tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגיל 18 הצטרף גוטליב לקבוצת הנוער של הפועל עכו, ולאחר שנה עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-7 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
ב-18 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, גם כן מול הפועל תל אביב.
ב-10 בינואר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל פתח תקווה שהסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל כבש בעונתו האחרונה בהפועל עכו שלושה שערי ליגה.
ב-14 ביוני 2015 חתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב, עם אופציה לשלוש שנים נוספות.
ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
ב-7 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשכבש את בדקה ה-94 את שער הניצחון (1–0) במשחק חוץ מול הפועל רעננה במסגרת המחזור העשירי של ליגת העל.
בעונתו הראשונה בקבוצה פתח בהרכב ב-33 משחקים בכל המסגרות, וכבש שלושה שערי ליגה.
בינואר 2017, לאחר שהפועל תל אביב נכנסה להליך פירוק, דרש גוטליב להשתחרר מהמועדון והחרים את האימונים.
בתום הליך בוררות נקבע כי הוא לא ישוחרר, ולאחר יותר מחודשיים שלא שיחק הוא חזר לסגל הקבוצה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית.
לאחר ניסיונות שלא צלחו להעברתו לקבוצה אחרת באירופה או בישראל, חזר לסגל הקבוצה בליגה הלאומית לאחר מינויו של קובי רפואה למאמן.
ב-2 בנובמבר 2017 פתח לראשונה בהרכב הקבוצה בניצחון 1–0 על הפועל כפר סבא, לאחר שלא שיחק מאז תום העונה הקודמת.
עד סוף עונת 2017/2018 ערך 19 הופעות וכבש שני שערים, ועלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.
בסך הכל שיחק גוטליב ארבע שנים בהפועל תל אביב, וכבש 12 שערים ב-94 הופעות ליגה.
ב-5 באוגוסט 2019 חתם לארבע עונות בקבוצת אורנבורג מליגת העל הרוסית, ששילמה להפועל תל אביב 350 אלף אירו, תמורת שכר של 100 אלף אירו לעונה.
באותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לאחמט גרוזני.
במשחקו השני בקבוצה נפצע ונדרש לתקופת החלמה ארוכה, ובעקבות כך נגרע מסגל המועדון.
בפברואר 2020 הוחזר לסגל, ובסך הכל שותף בחמישה משחקי ליגה במדי הקבוצה.
ביולי 2020 התיר את חוזהו במועדון והפך לשחקן חופשי.
ב-9 בספטמבר 2020 חזר להפועל תל אביב וחתם לעונה אחת במועדון.
בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.
ב-20 ביוני 2021 הוא חתם במועדון לשלוש שנים נוספות.
ב-17 ביולי חתם לשנה בבית"ר ירושלים.
ב-28 באוגוסט 2024 הודיע על פרישה מכדורגל.
לזכותו של גוטליב 16 הופעות במדי הנבחרת צעירה של ישראל עד גיל 21. ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק נגד הנבחרת הצעירה של .
ביוני 2013 נכלל גוטליב בסגל הנבחרת הצעירה לאליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 שנערכה בישראל.
ב-1 באוקטובר 2021 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל לקראת משחקיה במוקדמות מונדיאל 2022 מול מולדובה וסקוטלנד, על-די המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר.
אדי הוא האמצעי מבין שלושה אחים.
במאי 2021 נישא לקוסמטיקאית הישראלית נטלי לוי.
לגוטליב דרכון רוסי, מה שסייע לו לשחק בליגה הרוסית (עם קבוצתו הרוסית אורנבורג) שלא על תקן שחקן זר.
אדי צ'ארלס ג'ונס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ממוצעיו של ג'ונס לאורך הקריירה עומדים על 14.8 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק.
ג'ונס נבחר בבחירה העשירית בדראפט ה-NBA לשנת 1994 על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
מבנה גופו הצנום והאתלטי, יחד עם משחק ההגנה המרשים שלו והקליעה הטובה מעבר לקשת השלוש, גררו השוואות רבות לגארד מייקל קופר שזכה עם הלייקרס ב-5 אליפויות בשנות ה-80. ג'ונס הוצב בעמדת הקלע הפותח כבר בעונת הרוקי שלו, בה קלע 14.0 נקודות וחטף 2.0 כדורים בממוצע למשחק.
במהלך סוף שבוע האולסטאר של אותה עונה נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים ואף זכה בתואר ה-MVP של המשחק לאחר שקלע 25 נקודות.
ג'ונס הפך לאחד השחקנים המובילים בקבוצה, יחד עם ניק ואן אקסל וסדריק סבאלוס, ועזר ללייקרס להעפיל לפלייאוף 1995 מהמקום החמישי במערב.
בסיבוב הראשון ניצחו הלייקרס את סיאטל סופרסוניקס, אך הודחו בסיבוב השני כשהפסידו 4-2 לסן אנטוניו ספרס של דייוויד רובינסון.
בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית הרוקיז של העונה וסיים במקום הרביעי בהצבעה לפרס רוקי העונה (גרנט היל וג'ייסון קיד חלקו בפרס).
בעונתו השנייה בלייקרס המשיך ג'ונס לשמש כשחקן פותח, והציג יכולת יציבה כשקלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק.
במהלך העונה חזר מפרישה מג'יק ג'ונסון, כוכב הקבוצה לשעבר, אך צירופו לא מנע הדחה מפלייאוף 1996 כבר בסיבוב הראשון.
בתחילת עונת הצטרפו לקבוצה הכוכב הצעיר שאקיל אוניל שחתם כשחקן חופשי, ונבחר הדראפט המבטיח קובי בראיינט, שהגיע בטרייד בתמורה לסנטר ולאדה דיבאץ.
בעונה זו היה ג'ונס הקלע השני בטיבו בקבוצה, עם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק, ורביעי בכל הליגה בממוצע חטיפות, עם 2.4 למשחק.
שיפורו של ג'ונס התבטא בבחירתו הראשונה למשחק האולסטאר של ה-NBA, בו קלע 10 נקודות.
את העונה סיימו הלייקרס במקום הרביעי במערב, והודחו בסיבוב השני של הפלייאוף מול יוטה ג'אז.
בעונה הבאה נבחר ג'ונס בשנית להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בפלייאוף 1998 הגיעו הלייקרס עד גמר המערב, בו הובסו בתוצאה 4-0 מול הג'אז, למרות יכולת טובה של ג'ונס שקלע 17.0 נקודות למשחק לאורך הפלייאוף.
במהלך עונת המקוצרת נשלח ג'ונס בטרייד לשארלוט הורנטס, יחד עם אלדן קמפבל, בתמורה לגלן רייס, בי.
בהורנטס המשיך ג'ונס להציג יכולת מצוינת, כשהוביל את קלעי קבוצתו עם 17.0 נקודות למשחק, אך הקבוצה סיימה במקום התשיעי במזרח ונשארה מחוץ לפלייאוף.
בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, לאחר שסיים במקום השני בטבלת החוטפים בליגה עם ממוצע של 2.5 חטיפות למשחק.
מבחינה סטטיסטית, עונתו הבאה בהורנטס הייתה עונת השיא בקריירה של ג'ונס, כשהעמיד ממוצעים של 20.1 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 4.2 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק, שהכתירו אותו כ"מלך החטיפות של ה-NBA".
כמו כן נבחר ג'ונס להשתתף במשחק האולסטאר השלישי והאחרון שלו, הפעם כשחקן פותח, וקלע במשחק 10 נקודות.
יחד עם דריק קולמן, הוביל ג'ונס את ההורנטס לפלייאוף 2000 מהמקום הרביעי במזרח, אך הקבוצה הפסידה לפילדלפיה 76' בתוצאה 3-1 כבר בסיבוב הראשון.
בסיום העונה נבחר ג'ונס לראשונה לחמישייה השלישית של העונה ובפעם השלישית לחמישיית ההגנה השנייה.
באוגוסט 2000 נשלח ג'ונס בטרייד למיאמי היט, יחד עם ריקי דייוויס, דייל אליס ואנתוני מייסון, בתמורה לפי.
בראון, רודני ביופורד, טים ג'יימס, ג'מאל משבורן ואוטיס ת'ורפ.
בעוד כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג אובחן כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, הוביל ג'ונס את קלעי ההיט עם 17.4 נקודות למשחק.
בפלייאוף 2001 הודחו ההיט בסיבוב הראשון על ידי קבוצתו הקודמת של ג'ונס, שארלוט הורנטס, למרות יכולת שיא של ג'ונס שרשם ממוצעים של 19.0 נקודות ו-6.0 ריבאונדים לאורך הסדרה.
בשתי העונות הבאות הוביל ג'ונס את קלעי הקבוצה עם 18.3 ו-18.5 נקודות למשחק, בהתאמה, אך ההיט כשלו בניסיונם להעפיל לפלייאוף.
ב-14 בדצמבר 2002 קלע ג'ונס שיא קריירה של 38 נקודות בניצחון קבוצתו על גולדן סטייט ווריורס.
בעונת הצטרפו למיאמי למאר אודום והרוקי דוויין וייד, שיחד עם ג'ונס וקארון באטלר הובילו את ההיט למקום הרביעי במזרח.
ג'ונס המשיך להוביל את קלעי ההיט עם 17.3 נקודות למשחק, וסיים את העונה במקום השלישי בליגה ברשימת קלעי השלשות עם 177 בסך הכול.
אחרי שניצחו את ניו אורלינס הורנטס בסיבוב הראשון, נכנעו ההיט לאינדיאנה פייסרס בחצי גמר המזרח בתוצאה 4-2. לפני עונת צירפו ההיט את שאקיל אוניל, שבעבר שיתף פעולה עם ג'ונס בלוס אנג'לס, ויחד עם שיפורו של וייד הפך את ההיט לאחת המועמדות המובילות לזכייה באליפות ה-NBA.
תפוקתו של ג'ונס אמנם פחתה בעונה זו, כשקלע 12.7 נקודות למשחק, אך הוא עדיין מילא תפקיד חשוב כשחקן פותח בקבוצה, שסיימה את העונה כמובילת האזור המזרחי.
את שני הסיבובים הראשונים בפלייאוף צלחו ההיט בקלות, כשניצחו את ניו ג'רזי נטס ו-וושינגטון ויזארדס בתוצאה 4-0. בגמר המזרח התמודדה מיאמי מול דטרויט פיסטונס, אלופת ה-NBA המכהנת, והפסידה לה אחרי שבעה משחקים.
באוגוסט 2005 נשלח ג'ונס לממפיס גריזליס בתמורה לג'ייסון ויליאמס וג'יימס פוזי, כחלק מהטרייד הגדול בתולדות ה-NBA, שכלל 5 קבוצות ו-13 שחקנים בסך הכול.
בעונתו הראשונה בממפיס פתח ג'ונס ב-75 משחקים וקלע 11.7 נקודות בממוצע למשחק.
בסיום העונה העפילו הגריזליס לפלייאוף מהמקום החמישי במערב, אך הובסו 4-0 על ידי דאלאס מאבריקס כבר בסיבוב הראשון.
בעונתו השנייה בממפיס חלה ירידה חדה ביכולתו של ג'ונס, כשקלע 5.6 נקודות למשחק בלבד, ובמהלך העונה נחתך מסגל הקבוצה.
ב-1 בפברואר 2007 חזר ג'ונס לפלורידה כשחתם אצל האלופה היוצאת, מיאמי היט, על חוזה עד לסיום עונת .
במיאמי מילא ג'ונס את מקומו בחמישייה הפותחת של כוכב הקבוצה הפצוע דוויין וייד, וקלע 9.5 נקודות למשחק.
בפלייאוף 2007 הודחו ההיט בסיבוב הראשון כשהפסידו 4-0 לשיקגו בולס.
באוגוסט 2007 חתם ג'ונס על חוזה לשנתיים בדאלאס מאבריקס.
בעונת השתתף ב-47 משחקים וקלע 3.7 נקודות למשחק בלבד, ובסיום העונה נשלח בטרייד לאינדיאנה פייסרס ממנה נחתך כעבור שבוע.
בגיל 36, משלא הצליח למצוא קבוצה חדשה, הודיע ג'ונס על פרישה ממשחק.
אדוארד "אדי" ג'ייקובסון היה איש מכירות יהודי אמריקאי, חברו לנשק ושותפו לעסקים של נשיא ארצות הברית הארי טרומן, טרם כניסתו של טרומן לפוליטיקה.
פעל בהצלחה להשפיע על טרומן להכיר במדינת ישראל מיד עם הקמתה, כנגד כמעט כל הממשל האמריקאי דאז ובראשו מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' מרשל.
אדוארד ג'ייקובסון נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק בשנת 1891. הוריו שרה ודוד ג'ייקובסון היו מהגרים דלי אמצעים שהגיעו מליטא.
שם המשפחה ג'ייקובסון, בגרסתו העברית הוא יעקובסון ובחלק מן המקורות בעברית נוהגים להשתמש לגביו בשם זה.
המשפחה התגוררה ברובע לואר איסט סייד שהיה אז שכונת פועלים ענייה.
בשנת 1893 עברה המשפחה לקנזס והתיישבה בעיירה קטנה, ובשנת 1905 עברה המשפחה להתגורר בעיר קנזס סיטי שבמדינת מיזורי.
באותה שנה פגש אדי ג'ייקובסון בן ה-14 לראשונה את הארי טרומן, שהיה אז בן 21, כאשר שניהם עבדו בעבודות שונות בעיר.
ג'ייקובסון עבד בחנות בגדים, וטרומן כפקיד במשרדים שונים.
בשנת 1917, כאשר ארצות הברית הכריזה מלחמה על הקיסרות הגרמנית והצטרפה למחנה מדינות ההסכמה, התגייס ג'ייקובסון לצבא ארצות הברית, והשניים נפגשו שוב כשג'ייקובסון עבר אימוני טירונות בבסיס באוקלהומה.
על טרומן, שהיה קצין, הוטל לנהל את הקנטינה בבסיס, ועל ג'ייקובסון, שהיה חייל פשוט, הוטל להיות המפעיל של הקנטינה.
מאז נמשכה ידידותם לאורך השנים.
טרומן התקדם בשירות הצבאי, נשלח לצרפת, שם פיקד בהצטיינות על סוללת תותחים והגיע לדרגת קפטן (סרן).
ג'ייקובסון המשיך בשירות כחייל פשוט.
בתום המלחמה חזרו שניהם למיזורי ופתחו במשותף חנות לבגדי גברים.
על אף הצלחה התחלתית קצרה, החנות פשטה רגל במהלך המשבר הכלכלי שלאחר המלחמה ה-Post–World War I recession.
למרות זאת ג'ייקובסון וטרומן נותרו חברים קרובים.
טרומן פנה לפעילות ציבורית משפטית ומפלגתית.
בתחילה כשופט, בהמשך כסנאטור, לאחר מכן כסגן נשיא ולבסוף כנשיא ארצות הברית.
ג'ייקובסון הפך לסוכן נוסע שמכר את מרכולתו במקומות שונים.
מאחר שלא היה כבול למקום עבודה מסוים יכול היה מעת לעת לבקר את ידידו טרומן בבית הלבן, בעת שטרומן כיהן כסגן נשיא וכנשיא.
בתו של ג'ייקובסון העידה לימים שאביה לא ביקש להפיק כל תועלת מידידותו עם המדינאי הבכיר.
המפנה בגישתו זאת, כשהחליט לנצל את חברותו עם טרומן, היה לאחר תום מלחמת העולם השנייה, כאשר נתבררו ממדי השואה.
הוא פנה לטרומן מספר פעמים בתכיפות בבקשת עזרה מהנשיא לעם היהודי.
לאחר שמחלקת המדינה, שחששה מפגיעה באינטרסים של ארצות הברית במזרח התיכון, החלה לפעול להקפאת תוכנית החלוקה ולכינון משטר נאמנות של האו"ם בארץ ישראל, פעלו גורמים ציוניים למצוא דרכים להשפיע על נשיא ארצות הברית, הארי טרומן.
משנסיונות ישירים להפגש עם הנשיא טרומן לא צלחו, פנו אל ג'ייקובסון מנהיגי הציונים בארצות הברית, שידעו על ידידותו של ג'ייקובסון עם הנשיא, וביקשו שיפעיל את השפעתו על הנשיא לטובת תמיכה בהקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
פרנק גולדמן, נשיא בני-ברית, פנה אל ג'ייקובסון שלא היה ידוע כציוני, פרט על הרגש היהודי שבו ושטח בפניו את בקשתו כי ינצל את קשריו עם טרומן למען עמו וישפיע עליו להיפגש עם חיים ויצמן.
פנייתו של גולדמן אל ג'ייקובסון הייתה בשיחה טלפונית לילית לביתו של ג'ייקובסון בקנזס סיטי.
גולדמן ביקש ממנו לטוס מיד לוושינגטון הבירה ולהיפגש עם הנשיא.
ג'ייקובסון נעתר, טס ב-13 במרץ 1948 לבירה והתייצב בפני טרומן.
בטרם היכנסו לחדרו של הנשיא אמר לו מזכירו האישי של הנשיא שהוא מקווה כי אינו מתכוון לדבר עם הנשיא על בעיית היהודים.
טרומן קיבל אותו בלבביות וג'ייקובסון, חרף אזהרת המזכיר, העלה את נושא החלטת החלוקה ואת תוכנית הנאמנות.
טרומן הסביר לו את עמדתו והדגיש כי אינו מוכן להיפגש עם איש בנושא זה.
ג'ייקובסון המשיך להפציר בטרומן שיסכים להיפגש עם ויצמן.
כשעמד ג'ייקובסון לעזוב את החדר, הוא הבחין בפסלון שהיה בחדר, של הנשיא השביעי של ארצות הברית, אנדרו ג'קסון, רוכב על סוסו.
ג'ייקובסון השתהה לרגע, ואז אמר לנשיא כי כשם שג'קסון הוא גיבורו של טרומן, כן גם לו יש גיבור, והוא חיים ויצמן.
הוא הוסיף כי ויצמן הוא איש זקן וחולה שעשה דרך ארוכה כדי להיפגש עמו כדי להשמיע בפניו את דברו של עמו.
אז ניגש טרומן אל ג'ייקובסון, טפח על כתפו ואמר לו: "ממזר שכמוך, ניצחת!" ().
עם זאת דרש טרומן שדבר פגישתו עם ויצמן לא ייוודע לאיש, וביקש שוויצמן ייכנס לבית הלבן בשער אחורי.
את שיחתו עם ג'ייקובסון תיאר טרומן לימים בספר זכרונותיו:
ויצמן הגיע ב-18 במרץ 1948 לפגישה המובטחת עם הנשיא טרומן.
ויצמן הצליח להרשים את הנשיא וטרומן הפך לתומך בתוכנית החלוקה, זאת בניגוד לעמדת אנשי מחלקת המדינה ובעיקר מזכיר המדינה ג'ורג' מרשל.
טרומן ידע כי תמיכתו העקבית בתוכנית החלוקה והעימות המתמשך עם מחלקת המדינה עלולים לעלות לו בכישלון בבחירות לנשיאות ארצות הברית שעמדו להיערך בחודש נובמבר 1948, אך לא חזר בו מעמדתו זו.
בישיבת מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקיימה לאחר פגישת שני האישים, דיברו נציגי ארצות הברית בעד תוכנית החלוקה.
מיד לאחר הכרזת העצמאות הכירה ארצות הברית במדינת ישראל שזה אך נוסדה.
המנדט הבריטי הסתיים בחצות שבין 14 במאי ל-15 במאי 1948, והנשיא טרומן יכול היה להכיר במדינה רק לאחר חצות הלילה, לפי שעון ישראל – וכך הכיר הנשיא במדינת ישראל בשעה 00:11 לפי שעון ישראל, כתשע שעות לאחר שהוקמה.
לאחר ההכרה בישראל העניק הנשיא טרומן את העט בה חתם על מסמכי ההכרה כשי לאדי ג'ייקובסון.
גלוריה בתו של ג'ייקובסון מספרת על מורשת המשפחה:" אבא היה בבית חולים לתקופה
עמדתי ליד מיטתו והוא אמר:" את יודעת, בזבזתי את כל הכספים הללו בנסיעות לוושינגטון בכל העסקים שהייתי צריך לבצע עבור המדינה החדשה והקטנהולא יהיה לי מאומה להוריש לך" ואני אמרתי " אבא הורשת לי את הטוב ביותר שאפשר, יש לי חתיכת מורשת"
לאחר שהחליט לא להתמודד בבחירות לנשיאות שנערכו בשנת 1952, פרש הנשיא טרומן מכהונתו בשנת 1953, וחזר להתגורר בביתו באינדפנדנס מיזורי.
בכוונתו של אדי ג'ייקובסון היה אז לבקר שנית בישראל ביחד עם טרומן.
תוכניתו זו של ג'ייקובסון לא יצאה אל הפועל מאחר שהלך לעולמו לאחר התקף לב בשנת 1955. טרומן אמר לאחר מותו: "אדי היה מחבריי הטובים...הוא היה איש של אמת.
אינני יודע איך הייתי יכול להסתדר בלעדיו".
ג'ייקובסון נטמן בבית הקברות בעיר קנזס סיטי.
הותיר אחריו את רעייתו, בלומה, ושתי בנות.
בעיר נתניה נקראה על שמו חורשה עירונית.
אדי דהרמה הוא שם המתייחס לתנועה הדתית "אדי ברהמו סאמאג'" (בנגלית: আদি ব্রাহ্ম সমাজ; בתעתיק לאנגלית: Adi Brahmô Shômaj, בעברית: הקהילה המקורית האלוהית), השלב הראשון בהתפתחות זרם הברהמואיזם.
זרם זה כולל בתוכו את חברי התנועה "סדהאראן ברהמו סאמאג'" (Sadharan Brahmo Samaj), אשר צורפו מחדש לחיק הברהמואיזם לאחר הפילוג השני שחל ב-1878, פעולה שקיבלה את ברכתו של המנדרנאת טאגור.
תנועה דתית זו הייתה התנועה המאורגנת המונותיאיסטית הראשונה ברחבי הודו הבריטית, שיישמה לגבי כלל המצטרפים לשורותיה, גישה המקבלת כל אדם, ללא הבדל מעמדי כלשהו.
הכוונה פה היא לשיטת הקאסטות, או ארבע הווארנות, מערכת חברתית-מעמדית נוקשה שהייתה נהוגה זה מאות בשנים בין קבוצות אוכלוסייה מסוימות בתת-היבשת ההודית ושבמסגרתה נאסר למשל, להתקרב לבני המעמד הנמוך ביותר בחברה ההודית, מעמד ה"טמאים" (Dalit).
התנועה החלה להתפשט ממרכז התהוותה שבבנגל, לחבלי ארץ נוספים בתת-היבשת ההודית, ביניהם ניתן למנות את אסאם, מדינת בומביי (חבלי סינד, מהאראשטרה וגוג'ראט של היום), פנג'אב ומדראס, היידראבאד ובנגלורוה.
התנועה מעולם לא נתפסה כתנועה "אנטי-מעמדית" (ההולכת נגד שיטת הקאסטות), עם זאת עמדה על כך שיש לבטל את ה"הבדלים וההבחנות בין בני אדם" ושיש להקים חברה הודית חדשה, על בסיס חינוך חילוני ומודרני השואב את תוקפו מקיומו של האל האחד חסר הזמן והגוף.
חסידי התנועה נקראים בשם אדי דהרמים או בקיצור דהרמים (כלומר, עובדי האל האחד והעתיק חסר הצורה והבלתי ניתן לחלוקה, הנקרא בבנגלית, ברהמא או פאראמברהמא, Brahma/Parambrahma, שפירושו "שאין שני לאחד והיחיד", או בשם נוסף בשפת המקור הנקרא אקאדאואיטאם, EkAdavaitam).
עיקרי האמונה של התנועה אמנם דומים על פניהם לעקרונות אמונה המצויים אצל "כתות" רפורמיסטיות הינדואיסטיות אחרות, אשר מדברות על "הדרכים השונות להגיע לאל האחד".
אך מה שעומד בבסיס אמונתם של הדהרמים, מעמיד את התנועה בפרט ואת זרם הברהמואיזם בכלל, כתנועה הצעירה ביותר מבין התנועות הא-דתיות הפועלות ברחבי הודו ומחוץ למרחב ההינדואיסטי "המעין קתולי והאלסטי יתר על המידה".
עיקרי האמונה המרכזיים של תנועת האדי דהרמה המבדלים אותה מההינדואיזם הם:
קיימת אך ורק "ישות עליונה" אחת ויחידה, אשר בראה את היקום ואשר משמרת אותו.
(...ללא תיאור, פועל הן בתוך והן מחוץ ליקום, הן במרחב והן מחוצה לו, נצחי, חסר גוף וצורה, רב עוצמה, זוהר וקורן, אוהב, האור שבחשכה, העיקרון המושל של היקום....
"אנו מוקיעים את האמונה הפוליתיאיסטית...
אנו מתנגדים לעבודת האלילים הנוהגת, כלומר לפולחן הצלמים הרווח".)
מושג הישועה לא קיים ואין שום דרך להיוושע.
העבודה כדרך פולחן היא דרך הקיום.
העבודה היא הן בעבור הנשמה והן בעבור הגוף.
כל החיים מתקיימים על בסיס צריכה.
הנשמה היא נצחית ואינה שבה לעולם הזה.
אנו שוללים את מושג גן העדן כשם אנו שוללים את מושגי הגיהנום והלידה מחדש).
אין להעריץ שום כתב קודש, התגלות, בריאה, נביא, כוהן או מחנך.
(ניתן להעריץ אך ורק את ה"ישות העליונה של הקיום" - לא את הוודות, הגראנתות, התנ"ך או את הקוראן, למשל.
הפולחן מתבסס על הערצת "האור הפנימי שבתוכנו", רוצה לומר, "המצפון הנאור")
לא קיימים הבדלים בין בני אדם.
הבחנות כגון קאסטה, גזע, דת, צבע, מין ולאום הן שטחיות.
אין צורך בכמרים, מקומות פולחן או בדרשות ארוכות.
"פולחן-אדם" ו"אדם-אל" הם מושגים נתעבים לפי אמונתנו ולפיכך מוקעים, מאחר שאין אדם שיתווך בין האדם לבין האל).
דת האדי דהרמה נוסדה על ידי רמוהון רוי, דבנדרנת טאגור ופראסאנה קומאר טאגור, בני שבט טהאקור שהשתייך למעמד הברהמינים הבנגלים, ובפרט מעמד הברהמינים הררחיים (Rarhi Brahmins), שהתפצל מענף באילן היוחסין שלהם, שנקרא בשם ואנדהופאדאיה (סאנדליה גוטרה).
רעיון ייסוד הדת, השייכת כאמור לזרם הברהמואיסטי, הוצע לראשונה על ידי מעמד הברהמינים הגבוה.
הכוונה היא באופן פרטני יותר לברהמיני קולין, שמקום מושבם היה בחבל בנגל שבהודו, אשר הוחרמו על ידי ההינדים ומן האמונה ההינדואיסטית בשל התנגדותם לעוולות החברתיות ולמעשי הרשע שחוללו הכמרים ההינדים (המאות ה-18 וה-19).
בהיסטוריה של האזור, ובמיוחד זו המתועדת בקרב מעמד זה, אבותיהם המקוריים של הברהמינים (חמשת המלומדים האגדיים, מאסכולת קאנאוז' קאניה קובייה, אשר נסמכו על ידי מלך בנגל), גורשו מהעיר קאנאוז' (השוכנת באוטר פראדש) במאות ה-11/10 אחרי שובם מבנגל.
"ניידות" - פירושה, עזיבת הבית והיחשפות להשפעות חיצוניות וזרות, דבר שגרם, במשתמע, לאובדן מעמד עבור הברהמינים (מכשיר חברתי אשר שימש בתור אמצעי לשימור הבעלות על נכסים קטנים ולשימור ההכנסות מפעילות דתית).
מלומדים "ניידים" (Mobile) שהשתייכו למעמד הכהונה הברהמיני, שקיימו מגע עם השליטים הזרים (או שירתו אותם) - כגון המוגולים או חברות אירופאיות או נסיכים הודים - הוחרמו במתכוון על ידי עמיתיהם (קרוביהם), אנשי מעמד הברהמינים ההינדי "המקובעים" (Fixed) (הלא ניידים, שלא שירתו שליטים זרים).
תוך שהם מגרשים אותם מן המקדשים הרבים אשר היו פזורים בבנגל ושוללים את חלקם ברכוש אבותיהם ובהכנסות.
כתוצאה מכך, עוולות חברתיות נוראיות, כמו הסאטי (מנהג שריפתן בחיים של אלמנות הודיות), קיבלו עידוד, בייחוד בהכוונת מעמד הברהמינים ה"מקובע".
אנשי המעמד ה"נייד" התארגנו במסגרתן של סאבחות (Sabha), התאגדויות, שהתנגדו למנהגים הללו וראו אותם כלא הולמים את המוסריות המצופה ממעמד חברתי בכיר כמו זה של הברהמינים.
דבר שגרם לעימות חזיתי, ראש בראש, עם החברה האורתודוקסית ההינדית "המקובעת" שבבנגל.
המוגולי ראג' רמוהון ראי, היה ההודי הראשון לחצות את הים, לבריטניה, ב-1833, ולאחר ראשוניותו וחלוציותו הצטרף אליו במעשהו זה, ה'נסיך' דווארקנת טאגור, ב-1842. 'ראג'ה' היה כה מותש בשל עבודתו עד שהוא הפך להיות חולה אנוש ונפטר בבריסטול.
אולם, טקס הלווייתו התקיים לפי האמונה הנוצרית.
מייסדי דת האדי דהרמה הוכפשו והואשמו בשערוריות על ידי האורתודוקסיה ההינדית, כ"ברהמינים פיראליים" (כיוצרי מגע עם האסלאם ואף מומרים לדת זו) וכמו כן הושמצו באופן תדיר.
נשק הפסילה האולטימטיבי הזה, שבו נקט הממסד האורתודוקסי ההינדי גרם לנטיות אנדוגמיות (נישואים בתוך המשפחה), בקרב בני דת האדי דהרמה ובפרט ידועה הדוגמה של בני משפחת טאגור.
מה שהציב מצד אחד, את סאטינדרנת טאגור ורבינדרנת טאגור כנגד הצד השני, בני משפחתם שנישאו נישואים אקסוגמיים (נישואים שלא בתוך המשפחה) ואשר גרם לשבר עמוק ביחסיהם של הבנים.
ההיסטוריון הנודע, בן לדת האדי דהרמה ובן למשפחתו של רבינדרנת, קשיטינדרנת טאגור (בנו של המנדרנת טאגור), אשר החליף את רבינדרנת כעורך הביטאון של תנועתם הדתית, כותב כי היה זה דווקא רבינדרנת אשר השמיד מסמכים רבים השייכים למשפחה.
, כתבה אינדירה דווי צ'ודהוראני (סמריטיסאמפות, כרך 1 (1997/2000), בבנגלית, רבינדרה בהבאן, וישווה בהרטי, עמ' 18 -19).
אינדירה דווי צ'ודהוראני הייתה בתו של סאטינדרנת טאגור והייתה קרובה אישית לרבינדרנת.
האוטוביוגרפיה של דבנדרנת טאגור "מיוחסת" גם אל סאטינדרנת טאגור ולאותה בת.
האבות המייסדים של התנועה האמינו אם כן שההינדואיזם היה כה מושחת ורקוב עד כדי כך שרק שלטון החוק החזק (רוצה לומר, הדהרמה), של השלטון המוסלמי ולאחריו הבריטי עשוי לטהר את הודו מרעות אלו.
בשל קשריהם עם השליטים באותם זמנים, הם הוחרמו ונאסר לבוא איתם במגע עם החברה ההודית השמרנית אך הם תוגמלו במידה רבה על ידי הבריטים.
אולם היה זה דווארקנת טאגור, לבדו, אשר היה יכול לגעור באופן פומבי בפקיד ממשל בריטי, אדם בשם אברקרומבי דיק, בשל התופעה הרווחת בה נהגו לפנות ההודים בצורה מתרפסת כלפי שליטיהם הבריטים.
אחד מביטויי ההתרפסות הללו מתומצת בכינוי שהיה צריך לפנות כל הודי במהלך שיחה עם פקידי הממשל בבנגל של המאה ה-19: "אדוני הנכבד" (או בתעתיק לאנגלית מסנסקריט: mai-baap, great lord).
מובאת להלן התייחסותו הרשמית של טאגור באשר לעניין זה ובאשר למצבם הנוכחי של בני האומה ההודית, כפי שהואיל לבקש זאת ממנו לא אחר מאשר מר אברקרומבי דיק בעצמו:
קודם לכן, בשנת 1829, דווארקנת ופראסאנה קומאר הקימו את "איגוד בעלי האדמות" (בתעתיק לאנגלית מסנסקריט: Zamindars Association), אשר, על גלגוליו השונים, היה עתיד למלא תפקיד כה חשוב בהתפתחותה של הודו המודרנית.
ההצלחה הראשונה שזקף לזכותו ארגון בעלי אדמות זה הייתה בכך שאנשי חברת הודו המזרחית הבריטית העמידו לדין בנובמבר 1831, בנאדיה שבבנגל, הודו, אדם מוסלמי בשם טיטומיר, שנהג לסחוט כסף מהארגון לצרכים דתיים אסלאמיים (עקב היותו לוחם חופש ג'יהאדיסטי).
המחלוקת באשר למעמד ה"שודרה" אליו השתייכה לאלה חזרילאל
אדמונד (אדי) נוּנֶק הַלפֶּרן (9 במאי 1921, קרקוב, פולין – 17 בנובמבר 1991, תל אביב, ישראל) היה מלחין ועורך מוזיקלי יהודי-פולני-ישראלי.
אדמונד נונק הלפרן נולד בשנת 1921 בעיר קרקוב שבפולין (גליציה).
בגן הילדים הכיר את נתן גרוס (לימים במאי ישראלי), שהיה לחברו.
למד נגינה בפסנתר, קומפוזיציה וכן ג'אז סימפוני.
בשנת 1940 זכה בתחרות קומפוזיציה שנערכה בלבוב.
באותה שנה הוגלה מזרחה לברית המועצות ונכלא במחנה עבודה.
בסוף שנת 1942 הגיע לעיר סמרקנד, ושם למד קומפוזיציה ותזמור אצל פרופ' רותברג.
באותה תקופה הקים שתי להקות, שהורכבו מפליטים פולנים ורוסים.
לאחר המלחמה, ב-1946, שב לפולין ללימודיו באוניברסיטת קרקוב, וחיבר מוזיקה מוזיקה לתיאטרון "גרוטסקה" (Groteska).
נסע להמשיך את לימודיו בפריז, ובשנת 1951 עלה לישראל הצעירה.
בשנים 1953–54 למד קומפוזיציה אצל אלכסנדר בוסקוביץ'.
הלפרן כיהן כמנהל המחלקה למוזיקה ברשות השידור בתל אביב במשך שנים, עד פרישתו לגמלאות ב-1986. בנוסף, לימד מוזיקה ואסתטיקה של המוזיקה בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן.
היה נשוי לסוזנה (זולה) לבית פְריסט ( 1926–2012) עד מותו, ואב לשני בנים: דורון וגדעון (גידי).
אדי הלפרן נפטר בתל אביב בשנת 1991, בגיל 70. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הלפרן הלחין מוזיקה לתיאטרון (תיאטרון זווית ותיאטרון הבימה), מוזיקה לסרטים ומוזיקה לתוכניות רדיו.
הוא חיבר את המוזיקה לסרט מעשה במונית (1956) והמרתף (1963).
בין יצירותיו: קונצ'רטינו לסקסופון אלט (1965); "סיפורים קצרים" לתזמורת סימפונית (1972); "עדות" ("טסטימוניום", Testimonium) למצו-סופרן, לקריין, למקהלה ולתזמורת (1975); "שירים של ילדים מאושרים" למקהלת ילדים ולאנסמבל קאמרי (1977); "מבוא לרמב"ם" לתזמורת סימפונית (1978); ושיר לאבוב ולפסנתר (1985).
כמה מיצירותיו הנציחו את השואה, בהן: "תזמורת אושוויץ מנגנת" (Auschwitz Orchestra; 1970), שכללה עדויות מוקלטות על אודות מחנה אושוויץ וזיכרונותיהם של ניצולים, ו"מילים על מצבת אושוויץ" לתזמורת (Auschwitz, Epitaph; 1983).
עיבודיו התזמורתיים לשירים ישראליים מצטיינים ברעיונות הרמוניים מקוריים, "נועזים" ולא שגרתיים לתקופתם ותזמור רגיש ורב גוני.
ניתן לשמוע זאת בעיבודיו לשירים "הלילה הולך בשדרות" (כתבה והלחינה נעמי שמר), "שיירת הרוכבים" (כתבה נעמי שמר והלחין שמעון ישראלי) ו "סתם יום של חול" (כתב יוסי גמזו והלחין שמעון ישראלי).
אדולף "אדי" הוטר הוא כדורגלן עבר אוסטרי.
הוטר החל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון גראצר א.ק.
מהבונדסליגה האוסטרית בעונת 1988/89, וערך באותה עונה שלוש הופעות.
לינץ ששיחקה בליגת המשנה האוסטרית, שם הפך לשחקן הרכב, וסיים עם הקבוצה בצמרת הטבלה בשתי עונות, אך לא הצליח להעפיל לבונדסליגה האוסטרית.
בעונת 1991/92 שיחק הוטר בריינדורף אלטאך, אף היא מליגת המשנה האוסטרית, ועשה את הפריצה שלו כשהבקיע שישה שערי ליגה, אך הקבוצה סיימה רק במקום ה-11. בעונת 1992/93 הוטר חזר למועדון בו גדל, גראצר א.ק., ששיחק בבונדסליגה השנייה.
בעונה זו הבקיע הוטר עשרה שערי ליגה, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה האוסטרית מהמקום הראשון.
הוטר לא נשאר בגראצר לאחר עליית הליגה, וחתם באוסטריה זלצבורג (שנקראת כיום רד בול זלצבורג) מצמרת הבונדסליגה האוסטרית.
הוטר תפס מיד מקום של קבע בהרכב של אוסטריה זלצבורג, וכבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1993/94, זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה האוסטרית, ואף הגיע עמה לגמר גביע אופ"א 1994, בו הפסידה הקבוצה בשני מפגשים בתוצאה הזהה 0–1 לאינטר מילאנו.
הוטר לא שיחק במשחק הראשון אך שיחק 90 דקות בגומלין.
בעונת 1994/95 הוטר ואוסטריה זלצבורג (שבאותה עונה נקראה קזינו זלצבורג) זכו באליפות שנייה ברציפות, והעפילו לליגת האלופות לאחר שהדיחו בשלב המוקדמות האחרון את מכבי חיפה.
הוטר וזלצבורג הודחו מליגת האלופות בשלב הבתים.
עונת 1995/96 נחשבה לאכזבה עבור הוטר וזלצבורג, שסיימו רק במקום השמיני בבונדסליגה האוסטרית, והודחו ממוקדמות ליגת האלופות כבר לאחר סיבוב מוקדמות אחד על ידי סטיאווה בוקרשט.
בעונת 1996/97 הוטר וזלצבורג החזירו לעצמם את כתר האליפות, בעונת שיא של הוטר, בה הבקיע שבעה שערי ליגה.
את עונת 1997/98 פתחו הוטר וזלצבורג בהדחה ממוקדמות ליגת האלופות על ידי סלביה פראג, משם נשרו לגביע אופ"א, וממנו הוחדו לאחר סיבוב אחד על ידי אנדרלכט.
את אותה עונה סיימו הוטר וזלצבורג במקום הרביעי בליגה, וכך היה גם בעונת 1998/99. עונת 1999/00 הייתה העונה השביעית והאחרונה של הוטר באוסטריה זלצבורג.
בעונה זו סיימה הקבוצה במקום השישי בבונדסליגה האוסטרית.
בקיץ 2000 חזר הוטר למועדון נעוריו גראצר א.ק., ששיחק בבונדסליגה האוסטרית.
בעונת 2000/01 סיים הוטר עם המועדון במקום השלישי והיה בורג חשוב בהצלחת המועדון.
בעונת 2001/02 סיימה הקבוצה שוב במקום השלישי, אך הוטר מיעט לשחק בעקבות פציעה וערך שמונה הופעות בלבד.
בקיץ 2002 עזב הוטר את גראצר וירד לליגת המשנה האוסטרית, שם שיחק בקאפפנברג במשך שלוש עונות, בכולן היה שחקן משמעותי, ובכולן סיים עם הקבוצה בצמרת הטבלה.
בעונת 2004/05 אף סיים הוטר עם קאפפנברג במקום השני, שלא הספיק לעליית ליגה.
בקיץ 2006 חתם הוטר בקבוצת המילואים של אוסטריה זלצבורג, ששיחקה בליגה השלישית באוסטריה.
הוטר שיחק במועדון שתי עונות, בהן סיים במקומות השני והראשון.
בקיץ 2007 פרש הוטר ממשחק פעיל.
הוטר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה בשנת 1994. הוטר ערך 14 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע שלושה שערים.
הופעתו האחרונה של הוטר במדים הלאומיים נערכה בשנת 1997, והוא לא זומן לסגל האוסטרי למונדיאל 1998.
עם פרישתו, שימש הוטר עוזר מאמן בקבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, בה סיים את הקריירה ככדורגלן, ולאחר מכן מונה למאמן.
ביולי 2009 מונה הוטר כמאמן ריינדורף אלטאך מליגת המשנה האוסטרית.
בעונת הבכורה שלו במועדון הודחו הוטר וריינדורף אלטאך כבר בסיבוב הראשון של הגביע האוסטרי, אך סיימו את העונה במקום השלישי, מרחק שלוש נקודות מעליית ליגה.
עונה לאחר מכן, סיימו הוטר ואלטאך במקום השני, ושוב החמיצו את העלייה, הפעם בנקודה אחת.
בעונת 2011/12, השלישית של הוטר באלטאך, הקבוצה שוב הייתה בצמרת הליגה, אך הוטר לא סיים את העונה ונפרד ממנה באפריל 2012. ביולי 2012 מונה הוטר כמאמן גרודיג מליגת המשנה האוסטרית.
בעונת הבכורה שלו במועדון, 2012/13, הודחו הוטר וגרודיג מהגביע האוסטרי כבר בסיבוב הראשון, אך סיימו במקום הראשון בליגה והעפילו אל הבונדסליגה האוסטרית.
בעונת 2013/14 הביא הוטר את גרודיג להישג מפתיע, כשסיים עמה במקום השלישי בבונדסליגה האוסטרית, שהקנה לה מקום במפעל הליגה האירופית.
הוטר עזב את גרודיג בקיץ 2014 בעקבות הצלחתו הגדולה, וחתם ברד בול זלצבורג.
הוטר אימן ברד בול זלצבורג בקדנציה זו רק עונה אחת, אך זכה עם המועדון בדאבל מקומי.
בקיץ 2015 התפטר הוטר מזלצבורג וחתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית.
הוטר ביסס את יאנג בויז בצמרת הליגה השווייצרית וסיים עמה פעמיים במקום השני בשתי העונות הראשונות שלו בקבוצה.
בעונה השלישית שלו ביאנג בויז, 2017/18, הוטר זכה עם יאנג בויז באליפות שווייץ, שהייתה האליפות הראשונה של המועדון מאז 1986.
הצלחתו הגדולה של הוטר זיכתה אותו בקיץ 2018 בחוזה באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה, שם החליף את ניקו קובאץ' שזכה עם הקבוצה בגביע הגרמני ועבר לבאיירן מינכן.
תחילת הקדנציה של הוטר באיינטרכט פרנקפורט לא האירה לו פנים, כשהקבוצה הובסה 0–5 במשחק הסופר קאפ הגרמני מול באיירן מינכן, וכשלה להגן על תוארה כמחזיקת הגביע כבר בסיבוב הראשון, עת הודחה על ידי אולם 1846 מהליגה הרביעית בגרמניה.
עם זאת, בבונדסליגה, הוטר פתח היטב את עונת 2018/19, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי.
בעונת 2019/20 הוטר ופרקנפורט סיימו במקום התשיעי.
באפריל 2021 הודיעה בורוסיה מנשנגלדבאך כי הוטר מונה כמאמנה החל מתחילת עונת 2021/2022, אותה עזב כבר לאחר עונה אחת בלבד.
ביולי 2023 מונה למאמנה של מונקו מהליגה הצרפתית הראשונה, בחוזה עד יוני 2025.
אדוארד "אדי" ארנט ג'ונסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1981–1999. ב-17 מתוך 18 עונותיו כשחקן שיחק בליגת ה-NBA, וממוצעיו הכוללים בליגה הם 16.0 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
מאז פרישתו ממשחק משמש ג'ונסון כפרשן של משחקי כדורסל.
ג'ונסון נולד בשיקגו שבאילינוי, ובנעוריו למד ב"תיכון ג'ורג' וסטינגהאוס" לצד שחקן ה-NBA לעתיד מארק אגוויר.
בין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1980/1981 הוביל את קבוצתו לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לראשונה מזה 18 שנים, עם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק.
במשחק שמינית הגמר הפסידה אילינוי מול אוניברסיטת המדינה של קנזס, בה שיחק רולנדו בלאקמן, בתוצאה 52–57.
בדראפט ה-NBA 1981 נלקח ג'ונסון על ידי קבוצת קנזס סיטי קינגס בבחירה ה-29. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק, וב-5 העונות הבאות הפך לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם ממוצעים של 20.4 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק.
בעונת קלע שיא קריירה של 22.9 נקודות למשחק.
לקראת עונת הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, במדיה שיחק ב-3 וחצי העונות הבאות.
בעונת קלע ג'ונסון 21.5 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וסייע לסאנס לרשום את המאזן השני בטיבו באזור המערבי (55–27).
בפלייאוף של אותה עונה גברה פיניקס על דנוור נאגטס (3–0) ועל גולדן סטייט ווריורס (4–1), לפני שהפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס (4–0) בסדרת גמר האזור המערבי.
בסיום העונה זכה ג'ונסון בפרס השחקן השישי של העונה ב-NBA.
בעונה העוקבת קלע ג'ונסון 16.9 נקודות למשחק, גם כן כשחקן ספסל, וקבוצתו שחזרה את הישגה מהעונה הקודמת כאשר הודחה בגמר האזור המערבי, הפעם מול פורטלנד טרייל בלייזרס (2–4).
לאחר 15 משחקים בעונת הועבר ג'ונסון בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, בתמורה לאקסבייר מקדניאל.
בעונתו האחרונה בסיאטל, , קלע 14.4 נקודות למשחק והעפיל עם קבוצתו לגמר המערב, בפעם השלישית בקריירה.
בסדרת גמר המערב הפסידו הסופרסוניקס מול הסאנס, בתוצאה 3–4.
בספטמבר 1993 נשלח ג'ונסון יחד עם דיינה בארוס לשארלוט הורנטס, בתמורה לקנדל גיל.
בעונתו היחידה בקבוצה קלע 11.5 נקודות למשחק.
בעונת 1994/1995 עבר לשחק באולימפיאקוס מליגת העל היוונית.
במשחק חצי גמר היורוליג הוביל ג'ונסון את קבוצתו לניצחון דרמטי מול פנאתינאיקוס בתוצאה 58–52, כשקלע 27 נקודות, כולל 4 שלשות ברבע האחרון.
בגמר היורוליג הפסידה אולימפיאקוס מול ריאל מדריד בתוצאה 61–73, בין היתר בשל משחק נפל של ג'ונסון אשר קלע 9 נקודות בלבד בכ-21% קליעה מהשדה (3 מתוך 14).
בפלייאוף הליגה היוונית גברה אולימפיאקוס על א.א.ק.
אתונה, אירקליס סלוניקי ופנאתינאיקוס בדרך לזכייה באליפות השלישית ברציפות, והשביעית בתולדות המועדון.
לאורך העונה קלע ג'ונסון 21.9 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג, ו-21.2 נקודות למשחק בליגה היוונית.
בשנת 1995 חזר ג'ונסון לשחק ב-NBA, כאשר חתם על חוזה באינדיאנה פייסרס, וכשנה וחצי לאחר מכן הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס.
בעונת העפיל עם הרוקטס לגמר האזור המערבי, בפעם הרביעית בקריירה, בו הפסידה קבוצתו מול יוטה ג'אז (2–4).
בסיום עונת פרש ג'ונסון ממשחק, בגיל 40.
בעת פרישתו ניצב ג'ונסון במקום ה-29 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 19,202 נקודות.
מתוך 63 השחקנים הראשונים באותה רשימה, ג'ונסון הוא היחיד אשר מעולם לא נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA.
מאז פרישתו מתגורר ג'ונסון בפיניקס, ומשמש כפרשן של משחקי פיניקס סאנס מה-NBA, פיניקס מרקורי מה-WNBA ואוניברסיטת המדינה של אריזונה מליגת המכללות.
כמו כן, בין השנים 2007–2017 היה כתב באתר הכדורסל "HoopsHype".
באוגוסט 2006 הואשם כדורסלן העבר בעל השם הזהה, "פאסט" אדי ג'ונסון, בפריצה לבית פרטי והתעללות מינית בקטינה בת 8, בגינן נשפט בהמשך למאסר עולם.
בעת פרסום מאסרו של "פאסט אדי" פורסמה בשוגג תמונתו של אדי ארנט ג'ונסון (נושא הערך) במספר כלי תקשורת, מה שגרם לבלבול רב ולהטחת קריאות גנאי רבות כלפיו.
ג'ונסון התייחס לאותו יום כ"יום הגרוע ביותר" בחיים שלו, והביע חשש כי הטעות תכתים את תדמיתו בעיני הציבור לצמיתות.
אדוארד לי "אדי" ג'ונסון הבן היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1987. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, ורשם ממוצעים כוללים של 15.1 נקודות, 5.1 אסיסטים, 2.3 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
נודע בכינוי "אדי המהיר" ("Fast Eddie").
בשנת 1987 הושעה על ידי הליגה לצמיתות בשל צריכה מתמשכת של קוקאין.
בשנת 2006 נעצר בגין פריצה לבית פרטי והתעללות מינית בילדה בת 8. בשנת 2008 נשפט למאסר עולם, ומאז ועד לפטירתו ב-2020 הוא ריצה את עונשו ב"בית סוהר סנטה רוזה" שבצפון פלורידה.
ג'ונסון נולד בעיר אוקאלה שבפלורידה, ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת אובורן לצד מייק מיטשל.
לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 19.5 נקודות ומסר 4.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח ג'ונסון על ידי אטלנטה הוקס בבחירה ה-49 (סיבוב שלישי).
החל מעונתו השנייה באטלנטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ובשנים הבאות היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה לצדם של ג'ון דרו, דן ראונדפילד וטרי רולינס.
בעונות ו- רשם ממוצעים של 18.8 נקודות ו-5.0 אסיסטים למשחק, ובשתיהן נבחר לפתוח במשחק האולסטאר של ה-NBA עבור "נבחרת המזרח".
ב-6 מתוך 8 עונותיו המלאות עם ההוקס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אולם באף אחת מהן לא צלחה את הסיבוב השני.
בפברואר 1986 הועבר ג'ונסון בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה לג'וני דייוויס.
במרץ 1987 חתם על חוזה עד לסיום עונת בסיאטל סופרסוניקס, עמה העפיל לגמר האזור המערבי.
לאורך הקריירה הושעה מספר פעמים על ידי ליגת ה-NBA בגין שימוש בקוקאין, ובשנת 1986 אף התאשפז במכון גמילה מסמים.
בשנת 1987 הושעה מהליגה לצמיתות לאחר שלא עמד בדרישות מכון הגמילה.
לאחר פרישתו ממשחק נעצר והורשע ג'ונסון בגין עשרות פשעים שונים, כולל מקרי פריצה, שוד, גנבה ותקיפת שוטר.
עד שנת 2006 נאסר בבתי סוהר בפלורידה בחמישה מקרים שונים, ותיקו הפלילי כלל מעל ל-100 מעצרים.
בשנת 2006 נעצר בגין פריצה לבית פרטי והתעללות מינית בילדה בת 8 אשר שהתה בבית.
בשנת 2008 נשפט למאסר עולם, ומאז הוא מרצה את עונשו ב"בית סוהר סנטה רוזה" שבצפון פלורידה.
אדי דניס הוא מתאבק ולשי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK.
בנוסף, הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון העצמאי הבריטי Progress Wrestling.
בעברו, דניס היה מנהל בית ספר באמנפורד, קרמרטנשייר, כשתחום לימודיו העיקרי היה מורה למתמטיקה.
דניס החל להתאבק בשנת 2008 באותו הזמן שהוא היה מורה למתמטיקה במשרה מלאה בקארדיף ולאחר מכן בברקשייר.
בשנת 2016, דניס עזב את עבודתו כמנהל בית ספר והפך למתאבק במשרה מלאה.
אף על פי שלא צלח את מבחני הקבלה שלו ב-WWE בשנת 2017, הוא התאבק בתוכנית הראשונה של NXT UK.
באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool, שנערך ב-12 בינואר 2019, דניס הפסיד לדייב מסטיף בקרב ללא פסילות.
באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool II, שנערך ב-12 בינואר 2020, דניס גבר על טרנט סבן.
ב-6 בפברואר, דניס הפסיד לאותו טרנט סבן בקרב שבו ארבע פינות הזירה היו חשופות.
כעבור שבוע, קבוצת Symbiosis (דניס, פריימט וטייסון טי בון) הפסידה לקבוצת Gallus (ג'ו קופי, מארק קופי ווולפגנג).
ב-8 ביולי, דניס גבר על טרנט סבן.
ב-19 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT UK, דניס נחל הפסד לסקסון האקסלי.
ב-19 במאי 2022, דניס הפסיד לויילד בור במסגרת קרב קולר כלבים.
ב-18 באוגוסט, דניס שוחרר מחוזהו בארגון.
דניס הוא מייסד שותף של "Defend Indy Wrestling", מותג בגדים למעריצי ארגוני ההיאבקות העצמאיים.
דניס יצר את המותג בשנת 2011 ביחד עם המתאבקים הבריטיים פיט דאן ומארק אנדרוז.
מותג זה מייצר חולצות טי, קפוצ'ונים ופריטי לבוש אחרים.
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Chaos
אליפות אבירי הכאוס (פעם אחת) - עם אלכס סטיל
PWI דירג אותו במקום ה-124 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הישגים בארגון ההיאבקות Progress Wrestling
אליפות הזוגות של Progress (פעם אחת) - עם מארק אנדרוז
טורניר לאליפות הזוגות של Progress (2014) - עם מארק אנדרוז
אליפות העולם המאוחדת של Progress (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות South Coast Wrestling
אליפות גביע ה-One To Watch
הישגים בארגון ההיאבקות Triple X Wrestling - TXW
אדוארד מונטגמרי "אדי" ג'ורדן הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי.
היה בעברו המאמן הראשי של קבוצות סקרמנטו קינגס, וושינגטון ויזארדס ופילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
בין השנים 1977–1984 שיחק ב-NBA מעמדת הרכז, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 8.1 נקודות, 3.8 אסיסטים, 1.9 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק.
בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס.
ג'ורדן נולד וגדל בוושינגטון די.
סי., ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת ראטגרס אשר בניו ג'רזי.
בעונת 1974/1975 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות, ובעונה העוקבת השתתף עמה בפיינל פור הטורניר.
במשחק חצי הגמר הצטיין ג'ורדן עם 16 נקודות ו-6 אסיסטים, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת מישיגן, בה שיחק ריקי גרין, בתוצאה 70–86. ממוצעיו הכוללים של ג'ורדן לאורך 4 עונותיו בליגת המכללות הם 14.1 נקודות ו-5.6 אסיסטים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר ג'ורדן בבחירה ה-33, על ידי קליבלנד קאבלירס.
לאחר 22 משחקים בקליבלנד שוחרר מהקבוצה, וחתם על חוזה בניו ג'רזי נטס.
בעונת שימש כרכז הפותח של הנטס, ורשם ממוצעי שיא של 13.3 נקודות, 6.8 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים ו-2.7 חטיפות למשחק.
בנובמבר 1980, לאחר כ-3 שנים בניו ג'רזי, הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
בעונת זכה עם הלייקרס באליפות ה-NBA, כמחליפו מהספסל של מג'יק ג'ונסון.
בעונה העוקבת העפילה הקבוצה בשנית לסדרת הגמר, אולם הובסה בו מול פילדלפיה 76' בתוצאה 0–4.
בסיום עונת הועבר בטרייד לסן דייגו קליפרס, ומיד שוחרר ממנה.
בינואר 1984 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, ממנה שוחרר כחודש לאחר מכן.
באפריל 1984 חתם על חוזה בלייקרס עד לתום עונת , בסיומה פרש ממשחק, בגיל 29.
בין השנים 1986–1988 שימש ג'ורדן כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של בוסטון קולג', בה בלט הרכז דנה בארוז.
בשלוש העונות הבאות היה עוזר המאמן של קבוצת אוניברסיטת ראטגרס, במדיה שיחק בעברו כסטודנט.
בשנת 1992 מונה לעוזרו של מאמן סקרמנטו קינגס הנכנס, גארי סנט ג'ין.
במרץ 1997, לאחר כ-4 עונות וחצי בתפקיד, החליף את סנט ג'ין כמאמן הראשי של הקבוצה.
עד לסיום עונת רשמו הקינגס מאזן שלילי 33–64 בהדרכתו של ג'ורדן, על אף יכולת טובה של שחקן האולסטאר מיץ' ריצ'מונד.
בין השנים 1998–2003 שימש כעוזר מאמן בניו ג'רזי נטס, תחת המאמנים הראשיים ג'ון קליפארי, דון קייסי וביירון סקוט.
בעונות ו- העפילו הנטס לגמר ה-NBA, אך בשני המקרים הפסידו בסדרת הגמר, מול לוס אנג'לס לייקרס וסן אנטוניו ספרס, בהתאמה.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של וושינגטון ויזארדס, במקומו של דאג קולינס.
לאורך התקופה בלטו בוויזארדס שחקני האולסטאר ארינאס, ג'יימיסון וקארון באטלר.
לאחר שפתחה את עונת עם מאזן שלילי 1–10, פיטרה וושינגטון את ג'ורדן מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזר המאמן אד טאפסקוט.
ביוני 2009 מונה ג'ורדן למאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה 76'.
בעונתו היחידה בתפקיד, העמידה הקבוצה מאזן של 27 ניצחונות לעומת 55 הפסדים.
בעונת היה עוזר מאמן בלוס אנג'לס לייקרס, תחת המאמנים מייק בראון, ברני ביקרסטאף ומייק ד'אנטוני.
בין השנים 2013–2016 חזר לאוניברסיטת ראטגרס כמאמן הראשי של קבוצת הכדורסל.
לאורך התקופה רשמה הקבוצה מאזן כולל של 29 ניצחונות ו-68 הפסדים (29.9%), ולא העפילה לטורניר אליפות המכללות.
בעונת היה עוזרו של מאמן שארלוט הורנטס, סטיב קליפורד.
אדי אהרונוף (נולד ב-3 במאי 1973) הוא עיתונאי, צייר, יוצר תוכן ואיש תקשורת ישראלי.
לשעבר עורך "מבט לחדשות" ומנהל חטיבת החדשות בערוץ הראשון.
אהרונוף נולד במילאנו, שבאיטליה, למשפחה דתית שלה עסקים במדינה.
בשנת 1982 עלתה משפחתו לישראל והשתקעה ברעננה.
למד בישיבה תיכונית, אך החל להתרחק מהדת.
את לימודיו התיכונים סיים בתיכון הממלכתי "אוסטרובסקי" ברעננה.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל התותחנים ושירת בפלוגת הסיור של החיל.
במהלך שירותו הצבאי הוצב ברמת הגולן, ברצועת הביטחון בלבנון ובאזורים שונים ביש"ע ואת רוב שירות המילואים עשה אהרונוף כלוחם חי"ר בחטיבה הירושלמית ובמסגרתה לחם במבצע "חומת מגן", מבצע "עופרת יצוקה" ומבצע עמוד ענן.
לאחר שחרורו מצה"ל טייל ארוכות בעולם ועסק ובאומנות ובמסחר.
עם שובו לישראל נרשם ללימודי מדעי המדינה ומזרח אסיה-יפנית באוניברסיטה העברית בירושלים.
את דרכו העיתונאית החל אהרונוף בשנת 2001 כתחקירן בתוכנית "בוקר טוב ישראל" בערוץ הראשון.
עם ירידת התכנית מהאוויר עבר לערוץ 33 (רשות השידור) שם שימש ככתב.
עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, שב אהרונוף לחטיבת החדשות בערוץ הראשון הפעם ככתב וכעורך התכנית "היום בחדשות" עם קרן נויבך וגאולה אבן-סער.
בשנת 2011 התמנה לתפקיד רכז הכתבים וסגן מנהל חטיבת החדשות בערוץ.
במסגרת תפקידו כתב פורמטים רבים לתוכניות אקטואליה, ערך את מהדורת החדשות המרכזית "מבט לחדשות", את מגזין החדשות "יומן", את התכנית "הערב עם גאולה אבן" ובנוסף גם משדרים מיוחדים.
בשנת 2014 התמנה למנהל חטיבת החדשות של הערוץ הראשון.
ובמקביל המשיך בעריכת תוכניות רבות ומגוונות בערוץ.
לאחר חקיקת החוק לפירוק רשות השידור, סיים את תפקידו כמנהל וחזר לשמש כעורך של "פוליטיקה" ו"הערב עם גאולה אבן" עד לסגירתה הסופית של רשות השידור בשנת 2017. מאותה שנה החל לשמש אהרונוף כיועץ תקשורת ואסטרטגיה לארגונים ומוסדות ציבורים, מרצה אורח לעיתונאות ותקשורת במוסדות אקדמיים ועורך ראשי בחברת ההפקות Beat.ON Productions.
שימש דובר לשכת המסחר בירושלים ועד לאחרונה עמד בראש מערך דוברות ותקשורת במכון היצוא הישראלי.
בשנת 2003 התחתן עם רינת בן-אבי ולהם ילד אחד.
השניים התגרשו בשנת 2009. במקביל לסגירת רשות השידור בשנת 2017 שב אהרונוף לעסוק באופן מקצועי באומנות וחזר לצייר.
זאת במקביל לכתיבת שירה, ספרות וסדרת טלוויזיה.
בשנת 2018 יצא ספרו "תגידי להם" בהוצאה עצמאית ומצומצמת.
הספר משלב יצירות אומנות ושירים פרי עטו.
מלבד עברית, אהרונוף דובר גם אנגלית, איטלקית ויפנית.
אדוארד ג'ון פרנק האו הוא מאמן כדורגל אנגלי בקבוצת ניוקאסל יונייטד ושחקן כדורגל בעבר.
האו נולד באמרשם, כשהיה צעיר מאוד עבר עם משפחתו לורווד בדורסט, ובהמשך החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצות נוער מקומיות לפני שהחל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת בורנמות'.
האו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של המועדון בדצמבר 1995 נגד הול סיטי.
האו ביסס עצמו כשחקן חשוב בהגנת בורנמות' ובשנת 1998 זומן לסגל הנבחרת הצעירה של אנגליה עד גיל 21.
במרץ 2002 חתם בפורטסמות' בסכום של 400,000 ליש"ט, מה שהפך אותו להחתמה הראשונה של המאמן הארי רדנאפ.
זמן קצר לאחר החתמתו, נפצע בברך וסיים את העונה בטרם החלה.
הוא חזר מהפציעה למשחק הפתיחה של עונת 2002–2003 מול נוטינגהאם פורסט, אך הוא נפצע שוב לאחר 9 דקות בלבד וסיים שוב את העונה.
הוא חזר לכושר מלא רק בינואר 2004 אחרי 18 חודשים מחוץ למגרשים.
הוא הושאל לסווינדון טאון עד לתום העונה, אך לא שותף.
פורטסמות' השאילה את האו בחזרה לבורנמות' בשלושה החודשים הראשונים של 2004. הוא הוכיח את עצמו כשחקן מן המניין על אף הפציעות הקשות שחווה.
בשנה זו נקלע המועדון לקשיים כלכליים והאו יחד עם חבריו לקבוצה גייסו 21,000 ליש"ט למען המועדון.
בשנת 2007, לאחר שלוש עונות נוספות במדי הקבוצה, ויותר מ-270 הופעות, פציעות נוספות אילצו את האו לפרוש בגיל 30 בלבד ומיד מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון.
בדצמבר 2006, בגיל 29, האו מונה למאמן זמני בקבוצת המילואים של בורנמות' בעודנו שחקן פעיל, בסוף עונה זו פרש ממשחק פעיל ומונה כמאמנה הקבוע של הקבוצה.
בספטמבר 2008, פוטר האו מתפקידו בעקבות עזיבת המנהל המקצועי של המועדון.
האו חזר לבורנמות' כמאמן קבוצת הנוער ב-31 בדצמבר 2008.
בתחילת עונת 2009/10, האו ניצח שמונה מתוך תשעת המשחקים הראשונים, שיא מועדון.
בנובמבר 2009, אלופת הליגה לנוער, פיטרבורו יונייטד פנתה להאו, אך האו דחה את הצעתם.
בתום העונה, בורנמות' והאו הבטיחו את עלייתם לליגה הראשונה לנוער.
בתחילת 2011 פנו להאו מספר מועדונים אך ב-11 בינואר הודיע שהוא נשאר בבורנמות'.
עם זאת, ב-14 בינואר 2011, האו מונה למאמנה החדש של ברנלי.
ב-16 בינואר 2011 הוכרז האו כמאמנה החדש של ברנלי לאחר שחתם על חוזה לשלוש וחצי במועדון.
האו עזב את ברנלי באוקטובר 2012 כשהוא מסביר את העזיבה מ"סיבות אישיות".
באוקטובר 2012 הצטרף האו מחדש לבורנמות' כמאמן הקבוצה.
הוא זכה בפרס מאמן חודש נובמבר לאחר שהוביל את המועדון לשלושה ניצחונות ליגה ושתי תוצאות תיקו, כמו גם ניצחון בגביע הליגה.
ב-20 באפריל 2013, הוא הבטיח עלייה עם המועדון לצ'מפיונשיפ לראשונה מאז 1990. בסיום עונת 2013/14 הוביל האו את בורנמות' למקום העשירי בליגה, שש נקודות מחוץ לפלייאוף העלייה, זהו מיקום השיא של המועדון אי פעם.
ב-27 באפריל 2015, האו הבטיח את עליית בורנמות' לראשונה בהיסטוריה לפרמייר ליג.
לאחר שסיימו במקום הראשון בליגה והוכרזו כאלופי ליגת המשנה האו צוטט לאחר העלייה כשאמר על אוהדי הקבוצה: "זה לא צריך להיות שהם אלו שיודו לי, זה אני זה שצריך להודות להם.
זה מועדון משפחתי אשר ראוי להיות במקום אליו הגיע."
בעונת 2015/2016, עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה, נשארה הקבוצה בליגה כשהיא מסיימת במקום ה-16 עם 5 נקודות מעל לקו האדום.
עונה טובה עוד יותר, בעונת 2016/2017 הובילה את האו ובורנמות', לסיים בחלק העליון של הטבלה, במקום התשיעי.
בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום ה-12 והבטיחה למועדון עונה רביעית ברציפות בפרמייר ליג.
בסיום עונת 2019/2020 ירד עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ, לאחר חמש עונות בפרמייר ליג.
לאחר מכן, ב-1 באוגוסט 2020, החליט לעזוב את המועדון לאחר שמונה שנים בתפקיד.
ב-8 בנובמבר 2021 מונה למאמנה של ניוקאסל יונייטד במקומו של סטיב ברוס, וחתם על חוזה עד קיץ 2024. בפברואר 2022 זכה בתואר מאמן החודש בפרמייר ליג.
בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-11.
בעונת 2022/2023 הצליח להוביל את הקבוצה למקום הרביעי בפרמייר ליג והחזיר אותה לליגת האלופות לאחר 20 שנות היעדרות, שם הודחה בשלב הבתים.
בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-7. בעונת 2024/2025 הוביל את הקבוצה לתואר ראשון מאז 1955 כשזכה כמה בגביע הליגה לאחר ניצחון בגמר 1–2 על ליברפול.
בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-5 ועזזר לה להעפיל לליגת האלופות בפעם השנייה בתוך 3 שנים.
האו נשוי לוויקי ולהם שלושה ילדים.
ב-5 במרץ 2019 הוענק להאו פרס חופש העיר (אנ') על ידי מועצת העיר בורנמות'.
אדוארד "אדי" גוטליב ) היה יזם, איש עסקים, מאמן ומנהל קבוצות כדורסל אמריקאי.
בעונת זכה באליפות עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA), כמאמן קבוצת פילדלפיה ווריורס.
בשנת 1972 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, בתור "תורם לכדורסל".
בשל תרומתו הרבה להתפתחות משחק הכדורסל מאז העשור השני של המאה ה-20 ועד לפטירתו בשנת 1979, זכה לכינוי "מר כדורסל" (Mr.
הגביע המוענק לזוכה פרס רוקי השנה ב-NBA קרוי על שמו – "פרס אדי גוטליב".
גוטליב נולד למשפחה יהודית בקייב שבאוקראינה, ובגיל שנתיים עבר עם משפחתו להתגורר בפילדלפיה, ארצות הברית.
בשנת 1917 הקים קבוצת כדורסל אשר יצגה את המרכז הקהילתי היהודי בפילדלפיה, ובשנים הבאות קיבלה הקבוצה חסות מ"המרכז העברי של דרום פילדלפיה" (South Philadelphia Hebrew Association).
באותה תקופה שינתה הקבוצה את שמה ל"פילדלפיה ספאס" – כינוי המורכב מראשי התיבות של המרכז העברי (SPHAs).
בשנת 1925 השתתפה הקבוצה ב"ליגה המזרחית" המקצוענית, ושנה לאחר מכן עברה לליגת ה-ABL ("ליגת הכדורסל האמריקאית"), אשר הייתה אז ליגת הכדורסל הגדולה ביותר בארצות הברית.
בשנת 1933 מינה עצמו גוטליב למאמן הספאס, והוביל אותם לזכייה ב-7 אליפויות ליגת ה-ABL במהלך 13 עונותיו בתפקיד.
לאורך התקופה בלטו בקבוצה השחקנים הארי ליטוואק, אוזי שכטמן וג'ורג' סנסקי.
בשנת 1946 עזב גוטליב את אימון הקבוצה, ובשנת 1950 מכר את המועדון.
בשנת 1946 סייע גוטליב בהקמת ליגת ה-BAA, אשר הפכה כעבור 3 שנים לליגת ה-NBA.
באותה שנה מונה לג'נרל מנג'ר ולמאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה ווריורס, לקראת עונת הבכורה של המועדון והליגה.
באותה עונה הדריך את הווריורס לזכייה באליפות ה-BAA, לאחר שגברו בפלייאוף על סנט לואיס בומרס (2–1), ניו יורק ניקס (2–0) ושיקגו סטאגס (4–1).
הכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה היה מלך הסלים של הליגה – ג'ו פולקס – אשר קלע 23.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה העוקבת העפילה פילדלפיה בשנית לגמר הליגה, בו הפסידה מול בולטימור בולטס בתוצאה 2–4. בשנים הבאות בלטו תחת גוטליב השחקנים ג'ו פולקס, האווי דאלמאר, פול אריזין, אנדי פיליפ וניל ג'ונסטון, אולם הקבוצה לא הצליחה לעבור שוב את סיבוב הפלייאוף הראשון.
בסיום עונת התפטר גוטליב מאימון הווריורס; לאורך 9 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 263 ניצחונות ו-318 הפסדים (45.3%).
בשנת 1952, בעודו מאמן הקבוצה, רכש גוטליב את מועדון הווריורס עבור כ-25,000 דולר.
בשנת 1962, בעת מעבר הקבוצה לסן פרנסיסקו, מכר את השליטה במועדון עבור כ-600,000 דולר.
מאז עזיבתו את הווריורס, ובמשך 25 שנים, שימש גוטליב כיושב ראש ועדת החוקים של ליגת ה-NBA.
"הייתי אחראי על יותר שינויים בחוקה מאשר כל אדם אחר", סיפר גוטליב בשנותיו המאוחרות.
במקביל, היה גוטליב אחראי באופן בלעדי על קביעת לוח המשחקים של כל עונה – תפקיד בו החזיק עד לעונת , בה החלה הליגה להיעזר בתוכנה ייעודית.
עד לפטירתו בשנת 1979 שימש גם כיועץ להנהלת הליגה, ונהג לנסוע מביתו שבפילדלפיה למשרדי הליגה שבניו יורק מספר פעמים בשבוע.
ב-7 בדצמבר 1979 נפטר גוטליב בפילדלפיה, בגיל 81. חבר היכל התהילה של הכדורסל הארי ליטוואק, אשר שיחק תחתיו בפילדלפיה ספאס, ספד לו: "חשיבותו של גוטליב למשחק הכדורסל הייתה רבה כמעט כמו הכדור עצמו".
כמו כן, לאחר מותו של דון יאנג, הפכה ג'ונסון לחברת בית הנבחרים המבוגרת ביותר.
בשנים 2019–2023 כיהנה כיו"ר ועדת המדע של בית הנבחרים האמריקאי.
בנוסף, ג'ונסון פרצה דרך כאישה אפרו-אמריקאית, והייתה הראשונה לעמוד במגוון תפקידים ציבוריים בטקסס ובארצות הברית.
ג'ונסון חתמה כ-15 כהונות רצופות בינואר 2023.
ג'ונסון נולדה וגדלה בווייקו שבטקסס, וכשהתבגרה שאפה לעבוד בעולם הרפואה.
היא עזבה את טקסס, בה היו בתי ספר בעלי הפרדה גזעית, ולמדה במכללת סנט מרי הקתולית שבאינדיאנה, שם קיבלה תעודת סיעוד בשנת 1956. בהמשך עברה לאוניברסיטה הנוצרית של טקסס בפורט וורת', שם השלימה לימודי תואר ראשון בסיעוד.
אחר כך למדה באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית השוכנת בדאלאס, וקיבלה תואר מוסמך אוניברסיטה במינהל ציבורי בשנת 1976. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שעבדה כאחות פסיכיאטרית ראשית בבית החולים של המינהל לחיילים משוחררים בדאלאס.
היא נכנסה לפוליטיקה של ארצות הברית לאחר 16 שנים בתפקיד זה.
לאחר העברת חוק זכויות האזרח ב-1964 וחוק זכויות ההצבעה בשנה העוקבת אשר אפשרו לאפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית להירשם ולהצביע, יותר ויותר אפרו-אמריקאים החלו להתמודד לתפקידים ציבוריים.
בשנת 1972, כמועמדת אנדרדוג במירוץ למחוז הבחירה ה-33 בבית הנבחרים של טקסס, זכתה ג'ונסון בניצחון מוחץ.
היא הייתה האישה השחורה הראשונה מדאלאס שנבחרה אי פעם לתפקיד ציבורי.
עד מהרה היא הפכה לאישה הראשונה בתולדות טקסס שהובילה ועדה בבית הנבחרים בטקסס, הלא היא ועדת העבודה.
בשנת 1977 עזבה את בית המחוקקים של טקסס כאשר נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר מינה אותה למנהלת אזורית במחלקת הבריאות, החינוך והרווחה של ארצות הברית.
היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שמילאה תפקיד זה.
ב-1986 שבה לחיים הפוליטיים כאשר נבחרה לסנאט של מדינת טקסס.
היא הייתה האישה הראשונה והאפרו-אמריקאית הראשונה מאזור דאלאס שאיישה תפקיד זה מאז תקופת השיקום.
היא מיקדה את תשומת לבה בבריאות הציבור, חינוך, דיור ציבורי, שוויון גזעי, פיתוח כלכלי והרחבת מקומות עבודה.
ג'ונסון כיהנה בוועדת הכספים, בה הייתה יושבת ראש ועדת המשנה לבריאות ושירותי אנוש, וכמו כן הייתה חברה בוועדת החינוך.
היא ניסחה חקיקה להסדרת מרכזי רדיולוגיה אבחנתית, לדרישת בדיקות לגילוי סמים בבתי חולים, למתן איסור אפליה של נפגעי איידס, לשיפור הגישה לטיפול בחולי איידס בשירותי הבריאות הציבוריים, וכן פעלה לאיסור מתן שוחד לרופאים.
ג'ונסון, תומכת נלהבת של דיור בר-השגה, נתנה את חסותה להצעת חוק שתאפשר לרשויות עירוניות לטפל בדיור לא-תקני על חשבון בעלי הדירות, וכתבה הצעת חוק לאכיפת איסורים נגד אפליית דיור.
ג'ונסון פעלה נגד גזענות, תוך שהיא מתמודדת בעצמה עם אפליה בבית המחוקקים.
בריאיון עיתונאי אמרה ל"שיקגו טריביון": ג'ונסון העניקה את חסותה למספר הצעות חוק שמטרתן שוויון מגדרי, כולל הצעת חוק לקביעת יעדים מדינתיים לקיום עסקים עם בתי עסק מקופחים חברתית.
כסנאטורית היא ערכה בנוסף שימועים לחקר תלונות.
לראיה, בשנת 1989 העידה בבית משפט פדרלי על גזענות בעיריית דאלאס.
ב-1992 הגישה בקשה רשמית אל מחלקת המשפטים של ארצות הברית לחקור הטרדות של סטודנטים שחורים.