tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרי סנטיאגו, תלמידת תיכון עם שאיפות להיות רקדנית, גרה עם אמה החורגת דומיניק, זמרת פופ מפורסמת לשעבר ושתי אחיותיה החורגות, בריט וברי שמתייחסות אליה כאל משרתת.
יום אחד מגיע אל בית הספר תלמיד חדש ששמו ג'ואי פארקר, זמר ורקדן ידוע שחוזר ללימודים בתיכון אחרי סיבוב הופעות בעולם, ולכבוד הגעתו מארגנים נשף מסכות.
בניגוד להוראותיה של דומיניק, מרי הולכת לנשף ביחד עם חברתה תמי, שם היא רוקדת עם ג'ואי בלי שהיא יודעת מי הוא.
ג'ואי מתאהב במרי כשהוא רוקד איתה, אך לא יודע מי היא.
הוא מוריד את מסכתו ומראה לה מי הוא, אבל באותו רגע, היא שמה לב לשעה המאוחרת ומבינה שבקרוב אמה החורגת תחזור לבית ותשים לב שאינה שם.
היא ממהרת לחזור הביתה ומפילה את נגן השירים שלה, ובעזרתו ג'ואי מנסה לחפש אותה.
אחיותיה החורגות של מרי מאיימות עליה שאם תספר לו שהיא זו שרקדה איתו, הן יפיצו קלטת מביכה שלה מגיל 11 שבה היא מביעה הערצה לג'ואי.
תמי מנסה לשכנע את מרי שבכל זאת תספר לג'ואי שהיא זאת שרקדה איתו, וביום ההולדת של בריט וברי, מרי מגלה לג'ואי מי היא.
הם נהיים חברים ומתאמנים ביחד לאודישן של מרי באוניברסיטה.
נטליה, האקסית של ג'ואי מקנאה, ובעזרת בריט וברי הן מצליחות לסכסך בין מרי לג'ואי, וגורמות למרי לחשוב שהוא בוגד בה.
דומיניק לא רוצה שמרי תלך לאוניברסיטה ולכן היא גורמת לכך שיבוטל האודישן של מרי לאקדמיית הריקוד בטענה שמרי שברה את שתי רגליה.
החברה של מרי, תמי, והחבר של ג'ואי, דסטין ("הפאנק"), מצליחים לשכנע את מרי לבוא לתחרות ריקודים שעורך ג'ואי.
בתחרות, מרי וג'ואי רוקדים יחד על הבמה, ולאחר מכן ג'ואי מסביר למרי מה קרה והם חוזרים להיות זוג.
מנהלת אקדמיית הריקוד, שג'ואי הזמין לתחרות על מנת שתראה את מרי רוקדת, מודיעה למרי שהתקבלה לאקדמיה.
סלינה גומז בתור מרי סנטיאגו
מיה אאידה דוראן בתור מרי בת ה-3
ניקול מוניוז בתור מרי בת ה-11
דרו סילי בתור ג'ואי פארקר
ג'יין לינץ' בתור דומיניק בלאט
אמילי פרקינס בתור בריט בלאט
קת'רין איזבל בתור ברי בלאט
ג'סיקה פארקר קנדי בתור תמי
ניקול לפלקה בתור נטליה פארוש
לינדה בויד בתור אווי פארקר
גרווין סנפורד בתור רוד פארקר
קאמיל מיטשל בתור רגינה קרטיקוס
טיפני בארנס בתור דורין סמיט
לסרט יצא פסקול שכולל בתוכו 14 שירים.
האלבום יצא בפורמט תקליטור והורדה דיגיטלית ב-26 באוגוסט 2008 על ידי חברת Razor & Tie בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה והממלכה המאוחדת.
האלבום הגיע למקום השמיני במצעד הפסקולים של בילבורד ומכר כ-129,000 עותקים נכון ליולי 2013. את הפסקול מוביל הסינגל Tell Me Something I Don't Know המבוצע על ידי גומז.
"עוד אני הולך" הוא סרטו העלילתי השמיני באורך מלא של הבמאי יקי יושע.
הסרט מבוסס על ספרו העלילתי של הבמאי תחת אותו השם ולדברי יושע:
מיקי, בוגר סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו בסיומו של ליל הימורים שבו הגיע לחוב עצום, מוטל בשלולית.
עד שהוא מחלים מהתקף לב, אנו למדים שהוא נשוי לאורה, אלכוהוליסטית בהווה והבטחה גדולה בעבר, שבתו (יעל איזנברג) שונאת אותו ובו בעת אוהבת אותו, שהוא קשור לאולגה, עובדת בזנות, ושרשת הביטחון של החברים לנשק חלפה עם הרוח.
תוך כדי ניסיון להתחמק מחיבוטי נפש מכאיבים של "איפה טעינו", מיקי נמלט מפני גובי חובות אלימים.
עוד אני הולך הוא ספרו הראשון של הבמאי יקי יושע שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד במרץ 2008. סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים ב-31 בדצמבר 2010.
לדברי יושע: "עוד אני הולך" הוא האח הגדול של "שלום", המציג את הצעירים המתחבטים במצב החברתי והפוליטי שהם חיים בו, כשהם מבוגרים בשנות דור.
בתל אביב בתקופת מלחמת לבנון השנייה, מיקי, איש סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו מוטל בשלולית וסובל מהתקף לב, בסופו של ליל הימורים שבו שקע בחוב עצום.
בזמן שהוא מחלים, הוא מנסה לאחות מחדש את חייו.
עליו לתמרן בין אשתו האלכוהוליסטית אורה, בנו אבשלום ששונא אותו ובז לו, אך גם אוהב אותו, בתו הצעירה, ופילגשו אולגה, העובדת בזנות.
תוך הרהורים על מהלך חייו הוא משחזר איך נזרק מיחידתו הצבאית ומשירות הביטחון – פעם כי ריחם על מישהו לא בצדק, ופעם כי התאכזר למישהו לא בצדק.
הוא מבין שרשת הביטחון, מן העבר, בצורת חברים וחברים לנשק, לא יכולה להציל אותו מהנפילה הקשה.
במקביל לחיבוטי הנפש, והרהורי "איפה טעינו", על מיקי לשרוד, ולהימלט מפני המנסים לגבות ממנו באלימות את חוב ההימורים.
"עוד מעט" הוא אלבום האולפן הרביעי של זמר הרוק הישראלי, אהוד בנאי.
האלבום יצא בסוף שנת 1996. באלבום להיטים רבים כמו: "אביא לך", "מהרי נא", "יוצא לאור", "סרט רץ" ו"בוא הביתה".
את שירי האלבום עיבד והפיק מוזיקלית עובד אפרת, ומי שהיה אחראי על עיצוב הסאונד הוא מני בז'רנו.
מלבד "בית העלמין של חולון": מילים- פנחס שדה
"ער או חולם": לחן-עובד אפרת
תופים וכלי הקשה: רועי שקד,
גיטרה אקוסטית, חשמלית, טאר, מפוחית ושירה: אהוד בנאי
גיטרה אקוסטית, חשמלית וקולות: דודי לוי
גיטרה אקוסטית, חשמלית וקולות: עובד אפרת
קולות ("יוצא לאור"): מאיר בנאי
קולות ("מהרי נא", "סרט רץ"): אודליה
קלידים ("מהרי נא", "אביא לך"): שפי ישי
טמבור פרסי ("ער או חולם", "אביא לך"): יעקב לב שמח
גיטרה חשמלית ("על דרך יפו"): יובל ליבליך
מנדולינה ("יושב בצד הכביש"): אדם מדר
"עוד נגיע" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי שהשתתף בתחרות קדם אירוויזיון 1985 והגיע למקום השלישי.
לימים חודש בגרסת רמיקס בשנת 2007 וזכה להצלחה.
בשנת 1983 השתתפה ירדנה ארזי בתחרות קדם אירוויזיון והגיעה למקום השני על חודה של נקודה.
את השיר הזוכה, "חי", כתבו אהוד מנור ואבי טולדנו והציעו אותו לארזי, אך היא העדיפה על פניו את שירם של שמרית אור והנרי ברטר "שירו שיר אמן".
בשנת 1985 חברו מנור וטולדנו פעם נוספת לכתיבת שיר לירדנה ארזי אשר ישתתף בתחרות הקדם אירוויזיון.
השיר סומן כמועמד מוביל לניצחון, בעיקר לאור העובדה שרשות השידור הציעה לארזי להשתתף באירוויזיון ללא תחרות שנה קודם לכן, והשתתפותה בוטלה כיוון שהתחרות עצמה נערכה ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
עם זמרי הליווי בשיר נמנים אורנה דץ, אהרון פררה ודרור משולם.
בסיום התחרות זכה השיר ב-61 נקודות, לעומת 69 נקודות בהן זכה השיר "עולה עולה" בביצוע יזהר כהן ו-62 נקודות בהן זכה השיר "כמו צועני" בביצוע יגאל בשן.
12 שבועות שהה השיר במצעדי הפזמונים ומהם שבוע אחד בראש המצעד.
במצעד הפזמונים העברי השנתי 1985 הגיע השיר למקום הרביעי והיה השיר הגבוה ביותר של ארזי במצעד.
ארזי נבחרה כזמרת השנה בפעם השנייה ברציפות.
מצעד הגאווה 2006 בירושלים עורר סערה ציבורית והצועדים נדרשו להישאר במתחם סגור.
אמן הדראג טל קלאי (טלולה בונט) ביצע את השיר "עוד נגיע" בפני הקהל הרב והביצוע שודר במהדורות החדשות השונות.
באותה תקופה החלה ארזי ועמה יועצה האמנותי גברי מזור ואיש יחסי הציבור אורן בראל לבחון אפשרות להוציא גרסת רמיקס לאחד משיריה.
ארזי צפתה באותו הערב באירוע בטלוויזיה, ובעקבותיו החליטה לבחור ב"עוד נגיע" ועל גרסת הרמיקס הופקד המוזיקאי ואיש הרדיו דור דקל.
ב-25 ביולי 2007 יצא השיר לתחנות הרדיו וזכה להצלחה גדולה מן היום הראשון.
למשך חודשיים עמד בראש מצעד השירים המושמעים ברדיו של מדיה פורסט ושהה בפלייליסט גלגלצ וארבעה שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג'.
בעקבות הצלחתו הפיק דקל גרסת רמיקס גם לשיר "שוב בתמונה" שיצאה לרדיו בשנת 2011.
שלוש פעמים בוצע השיר במסגרת התוכנית "כוכב נולד".
בעונה השלישית ביצע אותו רועי חיים זינר, בעונה השביעית ביצע אותו לירן דנינו בשלב חצי הגמר ובעונה העשירית ביצעה אותו אניטה גסין בתוכנית הגמר.
גרסאות כיסוי נוספות לשיר הקליטו אבי טולדנו, מסקי שיברו, בנות פסיה ואחרים.
בשנת 2023, הוציאה הזמרת ליהי טולדנו גרסת כיסוי שהוקדשה לאירועי מצעד הגאווה של אותה השנה.
עוד יסופר הוא שיר מאת נתן אלתרמן המתאר את תחושותיו מליל 14 ביולי 1956, בו נכח המשורר בעת פריקתם החשאית של כלי שריון שהגיעו לישראל מצרפת ערב מבצע סיני במסגרת מבצע יונה.
הצנזורה הצבאית אסרה את פרסום השיר, אך המשורר מסר עותק לראש הממשלה דוד בן-גוריון.
בעת פרסום המבצע לציבור, ב-15 באוקטובר הקריא בן-גוריון את השיר המלא מעל בימת הכנסת, בכך היה זה השיר העברי הראשון שהוקרא במלואו מעל בימת המשכן.
למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן הטור השביעי ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם") השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת אחד הלילות.
בשנת 1956 שררה במדינת ישראל אווירת חרדה וחשש מפני "סיבוב שני" של מלחמה נגד מדינות ערב.
בתגובה חתמה ישראל במרץ וביוני 1956 על עסקאות לרכישת ציוד צבאי בצרפת.
מכיוון שישראל רצתה למנוע כוננות מצרית, תוכנן המבצע כך שהציוד יועבר וייפרק באופן חשאי בחשכת הלילה.
בליל 24 ביולי תוכננה הפריקה הראשונה בנמל קישון.
בין הנוכחים על החוף היו דוד בן-גוריון, שמעון פרס ומשה דיין.
כן נכח במקום העיתונאי שבתאי טבת, על מנת שיסקר את המאורע.
דיין הזמין את המשורר נתן אלתרמן, על מנת שיתן למאורע גם ביטוי פואטי.
שבתאי טבת תיעד את ההרגשה על החוף במילים "הצלתה של ישראל הופכת לעובדה".
אלתרמן אכן נפעם ממעמד הגעת האוניות בחשכת הלילה ופריקת הנשק וכתב מיד שיר בן 52 שורות ארוכות בו תיאר את פריקת הנשק כאירוע מכונן בתולדות העם והמדינה.
אלתרמן הביא את השיר לראש הממשלה בעצמו.
ראש הממשלה קרא והתרשם עמוקות, אך אמר למשורר שלא יוכל לפרסמו, עקב חשאיות המבצע.
עם זאת הקריא בן-גוריון את השיר לשרי ממשלתו, שחלקם ידעו על המבצע פחות מאלתרמן.
ב-15 באוקטובר 1956, כמעט חודשיים לאחר כתיבת השיר, הקריא ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון את השיר במלואו מעל בימת הכנסת.
אלתרמן כתב לנחמיה ארגוב, שהיה ידידו ומזכירו הצבאי של בן-גוריון "רוצה אני כי יוודע לו, לדוד בן-גוריון, ולו ברמיזה בלבד, כמה נפעם אני מהזכות הגדולה והמפתיעה הזו שזכיתי...
השמעת הטור כולו מפי האיש הנעלה והמורם מעם ומעל הרמה שבבמות...
ואותן מילות הערכה מופלאות ונמרצות שקודמו למקרא השיר - היש שכר סופרים רב מזה בדורנו?".
למחרת נדפס השיר במדורו של אלתרמן "הטור השביעי" ב"דבר" ובמקביל בעיתונים "למרחב" ו"הארץ" (תחת הכותרת "לילה ללא תואר ושם").
השיר שב ונדפס עם תיקונים בכרך השני של שירי "הטור השביעי" תחת הכותרת "אחד הלילות" ובכל מקום בשיר שהמשורר השתמש בו בביטוי "אולי זה לילה שהיה או לילה שיהיה" מופיע בגרסת הספר הביטוי: "זה לילה שהיה".
עוד נוסע אחד הוא האלבום השישי של הראפר סגול 59. האלבום יצא לאור ב-2011 דרך לב גרופ מדיה והתו השמיני.
באלבום זה הוא חוזר אל השורשים שלו, המוזיקה ששמע בבית, רוק ובלוז.
האלבום שונה לחלוטין מכל המוזיקה שיצר עד היום.
האלבום הוקלט באולפני "גרינהאוס" בקיבוץ גבעת חיים והופק על ידי אמיר אסטליין.
האורחים באלבום כוללים את רונה קינן, גבע אלון, רד באנד, דן תורן, המשורר רוני סומק, גדי אלטמן ונגן הג'אז אלברט בגר.
באלבום מנגן סגול בגיטרות חשמליות ואקוסטיות, במפוחית ובחליל.
הנגנים באלבום כוללים, פרט לסגול ולאסטליין (קלידים ותכנותים) את נעמן שדמי (קלידים), איקי לוי (בס), שי מיארה (תופים וכלי הקשה) ועמרי באגר (גיטרות נוספות).
עוד כותרות היא תוכנית בידור ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי שידורי קשת.
התוכנית היא סדרה בת של התוכנית "ארץ נהדרת", והיא מבוססת על פינה ששודרה בין העונות 1-12 של התוכנית.
עונתה הראשונה שודרה במקביל לעונתה ה-13 של תוכנית זו.
ב-16 ביולי 2020 עלתה העונה השנייה של התוכנית, במתכונת שונה מעט בעקבות הגל השני של מגפת הקורונה בקשת 12.
רוב התוכנית כוללת התייחסות לכותרות השבוע בצורה הומוריסטית על ידי משפטי מעבר של המנחה איל קיציס בדומה לפינה בתוכנית "ארץ נהדרת".
עונה זו הוצגה כתוכנית סיכום שבועי, בדומה לתוכניות אחרות המשודרות בימי שישי, וכן בפרקיה הראשונים הכותרות הוצגו על פי ימים ולא בסדר אקראי כמו בהמשך.
"התודה" - פינה בה מישהו מהקהל, תמיד ירמי שיק בלום, מגיב על אירועי השבוע.
בהמשך העונה הוצגו קטעי מעבר בין הכותרות, בהם רואים את הכותבים של התוכנית דנים כיצד ניתן לשפרה שבראשם קיציס, הכותב הנלהב ירמי, אשר קודם מתפקידו כקהל קבוע, יואב רבינוביץ' ולאה לב.
פינה נוספת מבית היוצר של ערוץ הכיבוד משלבת צירוף קטעי וידאו מוקלטים של אישים מפורסמים אשר לא מופיעים לפי הסדר כרונולוגי, לרוב מתוך ראיון מקורי, לבין מראיין קבוע, כאשר השילוב המלאכותי יוצר קטעים משעשעים.
ב-16 ביולי 2020, קצת יותר מחודש לאחר רדת העונה ה-17 של ארץ נהדרת, בעקבות הגל השני של מגפת הקורונה בישראל, הוחלט להחזיר את התוכנית, ולהפוך אותה מתוכנית סיכום שבועית, לתוכנית יומית בת עשר דקות בשידור חי.
עונה זו דומה יותר במתכונתה לפינה מהתוכנית ארץ נהדרת מאשר לעונתה הראשונה מכיוון שהיא שמה עדיפות על כותרות וקטעי וידאו משעשעים ובוטלו מערכוני הקישור והפינה של ירמי מהעונה הראשונה.
"עוד יום" הוא שיר שנכתב על ידי רחל שפירא, הולחן על ידי מתי כספי ובוצע לראשונה על ידי גלי עטרי.
השיר יצא לרדיו בשנת 1983 ונכלל באלבום "ממריאה ברוח" שהוציאה גלי עטרי ב־1984. מתי כספי הפיק ועיבד את השירים באלבום, והלחין שישה שירים מתוכו.
השיר עוסק בהתנהלות בתוך שגרת החיים ובכך שגם בתוך השגרה קיים טוב שאליו אפשר לשאוף.
זאב אולמן, שהיה מפיק האלבום מטעם חברת התקליטים, סיפר:
כספי הקליט את השיר עבור האלבום צד ג' צד ד' שיצא בשנת 1987 וכלל ביצועים לשירים שהלחין לאמנים אחרים.
בשנת 2008 הקליט יונתן רזאל גרסת כיסוי לשיר עבור האלבום עבודה עברית שכלל ביצועים מחודשים לשירים ותיקים.
בשנת 2018 הקליט רזאל את השיר במסגרת אלבום המופע שלו בליווי התזמורת הסימפונית ראשון לציון.
ביולי 2024 הוציאו המוזיקאים דניאל רובין וניר שלמה גרסת כיסוי לשיר.
עוד יום הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני ביחד עם הזמר איתי לוי.
השיר יצא לאור ב-19 בינואר 2015, תחת חסות של חברת התקליטים "ביג בוס רקורדס", כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וה-36 ברדיו אמצע הדרך.
השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, המספרת בתוכה סיפור על כך שאנשים מרגישים "נחותים" לשווא, ובמקום להרגיש זאת, הם צריכים לקום ולהמשיך הלאה.
השיר עלה לספוטיפיי, ולשאר רשתות הזרמות המדיה בסמוך לצאתו.
טרם הוציאו השניים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה איתי לוי לערוץ היוטיוב שלו את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל.
באודיו מופיעות גם מילותיו של השיר, בנוסף לעטיפת הסינגל בהתחלה.
לשיר הוציאו השניים סרטון קריוקי, המכיל בתוכו את מילותיו של השיר ללא קולם של השניים.
עוד אח אחד הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי פישי הגדול, והתפרסם בביצועה של להקת הדג נחש.
השיר בוצע במקור על ידי פישי הגדול ויצא לאור בשנת 1999 באלבום האוסף של חברת התקליטים של קובי אוז, "לבנטיני", בה היה חתום פישי הגדול "דליקטס לאוזניים".
בשנת 2000, נכלל השיר גם באלבומו הראשון של פישי הגדול, "הסנדק".
השיר הוקלט בשנת 1996 ונחשב לאחד משירי הדאנסהול הראשונים שהופקו בישראל.
השיר הוא שיר מחאה שנכתב לזכרו של סהר אזולאי, חבר בכנופיית פרדס כץ, שהייתה מעורבת בסכסוך דמים רצחני.
פישי הגדול סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה משירו של זמר הדאנסהול ביני מאן, "Berry Yuh Ded Now".
ב-2010, הקליטה להקת הדג נחש עבור אלבום האולפן החמישי "6" גרסת כיסוי לשיר המשלבת בתוכה מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה.
השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'.
במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-30. במצעד השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20.
"עוד לא אהבתי די" הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר וביצע יהורם גאון ב-1977. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השנתי לשנת 1978 (אחרי השירים "נאסף תשרי", "אבניבי" ו"עטור מצחך").
השיר בוצע בשנת 1977 על ידי יהורם גאון בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לשירי נעמי שמר.
לאחר מכן הקליט גאון את השיר עבור תקליט שנשא את שם השיר, בעיבוד סימפוני של משה זורמן.
ללי שמר, בתה של נעמי שמר, סיפרה שאמה כתבה את השיר בעקבות ניתוח שהייתה אמורה לעבור.
השיר נחשב כשיר המנוגן תדירות בריקודי עם בישראל.
ב-7 בינואר 2026 חידש גאון את השיר והוציא גרסה משותפת עם הראפר סאבלימינל, שהגיעה למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט ישראל.
השיר זכה בפרס כינור ישראל לשיר השנה 1978
"עוד לא תמו כל פלאייך" הוא שיר שכתב יורם טהרלב והלחין רמי קלינשטיין.
השיר בוצע לראשונה על ידי להקת פיקוד צפון בשנת 1984.
השיר בוצע לראשונה על ידי להקת פיקוד צפון ונכלל בתוכניתה "קום והתהלך בארץ".
יהודה אליאס היה חבר בלהקה באותה עת, והסולנית בשיר הייתה יסמין גמליאל.
השיר הוא שיר אהבה לנופי ארץ ישראל.
טהרלב השתמש בפתיח של השיר בביטוי "ארצנו הקטנטונת", כשם שיר שנכתב בשנות הארבעים.
קלינשטיין הקליט את השיר עבור אלבום האוסף משיריו שיצא בשנת 1996. בשנת 2018 לרגל חגיגות 70 שנה למדינת ישראל, חידש קלינשטיין את השיר בדואט עם ישי לוי.
בשנת 2021 חידש קלינשטיין את השיר בדואט עם הזמר יהורם גאון כחלק בפרויקט "יעלה ויבוא", כמחווה לשיריו של יורם טהרלב.
עוד ניפגש היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית העוקבת אחר אנשים המבקשים לחדש קשר עם קרוב משפחה שהתנתק מחייהם עקב היחס לדת (חזרה בתשובה או יציאה בשאלה) ובעונה השלישית עקב גירושין וסוגיות סביב "ניכור הורי".
התוכנית משודרת החל מ-24 במאי 2020 בכאן 11. העונה השנייה עלתה לשידור במרץ 2022 והעונה השלישית באפריל 2024.
העונה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-24 במאי 2020 וליוותה 5 חילונים שביקשו לחדש קשר עם קרובי משפחה דתיים חרדים; העונה השנייה עלתה לשידור ב-7 במרץ 2022, ועקבה אחרי 3 אימהות חרדיות שביקשו לחדש קשר עם ילדיהן שיצאו מהדת ושני צעירים יוצאים בשאלה שרצו לחדש קשר עם בן משפחה חרדי.
העונה השלישית עלתה ב-17 באפריל 2024 ועוקבת אחרי שלושה צעירים ושתי אימהות, שאיבדו קשר עם האדם הקרוב ביותר לליבם, בעקבות גירושי ההורים.
התוכנית היא פורמט ישראלי מקורי.
במסגרת פורמט התוכנית, הצופים נחשפים לחמישה אנשים המבקשים לחדש קשר עם קרוב משפחה שהתנתק מחייהם עקב סיבות שונות.
בעונה 1 ו-2 היה היחס לדת (חזרה בתשובה או יציאה בשאלה) הנושא ובעונה 3 סיבות וסיפורים סביב גירושים של הורים וההשפעה על ילדיהם כתוצאה מהמשבר.
הגיבורים נשלחים לתהליך המתעד את הניסיון לחידוש הקשר עם אותו בן משפחה.
הסדרה עוסקת בעונות הראשונות בנושאים הקשורים לנתק במשפחה בעקבות חזרה בתשובה וניסיונות לגשר על פערים שנוצרו בין בני המשפחה בעקבות השינוי.
בעונה הראשונה, המשתתפים צולמו במהלך כל התהליך כשהם עוברים להתגורר במאה שערים למשך תשעה ימים.
לאורך ימים אלו הם חווים את אורח החיים במגזר החרדי ומצולמים בסיטואציות שונות, בין היתר בבתי כנסת, בישיבות, בהרצאות, בקניות, באירועים משפחתיים ועוד.
במהלך אותם ימים המשתתפים החילונים מלווים על ידי חמישה חרדים שחזרו בתשובה בעצמם או מגיעים מעולם החזרה בתשובה, שהסכימו להיחשף כדי ללוות את המסע ולסייע בתהליך ההתקרבות בין בני המשפחה.
בימים הראשונים נאסרה שיחה בין החילונים לחרדים.
פורמט התוכנית מקורי ופותח על ידי היוצרים אלעד קופרמן ושני יוצרים חוזרים בתשובה: אורי גרודר ואוהד גלעוז.
הסדרה המוגדרת 'דוקו-ריאליטי' וצולמה בזמן אמת, ללא התערבות חיצונית.
אתרי הצילום בעונה הראשונה היו בתי החרדים המלווים וכן מספר מקומות באזורים חרדיים, למשל: ישיבת אור החיים, ישיבת חוט של חסד, בית כנסת הגר"א (שערי חסד) ועוד.
במרכז הסדרה עומדים חמישה חילונים שבינם לבין בן משפחה קרוב נוצר נתק בעקבות חזרתו בתשובה.
הם מגיעים לשכונת מאה שערים ושם כל אחד מהם פוגש חוזר בתשובה חרדי שהופך להיות ה"שליח" שלו לתהליך.
השליח מנסה לתווך לגיבורים את העולם החרדי ואחרי שבוע יוצא לפגוש את בן המשפחה המנותק.
בסופו של המסע צריכים השניים להחליט האם הם מעוניינים לחדש את הקשר.
אלעד מזרחי - בנתק מאחיו התאום אלון שחזר בתשובה כ-18 שנה טרם צולמה התוכנית.
התאומים התרחקו אחד מהשני עד למצב שבו המפגשים ביניהם הפכו טעונים מאוד.
יעקב בוזגלו - כדורגלן עבר, הנמצא בנתק של כ-30 שנים מאחיו שחזר בתשובה.
לא נפגשו למשך כ-13 שנה.
גיל פנקס - בנתק מאחיו הקטן (ברק) שחזר בתשובה כ-20 שנה טרם צולמה התוכנית.
גיל שלא הצליח יותר למצוא שפה משותפת עם אחיו ברק, החליט לנתק את הקשר.
האחים ממעטים להיפגש ומנהלים שיח טכני בלבד.
שוש אור - בנתק מבנה הבכור עומר שחזר בתשובה כעשור טרם צולמה התוכנית בעקבות ייאוש מעיסוק במוזיקה.
בעקבות התהליך, בנה של אור החל להעביר ביקורת על פרטים בחייה של אימו שלא התיישבו לדעתו עם ההלכות הדתיות, והקשר בין השניים נותק.
בלה רבּוי - כשהייתה בת שנה וחצי והתגוררה במוסקבה הוריה התגרשו, אביה חזר בתשובה הקים משפחה חדשה ויצא מחייה.
אביה ניסה להשפיע עליה שתחזור בתשובה.
במהלך השנים היא עשתה מספר ניסיונות לחידוש הקשר שלא צלחו.
רפאל קליינמן - מתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
נולד בתל אביב, שירת בלהקה צבאית, הופיע באנגליה וניו יורק והחל לפתח קריירה בתחום המוזיקה.
בעקבות החזרה בתשובה החל ללמוד בישיבת אור שמח, עזב את תחום המוזיקה ועבר לתחום החינוך (בתפקידי ניהול והדרכה).
ממלא תפקידים שונים כמו: יועץ למוסדות חינוך ולהורים בתוכניות רדיו ועוד.
ד"ר נורית סירקיס בנק - חוקרת ומרצה בתחום האמנות היהודית העכשווית, מלמדת תורת החסידות.
אופיר גל - קצין משמר הגבול, גדל בבית חילוני היה חבר בלהקת צעירי באר שבע, ניגן בלהקת אנומליה, התאמן בג'ודו ו"באחרי" כהכנה לצבא.
תלמידו של הרב ראובן אלבז ראש מוסדות אור החיים.
מאמן MMA ואלוף הארץ בגראפלינג - MMA, מנטור לתהליכים בריאים והצלחה ומאסטר לNLP, מפתח שיטת "מנהיגות והצלחה", שימש כמלווהו של יעקב.
יעל מזרחי - גדלה בדימונה.
היא אם ל-11 ילדים, סבתא ומנהלת לשכת נציב שירות המדינה, גרה בסמיכות לרב עובדיה יוסף.
והיא היחידה מבין השליחים שנולדה וגדלה בבית דתי.
ראובן עופר-דה לריינה - גדל במשפחה חילונית.
נשר מלימודי תואר ועבר לישיבה ליטאית-ספרדית בירושלים ולאחר מכן לישיבת חוט של חסד.
מתגורר בשכונת שומרי אמונים, ומשתייך לקהילת הרב שלום ארוש.
עוסק בהפצת תורת רבי נחמן מברסלב ומעביר שיעורי התחזקות באינטרנט.
במרכז העונה השנייה חמישה גיבורים: שלוש אימהות חרדיות מירושלים, שמעוניינות בחידוש הקשר עם הבנים והבת שעזבו את הדת ובעקבות כך נותק עימם הקשר, ושני צעירים יוצאים בשאלה שבני משפחה קרובים בחרו לנתק עימם את הקשר לאחר שעזבו את העולם החרדי.
מוריה לוי - שדכנית מירושלים שמחפשת לחדש את הקשר עם בנה אבריימי, סטודנט באוניברסיטה העברית ששירת בצבא ביחידת 8200 ויצא בשאלה.
גל רובין - מאפרת שיצאה בשאלה ומחפשת לחדש את הקשר עם אבא שלה.
יהודה מאיר - מחפש לחדש את הקשר עם אחותו שמשתייכת לקהילת הפלג הירושלמי.
בת-שבע דמארי - מחפשת לחדש את הקשר עם בנה.
רותי בריכטא - מחפשת לחדש את הקשר עם ביתה חני שבעקבות התייעצות עם האדמו"ר נעדרה מחתונתה.
ג'ודי שלו - נולדה למשפחה חרדית ליטאית ולאב שהיווה דמות רבנית חשובה.
לאחר שהתחתנה והביאה ילדים בגיל צעיר התגרשה ועזבה את העולם החרדי המלווה של מוריה.
דסי פפרמן - יוצאת בשאלה מגינות שומרון, אמא ל-3 ילדים המלווה של רותי.
נחום בלוטניק המלווה של יהודה
הודיה גונן המלווה של גל
מירב תורג'מן המלווה של בת שבע
במרכז העונה השלישית שלושה צעירים ושתי אימהות, שאיבדו קשר עם האדם הקרוב ביותר לליבם, בעקבות גירושי ההורים, ויוצאים למסע פנימי וחיצוני, כדי לנסות ולהציל את הקשר.
שרה ועקנין - נשואה פעם שנייה, אם לשישה, בנה הבכור, בן 29, לא מדבר איתה מזה 19 שנים
אור שמשי - נמצא בקשר רפוף מאוד עם אימו 7 שנים, ושנה שאינם מדברים
איתמר נהור - לא בקשר עם אימו כ-7 שנים
יעל רוזנמן - לא בקשר עם בתה, אחרי שהיו מאוד מחוברות
סיגל פרץ - לא בקשר עם אביה מעל ל-15 שנים
חלי סוכות - בזוגיות, מקעקעת ומאפרת באיפור קבוע, לא דיברה עם אביה 11 שנים.
אפרת משולם - רווקה ואם לילד, מרצה ומלווה משפחות בתהליכי גירושים.
ענבל שני גרינברג - בזוגיות שנייה ואם לשניים, פסיכותרפיסטית.
נירית תורג'מן - נשואה ואם ל-7, מאמנת זוגית ומנחה למיניות.
שירי אנקונה-טוביאס - נשואה ואם ל-4, מאמנת, מנחה ומרצה.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תוכנית דוקו-ריאליטי"עוד ניפגש" · עונה 3
עוד סיפור הוא אלבום הסולו הרביעי של יוני רכטר, שיצא לאור בשנת 2002.
האלבום מחולק למעשה לשלושה חלקים ול"אפילוג".
שותפיו העיקריים לאלבום היו שלום ויינשטיין, שכתב חלק נכבד מהטקסטים, ואהרוני בנארי שהיה שותף לעיבודים וניגן בגיטרות (וזוהי הפעם הראשונה שרכטר משתף מוזיקאי נוסף בעיבודים שבאלבומיו).
קולות - גילה חסיד, רויטל כהן, שרון אוריאן
שירה - אהרוני בנארי, עמית עמרמי, רוני אלטר, גילת גוב, דנה גרובר, הדס עמרמי, נועה בן-שמחון, נירה, שלום ויינשטיין
תופים - ז'אן פול זימבריס
כלי הקשה - ג'וקה פרפיניאן, אורן בלבן
סקסופון טנור - אלי דג'יברי, מיטשל רוזן
פסנתר, קלידים, שירה - יוני רכטר
ייעוץ אומנותי - יהודה עדר
ניהול אמנותי - אורלי דוקטורי סדובניק
יועץ מוזיקלי - שלום ויינשטיין
"עוד יום" הוא סינגל של להקת הבלוז רוק הישראלית פול טראנק, אשר יצא לאור ב-14 ביוני 2020, כשיר הנושא של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "תאג"ד".
השיר נכתב על ידי סולן הלהקה גל ניסמן והולחן והופק על ידי ניסמן ואריאל קשת, עבור העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה של yes "תאג"ד" וכשיר הנושא שלה.
השיר זכה בצאתו להצלחה, כשהגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הרשמי של גלגלצ, ולאחר מכן אף למקום ה-35 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית: "לא יודע כמה התסריט חייב את גל ניסמן, אבל יש תחושה שהוא נתן לעצמו להרגיש בתוך עמו.
במילא לא מאשרים עכשיו מופעי עמידה מפוצצים, אז לפחות משב רוח ים תיכונית להרמת מצב הרוח.
פונקציונלית, יש להם את זה.
בריזה יוונית שכולה שמחת חיים מדליקה בתוך הדאון של מאה אלף אנשים מבואסים בתחום ההופעות.
מועדון הקצב של אביהו פנחסוב – שימו לב למתחרים החדשים שלכם".
לשיר פורסם וידאו קליפ רשמי, הן בערוץ היוטיוב של פול טראנק והן בערוץ של yes הטלוויזיה בלוויין, אשר בוים על ידי ניסמן וזוהר מוטעין, אחד מצלמי "תאג"ד".
הקליפ כולל בתוכו קטעים מתוך הסדרה, וכן את חברי הלהקה מבצעים את השיר.
עוד סיפור אחד הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי, שבוים, הופק ונכתב על ידי גורי אלפי.
הסרט מבוסס על הספר "לחוץ חתונה" שנכתב על ידי העיתונאי עומר ברק, שהיה שותף לכתיבת התסריט, ויצא לאור בשנת 2017; ומככבים בו דינה סנדרסון, גורי אלפי, מעיין בלום ודניאל גל בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לאקרנים ב-23 בספטמבר 2021.
העלילה בנויה בצורה של סיפור בתוך סיפור.
שחקנ/ית דמות תיאור הדמות דינה סנדרסון ירדן גת עיתונאית צעירה, מבריקה וחריפה, שאינה מאמינה באהבה גורי אלפי יוחאי אדם איתו יוצאת ירדן לבליינד דייט ובסופו של דבר מספרת לו את כל סיפור החיים שלה מעיין בלום אדם לפיד חברה הטוב ביותר של ירדן.
"עוד יהיה לי" הוא שיר שנכתב על-ידי המשוררת רחל שפירא, והולחן על-ידי ירוסלב יעקובוביץ'.
השיר בוצע על-ידי הזמרת מרגלית צנעני, ואף נכלל כרצועה השישית וכסינגל השני מאלבום האולפן הרביעי באלבומה "מנטה", את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים האחים ראובני בדצמבר 1989. הז'אנר של השיר הוא רוק ופופ, ובאופן ייחודי הוא מתחיל בפזמון ולאחר מכן ממשיך לבתים.
השיר נכתב על ידי רחל שפירא והולחן והופק על ידי ירוסלב יעקובוביץ'.
ב-1 באוגוסט 1989 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג', והגיע למקום ה-20. ב-5 בספטמבר באותה השנה עלה למקום השביעי – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע.
ב-17 באוקטובר 1990 יצא השיר מהמצעד לאחר אחד עשר שבועות רצופים.
ב-24 באוגוסט 2019 ביצעה צנעני את השיר יחד עם מירי מסיקה בלייב פארק שבראשון לציון.
ההופעה הועלתה לערוץ היוטיוב הרשמי של מסיקה ב-5 בדצמבר 2020.
רחל שפירא כתבה את השיר ומרגלית צנעני ביצעה אותו.
הן שיתפו פעולה יחדיו וכל אחת מהן הביאה לשיר את תכונותיה שתרמו ליצירתו.
שיתוף הפעולה והתוצאה שהניב הוזכר בכמה כתבות.
אחת מהן היא הכתבה לעיתון "מעריב" שבה רחל שפירא סיפרה ליעקב בר און על תכונותיה של צנעני שתרמו לשיר, ועל כך שצנעני בתכונותיה השלימה אותה: "מרגלית התגלתה לי כאישה עממית וספונטנית מאוד במגעיה עם אנשים, תכונה שחסרה לי.
היא סחפה אותי ליצירה משותפת דווקא מתוך השוני בינינו.
הייתה בינינו היקסמות הדדית, שעברה ישירות לשירים".
מבקר המוזיקה, יקי הפשטיין, הוסיף על דבריה של שפירא וכתב באתר "בית אבי חי": "השיר "עוד יהיה לי" זכה לביצוע נפלא שהרים את כל הקהל על הרגליים.
שפירא הצליחה לראות בצנעני את מה שרבים בחברה הישראלית החמיצו: אישה אמיצה, לוחמת פמיניסטית, שהקדימה את זמנה ולא פחדה מעולם להרים את הראש אל מול כל הקשיים שצצו מולה.
בעזרת התכונות האלה צנעני מפלסת, עד היום, את הדרך קדימה.
עוד נכתב על תרומתה של צנעני לשיר באתר "שיר של יום-בדרכי החיים": "צנעני שברה את תקרת הזכוכית של זמרות הז'אנר הים תיכוני, והצליחה לפרוש כנפיים ולהיות אחת מהזמרות המצליחות והמוכרות בישראל ".
השיר זכה לפרשנויות רבות המלמדות על רעיון השיר ועל משמעותו.
אחת מהן היא דעתו של עפר גביש באתרו "עפר גביש – אירועי זמר": "השיר עוסק בתקווה לפרוץ מחסומים, להתקדם ולהשיג את כל אשר יבקשו.
השיר מחבר את המשוררת רחל שפירא לז'אנר המזרחי ולרוק'נרול" נוסף על כך, באתר "שיר של יום-בדרכי החיים" נאמר כי השיר מאפשר למאזינים לחשוב על הכבלים שמונעים מהם הצלחה בשאיפותיהם ובחלומותיהם.
יקי הפשטיין, בכתבתו לאתר "בית אבי חי", הוסיף על דברים אלו וכתב כי השיר זכה לביצוע נפלא.
אחרי ששמע מצנעני את הסיפור שעומד מאחורי השיר, טען כי מדובר בשיר מהפכני.
לדבריה, מילות השיר יכולות לעורר השראה בקרב אנשים מפני שהם מבינים שחשוב להגשים את חלומם.
הם יכולים לעשות זאת למרות כל הבעיות והמחסומים שעומדים בפניהם ומפריעים להשגת מטרתם.
הביצוע של השיר זוהה עם מרגלית צנעני, אך יש לו מבצעים נוספים.
להקת "אנסמבל קוראל" ביצעה את השיר בסגנון גוספל.
הזמרת מיכל שפירא בביצועה שינתה את הסגנון של השיר לסגנון המוזיקלי רגאי, פאנקי וג'אזי, לעומת השיר של צנעני שהוא יותר בסגנון מוזיקת פופ.
יוסי חרסונסקי באתרו כתב כי השינוי של שפירא הוא בפרשנות השיר, בביצועה היא מאפשרת לגשת לשיר בדרך אחרת: "אצל מרגול השיר הוא soul ואילו אצל מיכל שפירא הוא רגאי, פאנקי וג'אזי.
זו פרשנות חדשה, גישה שונה לטקסט המביע תקווה, שעוד יהיה לה כל מה שליבה מבקש." בנוסף, באתר זה ביצועה של מיכל שפירא זכה לתשבחות רבים:" חיים חדשים-אחרים לשיר כולו, תובנות רגש אחרות מאשר הגרסה המוכרת, עם ניואנסים יפים-מעבר לשירה שקטה הזויה בחלקו האחרון, המשכו נגינת הטרומבון של יאיר סלוצקי.
שילוב של אינטרפרטציה ועיבוד מצוין של אודי שמחון מראים שיש סיבה טובה לקאבר הזה".
"עוד יהיה לי" לא הועלה באופן רשמי לערוץ היוטיוב שלה מרגלית צנעני, אך בשנת 2012 הועלה אודיו רשמי שלו ליוטיוב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםעולםיולי 1989תקליטורהאחים ראובני
עוד ועוד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל.
הוא יצא לאור בשנת 1983, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר נכתב על ידי שלומית אהרון ויובל דור והולחן על ידי אורי קריב ולהקת הכל עובר חביבי.
בדומה לשיריה הקודמים של אביטל, גם הפקת "עוד ועוד" בוצעה על ידי ננסי ברנדס.
לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-2019 פורסם ביוטיוב אודיו לא רשמי שלו.
אביטל השתתפה בקדם-אירוויזיון עם השיר, הגיעה למקום החמישי עם 37 נקודות והפסידה לעפרה חזה עם "חי".
ב-23 במרץ 1983 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-25. ב-1 ביוני עלה למקום השביעי - המיקום הגבוה ביותר בו דורג.
ב-29 ביוני, לאחר 13 שבועות רצופים, יצא מהמצעד.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ג הגיע "עוד ועוד" למקום ה-21.
עוד סיבוב, הופעה חיה בבארבי הוא אלבום הופעה של דן תורן, אשר יצא במרץ 2002 תחת NMC.
האלבום הוקלט בבארבי ומתארחים בו יהודית רביץ, ברי סחרוף, דנה ברגר, יובל מסנר, חמי רודנר, מאור כהן והזבובים.
דן תורן - שירה, גיטרה, מפוחית
עופר קורן - בס, גיטרה
אורי תכלת - תופים, קולות, הפקה מוזיקלית
פיטר רוט - בס וקולות ("רוק הזבובים", "למה לא אמרת לי")
מאור כהן - גיטרה ושירה ("אם את הולכת", "רוק הזבובים", "למה לא אמרת לי")
ברי סחרוף - פסנתר ב"אם את הולכת", גיטרה ב"השומר של הגן" ו"שוב השקר הזה", שירה
דרור נחום - יעוץ אמנותי והפקה בפועל
"עוד מחכה לאחד" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית עפרה חזה.
סשה ארגוב הלחין את השיר, ואהוד מנור כתב אותו.
השיר נכלל באלבום הסולו התשיעי של חזה, "אדמה", שיצא לאור ב־1985.
ב־2010 ביצעה אביגייל רוז גרסת כיסוי לשיר, שזכתה להצלחה במצעדים.
ב־2020 סימפל וייב איש את גרסת רוז בשירו "ג'ולי".
מתמודדת העונה השנייה של תוכנית המציאות "The Voice ישראל" אופיר בן שטרית ביצעה את השיר בתוכנית.
השיר "עוד מחכה לאחד" נוצר לאחר ביקור של הפזמונאי אהוד מנור בביתו של המלחין סשה ארגוב, שם שמע מנור את המנגינה של השיר, אהב אותה ולקח על עצמו לכתוב לה מילים.
במקביל קרא מנור בעיתון ריאיון עם חזה שבו משכו את תשומת ליבו המילים "עוד מחכה לאחד".
סביב מילים אלה בנה מנור את השיר.
השיר המוגמר מצא חן בעיני עפרה חזה, והיא הקליטה אותו (תוך שמלחין השיר, סשה ארגוב, מלווה אותה בפסנתר).
מנור סיפר שבפגישה בין חזה לארגוב (שמנור נכח בה) חזה "שרה את השיר במכה ראשונה, בניקיון מוחלט.
ב־2010 הקליטה הזמרת אביגייל רוז גרסת כיסוי לשיר בעיבודם של דודו טסה וניר מימון.
גרסתה זכתה להשמעות ולהצלחה ונכללה באלבומה "חצי נחמה", שהתפרסם ב־2011, וכן באלבום האוסף "קול הנשמה: שרים עפרה חזה".
יוסי חרסונסקי העניק לביצוע של חזה חמישה כוכבים (מתוך 5) וכתב: .
חרסונסקי שיבח גם את גרסת הכיסוי של אביגייל רוז לשיר: .
מיקומי שיא (גרסת אביגייל רוז)
"עוד ניפגש" הוא שיר שכתב אריק איינשטיין והלחין שם טוב לוי.
השיר מופיע באלבומו של איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה".
באמצע שנות השמונים כתב איינשטיין שירים עם נופך ריגשי, אישי וביתי יותר.
אחד מהם שירו "עוד ניפגש".
השיר מופיע באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה".
קליפ לשיר "עוד ניפגש", מתוך האלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה': נוסטלגיה" של אריק איינשטיין שודר בתוכנית "עד פופ", ששודרה בערוץ הראשון באפריל 1984.
בשנת 2012 ביצע קובי אפללו עיבוד חדש לשיר.
בפברואר 2024 שרו חברי זהו זה!
השיר צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' 13 שבועות ובשיאו הגיע למקום השלישי.
ובמצעד השנתי של התחנה דורג במקום ה־33.
קהילת קיבוץ נחל עוז הקליטה ביצוע מחודש לשיר.
הביצוע נועד להביע תמיכה בשובו של עמרי מירן בן הקיבוץ מהשבי ולהעלות את סוגיית החטופים לשיח הציבורי.
עוד סיבוב (בדנית: Druk; באנגלית: Another Round) הוא סרט דרמה-קומי דני משנת 2020 בבימויו של תומאס וינטרברג ובכיכובם של מאדס מיקלסן, תומאס בו לארסן, לארס רנטה, ומגנוס מילנג.
הסרט עוסק בארבעה חברים, כולם מורים בתיכון, שמחליטים לבדוק את ההשפעה של שתיית אלכוהול מתונה על חייהם.
הסרט זכה לשבחי המבקרים והקהל, ואף זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2021.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-45 של טורונטו ב-12 בספטמבר 2020, ויצא לאקרנים בדנמרק ב-24 בספטמבר 2020. בטקס פרסי האוסקר ה-93, הוא זכה בפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר, תומאס וינטרברג היה מועמד לבמאי הטוב ביותר.
הוא גם זכה בארבעה פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע, כולל הסרט הטוב ביותר, וזכה בארבע מועמדויות לפרס באפט"א לקולנוע, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר שלא בשפה האנגלית.
העלילה עוקבת אחר מרטין (מאדס מיקלסן), מורה להיסטוריה שמרגיש שחייו המקצועיים והאישיים הגיעו למבוי סתום.
יחד עם שלושה חברים נוספים, הם מחליטים לבצע ניסוי ולשתות אלכוהול בצורה מבוקרת במהלך שעות העבודה כדי לבדוק את התיאוריה שלפיה כמות קטנה של אלכוהול בדם יכולה לשפר את חייהם ולגרום להם לתפקד טוב יותר.
בהתחלה, הניסוי מוביל לשיפור בחייהם, אך בהמשך הוא מסתבך כשהם מתחילים לאבד שליטה על שתייתם.
מאדס מיקלסן בתפקיד מרטין - מורה להיסטוריה שמרגיש שחייו הגיעו למבוי סתום.
תומאס בו לארסן בתפקיד טומי - אחד מחבריו של מרטין שמצטרף לניסוי.
לארס רנטה בתפקיד פיטר - מורה למוזיקה וחבר נוסף בקבוצה.
מגנוס מילנג בתפקיד ניקולאי - חברם של מרטין, טומי ופיטר, המוביל את הניסוי.
הסרט "עוד סיבוב" זכה לשבחים רבים מצד המבקרים ברחבי העולם, ששיבחו את הבימוי של תומאס וינטרברג, את הופעתו המרהיבה של מאדס מיקלסן, ואת האיזון העדין בין קומדיה לדרמה עמוקה.
הסרט זכה בציון של 92% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על מעל 200 ביקורות, וציון של 81 מתוך 100 באתר Metacritic, מה שמעיד על ביקורות חיוביות באופן גורף.
עוד 48 שעות הוא סרט קומדיית פעולה משנת 1990 בבימויו של וולטר היל.
הסרט הוא המשך לסרט 48 שעות משנת 1982, בכיכובם של אדי מרפי, ניק נולטה, בריון ג'יימס, אנדרו דיבוף ואד אורוס.
העלילה מתמקדת בבלש ג'ק קייטס (נולטי) ובנוכל רג'י האמונד (מרפי), שמוצאים עצמם שוב משתפים פעולה במרדף אחרי ראש כנופיית סמים, אשר מהווה איום על שניהם.
הסרט משלב הומור ואקשן, עם דינמיקה מרתקת בין הדמויות הראשיות.
הסרט מתחיל כשג'ק קייטס, שוטר ותיק, ממשיך בחקירה כנגד סוחרי סמים, אך כאשר הם מנסים להרוג אותו, הוא מבין שהוא זקוק לעזרתו של רג'י האמונד, הנוכל שיצא זה עתה מהכלא.
הם מתאחדים שוב, למרות העבר המשותף הסוער שלהם, ויוצאים למרדף נגד ראש כנופיית סמים המכונה "אייסמן".
ככל שהם חודרים עמוק יותר לעולם הפשע, השניים נאלצים להתמודד עם חוסר אמון הדדי, יריבים חמושים, וזמן הולך ואוזל, כשהם נלחמים במטרה לחשוף את זהות "אייסמן" ולשים סוף לרשת הסמים.
אדי מרפי – רג'י האמונד
ניק נולטי – המפקח ג'ק קייטס
בריון ג'יימס – המפקח בן קיהו / "אייסמן"
קווין טייג' – סגן בלייק וילסון
אד או'רוס – המפקח פרנק קרוז
דייוויד אנתוני מרשל – ווילי היקוק
אנדרו דיבוף – ריצ'רד "צ'רי" גאנז
עוד 48 שעות קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים.
בעוד שהכימיה בין מרפי לנולטי זכתה לשבחים, העלילה ספגה לביקורת על היעדר מקוריות בהשוואה לסרט הראשון.
הסרט קיבל ציון של 21% באתר Rotten Tomatoes ו-23 מתוך 100 ב-Metacritic.
למרות זאת, הסרט הצליח באופן מסחרי והפך לאחד מסרטי הפעולה הבולטים של שנות ה-90.
"עוד אוהבת אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט.
את השיר הוציאה ב-9 בינואר 2025 לאור חברת התקליטים גאגא מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"עוד אוהבת אותך" נכתב, הולחן והופק מוזיקלית על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי.
השיר מבטא את הכאב ואת הכמיהה של הדוברת לבן-זוגה לשעבר אותו עדיין אוהבת.
היא מתארת כיצד הייתה מוכנה להקריב הכול כדי להחזיר את הזמן לאחור על מנת לחוות עמו שוב רגע אחד נוסף של אהבה.
היא מתארת את המשיכה אליו כמשהו בלתי נשלט, כמעט כמו התמכרות, ואת הכאב שכרוך בזיכרון ובידיעה שהוא אינו.
ניסיונותיה להמשיך הלאה בחייה מעלים חרס, שכן כאב האהבה בלבה חוזר בכל מחשבה או חלום.
במקביל מתמודדת הדוברת עם תחושת אשמה במערכת היחסים החדשה שלה.
היא נרדפת על ידי נוכחותו הרוחנית של אהובה האמיתי, ומונעת מעצמה להתמסר לבן-זוגה הנוכחי.
"עוד אוהבת אותך" הפך ללהיט במדינת ישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום התשיעי ב, המבוסס על נתוני ההצבעות של מאזיני התחנה.
"עוד יום במזרח התיכון" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת שי המבר שיצא לאור ב-18 בפברואר 2025.
האלבום נולד מתוך חוויות אישיות ואירועים משמעותיים שהתרחשו בחייה של המבר במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ב-7 באוקטובר 2023, בעלה של המבר נקרא למילואים, והיא מצאה את עצמה מתמודדת עם מציאות חדשה ומאתגרת.
במהלך התקופה הזו, היא התנדבה להופיע בפני מפונים ופצועים, מתוך רצון לתרום ולהקל על הסובלים.
חוויה זו השפיעה עמוקות על יצירתה, והובילה לכתיבת שירים המשקפים את התקופה.
המבר מתארת את האלבום כמסע אישי ולאומי, המשלב סיפורים על אהבה, מלחמה ותקווה.
היא שואבת השראה מיוצרים ומשוררים ישראליים כמו דליה רביקוביץ, מאיר אריאל, יהודה עמיחי ושלמה ארצי, ומשלבת את ההיסטוריה והתרבות הישראלית ביצירתה.
האלבום הופק מוזיקלית על ידי ניר מימון, המלווה את המבר ביצירותיה בשנים האחרונות.
ההקלטות נערכו באולפנים מקצועיים, תוך שיתוף פעולה עם אמנים כמו רביד פלוטניק ודודו טסה.
הסגנון המוזיקלי של האלבום משלב בין השפעות מהמקורות התרבותיים הישראליים לבין הפקה מודרנית.
הכתיבה וההלחנה מתמקדות בחוויות אישיות וקולקטיביות, ומשקפות את המציאות המורכבת של התקופה.
ב-10 ביוני 2024 יצא הסינגל "בגלמה וכינור (מה יעזור לי)" לקראת האלבום, נכתב והולחן יחד עם דודו טסה.
ב-28 באוגוסט, יצא הסינגל "בינג' ודיכאון" שיצא לפני האלבום, נכתב והולחן בשיתוף עם רביד פלוטניק.
השיר זכה לקליפ נלווה שפורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של שי המבר.
השיר "במקום בו אני לא אני" יצא עם השקת האלבום, מלווה בקליפ רשמי שפורסם ב-18 בפברואר 2025.
המבר קיימה הופעת השקה חגיגית לאלבום ב-21 בפברואר 2025, במועדון זאפה הרצליה, במופע צהריים.
ההופעה כללה ביצועים חיים לשירי האלבום החדש.
עוד נחזור לרקוד הוא סרט תיעודי משנת 2024 שנכתב ובוים על ידי יריב מוזר.
הסרט מתמקד בטבח בפסטיבל נובה ובחטיפות לרצועת עזה במהלך טבח שבעה באוקטובר, ב-7 באוקטובר 2023. זוהי הפקה משותפת בין-לאומית בין ארצות הברית (פרמאונט+), הממלכה המאוחדת (BBC) וישראל (HOT).
ביוני 2025 הסרט זכה בפרס אמי לחדשות ולתעודה בקטגוריית דוקו אקטואלי.
ב-7 באוקטובר 2023, גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, פתחו במתקפה פתאומית על ישראל מרצועת עזה.
כחלק מהמתקפה, 364 אנשים, רובם אזרחים, נרצחו ורבים נוספים נפצעו בפסטיבל נובה בחג שמיני עצרת, פסטיבל מוזיקה שהתקיים ליד קיבוץ רעים.
חמאס גם חטף 40 בני ערובה מהפסטיבל, ודווח כי גברים ונשים היו נתונים לאלימות מינית.
הסרט משחזר את המתקפה ב-7 באוקטובר באמצעות סדרת ראיונות עם ניצולים של הטבח בפסטיבל נובה.
סרטונים מהטלפונים וצילומים שצולמו על ידי חמאס משמשים גם ליצירת ציר זמן של הטבח.
הסרט מספר גם על החטיפות של הירש גולדברג-פולין ושני לוק ורציחות ענר שפירא וקשת קסרוטי שמופיע גם בתמונת הפוסטר של הסרט.
הסרט מתחיל בערב 6 באוקטובר בנגב, שבו אלפים מתאספים לפסטיבל המוזיקה.
טילים מתחילים להופיע בשמיים כשהמסיבה נמשכת בשעה 6:30 בבוקר.
בלבול שורר ופחד גובר כשמחבלי חמאס מגיעים לפסטיבל ומתחילים לרצוח את המבלים.
בארצות הברית, הסרט הוקרן בבתי קולנוע נבחרים במשך יומיים, ב-29 באוגוסט וב-1 בספטמבר.
בנוסף, הוא הוקרן במשך שבוע בלוס אנג'לס.
הסרט הופץ על ידי שירות הסטרימינג פרמאונט+ בארצות הברית ב-24 בספטמבר 2024.
המפיקה סוזן זירינסקי העדיפה הפצה בסטרימינג על פני שידור בטלוויזיה: "בסופו של דבר, חשבתי שלא נוכל (לשדר ב-CBS) כי אין דרך אפשרית לעצור לפרסומות," והמשיכה, "עם סטרימינג, אתה עושה בחירה מודעת להפעיל את זה."
בישראל, הסרט הוקרן בבכורה ב-25 בספטמבר בערוץ Hot 8. הקרנת הבכורה הייתה בספרייה הלאומית.
בממלכה המאוחדת, הסרט שודר בערוץ BBC Two ב-26 בספטמבר 2024, לפני שהפך לזמין לסטרימינג ב-iPlayer.
הסרט שודר גם בטריטוריות אחרות, כמו אוסטרליה, שם הפך לזמין לסטרימינג דרך ערוץ 9. הסרט הוקרן בבכורה בגרמניה ב-2 באוקטובר בערוץ RTL.
הסרט גם זכה למספר הקרנות מיוחדות.
הקרנת הבכורה שלו בבריטניה הייתה במרכז הקהילה היהודי JW3 בלונדון.
אמה ברנט, עיתונאית של BBC, הנחתה פאנל לאחר ההקרנה עם יריב מוזר וניצולים מהפסטיבל, וכן עם אביו של הנרצח בפסטיבל, ענר שפירא, שסיפורו מופיע בסרט.
מבקרת הקולנוע גילי איזיקוביץ כתבה על הסרט בהארץ: "איננו חסרים עדויות עדים מזעזעות או סצנות מזוועות מיום 7 באוקטובר.
עם זאת, מה שקרה באותה מסיבה הוא במיוחד שובר לב.
חגיגת האנושיות, הרגש שנמצא בלב הפסטיבל למוזיקה אלקטרונית, הקורבנות הצעירים והיפים, והאלימות הקרה שבה נקטעו חייהם – כל אלה יוצרים סצנה שקשה לעמוד בה." איזיקוביץ המשיכה: "הסרט "עוד נחזור לרקוד" אינו חוסך מצופיו בהקשר זה...
אזהרת ההדק בתחילת הסרט נועדה להזהיר מפני תמונות מטרידות.
כאלה קיימות בסרט, אך מה שקשה אף יותר הוא הניגוד הקשה בין מסיבה שנועדה לחגוג חופש, חירות וחיים, לבין סצנת הטבח.
בין הבלבול, ההתמסרות ותחושות הנטישה – לבין חוסר המושיע".
רייצ'ל ארוסטי העניקה לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים בביקורתה עבור הגרדיאן.
היא כתבה: "המיקוד של הסרט התיעודי ברור מאוד: הוא מספר את סיפורם של האזרחים הישראלים האלה, חסרי הגנה לחלוטין מול ההתקפה חסרת ההבחנה של חמאס, והוא עושה זאת ללא היסוס, בצורה ממצה ומרגשת".
בן קניגסברג סקר את הסרט בניו יורק טיימס, תוך שהוא שיבח את הצלילות של הראיונות.
הוא סיכם: "אם הזעזוע מהאלימות של אותו יום דעך לאחר שנה, 'נחזור לרקוד' שואף לשמור אותו גלוי, ולהנציח אותו באופן עוצמתי".
ריקרדו דה קרול כתב על הסרט בעיתון אל פאיס הספרדי: "זו לא חוויה קלה לעמידה, ולא מומלצת לאנשים רגישים, אך כמסמך היסטורי ועיתונאי, הוא בעל ערך רב".
רייצ'ל קוק תיארה את הסרט בניו סטייטסמן כחוויית צפייה מטלטלת: "זה יהרוס אותך; שינה הייתה בלתי אפשרית עבורי לאחר מכן, אבל זה דבר מדהים, כמעט מעבר לתיאור".
השחקן והבמאי האמריקאי שון פן הביע תמיכה בסרט, באומרו: "אנו משתמשים לעיתים במונח 'סרט שחובה לראות', ולעיתים רחוקות סרטים עומדים בכך במובן המילולי.
כואב ככל שהוא חושפני, 'נחזור לרקוד' הוא באמת סרט שחובה לראות בזמננו".
גם הבמאית, השחקנית והזמרת ברברה סטרייסנד תיארה אותו כ"סרט תיעודי עוצמתי" בפוסט באינסטגרם וכתבה: "הסיפורים של הניצולים מהטבח באותו יום היו עוצמתיים, קורעי לב ומדהימים.
אף על פי שזה לעיתים כואב לצפייה – חשוב לעולם לא לשכוח".
פרס אמי ה-46 בקטגוריה סרט תיעודי אקטואלי מצטיין
הטוב ביותר בקטגוריה – Doc Edge
העריכה הטובה ביותר – Doc Edge
פרס Rose d'Or – חדשות ואקטואליה
פרס אמי ה-46 בקטגוריה סרט תיעודי אקטואלי – העריכה המצטיינת (יסמין נובק ורוי בלבירסקי)
מפיק מצטיין של סרט תיעודי – איגוד המפיקים של אמריקה
עוד חתלתולים הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1936 והופק בידי אולפני וולט דיסני, זהו סרט ההמשך ל"שלושה חתלתולים יתומים".
עקרת הבית שולחת את שלושת החתלתולים היתומים החוצה ישירות לגינה על גרימת צרות.
הם נתקלים בכלב סן ברנרד בשם בוליבר, ומתיידדים איתו בזמן שהוא מנסה להירגע בשקט.
מאוחר יותר הגורים ממשיכים לחקור את הגינה, נתקלים בצב והחתלתול שחור מוטרד על ידי ציפור כחולה, מה שגורם לחבל הכביסה להתרופף ומוביל לכך שהגורים מפילים את גיגית הרחצה ומפזרים מים על כל חזית הגינה.
עקרת הבית רודפת בכעס אחר הגורים שתפסו מחסה תחת בוליבר.
היא מעירה בקצרה על עצלנותו של בוליבר וממשיכה הלאה, ואז הגורים מגיחים ומלטפים באהבה את בוליבר.
Motion Picture Herald (9 בינואר 1937): "תעלוליהם של שלושה גורים שובבים, חדורי עליצות מדבקת, משמשים כדי למנות את הסרט הזה לאחת הסימפוניות המונפשות הטובות ביותר של וולט דיסני.
באופן החתולי האופייני, כשהם מוקטן כדי להתאים לגודלם, שלושת הגורים משתוללים בין מתיחה למתיחה, למען חסותו של משרת שחור.
חבר עני במשפחת הכלבים, למרות שהתעללו בו רבות על ידי הגורים, הופך למוטב שלהם בזמן לחץ."
Boxoffice (30 בינואר 1937): "בהמשך להרפתקאותיהם המדהימות של שלושת החתלתולים הקטנים שהוצגו למעריצי הקולנוע בסימפוניה טיפשית קודמת, הסרט המונפש שוב מצחיק באופן מוזר לכל אורכו, אם כי חסרה בה מעט המקוריות והנצנוץ של נושאי דיסני האחרים...
ראויה למקום על כל שלט."
הסרט הקצר הופץ ב-19 בדצמבר 2006, ב-DVD "אוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך שני".
"עוד משקאות חריפים" הוא המיני-אלבום השלישי של להקת הפאנק-רוק הישראלית שייגעצ, אשר יצא לאור ב-12 ביולי 2024, לרגל ציון 20 שנה לצאת אלבומה השני "משקאות חריפים".
"עוד משקאות חריפים" מכיל שני שירים חדשים, קטע ג'אם שהוקלט על ידי חברי הלהקה וגרסת דמו לשיר "דיילת באל על".
אלו הוקלטו ביוני 2003, בעת הקלטות האלבום "משקאות חריפים", אך בסופו של דבר נגנזו מתוכו (למעט "דיילת באל על").
יציאתו של המיני-אלבום לאור היוותה מחווה לציון 20 שנה להשקתו של האלבום המקורי, לצד מהלך שיווקי לקידום סיבוב ההופעות "20 שנה למשקאות חריפים".
אבי מרקוביץ' – גיטרה בס, קולות רקע
עוד אחד ששר לך הוא סינגל ישראלי בסגנון פופ-פאנק, שנכתב והולחן על ידי המוזיקאי עילי בוטנר ובוצע בשיתוף פעולה עם הזמר והגיטריסט גיא מזיג.
השיר יצא לאור ב-17 בינואר 2021 כחלק מסדרת שיתופי הפעולה של בוטנר עם אמנים שונים.
השיר משלב את סגנון הפופ המלודי המזוהה עם בוטנר יחד עם נגיעות הגרוב, הדיסקו והפאנק המאפיינות את יצירתו של מזיג, השיר נכלל באלבומו של מזיג מ-2025 "מתמזג".
השיר נולד מתוך רצון של עילי בוטנר לשתף פעולה עם גיא מזיג סולן להקת "הדורבנים" ומוביל הרכב "פאנקנשטיין".
בוטנר ציין כי מיד עם סיום כתיבת השיר, הגרוב והסאונד של הגיטרות הזכירו לו את סגנונו של מזיג, והוא החליט לשלוח לו את הסקיצה.
השיר הופק מוזיקלית על ידי אורן "דגו" עמנואל, שעיבד אותו ברוח פאנקיסטית ואנרגטית, הכוללת שימוש בולט בכלי נשיפה וגיטרות קצביות.
השיר יצא במקור כסינגל עצמאי של עילי בוטנר עם גיא מזיג.
בשנת 2025, השיר נכלל באלבום האולפן של גיא מזיג הנקרא "מתמזג", המאגד שיתופי פעולה שונים של מזיג לאורך השנים.
בנוסף, גרסה חיה של השיר מופיעה באלבום ההופעה של בוטנר, "מופע העשור".
השיר זכה להצלחה משמעותית ברדיו ובתחנות הסטרימינג.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-וואלה לשנת תשפ"א (2021), דורג השיר במקום ה-35. ובמצעד כאן גימל השיר הגיע למקום ה-36.
עודד אבישר (כ' באייר תרע"ו, 23 במאי 1916 – 24 בנובמבר 1976) היה משורר, פזמונאי, מחזאי ואיש תרבות ישראלי.
התפרסם במיוחד בשנת 1960 ככותב השיר "ערב בא" שהלחין ועיבד אריה לבנון שזכה בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון
שנערך במוצאי יום העצמאות באותה השנה בהיכל התרבות בתל אביב שאותו אבישר ניהל.
עודד אבישר נולד ב-1916 בטבריה למשפחה חברונית, דור חמישי בארץ ישראל.
סיים את בית המדרש למורים בבית הכרם ולימד בבית הספר למל.
נישא לסופרת והמחנכת אסתר אבישר ומנישואים אלו נולד בנו היחיד יועד אבישר(נפטר 13.04.2025).
היה המנכ"ל הראשון של היכל התרבות בתל אביב, ושירת כשליח הסוכנות היהודית בברזיל.
אבישר נפטר ממחלת הסרטן בשנת 1976.
הוא קבור בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
עודד אבישר כתב שירים רבים שחלקם הפכו לקלאסיקות בזמר העברי אשר הולחנו על ידי כמה מחשובי המלחינים ביניהם :
משה וילנסקי ( "אבי אבי", "דומם", "היה הוא אפור", "מאופק אל אופק" )
מרדכי זעירא ("יודקה", "רק את לי נותרת" )
נחום נרדי ( "אל נא תגידי לי שלום" )
אריה לבנון ( "מחול הרועה", "ערב בא" )
ניסן כהן הברון ( "מה עוד" )
בין המחזות שכתב היו: "אהבת ציון" (עיבוד, הועלה בהבימה ב-1947), "נעמי", "הנער דוד", "תלם שמיר בועז", "יפתח", "מנגד", "Crystal key " ועוד.
אבישר כתב ספרים בחקר תולדות היישוב, שני ספרים שיצאו לאור: "ספר חברון" ו"ספר טבריה" ושניים שלא זכה להוציא לאור: "ספר צפת" ו"ספר ירושלים".
כתב את התסריט לסרט "מפתח הזהב" יחד עם סשה אלכסנדר.
פרס אקו"ם עבור כתיבת המחזה - נעמי (1958), פרס ראשון בפסטיבל הזמר, עבור מילות השיר "ערב בא" (1960).
כמו כן זכה בפרסים על תמליל השיר "השיר לאדמה" ("גבע, סלע"), שכתב ליובל מקוה ישראל.
צל"ש : עיטורי הגבורה, העוז והמופת - צל"ש (ספר א)
עלילות מדברי ימי רומי / מאת ז'אן דפרן; איורים: דה-ואיסייר (מצרפתית: אריה חשביה; העורך: עודד אבישר), תל אביב: א.
מסכת פרקי ההגנה והגבורה / מעובדת וערוכה בידי עודד אבישר, תל אביב: קצין חנוך ראשי, ענף הוי ובדור, תשט"ז.
גבעת התחמושת: למדריך ולמבקר באתר / כתב וערך: עודד אבישר, ירושלים.
אופרות מובחרות / מאת דימיטרי סורוקין; איורים: רנה פרון (מצרפתית: סיגלית פריאל; העורך: עודד אבישר), תל אביב: א' לויו-אפשטין, 1967.
עודד אבישר (עורך), ספר חברון: עיר האבות ויישובה בראי הדורות, ירושלים: כתר, תש"ל 1970.
עודד אבישר (עורך), ספר טבריה: עיר כינרות ויישובה בראי הדורות, ירושלים: כתר, תשל"ג.: משרד החינוך והתרבות - אגף הנוער, תשמ"ז.
נוריקו, היפאנית הקטנה / טקסט ותמונות: דומיניק דרבואה; עיבד לעברית עודד אבישר, תל אביב: מסביב לעולם, 1963.
גופל: ההודי הקטן / כתבה וצילמה דומיניק דברואה; עיבד עודד אבישר, תל אביב: מסביב לעולם (סדרת ילדי העולם), תשכ"ד.
אגוסו הנער האפריקאי / כתבה וצילמה דומיניק דברואה; עיבד עודד אבישר, תל אביב: מסביב לעולם (סדרת ילדי העולם), תשכ"ד.
אולד שורהנד / קרל מאי (כרך א תורגם על ידי עודד אבישר; כרך ב תורגם על ידי אמיל הלוי), תל אביב: א' לוין-אפשטין, תשכ"ח.
חיל הבדיל הקטן (לפי סיפור של הנס כריסטיאן אנדרסן) / ספר מחדש עודד אבישר; ציר את התמונות: נרדיני, תל אביב: מסביב לעולם, [תשכ"-].
הפיל והחיות / עודד אבישר, איורים: אריה גלזר, תל אביב: "אייר", 1980.
בנוסף, בשנות ה-40 חיבר עם רפאל ספורטה (בהוצאת נחום טברסקי) חוברות לילדי בית הספר היסודי בנושאי חגים ומועדים: חנוכה, ט"ו בשבט, יום תל חי, פורים ול"ג בעומר.
יודקה, לחן מרדכי זעירא, לזכרו של יהודה דובשני, אשר נפל בגוש עציון בתש"ח.
ערב בא, לחן: אריה לבנון, עיבוד: גיל אלדמע.
קיימים 7 ביצועים לשיר זה.
אבי, אבי - שיר חנוכה על משפחת החשמונאים.
הולחן על ידי משה וילנסקי.
מבוצע על ידי אסתר עופרים.
בורלא נולד בירושלים כבן הבכור לסופר יהודה בורלא, ממשפחה ספרדית מיוחסת, ולרעייתו מרים בת משה גולדברג.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס אביו לצבא העות'מאני ובסיומה נשלח מטעם ועד הצירים לדמשק להקים בית ספר עברי ליהודי העיר.
עודד בילה כחמש שנים מילדותו שם.
במשפחה היו ארבעה ילדים, ביניהם האח יאיר בורלא והאחות עפרה בורלא אדר.
לאחר הולדת האחות צוריה שבה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בזכרון יעקב ועברה לאחר זמן קצר לחיפה, בה למד בורלא בבית הספר הריאלי.
מיוזמתו ובהסכמת הוריו עבר ללמוד בבית הספר בקיבוץ בית אלפא ומשם עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
לאחר מכן עבר לירושלים ולמד שלוש שנים בבית הספר לאמנות "בצלאל", שם הכיר את אשתו סוזן, אזרחית אמריקאית, עמה נישא בתום לימודיו.
בקיץ 1939 הציג בגלריה לאמנות כ"ץ את תערוכת ציוריו הראשונה שכללה ציורי שמן ותרשימים בפחם.
בשנת 1940 יצא עם רעייתו לארצות הברית והשניים התיישבו בעיר ניו בדפורד שבמסצ'וסטס.
מאוחר יותר מצא משרה כמורה לעברית בבית ספר יסודי באטלנטיק סיטי.
באוקטובר 1947 הציג תערוכת יחיד של ציוריו בניו יורק.
באביב 1948 שימש כמדריך למתנדבים יהודים במחנה הכשרה בניו ג'רזי.
הוא הצטרף לקבוצת מתנדבים שיצאה את ארצות הברית במאי אותה שנה בספינה לארץ ישראל.
זמן קצר לאחר הקמת המדינה עגנה הספינה בביירות, וקבוצה של 69 צעירים ישראלים ואמריקאים, ובורלא ביניהם, הורדה מן הספינה ונכלאה במחנה בבעלבכ.
הקבוצה שוחררה לאחר כשישה שבועות, לאחר שכולם נאלצו להישבע שישובו לארצות הברית.
השבויים הועלו על אותה הספינה, ורובם ירדו בפלרמו ומשם הגיעו לישראל.
בשנים 1951–1953 שימש בורלא כקריין וכעורך תוכניות לשידור העברי של קול אמריקה.
בד בבד למד והשתלם בציור, בעיצוב אריגים ובאמנות.
הוא שב לישראל בשנת 1955, והיה מורה לציור, לגרפיקה, והציג מתערוכותיו בישראל ומחוצה לה.
בין שאר עיסוקיו גם הוציא תקליט שירי ילדים, שהוא עצמו חיבר את המלים והלחין את השירים.
את ספרו הראשון, "מכתבים לליאורה", כתב בגיל 45. הספר יצא לאור ב-1960 וכלל אוסף מכתבים אמיתיים שכתב לבת-אחותו ליאורה, בעת שהותו בארצות הברית.
בשנות ה-70 כתב את התסריט לסדרת הטלוויזיה "רגע עם דודלי".
בשנות ה-80 כתב גם עבור כתב העת לילדים "פילון".
לאחר יציאתו לגמלאות היה מבקר בבתי ספר ברחבי הארץ, שם קרא והציג בפני הילדים את סיפוריו.
הוא הפסיק פעילות זו כאשר הגיע לגיל 80.
סיפוריו של בורלא התפרסמו ביותר מ-70 ספרים.
הוא כתב ואייר שלל ספרים לילדים.
ספריו מלאי הומור, איגיון (נונסנס) ומוזרויות לשון.
בספרו "הספר הגדול של עודד בורלא" רוכזו סיפורים מתוך ספריו (שאת רובם קשה להשיג כיום).
בספריו של בורלא דמויות רבות של חיות ביניהן: צרצר, סוס, פנדה, תנין, זיקית, חמור, נמלה.
לדבריו, כתב סיפורים על 346 בעלי חיים שונים.
בשנת 1996 כתב את ספרו האחרון.
בשנת 2008 הוציא אוסף משיריו.
בשנת 2006 התגלתה בגופו מחלת סרטן העור.
בורלא נפטר בעיר מגוריו תל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
הוא הותיר אחריו את טליה רעייתו.
מנישואיו הקודמים לסוזן (נפטרה בישראל ב-1974) הותיר בן ובת.
פרס זאב לספרות ילדים ונוער על מכלול יצירתו לילדים, 1992
פרס אקו"ם למפעל חיים בתחום הספרות
פרס ביאליק לספרות יפה, 2008
מכתבים לליאורה, הוצאת עם עובד, 1960. הוצאה מחודשת – ידיעות ספרים, 2009
שירים מכל הצבעים, עם עובד, 1964
סיפורים וחרוז, עם עובד, 1967
הביטי טליה, עם עובד, 1967
קמיורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1969
שלוש ועוד כחול, עם עובד, 1970 - זכה בציון לשבח מטעם פרס אסתר רבינוביץ ב-1973
רכבת החלומות, עם עובד, 1972
הרפתקאות נמילי, עם עובד, 1974
יש לנו כלבלב שחום כלם קוראים לו , מוציא לאור: שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
בבקר יום בהיר אחד נשמע בלול קול, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
יצאתי שלשום לטיל קצת ברחוב כי נמאס לי, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
על ראש גבעה על יד הרטוב, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
במדבר שם באוסטרליה מעשה זה לי ספרו, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
שישה צבים ביום חמים פגשו איש את רעהו, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
בזווית החדר לא רחוק מהמסמר, שירים בכל הצבעים, תל אביב, 1974.
חמורל'ה, חמוריקו, וחמורון., שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974
פלפל ירק צמח בצל היה מבריק שמן, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
על ענף סנאי יושב ובין כפיו אגוז, שירים מכל הצבעים, תל אביב, 1974.
למה חיכה הקוברה?, עם עובד, 1975
סוד ורוד, הקיבוץ המאוחד, 1976
פנדי הפנדה, עם עובד, 1977