tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-3 שעות.
תהליך עגינה בוצע באופן אוטומטי.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 67 בפיקוד אולג ארטמייב.
לאחר סיום פעילות המשלחת צוות היה חלק של משלחת מס' 68 וסרגיי פרוקופייב היה מפקד המשלחת.
חללית "סויוז MS-22" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
ב-15 בדצמבר התרחשה תקלה בחלק החיצוני של מערכת הקירור של החללית וחלק מנוזל קירור דלף החוצה.
כתוצאה מכך טמפרטורה בתוך תחנת החלל עלתה ל-30 מעלות.
ב-18 בדצמבר צוות החללית הצליח לייצב את המצב.
בעזרת צילומים שבוצעו התגלה חור בחלק החיצוני של מערכת הקירור.
ככל הנראה זו הייתה תוצאה של פגיעת מיקרו-מטאוריט.
בינואר 2023 הוחלט שחללית תחזור לכדור הארץ ללא צוות ושהות הצוות בתחנת החלל תוארך.
ב-24 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז MS-23 שהייתה ללא צוות.
ב-28 במרץ חללית "סויוז MS-22" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא צוות.
סויוז MS-23 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-24 בפברואר 2023 ללא צוות.
היא הייתה צריכה להחזיר לכדור הארץ צוות שהגיע לחלל בחללית סויוז MS-22 שנפגעה.
חללית "סויוז MS-23" שוגרה ב-24 בפברואר 2023 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 68 בפיקוד סרגיי פרוקופייב.
חללית "סויוז MS-22" נפגעה ממיקרו-מטאוריט בזמן עגינה בתחנת החלל.
כתוצאה מכך יצאה משימוש מערכת ויסות חום והיא לא יכלה להחזיר את צוותה לכדור הארץ.
בהתאם לכך חללית "סויוז MS-23" שוגרה לחלל ללא צוות.
זמן קצר לאחר הגעתה, חללית "סויוז MS-22" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא צוות.
חללית "סויוז MS-23" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
ב-27 בספטמבר חללית "סויוז MS-23" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם הצוות.
סויוז MS-24 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-15 בספטמבר 2023. מטרת הטיסה היא להביא לתחנת החלל צוות שישתלב במשלחת מס' 69 לתחנת החלל הבין-לאומית.
לורל אוהרה - מהנדסת טיסה
מרינה וסילבסקאיה - משתתפת טיסה
טרייסי קולדוול דייסון - מהנדסת טיסה
בהתאם לתכנון המקורי צוות החללית היה צריך לטוס לחלל בטיסה סויוז MS-23 שבסופו של דבר שוגרה לחלל ללא צוות.
חללית "סויוז MS-24" שוגרה ב-15 בספטמבר 2023 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים.
החללית הביאה לתחנת החלל מטען בהיקף של 120 ק"ג.
חללית "סויוז MS-24" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
החללית חזרה לכדור הארץ ב-6 באפריל 2024. מצוות המראה רק לורל אוהרה חזרה בחללית זו.
היתר היו קוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית "סויוז MS-25".
מצוות המראה רק לורל אוהרה חזרה בחללית זו.
קונוננקו וצ'וב נותרו בתחנת החלל וצפויים לחזור בספטמבר 2024.
סויוז MS-25 היא חללית סויוז ששוגרה בהצלחה ב־23 במרץ 2024 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן והיא הטיסה ה-174 במספר של החלליות ממשפחת הסויוז, מאז שוגרה גרסתה הראשונה בשנת 1967.
הצוות כלל את הקוסמונאוטית הראשונה בהיסטוריה של בלארוס: מרינה ואסילייבסקאיה, כמו גם את הקוסמונאוט המנוסה אולג נוביצקי והאסטרונאוטית האמריקאית טרייסי קולדוול דייסון.
צוות הגיבוי כלל את איוואן ואגנר הרוסי, דונלד פטיט מנאס"א ואנסטסיה לנקובה הבלארוסית.
ב-29 במאי 2023, תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס הכריז שצוות "סויוז MS-25" תכלול את הקוסמונאוט אולג נוביצקי, אזרחית בלארוסית ואת האסטרונאוטית טרייסי דייסון מ-NASA.
ב-21 במרץ 2024, תהליך השיגור הופסק מספר שניות לפני הפעלת המנועים, זאת עקב תקלה טכנית.
השיגור נדחה ל-23 במרץ 2024 ובוצע בהצלחה..
ב-25 במרץ החללית ביצע עגינה למודול פקיצ'אל של תחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-26 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-11 בספטמבר 2024. מטרת הטיסה היא להביא לתחנת החלל צוות שישתלב במשלחת מס' 71 לתחנת החלל הבין-לאומית.
דונלד פטיט - מהנדס טיסה
אלכסיי זובריצקי - מהנדס טיסה
ג'ונתן קים - מהנדס טיסה
הרכב ראשוני של הצוות נקבע בשנת 2022. הוא כלל קוסמונאוטים רוסים בלבד.
במהשך בהתאם לסיכומים בין רוסקוסמוס לבין נאס"א ההרכב שונה ונככל בו נציג ארצות הברית.
חללית "סויוז MS-24" שוגרה ב-11 בספטמבר 2024 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית באותו יום.
עם החללית הגיע מטען בהיקף של כ-130 ק"ג.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 71 בפיקוד אולג קונוננקו.
לאחר עזיבתו הצוות השתלב במשלחת מס' 72 בפיקוד סוניטה ויליאמס.
חללית "סויוז MS-26" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
החללית חזרה לכדור הארץ ב-20 באפריל 2025.
סויוז MS-27 היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-8 באפריל 2025. מטרת הטיסה היא להביא לתחנת החלל צוות שישתלב במשלחת מס' 73 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ג'וני קים - מהנדס טיסה
סרגיי מיקאייב - מהנדס טיסה
כריסטופר ויליאמס - מהנדס טיסה
הרכב ראשוני של הצוות נקבע בשנת 2024.
חללית "סויוז MS-27" שוגרה ב-8 באפריל 2025 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית התחברה למודול "פריצ'אל" של תחנת החלל הבין-לאומית באותו יום.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 72 בפיקוד אלכסיי אובצ'ינין.
לאחר עזיבתו הצוות השתלב במשלחת מס' 73 בפיקוד אונישי טאקויה.
חללית "סויוז MS-27" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום.
החללית חזרה לכדור הארץ ב-9 בדצמבר 2025.
סויוז TMA-10 היא חללית סויוז ששוגרה ב-7 באפריל 2007 בשעה 20:30 שעון ישראל מקוסמודרום בייקונור.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - ובהם צ'ארלס סימוני, תייר החלל החמישי, ששילם עבור טיסה זו כ-25 מיליון דולר.
אולג קוטוב - מהנדס טיסה
צ'ארלס סימוני - תייר החלל החמישי (שוגר בסויוז TMA-10 וחזר בסויוז TMA-9)
שייח מופזר שוקור - משתתף בטיסה (שוגר בסויוז TMA-11 וחזר בסויוז TMA-10)
מיכאיל קוריאנקו - מהנדס טיסה
חללית "סויוז TMA-10" שוגרה ב-7 באפריל 2007 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
ב-9 באפריל בוצעה עגינה בתחנת החלל.
באותה עת פעלה בתחנה משלחת מס' 14 בפיקוד מייקל לופז-אלגריה.
החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים.
אנשי הצוות יחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל.
במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 15. על הטיסה היה צ'ארלס סימוני, תייר חלל אמריקאי-הונגרי.
ב-21 באפריל צוות מס' 14, שפעל בתחנת החלל 6 חודשים, יחד עם צ'ארלס סימוני עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-9" ונחתו בכדור הארץ.
סוניטה ויליאמס מארצות הברית שהייתה חברה צוות מס' 14 נותרה בתחנת החלל והצטרפה לצוות מס' 15.
החללית "סויוז TMA-10" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" למצב חירום.
ב-12 באוקטובר 2007 הגיעה לתחנת החלל החללית סויוז TMA-11 עם צוות מס' 16 בפיקוד פגי ויטסון.
לאחר העברת השליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות מס' 15 המקורי, יחד עם שייח מופזר שוקור ממלזיה, שהגיע עם "סויוז TMA-11", נכנסו לחללית "סויוז TMA-10" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה.
בעקבות בעיה טכנית, יחידת הנחיתה ביצעה נחיתה ללא שליטה ונחתה כ-70 ק"מ מהאזור המתוכנן.
הצוות סבל מעומס יתר עד 9 ג'י.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 16 שהגיע מספר ימים לפני כן בחללית סויוז TMA-11. קלייטון אנדרסון נותר בתחנת החלל וצורף למשלחת מס' 16.
סויוז TMA-11 היא חללית סויוז ששוגרה ב-10 באוקטובר 2007 בשעה 16:22 שעון ישראל מקוסמודרום בייקונור.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוטית האמריקאית פגי ויטסון, הקוסמונאוט הרוסי יורי מלנצ'נקו והאסטרונאוט המלזי הראשון שייח מופזר שוקור.
שני אסטרונאוטים נותרו בתחנת החלל והצטרפו ל משלחת מס' 16, והאסטרונאוט המלזי חזר עם משלחת מס' 15 של תחנת החלל על גבי החללית סויוז TMA-10 שהייתה מחוברת לתחנה מהמשימה הקודמת.
סויוז TMA-11 נותרה בתחנת החלל עד ה-19 באפריל 2008, אז הוחלפה על ידי סויוז TMA-12. במהלך הנחיתה, קרתה תקלה והחללית נחתה נחיתה בליסטית, סטתה ממסלולה ונחתה במרחק 475 קילומטרים מהנקודה המתוכננת.
למרות חששות ראשונים לחיי הצוות, הצוות נמצא וחולץ בשלום.
אי סו-יון - משתתפת בטיסה (שוגרה בסויוז TMA-12 וחזרה בסויוז TMA-11)
מייקל פינק - מהנדס טיסה
פאיז קליד - משתתף בטיסה
חללית "סויוז TMA-11" שוגרה ב-10 באוקטובר 2007 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
ב-12 באוקטובר בוצע עגינה בתחנת החלל.
באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 15 בפיקוד פיודור יורצ'יחין.
אנשי משלחת קבועה מס' 15 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל.
במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 16. על הטיסה היה שייח מופזר שוקור, אזרח מלזיה.
הוא התחיל לבצע סדרת ניסויים בהתאם לתוכנית שנקבעה.
ב-21 באוקטובר צוות משלחת מס' 15 ושייח מופזר שוקור עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-10" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
קלייטון אנדרסון מארצות הברית שהייתה חברה משלחת מס' 15 נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 16.
חללית "סויוז TMA-11" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 16 בפיקוד פגי ויטסון החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל.
הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית.
באוקטובר לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-110. עם המעבורת הגיע חבר נוסף במשלחת מס' 16 דניאל טני שהיה אמור להחליף את קלייטון אנדרסון.
חברי המשלחת ביחד עם צוות STS-120 החלו בפעילויות בהרחבת תחנת החלל תוך שימוש בציוד שהגיע במעבורת.
המעבורת עזבה את תחנת החלל ב-5 בנובמבר 2007 ביחד עם קלייטון אנדרסון.
ב-10 באפריל 2008 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-12 עם צוות קבוע מס' 17 בפיקוד סרגיי וולקוב.
לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 16 המקורי ואי סו-יון מקוריאה הדרומית שהגיע עם "סויוז TMA-12" נכנסו לחללית "סויוז TMA-11" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה.
לצורך נחיתה בטוחה, יש להפריד בין קפסולת הנחיתה לבין מספר יחידות המחוברות אליה.
במהלך החזרה לכדור הארץ, חלה תקלה בניתוק הקפסולה מאחת היחידות.
הדבר הביא לכך שהקפסולה החלה להסתחרר במהירות, הורגשו טלטלות רבות מאוד בקפסולה וכוחות הג'י עלו עד לתשעה.
הקוסומונאוט יורי מלנצ'נקו והאסטרונאוטית פגי ויטסון לא היו מודעים בשלב זה לסיבה לכך.
בקפסולה נכחה גם האסטרונאוטית אי סו-יון מקוריאה הדרומית.
בשל התקלה, הקפסולה חדרה לכדור הארץ במהירות גבוהה בהרבה מהמתוכנן, והחלה להתחמם יתר על המידה בשל החיכוך הרב עם אטמוספירת כדור הארץ.
בשלב מסוים, הטלטלות והחום הרב הביאו לשבירת אחד מתוך 5 הברגים המחבר את היחידה המיותרת אל קפסולת הנחיתה - וזו הצליחה להתייצב אודות לעיצוב האווירודינמי המוצלח שלה.
לקראת הנחיתה - מצנחי הבלימה נפתחו, והקפסולה עם הצוות בתוכה נחתה בכוח רב - אך ללא אבדות בנפש.
הקפסולה הלוהטת סטתה ממסלולה ונחתה במרחק 475 קילומטרים מהנקודה המתוכננת.
החום הרב גרם לשריפת שדה הקוצים בו נחתה ועל הצוות היה להמתין עד לתום השרפה כדי לצאת.
מספר תושבים קזחיים שראו את האש מרחוק הגיעו למקום.
לאחד מן התושבים הייתה שליטה חלקית בשפה הרוסית, וכך הוא יכל לתקשר עם מלצ'נקו.
התושבים התקשו להבין כי מדובר היה בטייסי חלל וברכב חלל, ושאלו את אנשי הצוות: "איך הסירה שלך הגיעה לפה?".
התושבים עזרו לאנשי הצוות המותשים והחבולים להיחלץ מן הקפסולה וליצור קשר עם צוות החילוץ, תוך שאחד מהם גונב ציוד מן הקפסולה.
בינתיים הגיע מסוק החילוץ, אשר צפה תחילה בקפסולה ללא מצנחי הנחיתה (שנשרפו במהלך השרפה), ולכן הסיק תחילה כי אנשי הצוות נספו.
הצוות חולץ בשלום, ואילו סו-יון התאשפזה בבית חולים בארצה.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 17 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-12.
סויוז TMA-12 היא חללית סויוז ששוגרה ב-10 באוקטובר 2007 בשעה 14:16 שעון ישראל מקוסמודרום בייקונור.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוטים אולג קונוננקו וסרגיי וולקוב וכן האישה הקוריאנית הראשונה בחלל והאישה האסייתית השנייה בחלל - אי סו-יון.
שני אסטרונאוטים נותרו בתחנת החלל והצטרפו לצוות ה-17 שלה, והאסטרונאוטית הדרום-קוריאנית חזרה עם הצוות ה-16 של תחנת החלל על גבי החללית סויוז TMA-11 שהייתה מחוברת לתחנה מהמשימה הקודמת.
סויוז TMA-12 נשארה מחוברת לתחנת החלל עד ה-25 באוקטובר 2008.
אולג קונוננקו - מהנדס טיסה
ריצ'רד גריוט - משתתף בטיסה (שוגר בסויוז TMA-13 וחזר בסויוז TMA-12)
אולג סקריפוקה - מהנדס טיסה
קו סאן - משתתף בטיסה
חללית "סויוז TMA-12" שוגרה ב-8 באפריל 2008 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
ב-10 באפריל בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל.
באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 16 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פגי ויטסון (בנוסף לה באותה עת צוות כלל גם יורי מלנצ'נקו ו-גארט רייזמן.
אנשי משלחת מס' 17 לתחנת החלל הבין-לאומית ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל.
במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות קבוע מס' 17. על הטיסה הייתה אי סו-יון, אזרחית קוריאה הדרומית.
ממשלת קוריה הדרומית שילמה עבור הטיסה שלה 25 מיליון $.
היא התחילה לבצע סדרת ניסויים בהתאם לתוכנית שנקבעה.
ב-11 באפריל צוות משלחת מס' 16 ואי סו-יון עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-11" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
גארט רייזמן מארצות הברית שהיה חברה משלחת מס' 16 נותר בתחנת החלל והצטרף לצוות מס' 17.
חללית "סויוז TMA-12" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חירום" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 17 בפיקוד סרגיי וולקוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל.
ב-10 ביולי וולקוב וקונוננקו בצעו פעילות חוץ רכבית לבדיקת חלקים חיצוניים של חללית "סויוז TMA-12".
במהלך הפעילות פורק חלק פגום שאמור להיכנס לפעולה בזמן הנחיתה.
השערה היא שנחיתות בעייתיות של סויוז TMA-11 ו-סויוז TMA-10 קשורות לתפקוד לא תקין של חלק זה.
ב-14 באוקטובר 2008 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-13 עם צוות קבוע מס' 18 בפיקוד מייקל פינק.
לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 17 המקורי וריצ'רד גריאוט מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-13" נכנסו לחללית "סויוז TMA-12" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה.
הנחיתה עברה ללא בעיות באזור המתוכנן בשטח קזחסטן.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת קבועה מס' 18 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-13.
סויוז TMA-13 היא חללית סויוז ששוגרה ב-12 באוקטובר 2008 בשעה 07:01 UTC מקוסמודרום בייקונור והיא המשימה ה-100 במספר של תוכנית סויוז.
החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות: הקוסמונאוט יורי לונצ'קוב ושני האסטרונאוטים ריצ'רד גאריוט ומייקל פינק.
שני אנשי צוות נותרו בתחנת החלל והצטרפו למשלחת מס' 18, והשלישי חזר עם משלחת מס' 17 של תחנת החלל.
ריצ'רד גאריוט - משתתף בטיסה (שוגר בסויוז TMA-13 וחזר בסויוז TMA-12)
צ'ארלס סימוני - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-14 וחזר בסויוז TMA-13)
מייקל באראט - מהנדס טיסה
ניק הליק - משתתף בטיסה
ב-13 בפברואר 2007 הוכרז על צוות חללית "סויוז TMA-13".
ב-7 במאי 2008 סליז'אן שריפוב עזב את הצוות מסיבות בריאותיות ובמקומו נכלל יורי לונצ'קוב.
חללית "סויוז TMA-13" שוגרה ב-12 באוקטובר 2008 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
ב-14 באוקטובר בוצע עגינה במודול "זאריה" של תחנת החלל.
באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 17 בפיקוד סרגיי וולקוב (בנוסף לו באותה עת צוות כלל גם אולג קונוננקו ו-גרג שמיטוף).
אנשי משלחת מס' 17 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל.
במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 18. על הטיסה היה ריצ'רד גאריוט, אזרח ארצות הברית.
ב-11 באפריל משלחת מס' 17 וריצ'רד גאריוט עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-12" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
שליטה על תחנת החלל עברה לצוות משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק.
חללית "סויוז TMA-13" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק החלה בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל.
ב-26 במרץ 2009 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-14 עם צוות משלחת מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה.
לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות מס' 18 המקורי שהגיע עם "סויוז TMA-13" וצ'ארלס סימוני שהגיע ב-"סויוז TMA-14" נכנסו לחללית "סויוז TMA-13" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 19 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-14.
סויוז TMA-01M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 במרץ 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שעתידים להרכיב את המשלחת ה-25 של התחנה - מפקד המשימה אלכסנדר קאלרי, ומהנדסי הטיסה סקוט קלי ואולג סקריפוצ'קה.
זו הטיסה ה-107 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967, והראשונה בסדרת חלליות המודרניות מסוג TMA-M השדרוג כלל בעיקרה החלפת מערכת מחשבים של החללית ומספר מכשירי מדידה.
כתוצרה משדרוג משקל החללית ירד ב-70 ק"ג.
סקוט קלי - מהנדס טיסה
אולג סקריפוצ'קה - מהנדס טיסה
רולנד גראן - מהנדס טיסה
חללית "סויוז TMA-01M" שוגרה ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-10 באוקטובר והתחברה למודול "פואיסק".
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 25 בפיקוד דאגלס וילוק.
צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים.
בהמשך הם הצטרפו למשלחת מס' 26
"סויוז TMA-01M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-16 במרץ 2011 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה.
הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן.
סויוז TM-21 הייתה משימת סויוז מאוישת להחלפת הצוות בתחנת החלל מיר.
כחלק מתוכנית מיר ומעבורות החלל נשאה עימה החללית את האסטרונאוט האמריקאי הראשון שטס בחללית סויוז, שהיה גם האמריקאי הראשון שהיווה חלק מצוות תחנת החלל מיר - נורמן ת'אגארד.
המשימה שוגרה ב-14 במרץ 1995 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, על גבי משגר סויוז U2.
נורמן ת'אגארד - אסטרונאוט חוקר
ניקולאי בודארין - מהנדס טיסה
בוני דנבאר - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-21" שוגרה ב-14 במרץ 1995 מקוסמודרום בייקונור.
זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM.
ב-16 במרץ עגנה החללית במודול "קוואנט 1" של תחנת החלל "מיר".
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 17 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו.
לאחר הליך העברת אחריות הם עזבו את בתחנת החלל ב-22 במרץ.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 18 שהתחילה בפעילות סדירה.
חללית "סויוז TM-21" שימשה חללית חירום.
ב-4 ביולי צוות משלחת מס' 18 נכנסו למעבורת החלל אטלנטיס ועזבו תחנת החלל.
בתחנת החלל נותרו חברי משלחת מס' 19 שהגיעו עם המעבורת.
חללית חללית "סויוז TM-21" נותרה בתחנת החלל כחללית חירום.
ב-11 בספטמבר סולוביוב ובודארין נכנסו לחללית, היא נותקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה בכדור הארץ.
סויוז TM-30 , הידועה גם כמיר EO-28, הייתה משימה בתוכנית סויוז, המשימה המאוישת ה-39 והאחרונה אל תחנת החלל מיר.
המשימה מומנה על ידי החברה הפרטית מיר-קורפ במטרה לתקן ולהפעיל מחדש את התחנה.
הצוות גם חידש את אספקת התחנה והעלה את מסלולה ל-360 × 378 ק"מ.
הגבהת מסלול התחנה, שבוצעה על ידי מנועי חלליות הפרוגרס M1-1 ו-M1-2, הפכה את פגישתם של מיר ותחנת החלל הבינלאומית בחלל לבלתי אפשרית (כדי למנוע התנגשות אפשרית), כפי שביקשה נאס"א.
משימה זו הייתה המשימה הראשונה במימון פרטי אל תחנת חלל.
המשימה הייתה חלק ממאמציה של חברת מיר-קורפ לחדש ולהפריט את מיר, שהתקרבה אל סוף ימיה.
משימות נוספות לאחר סויוז TM-30 תוכננו להמשיך את תהליך חידוש התחנה, ששוגרה ב-1986, אך חוסר מימון והשקעה הביאו בסופו של דבר ליציאתה ממסלול של מיר והתפרקותה באטמוספירה במרץ 2001.
אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה
פאבל וינוגרדוב - מהנדס טיסה
היו תוכנית לכלול בצוות החללית שחקן קולנוע ולדימיר סטקלוב שעבר קורס הכנה אך בחוסר מימון בסופו של דבר לא נכלל בצוות.
סויוז TM-30 הייתה הראשונה בסדרת משימות שתוכננו על ידי מיר-קורפ לחידוש תחנת החלל מיר המתיישנת לשימושים מסחריים.
למרות שהמשימה תוכננה להימשך כחודשיים, אמר מפקד המשימה זליוטין לפני השיגור כי אם יושג מימון המשימה עשויה להימשך עד אוגוסט (חודשיים נוספים), אז יבוא צוות מחליף.
האפשרות הנוספת, שהתבצעה בסופו של דבר, הייתה נטישתה של התחנה שוב, כפי ששננטשה לפני כן על ידי משימת סויוז TM-29 באוגוסט 1999.
למרות שחללית יכלה לעגון בתחנת החלל בצורה אוטומטית, שלבי העגינה האחרונים בוצעו בצורה ידנית.
המעבר לשליטה הידנית בוצעה לאחר שהצוות הבחין בסטייה קלה של החללית ממסוף העגינה.
ב-7 באפריל, בשעה 9:32 UTC לערך, פתחו הקוסמונאוטים את פתח החללית, ייצבו את אטמוספירת התחנה והחלו בפעילויות מתוכננות במסגרת משלחת מס' 28.
ב-25 באפריל שוגרה חללית פרוגרס לא מאוישת, פרוגרס M1-2, מבייקונור כשבתוכה אספקה לצוות התחנה.
החללית עגנה במיר ב-27 באפריל.
יום קודם לכן, ב-26 באפריל, נותקה החללית פרוגרס M1-1, שהגיעה לתחנה בפברואר ושימשה את סוכנות החלל הרוסית להגבהת מסלול התחנה, ממיר, הוצאה ממסלולה והתפרקה מעל האוקיינוס השקט מזרחית לניו זילנד.
הליכת החלל היחידה במשימה בוצעה ב-12 במאי.
מטרת הליכת החלל הייתה לתקו מספר רכיבים פגועים של מיר ולצלם תמונות פנורמיות של התחנה במטרה לאתר פגיעות ובמטרה לנתח את השפעת החלל על גוף התחנה.
הקוסמונאוטים בחנו פאנל סולארי פגום של היחידה "קוונט-1", וגילו שכבל שרוף שחיבר את הפאנל אל מערכת ההיגוי שלו, מנע את כיוון הלוח כראוי.
בסופו של דבר הוחלט כי הפאנל הסולארי אינו ניתן לתיקון.
הנחיתה הושלמה ב-16 ביוני בשעה 00:44 UTC, כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית לארקליק, קזחסטן.
סויוז TM-24 הייתה משימה מאוישת ה-24 אל תחנת החלל מיר.
המשימה שוגרה ב-17 באוגוסט 1996 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה שלושה אנשי צוות: שני קוסמונאוטים ואסטרונאוטית צרפתייה - קלודי אניירה - שהייתה לאישה הצרפתית הראשונה בחלל.
קלודי אניירה - אסטרונאוטית חוקרת
ריינולד אוואלד - אסטרונאוט חוקר
לאופולד איארטס - אסטרונאוטית חוקרת
באוקטובר 1995 הוחלט על צוות של משלחת קבועה מס' 22 לתחנת החלל מיר.
הצוות היה אמור לכלול גנאדי מנאקוב ופאבל וינוגרדוב מרוסיה וקלודי אניירה מצרפת.
באוגוסט 1996 במהלך בדיקה רפואית שגרתית התגלה בעיה לבבית אצל גנאדי מנאקוב.
בעקבות כך צוות רוסי הוחלף לצוות גיבוי שנשלח לחלל בטיסת "סויוז TM-24".
ב-19 באוגוסט החללית התחברה לתא עגינה במודול בסיסי של לתחנת החלל מיר.
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-23 ושהה צוות של משלחת מס' 21 שכלל יורי אונופריינקו ויורי אוסצ'וב מרוסיה ושאנון לוסיד מארצות הברית.
הצוותים שכללו יחד 6 אנשים החלו בביצוע ניסויים מתוכננים והעברה מסודרת של המתקן למשלחת מס' 22. ב-2 בספטמבר חללית סויוז TM-23 התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה צוות משלחת מס' 21 וקלודי אניירה שחזרו לכדור הארץ.
ב-7 בפברואר חללית "סויוז TM-24" התנתקה מתא כגינה במודול בסיסי וחוברה לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
ב-10 בפברואר 1997 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-25 (וסילי ציבלייב היה מפקד צוות).
וסילי ציבלייב ואלכסנדר לאזוטקין היו חברי משלחת מס' 23.
סויוז TM-24 נחתה ב-2 במרץ 1997 כשבתוכה שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה והאסטרונאוט הגרמני ריינהולד אוואלד, שהגיע למיר במשימת סויוז TM-25.
סויוז TMA-02M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 ביוני 2011 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-22 בנובמבר 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה סרגיי וולקוב, ומהנדסי הטיסה סאטושי פורוקאווה ומייקל פוסום.
זו הטיסה ה-110 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.
סאטושי פורוקאווה - מהנדס טיסה
מייקל פוסום - מהנדס טיסה
דון פטי - מהנדס טיסה
אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה
חללית "סויוז TMA-02M" שוגרה ב-8 ביוני 2011 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה.
החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-10 ביוני והתחברה למודול "ראסווט".
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 28 בפיקוד אנדריי בוריסנקו.
זו הייתה הטיסה השנייה של חללית מדגם משופר "סויוז TMA-M".
בהמשך הם היו חלק של משלחת מס' 29
"סויוז TMA-02M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-22 בנובמבר 2011 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה.
סויוז TM-2 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-5 בפברואר 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן מטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
זו הייתה הטיסה המאוישת הראשונה של חללית מדגם סויוז-TM.
אלכסנדר לבייקין - מהדס טיסה
מוחמד פארס - קוסמונאוט חוקר
אלכסנדר סרברוב - מהדס טיסה
"סויוז TM-2" שוגרה ב-5 בפברואר 1987 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-7 בפברואר לתא עגינה קדמי של המודול הבסיסי עברה ללא בעיות.
צוות עבר לתחנת החלל מיר שהייתה לא מאוישת ומשלחת מס' 2 לתחנת החלל מיר החלה את פעילותה.
חללית "סויוז TM-2" פעלה כחללית חירום.
ביולי 1987 אצל אלכסנדר לבייקין התגלו בעיות בתפקוד הלב.
כתוצאה מכך הוחלט לקצר את שהייתו בחלל ולהחזיר לכדור הארץ.
ב-30 ביולי "סויוז TM-2" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר לבייקין, אלכסנדר ויקטורנקו ומוחמד פארס (הגיעו עם חללית סויוז TM-3).
לבייקין עבר בדיקות מעמיקות והתברר שאין לו בעיה של ממש.
יורי רומננקו נותר בתחנת החלל ומשלחת מס' 2 לתחנת החלל מיר המשיכה לתפקד.
הוא חזר לכדור הארץ לאחר 326 ימים בחלל בחללית סויוז TM-3.
סויוז TM-3 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-22 ביולי 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה להגיע לתחנת החלל מיר.
אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס טיסה (בהמראה)
מוחמד פאריס - קוסמונאוט חוקר
אנטולי לבצ'נקו - קוסמונאוט חוקר
"סויוז TM-3" שוגרה ב-22 ביולי 1987 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-24 ביולי עברה ללא בעיות.
מחמוד פאריס ביצע צילומי שטח סוריה בהתאם לתוכנית שהוכנה עבורו.
לאחר מספר ימים ויקטורנקו ופאריס חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-2.
ב-29 בדצמבר "סויוז TM-3" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה יורי רומננקו, אלכסנדר אלכסנדרוב ואנטולי לבצ'נקו (הגיעו עם חללית סויוז TM-4).
סויוז TM-4 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-21 בדצמבר 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לתחנת החלל מיר ועל סיפונה משלחת מס' 3 לתחנת החלל מיר.
מוסה מנארוב - מהנדס טיסה
אנטולי לבצ'נקו - מהנדס חוקר
אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס חוקר
אלכסנדר שצ'וקין - מהנדס חוקר
"סויוז TM-4" שוגרה ב-21 בדצמבר 1987 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-23 בדצמבר למודול "קוואנט" עברה ללא בעיות.
בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 2 בפיקוד יורי רומננקו.
לאחר מספר ימים של חפיפה, אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב.
משלחת מס' 2 עזבה את תחנת החלל בחללית סויוז TM-3 ביחד עם אנטולי לבצ'נקו.
חללית "סויוז TM-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-30 בדצמבר 1987 חללית התנתקה ממודול "קוואנט 1" והתחברה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל מיר.
ב-17 ביוני 1988 "סויוז TM-4" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב, אלכסנדר אלכסנדרוב וויקטור סביניך (הגיעו עם חללית סויוז TM-5).
טיטוב ומנארוב סיימו את הפעילות בחלל כעבוד שנה וחזרו בחללית סויוז TM-6.
סויוז TM-5 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-7 ביוני 1988 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
עבדול אחד מומנד - קוסמונאוט חוקר
קרסימיר סטויאנוב - קוסמונאוט חוקר
"סויוז TM-5" שוגרה ב-7 ביוני 1988 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-23 בדצמבר למודול "קוואנט-1" עברה ללא בעיות.
לאחר השלמת תוכנית הטיסה צוות החללית נכנס לחללית סויוז TM-4 וחזר לכדור הארץ
חללית "סויוז TM-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל ושימשה חללית חירום.
ב-18 ביוני חללית התנתקה ממודול "קואנט 1" ובוצע עגינה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל מיר.
ב-5 בספטמבר החללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה ולדימיר ליאחוב ועבדול אחד מומנד שהגיעו בחללית סויוז TM-6. במהלך הכנות לנחיתה על כדור הארץ התברר שלמחשב של החללית הוכנסה תוכנית מחשב לא מתאימה.
כתוצאה מכך היה צורך לתכנת את המחשב מחדש.
להסדרת הנושא חללית פעלה באופן עצמאי כיממה.
לאחר מציאת פתרון לבעיות, החלה ירידת החללית והיא נחתה ב-7 בספטמבר.
הנחיתה עצמה עברה ללא בעיות והסתיימה כמתוכנן בשטח קזחסטן של היום.
סויוז TM-6 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-29 באוגוסט 1988 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
ולרי פוליאקוב - מהנדס טיסה
גרמן ארזמסוב - מהנדס טיסה
מחמוד דאורן - קוסמונאוט חוקר
"סויוז TM-6" שוגרה ב-29 באוגוסט 1988 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-31 באוגוסט למודול "קוואנט 1" עברה ללא בעיות.
בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב.
עבדול אחד מומנד החל בביצוע תצפיות על שטח אפגניסטן כמתוכנן.
ב-7 בספטמבר ליאחוב ומומנד חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-5. ולרי פוליאקוב פעל בתחנת החלל כחבר משלחת מס' 3 ובהמשך משלחת מס' 4. הוא חזר בחללית סויוז TM-7 לאחר 240 ימים בחלל.
חללית "סויוז TM-6" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-8 בספטמבר החללית נותקה ממודול "קוואנט 1" וחוברה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל.
ב-21 בדצמבר 1988 "סויוז TM-6" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה ולדימיר טיטוב, מוסה מנארוב (הגיע עם חללית סויוז TM-4) וז'ן-לו קרטיין (הגיע עם חללית סויוז TM-7).
הקוסמונאוטים ולדימיר טיטוב ומוסה מנארוב חזרו לאחר שהות של שנה בתחנת החלל מיר, שיא לאותה תקופה.
סויוז TM-7 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-26 בנובמבר 1988 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
סרגיי קריקליוב - מהנדס טיסה
ז'ן-לו קרטיין - אסטרונאוט חוקר (במהראה בלבד)
ולרי פוליאקוב - קוסמונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-7" שוגרה ב-26 בנובמבר 1988 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-28 בנובמבר למודול "קוואנט 1" עברה ללא בעיות.
השיגור בוצע בנוכחות נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וחברי להקת פינק פלויד.
וולקוב וקריאליוב היו אמורים להישאר בתחנת החלל ולפעול כמשלחת מס' 4. בהתאם לכך בוצע הליך העברת אחריות לתחנת החלל לצוות חדש.
ז'ן-לו קרטיין פעל בתחנת החלל כ-3 שבועות במהכה השלים תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו וביצע פעילות חוץ רכבית.
הוא עזב את תחנת החלל בחללית סויוז TM-6 ב-21 בדצמבר ביחד עם משלחת מס' 2.
חללית "סויוז TM-7" שימשה חללית חירום.
ב-22 בדצמבר חללית "סויוז TM-7" נותקה ממודול "קוואנט 1" וחוברה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל.
ב-27 באפריל 1989 "סויוז TM-7" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר וולקוב, סרגיי קריקליוב וולרי פוליאקוב (הגיע עם חללית סויוז TM-6).
סויוז TM-8 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-5 בספטמבר 1989 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לכיוון תחנת החלל מיר.
"סויוז TM-8" שוגרה ב-5 בספטמבר 1989 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-7 בספטמבר למודול "קוואנט 1".
בשלבים אחרונים של העגינה מערכות אוטמטיות כשלו והיה צורך לעבור לעגינה ידנית.
תחנת החלל הייתה לא מאוישת.
צוות עבר למתחם תחנת החלל והחל פעולות להעברתה למצב מאויש.
בכך התחילה פעילות משלחת מס' 5.
ב-12 בדצמבר בוצע שינוי מיקום עגינה ממודול "קוואנט 1" ומודול הבסיסי של תחנת החלל.
להחר השלמת תוכנית פעולה של משלחת מס' 5 החל תהליך העברת אחריות על תחנת החלל למשלחת מס' 6 בפיקוד אנטולי סולוביוב.
ב-19 בפברואר 1990 "סויוז TM-8" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ.
הנחיתה עברה ללא בעיות והסתיימה כמתוכנן בשטח קזחסטן.
סויוז TM-9 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-11 בפברואר 1990 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
אלכסנדר בלאנדין - מהנדס טיסה
"סויוז TM-9" שוגרה ב-11 בפברואר 1990 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר ב-13 בפברואר למודול "קוואנט 1".
לאחר העברת אחריות על תחנת החלל ב-19 בפברואר משלחת מס' 5 עזבה את תחנת החלל.
משלחת מס' 6 החלה את פעילותה.
ב-28 במאי חללית התנתקה ממודול בסיסי של תחנת החלל וחוברה מחדש לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
ב-3 ביולי חללית התנתקה ממודול "קוואנט 1" וחוברה מחדש לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל.
משלחת מס' 6 פעלה תחנת החלל כחצי שנה במהלכה בוצעו ניסויים רבים ונקלט מודול חדש של תחנת החלל.
ב-9 באוגוסט 1990 "סויוז TM-9" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ.
סויוז TM-10 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-1 באוגוסט 1990 מקוסמודרום בייקונור (אז בשטח ברית המועצות כיום בקזחסטן.
המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
טויוחירו אקיאמה - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
"סויוז TM-10" שוגרה ב-1 באוגוסט 1990 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה למודול "קוואנטי 1" של תחנת החלל מיר בוצע ב-3 באוגוסט ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 6 בפיקוד אנטולי סולוביוב.
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 6.
ב-9 באוגוסט משלחת מס' 6 עזבה את תחנת החלל בחללית סויוז TM-9.
משלחת מס' 7 החלה בעבודה הסדירה.
חללית "סויוז TM-10" נותרה מחוברת כחללית חירום.
ב-4 בדצמבר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TM-11 בפיקוד ויקטור אפנסייב עם חברי משלחת מס' 8 וטויוחירו אקיאמה מיפן.
ב-10 בדצמבר 1990 סויוז TM-10 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה בנוסף לצוות המראה גם טויוחירו אקיאמה שהגיע בחללית "סויוז TM-11" שבוע לפני זה.
סויוז TM-11 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-2 בדצמבר 1990 מקוסמודרום בייקונור שכיום נמצא בשטח בקזחסטן.
המטרה הייתה לבצע עגינה בבתחנת החלל מיר עם חברי משלחת מס' 8. על סיפון החללית היה גם טויוחירו אקיאמה (יפני ראשון בחלל).
טויוחירו אקיאמה - אסטרונאוט חוקר (במהראה בלבד)
הלן שרמן - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
סרגיי קריקאליוב - מהנדס טיסה
רויקו קיקוצ'י - אסטרונאוט חוקד
הלן שרמן - בנחיתה בלבד
"סויוז TM-11" שוגרה ב-2 בדצמבר 1990 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-4 בדצמבר ועברה ללא בעיות.
עגינה בוצע לתא אגינה במודול בסיסי של תחנת החלל.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 7 בפיקוד גנאדי מנאקוב.
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 7.
ב-10 בדצמבר 1990 "סויוז TM-10" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה בנוסף לצוות המראה גם טויוחירו אקיאמה שהגיע בחללית סויוז TM-11 שבוע לפני זה.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 8 שהחלה בפעלותה הסדירה.
ב-26 במרץ בוצע שינוי מיקום עגינה של החללית בתחנת החלל - היא עברה לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
ב-26 במאי 1991 "סויוז TM-11" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה בנוסף לצוות המראה גם הלן שרמן שהגיע בחללית סויוז TM-12 שבוע לפני זה.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 9
סויוז TM-12 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
בנוסף לחברי משלחת מס' 9 על סיפון החללית הייתה נציגת בריטניה.
הלן שרמן - אסטרונאוט חוקר
טוקטר אאובקירוב - מהנדס טיסה
פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
תימוטי מייס - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-12" שוגרה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-20 במאי ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 8 בפיקוד ויקטור אפנסייב .
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 8.
הלן שרמן טסה לחלל כנציגת בריטניה.
היא זכתה בתחרות פתוחה לקבעית הנציג.
לאחר עזיבת משלחת מס' 8, משלחת מס' 9 החלה בפעילות סדירה.
חללית "סויוז TM-12" שימשה חללית חירום.
צוות הקוסמונאוטים ביצע מספר רב של מחקרים במהלך שהות בתחנת החלל.
ב-9 באוקטובר 1991 "סויוז TM-12" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ארצברסקי, טוקטר אאובקירוב (קזחסטן) ופרנץ פיבק (אוסטריה) (הגיעו בסויוז TM-13).
סרגיי קריקאליוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 10
סויוז TM-13 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר
קלאוס-דיטריך פלאדה - אסטרונאוט חוקר
טלגט מוסאבייב - מהנדס טיסה
קלמנס לוטהלר - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-13" שוגרה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-4 באוקטובר ועברה ללא בעיות.
עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 9 בפיקוד אנטולי ארצברסקי.
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 10.
ב-25 באוקטובר חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה במודול "קוואנט 1".
בין חברי הצוות היה פרנץ פיבק מאוסטריה שהחל ביצוע ניסויים בהתאם לתוכנית Austromir שהוכנה עבורו.
הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-12 ב-10 באוקטובר חללית סויוז TM-12 עזבה את תחנת החלל ביחד עם ארצברסקי, פיבק וטוקטר אאובקירוב.
ב-14 במרץ חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה אחר במודול "קוואנט 1".
ב-25 במרץ 1992 "סויוז TM-13" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר וולקוב, סרגיי קריקליוב (הגיעה בסויוז TM-12) וקלאוס-דיטריך פלאדה מגרמניה (הגיעה בסויוז TM-14).
סרגיי קריקליוב השלים 311 ימים שהות בחלל.
סויוז TM-14 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-17 במרץ 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה.
זו הייתה הטיסה הראשונה שבוצע לאחר התפרקות ברית המועצות.
קלאוס-דיטריך פלאדה - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבד)
מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד).
סרגיי אבדייד - מהנדס טיסה
אוולד ריינהולד - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבד)
"סויוז TM-14" שוגרה ב-17 במרץ 1992 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-19 במרץ ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 10 בפיקוד אלכסנדר וולקוב.
קלאוס-דיטריך פלאדה טס לחלל כנציג גרמניה.
הוא ביצע מספר רב של מחקרים בתחום הרפואה, ביולוגיה, פיזיקה ותורת החומרים במסגרת תוכנית MIR-92. הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-13 (ביחד עם חברי משלחת מס' 10) ב-25 במרץ 1992
אלכסנדר ויקטורנקו ואלכסנדר קאלרי המשיכו בביצוע תוכנית של משלחת מס' 11. חללית שישמה חללית חירום.
ב-9 באוגוסט 1992 "סויוז TM-14" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר ויקטורנקו, אלכסנדר קאלרי ומישל טוניני מצרפת (הגיעה בסויוז TM-15).
הנחיתה בוצעה ב-10 באוגוסט בשטח לא מאוכלס במרכז קזחסטן
סויוז TM-15 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
סרגיי אוודייב - מהנדס טיסה
מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבב)
אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה
ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט
"סויוז TM-15" שוגרה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-29 ביולי ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו.
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 11.
עם החללית הגיע גם מישל טוניני מצרפת שהחל בביצוע תוכנית ניסויים Antares.
ב-19 באוגוסט צוות משלחת מס' 10 ביחד עם טונייני נכנסו לחללית סויוז TM-14 וחזרו לכדור הארץ.
משלחת מס' 11 החלה בפעילות סדירה.
חללית "סויוז TM-15" שימשה חללית חירום.
ב-1 בפברואר 1993 "סויוז TM-15" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב וסרגיי אבדייב.
הנחיתה בוצעה ללא בעיות באזור לא מאוכלס בצפון קזחסטן.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 12
סויוז TM-16 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
יורי אוסצ'וב - מהנדס טיסה
"סויוז TM-16" שוגרה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-26 בינואר ועברה ללא בעיות.
עגינה בוצע לתא עגינה במודול "קריסטל" של תחנת החלל.
חללית "סויוז TM-16" הייתה מצוידת בהתקן עגינה מיוחד שתוכנן עבור מעבורת החלל בוראן.
מכיוון שבהמשך תוכנית זו בוטלה, חלליות רוסיות לא צוידו יותר בהתקן עגינה זה.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 12 בפיקוד אנטולי סולוביוב.
החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 12.
ב-1 בפברואר חללית סויוז TM-15 עם חברי משלחת מס' 12 עזבו את תחנת החלל.
משלחת מס' 13 החלה את הפעילות הסדירה.
חללית "סויוז TM-16" שימש חללית חירום.
ב-3 ביולי 1993 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-17. ב-22 ביולי חללית "סויוז TM-16" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי מנאקוב, אלכסנדר פולישצ'וק וז'אן פייר אניירה מצרפת שהגיע לחלל בחללית "סויוז TM-17".
הם נחתו באותו יום בצפון קזחסטן.
סויוז TM-17 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-1 ביולי 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה.
ז'אן פייר אניירה (במהראה בלבד)
"סויוז TM-17" שוגרה ב-1 ביולי 1993 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-3 ביולי למודול הבסיסי של תחנת החלל ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 13 בפיקוד גנאדי מנאקוב.
במשך שלושה שבועות התבצעו תוכניות ניסוי במסגרת פרויקט Altair תוך שיתוף פעולה עם ז'אן פייר אניירה הצרפתי.
הציוד הנדרש הגיע לתחנת החלל מראש בחללית פרוגרס M-18. לאחר 20 ימים ז'אן פייר אניירה חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-16 ביחד עם צוות המקורי של החללית.
ז'אן פייר אניירה ביחד עם חברי משלחת מס' 13 עזבו את תחנת החלל ב-21 ביולי בחללית סויוז TM-16.
וסילי ציבלייב ואלכסנדר סרברוב המשיכו בשהייה בתחנת החלל במסגרת משלחת מס' 13. חללית "סויוז TM-17" שימשה חללית חירום.
ב-10 בינואר 1994 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-18 החלה חפיפה עם חברי הצוות של משלחת מס' 15.
ב-14 בינואר 1994 בשעה 7:37 חללית "סויוז TM-17" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה וסילי ציבלייב ואלכסנדר סרברוב.
במהלך תמרון בקרבת תחנת החלל מיר לצורך בחינת מודול "קריסטל" ציבלייב דיווח על בעיות בשליטה על החללית.
סויוז TM-18 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-8 בינואר 1994 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה.
"סויוז TM-18" שוגרה ב-8 בינואר 1994 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-10 בינואר למודול "קוואנט 1" של תחנת החלל ועברה ללא בעיות.
לאחר ביצוע חפיפה, משלחת מס' 14 עזבה את תחנת החלל מיר בחללית סויוז TM-17. אחריות על תחנת החללע עברה למשלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב.
ב-21 בינואר בוצע שינוי מיקום עגינה של החללית והיא חוברה לתא עגינה במודול הבסיסי.
ב-1 ביולי לתחנת החלל התחברה חללית "סויוז TM-19".
ב-9 ביולי "סויוז TM-18" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה ויקטור אפנסייב ויורי אוסצ'וב.
באותו יום הם נחתו בהצלחה בשטח צפון קזחסטן.
ולרי פוליאקוב נותר בתחנת החלל להמשך פעילות במסגרת משלחת מס' 16 בפיקוד יורי מלנצ'נקו.
סויוז TM-19 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-1 ביולי 1994 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה.
המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר עם חברי משלחת מס' 16.
טלגט מוסאבייב - מהנדס טיסה (נולד בקזחסטן הסובייטית, בשנת 2007 חזר לקזחסטן וקיבל אזרחות המדינה)
אולף מרבולד - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)
ילנה קונדקובה - מהנדסת טיסה
"סויוז TM-19" שוגרה ב-1 ביולי 1994 מקוסמודרום בייקונור.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-3 ביולי למודול "קוואנט 1" של תחנת החלל ועברה ללא בעיות.
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב.
לאחר ביצוע חפיפה, צוות משלחת מס' 15 עזב את תחנת החלל בחללית סויוז TM-17. משלחת מס' 16 החלה את פעילותה הסדירה, כאשר ולרי פוליאקוב שהיה חבר במשלחת מס' 15 נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת החדשה.
חללית "סויוז TM-18" שימש חללית חירום.
ב-6 באוקטובר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-20. בכך צוות תחנת החלל גדל ל-6 אנשים.
מרבולד החל בביצוע ניסויים במסגרת תוכנית EUROMIR-94. ב-11 באוקטובר עקב קצר במערכת החשמל החלו בעיות באספקת החשמל והיה צורך לדחות מספר ניסויים.
ב-3 בנובמבר "סויוז TM-19" התנתקה מתחנת החלל והתרחקה בכ-190 מ'.
מטרת התמרון הייתה לבדוק פעילות מערכת עגינה אוטומטית שכשלה כבר פעמיים.
הפעם מערכת עגינה פעלה באופן תקין.
ב-4 בנובמבר חללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה יורי מלנצ'נקו, טלגט מוסאבייב ואולף מרבולד מגרמניה שהגיע לתחנת החלל בחללית "סויוז TM-20".
אחריות על תחנת החלל עבר למשלחת מס' 17 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו.
הנחיתה עברה ללא בעיות וחללית נחתה בצפון קזחסטן.
סויוז TM-20 הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-3 באוקטובר 1994 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה.
המטרה הייתה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר עם משלחת מס' 17.
ילנה קונדקובה - מהנסדת טיסה
אולף מרבולד - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבד)
ולרי פוליאקוב - רופא-קוסמונאוט (בנחיתה בלבד)
סרגיי אוודייב - מהנסדת טיסה
פדרו דוקו - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-20" שוגרה ב-3 באוקטובר 1994 מקוסמודרום בייקונור.
במהלך עגינה בתחנת החלל מיר כשלה מערכת אוטומטית ותמרון נעשה ידנית.
הצוות ביחד עם צוות סויוז TM-19 התחיל בביצוע מחקרים לפי התוכנית.
באותה שעה בתחנת החלל היו 5 אנשים.
ב-4 בנובמבר חללית "סויוז TM-19" התנתקה מתחנת החלל וצוותה ביחד עם אולף מרבולד חזר לכדור הארץ.
ולרי פוליאקוב שהגיע עם חללית "סויוז TM-18" בינואר 1994 המשיך שהייתו בחלל.
רוב המחקרים היו קשורים לחקר חוסר כבידה.
אולף מרבולד ביצע תוכנית שהוכנה על ידי סוכנות החלל האירופית וכללה כ-30 ניסויים.
ניסוי בתורת החומרים נכשל עקב בעיה בציוד.
אולף מרבולד ביצע כל יום בדיקות דם ובדיקות שתן.
מצבה הטכני של פאנלים סולארים של תחנת החלל היה ירוד.
במשך חודש בתחנה פעלו 6 אנשים ובעקבות כך גדלה צריכת החשמל.ב-11 באוקטובר עקב קצר במערכת החשמל החלו בעיות באספקת החשמל.
בעקבות תקלה זו היה צורך לאבד מחדש תוכנית מדעית.
לאחר החלפת חלקי מצבר פגומים עבודה תקינה של תחנת החלל חודשה.
ב-16 במרץ 1995 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-21. בכך צוות תחנת החלל גדל ל-6 אנשים.
ב-22 במרץ "סויוז TM-20" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה אלכסנדר ויקטורנקו, ילנה קונדקובה וולרי פוליאקוב.
ולרי פוליאקוב חזר לכדור הארץ לאחר 437 ימים בחלל.
סויוז TM-22 הייתה משימה מאוישת להחלפת הצוות בתחנת החלל מיר.
כחלק משיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית הצוות כלל אסטרונאוט מגרמניה - תומאס רייטר.
המשימה שוגרה ב-3 בספטמבר 1995 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, על גבי משגר סויוז U2.
תומאס רייטר - אסטרונאוט חוקר
כריסטר פוגלסנג - אסטרונאוט חוקר
"סויוז TM-22" שוגרה ב-3 בספטמבר 1995 מקוסמודרום בייקונור.
ב-5 בספטמבר עגנה החללית במודול הבסיסי של תחנת החלל "מיר".
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 19 בפיקוד אנטולי סולוביוב.
לאחר הליך העברת אחריות הם עזבו את בתחנת החלל ב-11 בספטמבר.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 20 שהתחילה בפעילות סדירה.
חללית "סויוז TM-22" שימשה חללית חירום.
ב-23 בפברואר לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-23. על סיפון החללית היו יורי אונופריינקו ויורי אוסצ'וב מרוסיה.
ביחד עם צוות תחנת החלל הם החלו בהכנות להחלפת צוות.
ב-29 בפברואר 1996 גידזנקו, אוודייב ורייטר חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-22 אחרי שהות של 179 ימים בחלל.
החללית נחתה בשטח קזחסטן כמתוכנן.
סויוז TM-23 הייתה משימת סויוז מאוישת להחלפת הצוות בתחנת החלל מיר.
כחלק משיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית בחזרה צוות כלל אסטרונאוט מצרפת - קלודי אניירה.
המשימה שוגרה ב-21 בפברואר 1996 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, בעזרת משגר סויוז U.
יורי אונופריינקו - מפקד צוות
קלודי אניירה - אסטרונאוטית חוקרת (בטיסת חזרה בלבד)
וסילי ציבלייב - מפקד צוות
אלכסנדר לזוטקין - מהנדס טיסה
"סויוז TM-23" שוגרה ב-21 בפברואר 1996 מקוסמודרום בייקונור.
ב-23 בפברואר עגנה החללית במודול "קוואנט 1" של תחנת החלל "מיר".
בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 20 בפיקוד יורי גידזנקו.
לאחר הליך העברת אחריות הם עזבו את בתחנת החלל ב-29 בפברואר.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 21 שהתחילה בפעילות סדירה.
חללית "סויוז TM-23" שימשה חללית חירום.
ב-19 באוגוסט לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-24. על סיפון החללית היו ולרי קורזון ואלכסנדר קאלרי מרוסיה שהיו חברי צוות משלחת מס' 22 וקלודי אניירה מצרפת לביקור קצר.
קלודי אניירה החלה ביישום תוכנית ניסויים מקיפים בתחומי הפיזיולוגיה והביולוגיה ביולוגיה התפתחותית, דינמיקה של נוזלים וטכנולוגיה כחלק שת תוכנת Cassiope שהוכנה עבורה.
ב-2 בספטמבר 1996 צוות משלחת מס' 21 ואניירה חזרו לכדור הארץ בחללית "סויוז TM-22".
סויוז TM-25 הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת קבועה מס' 23. המשימה שוגרה ב-10 בפברואר 1997 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה שלושה אנשי צוות: שני קוסמונאוטים וסילי ציבלייב ואלכסנדר לזוטקין ואסטרונאוט גרמני - ריינהולד אוואלד.
ריינהולד אוואלד - אסטרונאוט חוקר
האנס שלגל - אסטרונאוט חוקר
החללית שוגרה ב-10 בפברואר 1997. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-12 בפברואר החללית התחברה לתחנת החלל מיר.
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-24 ושהה צוות של משלחת מס' 22 שכלל ולרי קורזון ואלכסנדר קאלרי מרוסיה וג'רי לינינג'ר מארצות הברית.
הצוותים שכללו יחד 6 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים.
רינהולד אוואלד ביצע ניסויים לפי תוכנית גרמנית-רוסית "מיר 97" שכללה בעיקר ניסויים בתחום הרפואה.
ב-2 במרץ חללית "סויוז TM-23" התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה ולרי קורזון ואלכסנדר קאלרי מרוסיה ואסטרונאוט גרמני - ריינהולד אוואלד.משלחת מס' 23 החלה לפעול לפי תוכנית.
ב-7 באוגוסט שוגרה חללית סויוז TM-26 ועל סיפונה צוות של משלחת מס' 24. הם התחברו לתחנת החלל והחל הליך מסודר של העברת שליטה על התחנה למשלחת קבועה חדשה.
"סויוז TM-25" נחתה ב-14 באוגוסט 1997 כאשר על סיפונה היו שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה.
בתחנת החלל מיר נותרו אנטולי סולוביוב ופאבל וינוגרדוב שהגיעו עם "סויוז TM-26" ופול שהמשיך את פעילותו בחלל.
סויוז TM-26 הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת קבועה מס' 24. המשימה שוגרה ב-5 באוגוסט 1997 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה שתי אנשי צוות: שני קוסמונאוטים אנטולי סולוביוב ופאבל וינוגרדוב.
בנוסף לתוכנית ניסויים והחלפת צוות קוסמונאוטים החלו בפעילות תיקון של מודול "ספקטר" הפגוע.
לאופולד אייארטס - אסטרונאוט חוקר
החללית שוגרה ב-5 באוגוסט 1997. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-7 באוגוסט החללית התחברה לתחנת החלל מיר.
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-25 ושהה בה צוות של משלחת מס' 23 לתחנת החלל מיר שכלל וסילי ציבלייב ואלכסנדר לזוטקין מרוסיה ומייקל פול מארצות הברית.
הצוותים שכללו יחד 5 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים והעברת תחנת החלל לאחריות משלחת מס' 24.
ב-14 באוגוסט חללית "סויוז TM-24" התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה וסילי ציבלייב ואלכסנדר לזוטקין מרוסיה.
משלחת מס' 24 החלה לפעול לפי תוכנית.
ב-31 בינואר 1998 שוגרה חללית סויוז TM-27 ועל סיפונה צוות של משלחת מס' 25. הם התחברו לתחנת החלל והחל הליך מסודר של העברת שליטה על התחנה למשלחת קבועה חדשה.
בחללית זו הגיע גם לאופולד אייארטס מצרפת.
צוות התחנה גדל ל-6. הם התחלו בהעברה של תחנת החלל לצוות חדש.
לאופולד אינארץ החל בתוכנית ניסויים בתחום רפואה וביולוגיה שהוכנה על ידי סוכנות החלל הצרפתית.
"סויוז TM-26" נחתה ב-19 בפברואר 1998 כשבתוכה שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה והאסטרונאוט לאופולד אייארטס (לאחר 20 ימים בחלל).
בתחנת החלל מיר נותרו טלגט מוסאבייב וניקולאי בודארין שהגיעו עם "סויוז TM-27" ואנדי תומאס שהיה חבר משלחת מס' 24 והמשיך את פעילותו בחלל.
סויוז TM-27 הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת מס' 25. המשימה שוגרה ב-29 בינואר 1998 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה מספר אנשי צוות: שני קוסמונאוטים רוסים ואסטרונאוט צרפתי.
בנוסף לתוכנית ניסויים והחלפת צוות קוסמונאוטים המשיכו בפעילות תיקון של מודול "ספקטר" הפגוע ועבודות תחזוקה של תחנת החלל.
יורי בטורין - מהנדס טיסה
סרגיי טרשצ'וב - מהנדס טיסה
ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט חוקר
ב-29 בינואר 1998 החללית שוגרה לחלל.
ב-31 בינואר היא תחברה לתחנת החלל מיר.
החיבור בוצע לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-26 ושהה בה צוות של משלחת מס' 24 בפיקוד אנטולי סולוביוב.
הצוותים שכללו יחד 6 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים והעברת תחנת החלל לצוות משלחת מס' 25.
ב-20 בפברואר חללית התנתקה ממודול "קוואנט 1" וחוברה מחדש לתא עגינה קדמי במודול הבסיסי.
לאופולד אייארטס החל ביישום תוכנית "פגסוס" של סוכנות החלל הצרפתית.
התוכנית כללה ניסויים בתחום רפואה, ביולוגיה, תורת החומרים וטכנולוגיה.
ב-19 בפברואר חללית "סויוז TM-26" התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה אנטולי סולוביוב, פאבל וינוגרדוב ולאופולד אייארטס וחזרה לכדור הארץ.
משלחת מס' 25 החלה לפעול לפי תוכנית.
ב-13 באוגוסט 1998 שוגרה חללית סויוז TM-28 ועל סיפונה צוות של משלחת מס' 26. החללית התחברה לתחנת החלל והחל הליך מסודר של העברת שליטה על התחנה למשלחת החדשה.
"סויוז TM-27" נחתה ב-25 באוגוסט 1998 כשבתוכה שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה ויורי בטורין שהגיע ב-"סויוז TM-28".
בתחנת החלל מיר נותרו גנאדי פדאלקה וסרגיי אבדייב שהגיעו עם "סויוז TM-28".
סויוז TM-28 הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת קבועה מס' 26. המשימה שוגרה ב-13 באוגוסט 1998 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן שמנוהל על ידי רוסיה.
יורי בטורין - קוסמונאוט חוקר
איוואן בלה - מהנדס טיסה
אולג קוטוב - קוסמונאוט חוקר
ב-13 באוגוסט 1998 החללית שוגרה לחלל.
ב-15 באוגוסט תחברה לתחנת החלל מיר.
שלב אחרון של העגינה בוצע ידנית.
העגינה בוצע למודול "קוואנט 1".
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-27 ושהה בה צוות של משלחת מס' 25 בפיקוד טלגט מוסאבייב.
הצוותים שכללו יחד 5 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים והעברת תחנת החלל לצוות משלחת מס' 26
ב-25 באוגוסט חללית סויוז TM-27 התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה טלגט מוסאבייב - מפקד, ניקולאי בודארין ויורי בטורין.
לאחר עזיבתו, חללית פרוגרס M-39 התחברה מחדש לתחנת החלל.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 26. חללית "סויוז TM-28" שימשה חללית חירום.
ב-27 באוגוסט חללית התנתקה ממודול "קוואנט 1" וחוברה מחדש לתא עגינה קדמי במודול הבסיסי.
ב-8 בפברואר 1999 חללית התנתקה מתחנת החלל ועגנה במודול "קוואנט 1".
סויוז TM-29 התחברה לתחנת החלל ב-22 בפברואר איתה הגיעו לתחנת החלל ויקטור אפנסייב מרוסיה, איוואן בלה מסלובקיה וז'אן פייר אניירה מצרפת.
"סויוז TM-28" התנתקה מתחנת החלל ונחתה ב-28 בפברואר 1999 כשבתוכה גנאדי פדאלקה ואיוואן בלה.
בתחנת החלל מיר נותרו סרגיי אוודייב לצד ויקטור אפנסייב וז'אן פייר אניירה שהגיעה עם "סויוז TM-29".
סויוז TM-29 הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת מס' 27. המשימה שוגרה ב-20 בפברואר 1999 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן שמנוהל על רוסיה.
ז'אן פייר אניירה - מהנדס טיסה
איוואן בלה - קוסמונאוט חוקר
קלודי אניירה - מהנדסת טיסה
מיכל פוליה - קוסמונאוט חוקר
ב-20 בפברואר 1999 החללית שוגרה לחלל וכעבור יומיים התחברה למודול הבסיסי של תחנת החלל מיר.
באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-28 ושהה צוות משלחת מס' 26 בפיקוד גנאדי פדאלקה.
הצוותים שכללו יחד 5 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים והעברת תחנת החלל לאחריות צוות משלחת מס' 27.
איוואן בלה החל בביצוע תוכנית ניסויים בעיקר בתחום ביולוגיה.
ב-27 בפברואר חללית סויוז TM-28 התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי פדאלקה - מפקד ואיוואן בלה.
סרגיי אוודייב נותר בתחנת החלל.
צוות משלחת מס' 27 החל בביצוע ניסויים לפי תוכנית.
חללית "סויוז TM-29" נותרה בתחנת החלל כחללית חירום.
"סויוז TM-29" התנתקה מתחנת החלל ונחתה ב-27 באוגוסט 1999 כמתוכנן בשטח קזחסטן כאשר בתוכה כל הצוות של תחנת החלל.
סרגיי אבדייב חזר לכדור הארץ לאחר כ-380 ימים בחלל.
תחנת החלל "מיר" נותרה לא מאוישת.
סויוז TM-31 , הייתה משימה ראשונה עם משלחת קבועה לתחנת החלל הבין-לאומית.
יורי גידזנקו - מפקד וטייס החללית
ויליאם שפרד - מהנדס טיסה ומפקד משלחת קבועה
טלגט מוסאבייב - מפקד וטייס החללית
דניס טיטו - מהנדס טיסה
ולדימיר דז'ורוב - מפקד וטייס החללית
מיכאיל טיורין - מהנדס טיסה
קנת באוארסוקס - מהנדס טיסה