
בשנות ה-50: לוקומוטיב הישגה 3 ניצחונות על ספרטק, 4 תוצאות תיקו ו-10 ניצחונות של ספרטק.
בשנות ה-60: היו ללוקומוטיב 4 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו, 9 ניצחונות של ספרטק.
לאחר קריסת ברית המועצות, החל שלב חדש בהיסטוריה של היחסים בין המועדונים.
ספרטק שלטה באליפות רוסיה במשך עשור וזכתה בתשעה תארים, מה שלא מנע מלוקומוטיב לשפר משמעותית את הסטטיסטיקה שלה במפגשים עם ספרטק.
לאחר שלוקומוטיב התמקמה בצמרת טבלת האליפות (לוקומוטיב מעולם לא ירדה מתחת למקום 6 במהלך 15 עונותיה הראשונות ברוסיה) ובגביע.
מוצלחות במיוחד היו הופעותיה בגביע: לוקומוטיב זכתה שבע פעמים בגביע (4 מהן בתקופה שבין 1996 ל-2001).
התארים האחרונים של לוקומוטיב היו אליפות 2017/18 (בפעם השלישית), בעוד ספרטק זכתה באליפות 2016/17. שני המועדונים זכו לסדרה של הצלחות במשחקי הדרבי בתקופה הפוסט-סובייטית:
רצף הניצחונות של "ספרטק" מ-1996 עד 1999 עמד על 8 ניצחונות ברציפות
רצף הניצחונות של ספרטק מ-2009 עד 2012 היה 7 ניצחונות ברציפות עם הפרש שערים כולל של 17-3
לוקומוטיב החזיקה ברצף נטול הפסדים מיוני 2001 עד אפריל 2006 של 10 משחקים.
גמר הגביע הסובייטי 1957, כשלוקומוטיב ניצחה 1:0 את ספרטק לעיני 103,000 איש באצטדיון לנין.
גמר הגביע הרוסי 1995/1996, כשספרטק מוסקבה הפסידה 2:3 ללוקומוטיב באצטדיון דינמו, לעיני 20,00 צופים.
הדרבי של לוקומוטיב וספרטק התקיים באצטדיונים רבים, כולל לוז'ניקי, דינמו, טורפדו.
לפני השלמת בניית אוטקריטיה ארנה, ספרטק שיחקה את משחקי הבית שלה באצטדיונים מושכרים ולא היה לה מגרש בית אמיתי.
מאז 2005, לוקומוטיב מארחת את משחקיה בRZD ארנה בעוד ספרטק מארחת מאז 2014 באוטקריטיה בנק ארנה.
להלן טבלה הממחישה את מספר התארים שהושגו על ידי כל אחד מהמועדונים במהלך התקופה הסובייטית והרוסית בהיסטוריה שלהן.
ניצחונות לספרטק תיקו ניצחונות ללוקומוטיב יחס שערים 29 16 22 102 — 78
כובש השערים הטוב ביותר במשחקים בין לוקומוטיב לספרטק בהיסטוריה הוא ניקיטה סימוניאן עם 16 שערים, אנטולי אילין ואנדריי טיכונוב כבשו 8 שערים כל אחד.
הכובשים הטובים ביותר של לוקומוטיב בתולדות הדרבי עם ספרטק הם דיניאר ביליאלטדינוב ודמיטרי סיצ'ב, שכבשו 7 שערים כל אחד.
בהיסטוריה של היריבות בין ספרטק ולוקומוטיב, נרשמו תוצאות השיא הבאות:
הניצחון הגדול ביותר של ספרטק (בהפרש של 7 שערים):
הניצחון הגדול ביותר של לוקומוטיב (הפרש של 3 שערים):
המשחק פורה השערים ביותר (10 שערים): לוקומוטיב - ספרטק, 4:6 (17 בספטמבר 1949, אליפות ברית המועצות 1949).
המספר הגדול ביותר של צופים במשחק באליפות רוסיה: 50,000 (8 באפריל 2000, ספרטק - לוקומוטיב, 0:0, אצטדיון לוז'ניקי).
מספר הצופים הגדול ביותר במשחק בין המועדונים בהיסטוריה: 103,000 (26 באוקטובר 1957, בגמר גביע ברית המועצות 1957).
יריבו של מיקי הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא לראשונה בשנת 1936. הסרט, אשר ביים וילפרד ג'קסון והפיק וולט דיסני, מציג לראשונה את דמותו של מורטימר מאוס.
זהו הסרט הקצר ה-85 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשישי באותה השנה.
מיקי פורק ציוד ממכוניתו המואנשת בעוד חברתו, מיני, מכינה את הפיקניק שהם מתכננים לעשות יחד.
עכבר בשם מורטימר, שנוהג במכונית ספורט אלגנטית (מואנשת גם היא), נוסע במהירות בכוונה ועוצר על ידם.
מורטימר מאוס הוא אחד מחבריה הוותיקים של מיני שידוע גם כיריבו של מיקי מאוס.
הוא הוא נוסע אחורה במכוניתו ומועך בכוונה את המכונית של מיקי לתוך עץ.
הוא ומיני רוקדים בזמן שמיקי מוריד מעצמו את כל האוכל המפוזר.
מורטימר מתחיל לצחוק על יריבו הנמוך, מה שגורם למיקי לקנא ולהיראות מתוסכל ומטורף.
הוא לוחץ יד למיקי, רק כדי לחשוף שרוול מזויף אותו מיקי אוחז.
הוא במכוון מוריד שניים מכפתורי המכנסיים הקצרים של מיקי, וכאשר האחרון מנסה בזעף לתלוש את הכפתורים של מורטימר מהמכנסיים הארוכים שלו, הוא מתחשמל עקב כך שהם מחוברים לסוללות נסתרות.
מורטימר צוחק על חשבונו, מה שהופך את מיקי למטורף עוד יותר.
המכונית של מיקי דוחפת את מכונית הספורט של מורטימר ומנסה להפחיד אותה על ידי רעש המנוע שלה, אבל מכונית הספורט של מורטימר צופרת בקול רם, גורמת למכונית של מיקי להתחבא מאחורי סלע בקרבת מקום.
לאחר מכן, מיני, מורטימר ומיקי, שעדיין זועף על מורטימר, עורכים יחד את הפיקניק, כאשר מורטימר מבחין שור במכלאה סמוכה ומנסה להרשים את מיני באמצעות מלחמת שוורים.
הוא תופס את שמיכת הפיקניק האדומה, גורם למיקי לטבול את אפו במשקה תוך כדי כך, כדי להשתמש בה כדי להילחם בשור.
מיקי מוריד את הספל מפניו ונהיה קצת עצבני כשמיני מוחאת כפיים למורטימר ושואלת את מיקי אם הוא טוב.
עם זאת, מיקי פשוט מתלוצץ על מיני, שובר את הספל וקורא למורטימר "צעקה מושלמת", והולך בחזרה למכונית הישנה שלו.
מיני מזועזעת מהתנהגותו הקנאית של מיקי, ואומרת למיקי המתרחק, "אתה פשוט מקנא".
מיקי והמכונית שלו יושבים שניהם זה ליד זה, שם הם בועטים באבן בעודם מוטרדים ממורטימר ומכוניתו.
בינתיים, מורטימר עדיין עסוק בהתגרות בשור.
שני הניסיונות הראשונים שלו עלו יפה, בעיקר בכך שגרמו לשור להסתער על גדרות העץ של הדיר שלו, אבל כשמורטימר רואה את שער הדיר הפתוח, בעודו עומד לנופף בפעם השלישית, הוא מיד צועק, חושש על חייו ובורח כאשר השור מסתער לכיוונו.
מורטימר מפיל את השמיכה מעל מיני ובורח במכונית הספורט שלו, משאיר אותה להתמודד לבדה עם השור, מה שלא הולך טוב בכלל (למעשה, שוורים יסתערו על כל אחד או כל דבר באדום).
לאחר מכן, השור משנה את מסלולו לכיוונה של מיני, שמבינה ששגרת הטוראדור של מורטימר הכעיסה את השור, והיא בורחת בעוד השמיכה עדיין עליה ומטפסת בבהלה על עץ.
מיקי ומכוניתו מבחינים בכך, ובזמן שמכוניתו של מיקי מתחבאת שוב, מיקי מצליח לעצור את השור, אך נתקע תחתיו תוך כדי.
מיקי נושך את זנבו של השור, גורם לו לקפוץ ומאפשר לו לצאת.
בזמן שהוא מנסה להוריד את מיני מהעץ, השור מסתער עליהם שוב.
מיני מטפסת בחזרה ומיקי מסיח את דעתו של השור עם השמיכה האדומה, אך העוצמה וההדף של ריצתו של השור גורמת לשמיכה לעטוף את מיקי לחלוטין.
וכשהשור מסתער שוב, מיקי מצליח להתחמק ממנו בכך שהוא תופס בשיניו ענף, וכשהענף נשבר הוא נסוג שוב.
הפעם מכוניתו של מיקי, שרואה את בעליה בסכנה, נחלצת לעזרתו ומצילה אותו באמצעות דחיפת השור הצידה, אך השור מתחיל מיד לרדוף אחרי המכונית.
המכונית שוב מתחבאת בזמן שהשור מפנה את תשומת ליבו למיקי.
המכונית מצילה את מיקי פעם נוספת הפעם על ידי נשיכת זנבו של השור וגורמת לו לרדוף אחריה באמצעות הפנס האחורי האדום שלה, ומעייפת אותו.
לאחר שהמכונית פיתתה את השור אליה שוב, היא משתמש בגלגליה האחוריים כדי להתיז בוץ על השור.
בינתיים, מיקי מנסה להוריד את מיני, שעדיין מפוחדת, מהעץ, אך השניים לבסוף נופלים.
ברגע האחרון המכונית שלהם תופסת אותם כשהשור עדיין במרדף אחריהם.
לאחר מכן המכונית יוצרת ענן אבק סביב השור, מבלבלת אותו ומאפשרת להם להימלט.
בעודם בדרכם הביתה, מיקי שואל את מיני אם מורטימר עדיין מוצא חן בעיניה ("עדיין את חושבת שהוא נחמד?").
הפרק מסתיים בכך שמיני מכחישה זאת בנימוס ("מי, מורטימר?
לא!"), ושניהם לוחצים ידיים, וכתוצאה מכך השניים משלימים.
מורטימר מאוס – סוני דוסון
היריב של מיקי שמחזר אחר מיני נקרא מורטימר מאוס.
כאשר וולט דיסני יצר את מיקי, במקור הוא קרא לפרי מוחו מורטימר מאוס, אך אשתו התעקשה שייקרא מיקי, מכיוון ש"מורטימר" הוא שם מפואר מדי לדמות מצוירת.
מורטימר מאוס תוכנן להידמות לוולט דיסני עצמו.
בתחילת שנות ה-40 מפיצי ספרי סיפורים שינו את שמו של מורטימר מאוס ל-Montmorency Rodent (מבוטא Rodawn כשהוא מעמיד פנים שהוא צרפתי), מכיוון שהיו כמה מורטימרים ביקום של מיקי מאוס באותה תקופה.
גרסאות עדכניות יותר שיחזרו את שמו המקורי.
הסרט הוא ההופעה המצוירת הראשית הראשונה והיחידה של מורטימר מאוס, כאשר בפעמים הבאות דמותו תופיע בתפקיד משני או כקמאו.
הדף הזה הוא רשימה של היריבויות המרכזיות בכדורגל הישראלי.
היריבות הפוליטית של ישראל: הפועל תל אביב נגד בית"ר ירושלים
היריבות בין תל אביב לבין חיפה ("הקלאסיקו הישראלי"): מכבי תל אביב נגד מכבי חיפה.
היריבות הדתית של ישראל: בית"ר ירושלים נגד בני סכנין
היריבות בין באר שבע לבין נתניה: הפועל באר שבע נגד מכבי נתניה
הדרבי הקטן של תל אביב: מכבי תל אביב או הפועל תל אביב נגד בני יהודה תל אביב, בעבר היו גם משחקים נגד בית"ר תל אביב, שמשון תל אביב ומכבי יפו, אך לא נקרא בשם זה.
הדרבי של חיפה : מכבי חיפה נגד הפועל חיפה
הדרבי של ירושלים : בית"ר ירושלים נגד הפועל ירושלים
הדרבי של רמת גן: הפועל רמת גן נגד הכח עמידר רמת גן
הדרבי של פתח תקווה (דרבי מלאבס): מכבי פתח תקווה נגד הפועל פתח תקווה
הדרבי של רחובות (דרבי השכונות): מכבי שעריים נגד הפועל מרמורק
הדרבי של אשדוד : הפועל אשדוד נגד מכבי עירוני אשדוד
הדרבי של הרצליה: הפועל הרצליה נגד מכבי הרצליה
דרבי הדרום : הפועל באר שבע נגד מ.ס אשדוד
מכבי נתניה נגד הפועל חדרה
הפועל רעננה נגד הפועל כפר סבא
רמת השרון נגד מכבי הרצליה
יריד תעסוקה הוא אירוע שבו מעסיקים ומגייסים מוסרים מידע לעובדים פוטנציאליים.
מחפשי עבודה משתתפים בירידי עבודה כדי לדבר פנים אל פנים עם מעסיקים פוטנציאליים, למלא קורות חיים ולשאול שאלות לגבי התפקידים השונים הזמינים.
בנוסף לאירועים המתקיימים באופן פרונטלי, ישנם גם ירידי תעסוקה מקוונים, הנותנים למחפשי עבודה דרך וירטואלית ליצור קשר עם מעסיקים פוטנציאליים.
ביריד תעסוקה מחפשי עבודה באים כדי להיפגש עם מעסיק, לנסות להתבלט על פני מועמדים אחרים ולקבל סקירה כללית על איך זה לעבוד בחברה או במגזר שנראה מעניין למועמד.
יריד תעסוקה בדרך כלל כולל שולחנות או דוכנים של חברה או ארגון שבהם ניתן למסור קורות חיים ולהחליף כרטיסי ביקור.
לעיתים קרובות היריד מתקיים בחסות מרכזי קריירה שונים, עיריות וחברות השמה.
במכללות ואוניברסיטאות, ירידי תעסוקה משמשים בדרך כלל לגיוס למשרות סטונדט.
היריד נותן מיקום מרכזי לסטודנטים לפגוש מעסיקים ולבצע ראיונות ראשוניים.
חברות גיוס כח אדם מדברות עם סטודנטים על ציפיות ועונות על שאלות הקשורות לתנאי הקבלה ולניסיון הדרוש למשרה.
ירידי תעסוקה מקוונים מתקיימים באמצעות פלטפורמה וירטואלית המאפשרת למעסיקים לדבר עם עובדים פוטנציאליים.
בהתאם לפלטפורמה שבה נעשה שימוש, יריד תעסוקה וירטואלי עשוי לכלול שירותים כגון שיחות וידאו, צ'אטים, חומר להורדה ועוד.
מחפשי עבודה עשויים ללכת ליריד פרונטלי, גם לאחר שהגישו מועמדות מקוונת לתפקידים.
האופרטה יריד עלמות (בהונגרית: Leányvásár השם שאומץ באנגלית: Marriage Market) היא יצירה בת שלוש מערכות מאת המלחין היהודי-הונגרי ויקטור יעקובי, הלברית נכתבה על ידי מיקשה ברודי, ואת שירי החרוזים כתב המשורר וסופר פרנץ מרטוש.
היצירה עלתה לראשונה ב-14 בנובמבר 1911 בתיאטרון קיראי בבודפשט.
אופרטה זו הייתה ההצלחה הגדולה הראשונה של יעקובי לא רק בהונגריה, אלא גם מחוץ לה.
האופרטה הוצגה גם באנגלית ב-1913, בעיבוד של גלדיס אונגר, הלברית נכתבה על ידי ארתור אנדרסון ואדריאן רוס, והאופרטה הוצגה ב-Daly's Theatre בלונדון.
היא הוצגה בברודוויי על ידי תיאטרון ניקרבוקר (Knickerbocker Theatre), עם שירים נוספים שנכתבו על ידי ג'רום קרן המפורסם.
בשנת 1916, היא בוצעה גם בספרדית תחת השם "Jack" ב-Teatro de la Zarzuela, במדריד, העיבוד נעשה על ידי אמיליו גונזלס דל קסטיו, את המוזיקה עיבד פאבלו לונה.
מאוחר יותר הוסרה האופרטה מרפרטואר התיאטראות הזרים (למעט תיאטראות הונגריים ברומניה), אך היא מוצגת גם היום מדי פעם בהונגריה.
דמות קול הריסון גברת הריסון לוסי, בתם של האריסונים סופרן בסי סופרן טום מיגלֶס טנור הרוזן רוטנברג פריץ, בנו של הרוזן רוטנברג ג'פרסון, מזכירו של הריסון פּוּנדְקַאִי סם, פונדקאי שחור סימפסון, סוהר ג'ים סטיוארד ברקפילד, מנהל הופעות קפטן ספינה בּוֹקֵר משרת חדרנית
פרנץ מרטוש ומיקלוש ברודי כתבו אופרטה "אנגלית" עם יעקבי.
יישוב כפרי ליד סן פרנסיסקו
מקום: יישוב כפרי ליד סן פרנסיסקו
בכפר מתקיים בימים אלה יריד עלמות, בו "מוכרים" חקלאים את בנותיהם לנישואים.
חוק ישן של היריד הוא שהנערה שנדחית על כולם נישאת לבחור ה"אחרון" של הכפר מתוך שעשוע.
נישואי מהתלה אלה אינם תקפים ורק מחייבים את הנערה לרקוד כל הלילה.
כמו כן, מגיע ליריד הריסון, חבר בית הנבחרים מיליונר מסן פרנסיסקו, שהכפר שייך למחוז הבחירה שלו.
גם בתו לוסי באה איתו.
היא זו שסירבה הפעם לכולם, כי יש לה ארוס, הרוזן רוטנברג ג'וניור.
עם זאת, כלל הוא כלל, וחוק השוק לנערות מיושם גם על לוסי הריסון: "משיאים" אותה לטום מיגלס, הנווד של האזור.
בהיותו אופרטה, טום אינו נווד אמיתי - הוא היה פעם איש סן פרנסיסקו, בשם האמיתי טום פליטווד.
אביו בדיוק הפסיד הכל בבורסה בגלל הריסון האב, ומאז שני הפליטוודים (אב ובנו) נעלמו ללא עקבות.
טום מיגלס (כלומר טום פליטווד) רואה את ההזדמנות לנקום בהריסון, שעשה עוול רב למשפחתו.
הוא משחד את השריף, שמחתן בחגיגיות ובתוקף חוקי את טום ללוסי בחתונה.
מטבע הדברים, שערורייה לוהטת פורצת כאשר מתברר שהנישואים תקפים.
ההאריסונים מתחננים ל"נווד", שלעומת זאת, נחרץ בהחלטה ונותן ללוסי חופשה רק עד חג הפנטקוסט.
עד אז הנערה רשאית לחזור להוריה.
מִקוּם: יאכטת שייט בשם לוסי
ההאריסונים והרוזנים רוטנברג (גם אב ובנו) משוטטים בעולם על היאכטה שלהם כדי לברוח מטום.
בדיוק כשהאריסונים חושבים שהם ברחו, מסתבר שאחד ממהמסיקים בספינה הוא טום מיגלס.
הריסון מנסה להיפטר מחתנו באמצעות שוחד, אך ללא הועיל.
טום נחרץ על אחת כמה וכמה כי לוסי, שמאוד אוהבת את הקאובוי הפראי והאנרגטי, כבר התוודתה על אהבתה אליו.
רוטנברג הזקן נוקט בטריק ערמומי.
לאחר מכן טום מצהיר בפני כל החבורה שהוא בנו של פליטווד המפורסם ושהוא נשבע את השבועה מתוך נקמה.
בסוף המערכה השנייה, בגלל התסבוכת המחייבת, לוסי מאמינה כעת שטום התחתן איתה רק מתוך נקמה ולכן היא דוחה אותו ומבטיחה את ידה לרוזן הצעיר.
הם מתכוננים לחתונה של לוסי ורוטנברג ג'וניור.
כולם עצובים, במיוחד הרוזן הצעיר, שנמצא בצרות גדולות כי הוא נאלץ להודות שהוא התחתן עם המשרתת הצעירה והיפה של לוסי, בסי, יומיים קודם לכן.
לאחר שהסוד יוצא לאור, לוסי שוב משוחררת.
טום מוכיח במהרה את כוונותיו הטהורות, והקהל שנאסף יכול לחגוג את האירוסים הרציני של טום ולוסי כעת.
האופרטה מסתיימת בלהיט של המחזה.
שירה של לוסי (אבל הייתי מהיר מדי...)
תגיד לי את האמת, אתה תהיי אהובתי...
(לו הייתי אהוב מתוק של נערה...)
בטנדו (בטנדו, החיים הם חלום מתוק...)
ג'יגולו (זה קרה פעם, שילדה הוטנטוטית...)
החיים מלאים (החיים מלאי מסתורין...)
פינאלה (אתה איש אמיץ, אני רואה...)
רביעייה (סוף סוף תתחיל, אדוני הרוזן...)
צמד לוסי וטום (תגיד לי, אתה תהיי אהובתי...
שיר מלחים (כשהרוח שואגת והים סוער...)
Premier: 1911. november 14. Király Színház (הצגת הבכורה הראשונה בתיאטרון קיראי)
Leányvásár (קומדיה רומנטית הונגרית, 88 דקות, 1941), במאי: פליקס פודמניצקי
Leányvásár (סרט עלילתי הונגרי, 1982), במאית: אווה ז'וּרז'
יריבים היא סדרת טלוויזיה קומית שנוצרה עבור דיסני+.
זהו עיבוד לרומן באותו שם של ג'ילי קופר משנת 1988. בסדרה מככבים דייוויד טננט, איידן טרנר, קתרין פרקינסון, ליסה מקגריליס, אלכס האסל, אמילי אטאק ודני דייר.
העלילה מתרחשת במחוז האנגלי הבדיוני רוטשייר.
לורד טוני באדינגהם, הבעלים של רשת הטלוויזיה קוריניום הוא יריב מושבע של רופרט קמפבל-בלאק.
באדינגהם הוא לורד שנולד למשפחה פשוטה וקיבל את התואר שלו במהלך חייו והוא לכאורה איש משפחה שמתגורר עם אשתו וילדיו, קמפבל-בלאק הוא בן אצולה מזה דורי דורות, גרוש, ילדיו אינם רואים אותו, והוא מעורב באינספור שערוריות שונות.
דקלן אוהרה, כוכב טלוויזיה ב-BBC מקבל הצעה מלורד טוני באדינגהם, הבעלים של חברת הטלוויזיה קוריניום, לעזוב את ה-BBC ולעבור לעבוד אצלו.
אוהרה עובר לרוטשייר, שם הוא מתוודע לתושבי האזור האקסצנטרים.
במהלך הסדרה, אוהרה מסתכסך עם באדינגהם ומחליט יחד עם קמפבל-בלאק, יריבו המושבע של באדינגהם ו להקים רשת טלוויזיה מתחרה ולהתחרות על הזיכיון.
אלכס האסל בתפקיד רופרט קמפבל-בלאק
דייוויד טננט בתפקיד הלורד טוני באדינגהם
איידן טרנר בתפקיד דקלן אוהרה
ויקטוריה סמורפיט בתפקיד מוד אוהרה
בלה מקלין בתפקיד אגתה 'טאגי' אוהרה
קטריונה צ'נדלר בתפקיד קייטלין אוהרה
נאפסה וויליאמס בתפקיד קמרון קוק
קתרין פרקינסון בתפקיד ליזי ורקר
אוליבר כריס בתפקיד ג'יימס וריקר
דני דייר בתפקיד פרדי ג'ונס
ליסה מקגריליס בתפקיד ולרי ג'ונס
קלייר רושברוק בתפקיד ליידי מוניקה באדינגהם
לוק פסקולינו בתפקיד בזיל 'באס' באדינגהם
לואי לנדאו בתפקיד ארצ'י באדינגהם
אמילי אטאק בתפקיד שרה סטראטון
רופוס ג'ונס בתפקיד פול סטראטון
לארה פיק בתפקיד דייזי באטלר
אנאבל שולי בתפקיד ביטי ג'ונסון
מגי סטיד בתפקיד ליידי גוסלינג
דייוויד קלדר בתפקיד פרגוס פני
הוברט ברטון בתפקיד ג'רלד מידלטון
גיא סינר בתפקיד הבישוף ברנטון
ברנדן פטריקס בתפקיד הנרי המפשייר
ריץ' קיבל בתפקיד בריאן התרינגטון
גארי למונט בתפקיד צ'ארלס פיירבורן
באוגוסט 2022, דווח שבדיסני+ מתוכנן עיבוד בן שמונה חלקים לרומן של ג'ילי קופר, יריבים.
דומיניק טרידוול-קולינס יהיה בצוות ההפקה והכתיבה, יחד עם לאורה ווייד ככותבת.
קופר עצמה יחד עם פליסיטי בלאנט, הסוכנת הספרותית שלה, ישמשו כמפיקות בפועל בתוכנית.
במרץ 2023 דווח כי לסדרה לוהקו דייוויד טננט, דני דייר, קתרין פרקינסון ואלכס האסל בין השחקנים.