tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Jewish Life Television (בראשי תיבות: JLTV) הוא ערוץ טלוויזיה יהודי הפועל בארצות הברית.
ערוץ JLTV הוא הערוץ הראשון המשדר תכנים יהודיים 24/7. בערוץ, הפועל מלוס אנג'לס, משודרים בכל שעות היממה תכנים יהודים וישראלים, בהם חדשות, תוכניות אירוח וסרטי תעודה.
הערוץ הוא הראשון ששידר את משחקי המכביה (ה-18) בשידור ישיר מחוץ לישראל.
גליה אלבין מחזיקה בחלק גדול ממניות החברה המפעילה את הערוץ.
Jet2.com בע"מ היא חברת תעופה במחיר נמוך בריטית.
נמל הבית של החברה הוא נמל התעופה לידס.
בנוסף, החברה מפעילה צי לילי שנושא מטענים בעבור רויאל מייל, ומשווקת שירות צ'רטר באמצעות המותג Jet2charters.
נכון לאפריל 2015 מעסיקה החברה כ-4,000 עובדים.
Jet2.com בע"מ היא חברת-בת של "קבוצת דארט בע"מ", קבוצת שירותי תעופה והפצה.
החברה החלה את פעילותה בשנת 1978 תחת השם "ערוץ אקספרס".
בשנת 2002 עברה החברה לפעול תחת שם המותג הנוכחי, והחלה להפעיל טיסות במחיר נמוך לנוסעים במטוסי תוצרת בואינג ליעדים בינלאומיים, כאשר בהתחלה הפעילה קו בין שדה התעופה בראדפורד לשדה התעופה סכיפהול אמסטרדם.
במהלך אותה השנה החלה החברה לטוס לשבעה יעדים נוספים.
בחודש דצמבר 2004 החלה החברה לטוס גם מטרמינל 1 של שדה התעופה של מנצ'סטר, ובשנת 2005 החלה לטוס משדה התעופה בניוקאסל.
באותה השנה רכשה החברה שני מטוסי בואינג 757-200 על מנת שתוכל להרחיב את טווח הטיסה שלה ליעדים שטווח הטיסה אליהם הוא "בינוני-ארוך", וכן להגדלת נפח הנוסעים בקווים הקיימים.
מטוסים אלו אפשרו לחברה לפתוח קווים נוספים לשדות התעופה בלקפול (שהפסיק לפעול ב-2014) ואדינבורו.
מאז 2006 רכשה החברה מטוסים נוספים מדגם בואינג 737-300 ובואינג 757.
בשנת 2011 הגדילה החברה את צי המטוסים שלה ורכשה מטוסים מדגם בואינג 737-800, ובאוקטובר 2012 רכשה החברה מטוס נוסף מדגם בואינג 757-200.
בשנת הפעילות הראשונה שלה הטיסה החברה מעל ל-600,000 נוסעים, ובשנת 2014 עמד מניין הנוסעים בחברה על כ-6,000,000 נוסעים בשנה, אם כי בשנת 2015 חלה נסיגה קלה בכמות הנוסעים אשר עמדה על 5,850,000 בשנה זאת.
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2021:
החברה הפעילה ממאי 2009 3 טיסות שבועיות בין נמל התעופה מנצ'סטר לנמל התעופה בן-גוריון על ידי מטוסי בואינג 737-800. הקו נסגר באוקטובר 2013, והחברה הפסיקה את פעילותה בנתב"ג.
Jewish Review of Books הוא רבעון העוסק בספרות, תרבות ואקטואליה מנקודת ראות יהודית.
המגזין הושק ב-2010 וחברי המערכת אנשי רוח בעלי שם כמו לאון ויזלטיר, שלמה אבינרי, רות גביזון, מייקל וולצר ורות וייז.
העורך הראשי הוא אברהם שוחר.
כתב-העת ממומן בידי קרן תקווה עד ל-2022, כשהעיתון הפך לעצמאי וממון על ידי עמותת Jewish Review of Books, שעיקר מימונה מגיעה מקרן מנדל.
העיתון The Jewish Week טוען כי כתב העת מעוצב "ללא בושה" על פי הדגם של כתב העת The New York Review of Books.
הארווי פיקאר וטארה סייבל חברו יחדיו לצייר סדרת קריקטורות עבור שני הגיליונות הראשונים של המגזין.
באתר האינטרנט Zeek נערכה סקירה של מאמרים בכתב העת The Jewish Review of Books וזו מצאה שבאופן עקבי מתפרסמות בו ביקורות מגמתיות נגד ספרים העוסקים ביהדות ליברלית, מתקדמת, פוסט-דתית או חילונית.
Jew-Niversal הוא אלבום הסולו השלישי של הראפר הישראלי "סאבלימינל".
באלבום יש 15 רצועות השמעה באורך של כ-60 דקות, ובגרסה המורחבת 19 רצועות באורך של כ-70 דקות.
The Jewish Quarterly Review (בראשי תיבות: JQR) הוא כתב עת מדעי הנתון לביקורת עמיתים המתמקד במחקרים ביהדות.
הוא מתפרסם פעם בשלושה חודשים עבור מרכז הרברט ד.
כץ למחקרי יהדות מתקדמים (Herbert D.
כתב העת נוסד בלונדון ב-1889 על ידי ישראל אברהמס וקלוד מונטיפיורי כתוצאה של התפתחות תנועת חכמת ישראל.
הוא כתב העת הוותיק ביותר בשפה האנגלית בנושא מחקר יהדות.
כתב העת זמין למנויים דרך מאגרי המידע המקוונים פרויקט MUSE ו-JSTOR.
JewishGen הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1987 בתור מקור לגנאלוגיה יהודית ברחבי העולם.
המרכז מספק מידע גנאלוגי לכל תחום לחובבים וגם לאנשי מקצוע וכן גם את הכלים הנדרשים כדי לחקור היסטוריה יהודית ומשפחתית.
הארגון נוסד בשנת 1987 על ידי סוזן א.
קינג ביוסטון, טקסס, בתור מערכת לוח מודעות, בתחילה עם 150 משתמשים המעוניינים לקבל מידע על גנאלוגיה יהודית.
ב-1995 הקים הארגון אתר באינטרנט.
בשנת 2003 נספח JewishGen למוזיאון המורשת היהודית בעיר ניו יורק, וב-2008 העביר את המטה שלו למשרדים הראשיים של המוזיאון.
שיתוף הפעולה שנוצר עם ארגון הרחיב את מאגרי המידע שלו.
GewishGen מסונף לאיגוד הבין-לאומי של חברות לגנאלוגיה יהודית.
אתר האינטרנט של JewishGen נועד לספק ממשק קל ונוח ומוצע כשירות לציבור ללא תשלום.
למעלה מ-1,000 מתנדבים פעילים בכל רחבי העולם ותורמים לאוסף הולך וגדל של מסדי נתונים, משאבים וכלי חיפוש.
Jesus nahm zu sich die Zwölfe (בעברית: ישו לקח אתו את השנים-עשר), רי"ב 22, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג.
ביצועה הראשון היה ביום ראשון שלפני יום רביעי של האפר, שחל ב-7 בפברואר 1723, כמבחן לקבלת תפקיד מנהל המוזיקה בעיר.
על גבי דפי התווים שעותקיהם שרדו מתקופתו של באך מופיעה ההערה "זוהי היצירה למבחן הקבלה בלייפציג".
כך לדוגמה ניגן את רי"ב 22 גם בשנה שלאחר מכן, ב-20 בפברואר 1724.
לא ידוע מיהו מחבר הלברית.
הפרק הראשון כולל את הפסוקים מהבשורה על-פי לוקאס שמתארים את דבריו של ישו לשליחים.
שאר הטקסט מתאר את הנוצרי המאמין שכמו תלמידיו של ישו, מביע את רצונו ללכת בעקבותיו ולסבול איתו, גם אם הוא אינו מבין.
הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתבה אליזבת קרוסיגר (Elisabeth Cruciger), משוררת גרמנייה בת המאה ה-16.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
אריוזו לטנור, לבס ולמקהלה: Jesus nahm zu sich die Zwölfe (ישו לקח אתו את השנים-עשר)
אריה לאלט: Mein Jesu, ziehe mich nach dir (ישו שלי, משכני אחריך)
רצ'יטטיב לבס: Mein Jesu, ziehe mich, so werd ich laufen (ישו שלי, משכני, כך שאחוש אחריך)
כורל למקהלה: Ertöt uns durch dein Güte (המיתנו באמצעות טובך)
היצירה הוקלטה במלואה כ-18 פעמים בהקלטות מסחריות.
בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1972), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Jesus schläft, was soll ich hoffen (בעברית: ישו ישן, מה אקווה), רי"ב 81, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג.
ביצועה הראשון היה ביום ראשון הרביעי שלאחר חג ההתגלות, 30 בינואר 1724.
קנטטה זו הייתה השישית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות.
הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 73.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים העוסקים בחשיבות המצווה "ואהבת לרעך כמוך" ופסוקים מהבשורה על-פי מתי המספרים על הנס שחולל ישו כאשר השקיט סערה בלב ים לאחר שתלמידיו העירו אותו בפחד.
הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת ומרחיבה את סיפור הנס.
בתחילה מתואר כישן או מרוחק מהמאמין שזועק אליו בתפילתו, ולאחר מכן מופיע ישו ומושיע לאחר שהוא אומר "לָמָה אַתֶּם פּוֹחֲדִים, קְטַנֵּי אֱמוּנָה?" המצוטט מהבשורה.
כורל הסיום הוא לקוח ממזמור של יוהאן פרנק (Johann Franck).
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובי ד'אמורה, שתי חליליות, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
רצ'יטטיב לאלט: Wohl mir, mein Jesus spricht ein Wort (מאושר אני, ישו שלי אומר דברו)
היצירה הוקלטה במלואה 21 פעמים בהקלטות מסחריות.
בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1977), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002).
Jewish Quarterly הוא כתב עת ספרותי ותרבותי הרואה אור בבריטניה ארבע פעמים בשנה.
Jewish Quarterly נוסד בידי יעקב סונטאג (1905–1984) ב-1955 וראה אור ברציפות מאז ועד היום.
העורכים האחרונים היו מתיו רייז ואלנה לפין והעורכת הנוכחית היא דבורה באום.
שנה סיפורת תיעודי 1996אלן איסלר תאו ריצ'מונד1997?
Jiabao V52 הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכבים הקטנים FAW Jilin חברת בת של קונצרן הרכב הסיני FAW Group אשר מיוצר משנת 2011 ועד היום.
דגם "Jiabao V52" צולם לסרט הסיני "Hello!
Jiabao V70 (בסינית: 汽佳宝V70) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכבים הקטנים FAW Jilin חברת בת של קונצרן הרכב הסיני FAW Group אשר יוצר בין השנים 2009–2015.
תכולת מכל דלק - 35 ליטר.
Jewish Veg (תרגום חופשי: צמחוני יהודי) הוא ארגון שמטרתו לעודד יהודים לאמץ תזונה צמחונית, כביטוי לערכים של צער בעלי חיים, דאגה לבריאות ולסביבה.
הארגון נקרא בעבר צמחונים יהודיים של צפון אמריקה (Jewish Vegetarians of North America; JVNA), וממוקם בפיטסבורג, פנסילבניה.
המנהל הנוכחי של "Jewish Veg" הוא ג'פרי כהן, המכהן מאז 2013. תחת הנהגתו של כהן, הארגון הוסיף צוות מקצועי, בנה דירקטוריון והרכיב מועצות רבניות וייעוץ.
אתר האינטרנט של Jewish Veg הוא האתר הנצפה ביותר בנושא יהדות וטבעונות.
הוא כולל גרסאות מבוססות מזון מן הצומח למאכלים יהודיים מסורתיים כמו חלה, מרק קניידלך וקוגל.
צוות האתר מפרסם עלון אלקטרוני חודשי שניתן להירשם אליו דרך האתר.
בשנת 2015 יצר Jewish Veg את קמפיין Veg Pledge כדי לעזור לאנשים לאמץ תזונה על בסיס צמחים.
למנויים יש אפשרות להתחבר עם מנטור טבעוני אם הם בוחרים בכך.
Jewish Veg יצר שיתופי פעולה עם ארגונים יהודיים בולטים, כולל חזון והלל אינטרנשיונל, וארגן סיורים בשיתוף עם תגלית.
לשכת הדוברים המוערכת שלהם מעבירה מצגות רבות במקומות יהודיים ברחבי הארץ.
אחד הדוברים הבולטים שלהם הוא ד"ר אלכס הרשפט, ניצול שואה ומייסד ארגון הזכויות לבעלי חיים (FARM).
Jewish Veg הציג את סיבוב ההופעות הראשון שלו עם הפעילה הטבעונית הישראלית אורי שביט ב-2015 וב-2016. שביט ביקר בעשרה קמפוסים של מכללות ברחבי ארצות הברית כדי לדבר עם סטודנטים יהודים.
ל־Jewish Veg יש כיום מרכזים מקומיים ביוסטון, פילדלפיה ובוושינגטון הבירה.
מדובר בקבוצות מתנדבות שכולן נתמכות על ידי הצוות בארגון הלאומי.
המרכזים משמשים לחינוך האוכלוסייה היהודית המקומית על טבעונות ומהווים קהילה לטבעונים יהודים.
הארגון נקרא במקור "החברה הצמחונית היהודית באמריקה" (The Jewish Vegetarian Society of America) והוקם בשנת 1975 על ידי ג'ונתן וולף לאחר שנערכה ועידה צמחונית עולמית באוניברסיטת מיין באורונו, מיין.
זה היה קשור לצמחונים היהודים באנגליה.
וולף הצהיר בשנת 1980: "במובן ממשי צמחונות היא הצורה הגבוהה ביותר של יהדות...
ערכים אינטרנסיים ביהדות – חמלה לבעלי חיים, דאגה לרעב עולמי ואקולוגיה – הם דוגמה לצמחונות."
וולף הפך לנשיא הראשון של הארגון.
במשך שנים רבות היה הרב עמק נח נשיא.
ריצ'רד ה' שוורץ התמנה לנשיא בשנת 2003. כיום הוא נשיא בדימוס ומכהן בדירקטוריון הארגון.
ספרו של שוורץ, "יהדות וצמחונות", ראה אור בשנת 1982. הוא טוען כי המנדטים היהודיים להגן על בריאות האדם, להתייחס לבעלי חיים בחמלה, לשמור על הסביבה, לשמור על משאבי הטבע, לעזור לאנשים רעבים, ולרדוף אחר נקודת שלום לצמחונות כתזונה אידיאלית ליהודים כיום.
חובה קדושה: החלת ערכים יהודיים כדי לעזור לרפא את העולם, הוא הסרט התיעודי של Jewish Veg מ־2007 על יהדות, צמחונות וסביבה.
הסרט זכה לביקורות חיוביות רבות.
Jewish Veg עשה את כל הסרט זמין לצפייה בחינם דרך YouTube.
בשנת 2017 פרסם Jewish Veg הצהרה של 75 רבנים המעודדים יהודים להתקדם לדיאטה טבעונית.
רבנים בולטים שחתמו על ההצהרה כללו את ג'ונתן ויטנברג, דניאל שפרבר, דוד וולפה, נתן לופס קרדוזו, קרי אוליצקי, שמולי ינקלוביץ, אריה כהן, ג'פרי קלוסן, רמי מ' שפירא, דוד רוזן, רייש ווייס, אליס גולדשטיין, שפע גולד ויונסן גרשום.
Jesus Is King (בתרגום חופשי לעברית: "ישו הוא מלך") הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי קניה וסט.
האלבום יצא לאור ב-25 באוקטובר 2019, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם.
האלבום מושפע בעיקר ממוזיקת גוספל וממוזיקה נוצרית ומשלב בתוכו את סגנונות ההיפ הופ, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ופופ.
ב-29 באוגוסט 2019 הודיעה קים קרדשיאן, אשתו של וסט, על יציאתו הצפויה של האלבום באמצעות פרסום רשימת השירים של הפרויקט בטוויטר שלה.
בציוץ מופיע גם תאריך היציאה 27 בספטמבר 2019. בתחילת ספטמבר 2019, על פי הדיווחים, סיים וסט לעבוד על אלבום עם הראפר פושה טי.
בעקבות מסיבת האזנה בדטרויט, הודיעה קרדשיאן כי האלבום יתעכב, ויצא יומיים לאחר התאריך המתוכנן, ב-29 בספטמבר 2019, מכיוון שהיה צריך לסיים מיקס לשירי האלבום.
גם היציאה ב-29 בספטמבר נדחתה.
על פי TMZ, האלבום כבר הושלם, אך וסט עידכן אותו ללא הרף מכיוון שהוא לא היה מרוצה מהתוצר הסופי.
באוקטובר 2019 המשיך וסט לעבוד על האלבום בוויומינג והזמין את המפיק סוויז ביטס לעזור לו לסיים עם האלבום.
ב-21 באוקטובר צייץ וסט בטוויטר תאריך יציאה חדש, 25 באוקטובר 2019. האלבום החמיץ את הופעת הבכורה שלו בחצות, כיוון ששלוש רצועות עדיין זקוקות לשיפורים במיקס שלהם.
האלבום יצא בסופו של דבר ב-25 באוקטובר בסביבות השעה 19:00 בשעון ישראל, שתים עשרה שעות מאוחר יותר מהמתוכנן.
האלבום מתעסק בדת הנוצרית, כאשר וסט מתאר אותו כ"ביטוי לבשורה".
בינואר 2019 הוא הקים את קבוצת השירות שלו ביום ראשון, שבה הוא מבצע שירי גוספל וגרסות כיסוי של שירים מהדיסקוגרפיה שלו.
בפעם הראשונה בקבוצה ביצע את השיר "Water" מתוך האלבום בשידור חי לפני יציאתו.
האלבום הופק על ידי קניה וסט בשיתוף מפיקים נוספים כמו מייק דין, טימבלנד, לברינת' ועוד.
האלבום במקור נקרא "Yandhi" ותוכנן לצאת לאור ב-29 בספטמבר 2018 אבל נדחה ל-23 בנובמבר של אותה שנה.
מאוחר יותר וסט דחה את האלבום לתאריך לא ידוע.
בינואר 2019 הכחיש הנציג של וסט את הדיווח בטענה כי ווסט מסרב להוציא את האלבום כדי להשיג מינוף במחלוקת משפטית עם חברות התקליטים שלו.
ב-29 באוגוסט 2019, קים קרדשיאן הודיעה על האלבום עם תאריך היציאה 27 בספטמבר לצד מחברת שמציגה את רשימת השירים של האלבום.
News כי Jesus Is King הוא "האלבום האחרון" שלו.
במהלך מופע שירות ב-16 בספטמבר 2019, וסט אישר את תאריך השחרור שקרדשיאן צייצה.
ב-27 בספטמבר 2019, לאחר הופעה של שירות יום ראשון בדטרויט, וסט הציג תצוגה מקדימה של האלבום וסרט שכותרתו גם "Jesus Is King" בתיאטרון פוקס.
קרדשיאן הודיעה אז כי האלבום נדחה יומיים אחורה ליציאתו ב־29 בספטמבר 2019, וקבעה שצריך לסיים את המיקסים וכי יתקיימו שני מפגשי האזנה נוספים בשיקגו וניו יורק.
האלבום גם החמיץ את התאריך הזה ללא כל הסבר שנמסר על ידי וסט או קרדשיאן.
ב-12 באוקטובר 2019 הודיע וסט על תאריך יציאה נוסף, 25 באוקטובר 2019, במסיבת האזנה בוושינגטון.
וסט בסופו של דבר אישר באמצעות טוויטר ב-21 באוקטובר שזהו תאריך ההפצה הרשמי.
יום לפני הוצאתו, הודיע וסט על אלבום האולפן הבא שלו, וחשף כי ב-25 בדצמבר 2019 הוא יוציא אלבום נוסף בשם "Jesus Is Born".
+אזורתאריךפורמטחברת תקליטיםהערת שולייםעולמי25 באוקטובר 2019הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • קלטת שמעGOOD Music • דאף ג'אם
Jesus Is King (בתרגום חופשי לעברית: "ישו הוא מלך") הוא סרט קונצרט נסיוני אמריקאי משנת 2019 של קניה וסט שבוים על ידיי ניק נייט .
בסרט מופיעה להקת הגוספל של וסט, סאנדיי סרביס קוואייר.
הסרט ליווה את יציאתו של Jesus Is King, אלבום האולפן התשיעי של וסט שיצא לאחר עיכובים רבים ב-25 באוקטובר 2019.
ב-29 בספטמבר 2019, הוכרז כי IMAX וקניה וסט משתפים פעולה כדי להוציא סרט של קונצרט Sunday Service.
הסרט צולם בקיץ 2019 במכתש רודן במדבר הצבוע שבאריזונה.
תצוגה מקדימה קצרה של הסרט הוצגה בשלוש מסיבות האזנה לאלבום האולפן התשיעי של וסט, Jesus Is King, ב-27 בספטמבר 2019 בדטרויט, 28 בספטמבר 2019 בשיקגו, וב־29 בספטמבר 2019 בניו יורק.
ב-17 באוקטובר 2019, יצא טריילר לסרט עם פסקול של גרסת גוספל לסינגל של וסט, "Say You Will" מתוך האלבום 808s & Heartbreak.
צלם האופנה הבריטי, ניק נייט, מונה גם לבמאי הסרט.
הסרט יצא באולמות IMAX ב-25 באוקטובר 2019.
Jesus Is Born (בעברית: "ישו הוא הנולד") הוא אלבום הבכורה של ההרכב המוזיקלי האמריקאי סאנדיי סרביס קוואייר.
האלבום יצא לאור ב-25 בדצמבר 2019, בהוצאה עצמית.
ביום ראשון הראשון של שנת 2019 החל קניה וסט בחזרה הראשונה שלו עם ההרכב "סאנדיי סרביס קוואייר", שם הם ביצעו שירים בסגנון גוספל מהדיסקוגרפיה של וסט ושירים אחרים עם קבוצת המקהלות הדוגמאות ומשתפי פעולה תכופים כמו טוני וויליאמס אנט קלמונס.
באפריל 2019 טען וסט כי הוא "ניצל בצורה קיצונית", בזמן המופע הציבורי הראשון של הקבוצה בפסטיבל קואצ'לה.
אלבום האולפן התשיעי של וסט, Jesus Is King, אשר יצא באוקטובר 2019, בו הופיעה ההרכב לראשונה וסיפקו שירה בשיר "Every Hour", גם בשירים נוספים כמו "Selah", "Everything We Need" ו-"Water".
+אזורתאריךפורמטחברת תקליטיםהערת שולייםעולמי25 באוקטובר 2019הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקההוצאה עצמית
Jesus Walks (בעברית: ישו הולך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הבכורה שלו, The College Dropout.
השיר יצא לאור ב-25 במאי 2004, על ידי חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס ודאף ג'אם, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הוא שיר היפ הופ וגוספל המלווה במקצב מיד-טמפו, שנכתב על ידי וסט עצמו, בשיתוף עם אמן ההיפ הופ האמריקאי ריימפסט , המלחין האמריקאי כרטיס לונדי והכנרת הישראלית מירי בן-ארי, והופק על ידי וסט.
השיר הוא מעין תיאור רוחני, שבו וסט דן כיצד ישו "הולך" עם כל אנשים מכל הסוגים, חוטא וצדיק כאחד.
כחלק מתיאור זה, הבית הרעיוני הראשון של השיר מסופר דרך עיניו של סוחר סמים המהרהר ביחסיו עם אלוהים.
על פי הדיווחים, וסט היה זקוק ליותר מחצי שנה כדי לקבל השראה לכתיבת הבית השני של השיר.
כמו כן, וסט משתמש בשיר כדי להביע את השקפותיו הביקורתיות על האופן בו נראה שהתקשורת נרתעת משירים העוסקים בענייני אמונה, בעודה מעודדת שירים הדנים באלימות, בסקס ובסמים לא חוקיים.
השיר זכה לשבחים רבים מצד מבקרי המוזיקה על התחבקותה הגלויה של אמונה אל מול תעשיית המוזיקה החילונית בשיר, בעוד רבים הביעו את תדהמתם ששיר דתי כה גלוי התחבק על ידי הרדיו.
בסקירה של האלבום The College Dropout, תיאר מגזין וילג' ווייס את השיר כ"יצירת מופת".
מסקר המוזיקה של מגזין Stylus, ג'וש לאב, ציין את השיר כ"שיר הטוב ביותר באלבום כולו", ושיבח את שילוב מאפייני הגוספל בשיר.
גם עיתון לוס אנג'לס טיימס ציינו את השיר לחיוב, כ"נקודת השיא של האלבום", ושיבחו את מקצב בתופים באלבום, המשמש, לדברם, כ"גיבוי מושלם להגותו של וסט על הטעויות שלו, כמו גם הנטייה של ההיפ הופ להתמקד בנושאים שליליים".
גם מגזין PopMatters ציין את השיר בחיוב, באומרו כי השיר הוא ה"סינגל הטוב ביותר בשנה".
השיר הופיע לראשונה במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ במקום ה-74. לאחר שישה חודשים הגיע לשיאו במקום השני, ושהה במצעד למשך כשבועיים.
כמו גם, הופיע השיר לראשונה במקום ה-25 במצעד שירי הראפ, ובשיאו הגיע למקום השלישי.
במצעד הבילבורד הוט 100, הגיע השיר בשיאו למקום ה-11. על אף הצלחתו המתונה במצעדים, השיר היה לאחד הלהיטים הגדולים של וסט, ובשנת 2005 זכה בפרס גראמי לשיר הראפ הטוב ביותר.
לשיר נוצרו סך של כשלושה וידאו קליפים נפרדים, בעוד שניים מתוכם מומנו על ידי וסט עצמו.
שלושתם הוקרנו בבכורה ב-21 ביוני 2004 בפסטיבל הסרטים טרייבקה, שם הסביר וסט כי השיר "מעורר כל כך הרבה רגש.
ארבע דקות של דימויים מגבילות את הרעיונות שאתה אמור לתת לשירים, אז הייתי צריך ליצור שלושה וידאו קליפים".
הווידאו קליפים זכו במספר פרסים ומועמדויות: שתי מועמדויות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לווידאו קליפ השנה והווידאו קליפ הטוב ביותר של אמן זכר, בעוד הצליח לזכות בפרס השני.
בטקס פרסי ה-BET, זכה השיר בפרס וידאו קליפ השנה.
מדינהתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה ×22,000,000בריטניה (BPI)כסף200,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
אזורתאריך יציאהפורמטאמריקה הצפונית25 במאי 2004ויניל • 12"בריטניה26 באוקטובר 2004ויניל • 12" • CDאוסטרליה6 באפריל 2005CD
JetBrains s.r.o (לשעבר IntelliJ s.r.o; מבוטא כ-גֶּ'טְבְּרֵיְנְס) הוא תאגיד תוכנה צ'כי, אשר הוקם ב-14 באוגוסט 2000. התאגיד מציע כלים למפתחי תוכנה ומנהלי פרויקטים.
החברה מציעה סביבות פיתוח לשפות תכנות שונות.
השקת סביבת הפיתוח המשולבת IntelliJ IDEA לפיתוח בעיקר ב-Java בשנת 2001 והשקת שפת התכנות Kotlin לפיתוח במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM) בשנת 2011 היו מאבני הדרך החשובות ביותר בהיסטוריה של החברה.
ב-2019 היו יותר מ-8 מיליון משתמשים בכלים מבית JetBrains, והיא מחזיקה ב-9 משרדים ברחבי העולם: בפראג, סנקט פטרבורג, מוסקבה, מינכן, בוסטון, נובוסיבירסק, אמסטרדם, פוסטר סיטי שבקליפרוניה ובמריטון שבניו ג'רזי.
החברה החזיקה בכ-1,256 עובדים, כאשר הגיל הממוצע של עובד ב-JetBrains היה 33.
מאז הקמתה, זכתה JetBrains ב-80 פרסי תעשייה בינלאומיים.
AppCode – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח אפליקציות במערכות ההפעלה iOS, ו-macOS (מערכות הפעלה מבית תאגיד התוכנה הבינלאומי אפל).
CLion – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח ב-C וב-C++.
DataGrip – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח בשפת SQL שרצה תחת הפלטפורמה של IntelliJ.
GoLand – סביבת פיתוח משולבת לשפת התכנות Go (מבית Google) אשר תומכת בתכנות בסביבת אינטרנט, ב-SQL, ובמסדי נתונים ומכילה תכונות כגון הצעות להשלמת קוד, דיבאגר, בחינות איכות של הקוד, שינוי של הקוד מבלי לשנות את התנהגותו החיצונית (Refactoring) ותפריטים שונים.
IntelliJ IDEA – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח בעיקר בשפות Java, Kotlin ו-Scala.
PhpStorm – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח בשפת PHP.
PyCharm – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח בשפת פייתון.
Rider – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח בסביבת .NET של מיקרוסופט.
מבוסס על פלטפורמות Resharper ו-IntelliJ.
RubyMine – סביבת פיתוח משולבת לפיתוח ב-Ruby ובתכנות בסביבת האינטרנט באמצעות Ruby.
WebStorm – סביבת פיתוח משולבת בשביל JavaScript.
dotCover – ביצוע מבחנים לקוד בסביבת .NET.
dotMemory – ניתוח הזיכרון שאפליקציות בסביבת NET.
משתמשות בו, לצורך אופטמיזציה, ואיתור בעיות בניהול הזיכרון כגון דליפות זיכרון.
dotTrace – מציאת דרכים לבצע אופטמיזציה באפליקציות בסביבת NET.
ReSharper – סיוע לנוחות וליעילות בכתיבה בסביבת הפיתוח המשולבת ויז'ואל סטודיו מבית מיקרוסופט.
++Resharper C – כלי המסייע ליעילות ונוחות בסביבת הפיתוח Visual Studio מבית מיקרוסופט לשפות C ו-.
הוא משתלב ב-Visual Studio, מספק כלי עזר וגם משתלב עם כלים אחרים לשפות אלו.
Space – פלטורמה לניהול ותיאום קוד ולוח זמנים בין מתכנתים.
Kotlin – שפת תכנות לפיתוח במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM).
MPS – יצירה, שינוי, והרחבה של שפות תכנות אשר ספציפיות לתחום מסוים (Domain Specific).
כתיבה גם באופן גרפי – המשתמש מחליט מהם כללי התחביר.
הוא מספק שרת אשר מנהל את ההרשאות, המשתמשים, הקבוצות והפרויקטים בין כלי הצוות האחרים של JetBrains.
TeamCity – זיהוי בעיות, בחינה מתקדמת של הקוד.
YouTrack – תכנון וניהול הפרויקט, וכן תכנון לוח הזמנים והמטלות המחכות לביצוע.
JetBrains Academy – פלטפורמה מקוונת ללימוד תכנות ושפות תכנות כגון פייתון, Java, ו-Kotlin.
בנוסף, JetBrains מציעה אפליקציה חינמית בשם Toolbox App לניהול סביבות הפיתוח שלה: התקנה, הסרת התקנה, עדכונים – ניתן לבצע גם עדכונים אוטומטיים לסביבות הפיתוח.
JetBrains (לשעבר IntelliJ Software) נוסדה בשנת 2000 על ידי שלושה מפתחי תוכנה: סרגיי דימיטריב, ולנטין קיפאקטוב, ואיוג'ין בלייאב בפראג, צ'כיה.
המוצר הראשון של החברה היה IntelliJ Renamer, כלי לייעול הקוד ללא התערבות בהתנהגותו החיצונית (Code Refactoring), ב-Java.
בשנת 2012, אחרי ששירת כמנכ"ל החברה במשך 12 שנים, עבר דימיטריב לתחום הביואינפורמטיקה ומינה שני מנכ"לים חדשים: אולג סטפנוב ומקסים שפירוב.
מספר המשתמשים של JetBrains גדל מ-2.7 מיליון בשנת 2015 משתמשים, ליותר מ-8 מיליון משתמשים בשנת 2019. להלן תרשים המייצג את השינוי במספר המשתמשים בין השנים 2015 ל-2019:
עד לשנת 2011, שבה השיקה JetBrains את שפת תכנות Kotlin, העלייה בכמות המשתמשים של JetBrains הייתה מינורית.
"Jet Airliner" הוא הסינגל התשיעי של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא כחלק מאלבום האולפן החמישי שלו, Romantic Warriors.
השיר יצא לאור ב-18 במאי 1987 על ידי חברות התקליטים אריולה רקורדס וברטלסמן מיוזיק גרופ כסינגל המוביל מתוך האלבום.
"Jet Airliner" הגיע למקום השלישי בספרד.
Jezebel (בעברית: איזבל) הוא שיר באנגלית של הלהקה הפינית דה ראסמוס.
השיר זכה בקדם הפיני לאירוויזיון 2022, UMK 2022, ב-26 בפברואר 2022, וייצג את המדינה באירוויזיון בטורינו, איטליה.
במהלך חודש ינואר נחשפו שיריו של הקדם הפיני לתחרות האירוויזיון, ביניהם השיר Jezebel של להקת דה ראסמוס.
ב-26 בפברואר התחרה השיר בגמר וזכה במקום הראשון עם 310 נקודות ו-27% מקולות הצופים, ונבחר לייצג את המדינה בתחרות האירוויזיון.
ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי פינלנד תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
פינלנד הופיעה ראשונה, לפני ישראל.
ב-12 במאי 2022 ביצעה דה ראסמוס את "Jezebel" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
פינלנד הופיעה רביעית, לפני שווייץ ואחרי פורטוגל.
ב-14 במאי הופיעה הלהקה בגמר התחרות.
עם תום הקראת התוצאות היא דורגה במקום ה-21 עם 38 נקודות.
Jewish Girl הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אדרת.
את האלבום הוציאה בשנת 2008 לאור חברת התקליטים "היט רקורדס ותקשורת", וזוהי יצירתה המוזיקלית הראשונה שלה בשפה האנגלית.
הוא נחל הצלחה אדירה ב.
השיר "Say No More" אף דורג במקום הראשון באותו מצעד.
גם השיר "Extraordinaire" זכה להצלחה כאשר נבחר לאחד מארבעת השירים הטובים ביותר בתחנת הרדיו הלבנונית "Beirut Nights".
Jewish Currents (בעברית: זרמים יהודיים) הוא מגזין רבעוני ואתר חדשות יהודי פרוגרסיבי אמריקאי שתוכנו משקף את הפוליטיקה של השמאל היהודי.
הוא כולל עיתונות עצמאית, חדשות מתפרצות, פרשנויות פוליטיות, ניתוח וטורי אמנות וספרות יהודית.
לכתב העת ירד מספר הקוראים, ונשארו רק 2,200 קוראים מבוגרים.
כדי להבטיח את עתיד המגזין, התמזג המגזין עם חוג הפועלים.
המיזוג הזה הוסיף מיידית 13,000 מנויים.
חוג הפועלים ראו במיזוג הזה הזדמנות להשמיע קול חזק יותר בנושאים אקטואליים ולפנות ליהודים צעירים יותר.
קומוניסטים רבים לשעבר המזוהים עם המגזין התאכזבו מאירועים כמו הטיהורים הגדולים והתמוטטות האימפריה הסובייטית, מה שהוביל אותם לדעות רפורמיות יותר שהתאימו עם החזון של חוג הפועלים.
גיליון מרץ-אפריל 2009 של המגזין הוא הגיליון האחרון שפרסם "חוג הפועלים", מכיוון שהם מתמודדים עם קשיים כלכליים ואינם יכולים עוד לממן את המגזין.
כתב העת הפך שוב למגזין עצמאי, כפי שהיה לפני שנת 2005, לאחר כמעט 60 שנה של קשר עם חוג הפועלים.
בשנת 2018 המגזין עבר השקה מחודשת, בשינוי שנועד למשוך קהל קוראים צעיר יותר, במיוחד שמאלנים, חילונים, יהודים בני דור המילניום.
זרמים יהודיים מגיבים לאופי המפוצל של השמאל היהודי, הכולל קבוצות וגורמים שונים המשפיעים עליו כמו צדק גזעי, סוציאליזם והתייחסות לכיבוש הישראלי.
המגזין שאף לספק במה שבה קהילת השמאל היהודי המפוצל יכולה להתכנס ולעסוק בדיונים ואקטיביזם.
ההשקה המחודשת מומנה על ידי קהל הקוראים של המגזין וקרן Puffin מניו ג'רזי.
עם ההשקה המחודשת, המגזין מסקר בהרחבה מגוון נושאים פרוגרסיביים, כולל מדיניות בריאות, אלימות משטרתית, חלוקת עושר ופוליטיקה סביב ישראל.
ההשקה המחודשת נועדה גם לחנך את הקוראים על ההיסטוריה של האקטיביזם היהודי שמאלני, במיוחד רדיקליות תנועת הפועלים.
אריאל אנג'ל היא העורכת של המגזין מאז השקתו מחדש.
בשנת 2019, ברני סנדרס כתב מאמר בשם "איך להילחם באנטישמיות", שפורסם במגזין.
בחיבור מביע סנדרס את גאוותו העזה על היותו יהודי ותומך במדינת ישראל.
הוא הדגיש את החשיבות ההכרה בזכותם של יהודים להגדרה עצמית ורואה בהכחשתה אנטישמית.
סנדרס התייחס לעליית האנטישמיות בארצות הברית, במיוחד בימין, וביקר את הנשיא דאז, דונלד טראמפ.
בנוסף, סנדרס הביע את תמיכתו בזכויות הפלסטינים וכתב שזה לא סותר את הערצתו לישראל.
המגזין זכה לפרסום על ידי פרסום מאמרים בנושאים שונים, כולל זהות יהודית ונושאים שנויים במחלוקת כמו מדריך כיצד לבצע הפלה רפואית בבית.
המגזין התרחב עוד יותר על ידי שכירת פיטר ביינרט, פרשן מוביל לפוליטיקה היהודית האמריקאית וישראל.
ביינרט, הידוע בדעותיו הפרוגרסיביות על ציונות, כתב טור פעמיים בחודש למגזין תוך שמירה על זיקות עם פרסומים אחרים.
נכון לדצמבר 2022, למגזין יש 5,200 מנויים מודפסים, למעלה ממיליון קוראים מקוונים בשנה, 12 אנשי צוות במשרה מלאה, ותקציב של 1.6 מיליון דולר, הממומן בעיקר על ידי תורמים בודדים, קרנות וארגונים.
המגזין תואר כ"לא-ציוני", וכולל סיקור ביקורתי כלפי הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
Jews for Justice for Palestinians (יהודים למען צדק לפלסטינים) הוא ארגון של פעילים פוליטיים יהודים בבריטניה.
לפי הגדרתו העצמית, הארגון פועל למען זכויות האדם והאזרח ולמען חופש כלכלי ופוליטי לפלסטינים.
הוא מתנגד למדיניות הנוכחית של מדינת ישראל בעזה ובגדה המערבית ומבקש שינוי במעמדם הפוליטי.
הוא מכיר בזכות קיומה של ישראל בתוך הקו הירוק.
הארגון נוסד בפברואר 2002 על ידי האקדמאית הבריטית איירין ברויגל, בתם של פליטים יהודים-גרמנים, ובן זוגה ריצ'רד קופר, יחד עם חברות יהודיות רבות, לאחר שברויגל ביקרה בגדה המערבית.
תוך שש שנים מנתה הקבוצה כ-1,300 חברים מתוך האוכלוסייה היהודית בבריטניה המונה למעלה מרבע מיליון נפש.
בתקופה זו הוא שאף "לנפץ האשליה שכל היהודים תומכים ללא תנאי בממשלת ישראל".
השימוש במילה "פלסטינים" בשמם עורר למחלוקת מסוימת, אך נשמר לבסוף.
הארגון מילא תפקיד משמעותי בהקמת ארגון רחב יותר, יהודי אירופה למען שלום צודק.
הארגון פועל להבטיח שקולות יהודיים המבקרים את מדיניות ישראל יישמעו בבריטניה.
הוא מאמין שהתנגדות כזאת חשובה במאבק באנטישמיות ובטענה שהתנגדות למדיניות ישראל היא עצמה אנטישמית.
Joe's Garage: Acts I, II & III (הגראז' של ג'ו, מערכות I, II ו- III) הוא אלבום אולפן משולש של פרנק זאפה הנחשב לאחד הטובים שיצר אמן זה.
האלבום כולל את היצירה "Watermelon in Easter Hay" (מילולית: "אבטיח בשחת של חג הפסחא"), יצירה בת 9 דקות ו-5 שניות, בה מפגין זאפה את אומנות הגיטרה הווירטואוזית שלו, כמו גם את מיטב היצירתיות המוזיקלית.
היצירה היא קינה ארוכה ונוגעת ללב על אובדן התמימות ואובדן חופש הדיבור, והיא בולטת על הרקע של הציניות וגסות הרוח המופגנים בחלקים ארוכים מיתר התקליט, כמיטב המסורת של זאפה.
האלבום המשולש הוא אלבום קונספט, מעין אופרת רוק (שאותה, טען זאפה, יש לשחק כפי שמשחקים במחזה בית ספר גרוע) המספרת את סיפורו של ג'ו, גיטריסט מוכשר, החי בעולם בו נאסר על אנשים לנגן ולשמוע מוזיקה.
האלבום מתייחס במילותיו לנושאים רבים, לרבות תופעת המעריצות המזדנבות, הסיינטולוגיה, פטישיזם, להקות נוער, מחלות מין, תרבות ה"זבל" האמריקנית המתבטאת בתחרויות "חולצה הרטובה", ביקורת מוזיקה, יחס חברות המוזיקה הגדולות אל האמן, אך מעבר לכול האלבום הוא מחווה לחופש הדיבור ולאהבת המוזיקה על כל צורותיה.
אייק ויליס הופיע באלבום כקולו של "ג'ו", הצעיר המסתבך בעסקי המוזיקה.
זאפה שר את הקטעים של "הבוחן המרכזי" (Central Scrutinizer), קול מכני, הפותח את השירים בקטע המקדם את הסיפור, ומציג את השיר בהתייחס לעלילה, בדומה לתפקיד המקהלה היוונית, והרודף אחר ג'ו באופן המזכיר את ציד המכשפות של שנות ה-50.
התקליט יצא במקורו בשני חלקים, הראשון היה תקליט יחיד שכלל את "המערכה הראשונה" ולאחר מכן תקליט כפול שכלל את "המערכה השנייה" ו"המערכה השלישית".
כל שלושת החלקים יצאו מאוחר יותר בקופסת CD בחברת "רוקידיסק".
זאפה תכנן גרסה קולנועית לתקליט במהלך שנות ה-80, לאור הצלחתן של יצירות כ"טומי" או "החומה", אך זו לא יצאה לפועל.
ג'ו היה ילד טוב אשר כיסח את הדשא של שכניו, עד שגילה את מוזיקת הרוק.
הוא בילה את כל זמנו בנגינת מוזיקה בקול רם בחניה המקורה של ביתו, והשכנים היו מזעיקים את המשטרה.
הוא איבד את חברתו, מרי, נערה קתולית אשר יצאה בעקבות להקת רוק בשם "טואד-או", כמעריצה מזדנבת, ושכבה עם חברי הלהקה באוטובוס שהסיע אותם ממקום למקום.
לבסוף הם נטשו אותה במיאמי, כשהיא תשושה ועייפה.
מרי מנסה לגייס כסף לחזור הביתה באמצעות השתתפות בתחרות "החולצה הרטובה".
ג'ו שומע על עלילותיה, ובתגובה שוכב עם נערה העובדת במזנון המבורגרים בשם לוסיל, ומקבל מחלת מין, אך הוא טוען שקיבל אותה ממושב האסלה.
במצוקתו הוא פונה אל הדת, ומשלם הרבה כסף ל"ל.
רון הובר" (פרפרזה על ל.
רון האברד) ממציא כנסיית האפליאנטולוגיה (פרפרזה על הסיינטולוגיה), הסוגדת למכשירים חשמליים ביתיים.
הוא מאובחן כפטישיסט של מכשירים ביתיים, ועל מנת להשיג את סיפוקו המיני מגיע אל מועדון "הארון" שם יכולים בני אדם ליצור קשר מיני עם מכשירי חשמל ביתיים.
ג'ו משמיד, בהתלהבותו המינית, רובוט יקר מסוג XQJ-37, ומושלך לכלא, שם הוא נאנס בידי חבורה של מנהלי חברות מוזיקה צעירים שנאסרו אף הם.
משהוא יוצא הוא מגלה כי המוזיקה נאסרה.
משהוחלט כי שילם את חובו לחברה הוא מקבל עבודה במפעל לייצור מאפינים (בשם "Utility Muffin Research Kitchen", כשם חברת התקליטים של זאפה).
בעודו מבצע את העבודה המונוטונית של ציפוי המאפינים בקרם, על סרט נע, הוא חולם על צלילי גיטרה נפלאים (Watermelon In Easter Hay).
בתקליט מבקר זאפה את החיים בארצות הברית, את הרדיפה אחר הכסף, את הגבלת חופש הדיבור, את שעבוד האישה והפיכתה לחפץ.
זאפה משתמש בלשון בוטה וגסה ביותר, אך לא באופן החורג מגסות הרוח הרגילה שלו.
עם כל זאת, התקליט הוא שיר הלל למוזיקה, ולאהבת המוזיקה.
שיר הפתיחה של התקליט פונה אל כל מי שניסה להקים להקת רוק בחניה המקורה בביתו, וחלם על ההצלחה.
הדרך אל המוזיקה הטהורה רצופה במכשולים.
מנהלי חברות תקליטים חמדנים, שכנים חובבי שקט, חברה אטומה ומצנזרת, הרודפת אחר הכסף וההצלחה.
אך בסופו של דבר, המוזיקה הטהורה היא הדבר שיש לשאוף אליו, מוזיקה כה טהורה, עד שבסוף התקליט, כאשר ג'ו עובד ליד קו הייצור, נותר רק קול המוזיקה בראשו, ואיש אינו מסוגל לשמוע את המוזיקה מלבדו.
דמותה של מרי מבטאת היטב את המסר בשיר "Packard Goose", כאשר היא אומרת - "מידע אינו ידע.
ידע אינו חוכמה, חוכמה אינה אמת, אמת אינה יופי, יופי אינו אהבה, אהבה אינה מוזיקה.
אך בשביל שהמוזיקה תהיה אכן, "הכי טובה", היא צריכה להיות חופשית מכל מגבלה.
התקליט חוזה חברה עתידית בה בשם ערכים שמרניים נאסר הביטוי המוזיקלי החופשי.
זאפה הקדים את זמנו בעניין זה.
זאפה יצא כנגדה וכנגד אגודתה, ואף הופיע בפני הסנאט של ארצות הברית אשר דן בנושא, והצהיר כי ההצעה שהציעה אגודתה של גור מגבילה את חופש הביטוי במידה שאינה תואמת את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.
האלבום התקבל אצל מעריצי זאפה בהתלהבות.
זאפה היה אז בשיא כושרו היצירתי, והצליח ליצור יצירה ארוכה ומורכבת זו רק חצי שנה לאחר צאת האלבום הכפול "שייח' ירבוטי".
אך גם לאחר מספר שנים, ואף לאחר מותו של זאפה, שומר האלבום על רלוונטיות, ועל קהל שומעיו.
דון שיואי, כתב, בשנת 1995 עבור מגזין הרולינג סטון כי:
"אם פני השטח של האופרה הזו מכוסים בבדיחות זולות ומיש מאש מוזיקלי, נשמתה מאותרת בצער קיומי עמוק.
סולו הגיטרה שזאפה מנגן בדמיונו של ג'ו בוער ביופי נואש, הורס.
על כל פגמיו, 'המוסך של ג'ו' הוא אפוקליפסה עכשיו של זאפה."
סטיב יואי, כתב עבור Allmusic כי:
"'המוסך של ג'ו' נחשב באופן כללי כאחת מהיצירות הקונספטואליות הטובות של זאפה לאחר שנות השישים...
זאפה נשען בכבדות על מה שכינה 'זנורכוניה', סולואים של גיטרה שהוקלטו מראש ונעשה בהם שימוש על גבי הקלטות בקצב שונה, ליצירת מקריות מוזיקלית אקראית.
גישה כזו מבטיחה גם רגעים איטיים, אך המבקרים אוהדים את היצירה יותר בשל התוכן הקונספטואלי שלה...
על אף פגמיו, יש באלבום מספיק תוכן כדי להפוך אותו לאחת מהיצירות המוזיקליות החשובות של זאפה בשנות השבעים, ולאחת מהאמירות הפוליטיות החשובות שלו, אף אם אינו ממוקד מספיק כדי להגיע לרמתן של יצירותיו הקודמות של זאפה עם 'אמהות ההמצאה'".
האלבום זכה למעמד מיוחד בין אלבומי זאפה, עד כדי כך ששלושה מהאלבומים שיצאו אחר מותו של זאפה מחומר ארכיוני שהשאיר אחריו נקראו בשמות המהווים מחווה ל"מוסך של ג'ו" - Joe's Corsage" ,"Joe's Domage" ו- "Joe's XMASage".
השיר "נערות קתוליות", בו משתמש זאפה במבחר של ביטויים פורנוגרפיים, נבחר להיות בין השירים באלבום "Have I Offended Someone"?
שיצא לאחר מותו של זאפה, בשנת 1997 וכלל את אלו משיריו של זאפה שנחשבים לבעלי מילים פוגעניות במיוחד.
Jingo הוא הספר העשרים ואחד בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט והרביעי בסדרת ספרי משמר העיר, תת-סדרה בתוך סדרת הספרים הגדולה.
הספר ראה אור ב-1997. הוא נכתב בהשראת הסכסוך (האמיתי) על האי פרדיננדיה.
הספר מספר על מתיחות שמתעוררת בין העיר אנק מורפורק לקלאטץ' אודות אי קטן בשם לשף (Leshp) שעלה על פני המים בים המעגל וששתי המדינות טוענות לבעלות עליו.
כתוצאה מהטענות הללו המתיחות המדינית בין אנק מורפורק לקלאטץ' עולה ושתי המדינות עומדות על סף מלחמה, בניסיון לפתור את המשבר בדרכים דיפלומטיות קלאטץ' שולחת לאנק מורפורק את הנסיך קופורא.
קלאטץ' הוא שמה של יבשת מדברית ענקית וכן של המדינה הגדולה ביותר בה.
הממלכה של קלאטץ' היא השתקפותה של האימפריה העות'מאנית והשבטים הערבים של עולמינו, בעבר חלקה הייתה בשליטת האימפריה של אנק מורפורק.
על אף שאנשי אנק מורפורק חושבים אותם לפראיים פרימיטיבים ללא כל חוזק צבאי ומתייחסים אל תושביה באופן גזעני, אנשי הממלכה מתגלים כבעלי תרבות עשירה וטכנולוגיה מתקדמת ביותר.
בעת קבלת הפנים נעשה ניסיון התנקשות בנסיך, שניצל ממוות רק תודות לאנשי המשמר, שמשאיר אותו פצוע קשה.
עתה המצב הדיפלומטי מחמיר, בחקירה ההתנקשות מפקד המשמר ווימס מוצא את גופת האחראי, מתנקש בן אנק מורפורק, ומוצא גם עדויות לכך שההתנקשות הוזמנה על ידי הקלאטצ'ים אולם העדויות הללו נראות לו מזויפות והוא ממשיך בחקירתו כדי לחשוף את האמת.
בינתיים אנק מורפורק נכנסת לפסיכוזה מלחמתית כהשתקפות לרגשות העממיים בעולמנו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, מכיוון שלעיר אין צבא קבע כבר זמן רב האצילים מקימים גדודי מתנדבים שבני אנק מורפורק נוהרים אליהם.
האמונה הרווחת היא שהמלחמה עם קלאטץ' תגמר במהירות מכיוון שהקלאטצ'ים יינגפו בסימן הראשון לצבא האנק מורפורקי.
האציל האבלוק וטינרי מודח ובמקומו עולה לשלטון לורד ראסט שמצטיין בהיותו בור בענייני צבא ופוליטיקאי כושל.
וויימס שהודח מתפקידו כמפקד המשמר מחליט להקים גדוד מתנדבים משלו, זכות שהוא זכאי לה כבעלת תואר אבירות, כל חברי המשמר מתגייסים לגדוד החדש הם יוצאים לקלאטץ' להמשך החקירה ולהציל את הסמלת אנגואה שנחטפה בשעה שרחרחה (פשוטו כמשמעו) על הספינה של הקלאטצ'ים.
בעקבות יציאתו של ויימס גם ראסט מחליט לצאת עם כל הצבא (למרות אי מוכנותו) לקלאטץ'.
בני אנק מורפרק חוזרים הביתה.
בעיר האציל נעצר ומובא למשפט בעוון בגידה, בשעה שהוא נשפט מתבררת תוכניתו - הוא ירד עם המכשיר לשייט באופן בטוח מתחת למים מתחת לאי לשף וגרם לו לשקוע שוב מתחת למים וכך גזל את ההישג הדיפלומטי מידיו של הנסיך וחילץ את צבא העיר בשלום מקלאטץ'.
הוא משוחרר וחוזר לתפקידו כשליט העיר, מעשהו הבא הוא הענקת התואר דוכס לווימס.
John Lennon/Plastic Ono Band הוא תקליט הסולו הראשון של ג'ון לנון, לאחר פירוק להקת הביטלס.
התקליט הוקלט באולפני אבי רוד בין 26 בספטמבר ל-23 באוקטובר 1970 ויצא לאור ב-11 בדצמבר 1970, יחד עם תקליט של יוקו אונו, רעייתו של לנון בשם Yoko Ono/Plastic Ono Band, שיצא עם עיצוב עטיפה זהה.
בשנת 2003 הוצב האלבום במקום ה-23 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון.
כן נמנה עם "100 האלבומים הגדולים של כל הזמנים" (בכל הסוגות) של טיים מגזין.
בשנת 2020 דורג מחדש במקום ה-85 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
באפריל 1970 פורקה להקת הביטלס למעשה, לאחר שכבר לא פעלה כלהקה משך חצי שנה.
לנון עצמו פנה לקריירת סולו כבר בספטמבר 1969, עם הופעתו על הבמה בפסטיבל הרוקנרול והשלום בטורונטו ואף לפני כן עם הקלטת השיר Give Peace a Chance שיצא לאור בחודש יולי.
בתקופה שלאחר פירוק הלהקה התעניין לנון בשיטת "הצעקה הראשונית של ארתור ג'אנוב (שיטת ריפוי שבה החולה צועק ממעמקי נפשו), בעיקר כדי להתגבר על הילדות הקשה שחווה.
ב-1970 לנון ויוקו טסו לארצות הברית כדי לעבור טיפול אישי בביתו של ג'אנוב.
הטיפול יצר אצל לנון חיבור רגשי עמוק עם ילדותו ועם דמות אמו (שנטשה אותו) בפרט.
הטיפול אף שחרר את לנון ממעטה הציניות ואפשר לו לגעת באופן ישיר וכואב עם נושאים גדולים כאהבה, אלוהים, בדידות ושברון החלום של הביטלס.
שמות השירים שכתב באותה תקופה (Mother, Hold On, Love, God, Isolation) ותמליליהם ישירים וחפים מכל משחק מילים, שהיה נפוץ מאוד בכתיבתו הקודמת.
התקליט אף נתפס כניסיון ליצור אנטיתזה מכוונת ומתריסה לביטלס.
השירים החושפניים, שגילו לראשונה רגשות חשופים וכואבים, יחד עם ההפקה המינימליסטית, תרמו להכרה בגדולתו של לנון כיוצר עצמאי.
לנון הקליט את האלבום עם נגן הבס קלאוס פורמן, ידידו מימי המבורג ומי שצילם את העטיפה לאלבום הביטלס Revolver.
בנוסף השתתפו בנגינה המפיק פיל ספקטור בפסנתר, נגן אורגן האמונד בילי פרסטון ויוקו אונו בקולות.
להקת הליווי נקראה, באופן מסורתי "Plastic Ono Band" ("תזמורת אונו הפלסטית"), שם רעיוני ששימש את לנון ואונו לכל להקות הליווי שלהם, בהרכביהם המשתנים.
למרות שפיל ספקטור זכה לקרדיט יחד עם לנון ואונו ואף ניגן בפסנתר בשיר love, הוא לא נכח במשך רוב הקלטות התקליט.
Joe Satriani הוא אלבום האולפן השישי של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור ב-26 באוקטובר 1993.
ג'ו סטריאני - גיטרה חשמלית, גיטרה בס (רצועה 11), גיטרת רזונטור, נבל, שירה
אריק ולנטיין - קלידים, פסנתר, כלי הקשה וגיטרה בס (רצועה 4)
אית'ן ג'ונס - תופים (רצועה 4)
מאט ביסונט - גיטרה בס (רצועה 6)
גרג ביסונט - כלי הקשה (רצועה 6)
ג'ף קמפיטלי - תופים (רצועה 11)
Job Entry Sybsystem בראשי תיבות JES הוא רכיב במערכת ההפעלה MVS, מערכת ההפעלה OS/390 ומערכת ההפעלה z/OS של חברת IBM.
רכיב זה של מערכת ההפעלה משמש לקליטת עבודות בתורים, להכנסתן לביצוע ולהכנסתן לתורים לביצוע כתיבת הפלט ליחידות היקפיות, כגון: מדפסות.
תחת מערכות הפעלה אלו ניתן להריץ שני סוגים של מערכות JES:
היא נועדה לשימוש על ידי מתקנים שבהם מחשב אחד או שני מחשבים המשתפים ביניהם את תורי העבודות.
המערכת השנייה נקראת JES3. בתת-מערכת זו השתמשו בדרך כלל ארגונים ששיתפו תורים בין שלושה מחשבי מיינפריים או יותר.
אחד המחשבים, שימש כמנהל מערכות התורים של יתר המחשבים.
במערכות ASP אחד המחשבים לא ביצע עבודות, אלא ניהל תורים של יתר המחשבים.
ב SPOOL הוא קובץ גדול בו מאוחסן המידע של העבודות בתורים השונים.
את נפח האחסון העיקרי של ה SPOOL תופסות עבודות הממתינות להדפסה.
כאשר אותו SPOOL משרת יותר ממחשב אחד ב JES2 הוא נקרא (Multi Access Spool (MAS.
ה-Checkpoint הוא קובץ קטן המכיל מידע על תורים והצבעות על מיקומה של כל עבודה ב-SPOOL.
ה-Checkpoint הוא קובץ קריטי ל-JES.
פגיעה בו פירושה אובדן כל העבודות הממתינות בתורים לביצוע ולהדפסה.
בגלל רגישותו מוחזקים שני העתקים של קובץ זה.
עיבוד מהיר של המידע ב-Checkpoint הכרחי לצורך עבודה יעילה של מערכת ההפעלה, לפיכך קיימים מנגנונים המשפרים את מהירות הקריאה ממנו ואת מהירות הכתיבה אליו.
בכל אחד מהתורים ניתן לתת עדיפויות שונות לעבודות שונות.
מנגנוני העדיפויות, עשויים לקבוע את סדר ביצוע העבודות.
התורים להמתנה לביצוע נבנים על בסיס כרטיסי הפיקוח המגדירים את העבודה.
בסביבת מערכות הפעלה שבהן פועל ה JES, ההגדרות מתבצעות בשפת תסריטים פשוטה הנקראת: (Job Control Language (JCL.
בתור זה נכללות עבודות המתבצעות במערכת ההפעלה.
העבודות עברו מהתור להמתנה ונטענו לזיכרון המרכזי של המחשב באמצעות רכיב במערכת ההפעלה הנקרא Initator.
עבודות ממתינות לתורי הדפסה לפי מאפיינים שונים, כגון: סוג המדפסות או האתר בו ממוקמות המדפסות.
ארגון יכול להתאים את האופן שבו עובד ה-JES לצרכים הייחודיים שלו.
ההתאמה נעשית באמצעות תוכניות בשפת אסמבלר, שעובדות בשיתוף עם ה JES.
התוכניות מקבלות פרמטרים מה-JES, מבצעות עיבוד ומחזירות לו את תוצר העיבוד.
Joanne (בעברית: "ג'ואן") הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא.
הוא יצא לאור ב-21 באוקטובר 2016 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס וסטרימליין.
גאגא שיתפה פעולה עם מספר מפיקים במהלך כתיבת האלבום, בהם מארק רונסון, רד וואן, ג'ף באסקר, ובלוד פאפ.
האלבום מורכב ממוזיקת קאנטרי ופופ שמבליטה את יכולותיה הוואקליות של גאגא ומבחינה מילולית מדבר על רגשות, משפחה, וחיים עם מותה של דודתה ג'ואן סטפני ג'רמונטה שהשפיעה רבות על האלבום.
הוצאתו לאור וקידומו של האלבום סימנו ריכוך בדמותה של גאגא, שהפכה למראה מוכתב יותר שמכוון לזמר-יוצר, המורכב בעיקר מכובע בוקר ורוד רחב שוליים, ג'ינס וינטאג וצבעי פסטל, בהשראת שנות השבעים.
השתתפותה בסדרה אימה אמריקאית השפיע על תהילך יצירת האלבום.
"Perfect Illusion" יצא כסינגל המוביל ב-9 בספטמבר 2016 והגיע למקום הראשון בצרפת ואילו "Million Reasons" הגיע בשיאו למקום הרביעי בארצות הברית במצעד הבילבורד הוט 100. "Joanne" יצא כסינגל השלישי והאחרון במספר תחנות רדיו בגרסת פסנתר.
גאגא קידמה את האלבום בסיבוב ההופעות השיווקי, "Diva Bar Tour", ובמסע ההופעות "Joanne World Tour" שהחל באוגוסט 2017 עד לסיומו בפברואר 2018. בנוסף, הוציאה לאור סרט תיעודי המתאר את תהליך הפקת האלבום לצד הופעותיה במספר אירועים בשם, "Gaga: Five Foot Two".
ביציאתו קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה והפך לאלבומה הרביעי ברציפות של גאגא שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית לצד המצעדים בארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, יפן, קוריאה הדרומית והעשירייה הפותחת ביותר מ-25 מדינות.
Joanne הועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-60 יחד עם "Million Reasons" ו-"Joanne" אשר הועמדו לפרס ביצוע הפופ הטוב ביותר, בו זכה הסינגל השלישי.
גאגא כינתה את האלבום על שם דודתה המנוחה, ג'ואן סטפאני גרמונטה שנפטרה ב-18 בדצמבר שנת 1974, בגיל 19 בשל סיבוכים הנובעים ממחלת הזאבת.
גאגא, ששמה האמצעי הוא ג'ואן מהשם המלא, סטפני ג'ואן אנג'לינה גרמונטה, שמה לב כי למותה של דודתה יש השפעה עמוקה על משפחתה, אף על פי שהיא נולדה כמעט כ-12 שנה לאחר מותה.
השפעתה של דודתה הייתה דומיננטית על משפחתה ועל עבודתה ובאלבום הבכורה שלה The Fame משנת 2008, הכיל שיר עם המשפט "רגעה של ג'ואן" ברשימת ההשמעה.
גאגא מזכירה את ג'ואן על כך שעזרה לה להתגבר על בעיות התמכרות, והקדישה לה את מסע ההופעות "The Fame Ball Tour".
היא אף קעקעה את תאריך מותה על שרירי זרועה השמאלית, בין שורות של פסוק מתוך שיר של המשורר ריינר מריה רילקה.
הוריה פתחו מסעדה בשם "הטרטוריה של ג'ואן" בניו יורק בשנת 2012. גאגא מציינת לעיתים קרובות שג'ואן הייתה "אחת הדמויות החשובות ביותר בחייה", אף על פי שהן מעולם לא נפגשו.
לאחר מכן גאגא ורונסון כתבו את השיר "Joanne" והחליטו לקרוא לאלבום באותו השם, מה שהופך אותו מחווה למענה.יחד עם חשיפת כותרת האלבום, גאגא חשפה את כריכתו, שמראה את צדה השמאלי מול רקע כחול עם כובע ורוד רחב שוליים.
הכובע תוכנן על ידי הכובען גלאדיס טמז, אשר גילה גם הוא מקור נוסף של השראה מאחורי הכיוון הכללי של ג'ואן.
הכובען הסביר לאתר האמריקאי, "דיילי ביאסט" שהכובעים שעיצב עבור גאגא קיבלו השראה מהזמרת האנגלית מריאן פיית'פול.
הוא הוסיף כי "היא הייתה הראשונה שביקשה את הכובע הזה בוורוד, כי זה הצבע האהוב עליה".
טמז כינה אותו "ליידי ג'ואן" והוסיפה כי להעדפתה היא שינתה הצורות, את הצבע, והסרט שמקיף אותו באמצע.
דומיניק רדפיירן מהבילבורד ציין כי הכריכה הייתה פשוט הרבה יותר במראה לעומת כריכתם של אלבומיה הקודמים, "Born This Way", ו-"Artpop".
אנדרו אונטרברגר שפרסם את אותו נושא אמר כי "הפרסום ועיצובו מתוחכם במחשבה", והוסיף כי זה היה סימן למוזיקה להישמע הרבה יותר פשוטה.
רשימת ההשמעה באלבום כוללת כ-11 שירים בגרסתו הרגילה ו-14 שירים במארז.
חוברת האלבום מורכבת מקטעים אישיים ממשפחת גרמונטה, כדוגמה גאגא וצילומים בשיתוף אביה, רישיון הנהיגה שלה שקיבלה בשנת 2016, וכתב היד שלה.
גאגא אמרה שזה היה "נחמד לכלול ירושה משפחתית שיש לה משמעות בשבילי עוד היום ...
ורגעים ממני ורונסון באולפן ההקלטות.
גאגא קראה לאלבום על שם ג'ואן סטפני גרמונוטה, אחות אביה אשר נפטרה ב-18 בדצמבר 1974, בגיל 19 עקב סיבוכים הנובעים ממחלת הזאבת.
גאגא, ששמה האמצעי הוא ג'ואן (סטפני ג'ואן אנג'לינה גרמנוטה), זיהתה את מותה של דודתה כהשפעתה עמוקה על משפחתה ועל עבודתה.
גאגא אמרה כי ג'ואן עזרה לה בהתגברות על בעיות ההתמכרות שלה והקדישה לה את סבב ההופעות הראשון שלה The Fame Ball Tour בשנת 2009. היא קעקעה את תאירך מותה על שריר זרועה השמאלית, ביו שורוק של פסוק משיר של הזמרת ריינר מריה רילקה.
הוריה של גאגא פתחו מסעדה בשם טרטוריית ג'ואן בניו יורק בשנת 2012. היא אמרה כי אף על פי שמעולם לא פגשה אותה, ג'ואן הייתה "אחת הדמויות החשובות בחייה".
לאחר שכתבה את השיר "Joanne" יחד עם מארק רונסון, הם החליטו להשתמש בשם ככותרת האלבום כמחווה למותה.
לצד חשיפת כותרת האלבום, גאגא חשפה את יצירת עטיפתו, אשר מורכבת מתמונה של הפרופיל השמאלי שלה, כאשר היא חובשת כובע ורוד לצד רקע כחול.
ב-17 באוגוסט 2016, פרסמה גאגא בעמוד האינסטגרם שלה 12 תמונות המרכיבות יחד את הכיתוב "Lady Gaga", "Perfect Illusion", "New Single", "September" שרומזות על סינגל חדש שיצא בחודש ספטמבר.
ב-9 בספטמבר 2016, יצא השיר "Perfect Illusion", כסינגל הראשון מאלבום האולפן החמישי שלה.
ב-15 בספטמבר של אותה שנה, חשפה בריאיון עם זיין לואו בתוכנית הרדיו שלו שהאלבום יצא ב-21 באוקטובר 2016 רשמית וייקרא "Joanne".
ב-5 באוקטובר, יצא השיר "Million Reasons" כסינגל שיווקי מהאלבום.
ב-17 באוקטובר 2016, דלף האלבום במלאו לאינטרנט.
ב-9 בפברואר 2017, יצא לארו הווידאו קליפ לשיר מתוך האלבום "John Wayne".
נושא המשפחה הוא הנושא המרכזי באלבום.
גאגא אמרה כי הוא "עובר על כל רגשות החיים".
תוך כדי כתיבתו, היא ראתה בעיני עצמה נערה המתהלכת באמצע הארץ, שתבין את מילותיה באלבום, ותמצא בו קשר אנושי.
כדי להשיג זאת, אמרה בראיון לערוץ "E!" כי היא החליטה "להקיף מגוון של ז'אנרים הכוללים מעבר בין קאנטרי ופאנק, פופ, דאנס, רוק, ומוזיקה אלקטרונית".
פטירתה הטרגית של דודתה ג'ואן גרמונטה היוותה השראה רגשית לשירים מתוכו כמו כן למילותיהם.
על זהותו של האלבום השפיעו בנוסף נושאים כגון אובדן, שברון לב, תסכול, רצון, ונוסטלגיה.
גאגא הבהירה שעם צאת האלבום היא רוצה "לצאת אל העולם ולהביא איתי את הסיפורים העמוקים ביותר שיש לי בחיי ולהפוך אותם לשירים שאני מקווה שיגעו באנשים בצורה עמוקה ומשמעותית על חייהם ועל הסיפור האישי שלהם".
גאגא אמרה כי משחקה בסדרה אימה אמריקאית השפיע על תהליך היצירה של Joanne והוסיפה בראיון כי "חזרתי למשהו שהאמנתי בו כל כך הרבה, וזו אומנות החושך".
הופעתה בתוכנית השפיע גם על שירתה ואמרה כי "תקשיב" יותר מאותו רגע למוזיקה ואז תכתוב.
היא הוסיפה כי אלבום ידבר פחות על התקופה הכואבת שלה בתקופת Artpop ויוסיף לה יותר בהירות, "עכשיו אני חושבת יותר מה אני רוצה לומר ומה אני רוצה להשאיר על כדור הארץ וזה פחות ביטוי לכל הכאב שלי".
לאחר מכן אמרה כי הוא יהווה פורקן עבורה ויקל עלייה מ-"הכאב והייסורים שחשה בציפיות התמידיות שהיו לאנשים מהמוזיקה שלה".
השראות נוספות לכתיבת האלבום היו הגברים בחייה של גאגא, החל מאביה ג'ו גרמונטה וארוסה לשעבר טיילור קיני.
היא אמרה כי באמצעות "הרוח הסוררת" שלה היא רוצה להבין את מערכות היחסים השונות שעברה, ואמרה כי Joanne "איננו אלבום עצוב, אלא אלבום שמגלה אותי מאוד כאישה".
קווין פאלון מהאתר "The Daily Beast" אמר כי "המעשה בהיותה של ליידי גאגא הטביע את המוזיקה המבריקה שלה, וחשיבותה ביססה את ההנאה הפשוטה בלהיות מעריץ שלה.
זו האותנטיות שלה מעל כל המוזרות שלה, והעיסוק האומנותי הנעלה שדיבר אלינו".
הוא סבר כי עם האלבום גאגא הצליחה להציג את עצמה כ-"אמנית מתפתחת שיכולה להציג רגשות חשופים בשירים שלה".
כיוון שגאגא לא רצתה להגביל את המוזיקה באלבום לאף ז'אנר מסוים, הוא כולל סגנונות מז'אנר הרוק עד מוזיקת קאנטרי.
מבחינת הפקתו, Joanne המשיך את הגישה "המופשטת" למוזיקה שגאגא נקטה בעקבות Artpop, והדגישה את שירתה ואת כתיבת השירים.
בראיון למגזין הרולינג סטון, אמרה כי השירים מורכבים מ-"סיפורים על משפחתי, על אחותי, על אבי ואחותו, המשפחה של אימי, מערכות היחסים שלי עם גברים, והכישלונות שלי".
ג'ו לינץ ממגזין הבילבורד תיאר את האלבום כ-"אקלקטית סגנונית של אוסף של רוק מתנשא, בלדות מופנמות וחריצים נשמתיים וריקודים".
הוא נפתח בשיר "Diamond Heart" הקובע את צליל האלבום.
השמע האוטוביוגרפי שלו משמע את עבודותיה הקודמות ומדבר על תקופתה של גאגא כרקדנית גו-גו בניו יורק.
השיר השני, "A-Yo", כולל נגיעות של מוזיקת קאנטרי ומזכיר את המוזיקה המושמעת בברים, עם מחיאות כפיים ידניות כפולות ומקצבים מודגשים.
מבחינה מילולית זו מטפורה לקיום יחסי מין.
את מוזיקת הקאנטרי, שהושגה באמצעות חזרה על שני אותם אקורדים, משלימות קולות הרקע של המפיק BloodPop בקולות צעקה.
עם תחילת השיר Joanne הנושא את כותרת האלבום, הקצב הכללי יורד.
בליווי גיטרה בלבד וכלי הקשה מינימליים, גאגא שרה מילים "לבביות" על דודתה ז'ואן המנוחה.
היא תיארה את השיר כ-"לב הנשמה האמיתי של האלבום".
"John Wayne" האלקטרוני, מציג קטעים של גאגא פונה לבוקר במשפט "אני פשוט אוהבת קאבוים, אני יודעת שזה רע, אבל אני, כאילו, אני פשוט יכולה לתלות את הגב שלי על הסוס שלך ואתה יכול ללכת קצת יותר מהר?".
שירתה מלווה בגיטרה והשיר רומז על מערכות היחסים הקודמות שלה בהשוואה לשחקן ג'ון וויין.
השיר "Dancin 'in Circles" הוא שיר פופ המורכז מקצב ריקוד, ומילים על בילוי טוב לבד.
הוא תואר על ידי ניקולס מוג'יקה מעיתון העסקים, "International Business Times" כ-"מתאר אוננות" בעודו משווה אותו למוזיקה של גוון סטפני.
מילות השיר מתארים את גאגא רוקדת לבדה בשעת לילה מאוחרת מפנטזת על מאהב מעברה ומאוננת, "שכבתי, נגעתי בעצמי כדי להעביר את הזמן, אני מרגישה למטה, הלוואי והיית שלי".
לדברי מארק סאבאג מאתר "BBC Music" השיר "Perfect Illusion" הוא שיר דיסקו רוק, שהולחן סביב רצף אקורדים אשר לדעתו הוביל ל-"תחושת דחיפות משכנעת".
הרכבו מורכב מ-"פסוקים פועמים, ופירוק גיטרה ווקאלי לפני פזמונו האחרון, בו גאגא חוזרת על שם השיר מספר פעמים".
בשיר "Million Reaons" גאגא מדברת על "אהבה אשר אינה מחזיקה מעמד".
ובו משולב ניגון פסנתר וגיטרה.
בפזמונו גאגא אומרת "אתה נותן לי מיליון סיבות לתת לך ללכת, אתה נותן לי מיליון סיבות לעזוב את התוכנית".
לטום ראסמוסן ממגזין Vice אמר כי "לשיר יש את ההשפעה החזקה ביותר על מוזיקת הקאנטרי מבין כל השירים ב-"Joanne".
"Sinner's Prayer" מורכב מכלי פעמונים ושריקות והוא תערובת של מוזיקת קאנטרי, R&B ופופ.
במילותיו מדבר על רגישותה של גאגא אשר רוצה בן זוגה שיאהב את האופי האמיתי שלה".
השיר התשיעי, "Come to Mama" מושפע במנגינתו משעות השבעים ומדבר על קבלת כל אדם כפי שהוא ומוסיף גם התייחסות דתית לברית החדשה ולתנך בתקופת תיבת נח.
ב-"Hey Girl" הוסיפו המפיקים BloodPop ומארק רונסון הפקת פאנק שתלווה את השירה הבולטת של גאגא ושל פלורנס וולש.
השיר האחד עשר, "Angel Down" נכתב בהשראת מותו של טרייבון מרטין, שנורה למוות על ידי ג'ורג 'צימרמן בשנת 2012. בו גאגא שרה מילים כגון, "יריות נורו ברחוב, על ידי הכנסייה בה היינו נפגשים".
"Perfect Illusion" יצא לאור הסיגל המוביל ב-15 ביולי 2016. הסינגל נמכר במעל ל-100,000 עותקים דיגיטליים בשבוע לצאתו ונכנס למקום ה-15 במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית והפך לשירה ה-23 שנכנס למצעד.
בספרד, בלגיה, צרפת, מצעד ההורדות של פינלנד, ומצעד השירים הדיגיטליים בגאורגיה הגיע למקומות הראשונים במצעדים ולחמישייה הפותחת בסקוטלנד, איטליה, והונגריה.
הקליפ לשיר עבר בחודש יוני 2017 את רף ה-100 מיליון צפיות ב-Vevo.
באיטליה, אוסטרליה, וקנדה הגיע לתואר זהב ולתואר פלטינה בברזיל לאחר שמכר כ-60,000 עותקים.
"Million Reasons" יצא לאור הסינגל השני ב-8 בנובמבר 2016. תחילה, יצא כסינגל שיווקי אך לאחר מכן נהפך לסינגל שני רשמי.
הסינגל נכנס תחילה למקום ה-57 בארצות הברית במצעד הבילבורד הוט 100 והופיע ב-20 המובילים בעוד 8 מצעדים.
לאחר הופעתה במחצית הסופרבול בשנת 2017 חזר השיר למצעד ועלה למקום הרביעי, ובנוסף הוכתר כסינגל פלטינה עם כמיליון עותקים שמכר בארצות הברית ובאיטליה הגיע לתואר פלטינה כפולה עם כ-100,000 עותקים.
ב-14 בדצמבר שודר הקליפ לשיר כקליפ המשך לסינגל הקודם ב-MTV כבכורה עולמית וקיבל מעל 151 מיליון צפיות ב-VEVO, נכון ל-21 באוקטובר 2018.
"Joanne" יצא לאור כסינגל השלישי ב-22 בדצמבר 2017. השיר זכה להצלחה פחותה בהשוואה לסינגלים הקודמים ולא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100, אך זכה בשנת 2018 בטקס פרסי הגראמי ה-60 בקטגוריית ביצוע הפופ סולו הטוב ביותר לצד הופעתה יחד איתו.