tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"LATAM אקספרס" היא חברת בת צ'ילנית של LATAM איירליינס, המפעילה טיסות פנימיות בצ'ילה, וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל.
מרכזה של החברה נמצא בעיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה, ברשות החברה 40 מטוסים מתוצרת איירבוס.
LATAM ארגנטינה בעבר: LAN ארגנטינה היא חברת תעופה ארגנטינאית המהווה חלק מקבוצת LATAM איירליינס.
בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי מיניסטרו פיסטריני שבעיר הבירה בואנוס איירס.
החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בארגנטינה וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה וצפון אמריקה.
החברה נוסדה במרץ 2005. הטיסות הראשונות שלה נערכו ב-8 ביוני 2005 למנדוסה וקורדובה.
ב-28 בספטמבר 2006, קיבלה את הזכויות מהרשויות לתעופה של ארגנטינה, להפעיל טיסות ל-35 יעדים פנימיים ובינלאומיים.
מאז 2007, LATAM ארגנטינה היא חלק מברית חברות התעופה Oneworld.
LATAM פרו בעבר: LAN פרו היא חברת תעופה פרואנית המהווה חלק מחברת LATAM איירליינס.
בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי חורחה צ'אבס של עיר הבירה לימה.
החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בפרו וכן טיסות בינלאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה ואירופה.
החברה נוסדה ביולי 1998 והחלה לפעול ב-2 ביולי 1999 עם טיסות סדירות מלימה לקוסקו ולארקיפה.
ב-15 בנובמבר 1999 החלה להפעיל קו למיאמי.
בשנת 2008, עברו יותר מ-2,970,000 נוסעים בטיסות פנימיות של LAN פרו.
LATAM אקוודור בעבר: LAN אקוודור היא חברת תעופה אקוודורית המהווה חלק מחברת LATAM.
בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו שבעיר גואיאקיל.
החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות באקוודור וכן טיסות בין-לאומיות ליעדים בדרום אמריקה, צפון אמריקה ואירופה.
החברה נוסדה ביולי 2002. הטיסות הראשונות שלה נערכו ב-28 באפריל 2003 ליעדים בין-לאומיים בלבד.
בתחילת שנת 2009 LAN אקוודור קיבלה את האישור מהרשויות המקומיות להפעלת טיסות פנימיות באקוודור.
LATAM אקספרס או בשמה הקודם: LAN אקספרס היא חברת תעופה צ'ילנית המהווה חלק מקבוצת LATAM איירליינס.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה.
החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בצ'ילה וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל, בעוד שחברת LAN איירליינס מפעילה את הטיסות הבינלאומיות.
החברה נוסדה בשנת 1958 כחברת לאדקו (Ladeco), אך באוגוסט 1995 היא נרכשה על ידי חברת LAN איירליינס.
ב-2010 LAN אקספרס נשלטת בידי LAN איירליינס ב-99.4 אחוזים.
צי המטוסים של LAN אקספרס, נכון לאוגוסט 2017:
LASIK (ראשי תיבות באנגלית של המושג: Laser-Assisted in-Situ Keratomileusis, ובעברית: שינוי פני הקרנית באמצעות לייזר), הוא ניתוח לתיקון הראייה בלייזר, שמטרתו לתקן ליקויי ראייה ולהקטין את תלותם של מוגבלי הראייה במשקפיים או בעדשות מגע.
במהלך ניתוח ה-LASIK, מבוצע חיתוך שכבה של העין (אשר נקראת "מתלה"), והסטת המתלה לשם שיוף הקרנית בהתאם לפרמטרים של ראיית המטופל, ושיקולים אופטיים.
לאחר ביצוע שיוף הקרנית, מוחזרת שכבת המתלה למיקומה הקודם.
לרוב, שיפור יכולת הראייה של המטופל מיידי (בשונה משיטות תיקון ראייה כגון PRK ו-LASEK, בהן שיפור הראייה הדרגתי ונמשך מספר ימים).
ליקויי ראייה המטופלים באמצעות LASIK
שני סוגי ליקויי ראייה נפוצים מטופלים באמצעות הליך זה:
קוצר ראייה - (שימוש בעדשות (-)), מטופל באמצעות שיוף מרכז הקרנית במטרה להקטין את קימורה.
רוחק ראייה - (שימוש בעדשות (+)), מטופל באמצעות שיוף מסביב למרכז הקרנית במטרה להגדיל את קימורה.
בדיקות - סדרה של בדיקות רפואיות, אשר מטרת לבחון את תאימות עין המטופל לביצוע הניתוח, וכן סדרת מדידות אופטיות הנדרשות לקביעת פרמטרי הניתוח (עומק חיתוך בקרנית, ואופן שיופה).
הרדמה - הזלפה של טיפות הרדמה אל עין המטופל, במטרה לבצע הרדמה מקומית של האזור המנותח.
חיטוי - הזלפה של תמיסת חיטוי (לרוב פולידין) על עור העפעפיים, הריסים והעור מסביב לעין המנותחת, במטרה למנוע זיהום העין המנותחת.
פיסוק העפעפיים - הרחקת העפעפיים זו מזו באמצעות מכשיר מפסק, במטרה לאפשר גישה של ציוד הניתוח אל קרנית עין המנותח.
יצירת מתלה - חיתוך חלקי בצורת ירח של שכבת קרנית והסטת המתלה במטרה לחשוף את עומק הקרנית (מיטת הקרנית) לשם שיופה.
קביעת עומק החיתוך נעשה באמצעות טבעת המונחת על גבי העין המנותחת, עליה נע סכין החיתוך.
החזרת המתלה - בסיום תהליך השיוף מוחזר ה"מתלה" למקומו המדויק, פעמים רבות מותקן על גבי המתלה כיסוי פלסטי שקוף וקשיח למשך מספר ימים, אשר מטרתו להגן על האזור המנותח מפני פגיעות.
פעמים רבות שיפור הראייה של המנותח הוא מיידי, ולרוב אינו מלווה בכאב ניכר, תהליך החלמת העין המנותחת ובפרט תהליך החלמת המתלה אורך כשבועיים, במהלכם נותר כיסוי הפלסטי המגן על גבי המתלה.
במהלך שבועיים אלו זולף המנותח טיפות נוגדות זיהום ודלקות במטרה למנוע סיבוכים.
בסיום תקופת ההחלמה מוסר הכיסוי הפלסטי מן העין המנותחת.
לניתוח ה-LASIK קיימים מספר סיבוכים נפוצים אפשריים, ובניהם:
תיקון יתר אשר פוגע ביכולת הראייה
הילה בעת מבט על מקורות אור בחושך
LADSPA (ראשי תיבות של "Linux Audio Developers Simple Plugin API") הוא תקן לטיפול במסנני ואפקטי קול, המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו.
במקור יועד ללינוקס לאחר הסכמה כללית ברשימת הדיוור האלקטרונית של המפתחים, אך מתאים כיום גם לפלטפורמות אחרות.
קיים במיזמי תוכנות עריכת קול חופשיות רבות, וזמינים תוספי LADSPA רבים.
LADSPA קיים בעיקר כקובץ כותרת שנכתב בשפת התכנות C.
קיימים התקני תוספי אודיו רבים, ורוב הסינתיסייזרים ותוכנות עריכת הקול הגדולות המודרניות נתמכים.
אחד מהתקנים הידועים יותר הוא Steinberg Cubase המשתמש ב-VST.
LADSPA הוא יוצא דופן, בכך שהוא מנסה לספק רק את החלק המשותף הגדול ביותר של תקנים אחרים.
משמעות הדבר הוא שהיקף התקן מוגבל.
תוספים שנכתבו המכילים אותו, מאפשרות הטמעה קלה יחסית במערכות אחרות.
התקן השתנה מעט מאוד עם הזמן, כך שבעיות תאימות הן נדירות.
DSSI מרחיב את LADSPA לשימוש גם בתוספי התקנים.
LV2 הוא המחליף של LADSPA ומבוסס עליו, אך מאפשר הרחבה ביתר קלות.
LADEE (מבוטא לאדי, ראשי תיבות של Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer, חוקר סביבת האטמוספירה והאבק הירחיים) הייתה גשושית מחקר בלתי מאוישת של נאס"א, אשר שוגרה ב-7 בספטמבר 2013 ממתקן הטיסה וולופס שלחוף האטלנטי במדינת וירג'יניה.
השיגור בוצע על גבי טיל מינוטאור V בעל חמישה שלבים, של חיל האוויר של ארצות הברית.
מטרת הגשושית הייתה לחקור את האטמוספירה הדלילה של הירח ואת האבק המרחף מעליו.
הגשושית סיימה את משימתה ביום 18 באפריל 2014 בהתרסקות מכוונת על פני הירח.
משימת המחקר של הגשושית כללה גם ניסוי של טכנולוגיית תקשורת חדשה, המבוססת על העברת מידע על גבי לייזר במקום בתקשורת רדיו.
הציפייה היא שלייזר יאפשר העברת נתונים בקצבים גבוהים בהרבה, כ-600 מגהבייט לשנייה, ממה שמתאפשר בתקשורת רדיו.
תחנת קרקע של סוכנות החלל האירופית תקלוט את שידור הלייזר, על מנת שתוכל לוודא שיש לה את היכולת הטכנית להמשיך את שיתוף הפעולה הקיים בינה לבין נאס"א גם כאשר ייעשה שימוש בלייזר במשימות עתידיות.
האטמוספירה של הירח כה דלילה, עד שהמולקולות המרכיבות אותה כמעט אינן מתנגשות זו בזו.
מצב זה מכונה אקסוספירה, והוא קיים גם בשכבות הגבוהות של אטמוספירת כדור הארץ.
מדענים מתעניינים בסוג זה של אטמוספירה משום שהוא נפוץ במערכת השמש.
גם לכוכב חמה יש אקסוספירה, וגם לרבים מהירחים של ענקי הגז.
מחקר האבק הירחי יבדוק את ההשערה שאור אולטרה־סגול מן השמש גורם לחלקיקי אבק טעונים חשמלית להתרומם מעל פני הירח עם זריחת השמש מעל אופק הירח.
הוא גם ישפר את הידע על ההשפעה של האבק על ציוד המשמש אסטרונאוטים, אם וכאשר ינחתו שוב על הירח.
המשימה בת 100 הימים נוהלה על ידי מרכז המחקר איימס של נאס"א.
עלות המשימה כ-280 מיליון דולר.
מסלול הטיסה של הגשושית הוא ספירלי.
לאחר השיגור היא ביצעה כשתי הקפות סביב כדור הארץ, שלאחריהן עברה למסלול אל הירח.
בסך הכול עברו כחודשיים עד שהתייצבה במסלול בגובה 20 ק"מ מעל פני הירח.
בסוף משימתה, היא כוונה למסלול התנגשות בירח, והתרסקה בצדו המרוחק ב-18 באפריל 2014.
לאבוצ'קין-גורבונוב-גודקוב LAGG-3 היה מטוס קרב ששירת בחיל האוויר הסובייטי בזמן מלחמת העולם השנייה.
מטוס זה היה שיפור של ה-LAGG-1 והיה לאחד המטוסים החדישים בשירות חיל האוויר הסובייטי בפרוץ מבצע ברברוסה.
למרות שרוב המבנה של המטוס יוצר מעץ, המטוס היה כבד וחסר כוח יחסית.
עם זאת החימוש שלו, שכלל תותח 20 מילימטר, נחשב לכבד מכל מטוסי הקרב בני זמנו.
שיפורים של דגם זה הולידו את מטוס ה-La-5 שהיה לאחד ממטוסי הקרב הסובייטיים החשובים במלחמה.
עם הפסקת הייצור בשנת 1944 המטוס הוצא בהדרגה משירות פעיל והוחלף במטוסי קרב חדישים יותר.
LAV-25 הוא נגמ"ש לחימה אופני שנמצא בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית ובצבא קנדה.
הוא פותח בידי ג'נרל דיינמיקס ומבוסס על ה-Mowag Piranha.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, חיל הנחתים של ארצות הברית החל לחפש רכב משוריין שיאפשר לחטיבותיו ניידות רבה יותר.
הרכב שנבחר היה LAV-25 המבוסס על ה-Mowag Piranha.
הוא נכנס לשימוש בשנת 1983 וחיל הנחתים הזמין 758 יחידות של הרכב על דגמיו השונים.
ה-LAV השתתף לראשונה בקרב בשנת 1989 במהלך הפלישה האמריקאית לפנמה, ושירת גם בזמן מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק.
ה-LAV-25 נועד לצאת משירות לגמרי עד שנת 2015, לטובת ה-MPC .
עם זאת, התוכנית הוקפאה ביוני 2013, וה-LAV-25 יישאר בשירות עשור נוסף לפחות מאז הקפאה זו.
הכלי מונע על ידי מנוע דיזל בהספק של 275 כוחות סוס ומשקלו עומד על 12.8 טון.
משקל קטן זה מותאם לצרכיו של חיל הנחתים, שצריך נגמ"ש יביל אוויר.
כמו כן, לכלי מרכב אופני עם הנעה של 8x8 ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, כדי להגן עליהם מפני ירי מנשק קל.
המרכב האופני מאפשר ניוד קל, משקל מופחת ומהירות גבוהה.
לנגמ"ש יכולת אמפיבית ונסיעה במים, כך שהוא יכול לפרוק מספינות של חיל הנחתים ולהגיע בכוחות עצמו אל החוף, המהירות שלו בתוך המים עומדת על 10 קמ"ש.
כמו כן, הוא יכול לטפס עליות בשיפוע של 60%, לנסוע בשיפוע צד של 30% ולטפס מדרגה בגובה של 0.5 מטר.
לכלי מיגון משופע קל משקל, נגזרת של המשקל הקל של הכלי.
המיגון מאפשר הגנה מפני כדורים בקליבר 7.62 מ"מ הנורים ממקלעים בינוניים ורובי סער, וגם הגנה מפני כדורים הנורים ממקלעים כבדים בקוטר 12.7 מ"מ, והגנה מפני רסיסים.
כמו כן, לכלי מערכת כיבוי אש אוטומטית.
החימוש העיקרי של הנגמ"ש הוא תותח אוטומטי בקליבר של 25 מ"מ מדגם M242 Bushmaster המורכב על הצריח וחמוש בפגזים מסוגים שונים.
כמו כן, ישנם שני מקלעי 7.62 מ"מ: אחד מתפקד כמקלע מקביל והשני כמקלע על גג הצריח.
כמו כן, לכלי מדוכות עשן למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה.
תא הלוחמים בנגמ"ש ממוקם מאחור, והוא יכול להכיל שישה לוחמים, בנוסף לשלושת אנשי הצוות המפעילים את הנגמ"ש.
לתא הלוחמים יש דלת אחורית, המאפשרת כניסה ופריקה מהירה מהנגמ"ש.
ה-LAV-25 עבר השבחות ושינויים רבים עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20. למעשה, מדובר בהשבחה של התצורה הבסיסית.
מדובר בגרסה משודרגת שבה שודרג השריון ועמידותו שופרה, מערכת כיבוי האש האוטומטית עברה שיפורים וקיבולת התחמושת גדלה.
(LAV-AT ( Anti-Tank: גרסה מיוחדת ללוחמה נגד טנקים, לכלי תורן הכולל משגר של טילי BGM-71 טאו נגד טנקים.
בגרסה זו הנגמ"ש חמוש ב-16 טילי טאו ובכ-1,000 כדורי 7.62 מ"מ למקלעים.
(LAV-M (Mortar: נגמ"ש מרגמה עם מרגמה בקליבר 81 מ"מ, עם פתח ייעודי בגג הכלי.
בגרסה זו הנגמ"ש חמוש ב-99 פגזים למרגמה ובכ-1,000 כדורי 7.62 מ"מ למקלעים.
בגרסה זו התותח של הנגמ"ש הוחלף בתותח אוטומטי בעל חמש קנים מדגם GAU-12 Equalizer, החמוש ב-990 פגזים.
כמו כן, נוספו שני משגרים של טילי FIM-92 סטינגר, שבכל אחד 4 טילים, והנגמ"ש נושא בסך הכל 16 טילים (8 טילים טעונים ו-8 לטעינה חוזרת).
(LAV-R (Recovery: נגמ"ש חילוץ שעליו הותקן מנוף לגרירת כלי רכב אחרים.
(LAV-C2 (Command & Control: נגמ"ש פיקוד המצויד במכשירי רדיו ואמצעי קשר נוספים.
(LAV-LOG (Logistics: נגמ"ש לוגיסטי, למטרות תובלה.
פרטים ספציפיים של גרסה זו מסווגים.
(LAV-EFSS (Expeditionary Fire Support System: נגמ"ש לסיוע במאמץ האש המצויד במרגמה כבדה בקליבר 120 מ"מ עם פתח ייעודי בגג הכלי.
- חיל הנחתים של ארצות הברית
נגמ"שי ה-LAV מופיעים במספר רב של משחקי מחשב, כמו Battlefield 3, והם מזוהים כמוביל הגייסות המשוריין העיקרי של חיל הנחתים.
LAV-III הוא רכב קרבי משוריין שנכנס לשימוש בשנת 1999. הוא נבנה על ידי ג'נרל דיינמיקס הקנדית ומבוסס על ה-Mowag השווצרי.
בחודש יולי 1991, צבא קנדה הגיע למסקנה כי עליו להחליף את הנגמ"שים הישנים משנות ה-60 ומשנות ה-70 של המאה ה-20. כתוצאה מכך, הושקעו 2.8 מיליארד דולרים שמטרתם הייתה לפתח את הפרויקט החדש לנגמ"ש לחימה מודרני, שיחליף את ה-M-113 הישן.
ה-LAV III מופעל על ידי מנוע דיזל קטרפילר 3126 בעל עוצמה של 350 כוחות סוס, והוא יכול להגיע למהירות של 100 קמ"ש.
הרכב מצויד בגלגלי 8x8 וגם מצויד במערכת ניפוח צמיגים מרכזית, אשר מאפשר לו להסתגל לתנאי שטח שונים, כוללים מחוץ לכביש.
ה-LAV III מצויד במערכת בקרת משיכה (TCS), מערכת מודרנית נגד נעילת בלמים (ABS) ובניגוד לגרסות קודמות של ה-LAV III, ל-LAV אין יכולות אמפיביות.
השריון הבסיסי של ה-LAV III, מכסה את השכבה החיצונית של הרכב, המספקת הגנה מכל הצדדים כנגד ירי מנשק קל בקליבר 7.62x51mm.
ניתן להוסיף שריון קרמי (MEXAS), אשר מגן מפני קליעים בקליבר 14.5x114mm ממרחק של עד 500 מטרים.
בחודש דצמבר 2008 ממשלת קנדה העניקה את הפרס "הנדסת EODC", והמהנדסים של כלי הרכב קיבלו 81.5 מיליון דולרים קנדיים בצורת חוזים לספק ל-LAV III תוספות שריון, מודולים וחלקי חילוף.
שיטפונות אגם שמפליין ורישלייה בשנת 2011
- צבא ניו זילנד, 105 יחידות.
- חטיבת חטיבה מוטסת 173 עיראקית, 173 יחידות.
- הצבא הערבי הסעודי (19 יחידות) והמשמר הלאומי הסעודי (יותר מ-700 יחידות).
- צבא קולומביה, 44 יחידות.
L3 טכנולוגיות, לשעבר L-3 תקשורת אחזקות, היא חברה אמריקאית שנוסדה בשנת 1997, המספקת מערכות שליטה ובקרה, תקשורת, מודיעין, מעקב סמוי וסיור (C3ISR), וכן מוצרי אוויוניקה, מוצרים ימיים, מכשירים ושירותי אימון, מכשור מרחבי וניווט.
לקוחותיה כוללים את מחלקת ההגנה של ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת, סוכנויות המודיעים האמריקאיות, נאס"א, תעשיות אוויריות, קבלני תקשורת מסחריים, ולקוחות תקשורת אלחוטית.
L3 ממוקמת במוריי היל, מנהטן, ניו יורק והיא אחד מעשרת הקבלנים בעלי נפח העבודה הגדול ביותר מול ממשל ארצות הברית, בעיקר בתחום הביטחון.
בשנת 2019 התמזגה החברה עם חברת האריס, והחברה הממוזגת קרויה L3Harris Technologies .
LATAM פרגוואי ידועה גם כ-TAM פרגוואי או Líneas Aéreas Paraguayas) LAP בתרגום חופשי: נתיבי אוויר לפרגוואי או פרגוואי איירליינס) היא חברת הדגל וחברת התעופה הלאומית של פרגוואי.
מטה החברה נמצא בעיר בירתה אסונסיון.
החברה מפעילה את טיסותיה ל-4 יעדים מנמל התעופה הבינלאומי סילביו פטירוסי שנמצא באסונסיון.
החברה היא חברה בת של קבוצת LATAM איירליינס והיא חברה בברית חברות התעופה Oneworld.
החברה הוקמה בשנת 1962 בשם "נתיבי אוויר לפרגוואי" והחלה את טיסותיה שנה לאחר מכן, ב-1963.
לאחר תקופה קצרה (1994-1996) בה הייתה החברה חברה בת של חברת התעופה SAETA אקוודור נמכרו רוב מניותיה לחברת התעופה הברזילאית TAM איירליינס (כיום LATAM ברזיל).
החברה הפעילה באותה תקופה בעיקר מטוסי DC-3 ו-CASA 212 ליעדים מקומיים.
ב-1994 הקימה חברת TAM איירליינס חברת תעופה קטנה בפרגוואי, הנקראת ARPA, עם צי המורכב בעיקר ממטוסי ססנה 208 קרוואן, אשר הופעלו בעבר על ידי TAM איירליינס.
ב-1 בספטמבר 1996 רכשה החברה 80% ממניות חברת LAP שהייתה בבעלות המדינה, ושתי חברות התעופה (APRA ו-LAP) מוזגו תחת השם TAM - Mercosur Air Transport.
בשנת 2008, בעקבות אסטרטגיית מיתוג שאימצה החברה, השם "TAM Mercosur" ירד וחברת התעופה אימצה זהות תאגידית זהה לחברת האם הברזילאית, והפכה ל-TAM Airlines.
בעקבות הקמתה של קבוצת LATAM איירליינס (ש-TAM איירליינס הברזילאית, הבעלים של החברה ייסדה יחד עם חברה נוספת) החברה מותגה מחדש תחת השם LATAM פרגוואי.
נכון לשנת 2012, בצי של LATAM פרגוואי יש 4 מטוסים:
+ דגםמספר מטוסיםנוסעיםהערותסך הכלJYאיירבוס A320-200415612144המטוסים מוכחרים מ-LATAM ברזיל.
LATAM קולומביה (ידועה גם בשם LAN קולומביה) היא חברת תעופה קולומביאנית.
היא חברת התעופה השנייה בגודלה בקולומביה.
חברת התעופה מפעילה טיסות מקומיות ובינלאומיות, וכן שירות מטענים מקומי.
בסיסה העיקרי של החברה הוא בנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו בעיר הבירה של המדינה, בוגוטה.
חברת התעופה חברה בברית חברות התעופה Oneworld.
החברה הוקמה ב-20 בפברואר 1981 בשם AIRES והתחילה להפעיל טיסות עוד באותה שנה.
ב-28 באוקטובר 2010 נרכשו 98% ממניות החברה על ידי החברה הצ'יליאנית LATAM איירליינס.
ב-3 בדצמבר 2011 החלה החברה את פעילותה תחת LATAM איירליינס בשם החדש "LAN קולומביה".
החברה הצטרפה לברית חברות התעופה Oneworld ב-1 באוקטובר 2013.
צי המטוסים של החברה, נכון לאוגוסט 2019:
ב-28 בינואר 2008, התרסקה טיסה 053 של AIRES בנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו בקולומביה, בדרכה ממרקאיבו, ונצואלה לאחר שההילוך הראשי של יד שמאל התמוטט.
המטוס היה דאש 8-202, ברישום HK-3997. סיבה אפשרית נוספת להתרסקות הייתה שהמטוס ביצע נחיתה עם תקלה שלא נפתרה מראש במנוע השמאלי, אשר מנעה מהמטוס להיות מסוגל לעצור לאורך המסלול הזמין.
גורם נוסף שתרם לתאונה היה כישלון בתיקון דו"חות האחזקה של המטוס בצורה משביעת רצון וכישלון במעקב נאות אחר נתונים חוזרים.
ב-23 באוגוסט 2008, נגרם נזק משמעותי לטיסה 051 של AIRES שאותה הפעיל מטוס מסוג דאש 8-301 בנחיתה בנמל התעופה ברנקייה-ארנסטו קורטיזוז, קולומביה.
ההתרסקות התרחשה בעקבות התמוטטות של ציוד הנחיתה הראשי של יד ימין.
אף אחד מ-31 הנוסעים לא נפגע.
ב-16 באוגוסט 2010 טיסה 8250 של AIRES התרסקה בזמן הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי גוסטאבו רוחס פינייה בסאן אנדראס, קולומביה, לאחר שנפגע מברק במהלך סופת רעמים.
נפצעו 114 אנשים ואדם אחד מת מהתקף לב בבית החולים.
לאחר מכן נפטר אחד הנוסעים מפצעיו.
LANY (ראשי תיבות של "Los Angeles New York") היא להקת פופ אמריקאית.
הלהקה, שהוקמה בנאשוויל, טנסי במרץ 2014, מורכבת מפול ג'ייסון קליין, צ'ארלס לסלי "לס" פריסט וג'ייק קליפורד גוס.
הלהקה חתומה בחברות התקליטים פולידור רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
הלהקה מוכרת בשל השיר "Okay", שבו שיתפו פעולה עם ג'וליה מייקלס, והשיר "Mean It", שבו שיתפו פעולה עם לאוב.
הלהקה הוקמה במרץ 2014. חודש לאחר מכן, הם הוציאו את הסינגלים "Hot Lights" ו-"Walk Away".
בהמשך השנה, הם הוציאו את המיני-אלבום הראשון שלהם, Acronyms.
בהמשך השנה, הם הוציאו את הסינגלים "Made in Hollywood" ו-"Bad, Bad, Bad".
ב-2015, LANY יצאה לסיבובי הופעות כמופע חימום לטווין שאדו , טובה סטריקה , X Ambassadors, טרוי סיון והלסי.
ב-9 ביוני 2015, הם הוציאו את המיני-אלבום השני שלהם, I Loved You.
בהמשך השנה, הם הוציאו את הסינגל "ILYSB".
ב-11 בדצמבר 2015, הם הוציאו את המיני-אלבום השלישי שלהם, Make Out.
זמן קצר לאחר מכן, הוכרז כי הם יופיעו כמופע חימום לאלי גולדינג בבריטניה במרץ 2016. בפברואר 2016, הם הופיע כמופע חימום לטרוי סיון בארצות הברית.
ב-11 במרץ 2016, הלהקה הוציאה את הסינגל "Where the Hell Are My Friends".
במאי 2016, הם יצאו לסיבוב ההופעות העצמאי הראשון שלהם, The Make Out Tour.
לאחר סיבוב ההופעות, הלהקה הופיעה במספר פסטיבלי מוזיקה ברחבי ארצות הברית.
ב-24 ביוני 2016, הלהקה הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, Kinda.
בהמשך השנה, הם יצאו לסיבוב ההופעות Kinda Tour ברחבי ארצות הברית ואירופה.
ב-2017, הלהקה הופיעה כמופע חימום בסיבוב הופעות של ג'ון מאייר ברחבי ארצות הברית וקנדה.
ב-30 ביוני 2017, הוציאה הלהקה את אלבום האולפן הראשון שלה, LANY.
בהמשך השנה, הם יצאו לסיבוב הופעות ברחבי אוסטרליה, אסיה ואירופה.
ב-5 באוקטובר 2018, הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, Malibu Nights.
ב-23 באפריל 2019, הם הוציאו, בשיתוף פעולה עם ג'וליה מייקלס, את הסינגל "Okay".
ב-14 בנובמבר 2019, הם הוציאו, בשיתוף פעולה עם לאוב, את הסינגל "Mean It".
ב-2 באוקטובר 2020, הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, Mama's Boy.
ב-9 ביוני 2021, הם הוציאו, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, קלסי בלריני, את הסינגל "I Quit Drinking".
ב-6 באוגוסט 2021, הם הוציאו, בשיתוף פעולה עם המפיק המוזיקלי הבריטי, , את הסינגל "Stupid Feelings".
ב-3 בספטמבר 2021, הם הוציאו את אלבום האולפן הרביעי שלהם, Gg bb xx.
ב-4 באוגוסט 2023, הם הוציאו את הסינגל "XXL".
Laion הוא פרויקט מאגרי תמונות החופשי הגדול בעולם.
הפרויקט מכיל תמונות ומלל המתאר אותן.
הפרויקט מיועד למחקר בתחום הראייה הממוחשבת ואימון רשתות נוירונים.
בתחום לימוד המכונה, ככל שהמכונה מורכבת יותר ופחות מפוקחת, יש צורך ביותר נתונים כדי לאמן אותה, והמאגר מספק מענה לצורך זה של חוקרים רבים.
הפרויקט מכיל מספר מאגרים כשהגדול בהם נכון ל-2023 הוא ה-LAION5B המכיל כ-5.85 מיליארד תמונות עם תיאורי מלל תואמים.
התמונות אינן שייכות ל-LAION ונאספו מרחבי האינטרנט על ידי זחלני רשת.
הפרויקט הוא פרויקט קוד פתוח.
כל אחד מוזמן לבוא ולתרום לו כסף, משאבים או חומרה.
LAION פרסמה בפומבי מספר מערכי נתונים גדולים של צמדי כיתוב תמונה, שנעשה בהם שימוש נרחב על ידי חוקרי בינה מלאכותית.
המאגר החופשי הגיע לקנה מידה של מאגרי המידע של החברות הגדולות בתחום בזכות אופן הפעולה שלו.
הנתונים נקצרים מה - Common Crawl, מערך נתונים של דפי אינטרנט קיימים.
המפתחים חיפשו ב-html הסרוק אחר תגיות והתייחסו לתכונות ה-alt שלהם ככתוביות.
הם השתמשו במודל CLIP, שפותח ואומן על ידי OpenAI, כדי לסנן החוצה תמונות שהתוכן שלהן לא תואם את הכיתובים שלהן.
LAION אינו מארח את התוכן של תמונות בעצמו; במקום זאת, מערך הנתונים מכיל כתובות URL המצביעות על תמונות, שעל החוקרים להוריד בעצמם.
מערך הנתונים הראשון מסוג זה, LAION-400M, שוחרר באוגוסט 2021 והורכב מ-400 מיליון זוגות של כתוביות ותמונה.
Imagen, מודל טקסט לתמונה שהוכרז על ידי Google Brain בשנת 2022, השתמש לצורך אימון ב-LAION-400M, בשילוב עם מערכי נתונים פנימיים פרטיים.
כדי לחפש במאגר יש צורך בשימוש במודל CLIP, המקבל מילות תיאור ובודק לאיזה תמונות יש את התיאור המתאים.
OpenAssistant הוא עוזר מבוסס בינה מלאכותית (AI) מבוסס צ'אט שמבין משימות, יכול לקיים אינטראקציה עם מערכות צד שלישי ולאחזר מידע באופן דינמי כדי לעשות זאת.
הפרויקט פותח על ידי קבוצת מתנדבים בשיתוף עם LAION.
אחת ממטרות הפיתוח היא להשיג גישה חופשית למודל שפה גדול שניתן להפעיל באופן מקומי על חומרת קצה של הלקוח.
הפרויקט מגובה במאמץ עולמי של מיקור המונים הכולל למעלה מ-13,500 מתנדבים שיצרו 600,000 נקודות מידע שנוצרו על ידי אדם.
בפברואר 2023, LAION הוזכרה בתביעה של Getty Images נגד Stable Diffusion כמי שאינה צד.
באפריל 2023, LAION נתבעה ישירות על ידי צלם גרמני שביקש להסיר את התמונות שלו מהאתר.
ב-15 באפריל 2023, LAION ותורמים פרסמו לציבור קוד פתוח של עוזר AI צ'אטבוט OpenAssistant.
LANIUS הוא חימוש משוטט טקטי קצר טווח לאיתור ותקיפת מטרות שונות, מתוצרת אלביט מערכות.
הוא רכיב במערכת האוטונומית המכונה "Legion-X".
הוא בעל יכולות תמרון גבוהות בפרט במתאר אורבני.
LANIUS מסוגל לסרוק ולמפות מתאר בנוי לא מוכר, תוך איתור וסווג מטרות בתוכו.
הוא מסוגל לשאת מטענים שונים בהתאם למשימה שהוטלה עליו, כולל חימושים.
הרחפן נחשף על ידי אלביט בנובמבר 2022 ונעשה בו שימוש במלחמת חרבות ברזל.
לפי פרסום ב-WAR ZONE משקל ההמראה הוא 1.25 ק"ג, מהירות עד 20 מטרים בשנייה, ומשך שהייה באוויר עד שבע דקות.
LAGEOS (ראשי תיבות של Laser Geodynamics Satellite לוויין גיאודינמיקה לייזר) היא סדרה של שני לווייני מחקר מדעיים שנועדו לספק אמות מידה לטווחי לייזר סובב עבור מחקרים גיאודינמיים של כדור הארץ.
כל לוויין הוא רפלקטור לייזר פסיבי בצפיפות גבוהה במסלול לווייני בינוני.
הלוויינים הם כדורי פליז מכוסי אלומיניום בקטרים של 60 סנטימטרים ובעלי מסות של 400 ו-411 קילוגרמים (882 ו-906 פאונד), מכוסים ב-426 מחזירי אור בפינת קובייה, המעניקים להם מראה של כדורי דיסקו.
מתוך רפלקטורים אלה, 422 עשויים מזכוכית סיליקה מותכת ואילו 4 הנותרים עשויים מגרמניום כדי לקבל מדידות באינפרא אדום לצורך מחקרים ניסיוניים של רפלקטיביות וכיוון לוויין.
אין להם חיישנים או אלקטרוניקה על הסיפון, והם אינם מבוקרים בגישה.
הם מקיפים בגובה של 5,900 קילומטרים (3,700 מייל), הרבה מעל מסלול נמוך של כדור הארץ והרבה מתחת למסלול גאוסטציונרי, בנטיות מסלול של 109.8 ו-52.6 מעלות.
המדידות מבוצעות על ידי העברת קרני לייזר פועם מתחנות קרקע כדור הארץ ללוויינים.
לאחר מכן, קרני הלייזר חוזרות לכדור הארץ לאחר פגיעה במשטחים המחזירים; זמני הנסיעה נמדדים במדויק, מה שמאפשר לתחנות קרקע בחלקים שונים של כדור הארץ למדוד את ההפרדות ביניהן עד לאינץ' אחד באלפי קילומטרים.
לווייני LAGEOS מאפשרים לקבוע מיקומי נקודות על פני כדור הארץ בדיוק גבוה במיוחד בשל יציבות מסלוליהם.
היחס הגבוה בין מסה לשטח והגאומטריה המדויקת והיציבה של לווייני LAGEOS, יחד עם מסלוליהן הקבועים ביותר, הופכים את הלוויינים הללו להפניות המיקום המדויקות ביותר הקיימות.
המשימות העיקריות של לוויני LAGEOS:
ביצוע מדידה מדויקת של מיקום הלוויין ביחס לכדור הארץ.
קביעת צורת כוכב הלכת (גאואיד).
קביעת טקטוניקת הלוחות הקשורות לסחף יבשתי.
תחנות מעקב קרקע הממוקמות במדינות רבות (כולל ארצות הברית, מקסיקו, צרפת, גרמניה, פולין, אוסטרליה, מצרים, סין, פרו, איטליה ויפן) מקבלות מידע מהלוויינים ונתונים מתחנות אלו זמינים ברחבי העולם לחוקרים החוקרים את קרום כדור הארץ.
שני לוויינים שוגרו במסגרת תוכנית LAGEOS, הראשון LAGEOS-1 ששוגר ב-1976 ו-LAGEOS-2 ששוגר ב-1992. החל משנת 2023, שני לוויני LAGEOS נמצאים במעקב שגרתי על ידי רשת SLR העוקבת אחרי לווייני לייזר.
החברה הוקמה כתוצאה ממיזוג של L3 Technologies ו-Harris Corporation ב-29 ביוני 2019, מה שהפך אותה לקבלנית הביטחון השישית בגודלה בארצות הברית.
חברת "האריס אוטומטיק פְּרס" נוסדה על ידי אלפרד ס.
האריס בניילס, אוהיו, בשנת 1895. החברה בילתה את 60 השנים הבאות בפיתוח תהליכים ליטוגרפיים ומכונות דפוס לפני שרכשה את חברת הדפסה Intertype Corporation.
בשנת 1967, התמזגה עם חברת Radiation ממלבורן, פלורידה, חברה המפתחת טכנולוגיות אנטנות, מעגלים משולבים ומודמים לטובת המרוץ לחלל.
מטה החברה הועבר מקליבלנד למלבורן בשנת 1978. במאי 2015, האריס השלימה את רכישת המתחרה Exelis., וכמעט הכפילה את גודל החברה המקורית.
חברת "L-3 תקשורת" הוקמה בשנת 1997 כדי לרכוש יחידות עסקיות מסוימות מלוקהיד מרטין, שהיו בעבר חלק מתאגיד לורל.
יחידות אלו היו שייכות לתאגיד לוקהיד מרטין ומרטין מריאטה, שהתמזגו שלוש שנים קודם לכן, בשנת 1993. החברה נוסדה ונקראה על שמם של פרנק לנזה ורוברט להפנטה, בשיתוף פעולה עם ליהמן ברדרס.
לנזה ולהפנטה כיהנו שניהם כמנהלים בלורל ובלוקהיד.
החברה המשיכה להתרחב באמצעות מיזוגים ורכישות שונות והפכה לאחת מעשר חברות קבלני הממשלה הגדולות בארצות הברית.
כדי לשקף טוב יותר את המיקוד הרחב יותר של החברה מאז הקמתה בשנת 1997.
בין 1999 לאוגוסט 2021, L3Harris וקודמיהם הוציאו 131.9 מיליון דולר בלובי למען רכש רדיו של הרשות להאכיפת הגירה (ICE), חוק הרשאת המודיעין, הקצבות מקרן DHS לכלי רכב בלתי מאוישים, ומחקר מערכות ראיית לילה.
באוקטובר 2018, Harris ו-L3 הודיעו על מיזוג.
כחלק מעסקה זו, Harris נדרשה למכור את חטיבת ראיית הלילה שלה.
ההיגיון היה שמיזוג מחלקות ראיית הלילה של Harris ו-L3 ייצור מונופול בפועל על תעשיית ראיית הלילה.
המיזוג הושלם ביוני 2019. החברה החדשה, L3Harris Technologies, Inc ממוקמת במלבורן, פלורידה, שם שכן מטה Harris.
החברה החדשה נוהלה על ידי מנכ"ל Harris לשעבר, ויליאם מ.
בראון, כיו"ר ומנכ"ל, כאשר מנכ"ל L3 משמש כנשיא ומנהל תפעול ראשי.
ביוני 2021, בראון העביר את תפקיד המנכ"ל לכריס קובאסיק, תוך שמירה על תואר יו"ר בכיר, וקובאסיק הוסיף את תואר סגן יו"ר.
בשנת 2018, L3Harris רכשה שתי חברות סייבר-טכנולוגיה אוסטרליות, Azimuth Security ו-Linchpin Labs.
שתי החברות, על פי הדיווחים, מספקות פרצות "zero day" עבור Five Eyes וה - FBI.
ביוני 2022 דווח כי קיימה מגעים לרכישת החברה הישראלית NSO, המייצרת את תוכנת הריגול פגסוס גורמים בבית הלבן שמעו על השיחות והביעו התנגדות, מה שהוביל לכך ש-L3Harris ביטלה את התוכניות.
בדצמבר 2022, L3Harris הסכימה לרכוש את Aerojet Rocketdyne Holdings תמורת 4.7 מיליארד דולר במזומן.
הרכישה הושלמה ב-28 ביולי 2023.
בין מוצרי החברה המובילים ניתן למנות את:
AVCATT, סימולטור אימון תעופה נייד
מכשירי מעקב טלפונים של StingRay ו-Hailstorm
מוצרי TCAS, FDR ו-CVR מסדרת מערכות תקשורת ומעקב תעופה, המנוהלים ומנוהלים על ידי OEMServices
hC2 L3 חבילת ניהול קרב של פיקוד ובקרה - לשעבר "פיקוד ושליטה של האריס"
מעבד ליבה משולב, משמש מחשב ראשי ב-F-35 Lightning II וב - C-130J Super Hercules
GPNVG-18, מכשיר ראיית לילה המשתמש בארבעה צינורות ראיית לילה כדי להעניק למשתמש שדה ראייה רחב
מכשירי ראיית לילה בעלי מפרק.
משקפי מגן סטנדרטיים עבור SOCOM אמריקאי.
Azimuth, טכנולוגיה המאפשרת גישה לנתונים מטלפונים ניידים נעולים.
L3Harris רכשה את Azimuth בשנת 2018 באמצעות רכישה של חברה אוסטרלית, Azimuth Security.
LCD (ראשי תיבות של Liquid Crystal Display; קרי: תצוגת גביש נוזלי) היא טכנולוגיית צגים דקים העשויים ממספר מקטעים.
בדרך כלל, כל מקטע מהווה מרכיב צבע אחד של פיקסל.
צריכת האנרגיה הנמוכה, הפכה את הטכנולוגיה למתאימה לשימוש במכשירים אלקטרוניים ניידים המופעלים באמצעות סוללה.
יתרונות נוספים של עובי קטן, משקל נמוך, רוחב וגודל תצוגה וכן קלות ההתקנה, נותנים לטכנולוגיה עדיפות גם לייצור צגי מחשב וטלוויזיות.
כל מקטע (או תת-פיקסל) בצג מורכב מאוסף מולקולות הגביש הנוזלי, הנתונות בין שתי אלקטרודות שקופות, ובין שני מקטבים אשר בדרך כלל מצויים בקיטוב אנכי זה לזה.
ללא מולקולת הגביש, אור שיעבור דרך אחד המקטבים, ייחסם על ידי השני.
מולקולות הגביש מסתדרות בסיבוב כך, שאור שיעבור דרכם ישנה את קיטובו בהדרגה ויוכל לעבור דרך המקטב השני.
מולקולות הגביש הן בעלות צד חיובי וצד שלילי מבחינה חשמלית.
כאשר מופעל שדה חשמלי (על ידי מתח באלקטרודות) יסתובבו המולקולות כתוצאה מהכוח האלקטרוסטטי.
שינוי זווית המולקולות יגרום לשינוי קיטוב האור, כך שחלק מהאור ייחסם במקטב.
רמת המתח המופעל באלקטרודה שולטת על מידת האור העובר.
הפיתוח הראשוני היה פתרון של תצוגה מונוכרומטית לאור יום של ספרות, בעיקר עבור שעונים דיגיטליים.
התצוגה ניצלה את העובדה שאור שעובר בגבישים מסוימים משנה את מישור הקיטוב שלו לפי המתח המופעל על הגביש.
הטכנולוגיה התפתחה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 לטכנולוגיה הנפוצה במערכות דיגיטליות, כמסכי מחשב, טלוויזיה, מצלמות ונגני מוזיקה דיגיטליים.
טכנולוגיה זו הומצאה והוצגה לראשונה על ידי חברת שארפ היפנית שהיא גם בעלת הפטנט לייצור בטכנולוגיה זו.
הדגמים הראשונים שעשו שימוש בטכנולוגיית LCD היו שעונים דיגיטליים ומחשבונים אלקטרוניים שהוצגו על ידי שארפ ב-1973.
בתצורה הפשוטה ביותר, כל אלקטרודה מחוברת ישירות למעגלי הבקרה.
צורה זו מתאימה למחשבונים או שעוני יד דיגיטליים, והיא מבוססת בדרך כלל על רכיב אלקטרוני בשם Seven Segment Display , אשר מסוגל להציג כל סיפרה בין 0–9 (ואת הסמלים ההקסדצימלים A-F) באמצעות הדלקה וכיבוי של 7 מקטעים נפרדים .
בצג מחשב או טלוויזיה בהם ישנם יותר ממיליון סגמנטים (תת-פיקסלים) לא סביר לשלוט בכל אחד בנפרד ולכן פותחו שתי שיטות להתגבר על כך: מטריצה פסיבית ומטריצה אקטיבית.
מטריצה פסיבית היא מערך פשוט של אלקטרודות שקופות המונחות על לוחות הזכוכית העוטפות את הגבישים הנוזליים במסך – על לוח זכוכית אחד מולבשות אלקטרודות אופקיות (שורות) ועל האחר מולבשות אלקטרודות אנכיות (טורים).
שתי האלקטרודות מחוברות למעגל חשמלי משולב.
על מנת להאיר פיקסל מסוים במסך נשלח מטען בשורה ובטור המתאים לפיקסל.
כאשר המטענים נפגשים באותו פיקסל הגביש משנה את זוויתו ומאיר את הפיקסל.
בדרך זו מוארים הפיקסלים המתאימים על המסך ואנו חוזים בתצוגה בשלמותה.
בעיות שנוצרות עקב שימוש בשיטה זו היא זמן תגובה נמוך ומתח לא מדויק שנשלח לאלקטרודות.
זמן התגובה הנמוך מתבטא ביכולת המסך לרענן את התצוגה.
דוגמה קלאסית לכך היא גרירת העכבר לרוחב המסך וצפייה במין "שובל רפאים" שנוצר עקב אי היכולת לרענן את המסך במהירות מספיקה.
הבעייתיות במתח מתבטאת בירידה בחדות של המסך, כיוון שמטען המתח שנשלח מסובב את הגביש באותו הפיקסל,
המתח מסובב חלקית גם את הגבישים מסביב לאותו הפיקסל, מה שמביא לירידה בחדות ולתמונות מעט מעורפלות.
מטריצה אקטיבית (Thin Film Transistors) היא שיטה בה מסודרים במטריצה קבלים וטרנזיסטורים.
על מנת להאיר פיקסל, הקבלים באותה השורה מודלקים, ונשלח זרם לאורך הטור המתאים.
כל השורות בהן עובר הזרם לא יאירו, חוץ מהפיקסל המיועד כיוון שהקבל של אותו פיקסל יקבל את הזרם וישמור בטרנזיסטור את המטען, עד מחזור הרענון הבא.
בינתיים, המטען בטרנזיסטור מסובב את הגביש בהתאם כך שהפיקסל מאיר.
ניתן לשלוט בזרם וכך לא לסובב לגמרי את הגביש אלא רק מעט כך שהפיקסל מאיר בחוזק שונה.
האור שעובר דרך הגביש הנוזלי יכול להגיע מהסביבה, כמו בשעונים דיגיטליים, או על ידי תאורה אחורית מיוחדת.
עד לסוף העשור הראשון של שנות ה-2000, השיטה הפופולרית הייתה תאורה פלואורסצנטית קרה (CCFL).
החל מהעשור השני של שנות ה-2000, נעשה שימוש בתאורה מבוססת דיודה פולטת אור (LED).
קיימת גם שיטה נוספת ויקרה יותר, והיא שימוש בלדים בשלושה צבעים כך שיתקבל אור רקע לבן.
כדי להפוך את האור הלבן לתצוגה צבעונית נדרשים מסנני צבע (color filters).
כדי ליצור צג צבעוני נדרשת שליטה לכל פיקסל בשלושה צבעים לפחות.
בדרך כלל הפיקסל מחולק לשלושה מקטעים: אדום, כחול וירוק.
מרחב הצבע שניתן ליצור תלוי במידת הרוויה של כל צבע בסיס.
במקרים רבים לא מגיעים צגים המבוססים על תאורה פלאורוסצנטית או תאורת LED לבנה וכן מסנני צבע לכל מרחב הצבע שמסך מסוג שפופרת קרן קתודית (CRT) מסוגל להציג.
(הגדרה מקובלת למרחב של CRT הוא sRGB).
שימוש בלדים בשלושה צבעים משפר מצב זה ואף מאפשר הצגת מרחב צבע גדול יותר מ-CRT רגיל.
תאורת LED מסוג זה, עודנה נדירה ביותר, וצגים בעלי תאורה זו נמצאים בעיקר בשימושים מיוחדים בלבד הדורשים איכות צבע גבוהה מאוד.
החברות סמסונג והייסנס, פיתחו תאורת LED אחורית המבוססת על נקודות קוונטיות במקום זאת שהיא זולה יותר לייצור ויעילה יותר בשל השימוש בלדים כחולים בלבד היעילים יותר מלדים בהירים בצבעים אחרים.
רוב צגי ה-LCD בעלי תאורת LED הזמינים כיום בשוק, משתמשים במערכי לדים לבנים אשר נמצאים לרוב בפינות המסך, אך לפעמים גם מאחוריו.
למשל צג LCD עם תאורה פלואורסצנטית ופאנל TN יציג תמונה באיכות צבע גבוהה יותר מצג LCD עם תאורת LED לבנה ופאנל זהה.
לאחרונה הופיעו מסכים בהם נוצר הצבע על ידי ריבוב זמני בין לדים צבעוניים.
באופן עבודה זה, כל פיקסל משנה את רמתו שלוש פעמים במהלך מסגרת (FRAME) אחת.
בכל פעם, נדלק LED בצבע אחר בהתאמה.
מכיוון שקצב שינוי זה מהיר מתגובת העין, מתקבלת תמונה ללא ריצוד.
עוד שיטה להרחבת תחום הצבעים האפשרי הוא שימוש ביותר משלושה צבעי בסיס.
הפיכת השם LED לשם נרדף לתצוגת גביש נוזלי
החל משנת 2009, שמה של הטכנולוגיה שובש, והמילה "LED" החליפה את המילה "LCD" לתיאור טכנולוגיית התצוגה בתעשיית המחשבים והאלקטרוניקה הבידורית.
ההצלחה המסחררת לה זכה הקמפיין הפרסומי המטעה, גרם להפיכת המילה "LED" (ראשי תיבות של Light Emitting Diode [דיודה פולטת אור]) לשם גנרי למסך LCD, ולדחיקה הצידה של השם הנכון, "LCD" (ראשי תיבות של Liquid Crystal Display [מצג גביש נוזלי]), בתחום המחשבים והאלקטרוניקה הבידורית.
זאת למרות שצגים אלה אינם משתמשים במצג מסוג דיודה פולטת אור (טכנולוגיה ששימשה באותה עת אך ורק בצגי ענק לצורכי פרסום חוצות והקרנת שידורים חיים בלבד), אלא במצג גביש נוזלי, וכן שמצג מסוג זה הוא עדיין הנפוץ ביותר בשימוש בצגי מחשב ובטלוויזיות.
בשנים האחרונות, נוצרו מספר נגזרות למונח "LED" (כמו QLED ו-ULED) לתיאור מצג LCD עם תאורת LED אחורית.
השמות, שהומצאו על ידי סמסונג (QLED) והייסנס (ULED) בהתאמה, מתייחסים לצגי LCD עם תאורת LED העושה שימוש בנקודות קוונטיות.
כמו כן, מונח עוד יותר חדש שהתפתח לאחרונה, "Mini-LED", מתייחס לצג LCD עם תאורה של דיודות LED מיקרוסקופיות, ואין לבלבל בינו לבין המונח "MicroLED" שמתאר תצוגת LED אמיתית , רק בגודל של טלוויזיה ביתית, צג מחשב או טלפון חכם, במקום בגודל של מסך חוצות או להופעות.
בצגי ה-LCD המודרניים, המיועדים הן לתעשיית המחשבים והטלוויזיה והן למצגות גרפיות, משתמשים היצרנים בשלוש שיטות ייצור, כאשר הרכיב העיקרי של הצג הוא הפאנל.
לכל טכנולוגיה יתרונות וחסרונות משלה, אולם ישנה תמימות דעים בנוגע לאיכות הפאנל.
פאנל TN נחשב לנחות מכולם, בכל הקשור באיכות הצבע, זווית הצפייה ורמת הניגודיות.
פאנל זה מתאים לרוב המשתמשים, אך לא כל כך לגרפיקאים הזקוקים לתמונה מדויקת ולרמת צבע הקרובה ככל האפשר למציאות.
חלק מן החסרונות של טכנולוגיה זו, בשימוש ברזולוציות נמוכות ידועים להיות כאבים ויובש הנגרמים בעיניים בשל הניגודיות הנמוכה.
שתי הטכנולוגיות האחרות, IPS ו-VA, הן איכותיות ויקרות יותר.
הן משמשות בדרך כלל את בתי הדפוס, בתי החולים, הגיימרים והגרפיקאים.
רמת המחיר של צגי ה-TN נמוכה משמעותית מאלו של צגי ה-IPS וה-VA.
בפאנל ה־TN יש 256 אלף צבעים (6 ביט) אבל בעזרת שיטה הנקראת אינטרפולציה ניתן להגיע להפרדת צבעים גבוהה יותר של 16.2 מיליון צבעים לפחות אבל זה עדיין לא יראה טוב בהשוואה לפאנלים האחרים אשר אצלם יש 16.7 מיליון צבעים אמיתיים.
בעבר פאנל ה־TN הציג הכי פחות מריחות בניגוד לפאנלים היקרים יותר.
יתרון חשוב לפאנל TN הוא זמן תגובה.
פאנל VA (המגיע גם בשמות PVA ,S-PVA ו-S-VA) מגיע עם 16.7 מיליון צבעים אמיתיים (8 ביט) ומציג תמונה יותר ניגודית וצבעים טבעיים ומדויקים יותר.
פאנל IPS (המכונה גם S-IPS ו-E-IPS) כמו פאנל ה־VA מגיע עם 16.7 מיליון צבעים במקור (8 ביט) ומציג את התמונה הכי ניגודית והכי מדויקת.
שני הפאנלים (VA ו-IPS) הם יותר יקרים מפאנל ה-TN מה שאומר שמסך בגודל 20" עם פאנל VA או IPS יהיה יותר יקר ממסך בגודל 23" עם פאנל TN וגם צריכת החשמל של שניהם יותר גבוהה.
את הפאנלים שמהם מורכבים המסכים הדקים מייצרות מספר מצומצם של חברות, שמוכרות אותם לחברות אחרות המייצרות צגים תחת שם המותג שלהן.
בעקבות ירידת המחירים המתמשכת בשנים האחרונות, צצים בשוק מסכים זולים, הנמכרים כ"מותגי מדבקה" ומיוצרים במפעלים גנריים.
מפעלים אלו מייצרים לכל חברה ותחת כל שם מותג שדורש המזמין.
LED (בהגייה עברית: לֶד, מאנגלית: Light-Emitting Diode - דיודה פולטת אור) היא דיודה הפולטת אור בספקטרום צר בעת מעבר זרם חשמלי.
דיודות מסוג זה הן הרכיב העיקרי בנוריות חיווי ובקרה וכן בנורות LED, והן נמצאות גם בטלפונים סלולריים ובתאורת צגי טלוויזיה, מחשב וטלפונים חכמים.
כמו התקנים רבים באלקטרוניקה, גם לד מיוצר מחומרים מוליכים למחצה, ותכונותיו נובעות מהפיזיקה התת-אטומית שלהם.
ב-1957 דיווח רובין בראונסטין , עובד RCA, על גילוי פליטת אור אינפרא אדום ממוליך למחצה מסוג גליום ארסניד.
ב-1962 רשמו שני חוקרים, ג'יימס בירד וגרי פיטמן, מחברת טקסס אינסטרומנטס פטנט מספר US3293513A על פיתוח דיודה פולטת אור אינפרא-אדום, שהתבססה על התרכובת.
דיודות פולטות אור בספקטרום אינפרא אדום משמשות עד היום בהתקני שלט-רחוק.
באותה שנה פיתחו ניק חולונייק ואולג לוסב את הדיודה הראשונה שפולטת אור בתחום האור הנראה.
ב-1972 פותחה דיודה הפולטת אור צהוב.
הייצור שלהן החל בשנות השישים, בתחילה בצבע אדום, ובמחיר גבוה יחסית.
דיודות אלו פלטו אור חלש יחסית, שהתאים בעיקר לשימוש כנורות בקרה וחיווי למכשור חשמלי, שעונים ומכשירים אחרים, אך לא לתאורה.
בהמשך פותחו גם דיודות אור בצבעים אחרים, ומחירן הוזל מאוד.
עד שנות השבעים ניתן היה לייצר דיודות אור בצבעים ירוק, אדום, תת אדום, כתום וצהוב.
עם ההתפתחות הטכנולוגית ניתן לייצר דיודות שיפלטו אור בצבעי הספקטרום הנראה, בתחום התת-אדום ובתחום העל-סגול (לרוב עד ל-350 ננומטר, אם כי חברות כמו אוסרם וסמסונג הציגו דיודות שפולטות באורכי גל קצרים).
כדי לייצר אור לבן, נדרש היה פיתוח של LED לאור כחול.
ב-1972, הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס מאוניברסיטת סטנפורד, פיתחו את הדיודה הראשונה שפולטת אור בצבע כחול מסוג גליום ניטריד.
בשנת 1989, חברת Cree פיתחה דיודות אור כחולות מסוג צורן קרביד שאפשרו לייצר דיודות RGB ואף אור לבן משילוב שלושת הצבעים.
למרות היתרונות העיקריים עליהם מצהירים יצרני התאורה ביחס לנורות אלה, הכוללים נצילות אורית גבוהה ואורך חיים משוער שיכול להגיע ל-60,000 שעות פעולה, בפועל מסיימות רבות מנורות ה-LED את חייהן כבר לאחר מספר שנים בודדות.
אף ששוג'י נקמורה, הירושי אמאנו, ואיסאמו אקאסאקי לא המציאו את דיודת ה-LED הכחולה, אלא תרמו להפיכתה למוצר מסחרי, הם זכו בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2014 על הישג זה.
זהו הפיתוח הראשון בהיסטוריה בתחום התאורה שזוכה להכרה על ידי פרס נובל.
אחרים, שעסקו בפיתוחים לא פחות חשובים בתחום התאורה (כדוגמת תומאס אדיסון, שהפך את התאורה החשמלית לנחלת הכלל, המפרי דאווי שגילה את הקשת החשמלית, ניק חולונייק ואולג לוסב, ממציאי דיודת ה-LED הראשונה שפלטה אור בתחום האור הנראה, וכן הרברט פאול מארושקה, ממציא דיודת ה-LED הכחולה בפועל[3][4]), לא זכו בפרס נובל.
זהו גם אחד מההישגים הטכנולוגיים הבודדים בהיסטוריה שזכה להכרה על ידי פרס נובל, שאיננו ממוקד בתחום הטכנולוגיה.
הפרס המקביל לנובל בתחום הטכנולוגיה הוא פרס טכנולוגיית המילניום .
ה-LED היא דיודה בעלת תכונות ייחודיות.
בדומה לדיודה רגילה, הדיודה פולטת האור כוללת מוליך למחצה, שייחודו בפליטת אור לא קוהרנטי.
ספקטרום האור נקבע בהתאם לתרכובת המוליך למחצה.
תהליך פליטת האור מהדיודה, מבוסס על המנגנון הפיזיקלי של פליטה ספונטנית לפיו אלקטרון שנמצא ברמת אנרגיה גבוהה, שתחתיה נמצאות רמות אנרגיה נמוכות יותר שאינן מאוכלסות, עשוי לרדת באופן ספונטני לרמה הנמוכה הפנויה, כך שהפרש האנרגיה מהתהליך יוצר פוטון בעל אנרגיה מתאימה (אור בתדר מסוים).
בחומר מוליך למחצה רמת האנרגיה הגבוהה נמצאת בפס ההולכה, רמת האנרגיה הנמוכה בפס הערכיות, וביניהם יש פער אסור שמגדיר את האנרגיה שמומרת לאור.
כאשר המוליך למחצה בעל טמפרטורה גבוהה מהאפס המוחלט, ישנן רמות בפס ההולכה שמאוכלסות באלקטרון, ויש גם רמות ריקות בפס הערכיות שמתייחסים אליהם כחלקיק עצמאי בשם חור.
התהליך בו אלקטרון יורד רמה ופולט אור נקרא התאחות (רקומבינציה), משום שבתהליך זה אלקטרון מתמזג עם חור ושניהם נעלמים.
לא בכל תהליך התאחות נפלט אור, כי בחלק מתהליכי ההתאחות האנרגיה מומרת לאנרגיה תרמית ולא לאור.
תהליכי התאחות שכוללים פליטת אור נקראים "רקומבינציה רדיאטיבית", או "התאחות קורנת".
במצב בו המוליך למחצה נמצא בשיווי משקל תרמודינמי, מספר האלקטרונים הנמצאים בפס ההולכה הוא קבוע, וקצב ההתאחות זהה לקצב יצירת הזוגות בגנרציה תרמית, ולכן פליטת האור אינה משמעותית (יש מעט פליטה שנקראת פוטולומינציה תרמית).
על מנת לפלוט אור בצורה משמעותית יש להוציא את המוליך למחצה משיווי משקל, ולשם כך המוליך למחצה שבדיודה עובר אילוח, באופן שיוצר בו צומת p-n, או דיודה.
בדיודה, ובכללה גם ב-LED, בהפעלת ממתח קדמי על הדיודה מצד p לצד n, נושאי מטען (אלקטרונים וחורים) עודפים יסחפו דרך הצומת לאזורים הסמוכים אליה בצדדי n ו-p, ויוציאו אותה משיווי משקל.
במצב כזה ישנו עודף של נושאי מטען, והסתברות גבוהה יותר שאלקטרון יפגוש חור, כך שהוא יאבד מהאנרגיה שלו וייפול למצב אנרגטי נמוך יותר תוך פליטה של אור.
בניגוד לרכיבי אלקטרוניקה רבים המיוצרים מסיליקון, ב־LED סיליקון אינו חומר שמאפשר את התופעה.
דיודת LED מבוססת על קבוצות חומרים מוליכים למחצה כמו גליום ארסניד שלהם, בניגוד לסיליקון, פער אנרגטי ישיר בין נקודת השיא האנרגטית בפס ההולכה לבין השפל האנרגטי בפס הערכיות של המוליך למחצה.
משמעות הפער האנרגטי הישיר היא שהאלקטרון יכול ליפול מפס ההולכה לפס הערכיות תוך כדי שימור התנע שלו, ולפלוט פוטון בעל אנרגיה המתאימה לפער אנרגיה זה - כלומר הדיודה תפלוט אור כשהיא נמצאת בממתח קדמי.
בחומרים כמו סיליקון שבהם פער האנרגיה אינו ישיר, תהליך ההתאחות מורכב יותר וצריך לערב חלקיק נוסף שאליו יעבור התנע, כמו פונון, דבר שאינו מאפשר לאור להיווצר בצורה יעילה.
דיודות פולטות אור הן הרכיב העיקרי בנוריות חיווי ובקרה וכן בנורות LED.
גלאי תזוזה - כמו בעכבר האופטי
הדפסה (חלק מהמדפסות הקרויות "לייזר" משתמשות למעשה ב-LED)
תקשורת אופטית על גבי סיבים אופטיים לטווחים קצרים
תאורת מסכי LCD ו-OLED - טלוויזיות, צגי מחשב, מסכי טלפון סלולרי ומסכי בית קולנוע.
תאורה ביתית - נורות LED וגופי תאורה
תאורת מנהרות רכב ומנהרות רכבת
תאורה אדריכלית (הארת מבנים, פסלים, מונומנטים ועוד), שימוש ב-RGB
תאורה דקורטיבית (פסי LED, סרטי LED, גרילנדות וצינורות אורות)
פעולה תקינה של ה-LED תלויה מאוד בטמפרטורה שבה היא נמצאת, דבר שמהווה את אחד מחסרונותיה.
בטמפרטורה גבוהה מדי, אורך חיי ה-LED מתקצר והבהירות יורדת.
עם זאת בטמפרטורה נמוכה מאוד, עוצמת הבהירות של ה-LED עולה ואורך החיים גדל.
ניתן לנצל יתרון זה להתקנת תאורת LED במקררים ובמקפיאים.
כיוון שהנורה הופכת אנרגיה חשמלית לאור ומסוגלת לעשות את התהליך ההפוך, ניתן להשתמש בה עם רב מודד כדי לבדוק את עוצמת האור.
ה-LED איננו מסיים את חייו בדרך כלל באופן פתאומי כמו נורת להט, אלא מספק פחות ופחות אור לאורך זמן.
כמו בכל מוצר אלקטרוני, נורות וגופי תאורה של LED מכילות רכיבים אלקטרונים רבים שייצורם מזהם מאוד את הסביבה והן מהוות פסולת אלקטרונית בעת השלכתן, עקב כך יש לפנות אותן למיחזור אלקטרוניקה שידוע כמזהם סביבתי חמור.
זיהום אור: מכיוון שנוריות LED לבנות פולטות יותר אור באורך גל קצר מאשר מקורות כמו מנורות נתרן, הרגישות המוגברת לכחול וירוק של ראיית הלילה גורמת לכך שנורות LED לבנות המשמשות בתאורת חוץ גורמות לזוהר שמיים רב משמעותית.
השפעה על חיות הבר: נורות LED מושכות הרבה יותר לחרקים מאשר נורות נתרן, עד כדי כך שישנה דאגה ספקולטיבית לגבי האפשרות של פגיעה בשרשרת המזון.
תאורת LED ליד חופים, במיוחד צבעים כחולים ולבנים עזים, עלולה לבלבל את גוזלי צבי הים ולגרום להם לשוטט בפנים הארץ במקום לרוץ אל החוף.
השימוש בתאורת LED "בטוחה לצבים" הפולטת רק בחלקים צרים של הספקטרום הנראה מעודד על ידי ארגוני בעלי חיים על מנת להפחית נזקים.
שימוש בתנאי חורף: מכיוון שנורות LED אינן פולטות חום רב בהשוואה לנורות ליבון, רמזורים עם תאורת לד באזורים שבהם יורד שלג רב כמו ארצות הברית, עלולים להיות מוסווים על ידי שלג, מה שמוביל לתאונות.
תאגיד LG הוא קונצרן דרום-קוריאני רב-לאומי, הרביעי בגודלו בקוריאה הדרומית.
החברה מייצרת מכשירי חשמל ביתיים, מוצרי אלקטרוניקה, סמארטפונים, טאבלטים וכימיקלים דרך מספר חברות-בנות הפועלות בכשמונים מדינות ברחבי העולם.
קונצרן LG מחזיק מיזמים משותפים עם פיליפס (לייצור מסכי LCD), היטאצ'י (ייצור התקני אחסון מגנטיים, אופטיים וצורבים למיניהם).
ל-LG מפעלים ברחבי דרום מזרח אסיה, בין היתר בסין ובאינדונזיה.
חברת הבת LG אלקטרוניקה מייצרת טלפונים החכמים, שעונים חכמים, מחשבי לוח ומגוון רחב של מוצרי צריכה בהם ממוצרים לבנים לבית כמו מקררים, מכונות כביסה, מזגנים, טלוויזיות וכונני DVD למחשבים.
בשנת 1974 שם החברה "Lak Hui" השתנה ל-".Lucky Co".
בשנת 1995 קוצר השם Lucky-GoldStar ל-"LG" בלבד.
המיתוג "Life's Good" הגיע מאוחר יותר.
מוצרים אחרים כמו חומרי ניקוי לשוק הקוריאני יוצרו תחת המותג Lucky, שהפך בקוריאה שם גנרי למשחת שיניים.
הנציגויות הרשמיות של LG בישראל המייצגות, מייבאות, מפיצות, משווקות, ונותנות שירות למוצרי LG בישראל הן:
- בתחומי האלקטרוניקה, טלוויזיות, מקרני קול, רמקולים ניידים, אזניות, מסכי מחשב, מוניטורים ומסכים מקצועיים.
ברימאג - בתחום המקררים, מכונות כביסה ומייבשי כביסה.
בטוקסיקולוגיה, מינון סמי-לתלי או LD50 (ראשי תיבות של "Lethal Dose ,50%" – "מינון קטלני, 50%") הוא המדד לקטלניותו של חומר או קרינה.
המדד הומצא על ידי J.W.
Trevan ב-1927. תחת המילון הרפואי "MeSH" מוגדר LD50 כ-"הכמות של רעלן, חומר טוקסי או עוצמת הקרינה המייננת הדרושים על מנת להרוג 50% מאוכלוסיית הנבדקים."
הבחירה ב-50% מוות, חציון של המדגם, ולא בממוצע של המדגם איננה מקרית – היא נועדה לצמצם את ההשפעה של מדידות חריגות (מקרי קצה) על מדגם קטן וכך להפחית את מספר החיות הדרושות לעריכת הניסוי ברעלן.
החלפה זו של החציון בממוצע נשענת על ההנחה שהשפעת הרעלן מתפלגת באופן דומה להתפלגות נורמלית ולכן הממוצע והחציון דומים.
מדד זה מוצלח לגבי רעלנים רבים אך לא לגבי כאלה שהשפעתם בבירור אינה מתפלגת באופן נורמלי ולא לגבי כאלה שהשפעתם רגישה מאוד להבדלי מינון קטנים.
מדד זה גם אינו מוצלח עבור הבנה למינון המינימלי הרעיל למישהו באוכלוסייה או בשביל להבין מהו המינון הבטוח להרוג כול אדם ואדם.
כדי להעריך באילו ריכוזים בהם חומר מסוים מתחיל להיות רעיל או הורג את כל האוכלוסייה, קיימים מדדי LD1 ו-LD99 בהתאמה (מדד מאון הרעילות הראשון ומאון הרעילות ה-99), אך השימוש בהם נדיר.
LD50 לרוב נמדד ביחידות של מסת החומר הניתן חלקי יחידות מסת גוף.
לרוב המדידות יתבצעו בטווח של גרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף או מיליגרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף.
במקרה של רעלנים חזקים במיוחד (בעיקר נוירוטוקסינים כגון בוטולינום טוקסין) רעילות תמדד במיקרוגרם או ננוגרם חלקי קילוגרם מסת גוף.
בנוסף, רעילות חומר מסוים תלויה גם בדרך מתן החומר.
כך לדוגמה, חומר הניתן באופן אוראלי (דרך הפה) יכול לתת ערכי LD50 שונים בהרבה מאותו חומר הניתן דרך הספגה בעור.
מסיבה זו, מצוינת דרך מתן החומר ליד ערך ה- LD50 של חומר מסוים הניתן לאורגניזם מסוים.
השוואה בין מספר חומרים נפוצים:
השוואה בין ערכי LD50 של מלח בישול הניתן לעכבר מצוי:
אורגניזם חומר שיטת מתן החומר ערך ה-LD50 (מיליגרם חומר לקילוגרם מסת גוף) עכבר הבית מלח בישול דרך הפה 4,000 עכבר הבית מלח בישול הזרקה לבטן 2,602 עכבר הבית מלח בישול הזרקה למוח 131
כאשר מודדים LD50 במתן קרינה נהוג להשתמש במדדי LD50 /30 או LD50 /60, כאשר המספר הנוסף מתייחס לימים שעברו מאז מתן הקרינה הראשונית.
כמות קרינה אשר נמדד לה ערך LD50 /60 מסוים, היא כמות קרינה הדרושה על מנת להרוג 50% מהאוכלוסייה במהלך ה-60 ימים שעברו מהחשיפה.
מדד נוסף הנגזר מ-LD50 הוא LCt50 אשר מייצג את ריכוז החומר (C) והזמן (t) אשר בו 50% מהאוכלוסייה מנוטרלת (לא בהכרח מוות אלא גם שיתוק, הרדמה ו/או נכות).
מדד ה-LCt50 לרוב משמש למדידת חומרים המשמשים ללוחמה כימית.
בלוחמה ביולוגית, LD50 הוא מדד למספר המיקרו-אורגנזמים הדרושים על מנת לחסל 50% מאוכלוסיית האויב.
התנגדות התנועות לזכויות בעלי חיים
מספר תנועות למען זכויות בעלי חיים יצאו נגד הניסויים אשר נועדו לקבוע את ערכי ה-LD50 בחיות שונות.
LEAD היא עמותה שהוקמה ב-1999 על ידי מוריס קאהן במטרה לפתח מנהיגות צעירה בישראל.
מנכ"ל העמותה כיום הוא ליאור לפיד, בוגר הארגון בעצמו.
הארגון מתמחה בהנחיית תהליכים לפיתוח מנהיגות במסלול ייחודי, המותאם לבני נוער.
השיטה פותחה ומיושמת על ידי קבוצה רב תחומית של מומחים לפיתוח מנהיגות, פסיכולוגים ואנשי חינוך.
מדי שנה מתקבלים למסלול בין 100 ל-120 תלמידים בוגרי כיתות י' מכל רחבי הארץ מתוך כ-8000 מועמדים.
המועמדים מוערכים על פי פרמטרים של יכולות אישיות ובין אישיות, מוטיבציה ויכולת השפעה.
הסינון העיקרי בתוכנית נעשה על ידי ראיון אישי שנערך על ידי הצוות המקצועי וכן על ידי שגרירי הארגון או בוגריו.
תקופת הראיונות מתחילה בכל שנה בחודש מרץ עד סוף חודש יוני.
תוכנית הארגון מיועדת לתלמידי בית ספר תיכון, ופתוחה לבני-נוער מכל רובדי החברה הישראלית ללא תשלום.
מסלול ההכשרה הבסיסי ב-LEAD נמשך שנתיים.
במהלך המסלול חברי הארגון, הנקראים שגרירים, מקימים פרויקטים באופן עצמאי לחלוטין ומתנסים בייזום, תכנון, ניהול וביצוע של פרויקטים חברתיים במסגרת קהילתית, אישית וצוותית.
כמו כן, כחלק מההכשרה השגרירים עוברים שבעה
כנסים חווייתיים, בכל אחד מהם מתנסים באספקט אחר הקשור למנהיגות, כגון: יצירתיות, עתידנות ועוד.
לאחר שנתיים כשגרירים בארגון ובסיום כיתה יב', הופכים השגרירים לבוגרים ולוקחים חלק בקהילת הבוגרים.
תוכנית הבוגרים מאפשרת הרחבת האופקים בתחום המנהיגות כאזרחים ונמשכת עד גיל 40 (שזה הוא גילם של בוגרי המחזור הראשון).
למעשה, תוכנית הבוגרים הופכת את LEAD לתוכנית פיתוח המנהיגות הארוכה ביותר בעולם.
הארגון נעזר במנהלי בתי-הספר בישראל כדי לאתר בני-נוער בעלי פוטנציאל מנהיגותי יוצא דופן.
הארגון מארגן סמינרים המפגישים בין בני-נוער מרחבי הארץ לבין מנהיגים בולטים ומרצים מתחומי האקדמיה, המדע, החברה, העסקים, הממשל, החינוך ועוד.
מפגשים אלו מוקדשים לדיאלוג בין בני-הנוער והמנהיגים במגוון נושאים העומדים בראש סדר היום.
נציגים מבין שגרירי LEAD נוטלים חלק במפגשים עם עמיתים ומנהיגים ברחבי העולם.
שגרירי LEAD נוטלים על עצמם אחריות אישית ותורמים לקהילה במסגרת "צוותי האזרחות הפעילה" שמפעיל הארגון.
הרעיון הוא, שמי שמאמין במטרה צריך לפעול למימושה ביוזמה עצמאית ובמעשים.
לפיכך, כל המימון לפעילות מגיע ממקורות פרטיים, ולא מכספי ממשלה.
תוכנית ההכשרה של הארגון מבוססת על שלושה מרכיבים עיקריים:
כנסים וסמינרים – במהלך השנה מתכנסים כל חברי הארגון לסדרת כנסים וסמינרים מקצועיים הנמשכים בין יומיים לארבעה ימים כל אחד.
במסגרת הסמינרים הללו נפגשים בני-הנוער עם מנהיגים מובילים ממגזרים שונים של החברה והמשק בישראל (מנהיגים פוליטיים, מנהיגים עסקיים, מנהיגים חברתיים וכדומה).
כמו כן, עוברים החניכים במהלך הסמינרים מספר סדנאות לפיתוח מנהיגות.
צוותי אזרחות פעילה - מיד עם קליטתם לשורות הארגון מצטרפים שגרירי LEAD לאחד מצוותי האזרחות הפעילה של הארגון (הצוותים הם צוותים אזוריים הפועלים בכל חלקי הארץ).
מדי שבועיים נפגשים הצוותים למפגש בן כשלוש שעות בהנחיית איש מקצוע.
הקמת פרויקט - כל שגריר בארגון מתנסה בהקמת פרויקט חברתי למען הקהילה כבר בשנתו הראשונה.
המנחים בארגון הם מהמובילים בתחומי מנהיגות נוער, הנחיית קבוצות ופסיכולוגיה (מידע אודות המנחים ניתן לקבל באתר האינטרנט של הארגון).
במהלך המפגשים יוזמים, מתכננים ומבצעים השגרירים פרויקטים שבמרכזם ניצבת תרומה לחברה ולקהילה תוך איתור צרכים מדוקדק.
תוך כדי העבודה על הפרויקטים הללו רוכשים החניכים כלים שונים, כגון: ניהול פרויקטים, קבלת החלטות בתנאי אי-ודאות ולחץ, התמודדות עם בעיות בלתי צפויות, ניהול זמן, ניהול תקציב וכדומה, מתוך אמונה שמנהיגות אמיתית היא מנהיגות מעשית.
הרופאה והיזמת החברתית יסמין אבו פריחה הקימה במסגרת LEAD מרכז העשרה והעצמה לנערות בדואיות ביישוב תל שבע.
LFO הוא ראשי תיבות באנגלית של Low Frequency Oscillation, או "תנודה נמוכת תדר".
במקור, מדובר היה במעגל חשמלי, אשר ייצר צלילים בתדרים נמוכים מאוד (בסביבות 20 הרץ).
כיום, מדובר ברכיב אלקטרוני המאפשר שליטה בתכונותיהם ובהתנהגותם של צלילים אחרים בסינתיסייזר.
שימוש בתנודה נמוכת תדר, כרעיון, הופיע כבר בסינטיסייזרים האנלוגיים, המודולריים, החל משנות ה-60 של המאה ה-20. בתחילה, ה-LFO לא היה כלי בפני עצמו, אלא תופעת לוואי שנגרמה מכיוון נמוך במיוחד של המתנד החשמלי של אותם סינטיסייזרים.
אולם, ברבות השנים, החלו להבין את הפוטנציאל הגלום ברתימת גלים בתדר נמוך על מנת לשלוט בהתנהגותם של צלילים אחרים (הסינטיסייזרים באותה עת אפשרו שליטה זו, מפני שהיו מודולריים, ואפשרו ניתוב של צלילים ממספר מקורות אל יציאת קול בודדת).
הפיכתו של מעגל ה-LFO לחלק מאזור השליטה בסינטיסייזר, להבדיל מהיותו צליל עצמאי, התקדמה עם המעבר לסינטיסייזרים דיגיטליים, אשר לא היו מודולריים.
סינטיסייזרים אלה הכילו "תחנות" שונות בהן הצליל עבר טרם הגיע ליציאת הקול, תחנות שאפשרו למוזיקאי לשלוט בעוצמה, במעטפת העוצמה, בפילטר, במעטפת הפילטר וכיוצא בזה פרמטרים הקובעים כיצד יסונתז הצליל.
אחת מתחנות אלו, עד היום, היא ה-LFO.
כיום (2016), ה-LFO הוא רכיב חובה בכל סינטיסייזר, בין אם מבוסס חומרה ובין אם מבוסס תוכנה, לרבות סינטיסייזרים המשולבים בסמפלרים ובמכשירים אחרים.
הסטנדרט הרווח בסינטיסייזרים הוא לפחות שני מעגלי LFO, ובחלק אף שלושה.
ה-LFO במשמעותו המודרנית לא מייצר, כאמור, צליל כלשהו.
הוא מייצר גל "רעיוני", אשר מנותב לשליטה ולמניפולציה בצלילים אחרים, אמיתיים.
לדוגמה, ניתן לקחת צליל של גל סינוס בסיסי, מונוטוני (כמו צליל חיוג), ולנתב אליו LFO בצורת גל סינוס, שישלוט בגובה הצליל.
התוצאה: צליל החיוג יהפוך לצליל עולה ויורד, כמו צליל אזעקה.
שימושים דומים (אך עדינים יותר) במנגנון זה, מסייעים להרעיד צלילים, וליצור בהם ויברטו (הרעדת גובה, "סלסול") או טרמולו (הרעדת העוצמה).
שימוש רווח נוסף ב-LFO, בעיקר במוזיקת מועדונים אלקטרונית, הוא ניתובו לשליטה בפילטר של צליל "רעש לבן", דבר היוצר, כאשר נעשה נכון, צלילים "חלליים" ומלאכותיים.