tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2002 יצא חלקו השני של הספר - "צלילה אל שרידי אוניות טבועות מפורסמות במעמקי הים".
באתר האינטרנט שלו טען קאסלר, כי הוא זה שגילה לראשונה את הצוללת הטבועה "האנלי" ("Hunley"), שהייתה שייכת לקונפדרציה של מדינות הדרום, וטובעה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
לעומתו ניצב הארכאולוג הימי אדוארד לי ספנס, הטוען שהוא זה שגילה את הצוללת, כבר בשנת 1970. ייתכן שיש מידה של אמת בשתי הטענות גם יחד, שכן ספנס תיאר בזמנו גילוי של חלקים חשופים מן הצוללת, אך טען כי הם שבו ונקברו בקרקעית הים בטרם הספיק לצלם את השרידים.
לטענתו הוא הצליח למקם אותם שנית בעזרת מגנטומטר, אך לא לראותם, עקב החול שכיסה אותם.
מאידך, המשלחת של NUMA פעלה בעונת החפירה של 1994–1995, והצליחה לצלם ולהסריט את הצוללת.
בראש המשלחת עמד הארכאולוג הימי ד"ר מארק נואל, שמומן ביד רחבה על ידי קאסלר, אך הודה כי הסתמך על עבודתו המוקדמת של ספנס.
קאסלר נפטר בסקוטסדייל, אריזונה, ב-24 בפברואר 2020.
קלייב קאסלר כתב ספרים רבים.
רובם המוחלט הם רומנים קלאסיים, שהעלילה בהם היא מאבק בין "הטובים" ל"רעים", ונגמרת תמיד בניצחונם של "הטובים".
בספריו שילב קאסלר עובדות היסטוריות נכונות עם עובדות בדויות.
כאמור, שניים מספריו הם אמיתיים, ומדווחים על פעילותו בתחום הארכאולוגיה הימית.
הגיבור ברוב ספריו הוא דרק פיט, מהנדס ימי הרפתקן ורב תושייה.
פיט הוא בוגר האקדמיה של חיל האוויר האמריקני, אשר לחם במלחמת וייטנאם כטייס קרב וזכה לעיטורים רבים.
בהרפתקאותיו מסתייע פיט בחברו הטוב אלברט (אל) ג'ורדינו, אף הוא גבר עשוי ללא חת אשר שירת עמו בווייטנאם.
פיט וג'ורדינו עובדים בסוכנות NUMA, סוכנות ממשלתית לחקר ימים ואוקיינוסים.
הנשק המועדף עליו הוא אקדח הקולט M1911 הישן של אביו, הסנאטור ג'ורג' פיט, שלחם בשירות צבא ארצות הברית בפלישה לנורמנדי.
המשקה המועדף שלו הוא טקילה עם מלח ולימון.
התמהיל הנפוץ ברוב ספריו הוא פתיחה באירוע מן העבר, כגון טביעת ספינה או אסון אחר.
לאחר מכן מתפתחת העלילה בקצב מהיר סביב נושא שונה לחלוטין, בו מסתבכים חוקרים תמימים עם נבל מגלומן, ואז מופיעים פיט וג'ורדינו ופועלים להצלתם.
בכל ספר מופיעה אישה כדמות מפתח ובסיום העלילה היא נכנעת לקסמיו של דרק פיט.
העלילה כוללת גם חשיפה של אוצרות אמנות עתיקים או ספינה טבועה.
עם ה"הפי אנד" שבסוף הספר, חוזרת העלילה ומשתלבת עם תחילתה, כאשר בדרך כלל מתגלה תגלית היסטורית חדשנית, העומדת בניגוד לידוע לכל.
בספרים שכתב קאסלר בשיתוף עם פול קמפרקוס הגיבורים אינם פיט וג'ורדינו (אף שהם מוזכרים בספר) כי אם קורט אוסטין וחוסה (ג'ו) זוואלה.
החברים בצוות המשימות המיוחדות של NUMA ביחד עם פול וגמאי טראוט.
בדומה לפיט גם אוסטין, יוצא האגף לפעולות מיוחדות ב-CIA, הוא גבר קשוח ועשוי ללא חת.
בשירותו הצבאי דרק זכה במדליית הצטיינות בטיסה, כוכב הכסף, עיטור לב הארגמן (על פציעה), אות מלחמת וייטנאם וצל"שים, ביניהם צל"ש אדמירל (על הפלת מטוסו של ג'יימס סנדקר ובעצם הצלת חייו וחיי הצוות, כשהמטוס עמד להיכנס לאמבוש).
לאחר אירועי הספר "סהרה" הוא וג'ורדינו זכו למדליות כבוד מהנשיא על עצירת הגאות האדומה שאיימה על האוקיינוס האטלנטי, וכנראה על העולם כולו בהמשך.
ספרי קאסלר שתורגמו לעברית הם:
נחש ארסי (עם פול קמפרקוס)
הנווט (עם פול קמפרקוס), 2007
מדוזה (עם פול קמפרקוס), 2009
נץ הלילה (עם גראהם בראון), 2017
קלייד ויליאם טומבו היה אסטרונום אמריקאי, שגילה את מה שנודע ככוכב הלכת פלוטו וכן אסטרואידים רבים.
טומבו קנה את פרסומו בגילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו ב-1930. נוסף לפלוטו טומבו גילה אסטרואידים רבים ותמך במחקר מעמיק בנושא עצמים בלתי מזוהים.
בנעוריו רכש טלסקופ ואייר מראות רבים מבעד לו.
טומבו שלח כמה מאיוריו של צדק ומאדים למצפה לואל ובעבורם הוצעה לו משרה במקום.
בשנים 1929–1945 עבד טומבו במצפה לוול ולאחריהן המשיך בעיקר במשרות הוראה באוניברסיטאות שונות ובמכוני מחקר צבאיים.
במהלך חיפושיו אחר פלוטו גילה טומבו 14 אסטרואידים וקרא לחלקם על שם אשתו, ילדיו ונכדיו.
ב-1931 קיבל את מדליית ג'קסון-גווית מהאגודה האסטרונומית המלכותית בבריטניה.
מצפה הכוכבים לואוול בפלאגסטף אריזונה הוקם על ידי פרסיוול לוול אשר השתמש בו לחקירת תעלות מאדים וחיפוש אחר כוכב הלכת X.
קלייד טומבו נשכר לצורך ביצוע סריקה שיטתית של אזורים שונים בשמיים לצורך חיפוש אחר כוכב הלכת X בהתאם לתחזיות שניתנו על ידי פרסיוול לואל וויליאם פיקרינג.
טומבו השתמש באסטרוגרף בקוטר "13 וצילם את אותם אזורים בשמיים בהפרש של מספר לילות זה מזה, גרם שמימי הנמצע במערכת השמש יראה במקומות שונים באותו צילום בגלל תנועתו סביב לשמש.
בעוד שלואוול הקדיש את העשור האחרון לחייו לחיפוש כוכב הלכת X, חיפוש שהתמשך מ-1905 ועד לבואו של טומבו, זה מצאו כחצי שנה בלבד לאחר תחילת עבודתו במקום.
בעת שהשווה תמונות שצולמו בליל ה-18 בפברואר 1930 עם אלו שצולמו בינואר באותה שנה נוכח שאחת הנקודות בתצלום משנה את מקומה, לנקודה זו אנו קוראים כיום פלוטו.
עוד במהלך חייו טומבו נלחם על זכותו של פלוטו לשמור על מעמדו ככוכב לכת, אולם, בהתאם להחלטה של האגודה האסטרונומית הבינלאומית מ-2006 הגדרתו שונתה לכוכב לכת ננסי.
החלטה נוספת מ-2008 הגדירה מחדש את פלוטו כראשון במעמד חדש: פלוטואיד.
על שמו נקרא האסטרואיד 1604 טומבו.
בספרו של רוברט היינליין "חליפת חלל" מוזכר בסיס טומבו על שם המדען הראשי באותו בסיס שמטרתו לצלם את פלוטו.
בסדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" מוזכרת החללית USS טומבו.
מעט מאפרו נישא בחללית "ניו הורייזונס" במסעה אל פלוטו וקצוות מערכת השמש.
קליי שירקי הוא חוקר מוביל בתחום הרשתות החברתיות המקוונות והשפעותיהן הארגוניות, העסקיות והפוליטיות.
שירקי כותב בנושאי אינטרנט מאז 1996. בסיסו האקדמי הוא אוניברסיטת ניו יורק.
כמו כן הוא כותב בניו יורק טיימס, וב-Wired, ומייעץ לארגונים גדולים.
שירקי חבר בוועדה המייעצת של קרן ויקימדיה.
לאחר סיום תואר ראשון באוניברסיטת ייל בשנת 1986 עבר להתגורר בניו-יורק.
שירקי היה לפרופסור הראשון בתחום המדיה החדשה במחלקה לתקשורת במכללת האנטר, שם פיתח תוכנית לימודים לתואר שני באומנויות בשילוב עם טכנולוגיות האינטרנט.
ספרו החשוב ביותר פורסם בשנת 2008 ונקרא "הנה באים כולם: ארגונים ללא ארגונים".
שירקי מציג עמדה אופטימית מאוד בנוגע לפוטנציאל של הרשת לשנות מציאות פוליטית.
הוא טוען, כי מאז שהופיעו כלי תקשורת המונים כמו גוגל, ויקיפדיה ופייסבוק, ההמונים מדברים עם ההמונים, מתארגנים, ויוצאים לפעולה בשטח.
זאת ועוד, בזכות רשתות חברתיות עלות שיתוף הפעולה בין בני אדם רבים נעשתה זולה יותר ביחס לעלות התקשורת של ממשלות וארגונים.
הירידה בעלות השיתוף והמהירות בה אנשים מתארגנים באמצעות הרשתות החברתיות הדירה את רגליהם של המבנים הארגוניים המסורתיים.
שירקי מסביר כיצד שיטות של מיקור המונים ושיתוף פעולה בין חברי רשת חברתית, תוך שימוש בכלי שיתוף ובטכנולוגיות אינטרנט, יכולים לקדם מטרות חברתיות.
הוא מצביע על ארבעה שלבי מפתח, על מנת להוציא פרויקט באשר הוא לפועל: שיתוף, שיחה, שיתוף פעולה ופעולה קולקטיבית.
ספרו השני "עודף קוגניטיבי", שיצא לאור בשנת 2010, מהווה המשך לרעיונות אותם ביטא בספר "הנה באים כולם".
בספר זה מסביר שירקי, כיצד שעות הפנאי של המערב נוצלו לרב לצפייה בטלוויזיה, אלא שעם פריצתו של האינטרנט אנשים החליפו את מסך הטלוויזיה במסך המחשב - שינוי שהוביל לניצול הזמן הפנוי לטובת פרויקטים משותפים כדוגמת מיזם ויקיפדיה, הפרויקט הקנייתי Ushahidi ועוד.
שירקי מגלה כי, אנשים לא היו מכורים לטלוויזיה בגלל שהם אהבו זאת, אלא בגלל שזו הייתה ההזדמנות היחידה שניתנה להם.
בעידן האינטרנט, כך מתברר, גילו האנשים את אהבתם לשני דברים: ליצור ולשתף.
השיתוף, לדבריו של שירקי, אינו מתבטא רק בתמונות מצחיקות שאנשים שולחים זה לזה, אלא מביא עמו שיתוף של מאמצים וידע תוך כדי שימוש בטכנולוגיה וברשתות חברתיות, על מנת לבנות פרויקטים שיקדמו את האדם והחברה.
כמה חודשים לפני שפרצה המהפכה במצרים טען מלקולם גלדוול, כתב השבועון "הניו יורקר", שכל הדיבורים על אודות פייסבוק כמחוללת מהפכות חברתיות אינם נכונים.
ה"אקטיביזם בפייסבוק לא מגביר את המוטיבציה בקרב אנשים שנדרשים להקריב קורבן אמיתי, אלא מגביר את המוטיבציה לעשות דברים שאנשים עושים כאשר אין להם מספיק מוטיבציה כדי להקריב קורבן אמיתי".
מהפכות אמיתיות זקוקות להיררכיה, ארגון וחלוקת משימות ואלו בדיוק מסוג הדברים שרשתות חברתיות, דוגמת פייסבוק, אינן טובות בהן, שכן הן מייצרות מבנה חברתי שטוח: אין מנהיגות מרכזית, אין סמכות ולכן קשה להגיע לקונצנזוס.
גלדוול הגיע למסקנה שכדי שאנשים ייצאו לרחוב ויסתכנו במגע עם שוטרים עוינים, במעצר או באלימות, צריך קשרים חזקים – קשרי ידידות של ממש.
את הקשרים שיוצרים באמצעות רשתות חברתיות הוא הגדיר כקשרים חלשים.
להערכתו, אנשים לא ייצאו לרחוב רק כי מישהו שהם הכירו בפייסבוק אמר להם לעשות את זה.
שירקי דחה את הטענות של גלדוול.
הוא הסביר כי ישנם גם אנשים שרוח המהפכה מפעמת בלבם והם מוכנים להקריב.
מעבר לכך, הדבר המרכזי שפייסבוק מעניקה לאזרחים היא תשתית להתארגנות: היא מאפשרת להמון להיות מתואם.
יבגני מורוזוב, עיתונאי בלארוסי, הביע ספק רב באשר ליכולתה של רשת האינטרנט להשפיע על תהליכי דמוקרטיזציה במדינות דיקטטוריות.
יתר על כן, מורוזוב מזהיר מפני השימוש שעלולים לעשות מנהיגים עריצים בטכנולוגיות האינטרנט החדשות על מנת להפיץ תעמולה קיצונית ולרדוף את מתנגדי הממשל, כשם שהדבר נעשה באיראן בזמן "המהפכה הירוקה".
בספרו "אשליית הרשת: הצד האפל של חירות האינטרנט", שיצא לאור ב-2011, טוען מורוזוב, כי רשתות חברתיות יוצרות אשליה של חירות, שכן דווקא באמצעותם יכול משטר רודני לטפטף ביתר קלות אידאולוגיה קיצונית.
הוא טבע את המונח "ספינטרנט" (Spinternet) כדי לבטא את הספין שממשלות שמתחילות לשלוט באינטרנט עושות לכלי הזה.
קליי אלכסנדר תומפסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית.
קליי שיחק את מרבית שנותיו בגולדן סטייס ווריורס העפיל עם הווריורס לגמר ה-NBA במשך 5 עונות ברציפות (2015–2019), וזכה עמה ב-4 אליפויות בעונות , , ו-2022.
תומפסון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחה ספורטיבית.
אביו הוא כדורסלן העבר מייקל תומפסון, שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט 1978, וזכה לאורך הקריירה בשתי אליפויות בליגה.
אמו ג'וליה שיחקה כדורעף באוניברסיטת סן פרנסיסקו, אחיו הגדול מייקל גם הוא כדורסלן ששיחק ב-NBA, ואילו אחיו הצעיר טרייס משחק בייסבול בקבוצת לוס אנג'לס דודג'רס מה-MLB אחרי שנבחר בדראפט של 2009 על ידי שיקגו וייט סוקס.
בנעוריו שיחק תומפסון בקבוצת הכדורסל של תיכון "סנטה מרגריטה", ובעונתו האחרונה בו רשם של 21 נקודות, 4.3 ו-3.1 אסיסטים והוביל את קבוצת התיכון עד לגמר האליפות המקומי של הליגה השלישית בו קלע 37 נקודות, וסחף את הקבוצה עם שיא של 7 קליעות לשלוש, לניצחון 72-55.
בסיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של וושינגטון בה שיחק במדי קבוצת הכדורסל המשחקת בבית הפסיפי של המכללות (נקרא Pac-10).
כ פתח תומפסון בחמישייה בכל 33 משחקי קבוצתו, והיה לקלע השלישי בטיבו בקבוצה עם 12.5 נקודות למשחק, ובמהלך העונה רשם שיא קריירה של 28 נקודות, בהן שיא לפרשמן באוניברסיטה של שמונה קליעות לשלוש.
בעונת ה כבר היה תומפסון לקלעי המוביל של קבוצתו.
הוא פתח את העונה עם רצף של שישה משחקים בהם קלע מעל 20 נקודות, ולאורך העונה קלע 19.6 נקודות למשחק, שני בחטיבה רק ללנדרי פילדס, ובסיום העונה נבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה.
בשנתו השלישית באוניברסיטה פתח תומפסון ב-32 מתוך 33 משחקיה של קבוצתו, והיה לקלעי המצטיין בחטיבה עם 21.6 נקודות למשחק.
בשלב רבע-גמר טורניר החטיבה קבע תומפסון שיא חטיבה חדש כשקלע 43 נקודות במשחק מול אוניברסיטת וושינגטון, אולם לא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו 87–89 והדחה מהטורניר.
בסיום העונה נבחר תומפסון לחמישיית העונה בחטיבה הפסיפית בפעם השנייה ברציפות.
בשלוש שנותיו בוושינגטון סטייט היה תומפסון לקלעי השלישי בטיבו במדי הקבוצה עם 1,756 נקודות, ולקלע המצטיין בהיסטוריה של וושינגטון סטייט מטווח שלוש הנקודות עם 242 קליעות.
תומפסון התמודד בדראפט ה-NBA של שנת 2011 ונבחר במקום ה-11 על ידי גולדן סטייט ווריורס.
הוא החל את הקריירה ב-NBA כמחליפו של מונטה אליס, ולאחר העברתו של אליס ב למילווקי באקס החל לעלות בחמישייה הפותחת.
הוא פתח ב-28 משחקים בהם תרם בממוצע 18 נקודות למשחק באחוזי קליעה גבוהים, ועם 12.5 נקודות בממוצע לאורך העונה כולה נבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז הראשונה.
בעונתו השנייה כבר היה לשחקן חמישייה עם ממוצעים של 17 נקודות למשחק.
שיתוף הפעולה המצוין בינו לבין רכז קבוצתו סטפן קרי, שני גארדים בעלי יכולת קליעה מהירה ואיכותית הוליד תגובות רבות והחלו לכנותם ה"ספלאש ברדרס" (Splash Brothers).
קבוצתם גם היא החלה בשיפור, ובעונות ו- הצליחה להגיע לפלייאוף.
בעונת מונה שחקן העבר סטיב קר למאמן הקבוצה, והוא עזר לגולדן סטייט להפוך לאחת הקבוצות הטובות בתולדות הכדורסל, תוך הצגת משחק מהיר ויפה, שמבוסס על קליעות מאזור השלשה.
בעונה זו קבעו תומפסון וקבוצתו שיא מועדון תוך כדי שהם מנצחים 18 משחקים ברציפות (הרצף הקודם עמד על 12).
ב-24 בינואר 2015, במשחקה של קבוצתו נגד סקרמנטו קינגס, קלע שיא קריירה של 52 נקודות.
באותו משחק השיג מספר שיאים נוספים: הוא קלע 37 נקודות ברבע השלישי, שיא נקודות לשחקן אחד ברבע בהיסטוריה של הליגה.
כולל 9 מ-9 בשלשות - האחוז הגבוה ביותר, ובמשחק כולו קלע 11 שלשות והשווה את השיא של חברו לקבוצה סטפן קרי, שיא שקרי שבר מאוחר יותר עם 13 שלשות (קבוצתו ניצחה את סקרמנטו 126:101).
ב-30 בינואר, נבחר לראשונה בקריירה למשחק האולסטאר של ה-NBA.
בפלייאוף, תומפסון סייע לקבוצתו לעבור את ניו אורלינס פליקנס, את ממפיס גריזליס ואת יוסטון רוקטס, בדרך להופעה בגמר ה-NBA, שם קבוצתו גולדן סטייט ניצחה את קליבלנד קאבלירס בתוצאה 4:2 וזכתה באליפות.
בפתיחת עונת , היה שותף לקביעת שיא ה-NBA לפתיחה הטובה בהיסטוריה, 24-0. ב-28 בינואר 2016, נבחר תומפסון בפעם השנייה למשחק האולסטאר.
בפברואר 2016 זכה תומפסון בתחרות השלשות.
בסוף העונה הסדירה, שברה קבוצתו את שיא הניצחונות לעונה אחת עם 73 מול 9 הפסדים.
תומפסון קלע בעונה זו 22.1 נק' ב-47 אחוז, שיא קריירה.
בנוסף, תומפסון סיים את העונה עם 276 שלשות שנקלעו, שווה ערך למקום השני בליגה (אחרי חברו לקבוצה סטפן קרי), אותן הוא קלע ב-42.5 אחוזים - מקום 6 בליגה.
ב-29 במאי 2016 במשחק השישי בפלייאוף נגד אוקלהומה סיטי קלע תומפסון 11 שלשות, שיא NBA במשחק פלייאוף.
ב-6 בדצמבר 2016 במשחק נגד אינדיאנה קלע תומפסון 60 נקודות (ב-3 רבעים) ובכך קבע שיא נקודות במשחק בקריירה.
ב-29 באוקטובר 2018 במשחק נגד שיקגו בולס קלע תומפסון 52 נקודות (ב-3 רבעים) כולל 14 שלשות ובכך קבע שיא ליגה לשלשות במשחק.
ב-22 בינואר 2019 במשחק נגד לוס אנג'לס לייקרס השווה תומפסון את שיא הליגה עם 10 שלשות רצופות במשחק ללא החטאה.
ב-1 ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בגולדן סטייט ל-5 עונות נוספות, עבור כ-190 מיליון דולר.
ביום שלאחר מכן עבר ניתוח לטיפול בקרע ברצועה הצולבת הקדמית, אשר השבית אותו ממשחק לכל אורך עונת .
בפגרה שלאחר העונה חזר להתאמן עם קבוצתו אך קרע את גיד האכילס בכף רגלו הימנית, מה שגרם לו להחמיץ גם את עונת 2020/2021.
ב-9 בינואר 2022 חזר תומפסון לשחק לאחר היעדרות של 941 יום ממשחק פעיל כשבמשחקו הראשון שיחק 20 דקות שבהן תרם 17 נקודות, 3 אסיסטים ו-3 ריבאונדים לניצחון 96—82 של גולדן סטייט נגד קליבלנד קאבלירס.
בסיום עונת 2022 בליגת ה-NBA זכו תומפסון וקבוצתו בגמר ה-NBA לאחר ניצחון 4-2 נגד בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר.
ב-3 בינואר קלע תומפסון שיא עונתי של כ-54 נקודות במשחק נגד אטלנטה הוקס.
ב-1 ביולי 2024 סיכם תומפסון בקבוצת דאלאס מאבריקס לשלוש שנים.
14 שלשות במשחק עונה סדירה ב-NBA (28 באוקטובר 2018)
תומפסון זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית על ידי מייק ששבסקי, מאמן הנבחרת, לקראת טורניר גביע העולם בספרד.
בטורניר גילה יכולת גבוהה והיה חלק מזכייתה של נבחרתו במדליית הזהב.
בין השנים 2018 ל-2020 היה תומפסון במערכת יחסים עם השחקנית והדוגמנית האמריקאית, לורה הרייר.
בשנת 2025 התחיל לצאת עם הראפרית מייגן די סטליון.
קלייטון הולמס "קליי" אייקן הוא זמר וכותב שירים אמריקאי אשר התפרסם עם השתתפותו בעונתה השנייה של תחרות הכישרונות האמריקאית אמריקן איידול בה הגיע למקום השני.
כשהיה תינוק אמו נמלטה איתו מאביו המכה.
בתור ילד הופיע שר במקהלות בית הספר והכנסייה, והשתתף בהפקות תיאטרון מקומיות, ולאחר התיכון שימש כסולן בלהקה מקומית בשם "Just By Chance".
אייקן הופיע במספר מקומות ברחבי קרוליינה ואף שר במהלך משחק של קבוצת קרוליינה הוריקנס.
לפני השתתפותו באמריקן איידול הקליט שלושה אלבומי דמו שנקראו "Look What Love Has Done" ,"Redefined" ו-"Look What Love Has Done, Vol 2".
בתור נער הדריך במחנות ילדים של YMCA שם החל להתעניין בחינוך מיוחד.
בגיל 19 היה מורה מחליף בכיתה לילדים .
אייקן למד חינוך מיוחד באוניברסיטה של צפון קרוליינה בשארלוט וסיים את לימודיו בשנת 2003 תוך כדי השתתפותו ב"אמריקן איידול" וסיבוב ההופעות שלאחריו.
במהלך לימודיו עבד במשרה חלקית כחונך לילד .
אימו של הילד, דיאן ביובל, עודדה אותו להרשם לאודישנים של "אמריקן איידול".
ב-2003 השתתף אייקן בעונה השנייה של אמריקן איידול.
כאשר הגיע אייקן לאודישנים הייתה לשופטים הסתייגות לגבי מראהו אך לאחר ששמעו אותו שר את השיר "Always and Forever" הוא עבר לשלב הבא.
אייקן הגיע לגמר בו הפסיד לרובן סטודארד.
בספטמבר 2003 יצא הסינגל הראשון של אייקן שנקרא "Invisible".
הסינגל הגיע למקום ה-37 במצעד הבילבורד וזכה למעמד של זהב.
אלבום הבכורה של אייקן נקרא "Measure of a Man ויצא ב-14 באוקטובר 2003. ב-16 במרץ 2004 יצא "The Way/Solitaire".
הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה "I Will Carry You".
ב-16 בנובמבר 2004 יצא אלבום האולפן הראשון של אייקן שעסק כולו בשירי חג המולד ונקרא "Merry Christmas with Love".
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד עם מכירות של למעלה ממיליון עותקים בשישה שבועות וזכה למעמד של אלבום פלטינה.
אלבומו השלישי של אייקן יצא ב-19 בספטמבר 2006 ונקרא "A Thousand Different Ways".
הסינגל הראשון היה "Without You" והסינגל השני מהאלבום היה "A Thousand Days" שיצא בינואר 2007.
ב-28 בנובמבר 2006 הוציא אייקן מיני אלבום אשר כלל 4 רצועות תחת השם "All Is Well".
אלבומו הרביעי של אייקן נקרא "On My Way Here" ויצא ב-6 במאי 2008. האלבום מכר כמאה אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו והגיע למקום הרביעי של מצעד הבילבורד.
הסינגל היחיד מהאלבום היה "On My Way Here" שיצא באפריל 2008.
ב-31 במרץ 2009 הוציא אייקן אלבום אוסף שהכיל 14 מלהיטיו הקודמים ונקרא "Playlist: The Very Best of Clay Aiken".
ב-1 ביוני 2010 הוציא אייקן את אלבומו החמישי שהיה "Tried and True".
האלבום זכה לביקורות חיוביות והגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד.
מאוחר יותר יצא האלבום בעריכה מחודשת והכיל 2 רצועות נוספות.
ב-20 בדצמבר 2011 הוציא אייקן סינגל חדש שנקרא "Bring Back My Love".
אלבומו השישי נקרא "Steadfast" ויצא ב-27 במרץ 2012.
ב-16 בנובמבר 2004 יצא ספר זכרונות שנכתב על ידי אייקן שנקרא "Learning to Sing: Hearing the Music in Your Life".
ב-8 באוגוסט 2008 הודיע בבלוג האישי שלו על לידת בנו, פרקר פוסטר אייקן.
אמו של הילד היא אחותו של דייוויד פוסטר, מפיק שלושת אלבומיו האחרונים של אייקן בחברת RCA רקורדס.
לאחר שנים שבהן הכחיש שהוא הומו, הצהיר אייקן על זהותו המינית בריאיון למגזין פיפל.
ב-2003, מייד אחרי פרסומו ב"אמריקן איידול" הקים יחד עם דיאן ביובל, קרן למען שילוב של ילדים בעלי צרכים מיוחדים בלימודים ובפעילויות חברתיות.
ב-2006 מונה על ידי ג'ורג' בוש לכהונה בת שנתיים בוועדה הנשיאותית לאנשים עם לקות שכלית.
ב-2004 מונה לשגריר רצון טוב מטעם הוועד האמריקני למען יוניצ"ף, ופעיל להבטחת השכלה יסודית לילדים ברחבי העולם, ובין השאר נשלח לבנדה אצ'ה אחרי פגיעת הצונאמי, לאוגנדה, אפגניסטן, מקסיקו, קניה וסומאליה, על מנת לעורר את המודעות לחשיבות מתן האפשרות לילדים לזכות בחינוך.
ב-2014 הודיע על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לקונגרס מטעם המחוז השני של צפון קרולינה, מטעמו מכהנת כיום חברת הקונגרס הרפובליקנית רנה אלמרס
קלייב פרנסיס הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע בריטי.
הוא בנם של השחקן ריימונד פרנסיס ושל השחקנית מרגרט טאונר.
אביו שיחק בתפקיד רפ"ק בילוש טום לוקהרט בסדרת הטלוויזיה "No Hiding Place" משנות השישים של המאה העשרים.
אמו שיחקה בתפקיד ג'ירה, חברתו של אנאקין סקייווקר, בסרט הקולנוע "מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום" בשנת 1999.
קריירת המשחק של קלייב פרנסיס החלה כשהיה בן 16, הוא שיחק על במת התיאטרון, ברדיו ובטלוויזיה ובמידה מועטה גם בסרטי קולנוע.
פרנסיס ידוע גם בזכות היותו קריקטוריסט שהציג במספר תערוכות.
קריקטורות שלו הופיעו על כריכת הספר שכתב אלק גינס ובביוגרפיה של ג'ון גילגוד.
הוא הוציא לאור ספרים הכוללים את הקריקטורות שלו בהם "There Is Nothing Like a Dane" (המלט) והספר "There Is Nothing Like a Thane" (מקבת').
בקולנוע הופיע פרנסיס בתפקיד הדייר ג'ו בסרטו של סטנלי קובריק "תפוז מכני" (1971).
סרטים נוספים בהם השתתף היו "המפקח קלוזו חוזר" (1968), הקומדיה הבריטית "Girl Stroke Boy" (מ-1971) והסרט "Villain" עם ריצ'רד ברטון מ-1971.
הופעת הבכורה של פרנסיס בטלוויזיה הייתה בהפקה משנת 1966, עיבוד לרומן "דייוויד קופרפילד" מאת צ'ארלס דיקנס, בתפקיד טומי טרדלס לצידו של איאן מקלן.
לדבריו של פרנסיס התפקיד החשוב הראשון שלו בטלוויזיה היה בשנת 1968 בעיבוד למחזה "Entertaining Mr Sloane" שהועלה בהפקת "ITV Playhouse", ובו הופיע לצדם של שילה הנקוק ואדוארד וודוורד.
באתר האינטרנט שלו הוא מציין שהסרט צולם שבוע אחד אחרי שג'ו אורטון (המחזאי) נרצח.
ב-1971 גילם פרנסיס את דמותו של וילובי בעיבוד לרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן בהפקת ה-BBC.
בשנים 1975 ו-1976 השתתף בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "פולדארק".
הוא שיחק בתפקיד פרנסיס פולדארק, בן דודו החלש ובעל החובות של רוס פולדארק (רובין אליס).
בעקבות אביו הוא שיחק בשנת 1974 בעיבוד מחדש לסדרה "Scotland Yard" וגילם את סמל בילוש דקסטר בסדרה "New Scotland Yard".
ב-1976 השתתף בעיבוד לטלוויזיה של המחזה "קיסר וקלאופטרה" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתפקיד אפולודורוס.
לצדו של לורנס אוליבייה הופיע פרנסיס במחזה "Saturday, Sunday, Monday" במסגרת סדרת המחזות "לורנס אוליבייה מציג" ששודרה ב"גרנדה TV".
ב-1981 גילם פרנסיס חייל רומאי המרגל אטיוס במיני-סדרה "מצדה" של רשת ABC.
ב-1984 כיכב פרנסיס כשחקן אורח בפרק "האיש מעוות-השפה" בסדרה "שרלוק הולמס" בתפקיד נוויל סנט קלייר.
הוא כיכב בסדרה הקומית "The 10 Percenters" בסיטקום "The Piglet Files" (שהקריקטורות שלו מלוות את הקרדיטים בפתיחה) ובסדרה "ממאי עד דצמבר" (עם אנטון רוג'רס).
ב-1993 השתתף פרנסיס בסדרה המוזיקלית של דניס פוטר "שפתון על צווארונך" בתפקיד מייג'ור הדג'ס.
הוא שיחק בתפקיד אורח בעשרות תוכניות טלוויזיה נוספות בהן "כן, אדוני ראש הממשלה", בתפקיד לוק, שאמור להיות מרגל עבור משרד החוץ, ובשנת 1994, הוא גילם את הדמות הראשית, דומיניק עדן, בסדרה The 10%ers.
ב-2016 גילם פרנסיס את דמותו של לורד סולסברי בסדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר".
פרנסיס הופיע לראשונה בווסט אנד במחזה "There's a Girl in My Soup" לצדו של דונלד סינדן.
פרנסיס יוצא באופן קבוע לסיבוב של הופעות יחיד כשהוא מציג את "מזמור חג המולד" לצ'ארלס דיקנס, כמו גם הוא מופיע במחזה "Merely Players" יחד עם סינדן.
ב-2007 הוא הופיע בתוכנית יחיד בגרסה שלו ל"מזמור חג המולד" ב"תיאטרון הנסיכה גרייס" במונטה קרלו כחלק מעונת התיאטרון הבריטי במונקו.
בפברואר 2015 גילם את דמותו של פרנק דואל במחזה "84, Charing Cross Road" בהפקה של סאליסברי פלייהאוס.
פרנסיס נשוי לשחקנית האנגלייה נטלי אוגל.
אנטומיה של שערורייה (2022) Anatomy of a Scandal
קלייב וולטר סוויפט היה שחקן ופזמונאי יהודי-בריטי.
נודע בעיקר בתפקידו כריצ'רד באקט בסדרה הקומית הבריטית "מה יגידו השכנים?".
בנוסף שיחק סוויפט בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה בין השאר הופיע בתפקיד רוי בסיטקום "החבר'ה הזקנים" לצדו של רוג'ר לויד-פק.
סוויפט נולד למשפחה יהודית בליברפול שבמחוז לנקשייר.
הוא בנם של לילי רבקה (שם נעורים גרינמן) ואברהם סמפסון סוויפט.
גם אחיו הבכור, דייוויד סוויפט , הוא שחקן.
שני האחים למדו ב"קליפטון קולג'" וב"גונביל וקאיוס קולג'" שבקיימברידג'.
הוא לימד בבתי הספר למשחק "האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון" (LAMDA) ו"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה".
בשנות השבעים של המאה העשרים הופיע סוויפט בתפקיד דוקטור בלק בעיבוד של ה-BBC לשניים מסיפורי האימה של מ.
בשנים 1970 ו-1971 גילם את מפקח הבילוש וו (Waugh) בסדרת הטלוויזיה "Waugh on Crime".
תפקידו המוכר ביותר הוא בדמות ריצ'רד באקט, בעלה האומלל של הייסינת', בסדרה הקומית "מה יגידו השכנים?".
סוויפט כיכב בעיבוד של ה-BBC לרומנים "דברי ימי מחוז ברצ'סטר" מאת אנתוני טרולופ, והופיע בפרק "Revelation of the Dale" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
הוא הופיע שוב בסדרה ב-25 בדצמבר 2007 בספיישל חג המולד "מסע הארורים" בתפקיד מר קופר.
ב-1981 השתתף בסרטו של ג'ון בורמן "אקסקליבר" וגילם את דמות אביו המאמץ של המלך ארתור, סר אקטור.
בנוסף לפעילותו כשחקן סוויפט היה פזמונאי.
רבים משיריו כלולים במופע שלו "Richard Bucket Overflows: An Audience with Clive Swift" שאיתו יצא לסיור הופעות בבריטניה בשנת 2007, וכן במופע "Clive Swift Entertains" משנת 2009. בשנים 2002 עד 2005 שיחק בתפקיד הכומר יוסטשוס ברוייר בסדרה "Born and Bred" ששודרה ב-BBC 1.
סוויפט היה נשוי לסופרת מרגרט דראבל מ-1960 עד 1975. נפטר ב-1 בפברואר 2019. הותיר אחריו בת, רבקה, ושני בנים, אדם וג'ו סוויפט.
מידה כנגד מידה - אסקלוס
The Price of Fear בתפקיד פרד טרבור
קלייב ראסל הוא שחקן סקוטי.
ראסל נולד בוינצ'סטר שבאנגליה וגדל בעיירת החוף לוון, במחוז פייף שבסקוטלנד.
הופעתו הראשונה לפני קהל הייתה בשנת 1960 בתוכנית הטלוויזיה "המופע של שארי לואיס", אבל רק ב-1980 התחיל לשחק באופן מקצועי.
תפקידו הראשון על הבמה בלונדון היה במחזה "מותו המקרי של אנרכיסט" מאת המחזאי האיטלקי חתן פרס נובל דאריו פו, העוסק בשחיתות של המשטרה באיטליה.
הוא זכה לביקורות חיוביות וגילם את אותה דמות בגרסה הטלוויזיונית ב-1983. ראסל שיחק במבחר הפקות טלוויזיה ובסרטי קולנוע בהם: "Jute City", "The Power of One", "הוק" ו-"Seconds Out".
הוא זכה להכרה בקרב הקהל הבינלאומי כשהופיע בתפקיד קיילב גארת' במיני-סדרה "מידלמארץ'" של ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט.
באותה שנה שיחק ראסל בסרט "המוזיאון של מרגרט", בו הוא מתאהב בדמות שמגלמת הלנה בונהם קרטר.
על תפקיד זה היה ראסל מועמד לפרס ג'יני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי בטקס שנערך ב-1996. בסרט עטור השבחים "אוסקר ולוסינדה" גילם ראסל את אביו של רייף פיינס.
עם הזמן וההכרה בכישרון המשחק שלו קיבל תפקידים גדולים יותר בסדרות טלוויזיה שונות כמו "תקוות גדולות", "אוליבר טוויסט", "ילדי המסילה" וב"ערפילי אבלון".
פניו של ראסל מוכרות לקהל מהופעותיו הרבות בטלוויזיה הבריטית.
בין הסדרות בהן השתתף היו "Boys from the Blackstuff", "תקווה ותהילה", "לעולם-לא-עולם", "תקוות גדולות", "ערפילי אבלון", "Heartburn Hotel", "Roughnecks", "בחזרה לאחוזת העמק", "להעיר את המתים", "עדות אילמת", "Rockface" והסיטקום "Spaced".
בנוסף שיחק ראסל בסדרה הסקוטית "Still Game", בסיטקום "אושר", בדרמה הקומית "Auf Wiedersehen, Pet", ובסדרה "המפצח".
בשנים 2005 ו-2006 שיחק בתפקיד פיל נאיל באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" של רשת ITV.
הוא הופיע בפרק אחד בסדרה "דרך ווטרלו" בתפקיד הסבא של ליזה ולני בראון.
ראסל השתתף בתפקיד ג'וק בעונה השלישית של הסדרה הקומית "ג'אם וג'רוזלם" של ה-BBC.
בסדרה "מרלין" גילם את בייארד מלך מרסיה, ובסדרה "מלון בבילון" הופיע בתפקיד אמן המזייף את מותו מפני שהוא שקוע בחובות.
ב-2012 לוהק ראסל לתפקיד ברינדן "בלקפיש" טאלי בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO.
בסרט "המוזיאון של מרגרט" כיכב ראסל לצדה של הלנה בונהם קרטר בתפקיד ניל קארי דובר השפה הגאלית.
סרטים נוספים בהם השתתף היו "פסטיבל", "גברות בלוונדר", "המלך ארתור", "ארוס עליה", "Lecture 21", "הלוחם ה-13" והסרט "איש הזאב".
ב-2009 השתתף ראסל בסרט "שרלוק הולמס" בתפקיד קפטן טאנר.
הוא גילם שוב את אותה דמות בסרט ההמשך משנת 2011 "שרלוק הולמס: משחק הצללים".
ב-2010 הופיע בסרט "איש הזאב" בתפקיד מקווין.
עוד הופיע ראסל בסרט "The Wicker Tree" של הבמאי רובין הרדי שיצא לאקרנים ברבע הראשון של 2012, ובו גילם את תפקיד ביאם לצדו של גרהם מק'טאוויש.
החל מ-2012 הוא משחק בסדרה "רחוב ריפר" של BBC One בתפקיד המפקח פרדריק אברליין.
ב-2013 גילם את טיר בסרט "תור: העולם האפל".
ב-2010 הופיע ראסל באדינבורו בהופעת בכורה בהצגת היחיד שלו "Touching the Blue".
Q ג'יימי לינגארד 3 פרקים האורחת (אנ') The Guest דרק אבוט 4 פרקים 2026 ואן פיס One Piece קרוקוס עונה 2
קלייד אדוארד לאבֶלֶט היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA.
שיחק בעמדת הסנטר, ועיקר כוחו היה קליעתו המדויקת מבחוץ, אשר אילצה את שומריו להתרחק מאזור הנוחיות שלהם בקרבת הסל.
ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 17.0 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
אחד משבעה כדורסלנים, והראשון מביניהם, שזכו ב"כתר משולש" - אליפות ליגת המכללות, מדליית זהב אולימפית ואליפות ה-NBA.
בשנת 1988 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
לאבלט נולד בעיר פיטרסבורג שבאינדיאנה, ושיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת קנזס בין השנים 1949–1952. לצידו של לאבלט שיחק דין סמית', שבהמשך הקריירה אימן את קבוצת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית במשך 36 עונות, ונחשב בעיני רבים לאחד המאמנים הגדולים בתולדות ליגת המכללות.
בעונתו האחרונה של לאבלט בקנזס, 1951/1952, הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות ליגת המכללות, כשהוליך את כל קלעי הליגה עם 28.6 נקודות למשחק וקבע שיא NCAA של 141 נקודות לאורך הטורניר.
בסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין של ליגת המכללות.
בסיום אותה עונה נבחר להשתתף עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת הלסינקי (1952), והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב, לאחר שגברה בגמר על נבחרת ברית המועצות בתוצאה 36-25.
לאבלט נבחר בבחירה התשיעית בדראפט ה-NBA לשנת 1952 על ידי מיניאפוליס לייקרס.
בעונת הרוקי שלו קלע 8.2 נקודות למשחק בלבד, בקבוצה שכללה את שחקני היכל התהילה לעתיד ג'ורג' מייקן, ג'ים פולארד, ורן מיקלסן וסלייטר מרטין.
בסיום העונה זכו הלייקרס באליפות NBA שלישית ברציפות ושישית בסך הכול של המועדון, כשניצחה בסדרת הגמר את סירקיוז נשיונלס בתוצאה 4-3. בשלוש העונות הוביל את קלעי הלייקרס כששיפר את תפוקתו לכ-20.3 נקודות בממוצע למשחק, אך קבוצתו לא עברה את שלב גמר המערב.
בעונת נבחר בפעם היחידה בקריירה לחמישייה השנייה של העונה.
בעונת עבר לקבוצת סינסינטי רויאלס, שם שיחק לצד הפורוורדים ג'ק טוויימן ומוריס סטוקס, והוביל את קלעי הקבוצה עם 23.4 נקודות בממוצע למשחק (רביעי ב-NBA).
בארבע העונות הבאות שיחק בסנט לואיס הוקס, ויצר עם בוב פטיט וקליף הייגן את אחד הקווים הקדמיים החזקים בליגה.
בעונות ו- העפילו ההוקס לגמר ה-NBA, אך בשתי סדרות הגמר הפסידו לבוסטון סלטיקס.
לקראת עונת עבר לשחק בעצמו במדי הסלטיקס, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות NBA.
בעונות אלו, האחרונות שלו בקריירה, שימש לאבלט כמחליפו של ביל ראסל בעמדת הסנטר, וקלע ממוצע של 6.6 נקודות למשחק בלבד.
לאורך הקריירה קלע לאבלט 11,947 הנקודות אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום התשיעי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, ו-6,663 הריבאונדים שאסף דירגו אותו שמיני בתולדות ה-NBA.
בשנת 2016 מת לאבלט ממחלת הסרטן, בגיל 86.
קליי מרזו נחשב לאחד מגולשי הגלים הכישרוניים והמקוריים בעולם, ומשמש מודל להשראה ולחיקוי למתמקצעים בתחום.
מרזו נולד בסן דייגו, קליפורניה, אך כשהיה צעיר מאוד עברה משפחתו ללהאינה (Lahaina), עיירה קטנה שנמצאת על האי מאווי שבהוואי.
כבר מגיל צעיר היה אתלט מצוין ושחיין מבטיח.
את מרבית אימוניו עשה בים.
בגיל 10 הוא זכה באליפות הוואי בשחייה חופשית ל-200 מטר.
הוא בחר להקדיש את עצמו לגלישה, בין השאר משום שהאמין כי הגלישה יכולה לעזור לו להיות שחיין טוב יותר.
מוריו לספורט ומשפחתו צפו לו עתיד מזהיר כשחיין ואף כמתחרה אולימפי.
נקודת מבט זו השתנתה כאשר קליי התחרה בתחרות הגלישה הארצית ורבת המשתתפים של NSSA בשנת 2003. קליי סיים במקום השלישי במדינה.
חוויית ההשתתפות בתחרות הולידה בקרבו את ההבנה כי דווקא השחייה יכולה לעזור לו להיות גולש יותר טוב, ולא להפך.
הוא החל להשקיע בגלישה יותר זמן ויותר מחשבה.
ב-2004, כשהיה בן 15, הוכיח לראשונה את מסוגלותו בגלישה: הוא זכה במקום הראשון בתחרות של NSSA, וקיבל פעמיים את הציון 10 (מושלם) בעת תחרות זו.
מרזו היה הראשון שהצליח להשיג תוצאה כזו.
בהמשך, הקריירה שלו הלכה והתפתחה והוא זכה בפרסים רבים, כמו "טריק השנה" בשנת 2006, וזכייה בתואר "איש המים של השנה".
לאחר שצבר מוניטין וגלש לצד גולשים מפורסמים ומצליחים כמו קלי סלייטר, מרזו החל להשתתף בסרטי גלישה ובהפקות גדולות הקשורות בתחום.
בעקבות כך, שמו התפרסם ברמה הגלובלית.
מותגי גלישה רבים מיהרו לשלב את קליי בקמפיינים של מוצריהם.
בין החברות שמיתגו את מוצרי הגלישה שלהן דרכו ניתן למצוא את Quicksilver, DC, Creatures ועוד.
לקליי יש סגנון גלישה מיוחד וביצועים הייחודים לו בלבד.
קליי הוא אומן של "צינורות" "איירים" "ולייבקים", אשר נחשב למי ששולט אפילו בגלי הענק של הוואי.
בשנת 2007 אובחן מרזו כלוקה בתסמונת אספרגר.
לדעת רופאים, המחלה מסבירה מאפיינים מסוימים של התנהגותו, כגון נטייתו לשפשף את כפות ידיו זו בזו בקצב מהיר, שהפכה לאחד מסימני ההיכר שלו, והיותו בחור מופנם ושקט.
נאמר על קליי כי במים הוא נראה רגוע ושליו הרבה יותר מאשר על האדמה.
סרט על קליי ותסמונת האספרגר
באוגוסט 2008 יצא סרט דוקומנטרי על חייו של קליי מרזו.
הסרט מתאר את חייו של קליי כגולש אשר לוקה באוטיזם.
הסרט זכה לשבחים רבים בקרב עולם הגלישה ובקולנוע בכלל.
פעילות קהילתית ושימוש כמודל להשראה
קליי חבר בארגון Surfers Healing Camp אשר מנסה לעזור לילדים בעלי אוטיזם בתקווה להעשיר את חייהם על ידי חשיפה לחוויית הגלישה.
מעל ל-2000 ילדים מצטרפים מדי שנה לארגון ומתנסים באמצעותו בגלישה.
סיפורו הייחודי של מרזו כגולש מצטיין המתמודד עם תסמונת אספרגר ותורם לחברה מקנה השראה לגולשים ולאחרים.
סר קלייב ויליאם ג'ון גריינג'ר היה כלכלן בריטי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2003.
גריינג'ר נולד בסוונסי שבדרום ויילס, בנם של אדוארד ג'ון גריינג'ר ואוולין גריינג'ר.
שנה לאחר לידתו עברה המשפחה ללינקולן.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבר גריינג'ר עם אמו לקיימברידג', שם למד בבית ספר יסודי והתחיל את לימודיו התיכוניים, אך המשיך אותם בנוטינגהאם, לשם עברה משפחתו לאחר המלחמה.
לאחר לימודיו התיכוניים, למד גריינג'ר באוניברסיטת נוטינגהאם.
תחילה למד לתואר משותף בכלכלה ובמתמטיקה, אך בשנה השנייה ללימודיו עבר ללמוד מתמטיקה בלבד.
לאחר קבלת התואר הראשון שלו, ב-1955, המשיך ללמוד באוניברסיטה גם לתואר שלישי בסטטיסטיקה.
בהמשך שימש גם כפרופסור מן המניין באוניברסיטת נוטינגהאם.
בשנת 1956, כשהוא רק בן 22, מונה למרצה זוטר לסטטיסטיקה באוניברסיטה.
בשנים 1959–1960 עבד באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית.
בשנת 1969 הוא פיתח שיטה שקיבלה שם מבחן גריינג'ר.
ב-1972 החל גריינג'ר לשמש כחבר החברה האקונומטרית.
בשנת 1974 עבר להתגורר בארצות הברית, על מנת לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
ב-2003 זכה גריינג'ר בפרס נובל לכלכלה על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם מגמות משותפות (קואינטגרציה).
גריינג'ר נפטר ב-27 במאי 2009 בשכונת לה הויה שבסן דייגו, קליפורניה.
הותיר אחריו אישה, פטרישיה, בן ובת.
קלייב ברנס (Clive Behrens) (1935-1871) היה איש ציבור ביורקשייר שבבריטניה, בן לענף האנגלי של משפחת רוטשילד.
ברנס נולד במנצ'סטר בשנת 1871, בן למשפחה אריסטוקרטית יהודית בריטית, בנם של אדוארד ואביגיל (לבית לוקאס) ברנס.
אביו של אדוארד, סלומון לוי ברנס, יליד באד פירמונט שבסכסוניה התחתונה בגרמניה, היגר לבריטניה בשנות ה-20 של המאה ה-19. בין השנים 1874-1861 נולדו לאדוארד ואביגיל ברנס עשרה ילדים, התשיעי שבהם היה קלייב.
קלייב ברנס היה מייג'ור בצבא האנגלי וחבר הלגיון הבריטי המלכותי.
בשנת 1899 נישא לאוולינה רוטשילד (שמה המלא: שרלוט לואיזה אדלה אוולינה רוטשילד) (1873-1947), בתו של נתן רוטשילד, נציג בולט של משפחת רוטשילד והיהודי הראשון שהתקבל כחבר בבית הלורדים.
לכבוד נישואיהם של אוולינה ומייג'ור קלייב ברנס, העניק להם אביה הברון נתן רוטשילד במתנה את אחוזת "סווינטון גראנג'" (Swinton Grange) שבמחוז יורק.
אחוזת סווינטון גראנג', המשתרעת על פני תשעה דונמים, נבנתה על ידי נתנאל רוטשילד.
הגנים באחוזה נשתלו וטופחו על ידי הגננים של הלורד רוטשילד, וניטעו בהם דוגמאות של כל המינים הידועים באנגליה.
הנכס נשאר בבעלות משפחת רוטשילד עד 1978.
קלייב ברנס היה איש ציבור ידוע באזור יורקשייר.
הוא היה "Deputy Lieutenant" וכיהן כשופט שלום.
למייג'ור קלייב ושרלוט היו שלושה ילדים: פגי, ג'ון וויליאם.
ויליאם התקדם בשורות הצבא והתפרסם כקולונל בילי ברנס (Billy Behrens).
אחד מבניו של קולונל בילי ברנס נישא למשפחת מק'קורמיק, שהייתה בעלת קשרים משפחתיים קרובים למשפחת רוקפלר.
אחד מהם, ג'ון ברנס, מכהן כשופט בבריטניה.
גיסיו של ברנס הם הבנקאי והזואולוג וולטר רוטשילד והבנקאי והאנטומולוג צ'ארלס רוטשילד.
קלייב מריסון הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ורדיו ולשי.
מריסון נולד בטנבי שבפמברוקשייר בוויילס.
הוא למד משחק ברוז ברופורד קולג'.
תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות שרלוק הולמס בסדרת הרדיו רבת השנים של ה-BBC.
מריסון גילם תפקידים רבים בטלוויזיה.
ב-1984 שיחק בתפקיד קומנדר רוסי בסדרה "רב המרגלים ריילי" בכיכובו של סם ניל בדמות ריילי.
הוא הופיע פעמיים בסדרה "דוקטור הו", ב-1967 בתת-סדרה "The Tomb of the Cybermen" וב-1987 בתת-הסדרה "Paradise Towers".
ב-2010 שיחק בתפקיד אביו של מארק בפרק ספיישל לחג המולד של הסדרה "פיפ שואו".
ב-2012 גילם את דמותו של קלמנט אטלי בסרט הטלוויזיה "ברט ודיקי".
במחזה "Artaud at Rodez" מאת צ'ארלס מרוביץ גילם מריסון את דמותו של אנטונן ארטו בהפקות הבכורה ברומא ובלונדון.
הוא גילם את מנהל בית ספר מנהל בית הספר בהפקה המקורית של התיאטרון הלאומי של המחזה "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט שהועלתה בברודוויי.
המחזה זכה בשישה פרסי טוני ובפרס אוליבייה למחזה החדש הטוב ביותר.
בשנות השבעים של המאה העשרים היה מריסון חבר בתיאטרון הלאומי בניהולו של לורנס אוליבייה, ובלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד-און-אייבון.
ב-1994 שיחק מריסון בסרט "יצורים שמימיים" בבימויו של פיטר ג'קסון בתפקיד אביה של קייט וינסלט.
ב-2006 הופיע בתפקיד מנהל בית הספר השמרני בסרט "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט.
ב-1981 השתתף בסרט " הבריחה לניצחון".
ב-1983 גילם את תדאוס שולטו בסרט "חותם הארבעה".
ב-1995 הופיע בדמות דזמונד פרצ'יילד בסרט "בגידות מאחורי הקלעים", ובשנת 2000 שיחק בתפקיד עורך הדין בסרט "להציל את גרייס".
החל מ-5 בנובמבר 1989 עד 5 ביולי 1998 גילם מריסון את דמותו של שרלוק הולמס בסדרת תסכיתים של רדיו 4 של ה-BBC, יחד עם מייקל ויליאמס בתפקיד דוקטור ווטסון.
בהמשך יחד עם אנדרו סאקס בתפקיד ווטסון, המשיך מריסון לשחק בתפקיד הולמס בסדרת פסטיש מאת ברט קאולס בשם "The Further Adventures of Sherlock Holmes".
העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-2002, העונה השנייה שודרה ב-2004, השלישית בשנים 2008 ו-2009, והרביעית ב-2010. מריסון הוא השחקן היחיד שגילם את הולמס בעיבודים לכל אחד מהרומנים והסיפורים הקצרים שקונן דויל כתב על הדמות.
מריסון שיחק בתסכיתי רדיו ומחזות נוספים של ה-BBC בהם "Groosham Grange"; מאת מרטין וייד; "One Winter's Afternoon"; "Sunday at Sant' Agata" בו גילם את דמותו של ג'וזפה ורדי; עיבוד משנת 2003 לרומן "The Midwich Cuckoos" מאת ג'ון וינדהם, בתפקיד פרופ' גורדון זלאבי; "Mr.
Standfast"; עיבוד משנת 2011 לרומן "בין שתי ערים" בתפקיד המרקיז סן אברמונד; העיבוד הרדיופוני של המחזה "נערי ההיסטוריה" מ-2006 בתפקיד מנהל בית הספר (אותו תפקיד שגילם על הבמה ובסרט); ובדרמה "Strangers and Brothers".
קְלָיְיב וֶרִינְג הוא בריטי שהיה מוזיקולוג, מנצח, טנור וקלידן, עד שהחל לסבול הן משיכחון למאוחר (אמנזיה אנטרוגרדית) והן משיכחון למוקדם (אמנזיה רטרוגרדית).
השיכחון ממנו הוא סובל לא מאפשר לו ליצור זכרונות חדשים ואף לא להיזכר בזיכרונות מן העבר, ועל כן הוא מצוי בתפישה כאילו זה עתה התעורר מתרדמת.
הוא ניגן יצירות רבות וערך את הלחנותיו של אורלנדו לאסוס.
הוא שר בקתדרלת וסטמינסטר כטנור במשך שנים רבות, ואף עמד בראש מקהלה ששרה בקובנט גארדן.
בשנת 1968 הקים את מקהלת "זמרי אירופה של לונדון", מקהלת חובבנים ששרו שירים מן המאה ה-17, המאה ה-18 והמאה ה-20. המקהלה הופיעה בשנת 1977 בקתדרלה הרוסית תחת ניצוחו של ג'ון טאוונר ואף הוציאה דיסק.
חברי המקהלה הופיעו בבתי אופרות וביצעו יצירות ארוכות כגון "נישואי פיגארו".
הוא עבד עבור הבי.בי.סי והיה אחראי על התוכן המוזיקלי שהושמע בערוץ BBC 3. ב-29 ביולי 1981, יום חתונתם של הנסיך צ'ארלס ודיאנה ספנסר.
הוא בחר לשחזר את המנגינה שהושמעה בטקס החתונה המלכותי הבווארי ב-22 בפברואר 1568. המנצח על התזמורת בפועל היה אנדרו פארוט.
ב-27 במרץ 1985, ורינג, שהיה אז בשיא הקריירה שלו כמומחה למוזיקה של ימי הביניים ועבד עבור תחנת הרדיו 3 של הבי.בי.סי, חלה בדלקת המוח כתוצאה מנגיף ההרפס.
הדלקת פגעה קשות במערכת העצבים המרכזית בגופו.
מאז אותו יום מוחו לא מאפשר לו ליצור זיכרונות חדשים.
כמו כן, אין הוא יכול להיזכר באירועים מעברו או לשלוט ברגשותיו, ועל כן הוא מפגין מצבי רוח משתנים.
בעקבות הדלקת שפגעה במוחו הוא פיתח מקרה חמור וייחודי של אמנזיה.
בשל הנזק שנגרם להיפוקמפוס שלו, האזור במוח האחראי על תרגום זיכרונות קצרי טווח לזיכרונות לטווח ארוך - אין ביכולתו לבנות ולאגור במוחו זיכרונות חדשים.
הזיכרון שלו "נמשך" בין 7 ל-30 שניות, מדי יום הוא "מתעורר" מחדש כל 20 שניות לערך עד שהזיכרון הנוכחי שלו "נמחק" ומתחיל שוב מחדש.
עם כל "אתחול" של תודעתו הוא שואל מחדש למה רופא לא ניגש אליו, שכן הוא סבור שזה עתה יצא ממצב של תרדמת.
אם פונים אליו ושואלים אותו דבר מה אז הוא מסוגל לענות ולנהל דו-שיח, אלא שכעבור מספר משפטים הוא שוכח את מה שהתחיל להגיד ומה נשאל.
אם שואלים אותו על מצבו הרפואי הוא מתרגז שכן אין ביכולתו לספק תשובה והוא מרגיש שהוא נמצא תחת חקירה.
על חייו מלפני שנת 1985 הוא זוכר מעט מאוד, הוא זוכר למשל שהביא לעולם ילדים מנישואיו הקודמים אך אין הוא מסוגל להיזכר בשמותיהם.
הוא זוכר היטב את אשתו השנייה, דברה, עימה התחתן כשנה לפני שהדלקת התפרצה במוחו.
בכל פעם שהוא רואה אותה, הוא מברך אותה בשמחה מתוך אמונה שהוא לא ראה אותה שנים; הוא עשוי לברך אותה פעמים רבות לאורך היום, כי אינו זוכר שכבר עשה כן.
כשהוא יוצא לאכול עם אשתו הוא יכול לזכור את שמות פריטי המזון (למשל עוף) אך הוא אינו מסוגל לקשרם לטעם כלשהו.
הוא שוכח את סוג המזון שהוא אוכל ברגע שהוא נכנס לפיו.
ביומנו האישי, ורינג כותב את מחשבותיו בניסיון להקל על האמנזיה.
דף אחר דף ביומן מכיל קטעים דומים מאוד לקטע זה: "8:31: עכשיו אני ער לחלוטין.
9:06: כעת אני ער ללא עוררין (שתי השורות הקודמות מחוקות בקו).
9:34 כעת אני ער באופן מוחלט לגמרי".
לפעמים היומן מכיל קטעי טקסט אחרים מעט מפורטים יותר, אך גם הם מחוקים ואינם שלמים.
לעיתים הוא מתחיל לנסח משפטים ארוכים או ברורים ביומן ואז שוכח את מה שרצה להביע בכתיבתו.
אין ביכולתו להבין כיצד הטקסט שכתב כבר מופיע ביומן או מה ברצונו לומר, אך הוא כן מזהה את כתב ידו.
הוא מנהל כתיבה ביומן אישי משנת 2007 ללא שיפור כלשהו במצבו הרפואי, כך שהטקסטים המופיעים בכל היומנים זהים ואינם מציגים התפתחות חדשה כלשהי.
לוורינג יש יכולות לרכוש מנהגים חדשים ואף ללמוד מעט עובדות חדשות - לא מזיכרון אירועי או מקידוד אלא על ידי זיכרון נוהלי, דהיינו רכישת זיכרון על ידי ביצוע של תהליכים מספר רב של פעמים.
למשל, אם מראים לו קטע מוקלט יום אחר יום, אז בפעם הבאה שהוא יצפה בו הוא לא יזכור שכבר צפה בו או יידע את תוכן הסרטון, אך הוא יידע לחזות מה "יקרה" בסרטון מבלי לדעת מהיכן הוא יודע זאת.
על אף המקרה החריג של האמנזיה שלו והנכות הנובעת ממנה, ורינג מסוגל להיזכר בשמות של יצירות מוזיקליות מסוימות, לנגן יצירות מסובכות בפסנתר, לקרוא תווים ולנצח על מקהלה.
אשתו של ורינג, דברה, כתבה ספר על מצבו הרפואי של בעלה בשם "היום לנצח: סיפור אמיתי על זיכרון אבוד ואהבה בלתי נגמרת" (Forever Today: A True Story of Lost Memory and Never-Ending Love), שיצא לאור בשנת 2005.
סיפור חייו של ורינג הוצג בסדרת טלוויזיה תיעודית בשנת 1986 בשם "אסירים של התודעה", סדרה שעסקה באנשים הסובלים מהלם קרב ואנשים בעלי בעיות זיכרון קשות.
מנחה הסדרה היה ג'ונתן מילר.
בערוץ ITV הבריטי שודר פרק נוסף על חייו בשנת 2005 בשם "האיש בעל הזיכרון של 7 שניות" (אם כי בפועל זיכרונו של ורינג יכול להחזיק מעמד כ-30 שניות).
אריק קנדל, פרופסור לנוירופסיכיאטריה שמרצה על הזיכרון האנושי ועל מחלות או הפרעות הקשורות בו, מציג את ורינג בהרצאותיו מדי שנה במכון הווארד יוז למחקר רפואי.
אוליבר סאקס כתב על ורינג פרק בספר "מוזיקופיליה", בשנת 2007.
קלייב ג'יימס סטאנדן הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי, שידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור רולו מנורמנדי בסדרה "ויקינגים" של ערוץ ההיסטוריה, ובזכות הופעתו בתור בריאן מילס בסדרת הטלוויזיה "חטופה" ברשת NBC, המבוססת על טרילוגיית הסרטים באותו שם.
קלייב ג'יימס סטאנדן נולד בבסיס של הצבא הבריטי בהוליווד, במחוז דאון, צפון אירלנד, וגדל בלסטרשייר, איסט מידלנדס, אנגליה.
הוא למד בבית הספר המלך אדוארד השביעי, אחריו לקח קורס באומנויות הבמה במלטון מובריי קולג'.
לאחר מכן סטאנדן המשיך ללימודי תעודה במשחק ב.
בנעוריו היה סטאנדן מתאגרף מקצועני באגרוף תאילנדי ואף זכה במדליית זהב בסיף.
הניסיון הראשון של סטאנדן בעסקי השעשועים היה בפעלולים ורכיבה על סוסים, היה בגיל 12 כאשר קיבל את עבודתו הראשונה בצוות פעלולים מקצועי בנוטינגהאם.
בגיל 15 היה סטאנדן חבר בתיאטרון הנוער הלאומי ובתיאטרון המוזיקה הלאומי לנוער והופיע בהפקות מקומיות.
מאוחר יותר זכה סטנדן במלגה ללימודי תואר בן שלוש שנים באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון.
בשנת 2004 הופיע סטאנדן בסדרה "להעיר את המתים".
בשנה שלאחר מכן הוא הופיע בשלושה פרקים של אופרת הסבון הבריטית "רופאים" ובדרמת הטלוויזיה "ימי בית הספר של טום בראון" שעלה לשידור בערוץ ITV, של הבמאי טום בראון, עיבוד לספרו של תומאס יוז.
סטאנדן גילם את קרל האריס בשלושה פרקים בסדרה הרביעית של הסדרה "דוקטור הו".
בשנה שלאחר מכן הוא שיחק את אחיו למחצה של רובין הוד בסדרת הטלוויזיה "רובין הוד".
סטאנדן היה חלק מצוות השחקנים הראשי של סדרת הטלוויזיה "Camelot", שהופקה עבור רשת Starz בה גילם את האביר המפורסם סר גאוויין.
בקולנוע השתתף סטאנדן בתפקיד משנה בסרט הבוליוודי "נמסטה, לונדון" משנת 2007, בכיכובם של אקשאיי קומאר וקתרינה קאיף.
בשנת 2013, סטאנדן שיחק בסרט העלילתי "Hammer of the Gods".
הוא שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "וויקינגים" בהפקת ערוץ ההיסטוריה בתפקיד רולו מנורמנדי.
בנוסף לתפקידי המסך שלו, סטנדן נתן את קולו למשחקי וידאו כגון Aliens vs.
ב-27 בפברואר 2017 לוהק לגלם את בריאן מילס בסדרה "חטופה", המבוססת על טרילוגיית הסרטים "חטופה" בכיכובו של ליאם ניסן.
ב-26 בפברואר 2019 לוהק סטאנדן לתפקיד הראשי בסדרה "מועצת האבות".
בשנת 2007 נישא לפרנצ'סקה דה טאקאטס בטקס שנערך בסאמרסט, אנגליה.
יש להם שלושה ילדים יחד.
+ שנה סרט תפקיד הערות 2006 Heroes and Villains פיט 2007 נמסטה, לונדון צ'ארלס "צ'ארלי" בראון 2010 Eating Dust ספנס 2013 Hammer of the Gods הייגן 2015 אוורסט אד ויסטורס 2018 חולה מספר אפס אלוף-משנה נוקס In Like Flynn צ'רלי 2019 המשימה צ'אקי2022נקמה (אנ')ויליאם דאנקןTBAPossessionsפיטCrimelandsאית'ן
המצאת האהבה, (Salisbury Playhouse (2006 - מוזס ג'קסון
"סיפור הפרברים", אלברט הול (2000) - דיזל
"הבלדה על סלמון פייב", תיאטרון הגלוב (1999–2000) - נתנאל גילס
קלייב ויליאם באנקר הוא מתופף בריטי.
ידוע בעיקר בשל היותו המתופף המקורי בלהקת הרוק המתקדם ג'ת'רו טאל.
באנקר טוען כי מעולם לא ידע הכל על סודות התיפוף, ונגינתו היא כלי המאפשר לו לחקור את הרוקנרול והבלוז.
הוא מציין כהשראה העיקרית שלו את המתופפים ג'ינג'ר בייקר ומיטש מיטשל ובאדי ריץ'.
באנקר נולד בלוטון, המפשייר, ולמד תופים מגיל צעיר.
בשנות השישים החל לנגן עם להקתו הראשונה, "The Warriors".
מאוחר יותר הקים באנקר יחד עם מייק אברהמס את הלהקה "McGregor's Engine".
בתקופה זו שבה הופיע באנקר בפאבים קטנים, לא הייתה לו מערכת תופים סטנדרטית, אלא אוסף של תופים מיצרנים שונים, שבאנקר מצא והרכיב לכדי מערכת.
בין 1967 ל-1971 היה באנקר המתופף של להקת הרוק המתקדם ג'ת'רו טאל.
הוא הצטרף אליה עם הקמתה, והיה שותף ביצירת כמה מהאלבומים החשובים של הלהקה, ובסוגת הרוק המתקדם בכלל, כדוגמת This Was, Stand Up ו- Benefit.
לאחר שפרסם עם הלהקה את האלבום המצליח ביותר שלה עד אותו הזמן, Aqualung, החליט לפרוש מהלהקה כדי להתחתן ולבלות יותר זמן עם אשתו.
הוא הוחלף על ידי בארימור בארלו, חבר וותיק של הסולן איאן אנדרסון.
באנקר התראיין על החלטתו לעזוב בשנת 1990, וסיפר כי: "תמיד אמרתי לאיאן, 'אם אמצא את הגברת הנכונה, אני אלך', ועשיתי בדיוק את זה.
היה זה בדיוק בתחילת סיבוב ההופעות העולמי שלהם ב-71', וידעתי שלא אוכל לחזור לבריטניה לתקופות ארוכות.
לכן חשבתי שאדיף שאסיים עם זה.
חוץ מזה, בארי [בארימו בארלו] תמיד היה מוכן להצטרף, אז ידעתי שלא אעזוב אותם במצב קשה.
אתה חייב להבין, לא היה לנו חופש אז; זו הייתה עבודה ללא הפסקה, ואני רציתי לבלות עם אשתי".
אחרי שעזב את ג'ת'רו טאל, באנקר הקליט כמתופף אורח מוזיקה עם אמנים רבים, בהם סטיב האו, מנפרד מן, ג'ק ברוס, אולי ג'ון רות' ועוד.
את רוב כספו לא הרוויח מהופעות, אלא מהקלטות סשנים, בהם נשכר כדי לתופף עבור להקות אחרות.
כך למשל היה המתופף באלבום Valley of the Dolls משנת 1979.
בשנת 1978 באנקר הקים את להקת Aviator יחד עם ג'ק לנקסטר, ויוחד הוציאו שני אלבומים, Aviator ו- Turbulence.
שנים אחר כך, הוציא באנקר את אלבום הסולו הראשון שלו, הנושא את השם Awakening, ב-1998, בו ניגן גם איאן אנדרסון חברו הוותיק.
נהר הקלייד הוא נהר הזורם בדרום סקוטלנד ועובר דרך גלאזגו.
הקלייד הוא הנהר השמיני באורכו ב והשני באורכו בסקוטלנד.
מוצא הנהר הוא ברכס גבעות לות'ר, משם הוא ממשיך לכיוון צפון, באזור העיירה ביגאר הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מערב וממשיך לאורך אזורי הפרברים של גלאזגו בהם לנרק והמילטון, משם עובר דרך מרכז העיר של גלאזגו עד שנשפך לים בלשון הים של קלייד.
מקור השם הוא ככל הנראה מבריטונית "קלוד'" (Clud) ובתקופה הרומאית הוכר בשם "קלוטה" (Clota).
משמעות אפשרית לשם היא מהמילה הבריטונית "קלויד'" (Clywwd): רועש, משמעות מקובלת יותר מגיעה משם האלה הקלטית "קלוטה" (Clota) הנחשבת לאלת הנהר עוד מתקופת השבט הקלטי ששכן באזור ומשמעות שמה "הזורם בעוצמה" או "המטהר הקדום".
מאז שנת 2000 מוגן שפך הנהר ולשון הים של קלייד תחת אמנת רמסר.
גלן קליי היגינס הוא פוליטיקאי וקצין אכיפת החוק אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת לואיזיאנה.
היגינס, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס זה בבית הנבחרים מאז 2017. בתחום מחוז הבחירה אותו הוא מייצג נמצאת הפינה הדרום-מערבית של המדינה, בה שוכנות הערים לפאייט, ניו איבריה, לייק צ'ארלס ואופלאוסס.
למרות היותו נבחר ציבור, היגינס ממשיך להחזיק בתפקידו במערך אכיפת החוק המדינתי של לואיזיאנה כקצין מילואים במשרד התובע הכללי של המדינה.
היגינס הוא השביעי מבין שמונת ילדי הוריו.
הוא נולד בניו אורלינס, ומשפחתו עברה לקובינגטון שבלואיזיאנה כשהיה בן שש.
המשפחה גידלה ואימנה סוסים למחייתה.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון קובינגטון, למד היגינס באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה שבבאטון רוז'.
בגיל 18 התגייס היגינס לחיל המשטרה הצבאית של המשמר הלאומי בלואיזיאנה, שם שירת במשך שש שנים (1979–1985) והגיע לדרגת סרג'נט.
במשך שנים אחדות עבד כמנהל סוכנויות להשכרת כלי רכב.
בשנת 2004 התמנה היגינס לשוטר סיור במשטרת העיר אופלאוסס.
כעבור שלוש שנים, ב-2007, מפקד משטרת אופלאוסס פרי גאלו החל בנקיטת צעדים משמעתיים מהותיים נגד היגינס.
במכתב שמען למועצת העיר כתב גאלו: היגינס התפטר מתפקידו בטרם ניתן היה לממש את הצעדים המשמעתיים נגדו.
בספטמבר 2016, במהלך מסע הבחירות שלו לקונגרס, גרס היגינס שהתפטר מסיבות אחרות.
היגינס עבד לאחר מכן במשטרת פורט בארי (Port Barre) עד 2010. בשנת 2011 הצטרף למשרד השריף של סנט לנדרי.
לאחר שהוצב מחדש כקצין ההסברה של המשרד באוקטובר 2014, מונה היגינס לתפקיד באורח קבע וקודם לדרגת קפטן.
כקצין הסברה, יצר היגינס סרטונים לתוכנית פקחי הפשע של הקהילה.
תחילה השתמש בתסריטים סטנדרטיים אך בהמשך הרבה לאלתר והתריס בפני חשודים להסגיר עצמם ולעיתים אף איים עליהם תוך שימוש בשמם הפרטי.
סרטוני הווידאו שלו הפכו לוויראליים, ובשנת 2015 תואר בעיתונות הלאומית כ"ג'ון ויין הקייג'וני" בזכות אישיותו המאיימת.
השריף בובי גוידרוז דחק בו לגלות איפוק יתר, וייעץ להיגינס להימנע מהערות אישיות כלפי חשודים ולשמור על נימה מקצועית בסרטוניו.
בפברואר 2016 התפטר היגינס ממשטרת סנט לנדרי, לאחר שסרטון הסברה שהכין עבור משטרת מדינת לואיזיאנה גרר מחאות מצד משפחות החשודים ומהאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.
לאחר התפטרותו של היגינס ממשרד השריף של סנט לנדרי, גייס אותו כריס קומו (Comeaux), יועץ פוליטי רפובליקני, להתמודד למשרה ציבורית.
בחודש מאי, לקראת בחירות 2016, הכריז היגינס על התמודדותו אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה.
הוא נאלץ לעבור דירה כדי להתמודד על ייצוג מחוז זה, שכן בית מגוריו בפורט בארי שכן במחוז הקונגרס החמישי הסמוך, זאת על אף שאין חובה חוקתית על חברי קונגרס להתגורר במחוז אותו הם מייצגים.
ב-10 בדצמבר 2016 נבחר אל הקונגרס ה-115 של ארצות הברית עם 56.1% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 2017 היגינס הושבע לתפקידו בבית הנבחרים האמריקאי.
להיגינס דפוס הצבעה שמרני הכולל תמיכה בצו נשיאותי 13769, התנגדות לנישואים של זוגות מאותו המין וחיזוק התיקון השני לחוקת ארצות הברית.
ביולי 2018 קראו מחוקקים דמוקרטים בבית הנבחרים לקיים הצבעה על החלטה שתבטל את סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית.
ההנהגה הרפובליקנית בלמה את היוזמה, ולאחר מכן התקבלה החלטה המחזקת את סוכנות המכס והגבולות שהגה היגינס ביחד עם קווין מקארתי.
היגינס הוא מתנגד נחרץ להפלות, ואף השווה נשים הבוחרות להפיל לאלה שבחרו לקטוע היריון במהלך השואה.
בראשית יולי 2017 פרסם היגינס ביוטיוב סרטון בן חמש דקות ממחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, כולל קטע מתוך אחד מתאי הגזים, בתוכו אמר: "זו הסיבה לכך שצבא ארצות הברית צריך להיות בלתי ניתן להכנעה".
סרטון זה זכה לגינוי נרחב כבלתי-הולם, לרבות על ידי מוזיאון אושוויץ בירקנאו, שדוברו כתב בציוץ בטוויטר כי "אין להשתמש באושוויץ כבמה פוליטית".
מאוחר יותר הסיר היגינס את הסרטון ופרסם התנצלות.
קלייבורן אלדר הוא שחקן, זמר אמריקאי.
אמו היא מורה ואביו נגר, והוא הצעיר מבין שמונה אחים.
בגיל צעיר ניגן בכינור בתזמורת בית הספר.
אלדר למד משחק במוסקבה, רוסיה.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון החל ללמוד באוניברסיטת בריגהם יאנג ובאוניברסיטת יוטה.
הוא קיבל תואר בדרמטורגיה ובימוי מאוניברסיטת יוטה.
אלדר זכה לביקורות נלהבות והיה מועמד לפרס דרמה דסק לשחקן ראשי מצטיין על משחקו במחזה One Arm בבימויו של מויזס קאופמן.
הוא היה מועמד לפרס לוסיל לורטל לשנת 2015 לשחקן מוביל מצטיין על משחקו במחזמר "אלגרו".
הוא שיחק בתפקיד "באק בארו" במחזה "בוני וקלייד ", "הוליס בסמר" במחזמר "Road Show " של סטיבן סונדהיים ו"מייקל ויקטור" במחזה "ונציה".
הוא אף הופיע בפסקולים רבים ממחזות הזמר בהם השתתף.
הוא גילם את החייל/אלכס בהפקה מחודשת של ברודוויי של יום ראשון בפארק עם ג'ורג' שהוצגה בבכורה בפברואר 2017.
אלדר שיחק בתפקיד פיט או'מאלי בעונה השנייה של "יומני קארי" של ערוץ CW .
בשנת 2021 שיחק אלדר במחזמר קומפני של סטיבן סונדהיים.
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "Bad Cupid".
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה התקופתית, העידן המוזהב.
הוא והבמאי אריק רוזן נישאו ב-28 ביולי 2012 במדינת ניו יורק.
בשנת 2017 נולד להם בן דרך פונדקאות.
קליטת הפליטים מאוקראינה בישראל (2022) היא מדיניות ממשלת ישראל לקליטת הפליטים מהפלישה הרוסית לאוקראינה, הכוללת קליטה ואזרוח אלפי פליטים אוקראינים בישראל במסגרת חוק השבות, וכן קליטת פליטים שאינם זכאים לאזרחות, במסגרת המאמץ העולמי לקליטה זמנית של פליטי המלחמה עד לסיומה.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, מאות אלפי אוקראינים נמלטו בימים הראשונים לאחר הפלישה.
רבים מהפליטים מחפשים מקלט בבתיהם של קרובי משפחה המתגוררים מחוץ לישראל.