tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לקראת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה התמתנות במחאה הערבית והתפתחו יחסים של משא-ומתן בין הציבור הערבי לבין השלטונות, ובשנים אלו לוו אירועי יום האדמה בפחות אלימות.
בשנת 2002, התקיימו אירועי יום האדמה במהלך מבצע חומת מגן, וההפגנות כללו ביטויי תמיכה ביאסר ערפאת ובחזבאללה.
מסורת ציון יום האדמה נמשכה גם בשנים שלאחר מכן.
היום מצוין בתהלוכות בערים הערביות בישראל וב.
העצרת המרכזית נערכת בעיר סח'נין ומשתתפים בה עשרות אלפי בני אדם.
ההפגנות מאופיינות בהנפת דגלי פלסטין, ובקריאות בגנות הפקעת אדמות מערבים, ייהוד הגליל, מתווה פראוור והשליטה הישראלית ביהודה ושומרון.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 נערכו לראשונה עצרות יום האדמה ביפו ובלוד.
ב-2010 נערכה עצרת מרכזית בכפר הבדואי הלא מוכר אל-עראקיב שב.
עם השנים הצטרפו ליום זה גם פלסטינים ביהודה ושומרון וברצועת עזה ועצרות מקבילות נערכו גם באזורים אלו כנגד מדינת ישראל.
בשנת 2018 החלה ביום האדמה צעדת השיבה הגדולה ברצועת עזה.
"יום האדמה" שיקף מחאה כוללת נגד מדיניות הממשלה כלפי המיעוט הערבי במישור האזרחי והלאומי.
שני תהליכי התפתחות מקבילים גרמו להתעוררות מצד הערבים בישראל: תהליך חברתי כלכלי, ובמקביל תהליך של התחזקות התודעה הלאומית, שחלה מאז מלחמת ששת הימים.
מבחינה חברתית חל גידול דמוגרפי בהיקף האוכלוסייה הערבית.
קמה קבוצת משכילים, שחונכו גם על תרבות המערב ואימצו השקפת עולם מורכבת מזו של הדור הישן.
מבחינה כלכלית חל שינוי במבנה הכלכלה המסורתית בחברה הערבית.
אחוז המתפרנסים מחקלאות ירד ומרבית המועסקים הפכו לשכירים ולעובדי חוץ בענפי התעשייה והשירותים בערים יהודיות.
רמת החיים עלתה משמעותית, כפועל יוצא מעליית ההכנסה.
העלייה המהירה ברמת ההשכלה וברמת החיים הובילה לעלייה גם ברמת הציפיות של האוכלוסייה הערבית מהממשלה.
החלה להתעורר מודעות לקיפוח זכויות אזרחיות.
במקביל, התמורות הפוליטיות שהתחוללו בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים שימשו אף הם כזרז בתהליך ההתעוררות.
הפלסטינים בישראל ובשטחים החלו בתהליך קירוב.
אש"ף התבסס בזירה הערבית הבינלאומית כארגון פוליטי מגובש המייצג את העם הפלסטיני, מה שטבע חותם עמוק בקרב ערביי ישראל ויצר הזדהות מצידם.
עצם יציאתה של האוכלוסייה הערבית למאבק מדגישה את המעבר מגישה פאסיבית הנוטה להשלים עם המצב תוך כדי קיום מחאה שקטה בלבד, לגישה של אקטיביזם פוליטי, שקמה באמצע שנות ה-70 וחתרה לעימות עם השלטון בעניינים הנוגעים לזכויות האזרחיות של ערבי ישראל.
תנועה זו, שהולידה את אירועי "יום האדמה", נוצרה כתוצאה מתחושה של כוח וביטחון עצמי, מלחצים פנימיים והתפתחויות חיצוניות, ומאמונה כי נוצרו תנאים שמאפשרים להתמודד עם השלטונות.
השתלשלות העניינים והחרפתם מדגימה את עומק הפער שנוצר במשך שנים בין המיעוט הערבי בישראל לבין ממשלת ישראל.
הצטברה עוינות ומרירות רבה כתוצאה מרגשות אפליה והיעדר תחושת שותפות במדינה.
עוינות זו היא למעשה הסיבה העיקרית לאירועי "יום האדמה".
סיקור יום האדמה בתקשורת הישראלית
מחקר של קורן משנת 1994 מצא שהעיתונות הישראלית סקרה באופן נרחב את ההכנות לקראת יום האדמה בשנת 1976, כמו גם את תוצאות האירועים.
עיקר הסיקור הסתמך על מקורות ממשלתיים ומומחים לענייני ערבים, וקולם של מארגני ההפגנות כמעט ולא נשמע.
מארגני ההפגנות תוארו כקבוצה שולית של אנשים קיצוניים, קומוניסטים ולעיתים אלימים, וכסכנה למדינה.
מחקר של וולפספלד, אברהם ואבורעיה משנת 2000 בחן את הסיקור העיתונאי של הפגנות יום האדמה בשנים 1977–1997. במחקר זה נטען שהסיקור לפני יום האדמה עסק בעיקר בהכנות כוחות הביטחון ובטענות על הסתה מצד מנהיגים ערביים, אף על פי שברוב הגדול של השנים אירועי יום האדמה הסתיימו ללא אלימות.
רק 7% מהדיווחים לפני ההפגנות, ו-6% אחרי סיפרו מדוע הערבים מפגינים.
יום ה-H (בשוודית: Dagen H, מבוטא דַאגֶן-הוֹ) הוא כינויו של יום ה-3 בספטמבר 1967 בשוודיה.
בשעה 5 בבוקר ביום זה שונה כיוון התנועה בכבישי שוודיה מנהיגה בצד שמאל לנהיגה בצד ימין.
האות H היא האות הראשונה של המלה השוודית Högertrafik - תנועה בצד ימין.
בכל המדינות השכנות לשוודיה נהגו בצד ימין (כולל בנורווגיה, איתה חולקת שוודיה גבול יבשתי ארוך).
רוב השוודים נהגו במכוניות בהן ההגה נמצא בצד שמאל, מה שגרם לתאונות דרכים רבות בעקיפות בכבישים דו-סטריים, הנפוצים מאוד בשוודיה בשל צפיפויות האוכלוסין והרכב הנמוכות.
עם זאת, השינוי לא זכה לתמיכה גדולה בקרב השוודים.
ההצעה נדחתה פעם אחר פעם במהלך 40 השנים שקדמו לכך.
במשאל עם בשנת 1955 הצביעו 85 אחוזים מהמצביעים בעד המשך הנהיגה בצד שמאל.
בשנת 1963 אושרה ההחלפה בפרלמנט השוודי - הריקסדאג.
בעקבות ההחלטה על ההחלפה הוקמה ה־Statens Högertrafikkomission (HTK) - "הוועדה הלאומית לנהיגה בצד ימין" כדי שתפקח על ביצוע ההחלטה.
הוחל בביצועה של תוכנית חינוכית ארבע-שנתית בעזרתם של פסיכולוגים.
עם התקרב יום ה-H, הוצבה בכל צומת קבוצה נוספת של תמרורים ורמזורים, עטופים בפלסטיק שחור.
ביום ה-H פשטו עובדים על הרחובות כדי להסיר את הפלסטיק.
כמו כן, נצבעו סימני דרך מקבילים על הכבישים בעזרת צבע לבן, שכוסו בסרט הדבקה שחור.
לפני יום ה-H השתמשו בשוודיה בסימני דרך בצבע צהוב.
רחובות חד־סטריים גרמו לבעיות מיוחדות.
תחנות אוטובוס נבנו בצד השני של הכביש.
צמתים עוצבו מחדש כדי לאפשר לתנועה להתמזג.
שירות החשמליות הופסק, והוחלף באוטובוסים.
נרכשו מעל אלף אוטובוסים חדשים שדלתותיהם נפתחו בצד ימין וכ־8,000 אוטובוסים ישנים יותר שופצו והותקנו בהם דלתות גם בצד השני.
כל מכונית שוודית עברה שינוי, גם דגמים בעלי הגה בצד שמאל, כיוון שהיה צורך לכוון מחדש את אורות הדרך שלהם, שכן כאשר אורות הדרך מופעלים הם פונים מעט לצד הדרך כדי למנוע סינוור של הנהגים הבאים ממול, ועל כן היה צריך לכוונן את כל הפנסים שייטו ימינה במקום שמאלה.
בין השעות 1 אחר חצות ל-6 בבוקר ביום ה-H נאסרה כל תנועה שאינה חיונית.
בסטוקהולם הוארך האיסור כדי לאפשר לצוותי עבודה לסדר מחדש את הצמתים והוא נמשך מ-10 בבוקר יום שבת עד 3 אחר הצהריים ביום ראשון.
כל כלי רכב שנסע באותן שעות היה חייב לציית לכללי נהיגה מיוחדים.
כל כלי הרכב היו חייבים לעצור בשעה 4:50 לפנות בוקר ולעבור לצד ימין של הכביש.
בשעה 5:00 מותר היה להמשיך ולנסוע.
ביום שני שלאחר יום ה-H דווח על 125 תאונות דרכים, בהשוואה ל-130 עד 198 בימי שני קודמים.
אף תאונת דרכים קטלנית לא יוחסה להחלפה.
עם זאת, קשישים רבים ויתרו על נהיגה בשל הצורך להתרגל לחוקי הדרך החדשים.
מומחים טענו ששינוי נתיב הנהיגה לנתיב הימני יקטין את מספר תאונות הדרכים, כיוון שנהגים יזכו לשדה ראייה טוב יותר של הדרך שלפניהם.
בנוסף, הנהגים היו מודעים לסיכון המוגבר ולכן נהגו בזהירות רבה יותר בשבועות הראשונים לאחר שינוי צד הנסיעה ואכן נצפתה ירידה בתביעות הביטוח של כ-40 אחוז.
אך מספרים אלו לא החזיקו לאורך זמן ומספר תביעות הביטוח חזר לערך ה'נורמלי' לאחר 6 שבועות, וב-1969, מספר התאונות חזר להיות דומה למספר התאונות שלפני יום ה-H.
יום האב הוא חג שהתפתח בתחילת המאה העשרים ונועד בעיקר להוות חג משלים ליום האם.
הוא נחוג במדינות שונות ובתאריכים שונים.
החג מאופיין בעיקר בנתינת מתנות לאב, ובדרך כלל גם בארוחת ערב חגיגית בהשתתפות כל בני המשפחה.
את יום האב נהוג לחגוג בדרכים שונות במדינות השונות; בכמה ארצות, שרוב אוכלוסייתן קתולית, חוגגים את יום האב בחפיפה ליום יוסף הקדוש, החל מסורתית ב-19 במרץ (על אף שיום האב הוא חג חילוני שאין מקורו בדת).
כך למשל הוא נחוג בתאריך זה באיטליה, בספרד ובפורטוגל, ושתי האחרונות הביאו מסורת זו גם לדרום אמריקה, עם כיבושיהן שם.
בתאילנד מציינים את יום האב ביום הולדתו של ראמה התשיעי, מלך תאילנד, ב-5 בדצמבר.
מספר מדינות באמריקה עדיין חוגגות את החג ב-19 במרץ, ואולם רובן בחרו - בעקבות ארצות הברית ורוב מדינות אירופה - לחוג את יום האב ביום א' השלישי של חודש יוני.
במדינות רבות נחוג יום האב בחודשים מרץ, אפריל או יוני.
בישראל אין תאריך רשמי המציין את יום האב, אך ניתן לחגוג את האבהות ולהודות לאבות במסגרת יום המשפחה.
יש שמציינים בישראל את יום האב ב-1 במאי, שהוא גם "חג הפועלים" ויש המציינים אותו ביום הגבר הבינלאומי ב-19 בנובמבר.
בגרמניה אין מנהג מיוחד אותו נהוג לחוג ביום האב.
בגרמנית ישנם שני מושגים המתארים את יום האב שדומים בשמותיהם, אך משמעותם שונה לחלוטין.
המילה Vatertag, מציינת את יום האב שנחגג בחג העלייה (ארבעים וארבעה ימים אחרי הפסחא), והוא אומץ כרשמי על ידי השלטון.
בגרמניה קוראים לו בדרך כלל "יום הגברים" (Männertag), או "יום האדונים" (Herrentag''').
במסורת יום האב הגרמני, נהוג לעשות "טיול-לגברים-בלבד".
לטיול לוקחים עגלה קטנה הנקראת Bollerwagen, שרק גברים רשאים לשאת לאורך הטיול (כסמל לכוח הגברי שהוא חזק מהנשי).
בעגלה נהוג לשים כמעט תמיד יינות, בירות ואוכל גרמני מסורתי (כמו נקניק דם).
ברפובליקה הסינית יום האב מוגדר כחג לא רשמי, אך למרות זאת התפתחה מסורת בה חוגגים אותו באופן קבוע ב-8 באוגוסט - היום השמיני בחודש השמיני בשנה; במנדרינית, צורת ההגייה של המספר 8 היא "פָּה" (bā), צורת הגייה דומה למילה "אבא" במנדרינית (bà'').
כיום החג נחגג במדינה זו ביום ראשון השלישי בחודש יוני.
יש מספר סיפורים על הולדתו של החג בארצות הברית.
לפי אחד מהם, נחגג יום האב לראשונה ב-5 ביולי 1908, בווירג'יניה המערבית, וב-19 ביוני באותה שנה בוושינגטון.
המייסדת, אישה בשם קלייטון, הביאה לכומר את ההצעה לציין יום מיוחד לאבות.
הרעיון התקבל גם בהשפעת פיצוץ במכרה שאירע בעיירה סמוכה בשם מונונגה, אסון בו נקטלו כ-361 גברים (הרבה מהם אבות ומהגרים חדשים מאיטליה).
מקור השראה נוסף היה יום האם, גם הוא חג חדש שנחגג רק פעם אחת באותו זמן .
סיפור אחר על מוצא יום האב מייחס אותו לאישה בשם סונורה סמארט דוד (Dodd), שנולדה ב-18 בפברואר 1882 בוושינגטון.
אביה, חייל יוצא מלחמת האזרחים האמריקנית, היה חד-הורי לשישה ילדים.
היא הושפעה ממאמציה של אנה ז'ארוויס להפוך את יום האם לחג רשמי.
בתחילה חשבה לציין את החג ב-5 ביוני, יום הולדת אביה, אך לבקשת הממסד הדתי שבו ביקשה להיעזר, היא דחתה אותו ל-19 ביוני 1910, ביום ראשון השלישי בחודש זה, ומאז תאריך זה הפך למסורת.
דרך נוספת, שקשורה בהיסטוריה מודרנית ועובדתית יותר, מתחילה בנשיא ארצות הברית וודרו וילסון.
וילסון ערך מסיבה לכבוד משפחתו ב-1916, בה הושם דגש על האבות.
ב-1924 הנשיא קלווין קולידג' המליץ להפוך זאת למנהג.
ב-1966 הנשיא לינדון ג'ונסון קבע כי יום האב ייחגג ביום ראשון השלישי ביוני, אך רק כשריצ'רד ניקסון התמנה לנשיא, החג הוכרז כרשמי במדינה.
בשנים האחרונות, קמעונאים התאימו את מכירותיהם ליום האב, והם מציעים למכירה מוצרים בעלי אופי שניתן להגדירו "סקסיסטי", כגון כלי עבודה, מכשירי חשמל וכרטיסי ברכה.
בבתי ספר ובמסגרות חינוכיות רבים במדינה נעשות פעילויות שוליות כגון הכנת כרטיסי ברכה לאב.
ב-2008 העריך עיתון כלכלי במדינה כי סך כל הכסף שהוצא על מתנות ליום האב עומד על 11 מיליארד דולר, לעומת 4 מיליארד דולר שהוצאו ביום האם באמריקה.
המתנות ברובן נקנו על ידי הגברים עצמם ומכספם.
תאריך החג הרשמי אינו קבוע ומשתנה ממדינה למדינה.
בישראל נהוג בפלגים מסוימים לחגוג את יום האב ב-1 במאי, בשילוב עם חג הפועלים.
המאורע מדינה14 במרץ (24 בלוח הפרסי)19 במרץ (Festa del Papà)
(Día del Padre)5 במאי (Ziua Barbatului) 8 במאי (Parents' Day) חג העלייהיום ראשון הראשון ביוני 5 ביוני יום ראשון השני ביוני
יום ראשון השני ביולייום ראשון האחרון ביולייום ראשון השני באוגוסט8 באוגוסטיום ראשון הראשון של ספטמבר
מולד הירח של ספטמבריום ראשון הראשון של אוקטובריום ראשון השני של נובמבר
יום האהבה הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בבימויו של גארי מרשל, אשר יצא לאקרנים בפברואר 2010. את התסריט כתבה קתרין פאגייט.
הסרט מתאר אירועים אחדים המתרחשים כולם במהלך יום אחד, יום האהבה.
הסרט בנוי מעלילות נפרדות אחדות עם לפחות עד 5 דמויות בכל עלילה נפרדת.
בסרט מככבים כ-26 שחקנים הוליוודים ידועים, הקאסט מכונה כאנסמבל, קאסט שכולל צוות שחקנים רב.
הסרט משלב עלילות אחדות המתרחשות ביום חג האהבה.
מנהל חנות הפרחים והמורה שמתאהבים
הדייט של המזכירה-מחליפה ופקיד חדר הדואר
היציאה מהארון של שחקן פוטבול
קפטנית הצבא האמריקאי והבן הקטן שלה
ארבעה תלמידי תיכון המתכננים לעלות שלב בזוגיות
האהבה ממבט ראשון של כתב הספורט והיחצנית
הסוד של הזוג המבוגר הנשוי מזה 40 שנה
ריד בנט (אשטון קוצ'ר) מתעורר בבוקר ומציע נישואין לחברתו מורלי קלרקסון (ג'סיקה אלבה), שמסכימה.
עם זאת, חברו הקרוב ביותר של ריד, אלפונסו רודריגז (ג'ורג' לופז) אינו מופתע כאשר מורלי משנה לפתע את דעתה ועוזבת את ריד כמה שעות לאחר מכן.
בטיסה ללוס אנג'לס, קייט פדינגטון-הייזלטין (ג'וליה רוברטס), קפטנית בצבא ארה"ב בחופשה של יום אחד, פוגשת לראשונה את הולדן וילסון (בראדלי קופר) השניים מדברים, מתחילים להכיר אחד את השני ומתיידדים.
היא נוסעת למרחק רב כדי לחזור הביתה רק לזמן קצר, והוא טוען שהיא חייבת להיות מאוהבת כדי לעשות זאת.
כשהמטוס נוחת וקייט נאלצת לחכות שעות למונית, הולדן מציע את הלימוזינה שלו כדי לאפשר לה להגיע מוקדם יותר.
ג'וליה, מורה בבית ספר יסודי, התאהבה במנתח לב-חזה ד"ר הריסון קופלנד (פטריק דמפסי), אך אינה יודעת שהוא נשוי לפמלה (קת'רין לה-נאסה).
הוא אומר לה שהוא צריך לנסוע לסן פרנסיסקו לנסיעת עסקים: בדרכו, הוא עוצר בחנות הפרחים של ריד ומזמין שני זרי פרחים ובנוסף מבקש דיסקרטיות.
ג'וליה מזמינה טיסה כדי להפתיע את הריסון בטיול שלו ונעצרת על ידי ריד בשער, שם הוא מספר לה שהריסון עדיין נשוי.
היא מחליטה לא לטוס לסן פרנסיסקו, ובמקום זאת מבקרת בבית החולים של הריסון בלוס אנג'לס, שם הצוות מאשר שהוא נשוי.
ג'וליה מגלה היכן הריסון סועד במסעדה מקומית, מתלבשת למלצרית ועושה סצנה במסעדה, מה שגורם לאשתו של הריסון, פמלה, לחשוד.
בנה של קייט, אדיסון (ברייס רובינסון), אחד מתלמידיה של ג'וליה, מזמין פרחים מריד, שישלחו למורה שלו.
ג'וליה מציעה לאדיסון לתת את הפרחים לנערה בשם ראני (מגאן סורי) בכיתתו, שמאוהבת בו לאחר שסיפרה לו את משמעות האהבה.
הבייביסיטר של אדיסון, גרייס סמארט (אמה רוברטס), מתכננת לאבד את בתוליה לחבר שלה, אלכס פרנקלין (קארטר ג'נקינס).
המפגש המתוכנן משתבש כאשר קלאודיה (בת' קנדי), אמה של גרייס מגלה את אלכס עירום בחדרה של גרייס, כשהוא מתאמן על שיר שכתב עבור גרייס.
סביו וסבתותיו של אדיסון מצד אמו, אדגר (הקטור אליזונדו) ואסטל פדינגטון (שירלי מקליין), מתמודדים עם קשיים של נישואים ארוכים.
היא מתוודה בפניו על רומן שהיה לה עם אחד משותפיו העסקיים לפני זמן רב.
למרות שאסטל מצטערת מאוד, אדגר נסער מאוד.
חבריה של גרייס מהתיכון, ווילי הרינגטון (טיילור לאוטנר) ופליסיה מילר (טיילור סוויפט), חווים את הרעננות של אהבה חדשה וזוגית ביניהם והסכימו לחכות עם קיום יחסי מין.
שון ג'קסון (אריק דיין), שחקן פוטבול מקצועי הומוסקסואל בארון, שוקל את סיום הקריירה שלו עם היחצנית שלו, קארה מונהאן (ג'סיקה בייל), ועם הסוכנת שלו, פאולה תומאס (קווין לטיפה).
קארה מארגנת את מסיבת "אני שונא את יום האהבה" השנתית שלה, אך עד מהרה מתעניין בכתב הספורט קלווין מור (ג'יימי פוקס).
הבוסית שלו, סוזן מוראלז (קתי בייטס), הורתה לו לעשות כתבה ליום האהבה, אך הוא חולק את שנאתה של קארה לחג.
את מזכירתה הנעדרת של פאולה מחליפה אחת מפקידות הקבלה של החברה, ליז קורן (אן האת'וויי), שיוצאת לדייט עם פקיד חדר הדואר ג'ייסון מוריס (טופר גרייס).
הוא נדהם לגלות שהיא עובדת כמפעילת סקס טלפוני.
ליז מסבירה שהיא עושה זאת רק כדי לשלם הלוואת סטודנטים בסך 100,000 דולר.
ג'ייסון נסער, אך בסופו של דבר מתפייס איתה לאחר שראה את אדגר סולח לאסטל.
שון סוף סוף יוצא מהארון בטלוויזיה באופן חשוף לכולם, ומתגלה לצופים, שהולדן, הבחור מהמטוס עם קייט, הוא בעצם בן זוגו של שון שחוזר אליו לאחר הטיסה.
קייט מגיעה הביתה מאוחר בלילה כדי לברך לא את החבר שלה לכאורה אלא את בנה אדיסון.
ווילי מוריד את פליסיה מילר בבית אחרי דייט והם מתנשקים.
קלווין וקארה מבלים בתחנת החדשות שלו שם הם מתנשקים מאוחר יותר.
אלפונסו סועד עם אשתו, וגרייס ואלכס מסכימים לחכות עם קיום יחסי מין.
אדגר ואסטל מתפייסים וקובעים מחדש את נדרי נישואיהם, אשתו של הריסון עזבה אותו בגלל בגידתו ומורלי מנסה להתקשר לריד, שבמקום זאת מתחיל מערכת יחסים חדשה עם ג'וליה.
פאולה מקבלת שיחה מאחד הלקוחות המזוכיסטים של ליז ונהנית לבטא את הדומיננטיות והסדיזם שלה.
סיפורי האהבה של מנהל חנות הפרחים והמורה
אשטון קוצ'ר – ריד בנט
ג'סיקה אלבה – מורלי קלקרסון
ג'ניפר גארנר – ג'וליה פיצ'פטריק
קת'רין לה-נאסה – פמלה קופלנד
ג'ורג' לופז – אלפונסו רודריגז
ברייס רובינסון – אדיסון הייזלטין
היציאה מהארון של הכוכב האתלטי והסוכנים
אריק דיין – שון ג'קסון
ג'סיקה בייל – קארה מונאהן
ג'יימי פוקס – קלווין מור
קווין לטיפה – פאולה תומאס
קתי בייטס – סוזן מורלס
בראדלי קופר – הולדן וילסון
ג'וליה רוברטס – קפטן קייט פדינגטון-הייזלטין
אמה רוברטס – גרייס סמארט
טיילור סוויפט – פלישיה מילר
טיילור לאוטנר – ווילי הרינגטון
קארטר ג'נקינס – אלכס פרנקלין
בת' קנדי – קלאודיה סמארט
הדייט של המזכירה הזמנית ושליח הדואר
אן האת'וויי – ליז קורן
טופר גרייס – ג'ייסון מוריס
שירלי מקליין – אסטל פדינגטון
הקטור אליזונדו – אדגר פדינגטון
בנוסף, בין שלל ההופעות של השחקנים, הבמאי של הסרט עצמו, גארי מרשל, מגלם כנר ברקע (גם אשתו, בנו, בתו, נכדיו ואחייניתו מופיעים כניצבים).
הסרט יצא ב-12 בפברואר 2010 וגרף במהלך השבוע הראשון להקרנתו כ-52.4 מיליון דולר, ובהמשך חצה את רף ה-200 מיליון דולר.
הסרט נשאר בבתי הקולנוע במשך 3 חודשים עד ה-6 במאי 2010. עם שיא זה, זהו סרט הפתיחה השני הגדול ביותר לסרט קומדיה רומנטית אחרי "סקס והעיר הגדולה" עם יותר מ-200 מיליון דולר.
הסרט זכה ל-10 מועמדויות ול-4 זכיות בטקסי פרסים, רוב הפרסים הוענקו לשחקני הסרט, חלק מהם לצוות ההפקה.
שנה לאחר מכן, בדצמבר 2011, יצא הסרט "סילבסטר בניו יורק" שהוא סרט ההמשך ליום האהבה בכיכובם של ליאה מישל, אשטון קוצ'ר, זאק אפרון, מישל פייפר, שרה ג'סיקה פרקר ובון ג'ובי.
את פסקול הנושא של הסרט "Today Was a Fairytale", כתבה וביצעה טיילור סוויפט ששיחקה גם בסרט עצמו.
יום האחדות הגרמנית הוא חגה הלאומי של גרמניה, שנחגג מדי שנה ב־3 באוקטובר כחג ציבורי.
יום זה מנציח את יום השנה לאיחוד גרמניה מחדש בשנת 1990.
בחירה אלטרנטיבית ליום זה הייתה יום נפילת חומת ברלין, ה־9 בנובמבר 1989, החופף ליום השנה של מהפכת נובמבר ב־1918 ולתבוסתו של היטלר בפוטש במרתף הבירה.
נפילת החומה הייתה אירוע המסמל יותר מכל את נפילת המשטרים הקומוניסטיים באותן שנים, את האיחוד וחזרת ברלין המאוחדת להיות בירתה של גרמניה.
עם זאת, בתשעה בנובמבר מציינים גם את ליל הבדולח, הטבח הראשון בקנה מידה גדול ביהודים בידי הנאצים, כך שבחירתו הייתה בלתי הולמת.
לפיכך, נבחר יום האיחוד הרשמי שהתרחש ב־3 באוקטובר.
לפני איחוד גרמניה מחדש, יום האחדות הגרמנית בגרמניה המערבית היה ה־17 ביוני לזכר המרד המזרח-גרמני הכושל נגד הממשלה הסטאליניסטית.
המרד דוכא בסיוע ברית המועצות; המספר המדויק של ההרוגים אינו ידוע, אך מוערך כגבוה מ־100. בגרמניה המזרחית, החג הלאומי נחוג ב־7 באוקטובר, "יום הרפובליקה" (Tag der Republik), לזכר ייסוד הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה (גרמניה המזרחית) בשנת 1949.
יום האחדות הגרמנית נחגג מדי שנה בטקס רשמי ובפסטיבל אזרחי (Bürgerfest – בירגרפסט) הנערך בעיר כלשהי.
החגיגות נערכות מדי שנה בחסות המדינה הגרמנית שעומדת בראשות הבונדסראט (המועצה הפדרלית) באותה שנה.
מסיבה גדולה נערכת באזור הרייכסטאג, בליווי מוזיקה וריקודים, כשהדגש הוא על אירועים וחגיגות אזרחיות ולא על אירועים ממלכתיים ומצעדים.
בנוסף, חגיגות שונות מתקיימות בברלין, בעיקר ברחוב 17 ביוני ובשער ברנדנבורג.
פסטיבל הבירה "אוקטוברפסט" במינכן, שבעבר הסתיים ב-1 באוקטובר, נמשך כיום עד 3 באוקטובר כאשר יום ראשון בשבוע חל ביום הראשון או השני של אוקטובר.
יום האומות המאוחדות מצוין מדי שנה ב-24 באוקטובר.
הוא מיועד, כאמור בהחלטת העצרת הכללית של האו"ם, להביא לידיעת עמי העולם את המטרות וההישגים של האומות המאוחדות ולשם השגת תמיכתם בפעילותו של ארגון האו"ם.
יום בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
האירוע הראשון שנקרא "יום האומות המאוחדות" היה יום הסולידריות והמצעדים הצבאיים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שיזם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, ב-14 ביוני 1942, שישה חודשים לאחר חתימה על "ההצהרה של האומות המאוחדות" .
היום צוין לאורך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1942–1944 גם בארץ ישראל.
יום זה נקבע לפני הקמת האו"ם עצמו, והוא לא היה קשור ישירות ל "יום האומות המאוחדות" הנוכחי.
כמועד ליום האומות המאוחדות נבחר יום השנה לכניסתה לתוקף של מגילת האו"ם (שהתרחשה בשנת 1945).
קביעת המועד נעשתה בשנת 1947. יום האומות המאוחדות הוא חלק משבוע האו"ם, המצוין החל מה-20 באוקטובר ועד ה-26 בו.
בשנת 1971 קיבלה עצרת האו"ם החלטה נוספת בנושא זה, שבה הצהירה כי יום האומות המאוחדות יהווה יום חג בינלאומי, והמליצה לכל המדינות החברות באו"ם לציין אותו כחג ציבורי בארצותיהן.
באופן מסורתי צוין יום האומות המאוחדות ברחבי העולם בכנסים, דיונים ותערוכות אודות מטרותיו והישגיו של ארגון האו"ם.
חלק מבתי הספר הבינלאומיים בעולם מעלים על נס ביום האומות המאוחדות את הגיוון הלאומי של ציבור תלמידיהם, ומקיימים במסגרת זאת אירועים בעלי תוכן רב-תרבותי.
בארצות הברית פרסמו נשיאי ארצות הברית הכרזה נשיאותית לציון יום האומות המאוחדות כמועד בארצם בכל שנה מאז היווסדו של יום זה ועד 2009.
האו"ם קבע את 24 באוקטובר גם כיום המידע בדבר הפיתוח העולמי (World Development Information Day).
יום האומות המאוחדות צוין בישראל לראשונה בשנת 1949, ביוזמת האגודה למען האומות המאוחדות ונשיא ראש עיריית ירושלים דניאל אוסטר.
מאז צוין מדי שנה באירועים פומביים.
עיריית ירושלים נהגה להניף את דגל האו"ם מעל בניין העירייה לכבוד היום.
יום האינטרנט הבטוח מופעל על ידי האיחוד האירופי, ארגון Insafe ו־Liberty Global.
ביום זה, המתקיים בתחילת חודש פברואר, מתנהלות הרצאות על סכנות האינטרנט.
יום זה עוסק בעיקר בסכנות שבצ'אטים למיניהם, אך גם בוירוסים, אתרי פורנוגרפיה, פריצה למחשבים, פרטיות באינטרנט, פרצות אבטחה ועוד.
ברחבי האינטרנט, כאשר כולם אנונימיים אחד בפני השני (למרות זאת, מידע אודות הגולשים עדיין קיים אצל ספקים וחברות שמנהלות את התשתיות הדיגיטליות), אפשר להגיע לרמה אינטימית בין 2 אנשים או קבוצה של אנשים בצ'אט, שיכולה להיות מנוצלת כדרך להשיג מידע על אותו אדם.
פדופילים אשר מנצלים את הרשת, מסוגלים להשיג מידע על אותו אדם, להגיע איתו לרמת אינטימיות גבוהה ולהגיע לידי מצב שבו השניים מחליטים להיפגש.
אחד האירועים הטראגיים שקרו בישראל בעקבות האינטרנט, הוא המוות של אופיר רחום, נער בן 16 (2001) מאשקלון, אשר נרצח קרוב לרמאללה בעקבות מפגש עם אמנה מונא, מחבלת פלסטינית שהתכתבה עמו באינטרנט, שהזדהתה בתור "סאלי".
הוא התבקש על ידה להגיע לירושלים, ומשם הובל לרמאללה – שם הוא נרצח.
אמנה מונא שוחררה מהכלא הישראלי בשלהי שנת 2011 במסגרת העסקה לשחרור גלעד שליט.
תוכנה כזאת מותקנת בכל מוסד חינוכי.
חלק מהתוכנות מאפשרות גם תיעוד מפורט של האתרים בהם גלשו (Log).
דרך נוספת היא התקנת תוכנת ריגול על המחשב שתאפשר להורים לראות מה נעשה במחשב.
בדרך כלל מוצע שהמחשב ימוקם במקום גלוי בבית, כך שלא תהיה אפשרות להסתיר את הנעשה בו.
למידת הזהירות מאנשים חשודים ברחבי האינטרנט (בעיקר בצ'אטים) היא הדרך היעילה ביותר.
גם כן, הימנעות מגלישה באתרים שכאלה.
נוסף על כך, המשטרה בדרך כלל משתילה באתרי צ'אטים אנשים סמויים שמטרתם לאתר פדופילים ולעצור אותם.
לקראת "יום האינטרנט הבטוח" ניתן לראות שהם גם בוחנים משתמשים אקראיים על זהירותם באינטרנט.
נוסף על כך, למשטרה קיימת האפשרות לגלות מידע על גלישות לאתרים מסוג מסוים על ידי גישה לתיעוד המידע אצל ספקי האינטרנט.
אחד מהקמפיינים שנועדו להראות את סכנות האינטרנט היה למעשה קידום לתוכנית טלוויזיה העוסקת בעולם המחשבים, "דאוס", בו נאסף מידע על המשתמשים כחלק מתחרות, בהמשך לאחר שהקמפיין נעלם, הוצגה פרסומת שהציגה בפניהם את הפרטים האישיים שלהם.
המשתמשים שנתקלו בזה חשדו שמדובר בהאקר, ושמועות על כך הופצו בפורומים.
התמודדות חברות מפני פרצות אבטחה
ביום האינטרנט הבטוח בשנת 2016 הציעה חברת גוגל למשתמשיה לבצע בדיקת אבטחה להגדרות חשבונם הכוללת וידוא מספר הטלפון וכתובת המייל המוגדרים לשחזור ססמת החשבון, אשרור ההתקנים והיישומים בעלי הרשאת גישה לחשבון.
בתמורה הציעה החברה תוספת נפח של 2GB לאחסון בענן.
יום האינטרנט הבטוח בישראל – היום הלאומי לאינטרנט בטוח
"היום הלאומי לאינטרנט בטוח" הוא יום המתקיים בישראל מאז 2004 מדי שנה בתחילת האביב (לרוב בסוף מרץ או בתחילת אפריל) על ידי חברת מיקרוסופט ומוסדות החינוך בשונה משאר המדינות המשתתפות בפעילות זו.
במהלכו נערכות פעילויות להגברת המודעות לסכנות השימוש באינטרנט ולהדרכה על גלישה בטוחה (בדרכים בה נמנעים באופן מיטבי מסכנות אלה).
יום זה, המסוקר באופן נרחב באמצעי התקשורת נערך בשיתוף פעולה של משרד החינוך, משטרת ישראל, איגוד האינטרנט הישראלי, חיל התקשוב, החברה למתנ"סים, וחברות מחשוב ותוכנה מסחריות.
הדרכות מועברות בבתי הספר ובמתנ"סים על ידי מורים, שוטרים, חיילים ומומחים שונים.
יום זה מלווה גם בפעילות יחצ"נית ענפה הכוללת משדרי פרסומת, כתבות בעיתונות ובטלוויזיה והפעלת אתר אינטרנט מיוחד.
סביב הפעילויות ביום זה מתקיים ויכוח כי יש הטוענים שהוא מביא לפרסום סמוי של חברות המחשוב והתוכנה, הנכנס אל תוך מערכי השיעורים בבתי הספר ביום זה, וטענה נוספת כי יום זה חוטא למטרתו ובמקום לעודד לגלישה בטוחה הוא מעודד רתיעה מהאינטרנט וטכנופוביה.
בשבוע בו חל יום האינטרנט הבטוח בשנת 2016 קידמה ועדת החינוך לבטיחות באינטרנט של משרד החינוך בקרב בתי הספר בישראל ובמרכזי להב"ה את "השבוע הלאומי לגלישה בטוחה ברשת תשע"ו", שהתמקד במסר "30 שניות למחשבה לפני שיתוף והפצה" - קידום נורמות התנהגות ראויות ברשת, מניעת פגיעה בזולת ומסרים נוספים.
במסגרתו נערכו סדנאות, מעגלי רב-שיח, מערכי שיעורים ופעילויות נוספות.
במסגרת שיתוף פעולה עם חברת סרטוני האנימציה Brain Pop ישראל ומשרד החינוך הוקם אתר אינטרנט המוקדש לנושא גלישה בטוחה באינטרנט ובו סרטונים הניתנים לצפייה ללא תשלום.
יום האם היא סדרה קומית מבית "קשת" של ערוץ 2 שכתבה דניאלה לונדון דקל ויצרה יחד עם דנה עדן, בבימוים של רני סער ואיתן צור.
הסדרה הייתה מבוססת על הטור הקבוע של לונדון דקל במגזין "לאשה".
זכויות ההפקה של הסדרה, נמכרו בנובמבר 2012 לרשת הטלוויזיה האמריקאית CBS.
את קטעי הקומיקס בסוף הפרקים מאיירת לונדון-דקל בעצמה.
העונה השנייה צולמה בקיץ 2014 ועלתה לשידור ב-19 במאי 2016.
הסדרה עוקבת אחר משפחת שהינו, אלה (קרן מור) אשר נשואה למושו (דרור קרן) ולהם שלושה ילדים.
השניים מתמודדים בדרכים קומיות עם ההורות.
דמותה של אלה מביאה לדיון מספר שאלות איתן מתמודדים הורים רבים, כמו: האם לשקר לילד כאשר חיית המחמד מתה, או כיצד מתמודדים עם ילד המגלה השמנת יתר.
הסדרה עוסקת במגוון נושאים הוריים וחברתיים.
אלה שהינו (קרן מור) - נשואה למושו.
בסוף העונה הראשונה נכנסת להריון לא רצוי.
מושו שהינו (דרור קרן) - נשוי לאלה.
מיקי (אורלי זילברשץ) - חברתה הטובה של אלה.
שירה שהינו (מאיה נתיב) - הבת הקטנה, בת 5.
מיכאל שהינו (תמיר מתוק/דניאל ליטמן) - הבן הבכור, בן 15.
תמרה שהינו (אור מורשטיין) - ילדת הסנדוויץ, בת 13, לומדת בכיתה ז' יחד עם חברתה הטובה, חמלה.
רוחמה (רות גלר) - אמא של אלה, חולת אלצהיימר.
קובי שהינו (איציק גולן) - אחיו של מושו, מנהל ביחד איתו חברת פיצוחים וגרעינים.
חמלה (עמית מושקוביץ') (עונה 1) - חברתה הטובה של תמרה, הבת של דנה (אמא מהגן), בת 13.
איריס (דורית לב ארי) (עונה 1) - גננת בגן הילדים בו לומדת שירה.
דנה (נועה ברנר) (עונה 1) - אמא של חמלה.
עוזרת להתנדב לגמילות חסדים ותמיד גוררת לזה את אלה שמנסה להתחמק.
רננה (נלי תגר) (עונה 1) - עובדת בחנות של מיקי.
ינון (אלדד פריבס) (עונה 1) - שכן של מיקי, הומו.
בוריס (יפים ריננברג) (עונה 2) - בן הזוג הרוסי של מיקי.
רומי (שמרית לוסטיג) (עונה 2) - אמא של ילדה הלומדת עם שירה.
אלה תמיד מנסה להתחרות איתה.
דינה (שרית וינו אלעד) (עונה 2) - פעילה חברתית.
לומדת עם מושו בקורס למגדר והיא נמשכת אליו.
הסדרה החלה לשדר ב-20 באוגוסט 2012 בערוץ 2 במסגרת "שידורי קשת".
העונה הראשונה כללה 13 פרקים.
הסדרה שודרה בימי שני בשעה 21:50. פרק אחרון לעונה שודר ב-27 באוקטובר וזכה ל-23.4% אחוזי רייטינג.
עם סיום העונה הראשונה הוכרז על הפקת עונה שנייה.
אך הפקתה התעכבה מספר שנים והעונה השנייה עלתה ב-19 במאי 2016.
בתחילת 2013 הופק פרק פיילוט לגרסה האמריקאית של "יום האם" בערוץ CBS, שלאחריו הוחלט לא לעלות את הסדרה לשידור בערוץ.
יום האוֹחִי הוא חג הנחגג ביוון ב-28 באוקטובר, לזכר סירובו של ראש ממשלת יוון יואניס מטאקסס לאפשר לחיילים איטלקיים לעבור ביוון בשנת 1940, ולפגוע בכך בריבונות היוונית.
בשנת 1940 הנהיג את יוון יואניס מטאקסס בשם המלך גאורגיוס השני.
אותה שנה החל הרודן האיטלקי מוסוליני, ללטוש עיניים לעבר יוון.
בכיבושה קיווה להשיג שתי מטרות: הראשונה, הסחת דעת מהמצב החברתי והכלכלי הקשה בארצו, והשנייה הייתה להרשים את בן בריתו, הרודן הגרמני אדולף היטלר.
העימות בין היוונים לאיטלקים הגיע לשיאו כאשר ב-15 באוגוסט 1940, הטביעה הצוללת האיטלקית "דלפינו", את הסיירת היוונית "אלי" בנמל טינוס.
היוונים חששו להרגיז את האיטלקים, ועל כן גורמים רשמיים ביוון דווחו שהסיירת טובעה בידי "צוללת ממקור לא ידוע", אף שידעו מי האשם בטביעה.
המקרה גרם לאיטלקים לזלזול ביוונים ולזהותם כפחדנים.
ב-28 באוקטובר 1940 בשעה 3:00, הגיש שגריר איטליה באתונה עמנואלה גראצי אולטימטום בכתב לראש ממשלת יוון יואניס מטאקסס, בו דרשה איטליה מיוון לאפשר לכוחות איטלקיים מעבר חופשי ביוון, לצורך השתלטות על "נקודות אסטרטגיות" שלא פורטו.
מטאקסס נדרש להשיב לאולטימטום עד השעה 6:00, ולא – יתקפו האיטלקים את יוון.
מטאקסס קרא בעיון את האולטימטום, ולאחר מכן הרים את עיניו אל גראצי ואמר בצרפתית: "!Alors, c'est la guerre" ("אם כך זוהי מלחמה!") גראצי המופתע השיב באותה שפה: "Pas nécessaire, mon excellence" ("לא בהכרח אדוני").
מטאקסס השיב: "Non, c'est nécessaire" ("לא, יש צורך בכך").
גראצי ניסה להגיד: "...Si seulement le Général Papágos" ("אם רק הגנרל פאפאגוס..."), מטאקסס היסה אותו בידו והכריז ביוונית: "!Όχι" ("אוחי" – "לא").
גראצי העיד ביומנו שהוא עזב את החדר בתחושת כבוד עמוק כלפי אדם כזה המוכן להקריב במקום להשתעבד.
עוד לפני השעה שש, התקיפו כוחות איטלקיים את יוון, העיתונים יצאו בכותרות "!Όχι", והיללו את מטאקסס על אומץ הלב שגילה.
יוון הייתה מפולגת מבחינה פוליטית, אולם ליברלים, קומוניסטים, פשיסטים, ותומכי המשטר יצאו כולם לרחובות וערכו הפגנות תמיכה בממשלה.
אפילו מנהיגה הכלוא של המפלגה הקומוניסטית היוונית, ניקולאוס זכריאדיס, פרסם מכתב פתוח בעיתונות ובו תמך בהתנגדות לפלישה, על אף שהקו של הקומינטרן, שהיה נתון עדיין בכבלי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, לא אפשר זאת.
מאוחר יותר חזר בו זכריאדיס, האשים את מטקסס כי הוא "אימפריאליסט", וקרא לחיילים לנטוש את הלחימה ולהפיל את המשטר.
בסמוך לאחר מכן נשא מטאקסס נאום אל העם היווני, ובו אמר:
הנאום היה מעשה בעתו, והעם היווני התגייס למען המטרה – הדיפת הפלישה.
מתנדבים רבים התגייסו לצבא, והאומה הייתה מאוחדת אל מול התוקפנות.
חגיגות לציון היום נערכו בחשאי עוד בימי הכיבוש האיטלקי-גרמני ובימי מדינת הבובות היוונית אולם חגיגות פומביות התקיימו רק בשנת 1944, ו-28 באוקטובר נקבע כחג לאומי.
מצעד צבאי צועד ברחובות סלוניקי, ומציין בנוסף לכך גם את שחרור העיר במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, ואת יום חגו של הקדוש המקומי.
בנייני ציבור ומבנים פרטיים ביוון מניפים את הדגל הלאומי.
הטלוויזיה והרדיו משדרים תוכניות וסרטים בעלי אופי היסטורי, ושירים פטריוטיים, בין היתר של הזמרת סופיה וומבו ששיריה זכו לפופולריות במהלך המלחמה.
היום משמש גם כיום זיכרון לחללי תקופת הכיבוש הנאצי.
בין היתר מתקיימת באתונה מסיבה חגיגית בהשתתפות ראש הממשלה ואחמ"ים נוספים.
יום האביב הוא חג שמציין את ביאת עונת האביב.
הוא נחגג במדינות ובזמנים שונים בעולם.
אלבניה חוגגת את יום האביב (אלבנית: Dita e Verës or Dita e Luleve) ב-14 במרץ, ומ-2004 הוא נחשב כחג לאומי.
החג הוא מנהג פגאני קדום, והוא פופולרי במיוחד בעיר אלבסן שבמרכז אלבניה.
אסטוניה חוגגת את יום האביב ׁׁ(אסטונית: kevadpüha, ידוע גם כיום מאי) ב-1 במאי.
איראן חוגגת את יום האביב (בפרסית: نو روز - "יום חדש"- נורוז) ב-21 במרץ.
בנוסף להיות נורוז יום האביב, הוא גם חג ראש השנה הפרסי.
נורוז הוא היום הראשון בלוח השנה הפרסי המסורתי, שאחת מגרסאותיו משמשת באופן רשמי באיראן.
מקורו הדתי של החג הוא זוראסטרי.
ה-21 או ה-20 במרץ הם גם תאריכי יום השוויון האביבי.
כיום מציינים את נורוז באופן רשמי במדינות מרכז אסיה כגון איראן, אפגניסטן, קזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן, אזרבייג'ן, אוזבקיסטן (יומיים), טורקמניסטן, טורקיה ובאורח חלקי ולא רשמי בפקיסטן ובהודו.
כן מציינים אותו המיעוטים הטורקים-עות'מאנים בבלקן.
בנגלדש חוגגת את יום האביב, הפלגון (בנגלית: পহেলা ফাল্গুন Pôhela Falgun או পয়লা ফাল্গুন Pôela Falgun), ב-13 בפברואר כיום הראשון של חודש פלגון.
ה-13 בפברואר הוא גם תחילת עונת הבושנטו, שהיא עונת האביב הבנגלית.
ארגנטינה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני שמתרחש יום השוויון האביבי בפועל.
ביום זה גם מצוין גם יום הסטודנט.
אורוגוואי חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר, יום או יומיים לפני יום השוויון האביבי.
בוליביה חוגגת את תחילת האביב ב-21 בספטמבר.
יום זה הוא גם יום הסטודנט וגם " día del amor ", יום בו בני הנוער שולחים מכתבים, שוקולדים או פרחים לחבריהם, בני זוגם ואהוביהם.
דרום אפריקה חוגגת את תחילת האביב ב-1 בספטמבר.
יום זה כולל מנהגים כמו גילוח הראש והזקן.
בקהילות רבות ילדים חוגגים את החג במלחמות מים.
יום האסטרואיד (הידוע גם כיום האסטרואיד הבינלאומי) הוא אירוע שנתי גלובלי שנועד לעורר מודעות אודות אסטרואידים ומה ניתן לעשות כדי להגן על כדור הארץ מפניהם.
בתוך 5 שנים בלבד, ביום האסטרואיד משתתפות סוכנויות החלל המשמעותיות בעולם: סוכנות החלל האירופאית ESA, סוכנות החלל היפנית JAXA, סוכנות החלל הרוסית ROSCOSMOS, וסוכנות החלל האמריקאית נאס"א וכן מדענים ידועים, אסטרונומים, מחנכים ואנשי תקשורת ברחבי העולם.
לארגון קיימים סניפים ברוב מדינות העולם והסניף הישראלי מנוהל על ידי ויקטור בר.
בשנת 2016 ארגון האומות המאוחדות הכריז על יום האסטרואיד בתור יום הלימוד הרשמי במטרה להבין טוב יותר את תפקיד האסטרואידים, בהמשך לפגיעת המטאור בעיר צ'יליבינסק ברוסיה ב-15 בפברואר 2013 ואירועים שונים סביב יום זה נערכים ברוב מדינות העולם ובכללן ישראל.
"המטרה שלנו היא להקדיש יום אחד בכל שנה ללמוד על אסטרואידים, המקור שלהם ביקום שלנו ולתמוך בהקצאת המשאבים הנחוצים למצוא אסטרואידים" – מסביר המייסד השותף בריאן מיי.
שותפה מרכזית של יום האסטרואיד היא ממשלת לוקסמבורג באמצעות סוכנות החלל של לוקסמבורג, שמובילה את התמיכה במאמצי החלל המסחרי.
יום האמוג'י העולמי הוא חג לא רשמי הנחגג ב-17 ביולי.
היום נחשב כ"חגיגה עולמית של האמוג'י" והוא נחגג בעיקר באינטרנט, מדי שנה מאז 2014. ה-NBC דיווח כי התיוג של יום האמוג'י העולמי (#WorldEmojiDay) היה האייטם הפופולרי ביותר בטוויטר ב-17 ביולי ב-2015.
על פי חיים נוי, ראש בית הספר לתקשורת בבר-אילן המלמד קורסים על אמוג'י בתקשורת דיגיטלית יומיומית, כיום מבינים בחשיבות ובמשמעויות שהאמוג'י נושאים ומעצבים.
בעבר המעיטו בחשיבותם, והם לא נלקחו ברצינות מבחינה מחקרית, אך כיום הם אלמנט חשוב מתקשורת יומיומית.
יום האמוג'י העולמי הוא "פרי יוזמתו של ג'רמי בורג" לפי ערוץ CNBC שציין ש"מייסד אמוג'יפדיה יזם אותו" ב-2014.
על פי הניו יורק טיימס בורג קבע אותו ל-17 ביולי בהתבסס על האמוג'י של לוח השנה באייפון.
על יום האמוג'י העולמי הראשון, בורג אמר לאידפנדנט "לא היו תוכניות רשמיות כלשהן" מלבד בחירת התאריך.
בשנת 2016 גוגל שינתה את האמוג'י של לוח השנה ביוניקוד U+1F4C5 📅 כך שיציג את 17 ביולי באנדרואיד, ובמוצרים Gmail ו-Hangouts.
ביום האמוג'י העולמי 2015, פפסי השיקה את PepsiMoji שכלל לוח מקשים אמוג'י, ופחיות ובקבוקים של פפסי מותאמים ליום האמוג'י העולמי.
אלה הופצו במקור בקנדה, והורחבו ל-100 שווקים ב-2016.
אולפני ההנפשה של סוני הכריזו ביום האמוג'י 2016 על טי ג'יי מילר כאיש הצוות הראשון בהפקה של אמוג'י: הסרט.
גוגל השיקה "סדרה של אמוג'י חדשים, שהם כוללניים יותר עבור נשים ממגוון רקעים ובכל תחומי החיים", ואמוג'יפדיה השיקה ב-17 ביולי את פרס האמוג'י העולמי הראשון.
חברות נוספות שהוציאו הכרזות הקשורות לאמוג'י ביום האמוג'י 2016 כוללות את גוגל, דיסני, ג'נרל אלקטריק, טוויטר, קוקה-קולה.
יום ההולדת של שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ חובבת האמוג'י חל ביום האמוג'י העולמי.
התו ביוניקוד של אמוג'י לוח שנה U+1F4C5 📅 לא מציג את ה-17 ביולי בכל הפלטפורמות.
ההמנון של יום האמוג'י העולמי נכתב ובוצע על ידי ג'ונתן מאן ב-2016.
יום האוריינות הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי המצוין כל שנה ב-8 בספטמבר, על ידי המדינות החברות באו"ם, להעלאת המודעות לאוריינות ולהשכלה ולביעור הבערות והאנלפבתיות.
היום הוכרז על ידי אונסק"ו ב-1965. במהלך היום נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולמודעות בנושא, ולהדגשת חשיבות האוריינות לאנשים פרטיים ולקהילות.
מטרת יום זה היא להעלות את המודעות לנושאים הקשורים באוריינות, לקדם שינוי עמדות בנושאים של השכלה ולהגביר את שיתוף הפעולה של כל המדינות, כדי שאנשים יהנו בעתיד מיותר חינוך ותרבות.
כ-775 מיליון בוגרים חסרים מיומנויות בסיסיות של אוריינות.
אחד מחמישה בוגרים אינו יודע קרוא וכתוב, וכשני שלישים מהם הן נשים.
מעל 60 מיליון ילדים נמצאים מחוץ לכותלי בית הספר ורבים אחרים אינם מבקרים שם באופן סדיר, או שנשרו מבתי הספר.
לפי אתר האו"ם שיעור הבערות במדינת ישראל עומד על 2.7 אחוז בקרב הגברים ו-6.6 בקרב הנשים.
יש להדגיש כי, האוריינות אינה מתייחסת רק למיומנות הטכנית של הקריאה והכתיבה, אלא ליכולת של האדם להשתמש במיומנויות אלו לצורך העברה וקליטה של מסרים.
יום האוקיינוסים העולמי הוא מועד בין-לאומי החל ב-8 ביוני כל שנה, ומתקיים כדי לתת הזדמנות לאנשים לכבד את האוקיינוסים, ולהזכיר לאנשים שחשוב לשמור עליהם, מכיוון שהם מהווים מרכיב חשוב ביותר בקיום חיים על כדור הארץ ומספקים לנו משאבים כגון: גלישה, חופים, נוף ושמורות גידול לבעלי חיים בסכנת הכחדה.
נושא יום האוקיינוסים העולמי בשנת 2024 הוא קריאה לפעולה למען האוקיינוסים והאקלים.
יום האוקיינוסים העולמי הוכרז בשנת 1992. מאז 2002 עבדו יזמי היום בשיתוף עם כמאות ארגונים ורשתות כדי לעזור לגבש וללכד את העולם סביב ה-8 ביוני עבור האוקיינוסים.
במהלך עשרים השנים הרשת העולמית גדלה לכ-2,000 ארגונים וכיום ביום האוקיינוסים מתקיימים אירועי ענק, בהם אנשים מנקים את החופים.
בשנת 2021, הוכרז ביום זה האוקיינוס הדרומי כאוקיינוס החמישי, על ידי ארגון נשיונל ג'יאוגרפיק.
יום האושר הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין כל שנה ב-20 במרץ והוא נקבע על ידי האו"ם.
יום האושר הבינלאומי נחגג כל 20 במרץ.
את "יום האושר הבינלאומי" חוגגים על פי סעיף 2 של החלטת האו"ם 66/281.
יום האושר הבינלאומי מזמין את כל המדינות, המשתייכות לארגון האומות המאוחדות וכן ארגונים בינלאומיים ואזוריים אחרים, והחברה האזרחית, כולל ארגונים לא ממשלתיים ואנשים פרטיים, לקיים את יום האושר הבינלאומי בפעילויות הגברת המודעות המתאימה.
מאז 2013 מציין האו"ם את יום האושר הבינלאומי ומכיר בכך בחשיבות האושר בחיי בני האדם ברחבי העולם.
ובשנת 2015 השיק האו"ם את 17 היעדים המבקשים לשים קץ לעוני, להפחית את אי-השוויון ולהגן על העולם שלנו - שלושה היבטים מרכזיים שמובילים לרווחה ולאושר.
האו"ם מזמין כל אדם בכל גיל, ארץ, עסקים וממשל להצטרף לחגיגה של "יום האושר הבינלאומי".
אלפי יוזמות התפתחו בכל רחבי העולם כדי לחגוג ולקדם את ערך האושר.
פעם בשנה האו"ם מפרסם את דו"ח האושר העולמי, המדרג את המדינות בתחום זה.
המדד אינו בוחן היכן חיים האנשים המאושרים ביותר, אלא באיזו מדינה קיימים התנאים המרביים הסביבתיים לתמיכה ברווחת אזרחיה.
במדד האושר 2023 הגיעה ישראל למקום ה-4 מתוך מעל 150 מדינות שנבדקו.
יום האוסטאופורוזיס העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-20 באוקטובר.
יום האוסטאופורוזיס העולמי הושק לראשונה על ידי אגודת האוסטאופורוזיס הבריטית בשנת 1996, בתמיכת הנציבות האירופית.
משנת 1997 "קרן האוסטאופורוזיס העולמית" היא האחראית על ארגון היום.
בשנים 1998 ו-1999, ארגון הבריאות העולמי לקח את האירוע תחת חסותו.
יום האוסטאופורוזיס העולמי נחגג כל שנה ב-20 באוקטובר, ובו מוכרז משנת 1999 נושא הקמפיין החדש שילווה את "קרן האוסטאופורוזיס העולמית" במהלך השנה הבאה.
הקמפיין מוקדש למניעה, אבחון וטיפול של מחלת האוסטאופורוזיס ושל מחלות עצם מטבוליות נוספות.
בכל שנה "קרן האוסטאופורוזיס העולמית" (IOF) מארגנת אירועים קהילתיים ומסעות מקומיים המנוהלים בידי ארגוני האוסטאופורוזיס המקומיים.
לקרן פעילות נרחבת ביותר מ-90 מדינות.
יום האחות הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי שנחגג מדי שנה ברחבי העולם ב-12 במאי (יום השנה להולדתה של פלורנס נייטינגייל), כדי לציין את התרומה של הסיעוד לחברה.
יום האחות נחגג על ידי המועצה הבין-לאומית לסיעוד (ICN) מאז 1965.
יום האחות מוקדש הן לאחיות והן לאחים, היום נקרא בלשון נקבה מסיבות היסטוריות
בינואר 1974 נקבע שיום האחות ייחגג ב-12 במאי, יום הולדתה של פלורנס נייטינגייל, מייסדת הסיעוד המודרני.
מדי שנה המועצה הבין-לאומית לסיעוד מכינה ומפיצה את ערכת "יום האחיות הבין-לאומי".
הערכה כוללת חומרים חינוכיים וחומרי מידע, לשימוש אחיות ברחבי העולם.
החל משנת 1998 הוגדר התאריך 8 במאי כ"יום הסטודנטים לסיעוד".
הנושא השנתי של יום האחות הבין-לאומי
מדי שנה נקבע נושא מרכזי ליום האחיות על ידי המועצה הבין-לאומית לסיעוד:
1991 - בריאות הנפש - אחיות בפעולה.
1993 - איכות, עלויות וסיעוד.
1994 - משפחה בריאה, אומה בריאה.
1995 - בריאות נשים: אחיות סוללות את הדרך.
1996 - בריאות טובה יותר באמצעות מחקר בסיעוד.
1997 - צעירים בריאים = עתיד מזהיר.
1998 - שותפות למען בריאות הקהילה.
1999 - חוגגים עבר של סיעוד, מעצבים את העתיד.
2001 - אחיות, תמיד שם בשבילך: הברית נגד אלימות.
2002 - אחיות תמיד שם בשבילך: אחיות למען משפחות.
2003 - אחיות: נלחמים בסטיגמה, עובדים בשביל כולם.
2004 - אחיות: עבודה עם העניים; נגד עוני.
2005 - אחיות למען בטיחות המטופלים: נלחמים בתרופות מזויפות ותרופות לא תקינות.
2006 - בטיחות מצילה חיים.
2007 - סביבה חיובית: מקומות עבודה איכותיים = טיפול איכותי בחולה.
2008 - אספקת איכות, למען הקהילות: אחיות מובילות שירותי בריאות ראשוניים וטיפול סוציאלי.
2009 - אספקת איכות, למען הקהילות: אחיות מובילות חידושים אכפת.
2010 - אספקת איכות, למען הקהילות: אחיות מובילות טיפול כרוני.
2011 - סגירת פערים: הגדלת גישה והון.
2012 - סגירת פערים: מראיות לפעולה.
2013 - סגירת הפער: עומדים ביעדים של פסגת המילניום.
2014 - אחיות: כוח לשינוי - משאב חיוני לבריאות.
2015 - אחיות: כוח לשינוי: טיפול יעיל, חסכוני.
2016 - אחיות: כוח לשינוי: שיפור החוסן של מערכות הבריאות.
2017 - אחיות: מובילות את הקול - השגת מטרות פיתוח בר קיימא.
2018 - אחיות: מובילות את הקול - בריאות היא זכות אדם.
2019 - אחיות מובילות את הקול: בריאות לכולם.
2020 - אחיות מובילות את הקול: סיעוד העולם לבריאות.
2021 - אחיות מובילות את הקול: חזון עתיד הבריאות.
מזה שנים יום האחות נחגג בישראל באירועים מוסדיים לפי בחירה של הארגון.
מאז שנת 2018 נחגג יום האחות בישראל באופן רשמי בהובלת מנהל הסיעוד והסתדרות האחים והאחיות ב-12 במאי.
לעיתים החגיגות נמשכות למשך שבוע שנקרא "שבוע האחות".
מנהל הסיעוד במשרד הבריאות מחליט על נושא מרכזי שרלוונטי לסיעוד בארץ.
בדרך כלל הנושא שונה מהנושא המרכזי הבין-לאומי.
במהלך שבוע האחות, נערכים אירועים ברחבי הארץ.
כולל אירוע הוקרה שבו מוענק פרס מנשיא המדינה לאחיות מצטיינת בתחום שנקבע מדי שנה.
בנוסף לאירועים הממלכתיים, נחגג יום האחות בבתי חולים ובבתי ספר לסיעוד ברחבי הארץ.
לקראת יום האחות מתפרסמות כתבות המספרות את סיפורם של אחים ואחיות בארץ.
יום האחדות הוא יוזמה של משפחותיהם של שלושת הנערים שנחטפו ב-2014 ושל ראש עיריית ירושלים ניר ברקת.
יוזמה זו מצוינת החל משנת 2015, והחל משנת ה'תשפ"ה (2025) הוא מצוין כיום רשמי שנקבע בידי הכנסת, בא' בסיוון מדי שנה.
במסגרת אירועי יום זה נערך מדי שנה טקס בבית הנשיא ובו מחולק פרס ירושלים לאחדות ישראל, אשר נועד להעלות על נס ארגונים ויחידים, בישראל ובעולם.
יום האחדות בישראל מתקיים בשיתוף משרד החינוך, המשרד לשוויון חברתי, הכנסת, צה"ל, משטרת ישראל, מרכז השלטון המקומי בישראל, החברה למתנ"סים וכן ארגונים ותנועות נוער נוספים.
במסגרת יום זה משתתפים למעלה ממיליון ישראלים בכ-400 פעילויות ברחבי ישראל.
בנוסף, מצוין יום זה גם ביהדות התפוצות ומשתתפים בו למעלה מ-800,000 איש בפעילות, בעשרות מדינות ומאות ערים מסביב לעולם.
אירועים אלו נערכים בקהילות היהודיות בבתי ספר, בתי כנסת, תנועות נוער וקהילות, וכוללות לימוד, שיח, הרצאות ומופעי מוזיקה, בהם השתתפו חברי קהילות יהודיות מזרמים שונים.
ב-5 ביוני 2024 הועברה בקריאה שלישית הצעת חוק יום האחדות.
החוק מקבע את תאריך יום האחדות כא' בסיוון, קובע כיצד הוא יצוין (בדיונים מיוחדים בכנסת, במערכת החינוך ובפעילויות שונות); כן מגדיר החוק כי יוקצה תקציב עבור אירועי יום האחדות, וכי שר החינוך יהיה ממונה על ביצוע החוק.
מטרתו של החוק הוגדרה כך:
לפי היוזמה המקורית, צוין יום האחדות בט"ו בסיוון, יום חטיפתם של שלושת הנערים, ואירועים שונים נערכו ביום זה או בסמוך לו.
כאשר בקשו לקבוע את היום באופן רשמי בחוק הכנסת, התברר כי המועד המקורי עשוי לחול לאחר תום שנת הלימודים העל-יסודית (20 ביוני), ולכן הוחלט להקדים את המועד בשבועיים ולקבוע אותו לראש חודש סיוון.
המועד נבחר, מלבד בשל קרבתו לתאריך המקורי, משום שביום זה, על פי הכתוב בתורה (), הגיעו בני ישראל להר סיני, ועל כך דרשו חז"ל .
לאור פעילותן הנמרצת למען אחדות נבחרו אימהות שלושת הנערים להשיא משואה ביום העצמאות ה-71 למדינת ישראל.
יום האלמנות הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי המוכר על ידי האומות המאוחדות המצוין מדי שנה ב-23 ביוני.
היום הוכר על ידי האו"ם לפעולה בנושא ה"עוני והאי-צדק שנתקלים בהם מיליוני אלמנות והנתמכים על ידן במדינות רבות".
יום האלמנות הבין-לאומי נוסד על ידי קרן לומבה, כדי להעלות את המודעות לבעיית האלמנות.
23 ביוני נבחר למטרה זו משום שבאותו יום בשנת 1954, אמו של לורד לומבה, מייסד הקרן, התאלמנה.
אחת המטרות העיקריות של הקרן היא להדגיש את מה שמתואר על ידה כאסון בלתי נראה.
הספר "סובלים בלתי נראים ושכוחים: מצוקתן של אלמנות ברחבי העולם" משנת 2010, מעריך כי ישנן כ-245 מיליון אלמנות ברחבי העולם, וכ-115 מיליון מהן חיות מתחת לקו העוני וסובלות מתיוג חברתי וממחסור כלכלי רק מפני שאיבדו את בעליהן.
כחלק מקמפיין המודעות של קרן לומבה, מחקר זה הוצג בפני מזכ"ל האו"ם באן קי-מון ב-22 ביוני 2010.
יום האלמנות הבינלאומי הראשון התקיים בשנת 2005, ביוזמת לורד לומבה ונשיאת הקרן, שרי בלייר, אשתו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר.
ביום האלמנות הבינלאומי ב-2010 התקיימו אירועים ברואנדה, סרי לנקה, ארצות הברית, בריטניה, נפאל, סוריה, קניה, הודו, בנגלדש ודרום אפריקה.
ב-21 בדצמבר 2010, העצרת הכללית של האומות המאוחדות אימצה באופן רשמי את 23 ביוני כיום האלמנות הבינלאומי, ואישרה פה אחד את ההצעה שהוצגה על ידי נשיא גבון, עלי בונגו, החלטה מספר 65/189
בנוסף הוחלט לקרוא ל"מדינות החברות באו"ם וארגונים בינלאומיים ומקומיים אחרים להקדיש תשומת לב מיוחדת למצבן של אלמנות וילדיהן".
יום האוכלוסייה העולמי הוא אירוע שנתי, שמצוין מדי שנה ב-11 ביולי, כדי לעורר מודעות לגידול באוכלוסיית העולם.
את האירוע יזמה המועצה המנהלת של UNDP, סוכנות הפיתוח של האו"ם בשנת 1989, לציון 11 ביולי 1987, התאריך המשוער בו הגיעה אוכלוסיית העולם לחמישה מיליארד אנשים.
הרעיון הוצע על ידי הדמוגרף ההודי ד"ר זכריה, כשעבד כדמוגרף בכיר בבנק העולמי.
נכון לשנת 2025 האוכלוסייה גדלה בכ-70 מיליון מדי שנה, וב הגיעה ל-7.7 מיליארד.
היא הגיעה ל-8 מיליארד ב-2023 ובקצב הנוכחי תגיע ל-9 בסביבות 2035. לפי תחזיות האו"ם, האוכלוסייה תגיע לשיא של 10.3 מיליארד בשנות ה-80 של המאה ה-21, ואז תחל ירידה.
נכון לשנת 2024 חלה ירידה בכמות האוכלוסייה הצפויה באותן תחזיות; זאת, בשל ירידות חדות בשיעורי הילודה העולמיים.
ביום האוכלוסייה העולמי הדגש הוא על תוכניות לתכנון המשפחה .
מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש אמר כי "ביום האוכלוסייה העולמי אנו מכירים בכך שמשימה זו (פיתוח עולמי בר קיימא) קשורה קשר הדוק עם מגמות דמוגרפיות הכוללות גידול אוכלוסייה, הזדקנות, הגירה ועיור."
יום האהבה הוא סרט עלילתי סובייטי, דרמה, סרט פעולה שצולם בשנת 1990 על ידי הבמאי אלכסנדר פולינניקוב.
אחד הסרטים הראשונים של אולפני קולנוע עצמאיים.
כדי להסיח את דעת המשטרה משוד גדול, הגה ראש הארגון הפלילי סדרות אונס, והוא כינה בציניות את התקופה בה האונס יקרה "יום האהבה".
כנקמה לילדה שהפכה לאחד הקורבנות של היום הזה, אביה החורג נכנס לקרב עם השודדים.
יום ה-H (באיסלנדית: H-dagurinn או Hægri dagurinn) הוא כינוי ל-26 במאי 1968, אשר בו הפכה איסלנד את כיוון התנועה מנהיגה בצד שמאל לנהיגה בצד ימין.
השינוי השפיע על כ-40,000 נהגים ובאופן רשמי נכנס לתוקף בשעה 06:00. האות H היא האות הראשונה במילה האיסלנדית Hægri (ימין).
אף על פי שאיסלנד נשלטה בעברה על ידי ממלכת דנמרק, אשר כבר בשנת 1793 אימצה רשמית את כיוון התנועה בצד ימין, השינוי לא הוחל על ממלכת איסלנד, והתנועה באי המשיכה לנוע בצד שמאל.
תוכנית קודמת להחלפת כיוון התנועה הופסקה בעקבות מלחמת העולם השנייה, מאחר שאיסלנד הייתה נתונה תחת כיבוש צבאי בריטי והתנועה הצבאית הייתה גדולה יותר מזו האזרחית - בבריטניה התנועה היא בצד שמאל
ב-13 במאי 1964 העביר הפרלמנט האיסלנדי (אלת'ינגי) החלטה לפיה: "אלתי'ינגי מורה לממשלה להתחיל בהכנות הראשונות להעברת כיוון הנסיעה לצד ימין במדינה זו".
החוק התקבל בשנת 1965, לפיו המדינה תעבור לנהיגה בצד ימין בשנת 1968.
בשנת 1963 החליטה שוודיה החלטה זהה, שיישרה קו עם מדינות אירופאיות אחרות ויושמה ביום ה-H השוודי בשנת 1967. החלטה זו של שוודיה הייתה גורם משפיע על החלטתה של איסלנד.
בנוסף לכך אירחה איסלנד מספר רב של מבקרים מארצות הברית, שם נהוגה נסיעה בצד ימין, ומשאר אירופה, אשר ברובה גם נהוגה נסיעה בכיוון זה.
הטיפול במשימה הוטל על ועדת התעבורה.
עלות התאמת מערך האוטובוסים הסתכמה ביותר מ-33 מיליון קרונות איסלנדיות ו-12 מיליון קרונות איסלנדיות עבור התאמה ועבודות תשתית.
בדומה לשוודיה, גם איסלנד אסרה על תנועה לא חיונית בליל החלפת כיוון התנועה.
יוצאים מן הכלל היו עובדי עיריית רייקיאוויק אשר השתתפו בהחלפת כיוון התנועה, ואחרים שהשתתפו במבצע ההחלפה.
כמו כן הוחרגו גם רופאים בעלי תג רפואי על רכבם וחלק מנהגי המוניות.
שוטרים, כבאים, פקידי מס ועובדי נמל על מדים הוחרגו גם הם.
מערך התקשורת שהשתתף בהחלפת כיוון התנועה, וצוותי טלוויזיה ורדיו הוחרגו מאיסור התעבורה.
על פי מידע ממשטרת רייקיאוויק, מספר המוחרגים מאיסור התעבורה עמד על כ-800.
ב-24 השעות הראשונות לא נרשמו תאונות דרכים כתוצאה מהחלפת כיוון התנועה למעט ילד רכוב על אופניים ששבר את רגלו.
שיעורי תאונות הדרכים אף ירדו לזמן קצר בעקבות נסיעתם האיטית והזהירה של הנהגים, אשר יצרו עומסי תנועה במדינה ועיכבו את מערך האוטובוסים בניסיונם להתרגל לכיוון הנסיעה החדש.
יום האוננות הבין-לאומי , המוכר גם כיום האוננות הלאומי (National Masturbation Day), הוא מועד בין-לאומי המתקיים ב-28 במאי במטרה לחגוג את ה"זכות לאונן".
מאז השקתו, התארך יום האוננות הבין-לאומי לכל חודש מאי, וכיום יש המציינים אותו כחודש האוננות הבינלאומי.
יום האוננות הבינלאומי הראשון נערך ב-1995 ביוזמתה של רשת חנויות הסקס האמריקנית Good Vibrations.
היוזמה נוצרה בתגובה לפיטוריה של ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית, ג'וסלין אלדרס, על ידי נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, משום שהציעה להוסיף תכנים העוסקים באוננות לתוכנית לימודי החינוך המיני בבתי הספר.
באפריל 2018 הכריזה העצרת הכללית של האומות המאוחדות על ה-3 ביוני כיום האופניים העולמי.
בהחלטה ליום האופניים העולמי צוין ה"ייחודיות, אורך החיים והרבגוניות של האופניים, שנמצאים בשימוש כבר מאתיים שנה.
וכי מדובר באמצעי תחבורה המעודד קיימות, פשוט, אמין, נקי ומתאים לסביבה".
פרופסור לזק סיבילסקי הוביל קמפיין עממי לקידום החלטת האו"ם לקיום יום האופניים העולמי, בסופו של דבר זכה לתמיכת 57 מדינות.
הלוגו עוצב על ידי אייזק פלד והאנימציה הנלווית נעשתה על ידי פרופסור ג'ון אי סוונסון.
הוא מתאר רוכבי אופניים מסוגים שונים הרוכבים ברחבי הגלובוס.
יום האם הוא סרט תקופתי בריטי משנת 2021 בבימויה של אווה יוסון , עם אודסה יאנג וג'וש או'קונור בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס בחלקו של הרומן "Mothering Sunday" של גרהאם סוויפט משנת 2016.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-9 באפריל 2021 וקיבל ביקורות חיוביות.
העלילה מתרחשת באזור כפרי באנגליה בשנת 1924, לא רחוק מסיום המלחמה הגדולה בה היו עדיין הרבה בתי אב שהיו שרויים בעצב ובדיכאון על מות בניהם במלחמה.
ג'יין פיירצ'יילד (אודסה יאנג) עובדת כמשרתת בביתם של גודפרי ניבן (קולין פירת') ואשתו קלרי (אוליביה קולמן).
ג'יין גדלה בבית יתומים לאחר שאימה נטשה אותה.
האווירה בבית היא עצובה לאחר ששני הבנים של המשפחה, פיליפ וג'יימס נפלו במלחמה.
לא רחוק מהם נמצא ביתם של הזוג שרינגהאם שאיבדו את בניהם פרדי ודיק במלחמה הזאת ונשאר להם רק בנם פול (ג'וש אוקונור).
פול מנותב על ידי הוריו להיות עורך דין ולהתחתן עם אחת ממעמדו - אמה הובדיי (אמה ד'ארסי).
אמה הייתה אמורה להתארס לג'יימס ניבן אבל הוא נהרג במלחמה.
ג'יין פוגשת במקרה בפול ואהבה ניצתת ביניהם למרות הבדלי המעמדות.
פול לומד משפטים ושייך למעמד עשיר ומבוסס וג'יין למעמד נחות, ללא משפחה.
בלחץ ההורים פול נאלץ להתקשר עם אמה שהיא ממעמדו.
הם יתחתנו יגורו בלונדון, יקימו משפחה ופול יהיה עורך דין מצליח.
ביום האם בבריטניה נהוג לשחרר את המשרתות כדי שיבקרו את משפחתן.
לג'יין אין תוכנית אך פול מזמין אותה לביתו שנראה כארמון.
באותו יום הוא אמור להגיע לפגישה עם הוריו, משפחת ניבן והובדיי.
הוא מקבל את ג'יין והם מקיימים יחסים בסצנה נועזת.
לאחר מכן נוסע פול וג'יין משוטטת עירומה בחדרי הבית ומתעניינת בעושר הספרים שם.
פול לא מגיע לפגישה, מכוניתו נתקעת בעץ ועולה באש.
גודפרי חושב שמדובר בהתאבדות אך אין הוכחה.
ג'יין עוזבת את בית ניבן ומוצאת עבודה בחנות הספרים של מר פקסטון שנותן לה מכונת כתיבה משומשת כמתנה.
היא מתחילה לכתוב רומנים בהשראה זיכרונותיה, נישאת לפילוסוף שחור בשם דונלד (סופה דיריסו) והופכת לבסוף לסופרת מפורסמת (גלנדה ג'קסון) שרבים צובאים על ביתה.
שם השחקן שם הדמות הערותאודסה יאנגג'יין פיירצ'ילדג'וש או'קונורפול שריגנהאםאוליביה קולמןקלרי ניבןקולין פירת'גודפרי ניבןגלנדה ג'קסוןג'יין פיירצ'יילדהמבוגרתפטסי פראןמילימשרתתאמה ד'ארסיאמה הובדייסיימון שפרדג'ייל הובדייקרוליין הרקרסלביה הובדייאמילי ווףגב' שרינגהאסקרייג קוסבימר שרינגהאםסופה דיריסודונלדאלברט וולינגמר פקסטון
יום הדין הוא זמן שיחול על פי מספר דתות באחרית הימים ובו יעמדו כל בני האדם לדורותיהם למשפט בפני אלוהים.
הרשעים החוטאים והכופרים ידעו את זעמו של האל, ואילו הצדיקים או הטובים יזכו למחילתו ולקרבתו.
בהשאלה, הצירוף יום הדין משמש כינוי ליום גורלי שבו אדם או ציבור יאלצו לתת דין וחשבון על מעשיהם ויקבלו את גמולם לטוב או לרע.
הצירוף המליצי יום פקודה משמש במשמעות זהה, במיוחד לציון גיוס מילואים ו"קריאה לדגל".
אף כי דתות שונות מאמינות באל וביום הדין, ההגדרה של דתות שונות למי יזכה לגמול שונה בין דת לדת ואף בין זרמי שונים בתוך אותה דת.
כך - הנצרות מאמינה כי רק נוצרים נאמנים לישו יזכו למחילה בעוד יהודים מאמנים כי רק צדיקים לפי הגדרת היהדות יזכו לדבר זה.
בנוסף עולה בעיה לוגית כיצד יהנו אנשים צדיקים יהנו בגן העדן, אם יש להם קרובים אוהבים שעלולים לסבול יסורי נצח בגיהנום.
ביהדות מציין יום הדין את היום בו עומדים לפני הקב"ה כל ברואי העולם, ונותנים דין על מעשיהם.
בתנ"ך מופיע יום הדין העתידי בשמות "יום ה'", או יום "למשפט".
וכן נקרא "יום הדין הגדול והנורא" שיתרחש אחרי "מלחמת גוג ומגוג"
יום הדין הוא גם כינוי ביהדות לראש השנה, שהוא יום הדין הכללי לכל יצורי העולם, בו עומדים הכול למשפט ונכתב גזר דינם – אם למוות ואם לחיים.
משה דיין ביקש לקרוא למלחמת יום הכיפורים "מלחמת יום הדין" – וכך גם קרא לשם ספרו, משלא נתקבלה דעתו בעניין.
בנצרות רווחים תיאורי יום הדין בספרות הדתית, ויותר מכול בבשורה על-פי מתי, שם מתואר האל היושב על כיסאו ושולח את ה"כבשים" שמימינו למלכות השמים ואת ה"עזים" שמשמאלו לעונש נצחי עם השטן ומלאכיו.
במאות הראשונות לקיומה של הנצרות קמו בחברה הנוצרית תנועות משיחיות, שציפו לחזרתו המהירה של ישו, עד שנת 1000 לספירה.