tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השם גאיה (GAIA באנגלית) נבחר במקור כראשי תיבות של אינטרפרומטר אסטרומטרי גלובלי לאסטרופיזיקה , והעיד על כך שבמקור, המשימה תוכננה לעבוד בטכניקת האינטרפרומטריה.
אף על פי שהתכנון השתנה וראשי התיבות כבר לא תקפים, שם המשימה נותר ללא שינוי, כדי לסמל את הזיקה לפרויקט היפרכוס.
גאיה הוא המשך ישיר ללוויין היפרכוס, שפעל בין השנים 1989 עד 1993. הטלסקופ הוצע לסוכנות החלל האירופית (איס"א) באוקטובר 1993 על ידי לנרט לינדגרן (מאוניברסיטת לונד שבשוודיה) ומייקל פרימן (מאיס"א) בתגובה לקול קורא למשימות עבור התוכנית המדעית ארוכת-הטווח "הורייזון פלוס" (Horizon Plus).
ההצעה התקבלה על ידי הוועידה המדעית של איס"א כמשימה באוקטובר 2000. שלב שני של הפרויקט אושר בפברואר שנת 2006, וחברת אסטריום (Astrium) קיבלה אחריות על החומרה.
עלות המשימה, כולל ייצור הטלסקופ והחללית, עלויות שיגור ותפעול על הקרקע, מוערכת בכ-650 מיליון אירו.
עלות המשימה כולה מוערכת בכשני מיליארד אירו.
ב-25 באפריל 2018 פרסמה סוכנות החלל האירופית מיפוי עדכני של שביל החלב והגלקסיות השכנות, הכולל מדידות של כמעט 1.7 מיליארד כוכבים בדיוק גבוה.
מחקר שפורסם ב־22 במרץ 2024 והתבסס על מידע שהושג על ידי טלסקופ החלל גאיה העלה את האפשרות כי שתי קבוצות כוכבים מובחנות בתוך גלקסיית שביל החלב הנקראות שיווה ושאקטי, שנוצרו לפני 12–13 מיליארד שנים, לא נוצרו בתוך הגלקסיה אלא "היגרו" אליה ממקום אחר והשתלבו בה.
על פי המחקר, ייתכן שזה קרה בימיה הראשונים של גלקסיית שביל החלב, וייתכן שקבוצות אלה הן חלק מאבני הבניין המוקדמות של הגלקסייה.
אחת הדרכים למדידה ישירה של מרחק אל כוכב, ללא הנחות פיזיקליות, היא באמצעות מדידת פרלקסה – שינוי מיקומו על רקע כוכבים רחוקים יותר כתוצאה משינוי מיקום הצופה ביחס לכוכב.
לשם כך יש צורך במדידות מיקום מאוד מדויקות של כוכבים על פני השמיים .
תצפיות מהקרקע מוגבלות בדיוק מדידת פרלקסה, בעיקר בגלל הפרעות שנגרמות על ידי האטמוספירה, ולכן יש צורך בשיגור טלסקופ לחלל.
תצפית על כמות גדולה של כוכבים יכולה לתת תמונה שלמה יותר של אופן ההתפתחות של כוכבים, ובמיוחד לאפשר הצצה אל השלבים הקצרים בחייהם.
מיפוי אוכלוסייה שלמה של כוכבים, ביניהם גם כוכבים חיוורים, תאפשר שרטוט מדויק יותר של פונקציית הבהירות נראית של הכוכבים, מאפיין חשוב בהבנתנו את האופן בו גלקסיות מתפתחות.
כמו כן, מיפוי תלת־ממדי של כוכבים והדינמיקה שלהם מכיל מידע לגבי האזורים בהם נוצרו הכוכבים ולכן מספק מידע אודות ההיסטוריה של גלקסיית שביל החלב ותהליך ההתפתחות שלה.
המטרה העיקרית של גאיה תהיה לבנות מפה תלת-ממדית של כמיליארד כוכבים וכן לייצר את הקטלוג הרחב והמדויק אי פעם של תכונות כוכבים בגלקסיית שביל החלב.
לשם השוואה, בקטלוג הסופי של לוויין היפרכוס היו כשני מיליון כוכבים, פחות מאחוז מהכמות הצפויה להתקבל מגאיה.
על מנת להשלים מטרה זו, גאיה יבצע מדידות של הפרמטרים האסטרומטריים של הכוכב – שניים שמתארים את המיקום הזוויתי שלו על השמיים, שניים עבור התנועה העצמית של הכוכב על השמיים, ואחרון – הפרלקסה של הכוכב, ממנה ניתן יהיה להסיק את המרחק אליו.
כמו כן, תימדד המהירות הרדיאלית באמצעות אפקט דופלר, ותוך כך גם ניתן יהיה לאמוד את קצב התפשטות היקום.
במהלך המשימה (המתוכננת לחמש שנים) אמורות להתבצע בממוצע כ-70 תצפיות על כל כוכב מטרה.
לצורך סקירת כמות גדולה של כוכבים, הטלסקופ יצלם חלקים נרחבים של השמיים, וניתן יהיה להשתמש במידע שייאסף למספר מטרות משנה:
גילוי גופים בתוך מערכת השמש – אסטרואידים, שביטים וכו'
גילוי עשרות אלפי ננסים חומים וכוכבי לכת מחוץ למערכת השמש
גילוי סופרנובות ותצפית על מאות אלפי קוואזרים
גאיה שוקל כ-2,030 קילוגרם, מתוכם 710 קילוגרם מטע"ד, 920 פלטפורמת שירות ו-400 קילוגרם דלק.
לאחר השיגור פרשה החללית מגן שמש עגול בקוטר של כעשרה מטרים.
המגן מצל על הטלסקופ מאור השמש ומגן על המטע"ד מפני התחממות.
כמו כן, על המגן הותקנו לוחות סולריים אשר מספקים לחללית אנרגיה.
על מנת לשמור על כיוון מדויק, החללית תוכננה ונבנתה עם מעט מאוד חלקים נעים.
תת-המערכות המדעיות מורכבות על מבנה סיליקון-פחמן קשיח, אשר מספק מבנה יציב שלא יתרחב או יתכווץ עקב שינויי טמפרטורה.
גאיה נע במסלול ליסאז'ו סביב נקודת לגראנז' השנייה (L2) של כדור הארץ והשמש, הנמצאת במרחק של כ-1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ.
היתרונות המרכזיים במיקום זה לעומת מסלול סביב כדור הארץ הם סביבת קרינה נמוכה, יעילות תצפית גבוהה מאוד, מכיוון שהשמש, כדור הארץ והירח נמצאים מאחורי מכשיר שדה הראייה, וכן סביבה תרמית יציבה מאוד, מכיוון שהחללית תמיד מוארת על ידי השמש ולא נעה בין אזורי אור וצל מלא.
טלסקופי חלל נוספים המשתמשים במסלול זה הם טלסקופ החלל הרשל וטלסקופ החלל פלאנק, וטלסקופ החלל ג'יימס וב.
תקשורת רדיו מול כדור הארץ נעשית באמצעות תחנות רשת חלל עמוק ESTRACK המתופעלות על ידי מרכז פעולות החלל האירופי (ESOC) של סוכנות החלל האירופית.
גאיה שולחת כ-5 מגה ביט לשנייה של נתונים למשך כשמונה שעות בכל יום.
האחריות על עיבוד הנתונים, מופקדת על הקונסורציום האירופי, קונסורציום עיבוד וניתוח נתונים (DPAC) של גאיה, והמימון של DPAC, ניתן על ידי 20 המדינות המשתתפות.
גאיה ישתמש בשני טלסקופים הצופים בשני כיוונים שונים, עם זווית רחבה וקבועה ביניהם.
לציר הסיבוב של החללית יש נקיפה קלה על פני השמיים, בעוד היא שומרת על זווית קבועה לשמש.
כל אחד מהטלסקופים הוא בעל מפתח ראשי בגודל 1.5 על 0.5 מטרים ושטח האיסוף האפקטיבי שמתקבל מאפשר איסוף כמות אור גדולה פי 30 בהשוואה להיפרכוס.
שיפור זה מאפשר תצפית על עצמים חיוורים יותר ובפרט גם מספר גדול יותר של כוכבים.
במישור המוקד המשותף לשלושת המכשירים המדעיים ימוקמו 106 רכיבי CCD, עם יותר ממיליארד פיקסלים בסך הכול.
המטעד של גאיה, שמשקלו הכולל הוא כ-710 קילוגרם, כולל שלושה מכשירים עיקריים:
מיקומים של כוכבים עד בהירות 10 ימדדו בדיוק של 7 מיליוניות שניית (או מיקרושניות) קשת, בדיוק של 12–24 מיקרושניות עבור כוכבים עד בהירות 15 ובדיוק שינוע בין 100 ל-300 מיקרושניות קשת עבור כוכבים עד בהירות 20, כתלות בצבע הכוכב.
כתוצאה מכך, המרחק לכ-20 מיליון כוכבים ימדד בדיוק של כ-1%, ולכ-200 מיליון כוכבים – בדיוק העולה על 10%.
מרחקים אל כוכבים במרכז הגלקסיה, המרוחק כ-30,000 שנות אור מהשמש, ימדדו עם שגיאה שלא תעלה על 20%.
בממוצע, דיוק המדידה של גאיה יהיה טוב פי 200 מזה של היפרכוס.
כמו כן ניתן יהיה למדוד מהירות משיקית של כ-40 מיליון כוכבים עם שגיאה קטנה מ-0.5 קילומטר לשנייה.
מכשיר פוטומטריה (BP/RP) – שמאפשר מדידת התפלגות אור של כוכבים בתחום אורכי הגל 320 עד 1,000 ננומטר.
שני הפוטומטרים (אדום וכחול) המרכיבים את המכשיר יאפשרו קביעת תכונות כגון טמפרטורה אפקטיבית, כבידה, מתכתיות והרכב כימי של כוכבים.
ספקטרומטר מהירות רדיאלית (RVS) – ישמש למדידת מהירות רדיאלית של עצמים שמימיים על ידי מדידת ספקטרה ברזולוציה גבוהה (R=11500).
המהירות הרדיאלית תתקבל ממדידת היסט הדופלר של קווי סידן בתחום אורכי הגל 847–874 ננומטר.
טלסקופ החלל פלאנק (Planck) הוא טלסקופ חלל של סוכנות החלל האירופית המודד את קרינת הרקע הקוסמית, עם רזולוציה אופטית גבוהה במיוחד.
מצפה החלל קרוי על שמו של הפיזקאי הגרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה מקס פלאנק.
הטלסקופ שמשקלו 1,950 קילוגרם, נבנה במרכז החלל שבקאן, ושוגר מבסיס החלל האירופי קורו שבגיאנה הצרפתית ב-14 במאי 2009 יחד עם טלסקופ החלל הרשל.
הוא סיים את תפקודו ב-23 באוקטובר 2013, לאחר השלמת מטרותיו.
בניית החללית בוצעב על ידי Thales Alenia Space.
חלק מהמכשירים סופקו על ידי המעבדה להנעה סילונית.
תצפיות בוצעו במקביל לפעילות של לוויין המחקר WMAP.
שיתוף פעולה זה גרם לשיפורים בקבלת ועיבוד מידע.
נתונים שהתקבלו באמצעות הטלסקופ היו בין המקורות לגילוי "ציר הרשע הקוסמולוגי".
גלקס היה טלסקופ חלל בתחום העל-סגול, ששוגר ב-28 באפריל 2003 בעזרת משגר הלויינים פגאסוס.
לטלסקופ מסלול הקפה כמעט מעגלי, בגובה של 697 קילומטר, ובנטייה של 29 מעלות ביחס לקו המשווה.
תצפיותיו הייחודיות של גלקס בתחום העל-סגול שפכו אור חדש על חקר גלקסיות, חורים שחורים, סופרנובות, כוכבים ועוד.
התצפית הראשונה של הטלסקופ נערכה ב-21 במאי 2003, והוקדשה לצוות מעבורת החלל קולומביה.
תצפית זו התמקדה באזור קבוצת הכוכבים הרקולס, שנמצאה בדיוק מעל למעבורת בזמן יצירת הקשר האחרונה עם מרכז בקרת המשימה של נאס"א.
נאס"א הפסיקה את תמיכתה הכספית בהפעלת גלקס בתחילת פברואר 2011, בשל תעדופו הנמוך יותר ביחס לפרויקטים אחרים, ולאור מגבלות התקציב.
עלות המשימה הכוללת לנאס"א הייתה 150.6 מיליון דולר.
המכון הטכנולוגי של קליפורניה ניהל משא ומתן לקבלת השליטה בגלקס ובציוד השליטה הקרקעי שלו, בהתאם לחוק סטיבנסון-ווידלר להעברת טכנולוגיה , לפיו ניתן להעביר עודפי ציוד מחקר השייכים לממשלת ארצות הברית למוסדות חינוך וארגונים ללא כוונת רווח.
במאי 2012 הועבר גלקס לרשות המכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בעקבות הפסקת התמיכה הכספית מנאס"א, נפתח מבצע גיוס כספים הנקרא "GALEX CAUSE", בניסיון להשלים את סקר השמיים בתחום העל-סגול (All-Sky UV Survey).
במסגרת זו, התאגדו מספר מוסדות וגופים לקונסורציום משותף לצורך מימון הפעלת הטלסקופ במהלך החודשים יוני-יולי 2012:
קונסורציום קפלר-קורנל (Cornell/KEPLER Consortium, בראשי תיבות: KEPLER)).
קונסורציום מכון ויצמן, אוניברסיטת תל אביב, הטכניון ואוניברסיטת חיפה (WIS/TAU/Technion/Haifa Consortium, בראשי תיבות: WTTH).
קונסורציום גאמה הרשל-אטלס, דינגו (GAMA/Herschel-ATLAS/DINGO Consortium, בראשי תיבות: GHD).
ב-28 ביוני 2013 הוציאה נאס"א את גלקס מכלל שימוש.
הטלסקופ צפוי להישאר במסלולו במשך 65 שנים לפחות לפני שיכנס מחדש לאטמוספירה.
במהלך 29 חודשי המשימה ההתחלתיים (שהוארכו בהמשך), ערך הטלסקופ תצפיות באורכי-גל בתחום העל-סגול למדידת היסטורית יצירת הכוכבים ביקום, לאורך כ-10 מיליארד שנים לעבר.
המשימה של הטלסקופ הייתה לצפות במאות אלפי גלקסיות, במטרה למדוד את המרחק של כל גלקסיה מכדור-הארץ, ואת קצב יצירת הכוכבים בה.
פליטות בתחומי העל-סגול הקרוב והרחוק, שנמדדו על ידי גלקס, יכולות להעיד על נוכחות כוכבים צעירים, אם כי מקורן יכול להיות גם באוכלוסיות כוכבים זקנות יותר (כדוגמת כוכבים תת-ננסיים מסוג B).
המוסדות שעבדו על הפרויקט בשיתוף עם המעבדה להנעה סילונית של נאס"א, הם המכון הטכנולוגי של קליפורניה, ה-Orbital Sciences Corporation, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת Yonsei, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אוניברסיטת קולומביה והמעבדה לאסטרופיזיקה של מרסיי.
גלקס השתתף בפרויקט GOALS (Great Observatories All-sky LIRG Survey) יחד עם הטלסקופים שפיצר, צ'נדרה והאבל, במהלכו נחקרו גלקסיות מאירות בתחום התת-אדום (LIRG - Luminous Infrared Galaxies) בתחומי אורך-גל שונים בהתאם ליכולות הטלסקופים.
לטלסקופ מפתח ראשי בקוטר 50 סנטימטרים, בתצורת Ritchey–Chrétien.
הוא מסוגל לצפות באורכי-גל בתחום שבין 135 ל-280 ננומטר, בשדה ראייה ברוחב 1.2 מעלות.
גלקס מצויד בתאים סולריים מגליום-ארסניד, היכולים לספק לו קרוב ל-300 וואט.
PLATO (ראשי תיבות של Planetary Transits and Oscillations of stars; בתרגום מאנגלית: מעבר כוכבי לכת ותנודות של כוכבים) הוא טלסקופ חלל עתידי של סוכנות החלל האירופית במסגרת תוכנית חזון קוסמי (משימה בקטגוריה בינונית) בחקר החלל.
הטלסקופ צפוי להתחיל את משימתו בחלל בשנת 2026 ולהיות משוגר באמצעות המשגר סויז לנקודת לגראנז' L2 בין כדור הארץ לשמש, אורך המשימה מתוכנן ל-6 שנים.
היעוד המרכזי של טלסקופ החלל PLATO הוא לגלות ולאפיין כוכבי לכת חוץ שמשיים באמצעות פוטומטריה.
כוכבי לכת בהם הטלסקופ עתיד להתמקד הם כוכבי לכת סלעיים החגים סביב כוכבים מסוגים ננס אדום, ננס צהוב ותת-ענק, בהם ייתכנו מים במצב צבירה נוזלי.
היעוד של טלסקופ חלל PLATO הוא חיפוש אחר כוכבי לכת דמויי ארץ מחוץ למערכת השמש, בדגש על אפשרות של כוכבי לכת בהם התנאים הפיזיים מאפשרים התפתחות והישרדות של חיים מחוץ לכדור הארץ.
על ידי שימוש ב-34 מכשירים אופטיים שונים, הטלסקופ אמור לסרוק למעלה ממיליון כוכבים בחיפוש אחר מערכות פלנטריות.
על מנת להשיג מטרה זו, יבצע את המטלות הבאות:
איתור ואפיון כמות גדולה של מערכות פלנטריות קרובות למערכת השמש.
עם דיוק בקביעת מסת כוכב לכת בשיעור של 10%, של רדיוס כוכב לכת בשיעור של 2% ושל גיל הכוכב המרכזי בשיעור של 10%.
איתור של כוכבי לכת בגודל קרוב לכדור הארץ, או מעט מעליו (super-Earths) הנמצאים באזור ישיב של כוכבים דמויי שמש.
מדידת תנודות בכוכבים של מערכות פלנטריות.
טלסטרה הוא תאגיד הטלקומוניקציה והמדיה הגדול ביותר באוסטרליה אשר בונה ומפעיל רשתות תקשורת ומשווק שירותי טלפוניה, סלולר, גישה לאינטרנט, טלוויזיה ומוצרי בידור נוספים.
לחברה היסטוריה ארוכה באוסטרליה, כאשר במקור הייתה מחלקה ממשלתית ביחד עם דואר אוסטרליה.
הממשלה הפדרלית מבצעת שינויים בענף התקשורת וחתמה על הסכם עם טלסטרה, כך שתמכור את השימוש בתשתית הנחושת וה-HFC שלה למתחרות.
הטלסקופ מוגדר כממשיך דרכו של טלסקופ החלל האבל וכן כתוספת לטלסקופ החלל ג'יימס וב, אשר שוגר ב-25 בדצמבר 2021. ב־20 במאי 2020 הוכרז כי טלסקופ החלל ייקרא על שם האסטרונומית ננסי גרייס רומן, בזכות מעורבותה בהקמת מיזם טלסקופ החלל האבל.
הרעיון לפרויקט הועלה לראשונה בשנת 2010, כשתוכנן במקור עם מראה בקוטר 1.3 מטר.
בשנת 2012 בוטל פרויקט לוויין ריגול בעל מראות בקוטר 2.4, שהתאימו בדיוק למשימה, ועל כן משרד הסיור הלאומי של ארצות הברית העביר לנאס"א את המראות ללא תשלום.
ב־17 בפברואר 2016 הכריזה נאס"א באופן רשמי על תחילתו של הפרויקט.
שיגור הטלסקופ צפוי להתרחש במחצית שנות ה־20 של המאה ה־21.
מצלמתו של הטלסקופ תספק שדה ראייה רחב פי 100 מזה של טלסקופ החלל האבל, דבר שיאפשר צפייה בחלקים נרחבים של היקום בו־זמנית.
על מנת לייצר ניגודיות טובה, הטלסקופ יהיה מצויד בקורונגרף , שיסנן את אור הכוכבים באמצעות מערך מורכב של מסכות, מראות ועדשות.
טלסקופ החלל TESS (ראשי תיבות באנגלית של Transiting Exoplanet Survey Satellite, נקרא גם: Explorer 95 או MIDEX-7) הוא טלסקופ חלל במסגרת תוכנית אקספלורר של נאס"א המתוכנן לחפש כוכבי לכת חוץ־שמשיים לפי שיטת גילוי של ליקוי (טרנזיט) בשטח נרחב פי 400 מאשר טלסקופ החלל קפלר.
ייחודיותו הוא ביכולת הגילוי של כוכבי לכת המקיפים כוכבים בהירים פי 30 עד 100, לעומת יכולת הגילוי של קפלר.
טלסקופ TESS שוגר על גבי טיל פאלקון 9 ב־18 באפריל 2018. נאס"א שילמה לחברה המשגרת SpaceX 87 מיליון דולר עבור השיגור ושירותים נלווים.
נכון לינואר 2025, הטלסקופ גילה 7,358 כוכבי לכת חוץ־שמשיים (מועמדים), מתוכם אושרו 591.
התגלה כוכב לכת מסוג נפטון חם הסובב את כוכב האם שלו מאוד קרוב.
בניגוד להשערה ולמודלים, כוכב לכת זה, לו ניתן השם "פיניקס" או בשמו הרשמי TIC 365102760 b, שומר על אטמוספירה, עם זאת היא הרבה פחות צפופה מזו של כדור הארץ.
טלסור (בספרדית: teleSUR) היא רשת טלוויזיה לטינו-אמריקאית.
הוקמה ב-2005, בתמיכה ובמימון של ממשלות ונצואלה, קובה, ניקרגואה, אורוגוואי ובוליביה, במטרה להיות "תשובה סוציאליסטית לטינית ל-CNN".
מטה הרשת הוקם בעיר קראקס, בירת ונצואלה.
טלסור נוסדה בידי ארם אהרוניאן, עיתונאי שעזב את אורוגוואי בשנת 1973, לאחר ההפיכה הצבאית במדינה.
לדברי אהרוניאן מטרות הרשת כללו הצגת עמדות של מדינות אמריקה הלטינית, שלרוב לא הוצגו ברשתות אחרות כגון CNN או BBC.
ב־24 בינואר 2005, כחלק מהפרויקטים שאושרו במועצת שרים של ממשלת ונצואלה, התגבשה טלסור כרשת הטלוויזיה האלטרנטיבית אליה שאף אהרוניאן.
נשיא ונצואלה, הוגו צ'אבז, מימן 70% מהמימון הנדרש של טלסור תוך העמדת מתקני שידור לרשות הרשת, בעוד ארגנטינה ואורוגוואי מספקות את 30% המימון הנוסף, ובתמיכתן הטכנית של ברזיל וקובה.
צ'אבז פרסם את הרשת החדשה כ"תשובה סוציאליסטית לטינית ל-CNN".
טלסור החלה לשדר לראשונה ב־24 ביולי 2005, יום הולדתו ה-222 של מנהיג אמריקה הלטינית, סימון בוליבר.
הרשת החלה בשידורים מוגבלים של ארבע שעות בלבד, ואז עברה ללוח שידורים מלא ב־31 באוקטובר 2005.
La Nueva Televisora del Sur, C.A היא חברה ציבורית המקבלת תמיכה כספית ממספר מדינות דרום אמריקאיות.
נותנת החסות העיקרית שלה היא ממשלת ונצואלה, המחזיקה 51% ממניות החברה.
קובה, ניקרגואה, אורוגוואי ובוליביה תורמות למימון גם הן.
ארגנטינה הייתה נותנת החסות העיקרית השנייה שלה, אבל אחרי הניצחון של קואליציית הימין-מרכז Cambiemos בבחירות של 2015, הממשלה החדשה החליטה לסיים זאת בשנת 2016 לכאורה בשל "חוסר 'פלורליזם'."
ביוני 2016 הודיעה ממשלת ארגנטינה שהיא לא תתמוך עוד בשידורי טלסור.
ארגנטינה הפכה לחברה המייסדת הראשונה של טלסור שהפסיקה את השתתפותה כזו, אף על פי שתכני טלסור עדיין זמינים לרוב בארגנטינה באמצעות אינטרנט, כבלים וטלוויזיה בלוויין.
תהליך השילוב של אורוגוואי לטלסור היה ארוך ושנוי במחלוקת.
ב-3 במרץ 2005, נשיא ונצואלה, הוגו צ'אבז, חתם על כמה הסכמים עם נשיא אורוגוואי, שנבחר אז לאחרונה, טבארה ואסקס, בנוגע לשילוב האנרגטי והתקשורתי של שתי המדינות, אחת מהן הייתה היצירה והמימון המשותף של טלסור.
לאחר קצת פחות משנה של חתימת ההסכמים, הם לא בוצעו, אם כי מפלגתו של הנשיא ואסקס הייתה רוב ברשות המחוקקת במדינה.
העיתונאי ונצואלה אנדרס איזכה, נשיא טלסור, אשר בראיון בינואר 2006 העיכוב באישור ההתאגדות המלאה של המדינה לרשת: "יש מצב מיוחד (באורוגוואי), כי על אף שהמדינה היא חברת טלסור, עד הקונגרס שלהם לא מאשר זאת, איננו יכולים לשדר את הערוץ באופן מקומי או לקבל מימון ממשלתי.
המצב דורש החלטה מדינית ואנו מקווים שממשלת טבארה ואסקס תומכת ביוזמה".
נשיא ועדת החינוך של נציגי אורוגוואי, חורחה ברובטו, אישר בפברואר של אותה השנה שהמדינה עדיין לא הייתה חלק מהספונסרים של הרשת וביקשה כי עד שהפרלמנט לא יחליט על מעמד סופי, יוסר שמה של המדינה כספונסר מהמבצעים שלה ומהאתר.
ביוני אותה שנה, וכשר החינוך והתרבות של האומה, ברובטו הביע דאגות בנוגע לקו העריכה של הרשת בנושאים וממשלות מסוימות באזור, וכיצד עלולה להיפגע הדיפלומטיה של מדינתו.
לשכת הסנאטורים באורוגוואי אישרה את הצעת החוק שתאשר את ההסכמים ב־8 באוגוסט 2006 בהצבעות המחוקקים השייכים למפלגת השלטון, אולם לשכת הנבחרים דחתה מספר פעמים את הדיון בדראפט.
אף כי גורמים המקורבים לקונגרס אמרו לעיתונות בפברואר 2009 כי סוגיית ההתאגדות לטלסור "לא הייתה סעיף עדיפות בסדר היום שלהם", וכי הנושא לא ידון בשארית אותה שנה, סוף סוף אושרר ההסכם ב־2 ביוני 2009. [ צורך בציון ]
טלסור זמינה בחינם לאוויר באמצעות לוויין לאמריקה הלטינית, ארצות הברית, מערב אירופה, וצפון אפריקה.
זמינות הרשת דרך טלוויזיה בכבלים הייתה מוגבלת מאוד באמריקה הלטינית בגלל הגישה העריכה של הרשת למספר אירועים וממשלות באזור; מנהל התחנה בשנת 2007, ארם אהרוניאן אמר בראיון כי "בעלי הכבלים לא מספקים לנו גישה כלשהי [...] זה לא תדיר, אבל זה השפיע עלינו במדינות הגדולות".
זמינות הערוץ באמצעות טלוויזיה יבשתית מוגבלת מאוד ברוב המוחלט של מדינות דרום אמריקה.
המדינות היחידות באזור שמקבלות את כל השידורים של טלסור באמצעות טלוויזיה יבשתית הן ונצואלה ואקוודור, שממשלותיה נותנות חסות לערוץ.
טלסור זמינה כיום באמצעות טלוויזיה דיגיטלית יבשתית בארגנטינה, כחלק מהערוץ הממומן על ידי הערוצים הממשלתיים הכולל מספר ערוצי שירות, חינוך, מוזיקה, ספורט וחדשות נוספות.
ונצואלה החלה לשדר את טלסור באמצעות טלוויזיה יבשתית ב־9 בפברואר 2007 ואקוודור ב־15 ביולי 2009. שאר מדינות החסות שידרו חלק מתוכניות הרשתות, בעיקר החדשות, בערוציהן הציבוריים והחינוכיים .
אף על פי שלטלסור יש את קובה כאחת המממנים והספקים העיקריים שלה לתכנות, הערוץ אינו זמין לחלוטין במדינה.
רק משלהי 2007 משודרות תוכניותיה מדי יום באי, אלא רק משעה 22:30 עד 8:00 למחרת באמצעות Canal Educativo 2, ערוץ טלוויזיה חינוכי.
החל מה- 20 בינואר 2013 הורחבה ההדמיה החיה של טלסור, והיא מתרחשת מדי יום משעה 20:00 עד השעה 16:30.
ב -27 בספטמבר 2009, הנשיא רשמי של טלסור בוונצואלה אנדרס איזכה הודיעה על הסכם עם תחנות טלוויזיה ציבורית במוזמביק, אנגולה וגינאה ביסאו לשדר חלק מתוכניות הערוץ בפורטוגזית בהקשר של פסגת דרום אמריקה-אפריקה, שנערכה בוונצואלה.
נשיא ונצואלה ניקולאס מאדורו הודיעה ב-8 במרץ 2014 כי ב-24 ביולי, בד בבד עם יום סימון בוליבר, יחלו שידורי טלסור באנגלית, צרפתית ופורטוגזית.
ביולי 2014 הושק אתר טלסור באנגלית.
ערוץ שידור 24 שעות ביממה החל ביולי 2015. ב־23 בינואר 2018, עמוד הפייסבוק נמחק לרגע.
עם זאת, דובר פייסבוק הצהיר בהמשך כי "טלסור באנגלית לא הייתה זמינה באופן זמני בגלל טעות פנימית."
הקמת הערוץ עוררה ביקורת בארצות הברית.
בשנת 2013 התפטר ארם אהרוניאן המייסד מתפקידו כמנהל הרשת, ולאחר עזיבתו העיר כי טלסור "לא השיגה את הלטינו-אמריקניזציה ותמשיך להיות ונצואלית".
טלסקופ אופטי הוא מכשיר לצפייה בעצמים רחוקים.
טלסקופ אופטי אוסף ומרכז אור בעיקר מהתחום הנראה של הספקטרום האלקטרומגנטי, ישנם טלסקופים שעובדים בתחום התת-אדום והעל סגול, בצורתו הפשוטה ביותר הטלסקופ הוא צינור שבכל אחד מקצותיו עדשה מרכזת.
טלסקופים עובדים בכל אורכי הגל של הקרינה האלקטרומגנטית (למשל: רדיו טלסקופ).
טלסקופים אופטיים נחלקים לשלושה סוגים:טלסקופ קטדיופטרי עובד באמצעות שילוב של עדשות ומראות.
עינית - העדשה או מכלול העדשות הקרובים לעין הצופה.
בלט עין - המרחק בין העינית לאישון היציאה.
עדשה מיישרת - עדשה שמציבים בתוך הטלסקופ כדי לקבל תמונה ישרה.
הפרדה קווית - המרחק המינימלי בו ניתן להבחין בין שתי נקודות במישור הדמות.
עדשת שדה - עדשה המוצבת במוקד המשותף של העצמית והעינית על מנת להגדיל את זווית השדה (אינה משנה את ההגדלה).
הפרדה זוויתית - הזווית המינימלית בה ניתן להבחין בין שתי נקודות.
עצמית - העדשה הקרובה לעצם הנצפה.
מנסרת היפוך - מנסרת Porro או שתי מנסרות ישרות זווית המודבקות זו לזו וההופכות את הדמות.
הגדלה קווית - ההגדלה בטלסקופ אסטרונומי רגיל שווה ל:
המילה טלסקופ במקור שימשה לתיאור כלי הנועד לצפייה בתחום האור הנראה באמצעות העין האנושית ומטרתו הייתה להגדיל זוויתית את העצם או העצמים שעליו אנו צופים ובכך להפוך אותם לגדולים (זוויתית).
בנוסף, נעשה שימוש במילה טלסקופ בשביל לתאר מכשירים הצופים בקרינה חלקיקית (למשל טלסקופ ניוטרינו).
טלסקופ החלל קורוט הוא טלסקופ חלל של סוכנות החלל האירופאית (CNES), המצויד במכשירים חזקים שיאפשרו לו למדוד במדויק את בהירותם של כוכבים, ולאתר גלים אקוסטים החוצים את פני השטח שלהם.
כמו כן יסיע הטלסקופ באיתור כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש.
הלוויין באורך ארבעה מטרים, משקל של 630 ק"ג וקוטר ממוצע של שני מטרים.
הדיוק של הצבעה הוא 0.5 מערך פולסים של שניית מעלה (arcsec) עם קיבולת הטלמטריה של 1.5 ג'יגה-ביט ליום.
שלוש מערכות פועלות על הלוויין:
CoRoTel טלסקופ אפוקאלי עם 2 מראות פרבוליות וצמצם של 27 ס"מ, בלה גלילי באורך של שני מטרים.
CoRoTcam היא מצלמת שדה רחבה המורכבת ממטרה דיופרית של שש עדשות בהן המוקד הוא היחידה מצוידת בארבע מסגרות להעברת CCD 2048x4096. שתיים מארבע ה-CCDs מיועדות לתוכנית האקסופלאנט ושניים לתוכנית הסייסמולוגיה.
CoRoTcase מארח את האלקטרוניקה והתוכנה המנהלת את עיבוד הפוטומטריה של צמצם.
עבור CCD Exoplanet המספר הכולל של הכוכבים הוא 12,000 והגדלים הם בין 11 ל-16; השטף נמדד כל 512 שניות המורכב מ-16 חשיפות אינדיבידואליות של 32 שניות.
דו-פריזמה בגוש המוקד המוקדש לאקס-פלנטות מאפשרת לקבל מידע כרומטי (אדום, ירוק וכחול) עבור כוכבים בהירים יותר, אך עבור כוכבים קלושים מתבצעת רק הפוטומטריה הסטנדרטית האחת (לבן).
מסלולו הקוטבי של הלוויין מאפשר לצפות 150 יום בטווח הארוך, ובין 20 ל-30 יום בטווח הקצר, שניהם לכיוון המרכז בהתאמה למרכז שביל החלב, מה שהופך את שני התמרונים ההיפוכים הנחוצים לשנה.
המטרה המקורית הייתה התבוננות בכוכבים משתנים אך עם גילוי האקסופלאנט (Exoplanet) הראשון בתחילת שנות ה-90, החיפוש אחר Exoplanets נכלל בתוכנית המחקר והתברר כחשוב מאוד.
הלוויין שוגר בהצלחה ב-27 בדצמבר 2006 מבייקונור, התצפיות החלו בפברואר 2007 והתוצאות הראשונות בנוגע למעברים פלנטריים חוץ רחמיים.
בהתאמת סקירה של משימת CoRoT זמן החיים נקבע לשלוש שנים של תצפיות ולאחרונה אושרה הארכה לשלוש שנים נוספות.
שתי המשימות של המשימה היו לחפש אחר כוכבי לכת מחוץ לתחום היבשתי, ולביצוע אסטרוזיסולוגיה על ידי מדידת תנודות דומות לשמש בכוכבים.
במהלך שש השנים הראשונות של המשימה, קורוט זיהה כ-150 כוכבים בהירים בתוך שדה Seismo ויותר מ-150,000 כוכבים חלשים בשדה Exo.
בנוסף, הוא גילה כוכב לכת סלעי.
טלסטאר ספורטקלאב (בהולנדית: Telstar voetbalclub) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר איימאודן שבצפון הולנד, המשחק בליגת העל ההולנדית.
המועדון נוסד ביולי 1963 כאיחוד בין שני מועדונים מליגת המשנה "rivals VSV" ו-"Stormvogels" ונקרא טלסטאר על שם לוויין החלל טלסטאר 1.
את עונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה והעפילה לראשונה לליגת העל ההולנדית.
הקבוצה שיחקה כ-14 עונת רצופות בליגת העל ההולנדית כאשר הישג השיא היה המקום ה-6 בעונת 1973/74. בעונת 1977/78 סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון ונשרה לליגת המשנה שם שיחקה ברציפות למעלה מ-4 עשורים.
בעונת 1991/92 רשמה הישג שיא בגביע ההולנדי כאשר העפילה מליגת המשנה לחצי גמר הגביע, אז הודחה לאחר הפסד 0–3 לרודה.
בין השנים 2001 ל-2008 נקראה הקבוצה סטורמווגלס טלסטאר ובשנת 2009 חזרה לשמה המקורי.
את עונת 2024/2025 סיימה טלסטאר במקום ה-7 בליגת המשנה והעפילה לפלייאוף העלייה, היא העפילה לגמר הפלייאוף ניצחה את וילם II והעפילה לליגת העל ההולנדית לאחר היעדרות של 47 שנים.
טלספורו מונסון (בספרדית: Telesforo de Monzón y Ortiz de Urruela; 1 בדצמבר 1904 – 9 במרץ 1981, באיון) היה סופר ופוליטיקאי בסקי.
מונסון נולד בורגארה שבחבל הבסקים למשפחה ידועה עוד מהמאה ה-16. לאחר לימודים במדריד, הוא חזר לאזור בו נולד ובשנת 1930 הצטרף למפלגת הבסקית הלאומית והיה בין מנהיגיה.
בשנים 1932–1936 הוא היה חבר של הפרלמנט הספרדי.
הוא היה בין מנהיגי האזור במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
בעקבות תוצאות המלחמה, טלספורו מונסון עזב את ספרד והתגורר מחוץ למדינה במשך כ-40 שנים.
בתקופה זו הוא היה פעיל בארגונים בסקים שונים בצרפת.
כמו כן הוא כתב מספר ספרים שהוצאו לאור במקסיקו וצרפת.
כאשר טלספורו מונסון קיבל אפשרות לחזור לחבל הבסקים, הוא הצטרף לתנועה לעצמאות החבל.
בשנת 1978 הוא יזם הקמת קואליציה רחבה של מפלגות השמאל בה נכללה בין היתר המפלגה הסוציאליסטית הבסקית, מפלגת הפועלים המהפכנים, מפלגת פעולה הבסקית ועוד.
בשנת 1979 הוא נבחר מחדש לפרלמנט הספרדי אך כבר במרץ 1980 התפטר ולאחר זכייה בבחירות לפרלמנט האזורי החל לכהן כחבר בפרלמנט של חבל הבסקים.
הוא נפטר במהלך ביקור בצרפת.
טלסטו הוא ירח של כוכב הלכת שבתאי.
קרוי על שם אוקיאנידה טלסטו מהמיתולוגיה היוונית.
הירח התגלה ב-1980 על ידי צוות חוקרים מאוניברסיטת אריזונה.
תחילה הירח הקטן קיבל את השם S/1980 S13 ולאחריו Saturn XIII ו Tethys B.
הצילום הראשון של טלסטו הגיע ממשימת החלל קאסיני ב-2005. ב-2009 מידע ממשימת חלל זה עזר לפענח את ההרכב של הכימי של הירחים הקטנים של שבתאי
טלסטו נמצא במסלול משותף עם הירחים קליפסו וטתיס.
טלסו נמצא בנקודת לגראנז' L4 , 60° לפני טתיס על אותו המסלול.
קליפסו וטלסטו התגלו יחדיו והם הירחים הטרוייאנים של טתיס.
טלסקופ החלל איינשטיין , היה טלסקופ חלל הראשון בתחום קרני רנטגן.
הפרויקט היה חלק של תוכנית לחקר החלל High Energy Astronomy Observatory (HEAO) שהתחילה להתגבש בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנת 1970 נאס"א פרסמה פנייה למדענים וקבוצה בראשות ריקרדו ג'אקוני הציע לשגר טלסקופ קרני רנטגן.
הלוויין נבנה ב-TRW Inc והועבר לבדיקות במרכז טיסות החלל מרשל בשנת 1977. ב-13 בנובמבר 1978 הוא שוגר לחלל מנמל החלל קייפ קנוורל.
זמן קצר לאחר השיגור הוא קיבל את שמו לציון 100 שנים להולדת המדען.
הטלסקופ סיים את פעילותו באפריל 1981 כאשר אזל מלאי הדקל למנוע.
על הלוויין הותקן טלסקופ שהיה רגיש לאנרגיות בתחום 0.15–4.5 קילואלקטרון וולט.
כמו כן הותקנו מצלמה דיגיטלית, מד אנרגיות, ספקטרומטרים גלים בתדרים שונים וציוד נוסף.
בעזרת הטלסקופ התגלו כ-5,000 מקורות קרינת רנטגן.
תוצאות תרמו רבות לקידום חקר גלקסיה.
בין היתר התגלה שקרינת רנטגן של כוכבים היא חזקה ממה שהיה צפוי.
לוויין Uhuru גילה קרינת רנטגן מצבירי גלקסיות מרוחקים.
תצפיות שבוצעו בעזרת טלסקופ החלל איינשטיין אפשרו להעמיק מחקר בנושא.
טלסומה ראש כחול (שם מדעי: Thalassoma bifasciatum) הוא מין של דג גרם מהסוג טווסון שבמשפחת השפתוניים, החי בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס האטלנטי.
הדג מגודל גם באקווריום אצל מגדלים שונים.
דג זה קטן יחסית באורך של פחות מ-110 מ"מ ולרוב נפוץ באורך 70 עד 80 מ"מ.
הוא בעל גב צהוב עם בטן לבנה אצל נקבות או זכרים צעירים, כשלעיתים קרובות הם גם בעלי פסים רוחביים ירוקים ולעיתים גם פסים אנכיים כהים.
הזכרים הבוגרים בעלי ראש כחול, פסים אנכיים שחורים ולבנים מאחורי הראש וגוף ירוק עם גוני מתכת כתומים וורודים לצד הסנפירים.
בשני המופעים הסנפירים כחולים ונמוכים וכך גם הזנב.
דג זה אינו מאריך ימים ורק לעיתים נדירות חי מעל לשנתיים.
הדג מצוי טבע במים הטרופיים של חופי מפרץ מקסיקו והים הקריבי, שם הוא נפוץ בשוניות אלמוגים שונות.
הוא חי בלהקות גדולות ובדומה לשפתוניים אחרים גם במין זה נקבה גדולה ודומיננטית יכולה לשנות את זוויגה מזכר לנקבה, תוך שהיא מפגינה את צבעי הזכרים הבוגרים.
דג זה הוא מסנן פלנקטון בפיו והוא ניזון מזואופלנקטון, סרטנאים קטנים, רכיכות, תולעים ודגיגים קטנים, כשלעיתים הוא מופיע בשונית כדג נקאי.
למרות זאת הוא עלול להיטרף בידי מורניים, דקריים שונים, חצוצרניים וטריגון מגובשש.
כדי להימלט מהם הוא חוסה תחת אלמוגים חזקים להגנה.
גראנאט היה טלסקופ חלל ששוגר על ידי ברית המועצות והותקנו על החללית מכשירים ממדינות נוספות.
החללית נבנתה במשרד לבוצ'קין על בסיס גשושיות של תוכנית ונרה.
השיגור בוצע מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם פרוטון M.
פאנל סולארי סיפק כ-400 ואט.
עד לספטמבר 1994 בוצעו מפעם לפעם שינויי מסלול.
לאחר סיום מלאי הדלק פעולות אלו הופסקו.
העברת נתונים הופסקה ב-27 בנובמבר 1998.
SIGMA - טלסקופ קרני רנטגן שנבנה בצרפת.
שטח קליטה הייתה 800 סמ"ק.
ART-P - טלסקופ קרני רנטגן שנבנה בברית המועצות.
פעל בתחום אנרגיה 4-60 KeV.
שטח קליטה הייתה 600 סמ"ק.
ART-C - ספקטרומטר שנבנה בברית המועצות.
עקב בעיות טכניות לא פעל.
PHEBUS - רשם התפרצויות אנרגיה שנבנה בצרפת.
WATCH - טלסקופ שנבנה בדנמרק.
פעל בתחום אנרגיה 6-180 KeV.
KONUS B - רשם שנבנה בברית המועצות.
רשם 60 התפרצויות שמש ו-19 התפרצויות גמא.
TOURNESOL - רגש שנבנה בברית המועצות ובולגריה.
היה מיועד לרישום קרני גמא.
עקב בעיות טכניות כמעט ולא פעל.
בעזרת הטלסקופ בוצע רישום מקורות קרני רנטגן וצילומי מרכז הגלקסיה.
גרמי שמיים שהתגלו בעזרת הטלסקופ קיבלו תחילית GRS, למשל GRS 1124-683 וכו'.
על בסיס המידע שהתקבל נכתבו מאות מאמרים מדעים.
בעקבות התפרקות ברית המועצות מרכז קליטת הנתונים שהיה ממוקם בחצי האי קרים הועבר לשטח אוקראינה שצמצמה את תיקצובו.
בשנים האחרונות של פעילות הטלסקופ הוא תוקצב ישירות על ידי סוכנות החלל הצרפתית.
ROSAT היה טלסקופ החלל בתחום קרני רנטגן.
הלוויין, שהיה פרויקט משותף של גרמניה, ארצות הברית, ובריטניה, שוגר בשנת 1990 ופעל עד לשנת 1999
על הלוויין הותקנו מספק מכשירים.
טלסקופ ראשי XRT שנבנה בגרמניה והיה רגיש לקרינה בתחום keV 0.1-2. בריטים בנו טלסקופ בתחום אולטרה סגול ומצלמה שהיו רגישים לתחום keV 0.042-0.21. ארצות הברית סיפקה רגש HRI.
הלוויין שוגר ב-1 ביוני 1990 מנמל החלל קייפ קנוורל.
משך המשימה המתוכנן היה 18 חודשים עם אפשרות להארכה ל-5 שנים.
לאחר תקופת ניסיון וכיול שנמשך חודשיים החלה העבודה הסדירה.
על בסיס נתונים שהתקבלו ממכשירי הלוויין עובד קטלוג שכלל 150 אלף גרמי שמיים, לראשונה התגלו קרני רנטגן של כוכברי שביט וגופים אחרים.
על בסיס הנתונים שהתקבלו נכתבו מאמרים מדעיים רבים.
לאחר 5 שנים של עבודה מוצלחת הוחלט להאריך את הפעילות.
באביב 1998 החלו להתרחש תקלות בציוד שהיה ניתן להתגבר על השלכותיכם.
קיימות עדויות שבשנת 1999 מחשבי מרכז החלל גודארד סבלו במתקפת סייבר שפגע בפעילות.
בפברואר 1999 פעילות מדעית הופסקה.
בשנת 2011 הלווין נכנס לאטמוספירה ונשרף.
טלסקופ בתחום קרני רנטגן נוסף שנבנה בגרמניה שוגר לחלל בשנת 2019 במסגרת משימה Spektr-RG
AGILE (ראשי תיבות באיטלקית של Astro‐Rivelatore Gamma a Immagini Leggero - גלאי הדמיה אסטרו-גמא קל משקל) הוא טלסקופ החלל ששוגר לחלל בשנת 2007 ונכון לאוגוסט 2023 נמצא בניצול.
AGILE היא משימה של סוכנות החלל האיטלקית לחקר מקורות קרני גמא וקרני רנטגן.
על הלוויין הותקנו מספר מכשירים:
רגש קרני רנטגן SuperAGILE (SA) לאנרגיות בתחום 18 – 60 keV
קלורימטר לגילוי התפרצויות אנרגיה Mini-Calorimeter (MCAL) בתחום KeV 350 - MeV 100
מערכת סינון Anti-coincidence System (AC) לסינון מידע לא רלוונטי.
השיגור בוצע ב-23 באפריל 2007 ממרכז החלל סאטיש דאוון בעזרת משגר מדגם PSLV.
כבר באותו יום נוצר קשר עם הלוויין על ידי מדעני מרכז הבקרה שנמצא בקניה.
משם הנתונים מועברים מרכזי עיבוד נתונים באיטליה.
במהלך שנות פעילות מכשירי הלוויין העבירה מידע רב.
בין היתר התגלו מקורות קרני גמא חדשים.
על גילוי וניתוח קרני גמר מערפילית הסרטן לצוות הפרויקט בראשות מרקו טבאני הוענק פרס ברונו רוסי.
על בסיס הנתונים פורסמו מאמרים מדעיים רבים.
טלסקופ החלל פרמי הוא טלסקופ חלל ששוגר על ידי ארצות הברית.
הותקנו על החללית טלסקופ בתחום קרני גמא ומד התפרצויות גמא.
השם הקודם היה Gamma-ray Large Area Space Telescope (GLAST) והחל משנת 2008 (זמן קצר לאחר השיגור) השם שונה לשם הנוכחי.
החללית נקראה על שם אנריקו פרמי.
היא שוגרה ב-11 ביוני 2008 בעזרת משגר מדגם דלתא 2. הטלסקופ פועל במסלול לווייני נמוך.
הפרויקט הוא מיזם משותף של נאס"א, משרד האנרגיה של ארצות הברית וסוכנויות חלל של צרפת, גרמניה, איטליה, יפן ושוודיה.
המכשיר העיקרי הוא Large Area Telescope (LAT) טלסקופ קרני גמא שרגיש לאנרגיות בתחום MeV 20 - GeV 300. בנוסף הותקן Gamma-ray Burst Monitor (GBM; formerly GLAST Burst Monitor) שקולט התפרצויות גמא בתחום KeV 8 - MeV 30. כל המערכת נבנתה בג'נרל דיינמיקס.
טלסקופ מוכר כאתר ניסויים של CERN
במקור הטלסקופ תוכנן ל-5 שנות עבודה.
משימה הורחבה מספר פעמים ונכון לספטמבר 2023 הוא פעיל.
בשנת 2013 החללית עברה בקרבה מסוכנת ללוויין רוסי מדגם "קוסמוס 1805".
במטרה למנוע התנגשות קופלה אנטנה והופעלו מדחפים לשינוי מסלול.
בשנת 2015 בוצע עדכון תוכנה המותקנת על מחשבי החללית.
בשנת 2018 התרחשה תקלה בחלק של פאנל סולארי.
כתוצאה מכך לא ניתן לשנות את מיקומם לצורך מקסום אנרגיה חשמלית המיוצרת.
גילוי התפרצות גמא בקבוצת כוכבים שדרית.
רישום קרני גמא ממרכז הגלקסיה.
חקר מקורות קרני גמא לרבות ממקורות על כדור הארץ.
רישום התפרצות גמא GRB 130427A בהספק GeV 94.
תוצאות שמתקבלות ממכשירי החללית ניתנות לגישה חופשית.
מספר קבוצות מדענים קיבלו פרסים על פיתוח החללית וניתוח תוצאות שהתקבלו.
הלוויין שוגר בשנת 1999 ופעל עד לשנת 2007.
הטלסקופ היה רגיש לתחום של 90.5–119.5 ננומטר.
הפרויקט היה חלק של פרויקט נאס"א Origins Program.
המטרה הייתה לבדוק ולחקור שרידי דאוטריום שנוצרו אחרי המפץ הגדול.
תוכנית מחקרית נוהלה על ידי צוות של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
בפרויקט השתתפו מדעני מקנדה וצרפת בנוסף לצוות אמריקאי.
טלסקופ בתחום זה שוגר בשנת 1970 כ- Copernicus (OAO-3).
המכשיר הנוכחי היה רגיש פי-10,000.
הלוויין היה מתוכנן לעבודה במשך 3.5 שנים.
בתקופה זו 50% מהזמן הוקדשו למחקרים של צוות הפרויקט ו-50% למדענים אחרים.
החל מ-1 באפריל 2003 הוא היה פתוח למדענים שהצעות מחקר היו נראים מעניינים לצוות נאס"א.
הלוויין היה מצויד ב-4 מראות טלסקופ בקוטר 35-39 ס"מ, מערכת שליטה על המסלול, פאנל סולארי, אנטנות ומערכות תקשורת.
בשנת 2001 החלו להתרחש בעיות טכניות בציודים השונים.
צוות בקרה הצליח להתגבר על מספר תקלות והיה ניתן להמשיך בניצול הטלסקופ.
בשנת 2004 הוא לא היה בניצול תקופה ארוכה אך בסופו של דבר צוות קרקע הצליח להחזיר אותו לעבודה.
אחרי תקלה שהתרחשה ביולי 2007 וניסיונות להתגבר על השלכותיה בהמשך השנה פעילות הופסקה.
על בסיס מידע שהתקבל נכתבו כ-400 מאמרים מדעים.
ניסיון שנצבר על ידיד מהנדסים קנדים אפשר להם לשפר יכולות ציוד שהותקן בהמשך בטלסקופ החלל ג'יימס וב.
סוויפט הוא טלסקופ חלל ששוגר על ידי ארצות הברית והותקנו על החללית מכשירים לביצוע תצפיות בתחום קרני גמא.
הוא שוגר בשנת 2002 ונכון ליוני 2024 ממשיך בפעילות.
הפרויקט נוהל על ידי נייל גרלס עד לפטירתו בשנת 2017. בנאס"א הוחלט לשנות את שם הטלסקופ ל-Neil Gehrels Swift Observatory.
החללית מצוידת במערכת לשינוי מסלול מהיר ומדויק ולכן נקראת על שם העוף סייס .
המשימה פותחה כמיזם משותף של מרכז החלל גודרד (GSFC) וקונסורציום בין-לאומי מארצות הברית, בריטניה ואיטליה.
הניהול מבוצע מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (PSU).
המשימה פותחה כחלק של תוכנית אקספלורר.
תחנת התקשורת הראשית נמצאת במרכז החלל לואיג'י ברוליו (LBMSC) ומנוהלת על ידי סוכנות החלל האיטלקית (ASI).
המרכז הראשי לעיבוד הנתונים המתקבלים נמצא באוניברסיטת לסטר.
החללית נבנתה על ידי תאגיד ספקטרום אסטרו שנרכש מאוחר יותר על ידי ג'נרל דיינמיקס אדבנסד אינפורמיישן סיסטמס (כיום יחידה עסקית בקונצרן ג'נרל דיינמיקס), אשר בתורו נרכש על ידי אורביטל סיינסס קורפוריישן שהפכה לחלק מחברת נורת'רופ גראמן אינוביישן סיסטמס (כיום נורת'רופ גראמן).
השיגור בוצע ב-20 בנובמבר 2004 מנמל החלל קייפ קנוורל (CCAFS) בעזרת משגר מדגם דלתא 2.
ב-4 בדצמבר התגלתה בעיה עם מערכת קירור של אחד המכשירים.
צוות מדענים החל בבדיקות ותוצאות גילו שניתן לנצל את הטלסקופ.
ב-1 בפברואר 2005 החלה פעילות הסדירה.
ב-18 בינואר 2017 נאס"א הודיע על שינוי שם של החללית לזכר מנהל הפרויקט.
בהתאם לתכנון המקורי, הפעילות תוכננה לשנתיים, אך היא נמשכת גם כיום.
ב-15 במרץ 2024, החללית עברה למצב בטוח עקב בעיה טכנית (לאחר שהגירוסקופ השני מתוך 4 נכשל) ותצפיות הופסקו.
לאחר פיתוח תוכנה חדשה והעברתה לחללית, פעילותה חודשה באפריל 2024.
Burst Alert Telescope (BAT) - טלסקופ קרני גמא שנבנה במרכז החלל גודרד.
פועל בתחום אנרגיה 15–150 KeV.
Ultraviolet/Optical Telescope (UVOT) - טלסקופ קרני גמא ובתחום האופטי שנבנה בברית המועצות.
הוא רגיש לגלים באורך 170–650 ננומטר.
X-Ray Telescope (XRT) - טלסקופ קרני רנטגן שנבנה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
פועל בתחום אנרגיה 0.1–10 KeV.
בעל רגישות של כ-4 שניות זוויתיות.
מכשירי החללית מבצעים תצפיות של 70 מטרות ביום.
בעזרת הטלסקופ בוצעו תצפיות על התפרצויות גמא רבות.
ב-24 באפריל 2023 התגלה מקור קרני רנטגן חריג.
בהמשך ביולי גילוי זה קיבל הוכחה נוספת מתצפיות של NuSTAR וטלסקופ החלל צ'נדרה.
טלפון (מאנגלית: Telephone) הוא אמצעי תקשורת המאפשר העברת קול דו־כיוונית, כאותות חשמליים, למרחקים, בעזרת כבלים מוליכים (העשויים בדרך־כלל נחושת או סיבים אופטיים) ובאמצעות התקני קשר רדיו שונים.
המילה טלפון מורכבת משתי מילים יווניות, "טֶלֶה" שפירושה מרחק ו"פון" שמשמעותה קול.
עם התפתחות הטכנולוגיה התאפשר להעביר בטלפון לא רק קול אלא גם טקסט, תמונות ווידאו.
לטלפון ממציאים רבים שעבדו על מערכות להעברת קול במהלך המחצית השנייה של המאה התשע עשרה.
באותם ימים הובנו שני עקרונות מדעיים חשובים: היכולת להפוך תנודות מכניות לתנודות חשמליות, וההבנה שזרם חשמלי יוצר שדה מגנטי.
המצאת הטלפון מיוחסת לאלכסנדר גרהם בל.
לדעת רבים הוא הראשון שבנה טלפון בו ניתן היה להעביר דיבור.
ממציאים אחרים של הטלפון הם אנטוניו מאוצ'י, שמקובל באיטליה כממציא הטלפון, ופיליפ רייס, המקובל בגרמניה כממציא הטלפון ושארל בורסול הצרפתי.
שעתיים לאחר שבל רשם את הפטנט ניסה גם אלישע גריי לרשום פטנט על המצאה דומה.
בארץ-ישראל, העיתון "יהודה וירושלים", דיווח בשנת 1877 תחת הכותרת: "הומצא מכשיר השח למרחקים", ובהמשך הכתבה הרחיב על המצאה חדשה אשר תיקרא בשם "טעלעפאן".
מה שהועיל לבל בתכנון מכשיר הטלפון היה ניסיונו כמורה לחירשים.
בהכירו את מבנה אוזן האדם, הוא בנה את אפרכסת המכשיר בהתאם.
בשונה ממכשיר הטלפון המקובל, לא כללו הדגמים הראשונים שתכנן בל חוגה, מאחר שלא היה בה צורך.
כשבעל המכשיר היה רוצה להתקשר הוא היה מאותת למרכזנית, אשר קישרה אותו עם בעל מכשיר אחר לפי בקשתו.
בל עמל יחד עם טום ווטסון במשך כשנתיים נוספות על יצירת מכשיר להעברת צלילים בצורת אותות חשמליים.
עוד לפני שעבודתם צלחה הגיש בשמו גָרְדִינֶר הָבָּרְד, מעשירי בוסטון שתמך בבל, ב־14 בפברואר 1876, בקשה לרשום פטנט העוסק ב"שיטה להעביר דיבור או כל צליל אחר בצורה טלגראפית...
בעזרת יצירת אותות חשמליים, בדומה לתנודות האוויר המלוות את הדיבור או הצליל." ב־7 במרץ אושר הפטנט ומספרו 174,465.
ב־10 במרץ 1876 בנה בל מכשיר טלפון העובד לפי עקרונות שונים מאלה עליהם עבדו עד אז והיה מבוסס על העברת קול באמצעות מחט המרעידה מים ומשנה את התנגדות המעגל.
המכשיר הצליח להעביר בפעם הראשונה צלילים מחדר לחדר, בדמות המשפט שאמר בל לווטסון: (ווטסון, בוא הנה, אני רוצה לראות אותך!).
עם מותו של בל ב־1922, דממו הטלפונים בקנדה ובארצות הברית למשך דקה, למתן כבוד אחרון לאיש שמבחינה היסטורית מיוחסת לו המצאת הטלפון.
במשך חייו נאלץ בל להתמודד עם תביעות רבות של גורמים שערערו על זכויותיו על המצאת הטלפון.
אחד התובעים היה אמריקני בשם אלישע גריי, שהגיע בשנת 1876 למשרדי רישום הפטנטים, פחות משעתיים אחרי בל, כדי לרשום את פטנט הטלפון על שמו, ונדחה.
בל טען בבית המשפט כי אינו מכיר את גריי, ושלא גנב ממנו דבר.
"לרוע מזלו של גריי", טען בל, "המצאנו שנינו דבר דומה, אלא שאני הספקתי לרשום את הפטנט לפניו".
בסופו של דבר הודה גריי בהבדלים המהותיים שבין המכשיר שלו ובין זה של בל, ונסוג מתביעתו.
אדם נוסף שהמצאותיו הוזכרו בתביעות כנגד בל הוא הגרמני יוֹהָאן פיליפ רָייס (1834–1874).
אבטיפוס ראשון של מה שהיה אמור לשמש כטלפון נבנה על ידי רייס ב־1861, אך המכשיר השמיע זמזומים בלבד, היה רחוק מאוד ממכשיר הטלפון המקובל ונראה מוזר למדי: הוא היה בנוי מקוביית עץ עם נקב, כינור ומסרגה, שיועדו ליצירת צליל, ומבער בונזן כספק זרם.
ב־1863 הצליח להרכיב מערכת שהעבירה קול למרחקים קצרים ופעלה על עיקרון זהה לטלפון.
ב־2003 נמסר כי נמצאו מסמכים מ־1947, המצביעים על כך כי המכשיר של רייס היה יכול להעביר קול אנושי ממקום למקום, אף על פי שהיה זה בעוצמה נמוכה מאוד.
התביעה המשמעותית ביותר שהוגשה נגד בל הייתה של ממציא אמריקני ממוצא איטלקי בשם אנטוניו מֶאוּצִ'י, שטען כי בל גנב ממנו את מסמכי הפטנט, תוך ניצול תמימותו.
מֶאוּצִ'י הצליח להוכיח כי הכין רישומים ראשונים של טלפון פרימיטיבי כבר ב־1849 (כאשר בל היה בן שנתיים).
ב־1860 הפליגו הוא ואשתו לניו יורק, כדי להציג את הטלפון בפני משקיעים פוטנציאליים.
בעת ההפלגה אירע פיצוץ בספינה, מֶאוּצִ'י נכווה קשות, והשניים ירדו בחוף ניו יורק בחוסר כול.
האישה מכרה את כל עבודותיו של בעלה, כולל הטלפון הראשון, לסוחר גרוטאות, כדי שיהיה להם ממה להתקיים.
בשל עוניים הרב, הצליח מֶאוּצִ'י לרשום לעצמו רק פטנט זמני (רישום פטנט עלה אז 250 דולר), שתוקפו פקע ב־1874. מאוצ'י טען כי בל עיין במסמכי בקשת הפטנט הזמני, וכשפקע, ניכס את ההמצאה לעצמו.
בית המשפט לא התרשם מטענותיו של מֶאוּצִ'י, במיוחד לנוכח העובדה שהגיש 14 בקשות פטנט שונות (שאושרו כולן) בין השנים 1859–1883.
בשנת 2002 דן בית הנבחרים של ארצות הברית בסוגיה היסטורית זו וקבע כי יש להכיר בהישגיו של אנטוניו מאוצ'י ולהוקיר את עבודתו על המצאת הטלפון.
מרבית החוקרים סבורים שבל היה הראשון להעביר דיבור בטלפון ואינם מייחסים חשיבות לעבודתו של מאוצ'י.
קביעת בית הנבחרים עוררה זעם רב בקרב מנהלי משרד הפטנטים בוושינגטון, והם הסבירו כי מאחר שכל רישומיו של מֶאוּצִ'י אבדו באותה שרפה באונייה, אין כל דרך לקבוע שמדובר באותה ההמצאה.
בשנת 1877, שנה לאחר המצאת הטלפון הקימו בל ותומכיו את חברת הטלפונים "בל", לאחר שחברת הטלגרף "וסטרן יוניון" דחתה הצעה לקנות את הפטנט שלהם ב־100,000 דולר.
ב־1883 הותקנה מערכת הטלפון הראשונה בין שתי ערים מרכזיות באמריקה – בוסטון וניו יורק.
הדגמים הראשונים לא כללו חוגה או לחצנים, הטלפון כלל מחולל זרם ידני (מגנטו) ששימש ליצירת זרם כדי לאותת למרכזנית על הרצון ליזום שיחה.
כדי לדבר המתקשר היה מרים את השפופרת, וסוגר בכך מעגל חשמלי שאפשר לו לשוחח עם המרכזנית, כאשר הזרם החשמלי הנחוץ לצורך השיחה סופק על ידי סוללה שהותקנה בטלפון.
בתחילה הייתה המרכזייה ידנית, ומרכזנית חיברה את המנויים על ידי כבל שחיבר שני שקעים במרכזיה, וכך קישרה בין שני בעלי מכשירי טלפון, שיכלו לדבר זה עם זה.
מי ששם קץ לשיטה הידנית הזו היה קבלן קבורה בשם אלמון ב.
סטראוג'ר, שזעם על כך שהמרכזניות בעירו העדיפו את מתחריו על פניו.
תגובתו לכך הייתה המצאת מרכזייה אוטומטית, אשר קישרה בין מנויים על פי מספרי טלפון, ללא תיווך מרכזניות.
האפשרות לחיוג אוטומטי הביאה לזינוק בשימוש הציבור הרחב בטלפון והפכה אותו לאחד המכשירים השימושיים ביותר בחיי האדם המודרני.
ב־1910 כבר היה לאחד מכל 13 אמריקנים טלפון בבית.
בל ו־ווטסון הוזמנו לטקס החגיגי של חנוכת הקו.
קריאתו של בל, שעברה מרחק של יותר מ־5,000 ק"מ הייתה: "Watson, come here, I need you".
התפתחות הטלפון הייתה קשורה באופן הדוק עם התפתחות טכנולוגית מרכזיות הטלפון.
מרכזיית טלפון משמשת לקישור בין שני המשוחחים בשיחת טלפון.
מרכזיות הטלפון הראשונות היו ידניות: יוזם השיחה היה מבקש ממרכזן לקשר אותו עם יעד השיחה המבוקש, והמרכזן היה מחבר כבל בין קו הטלפון של המתקשר לבין קו הטלפון של היעד.
כאמור בתחילה הטלפונים כללו מחולל זרם ידני וסוללה שסיפקו את הזרם החשמלי הנחוץ לפעולת הטלפון.
הדבר חייב את חברת הטלפונים להגיע אל המנוי מדי תקופה כדי להחליף את הסוללה.
פעולה זו הייתה מורכבת ויקרה, בעיקר במרכזיות עתירות מנויים.
כדי להימנע מהחלפת הסוללה פותחה הספקת הזרם המרכזית (Common Battery).
היינו, מערכת מרכזית שהייתה ממוקמת במרכזיה וסיפקה לטלפונים זרם חשמלי על גבי קו הטלפון.
פיתוח זה אפשר להסיר את הסוללה ומחולל הזרם מהטלפון, מה שיאפשר עיצוב טלפונים יותר קטנים.
כוון שהספקת הזרם לא הספיקה עבור קווים מאוד ארוכים.
באזורים מרוחקים, כגון אזורים כפריים, היה צורך להמשיך להשתמש בסוללה ובמחולל זרם ידני.
בשלב מתקדם יותר החלו לפעול מרכזיות אלקטרו-מכניות, שבהן הקשר נעשה באמצעות חיוג מספר טלפון, ללא מעורבות של מרכזנית.
עם זאת, עדיין נעשה שימוש במרכזיות המופעלות בידי אדם, בעת חיוג לארגון שבו אין מרכזייה פנים ארגונית, וכאשר מספר הטלפון הפנימי המבוקש אינו ידוע למטלפן.
במרכזיה שפותחה על ידי סטראוג'ר, יצירת הקישור ליעד השיחה נעשתה צעד אחר צעד כאשר פולסים חשמליים שיוצרו על ידי הטלפון יצגו את ספרות היעד המחויג.
הפולסים החשמליים של כל סיפרה שחויגה הניעו מעין מחוג ביחידת המיתוג שיצר את הקישור ליחידת המיתוג הבאה.
בסיום החיוג נוצר מסלול שקישר בין שני הצדדים לשיחה.
המצאת המרכזייה האוטומטית מסוג סטראוג'ר הביאה לשינוי בעיצוב הטלפון כוון שהיה צורך לאפשר למתקשר לחייג את מספר הטלפון על ידי יצירת פולסים חשמליים, במקום לומר אותו למרכזנית.
בתחילה נוספו לטלפון לחצנים שלחיצה עליהם יצרה פולס חשמלי שבעזרתו אותתו את מספר הטלפון למרכזיה.
כאשר היה צריך ללחוץ על הלחצן המתאים מספר פעמים כדי ליצר מספר פולסים בהתאם לספרה המחויגת.
בהמשך כדי להקל על פעולת החיוג פותח טלפון החוגה.
בטלפון זה סובב המשתמש את החוגה בעזרת האצבע בהתאם למספר המחויג כאשר החוגה חזרה למקומה היא יצרה פולסים חשמליים במספר התואם את הסיפרה המחויגת.
בשנות השישים של המאה העשרים השימוש במרכזיות אלקטרו־מכניות מסוג קרוסבר הפך נפוץ.
במרכזיות אלו הייתה הפרדה בין יחידות המיתוג שחיברו את מסלול השיחה לבין מערכת הבקרה שניהלה את תהליך הקמת השיחה.
במרכזיות אלו מערכת הבקרה הייתה מערכת מרכזית שכללה התקן לקליטת ספרות החיוג באמצעות חיוג צלילי (DTMF).
לצורך כך פותחו טלפונים עם יכולת חיוג צלילי.
בטלפונים אלה לא היה תועלת בחוגה שמייצרת פולסים חשמליים.
במקום החוגה הותקנו בטלפון 12 לחצנים לחיצה על הלחצן הפיקה זוג צלילים המתאים לסיפרה המחויגת.
בהמשך פותחו מרכזיות דיגיטליות, במרכזיות אלה בקרת השיחה מתבצעת באופן ממוחשב ומיתוג והעברת הקול נעשים באופן סיפרתי.
כמובן שאותות השמע מועברות בין מרכזייה אחת לאחרת גם כן באופן דיגיטלי.
המרכזיות הדיגיטליות אפשרו לפתח טלפונים שמייצרים אות דיגיטלי.
בעקבות כך פותחה טכנולוגית ISDN.
בטלפון ISDN היה ניתן לנהל שתי שיחות בו זמנית ולהעביר נתונים.
המרכזיות הדיגיטליות ממשיכות לספק את השירות של הטלפון המסורתי (POTS or plain ordinary telephone service), האות האנלוגי המגיע מהטלפון המסורתי נִדגם עם כניסתו למרכזיה ומומר לאות ספרתי.
במערכות סלולריות (פרט למערכות הסלולריות האנלוגיות בעברׂׂ), ומערכות מבוססות IP כלל האותות, כולל אותות השמע ואותות הפיקוח והבקרה של הטלפון, מועברים כולם בצורה דיגיטלית כבר ממכשיר הטלפון עצמו.
טלפון סלולרי הוא טלפון אלחוטי נייד (למעשה, מכשיר קשר המסוגל לשדר ולקלוט בו־זמנית) שניתן להפעילו באזורים נרחבים בטכנולוגיה של תקשורת סלולרית, המתבססת על פרישת תחנות בסיס סלולריות במרחב.
אם המכשיר איננו נמצא בתחום התחנה, תהיה ירידה ברמת הקליטה, וכדי שתהיה אפשרות להמשיך בניהול השיחה, תחנת הקליטה הקרובה לתחום תקצה תדר מבין התדרים העומדים לרשותה.
התקשורת הסלולרית והטלפון הסלולרי, שנכנסו לשימוש מסחרי באמצע שנות ה־80 של המאה ה־20, גרמו לאחת המהפכות הגדולות ביותר בתולדות התקשורת.
הם הביאו לשינויים מרחיקי לכת, בעיקר במישור החברתי, אשר באמצעותם תיתכן אינטראקציה רחבת היקף במגוון אפשרויות – שיחות טלפון, מסרונים (SMS), גלישה באינטרנט, התורמות תרומה מכרעת להפיכת העולם כולו לכפר גלובלי.
בתחילה היו המכשירים כבדים ויקרים ולכן השימוש בהם היה מצומצם.
באמצע שנות ה־90 הם החלו כבר לחדור לשכבות אוכלוסייה רבות, ובימינו הם נמצאים בשימוש של רוב האוכלוסייה.
בישראל של שנת 2021 מספר המכשירים שקיימים גבוה ממספר התושבים, מכיוון שבנוסף לכך שהטלפון הסלולרי הפך נפוץ גם אצל ילדים ובני נוער, לא מעט בוגרים משתמשים בשני מכשירים או אף יותר.
טלפון מבוסס אינטרנט הוא טכנולוגיה שמאפשרת העברת שיחות טלפוניה על-גבי רשת האינטרנט (וברשתות IP נוספות) באמצעות פרוטוקולי תקשורת ל־VoIP (Voice over IP), כתחליף לקווי הטלפון הרגילים.
כמקובל באינטרנט, השיחה מועברת בשיטת מיתוג מנות, בניגוד לשיטת מיתוג מעגלים שנמצאת בשימוש בטלפוניה רגילה, וכך מתאפשרת הוזלה ניכרת של עלות השיחות, על ידי ניצול מרבי של רוחב הסרט, בעיקר בצווארי הבקבוק.
לטלפון מבוסס אינטרנט יתרון כספי בולט בשיחות בין-לאומיות, שבקווי טלפון רגילים מחירן גבוה יחסית.
אם כי לעיתים על־חשבון האיכות והאמינות.
דוגמה למכשירי טלפון הפועלים בטכנולוגיה זו היא מכשירי טלפון – סקייפ, הפועלים ברשת סקייפ.
מכשירים אלו קיימים בתצורה של מכשיר אלחוטי, מכשיר קווי, ומכשיר המהווה אביזר היקפי למחשב.
באמצע שנות השישים החלו הפיתוחים הראשונים של הטלפון האלחוטי, שמטרתו חופש תנועה מסוים בשימוש בטלפון, מבלי לאלץ את המשתמש להיות קרבת שקע הטלפון וכבלי הטלפון.
בהמשך, מספר תקנים נוצרו על מנת להסדיר את אופן הפעולה של הממשק האלחוטי של הטלפון.
כיום התקן הנפוץ לטלפונים אלחוטיים הוא DECT, המאפשר חיבור מסוים בין מכשירי טלפון אלחוטי של יצרנים שונים, ואף חיבור של מספר שלוחות אלחוטיות.
ישנם מכשירי טלפון אלחוטיים הפועלים על גבי רשת אלחוטית מקומית, באמצעות טכנולוגיית IP.
מכשירים מתקדמים אף יותר מסוגלים לשלב VoWLAN עם תקשורת סלולרית: כאשר המשתמש יוצא מטווח הכיסוי המוגבל של הרשת האלחוטית, השיחה מועברת באופן חלק ואוטומטי לרשת הסלולרית, מבלי לקטוע את השיחה ומבלי להפריע למהלכה.
מכשירי טלפון חכם, משלבים בתוכם את יכולות הטלפוניה הרגילה עם יכולות של מחשב כף יד (כגון גלישה באינטרנט והפעלת אפליקציות) ויכולות תקשורת נוספות (כגון NFC, בלוטות' ועוד).
טלפון ציבורי הוא מכשיר טלפון המוצב במקום ציבורי כשירות הניתן לציבור על ידי חברות הטלפונים.
בדרך כלל השיחה מתאפשרת לאחר תשלום באמצעות מטבעות, אסימונים, תשלום באמצעות כרטיס אשראי או כרטיסי חיוג.
מכשירי טלפון אלה ממוקמים במקומות ציבוריים עיקריים כגון שדות תעופה, תחנות רכבת או בכיכרות, אולם חשיבותם פוחתת והולכת בשל השימוש הגדל והולך בטלפונים סלולריים.
הטלפון הציבורי המופעל במטבעות הומצא על ידי ויליאם גריי ונרשם כפטנט בשנת 1891.
המעבר מטלפונים בהם משלמים במטבעות לטלפוני אשראי או כרטיסי חיוג נגרם בעיקר בשל הגנבות הרבות של המטבעות והאסימונים.
בנוסף לטלפון ציבורי, קיימים גם טלפוני מטבעות.
אלו מכשירים הפזורים ביוזמה פרטית של בעלי עסקים, אשר גובים תשלום בתמורה לשימוש בקו הטלפון של העסק.
ספר טלפונים הוא ספר בו רשומים מספרי הטלפון של בעלי טלפונים באזור מסוים, יחד עם שם המנוי וכתובתו, ומשמש לאיתור מספר טלפון של מנוי נדרש.
רשימת המנויים ממוינת בסדר אלפביתי, לפי שם המשפחה והשם הפרטי (או שם העסק) של המנוי.
ישנם מנויים שמספרם ומידע עליהם הוא חסוי, ולכן אינם נמצאים בספר טלפונים כגון מספרים של ידוענים שאינם רוצים שיתקשרו אליהם.
בבריטניה, למשל, מוערך ש־48 אחוזים מהציבור אינם רשומים בספר הטלפונים.
ספר הטלפונים הראשון התפרסם כעמוד בודד ב־21 בפברואר 1878 בניו הייבן, קונטיקט (ארצות הברית); בספר היו 50 מספרים.
בספרי הטלפונים הראשונים לא היו מספרים, רק שמות וכתובות; כדי לצלצל לטלפון אחר היה צורך להתקשר למרכזייה ולומר את השם והכתובת הרצויים.
פתרונות נוספים לחיפוש מידע על מנויי טלפון:
בנוסף לחיפוש עצמאי בספר הטלפונים, ניתן לפנות טלפונית למוקד סיוע של חברת הטלפונים, ולקבל ממנה את מספר הטלפון של מנוי מבוקש.
חברת הטלפונים הצרפתית יזמה בשנת 1982 את מיזם מיניטל – מערכת וידאוטקס שפעלה באמצעות רשת הטלפון ואפשרה למנוי לקבל מידע על מספרי טלפון.
היה זה מיזם חדשני, שמימש עקרונות שזכו לאחר מכן לתפוצה רחבה ברשת האינטרנט.
עם התפתחות האינטרנט ניתנת אפשרות לחפש מספרי טלפון באמצעות אתר אינטרנט מתאים.
בשווייץ מלווים טלפונים ציבוריים במסופים אלקטרוניים המאפשרים קבלת מידע מספר הטלפונים.
טלפוניה היא העברת שיחות קול למרחק גדול.
יחידת הקצה נקראת בדרך כלל טלפון.
טלפונים מחוברים האחד למשנהו דרך מרכזייה.
טלפוניה אנלוגית – הקול מתורגם לאות חשמלי.
טלפוניה ספרתית – הצליל מתורגם לייצוג ספרתי.
תקשורת קווית: העברת האותות באמצעות כבל תקשורת
אלחוט – העברת האותות כשחלק מהדרך נעשית ללא שימוש בחוטים אלא בקשר רדיו
תקשורת סלולרית – העברת אותות אלחוטית באמצעות רשת אנטנות המחוברת כך שתספק כיסוי רציף לשטח גאוגרפי נתון.
טלפון מבוסס אינטרנט, המעביר את הדיבור כ-Voice over IP.
מרכזיות מחוברות האחת למשנתה באמצעות פרוטוקולים כגון ISDN ו־SS7.
"טלעד" אולפני ירושלים בע"מ היא חברת הפקות ישראלית שפועלת תחת חברת האם NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
החברה נוסדה ב-1972 כחברת הפקה קטנה בירושלים והייתה אחת משלוש הזכייניות של ערוץ 2 שהפעילו את ערוץ 2 משנת 1993 עד שהפסידה במכרז ב-2005. כיום טלעד מפעילה מספר ערוצים ביניהם ערוץ 24, וערוץ הקולנוע הישראלי.
מאז אוקטובר 2011 "טלעד" נמצאת בבעלות חברת NMC United, הנמצאת בבעלות האחים משה ולאון אדרי, שהם גם בעלי רשת בתי הקולנוע סינמה סיטי וסרטי יונייטד קינג.
"מוזיקה il" (בשיתוף עם אקו"ם)
החברה נוסדה ב-1972 כחברת הפקה קטנה בירושלים בשם "עידן" על ידי עוזי פלד ואבשלום כץ.
השניים היו קודם בין מקימי הטלוויזיה הישראלית אך עזבו אותה לאחר מספר שנים.
החברה זכתה להצלחה לאחר שהחלה להפיק סרטים ותשדירים לגופים שונים, ובשנת 1973 הפכה "עידן" לשותפות עם חברת השקעות דיסקונט, והחברה החדשה נקראה טלעד (טלוויזיה - עידן - דיסקונט).
דן טולקובסקי, מנכ"ל השקעות דיסקונט ביקש להיכנס להשקעה בשוק התקשורת וחברת "עידן" נזקקה למימון לרכישת ציוד.
השקעות דיסקונט החזיקה תחילה 50% מהחברה, אך לאחר שסיפקה מימון נוסף לרכישת ציוד והקמת אולפנים גדל חלקה ל-80%.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 גדלה הפעילות של טלעד באופן משמעותי, ב־1985 היא הקימה אולפני טלוויזיה במתחם תיאטרון ירושלים, כחלק מפרויקט ההרחבה שלו.
היא הפיקה תוכניות טלוויזיה עבור הטלוויזיה הישראלית, הטלוויזיה החינוכית הישראלית, סרטים ותשדירים.
כבר בסוף שנות ה-70 התעניינה טלעד בהקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי בישראל.
ובשנת 1991, לקראת יציאת המכרז להפעלת ערוץ 2, הקימה "טלעד" קבוצה שהגישה הצעה לקבלת זיכיון שידור.
הקבוצה כללה את החברות "השקעות דיסקונט", חברת "שמרוק" (חברת ההשקעות הפרטית של משפחת דיסני), חברת הביטוח הראל, מעריב החזקות, התעשיין מנדל קפלן ועוזי פלד.
"טלעד" הייתה אחת משלוש קבוצות שזכו בזיכיון, ואף הייתה הזכיינית הראשונה לשדר ביום פתיחת שידורי הערוץ ב-4 בנובמבר 1993. כזכיינית ערוץ 2, הפיקה טלעד מספר סדרות טלוויזיה ישראליות בולטות, בהן: "החמישייה הקאמרית", "הקומדי סטור", "החרצופים", "פלורנטין", "החיים זה לא הכל" ו"עובדה" עם אילנה דיין.
בשנת 1994 הפיקה טלעד את אופרת הסבון הישראלית הראשונה, "זהב של שוטים", בכיכובם של נתי רביץ ודינה דורון.
הסדרה הייתה למעין גרסה ישראלית לאופרת סבון מצליחה מדרום אפריקה.