tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אנשי הלטאה מבוססים על האצטקים,מלכי הקבר מבוססים על מצרים העתיקה וצבא העוגים הוא צבא שיוצרי המשחק הוסיפו לבדם.
-ממלכת בריטוניה - אחת מממלכות בני האדם.
ממלכה המלאה באבירים אצילים רכובים על סוסים, שכאשר הם מניפים את חרבם, באופן כמעט אוטומטי ראש של חייל אויב נערף.
בעקבות היותה ממלכה שרוב שטחה הוא כפרי המאכלס בעיקר איכרים עניים עובדי אדמה, היא הפכה לטרף קל לאויבי הממלכה: ירוקי העור וצבא הערפדים.
אך כאשר הם צריכים לצאת לקרב, הם לא יהססו לרגע.
-האימפריה - עוד ממלכה של בני האדם.
לעומת אזרחי בריטוניה טובי הלב והישרים, אנשי האימפריה מושחתים, חצופים ורודפי ממון.
לכן רוב צבאם מבוסס על שכירי חרב חמושים בגרזני מוט.
אך למרות כל זאת צבאם הוא אחד הגדולים והחדשניים בעולם, מרובאים רכובים על סוסים ועד טנקי קיטור ענקיים ורועשים.
רוב הצבאות שניסו לפלוש לאימפריה גילו במקום כפרים עם בתי עץ קטנים, כמו בבריטוניה, הם גילו מישורים עצומים מלאים בחיילי ומכונות האימפריה.
-האורקים והגובלינים - או כמו שהם מכונים "ירוקי העור", הם ברברים אכזריים ומפחידים שכדי לבלות הם בוזזים כפרים וערים.
ירוקי העור יוצאים לקרב אחוזי טירוף ומונהגים על ידי אדוני מלחמה אדירים ומפחידים שמובילים את צבאם לניצחון ולכמות שלל אדירה.
אין שום לוחם שלא ישמע את שמם ולא יתחיל לפחד.
-הגמדים - עם היושב על שטח מלא הרים קפואים ולכן הם בנו את עריהם הגדולות מתחת לאדמה, פסלים, ארמונות ומפעלים ענקיים הם חלק רגיל מהערים שלהם.
צבא אויב שהצליח לשרוד את מעבר הרים הקפואים נתקל בצבא אדיר ומטיל אימה.
בזמן שחיל הרגלים שלהם מתקדם עם השריונים האדירים והפטישים המפלצתיים שלהם מתקדם לאט אבל בביטחון, הארטילריה האדירה שלהם משמידה כמות אדירה מחיילי האויב, מהתותחים הרב-קניים שלהם ועד ללהביורים הענקיים שלהם.
המסוקים המפחידים שלהם פולטים כדורי אש שמשמידים את האויב מהאוויר.
-צבא הערפדים - אויביהם המושבעים של בריטוניה והאימפריה.
מכשפות, ערפדים, שלדים, רוחות רפאים, מפלצות ענקיות ודרקונים אדירים הם מה שמרכיב את צבאם.
אך למרות מה שניתן לחשוב, צבא הערפדים וצבאות הכאוס הם אויבים ותיקים עוד מתחילת ההיסטוריה של העולם.
-אנשי הלטאה - אחד העמים הוותיקים ביותר בעולם.
הם רוכבים על דינוזאורים ענקיים ומפחידים אל עבר הקרב ודורסים את כל אויביהם.
כל צבא שיכנס לג'ונגלים שלהם לא יחזור מהם.
נשקיהם המפחידים מלאים ברעלים המסוגלים לחסל גם את המפלצת האימתנית ביותר.
-אנשי החיה - יצורים אלה עם רגלי שור וגוף אדם הם עם שוחר שלום רוב הזמן, אך כאשר הם רוצים, הם יכולים להפוך לברברים הכי אכזריים שהעולם ידע.
המפלצות שלהם יכולות להרוס ערים שלמות לערמת הריסות בתוך דקות אם מנהיג אותם מפקד חכם ומתוחכם, מה שקורה לעיתים קרובות.
-צבאות העוגים - ענקים ברברים מהדרום.
לרוב אין להם מלחמות כי אף צבא בעולם לא מעז להילחם בהם, אפילו לא הכאוס.
מדי פעם צבאות אפלים שוכרים את שירותם כדי לוודא ניצחון.
כל אחד לבד יכול לחסל 10 חיילים, וצבא שלם, ועוד עם מכונות מלחמה וחיות כמו שיש בין שירותיהם, יכולים להרוס ממלכות שלמות בימים אחדים.
-הסקוון - עכברושים וחולדות שעברו ניסויים והפכו למוטציות דמויות אדם.
כוחם לא גבוה, ולכן הם יוצאים לקרבות שלהם במאות אלפי ובמיליוני עכברושים מלווים בארטילריה מטילת אימה באותה רמה שהיא מטילה רעלים מפחידים על אויביהם.
מוטציות אלה גנבו מכונות מלחמה ותוכניות קרב רבות מהגמדים, והם בנו מפעלים ענקיים שייצרו את מכונות המלחמה שלהם, ויבצעו ניסויים בחייליהם כדי שהפכו למפלצות אדירות.
-אלפים רמים - אחד העמים החזקים והעתיקים ביותר בעולם.
כוח רגלים חזק בעל שיטות לחימה שהוכיחו את עצמן מלווה בארטילריה כבדה, ומתקדם בתיאום מושלם עם כוח הפרשים המהיר והקטלני שלהם.
אותם מובילים בראש נסיכים אצילים רכובים על דרקונים אדירים ומפחידים.
צבאם האדיר של האלפים הרמים הצליח לגרש מהאי השליו שלהם כמעט כל אויב.
-אלפים אפלים - במהלך הקרבות הרבים שהיו לאלפים, חלק גדול מהם התחיל להתייאש מהתקווה לימים טובים יותר, ועברו לצד האפל.
כאשר הם הקימו את ממלכתם החדשה הם העתיקו מהאלפים הרמים כמעט את כל היחידות שלהם, לדוגמה: שומרי הים-שודדי ים, בליסטרת חיצים-בליסטרת בזק.
הם העתיקו גם שיטות קרב וציוד, ואותם הם הפעילו נגד האלפים הרמים.
הם גם העסיקו בתור שכירי חרב נאמנים, את האורקים והגובלינים.
-אלפי יער - עוד אלפים מורדים שלא פנו לאופל, אלא נכנסו ליערות של דרום בריטוניה וחיו שם בתור יצורים מסתוריים ומסקרנים, שפעמים רבות צבאות האור והאופל פנו אליהם כשהם יצאו לקרב גדול.
ענקי עץ מפחידים וחיות יער אימתניות מרכיבים את מרבית צבאם.
-לוחמי הכאוס - השלוחה המרכזית של הכאוס בעולם.
כאשר שליטי הכאוס האימתניים מנהיגים אותם, הם כמעט בלתי מנוצחים.
-חיות הכאוס - השלוחה השנייה של הכאוס, המורכבת רק ממפלצות גדולות ואכזריות כל כך, שאם היה אפשר לשלוט בהן, הן היו משמידות את העולם.
-מלכי הקבר - שאריות מהאימפריה המתפוררת של נהקארא, מלכים מהתקופה שהם עוד היו עשירים חזרו לחיים בתור שלדים ומומיות עם יהירות עצומה שרוצים את האימפריה המתה שלהם בחזרה.
שונאים במיוחד את הערפדים אשר הם שיחקו תפקיד חשוב בניפלתה של ממלכתם .צבאם מורכב ממומיות, מפלצות מדבר כמו עקרבים ונשרים, בנוסף לשלדים והזומבים הרגילים שמרכיבים את חיל הרגלים והפרשים.
מחוז וורונז' הוא סובייקט בפדרציה הרוסית.
בשטח המחוז עובר נהר דון.
בתקופת הברזל באזור התיישבו סקיתים שבהמשך הוחלפו על ידי סרמטים.
בסוף המאה ה-9 לאזור הגיעו עמים סלאבים.
מתקפות מצד עמים נודדים פגעו בהתרחבות התיישבות קבועה באזור.
בשנת 1585 הוקם מבצר וורונז' להגנת על הגבול הדרומי של רוסיה הצארית.
בשנת 1696 באזור הוקמה מספנה וממנה החלו מסעות של פיוטר הגדול לכיוון ים אזוב.
בשנת 1711 וורונז' הוכרז כמרכז גוברניית אזוב ובשנת 1725 שמה שונה לגוברניית וורונז'.
גוברניה זו כללה שטחים שכיום לא נכללות במחוז.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה באזור התחוללו קרבות בין הצבא הלבן לבין הצבא האדום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 גוברניית וורונז' בוטלה ואזור שולב ביחידות מנהליות שונות.
בשנת 1934 מחוז וורונז' הוקם מחדש.
בהמשך חלקים ממנה הועברו למחוזות טמבוב ואוליול החדשות.
בשנת 1954 חלקים של המחוז הועברו ל מחוז בלגורוד ומחוז ליפצק.
במהלך מלחמת העולם השנייה חלקים של המחוז נכבשו על ידי כוחות ורמאכט ושוחררו בשנת 1943.
בשנת 2010 התרחשו באזור שריפות משמעותיות.
בשנת 2023 האזור סבל ממרד של קבוצת וגנר.
הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז וורונז'" שכוללת 56 חברים.
בספטמבר 2018 לתפקיד נבחר אלכסנדר גוסב.
הוא התחיל כהונה שנייה בשנת 2023.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-31 ראיונים ויחידות מנהליות שוות ערך ו-3 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
זאת לעומת כ-2.5 מיליון תושבים בשנת 1970. כ-69% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
בעיר הגדולה - וורונז' מתגוררים כ-840 אלף תושבים.
בהתאם למפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז.
המחוז מתאפיין ברמה גבוהה של פיתוח תעשייה, במיוחד בניית מכונות, תעשייה כימית ותעשיית המזון.
בשטח המחוז הוקמה תחנת הכוח הגרעינית נובווורונז' שמהווה המקור העיקרי של חשמל וחום לתושבי המחוז.
המחוז מהווה גם מקור חשוב לאספקת תוצרת חקלאית.
דרך המחוז עובדות כבישים בעלי חשיבות ארצית M4 מוסקבה-נובורוסייסק ו-R-22 מוסקבה-אסטרחן.
מסילת ברזל ראשונה הופעלה בשנת 1869. מאז נבנתה רשת מסיל ות ברזל מפותחת.
על נהר דון הוקמו מספר נמלים להעברת סחורות.
במחוז פועל נמל התעופה הבינלאומי וורונז'.
וורוֹנֶז' היא עיר גדולה בדרום-מערב רוסיה, בקרבת הגבול עם אוקראינה.
העיר ממוקמת על גדות הנהר וורונז' (ומכאן שמהּ) ומהווה את המרכז האדמיניסטרטיבי ובירתו של מחוז וורונז'.
העיר הוקמה כמבצר בסביבות שנת 1571 על ידי סמיון פיודורוביץ' סאבורוב שנשלח לבצר את אחיזתו של הצאר באזורי הספר.
המבצר הותקף כמה פעמים וב-1590 הועלה באש על ידי קוזאקים מאוקראינה, אך ב-1594 שוקם המקום מחדש.
לא קיים בארכיוני רוסיה צו על הקמת העיר ומייחסים את תאריך הקמת העיר ל-1 במרץ 1586 כאשר האציל הבויאר ניקיטה רומנוביץ' יורייב נשלח לייסד חיל מצב.
אם כי קיימים מסמכים המתארים את העיר החדשה וורונז' עוד משנת 1585. רשמית תאריך הקמת העיר מתייחס להקמתו של מבצר וורונז'.
בשל היות העיר על גדת הנהר, התפתחה בה תעשייה של בניית אוניות והצאר פיוטר הגדול פעל להקמת האדמירלות של וורונז' (Воронежское адмиралтейство).
ב-20 באוקטובר 1696 הדומה הבויארית אישרה להקים צי קבע צבאי ברוסיה (ויום זה נחשב לתאריך הקמת הצי הרוסי).
עד 1711 בנו מספנות העיר 215 ספינות.
ב-1725 הפכה וורונז' לפלך ובירת פלך וורונז'.
העיר הייתה במצב מלחמה כמה פעמים: עקב מלחמת 1812 ועקב מלחמת קרים בשנת 1855. העיר ידעה לא מעט פורענויות לרבות התפרצות מגפת כולרה ורעב כבד שפשט בשנת 1833, שהייתה שנת בצורת.
מושל העיר, בגיצ'ב, פעל באותה העת להזרמת כספים רבים לצורך סיוע לעיר והעיר וקמה וכבר ב-1853 נערך בה יריד חקלאי.
ב-1912 הוקם מוסך לרכבות בעיר, שהיווה את הבסיס להקמת מפעל שיפוץ הקרונות של וורונז' (Воронежского вагоноремонтного завода) ושנה אחר כך הוקם המוסד הראשון להשכלה גבוהה, המכון לחקלאות על שם פיוטר הגדול (יום האוניברסיטה הממלכתית לחקלאות של וורונז' על שם הקיסר פיוטר הגדול, Воронежский государственный аграрный университет имени Императора Петра I).
באוגוסט 1914 העיר הפכה לחברה באיגוד הערים וזכתה בשל כך לסיוע רב לחיילי העיר ששבו מהחזית במלחמת העולם הראשונה.
ב-1905 פרץ פוגרום חמור בהיקפו בעיר, ובאותה שנה אירעו הפגנות גדולות ורבים מתושבי העיר מחו נגד השלטונות, אך אלה דוכאו ביד קשה.
באפריל 1908 גל המהפכנות וההתנגדות לשלטון הצאר הכה גם בעיר, ופעילים סוציאליסטים מהפכנים השליכו פצצה לעבר מרכבתו של מושל העיר, ביביקוב, שעקב כך נפצע ברגלו ובידו ורעייתו נפצעה אף היא.
בשנים 1915–1916 ידעה העיר עלייה חדה במחירי הצריכה ולאחר מהפכת פברואר 1917, מושל העיר, יירשוב ניסה להרגיע את הרוחות בעיר ובמרץ 1917 המושל הודח מתפקידו ולאחר נובמבר 1917 חיל המצב של העיר השתלט על העיר ולמושל מונה מויסייב הסוציאליסט.
ב-1918 הוקמה אוניברסיטת יורייב, שהיוותה בסיס להקמת האוניברסיטה הממלכתית של וורונז'.
ב-1930 הוקם הטכניון של העיר שכונה המכון לטכנולוגיה, כימיה וחקלאות.
באותה שנה הוקם גם נמל תעופה צבאי לשימושה של בריגדה 11 שהפעילה מפציצים אסטרטגיים.
בקיץ 1942 נכבשה העיר על ידי הארמייה השנייה של הונגריה והארמייה השנייה של הוורמאכט במטרה לשמש בסיס יציאה לסטלינגרד ונקודה אסטרטגית לשליטה במרחב הנהר.
שנה לאחר מכן ניטשו קרבות קשים בחזית העיר בין הצבא האדום לכוחות הנאציים וההונגריים המשולבים.
ב-23 בינואר 1943, במסגרת מבצע סטורן קטן, כבשו הכוחות הרוסיים את העיר והצהירו על שחרורה.
הארמייה ההונגרית השנייה הושמדה כמעט לחלוטין וחדלה מלהתקיים ככוח לוחם.
שיקום העיר לאחר מלחמת העולם השנייה הושלם בשנת 1950 מששוקמו רבים ממבני העיר.
ב-1954 החלו שידורי טלוויזיה וב-1960 נוסדה תחבורת החשמליות (טרולייבוסים).
החל מסוף שנות ה-50 התפתחה תעשיית מטוסים ענפה וב-1968 נבנה במפעל התעופה של העיר מטוס הטופולב Tu-144, שהיה אחד מראשוני מטוסי הנוסעים העל-קוליים בעולם והושווה למטוס הקונקורד הצרפתי בשל הדמיון הרב.
באוקטובר 1977 נבנה מטוס האיליושין Il-86 והחל מ-1993 מפעל המטוסים בעיר מייצר באופן סדרתי את מטוס הנוסעים איליושין Il-96.
ב-1972 הוקם מתקן התפלת המים של העיר וכן הוקם נמל התעופה הבינלאומי וורונז'.
מאז 1983פועלת סמוך לעיר תחנת כוח אטומית.
לאחר התפרקות ברית המועצות התרחשו שינויים רבים בעיר.
החברות התעשייתיות הגדולות בעיר נקלעו לקשיים כלכליים וניסו להתייעל ותחזוקת המשאבים והתחבורה העירונית התדרדרה מאוד, עד בשנת 2009 הופסקה כליל תנועת החשמליות בעיר.
מאז 2010 ממשלת מחוז וורונז' מפתחת את בנייתו של פארק התעשייה "מאסלובסקי" ובספטמבר 2011 נפתח המרכז הגלובלי לייעול רשתות של חברת Siemens Networks.
בדצמבר 2012 העיר הפכה לעיר ה-15 מספר ברוסיה שמתגוררים בה למעלה ממיליון תושבים.
כלכלת העיר מגוונת מאוד ומתמקדת בייצור מכונות, בעיקר ייצור מטוסים, כשהחברה המייצרת היא חברת המניות של וורונז' לייצור מטוסים (Воронежское акционерное самолётостроительное общество), המייצרת מטוסי נוסעים עבור חברת איליושין.
מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החברה מייצרת מנועי בעירה עבור טילי חלל, בהזמנת רוסקוסמוס.
וורונז' מהווה למרכז הכלכלי של מחוז וורונז', ולאחד ממרכזי הכלכלה הגדולים ברוסיה.
בעיר פעילים סניפים רבים של בנקי המסחר הגדולים, לרבות בנק אלפא, הסניף המקומי של סברבנק, סטארבנק, רייפייזנבנק, יוניאסטרום בנק, יוניקרדיט בנק ואחרים.
אף שלאחר התפרקות ברית המועצות התפוקה התעשייתית של העיר צנחה עשרות אחוזים, אם כי לאחר רפורמה משמעותית בכלכלה, תעשיית המזון בעיר נחשבת לענפה למדי.
העיר, כאמור לעיל, נחשבת לאחד ממרכזי ייצור המטוסים ברוסיה ופועלים בה מפעלים וחברות ייצור מכונות כדוגמת חברת המניות של וורונז' לייצור מטוסים (VASO), מפעל וודמאש לייצור רכיבים למערכות מים, וורונז'סטאלמוסט לבניית גשרים, מפעל יקום הקרונות של וורונז' (ואגונורמאש), המפעל לתעשיות כימיות ואחרים.
וורונז' היא המרכז התחבורתי של מחוז וורונז' ובה מערכת תחבורה מגוונת לרבות תחבורת אוטובוסים ורכבות ובסמיכות לתחומי העיר פועל נמל התעופה הבינלאומי מאז 1995 רכבת בין עירונית ועד 2009 פעלה בה גם רשת טרולייבוסים.
באוגוסט 1866 הוקמה מסילת הברזל קוזלוב-וורונז' ומאז 1868 פועלת רכבת מהעיר למוסקבה.
תחנת הרכבת וורונז'-1 פעילה מאז ינואר 1868. בעיר פועלות סך הכל שתי תחנות רכבת, השנייה היא תחנת הרכבת "וורונז' 2 קורסקי".
בתחומי העיר חוצה כביש M4 דון הפדרלי וכביש A144 המחבר את העיר בין קורסק לסראטוב.
בעיר שתי תחנות אוטובוסים מרכזיות, התחנה המרכזית והתחנה שעל הגדה שמאלית של נהר דון.
ישנה גם תחנת אוטובוס המחברת את העיר עם נמל התעופה, בדרום מערב העיר.
סמוך לכפר צ'רטוביצה, כ-5 ק"מ מגבולות העיר ממוקם נמל התעופה וורונז'.
מאז 1995 זהו נמל תעופה בינלאומי וממנו יוצאות טיסות סדירות למוסקבה, סנקט פטרבורג, סוצ'י, אנאפה, יקטרינבורג, נורילסק, סראטוב, מינכן, וארנה ולרנקה.
סמוך למפעלי המטוסים בעיר ישנו גם שדה תעופה ניסיוני, שדה התעופה פרידאצ'ה, המשמש לניסוי מטוסי נוסעים שיוצאים את קווי הייצור.
סמוך לשכונה הסובייטית בעיר ממוקם שדה התעופה הצבאי בלטימור (שבעבר כונה "וורונז'-B"), המשמש את חיל האוויר הרוסי.
התחבורה הציבורית בעיר כוללת בעיקר אוטובוסים ומוניות שירות ועד 2009 פעלה בה גם מערכת טרולייבוסים.
מערכת התחבורה הציבורית בעיר סופגת ביקורת רבה בשל חוסר יעילותה ובעיקר בשל היעדר תחבורה יעילה שתשרת את מיליון תושבי העיר.
יהודים לא הורשו להתגורר בעיר עקב מיקומה מחוץ לתחום ההתיישבות המותר ליהודים באימפריה הרוסית.
ראשוני היהודים הופיעו בעיר במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1902 נבנה בעיר בית כנסת.
בשנת 1937 נסגר בית הכנסת על ידי השלטונות והוסב למחסן בדים, ומאז התנהלו עיקר חיי הקהילה התנהלו במחתרת.
לאחר נפילת מסך הברזל חודשו חיי הקהילה בעיר ובית הכנסת הושב לידי הקהילה.
כיום פועלת בעיר קהילה יהודית שמקיימת מניין מדי יום, תפילות וסעודות בשבתות וחגים, גן ילדים ובית ספר בימי ראשון, פעילות חסד, תרבות, לימודי השפה העברית ועוד.
בשנת 1994 שהו בעיר משה שלו ואורי אורלב.
שני תלמידים מישיבת הר עציון.
במהלך שהותם הם גיבשו את הקהילה היהודית, ביצעו מחקר ביחס לקברות שבבית הקברות היהודי, פיתחו את המרכז הקהילתי ליהודי וורונז' והקימו את התשתית על גבה נבנתה במהלך השנים הזהות היהודית של קהילת יהודי וורנז'
בשנת 2010 לרב העיר מונה אביגדור משה נוסיקוב והוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2022.
מחוז וורו (באסטונית: Võru maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה.
הוא ממוקם בחלקה הדרומי של המדינה וגובל במחוז פילבה ואגם פיחקווה בצפון (שידוע גם בשמו הרוסי – אגם פסקוב), מחוז ולגה במערב, לטביה בדרום וברוסיה במזרח.
המחוז משתרע על 2,773 קמ"ר ומתגוררים בו 2.3% מכלל אוכלוסיית אסטוניה.
בעקבות מרד פוגצ'וב חוקקה הצארינה יקטרינה הגדולה חוק חדש ששינה את אופן ניהול המחוזות באימפריה הרוסית.
החוק שינה את חלוקת המחוזות באימפריה.
בליבוניה הוחל ביישומו בשנת 1783 תוך הקמת מחוז חדש בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה).
מחוז וורו הוקם בשנת 1784 והורכב מ-8 נפות (Kihelkonnad):
אורבאסטה, הארגלה, ואסטסלינה, פילבה, קארולה, קאנפי, ראוגה ורפינה.
אחוזת וורו (Võru mõis), ששכנה אז על הגדה הצפונית של אגם טאמולה הוגדרה באותה השנה כבירת המחוז.
באותה השנה הוקמה גם העיר וורו, שהפכה מאוחר יותר לבירת המחוז.
רק בשנת 1888 זכה המחוז לעצמאות מלאה ממחוז טרטו.
בשנת 1920 הוקם מחוז ולגה ואליו הועברו הנפות המערביות הארגלה (נקרא כיום נפת טהבה) וקארולה.
ב-1925 הועבר חלק מנפת רפינה למחוז טרטו.
בשנת 1961 הוקם מחוז פילבה על שטח הנפות הצפוניות של המחוז: פילבה, קאנפי ורפינה.
פני השטח במחוז מאופיינים בגבעות מתונות ומספר רב של אגמים.
במחוז שוכנות שתי רמות - רמת האניה (Haanja kõrgustik), שפסגתה סור מונאמגי מזדקרת לגובה של 318 מטרים, היא הגבוהה ביותר בכל הארצות הבלטיות ורמת קארולה Karula kõrgustik, שפסגתה, גבעת טורני (Tornimägi) מגיעה לגובה של 137 מטרים.
בנפת ריאוגה שוכן האגם העמוק ביותר באסטוניה "האגם הגדול של ריאוגה" (Rõuge Suurjärv) שעומקו מגיע ל-38 מטרים ושטח פניו 13.5 הקטאר.
שני האגמים הגדולים ביותר במחוז נמצאים בנפת וורו וסמוכים זה לזה - ואגולה (Vagula) ששטח פניו 518,7 הקטאר וטאמולה (Tamula) ששטח פניו 231,3 הקטאר.
לפי נתונים מ-2006 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
השפה המדוברת במחוז היא שפת וורו אשר מדוברת גם במחוז פילבה וחלקים ממחוזות ולגה, וטרטו.
מבחינה בלשנית השפה היא ניב של האסטונית, אך רוב המקומיים מתייחסים אליה כאל שפה עצמאית.
בנפת סטומאה מתגורר מיעוט הסטו (Setu), שמוכר באסטוניה כמיעוט לאומי.
לסטו תרבות ייחודית ושפה משלהם, שפת סטו.
החוקרים חלוקים בשאלה האם זו שפה בפני עצמה או ניב של שפת וורו כיוון ששתיהן דומות מאוד זו לזו.
בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 כולל המחוז נפה עירונית אחת ו-4 נפות כפריות:
סטומאה (Setumaa): הוקמה ב-2017 וכוללת את הנפות לשעבר מרמאה ומיסו, וכן את הנפות ורסקה ומיקיטאמאה ממחוז פילבה.
מיקיטאמאה ניסתה למנוע את צירופה לנפה בפנייה לבית הדין, אולם עתירתה לא התקבלה.
וורו (באסטונית: Võru, ברוסית: Выру, בגרמנית: Werro) היא עיר, נפה עירונית ובירת מחוז וורו בדרום-מזרח אסטוניה, שגובל ברוסיה ובלטביה.
וורו שוכנת כ-60 קילומטרים דרומית לטרטו, העיר השנייה בגודלה באסטוניה, על שפת אגם טאמולה (Tamula).
וורו שוכנת באזור הגבוה ביותר במדינות הבלטיות.
האזור מאופיין בריבוי גבעות מתונות ואגמים.
סור מונאמגי (Suur Munamägi), שהיא הנקודה הגבוהה ביותר במדינות הבלטיות, נמצאת במרחק של כ-18 קילומטרים.
בקרבת מקום נמצא גם אתר הסקי במישור האנייה (Haanja).
בשטח העיר נמצאים שלושה אגמים - טאמולה (Tamula; בשטח של 229 הקטאר), קובייה (Kubija; בשטח של 15,9 הקטאר) ומוסט (Mustjärv; בשטח פנים של 1,7 הקטאר).
בקצה העיר זורם נהר וְהַאנדו (Võhandu), הנהר הארוך באסטוניה.
חלק מן העיר - רובע סוֹ (Soo) - שוכן באזור שהיה ביצת כבול בעבר ומאופיין בקרקע קלה ולא יציבה.
העיר וורו נוסדה עקב חקיקת חוק חדש שחוקקה הצאריצה יקטרינה הגדולה לניהול מחוזות רוסיה שכלל גם הקמתן של 205 ערים ברחבי האימפריה, כאשר וורו הייתה אחת מהן.
החוק נחקק בעקבות מרד פוגצ'וב.
ב-21 באוגוסט 1784 חתם המושל הכללי של ריגה, שהיה אחראי גם על המחוזות בדרום-אסטוניה, על הצו להקמת העיר החדשה.
בצו צוין מיקומה ושמה הגרמני של וורו.
במקביל להקמת העיר הוקם באותה שנה גם מחוז וורו על שטח בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה).
ב-1785 הושלמה תוכנית מתאר העיר הראשונה על ידי המודד פרידריך אוגוסט בוהם (Friedrich August Bohm).
עד סוף המאה ה-18 הוקמו בה כמה עשרות בתים סביב כיכר השוק (turuplats) והיא יושבה ונוהלה ברובה על ידי גרמנים בלטיים.
במהלך המאה ה-19 התפתחו התשתיות העירוניות ואוכלוסיית העיר גדלה.
בית הדואר הוקם ב-1820, מבנה בית החולים הראשון הושלם ב-1827, בשנות ה-30 וה-40 הוקמו פנימייה פרטית לבנים ובית הספר התיכון לבנות, בית הסוהר הוקם ב-1863 וב-1867 הוקמה אגודת מכבי האש בעיר.
במחצית השנייה של המאה ה-19 החלה העיר בפיתוח מהיר ושני שלישים מאוכלוסייתה היו אסטונים, רובם כפריים שעברו אליה מכפרים סמוכים.
צעד חשוב בפיתוח חיי התרבות בעיר היה הקמת אגודת השירה והמשחק ב-1881 שגם הקימה את מרכז התרבות "קאנל" (Kannel).
פתיחת תחנת הרכבת בעיר ב-1889 על הקו פסקוב-ולגה חיברה את העיר לסנקט פטרבורג ולריגה, והביאה לשגשוג כלכלי ותרבותי.
המסחר בה שגשג ונערכו בה ירידים שונים ופסטיבלי זמר.
האוכלוסייה האסטונית זכתה לייצוג במועצת העיר לראשונה בשנת 1902 עם בחירתם של שני אסטונים למועצה.
העיר חוברה לרשת החשמל ב-1915.
בשנים 1929-31 נוספה מסילת ברזל שחיברה את וורו לטרטו ופטסרי (אז עיר באסטוניה, כיום העיר פצ'ורי במחוז פסקוב של רוסיה).
בשנים 1948-1927 פעל בעיר תיאטרון מקצועי.
עד סוף שנות ה-30 הוקם בעיר בנק ומבנה חדש למנהל המחוז.
עם נסיגת הוורמאכט והתקדמות הצבא האדום בשנת 1944 נהרס רובה של מרכז העיר ונשרפו כ-90 מבתיה.
בתקופת הכיבוש הסובייטי המשיכה העיר להתפתח.
כבר ב-1945 הוכנה תוכנית מתאר חדשה.
בשנות ה-50 הוקם בית ספר חדש וסאונה ציבורית.
בשנות ה-60 הוקמו מספר מפעלים גדולים:
בשנת 1962 נפתח מפעל לייצור מכשירי מדידה לגזים (Võru Gaasianalüsaatorite Tehas) שהיה מהחשובים בתחומו בכל ברית המועצות והעסיק בשנות ה-70 כאלף עובדים, מפעל הרהיטים "ורמו" (Wermo), מחלבה, מפעל הנעלה וחברות בנייה.
בשנת 1973 הוכרז מרכז העיר הישנה כאתר היסטורי לשימור ובכך ניצלו מהריסה בתי העץ הישנים, שעוד נותרו על כנם, וניתן היה לשקמם בצורתם הנוכחית.
בשנת 1984 הושלמה בנייתו של בית החולים המחוזי הנמצא בנפה הכפרית של העיר.
כמו כן נבנו בניינים רבי-קומות רבים והאוכלוסייה הגיעה לשיא של 18,000 תושבים.
החלוקה האתנית בעיר היא כ-90 אחוז אסטונים וכ-10 אחוז אחרים, בעיקר רוסים.
וורו משמשת כמרכז מסחרי, תרבותי וחינוכי לכל המחוז.
ספריית המחוז ומועצת המחוז שוכנים בה.
כעיר גבול, פועלת בעיר לשכה של המכס האסטוני האחראית למעברי הגבול לרוסיה וללטביה.
במחוז, בקרבת העיר, נמצא בית הספר לתורת הלחימה (Võru Lahingukool) של הצבא האסטוני המכשיר משקי"ים בכירים וקצינים במילואים.
בעיר שלושה אזורי תעשייה - ברחוב פיק (Pikk), בדרך אנטסלה (Antsla) ובדרך רפינה (Räpina).
ורמו (Wermo) - מפעל רהיטים המעסיק כ-400 עובדים.
מפעל הגבינות של וורו (AS Võru Juust) - יצרן הגבינה הגדול באסטוניה, מעסיק כ-140 עובדים.
בקרבת העיר נמצא מפעל חברת ריטיקו (Ritico OÜ) למוצרי הנעלה.
לעיר מגיעים אוטובוסים מטאלין וטרטו.
מאמצע שנות ה-90 לא פעילה תחנת הרכבת בעיר.
מוקד משיכה תרבותי מהווה המרכז הקהילתי "קאנל" בו מציגים סרטים, הצגות, תערוכות ומתקיימים קונצרטים.
מדי שנה מתקיים בעיר בחודש יולי פסטיבל פולקלור בינלאומי.
בפסטיבל זה הופיעו כבר מספר פעמים להקות מישראל.
החל משנת 2007 נערך בחודש יולי אירוע של פיסול בחול על שפת אגם טאמולה.
באירוע משתתפים אומנים ממספר מדינות באירופה.
חגיגות ייסוד העיר נערכות בכל שנה באוגוסט.
העיר גם מקיימת קונצרטים לחוף אגם טאמולה.
בעיר מצויים שני בתי מלון ושלוש אכסניות.
בתי אירוח כפריים רבים נמצאים במחוז וורו.
חורבות קירומפה (Kirumpää) - נמצאות במרחק של קילומטר אחד צפונית למרכז העיר.
מבצר בשם זה מוזכר לראשונה בכתובים ב-1322. המבצר הוקם על מנת לשמור על הגבול המזרחי של בישופות טרטו.
במחצית השנייה של המאה ה-15 הורחב המבצר וסביבו התיישבו סוחרים ובעלי מלאכה.
קירומפה נפגע קשות ב-1558, כאשר חיילי הבישוף נסוגו ממנו והבעירו אותו.
הוא נהרס סופית ב-1656, במהלך המלחמה שבין רוסיה לשוודיה.
במאות ה-18 וה-19 נעשה שימוש בשרידים מן האתר לצורך בנייה בעיר, לכן כיום לא נותר יותר מאשר גל חורבות קטן במקום.
מוזיאון קרויצואלד - ממוקם בביתו של ד"ר פרידריך ריינהולד קרויצוואלד, משורר, סופר, רופא ואיש ציבור, מחבר האפוס הלאומי קלביפואג (Kalevipoeg), שעבד בוורו כרופא במשך 44 שנה ושימש גם כרופא מחוזי.
המוזיאון נפתח לציבור בשנת 1941.
פסל זיכרון לכבוד פרידריך ריינהולד קרויצוואלד בפארק על שמו לחוף אגם טאמולה.
כנסיית קטרינה - כנסייה לותרנית, הוקמה בשנים 1793-1788 - על שמה של הקיסרית הרוסית יקטרינה השנייה, שתרמה 28,000 רובלים מכסף להקמתה.
הכנסייה האסטונית האורתודוקסית - נקראת על שם קתרינה הקדושה והוקמה ב-1806.
מוזיאון וורומה - מבט על החיים במחוז וורו מתקופת האבן ועד ימינו.
מכון וורו - מכון ממלכתי העוסק בחקר שפת וורו, תרבותה ושימורה.
המכון גם מארגן פעילויות תרבותיות ומפיץ מוצרים הקשורים לנושא.
אנדרטת הזיכרון לחללי מלחמת השחרור של אסטוניה (1918–1920) בבית העלמין של וורו.
אנדרטת הזיכרון לנספים ב"אסון אסטוניה" - לזכרם של 70 תושבי העיר, שנספו באסון טביעת המעבורת "אסטוניה" במימי הים הבלטי ב-1994. באסון נספה גם ראש העיר דאז, יאק אוט, ורעייתו.
החלקה היהודית בבית העלמין העירוני - בין שתי מלחמות העולם התקיימה בעיר קהילה יהודית קטנה (כמה עשרות).
וורטה הוא גזע חייזרי בדיוני דמוי-אדם המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בעיקר בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק תשע".
הוורטה הם משרתיהם של המייסדים של הדומיניון, להם הם סוגדים כאלים.
בדרך כלל הם מבצעים תפקידים של ניהול, דיפלומטיה או משמשים כמפקדי יחידות חיילי ג'מהדאר.
הנוכחות של הוורטה בדרך כלל מצביעה על אינטרס של הדומיניון, או מעורבות במצב נתון.
וורטה הם דמוי-אדם בעלי עור לבן, שיער שחור ועיניים בצבע לילך.
יש להם שמיעה טובה וראייה ירודה בהשוואה לבני אדם, והם חסינים מפני רוב הצורות של רעל.
לוורטה יש גם טעם אסתטי וחוש טעם גרועים מאוד.
הדברים היחידים שהם מסוגלים לחוש בטעמם הם פריטי מזון מאוד מסוימים מעולם הבית שלהם.
על פי וואיון 6, הוורטה היו פעם מין פשוט של שוכני עצים, אשר המייסדים עיצבו מחדש מבחינה גנטית.
הוורטה מאמינים שהמייסדים הם אלים, כתוצאה של ההנדסה הגנטית הזו.
בניגוד לג'מהדאר, שהוא גזע חד-מיני (קיימים רק ג'מהדאר זכרים; אין נקבות ג'מהדאר), קיימים וורטה הן ממין זכר והן ממין נקבה.
מעולם לא הובהר באופן חד-משמעי אם הוורטה מסוגלים בפועל לרבייה מינית.
אריס היא הוורטה היחידה שהפגינה יכולות טלקינזיס.
לדבריה, יכולת זו קיימת בצורה מוגבלת בקרב בני-מינה.
יחד עם זאת, יש להטיל ספק בדבריה, שכן במהלך כל האינטראקציה עימה - כל פעולותיה היו שקר ורמאות (ראה פרק: "The Jem'Hadar").
על פי הפרק "Treachery, Faith, and the Great River", לוורטה יש מכשיר המושתל בגופם, בבסיס הגולגולת, המשמש לצורך התאבדות.
אם וורטה צריך לסיים את החיים של עצמו, הוא יכול להפעיל את המכשיר, ולמות בתוך שניות.
על אף שלוורטה נאמר כי התהליך נטול כל כאב, בפועל מסתבר אחרת.
הוורטה הונדסו בכוונה להיות חסינים לרעל, עובדה שהפגינה וואיון כאשר גמע בקבוק מורעל של קנר (Kanar; משקה קרדאסי), אשר היה מיועד לדוקאט.
וואיון מתגאה על חסינותו, באומרו: "זה עוזר כשאתה דיפלומט" (הפרק: "Ties of Blood and Water").
מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של הוורטה.
על פי ואיון בפרק "Treachery, Faith, and the Great", בקרב הוורטה ישנה אגדה, ועל פיה - הם היו זן פרימיטיבי דמוי-קוף, עד שמייסד התרסק על פני כוכב הבית שלהם.
הוורטה עזרו למייסד והצילו את חייו, ובתמורה - המייסד הבטיח כי יום אחד הם יהיו חלק חשוב באימפריה גדולה.
המייסדים סייעו לוורטה להפוך לגזע מתקדם מבחינה טכנולוגית, כמו גם הינדסו אותם גנטית על מנת לשפר אצלם תכונות מסוימות.
פרט לוורטה אשר שמותיהם מפורטים להלן, דמות וורטה חסרת שם מופיעה לצידו של גול רבוק (בפרק "The Dogs of War"), וכן שני וורטה מופיעים לצידה של המִשְתָנָה נקבה כאשר היא חותמת על הסכם שלום, בתום מלחמת הפדרציה-דומיניון (בפרק: "What You Leave Behind").
וורונוב (בבלארוסית: Воранава, וורנבה; בפולנית: Woronów, וורונוב, Werenów, ורנוב, או Werenowo, ורנובו; ברוסית: Вороново, וורונובו) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
וורונוב נזכרת לראשונה בשנת 1536. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית (פלך וילנה), ובשנת 1921 נכללה במחוז וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים שהיוו את רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ושל ארגון הבונד.
כמו כן, פעלו בעיירה מוסדות תרבות יהודיים ובית ספר עברי.
ב-23 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
כעבור זמן קצר רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו בוצעו מעת לעת הוצאות להורג של קבוצות יהודים.
כ-250 פליטים יהודים שהגיעו לגטו מווילנה נרצחו ביער סמוך לעיירה.
עד ינואר 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים, ומספר יושביו הגיע לכ-3,000 איש.
ב-11 במאי 1942 ערכו גרמנים וליטאים אקציה בגטו, בה ירו למוות ב-1,834 יהודים מהגטו מחוץ לעיירה, תוך רצח יהודים נוספים בדרך לאתר ההרג.
יתר יהודי הגטו הועברו כעבור 12 יום לגטו לידא, ומשם שולחו בספטמבר 1943 למיידנק.
וורושילובקה (באוקראינית: Ворошилівка, וורושיליבקה; ביידיש: וואַרשילעווקע) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדות נהר הבוג הדרומי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
האזכור הראשון לוורושילובקה הוא משנת 1552. עד ימי האימפריה הרוסית החזיקו בעיירה אצילים פולנים, ומעת לעת נכבשה בידי הקוזקים, הטטרים והטורקים.
בשנת 1765 התגוררו בעיירה 116 יהודים.
בשנת 1787 - 189. במהלך המאה ה-19 גדלה מאוד הקהילה היהודית בעיירה.
בשנת 1897 חיו בה 1592 יהודים (כמחצית מאוכלוסיית העיירה).
היו בה שני בתי כנסת ושלושה תלמוד תורה, בהם למדו כ-150 ילדים.
כל חנויות העיירה היו שייכות ליהודים.
בשנת 1926 נמנו בעיירה 1,097 יהודים, למעלה מרבע מאוכלוסייתה.
בשנות השלושים הוקם בעיירה קולחוז יהודי.
בשנים אלה עזבו את העיירה רבים מיהודיה.
באמצע יולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
בספטמבר 1941 סופחה העיירה לאזור הכיבוש הרומני בטרנסניסטריה, ובשנת 1942 הועברו אליה יהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה.
ביוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר הוקף בגדר, והוקם בו יודנרט לאספקת עובדים יהודים לעבודות כפייה.
בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו רבים מיושביו ממגפת טיפוס הבהרות.
באמצע מרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.
בתום המלחמה עזבו מרבית היהודים את העיירה.
החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 לא מתגוררים יהודים בוורושילובקה.
וורטון הוא נמל תעופה הממוקם ליד הכפר וורטון שבמישור פלייד, לנקשייר, אנגליה.
נמצא 11 ק"מ מערבית לפרסטון (בירת מחוז לנקשייר).
כיום משמש שדה התעופה מתקן מרכזי לניסויים ופיתוח של חטיבת "צבא אוויוניקה ומידע" של חברת BAE סיסטמס.
הוא חלק מהאזור המסחרי של לנקשייר.
לשדה התעופה אישור CAA (מספר P748) אשר מאשר העברת נוסעים ציבורית והדרכות טיסה כפי שאושרו ברישיון "BAE Systems (Operations) Limited"
בשנת 1940 נבנו מסלולי שדה תעופה בוורטון.
המטרה הייתה שישמש שדה תעופה חלופי או משלים עבור בסיס "RAF Coastal Command" (מבנה ארגוני שהיה קיים בעבר (1936-1969) בתוך חיל האוויר המלכותי), שב"סקויירס גייט", בלקפול.
הוא שימש את חילות האוויר של צבא ארצות הברית (USAAF) בזמן מלחמת העולם השנייה תוך שהוא משרת אלפי כלי טיס בדרכם לשירות בבריטניה, צפון אפריקה, המזרח התיכון וברחבי אירופה.
בשנת 1944 גרמה התרסקות מפציץ מסוג B-24 שהמריא מהשדה לאסון האווירי בפרקלטון.
לאחר המלחמה הוא הפך להיות בסיס של חיל האוויר המלכותי.
בשנת 1947 השתלטה על שדה התעופה חברת אינגליש אלקטריק ובשנת 1948 העבירה לשם את משרדיה הראשיים.
שנת 1960 התמזגה אינגליש אלקטריק עם יצרנים מרכזיים נוספים בבריטניה, והאתר כונה "British Aircraft Corporation Site" (BAC).
בשנת 1981 הופרטה BAe ושמה שונה לBAE סיסטמס בשנת 1999.
האתר משמש שדה ניסוי עבור מספר כלי טיס מובילים כגון: אינגליש אלקטריק קנברה, אינגליש אלקטריק לייטנינג, BAC TSR.2, יגואר, טורנדו, הוק ויורופייטר טייפון.
וורוֹנֶז' הוא נהר באובלסטים טמבוב, וורונז' וליפצק שברוסיה, יובל שמאלי של נהר דון.
הנהר קופא במחצית הראשונה של דצמבר ונשאר תחת הקרח עד סוף מרץ.
הערים וורונז' וליפצק שוכנות לאורך הנהר.
במעלה הנהר הוא יוצא מנהר הדון דרומית לעיר וורורנז' ועולה צפונה במקביל ומזרחית לדון לאורך כ-150 קילומטרים.
מערבית לעיר מוצ'ורינסק הנהר פונה מזרחה ומתפצל לשני הנהרות לסנוי ופולנוי וורונז' (וורונז' היער, וורונז' השדה).
אלו עולים צפונה כ-75 קילומטרים עד גבול האובלסט ריאזאן.
הנהר קרוי על שם עיירה שנהרסה על ידי המונגולים בעת פלישתם לרוסיה דאז.
וורוֹנֶז' הוא מכ"ם המהווה את הדור הנוכחי של מערכות "התרעה מוקדמת" (Early warning) של רוסיה, המאפשרות ניטור בטווחים גדולים של המרחב האווירו-חללי להתרעה מפני התקפות על ידי טילים בליסטיים, גילוי ועקיבה אחר מטוסים ואובייקטים בחלל.
המכ"ם הראשון נכנס לשלב מבצעי בשנת 2009 ומוקם בלקטוסי שליד סנקט פטרבורג.
רוסיה הודיעה על תכנון להחליף את מערכות המכ"ם הקיימות במכ"מי וורונז' עד 2020.
שמו הנפוץ של המכ"ם, הקרוי על שם הנהר וורונז', תואם את סדרת מערכות המכ"ם הקרויות על שמות נהרות.
הדור הקודם של המכ"ם היה ידוע בתור דריאל (על שם מעבר דריאל), הוולגה (על שם נהר הוולגה) דווינה (על שם נהר הדווינה) והדור שלפניו – הדנייפר (על שם נהר הדנייפר) והדניסטר (על שם נהר הדניסטר).
מכ"מי וורונז' מיוצרים באופן טרומי, ולכן הם זקוקים לזמן הקמה של חודשים (ולא שנים), והם צריכים פחות אנשי צוות מאשר הדורות הקודמים.
הם גם מודולריים, כך שהמכ"ם יכול לפעול (לפחות באופן חלקי) גם בזמן שלא הושלמה בנייתו.
רוסיה השתמשה בהשקת סדרת המכ"מים כדי להעלות את חששותיה לגבי מערכות אמריקאיות להגנה נגד טילים באירופה.
בעת ההשקה של המכ"ם בקלינינגרד בנובמבר 2011 נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב צוטט כאומר "אני מצפה כי צעד זה [השקת המכ"ם] ייראה על ידי השותפים שלנו כסימן הראשון של מוכנות מדינתנו לתת מענה הולם לאיומים אשר ההגנה מטילים מהווה עבור אסטרטגיית הכוחות הגרעיניים שלנו."
וורטיגרן היה מנהיג צבאי ומלך בריטי שחי ככל הנראה במאה ה-5 ואשר הופיע במספר כתבים ואגדות מאוחרות יותר.
וורטיגרן מופיע בכתובים כמלך הבריטי שהזמין את השבטים הסקסונים להתיישב במזרח האי הבריטי במטרה לעזור לו להילחם בשבטים הסקוטים והפיקטים מצפון.
האנגלו-סקסונים התבססו באנגליה ולבסוף ביטלו את ההסכם עם וורטיגרן ותקפו את היישובים הבריטיים.
וורטיגרן עצמו נס מערבה לכיוון מערב ויילס שם על פי האגדה התיישב בטירת דינס אמריס ופגש את מרלין המיתולגי.
לפי מקורות אחרים הוא התיישב בדרום-מערב ויילס או אף בדרום הרטפורדשייר סמוך לגבול האנגלי-וולשי של ימינו.
מספר אגדות וולשיות ואנגליות נקשרו לוורטירגן, בהם אגדות המלך ארתור והמיתולגיה הוולשית אודות המאבק בין הדרקון הלבן (האנגלי) והאדום (הוולשי), וכן גם יש חשיבות לדמותו בכל הקשור להיסטוריה האנגלית המוקדמת שכן הוא הזמין את האנלו-סקסונים ובכך תרם רבות לעיצוב החברה האנגלית של ימי הביניים המוקדמים.
גִּילְדָס: ההיסטוריון והנזיר הבריטי בן המחצית הראשונה של המאה ה-6, הזכיר את וורטירגן בחיבורו "אודות חורבן בריטניה וכיבושה" (De Excidio et Conquestu Britanniae).
בפרק 23 מתאר גילדס כיצד ה"עריץ הגאה הזה" (superbo tyranno) הזמין את הסקסונים להתיישב באי הבריטי, וכיצד תחילה התיישבה קבוצה קטנה "בצד המזרחי של האי" ובהמשך הגיעו עוד ועוד.
בסופו של דבר הסקסונים דרשו תשלום הולך וגובר ומשדרישותיהם לא נענו, הם שברו את החוזה עם המלך והחלו במסעי שוד ביזה פראיים.
לא ידוע האם גילדס הזכיר בפירוש את שמו של וורטיגרן בטקסט המקורי, אך הוא מופיע בשמו בחלק מהגרסאות המאוחרות יותר.
בכל מקרה הוא אינו מגדיר את וורטיגרן כ"מלך הבריטים" אלא בתור "חומס הכתר" (tyrannus במשמעותו העתיקה) שעל כתפיו מוטלת האחריות הבלעדית להבאת הסקסונים וחורבן בריטניה הרומנו-בריטית.
בדה ונרביליס: הנזיר בדה שחיבר מספר חיבורים בתחילת המאה ה-8 ונשען על חיבורים קודמים בעבודותיו, איזכר את וורטירגן בשניים מחיבוריו; "הקורות הגדולים" (Chronica Maiora) וחיבורו המפורסם "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית" (Historia Ecclesiastica Gentis Anglorum).
תרומתו החשובה ביותר של בדה הייתה כנראה בציון וורטירגן בתור מלך העמים הבריטיים, כמו כן הוא מעניק תאריך לאירוע הגעת העמים הגרמניים וקובע אותה לשנת 449.
העמוד של אליסג (Pillar of Eliseg): עמוד אבן המצוי הוצב על ידי מלך ממלכת פּוֹוִיס סינגן אפ קאד'ל לזכר המלך אליסד אפ גווילוג (שהיה הסבא-רבא של סינגן).
בתחריט המעטר את העמוד מצוין שמו של וורטירגן בוולשית עתיקה (גרת'ירגן), בנוסף נכתב שהיה נשוי לסבירה ביתו של הקיסר הרומי מגנוס מקסימוס.
העמוד שהוקם באמצע המאה ה-9 סמוך לעיירה ל'אנגול'ן של ימינו, מציג את תחילת שושלת מלכי פוויס ועל פי המצוין בו, וורטירגן הוא ראש השושלת וכך מלך פוויס הראשון.
היסטוריה בריטונום: יצירה ספרותית היסטורית המיוחסת לנזיר הוולשי נניוס אשר נכתבה במאה ה-9 ומספרת את סיפורו של וורטיגרן כחלק מסקירה של ההיסטוריה הבריטית (חלק II, פסקאות 31–49).
הכרוניקה האנגלו-סקסונית: מציינת את מקום התרחשותם של ארבעה מהקרבות של הֶנְגִיסְט והוֹרְסָה, ומזכירה את וורטיגרן כמפקד הצבא הקרב הראשון בלבד.
הוא מוזכר בפעם האחרונה בשנת 455.
ויליאם ממאלסברי: היסטוריון אנגלי בן המאה ה-12, מצייר את דמותו של המלך כחוטא ומושחת.
ההיסטוריה של מלכי בריטניה: ג'פרי ממונמות' קושר את סיפורו של וורטיגרן לזה של מרלין, ובכך מקשר אותו לסיפורי המלך ארתור.
על פי אגדה זו, ווטיגרן בנה מבצר שיסודותיו חזרו ושקעו שוב ושוב.
לבסוף ילד קטן בשם מרלין אמר למלך שמתחת להר ישנו אגם תת-קרקעי ובו שני דרקונים - אדום ולבן, שילחמו יום אחד והלבן יכניע את האדום.
בכך ניבא מרלין את תבוסתו של וורטיגרן.
מחוז משנה וורונוב (בבלארוסית: Воранаўскі раён) הוא אחד מ-17 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הורדנה בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר וורונוב.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה וורונוב 30,477 בני אדם.
וורונה (שם מדעי: Vorona; משמעות השם: "עוף" במלגשית.
משמעות שם המין הוא על שם הכפר "בריבוטרה") הוא סוג של עוף בעל שיניים אשר חי בקרטיקון העליון של מדגסקר לפני 70 מיליון שנה.
המאובנים של עוף זה התגלו בקרבת העיר מאהאז'אנגה, בתצורות בהם נמצאו מגוון מינים אנדמיים כמו הרפטוזאורוס, הדינוזאור המנוצה רהונאביס והטורף הענקי מג'ונגזאורוס.
עוף זה היה בעל עצמות עדינות מאוד, דבר המקשה לחקור אותם.
שרידים שונים של עצמות זרוע ושל טפרים שנמצאו באתר מבולבלים בינו לבין הרהונאביס, אשר גם נמצא שם.
לא ברור איך נראה אך נראה שהיה דומה בגודלו ליונה בהתאם לשרידי הרגליים.
לא ברור גם כיצד עוף זה עופף, אך הוא נחשב למעופף מוצלח מהארכאופטריקס שאולי הזכיר את האלכסורניס.
וורומבי (שם מדעי: Vorombe) הוא סוג של עוף ענק חסר יכולת תעופה שהיה הגדול שבעופות אי-פעם והשתייך למשפחת האפיאורניים הגדולה שחיה במדגסקר במהלך הרביעון לצידו של קרובו המוכר יותר, האפיאורניס.
בסוג ישנו מין אחד אשר התגלה בעיירה "איטמפולו" שבמדגסקר כבר ב-1984 אך נחשב במשך שנים למין של אפיאורניס, אך ב-2018 החוקרים ג'יימס הנפורד וסמואל טורביי הפרידו אותו עקב הבדלים במבנה העצמות.
משמעות שמו של העוף ממלגשית הוא: "עוף גדול".
השם ספציפי שלו ניתן על שם גודלו הדומה לטיטאן מהמיתולוגיה היוונית.
משרידי עצם הירך ועצמות החזה הגדולים שלו משערים שהוא הגיע לגובה 3 מטרים ולמשקל של 536-782 ק"ג, גדול יותר מכל עוף אחר, לרבות עופות ענק מהרביעון כמו הדינורמיס והדרומורניס, אם כי האחרון קרוב אליו מאוד.
לעוף הענקי לא היו כמעט טורפים והוא חי בערבות ויערות פתוחים כמו היערות הקוצניים של מדגסקר או ברמות של מרכז האי.
לצידו חיו היפופוטמים, צבי ענק ולמורים ענקיים, כל אלה נכחדו עם הגעת האדם לאי במשך ההולוקן.
מכתש וורהול הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של האמן האמריקאי אנדי וורהול.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-24 באפריל 2012.
סלבדור (וורו) גונסאלס מרקו (בספרדית: Salvador (Voro) González Marco; נולד ב-9 באוקטובר 1963), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי.
וורו גדל בוולנסיה, והחל לשחק כבלם במחלקות הנוער של הקבוצה המקומית, ולאחר מכן בקבוצת המילואים שלה.
לאחר השאלה של עונה וחצי בטנריפה מהסגונדה דיוויסיון שב לוולנסיה ושיחק במדיה שמונה עונות, שבע מהן בלה ליגה, לפני שעבר לשחק בדפורטיבו לה קורוניה ו-CD לוגרונייס טרם פרישתו.
וורו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-13 באוקטובר 1993, בניצחון 3–1 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. הוא גם היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1994.
בשנת 2004 החל לאמן את קבוצת המילואים ולנסיה ב', אותה אימן במשך שתי עונות.
לאחר מכן הצטרף לצוות המקצועי והחל לשמש כנציג הקבוצה הבכירה מול אופ"א והרשויות המקומיות.
ב-21 באפריל 2008 מונה למאמן הזמני של ולנסיה לאחר פיטוריו של רונלד קומאן.
לאחר שהציל את הקבוצה מירידת ליגה עם ארבעה ניצחונות בחמישה משחקים, הוחלף על ידי אונאי אמרי ושב לתפקידו הקודם.
בדצמבר 2012 אימן את הקבוצה במשחק אחד אחרי פיטוריו של מאוריסיו פלגרינו.
בנובמבר 2015 אימן את הקבוצה בשני משחקים לאחר עזיבתו של נונו אספריטו סנטו.
בספטמבר 2016 קיבל את תפקיד המאמן הזמני בפעם הרביעית, כשאימן בשלושה משחקים לאחר פיטורי פאקו אייסטאראן.
ב-30 בדצמבר 2016 שב לעמדת המאמן הזמני לאחר התפטרותו של צ'זרה פראנדלי, וב-10 בינואר 2017 הפך לראשונה למאמן הקבוע של הקבוצה כאשר ולנסיה נמצאת במקום ה-17 ובסכנת ירידה.
תחת וורו הקבוצה הוציאה רצף תוצאות טובות, ובסופו של דבר סיימה את העונה במקום ה-12. בתום העונה מונה מרסלינו למאמן, והוא הפך לעוזר מאמן.
ב-29 ביוני 2020, שישה מחזורים לתום העונה, פוטר המאמן אלברט סלאדס, ובפעם השישית וורו שב לתפקיד המאמן הזמני, עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי.
בתום העונה שב לתפקיד עוזר המאמן.
במאי 2021 שב בפעם השביעית לתפקיד המאמן הזמני, כאשר החליף את המאמן המפוטר חאבי גארסיה, לפני מינויו של המאמן חוסה בורדאלאס.
ב-30 בינואר 2023 שב לקבוצה בפעם השמינית, כמחליפו של ג'נארו גאטוזו שפוטר לאחר רצף תוצאות שליליות.
וורטון ג'קסון גרין היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית וכקצין בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
גרין נולד ב-28 בפברואר 1831 בסנט מרקס שבטריטוריית פלורידה, והתחנך על ידי מורים פרטיים.
הוא למד בג'ורג'טאון קולג', באקדמיית לאבג'וי בראלי, קרוליינה הצפונית, ובאקדמיה הצבאית של ארצות הברית, וסט פוינט, ניו יורק, אך נשר.
לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת וירג'יניה בשארלוטסוויל ובאוניברסיטת קמברלנד, לבנון, טנסי.
הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1854 והחל לעסוק בכך בוושינגטון הבירה, וב-1859 עבר לעסוק בחקלאות במטע שלו "אזמרלדה" במחוז וורן שבקרוליינה הצפונית.
במהלך מלחמת האזרחים, התגייס גרין לצבא הקונפדרציה ב-1861 ועלה בסולם הדרגות ללוטננט קולונל של רגימנט קרוליינה הצפונית השני.
לאחר מכן שירת במטהו של בריגדיר גנרל ג'וניוס דניאל.
גרין נפצע ונלקח בשבי בקרב גטיסברג ביולי 1863. את שארית המלחמה בילה במחנה השבויים באי ג'ונסון.
לאחר המלחמה, התיישב ב"טוקאי ויניארד", ליד פאייטוויל, קרוליינה הצפונית, והתעניין בגידול גפנים.
הוא היה ציר לוועידות הלאומיות הדמוקרטיות ב-1868, 1872, 1876 ו-1888. גרין היה הנשיא הראשון של אגודת החיילים והמלחים בקונפדרציה בקרוליינה הצפונית.
כשנכנס לפוליטיקה, נבחר כדמוקרטי לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים ה-48 וה-49, וכיהן מ-4 במרץ 1883 עד 3 במרץ 1887. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1886 ופרש מהשירות הציבורי.
לאחר מכן הקדיש את זמנו לטיפוח הכרם שלו ולעיסוקים ספרותיים.
וורטון גרין מת ב"טוקאי", ליד פאייטוויל, קרוליינה הצפונית ב-6 באוגוסט 1910. הוא נקבר בבית הקברות קרוס קריק בעיירה.
הוא היה בנו של גנרל המהפכה הטקסנית תומאס ג'פרסון גרין, נכדו של הסנאטור האמריקני ג'סי וורטון, ובן דודו של גנרל הקונפדרציה מט רנסום.
אחת מבנותיו של גרין, שרה, נישאה לתעשיין העשיר פמברוק ג'ונס מווילמינגטון, קרוליינה הצפונית, ב-1884. בעזרת חברם הקרוב, אספן האמנות ונשיא הרכבת הנרי וולטרס, הם יצרו סגנון חיים שלטענתם הפך אותם למודלים לאמירה, "לשמור על קשר עם הג'ונס".
הם שמרו על מגורים מפוארים בניופורט ובניו יורק.
אחוזת הגנים שרה גרין ג'ונס שהוקמה בווילמינגטון עדיין קיימת וידועה בשם Airlie Gardens.
וורה (באלבנית: Vorë, אופן היידוע באלבנית: Vora) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז טירנה אשר במרכז-מערבה של אלבניה.
וורה מהווה צומת תחבורה וצומת אנרגיה משמעותית במרכז אלבניה, משום מיקומה במעבר בין שני רכסי הרים אשר דרכו עוברים עוקרי תחבורה וקווי חשמל.
ב-28 בינואר 2020 התחולל רעש אדמה בעוצמה של 5.1 בסולם ריכטר, אשר מרכזו היה 12 קילומטרים צפונית-מערבית לוורה, ובעיירה נגרמו נזקי רכוש.
מראשית המאה ה-21 ועד 2023, חלה ירידה של כ-20 אחוזים במספר תושבי העיירה.
בעיר שורר אקלים סובטרופי גשום, הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 16 מעלות צלזיוס.
אתר בשם וורה מאוזכר לראשונה בכתובים בתקופת סקנדרבג כמקום קבורה של חיילים אלבנים שנהרגו בקרבות מול העות'מאנים.
האזור נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית במהלך המאה ה-15. בכפר פרזה שוכנת מצודה אשר הוקמה במאה זו על ידי העות'מאנים, כחלק ממערך מצודות דרכים שהקימו לצורך ביסוס אחיזתם באלבניה.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה וורה על ידי כוחות מקומיים, ובהמשך נכבשה על ידי צבא ממלכת סרביה.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיירה על ידי ממלכת איטליה ב-1915, לאחר מכן בשנים 1916–1918 הוחזקה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולבסוף נכבשה על ידי מדינות ההסכמה והוחזרה לאלבניה.
ב-1939 נכבשה אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית, והעיירה נכללה באזורי השלטון האיטלקיים.
הגרמנים נסוגו בשיטת אדמה חרוכה והותירו נזקים כבדים בוורה.
במהלך העידן הקומוניסטי הייתה וורה עיירה נחשלת ועיקר התעסוקה התבססה על חקלאות וכריית פחם.
סתיו העמים לא פסח על אלבניה, ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קרס השלטון הקומוניסטי במדינה, והמצב הכלכלי הורע.
מפעלי התעשייה מהעידן הקומוניסטי נסגרו.
בהדרגה, שינתה העיירה את פניה והוקמו בה מבני משרדים בשל סמיכותה לטירנה, וכן אתרי הארחה כבסיס יציאה לתיירי טבע לאזורים ההרריים אשר סובבים את וורה.
בפאתי העיירה הוקם מפעל ביקבוק של קוקה קולה .
ב-2008 אירעו בכפר גרדץ אשר בשטח הרשות המקומית וורה סדרת התפוצצויות של תחמושת שאוחסנו במחסני הצבא האלבני, ו-26 בני אדם נהרגו.
בוורה משחקת קבוצת הכדורגל וורה אשר נכון ל-2025, מתחרה בליגת העל האלבנית.
World of Warcraft הוא משחק תפקידים המוני מסוגת פנטזיה מאת חברת המשחקים Blizzard.
זהו המשחק הרביעי בסדרת משחקי הפנטזיה וורקראפט ומתרחש בעולמות הפנטזיה אזרות', דראנור, אאוטלנד, ארגוס קסורות', ושאדולנדס המשחק מתאר את ההתרחשויות מנקודת המבט הפרטית של השחקן, כארבע שנים לאחר סיום האירועים והמלחמות המתוארים בשלושת המשחקים הראשונים ומתרחשים בעולם דמיוני.
המשחק הופץ לראשונה בנובמבר 2004 והפך למשחק התפקידים המצליח והפופולרי ביותר עם 15 מיליון שחקנים, נתון זה הופך אותו למשחק התפקידים ההמוני בעל מספר השחקנים הגדול ביותר, שמהווה כ-60% מכלל שחקני משחקי התפקידים ההמוניים.
בנוסף למשחק המקורי, הוציאה חברת בליזארד (blizzard) שמונה ערכות הרחבה, שכל אחת מרחיבה את המשחק ומפתחת את התקדמות האירועים בעולם.
ההרחבה הראשונה, "The Burning Crusade", הופצה בינואר 2007; השנייה, "Wrath of the Lich King", הופצה בנובמבר 2008; השלישית, "Cataclysm", בדצמבר 2010; הרביעית, "Mists of Pandaria", בספטמבר 2012; החמישית, "Warlords of Draenor", בנובמבר 2014; השישית, "Legion", באוגוסט 2016;
ההרחבה השביעית, "Battle for Azeroth", הופצה ב-14 באוגוסט 2018, ההרחבה השמינית "Shadowlands",הופצה ב-24 בנובמבר 2020.
בשנת 2025, מגזין רולינג סטון דירג את המשחק במקום ה-12 ברשימת 50 משחקי הוידאו הגדולים בכל הזמנים.
בליזארד הכריזה לראשונה על המשחק בספטמבר 2001, כאשר פיתוח המשחק עצמו ארך למעלה מ-4 שנים כולל בדיקות אלפא דקדקניות.
המשחק ראה אור ב-23 בנובמבר 2004 ויועד למערכות ההפעלה וינדוס ומקינטוש, אך פועל גם על יוניקס ומערכות לינוקס ומשתמשים מהסביבות השונות חולקים אותם שרתי משחק.
בשלושת המשחקים הראשונים בסדרה הוצגו דמויות וקווי עלילה אודות שוכני העולם הבדיוני של אזרות', גזעי אדם, אורקים, אלפים ואל-מתים, והמאבקים ביניהם.
כותר זה ממשיך את אירועי המשחק הקודם, ונפתח כארבע שנים לאחר סיום "המלחמה הגדולה", בסיפור ישנן שתי קבוצות גדולות, היריבות אחת לשנייה: העדר (The Horde, "ההורד"), והברית (The Alliance, "האליינס").
בכל אחד מן הצדדים הללו ישנם גזעים שמותאמים להן.
להורד משתייכים: האורקים מאורגרימר, אל מתים, טאורנים, טרולי הג'ונגל משבט חנית האופל, אלפי-דם וגובלינים.
לאליינס משתייכים: בני האנוש מממלכת סטורמווינד, גמדים מממלכת איירונפורג', אלפי הלילה, ננסים, דרנאיי ואנשי-זאב.
ישנן גם שני גזעים שנחשבים נייטרליים, הפנדרן והדרכת'יר, שעליהם לבחור צד בשלב מסוים במשחק.
כל גזע יכול ללמוד מספר מוגבל של מקצועות מבין הסוגים הללו: לוחם, פלאדין, צייד, כהן, קוסם, נזיר, נוכל, שאמאן, מכשף ודרואיד, נוסף על שלושה מקצועות יוקרה: אביר מוות, צייד שדים ומעלה באוב.
מדי פעם מגבלת המקצועות-לגזעים מוקלת על ידי המפתחים, כך ששחקן שלא היה יכול ליצור פלאדין מגזע מסוים יוכל ליצור אותו בגרסה יותר מאוחרת.
ניתן לחלק את המקצועות במשחק לקטגוריות: Tank, DPS (Damage) ו-Healer.
לכל מקצוע יש לכל הפחות התמחות אחת, אם כי ישנם מספר מקצועות אשר יכולים להתמחות ביותר מסוג אחד (והשחקן יצטרך לבחור מה הוא רוצה להיות).
כך לדוגמה, לוחם יכול להתמחות כטנק או כ-DPS; ונזיר יכול לבחור להתמחות כטנק, כ-DPS או כהילר.
טנקים - דואגים "למשוך אש" אליהם, ולגרום לכך שהאויבים יתמקדו בהם מאשר ביתר חברי הקבוצה.
לרוב מצוידים בשריון כבד ובמיומנויות (סקילים) שתפקידם לדאוג להישרדותם וגם לכך שהאויבים יתקפו רק אותם.
DPS - דואגים להילחם ביריב ולגרום לו כמה שיותר נזק.
באופן לא רשמי הם מתחלקים לכמה סוגים:
Melee DPS - אלו המעדיפים שיטות לוחמה מטווח קרוב באמצעות נשק קר.
Ranged DPS - אלו המעדיפים להילחם באויביהם על ידי שימוש בכלי נשק ארוכי טווח כגון חץ וקשת או נשק חם.
Casters - בקבוצה זו ניתן למנות את מטילי הכשפים למיניהם, המטילים לחשים ממרחק בדומה לקבוצה הקודמת, אך בשונה ממנה, לחלק מהלחשים יש זמן טעינה המשתנה בהתאם ללחש.
Healers - מטילים לחשי ריפוי ולחשי תמיכה (באפים) על דמויות משתי הקבוצות האחרות.
בעוד שבמשימות ליחיד ההמתחות של הדמות כמעט ולא תורגש, הדבר בולט במיוחד במשימות קבוצתיות כמו דאנג'נים או ריידים בהם יש צורך בשיתוף פעולה בין שחקנים.
לפני תחילת המשחק, נדרש השחקן לעצב דמות אווטאר איתה יתנהל בעולם המשחק.
על השחקן לבחור באחת ממספר ממלכות (שנקראים גם שרתים ("סרברים") או Realms), סביבות משחק בעלות סט כללים אופייני, המהוות עותקים נפרדים של עולם המשחק.
יש 4 קטגוריות של סביבות משחק:
סביבת שחקן-נגד-שחקן (PvP) מיועדת ללוחמה בין שחקנים.
שחקן-נגד-סביבה (PvE) להשלמת משימות וקטילת מפלצות והדגש בסביבת משחק תפקידים הוא על גילום דמות בצורה ההולמת את אופייה.
סביבת RP - צורה של סביבת PvE אך יותר מתקדמת מבחינת משחק התפקיד ועם כללים יותר נוקשים.
RP-PVP - שילוב של סביבת PvP עם RP.
בהמשך על השחקן לבחור להשתייך לאחד מהגזעים של דמות האווטאר מתוך הגזעים המשתייכים לזרם ואת סוגה (מקצועה), , וכן להתאים פרטים כדוגמת צבע עור, תספורת ושיער פנים.
להשתייכות הזרמית של הדמות לפלגה וגזע חשיבות סיפורית וכן השלכות על חוויית המשחק.
ההשתייכות הזרמית תקבע את מקום תחילת המשחק של הדמות, נחלת הדמות, משימות, מבוכים והמפלצות מולם יתמודד השחקן.
השליטה באווטאר מתבצעת ממבט גוף שלישי (עם האפשרות לשחק בגוף ראשון).
ממשק המשחק מבוסס הצבע-והקלק, ומאפשר לבקר מאפייני שליטה ותצוגה רבים כמו גם להתקין תוספים.
ממשק המשחק (HUD) מגוון ביותר, והוא בין המשחקים הבודדים שנותן לשחקן להתאים אישית את הממשק לצורכי השחקן.
ההתקדמות במשחק אינה מבוססת כישורים כבמשחקים רבים מסוגה, אלא על פי שיטת המעמדות.
בשיטה זו, הכישורים והציוד אותם יכול לנצל השחקן תלויים בדרגתו בקרב המעמד אליו הוא משתייך.
עם הניסיון, הכשרה של דמות המשחק במיומנויות כגון נפחות, כרייה, בישול ועזרה ראשונה, מאפשרת את פיתוח הדמות ביכולות לפי רצונו של השחקן.
השלמת המשימות המוצעות אינם חובה, אלה מסייעות לשחקן להכיר את עולם המשחק, לפתח את דמותו ולעודד חקר ואכלוס של חלקי העולם השונים.
לפני אווטאר בודד או קבוצה אווטרים עומדות משימות רבות, מפלצות ששות לקרב ומבוכים ענפים.
מנגד, ניתן לקרוא אווטאר אחר לדו-קרב וכן להשתתף במלחמות המוניות.
התקדמות השחקן במשחק מתבטאת בעיקר בעלייה של אווטאר ברמות משחק, ובגישה לכלי מלחמה (נשק וכלי הגנה) טובים יותר, אך לא רק, מעבר לגמול כספי הטמון בלחימה והשלמת משימות יכול השחקן להשתכר בלי להילחם.
על פי מדיניות בליזארד הקמה של שרת פרטי לא רשמי למשחק היא הפרה של זכויות יוצרים, ולאורך השנים לא מעט שרתים פרטיים "ירדו" מהרשת על ידי בליזארד, כשבעליהם של חלק מהשרתים האלו אף נתבעו בבתי משפט על ידיהם.
טבלה זו כוללת רק את גזעי הבסיס, כלומר ללא Allied races - גזעים מיוחדים שהתווספו בהרחבה Battle for Azeroth.
מתחיל את המשחק ברמה 8. עד להרחבה WoD, כדי לפתוח מקצוע זה השחקן היה נדרש להגיע עם דמות אחרת לרמה 55.צייד שדים (Demon Hunter)התווסף בהרחבה Legion.
מתחיל את המשחק ברמה 8. עד להרחבה Shadowlands, כדי לפתוח מקצוע זה השחקן היה נדרש להגיע עם דמות אחרת לרמה 100.מעלה באוב (Evoker) התווסף בהרחבה Dragonflight.
מתחיל את המשחק ברמה 58. כדי לפתוח מקצוע זה, השחקן נדרש להגיע עם דמות אחרת לרמה 50 לפחות.
נוסף על "גזעי הבסיס" שהוזכרו לעיל, החל משלב מסוים במשחק יהיו זמינים לשחקן גזעים נוספים, שמהווים למעשה גרסאות אלטרנטיביות לגזעים במשחק (סוגים שונים של בני אנוש, אלפים, אורקים וכדומה).
גזעים אלו התווספו בהרחבה Battle for Azeroth, וכדי ליצור אותם, על השחקן לבצע משימות עבור הארגון שאליו הגזע משויך עם דמות קיימת, ולהגיע איתו למעמד מסוים.
גזעי Allied races מתחילים את המשחק ברמה 10, ויש להם אפשרות לקבל ציוד מיוחד עם ההתקדמות ברמות.
שילובי גזע-מקצוע זמינים עבור Allied races:
מקצועיכול לשמש כ:זמין עבור:גזעי הבריתגזעי העדרטנקריפויDPSKul TiranDark IronMechagnomeVoid ElfLightforged draeneiNightborneHighmountain taurenMag'harZandalari trollsVulperaלוחםפלאדין (אביר-קודש)ציידכהןקוסםנזירנוכלשאמאןמכשףדרואידאביר מוותצייד שדים
ארת'ס, יורש העצר של ממלכת לורדרון נשלח להיאבק במגפת אל-מתים שפשטה בארץ, אך נופל תחת כישופו של נרז'ול, מלך הליץ' רב העוצמה, המבקש לשלוט בעולם.
כעת, משרתיו של נרז'ול בהנהגתו של ארת'ס יוצאים להוביל את הסקורג' לשלוט בלורדרון ובעולם של אזרות'.
עלילת המשחק נמסרת לשחקן דרך סדרת קווסטים - המשימות שעליו להשלים כדי להתקדם במשחק - והיא מתמקדת ביריבות בין הגזעים השונים של אזרות' ובאויבים שעליהם להביס.
המשחק מציג שתי קבוצות השואפות לניצחון אחת על השנייה ולשליטה בטריטוריה ובמשאבים המוגבלים של אזרות'.
תחת הברית (The Alliance) נמצאים בני האדם, אלפי הלילה, הגמדים והננסים.
בעדר (The Horde) חברים האל מתים, האורקים, הטאורנים דמויי-השור (Tauren) והטרולים משבט חניתות האופל.
לכל גזע יש אזור התחלה נפרד ומשימות מיוחדות עד לרמה 10. לכל גזע יש עיר בירה בעולם המשחק (למעט הננסים והטרולים).
בין סוגי הדמויות (מקצועות) שהוצגו בגרסה הקלאסית של המשחק ניתן למצוא לוחם, דרואיד, קוסם, כהן, צייד, נוכל, שאמאן, מכשף ופלאדין (אביר קודש).
קווי העלילה העיקריים המוצגים במשחק כוללים, בין היתר: עלייתו של אדון האש ראגנארוס, המלחמה כנגד הדרקון השחור נפריאן וכנגד האל הקדום כ'תון, ועצירת תוכניותיו של משרתו של מלך הליץ', קאלת'זאד.
בכנס Blizzcon של שנת 2017 הכריזו בליזארד כי ישחררו מחדש את הגרסה הקלאסית של המשחק.
הגרסה המחודשת, שתיקרא בשם "WoW Classic" ומשתמשת במנוע הגרפי של ההרחבה Battle for azeroth, יצאה לקהל הרחב בשנת 2019 וזכתה לפופולריות רבה.
World of Warcraft: The Burning Crusade ("מסע הצלב הבוער") היא חבילת ההרחבה הראשונה שיצאה למשחק.
החבילה הופצה לראשונה בינואר 2007. ההרחבה מתמקדת ביבשת חדשה, שרידי העולם דראינור ממנו הגיעו האורקים - "הארץ החיצונה" (Outland).
העלילה עוסקת בחזרתם של אנשי אזרות' אל Outland דרך "השער האפל", כדי לחסל את האיום שמהווה השליט הנוכחי של Outland, אילידן הבוגד, ולהביס את צבא השדים שלו שמאיים על יושבי הארץ החיצונה.
בנוסף עליהם להילחם בשדים של הלגיון הבוער ובקבוצה גדולה של אלפי דם בראשם הנסיך Kael'thas Sunstrider שהיו בעלי ברית של אילידן אך בסוף חברו ללגיון הבוער במטרה לזמן את אחד השדים החזקים ביותר של הליגון Kil'jeaden לתוך אזרות'.
כמו כן השחקן מתוודע לשני גזעים חדשים באזרות', הדרנאיי ואלפי הדם, ועל הקשר שלהם לארץ החיצונה.