tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כ-50 מיל ימי של חופי צרפת ו-120 מיל ימי של חוף קורניש בבריטניה זוהמו בנפט.
בסביבות 15,000 ציפורי ים נהרגו, יחד עם מספרים עצומים של אורגניזמים ימיים, לפני שהדלק התפזר.
נזק רב נגרם מהשימוש הרב בחומרי ניקוי שנשפכו כדי לפרק את הדלק.
אלו היו גרסאות דור ראשון של מוצרים שנוצרו במקור לניקוי משטחים בחדרי מכונות של ספינות, ללא חשש מהרעילות של המרכיבים שלהם.
משקיפים רבים האמינו שהם כונו באופן רשמי 'דטרגנטים', ולא 'חומרי ניקוי ממיסים' המדויקים יותר, כדי לעודד השוואה עם מוצרי ניקוי ביתיים הרבה יותר שפירים.
כ-42 כלי שיט ריססו למעלה מ-10,000 טון של חומרי פיזור אלו על הנפט הצף והם נפרסו גם נגד נפט שנתקע בחופים.
בקורנוול נעשה בהם שימוש לרעה לעיתים קרובות - למשל, על ידי ריקון תופים שלמים בנפח 45 ליטר מעל ראש הצוק כדי 'לטפל' במפרצונים בלתי נגישים או על ידי שפיכת זרם קבוע ממסוק מרחף נמוך.
בחוף המלוכלך בדלק, חומר הפיזור שנשפך מתופים נדחף לתוך החול על ידי דחפורים במשך תקופה של מספר ימים.
והטמין את השמן בצורה כה יעילה עד שעדיין ניתן היה למצוא אותו, שנה או יותר, מאוחר יותר.
חלק מנפט האונייה הושלך למחצבה על לשון יבשת צ'ואט בגרנזי באיי התעלה, שם הוא נשאר.
המאמצים לפטור את האי מהנפט נמשכו, בהצלחה מוגבלת.
ממשלת בריטניה ספגה ביקורת חריפה על טיפולה בתקרית, שהייתה באותה תקופה אסון השילוח היקר ביותר אי פעם.
גם חיל האוויר המלכותי והצי המלכותי היו נתונים ללעג כתוצאה מפעולותיהם לסייע בפתרון העניין.
בהתחשב בכך שרבע מ-42 הפצצות שהטילו על המכלית החטיאו את המטרה העצומה והנייחת.
ממשלות בריטניה וצרפת הגישו תביעות נגד הבעלים של כלי השיט.
ההסדר שנקבע היה הגדול ביותר אי פעם בהיסטוריה הימית עבור תביעת נפט.
בחוק הימי המסורתי, אוניות יכולות לתבוע ולהיתבע, אך החבות שלהן היא מוגבל לערך הספינה והמטען שלה.
מאחר ש"טורי קניון" נהרסה, ערכה היה כמו של סירת הצלה אחת שנותרה בשווי 50 דולר.
החוק הליברי לא קבע אחריות של בעלי הספינה.
ממשלת בריטניה הצליחה להגיש כתב תביעה נגד בעלי הספינה על ידי מעצר הספינה האחות של "טורי קניון", "אגם פאלורד", כשהיא הגיעה לסינגפור, ארבעה חודשים לאחר דליפת הנפט.
עורך דין בריטי צעיר, אנתוני אוקונור, ממשרד עורכי דין סינגפורי, Drew & Napier, ניסה לעצור את הספינה בשם ממשלת בריטניה על ידי הצמדת צו משפטי לתורן שלה.
אוקונור הצליח לעלות על הספינה ולהדביק את כתב התביעה מכיוון שצוות הספינה חשב שהוא מוכר וויסקי.
ממשלת צרפת, שהוזעקה לנוכחות "אגם פאלורד", שלחה רודפים אחריה עם סירות מנוע, אך הצוות לא הצליח לעלות ולהפעיל את כתב התביעה שלהם.
האסון הוביל לשינויים בתקנות הבינלאומיות, כמו "האמנה הבינלאומית בדבר אחריות אזרחית לנזק בזיהום נפט" משנת 1969. אשר הטילה אחריות נזיקין על בעלי האוניה המזהמת ללא הצורך להוכיח רשלנות.
והאמנה הבינלאומית למניעת זיהום מאוניות משנת 1973.
בירור בליבריה, שם נרשמה הספינה, מצא כי קברניט הספינה, Pastrengo Rugiati, היה אשם בכך שקיבל החלטה גרועה בהיגוי "טורי קניון" בין הסילי ושבע האבנים.
הקצין הראשון ביצע תיקוני קורס לא מוצלחים בזמן שהקברניט ישן.
היו חלופות למסלול בטוח יותר אך לא נקטו בהן בגלל הלחץ להגיע לנמל במילפורד הייבן בגאות ב-18 במרץ.
מקרי המוות בעקבות התקררות היפותרמיה בטבילה שהודגשו על ידי האסון הובילו לפיתוח טכניקות חדשות לבטיחות והצלה בים ולשינויים באופן שבו ניצולים מוצאים מהים.
שני פגמים צוינו גם בעיצוב בקרת ההיגוי:
ידית ההיגוי נועדה להעביר את ההיגוי ל"מצב שליטה", מצב המיועד לשימוש בתחזוקה בלבד, היות שניתק את גלגל ההיגוי מההגה.
העיצוב של יחידת בורר ההיגוי לא סיפק אינדיקציה למצב המוזר בהגה שהוא למעשה ללא שליטה.
שברי האונייה כעת מפורקים ומפוזרים על פני שטח רחב
הבוטנאי דייוויד בלאמי הגיע לפרסום ציבורי כיועץ סביבתי במהלך האסון.
הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה לאחר שפרסם דיווח על הפרק.
הוא המשיך להיות פעיל מוביל בתחום הסביבה והטבע למשך עשרות שנים.
בשנת 1967 כתב הזמר הצרפתי סרז' גינסבורג שיר בשם "טורי קניון" על האסון.
דליפת הנתונים של נינטנדו, הידועה גם כ-Nintendo Gigaleak, היא סדרה של הדלפות של נתונים מחברת משחקי הווידאו היפנית נינטנדו באתר ה-imageboard האנונימי 4chan.
הדליפה החלה במרץ 2018, אך הפכה לבולטת ביותר ב-2020. עשר גלים עיקריים של נתונים דלפו ב-4chan, החל מקוד מקור של משחק וקונסולות ועד כלי תיעוד וכלי פיתוח פנימיים.
השם "Gigaleak" מתייחס בעיקר להדלפה השנייה ב-24 ביולי 2020, שגודלה היה 3 גיגה-בייט.
ההדלפות על פי ההערכות הגיעו מחברות שבהן התקשרה נינטנדו בעיצוב הקונסולות הללו, ו/או מאנשים שהורשעו בעבר בחדירה למערכות נינטנדו.
דליפה קודמת וקטנה בהרבה התרחשה גם ב-2018, שהכילה את ההדגמות של Nintendo Space World 1997 עבור פוקימון זהב וכסף .
הדליפות ידועות לשמצה בגודל העצום ובכמות החומר הפנימי שדלף: עיתונאים של משחקי וידאו תיארו את גודל ההדלפות כחסרות תקדים, והציעו כי עשויות להיות להן השפעות משמעותיות על פיראטיות בנוסף לשאלות המשפטיות שמציבה ההדלפה.
ביוני 2022, נינטנדו הכירה בהדלפות תוך הבטחת הגברת האבטחה הכללית שלהן.
נינטנדו היא מפתחת ומוציאה לאור של משחקי וידאו יפנית המייצרת תוכנה וחומרה כאחד.
התוכנה שמייצרת נינטנדו כוללת זיכיונות פופולריים כמו מריו, האגדה של זלדה ופוקימון .
מקוטאקו תיאר את נינטנדו כ"סודית לשמצה" לגבי פיתוח.
נינטנדו היא אגרסיבית בהבטחת הקניין הרוחני שלה גם בהגנת בחומרה וגם בהגנת חומרה.
במקרה בולט, נינטנדו, בסיוע FBI ביקשה צעדי אכיפה נגד ריאן הרננדז, האקר שחדר לשרתים הפנימים של נינטנדו כדי להדליף תוכניות לגבי המשחקים והחומרה שנינטנדו תכננה להכריז לתערוכות הקרובות כמו ה-E3 .
בינואר 2020, הרננדז הודה בגניבת המידע מנינטנדו.
החל ממרץ 2018, מידע החל להתפשט על שלל נתונים גנובים משרתי נינטנדו שהודלפו על ידי האקרים דרך אתר ה-imageboard האנונימי 4chan .
ההדלפות החלו עם מהדורות קטנות יותר, כגון רומים של iQue Player ועיצובי פוקימונים מוקדמים.
ההדלפות החלו לצבור פופולריות משמעותית בתחילת מאי 2020, כאשר קוד המקור של הקונסולות של נינטנדו הופיע באינטרנט.
מכיוון שהחומר שדלף כלל מפרטים הקשורים ל-Wii, זוהתה חברת BroadOn, שנינטנדו התקשרה אליה כדי לסייע בעיצוב הקונסולה, כמקור פוטנציאלי אחד להדלפות.
לדברי קירק, נינטנדו כנראה ידעה שהחומר בסופו של דבר יודלף.
ראיות נוספות התומכות במקור שהוא קלארק ניתן למצוא בתאריכי שינוי הקבצים של כמה קבצים שפורסמו, המתוארכים למרץ ומאי 2018, אותו מסגרת זמן שלכאורה הייתה לקלארק גישה.
בסוף יולי 2020 שוחררו שני גלים של נתונים שדלפו בגודל של כמה גיגה-בייט.
עיתונאים ומעריצי נינטנדו כינו את ההדלפה הזו "Gigaleak".
ההדלפה כללה מידע על קונסולות Super NES ו-Nintendo 64 ומשחקייהן, כולל אבות טיפוס ונתונים הקשורים ל-Star Fox ו-Star Fox 2 , שאמימותם אושר על ידי מתכנת נינטנדו דילן קאת'ברט .
ההדלפה הכילה גם קבצים אישיים של המפתחים, מה שהוביל לחששות לגבי פרטיות בהתאם לאופן שיתוף המידע.
בשבוע הראשון של ספטמבר 2020, גל שלישי וקטן יותר הודלף ב-4chan.
ההדלפות כללו מסמכים עבור שני דגמי GameCube שטרם פורסמו.
הדגם הראשון נראה כגרסת קונסולה ניידת של ה-GameCube בדומה ל-Nintendo Switch, מצוידת בתצוגה מובנית ומסוגלת להתחבר לטלוויזיה באמצעות תחנת עגינה.
גם גיבוי של מאגר החומרה של ה-Wii (ששם הקוד "טאקו", לימים "Vegas" על ידי ATi), מתאריך 23 במאי 2006, דלף.
מאגר זה הכיל דיאגרמת בלוקים עבור גרסה ניידת של ה-Wii, קובצי Verilog עבור גרסאות כמעט סופיות של רכיבי ה-Wii, והצעת ATI משנת 2003 לקונסולה שתציג משחקים ברזולוציות וידאו HD דומות ל-Xbox 360 ול- PlayStation .
3, כולל חריצים לכרטיסי SD וכרטיסי זיכרון כאחד, שתוכנן באופן זמני לשחרור חג המולד 2005. ערכת נתונים זו הכילה גם תמונת דיסק של דיסק ההפעלה של Wii ישן, דיסק שנשלח עם יחידות Wii מוקדמות להתקנת המערכת.
גל רביעי הודלף ב-4chan בשבוע השני של ספטמבר 2020 (כינוי "Gigaleak 3" על פי מעריצי נינטנדו ועיתונאים בשל שגודלו דומה לגל השני של נתונים שדלפו).
גל זה מכיל את המסמכים הפנימיים עבור Wii Sports ו-Wii Sports Resort, קוד המקור ל-Nintendo DSi פתיחה ROM וכמה אפליקציות DSi, וROM Lot Game Boy ו-Game Boy Color ROM Lot המכיל משחקים שפורסמו ולא שוחררו עבור Game Boy ו-Game Boy Color יחד עם אב הטיפוס שלהם וגרסאות מקומיות שלא פורסמו.
משחק אחד כזה הוא ה-Pokémon Picross עבור Game Boy Color שבוטל, שלפני ההדלפה נראה רק בעבר במגזיניים משחקי מחשב היפניים ב-1999.
אחד מהם היה הכרזה שלא שוחררה של Balloon Fight עבור Famicom Disk System, שמעולם לא הוכרזה רשמית על ידי נינטנדו במהלך חייה של Famicom Disk System.
גלים רבים הודלפו באוקטובר 2020. הגל השישי הודלף ב-17 באוקטובר 2020 המכילה את מאגר Git עבור פוקימון שמש וירח וההוצאות המחודשות המעודכנות שלו, כמו גם גרסה מוקדמת של תפריט הבית של ה-Wii.
הגל השביעי הודלף ב-21 באוקטובר 2020, והכילה שני קובצי zip מוגני סיסמה שנמצאו מאוחר יותר מכילים שני בניית באגים של Pokémon Sword ממרץ 2018 ודצמבר 2017, בהתאמה.
and Let's Go, Eevee, עם קבצים קשורים שנמצאו בתוך המבנה.
קבוצת הגל השמיני דלף ב-22 באוקטובר 2020 והכיל עוד שני קובצי zip מפוצלים המוגנים באמצעות סיסמה, אשר מאוחר יותר נמצאו שהם בניית ניפוי באגים של פוקימון חרב מאי 2018.
הגל התשיעי של נתונים הודלף בדצמבר 2020, שהתמקד בעיקר בעיצובי אב טיפוס מוקדמים של ה-Nintendo Switch ו-SDK שחרור קדם עבור היחידה.
למרות ששם ה-Nintendo Switch הוכרע סופית עד 2014, העיצוב המוקדם הזה היה קרוב יותר במראה שלו ל-3DS, היה לו תצוגה מעגלית, ומחובר לטלוויזיות באמצעות חיבור אלחוטי, בניגוד לתחנת עגינה.
ההדלפה הכילה גם מידע על המעקב של נינטנדו אחר נסיונותיהם לשכור האקר בלגי אחד שהיה פעיל בסצנת ה-3DS הביתית .
לצד זה, קוד המקור של ROM האתחול של Switch הודלף, כולל שתי גרסאות החומרה.
תמונות מוקדמות של אויבים, בוסים, NPCs, פאוור-אפס וחפצים ב-New Super Mario Bros.
צילומי מסך מוקדמים אלה כוללים בוב-אומב מוקדם שמסתכל על מריו, ובוו עם פה אחר.
הנתונים שהודלפו מוערכים במעל שני טרה-בייט, אם כי רק שלושה גיגה-בייט שוחררו נכון לפי 4 במאי 2020. החומר הישן ביותר מתוארך לסוף שנות ה-80. הדליפות כוללות:
קוד מקור הקשור לקונסולות N64, Gamecube ו-Wii.
הדמו של N64 הבודקות את החומרה של המערכת.
מאגר פיתוח עבור הציוד ההיקפי NetCard שבוטל עבור ה-Game Boy Advance.
איתור באגים בחומר, אבות טיפוס, קוד מקור ועיצובים מוקדמים למשחקי הווידאו של פוקימון, עוד מתקופת ה-Gameboy.
קונספט למשחק פוקימון משחק רשת מרובה משתתפים מקוון, שהוצע על ידי iQue ומבוסס על פוקימון אדום אש וירוק עלה.
אמולטור רשמי של Game Boy.
מאגר פיתוח עבור אמולטור Nintendo DS "Ensata".
גרפיקה גולמית למשחקי SNES ו-Game Boy רבים.
משחקים עם קוד מקור או נכסים דלפו
פוקימון אדום אש וירוק עלה
פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח
בנוסף לקוד המקור, ההדלפה של יולי 2020 כללה מספר אבות טיפוס של משחקי וידאו, כמו גם תוכן חתוך.
נחשף אב טיפוס של Yoshi's island שלא מציג את יושי כדמות הראשית: השם המקורי שלו, Super Donkey, מעיד על כך שייתכן שהוא נחשב למשחק דונקי קונג חדש לפני נהיה משחק עבור Yoshi.
התגלו גם ספרייטים מוקדמים ממשחקים שונים, כולל Pilotwings כשהיה ידוע בשם Dragonfly .
בין הגילויים הבולטים ביותר היה גילויו של דגם תלת-ממדי רשמי של לואיג'י עבור סופר מריו 64, המאשר מראיינים למפתחים בזמן יציאת המשחק שהם התכוונו לכלול את לואיג'י כדמות נוספת שנייה אך נאלצו לחתוך את התכונה הזו.
תגלית מרכזית נוספת הייתה מפות רמות המיועדות לחבילת הרחבה 64DD שטרם שוחררה עבור The Legend of Zelda: Ocarina of Time .
נכסי זלדה השונים הללו הורכבו על ידי מעריצים כדי ליצור מחדש צינוק שבמקור ניתן היה לצפות בו רק בצילומי מסך טרום-הפצה.
ההדלפות כללו את התוכנה שהייתה נחוצה להפעלת ה-Workboy, אביזר Game Boy שבוטל שהיה מוסיף תכונות של עוזר דיגיטלי אישי למכשיר.
ידוע על קיומם של שני אבות טיפוס בלבד של ה-Workboy, והתוכנה מהדליפה שימשה לאימות פעולתו של אחד ה-Workboys.
בשנת 2021, מעריצים השתמשו בקוד המקור של Super Mario Advance כדי לאתר את הדגימות ששימשו להלחנת הפסקול של Super Mario World ויצרו מחדש את המוזיקה כפי שהיא הייתה נשמעת לפני שנדחסה כדי להתאים למגבלות ה-SNES.
עיתונאי משחקי וידאו ציינו את גודל ההדלפות ותייגו אותן כמשמעותיות וחסרות תקדים.
העיתונאי אלכס דונלדסון תיאר את ההדלפה כ"מקראית, לעיתים רחוקות שמעו על פרופורציות", בעוד לוקאס ווייט מסיליקונרה כתב שההדלפה "יכולה להיות אחת ההדלפות הגדולות בתולדות המילניום".
מכיוון שקוד המקור של קונסולות נינטנדו שונות הודלף, עיתונאים ציינו את ההשפעות השונות של הדליפה.
Gach כתב שהמידע שדלף "יהיה עניין רב לחובבי אמולטורים, כורי נתונים וכל מי שסקרן לגבי" ההיסטוריה של נינטנדו.
ניתן להשתמש במידע כדי לשפר את הדיוק של אמולטורים של קונסולות נינטנדו או ליצור מערכות שיבוט שמתפקדות באופן זהה לחומרה המקורית.
פעולות כאלה, לעומת זאת, יהיו בלתי חוקיות, ומפתחים שיבצעו אותן עלולים לעמוד לדין מנינטנדו.
לדוגמה, מפתחי Dolphin, אמולטור של GameCube ו-Wii, ציינו ששימוש בכל אחד מקוד המקור שדלף יוביל לביטול מיידי של פרויקט Dolphin.
עם זאת, ההשפעות הכספיות של ההדלפה על נינטנדו צפויות להיות מינימליות, שכן החומר שדלף הוא בן למעלה מעשור.
ווייט וסם צ'נדלר מ-Shacknews הציעו שההדלפות יהיו חשובות למאמצי שימור משחקי וידאו .
כמה אנשי שימור שבדקו את הנתונים הגיבו על האופי המוקפד שבו השתמשה נינטנדו כדי להציל את עבודתה בעבר, מאמץ שהם היו רוצים שחברות משחקי וידאו אחרות ישתמשו בשיטות דומות שכן זה יסייע מאוד למאמצי השימור.
עם זאת, אנשי שימור אלה העלו שאלות מוסריות ואתיות אם יוכלו להשתמש בנתונים מהדלפות 2020 בצורה חוקית מבלי לדעת את מקורם ולגיטימציה שלהם.
אנדרו ובסטר מ-The Verge מצא את המצב הזה דומה לפריצה של Sony Pictures משנת 2014, שבה "כל מיני פרטים פנימיים מרושעים" על Sony Pictures שוחררו באופן לא חוקי.
במהלך אספת בעלי מניות שנתית ביוני 2022, נינטנדו נשאלה על ההדלפות, כמו גם חברת משחקי הווידאו הסינית iQue בנוגע לשמועות שהם היו מקור להדלפות המידע.
בתגובה, נשיא נינטנדו, Shuntaro Furukawa, הרגיע שהם עובדים עם מומחים כדי להתמודד עם דליפות מידע בכך שהצהירו שהם "הכניסו ניהול אבטחת מידע", כמו גם הכרה שהחברה תמשיך להתקדם לשוק הסיני בעזרת Tencent .
בעקבות הפגישה, נינטנדו פרסמה הצהרה נוספת המתייחסת לאבטחתן ולניהול אבטחת מידע מפורט יותר.
דליסיאס (בספרדית: Delicias) היא עיר במדינת צ'יוואווה שבמקסיקו.
היא ממוקמת דרום-מזרחית לבירת המדינה, צ'יוואווה.
דליסיאס הוקמה באפריל 1933 והוכרזה כעיר באופן רשמי ב-7 בינואר 1935. כך שהיא אחת הערים הגדולות הצעירות במקסיקו.
בנוסף על כך, דליסיאס היא אחת הערים הקטנות מבחינת השטח במדינה.
דליסיאס היא עיר תעשייתית קטנה ומרכז חקלאי מרכזי משמעותי באזור.
בסביבת העיר נמצאו עדויות פרהיסטוריות להתיישבות במשך מאות שנים לפני זו האירופאית.
ההתיישבות המודרנית החלה ב-1884 עם התפתחות הרכבת באזור.
ב-1888 הגיעו לאזור מתיישבים גרמנים שהחלו לייצר מוצרי מזון, בירה וכלי פלדה.
עם זאת, המתיישבים הגרמנים נאלצו לעזוב לאחר רדיפה מתמשכת על ידי אנשי פנצ'ו וייה.
העיר חודשה ב-1933 לאחר המהפכה המקסיקנית והוכרזה רשמית כעירייה ב-7 בינואר 1935.
בשנת 1939 החלה להתקיים תעשייה מקומית שנועדה לחזק את החקלאים הרבים.
בנוסף על כך, נבנה סכר על שמו של פרנסיסקו מדרו, אשר הגדיל את הפריון החקלאי ואת מספר התושבים.
במהלך שנות ה-40 הכותנה הפכה ליבול דומיננטי, והמשיכה כך עד 1953. תוכנית הבנייה העירונית אושרה ב-30 בספטמבר 1960. במהלך שנות ה-70 וה-80 הכלכלה הפכה אט אט מחקלאית לתעשייתית, אך החקלאות כיום עדיין חשובה בכלכלה המקומית.
באפריל 2023, שני סטים של מסמכים מסווגים של ארצות הברית החלו להסתובב בטוויטר, בטלגרם ו-4chan.
המסמכים התייחסו בעיקר למלחמת רוסיה-אוקראינה, אך כללו גם הערכות מודיעין זר הנוגעות למדינות ובהן צפון קוריאה, סין, איראן ואיחוד האמירויות הערביות.
ג'ק טשיירה, טייס מחלקה ראשונה של המשמר הלאומי של מסצ'וסטס, צילם לכאורה תדפיסים של המסמכים בבית הוריו בדייטון, מסצ'וסטס ופרסם אותם לפלטפורמת המסרים המיידיים דיסקורד בשרת בשם "Thug Shaker Central".
קבוצת משנה של מסמכים נשלחה לשרתי דיסקורד עבור יוטיובר בריטי-פיליפיני ומשחק הווידאו של ארגז החול Minecraft בסוף פברואר ותחילת מרץ.
באפריל, משתמש 4chan פרסם מספר מסמכים בלוח התמונה הפוליטי /pol/ של האתר.
המסמכים הופצו אז בערוצי הטלגרם הפרו-רוסיים; לפחות תמונה אחת שונתה באופן גס כדי להראות יותר נפגעים אוקראינים מאשר הרוגים הרוסים.
המסמכים מכילים תקצירים מבצעיים מהמטות המשולבים.
לגבי מלחמת רוסיה-אוקראינה, המסמכים מרמזים על קשיים הן לרוסים והן לאוקראינים, בחלק שווה; בעוד שקף אחד מצביע על כך שיותר רוסים מתו במלחמה מאשר אוקראינים, כמה מסמכים הסוקרים את קרב באחמוט מצביעים על קשיים לאוקראינים להתמודד עם תמרוני אגף רוסיים ומחסור באספקה באזור.
בנוסף, עוסקים המסמכים ביחסים בין רוסיה למדינות אחרות, עם מספר מסמכים המפרטים את המאמצים של סוכנות הביון הצבאית הרוסית GRU והארגון החצי-צבאי קבוצת וגנר בקידום אידיאלים רוסיים תוך הפחתת ערכים אמריקאים.
מסמכים אחרים חושפים ניסיונות של קבוצת וגנר להשיג נשק בטורקיה, חברה בנאט"ו.
על פי קבוצה אחת של מסמכים, המוסד עודד עובדים ואזרחים להשתתף במחאות נגד רפורמות משפטיות בישראל.
ההדלפה גרמה למשבר דיפלומטי בין ארצות הברית ל-Five Eyes.
מאמץ בין-משרדי - המורכב ממשרד ההגנה האמריקאי, הבית הלבן, מחלקת המדינה וקהילת המודיעין האמריקאית - מבצע הערכה של הדליפה.
במקביל, משרד המשפטים והבולשת הפדרלית (FBI) פתחו בחקירה פלילית לגבי המדליף.
גורמים רשמיים בארצות הברית האשימו את רוסיה שהיא עומדת מאחורי ההדלפה.
אוקראינה ורוסיה ניסו לגמד בערכה של ההדלפה, כאשר שתי המדינות אמרו כי המסמכים מכילים נתונים מעוותים.
טענות ספציפיות בהדלפות נדחו על ידי כמה מדינות, ובהן דרום קוריאה ומצרים.
ב-13 באפריל, ה-FBI עצר את ג'ק טשיירה בקשר להדלפה.
ב־12 בנובמבר נגזר עליו 15 שנות מאסר.
גבינת דליס דה בורגון היא גבינה צרפתית מחלב פרה ממחוז בורגון בצרפת שהפכה מפורסמת ופופולרית.
זוהי גבינת שמנת משולשת בשלה רכה (גבינת שמנת משולשת היא לפחות 75% שומן מהחומר היבש ונוצרת על ידי הוספת שמנת לחלב).
המרקם הקרמי נובע מהשמנת הנוספת שמתווספת בתהליך ייצור הגבינה.
המרקם שלה חלק וקרמי, והטעם מתון, חמאתי ומעט חמצמץ.
הקליפה לבנה, רכה ודי חריפה, בעלת ניחוח של פטריות.
מומלץ להגיש את הגבינה בפני עצמה או לשלב אותה עם סיידרים ויין לבן.
מרקם הומוגני – מצבע שנהב עד לצבע צהוב חיוור
ניחוחות של פטריות ליד הקליפה
טעם עדין – מתון, חמאתי ומעט חמצמץ
יינות לבנים (כלומר שמפניה, מירסו, שאבלי גראן קרו)
דליס דה בורגון 2 ק"ג (יישון = שבועיים)
דליס דה בורגון 200 גרם (יישון = שבוע)
הדלמטי הוא גזע של כלב הבית, המשמש ככלב ציד.
מקור שמו באזור מוצאו, אזור דלמטיה שבקרואטיה של ימינו.
זהו גזע פופולרי בגודל בינוני בעל מבנה גוף שרירי וסיבולת גבוהה.
פרוות הדלמטים קצרה, קשה וצפופה.
פרוותם בצבע לבן ועליה נקודות שחורות, אך לעיתים חומות.
צבע האף והעיניים חום או שחור, בהתאם לצבע הנקודות.
גורי הדלמטי נולדים לבנים לחלוטין.
עם הזמן, בשל הופעת כתמים שחורים (או חומים) על העור, הפרווה משנה את צבעה בהתאם.
במשך כל חייהם, כתמים חדשים ימשיכו להופיע על הכלבים הדלמטיים, אם כי אחרי הגיעם לבגרות מינית קצב הופעת הכתמים יואט בהרבה.
תוחלת חייו של הדלמטי היא מעשר עד 13 שנים, אך עם טיפול מסור, ככל הכלבים, חייהם יכולים להיות ארוכים יותר.
הדלמטי הוא כלב אנרגטי ביותר וזקוק לאימון רב.
הוא ממושמע ובדרך כלל קל לאילוף, סקרן, כלב משפחה פופולרי, אוהב ילדים ונאמן לבעליו.
הדלמטי רגיל לחברת בני אדם, ולעיתים ללא חברה הוא עלול להיכנס לדיכאון.
יש לשמור עליו בסביבה שאינה סואנת על מנת שלא ירוץ אחר מכוניות ויידרס.
הדלמטי הוא גזע מאוד עתיק.
בריאותם טובה באופן כללי, אף על פי שיש נטייה גדולה יותר בגזע זה לחירשות.
מרביעי הגזע לא שמו לב בתחילה למחלה זו והם יצאו מתוך ההנחה שהכלבים טיפשים.
מדענים גילו שקיים קשר בין בעלי חיים חירשים לבין היותם לבקנים וזו אותרה כבעיה גנטית.
בימינו מרביעים כלבים ששומעים בשתי אוזניהם, על אף שכלבים הסובלים מחירשות באוזן אחת או בשתי האוזניים עדיין יכולים להיות חיות מחמד מוצלחות.
נמצא גם קשר בין חירשות לבין צבע העיניים - דלמטיים כחולי עיניים בעלי סבירות גבוהה יותר לסבול מחירשות מאשר דלמטיים חומי עיניים.
בעיות נוספות הקשורות לכלבים גדולים ככלל, ולכלבי ציד בפרט הן בעיות אגן.
בעיות מסוג זה מופיעות לראשונה בגיל מתקדם, והן מאופיינות בכיווץ שרירים לאחר הישארות בתנוחה מסוימת לזמן רב, כגון שינה או ישיבה.
הכלב אינו מסוגל להזיז את שרירי האגן, מאחר שהם נוקשים.
לאחר פעילות מוטורית קצרה השרירים מתרחבים והכאב נעלם כלא היה.
כלבים דלמטיים מזוהים רבות עם כיבוי אש, בייחוד בארצות הברית.
בימי מרכבות הכיבוי הרתומות לסוסים שימשו כלבים לשמירה על הסוסים, שנטו להילחץ בקלות בקרבתן של שרפות.
הדלמטי היה גזע פופולרי למטרה בשל חיבתו הטבעית כלפי סוסים והשימוש בו ככלבי כרכרות לאורך ההיסטוריה.
תפקידם התייתר כשמרכבות הכיבוי הוחלפו בכבאיות מונעות קיטור ודיזל.
בזכות המוניטין שלו, לעיתים משמש הדלמטי כקמע לשירותי כבאות והוא עדיין נפוץ ככלב מחמד בקרב לוחמי אש רבים.
בשנת 1961 הפיקה חברת וולט דיסני סרט הנפשה מפורסם על כלבים דלמטיים בשם "על כלבים וגנבים", הזוכה לפופולריות רבה עד היום, ולמספר סרטים חדשים שהופקו בהשראתו כגון "101 כלבים וגנבים" וקרואלה.
בסדרת ההנפשה הקנדית הפופולרית "מפרץ ההרפתקאות" מככב כלב דלמטי כאחת הדמויות הראשיות - דמותו של מרשל, העובד כלוחם אש ופרמדיק.
דלית קהן (נולדה ב-8 באוגוסט 1968) היא שחקנית קולנוע, יוצרת, תסריטאית, במאית ואמנית פלסטית ישראלית.
נולדה וגדלה בתל אביב, חיה במהלך התבגרותה עם משפחתה בקוסטה ריקה ובניקרגואה.
לאחר שחזרה ארצה, הייתה חלק מ"להקת צעירי תל אביב", ומשם עברה להיות סולנית בלהקת הפאנק "דיבור עקיף" שהייתה אחת מלהקות הבית של מועדון הפינגווין.
היא סיימה את שירותה הצבאי ביחידת 8200 והחלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב בתל אביב, שם זכתה במלגת הצטיינות מטעם "קרן שרת".
קהן החלה את דרכה כשהופיעה מספר פעמים כקומיקאית בתוכנית "זהו זה!" ובפרסומת "לולו של קשרל" והשתתפה בתפקיד מנחת תחרות אומנות בסדרה "קופיקו", כשכבר בשנת 1994, השנה שבה סיימה ללמוד, קיבלה את ההזדמנות הקולנועית הראשונה שלה.
היא נבחרה לככב בסרטם של איתן פוקס ועירית לינור, "שירת הסירנה", לצד אורלי זילברשץ בנאי ויאיר לפיד.
הקומדיה הרומנטית בצל מלחמת המפרץ מאוד הצליחה.
בשנת 1995 שחקה בסרט הקצר "רב קומות" והשתתפה כשחקנית מובילה בסדרה "ייסורי אפרים", לצד דב גליקמן ולימור גולדשטיין.
בשנת 1996 שיחקה בסדרה "קפה פריז" לצד אסתי זקהיים ואסי לוי.
ושחקה בסרטו של עמוס גיתאי "זירת הרצח" לצד אביב גפן, וב-1998 בסרט נוסף של גיתאי, זוכה פרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע, "יום יום", לצד משה איבגי וחנה מרון.
ב-1999 שיחקה בסדרה "דו"ח איבגי סוויסה" שביים איתן ענר, לצד משה איבגי.
במאי 2021, חשפה כי איבגי הטריד אותה במהלך הצילומים, ויום לאחר שהדפה ודחתה אותו היא פוטרה.
ב-2001 שחקה בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" לצד יהודה לוי.
באותה שנה שיחקה קהן לצד אלון אבוטבול בסרטו של עודד דוידוף "מרס תורכי".
על משחקה בסרט זכתה בפרס אופיר.
בסוף אותה שנה השתתפה בסרט הטלוויזיה "1,000 קלוריות", לצד אסתי זקהיים, סמדר קילצ'ינסקי וג'וליאנו מר.
בסדרה גרמנית "רוזה רוט" בבימוי קרלו רולה.
בשנת 2003 שיחקה בסרטו של עמוס גיתאי "עלילה", לצד חנה לסלאו ורונית אלקבץ.
הסרט השתתף בפסטיבלים שונים בעולם.
ב-2004 כתבה וכיכבה בסרטו הקומי של איתן ענר "ריקי ריקי" לצד ניר לוי, גילה אלמגור וטל פרידמן.
ובדרמה "מה אתה סח" של אבנר ברנהיימר ואיתן צור, בדרמה "לילה באדיס" בבימויו של אמנון רובינשטין.
בתיאטרון שיחקה במחזות: "חמץ" של שמואל הספרי (1994), "ביאנקה" בבית לסין (1996), וכן במחזה "מעקב באפילה" של רוני פינקוביץ', שעלה בתיאטרון באר שבע.
בשנת 2007 גילמה את רונה בסדרה "מתי נתנשק", ששודרה בערוץ 10, סדרה אותה יצרה.
בשנת 2019, יצרה ושיחקה בסדרת המתח "ילדים ביער" ששודרה ב-2022 ב-Yes.
במהלך שנות התשעים הצטרפה ככתבת לעיתון "תל אביב" של קבוצת ידיעות אחרונות, ראיינה בעיקר אנשי תרבות, חלק מהכתבות היו כתבות שער.
בנוסף עבדה במשרדי הפרסום "רגב קוויצקי" ו"פוגל לווין" בתור קופירייטרית.
קהן פיתחה על הנייר את פורמט הטלוויזיה "אהבה בשרשרת" תוכנית ריאליטי רומנטית (Secret Attraction, במקור גם בעברית "משיכה סודית").
הפורמט נמכר בפסטיבל הטלוויזיה "MIPTV" שנערך מדי שנה בעיר בקאן, הופק ושודר בהצלחה שתי עונות באיטליה.
בשנת 2003 יצרה את פורמט התוכנית "החיים יפים", תוכנית אירוח לילית ששודרה בערוץ 2, בהנחיית עינת ארליך.
בשנת 2004 הופק סרט הקולנוע "ריקי ריקי", שביים איתן ענר, על פי התסריט הראשון שכתבה.
הסרט מתאר את חייהן של שתי אחיות צעירות המחפשות אהבה בתל אביב.
הסרט זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקומדיות של טורונטו.
בעקבות הצלחת התסריט החלה קהן לפתח את קריירת הכתיבה הטלוויזיונית שלה.
היא עזרה בפיתוח הטלנובלה "ילדות רעות" לערוץ 24. וכן עבדה בפיתוח תוכניות שונות.
בדצמבר 2007 עלתה לשידור בערוץ 10 הסדרה "מתי נתנשק", שקהן היא היוצרת והתסריטאית שלה, ואף משחקת בה את אחד התפקידים הראשיים (רונה).
הסדרה זכתה להצלחה גדולה ונמכרה ל-HBO אירופה.
היא הופקה ושודרה בהצלחה רבה בצ'כיה, סלובקיה, הונגריה, רומניה וכן ברוסיה ואוקראינה.
בפברואר 2022 עלתה לשידור ביס דרמת המתח "ילדים ביער" שקהן היא היוצרת התסריטאית, במאית משותפת יחד עם אילן עבודי, מפיקה שותפה עם אנדמול שיין וכן משחקת בה את אחד התפקידים הראשיים (חיה).
לצידה משחקים יפתח קליין, נעמי לבוב, לי בירן וכן שחקנים ספרדים Nausicaa Bonnin ו-Julian Villagran.
הסדרה נמכרה לארצות הברית לרשת AMC בגרסתה הישראלית- ספרדית תחת השם "Broken Ties" ושודרה בשנת 2023 בערוץ Sundance Now.
התסריט נבחר לאחד מ-15 הסדרות המבטיחות בעולם בפסטיבל MIA ברומא בשנת 2018. בשנת 2023 הסדרה התקבלה למסגרת היוקרתית Panorama בפסטיבל Series Mania.
בסוף 2025 החלה קהן להציג את עבודותיה האבסטרקטיות.
העבודות מאופיינות במרקמים עמוקים, בהצטברות של שכבות, חשיפות ומחיקות ויוצרות תחושה של זמן דחוס.
פני השטח של ציוריה הופכים לעור חי שנושא את סימני הזמן.
היא איננה מחפשת את הדיוק הייצוגי אלא את התדר הרגשי, את הרגע בו הדמות הופכת להתרשמות.
הדמויות מתפקדות כהדים של נוכחות אנושית, מרחפות בין הופעה להיעלמות, בין זיכרון לדמיון.
קהן היא אחותה של זמרת הגראנג' מיכל קהן המכונה "נערת ההפקר".
דלמטיה (בקרואטית: Dalmacija, באיטלקית: Dalmazia) הוא אזור גאוגרפי והיסטורי בחוף המזרחי של הים האדריאטי בקרואטיה.
דלמטיה משתרעת מהאי ראב בצפון ועד למפרץ קוטור במונטנגרו בדרום.
האזור כולל את רצועת החוף של הים האדריאטי ואת רוב האיים השייכים לקרואטיה, וכן את חלקה דרומי והמרכזי של שרשרת האלפים הדינריים.
דלמטיה מחולקת לארבעה מחוזות (מצפון לדרום):
מחוז זאדאר - בירתו בזאדאר.
מחוז שיבניק-קנין - בירתו בשיבניק.
מחוז ספליט-דלמטיה - בירתו בספליט.
מחוז דוברובניק-נרטבה - בירתו בדוברובניק.
בדלמטיה שורר אקלים ים תיכוני, לעומת רוב חלקי קרואטיה האחרים בהם האקלים יבשתי.
האזור שהוא חלק מהריביירה הקרואטית הוא יעד תיירותי ראשון במעלה בדרום אירופה.
דלמטיה ההיסטורית השתרעה על שטח גדול בהרבה מזה שתופס האזור כיום, והגיעה עד איסטריה וסלובניה בצפון, עד אלבניה בדרום, וכן כללה שטחים נרחבים מזרחית לאלפים הדינריים.
מקור שמו של האזור הוא ככל הנראה בדלמטים (Dalmatae), שבט אילירי שישב באזור באלף הראשון לפנה"ס.
דלמטיה העניקה את שמה לשפה הדלמטית (שפה מתה ממשפחות השפות הרומאניות), לגזע כלבים, ולציפור, הפליקן הדלמטי.
רובה של דלמטיה הייתה בריבונות הרפובליקה של ונציה עד לכיבושה על ידי נפוליאון, ומאז נמסרה למרותה של הקיסרות האוסטרית כארץ כתר, בנפרד מיתרת קרואטיה שהייתה כפופה לממלכת הונגריה.
דלמור שוורץ היה משורר יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק.
מחברי קבוצת האינטלקטואלים של ניו יורק.
שוורץ נולד ב-1913 בברוקלין, ניו יורק ושם גדל.
הוריו, הארי ורוז, שניהם יהודים ממוצא רומני, נפרדו כשוורץ היה בן תשע, ובשנת 1930 אביו נפטר בגיל 49. למרות שהאב צבר הון רב מעסקאות הנדל"ן, דלמור ירש רק סכום קטן.
לפי הביוגרף של שוורץ, ג'יימס אטלס, "דלמור המשיך לקוות שבסופו של דבר יקבל את ירושתו עד 1946."
ב-1937 יצירתו הראשונה של שוורץ, סיפור קצר בשם "בחלומות מתחילות אחראויות" ("In Dreams Begin Responsibilities"), הופיעה בגיליון הבכורה של רבעון ה"פרטיזן ריוו" (Partisan Review).
הסיפור התקבל היטב ופרסם אותו בקרב החוגים האינטלקטואליים של ניו יורק.
באותה השנה נישא לגרטרוד בקמן, אשר עבדה כמבקרת ספרים ברבעון.
במשך שלושת העשורים הבאים פרסם מספר סיפורים, שירים ומחזות, וב-1959 הפך לזוכה הצעיר ביותר בפרס בולינגן על אוסף השירים "Summer Knowledge: New and Selected Poems".
שוורץ התגרש מאשתו הראשונה ב-1943 וב-1948 נישא בשנית, לסופרת אליזבת פולט (Pollet), אשר הייתה צעירה ממנו משמעותית.
גם נישואין אלה הסתיימו בגירושין.
ב-1962 החל שוורץ ללמד כתיבה יוצרת באוניברסיטת סירקיוז.
אחד מתלמידיו היה הזמר היוצר לעתיד לו ריד, שהקדיש מאז מספר שירים למורו ורבו (הבולט ביותר הוא "European Son").
ישנו ציטוט מפורסם של שוורץ בו פנה אל ריד במילים "אתה יכול לכתוב - אך אם אי פעם תמכור את עצמך וקיים גן עדן ממנו אוכל לרדוף אותך, אעשה זאת".
שנים לאחר פטירתו של שוורץ ב-1966 סיפר ריד בשירו "My House" על רוח הרפאים של שוורץ שהופיעה בביתו החדש והעניקה לו השראה במקום להפחיד אותו.
שוורץ לא הצליח לשחזר את ההצלחה שהייתה לו בשנות חייו המוקדמות בשל התמודדות עם אלכוהוליזם ושיגעון.
בשנות חייו האחרונות חי בבדידות במלון מרלון בניו יורק (תקופה זו היוותה השראה לרומן "מתנת הומבולדט" שכתב ידידו סול בלו).
שוורץ מת ב-11 ביולי 1966 בחדרו במלון, ובשל בידודו המוחלט עברו יומיים שלמים עד שגופתו נמצאה על ידי הנהלת המלון.
שוורץ זכה לתיאור "גדול הכותבים האמריקאים, שליצירתו מקום בליבו ובראשו של כל אדם פשוט המוצף בכאב המודרניות".
הוא נטמן בבית העלמין סידר פארק באמרסון, ניו ג'רזי.
אוניברסיטת ניו יורק מעניקה פרס שנתי שתחום השירה על שם דלמור שוורץ למשוררים אמריקאים (בשנת 1991 הפרס הוענק לג'וי הרג'ו).
שירים אחדים בתוך: איתמר יעוז-קסט, בסימן כוכב, שירי 100 משוררים יהודים בספרות העולם.
בידודה של השירה המודרנית - מסה (מאנגלית: רעואל שועלי), דחק, כרך טו', 2022.
העולם הוא חתונה - אוסף סיפורים (מאנגלית: דבורה שטיינהרט), הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2025.
עצמת באקרפור באבלי (בפרסית: عصمت باقرپور بابلی, הידועה בשם הבמה דלכש دلکش; 26 בפברואר 1925 – 1 בספטמבר 2004) הייתה זמרת איראנית.
שרה בפרסית ובשפה האיראנית-מקומית מאזאנדראני.
היא נולדה בבבול, והייתה בתו של סוחר כותנה שהיה אב ל-12 ילדים נוספים.
היא הגיעה לטהראן כדי ללמוד, אך התגלתה במהרה כזמרת והוצגה בפני גדולי המוזיקה האיראנים באותו הזמן, רוח-אללה ח'אלקי ועבד אל-עלי וזירי.
ח'אלקי היה זה שכינה אותה "דלכש".
דלכש החלה לשיר בציבור ב-1943 והועסקה ב"רדיו איראן" ב-1945, חמש שנים לאחר פתיחת התוכנית.
שם היא עבדה עם המלחין מהדי ח'אלדי שבע שנים, עד 1952, בשיתוף פעולה שהפך אותם למפורסמים מאוד.
שיריה הידועים ביותר נכתבו על ידי כותב השירים האיראני רחים מועיני כרמאנשאהי והמלחין עלי תג'וידי, בין השנים 1954 ל-1969.
היא עבדה גם ככותבת שירים תחת שם העט נילופר, ושיחקה במספר סרטים איראניים.
דלכש נפטרה בשנת 2004 בטהראן.
דלמוניקו'ס היא מסעדה היסטורית במנהטן תחתית שבעיר ניו יורק.
משפחת דלמוניקו הפעילה אותה במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 ואחרי-כן פתחו אותה מחדש מסעדנים אחרים תחת שם זהה.
היא הייתה אחת המסעדות הראשונות בארצות הברית ונחשבת למסעדת העילית האמריקאית הראשונה.
דלמוניקו'ס נפתחה לראשונה בחנות מגדנאות ברחוב ויליאם 23 במנהטן ב-1827. היא נרשמה כמסעדה ב-1830. שלא כמו פונדקים שפעלו באותה עת, דלמוניקו'ס אפשרה ללקוחותיה להזמין מגוון מנות מהתפריט (אה לה קארט) בניגוד למסעדות אחרות שהיו מוגבלות בתפריטן והגישו ארוחות קבועות (טייבל ד'הוט).
דלמוניקו'ס גם הייתה המסעדה הראשונה בארצות הברית שהיה לה תפריט יין נפרד.
אחרי שמשפחת דלמוניקו סגרה את מסעדת דלמוניקו'ס האחרונה שלה ב-1923, המסעדן אוסקר טוצ'י (Oscar Tucci) פתח מחדש את דלמוניקו'ס ב-1929 ברחוב סאות' ויליאם 2 במנהטן, שפעלה עד לשנת 1977. מסעדות דלמוניקו'ס אחרות פעלו בשנים 1981–1992 והחל מ-1998 ועד להווה.
המסעדה נפתחה בידי האחים ג'ון ופיטר דלמוניקו, שהגיעו מטיצ'ינו, שווייץ.
ב-1831, הצטרף אליהם אחיינם, לורנצו דלמוניקו, שלבסוף היה אחראי על רשימת היין של המסעדה ועל תפריטה.
כשהבניין ברחוב ויליאם נפתח באוגוסט 1837, אחרי השריפה הגדולה בניו יורק (ב-16–17 בדצמבר 1835), נאמר לניו יורקים שעמודי הכניסה יובאו מהריסות העיר פומפיי.
החל משנות החמישים של המאה ה-19, המסעדה אירחה את הכינוס השנתי של "חברת ניו אינגלנד של ניו יורק" (New England Society of New York), בה נאמו דוברים חשובים רבים.
ב-1860, הכינה דלמוניקו'ס את ארוחת הערב של הנשף הגדול שאירח את אדוארד נסיך ווילס באקדמיה למוזיקה בעיר ניו יורק ברחוב East 14th Street.
ארוחת הערב התקיימה בחדר שהוכן במיוחד לשם כך; התפריט היה בצרפתית וה-pièce montée (מבנה יפה המוכן מממתקים המשמש לקישוט ומעוצב לקראת סעודות חגיגיות) ייצג את המלכה ויקטוריה, והנסיך אלברט.
הניו יורק טיימס דיווח: "אנחנו יכולים לאמר בכנות שמעולם לא ראינו ארוחת ערב שהייתה טובה וזוהרת כל-כך."
ב-1852, שכרה המסעדה את שירותיו של צ'ארלס רנהופר, שנחשב לאחד מגדולי השפים של זמנו.
העסקים שגשגו כל-כך עד שמ-1865 עד 1888 נפתחו ארבעה סניפים נוספים תחת אותו שם.
בזמנים שונים, היו עשרה סניפים שונים של דלמוניקו'ס.
דלמוניקו'ס עזבה את הבניין בן השש קומות בשדרה החמישית וברחוב 26. הבניין נמכר לג'ון ב.
מרטין, הבעלים של מלון מרטין, במאי 1901.
בין המנות הפופולריות היה סטייק דלמוניקו.
מסעדת הדגל עברה לשדרה החמישית והמסעדה ברחוב 44 נסגרה ב-1923 כתוצאה משינוי בהרגלי הסעודה מחמת חוק היובש.
דלמוניקו'ס החדשה נבנתה לפי דגם המסעדה המקורית.
זמן קצר לאחר סגירת מסעדת דלמוניקו'ס האחרונה, קמו לה מספר מחקים שכינו עצמם מסעדות "דלמוניקו'ס".
משפחת דלמוניקו ניסתה להשיג זכויות חוקיות על השם, אולם בית המשפט קבע שעם סגירת הסניף האחרון עבר השם לרשות הציבור.
ב-1929, אוסקר טוצ'י (Oscar Tucci) פתח את "דלמוניקו'ס" תחת השם "אוסקר'ס דלמוניקו'ס" (Oscar's Delmonico's) במיקום הקודם של דלמוניקו'ס ברחוב סאות' ויליאם 2 (שנרשם לפעמים כרחוב ביבר 56) בניו יורק.
מסעדתו של טוצ'י אימצה את תפריטיה ומתכוניה המקוריים של המסעדה המקורית, וקנתה לה שם משל עצמה, המשיכה למשוך פוליטיקאים בכירים וידוענים.
היא נשארה פתוחה ברציפות עד לסגירתה ב-1977.
ב-1981, נפתחה דלמוניקו'ס החדשה באותו מקום בידי אד הובר, והיא פעלה עד 1992.
הבניין היה ריק עד 1998, כשקבוצת בייס (Bice Group) רכשה את הנכס ופתחה מחדש את דלמוניקו'ס, עם ז'אן פייטרו בראנצ'י (Gian Pietro Branchi) כשף.
ב-1999, נמכרה המסעדה לשותפות Ocinomled, שהמשיכה להפעיל את דלמוניקו'ס באתרה ברחוב סאות' ויליאם.
המסעדה נסגרה בשנת 2020, עקב סגרי מגפת הקורונה, ואמורה להיפתח מחדש בספטמבר 2023.
דלמוניקו'ס בניו אורלינס, לואיזיאנה, נפתחה ב-1895, ונרכשה בידי אמריל לגאסי ב-1997. לגאסי ריהט מחדש את המסעדה ופתח אותה מחדש כאמריל'ס דלמוניקו (Emeril's Delmonico).
ותפוחי האדמה של דלומוניקו'ס שהומצאו במטבח המסעדה, וייתכן שצ'יקן אה לה קינג (Chicken à la King)
אולם היא הכי ידועה בשל "סטייק דלמוניקו" שלה (Delmonico steak).
נאמר שביצים בנוסח בנדיקט מקורן בדלמוניקו'ס, אם כי ישנן גרסאות שונות למקור המאכל.
שמו של המאכל אלסקה אפויה נטבע אף הוא בדלמוניקו'ס.
לקוחות מפורסמים של המסעדה היו ג'ני לינד (שנאמר שאכלה שם אחרי כל מופע שלה), תאודור רוזוולט, מארק טוויין, "דיאמונד ג'ים" בריידי, ליליאן ראסל (בדרך כלל בחברתו של דיאמונד ג'ים), צ'ארלס דיקנס, אוסקר ויילד, ג'.
מורגן, ג'יימס גורדון בנט הבן, וולטר סקוט, ניקולה טסלה, אדוארד השביעי (אז הנסיך מוויילס, ונפוליאון השלישי.
העיתונאי ג'יקוס ריס (Jacob Riis) שהוא היה לקוח מכל מיני סוגים.
בספרו "The Making of an American" הוא כותב שכשמזלו לא שיחק לו, טבח חביב דובר צרפתית בדלמוניקו'ס העביר לו רולים דרך חלון המרתף.
דלמוניקו'ס מוזכרת בסרט "Meet Me in St.
Louis" (1944), סיפורה של משפחה מהמעמד הבינוני בסנט לואיס בראשית המאה העשרים.
דֵּלִירְיוּם (Delirium, לפי מילון מונחי האקדמיה ללשון העברית: הֲזָיָה) הוא מצב של בלבול חריף, המתאפיין בירידה קוגניטיבית חריפה לצד שינויים תנודתיים במצב ההכרה.
הסממן הבולט ביותר של מצב זה הוא ירידה ברמת הקשב.
זהו מצב שכיח וגורם משמעותי לתחלואה ולתמותה, בפרט בקרב אוכלוסייה מבוגרת, המאושפזת במוסדות רפואיים.
דליריום עלול להיגרם גם ממגוון תרופות כמו פרוטיאזין, טונייט, טרבמין ועוד.
ישנן סיבות רבות העלולות לגרום לדליריום, אולם מקובל כי מצב זה מתפתח באנשים המועדים לכך, וכי ככל שהמועדות גבוהה יותר, כך קטן השינוי הדרוש ליציאה מאיזון ולהשראת דליריום.
על כן, מודעות לגורמי הסיכון והתייחסות אליהם בטרם מתפתח המצב, עשויות להפחית משמעותית את הסיכויים להתפתחותו.
הדליריום נבדל מהקיהיון (דמנציה) בעיקר בהופעתו החריפה ובמהלכו התנודתי, אך קיים ביניהם קשר, ולעיתים אף חפיפה.
דליריום הוא מצב שכיח באוכלוסייה, אולם קיימת שונות בדיווחים אודות שיעורי היארעותו בשל הקריטריונים השונים לאבחנה.
ההערכות לגבי השכיחות של דליריום במאושפזים נעות בין 18% ל-64%, כאשר בקרב אוכלוסיית הקשישים השיעורים גבוהים אף יותר, במיוחד בעת אשפוז ביחידה לטיפול נמרץ או לאחר ניתוחים נרחבים, כגון ניתוחי אגן.
מחוץ למסגרת אשפוזית חריפה, דליריום מתרחש בשיעורים של 25% מהמטופלים בבתי אבות וב-50%–80% במטופלים סופניים.
הסיבות להתפתחות דליריום רבות ומגוונות, ולעיתים מדובר בשילוב של גורמים המוציאים מאיזון אדם עם מועדות גבוהה יותר להתפתחות המצב.
הסיבות יכולות להיות הן מערכתיות והן ייחודיות למערכת העצבים, ובפרט למוח.
בחלק מהמטופלים עצם האשפוז והשהייה במקום זר עלולים להביא אותם לסף של התפתחות דליריום.
קיימים מגוון תרופות מסוג ה-אנטיהיסטמין אשר עלולות לגרום לדליריום, כולל פרוטיאזין, דיפנהידרמין, דוקסילמין, ועוד.
תרופות, בין אם במרשם רופא, ללא מרשם או תרופות טבעיות, עלולות להשרות דליריום, וגם שינוי במינון עלול לגרום לאותה תוצאה, אלא שהמינון העלול להשרות דליריום משתנה מאדם לאדם כתלות במועדות של אותו אדם לפתח דליריום.
בקבוצת התרופות המשרות דליריום נמנות במיוחד תרופות הנוגדות את הפעילות הכולינרגית, סמים ממכרים ותרופות מקבוצת הבנזודיאזפינים.
בקרב מטופלים צעירים יותר נפוצים הסמים הממכרים והאלכוהול, או לחלופין הגמילה מהם, כגורם לדליריום.
הגמילה מחומרים אלה יכולה להיות פועל יוצא של עצם השהייה באשפוז.
הפרעות מטבוליות שונות אף הן עלולות להשרות דליריום.
מחלות מערכתיות נוספות העלולות להשרות דליריום הן זיהומים, לרבות אלח דם, דלקת בדרכי השתן, דלקת ריאות וצלוליטיס, וכן הפרעות אנדוקריניות בתפקודי הבלוטות המפרישות הורמונים ומחלות אוטואימוניות המערבות את מערכת העצבים המרכזית.
מחלות של המוח עצמו גם כן עלולות לגרום למצב של דליריום, ובכללן הפרעות באספקת הדם למוח, מחלות פרכוסיות ומחלות ממאירות.
כשלעצמם, אוטמים מוחיים מוקדיים הם סיבה נדירה לדליריום, אולם במטופל עם עתודה מוחית ירודה, כגון מטופל שעבר מספר אוטמים בעברו, השכיחות של דליריום נפוצה יותר.
גיל מבוגר הוא אחד משני גורמי הסיכון המזוהים ביותר עם דליריום.
כ-30%–40% מהמאושפזים מעל גיל 65 חווים אירוע של דליריום, ו-10%–15% נוספים נמצאים במצב דליריום בקבלתם לבית חולים.
בקרב דיירי בתי אבות מעל גיל 75, מעל 60% חווים אירועים חוזרים של דליריום.
גורם הסיכון השני המזוהה ביותר עם דליריום הוא תפקוד קוגניטיבי ירוד עוד קודם להופעת הדליריום, כאשר לא מן הנמנע שישנו קשר מובנה בין הגיל המבוגר לתפקוד הקוגניטיבי הירוד.
בכלל המחלות המאופיינות בתפקוד קוגניטיבי ירוד נכלל הקיהיון, כאשר כשני שלישים ממקרי הדליריום מתרחשים במטופלים עם קיהיון.
במיוחד מועדים המטופלים שלהם קיהיון עם גופיפי לואי.
יתרה מזאת, לעיתים דליריום הוא ביטוי למחלה מוחית שטרם אובחנה אצל המטופל.
גם אירוע קודם של דליריום מגביר את הסיכון לחוות אירוע נוסף.
גורמים נוספים החושפים את האדם להתפתחות דליריום הם לקות חושית, למשל ירידה בראייה או בשמיעה, שכן פגיעה כזו גורמת לירידה בהתמצאות, וכן מצב בריאותי כללי ירוד ומצב תפקודי בסיסי ירוד, לרבות מחלה גופנית, ריבוי תרופות, תת-תזונה וחוסר ניידות.
גורמי סיכון נוספים האופייניים למוסדות רפואיים הם צנתור שלפוחית השתן, מגבלות גופניות על ניידות לרבות קשירה, שינויים במחזורי השינה ותוספת של שלוש תרופות חדשות או יותר.
לאחר ניתוחים קיים סיכון נוסף להתפתחות דליריום, ובמיוחד לאחר ניתוחים מסוימים כמו כאלה הדורשים מעורבות מכונת לב-ריאה, וכן בשל שיכוך כאב שאינו מותאם ותרופות הרדמה מסוימות.
הפתוגנזה של דליריום והאזורים המעורבים בהתפתחותו במוח אינם ידועים לאשורם.
במרבית המקרים דליריום נובע מהפרעות מפושטות באזורי המוח, ולא מנגע מוקדי, והדבר גם ניכר בבדיקות אלקטרואנצפלוגרם המדגימות האטה סימטרית בגלי המוח.
החסך בקשב המאפיין מצב זה נקשר באזורים רבים בגזע המוח, לרבות התצורה הרשתית, בתלמוס, בקליפת המוח הקדם-מצחית ובאונה הקודקודית, כאשר המסלול העצבי העיקרי המעורב הוא מסלול הסיפון (טגמנטום) הגבי היוצא מהתצורה הרשתית אל הגג מוח הביניים והתלמוס.
חסר של המוליך העצבי אצטילכולין ממלא תפקיד מפתח בהתפתחות דליריום, ובפרט הדבר ניכר לאחר נטילת תרופות בעלות פעילות אנטי-כולינרגית.
כמו כן, עודף של דופמין ופעילות של תרופות בעלות פעילות דופמינרגית, לרבות תרופות נגד סימני מחלת פרקינסון, עלול לגרום למצב דמוי דליריום עם חזיונות שווא, תנודות במצב ההכרה ובלבול.
דליריום כתוצאה מגמילה מאלכוהול נקשר לפעילות יתר של תאי עצב מפרישי אדרנלין במקום הכחול.
מוליכים עצביים נוספים שנקשרו הם סרוטונין וגלוטמט.
דליריום מתאפיין בירידה קוגניטיבית חריפה, כאשר הסממן הבולט ביותר הוא הפרעה בקשב, המתבטאת למשל בהסחת דעת בקלות וקושי במעקב אחר הנאמר בשיחה.
בנוסף, ייתכנו שינויים ברמת ההכרה, הן לכיוון של עוררות יתר והן לכיוון של ערפול הכרה.
תחומים קוגניטיביים נוספים העלולים להיפגע בעת דליריום הם זיכרון, התמצאות, תפישה, תהליכי חשיבה, וכפועל יוצא גם שיפוט ובוחן מציאות.
מצב הרוח נוטה להשתנות באופן תכוף, כשמצד אחד המטופל עלול להתנהג בצורה רגזנית ואלימה, ומצד שני הוא עלול להיות אפתי.
גם מחזורי השינה עלולים להיות מופרעים, עם שינה מקוטעת בלילה וישנוניות ביום.
אופיו של הדליריום מסווג לשניים לפי ההתנהגות הפסיכומוטורית של המטופל: היפראקטיבי והיפואקטיבי.
סוגים אלה מייצגים שני קצוות על קשת התסמינים, אם כי על פי רוב דליריום מסתמן אצל מטופל בצורה מעורבת.
בסוג ההיפראקטיבי ניכרים חזיונות שווא בולטים, אי-שקט ועוררות יתר, אשר עלולים להיות מלווים באי-יציבות של מערכת העצבים האוטונומית, וזהו מצב מסכן חיים.
סוג זה מתאים לתסמונת גמילה מאלכוהול.
בקצה השני, בסוג ההיפואקטיבי המטופל מכונס בעצמו ושקט, ניכרת אפתיה וההתנהגות איטית.
סוג זה מתאים דווקא להרעלת תרופות מקבוצת הבנזודיאזפינים.
הדליריום מתפתח במהרה על פני שעות עד ימים ונמשך לפרק זמן קצר של ימים עד שבועות.
מהלכם של מצב ההכרה והתסמינים תנודתי לאורך היממה, עם נטייה להופעת הבלבול בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות, תופעה הנקראת באנגלית sundowning.
מלבד התסמינים והסימנים המאפיינים את הדליריום כשלעצמו, תסמינים וסימנים נוספים יכולים להצביע על האטיולוגיה העומדת מאחורי התפתחותו.
סימן נוסף שיכול להיות בולט בדליריום הוא מצבי רוח משתנים בקצב חד ומהיר(שינויים חדים במצב רוח כמו שמחה, עצב, צחוק, דיכאון ותיסכול).
אף שהאבחנה של דליריום היא קלינית, בדיקות העזר בעת דליריום עשויות לסייע באבחון האטיולוגיה העומדת מאחורי התפתחותו.
הבירור המעבדתי הראשוני בדליריום כולל ספירת דם ובדיקת דם לרמות אלקטרוליטים ותפקודי כבד וכליות.
מעבר לכך, במטופלים מבוגרים, אשר ההסתמנות של מחלה זיהומית אצלם אינה תמיד מתבטאת בעליית חום, מתבצע בירור זיהומי ראשוני לאיתור זיהומים שכיחים.
מאידך, במטופלים צעירים יותר ישנה נטייה לבצע בשלב מוקדם סקירה טוקסיקולוגית של סמים בדם ובשתן.
בדיקות נוספות הנכללות במסגרת הבירור הבסיסי הן אק"ג ובדיקות גזים בדם.
לעיתים מתבצעת גם בדיקת דימות של המוח, אולם לעיתים קרובות הבדיקה אינה מסייעת באיתור האטיולוגיה.
כאשר בבירור הראשוני אין רמז לאטיולוגיה, מורחבת סדרת הבדיקות בהתאם לחשד הקליני.
האבחנה של דליריום היא אבחנה קלינית, כלומר אינה נעזרת בבדיקות עזר, והיא מתבצעת ליד מיטת החולה לאחר בחינה מדוקדקת של תולדות החולה והבדיקה הגופנית.
הגישה הפסיכיאטרית לדליריום, כפי שמתבטאת במהדורה החמישית של ה-DSM, מגדירה דליריום לפי חמישה קריטריונים הממוספרים באותיות מ-A עד E:
A – הפרעה בקשב (כלומר, ירידה ביכולת להפנות קשב, למקד אותו, להתמיד בו ולהסיט אותו) וברמת ההכרה (התמצאות ירודה בסביבה)
B – ההפרעה מתפתחת על פני פרק זמן קצר (בדרך כלל שעות עד ימים ספורים) ומייצגת שינוי מרמת הקשב וההכרה הבסיסית, עם תנודות בחומרתה במהלך היום.
C – הפרעה נוספת בתפקוד הקוגניטיבי (למשל, חסכים בזיכרון, חוסר התמצאות, שפה, יכולות מרחביות ותפישה)
D – ההפרעות בקריטריונים A ו-C אינן מוסברות בצורה טובה יותר עד ידי הפרעה נוירוקוגניטיבית קיימת, מאובחנת או מתפתחת אחרת ואינן מתרחשות בהקשר של רמת עוררות ירודה מאוד, כמו בתרדמת.
E – ישנה עדות מתולדות החולה, מהבדיקה הגופנית ומממצאי המעבדה שההפרעה היא תולדה פיזיולוגית ישירה של מצב רפואי אחר, הרעלת חומרים או גמילה מהם (כלומר, בשל סמים או תרופות), חשיפה לרעלן או כתוצאה מאטיולוגיות מרובות.
בעת האבחנה של מצב דליריום מצוינת גם לצד האבחנה הסיבה להתפתחותו: המצב הרפואי האחר, החומר או האטיולוגיות המרובות.
כמו כן מצוין אם מדובר במצב חריף או מתמשך, ואם אופי ההפרעה הוא היפראקטיבי, היפואקטיבי או מעורב.
כלים נוספים בשימוש של צוות רפואי שלא מתחום הפסיכיאטריה פותחו לאורך השנים על מנת לזהות דליריום.
עם זאת, הכלים הללו אינם מזהים את כל מגוון הביטויים של דליריום.
אחד הכלים הוא Confusion Assessment Method (שיטת הערכת בלבול, בראשי תיבות CAM), שפותח בשנת 1990 ולפיו האבחנה של דליריום דורשת שלושה קריטריונים מתוך ארבעה, כאשר שני הראשונים חובה שיתקיימו: הופעה חריפה ומהלך תנודתי; ירידה בקשב; חשיבה לא מאורגנת; ושינוי ברמת ההכרה.
ל-CAM ישנה גרסה נוספת המותאמת למאושפזים ביחידה לטיפול נמרץ.
עוד סולמות בתחום להערכת דליריום הם: Organic Brain Syndrome Scale (סולם תסמונת מוח אורגנית), Delirium Rating Scale (סולם דירוג דליריום) ו-Delirium Detection Score (סולם גילוי דליריום).
הגם שקיים קשר בין דליריום לקיהיון, אשר מתבטא מחד בסיכון המוגבר להתפתחות דליריום על רקע ירידה קוגניטיבית קיימת ומאידך בנזק המוחי האפשרי לאחר אירועי דליריום, דליריום נבדל מקיהיון במהלכו החריף והתנודתי.
בעוד שדליריום, כאמור, מתפתח תוך זמן קצר ובמהלך היממה חל שינוי תנודתי ברמת ההכרה והקשב, קיהיון מתפתח בצורה הדרגתית וזחלנית לאורך שנים ובמהלך היממה רמת הקשב וההכרה נשמרת עקבית.
מלבד זאת, ישנם הבדלים באופי הפגיעה בתחומים הקוגניטיביים השונים: הזיכרון הנפגע בדליריום הוא זיכרון לטווח קצר ובקיהיון יותר זיכרון לטווח ארוך; הדיבור בדליריום אינו ברור, בין אם הוא איטי או מהיר, בעוד שבקיהיון יש קושי בשליפת מילים; והחשיבה בדליריום אינה מאורגנת ואילו בקיהיון היא דלה.
אבחנות נוספות שיכולות לבוא בחשבון הן הפרעות נפשיות, לרבות הפרעות פסיכוטיות ואפקטיביות, לאור השינוי בהתנהגות הפסיכומוטורית, מחשבות השווא וההזיות העלולים להתפתח בדליריום.
באופן כללי, מחשבות השווא וההזיות בדליריום פחות עקביות ושלמות לעומת סכיזופרניה.
הטיפול העיקרי בדליריום הוא בבעיה הרפואית אשר הביאה לדליריום עצמו.
לטיפול כזה ישנה השפעה די מהירה על ביטויי הדליריום.
כמו כן, טיפול תרופתי הממוקד בהסתמנות הקלינית של דליריום לרוב מאריך את משך המצב הבלבולי ועלול למסך מידע אבחנתי לאטיולוגיה.
עם זאת, כן ננקטים אמצעים לשמירה על מטופל במצב דליריום כאשר הוא מהווה סכנה לעצמו, לרבות פגיעה בטיפול, או לסביבתו.
מבין האמצעים הפיזיים, לפעמוני מצוקה ולשומרים אישיים יעילות גבוהה יותר מאשר קשירה.
בעת הצורך מתבצע גם שימוש בתרופות, כאשר מינון נמוך של תרופות אנטי-פסיכוטיות טיפוסיות או לא-טיפוסיות הוכח כיעיל.
מאחר שבנזודיאזפינים עלולים להחמיר בלבול בשל ההשפעה המרדימה שלהם, הטיפול בהם שמור למקרי דליריום על רקע תסמונת גמילה מאלכוהול או מבנזודיאזפינים.
לטיפול תומך, אשר חלק גדול ממנו יכול להתבצע על ידי בני משפחה ומלווים, ישנה יעילות גבוהה בטיפול במטופלים עם דליריום.
החזרה להתמצאות באמצעות ציון המקום והזמן בפני המטופל, בשילוב הצבת שעונים ולוחות שנה בסביבת המטופל ומיקום המיטה בחדר עם חלונות הפונים אל החוץ, עשויים להפחית את הבלבול.
עוד מסייעים להפחתת הבלבול משקפיים ועזרי שמיעה למטופלים עם לקות חושית.
הקפדה על מחזורי שינה וערות מתאימים ביום ובלילה עשויה להפחית את תופעת הבלבול בשעות הלילה – sundowning.
זאת ניתן להשיג באמצעות תאורה חזקה וקיום פעילויות ביום למניעת נמנום, ומנגד שמירה על סביבה חשוכה, שקטה ומעוטת גירויים בשעות הלילה.
ניסיון לחקות את הסביבה הביתית באמצעות שימוש במצעים וביגוד מהבית וביקורי משפחה וחברים במהלך היום מפחיתים את החרדה הנלווית לשהייה במקום זר ולמפגש עם צוות רפואי מתחלף.
הקפדה על תזונה ומשק הנוזלים בגוף, כמו גם החלפת חיתולים למטופלים שאינם שולטים על סוגריהם וטיפול בעור סדוק, מסייעים בהקלה על האי-נוחות והבלבול שעלול להיגרם ממנה.
זיהוי גורמי הסיכון לדליריום אצל כל מטופל, בפרט בגיל המבוגר, ומתן מענה הולם לגורמים אלה עשויים להפחית את שיעורי הדליריום.
דרכי הטיפול התומך אשר פורטו לעיל מסייעות גם במניעה של דליריום עבור גורמי הסיכון המתאימים.
דליריום נמשך ככל שהגורמים לו עדיין קיימים, אולם בדרך כלל הוא נמשך פחות משבוע.
לאחר הטיפול בגורמים לדליריום הסימנים הולכים ופוחתים במשך 3–7 ימים, אם כי חלקם נעלמים רק אחרי שבועיים.
ככל שגיל המטופל מבוגר יותר וככל שמשך הדליריום ארוך יותר, תקופת ההחלמה ממושכת יותר.
הגם שדליריום הוא מצב הפיך כתלות באטיולוגיה שהביאה להתפתחותו, הוא נחשב לגורם פרוגנוסטי רע, בעל פוטנציאל לרמז על עתודה מוחית ירודה.
שיעורי התמותה בקרב מטופלים אשר חוו דליריום נאמדים ב-23%–33% בתקופה של שלושה חודשים לאחר האירוע ועד 50% במהלך השנה שלאחר האירוע.
שיעורים גבוהים אלה נקשרים בחומרת המצב הרפואי אשר הוביל לדליריום.
כמו כן, למטופלים קשישים, החווים דליריום באשפוז, שיעורי תמותה הנעים בין 21% ל-75% עוד באותו האשפוז, ולאחר השחרור 15% נפטרים בתוך חודש ו-25% נפטרים בתוך 6 חודשים.
דלישס היה אתר אינטרנט שהציע למשתמשים שירות לשמירת לינקים לאתרים מועדפים באינטרנט.
האתר אפשר גילוי, שיתוף, ארגון ואחסון תוכן על ידי תיוג (Tagging), כך שכל משתמש היה יכול ליצור לעצמו מאגר של דפים ואתרים על פי בחירתו (בשיטת הפולקסונומיה).
היה ניתן לתייג כל לינק באמצעות תגית אחת או יותר, וכך ליצור מילות מפתח המייצגות את הנושאים המרכזיים המופיעים בו.
את הלינקים שתויגו ניתן היה לשתף עם משתמשים אחרים או להגדירם כפרטיים.
האתר נוסד בשנת 2003 על ידי ג'ושוע שכטר ונרכש על ידי התאגיד יאהו!
ב-2005. באפריל 2011 נרכש האתר על ידי קבוצת אבוס , שנמצאת בבעלות מייסדי יוטיוב, צ'אד הארלי וסטיב צ'ן.
נכון לסוף שנת 2008, מנה האתר למעלה מ-5.3 מיליון משתמשים, שתייגו למעלה מ-180 מיליון דפים ואתרים.
בפברואר 2014 דורג האתר במקום ה-1,173 בדירוג האתרים העולמי של אלקסה.
ב-2017 Delicious נרכש על ידי אתר Pinboard, ושירות שמירת הלינקים והמועדפים שהיה בו הוסר, לטובת שירות המנויים בתשלום של Pinboard.
נכון לינואר 2022, האתר לא פעיל.
אחד המאפיינים הבולטים של "דלישס" הוא שמאגר הלינקים והדפים שתייג כל משתמש נשמר ברשת האינטרנט עצמה, ולכן נגיש מכל מקום ומכל מחשב בעל חיבור.
ניתן גם לבצע חיפוש מידע בדלישס, אבל שלא כמו מנוע חיפוש כדוגמת גוגל, יאהו!
או בינג, המשתמשים באלגוריתם כדי לדרג את התוצאות, דלישס מציג אותן על פי סדר כרונולוגי.
כלומר, התוצאות המתקבלות הן הלינקים האחרונים שתויגו על ידי אותה מילת המפתח (תגית) שהוקלדה בחיפוש.
מאגר המידע האישי של כל משתמש אינו מדורג היררכית, אלא מורכב מכל התיוגים שלו.
בחיפוש, ציון התגיות מפנה את המשתמש לנושאים המרכזיים בהם עוסקים הלינקים שתויגו על ידי אחרים.
בכך מתבטא הצד ה"שיתופי" של האתר (הנקרא גם "Social Bookmarking", מונח שטבע שכטר עצמו עם הקמת דלישס).
לדוגמה, חיפוש "ויקיפדיה" בדלישס, יביא להצגת הדפים, האתרים והלינקים האחרונים אותם תייגו גולשי האתר בתגית "ויקיפדיה".
ניתן לשתף אתרי מועדפים עם משתמשים ספציפיים או עם כל המשתמשים, ולרשימת המועדפים ניתן להוסיף מידע ותגיות כך שאחרים יוכלו למצוא אותם בקלות.
כך נוצר לכל משתמש ארכיון מידע משתנה ו"נושם" סביב מילות מפתח עיקריות.
האתר מאפשר גם ליצור קשרים עם משתמשים אחרים בעלי תחומי עניין דומים ולקבל מהם עדכונים על אתרים נוספים.
פונקציה שנוספה לדלישס ב-2011 מאפשרת למשתמשיו לקטלג את הדפים שתייגו לתוך "מדפים" לפי בחירתם וכך ליצור מאגרי מידע רבים על פי נושאים מותאמים אישית.
כל מדף יכול לעסוק בנושא מסוים, וכל משתמש יכול ליצור כמה מדפים שירצה ולאחסן בהם לינקים שנראים בעיניו רלוונטיים לנושא שבחר.
אין חובה לשתף את המדפים או הדפים שתויגו, ואפשר להגדירם כפרטיים.
השימוש בדלישס אינו כרוך בתשלום, אך יש להוריד תחילה מהאתר את הכפתור "שמור בדלישס" ("save on delicious") לסרגל הכלים בדפדפן.
האתר הושק לראשונה בספטמבר 2003 על ידי ג'ושוע שכטר בשם "del.icio.us" (דומיין המהווה דוגמה לפעולת Domain Hack).
שכטר, שלמד הנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת קרנגי מלון, החל דרכו כאנליסט במורגן סטנלי וניהל בין היתר בלוג אישי.
בראיון שנתן לעיתון האנגלי ה"גארדיאן", סיפר שכאשר החל לקבל כמות גדולה מדי של לינקים מאנשים, החליט ליצור לעצמו מסד נתונים על מנת לאחסן אותם, ולאחר מכן דף אינטרנט לגישה אליהם.
בהתחלה תייג שכטר את כל הלינקים בעצמו לפי נושאים, ולאחר מכן אפשר למשתמשים באתר שלו לתייג לינקים משל עצמם.
כך נולד "דלישס" וזה הרעיון העומד בבסיסו כיום.
האתר עשה שימוש בשיטת הפולקסונומיה (תיוג "מועדפים" חברתי), ובאמצעותו היה ניתן לראשונה לתייג ולסווג אתרים מועדפים לא רק בתיקיות על גבי המחשב הפרטי אלא ברשת האינטרנט כולה.
בתחילת 2005 עזב שכטר את עבודתו בוול סטריט כדי להתמקד בדלישס, ובדצמבר באותה שנה נרכש האתר על ידי התאגיד יאהו!
בסכום שמוערך בין 15 ל-30 מיליון דולר.
לימים שינתה החברה את הדומיין ל-delicious.com.
בדצמבר 2010 דלף מסמך פנימי של יאהו!
בו צוין כי בכוונתה לסגור כמה משירותיה, בהם דלישס, אולם מאוחר יותר עדכנה החברה כי בכוונתה רק למכור את האתר ולא לסגור אותו לחלוטין.
על מכירת דלישס לחברת אבוס מערכות שבבעלות מייסדי יוטיוב, צ'אד הארלי וסטיב צ'ן.
ב-27 בספטמבר באותה שנה הושק דלישס בגרסה חדשה וחלק מן השירותים הקודמים שהיו בו הוסרו, אחד מהם היה פורום התמיכה הטכנית.
השינוי גרר ביקורות רבות מצד המשתמשים הוותיקים.
חוכמת ההמונים היא עקרון שלפיו ממוצע התשובות שיספקו קבוצת אנשים שאינם מומחים לשאלה מסוימת, יהיה נכון יותר וקרוב יותר למציאות מאשר תשובה שיספק מומחה אחד לאותה שאלה.
חיפוש תגית בדלישס יוביל למגוון רחב של מידע לגביה.
כיוון שמי שמתייג הם כלל גולשי האתר, תוצאות החיפוש יניבו סוגים שונים של לינקים שימושיים כמו כתבה חדשותית, הוראות שימוש והדרכה, מאמר דעה או סרטון, בעצם - כל דבר שמישהו תייג בעבר עם אותה התגית.
לא האתר ולא כל גוף אחר מכתיבים את התוצאות או את דירוגן: התוצאות הן פרי חיפושם הקודם של משתמשים רבים.
לכן פועל בדלישס עקרון חוכמת ההמונים, המתבסס על אנשים שאינם מומחים.
לדוגמה, חיפוש התגית "יאהו!" בדלישס, יביא לקבלת לינקים לדף הבית של האתר, למאמרים על עסקאות רכישה אחרונות, לשירותים של החברה, לביקורות חיצוניות עליה, לאתרים מתחרים וכדומה.
דלמטית הייתה שפה רומאנית שהייתה מדוברת באזור דלמטיה שבקרואטיה ובאזור קוטור שבמונטנגרו.
שפה זו נחשבת לחוליה המגשרת בין השפה הרומנית לשפה האיטלקית, היא קרובה לניבים רומניים כמו איסטרו-רומנית, מגלנו-רומנית ומקדו-רומנית (ארומנית).
השפה הדלמטית נכחדה כאשר הדובר האחרון שלה נהרג ב-10 ביוני 1898.
כיום ישנם אנשים המנסים להחיות את השפה.
דללול הייתה עיר בצפון אתיופיה, השוכנת במחוז עפר ובגובה של כ-130 מטרים מתחת לפני הים.
בעיר זאת היה מספר זעום של תושבים ולפי הנתונים של השלטונות באתיופיה היא תוארה כעיר רפאים.
דללול נחשבת למקום המיושב החם ביותר על פני כדור הארץ.