tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת דרכו מותג כ"שבועון הבין-לאומי עבור הדפסת ומכירת ספרים", כיום השבועון מתמקד בעיקר בביקורות ספרים.
השבועון נוסד על ידי הביבליוגרף פרדריק לייפולדט בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, ובמהלך שנותיו הראשונות שינה לייפולדט את שם השבועון מספר פעמים עד שקבע בסוף את השם "פבלישרס ויקלי".
השבועון, שהיה מיועד עבור מוכרי ספרים, היה מציע אוסף ספרים שהוצאו לאור לאחרונה בנוסף למידע לגביהם.
המידע נאסף מהוצאות לאור וממקורות שונים שאסף לייפולדט.
עד 1876, 90% מכלל מוכרי הספרים בארצות הברית צרכו את השבועון בקביעות.
בשנת 1878, מכר לייפולדט את פבלישרס ויקלי לחברו ריצ'רד רוג'רס באוקר, על מנת לפנות זמן לעיסוקיו הביבליוגרפיים.
אוגוסטה גאריג לייפולדט, אשתו של פרדריק לייפולדט, המשיכה לעבוד בשבועון למשך 30 שנה נוספות.
בסופו של דבר השבועון התרחב והחל להדפיס גם כתבות ומאמרים.
בשנת 1912, החלו פבלישרס ויקלי לפרסם רשימות רבי מכר אותם קבעו העורכים, בדומה לרשימת רבי המכר ב"בוקמן".
תחילה הייתה רשימת רבי מכר אחת, אך ב-1917 כאשר גדל עניין קהל הקוראים בספרי עיון, החל השבועון לפרסם רשימה אחת לספרות ואחת לעיון.
למשך מרבית המאה ה-20, פבלישרס ויקלי נוהל על ידי פרדריק גרשום מלכר (1879–1963), שהיה העורך והעורך-שותף של פבלישרס ויקלי ויו"ר ההוצאה לאור של השבועון, ר.ר.
במהלך עבודתו בפבלישרס ויקלי, החל מלכר ליצור טור קבוע בשבועון, ומספר גליונות המוקדשים אך ורק לספרי ילדים.
בשנת 1919, הוא חבר לפרנקלין ק.
מת'יוס, ספרן בתנועת הצופים האמריקאי, ולאן קרול מור, ספרנית בספרייה הציבורית של ניו יורק, בכדי ליצור את "שבוע ספרי הילדים".
כאשר באוקר נפטר בשנת 1933, מלכר הפך לנשיא החברה; הוא התפטר בשנת 1959 על מנת להתמנות ליו"ר הדירקטוריון.
בשנת 1943, החל פבלישרס ויקלי להעניק את פרס קארי-תומאס עבור יצירתיות בתחום ההוצאה לאור, על שמם של מת'יו קארי וישעיה תומאס.
למשך זמן רב, פבלישרס ויקלי היו בבעלות המוציא לאור ר.ר.
כאשר ריד פבלישינג רכשה את באוקר מידי זירוקס בשנת 1985, היא העבירה את ניהול פבלישרס ויקלי ל "קאהנרס הוצאה לאור", חברת הוצאה לאור שנוסדה על ידי נורמן קאהנרס, אותה רכשה ריד פאבלישינג בשנת 1977.
המיזוג של ריד עם חברת אלסוויר ההולנדית בשנת 1993 הוביל לקיצוצים רבים בקאהנרס על רקע המהומה שנוצרה על ידי המיזוג.
נורה רולינסון, עורכת במגזינים אחרים תחת ריד פבלישינג, התמנתה לעורכת הראשית של פבלישרס ויקלי בשנת 1992, תפקיד בו כיהנה עד שנת 2005.
בשנת 2005, עבר המגזין לניהולה של עורכת ראשית חדשה, מבקרת הספרים הוותיקה שרה נלסון, הידועה על טורים שכתבה בניו יורק פוסט ובניו יורק אובזרוור.
נלסון החלה לחדש את השבועון בהוספת כתבות שונות ושינוי העיצוב הגרפי, עבודה שהופקדה בידי המעצב הגרפי ז'אן-קלוד סוארס.
המעבר ללוגו מופשט של ראשי תיבות שינה למעשה את שם המגזין ל-"PW", השם ששימש כבר זמן רב ככינוי לשבועון בתעשיית הספרים.
היא גם הציגה את פרסי קוויל, 19 קטגוריות לספרים עם מועמדים שנבחרו על ידי ועדה של 6,000 ספרנים ומוכרי ספרים.
הזוכים עצמם נבחרו על ידי קהל הקוראים, שיכול היה להצביע בחנויות בורדרס או באינטרנט באתר הפרס.
ריד פבלישינג ביטלה את פרסי קוויל בשנת 2008.
השנים בהן כיהנה נלסון התאפיינו כסערה בתוך התעשייה, כמו גם כמגמה מתמשכת של המעטת כתיבה רצינית עבור כתיבה בסגנון תרבות הפופ.
פבלישרס ויקלי נהנו ממונופול כמעט מוחלט בעשורים האחרונים, אך כעת ישנם מתחרים רבים, ממגזינים שונים ועד אתרי אינטרנט.
בשנת 2008, כשההכנסות מפרסום החלו לרדת, חיפשה ריד פבלישינג כיוון חדש.
בינואר 2009, שרה נלסון פוטרה יחד עם העורכת הראשית דייזי מרילס, שעבדה בשבועון במשך 40 שנה.
בריאן קני, שעבד בעורך של מגזינים אחרים תחת ריד, נכנס לתפקידו כמנהל עריכה.
סלוויק ג'וניור, מוציא לאור לשעבר בפבלישרס ויקלי, רכש את השבועון מחברת ריד פבלישינג.
פבלישרס ויקלי מתחזקת ארכיון מקוון של ביקורות ספרים החל מינואר 1991 ועד היום.
המאמרים המוקדמים ביותר שנשתמרו בארכיון המקוון מתוארכים לגיליון מנובמבר 1995. ב-10 במאי 2010 חשף השבועון אתר אינטרנט מחודש.
הנושאים בהם עוסקים בשבועון הן בעיקרן: הוצאה לאור, מכירת ספרים, שיווק, מרצ'נדייזינג וחדשות סחר על חברות ספרים, בנוסף על טורים קבועים וראיונות עם סופרים, בעלי זכויות יוצרים ומוציאים לאור.
השבועון משווק לכל המעורבים בכתיבה, הפקה, שיווק ומכירה של סיפורים בכל פורמט, בין בכתב בין באלקטרוני.
המגזין מדפיס ארבעה גיליונות מיוחדים בשנה בהן יש מספר רב של דפים: הכרזות האביב למבוגרים, הכרזות הסתיו למבוגרים, הכרזות האביב לילדים והכרזות הסתיו לילדים.
מדור ביקורות הספרים של פבלישרס ויקלי נוסף בתחילת שנות ה-40 וחשיבותו גדלה במהלך המאה ה-20 ועד ימינו.
כיום המדור מדפיס 9,000 ביקורות על ספרים חדשים טרם יציאתם לאור מדי שנה, במגוון רחב של ז'אנרים, ספרי שמע וספרים אלקטרוניים.
בארכיון הדיגיטלי באתר האינטרנט נשמרו כ-200,000 ביקורות.
ביקורות על ספרים נכתבות בשבועון בין חודשיים לארבעה חודשים טרם יציאתם.
ועד 2014, כאשר פבלישרס ויקלי השיקו אתר אינטרנט לספרים בהוצאה עצמית, על ספרים שראו אור לא נכתבו ביקורות כלל.
הביקורות בשבועון הן אנונימיות וקצרות למדי, אך לא נדיר שחצי מהשבועון הוא ביקורות ספרים.
המבקרים הם לרוב סופרים או מומחים לספרות הנבחרים על ידי אוסף מעורכי השבועון.
ג'נביב סטוטפורד, שעבדה כעורכת טורי ביקורות הספרים העיוניים, הצטרפה לצוות פבלישרס ויקלי בשנת 1975. במהלך 23 השנים בהן עבדה סטוטפורד עם פבלישרס ויקלי, גדלה כמות ביקורות הספרים מממוצע של 3,800 כותרים בשנה בשנות ה-70 ליותר מ-6,500 כותרים בשנת 1997. היא פרשה מעבודתה בשנת 1998.
פבלישרס ויקלי מפיצים את הביקורות שלהם למגוון חנויות ספרים אינטרנטיות כגון אמזון, Apple Books, פאוול'ס ספרים, Books-a-Million ואתרים נוספים.
פבלו קוניאט קמפוס (בספרדית: Pablo Cuñat Campos; נולד ב-28 באפריל 2002 בוולנסיה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לבאנטה מהלה ליגה.
קוניאט גדל במחלקות הנוער של לבאנטה וברצלונה.
בשנת 2020 חזר ללבאנטה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-3 בדצמבר 2021 חידש את חוזהו במועדון עד לשנת 2024. ב-7 באוגוסט 2023 הושאל לאמורבייטה מהליגה הספרדית השנייה, וערך 36 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
בתום עונת נשר המועדון לפרימרה דיוויסיון RFEF, וב-9 ביולי 2024 הושאל לקרטחנה מהליגה הספרדית השנייה, במדיה ערך 35 הופעות ליגה.
קוניאט נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, וערך הופעה אחת בטורניר, בתיקו 1-1 נגד נבחרת איטליה עד גיל 21 במסגרת שלב הבתים.
פבלו פליפה פריירה דה ז'סוס (בפורטוגזית: Pablo Felipe Pereira de Jesus; נולד ב-2 בינואר 2004), הידוע בשני שמותיו הפרטיים פבלו פליפה או בפשטות פבלו, הוא כדורגלן ברזילאי יליד פורטוגל המשחק כחלוץ בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
פבלו נולד בשנת 2004 בבראגה, פורטוגל, כשאביו כדורגלן העבר הברזילאי פנה , היה מושאל מפורטו לבראגה.
לאחר תקופה קצרה בברזיל במחלקת הנוער של פלומיננסה, בשנת 2019 הצטרף פבלו למחלקת הנוער של פמליקאו.
ביולי 2021, חתם פבלו על חוזה מקצועני ראשון לשלוש שנים בפמליקאו.
ב-1 באוגוסט 2021 ערך פבלו הופעת בכורה בקבוצה הבוגרת של פמליקאו בניצחון 1–0 על אשטוריל במסגרת גביע הליגה.
שבוע לאחר מכן ב-8 באוגוסט, ערך הופעת בכורה בליגת העל הפורטוגלית בהפסד 0–2 לפאסוש דה פריירה.
ואת עונת הבכורה שלו במועדון הוא סיים ללא שערים ב-7 הופעות בכל המסגרות.
ב-15 בספטמבר 2022, האריך פבלו את חוזהו בקבוצה בשלוש שנים נוסופות עד יוני 2027. ב-22 באפריל 2023 כבש פבלו שער בכורה בפמליקאו כשהבקיע את שער הניצחון בדקה ה-98 בניצחון 3–2 על מאריטימו במסגרת הליגה.
ואת עונתו השנייה במועדון עונת 2022/2023 הוא סיים עם 2 שערים ב-21 הופעות בכל המסגרות.
ב-12 בינואר 2024, הושאל פבלו לפאסוש דה פריירה מהליגה הפורטוגלית השנייה עד לסיום העונה, הוא כבש שער אחד ב-15 הופעות בחצי העונה שלו בליגה השנייה.
ב-2 בספטמבר 2024, הושאל פבלו לז'יל ויסנטה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-19 באוקטובר ערך הופעת בכורה בז'יל ויסנטה בניצחון 2–0 על בלננסש במסגרת הגביע הפורטוגלי.
ב-2 בנובמבר ערך הופעת בכורה בליגה בהפסד 1–2 לבואבישטה.
ב-19 בינואר 2025 כבש פבלו שער בכורה במדי ז'יל ויסנטה בניצחון 3–1 על פורטו.
ב-1 באפריל 2025, כבש פבלו שלושער תוך עשר דקות בניצחון 3–1 על בואבישטה.
ואת העונה סיים עם 5 שערים ב-20 הופעות בליגה.
ב-23 ביוני 2025 חתם פבלו על חוזה קבוע ל-4 שנים בז'יל ויסנטה.
פבלו פתח את עונת 2025/2026 בצורה טובה כבש 10 שערים ב-13 הופעות בליגה עד ינואר והחל לגרור התעניינות מצד קבוצות באירופה.
ב-2 בינואר 2026 חתם פבלו על חוזה ל-4 וחצי שנים בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-6 בינואר ערך פבלו הופעת בכורה בווסטהאם כשנכנס כמחליף בהפסד של וסטהאם 1–2 לנוטינגהאם פורסט, במסגרת הליגה.
פַּבלוֹפֶּטרִי או פַּאוּלוֹפֶּטרִי היא עיר שקועה עתיקה השוכנת מול חופי דרום חבל לאקוניה שביוון, בסמוך לאי אלפוניסוס.
העיר מתוארכת ללפני כ-5,000 שנה, מה שהופך אותה לעיר המתוכננת השקועה העתיקה ביותר שידועה.
שרידי העיר מצויים בעומק רדוד של כארבעה מטרים מתחת לפני הים, וכוללים רשת רחובות, מבני מגורים, חצרות וקברים.
העדויות הארכאולוגיות שנמצאו בפבלופטרי מצביעות על ייסוד העיר סביב השנים 3,500–3,000 לפנה"ס.
ממצאים נוספים מעידים על המשך היישוב והבניה בעיר גם בתקופה המיקנית.
להערכת החוקרים, העיר שקעה וננטשה בשל שילוב של עליית פני הים ורעידות אדמה באזור.
העיר זוהתה לראשונה בשנת 1904 בידי הגאולוג פולקיון נגריס, אך חשיבות תגליתו לא זכתה להכרה נרחבת באותה תקופה.
היא התגלתה מחדש בידי דוקטור ניקולס פלמינג ב-1967, ונחקרה בעקבות הגילוי בידי צוות מאוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 2009 החלה אוניברסיטת נוטינגהאם, בשיתוף עם משרד התרבות והתיירות היווני ו, בפרויקט לחקר ומיפוי העיר, בעקבותיו הפכה פבלופטרי לעיר התת-ימית הראשונה שמופתה בתלת-ממד באמצעות סונאר.
לאתר נשקפות סכנות בשל זרמים ימיים ופעילות אנושית כגון צלילה ודיג.
על מנת להגן על האתר ולהעלות את המודעות אליו ואל הצורך לשמרו, הוא נוסף בשנת 2016 לרשימת אתרים מוגנים מטעם ארגון .
האתר מוגן גם מתוקף האמנה לשמירה על המורשת התרבותית התת-ימית, המגנה על כל שריד אנושי השקוע מתחת למים למעלה מ-100 שנה.
פג'ר היא התפילה הראשונה ביום מבין חמש התפילות של המוסלמים אשר יחדיו מרכיבות את הצלאה, אחד מחמשת עמודי האסלאם.
תפילת הפג'ר מוזכרת בשמה בקוראן ב-סורא 24 (סורת א-נור) פסוק 58. לפי חלק מהדעות חשיבותה עולה על חשיבות חייהם.
חשיבות זאת מוסברת על ידי דרשה המופיעה בחדית' בכך שתפילה זאת חשובה לאללה כל-כך מכיוון ששאר בני האדם ישנים כאשר היא ניתנת.
תפיסה זאת הפכה את תפילת הפג'ר לתפילה החשובה וההכרחית ביותר לתפילות קבוצתיות של מוסלמים במסגדים.
זמן התפילה המקובל על כולם (סונים ושיעים) הוא בין דמדומי בוקר לזריחה (לפחות שעה עד שעה וחצי לפני הזריחה).
כלומר מהרגע שבו ניתן להבחין בקו האור באופק בצורה ברורה ועד הרגע שבו צלמית השמש נראית בצורה מלאה וברורה.
חשיבותה של התפילה בזמן הזריחה ניתן להבין מהציטוט הבא: "הוא שמתפלל פג'ר בקבוצה, ההיה כמתפלל כל הלילה"
נהוג שבזמן המועט שבין תפילת הפג'ר לבין זריחה מלאה יושבים במקום התפילה ומשתמשים בזמן בצורה איכותית: הכנסת אורחים, זמן עם המשפחה או לימודי קודש.
במקרה ולא ניתן לבצע את אחד משלושת אלה נהוג לא לדבר כלל.
יש לציין כי אין איסור על שינה לאחר תפילת פג'ר ולפני תחילת היום ואף מצוין במספר מקומות שהשינה אפילו יכולה להועיל להמשך תפקוד תקין במהלך יום העבודה.
מצוינים מספר מקרים של סוחרים מוסלמים שנהגו להתחיל את יומם מוקדם יותר בגלל קומם לתפילת הפג'ר ועקב כך הם התעשרו הרבה מעבר לעמיתיהם שלא קמו לתפילה זאת.
הקריאה לתפילת פג'ר מסמלת בחודש הרמדאן את תחילת הצום.
אחרי תפילה זאת באה תפילת הט'הר - תפילת הצהריים.
פג הוא תינוק שנולד בלידה מוקדמת, טרם השבוע ה-37 של ההיריון.
אף על פי שידועים מספר גורמים היכולים להביא להולדת פג , לא ידועים הגורמים לכמעט חצי מלידות הפגים.
בעקבות ההתקדמות הגדולה בהבנת הבעיות בפג כמו פיתוח טכנולוגי, שיעור תמותת הפגים ירד משמעותית.
במחקר שפורסם ב-2023 נמצא כי שיעור הפגים הנולדים לא השתנה מהותית בין השנים 2010-2020 ועומד על ממוצע עולמי של כ-9.9% מהלידות (בשנת 2020).
בישראל מסתיימים כשבעה אחוזים מההריונות בלידת פג.
חלק מגורמי הסיכון ללידת פגים:
אם בעלת היסטוריה של לידות פגים, או של הריונות שהסתיימו בהפלה.
הריונות מרובי עוברים (תאומים, שלישייה, וכדומה) נמצאים בסכנה גבוהה יותר ללידת פגים.
חלק מההריונות המוגדרים היריון בסיכון גבוה.
בעיות ואנומליות ברחם ובצוואר הרחם.
שימוש כרוני באלכוהול, סמים ותרופות מסוימות.
נשים מתחת לגיל 18 או מעל גיל 35.
לאחר הלידה מובא הפג למחלקה מיוחדת בבית החולים, מחלקת פגים, שבה מקבלים הפגים טיפול הייחודי למצבם.
במחלקה נשמרים חלק מהתינוקות באינקובטורים, מעין עריסה סגורה שתפקידה הוא לדמות ככל שניתן את סביבת ההתפתחות הטבעית של התינוק בבטן אמו, ובכך לתרום לגדילתו ולחיזוקו.
באינקובטור ניתן לקבוע את הטמפרטורה, וכן הוא מהווה סביבה היגיינית ונקייה מחיידקים, למניעת זיהומים.
במקרים מסוימים מסופק לתינוק באינקובטור גם חמצן, אם התינוק אינו מסוגל לנשום בעצמו.
ישנן שתי דרכי טיפול עיקריות בלידה מוקדמת: השהייה של הלידה עד כמה שניתן, או היערכות ללידת התינוק לפני הזמן, כפג.
משתמשים בשתי הטקטיקות גם יחד.
בדרך כלל מנסים הרופאים לעכב את הלידה ככל שניתן, להיערך ללידת הפג ולדאוג שסיכויי הישרדותו יהיו גבוהים.
עיכוב הלידה המוקדמת הוא האפשרות המועדפת.
כך נותנים לעובר את מרב הזמן 'להתכונן', ולמערכות גופו להתפתח בטרם יציאתו לעולם.
ישנן מספר שיטות שבהן משתמשים כדי לעכב את הלידה: האחת היא מנוחה מוחלטת של האם, בלי לצאת מהמיטה ובלי לזוז (שמירת היריון).
שכיבה על הצד, במצב אופקי מפחיתה את הלחץ על צוואר הרחם.
כשיורד הלחץ על הרחם יש פחות התכווצויות רחם.
תזונה מתאימה ובעיקר הוספת מים חשובה מאוד; התייבשות גורמת להתכווצויות ברחם.
בנוסף, ישנן מספר תרופות נגד התכווצויות הרחם (לדוגמה: מגנזיום).
לא תמיד ניתן לעכב לידה מוקדמת.
במקרים שבהם הלידה מתבצעת מוקדם מאוד, עלול לקרות מצב שבו מערכת הנשימה או מערכת העיכול של התינוק עדיין לא התפתחו; במקרים כאלה מקבל התינוק באינקובטור אספקת חמצן ומזון לתוך הווריד, בהתאם לצרכיו.
גיל הלידה המוקדם ביותר שבו יכול הוולד לשרוד תלוי בגבול יכולת הקיום, ממתי העובר אינו זקוק להיות ברחם אימו כדי לשרוד.
בדרך כלל מתייחסים במחלקת הטיפול בפגים לתינוק שנולד בשבוע ה-24 לפחות, במשקל 400-500 גרמים, כבעל יכולת לשרוד.
מתחת לזה סיכויי ההישרדות הם קטנים.
עם זאת ב-23 במרץ 2022 נולדו בשבוע 22, בגיל 154 ימים, התאומים אדיה לילין ואדריאל לוקה נדרג'ה מאונטריו קנדה, ששרדו.
הם שברו את שיא גינס הקודם של התאומות קילי וקמברי אוולדט מארצות הברית שנולדו בגיל 155 ימים בשנת 2018.
ב-2016 נולד פג בשבוע ה-22 גם בבית החולים איכילוב בישראל, ושרד.
ליציאת התינוק לעולם בגיל מוקדם כל כך יש השלכות לעתידו גם אם הוא שורד.
מערכות גופו של התינוק אינן מפותחות כראוי, והסיכון לסיבוכים לטווח קצר וארוך גדל ככל שהתינוק נולד בשבוע מוקדם יותר ובמשקל קטן יותר.
מסיבות אלה ישנם ויכוחים מוסריים רבים לגבי טיפול בפגים שנולדו בשבועות מוקדמים.
ישנם הטוענים שאין טעם לטפל בפג שנולד מוקדם מדי והסיכון לסיבוכים קשים גדול, משום שהוא סובל סבל מיותר, וגם אם ישרוד, סביר שימשיך להרגיש את השלכות הלידה המוקדמת כל חייו, ולכן הם תומכים באי-הנשמת התינוק במקרים שבהם סיכויי ההישרדות קטנים.
מאידך, אנשים התומכים בטיפול בפגים בכל מצב טוענים שצריך לעשות הכול כדי להציל את חייו של התינוק, ושסבל עתידי או סבל בזמן מסוים הם כאין וכאפס לעומת הישרדותו.
פבריס נואל (צרפתית: Fabrice Noël; נולד ב-21 ביולי 1985) הוא כדורגלן מהאיטי.
נואל התחיל לשחק כדורגל כבר בגיל 5. אמו ואחיו לימדו אותו את המהלכים הראשונים עם כדור הסמרטוטים, והוא שיחק בו 12 או 13 שעות ביום.
כבר בגיל 12, היה השחקן הבולט בנבחרת האיטי עד גיל 15, וכשהיה בן 16 כבר היה לכדורגלן הטוב בארצו.
בגיל 16 החל נואל לככב בקבוצת ראסינג קלאב האיטי.
היריבות המושבעות של הקבוצה, ביניהן ויולט, ניסו לפתות אותו לעבור אליהן.
לאחר שסירב, הפוליטיקאים הקשורים לויולט החלו לאיים עליו ועל משפחתו.
נואל נסע עם קבוצתו למסע משחקים בארצות הברית.
יומיים לפני חזרתו, אימו התקשרה אליו וסיפרה לו שרצחו את שני אחיו הגדולים, ולכן אסור לו לחזור לביתו.
קבוצתו של נואל חזרה להאיטי והוא קיבל מקלט מדיני בארצות הברית.
אמריקאי בעל שורשים מהאיטי אסף אותו לביתו, רשם אותו לתיכון פאלם ביץ', פלורידה, ושכנע אותו להיבחן בקבוצת הכדורגל של התיכון.
נואל התקבל לקבוצה והחל לשחק בה.
במקביל ללימודים בתיכון ולמשחקים בקבוצה, נואל ניקה שולחנות במסעדות.
בכסף שהרוויח קנה שקי אורז ושעועית, אותם שלח למשפחתו.
בשנתיים וחצי בפאלם ביץ' הבקיע 130 שערים.
קבוצות הכדורגל של ה-MLS מיהרו להחתימו, אבל החוקים לא אפשרו לו לשחק בליגה, עד שיקבל תעודת בגרות.
בקיץ 2005, לאחר שסיים את לימודיו, החתימה אותו קבוצת קולורדו ראפידס.
לאחר חצי שנה בקבוצה, בגיל 19, זכה בתואר רוקי השנה של הקבוצה.
פבריס פרננדס (צרפתית: Fabrice Fernandes; נולד ב-29 באוקטובר 1979) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר.
פרננדס החל את הקריירה שלו בקבוצה הצרפתית סטאד רן ובשנת 2000 עבר לקבוצה האנגלית פולהאם.
הוא חזר לראן במהלך העונה, בטענה שלא הסתדר באנגליה, ואת העונה סיים במועדון הסקוטי גלאזגו ריינג'רס.
ב-2001 שוב פתח את העונה בראן, ולאחר שהושאל לאולימפיק מרסיי לתקופה קצרה, שוב עבר לאנגליה, הפעם לסאות'המפטון.
בקבוצה זו נשאר 3 שנים, ואף הגיע עימה לגמר גביע הליגה בשנת 2003. בעונת 2005/06 עבר פרננדז לבולטון וונדררס.
הוא לא זכה לדקות משחק רבות בקבוצה זו, כושרו ירד, והוא שוחרר ממנה בראשית 2006.
באותה עונה רכש המיליארדר ארקדי גאידמק את בית"ר ירושלים.
הקבוצה החתימה שחקנים בכירים רבים, ובהם פרננדס.
הוא שוחרר מהקבוצה ב-11 בינואר 2007, עקב בעיות משמעת, אז עבר לשחק במדי קבוצת דינמו בוקרשט הרומנית, ונזרק ממנה תוך זמן קצר עקב בעיות משמעת.
פרננדס חזר לצרפת וחתם בקבוצת לה הבר, אך לא זכה לדקות משחק במדיה, וביולי 2008 החליט לסיים את הקריירה בגיל 29.
פַגְ'ר (בפרסית ובערבית: فجر, שפירושו "שחר") היא רקטה ארטילרית תוצרת איראן המיוצרת על ידי ארגון תעשיות החלל והאוויר של איראן.
הרקטה יוצרה החל מ-1991 בסיוע קוריאה הצפונית ולפי דיווחים גם בסיועה של סין.
רקטות מסוג זה הועברו על ידי איראן לחזבאללה ולחמאס.
מוכרים שני דגמים של הרקטה הארטילרית פג'ר:
פג'ר 3, שהיא רקטה בקוטר של 240 מ"מ שמגיעה לטווח של 43 קילומטר.
פג'ר 5, בקוטר של 333 מ"מ ובעלת טווח של 75 קילומטר.
את משגרי הרקטות ניתן להציב גם על כלי רכב, והירי מתבצע בקצב של 4 עד 8 שניות, עובדה שמקלה על חוליות הירי לשגר ולברוח במהירות.
כמו כן, פותחה גרסה של פג'ר 5 בעלת טווח ארוך יותר ומבוססת הנעה דו-שלבית, שלא ברורה מידת מבצעיותה.
הראש הקרבי של רקטת פג'ר 3 אינו מכיל רסס נגד אדם (כדוריות מתכת או רסיסים בצורה גאומטרית שונה), אולם עקב משקלו הרב הוא מסוגל לגרום לנזק ניכר, בעיקר למבנים.
איראן חימשה ברקטות אלו את ארגון הטרור השיעי חזבאללה ואת ארגון טרור החמאס כדי ליצור מאזן אימה כנגד ישראל.
חזבאללה הצטייד במספר לא ידוע של משגרים ניידים המסוגלים לשגר לעומק ישראל.
רקטות פג'ר 3 נורו אל ישראל בעת מלחמת לבנון השנייה, ופרסום רשמי ראשון לכך ניתן בתאריך 24 ביולי 2006, עת הוצגו חלקי רקטות אלה לעיתונאים.
בניגוד למדווח בכלי תקשורת רבים, הפגיעה הקטלנית שגרמה לאסון מוסך הרכבת בחיפה בו נהרגו 8 אנשים, לא נגרמה על ידי פג'ר 3, אלא על ידי רקטה בקוטר 220 מ"מ מתוצרת סוריה.
ביום השלישי למלחמת לבנון השנייה בוצעה מתקפה אווירית מוצלחת אשר כונתה "ליל הפאג'רים", בה הושמד חלק גדול ממערך רקטות הפג'ר.
היא התאפשרה הודות למודיעין איכותי ומדויק בדבר פריסת רקטות הפג'ר במבנים בדרום לבנון.
התקפה זו הביאה לתחושה אופטימית בצמרת צה"ל.
ולאמונה (שהתבדתה בדיעבד) כי חיל האוויר לבדו יוכל להכריע את המערכה ובכך יימנעו הסיכון והאבדות הכרוכות בהכנסת כוחות קרקעיים לאדמת לבנון לשם השמדת הרקטות.
ב-28 ביולי נורו לאזור עפולה רקטות אותן כינה חזבאללה בשם "ח'ייבר 1" כדי לרמוז על ההקשר ההיסטורי, בו מוחמד השמיד והכניע את יהודי ח'ייבר בקרב ח'ייבר.
התקשורת דיווחה שמדובר ברקטות פג'ר 5, אבל תא"ל אלון פרידמן, ראש מטה פיקוד צפון, שהתראיין לתוכנית החדשות של רשת ב' אמר שהרקטות שנורו על עפולה אינן מסוג פג'ר 5, אלא רקטות סוריות ישנות.
הרקטות נחתו בשטחים פתוחים ולא גרמו לנפגעים.
חיל האוויר הישראלי השמיד את המשגר שירה את הרקטות לעבר עפולה.
בנובמבר 2012 במהלך מבצע עמוד ענן שיגר החמאס מספר רקטות לעבר תל אביב וירושלים, אשר לדברי הארגון היו מסוג M-75, גרסה מקומית של פג'ר 5. חלק מן הרקטות יורטו על ידי מערכת כיפת ברזל שהוצבה באזור.
הרקטה שפגעה בבניין בראשון לציון ב-20 בנובמבר 2012 הייתה פג'ר 5.
ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן שיגר החמאס מספר רקטות מסוג פג'ר 5 לעבר תל אביב, ראשון לציון וירושלים.
ב-14 במרץ 2019, שוגרו שתי רקטות פג'ר 5 מרצועת עזה לעבר תל אביב וישובי גוש דן.
ב-25 במרץ 2019, שוגרה מרצועת עזה רקטת פג'ר 5 מרצועת עזה לעבר השרון, ופגעה פגיעה ישירה בבית במושב משמרת וכתוצאה מכך נפצעו 7 בני אדם פגיעות קלות עד בינוניות מהרסיסים או ההדף.
ב-18 בנובמבר 2024, שוגר מלבנון מטח של 5 רקטות פג'ר 5 לעבר שפרעם, ארבע יורטו, החמישית פגעה פגיעה ישירה בבית וכתוצאה מכך אישה אחת נהרגה ושני בני אדם נפצעו
פג'ה היה כפר ערבי בגבול השרון הדרומי ושפלת יהודה, כ-15 קילומטרים מצפון ללוד וכשני קילומטרים ממזרח לפתח תקווה, בגובה של כ-40 מטר מעל פני הים.
על פי סקר הכפרים שבוצע בשנת 1945 מנה הכפר 1,570 תושבים, מתוכם 1,200 ערבים ו-370 יהודים, ולאורך כל תקופת המנדט הבריטי גדלה אוכלוסיית פג'ה ב-630%.
במהלך מלחמת העצמאות בחודשים מאי ויוני 1948 תושבי הכפר ברחו או גורשו ממנו, ובתיו נהרסו.
כיום נמצאות אדמות הכפר בחלקה המזרחי של פתח תקווה; שם הכפר השתמר ככינוי לכלל השכונות בעיר המצויות ממזרח לכביש 40 (דרך ירושלים), בין צומת גנים לצומת סירקין.
מקור השם "פג'ה" הוא בשיבוש המילה היוונית "פגאי", שמשמעותה "מעיינות".
שם זה מופיע במקורות חיצוניים מהתקופה ההלניסטית, כמו גם במקורות יהודיים.
בתקופת המשנה התקיים במקום יישוב יהודי הנושא שם דומה לזה היווני, "פוגה".
הכפר הוקם בשנות השלושים או הארבעים של המאה ה-19 בידי מהגרים ממצרים, וכן התיישבו בו חלק מהערבים שעזבו את אומלבס לאחר רכישת אדמותיה להקמת פתח תקווה.
ככל הנראה, הוקם הכפר באתר שבו היה קיים בתקופת השלטון העות'מאני כפר הנושא שם זהה.
הכפר היה בנוי על אתר ארכאולוגי ובו שאריות עמודים, מסדי בניינים ובאר.
תושבי פג'ה היו מוסלמים, וכלכלתם התבססה על חקלאות.
בתחילת המאה ה-20 נרכשו חלקים שונים משטחי הכפר על ידי יהודים, לצורך הקמת עין גנים, כפר אברהם ושכונת העובדים בילינסון, שלימים סופחו כולם לעיר פתח תקווה.
עם תום מלחמת העולם הראשונה ובמיוחד מאז מאורעות תרפ"א אירעו באזור תקריות אלימות רבות, על רקע המתיחות שבין היהודים לערבים ועל רקע פלילי.
בתקופת המרד הערבי הגדול נורו יריות מהכפר לכיוון פתח תקווה.
ב-30 בנובמבר 1947, הותקפו בירי שני אוטובוסים של "אגד" כשני קילומטרים מדרום לפג'ה בידי כנופיה בראשות סייף א-דין אבו כישכ, ושבעה בני אדם נהרגו.
האירוע התרחש יום לאחר החלטת החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, ולכן רואים את האירוע כיריית הפתיחה של מלחמת העצמאות.
ב-17 בפברואר 1948 תקף האצ"ל את פג'ה, ובעקבות זאת נמלטו חלק מהתושבים ליישוב הסמוך אל-מזירעה.
מוכתר הכפר, עבדאללה אל-חאג, סיפק לשירות המודיעיני של ה"הגנה" ידיעות על פעילות הלוחמים בכפר, וכן ביקש לערוך שלום בין הכפר לבין היישובים היהודיים השכנים, למרות עמדת "צבא ההצלה" (שכוחותיו תפסו לאחר מכן את המוכתר ועינוהו).
בחודש אפריל של אותה שנה תושבים נוספים עזבו את הכפר וב-9 במאי, בישיבה של אנשי מודיעין, הוחלט לדרוש מן ההגנה לגרש את עשרות התושבים שנותרו שם.
ב-15 במאי הביאו אנשי "ההגנה" לפינוי אחרוני התושבים, וביוני הרסו אנשי הקרן הקיימת לישראל את בתי הכפר.
ערב הקמת המדינה שימש הכפר בסיס להתקפות על פתח תקווה.
במאי 1947 נרצחו שני יהודים בפתח תקווה ועקבות הרוצחים הובילו לפג'ה.
ב-21 במאי פרצה יחידה בפיקודו של שלמה מילר (מפקד מחלקת הטיס של הפלמ"ח לשעבר) לבית קפה בפג'ה במסווה של שודדים כדי לזהות את הרוצחים בעזרת אנשי הש"י (שירות המודיעין של "ההגנה"), אולם יושבי בית הקפה השיבו באש ומפקד הכח נהרג.
חבלנים של הפלמ"ח פוצצו את מבנה בית הקפה כשכבר היה ריק מיושביו.
יגאל אלון דיווח שגם שלושה ערבים מאנשי הכנופיות נהרגו בפעולה.
לאחר הקמת מדינת ישראל נבנו על אדמות הכפר שכונות של העיר פתח תקווה שבהן שוכנו עולים חדשים (השכונות קריית אלון, קריית דוד אלעזר, "עמישב", קריית חזני וקריית ספיר).
מהכפר לא נותר כיום שריד, מלבד קבר שייח' (מקאם) בשכונת קריית אלון ומבנה ששימש כמסעדה בתקופת הכפר וכיום משמש כמרכז תרבות שכונתי.
פבריסיו קולוצ'יני (ספרדית: Fabricio Coloccini, נולד ב-22 בינואר 1982 בקורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
קולוצ'יני, המכונה בארגנטינה קולוצ'ו, מזוהה עם רעמתו הבלונדינית.
למרות גילו הצעיר הספיק קולוצ'יני לשחק עבור 7 קבוצות, מרביתן בהשאלה.
הוא החל לשחק בבוקה ג'וניורס, עוד בטרם שהספיק להיכלל בקבוצה הבוגרת, הועבר קולוצ'יני לידי קבוצת מילאן שהשאילה אותו לסן לורנסו.
קולוצ'יני מילא תפקיד מרכזי בזכייתה של הקבוצה באליפות ארגנטינה ובקיץ 2001 שימש כקפטן נבחרת ארגנטינה הצעירה הצעירה שזכתה בגביע העולם לנוער בצורה משכנעת.
למרות הצלחתו, קולוצ'יני הושאל בשנית, הפעם לקבוצת דפורטיבו אלבס מספרד אשר התמודדה בצמרת הליגה ובמקביל קצרה הצלחות בגביע אופ"א ואף העפילה לגמר בו היא נוצחה על ידי ליברפול.
קולוצ'יני היה מהמצטיינים ובנוסף ליכולתו ההגנתית הגבוהה כבש גם 6 שערים.
ב-2003 הושאל קולוצ'יני בפעם השלישית, הפעם לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות בספרד, קולוצ'יני סיים בה עונה בינונית, עונה לאחר מכן הוא הושאל לוויאריאל.
מילאן עוד החזירה אותו לחצי עונה אך לבסוף החליטה למכור את כרטיס שחקנו, ודפורטיבו לה קורוניה הייתה זו שרכשה אותו.
בלה קורוניה הוא הסתכסך עם מאמנו ולא זכה לקרדיט רב ממנו למרות ההערכה הגבוהה מצד שחקני הקבוצה.
בקיץ 2007 ביקש קולוצ'יני לעזוב למרות מינויו של מאמן חדש לקבוצה אך לבסוף נשאר בקבוצה.
הוא הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה, מונה כאחד משלושת הקפטנים ושיחק בכל משחקיה של הקבוצה בעונת 2007/08, בכך היה לשחקן הראשון של הקבוצה המשחק לאורך כל העונה.
ב-14 באוגוסט 2008 פרסמה ניוקאסל יונייטד על כך שרכשה את כרטיסו של קולוצ'יני.
ב-5 ביולי 2016 חתם בסן לורנסו.
קולוצ'יני שימש כקפטן נבחרת ארגנטינה הצעירה שזכתה ב-2001 בגביע העולם לנוער שנערך בארגנטינה, הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת באפריל 2003 במשחק ידידות מול לוב.
הוא נחשב בעבר לאחד מבלמי העתיד של ארגנטינה אך מעברי הקבוצות התכופים פגעו בהתקדמותו.
הוא זכה עם הנבחרת האולימפית במדליית הזהב ב-2004 והשתייך לסגל ארגנטינה לגביע הקונפדרציות ב-2005 ולסגל הנבחרת למונדיאל 2006 בגרמניה.
קולוצ'יני היה מועמד להצטרף לסגל הארגנטינאי לאולימפיאדה אך קבוצתו דאז, דפורטיבו לה קורוניה, סירבה לשחררו.
פגאני אוטומובילי (Pagani Automobili) היא יצרנית מכוניות-על וסיבי פחמן איטלקית.
החברה נוסדה בשנת 1992 על ידי הורסיו פגאני וממוקמת בסן-צ'זריו, בקרבת מודנה שבאיטליה.
הורסיו פגאני, ארגנטינאי אשר בעברו עמד בראש מחלקת חומרים מרוכבים (Special Composites) בלמבורגיני, הקים את פגאני כחברה למחקר ופיתוח של חומרים מיוחדים.
החברה החדשה ייעצה ללמבורגיני במספר פרויקטים, כמו הלמבורגיני דיאבלו.
בסוף שנות ה-80 החל פגאני בעיצוב מכונית ספורט משל עצמו, אשר נודעה בחברה בשם 'פרויקט C8'.
בשנת 1992, לאחר ייסוד חברה עצמאית בשם 'מודנה דיזיין' (Modena Design) החלה החברה בייצור ה-C8 כרכב מבחן לצורך בדיקת יכולותיו של הרכב.
הפרויקט קיבל דחיפה משמעותית בשנת 1994 כאשר מרצדס-בנץ ופגאני סיכמו על אספקת מנועי V12 של מרצדס עבור פגאני.
למרות שבתחילה תכנן הורסיו פגאני לקרוא לרכב הראשון "Fangio F1" כאות הוקרה לנהג המרוצים חואן מנואל פנג'יו, הוחלט לבסוף לכנותו זונדה C12 מפאת כבוד לפנג'יו, אשר נפטר בשנת 1995. פנג'יו היה חבר קרוב של הורסיו פגאני ולימים נהפך גם ליועצו.
לעיתים קרובות הורסיו מביע את הכרתו בפנג'יו כתורם משמעותי להצלחתה של החברה.
ה-C12 הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 1999.
בשנת 2005 הכריזה פגאני על כוונתה לשלש את יכולת הייצור במפעלה עד שנת 2008 ל-60 רכבים בשנה.
כמו כן הכריז הורסיו פגאני על רצון החברה להיכנס לשוק הרכב האמריקני בשנת 2007, אך צעד זה לא מומש.
ב-2007 הוציאה פגאני הצהרה מחודשת, לפיה הכניסה הרשמית לשוק האמריקאי תידחה לשנת 2009 עם השקת הדגם החדש, אשר נודע בשם הקוד 'C9', אך חשיפת דגם זה התעכבה גם כן.
לפגאני קשר חזק מאוד למרצדס-בנץ, ובפרט לחטיבת AMG המתמחה במנועים ומכללים ספורטיביים, אך מרצדס אינה מחזיקה בנתח כלשהו מהחברה.
פגאני השתמשה במנוע ה-V12 של מרצדס-בנץ במכוניותיה, ובפרט במנוע ה-6 ליטר אשר AMG פיתחה עבור פגאני.
בהמשך שודרג מנוע זה לנפח של 7.3 ליטר.
חברת פגאני שימשה כיועצת לקרייזלר בפיתוח מכונית הרעיון (Concept) קרייזלר ME 412.
הדגם הראשון אשר הציעה פגאני, הזונדה, מונע על ידי מנוע V12 מרכזי אשר פותח על ידי חטיבת AMG של מרצדס-בנץ בנפח 7.3 ל' שמספק 650 כוח סוס.
בעיצוב הדגם ניכרת השראה ממטוסי קרב וממכוניות המרוץ של מרצדס-בנץ משנות ה-90 המוקדמות.
בעיצוב ניכרים מספר אלמנטים ייחודיים, כגון ארבעת פתחי הפליטה אשר באחורי המכונית.
במשך תקופה לא קצרה הובילה הפגאני זונדה את טבלת מרוצי הזמן של טופ גיר, עד שהודחה מהמקום הראשון בידי קוניגסג CCX עם ספוילר שהותקן במיוחד עבור המכונית.
בשנת 2011 אחרי הצגת דגם ה-C9 עלתה ליצור הפגאני הואיירה.
להואיירה יש מנוע V12 בנפח 6.0 ל' שנמצא גם במרצדס SL65 AMG שמספק 750 כוח סוס.
ההואיירה מאיצה מ0-100 קמ"ש ב-2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 368 קמ"ש.
בשנת 2017 חשפה פגאני את ההואיירה בגרסת הרודסטר.
פבריציו ראבנלי (באיטלקית: Fabrizio Ravanelli; נולד ב-11 בדצמבר 1968 בפרוג'ה שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי.
ידוע בכינויו "penna bianca" ("הנוצה הלבנה") שדבק בו בגלל צבע שיערו.
ראבנלי שיחק במהלך הקריירה שלו בתריסר קבוצות אירופיות, כולל פרוג'ה, יובנטוס, לאציו, מידלסברו, דרבי קאונטי, אולימפיק מרסיי ודאנדי יונייטד, ובין היתר היה שחקן נבחרת איטליה.
הוא היה אחד מן הכובשים המצטיינים באירופה בסוף שנות ה-90. עם יובנטוס זכה בתארים רבים, אליפות הסרייה א' (), קופה איטליה (1994/1995), הסופרקאפ האיטלקי (1995), גביע האלופות (, כבש שער במשחק הגמר) וגביע אופ"א ().
ב-1996 עבר ראבנלי למועדון הפרמייר ליג, מידלסברו, יחד עם בריאן רובסון.
ראבנלי זכה להצלחה בקבוצה, אם כי לא לאורך זמן.
הוא כבש שלושער בהופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד ליברפול, במשחק הפתיחה של עונת .
למרות היותו אחד מהכובשים המצטיינים בליגה, מידלסברו ירדה ליגה בסיום עונתו הראשונה במועדון.
הוא בודד עצמו מחבריו לקבוצה ומהאוהדים, כאשר תוך כדי התלונן באופן קבוע על מתקני האימון של המועדון, וגם על העיר עצמה, על אף שמשכורתו הייתה הגבוהה ביותר בפרמייר ליג באותה העת.
כאשר שיחק בקבוצה, הוא השתכן בכפר מקומי קטן בצפון יורקשייר, האטון רודבי, באזור בו התגוררו חבריו לקבוצה כדוגמת פול מרסון וגורדן מקווין.
הוא נחשב ליקיר הקהילה, לאחר שתרם רבות באירועים חברתיים מקומיים.
ראבנלי הצטרף לדרבי קאונטי בשנת 2001, אך גם קבוצה זו ירדה ליגה בסוף העונה.
בעקבות בעיות כלכליות בדרבי, הוא לא קיבל את שכרו עד היום, אף שעזב את הקבוצה כבר בשנת 2003. מאנגליה, עבר ראבנלי לשחק בסקוטלנד, במדי דאנדי יונייטד, אולם גם שם נתקל בבעיות כלכליות.
אחרי הניסיון הכושל שלו בסקוטלנד, ראבנלי שב למדינת לידתו, איטליה, וסיים את הקריירה שלו בפרוג'ה, כאשר ניסה לעזור לקבוצתו במאבקי התחתית.
עבור נבחרת איטליה ראבנלי שיחק במהלך 22 משחקים בינלאומיים, בהם כבש 8 שערים.
כיום ראבנלי עובד כפרשן כדורגל בטלוויזיה האיטלקית.
הוא חובב רכיבת אופניים נלהב ויחד עם פאולו בטיני ומאוריציו פונדריסט נטל חלק ברכיבה שנערכה מפירנצה לאסיזי לציון פעולותיו של ג'ינו ברטלי, רוכב עבר נערץ באיטליה, להצלת יהודים במלחמת העולם השנייה..
ב-8 ביוני 2013 מונה ראבנלי למאמנה של קבוצת אז'אקסיו הצרפתית.
ב-2 בנובמבר 2013 פוטר מתפקידו לאחר 5 הפסדים רצופים של הקבוצה.
ב-22 ביוני 2018 מונה למאמן ארסנל קייב האוקראינית.
פבריציו מאוני (באיטלקית: Fabrizio Meoni; נולד ב-31 בדצמבר 1957 באיטליה, נהרג ב-11 בינואר 2005 בכיפה שבמאוריטניה) היה רוכב מרוצי אופנועי ראלי איטלקי שהתחרה שלוש עשרה פעמים בראלי דקר וניצח אותו פעמיים ב-2001 וב-2002 כשהוא רוכב בחסות חברת KTM.
מאוני נפטר מהתקף לב בגיל 47 לאחר שהתרסק עם אופנועו בקטע המדידה האחד עשר של ראלי דקר 2005. לפני פטירתו, היה ממוקם מאוני במקום השני בדירוג הכללי בקטגוריית האופנועים.
בשל מותו, סירבו שאר הרוכבים במרוץ לרכב ביום לאחר מכן, ולכן בוטל קטע המדידה השנים עשר שתוכנן ליום שלמחרת לכבוד זכרו של מאוני.
מותו של מאוני, מבכירי רוכבי הראלי באותה תקופה, התרחש חודשים ספורים לאחר מותו של אגדת ראלי אחרת, רישאר סנקט - הביא לזעזוע בעולם מרוצי הראלי רייד.
עם זאת, רוב הרוכבים ונותני החסות המשיכו לפעול בתחום, כשהמודעות לצורך באביזרי בטיחות ייעודיים הביא לפיתוחים שונים, בהם מגני צוואר ועמוד השדרה, כאשר חלק מהיצרניות, מתייחסות לפריט זה כפריט לבוש חובה במרוצים כאלו.
פג'ר 27 (פרסית: فجر ۲۷) הוא תותח ימי מתוצרת משרד ההגנה האיראני, המבוסס על תותח אוטו מלרה 76 מ"מ.
המערכת נחשפה לתקשורת בספטמבר 2006. על פי הצהרות שר ההגנה האיראני, מוסטפא מוחמד נג'ר, התותח מסוגל לירות 85 פגזים (בקוטר 76 מילימטר) בדקה לטווח של עד 17 קילומטרים.
פבריסיו ראול חסוס אוברטו (בספרדית: Fabricio Raúl Jesús Oberto; נולד ב-21 במרץ 1975 בקורדובה) הוא כדורסלן עבר ארגנטינאי, שיחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.
שיחק באירופה, בליגת ה-NBA ובנבחרת ארגנטינה בכדורסל, איתה זכה בשתי מדליות במשחקים האולימפיים.
בהיותו בן 17, צורף אוברטו לאטנאס, אחד ממועדוני הכדורסל החשובים בארגנטינה, וכעבור שנה, חתם על חוזה מקצועני והצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון.
הוא זכה עם אטנאס באליפות דרום אמריקה למועדונים כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, ב-1994, ופעם נוספת בתואר זה ב-1996. בעונת הגיע אוברטו לשנת השיא שלו, כאשר זכה עם אטנאס באליפות ארגנטינה לראשונה בקריירה שלו, וזכה בתואר ה-MVP של הליגה הארגנטינאית.
לאחר עונה זו התחיל אוברטו את הקריירה האירופית שלו, כשעבר לקבוצה היוונית אולימפיאקוס.
כעבור שנה הוא עבר לקבוצת טאו ויטוריה הספרדית, ושיחק בקבוצה במשך שתי עונות.
בעונתו האחרונה בקבוצה, , הוא זכה עם הקבוצה בדאבל של אליפות ספרד וגביע המלך הספרדי.
לאחר מכן הוא עבר לקבוצה ספרדית אחרת, פאמסה ולנסיה, וזכה עמה בגביע יול"ב, תואר המועדונים השני בחשיבותו באירופה, ב-2003. הוא שיחק בוולנסיה במשך שלוש עונות.
בשנת 2005, לאחר שסיים את חוזהו בוולנסיה, הוחתם אוברטו על ידי קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, שם הצטרף לארגנטינאי אחר ששיחק בקבוצה, מאנו ג'ינובילי.
לאוברטו נשמרה בסן אנטוניו חולצה מספר 7, אותו מספר שאיתו שיחק במדי נבחרת ארגנטינה.
אוברטו היה הרוקי המבוגר ביותר בהיסטוריה של סן אנטוניו, בגיל 31.
בעונה הראשונה שלו ב-NBA, אוברטו לא הצליח להיות שחקן מפתח בסן אנטוניו כפי שהיה בקבוצותיו באירופה, ומיעט לקבל דקות משחק, עם ממוצע של פחות מ-9 דקות למשחק.
עם זאת, הוא מילא בהצלחה את תפקידו בסן אנטוניו, שהייתה מועמדת חזקה לזכייה באליפות.
בעונתו השנייה, , אוברטו הפך לשחקן חשוב יותר בסן אנטוניו של גרג פופוביץ'.
הוא שותף ביותר משחקים ובחלקם פתח בחמישיית הקבוצה, ואף השיג במהלך אותה עונה את ה"" הראשון שלו, כאשר קלע 22 נקודות והוריד 10 ריבאונדים במשחק אחד.
הוא היה חשוב במיוחד בסדרת גמר המערב מול יוטה ג'אז, עם ממוצע של 14 נקודות בשני המשחקים הראשונים בסדרה, וזכה עם סן אנטוניו באליפות ה-NBA בעונה זו, לאחר ניצחון בסדרת הגמר על קליבלנד קאבלירס.
בעונת הפך אוברטו לשחקן חשוב אף יותר, כשפתח ב-64 ממשחקי הקבוצה והגיע לממוצע שיא בקריירה של 4.8 נקודות למשחק, אך מעמדו ירד בעונה שלאחר מכן.
בשתי עונות אלו כשלה סן אנטוניו לזכות שוב באליפות.
ביוני 2009 הוא הועבר ב לקבוצת דטרויט פיסטונס, ושוחרר מדטרויט מספר ימים לאחר מכן.
מאוחר יותר הוא עבר לוושינגטון ויזארדס ועונה אחר כך לפורטלנד טרייל בלייזרס.
בנובמבר 2010 הודיע על פרישה ממשחק לאחר בעיות שנתגלו בליבו.
אוברטו החל לשחק בנבחרת הלאומית של ארגנטינה בשנת 1995, ומאז ערך כשבעים הופעות במדיה.
הטורניר הראשון בו שיחק במדי הנבחרת היה אליפות אמריקה בכדורסל ב-1995 שנערכה בארגנטינה, שבה הוא זכה עם נבחרתו במדליית הכסף.
ב-2001 הוא סייע לנבחרת ארגנטינה לזכות לראשונה בתולדותיה באליפות אמריקה, לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ברזיל החזקה, ומאזן של תשעה ניצחונות ללא הפסדים בטורניר.
בזכות זכייה זו העפילה ארגנטינה לאליפות העולם בכדורסל של 2002. אוברטו נכלל בסגל הנבחרת בטורניר זה, וזכה עמה במדליית הכסף, לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת יוגוסלביה ומאזן של שמונה ניצחונות והפסד בודד (בגמר) במהלך האליפות.
באליפות אמריקה ב-2003 הוא זכה עם הנבחרת פעם נוספת במדליית כסף, וכתוצאה מכך העפיל עמה לאולימפיאדת אתונה 2004. באולימפיאדת אתונה הגיע אוברטו להישגו הגדול ביותר במדי הנבחרת - זכייה במדליית הזהב האולימפית, תוך ניצחון מפתיע על ארצות הברית החזקה בשלב חצי הגמר, וניצחון על איטליה בגמר.
באליפות העולם של 2006 נכלל אוברטו שוב בסגל ארגנטינה, והגיע עמה עד לחצי גמר הטורניר.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 זכה אוברטו עם נבחרת ארגנטינה במדליית הארד, שהייתה המדליה האולימפית השנייה שלו.
ארגנטינה הפסידה לארצות הברית בחצי הגמר, אך ניצחה את ליטא במשחק על המקום השלישי וזכתה במדליה שנייה ברציפות.
אוברטו הגיע לממוצעים של 6 נקודות ו-4 ריבאונדים באולימפיאדה זו.
פג'ר (בפרסית: فجر - מילולית "שחר"), הוא שמו של לוויין קטן מפיתוח איראני עצמאי.
הלוויין שוגר לחלל ב-2 בפברואר 2015 באמצעות משגר לוויינים מפיתוח איראני.
למרות התכנון המקורי, לפיו הלוויין אמור היה לפעול שנה וחצי, הוא חדר לאטמוספירה של כדור הארץ ונשרף ב-26 בפברואר 2015, עשרים וארבעה יום בלבד לאחר השיגור.
קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן ביולי 2010. הלוויין הוצג לראשונה במסגרת אירועי השגי הממשלה והמהפכה האיסלאמית ב-7 בפברואר 2011, על ידי נשיא איראן.
הלוויין שוגר בפברואר 2015, והיה הלוויין האיראני הרביעי בחלל.
על פי דוברים רשמיים באיראן הלוויין מיועד למשימה של חישה מרחוק והוא יהיה בעל רזולוציה של כ-150 מטר.
ללוויין מערכת הנעה הפועלת באמצעות גז קר (חנקן) מדוחס, והוא מסוגל לבצע שינויים במסלולו.
המונח פגאניזם גרמאני מתייחס לתאולוגיה ולאמונות הדתיות של העמים הגרמניים החל מתקופת הברזל עד להתנצרותם בימי הביניים.
הפגניזם הגרמאני תואר כמערכת של אמונות ותפישות עולם הקשורות אחת לשנייה וקרובות אחת לשנייה, ולא כדת אחת.
האמונה הפגאנית בקרב השבטים הגרמאנים התבססה על מאמינים בודדים ומסורות משפחתיות וקבוצות אשר התאגדו ביחד, בתוך מסגרת אמונתית רחבה יותר.
הפגאניזם הגרמאני לבש צורות שונות במקומות שונים בעולם הגרמאני.
הגרסה אשר מתועדת בצורה הטובה ביותר היא המיתולוגיה הנורדית מהמאה ה-10 והמאה ה-11, אף על פי שמקורות אחרים יכולים להימצא ממקורות אנגלו-סקסונים וממקומות אחרים באירופה היבשתית.
מקורות מוקדמים יחסית נמצאים גם בכתבים רומאיים, את המקורות ניתן לאמת עם ממצאים ארכאולוגיים ואמונות מהפולקלור הגרמאני מהתקופה שלפני הנצרות.
הפגאניזם הגרמני היה פוליתאיסטי בדומה לדתות אחרות באירופה הקדם נוצרית.
אלים גרמאנים רבים הופיעו עם שם דומה או זהה בקרב העמים הגרמאניים השונים.
דוגמה לכך הוא האל הנורדי אודין אשר הופיע בשמות שונים מאותו מקורב מקורות מתקופות וממקומות שונים, כמו וודאן, כשמקור כל השמות הללו הוא במילה הפרוטו-גרמאנית *ווד'אנאז.
רוב המקורות אשר תיעדו את הפגאניזם הגרמאני ככל הנראה אבדו.
מאיסלנד ישנה ספרות תיעודית חשובה, בעיקר הסאגות והאדות; אף על פי שרוב הטקסטים מסוג זה נכתבו זמן רב לאחר ההתנצרות של איסלנד.
מידע מסוים נמצא בשירת הניבלונגים.
הטקסט הספרותי הקרוב ביותר למקור ככל הנראה הוא ביאוולף, אשר חוקרים מניחים כי נכתב בסביבות המאה ה-8, ולכן נחשב למקור ראשוני מאחר שנכתב כאשר הזיכרון של הפגאניזם האנגלו-סקסי.
מידע מוגבל נמצא גם בעבודה האנתרופולוגית של טקיטוס "גרמאניה".
מידע נוסף על הפגאניזם הגרמאני מצוי בפולקלור הגרמני, גם אם עוות מעט בידי הנצרות או בידי הזמן, אשר כולל בתוכו גם חוקים שונים, תאריכים בלוחות שנה, סיפורים מהפולקלור וסימבוליזם באומנות הפולקלור.
מידע רב גולה זמן האחרון בזכות תגליות ארכאולוגית, אשר כוללות בתוכן את אתר הקבורה המלכותי האנגלו-סקסוני סאטון הו.
בלאדות הנורדיות העתיקות שמרו אף הן ידע רב על הפגאניזם הגרמאני.
הדמות אשר אולי אחראית על הרס של הכי הרבה עדויות לפגאניזם הגרמאני הוא בנו של הקיסר קארל הגדול, לואי החסיד.
התקופה הגרמאנית המקובלת התחילה עם עידן הברזל האירופאי, ביחד עם התרבות הקלטית בדרום.
מאפיינים העידן הזה צמחו ממנהגים עתיקים יותר מתקופת הברונזה הנורדית.
ההיסטוריה הגרמאנית המוקדמת נשארת בפרהיסטוריה עד לתיעוד הרומאיים במאה הראשונה לפנה"ס.
הצורות המוקדמות ביותר של דת בגרמאניה יכולות רק להיות משוערות על בסיס עדויות ארכאולוגיות.
העדות הכתובה הראשונה המדברת על הדת הגרמאנית מצויה בחיבורו של יוליוס קיסר מלחמת גאליה, בו הוא מדבר על המסורות הדתיות השונות ברחבי העולם הגרמאני.
חוקרים מודרניים לא נותנים משקל רב לעדויות של יוליוס קיסר, מאחר שאלו האחרונות סותרות ממצאים אחרים מהתקופה אליה הוא מדווח.
תיאור מדויק ומפורט בהרבה של הדת הגרמאנית נמצא אצל טקיטוס בחיבורו "גרמאניה" מהמאה ה-1 לספירה.
הוא מתאר בספרו קורבן בעלי חיים וקורבן אדם כאחד.
הוא זיהה את האל הראשי של הגרמאנים עם האל הרומאי מרקוריוס, אשר קיבל קורבנות אדם, ואילו אלים שונים כגון הרקולס ומרס אשר זוהו בידי טקיטוס רבלו קורבנות של בעלי חיים.
במהלך תקופת נדידת העמים הפגאניזם הגרמאני היה חשוף להשפעות נרחבות של הנצרות ושל התרבות הים תיכונית.
החיבור גטיקה של יורדנס הוא תיאור מהמאה ה-6 של הגותים, אשר נכתב כמאה וחצי אחרי שהנצרות החליפה את רוב המסורות והדתות הישנות של הגותים.
לפי גטיקה האל הראשי של הגותים היה מרס, אשר הם האמינו שנולד בקרבם.
הפרנקים, לומברדים, אלמנים, אנגלו-סקסונים, סקסונים ופריסיאנים התנצרו בסביבות המאה ה-6 לספירה עד המאה ה-10 לספירה.
לקראת תחילה המאה ה-11 רק הסקנדינבים נשארו פגאנים בין השבטים הגרמאנים.
האמונות בעידן הוויקינגים מתועדות טוב בהרבה מהאמונות אשר היו לפניהן, רובן כתובות באדות ובסאגות האיסלנדיות משנת 1150 עד 1400 לערך.
טקס הקרבת הקורבנות הטיפוסי נודע כבלאוט, חגיגה עונתית בה מתנות וזבחים הוצעו לאלים, וניסיונות לחיזוי העונות הבאות בוצעו.
אירועים דומים לעיתים אורגנו בעתות משבר, בהם בוצעו פחות או יותר אותם המנהגים.
האלה הגרמאנית פריה ככל הנראה פוצלה לשתי אלות שונות הקשורות רבות אחת לשנייה: פריג ופרייג.
במסורות המוקדמות יותר של המיתולוגיה הנורדית רואים גרסאות שונות, בחלק שתי האלות אלה אחת, בחלקן האלה נשואה לאודין, בחלקן לאל בשם אודר.
בימי הביניים רוב סקנדינביה והעמים הגרמאנים התנצרו, אם כי בתחילתם סגידה לאלים פגאנים הייתה עדיין נסבלת.
הפגאניזם הגרמאני השפיע רבות על העולם המודרני ובכללו על הנצרות, והביא מסורות פגאניות לחגים נוצרים, כגון חג המולד.
הפגאניזם הגרמאני היה פוליתאיסטי וסבב סביב הסגידה לאלים שונים.
אלים מסוימים נסגדו בחלקים נרחבים מהעולם הגרמאני, אף כי בשמות שונים.
אלים אחרים היו מקומיים לאזורים קטנים יחסית, ומוזכרים גם בטקסטים אנגלו-סקסונים וגם בטקסטים איסלנדיים, בהם הם תוארו כ"רוחות הארץ אשר חיות בארץ זאת".
האסיר, היה מעגל מצומצם של אלים או אבות רחוקים בעלי כוחות נרחבים, למשל:
גופים שמימיים הוגדרו כאלים לעיתים, סול כשמש, מאני כירח ואאורוונדיל ככוכב הערב.
עדיין, לא קיימת האנשה ברורה של בחלק מהמקורות של הגופים הללו.
פבריקטור (Phabricator) היא תוכנה חופשית למעקב אחר באגים – תקלות במערכות תוכנה או חומרה.
פבריקטור פותחה על ידי אוון פריסטלי (Evan Priestley) ככלי פנימי לבדיקת באגים בפייסבוק.
בהמשך עזב פריסטלי את פייסבוק והחל לפתח את התוכנה תחת רישיון חופשי ובאופן עצמאי.
בדצמבר 2014 קרן ויקימדיה חדלה להשתמש בבאגזילה והחלה להשתמש בפבריקטור לצורך בדיקה ודיווח על באגים במערכת מדיה-ויקי.
פבריס לאפייר הוא אתלט אוסטרלי, אלוף העולם באולם (דוחא 2010) וסגן אלוף העולם (בייג'ינג 2015) בקפיצה לרוחק.
בשנת 2002 סיים שני בתחרות הקפיצה לרוחק באליפות העולם לנוער שנערכה בג'מייקה, בתוצאה של 7.74 מטר.
בשנים 2003 עד 2006 למד חקלאות באוניברסיטת טקסס A&M בארצות הברית והתחרה במסגרת נבחרת האוניברסיטה באתלטיקה.
הוא זכה באליפות ה-NCAA בקפיצה לרוחק באצטדיון בשנת 2005, סיים שלישי באליפות באולם באותה שנה ושני ב-2006. כמו כן התחרה בקפיצה משולשת ובריצות שליחים.
ב-2006 זכה במדליית ארד במשחקי חבר העמים הבריטי שהתקיימו במלבורן בתוצאה של 8.10 מטר.
ב-2008 נכלל בסגל אוסטרליה לאולימפיאדת בייג'ינג אך לא עבר את שלב המוקדמות לאחר שקפץ למרחק של 7.90 מטר.
באליפות העולם ב-2009 שהתקיימה בברלין סיים רביעי בתוצאה של 8.14 מטר.
ב-2010 זכה באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בדוחה בתוצאה של 8.17 מטר, בהמשך השנה זכה באליפות אוסטרליה כשקבע תוצאה של 8.78 מטר אך בעזרת רוחית גבית מעל המותר (+3.1) באוקטובר זכה במשחקי חבר העמים שהתקיימו בדלהי בתוצאה של 8.30 מטר.
בשנים לאחר מכן סבל מפציעות חוזרות ונשנות ובאליפות העולם ב-2011 ובאליפות העולם ב-2013 לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות.
ב-2015 זכה במדליית כסף באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בתוצאה של 8.24 מטר, לאחר המנצח גרג רתרפורד.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 זכה במדליית כסף בשיא אוסטרלי חדש באולם של 8.25 מטר, לאחר המנצח מרקיז דנדי מארצות הברית (8.26 מטר) ולפני צ'נגז'הו הואנג מסין (8.21 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום העשירי.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום ה-11.
פבריציו כריסטיאנו דה אנדרה (באיטלקית: Fabrizio Cristiano De André; 18 בפברואר 1940 - 11 בינואר 1999), כונה גם פאבר (Faber), היה זמר-יוצר איטלקי.
נולד בעיר ג'נובה שבאיטליה ונחשב לאחד מגדולי הזמרים-היוצרים באיטליה בכל הזמנים.
היה פעיל מבחינה אמנותית במשך יותר מ-40 שנה, ופרסם 13 אלבומי אולפן.
הוא הלחין בסגנונות מוזיקליים רבים, וביניהם פולק, בלוז ומוזיקה פסיכדלית.
רוב שיריו כתובים באיטלקית, אך הוא כתב וביצע גם שירים בג'נובזית, הניב של עיר הולדתו, בסרדית, ובנפוליטנית, ולמסורת המוזיקלית המקומית של האזורים השונים באיטליה הייתה השפעה על המוזיקה שיצר.
הוא נודע כפציפיסט וכתומך באנרכיזם, ובין היתר תקף רבות את הכנסייה הקתולית.
אחד ממקורות ההשראה החשובים שלו היה הזמר הצרפתי ז'ורז' ברסנס, והוא אף תרגם שירים רבים שלו לאיטלקית.
כמו כן תרגם לאיטלקית כמה משיריהם של לאונרד כהן ובוב דילן.
הטקסטים של רבים משיריו מספרים את סיפוריהם של אנשים ונשים החיים בשולי החברה, ביניהם נשים העוסקות בזנות, דייגים ונוכלים.
דה אנרה נפטר בשנת 1999 מסרטן הריאה בעיר מילאנו, ונקבר כעבור יומיים בעיר הולדתו, ג'נובה.
לאחר מותו נקראו על שמו רחוב, פארק, בתי ספר וספרייה ציבורית.
בשנת 2017 הוציא המוזיקאי רועי ריק, סולן להקת הקולקטיב, אלבום המורכב מגרסאות עבריות לשיריו.
פבריס אנסאקלה (נולד ב-21 ביולי 1990 במחוז סן-סן-דני, צרפת) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בנשאטל גזמאקס מהליגה השווייצרית השנייה ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
כמו כן הוא יכול לתפקד גם בתפקיד הקשר והבלם.
אנסאקלה החל את הקריירה שלו בנוער של AS בונדי, שם שיחק ארבע שנים לפני שהוא עזב לקבוצת טרואה.
לאחר שהצטיין באקדמיית הנוער ושיחק משחקים בינלאומיים בנוער של הנבחרת, הוא זומן לקבוצה הבוגרת על ידי מאמן הקבוצה לודוביק בטאלי.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-9 בספטמבר 2008 כאשר הוא נכנס כמחליף במסגרת גביע הליגה הצרפתית נגד אנז'ה, משחק שהסתיים בניצחון 1–2. שלושה ימים מאוחר יותר אנסאקלה ערך את הופעת הבכורה בליגה כמחליף בהפסד 1–2 לקלרמונט.
ב-19 בספטמבר פתח בהרכב ושותף ל-62 דקות בהפסד הקבוצה ללאנס.
במשך שאר העונה היה בסגל אך היה שותף במשחקים כאשר עלה לעיתים כמחליף.
ב-7 במרץ 2009 חתם על הארכת חוזה לשלוש שנים עד יוני 2012.
בסוף אוגוסט 2013, אנסאקלה חתם על חוזה לשלוש שנים באנדרלכט הבלגית ובעונת 2016/17 הושאל לאלניהספור הטורקית.
פגאני הואיירה (באיטלקית: Pagani Huayra) היא מכונית ספורט רודסטר המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית רכבי הספורט האיטלקית פגאני אוטומובילי (שם רשמי: Pagani Automobili S.p.A.) אשר יוצרה משנת 2012 עד שנת 2022.
2 דלתות בתצורת "Gull-wing door" (דגם קופה).
2 דלתות בתצורה "Swan doors" (דגם רודסטר).
מנוע מרכזי-אחורי 6.0 ליטר, מתוצרת מרצדס בנץ סדרה "Mercedes-Benz M275 engine" סוג מנוע "M158".
צמיגים מתוצרת "Pirelli" מסוג "P Zero".
פג'וורנק (בהונגרית: Fegyvernek) היא עיירה במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת טרקסנטמיקלוש.
היישוב ממוקם בפאתיו המערביים של ה"נאג'קונשאג", שהוא האזור הדרום-מזרחי של המחוז, לאורך ענף משנה של נהר הטיסה.
רצועה צרה של היישוב, באורך של כמעט קילומטר, מגיעה עד לענף העיקרי ומרכזי של נהר הטיסה.
כביש הגישה עובר בקצה הדרומי של מרכז היישוב, ובחלק של העיר (אחת השכונות} עובר הכביש הראשי מספר 4, בערך בכיוון מזרח-מערב, ולכן הוא כביש הגישה החשוב ביותר מכיוון בודפשט–סולנוק כמו גם מכיוון דברצן–נירג'האזה.
היישוב נקרא בתרגום חופשי "כלי נשק" או "של כלי נשק" על שם החמושים שחיו במקום פעם ועיסוקם היה כנראה בעלי זרוע חמושים או שכירי חרב.
אנשים התגוררו ביישוב כבר בתקופת הברונזה, ומאוחר יותר נמצאו ממצאי תקופת הברזל והממצאים הסרמטיים בתקופות מאוחרות יותר.
במקורות הכתובים והידועים אנו נתקלים לראשונה בשמו של הכפר בשנת 1212. אחר כך בשנת 1219 הוא מוזכר במרשם אוראדיה.
היישוב פג'וורנק של המאה ה-15 ערך כבר ירידים והיו לו פריבילגיות של עיר שוק, אך בשנים 1686–1687 סלים ג'ראי הראשון, החאן הטטרי של קרים (Selim I Giray) השמיד את האזור יחד עם הכפר פג'וורנק.
ב-25 ביולי 1919 חיילים רומנים ירו למוות ב-49 מקומיים בתגובה על הירי וההריגה של מפקד גדוד דרובטה-טורנו סברין.
בסוף שנת 1919 הוקם במקום מחנה מעצר עבור החיילים האדומים לשעבר בתנאים קשים מאוד.
המחנה חוסל בשנת 1922. לאחר מלחמת העולם השנייה גורשו מפג'וורנק רבים מהתושבים מוצא גרמני למכרות פחם באזור הדון.
על פי הצעתו של השר למינהל ציבורי ומשפטים, הוענק ליישוב תואר עיר ב-15 ביולי 2013.
משפחות יהודיות התיישבו במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19. הן עסקו במסחר, מלאכה וחקלאות.
אחרים היו בעלי מקצועות חופשיים.
בעקבות חילוקי הדעות (בקונגרס של יהודי הונגריה ב-1869,1868) בין חרדים למשכילים (הקרע ביהדות הונגריה), הצטרפה פג'וורנק לזרם הניאולוגי שגרס השתלבות בחברה ההונגרית ותיקון סדרי החיים הדתיים.
במקום פעלו חברה קדישא, אגודת נשים ובית כנסת.
ב-1870 הוקם בית ספר יהודי, רמת הלימודים הייתה גבוהה ולמדו בו גם תלמידים נוצרים.
במלחמת העולם הראשונה (1914–1918) התגייסו לצבא 37 מיהודי פג'וורנק, חמישה מהם נפלו קרבות.
ב-1920, בימי הטרור הלבן (פרעות ביהודים וברדיקאלים שבוצעו בידי גורמים ימניים בשנים 1919–1921, לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) הוכו יהודים רבים וחנויותיהם נשדדו.
הרופא העירוני, ד"ר ז'יגמונד קליין (KLEIN), נרצח בידי הפורעים.
ב-1925 הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי ומ-1930 היו כפופים לה יהודים תושבי שישה יישובים קטנים בסביבה.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודי הראשון" ואחריה את החוק היהודי השני ואת החוק היהודי השלישי.
ב-1942 נלקחו צעירים יהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי).
כשניכנס הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 (מבצע מרגרטה), קיבלה אותו האוכלוסייה הנוצרית בהתלהבות.
ביוני רוכזו יהודי פגיוורנק בבית הכנסת, וכעבור יומיים הוסעו בעגלות לגיטו שהוקם בסולנוק (SZOLNOK), ומשם שולחו ב-26 ביוני לאושוויץ.
אחרי המלחמה התחדשו חיי הקהילה בידי הניצולים המעטים שחזרו מהמחנות ומעבודות הכפייה, אליהם הצטרפו כמה מיהודי הכפרים שבסביבה.
בעזרת כספי הג'וינט שיפצו את בית הכנסת.
כשהוקמה מדינת ישראל עלו כמה משפחות יהודיות ארצה.
מגדל הערבה (שרידי כנסייה גותית, נבנה בסביבות 1480)
כנסייה רומית-קתולית בסגנון רומנטי (1862–1863)
הכנסייה הקתולית חדשה (1992 בשפרפורפלווה)
פסל סנט יאן מנפומוק (הבארוק, 1775)
יוז'ף הבשי, עד 1877 קרונשטיין (15 במרץ 1857 – בודפשט, 1929) סופר, עיתונאי, יהודי-הונגרי, עורך "הסלון ההונגרי".
פבריס לוקמבו-לוקאסו הוא כדורגלן עבר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
לוקמבו-לוקאסו התחיל את הקריירה שלו בשרלרואה.
ב-10 באוגוסט 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 למכלן.
בקיץ חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל, בה היה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של גביע אופ"א.
ב-7 בינואר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 להפועל תל אביב.
בקיץ לוקמבו-לוקאסו חתם באנוסיס נאון פארלימני מליגת העל הקפריסאית.
בהמשך הקריירה שיחק גם באולימפיאקוס ניקוסיה, א.א.ק.
ב-29 ביולי 2016 נידון לעשרה חודשי מאסר בגין הברחת מהגרים מצרפת לאנגליה.
פבריסיו דיאס בדראקו (בספרדית: Fabricio Díaz Badaracco; נולד ב-3 בפברואר 2003 בלה פאס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל-ע'ראפה מליגת העל הקטרית.
דיאס גדל במחלקת הנוער של ליברפול מונטווידאו.
ב-2 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-2 על נסיונל במסגרת הסופר קאפ האורוגוואי לעונת .
הסופר קאפ האורוגוואי (1): 2020
פבריסיו ברונו סוארס דה פאריה (בפורטוגזית: Fabrício Bruno Soares de Faria; נולד ב-12 בפברואר 1996 באיביריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קרוזיירו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
ברונו גדל במחלקת הנוער של קרוזיירו, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית.
בהמשך הושאל לשאפקואנסה, גם היא מליגת העל הברזילאית.
ב-8 בינואר 2020 חתם ברד בול ברגנטינו מליגת העל הברזילאית.
ב-7 בפברואר 2022 חתם על חוזה לארבע שנים בפלמנגו מליגת העל הברזילאית.
ב-11 בינואר 2025 חזר לקרוזיירו.
ב-23 במרץ 2024 ערך ברונו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת אנגליה במשחק ידידות.
פבריציו רומאנו (באיטלקית: Fabrizio Romano; נולד ב-21 בפברואר 1993) הוא עיתונאי ספורט איטלקי.
תחום העיסוק העיקרי שלו הוא העברות שחקנים בכדורגל, והוא ידוע גם בזכות המשפט "!Here we go" שאותו אומר כאשר הוא מדווח על שחקן שעובר קבוצה.
רומאנו נולד בנאפולי בפברואר 1993, והוא אוהד של ווטפורד מאנגליה.
רומאנו התחיל לעבוד בעיתונאות ספורט בהיותו נער בתיכון.
את פריצת הדרך שלו כעיתונאי רומאנו עשה בשנת 2010 כשהוא קיבל מידע על העברה במחלקת הנוער של ברצלונה ומאז הוא מפתח קשרים עם סוכנים ומועדונים בכל רחבי אירופה.
רומאנו נחשב בקרב אוהדי הכדורגל למקור מידע אמין, אולם יש הטוענים שהוא מקבל כסף מקבוצות שרוצות שיסקר אותן יותר.
מרגרט מיי פיליפס הייתה שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר בזכות תפקידה כרות-אן מילר בסדרת הטלוויזיה "חשיפה לצפון" .
פיליפס נולדה בשם מרגרט לינטון באוורט, וושינגטון, לצ'ארלס ומירטל לינטון.
היא רצתה להיות שחקנית מגיל ארבע והופיעה בתיאטרון ארוחת ערב כתחביב.
בתחילת עד אמצע שנות ה-60 היא גרה ועבדה כרואה חשבון בסנטה קרוז, קליפורניה.
היא הייתה מעורבת בקבוצות תיאטרליות מקומיות.
לאחר פרישה מחשבונאות, פיליפס חזרה לוושינגטון כדי להירשם לבית ספר לדרמה באוניברסיטת וושינגטון, אך מעולם לא השלימה את התואר שלה "כי התחלתי לקבל כל כך הרבה עבודה".
היא החלה לשחק באופן מקצועי בסוף שנות ה-60 לחייה.
הופעתה הראשונה בסרט הייתה בסרט הטלוויזיה Chase ב-1985. בשנת 1990, היא החלה לשחק את התפקיד של רות-אן מילר ב"חשיפה לצפון".
הדמות נועדה להיות דמות משנית אך הופיעה בהדרגה בתדירות גבוהה יותר עד שהפכה לדמות קבועה.
היא הייתה מועמדת לפרס אמי בפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה ב-1993. לאחר שהעונה החמישית של התוכנית הסתיימה ב-1995, היא עברה ניתוח לב כאשר מפרצת באבי העורקים שלה נקרעה.
פיליפס שיחקה בכמה תפקידי אורח, במיוחד ב"הרקיע השביעי".
היא גילמה את הסנדקית בעלת החווה של הדמויות של מרי-קייט ואשלי אולסן בסרט "How the West Was Fun".
התפקיד האחרון שלה היה תפקיד אורח ב-"ER" בשנת 2000.