tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הורמונים הם המווסתים העיקריים של גדילה ורבייה ושל מנגנונים הומאוסטטיים חשובים כגון חילוף חומרים, מאזן בסיס-חומצה ומאזן מים ואלקטרוליטים.
מערכת הלב וכלי הדם, מערכת הלימפה ומערכת החיסון
על מנת שכל תאי הגוף יוכלו להפיק תועלת מפעולותיהן של מערכות הגוף, פועלות מערכת הלב וכלי הדם ומערכת הלימפה כרשת צינורות המובילה חומרים אל התאים ומהם.
כך, למשל, חומרי מזון מובלים ממערכת העיכול אל התאים, פחמן דו-חמצני מובל מהתאים לסילוק מהגוף דרך מערכת הנשימה והכליות, חמצן מובל מהריאות אל תאי הגוף, הורמונים של המערכת האנדוקרינית מובלים ממקום הפרשתם אל איברי המטרה שלהם ונוגדנים.
נוזלי מערכת ההובלה והנוזל הבין תאי מכילים תמיסות מתריסות (תמיסות בופר), הבולמות שינויים בריכוז יוני המימן (הידרוניום) וההידרוקסיל וכך משמרות pH יציב של נוזלי הגוף, כחלק מוויסות ההומיאוסטזיס.
מערכת החיסון, המגנה על הגוף מפני פלישה של מיקרואורגניזמים פתוגניים וכן מפני רעלנים והתפתחות סרטן, פועלת מתוך מערכת ההובלה.
מערכת העיכול, מערכת השתן ומערכת הנשימה
מערכת העיכול, מערכת השתן ומערכת הנשימה פועלות ליצירת סביבה מקיימת חיים לתאי הגוף ולשמירה עליה.
מערכות גוף אלו קולטות חומרים חיוניים מהסביבה (מזון וחמצן), מפרקות ומעבדות את החומרים עד הגעתם למצב זמין לתאי הגוף, ומסלקות את הפסולת הנותרת אחרי צריכת הנוטריינטים על ידי התאים.
בנוסף לאספקת מזון ופינוי פסולת (חנקנית ברובה), פועלות המערכות לשמירה על תנאים אחרים לקיום התאים – שמירה על כמות מים נאותה בגוף ועל רמות מתאימות של אלקטרוליטים וחומרים אורגניים.
המערכות גם שומרות על רמת החומציות של הנוזל החוץ-תאי ומווסתות אותה.
מערכת הרבייה שונה בתפקידה ממערכות הגוף האחרות.
בעוד אלה האחרונות פועלות לטובת הישרדות האדם היחיד, פועלות במשותף מערכת הרבייה של האישה ומערכת הרבייה של הגבר לטובת הישרדות הקוד הגנטי של האדם, על ידי העמדת צאצאים.
מערכת המין של הגבר יוצרת נוזל זרע ומעבירה אותו לתוך מערכת המין של האישה, ומערכת המין של האישה מפתחת ביצית ומאפשרת את מפגשה עם תאי זרע.
המערכת הנשית תומכת בהתפתחות העובר באמצעות אספקת תנאים מתאימים ברחם ואספקת מזון דרך חבל הטבור, ולאחר הולדתו גם מזינה את התינוק על ידי אספקת חלב באמצעות השדיים.
מערכות גוף משניות וסיווגים על פי חלוקות אחרות
בנוסף למערכות הגוף העיקריות שפורטו, ניתן לסווג גם מערכות נוספות של הגוף על פי הגדרת תפקידן, שהוא בדרך כלל צר יותר משל המערכות העיקריות.
כך, למשל, מערכת הראייה או מערכת דרכי המרה.
קיימות גם חלוקות אחרות של איברי הגוף על פי פעולתם, למשל "מערכת ההפרשה החיצונית", הכוללת איברים הקשורים להפרשת צואה, שתן, זיעה ופחמן דו-חמצני – איברים שבחלוקה הרגילה משויכים למערכת העיכול, מערכת השתן, מערכת הכסות ומערכת הנשימה, בהתאמה.
חללים בגוף האדם הם אזורים המוגדרים על ידי רקמות קשות ורכות.
החללים מלאים בנוזל ובאיברים, ועטופים ברקמת חיבור הנקראת "מזותליום" (mesothelium), שהתפתחה משכבת הנבט מזודרם.
המזותליום מאפשר לאיברים שבתוכו, המחוברים זה לזה והנסמכים זה על זה, לנוע בחופשיות בתוך החלל.
חללי הגוף מחולקים לחללים קדמיים ואחוריים.
החללים האחוריים הם חלל הגולגולת ותעלת השדרה, והחללים הקדמיים הם חלל בית החזה, חלל הבטן וחלל האגן.
חלל הגולגולת מוגדר על ידי הגולגולת ועטוף בקרומי המוח.
הגולגולת מכילה את המוח, את העיניים ואת האוזניים.
תעלת השדרה מוגדרת על ידי נקבי החוליות, הרצועה הצהובה והרצועה האורכית האחורית.
היא מכילה את חוט השדרה, העטוף גם הוא בקרומי מוח.
חלל בית החזה נמצא בבית החזה, דהיינו, גבולותיו הם כלוב הצלעות והסרעפת.
חלל בית החזה מחולק לשלושה חללים משניים: בצדדיו נמצאים חללי הָאֶדֶר הימני והשמאלי, המכילים כל אחד ריאה עטופה בקרום הנקרא "אדר" (pleura); במרכז בית החזה חלל הנקרא בֵּינָה (mediastinum), אשר עטוף ברקמת חיבור סיבית.
הבינה מכילה את הלב, את קנה הנשימה והסמפונות הראשיים, את הוושט, את התימוס, את אבי העורקים של החזה ואת הווריד הנבוב העליון והתחתון.
חלל הבטן נמשך מהגבול התחתון של חלל בית החזה ועד הגבול העליון של חלל האגן.
חלל הבטן מכיל רבים מאיברי הגוף: את הכבד וכיס המרה, את הקיבה והמעיים, את הלבלב ואת הטחול.
את החלל עוטף קרום הנקרא "צפק" (peritoneum).
חלל האגן הוא חלקו התחתון של חלל הבטן.
גם איבריו עטופים על ידי הצפק.
החלל מוגדר מסביב על ידי עצמות האגן ומכיל את שלפוחית השתן, את איברי הרבייה ואת חלקו התחתון של המעי הגס והחלחולת.
במרץ 2018 פורסם בכתב העת Scientific Reports שחוקרים גילו איבר חדש בגוף האדם שמתואר כרשת תלת-ממדית של רקמת חיבור בין חללים מלאי מים.
הרשת עשויה מקולגן ואלסטין ובתוכה נוזל.
רקמה זו נמצאת בין שתי הריאות ובתוכן, על העור, במערכת העיכול ובעורקים.
לדעת החוקרים רשת זו עשויה לתפקד כבולם זעזועים בגוף האדם.
בנוסף היא משמשת כשער לנוזלים שנכנסים למערכת הלימפה, ולכן היא עלולה להפיץ מחלות בתוך הגוף, וגם לסייע בהתפתחות של גרורות סרטניות.
לחיצה עם העכבר על הכתוביות או על האיור תוביל לערכים
הראש הוא חלקו העליון של גוף האדם.
בתוך חלל הגולגולת שבראש נמצא המוח, וכן מצויים בראש החושים המיוחדים של האדם, הכוללים את העיניים לראייה, האוזניים לשמיעה, האף להרחה והלשון לטעם.
בראש נמצאים גם פתחים המובילים למערכת הנשימה ולמערכת העיכול, הנחיריים והפה.
מערכות שרירים בראש משמשות ללעיסת מזון, ליצירת הבעות פנים ולדיבור.
הראש מכוסה בשיער רב לעומת שאר הגוף, שבדרך כלל אינו מכוסה שיער או שיש בו שיער דליל מאוד.
הצוואר מחבר בין הגולגולת לגוף.
בצוואר עוברים מספר מבנים אנטומיים חשובים, ובהם עמוד השדרה שמחזיק את הגולגולת בעזרת החוליה הראשונה (C1), הוושט, שמאפשר את מעבר המזון מהפה אל מערכת העיכול, קנה הנשימה, זוג העורקים התרדמניים וזוג ורידים צוואריים.
בתוך הצוואר נמצאים בלוטת התריס ובלוטות מצד בלוטת התריס של המערכת האנדוקרינית, וכן בית הקול, הכולל את שפתות הקול ("מיתרי הקול").
בצוואר נמצאים מספר שרירים שתפקידם העיקרי הוא החזקת הצוואר והראש והנעתם, ומקלעות עצבים המעצבבות את הצוואר, את חלקו האחורי של הראש ואת הגפה העליונה.
הגו הוא חלק הגוף שאינו כולל את הגפיים ואת הראש.
הגב, בהיותו חלקם האחורי של החזה והבטן, נכלל אף הוא בגו.
הגו מכיל את חלל בית החזה, את חלל הבטן ואת חלל האגן.
בגו נמצאים האיברים החיוניים ביותר בגוף האדם, למעט המוח.
בבטן נמצאים רוב איברי מערכת העיכול, איברי מערכת השתן ואיברי מערכת הרבייה.
בחלקו התחתון של הגו נמצאים פתחים שחלקם משמשים להפרשת פסולת מהגוף, חלקם לרבייה ולחלקם תפקיד בשתי הפעולות.
הגפיים נועדו לתמוך ביציבתו של האדם ולאפשר לו לבצע מטלות שונות.
ידיים הן הגפיים העליונות, הנמשכות מהכתפיים ועד קצות האצבעות.
הן מתחברות לגו דרך עצם השכם, כחלק ממפרקי חגורת הכתף, ומורכבות מזרוע, אמה וכף יד ואצבעות.
עיקר תפקידן של הידיים הוא בדיקה על ידי מישוש ותמרון של עצמים במרחב בעזרת אחיזה.
הן משמשות להגשת מזון לפה, לטיפוח עצמי או הדדי, להפעלת כלים, כמכשיר תקשורת בין-אישית, לנשיאת חפצים ואף ככלי נשק.
הרגליים הן הגפיים התחתונות, הנמשכות מן האגן ועד כפות הרגליים.
אורכן כמחצית אורך הגוף כולו ומשקלן קרוב לחצי משקל הגוף (מרכז הכובד נמצא באזור המותניים).
החלקים העיקריים ברגליים: ירכיים, ברכיים, שוקיים וכפות רגליים.
רגליים משמשות לעמידה זקופה ולהנעת הגוף ממקום למקום, בהליכה, ריצה או קפיצה.
התפתחות גוף האדם היא תוצאה של תהליכים התפתחותיים מתמשכים המתרחשים בגוף האדם במשך כל ימי חייו, מרגע ההפריה ועד רגע המיתה.
התפתחות גוף האדם מכוונת על ידי הגנום והשפעות סביבתיות.
התפתחות גוף האדם נחקרת בתחום הביולוגיה ההתפתחותית, ענף בביולוגיה העוסק בחקר ההתפתחות הביולוגית של כלל היצורים החיים מרגע היווצרם ועד לרגע מותם וכן ברפואה.
מונים שמונה תקופות ותקופות גישור התפתחותיות בחיי גוף האדם:
טרום לידה – התפתחות משלב ההפריה ועד ליציאה לאוויר העולם.
בשלב זה מכונה האדם עובר.
ינקות – התפתחות לקראת חיים עצמאיים בלתי תלותיים.
ילדות – התפתחות גופנית ונפשית לקראת חיים בוגרים.
התבגרות – תקופת גישור בה מתרחשים התפתחות מערכת הרבייה יחד עם צמצום התלות בהורים.
בגרות – עיקר חייו של האדם, תקופה בה הוא מקים משפחה ומפרנס את עצמו ומשפחתו, תקופה זו מסתיימת עם גיל המעבר.
גיל המעבר – תקופת גישור בין הבגרות לבין ההזדקנות בה מתרחשים שינויים במערכת הרבייה.
הזדקנות – תהליך בלאי ביולוגי.
זִקנה – טווח הגילאים הסמוך לסיום מחזור החיים של האדם הממוצע.
בשלב זה מכונה זקן או קשיש.
לאדם יש תוחלת חיים של 63 שנים בממוצע העולמי.
באדם החי כ־70 שנה (תוחלת החיים הממוצעת לערך במדינות מפותחות) מתרחשים כל תהליכי ההתפתחות, וחייו מסתיימים במוות, לעיתים כתוצאה מניוון הגוף בשלבים ההתפתחותיים המאוחרים.
ככל שהאדם נפטר מוקדם יותר מסביבות גיל הזקנה (65), תהליכי ההתפתחות או הבלאי נקטעים באיבם, עם המוות.
בפיזיקה, גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה.
גוף שחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי חוק פלאנק.
קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור.
במציאות, גוף שחור מתאר בקירוב טוב משטחים רבים, בעיקר משטחים טבעיים.
קיימים גם מכשירים המדמים גוף שחור בדיוק גבוה, לשימושים תעשייתיים ומדעיים.
במציאות לא קיים גוף שחור אידיאלי, אך נוח להשתמש במודל גוף שחור, והוא משמש קירוב טוב לחומרים רבים בטווח רחב של אורכי גל.
חומרים רבים קורנים באופן דומה לגוף שחור, אך ביעילות קטנה מ־1 וקבועה בקירוב.
ניתן לעשות שימוש במדד האמיסיביות לתיאור היחס שבין הפליטה של גוף אפור לפליטה של גוף שחור.
על פי חוק קירכהוף יחס זה זהה למקדם הבליעה של הגוף.
האמיסיביות בדרך כלל איננה מספר קבוע אלא פונקציה של אורך הגל (או התדירות) והטמפרטורה, אך במקרים רבים היא קבועה לטווח צר מסוים, למשל באורכי גל של מצלמה תרמית 3–5 מיקרון או בטווח 8–12 מיקרון.
עבור שימושים מדעיים ותעשייתיים, נדרש לעיתים מקור קרינה המדמה גוף שחור.
לעיתים נדרש רק מקור בעל התפלגות קרינה ידועה, ובמקרה זה ניתן להשתמש למשל בנורת להט שהיא גוף שחור מצוין בכל תחום אורכי הגל הנראה והתת־אדום.
קיימות נורות המכוילות בזרם חשמלי מסוים להיות בטמפרטורה מדויקת, למשל 2850 מעלות קלווין שהיא נורה סטנדרטית.
לטמפרטורות גבוהות יותר, עד 3200 מעלות קלווין, ניתן להשתמש בנורת הלוגן.
כאשר נדרשים, בנוסף להתפלגות הקרינה, גם אחידות קרינה מפני שטח מסוים, או סך של עוצמה מדויקת, משתמשים ב"גופים שחורים" תעשייתיים.
לגופים הללו משתמשים בצבע שחור מיוחד שנשאר "שחור", כלומר בולע מאוד, בתחום רחב של אורכי גל מעל־סגול ועד תת־אדום.
גופים אלו ניתנים לחימום או קירור לטמפרטורה מדויקת (אלפית מעלה צלזיוס ואף פחות) באחידות גבוהה.
גוף שחור שקוע (cavity blackbody) הוא בדרך כלל גוף מחומר מתכתי או קרמי מחומם, בעל שקע בצורת חרוט קעור, המצופה בצבע שחור מתאים.
פתח החרוט הוא המשטח שנחשב לגוף השחור, ובדרך כלל מהווה קירוב מצוין עם אמיסיביות מעל 0.99, וקוטר קטן בדרך כלל עד 5 ס"מ.
גופים אלו גם מגיעים לטמפרטורות גבוהות של מעל 1000 מעלות צלזיוס.
גוף שחור מישורי עשוי בדרך כלל מפלטת נחושת הניתנת לחימום וקירור, מצופה בצבע שחור מתאים.
גופים אלו יכלים להיות גדולים יותר, עד כחצי מטר לגוף סטנדרטי, אך טווח הטמפרטורה נמוך יותר והאמיסיביות (מידת הקירוב לגוף שחור אידיאלי) נמוכה יותר בדרך כלל.
גופים אלו משמשים למשל לכיול האחידות של מצלמה תרמית.
גוף טרנס-נפטוני הוא גרם שמים במערכת השמש הנמצא במסלול סביב השמש, ונמצא מעבר לכוכב הלכת נפטון, כוכב הלכת האחרון במערכת השמש.
מעבר לנפטון השפעת הכבידה של השמש פוחתת וההשפעה ההדדית של כוכבי הלכת קטנה, כך שהשפעות הכבידה על גרמי "מערכת השמש החיצונית" שמעבר לנפטון שונות מהשפעות הכבידה על הגופים שבקרבת השמש.
הגופים הטרנס-נפטוניים נמצאים בשלושה אזורים: חגורת קויפר, הדיסק המפוזר ועננת אורט.
המרחק הרב של האזורים האלה מהשמש משפיע רבות על מערך אותם הגופים, על הרכבם ועל מסלולם.
גופים אלה לא הספיקו להתאחד לעצמים גדולים כמו הגופים הקרובים לשמש, מסלולם פחות יציב וסוטה בהרבה ממישור המילקה, ובניגוד לגופים הקרובים לשמש, המושפעים מהרוח הסולארית של השמש, גופים טרנס-נפטוניים פטורים מהשפעת גורם רב-עוצמה זה.
גופים טרנס-נפטוניים מחולקים למספר קבוצות על פי האזור בו הם נמצאים:
גופים בחגורת קויפר (KBO) - גופים במרחק של 30 עד 47 יחידות אסטרונומיות מהשמש הנמצאים בחגורת קויפר.
גופים בדיסק המפוזר (SDO) - גופים במרחק של 47 עד 70 יחידות אסטרונומיות מהשמש הנמצאים בדיסק המפוזר.
גופים בעננת אורט (OCO) - גופים במרחק של מעבר ל-70 יחידות אסטרונומיות מהשמש הנמצאים בעננת אורט.
ישנם גופים המרוחקים הרבה מעבר למצוין בדיאגרמה משמאל, כך למשל סדנה נמצאת במרחק של 500 יחידות אסטרונומיות והגוף 2000 OO67 נמצא במרחק מרבי של 1,068 יחידות אסטרונומיות, אם כי הוא מתקרב עד כדי 21 יחידות אסטרונומיות.
בעשורים האחרונים התגלו גופים רבים במערכת השמש החיצונית.
העיקרי והמוכר ביותר הוא פלוטו, שנחשב מאז שהתגלה בשנת 1930 ככוכב לכת, אך בשנת 2006 שונתה הגדרתו לכוכב לכת ננסי וזאת בעקבות גילוי אריס, גוף טרנס-נפטוני נוסף הגדול מפלוטו.
היום, אריס, פלוטו, מאקה-מאקה, האומיה, סדנה, גונגגונג, קוואוואר ואורקוס הם שמונת הגופים הטרנס-נפטוניים היחידים המוגדרים ככוכבי לכת ננסיים, עצמים קטנים יותר, כגון ורונה, נכללים בקטגוריית כוכבי לכת מינוריים.
להלן הגופים הטרנס-נפטוניים הגדולים ביותר, מסודרים לפי גודלם:
136199 אריס – כוכב לכת ננסי בדיסק המפוזר (SDO).
134340 פלוטו – כוכב לכת ננסי בחגורת קויפר (KBO).
136472 מאקה-מאקה – כוכב לכת ננסי בחגורת קויפר (KBO).
136108 האומיה – כוכב לכת ננסי בחגורת קויפר (KBO).
90377 סדנה – כוכב לכת ננסי בעננת אורט (OCO).
225088 גונגגונג – כוכב לכת ננסי בעננת אורט (OCO).
50000 קוואוואר – כוכב לכת ננסי בחגורת קויפר (KBO).
90482 אורקוס – כוכב לכת ננסי בחגורת קויפר (KBO).
20000 ורונה – גוף טרנס-נפטוני בחגורת קויפר (KBO).
בבלשנות, גוף הוא צורת הטיה של מספר סוגי מילים המבחינה בין האדם הדובר ובין אנשים שאליהם מדברים ואנשים שעליהם מדברים.
מבחינה רעיונית מבחינים ברוב השפות בין שלושת הגופים שצוינו לעיל:
גופי השפה העברית מדבר (גוף 1) נוכח (גוף 2) נסתר (גוף 3) יחיד אני-מדבר/מדברת אתה-נוכח הוא-נסתר יחידה את-נוכחת היא-נסתרת רבים אנחנו-מדברים/מדברות אתם-נוכחים הם-נסתרים רבות אתן-נוכחות הן-נסתרות
"אומרים שאין סיכוי שהוא ינצח"; "אין מסיחין בשעת הסעודה"; "אמרו לי להיות פה בחמש"; "בסוף עוד יגידו לי, שלא באתי".
בשפה העברית לא קיימים שמות גוף מיוחדים לגוף הרביעי, ולשם כך משתמשים בצורת הרבים במין זכר המשותפת לשלושת הגופים.
בעברית מליצית ניתן להחליף את גוף שני יחיד בגוף שלישי יחיד, כשמדברים עם אדם מכובד מאוד - בעיקר עם רבנים חשובים.
בסלנג עברי לא מבדילים בין "אתם" לבין "אתן" ולא מבדילים בין "הם" לבין "הן".
כך מספר הגופים יורד בסלנג מעשרה לשמונה.
(אותה תופעה קיימת בערבית מדוברת - שמונה גופים במקום השלושה עשר של הערבית הספרותית).
בעברית, מספר סוגי מילים מוטים בהתאם לגוף הלשוני, המילים הן:
הללו באים במקום אדם או חפץ.
"הוא אסר זאת"; "אני אוסר זאת".
במספר שפות, ובכללן העברית, ניתן לעיתים להשמיט את שם הגוף; הגוף הלשוני מובן מהטיית הפועל: "לא ישנתי אתמול".
"הוא אסר זאת"; "אני אסרתי זאת".
הגוף הלשוני הוא אחת מחמש הקטגוריות להטיית פעלים (הארבע האחרות הן המין, הזמן, המספר והמצב).
"כאן ביתי", "כאן ביתך", "כאן ביתה".
מילות יחס: עליי, עלייך, עליו.
כינוי מושא חבור: "אתה תלמדני" (תלמד אותי), "אתה תלמדו" (תלמד אותו).
(לא שכיח בעברית המדוברת בת זמננו).
בשפות שונות יש מערכות גופים שונות.
גופי השפה האנגלית מדבר (גוף I) נוכח (גוף II) נסתר (גוף III) יחיד חסר מין it זכר יחיד I you he יחידה she רבים we they
גופי השפה הצרפתית מדבר (גוף I) נוכח (גוף II) נסתר (גוף III) יחיד אני - je את/ה - tu הוא - il יחידה היא - elle יחיד/המכובד/ת vous רבים אנו - nous הם - ils רבות הן - elles סתמי on
בשפות רבות בעולם קיימים גופים נוספים, אם כי רובם מהווים וריאציות של שלושת הגופים הבסיסיים:
"אנחנו, לא כולל אותך": גוף ראשון ברבים עשוי לכלול או שלא לכלול את האדם שאליו מדברים: "במשפחה שלי אנחנו תמיד אוכלים ביחד" (לא כולל את האדם שאליו מדברים); "אם אתה רוצה נוכל ללכת מחר לעיר" (כולל את האדם שאליו מדברים).
בעברית ובשפות ההודו-אירופיות הבחנה זו אינה קיימת מבחינה לשונית, אך בשפות אחרות נחשבים שני המקרים לגופים לשוניים שונים.
גוף שני מכובד: בשפות רבות קיימת הבחנה בגוף השני בין רמות שונות של היכרות או יחס בין הדובר ובין האדם שאליו מדברים.
בלטינית, גרמנית, ספרדית ורוסית מבחינים בין גוף שני "בלתי-רשמי", כשהאדם אליו מדברים הוא חבר, ילד או אדם הנחות בצורה כלשהי מהדובר, ובין גוף שני "רשמי", כשהאדם אליו מדברים מבוגר, מכובד יותר מהדובר, או זר לו.
בצרפתית, כשמדברים אל אדם מכובד, עוברים מגוף שני יחיד לגוף שני רבים.
באנגלית העתיקה היה גם כן נוהל כמו בצרפתית, עד שלבסוף גוף שני יחיד (thou) הוחלף לחלוטין בגוף שני רבים (you).
ריבוי של כבוד היה נהוג גם בידי מלכים, כשהם דיברו על עצמם - הם השתמשו בגוף ראשון רבים, במקום בגוף ראשון יחיד (מלך כינה עצמו "אנחנו" במקום "אני").
בשפות אוסטרונזיות מסוימות, כגון יאוונית, וכן ביפנית וקוריאנית, קיימות מערכות מורכבות מאוד לתיאור היחס בין הדובר והאדם אליו מדברים, ובחלק מהמקרים מדובר בגופים שונים.
קיימות שפות בהן ניתן להבדיל בין שניים או אף שלושה גופים שלישיים כאשר כל אחד מקבל סיומת אחרת.
סיומת זו יכולה ללוות את הגוף השלישי לאורך מספר רב של משפטים.
באופן זה נמנעת אי־הבנה אפשרית במשפט כמו 'דינה הלכה עם רותי ולפתע ראתה את אמא שלה' (אמא של דינה או של רותי ?).
התהליך נקרא אוביאטיבי ( obviative) וקיים בעיקר בשפות האלגונקיוויאניות ממשפחת השפות האמרינדיאניות.
גופים זוגיים, בחלק מהשפות, נבדלי הן מגופי היחיד והן מגופי רבים.
כך הדבר בערבית ספרותית - יש גוף שני יחיד, זוגי ורבים, וגוף שלישי יחיד, זוגי ורבים.
(גופי הערבית הספרותית: אני, אנחנו, אתה, את, שני זוגי, אתם, אתן, הוא, היא, שלישי זוגי, הם והן.
כאשר לגוף שני זוגי יש אותן הטיות לזכרים ולנקבות, אך לגוף שלישי זוגי יש הטיות שונות לזכרים ולנקבות).
"אומרים שאין סיכוי שהוא ינצח"; "אין מסיחין בשעת הסעודה".
בשפות אחרות, כגון גרמנית וצרפתית, קיימים שמות גוף לגוף הרביעי, והם מוטים (בשתי שפות אלו) כמו גוף שלישי יחיד.
המשפט העברי "צריך שני מברגים" הוא דוגמה לביטוי בגוף הרביעי אשר אינו כולל פועל או שם גוף; התרגום הגרמני, למשל, של משפט זה משתמש הן בפועל והן בשם גוף.
בצרפתית עממית משמש לעיתים גוף זה (on) במקום גוף ראשון רבים.
גוף הידע של הנדסת תוכנה או בקיצור SWEBOK (ראשי תיבות של Software Engineering Body of Knowledge) הוא מסמך המשמש כמדריך לידע בהנדסת התוכנה.
המסמך נועד לסייע בגיבושו של תחום הנדסת התוכנה ולזרז את ההכרה בו כדיסצפלינה הנדסית.
המסמך, שגרסתו העדכנית היא משנת 2004, נכתב על ידי עשרות כותבים, אנשי מקצוע ואקדמיה כאחד.
את המסמך מוציא לאור Software Engineering Coordinating Committee, גוף המאגד את בעלי העניין השונים במיזם.
במהדורת 2004, SWEBOK מגדיר 10 תחומי ידע (KAs) השייכים לתחום הנדסת תוכנה:
תהליכי הנדסת תוכנה (תהליכי פיתוח תוכנה)
נוסף עליהם, מוגדרים גם הקשרים של דיסציפלינות הקרובות להנדסת תוכנה:
בשנת 2001 הקים ה-ACM צוות משימה להערכת ה-SWEBOK.
הצוות, בראשותו של ACM Fellow דייוויד נוטקין, טען כי אופן הכנת המסמך שגוי, ויש פער בין השיטות התאורטיות המפורטות במסמך, לבין אלה המשמשות בפועל.
לבסוף, קבע צוות המשימה שעל ה-ACM "להימנע מפעילות נוספת ב-SWEBOK", שכן, למסמך יש סיכוי רב לגרום לבלבול בציבור.
גוף מים הוא ריכוז בקנה מידה רחב של מים, בדרך כלל על פני כדור הארץ, אך גם בכוכב לכת אחר.
בדרך כלל הכוונה לאוקיינוס, ים או אגם.
אך מקובל לכלול בגוף מים גם ריכוזים פחות גדולים של מים, כמו נהר ופיורד.
נכללים בהגדרה גם ריכוזים מלאכותיים של מים כמו בנמל בתוך שובר הגלים, סכר או תעלה.
גופי מים בשטחים מצומצמים יותר הם בריכות.
מבחינים בין מאגר מים טבעי, למשל בריכת רם, לבין מאגר מלאכותי, מעשה ידי אדם, למטרות אחדות:
בריכת נוי, כאלמנט של אדריכלות נוף, אשר בעבר שימשה גם לרחצה או שתייה.
מקום שהמים נקווים בו, כגון אגם, קרוי מקווה מים.
גועל הוא תחושה שקשורה באופן טיפוסי לדברים שנתפשים כלא נקיים, לא אכילים או מזיקים.
גועל ביסודו משמש כרגש הגנתי, הגנה אוראלית, התרחבות מעבר לשימוש זה (למשל, היגיינה אישית ומוות) היא תוצאה של אבולוציה תרבותית.
בספרו The Expression of the Emotions in Man and Animals, כתב דרווין כי גועל מתייחס לדבר מה מבחיל, בראש ובראשונה בהקשר של חוש הטעם, בין אם באופן ממשי או דמיוני; ולאחר מכן לדברים המעוררים תחושות דומות באמצעות חוש הריח, המגע ואף הראייה.
כמו כן, דרווין גם הוא מנה אותו כאחד מששת הרגשות הבסיסיים.
גועל הוא אחד מהרגשות הבסיסיים על פי התאוריה של רוברט פלוצ'יק.
לגועל יש הבעת פנים אופיינית, אחת משש הבעות הפנים הכלליות של הרגשות על פי פול אקמן.
הגבות מתקרבות זו לזו כלפי מטה ופנימה, העיניים מצטמצמות, מופיעות תנועות ידיים וגוף המבקשות להרחיק או להתגונן מהגירוי, הפה נפתח ולעיתים קרובות האדם יורק או נושף בחזקה כאילו לסלק מפיו כל מה שעשוי היה להיות בו, הבלטה גלויה של הלשון, הזזת הראש במהירות לצדדים, תנועות חזקות, תנועות התכווצות ומתיחת החזה.
הבעת הפנים של גועל דומה לזו שלפני הקאה, השפה התחתונה נמתחת, האף מתקמט והשפה העליונה מתרוממת.
בניגוד לפחד, הגועל מלווה בירידת קצב פעימות הלב, לחץ דם מופחת, שינויים בקצב הנשימה, איבוד תיאבון וריור מוגבר.
גרויים מבחילים גורמים לפעילות של האינסולה (Insula) במוח ומשערים שתפקיד האינסולה בעיבוד גרויי גועל מקביל לזה של האמיגדלה במצבי פחד.
האינסולה פעילה גם בזיהוי הבעות גועל אצל הזולת.
למעשה הגועל מפעיל את מערכת העצבים הפאראסימפתטית ומייצר תחושות של בחילה ולעיתים רפלקס הקאה והבעת פנים אופיינית.
ואלרי קרטיס (Valerie A Curtis) מציינת כי גועל הוא רגש חזק ונחשב אוניברסלי בקרב בני אדם וטוענת כי גועל הוא תגובה אינסטינקטיבית לגירויים המייצגים סכנת הידבקות בטפילים שונים.
לפיכך, הרתיעה מהפרשות הגוף, מגוויות וממזון רקוב היא התנהגות הטבועה בנו ומופעלת אוטומטית על ידי גירוי סביבתי.
לפי גישה אבולוציונית זו יש לתחושת הגועל האנושי מקבילות בעולם החי: כך למשל ראשני צפרדעים מתרחקים מראשנים אחרים המראים סימני הדבקה בקנדידה, כבשים נמנעים מליחוך עשב ליד צואה, יונקים וציפורים שומרים על ניקיון קינים ומאורות וכו'.
גועל יכול להיות מופעל על ידי חפצים או אנשים שיש להם תכונות שמשמעותן מחלה (צואה, שתן, קיא), מזונות, בעלי חיים (כינים, פרעושים, קרציות), חוסר היגיינה, ומוות (גופות וריקבון אורגני), וכן סימנים גלויים של זיהום.
כדי לבחון השערה זו נבנה שאלון המבוסס על זוגות של תמונות.
אחת התמונות מראה אובייקט שיש לו פוטנציאל להדבקה במחלה זיהומית, והשני דומה לו אך אינו מייצג סכנת הדבקה.
כך, למשל, מופיעה בשאלון תמונת צלחת ובה נוזל צמיג שצבעו כחול, ותמונה דומה לה, אך בה הנוזל צהבהב ומוכתם באדום, ועל הנבחן לציין עד כמה מגעיל יהיה לגעת בכל אחד.
באופן דומה כולל השאלון תמונת צרעה ותמונת כינה, תמונת זחלי פרפר ותמונת תולעים, קרון רכבת ריק ואותו קרון הומה אדם וכו'.
השאלון הוצג באתר האינטרנט של ה-BBC כדי לדגום בני אדם מתרבויות שונות.
בהתאם להשערת "האינסטינקט ההיגייני" אנשים נגעלו יותר מתמונות המייצגות פוטנציאל של זיהום.
נשים דיווחו על תחושות גועל חזקות יותר (כמצופה ממי שהאבולוציה עיצבה להגן גם על עצמה וגם על ילדיה ממחלות), צעירים נגעלו יותר ממבוגרים, והגועל ברוב המקרים היה אוניברסלי ולא הבדיל בין תרבויות שונות.
ניתן לחלק את תחושת הגועל לגועל פיזי, כמתואר לעיל, ולגועל מוסרי - תחושה דומה הקשורה לפעולות אנושיות.
בדימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI) נמצאה חפיפה בין אזורי מוח המופעלים מהצגת גירוי מעורר גועל לאלו המופעלים בהצגת התנהגות מינית לא מוסרית (גילוי עריות), התנהגות לא מוסרית שאינה קשורה למין לא עוררה גועל.
ממצאים אלו מחזקים את הרעיון שמקורו האבולוציוני של המוסר האנושי (ובפרט האיסורים המיניים) הוא בגועל.
יש טעמים הדוחים תינוקות והם מגיבים במחוות גועל ברורות אליהם.
אבל הבחילה היא גם רגש "פלסטי" מאוד שקל לעצב לפי מוסכמות חברתיות.
כך למשל משומרת מערכת הקאסטות בהודו באמצעות תחושת הגועל של בני הקאסטות הגבוהות מפני ה"טמאים".
תחושת גועל מתעוררת במקרים הבאים: ראשית כאשר חומרים מעוררי גועל כבר נאכלו בעבר וגרמו לתגובה פיזיולוגית כמו בחילה או הקאה, מערכות זיכרון מעורבות כדי לאחסן את הסיכון של מקור החומר כמזהם, מגעיל.
בנוסף, רמזים חזותיים לנוכחות חומרים מעוררי גועל מכינים את הגוף להילחם בחומרים אלה (עצירה, זריקה, יריקה וכו').
יתר על כן, כאשר רואים מישהו שעושה משהו מגעיל בפומבי מעורר תחושת הגועל.
יתרה מזאת, כאשר רואים מישהו עושה הבעת פנים של גועל מנסים להבין ממה הוא נגעל על מנת להימנע מזה.
לבסוף, תחושת הגועל עשויה להתעורר כאשר אדם מבצע הערכה קוגניטיבית כלפי חפץ, או אדם מסוים, ומפרש אותם כמזוהמים או לחלופין לא היגייניים.
התנהגויות דחייה/גועל של הגוף מגיעות בעקבות שני חוקים: "חוק ההדבקה"- מתייחס לנטייה להתנהג כאילו המגע החטוף עם האובייקט מועבר באופן קבוע לאובייקט האחר.
"חוק הדמיון"- מתייחס לעובדה כי אנשים נוטים לייחס את מראה התמונה כמציאות.
הפן החברתי של גועל: בדיקה של החושים דרך תקשורת חברתית עשויה לעזור לאשש את החשדות כלפי הגורם לגועל.
זה עשוי להסביר את התופעה בה אנשים מוודאים עם אנשים אחרים לפני טעימה של משהו שנראה להם מקולקל.
התנהגות מערכת החיסון לגועל מופעלת גם בעקבות התנהגויות אנטי-חברתיות כגון: רמאות, שקרים, יחס בלתי הוגן שגם הן מעוררות רגשות של גועל מעצם העובדה שגועל הוא רגש הגנתי.
יתרה מזאת, קיימים הבדלים בין תרבותיים-חברתיים על מה מהווה גועל במיוחד בתחום הבין אישי.
לדוגמה, אמריקאים מקשרים פעולות של גועל לרגשות המגבילים את זכויות האדם או לביזוי כבוד האדם (גזענות, רצח חסר טעם וכו') בעוד היפנים, נוטים יותר לקשר פעולות גועל לרגשות של תסכול בהשתלבותם החברתית בעולם (אי עמידה בסטנדרטים, בושה).
עקב זאת, הרגישות לגועל ממלאת תפקיד משמעותי בתפקוד החברתי שלנו, במיוחד כאשר אנו נתקלים באחרים המציגים התנהגות חברתית נורמטיבית
אדוארד גוֹף ויטלם היה ראש ממשלת אוסטרליה מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית (ALP) בין השנים 1972 ל-1975.
ויטלם הוביל את הלייבור לשלטון אחרי 23 שנה באופוזיציה, ופוטר אחרי 3 שנים על ידי המושל הכללי בצעד שנוי במחלוקת שהוביל למשבר הפוליטי הגדול בתולדות .
למרות התקופה הקצרה יחסית שבה כיהן בתפקיד הוא אחד מראשי ממשלת אוסטרליה שהותירו את החותם הרב ביותר על ארצו.
גוף ויטלם נולד בפרבר של מלבורן ב-1916. אביו היה משפטן שעבד רבות בשרות הממשלתי, והיה מחלוצי העיסוק בנושאי זכויות אדם באוסטרליה.
המשפחה עברה ממלבורן לסידני, ואחר כך לקנברה, שם סיים את לימודיו התיכוניים.
ויטלם החל ללמוד משפטים באוניברסיטת סידני, ובתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כנווט בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי והגיע לדרגת Flight Lieutenant (המקבילה לסרן).
תוך כדי המלחמה חזר ללימודים, והוסמך כעורך דין ב-1947.
הוא הצטרף למפלגת הלייבור ב-1945, וב-1950 ניסה ללא הצלחה להתמודד מטעמה על מקום בבית הנבחרים של ניו סאות' ויילס.
ב-1952 נבחר לפרלמנט האוסטרלי בבחירות ביניים על מושב בטוח של הלייבור שנציגו נפטר.
ויטלם נכנס לבית הנבחרים כשש שנים לאחר שרוברט מנזייס מהמפלגה הליברלית הדיח את הלייבור מהשלטון והחל כהונה רצופה של 17 שנה.
עד מהרה התבלט ויטלם כאחד מהדוברים הרהוטים ביותר של מפלגתו, ואחד היחידים שהצליח להתמודד מול ראש הממשלה בהצלחה בדיוני הפרלמנט.
ב-1960 נבחר ויטלם לסגן מנהיג הלייבור, והחל להילחם על שינוי דרכה של המפלגה, הן מבחינה מבנית, כשדחף ליתר פתיחות במוסדות המפלגה, והן במאבק למען ריענון עמדות המפלגה – דבר שהוביל אותו לעימות עם שאר הנהגת המפלגה וכמעט הביא לסילוקו ממנה.
ב-1967 פרש מנהיג הלייבור, ארתור קלוול, אחרי שהוביל את המפלגה לעוד הפסד בבחירות הכלליות, הפעם ליורשו של מנזיס, הרולד הולט.
ויטלם נבחר לעמוד בראש המפלגה, ומיהר לשנות את פניה.
תחת הנהגתו המפלגה אימצה מדיניות מתונה יותר בתחום הכלכלי (כמו ביטול הדרישה להלאמה של תעשיות), ועמדות ליברליות יותר בתחומים האזרחיים, כמו הפסקת תמיכת הלייבור ב"מדיניות אוסטרליה הלבנה".
שינויי המדיניות, כמו גם הרקע האישי של ויטלם והכישורים הטלוויזיוניים שלו, הפכו את המפלגה ממפלגת פועלים חמורת סבר, למפלגה בעלת אופי יותר ליברלי, אופטימי ואינטלקטואלי, אשר פנתה יותר למעמד הביניים.
הבחירות של 1969 חיזקו את מעמדו של ויטלם במפלגתו, ולעומת זאת גרמו להחלפתו של גורטון בראשות מפלגתו ובראשות הממשלה על ידי ויליאם מקמהון, בתחילת 1971.
ב -1971 ביקר ויטלם ברפובליקה העממית של סין והבטיח שממשלה בראשותו תקים קשרים דיפלומטיים איתה.
ראש הממשלה מקמהון התקיף אותו בחריפות על כך, אולם הובך כאשר כמה חודשים אחר כך, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ביקר בסין בעצמו.
ויטלם הוביל את הלייבור לבחירות הפדרליות של 1972 תחת הסיסמה "It's time" ("הגיע הזמן") – סיסמה שרמזה בין השאר ל-23 שנות השלטון של המפלגה הליברלית ושותפתה המפלגה הלאומית, ושהפכה לאחת מססמאות הבחירות הידועות בתולדות אוסטרליה .
בתחומי הפנים הלייבור הבטיח להגביר את מעורבות הממשלה הפדרלית בתחומי בריאות, חינוך, ותכנון עירוני.
בתחומי החוץ והביטחון ויטלם היה בעד יציאת אוסטרליה ממלחמת וייטנאם, שאיבדה את הפופולריות שלה באותה עת, והבטיח לבטל את גיוס החובה לצבא.
בבחירות לבית הנבחרים הפדרלי שנערכו ב-2 בדצמבר 1972 זכה הלייבור לרוב של 9 מושבים, ושלושה ימים אחר כך הושבע ויטלם לראש ממשלה (שבשבועיים הראשונים כללה רק אותו ואת סגנו לאנס ברנרד שחילקו ביניהם את כל התפקידים).
אולם בסנאט, לו לא נערכו בחירות באותה עת, אלא מחצית חבריו נבחרו ב-1970 ומחצית אחרת ב-1967, לא היה ללייבור רוב.
רפורמות נוספות שכללו בין השאר הנהגת ביטוח בריאות ציבורי אוניברסלי, הענקת ייצוג לטריטוריית הבירה האוסטרלית ולטריטוריה הצפונית בסנאט והקמת רשות לפיקוח על הפקת מחצבים ונפט, עברו בבית הנבחרים אך נחסמו פעמיים על ידי הסנאט.
על מנת להעביר אותן ביקש ויטלם מהמושל הכללי לפזר את שני בתי הפרלמנט על מנת לצאת מהשיתוק החקיקתי.
בבחירות שהתקיימו ב-18 במאי 1974 הצטמצם הרוב של הלייבור בבית הנבחרים לכדי 5 מושבים, ואילו בסנאט הלייבור הגדיל את כוחו, אולם לא הגיע לרוב.
לאחר שהצעות החוק שעברו בבית הנבחרים שוב נפלו בהצבעה בסנאט, כינס המושל הכללי לבקשתו של ויטלם כנס מיוחד של שני בתי הנבחרים, בו עברו כל החוקים – הפעם היחידה בתולדות אוסטרליה בה התקיים כנס כזה.
גם בתחומי החוץ והביטחון ממשלת ויטלם הותירה את חותמה.
ויטלם סיים את מעורבות אוסטרליה במלחמת וייטנאם (תהליך שהחל עוד בממשלת הליברלים) וגיוס החובה (שחודש בשל המלחמה) בוטל; הזרועות השונות של הכוחות המזוינים אוחדו, כוננו קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, והוענקה עצמאות לפפואה ניו גיני.
נושא שנוי במחלוקת הוא התפקיד שממשלתו מילאה בפרשת הפלישה של אינדונזיה למזרח טימור ב-1975. ויטלם, שקידם את היחסים עם אינדונזיה, תמך בכך שעם סיום השליטה הפורטוגזית במזרח טימור האזור יסופח לאינדונזיה, אולם הוא מכחיש כי נתן אור ירוק לפעולה הצבאית האינדונזית (שהתרחשה זמן קצר לאחר סיום תפקידו).
ממשלת ויטלם ביצעה גם כמה צעדים סמליים על מנת לעודד זהות לאומית אוסטרלית עצמאית,
ההמנון הלאומי הוחלף לראשונה מאלוהים, נצור את המלכה ל"צעדי קדימה אוסטרליה הנאה" (כאשר המפלגה הליברלית חזרה לשלטון בוטל השינוי, אולם כאשר הלייבור חזר לשלטון בשנות ה-80 נקבע סופית "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה" כהמנון הלאומי).
כמו כן הוקם מסדר אוסטרליה עבור הענקת תוארי כבוד לאזרחי אוסטרליה, במנותק ממסדר האימפריה הבריטית שתוארי כבוד לאזרחי אוסטרליה הוענקו דרכו.
ב-1975 זיעזעה את ממשלת ויטלם שערורייה כאשר התגלה כי היא נסתה ללוות כסף לפרויקטי תשתית מאנשי כספים במזרח התיכון דרך איש עסקים פקיסטני, תוך כדי עקיפת החוק.
כשהפרשה התפוצצה נאלץ להעביר מתפקידם את שר האוצר ושר האנרגיה והמחצבים שהטעו את הפרלמנט ואף אותו בנושא.
המשבר החוקתי של 1975 ופיטורי ויטלם
התפוצצות פרשת ההלוואות, יחד עם המצב הכלכלי הקשה בעקבות משבר האנרגיה העולמי, הביאה לירידה תלולה בפופולריות של ממשלת ויטלם, וראש האופוזיציה החדש מלקולם פרייזר החליט להביא להקדמת את הבחירות על ידי מניעת העברת תקציב המדינה בסנאט, צעד חריג ביותר בפרלמנטריזם האוסטרלי, עד אשר ויטלם יסכים לעריכת בחירות כלליות.
בכך החל המשבר החוקתי החמור בתולדות אוסטרליה, שכלל התנגשות בין שני עקרונות חוקתיים בשיטת המשטר האוסטרלית (ולמעשה הבריטית).
מצד אחד ממשלה לא יכולה לתפקד ולכהן ללא תקציב.
מצד שני הממשלה זקוקה לאמון הבית התחתון שאמור לייצג את רצון העם, ולא הבית העליון שנבחר בצורה פחות ייצוגית ושאין לו סמכות להפיל ממשלה.
אולם במשך השעות הספורות שעד הפגישה טילפן המושל הכללי קר לראש האופוזיציה פרייזר, ושאל אותו האם במידה שימונה לראש ממשלה יגיש לו מיידית בקשה לפיזור שני בתי הפרלמנט, יעביר את התקציב ויפעל רק כראש ממשלת מעבר עד לבחירות.
לאחר שפרייזר השיב בחיוב המושל זימן גם אותו למעונו.
כאשר ויטלם הגיע למעון המושל עם המכתב הרשמי המבקש להקדים את הבחירות לסנאט, הפתיע אותו המושל הכללי עם מכתב פיטורין.
מיד אחרי פיטורי ויטלם מינה המושל קר לראשות הממשלה את פרייזר, שחיכה בחדר צדדי בזמן שויטלם נפגש עם המושל.
כשנודע בפרלמנט דבר פיטוריו של ויטלם ומינויו של פרייזר, מיהר בית הנבחרים להצביע אי אמון בממשלת פרייזר ושלח את היושב ראש אל המושל הכללי בדרישה שימנה לתפקיד מחדש את ויטלם.
אולם המושל דאג לעכב את יושב ראש בית הנבחרים עד אחרי שחתם, לבקשת פרייזר, על פיזור כפול של שני בתי הפרלמנט, ובכך הצבעת האי אמון איבדה את תוקפה.
המושל הכללי שלח את מזכירו להודיע על הפיזור הכפול על מדרגות הפרלמנט אל מול קהל זועם של תומכי ויטלם שהתאספו שם, ועם ויטלם עצמו מאחוריו.
צעדו של המושל הכללי שנוי במחלוקת עד היום.
תפקיד המושל הכללי, כמו תפקיד מלך בריטניה (שאותו המושל מייצג), אמור להיות תפקיד סמלי.
הפעמים האחרונות בהם מלך בריטניה או נציג מטעמו פיטרו ראש ממשלה, ומינו תחתיו ראש ממשלה שלא נהנה מאמון הפרלמנט היו כאשר מושל ניו סאות' ויילס פיטר את ראש ממשלת המדינה ב-1932, ולפני כן, כאשר המלך ויליאם הרביעי פיטר את ראש ממשלת בריטניה ב-1834.
פיטורי ויטלם עוררו זעם בקרב תומכי הלייבור שיצאו להפגין ברחובות ברחבי המדינה.
מערכת הבחירות של הלייבור ניסתה להיבנות מזעם זה, והתמקדה בחוסר הלגיטימיות הציבורית של המהלך.
מנגד, המפלגה הליברלית (ושותפתה, המפלגה הלאומית) בחרו למקד את מסע הבחירות במצב הכלכלי הקשה.
בבחירות, שהתקיימו ב-13 בדצמבר ספג הלייבור בראשותו של ויטלם תבוסה קשה, והקואליציה של המפלגה הליברלית והמפלגה הלאומית חזרה לשלטון בראשות פרייזר.
הפרשה, שידועה באוסטרליה בכינוי "The Dismissal" נותרה פצע פתוח בפוליטיקה האוסטרלית במשך שנים רבות.
אחרי התבוסה בבחירות של 1975 המשיך ויטלם להנהיג את הלייבור, והתמודד מול פרייזר גם בבחירות של 1977, בהן הובס שוב.
לאחר תבוסה זו פרש מראשות המפלגה, ובהמשך גם מהפרלמנט.
כאשר הלייבור חזר לשלטון בשנות ה-80 מונה ויטלם לשגריר אוסטרליה באונסק"ו.
גם אחרי פרישתו מהפוליטיקה, המשיך ויטלם להביע את דעתו בנחרצות בנושאים שונים, ולהיות דמות חשובה ומכובדת בציבוריות האוסטרלית בכלל, ובמפלגת הלייבור בפרט.
על פרשת המשבר החוקתי נעשתה סדרת טלוויזיה בשם "The Dissmisal" שיצרו ג'ורג' מילר (במאי סדרת "מקס הזועם") ופיליפ נויס (במאי ארוכה הדרך הביתה) ושהוקרנה ב-1983. הסדרה נבחרה כאחת מחמישים תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר בחמישים שנות טלוויזיה באוסטרליה.
על שמו נקראת להקת הרוק האוסטרלית "The Whitlams", אחד השירים הראשונים של הלהקה נקרא "Gough" ומספר עליו ועל פרשת פיטוריו.
גוף ויטלם "אחראי" על התואר דיים בכינוייה של דיים עדנה.
הוא "העניק" לה את התואר ב-1974 בסוף סרטו הקומי של ברוס ברספורד "Barry McKenzie Holds His Own", בו הוא ורעייתו הופיעו בתפקיד עצמם.
"גוף מארח" הוא רומן מדע בדיוני שכתבה הסופרת סטפני מאייר.
הספר מציג גזע של חייזרים המכונים בספר "נפשות", המשתלט על כדור הארץ במטרה לאכלסו.
החייזרים לא רואים את ההשתלטות על גזע בני האדם כפגיעה בהם ואף רואים את ההשתלטות כטובה, כיוון שהם מחזיקים באמונה כי בני האדם הם גזע אלים, רווי מלחמות שהורס את כדור הארץ בשיטתיות.
הספר מתמקד בסיפורה של נפש אחת המכונה בספר 'נוודת', ועל מאבקה העיקש במחשבותיה של הדיירת הקודמת בגוף המארח הניתן לה, המסרבת לשתף פעולה.
הספר ראה אור לראשונה בארצות הברית ב-6 במאי 2008 ומספר העותקים שהודפסו במהדורה הראשונה עומד על 750,000 ספרים.
כחודש לפני כן שוחררה גרסה בינלאומית של הספר במדינות רבות כגון בריטניה, אירלנד, אינדונזיה, הפיליפינים, אוסטרליה והונג קונג.
הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן איטלקית, ספרדית, צרפתית, שוודית ועברית, בתרגומה של ורד טוכטרמן, בהוצאת "אופוס".
לדברי הסופרת, הרעיון לספר "גוף מארח" התחיל בזמן נסיעה מהעיר פיניקס לעיר סולט לייק סיטי.
בהיותה משועממת, החלה מאייר לטוות לעצמה סיפורים על מנת לשעשע עצמה והיה זה רק כשהייתה כבר באמצע עלילת "גוף מארח" כאשר הבינה הסופרת שיש בידה עלילה טובה.
בראיונות, אמרה הסופרת כי העלילה משכה את תשומת לבה והיא יכלה לדעת ש"יש משהו קוסם במשולש אוהבים מסובך".
"גוף מארח", שנועד להיות פרויקט לשם השעשוע בזמן שערכה את הספר ליקוי חמה מסדרת דמדומים, הפך להיות במהרה בראש סדר העדיפויות.
דמותו של איאן הייתה אמורה להיות בתחילה קטנה מאוד ולמאייר לא היו בתחילה תוכניות לפתח את משולש האוהבים למרובע אך לדבריה דמותו של ג'ארד "עלתה לי על העצבים" ודמותו של איאן "סירבה שאתעלם ממנה".
כותרת הספר "גוף מארח" מראה על נקודת המבט של הדמות הראשית, נוודת, וזאת כיוון שהגוף המארח שלה, מלאני, שינתה את חייה ואת הדרך בה היא רואה את העולם.
ה"נפשות" הם גזע חייזרי עתיק החי לנצח.
בשלב מוקדם בהיסטוריה שלהם, הם גילו שביכולתם להשתלט על גופי יצורים אחרים, מכוכבי לכת רבים בחלל.
כעשור קודם הסיפור החלו הנפשות בהשתלטות על אנשי כדור הארץ.
לאחר החדרתם לגוף האנושי, דרך ניתוח בצוואר, הם משתלטים על האדם ולמעשה מותירים אותו כלוא בגופו שלו, כאשר הם משתמשים בזכרונותיו וגופו הפיזי כרצונם.
במצב זה, זהותם העצמאית של רבים מהאנשים פשוט אובדת ונעלמת, אנשים אלו "נמחקים".
מלאני סטריידר היא אחת מהאנושיים ה"פראיים", מורדים אשר סירבו להיכנע לגזע החייזרי שפלש לכדור הארץ.
יחד עם אחיה הצעיר, ג'יימי ואהבת חייה, ג'ארד, מלאני עוסקת בבריחה מתמדת והסתתרות מה"נפשות".
מלאני נתפסת על ידי החייזרים ומובאת לניתוח בו מוחדרת אליה הנפש "נוודת".
כדור הארץ הוא הכוכב התשיעי עליו נוודת חיה ומלאני היא הגוף המארח התשיעי שלה.
עם התעוררותה בגוף החדש, נוודת נדהמת לא רק מהרגשות החזקים והזיכרונות העזים אלא גם מכך שמלאני, הדיירת הקודמת של הגוף, עדיין נמצאת בגוף ומסרבת לעזוב אותו.
על נוודת מוטלת החובה לנבור בזיכרונותיה של מלאני ולגלות לחייזרים מידע אודות הפראיים, אולם היא מצליחה לעשות זאת באופן חלקי בלבד, כיוון שמלאני חוסמת אותה.
מלאני מתקיפה את נוודת בזיכרונותיה אודות ג'יימי אחיה וג'ארד אהובה, ונוודת מוצאת עצמה מרגישה רגשות עזים כלפי בני האנוש אשר מוטל עליה לתפוס ולהסגיר.
מלאני מספרת לנוודת על מקום מסתור שדודה, ג'ב, הקים ויחד הן יוצאות למצוא את אותו המקום.
לאחר הליכה ארוכה במדבר והתייבשות מסוכנת, נוודת משלימה עם מותה הקרב, ואז כשהיא על סף מוות, היא נמצאת על ידי ג'ב.
היא נלקחת למערות, שם ג'ב ועוד קבוצה של אנושיים "פראיים", חיים.
נערך ויכוח על עתידה כאשר בני אדם רבים מאמינים כי היא "טפילה" שנשלחה להסגיר את כולם וזועמים על ג'ב אשר הביא אותה למחבואם.
הם תומכים בהבאתה ל"דוק", הרופא, כדי שינסה להפריד בכוח בניתוח את גופה החייזרי של נוודת מגופה של מלאני.
ניתוחים דומים אשר נעשו בעבר נכשלו, והגופות האנושים והחייזרים נהרגו במהלכם ולכן ג'ארד מתנגד.
נוודת נכלאת במערה כאשר ג'ארד שומר עליה לילות כימים.
הוא מתעב את נוודת אבל קשה לו לפגוע בגופה של אהובתו מלאני.
לאחר מספר ימים מתוחים נאלץ ג'ארד לצאת לפשיטה על מנת להשיג לתושבי המערות מזון.
ג'ב מוציא בהדרגתיות את נוודת המפוחדת מהמערה, נותן לה שם חדש "וואנדה" (Wanda מהמילה Wanderer באנגלית, ובעברית נע ונד) ומשלב אותה בחברת בני האדם.
תחילה היחס אליה מצד רוב בני אדם הוא עוין אולם לאחר זמן מה, כאשר הם מתרגלים אליה, היא הופכת לאדם פעיל ויצרני במערות.
וואנדה לא רק עובדת יחד עם האנושיים אלא גם מלמדת אותם אודות ההיסטוריה של הנפשות.
היא מפתחת קשר מיוחד עם ג'יימי ומתיידדת עד מהרה עם איאן ואנושיים אחרים, כולם מתחילים להשתמש בשמה אנושי - וואנדה.
לאחר שג'יימי מתחנן אליה, וואנדה מתוודה שמלאני עדיין קיימת.
ג'ב, איאן ואנושיים נוספים מבינים כי מלאני עדיין נמצאת בגופה של וואנדה.
ג'ארד חוזר מהפשיטה וכשרואה איך וואנדה הסתדרה, החליט להרוג אותה, אבל נדהם לגלות את יחס החיבה אליו היא זוכה מאנשים רבים וג'יימי מסרב לתת לו להרוג את מלאני ווואנדה.
ג'ארד נחוש בדעתו להוכיח שוואנדה משקרת ומנסה לנשק אותה, אבל מלאני, בסערת רגשות כתוצאה מנשיקתו לוואנדה, מצליחה להשתלט לשניות בודדות על גופה ומחטיפה לו אגרוף.
ג'ארד מתחיל להבין שמלאני עדיין קיימת.
קייל אושיי, אחיו של איאן, מנסה לתקוף אותה ולזרוק אותה לנהר המוביל מי תהום אך כאשר הוא בעצמו נופל למים ומאבד את ההכרה, וואנדה מצילה את חייו ואף משקרת בנוגע למה שניסה לעשות כדי שלא יסולק.
קבוצת האנשים החיה במערות עורכת משפט בו קייל נאשם בניסיון לרצוח את וואנדה והם דנים בשאלה אם יותר לו להישאר במערות או שהוא יסולק.
לבסוף נקבע שיותר לקייל להישאר בתנאי, אבל אחיו איאן רוגז על כך וטוען שיש להורגו לאחר שתקף את וואנדה.
באותו הזמן, איאן מתחיל להתאהב בוואנדה, אבל קשה לה לממש זאת כיוון שזיכרונותיה של מלאני גרמו לה לאהוב את ג'ארד וגופה של מלאני מגיב בעוצמה לג'ארד.
כאשר ג'יימי, אשר הצטרף לג'ארד ולשאר הבחורים לפשיטה נוספת במהלכה הם גנבו אוכל ומצרכים חיוניים הוא חוזר עם פצע מזוהם ברגלו, ג'ארד מסכים להוציא את וואנדה מהמערות על מנת שתוכל לגנוב תרופות שיוכלו להצילו.
לאחר שהצליחו במשימתם, שאר האנושיים מסכימים לצרף את וואנדה לפשיטות.
לאחר שהם לוכדים מחפשת, מסכימה וואנדה לחלוק עם דוק, הרופא של הקבוצה, את סודה הגדול ביותר: איך להסיר את הנפש מהגוף מבלי לפגוע בנפש או בגוף, הליך שדוק ניסה לבצע מספר פעמים אך נכשל.
היא מבטיחה ללמדו תחת שני תנאים: האחד, שכל הנפשות שיוצאו יישלחו לכוכבים אחרים מבלי לפגוע בהם והשני, שהוא יסיר את וואנדה מגופה של מלאני, יהרוג אותה ויקבור אותה לצד וולטר ווור, אדם אשר מתו במערות מסרטן, וזאת מפני שהיא אינה רוצה להיות טפילה יותר.
איאן מגלה את כוונתה של וואנדה להיות מופרדת ממלאני ומנסה לערוך לוואנדה מיני-משפט, בו יכריחו אותה להישאר.
ג'ארד חושב שוואנדה צריכה לתת למלאני את גופה בחזרה, ג'ד ודוק מהססים ווואנדה מסכימה "לחשוב על זה" במשך זמן מה, אולם מתכוונת לעשות זאת בהיחבא עוד באותו הלילה.
ברגע שאיאן ישן, חומקת וואנדה לחדרו של דוק על מנת להתחיל בהליך.
היא מבינה שגם היא אוהבת את איאן ומצטערת על כך שתיאלץ לנטוש אותו.
בדרכה לחדרו של דוק, היא נתפסת על ידי ג'ארד.
הוא רוצה להודות לה, ווואנדה מבקשת שישקר לה ויאמר שהוא רוצה שהיא תישאר.
הוא עושה זאת ואף מנשק אותה והיא הולכת לדוק ונפרדת ממלאני בראשה.
היא בטוחה שדוק הולך להרוג אותה, כבקשתה.
בסוף הספר, וואנדה מתעוררת בגוף חדש, גופה של ללי.
ללי היא אדם אשר השתלטו עליו בגיל כה צעיר שרוב הסיכויים שאישיותה העצמאית לא תחזור יותר.
מלאני, איאן וג'יימי מסבירים לוואנדה ההמומה שלא יכלו להיפרד ממנה ודוק הסביר שלא היה יכול להיכנע ל"סחיטה שלה".
הספר מסתיים במפגש של קבוצת ה"פראיים" של וואנדה ומלאני עם קבוצה אנושית, במסגרת פשיטה.
הם מבינים שהם לא בני האדם האנושיים היחידים שנשארו וכן מגלים שבקבוצה האחרת גם כן חי נפש.
גילוי זה מעיד על כך שאולי יש תקווה לחיים משותפים בעתיד בין הנפשות והאנושיים.
נוודת/ וואנדה - וואנדה היא נפש פולשת אשר נבחרה לאכלס את גופה של מלאני סטריידר.
היא קיבלה את שמה כתוצאה מהמספר הרב של הכוכבים בהם חיה (9 עולמות), מבלי אי פעם למצוא כוכב בו תרצה לחיות תמיד.
לאחר מכן היא נקראת וואנדה על ידי דודה של מל, ג'ב.
כמו כל הנפשות, היא נוטה למעשים טובים בלבד ואלימות מגעילה אותה.
אי הנוחות שנוכחותה מפגינה על דיירי המערות גורמת לה שוב ושוב, במהלך הספר, לדאוג להם לפני שתדאג לעצמה.
היא מרגישה אהבה חזקה לג'ארד, אהובה של מלאני ולג'יימי, אחיה הקטן של מל, כתוצאה מהזיכרונות שהוראו לה על ידי מל, ומפתחת מערכת יחסים משל עצמה עם שתיהן.
ברגע שהיא מתאהבת באיאן אושיי, היא מרגישה אשמה על כך שלא העריכה את רגשותיו כאשר הוא חשף אותן בפניה לראשונה.
מלאני סטריידר - מלאני היא אנושית "פראית" בשנות ה-20 לחייה אשר הצליחה לברוח מהנפשות הפולשות.
כאשר היא נתפסת, מוכנסת לתוכה נוודת אך מלאני מסרבת להיכנע לה והיא נלחמת בנוכחותה של נוודת בתוך גופה.
היא ללא הפסקה מדברת אל נוודת ומראה לה את זכרונותיה שלה.
מלאני אוהבת את העובדה שהיא חזקה פיזית ומקניטה את נוודת שהיא מזניחה את גופה.
יש לה מזג חם המנוגד לוואנדה התמימה.
מלאני מאוהבת בג'ארד ומקיימת יחסי אם ובן על אחיה הצעיר, ג'יימי.
מלאני מתוארת כיפה, גבוהה ואתלטית.
עורה שחום והיא בעלת שיער חום ועיניים בצבע חום דבש.
ג'ארד האו - מאהבה של מלאני.
כמתואר, הדברים תמיד השתפרו עבור המורדים מאז שהצטרף למקום המסתור שלהם, הודות ליכולתו המדהימה להסתדר בכל מצב.
בזיכרונותיה של מלאני הוא מתואר כאדם חם ואוהב, אך האובדן הפך אותו למריר מאוד, ולכן הוא נוטר טינה לוואנדה על הפלישה לגופה של מלאני ולא להתיידד עמה בחלק נכבד מן הספר.
הוא מתואר כיפה מאוד בעל עור שחום, עיניים חומות ושיער המובהר מהשמש.
ג'יימי סטריידר - אחיה הקטן של מלאני.
הוא בן 14 כאשר וואנדה נכנסת לראשונה למערות.
הוא מפתח מערכת יחסים עם וואנדה בגלל קרבתה לאחותו ולבסוף מתפתח ביניהם קשר אחים חזק.
הוא רואה בוואנדה כ"מלאכית" ונהנה מסיפוריה על כוכבים אחרים.
הוא מאוד קרוב לג'ארד אף על פי שיחסיהם התדרדרו עקב רצונו של ג'ארד להרוג את וואנדה ובאופן כללי על יחסו כלפיה.
ג'יימי מתייחס לוואנדה ולמלאני כשתי ישויות נפרדות, אף פעם רואה בהן כאחת.
הוא מתואר כבעל תלתלים שחורים ועיניים חומות.
איאן אושיי - אחד המורדים האנושיים.
דעתו הקדומה כלפי הנפשות גרמה לו כמעט להרוג את וואנדה בתחילת הסיפור.
בזמן שיחה עם ג'ארד על המחפשת, שתפקידה "לצוד" בני אנוש, הוא רואה כיצד נוודת נרתעת ממנה והוא למעשה אחד מבני האנוש הראשונים המשנים את דעתם כלפיה ומתיידדים עימה.
בסופו של דבר הוא מראה מסירות גדולה כלפי וואנדה ואף מתאהב בה.
והוא במין חיכוך עם ג'ארד מפני שוואנדה מאוהבת בו ללא שליטה.
איאן מתואר על ידי וואנדה כ"נחמד מספיק כדי להיות נפש אבל חזק בצורה שרק בן אנוש יכול להיות".
הוא מתואר כיפיפה, בעל עור בהיר, שיער כהה ועיניים כחולות.
הדוד ג'ב - ג'בדיה "ג'ב" הוא דודה של מלאני.
היה אחד מהראשונים שחשדו בפלישה חייזרית, ולכן הקים את מסתור המערות במדבר אריזונה.
הוא מאמין שוואנדה יכולה לחיות בשלום עם האנושיים ואף על פי שנוצר מתח בינה לבין שאר בני האדם, הוא בטוח שאף אחד לא יפגע בה משום נטייתו להסתובב עם רובה בידו ולהכריז "הבית שלי, החוקים שלי".
הוא מתואר כאדם מבוגר בעל זקן.
המחפשת - אחת הנפשות הפולשות.
מערכת היחסים בין וואנדה ומלאני התבססה בתחילתה בעיקר על שנאתן ההדדית למחפשת.
וואנדה רואה בה כנפש מעצבנת.
המחפשת לועגת רבות ליכולתה של וואנדה לגרש את נוכחות מלאני בגופה אך כפי שמתואר בהמשך, הדבר נובע מחוסר יכולתה לגרש את נוכחותה של בעלת הגוף שלה עצמה.
כאשר המחפשת מוסרת מגופה המארח, בעלת הגוף זוכרת את שמה - לייסי.
דוק - מורד בעל הכשרה רפואית המשמש רופא לאנושיים במסתור.
הוא בעל חמלה ורגשני אף על פי שהוא מעורר בתחילה אי נוחות אצל וואנדה משום שהוא רואה בה כניסוי מדעי ולא יצור אנושי.
דוק הוא בעל בעיית אלכוהול והוא נוטה להשתכר לאחר שניסויו המדעיים בנפשות נכשלים.
כמו כן, יש לו מערכת יחסים מעורערת עם בת דודתה של מל, שרון.
קייל אושיי - אחיו הגדול והעקשן של איאן.
במהלך רוב הספר הוא שונא את וואנדה ואף מנסה להרוג אותה.
הוא מתואר כדומה מאוד לאיאן ואף נשמע כמוהו כאשר הוא רגוע.
יש לו חברה בשם ג'ודי, הנתפסה על ידי הנפשות.
הוא מנסה להצילה בכך שיסיר את הנפש הפולשת מן הגוף, אך ג'ודי לא חוזרת ולכן הוא משאיר בגוף את אור, הנפש אשר למדה לאהוב אותו דרך זיכרונותיה של ג'ודי.
מגי - (מגנוליה) היא דודתה של מלאני, אחותו של ג'ב ואימה של שרון.
היא מראה שנאה עזה כלפי וואנדה.
גם לאחר העברתה של וואנדה לגוף אחר היא לא מקבלת אותה אף על פי שיחסה כלפיה משתפר במעט.
שרון - אחייניתו של ג'ב, בתה של מגי ובת דודתה של מלאני.
משמשת כמורה למורדים המסתתרים, בדומה לאימה היא מראה שנאה עזה כלפי וואנדה.
יחסה כלפי וואנדה מתרכך במעט בהמשך העלילה שגופה החדש של וואנדה עדין ותמים וקשה שלא לחבב אותו.
לשרון מערכת יחסים מעורערת עם דוק אשר שודך לה על ידי אימה.
ג'ודי - חברתו של קייל שנתפסה על ידי הפולשים והושתלה בה נפש הנקראת סאני (בעברית אור).
סאני (בעברית אור) - נפש עדינה שהושתלה בתוך גופה של ג'ודי.
קייל הולך במטרה לחטוף את גופה של ג'ודי ולהוציא את סאני, אך הוא מופתע לגלות שסאני מוכנה ללכת איתו מרצונה החופשי.
סאני אכן מוסרת מגופה של ג'ודי אך ג'ודי אינה חוזרת להכרה ולכן סאני מוכנסת בחזרה אל גופה של ג'ודי ונשארת לחיות עם האנושיים.
היא מצטיירת כבחורה תוססת ומתוקה אך היא מאוד ביישנית.
קאתי - המנחמת של וואנדה לפני עזיבתה למסעה במדבר.
תפקידה של המנחמת הוא לעזור לנפש החדשה להסתגל לעולם החדש ולגוף החדש שבתוכו הוצבה.
צולח מים עמוקים - המרפא של וואנדה לפני עזיבתה למסעה במדבר.
תפקידו של המרפא הוא כשל רופא והוא זה ששם את וואנדה בתוך גופה של מלאני.
בארנס - בארנס (פירוש שמו: שורף פרחים) הוא הנפש אותה פוגשים האנושיים בסוף הספר.
הוא חלק מקבוצת אנושיים אחרת באזור אריזונה.
בריאיון למגזין Vogue ציינה מאייר כי תדמית הגוף היא נושא מרכזי בספר.
היא ציינה כי היא "מאוד ביקורתית" כלפי גופה שלה אך לא לגבי גופם של אחרים.
בספר היא ניסתה להמחיש "כמה טוב זה שיש לך גוף ושאתה יכול לאהוב אותו באמת".
זהו דבר אותו האנושיים בספר לקחו כמובן מאליו לפני שנתפסו ודבר אליו נהייתה מלאני מודעת מדי ברגע שאיבדה אותו.
בתחילתו, מכיל הספר "גוף מארח" פואמה הנכתבה על ידי מאי סוואנסון ונקרא "שאלה" הבוחן את רעיון הקשר בין הגוף למחשבה.
רעיון זה נבחן גם בספר.
"גוף מארח" נבחר לאחד "הספרים הטובים ביותר של מאי 2009" על ידי אתר הקניות האינטרנטי אמזון וכמו כן קיבל הערכה לגבי סיומו כאשר נכתב "קוראים ישמחו לקרוא סוף המשאיר דלת פתוחה להמשך, או סדרה נוספת".
"גוף מארח" הפך גם לרב המכר מספר 1 ברשימת רבי המכר של עיתון הניו יורק טיימס ונשאר ברשימה זו 26 שבועות.
הספר הפך לרב המכר מס' 12 של מגזין מקלין בקנדה.
בספטמבר 2009, השתמשו המפיקים ניק ווצ'לר, סטיב שוורץ ופאולה מיי שוורץ במימון עצמאי על מנת לקנות את הזכויות ל"גוף מארח" ולהפוך אותו לסרט קולנוע.
אנדרו ניקל כתב את התסריט וביים.
הסרט יצא לאקרנים במרץ 2013.
בגאומטריה של המרחב, גוף סיבוב הוא גוף הנוצר על ידי סיבוב של צורה גאומטרית מישורית סביב ישר (הנקרא ציר הסיבוב) המונח במישור הצורה.
לדוגמה, אם נסובב עיגול סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל כדור, ואם נסובב את העיגול סביב ישר הנמצא מחוצה לו, נקבל טורוס.
לפעמים מתייחס המונח "גוף סיבוב" גם למשטח הנוצר מסיבוב עקומה סביב ישר, אך חשוב להבדיל בין השניים; בעוד שגוף סיבוב הוא צורה גאומטרית תלת-ממדית, משטח סיבוב הוא יריעה דו-ממדית, העוטפת את גוף הסיבוב.
גוף הסיבוב יהיה חסום אם העקומה חסומה, אבל המונח מתייחס גם לגופים שאינם חסומים, כמו, גוף לא חסום, המוגבל על ידי פרבולואיד, המתקבל מסיבוב של פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה.
+ מספר גופי סיבוב מוכרים, והצורות הגאומטריות היוצרות אותם.
גוף הסיבוב כדור טורוס ספרואיד גליל חרוט ישר דו-חרוט הצורה הגאומטריתעיגולעיגולאליפסהמלבןמשולש ישר-זוויתמשולש שווה-שוקיים מקום ציר הסיבובעובר דרךמרכז העיגול עובר מחוץ לעיגולמתלכד עם אחדמצירי האליפסהמתלכד עםאחד הניצביםמתלכד עם אחד הניצביםמתלכד עםבסיס המשולש זווית הסיבוב במעלות180360180360360360
נפח גוף סיבוב סביב ציר x
נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה לציר ה- ולישרים ו- מסביב לציר ה- הוא:
ההסבר לנוסחא הוא שכדי לחשב את הנפח של גוף הסיבוב, נבנה צורה הדומה לו על ידי ערימת אוסף של דיסקות.
מכך שנפחה של דיסקית נתון על ידי הנוסחא (כאשר הוא רדיוס הדיסקה, ו- הוא גובהה) ושרדיוס כל דיסקה שווה בקירוב לערך הפונקציה בסביבתו, נקבל את הנוסחא המבוקשת.
מקרה מיוחד הוא נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הישרים , ושתי פונקציות - ו- מסביב לציר ה-.
נוכל לעשות זאת על ידי חיסור נפח גוף הסיבוב של הצורה הפנימית מהחיצונית ונקבל שהנוסחה היא:
נפח גוף סיבוב סביב ציר y
נפח גוף סיבוב המתקבל על ידי סיבוב שטח מישורי של פונקציה (הכלוא על ידי הישרים ) סביב ציר ה־y נתון על ידי:
שיטה זו לחישוב נפח של גוף סיבוב נקראת גם "שיטת קליפות גליליות".
נפח גוף סיבוב סביב ישר כלשהו
שטחו החיצוני של גוף הסיבוב הנוצר על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה לציר ה- ולישרים ו- מסביב לציר ה- הוא:
הגוף הבזאלי (גם קינטוזום או גופיף בסיסי) הוא אברון בתא הזהה במבנהו לצנטריול.
אברון זה ממוקם בבסיסו של כל ריס (שערית, Cilia) או שוטון.
קוטרו של הגוף הבזאלי הוא כ-0.15 ננומטר, ואורכו כ-0.5 ננומטר.
מבנה הגוף הבזאלי גלילי, ומורכב מ-9 שלשות של מיקרוטובולות.
בהמשך האברון, הוא מתהווה לריס או שוטון, שסידור המיקרוטובולות בהם שונה.
המיקרוטובולות הפנימיות מתוך כל שלשה (תת-סיב A), מתמשך אל תוך גוף הריס או השוטון.
האמצעי (תת-סיב B), מתמשך אף הוא אל תוך הריס או השוטון.
החיצוני (תת-סיב C) מסתיים בקצה העליון של הגוף הבזאלי ולא חודר לריס או לשוטון.
כך נוצרים בהמשך האברון תשעה זוגות מיקרוטובולות המהווים את הריס או השוטון.
המיקרוטובולי של הגוף הבזאלי לא עטופים בקרום התא, כי הם בציטופלזמה (בניגוד לריס או לשוטון).
בבסיס הגוף הבזאלי יש חלבון מבני המשמש כציר, ממנו מסתעפים לצדדים סיבים חלבוניים המקשרים בינו ובין שלושת המיקרוטובולות.
בקרבת הגוף הבזאלי יש מיטוכונדריה רבים המספקים ATP לריס או לשוטון דרך הגוף הבזאלי.
גוף חימום הוא רכיב במכשירים חשמליים ההופך אנרגיה חשמלית (אלקטרו-מגנטית) לאנרגיית חום.
גופי חימום משמשים במגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, מסחריים ותעשייתיים.
גוף חימום פועל באמצעות חימום ג'אול: זרם חשמלי העובר דרך מוליך בעל התנגדות שערכה, יחד עם מתח רשת החשמל, קובע את הספק החימום.
לדוגמה בקומקום שהספקו קילוואט אחד, המיועד לפעול במתח 230V, יש גוף חימום שהתנגדותו כ-50 אוהם.
מרבית גופי החימום עשויים מסגסוגת הבנויה בצורת תיל, סליל או סרט.
ישנם גם גופי חימום העשויים חומרים קרמיים.
הסגסוגות העיקריות המשמשות נכון לנובמבר 2013 בייצור גופי חימום הן:
ניקל-כרום (Nichrome): זוהי הסגסוגת הנפוצה ביותר (80% ניקל 20% כרום).
הסגסוגת בעלת התנגדות גבוהה יחסית, ולאחר הפעלתו הראשונה של הגוף נוצרת על פניו שכבת חימצון (כרום-אוקסיד) המגינה עליו מפני חמצון כללי וסכנת שבירה או שרפה.
הסגסוגת יעילה בטמפרטורות גבוהות במיוחד.
נחושת-ניקל (Cupronickel): בדרך כלל 75% נחושת 25% ניקל.
זוהי סגסוגת בעלת התנגדות נמוכה יחסית ולכן משמשת לטמפרטורות נמוכות.
לגופי חימום יעילות גבוהה ביותר – למעט איבוד אנרגיה קטן שמתבטא באור חלש, כל ההספק החשמלי העובר דרך גוף חימום הופך לחום.
כאן גם ההבדל בין גוף חימום לחוט להט (בנורות להט), אשר פועל על אותו עיקרון אך חלק גדול יותר של ההספק החשמלי הופך לאור נראה.
פעולתם של גופי חימום אינה תלויה בכיוון הזרם, ולכן גופי חימום פועלים הן בזרם ישר והן בזרם חילופין.
גוף העובדים הלגיונרי (ברומנית: Corpul Muncitoresc Legionar) הוא ארגון עובדים רומני שנוצר על ידי התנועה הלגיונרית ופעל בכפוף לה.
בשנות השלושים של המאה העשרים חל גידול רב בתעשייה הכבדה ברומניה ובעיקר בתעשייה המטלורגית.
בתקופה שבין 1933 לבין 1938 גדל מספר העובדים בה ב-197%, כשהעובדים החדשים מגיעים מהתחום החקלאי.
ב-1936 ייסד קורנליו זליה קודריאנו את גוף העובדים הלגיונרי במטרה לחזק אחיזה לתנועה הלגיונרית בקרב עובדי התעשייה ברומניה.
בראש הארגון הוצב המהנדס גאורגה קלימה (Gheorge Clime) ונפתחו סניפים, בנוסף לעיר הבירה, בוקרשט, גם בערי רומניה התעשייתיות האחרות.
הגוף התבסס על תשתית הקינים הלגיונרים הקיימים.
התארגנות הפועלים עלתה באיכותה על פני התארגנות המגזרים האחרים - ביולי 1937 היו לגוף העובדים הלגיונרי 60 סניפים מחולקים ל-1,130 יחידות.
גוף העובדים הלגיונרי יזם, הקים וניהל קנטינות וחנויות עבור העובדים החברים בגוף.
בתקופה בה הוצאה התנועה הלגיונרית מחוץ לחוק (1938 - 1940) הגוף פעל והתארגן לפי הוראותיו של הוריה סימה.