tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
V354 בקפאוס אינו מזוהה בבירור כעל-ענק אדום משתנה לאחר שנחקר בעזרת הטלסקופים IRAS ו 2MASS, אך לפני יצירת הקטלוג הכללי של כוכבים משתנים בשנת 1981 הוא הוגדר רק בעזרת קטלוגים אלמוניים.
V354 בקפאוס היה עמום מידי על מנת להיכלל בקטלוגים בעלי חשיבות.
V354 בקפאוס מרוחק מכדי שיהיה אפשר למדוד את מרחקו בעזרת פרלקסה בדיוק רב ומרחקו מכדור הארץ מוערך בכ-3,500 פארסק (9,000 שנות אור).
הוא קרוב לאזור Cepheus OB1 אשר ממוקם בתוך קבוצת הכוכבים קפאוס וכנראה הוא חלק ממנה.
בהירותו וגודלו של V354 בקפאוס נתונים במחלוקת.
בשנת 2005 צוות בראשה עמד אמיל לווסק מצא שהכוכב בעל עוצמת הארה גבוהה (פי 369,000 מהשמש) וכתוצאה מכך התברר שרדיוסו הוא 1,520 רדיוסי שמש, מה שעושה אותו אחד מהכוכבים הגדולים ביותר היודעים לאדם.
מאותם נתונים שבהם השתמש Mauron et al 2011, Levesque et al 2005 הסיק שהכוכב קטן בהרבה ועוצמת הארתו היא רק 76,000 עוצמת הארה של השמש מה שאומר שרדיוסו הוא רק 690 רדיוסי שמש.
במחקר שבוצע בשנת 2004 הכוכב נכלל ברשימת כוכבי על-ענק אדום הכי גדולים והכי בהירים לצד KW בקשת, KY בברבור ו- μ בקפאוס
V602 בשדרית (V602 Carinae) הוא כוכב הוא על-ענק אדום משתנה סדיר למחצה הנמצא בקבוצת הכוכבים שדרית במרחק של כ-6,500 שנות אור.
הכוכב בעל בהירות נראית מדרגה 8.39, טמפרטורה של 3,432 קלווין, מסה של 17.7 מסות שמש ורדיוס של 1,050 רדיוסי שמש.
עוצמת הארתו של הכוכב גדולה פי 138,000 מאשר עוצמת ההארה של השמש והוא מסוג ספקטרלי M3Ia.
הכוכב מאבד מסה בקצב של מסות שמש בכל שנה.
קיים עודף פליטת גלים ארוכים מהכוכב בנוסף לפליטה של כמות קטנה של צורן מה שיכול להעיד על כך שהכוכב עשוי להיות מוקף על ידי ענן רחב של אבק.
הכוכב הוגדר ככוכב משתנה רק משנת 2006.
V382 בשדרית (V382 Carinae, נקרא גם x בשדרית) הוא היפר-ענק צהוב אשר ממוקם בקבוצת הכוכבים שדרית במרחק של 8,900 שנות אור (2,700 פארסק) מכדור הארץ.
ל-V382 בשדרית סיווג ספקטרלי של G0-4-Ia ובהירות נראית מדרגה 3.93+, אך הוא גם כוכב משתנה לא סדיר איטי.
זהו הכוכב ההיפר-ענק צהוב הבהיר ביותר בשמיים וניתן לראייה בקלות ללא ציוד עזר.
טמפרטורת הכוכב היא 5,200 קלווין, מסתו כ-20 מסות שמש, רדיוסו כ-700 רדיוסי שמש ועוצמת הארתו גדולה פי 316,000 מזו של השמש.
המערכת כוללת את הכוכבים: G 208-44 B ,G 208-44 A ,G 208-45. כל הכוכבים הם ננסים אדומים עמומים יחסית עם דרגות בהירות מעל 15 כך שניתן לראותם רק באמצעות טלסקופ מקצועי.
המערכת היא המערכת ה-45 במרחק לכדור הארץ.
V838 בהרקולס הייתה נובה בעלת בהירות נראית של 5.0 אשר התרחשה בקבוצת הכוכבים הרקולס בשנת 1991. היא התגלתה ב-25 במרץ על ידי ג'ורג' אלקוק.
V1668 בברבור הייתה נובה אשר הופיעה בשנת 1978 בקבוצת הכוכבים ברבור ובשיא בהירותה הגיעה לבהירות נראית של 6.
V-3 (שם קוד: Hochdruckpumpe, בקיצור: "HDP" – "משאבה בלחץ גבוה") היה תותח-על, שתוכנן על ידי גרמניה הנאצית.
התותח תוכנן לטווח מקסימלי של כ-165 ק"מ ולקצב אש של 12 פגזים בשעה.
מטרת התותח הייתה הפגזת לונדון לאורך כל שעות היממה.
התותח תוכנן להיות נשק שיטיל טרור על אוכלוסייה אזרחית, כמו טילי ה-V האחרים ובדומה לאפקט שיוצרת הפצצה אסטרטגית.
מטרתו הייתה לגרום לנזק והרוגים רבים בלונדון, דבר שהיה אמור לגרום, על פי התכנון הגרמני, לאוכלוסייה האזרחית ללחוץ על הממשלה ובכך להביא לסיום המלחמה.
בשל כך נבנו מתחמי בונקרים עצומים בצפון צרפת, עבור קני התותחים הרבים, והושקעו משאבים רבים כדי להעניק להם הגנה מקסימלית.
לאחר שנודע לבעלות הברית על תוכנית זו, הושקעו משאבים רבים בהריסת המתחם.
בוצעו כ-18 גיחות תקיפה בהם השתתפו אלפי כלי טיס וטונות רבות של פצצות הוטלו על המתחם.
לאחר ניסיונות רבים, הצליחו מפציצי אוורו לנקסטר מטייסת 617, אשר הטילו על המתחם פצצות טולבוי נגד בונקרים במשקל של 5 טון כל אחת, לחדור את מעטפת הבטון והסלע ולהשמיד את המתחם.
התכנון של תותחים אלו היווה בסיס למיזם השאפתני HARP של ארצות הברית וקנדה, שמטרתו הייתה לבנות תותח-על שיוכל לשגר לוויינים לחלל.
שיאים שנקבעו במסגרת מיזם HARP לא נשברו עד היום.
במהלך שתי מלחמות העולם עשתה גרמניה שימוש בתותחי על מתקדמים, אשר תוכננו ויוצרו על ידי חברת קרופ עבור לחימה כנגד מטרות מבוצרות במיוחד, בעיקר קווי ביצורים כבדים.
תותחים כגון ברטה השמנה ושוורר גוסטב היו בשימוש במטרה להבקיע קווי ביצורים ארוכים.
היכולות של האחרון מביניהם עלתה באופן משמעותי על כל תותח על שנבנה לפניו תוך הצגת כוח אש ועוצמה יוצאת דופן.
בנוסף לתותחים שהופעלו כנגד קווי ביצורים, הפעילה גרמניה גם תותחי על ארוכי טווח וגדולי ממדים, שגם הם תוכננו ויוצרו על ידי חברת קרופ, במטרה לפגוע בריכוזי אוכלוסייה אזרחית ולגרום לקורבנות רבים, נזק פסיכולוגי רב וכן לפגוע במורל.
ב-23 במרץ 1918, החלו פגזי ארטילרייה גרמניים להלום בעוצמה רבה בפריז, בירת צרפת.
לאחר תום המלחמה ותבוסת הקיסרות הגרמנית, הבינו הצרפתים כי הפגזים נורו מתותח גרמני, אך התותח לא נמצא.
רק כעבור שנים רבות, נודע לצרפתים כי היה זה תותח פריז שהלם בעיר.
הצבא הגרמני הפעיל במהלך המלחמה כשלושה תותחים מסוג זה.
מדובר היה בתותחי על, גדולי ממדים וארוכי טווח.
לאור משקלם, שעלה על כ-250 טון, נויידו תותחים אלו באמצעות רכבות.
יכולותיו של התותח התבהרו רק זמן רב לאחר המלחמה.
במשך עשרות שנים, נערכו חיפושים אחר התותחים וניסיונות לברר את נתוניהם הטכניים.
יכולותיו של התותח שכללו טווח מרשים של 128 ק"מ ומהירות לוע גבוהה ביותר, התבררו רק זמן רב לאחר המלחמה.
קני התותחים לא נמצאו והחיפושים אחריהם נפסקו לאחר שנודע כי התותחים הושמדו בידי מפעיליהם לאחר התבוסה במלחמה.
התותח היה ייחודי הן בשל נתוניו הטכניים המרשימים והן בשל ייעודו.
טווח הירי עמד על 128 ק"מ, פגזיו נסקו לגובה של 42 ק"מ והגיעו למהירות לוע של 1,600 מטר לשנייה.
גם ייעודו בעת תכנונו היה ייחודי, מכיוון שבניגוד לתותחי על אחרים, כמו ברטה השמנה, שתוכנן ויוצר ללחימה נגד מטרות מבוצרות היטב, תותח פריז יוצר למטרות לוחמה פסיכולוגית ופגיעה בריכוזי אוכלוסייה, במטרה לגרום למספר רב של קורבנות.
נוסף על כך, לאחר המלחמה נוצרה לתותח הילה מיוחדת, והוא הפך לאגדה, בעיקר בשל העובדה כי לא נמצא שריד ממנו במשך עשרות שנים.
קרופ K-5 היה תותח-על גרמני, שיוצר על ידי חברת קרופ, והופעל במלחמת העולם השנייה.
טווחו עמד על 64 ק"מ, ומשקלו עלה על 200 טון.
הקרופ K-5 ירה בקצב אש של כ-15 פגזים לשעה, כאשר משקלו של כל פגז עמד על יותר מ-250 ק"ג.
ייעודו המקורי היה ריסוק ביצורי קו מאז'ינו אך בפועל הופגזו מטרות אזרחיות.
תותח מסוג זה הפגיז במשך שנתיים את עיר הנמל הבריטית דובר.
התותח הוצב בעיר קאלה והיה בעל טווח גדול דיו כדי לטווח את דובר.
בשל הפגזות התותח ופגזיו הכבדים, אשר גרמו לנזק רב ויצרו פחד ובהלה רבה בעיר, נהגו תושבי העיר להסתתר מאחורי הרים וצוקים.
לאחר שנודע למפעילי התותח על כך, הם החלו לנהוג בטקטיקה אכזרית.
לאחר שבוצע ירי של מספר פגזים, שבגינם תושבי העיר היו נכנסים למקומות מוגנים, היו מפסיקים מפעילי התותח את הירי וממתינים לצפירת ההרגעה.
מספר דקות לאחר שזו נשמעה ואזרחי העיר יצאו לרחובות, חודשה ההפגזה של העיר.
השוואה בין תותחי על גרמנים
בתום המערכה על צרפת הצליחה גרמניה הנאצית לשלוט ברוב מדינות מערב אירופה באופן ישיר או עקיף, מלבד הממלכה המאוחדת.
הייתה זו המדינה היחידה שלא הצליחה גרמניה להכניע, לכבוש או לשלוט בה באופן עקיף.
אמנם היטלר טען בספרו מיין קמפף שעל מנת להגשים את חזונו לכבוש את אירופה ולבסס את רייך אלף השנים, עליו לכרות הסכם שלום עם האימפריה הבריטית.
עם זאת, בשל הכישלון של גרמניה להגיע להסכם עם האימפריה הבריטית, פנה היטלר לאופציה הצבאית לפלישה לבריטניה - מבצע ארי-הים.
אחד התנאים החיוניים שהוצבו לביצוע מבצע זה היה השגת עליונות אווירית והשמדת חיל האוויר המלכותי.
במהלך הקרב על בריטניה, אשר התפתח כתוצאה מניסיון הלופטוואפה להשיג שליטה בשמי בריטניה, הוציא היטלר פקודת מבצע הקוראת להפצצות רצופות של כל הערים הבריטיות ביום ובלילה.
זאת במטרה לפגוע קשות במורל ובאוכלוסייה הבריטית, דבר אשר יגרום לבריטים להניח את נשקם.
הבליץ התחלק לשלושה שלבים, שהראשון בהם החל ב-7 בספטמבר 1940, והאחרון תם ב-21 במאי 1941. הוא גרם ללונדון ובריטניה כולה נזק רב.
כ-43,000 אזרחים נהרגו בהפצצות, כ-139,000 נפצעו ולמעלה ממיליון בתים חרבו.
על אף אבדות רבות אלו, נכשל הבליץ בהשגת מטרותיו.
נשקי ה-V היו כלי נשק מדור חדש שפותחו במשך זמן רב לפני מלחמת העולם השנייה.
הם היו מתקדמים ומשוכללים ונועדו לפגוע ללא הבחנה בריכוזי אוכלוסייה אזרחית ולגרום למדינה המותקפת להיכנע.
ראשיתם של כלי נשק אלו הייתה בחזונו של היטלר ליצור כלי נשק חדישים ופורצי-דרך מבחינה טכנולוגית, ובעזרתם האמין כי יוכל להכניע את המדינה המותקפת, כחלק מדוקטרינת הבליצקריג.
כלי נשק אלו, בדומה לטנק המאוס או למסרשמיט Me 262, היו פורצי דרך וחסרי תקדים, אך פיתוחם ותפעולם גזלו משאבים רבים והשימוש בהם לא תמיד היה יעיל.
V-1: טיל השיוט המבצעי הראשון בעולם.
הטיל נכנס לשימוש לאחר פלישת בעלות הברית לנורמנדי והוא שוגר אל עבר לונדון ובהמשך גם לעבר אנטוורפן בבלגיה.
לטיל היה ראש קרב במשקל של 850 ק"ג ומנוע סילון תת-קולי, שהפסיק לפעול כאשר שהה מעל מטרתו.
המנוע יצר שריקה שגרמה לפחד ובהלה בקרב תושבי לונדון.
בתקופת השיא שוגרו טילי V-1 בקצב של מעל 100 טילים ביום, ובמהלך 80 הימים הראשונים לשימוש בנשק, הוא גרם לכ-6,000 הרוגים והחריב בתים ובניינים רבים בלונדון.
V-2: הטיל הבליסטי הראשון בעולם.
טיל זה היה אחד מכלי הנשק המתקדמים ביותר שהופעלו במהלך מלחמת העולם השנייה.
הוא שוגר אל עבר מטרות בריטיות ובלגיות.
הוא פותח לאורך תקופה ארוכה על ידי ורנר פון בראון, כחלק מסדרת הטילים אגרגט וסימונו היה A-4. הטיל היה גדול וגם יקר משמעותית מה-V-1. הוא שוגר לטווח מקסימלי של 320 ק"מ, טס במהירות של מעל 5,400 קמ"ש ונשא ראש נפץ במשקל של טון.
בשלהי 1943 התמודדה גרמניה הנאצית בשתי חזיתות, מול הצבא האדום המתקדם במזרח ומול כוחות בעלות הברית המערביות באיטליה.
באותה עת גם התכוננו הגרמנים לפלישה נוספת מכיוון בריטניה במערב אירופה.
לאחר פלישת בעלות הברית לנורמנדי שבצרפת, החליט היטלר להתחיל להשתמש בטילי ה-V כנגד אוכלוסייה אזרחית בלונדון ובבלגיה.
אף על פי שהמהנדסים הגרמנים, שידרגו ופיתחו באופן משמעותי את האפקט של "תאי הפיצוץ", הם לא היו הראשונים שפיתחו אותם.
תחילתם של תאי פיצוץ אלו, הייתה בשנת 1857, בעת שמומחה נשק אמריקאי, בשם אזל סטורס ליימן (1815–1885)(Azel Storrs Lyman) רשם פטנט על תאי פיצוץ אלו.
בשנת 1860, לאחר בניית אב טיפוס, החל לעבוד יחד עם ג'יימס ריצ'רד האסקל (1843–1897), שגם הוא עבד על עיקרון זה ואף בנה אב טיפוס בשם "תותח האצה", שהוכח כמוצלח.
השניים עבדו יחד ופיתחו אב טיפוס מתקדם ל"תותח האצה" שפיתח האסקל.
לאחר עבודה מאומצת הגיעו השניים למסקנה כי תאי פיצוץ אלו מגדילים את מהירות הלוע, וכתוצאה מכך את טווח התותח, והם עבדו על המשך פיתוחו.
לאחר מותו של ליימן, פיתח האסקל, על בסיס העבודה המשותפת של שניהם, תותח שהוזמן על ידי מחלקת החימוש של צבא ארצות הברית, והוא כונה "תותח רב-טעינות".
הוא לא היה דומה לאף תותח שהיה קיים באותה תקופה והוכח גם הוא כמוצלח בניסויים שנערכו בפילדלפיה בשנת 1880. לאחר מכן נבנו ונבדקו אבות טיפוס חדשים, אשר הצליחו להגיע בעזרת תאי הפיצוץ למהירות לוע של 335 מטרים לשנייה (1206 קמ"ש).
על אף הצלחה זו נטש האסקל את רעיון "תאי הפיצוץ" והעדיף להתמקד בבניית תותחים רגילים.
במקביל לעבודתם של הליימן והאסקל, פיתח מהנדס צרפתי בשם לואי גיום פרקוס, אחד מחלוצי פיתוח האופנוע, רעיון דומה, עוד לפני שנת 1860. בשנת 1864 רשם פרקוס פטנט על רעיון זה בצרפת אשר הוצג בשנת 1878 בתערוכה העולמית בפריז.
בשנת 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל הצבא הצרפתי לתכנן בניית תותח ענק, תוך שימוש בפטנט של המהנדס הצרפתי, וגם בפטנטים ובעבודתם של המהנדסים האמריקאים, כתגובה להפגזות על פריז.
התכנון היה ליצור תותח שיהיה בעל טווח של 125 ק"מ.
אולם, תוכניות אלו לא יצאו לפועל בשל העובדה כי המלחמה הגיעה לקיצה, וההפגזות על פריז תמו.
לאחר כיבושה של צרפת במלחמת העולם השנייה, נתפסו תוכניות הבנייה על ידי הנאצים שהחלו לבדוק אותן.
בתוכניות אלו היו בעיות ומכשולים רבים: התותח הגיע למהירות לוע איטית מדי, לא הייתה דרך לתזמן את הפיצוצים כראוי והיה צורך לעצב קליע מיוחד עבור תותח זה.
למרות זאת, המשיכו הנאצים בפיתוח תוכניות אלו.
מטרת התותח הייתה להפגיז את לונדון ממרחק רב, העומד על יותר מ-150 ק"מ.
לכן, היה צורך בהגדלת מהירות הלוע של התותח, ובכך להגדיל את טווחו.
הוצעו שתי דרכים אשר באמצעותן יהיה ניתן להגדיל את מהירות הלוע, ובכך את טווח התותח, אך כל דרך טמנה בחובה מכשול טכני משמעותי:
הארכת הקנה - הוצע כי יבנה קנה ארוך במיוחד, שאורכו היה כ-127 מטר.
הבעיה בקנה ארוך מדי, היא שההדף ידעך במהלך הירי והפגז לא יצליח להגיע עד ללונדון.
בתרחיש הטוב סברו המדענים הגרמנים כי הפגז יצליח לעוף למספר מטרים ספורים.
בתרחיש הרע, הפגז לא יצא מהקנה ויפוצץ את התותח יחד עם צוותו.
הגדלת כמות אבקה השרפה - פתרון אפשרי נוסף היה הגדלת כמות אבקת השרפה בעת ההצתה, ובכך להגדיל את ההדף, אך הייתה קיימת סכנה שהקנה יתפוצץ.
בשנת 1942, נחשף מהנדס גרמני בשם אוגוסט קונדרס לתוכנית ה"תותח רב-הטעינות" שתכנן האסקל.
הרעיון העיקרי בתוכנית היה בניית תותח ארוך קנה, עם מספר רב של תאי פיצוץ לאורך הקנה, לשם הגדלת טווחו.
על בסיס תוכניות ורעיונות אלו, פיתח קונדרס פתרון למכשולים טכניים אלו.
קונדרס הציע לבנות לאורך קנה התותח, במרחקים שווים, "תאי פיצוץ" בשני צדדיו.
הוא הסביר כי כל תא פיצוץ יתפוצץ בתורו כאשר הפגז יעבור סמוך אליו, ובכך כל אחד מהם היה תורם את אנרגיית הפיצוץ שלו לכוח ההדף שמאחורי הפגז, עד לתא הפיצוץ הבא.
תא הפיצוץ הבא, כאשר הוצת, היה תורם גם הוא את הלחץ שנוצר.
כך היו לאורך הקנה עשרות "תאי פיצוץ".
הוא טען כי שטף הפיצוצים יאיץ את מהירות הלוע של הפגז בעת שהוא עובר בקנה.
כדי להדוף פגזים באמצעות קנה, מבצעים הצתה של אבק שרפה.
במהלך ההצתה מתרחשת תגובה כימית מהירה ואבק השרפה המוצק, הופך לגז.
התפשטותו של הגז יוצרת הדף בתוך הקנה, הגורם להדיפת הקליע.
בשל התפשטותו בחלל, הגז לוחץ על דפנות הכלי בו הוא נמצא, ולכן יש סכנה כי אלה לא יעמדו בכך.
אורכו של תותח ה-V-3 הצריך שימוש בכמות גדולה במיוחד של אבק שרפה.
שימוש בכמות גדולה בהצתה בודדת היה יכול לגרום לפיצוץ הקנה או לשחיקתו כעבור זמן קצר, זאת מאחר שהצתת כמות גדולה של אבק שרפה יוצרת כמות גדולה של גז, אשר גורם ללחץ רב על דופן הכלי.
בשל כך, נבחר השימוש ב"תאי הפיצוץ".
תאים אלו היו פזורים לאורך הקנה במרווחים שווים, וכל אחד מהם היה תורם את עוצמת ההדף שיצר לעוצמה המצטברת.
למעשה, היה הפגז נורה באמצעות כמות סטנדרטית של אבק שרפה שהספיקה לו להגיע עד למספר של תאי פיצוץ.
בעת שחלף ליד תא הפיצוץ הראשון, הוא התפוצץ ותרם את עוצמת ההדף שלו לכוח ההדף שהיה מאחורי הפגז.
כך, היה כל תא מתפוצץ בתורו ושטף הפיצוצים היה יוצר הדף חזק דיו כדי להניע את הקליע למרחק רב אשר עמד על יותר מ-150 ק"מ במהירות לוע גבוהה.
עם זאת, הבחירה בשימוש ב"תאי הפיצוץ" שהציע אוגוסט קונדרס יצרה מכשול טכני משמעותי מאוד: היה צורך להצית את פיצוצי המשנה של תאים אלו בדיוק רב מאוד, במהירות של שבריר שנייה.
סטייה של מאית השנייה בהצתתם של תאים אלו הייתה גורמת לפיצוץ הפגז וככל הנראה לפיצוץ התותח.
המדענים הגרמנים פתרו בעיה זו בכך שהגזים המצטברים מאחורי הפגז הם אלו שיזמו את הצתתם של "תאי הפיצוץ".
כך מתאפשר תזמון מושלם המאפשר דיוק בהצתתם של תאים אלו.
תאי הפיצוץ היו חשובים ונחוצים עבור התותח, ממגוון סיבות.
הראשונה שבהם הייתה הצורך בכמות הגדולה של אבק השרפה, כדי להדוף את הפגז למרחק רב, הצתה בודדת של כמות גדולה הייתה יכולה, כאמור, לגרום לפיצוץ הקנה.
בנוסף, תאי פיצוץ אלו פתרו את החיסרון המשמעותי שממנו סבל תותח פריז, שגם הוא היה אמור ליצור מפנה במלחמה אך נכשל בכך, זאת מכיוון שהשימוש בכמות גדולה של אבקת שרפה במהלך פיצוץ אחד היה שוחק את הקנה והופך אותו ללא שמיש לאחר ירי מועט של מספר פגזים.
השימוש בתאי הפיצוץ פתר חיסרון זה ואפשרו שימוש רב בקנה וירי בקצב אש גבוה, זאת בשל העובדה כי התותח לא היה נשחק משמעותית ולא מתחמם יתר על המידה.
יתר על כן, תאי הפיצוץ האיצו משמעותית את מהירות הלוע של התותח, דבר אשר הגדיל את טווח הפגזים.
במהלך ניסויים שנערכו בחודש מאי של שנת 1944 בגרמניה הצליח אב הטיפוס של התותח לירות פגז לטווח של 90 ק"מ.
לאחר מכן, ביולי של אותה שנה, הצליח התותח לירות לטווח מקסימלי של 93 ק"מ, אך לאחר ירי של כשמונה פגזים התפוצץ התותח והניסויים תמו.
על אף הפיצוץ, הוחלט להמשיך את הפיתוח והבנייה של תותח העל.
בניסויים שנערכו התברר כי כאשר משתמשים בתאים אלו נוצרת בקנה עוצמת לחץ אדירה, שהייתה הודפת את הפגז למרחק עצום – כ-165 ק"מ, במהירות של כ-5,400 קמ"ש.
מבצר מימויק (צרפתית: Fortress of Mimoyecques; שם הקוד של המתחם: Bauvorhaben 711) היה מתחם בונקרים בצפון-מערב צרפת אשר תוכנן להכיל את תותחי ה-V-3. בתוך המתחם נבנו תשתיות חשובות וחיוניות עבור התותח, שנועדו להבטיח את הפעלתו הרצופה.
מיקומו נבחר משום שהיה במרחק של כ-165 ק"מ מלונדון, דבר אשר אפשר לתותחים להגיע עד למרכז לונדון.
כמו כן, הקשה השטח המיוער בו שכן המתחם על בעלות הברית לגלותו ולאחר מכן לפגוע בו מן האוויר.
הוא תוכנן כמתחם מבוצר במיוחד, ופירים עבור התותחים נחפרו לעומק של 130 מטרים, בנוסף לבטון מזוין בעובי של 6 מטרים שנבנה מעל השכבה הסלעית.
ההגנה הרבה למתחם נבעה מהעובדה כי הלופטוואפה, איבד את עליונותו האווירית, ולא היה ביכולתו להגן על גרמניה והשטחים הכבושים שברשותה מפני חילות האוויר של בעלות הברית.
המתחם נכבש ב-5 בספטמבר 1944 על ידי הדיוויזיה הקנדית ה-3 של הצבא הקנדי, במסגרת הפלישה לנורמנדי.
חלק גדול מהמתחם נהרס לאחר המלחמה בידי חיל ההנדסה המלכותי.
שרידי המתחם נמצאים כעת בשטחו של מוזיאון המשמר אותם.
המתחם נבנה כך שיוכל להכיל את כל מה שדרוש להפעלת התותחים במציאות בה בעלות הברית שולטות בשמי המדינה ממנה מופעלים התותחים.
ארגון טודט בנה את המתחם באמצעות עובדי כפייה רבים, רובם אסירי מלחמה רוסיים.
הם בנו את המתחם בתנאים קשים במיוחד ובקצב גבוה במיוחד, זאת כדי לאפשר להנהגה הגרמנית להכניס את התותח לפעילות מבצעית מוקדם ככל האפשר.
נמצאו עדויות רבות לשימוש של עובדי הכפייה בפטישים וביתדות.
במהלך הבנייה נעשה שימוש בכ-150,000 מטר מעוקב של בטון.
בתחילה תוכנן לבנות שני מתחמים, שכל אחד מהם יכיל כ-25 קני תותחים, כך שלונדון תופגז בקצב אש מהיר של 600 פגזים בשעה.
הפצצות בעלות הברית פגעו באופן קשה באתר המערבי מבין השניים עוד בתחילת בנייתו, ולכן המשך בנייתו ננטש ונבנה רק המתחם המזרחי, שתוכנן להכיל לכל היותר 25 קנים מבצעיים שהיו אמורים להיות מסופקים עד 1 באוקטובר 1944, אך חברת קרופ לא עמדה ביעד זה.
באמצעות 25 הקנים היה המתחם מספק קצב אש של 300 פגזים בשעה, מחצית מהתכנון המקורי.
את המתחם היו אמורים להפעיל חיילים מחיל המצב אשר נקרא Abteilung 705,שהיה אמור לכלול כ-91,000 חיילים.
על החיילים מוטל היה לדאוג לפעילות השוטפת של התותחים ולהבטיח כי אלו ימשיכו לירות לאורך כל שעות היממה בקצב אש מקסימלי.
בתוך המתחם נבנו אולמות לאחסון של תחמושת ואבק שרפה (שהיה דרוש בכמויות גדולות עבור "תאי הפיצוץ"), מגורים לחיילים, משרדים ומפקדות.
כמו כן, נבנו מנהרות בעומק של כ-33 מטרים ובהם מסילות רכבת בבטן האדמה, כדי לאפשר העברה של אספקה לחיילים הרבים השוהים במתחם ותחמושת עבור קני התותחים הרבים.
בניית מסילות הרכבת מתחת לאדמה נועדה למנוע אפשרות של פגיעה בהן בידי חילות האוויר של בעלות הברית, דבר שהיה משבש את פעילות התותח.
עבור הקנים של התותחים נבנו פירים בעומק רב במיוחד, של כ-130 מטרים.
הפירים נבנו בזווית של 50 מעלות, זאת כדי להגדיל ולמקסם את טווח הירי.הפירים נאטמו בבטון, מלבד חורים קטנים לתותחים.
הפתחים של התותחים היו מוגנים בידי דלתות פלדה גדולות ונבנו צינורות פליטה עבור הגזים אשר עתידים היו להיווצר בעקבות הצתה של אבק שרפה.
ב-1944 נהנה חיל האוויר המלכותי, יחד עם שאר חילות האוויר של בעלות הברית, מעליונות אווירית מוחלטת בשמי צרפת, ונהג לבצע גיחות ביון וצילום רבות, כדי לגלות אתרי שיגור של טילי V-1 ובהמשך גם טילי V-2, תנועת כוחות גרמניים וכדומה.
במהלך ניתוח אחד מצילומי האוויר הבחינו אנשי הביון ברכבות עמוסות בחומרי בנייה אשר נעלמות אל עומק ההרים המיוערים.
הבריטים חששו כי מדובר באתר המיועד עבור "הפתעה" גרמנית נוספת, כמו טיל השיוט V-1, ממנו סבלו תושבי לונדון.
בשל סיבות אלו, הפך האתר מטרה מועדפת עבור חילות האוויר של בעלות הברית, בדומה לאתרי נשק V נוספים.
מאחר שלא היה ידוע דבר על הנזק שגרמו המשימות, הן המשיכו ללא הרף, עד כיבוש המתחם בידי הצבא הקנדי, לאחר הפלישה לנורמנדי.
בדיעבד התברר, כי התקיפה שבוצעה על ידי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי, באמצעות פצצות טולבוי, הייתה זו שפגעה במתחם בצורה הקשה ביותר.
גיחות הפצצה בעזרת פצצות סטנדרטיות
במהלך שמונת החודשים בהם ביצעו בעלות הברית משימות הפצצה על המתחם, התאפיינו רובן של המשימות בהטלת פצצות סטנדרטיות על המתחם.
אלפי פצצות הוטלו בידי מספר רב של כלי טיס, אך מכיוון שלא הותאמו לחדירת ביצורים כבדים לא הצליחו לחדור את המתחם.
השמדה על ידי מפציצי חיל האוויר המלכותי בעזרת פצצות טולבוי (רעידת אדמה)
לאחר גיחות רבות שבוצעו על ידי חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר המלכותי בעזרת פצצות סטנדרטיות, ולא בעזרת פצצות נגד בונקרים, החליט חיל האוויר המלכותי לבצע ניסיון להרוס את המתחם באמצעות פצצות טולבוי נגד ביצורים.
פצצת הטולבוי שפיתח המהנדס ברנס וויליס, הותאמה לפעול כנגד ביצורים כבדים.
פצצה זו היא פצצת "רעידת אדמה" - היא חודרת בעוצמה לאדמה ומתפוצצת בעומק, והפיצוץ האדיר מרעיד את מה שנמצא על פני השטח והורס אותו, בדומה לאפקט שיוצרת רעידת אדמה.
בשל יכולת ייחודית זו של הפצצה, השתמש בה חיל האוויר המלכותי כפצצה מפצחת בונקרים בהטלה ישירה, במטרה שהיא תחדור את שכבת הסלע ומעטפת הבטון העבה ותפוצץ את עומק המבצר.
לביצוע המשימה נבחרה טייסת חוד החנית של חיל האוויר המלכותי, טייסת 617, שכונתה "טייסת פורצי הסכרים" (על שם מבצע נזיפה שביצעה), בגלל המיומנות הגבוהה שהפגינו הטייסים של הטייסת בעת מבצע נזיפה, בו הרסו את הסכרים הגרמניים.
משימתם של הטייסים הייתה להטיל בדיוק רב את הפצצות מעל מבצר מימויק ולהרוס אותו, וכך להסיר את החשש והאיום שנשקף ממנו.
את המשימה ביצעו הטייסים באמצעות מפציצי אוורו לנקסטר שהיו בשימוש הטייסת, ובאמצעותם הטילו את פצצות הטולבוי נגד ביצורים, ששקלו של 5 טון כל אחת, על המתחם.
כל אחת מהפצצות יצרה מכתש ענק, ולאחר כיבושו התברר כי הפצצות הכבדות גרמו לנזק רב, אך בבריטניה לא היה ידוע האם הפצצות אכן הצליחו לחדור לעומק הבונקרים ולהרוס אותם, ולכן נמשכו הגיחות כנגד האתר.
לאחר הפלישה לנורמנדי וכיבוש מבצר מימויק על ידי הצבא הקנדי, נודע לבריטים כי פצצות הטולבוי שהוטלו על ידי הטייסים של טייסת 617 הרסו את המבצר במימויק, שבבנייתו הושקעו מאמצים ומשאבים רבים, וכי עובדי כפייה רבים מצאו את מותם במהלך העבודות לבנייתו.
מבצע אפרודיטה היה מבצע אמריקאי ניסיוני להריסת מטרות גרמניות באירופה הכבושה באמצעות מפציצים לא מאוישים עמוסים בחומר נפץ רב.
המתכננים קיוו להשמיד את תותחי העל בעזרת מטוס, שיהיה עמוס בכ-10 טון של חומר נפץ, להמריא עם המטוס ולנטוש אותו לאחר ההמראה כאשר המטוס בגובה 600 מטר.
התכנון היה שחומר הנפץ יופעל מרחוק בשידור רדיו על ידי טייס במטוס סמוך.
ב-12 באוגוסט 1944 יצא מפציץ כזה למשימה כשהוא מוטס על ידי ג'וזף קנדי, אחיו הבכור של מי שהיה לימים נשיא ארצות הברית, ג'ון קנדי.
יחד עמו טס טייס נוסף, סגן וילפורד וילי.
יחד, הם הטיסו מפציץ B-24 ליברייטור שהועמס ב-9.6 טון של חומר נפץ מסוג טורפקס.
הם המריאו משדה התעופה פרספילד שבמזרח אנגליה.
ליוו אותם מטוס לניווט מרחוק, שני מטוסים להגנה אווירית ומטוס מדגם דה הבילנד מוסקיטו, עם צוות אמריקאי, לצילום המשימה.
קנדי ווילי נשארו במטוס בעת שנעשה הניסיון הראשון להטיס אותו בשליטה מרחוק ולאחר מכן חימשו את מטען חומר הנפץ שבו.
אז שידר קנדי מילת צופן מוסכמת.
שתי דקות לאחר מכן, בעת שהמטוס התקרב לחוף הים הצפוני והטייסים עדיין בתוכו, התפוצץ מטען חומר הנפץ שנשא.
בהמשך נעשה ניסיון דומה נוסף לתקוף את תותחי העל, אך גם ניסיון זה נכשל.
רשימת ההתקפות של המתחם בסדר כרונולוגי
שני הגלים הראשונים דיווחו על פיצוצים רבים באזור מסילות הרכבת ובכניסה למנהרות.
הגל השלישי שכלל 19 מפציצי Douglas Boston ו-6 מפציצי B-25 מיטשל דיווח על פיצוצים בחלק הצפוני של המטרה.
במהלך התקיפה הפילו תותחי הנ"מ ארבעה מפציצי B-17, מפציץ B-24 ליברייטור אחד ופגעו ב-236 מפציצים.10 באפריל 1944 מפציצים מחיל האוויר השמיני של ארצות הברית תקפו את המתחם.20 באפריל 1944 375 מפציצי B-17 ו-174 מפציצי B-24 מחיל האוויר השמיני של ארצות הברית תקפו אתרי נשק V בפה-דה-קאלה ושרבור.
במהלך התקיפה אבדו תשעה מפציצים.27 באפריל 1944 307 מפציצי B-17 מבצר מעופף של חיל האוויר השמיני של ארצות הברית ושל דיוויזיות ההפצצה ה-1 וה-3, בנוסף ל-169 מפציצי B-25 מיטשל של דיוויזיות ההפצצה ה-2 תקפו אתרי נשק V בפה-דה-קאלה ובשרבור.
במהלך התקיפה אבדו ארבעה מפציצים.28 באפריל 1944 47 מפציצי B-24 של חיל האוויר השמיני של ארצות הברית מאובטחים על ידי 50 מטוסי P-47 ת'נדרבולט של קבוצת מטוסי הקרב ה-361 תקפו את מימויק.
במהלך התקיפה התקיימו תנאי מזג אוויר תוקפים ולא נפגעו מטוסים של חיל האוויר המלכותי.6 ביולי 1944 מפציצי אוורו לנקסטר של טייסת פורצי הסכרים (על שם מבצע נזיפה שביצעו) הפציצו את האתר עם פצצות טולבוי כבדות נגד ביצורים שיצרו מכתשי ענק.
המטרות סומנו על ידי מטוס הP-51 מוסטנג של מפקד הטייסת.4 באוגוסט 1944המשימה הראשונה של מבצע אפרודיטה כוונה אל מימויק ומטרות נוספות.
ארבעה מפציצי B-17 בבקרה מרחוק על ידי רדיו הוטסו על מנת שישמשו כפצצות מעופפות לא מאוישות, אך אף אחת מהמטרות לא נפגעה.12 באוגוסט 1944מפציץ שהופעל במסגרת מבצע אנוויל נועד להיות מוטס ללא צוות כשמטרתו היא מימויק.
הוא התפוצץ בטרם עת מעל שפך הנהר בליית', בטרם הספיקו שני טייסי הצי שבו לנטוש אותו.
שניהם - סגן ג'וזף קנדי הבן וסגן וילפורד וילי - נהרגו.27 באוגוסט 1944 176 מפציצי הנדלי פייג' הליפקס, 40 מפציצי אוורו לנקסטר ו-10 מטוסי דה הבילנד מוסקיטו הפציצו את המתחם ללא אבדות לכוח התוקף
לאחר ההפצצה של מבצר מימויק בצרפת, עבר המיזם לניהולו של האס אס ועליו הופקד הנס קאמלר, תוך שהוא נעזר בוולטר דורנברגר (Walter Dornberger).
לאחרון נודע כי ישנם שני קני תותחים שבנייתם לא הושלמה.
הוא פקד להכינם לפעולה עד סוף שנת 1944.
הסוללה הוצבה בגרמניה, בעמק מיוער ליד נהר רוור בלפמדן, כ-13 ק"מ דרומית-מזרחית לטריר.
היא נבנתה משני קני התותחים שבנייתם לא הושלמה, כאשר אורכו של כל קנה עמד על כ-50 מטרים, והיו כ-12 "תאי פיצוץ" לכל תותח.
יציקת בטון נבנתה מסביב ובין שני תותחי הענק, וכמו גם מעל לעשרה בונקרים של פיקוד, שליטה ותחמושת.
התותחים כוונו לעבר העיר לוקסמבורג, שהייתה במרחק של 43 ק"מ מסוללת התותחים.
בו בזמן, התנהל הקרב על הבליטה שגרם למחסור חמור בתחמושת.
לכן, נעשה שימוש בפגזים במשקל של כ-70 ק"ג, שנשאו בערך 20 ק"ג חומר נפץ ולא בפגזים במשקל של 140 ק"ג כמו בתכנון המקורי.
על הסוללה הופקדה יחידה 705 שעליה פיקד סרן פטציג.
בסך הכל, ירה התותח החל מ-11 בינואר ועד ל-22 בפברואר 1945 כ-183 פגזים, מהם כ-41 נחתו בשטחים פתוחים.
בפגזים שפגעו בלוקסמבורג, התגלה התותח כבלתי יעיל ולא גרם לאבדות רבות בנפש.
בסך הכל, 142 פגזים פגעו בעיר, ואלו גרמו רק לעשרה הרוגים ושלושים וחמישה פצועים.
בסוף המלחמה נתפסו מסמכים רבים וחלקי תותחים על ידי הצבא האמריקאי, והם הועברו לניסויים בארצות הברית.
לאחר שבדיקתם הסתיימה בשנת 1948, הותכה המתכת הרבה של חלקי התותחים ונמכרה לגרוטאות.
הידע שנצבר במהלך תכנונו של תותח ה-V-3, שימש לפרויקט השאפתני במימונם של ארצות הברית וקנדה, שכונה HARP ובראשו עמד המהנדס ג'רלד בול.
מטרתו של המיזם הייתה ליצור תותח-על שבעזרתו יהיה ניתן לשגר לוויינים לחלל.
שיאו של המיזם היה ירי של פגז-מדמה-לוויין במשקל 180 ק"ג לגובה 180 ק"מ ב-1966. זהו שיא שלא נשבר עד היום.
לאחר הניסוי טען בול, שאם יחמש את התותח בטיל בעל דלק מוצק, יוכל לירות טיל במשקל 90 ק"ג למרחק של 4,000 ק"מ, או לגובה של 250 ק"מ.
למעשה, בכך טען, כי התותח שלו מגיע ליכולות של טיל בליסטי לטווח בינוני.
המיזם בוטל זמן קצר לאחר הצלחה זו, בשל רצונה של קנדה להיבדל מארצות הברית, שהייתה מסובכת במלחמת וייטנאם.
פרויקט בבל - תותח העל של סדאם חוסיין
פרויקט בבל, אשר זכה גם לכינוי "תותח העל של סדאם חוסיין", היה מיזם שאפתני במימונה של עיראק לבניית תותח על עצום ממדים, שבאופן רשמי נועד לשיגור לוויינים לחלל.
אי לכך, נודע כי סדאם חוסיין בחר לממן את המיזם בשל העובדה כי טווח התותח היה מאפשר לו לפגוע בעומק עריו של שכניו במזרח התיכון.
ממדיו המתוכננים של תותח בבל שתכנן בול היו עצומים: אורך קנה עצום של 156 מטרים לפחות, קוטר של מטר ומשקל עצום של 2,100 טון.
מדינת ישראל פעלה לסיכול המיזם בשל האיום הביטחוני שעלול היה לייצר התותח, ולאור זאת, הזהירה את בול כי עליו לחדול ממעשיו.
עם זאת, בול לא נשמע לאזהרות מצד המוסד הישראלי.
בהמשך, ביצע בול מקצה שיפורים בטילי הסקאד העיראקיים.
הוא הגדיל את טווחם כך שגם מדינת ישראל נמצאה בתוך רדיוס הפגיעה של הטילים, שינחתו עליה לימים במלחמת המפרץ.
לאחר אזהרות חוזרות ונשנות מצד סוכני המוסד שמהם התעלם בול ולאור הסכנה שנשקפה ממנו הוא נורה בפתח ביתו בבריסל בשנת 1990. מותו סימן את קץ המיזם השאפתני.
במקום מוצגים גם העתקים מוקטנים של חלקים מן התותח.
נוסף על כך, יש במקום אנדרטאות לזכרם של עובדי הכפייה הרבים שקיפחו את חייהם במהלך הבנייה של המתחם המבוצר, וגם אנדרטאות לאנשי צוות האוויר אשר קיפחו את חייהם במהלך הניסיונות לפגוע במתחם המבוצר.
V8 הוא מנוע JavaScript מבוסס קוד פתוח, שפותח על ידי פרויקט כרומיום עבור דפדפן האינטרנט Google Chrome.
מאז שפותח נעשה בו שימוש נרחב במגוון פרויקטים כגון Couchbase, MongoDB ו-Node.js המשמשים בצד השרת.
המתכנת הראשי היה לארס באק.
הגרסה הראשונה של מנוע V8 פורסמה יחד עם הגרסה הראשונה של Chrome, ב-2 בספטמבר 2008.
V8 מהדר קוד JavaScript בזמן ריצה, לקוד מכונה (IA-32, x86-64, ARM, או MIPS ISAs; הוסב גם ל-PowerPC ו-IBM s390 לשימוש בשרתים) לפני ביצוע, במקום טכניקות מסורתיות כגון לפרש bytecode או להדר את כל הקוד לבינארי, והרצה שלו מתוך קובץ על מערכת קבצים.
הידור הקוד עובר אופטימיזציה (ואופטימיזציה מחדש) באופן דינמי בזמן ריצה.
V-2 מס' 13 הייתה רקטת V-2 משודרגת שהייתה העצם הראשון מעשה ידי אדם שצילם את כדור הארץ מהחלל החיצון.
הרקטה שוגרה ב-24 באוקטובר 1946, ממטווח הטילים וייט סנדס שבניו מקסיקו, והגיעה לגובה מרבי של 105 ק"מ.
התצלום המפורסם צולם במצלמת קולנוע DeVry 35 מ"מ בשחור-לבן אשר חוברה לטיל.
Utopia הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי טראוויס סקוט.
האלבום יצא לאור ב-28 ביולי 2023, באמצעות חברות התקליטים אפיק רקורדס וקקטוס ג'ק רקורדס.
האלבום הוא העוקב לאלבום האולפן השלישי שלו, Astroworld (2018).
האלבום מכיל הופעות אורח של טיזו טאצ'דאון, דרייק, פלייבוי קרטי, ביונסה, רוב-49, 21 סבאג', דה ויקנד, יאנג לין, דייב שאפל, יאנג ת'אג, ג'יימס בלייק, וסטסייד גאן, קיד קאדי, באד באני, פיוצ'ר וסיזה.
בהפקת האלבום השתתפו מפיקים שונים, בהם ג'יימס בלייק, קניה וסט, גי-מנואל דה הומם-קריסטו, פארל ויליאמס, בוי-1דה, דה אלכימיסט ומטרו בומין.
שם האלבום נחשף בתחילת יולי 2020, כאשר סקוט פרסם פוסט באינסטגרם עם הכיתוב "Utopia".
בהמשך, פרסם מכתב תודה לרגל יום השנה השני לאלבום Astroworld, בו הזכיר את שם האלבום.
באוקטובר, סקוט המשיך לפרסם טיזרים לאלבום בסדרת ציוצים בטוויטר.
הקלטת האלבום החלה ב-2019, כאשר סקוט פרסם עדכונים על מפגשי ההקלטה לאלבום במדיה החברתית.
בראיון עם מגזין i-D, סקוט אמר כי הוא עובד עם אנשים חדשים תוך ניסיון להרחיב את הסאונד שלו על ביטים חדשים שיצר.
ביוני 2021, סקוט הופיע בתוכנית "Cactus Jack for Dior Summer 2022", בה הופיעו שני שירים חדשים: "In My Head" בהשתתפות סוואה לי שדלף לאינטרנט באוגוסט 2019 והוקלט ב-2018 במהלך הקלטת האלבום Astroworld, ו-"Lost Forever" בהשתתפות ג'יימס בלייק ווסטסייד גאן.
בנובמבר, קיים סקוט את פסטיבל אסטרו-וורלד, בהופעה שהייתה אמורה לקדם את האלבום, אך היא הסתיימה באסון פסטיבל אסטרו-וורלד, שהוביל למעל ל-10 מקרי מוות ומאות פציעות, ועורר מחלוקות ברחבי העולם על התנהלות המופע.
באפריל 2022, שלטי חוצות לקידום האלבום זוהו בקליפורניה.
בפברואר 2023, סקוט חשף באירוע סוף שבוע האולסטאר ב-NBA לשנת 2023 בסולט לייק סיטי כי האלבום עתיד לצאת לאחר שהאלבומים של דון טוליבר, שק וס ו-SoFaygo, אשר חתומים בחברת התקליטים שלו קקטוס ג'ק, ייצאו לאור.
במאי 2023, סקוט ניגן, על פי דיווחים, שירים מהאלבום עבור יוסטון אסטרוס, וחשף כי האלבום נמצא בשלב המאסטרינג.
זמן קצר לאחר מכן, נחשפו תמונות של סקוט כשהוא נועל נעל של אייר ג'ורדן 1 שלא פורסמה עם לוגו האלבום.
מייק דין שיתף גם כן את מעורבותו בהשלמת האלבום בפוסט באינסטגרם מאוחר יותר באותו היום.
ב-15 ביוני 2023, סקוט נראה עוזב את אולפני אבי רוד עם מאבטחיו, תוך שהוא משחזר את עטיפת האלבום Abbey Road של הביטלס.
ב-27 ביוני, עדכן סקוט את אתר האינטרנט שלו עם לוגו האלבום.
זמן קצר לאחר מכן, שלטי חוצות חדשים לקידום האלבום החלו להופיע ברחבי לוס אנג'לס, הכוללים שעון ומנעול שרמזו על צאתו של האלבום ביולי 2023.
ב-9 ביולי 2023, סקוט שיתף סרטונים הקשורים לאלבום ברשתות החברתיות, בהם אחד שבו הוא עובד על האלבום עם ריק רובין.
לאחר מכן, הכריז על אירוע השקה של האלבום בשידור חי ממתחם הפירמידות בגיזה ב-28 ביולי, שלבסוף בוטל עקב בעיות בבנייה במדבר.
סקוט עדכן בשנית את אתר האינטרנט שלו על מנת לשתף את מכירת הכרטיסים לאירוע, והזמנה מוקדמת של תקליטורים, תקליטים וסחורה.
ב-19 ביולי, הכריז סקוט על הסינגל המוביל מתוך האלבום, "K-pop", ביחד עם דה ויקנד ובאד באני, שיצא לאור ב-21 ביולי 2023. יומיים לאחר מכן, הכריז סקוט כי לצד אירוע ההשקה בגיזה וצאתו של האלבום ב-28 ביולי, ייצא לאקרנים סרט תיעודי לאלבום בשם Circus Maximus.
ארגוןרשימהדירוגמקורבילבורד50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות21
ביום צאתו, צבר האלבום מעל ל-128 מיליון השמעות בספוטיפיי, ובכך הפך לאלבום עם יממת הפתיחה הגדולה ביותר בשנת 2023, והחמישית הגדולה ביותר בכל הזמנים.
בארצות הברית, האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון בבילבורד 200, עם 496,000 יחידות שקולות לאלבום, שכללו 252,000 מכירות טהורות.
בממלכה המאוחדת, האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, והפך לאלבומו הראשון של סקוט שעשה זאת.
בנוסף, זכה לשבוע הסטרימינג הגדול ביותר ב-2023 לאלבום במדינה.
האלבום אף הגיע לצמרת מצעד האלבומים האירי.
באוסטרליה, האלבום הפך לאלבומו השני של סקוט שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי, לאחר Astroworld (2018).
בנוסף, כ-18 רצועות מהאלבום דורגו במצעד הסינגלים במדינה, כולל "Meltdown" במקום השישי.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס המוזיקה של ARIA2024האמן הבינלאומי הטוב ביותר
V/H/S הוא סרט אימה ו-Found Footage אנתולוגי אמריקאי משנת 2012 והראשון בסדרת שנוצרה על ידי , וחברת המולטימדיה "".
הסרט הופק על ידי מישקה עצמו ועל ידי .
הסרט מורכב ממספר סרטי אימה קצרים שנוצרו על ידי , , , , וקבוצת הקולנוענים "".
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בינואר 2012, ולאחר מכן שוחרר בשירותי וידאו על פי דרישה ב-31 באוגוסט 2012. הסרט הוקרן בהקרנה מצומצמת בארצות הברית ב-5 באוקטובר 2012 ובממלכה המאוחדת ב-18 בינואר 2013.
כמו כן, יצאה מיני סדרה שהורכבה מסרטונים קצרים ברשת הסנאפצ'ט בשם "V/H/S: Video Horror Shorts".
בראיון ל-IndieWire, מיסקה סיפר שהרעיון לפרויקט הגיע בעקבות שיתופי פעולה מוצלחים שחברת Bloody Disgusting עשתה בעבר עם קולנוענים:
הסרט הוא סרט אנתולוגי שמורכב ממספר של סרטים קצרים, וביניהם מוצג סיפור המסגרת, שבעצמו מתפקד כסרט אימה קצר.
כל סרט קצר צולם בטכניקת Found Footage ומוצג בסיפור המסגרת דרך קלטות וידאו שנמצאות בחדר (ומכאן שם הסרט).
קלטת מספר 56 / סיפור המסגרת
סיפור המסגרת עוסק בקבוצת פורצים שמתעדים את עבודתם בעזרת מצלמת וידאו.
הצילומים מציגים את הקבוצה שוברת קירות, מנפצת חלונות ותוקפת אישה בחניון.
מקור אנונימי יוצר קשר עם הקבוצה ומציע להם סכום כסף נאה במידה והקבוצה תצליח לפרוץ לבית ולקחת משם קלטת וידאו ספציפית.
הקבוצה מסכימה ומתכננת להשתמש בכסף כדי להגדיל את פעילותם.
לאחר שנכנסו לבית, החבורה מוצאת את גופתו של איש זקן יושב למול מספר מסכי טלוויזיה המציגים "רעש לבן".
בזמן שהקבוצה חוקרת את הבית, אחד הפורצים, בראד נשאר מאחור בסמוך לגופתו של האיש הזקן וצופה בקלטת שנשארה במכשיר הווידאו.
הסרט "Siren" נוצר בהשראת הסרט הקצר.
נכתב על ידי וניקולאס טקוסקי.
שיין, פטריק וקלינט הם שלושה חברים ששכרו חדר במוטל במטרה להביא אליו בחורות ולשכב איתן.
קלינט חובש משקפיים המצוידות במצלמה נסתרת ומיקרופון מתוך כוונה לתעד את הערב וליצור ממנו סרט .
בזמן ששלושת החברים יושבים בפאב, קלינט פוגש את לילי, בחורה מוזרה שהדבר היחיד שהיא אומרת הוא "אני מחבבת אותך".
לאחר שאספו את לילי, החבורה מצליחה לשכנע בחורה נוספת בשם ליסה להצטרף אליהם.
ליסה מתעלפת בזמן ששיין מנסה לשכב איתה ופטריק מצידו מנסה להניע את שיין מלהמשיך בתוכנית.
לילי נצמדת לקלינט בצורה מוזרה, אבל שיין הוא זה שמנסה לשכב איתה.
קלינט מפשיט את לילי ומגלה שרגליה הן בעצם טופרים בעלי קשקשים, אך שיין ופטריק לא מייחסים לכך חשיבות מיוחדת.
לילי מגיבה לחיזוריהם של שיין וקלינט והשניים משערים שלילי רוצה לשכב עם שניהם במקביל.
קלינט קם וניגש לשירותים ופטריק מנסה להחליף אותו, אך לילי מסרבת מכיוון שהיא לא מחבבת את פטריק.
רגעים לאחר מכן, פטריק נכנס לשירותים עם חתך גדול בידו וטוען שלילי נשכה אותו.
כשהשניים מתקרבים לשיין, לילי שולפת מפיה ניבים והורגת את שיין.
קלינט ופטריק מתחבאים בשירותים עד שפטריק, עדיין עירום מחמש את עצמו עם מוט של וילון מקלחת וחוזר לחדר.
קלינט מנסה להעיר את ליסה בזמן שפטריק נלחם בלילי, אך לילי מכניעה אותו, שותה את דמו ותולשת את איבר מינו.
קלינט בורח מהחדר, אך נופל במדרגות ושובר את ידו.
לילי לוכדת את קלינט, כשפניה מעוותות לחלוטין, אך במקום לתקוף אותו, היא מנסה לבצע בו מין אוראלי.
קלינט לא מגיב ולילי חושבת שהוא לא מעוניין בה, מתחילה לבכות ולאחר מכן כעסה עולה.
קלינט בורח ומתחנן לעזרה מעוברי אורח, אך לפתע הוא מורם לשמיים על ידי לילי, שהשתנתה ליצור מכונף.
מתברר שלילי היא סוקובוס שצדה אחר בן זוג.
משקפיו של קלינט (והמצלמה איתם) נופלות מפניו בזמן שלילי לוקחת את קלינט הרחק לשמיים והסרט מסתיים.
בחזרה לסיפור המסגרת, אחד הפורצים מגלה שבראד (שצפה בקלטת קודם לכן) נעלם.
בינתיים, הפורצים האחרים מחפשים במרתף ומגלים שלל קלטות וידאו.
החבורה אוספת את כל הקלטות במטרה לוודא שהם השיגו את האחת שהם חיפשו.
אחד הפורצים מבחין בדמות שהולכת מאחוריהם בזמן איסוף הקלטות.
רוקס, אחד הפורצים שעדיין בקומה העליונה, מחליף את הקלטת בווידאו לקלטת אחרת ומתיישב לצפות בה.
בוים ונכתב על ידי .
סם וסטפני הם זוג נשוי שמטייל ברחבי אריזונה במהלך ירח הדבש שלהם וסטפני מתעדת את מהלך הטיול בעזרת מצלמת וידאו.
במהלך הלילה, הזוג מבקר באטרקציה תיירותית בסגנון "המערב הפרוע" וסטפני משלמת דולר למכונה דמוית כורה פחם שמסוגלת לחזות את העתיד.
סטפני מקבלת מהמכונה כרטיס ובו נכתב "שהיא בקרוב תתאחד עם אדם שהיא אוהבת ושהיא אדם שסומך בקלות וקל להשפעה".
זמן מה לאחר מכן, אישה מוזרה מגיעה אל חדר המוטל בו הזוג ישן ומבקשת מסם (מחוץ למסך) לתת לה טרמפ למחרת.
באמצע הלילה, כשהזוג ישן, דמות מסתורית פורצת לחדר, לוקחת את המצלמה ומתעדת את עצמה מעבירה באטיות אולר על ישבנה של סטפני.
בנוסף, הדמות גונבת מארנקו של סם 100 דולר וטובלת את מברשת השיניים שלו באסלה בחדר.
למחרת, במהלך מסעם לגרנד קניון, סם מגלה שכסף נגנב מארנקו ומאשים את סטפני בגניבה, אך היא מבטיחה לו שהיא לא אשמה.
באותו הלילה, הדמות המסתורית נכנסת לחדר ודוקרת את סם בגרונו בעזרת האולר ומצלמת את סם נחנק מדמו שלו.
המצלמה חושפת את הרוצחת: האישה שביקשה מסם טרמפ יום קודם לכן, כשהיא חובשת מסיכה עשויה מפורצלן.
האישה מנקה את הסכין מדמו של סם ולאחר מכן היא מתנשקת עם סטפני בחושניות.
מתברר שהאישה היא המאהבת של סטפני.
המצלמה מתעדת את סטפני ובת זוגה בורחות מהמקום וסטפני שואלת את בת זוגה אם היא מחקה את התיעוד מהמצלמה.
בחזרה לסיפור המסגרת, רוקס נשאר מבולבל לאחר שצפה בקלטת.
ללא ידיעתו, גופתו של האיש הזקן נעלמה.
בחזרה במרתף, הקבוצה תוהה לעצמה למה הקלטת שהם נשלחו לגנוב כל כך מיוחדת ומתכננים לעשות ממנה עותקים במטרה למכור אותם ולהתעשר.
הסרט לאחר מכן עובר לסרט הקצר הבא.
קבוצה של חברים בשנות ה-20 לחייהם: ג'ואי, ספיידר וסמנת'ה מלווה את חברתם החדשה, וונדי לטיול אותו היא עושה כל שנה ליער.
ג'ואי מצלם את הקבוצה ומתעד את וונדי מובילה אותם אל תוך היער, ומדי פעם מספרת להם על "תאונות" שהתרחשו בתוכו ובו חבריה נהרגו.
בזמן שהמצלמה מתמקדת באזורים מסוימים, תמונות מטושטשות של גופות מופיעות לפרק זמן קצר.
החבורה מוצאת גופה מושחטת של חזיר בסמוך אליהם ולאחר מכן וונדי מכריזה שכולם הולכים למות.
החבורה יושבת ומעשנת מריחואנה בסמוך לאגם ובזמן הזה, וונדי מספרת לקבוצה שבעבר, רוצח סדרתי רצח את קורבנותיו בסמוך לאגם.
הקבוצה צוחקת ולא לוקחת את דבריה ברצינות.
ספיידר וסמנת'ה עוזבים את הקבוצה במטרה ללכת להתפנות.
לפתע, סמנת'ה נהרגת לאחר שסכין מושלכת אל פניה.
ספיידר מנסה לברוח, אך נדקר בראשו על ידי הרוצח: דמות מסתורית שראשה מטושטש לחלוטין הנקראת "הגליץ'".
בחזרה באגם, ג'ואי שואל את וונדי לאן סמנת'ה וספיידר הלכו.
וונדי עונה לו שהם עזבו ולפתע שואלת את ג'ואי אם הוא ירצה לשכב איתה.
ג'ואי משער שוונדי הייתה רצינית לגבי הסיפורים ונזכר שהוא עצמו שמע עליהם בעבר בעצמו.
וונדי חושפת שהיא הייתה באגם בעבר ושכל חבריה מתו, אך הרוצח השאיר אותה בחיים כניצולה היחידה.
וונדי מספרת שהמשטרה לא האמינה לה כאשר היא סיפרה שהרוצח יכול להיות בשני מקומות בעת ובעונה אחת.
וונדי מתוודה מול ג'ואי שהיא הובילה מכוונה תחילה את הקבוצה ליער כיפתיון במטרה שהיא תהרוג את הגליץ'.
בזמן שהשניים הולכים, הגליץ' מופיע מאחורי ג'ואי ומשסף את גרונו.
וונדי בורחת ומובילה את הגליץ' לתוך בור שהיא חפרה קודם לכן ולאחר מכן למלכודת דובים, אלו מצליחות להאט את הגליץ' באופן זמני.
הגליץ' תופס את וונדי ושובר את ידה.
וונדי מצליחה לברוח אל תוך היער, ומזהירה את כל מי שצופה בקלטת שלא יגיע ליער לעולם.
וונדי מוצאת את ג'ואי הגוסס וצופה בו מת באטיות.
הגליץ' לוכד את וונדי, אך הוא משופד על ענפים חדים ביער.
וונדי בורחת, אך כשהיא מסתובבת לאחור, היא מגלה שהגליץ' נעלם.
הגליץ' מופיע בשנית ומכה אותה למוות בעזרת המצלמה, לאחר מכן הוא פותח את בטנה וסועד מגופתה.
גופתה של וונדי מתחילה להתעוות והמצלמה נכבית, בכך הצופה מבין שוונדי הפכה לגליץ' בעצמה.
בחזרה לסיפור המסגרת, גופתו של האיש הזקן חזרה לחדר, אך רוקס נעלם.
הפושעים הנותרים: זאק וגרי לא מבינים לאן חבריהם נעלמו.
בזמן שגרי מפציר בזאק למיין את הקלטות, גרי מכניס קלטת חדשה למכשיר הווידאו.
הדבר המחליא שקרה לאמילי כשהיא הייתה צעירה
הסרט מתועד כולו דרך שיחות וידאו במחשב.
אמילי מספרת לבן זוגה, רופא מתלמד בשם ג'יימס על נפיחות בזרועה שמזכירה לה תאונה שהיא עברה כשהיא הייתה צעירה.
לאחר שאמילי מסיירת עם ג'יימס בדירתה (בזמן שהאחרון צופה בה במחשב), אמילי שומעת רעשים מוזרים מחוץ לדלת.
לאחר שהיא חוקרת את החדר, אמילי מבחינה בישות דמוית רוח רפאים קטנה רצה וטורקת את דלת החדר.
אמילי מאמינה שביתה רדוף רוחות.
לאחר שהיא שומעת את אותו הרעש בלילה הבא, אמילי חוקרת ולאחר שהדליקה את אורות החדר, היא מבחינה שוב בישות.
אמילי שואלת את בעל הדירה אודות ההיסטוריה של הבניין, אך הוא מספר לה שמעולם לא חיו ילדים בבניין וששום אדם לא מת שם קודם לכן.
במהלך השיחה הבאה עם ג'יימס, אמילי פותחת את הנפיחות בזרועה בעזרת אזמל ומזלג במטרה לבדוק מה גורם לה, אך ג'יימס מפציר בה להפסיק מחשש שידה תזדהם.
ג'יימס מבטיח לאמילי שהוא יבדוק את הפציעה בעצמו כשהוא יבוא אליה בשבוע הבא.
בלילה הבא, אמילי מנסה לתקשר עם הילד המוזר.
היא עוצמת את עיניה ובעזרת המחשב, היא מבקשת מג'יימס למצוא בחדר את הישות.
הילד מופיע בשנית ולצידו ילדה.
הילדים תוקפים את אמילי והיא מאבדת את הכרתה.
ג'יימס מופיע בדירה והילדים מתגלים להיות חייזרים המביטים בג'יימס בזמן שהוא מסיר עובר חייזרי מבטנה של אמילי.
הצופה מבין שהחייזרים משתמשים באמילי כאינקובטור במטרה ליצור חייזר שגופו מכיל גם ד.נ.א אנושי.
ג'יימס, שעובד עם החייזרים כבר זמן מה, שואל את החייזרים כמה זמן הוא עוד ימשיך לעשות את זה, מתוך חשש שאמילי לא תשרוד ניסיון נוסף.
מתברר לצופים שהנפיחות בידה של אמילי נוצרה כיוון שהחייזרים החדירו לה מתקן מעקב.
החייזרים מוחקים את זכרונה של אמילי וג'יימס שובר מספר עצמות בגופה כדי לדמות "תאונה".
בשיחה הבאה שלהם, אמילי נראית פצועה ומספרת שזה קרה מכיוון שהיא התפרצה לכביש סוען לאחר שראשה הסתחרר.
היא מספרת לג'יימס שהרופאה (עליה ג'יימס המליץ לה) אבחנה אותה עם הפרעה סכיזואפקטיבית ובדמעות היא מפצירה בג'יימס לחפש לעצמו בת זוג "נורמלית".
ג'יימס מבטיח לאמילי שהוא רוצה להיות רק איתה, אך לאחר שהשיחה מסתיימת, ג'יימס מתחיל שיחה חדשה עם אישה אחרת.
לאישה יש את אותה הנפיחות בידה בדומה לאמילי, וגם היא מאמינה שג'יימס הוא בן זוגה.
לצופה מתברר שהחייזרים משתמשים בנשים שונות בתור אינקובטורים.
בחזרה לסיפור המסגרת, זאק וגופתו של האיש הזקן נעלמו.
גרי, היחיד שנשאר מהקבוצה, מחפש בחדרים השונים בבית.
גרי מוצא את גופתו המרוטשת של זאק ולאחר מכן מותקף על ידי האיש הזקן, שהפך לזומבי.
גרי מנסה לברוח בחזרה למטה, אך הוא נופל, נוקע את קרסולו ולאחר מכן נהרג על ידי הזומבי.
סיפור המסגרת מסתיים כשהמצלמה איתה הפורצים באו נופלת ומכוונת אל הטלוויזיה, בזמן שקלטת וידאו נוספת מופעלת מעצמה.
בערב ליל כל הקדושים בשנת 1998, טיילר מתחפש לדובון עם מצלמה נסתרת בעינו.
טיילר נפגש עם חבריו, צ'אד, מאט ופול (שהתחפש למעין שילוב של היונבומר, פיראט ואיש חיל הים) והחבורה הולכת למסיבת ליל כל הקדושים בבית של חברם, אך מגיעים לבית הלא נכון.
החבורה משערת שהם הראשונים שהגיעו ומתגנבים אל תוך הבית.
בכניסתם, הם חווים תופעות על טבעיות, אך משערים שהם בתוך אטרקציית "בית רדוף" ומחליטים להנות.
בעליית הגג, החבורה מוצאת קבוצת גברים שמתכנסת סביב אישה צעירה ומבצעים עליה טקס גירוש שדים.
החבורה נהנית מהמחזה (בחושבם כי מדובר בחלק מהאטרקציה) והאנשים מבחינים בנוכחותם.
הגברים כועסים על החבורה ומתחילים להכות את האישה הצעירה.
לפתע, חלק מהגברים נגררים אל התקרה על ידי כוח בלתי נראה בחסות החושך.
תופעות על טבעיות ממשיכות להופיע והחבורה בורחת מהבית באימה, אך במהלך מנוסתם, הם מחליטים לחזור אל הבית ולחלץ את האישה.
החבורה חוזרת אל עליית הגג ומשחררים את האישה במטרה להובילה למקום מבטחים.
כשהאישה משוחררת, הבית "מתעורר לחיים" וזרועות נשלחות מרצפת וקירות הבית במטרה ללכוד את הגברים שלכדו את האישה.
החבורה יוצאת מהמרתף ומובילה את האישה אל רכבם.
במהלך הנסיעה, הרכב שובק חיים ומתברר שהאישה נעלמה.
לפתע, האישה מופיעה מחוץ לרכב ולאחר מכן נעלמת.
החבורה מבינה שרכבם עצר באמצע מסילת רכבת ושהאישה שהם חילצו היא בעצם מכשפה.
החבורה מנסה לצאת מהרכב בזמן שרכבת דוהרת לכיוונם, אך לא מצליחים לפתוח את הדלתות.
הרכבת מתנגשת ברכב והורגת את החבורה.
כתבו סוף אלטרנטיבי הומוריסטי לסרט הקצר ובו החבורה מצליחה לפתוח את דלתות הרכב ולצאת בזמן.
החבורה בורחת מהמקום ומתבדחים על כמה כיף היה להם.
ליז הרווי - בחורה חדשה.
קורי פיצפטריק - ילדה חייזרית.
אייזה הילמן - ילד חייזרי.
טאליה הילמן - ילדה חייזרית.
ג'ון וולקוט - מנהיג הכת.
אריק קרטיס - שותף לחדר.
טרוור גרוט', מתכנת שעובד עבור פסטיבל סאנדנס אמר: "אני נותן לזה את כל הקרדיט שבעולם, מכיוון שמבחינה עלילתית, זה לא משהו שחשבתי שיעבוד.
באופן אישי, השתעממתי מסרטי Found Footage שלעיתים קרובות פשוט לא עובדים טוב.
אבל הסרט הזה כן עובד.
הסרט הוא מבעית ומבוצע בצורה מעולה".
במהלך הפסטיבל, חברת ההפצה "" רכשה את הזכות להפיץ את הסרט בצפון אמריקה בעלות של מיליון דולר.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 56% טריות על סמך 107 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 54/100 על סמך 22 ביקורות.
V/H/S/2 הוא סרט אימה ו-Found Footage אונתולוגי אמריקאי משנת 2013 שהופק על ידי ו.
הסרט הוא הסרט השני בסדרת .
הסרט מורכב מארבעה סרטי אימה קצרים שמחוברים יחדיו בעזרת סיפור מסגרת.
בדומה לסרט הקודם, גם בסרט זה לקחו חלק מספר רב של במאים: , , טימו צ'אהיאנטו, ו.
בנוסף, הבמאים ו חוזרים לפרויקט זה לאחר שלקחו חלק ביצירת הסרט הקודם.
הסרט מורכב מארבעה סרטי אימה שלא קשורים האחד לשני ומחוברים יחדיו דרך סיפור מסגרת, שבעצמו מתפקד כסרט אימה קצר.
כל סרט קצר מצולם בטכניקת Found Footage, כאשר כל קלטת שמופיעה בסרט מקורה באוסף הקלטות מהסרט הקודם.
קלטת 49 / סיפור המסגרת
אמו של קייל, סטודנט במכללה מבקשת את עזרתם של זוג חוקרים פרטיים במטרה שימצאו את בנה, שנעדר.
לאחר שפרצו לחדר המעונות של קייל, הזוג, לארי ואשתו איישה מוצאים ערימה של קלטות וידאו ומחשב נייד שמציג את קלטת 56 (סיפור המסגרת בסרט הקודם).
לאחר שהם עוצרים את הסרטון שמתנגן במחשב, איישה מגלה שהמצלמה ממשיכה לצלם.
השניים חוזרים אחורה לתחילת הסרטון ובו קייל נראה ומפציר בצופים לצפות בקלטות הווידאו.
לארי מבקש מאיישה לצפות בזמן שהוא עושה חיפוש בבית.
איישה מפעילה את הקלטת הראשונה ודמות מסתורית נראית מאחוריה ברקע.
שלב ראשון - ניסויים רפואיים
בקליניקה רפואית, הרמן מידלטון עובר השתלה של עין ביונית לאחר שאיבד את שלו בתאונת דרכים.
הרופא בקליניקה מסביר להרמן שיכול להיות שהוא יחווה מעין "קצרים" מכיוון שהשתל עדיין בשלב הנסיוני.
כאשר הרמן עוזב את הקליניקה, הרמן מבחין באישה שבוהה בו בצורה מוזרה.
הרמן חוזר לביתו ומשחק במשחקי וידאו, לאחר מכן קם כדי להכין לעצמו כוס תה.
הרמן חוזר מהמטבח ומגלה שהג'וייסטיק של המשחק נמצא במקום שהוא לא הניח אותו בו ושקומקום התה שלו נפל במפתיע לרצפה.
בהמשך, הרמן נכנס לחדרו ורואה אשליה הנראית כאדם מכוסה מתחת לשמיכה.
הרמן מרים את השמיכה, אך לא מוצא תחתיה דבר.
כאשר הרמן מסתכל למעלה, הוא נתקל באדם מדמם ובורח לחדר השירותים.
הרמן מתקשר לרופא ומספר לו על מה שעבר, ולאחר מכן יוצא מהשירותים, אך מבחין באותו האדם מקודם ולידו ילדה שנראית כמו גופה.
הרמן מסתגר בשירותים ונאלץ להגן על הדלת מפני הדמויות שדופקות עליה ללא הרף.
בסופו של דבר, הרמן נרדם בשירותים.
למחרת, האישה שהרמן פגש בבית החולים, ששמה הוא קלריסה, מגיעה לביתו.
קלריסה מספרת להרמן שהיא חווה תופעות דומות.
קלריסה מספרת להרמן שהיא נולדה חירשת, אך עברה השתלת שבלול והשתל נתן לה את היכולת לשמוע תדרים חדשים, בין היתר תדרים של רוחות רפאים.
הרמן מציע להוציא מעצמו את השתל, אך קלריסה אומרת שזה אמנם ימנע ממנו לראות את הרוחות, אך הוא לא יוכל להיפטר מהן באמת.
קלריסה טוענת שהרוחות יתחזקו ככל שהרמן ינסה לתקשר איתן ולפתע הרמן רואה אדם שמן ומדמם בתחתונים עומד מאחורי קלריסה.
הרמן מזהיר את קלריסה מנוכחותו של האדם, אך קלריסה אומרת שהיא מודעת לעניין ומסבירה שזהו רוחו של דודה ושלפי מילותיה "הוא לא היה אדם נחמד".
קלריסה שוכבת עם הרמן במטרה להסיח את דעתו מרוחות הרפאים בבית.
זמן מה לאחר מכן, הרמן מתעורר ורואה את קלריסה ישנה על הספה.
הוא מוצא את אותה הילדה מקודם במיטתו ובורח, לאחר מכן חוזה בקלריסה נגררת על ידי כוח בלתי נראה לתוך הבריכה.
למרות נסיונותיו של הרמן להצילה, קלריסה טובעת למוות.
הרמן רץ בחזרה ומנסה להגיע לכניסה לבית במטרה לברוח מהרוחות.
הרמן נועל את עצמו שוב בשירותים ומשתמש באזמל במטרה להוציא את השתל.
במהלך הניסיון, רוחותיהם של קלריסה ודודה מופיעות בשירותים והרמן מנסה לברוח, אך הוא רץ ישירות לרוחותיהם של הגבר והילדה מקודם ואלו חונקות אותו.
רוחו של הגבר לוקחת את השתל ודוחפת אותו בכוח לגרונו של הרמן, הורגת אותו.
בחזרה לסיפור המסגרת, איישה קוראת ללארי ומבקשת שיגיע לחדר.
השניים מתחילים להרהר על אופי הקלטות ולארי מבקש מאיישה להמשיך לצפות.
איישה ממשיכה את הסרטון שקייל צילם ובו קייל מסביר שעל הצופה לצפות בסדר מסוים במטרה שאלו "ישפיעו עליך".
נכתב על ידי ג'יימי נאש.
לאחר שענה לשיחה מבת זוגו איימי, רוכב אופניים בשם מייק מפעיל את המצלמה על קסדתו ויוצא לרכיבה ביערות שבפארק הלאומי.
מייק נתקל באישה מדממת ומבוהלת, שמתחננת למייק שיסייע לחבר שלה, לאחר מכן מתחילה להקיא דם.
מייק מבחין בקבוצת זומבים שועטת לכיוונו ולפתע האישה קמה לחיים ונושכת את מייק בצווארו.
לאחר שמייק הורג את האישה, הוא מנסה לצאת מהיער, אך הוא מקיא דם ומתעלף.
זוג רוכבי אופניים נוספים, גבר ואישה מבחינים במייק ומנסים לקרוא לעזרה.
מייק חוזר לחיים, תוקף את הגבר ונושך את האישה, אך היא מצליחה לברוח אל תוך היער.
מייק מתחיל לסעוד מגופתו של הגבר והאישה חוזרת, לאחר שהפכה לזומבית גם כן.
מייק והאישה סועדים מגופתו של הגבר ולפתע הגבר קם לחיים כזומבי בעצמו.
השלושה שומעים רעש מגיע מרחוק ורצים לכיוונו, הם מגלים שמקור הרעש הוא מסיבת יום הולדת שנערכת לילדה קטנה ביער.
שלישיית הזומבים פולשים למסיבה ומצליחים להרוג ולאכול מספר אורחים, חלקם חוזרים לחיים וממשיכים בטבח.
בזמן שמייק מנסה לתקוף גבר ואת שלוש בנותיו, שמסתתרות ברכב, הוא מבחין בהשתקפותו הזומבית בחלון והתנהגותו האלימה נרגעת.
לפתע, מייק נדרס על ידי משאית חולפת והטלפון שבכיסו מצלצל לאיימי, מייק חוזר להכרה חלקית לאחר ששמע את קולה.
מייק, שמצליח לשחזר חלק מאנושיותו, מתאבד ביריה.
בחזרה לסיפור המסגרת, לארי חוזר לחדר ומוצא את איישה בוהה בטלוויזיה ואפה מדמם.
לאחר שאיישה התעוררה מהטרנס שבו היא הייתה שבויה, היא אומרת ללארי שהיא סובלת ממיגרנה.
לארי עוזב את המקום במטרה לקנות לאיישה תרופות ואיישה מכניסה קלטת נוספת למכשיר הווידאו.
בזמן שהיא צופה, הדמות מקודם מופיעה שוב וצופה בה.
בוים ונכתב על ידי טימו צ'אהיאנטו ו.
צוות קולנוענים, הכולל את המראיין מאליק, המפיקה לאנה (שהיא גם ארוסתו של מאליק), חברו הטוב של מאליק, אדם והצלם ג'וני, חודרים לתוך שורותיה של כת אינדונזית בשם "שערי גן עדן" שעליהם מצלמות נסתרות וגלויות.
הצוות מוזמן למתחם בו מתגוררת הכת על ידי אישה הקרויה בשם "גברת".
בתוך המתחם, הקבוצה חוזה בסמלים מוזרים שמצוירים על קירותיו, ילדים שלומדים בכיתות ואישה הלבושה בביגוד לבן.
הצוות מצליח לפגוש ולראיין את מנהיג הכת, אדם שנקרא בשם "אבא".
במהלך הריאיון, ליסה מתחילה לחלות ועוזבת את החדר.
בזמן שהוא מחפש אחר סוללה נוספת למצלמה, מאליק שומע שיחה בין לאנה ואדם ובו מתגלה שלאנה בהיריון ושאדם הוא אבי הילד.
במרתף המתחם, אדם מוצא אישה הקשורה לכיסא ורחמה פתוח לרווחה.
האישה מתעוררת ומתחילה לצרוח, בתגובה, אדם בורח מהמרתף.
בזמן שאבא מרואיין, פעמון מצלצל ולפתע אבא מכריז שזהו "זמן ההתאגדות" באינטרקום.
חברי הכת מבצעים התאבדות המונית באמצעות רעל וירי.
אבא משסף את גרונו של ג'וני הצלם לאחר שהאחרון הפריע לאבא בהכרזתו.
לאנה נחטפת על ידי מספר נשים הלובשות מדים כירוגיים ומאליק נורה למוות על ידי אחד מחברי הכת.
בזמן שאדם מנסה לחלץ את לאנה, מתרחש במקום פיצוץ ואדם מאבד את הכרתו.
אדם מתעורר וחוזה בדמחות מפלצתית זוחלת על תקרת המתחם.
אדם מנסה לברוח ונתקל באבא, שמכוסה בדם ובסמלי הכת על גופו.
אבא מספר לאדם שהגיע הזמן ולאחר מכן הוא מתפוצץ למולו של אדם.
אדם מוצא את לאנה במקדש ואת סמלי הכת חרוטים על עורה.
אדם הורג את "גברת", אך לא מצליח לחלץ את לאנה ומבחין בשד (המזכיר במרהאו את בפומט), לו הכת סוגדת יוצא מגופה של לאנה.
אדם מנסה לברוח, אך מותקף על ידי חברי הכת ועל ידי הילדים, ביניהם גם ג'וני ומאליק שחזרו לחיים והפכו למעין זומבים.
אדם מצליח להגיע לרכבו ונוסע הרחק מהמקום, אך השד מתנגש ברכבו ואדם נפצע.
אדם זוחל החוצה מההריסות ומבחין בשד, שקורא לו "אבא".
הידיעה שהשד הוא למעשה בנו, דוחפת את אדם לשיגעון והוא מתחיל לצחוק בהיסטריה עד שהמצלמה נכבית.
בחזרה לסיפור המסגרת, לארי חוזר אל החדר עם התרופות ומגלה שאיישה התאבדה ביריית אקדח.
לצד גופתה, מונחת קלטת וידאו עליה רשום באמצעות שפתון המשפט "צפה בי".
לארי ההמום מכניס את הקלטת למכשיר הווידאו וצופה בה.
הסרט נוצר בהשראת הסרט הקצר.
נכתב על ידי וג'ון דייוויס.
האחים גרי ורנדי מחברים מצלמת וידאו לכלבם, טאנק במטרה שיתעד את ביתם על שפת האגם.
הוריהם של השניים עוזבים לטיול רומנטי ומשאירים להם רשימת מטלות.
גרי ורנדי מזמינים את חבריהם שון ודני לביתם במטרה להציק לאחותם הגדולה ג'ן, בן זוגה זאק וחבריהם.
בזמן שהקבוצה שוחה באגם, הילדים מתקיפים אותם עם אקדחי מים המלאים בשתן ולפתע מבחינים בחייזר אפור המסתתר מתחת למים ומנסה להגיע אליהם.
במהלך הלילה, הילדים מציקים לג'ן וזאק בזמן שהם שוכבים בעזרת השמעת מוזיקה חזקה ואורות בבית.
רעש מוזר נשמע ברקע, אך הקבוצה לא שמה לב אליו.
כנקמה, ג'ן וזאק מחברים לטאנק מצלמה נוספת במטרה לתעד אותם מאוננים בעודם צופים בסרטי פורנו.