tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2004 מונה ריצ'רדסון למאמנה של קבוצת אולבני פטרונס, אותה הוביל כשחקן לזכייה באליפות ליגת ה-CBA בשנת 1988. לקראת סיום עונתו השלישית כמאמן הקבוצה הושעה עד סיום העונה בגין אמירות אנטישמיות, לכאורה, לאחר שציין בריאיון כי "יהודים הם ערמומיים מכיוון שהם שנואים בכל העולם".
במקביל לריאיון פורסם כי ניבל את פיו כלפי אוהד במשחק, ואף כינה אותו בשמות גנאי הומופוביים.
יש לציין כי נישואיו השניים של ריצ'רדסון היו לאישה יהודייה, דבר שמערער את האשמת ריצ'רדסון באנטישמיות.
קומישינר ה-NBA באותה תקופה, דייוויד סטרן, תמך בריצ'רדסון כשאמר "אין לי ספק כי ריצ'רדסון אינו אנטישמי...
ייתכן שכושר השיפוט שלו לקוי, אך אין הדבר משקף את יחסו של ריצ'רדסון כלפי יהודים".
בסיום השעייתו עבר ריצ'רדסון לאמן את קבוצת לוטון-פורט סיל קבאלרי, מהעיר לוטון שבאוקלהומה.
בעונות 2008 ו-2009 זכה ריצ'רדסון עם הקבוצה באליפות ליגת ה-CBA, ובעונת 2010 הגיעו הקאבלרי לסדרת גמר ליגת ה-PBL.
בשנת 2011 מונה ריצ'רדסון למאמנה הראשון של קבוצת לונדון לייטנינג, אשר לקחה חלק בעונת הבכורה של ליגת ה-NBL הקנדית.
בשתי עונותיה הראשונות זכתה לונדון באליפות הליגה, ובשתיהן זכה ריצ'רדסון בתואר "מאמן העונה".
בשנת 2014 פרש מאימון הקבוצה.
מייקל (מייק) רוג'רס הוא אדמירל בדימוס בצי ארצות הברית.
שירת כמפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית, כראש הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) וכמפקד שירות הביטחון המרכזי (CSS) בשנים 2014 עד 2018.
ב-1981 סיים תואר ראשון באוניברסיטת אובורן, השלים קורס קציני מילואים והתגייס לצי ארצות הברית.
שירת כחובל במשחתת "USS Caron" וב-1986 עבר להתמחות בתחום ההצפנה ולוחמת המידע.
שימש קצין הצפנה בכיר בקבוצת הקרב של נושאת המטוסים ג'ון קנדי, קצין מטה בנושאי לוחמה אלקטרונית ולוחמת מידע בצי השישי של ארצות הברית, סייע בתחום ההצפנה במשימות של צוללות וספינות הצי במפרץ הפרסי ובים התיכון.
שירת בכוח המשימה המשותף של הפיקוד האטלנטי והצי השני של ארצות הברית שנשלח להאיטי בתקופת ניסיון ההפיכה ב-1994, שימש קצין הצי האחראי על המבצעים המשותפים בפיקוד אירופה של ארצות הברית.
שימש קצין המודיעין של פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית וב-2009 מונה לקצין המודיעין של המטות המשולבים.
בשנים 2011–2014 פיקד על הצי העשירי של ארצות הברית המהווה את פיקוד הסייבר של הצי.
במרץ 2014 מונה למפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית ובמקביל לראש הסוכנות לביטחון לאומי וראש שירות הביטחון המרכזי (CSS) של מחלקת ההגנה.
הוא שירת בתפקיד עד מאי 2018, עת החליפו הגנרל פול נקאסוני.
לאחר שחרורו הצטרף כיועץ לקבוצת הסייבר Team8 שייסד נדב צפריר.
רוג'רס בוגר בהצטיינות של המכללה הלאומית למלחמה ובוגר בהצטיינות יתרה של מכללת המלחמה של הצי.
הוא בעל תואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
בינואר 2018 הודיע רוג'רס על פרישתו מהסוכנות לביטחון לאומי באביב באותה השנה.
בתחילת 2019 מונה רוג'רס ליו"ר צוות היועצים של חברת אבטחת הסייבר קלארוטי
הוא שותף בקרן ההשקעות הישראלית Team8.
מייקל ג'ורג' תומפסון הוא כדורסלן עבר בהאמייני.
הוא שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר באוניברסיטת מינסוטה ובקבוצות ליגת ה-NBA פורטלנד טרייל בלייזרס, סן אנטוניו ספרס ולוס אנג'לס לייקרס.
הוא אביהם של שחקני הכדורסל קליי ומייקל תומפסון ושל שחקן הבייסבול טרייס תומפסון.
נולד בעיר נסאו שבאיי בהאמה, ובנעוריו עבר לארצות הברית.
הוא התגורר במיאמי שבפלורידה ולמד בבית הספר מיאמי ג'קסון.
בשנתו האחרונה בתיכון, ב-1974, היה חלק מחמישיית בית ספרו שכונתה "חמישיית ג'קסון" וכללה אותו, שלושה בהאמיינים נוספים וקובני.
קבוצת בית הספר ניצחה את יריבותיה בממוצע של 30 נקודות למשחק והם הגיעו למאזן 33-0. הם זכו באליפות Class 4A לאחר ניצחון על בית הספר וינטר פארק.
לניצחון הגיעו עם ארבעה שחקנים לא כשירים, בהם תומפסון.
באוניברסיטה שיחק עבור אוניברסיטת מינסוטה, והציג קריירת תיכונים טובה מאוד.
תומפסון נבחר בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA 1978 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, והפך בכך לשחקן הראשון שאינו יליד ארצות הברית שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט.
תומפסון שיחק בפורטלנד למשך שמונה שנים (מלבד שנה אחת שבה לא שיחק בעקבות פציעה), ופתח בעמדות הפאואר פורוורד והסנטר.
הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA לשנת 1979, ועונתו הטובה ביותר מבחינה סטטיסטית הייתה עונת , אז ממוצעיו היו 20 נקודות ו-11 ריבאונדים למשחק.
באוף-סיזן של 1986 הועבר תומפסון ב לספרס בתמורה לסטיב ג'ונסון.
הוא שיחק חצי עונה בלבד בספרס לפני שהועבר שנית ללוס אנג'לס לייקרס תמורת הסנטר פרנק בריקובסקי, הסנטר פטר גודמונדסון ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 1990.
ללייקרס הובא תומפסון כדי להוות גיבוי לקארים עבדול ג'אבאר ולהגן על פורוורד בוסטון סלטיקס קווין מקהייל.
בעקבות מעברו אימן מאמן הלייקרס פט ריילי ארבעה שחקנים שנבחרו במקום הראשון בדראפט.
מארבעת השחקנים תומפסון הוא היחיד שלא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל בחלוף השנים או שחולצתו לא הופרשה על ידי הלייקרס.
אף על פי שפתח בחמישייה לעיתים רחוקות עבור הלייקרס (בעונת שיחק ב-104 מתוך 106 המשחקים ששיחקו הלייקרס, כולם מהספסל), תומפסון הוכיח שהוא יותר מגיבוי טוב לעבדול ג'אבאר המזדקן (ומאוחר יותר לוולאדה דיבאץ).
הוא שיחק גם בעמדת הפאואר פורוורד, יצר קשר טוב עם מג'יק ג'ונסון ועזר ללייקרס לזכות בשתי אליפויות רצופות בשנים ו- ולהגיע לגמר בשנת .
לאחר פרישתו עבר תומפסון עם משפחתו לפורטלנד, ועבד בתחנת רדיו מקומית לספורט.
בשנת 2003 עבר עם משפחתו חזרה ללוס אנג'לס, לאחר שקיבל הצעת עבודה בעיר כ"פרשן צבע" עבור תחנת הרדיו של הלייקרס.
הגיש את תוכנית הרדיו "Loose Cannons" בתחנת "KLAC AM570" אך שוחרר ממשרה זו לאחר שהלייקרס עברו מתחנה זו לתחנה "KSPN AM710" בעונת .
לאחר מעבר הקבוצה לתחנת הרדיו הגיש יחד עם אנדרו סיציליאנו את "LA Sports Live" עד שהתוכנית בוטלה ב-26 בדצמבר 2010.
מגיש את תוכנית הרדיו "ESPNLA NOW" בשעה 10 בבוקר בימי חול.
שותפו להגשת התוכנית, מארק וילארד, פוטר ב-29 באוגוסט 2014; שותפו הנוכחי הוא מייק טרודל.
התוכנית בוטלה ב-19 באוקטובר 2017.
נישא לג'ולי ב-1987. בנו הבכור, מייקל, שיחק כדורסל באוניברסיטת פפרדיין ובקליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA.
כיום משחק בקבוצות מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בנו האמצעי, קליי, שיחק עבור אוניברסיטת המדינה של וושינגטון ונבחר בבחירה ה-11 בדראפט ה-NBA 2011 על ידי גולדן סטייט ווריורס, איתם זכה ארבע פעמים באליפות הNBA, בשנים 2015, 2017, 2018 ו-2022. בנו הצעיר, טרייס, משחק עבור קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס.
סרט תיעודי על אודותיו בשם "Trailblazer: The Mychal Thompson Story" הוצג בהקרנת בכורה ב-21 בנובמבר 2013. רחוב בנסאו בירת איי בהאמה נקרא ב-2015 "שדרות מייקל תומפסון" על שמו.
מייקל ברנדון רול הוא כדורסלן עבר אמריקאי-תוניסאי ששיחק בעמדת הקלע.
הוא הצטרף לנבחרת תוניסיה לאחר שהתאזרח בשנת 2015, והודח ממנה לאחר הצטרפותו למכבי תל אביב.
בשנת 2018 חזר לנבחרת, וזכה עימה באליפות אפריקה בכדורסל ב-2021.
רול נולד במישן וייחו , קליפורניה שבארצות הברית ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון אליסו ניגל .
הוא הוביל אותה לאליפות אזור הדרום של ה-CIF, ודורג כקלע המוביל.
בעונת 2005/06 החל לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
על אף ששיחק כמחליפם של ארון אפללו וסדריק בוזמן באותה עונה העמיד רול ממוצע של 15 דקות למשחק.
בעונה הבאה הוא שיחק כמחליף של אפללו וג'וש שיפ והגיע עם UCLA לפיינל פור טורניר אליפות המכללות בכדורסל, על אף שעונתו הסתיימה בטרם עת לאחר שסבל מפציעות.
רול הפך למנהיג הקבוצה בעונת 2009/10, אך העונה של UCLA הסתיימה בהפסד 72–85 בחצי גמר טורניר ה-Pac-10 לברקלי, על אף שקלע שיא קריירה של 27 נקודות.
רול נבחר לחמישיית העונה של ה-Pac-10, והוביל את הקבוצה עם ממוצע של 14.1 נקודות למשחק ו-3.6 אסיסטים למשחק וקבע שיא קבוצתי במספר המשחקים של שחקן אחד בקריירה (147).
רול החל את הקריירה שלו מחוץ לארצות הברית בקבוצת בורנובה בלדייה מטורקיה, ולאחר מכן עבר לאנטוורפ ג'יינטס מליגת העל הבלגית בכדורסל.
בעונת 2012/13 הוא הצטרף לבאסקט סרגוסה הספרדית והעפיל עימה לחצי גמר פלייאוף ה-ACB ולרבע גמר גביע המלך הספרדי בכדורסל.
לעונת 2014/15 חתם רול בטורק טלקום מליגת העל הטורקית בכדורסל, ובעונה הבאה הצטרף לבויוקצ'קמג'ה מאותה הליגה ונבחר למשחק האולסטאר הטורקי ב-2016. לקראת הפלייאוף הוא חתם בסאסקי בסקוניה, אך עזב אותה לאחר שהפסידה בחצי הגמר לברצלונה.
ב-19 ביולי 2016 חתם בבשיקטש הטורקית, ובעונת 2016/17 הגיע איתה עד לגמר הליגה בו הפסידה לפנרבחצ'ה.
ב-3 ביולי 2017 חתם רול במכבי תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוליג.
הוא שיחק בקבוצה במשך שנתיים, וזכה עימה בשתי אליפויות ובגביע ווינר סל.
בקיץ 2019 חתם באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל, בה שיחק שנתיים.
לאחר מכן שיחק בפינאר קרשיאקה הטורקית, פריז בסקטבול הצרפתית ומונסתיר התוניסאית.
רול התאזרח בתוניסיה ביולי 2015 בזכות יחסיו הטובים עם חברו התוניסאי באנטוורפ ג'יינטס סאלח אל-מאג'רי, מה שאיפשר לו להצטרף לנבחרת הכדורסל הלאומית ולהתחרות באליפות אפריקה בכדורסל 2015, אותה אירחה תוניסיה, וזכה בה במדליית ארד.
ב-3 ביולי 2017, בעקבות חתימתו במכבי תל אביב הישראלית, הודיע עלי בנזארטי, נשיא פדרציית הכדורסל התוניסאית, כי רול הודח מהנבחרת לאחר שחתם ב"מועדון ציוני".
כעבור שנה זומן רול בחזרה לנבחרת, ב-2019 שיחק עימה בגביע העולם בכדורסל 2019 וב-2021 זכה עימה באליפות אפריקה.
מייקל רוֹסבּאש הוא גנטיקאי וכרונוביולוג יהודי-אמריקאי.
זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2017 על מחקריו בתחום השעון הביולוגי, יחד עם ג'פרי סי.
מייקל רוסבאש נולד בקנזס סיטי שבמיזורי להורים מהגרים יהודים שברחו מגרמניה הנאצית בשנת 1938. אביו היה חזן בבית הכנסת המקומי.
בשנת 1946 עברה משפחתו לבוסטון.
בצעירותו גילה רוסבאש עניין מיוחד במתמטיקה, אולם החליט לבחור בלימודי הכימיה והביולוגיה.
במהלך חופשת הקיץ של לימודיו, החל לעבוד במעבדתו של נורמן דייווידסון, בה עסק במחקר ביולוגי, ואז החליט להמשיך בלימודיו לתארים מתקדמים.
רוסבאש סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה ב-1965 עם תואר בכימיה.
בהמשך עבד כשנה במכון לביולוגיה פיזיקלית וכימית בפריז.
בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור בביופיזיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
לאחר מכן, עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד, בה עסק במחקרים בתחום הגנטיקה.
מאז 1974 הוא חבר סגל באוניברסיטת ברנדייס שבארצות הברית.
השעון הביולוגי ביצורים החיים משפיע על ויסות תפקודים חיוניים בגוף, בהם: טמפרטורת הגוף, הפרשת הורמונים, חילוף חומרים, ומצבי ערנות ושינה.
בריאותם של האורגניזמים קשורה ביכולתם להשיג איזון בין הסביבה החיצונית לשעון הביולוגי הפנימי.
יש רמזים לכך שחוסר איזון כרוני בין אורח החיים לבין המקצב המוכתב על ידי השעון הפנימי קשור לסיכון מוגבר להפרעות בתפקוד הקוגניטיבי, הפרעות דו-קוטביות, בעיות זיכרון, הפרעות שינה, דיכאון, ואף להתפרצותם של זיהומים, ומגוון מחלות לרבות סרטן ומחלות ניוון.
מנהל המרכז הלאומי ברנדייס לגנומיקה התנהגותית
חבר במרכז למדעי המוח ע"ש פיטר גרובר
מייסד וחבר המועצה המייעצת המדעית של חברת Hypnion, העוסקת במחקר ופיתוח של תרופות לטיפול בבעיות במערכת העצבים
חבר במושב המייעץ של המרכז הלאומי להפרעות שינה ה־NIH (ארצות הברית)
חבר המרכז לכרונוביולוגיה של NSF
חוקר במכון הווארד יוז למחקר רפואי (1989 עד היום)
עמית באגודה האמריקנית לקידום המדע (2007)
חבר באקדמיה הלאומית למדעים (2003)
חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1997)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2017)
מייקל רוסבאש נשוי למדענית נדיה אבוביץ', שהייתה בעבר סטודנטית שלו.
מייקל רליס , הידוע יותר בשם הבמה שלו, מאדקאפ מוס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
רליס נכח באוניברסיטת מינסוטה, שבה שיחק בקבוצת הפוטבול של המדינה בין השנים 2008 ל-2012. לאחר שסיים את הקולג', הוא היה במחנה האימונים של קבוצת המיאמי דולפינס, אך לבסוף לא הוחתם לחוזה בקבוצה.
באוקטובר 2013 רליס היה במבחני קבלה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE.
בתחילת שנת 2014 רליס חתם על חוזה פיתוח עם ה-WWE והחל להתאמן במתחם האימונים של הארגון.
את הופעת הבכורה שלו בזירה ערך בקרב שלא שודר לטלוויזיה ב-18 בדצמבר תחת השם דיג ראוליס.
את הבכורה הטלוויזיונית שלו ערך ב-27 במאי 2015 במסגרת התוכנית NXT בקרב זוגות לצד אליאס סמסון בהפסדם לבלייק ומרפי.
לאחר מכן ראוליס ערך מספר קרבות בשארית שנת 2015, שבהם הפסיד למתאבקים כמו ההייפ ברוס (זאק ריידר ומוג'ו ראולי) וסמואה ג'ו.
בחודש אוגוסט באותה השנה החל להתחרות תחת השם רידיק מוס, כמחווה לשחקן ה-NFL, רנדי מוס.
באוקטובר 2016 מוס חבר למתאבק טינו סבטלי, שביחד כינו את עצמם "אתלטים שאלוהים ברא", כשהשניים מתחרים בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, שם הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי הזוג TM-61 בפרק של NXT, שהתקיים ב-12 באוקטובר.
מוס וסבטלי הפסידו בקרב נוסף ב-4 בינואר 2017, הפעם לריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון).
חמישה חודשים לאחר מכן הפסידו לזוג DIY (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה).
את ניצחון הבכורה שלהם השיגו ב-25 באוקטובר, כשגברו על אוני לורקאן ודני בורץ'.
בתחילת שנת 2018 מוס וסבטלי השתתפו בטורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס, כשהם מפסידים ומודחים בסיבוב הראשון לקבוצת SAnitY (אלכסנדר וולף ואריק יאנג).
ב-25 באפריל במהלך קרב הזוגות נגד ה-Heavy Machinery (אוטיס וטאקר נייט) מוס בא לתת יד לסבטלי כדי שיחליף אותו בקרב, אך סבטלי התחמק והשאיר את מוס לבד בזירה מול דוזוביץ' ונייט אשר ניצחו בקרב.
התחמקות זו של סבטלי סיימה למעשה את החברות בין השניים והפכה את דמותו של סבטלי לדמות הילית (דמות רעה השנואה על הקהל).
במאי 2018, הוא קרע את גיד אכילס.
חזרתו מפציעה הגיעה ב-30 בנובמבר במהלך מופע חי, כאשר הוא נחל הפסד למאט רידל.
במרץ 2019, הוא החל להיות מלווה על ידי רוברט שטראוס במהלך מופעים חיים של NXT.
ב-8 במאי 2019, מוס הפסיד לראול מנדוזה בקרב הטלוויזיוני הראשון שלו מאז החזרה מפציעה.
ב-27 בינואר 2020 בפרק של התוכנית Raw, מוס ערך את הבכורה שלו ברוסטר הראשי, כשהחל ללוות לזירה את מוג'ו ראולי במהלך הקרב על אליפות 24/7 נגד נו ויי חוסה.
ראולי הפסיד את התואר ל-R-טרות' מיד לאחר ניצחונו על חוסה.
לעומת זאת, מוס סייע לראולי להשיב אליו את חגורת האליפות שניות ספורות לאחר מכן.
ב-10 בפברואר בפרק של התוכנית Raw, לאחר הפסדם בקרב זוגות לסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד); לאחר הקרב, מוס הצמיד במפתיע את ראולי לניצחון וכתוצאה מכך הפך לאלוף 24/7 החדש.
שבוע לאחר מכן, מוס רשם הגנה מוצלחת על התואר במסגרת קרב משולש נגד ראולי ו-R-טרות'.
ב-2 וב-9 במרץ, מוס הגן בהצלחה על אליפות 24/7 בקרבות יחידים נגד ריקושט וסדריק אלכסנדר, בהתאמה.
ב-22 במרץ, מוס הפסיד ל-R-טרות' וכתוצאה מכך איבד את תוארו; הפסד זה קטע תקופת כהונה של 41 ימים כאלוף.
באוקטובר, מוס סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית.
לאחר שנעדר מפעילות במשך קרוב לשנה, מוס חזר להתאבק ב-17 בספטמבר 2021 בפרק של התוכנית סמאקדאון וניצח את אודיסי ג'ונס במסגרת קרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה).
שבוע לאחר מכן בתוכנית, הוא רשם את חזרתו הטלוויזיונית, כשתקף את קווין אואנס תוך כדי שהוא חבר להאפי קורבין.
ב-1 באוקטובר בתוכנית, שם הבמה שלו שונה למאדקאפ מוס.
מאוחר יותר, קורבין ניצח את אואנס בקרב יחידים ולאחר מכן השניים נקלעו לפיוד עם המלך נקאמורה וריק בוגז.
לאחר פיוד זה, מוס וקורבין נכנסו לפיוד עם דרו מקינטייר, לאחר שהשניים צחקו על מקינטייר שהוא לא ניצח בקרב הבאטל רויאל אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות האוניברסלית.
במשך שבועות, הם המשיכו להטיח עלבונות במקינטייר ואף סיפרו בדיחות על חשבונו.
דבר זה הוביל לקיום קרב בין השניים באירוע Day 1, שנערך ב-1 בינואר 2022, שבו מוס הפסיד.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-29 בינואר, מוס התחרה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי הראשון שלו, כשנכנס כמספר ה-19, הספיק לשהות בקרב כארבע וחצי דקות ולהדיח את AJ סטיילס, אך הודח על ידי דרו מקינטייר, הדחה שהמשיכה את הפיוד.
באירוע תא ההדחות, שנערך ב-19 בפברואר, מוס הפסיד למקינטייר בקרב ספירות בכל מקום.
ב-1 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, מוס ניצח בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק לאחר שהדיח אחרון את פין באלור.
בלילה הראשון של האירוע רסלמניה 38, שנערך ב-2 באפריל, הוא ליווה את קורבין לקרב שלו מול מקינטייר.
קורבין הפסיד בקרב זה וכשמוס ניסה לתקוף את מקינטייר לאחר הקרב, מקינטייר השתמש בחרב שלו וקרע את שני חבלי הזירה העליונים שהיו בסמוך למוס.
ב-8 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, האפי קורבין האשים את מוס על הפסדו ברסלמניה למקינטייר.
קורבין ומוס נקלעו לתיגרה ביניהם, כשהאחרון הפך בפעם הראשונה לדמות הטובה מאז שנת 2015. צעד שהוביל לפרידה.
ב-15 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, מוס חזר לתחרות יחידנית, כשגבר על הומברטו, חצי מהצמד לוס לות'ריוס.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, מוס ניצח את החצי האחר, אנג'ל.
לאחר הקרב, מוס הותקף על ידי האפי קורבין לאחר שמוס סירב לחזור אליו.
כמו כן, קורבין גנב את הגביע לזכר אנדרה הענק של מוס.
ב-29 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, מוס הפריע לתוכנית האירוח "Happy Talk" של קורבין לאחר שהסווה את עצמו כצלם, הסוואה שאיפשרה לו לתקוף את קורבין ולהשיב אליו את הגביע.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, מוס הפריע שוב לתוכנית האירוח של קורבין, כשסיפר בדיחות על האפי קורבין.
באירוע רסלמניה באקלאש, שנערך ב-8 במאי, ובאירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-5 ביוני, מוס גבר על האפי קורבין בקרבות יחידים, כאשר האחרון היה תחת חוקי קרב ללא חוקים.
ב-17 ביוני, מוס ניצח פעם נוספת את קורבין בקרב שלמעשה סגר את הפיוד בין השניים.
במופע המקדים לאירוע Clash at the Castle, שנערך ב-3 בספטמבר, מוס והסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) ניצחו את אוסטין ת'יאורי ואקדמיית אלפא (צ'אד גייבל ואוטיס).
ב-16 בספטמבר, מוס כשל בניסיונו לזכותו באליפות צפון אמריקה של NXT לאחר שהפסיד לאלוף, סולו סיקואה.
ב-28 באוקטובר וב-18 בנובמבר, מוס הפסיד לקאריון קרוס בקרבות יחידים.
ב-17 בפברואר 2023, מוס כשל בניסיונו לזכות באליפות הבין יבשתית לאחר שהפסיד לגונתר.
ב-14 באפריל, מוס הפסיד לשינסקה נקאמורה.
PWI דירג אותו במקום ה-373 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הגביע לזכר אנדרה הענק (2022)
מייקל רודה (נולד ב-26 באוגוסט 1959 בניו יורק) הוא שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
מייקל רודה נולד בניו יורק.
בשנת 1975 הוא ניצח באליפות ארצות הברית בשחמט לבתי הספר ובשנת 1976 לבתי הספר תיכוניים.
בשנת 1987 הוא חלק מקום 7–8 בתחרות בבאר שבע עם נתן בירנבוים.
באותה שנה הוא ניצח בתחרות בסן פרנסיסקו וחלק מקום 7–8 באליפות ארצות הברית עם מייקל ויילדר.
בשנת 1991 רודה חלק את הניצחון באליפות ארצות הברית בפתוחה בשחמט עם ולדימיר אקופיאן.
מייקל הרברט שור הוא מפיק טלוויזיה, תסריטאי ושחקן אמריקאי ממוצא יהודי, הידוע בעיקר בעקבות עבודתו על הקומדיות "המשרד" ו"מחלקת גנים ונוף" שאותן יצר ביחד עם גרג דניאלס; "המקום הטוב" ו"ברוקלין תשע-תשע".
כשחקן, הוא גילם תפקיד משני ב"המשרד".
שור נולד באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית, להוריו וורן שור ואן הרברט, וגדל בווסט הרטפורד, קונטיקט.
מייקל שור התעניין לראשונה בקומדיה כשהיה בן 11, כשקרא אוסף של מאמרים הומוריסטיים מ-1975 מאת וודי אלן.
שור אמר שמצא את הספר על מדף הספרים של אביו ונשאר לקרוא אותו עד לארבע בבוקר.
שור סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ב-1997.
בשנת 2005, שימש שור בתור מפיק ותסריטאי של "הקאמבק" בכיכוב ליסה קודרו של רשת HBO וכתב שני פרקים עבורה.
בחודש אפריל 2008, שור וגרג דניאלס החלו לעבוד על פיילוט עבור "מחלקת גנים ונוף" שדאז תוכנן כספין אוף של "המשרד".
במשך הזמן, שור הבין כי "מחלקת גנים ונוף" תעבוד טוב יותר אם הם עושים את זה נפרד מן "המשרד".
בעוד "מחלקת גנים נוף" קיבלה ביקורות שליליות בעונה הראשונה שלה, היא זכתה לשבחים רבים בעונתה השנייה, בדומה ל"המשרד".
"מחלקת גנים נוף" הסתיימה לאחר 7 עונות ו-125 פרקים ב-2015, שנתיים לאחר סיום "המשרד".
ביחד עם דן גור, שור יצר עבור רשת Fox את הקומדיה "ברוקלין תשע-תשע", אשר שודרה לראשונה בסתיו 2013, ולה כעת 7 עונות.
ב-2016 עלתה ב-NBC "המקום הטוב", אותו יצר לבדו.
ביוני 2019 הודיע ש"המקום הטוב" תיגמר לאחר עונתה הרביעית.
באותה שנה כתב את התסריט של אחד מהפרקים באנתולוגיה "מראה שחורה", אותה כתב ביחד עם ראשידה ג'ונס, שחקנית שהייתה חלק מצוות השחקנים הראשי של "מחלקת גנים ונוף" ו"המשרד".
החל מ-2019, שור הוא גם המפיק בפועל של הסדרות "אבי'ס" ו"סאניסייד".
+שנהשם התוכניתתפקידיםרשת שידורהערות1997–2004סאטרדיי נייט לייבמפיק, תסריטאי ושחקןNBCכתב 138 פרקים, הופיע ב-3 פרקים2005הקאמבקתסריטאי ומפיקHBOכתב 2 פרקים2005–2013המשרדתסריטאי, מפיק, מפיק בפועל ושחקןNBCכתב 12 פרקים, הופיע בתפקיד "מוז" ב-13 פרקים2006Totally Awesomeתסריטאי (יחד עם ניל ברנן)VH1סרט טלוויזיה2007.The O.CשחקןFoxבתפקיד "פול", עונה 4, פרק 132009–2015מחלקת גנים ונוףתסריטאי, מפיק בפועל ובמאיNBCיצר את הסדרה.
כתב 19 פרקים, ביים 9 פרקים2013–ברוקלין תשע-תשעתסריטאי, מפיק בפועל ובמאיFox, NBCיצר את הסדרה.
כתב 2 פרקים, ביים 2 פרקים2015–2017מומחה לכלוםמפיק בפועלNetflix2016–2020המקום הטובתסריטאי, מפיק בפועל ובמאיNBCיצר את הסדרה.
כתב 4 פרקים, ביים 2 פרקים2016מראה שחורהתסריטאיNetflixכתב את עונה 3, פרק 12019אבי'סמפיק בפועלNBCבוטלה אחרי עונה אחת2019סאניסיידמפיק בפועלNBCבוטלה אחרי עונה אחת2021–Rutherford Fallsיוצר, תסריטאי, מפיקPeacockחודשה לעונה שנייה2024האיש שלי בפניםיוצר, תסריטאי, במאי ומפיק בפועלנטפליקס
מאז 2005 שור נשוי לג'ניפר פילבין, שהייתה בעבר תסריטאית של ".The O.C" ולהם שני ילדים, ויליאם חאווייר שור ואיבי אליזבת' שור.
מייקל רייס הוא זמר בריטי.
ייצג את הממלכה המאוחדת לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Bigger than Us".
רייס ניצח בתוכנית "All Together Now" בשנת 2018. הוא גם הופיע בעונה ה-11 של The X Factor בריטניה.
מייקל בראנט שרמר הוא סופר מדע אמריקאי, היסטוריון מדע, מייסד האגודה הספקנית והעורך הראשי של מגזין "סקפטיק" אשר מוקדש ברובו לחקירת טענות פסאודו-מדעיות ועל-טבעיות.
אגודת הספקנים מונה למעלה מ־55,000 חברים.
שרמר עוסק בוויכוחים בנושאים הקשורים לפסאודו-מדע ודת בהם הוא מדגיש את הספקנות המדעית.
שרמר הוא המפיק והמגיש המשותף של סדרת הטלוויזיה בת 13 השעות "Exploring the Unknown" (חקר הלא נודע) ששודרה בשנת 1999 בערוץ Fox Family.
מאפריל 2001 עד ינואר 2019, כתב טור חודשי למגזין "סיינטיפיק אמריקן" בטור על ספקנות.
הוא גם יועץ מדעי של המועצה האמריקאית למדע ובריאות (ACSH).
שרמר היה בעבר נוצרי פונדמנטליסטי, אך חדל להאמין בקיומו של האל במהלך לימודיו לתואר שני.
הוא מקבל את התוויות אגנוסטיקן, לא תאיסט, אתאיסט, ואחרים.
עם זאת, הוא הביע הסתייגות מתוויות כאלה מחוסר אמונתו באלוהים, מאחר שהוא רואה שהם משמשים כסטראוטיפים ומעדיף פשוט להיקרא ספקן.
הוא גם מתאר את עצמו כמצדד בפילוסופיה הומניסטית, כמו גם מדע המוסר.
נולד ב־8 בספטמבר 1954 בלוס אנג'לס.
שרמר הוא רבע יווני דרך סבו, בעוד סבתו הייתה מקלן שבגרמניה.
כבן יחיד גדל בדרום קליפורניה, בעיקר באזור La Cañada פלינטרידג'.
בהמשך נישאה אימו בשנית, עם גבר בעל שלושה ילדים, שהפכו לאחיו החורגים, ואביו נישא לאישה שאיתה נולדו לו שתי בנות.
אביו נפטר מהתקף לב בשנת 1986, ואמו מסרטן המוח בשנת 2000.
שרמר אמנם למד בבית הספר ביום ראשון, אך הוא אומר כי הוריו הביולוגיים, החורגים וכן אחיו לא היו דתיים ולא חילוניים, מכיוון שהם לא דנו בנושא זה לעיתים קרובות, והם גם לא הגיעו לכנסייה או התפללו יחד.
שרמר החל את לימודיו בתיכון בשנת 1971, כאשר התנועה האוונגליסטית בארצות הברית החלה לצבור פופולריות.
לילה אחד בהשפעתו של חברו הטוב ג'ורג', שהוריו היו נוצרים, שרמר התנצר.
למחרת למדו שני החברים בכנסיית גלנדייל, הפרסביטריאנית, שם ניתנה דרשה על ידי מה ששרמר מתאר כ"מטיף מאוד דינמי ותאטרלי, שהיווה לי השראה לגשת בסוף הדרשה כדי להינצל".
במשך שבע השנים הבאות הוא הטיף מדלת לדלת כחלק מאמונותיו העמוקות.
שרמר השתתף בקבוצת מלגות לימודים נוצרית בלתי פורמלית במקום שנקרא "האסם" בלה קרסנטה, קליפורניה, אותו מתאר שרמר כ"להקה משוכללת של תקופת שנות ה-70 עם מנהיג נגן גיטרה היפי ארוך שיער, שקרא קטעי תנ"ך עליהם דיברנו בהרחבה".
שרמר נהנה מההיבטים החברתיים של הדת, והתענג במיוחד על דיוניה התאולוגיים.
אביו החורג היה צייד שלקח את שרמר וכלבי הציד שלהם לטיולי ציד חצי תריסר פעמים בשנה, עם משחקי יריות כמו ביונים, ברווזים ושליו.
הם אכלו את כל מה שהרגו, שלהם הציג גם אביו החורג כישורים קולינריים.
כשגדל והתבגר, שרמר היה בעל רובה אוויר, אחר כך רובה כדוריות, אחר כך רובה ציד בקליבר 20 ואז רובה ציד בקליבר 12.
שרמר סיים את לימודיו בבית הספר התיכון Crescenta Valley בשנת 1972. בתשוקה להכשרה תאולוגית רצינית, הוא נרשם לאוניברסיטת "פפרדין" מתוך כוונה להפוך לתאולוג.
בנוסף ללימודי קורסים בתנ"ך, שרמר למד את כתביו של ק"ס לואיס.
הוא השתתף בקפלה פעמיים בשבוע, מה שהיה נדרש מכל הסטודנטים.
למרות המגבלות שהוטלו על סטודנטים, כמו איסור על ריקוד וביקור בחדרי המעונות של המין השני, שרמר מצא את האוניברסיטה כחוויה טובה, והוא קיבל את משנתה כמדריך להתנהגות.
אולם כשנודע לו שלימודי דוקטורט בתאולוגיה מחייבים בקיאות בעברית, יוונית, לטינית וארמית, שרמר, שלא מצא שפות זרות כאחת החוזקות שלו, עבר לפסיכולוגיה.
הוא הצהיר כי בשלב זה הוא "שולט באחת משפות המדע: סטטיסטיקה", וכי הוא למד על גיבוש השערות, השערת האפס ובדיקת השערות, שהובילו לשינוי במחשבתו.
סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה ב"פפרדין" בשנת 1976.
התואר השני של שרמר בפסיכולוגיה ניסיונית באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון, הוביל לדיונים רבים לאחר השיעור עם הפרופסורים בייארד ברטסטרום ומג וייט בפאב מקומי - מועדון 301 - שהתמשכו לתוך הלילה.
דיונים אלה, יחד עם מחקריו באנתרופולוגיה תרבותית, הובילו אותו לפקפק באמונותיו הדתיות.
הוא נטש את השקפותיו הדתיות האדוקות, כשהוא מונע על ידי מה שהוא תפס כחוסר הסובלנות הנוצרת על ידי המוסריות המוחלטת שלימדו אותו בלימודי הדת הצביעות במה שמאמינים רבים הטיפו ובמה שהם נהגו; והמודעות הגוברת שלו לאמונות דתיות אחרות, וכיצד נקבעו על ידי הנסיבות הזמניות, הגאוגרפיות והתרבותיות בהן נולדו תומכיהם.
מכאן, שרמר הגיע למסקנה כי "ברור שאלוהים נעשה בדמותנו ולא ההפך." באמצע הכשרתו לתואר שני, הוא הסיר את מדליון הכוכבים הנוצרי של הכיתות הנוצריות שהוא לבש סביב צווארו במשך שנים.
הוא סיים את התואר השני מאוניברסיטת קליפורניה בפסיכולוגיה בשנת 1978.
הצעד האחרון בנטישת הדת של שרמר הגיע כאשר אהובתו מהמכללה, מורין, נפגעה בתאונת דרכים ששברה את גבה והפכה אותה למשותקת מהמתניים ומטה.
כשראיתי אותה בחדר המיון ב"מרכז הרפואי לונג ביץ'", ההשלכות המלאות של המשמעות של הדבר עבורה התחילו לחלחל אליי.
שם, במיון, יום אחרי יום עגום, לילה אחרי לילה ללא שינה, כרעתי ברך והרכנתי את ראשי וביקשתי מאלוהים לרפא את הגב השבור של מורין.
קראתי לאלוהים להתעלם מהספקות שלי בשם מורין.
השעיתי ברצון כל חוסר אמון.
באותה תקופה ובאותו מקום, הייתי שוב מאמין.
האמנתי כי רציתי להאמין שאם יש צדק ביקום - בכלל - הרוח המתוקה, האוהבת, החכמה, האחראית, המסורה, האכפתית, לא מגיעה לה להיות בגוף מרוסק.
אל צודק ואוהב שהיה לו הכוח לרפא, בוודאי ירפא את מורין.
כעת, אני מאמין, לא כי "נסתרות דרכי האל" או "יש לו תוכנית מיוחדת למורין" - הניחומים הבנאליים המבחילים שמאמינים מציעים לפעמים בזמנים כה חסרי תוחלת - אלא מכיוון שאין אלוהים.
לאחר שסיים תואר שני בפסיכולוגיה ניסיונית בשנת 1978, שרמר לא הצליח להשיג משרה בתוכנית דוקטורט, ולקח עבודה במגזין אופניים באירוויין, קליפורניה.
המשימה הראשונה שלו, מסיבת עיתונאים בהשתתפות ג'ון מרינו, שרכב מלוס אנג'לס לניו יורק ב-13 יום, שעה ו-20 דקות, מה שעשה רושם עמוק על שרמר.
הוא קנה אופניים ונכנס למירוץ יוגורט יופלה של 50 ק"מ לאורך פארק גריפית' בלוס אנג'לס בסוף השבוע שלאחר מכן.
העניין שלו גדל במהירות, ותוך זמן קצר הוא סיים את רכיבת המאה הראשונה (100 מיילים).
לא עבר זמן רב והוא רכב מאות מיילים בשבוע.
שרמר החל לרכוב על אופניים תחרותיים בשנת 1979, והוא בילה עשור כרוכב מקצועי.
הרכיבה הידועה ביותר של שרמר נמצאת בתחום מרוץ הכבישים האולטרה-מרתון למרחקים ארוכים מאוד.
שרמר הוא חבר מייסד בהיכל התהילה של Ultra Cycling.
במהלך קריירת האופניים שלו, שרמר עבד עם אנשי טכנולוגיה של רכיבה על אופניים בפיתוח מוצרים טובים יותר לספורט.
במהלך קשריו עם "קסדות בל", נותנת חסות למרוצי אופניים, שרמר יעץ להם בנושאי עיצוב בנוגע לפיתוחם של קלקר מורחב לשימוש בקסדות רכיבה על אופניים, אשר יספגו את המכה בצורה טובה בהרבה מקסדות "רשת שיער" הישנות מעור ששימשו רוכבי אופניים עשרות שנים.
שרמר יעץ להם שאם הקסדות שלהם נראות יותר מדי כמו קסדות לאופנוע, בהן כבר נעשה שימוש בקלקר, ולא כמו קסדות רשת השיער הישנות, אף רוכב אופניים או חובב רציני לא ישתמש בהן.
הצעה זו הובילה לדגם שלהם, ה-V1 Pro, שנראה כמו רשת שיער שחורה, אך תפקד מבפנים כמו קסדת אופנוע.
בשנת 1982 שרמר עבד עם וומן ספנס, שחברת האספקה הקטנה שלה, "ספנקו מדיקל", עיבדה את טכנולוגיית הג'ל שפנס פיתחה עבור חולים מרותקים למיטה עם פצעי לחץ לכפפות אופניים ואוכפים כדי להקל על תסמונת מנהרת שורש כף היד ופצעי האוכף שסבלו רוכבי האופניים.
על שמו נקרא מצב רפואי חריף: "צוואר שרמר", שהוא כאב וחולשה קיצונית של שרירי הצוואר שנמצאים בקרב רוכבי אופניים למרחקים ארוכים.
שרמר סבל מהתופעה כ-2,000 מיילים לתוך המירוץ ברחבי אמריקה בשנת 1983. חיבוקו של שרמר עם הספקנות המדעית התגבש בתקופתו כרוכב אופניים, והסביר, "הפכתי לספקן בשבת, 6 באוגוסט 1983, בכביש הטיפוס הארוך אל Loveland Pass, קולורדו", לאחר חודשים של אימונים בהדרכתם של תזונאית עם דוקטורט לא מוסמך.
אחרי שנים של תרגול דיקור, כירופרקטיקה, טיפול בעיסוי, יונים שליליים, רולפינג, כוח פירמידה, נצרות פונדמנטליסטית ו"שלל דברים מוזרים" (למעט סמים) לשיפור חייו והכשרתו, שרמר הפסיק לנסות לבסס על הגיון את כישלונם של שיטות אלה.
בהמשך הפיק שרמר כמה סרטים דוקומנטריים על רכיבה.
שרמר הוא עדיין רוכב על אופניים פעיל, והשתתף ב-Furnace Creek 508 באוקטובר 2011, מרוץ מוקדם ל-RAAM, וסיים במקום השני בקטגוריית קבוצות ארבעת הגברים.
שרמר כתב בנושא חדירת סמים לרכיבה תחרותית, ומבט מתאוריית המשחקים על הדינמיקה המניעה את הבעיה במספר ענפי ספורט.
הוא כתב באופן ספציפי על סמים מסוג r-EPO, שאותו ראה כנפוץ וגם ידוע בתחום הספורט, שלימים הוכח כמסייע לשערוריית הסמים סביב לאנס ארמסטרונג בשנת 2010.
בתקופת הרכיבה, שרמר לימד פסיכולוגיה אחד על אחד בערבים במכללה הקהילתית גלנדייל, מכללה לשנתיים.
כשרצה ללמד באוניברסיטה של ארבע שנים, החליט להשלים את הדוקטורט.
לימים ביסס שרמר ספר באורך מלא על עבודת המחקר שלו; הספר, שכותרתו בצל דרווין: החיים והמדע של אלפרד ראסל וואלאס: מחקר ביוגרפי על פסיכולוגיה של ההיסטוריה, ראה אור באוגוסט 2002.
מוקדם יותר באותה השנה, בספרו "The Borderlands of Science", שרמר דירג כמה מדענים ידועים כלפי רעיונות שהם "פסאודו" או "גבוליים", באמצעות גרסת דירוג, שפותחה על ידי הפסיכולוג פרנק סולוואי, חמש התכונות הגדולות.
שרמר דירג את וואלאס גבוה במיוחד (אחוזון 99) על הסכמתו/התאמתו וטען שזו תכונת המפתח בהבחנה בין וואלאס לבין מדענים שנותנים פחות אמון לרעיונות שוליים.
לאחר מכן הפך שרמר למרצה שלא מן המניין לתולדות המדע באוניברסיטת אוקסידנטל בקליפורניה.
בשנת 2007, שרמר נכנס לתפקיד כעמית מחקר בכיר באוניברסיטת קלרמונט.
בשנת 2011 הוא נכנס לתפקיד מרצה שלא מן המניין באוניברסיטת צ'פמן, ובהמשך התמנה כעמית נשיאותי.
בצ'אפמן הוא מלמד קורס חשיבה ביקורתי שנתי בשם "הספקנות 101", בו הוא מנסה לבחון רעיונות חדשים על הסטודנטים.
בשנת 1992 הקים שרמר את אגודת הספקנים, שהחלה כתחביב במוסך שלו, אך לבסוף צמחה לעיסוק במשרה מלאה.
אגודת הספקנים מפרסמת את המגזין Skeptic, ומארגנת את סדרת ההרצאות בקלטק.
שרמר הוא גם יועץ מדעי של המועצה האמריקאית למדע ובריאות (ACSH).
שרמר הוא מחבר של ספרים שמנסים להסביר את הימצאותם של אמונות לא הגיוניות או לא מבוססות, כולל עב"מים, ביגפוט וטענות על טבעיות.
בשנת 1997 הוא כתב מדוע אנשים מאמינים בדברים מוזרים, הבודק מגוון רעיונות וקבוצות "מוזרות" (כולל כתות), כמיטב כתביו הספקניים של מרטין גרדנר.
מהדורה מתוקנת ומורחבת יצאה לאור בשנת 2002. הוא כותב במבוא:
אז נותר לנו עם המורשת של שני סוגים של טעויות חשיבה: שגיאה מסוג 1: להאמין בשקר ושגיאה מסוג 2: דחיית אמת.
המאמינים בעב"מים, חטיפות חייזרים, תפיסות על חושיות ותופעות נפשיות ביצעו שגיאה מסוג 1 בחשיבה: הם מאמינים בכזב.
זה לא שהאנשים האלה הם בורים או לא מודעים; הם אינטליגנטים אך מושכלים בצורה שגויה.
כיצד אנו מאמינים: החיפוש אחר אלוהים בעידן של מדע, שרמר חקר את הפסיכולוגיה העומדת מאחורי האמונה באלוהים.
בהקדמה, שרמר כתב "מעולם בהיסטוריה לא כל כך הרבה, ואחוז כה גבוה מהאוכלוסייה, האמינו באלוהים.
לא רק שאלוהים לא מת כפי שהצהיר ניטשה, אלא שהוא מעולם לא היה חי יותר."
מאפריל 2001 עד ינואר 2019, הוא כתב את הטור הסקפטי החודשי עבור סיינטיפיק אמריקן.
הוא גם תרם למגזין "טיים".
בפברואר 2002 הוא אפיין את העמדה כי "לאלוהים לא היה חלק בתהליך [של התפתחות האנושות]" כ"תאוריה מדעית סטנדרטית".
הצהרה זו זכתה לביקורת בינואר 2006 על ידי המדען יוג'ני סקוט, שהעירה כי המדע לא טוען שום טענה לגבי אלוהים בדרך זו או אחרת.
במאי 2002 פרסמו שרמר ואלכס גרובמן את ספרם "מכחישי ההיסטוריה: מי אומר שהשואה מעולם לא קרתה ומדוע הם אומרים את זה?", שבחן והפריך את תנועת הכחשת השואה.
ספר זה מספר על פגישות עם הכחשות שונות ומגיע למסקנה כי דיבור חופשי הוא הדרך הטובה ביותר להתמודד עם פסאודו-היסטוריה.
חיכוך מדעי: היכן שהידוע פוגש את הלא נודע שוחרר בשנת 2005. ספרו מ-2006 מדוע דרווין עניינים: העניין נגד עיצוב אינטליגנטי.
טיעונים נקודתיים תומכים בהתפתחות, תוך ביקורת חריפה על תכנון תבוניי.
ספר זה טוען גם כי המדע אינו יכול לפסול את הדת, וכי הנוצרים והשמרנים יכולים וצריכים לקבל את נכונות האבולוציה.
ביוני 2006, שרמר, שהביע בעבר ספקנות ביחס לדעות המיינסטרים בנושא ההתחממות הגלובלית, כתב במגזין "סיינטיפיק אמריקן" כי לאור הצטברות הראיות, עמדת הכחשת ההתחממות הגלובלית כבר אינה ניתנת להשגה.
מוח השוק: קופי חמלה, בני אדם תחרותיים, וסיפורים אחרים מכלכלה אבולוציונית שוחרר בשנת 2007. בחיבור זה מדווח שרמר על ממצאי מחקרים התנהגותיים וביוכימיים מרובים המעסיקים הסברים אבולוציוניים להתנהגות מודרנית.
הוא קיבל ביקורות ביקורתיות מצד אקדמאים, כאשר הספקן רוברט ט.
קרול אמר: "הוא סונוור מהליברטריאניזם שלו ופיתה את פיתוי הפסיכולוגיה האבולוציונית כדי להסביר הכל, כולל אתיקה וכלכלה."
בפברואר 2009 פרסם שרמר את ההיסטוריה של המדע: חזות גורפת של המדע וההיסטוריה שלו, הרצאת אודיו של 25 שעות.
במאי 2011 פרסם שרמר את המוח המאמין: מרוחות רפאים ואלים לפוליטיקה וקונספירציות: כיצד אנו בונים אמונות ומחזקים אותם כאמיתות.
לפני שעבד על מדע וספקנות, פרסם שרמר ספרים בנושא רכיבה על אופניים ואחרים בנושא חינוך ילדים בתחומי המתמטיקה והמדע.
אלה כוללים שיתופי פעולה עם ארתור בנימין.
בינואר 2015 פרסם שרמר את קשת המוסר: כיצד מדע וסיבה מובילות את האנושות אל עבר אמת, צדק וחופש.
בפודקאסט שאל אותי כל דבר בינואר 2019, שרמר הודיעה על תוכניות לשלושה פרסומי ספרים צפויים: אוסף מסות ויצירות מדעיות שנמשכו במשך 15 השנים האחרונות, אוסף של 70 הטורים הסקפטיים האחרונים שפורסמו בעבר בסיינטיפיק אמריקן, וספרות בדיונית.
שרמר הופיע כאורח ב-Donahue בשנת 1994 כדי להגיב לטענות הכחשת השואה של בראדלי סמית ודוד קול, ובשנת 1995 בתוכנית "אופרה ווינפרי" כדי לאתגר את טענות הנפש של רוזמרי אלטאה.
שרמר הופיע אורח בפרק הבולשיט של פן וטלר ב-2004, בו טען כי אירועים במקרא מהווים "סיפור סיפורים מיתיים", ולא אירועים המתוארים תרתי משמע.
עמדתו נתמכה על ידי מארחי התוכנית, שהם אתאיסטים בעצמם.
הפרק המדובר, התנ"ך: עובדה או בדיה?", ביקש להפיל את הרעיון שהתנ"ך הוא תיעוד היסטורי אמין אמפירי.
המתנגד לשרמר היה פול מאייר, פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת מערב מישיגן.
שרמר הציג מספר הופעות בתוכנית "הצד האחר" של NBC בשעות היום, בשנת 1994 ו-1995. לאחר היכרות עם מפיקי התוכנית, הוא הציע פיצול רשמי לחברת ההפקה שלהם לתוכנית ריאליטי מוכוונת בספקנות שמטרתה הייתה להציג נקודות מבט של מאמינים וספקנים כאחד.
ההצעות שלו לא היו פורות, אך מספר שנים לאחר מכן, אחד המנהלים של אותה חברה הלך לעבוד עבור ערוץ פוקס משפחה שהוקם אז, והתרשם מהתוכנית של שרמר, וביקש שיגיש אותה לרשת.
הרשת הרימה את הסדרה, לחקור את הלא נודע, ששרמר הפך למפיק ומנחה הסדרה, שתוקצבה בסכום של 200,000 $ לפרק, נתפסה על ידי שרמר כהרחבה ישירה של העבודה שנעשתה במגזין Skeptic, ותאפשר לשרמר להגיע ליותר אנשים.
הכותרת החד משמעית נבחרה כדי לא להטיל את דעתם של אורחים או צופים באשר לאופי הספקני של המופע.
קטעים שונים מחקירת הלא נודע ניתן למצוא בערוץ היוטיוב של שרמר.
בשנת 1999, שרמר הפיק ושיתף את סדרת הטלוויזיה המשפחתית "פוקס המשפחתי את הלא נודע".
שרמר היה נואם בכל שלושת אירועי ה-Beyond Belief בין השנים 2006–2008. הוא גם דיבר בכנס TED ב-2006 בנושא "מדוע אנשים מאמינים בדברים מוזרים".
בשנת 2008 נשא את נאום ההתחלה במכללת ויטייר, שהעניק לו תואר דוקטור לשם כבוד למכתבים אנושיים.
הוא גם אורח מדי פעם בספקנות, הפודקאסט הרשמי של סקפטיק.
שרמר התווכח עם דיפאק צ'ופרה פעמים רבות, כולל במהלך הופעתם במרץ 2010 בתוכנית Night News של ABC.
הוא ציין את צ'ופרה כבן זוגו לוויכוח האישי האהוב.
ב-21 באוגוסט 2010, שרמר זכה בפרס שהוקיר את תרומתו בתחום הספקני, מקבוצת החקירות העצמאית במהלך גאלה למלאת עשור.
החל משנת 2007 שרמר מתגורר באלטדנה בקליפורניה.
הוא התחתן עם ג'ניפר גראף, ילידת קלן, גרמניה, ב-25 ביוני 2014. את הטקס ביצעה אחותו של שרמר, טינה, שהוסמכה לרגל האירוע.
חובב כלבים, בעבר היה לו כלב בשם דרווין, ונכון לאפריל 2018, יש להם רטריבר שוקולד לברדור בשם היץ', על שם כריסטופר היצ'נס.
מבחינה פוליטית שרמר תיאר את עצמו כליברטריאן לכל החיים.
בראיון משנת 2015, שרמר הצהיר שהוא מעדיף לדבר על סוגיות אישיות, וקונן כי בעבר אנשים סירבו אפילו להקשיב לו בגלל התיאור העצמי שלו כליברטריאן.
באותו ראיון הוא ציין גם כי מחקריו לבקרת אקדחים גרמו לו להאמין כי כמה מדדים להפחתת אלימות הקשורה לאקדח יועילו.
הנשיא הראשון אליו הצביע היה ריצ'רד ניקסון בשנת 1972, אשר לאור שערוריית ווטרגייט הוא מכנה "ההצבעה המביכה ביותר שלו".
בשנת 2000 הוא הצביע בעד הארי בראון כדי "להצביע לפי מצפוני", מתוך הנחה שהמנצח במרוץ (אל גור או ג'ורג 'וו.
בהמשך הוא התחרט על החלטה זו, כשהוא האמין שמדיניות החוץ של בוש הפכה את העולם למסוכן יותר, והוא הצביע בעד ג'ון קרי בשנת 2004. שרמר הגדיר את תומאס ג'פרסון כנשיא האהוב עליו, בזכות תמיכתו בחירות ויישום החשיבה המדעית שלו לפוליטיקה, התחומים הכלכליים והחברתיים.
הוא אומר על ג'פרסון, "כשהוא סעד לבד בבית הלבן הייתה שם יותר אינטליגנציה בחדר מאשר כשג'ון פ.
קנדי אירח שם ארוחת ערב לזוכי פרסי נובל."
שרמר התנגד פעם לרוב אמצעי הפיקוח על הנשק, בעיקר בגלל אמונתו בעקרון של הגברת חופש הפרט והפחתת התערבות הממשלה, וגם מפני שהיה ברשותו רובים רוב חייו.
בבגרותו היה ברשותו אקדח מגנום 357 במשך רבע מאה להגנה, אף על פי שבסופו של דבר הוציא אותו מהבית ואז נפטר ממנו לחלוטין.
אף על פי שהוא כבר לא מחזיק ברובים, הוא ממשיך לתמוך בזכות להחזיק נשק להגנה על המשפחה.
עם זאת, עד שנת 2013, הנתונים על מקרי רצח, התאבדות וירי בשוגג שכנעו אותו כי ייתכן שיהיה צורך בכמה אמצעי בקרת נשק צנועים.
הוא שינה את דעתו על הנושא במהלך המחקר של קשת המוסר, וטען כי "[עונש מוות] הוא אחד מהפרקטיקות הברבריות האלה שאנחנו צריכים להיפטר ממנה.
[ארצות הברית] אמריקה היא באמת האחרונה מבין 19 הדמוקרטיות המתועשות שמאפשרות להטיל עונש מוות.
(...) הפילוסוף האיטלקי צ'זארה בקריה, בספרו על פשעים ועונשים, העלה את הרעיון שהעונש צריך להתאים לפשע וכי הקריטריונים צריכים להיות האם זה מונע מאנשים לבצע פשעים, ועונש המוות אינו עושה זאת".
מייקל רוקפלר היה בנו של מושל ניו-יורק (ומאוחר יותר סגן נשיא ארצות הברית) נלסון רוקפלר, ובן הדור הרביעי של משפחת רוקפלר העשירה.
הוא נעלם, וככל הנראה מצא את מותו, במהלך מסע באזור אסמאט (Asmat) בדרום מערב גינאה החדשה.
מייקל קלארק רוקפלר היה בן הזקונים מבין חמשת ילדיהם של מרי טודהנטר ובעלה נלסון רוקפלר והייתה לו אחות תאומה בשם מרי.
הוא התחנך בבית ספר בניו יורק ואחר כך באקדמיית פיליפס אקסטר (Phillips Exter Academy) בניו-המפשייר, שם היה תלמיד מצטיין והשתתף בנבחרת ההיאבקות של המוסד.
הוא המשיך בלימודי היסטוריה וכלכלה באוניברסיטת הרווארד וסיים תואר ראשון בהצטיינות.
עם סיום לימודיו בשנת 1960 שירת כשישה חודשים בדרגת טוראי בצבא היבשה של ארצות הברית.
הוא החל להתעניין באיסוף פריטי אמנות ומונה לדירקטור בהנהלת המוזיאון לאומנות פרימיטיבית בני-יורק שיזם אביו.
לאחר מכן, באותה שנה, הצטרף למשלחת של מוזיאון פיבודי לארכאולוגיה ואתנולוגיה בהרווארד (Peabody Museum of Archaeology and Ethnology), שיצאה לחקור ולתעד את חיי שבט הדאני (Dani) במערב גינאה החדשה - אזור שהיה באותה עת תחת שלטון קולוניאלי הולנדי.
המשלחת צילמה את הסרט התעודי האתנוגרפי "ציפורים מתות" (Dead Birds) של הקולנוען רוברט גרדנר (Robert Gardner), אותו פגש מייקל בעת לימודיו בהרווארד.
מייקל רוקפלר שימש כאיש הקול וההקלטה בהפקה זו.
במהלך ההפקה עזב מייקל רוקפלר את המשלחת לזמן קצר, ויצא עם חבר לסייר בדרום גינאה החדשה וללמוד על חיי שבט האסמאט שם.
לאחר שובו הביתה בתום מסעה של משלחת המוזיאון, יצא מייקל שוב למסע באזור שבט האסמאט על מנת להמשיך במחקרו ולאסוף פריטי אמנות פרימיטיבית עבור המוזיאון שהקים אביו במנהטן.
הוא ביקר בכפרים רבים לאורך החוף הדרומי של אסמאט תוך שהוא רוכש בסחר חליפין עבודות יד רבות בתמורה לסחורות כגון גרזנים מפלדה או גפרורים.
בין השאר ביקש מייקל לאסוף גם גולגולות מעוטרות אשר ייתכן שמקורן היה בצייד ראשים.
השלטונות ההולנדים לא ראו בעין יפה את פעולתו זו בטענה שהוא מעודד את הילידים באזור לשוב ולעסוק בצייד ראשים בעוד הממשל ניסה למגר את התופעה ואסר על התושבים לעסוק בכך.
תוך שלושה שבועות ביקר מייקל ב-13 כפרים לאורך החוף.
ב-17 בנובמבר 1961 שייטו רוקפלר והאנתרופולג ההולנדי רנה וואסינג (Rene' Wassing) ליעד נוסף בו ביקשו לאסוף פריטי אומנות, כאשר סירתם, קטמרן מאולתר באורך 12 מטרים, התהפכה במרחק של 5 ק"מ מהחוף.
שני המדריכים המקומיים שלהם שחו לחוף להזעיק עזרה בעוד רוקפלר ורנה וואסינג נותרו ליד הסירה ההפוכה.
בבוקר 19 בנובמבר, לאחר שלא הגיעה עזרה, החליט רוקפלר לשחות אל החוף, באומרו לוואסינג: "אני חושב שאני יכול להצליח".
הוא קשר למותניו שני מכלי דלק ריקים כמצופים ויצא לדרכו.
הסירה כבר הייתה אז במרחק של כ-19 ק"מ מהחוף, מה שתומך בסברה שרוקפלר נספה בטביעה לאחר שתשו כוחותיו.
שני הילידים הצליחו להגיע לחוף וצעדו לכפר המרוחק כ-20 ק"מ מהמקום על מנת להזעיק עזרה.
השלטונות ההולנדים ארגנו חיפוש שכלל מטוסים ומסוקים שגויסו ממרחקים, וכאלף מקומיים שסרקו את השטח, החופים והנהרות.
כשמונה שעות לאחר שמייקל רוקפלר עזב את הסירה ההפוכה גילה מטוס חיפוש את מיקומה ולמחרת חולץ וואסינג.
כשהגיעה הידיעה על היעלמו של מייקל, שכר נלסון רוקפלר מטוס מיוחד והגיע לגינאה יחד עם מרי - אחותו התאומה של מייקל, ובלווית עיתונאים רבים.
הם שהו באזור מרוחק כ-300 ק"מ מאזור התאונה ולא הייתה בידם אפשרות לסייע רבות למאמצי החיפוש.
ב-28 בנובמבר חזרו נלסון ומרי רוקפלר לארצות הברית לאחר שכבר ימים ספורים לפני כן הצהיר שר הפנים ההולנדי שאין יותר סיכוי למצוא את מייקל בחיים.
עקבותיו של רוקפלר אבדו וגופתו לא נמצאה למרות מאמצי החיפוש הנמרצים שנמשכו כשבועיים.
הידיעה על היעלמותו עשתה כותרות ברחבי העולם ובשנת 1964 נקבע מותו באופן סופי .
הסברה המקובלת היא כי מייקל רוקפלר טבע או הותקף ונטרף על ידי כריש או תנין בניסיונו להגיע לחוף.
אולם הועלתה גם ההשערה כי הוא הצליח להגיע לחוף אך הותקף ונהרג מידי בני שבט קניבלי.
באותה עת רווחו עדין באזור אסמאט מסורות לחימה שכללו צייד ראשים וקניבליזם.
בשנת 1969 יצא העיתונאי מילט מכלין (Milt Machlin) לאזור על מנת לחקור את נסיבות היעלמו של מייקל רוקפלר.
הוא הזם שמועה שנפוצה שמייקל חי כשבוי בקרב הילידים בג'ונגל.
לעומת זאת הוא הסיק כי קיימת ראיה נסיבתית לכך שהוא נהרג אחרי שהצליח להגיע לחוף.
באזור החוף אליו עשוי היה מייקל להגיע נמצא כפר ילידים שאחדים מנכבדיו נהרגו ככל הנראה בהתקלות עם סיור צבאי הולנדי בשנת 1958. מאז הייתה לבני הכפר, כביכול, סיבה ומוטיבציה לנקמת-דם באדם לבן, תוך שימוש במסורות קניבליות וצייד ראשים.
בספר שיצא לאור בשנת 1979 נטען כי אימו של מייקל רוקפלר שכרה חוקר פרטי כדי לפענח את התעלומה.
על פי הספר, ביצע החוקר עסקת חליפין עם הילידים, שבה נמסרו לידיו שלוש גולגולות בתמורה למנוע סירה.
הילידים טענו שגולגולות אלה שייכות לאנשים הלבנים היחידים שהם אי-פעם הרגו.
לטענת הספר, נמסרו הגולגולות לידי משפחת רוקפלר לבדיקה.
משפחת רוקפלר מעולם לא התייחסה לטענות אלה.
עם זאת, בכתבה בערוץ ההיסטוריה דווח כי החוקר קיבל תשלום של מאתיים וחמישים אלף דולר שהובטחו בתמורה להוכחה סופית האם מייקל חי או מת.
בסרט "שמור על הנהר מימינך" (1969) טוען היוצר, האנתרופולוג והאמן האמריקאי, טוביאס שניבאום (Tobias Schneebaum) כי במסעו לאסמאט הוא שוחח עם ילידים קניבלים שם, שתיארו בפניו כיצד מצאו ולכדו את מייקל רוקפלר על גדת הנהר ואכלו אותו.
בשנת 2014 פרסם קרל הופמן (Carl Hoffman) ספר בשם "קציר פראי: סיפור אודות קניבליזם, קולוניאליזם ומסעו הטרגי של מייקל רוקפלר לאיסוף אמנות פרימיטיבית" (Savage Harvest) בו הוא חוקר שוב את היעלמו המסתורי של מייקל.
בביקוריו בכפרים באסמאט הוא שמע מספר עדויות המספרות על כך שמייקל הצליח לשחות אל החוף אך מצא את מותו מידיהם של אנשי הכפר אליו הגיע.
עדויות אלה עלו בקנה אחד עם החומר שנאסף בשנות השישים.
על פי עדותו של הסופר פרצה סמוך לאחר מותו של מייקל מגפת כולירה בכפר המדובר, והילידים ראו בה כעונש על הרצח.
פריטי אמנות רבים שאסף מייקל רוקפלר באסמאט מצויים כיום באגף על שמו במוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק.
בשנת 2018 הוקצבו 70 מיליון דולר לשיפוץ האגף לאמנות אפריקה, אוקיאניה ואמריקה שעל שמו.
מוזיאון פיבודי באוניברסיטת הרווארד הציג תערוכת תצלומים שצילם מייקל רוקפלר במהלך מסע משלחת המוזיאון בגינאה החדשה.
אלבום הכולל 75 מתצלומיו של מייקל יצא בהוצאת מוזיאון פיבודי בשנת 2007. יומניו של מייקל רוקפלר פורסמו בספר שיצא לאור בשנת 1967. על היעלמו של מייקל רוקפלר נכתבו ספרים והופקו סרטי תעודה בניסיון לפתור את התעלומה.
על בסיס סיפורו של מייקל הועלה, בשנת 2010, בתיאטרון שוליים בברודוויי מחזה בשם "האיש שאכל את מייקל רוקפלר".
מייקל רובין הוא חוקר ב-AEI.
בעבר עבד כפקיד בכיר בפנטגון, שם עסק בסוגיות הנוגעות למזרח התיכון וכיועץ פוליטי לרשות הזמנית לקואליציה .
רובין נולד בפילדלפיה בשנת 1971. רובין קיבל תואר ראשון בביולוגיה (1994) וגם תואר דוקטור בהיסטוריה (1999) מאוניברסיטת ייל.
רובין מרצה להיסטוריה באוניברסיטת ייל, באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ועבד כמרצה אורח באוניברסיטאות סולימניה, סלאחודין ודוהוק, באזור כורדיסטן העיראקית.
משנת 2002 עד 2004 שימש רובין כיועץ מטה על איראן ועיראק במשרד שר ההגנה.
בין השנים 2003–2004 עבד רובין כיועץ פוליטי של הרשות הזמנית לקואליציה בבגדאד.
הוא קיבל מלגות מהמועצה לקשרי חוץ, ומועצת קרנגי לאתיקה בנושאים בינלאומיים.
מאז 2007 הוא לימד בכירים בהנהגת צבא ארצות הברית, חיל הנחתים האמריקאי וצי ארצות הברית לפני פריסתם בעיראק, במפרץ הפרסי ובאפגניסטן כמרצה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
בדצמבר 2017 הציע אזרח טורקיה פרס בגובה 3 מיליון לירות טורקיות (כמעט 800,000 דולר) עבור עזרה בהעברת רובין לטורקיה כדי לענות על טענות הטרור הטורקיות בקשר לניסיון ההפיכה הטורקי ב-2016.
רייגן הוא רגולטור סביבתי אמריקאי שכיהן כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה בין השנים 2021-2024. בעבר כיהן כמזכיר המחלקה לאיכות הסביבה בקרוליינה הצפונית ומומחה לאיכות האוויר בסוכנות להגנת הסביבה.
ב-17 בדצמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי בחר ברייגן לכהן בתפקיד מנהל הסוכנות להגנת הסביבה בממשלו העתידי.
רייגן סיים את תפקידו ב-20 בינואר 2025 עם סיום ממשל ביידן.
רייגן הוא יליד גולדסבורו שבקרוליינה הצפונית, הוא קיבל תואר ראשון במדעי כדור הארץ והסביבה באחת מהאוניברסיטאות בקרוליינה הצפונית ולאחר מכן החליט ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ששוכנת בוושינגטון די.
סי, שם קיבל תואר שני במינהל ציבורי.
רייגן התחיל את דרכו כמפקח סביבתי של הסוכנות להגנת הסביבה בתקופת ממשל הנשיא הדמוקרטי ביל קלינטון ולאחר מכן גם בממשל הנשיא הרפובליקני בוש הבן.
לאחר מכן הצטרף לקרן להגנה סביבתית , שם הפך בסופו של דבר לסגן נשיא עמית לאנרגיה נקייה ולמנהל אזורי בדרום מזרח ארצות הברית, הוא נשאר בצוות ההנלה של הקרן למעלה משמונה שנים.
בינואר 2017, מושל קרוליינה הצפונית, רוי קופר בחר ברייגן לשמש כמזכיר המחלקה לאיכות הסביבה במדינתו, הוא פעל גם לפיתוח תוכנית האנרגיה הנקייה של המדינה, שמטרתה היא להפחית את פליטת גזי החממה במגזר הפרטי עד 2030.
ב-11 במרץ 2021 הושבע לתפקיד מנהל הסוכנות להגנת הסביבה.
רייגן הוא האפרו-אמריקאי הראשון שמנהל את הסוכנות.
ב-31 בדצמבר 2024 התפטר מהתפקידו.
רייגן גר עם אשתו ובנו בבירת קרוליינה הצפונית, ראלי.
מייקל ריצ'רד אנטוניו ריצ'רדסון (באנגלית; Micheál Richard Antonio Richardson; נולד ב-22 ביוני 1995) הוא שחקן קולנוע אירי.
ריצ'רדסון נולד בדבלין, אירלנד ב-22 ביוני 1995. הוא מגיע ממשפחה של שחקנים.
הוריו הם השחקנים ליאם ניסן ונטשה ריצ'רדסון.
הוא הוטבל בשם מייקל ניסן, אך שינה את שם משפחתו בשנת 2018, בברכת אביו, כדי לכבד את אמו המנוחה שנהרגה בתאונת סקי.
דרך אמו הוא בן למשפחת השחקנים רדגרייב.
הוא הנכד של השחקנית ונסה רדגרייב ויוצר הקולנוע טוני ריצ'רדסון, האחיין של השחקנית ג'ואלי ריצ'רדסון ובן דודתה של השחקנית דייזי ביוואן (אנ').
לאחר שהופיע לצד נטלי פורטמן בשנת 2018 בסרט הדרמה המוזיקלי "ווקס לוקס" (אנ'), ריצ'רדסון התעקש להיבחן לתפקיד בסרט "מרדף קר" משנת 2019, סרט בו כיכב אביו ליאם ניסן, גרסה מחודשת של מותחן הפשע הנורווגי משנת 2014 "In Order of Disappearance".
ריצ'רדסון נבחן וזכה בתפקיד בנו של דמותו של ניסן.
בשנת 2015 לוהק ריצ'רדסון לתפקיד המהפכן האירי מייקל קולינס בסרט "The Rising: 1916" על מרידת חג הפסחא בשנת 1916 באירלנד.
גם אביו גילם את אותה הדמות בסרטו של ניל ג'ורדן, "מייקל קולינס" משנת 1996.
בשנת 2020 ריצ'רדסון שיחק גם בסרט "תוצרת איטליה", סרט על צער ויחסים משפחתיים, שוב לצד אביו.
את התסריט כתב השחקן והתסריטאי ג'יימס ד'ארסי.
שנה סרט תפקיד הערות 2013 חדשות בהפרעה כתב ערוץ ההיסטוריה 2018 ווקס לוקס (אנ') המוזיקאי 2019 מרדף קר (אנ') קייל קוקסמן 2020 הבית באיטליה ג'ייק2021On Our Wayהנרי ריצ'רדסון2024Somewhere Quietג'ו TBAThe Rising: 1916 מייקל קולינס
+שנהסדרהתפקידהערות2020Big Dogsרניתפקיד ראשי; 8 פרקים2022סיפורי הג'דייקווי-גון ג'ין הצעירדיבוב; פרק: "Justice"
מייקל ריבס הוא יוטיובר וסטרימר אמריקאי, הידוע ביותר בסרטוניו הקומיים העוסקים ברובוטיקה.
בדצמבר 2019 ריבס הצטרף לקבוצת יוצרי התוכן OfflineTV.
ריבס נולד לאב אמריקאי ולאם פיליפינית בהוואי.
בזמן הלימודים בתיכון, ריבס לא התעניין במערכת החינוך והחל ללמוד לתכנת על מנת למצוא עבודה.
מאוחר יותר הוא למד מדעי המחשב באוניברסיטת צפון אריזונה אך נשר כדי להתמקד בעבודה.
באותה תקופה הוא עבד עבור ממשלת ארצות הברית כקבלן תוכנה.
ב-17 באפריל 2017, בזמן לימודיו באוניברסיטה, העלה את הסרטון הראשון שלו ליוטיוב, "הרובוט שמאיר לייזר לעין שלך", שהפך לוויראלי עוד ביום יציאתו, בו השיג ריבס את כ- 4,500 המנויים הראשונים לערוץ.
רעיונות הווידאו הבאים שלו כללו בין היתר שואב אבק רובוטי שצורח ומקלל כאשר הוא מתנגש בקיר, רובוט שמשפריץ משקאות אנרגיה על המשתמש כשהעיניים שלו נעצמות, ובוט טוויטר שרוכש פריטים מאמזון לפי התגובות לציוץ שמקבלות הכי הרבה לייקים.
בדצמבר 2019 פורסם כי ריבס הצטרף ל- OfflineTV, קבוצת סטרימרים ויוטיוברים היוצרים תוכן ומתגוררים יחד בלוס אנג'לס, קליפורניה.
בסרטון הראשון שלו עם הקבוצה יצר ריבס גרסה של לייזר טאג שכותרתו "טייזר טאג", בו השחקנים מחושמלים מטייזר לאחר שנורו.
ביוני 2020 החל ריבס לשדר ב- Twitch, שם הוא משחק ומתכנת בשידור חי.
בשידור הבכורה שלו צפו יותר מ-30,000 צופים במקביל.
עם התמיכה הכספית של OfflineTV, ריבס רכש כלב רובוטי מסדרת Spot של Boston Dynamics בסוף 2020, אשר הופיע בסרטונים ובשידורים חיים של ריבס ויתר חבר OfflineTV.
ריבס נמצא במערכת יחסים עם הסטרימרית LilyPichu, אשר גם היא חברה ב-OfflineTV.
מייקל שיסבי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
שיסבי נולד בפיטרמריצבורג שבדרום אפריקה והיגר עם משפחתו לאוסטרליה ב-2001.
הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Rescue: Special Ops".
שנה לאחר מכן שיחק בסדרת הטלוויזיה קרוב רחוק.
בשנת 2014 שיחק במחזה של ויליאם שייקספיר, הנרי החמישי בתפקיד הנרי החמישי, מלך אנגליה.
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "Felony".
בשנת 2016 שיחק בסרטו של מל גיבסון, הסרבן.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "הזמיר".
באותה שנה חזר לשחק בתיאטרון במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד.
בשנת 2020 הוא שיחק במיני סדרת הדרמה, המאורות בתפקיד וולטר מודי באותה שנה שיחק במיני סדרת הטלוויזיה הסודות שהיא שומרת.
ביולי 2022 עתיד לצאת הסרט "Bosch & Rockit " בו הוא משתתף לצד לוק המסוורת'.
שנה כותרת תפקיד סופר במאי תיאטרון 2014 הנרי החמישי הנרי החמישי וויליאם שייקספיר דמיאן ריאן מרכז התיאטרון של קנברה, קנברה 2016 ארקדיה ולנטיין קאברלי טום סטופארד ריצ'רד קוטרל חברת התיאטרון של סידני, סידני
שנה פרס קטגוריהתוצאההערות 2018 גילדת הליהוק של אוסטרליה פרס הכוכב העולה 2019פרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה שחקן המשנה הטוב ביותר
מייקרופט היא עוזרת וירטואלית המבוססת על תוכנת קוד פתוח ומשתמשת בממשק משתמש בשפה טבעית.
הקוד של מייקרופט היה בעבר במסגרת רישיון copyleft, אבל הוא כעת תחת רישיון פתוח.
מייקרופט נקרא על שמו של מחשב בדיוני מרומן המדע הבדיוני מ-1966 עריצה היא הלבנה שנקרא על שמו של מייקרופט הולמס.
ההשראה למייקרופט הגיעה כאשר ריאן סיפס וג'ושוע מונטגומרי ביקרו במתחם "makerspace" בקנזס סיטי, שם הם נתקלו בפרויקט עוזר וירטואלי פשוט ובסיסי.
הם התעניינו בטכנולוגיה, אבל לא אהבו את חוסר הגמישות שלה.
סיפט ומונטגומרי החליטו לפתח עוזר אישי וירטואלי ללא חששות לפרטיות באמצעות פלטפורמת למידת המכונה שלה בקוד פתוח.
Mycroft AI זכתה במספר פרסים, כולל תחרות KC Launch היוקרתית של Techweek ב-2016 החברה גייסה יותר מ-2.5 מיליון דולר ממשקיעים מוסדיים לפני שהם בחרו להציע מניות של החברה לציבור באמצעות StartEngine, פלטפורמת מימון המונים.
מייקרופט מספקת תוכנה חינמית עבור זיהוי קולי.
מייקרופט מבצעת איתור מילות מפתח (Wake Word), באמצעות מנוע ה- Precise Wake Word שלה.
Mycroft משתפת פעולה עם Common Voice Project של חברת Mozilla כדי לפתח את מערכת זיהוי הדיבור שלה.
מייקרופט משתמשת במנתח כוונות בשם Adapt כדי להמיר שפה טבעית למבני נתונים הניתנים לקריאה במכונה.
Adapt מבצעת ניתוח כוונות על ידי התאמת מילות מפתח ספציפיות בתוך אמירה.
המערכת משתמשת גם ב-Padatious שמשתמש בהסקה מבוססת דוגמאות כדי לקבוע את כוונת הדובר.
עבור סינתזת דיבור מייקרופט משתמשת ב-Mimic, המבוססת על מערכת סינתזת הדיבור של Festival Lite.
עיצוב מודולרי ויכולת פעולה הדדית
מייקרופט תוכננה להיות מודולרית, כך שמשתמשים יכולים לשנות את הרכיבים שלה.
פרויקט Mycroft גם מפתח רמקולים חכמים עליו פועלת התוכנה שלו.
גם פיתוח החומרה הוא "קוד פתוח", שפורסמה תחת רישיון החומרה הפתוח של CERN.
פרויקט החומרה הראשון שלה היה Mark I, המכוון בעיקר למפתחים.
הפקתו מומנה חלקית באמצעות קמפיין קיקסטארטר, שהסתיים בהצלחה.
יחידות החלו להשלח באפריל 2016.
פרויקט החומרה האחרון שלו הוא Mark II, המיועד לשימוש כללי, לא רק למפתחים.
בניגוד ל-Mark I, ה-Mark II מצויד במסך, המסוגל להעביר מידע הן מבחינה ויזואלית והן מבחינה אקוסטית.
כמו ב-Mark I, ההפקה של ה-Mark II מומנה חלקית באמצעות קמפיין קיקסטארטר, שהסתיים בפברואר 2018, והגיע לכמעט פי 8 מהיעד המקורי שלו.
מייקרופט ביצעה מספר שיתופי פעולה מסחריים.
במאי 2018, החברה שיתפה פעולה עם WorkAround, הנותן הזדמנויות עבודה לפליטים, כדי לבצע הכשרת למידת מכונה לחסרי ידע.
באוקטובר 2018, מייקרופט שיתפה פעולה עם חברת מעקב וחיזוי מחלות, SickWeather, כדי לזהות את תדירות השיעולים בתחבורה הציבורית, במימון עיריית קנזס סיטי, מיזורי.