tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים הוא מוסד ללא כוונת רווח שעורך בדיקות לגילוי HIV ומחלות מין בשחקני פורנוגרפיה (Adult Industry הוא כינוי באנגלית למונח "תעשיית הפורנוגרפיה").
רוב הבדיקות נערכות במטות הקרן בעמק סן פרננדו (שבלוס אנג'לס, קליפורניה) הממוקמים בשרמן אוקס ובגרנדה הילס.
בכל חודש כ-4,000 שחקנים נבדקים בבדיקות HIV.
הבדיקה אפקטיבית 10 ימים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית (כלומר אם אדם נדבק 10 ימים או יותר לפני ביצוע הבדיקה, הבדיקה תזהה את הנגיף) (HIV-1 DNA, by PCR) לעומת בדיקות אחרות (HIV ELISA) שאפקטיביות 6 חודשים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית.
בדיקות אחרות כוללת מחלות מין כגון כלמידיה, זיבה ועגבת.
בנוסף לשירותים הרפואיים, מספק ה-AIM גם שירותים אחרים לשחקנים כדוגמת סרטי הסברה וייעוץ, הכוונה פיננסית, ייעוץ לשחקניות פורנוגרפיה שהן אמהות וכיוצא בזה.
בשנות ה-80 של המאה העשרים התפרצות של נגיף ה-HIV גרמה למספר מקרי מוות של שחקני פורנוגרפיה, ונוצר צורך להתמודד עם בעיה זו.
מנהלת ה-AIM היא ד"ר שרון מיטשל, שחקנית פורנוגרפיה שעזבה פעילות זו בשנת 1996, התמחתה בייעוץ לבריאות הציבור ובסקסולוגיה, והקימה את הקרן ב-1998.
הקרן עזרה להקמת מערכת בדיקות בארצות הברית ששחקני פורנוגרפיה פעילים נבדקים בה לפחות פעם ב-30 יום, לרוב מדובר בבדיקה כל 14 יום.
חברות הפקת סרטי פורנוגרפיה דורשות מכל שחקן תוצאה שלילית של בדיקה כזאת לפני השתתפות בסרט בו מקיימים יחסי מין ללא קונדומים.
כאשר חלון הזמן המקובל בין ביצוע הבדיקה להשתתפות בסרט הוא בין 10 ל-30 יום ובדרך כלל מקובל חלון 14 יום.
מערכת זו של בדיקות הובילה לשיעור נשאות HIV נמוך במיוחד בענף סרטי הפורנוגרפיה (למרות שברוב רובם של סרטי הפורנוגרפיה ההטרוסקסואלי לא משתמשים בקונדומים): בארבע השנים שקדמו לשנת 2004 לא נרשם מקרה איידס בקרב שחקני פורנוגרפיה, וכן משנת 2004 ועד היום (2009) אף שחקן פורנוגרפיה לא אובחן כנשאי HIV.
ב-2004 ה-AIM סייע להשבתת ענף סרטי הפורנוגרפיה למשך כמעט חודשיים לאחר ששחקן הפורנוגרפיה דארן ג'יימס נמצא נשא בבדיקת HIV.
כדי למנוע התפרצות של הנגיף נבדקו הפרטנריות שלו (והפרטנרים שלהן וכו') ו-4 שחקניות פורנוגרפיה שהשתתפו איתו בצילומי סרט פורנוגרפיה בברזיל נמצאו נשאיות HIV.
ג'יימס קיים ככל הנראה יחסים עם 12 נשים מאז בדיקת ה-HIV הראשונית שלו במרץ 2004 ועד חזרתו מברזיל.
מאז 2006 מציעה AIM שירותים מקוונים להזמנת בדיקות למחלות מין ולתשלום עבורן בקליניקות מקומיות ומעבדות בערים רבות.
גישה מקוונת לתוצאות הבדיקות מונעת זיוף מסמכי בדיקות, מאחר שהנבדקים יכולים לשתף אחרים בתוצאות דרך אתר האינטרנט, הדואר האלקטרוני או הטלפון הנייד, תוך שמירה על פרטיותם.
בתחילת שנת 2011 פרסם האתר Porn Wikileaks מאגר מידע ובו למעלה מ-15,000 שמות של שחקני סרטים פורנוגרפיים ותוצאות בדיקות למחלות מין שנעשו להם.
בחודש מאי נסגרו משרדי הקרן, היא הכריזה על חדלות פרעון והפסיקה לספק שירותי בדיקה.
נגד החברה הוגשה אף תביעה על פגיעה בפרטיות בטענה כי במחדליה גרמה לדליפת מידע מתוך מאגר המידע שהוחזק על ידה.
הקרן לירושלים היא קרן עירונית הפועלת על מנת "לסייע בצמיחתה של ירושלים כעיר מודרנית, סובלנית, פלורליסטית, תרבותית, בעלת חוזק כלכלי וקהילות מגוונות".
מאז היווסדה ב-1966, גייסה הקרן למעלה מחמישה מיליארד שקלים, שהושקעו במיזמים בירושלים.
הקרן נוסדה בשנת 1966 על ידי ראש העיר דאז טדי קולק, בעזרתה של רות חשין.
רוב התרומות שהקרן מגייסת מגיעות מתורמים יהודים בתפוצות, ומיעוטן מתרומות של אזרחים ישראלים.
הקרן לירושלים מתרכזת ביזמות חברתית-תרבותית המכוונת לסדר היום ולצרכים המיוחדים של החברה האזרחית בירושלים.
הקרן מתמקדת בפרויקטים בתחומים של העצמה קהילתית, תרבות יוצרת ומנהיגות עתידית.
הפרויקטים בהם מעורבת הקרן יוצרים הזדמנויות עבור כל אוכלוסיות העיר, והם נוגעים לחינוך, תרבות, קהילה ורווחה, דיאלוג וחיים משותפים.
במשך השנים הייתה אחד ממקורות המימון העיקריים לפרויקטים ציבורים רחבי היקף בעיר.
הקרן הייתה מעורבת בסיוע לכפרי הסטודנטים בעיר, ולהקמת גינות ציבוריות, ספריות ציבוריות וגני משחקים ברחבי העיר.
הקרן מפעילה תוכנית מלגות עירונית לסטודנטים, מעניקה את פרס ירושלים למנהיגות צעירה בשיתוף עם קרן מיימונידיס ומובילה את "קואליציית הסובלנות" אשר הוקמה בשנת 2016 בעקבות רצח שירה בנקי במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים.
הקרן מעניקה משנת תשפ"ד 2024 את פרס משכנות שאננים לפרוזה עברית בסך 15,000 במסגרת פסטיבל הסופרים.ות הבינלאומי.
נשיא הקרן הוא אריק גרבלסקי; מנכ"ל הקרן הוא אמרי בן עמי; יו"ר הוועד המנהל הוא דוד ברודט.
בוועד המנהל של הקרן חברים דוד ברודט, רות חשין, מאיר חת, משה וידמן, דן זיסקינד, תמי בן-דוד, גארי ליבלר, סלי מרידור, אלן האסנפלד, יורם בליזובסקי, רונית אברמזון, סטיוארט הרשקוביץ ויוהנה ארביב-פרוג'ה.
במשך שנים ארוכות עמדה בראש הקרן רות חשין ובשנים 2000–2011 שימשה כנשיאת הקרן.
דן מרידור שימש כיושב ראש הקרן בין 2003 ל-2008. מרק סופר שימש כנשיא בשנים 2011–2015, ובשנים 2015–2018 שימשה יוהנה ארביב-פרוג'ה כנשיאת הקרן, בשנים 2019-2024 כיהן שי דורון כנשיא הקרן
הקרן לידידות היא ארגון חברתי הפועל בארצות הברית ובישראל בתחומי עלייה וקליטה, רווחה וביטחון.
המשאבים הכספיים של הקרן מגויסים ברובם המוחלט מתרומות של נוצרים אוונגליסטים התומכים בציונות בארצות הברית וברחבי העולם וחלקם הקטן מתרומות של יהודים ברחבי העולם וישראלים.
הקרן גייסה מאז הקמתה יותר מ-1.3 מיליארד ש"ח לביצוע מגוון פרויקטים חברתיים בישראל.
הארגון נוסד בארצות הברית בשנת 1983 על ידי הרב יחיאל אקשטיין בשם Holyland Fellowship of Christians and Jews במטרה לקדם ידידות, הבנה ותיאום בין נוצרים אוונגליסטים ויהודים בכל הנוגע לעניינם המשותף באהדה לציונות ובתמיכה בישראל.
עם אקשטיין חברו מנהיגים בולטים בימין האמריקאי, ביניהם פט רוברטסון, ג'רי פולוול ואחרים שמצאו לנכון לקדם בקרב קהל תומכיהם מטרות של סיוע לעליית קהילות יהודיות במצוקה וקליטתן בישראל.
בשנת 2000 פתח הארגון משרד בישראל בשם "הקרן לידידות", ללא אזכור השותפות הנוצרית-יהודית בשם העברי.
לוגו הארגון חודש בשנת 2012 ובו שמו הבינלאומי של הארגון.
הרב יחיאל אקשטיין כיהן כנשיא הארגון עד לפטירתו.
נשיאת הקרן היא יעל אקשטיין בתו הפעילה בארגון מזה 14 שנה.
הקרן פועלת באופן עצמאי ובשיתוף פעולה עם גופים נוספים בתחומי עוני ורווחה, חירום וביטחון ועלייה וקליטה.
הקרן תומכת בארגונים ובעמותות רבות המסייעים לאוכלוסיות במצוקה, ברשויות מקומיות ובפרויקטים ממשלתיים ופועלת למען רווחתם של יהודים וחיזוקן של קהילות יהודיות ברחבי העולם.
במסגרת זו היא מפעילה מאות פרויקטים בשנה, המקדמים קבוצות שונות בחברה הישראלית: עולים חדשים, ילדים ונוער בסיכון, קשישים וניצולי שואה, מיעוטים ועוד, ותומכת בפרויקטים לאומיים המופעלים באמצעות משרדי ממשלה שונים.
היא גם מפעילה מערך מתנדבים ארצי.
בין הארגונים הנתמכים על ידי הקרן לידידות: אחריי, רוח נשית, עמותת עלם, הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל, מפעל החסד יד ביד, יד לקשיש ואמונה - תנועת האישה הדתית לאומית.
בכבוד ובידידות: תוכנית הפועלת לרווחת אלפי קשישים נזקקים בצרכים בסיסיים והפגת בדידות בכ–50 רשויות ברחבי הארץ.
מבצעי סיוע שנתיים: סיוע לעשרות אלפי משפחות נזקקות, בעיקר לקראת החגים באמצעות מצרכים ותלושי מזון.
הסיוע ניתן ליהודים, מוסלמים, נוצרים ודרוזים בישראל ובמדינות נוספות.
התנדבות אצל קשישים: הקרן מפעילה מערך מתנדבים ארצי, בו מאות מתנדבים, המעניקים חונכות אישית וחברתית לקשישים בודדים ועריריים.
הקרן מימנה, בין השאר גם את עמותת הצדקה "יהודה יעלה" של יפה דרעי, את מוסדות "מגדל אור" של הרב יצחק דוד גרוסמן, את בתי התמחוי של דודי זילברשלג, ועוד.
זילברשלג נזקק לפסק הלכה מיוחד שהתיר את שיתוף הפעולה החרדי-נוצרי.
ההיתר אפשר להשתמש בכספי הקרן לצורכי סעד בלבד וסיוע לנזקקים, אבל אסר לקיים בו בתי מדרש, לימוד ותפילה.
פעילות בתחומי עלייה, קליטה ויהדות התפוצות
סיוע לקהילות יהודיות: הקרן פועלת לרווחתן של קהילות יהודיות ברחבי העולם באמצעות אספקת צרכים בסיסיים, מימון מסגרות לימוד יהודיות ובמוסדות הרווחה.
עלייה וקליטה: החל משנת 2014 החלה הקרן להעלות וללוות עולים חדשים לישראל ממספר מדינות בהן יהודים חווים מצוקה אנטישמית או כלכלית.
נכון ליוני 2016 העלתה הקרן מעל ל-3,600 עולים חדשים מהמדינות: אוקראינה, צרפת, מולדובה, אורוגוואי, ספרד, וונצואלה, בלארוס, בוליביה ואזרבייג'ן.
העולים מקבלים סל רווחה בנוסף לסל הקליטה של משרד הקליטה.
התנדבות בקבלת עולים חדשים: הקרן מפעילה מתנדבים מכל רחבי הארץ המעוניינים להגיע לקבלת פני העולים החדשים בנמל התעופה בן-גוריון.
במסגרת פעילותה למען יהדות התפוצות הקימה הקרן ביולי 2014 מחנה פליטים ליהודים שברחו מאימת מלחמת האזרחים במזרח אוקראינה, כ-200 במספר, ואף סייעה באוגוסט לחילוצם של כעשרים מהם, מהעיר הנצורה לוגנסק.
חיילים בודדים או חיים בעוני: סיוע כלכלי לעשרות אלפי חיילים החיים בעוני וחיילים בודדים באמצעות האגודה למען החייל ו"ניידות ידידות" המסייעות לחיילים בשטח.
הקרן תומכת בחיילי צה"ל ומעניקה "כרטיסי ידידות" לחיילים נזקקים ובודדים, לרכישת מוצרי יסוד, ותומכת בארגונים ועמותות המסייעים לחיילים.
נפגעי טרור: תוכנית סיוע שהוקמה עם תחילת גל הטרור בספטמבר 2015 ובמסגרתה כל משפחה נפגעת פעולות איבה מקבלת באופן מיידי מענק על סך 4,000 ₪ לסיוע בהוצאות חיוניות.
רפואה ובתי חולים: הקרן מסייעת לבתי חולים ומרכזים רפואיים במימון מכשירי רפואה כמו MRI וחדרי ניתוח.
בין בתי החולים שנתמכו על ידי הקרן נכללים בתי החולים הדסה עין כרם בירושלים, סורוקה בבאר שבע, המרכז הרפואי זיו בצפת, פוריה בטבריה, לניאדו בנתניה, הלל יפה בחדרה, העמק בעפולה ובית החולים הסקוטי בנצרת.
בעקבות מבצע צוק איתן תרמה הקרן לידידות מרכז טראומה למועצה האזורית שער הנגב.
בעקבות גל הטרור שהחל בספטמבר 2015 רכשה הקרן רכב חפ"ק מיוחד עבור עיריית ירושלים.
אבטחת מוסדות בחו"ל: הקרן ממנת את חיזוק מערך האבטחה של עשרות מוסדות יהודיים ובתי חב"ד ביותר מ-40 מדינות.
בקרב גורמים יהודיים אורתודוקסים, הן דתיים לאומיים והן חרדיים, קיימת מחלוקת בדבר היחס אל הקרן.
היו בהם שמתחו עליה ביקורת, אף על פי שמייסד הקרן והרוח החיה בה, הרב יחיאל אקשטיין, הוא רב אורתודוקסי, ואף מוסמך של ישיבה יוניברסיטי (הרב יוסף דב סולובייצ'יק).
גורמים אלה ראו בפעילותה משום פעילות מקדמת מיסיון.
לטענתם, מטרת הקרן, בתרומותיה הרבות, לרכוש את אמון הציבור, לפרוץ את מחסום ההרתעה היהודי בפני הנצרות וליצור לה לגיטימציה.
כמו כן, לטענתם, תמיכת הנוצרים במדינת ישראל היא מפני שהם רואים במדינה שלב בגאולה הנוצרית, בה הם מאמינים, ועל כן אותם גורמים שוללים נחרצות קבלת כספי סיוע מהקרן.
בין הרבנים האורתודוקסים שפסקו שאסור לקבל כסף מהקרן לידידות, נמצאים הרבנים אברהם שפירא (הראשון שפסק איסור בשנת תשס"א), שמחה הכהן קוק, דב ליאור, יעקב שפירא, צפניה דרורי, שלמה אבינר, אליקים לבנון, נסים קרליץ ומאיר מאזוז.
עמדה מעורפלת הציג הרב מרדכי אליהו: בתחילה התיר ליהנות מתרומות הקרן, אך שנתיים מאוחר יותר חתם על איסור לקיחת כספים מהקרן.
עם זאת, הוא פסק לכל מי ששאל אותו באופן אישי, כי מותר ליהנות מכספי הקרן, כפי שאכן עושים מוסדות חסד רבים שהוא עמד בראשם.
בנו של מרדכי אליהו, שמואל אליהו פסק כי מותר לעשות שימוש בכספי הקרן.
את השינוי בעמדותיהם של הרבנים יוסף, אלישיב ואליהו, הסביר אקשטיין במהלך של "רדיפה אישית" שהנחיתו עליו מינה פנטון, לשעבר חברת מועצת העיר ירושלים, והרב שמחה הכהן קוק, רבה של רחובות: .
רבנים אורתודוקסים אחרים, כגון אליעזר מלמד, נחום רבינוביץ', ישראל רוזן, שמואל אליהו?, חיים אמסלם ודוד סתיו מתירים לקבל כספים מהקרן.
לגבי הרב יוסף שלום אלישיב יש מחלוקת אם התיר או אסר את כספי הקרן לידידות
בתקופת כהונתו של אורי לופוליאנסקי בראשות עיריית ירושלים, נמנעה זו משיתוף פעולה עם הקרן, בשל פסיקות הרבנים המתנגדים.
יורש מקומו של לופוליאנסקי בראשות עיריית ירושלים, ניר ברקת, החליט ב-2009 על חידוש שיתוף הפעולה עם הקרן ובירך על פעילותה.
לדברי אקשטיין, הטענות כנגד הקרן אינן נכונות: "רוב האוונגליסטים, ורוב הנוצרים כנראה, אכן מאמינים שבאחרית הימים כולם יתנצרו.
ההבדל הוא, שיש כאלו שחוצים את הגבול ובאמת מנסים לגרום לאנשים להתנצר עוד בחייהם.
עם כאלו אני לא עובד ולא לוקח מהם כסף.
אני לא מתקרב לאוונגליסטים אקטיביים כאלו ...
מי שתורמים, עושים כן משום שהם מאמינים בתנ"ך ...
ומאמינים שמי שמברך את העם היהודי יבורך בעצמו.
לכן זו ממש מצווה עבורם.
הם מחויבים להזדהות ולעזור לעם היהודי".
"אני יודע שזה לא המסלול הטבעי, אבל אנחנו עומדים לבד נגד כל העולם.
באים עשרות מיליוני נוצרים שרוצים לעמוד לצידנו.
זה פשוט לא הגיוני, לא מוסרי ומאוד מסוכן ...
לא נעבוד איתם רק מכיוון שישו יבוא פעם בחזרה, וכל העולם יקבל אותו?".
עוד טען, כי העביר כספים לרב מרדכי אליהו, וכי הרב עובדיה יוסף תמך בו.
מהצד השני של המתרס, ארגונים נוצריים מתחו ביקורת על התנגדותו של אקשטיין ל"יהדות משיחית", בעוד שזו לטענתם מטרת התורמים.
בנוסף, הם ביקרו את עלות שכרו של אקשטיין.
על לפי הדו"ח השנתי של הקרן בשנת 2014 שפורסם באתר גיידסטאר הגיע שכרו של אקשטיין ל-553,000 ש"ח (כמחציתם הפרשה למענק פרישה עתידי).
בשנת 2007 חתמה הסוכנות היהודית על הסכם שיתוף פעולה עם הקרן לידידות, במסגרתו תגייס הקרן מנוצרים תומכים בעולם 180 מיליון שקל לפרויקטים של עלייה וקליטה, ותקבל מושב לנציג נוצרי בהנהלת הסוכנות.
ארגון יד לאחים הפועל "נגד המיסיון", כהגדרתו, יצא בחריפות נגד הסכם שיתוף פעולה זה.
ביוני 2014 תקף הרב אליקים לבנון החלטה של משרד החינוך לשתף פעולה עם הקרן לידידות בקייטנות קיץ.
הקרן לידידות דחתה את טענותיו של לבנון.
בעקבות דברי לבנון ורבנים אחרים הקימו מתנגדי הקרן את תנועת "ידיד נפש".
התנועה עתרה לבג"ץ נגד הקרן לידידות והפעילה קמפיין תקשורתי נגדה.
הקרן לבריאות וסביבה היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום המחקר הבין-תחומי, בעיקר בתחומים המשיקים בין איכות הסביבה לבריאות האדם.
הקרן נוסדה בשנת 2007, ויו"ר הוועד המנהל שלה הוא פרופסור אילן חת.
הקרן סיימה את פעילותה בסוף שנת 2021.
מטרות הקרן הן להרחיב ולהעמיק את המחקר וההכשרה המדעית בתחום של סביבה ובריאות, להעמיק את מומחיותם של אנשי ממשל וקובעי מדיניות בתחום וכן להעלות את המודעות ולהפיץ מידע מדעי חדשני ומעודכן בקרב הקהל הרחב.
כדי להשיג את מטרותיה, הקרן תומכת במחקרים שנועדו להבין כיצד ניתן להפחית את הזיהום הסביבתי וכן תומכת במחקרים העוסקים בקשר בין בריאות וסביבה ובייחוד בין זיהום סביבתי ובריאות, מתוך מטרה לשפר את איכות בריאות האוכלוסייה בישראל.
הקרן מעניקה מלגות לחוקרים, פוסט-דוקטורנטים, דוקטורנטים ומאסטרנטים חוקרים העוסקים בתחומי המטרה שלה ומארגנת קורסים, כנסים וימי עיון.
במסגרת פעילותה לקידום הבנת הקשר בין בריאות וסביבה בישראל, הקרן העניקה מענקים לאוניברסיטה העברית ולטכניון לפתיחת מרכזי מצוינות בתחומים של חקלאות, בריאות וסביבה ותחום של חשיפה סביבתית ובריאות.
הקרן עורכת מדי שנה כנס המכנס תחת קורת גג אחת את כל בעלי העניין בתחום של בריאות וסביבה ומוקדש לדיון בסוגיות הבוערות במחקר הבינלאומי הרלוונטיות במיוחד לאתגרים הישראלים.
הקרן מוציאה לאור מדי שנה עלון בנושאי בריאות וסביבה, ובו מגוון מאמרים הבוחנים סוגיות רלוונטיות בתחום עיסוקה.
הקרן מפתחת מרכז ידע המציג את המחלות העיקריות המושפעות מהסביבה המזוהמת (כגון אסתמה, פרקינסון, וסרטן השד) ואת הגורמים הסביבתיים העיקריים המשפיעים על הבריאות (חשיפה לאוזון, חלקיקים עדינים וחומרי הדברה).
הקרן לחיפה היא עמותה שנוסדה בשנת 1983 על ידי אנשי ציבור במטרה "ליזום, לארגן, להקים, לבצע, להחזיק ולנהל בחיפה ובנותיה מפעלי תרבות, חברה, חינוך בריאות, חינוך גופני, מדע, ספרות, צדקה, סעד ומפעלי פיתוח אחרים וכן לתמוך ולהשתתף במפעלים כאלה".
מייסדי הקרן היו ראש העירייה אריה גוראל, אנשי העסקים ג'רלד פרדמן, וילי אפטוביצר, דויד אדרס, ויוסי גלוזמן.
עמרם מצנע, שכיהן כראש העיר אחרי אריה גוראל, שימש אף הוא כיו"ר הקרן ונתן תנופה גדולה לפיתוחה.
יו"ר הקרן הנוכחי, יונה יהב, ממשיך גם כן בגיוס נרחב של תרומות למען העיר.
פעילות הקרן בחיפה מתפרשת על תחומים שונים, כגון: דו-קיום, חינוך, תרבות, קהילה, ספורט, סביבה ורווחה.
בשנת 2009 הקימה הקרן אגודת ידידים בגרמניה בנוסף לאגודות ידידי הקרן הקיימות בארצות הברית, קנדה ובריטניה.
מנכ"ל הקרן הוא ד"ר אמנון לשם, היו"ר הוא יונה יהב, ראש העיר חיפה.
הקרן הלאומית למדעי הרוח היא סוכנות ממשלתית עצמאית בארצות הברית אשר הוקמה בשנת 1965 במטרה לתמוך במחקר ולעודד חינוך ותוכניות ציבוריות במדעי הרוח.
משרדי הקרן נמצאים בבירת ארצות הברית, וושינגטון די.
הסוכנות הוקמה מכוח חוק National Foundation on the Arts and the Humanities Act ב-29 בספטמבר 1965. הקרן נותנת מענקים למגוון מוסדות אשר עוסקים בהנגשה ומחקר במדעי הרוח, כמו ספריות, מוזיאונים, ארכיונים, קולג'ים, אוניברסיטאות, תחנות טלוויזיה ציבוריות.
כמו כן מעניקה הקרן מענקים ומלגות לחוקרים אינדיבידואלים.
נשיא הסוכנות נבחר ישירות על ידי נשיא ארצות הברית לתקופה של ארבע שנים, והבחירה עומדת להצבעה על ידי הסנאט.
המועצה של הקרן מונה 26 חברים, אשר גם מתמנים על ידי הנשיא והסנאט, לכהונה של שש שנים.
הקרן מוציאה לאור מגזין בשם "Humanities Magazine".
הקרן מעניקה מדי שנה את המדליה הלאומית למדעי הרוח ואת הזכות לשאת את הרצאת ג'פרסון.
הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה היא מוסד פיננסי בינלאומי המשקיע את כספיו בניסיון להאבק במחלות איידס, שחפת ומלריה.
עד היום הושקעו למעלה מ-2.7 מיליארד דולר ביותר מ-150 מדינות ברחבי העולם במטרה להילחם ולמגר את המחלות הללו.
הקרן העולמית מסייעת באיתור, קידום מודעות המניעה ומציאת פתרון תרופתי למחלות האיידס, השחפת והמלריה.
מטרתה העיקרית היא להפוך את העולם לנקי מאותן מחלות.
הקרן מרכזת את שיתוף הפעולה המתבצע בין הממשל, החברה האזרחית, המגזר הפרטי וקהילות רחבות בכל רחבי העולם, ובאמצעות גישה זו מביאה מונחים חדשים למשמעות הסיוע הכלכלי לבריאות העולמית.
כמו כן, קיימים גופים נוספים אשר הציבו למטרה את המלחמה במחלות הללו, שעימם נמצאת הקרן העולמית בשיתוף פעולה.
במהלך שנות ה-90 המאוחרות מומחים משירותי הבריאות הציבורי קראו להשקעת משאבים לצורך מניעה וטיפול במחלות האיידס השחפת והמלריה.
גילויים חדשים, ידע רפואי נוסף שנוצר עם ההתקדמות הטכנולוגית הרפואית, הביאו להבנה רחבה ומעמיקה יותר של המחלות הללו, ותרמו לקידום חשיבותן בשיח הרפואי הבינלאומי.
באותה התקופה החלה הקהילה הבינלאומית להבחין ולהבין את ההשלכות של מחלת האיידס כפי שנראו במדינות ברחבי אפריקה, הקריביים ואסיה, ואת הצורך בהפקת לקחים לצורכי מניעה במדינות נוספות.
תרופות מצילות חיים חולקו לאנשים הנושאים את נגיף האיידס (HIV), כאשר 90% מאותם חולים לא יכלו כלל להרשות לעצמם לרכוש תרופות מסוג זה.
הדבר הצליח לעורר גל עולמי הקורא להפחתה משמעותית בעלויות הציוד הרפואי והתרופות בפרט, בטענה כי זהו מצרך חיוני והכרחי לכלל הציבור באשר הוא.
אנשים בכל רחבי העולם, ובהם מנהיגים, דמויות מוכרות מתחומי הכלכלה והבריאות, ראשי קהילות וראשי ארגונים לא ממשלתיים כגון ארגון הבריאות העולמי, הבנק העולמי ותורמים נדיבים, השקיעו את מרב המאמצים לצורך חיזוק קרן גלובל במטרה לשנות את הטיפול במחלות הללו.
הקרן העולמית הוקמה בשנת 2002, והפכה בזמן קצר למקור המימון העיקרי לתוכניות במאבק באיידס השחפת והמלריה.
היא השתתפה בלמעלה מ-600 תוכניות סיוע עולמיות, ועל פי נתוניה הגישה טיפול רפואי למעלה מ-3 מיליון חולי איידס, 7.7 מיליון חולי שחפת, וחילקה 160 מיליון כילות ספוגות בקוטלי חרקים למלחמה במלריה.
יתרה מזאת, הקרן מחזקת את תשתיות מערכות הבריאות, ומספקת הדרכות לנותני השירותים הללו במדינות המבקשות לעזרתה.
מיום היווסדה של הקרן בשנת 2002, מטרותיה לא השתנו, והיא זוכה לחסות ממדינות שווייץ וארצות הברית.
כאשר החלה את פעילותה לראשונה, עשתה זאת במסגרת הסכם שירותים אל מול ארגון הבריאות העולמי.
באמצעות ההסדר יכלה הקרן העולמית לקבל תשתית מנהלתית וכלכלית על מנת להתחיל ולפתח פעילותה, והצליחה להוציא לפועל את הפרויקטים הראשונים בתוך שנה אחת בלבד מאז היווסדה.
ההסדר היה זמני בלבד ותוקפו פג בשנת 2008, ומאז פועלת הקרן העולמית באמצעות תשתית מנהלתית משלה, כלומר משאבי האנוש, כספים, מנהלה וכדומה, מה שמאפשר יכולת פעילות גמישה ורחבה בהרבה.
קרן גלובל מבצעת פרויקטים כלל עולמיים, ועד כה פעלה ב-144 מדינות ברחבי העולם.
בין המדינות הנמנות ברשימת הפעילות נמצאות מדינות מיבשת אמריקה כגון ארגנטינה, ברזיל ופרו, מדינות מאסיה כגון הודו וסין, ומדינות אפריקה כמו ניגריה, קניה, אתיופיה, זמביה ועוד.
כספה של הקרן העולמית מוחזק על ידי הבנק העולמי בקרן נאמנות בשווייץ, והכספים משוחררים אך ורק בעת בקשה בכתב מחבר המנהלים של הקרן.
לדוגמה, בכספי הנאמנות של הקרן היו בשנת 2009, 5.6 מיליארד דולר.
בנוסף, התקבלו תרומות על סך 2.59 מיליארד דולר לפעילות בשנת 2009, והקרן הוציאה 3 מיליארד דולר על פעילותה בשנה זו.
מבחינת חלוקת התקציבים, 55% מכספי הקרן הוקצה למאבק באיידס, 16% למאבק בשחפת ו29% למאבק במלריה.
57% מתקצוב הקרן הלך לפעילות שבמדינות אפריקה הדרומיות לסהרה, ו-14% הלך לפעילות במזרח אסיה והפסיפיק.
מבחינת פילוח ההשקעה בפעילויות, 21% מהתקציב הושקע בתרופות, 18% במוצרי בריאות ובציוד, 13% למשאבי אנוש, 12% לניהול התוכניות, 11% להכשרה מקצועית, ו10% לבניית תשתיות, 4% לבקרה פיקוח והפקת לקחים, 11% פעילות אחרת.
בשנת 2009 הקרן העולמית שמה דגש מיוחד על הגברת המאמצים במסגרת המאבק העולמי נגד האיידס, המלריה והשחפת במדינות העולם השלישי.
לפי ההערכות של הארגון, ניצלו חייהם של 4.9 מיליון אנשים ברחבי העולם בשנת 2009 כתוצאה מפעילותו של הארגון מהשקעתו בתחומי הבריאות בעולם.
כ־2.5 מיליון חולי איידס (HIV) ברחבי העולם טופלו תרופתית במהלך שנה זו.
כמו כן, הארגון חילק תרופות ל-6 מיליון חולי שחפת על פי תוכנית dots (Direct observed treatment).
זהו טיפול ישיר תחת השגחה הכולל את אבחון המחלה, ואספקת תרופות אינטנסיבית המדכאות אותה ובקרה לצורכי הפקת לקחים.
כמו כן, חולקו כ-34 מיליון רשתות וכילות למניעת מלריה וכנגד יתושי האנופלס, וכך הגדיל הארגון את מספר הכילות והרשתות שחולקו מאז הקמתו ב-2002 ל-160 מיליון.
70% מהתקציבים שאושרו ישמשו לפרויקטים באפריקה הסאב-סהרית, היות שהיא מכילה 80% מנשאי האיידס ו91% מנשאי המלריה בעולם.
תרומות של מיליארד וחצי דולרים נוספים הובטחו לקרן, ויועברו אליה בשנים הקרובות.
הקרן מקבלת תקציבים באמצעות תרומות מממשלות, תאגידים וחברות פרטיות, ארגוני חברה אזרחית ומיחידים.
43 מיליון דולרים מכספי התרומות שהתקבלו בשנת 2009 הגיעו מהשוק הפרטי.
בשנת 2009 הקרן ניסתה לשפר את יעילותה הכלכלית כדי שתוכל להשקיע יותר במחקר ובאספקת שירותים רפואיים בעולם השלישי, וכתוצאה ממאמצים אלו חסכה מיליארד דולר ב-2009, בהם תשתמש להשקעה חוזרת בתוכניות שונות.
יו"ר ארגון הקרן העולמית בשנת 2009 היה DR.
הארגון שיתף פעולה עם מדינות רבות בשנת 2009. בין השאר, הוא שיתף פעולה עם משרד הבריאות של קנדה, אתיופיה, בולגריה, תימן, מדינות האיחוד האירופאי, יפן, מקסיקו וארצות הברית.
הארגון גם עבד בשיתוף פעולה עם ארגוני סיוע בינלאומי הומניטארי – UNAID,World Health Organization והבנק העולמי.
חבר המנהלים מורכב מנציגי מדינות וארגונים בינלאומיים, והוא זה שמאשר את חלוקת התקציבים של הארגון לפרויקטים במדינות שונות.
לכל פרויקט תקציב דו-שנתי הממומן על ידי מענק הנקרא Grant.
לקרן העולמית יש גופי משנה שמקבלים ממנה מימון, ואחראיים על מימון פרויקט במדינה מסוימת.
דוגמה לארגונים אלו הוא ארגון ה וה CA-().
פרויקטים שאושרו בעבר והתבררו כמוצלחים יכולים להמשיך לפעול במדינה, ומאושרים בתהליך שנקרא שלב שני (Phase 2).
כך, כל פרויקט יכול להיות מתוקצב לתקופה של עד 11 שנים, וכך נמנעת סחבת בירוקרטית מיותרת וכן הצורך לבנות תשתיות חדשות בעבור הפרויקטים הללו.
חבר המנהלים מתכנס 9 פעמים כל שנה לאישור פרויקטים, שכשכל כינוס נקרא Round.
דוגמה לפעילות הקרן באסיה בשנת 2009: סין
מי שאחראי על התקצוב של הפרויקטים בסין הוא ארגון UNOPS.
בתקצוב פרויקטים שונים בסין דנים בכל תשע הפגישות של חבר המנהלים.
את הכספים מקבל ארגון Chinese Center for Disease Control and Prevention של ממשלת סין, וכן ארגון חולי השחפת העולמי.
בשנת 2009 הוקצו 970 מיליון דולר לפעילות הארגון בסין, מתוכם מומשו 230 מיליון דולר לפרויקטים חדשים שיצאו אל הפועל בשנת 2009, ועוד 431 מיליון דולר לפרויקטים שחודשו בשנת 2009 בסין.
שאר הכסף מיועד לפרויקטים שיתחילו לפעול בשנים הבאות.
הפעילות בסין מתמקדת במאבק במלריה, בפוליו ובשחפת.
דוגמה לפעילות הקרן באפריקה בשנת 2009: סודאן ואתיופיה
מדינה אפריקאית חשובה בה יש פעילות רבה של הקרן העולמית היא סודאן.
על התקצוב של הפעילות בסודאן אחראי ארגון KPMG, והיא מאושרת כמעט בכל סבבי הפגישות של חבר המנהלים (2–9).
התקציב אושר לצורכי מאבק באיידס, בשחפת ובמלריה.
מי שאחראיים לתפעל את הפרויקטים השונים בסודאן הם ארגון הפיתוח של האו"ם, ארגון חולי השחפת וארגון Population Services International.
גודל הסיוע שאושר להקצבה לסודאן ב-2009 הוא כ-363 מיליון דולר, מתוכם 172 מיליון דולר הוקצו למיזמים חדשים, ו-148 מיליון דולר לחידוש פרויקטים קיימים.
אתיופיה היא מדינה נוספת בה יש פעילות רחבת היקף של הקרן.
הארגון פועל באתיופיה כנגד האיידס, המלריה והשחפת.
התקציב שאושר לפעילות באתיופיה בשנת 2009 הוא 1.3 מיליארד דולר.
הגוף שאחראי על מימון הפעילות במדינה זו הוא הUNOPS.
האחראיים על תפעול הפרויקטים במדינה הם משרד הבריאות האתיופי, הסוכנות הבינלאומית למאבק באיידס, ארגון חולי השחפת העולמי ורשת נשאי האיידס באתיופיה.
קרן גלובל הקצתה בשנת 2009 415 מיליון דולר לתפעול של פרויקטים חדשים, ו-577 לחידושם של פרויקטים קיימים במדינה.
עם הפעילות החשובה של הקרן ישנן ביקורות העולות, במיוחד בשל אופי חלוקת התרופות בשטח.
יש הטוענים כי הרשת המבצעת של הקרן העולמית אינה עומדת ביעדיה למתן תרופתי הולם לכלל החולים הזקוקים לסיוע.
הקרן העולמית מפיצה מספר משמעותי של תרופות למדינות אפריקה, אך הטענה היא שיש להשקיע משאבים אנושיים רבים יותר לצורכי הפצה רחבה בהרבה, שכן שטחן של המדינות הוא עצום, וחלק ניכר מן התרופות נגנב בטרם הגיעו ליעדן.
עם זאת ניתן להגיד כי הגדלת משאבי האנוש, מצריכה השקעת כספים מן הקרן, וזאת על חשבון קניית ציוד ותרופות נוספים לחולים.
לפי אתר "ארגון הבריאות העולמי" (World Health Organization), קרן גלובל הצליחה בפעולתה למאבק במלריה להביא לירידה חדה בכמות החולים במחלה במדינת אפריקאיות שונות, כמו זנזיבר.
במדינה זו ירד מספר החולים במחלה מכ־45 אלף בשנת 2003, לפחות מ-10 אלפים בשנת 2006, כתוצאה מפעילותה של הקרן.
הקרן שוקדת רבות לתיעוד המחלות הקיימות במדינות השונות ביבשת אפריקה.
דוגמה לכך היא התיעוד של מחלת המלריה, שמהווה את אחד מהמחלות המרכזיות אותן מנסה הקרן להדביר.
הקרן מנסה לתעד את כמות החולים במחלה ביבשת, ושומרת את המידע במאגרים לשם מעקב, טיפול מתאים והפקת לקחים.
למשל, היה תיעוד לחלוקת רשתות שמונעות את תפוצת יתוש האנופלס, חומרי ריסוס להדברת היתוש בבתים ולגבי חלוקת התרופות כנגד המחלה.
תיעוד נוסף מתבצע על ידי מרכזים רפואיים שונים במדינות אפריקה, מה שעוזר לשפר את המידע בנוגע למחלה ולייעל את המאבק להדברתה.
הפעילות הזו נעשית בשיתוף פעולה של "ארגון הבריאות העולמי" ושל קרן גלובל.
פעילות הקרן לשנת 2010 ומטרותיה לעתיד
עד לשנת 2008 ניתנו תרופות שממומנות על ידי הקרן העולמית לכ-4.9 מיליון חולי איידס, המהווים כ-40 אחוזים מחולי האיידס הזקוקים לטיפול תרופתי בעולם.
תרופות רבות נגד שחפת מחולקות על ידי הקרן (DOTS).
בנוסף, הקרן מממנת 63 אחוזים מהתקציבים לטיפול בשחפת בעולם, 57 אחוזים מהתקציבים למאבק במלריה, ו-20 אחוזים מהתקציבים למאבק ב HIV(איידס).
הקרן מממנת פעולות ופרויקטים ב-144 מדינות ברחבי העולם.
עד היום, הקרן הביאה לשיפור בחייהם של חולים רבים מבין 33 מיליון נשאי האיידס ברחבי העולם, מטפלת במאות מיליוני חולים או בעלי סכנה לחשיפה לנגיף המלריה, וב-9.4 מיליון חולי שחפת.
מטרת הארגון היא להביא למיגור המלריה עד לשנת 2015, מה שעדיין רחוק מלהיות ברור אף אם הוא ימשיך את הקצב הנוכחי שלו במאבק במחלה.
כמו כן, הארגון שואף למנוע את ההדבקה של מיליוני אנשים בנגיף ה- HIV(איידס), ופועל להארכת חייהם של החולים נשאי המחלה.
הארגון שואף להגביר את המאמצים העתידיים נגד מחלות האיידס, השחפת והמלריה, וכן לשפר את שירותי הבריאות במדינות העולם כך שיוכלו להתמודד עם המחלות הללו.
אחת ממטרות הארגון היא לחסל כליל עד לשנת 2015 את התופעה של העברת איידס מאמהות נשאיות הנגיף לעובר, באמצעות חלוקת תרופות מתאימות לכך.
יעד נוסף שקרן גלובל שמה לעצמה היא לשפר את היעילות הכלכלית של הארגון, במיוחד לאור תוצאותיו ההרסניות של המשבר הכלכלי העולמי.
הצוות של הארגון בכללותו, הכולל את חבר המנהלים, הצוות התפעולי, ועדות ההנהלה השונות, הצוות הטכני והמפקח הכללי על הארגונים – פועלים כולם לשם התייעלות והפקת לקחים מפעילות קודמת, כדי להביא לשיפור בפעילותה של הקרן.
הקרן למורשת הכותל המערבי הוא גוף שאחראי על הכותל המערבי מטעם משרד ראש הממשלה, וכפוף גם לרשות החברות הממשלתיות.
כיום משמש כיו"ר הקרן הרב שמואל רבינוביץ.
בעבר שימש בתור היו"ר אילן כהן.
הקרן נוסדה בחודש אוקטובר 1988. היא הוקמה לצורך ביצוע עבודות פיתוח, שימור ואחזקה של הכותל המערבי, ניהול החפירות במנהרות הכותל, פיתוח ותשתית, תצוגה של תערוכות והוצאת פרסומים בקשר לכותל.
בישיבת הממשלה ב-19 בדצמבר 2004, התקבלה החלטת ממשלה המרחיבה את תחומי אחריותה של הקרן גם לכל הנעשה ברחבת הכותל המערבי, כולל הנושאים הבאים:
תחום החינוך - הבאת בני נוער, תלמידים וחיילים לסיורים בעיר העתיקה ובכותל המערבי.
אחזקה וניקיון של רחבת הכותל המערבי ומנהרות הכותל המערבי.
אחריות אדמיניסטרטיבית לכל ענייני הכותל.
פיתוח ובינוי של רחבת הכותל וסביבותיה.
מיזמים שמנוהלים על ידי הקרן
הקרן מפעילה פרויקטים רבים, ביניהם:
מנהרות הכותל - מתוך 488 מ' שהם אורכו המלא של הכותל המערבי, חשופים ברחבת הכותל רק 57 מ'.
רוב אורכו של הכותל המערבי כוסה עם השנים על ידי בתי הרובע המוסלמי הצמודים לכותל.
כיום הפרויקט מופעל, מתוחזק ומפותח על ידי הקרן למורשת הכותל.
מרכז שרשרת הדורות - הוא מוזיאון הנמצא ליד הכותל המערבי בירושלים.
המרכז בנוי במספר חללים תת-קרקעיים, ובו מוצגת שרשרת הדורות של העם היהודי על שלל חוליותיה.
באחד מן החדרים ניתן אף להיפגש עם שרידים ארכאולוגיים מימי הבית הראשון והבית השני.
המבקרים עוברים דרך חוליותיה השונות של השרשרת המוצגות באמצעות פיסול בזכוכית, משחקי תאורה ושמע בטכנולוגיה מהמתקדמות בעולם..
בית הכנסת אוהל יצחק - הוא בית כנסת מפואר בגבולו הדרומי של הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.
בית הכנסת שוקם ומנוהל על ידי הקרן.
שער המוגרבים - (או שער הרמב"ם) הוא שער למתחם הר הבית, הנמצא בצדו הדרומי של הכותל המערבי.
כיום, זהו השער היחיד משערי הר הבית דרכו נכנסים להר תיירים לא מוסלמים.
השער כונה כך על שם שכונת המוגרבים, שנהרסה לאחר מלחמת ששת הימים בעבודות להרחבת רחבת הכותל המערבי.
שיפוץ ושיקום הסוללה הופקד על הקרן..
ברכת כהנים בכותל המערבי - מעמד ברכת כהנים המוני בכותל המערבי הוא מנהג שמונהג מאז שנת תשל"א (1970) ומתקיים פעמיים בשנה - בחול המועד של חג הסוכות ושל חג הפסח.
הקרן מפעילה אותו מדי שנה.
פרויקט 'בר מצווה בכותל' - הקרן למורשת הכותל המערבי מעמידה לרשות המשפחות העולות אל הכותל המערבי מערך מידע ותמיכה, המעניק למשפחה החוגגת את מלוא הכלים לאירוע בר מצווה בכותל.
במסגרת זו מסייע מדריך למשפחה החוגגת בכל הצדדים הארגוניים והתוכניים של קיום בר המצווה בכותל.
מנהל מחלקת בר מצווה כיום הוא מר דניאל יום-טוב.
בית מורשת הכותל המערבי (בשלב התכנוני היה נקרא "בית הליבה") - נמצא מול הכותל ונחנך בכסלו תשפ"ב (נובמבר 2021).
הקרן למורשת הכותל הקים את הבניין כדי לשמש כמרכז חינוכי, שיעמיק את הקשר בין העם היהודי לירושלים.
הוא מתנשא לגובה שתי קומות גבוהות (4.70 מ' כל אחת)., ונמצא בו מיצג אור-קולי "מרכז מבקרים שער השמיים".
בקומת הקרקע תהיה מבואה, שלוש כיתות לימוד ואודיטוריום.
בקומה העליונה יהיו משרדים, ספרייה, מרכז למידה בשטח 150 מ"ר וחדרי מערכות.
הגג ייפתח לציבור כמרפסת תצפית, כשהגישה אליו תהיה מכיוון הרובע היהודי.
מתחת למבנה ייפתח לציבור אתר ארכאולוגי, החושף קטע מהרחוב הרומי (שחלק אחר שלו כבר נחשף ופתוח לביקור סמוך לשער האשפות).
הקרן הלאומית למדע היא סוכנות של ממשל ארצות הברית לתמיכה במחקר בסיסי והוראה בכל תחומי המדע (פרט לרפואה, שם משמשים המכונים הלאומיים לבריאות לאותו תפקיד).
תקציב הסוכנות ב־2021 היה 8.5 מיליארד דולר ותקצובה היווה כ־25% מכלל התמיכה הפדרלית במחקר הבסיסי באוניברסיטאות.
בתחומים כגון כלכלה, מתמטיקה ומדעי המחשב מהווה הסוכנות מקור מימון עיקרי.
את פעילות הקרן מכוונת מועצה בת 24 מדענים (National Science Board), שכל חבריה ממונים על ידי נשיא ארצות הברית, באישור הסנאט.
בראש הסוכנות ניצבים מנהל הקרן וסגנו, הממונים אף הם על ידי הנשיא באישור הסנאט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים הממשל את "הלשכה למחקר ופיתוח מדעי" (OSRD - Office of scientific Research and Development).
הלשכה הוקמה על מנת לתעל ולמקד מחקר מדעי להמצאות טכנולוגיות צבאיות בהן פיתוח מכ"ם, מחקרי הישרדות, פענוח צפנים ופיתוח פצצות, בכלל זה "פרויקט מנהטן" לפיתוח פצצת אטום.
לאחר הטלת הפצצה ופרסום פרויקט מנהטן באוגוסט 1945, הועלתה שיטת המחקר ממוקד-המטרה על נס.
הקבוצה המבצעת מחקר במטרה להגיע להישג טכנולוגי מועיל הועמדה בניגוד למדע בסיסי, המתבצע על ידי אינדיבידואלים ("פרימדונות") באוניברסיטאות על מנת לספק את יצר הסקרנות שלהם בלבד.
על מנת לסתור גישה זו כתב מנהל הלשכה, וניבר בוש, לנשיא הארי טרומן מכתב (בכותרת "מדע: החזית האינסופית") בו הזהיר מפני גישה "מכוונת" מדי והדגיש שאפילו פרויקט מנהטן ניצב על כתפי תוצר אינטלקטואלי של הישגי המדע הבסיסי הבלתי-מכוון.
גישתו של בוש התקבלה על ידי הממשל והביאה ב־1950 ליצירת הקרן הלאומית למדע שתכליתה מימון ממשלתי למחקר מדעי עצמאי לטווח ארוך.
עם תחילת המרוץ לחלל ושיגור ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות ב־1957, שהעמיד במבוכה את המדע האמריקאי, הוקצו לסוכנות תקציבים גדולים יותר (40 מיליון דולר, כאשר תקציבה עם הקמתה עמד על 151,000 דולר בלבד) וקרנה בקונגרס עלתה.
במקביל נוסדו DARPA (דאז - ARPA), סוכנות מחלקת ההגנה של ארצות הברית לפיתוחים טכנולוגיים ו־NASA, סוכנות החלל.
כאשר NSF אחראית על אסטרונומיה מכדור הארץ (בכלל זה מימון טלסקופים וטלסקופ רדיו) ונאס"א ממונה על מסע בחלל ואסטרונומיה שמחוץ לכדור הארץ.
בשנת 1959 הוכרזה אנטארקטיקה כיעד למחקר מדעי ואחריות פיתוח וריכוז המחקר האמריקאי ביבשת הוטל על ה־NSF.
החל מ־1968 נפתח ב־NSF תחום חקר הים העמוק, חקר קרקעית האוקיינוסים וקידוחים ימיים עמוקים.
בשנה זו הגיע תקציב המחקר ל־500 מיליון דולר.
במהלך שנות השמונים פיתחה NSF פרוטוקולי תקשורת לתמיכה ופיתוח של ה־ARPANET (האינטרנט הצבאי) לכדי תשתית רשת מחשבים פתוחה.
הרשת, שהוכרזה ב־1985, נקראה NSFNet והיוותה את ראשית האינטרנט הציבורי.
באותה שנה (1985) החל פרויקט במימון NSF לנטר באופן רציף את החור באוזון.
ב־1990 גדל תקציב ה־NSF ועבר את 2 מיליארד דולר.
ב־1994 נוסדה קרן משותפת ל־NSF, DARPA ו־NASA למימון פרויקטים מחקריים לשיפור ה־World Wide Web.
אחד המענקים הוענק לחוקרים מאוניברסיטת סטנפורד, סרגיי ברין ולארי פייג', שפיתחו אלגוריתם בשם PageRank, הבסיס למנוע החיפוש גוגל.
החל מ־1998 מוענקות מלגות למחקר בתחום האנרגיה האפלה.
בסקר מ־2001 התברר שידעתו של הציבור והבנתו בנושאים מדעיים והשיטה המדעית לקויים.
לפיכך, שם לו ה־NSF מטרה לסייע בהוראה, הסברה וחינוך מדעי פופולרי.
תקציב הסוכנות הגיע בשנה זו ל־4 מיליארד דולר.
בעקבות הצונאמי באוקיינוס ההודי בשנת 2004 הקציבה NSF תקציבים לפיתוח מערכות גילוי והתראה מפני צונאמי, יחד עם ממשלת יפן.
מדעי ביולוגיה מולקולריים ותאיים (MCB)
מחשבים ומדעי המידע והנדסת מידע (CISE)
המשרד לתשתיות סייבר מתקדמות (OAC)
מחקר על למידה בהגדרות פורמליות ובלתי פורמליות (DRL)
מערכות כימיות, הנדסה ביולוגית, סביבה ותחבורה (CBET)
חדשנות אזרחית, מכנית וייצור (CMMI)
מערכות חשמל, תקשורת וסייבר (ECCS)
גבולות מתעוררים ופעילויות רב־תחומיות (EFMA)
מדעי המתמטיקה ומדעי הפיזיקה (MPS)
מדעי החברה, ההתנהגות והכלכלה (SBE)
המרכז הלאומי לסטטיסטיקה למדע והנדסה (NCSES)
משרד SBE לפעילות רב־תחומית (SMA)
הקרן המרכזית לישראל היא מלכ"ר אמריקאי המזוהה עם הימין בישראל ושם למטרה את "קידום העם היהודי בארץ אבותיו".
הקרן מנהלת תקציב שנתי של כ-100 מיליון דולר ותומכת בכ-500 עמותות ישראליות.
הקרן פועלת על עיקרון "כל דולר שנכנס – יוצא" ללא עמלת תיווך, ומבטיחה חיסיון מוחלט לתורמיה.
התרומות לקרן מוכרות בידי רשות המיסים האמריקנית והיא משמשת אזרחים אמריקניים כצינור לתרומות לגופים ישראליים.
מאז הקמתה ב-1979 צמחה הקרן באופן ניכר.
ב-2013 ניהלה תרומות בסך 19 מיליון דולר שנתי, ובעשור שלאחר מכן הגיעה לתרומות של כ-107 מיליון דולר שנתי – צמיחה של פי 5.5. בעשור האחרון תרמה הקרן בסך הכל כחצי מיליארד דולר לגופים ישראליים.
עד פטירתה בינואר 2015 כיהנה מייסדת הקרן, הדסה (דסי) מרכוס, כנשיאתה.
לאחר מותה שימש בתפקיד בעלה ארתור מרכוס ומאז מותו ב-2017 עומד בראשה ג'יי מרכוס, בנם.
אחיו של ג'יי, איתמר מרכוס, שימש כסגן יו"ר עד 2010.
הקרן קיבלה לאורך השנים כספים מתורמים אמריקאים, ביניהם ארווין וצ'רנה מוסקוביץ, אילי ההון היהודים-אמריקאים שתרמו מאות מיליוני שקלים לארגוני ימין ישראליים.
תורם מרכזי נוסף היה ארתור דנצ'יק, שתרם כ-125 מיליון שקל לפורום קהלת דרך הקרן בשנים 2013–2023. לאחר חשיפת שמו ב"הארץ" והגדרתו כאחד ממחוללי הרפורמה המשפטית, הודיע דנצ'יק כי יפסיק לתמוך בפורום.
חשיפת שמו היוותה אירוע חריג מבחינת הקרן, שאחד העקרונות המרכזיים שלה הוא הבטחת חיסיון מוחלט לתורמים.
הקרן הוקמה בשנת 1979 תחת השם Gush Emunin ltd ומטרתה הייתה לתמוך בתנועת ההתנחלות בגדה המערבית.
ב-1987 ביקשה הדסה לתרום להתנחלות שילה באמצעות הפדרציה היהודית בניו יורק ודרך קרן קיימת לישראל ארצות הברית.
הארגונים סירבו בנימוק שרשויות המס האמריקאיות אוסרות על תרומות מעבר לקו הירוק.
המרכוסים הגישו תביעה נגד קק"ל בטענה שמפת ארץ ישראל השלמה על הקופה הכחולה יוצרת מצג שווא.
בית משפט בניו יורק קיבל את טענתם, קבע שקק"ל "מטעה את תורמיה" והסב לה "נזק כלכלי ותדמיתי כבד".
בעקבות המשפט שינתה הדסה את שם העמותה ל"הקרן המרכזית לישראל".
בין השנים 1998 עד 2003 הקרן העבירה בתרומות לנמענים בישראל בסכום כולל של כ-9.5 מיליון דולר.
ב-2009 וב-2010 הקרן גייסה כל שנה למעלה מעשרה מיליון דולר.
בשנה שהסתיימה בסוף ינואר 2015, הכנסות הקרן היו מעל 25 מיליון דולר והוצאותיה כמעט 23 מיליון דולר שהועברו לארגונים בישראל.
כיום מנהלת הקרן תקציב שנתי של כ-100 מיליון דולר ותומכת בכ-500 עמותות ישראליות.
הקרן הופעלה בהתנדבות מחנות הטקסטיל של משפחת מרכוס בניו יורק, וכיום מופעלת מביתו הפרטי של ג'יי מרכוס בהתנחלות אפרת.
על פי תחקיר הארץ מ-2025 הארגון הנתמך ביותר על ידי הקרן הוא פורום קהלת, שקיבל כ-125 מיליון שקל בשנים 2013–2023 דרך שני תורמים מרכזיים, שאחד מהם, ארתור דנצ'יק, הפסיק את תמיכתו לאחר חשיפת שמו בתקשורת.
על פי התחקיר הקרן תומכת גם בגופים הבאים:
מוסדות דת וחינוך: מוסדות הקשורים לרב צבי טאו, כולל ישיבת הר המור, ישיבת "מדברה כעדן" במצפה רמון ומכינת "בני דוד" בעלי (8.5 מיליון שקל בשבע שנים).
עמותת "שירת ישראל" שעוסקת בהוצאה לאור של כתבי הרב טאו (חצי מיליון שקל בשנה אחת).
הארגון הפוליטי "התנועה למשילות ודמוקרטיה", שאחד ממייסדיה היה שמחה רוטמן (1.7 מיליון שקל בשש שנים).
גופי מחקר ותקשורת: מכון "מבט לתקשורת הפלסטינית" שמנהל איתמר מרכוס, אחיו של נשיא הקרן, קיבל כ-23 מיליון שקל בשנים 2013–2022 ועוד 5.3 מיליון שקל ב-2023.
בתגובה לכתבה שביקרה את ארצות הברית על כך שהיא מעניקה הטבות מס בגין תרומות להתנחלויות, בין השאר באמצעות הקרן, כתב סגן נשיא הקרן כי המיקום הגאוגרפי של הגוף הנתרם אינו מהווה שיקול בהחלטת הקרן לסייע למטרה ראויה.
חלק מהארגונים שזכו לתמיכת הקרן נמצאים כעת תחת סנקציות בינלאומיות, כולל תנועת נחלה בראשות דניאלה וייס ו"השומר יו"ש" (שקיבל רבע מיליון שקל בארבע שנים) שעליו הטילו ארצות הברית ובריטניה סנקציות בקיץ 2024.
בשנת 2021, לפי מסמכים של מס ההכנסה האמריקאי עמותה אמריקאית הרשומה כעוסקת ב-"מחקר רפואי", קיבלה ב-2021 סכומי עתק מארתור דנצ'יק והעבירה אותם לקרן המרכזית לישראל.
הקרן המרכזית לישראל בתורה הופיעה בדיווחי קהלת לרשם העמותות באותה שנה כתורמת היחידה של הארגון.
בשנת 2025, לפי מסמכים מבוררות בין שני אנשי עסקים ישראלים שפעלו במקסיקו, הקרן שימשה צינור להעברת "תרומות" של 4.2 מיליון דולר לאחד הצדדים כחלק מהתחשבנות עסקית של שני השותפים לשעבר.
רן כהן, מנכ"ל הבלוק הדמוקרטי, מתאר את הקרן כ"גורם מכריע ביכולתם של ארגוני ימין בישראל לפעול ולקדם את האג'נדה ההרסנית שלהם" וטוען כי "חלק רחב מפעילות הקרן מתנהל באפלה".
מיקי גיצין, מנכ"ל הקרן החדשה לישראל, טוען כי "הקרן המרכזית היא צינור פילנתרופי של הימין הקיצוני, כדי לאפשר הזרמת כספים במחשכים למקומות שאי אפשר היה להעביר דרך המנגנונים הרגילים של הפילנתרופיה".
הקרן הלאומית לפארקים זואולוגיים ואקווריומים הוקמה בשנת 1991. הקרן מוקצה למשרד לאיכות הסביבה של ונצואלה, ומטרתה היא ייעוץ ותמיכה בפארקים זואולוגיים והאקווריום הלאומי, וכן בשליטה על הביצועים הטכניים והמקצועיים שלה.
פעילויות הקרן כוללות, אוסף בעלי חיים, חילופי הסכמים עבור האקווריום הטוב ביותר, ותמיכה משפטית.
בנוסף הקרן מפתחת תוכניות שימור לאומיות ובינלאומיות.
הקרן ממשיכה בפיתוח של פארקים זואולוגיים ואקווריומים בוונצואלה כמרכזי שימור.
הקרן למורשת אנטארקטיקה כוללת כיום שתי שותפות, קרן מורשת אנטארקטיקה (ניו זילנד), שנוצרה בשנת 1987 וקרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת, שנוצרה בשנת 1993. הקרן היא קואליציה שנוסדה לקידום המטרות המוצהרות הבאות:
קידום מודעות להיסטוריה האנושית של אנטארקטיקה ושייכותה לעולם המודרני: ולמטרה זו,
לזהות, לשקם, לשמר ולתעד אתרים היסטוריים באנטארקטיקה, המבנים והחפצים שבהם.
לשקם, לשמר ולהגן, לפי הצורך, על יסודות אחרים, לרבות רישומים ארכיוניים, של המורשת ההיסטורית של מאמצי האדם באנטארקטיקה.
לספק אמצעים שיאפשרו למעוניינים, פרטים או ארגונים, לתרום להשגת מטרות הקואליציה.
לפעול לפי אמות מידה נכונות לניהול המורשת.
לפעול בהתאם לעקרונות, המטרות והרוח של הברית האנטארקטית, בפרט, שלוחה V, הגנה וניהול אזורי של הפרוטוקול להגנה סביבתית של אנטארקטיקה (פרוטוקול מדריד); ולשתף פעולה עם שותפים לקואליציה, ואחרים בעלי אינטרסים אנטארקטיים, להשגת מטרות אלה.
הקרן למחקרים מתקדמים היא קרן ממשלתית, שמטרתה לקדם יישום מחקר ופיתוח למען האינטרסים הביטחוניים של רוסיה ומחקרים הנוגעים לפיתוח טכנולוגיות צבאיות וטכנולוגיות לצורך ביצוע מודרניזציה של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, פיתוח ויצירת טכנולוגיות חדשניות והפקת מוצרי היי-טק צבאיים והיא הגוף הממשלתי העיקרי בתחום הפיתוחים הטכנולוגיים עבור הצבא.
קידום התשתית המדעית והטכנולוגית הנחוצה למחקר ופיתוח צבאי
רכש וניהול פרויקטי פיתוח עבור זרועות הצבא
ניתוח ותיאום העבודה בנושאי מחקר צבאי
קיום קשרים עם גורמים זרים בנושאי תשתית ומחקר צבאי
הכוונת המחקר בתחום החלל והלווינות בשיתוף פעולה עם רוסקוסמוס
פיודור, רובוט דמוי אדם למשימות חלל
SOVA, כלי טיס בלתי מאויש למטרות מדידות באטמוספירה
נבחרת 112, פרויקט פדרלי להתראה על מצבי חירום באמצעות כוח מתנדבים.
שמו הרשמי של הפרויקט: "המערכת לעיבוד משותף של נתוני המרחב".
הקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של הפדרציה הרוסית היא ארכיב הקולנוע הראשי של הפדרציה הרוסית, חבר בפדרציה הבינלאומית לארכיוני קולנוע (FIAF).
זהו מוסד תרבות ממלכתי - שומר על אוסף של סרטים וחומרי קולנוע אחרים, המבצע פעילויות איסוף, יצירה, תרבות-חינוך, מחקר, מתודולוגיה והסברה בתחום הקולנוע.
לקרן אוסף גדול של סרטים, המונה כ-80 אלף כותרים - מסרטים אילמים של סוף המאה ה-19 וכלה ביצירות קולנוע רוסיות וזרות עכשוויות.
כמו כן, מאוחסנים כאן כ-450 אלף יחידות של חומרים הקשורים לקולנוע: תסריטים, גיליונות מונטאז', תצלומים, כרזות קולנוע וחומרים אחרים על תולדות הקולנוע.
בשנת 1993, על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית, נכללה קרן הקולנוע הממלכתית בקוד המדינה של חפצים בעלי ערך רב למורשת התרבותית של עמי הפדרציה הרוסית .
בשנת 1998 הפכה הקרן לחברה באיגוד הסינמטקים של אירופה, שממומן על ידי מועצת אירופה.
באותה שנה הוא נכלל בספר השיאים של גינס כאחד משלושת ארכיוני הקולנוע הגדולים בעולם.
מבנה הקרן ממוקם בפרברי מוסקבה, בעיר דומודדובו, במחוז המשנה העמודים הלבנים.
שטחה של קרן הקולנוע הממלכתית הוא 170 דונם, עליהם יש 19 מחסני סרטים ושלושה חדרים לאחסון חומרי נייר ומדיה לאחסון אנלוגי.
מרכז הקולנוע לפסטיבלים ממוקם גם הוא כאן, ומתפקד כקולנוע בסינמטק עם אפשרות להציג סרטים מאוסף הארכיון מסרטים של 35 מ"מ ו-70 מ"מ.
בשנת 1941, עם פתיחת המלחמה הפטריוטית הגדולה, פונה מחסן אחסון הסרטים לאזור וולגה ואז לאורל ולקאזאן, סברדלובסק ונובוסיבירסק.
רק מאז 1944, החומר הקולנועי החל לחזור לכפר העמודים הלבנים ליד מוסקבה.
ב-4 באוקטובר 1948 הונפק צו של מועצת השרים של ברית המועצות, לפיה אחסנת הסרטים באיחוד הסרטים של משרד התרבות של ברית המועצות הפך לקרן הקולנוע הראשית של ברית המועצות (Gosfilmofond).
בשנת 1957 הקרן התקבלה כחברה בפדרציה הבינלאומית לארכיוני הקולנוע (FIAF).
עם זאת, בשנת 1946, בקונגרס FIAF בפריס, צרפת, הוחלט להכיר בברית המועצות בדמות קרן ארכיוני הקולנוע הממלכתית, כחברה מייסדת של הפדרציה.
מנהל הארכיון ויקטור פריבאטו, שהיה ראש קרן הקולנוע הממלכתית מאז 1946, נבחר לסגן נשיא ה-FIAF.
בשנים 1964 ו-1973, בהשתתפות קרן הקולנוע הממלכתית במוסקבה, נערכו קונגרסי ה-FIAF XX ו-XXIX.
בשנת 1966 נפתח במוסקבה בית הקולנוע המתמחה "אשליה" כדי להציג סרטים מהקרן.
בשנת 1992 הוחלף שמו של הקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של ברית המועצות לקרן הממלכתית לסרטי קולנוע של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2018 חגגה קרן הקולנוע 70 שנה להיווסדה.
משימת קרן הקולנוע היא לרשום סרטים, לבדוק את איכותם, את תפוצתם.
בארכיונים של הקרן מאחסנים עותקי לסרטים ביתיים שמהם מכינים סרטים לבתי הקולנוע.
בקרן הקולנוע משוחזרים ומונפקים סרטים, מתפרסמים ספרי עיון על תולדות הקולנוע הרוסי והקולנוע הזר.
קרן הקולנוע בוחרת חומרי קולנוע לאולפני קולנוע, טלוויזיה, מוזיאונים וארגונים אחרים, וכן מחליפה סרטים עם מדינות החברות ב-FIAF.
מאז סוף 1950 החלה הקרן לערוך פעילויות בינלאומיות הכוללות החלפת סרטים, תוכניות קולנוע להצגה בבתי קולנוע ארכיוניים, תיעוד מדעי וטכני.
הארכיון של הקרן לקולנוע קשור למאה ארכיונים מ -70 מדינות.
ב-18 במרץ 1966 במיוחד לצורך הצגת יצירות מהקרן באחד מגורדי השחקים המפורסמים הסטליניסטים, נפתח בית הקולנוע המיוחד "אשליה".
סרט הבכורה היה "אוניית הקרב פוטמקין של סרגיי אייזנשטיין.
באוגוסט 2018, בית הקולנוע נפתח לאחר שיפוץ לקראת תוכנית "ליל הקולנוע".
כתוצאה מהעבודה שונו לוח הצבעים העיקרי בפנים, לוחות רצפת האבן הוחלפו בחומר עמיד יותר - גרניט שחור טבעי.
בנוסף הוחזר המראה המקורי של הכניסה לקולנוע, כתוצאה ממנו נפתחה הקשת ההיסטורית בחזית גורד השחקים.
בנוסף, שוחזר שלט שנעשה בדמותו של זה שהותקן בזמן פתיחת הקולנוע בשנת 1966. כיום, הקולנוע הוא מקום הדגל של קרן הקולנוע עם תוכניות להצגת סרטי ארכיון וכן יצירות מודרניות.
מאז 1997, הקרן מקיימת את פסטיבל העמודים הלבנים.
הפסטיבל מתקיים בכל שנה בשבוע האחרון של ינואר.
המטרה העיקרית של הפסטיבל היא להציג סרטים מהאוסף הממלכתי של הפדרציה הרוסית.
הפסטיבל מציג גם חידושים לסרטים שנוצרו על בסיס אוסף הקרן, סרטים המשתמשים בסרטים מאוספים פרטיים וארכיוני קולנוע לאומיים זרים.
בפסטיבל אין חבר מושבעים מיוחד.
זוכי הפרס של הפסטיבל נקבעים בהצבעה חשאית של משתתפיו ואורחיהם, כולל באופן מסורתי חברים באגודת מבקרי הקולנוע ומבקרי הקולנוע של רוסיה, היסטוריונים ותאורטיקנים של קולנוע וכתבי קולנוע.
התאורטיקן / ההיסטוריון של הקולנוע הטוב ביותר
תוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר על קולנוע.
השתתפות בחיי התרבות של רוסיה
קרן הקולנוע משתתפת באופן קבוע בפסטיבלי קולנוע שונים המתקיימים ברוסיה, כמו: פסטיבל מרידיאן, בכורות בלטיות, מוסקבה-טולוז ופסטיבל מלאך התכלת.
עובדי המפעל השתתפו בצביעה של הסרט השחור-לבן "אביב ברחוב זארצ'ניה", "בוא מחר" ואחרים.
הנהלת הקרן עורכת תחרויות בנושאים קולנועיים, בהם כל אחד יכול לקחת חלק.
לדוגמה, באביב 2011 הוכרזה תחרות על התסריט הטוב ביותר בנושא מורדוביה.
ב-1 בפברואר 2011 ביקר ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין בארכיוני קרן הקולנוע, התוודע לתוכניות לפיתוח המפעל וקיים ישיבה בנושא פיתוח הפצת הקולנוע ברוסיה.
מנובמבר 2001 עד דצמבר 2017, כיהן כמנכ"ל קרן הקולנוע ניקולאי בורודאצ'וב.
בסוף 2017 מספר יוצרי קולנוע רוסים שלחו מכתב פתוח לראש ממשלת הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב בבקשה למנות את ויאצ'סלב טלנוב, ראש קרן הקולנוע, מכיוון שהנהגת קרן הקולנוע ספגה ביקורת "ללא הרף והגינות" על "היעדר הדיאלוג הקונסטרוקטיבי עם יוצרי הסרט ואובדן מומחים מדעיים מרכזיים".
בתחילת 2018 פיטר מדבדב את ראש קרן הקולנוע ניקולאי בורודאצ'וב, שקרובי משפחתו מילאו תפקידים בכירים רבים במחלקות שונות בארגון.
בהוראת ראש ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 9 בינואר 2018, מונה ויאצ'סלב טלנוב, שבעבר עמד בראש מחלקת הקולנוע במשרד התרבות, לתפקיד המנכ"ל, שהבטיח "לפתח פעילויות ארכיון מגוונות, לשחזר, להעתיק ולבצעהדיגיטציה ולהעלות את דמותה של הקרן כמותג עולמי".
הוא תכנן לצמצם את צוות המחלקה המדעית של קרן הקולנוע.
בהנהלת הקרן לא היו ארכיונאים ומומחים מוסמכים בתולדות הקולנוע .
ב-25 בפברואר 2019, בהוראת משרד התרבות של רוסיה, מונה ניקולאי מלקוב למנכ"ל הקרן, לאחר שפוטר מתפקידו כסגן שר התרבות, מיד לאחר כניסתו לתפקיד פוטר כל הצוות הבכיר בקרן ובפסטיבל העמודים הלבנים.
בשנת 2003, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי השני לסרטי אמנות בברגמו (איטליה), סדרת סרטים קצרים "רומנטיקה סנטימנטלית 2000" שהכינה קרן הקולנוע לרגל מאה שנה לסרט העלילתי הרוסי הראשון "סטנקה רזין" (פוניזובה וולניצה, 1908), קיבל פרס מיוחד "על העושר הפילולוגי והיכולת לשחזר את קסם הקולנוע, שכבר לא נמצא שם."
בשנת 2016 הוענק למחלקה המדעית של קרן הקולנוע הממלכתית פרס הפיל הלבן על שם מירון צ'רנקו, מאגודת מבקרי הקולנוע - "על תרומתם שלא יסולא בפז לשימור מורשת הקולנוע".
הקרן הרוסית להשקעות ישירות היא קרן עושר ריבונית שנוצרה על ידי ממשלת רוסיה בשנת 2011 כדי להשקיע בחברות מובילות בענפי הכלכלה.
בכל העסקאות, הקרן משקיעה במשותף עם המשקיעים המוסדיים הגדולים בעולם - קרנות הון פרטיות, קרנות ריבון וחברות מובילות בתעשייה.
לפיכך, הקרן ממלאת תפקיד חשוב במשיכת השקעות ישירות לכלכלה הרוסית.
מנכ"ל הקרן הוא קיריל אלכסנדרוביץ' דמיטרייב.
ההון המנוהל על ידי הקרן עומד על 10 מיליארד דולר.
הקרן השקיעה ואישרה למטרות השקעה יותר מטריליון רובל, מתוכם יותר ממאה מיליארד רובל הם מכספי הקרן ויותר מ-900 מיליארד רובל הם קרנות של משקיעים משותפים, שותפים ובנקים.
הקרן גם מושכת יותר מ-30 מיליארד דולר של הון זר לכלכלה הרוסית ובנתה מספר שותפויות אסטרטגיות ארוכות טווח.
הקרן הוקמה ביוני 2011 ביוזמת נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב וראש הממשלה ולדימיר פוטין.
בשנת הפעילות הראשונה שלה השלימה הקרן עסקאות לרכישת מניות MICEX-RTS ו-Enel OGK-5. ביוני 2012 הקימו הקרן ותאגיד ההשקעות בסין (CIC) את קרן ההשקעות הרוסית-סינית.
ב-2 ביוני 2016, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי "אודות הקרן הרוסית להשקעות ישירות", שמרחיק את הקרן ממבנה Vnesheconombank שאליו הייתה כפופה בעבר ומעניק לה מעמד הקרן הריבונית של רוסיה.
בשנים 2018–2019 נידונה סוגיית הצורך בתיאום פעילות הקרן יחד עם מוסדות פיתוח אחרים כמו תאגיד הפיתוח הממלכתי VEB.RF.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הקרן מימנה את פיתוחו של חיסון Gam-COVID-Vac שמשווק על ידי חברות התרופות אליום ו-R-Pharm.
הקרן חברה מלאה בקבוצת העבודה הבינלאומית המונה 26 קרנות עושר ריבוניות שהפיקו את "העקרונות והפרקטיקות הכלליות המקובלות של קרנות עושר ריבוניות" (המכונים 'עקרונות סנטיאגו').
עקרונות אלה נוצרו כדי להוכיח למשקיעות ולשווקים הפיננסיים הבינלאומיים כי לקרנות עושר ריבוניות יש מסגרות פנימיות חזקות ושיטות ממשל וכי השקעותיהן נעשות רק על בסיס כלכלי ופיננסי.
הקרן הפדרלית לביטוח בריאות חובה היא אחת מקרנות כספי תקציב המדינה שהוקמה למימון שירותים רפואיים לאזרחי רוסיה.
נוצר ב-24 בפברואר 1993 על פי החלטת הסובייט העליון של רוסיה.
פעילות הקרן מנוהלת על ידי קוד התקציב של רוסיה והחוק הרוסי "אודות ביטוח בריאות חובה בפדרציה הרוסית" וחוקים ותקנות אחרים.
בין מאפייני המפתח של הקרן:
ארגון הפעילות של קופות ביטוח רפואיות אזוריות למימון תוכנית ביטוח בריאות חובה.
מימון תוכניות ממוקדות במסגרת ביטוח בריאות חובה.
שליטה על שימוש רציונלי בכספי ביטוח בריאות חובה.
הקרן לביטוח הסוציאלית של הפדרציה הרוסית היא אחת מקרנות התקציב המשלתיות, שנוצרה כדי לספק ביטוח לאומי חובה לכלל אזרחי רוסיה הקרן נוצרה ב-1 בינואר 1991 בצו משותף של מועצת השרים של הפדרציה הרוסית והפדרציה של איגודי הסחר העצמאיים ברוסיה מ-25 בדצמבר 1990.
בשנים 1990־2022, זה היה הגוף האחראי על מימוש רוב הזכויות החברתיות ברוסיה, על פי רוב בדרך של תשלומי העברה והוא פועל כקרן לביטוח לאומי וביטחון הסוציאלי והוא מנוהל על פי קוד התקציב של הפדרציה הרוסית והחוק הפדרלי "אודות בסיס ביטוח סוציאלי חובה", כמו גם חוקים ותקנות אחרים.
הכנסות הקופה הגיעו מביטוח סוציאלי חובה, שנוצר מתרומות, דמי ביטוח מתאונות תעשייתיות ומחלות מקצוע ומסבסוד מהתקציב הפדרלי ומקרן ביטוח בריאות חובה של הפדרציה הרוסית.
הקרן לזכר השואה היא קרן להנצחת זכר השואה (כדוגמת "קרן שואה"), שהוקמה בשנת 2000 בכסף שהתקבל מהרכוש שנלקח מיהודי צרפת במלחמת העולם השנייה.
משימת הקרן היא לתמוך בפרויקטים בכל תחומי ההיסטוריוגרפיה והמחקר בנושא השואה, בחינוך והנצחה, בסולידריות ובנושאי תרבות יהודית.
הקרן יוצגה לעיתים קרובות בזירה הבינלאומית על ידי נשיאת הכבוד שלה, סימון וייל, ניצולת מחנה הריכוז אושוויץ, שהפכה לימים לנשיאה הראשונה של הפרלמנט האירופי.
הקרן תומכת במספר מפעלים להנצחת זכר השואה.
בין היתר תמכה הקרן בפרסי יד ושם למפעלים חינוכיים ובקרן בוכמן.
הקרן הממלכתית לתוכניות רדיו וטלוויזיה (הידועה כ"גוסטלרדיופונד", Gosteleradiofond, ברוסית: Государственный фонд телевизионных и радиопрограмм, "Гостелерадиофонд") היא סניף של החברה הפדרלית הממלכתית המאוחדת החברה הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה, שמאגרת תוכניות שידור של טלוויזיה ורדיו (ומהווה אחד מהארכיונים הגדולים בעולם להקלטות קולנוע, וידאו, סאונד וחומרי צילום שהוקלטו לפני 1999).
חומרי הקרן מציגים את ההיסטוריה, התרבות והאמנות של ברית המועצות ב.
באוסף הקרן יש יותר ממיליון יחידות אחסון והוא ארכיון המדיה הגדול מבין ארכיוני הטלוויזיה והרדיו הרוסיים.
בשנים 1974–1995, כמוסד ממלכתי, הייתה הקרן כפופה לוועדה הממלכתית הסובייטית לשידור טלוויזיה ורדיו.
הוא ביצע ארכוב פונוגרפיות, וידאו וסרטי טלוויזיה שהופקו על ידי אולפני "Ekran" ו-"Soyuztelefilm".
זמן קצר לאחר הקמת חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית VGTRK, הקרן הוכפפה אליה.
תחילה, בשל ביטול חברת הטלוויזיה והרדיו הסובייטית ב-27 בדצמבר 1991 ב-7 במאי 1992, הקרן הועברה לאחריות חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית הרוסית "אוסטנקינו".
במהלך תקופה זו נמשך ארכוב התוכניות לצורך שידור מחודש הן על ידי מנהל תוכניות הטלוויזיה של חברת אוסטנקינו ואולפני רדיו 1, והן על ידי ארגוני שידור ממלכתיים ומסחריים אחרים כמו AK Accept (שהפיקה תוכניות משלה) וערוץ הטלוויזיה "2x2".
בדצמבר 1993 הועברה הקרן לאחריותו הישירה של השירות הפדרלי לשידורי רדיו וטלוויזיה, אך עד 7 במאי 1994, תקנת השירות לא אומצה במשך זמן רב והקרן המשיכה להיות ממומנת במשותף עם חברת הטלוויזיה והרדיו הממשלתית וב-13 בדצמבר 1995 אמנת השירות אושרה והקרן נתמכה ישירות על ידי השירות הממשלתי.
בתקופה שבין 15 בינואר 1998 עד 8 בדצמבר 2013 נכללה הקרן בקוד הממלכתי של חפצי המורשת התרבותית החשובים ביותר של עמי הפדרציה הרוסית (במסגרתו נאסר על ביטול הקרן ופגיעה בחומרים שאספה).
במקביל, ארכוב התוכניות של הטלוויזיה המרכזית נמשך גם לאחר מכן בערוצי טלוויזיה ממלכתיים שהופרטו (כמו רשת ORT וערוץ 31).
ב-9 בדצמבר 2013 פורסם צו נשיאותי מספר 894 "אודות אמצעים מסוימים לשיפור יעילות פעילות השידור הציבורי", הקובע את ביטול "הקרן הממלכתית לטלוויזיה ורדיו" תוך העברת תפקידיה ונכסיה לידי "החברה הרוסית הממלכתית לשידורי רדיו טלוויזיה" (VGTRK).
תהליך ההעברה הושלם ב-1 ביולי 2014 ובמקביל הפכה הקרן לחלק מ-VGTRK.