tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מנגין וחבריו החדשים ניצחו את וארזה וזכו בגביע.
זה היה הגמר האירופי האחרון של הקבוצה מאז ועד 2015/16.
גם בזירה המקומית השתפרו הישגיה של הקבוצה לעומת המחצית הראשונה של העשור.
בהנהגתם של קורני תומפסון וסטפנו רוסקוני זכתה הקבוצה פעמיים ברציפות במקום הראשון בסיום העונה הרגילה באיטליה, אך נוצחה פעמיים בחצי גמר הפלייאוף.
בעונת 1989/90 עלתה לגמר הפלייאוף, אך נוצחה על ידי סקבוליני פזארו ולא זכתה באליפות.
לאחר העלייה לגמר הפלייאוף הידרדרה הקבוצה במהירות לתחתית, למרות סגל שכלל את רוסקוני, שחקני חיזוק בעלי שם כרג'י תיוס ואנתוני בואי, והצעיר המוכשר אנדראה מנגין, בנו של דינו.
לאחר שנתיים של מאבקי תחתית ירדה הקבוצה בעונת 1991/92, לראשונה מאז 1946, לליגה השנייה.
שתי עונות שיחקה הקבוצה בליגה השנייה עד שבסיום עונת 1993/94 עלה בידה, בכיכובם של אנדראה מנגין ואריאן קומזץ, לחזור לליגה הראשונה.
הקבוצה הגיעה לחצי גמר הפלייאוף בו נוצחה על ידי קינדר בולוניה.
בעונת 1998/99 שמרה הקבוצה על הסגל שהצליח עונה קודם לכן.
רקלקטי צירף לקבוצה עוד צעירים מוכשרים - הפורוורד ג'קומו גלאנדה והסנטר הפוארטו-ריקני דניאל סנטיאגו.
את הוותק והניסיון סיפקו אנדראה מנגין והגארד/פורוורד הקרואטי וליקו מרשיץ' שהחליף את קומזץ.
עם הסגל הצעיר והרעב הדהימה וארזה את הכדורסל האיטלקי כשזכתה באליפות אחרי ניצחון בגמר הפלייאוף על בנטון טרוויזו.
הקבוצה חזרה גם למפעל האירופי הבכיר שנקרא כעת "גביע אירופה לקבוצות", ועלתה דרך שני שלבי הבתים לשלב ההצלבה הראשון בו הודחה על ידי אולימפיאקוס פיראוס.
בעונת 1999/2000, עדיין ללא חסות מסחרית, שיחקה הקבוצה תחת השם "וארזה רוסטרס".
ללא רקלקטי אך עם סגל שכלל עדיין את אנדראה מנגין, פוצקו וסנטיאגו כשאליהם צורפו הרוסי הוותיק יבגני קיסורין והגרמני דניס ווכרר, הסתיימה העונה שהחלה עם הרבה ציפיות באכזבה, עם הופעה פושרת בגביע אירופה לקבוצות שהסתיימה בהדחה בשלב הבתים השני, ועם החמצת הפלייאוף בליגה האיטלקית.
גם הבאתו באמצע העונה של ולריו ביאנקיני, מאמן וותיק ורב הישגים ותארים, לא שיפרה את יכולתה ומאזנה של הקבוצה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה הקבוצה, ולמעשה הייתה באופן קבוע קבוצת תחתית.
לעיתים השתחלה לפלייאוף בקושי רב ונשרה בשלבים המוקדמים, ולעיתים החמיצה כליל את הפלייאוף.
כל זאת למרות הבאת מאמנים בעלי שם כגון הארגנטינאי רובן מניאנו שהוביל את נבחרת ארגנטינה למדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004).
בעונת 2007/08 החלה הקבוצה את העונה עם וליקו מרשיץ', מכוכבי עונת האליפות של 1999, בעמדת המאמן.
מאזן של 2 ניצחונות מול 11 הפסדים הביא להחלפתו בוולריו ביאנקיני, אך הפעם גם המאמן המנוסה והמעוטר לא הצליח להציל את הקבוצה והיא נשרה לליגה השנייה.
היא שבה לליגה הראשונה אחרי עונה אחת.
לקראת עונת 2010/11 נטל את הבעלות על הקבוצה ארגון "וארזה בלב", ארגון של חברות ויחידים המשלמים דמי חבר על מנת להשתתף בניהול המועדון.
הארגון גייס לקבוצה את המאמן את קרלו רקלקטי, שהוביל אותה לאליפות ב-1999, לאחר שעזב את תפקיד מאמן נבחרת איטליה.
וארזה הצליחה לחזור לפלייאוף, אולם הודחה בסיבוב הראשון על ידי פלקנסטרו קאנטו.
הקבוצה חזרה לצמרת הליגה האיטלקית בעונת 2012/13, כאשר סיימה במקום הראשון את העונה הרגילה, אך בפלייאוף כשלה בחצי הגמר מול מונטפסקי סיינה.
מאז שקעה הקבוצה בבינוניות ורק עוד פעם אחת העפילה לפלייאוף האיטלקי, בעונת 2017/18, ללא הישג משמעותי.
בזירה האירופית רשמה הקבוצה הגעה לגמר היורופקאפ של פיב"א בעונה הראשונה לקיומו של המפעל, 2015/16 - גמר אירופי ראשון מאז עונת 1984/85. בגמר נוצחה וארזה על ידי סקייליינרס פרנקפורט הגרמנית.
הכוכב הארגנטינאי לואיס סקולה, לאחר קריירה מפוארת, שיחק בקבוצה בעונת 2020/21 את עונתו האחרונה כשחקן פעיל, פרש בשורותיה, הצטרף לבעלות עליה ומשמש מאז כיו"ר שלה.
פלקנסטרו קאנטו (באיטלקית: Pallacanestro Cantù), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר קאנטו שבצפון איטליה, המשחקת בסרייה א' 2, הליגה השנייה בכדורסל האיטלקי.
הקבוצה נוסדה ב-1936, זכתה פעמיים בעברה בגביע אירופה לאלופות, ב-1982 גברה בגמר על מכבי תל אביב 80-86 וב-1983 גברה על בילי מילאנו 69-68.
קאנטו היא אחת הקבוצות היחידות באירופה שזכתה בכל שלושת גביעי אירופה השונים.
תור הזהב של הקבוצה היה בין השנים 1973–1983 אז זכתה הקבוצה ב-9 גביעי אירופה השונים: 3 פעמים ברציפות בגביע קוראץ', 4 פעמים בגביע אירופה למחזיקות גביע מתוכם 3 פעמים ברציפות ופעמיים ברציפות בגביע אירופה לאלופות.
בשנים שלאחר מכן ירדה הקבוצה מגדולתה.
במשך השנים, החליפה הקבוצה את שם הספונסר שלה 25 פעמים.
משחקיה הביתיים נערכים בארמון הספורט פיאנלה (Palasport Pianella), המכיל 3,910 מקומות ישיבה, שלא מתאים לתקנון היורוליג, הדורש 5,000 מקומות מינימום.
את משחקי היורוליג שלה בעונת 2011/12 קיימה הקבוצה בפלאדסיו, אולם בן 8000 מקומות הממוקם בעיירה דסיו הסמוכה לקאנטו.
פלקנסטרו אנג'ליקו ביאלה (באיטלקית: Pallacanestro Angelico Biella) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ביאלה, המשחקת בליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.
הקבוצה נוסדה ב-1994 והתקדמה במהירות, כשסיום עונת 1997/98 כבר העפילה לליגה דואה (הליגה השנייה).
באותה עונה הפסידה בגמר גביע הליגות הנמוכות לקבוצת "רוזטו באסקט".
בסיום עונת 2000/01 העפילה לליגת העל (סרייה A).
העונה הטובה ביותר של הקבוצה הייתה 2008/09, כשהגיעה לחצי גמר הגביע האיטלקי וסיימה במקום השביעי בליגה, הישג שזיכה אותה להשתתפות ביורוקאפ.
במסגרת היורוקאפ הגיעה עד לשלב הבתים.
משחקיה הביתיים נערכים בהיכל הספורט ביאלפורום (BiellaForum), המכיל 5,007 מקומות ישיבה.
בעקבות הסכמי חסות, שונה שמה שם הקבוצה מספר פעמים:
פלקנסטרו טריאסטה (באיטלקית: Pallacanestro Trieste), היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר טריאסטה המתמודדת בליגת העל (סרייה A).
הקבוצה הוקמה בשנת 1863 כחלק ממועדון "גינסטיקה טריאסטינה".
שכלל גם כדורסל נשים ועוד.
בשנת 1930 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה.
ובהמשך בעוד 4 אליפויות איטליה.
בעונת 1994/95 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 81-77.
בעונת 2003/04 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים וסיימה במקום ה-17 המוביל לליגה דואה (הליגה השנייה), אך גם לליגה דואה לא היה תקציב והקבוצה ירדה שתי ליגות בבת אחת.
בסיום עונת 2011/12 העפילה מהליגה השלישית לליגה דואה (הליגה השנייה).
בסיום עונת 2017-2018 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון, לאחר היעדרות של 14 שנים.
בעונת 1993/94, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת פאוק סלוניקי מיוון בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2000/01 הודחה הקבוצה ברבע הגמר גביע קוראץ' על ידי קבוצת ראסינג מלקו איפר הבלגית.
בעונת 2002/03 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד הסרבית.
הקבוצה מארחת בהיכל הספורט פלאטריאסטה (אליאנץ דום) המכיל 6,943 מקומות ישיבה.
פלקסגון הוא מודל מצולע שטוח שנוצר מקיפול רצועות ישרות או עקומות העשויות לרב מנייר.
מודלים אלו בעלי היכולת לשנות את פניהם כאשר הם מקופלים (flexed).
יש פלקסגונים המורכבים ממצולעים שונים: משולשים, מרובעים, טרפזים, מחומשים, משושים ועוד.
מקור השם הוא המילה Flexagon שהיא הלחם של המילים גמיש=Flexible ומצולע=Polygon.
עמנואל לוטם תרגם לעברית "קפיצולע" - הלחם של קפיצי ומצולע.
ההקספלקסגון (hexaflexagon) מורכב ממשושה ומכונה גם "משושה אוריגמי" (Origami hexagon).
אפשר להכין הקספלקסגון על ידי קיפול רצועה באופן שתיצור משושה בעל מספר רב של צדדים.
כמות הצדדים תלויה במספר המשולשים ששימשו ליצירתו.
כינוי הפלקסגון תלוי מהמצולע שממנו מורכב ובמספר הפנים שיש לו.
דוגמה: טריהקספלסגון (trihexaflexagon) הוא פלקסגון בצורת משושה (hexa) בעל 3 פנים (tri).
על פי רוב מכינים פלקסגונים מנייר, אך ניתן גם להשתמש בחומרים אחרים הניתנים לקיפול כמו בד, סריג או בצק.
הפלקסגון התגלה על ידי ארתור סטון (Arthur H.
Stone) בשנת 1939, אשר היה סטודנט בריטי באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית.
עם השנים הגיע סטון למשרת פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת רוצ'סטר.
בתחילת דרכו כסטודנט סטון הביא איתו דפי כתיבה בגודל A4 המקובל באירופה, אך גילה שהדפים חורגים מגבולות הקלסר המיועד לנייר בגודל אמריקאי.
כדי להתאים את דפי הכתיבה לגודל הקלסר הוא גזר את הנייר העודף ונשאר עם כמות גדולה של רצועות נייר.
הוא נמנע מלזרוק את הרצועות לפח האשפה ובמקום זאת החל לקפל אותן למשולשים שווי צלעות בדרכים שונות, אשר אחת מהן יצרה את צורת המשושה טריהקספלקסגון.
סטון הראה את הפלקסגון לריצ'רד פיינמן, בריאנט טאקר (Bryant Tucker) וג'ון טוקי (John Tukey), אשר השקיעו זמן רב בקטלוג של פלקסגונים.
ריצ'רד פיינמן בנה דיאגרמה אשר מתארת את אפשרויות המעבר בין ששת הצדדים השונים של ההקסופלקסגון.
מדיאגרמה זו הוא קיבלת את ההשראה שהובילה אותו לפיתוח דיאגרמת פיינמן, אשר מייצגת תהליכים בתורת השדות הקוונטית באמצעות מסלולי חלקיקים.
המושג "פלקסגון" משמש גם ככינוי כללי לדברים גמישים וקלים לקיפול, אשר יכולים ליצור צורות שונות.
בהתאם לכך, ישנם גם פלקסגונים בצורות שאינן משושה.
לדוגמה ה-tetraﬂexagon הוא בצורת מרובע.
ניתן לייצר הקספלקסגון מרצועה המקופלת למשולשים שווי שוקיים.
מקור השם הקספלקסגון הוא מהשילוב של המילה פלקסגון עם המילה hexa שפרושה 6.
לצורך יצירת פלקסגון בסיסי בעל שלושה צדדים נעשה שימוש ברצועה המקופלת ל-9 משולשים.
בנוסף ניתן להשתמש ברצועה ארוכה יותר בעלת 18 משולשים ליצירת פלקסגון המורכב מ-6 צדדים.
בכל מקרה ניתן להוסיף משולש נוסף לצורך הדבקה נוחה יותר של קצוות רצועת הנייר.
במצב זה המשולש הראשון של הצד העליון של הרצועה יודבק למשולש האחרון של הצד התחתון של הרצועה.
אין חשיבות לאופן שבו הם מודבקים, כלומר - הראשון יכול להיות מודבק על האחרון או להפך.
באופן כללי כל אחד מצדדיו ההקספלקסגון בנוי מ-6 משולשים שווי צלעות, הצמודים אחד לשני בקודקודם באופן היוצר משושה.
על ידי הצמדתם של כל שני משולשים סמוכים, ניתן לחשוף צד חדש מהמרכז של הפלקסגון.
כיוונם של המשולשים יכול להשתנות ממצב למצב, כך שלעיתים הם יפנו כלפי חוץ ולעיתים כלפי פנים.
עם זאת, אותם המשולשים תמיד יופיעו יחדיו באותו הצד.
כאמור, לפלקסגון הפשוט הבנוי מ-9 משולשים יש שלושה צדדים.
במקרה זה בכל מצב נתון צד אחד יפנה כלפי מעלה, השני כלפי מטה והצד השלישי יהיה מוסתר.
צידה היחיד של רצועת הפלקסגון
כאמור, הפלקסגון מורכב מרצועה מקופלת.
במקור לרצועה יש שני צדדים - עליון ותחתון.
אולם, צורת הקיפול שלה משנה מצב זה.
זאת משום שכאשר מצמידים רצועה שמסובבת בכפולות אי-זוגיות של 180 מעלות, נוצר משטח ללא חלק פנימי או חיצוני.
צורת הקיפול של הרצועה המשמשת ליצירת הפלקסגון כוללת שלושה "חצאי סיבוב", באופן הדומה לטבעת מביוס.
ההבדל הוא שטבעת מביוס מקופלת ב-180 מעלות בעוד שהפלקסגון מקופל ב-540 מעלות (שהם שלוש פעמים 180 - כפולה אי זוגית).
כתוצאה מכך, בעוד שלפלקסגון יש מספר רב של צדדים, לרצועה שממנו הוא מורכב יש רק צד אחד.
בתחום החינוך הפלקסגון יכול לשמש ככלי להוראה של נושאים שונים.
במיוחד לאור זאת שצורת הקיפול שלו קלה ללימוד.
ניתן גם להדפיס לתלמידים מראש תבניות מוכנות שעליהן מסומנים המשולשים.
במסגרת למידת חקר הפלקסגון יכול לזמן לכל אחד מהתלמידים הזדמנות לבחון את הדפוסים השונים בקצב האישי שלו.
ניתן לעקוב אחרי כל הצירופים האפשריים של המשולשים על צדדיו המרובים של הפלקסגון על ידי ציור פרצופים בצבעים שונים בכל צד.
כאשר הצדדים מופיעים בכיוונים שונים הפרצופים יהפכו ממחייכים לעצובים.
כמו צורות גאומטריות רבות, ניתן להעריך את הפלקסגון ברמות תחכום מתמטיות מרובות.
במסגרת הוראת המתמטיקה הוא יכול לשמש ללימוד מגוון מושגים מתחום הגאומטריה והאלגברה, כמו סימטריה וטרנספורמציה.
במסגרת לימודי האמנות ניתן להשתמש בפלקסגון ליצירה של ציורים בעלי אופי דינמי, משום שהם משתנים כאשר הופכים את צדדיו של הפלקסגון.
משום שהרצועה המשמשת ליצירת הפלקסגון היא דו צדדית, כל קיפול מייצר שני משולשים הניתנים לציור.
כלומר, בפלקסגון המורכב מ-9 משולשים ניתן לצייר על 9 שבצד האחד ועוד 9 בצד האחר - סה"כ 18. בדומה לזאת, לפלקסגון הבנוי מ-18 משולשים ניתן לצייר על 36 משולשים משני הצדדים של הרצועה.
דבר זה מאפשר גיוון רב.
פלקנסטרו רג'אנה (באיטלקית: Pallacanestro Reggiana) הידועה גם בשם החסות גריסין בון רג'ו אמיליה, היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר רג'ו אמיליה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1974 על ידי שלושה חברים ושיחקה בתחילת הדרך בצבעים כחול ולבן.
בסיום עונת 1983/84 העפילה לראשונה לליגה הבכירה.
מאז התנדנדה הקבוצה מספר פעמים בין הליגה הראשונה לשנייה.
בעונת 2002/03 השתתפה בצמפיונס קאפ.
ובעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב, בו הפסידה לקבוצת המופארם ורשאץ' 165-147 בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוצ'לנג' והגיעה עד לגמר, בו ניצחה את קבוצת טריומף ליוברצי 65-79. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
מאז שנת 1980 מארחת הקבוצה בארמון הספורט ג'וליו ביג'י שנבנה בשנת 1968 ומכיל 3,500 מקומות.
פלקלינגן היא עיר במחוז זארבריקן שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה.
העיר שוכנת על גדות הנהר סאר, 10 ק"מ ממערב בירת החבל זארבריקן.
העיר ידועה במתחם תעשיות הברזל בפלקלינגן שבשנת 1994 הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
פלקריוס (שם מדעי: Falcarius) הוא סוג דינוזאור מקבוצת התריזינוזאוריה, שחי באמריקה הצפונית בתחילת הקרטיקון לפני 126 מיליון שנה.
משמעות שמו: "מגל חותך", עקב טפריו הגדולים.
דינוזאור זה הגיע לאורך ארבעה מטרים והיה הולך על שתיים, בעל ראש קטן, צוואר ארוך וזנב ארוך.
הוא הגיע לגובה של כ- 1.2 מטרים ולמשקל ממוצע של 100 קילוגרם.
הוא היה קרוב בעיקר לבייפיאוזאורוס הסיני ואולי היה מראשי התריזינוזאוריים הענקיים שחיו מאוחר יותר בקרטיקון.
הפלקריוס היה בעל שיניים קטנות וגולגולת קטנה בעלת שיניים קטנות שנועדו לתזונה מעלים, אך גם כמה שיניים קדמיות של אוכלי כל.
הוא היה בעל זרועות ארוכות עם טפרים גדולים שייתכן שהוא השתמש בהם כדי לתלוש עלים מענפים, אך גם לתפוס טרף קטן כמו לטאות.
בדומה למינים דומים ייתכן שהיה מכוסה בנוצות.
פלקטרן הוא כינוי למשפחת סכמות הסוואה המבוססת על עיצוב גרמני משנת 1974 אשר נמצא בשירות מספר צבאות ברחבי העולם, בהם גרמניה, דנמרק ויפן.
לצד גרמניה, הצבאות העיקריים שעושים שימוש נרחב בסכמה למדי הקרב והעבודה הסדירים הם דנמרק ויפן, מעבר לכך כוחות ביטחון מרחבי העולם עושים שימוש מצומצם יותר לשירות יחידות בודדות או לאזורים מסוימים.
הפלקטרן הבסיסי בשירות הבונדסוור הגרמני הוא בתצורת 5 גוונים ומורכב מ-15% ירוק בהיר, 20% ירוק זית בהיר, 35% ירוק כהה, 20% חום ו-10% שחור.
בשנת 2013 חברת מיל-טק הגרמנית פיתחה עיצוב מחודש לפלקטרן המבוסס על מולטיקם תחת השם 'מולטיטרן' (Multitarn), אך סכמה זו טרם נכנסה לשירות וכיום היא משווקת לשוק האזרחי.
ביולי 2025 דווח כי גרסה שונה מעט, תחת השם מולטיטרן, החלה להיכנס לשירות יחידות מיוחדות ועתידה להיכנס לשימוש נרחב כמליפה לפלקטן.
- מספר וריאציות של הפלקטרן נמצאות בשירות הזרועות השונים של הבונדסוור, סכמה זאת משמשת למדי הקרב והעבודה הסדירים של החיילים.
פלקטרן עתיד להיות מוחלף במולטיטרן המבוסס על מולטיקם לכלל הכוחות הגרמניים עד לשנת 2029.
- מספר יחידות אוקראיניות עושות שימוש בפלקטרן, בהן גדוד אזוב וגדוד דונבאס.
- בעיקר בשימוש חיל האוויר הבלגי והכוחות המוצנחים.
- דנמרק עושה שימוש בעיצוב מקומי של הפלקטרן במדי קרב ועבודה הסדירים של כוחות הביטחון.
הסכמות כוללות את ה-M84 לאקלים אירופאי וה-M01 לאקלים מדברי.
הסכמות נמצאות בתהליך החלפה לסכמה הרב-אזורית M11 המבוססת על מולטיקם.
- יפן פיתחה עיצוב דומה המבוסס על הפלטרן בשם 'סימן II'.
בדומה לבונדסוור, כוחות ההגנה של יפן עושים שימוש נרחב בסכמה זאת לשימוש במדי קרב ועבודה - עם מספר וריאציות בגווני צבא בהתאם לתנאי השטח.
- בעיקר בשימוש כוחות שיטור בשירות באזורי שטח בנוי.
סין - סין פיתחה עיצוב לשירות באזורים חורפיים והרריים - בעיקר בחבל טיבט, הסכמה זכתה לכינוי 'טיבטרן' (Tibetarn).חורפית 'טיבטרן'.
פלקטוס (שם מדעי: Falcatus) הוא סוג של דג סחוס פרהיסטורי מהסדרה הנכחדת סימורידה.
הוא חי בקרבון המיסיסיפי לפני 318–335 מיליון שנה.
המאובנים שלו התגלו במונטנה ב-1883.
דג זה היה קרובו של הסטטקנטוס והוא היה קטן מאוד, באורך של 20–25 ס"מ בלבד.
הגוף שלו היה מוארך, דומה מעט לקוצן ובעל עיניים מגודלות והיה מוכר בזכות זיז הסנפיר הגבי הגבוה שפנה קדימה ואולי עזר להגנה מטורפים או למשיכת נקבות.
מאובנים שנמצאו ב-1985 במונטנה מראים שהוא היה בעל דו-צורתיות זוויגית.
זה היה דג מהיר מאוד, מה שעזר לו להימנע מטריפה בידי דגים טורפים כמו הדנקליאוסטיוס ודגי ריאות טורפים ענקיים.
הוא עצמו טרף חסרי חוליות ודגים אחרים.
"פלקרמיק" היה מפעל לייצור כלי קרמיקה ישראלית וחרסינה שפעל בחיפה.
מפעל פלקרמיק נוסד בשנת 1934 בחוואסה על ידי בעלי הון פרטיים.
בראשיתו העסיק המפעל שלושה עובדים.
שמו מורכב מתחילת המילה "פלשתינה" עם "קרמיקה".
מאוחר יותר עבר המפעל לחיפה, שם הוקמו מפעלים רבים ובהם מפעלי קרמיקה נוספים.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 ייצר המפעל רכיבים קרמיים עבור תעשיית החשמל שכללו בעיקר מבודדים.
עם זאת, עיקר ייצורו היה קרמיקה אמנותית שכללה כלי בית שונים וקרמיקה אמנותית ככדים.
בשנת 1948 שונתה הבעלות על בית החרושת, שחולקה בין בעליו הקודמים של המפעל, ההסתדרות (באמצעות "קופת הקואופרטיבים") וקואופרטיב של עובדיו.
בשנת 1951 הושקע במפעל הון על ידי ט.
בשנת 1960 החל בית החרושת לעשות שימוש באבנית שנשרפה בטמפרטורה נמוכה (710 מעלות צלזיוס) וכן בפורצלן ועליו ציפוי זכוכיתי מגן (Porcelain Vitreous China).
היה זה אחד המפעלים הראשונים שעשו שימוש בחומרים אלו בישראל.
בנוסף, ייצר גם כלים חסיני אש מסוג "פוירפסט".
למרות השקעות אלו, אופני הייצור במפעל סבלו ממחסור בהשקעות ביחס למתחריו וצבר חובות כבדים.
בשנת 1965 רכשו קואופרטיב העובדים וההסתדרות את ייתרת המניות שהיו בבעלות פרטית.
עם זאת, ניהולו הביא את המפעל, שמצבת עובדיו מנתה כ-150 עובדים בשלוש משמרות, אל סף פשיטת רגל, והפסדיו נאמדו בשנת 1968 בכחצי מיליון ל"י.
"פלקרמיק" ייצר מגוון רחב של מוצרים בטכניקה של יציקה.
בעוד חלקים מתוצרתו עוטרו בצביעה ידנית, באחרים נעשה שימוש בעיטורים בטכניקה של דקאל.
דוגמאות אלו ייובאו למפעל מחוץ לישראל.
בשנת 1969 זכו שתי מנורות שעיצבו לידיה זבצקי וחנה חר"ג צונץ בפרס שני ושלישי (בהתאמה) בתחרות עיצוב ונעשו ניסיונות נוספים להעלות את רמת העיצוב של מוצרי המפעל.
בנוסף, הוצגו מוצרי החברה בכמה תערוכות במהלך השנים.
בשנת 1951 הציג בית החרושת את תוצרתו בתערוכה בבית האמנים בחיפה.
ובשנת 1958 בתערוכה בבית ציוני אמריקה בתל אביב-יפו.
בשנת 1970 הוצגה מערכת כלים של בית החרושת בתערוכה "קרמיקה 70" שהתקיימה במוזיאון תל אביב.
פלקוצ'ליס (שם מדעי: Placochelys; מילולית: "צב שטוח-שריון") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מהסדרה פלקדונטים, אשר חי בסופו של תור הטריאס.
לצד קרובו הפספודרמה הוא היה אחד מאחרוני בני סדרתו.
בסוג מין יחיד: Placochelys placodonta, אשר תואר ב-1902 בידי החוקר הגרמני אוטו יקל.
המאובנים התגלו בגרמניה, אוסטריה, איטליה והונגריה.
זוחל זה דמה במראהו לצב ים אך לא היה קרוב אל הצבים המודרניים.
הוא הגיע לאורך 90 ס"מ והיה בעל כיסוי שריון רחב עשוי אוסטאודרם מעל גבו, זרועות רגליים רחבות שבקצוותיהם טפרים בולטים והגולגולת הייתה משולשת בצורתה ובעלת שרירים חזקים ומקור מחודד שמאחוריו בלטו זוג שיניים חזקות ועוד שיניים קטנות יותר לאורך הלסת, אשר עזרו למחוץ טרף קשה כמו צדפות וחלזונות ימיים.
בשל מבנהו הכבד הוא חי רוב שמנו בתוך הים ושם חיפש קונכיות של חלזונות וצדפות למאכל.
זוחל זה הופיע בסרט Sea Rex 3D.
פלקסיטריאניזם , המכונה גם צמחונות למחצה , הוא אורח חיים תזונתי הכרוך בעיקר באכילת מאכלים צמחוניים כאשר בשרים ודגים נאכלים בכמויות מוגבלות.
בשנת 2003 בחרה האגודה האמריקאית לדיאלקטים במילה "פלקסיטריאניזם" כמילה השימושית ביותר לאותה השנה.
אנשים שמקפידים על דיאטה זו עושים זאת לרוב מסיבות בריאותיות, כולל להימנע מלחלות במחלות לב, בסוכרת או בשבץ מוחי, אך גם על מנת לוודא שהם יצרכו מספיק חומצות אמינו חיוניות, ויטמינים (B12) ומינרלים.
פלר חסן-נחום (נולדה ב-27 בספטמבר 1973) היא פוליטיקאית ויועצת תקשורת ישראלית ילידת בריטניה, הייתה בעברה חברת מועצת ירושלים ונשאה עד מרץ 2023 בתואר משנה לראש עיריית ירושלים ואחראית על תיקי קשרי חוץ, פיתוח כלכלי בינלאומי ותיירות, וחברת הנהלה ברשות לפיתוח ירושלים.
ב-2020 הייתה ממקימות הפורום העסקי איחוד האמירויות-ישראל.
ב-2023 מונתה על ידי השר אלי כהן לשליחה מיוחדת של משרד החוץ לענייני חדשנות.
חסן-נחום מרבה לייצג את ישראל בראיונות לכלי מדיה בינלאומיים.
פלר חסן-נחום נולדה בלונדון, שבבריטניה, וגדלה בגיברלטר.
היא בתם של סר יהושע חסן, שכיהן כראש השרים של גיברלטר, ומרסל בן-סימון, שניהם יהודים ממוצא מרוקאי.
אחותה הצעירה, מרלן חסן-נחום, היא חברת פרלמנט גיברלטרית ומנהיגה של מפלגת "גיברלטר ביחד".
חסן-נחום דוברת עברית, ספרדית ואנגלית.
בשנת 1991 חזרה ללונדון ללמוד משפטים בקינגס קולג' לונדון, שם כיהנה כנשיאת האגודה היהודית.
לאחר שהוסמכה כפרקליטה בשנת 1997, היא התמחתה בלונדון והפכה למנהלת הקמפיין של הסיוע היהודי העולמי.
ב-2024 קיבלה את פרס בוני ציון בקטגוריית "הסברה".
עם סיום לימודי המשפטים הייתה חסן-נחום עורכת דין במידל טמפל ולאחר מכן שימשה כמנהלת קמפיין בחברת "הסיוע היהודי העולמי", ארגון צדקה יהודי בריטי שעבד עם קהילות יהודיות ולא יהודיות.
לאחר שעלתה לישראל במהלך האינתיפאדה השנייה, כיהנה כבכירה בג'וינט ומשנת 2007 כמנכ"לית בית הילדים "תקווה", התומך בילדים יהודים חסרי בית, יוצאי ברית המועצות לשעבר.
בהמשך הייתה ממייסדי חברת ייעוץ התקשורת Message Experts שבין רשימת לקוחותיה מובילאיי, NICE, אמדוקס, סיסקו, סימנס, מכבי שירותי בריאות, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי ועוד.
כחלק מפעילותה לקידום הייטק ותעסוקה בירושלים, כיהנה בדירקטוריון של עמותת "Made in Jerusalem" שמקדמת הייטק ויזמות בבירה.
בשנת 2013 הצטרפה חסן-נחום למפלגת "ירושלמים" הליברלית-פלורליסטית .
בשנת 2016 נכנסה, כחלק מרוטציה ברשימת סיעת ירושלמים, למועצת העיר ירושלים והובילה את הוועדה לשימור אתרי מורשת.
היא כיהנה כיו"ר "ירושלמים" מדצמבר 2017 והצטרפה לקואליציה של ניר ברקת, פחות משנה לאחר שפרשה והפכה ליו"ר האופוזיציה, בעקבות התנגדותה למהלך השביתה של ברקת, במסגרתה לא נאספה אשפה מרחובות העיר כמה ימים .
לאחר כניסתה לקואליציה קיבלה את תיק התחבורה ושימור אתרים.
בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 2018 הצטרפה חסן-נחום לרשימתו של השר זאב אלקין ממפלגת "ירושלים תצליח", שהוקמה על ידי ראש העיר הקודם בירושלים ניר ברקת.
לאחר הבחירות סיעתה התפצלה וחסן-נחום נותרה בסיעת יחיד.
ב־13 בנובמבר 2018 ראש העיר משה ליאון מינה אותה למשנה לראש עיריית ירושלים, כממונה על קשרי תיירות ויחסי חוץ, כולל פילנתרופיה, פיתוח כלכלי בינלאומי, יחסים עסקיים וענייני תפוצות.
בין תחומי האחריות של חסן-נחום הוא התאמת שגרירויות חדשות בעיר.
היא עובדת מול משרד החוץ האמריקאי על שגרירות ארצות הברית בירושלים ועוזרת לתכנן מחוז שגרירויות בשכונת ארנונה בירושלים.
כמו כן היא מכהנת כחברת הנהלה ברשות לפיתוח ירושלים, ומתמקדת בקידום הייטק ותיירות.
באוגוסט 2020 לקראת הסכם השלום בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות הייתה חסן-נחום ממקימות הפורום העסקי איחוד האמירויות-ישראל UAE - Israel Business Council, שפועל ליצירת שיתופי פעולה בין ישראל למדינות המפרץ בתחומי הטכנולוגיה, העסקים והתיירות.
באוקטובר 2020 ביקרה בדובאי כחלק ממשלחת של דיפלומטים ואנשי עסקים, ואמרה כי היא פועלת עם ראש העיר ירושלים, משה ליאון, ליצירת מרכז טכנולוגי בינלאומי במזרח ירושלים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התמודדה חסן-נחום בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת אך לא נבחרה למקום ריאלי.
חסן-נחום מגדירה את עצמה כיהודיה דתית וציונית.
היא מאמינה שנשים צריכות לקחת חלק בשלטון המקומי, "אני מאמינה באמונה שלמה שעד שנשים לא יהוו 50% מעמדות קבלת ההחלטות העולם שלנו יישאר לא מאוזן.
השלטון המקומי משפיע על חיי היומיום שלנו וזה חיוני להחזיק נשים בתפקידים אלה מכיוון שכשנשים סביב השולחן ההחלטות פשוט טובות יותר.
" חסן-נחום גם הצהירה שהגדלת ההשתתפות בכוח העבודה ובשיפור החינוך במגזר הערבי הם אתגרים גדולים עבור העירייה.
היא תומכת באוכלוסיות שוליים בישראל כולל נשים חרדיות, מהגרים ואתיופים.
היא דיברה בפומבי על פיתוח ירושלים כמוקד טכנולוגיה; סוגיות תחבורה וניידות; יעילות תקציבית; ממשל תקין; ועל זכויותיהם של חולי סרטן.
בראיון בשנת 2019 אמרה חסן-נחום כי על רקע משפחתה המגוון היא מסוגלת להבין ולהושיט יד לקהילות שונות: "אני יכולה לכבד את התרבות הערבית, לדבר כמו אנדלוסית ולחשוב כמו אדם לטיני, בריטי ויהודי ספרדי גם יחד."
בדצמבר 2019, מספר משפחות שכולות מחו על נוכחותה של חסן-נחום באירוע בנושא תוכנית הרכבל לעיר העתיקה, שאורגן על ידי ארגון עמק-שווה, הנתמך על ידי האיחוד האירופי.
בכנס יצאה חסן-נחום נגד המעורבות של האיחוד האירופי בכנס והביעה תמיכה בתוכנית הרכבל.
פלקונקולוס פרונטטוס (שם מדעי: Falcunculus frontatus) היא מין של ציפור שיר אוסטרלית, השייכת למשפחה מעובי ראש, אם כי כמה חוקרים רואים בה מין במשפחה נפרדת (Falcunculidae).
מצב שימורה הוא "ללא חשש", אך כמה מהתת-מינים סובלים מאוכלוסיות מפורדות וכן מהרס בתי גידולם.
ציפור זו נראית כמו שילוב של ירגזי או זהבן ואולי גם חנקן, אך למעשה קרובה יותר לעורביים ולעדניים.
כמה חוקרים רואים בציפור מין במשפחה עצמאית, אך אחרים מכלילים אותה עם בני המשפחה מעובי ראש.
ישנם 3 תת-מינים של הציפור:
הזכר בעל גוונים צהובים עם ראש גדול בצבע לבן ובעל פסים שחורים עבים ולראשו ציצה זקורה.
הנקבה קטנה יותר בצבע ירוק-זית.
אורכם הממוצע 16 סנטימטרים ומשקלם עד 27 גרם.
המקור של הציפורים עבה יחסית, מזכיר מבנה של מקור תוכי, מה שמאפשר לו להיזון מזחלי חרקים שונים הקבורים מתחת לענפים.
בנוסף הוא יאכל חיפושיות, חגבים, עכבישים ואף גוזלים בעונת הרבייה.
הציפורים הקטנות חיות בקרבת נחלים ואזורים מיוערים או מיוערים בדלילות ברחבי אוסטרליה.
בדומה למרבית העופות הם מונוגמיים החיים עם בן זוג קבוע.
זוג הציפורים מקנן על עצי אקליפטוס והנקבה תטיל 2 עד 3 ביצים הבוקעות כעבור 20 יום בערך.
פלקטורוצבוס (שם מדעי: Plecturocebus) הוא סוג של קופים ממשפחת הצבוסיים החיים בחופות יערות גשם באמריקה הדרומית.
זהו הסוג הגדול ביותר של טיטים, שתואר ב-2016.
מיני הסוג פוצלו מהסוג קליצבוס לאחר בדיקות גנטיות וטקסונומיות שנערכו בידי מספר חוקרים ובראשם הגנטיקאית הייזל ביירן, כשהסוג הראשי טיטי פוצל לעוד שני סוגים קרובים: כרצבוס ופלקטורוצבוס.
קופים אלה בעלי פרווה אפורה עד אדומה והם חיים בברזיל בקרבת יער האמזונאס ולרוב לאורך התפוצה הדרומית שלו.
הם חיים בקבוצות קטנות הנעות יחדיו ביער וניזונים כאוכלי כל.
פלקנסטרו פורלי 2.015 (באיטלקית: Pallacanestro Forlì 2.015) הוא מועדון כדורסל איטלקי מפורלי, אמיליה-רומאניה, המתמודד ב.
המועדון הוקם במאי 2015 לאחר פירוק כדי להשלים את הפער שנותר לאחר פירוק פולגור ליברטאס פורלי , קבוצת הכדורסל של העיר בה שיחקו בעבר בין היתר בוב מקאדו, אוסטין פרימן, אנדריאה ז'יז'יץ', בראד וונאמייקר, דריל דוקינס, מאנוט בול וקני ויליאמס.
הקבוצה החלה לשחק בסרייה ב', הליגה השלישית באיטליה, וכבר בעונתה הראשונה הצליחה לעלות לסרייה א'2, ליגת המשנה, וזכתה בגביע הליגה.
ב-2017 חתם בקבוצה הישראלי יובל נעימי.
ב-2023 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף אך הובסה 0–3 בידי ונולי קרמונה ופספסה הזדמנות לעלות לליגת העל האיטלקית בכדורסל.
בעונה הבאה הודחה הקבוצה בחצי גמר הפלייאוף בידי פלקנסטרו טריאסטה, אך זכתה בגביע הליגה לאחר ניצחונות על פלקנסטרו קאנטו ופורטיטודו בולוניה.
ב-22 באוגוסט 2024 חתם בפורלי הישראלי שון דאוסון.
פלקס הוא פרוטוקול תקשורת שפותח על ידי חברת מוטורולה ומשמש במכשירי זימונית.
פלקס מספק תקשורת חד-כיוונית בלבד (מהספק למכשיר הזימונית), אך פרוטוקול קשור בשם ReFLEX מספק הודעות דו-כיווניות.
במצב 1600/2 זה אות FSK בן 2 רמות המשודר במהירות של 1600 ביט לשנייה.
במצב 3200/2, זהו אות FSK בן 2 רמות המועבר במהירות של 3200 ביטים לשנייה.
כל סמל בן 4 רמות מייצג שני ביטים עבור קצב סיביות של 3200 ביט לשנייה.
הנתונים מועברים בסט של 128 פריימים שלוקח 4 דקות להשלמתם.
כל פריים מכיל סנכרון ואחריו 11 בלוקי נתונים.
הפרוטוקול תוכנן כדי לאפשר כיבוי של מקלט הזימונית בחלק גדול מהזמן ובכך לחסוך בשימוש בסוללה.
הנתונים המועברים באמצעות FLEX אינם מוצפנים.
קוד תיקון שגיאות BCH משמש לשיפור שלמות הנתונים, אם כי הוא אינו מאובטח מבחינה קריפטוגרפית.
דווח על מקרים של אנשים שהאזינו באופן פעיל לתעבורת זימונית (חוקרים פרטיים, ארגוני חדשות וכו').
בהולנד שירותי החירום משתמשים בפרוטוקול FLEX ברשת הזימוניות הארצית P2000. ניתן לעקוב אחר התעבורה ברשת זו באופן מקוון.
באוסטרליה הדרומית רשת הזימוניות SAGRN של המדינה למערכת שירותי חירום (CFS, SES, MFS ו-SAAS) מופעלת על פי פרוטוקול FLEX 1600, וניתן לנטר אותה באופן מקוון.
פלקס בע"מ , שנודעה בעבר בשם פלקסטרוניקס ( או Flextronics) היא תאגיד רב-לאומי שבסיסו בארצות הברית, הפועל בעיקר כקבלן משנה לייצור מוצרי אלקטרוניקה.
היא החברה השלישית בגודלה בעולם (לפי הכנסות) לייצור אלקטרוניקה.
מטה החברה שוכן באוסטין, טקסס.
לחברה פעילות ייצור בלמעלה מ-30 מדינות, הכוללות כ-172,000 עובדים.
החברה נוסדה בשנת 1969 בשם פלקסטרוניקס.
בשנת 1990 שונה שם החברה לפלקסטרוניקס אינטרנשיונל, והיא נרשמה בסינגפור.
בשנת 1993 החברה קיבלה מימון הון סיכון מקרן Sequoia Capital, וב-1994 הפכה לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק.
בשנת 2000 החברה דורגה במקום השלישי ב"100 החברות המנוהלות ביותר" על ידי IndustryWeek.
בשנת 2006 פלקסטרוניקס השתלטה על חלק מהייצור של לגו, אך בשנת 2009 החליטה לגו לסיים את הקשר עם פלקסטרוניקס ולרכוש את מתקני הייצור במקסיקו ובהונגריה.
ב-4 ביוני 2007 פלקסטרוניקס הציעה לרכוש את סולקטרון תמורת 3.6 מיליארד דולר, הרכישה הושלמה עד סוף אוקטובר 2007.
ב-25 באוגוסט 2009 הודיעה החברה שנבחרה על ידי LG אלקטרוניקה לייצור מקלטי טלוויזיה LCD שלה בגודל 19, 22, 26, 32 ו-37 אינץ' במפעל סיודאד חוארס שבמקסיקו, להפצה לשוק אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
ב-15 בספטמבר 2010 הודיעה החברה שנבחרה על ידי חברת Brammo , לשעבר יצרנית של מנועים חשמליים וסוללות, להיות שותפה לייצור והפצה של אופנועים חשמליים ורכיבים.
בשנת 2010 חתמה החברה על הסכם עם לנובו לספק ייצור לאירופה.
באותה שנה פלקסטרוניקס גם חתמה על הסכם עם Brammo לאספקת רכש וייצור בצפון אמריקה, אסיה ואירופה.
בשנת 2012, פלקסטרוניקס הקימה את Elementum, חברת הזנק לניהול שרשרת אספקה (SCM) שבסיסה במאונטיין ויו, קליפורניה.
בשנת 2014 Elementum פוצלה מפלקסטרוניקס כחברה עצמאית.
בשנת 2014 פלקסטרוניקס נקבעה על ידי הנציבות האמריקאית לבטיחות מוצרי צריכה כיצרנית של השעון החכם Fitbit Force, בהקשר של ריקול מוחלט של המוצר עקב פריחות המתפתחות על פרקי הידיים של משתמשיו.
ביולי 2015 הודיעה החברה על שינוי שמה מפלקסטרוניקס לפלקס.
בספטמבר 2015 רכשה החברה את Nextracker, אחת מחברות המעקב הסולארי המובילות, תמורת 330 מיליון דולר.
בנובמבר 2015 רכשה החברה את מותג הבית החכם Wink .
פלקס הייתה שותפה אסטרטגית של Wink, ומשמשת כספקית העיקרית שלה לחומרה וקושחה, כולל Wink Hub ו-Wink Relay, הכוללים קניין רוחני שפותח בפלקס.
ביולי 2017 פלקס מכרה את Wink לחברת תמורת 38.7 מיליון דולר.
ב-11 בפברואר 2019 הודיעה החברה על מינוי ריוואטי אדווייטי למנכ"לית.
לחברת פלקס חברה בת בישראל בשם פלקסטרוניקס (ישראל) בע"מ, שמרכזה במגדל העמק, והיא מעסיקה אלפי עובדים.
לחברה מפעלי ייצור גם במודיעין ובאופקים, ומרכז תכנון בחיפה.
מפעלה בערד (לשעבר "מוטורולה דרום") נסגר ב-2013.
פלקסטרוניקס ישראל נוסדה בשנת 2000 עם רכישתה של חברת יוניסקור ממגדל העמק שהעסיקה כ 500 עובדים.
חברת יוניסקור הוקמה ב-1997 על ידי ראובן שייבל וצחי רודריג בשיתוף חברת ניסקו.
לחברה גם השקעות בחברות הזנק ישראליות.
פלקטרודיס הייתה אשתו של פפין האמצעי, המאיורדומוס (הממונה על הארמון) ודוכס הפרנקים , והעוצרת של נכדה תאודואלד בתקופת קטינותו כמאיורדומוס משנת 714 עד 718.
פלקטרודיס הייתה בתם של הוגוברט , סנשל של המלך כלוביס הרביעי, ואירמינה מאורן .
אמנם אין ראיות מוצקות לזיהויה של אירמינה כאמה, אך זה סביר מאוד, משום ששתי הנשים החזיקו בקרקע שעברה בירושה מאותו מקור.
אירמינה באה מאחת המשפחות החזקות ביותר בממלכה המרובינגית.
לאחר מותו של הוגוברט בשנת 697, נתנה אירמינה לנזיר ויליברורד את האדמה שעליה הוקם מנזר אכטרנאך .
משפחתה של פלקטרודיס הייתה אחת החשובות והחזקות באצולה של אוסטרזיה.
פלקטרודיס נישאה לפפין מהרסטל בשנת 668 לערך.
באמצעות נישואים אלה, רתם פפין את האצולה לטובת מטרותיו הפוליטיות.
פלקטרודיס הביאה רכוש רב לבית הארנולפינגים.
בעקבותיהם הנישואים, עברו לידיו קרקעות ונכסים שהיוו בסיס לעוצמתו הפוליטית באוסטרזיה וגם בנויסטריה, וכך גברה התמיכה בו בחלקים שונים של הממלכה הפרנקית, שהביאה מאוחר יותר לעליית הקרולינגים לשלטון.
פלקטרודיס תוארה כפעילה פוליטית ומשפיעה על בעלה ועל שלטונו.
בתקופת שלטונו, היא מופיעה כחותמתו השותפה בכל מסמך משפטי שהופק על ידו שעדיין נשמר, מה שהיה חריג לתקופת זמן זו.
לפלקטרודיס היו שני בנים מפפין, דרוגו וגרימואלד (הצעיר).
דרוגו מת בשנת 707 וגרימואלד נרצח בשנת 714. פפין מת זמן קצר לאחר מכן בסוף 714.
הוא לא הותיר יורש חוקי, ופלקטרודיס סירבה להכיר בזכות הירושה של קרל (מרטל), בנו של פפין מפילגשו אלפאידה, שגם היא הייתה לאשתו.
רבים סבורים כיום כי הקביעה שקרל היה בן לא חוקי היא פרשנות אנכרוניסטית למעמדו.
קרוב לוודאי שבני דורו לא ראו בו בן לא חוקי, שכן הוא נולד בזמן שאמו אלפאידה הייתה נשואה לפפין, וכן הייתה פוליגמיה בקרב אצילים בתקופה זו.
כדי להבטיח את שלטונה, אסרה פלקטרודיס את קרל וכלאה אותו בקלן, ומינתה את נכדה, תיאודואלד, בנו של גרימואלד, למשרת המאיורדומוס של אוסטרזיה, כשהיא עצמה משמשת בתפקיד העוצרת שלו.
מינוי זה של ילד למאיורדומוס היה חסר תקדים.
מינויו עורר את התנגדותם של אצילי אוסטרזיה ונויסטריה כאחת.
בשנת 715 מרדה האצולה של נויסטריה בפלקטרודיס יחד עם רדבוד מפריזיה והביסה אותה בקרב קומפיין , שנערך ב-26 בספטמבר 715, מה שגרם לה למצוא מקלט בקלן, שהייתה המולדת של שבט משפחתה ושם שמרה את כספו של פפין.
לפני סוף שנת 715, נמלט קרל מרטל מכלאו.
בשנת 716, כילפריך השני, מלך הפרנקים, ורגנפריד , המאיורדומוס של נויסטריה, הובילו צבא לתוך אוסטרזיה, ובקרב קלן הביסו את קרל מרטל מחוץ לעיר וצרו על פלקטרודיס בתוך העיר.
פלקטרודיס הכירה בכילפריך כמלך, מסרה את האוצר של אוסטרזיה וזנחה את תביעת נכדה למשרת המאיורדומוס.
בשנת 717, רדף קרל מרטל אחרי המלך והמאיורדומוס לפריז, ואז חזר לכבוש את קלן, שבה ישבה פלקטרודיס, ופיזר את תומכיה.
פלקטרודיס נכנסה למנזר, ומתה זמן קצר לאחר מכן באותה שנה בקלן, שם נקברה במנזר St.
נכדה תיאודואלד חי תחת חסותו של דודו, קרל מרטל, עד מותו של מרטל בשנת 741.
פלר דה ליס הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר אברהם קופר משנת 1827.
אברהם קופר היה צייר אנגלי שהתמחה בציור בעלי חיים, וכן בסצנות היסטוריות וקרביות.
הוא נולד בגריניץ' כבנו של סוחר טבק, ובצעירותו עבד כרוכב סוסים ואחר כך כסייס בשירותו של הנרי מיוקס, מבשל עשיר.
בגיל 22 רכש קופר מדריך לציור והחל לצייר דיוקנאות של הסוסים שטיפל בהם.
בהמשך למד אצל צייר בעלי החיים בנג'מין מרשל, ויצירותיו הופיעו בכתב העת "ספורטינג מגזין".
בשנת 1820 נבחר כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.
ציור זה מתאר את סוס המירוץ "פלר דה ליס".
הסוס היה בבעלותו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, אך ייתכן שהציור, כמו גם תחריט שיצר תומאס לופטון על בסיסו (אשר פורסם בשנת 1828 על ידי ג'יימס בולקוק), הוזמנו דווקא על ידי בעליו הקודם של הסוס, סר מתיו וייט רידלי, חבר הפרלמנט הבריטי.
ציורו של קופר משקף את כישרונו בדיוקנאות בעלי חיים, תוך הקפדה על דיוק אנטומי ותיאור חי של הדמות.
יצירותיו הפכו למוערכות ביותר בקרב חובבי ספורט הרכיבה והאמנות הוויקטוריאנית.
פלקרמרקט הוא מחוז בדרום-מזרח מדינת קרינתיה שבאוסטריה.
סנקט קנציין אם קלופיינר זה
פלר מלור היא ספורטאית אוסטרלית ואלופה אולימפית.
היא התחרתה במשחקים האולימפיים ב-1956.
במלבורן, שם קיבלה מדליית זהב בריצת שליחים ל-4x100 מטר, יחד עם שירלי סטריקלנד, נורמה קרוקר ובטי קאת'ברט.
זמן הניצחון שלהן (44.5) היה שיא עולם חדש.
אלסטום פלקסיטי היא סדרה של רכבות קלות וחשמליות המיוצרת על ידי חברת אלסטום הצרפתית החל משנת 2021, וקודם לכן בידי חברת בומברדייה הקנדית, עד שחטיבת התחבורה שלה נמכרה לאלסטום.
בתוך אלסטום, הפלקסיטי משלימה את סדרת סיטאדיס, ומתחרה בדגמים של חברות אחרות ביניהם סימנס קומבינו וסימנס אווניו, סטדלר ואריובאן ודגמים נוספים של סטדלר, CAF אורבוס, פסה טוויסט וחשמליות כגון ברוקוויל ליברטי וסקודה פורסיטי.
פלקסיטי מופיעה כחשמלית או רכבת קלה בשישה דגמים סטנדרטיים.
מיוצרים מפלדת פחמן עמידה בפני קורוזיה וכוללים תאי נהג עשויים מפיברגלס, היא בעלת עיצוב מודולרי הניתן להתאמה אישית כדי לענות על דרישות מפעילים ספציפיים, כולל מגוון מדי מסילה ומתחים.
המודלים ניתנים להחלפה בקלות במקרה של נזק.
דו או הפלקסיטי מופיעה בתצורה דו-כיווניות או חד-כיווניות.
מרבית הדגמים הם בעלי רצפה נמוכה המאפשרת נגישות מקסימלית, קיימת גם גרסה בעלת רצפה גבוהה המיועדת ל-Tram-Train.
דגםרצפהכיווןמהירות מרבית (קמ"ש)אורך (מטרים)פלקסיטי 2100% נמוכהדו כיווני7032.5פלקיסטי קלאסיק65%–74% נמוכהדו או חד כיווני70–8021–45פלקסיטי אאוטלוק100% נמוכה65–8027–43.4פלקסיטי סוויפט70%–76% רצפה נמוכה או 100% רצפה גבוההדו כיווני70–10025–42פלקסיטי לינק50% נמוכה10037פלקסיטי פרידום100% נמוכה8030.8
כדגם הפרימיום של בומברדייה, פלקסיטי 2 היא רכבת בעלת רצפה נמוכה 100% עם עמידות משופרת בפני קורוזיה, הגנה מפני פגיעות, יעילות אנרגטית וחלל פנים מרווח יותר הנובע מהקטנת רוחב הדופן שלו.
בדגם נמצא בשימוש בין היתר בבלקפול, גולד קוסט, בזל ואנטוורפן.
בהיותו בעל מראה מסורתי אך עם אותן תכונות וטכנולוגיה כמו הדגמים האחרים, פלקסיטי קלאסיק עם הרצפה הנמוכה של 70% דורש תחזוקה פחותה יחסית לדגמים האחרים דגם זה נמצא בשימוש בין היתר באדלייד, דרזדן, אסן, פרנקפורט וקאסל.
עם רצפה נמוכה של 100% פלקסיטי אאוטלוק כולל שני עיצובים שונים: Eurotram ו-Cityrunner.
הראשון נוצר במקור על ידי סוצ'ימי האיטלקית שנמכרה לאדטרנץ הגרמנית שנמכרה בתורה לבומברדייה.
הוא מתאפיין בעיצוב דמוי רכבת כבדה ובעל חלונות גדולים במיוחד.
ל־Cityrunner מראה קונבנציונלי יותר, אך ניתן להתאמה אישית.
דגמים אלה נמצאים בשימוש בין היתר בשטרסבורג, פורטו, בריסל ומרסיי.
בטורונטו מופעלת גרסה מותאמת אישית של הפלקסיטי אאוטלוק.
עוצב רכבת קלה דו-כיוונית עם רצפה נמוכה או גבוהה, הפלקסיט סוויפט תוכנן לשימוש ברכבות קלות בין עירוניות מהירות ומערכות מטרו קלות, עם אורכי גוף שונים ויכולת להכיל מספר יחידות משתנה.
דגם זה נמצא בשימוש בין היתר בקלן, פרנקפורט, מיניאפוליס, לונדון ובמנצ'סטר.
לפלקסיטי לינק יכולות מתח כפול ומהירות גבוהה יותר המאפשרות הפעלה הן ברשתות החשמל העירוניות והן במסילות הברזל בין עירוניות, (מה שמכונה Tram-Train) מה שמפחית את עלויות התשתית.
הדגם נמצא בשימוש בזארבריקן, ובקרלסרוהה.
הפלקסיטי פרידום מיועד בעיקר לשוק האמריקאי והקנדי.
עוצב לראשונה עבור רשת Transit City בטורונטו, ונמצא בשימוש בין היתר בווטרלו, פרויקטים אחרים באונטריו, ובקו העמק של אדמונטון.
גרסאות של הפלקסיטי עוצבו במיוחד לשימוש בערים מסוימות, כמו ברלין, וינה, טורונטו ועוד.
הפלקסיטי ברלין פותחה עבור רשת הטראם של ברלין, והיא מבוססת על דגם ה-Incentro הישן יותר שפותח במקור על ידי אדטרנץ.
היא מופיעה עם רצפה נמוכה 100%, גרסאות חד-כיווניות וגרסאות דו-כיווניות, עם חמישה או שבעה חלקים.
פלקסיטי וינה פותח עבור רשת הטראם של וינה.
מקורה בפלקסיטי ברלין עם אלמנטים מהפלקסיטי 2, זוהי רכבת בעלת חמישה חלקים, 100% רצפה נמוכה, חד-כיוונית.
מודל דומה צפוי להיכנס לשירות בגראץ בסוף 2025.
נגזרת של הפלקסיטי אאוטלוק נוצרה עבור מערכת החשמלית של טורונטו, הרכבת בת חמישה חלקים, ממוזגת ותואמת באופן מלא לרשת הקיימת.
היא ייחודית בכך שהיא מצוידת גם במוט טרולי וגם בפנטוגרף.
בגטבורג שבשוודיה פועלת גרסה מקומית ומתקדמת בשם פלקסיטי M33.
פַּלֵרְמוֹ או פַּלֵרְמוּ (באיטלקית: , בסיציליאנית: Palemmu או Palermu, מיוונית: Πάνορμος, בפיניקית: 𐤑𐤉𐤑) היא העיר הראשית ומושב השלטון המנהלי של האזור האוטונומי סיציליה שבאיטליה וכן בירת העיר המטרופולינית של פלרמו.
עדויות מצביעות על קיומה של התיישבות אנושית באזור פלרמו בתקופה המזוליתית, בתחילת האלף ה-8 לפנה"ס, ובמערת אדאורה הסמוכה נמצאו ציורי סלע מאותה תקופה.
תושבי האזור המקוריים היו עם איטלי בשם סיקַנים, שלפי תוקידידס הגיעו מחצי האי האיברי.
העיר פלרמו נוסדה במאה השמינית לפני הספירה על ידי סוחרים פיניקים בשל הנמל הטבעי המצוי באזור זה של חופה הצפון מערבי של סיצליה.
שמה הפיניקי של העיר היה 𐤑𐤉𐤑 (ציץ, כלומר הפרי שמתגלה מהפרח), וביוונית נקראה "פאנורמוס" שמשמעה "נמל הכל" בשל הנמל הטבעי שלה, או פלאיראמוס (Παλαιάπολις), כלומר "עיר ישנה".
שמה היווני של העיר נשתמר בשמה הנוכחי.
העיר נכבשה במהלך המלחמה הפונית הראשונה (264–241 לפני הספירה) על ידי הרפובליקה הרומית.
בתקופת השלטון הרומאי הייתה העיר חלק מפרובינציית סירקוזה.
לאחר חלוקת האימפריה הרומית הייתה העיר בשליטת האימפריה הביזנטית.
בשנת 827 נכבשה העיר על ידי המוסלמים והוקמה בה אמירות סיציליה.
בשנת 1026 יצאו הנורמנים במסע צלב נגד האמירות האסלאמית של סיציליה וב-10 בינואר 1072 נכבשה העיר פלרמו (האי כולו נכבש בהדרגה, וכיבושו הסתיים רק ב-1091).
בשנת 1194 הפכה העיר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה והעיר הייתה העיר האהובה על קיסר האימפריה פרידריך השני.
בין השנים 1266–1282 הייתה העיר בשליטת בית אנז'ו.
ב-30 במרץ 1282 בכנסיית סנטו ספיריטו שמחוץ לעיר פלרמו פרץ המרד המוכר כ"ערבית סיציליאנית", שגרם לכך שבית אנז'ו ויתר על סיציליה.
פדרו השלישי, מלך אראגון שהיה בצפון אפריקה ניצל את האירוע על מנת להשתלט על האי שהפך להיות חלק מממלכת אראגון.
ב-1479 הפכה העיר חלק מממלכת ספרד.
בשנת 1734 עברה העיר לשליטת ממלכת נאפולי בה משל בית בורבון ופלרמו איבדה את מעמדה בשל איחוד "שתי הסיציליות".
אצילי העיר לקחו חלק במהפכת 1848 בסיציליה והצליחו לשמור על עצמאות העיר עד 1849.
בשנת 1860 נכבשה סיציליה ב"מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי והפכה חלק מממלכת איטליה המאוחדת בשליטת בית סאבויה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נפגעה העיר קשות במהלך פלישת בעלות הברית לסיציליה בשנת 1943.
בשנת 1947 הפכה העיר למרכז סיציליה שהפכה לאזור אוטונומי, ובאותה עת עלה כוחה של המאפיה בעלת ההשפעה הרבה ביותר בעיר עד היום.
קתדרלת פלרמו (הייתה במקור מסגד ונהפכה לכנסייה בשנת 1135)
כנסיית ג'ובאני הקדוש של הנזירים
כנסיית סן קטאלדו (נבנתה במאה ה-12)
סנטה טרסה אלה קלסה (מקור שמה במילה הערבית חליסה שמשמעה "נבחרת").
הכנסייה נבנתה בין 1686 ל-1706 במקום בו עמד קודם לכן ארמון האמיר.
הכנסייה בנויה בסגנון בארוק סיציליאני.
סנטה מריה דלו ספאזימו נבנתה ב-1506 והפכה מאוחר יותר לבית חולים.
עבור כנסייה זו צייר רפאל את ה"ספאזימו" שלו, המוצג כיום במוסאו דל פראדו שבמדריד.
היום הכנסייה הרוסה ומשמשת לקונצרטים תחת השמיים.
הכנסייה והמנזר של סנט ניקולו טולנטינו - במתחם שבו נמצאת הכנסייה נמצאות חורבות בית הכנסת שנהרס עם גירוש יהדות סיציליה
פאלאצו דיי נורמני נחשב אחד הארמונות הנורמניים היפים ששרדו.
פאלאצו אבאטליס - נבנה בסוף המאה ה-15 בסגנון גותי.
המוזיאון האזורי לארכאולוגיה (The Museo Archeologico Regionale) הוא אחד המוזיאונים לארכאולוגיה הטובים באיטליה.
בין ממצאי המוזיאון אבן פלרמו - שבר אסטלה המכילה חלק מרשימת מלכי מצרים.
תיאטרו מאסימו נבנה בשנת 1897 ומשמש עד ימינו (לאחר שיפוצים בין 1974–2000)
תיאטרו פוליטֵאַמה שנבנה בין 1867 ל-1874 משמש כיום כגלריה לאמנות מודרנית.
נמל התעופה הבינלאומי של פלרמו נמצא 32 ק"מ מערבית לעיר, ומקושר לעיר בקווי אוטובוס וברכבת.
מועדון הכדורגל פלרמו (באיטלקית: Palermo Football Club או Palermo FC) הידוע גם כ"פאלרמו קאלצ'יו" (Palermo Calcio) או פלרמו היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר פלרמו שבסיציליה.
המועדון הוקם במקור בנובמבר 1900, אולם פורק ב-18 באוקטובר 2019, והוקם מחדש באותה עונה.
המועדון נחשב היסטורית לאחד המועדונים הבולטים בדרום איטליה והוותיקים בליגה האיטלקית, והגיע לשיאו בשנות ה-2000 אז סיים שלוש פעמים ברצף במקום החמישי בסרייה א' והגיע לשמינית גמר גביע אופ"א ב-2005/2006. כמו כן למועדון 3 סגנויות גביע הקופה איטליה, ו-5 אליפויות הסרייה ב'.
על תאריך הקמת קבוצת הכדורגל הראשונה של פלרמו קיימת מחלוקת מסוימת: ישנם רשויות אשר מחשיבות את תחילת שנת 1898 כתאריך הרשמי של הקמת מועדון בגלל מכתבים שציינו בהם את המועדון והיו מיועדים לג'וזף וויטווקר - קונסול אנגלי ששהה בפלרמו וככל הנראה היה יו"ר המועדון הראשון.
בכל אופן - התאריך הרשמי של הקמת המועדון המופיע בכלל הצהרות המועדון וההתאחדות הוא ב-1 בנובמבר 1900 כ"Anglo Palermitan Athletic and Football Club" (המועדון האנגלו-פלרמיאן לאתלטיקה וכדורגל).
המועדון ככל הנראה הוקם על ידי איגנזיו מאחו פגאנו, עמית לעבודה יליד פלרמו שגילה את הכדורגל בעת לימודיו כסטודנט בלונדון, אנגליה - שנחשבת למולדת הכדורגל המודרני.
הסגל הראשוני הורכב מ3 אנגלים ותשעה ילידי פלרמו, כאשר וויטווקר היה נשיא הכבוד של המועדון, ואדוארד דה גארטסון היה הנשיא בפועל, וצבעי הקבוצה המקורית היה אדום וכחול.
המשחק המתועד הראשון של המועדון נערך ב-30 בדצמבר 1900 והקבוצה הובסה 0–5 נגד קבוצת חובבים אנגלית.
המשחק הרשמי הראשון נערך ב-18 באפריל 1901 נגד מסינה בניצחונה של הקבוצה 2–3.
בשנת 1907 שם הקבוצה שונה ל"Palermo Foot-Ball Club" וצבעי הקבוצה שונו לצבעיו הנוכחיים, ורוד-שחור.
בשנות ה-20 התחרתה הקבוצה בעיקר ב Campionato Lega Sud - ליגת הכדורגל של דרום איטליה, והגיעה לחצי הגמר ב-1924. המועדון התפרק ב-1927 לאחר בעיות כלכליות קשות, והוקם שנה מאוחר יותר לאחר איחוד עם מועדון "Vigor Palermo", בשם "Palermo FootBall Club".
לאחר מכן שיחקה הקבוצה בליגות חצי-מקצועיות עד עונת 1929, כאשר עלתה לליגה האיטלקית השלישית, ועונה לאחר מכן עלתה לסרייה ב'.
בשנת 1932 הקבוצה עלתה בפעם הראשונה לסרייה א', והחלה לארח את משחקיה באצטדיון "Stadio Littorio" מאז, שהוא למעשה אצטדיונה הנוכחי שכיום נקרא אצטדיון רנצו ברברה.
בעונת 1932/1933 הראשונה בליגה הבכירה סיים המועדון במקום ה-13 בליגה.
המועדון שיחקה בסרייה א' עד סוף עונת 1935/1936 אז ירד מהמקום ה-15 בליגה, וקיים לראשונה דרבי מקומי נגד קטניה הסיציליאנית, דרבי שנקרא מאז "דרבי די-סיציליה".ב-1936 הוכרחה פלרמו על ידי המשטר הפשיסטי באיטליה לשנות את צבע המדים לצהוב-אדום, בהתאם לצבעי הרשות המקומית.
בשנת 1939 היא נפסלה על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה בשל בעיות כלכליות.
הקבוצה שהוקמה מחדש, חזרה לסרייה א' בשנת 1948 לאחר שעלתה מהמקום הראשון בסרייה ב'.
סגל הקבוצה הורכב מאחד הכוכבים המפורסמים בהיסטורית הקבוצה הצ'כוסלובקי קשטמיר ויצ'פאלק שנרכש מיובנטוס, ביחד עם קונטי, כרמלו די בלה ופבאסי.
המועדון שיחק בסרייה א' עד לעונת 1953/1954 אז ירד חזרה לסרייה ב'.
ב-1970 רכש את המועדון רנצו ברברה.
בשנות ה-70 הקבוצה שיחקה בשני גמרי גביע איטליה נגד קבוצות בולוניה ויובנטוס, אך הפסידה בשניהם ונותרה הסגנית.
בליגה, מ-1973 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה עד 1984/1985, כאשר היא הדרדרה וירדה עד לליגה השלישית.
בקיץ 1986 הקבוצה שוב פורקה בגלל בעיות כלכליות.
בסתיו 1987, לאחר שנה בלי קבוצת כדורגל בפלרמו, הקבוצה הוקמה בפעם השלישית עם השם: "Unione Sportiva Palermo", והחלה לשחק בליגה הרביעית.
החזרה לליגה השנייה התרחשה בשנת 1991, אך עונה לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגה השלישית.
בעונת 1993 הקבוצה שוב עלתה לליגה השנייה ל-4 שנים, לאחריהן ירדה שוב לליגה השלישית.
ב-1997 הקבוצה הייתה אמורה לרדת לליגה הרביעית, אך היא ניצלה בשל התפרקות כלכלית של קבוצה אחרת.
פלרמו, שנקנתה על ידי בעלי רומא, פרנקו סנסי, עלתה לליגה האיטלקית השנייה, הסרייה ב', ב-2001. לאחר עונה שקטה בליגה השנייה הקבוצה נמכרה לבעלים חדשים בקיץ 2002, והיא הגיעה למקום החמישי בעונה זו, כאשר פספסה את העלייה רק במחזור האחרון, נגד לצ'ה.
פלרמו זכתה באליפות הליגה השנייה ב- בהפרש שערים מעל קליארי.
עונת הייתה העונה הראשונה של הקבוצה המחודשת בסרייה א', ליגת העל האיטלקית, והראשונה של הקבוצה בכלל מאז 1973.
ב-4 בספטמבר 2004, במהלך משחק מוקדמות מונדיאל 2006 בין איטליה לנורווגיה, שהתקיים בפלרמו, חלוץ פלרמו, לוקה טוני, מלך השערים של הליגה השנייה בעונת 2003/2004 עם 30 כיבושים, כבש את שער הניצחון.
זה היה השער הראשון של שחקן פלרמו בנבחרת איטליה.
פלרמו סיימה את עונת במקום השישי המפתיע, ועלתה לשחק בגביע אופ"א בעונת , בפעם הראשונה בתולדותיה.
בשלב הבתים של גביע אופ"א, הקבוצה סיימה בראשות הבית לאחר שני ניצחונות על מכבי פתח תקווה הישראלית (2-1 באצטדיון רמת גן) וברונדבי הדנית ושתי תוצאות תיקו נגד אספניול הספרדית ולוקומוטיב מוסקבה הרוסית.
בשלב 32 האחרונות של הגביע פלרמו ניצחה את קבוצת סלביה פראג ובשלב שמינית גמר גביע אופ"א הפסידה לקבוצת שאלקה 04.
בעונת פגשה פלרמו את קבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית, ניצחה אותה 0–4 בסיכום 2 המשחקים ועלתה לשלב הבתים של גביע אופ"א.
בעונת הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א בפנדלים לקבוצת מלאדה בולסלאב.
בעונת הקבוצה הגיעה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
במאי 2011 העפילה לגמר הגביע האיטלקי, והפסידה במשחק הגמר לאינטר מילאנו 3-1.
בסיום עונת 2012/2013 ירדה הקבוצה לליגה השנייה באיטליה אחרי 9 עונות ברציפות בליגה הראשונה באיטליה.
עונה אחת בלבד לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגה הראשונה, לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה השנייה.
ב-24 ביוני 2019 סורבה בקשתה של פלרמו להיכלל בסרייה ב' מפאת קשיים כלכליים.
ב-12 ביולי 2019 הקבוצה הוצאה מהסרייה ב' ולא נכללה ברשימת הקבוצות לעונה הבאה.
יותר מאוחר ביולי, לאחר התעניינות של 6 קבוצות רכישה, המועדון הוקם מחדש על ידי חברת "Hera Hora S.r.l." בראשות דאריו מירי, וזאת על מנת שיוכל להשתתף בעונת 2019/2020 ולהתחיל את דרכו בסרייה D מיידית.
ב-18 באוקטובר 2019, מועדון המקור הגיע לפשיטת רגל ופורק רשמית עקב חובות וחדלות פרעון, והמועדון החדש שהוקם עוד לפני כן לקח את הזכויות על המועדון ששיחק בסרייה די בשם: "אס.
כבר בעונתה הראשונה בסרייה די, סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה לסרייה סי.
ב-16 ביוני 2020 המועדון שינה את שמו לשם: "מועדון הכדורגל פלרמו" (Palermo Football Club).
בסיום עונת 2021/2022 שבה הקבוצה לשחק בסרייה ב'.
פלרמו משחקת באצטדיון רנצו ברברה שנמצא בעיר פלרמו, החל כבר מפתיחתו ב-1932, בתקופת השלטון הפשיסטי באיטליה, ושמו היה "סטאדיו ליטוריו" משחק הבכורה שהתקיים ב-24 בינואר 1932 נגמר בניצחון 1–5 של פלרמו על אטאלנטה.
בשנת 1936 שונה שם האצטדיון ל"סטאדיו מישל מארון" - על שם גיבור פשיסטי שנהרג במלחמת האזרחים בספרד.
לאחר מלחמת העולם השנייה שונה שם האצטדיון ל"סטאדיו לה פבוריטה" על שם שכונת "Favorita" שם האצטדיון נמצא.
ושופץ עוד פעם ב-1989. ב-2002 שונה שם האצטדיון שוב לשמו הנוכחי "אצטדיון רנצו ברברה" על שם היו"ר המיתולוגי של המועדון רנצו ברברה בשנות ה-70.
אוהדים פלרמו ברובם מגיעים מהעיר פלרמו, אולם הקבוצה פופולרית ביותר באזור מערב סיציליה, ובקרב מהגרים סיציליאנים שהיגרו לצפון איטליה, מה שגורם לכך שלפלרמו יש ממוצע קהל חוץ גבוהה מאוד ביחס לליגה האיטלקית.
למועדון שלוחות אוהדים בעיר סולינגן הגרמנית שם הקימו מהגרים סיציליאנים בשנת 2007 קבוצה בשם "FC Rosaneri" על שם הכינוי של פלרמו, שמשחקת בליגות הנמוכות בגרמניה.
נפוץ בקרב אוהדי הקבוצה להציג את דגל סיציליה במשחקים.
היריבה הכי גדולה של פלרמו זו קבוצת הכדורגל של קטניה, והמפגשים בין הקבוצות נקראים "Derby di Sicilia" ("הדרבי הסיציליאני"), אולם קיימת עוד קבוצה סיציליאנית, מסינה, ששיחקה בסרייה א' לפרקים ביחד עם קטניה ופלרמו, אבל היריבות איתה היא בעוצמות נמוכות הרבה יותר מהיריבות בין קטניה לפלרמו.
בעונת 2006/2007 התקיים דרבי סיציליאני בין פלרמו לקטניה, אצל האצטדיון בקטניה, והשוטר פיליפו רצ'יטי נהרג במהומות בין אוהדי קטניה לבין המשטרה, מה שגרם לנציב המשטרה האיטלקית לוקה פנקאלי להשעות את כל ליגות הכדורגל באיטליה לשבועות מספר.
לפי סקר מקיף שנעשה ב-2008, לקבוצה 1.47 מיליון אוהדים ברחבי איטליה, והוא אחד מעשרת המועדונים האהודים ביותר באיטליה.
בעונת 2011/2012 נבחרו אוהדי פלרמו לזכות בגביע ההגינות של הסרייה א' ה- "Gaetano Scirea".
בתחילת דרכו של המועדון המדים היו בצבע כחול-אדום חצי-חצי.
מ-1907 ועד היום המועדון משחק עם מדים בצבעים ורוד ושחור, ומכונה "הרוזנרו" (הוורודים-שחורים).
סמל המועדון לאורך השנים היה בצבעי המועדון ועם תמונת נשר בשילובים שונים, מה שנתן למועדון את הכינוי "לה-אקילה" ("הנשרים").
הסמל האחרון שעוצב בשנת 2019 לאחר הקמת המועדון מחדש בסרייה די, עוצב כראש של נשר, עם 3 פסים שמייצגים את שיאפת המועדון לחזור ולעלות בתוך 3 שנים חזרה לפסגת הכדורגל האיטלקי - הסרייה א'.
הניצחון הגדול ביותר וגם הניצחון הגדול ביותר במשחק בית: 8-0 (נגד פרו פאטריה קאלצ'יו, 5 בנובמבר 1950)
הניצחון הגדול ביותר במשחק חוץ: 7-1 (נגד לצ'ה, 23 באוקטובר 1994)
ההפסד הגדול ביותר בכל הזמנים: 9-0 (נגד מילאן, 18 בפברואר 1951)
ההפסד הגדול ביותר במשחק בית: 7-0 (נגד אודינזה, 27 בפברואר 2011)
מספר הנקודות הגבוהה ביותר בסרייה א' לעונה: 65 נקודות (עונת 2009/2010 - מקום חמישי)
רצף הניצחונות הגדול ביותר בסרייה א': 5 ניצחונות (עונת 2006/2007)
מלך השערים בכל הזמנים לכל המסגרות: פבריציו מיקולי - 81 שערים (2003–2013)
מלך השערים בכל הזמנים: פבריציו מיקולי - 74 שערים (2003–2013)
מלך השערים בכל הזמנים בסרייה א': פבריציו מיקולי - 74 שערים (2003–2013)
מלך השערים בקופה איטליה בכל הזמנים: מאסימו דה סטפאניס - 7 שערים (1979–1984)
מלך ההופעות בכל הזמנים: רוברטו ביפי - 349 הופעות
מלך ההופעות בסרייה א': פבריציו מיקולי - 165 הופעות
פֵּלַרְגּוֹנְיוּם (שם מדעי: Pelargonium) הוא סוג של צמח ממשפחת הגרניים ונמנה עם צמחי הגינה והבית הנפוצים ביותר באזורנו.
השם "גרניום" משמש לעיתים באופן שגוי לתיאור צמחים מהסוג פלרגוניום (Pelargonium) ממשפחת הגרניים.
למרות שהם שייכים לאותה משפחה, גרניון ופלרגוניום הם שני סוגים נפרדים.
במיוחד בארצות הברית, המונח "גרניום" משמש לעיתים קרובות לתיאור פלרגוניום בגינון ובמסחר, למרות שהשם הבוטני הנכון הוא פלרגוניום.
השימוש השגוי נמשך בשל המסורת והפופולריות של הצמחים הללו בגינות.
השם "Geranium" נגזר מהמילה היוונית "γέρανος" (geranos), שפירושה "עגור".
זה מתייחס לצורת הפרי של הצמח, המזכירה מקור של עגור.
לעומת זאת, הסוג "Pelargonium" (פלרגון) נגזר מהמילה היוונית "πελαργός" (pelargos), שפירושה "חסידה".
לפרח הפלרגוניום יש חמישה עלי כותרת, והוא פורח בכל ימות השנה בשלל צבעים: לבן, ורוד, סגול, אדום וארגמן.
יש גם זנים שפרחיהם דו גוניים.
בפרי הפלרגוניום יש חמישה זרעים.
מבין החרקים שניזונים מהצמח אפשר לציין את זחלי הפרפר כחליל הפלרגון או כחליל הפלרגוניום (שם מדעי: Cacyreus marshalli).
עלי פלרגוניום מכילים שמנים אתריים המדיפים ריח חריף.
נהוג להוסיף אותם כחומר ריח במוצרים רבים.
בתעשיית המזון משתמשים בשמנים אלו בייצור משקאות, ממתקים ודברי מאפה.
פלשבק או פלאשבק (מאנגלית: Flashback) או לפי האקדמיה ללשון: הֶבְזֵק לֶעָבָר הוא מושג בנרטולוגיה (חקר הדרך בה בנויים ומסופרים סיפורים) המשמש במיוחד בתסריטאות והמתאר אירוע בעלילה הקודם לאירוע שאליו הגיעה העלילה בסצנה הקודמת, המראה את ה"עבר" שקדם לאותה הסצנה.
הפלשבק קרוי גם אָנָלֶפְּסִיס (Analepsis, בעברית: מַעְתָּק לֶעָבָר), והיפוכו הוא פלשפורווד או פְּרוֹלֶפְּסִיס (Prolepsis; מַעְתָּק לֶעָתִיד או הַטְרָמָה) המראה את ה"עתיד" הרחוק יותר של הזמן בו מתרחשת העלילה, מתוך כוונה לשוב לרצף הזמן לאחר סיום הסצנה.
בקולנוע ובטלוויזיה, סצנות פלשבק אורכות בדרך כלל שניות ספורות או דקות אחדות.
רבים הספרים המשתמשים בטכניקת הפלשבק.
דוגמה לכך היא ספרו של תורנטון ויילדר "הגשר של סן לואיס ריי" הפותח בתיאור התמוטטות של גשר, וחוזר בזמן אל מעשיהם של הקורבנות לאסון, ותיאור הפעולות שהביאו אותם אל הגשר ביום ובשעה בה התמוטט.
טכניקות כתיבה אלו, כשהן מיושמות בקולנוע מאפשרות מתן מידע על עתידן ועברן של הדמויות, דבר שהוא הכרחי בתסריט, שבו המידע שאנו מקבלים הוא רק המידע המופיע על המסך.
כך, למשל, כאשר מופיעה בסרט דמות השתיין הזקן בבר, סצנת פלשבק תאפשר לגלות כי השתיין הזקן היה פעם מיליונר שאיבד את רכושו.
אפשרות אחרת, "שתילת" המידע בדיאלוג עלולה לגרום לדיאלוג להיראות מלאכותי וארכני שלא לצורך.