tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמות המשקעים הממוצעת בשנה בבואקה עומדת על 1.100 מילימטרים בשנה.
המגזר הכלכלי החשוב ביותר בעיר וסביבתה הוא החקלאות; במיוחד גידול כותנה.
מפעל הטקסטיל נוסד בעיר בשנת 1921 והיה החברה התעשייתית הראשונה במדינה.
זרעי כותנה משמשים גם לתעשיית השמן והסבון.
לפחות עד 2002 בואקה הייתה מרכז כלכלי חשוב כולל השוק הסיטונאי שלה.
כתוצאה ממיקומה הגאוגרפי באזור של מפגש כבישים ראשיים ומסילת הרכבת, בואקה נמצאת במצב כלכלי מיוחד, דבר שגרם להקמת חברות ומפעלים רבים בעיר.
המוצרים המיוצרים והמעובדים בבואקה הם: מוצרי טבק, חומרי בניין, טקסטיל, כותנה, סיסל ואורז.
מחצבים כגון:- זהב, כספית ומנגן נחצבים במכרות בקרבת מקום.
כלכלת העיר התערערה במהלך שלטון המורדים שנמשך בעשור שהחל בשנת 2002. חברות רבות נסגרו או עברו לעיר אביג'אן, המרכז הכלכלי של חוף השנהב.
שני התהליכים האלה הביאו לירידה של 60% בהעסקת העובדים הפורמלית בעיר.
לדוגמה, מפעל ייצור הטקסטיל הגדול ביותר בעיר, מפעל גונפרוויל, הפחית 1200 עובדים ממצבת העובדים שלו, ירידה של 80% מכח העבודה של המפעל.
ההתאוששות הכלכלית הייתה איטית עד תחילת שנת 2010. לאחר שממשלת חוף השנהב החזירה את השליטה בבואקה בעקבות הבחירות שהתקיימו בין 2010–2011, המשק עבר התחיל להשתקם.
הכבישים נסללו מחדש לאחר שנים של הזנחה, מה שאפשר את הובלת הסחורות למשימה הרבה יותר קלה.
חומרי הגלם כגון כותנה ואגוזי קשיו החלו לזרום למפעלי העיבוד בבואקה בכמויות גדולות יותר.
הקונצרן הבינלאומי לעיבוד קקאו, קפה ואגוזי קאשיו בשם עולם OLAM מסינגפור פתח ב־2012 מפעל לעיבוד קשיו בבואקה, המפעל מספק כמעט 2400 משרות.
העסקים החקלאים התחילו לחזור למצבם המקורי שהיה לפני העימות עם המורדים.
בנוסף, הבנקים פתחו סניפים חדשים והמרכולים חזרו לפעול כרגיל.
הממשלה שנתה את מדיניותה והמריצה צמיחה מחודשת, כגון במחירי מינימום, ופרויקטים להגדלת המסחר, כולל סלילת כביש מהיר לחיבור של בואקה לבירת המדינה יאמוסוקרו.
בעיר נמצא נמל התעופה בואקה הממוקם מצפון-מערב לעיר.
העיר ממוקמת ליד קו הרכבת המחברת בין אביג'אן לואגאדוגו שבבורקינה פאסו, הרכבת, המסילה ותחנת הרכבת שבעיר מנוהלים על ידי חברת הרכבות סיטארל .
הכבישים העוברים בבואקה ומחברים אותה עם יתר החלקי חוף השנהב, עם כיוון השעון הם ה-A3 וה- A8. מצפון ה-A3 מחבר את העיר עם קטיולה ועם קורוגו.
הכביש A12 מזרחה מחבר יעדים נוספים בבורקינה פאסו ובמאלי.
מזרחה A10 המתחיל בבואקה מתחבר לגאנה ולבונדוקו באמצעות כביש A1 צפונה ואבנגורו דרומה.
כביש A8 מתחבר ל- אבנגורו צפונה בכביש A1 ואביג'אן דרומה.
A3 דרומה מתחבר לבירה יאמוסוקרו ולמרכז הכלכלי אביג'אן.
מערבה על כביש A8 ניתן להגיע ליעדים נוספים בליבריה ובגינאה .
בבואקה יש 316 בתי ספר יסודיים, 27 בתי ספר תיכוניים ציבוריים ופרטיים, אוניברסיטה (אוניברסיטת אלסאן אואטרה הציבורית נוסדה בשנת 1992) והמכון הלאומי להדרכת אחים ואחיות לבריאות הציבור.
בעיר הוקם מכון המחקר לכותנה ולסיבי טקסטיל טרופיים.
בנוסף לבית החולים האוניברסיטאי, ישנם מספר רב של מרכזי בריאות ומרפאות פרטיות.
צוות רפואי עובד בבית החולים האוניברסיטאי בבואקה מאז 2002.
האקדמיה הנוצרית הבינלאומית הייתה פנימייה אמריקאית, בעיקר לילדים של מיסיונרים.
בספטמבר 2002 בית הספר נכלא בין החזיתות במהלך מלחמה האזרחים במדינה.
מעל 160 תלמידים והמטפלים שלהם היו מוקפים בכוחות המורדים וכוחות הממשלה במשך שבוע.
לאחר מכן פונה בית הספר ושימש את הצבא הצרפתי כבסיס צבאי.
בהמשך בית הספר נסגר רשמית בשנת 2005.
העיר עצמה היא עיר מחוז; פרברי העיר הם כפרים הנמצאים מחוץ למרכז העיר.
בסביבת העיר נמצאים כ־130 כפרים שרבים מתושביהם מתפרנסים בה.
האצטדיון המקומי של בואקה נקרא Stade Bouaké הידוע גם בשם אצטדיון השלום, הוא נבנה בשנת 1984 לקראת משחקי גביע אפריקה לאומות 1984, הוא יהיה גם אחד האצטדיונים המארחים לקראת גביע אפריקה 2023. שיפוץ האצטדיון החל בשנת 2020. קיבולת האצטדיון לפני השיפוץ 35,000 מושבים ולאחר השיפוץ הוא יגדל ל־40,000 מקומות.
הקבוצה המקומית נקראת Bouaké FC ומגרש הבית שלה הוא אצטדיון Stade Bouaké.
הספורטאים שייצגו את נבחרת חוף השנהב בכדורגל ושנולדו בבואקה הם האחים קולו טורה ויאיה טורה ואחרים.
לבואקה יש הסכם ערים תאומות עם:
בואן יאנג (בסינית: 楊伯文; נולד ב-6 בנובמבר 1990 באוסטרליה) הוא שחקן, קומיקאי, מגיש פודקאסט ותסריטאי קנדי-אמריקאי.
בספטמבר 2018 הצטרף לצוות הכותבים של סאטרדיי נייט לייב.
יאנג הפך לשחקן המשתתף בתוכנית בספטמבר 2019, בעונה ה-45 של התוכנית, ובכך הפך לשחקן הסיני-אמריקאי הראשון, לשחקן ההומוסקסואל הגלוי השלישי ולשחקן ממוצא אסייאתי הרביעי בתולדותיה של התוכנית הוותיקה.
לפני תחילתה של העונה ה-47, שודרג מעמדו לחבר בצוות השחקנים הראשי של התוכנית.
יאנג נולד בבריזבן, קווינסלנד, אוסטרליה, למשפחה שהיגרה מסין בשנות ה-80. אביו, רוילין, גדל בחלק כפרי של אזור מונגוליה הפנימית של סין היבשתית, גדל בבקתת קש ובוץ.
הוריו של רוילין לא ידעו קרוא וכתוב, אבל הוא קרא ספרים במשך שעות לאור נרות ולבסוף החל לימודיו באוניברסיטה - דבר נדיר זמן קצר כל כך לאחר מהפכת התרבות בסין (1966–1976), אשר למעשה סגרה את האוניברסיטאות.
אמו של יאנג היא רופאת נשים (מיילדת וגינקולוגית).
בני הזוג עברו לבריזבן כדי שרוילין יוכל להשלים את לימודי הדוקטורט שלו.
לבואן יש אחות גדולה, בביתם, הילדים דיברו מנדרינית ביניהם, ולמדו בבית ספר סיני בימי ראשון.
כשהיה בן שישה חודשים בלבד המשפחה עברה למונטריאול שבקנדה, שם גילה בואן לראשונה את Saturday Night Live.
כשהיה בן תשע, המשפחה עברה לאורורה, קולורדו.
כילד, בואן נמשך לתוכניות האירוח הליליות של דייוויד לטרמן וקונאן או'בריאן.
אדריאן הולגווין, המורה לחשבון אינפיניטסימלי של יאנג בתיכון, היה גם המאמן של "התלקחות ספונטנית" - קבוצת תיאטרון אלתור ב.
יאנג סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2008, ובספר המחזור שלו נכתב שמבין כל הבוגרים, הוא בעל הסיכויים הטובים ביותר להיות חבר בצוות השחקנים של סאטרדיי נייט לייב.
כאשר יאנג היה בן 17, לאביו נודע שהוא הומוסקסואל כאשר גילה מסך צ'אט פתוח על המחשב המשפחתי.
הוריו לא הגיבו לבשורה בצורה חיובית, וסברו כי "דברים כאלה לא קורים בסין".
אביו של בואן רצה "לפתור את הבעיה", ולמרות היותו אדם לא דתי הוא שלח את בואן להשתתף בשמונה טיפולי המרה.
בואן השתתף על מנת לרצות את הוריו, אולם בטיפולים עצמם נבהל מהשילוב שעשה המטפל שלו בין דת לבין פסאודו-מדע.
בראיון לעיתון הניו יורק טיימס, שאלה אותו מדוע הוריו, שניהם מדענים, שיתפו פעולה עם טיפול שכזה.
בואן אמר שזה "היה עניין תרבותי עבורם, הערך התרבותי הזה סביב גבריות, סביב שמירה על הקו המשפחתי, שמירה על דברים מסוימים קדושים ומקודשים", ואמר כי רצה "לפגוש אותם באמצע הדרך".
הוא עבר לניו יורק ב-2008 כדי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, כמו אחותו הגדולה.
אביו הטיל עליה להשגיח עליו במהלך תקופה זו, כאשר בואן ניסה "להיות סטרייט, אך נכשל בכך כישלון חרוץ".
הוא השלים עם היותו גיי, ושילב זאת בעבודתו הקומית, תוך תקווה שהוריו ילמדו לקבל ההיבט הזה שלו.
מאז הם השלימו ונהנים מ"מערכת יחסים נהדרת".
יאנג קיבל השראה מסנדרה או, אשר גילמה בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי" את דמותה של כריסטינה יאנג - סטאז'ית השואפת להיות רופאה.
הוא נרשם ללימודי וסיים תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת ניו יורק.
עם זאת, ההתמחות שלו דווחה בצורה שגויה כמיקרוביולוגיה.
לאחר שהבין שהוא למעשה קיבל השראה מסנדרה או בשל יכולת המשחק שלה, הוא החליט לפנות לכיוון של קריירה במשחק.
באוניברסיטת ניו יורק הוא פגש את מאט רוג'רס, יחד איתו הקים את - פודקאסט קומי שבועי שבו יאנג "מבטא בצורה לא מתנצלת את אישיותו, סיפורו ואת עצמו על ידי שיתוף חוויותיו כחבר בקהילת הלהט"ב.
יאנג למד בעצמו כיצד לעבוד עם אדובי פוטושופ, תוכנה לעיצוב גרפי, ועבד כמעצב גרפי בחברת One Kings Lane, אתר אינטרנט יוקרתי לעיצוב פנים, משנת 2013 ועד 2018. שעות העבודה הגמישות איפשרו לו לעסוק במקביל בקומדיה ובאימפרוביזציה.
יאנג מנחה את הפודקאסט העוסק בתרבות פופולרית יחד עם ומעלה סרטוני ליפ סינק לטוויטר.
הפודקאסט אשר תואר על ידי Vulture כעוקצני ומענג.
נכון לספטמבר 2019, לפודקאסט 170 פרקים.
בשנת 2018, יאנג הצטרף לצוות הכותבים של סאטרדיי נייט לייב בעונתה ה-44 של הסדרה.
יאנג אמר שתמיד אהב את SNL כשגדל, אבל התקשה לדמיין את עצמו בתוכנית, כי הוא מעולם לא ראה אנשים שנראו כמוהו (אמריקאים-אסיאתיים) קשורים לסדרה.
יאנג היה שותף לכתיבת 21 פרקים של התוכנית בעונת 2018–2019. כתיבתו כללה: "GP Yass", מערכון אודות מכשיר ניווט GPS של רכב המשתמש בדמויות של דראג קווינס כדי לספק הנחיות נסיעה קוליות לנהג; וכן שני מערכונים שנכתבו יחד עם - "צ'קים" בהשתתפות סנדרה או ו-"השחקנית" בהשתתפות אמה סטון.
בספטמבר 2019, יאנג קודם והפך לשחקן בסדרה, בעונתה ה-45, יחד עם .
יאנג הוא השחקן הראשון ממוצא סיני שמופיע בסדרה, והשחקן השלישי שהוא הומוסקסואל גלוי (אחרי ו).
ל-SNL היה "ייצוג מועט של שחקנים אסייתים, הן כחברי צוות והן כמנחים-אורחים" במשך כמה עשורים.
עד לקידומו של יאנג, היו רק שלושה שחקנים ושישה מנחים-אורחים שהיו ממוצא אסייתי.
באופן דומה, ל-SNL היה ייצוג נמוך יחסית לשחקנים (חברי צוות או מנחים-אורחים) להט"ביים מאז שהסדרה החלה ב-1975. יאנג הוא הגבר הלהט"בי הגלוי השלישי בהיסטוריה של התוכנית.
קידומו של יאנג - שחקן הומוסקסואל גלוי ממוצא אסייתי - זכה לפרסום ברחבי העולם.
במגזים Variety, יאנג הופיע במקום השני (אחרי אליוט פייג' ולפני האנטר שפר) ברשימת Power of Pride - רשימת האמנים הקוויריים המשפיעים ביותר בהוליווד בשנת 2021. באותה השנה, יאנג היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים עבור שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית.
בשנת 2021, יאנג הופיע ברשימת טיים 100, הרשימה השנתית של מגזים טיים של 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
לאחר למעלה משבע שנים בתוכנית, אישר יאנג את דבר עזיבתו את הצוות הקבוע.
פרק הפרידה של יאנג שודר ב-20 בדצמבר 2025, בהנחייתה של אריאנה גרנדה.
מערכון הסיום של הפרק שימש כטקס פרידה עבור יאנג, ובמסגרתו הוא ביצע את השיר "Please Come Home for Christmas" יחד עם גרנדה והזמרת שר.
יאנג הופיע במספר סדרות טלוויזיה ורשת, בהן "ברוד סיטי", וכן בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "כמה רומנטי".
ב-2019 הופיע ברשימת פורבס 30Under30 של פורבס בנושא "הוליווד ובידור".
בשנת 2021 יאנג הופיע בסדרה הטלוויזיה "שמיגדון!" לצידה של .
יאנג הופיע בסרט "פייר איילנד" ובסרט "אין גברים כאלה", שניהם משנת 2022. באותה שנה דיבב את דמותו של רוני, שומר הלילה בסרט ההרפתקאות המונפש "לילה מוטרף במוזיאון: שובו של קאמונרה"; הרביעי בסדרת סרטי "לילה מוטרף במוזיאון".
הוא דיבב את דמותו של נולן בסרט "גארפילד" שייצא לאקרנים בשנת 2024. הוא גם דיבב בסדרת המונפשת של נטפליקס, "ג'נטרי צ'או נגד המפלצות" (אנ').
בשנת 2025 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "מסיבת נישואין" (אנ'), קומדיה רומנטית המהווה רימייק לסרט של אנג לי באותו שם מ-1993. באותה שנה שיחק את דמותו של פאני בסרט "מרשעת: חלק 2" וביצע הופעת אורח בסדרה "פיצוי יתר" (אנ') באמזון פריים וידאו.
בעבר, הוא התגורר בשכונת , ברוקלין.
הוא תומך בתנועת הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה.
גם מפיק2016ברוד סיטיפקיד מכירות2 פרקיםThe Outsג'ייסון4 פרקים2016–2017Above Average Presentsפיטר / מארק אנתוני2 פרקים2016Alternatinoפרק: "Borderline Racist Girlfriend"2018סדר אותיבריאןפרק: "Globo"Up Nextפרק: "Bowen Yang"2019Jon Glaser Loves Gearבואןפרק: "Survival"2019–2025סאטרדיי נייט לייבדמויות שונותצוות קבוע (עונות 45–51); תפקיד אורח (עונה 44)
בואנוונטורה (בספרדית: Buenaventura) היא עיר נמל במחוז ואיה דל קאוקה שבקולומביה.
העיר משמשת כנמל הראשי של קולומביה באוקיינוס השקט.
העיר ממוקמת כ־ מהעיר הגדולה ובירת המחוז סנטיאגו דה קאלי.
אוכלוסיית העיר, נכון לשנת 2018, עומדת על כ־424,000 תושבים.
זוהי אחת הערים הגשומות ביותר בעולם, עם כ-6,000–7,000 מילמטרים של גשם מדי שנה.
העיר נוסדה ב־14 ביולי 1540 על ידי חואן דה לדרירוס.
העיר נהרסה על ידי אינדיאנים לפני שנת 1600 ומאוחר יותר נבנתה מחדש.
בואנוונטורה שגשגה לאחר פתיחת תעלת פנמה ב־1914.
לבואנוונטורה ישנה היסטוריה ידועה לשמצה הנגועה במלחמת האזרחים בקולומביה, סחר בסמים, אלימות ופעילות של קבוצות גרילה.
בשנים 2008–2010 הוכפל מספר מקרי הרצח שדווחו בעיר.
בשנת 2010, שיעור הרציחות בבואנוונטורה עמד על כ-175.2 מקרי רצח לכל 100,000, פי 5 מהממוצע הארצי.
על פי מפקד האוכלוסין מ-2018 ההרכב האתני הוא:
בואנדה היא בירת מחוז טשואפה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
העיר ממוקמת מעט מדרום לקו המשווה, בגובה של כ־375 מטרים מעל פני הים, בלב אגן הקונגו.
עובר בה נהר טשואפה , יובל של נהר בוסירה (שהוא יובל של נהר הקונגו).
העיר מרוחקת כ־45 קילומטרים מהגבול עם הרפובליקה של קונגו.
בשל קרבתה של העיר לקו המשווה האקלים בה הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן).
בעיר ממוקם נמל התעופה בואנדה ממנו יוצאות טיסות לקינשאסה ולמבנדאקה.
כמו כן, העיר מחוברת לרשת הכבישים הלאומית.
פועל בעיר קו מעבורת המעביר נוסעים בין גדות נהר טשואפה.
בוב אזרין הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי קנדי יהודי שהפיק כמה מן האלבומים הידועים של שנות ה-70.
אזרין, יליד טורונטו, אונטריו, זכה לתהילתו הראשונית כמפיק הצעיר והמוכשר של אלבומי להקת אליס קופר.
לאחר מכן, הפיק אלבומים ללו ריד, פינק פלויד, פיטר גבריאל, Kiss, וJane's Addiction.
הוא תואר כאדם קשה, וכ"פרנסיס פורד קופולה" של הפקה מוזיקלית.
ההפקה שלו מתבססת על טכניקות ארגון מוזיקלי הדומות למוזיקה קלאסית.
אזרין גם השתתף גם בתור מוזיקאי, בחלק מהאלבומים שאותם הפיק, כמו האלבום The Division Bell של להקת פינק פלויד.
בין הכלים שעליהם הוא ניגן באלבומים אלה - קלידים, גיטרה, גיטרה בס, כלי הקשה ואף אקורדיון.
בשנים האחרונות אזרין חזר להפיק אלבומים לאליס קופר, ומפיק גם אלבומים של להקות מטאל שונות, בין היתר.
אזרין מחזיק גם בחברת תוכנה למחשב בשם "השלב השביעי" אשר מוציאה לאור תקליטור של מונטי פייתון.
אזרין נכנס להיכל התהילה המוזיקלי של קנדה במהלך "פרסי יונו" באפריל 2004.
1977 - פיטר גבריאל של פיטר גבריאל.
רוברט "בוב" בימון הוא אתלט אמריקאי בעבר.
אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לרוחק (8.90 מטר), שיא שהחזיק מעמד 23 שנים.
בימון נולד בשכונת דרום ג'מייקה ברובע קווינס שבניו יורק.
אמו נפטרה ממחלת השחפת בגיל 25, כשהיה בן 8 חודשים.
אמו סבלה מאלימות פיזית קשה מצד אביו, שאיים אף להורגו אם תביאו הביתה לאחר הולדתו.
לפיכך נשלח בימון לסבתו, שגידלה אותו.
בשנת 1965 סיים במקום השני בארצות הברית בקפיצה לרוחק וקיבל מלגת לימודים באוניברסיטת טקסס שבאל פאסו.
הוא סירב להתחרות נגד האתלטים של אוניברסיטת בריגהאם יאנג בשל המדיניות הגזענית שלה, וכתוצאה מכך הוא נשאר ללא מאמן.
לקראת המשחקים האולימפיים במקסיקו הוא אומן באופן לא רשמי על ידי חברו לקבוצה האלוף האולימפי באולימפיאדת רומא (1960) ושיאן העולם (8.35 מטר) רלף בוסטון.
באולימפיאדת מקסיקו בשנת 1968 קבע בימון שיא עולמי בקפיצה לרוחק, כשקפץ למרחק של 8.90 מטר כבר בקפיצתו הראשונה.
שיאו שרד למשך 23 שנים.
לפני בימון, שופר השיא העולמי 13 פעמים מאז 1901, כשהשיפור הממוצע היה שישה סנטימטרים, והשיפור הגדול ביותר היה 15 ס"מ.
בימון שיפר את השיא ב-55 ס"מ.
המרחק אותו קפץ בימון היה מעבר לטווח המדידה האלקטרונית, כך שהשופטים נאלצו למדוד את המרחק בעזרת סרט מידה פשוט.
כששמע בימון את התוצאה שקבע הוא לא נראה נרגש, משום שלא היה רגיל למידות המטריות, ולא הבין את המשמעות של המספר.
כשתרגמו לו את התוצאה למידת הרגל וסיפרו לו ששיפר את השיא בכשני פיט (רגליים), הוא נפל כתוצאה ממצב שאובחן כקטפלקסיה, נשכב על הרצפה, כיסה את פניו ובכה.
חבריו עזרו לו לקום ולהתאושש.
הוא ויתר על שאר קפיצותיו כיוון שידע שאיש לא ייקח ממנו את מדליית הזהב.
בין השאר ניצח את חברו ומאמנו הבלתי רשמי רלף בוסטון, שזכה במדליית הארד.
חלק מהישגו של בימון מיוחס לתנאים המיוחדים ששררו בזמן הקפיצה; תחרויות האתלטיקה באולימפיאדה נערכו במקסיקו סיטי, בגובה של 2,240 מטר.
כתוצאה מכך האוויר היה דליל, מה שהקטין את התנגדות האוויר, ויצר תנאים אופטימליים לריצה ולקפיצה.
בימון נהנה גם מרוח גבית של שני מטר לשנייה - הרוח החוקית המקסימלית.
רגלו המנתרת של בימון, כפי שנותח לאחר מכן, עלתה על קרש הקפיצה בדיוק מקסימלי, כך שלא הפסיד מרחק.
האלוף האולימפי הקודם, לין דייוויס מאנגליה, צוטט שאמר לבימון "הרסת את האירוע הזה" ("You have destroyed this event"), בהתייחסו לענף הקפיצה לרוחק.
בעקבות הישגו יוצא הדופן של בימון, נכנס לעגה שם תואר חדש: "בימוני" ("Beamonesque"), שמשמעותו "הישג מדהים ובלתי צפוי".
לאחר אולימפיאדת מקסיקו סיטי המשיך בימון להתחרות לפרק זמן קצר, אך לא התקרב למרחק השיא שהשיג ב-1968. הוא פרש מאתלטיקה, ונבחר בסיבוב ה-15 של דראפט ה-NBA על ידי קבוצת הכדורסל פיניקס סאנס.
בשנת 1972 הוא קיבל תואר בסוציולוגיה מאוניברסיטת אדלפי.
כיום מתגורר בימון במיאמי, ונשוי למילנה, מפיקת סרטים.
בימון הוא מנהלו ומקימו של ארגון צדקה למען בני נוער.
שיאו של בימון נשבר רק בשנת 1991 כאשר מייק פאוול קפץ למרחק של 8.95 מטר באליפות העולם שנערכה בטוקיו.
כיום, כחמישים שנה לאחר קפיצתו של בימון, הוא עדיין מחזיק בשיא האולימפי, ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם בכל הזמנים בקפיצה לרוחק.
בוב גלדוף (שמו המלא באנגלית: Robert Frederick Zenon "Bob" Geldof; נולד ב-5 באוקטובר 1951) הוא זמר אירי, שנודע תחילה כסולנה של להקת בומטאון ראטס ולאחר מכן, בפעילותו הפוליטית למיגור הרעב באפריקה כמפיק ומארגן מופעי צדקה.
גלדוף בעיקר מוכר בכך שכיכב בתפקיד ראשי בסרט "החומה" של פינק פלויד, בתפקיד "פינק" (אחד מתוך שלושה שחקנים שגלמו את פינק בגילאים שונים).
לאחר מותה של גרושתו, פולה ייטס, ב-1997, אימץ את בתה, טייגר לילי.
גלדוף נולד לרוברט ואוולין גלדוף באירלנד.
סבו (זינון) היגר מבלגיה וסבתו מצד אמו הייתה יהודייה.
הוא גדל בעיר דן לירי ואמו נפטרה בילדותו, בגיל 41.
לאחר שעבד כקצב, סולל כבישים, ופועל בבית חרושת לשימורי אפונה, הוא עבר לוונקובר, קנדה, שם עבד ככתב בענייני מוזיקה בעיתון " The Georgia Straight".
ב-1975 חזר גלדוף לאירלנד והקים את להקת "עכברושי בומטאון" (Boomtown Rats).
ב-1977 סיגלה הלהקה לעצמה את סגנון הפאנק והייתה בין להקות הפאנק הראשונות שזכו להצלחה בבריטניה.
הלהקה זכתה לפרסום עולמי ב-1979, בשיר "I Don't Like Mondays", שעסק בברנדה אן ספנסר והטבח שניסתה לבצע בבית ספר בתחילת 1979. לגלדוף יצאו מוניטין של סולן כריזמטי, דבר שבא לידי ביטוי מיוחד בהופעות הלהקה.
גלדוף ולהקתו הופיעו בישראל, ביוני 1982, בימיו הראשונים של מבצע של"ג.
בסוף 1984, לאחר שצפה בסרט של ה-BBC על העוני באפריקה, ואולי גם בעקבות הדעיכה בפופולריות של להקתו, גלדוף כתב את השיר "Do They Know It's Christmas?", ואסף קבוצה של כוכבי פופ מהתקופה, תחת השם Band Aid, כדי לבצע אותו.
השיר זכה להיות הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה עד היום.
בו בזמן נרתם גלדוף לארגן שתי הופעות ענק, שנקראו Live Aid, כדי לגייס כסף למען עניי אפריקה.
גלדוף היה מועמד לפרס נובל וקיבל תואר אביר ממלכת אנגליה.
ב-1986 התפרקו "עכברושי בומטאון" באופן סופי וגלדוף פנה לקריירת סולו.
בד בבד עם קריירת הסולו שלו המשיך גלדוף בפעילותו הפוליטית.
ב-1986 הוציא גלדוף את האוטוביוגרפיה "?Bob Geldof- Is that it".
ב-2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב על עשרות שנות עבודה הומניטרית.
גלדוף הכיר את אשתו פולה ייטס, כתבת מוזיקת רוק, כאשר הפכה למעריצה אדוקה של להקתו בומטאון ראטס בימיה הראשונים.
הם הפכו לזוג ב-1976 כאשר ייטס נסעה לפריז (שם הופיע עם הלהקה) כדי להפתיע אותו.
לפני שנישאו, נולדה לזוג בת בשם פיפי ב-31 במרץ 1983. לאחר 10 שנות חברות נישא הזוג ביוני 1986 בלאס וגאס.
כיום, גלדוף גר בבאטרסי ,מחוז בדרום-מערב לונדון, יחד עם חברתו השחקנית הצרפתייה ז'אן מארין.
ב-1982 גילם גלדוף את הדמות המרכזית בסרט שהתבסס על The Wall של פינק פלויד.
ב-1997 הוא הופיע בסרט של להקת הספייס גירלז, " Spice World", שם הוא שיחק את עצמו.
ב-2001 הוא הופיע בסרט הדוקומנטרי של מיק ג'אגר, וגם שם שיחק בתפקיד עצמו.
ב-2007 כיכב גלדוף בסרט הקצר "I am Bob".
רוברט (בוב) אָרוֹיוֹ (1942 – אוגוסט 2022) היה פרסומאי שנחשב לחלוץ ופורץ דרך בענף הפרסום בישראל.
היה מוכר גם כאביהם של "ילדי ארויו" שנרצחו באחד הפיגועים המזעזעים שאירעו בשנות ה-70. זכה בפרס הוקרה מיוחד על מפעל חיים של תחרות "קקטוס הזהב".
בוב ארויו נולד במלטה וגדל באנגליה שם למד שיווק ופרסום.
בתחילת שנת 1969 עלה לישראל עם אשתו ושני ילדיו, והשתלב במשרד הפרסום הוותיק "ד"ר יעקובסון".
תוך זמן קצר הקים את המשרד "ארויו פרסומאים", והתבלט בפרסום מודעות חדשניות ונועזות.
משפחת ארויו התפרסמה בציבור הישראלי בינואר 1971 כאשר שכלה את ילדיה בפיגוע ברצועת עזה - מחבלים השליכו רימון יד אל תוך מכונית המשפחה, הרגו את שני הילדים (אביגיל ומרק דניאל) שישבו במושב האחורי ופצעו קשה את האם פריטי.
המשפחה שיקמה את עצמה, ולימים נולדו לבני הזוג ארויו עוד שלושה ילדים.
ב-1976, אבנר בראל, ששימש עד אז תקציבאי בכיר במשרד הפרסום "דחף", הצטרף למשרד "ארויו פרסומאים".
המשרד שינה את שמו ל"ארויו בראל", והחל כובש נתחי פרסום של חברות גדולות.
מסעות הפרסום שהפיק המשרד זכו לתשומת לב מיוחדת, ולקוחות כמו: שטיחי ראובן, תה ויסוצקי, לנצ'יה, הבנק הבינלאומי הראשון, פולגת, דורינא וחברות אחרות שמו לב לסגנון החדש והצטרפו למשרד שהתמקם בליגה הראשונה של משרדי הפרסום.
בראל הקים את משרד "קשר בראל" (שהפך ברבות הימים ל"מקאן תל אביב").
ארויו הצטרף למשרד הפרסום הוותיק של אליהו טל והאיחוד הוליד את משרד "טל ארויו", שהיה בין המובילים בענף הפרסום.
בין לקוחות המשרד היו: אתא, אמקור ומפלגת הליכוד.
ב-1984 עזב ארויו את המשרד ועבר לעסוק בייעוץ שיווקי.
בין השאר היה יועץ שיווק של חברת "מפרו" של קיבוץ הגושרים, שייצרה את מכשיר ה"אפיליידי", מסיר שיער שזכה להצלחה בינלאומית.
בנוסף שימש כמנהל המקצועי של בית הספר לפרסום, שיווק ותקשורת שהקים איגוד המפרסמים בישראל.
ב-2004 הוענק לבוב ארויו פרס מיוחד על מפעל חיים בפרסום ושיווק בתחרות "קקטוס הזהב" של האיגודים לפרסום בארץ.
בוב ארויו שינה, לדעתם של רבים, את כללי הפרסום שהיו מוכרים עד שנות ה-70. ענף הפרסום התבסס על שני צינורות פרסום עיקריים – עיתונות ורדיו.
המודעות כמו תשדירי הרדיו, נערכו בסטנדרטים שמרניים שכללו בעיקר מלל פשוט ולא מתוחכם, ללא עיבוד מקצועי.
משרד ארויו היה בין הראשונים שהעזו לפרסם מודעות גדולות על פני עמוד או שניים, ובהן בלטו בעיקר הגרפיקה והמסר המרכזי במשפט אחד.
הייתה זו מהפכה של ממש בפרסום המודעות שהתבססו עד אז על מבנה שמרני של כותרת, תמונה וטקסט פשוט בחלוקה זהה.
לחברות כמו פולגת ודורינא הפיק עמודים כפולים שהכילו בעיקר מראה חזותי נקי הכולל תמונות או גרפיקה בליווי משפט אחד או שניים.
בחברות אחרות עשה שימוש בעבודה של מאיירים מקצועיים שלא השתלבו עד אז במודעות פרסום.
המודעות של ארויו משכו תשומת לב גם בניסוח המתוחכם והבוטה שאיש לא העז לעשות לפניו - אף שלא דיבר עברית צחה של צברים ילידי הארץ, השכיל ארויו לשלב טקסטים וסיסמאות קולעות שהצליחו להעביר מסרים.
ארויו העלה על המפה חברות מסחריות שפרצו דרך לשוק הישראלי באמצעות קמפיינים פרסומיים נועזים.
דמויות מוכרות עברו בדרכן המקצועית דרך משרדו של ארויו, כמו מנחם זילברמן, רפי דייגי, רמי שלמור ואריה רוטנברג.
אניקיוס מאנְליוס סוורינוס בּוֹאֶתיוּס (Anicius Manlius Severinus Boëthius) היה פילוסוף נוצרי בן המאה השישית, ואחד מהחשובים בתחום התאולוגיה האורתודוקסית הכנסייתית בת זמנו.
בואתיוס נקרא לעיתים קרובות "אחרון הרומאים" וראשון הפילוסופים הסכולסטיים.
ספרו "נחמת הפילוסופיה" תורגם ללשונות רבות והפך לאחד הספרים המשפיעים ביותר בתולדות תרבות המערב.
בואתיוס נולד ברומא למשפחה פטריקית מיוחסת ועשירה שהתנצרה כמאה שנה קודם לכן, שהשתייכו אליה גם הקיסר אוליבריוס וקונסולים רבים.
נוסף לייחוסו על משפחותיהם של קיסרי רומא, היו בין אבותיו גם שני אפיפיורים.
תאריך הולדתו המדויק אינו ידוע; מקובל לייחס את הולדתו לשנת 480, השנה בה נולד בנדיקטוס הקדוש.
אביו, פלאביוס מאנליוס בואתיוס, היה הקונסול בשנת 487 לאחר שאודואקר הדיח את הקיסר הרומי המערבי האחרון.
לא ידוע היכן זכה בואתיוס להשכלתו הנרחבת ביוונית; המידע במסמכים היסטוריים אינו ברור, אבל ייתכן שבואתיוס למד באתונה, ואולי באלכסנדריה.
יכול להיות גם שהוא קיבל חינוך קלאסי מאביו או מקרוב משפחה.
כך או כך, הידע שלו בתרבות יוון מרשים בהתחשב בהידרדרות מצבו של הידע ההיסטורי בסוף ימי האימפריה.
בזכות השכלתו וניסיונו, שהיו למצרך נדיר באותם ימים, הוא התקבל לשירותו של מלך האוסטרוגותים תיאודריך הגדול, שהסמיך אותו לבצע עבורו תפקידים רבים.
בואתיוס היה קונסול בשנת 510 בממלכת האוסטרוגותים.
בשנת 520 כבר עלה למדרגת מָגִיסְטֶר אוֹפִיקיוֹרוּם, האחראי לכל שירותי הממשל והחצר.
בשנת 522 התמנו שני בניו לקונסולים, מה שמשקף את היוקרה שנהנה ממנה אביהם.
בשנת 523 ציווה תיאודריך על מעצרו של בואתיוס באשמת בגידה, כנראה בשל חשד בקשירת קשר עם הקיסר הביזנטי יוסטיניוס הראשון, ששמר על אורתודוקסיה דתית (בניגוד לדעותיו האריאניות של תיאודריך).
בואתיוס עצמו טען כי מעצרו נבע בשל יריביו שהוציאו את דיבתו רעה.
כך או כך, בואתיוס איבד את רכושו ומשרתו ונכלא בפאביה עד להוצאתו להורג בשנת 524 או 525 בידי תיאודריך.
עבודתו הפופולרית ביותר של בואתיוס היא נחמת הפילוסופיה (Consolatio Philosophiae), שאותה כתב בבית הכלא בעודו ממתין להוצאתו להורג.
אבל מפעל חייו החשוב ביותר היה המאמץ המתמשך שלו לשמר את הידע הקלאסי של בני העת העתיקה, בעיקר בתחום הפילוסופיה.
הוא התכוון לתרגם את כל כתבי אריסטו ואפלטון מיוונית ללטינית; תרגומו השלם למכלול חיבוריו של אריסטו בנושא לוגיקה היה הטקסט היחיד של אריסטו שעמד לרשות הקוראים באירופה עד המאה ה-12. בכמה מתרגומיו הוא שילב הערות משלו, המשקפות את השקפת עולמו.
בואתיוס גם תרגם והוסיף הערות להקדמה לקטגוריות מאת פורפיריוס, והבליט את קיומה של סוגיית האוניברסלים: האם ישנם מושגים אוניברסליים הקיימים ללא תלות בחשיבה עליהם, או האם הם קיימים רק כרעיונות.
נושא זה, הנוגע בטבעם האונטולוגי של רעיונות אוניברסליים, היה אחד מסלעי המחלוקת המרכזיים בפילוסופיה של ימי הביניים.
מלבד החיבורים הפילוסופיים המתקדמים תרגם בואתיוס גם את הטקסטים הסטנדרטיים של הקואדריוויום, עם תוספות משלו בנושאי המתמטיקה והמוזיקה, הפותחות לפנינו צוהר נדיר לדרך שבה תפסו בני העת העתיקה את המוזיקה, וכיצד הם עיצבו את מושג המוזיקה בימי הביניים המוקדמים.
התרגום השלם שערך בנושאי גאומטריה ואסטרונומיה לא שרד; בכל אופן, תרגומיו לקואדריוויום היו הקורפוס שהיווה את הבסיס לחינוך הקלאסי במקצועות אלה במשך מאות שנים אחרי מותו, והם נלמדו בכל האוניברסיטאות הגדולות בימי הביניים.
בואתיוס חיבר גם מסות תאולוגיות, שרובן תומכות בעמדה האורתודוקסית בניגוד לרעיונות האריאניים, כמו גם במחלוקות כנסייתיות אחרות של זמנו.
במשך מאות שנים הטילו ספק בכך שהוא אכן מחבר המסות הללו, וזאת בשל האופי החילוני של כתביו האחרים; רק במאה ה-19 נתגלתה ביוגרפיה מאת בן-זמנו קסיודורוס, שבה מוזכרים בואתיוס וכתביו התאולוגיים.
מכל כתביו "נחמת הפילוסופיה" היא שהקנתה לו תהילת עולם אחרי מותו.
"נחמת הפילוסופיה", שכונתה "החיבור הקלאסי האחרון", כתובה כדיאלוג בין בואתיוס עצמו בבית-כלאו לבין הפילוסופיה בדמות אישה, "מלכת המדעים".
היא מנחמת את בואתיוס על מר גורלו ועוזרת לו למצוא את האושר בתוך עצמו, האושר שתהפוכות הגורל אינן יכולות לפגוע בו.
מעניין לראות שאין ב"נחמת הפילוסופיה" תשובות נוצריות לשאלות בעלות אופי מטאפיסי; בואתיוס מעדיף למצוא פתרון לסוגיות אלה בתחומי הפילוסופיה היוונית הקלאסית.
"נחמת הפילוסופיה" תורגמה ללשונות רבות, בין השאר לאנגלית עתיקה על ידי אלפרד הגדול, ולאנגלית חדשה על ידי צ'וסר והמלכה אליזבת הראשונה; גם לעברית תורגמו קטעים מן הספר במאה ה-16 בידי ר' אברהם בן חנניה יגל.
שרדו כתבי-יד רבים, והספר הופץ בכל אירופה, לעיתים קרובות בלוויית פרשנויות והערות, בעיקר אחרי המצאת הדפוס.
זהו אחד הספרים המשפיעים ביותר בתולדות תרבות המערב.
רוברט לורנס "בוב" בר הבן (באנגלית Robert Laurence "Bob" Barr, Jr; נולד ב-5 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקני.
כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג ג'ורג'יה מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנים 1995–2003. היה מועמד המפלגה הליברטריאנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות ב-2008, וקיבל כ-0.4% מן הקולות.
ב-2014 ניסה להתמודד שוב לנציגות ג'ורג'יה לקונגרס האמריקני מטעם הרפובליקנים, לאחר מספר שנים בהן לא כיהן בתפקיד רשמי.
מאז הוא מכהן כדירקטור במספר ארגונים.
רוברט פרדריק "בוב" ג'ון היה שחקן ומאמן כדורגל וולשי.
ג'ון נולד בבארי, וכשחקן נוער השתתף במשחקים של בארי טאון וצ'ירפילי, לפני שהצטרף למועדון הכדורגל האנגלי ארסנל בינואר 1922, תמורת סכום של 750£.
ג'ון ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-28 באוקטובר 1922, בהפסד הביתי לניוקאסל יונייטד, ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע במקום הקיצוני השמאלי טום ויטאקר.
ג'ון הפגין יכולת משחק גבוהה, ותוך זמן קצר הוא זמן לסגל של נבחרת ויילס, וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-17 במרץ 1923; היה זה משחקו הראשון מתוך 15 בנבחרת.
ג'ון היה בעל יכולת גבוהה בחטיפת הכדור ומסירותיו היו יעילות, והוא הצליח להעפיל עם ארסנל לגמר גביע ה-FA בעונת 1926/1927; אולם, במשחק הגמר ניצחו שחקני קארדיף סיטי כתוצאה מטעות של דן לואיס, שוער ארסנל וחברו הטוב של ג'ון.
ג'ון ניחם את חברו הטוב לאחר המשחק והבטיח לו כי תהיה לו הזדמנות נוספת לזכות בגביע, אך זו מעולם לא קרתה.
ג'ון שיחק בהרכב הראשון של ארסנל לאורך המחצית הראשונה של שנות ה-30, למרות שהיו מספר שחקנים כגון צ'ארלי ג'ונס שהתחרו עמו על התפקיד.
בעונת 1929/1930 הוא הצליח לזכות בגביע FA ראשון בקריירה, ולאחרים בשלוש אליפויות.
ג'ון הבקיע את השער היחיד של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1932, שבו גבר המועדון על ניוקאסל יונייטד בנסיבות שנויות במחלוקת.
בתקופה זו הוא היה אחד מהשחקנים המבוגרים בארסנל, והדריך מספר שחקנים צעירים חדשים שהגיעו למועדון, ביניהם אלכס ג'יימס.
לאחר פרישתו ב-1938 הוא הצטרף לצוות האימון של וסטהאם יונייטד.
לאחר מכן הוא הצטרף לטורקי יונייטד כעוזר מאמן, ועבד תחת חברו לשעבר מארסנל ג'ק באטלר.
ג'ון עבר ביחד עם באטלר לקריסטל פאלאס במאי 1947, והמשיך לעבוד כעוזרו.
ב-1949 הוא החל לעבוד בקארדיף סיטי כמאמן-מתלמד, והחזיק במשרתו עד מרץ 1950 כשהתמנה למאמן טורקי יונייטד.
ג'ון לא זכה להצלחה רבה בטורקי, והוביל את המועדון לשבעה ניצחונות בלבד מתוך 28 משחקי ליגה, לפני שעזב את תפקידו בנובמבר 1950.
תפקידו האחרון היה מאתר כישרונות בקארדיף סיטי.
הוא מת בבארי ב-1982. בשנת 2008 החליטו צאצאיו להשאיל למוזיאון ארסנל את החולצות שלו ממשחקי גמר הגביע שבהם השתתף (1927, 1930 ו-1932).
רוברט פטריק "בוב" גנטון הבן (.Robert Patrick "Bob" Gunton, Jr; נולד ב-15 בנובמבר 1945) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקני.
גנטון נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה, בנם של רוז מארי ורוברט פטריק גנטון.
אביו היה מנהל באיגוד מקצועי.
גנטון למד באוניברסיטת קליפורניה באירווין.
הוא התגייס לצבא ארצות הברית ב-1969 ושירת במלחמת וייטנאם.
גנטון, ששוחרר מהצבא ב-1971, עוטר במדליית "כוכב הארד".
גנטון נהה אחר קריירת משחק.
הוא הופיע במחזות זמר, בהם "Happy End" ב-1977 ו-"Roza" ב-1987. ב-1978 הוא כיכב במחזמר "Evita", שם גילם את דמותו של חואן דומינגו פרון.
על תפקידו זה היה מועמד לפרס טוני.
10 שנים לאחר מכן היה מועמד בשנית לפרס טוני על כיכובו במחזמר "Sweeney Todd" (1990).
בשנות ה-80 החל לשחק בסדרות טלוויזיה ובהמשך גם בסרטים.
לאורך השנים הרבה גנטון לגלם אנשים נוקשים וסמכותיים.
הוא כנראה מוכר ביותר בשל גילום דמותו של סמואל נורטון הרשע, מנהל בית הכלא "שושנק" בסרט הקולנוע "חומות של תקווה" (1994).
בשנת 2001 שיחק בדרמה הטלוויזיונית שביים בילי קריסטל לרשת HBO "61* שקטף שלושה פרסים בטקס פרס אמי לאותה שנה.
ב-2004 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומי "אני אוהב האקביז" של הבמאי דייוויד או.
בשנת 2011 שיחק במותחן המשפטי "סנגור במבחן", שמבוסס על הספר באותו שם מאת מייקל קונלי.
בשנת 2015 גילם את הינשוף בעונה הראשונה של הסדרה "דרדוויל".
בשנת 2017 גילם את ג'רמייה דייוויס בסדרת הטלוויזיה הקומית "משפט ושגיאה" של רשת NBC.
בשנת 2024 גילם את הדמות הראשית צ'ארלס אברנאת'י בסרט האימה "The Inheritance".
גנטון נשוי בשנית ואב לבת מאשתו הראשונה.
רוברט ויליאם בנסון היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן כנף, בעיקר בשפילד יונייטד.
הוא ידוע בין השאר בגלל מותו כתוצאה ישירה ממשחק פעיל.
בנסון נולד בעיירה וייטהייבן שבאזור קאמבריה, ושיחק במספר מועדונים מקומיים באופן חובבני במקביל לעבודתו ככורה פחם.
בעת ששיחק בסוולוול הוא נצפה על ידי מאתר כישרונות מניוקאסל יונייטד, וחתם שם על חוזה מקצוען בדצמבר 1902. הוא נאלץ להתמודד עם שחקנים רבים על מקום בהרכב הקבוצה, וערך את הופעתו היחידה ב-7 במרץ 1903.
זמן קצר לאחר תחילת עונת 1904/1905 ניסתה הנהלת מועדון הכדורגל סאות'המפטון לגייס שחקן בעמדת המגן הימני, בעקבות עזיבתו של ג'ק רוברטסון בקיץ שלפני כן.
ג'ו הואר נבחן לתפקיד אך היה מעבר לשיא הקריירה שלו בגלל גילו המתקדם, וההנהלה החליטה לשלוח נציג לצפון אנגליה על מנת לאתר שחקן.
הנציג הגיע בסופו של דבר לניוקאסל, בה צפה בבנסון ושכנע אותו להצטרף לניוקאסל תמורת סכום של 150 לירות שטרלינג.
בנסון ערך את הופעת הבכורה בסאות'המפטון ב-1 באוקטובר 1904, בתיקו הביתי 1 - 1 מול ברייטון אנד הוב אלביון.
הוא תואר כשחקן חסון מבחינה פיזית, והצליח פעמים רבות לגבור על שחקני ההתקפה של הקבוצות היריבות.
הוא גם פיתח שיטה ייחודית לביצוע בעיטת עונשין - הוא היה רץ לאורך כל המגרש מהעמדה שלו לפני שבעט בכדור, אך שיטה זו לא זכתה כמעט להצלחה, והוא לא הצליח להפוך אף אחד מהן לשער בעונתו היחידה בסאות'המפטון.
בעונה זו הוא נעדר למספר פרקי זמן ארוכים בגלל פציעה, והוחלף על ידי השחקן הוותיק סמואל מסטון.
בסך הכל הוא השתתף ב-19 משחקים של הליגה הדרומית ובשלושה נוספים בגביע ה-FA, ובקיץ 1905 הועבר לשפילד יונייטד מהפוטבול ליג תמורת סכום של 150 לירות שטרלינג.
הוא שיחק בשפילד במשך שמונה עונות, במהלכן התבלט כמתקל וכבועט בעיטות עונשין מצטיין, עם עשרים בעיטות עונשין מוצלחות מתוך 21. המועדון סיים בדרך כלל במרכז הטבלה בתקופתו, למעט עונת 1906/1907 בה סיים במקום הרביעי.
יכולתו זיכתה אותו בתשומת הלב של אנשי התאחדות הכדורגל האנגלית, וב-1910 הוא הצטרף למשלחת ההתאחדות שערכה מסע בדרום אפריקה וייצג את הפוטבול ליג במשחק אחד.
הוא ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה ב-15 בפברואר 1913, בהפסד 1 - 2 לנבחרת אירלנד משערים של בילי גילספי משפילד יונייטד.
בסך הכל הוא השתתף ב-283 משחקים במדי שפילד בכל המסגרות, והבקיע בהם 21 שערים.
בנובמבר 1913 חתם בנסון בוולוויץ' ארסנל, זמן קצר לאחר שהמועדון עבר לשחק באצטדיון הייבורי.
הוא ערך את הופעת הבכורה ב-29 בנובמבר 1913 במשחק מול בריסטול סיטי, ובמשך שתי עונות השתתף ב-53 משחקים במדי ארסנל.
ב-1915 הוחלט להשעות את כל טורנירי הכדורגל המקצועיים בגלל המלחמה.
בנסון פרש ממשחק פעיל והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל, בו עבדו גם מייסדי המועדון האחרון שבו שיחק.
הוא שמר על קשר עם ארסנל, וב-19 בפברואר 1916 נכח במשחק ליגת המלחמה של לונדון בהייבורי מול רדינג.
ג'ו שו מארסנל נאלץ להיעדר מהמשחק, ובנסון התנדב להחליפו במהלך שהתברר כקטלני.
הוא לא שיחק במשך כמעט שנה, ולא היה בכושר.
במחצית השנייה של המשחק הוא התמוטט על המגרש והורד ממנו; זמן קצר לאחר מכן הוא מת בחדרי ההלבשה של הייבורי, בזרועותיו של מאמן הכושר ג'ורג' הארדי.
מאוחר יותר נקבע כי בנסון מת מכלי דם שנקרע, וכי הוא סבל ממצב רפואי כרוני שגרם לכך.
בנסון נקבר כשהוא לובש את חולצתו מארסנל.
שלושה חודשים לאחר מכן ערכה ארסנל משחק לזכרו מול נבחרת לונדון XI, והחליטה לתרום את הרווחים לאלמנתו; למעלה מ-5,000 צופים נכחו במשחק על מנת לחלוק לו כבוד אחרון.
רוברט (בוב) אשר (1928 - 29 בינואר 2023) היה שתדלן ופילנתרופ יהודי-אמריקאי, נשיא איפא"ק ונשיא כבוד של הארגון.
מייסד מתא"ן והעמותה למצוינות בחינוך.
שם למד, הכיר את רעייתו, מרי-ג'יין, והקים עסק בתחום גופי תאורה.
במשך שנים רבות שימש יו"ר פדרציית יהודי שיקגו ובמהלך השנים השתתף במועצות מנהלים של ארגונים לאומיים שונים בארצות הברית.
עד למותו היה נשיא כבוד של הארגון וחבר ב"פורום הארבעה" אשר התווה את מדיניות הארגון.
הוא היה מזוהה עם המפלגה הרפובליקנית.
אשר הקים בשנת 1981 את מחנות מתא"ן יחד עם רפי עמרם.
בשנת 1989 הקימו יחד את העמותה למצוינות בחינוך (כיום "המרכז הישראלי למצוינות בחינוך") ואת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות.
אשר שימש כיו"ר המועצה האמריקאית למען מכון ויצמן.
עד למותו היה חבר במועצת המנהלים הבינלאומית של המכון.
בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן.
אשר היה גם חבר כבוד במועצה של מכון וושינגטון למדיניות במזרח הקרוב.
בוב, סוכן הידרה הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס דדפול ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Cable & Deadpool #38 ממאי 2007, ונוצרה בידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר ריילי בראון.
בוב דובלינה הוא סוכן לשעבר בארגון הידרה, שמצא את עצמו כבעל ברית של שכיר-החרב המטורף דדפול.
לבוב אין כוחות על, ואף לא מהירות, כוח או אינטליגנציה יוצאת דופן.
כשקיבל הכשרה מארגון HYDRA, הוא בעיקר למד איך לברוח ולהזעיק עזרה, מה שלפי דדפול הופך את בוב לפחדן הגדול בעולם.
לבוב פחד פתולוגי שטבוע בתוכו מפני אויבים הרסניים של הארגון כקפטן אמריקה, וולברין ואלקטרה, פחד מצליל שליפת הטפרים הייחודי של וולברין ונטייה לצעוק מדי פעם את סיסמאות הארגון.
את דמותו של בוב גילם בסרט הלייב אקשן "דדפול" הפעלולן רוב הייטר.
בגרסה זו בוב חבר בקבוצת שכירי-החרב של אייאקס, וזאת כי הזכויות על ארגון הידרה הן של אולפני מארוול המתחרים.
בוב דובלינה שוכנע בידי אשתו להצטרף לארגון הידרה המרושע, וזאת אף על פי שבוב רצה להצטרף לארגון A.I.M.
בהופעתו הראשונה הוא הוכרח באיומים בידי דדפול למלט את סוכן אקס מבסיס סודי של הארגון, על אף שלא ידע להטיס מטוסים.
כשהשלושה חוזרים לארצות הברית, בוב מתלווה לדדפול במשימת חילוצן של המוטאנטית אאוטלו וסנדי בראנדנברג, ונהיה חבר כבוד של סוכנות אקס.
הוא מתלווה לקבוצה במשימותיה השונות, ומכונה "חיית המחמד של דדפול".
במהלך פשיטה על בסיס סודי של הידרה כדי להציל את סמור מזעמו של וולברין, בוב נורה ברגלו בידי דדפול, וכאשר וולברין כרת את ראשו של דדפול בוב הוא זה שהחזיר את ראשו למקומו.
לאחר שהשניים הצילו את סמור, בוב ודדפול נסעו אחורה בזמן אל תקופת מלחמת העולם השנייה, וסייעו לקפטן אמריקה ולשותפו ג'יימס ברנס להביס את המדען הנאצי ארנים זולא.
לאחר מכן, בוב עבר יחד עם דדפול ודוקטור סטריינג' דרך ממדים שונים כדי ללכוד את אויבו המר של דדפול, טי-ריי.
אחרי זמן מה, בוב עורך מסע עם דדפול וסמור אל הארץ הפראית, מקום מושבו של סאורון, והשלושה בוחרים לעצמם מגוון דינוזאורים, שאותם דדפול מנסה להעביר אל האי ג'נושה כמעשה קונדס למגנטו.
אולם, הם מועברים בטעות לשגרירות ג'נושה במנהטן, והדינוזאורים נהיים מארחים של סימביוט האחראי להיווצרותם של ונום וקרנג'.
כתוצאה מניסיון של בוב לברוח מהקרב, הוא הורג בשוגג את אחד מהדינוזאורים, ונחשב כגיבור.
באירועי שלטון אפל, בהם נורמן אוסבורן מחליף את סוכנות S.H.I.E.L.D בארגון H.A.M.M.E.R החתרני שלו, בוב חוזר לעזור לדדפול להדוף את הנבל טייגר שארק.
דדפול חוקר את בוב, המספר לו שהוא וטייגר שארק הושכרו בידי אוסבורן כדי להורגו, ודדפול מצידו משוכנע שאוסבורן מוכרח לשלם לו על כך שיירט ממנו קבצים על פלישת הסקרול באירועי פלישה סודית.
מאוחר יותר, בוב נקרא על ידי דדפול כדי לעזור לו כשהוא נהיה שודד ים, אך בוב מולבש בתחפושת של תוכי, נהיה התוכי של דדפול ולוקה בצפדינה, או אולי במכת חום.
במהלך קשת הסיפור מלחמת-עולם הענקים, שבה דדפול הופך ליצור מפלצתי דמוי הענק הירוק, בוב מנסה להעביר את דדפול אחורה בזמן, אך שולח אותו למציאות חלופית בה הדבר הוא שחור הזקן.
כשבוב מנסה לתקן את הטעות, הוא מוביל בטעות דינוזאורים למציאות זו.
בוב נפצע קשה במהלך מלחמת כנופיות בין הקינגפין לטומבסטון, מה שגורם לאקס פורס להפסיק להילחם בדדפול.
אחרי זמן רב שנעדר, בוב מופיע שוב כאשר דדפול קורא לו לאבטח את בריחתו שלו ושל שיקלאה.
בוב חוטף נושאת מטוסים של הידרה, ובכך הם בורחים כשלפתע מודוק חוטף אותם, בהתעניינות בכוחות הסוקובוס של שיקלאה.
הם מצליחים לברוח, אם כי בוב נפצע קשה ברגליו.
הוא מצליח להתאושש מעט, ועזר לדדפול ושיקלאה נגד דרקולה וכוחותיו באמצעות כיסאו של מודוק.
בחתונתו של דדפול, בוב נראה בריא לגמרי כבן-זוגה הזמני של ילדת הסנאי.
רוברט ג'ון "בוב" אודנקירק הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי, מפיק ובמאי אמריקאי.
נודע בזכות תפקידו כעורך הדין סול גודמן בסדרות "שובר שורות" ו"סמוך על סול" ובסרט "סתם אחד" בו כיכב.
אודנקירק נולד בעיר ברווין שבאילינוי שבארצות הברית, להורים קתוליים ממוצא גרמני ואירי.
הוריו הם וולטר וברברה (לבית באייר) אודנקירק.
הוריו התגרשו ואביו סבל מאלכוהוליזם, דבר שהשפיע רבות על ילדותו ונעוריו של בוב.
הוא למד באוניברסיטת מרקווט שבמילווקי משם הוא עבר לאוניברסיטת דרום אילינוי שבקרבונדייל, אילינוי.
אחיו הוא המפיק והתסריטאי זוכה שלושה פרסי האמי ביל אודנקירק, ממפיקי סדרת האנימציה "משפחת סימפסון".
כסטודנט החל לכתוב מערכונים בהשפעת סדרות הטלוויזיה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" ומוודי אלן.
אודנקירק זכה בשני פרסי אמי בתחילת שנות ה-90 על תסריטים קומיים שכתב בצוותא עם צוות התוכניות "סאטרדיי נייט לייב" ו"המופע של בן סטילר".
בהמשך שנות ה-90 עבד אודנקירק עם קונאן או'בריאן ככותב בצוות תוכנית הלייט נייט שלו.
ב-1995 יצר ביחד עם חברו ושותפו המקצועי דייוויד קרוס את תוכנית המערכונים "מיסטר שואו" שהפכה לקאלט.
על עבודתו ככותב, מפיק וכוכב הסדרה אודנקירק הועמד לשני פרסי אמי.
בשנת 2003 ביים אודנקירק את סרטו הראשון, "מלווין הולך לארוחת ערב", דרמה קומית שזכתה להצלחה ולביקורות חיוביות מגופי קולנוע עצמאיים.
בשנת 2006 ביים את הקומדיה "בוא איתי לכלא".
סרט זה היה לפופולרי ביותר של אודנקירק.
בסרט הוא שיתף פעולה עם המפיק המוערך מארק אברהם.
ב-2007 ביים את הקומדיה "האחים סולומון", שבה גם שיחק בתפקיד משני.
את התסריט לסרט כתב חברו של אודנקירק, השחקן ויל פורט.
בשנת 2013 היה אודנקירק שותף לפרויקט הקומי "סרט 43", עבורו ביים שתי עלילות קצרות.
אודנקירק החל לשחק בראשית שנות ה-90 בתוכנית המערכונים של בן סטילר וג'אד אפאטו "המופע של בן סטילר", שיחק בתוכנית במספר דמויות לצידם של סטילר ואנדי דיק.
כמו כן שיחק במהלך שנות ה-90 בסיטקום "המופע של לארי סנדרס" בתפקיד סטיבי גראנט, הסוכן של מגיש הטוק שואו לארי סנדרס (גארי שנדלינג).
ב-2003 הופיע במספר מגוון של דמויות לצידו של דייוויד קרוס בקומדיה "רוץ רוני רוץ", אותה הם כתבו ביחד.
ב-2009 החל לשחק בסדרת הפשע המצליחה "שובר שורות", הוא שיחק בסדרה בעונה השנייה כשחקן אורח בשלושה פרקים בתפקיד עורך הדין הפלילי סול גודמן.
בזכות הפופולריות שצברה הדמות החליט יוצר הסדרה, וינס גיליגאן, לתת לגודמן במה רחבה יותר בעונות הבאות, ובהמשך אף סדרה משלו: "סמוך על סול".
מלבד "שובר שורות" השתתף אודנקירק בסדרה הקומית "איך פגשתי את אמא", בתור ארתור הובס, הבוס של עורך הדין מרשל אריקסון (ג'ייסון סיגל), ובסרטים "קח אותי הלילה הביתה" ו "האיש המכני הענק".
בשנת 2013 שיחק אודנקירק בדרמה העצמאית המוערכת של אלכסנדר פיין "נברסקה" בתפקיד רוס, בנו של וודי גרנט (ברוס דרן), ובדרמה "לחיות את הרגע".
ב-2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "פארגו" בתפקיד ביל אוסוולט, מפקד תחנת משטרה.
בשנים 2015–2023 היה אודנקירק מועמד שש פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה על משחקו ב"סמוך על סול" ושש מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת הדרמה הטובה ביותר כמפיק הסדרה.
בשנת 2018 דיבב את איש העסקים וינסטון דיבר בסרט "משפחת סופר-על 2".
בשנת 2021 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "סתם אחד" את דמותו של האצ' מנסל, מתנקש ממשלתי לשעבר.
בשנת 2025 אודנקירק כיכב בהפקה של המחזה גלנגרי גלן רוס בברודוויי החל ממרץ 2025. ההפקה מתוכננת להסתיים ב-14 ביוני 2025.
ב-1997 נישא למפיקה האמריקאית-יהודייה, נעמי יום-טוב, ולהם שני ילדים שגדלים כיהודים (דתה של אשתו).
ב-27 ביולי 2021 לקה אודנקירק באירוע לב, התמוטט והובהל לבית חולים, במהלך צילומי העונה השישית והאחרונה של "סמוך על סול" בניו מקסיקו.
שלושה ימים אחר כך, ב-30 ביולי, צייץ השחקן בחשבון הטוויטר שלו מסר מרגיע, שהוא חווה "התקף לב קל", וישוב לפעילות "בקרוב".
באוקטובר 2023 חתם אודנקירק, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
עם בוב ודייוויד (2015) - גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל
דודתי המגניבה (2021) – דיבוב
מלווין הולך לארוחת ערב (2003)
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גלובוס הזהב2016השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה - דרמהסמוך על סול2017201820212022פרס טוני2025ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה במחזהGlengarry Glen Rossפרס אמי1989כתיבה יוצאת דופן לתוכנית וראייטי או מוזיקליתסאטרדיי נייט לייב199019911993המופע של בן סטילר1998Mr.
Show with Bob and Davidמוזיקה ומילים יוצאות דופןMr.
בואשן הגירית (שם מדעי: Mydaus javanensis) הוא מין של בואש המזכיר מעט גירית שנחשב בעבר לחלק ממשפחת הסמוריים.
לאחר בדיקות DNA הוחלט לשייכו למשפחת הבואשיים.
הבואש חי בטבע באיי אינדונזיה כמו ג'אווה, בורנאו וסומטרה וגם בפיליפינים וכן באיים קטנים יותר.
בואשן הגירית הוא מבין הבואשים הגדולים ביותר: אורכו 32-46 ס"מ ומשקלו 0.85-2.5 ק"ג.
אך במראהו הוא שונה מאוד מרוב הבואשים.
הוא בעל חוטם מחודד, עיניים קטנות, גוף כבד בעל רגליים קטנות ובעלות טפרים העוזרים לו לחפור באדמה ופס לבן על פרוותו בחלק העליון כששאר הפרווה חומה-שחורה ומלמטה בהירה יותר.
כמו לרוב הבואשים יש לו בלוטות ליד פי הטבעת ובהם הוא יכול לפלוט נוזל מסריח.
הוא חי ביערות גשם וביערות הררים עד גובה 2,200 מטר.
רק לעיתים נדירות הם נמצאים בשפילת היער.
בהם חיים בבדידות וצדים יצורים קטנים כמו חסרי חוליות, ביצים ואף פגרים, אך כמו גיריות רגילות המזון המועדף עליהם הם תולעים.
בואשן מצחין (שם מדעי: Spilogale gracilis) הוא מין של בואשן וקרוב לבואשן המזרחי.
בניגוד אליו הם נפוצים בחלק המזרחי של אמריקה.
לבואשן 3 פסים לבנים לאורך הגוף מהראש עד לאמצע הגב וכמה פסים אנכיים דומים מצידי הגוף.
הזנב פרוע מאוד ובקצה בעל שערות לבנות.
החוטם והעיניים קטנים וביניהם עובר פס לבן קטן.
האוזניים עגולות וקטנות בצבע ורוד.
יש לבואשן רגליים קצרות אבל טפרים ארוכים המתאימים לחפירה.
הם חיים במחילות בזוגות ויוצאים בחשיכה.
הם חיים ביערות ואוכלים מגוון מזונות מהחי ומהצומח בין השאר חרקים, עכברים, זוחלים קטנים, ביצים ופירות יער.
יש להם מעט מאוד טורפים עקב ריחם, אך עופות דורסים בכל זאת עלולים לתפוס אותם (לרוב העופות אין חוש ריח).
נגד טורפים אחרים הם יפגינו הרתעה הכוללת עמידה על 2 רגליים ונפנוף הזנב כהכנה לריסוס.
רוב הטורפים נסוגים בשלב זה ואם לא הם בורחים עקב הריח.
בואשן מזרחי (שם מדעי: Spilogale putorius) הוא מין של בואשן החי באמריקה הצפונית, וכמו רוב הבואשיים מסוגל לפלוט נוזל מסריח במקרה שהוא מרגיש מאוים.
מצוי בעיקר במזרח ארצות הברית ובכמה חלקים של קנדה ומקסיקו.
הבואשן מזכיר מאוד את קרובו, בואשן מצחין, וכמוהו בעל שלושה פסים לבנים לאורך הראש עד הגב.
גם זנבו פרוע ולבן בקצה ופניו גם קטנות ושחורות למעט פס לבן מול העיניים.
הזכרים מגיעים לאורך 46–68 סנטימטרים וגדולים מהנקבות שאורכם 35–54 סנטימטרים.
הם חיים במחילות באדמה ויכולים לטפס ולהתחפר, והם יכולים להימצא בקבוצות של עד 8 בואשים בחורף.
הם אוכלי כל ויצודו יצורים קטנים כמו חרקים, עכברים ולטאות ואף פגרים, אך גם יאכלו פירות וזרעים.
יש להם מעט טורפים (בעיקר עופות דורסים כמו עיטים וינשופים), והם מרתיעים טורף שמגיע בכך שהם עומדים על רגליהם האחוריות ומנפנפים בזנבם.
אם ההרתעה לא עוזרת הם מרססים את הטורף בבלוטות המסריחות שלהם.
בואשן גירית פלאוואן (שם מדעי: Mydaus marchei) הוא מין מהסוג בואשן הגירית החי בטבע רק באי פלאוואן שבפיליפינים.
הוא קרוב משפחתו של בואשן הגירית ודומה לו מאוד.
הם דומים במראה לבואשן הגירית עם פרווה חומה כהה, זנב קצר, פס לבן לאורך גבם, החוטם מחודד והגפיים קצרים ובעלי טפרים חדים המשמשים לחפירת מנהרות.
האוזניים קטנות וכמעט לא נראות בתוך הפרווה.
וכמו לרוב הבואשים ישנה בלוטה ליד פי הטבעת ובתוכה נוזל מסריח המשמש להגנה.
הבואשן חי בטבע רק ביערות ואזורי שיחים באי פלאוואן שבפיליפינים ובאיים קטנים באזור.
הם יוצאים ממאורתם בלילה לחפש מזון הכולל בעיקר חסרי חוליות קטנים כמו סרטני מים מתוקים וחרקים והם חופרים באדמה כדי למצוא את טרפם.
הם יכולים לשוטט עד 2 ק"מ בלילה כדי לחפש מזון.
כשטורף מאיים עליהם הם יקפאו במקום ואז ינבחו בתוקפנות כדי להבריחו ואם זה לא יעזור הם ירססו עליו את הנוזל המסריח.
הם חיים ביחידות רוב זמנם.
בואשן הגירית (שם מדעי: Mydaus) הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת הבואשיים החיים באיים באינדונזיה ובפיליפינים שבדרום-מזרח אסיה.
אלו הם הבואשיים היחידים שחיים בעולם הישן.
אלו טורפים קטנים בעלי גוף שחור וקטן ופס לבן לאורך הגב.
הראש בעל חוטם מוארך ויש להם סימנים שחורם על העיניים כשהראש לבן.
לעומת רוב הבואשים יש להם זנב קטן אבל בלוטות ריחניות באזור פי הטבעת המשמשות אותם לפליטת נוזל מסריח להגנה.
בואשן גירית פלאוואן (Mydaus marchei)
רוברט אלמר "בוב" בלבן הוא שחקן, סופר, מפיק ובמאי קולנוע יהודי-אמריקאי.
הוא היה אחד המפיקים שהועמדו לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בסרט "פארק גוספורד", סרט אשר הוא השתתף בו גם כשחקן.
הוא בנם של אלינור ואלמר בלבן אשר היו בבעלותם מספר אולמות קולנוע והיו חלוצי הטלוויזיה בכבלים.
אימו שיחקה תחת השם אלינור ברי.
דודו ברני בלבן היה נשיא סרטי פרמאונט בשנים 1936–1964. בעלה השני של סבתו מצד אמו, סם כץ, היה סגן נשיא מטרו גולדווין מאייר בתחילת 1936.
בלבן החל את לימוד הקולג שלו באוניברסיטת קולגייט ובהמשך עבר לאוניברסיטת ניו יורק.
הוא התגורר באפר וסט סייד של מנהטן עם משפחתו.
סבו וסבתו מצד אביו היגרו מרוסיה לשיקגו, בעוד משפחתה של אמו הגיעה מגרמניה, רוסיה ורומניה.
אחת ההופעות המוקדמות ביותר שלו בקולנוע הייתה בסרטו של ג'ון שלזינגר "קאובוי של חצות" משנת 1969. לפני כן השתתף בהפקת אוף ברודוויי של המחזמר "אתה אדם טוב, צ'רלי בראון" בשנת 1967. בין תפקידיו הראשונים ניתן למנות את תפקידו כמתורגמן דייוויד לאפלין בסרטו של סטיבן ספילברג "מפגשים מהסוג השלישי".
ב-1979 היה מועמד לפרס טוני עבור תפקידו במחזה "רביזור".
במהלך שנות ה-80 הוא הופיע בסרטים כגון "ללא כוונת זדון" של סידני פולאק, "מצבים משתנים" של קן ראסל, "של מי החיים האלה לעזאזל?" (1981).
ב-2007 שיחק בסרט "אהבה בתפריט".
ב-2010 הוא ביים את סרטו של רנדי קווייד "הורים", ואת סרטו של ארמין מילר-שטאל "הזמנים הטובים האחרונים".
בלבן שיחק בתפקידי משנה בין היתר בסרטים: "בוב רוברטס", "מג'סטיק", "אהבה בפקק תנועה" ו"מחכים לגופמן".
בלבן הופיע גם בסדרה "מיאמי מחלק מוסר".
בשנות ה-90 שיחק בעונה הרביעית של "סיינפלד", בתפקיד ראסל דאלרימפל, הנשיא הבדיוני של רשת NBC.
בשנת 1999 ביים את סרט הזומבים "החבר שלי חזר"; שם הסרט הוא רפרנס לשיר באותו שם משנת 1963 של להקת הבנות האמריקאית "המלאכיות" (שנעשה בו שימוש בטריילרים לקידום מכירות, אך אינו מופיע בסרט עצמו).
באותה שנה ביצע הופעת אורח בסדרה "חברים" בתפקיד פרנק, אביה של פיבי בופה, והשתתף בסרט "צריך שלושה לטנגו", לצדם של נב קמפבל ומת'יו פרי.
בשנת 2000 שיחק בסרט "הכי טוב בשלג".
בשנת 2001 הפיק בלבן את סרטו של רוברט אלטמן "פארק גוספורד" שעליו היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
הוא גם שיחק בסרט כמוריס וייסמן, מפיק הוליוודי.
הוא הופיע בפרק של הסדרה "הפמליה" כרופא הידוע כנותן מרשמים לקנאביס רפואי.
ב-2005 דיבב בסדרת האנימציה "תמונות חסרות תקווה".
הוא ביים מספר פרקים של הסדרה "האחות ג'קי".
בשנת 2011 התארח לפרק אחד בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "ממלכת אור הירח" בבימויו של וס אנדרסון.
בשנת 2017 השתתף בסדרת הדוקו-דרמה "לענה" בנטפליקס, בבימויו של ארול מוריס.
בשנת 2018 דיבב את דמותו של קינג בסרטו של אנדרסון "אי הכלבים", ושיחק בסדרה "קונדור", לצדו של מקס איירונס.
בשנת 2025 גילם את מארק ווילקינס בעונתה השנייה של הסדרה "ניתוק" בשירות הסטרימינג "אפל TV פלוס".
בלבן חיבר סדרה של שישה ספרי ילדים בכיכובו של כלב ביוני.
מייקל רוברט "בוב" גייל (נולד ב-25 במאי 1951) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי אמריקאי.
הוא מפורסם כמי שכתב, ביחד עם רוברט זמקיס, את התסריט לסרט המדע-בדיוני "בחזרה לעתיד"; כמו כן, היה התסריטאי של שני סרטי ההמשך לסרט זה.
גייל גם היה המפיק של כל שלושת הסרטים, ביחד עם ניל קנטון.
גייל היה מועמד בתחרות פרס האוסקר ה-58 בקטגוריית התסריט המקורי הטוב ביותר, ביחד עם זמקיס, על "בחזרה לעתיד", אך בסופו של דבר הפרס הוענק לתסריטאי הסרט "העד".
גייל נולד סמוך בקרבת סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית, בנם של מקסין (שם נעוריה: קיפל), סוחרת אמנות וכנרת, ומארק ר' גייל, עורך דין.
כנער, הוא יצר ספר קומיקס משלו בשם "הקיא הירוק" ("The Green Vomit"), וכן היה אחד ממייסדיו של מועדון קומיקס פופולרי בסנט לואיס.
מאוחר יותר, הוא ואחיו, צ'ארלס גייל, יצרו שלושה סרטי חובבים שהיו פרודיה על Commando Cody.
לגייל תואר BA בקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1973; במהלך לימודיו הוא כתב ביקורות עבור פנזין שהוציא אחד מחבריו ללימודים.
כמו כן, הכיר במהלך לימודיו את חברו ללימודים רוברט זמקיס.
כתסריטאים, גייל וזמקיס שיתפו פעולה במספר הפקות של סרטים, ביניהם: "1941", "I Wanna Hold Your Hand", "Used Cars", ו-"Trespass", כאשר עלילתו של הסרט האחרון ממוקמת במזרח סנט לואיס, אילינוי, סמוך למקום הולדתו של גייל.
בשנת 1985, גייל וזמקיס היו מועמדים לפרס אוסקר בקטגוריה התסריט המקורי הטוב ביותר על הסרט "בחזרה לעתיד".
בשנת 2002, גייל שימש לראשונה כבמאי קולנוע של סרט באורך מלא, כאשר ביים את "Interstate 60".
קודם לכן הוא כתב וביים סרט קצר (45 דקות אורכו) בשם "Mr.
כמו כן, הוא עיבד לספר את סרטו "1941" והיה אחד ממפתחי משחק הארקייד "Tattoo Assassins".
ב-31 בינואר 2014, הוכרז כי החלה הפקתו של עיבוד למחזמר של "בחזרה לעתיד".
המחזמר, אשר נמצא בשלבי פיתוח על ידי התסריטאים המקוריים רוברט זמקיס ובוב גייל, צפוי לעלות בשנת 2015, ביום השנה ה-30 של הסרט.
לדברי גייל, המחזמר יהיה "נאמן לרוח הסרט המקורי".
גייל כתב בעבור מספר חוברות קומיקס, ביניהן:
בחזרה לעתיד - סדרת האנימציה
בוב ברקר היה מנחה טלוויזיה אמריקאי.
ברקר נולד בדרינגטון, וושינגטון וגדל בשמורת רוזבאד הממוקמת בדקוטה הדרומית.
אמו הייתה מורה ואחרי מות אביו, עברה משפחתו למיזורי.
הוא שירת כטייס קרב בצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1950 עבר לקליפורניה, שם התחיל את קריירת הנחיה שלו, השלים תואר בכלכלה ושידר תוכנית ברדיו במשך 6 שנים.
ב-1956 הנחה לראשונה שעשועון טלוויזיה בשם "אמת או נסיבות" ("Truth or Consequences") והוביל את ההפקה עד שנת 1975.
הוא התפרסם בכך שהנחה מ-1972 עד 2007 את השעשועון הטלוויזיוני "The Price is Right", שנקרא בגרסתו העברית "פחות או יותר".
בנוסף הוא הנחה מ-1967 עד 1987 את תחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל.
ברקר, שהיה ידוע כצמחוני ופעיל למען זכויות בעלי החיים, שמע ב-1988 שכחלק מהפרסים הניתנים לזוכות בתחרויות היופי נכלל גם מעיל פרווה ופנה להנהלה של ארגון מיס תבל בבקשה לבטל זאת.
לאחר שקיבל סירוב פרש מהנחיית התחרויות.
הוא השתתף כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בוננזה" והשתתף בתפקיד עצמו בהפקות טלוויזיה שונות.
לאורך הקריירה הארוכה והמצליחה שלו ברקר זכה ב-15 פרסי אמי, כש-12 פרסים ניתנו לו עבור הנחיה.
בשנת 1999 הוענק לו מפעל חיים של האמי וחמש שנים מאוחר יותר הוא נכנס להיכל התהילה של האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה.
בנוסף, ספר השיאים של גינס הכתיר את ברקר כמנחה הנדיב ביותר בתולדות הטלוויזיה, לאחר שחילק פרסים בסכום שמשוער ביותר מ-200 מיליון דולר.
רוברט בריאן גיבס הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אוהיו בשנים 2023-2011. בין השנים 2011–2013 ייצג גיבס את מחוז הקונגרס ה-18, שנספר מחדש כמחוז השביעי מאז התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.
גיבס הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.
גיבס נולד ביוני 1954 בעיר פרו שבאינדיאנה.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 עברה משפחתו לקליבלנד, שם גיבס השלים את לימודיו התיכוניים.
בשנת 1974 סיים את לימודיו במכון החקלאי-טכנולוגי של אוניברסיטת המדינה של אוהיו ועבר ליישוב הקטן לייקוויל (Lakeville), שם הקים יחד את החברה ".Hidden Hollow Farms, Ltd".
גיבס היה נשיא ארגון החקלאות של אוהיו, המונה למעלה מ-210 אלף עובדים.
ב-1985 פתח בקריירה ציבורית כחבר במועצות מנהלים שונות מעולם החקלאות ושימור קרקעות.