tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ארבעת החברים שמרו כל התקופה על קשר, והחלו לנגן יחד מחדש בשנת 2001. ג'סי קרמייקל עבר מגיטרה לקלידים, ועל כן צורף ללהקה ג'יימס ולנטיין, כנגן הגיטרה.
בתחילת דרכם ניגנה הלהקה בלוס אנג'לס וניו-יורק.
"במשך הזמן בין עסקי הקלטותינו שהיתי זמן רב בניו-יורק ושם נחשפתי לסגנון מוזיקה עירוני ולתרבות ההיפ-הופ בדרך שמעולם לא קרתה לי בלוס אנג'לס.
דבר זה הפנה אותי לחלוטין לסגנון מוזיקה שונה אשר השפיע על כתיבת השירים שלי".
לאחר צירופו של ולנטיין, שינו החמישה את שם הלהקה ל"מארון 5".
הלהקה חתמה על חוזה הקלטות עולמי ב-, והחלה לבסס עצמה בתעשיית המוזיקה האמריקנית.
ביוני 2002 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "Songs About Jane".
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Harder to Breathe", שנכנס ל-TOP 20 בארצות הברית ובבריטניה.
מכירות האלבום הלכו והתעצמו במשך הזמן, כשהאלבום הגיע למקום השישי במצעד האלבומים האמריקני.
הפריצה הגיעה בעקבות יציאתו לרדיו ולחנויות של הסינגל השני, "This Love", אשר נכנס ל-TOP 5 בארצות הברית ובבריטניה ובמדינות רבות נוספות, והיה ללהיט גדול ב-MTV.
לאחר מכן הגיע הלהיטים "She Will Be Loved" אשר ביססו את מעמדם החדש כמיינסטרים.
בפברואר 2005 זכתה הלהקה בפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה ושנה אחר כך זכו בפרס גראמי נוסף בקטגוריית 'דואט או להקת השנה בפופ'.
לאחר מספר שנים של סיורי הלהקה, המתופף ריאן דאסיק החל לסבול מכאבים בכתף כתוצאה מפגיעת ספורט ישנה.
אחרי כמה סיבובי הופעות בהם מתופפים אחרים החליפו את המקום שלו, דאסיק עזב רשמית את מארון 5 בספטמבר 2006 ומאט פליין הוכנס ללהקה בתפקיד המתופף.
אלבומם השני, "It Won't Be Soon Before Long", יצא לחנויות ברחבי העולם ב-22 במאי 2007, והגיע היישר למקום הראשון בארצות הברית, עם מכירות של 429,484 עותקים בשבוע הראשון.
הסינגל הראשון מתוכו, "Makes Me Wonder", יצא ב-27 במרץ והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד האמריקני, ובכך גם קבע שיא, כשעלה במצעד מהמקום ה-64 היישר למקום הראשון.
הסינגל הגיע למקום הראשון בעוד 11 מדינות, וביניהן בישראל במצעד הלהיטים הרשמי של גלגלצ.
הסינגל השני "Wake Up Call" זכה גם הוא להצלחה.
הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Won't Go Home Without You" יצא בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים בישראל.
סינגל רביעי לאלבום נקרא "If I Never See Your Face Again" ובסינגל זה השתתפה הזמרת ריהאנה, ואף הוא זכה להצלחה והגיע למקום ה-3 בישראל.
סינגל חמישי לאלבום נקרא "Goodnight Goodnight" ואף על פי שלשיר זה יצא קליפ הוא לא הופץ ברשתות ערוצי המוזיקה בעולם.
הלהקה נבחרה פעמיים ללהקת השנה בישראל בשנים 2004 ו-2007, ולפריצת השנה בשנת 2004.
הסינגלים "This Love" ו-"She Will Be Loved" הגיעו למקום השני ולמקום הרביעי (בהתאמה) במצעד השירים השנתי של שנת 2004. הסינגלים "Makes Me Wonder" ,"Wake Up Call" ו-"Won't Go Home Without You" הגיעו למקום ה-16, 24 ו-21 (בהתאמה) במצעדי השירים השנתיים של שנת 2007 ו-2008.
אדם לוין, סולן הלהקה, ציין שהוא מאמין שהלהקה הגיעה לשיאה ויכולה להוציא עוד אלבום לפני הפירוק.
הוא הסביר: "בסופו של דבר אני רוצה להתמקד בלהיות בן אדם שונה לגמרי כי אני לא יודע אם אני רוצה לעשות את זה בגיל ארבעים, חמישים ומעבר, כמו הרולינג סטונס".
האלבום השלישי של הלהקה, Hands All Over, יצא ב-21 בספטמבר 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Misery" יצא לאור ב-22 ביוני 2010, השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד.
הסינגל השני, "Give a Little More" יצא לאור ב-12 באוקטובר 2010 והגיע למקום העשירי בבילבורד.
הסינגל השלישי, "Never Gonna Leave This Bed" יצא ב-5 בפברואר 2011 והגיע למקום השישי במצעד של הבילבורד.
בסוף שנת 2011, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ, הגיע השיר "Never Gonna Leave This Bed" למקום ה-33.
ב-2011 הקליטה הלהקה שיר ביחד עם הזמרת רוזי קריין לפסקול של הסרט משחקי הרעב.
השיר נקרא "Come Away To The Water" ויצא לאור ב-20 במרץ 2012.
במרץ 2011, הלהקה השתתפה בפרויקט ראשון מסוגו של חברת קוקה-קולה בו הם היו סגורים באולפן 24 שעות, ביחד עם המוזיקאי PJ מורטון.
בו היו להם 24 שעות לכתוב שיר מקורי משלהם.
במשך 24 שעות יכלו המעריצים לראות אותם בשידור חי באתר של קוקה-קולה מתחילת תהליך כתיבת השיר והקלטתו ועד סיום 24 השעות, כשהם השמיעו את היצירה הגמורה.
השיר, "Is Anybody Out There", יצא לאור באתר קוקה-קולה לאחר מספר ימים להורדה בחינם.
מאז, המשיך PJ מורטון לנגן עם הלהקה בהופעות.
במשך 24 השעות יכלו המעריצים להביע את דעתם ולהשתתף בתהליך באמצעות הטוויטר.
ביוני 2011, הוציאה לאור הלהקה סינגל בשיתוף עם הזמרת כריסטינה אגילרה שנקרא "Moves Like Jagger".
הסינגל הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד האייטיונס.
הם הופיעו איתו לראשונה על במת הריאליטי The Voice, בה לוין ואגילרה משמשים כמנטורים.
השיר צורף לאלבום Hands All Over בהפצתו השנייה ב-2011. בסוף שנת 2011, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ, הגיע השיר "Moves Like Jagger" למקום הרביעי.
ב-20 בנובמבר 2011 זכתה הלהקה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית בפרס 'הלהקה הטובה ביותר'.
בנוסף, הופיעה הלהקה באותו הטקס עם הלהיט "Moves Like Jagger" ביחד עם כריסטינה אגילרה, ולוין הופיע בנפרד עם השיר "Stereo Hearts" עם להקת ג'ים קלאס הירוז.
ב-11 בינואר 2012, זכתה הלהקה בטקס פרסי ה-People choice בקטגוריה "הלהקה האהובה".
למרות הצהרותיה של הלהקה על פירוק אחרי האלבום השלישי, ב-8 בספטמבר 2011, הצהיר קלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, כי הלהקה צפויה להתחיל בהקלטת האלבום הרביעי שלהם בתוך שנה.
ב-2012, לאחר תלונות מצד מעריצים על כך שקלידן הלהקה, ג'סי קרמייקל, לא נראה מופיע איתם בהופעות, וכן לא הגיע איתם לטקסים האחרונים, פרסמה הלהקה הודעה בה הוכרז שקלידן הלהקה ג'סי עזב זמנית לטובת המשך לימודי מוזיקה ויחזור לנגן עם הלהקה בהמשך.
ב-26 במרץ 2012 הודיעה הלהקה ששם האלבום החדש יהיה "Overexposed", ושייצא ב-26 ביוני 2012. ב-16 באפריל 2012 הופיעה הלהקה על במת התוכנית The Voice עם הסינגל הראשון מהאלבום,"Payphone" בשיתוף עם הראפר ויז קאליפה.
ב-17 באפריל הסינגל יצא לאור באופן רשמי.
הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד גלגלצ ולמקום ה-18 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ.
ב-19 ביוני 2012 יצא לאור הסינגל השני מתוך האלבום, "One More Night".
השיר זכה להצלחה בישראל ונשאר מספר שבועות במקום הראשון במצעד גלגלצ.
במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ הגיע השיר למקום העשירי, בנוסף, הלהקה הוכרזה כ"הרכב השנה" לשנת 2012. הסינגל השלישי מהאלבום, Daylight, יצא לאור בתאריך 27 בנובמבר 2012.
ב-14 במאי 2013 יצא לאור הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "Love Somebody".
יום לאחר מכן יצא לאור הקליפ לשיר.
ב-18 במאי 2014, הודיעה הלהקה כי אלבום האולפן החמישי שלה, V יצא לאור ב-2 בספטמבר באותה השנה, בחסות חברת התקליטים, אינטרסקופ רקורדס.
הסינגל הראשון מהאלבום "Maps" יצא לאור ב-16 ביוני 2014. באוגוסט 2014 הוציאו את הסינגל "Animals", ובינואר 2015 הוציאו את הסינגל "Sugar".
במאי 2015 הוציאו את הסינגל "This Summer".
ב-11 באוקטובר 2016, הוציאה הלהקה את הסינגל "Don't Wanna Know" בשיתוף עם הראפר קנדריק לאמאר.
בינואר 2017, הכריז לוין כי הלהקה עובדת על אלבום שישי.
בפברואר של אותה השנה יצא הסינגל "Cold" בשיתוף עם הראפר פיוצ'ר, ובאוגוסט יצא הסינגל המוביל מתוך האלבום, "What Lovers Do", בשיתוף עם הזמרת סיזה.
ב-6 באוקטובר, הלהקה הוציאה הסינגל השיווקי "Help Me Out" בשיתוף עם ג'וליה מייקלס.
ב-3 בנובמבר 2017 יצא האלבום Red Pills Blues באופן רשמי, אשר הגיע למקום השני במצעד בילבורד 200. בינואר 2018, הוציאה הלהקה סינגל נוסף מתוכו ושמו "Wait".
ב-30 במאי 2018 הוציאה הלהקה את הסינגל "Girls Like You" יחד עם הראפרית קארדי בי, אשר הגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים של בילבורד הוט 100. מיד לאחר צאת השיר יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בינלאומי שארך למעלה משנה, בו אירחו זמרים כדוגמת ג'וליה מייקלס וסיגריד.
ביוני של אותה השנה, שיתפה הלהקה פעולה עם חברת הרכבים יונדאי לפרסומת, במסגרתה ביצעו גרסת כיסוי לשירו של בוב מארלי, "Three Little birds".
בינואר 2019, חברי הלהקה אדם לוין וג'סי קרמייקל שיתפו פעולה עם חבר להקת פרל ג'אם, סטון גוסארד, לביצוע של השיר "Seasons" של כריס קורנל, כחלק ממופע מחווה לזכרו ושמו "I Am the Highway: A Tribute to Chris Cornell".
בפברואר של אותה השנה הופיעו על בימת הסופרבול, יחד עם הראפרים ביג בוי וטרביס סקוט.
ב-20 בספטמבר 2019, הוציאה הלהקה את הסינגל "Memories", אשר הגיע למקום השני במצעד הלהיטים של בילבורד הוט 100.
בפברואר 2020, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אך עקב מגפת הקורונה נדחה הסבב למועדים חדשים בשנת 2021. ביוני 2020, הוכרז כי מתוכנן לצאת סרט דוקומנטרי על הלהקה.
ביוני 2020, בסיסט הלהקה מייקל מאדן נעצר בלוס אנג'לס עקב חשדות לאלימות במשפחה.
מספר ימים לאחר מכן פרש מהלהקה.
ב-24 ביולי, הוציאה הלהקה את הסינגל "Nobody's Love".
ב-3 במרץ 2021, הוציאה הלהקה את הסינגל "Beautiful Mistakes", בשיתוף עם הראפרית מייגן די סטליון.
ב-11 ביוני, יצא אלבום האולפן השביעי, Jordi, על שמו של מפיק הלהקה ג'ורדן פלדשטיין, שהלך לעולמו בנסיבות טראגיות בשנת 2017. האלבום מכיל את ארבעת הסינגלים "Nobody's Love" ,"Beautiful Mistakes", "Memories" ו-"Lost".
הלהקה הגיעה לשתי הופעות בישראל, ב-9 וב-10 במאי 2022, במסגרת סיבוב הופעות ראשון במזרח התיכון.
הלהקה מכרה מעל 110 אלף כרטיסים, שבירת שיא של מכירת כרטיסים למופע אי פעם בישראל.
באפריל 2025 אדם לוין אישר בתוכנית "The Tonight Show" שהלהקה עומדת להוציא מוזיקה חדשה במהלך השנה וכי צפוי לצאת סינגל בסוף חודש אפריל בנוסף לאלבום המתוכנן לצאת בקיץ.
סיבוב הופעות יתחיל בסתיו, גם הוא ללא תאריך ספציפי.
במאי 2025 יצא הסינגל "Priceless".
ביוני 2025 דווח ששמו של האלבום הוא Love Is Like והוא צפוי לצאת ב-15 באוגוסט 2025 דרך חברת התקליטים אינטרסקופ.
מארוסי היא קבוצת כדורסל יוונית מהפרוור מארוסי בצפון העיר אתונה, המתמודדת בליגת העל היוונית בכדורסל.
מועדון הכדורסל של מארוסי מהווה את מחלקת הכדורסל של אחד ממועדוני הספורט הוותיקים ביוון, שנוסד בשנת 1896. מועדון הכדורסל עצמו נוסד בשנת 1950 וממוקם במארוסי, פרוור צפוני של אתונה.
מארוסי הייתה אחת מקבוצות הכדורסל הראשונות שהשתתפו בליגת העל היוונית ואף השתתפה בגביעי אירופה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בשנות ה-80 איבדה הקבוצה את מקומה בליגת העל היוונית ושיחקה בליגות נמוכות יותר.
רק בשנת 1999 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל.
שנת הייתה שנת הפריצה של מארוסי, כאשר זכתה בגביע ספורטה ובכך הפכה למועדון היווני השישי שזוכה בתואר אירופי לאחר שגברה על אלאן שאלון מצרפת בגמר בתוצאה 74–72.
בשנת 2002 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הגביע היווני בכדורסל, אך הפסידה לאולימפיאקוס 66–74.
בשנת 2004 העפילה מארוסי לראשונה לגמר הפלייאוף של הליגה היוונית, אך הפסידה 0–3 לפנאתינאיקוס.
באותה שנה העפילה מארוסי לגמר של היורופליג והפסידה לאוניקס קאזאן 63–87.
ב- סיימה מארוסי במקום השני בתום משחקי הליגה הסדירה אחרי פנאתינאיקוס אתונה.
באותה עונה הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב, בו הודחה בידי מקדוניקוס.
כעבור שנה העפילה מארוסי בפעם השנייה לגמר הגביע היווני, אך הפסידה לפנאתינאיקוס 57–68.
ב-2008 סיימה מארוסי במקום השישי בתום משחקי הליגה הסדירה, אך הצליחה בכל זאת להעפיל לחצי גמר הפלייאוף.
מארוסי הודחה בשלב זה ולאחר מכן הפסידה 2–3 לפאניוניוס בסדרה על המקום השלישי ובכך החמיצה הזדמנות להתמודד לראשונה ביורוליג, ובמקום זאת הבטיחה את מקומה ביורוקאפ.
בעונת סיימה מארוסי במקום השלישי לאחר שניצחה את אריס סלוניקי 3–2 על אף היעדר יתרון ביתיות, ובכך העפילה לראשונה בתולדותיה ליורוליג.
בעונה זו הגיעה הקבוצה לשלב הבתים השני ביורוקאפ.
כבר בעונת הבכורה שלה ביורוליג, ב-, העפילה הקבוצה לטופ 16 לאחר ניצחון על מכבי תל אביב.
באותה עונה שוב סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה היוונית לאחר שהפסידה לאולימפיאקוס בחצי הגמר אך גברה על פאנליניוס בסדרה על המקום השלישי.
הקבוצה שוב העפילה ליורוליג, אך בעקבות קשיים כלכליים לא השתתפה לבסוף ובסיום עונת 2011/12 ירדה לליגה השלישית החצי-מקצועית לאחר שסיימה את העונה הסדירה עם ניצחון אחד בלבד.
לקראת עונת 2015/16 ירדה הקבוצה לליגה הרביעית החובבנית.
בעונת 2016/17 חזרה מארוסי לליגה השלישית וכעבור עונה עלתה לליגה השנייה.
המגרש הביתי של מארוסי בליגה היוונית הוא אולם הכדורסל של אגיוס תומאס, אולם המכיל 2,500 מקומות בלבד.
את משחקיה באירופה מארוסי מארחת בהיכל האולימפי של אתונה המכיל 19,250 מקומות.
כמו כן, לעיתים מארוסי מארחת את משחקיה באירופה בהיכל השלום והאחווה.
מארוברה הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
מארוברה מצוי כ-10 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן.
הפרוור גובל מצפונו בסאות' קוג'י ורנדוויק, מדרומו במלבר ומטרוויל וממערב בפייג'ווד ואיסטגרדנס.
מארוברה הוא מהפרוורים הגדולים באזור הפרוורים המזרחיים, עם למעלה מ-20,000 איש הדרים בו (לשם השוואה, בווטסונס ביי פחות מאלף תושבים).
שם הפרוור נובע מהמילה האבוריג'ינית בעבור "מקום הרעם".
הנחלה הראשונה בפרוור ניתנה להמפרי מקוון (Humphrey McKeon) ב-1861, ומספר משפחות נוספות הצטרפו אליו בשנות השבעים של המאה ה-19. רוב תושבי הפרוור עסקו אז בעיבוד צמר גס.
הפרוור נותר שולי ומרוחק מתשומת לב הציבור עד שב-1898 הספינה התלת-תרנית הרוורד (Hereward) התרסקה אל חופיו.
הודות למשקלה של הספינה, שהייתה עשויה ברזל ושקלה מעל 1,513 טון, שרידיה נותרו במפרץ מארוברה למשך שנים, בטרם היא פונתה.
בתחילת המאה ה-20 היזם הרברט דדלי חילק את מארוברה לחלקות בנייה, ועסק בשתדלנות לבניית קו חשמלית שיוביל את התושבים לפרוור המרוחק.
כשהקו הוקם לבסוף בשנות העשרים, אדמה נוספת הופשרה למגורים.
למשך תשע שנים הופעל בפרוור מסלול מרוצים מוטורי, אך לאחר מספר רב של פציעות ומיתות בתאונות שונות, המסלול נסגר.
בשנת 2005 מארוברה הייתה אחד ממוקדי האלימות הקשים בפרעות קרונלה - סדרה של מעשי ונדליזם, תקיפה ואלימות בין בני נוער אוסטרלים ממוצא אירופאי ובני נוער אוסטרלים ממוצא מזרח-תיכוני (בעיקר לבנוני, יווני וסורי).
מארוברה הוא פרוור של מעמד הביניים, הכולל שכונות מגורים רבות ומספר מרכזי קניות ומרכזים מסחריים.
המרכז המסחרי הבולט בו הוא מארוברה ג'נקשן, שנבנה סביב הדדלי-אמפוריום (Dudley's Emporium), חנות הכלבו הראשונה של הפרוור, שנבנתה על ידי היזם שהקים אותו בפועל, הרברט דדלי.
חוף מארוברה נמתח לאורך ק"מ אחד, על שפת מפרצון מארוברה.
החוף הוא גורם משיכה בולט לפרוור, ומקיים בו תרבות גלישת גלים ענפה.
החוף הוכרז כחוף מורשת גלישה, השני לאחר חוף בל בוויקטוריה.
בחוף קיימים שני מועדוני גלישה והצלה, המשרתים את הגולשים במקום.
בפרוור מספר גנים ופארקים המשמשים את תושבי המקום, עם פינות מוצלות, מגרשי משחק ואזורים המוקדשים לרכיבת פעלולים באופניים וסקייטבורד.
בפרוור רוב נוצרי גדול, המקיים טקסיו במספר בארבע כנסיות עיקריות.
בנוסף, קיימים במקום מרכז בודהיסטי, ובית הכנסת האורתודוקסי קינגספורד.
בין הדיירים המפורסמים של הפרוור נמנה בוב קאר, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר.
מארוול 1985 (נקרא בפשטות "1985") היא סדרה מוגבלת בת שישה גליונות שיצאה לאור בשנת 2008 על ידי מארוול קומיקס.
נכתבה על ידי מארק מילר ואוירה על ידי טומי לי אדוארדס.
לצד דמויות "העולם האמיתי" טובי גודמן, ג'רי גודמן וקלייד וינצ'אם מופיעות שלל דמויות יקום מארוול, ביניהן חברי האוונג'רס קפטן אמריקה, איירון מן, תור, קפטן מארוול השני, גוליית, הוקאיי והצרעה, חברי האקס-מן סייקלופס, סטורם, קולוסוס, וולברין ונייטקרולר, וכן ארבעת המופלאים, הענק הירוק, הגולש הכסוף, ספיידרמן וספיידרוומן השנייה.
מבין נבלי-העל המופיעים במיני סדרה נמנים נבלי האקס-מן מגנטו, ג'אגרנוט, טואד, סאורון והזקיפים, נבלי ארבעת המופלאים דוקטור דום וגלקטוס, נבלי ספיידרמן דוקטור אוקטופוס, הובגובלין, הלטאה, ריינו, סאנדמן, אלקטרו, הנשר, מורביוס ושוקר, כמו גם מנדרין, הגולגולת האדומה, ברון זמו, אבומיניישן, בולזאיי, פין פאנג פום ואולטרון.
יתר נבלי העל ידועים כוללים את האיש הסופג, באטרוק המזנק, קלו, צפרדע-קופץ, הממיס, מודוק, מולטן מן, סטילט-מן, כדור תותח, וונדיגו והלוכד.
דמויות יקום מארוול נוספות כוללות את צוות מערכת העיתון "הדיילי ביוגל" ג'יי ג'ונה ג'יימסון, בטי בראנט, ג'וזף "רובי" רוברטסון, וכן את ג'יין פוסטר ואדווין ג'רוויס.
ילד בשם טובי גודמן מתחיל לקרוא את הקומיקס "מלחמות סודיות".
הוריו התגרשו, הוא מנודה על ידי חבריו לכיתה ואין לו הרבה חברים.
טובי הולך הביתה עם אבא שלו כשהוא חושב שהוא רואה את נבל-העל הגולגולת האדומה בחלון של בית.
טובי רוצה לספר לאנשים על התגלית שלו, אבל אז ערב אחד הוא רואה את הנשר בטלוויזיה.
טובי חוזר אל הבית בו הוא ראה את הגולגולת האדומה ומוצא שם את דוקטור דום ואת איש החפרפרת מדברים על השתלטות על העולם שלנו.
דוקטור דום שומע את טובי ומצווה על משרתיו לרדוף אחריו.
טובי בורח ליער ונתקל בענק הירוק.
הענק הירוק מספר לטובי כי דעתו כרגע היא של ברוס באנר ושהוא נכנס לעולם הזה על ידי כוח בלתי ידוע.
בדיוק אז, ג'אגרנוט יוצא מהיער ומתקיף את הענק הירוק וכתוצאה מכך נגרם הרס רב שגורם לטובי לברוח.
בינתיים, אבא של טובי הולך לדיור טיפולי כדי לראות את קלייד וינצ'אם, אדם שנמצא במצב קטטוני שבביתו נראו נבלי העל ומי שהיה חבר של אביו של טובי בבית הספר היסודי.
טובי מוצא את אביו ומספר לו על הענק, אביו מגיב באומרו שהוא לא צריך ללכת ליד הבית של וינצ'אם שוב, ושהוא לא צריך לספר לאף אחד על מה שקרה כי "אנשים לא ירצו לשמוע את זה...
כאשר טובי מגיע הביתה, אמו ואביו החורג מספרים לו כי אביו החורג מועמד לעבודה באנגליה, ואם הוא מתקבל, הם יעברו לשם.
לבסוף סטילט-מן נראה הולך ליד הבית של אבא של טובי, וסאנדמן ואלקטרו מתקיפים זוג בביתם, שאחת מהם היא אחות בדיור הטיפולי בו וינצ'אם שוהה.
טובי ואביו מנסים להימלט ברכב של אביו אשר מותקף על ידי הלטאה.
נבלי על נוספים כמו מודוק ופין פאנג פום מתחילים להופיע ברחבי העיר בזמן שהצבא מפנה את האזרחים ומנסה להילחם באבומיניישן, בלוב, מנדרין, מולטן מן, מורביוס וסאורון.
במקום לעזוב, טובי רץ בחזרה לבית וינצ'אם הישן, שם הוא מוצא פורטל ליקום מארוול.
הלוכד מגלה אותו, טובי מזנק לתוך הפורטל ונוחת באמצע ניו יורק וצועק "תתקשרו לאוונג'רס, יש מצב חירום".
הלוכד רודף במהירות אחרי טובי, אך נפגע על ידי מכונית ממש לפני שיורה בילד.
טובי בינתיים עושה את דרכו אל אחוזת האוונג'רס רק כדי להשלח חזרה לדרכו על ידי אדווין ג'רוויס, אשר קובע כי עולמות מקבילים הם תחת תחום השיפוט של ארבעת המופלאים.
טובי לוקח את עצת ג'רוויס ומנסה לגייס את ארבעת המופלאים בהצלת העולם שלו, רק כדי לשמוע שהוא צריך לחכות לתורו משום שיש תור ארוך לראות אותם.
לבסוף, הוא מבקר את המשרד של מערכת העיתון הדיילי ביוגל שבו הוא מושך את פיטר פארקר לגג ומספר לפארקר כי הוא יודע את זהותו יחד עם פרטים על חייו האישיים.
כמעט מיידית, טובי מאבד את שיווי משקלו וניצל מנפילה קטלנית על ידי ספיידרמן, אשר מבקש ממנו לספר את הסיפור שלו.
בינתיים אביו של טובי מנסה להציל את אשתו לשעבר, אשר בקושי שומר עליה מפני מפגש עם וונדיגו והם נמלטים לרכב.
באותו זמן רואים את גלקטוס מביט על העיר ומכריז "אני רעב".
כדור הארץ נמצא תחת התקפה על ידי גלקטוס ונבלי על רבים, אך גיבורי מארוול באים להצלה.
אביו של טובי ואשתו לשעבר צופים בגלקטוס בזמן שהוא מסביר לה על הדמות.
בדיוק אז, המכונית שבה הגודמנים נמצאים מיורטת על ידי דוקטור אוקטופוס והרשעים שאיתו.
ברגע המכריע של הזמן, טובי חוזר עם גיבורי מארוול שנלחמים ברעים.
פתאום ג'רי, אבא של טובי, יודע מה לעשות - הוא רוצה לשים סוף לזה.
הבעיה נפתרת כאשר מתגלה שקלייד היה המוטציה הראשונה של העולם האמיתי, כל כך חזק שהוא יכול לשלוט בבני אדם ואף להקים אנשים מתים לתחייה.
אמא שלו הייתה כל כך מפוחדת כאשר בעלה המת דפק בדלת שהיא לקחה פמוט והכתה את קלייד בראש, אך קלייד לא מת, הוא נפגע נפשית ושמו אותו בבית משוגעים.
הוא היה זה אשר הזמין את הדמויות של מארוול.
ג'רי גודמן גונב חזרה את אוסף הקומיקס של קלייד מהאחיות שטיפלו בו מה שבעצם גרם לקלייד ללמד אותם לקח, אבל קלייד לא מגיב מספיק מהר כשהגולגולת האדומה יורה בג'רי עם תת-מקלע.
קלייד המום ושולח את כל הנבלים בחזרה.
אשתו של ג'רי צועקת לו שהיא רוצה אותו בחזרה בחיים, אבל קלייד הבטיח לאמא שלו שאף פעם לא יעשה את זה יותר.
כיוון שהמקום שבו שהה קלייד נסגר וכוסה על ידי הממשלה, איש לא ידע מה לעשות עם קלייד.
קפטן אמריקה מציע לקחת אותו איתו לתוך היקום של מארוול.
טובי מפציר בקפטן שייקח גם את אביו, כי זה ביתו האמיתי.
טובי מוצג 20 שנה מאוחר יותר כשהוא סופר, אבא שלו מוצג בבית חולים ביקום מארוול.
שם, הוא לא מת אבל שוקע בתרדמת עד שד"ר בלייק והאחות ג'יין פוסטר (שהיה דלוק עליה בתור ילד) משקמים אותו והוא שותה איתם קפה.
הוא הולך אל החלון, כי הוא זוכר הכל, וחושב על איך בנו עשה הכול שיהיה מושלם בשבילו, אין לו מה לומר מאשר: "אקסלסיור".
מארט לאר (באסטונית: Mart Laar; נולד ב-22 באפריל 1960 בוויליאנדי) הוא פוליטיקאי, מדינאי והיסטוריון אסטוני.
כמנהיג של המפלגה השמרנית "מפלגת המולדת", כיהן פעמיים כראש ממשלת אסטוניה בשנים 1994-1992 וב-2002-1999.
לאר נולד ב-1960 בוויליאנדי כבנם של טניס (Tõnis) לאר ואיימה לבית וולי.
בוגר אוניברסיטת טרטו בשנת 1983, סיים שם את התואר השני בשנת 1995, ואת הדוקטורט בשנת 2005.
בתקופת השלטון הסובייטי היה מורה להיסטוריה ויועץ במשרד התרבות של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האסטונית בנושא שמירת המורשת ההיסטורית.
לאר כתב ספרים רבים על ההיסטוריה של אסטוניה ורוסיה, לימד היסטוריה באוניברסיטת טאלין, כיהן בזמנו כיושב ראש אגודות הסטודנטים האסטונים, מאחר יותר - כיושב ראש מועצת ההיסטוריונים של הקרן למען המורשת האסטונית ועמד בראש החברה להיסטוריה אסטונית.
ספרו החשוב ביותר היה "מלחמה ביערות: מאבקה של אסטוניה להישרדות 1956-1944" (War in the Woods: Estonia's Struggle for Survival, 1944-1956)(1992) שהוקדש ל"אחי היער", חברי קבוצות ההתנגדות האנטי-סובייטית.
בשנת 2006 זכה בפרס ע"ש מילטון פרידמן של מכון קאטו, על תרומתו המשמעותית להתקדמות אל החרות.
חבר במפלגה הלאומנית-נוצרית דמוקרטית "איחוד המולדת" (אוניו פרו פאטריה, או "איסאמאליט"), נבחר לאר ב-21 באוקטובר 1992 לראש הממשלה הראשון אחרי תקופת המעבר שלאחר הכרזת העצמאות של ארצו.
בתקופת שלטונו בוצעו הרפורמות הכלכליות הכי דרסטיות שבמרחב הפוסט סובייטי.
בעת הקדנציה הראשונה כראש ממשלה התפרסם לאר ככלכלן מיומן ורפורמטור מצליח.
הרפורמות התנהלו תחת הסיסמה (לנקות את המקום!) והתבססו על טיהור החיים הפוליטיים מהשיטות ומאנשי הבילוש והשררה של המשטר הקומוניסטי, על שינויים בבנקאית ובמגמה הגאו-פוליטית - עם הפניית המסחר בעיקר אל המערב והפסקת התלות הכלכלית בקשרים עם רוסיה ועם מרחב הסובייטי לשעבר.
לאר הטביע את חותמו גם על המדיניות כלפי המיעוטים הלאומיים במדינה.
הועלתה בקורת גם נגד הסכם רכישת נשק בשווי של 50 מיליון דולר מהתעשייה הצבאית הישראלית.
בימי ממשלתו השנייה ידעה אסטוניה תנופה גדולה של צמיחה הכלכלית, לקראת הכניסה לאיחוד האירופי (הכניסה הרשמית התחוללה ב-2004).
בתקופה הזאת ביצעה ממשלתו של מארט לאר תהליך של הפרטה, רפורמות במס (הנהגת מס פרופורציוני "שטוח") ובבנקאות.
בשנת 2002 איבד את הרוב הפרלמנטרי וסיים את כהונתו.
בשנת 2006 שימש לאר כיועץ של הממשל הגאורגי של הנשיא מיכאיל סאקשווילי ובשנת 2008 כיועץ לממשלת מולדובה.
מארק לאר מקדיש תשומת לב מיוחדת לחשיפתם וגינויים של פשעי ה"קומוניזם".
הוא חבר במוסד המייעץ של האיגוד האירופי למורי היסטוריה (EUROCLIO), כמו כן חבר במועצה המיעצת הבינלאומית של הקרן לזיכרון קרבנות הקומוניזם.
"מויזאון הטרור" (הקומוניסטי) בבודפשט העניק לו את הפרס ע"ש שנדור פטפי על תרומותיו בחקר פשעי ה"קומוניזם".
בשנת 2006 התאחדה מפלגתו "איחוד המולדת" עם מפלגת "רס פובליקה" לתוך מפלגה שמרנית אחת - מפלגת המולדת והרפובליקה (פרו פאטריה ורס פובליקה).
מטעמה הוא כיהן בממשלת הקואליציה של אנדרוס אנסיפ כשר הביטחון בין השנים 2011-2012. בשנים 2007-2012 כיהן כיושב ראש מפלגת "איחוד המולדת והרפובליקה".
ב-18 בפברואר 2012 לקה לאר באירוע מוחי וכעבור שלושה חדשים התפטר מתפקיד שר הביטחון.
עבר תהליך שיקומי שנמשך עד אוקטובר 2012.
מארט לאר נשוי ויש לו שני ילדים.
(המלחמה הנשכחת: ההתנגדות המזוינת באסטוניה 1956-1944)
(הטרור האדום:תגובות התגמול של שלטון הכיבוש באסטוניה)
Äratajad (2005) (המעוררים:ההתעוררות הלאומית של המאה ה-19 באסטוניה ונושאי דגלה"
(אסטוניה - ארץ קטנה שיכולה)
Eesti uus algus (2002) (התחלה חדשה לאסטוניה)
(מבט אחורה את העתיד:עשר שנות חירות במרכז אירופה)
Isamaa ilu hoieldes (1997) (שמירה על יופיה של המולדת)
(אסטוניה השנייה: לידתה מחדש של עצמאות אסטוניה)
Metsavennad (1992) (אחים ביער - מלחמה ביערות)
מארט פום (באסטונית: Mart Poom; נולד ב-3 בפברואר 1972) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת השוער.
בשנת 2003 ייצג את אסטוניה ככדורגלן היובל של אופ"א.
פום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אריות טאלין.
כבר בעונתו הראשונה בבוגרים ערך 20 הופעות וכעבור עונה אחת חתם בספורט טאלין.
בשנת עזב לראשונה את אסטוניה כאשר חתם בקופס הפינית.
אחרי חצי עונה חתם בפלורה טאלין, כעבור עונה אחת עבר לויל השווייצרית.
בשנת עבר לפורטסמות', בה רשם רק 4 הופעות במהלך עונת , לכן חזר לפלורה טאלין כשחקן מושאל למשך שנתיים.
בקיץ , פום חזר לאנגליה כאשר חתם בדרבי קאונטי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
עד מהרה הפך לשחקן אהוב בדרבי ובסיום עונת זכה בתואר שחקן העונה של האוהדים.
בתום עונת ירדה דרבי לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
למרות שלא רשם דקות משחק במהלך העונה, בקיץ נרכש על ידי המועדון.
ב-20 בספטמבר 2003 הבקיע שער בדקה ה-90 של המשחק שנתן לקבוצתו נקודה במשחק נגד דרבי קאונטי.
במהלך העונה הוא סבל מכמה פציעות, אך עד מהרה חזר למקומו כשוער ראשון.
בתום עונת חזר עם סנדרלנד לפרמייר ליג.
באוגוסט הושאל לארסנל ושימש כשוער שלישי.
בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במסגרת גביע הליגה האנגלית נגד אברטון בו ניצחה ארסנל 0-1. את הופעת הבכורה שלו בליגה, הוא ערך נגד פורטסמות'.
את העונה הראשונה שלו בווטפורד התחיל כשוער ראשון, אך גילה יכולת רעה ואיבד את מקומו בהרכב.
ב-30 באפריל 2009 שוחרר מהמועדון, בהמשך הודיע על פרישה.
פום ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ב- במשחק ידידות נגד .
בנובמבר נבחר על ידי ההתאחדות לכדורגל באסטוניה לייצג את המדינה ככדורגלן היובל של אופ"א.
ב-10 ביוני 2009 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בתיקו 0-0 נגד .
הכדורגלן האסטוני של השנה: , , , , ,
כדורגלן העונה של דרבי קאונטי:
מארחת (במקור: Hostess) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת הסופר אייזק אסימוב.
הסיפור פורסם לראשונה בגיליון מאי 1951 של מגזין Galaxy Science Fiction, ותורגם לעברית בשנת 1980 בספר שקיעה, ושוב בשנת 2010 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 2.
האנושות התפשטה לתוך הגלקסיה ויצרה קשר עם ארבעה גזעים תבוניים אחרים.
בעוד שלארבעת הגזעים האחרים קווי דמיון רבים, בני האנוש הם ייחודיים מבין חמשת הגזעים במובנים רבים.
הרג טולון, רופא וחוקר מכוכב הלכת הוקין, מבקר את כדור הארץ כדי לעבוד במכון לביולוגיה.
רוז סמולט, ביולוגית העובדת במכון, מתבקשת על ידי המכון לארחו במהלך שהותו הכדור הארץ והיא מקבלת את ההצעה.
בעלה השוטר, דרייק, מגיב לכוונה לאורח בסלידה, אך כאשר הוא נפגש עם טולון הוא מחליף את מורת הרוח בעניין, ושואל את טולון על הצורך שלו בגז הציאניד ומה יקרה אם יפסיק לנשום אותו, ולאחר מכן ממשיך לדון איתו בעניינים רבים אחרים.
במהלך השיחה טולון מסביר שהוא הגיע לכדור הארץ כדי לחקור מחלה הנקראת מוות ניווני.
טולון מתאר מספר דברים המייחדים את בני האדם; הם הגזע היחיד האוכל בשר, הם הגזע היחיד החסר יכולת טלפתית, והם הגזע היחיד המזדקן ומת מוות טבעי.
טולון מגלה להם כי הגזעים האחרים בדרך כלל חיים במשך מאות שנים, וכי הם גדלים במשך כל הזמן הזה.
עם זאת, לאחרונה הן מתחילים למות ממחלה המכונה מוות ניווני, שתסמיניה דומים להזדקנות אצל בני אנוש.
הוא מציין כי שכיחות המוות הניווני הכי גדולה בכוכב הקרוב ביותר לכדור הארץ, הוקין, וקטנה ככל שמתרחקים ממנו, ולכן הוא הגיע לכדור הארץ כדי לחקור את תופעת ההזדקנות בתקווה להבין את המחלה.
במהלך השיחה מגלה טולון שדרייק הוא שוטר ומבקש ממנו לערוך לו סיור בלשכת הנעדרים.
טולון מציין כי הקישורים הטלפתיים של הגזעים האחרים גורמים לכך שלא יכולים להיות שום נעדרים, ולכן זוהי תופעה ייחודית לאדם.
ככזאת הוא מוקסם מהתופעה, ודרייק מסכים לקחת אותו.
למעשה, דריק הוא חבר במועצת ועדת הביטחון העולמית.
באותו לילה דרייק מציין לרוז כי טולון חקר עליה לפני הביקור, וכן הוא רומז כי למעשה הוא נמצא אצלם כדי להיפגש איתו, ולא עם רוז.
רוז קוראת כמה מכתביו של טולון, ומתחילה לשקול את האפשרות שהמחלה נוצרה בכדור הארץ כסוג של נשק ביולוגי, אך דוחה את האפשרות בשל חוסר הידע האנושי על הביולוגיה הזרה.
בקשר לדרייק היא מתחילה לחשוד כי הוא נשוי לה במיוחד כדי להפגש עם טולון, אך היא דוחה את הרעיון כפרוע.
לאחר סקירת השיחה בין טולון לדרייק מהלילה הקודם, היא שמה לב לרגע אחד מוזר מאוד, תגובת היתר לכאורה של דרייק לדברי הנימוסים של טולון על כך שהיא מארחת טובה.
מאוחר יותר באותו הלילה היא רומזת על מחקרה לדרייק.
דרייק שואל אותה אם לטולון יש מסקנה כלשהי על התפשטות המחלה, ורוז עונה לו שהמחלה מופיע באופן מסתורי.
דרייק מחליט להתעמת עם טולון, בדרישה שישיב לו על שאלותיו.
טולון מודה שהוא הגיע למסקנה על סיבת המחלה, אך שיטות העבודה שלו עומדות בסתירה עם הוקינים אחרים, ולכן הוא שמר על מסקנותיו בסוד.
הוא מסביר כי המחלה קיימת כבר מיליוני שנים על כדור הארץ, וכי החיים איתה כבר טבועים בדנ"א של בעלי החיים, מה שנותן להם חסינות חלקית נגד השפעות המחלה לאורך זמן.
כדי להתפשט המחלה משפיע על התנהגות של בני אדם, וגורמת לגברים צעירים להרגיש תאוות נדודים, כך שהם ינדדו והמחלה תוכל להדביק מארחים אחרים.
בנוסף לכך הוא מציין כי לאחר התפתחות הנסיעה הבין-כוכבית, כמעט כל הנעדרים ברחו אל החלל כדי להפגש עם חייזרים.
אחרי שטולון מודה כי הוא היחידי שמודע לתאוריה הזאת, דרייק הורג אותו.
לטענתו הוא הרג את טולון כדי למנוע את התפשטותה של התאוריה הזאת, במטרה למנוע מלחמה בין כוכבית.
אבל רוז מבינה שזו לא הסיבה, וכי הוא ומועצת הביטחון כבר מודעים לתאוריה של דרייק.
היא מציינת את תגובתו של דרייק לשימוש של טולון במילה "מארחת" והאזכור של יתושים.
משועשע, מסביר לה דרייק כי הם אכן מודעים למחלה, אבל הם לא יכולים לעשות כלום - המחלה היא עכשיו חלק מהמערכת האנושית, והסרתה גורמת לאנשים לחלות בסרטן.
דרייק נעלם עם הגופה ולא חוזר יותר.
כשרוז חושבת על זה מאוחר יותר מבינה רוז שדרייק משקר לה.
הסרת המחלה אינה גורמת לסרטן, מאחר שמחלת הסרטן אינה מתפקדת בהתאם לתאוריה זו (היא פוגעת גם בילדים בתהליך הגידול שלהם ובדגים שלא מפסיקים לגדול).
הבנה זו מובילה אותה למסקנה חדשה בנוגע למחלה: ישנן שתי צורות של המחלה והן צריכות להזדווג כדי להתרבות.
וזו היא גם הסיבה שדרייק היה נשוי לה - המחלה הופרתה לפני שדרייק יעלם בחלל.
הסיפור מארחת עובד לתוכנית רדיו בשם x פחות 1 (X Minus One), ששודרה לראשונה ב-12 בדצמבר 1956.
מארוול טכנולוגיות היא יצרנית של מוצרי אחסון, תקשורת ומוליכים למחצה למוצרי צריכה.
עוסקת בתעשיית השבבים בתחומי תקשורת, אחסון ומחשוב, ובתחום פיתוח מעבדים מרובי ליבות, הכוללים מנועי חומרה ותוכנה.
החברה נוסדה בשנת 1995 והיא מעסיקה כ-6,700 עובדים, נכון לשנת 2022. מטה החברה ממוקם בסנטה קלרה, עמק הסיליקון, קליפורניה.
החברה מפעילה מרכזי מחקר ופיתוח בישראל, בהודו ובסין.
מארוול היא יצרנית פאבלס של מוליכים למחצה, כלומר היא פעילה רק במסגרת יכולות הליבה של הנדסה ופיתוח, בעוד הייצור בפועל מועבר במיקור חוץ ליצרנים בקבלנות בעלויות נמוכות בשווקים שונים, והיא מספקת ללקוחותיה למעלה ממיליארד מעגלים משולבים בכל שנה.
פלחי השוק שבהם היא פעילה כוללים את המגזרים הארגוניים, חברות ענן, וכן מגזרי ייצור כלי הרכב, תעשייה ומוצרי צריכה.
מארוול נוסדה בשנת 1995 על ידי סהאט סוטארדג'ה (Sehat Sutardja), אשתו וויילי דאי (Weili Dai) ואחיו פאנטאס סוטארדג'ה(Pantas Sutardja).
ההנפקה הראשונה של החברה בבורסה הייתה ב-27 ביוני 2000 (לקראת תום תקופת הבועה של הדוט-קום) ובמסגרתה גויסו 90 מיליון דולר.
המניה נרשמה בנאסד"ק תחת הסימול MRVL.
באותה עת, 97% ממכירות החברה היו לחמש חברות: סמסונג אלקטרוניקס, היטאצ'י, סיגייט טכנולוגיס, פוג'יטסו וטושיבה.
בדצמבר מניית החברה צנחה בצורה חדה כשהותר לחוגים פנימיים למכור את המניות שבידיהם.
בשנת 2012, סוכנות הידיעות תומסון רויטרס (Thomson Reuters) מנתה את מארוול כאחת ממאה החברות החדשניות ביותר בעולם.
לחברת מארוול ישראל (אמ.איי.אס.אל) בע"מ (".Marvell Israel (M.I.S.L) Ltd", מספר חברה 520043233) יש שני מרכזי פיתוח: ביקנעם ובפתח תקווה, והיא מעסיקה כ-700 עובדים, רובם מהנדסים.
המרכז הישראלי עוסק בפיתוח השבבים לתחום הנטוורקינג – מנוע הצמיחה המרכזי של מארוול, שרובו מפותח בארץ, מערכות מיתוג (Switching) למרכזי הנתונים של ארגונים ולחוות ענן של ספקים.
כמו כן, מפותחות בו מערכות מוכללות (SoC - System on Chip) למגוון יישומים.
המרכז עוסק בפיתוח מתגים מתקדמים, המיועדים לשוק שירותי התקשורת, בפיתוח מעבדים מובנים (Embedded Processor), המשולבים בתוך תשתיות התקשורת ואחסון נתונים (Storage) ומתאפיינים בביצועים חזקים לניהול מידע של טרה-ביטים רבים.
וברכיבים המיועדים למוצרים כמו "בית חכם", "האינטרנט של הדברים" (IoT), נתבי גישה ביתיים לאחסון נתונים (NAS), שרתי מרכזי נתונים (Data-Centers Servers) ועוד.
מנכ"ל מארוול ישראל הוא ערן חרותי, אשר מונה לתפקיד ביוני 2024.
באוקטובר 2000 הסכימו חברת גלילאו טכנולוגיות הישראלית ומארוול להתמזג בעסקת החלפת מניות, בה קיבלו בעלי המניות של גלילאו 33 מיליון מניות מארוול, שהן כ-25% מהחברה.
המחיר שיקף שווי שוק של 2.7 מיליארד דולר לגלילאו אחרי הכסף, שמהווה פרמייה של כ-80% לשווי השוק של גלילאו בעת הכרזת המיזוג.
בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום זמן קצר אחרי החתימה ירד שווי העסקה ירד בכ-80%, אולם מאז עלה שער המניה שעברה שני פיצולים 1:2, כך ששווי העסקה צמח בכ-400%.
בעקבות הרכישה הפכה גלילאו לחטיבה במארוול.
אביגדור וילנץ מונה לסגן נשיא פעיל במארוול ולמנהל חטיבת גלילאו במארוול.
זמן קצר לאחר המיזוג הציגה החברה מערכת משולבת טכנולוגיות של גלילאו ומארוול.
גלילאו טכנולוגיות הוקמה בשנת 1993 על ידי היזם הסדרתי אביגדור וילנץ ועסקה בפיתוח רכיבי VLSI לשוק התקשורת.
בין העובדים הראשונים בחברה היה איל וולדמן, ששימש כסמנכ"ל הפיתוח, עזב ב-1999 ויסד את חברת מלאנוקס.
גלילאו הייתה ממוקמת תחילה בכרמיאל ופיתחה שבבים למערכות תקשורת נתונים, היא פעלה במודל פאבלס שהייצור נעשה במיקור חוץ בטאיוואן.
בשנת 1996, לאחר שלוש שנות פעילות יצרה הכנסות של כ-6 מיליון דולר, אך הפסידה כמיליון באותה שנה.
ביולי 1997 ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק וגייסה כ-30 מיליון דולר לפי שווי שוק של 213 מיליון דולר.
את שנת 1997 סיימה עם הכנסות של 36 מיליון דולר ורווח של 10 מיליון דולר.
במהלך 1998 הרחיבה את קווי המוצרים שלה וביצעה ארגון מחדש לפי שלושה קווי מוצר: רכיבים לרשתות תקשורת מקומית, רכיבים לרשתות תקשורת אזורית ובקרי תקשורת (רכיבים לניהול ובקרה של מערכות תקשורת).
בפברואר 2003, הודיעה מארוול על רכישה שנייה בישראל, חברת "רדלן" (Radlan) של האחים יהודה וזהר זיסאפל.
רדלן נוסדה ב-1998 במסגרת קבוצת רד-בינת ועסקה בפיתוח פתרונות תוכנה לנתבים ומתגים תקשורת.
היא גייסה מיום הקמתה 48 מיליון דולר ב-3 סבבי גיוס ממספר קרנות הון סיכון בראשם עמדו קרן פיטנגו וקרן "פורמולה ונצ'רס" מקבוצת פורמולה מערכות והאחים זיסאפל שהחזיק בכ-25% מהחברה.
הרכישה אפשרה למארוול לשלב את פיתוח התוכנה במערך החברה, לטובת מוצרי האתרנט, האחסון והאלחוט.
כ-75% משווי הרכישה נעשה תמורת מניות מארוול, שמחירם עלה בחודשים שעד סגירת הרכישה, כך שמחיר הרכישה הגיע לבסוף לכ-150 מיליון דולר.
בעקבות הרכישה הוקמה מארוול ישראל בע"מ.
לאורך השנים רכשה מארוול חברות קטנות יותר מתוך מטרה לחדור לשווקים חדשים:
בקר אתרנט בנפח ג'יגהבייט יוקון של מארוול במחשב נישא מסדרת Vaio FW של סוני.
מוצריה הראשונים של מארוול נמכרו לשם שילוב בהתקני אחסון נתוני מחשבים.
במרץ 2000, ראשוני מוצרי תקשורת המחשבים למשפחת האתרנט החלו להימסר ללקוחות.
באוקטובר 2002 הכריזה החברה על המותג יוקון עם בקרי אתרנט בנפח ג'יגהבייט.
ב-27 ביוני 2006, הוכרזה מכירת עסקי XScale של אינטל.
אינטל הסכימה למכור את עסקי ה-XScale שלה למארוול עבור סכום מזומן שנאמד ב-600 מיליון דולר והערכה של נטילה של חובות לא מוגדרים על ידי מארוול.
הרכישה הושלמה ב-9 בנובמבר 2006.
בשנת 2009 הכריזה מארוול על הפצת מוצר קטן בזרם נמוך מבוסס SoC וארכיטקטורת ARM בשם שיווה-פלאג (SheevaPlug) בתצורה מלאה.
מארוול סיפקה את השבב האחראי על תקשורת ה-WiFi לטלפון האייפון המקורי של אפל (דור ראשון).
האאודי A8 משנת 2010 הוא כלי הרכב הראשון בשוק שהציע MMH שהותקן בקו הייצור של המכונית.
בבסיסי מוצרי Chromecast של גוגל עומדים רכיבי SoC של מארוול.
בשנת 2006, רשות ניירות הערך האמריקאית (ה-SEC) החלה חקירה בנוגע לנוהלי הענקת אופציות למניות של החברה.
כתוצאה מהחקירה, החברה שילמה קנס ושינתה איוש בכירים בחברה.
בדצמבר 2006, חבר מושבעים בפיטסבורג בפנסילבניה קבע שמארוול הפרה זכויות בשני פטנטים (שהומצאו במשותף על ידי אלק קבצ'יץ' וחוסה מואורה) על ידי שימוש ללא רישיון בטכנולוגית כוננים קשיחים שפותחה על ידי אוניברסיטת קרנגי מלון ושנמצאת בבעלות האוניברסיטה.
מארון גנטוס הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הבלם בבני סכנין מליגת העל.
גנטוס נולד בסח'נין, ישראל, למשפחה ערבית-נוצרית.
החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל סכנין, ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של בני סכנין.
ב-5 בינואר 2017 ערך גנטוס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בני סכנין, כשפתח בהרכב בניצחון 3–1 על מכבי שעריים במסגרת גביע המדינה.
חמישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד מכבי פתח תקווה, ובסך הכל ערך 12 הופעות ליגה עד תום עונת 2016/2017 ופתח בהרכב בכל משחקיה האחרונים של הקבוצה בפלייאוף העליון.
ב-2 באוגוסט 2017 הבקיע גנטוס את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו, ובליגה ערך 24 הופעות בעונת 2017/2018. גם בעונת 2018/2019 ערך 24 הופעות, ובסופה ירד עם קבוצתו בני סכנין לליגה הלאומית.
ב-24 בדצמבר 2019 הבקיע את שער הליגה הראשון שלו, בתיקו 1-1 מול הפועל אום אל-פחם.
לו הופעת אחת במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
ב-25 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, וב-27 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו כשפתח בהרכב במשחק הידידות מול מלטה, שהסתיים בהפסד חוץ לישראל 1–2.
מארט סנדר (באסטונית: Mart Sander; נולד ב-10 באוגוסט 1967) הוא מוזיקאי ומנחה טלוויזיה אסטוני.
סנדר נולד בטאלין ובנעוריו למד נגינה בכינור וניצוח מוזיקלי.
בגיל שמונה עשרה החל לשיר במקהלה של האופרה הלאומית של אסטוניה ובגיל תשע עשרה זכה בתחרות כישרונות במוסקבה, הוא ביצע עם המקהלה שלו סיבוב הופעות ברחבי ברית המועצות ומדינות נוספות באירופה.
הוא סיים תואר במוזיקולוגיה באוניברסיטת טאלין, הוא גם סיים תואר שני בבימוי קולנוע וטלוויזיה בבית ספר הבלטי לקולנוע ומדיה (Baltic Film and Media School).
ב-1991 היה בתפקיד הראשי בסרט המוזיקלי הפיני "Iskelmäprinssi" לצד פירקו מאנולה.
ב-1993 לאחר שהזמרת יאניקה סילאמה נבחרה לייצג את אסטוניה בפעם הראשונה באירוויזיון הוא הנחה את האירוע לבחירת השיר אותו תבצע בתחרות, ב-1999 הגיש את תוצאות הניקוד של אסטוניה באירוויזיון.
ב-1993 שיחק בסרט האמריקאי "Candles in the Dark" על נערה אמריקאית העוברת לגור באסטוניה.
מ-2006 ועד 2011 הנחה את הגרסה האסטונית של "רוקדים עם כוכבים".
ב-2007 ביים את הסרט בו גם שיחק "Berlin 1945 - Musik Unter Bomben", סרט מוזיקלי בן התנגנו שירים שהיו פופולריים במהלך הרייך השלישי.
אנה בוריסובנה קורסון , הידועה בשם הבמה מארוב (MARUV), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית, משוררת ומלחינה אוקראינית.
2017: עבודה על אלבום בכורה
2019–הווה: אירוויזיון 2019 ו-מיני אלבומים
במקור מארוב הייתה צריכה לייצג את אוקראינה עם הסינגל "Siren Song", באירוויזיון 2019, אך ב-27 בפברואר 2019, רשות השידור האוקראינית UA:PBC הודיעה שהיא תפרוש מהתחרות בשל "פוליטיזציה" של תחרות הקדם אירוויזיון האוקראיני.
הזמרת הזוכה בקדם האירוויזיון האוקראיני, מארוב, נדרשה לבטל את סיבוב הופעותיה ברוסיה - אחרת לא תוכל לייצג את אוקראינה באירוויזיון.
בהמשך פרסמה הזמרת את התנצלותה על כך שלא תייצג את מדינתה באירוויזיון.
הטלוויזיה האוקראינית פנתה אל להקת Freedom Jazz ולהקת קזקה, אשר זכו במקום שני ושלישי בהתאמה, אך גם אלה סירבו לקבל את החוזה.
מארוקפפי (בהונגרית: Márokpapi) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר הוקם בשנת 1941 לאחר איחוד של שני הכפרים מארוק (Márok) ומארוקפפי (Márokpapi).
יהודים חיו במארוקפפי בתקופות זמן שונות עד להירצחם בשואה.
מארטון זלד, מִשיאו-אגארד (תואר אצולה) (במקור מוריץ גרינהוט, בהונגרית: Zöld Márton; סקסארד, 25 באפריל 1865 – בודפשט, 22 בנובמבר 1946) היה גנרל צבא ממלכת הונגריה יהודי-הונגרי.
מארטון זלד נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ גרינהוט ושל תרזיה וינקלר.
הוא סיים את בתי הספר התיכוניים בערים פץ' ובסקשפהרוואר, ואת האקדמיה הצבאית לודוויקה (המוסד שסיפק את ההכשרה הצבאית האקדמית הגבוהה ביותר בהונגריה לפני 1945) בבודפשט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא צעד מהעיר גיולה לדלמטיה ב-2 באוגוסט 1914, עם גדוד עממי (לא צבא סדיר).
כמגן חצי האי קרוטולה מתחת לעיר לובצ'ה, הוא ניצח את הצבא המונטנגרי בקרב בן ארבעה ימים.
מאוחר יותר נלחם בקרבות ינואר 1916 עם הגדוד שלו בוולהניה ולאחר מכן בבוקובינה.
בהגנה ליד ראראנס, עודד את חייליו באומץ אישי, הוא דחק בגבורה את העליונות הכוחות הרוסיים שחדרו לתעלות ההגנה.
על לוחמתו זו העניק לו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את האצולה ההונגרית ואת מסדר כתר הברזל.
בקרבות ליד פרזוניה ובקרבות ליסוניה (גליציה המזרחית), בחזית המזרחית האוקראינית, ובהמשך בחזית האיטלקית, ביצע זלד שורה שלמה של מהלכים צבאיים מצוינים, שהוכרו בהענקת האותות:
צלב הכשרות הצבאית דרגה 3
צלב האביר של מסדר לאופולד (אוסטריה)
צלב הקצין במסדר אלברכט הסקסוני
הוא החזיר את החטיבה שלו מהחזית האיטלקית עם אבדות מינמליות.
בתקופת מהפכת החרציות והרפובליקה הסובייטית ההונגרית הצטרף לצבא הלאומי (שלחם נגד הצבא האדום של הרפובליקה הסובייטית) בסגד בשנת 1918. בשנת 1921 הוענק לו תואר גנרל על ידי העוצר מיקלוש הורטי, מושל ממלכת הונגריה.
מלבד הקולונל דיולה באואר (גם הוא בעל תואר אצולה) הוא היה הקצין היהודי היחיד (הנוסף) של הכוחות המזוינים ההונגרים שזכה בתואר גנרל אחרי 1918 ועד תום מלחמת העולם השנייה (בתקופת שלטון של משטר ימני-לאומני-אנטישמי).
זלד היה חבר במועצה הנשיאותית של הלקסיקון יהודי הונגרי.
ב-12 באוגוסט 2014 נחנך לוח הזיכרון שלו, שהוקם לכבוד האיגוד לשימור מסורות של הצבא בסקסארד.
מארט רישאר, לבית בטנפלד הייתה פוליטיקאית ומרגלת צרפתייה.
היא פעלה לסגירת בתי בושת בצרפת בשנת 1946.
רישאר עבדה בנאנסי, כשוליית חייט בגיל 14. בשנת 1905 החלה לעסוק בזנות.
לאחר שחייל האשים אותה בכך שנדבק ממנה בעגבת, היא נאלצה לעזוב לפריז, שם פגשה, בשנת 1907, את הנרי ריצ'ר, ומאוחר יותר נישאה לו.
ריצ'ר היה תעשיין עשיר שעבד בלה האל.
בשנת 1912, בעלה קנה לעצמו מטוס, והיא הטיסה אותו לראשונה בשנת 1913. היא טענה אז בעיתונות ששברה את השיא הנשי בטיסה מלה קרוטוי לציריך.
היא למעשה הטיסה את המטוס רק לבורגון, ומשם הוא נשלח ברכבת לאזור הכפרי של ציריך, והיא הטיסה אותו לציריך.
עם זאת, השיא החדש אושר.
בשנת 1914, היא השתתפה בהקמת "L'Union patriotique des aviatrices françaises" ("האיגוד הפטריוטי של הטייסות הצרפתיות").
כמזכירת האיגוד, לצד כרמן דמדוז, הגזברית שלו, היא דרשה את הזכות לתרום למאמץ המלחמתי כטייסת, אם כי השלטונות סירבו לכך.
בעלה מת במלחמת העולם הראשונה ב-1916. היא הפכה למרגלת תחת קפטן ז'ורז' לאדו, הודות לקשריה עם המאהב שלה, אנרכיסט רוסי צעיר.
כחלק מתפקידיה, היא הפכה לפילגשו של פון קרוהן, הנספח הימי של הצי הגרמני במדריד.
בשובם לצרפת, היא גילתה שקפטן לאדו היה סוכן כפול, והוא נעצר.
היא נישאה לתומס קרומפטון בשנת 1926. הוא היה המנהל הכספי של קרן רוקפלר, ופטרון השיקום של הטריאנון הקטן.
כאשר הוא מת באופן בלתי צפוי בשנת 1928 בז'נבה, היא עברה לבוג'יבל.
לאחר ששוחרר מהכלא, והוחזר לתפקיד המפקד, פרסם קפטן לאדו את הזכרונות הבדיוניים שלו ב-1930. הפרק על מרתה ריצ'רד, מרגלת בשירות צרפת, היה בעיקר המצאה.
היא תבעה מחצית מהתמלוגים העצומים, והחלה לכתוב את זיכרונותיה.
תחת השם הבדוי "ריצ'רד", היא פרסמה את רב המכר, "חיי כמרגל בשירות הצרפתי" (שעובד לסרט ב-1937), והפכה מיד לגיבורת צרפת.
תחת לחץ תקשורתי, אהובה אדואר הריוט, ראש ממשלת צרפת דאז, העניק לאלמנה גברת קרומפטון את לגיון הכבוד לענייני חוץ.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אומץ לבה זכה להערצה בצרפת, והיא הייתה שנואה בגרמניה.
היא התקרבה לחברים מסוימים של הגסטפו, כולל פרנסואה ספיריטו.
ב-1945, כ"גיבורת שתי המלחמות", היא נבחרה למועצת העירייה של הרובע הרביעי מטעם התנועה הרפובליקנית העממית.
כשהיא הואשמה בתביעה של 300,000 פרנק עבור שחרורו של בוגד גרמני מורשע, המוניטין שלה הציל אותה.
כמו כן, הסתירות הרבות בעדותה עוררו ספקנות בקרב אנשים מסוימים.
כאשר מפלגתה רצתה להוציא את הזנות מחוץ לחוק, היא ניסתה לשכנע את מועצת העירייה, אך הם סירבו.
ואז, ב-13 בדצמבר 1945, היא הציגה את תוכניתה לסגירת בתי בושת ברובע הרביעי.
ההצעה התקבלה, והם נסגרו תוך שלושה חודשים.
מעודדת, היא החלה במסע למיגור הזנות בכל צרפת.
ב-9 באפריל 1946 הציג מרסל רוקלור, שר המדינה, את דו"ח הוועדה על האוכלוסייה ובריאות הציבור, והגיע למסקנה שסגירת בתי הבושת היא הכרח.
פייר דומינג'ון הציע הצעת חוק למטרה זו.
הצעת החוק, הידועה כיום בשם La loi Marthe" Richard", התקבלה בקולות מפלגתה ובשיתוף המפלגה הנוצרית-דמוקרטית והקומוניסטים.
בתי בושת רבים הוסבו לבתי מלון, שהזונות המשיכו להשתמש בהם.
זנות עדיין הייתה חוקית, אם כי מעשים רבים סביבה נעשו בלתי חוקיים.
מחלוקת סביב הלאום שלה עלתה ב-1948. היא הייתה בריטית מנישואיה לתומס קרומפטון (החזרתה נדחתה ב-1937).
לפיכך, בחירתה הייתה בלתי חוקית, וכך גם ההצבעות שבהן השתתפה.
בינתיים, עורך המגזין "לה קראפואיו", ז'אן גלטייר- בואסייר, גינה את שירותיה לאומה, והאשים אותה במעורבות בפשע מאורגן, בהברחת תכשיטים ובטיוח על פשעים.
המפקח על הבטיחות הלאומית, ז'אק דלרו, בירר את ההאשמות, ומצא אותן כשקריות ב-1954. היא נקראה "La Veuve qui clôt" (משחק מילים על Veuve Clicquot) על ידי אנטואן בלונדין.
מארט אנה סארה (בנורווגית: Máret Ánne Sara, נולדה ב-1983) היא אמנית וסופרת סאמית ילידת נורווגיה.
בשנת 2022 ייצגה יחד עם אנדש סונה ופאולינה פאודורוף את הביתן הנורדי בביאנלה ה-59 של ונציה.
סארה נולדה בהמרפסט, עיר קטנה בנורווגיה וגדלה במחוז פינמרק במשפחה של רועי איילים שמרעה הקיץ שלה היה בקוואלויה.
את השכלתה באמנות קיבלה מאוניברסיטת בורנמות' בבריטניה.
החל מ-2003 היא יוצרת אמנות חזותית ולעיתים קרובות עוסקת בנושאים פוליטיים וחברתיים, יצירת האמנות הכי מפורסמת שלה היא "Pile O'Sapmi" (ערימה של סאפמי) משנת 2017 הכוללת 400 גולגולות מנוקבות כדורים של איילים.
Pile o'Sápmi היא יצירת אמנות שנוצרה כמחאה וכסמל לשחיטה הכפויה של ממשלת נורווגיה באיילים השייכים לרועים סאמים ילידים בפינמרק.
היא נתלתה בתחילה מול הפרלמנט באוסלו כמיצד מחאה, אך בשנת 2022 הוצבה במוזיאון הלאומי באוסלו.
בשנת 2022 ייצגה יחד עם עוד שתי אמניות נוספות את הביתן הנורדי בביאנלה ה-95 של ונציה.
שלוש העבודות שהוצגו בביתן נוצרו לאחר מאבק משפטי בן שבע שנים עם המדינה הנורווגית כדי להגן על זכויות הרועה של אחיה הצעיר, אחד מהתיקים המשפטיים הרבים שחווים רועי איילים סאמיים צעירים כיום.
ההתמקדות של סארה באייל כאבן הפינה של החיים הסאמיים נועדה לרפא ולתקן את הטראומה שנגרמה לעם הסאמי.
העבודות נעשו לפי אתיקה ושיטות של שימוש בר-קיימא במשאבים סאמיים, תוך מציאת ערך בחלקי איילים שאינם משמשים למזון וללבוש; החיות שהוצגו מתו מוות טבעי.
בשנת 2013 הוציאה את הרומן הראשון שלה "בין העולמות" שהיה רומן פנטזיה למבוגרים צעירים בשפה הסאמית.
הספר תורגם לנורווגית ב-2014 ולאנגלית ב-2016. על הספר הזה היא הייתה מועמדת לפרס המועצה הנורדית לספרות ילדים וצעירים בשנת 2014. בשנת 2014 הוציאה את ספרה השני בשפה הסאמית דורסבלדה דואלי.
כיום מתגוררת ועובדת בקאוטוקיינו, נורווגיה.
מארטון הורבאט (במקור מרצל שילר, בהונגרית: Horváth Márton; בודפשט, 8 באוקטובר 1906 – בודפשט, 7 ביוני 1987) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי מן החשובים ורבי ההשפעה ביותר בשנים 1945–1956, עורך עיתון.
בנו איוואן הורבאט (1948) הוא היסטוריון ספרות.
שני ילדיו הנוספים הם: מריה הורבאט (1952) ובאלינט הורבאט (1954).
מארטון שילר נולד במשפחת סוחרי עתיקות יהודית עשירה.
אביו היה ינה שילר ואמו קטלין שטיינר.
בשנת 1926, נרשם לפקולטה להנדסה אדריכלית של אוניברסיטת יוז'ף קיראי (שמה היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה).
ב-1931 הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) וקטע את לימודיו באוניברסיטה (השלים אותם מאוחר יותר).
ב-1932 נעצר על ארגון שביתות שכר דירה, ונכלא לכמה חודשים לאחר חקירה.
הוא נעצר שוב בינואר 1935 ונידון ל-12 שנות מאסר על עריכת עיתון בשם ואשאש (Vasas) האופוזיציוני של האיגודים המקצועיים.
בשנת 1937, בהשתדלות אביו, הופחת עונשו ל-5 שנים.
הוא שוחרר ב-1940, ולאחר מכן חי באופן בלתי חוקי בבירת הונגריה, שכן נאסרה שהייתו בבודפשט.
מסוף 1941, הוא היה אחד הכתבים ואחד מהעורכים של העיתון "עם חופשי" (Szabad Nép) הבלתי חוקי.
באביב 1942 נעצר שוב יחד עם אחרים ונידון שוב ל-12 שנות מאסר.
במרץ 1944 קטעו את עונשו עקב מחלתו המעושה.
בקיץ 1944 יצר קשר עם אנשי "מפלגת השלום" (Békepárt), הפך לחבר בוועד המרכזי של המפלגה ושמר על קשר עם הוועד הצבאי.
הוא נתפס שוב זמן קצר לאחר מכן.
בנובמבר 1944 וגורש למחנה ריכוז בגרמניה, אך נמלט מקרון המשא מול העיר קומארום יחד עם שלושה מחבריו.
בינואר ובפברואר 1945 הפך לראש מחלקת התעמולה של ההנהגה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית (MKP).
ממארס 1945 עד 1950 היה העורך האחראי של העיתון "עם חופשי" (Szabad Nép), בין השנים 1945-1956 היה חבר ב-MKP ולאחר מכן בהנהגה המרכזית של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP) שבאה אחריה ובמקומה בשנת 1948, בשנים 1945-1946 היה חבר חליף בוועדה המדינית של ה-MKP, בשנים 1948-1949 של מפלגת ה-MDP.
הוא נבחר כחברמלא ב-1949-1953, בוועדה המארגנת של ההנהגה המרכזית של ה-MDP בשנים 1950–1953, היה חבר ועדת המערכת של סאבאד נפ בשנים 1950–1954 וראש מחלקת ההסברה והתעמולה של ההנהגה המרכזית של ה-MDP, מ-1954 עד 1956 עד אוקטובר, הוא שוב היה העורך האחראי של סאבאד נפ.
בין השנים 1948–1956, הוא מילא תפקיד מוביל בעליית המדיניות התרבותית והסכמטיות הוולונטרית.
ב-1956 תמך בהקמת מפלגה חדשה וחופשית יותר.
בנובמבר 1956 דחה את התפקיד כעורך הראשי של היומון החשוב ביותר בהונגריה הנפסבדשאג, שכן קשר את חידוש המפלגה לדמותו של אימרה נאג'.
לפיכך נסר חנו בפני ההנהגה החדשה של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (MSZMP) שהחליפה את ה-MDP אחרי המרד ההונגרי ב-1956 וכל תפקידיו הפוליטיים בוטלו.
בשנים 1956-1957 היה עובד של המכון ההונגרי לתנועת העבודה, בשנים 1957-1960 הננכ"ל של המוזיאון הספרותי פטפי, בשנים 1960–1963 המנכ"ל של אולפני הקולנוע הוניה (הגדולים ביותר בהונגריה באותה התקופה) ולאחר מכן ב-1963–1966 שוב המנכ"ל של המוזיאון הספרותי פטפי.
הוא פרש לגמלאות בשנת 1966.
ברומן שלו "מגילות ים המלח" (1970), כתומך בתנועה עם מטרות הצלת עולם, הוא תוהה מדוע במקום הגאולה המובטחת והמקווה של העולם, הוא ביצע פשעים חדשים עם חבריו?
אולם שאלתו החשובה יותר היא האם תנועה זו תצליח לממש את מטרותיה הגדולות לאחר הפרות החוק של פולחן האישיות?
המסגרת לכך היא הרגע ההיסטורי בו נפל השלטון לידי קומוניסטים שנרדפו לפני כן ועם השלטון גם האפשרות של הניצול לרעה של כוח (משנת 1945 ואילך).
ראוי להזכיר גם את כתבו שכותרתו "פולחן חוסר האישיות".
בחלק הראשון, מדובר באותם קאדרים (סגל) בולטים, "חברים שעבדו בעמדות נמוכות יותר" ש"חיו ופעלו במקום שהפוליטיקה ההונגרית נפגשה עם המציאות" ואשר "חיפשו את הפתרון המקומי הטוב ביותר, את דרכה של מנהיגות קומוניסטית ההומאנית, גם בתוך משברי מצפון".
מגילות ים המלח לא הציגו את הסוג הזה של התלבטות, ולכן כתבו זה האחרון מצל על תמונת העידן שהוא צייר בעבר.
בחלקו השני של כתבו זה הוא מעביר את צורות המגע הלשוני בעידן פולחן האישיות ל"ניתוח" סוציו-לשוני.
שאלת הקרקע בהונגריה במהלך התגובה האנטי-מהפכנית.
במטה הלאומי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית, בדצמבר 1945. שתי הרצאות נערכו ביום 2 / ג'רג' לוקאץ': שירה מפלגתית / מארטון הורבאט: שירת אטילה יוז'ף ; סיקרה, בודפשט, 1946
/ אנטל ג'יינש: "אחדות איכרים" ;סיקרה., בודפשט, 1946
מתיאש ראקושי, יוז'ף רוואי, מארטון הורבאט: 30 שנות התנועה הקומוניסטית ההונגרית ; סיקרה, בודפשט, 1948
עם חזית העם לשלום ; סיקרה, בודפשט, 1949
מאמרי ספרות ומחקרים ;סיקרה, בודפשט, 1950
ספרות הונגרית - ספרות סובייטית; סיקרה, בודפשט,, 1950 (האקדמיה הפוליטית של מפלגת העובדים ההונגרית)
הערות על הדיון באמנויות יפות ;סיקרה, בודפשט, 1952
עבודת ההסברה של המפלגה בקרב ההמונים; סיקרה, בודפשט, 1952 (ספרייה קטנה של בניין מפלגות)
רומן; הוצאת Magvető, בודפשט, 1970
"אבות ובנים" (פרסם וכתב את המבוא איוואן הורבאט, בתוך: Magyar Hírlap, 1991. מס' 80
עיטור מסדר כבוד הונגרי לחופש (גרגת כסף, 1947)
עיטור הצלב מרכזי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית עם כוכב (1948)
עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית דרג 2 ודרג 1 (1949 (1950)
עיטורמסדר הצטיינות של העמל (דרג זהב, 1952)
עיטור מסדר הכשרון של הדגל האדום של העמל (1956)
מרטון גאראש (במקור גנסלר, בהונגרית: Garas Márton; אויווידק, 18 במאי 1885 – בודפשט, 26 ביוני 1930) היה שחקן, במאי תיאטרון, במאי קולנוע, יהודי-הונגרי, דמות יוצאת דופן ב"עידן ההרואי" של הפקות הסרט האילם ההונגרי.
מרטון גנסלר נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון גנסלר (1833–1905) ושל מתילד רייצר (1846–1903).
הוא סיים את האקדמיה לתיאטרון ב-1906 (היום שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע) ומשנת 1907 שיחק בתיאטרון ההונגרי.
ב-1911 נסע לברלין לינה אילש (במקור רוזנברג), שהפך למאסטר שלו, ובמקביל שיחק בלהקה הברלינאית של מקס ריינהרדט.
ב-1912 היה כבר חבר ב"בימה החדשה" (Új Színpad) בבודפשט.
בשנת 1915 חתם חוזה עם אולפן הסרטים של ינה ינוביץ' בקולוז'וואר.
בין 1916 לבין 1921 ביים במפעלי הסרטים "אסטרה", "אוהר", "הונגריה" ו"קורווין" בבודפשט.
מ-1921 עבר לגרמניה, ולאחר מכן קטע את שהותו שם ב-1924 וביים את הקומדיה "אבא'לה צדק" בתיאטרון מרכז העיר בבודפשט.
סרטים אילמים ובסך הכל 40 סרטים.
הוא אהב לצלם יצירות ספרותיות.
סרטו "קולומבוס" (1926–1927) היה הבולט מבין סרטיו בברלין.
הוא אחת הדמויות החשובות ביותר בעידן הסרט האילם.
לקח בשמחה יצירות כתובות רציניות והביאן לפני המצלמות.
ארכיון הסרטים בהונגריה שומר כיום עותק של "אנה קרנינה" שלו.
עיתון הונגרי בכתבה שסקרה את הגרסאות השונות של "אנה קרנינה" שהוכנו עד למועד הכתבה קבע את הדברים הבאים:
הנריק איבסן : ברווז הפרא - אגדל
אימרה פלדש : חיילי הקיסר - זולטן
אדמון רוסטאן : גוזל העיט - מטרניך
טולסטוי – נוזייר – סבור: סונטת קרויצר (1924)
מארחת הפוקימונים (ביפנית: ポケモンコンシェルジュ; באנגלית: Pokémon Concierge) היא סדרת טלוויזיה יפנית-אמריקאית בסטופ מושן, מסוגת פנטזיה וקומדיה, אשר מבוססת על הזיכיון "פוקימון" שנוצר על ידי סטושי טג'ירי.
הסדרה בוימה על ידי איקו אוגאווה, נכתבה על ידי הרומי דוקי והופקה על ידי The Pokémon Company, Dwarf Studios ונטפליקס אנימציה.
הסדרה עלתה בשירות הסטרימינג נטפליקס, כאשר היא דובבה לשפות נוספות בנוסף ליפנית, שפת המקור, בין היתר לעברית.
ארבעת הפרקים הראשונים של הסדרה עלו ב-28 בדצמבר 2023, וארבעה פרקים נוספים עלו ב-4 בספטמבר 2025. אורך כל פרק הסדרה הוא בין 14–20 דקות.
הסדרה מתרחשת באתר נופש לפוקימונים, אליו מצטרפת מארחת חדשה בשם הארו.
בכל פרק הארו עוזרת לאורח אחר במלון, במטרה לספק לו את החופשה הכי כיפית ורגועה שהוא יכול לבקש.
הדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי תומר קאופמן (פרקים 1–4) וטוני ברמן (פרקים 5–8) בוידאופילם אינטרנשיונל.