tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף למענקים אלו ניתן ללוות בתנאים נוחים במיוחד סכום נוסף, אשר בהחלט מאפשר לסטודנט חסר תמיכה להתקיים ממנו.
ההטבות גם תקפות, בתנאים מסוימים לתושבי הולנד ולאזרחי האיחוד האירופי המתגוררים בהולנד.
בשל המערכת הקיימת, אשר מעניקה מענה לרובם המוחלט של הסטודנטים, קיימות בהולנד מעט מאוד מלגות לסטודנטים לתואר ראשון.
המלגות הן בעיקר אמצעי למשוך מספר מוגבל של סטודנטים מצטיינים ממדינות מתפתחות, אשר המדינה המסוימת מתחלפת על פי שנה.
סטודנטים לדוקטורט נחשבים במערכת ההולנדית כעובדים של האוניברסיטה ומקבלים שכר המאפשר קיום בהולנד.
כמו כן הם אינם משלמים שכ"ל.
בתמורה לשכר עליהם לבצע משימות אקדמיות שונות, כמקובל באוניברסיטאות בעולם.
אוניברסיטת אוטרכט חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית (WUN), בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU), איגוד האוניברסיטאות האירופיות (EUA), בקונסורציום המדיניות הטרנס-אטלנטית (TPC), בקבוצת קוימברה (GC) וברשת אוטרכט.
היא משתתפת בתוכנית ארסמוס לחילופי סטודנטים ואף יש לה הסכם חילופין עם אוניברסיטת חיפה.
אוניברסיטת אוטרכט מונה מספר חוקרים מכובדים בין בוגריה והסגל שלה, כולל 12 פרס נובל, פרס פוליצר אחד, 2 פרס וולף, 2 המדליה הלאומית למדעים, 21 פרס שפינוזה.
בין החוקרים המפורסמים שפעלו בה ניתן למצוא את הרשומים לעיל:
צ'ארלס ספנסנר, רוזן סאנדרלנד השלישי (מדינאי)
קריסטיאן אייקמן (רופא, פתולוג, זוכה פרס נובל)
חרארד 'ט הופט (פיזיקאי, זוכה פרס נובל)
יאקובוס ואן 'ט הוף (כימאי, זוכה פרס נובל)
לבוסלב רוז'יצ'קה (כימאי, זוכה פרס נובל)
מרטינוס פלטמן (פיזיקאי, זוכה פרס נובל)
ניקולאס בלומברחן (פיזיקאי, זוכה פרס נובל)
צ'לינג צ'ארלס קופמנס (מתמטיקאי, פיזיקאי, כלכלן, זוכה פרס נובל)
וילהלם רנטגן (פיזיקאי, זוכה פרס נובל)
ווילם איינטהובן (רופא, פיזיקאי, זוכה פרס נובל)
פטר דביי (כימאי פיזיקלי, חתן פרס נובל לכימיה)
אוניברסיטת אוסלו (בנורווגית: Universitetet i Oslo) היא האוניברסיטה העתיקה ביותר, הגדולה והיוקרתית מבין האוניברסיטאות בנורווגיה, השוכנת בעיר הבירה אוסלו.
האוניברסיטה חברה בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר ובאיגוד האוניברסיטאות האירופאיות.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1811 בכריסטיאניה (שנקראה כך עד 1925 אז הפכה לאוסלו) בשם "אוניברסיטת פרדריק המלכותית" (בנורווגית: Det Kongelige Frederiks Universitet).
אופן ארגונה של האוניברסיטה חיקה את זה של אוניברסיטת הומבולדט בברלין, אשר נוסדה רק שנה לפניה, והיא נקראה במקורה על שם המלך פרדריק השישי מדנמרק.
באוניברסיטה פועלות פקולטות לתאולוגיה (לותרנית), משפטים, רפואה, מדעי הרוח, מתמטיקה ומדעי הטבע, רפואת שיניים, מדעי החברה, וחינוך.
הפקולטה למשפטים עדיין פועלת בקמפוס הישן של האוניברסיטה בשער קרל יוהנס, רחובה הראשי של אוסלו, בעוד רוב הפעילות בשאר הפקולטות מתקיימת בקמפוס החדש אשר בנייתו החלה בשנות ה-30 של המאה ה-20. פעילות הפקולטה לרפואה מתקיימת במספר מרכזים רפואיים באזור אוסלו.
נכון לתחילת המאה ה-21 באוניברסיטה לומדים כ-27,000 תלמידים ועובדים בה כ-4,000 אנשי סגל.
האוניברסיטה נחשבת לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה המובילים בסקנדינביה, ובעשור הראשון במאה ה-21 היא מדורגת באופן עקבי בין 100 המוסדות הראשונים בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם.
בשנת 2007 דורגה במקום ה-19 בין אוניברסיטאות אירופה.
בשנת 2005 דורג סגל הפקולטה למדעי הרוח על ידי הירחון Times Higher Education כטוב ביותר בין אוניברסיטאות סקנדינביה, במקום ה-5 באירופה ובמקום ה-16 בעולם.
עם תלמידי ומורי האוניברסיטה נמנים חמישה זוכים בפרס נובל ושלושה זוכים בפרס טיורינג.
החל משנת 2001 ליד האוניברסיטה פועל המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים.
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 117 (2024)
אוניברסיטת אינדיאנה היא אוניברסיטה ציבורית הפרושה בתשעה קמפוסים במדינת אינדיאנה.
האוניברסיטה נוסדה ב-1820 כ"סמינר מדינת אינדיאנה", בשנת 1846 שונה שמה ל"קולג' אינדיאנה".
הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה שוכן בבלומינגטון (בשנת 2009 למדו בו 42,347 סטודנטים מתוך 107,160 בכל קמפוסי האוניברסיטה) ונקרא בקיצור IUB.
קמפוס זה דורג ב-2009 במקום ה-93 בין 100 האוניברסיטאות הטובות בעולם.
לאוניברסיטת אינדיאנה תשעה קמפוסים באינדיאנה: שני קמפוסי ליבה, חמישה קמפוסים אזוריים ושני מרכזים אזוריים בניהול IUPUI.
בקמפוס זה נמצא בית הספר לרפואה של האוניברסיטה ובית הספר למשפטים.
, בסאות' בנד, בה נמצא בית ספר לרפואה משותף לאוניברסיטת אינדיאנה ולאוניברסיטת נוטרדאם
ב, קמפוס משותף עם אוניברסיטת פרדו
בפורט ויין, קמפוס משותף עם אוניברסיטת פרדו
בית הספר לבריאות הציבור ע"ש ריצ'רד פיירבנקס
בית הספר ללימודים גלובליים ובינלאומיים ע"ש המילטון לוגר
בית הספר לפילנתרופיה ע"ש לילי (2012)
בית הספר לאמנות, אדריכלות + עיצוב ע"ש סידני ולוסי אסקנזי (2016)
אוניברסיטת אברדין השוכנת בעיר אברדין שבסקוטלנד היא מהאוניברסיטאות הקדומות בסקוטלנד (שלישית בוותק שלה) ובממלכה המאוחדת (חמישית בוותק שלה).
האוניברסיטה הנוכחית הוקמה ב-1860 מאיחוד של קולג' המלכים (King's College) שהוקם בשנת 1495 וקולג' מרישל (Marischal) שהוקם ב-1509. האוניברסיטה חברה ברשת אורורה (רשת אוניברסיטאות).
האוניברסיטה מאורגנת בשלושה קולג'ים: מדעי הרוח והחברה, רפואה ומדעי החיים, מדעים מדויקים.
כל אחד מהקולג'ים מחולק לבתי ספר ומכוני מחקר.
בין בתי הספר באוניברסיטה נכללים בית הספר למנהל עסקים, בית הספר לחינוך, בית הספר למשפטים, בית הספר למדעי הרפואה ותזונה, בית הספר לפסיכולוגיה, בית הספר להנדסה, בית הספר למדעי המחשב ועוד.
ניתן ללמוד באוניברסיטה מסלולים לתואר ראשון, תואר שני עיוני, תואר שני מחקרי ותואר שלישי.
כמו כן מתקיימות תוכניות בינלאומיות ומסלולים ללימודים מקוונים.
באוניברסיטת אברדין מתקיים מחקר בתחומים שונים ופועלים בה מגוון מרכזים ומכוני מחקר.
בין תחומי המחקר נכללים מדעים, רפואה, הנדסה, שפות, מדעי הרוח וכן מחקרים בינתחומיים.
לאורך השנים הגיעו חוקרי האוניברסיטה להישגים שונים, בהם פיתוחים בתחום הטיפול במחלת הסוכרת באמצעות אינסולין, חקר הארכאולוגיה של סקוטלנד והקמת מוזיאון לארכאולוגיה.
חוקרים מהאוניברסיטה היו שותפים לפיתוח מכשיר ה-MRI הראשון.
בשלהי שנות השבעים צוות חוקרים מהאוניברסיטה פיתח את סורק ה-MRI הראשון ובאוגוסט 1980 השתמש הצוות במכשיר זה לביצוע הדמיה רפואית של גופו של חולה שהתמודד עם מחלת הסרטן.
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 208 (2024)
דירוג אזורי - הממלכה המאוחדת
חברי סגל ובוגרים חתני פרס נובל
פרדריק סודי שהיה איש סגל באברדין בשנים 1914 עד 1919 זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1921.
ג'ון מקלויד שסיים לימודי רפואה באברדין בשנת 1898, זכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1923.
ג'ורג' פאג'ט תומסון זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1937 בזכות מחקר שביצע במהלך עבודתו באברדין.
ג'ון בויד אור שהיה איש סגל באברדין בשנות ה-20, זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1949.
ריצ'רד סינג שהיה איש סגל באברדין בשנים 1948 עד 1966, זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1952.
אוניברסיטת אדלייד היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת באדלייד, בירת מדינת אוסטרליה הדרומית ונחשבת בין ארבע האוניברסיטאות המובילות באוסטרליה בתחום המחקר.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1874, היא השלישית שנוסדה באוסטרליה והראשונה שנוסדה במדינת אוסטרליה הדרומית.
האוניברסיטה חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי וחברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק.
יצאו מאוניברסיטת אדלייד חמישה זוכי פרס נובל, 112 מקבלי מלגת פולברייט ו־116 מקבלי מלגת רודז.
באוניברסיטת אדלייד מתקיים פסטיבל השפות של אדלייד: Adelaide Language Festival.
קמפוס הטרסה הצפונית (North Terrace)
פקולטות, בתי ספר ומחלקות, מכוני ומרכזי מחקר
באוניברסיטה חמש פקולטות אקדמיות, שלכל אחת מהן מספר בתי ספר ודיסציפלינות;
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 82= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 8 (2024)
אוניברסיטת אדיס אבבה (בגעז: አዲስ አበባ ዩኒቨርስቲ) היא אוניברסיטה ממשלתית שנוסדה באדיס אבבה שבאתיופיה בשנת 1952. בשנת ייסודה נקראה "הקולג' האוניברסיטאי אדיס אבבה", בשנת 1962 שונה שמה ל"אוניברסיטת היילה סלאסי" ובשנת 1975 היא קיבלה את שמה הנוכחי.
הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה שוכן במתחם הארמון של הקיסר היילה סלאסי בצפון העיר, והארמון עצמו משמש כמשכנם של המוזיאון האתנולוגי באדיס אבבה ושל ספריית המכון ללימודי אתיופיה של האוניברסיטה.
בנוסף לכך מפעילה האוניברסיטה חמישה קמפוסים נוספים ברחבי העיר וסניפים רבים ברחבי אתיופיה.
עובדה זו הובילה לטענה כי המוסד הוא "האוניברסיטה הגדולה באפריקה".
משמעות היות המוסד "אוניברסיטה ממשלתית" באה לידי ביטוי בהתערבות הממשל בבחירת תלמידים מוכשרים עם סיום בית ספר תיכון ובהקצאת מקומות עבורם באוניברסיטאות.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1950 כמכללה על ידי היילה סלאסי לבקשתו של קנדי ישועי בשם ד"ר לוסיאן מאטה, והופעלה משך שנתיים שלאחריהן הפכה למוסד אוניברסיטאי, תוך שיתוף פעולה עם אוניברסיטת לונדון.
במסגרת שינויים מרחיקי לכת שנעשו באתיופיה, החונטה הצבאית האתיופית הורתה לסגור זמנית את האוניברסיטה ב-4 במרץ 1975 ולשלוח את 50,000 הסטודנטים מכל המדינה לאזורי הכפר כדי לסייע לגייס תמיכה במשטר החדש.
למרבה האירוניה, קבוצת תלמידים של הקולג' לשעבר ממחוז תיגראי, היא שייסדה את החזית העממית לשחרור תיגראי והחלה בהתנגדות לממשל הדרג.
בשלב מאוחר הצטרפו התלמידים למספר קבוצות והפכו ל"חזית המהפכה הדמוקרטית של העם האתיופי".
בשנת 1979 החלה האוניברסיטה להציע את התואר מוסמך אוניברסיטה, ובשנת 1987 את התואר דוקטור.
בדצמבר 2002 שלושה ממנהליה הבכירים של האוניברסיטה התפטרו במחאה על התערבות הממשל בענייניה הפנימיים של האוניברסיטה.
פקידי ממשל בקשו לשנות את שיטת הערכת הסטודנטים כדי להתאים לשיטת הביקורת העצמית, שיטה המועדפת על ידי המפלגה השלטת.
נכון ל-2011, המוסד מציע 215 תוכניות לרכישת תארים אקדמיים, מהם 67 תוארי דוקטור ו-20 תארים בתוכניות לימודים ייחודיות.
בנוסף מציעה האוניברסיטה יותר מ-70 מסלולי תעודה.
באוניברסיטה שמונה פקולטות למנהל עסקים וכלכלה, מידענות, משפטים, תקשורת ועיתונות, רפואה, מדעים, טכנולוגיה ווטרינריה; ארבעה קולג'ים (מסחר, מדעי החברה, חינוך וכן אמנות הבמה ואמנות פלסטית); וארבעה בתי ספר (רוקחות, מוזיקה, עבודה סוציאלית וכן עיצוב ואמנות יפה).
עוד פועלים באוניברסיטה חמישה מכונים: מחקר חינוכי, פתולוגיה, לימודי אתיופיה, בלשנות, זכויות אדם ולימודי מגדר.
אוניברסיטת א-זיתונה שליד מסגד א-זיתונה (جامعة الزيتونة), היא מוסד אוניברסיטאי להשכלה גבוהה ממלכתי לתאולוגיה ולמשפט אסלאמיים בעיר תוניס.
לטענתו של ההיסטוריון התוניסאי חסן חוסני עבדל-ואהאב (1968 - 1884), מדובר במוסד האוניברסיטאי העתיק בעולם הערבי, כיוון שמדרסת א-זיתונה הוקמה עוד בשנת 737 (שנת ק"כ אחרי ההג'רה), כענף לימודי של "מסגד עץ הזית" (ג'מעא אז-זיתונה) וממשיכה להתקיים עד ימינו ברציפות מאז.
עם תלמידיו ואנשי הסגל של המוסד נמנו דמויות מפורסמות, כמו ההיסטוריון ומבשר הסוציולוגיה אבן חלדון (1406 - 1332), ואחיו, יחיא אבן חלדון (1379 - 1332), התאולוג מוחמד אבן ערפא אל ורע'מי מהאסכולה המאלכית, המלומד האנציקלופדיסט אחמד אבן יוסף אל טיפאשי ומגלה הארצות עבדאללה טיג'אני (מהמאה ה-14).
בין מלמדי המקום ניתן למנות חכמים מאנדלוס, כמו אבן אל-אבאר (?
בין האנשים שפקדו את המקום בזמנים מאוחרים יותר, ניתן למצוא את הסופר ומנהיג האיגודים המקצועיים טאהר חדאד, הפוליטיקאי והסופר עבד-אל-עזיז א-תעאלבי, המשורר הלאומי התוניסאי עבד-אל-קאסם א-שבי, התאולוג הרפורמיסטי האלג'יראי עבד אל-חמיד בן באדיס והשופט והמלומד מוחמד טאהר בן עאשור.
המדרסה הוקמה בשנת 737, חמש שנים לאחר הקמת המסגד הגדול א-זיתונה.
היא הפכה למוסד חינוכי שבו לימדו, פרט לתאולוגיה ומשפט (פיקה, חדית וקוראן), לפי תורות האסכולה המאלכית, גם ספרות ומדעים.
בין המאות ה-9–11 עדיין לא הייתה א-זיתונה האוניברסיטה הראשונה בחשיבותה באיפריקיה, כאשר מעמד הבכורה ניתן להמסגד הגדול בקירואן.
החל מהמאות ה-12–13 חלה הידרדרות במעמדה של קירואן, בעקבות פלישות שבטי בנו הלאל.
העברת בירת איפריקיה אל העיר תוניס החלה מתקופת האל-מוואחידון, והעלייה לשלטון של השושלת החפסית (الحفصيون) גרמו להעתקת מרכז הכובד האינטלקטואלי אל א-זיתונה.
כבר מהמאות הראשונות לקיומה קמה במדרסה ספרייה גדולה, שחלקה נחרב בעת הקרב בתוניס ב-1535, כשהעיר נשדדה על ידי חייליו של קארל החמישי.
המורים, השייח'ים, היו מלמדים כשהם נשענים על אחד העמודים, והתלמידים מסביבם במעגל.
למרות הפשטות, לכאורה, של התנאים, ההוראה הייתה מאורגנת היטב, לפי כללים מדויקים: מספר השעות, מספר התלמידים לכל מורה, הקוריקולום, והענקת הדיפלומות אחרי בחינה באולם התפילה הגדול של המסגד, בפני חבר בוחנים שכלל את כל הסגל של א-זיתונה, ולעיתים גם כמה מנכבדי העיר העתיקה של תוניס.
עם תום מחזור של ארבע שנים, הסטודנט קיבל דיפלומה שנקראה "איג'אזה", ואחרי מחזור של שבע שנים, את הדיפלומה היוקרתית המכונה "טאטוי".
הביי של תוניס, אחמד הראשון בן מוסטפא, שיקם את הספרייה העתיקה בשנת 1840 לערך, ובהשפעתו של המורה וההוגה מחמוד כבאדו (1871 - 1812), העשיר אותה גם בפרסומים מדעיים חדשים.
בהמשך, אוצר הספרייה גדל גם בזכותו של חייר א-דין פאשה, שהוסיף לה ספרים רבים שהוחזקו בעבר במדרסות אחרות ובתי זאווייה ממקומות אחרים.
תנופה של רפורמות והתעוררות לאומית
צאדוק ביי היה הראשון שהנהיג רפורמות במוסד בשנת 1856. הן קיבלו תוקף מחודש בצו שלו מ-26 בדצמבר 1875, שבו צוינו במפורש, בין השאר, המקצועות וספרי הלימוד.
בנוסף למדרסת אז-זיתונה, הוקמה גם מכללה - מכללת צאדיקי, שמוריה היו בוגרי א-זיתונה.
בתחילת המאה ה-20 האווירה בא-זיתונה הושפעה ממגמות חדשות שעלו באימפריה העות'מאנית ובעולם הערבי, ובמיוחד במצרים.
למשל, לרגל השביתות של הסטודנטים באוניברסיטת אל אזהר בקהיר בשנת 1909, השקפותיו של טה חוסיין, וכך הלאה.
האליטה המקומית עצמה הקימה את האיגוד חלדוניה, בראשותם של שלושה חברי תנועת התוניסאים הצעירים: עבד אל-ג'ליל זאוש, עלי באש חמבה וחסן גלאטי.
בשנת 1910, מתוך התלהבות מרעיונות המודרניזציה שקודמו על ידי המורים של "חלדוניה", פתחו הסטודנטים מא-זיתונה בשביתה, בדרישה לשנות את שיטות ההוראה ולהקים ועדה לרפורמות.
ועדה זו הוקמה לבסוף רק בשנת 1945, בראשותו של מוחמד טאהר בן עאשור, כשחברים בה מוחמד צלאח בן מראד ומלומדים אחרים ועוד חברים בתנועה הלאומית התוניסאית.
ועדה זו המליצה להנהיג כמקצועות חובה את המדעים המודרניים המערביים, לימוד השפות הזרות, לשנות את השיטות הפדגוגיות על ידי השימוש בהוראה כתובה, שעות שבועיות מדויקות והפחתת מחזור הלימודים.
בשנת 1947 נחתם חוזה בין האוניברסיטה והחוג "חלדוניה", שדרכו נוצרו בתוך א-זיתונה משרות הוראה למדעי הטבע, להיסטוריה וגאוגרפיה ולפילוסופיה.
הרפורמיסטים עמדו על קבלת פטור מ"מג'בה" ומשירות צבאי.
התהליך הטריד את הרשויות, כולל השלטונות הקולוניאליים הצרפתיים, שחששו מהתנועות החתרניות של הסטודנטים מא-זיתונה בהשפעת תנועת "התוניסאים הצעירים".
במרץ 1956, הנשיא חביב בורגיבה ניתק את הקשר בין האוניברסיטה ובין המסגד.
ב-20 במרץ 1956 הוקמה האוניברסיטה בגרסתה המודרנית.
היא הפכה ב-26 באפריל 1961 לפקולטה לשריעה ולתאולוגיה במסגרת אוניברסיטת תוניס.
בשנת 1987 היורש לשלטון של בורגיבה, זין אל-עאבדין בן עלי, עשה מחווה לאנשי התנועה האסלאמית א-נהדה, והחזיר לא-זיתונה את מעמדה כאוניברסיטה נפרדת, המורכבת משני מכונים וממרכז למחקר בקירואן.
נכון לשנים 2009 - 2008, לומדים באוניברסיטה כ-1,500 סטודנטים, במסגרת שני מוסדות שבתוכה: המכון הגבוה לתאולוגיה והמכון הגבוה לציוויליזציה אסלאמית.
בנוסף יש לאוניברסיטה מרכז למחקרים אסלאמים הנמצא בקירואן.
האוניברסיטה מעניקה תואר ראשון (בשריעה ומחשבת האסלאם), שני ושלישי במדעי האסלאם, תואר טכנאי בכיר במולטימדיה יישומית באמנויות אסלאמיות וטכנאי בכיר באמנויות המורשת האסלאמית.
במכון הגבוה לציוויליזציה איסלאמית לומדים כ-300 סטודנטים ו-40 חוקרים.
הוא מעניק דיפלומה לאומית למעגל הראשון של לימודים אסלאמים ודיפלומה לאומית של מאסטר בלימודים אסלאמים.
אוניברסיטת איסלנד (באיסלנדית: Háskóli Íslands) אשר נמצאת בעיר הבירה רייקיאוויק שבאיסלנד, היא אוניברסיטת המחקר הציבורית הגדולה ביותר והעתיקה ביותר מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה במדינה.
האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה ברשת אורורה (רשת אוניברסיטאות).
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1911, ובמשך השנים היא גדלה מבית ספר לעובדי ציבור לאוניברסיטה שבה 14,000 סטודנטים הלומדים ב-25 פקולטות.
נושאי הלימוד באוניברסיטה הם מדעי החברה, מדעי הרוח, רפואה, מדעי הטבע, הנדסה והדרכת מורים.
האוניברסיטה נוסדה ב-17 ביוני 1911 על ידי הפרלמנט האיסלנדי "אלת'ינגי", במטרה לאחד שלושה מוסדות לימוד שונים של תאולוגיה, רפואה ומשפטים.
במקור אוניברסיטת איסלנד לימדה רק את שלושת תחומי הלימוד האלה, בנוסף לפקולטה למדעי הרוח.
בשנה הראשונה להקמתה, למדו באוניברסיטה 45 סטודנטים, והרקטור הראשון של האוניברסיטה היה ביורן מ.
אולסן, פרופסור בפקולטה למדעי הרוח.
במשך 29 שנותיה הראשונות שכנה אוניברסיטת איסלנד בבניין הפרלמנט האיסלנדי, במרכז רייקיאוויק.
האוניברסיטה כוללת את בתי הספר והפקולטות הבאים:
הפקולטה למדעי הספורט, מחקרים פנאי וחינוך חברתי
בית הספר להנדסה ומדעי הטבע
הפקולטה להנדסת תעשייה, מכונות ומדעי המחשב
הפקולטה למדעי החיים ומדעי הסביבה
אוניברסיטת אדינבורו , היא אוניברסיטת מחקר ציבורית סקוטית הממוקמת בעיר אדינבורו, בירת סקוטלנד אשר נוסדה בשנת 1583. אתר האוניברסיטה ממוקם עמוק בתוך מרקם העיר העתיקה, ונבחר על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
אוניברסיטת אדינבורו מקבלת כ-50,000 פניות בכל שנה, מה שממקם אותה במקום הרביעי בבריטניה כאוניברסיטה הפופולרית ביותר בהיקף הפונים.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, בקבוצת ראסל, בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר, בקבוצת קוימברה וחברה מייסדת של מכון אלן טיורינג בלונדון.
הקמת האוניברסיטה מיוחסת לבישוף רוברט ריד מ, שהוריש סכום כסף נכבד בשנת 1558, אשר עזר להקמתה מאוחר יותר.
האוניברסיטה הוקמה על בסיס צ'רטר מלכותי שהעניק ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד ב-1582.
במאה ה-18 אוניברסיטת אדינבורו הייתה המרכז המוביל של הנאורות האירופית (ההשכלה הסקוטית), ונחשבה לאחת האוניברסיטאות העיקריות של היבשת.
היא זכתה אז לכינוי "אתונה של הצפון".
בין בוגרי האוניברסיטה ניתן למצוא את הביולוג צ'ארלס דרווין, הפילוסוף דייוויד יום, ממציא הטלפון אלכסנדר גרהאם בל והסופר ארתור קונן דויל.
בשנת 2002 האוניברסיטה אורגנה מחדש מתשע פקולטות לשלושה 'קולג'ים'.
בתוך הקולג'ים הללו נמצאים 'בתי ספר', המייצגים דיסציפלינה אקדמית אחת כמו אינפורמטיקה, או מרכיבים דיסציפלינות אקדמיות סמוכות כמו בית הספר להיסטוריה, קלאסיקה וארכאולוגיה.
החל משנת 2021, לאוניברסיטה יש 21 בתי ספר בסך הכול:
הקולג' לאמנויות, מדעי הרוח ומדעי החברה (2016)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 22 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 5 (2024)
האוניברסיטה הבינלאומית אוקינאווה (ביפנית: 沖縄国際大学) היא אוניברסיטה פרטית בעיר גינוואן שבמחוז אוקינאווה, יפן.
המוסד הוקם כמרכז אקדמאי בשנת 1959, והוכרז כאוניברסיטה בשנת 1972, לאחר מיזוג בין שני מוסדות אקדמיים, "אוניברסיטת אוקינאווה" ו"האוניברסיטה הבינלאומית".
בשנה זו למדו בה כ-3,000 סטודנטים.
האוניברסיטה כוללת 4 קולג'ים המחולקים ל-10 מחלקות לימוד.
אוניברסיטת איווה נוסדה ב-25 בפברואר 1847 בעיר איווה סיטי במדינת איווה, ארצות הברית, 54 יום בלבד לאחר כינונה של איווה כמדינה.
בכך הייתה למוסד האקדמאי הראשון במדינה.
נשיאה הראשון היה איימוס דין וכיום עומדת בראש המוסד הפרופסורית סאלי מייסון.
מנין הסטודנטים באוניברסיטה עומד על כ-31,000 איש.
מתוכם, 55 אחוז מגיעים ממדינת איווה עצמה, 35 אחוז משאר רחבי ארצות הברית ו-10 אחוז ממדינות שונות בעולם.
שטח הקמפוס משתרע על פני קרוב ל-7,000 דונם שמכילים 129 בניינים.
סגל האוניברסיטה עומד על מעל 13,000 נושאי משרות.
התקציב השנתי עומד על קרוב ל-2.8 מיליארד דולר.
בתחומי הקמפוס מתארחים מדי שנה מעל למיליון מבקרים שנוטלים חלק בפעילות הענפה שכוללת כנסים אקדמאים לצד אירועי אומנות וספורט.
אוניברסיטת איווה הייתה המוסד האקדמאי הראשון בארצות הברית שהכיר ביצירות אומנות בתחומים כגון תיאטרון, כתיבה, מוזיקה ויצירה כתזות עבור תארים מתקדמים.
לסדנת הכתיבה של האוניברסיטה יצא מוניטין בינלאומי, בעיקר הודות לעובדה שהיא הייתה הראשונה להעניק תואר שני בכתיבה יוצרת.
מאז שנת 1947 הניבה הסדנה 25 זכיות בפרס פוליצר היוקרתי לה ולבוגריה.
בין בוגרי הסדנא המפורסמים ניתן למנות את קורט וונגוט וג'ון אירווינג.
הפעילות הרבה בתחום הספרותי זיכתה את איווה סיטי בתואר "עיר ספרות" מטעם ארגון אונסק"ו, לצד מלבורן, אוסטרליה ואדינבורו, סקוטלנד.
התואר מוענק לערים שמקדמות מחקר ופעילות יוצאי דופן בתחום הספרות.
באוניברסיטת איווה התבצע השידור הראשון בעולם של טלוויזיה חינוכית.
זהו גם המוסד האקדמאי הציבורי הראשון שקיבל לשורותיו גברים ונשים על בסיס שוויוני.
אוניברסיטת איווה נחשבת למובילה במספר תחומי מחקר ופיתוח.
בין התחומים ניתן למנות את תחומי הגנטיקה, הידראוליקה והקשב ודיבור.
מדעני האוניברסיטה, ביניהם ג'יימס ואן אלן, היו חלוצים בתחום חקר החלל.
המעורבות כללה ועדיין כוללת תכנון ובניה של כלי מחקר למעל ל-50 לוויינים ומכשירים חלל אחרים לחקר החלל.
האוניברסיטה גם מנהלת את אחד מבתי החולים הלימודיים המתקדמים ביותר בארצות הברית, שגם נחשב לאחד מבתי החולים הטובים באמריקה.
הישג נוסף הוא פיתוח של סימולטור הנהיגה המתקדם ביותר בעולם מבחינה טכנולוגית.
האוניברסיטה מספקת כוח אדם מקצועי עבור מדינת איווה.
כך למשל מעל ל-50 אחוז מהרופאים ו-80 אחוז מהמורים הפועלים במדינה הם בוגרי האוניברסיטה.
כמו כן היא מעורבת בפעילויות שונות למען הקהילה, כגון הפקה של אירועי תרבות מקומיים וכן הפעלת מפעלים חינוכיים כגון חוגי העשרה וקייטנות לילדים.
בנוסף, האוניברסיטה מפעילה תחנת טלוויזיה, 3 תחנות רדיו ועיתון יומי, כולם לרווחת כלל תושבי מדינת איווה.
ברחבי הקמפוס פועלים גם 5 מוזיאונים הפתוחים עבור הקהל הרחב.
הפקולטה למדעי הרוח נחשבת לגדולה ביותר ומונה מעל ל-50 אחוז מסך הסטודנטים.
10 המקצועות המבוקשים ביותר ללימודי תואר ראשון הם: הנדסה, מנהל עסקים, פסיכולוגיה, ביולוגיה, תקשורת, פיננסים, אומנות והיסטוריה של האומנות, מדעי הפוליטיקה ואינטרדיסציפלינריים.
בתחום התארים המתקדמים, נחשבים לימודי התואר השני בתחום הפרעות דיבור ושפה לטובים ביותר בארצות הברית.
לימודי האחיות והסיעוד מדורגים במקום ה-2 הכלל ארצי.
בשקלול כלל השירותים מדורגת אוניברסיטת איווה במקום ה-28 הכלל ארצי מבין כל האוניברסיטאות הציבוריות.
הספרייה המשפטית העומדת לרשות הלומדים לתואר במשפטים נחשבת לאחת הטובות ביותר בארצות הברית.
בזירה הספורטיבית יש לאוניברסיטת איווה נציגות בליגות המכללות הבכירות, כולל פוטבול, כדורסל, אתלטיקה קלה, שחיה ועוד.
הקמע והסמל של כל קבוצות הספורט הוא "הרקי הנץ" בהשראת הכינוי "עיני הנץ" שעימו מזוהות קבוצות הספורט השונות.
הצבעים הרשמיים של מדי האוניברסיטה הם זהוב ושחור.
אוניברסיטת א-שהבאא היא אוניברסיטה פרטית, אשר ממוקמת בעיר חלב שבסוריה.
האוניברסיטה הוקמה במהלך שנת 2005, כאשר שמה עד לחודש פברואר 2012 היה "אוניברסיטת המפרץ" , אז שונה שמה לשם הנוכחי.
אוניברסיטת א-שהבאא מקיימת שיתוף פעולה אקדמי עם אוניברסיטת ג'ורג' מייסון ואוניברסיטת בנטלי בארצות הברית.
אוניברסיטת אוטגו היא האוניברסיטה הוותיקה בניו זילנד, בעיר דנידין.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1869, ופתחה את שעריה שנתיים לאחר מכן.
בין השנים 1874 ו-1961 הייתה חלק מאוניברסיטת ניו זילנד, אוניברסיטה על-אזורית שאיחדה את המוסדות האקדמיים במדינה.
האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי.
בשנת 2011 למדו באוניברסיטת אוטגו מעל 21,000 תלמידים.
האוניברסיטה מדורגת קבוע במקום הראשון בניו זילנד באיכות המחקר שמתבצע בתחומה, ושנייה רק לאוניברסיטת אוקלנד במספר החוקרים הבכירים שהיא מעסיקה.
בשנת 2013 דורגה האוניברסיטה במקום ה-155 בעולם בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם.
הפעילות האקדמית של אוניברסיטת אוטגו מחולקת לארבעה תחומים מרכזיים:
מדעי הבריאות: הפקולטה לרפואת שיניים, בית הספר לרפואה, בית הספר למדעים ביו רפואיים, בית הספר לרוקחות, בית הספר לפיזיותרפיה.
מדעי הרוח: הקולג' לחינוך, הפקולטה למשפטים, בית הספר לאמנויות (שבו נלמדים היסטוריה, לימודים קלאסיים, שפות, פילוסופיה, תאולוגיה), בית הספר לגאוגרפיה, בית הספר לאמנויות המופע (מחול, מוזיקה, תיאטרון), בית הספר למדעי החברה (ארכאולוגיה, תקשורת, אנתרופולוגיה, עבודה סוציאלית, סוציולוגיה, לימודי מגדר, יישוב סכסוכים), לימודים מאוריים.
מדעים: המחלקה לבוטניקה, המחלקה לכימיה, המחלקה למדעי המחשב, המחלקה למדעי המזון, המחלקה לגאולוגיה, המחלקה לתזונה, המחלקה למדעי הים, המחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה, המחלקה לפיזיקה, המחלקה לפסיכולוגיה, המחלקה לחינוך גופני.
ניהול ומסחר: המחלקה לחשבונאות, המחלקה לכלכלה, המחלקה למדעי המידע, המחלקה לניהול, המחלקה לשיווק, המחלקה לתיירות, לימודי יזמות, לימודים למנהלים.
בין בוגרי האוניברסיטה ניתן למנות את:
רוברט סטאוט – ראש ממשלת ניו זילנד ה-13
נתן כהן – חותר ואלוף אולימפי יהודי-ניו זילנדי
ג'נט פריים – סופרת ניו זילנדית ידועה
ביל אינגליש – פוליטיקאי, ראש ממשלת ניו זילנד בין השנים 2016–2017
ג–ק לאבלוק – אתלט, אלוף אולימפי ושיאן עולם בריצת 1500 מטרים
ארתור פוריט, ברון פוריט – פוליטיקאי, כיהן כמושל הכללי של ניו זילנד
טה רנגי הירואה – פוליטיקאי ואנתרופולוג
אוניברסיטת איי הודו המערבית היא אוניברסיטה ציבורית משותפת לקהילת האיים הקריבים הדוברת-אנגלית: מדינות חבר העמים הבריטי והטריטוריות אנטיגואה וברבודה, איי בהאמה, ברבדוס, בליז, ברמודה, איי הבתולה הבריטיים, ג'מייקה, גרנדה, דומיניקה, טרינידד וטובגו, איי טרקס וקייקוס, מונטסראט, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס ואיי קיימן.
מטרת האוניברסיטה היא "לפתוח את הפוטנציאל לצמיחה כלכלית ותרבותית" באזור.
לאוניברסיטה שלושה קמפוסים, במונה שבג'מייקה, בסנט אוגוסטין שבטרינידד ובקייב היל שבברבדוס, בית ספר לתיירות בנסאו ו"קמפוס פתוח" ללימודי תעודה עם נציגויות בכל אחת מהמדינות.
בין בוגריה 3 זוכי פרס נובל, 61 זוכי מלגת רודז ו-18 ראשי ממשלות.
האוניברסיטה נוסדה ב-1948 כקולג' של אוניברסיטת לונדון, במטרה לשפר את החינוך האקדמי במושבות הבריטיות מעבר לים.
הקמפוס הראשון נפתח בעיירה מונה, כ-5 ק"מ מקינגסטון, בירת ג'מייקה ובראשה ניצבה הנסיכה אליס, נכדתה האחרונה של המלכה ויקטוריה.
הקמפוס בטרינידד קם ב-1960 על בסיס המכון לחקלאות טרופית והקמפוס בברבדוס קם ב-1963. בשנת 1962 קיבל הקולג' מעמד של אוניברסיטה עצמאית.
מדעי הרוח וחינוך - בכל הקמפוסים
מדעי החברה ומנהל עסקים - בכל הקמפוסים
מדע וטכנולוגיה - מונה וקייב היל
מזון וחקלאות - סנט אוגוסטין
Arthur Lewis) - זוכר פרס נובל לכלכלה לשנת 1979 (סנט לוסיה)
דרק וולקוט - זוכר פרס נובל לספרות לשנת 1992 (סנט לוסיה)
פרופסור אנתוני צ'ן מהפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים, זוכה פרס נובל לשלום לשנת 2007 (ג'מייקה)
פטרסון - ראש ממשלת ג'מייקה
אואן ארתור - ראש ממשלת ברבדוס
קית' מיטשל - ראש ממשלת גרנדה
דנזל דאגלס - ראש ממשלת סנט קיטס ונוויס
דין בארו - ראש ממשלת בליז
ברוס גולדינג - ראש ממשלת ג'מייקה
קולויל יאנג - המושל הכללי של בליז
פורשיה סימפסון-מילר - ראש ממשלת ג'מייקה
אנדרו הולנס - ראש ממשלת ג'מייקה
קמלה פרסד-ביססר - ראש ממשלת טרינידד וטובגו
דייוויד תומפסון - ראש ממשלת ברבדוס
פאולה מיי וויקס - נשיאת טרינידד וטובגו
אנטוני קרמונה - נשיא טרינידד וטובגו
פטריק ליפטון רובינסון - משפטן בין־לאומי שכיהן בין השאר כנשיא בית הדין הפלילי הבין־לאומי ליוגוסלביה לשעבר
אוניברסיטת אל-אזהר בעזה , הייתה אוניברסיטה עצמאית ציבורית בעיר עזה, שהוקמה בשנת 1991 ופעלה שלא למטרות רווח.
היא נוסדה בשנים בהן הייתה רצועת עזה תחת הממשל הצבאי של צה"ל, אשר לא העניק לה הכרה כאוניברסיטה, ולכן היא נקראה בישראל בשם "מכללת אל-אזהר".
למדו בה כ-16 אלף סטודנטים, כמחציתם נשים, במקצועות בריאות, הנדסה, מדעים, כלכלה וניהול, אמנות ומדעי הרוח, חינוך, משפטים וחקלאות.
האוניברסיטה זכתה להכרה ולתמיכה בקרב מדינות ערביות, וכן בקרב מוסדות וארגונים אקדמיים ערביים שונים.
בסך הכול היו באוניברסיטה 18 פקולטות.
האוניברסיטה שימשה פעילי טרור של חמאס, ונהרסה ב-4 בנובמבר 2023 על ידי צה"ל במלחמת חרבות ברזל.
תת-אלוף ברק חירם, שהורה על פיצוץ המבנים, קיבל הערה פיקודית משום שנתן את הוראתו ללא קבלת אישור אלוף.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1991, עם שתי פקולטות בלבד, לחינוך ולמשפטים ושריעה, ולאחר מכן רק למשפטים, ולמדו בה 725 סטודנטים.
ב-1992 הוקמו עוד 4 פקולטות: הפקולטה לרוקחות, הפקולטה לחקלאות וסביבה, הפקולטה למדעים והפקולטה לאמנויות ומדעי האדם.
בשנת 1997 הוקמה הפקולטה לרפואה יישומית וב-1999 לרפואה בכלל, כדי לספק את צורכי הרפואה והבריאות של הקהילה הפלסטינית.
בשנת 2001 הוקמה הפקולטה להנדסה וטכנולוגיית מידע, וב-2007 הוקמה הפקולטה לרפואת שיניים.
הפקולטה לשריעה הוקמה ב-2009, לאחר שפוצלה מהפקולטה למשפטים.
בשנת 2015 נבנה בניין חדש לפקולטה לחקלאות ומדעי הסביבה, ונקרא על שם חסן השני, מלך מרוקו.
הבניין מומן על ידי מלך מרוקו מוחמד השישי.
בשנת 2023 במהלך התמרון הקרקעי כחלק ממלחמת חרבות ברזל גדוד ההנדסה במילואים 749 מצוות קרב החטיבתי של ביסלמ"ח השמידו מבנים ובהם תשתיות טרור ששימשו לפעילות צבאית של החמאס במתחם האוניברסיטה.
בחצר האוניברסיטה נמצאה מנהרת לחימה באורך של קילומטר, ובמבנה האוניברסיטה אותרו אמצעי לחימה רבים, בהם מטעני חבלה, משגרי וחלקי רקטות, חומרי נפץ ואמצעים טכנולוגיים.
אוניברסיטת איידהו היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר במדינת איידהו שבארצות הברית.
קמפוס האוניברסיטה נמצא בעיר מוסקו (איידהו) בצפון המדינה.
אוניברסיטת איידהו היא אוניברסיטת מחקר ציבורית.
במשך 71 שנה, מעת היווסדה בשנת 1889 ועד לשנת 1963, אוניברסיטת איידהו הייתה האוניברסיטה היחידה במדינה.
בית הספר למשפטים של אוניברסיטת איידהו, אשר נוסד בשנת 1909, הוכר בשנת 1925 כמוסד להכשרת עורכי דין על ידי לשכת עורכי הדין האמריקאית.
האוניברסיטה נוסדה בחקיקה בטריטוריה של איידהו בינואר 1889, שנה בטרם הפכה איידהו למדינה בארצות הברית.
הלימודים במוסד החלו ב-3 באוקטובר 1892 ובשנה הראשונה למדו 40 סטודנטים.
טקס הבוגרים הראשון התקיים בשנת 1896 והיו בו שני תלמידים ושתי תלמידות.
נכון לשנת 2016 לומדים באוניברסיטה 11,534 תלמידים, מהם למעלה מ-11 אלף בקמפוס המרכזי בעיר מוסקו.
באוניברסיטה 142 תוכניות שונות לתואר ראשון במגוון נושאים, תוכניות לימודים לתואר שני ושלישי וכן לימודי תעודה.
אחוז התלמידים המסיימים תואר באוניברסיטה הוא הגבוה מבין מוסדות הלימוד האקדמיים באיידהו ו-74% מכלל תקציבי המחקר במדינה ניתנים למוסד זה.
בשנת 2010 קיבלה האוניברסיטה 100 מיליון דולר לצורכי מחקר.
לאוניברסיטת איידהו הקמפוס הגדול ביותר בשטחו במדינה, 6.4 קילומטר רבוע, הממוקם באזור חקלאי המאופיין בגבעות משתפלות, בגובה 790 מטר מעל פני הים.
בנוסף לקמפוס המרכזי, לאוניברסיטה קמפוסים נוספים קטנים יותר בקור ד'אלן, בויסי ואיידהו פולס.
באוניברסיטה עשרה בתי ספר, שניים מהם לתארים מתקדמים בלבד (בית הספר למשפטים ובית הספר ללימודים מתקדמים).
בית הספר לחקלאות ולמדעי החיים
בית הספר לספרות, אומנויות ומדעי החברה
אוניברסיטת איידהו דורגה על ידי U.S.
News & World Report במקום ה-90 בין האוניברסיטאות הציבוריות הטובות בארצות הברית ובמקום ה-171 בין כלל האוניברסיטאות בארצות הברית בדו"ח לשנת 2017, מבין 310 אוניברסיטאות שדורגו.
אוניברסיטת אוהיו היא אוניברסיטת מחקר ציבורית שמרכזה בעיר את'נס, אוהיו.
האוניברסיטה היא אחת מ-25 האוניברסיטאות הגדולות בארצות הברית ומהקדומות שבהן.
קיומה נקבע בחוק הקונגרס הקונטיננטלי ב-1787, אושרר על ידי הקונגרס של מדינת אוהיו ב-1804 והיא נפתחה ב-1809. באוניברסיטה נלמדים כ-250 תחומי ידע אקדמיים בשישה קמפוסים.
קיומה של אוניברסיטה בטריטוריה הצפון-מערבית נקבע בתקנות צפון-מערב (או בשמם הפורמלי והמלא: "An Ordinance for the Government of the Territory of the United States, North-West of the River Ohio) שאומצו על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-13 ביולי 1787 וצירפו למעשה את הטריטוריה שתקרא לימים אוהיו לארצות הברית המתהווה.
בכך הייתה האוניברסיטה המוסד האקדמי הראשון באמריקה שנוצר בתוקף חוק.
מי שיזם ודחף לכינונה של האוניברסיטה היה הכומר ואיש המדע מנשה קטלר.
ב-1797 יצאה משלחת ממריאטה, אתר ההתיישבות הראשון בטריטוריה, במעלה נהר הוקינג ואיתרה את מקומה של את'נס כמקום ראוי להקמת העיר האוניברסיטאית.
ב-18 בפברואר 1804 אישר הקונגרס של מדינת אוהיו החדשה את ההחלטה להקמת "אוניברסיטת אמריקה המערבית" (American Western University).
ב-1809 נרשמו שלושת הסטודנטים הראשונים ללימודים באוניברסיטה.
במחצית השנייה של המאה ה-20 ידעה האוניברסיטה גידול מרשים במספר הסטודנטים, מ-7,000 ב-1955 ל-20,000 ב-1970. בתקופה זו שילשו הקמפוסים את שטחם, הוקמו 25 מבני מעונות סטודנטים, יוסדו תחנת רדיו וטלוויזיה והוקם אולם ספורט (ארנה) בן 13,000 מושבים (Convocation Center).
ב-7 במאי 1964 בחר הנשיא לינדון ג'ונסון להכריז על תוכנית "החברה הגדולה" שלו, לקידום החינוך וההשכלה בארצות הברית בנאומו באוניברסיטת אוהיו.
ב-1975 נפתח באוניברסיטה בית ספר לרפואה ואוסטאופתיה "Ohio University Heritage College of Medicine".
הקמפוס הראשי והמרכזי של האוניברסיטה ממוקם באת'נס על גדות נהר ההוקינג.
פיתוח הקמפוס החל מ-1812 עם הקמתו של המבנה המרכזי, בניין מנשה קלטר (Manasseh Cutler Hall).
אדריכלות הקמפוס מימי הנשיא תומאס ג'פרסון, והשילוב העדין של מבנים מודרניים, הופכת אותו לאחד המיוחדים והיפים באמריקה.
הקמפוס נחלק לארבעה מתחמים (הקרויים green - ירוקים, כיוון שהם טובלים בירק ובפארקים).
רובם המכריע של הסטודנטים וחלק ניכר מאנשי הצוות מתגוררים בשטח הקמפוס.
החלק העתיק ביותר של קמפוס את'נס, כולל 12 מבנים למגורי סטודנטים, מופרדים לגברים ולנשים.
כולל 24 מבנים למגורי סטודנטים, פארק נרחב לגדות ההוקינג, חדר אוכל מרכזי (Nelson Dining Hall), אצטדיון פוטבול (Peden Stadium), העתיק ביותר במערב התיכון אולם ספורט למשחקי הוקי קרח ומרכז שחייה וקפיצה למים.
Walter Hall) וכן מספר מבנים למגורי סטודנטים.
קמפוסי המשנה של האוניברסיטה נפתחו בערי השדה של אוהיו על מנת לספק חינוך רחב ברמת קולג', עם תמיכה של אוניברסיטת מחקר גדולה.
'Ohio University Eastern Campus - נוסד ב-1957 בעיר סנט קלריסויל וכולל לימודים לתואר ראשון במגוון תחומים בהם ניהול, תקשורת, בריאות הציבור, מינהל בריאות, חינוך, עבודה סוציאלית, משפט פלילי, היסטוריה ולימודים טכנולוגיים יישומיים.
Ohio University Southern Campus - נוסד ב-1956 בעיר אייאונטון עם שלוחה בפרוטוקורויל.
בקמפוס נלמד מגוון גדול של נושאים לתואר ראשון ותארים מתקדמים.
Zanesville - הקמפוס נפתח בעיר זנסוויל ב-1946 עבור חיילים משוחררי מלחמת העולם השנייה כקולג' ללימודי מינהל ציבורי, לימודים טכניים, חינוך וסיעוד.
עד שהוקם הקמפוס ב-1967 היו הלימודים פרוסים במספר מבני בתי ספר תיכון בעיר.
Lancaster - בעיר לנקסטר (אוהיו)
Chillicothe - בעיר צ'יליקות', נוסד ב-1946.
כ-16 ק"מ מדרום לאת'נס שוכן שדה התעופה גורדון ק.
בוש , שנרכש על ידי אוניברסיטת אוהיו ב-1943 עבור תוכנית לימודי הטיס שהתקיימו בה, ושימש במקביל לטיסות מסחריות.
ב-1972 הוקם השדה מחדש, לאחר שכביש מהיר הוקם על אתר השדה הקודם.
השדה כולל מסלול טיסה באורך 1,700 מטרים.
ב-2002 הוקם בית נתיבות על שם סניידר (C.
השדה משמש בעיקר לתעופה במחוז את'נס, לאימוני טיסה, לתחזוקה וכנקודת תדלוק ומנוחה.
אוניברסיטת אורהוס (בדנית: Aarhus Universitet; בראשי תיבות: AU) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בדנמרק אשר נוסדה בשנת 1928, מה שהופך אותה לאוניברסיטה השנייה בוותיקותה במדינה, לאחר אוניברסיטת קופנהגן.
אוניברסיטת אורהוס היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בדנמרק, עם למעלה מ-38.000 סטודנטים (2022).
ברוב דירוגי האוניברסיטאות הבין-לאומיים, אורהוס ממוקמת במאה הראשונות.
בשנת 1997 זכה פרופסור ינס סקואו מהאוניברסיטה בפרס נובל לכימיה על גילוי האנזים מעביר היון, משאבת נתרן-אשלגן.
בשנת 2010, זכה דייל מורטנסן עם עמיתיו פיטר דיאמונד וכריסטופר פיסרידס בפרס נובל לכלכלה על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש.
בין הבוגרות ניתן למצוא את מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק הנוכחית.
האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, בקבוצת קוימברה, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות ובגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר.
האוניברסיטה נוסדה ב-1928 ביוטלנד כמענה לביקוש הגובר באוניברסיטת קופנהגן לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1929 עיריית אורהוס הקצתה אדמות לצורך הקמתה.
הקמת המבנים החלה בשנת 1932, ונכון לשנת 2017 המלאכה עוד לא הסתיימה.
בשנת 1944, תחת הכיבוש הנאצי, הפציץ חיל האוויר המלכותי הבריטי את מפקדת הגסטאפו ששכנה במעונות הסטודנטים.
המבנה נחנך מחדש בספטמבר 1946.
הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם במרכז אורהוס, מוקף בפארק האוניברסיטה.
מלבדו, במערב אורהוס ישנו בית-הספר למנהל עסקים ולמדעי החברה (Aarhus BSS), קמפוס לרפואה בבית-החולים בעיר, הפקולטה לאמנות, פקולטה למדעי החיים, פקולטה למדעים מדויקים וטכנולוגיה וכן קמפוס קטן בקופנהגן ללימוד ומחקר של חינוך ופדגוגיה.
אוניברסיטת אל-ירמוכ היא אוניברסיטה כללית, ציבורית, הנמצאת במרכז העיר אירביד, באזור א-רמת'א, בצפון ממלכת ירדן.
באוניברסיטה למעלה מ-31,000 סטודנטים לתואר ראשון, ולמעלה מ-1,500 סטודנטים לתארים מתקדמים.
באוניברסיטה 15 פקולטות המציעות 62 מסלולי לימוד לתואר ראשון ו-95 מסלולי לימוד לתארים מתקדמים.
הקמפוס של אוניברסיטת אל-ירמוכ נמצא כ-2 ק"מ מדרום למרכז העיר אירביד, בצפון ירדן, ושטחו כ-5 קמ"ר.
בקמפוס מבני לימוד, ספרייה, וכן מתקני ספורט הכוללים אצטדיון כדורגל ובו 7,000 מושבים.
אוניברסיטת אורל הפדרלית, או בשמה המלא האוניברסיטה הפדרלית באורל על שם נשיאה הראשון של רוסיה ב.נ.
ילצין הוא אוניברסיטה פדרלית שנוצר על ידי מיזוג של האוניברסיטה הטכנית של אוראל ואוניברסיטת אוראל ביקטרינבורג) והוא אחד ממוסדות החינוך המובילים באזור אוראל ברוסיה.
האוניברסיטה הפדרלית משמשת כמרכז מחקר וחדשנות של אזור אוראל ומשתפת פעולה עם האקדמיה הרוסית למדעים.
ידועה בראשי התיבות באנגלית UrFU והיא מציעה תוכניות חינוכיות בארבעה תחומי ידע עיקריים וב-108 מגמות אקדמיות.
ישנם קשרים מפותחים באופן פעיל בין האוניברסיטה למוסדות חינוך אחרים והיא פועלת בעקביות להקמת שותפויות אסטרטגיות עם מעסיקים למען פיתוח הכלכלה האזורית: מעסיקים מעורבים בסביבה החינוכית כמשתתפים ישירים, ממומנים על ידי מפעילים ומפעילה פרויקטים רבים בתחומים כלכליים וחברתיים.
אוניברסיטת אוראל הוקמה בעיר יקטרינבורג בשנת 1920 על פי צו של ראש ממשלת המהפכה הסובייטית ולדימיר לנין.
עם זאת, האוניברסיטה שזה עתה נולדה עברה מספר שינויים בשל היעדר משאבים בעיקר עקב נסיבות כמו במהפכה ומלחמת האזרחים.
לבסוף, האוניברסיטה התפצלה לשניים: אוניברסיטת אוראל הממלכתית, אוניברסיטה קטנה יותר שאחראית על חינוך במדעי הטבע, מדעי החברה ומדעי הרוח, והמכון הפוליטכני (האוניברסיטה הטכנית), מוסד גדול יותר שהתמקד בהכשרת מהנדסים בתחומים כמו מתכות, בניית מכונות, הנדסה אזרחית והנדסת חשמל.
במקביל, המכון פיתחה מספר תחומי ידע חדשים (באותה תקופה) כמו אנרגיה גרעינית, כימיה אורגנית, סינתזה ותקשורת.
למרות חלוקה זו, שתי האוניברסיטאות היו קשורות זו בזו, כמו גם מעורבותן בכלכלה התעשייתית באזור.
בשל עובדה זו, יקטרינבורג הפכה לאחת מערי האוניברסיטה הגדולות ברוסיה.
מאז שנת 2008, כאשר הוחל בארגון מחדש מאסיבי של מערכת האוניברסיטאות הרוסית, מספר אוניברסיטאות בערים שונות במדינה, שכבר היו להן יחסים קרובים, זכו למעמד פדרלי מיוחד ומימון ממשלתי נוסף.
דמיטרי מדבדב, נשיא רוסיה, יזם את הקמתן של אוניברסיטאות פדרליות ואוניברסיטאות פדרליות הוקמו ברוסטוב על הדון, קרסנויארסק, קאזאן, ארכנגלסק, יאקוצק, קלינינגרד, ולדיווסטוק וביקטרינבורג.
האוניברסיטאות הפדרליות הללו הן המובילות במערכת החינוך הרוסית.
תהליך מיזוג אוניברסיטת אורל עם האוניברסיטה הטכנית ליצירת האוניברסיטה הפדרלית באורל (UrFU) החל בשנת 2009 והושלם במלואו באביב 2011.
במהלך כמעט מאה שנות קיומה, אוניברסיטת אוראל ייצאה יותר מ-360,000 בוגרים, שרבים מהם השיגו הצלחה משמעותית במחקר, תרבות ופוליטיקה.
אחד הבוגרים המפורסמים ביותר באוניברסיטה הוא נשיא רוסיה הראשון, בוריס ילצין, שעל שמו גם נקראת האוניברסיטה הפדרלית.
בהתאם לחוק הפדרלי מיום 03.11.2006 № 174-FZ "אודות מוסדות אוטונומיים", הוקמה מועצת פיקוח.
החל ממרץ 2019 בין חבריה נמנים:
דמיטרי פומפינסקי, יו"ר מועצת המיקוח, נשיא איגוד התעשיינים והיזמים של מחוז סברדלובסק, יו"ר הדירקטוריון של חברת OAO TMK
מרינה בורובסקאיה, סגנית שר המדע וההשכלה הגבוהה של הפדרציה הרוסית
ולרי חרושין, יו"ר נשיאות סניף האוראל של האקדמיה הרוסית למדעים
ארקדי צ'רניצקי, חבר מועצת הפדרציה של האספה הפדרלית של רוסיה
אנדריי קוזיצין, מנכ"ל חברת UMMC
יבגני קויבאשב, מושל מחוז סברדלובסק
ירוסלב קוזמינוב, רקטור האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה
איגור מנזורוב, ראש המשרד האזורי באוראל של משרד המדע וההשכלה גבוהה של הפדרציה הרוסית
דמיטרי פסקוב, מנהל תחום "מקצוענים צעירים" בעמותה האוטונומית "הסוכנות ליוזמות אסטרטגיות לקידום פרויקטים חדשים".
אלכסנדר פובאלקו, מנכ"ל חברת הון סיכון הרוסית
טטיאנה יומשבה, מנהלת קרן ילצין.
האוניברסיטה הפדרלית באורל מורכבת מהמכונים והמחלקות הבאים:
בית ספר להנדסה לתארים מתקדמים
בית הספר לכלכלה וניהול בוגר
המכון לחינוך גופני, ספורט ונוער
המכון לאלקטרוניקה רדיו וטכנולוגיות מידע
המרכז החינוכי והמדעי המתמחה של האוניברסיטה הפדרלית (UrFU Lyceum)
האוניברסיטה הפדרלית באורל היא אחד ממרכזי המחקר והחינוך הגדולים ברוסיה.
מספר הסטודנטים במשרה מלאה שלומדים ב-UrFU עולה על 35,000 (נכון למרץ 2019).
הם מגיעים מ-75 מדינות בעולם והם נלמדים על ידי למעלה מ־4,200 חברי סגל.
424 תוכניות חינוך ניתנות על ידי 13 מכונים וכוללות קורסים במדעי הטבע, הנדסה, מדעי החברה, מדעי הרוח, כלכלה וניהול.
יותר מ-360,000 איש סיימו את לימודיהם באוניברסיטה הפדרלית באורל במהלך השנים.
מאז 2008 האוניברסיטה נושאת את שמו של בוריס ילצין - בוגר שנת 1955, שנבחר לנשיא הראשון של רוסיה העצמאית בשנת 1991.
במהלך שנה אקדמית משתתפים באוניברסיטה למעלה מ-20 משלחות בינלאומיות.
ביניהם - שגרירי ארצות הברית, צרפת, בריטניה, שוודיה, הרפובליקה של דרום אפריקה, מונגוליה ואחרים.
הסטודנטים הבינלאומיים הראשונים הגיעו לאוניברסיטת אוראל בשנות הארבעים.
במהלך כמעט מאה שנה לתולדות האוניברסיטה ייצרה למעלה מ-2,500 מומחים מאירופה, אסיה ואפריקה.
החל ממרץ 2019 לומדים כ־3,100 סטודנטים זרים.
מתקני הספורט מאפשרים ליותר משלושים קבוצות להתאמן ולהתמודד.
האוניברסיטה מארחת מספר פסטיבלים פופולריים, ביניהם אחד מפסטיבלי הסטודנטים הוותיקים ביותר ברוסיה, "Vesna UPI" (שמשמעותו, "האביב הפוליטכני באורל"), שנערך מאז שנת 1956, ופסטיבל הסרטים הוינאי למוזיקה.
אחת הפעילות החשובות הוא שילוב האוניברסיטה הפדרלית של אוראל בסביבת המחקר והחינוך הבינלאומית.
האוניברסיטה משתתפת בפרויקטים חינוכיים (מטעם ארגון שנחאי לשיתוף פעולה, האיחוד האירופי, אונסק"ו וארגון BRICS).
האוניברסיטה מהווה שותף מרכזי באזור אוראל לאוניברסיטאות זרות, ארגונים בינלאומיים, חברות זרות ותאגידים.
מספר הסטודנטים הזרים, הבוגרים, המחקרים והמרצים גדל ללא הרף.
במסגרת הסכמי מסגרת, האוניברסיטה עובדת עם מובילי השוק ברוסיה ובמדינות אחרות.
תחומי מפתח במחקר מדעי באוניברסיטה הם:
הנדסת חשמל: פיתוח עקרונות מדעיים של מדיניות אנרגיה ומנגנונים למימושם בתנאי כלכלת שוק, הבעיה הבסיסית של יצירת אנרגיה בטוחה ונקיה (כולל אנרגיה גרעינית ואיחוי היתוך), תהליכי המרת אנרגיה לא קונבנציונליים, מחקר בעיות בסיסיות של שימור אנרגיה ויעילות שימוש בדלק.
מטאלורגיה: פיתוח תהליכים חוסכי משאבים וידידותיים לסביבה תוך עיבוד מורכב של עפרות ופסולת שלה, יצירת חומרים מתכתיים חדשים עם התכונות הרצויות.
טכנולוגיות תקשורת: פיתוח רשתות ומערכות מידע וטלקומוניקציה משולבות, התאוריה המתמטית של זיהוי תבניות.
מתמטיקה ומכניקה: תורת השליטה ומשחקים דיפרנציאליים, תאוריה של מערכות אלגבריות ויישומיה על מערכות מחשב, תורת הפונקציות והמפעילים, הבעיה הבסיסית בבניית מערכות של תכנון אוטומטי, שיטות מתמטיות למחקר של מערכות בקרה בתהליכים לא ליניארים, דיגום מתמטי ברפואה.
כימיה ומדע חומרים: תאוריה של קשרים כימיים, קינטיקה ומנגנונים של תגובות כימיות, כימיה של מצב מוצק, כימיה של אלמנטים רדיואקטיביים, פיזיקו-כימיה של פולימרים, פיתוח שיטות לסינתזה מכוונת של מולקולות אורגניות מורכבות על מנת להשיג פעילה פיזיולוגית.
חומרים בעלי השפעה סלקטיבית, פיתוח יסודות הקטליזה ויצירת זרזים ומערכות קטליטיות הטרוגניות, הומוגניות ואנזימטיות יעילות וסלקטיביות במיוחד, יצירת מקורות לזרם כימי, יצירת קרמיקה מבנית וחומרי סיליקט עם משיכות מספקת על בסיס תחמוצות, ניטרידים, קרבידים, אוקסיקרבונטרידים.
ביולוגיה: אקולוגיה ואבולוציה, אקולוגיה של בעלי חיים, חיזוי והערכה סביבתית, פיזיולוגיה של צמחים ומחקרי פוטוסינתזה, בוטניקה תעשייתית, אורניתולוגיה.
פילוסופיה וסוציולוגיה: תולדות הפילוסופיה, אנתרופולוגיה פילוסופית, אפיסטמולוגיה, אסתטיקה, פילוסופיה חברתית, סוציולוגיה של הפרט.
היסטוריה ואתנוגרפיה: מחקר של מקורות, ארכאולוגיה והיסטוריה חברתית של תקופת ביזנטיון, ארכאולוגיה של אוראל וסיביר ואתנוגרפיה, ארכיאוגרפיה בסיבירי והרי אורל; היסטוריה חברתית של אורל וסיביר, תאוריה והיסטוריה של יחסים בינלאומיים.
פילולוגיה: אונומסטיקה, לקסיקולוגיה וניב ולקסיקוגרפיה, סמנטיקה לקסיקלית, בלשנות וסגנונות, פולקלור וספרות אוראל וסיביר, ספרות קלאסית ומודרנית רוסית, סגנונות ספרותיים, תאוריה והיסטוריה בעיתונות.
כלכלה: כלכלה אזורית, תחרות והיבטים מוסדיים של צמיחה כלכלית, השקעות זרות והעברת טכנולוגיה בינלאומית, ממשל תאגידי, היסטוריה כלכלית והיסטוריה של מחשבה כלכלית, שיטות מתמטיות בכלכלה.
אגודת בוגרי האוניברסיטה הפדרלית של אורל הוקמה באוקטובר 2012. בשנים 2012–2013 הקימה האוניברסיטה משרדי אגודת הבוגרים במונגוליה וערים רוסיות כמו מוסקבה, ניז'ני טאגיל, קמנסק-אורלסקי ונויאברסק; היא מאפשרת לבוגרים המתגוררים ועובדים במדינות ובערים אלה לשמור על קשר עם האוניברסיטה.
כמו כן היא מתכננת להקים משרדים בקזחסטן, קירגיזסטן, ישראל וגרמניה.
האוניברסיטה הפדרלית אורל מחזיקה כיום במקומות הבאים בדירוג הלאומי והעולמי:
דורג 701–800 בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות עולמיות, 2018
מקום 11 מבין האוניברסיטאות הרוסיות (דירוג וובומטרי של האוניברסיטאות העולמיות), 2019
מקום 14–15 בדירוג האוניברסיטאות הלאומיות על ידי סוכנות הדירוג אינטרפקס;
מקום 58 מבין האוניברסיטאות של מדינות BRICS (דירוג האוניברסיטה העולמית של QS: BRICS), 2019;
הסרט הקצר "מוקדש לצעירים", הכולל את בוגרי האוניברסיטה הפדרלית באורל במתן ייעוץ לתלמידים הנוכחיים, זכה בפרס "הווידאו היצירתי ביותר של מוסד תאגידי" וקיבל את פרס QS-Apple Creative Idol.
התחרות נערכה ב-17 בנובמבר 2011, בכנס השביעי למנהיגים מקצועיים של בכנס החינוך והתצוגה של אסיה פסיפיק שהתקיים במנילה (הפיליפינים), ואורגנה על ידי Quacquarelli Symonds.
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית היא אוניברסיטת מחקר ציבורית אוסטרלית, שנוסדה בשנת 1911 וממוקמת בעיר פרת', בירת מדינת אוסטרליה המערבית.
הקמפוס הראשי ממוקם בפרוור העיר פרת' ו קטנים ממוקמים בקלרמונט ובעיר אלבני.
האוניברסיטה היא השישית בותיקותה באוסטרליה והראשונה שנוסדה באוסטרליה המערבית.
האוניברסיטה כוללת ארבע פקולטות ושני בתי ספר עצמאיים, שש ספריות ואוספים מיוחדים.
אסטרטגיית האוניברסיטה מוגדרת בתוכנית החזון "אוניברסיטת אוסטרליה המערבית 2030" והוא ממוקד בהיבטים הבאים; חינוך, מחקר וחדשנות, סביבה וקיימות, אנשים ותרבות, שותפויות ומעורבות גלובלית.
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית הוקמה בשנת 1911 כאוניברסיטה הראשונה של מדינת אוסטרליה המערבית והייתה גם האוניברסיטה החופשית הראשונה באימפריה הבריטית, שקידמה באופן פעיל גישה שוויונית להשכלה על-תיכונית עבור כל המעמדות החברתיים.
האוניברסיטה הוקמה בעיקר בזכות יוזמתו של סר ג'ון וינטרופ האקט , שהיה בעל חזון ותשוקה לספק אוניברסיטה למדינת אוסטרליה המערבית.
הוא היה הבעלים והעורך של עיתון מדינת אוסטרליה המערבית במאה ה-19, פוליטיקאי ונשיאה הראשון של האוניברסיטה.
מייסד האוניברסיטה הוריש יותר מ־425,000 ליש"ט (שווה ערך ליותר מ-32 מיליון דולר, נכון לסוף העשור השני של המאה ה-21) לאוניברסיטה.
בתחילת המאה ה-20, אוכלוסיית פרת' מנתה רק 121,000 וכלכלתה הסתמכה בעיקר על תעשיות חקלאיות, רועי צאן וכרייה.
כדי לסייע בפיתוח הכלכלה החלוצית של מערב אוסטרליה, הייתה הסכמה שהמוסד החדש יספק לא רק חינוך על-יסודי, אלא שהוא יהיה גם בעל אופי מעשי.
כתוצאה מכך, המינויים המקצועיים המייסדים היו בחקלאות, כרייה והנדסה, גאולוגיה, מתמטיקה ופיזיקה, כימיה, היסטוריה וכלכלה, ביולוגיה ואנגלית.
אלה היו מאוזנים במידה מסוימת על ידי מינוי מרצים לקלאסיקה והיסטוריה עתיקה, צרפתית, גרמנית, פסיכולוגיה נפשית ומוסרית ווטרינריה.
על 12 התפקידים הללו היו שלוש פקולטות - הנדסה, מדע ואמנויות.
בשנת 1913 פתחה האוניברסיטה את דלתותיה ל-184 סטודנטים.
הם למדו בבניינים עם קירות עץ וגגות ברזל גלי באתר זמני ברחוב ארווין, שנכון לתחילת המאה ה-21 הוא מרכז עסקים ראשי של פרת'.
הפיקוח על האוניברסיטה נעשה על ידי סנאט בן 18 חברים, וסגן נשיא שמונה על בסיס סבב בין הפרופסורים.
אגודת הסטודנטים הוקמה גם כן כחלק מחוק אוניברסיטת אוסטרליה המערבית משנת 1911 כגוף עצמאי ואוטונומי.
בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סטודנטים ואנשי צוות רבים התנדבו לשירות צבאי והכלכלה המקומית נפגעה קשה, והשפיעה על יכולתה לממן את האוניברסיטה.
אדוארד סידני סימפסון (1875–1939) נחשב לסטודנט הראשון שסיים תואר ראשון באוניברסיטת אוסטרליה המערבית והראשון שקיבל דוקטורט למדע בשנת 1919 (מינרלוגיה וגיאוכימיה).
לאחר סיום המלחמה התפתחה האוניברסיבה במהירות.
היוצא מן הכלל היה הפרדת החקלאות ממדע ליצירת סגל חדש בשנת 1936.
לאחר מלחמת העולם השנייה, האוניברסיטה החלה לצבור תאוצה עם מספר הסטודנטים שהגיע ל־1000 וזאת בזכות כלכלה פורחת, גידול דמוגרפי, עלייה בביקוש להשכלה אוניברסיטאית וההנעה לשיפור רמת החיים.
להשגת הפיתוח התעשייתי הנדרש, הממשלה הפדרלית, קיבלה על עצמה את האחריות למימון כל האוניברסיטאות.
מספר הסטודנטים גדל ל-2000 בשנת 1956 וכמעט הוכפל ל-3800 בשנת 1962, כולל 166 הרשמות ללימודי תואר שני ו-99 לדוקטורטים.
עם יותר סטודנטים נרשמה עלייה דרמטית בסגל האקדמי, וזינקה מ־91 בשנת 1953 ל־247 בשנת 1966. ארבע פקולטות נוספות נוצרו עד שנת 1956, מה שהביא את הסכום לתשע.
בנוסף לאמנויות, משפטים, הנדסה, חקלאות ומדעים: חינוך נפרד מאמנויות בשנת 1947, כלכלה התפצלה מאמנויות בשנת 1954, הפקולטה לרפואת שיניים הוקמה בשנת 1946 והפקולטה לרפואה נוסדה בשנת 1956. במהלך שנות ה-60 וה-70 קמו מוסדות על-תיכונים נוספים במדינה ולכן האוניברסיטה כבר לא הייתה המספק היחיד של השכלה גבוהה באוסטרליה המערבית.
בשנת 1975, מספר הסטודנטים גדל ל-10,195. בשנת 1973, קמה לאוניברסיטה מתחרה חדשה במדינה, בשם אוניברסיטת מורדוק שחלקה במימון הפדרלי.
כתוצאה מכך, האוניברסיטה החלה להיות ממוקדת יותר ביעדיה ובסדרי העדיפויות שלה ממה שהייתה בעבר.
בשנת 2012 שונה מתכונת הלימודים במוסד עם כניסת מבנה לימודים חדש.
המודל של לימודי תואר ראשון רחב ואחריו הסמכה מקצועית לתארים מתקדמים תואם את האוניברסיטאות המובילות ברחבי העולם ונועד להסמיך בוגרים, כמו גם לספק אפשרויות כניסה מרובות למגוון רחב של סטודנטים.
בשנת 2013 האוניברסיטה חגגה 100 שנים להיווסדה.
האירוע הפגיש את סגל האוניברסיטה וסטודנטים, בעבר ובהווה, והקהילה הרחבה יותר בקמפוס לחגוג 100 שנות הישגים.
כחלק מחגיגות אלה פורסם מחקר מפורט על תולדות האוניברסיטה: חפשו חוכמה, מאה שנות היסטוריה של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית, בעריכת היסטוריון האוניברסיטה, ג'ני גרגורי.
ביבשת אוסטרליה, האוניברסיטה חברה מייסדת בקבוצת השמונה, חברה בארגון אוניברסיטאות אוסטרליה , שייכת לקבוצה הלא רשמית בעלת הכינוי "אוניברסיטאות אבן החול' ושותפה בחברה הפרטית "אסטרונומי אוסטרליה" שהיא מוסד ללא כוונת רווח שחבריה כוללים אוניברסיטאות אוסטרליות וארגוני מחקר עם יכולת מחקר משמעותית באסטרונומיה.
האוניברסיטה שותפה במספר קונסורציומים ורשתות בינלאומיות רשמיות.היא חברה ברשת אוניברסיטאות מטאריקי ושותפה ומעורבת במספר אסטרטגיות אזוריות.
התקשרויות אלו מבססות את עמדתה של האוניברסיטה כמובילה עולמית בתחום החינוך והמחקר המשפיע וממנפת מערכות יחסים באזור האוקיינוס ההודי ובעולם.
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית חברה מייסדת ברשת אוניברסיטאות אוסטרליה אפריקה המחברת בין חוקרים אנשי אקדמיה וסטודנטים משתי היבשות כדי להתמודד עם אתגרים משותפים.
הרשת כוללת עשר אוניברסיטאות מאוסטרליה ושתים עשרה אוניברסיטאות מאפריקה (נכון לשנת 2020).
היא חברה בקונסורציום אוניברסיטאות אוסטרליה המערבית ומזרח ג'אווה .
השותפות ממנפת את נקודות החוזק המשולבות של חמש האוניברסיטאות במדינת אוסטרליה המערבית כדי להגביר מחקר איכותי, ניידות סטודנטים, חינוך והכשרה ברחבי מדינות במזרח ג'אווה.
האוניברסיטה חברה באיגוד מוסדות דרום מזרח אסיה להשכלה גבוהה שהוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1956 בבנגקוק.
מטרתו לסייע למוסדות החברים לחזק את עצמם באמצעות שיתוף פעולה הדדי להשגת הישגים בהוראה, במחקר ובשירות הציבורי, ובכך לתרום למדינותיהם ומעבר להם.
בנוסף לכך, האוניברסיטה חברה במרכז ומכון לשיתופי פעולה אזוריים:
מרכז אוסטרליה-אינדונזיה היא יוזמת מחקר דו-צדדית שהוקמה על ידי אוניברסיטאות מובילות, ממשלות והתעשייה בשנת 2014. המרכז כולל תאגיד של אחד עשר שותפים מהאקדמיה; ארבעה מוסדות אקדמיים מאוסטרליה ושבעה מוסדות אקדמיים מאינדונזיה.
משימת המרכז היא לקדם קשרים בין אנשים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, החינוך והחדשנות.
מכון אוסטרליה הודו הוא מרכז אוסטרלי בכיר שנוסד בשנת 2008 והמוקדש לחקר הודו והקשר הדו-צדדי בין שתי המדינות.
סניף המרכז באוניברסיטה מיועד לתמוך בחזון האוניברסיטה להפוך למרכז המוביל למחקר העוסק בהודו בת זמננו מחוץ לתת היבשת ולעשות זאת באמצעות בניית יכולת אוסטרליה למחקר הקשור בהודו העוסק באתגרים חברתיים, פוליטיים וסביבתיים מרכזיים.
התחומים בחקלאות ויערנות, אנטומיה ופסיכולוגיה, הנדסת מיכרות ומינרלים, הנדסה אזרחית ומבנים, מדעי כדור הארץ והים ונושאים הקשורים לספורט, דורגו ב-50 המקומות העליונים על פי הדירוג העולמי של QS 2024 בהתאם ל'דירוג האוניברסיטה העולמית של QS לפי תחומי דעת'.
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית הוקמה ונשלטת על ידי חוק 1911. הסנאט שמורכב מעשרים ואחד חברים, הוא הגוף המנהל של האוניברסיטה, המוסמך לחוקק תקנות וחוקים עיקריים כמפורט בתקנון של האוניברסיטה.
ועדות קבועות של הסנאט מתכנסות בקביעות וממליצות לסנאט בנושאים רלוונטיים.
נשיא האוניברסיטה נבחר על ידי הסנאט בהתאם להוראות חוק האוניברסיטה, הנהלים ופקודות הסנאט הקבועות.
הוועדה האקדמית היא הגוף האקדמי הראשי באוניברסיטה, חוקתה, חברותה ותנאי ההתייחסות שלה נקבעים בחוק מס' 19 ובתקנות שהתקבלו על פי חוק זה.
היא מאצילה סמכויות לרוב עסקיה למועצה האקדמית.
ישנן ארבע פקולטות, שכל אחת מהן מורכבת מקבוצות של בתי ספר.
דיקני ההנהלה אחראים לסגן המשנה למנכ"ל הפקולטות שלהם וראשי בתי הספר מנהלים את בתי הספר בפקולטה.
לדיקנים המנהלים הממונים תפקידים מנהליים של הפקולטה המכסים מחקר, הוראה, מבנים אקדמיים ותהליכים אקדמיים, וכן סמכויות שהוקצו מסגן הנשיא לנהל את משאבי האוניברסיטה וליישם את תוכניות הפקולטות, מדיניות אוניברסיטאית וקביעת סדרי עדיפויות.
מבנה הניהול של האוניברסיטה קובע את המערכת שבאמצעותה מדווחים החטיבות השונות בתוך עצמן ואילו חברי ההנהלה מדווחים על הדיקנים, הדירקטורים והסמנכ"לים.
שינויים שבוצעו במבנה הניהול בשנת 2013, משקפים התמקדות חדה יותר בתחומי התוכניות האקדמיות והאסטרטגיה הבינלאומית.
הפרוור של קרולי, נמצא קרוב למרכז העסקים הראשי בפרת' והוא בית הקמפוס הראשי של אוניברסיטת אוסטרליה המערבית.
בנוסף, יש שני מרכזי לוויין קטנים; קלרמונט ומרכז אלבני.
הקמפוס הראשי, ממוקם ליד נהר סוואן בקרולי , פרוור של פרת', פרוס על שטח של 650 דונם ונמצא במרחק של 5 ק"מ ממרכז העסקים הראשי בפרת'.
הקמפוס עובר תנופת פיתוח, הרחבה ובניית מבנים ייעודיים (במהלך העשור השני והשלישי של המאה ה-21).
הפרויקטים יכולים לנוע בין מעונות סטודנטים, מתקנים אקדמיים להוראה ומחקר או מנהליים בקמפוס, ועד מתקנים לקהילה הרחבה יותר שפותחו באזורים אחרים במטרופולין פרת' או בפרוורים.
כל עשר שנים מכינה האוניברסיטה תוכנית קמפוס המספקת לממשלת המדינה ולקהילה מידע על כוונות התכנון של האוניברסיטה לקמפוס קרולי.