tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המונים הפגינו תוך כדי דרישה להתפטרותו, לאחר שהועלו האשמות לגבי אחריותו למה שקרה.
בהתחלת אוגוסט 2011 הסיגו המפלגות EDEK ו DIKO את תמיכתן בכריסטופיאס.
לכריסטופיאס ולאשתו נולדו שלושה ילדים - שתי בנות ובן.
בשנת 1999 כריסטופיאס עבר באנגליה ניתוח מעקפים בלב והשתלת כליה כשהתורמת הייתה אחותו בחיים.
בכימיה, דימר (מיוונית: די - שתיים, מר - יחידה) היא מולקולה או תצמיד (קומפלקס) של מולקולות המורכב משתי יחידות פשוטות יותר - מונומרים.
במובן זה ניתן לראות בדימר פולימר קצר מאוד.
שתי יחידות הבסיס יכולות להיות זהות, אז מכונה הדימר הומודימר, או שונות ואז הוא מכונה הטרודימר.
יצירת דימר ממולקולה אחת נקראת דימריזציה, והפעולה ההפוכה לה נקראת דיאסוציאציה.
למשל, שתי מולקולות מים יכולות ליצור דימר דרך קשר מימן ביניהן, במבנה יציב וחזק.
במקרה זה, השוני בין הדימר לקשרי מימן רגילים של מולקולות מים זו עם זו נעוץ בכך שהאחרונות מצויות בקשרים דינמיים ולא יציבים ולא מוגדרים היטב, בניגוד לדימר.
דימרים מולקולריים נוצרים לרוב על ידי תגובה בין שתי תרכובות זהות.
בדוגמה זו, מונומר "A" עבר דימריזציה לדימר "A-A".
הרבה מולקולות אורגניות קטנות, בעיקר פורמלדהיד, יוצרות בקלות דימרים.
בדימר של פורמלדהיד (CH2O) הוא דיוקסטאן (C2H4O2).
בהקשר של פולימרים המונח דימר מתייחס למולקולה בעלת פולימריזציה מדרגה 2, ללא קשר לסטויכיומטריה או לתגובות דחיסה.
יחס זה שימושי אשר באים לנתח סוכרים.
לדוגמה: צלוביוז הוא דימר של גלוקוז, זאת למרות שבריאקציית היצירה שלו נוצרים מים, דבר אשר היה מעמיד אותה כביכול בהקשר של תגובות הידרוליזה.
במקרה זה לדימר יש סטויכיומטריה שונה מזוג המונומרים.
כמו סוכרים גם חומצות אמינו יכולות ליצור דימרים.
במקרה זה הדימרים נקראים דו-פפטידים.
דוגמה לדו-פפטיד הוא ה-Glycylglycine .
דו-פפטיד זה מורכב משתי מולקולות גליצין המחוברות זו לזו בקשר פפטידי.
דוגמאות נוספות הן אספרטם וקרנוזין .
דימתילטריפטאמין הוא טריפטמין שנוצר באופן טבעי, וסם פסיכדלי חזק.
ה-DMT נוצר בצמחים רבים, ואף נוצר בכמויות קטנות בגוף האדם בזמן המטאבוליזם, על ידי האנזים tryptamine-N-methyltransferase.
בתרבויות שונות, עתיקות ומודרניות, משתמשים ב-DMT כאנתאוגן בטקסים דתיים.
ריק שטרסמן, חוקר פסיכדליים ופסיכיאטר מאוניברסיטת ניו־מקסיקו, קרא ל-DMT "מולקולת הרוח" (the spirit molecule").
במבנהו הוא דומה לנוירוטרנסמיטר סרוטונין וטריפטמינים פסיכדליים אחרים כמו 5MEO-DMT, בופוטנין, ופסילוסיבין.
DMT הוא נגזרת מטריפטמין עם שתי קבוצות מתיל נוספות באטום ניטרוגן האמין.
DMT הופק לראשונה משורשים של מימוסה הוסטיליס (Mimosa hostilis) ב-1946 על ידי האתנובוטניסט והכימאי הברזילאי גונסלבס דה לימה (Gonçalves de Lima) שקרא לו ניגריין.
ה-DMT סונתז לראשונה על ידי הכימאי הקנדי ריצ'רד מנסקי.
השימוש ב-DMT הוא בדרך כלל בצורתו הבסיסית, אך הוא יציב יותר כאבקה.
בניגוד לצורתו הבסיסית של ה-DMT, צורתו האבקתית מסיסה במים.
DMT בתמיסה מתפרק במהירות יחסית, לכן יש לאחסנו במקום מוגן מאוויר, אור, וחום, בהקפאה.
כאשר מאדים גבישי DMT טהורים במיוחד על ידי ממס על זכוכית, יתקבלו בדרך כלל מחטים גבישיים לבנים, קטנים אך מוגדרים היטב, שינצנצו תחת אור חזק.
הגבישים יופיעו ללא צבע תחת הגדלה גבוהה.
DMT הוא אגוניסט של הרצפטור 5HT2a והראה השפעה גם על הרצפטור 5HT2c.
מחקר שפורסם ב-2009 בעיתון Science הראה כי DMT הוא אגוניסט ברצפטור sigma-1 .
שיערו ש-DMT עשוי להוות ליגנד אנדגוני לרצפטור הזה.
בכל אופן, ריכוז של כ־10 מ"ג/ל' הנדרש לפעילות של sigma-1 הוא גבוה בהרבה מהריכוז שמסופק בצורה פיזיולוגית, וגבוה גם מהריכוז הנדרש להפעלת רצפטור ה-5HT2a.
למרות שהגורם הזה רלוונטי אם DMT אנדוגני פועל כהורמון.
DMT הראה גם השפעה על הרצפטור TAAR1 שמוכר גם כרצפטור הטבעי של DMT אנדוגני.
DMT טהור בטמפרטורת החדר הוא בצבע לבן עד אדום-צהבהב-קריסטלי מוצק.
סינתוז של החומר במעבדה דווח לראשונה ב-1931, ולאחר מכן הוא נמצא מצוי באופן טבעי בזנים רבים של צמחים ולעיתים מחובר לכימיכלים הקרובים אליו 5MEO-DMT ובופוטנין.
הצמחים המכילים DMT נמצאים בשימוש בדרך כלל בתרגילים שאמאניים דרום אמריקאים.
לרוב זה המרכיב הפעיל העיקרי במשקה איוואסקה, אך לפעמים האיוואסקה לא מכילה צמחים המכילים את החומר.
DMT הוא האלקלואיד הפעיל העיקרי במספר צמחים כמו המימוסה הוסטיליס, דיפלופטריס קברנה, ופסיכוטריה וירידיס.
DMT מצוי כאלקלואיד משני בטבק שעשוי משרף של וירולה שבו 5MEO-DMT הוא האלקלואיד הפעיל העיקרי.
הוא מצוי כאלקלואיד משני גם בפולי אנדנת'רה פרגרינה ואנדנת'רה קולוברינה, שבהם בופוטנין הוא האלקלואיד הפעיל העיקרי.
פסילוסיבין, החומר העיקרי בפטריות פסילוסיבין, יכול גם להכלל ככימיקל קרוב ל-DMT מאחר שמולקולת פסילוסיבין מכילה מולקולת DMT בסופה, יחד עם עוד כימיקלים קרובים.
DMT לא פעיל בדרך כלל כשנלקח בצורה אוראלית אלא אם משלבים אותו עם מעכב מונואמין אוקסידאז (MAOI).
ללא MAOI, הגוף מפרק במהירות את ה-DMT, עקב כך אין השפעה הלוצינוגנית אלא אם המנה מקבלת יכולת מטבולית של מונואמין אוקסידאז (נדיר מאוד).
דרכים נוספות לשימוש ב-DMT כמו עישון או הזרקת הסם יכולים לייצר הזיות רבות עוצמה ופעילות אנתאוגנית לזמן קצר (בדרך כלל פחות מחצי שעה), כאשר ה־DMT לא מספיק לעבור פירוק על ידי המונואמין אוקסידאז הטבעי בגוף לפני שהוא מגיע למוח.
לקיחת MAOI לפני עישון או הזרקה של החומר, יאריך באופן משמעותי את משך ההשפעה וימצה את השפעות ה-DMT.
כאשר DMT נלקח יחד עם MAOI הוא עשוי לספק חוויה אנתאוגנית חזקה שכוללת הזיות ויזואליות, אופוריה.
בשאיפה: כאשר DMT נצרך בעישון, ההשפעה נמשכת לזמן קצר בלבד, בדרך כלל בין 5 ל-30 דקות (תלוי בגודל המנה).
ההשפעה מתחילה מהר כאשר החומר נצרך בשאיפה (פחות מ-45 שניות) ומגיעה לשיא כעבור כדקה.
בשנות ה-60, התייחסו ל-DMT כ"טריפ של אנשי עסקים" עקב המהירות הגבוהה יחסית של הצריכה שלו.
אף שתהליך העישון מתואר על ידי אנשים שניסו אותו כקשה, ניתן לשלבו עם קנאביס, או כל תערובת עישון אחרת, ולהשתמש במקטרת, באנג או מאדה.
שימוש זה, עוזר בריכוך העישון ומביא לקליטה קלה יותר של החומר.
בהזרקה: הזרקת DMT מביאה לחוויה הדומה לזאת המושגת בשאיפה -באורך, באינטנסיביות ובשאר המאפיינים שלה.
באכילה: DMT מתפרק על ידי האנזים מונואמין אוקסידאז כך שהוא לא פעיל כאשר נלקח באכילה, אלא אם הוא משולב עם MAOI.
האיוואסקה הדרום אמריקאית המסורתית היא בעצם תערובת המכילה DMT יחד עם MAOI.
כאשר DMT נלקח באכילה יחד עם MAOI מתאים, מתקבלת השפעה ארוכה (יותר מ-3 שעות), איטית, חוויה מטאפיזית עמוקה הדומה לזו של פטריות פסילוסיבין, אך יותר אינטנסיבית ונמשכת פחות זמן.
השפעת חוויות DMT יכולה להתאפיין באיבוד תחושת הזמן, הזיות ויזואליות ושמיעתיות, והשפעות נוספות, שעל פי רוב המשתמשים, לא ניתן לתאר בתיאורים מילוליים או חזותיים.
יש משתמשים שדיווחו על דמיון אירוטי אינטנסיבי ותחושתי והשתמשו בחומר בקיום יחסי מין.
חוויות נפוצות נוספות הן יציאה מן הגוף, מפגש עם ישויות כלשהן, תובנות לגבי מבנה היקום.
כאשר צורכים DMT באידוי, האדים שנוצרים מורגשים לעיתים קרובות מאוד קשים לריאות.
DMT מעלה במקצת את לחץ הדם, הדופק, מרחיב את האישונים, ומעלה מעט את חום הגוף.
רמת הורמון הגדילה בדם עלתה במידה שווה בכל מנות ה-DMT, ורמת המלטונין לא הושפעה.
דימיטריס דיאמנטידיס הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקומבו גארד (רכז וקלע) עבור פנאתינייקוס.
דיאמנטידיס נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה.
בקיץ 1999, בגיל 19, הוא החל את הקריירה המקצועית כשהחל לשחק בהיראקליס.
במהרה דיאמנטידיס הפך לשחקן המוביל במועדון הקטן מסלוניקי, ועזר למועדון המשתייך לליגה היוונית הבכירה ושבעברו היה אחד המועדונים הטובים ביוון של שנות ה-30 וה-40 לשוב לתקופת הזוהר שלו, בכך שהוביל אותו לפלייאוף לראשונה אחר שנים רבות.
הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה שלו כשעבר בקיץ 2004, למועדון הפאר פנאתינייקוס.
בתחילת דרכו במועדון ישב רבות על ספסל המחליפים ושיחק דקות מועטות אך לאחר מספר משחקים החל דיאמנטידיס לצבור דקות משחק רבות משמעותיות והפך לשחקן חמישייה לגיטימי בליגה ביוון וביורוליג.
לאחר חודשים ספורים דיאמנטידיס הצעיר הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה היוונית והוביל את המועדון לזכייה בדאבל - אליפות וגביע יוונים.
יכולת זאת הביאה אותו לנבחרת יוון.
דיאמנטידיס החל לאסוף תארים ביחד עם פנאתינייקוס כשזכה עד היום שש פעמים באליפות יוון, חמש פעמים בגביע היווני ושלוש פעמים ביורוליג.
דיאמנטידיס נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים באירופה כיום, וזכה בתואר שחקן ההגנה של היורוליג חמש שנים רצופות בין השנים 2005-2009, ופעם נוספת בעונת 2010-2011.
דיאמנטידיס שיחק בעברו בנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף בטורניר אליפות העולם 2006 ולזכייה בטורניר אליפות אירופה 2005. בשנת 2010 פרש מהנבחרת לאחר ההפסד לנבחרת ספרד.
בתום עונת 2015/2016 פרש דיאמנטידיס ממשחק פעיל.
הנהלת פנאתינייקוס החליטה לתלות את הגופייה שלו בתקרת האולם, ושלא יעשה יותר שימוש בגופייה מספר 13 אותה לבש.
קבוצת העשור של היורוליג: 2010
הספורטאי היווני של השנה: 2007
מר אירופה (כדורסלן השנה באירופה): 2007
MVP של הגביע היווני: 2009
שחקן ההגנה המצטיין בליגה היוונית: 2010-11
דימרקו אנטוניו ג'ונסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה 2.05 מטרים.
ג'ונסון שיחק באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט במשך ארבע עונות, והעמיד ממוצעים של כ-20 נקודות וכ-9 ריבאונדים למשחק.
ב-1998 נבחר ג'ונסון במקום ה-9 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי הניו יורק ניקס.
בשל שביתת השחקנים בליגת ה-NBA בעונת 1998/1999, התחיל ג'ונסון את קריירת הבוגרים שלו באיטליה בקבוצת ארמאני מילאנו, במדיה נבחר פעמיים למשחק האולסטאר של הליגה האיטלקית.
ב-1999 עם סיום השביתה חתם על חוזה בניו יורק ניקס, אך שותף רק בחמישה משחקים במדי הניקס וסיים את העונה בקבוצת הריצ'מונד ריית'ם מליגת ה-IBL (ליגת כדורסל חצי מקצוענית בארצות הברית).
לאחר מכן חזר ג'ונסון לאירופה ושיחק במספר קבוצות, לרבות סקאבוליני פזארו האיטלקית, אולימפיאקוס פיראוס היוונית, אולימפיה ליובליאנה הסלובנית, עימה גם זכה באליפות הליגה ועירוני אשקלון הישראלית.
בפברואר 2009 חתם ג'ונסון במכבי ראשון לציון מליגת העל הישראלית.
ג'ונסון היה אחד מהשחקנים הבולטים של ראשון לציון, קלע 18.8 נקודות וקלט 7.3 ריבאונדים ב-34 דקות משחק בממוצע.
משחק השיא שלו באותה עונה היה מול עירוני קריית אתא עם 30 נקודות ו-11 ריבאונדים ב-32 דקות משחק.
את העונה סיים ג'ונסון במקום השני ברשימת קלעי הליגה, ובמקום השביעי ברשימת הריבאונדרים.
בתחילת עונת חתם ג'ונסון בקבוצת עירוני נהריה, שהייתה קבוצתו השלישית בישראל.
הוא שוחרר מהקבוצה במהלך חודש ינואר 2010 וחתם בהמשך העונה בקבוצת ואקוארו דה ביימון (Vaqueros de Bayamón) הפורטו ריקנית.
בסיום העונה פרש ג'ונסון ממשחק פעיל ופנה לקריירת אימון.
בשנת 2010 ג'ונסון החל באימון בית ספר יסודי בשארלוט, אותו הצעיד לרבע הגמר של תחרות הכדורסל בו השתתף בית הספר לראשונה מאז שנת 2007. בשנת 2011 הצטרף ג'ונסון לצוות האימון של אוניברסיטת המפטון שמשחקת בליגת המכללות האמריקאית כשמונה לעוזר מאמן בקבוצה.
דימס טיילור היה מלחין ומבקר מוזיקה אמריקאי.
הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר בשנת 1895. בשנת 1906 קיבל תואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1907 שמע ויקטור הרברט מוזיקה שכתב טיילור להצגת אוניברסיטה ועודד אותו להמשיך בלימודי מוזיקה.
הוא למד קונטרפונקט והרמוניה בשנים 1908-11 ולאחר כמה משרות בהוצאה לאור ועיתונאות היה למבקר מוזיקה בעיתון "ניו יורק וורלד" בשנים 1921-25, לעורך "מיוזיקל אמריקה" בשנים 1927-29, ומבקר המוזיקה של "ניו יורק אמריקן" ב-1931-32. נוסף לכך היה מנהל ואחר כך נשיא של האיגוד האמריקאי של מלחינים ונגנים ופרשן מוזיקה בשידורי רדיו.
ספריו מן בשנים 1937, 1940 ו-1949 מכילים גרסאות מורחבות של שיחות הרדיו שלו.
בשנת 1924 נבחר למכון הלאומי לאמנויות וספרות, ובשנת 1935 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות.
דימס טיילור מופיע בפתיחת סרטו של וולט דיסני "פנטסיה" משנת 1940, כמנחה ומבאר פרקי המוזיקה בסרט, בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.
המוזיקה של טיילור בנויה בכישרון, אך נעדרת ייחוד או תחושה של שכנוע פנימי עמוק.
הוא הצטיין במיזוג השפעות אירופאיות ולא קל לעמוד על השתלשלותן ביצירתו ולהגדירה.
בסגנונו האישי ניכרת קרבה ברורה לזה של המלחינים האמריקאים שהשתלמו בגרמניה בסביבות מפנה המאה, כמו צ'אדוויק, קונוורס או נווין.
הוא דחה את השפעת האופנה האוונגארדית של מלחיני המאה ה-20 בכל המובנים פרט לתזמור וצוטט בדברי ההספד לאחר מותו כמי שאמר "זו תקופה - לא רק באמריקה אלא בכל העולם - של פדנטיות שאיבדה שליטה.
התוצאה היא מוזיקה שמחייבת הסבר, ואפילו ההסברים אינם אומרים דבר לאיש פרט לבקיאים בתחום".
גישתו זו זיכתה אותו במאזינים רבים ונלהבים, מצד אחד, אך גם תרמה לכך שהמוזיקה שלו נשכחה זמן קצר לאחר מכן.
מתוך הוקרה לפעילותו, הן כמחבר ספרי מוזיקה והן כמנהל באיגוד המלחינים והמבצעים, ייסד האיגוד בשנת 1967 את פרסי ASCAP ע"ש דימס טיילור לספרים ומאמרים מצטיינים על מוזיקה ומוזיקאים.
בשנת 1990 תרמה בתו, ג'ואן טיילור, את ארכיוניו לבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל.
"על אנשים ומוזיקה" (ניו יורק, 1937)
"המאזין המושווה" (ניו יורק, 1940, מהדורה מתוקנת 1972)
עריכת "אוצר גילברט וסאליבן" (ניו יורק, 1941)
"כמה ערבים קסומים: סיפורם של רוג'רס והמרשטיין (1953)
דימיטריוס איפסילנטי או דימיטריוס איפסילנטיס (Δημήτριος Υψηλάντης; 1793 – 16 באוגוסט 1832) היה דרגומן פנריוט של האימפריה העות'מאנית, שירת כקצין בצבא האימפריה הרוסית בנסיכות מולדובה וכפילדמרשל הראשון של יוון המודרנית, גיבור מלחמת העצמאות היוונית.
איפסילנטי היה בנו השני של קונסטנטין איפסילנטי, נולד בקונסטנטינופול בתקופה בה היה אביו המתורגמן הראשי של השער הנשגב.
כילד הוא נשלח לצרפת, שם הוא התחנך בבית ספר צבאי צרפתי.
על שמו קרויה העיר איפסילנטי במישיגן, כ-10 ק"מ מאן ארבור.
איפסילנטי התגייס למשמר הקיסרי של הצאר, הצטיין בקרב ב-1814 והגיע לדרגת סרן.
ב-1820 עבר לאודסה והצטרף לאחיו אלכסנדר איפסילנטי, מנהיג הפיליקי אטריה, הוא היה חלק מהכוח היווני שחצה ב־6 במרץ 1821 את הנהר פרוט בין רוסיה לנסיכות מולדובה ונכנס ליאשי.
בתגובה שלל אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה שחשש מזליגת רעיונות העצמאות למחוזותיו את דרגותיהם הצבאיות של כל משתתפי המסע ואישר לקיסר העות'מאני לשלוח כוחות צבא לתוך הנסיכות על מנת לדכא את המרד.
תקוותם של היוונים שהעם הרומני יצטרף למרד נכזב והרומנים העדיפו להישאר משועבדים מאשר לסתכן במלחמה מול כוחות הצבא העות'מאני.
לאחר כישלון המרד במולדובה נסע איפסילנטי לפלופונסוס, שם פרצה מלחמת העצמאות היוונית.
יחד עם פפאפלסאס (Παπαφλέσσας) ותאודורוס קולוקוטרוניס הוא היה אחד מהבולטים שבמנהיגים הפנריוטים בשלבים הראשונים של המרד.
ב-20 ביוני 1821 הוא ניסה לצרף את מפקדי המורדים ולארגן צבא סדיר.
אולם מנהיגים מקומיים והשלטונות האזרחיים בראשותו של אלכסנדרוס מברוכורדטוס (Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος) הערימו עליו קשיים.
כתוצאה מקשיים אלו הארגון של צבא המורדים הואט והפעילות הייתה מוגבלת.
בזמן המצור על טריפוליס הוא לא הצליח להגיע להסכמות עם ראשי המיליציות החמושות ופרש מהנהגת המרד.
כאיש צבא השתתף במספר קרבות, בשנת 1828 הוא מונה על ידי יואניס קפודיסטריאס כמרשל, מפקד הכוחות במזרח יוון, וניסה להפוך את צבא העם היווני לצבא סדיר המבוסס על תקנים אירופיים.
ב -25 בספטמבר 1829, הוא הפסיד בקרב מול כוחות עות'מאניים ונאלץ להיכנע במעבר שליד פטרה.
ב-20 בדצמבר 1821 נבחר לאספה הלאומית שם ייצג עמדות דמוקרטיות וב -15 בינואר 1822 הוא נבחר לנשיא המועצה המחוקקת.
אך בשל כישלון מסע הבחירות שלו במרכז יוון, ואי הצלחתו להשיג עמדת מנהיגות בכנס הארצי שנערך באסטרוס, הוא נאלץ לפרוש בשנת 1823. בת זוגו וארוסתו בתקופת המאבק הייתה גיבורת מלחמת העצמאות היוונית מנטו מברוגנוס
דימיטרי קיפּיאני (בגאורגית: დიმიტრი ყიფიანი; 26 באפריל 1814 - 5 בנובמבר 1886) היה מתרגם, פובליציסט ואיש ציבור גאורגי.
בשנת 2007 הכריזה הפטריארכיה של גאורגיה על קיפיאני כקדוש.
דימיטרי קיפיאני נולד בשנת 1814 למשפחת אצילים בכפר מרתי (נפת גורי) שבחבל כארתלי, גאורגיה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית).
בשנת 1830 קיפיאני סיים את לימודיו בבית הספר לבני אצולה וזכה במשרת הוראה במקום.
בשנת 1832 קיפיאני היה שותף לקשר של בני האצילים הגאורגים, שהתכוונו לאסור בעורמה את בכירי השלטון הרוסי בגאורגיה ואז להמריד את האוכלוסייה נגד האימפריה הרוסית.
אחרי שסוד הקשר נחשף, קיפיאני נאסר ואחר כך נידון למוות עם שותפיו.
כדי לזכות באהדת הציבור הגאורגי, וגם משום שהאצולה הגאורגית בכל זאת נחשבה למשענת השלטון הרוסי בגאורגיה, עונשם של הקושרים הומר בגירוש לפלכים מרוחקים של רוסיה; דימיטרי קיפיאני עצמו הוגלה לוולוגדה.
בשנת 1835 הוא הוצב כפקיד במשרד המושל של פלך וולוגדה.
בשנת 1837 דימיטרי קיפיאני חזר לגאורגיה.
מאז ועד שנת 1864, הוא מילא תפקידים שונים במִנהל מלכות המשנה של הקווקז.
בשנים 1867-1859 קיפיאני שימש גם כמנהל האחוזה והנכסים של דוכס סמגרלו.
בשנים 1870-1864 הוא היה יו"ר אספת האצילים של פלך טביליסי.
בשנים 1879-1876 הוא כיהן כראש העיר טביליסי.
בשנים 1886-1885 קיפיאני שימש כיו"ר אספת האצילים של פלך כותאיסי.
בשנת 1886 נרצח הרקטור של הסמינר הרוחני של טביליסי - פאבל צ'ודצקי, שאסר את ההוראה בשפה הגאורגית במוסד זה וכינה אותה "שפת כלבים".
הראש הממונה של הכנסייה הגאורגית, האקזרך פאוול לבדב, הטיל בתגובה קללה על העם הגאורגי.
דימיטרי קיפיאני שלח לאקסארך מכתב מחאה, שבו דרש ממנו לעזוב את גאורגיה.
על-פי הצו של הצאר אלכסנדר השלישי מ-6 באוגוסט של שנת 1886, קיפיאני הודח מתפקידו כיו"ר אספת האצילים של פלך כותאיסי והוגלה לסטברופול שבדרום רוסיה.
ב-5 בנובמבר של שנת 1886 דימיטרי קיפיאני נרצח בסטברופול בשנתו בנסיבות מסתוריות.
כעבור יומיים הוא נקבר בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.
בשנת 2007 קיפיאני הוכרז כקדוש על ידי הפטריארכיה של הכנסייה הגאורגית.
בשנת 1841 דימיטרי קיפיאני תרגם לגאורגית את המחזה "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר.
התרגום הראשון הזה מאת קיפיאני הודפס רק אחרי מותו - בשנת 1896, בכתב העת "ציסקַרי".
בשנת 1851 התפרסם התרגום של קיפיאני לרוסית למחזה הסאטירי "היפרדות" מאת בן ארצו, גיורגי אריסתווי.
משנת 1857 דימיטרי קיפיאני שיתף פעולה עם כתב העת "ציסקַרי", שפרסם את תרגומיו ליצירותיהם של אוקטב פלייה, מולייר, ויליאם שייקספיר, פייר בומרשה ואחרים.
בשנת 1882 דימיטרי קיפיאני פרסם בסנקט פטרבורג את הספר "הדקדוק הגאורגי החדש"; בזמן שלימוד השפה הגאורגית וההוראה בשפה זו נאסרו במערכת החינוך הממלכתית, לפרסום זה הייתה גם משמעות פוליטית.
בשנת 1883 בכתב העת "דרוֹאֵבַּה" הודפס שירו של דימיטרי קיפיאני (תחת שם העט בַּכַּר כּארתלֵלי) "תשובה לחבר ותיק" - כתגובה לשירו של וחטנג אורבליאני.
בשנים 1885-1884 התפרסמו זיכרונותיו של דימיטרי קיפיאני בשפה הרוסית.
דימיטרי קיפיאני כיהן כסגן הנשיא של האגודה החקלאית הגאורגית.
הוא היה ממייסדי הבנק הגאורגי, האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים והחברה הדרמטית הגאורגית.
קיפיאני פעל גם להקמת ספריות ברחבי גאורגיה.
הוא פרסם באופן סדיר מאמרים ומאסות בעיתונות הגאורגית והרוסית.
בזמן הרפורמה לביטול הצמיתות ברחבי האימפריה הרוסית בשנת 1861, כאשר דימיטרי קיפיאני עוד שירת במִנהל מלכות המשנה של הקווקז, הוטל עליו לנהל משא ומתן עם האצולה הגאורגית ולגבש המלצות לגבי אופן ביטול הצמיתות בגאורגיה.
על-פי תוכניתו של קיפיאני משנת 1862, האדמות לא היו אמורות לעבור מידי האדונים לאיכרים, אלא להיחכר על ידם מבעליהן האצילים.
למרות נאמנותו הפוליטית למשטר הצארי, קיפיאני זכה ליחס חשדני מצד השלטונות.
הוא ראה את חוזה גאורגייבסק כמסגרת האפשרית היחידה ליחסי רוסיה-גאורגיה; הדבר היה כרוך בהשלמה עם אובדן עצמאותה המדינית של גאורגיה לצד התעקשות על שימור האוטונומיה התרבותית.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 דימיטרי קיפיאני התנגד בחריפות לפגיעה במעמדה של השפה הגאורגית בבתי הספר הממלכתיים.
באוקטובר של שנת 1885 הוא נפגש בבורג'ומי עם הדוכס הגדול מיכאיל ניקולאייביץ'; במפגש, קיפיאני ביקר בחריפות את רדיפת התרבות הגאורגית על-פי מדיניותו של המשנה למלך בקווקז - הדוכס אלכסנדר דונדוקוב-קורסקוב.
דימיטרי קיפיאני החל בהכנת דו"ח ביקורתי על מדיניות ההגבלה של השפה והתרבות הגאורגית.
הוא התכוון להגיש את הדו"ח למשנה למלך בקווקז ולשולחו גם למשרד הצאר, אך עקב לחצים כבדים מסנקט פטרבורג נאלץ להפסיק את כתיבתו.
דימיטריס סלפינגידיס הוא כדורגלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקשר והחלוץ בקבוצות פאוק סלוניקי ופנאתינאיקוס ובנבחרת יוון.
סלפינגידיס התחיל את דרכו כספורטאי כמתאבק, ובגיל מאוחר יותר החליט לשחק כדורגל והצטרף למחלקת הנוער של פאוק סלוניקי.
ב-30 בספטמבר 1999 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד לוקומוטיב טביליסי.
במהלך עונת הושאל ללאריסה על מנת לצבור דקות משחק, בעונת הושאל למשך שנתיים לקוואלה.
בעונת סיים כמלך השערים של הליגה ובסיום העונה חזר לפאוק סלוניקי.
ב-25 באוגוסט 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בפאוק בניצחון 1-4 נגד פנאתינאיקוס.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד אופי כרתים.
בקיץ מונה לקפטן הקבוצה כאשר הוא רק בן 21, לאחר עזיבתם של שחקנים בכירים עקב בעיות כלכלות קשות.
למרות הקשיים הכלכלים, בעונת הוביל את הקבוצה למקום השלישי שמוביל למוקדמות ליגת האלופות, שם הפסידו למכבי תל אביב.
בעונת סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים.
אתונה ופנאתינאיקוס הביעו עניין בשחקן.
ב-16 באוגוסט 2006 חתם בפנאתינייקוס ל-4 שנים תמורת 1.8 מיליון אירו ו-3 שחקנים נוספים (לרבות קונסטנטינוס חרלאמבידיס) שעברו לפאוק.
העברה זו נחשבת להעברה השלישית היקרה ביותר בהיסטוריה של הכדורגל היווני.
אוהדי פאוק ראו בו כבוגד.
ב-20 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-4 נגד אייגלאיו, ובמשחק זה כבש שלושער.
בעונת זכה עם פנאתינייקוס בדאבל ראשון בקריירה.
ב-16 ביוני 2010 חתם ל-4 שנים בפאוק אחרי שסיים את חוזהו בפנאתינייקוס.
ב-9 בינואר 2011, הוא הבקיע את שערו ה-100 בליגה בקריירה נגד אסטרס טריפוליס.
ב-3 בנובמבר 2011, הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד שמרוק רוברס ובכך הפך לשחקן היווני בעל מספר השערים הרב ביותר במסגרות האירופאיות.
ב-17 במרץ 2013 האריך את חוזהו במועדון בעוד 4 שנים, ועם תקווה לסיים את הקריירה בפאוק.
ב-23 בפברואר 2013 הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד קרקירה כאשר שני השערים הובקעו בבעיטת מספרים.
ב-20 במרץ 2013 מונה לקפטן הקבוצה.
ב-17 באפריל 2013 הבקיע את שער הניצחון בניצחון 1-2 נגד אסטרס טריפוליס במשחק הראשון במסגרת חצי גמר הגביע היווני.
לא מספר אטרקטיבי במיוחד, אבל כזה שנושא משמעות מסוימת ל-32 בן קדימה שכן הוא יעבור אותו למקום הרביעי ברשימת ההופעות בכל הזמנים של התחרות.
ב-26 באפריל 2014, הפסיד בגמר הגביע היווני לפנאתינאיקוס בתוצאה 4-1.
ב-17 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון נגד .
ב-17 ביוני 2010, הבקיע את השער הראשון של נבחרת יוון אי פעם במונדיאל בניצחון 1-2 נגד במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2010. ב-8 ביוני 2012 הבקיע את השער הראשון שהובקע ביורו 2012 והפך לשחקן היווני הראשון שמבקיע גם במונדיאל וגם ביורו.
ברבע גמר הטורניר בישל לגאורגיוס סמראס את השער הראשון והבקיע בפנדל את השער השני בהפסד 4-2 ל.
מלך השערים בליגה השנייה ביוון:
מלך השערים בליגת העל היוונית:
השחקן היווני של השנה: ,
דימיטריס מיטרופּאנוס היה זמר יווני שהתפרסם בביצוע מוזיקת לאיקו, רבטיקו ולאיקו מודרנית.
דימיטריס מיטרופאנוס נולד בשנת 1948 בכפר אייה (אגיה) מוני (Αγία Mονή) על יד העיר טריקלה בצפון-מערב תסליה כילד השני (אחרי בת בכורה) לאשה מקומית ולאב שמוצאו גם כן בתסליה, בכפר קאפה שעל יד קרדיצה.
מיטרופאנוס חי באזור הולדתו עד גיל 16. גדל ללא האב, אותו פגש רק כשהיה בן 29. שנים רבות חשב שאביו נהרג במלחמת האזרחים, אך בגיל 16 הגיע לידיו מכתב ממנו, מרומניה, המדינה שבה האב מצא מקלט כקומוניסט פליט.
מיטרופאנוס עבד מנעוריו בחופשות הקיץ כדי לעזור בפרנסת המשפחה, קודם כמלצר בטברנה של דודו, אחר כך כחוטב עצים.
הדוד היה בעצמו גולה פוליטי והתגורר בבית משפחת מיטרופאנוס עד שנעצר כעבור שנתיים.
הוא השתחרר מהכלא ב-1959 והתיישב באתונה.
בגיל 16 בשנת 1964 הפסיק דימיטריס את לימודי התיכון ועבר לגור אצל אותו הדוד באתונה, ברחוב אכרנון.
באותה שנה התחיל את הקריירה שלו כזמר.
הנער התוודע מגיל קטן למוזיקה הביזנטית המושרת בכנסיות האורתודוקסיות היווניות.
באתונה זימר באחד המפגשים בחברה שניהל דודו ומשך את תשומת לבו של הזמר המפורסם גריגוריס ביתיקוציס שהשתתף באירוע.
בעידודו של ביתיקוציס ביקר מיטרופאנוס בחברת ההקלטות "קולומביה- האחים למברופולוס".
הבעלים של החברה, תאקיס למברופולוס, הכיר לו את נגן הבוזוקי והמלחין המפורסם יורגוס זמבטס.
זמבטס הפך למנטור ומעין "אב שני" של מיטרופאנוס והיה כפי שהתוודה הזמר בשנת 2009, המוזיקאי היחיד שסייע לו מבלי לבקש תמורה.
יחד עם זמבטס הוציא את אלבום "קסימרומטה".
בשנת 1966 פגש מיטרופאנוס את מיקיס תאודורקיס וערך איתו סיור הופעות ברחבי יוון ובקפריסין עם שיריו המגויסים של המלחין ("רומיוסיני",אקסיון אסטי").
בשנת 1967 הקליט את אלבום הסינגל הראשון שלו "תסלוניקי".
אחר כך את השיר "כאמני פסכליה" שצונזר על ידי רשויות המשטר הרודני של הקולונלים ושיווקו נעצר.
במהלך השנים שיתף מיטרופאנוס פעולה טובי המלחינים של המוזיקה הקלה והעממית העירונית ביוון, כמו מיקיס תאודורקיס, סטברוס קסרחקיס, יורגוס זמבטס, יאניס ספנוס, מנוס חג'ידקיס, מריוס טוקס ותאנוס מרוציקוס והצטיין כאחד מזמריה החשובים של יוון למשך ארבעים שנה.
בשנת 1972 הקליטו מיטרופאנוס ופטריס סלפאס את השיר "אגיוס פברואריוס" (פברואר הקדוש) מאת המלחין דימוס מוציס והמשורר מאנוס אלפתריו, שיר הנחשב לציון דרך בהתפתחות מוזיקת הפולק היוונית.
ביוני 1999 הופיעו שוב מיטרופאנוס ומוציס ביחד על במת ה"הירודיאון" באתונה עם הזמרות דימיטרה גאלאני וג'וליה סוגלאקו במשך שני לילות בפסטיבל אתונה.
ההופעות הוקלטו והוצאו לאור בתקליטור כפול חודשיים מאוחר יותר.
בהמשך שר מיטרופאנוס את "קיתירה" מאת יורגוס קאצארוס ואת "טה סינאקדאריה" מאת יורגוס חדזינאסיוס, "טא לאדאדיקה.
פאראה מה אנא איליו" מאת מריוס טוקס.
במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה מיטרפאנוס עם מלחינים מובילים בתחום מוזיקת ה"לאיקו" ו"אנדכנו" כמו זמבטס, תאודורקיס, מוציס, אפוסטולוס קאלדארס, טרקיס מוסאפיריס, כריסטוס ניקולופולוס (מלחין השיר "פארה אפופאסיס" על מילים מאת לפטריס פאפדופולוס), יאניס ספאנוס ואחרים.
ב-1997 וב-2010 ערך הזמר סיורי הופעות בארצות הברית.
את הסיור האחרון נאלץ להפסיק בגלל בעיות בריאות אחרי קונצרט מהדהד באולם "רדיו סיטי מיוזיק" בניו יורק.
שבו הופיע יחד עם הזמרת מרגריטה זורבאלה.
ב-17 באפריל 2012 הזמר הוזעק לבית החולים "היגיה" באתונה בעקבות אוטם שריר הלב.
הוא נפטר למחרת מבצקת ראות.
הובא לקבורה בבית הקברות הראשון של אתונה, לא רחוק מקברה של הזמרת ריטה סקלאריו.
דימיטריס מיטרופאנוס השאיר אשה, וֶניה ושתי בנות.
לפי בקשתו המפורשת של המנוח, המשפחה סירבה לטקס לווייה ממלכתי וערכה את הלוויה בכוחות עצמה.
- תגיד לי איפה מוכרים לבבות?)
Κυρά ζωή קירה זואי - גברת זואי)
Σ'αναζητώ στη Σαλονίκη (ס'אנאזיטו סטי סלוניקי -אני מחפש אותך בסלוניקי)
Η Ρόζα (אי רוזה - רוזה)
Έρχονται βράδια (ארכונדה וראדיה -באים לילות)
Πάντα γελαστοί (פאנדה ילאסטי -תמיד עם חיוך)
Σβήσε το φεγγάρι (סוויסה טו פנגארי -כבי את הירח)
Για να σ' εκδικηθώ יה נה ס'אסקידיתו - כדי לנקום בך)
Δώσε μου φωτιά ("דוסה מו פוטיה" - "תני לי אש")
Τι το θες το κουταλακι ("טי טו תס טו קולטלאקי" - למה את צריכה את הכפית?)
הרפרטואר שלו חזר בגרסאות כיסוי אצל זמרים כמו פסחאליס טרזיס, דימיטריס באסיס, זפיריס מאלאס, לוקאס יורקאס, אנדוניס רמוס, יאניס קוציראס, מרינלה, ניקוס מקרופולוס, סטליוס רוקוס, פגי זינה, דספינה ואנדי וכו'.
1984 Τα πικροσάββατα (שבתות מרים - אסיקיקו)
1985 Τα νυχτέρια μας- הלילות שלנו, Για τα παιδιά ; 15 χρόνια Δημήτρης Μητροπάνος עבור הילדים (15 שנות פעילות לדימיטריס מיטרופאנוס)
1992 Η εθνική μας μοναξιά (לחן:מאריוס טו)קאס, מילים: פיליפוס גראפסאס, ס.
1994 Παρέα μ' έναν ήλιο (בחברתו של שמש) (לחן: מאריוס טוקאס, מילים: פיליפוס גאפסאס)
1995 Τα 45άρια του Δημήτρη Μητροπάνου ( 45 שנות פעילות לדימיטריס מיטרופאנוס)
1996 Στου αιώνα την παράγκα (בעידן הצריף) (לחן:תאנוס מיקרוציקוס, מילים: אלקיס אלקאוס, ג.
1999 Εντελβάις אדלווייס (לחן:מאריוס טוקאס, מילים:אלקיס אלקאוס)
2011 Εδώ Είμαστε (לחן:קראונאקיס סטאמאטיס, מילים:לינה ניקולאקופולו, לאקיס לזופולוס, קוסטיס פאלאמאס)
דימתיל אתר (Dimethyl ether) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה C2H6O, זהו האתר הפשוט ביותר והוא איזומר של אתנול.
די מתיל אתר הוא גז שקוף המשמש חומר גלם לייצור כימיקלים אחרים וכגז דחף לתרסיסים.
החומר מיוצר באמצעות תגובת דה-הידרציה של מתנול
היישום העיקרי בדימתיל אתר הוא ייצור דימתיל סולפט המשמש למתילציה של פנולים, אמינים ותיאולים בתגובה:
מפיקים חומצת חומץ מ די מתיל אתר בתגובה
די מתיל אתר יכול לשמש כתחליף לפרופאן כגז פחמימני מעובה ליישומים כחומר דלק בבית ובתעשייה.
דימתיל סולפוקסיד רדוקטז הוא אנזים המכיל מוליבדניום המזרז חיזור של דימתיל סולפוקסיד לדימתיל סולפיד.
הוא מהווה רדוקטאז תחת תנאי סביבה ללא חמצן במספר בקטריות כשדימתיל סולפוקסיד מהווה מקבל האלקטרון בתגובה.
במהלכה אטום החמצן נקשר למוליבדן ואז מחוזר למים.
הרדוקטז לחומר הזה מיוחד לבקטריות וארכאונים.
הם משמשים לזרחון חמצוני ללא חמצן ונשימה אנאורגנית של ליתותרופים על מנת לפרק אוקסיאניונים.
הזירוז מתבצע על ידי העבר שני אלקטרונים ואטום חמצן אחד במהלך התגובה בה הוא נכח.
האתר הפעיל כולל מוליבדן שנדיר בפעילות ביולוגית.
ב-Rhodobacter sphaeroides האנזים מהווה תת-יחידה אחת ללא צורך בקופקטורים נוספים פרט לפטרין.
ב-Escherichia coli הוא ממוקם בתוך הממברנה ומורכב משלוש תת-יחידות.
הוא מבוקר בעיקר בשלב השעתוק.
התוצר של התגובה אותה מזרז האנזים: דימתיל סולפיד הוא מרכיב במחזור הגופרית.
הוא מתחמצן למלחי החומצה המתאנסולפונית ומהווה גרעין היווצרות העננים מעל האוקיינוסים איפה שחסר מקור התגרענות נוסף חשוב - אבק.
היווצרות העננים הוא כלי מרכזי בהגברת אלבדו ושמירה על טמפרטורת האוויר.
כך שהאנזים יכול לגרום לבקרת החזית האקלימית.
דימיטרי שומסקי (נולד ב-1975) הוא היסטוריון ופובליציסט, פרופסור חבר בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.
חוקר את תולדות הציונות, היישוב והחברה בישראל, הלאומיות המודרנית ויהודי מזרח ומרכז אירופה.
שומסקי נולד בקייב בשנת 1975 ועלה לישראל בשנת 1990. בשנת 2005 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה, על עבודה שכותרתה " מדו לשוניות לדו לאומיות: יהדות צ'כו-גרמנית, ציוני פראג וראשיתו של הרעיון הדו לאומי בציונות, 1930-1900".
שומסקי חקר את זהות קבוצת עולי ברית המועצות בשנות ה-90 והשפעתם על דמותה של מדינת ישראל.
לטענתו, בברית המועצות דוכאה הלאומיות יהודית והפכה לאתניות מעומעמת משוללת זכויות, דבר שהשפיע על התפיסה האזרחית של הישראלים עולי ברית המועצות וגרם לעמדה אזרחית מפלה ביחס למיעוטים לאומיים בכלל ולמיעוט הערבי בפרט.
בשנים 2012–2015 כיהן כמנהל מרכז צ'ריק לתולדות הציונות, היישוב ומדינת ישראל באוניברסיטה העברית.
בנוסף היה חוקר אורח באוניברסיטת פנסילבניה (2011/12), אוניברסיטת לייפציג (קיץ 2014) ואוניברסיטת מינכן (פברואר 2015).
ספרו "בין פראג לירושלים - ציונות פראג ורעיון המדינה הדו-לאומית" יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי ומכון ליאו בק, וזיכה אותו בפרס ע"ש ראובן הכט לספר הטוב ביותר בתולדות הציונות, היישוב ומדינת ישראל לשנת 2011. הספר יצא לאור גם בגרמנית.
מאז 2010 כותב שומסקי מאמרי פובליציסטיקה בעיתון "הארץ".
בין פראג לירושלים - ציונות פראג ורעיון המדינה הדו-לאומית, הוצאת מרכז זלמן שזר ומכון ליאו בק, 2010.
Beyond the Nation-State: The Zionist Political Imagination from Pinsker to Ben-Gurion, הופיע ב-2018 בהוצאת אוניברסיטת ייל, ומאז זכה בציון לשבח מטעם פרס יונתן שפירא של האגודה ללימודי ישראל לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל לשנת 2019, ובציון לשבח מטעם הרבעון Ab Imperio למחקר הטוב ביותר בהיסטוריה אימפריאלית חדשה לשנת 2019.
האם הציונות ביקשה להקים מדינת לאום?, הוצאת מאגנס, 2024.
דימיטריאדיס 505 היא מכונית מיקרו שמעולם לא יוצרה, של Attica בראשות דימיטריאדיס שנבנתה מפיברגלס בשנת 1958.
Attica הייתה חברת כלי רכב של יצרנית מוצרי פיברגלס בשם "Bioplastic SA".
מטה ומפעל החברה שכן באתונה.
בראשה עמד גיאורגוס דימיטריאדיס, שבשנת 1958 בנה אבטיפוס של מכונית נוסעים ("דימיטריאדיס 505").
אולם הטלת מס שהוטל על מכוניות ארבעה גלגלים הגביל את סיכויי השוק של המכונית והוא נטש את התוכנית.
2 דלתות ("דלתות התאבדות" שהציר שלהן הוא בצד האחורי של הדלת ולא בצד הקדמי)
בשנת 1965 לאחר שגיאורגוס דימיטריאדיס חתם חוזה עם יצרנית הרכב הישראלית אוטוקרס, על פי ידע של "רליאנט מוטורס" הבריטית, ("Reliant Motors" ) ייצר כ-100 יחידות של "Attica Carmel 12" שהתבססו על הכרמל והיו זהות לדגם שהיה עשוי מפיברגלס.
דימתיל פומרט (dimethyl fumarate; בקיצור: DMF) הוא מתיל אסטר של חומצה פומרית DMF, בשילוב עם שלושה אסטרים אחרים של חומצה פומרית (FAEs) אושר בגרמניה כטיפול פומי עבור פסוריאזיס (ספחת) בשם המסחרי פומדרם - fumaderm.
מאז 2013, DMF משמש לטיפול במבוגרים עם טרשת נפוצה נשנית, בשם המסחרי טקפידרה (tecfidera).
ל- DMF יש תכונות אימונומודולטוריות, ללא דיכוי חיסוני משמעותי.
בשימוש שאינו רפואי, DMF יושם כביוציד ברהיטים או בנעליים, כדי למנוע גידול של עובש במהלך אחסון או הובלה, באקלים לח.
עם זאת, בשל מקרים של תגובות אלרגיות לאחר מגע עם העור, אסר האיחוד האירופי על הכללת DMF במוצרי צריכה מאז 1998, ומאז ינואר 2009 נאסר אף ייבוא של מוצרים המכילים DMF.
דימתיל פומרט משמש לטיפול בספחת (פסוריאזיס) בפורמולציה פומית, המשלבת תרכובות דומות, כמו גם בפורמולציות פומיות טהורות.
DMF נמצא בשימוש גם בפורמולציות פומיות, לטיפול במבוגרים עם טרשת נפוצה נשנית.
אין מידע לגבי השפעת DMF על העובר, במהלך ההיריון; בניסויים בבעלי חיים, חלה פגיעה עוברית במינונים רלוונטיים קלינית.
דימתיל פומרט אף פותח כ- heme oxygenase inducer, מצומד למולקולות המשחררות פחמן חד-חמצני.
השימוש הרפואי הראשון של דימתיל פומרט תואר בשנת 1959 על ידי רופא גרמני, בשם וולטר שווקנדיק (Walter Schweckendiek), כפורמולציה לטיפול מקומי של ספחת (פסוריאזיס).
חברה שווייצרית בשם פומפארם (Fumapharm) השיקה פורמולציה פומית של DMF (בשילוב עם מספר מונואסטרים) עבור ספחת (פסוריאזיס) בגרמניה בשנת 1994.
לחלק מהאנשים שהשתמשו בקרם לספחת (פסוריאזיס) הייתה גם טרשת נפוצה (MS), אשר השתפרה עם הטיפול; זה הוביל למחקרים קליניים למטרה זו.
בינתיים, חברת ביוג'ן המשיכה לפתח פורמולציה פומית של DMF מפומפארם, תחת שם קוד BG-12; במרץ 2013 התרופה אושרה בארצות הברית, בשם המסחרי טקפידרה (Tecfidera), לטיפול במבוגרים עם צורות נשנות של טרשת נפוצה.
באירופה, התרופה אושרה בשנת 2014.
החברות פורוורד וביוג'ן נכנסו להתדיינות משפטית בענייני פטנטים בתחומי שיפוט רבים; ב -2017 החליטו החברות להסדיר את ההתדיינות משפטית, כאשר חברת ביוג'ן שילמה לחברת פורוורד 1.25 מיליארד דולר, עם פוטנציאל של עד 10% תמלוגים, בהתאם למצב הפטנטים בתחומי השיפוט השונים.
פורמולציה פומית של DMF אושרה באירופה, בחודש יוני 2017, לטיפול בספחת רובדית (פסוריאזיס פלאק) במבוגרים, תחת שם המותג "סקילרנס" (Skilarence) מטעם חברת אלמירל (Almirall).
טרשת נפוצה היא מחלה אוטואימונית של מערכת העצבים המרכזית, עם מהלך מחלה מגוון הכולל דלקת וניוון של תאי עצב (נוירונים) וסיבי עצב (אקסונים).
בטרשת נפוצה, מערכת החיסון תוקפת את מעטפת ההגנה (מיאלין) המכסה את סיבי העצבים וגורמת לבעיות תקשורת בין המוח לשאר הגוף.
בסופו של דבר, המחלה יכולה לגרום להרס או לנזק תמידי של העצבים.
סימני ותסמיני המחלה הם בעלי מגוון רחב ותלויים במידת הנזק העיצבי ובעצבים שנפגעו.
חלק מהאנשים עם טרשת נפוצה חמורה עלולים לאבד את היכולת ללכת באופן עצמאי או לחלוטין, בעוד שחולים אחרים במחלה עשויים לחוות תקופות ארוכות של הפוגה, ללא תסמינים חדשים.
תווית התרופה כוללת אזהרות לגבי סיכון לאנפילקסיס ולאנגיואדמה, לחולי מוח מתקדם רב-מוקדי (PML), ללימפופניה ולנזק לכבד.
תופעות לוואי אחרות כוללות, הסמקה ואירועים במערכת העיכול, כגון שלשולים, בחילה וכאבי בטן עליונים.
דימתיל פומארט היא מולקולה ליפופילית, ניידת ביותר ברקמת אדם.
כתרכובת אלקטרופילית, α, β -בלתי רוויה, DMF מותקפת במהירות על ידי מנטרל הרעלים, גלוטתיון (GSH) בתגובת מיכאל.
ודרך תגובות אלה, DMF עוברת מטבוליזם למונומתיל פומרט (MMF), לפני הכניסה לפיזור סיסטמי; בניסויים קליניים של הפורמולציה של חברת ביוג'ן (Biogen), DMF לא ניתן לכימות בפלסמה, לאחר מתן פומי, וכל האנליזה הפרמקוקינטית נעשתהתוך מדידת MMF.DMF תוארה כקדם-תרופה (פרודרג).
מנגנון הפעולה המדויק של דימתיל פומארט אינו ידוע.
DMF ו MMF מפעילים את מסלול גורם השעתוק Nrf2 (erythroid-derived 2)-like 2 וזוהו כאגוניסטים של הקולטן לחומצה ניקוטינית (ויטמין B3, בניסויי מבחנה.
מספר שיטות קיימות עבור סינתזה במעבדה של דימתיל פומרט.
שיטות שדווחו כללו איזומריזציה אלקנית של דימתיל מליאט ואסטריפיקציה בשיטת פישר, של חומצה פומרית.
התרופה טקפידרה מאושרת לשיווק בישראל, בצורת קפסולות קשות עמידות לפירוק בקיבה, ומיועדת לטיפול בטרשת נפוצה התקפית הפוגתית, בחולים מבוגרים.
התרופה נכללת בסל הבריאות .
דימיטריוס איטודיס הוא מאמן כדורסל יווני המאמן את הפועל תל אביב מליגת העל והיורוליג.
איטודיס החל את קריירת האימון שלו בשנת 1990 במחלקת הנערים (עד גיל 18) של ק.ק.
כעבור שנתיים, מונה לעוזר המאמן במחלקת הבוגרים של המועדון.
בשנת 1995 חזר למולדתו ומונה לעוזר המאמן של פאוק סלוניקי ובהמשך אף מונה למאמנה הראשי.
בשנת 1996 עבר לפאניוניוס אתונה, ומונה לעוזר המאמן, אך כעבור שנה עבר לפיליפוס סלוניקי, שם מונה למאמנה הראשי.
בשנת 1999 הצטרף למאמן הסרבי ז'ליקו אובראדוביץ' והיה עוזר המאמן של פנאתינייקוס עד שנת 2012, עת עזב אובראדוביץ' את המועדון.
בתקופה זו זכה איטודיס בחמישה גביעי יורוליג (2002, 2007, 2009, 2011), בסופרוליג (2000), ב-11 אליפויות יוון ובשבעה גביעים לאומיים.
בתום תקופה זו, יצא איטודיס לשנת שבתון יחד עם אובראדוביץ'.
בשנת 2013, התפצלו דרכיהם, כשאובראדוביץ' עבר לפנרבחצ'ה, ואילו איטודיס עבר לבאנוויט.
בשנת 2014 עבר איטודיס למועדון הפאר הרוסי צסק"א מוסקבה, עימה זכה בשני גביעי יורוליג (ב- וב-) ושש פעמים בליגה המאוחדת של VTB.
ב-15 בנובמבר 2024 מונה איטודיס למאמנה של הפועל תל אביב מליגת העל והיורוקאפ, וזכה עימה בגביע היורוקאפ.
דימיטריס סרוואקוס (; נולד ב-26 ביולי 1961 באתונה) הוא כדורגלן עבר יווני, ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.
סרוואקוס, שזכה לכינוי או מיקרוס , נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים היוונים בכל הזמנים.
הוא החל את הקריירה בגיל צעיר במדי פאניוניוס, ועד מהרה מיצב עצמו כאחד משחקניה המוכשרים של יוון.
הוא עבר לפנאתינאיקוס בגיל 23 ושיחק במדיה במשך עשור שלם, בו הפך לאחד מסמליו של המועדון וזכה להצלחה אישית וקבוצתית.
לאחר שתי עונות מוצלחות בא.א.ק.
אתונה, חזר לעונת פרישה בפנאתינייקוס.
סרוואקוס הוא מגדולי הכובשים בנבחרת יוון, עם 22 כיבושים ב-78 הופעות במדיה.
כמו כן, הוא ייצג אותה כקפטן במונדיאל 1994. לאורך הקריירה זכה סרוואקוס, בין היתר, בשמונה אליפויות יוון, שמונה גביעים ושלושה תוארי הסופר קאפ היווני.
כמו כן הוא זכה בתוארי מלך השערים של גביע אופ"א, מלך השערים של הליגה היוונית וארבע פעמים רצופות מלך השערים של הגביע היווני.
סרוואקוס החל את דרכו בקבוצת הנוער של פאניוניוס, וכבר בגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית ערך ב-26 בדצמבר 1977, במהלכה של עונת , כשהיה בן 16 בלבד, במפגש מול אגלאו.
הייתה זו הופעתו היחידה באותה העונה.
בעונה לאחר מכן כבר רשם תשע הופעות ליגה, וזכה עם קבוצתו בגביע היווני הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון 1–3 במשחק הגמר על א.א.ק.
עונה לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בניצחון הביתי 0–1 על גטבורג במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע.
סרוואקוס החל לתפוס מקום של קבע בסגל של פאניוניוס, ובעונת , בגיל 19 בלבד, כבר הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
עונת , תחת המאמן פאנוס מרקוביץ' שהעלה אותו לקבוצה הבוגרת וחזר לקבוצה באותה העונה, הייתה לעונת השיא של סרוואקוס במועדון.
הוא כבש 13 שערים ב-31 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בטבלה, מיקום השיא שלה בתקופתו של סרוואקוס בקבוצה.
בזכות יכולתו הגבוהה בעונה זו אף זכה לזימון בכורה לנבחרת יוון.
בשתי העונות הבאות נלחמה הקבוצה נגד הירידה, ובסיומה של עונת נאלצה להתמודד מול פאס יואנינה במשחק פלייאוף נגד הירידה.
המשחק הגיע להכרעה בהארכה, ובדקה ה-104 העלה סרוואקוס את קבוצתו ליתרון ראשון במשחק.
פאניוניוס ניצחה בסיום 0–2 ונותרה בליגה הבכירה.
הייתה זו העונה האחרונה של סרוואקוס במועדון, שנפרד מפאניוניוס בגיל 23 ולאחר שבע עונות בקבוצה הבוגרת, בהן כבש 35 שערי ליגה ב-142 הופעות, ונחשב לאחד מהכישרונות הצעירים הבולטים בכדורגל היווני.
לקראת עונת , הצטרף סרוואקוס לאלופה המכהנת, פנאתינאיקוס.
הקישור של פנאתינייקוס לקראת העונה החדשה כלל, בין היתר, את ולימיר זייץ שהצטרף מדינמו זאגרב, ואת חואן רמון רוצ'ה הארגנטינאי שהרכיבו קישור יצירתי, שסייע לסרוואקוס לנצל את היכולות ההתקפיות שלו.
בעונת הבכורה שלו במועדון לא הצליח סרוואקוס להוביל את הקבוצה לתארים, לאחר שסיימה כסגנית האלופה ונעצרה בחצי גמר הגביע.
עם זאת, היה סרוואקוס שותף מרכזי בהעפלתה של פנאתינייקוס עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות.
לאחר שעברה את פיינורד בסיבוב הראשון וגברה 1–2 על לינפילד בבית במשחק הראשון של שמינית הגמר, נקלעה פנאתינייקוס לפיגור 0–3 לאחר פחות מחצי שעה במשחק הגומלין.
סרוואקוס, בשערו הראשון באירופה, צימק את התוצאה בדרך לשוויון 3-3 בסיום, שהעלה את פנאתינייקוס לשלב הבא.
ברבע הגמר כבש סרוואקוס בפנדל את שער הניצחון על גטבורג בחוץ.
בגומלין הביתי, במצב של 1–2 לגטבורג, כבש סרוואקוס שוב מהנקודה הלבנה את שער השוויון ששלח את קבוצתו לחצי הגמר.
בשלב זה נכנעה פנאתינייקוס 0–5 בסיכום שני מפגשים לליברפול.
את עונת פתחה פנאתינייקוס עם הדחה כבר בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, עם הפסד חוץ 1–2 לטורינו, ושוויון 1-1 ביתי.
את שני שעריה של הקבוצה בצמד המשחקים כבש סרוואקוס.
בליגה כבש סרוואקוס 15 שערים, מאזן זהה לזה של העונה שעברה, ושוב סיים כסגן מלך שערי הליגה, בדרך לזכייתה של פנאתינייקוס באליפות יוון.
סרוואקוס תרם גם לזכייתה של הקבוצה בגביע היווני, שהשלים עבורה זכייה בדאבל המקומי, לאחר שכבש את השער המכריע בגומלין חצי הגמר מול א.א.ק.
אתונה, והוסיף צמד בגמר בו הביסה פנאתינייקוס את אולימפיאקוס 4-0 בדרבי היריבות הנצחיות.
עונה לאחר מכן שוב נהנתה פנאתינייקוס משער של סרוואקוס באירופה, אך הודחה עם הפסד 2–4 בסיכום שני מפגשים מול הכוכב האדום בלגרד כבר בסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות.
על אף שכבש 13 שערי ליגה וסיים פעם נוספת כסגן מלך השערים, לא הצליח סרוואקוס לסייע לקבוצתו לזכות בתארים באותה העונה.
בעונת כשלה פנאתינייקוס בליגה, כאשר סיימה חמישית בלבד, עם חמישה שערי ליגה בלבד לסרוואקוס.
עם זאת, הצליחה הקבוצה לזכות בגביע היווני, כאשר סרוואקוס מסיים כמלך שערי המפעל עם עשרה שערים, כולל השער הראשון במשחק הגמר מול אולימפיאקוס בפנדל.
פנאתינייקוס ניצחה לבסוף 3–4 בדו-קרב פנדלים, אחרי שוויון 2-2 בתום ההארכה.
כמו כן, היה סרוואקוס לחלק משמעותי מהעפלתה של פנאתינייקוס עד לרבע גמר גביע אופ"א.
בסיבוב הראשון, לאחר ניצחון 0–2 בבית, כבש סרוואקוס מול אוסר במשחק החוץ, בו הפסידה פנאתינייקוס 2–3 אך עלתה עם 3–4 בסיכום.
בסיבוב הבא היה סרוואקוס למצטיין בצמד המשחקים מול יובנטוס, כאשר כבש את שער הניצחון בבית כבר בדקה השישית עם בעיטה מחוץ לרחבה (1-0 בסיום), והעלה את קבוצתו ליתרון 0–1 בסטאדיו אולימפיקו, בדרך להפסד 2–3 ולהעפלה בזכות חוק שערי חוץ.
בשמינית הגמר נקלעה פנאתינייקוס לפיגור 0–5 בחוץ מול בודפשט הונבד, אך סרוואקוס הגיב עם צמד שקבע 2–5 בסיום.
במשחק הגומלין התעלתה פנאתינייקוס עם ניצחון 1–5, ועלתה עם 6–7 בסיכום, לא מעט בזכות צמד שערי החוץ של סרוואקוס.
ברבע הגמר נעצרה פנאתינייקוס מול קלאב ברוז'.
סרוואקוס כבש את השער הראשון במשחק הביתי שהסתיים בשוויון 2-2, אך עם הפסד 0–1 בגומלין, סיימה פנאתינייקוס את דרכה במפעל.
סרוואקוס סיים את הטורניר כמלך השערים עם שישה כיבושים, בצוותא עם כובש שער הניצחון של ברוז', קנת ברייל לארסן.
לפני תחילת עונת ניסתה אולימפיאקוס לבצע מחטף והציעה לסרוואקוס סכום עתק בכדורגל היווני של אותה התקופה, אך הוא בחר להישאר בקבוצתו.
עם זאת, גם בעונה הזו לא הצליח סרוואקוס להביא את כושר ההבקעה שלו לידי ביטוי בליגה, ושוב כבש חמישה שערים בלבד, כאשר פנאתינייקוס סיימה שלישית.
גם באירופה סיים סרוואקוס עונה ללא כיבוש כאשר קבוצתו הודחה על ידי צסק"א סופיה כבר בסיבוב השני של גביע אירופה למחזיקות.
בטורניר הגביע היווני הפגין סרוואקוס יכולת גבוהה, זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר מלך שערי המפעל עם שבעה כיבושים, בהם השער שקבע את התוצאה במשחק הגמר, בו גברה פנאתינייקוס 1–3 על קבוצת נעוריו של סרוואקוס, פאניוניוס.
הייתה זו זכייה שנייה ברציפות, שלישית במדי פנאתינייקוס ורביעית בסך הכול לסרוואקוס בגביע.
סרוואקוס זכה עם פנאתינייקוס באליפות השנייה בקריירה בעונת .
הוא תרם 11 שערי ליגה ב-24 הופעות לזכייתה של הקבוצה בתואר, ועל אף שקבוצתו הודחה בחצי גמר הגביע, סיים סרוואקוס כמלך שערי המפעל בפעם השלישית ברציפות.
הוא כבש שלושער לרשתה של אולימפיאקוס בגומלין חצי הגמר, אך תוצאת הסיום, שוויון 3-3, לא הספיקה לפנאתינייקוס כדי לחזור מההפסד 1–2 במשחק הראשון.
בעונה זו חלק סרוואקוס את התואר עם לאיוס דטארי מאולימפיאקוס, שכבש צמד בגמר והשתווה לסרוואקוס עם שמונה כיבושים.
באירופה, כבש סרוואקוס שלושה שערים בדו-קרב מול סוונסי סיטי, שהסתיים בתוצאה 5–6 בסיכום שני המפגשים, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו מול דינמו בוקרשט, שהביסה אותה 1–8 בסיכום שני מפגשי הסיבוב השני.
בעונה זו החל שיתוף הפעולה ההתקפי הפורה בין סרוואקוס לחלוץ הפולני, קשישטוף ואז'יחה, שהגיע מאלופת פולין, רוך חוז'וב.
עונה לאחר מכן, חיזקה פנאתינייקוס את שליטתה בליגה היוונית ושמרה על תואר האליפות, כאשר הצמד סרוואקוס-ואז'יחה תופס את שני המקומות הראשונים בטבלת מלך השערים.
סרוואקוס, שכבש 23 שערי ליגה באותה העונה, סיים כמלך השערים של הליגה היוונית בפעם היחידה בקריירה.
פנאתינייקוס השלימה זכייה בדאבל באותה העונה, עם זכייה בגביע היווני.
סרוואקוס סיים בפעם הרביעית ברציפות כמלך שערי המפעל עם עשרה כיבושים.
הוא לא שותף במשחק הראשון בצמד משחקי הגמר מול אתינייקוס, שהסתיים בניצחון קבוצתו 0–3. הוא עלה כמחליף בגומלין, וכבש את שער השוויון של קבוצתו בדרך לניצחון 1–2 בסיום.
באירופה כבש סרוואקוס את השער היחיד של פנאתינייקוס שהודחה בסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות על ידי לך פוזנן.
בעונת קבע סרוואקוס שיא קריירה אישי של שערי ליגה בעונה אחת, כאשר כבש 24 שערים ב-33 הופעות וסיים כסגן מלך שערי הליגה.
פנאתינייקוס כשלה לשמור על תואר האליפות וסיימה שלישית בלבד, ובנוסף הודחה ברבע גמר הגביע על ידי אולימפיאקוס.
בגביע אירופה לאלופות, כבש סרוואקוס את השער הראשון לזכות קבוצתו מול גטבורג בשמינית הגמר, בדרך לניצחון 0–2. בגומלין בחוץ נקלעה פנאתינייקוס לפיגור באותה התוצאה, אך צמד של סרוואקוס קבע שוויון 2-2 ושלח את הקבוצה לשלב הבתים.
פנאתינייקוס סיימה את שלב הבתים ללא ניצחון ועם שער זכות אחד בלבד, וסיימה את דרכה באירופה.
עונה לאחר מכן החמיץ סרוואקוס חלקים גדולים של העונה תחת המאמן איביצה אוסים.
הוא שותף ב-14 מחזורי ליגה בלבד וכבש רק פעמיים, כאשר קבוצתו מחמיצה את הזכייה באליפות בהפרש נקודה מא.א.ק.
סרוואקוס לא שותף גם בגמר הגביע היווני, בו גברה פנאתינייקוס 0–1 על אולימפיאקוס.
בפתיחת עונת , עונתו העשירית והאחרונה במועדון, כבש סרוואקוס את השער היחיד במשחק הסופר קאפ היווני מול א.א.ק.
אתונה, והוביל את פנאתינייקוס לזכייה בתואר.
בסך הכול כבש סרוואקוס 12 שערי ליגה ב-25 הופעות, כאשר קבוצתו סיימה שוב כסגנית האלופה.
הוא לא שותף בגמר הגביע היווני, בו ניצחה קבוצתו בפנדלים את א.א.ק.
אתונה, בדרך לזכייה שישית של סרוואקוס עם פנאתינייקוס בגביע.
הוא כבש שלושה שערים בארבעה משחקים באותה העונה בגביע אירופה למחזיקות גביע, ממנו הודחה פנאתינייקוס בשמינית הגמר על ידי באייר לברקוזן.
בסך הכול בעשר עונות במדי פנאתינייקוס, הפך סרוואקוס לאחד מסמליו של מועדון הפאר, זכה לאהדה רחבה ביציעי הקבוצה, וזכה בשלוש אליפויות, שישה גביעים ושני תוארי סופר קאפ.
בתקופה זו כבש 125 שערי ליגה במדי המועדון, ב-252 הופעות.
לקראת עונת , לאחר שחוזהו בפנאתינייקוס לא חודש, עבר סרוואקוס בן ה-33 לא.א.ק.
הופעתו הראשונה במשחק רשמי הייתה במוקדמות ליגת האלופות, במשחק הביתי מול גלאזגו ריינג'רס.
לניצחון 0–2 עם צמד שערים אישי, ולאחר ניצחון 0–1 בגומלין, הפכה הקבוצה מאתונה לקבוצה היוונית הראשונה בהיסטוריה שמעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות.
סרוואקוס שיחק בכל ששת משחקיה של הקבוצה בשלב הבתים, אותם סיימה הקבוצה במקום האחרון בטבלת הבית עם שלושה שערי זכות בלבד וללא ניצחונות.
בליגה רשם סרוואקוס עונה מרשימה עם 21 שערי ליגה בשלושים הופעות, וסיים כסגן מלך שערי הליגה באותה העונה.
סיימה את העונה במקום החמישי בטבלת הליגה, והעפילה לגמר הגביע היווני, שם פתח סרוואקוס בהרכב מול קבוצתו הקודמת, פנאתינייקוס, ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה.
סרוואקוס החמיץ פנדל במחצית הראשונה, כאשר בתוך ההארכה נכנעה א.א.ק.
לפנדל של פנאתינייקוס, שניצחה 0–1 בסיום.
עונה לאחר מכן לא הצליח סרוואקוס למצוא את הרשת ב-17 הופעות ליגה, וזכה עם קבוצתו בגביע היווני השמיני בקריירה שלו, על אף שלא שותף בניצחונה של הקבוצה 1–7 על אפולון סמירני (אז בשם אפולון אתונה) במשחק הגמר.
בתום העונה, ולאחר שתי עונות במועדון, כיבדה הנהלת הקבוצה את בקשתו של סרוואקוס והוא שוחרר מחוזהו בקבוצה.
לקראת עונת , ולאחר עונה שלמה מחוץ למגרשים, חזר סרוואקוס לפנאתינייקוס לעונת פרישה, בה ערך שתי הופעות ליגה בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 37. בשנת 2013 חזר למועדון, בתפקיד שנוצר במיוחד בשבילו, תפקיד היועץ האסטרטגי.
סרוואקוס החל את הקריירה הבינלאומית עוד כשחקנה של פאניוניוס, כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון ב-1 בדצמבר 1982, תחת המאמן חריסטוס ארכונטידיס.
הוא נכנס כמחליף לעשרים דקות בהפסד הביתי של יוון 1–3 ל במשחק ידידות.
את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש כשנה לאחר מכן, בהופעתו השישית במדיה והשלישית שלו במוקדמות יורו 1984. סרוואקוס כבש את השער היחיד בניצחונה הביתי של יוון 0–1 על , ב-14 בדצמבר 1983.
לאחר אותו הטורניר היה סרוואקוס שותף לארבעה טורנירי מוקדמות נוספים מהם כשלה הנבחרת להעפיל.
לאחר שהיה שותף לטורנירי מוקדמות מונדיאל 1986 ומוקדמות יורו 1988, ובמהלכו של טורניר מוקדמות מונדיאל 1990, החליף סרוואקוס את ניקוס אנסטופולוס בתפקיד קפטן הנבחרת, תפקיד אותו נשא עד לדצמבר 1991. בסך הכול הוביל את יוון כקפטן 26 פעמים במהלך תקופה זו, בה נכשלה הנבחרת להעפיל גם ממוקדמות יורו 1992.
לאחר כשנתיים מחוץ לסגל הנבחרת וללא סרט הקפטן, חזר סרוואקוס לסגל תחת המאמן אלקטס פנאגוליאס, וכבש שער אחד בשתי הופעות במוקדמות מונדיאל 1994, מהם הצליחה יוון להעפיל לטורניר המונדיאל לראשונה בתולדותיה.
הוא זומן על ידי פנאגוליאס לסגל היווני לטורניר הגמר בארצות הברית, והוביל אותה כקפטן להופעתה הראשונה אי פעם במסגרת המונדיאל, בה הובסה יוון 0–4 על ידי .
הייתה זו הופעתו היחידה בטורניר, והוא לא שותף בתבוסה 0–4 ל ובהפסד 0–2 ל, שסיים את הטורניר החלש ביותר לנבחרת אירופית במסגרת המונדיאל.
כשלושה חודשים לאחר הטורניר, ב-7 בספטמבר 1994, ערך סרוואקוס את הופעתו האחרונה במדי יוון, בה ניצחה יוון 1–5 בחוץ את במסגרת מוקדמות יורו 1996. סרוואקוס, שפתח עם סרט הקפטן, אף כבש את השער הראשון במשחק.
בסך הכול ערך סרוואקוס 78 הופעות במדי יוון, מתוכן שלושים כקפטן, וכבש 22 שערים.
דימיטריס הוא בנו של תנאסיס סרוואקוס, ששיחק אף הוא בפאניוניוס ובנבחרת יוון.
הסופר קאפ היווני (2): ,
אתונה ליגת העל היוונית3021170פנאתינאיקוס ליגת העל היוונית20סך הכול בקריירה443181
דימיטריוס גונאריס (יוונית: Δημήτριος Γούναρης; ) שימש בתפקיד ראש ממשלת יוון בשתי קדנציות: הראשונה מ-25 בפברואר-10 באוגוסט 1915, והשנייה ממרץ 1921 עד 3 במאי 1922. נשפט והוצא להורג באשמת בגידה בעקבות תבוסתה של יוון במלחמת טורקיה-יוון.
למד משפטים באוניברסיטת אתונה והמשיך את לימודיו בגרמניה, צרפת ואנגליה ולאחר תום לימודיו חזר לעיר הולדתו פטרס.
ב-1902 נבחר כנציג לפרלמנט היווני כנציג מחוז אכאיה (מחוז הולדתו) מטעם מפלגת העם ובמהרה התבלט כנואם מוכשר וכחבר ב"קבוצה היפנית" שהתנגדה לממשלתו של גיאורגיוס ת'אוטוקיס בשנים 1908-1906. אף על פי כן הצטרף ב-1908 כשר אוצר בממשלה זו כשהוא מבטיח ליישם תוכנית רפורמות מה שהוביל להתפרקותה של הקבוצה היפנית האופוזיציונרית.
על אף עמדותיו הפרוגרסיביות בתחומים מסוימים (העריץ את החוקים הסוציאליים המתקדמים שהונהגו על ידי ביסמרק בגרמניה) נחשב לשמרן פוליטי ובמהרה הפך ליריבו הפוליטי הבולט של ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס.
ב-1915 בעקבות התפטרותו הראשונה של וניזלוס מונה לראש ממשלה על ידי קונסטנטין ה-I מלך יוון.
גונאריס בדומה לקונסטנטין דגל בנייטרליות של יוון בזמן מלחמת העולם הראשונה בניגוד לווניזלוס שתמך בהצטרפות למדינות ההסכמה אך נאלץ להתפטר כחצי שנה בלבד לאחר מכן לאחר זכייתו בבחירות של וניזלוס ב-1915, וב-1917 הוגלה יחד עם מתנגדי משטר אחרים לקורסיקה בשל תמיכתם בנייטרליות במלחמה.
ב-1918 הצליח לברוח לסרדיניה האיטלקית אך חזרתו ליוון התאפשרה רק ב-1920 כשהוא נוטל חלק בבחירות הגורליות של נובמבר כמנהיגה של "האופוזיציה המאוחדת" כנגד מלחמת טורקיה יוון מאחר שהתנגד לפלישה היוונית לטורקיה ב-1919.
על אף שהפגין לכאורה נכונות להגיע לפשרה עם הטורקים בשיחות השלום שהתקיימו בלונדון בראשית 1921, החליט במרץ 1921 לשגר התקפה יוונית כנגד הטורקים על מנת להפעיל לחץ על אתאתורק ותומכיו הכמאליסטים.
הצבא היווני לא היה מוכן כיאות למתקפה וההתקפה נהדפה בקרב השני של אינונו שהפך לתבוסה הראשונה של היוונים במלחמה.
לאחר התקדמותם המוצלחת של היוונים לעבר אסקישהיר ואפיון ביולי, דרבן את הכוחות להתקדם לאנקרה אולם התקדמותם נהדפה והם נחלו תבוסה קשה נוספת ואבידות כבדות בקרב סקריה.
לאחר שהיוונים נסוגו לייצב חזית חדשה הוא פנה לבעלות הברית במיוחד בריטניה לעזרה בתיווך בין הצדדים במטרה לסיים את המלחמה.
על אף שהוא הזהיר את הבריטים שהוא ייסוג חד צדדית המשיך להחזיק בעמדות הצבא כשאינו מסוגל לשלם את המחיר הפוליטי של נטישת אסיה הקטנה והפקרת היוונים החיים בה מדורי דורות לפעולות תגמול אפשריות מצד הטורקים.
המשבר הפוליטי המעמיק הוביל לנפילת ממשלת גונאריס במאי 1922 לאחר ששרדה בקושי הצבעת אי אמון אבל הכוח של תומכיו בפרלמנט הוביל לכך שהוא החליף את מעמדו כראש ממשלה לתפקיד שר המשפטים בממשלתו של פטרוס פרוטופפדקיס.
לאחר קרב סקריה (אוגוסט-ספטמבר 1921) החלה מנוסה מבוהלת של היוונים מפני כוחותיו של מוסטפא כמאל השרידים של הצבא היווני התקוממו בספטמבר והממשלה הודחה.
הכוחות הווניזליסטים בהנהגתו של הגנרל ניקולאס פלסטירס הקימו בית דין צבאי על מנת לשפוט את אלה שהיו לפי השקפתם אחראים לאסון.
השישה שנשפטו וביניהם גונאריס הורשעו באשמת בגידה וב-28 בנובמבר 1922 ביום מתן גזר הדין, הוצאו להורג.
על אף שגונאריס נתפס במידה רבה כאשם במהלכים הצבאיים והדיפלומטיים שהובילו לתבוסה במלחמה רבים רואים בהוצאתו להורג אמצעי לפייס את ההמונים הזועמים וכן תוצאה של השנאה הרבה שרחשו לגונאריס הווניזליסטים.
דימפל קפדיה היא שחקנית הודית המופיעה בעיקר בסרטי בוליווד.
היא נולדה וגדלה במומבאי למשפחה עשירה, היא שאפה להפוך לשחקנית מגיל צעיר וקיבלה את ההזדמנות הראשונה שלה באמצעות מאמצי אביה להכניס אותה לתעשיית הקולנוע.
היא התגלתה בגיל 14 על ידי השחקן ויוצר הסרטים ראג' קאפור, שליהק אותה בתפקיד הראשי של רומניית העשרה שלו "בובי" (1973), שנחשב להצלחה מסחרית גדולה וזכה להכרה ציבורית רחבה.
זמן קצר לפני יציאת הסרט בשנת 1973, נישאה לשחקן ראג'ש ח'אנה והפסיקה לשחק.
קפדיה חזרה לתעשיית הקולנוע בשנת 1984, שנתיים לאחר פרידתה מח'אנה.
סרט הקאמבק שלה סאגר, שיצא שנה לאחר מכן, החיה את הקריירה שלה.
קמפדיה זכה עבור שני סרטיה בפרסי פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2023 שיחקה בסרט "Pathaan" לצד כוכבי הקולנוע ההודי סלמאן ח'אן ושאה-רוח' ח'אן.
באותה שנה שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "Tu Jhoothi Main Makkaar" לצדה של שראדה קאפור.
בשנת 2024 שיחקה בקומדיה הרומנטית "Teri Baaton Mein Aisa Uljha Jiya" לצדה של קריטי סנון.