tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפרחים הנקביים בעלי שחלה עילית אחת, אינה שטוחה, עם אבקנים מנוונים שאינם בולטים מעלי הכותרת.
ו-5 עלי שחלה מופרדים פחות או יותר זה מזה, מחוברים בחלקם התחתון.
עמודי השחלה מאוחים שמסתיימים ב-5 אונות (צלקות).
הפרי מורכב מכמה כנפיות (2 עד 5) חד-זרעיות המשתזרות עם הבשלתן.
הכנפיות עם כנף מפותלת וזרע בולט באמצעם.
אורך הכנפיות 3 עד 5 ס"מ.
בחלק מהעצים הפרי מקבל גוון אדום בהבשלתו.
הפרי דמוי כנפית, צבעו צהוב או אדמדם והוא נפוץ ברוח ומזריע עצמו בקלות.
המין הובא לישראל מסין ואוקלם בהצלחה באזור החולות והחוף.
הוא ניטע בשנות העשרים והשלושים בגינות בירושלים.
העץ נשתל לאורך רחובות ושדרות בעיקר בירושלים בשנות ה-60 וה-70, שם נמשכו עד שנות ה-80 של המאה העשרים.
מאז הוא מפיץ עצמו באופן בלתי נשלט בעיר ובקרבתה.
יכולותיו לצמוח ולהתחדש לאחר עקירה לא מוצלחת הן מהירות במיוחד.
יש הסוברים כי הצמח עתיד להרוס גינות ולגרום לנזק בלתי הפיך בתחום הגינון בירושלים.
לאחרונה נצפו עצים בוגרים גם בבאר שבע, תל אביב וחיפה, ולכן גם בערים אלה ישנה סכנת התפשטות של העץ.
המניעה הטובה ביותר היא עקירת העץ טרם פוריותו – טרם הבשלת הזרעים.
גם עץ צעיר יכול להפיץ מאות זרעים, ובאקלים לח עד יבש למחצה – אחוז הנביטה שלהם גבוה מאוד.
ניתן גם לקצור את אשכולות הזרעים טרם הבשלתם, אך טכניקה זו קשה לביצוע, שכן לעץ בוגר ישנם מאות אשכולות זרעים, ובכל אשכול עשרות עד מאות זרעים.
עקירת העץ צריכה להתבצע מן השורש.
יש לחפור סביב שורש העץ עד לגילויו המלא, ולעוקרו.
ניסיון לעקור את הצמח מן השורש על ידי משיכה של הגזע, צפוי לשבור את הגזע בבסיסו ולהשאיר את השורש בשלמותו באדמה.
שאריות שורש שנשארו באדמה יוסיפו לחיות, יאגרו מים ויתחזקו, אף יותר מאשר היו טרם ניסיון העקירה.
לאחר מכן, השורש יצמיח גזע חדש, בעל סיכויי הישרדות גבוהים יותר מקודמו.
צמח שגזעו נגדם מספר פעמים אך שורשו נשאר באדמה – צפוי כי השורש יהיה מעובה ביותר ונטוע בחוזקה באדמה.
עם זאת, יתרונו העיקרי של השורש הוא מיעוט סעיפיו.
בדומה לגזר, צפוי לצמוח קנה שורש עיקרי אחד, וממנו הסתעפויות זעירות.
בעת העקירה, די בהוצאת עיקר השורש, שכן ההסתעפויות לא צפויות להוסיף ולחיות בלעדיו.
מבנה השורש הוא בצורת האות L.
בעת העקירה יש לוודא הן הוצאת חלק השורש האנכי והן החלק האופקי מן האדמה.
לאחר העקירה אין להשאיר על הקרקע את השורש או את חלקי העץ העיליים, שכן סיכויי ההשרשה שלהם גבוהים.
כאמור, אין להשאיר חלקים מן הצמח על הקרקע שכן הם צפויים להשריש.
יש לעוקרם על ידי ייבוש בשמש, שרפה וכיוצא באלה.
במיוחד אין להשאיר חלקים מן העץ באזורים המושקים תדיר.
תכונותיו של העץ מאפשרות שימוש בו כחומר גלם בעיקר לבנייה, אך לא לנגרות.
לאחר כריתת הגזע של עץ בוגר, יצמחו מן הגדם ענפים דקים וארוכים ("חזירים"), אשר יכולים לשמש לבניית מבנים קלים.
יש המשתמשים בחזירים לבניית טרסות עץ בשילוב עם יתדות תמך מברזל (הידועות בשמן הנפוץ "בזנ"ט", אף על פי ששם זה שגוי).
לפני שימוש כלשהו בעץ כחומר גלם, יש לוודא כי הוא מעוקר.
אחרת, הסיכוי להשרשת הענפים, גם ענפים הנראים יבשים במבט ראשון, הוא גבוה.
קליפת העץ שומרת על הלחות בתוכו, וכך העץ יכול להחזיק בתוכו למשך חודשים ארוכים די מים על מנת להשריש את עצמו בקרקע.
עיקור החזירים יכול להתבצע באמצעות ייבוש בשמש במשך חודשי הקיץ החמים.
בסין משתמשים בעלים להזנת מין של פרפר המשי.
אִילָנִית אוֹסְטְרָלִית לְבָנָה (שם מדעי: Litoria caerulea) היא מין של אילנית הנפוצה במקור באוסטרליה ובגינאה החדשה והובאה גם אל אזורים מסוימים בניו זילנד ובארצות הברית והתרבתה שם.
המין אילנית אוסטרלית לבנה משתייך לסוג ליטוריה שבסדרת חסרי הזנב.
במראה, האילנית האוסטרלית הלבנה דומה מאוד לשני מינים אחרים בסוג: Litoria splendida ואילנית ענקית.
האילנית האוסטרלית הלבנה היא מין גדול יחסית, ואורכה מגיע ל-10 סנטימטרים.
תוחלת החיים של האילנית האוסטרלית הלבנה בשבי גבוהה בהשוואה למיני חסרי זנב אחרים ומגיעה לכ-16 שנים.
האילנית האוסטרלית הלבנה נוחה לגידול בידי בני אדם ומותאמת למחיה באזורים עירוניים, בסביבות מגורי האדם; לרוב היא נמצאת על חלונות בתים, בהם היא תרה אחר חרקים שנמשכים לאור.
בשל תכונותיה הפיזיולוגיות וההתנהגותיות, האילנית האוסטרלית הלבנה נעשתה לחיית מחמד אקזוטית ברחבי העולם.
לחומר המופרש מעור האילנית סגולות רפואיות, והוא יכול לשמש כחומר מחטא ואנטי-ויראלי בתכשירי רוקחות.
האילנית האוסטרלית הלבנה הייתה הצפרדע הראשונה שתועדה באופן מדעי באוסטרליה.
הבוטנאי והרופא האנגלי ג'ון וייט (John White; 1832-1756) תיעד את המין ב-1790. במקור נקרא המין Rana caerulea (צפרדע כחולה); על אף שצבע המין הוא ירוק, הפרטים שלכד וייט ושלח לארצו אנגליה ניזוקו בדרכם כתוצאה מחומר משמר ונעשו כחולים.
הצפוניים והמזרחיים של אוסטרליה ובדרום גינאה החדשה; שטחי המחיה של צפרדע זו מוגבלים בדרך כלל לאזורים בעלי אקלים חם, טרופי ולח, אך האילנית האוסטרלית הלבנה נפוצה גם באזור מזרח אוסטרליה בו קר יחסית בחורף.
בגינאה החדשה, תפוצתה של האילנית האוסטרלית הלבנה מוגבלת לאזור הדרומי והיבש יותר.
שם היא נפוצה החל מאזור דרום מערב גינאה החדשה ועד הבירה פורט מורסבי, אך בעיקר באי דארו (Daru Island).
נאספו מספר מצומצם של עדויות על תצפיות של אילנית אוסטרלית לבנה גם בצפון גינאה החדשה, אבל נראה כי היא הובאה לשם בצורה מלאכותית על ידי האדם.
בנוסף, המין הובא על ידי האדם הן לניו זילנד והן לארצות הברית.
בארצות הברית, תפוצת האילנית האוסטרלית הלבנה בטבע מוגבלת לאזורים בודדים בפלורידה, לשם היא הגיעה לראשונה ככל הנראה במסגרת סחר בחיות מחמד.
תפוצת המין בפלורידה מוגבלת, ולא ברור האם היא גרמה לנזקים אקולוגיים כלשהם כגון העלמות של מינים מקומיים כתוצאה מהתחרות עם מין פולש זה.
בניו זילנד הייתה בעבר האוכלוסייה י
אורכה של האילנית האוסטרלית הלבנה יכול לעלות על 10 סנטימטרים.
צבע העור משתנה ותלוי בטמפרטורה ובצבעי הסביבה, ויכול לנוע בין חום בהיר-צהוב לירוק.
לעיתים, לאילנית האוסטרלית הלבנה כתמים לבנים קטנים ולא סימטריים באזור הצלעות והגב.
קוטרם של כתמים אלו יכול להגיע ל-5 מילימטרים ומספרם מתרבה עם הגיל.
בקצות כפות הרגליים משטחי-הצמדה גדולים שאצל פרט בוגר מגיע קוטרם ל-5 מילימטרים.
משטחים אלו עוזרים לצפרדע לאחוז ולא ליפול בעודה מטפסת, ומאפשרים לה לטפס בצורה אנכית על משטחים חלקים כגון זכוכית.
עיניה של האילנית האוסטרלית הלבנה זהובות ולהן קשתית אופקית האופיינית לסוג Litoria שבו היא חברה.
קרומי שחייה נמתחים על האצבעות.
מראהו של הראשן משתנה במשך שלבי ההתפתחות שלו.
אורך ראשני האילנית האוסטרלית הלבנה נע בין 8.1 מילימטרים ל-4.4 סנטימטרים.
בתחילת חייהם צבעם חום למחצה, כאשר עם התפתחות הצפרדע גדלים החלקים החומים וצבעם משתנה לירוק.
צבע עור סגול בקרב פרטים בוגרים מתפרש לעיתים כסימן למצוקה או מחלה.
הצד התחתון של פרט צעיר כהה אך מתבהר עם התבגרותו.
צדו התחתון של פרט בוגר יהיה לבן כולו.
הביצים הן חומות ודבוקות אחת לשנייה בשכבת ג'לי בהיר, וקוטרן נע בין 1.1 ל-1.4 מילימטרים.
אף על פי שלאילנית האוסטרלית הלבנה, כמו כל שאר חסרי הזנב, יש ריאות, היא סופגת חמצן דרך עורה, וכדי לאפשר את ספיגת החמצן העור צריך להישאר לח כל העת.
מחמת לחותו התמידית של העור, הוא מהווה מצע נוח לגדילת פתוגנים (גורמים למחלה) אשר משגשגים על העור ומגדילים את הסיכוי ליצירת זיהום.
כדי למנוע מצב זה, האילנית האוסטרלית הלבנה מפרישה מעורה פפטידים אשר הורסים את הפתוגניים הללו; לחלק מפפטידים אלו סגולות אנטיביוטיות ואנטיוויראליות.
בנוסף, הם מכילים חומר המדכא רעב.
כן נמצא כי כמה מפפטידים אלו הרסו את נגיף האיידס (HIV) בלי להרוס תאי לימפוציט T בריאים.
אופייה של האילנית האוסטרלית הלבנה נוח והיא אינה מרבה בפעילות.
היא פעילה בעיקר בשעות הלילה; בשעות המוקדמות של הערב היא יוצאת ממחבואה כדי לקרקר (באביב ובקיץ) ולאחר מכן לצוד במהלך הלילה, ואילו את היום היא מבלה בפעילות מועטת או בשינה, בעיקר באזורים לחים וחשוכים.
במהלך החורף, האילנית האוסטרלית הלבנה אינה מקרקרת ובדרך כלל לא ניתן לראותה.
בית הגידול של האילנית האוסטרלית הלבנה ואורח החיים שלה משתנה בהתאם לאזור המסוים בה היא חיה.
בדרך כלל היא נפוצה על חופות עצים בקרבת מקורות מים עומדים, אך היא מסוגלת לשרוד גם באזורים ביצתיים (בין הקנים) ובשטחים מישוריים.
לעיתים קרובות אילנית אוסטרלית לבנה נכנסת לבתים ושוכנת שם בקרבת מקורות מים כגון בית שימוש או בור ביוב, שם היא מסתדרת היטב, או על חלונות הבית עליהם היא מחפשת חרקים.
קרקור האילנית האוסטרלית הלבנה חלש ואיטי יחסית, ונשמע כקולות "קרוואק" חוזרים ונשנים.
ברוב חודשי השנה האילנית האוסטרלית הלבנה מקרקרת מאתרים גבוהים יחסית, כגון עצים או מרזבים, אך במהלך עונת הרבייה היא מקרקרת באתרים מעט נמוכים יותר הנמצאים בקרבת מקורות מים עומדים.
כמו מיני חסרי זנב רבים, קרקור האילנית האוסטרלית הלבנה לא נועד להזדווגות בלבד; תועדו מקרים שבהם התבצע קרקור שנועד להעיד על מיקומם (בעיקר לאחר גשם), מסיבות שאינן ברורות למדענים.
בנוסף, האילנית האוסטרלית הלבנה משמיעה קרקורי אזהרה בעת סכנה, טורף מתקרב או אדם המתקרב ועלול להסב נזק.
תזונת האילנית האוסטרלית הלבנה מתבססת בעיקר על חרקים ועכבישים, אך היא יכולה לכלול גם חסרי זנב קטנים ואף יונקים זעירים.
מספר אילניות מצויות בקרבת מערות עטלפים ועטות על עטלפים קטנים שנחבטים לידם מהרוח.
שיני הצפרדע אינן מותאמות לחיתוך בשר, ולכן על הטרף להיות קטן דיו ומתאים לפיה של הצפרדע.
מינים רבים של חסרי זנב שולחים את לשונם אל הטרף כדי להביאו לפה.
האילנית האוסטרלית הלבנה משתמשת בטכניקה זו כשברצונה לצוד טרף קטן ממדים; במקרה של טרף גדול יותר היא תזנק עליו ואז תתפוס אותו בגפיה הקדמיות ותכניס אותו לפיה.
לאילנית האוסטרלית הלבנה קיימים באוסטרליה ובגינאה החדשה מספר טורפים, בכללם נחשים ומספר מינים של לטאות ועופות.
ההתיישבות האירופאית באוסטרליה הביאה עימה מספר מיני טורפים נוספים, בעיקר כלבים וחתולים.
תוחלת החיים של המין בשבי עומדת על כ-16 שנים, אך תועדו מקרים בהם היא הגיעה לגיל 20 שנים ומעלה - גיל נכבד מאוד עבור צפרדע.
תוחלת החיים בטבע נמוכה מתוחלת החיים בשבי, בשל טורפים וסכנות נוספות.
החיזור והרבייה מתבצעים לקראת סוף האביב ותחילת הקיץ.
בתקופה זו, מפתח הזכר על גבי אצבעות הגפיים שלו כריות הדבקה שחורות מיוחדות (מעבר לאלה הנמצאות שם תמיד).
כריות אלו מסייעות לזכר להמשיך ולאחוז בנקבה במהלך חיבוק הכלולות בלי ליפול.
בעונת הרבייה, הזכר מפיק קולות קרקור מיוחדים שנועדו למשוך את הנקבה אליו, ובדרך כלל השניים נפגשים בסמוך למקורות מים עומדים.
במהלך חיבוק הכלולות הזכר אוחז בנקבה ונמצא על גבה.
אז, משחררת הנקבה את ביצותיה וזרע הזכר מפרה אותן במהירות.
בכל השרצה מוטלת כמות גדולה הנעה בין 200 ל-300 ביצים אל המים; אז הביצים שוקעות לאיטן ונדבקות לקרקעית מקור המים, לצמח או לסלע.
גם לאחר מחזור ההטלה הראשון הזכר והנקבה נשארים בחיבוק הכלולות למשך פרק זמן של עד יומיים, בו תהליך ההפריה חוזר ונשנה פעמים רבות ומביא, בסך הכל, להטלת בין 2,000 ל-3,000 ביצים.
הביצים בוקעות כשלושה ימים לאחר הטלתן.
כדי שהביצים תבקענה והראשנים ישרדו, על המים להיות בטמפרטורה של בין 28 ל-38 מעלות צלזיוס ועומקם צריך להיות בין 5 ל-50 סנטימטרים.
תהליך המטמורפוזה (השינוי מראשן לבוגר-למחצה) מתרחשת בין חודשיים לשלושה חודשים לאחר הבקיעה, והצפרדעים מגיעות לבגרות מינית בגיל שנתיים לערך.
לאילנית האוסטרלית הלבנה, ככל שאר המינים המרכיבים את הפאונה האוסטרלית, מעמד חוקי של בעל חיים מוגן באוסטרליה, תחת "החוק להגנת הסביבה ושימור מגוון צורות החיים" משנת 1999 (Environment Protection and Biodiversity Conservation Act 1999).
אזורים רבים שהיוו בעבר את בית הגידול הטבעי של האילנית האוסטרלית הלבנה נהרסו על ידי האדם.
בנוסף, פרטים רבים של אילנית אוסטרלית לבנה לקו במחלת הכיטרידיומיקוסיס שפוגעת בדו-חיים ברחבי העולם ונגרמת על ידי הפטרייה Batrachochytrium dendrobatidis.
שני גורמים אלו, יחד עם ההידרדרות הכללית בתפוצת חסרי זנב באוסטרליה בפרט ובשאר היבשות בכלל, מאיימים להביא את אוכלוסיית האילנית האוסטרלית הלבנה לידי הצטמצמות.
עם זאת, בשל תוחלת החיים הארוכה של מין זה, צמצום באוכלוסייה וירידה בשיעור הילודה לא מזיקים כל כך לאוכלוסייה הכללית של המין לעת עתה, והוא כלל אינו נתון בסכנת הכחדה.
האילנית האוסטרלית הלבנה היא בין חסרי הזנב הפופולריים ביותר לגידול בשבי.
טבעה השקט ותוחלת חייה הארוכה הופכים אותה לחיית מחמד אקזוטית עדיפה בעיני אנשים רבים ברחבי העולם.
נוסף על כן, זוהי אחת מחסרי הזנב הקלים ביותר לגידול: היא איננה בררנית בתזונתה ועמידה בפני מחלות וזיהומים רבים.
אחת הבעיות העיקריות העומדות בפני המגדלים את האילנית האוסטרלית הלבנה בשבי היא האכלת יתר.
המין משמין מאוד אם הוא מואכל יותר מכדי צורכו; בטבע, מבזבזת האילנית האוסטרלית הלבנה אנרגיה רבה על שיטוט באזור המחיה ועל ציד הטרף, אך בשבי היא לא מבזבזת אנרגיה רבה ולכן המזון העודף נהפך לשומן.
אילנית בן-יעקב (נולדה ב-20 במרץ 1973) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בן-יעקב נולדה בבאר שבע, ועברה בנעוריה ללהבים.
בשנת 1997 החלה ללמוד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
פרויקט הגמר שלה היה המופע חנה'לה ושמלת השבת, עיבוד למבוגרים של סיפור הילדים הידוע.
המופע עלה בפסטיבל עכו, ולאחר מכן ברחבי הארץ ובפסטיבלי תיאטרון בובות באירופה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה התפקיד הראשי בסרט "היה נהדר" (2002), במסגרת הסדרה "שיעור מולדת".
לאחר מכן שיחקה במספר תפקידי משנה בסדרות "בשורות טובות", "מילואים" ו"תיבת נח", בתוכנית המערכונים "מקום לדאגה" ועוד.
במקביל, השתתפה בן-יעקב בסרטים "קרוב לבית", "מדוזות", "הכל מתחיל בים", "האמת העירומה" ואחרים.
בשנת 2012 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אליס", עליו זכתה בפרס המשחק בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנים 2008–2009 שיחקה בדרמה היומית "חשופים" שם גילמה את דמותה של הכתבת הפוליטית ריקי יוספי.
ובשנת 2011 גילמה את עלמה בסדרת הנוער "החולמים" (ב-ערוץ הילדים, HOT).
באותה שנה גילמה את דמותה של "דודה יונה" בסדרת הפשע של HOT "עספור".
והתארחה בסדרה הקומית "בנות הזהב" בערוץ 10.
בשנת 2015 הצטלמה לסרט "אינרציה" של עידן חגואל, ולסרט "התעוררות" של גיא מאירסון.
החל מ-8 בספטמבר של אותה שנה כיכבה בסדרת המתח של עודד דוידוף המשודרת ב-HOT3, "עקרון ההחלפה".
בשנת 2017 שיחקה בסדרת הדרמה של Yes, "כבודו" שביים רוני ניניו וכתב שלמה משיח.
באותה שנה הצטלמה לסדרה "ויקי ואני" בערוץ עשר.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" בכיכובה.
על תפקידה הראשי בסדרה זכתה בן-יעקב בפרס השחקנית הקומית הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה.באותה שנה החלה גם לשחק בסדרה "כפולה".
בשנת 2021 גילמה את לבנה, אמא של טופז, בסדרה "היורשת" שעלתה בקשת 12. באוגוסט אותה שנהנ החלה לשחק בעונה הרביעית של סדרת הנוער "נעלמים", בתפקיד לולי שמר.
בשנת 2022 גילמה את אימו של נפתלי, בעלה של פייגי העקרה בסרט "עקרה".
החל מפברואר 2022 משתתפת בעונה השנייה של "הבאר", בתפקיד מגי.
בשנת 2023 שיחקה בסרט טור פרידה בבימויו של רוני ניניו.
בינואר 2008 נישאה בן-יעקב למעוז דגני, עיתונאי ופעיל חברתי.
להם בת ובן - גלי וזוהר.
במהלך טבח שבעה באוקטובר, נהרג אחיה ליאור, חבר כיתת הכוננות של מושב ישע שבה היה סגן הרבש"צ, בקרב עם מחבלים לאחר שהוקפץ בעקבות התראה על חדירה במושב מבטחים.
בנוסף לעיסוקה כשחקנית, משתייכת בן-יעקב למערכת המגזין "כביש ארבעים", המקומון של מצפה רמון והסביבה, ואף פרסמה מספר שירים בעיתון.
שנהסרטתפקידבמאי2024טרופיקנהעומר טובי2023טור פרידהדפנהרוני ניניו2016התעוררותגיא מאירסוןאינרציהמירה סגלעידן חגואל2015כלבי ציד (סרט קצר)אלביסעומר טובי2012אליסאליסדנה גולדברג2011עדותשלומי אלקבץ2008הכל מתחיל ביםתרצהאיתן גרין2007תהיליםאורנהרפאל נג'ארימדוזותגליהאתגר קרת, שירה גפן2005קרוב לביתמש"קיתוידי בילו, דליה הגר2004שנת אפסמרואיינתיוסף פיצ'חדזההמסע הארוךנירהערן קולירין2002היה נהדר (סרט טלוויזיה)סיון ארבל2001שלוש אצבעות (סרט טלוויזיה)שוטרתדפנה לוין
אילנית לוי-שדה (נולדה ב-7 ביולי 1982) היא דוגמנית, שחקנית טלוויזיה ומנחת טלוויזיה ישראלית.
מלכת היופי של ישראל לשנת 2001.
למדה בתיכון עירוני ג' שבעיר.
אביה משה לוי עלה ממרוקו והוא פנסיונר שבעבר ניהל תחנת רכבת.
אמה רחל עלתה מלוב והייתה עקרת בית.
ללוי ארבעה אחים ואחיות גדולים, בהם אילן לוי.
בנעוריה הייתה חניכה בתנועת הנוער הלאומי, ושימשה כזמרת בלהקת הנוער הלאומי, יחד עם זמרים נוספים כמו שירי מימון.
בגיל 14 וחצי עברה תאונת דרכים בה נסעה עם אמה ודודתה.
רכבם התהפך לעבר תהום ולוי הצליחה לחלץ את עצמה ואת השאר מתוך הרכב.
שירתה בצה"ל כפקידת לשכה (פקל"שית) בפיקוד העורף.
ב-2001 לוי זכתה בתואר מלכת היופי, ונשלחה לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל בה הגיעה למקום השישי.
מיד לאחר הכתרתה הוחתמה לסוכנות הדוגמנות "לוק".
לאחר מכן פיתחה לוי קריירה ענפה בעולם הדוגמנות.
היא דגמנה למעצבת האופנה גלית לוי, וכן הייתה נערת הבית של רונית רפאל, הפרזנטורית של מעצב השיער מיקי בוגנים, של מעצב האופנה רונן חן, ושל חברת האופנה הישראלית "הוניגמן".
ב-2009 כיכבה על השער של מגזין בגדי הים של "בלייזר".
באוגוסט 2015 החלה לככב בקמפיין לרשת האופנה הישראלית "פוזה".
ובאוקטובר של אותה שנה החלה לככב בקמפיין של המותג "בנפייבר - סיבים תזונתיים".
לוי הנחתה תוכניות בערוצי הטלוויזיה הישראלים הבאים: (HOT, HOT בידור ישראלי, בריזה, קשת ורשת, ערוץ 10, ערוץ 20 ו-ערוץ 24, מלבד yes הטלוויזיה בלוויין).
בשנת 2002 הנחתה לוי עם חברתה, הדוגמנית מירי בוהדנה, את התוכנית "ברז" בערוץ בריזה, של חברת yes.
ושנה מאוחר יותר ב-2003, הגישה את תוכנית הטלוויזיה "בחורות טובות", שוב לצד מירי בוהדנה, והוציאה סינגל בשם "כשהיית איתי".
בשנת 2007 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי, "רוקדים עם כוכבים" ששודרה בערוץ 2, בתוכנית הגיעה לוי לשלב הגמר וסיימה במקום השני.
וכן השתתפה בתוכנית התיעודית "יום בחיי" ששודרה בערוץ HOT בידור ישראלי.
בשנת 2009 הנחתה לצד מושיק גלאמין את התוכנית "חדר הלבשה - המירוץ למיליון" אשר סוקרת את כל האירועים של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" ושודרה בערוץ HOT בידור ישראלי.
שיחקה בהצגת הילדים, "סינדרלה", בתפקיד אווה לנצלבלוף (האמא הרעה).
השתתפה כחלק מהפאנל בתוכנית הקומית, "צחוק מעבודה", ששודרה בערוץ 2, לצד שלום אסייג, עידן אלתרמן, מיכאל הנגבי ואחרים.
וכן, השתתפה במערכון בתוכנית הסאטירה המפורסמת של ערוץ 2 "ארץ נהדרת".
בשנת 2010 השתתפה ב"לילה מטורף בפסטיגל" בתפקיד אפרודיטה, לצידם של צביקה הדר, ריטה, דיאנה גולבי ואחרים, שם התחרתה עם השיר "אהבה ראשונה".
באותה שנה הנחתה את תוכנית הלייט נייט של HOT "אחיות לילה" לצד מירי בוהדנה והילה נחשון.
והנחתה תוכנית חידונים מוזיקלית בערוץ 24 "אלירז ואילנית משחקים", תחילה אילנית הנחתה את התוכנית לצד אלירז שדה, אך עזבה את התוכנית לטובת הפסטיגל, והוחלפה בסיון קליין.
בשנת 2011 הנחתה לרגל יום כיפור את התוכנית "תודה בבקשה סליחה" לצד אלירז שדה ושודר בערוץ 24.
ביולי 2012 החלה להגיש את התוכנית "שישי עד הגג" בערוץ 2 לצידן של אילנה ברקוביץ' וימית סול, ובאותה שנה השתתפה גם בתוכנית המתיחות "סתאאאם!" של ערוץ הילדים.
השתתפה בתפקיד: קוסמת אורחת בשעשועון "מי יפיל את המאסטר" בהנחייתו של אלי יצפאן.
ושיחקה בהצגה "הרפתקאות נמו בספארי" שהוצגה בספארי ברמת גן, לצד דניאל ליטמן, אריה מוסקונה, יאנה יוסף ואחרים.
בשנת 2013 הנחתה את העונה השנייה של תוכנית המציאות/רומנטית "הרווק" עם דודו אהרון בערוץ 10.
בשנת 2014 שיחקה בסרט קולנוע קומי של הבמאית ריקי שלח, "אילוף הגוררת" לצד 48 שחקניות, קומיקאיות וידועניות.
בנוסף, השתתפה בעונתה הראשונה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה", המשודרת ב-HOT.
במרץ 2014 הנחתה את טקס מלכות היופי ששודר בערוץ 2. באותה שנה החלה להנחות בערוץ 20 את התוכנית "טעמים" ביחד עם תום פרנץ (זוכה מאסטר שף), ולהשתתף כמארחת בתוכנית "20 בלילה".
בשנת 2015 החלה להנחות לצד עמוס רולידר את תוכנית הייעוץ "זמן רולידר" שמשודרת בערוץ 20.
ב-2016 שיחקה בסדרת הנעורים "סוסי פרא" לצד דניאל גד ויון תומרקין בערוץ זום למנויי HOT, שם גילמה את עמית, שוטרת סמויה בחווה.
בשנת 2017 הצטרפה לזכיינית קשת במטרה להנחות שתי תוכניות: תוכנית שידוכים בקשת 12 בשם "כמה רחוק" החל מ-1 בנובמבר, והשנייה היא תוכנית בישול ואירוח בערוץ 24 "אצל אילנית ואלישע" לצד אלישע בנאי, בנוסף שיחקה בשנה זאת בסדרת הדרמה אימה "ג'ודה" של HOT לצד ציון ברוך, עמוס תמם, אנסטסיה פיין ואחרים.
בשנת 2018 הנחתה בערוץ 24 את חידון המוזיקה הישראלית ליום העצמאות ה-70.
מאז 2018 מנחה את תוכנית האירוח "גלית ואילנית" בקשת 12, לצד גלית גוטמן.
משנת 2020 משחקת בסדרה "זיגי" בערוץ TeenNick למנויי HOT, בתור אמא של סיוון ילד למשפחת אומנה.
בשנת 2021 השתתפה בצילומים לסדרה שעתידה לעלות ב-HOT "העיר הטובה".
באותה שנה השתתפה לוי בתוכנית "MKR המטבח המנצח" בעונת ה-VIP בקשת 12, ביחד עם אחיה הגדול אשר לוי (השתתף גם ב"מאסטר שף" עונה 4).
משנת 2022 משתתפת בסדרה המתעדת את חייה האיישים הנקראת "משפחת שדה"
באותה שנה גם הנחתה את ספיישל איחוד המשתתפים מהעונות הקודמות של "חתונה ממבט ראשון".
בשנת 2023 השתתפה בתוכנית המציאות "הזמר במסכה", בתפקיד הצמר גפן המתוק, והודחה ברבע הגמר.
בהמשך השנה הייתה חלק מהפאנל בתוכנית המציאות "רואים את הקול" בקשת 12.
בשנת 2002, נישאה לוי לזמר אייל גולן ולהם בן ובת, ליאם ואלין גולן, בנובמבר 2008 הזוג התגרש.
משנת 2011 נמצאת בזוגיות עם אלירז שדה.
ב-20 בדצמבר 2018, נישאו הזוג ולהם בת בשם אריאה.
ב-19 ביולי 2011 הורשעה בנהיגה בשכרות ורישיונה נשלל ל-11 חודשים.
בנובמבר 2024 שיתפה כי בעקבות טבח שבעה באוקטובר חוותה משבר רגשי ותהליך של התקרבות והתחזקות רוחנית ועל כך שבעלה ובתה שומרי שבת, בעלה מתפלל בבית הכנסת ואמרה "אלה דברים שיכולים לשמור את המשפחה".
אילנית גרשון (נולדה ב-10 בינואר 1982) היא שחקנית, זמרת, משוררת ומדבבת ישראלית.
אילנית גרשון נולדה בתל אביב בשנת 1982. למדה תיאטרון, מחול ומוזיקה בבית הספר לאומנויות תל אביב.
בגיל 17 עברה לתיכון תלמה ילין, שם סיימה בהצטיינות את לימודי התיאטרון.
בשנים 2001–2003 עשתה את שירותה בצה"ל בלהקת חיל החינוך, לצד לירון לב.
בשנת 2006 סיימה לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, בעודו בחיים.
גרשון הייתה נשואה לשחקן טל וייס ולשניים נולדו תאומים ב-20 באוקטובר 2016. הם נפרדו בשנת 2018.
כן ממדלת בעירום לציירים שונים ומקליטה חומרים חדשים עם המפיק המוזיקלי אמיתי פריינטא.
ב 10 בנובמבר 2025 אילנית גרשון תעלה על במת התיאטרון אחרי הפסקה של למעלה מעשור שנים בהפקה "שאול", אופרת רוק שכתב הזמר שלמה ארצי.
בשנים האחרונות החלה לכתוב שירה.
בשירתה מרבה לעסוק בנושא האימהות ולעודד שיח, פתיחות וחמלה על הקשיים הרבים שחוותה כאם טריה לילדיה תחת הכותרת 'דיכאון לאחר לידה', החלום ושברו על התא המשפחתי כשהתאומים היו בני שנתיים בלבד, הבדידות הנוראה תחת נסיבות החיים ועל החשיבות שבחשיפתה דרך המדיות השונות באומנות.
כמו כן, בשיריה הרבים ניתן להבחין בעיסוק בלתי פוסק במיניות ותשוקה כדפוס להערצה, הכמיהה לחיים ו מוות כאחת ובחיפוש הטורדני לאהבה כחלק בלתי נפרד מהישרדותה כמתמודדת נפש - בעיקר על זוגיות רעילה שחוותה דווקא בשנים האחרונות.
עד כה שיריה התפרסמו בכתבי העת מאזניים ועיתון 77.
במחזמר "כנר על הגג" בתפקיד חווה'לה, בתו הסוררת של טוביה החולב
בהצגה "אשכבה" מאת חנוך לוין בתפקיד כרוב עצוב
בתפקיד הדסה בהפקה המשותפת של תיאטרון הקאמרי ותיאטרון חיפה למחזה המוזיקלי "ינטל", המבוסס על סיפור קצר מאת יצחק בשביס-זינגר
במחזמר "קברט" בבימויו של עמרי ניצן.
"רעל ותחרה" מאת ג'וזף קסרלינג, בתפקיד איליין הארפר (בבימויו של משה קפטן)
"לא ביום ולא בלילה" מאת אברהם רז, בתפקיד האחות יעל (בבימויו של רועי הורוביץ)
"עת דודים" מאת רועי רשקס על פי ספרה של מירי ורון, בבימויו של איציק ויינגרטן, בתפקיד רוחל'ה
במחזמר "הקוסם מארץ עוץ" בבימויו של גלעד קמחי (בשיתוף תיאטרון מדיטק-חולון) בתפקיד דורותי גייל
במחזמר "אחים בדם" בבימויו של גלעד קמחי.
בתיאטרון באר שבע בהצגה "איזבלה" בבימויה של יעלי רונן, בתפקיד איזבלה
בתיאטרון החאן בירושלים בהצגה "צינורות" על פי ספרו הראשון של אתגר קרת
בתיאטרון ילדים ונוער של אורנה פורת בהצגה "סיפורי איתמר ורותי גם" בבימויו של ישראל גוריון
"נולדתי לחלום" (מחזה מוזיקלי מאת גיל צרנוביץ על פי שיריו של עוזי חיטמן) בבימויו של רפי ניב
"הקיץ שלי" מאת דפנה אנגל בבימויו של משה קפטן
"ילד אגדה" מאת שירילי דשא (בבימויו של צביקי לוין)
בתיאטרון הנפש בהצגה "פגישת מחזור" מאת אסטיבן גוטפריד וסמדר שרת ובבימויו של האוורד ריפ
בהצגה "ציפור הנפש" בבימויו של משה קפטן
במחזמר "הכבש השישה עשר" בבימויו של משה קפטן (בשיתוף תיאטרון ארצי)
בהצגה: "פרפרים בבטן" מאת אלינור אגם בן דוד
בתיאטרון הספרייה ברמת גן בהצגה "משהו קוסמי" מאת ניק פיין - גרסה ישראלית להצגה "Constellations" שמקורה בלונדון.
את המחזה הביאה לארץ לראשונה ביחד עם בעלה לשעבר, השחקן טל וייס - אשר שיחק לצידה בהצגה.
במקביל לעבודותיה בתיאטרון, הקליטה את הסינגל "מחכה" עם הגיטריסט באלדי אולייר במסגרת הפרויקט מעברים בזמן – תקליטו המשותף עם בנו, ברק אולייר שיצא לאור בשנת 2008. ב-8 ביולי 2014 הוציאה את הסינגל - "לשכוח אותי" בהפקתו המוזיקלית של ברק אולייר.
ב-23 בפברואר 2015 השניים הוציאו את הסינגל "כל רגע" - שיר שכתב, הלחין ועיבד ברק אולייר.
בחודש אוקטובר 2015 פנתה למימון המונים באינטרנט על מנת לגייס כסף עבור הקלטת אלבומה הראשון - פרויקט "מתנות שמורות".
הפרויקט (אלבום משותף עם המוזיקאי ברק אולייר) - זכה להצלחה גדולה בפלטפורמת ההדסטארט וגייס למעלה מ-75,000 שקלים למימושו.
בעזרת התמיכה שקיבלה, האלבום יצא לאור בינואר 2019.
בספטמבר 2007 השתתפה בסדרה "בילי" לערוץ ג'טיקס, קומדיית מצבים ישראלית שכתבו גיא עמיר וחנן סביון, בה שיחקה את התפקיד הראשי של חייזרית בשם בילי.
בשנת 2011, דיבבה את מאדי פיצפטריק בסדרה החיים היפים של זאק וקודי.
כמו כן שרה את שיר הפתיחה בסדרה "הכוורת" בערוץ הופ, דיבבה את דמותה של קוקו-לוקה בסדרה "הסרטים המצוירים של מיני" ששודרה בערוץ "דיסני ג'וניור" וכן, בסדרות "סם הסנדוויץ'", "דובוני אכפת לי: ברוכים הבאים לארץ אכפתיה", "אמה ודין", "וונדי", "היורשים", "וויספר", "גינת המשאלות", "בובות פיניפון" ו"ברבי: הכי טוב בשתיים".
בשנת 2015 שיחקה בתוכנית "שורום זורום", לצד רינת גבאי וירדן הראל.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה מקיף מילאנו, לצד קים אור אזולאי ונאיה בינשטוק.
גרשון דיבבה מספר רב של סרטי קולנוע, רובם מיועדים לילדים.
בסרט "הנסיכה והצפרדע", סרט הנפשה של אולפני וולט דיסני, דיבבה גרשון את טיאנה, גיבורת הסרט (אם כי קטעי השירה של טיאנה בוצעו בידי נינט טייב)
דיבבה את דמותה של קורה בסרט "אסטרו-בוי"
דיבבה את דמותה של לונה בסרט "קופים בחלל 2"
דיבבה את דמותה של מו בסרט "לימונד מאות'", מאולפני וולט דיסני
דיבבה את דמותה של רוזטה בסרט הקצר "טינקרבל: משחקי עמק הפיות"
דיבבה את דמותה של לוסיל בסרט "מפלצת בפריז" - אותה מגלמת ונסה פאראדי בסרטי המקור בשפות צרפתית ואנגלית.
בשונה מ"הנסיכה והצפרדע", הפעם זכתה אילנית גם לבצע את שירי דמות הזמרת לוסיל בסרט
דיבבה את דמותה של הנסיכה מרידה בסרט "אמיצה" מבית וולט דיסני ופיקסאר
דיבבה את הבת בסרט "מלכת השלג", המבוסס על המעשייה המפורסמת של הנס כריסטיאן אנדרסן
דוטי ב"מטוסים" וב"מטוסים 2: לוחמי האש"
ברוק ב"עידן הקרח 5: מסלול התנגשות"
אליס ב"דיפ וחברים בים הגדול"
טיאנה ומרידה ב"ראלף ההורס 2"
בו פיפ בסרט "צעצוע של סיפור 4" ו"חיי מנורה"
לילי בסרט "טבאלוגה - הסרט"
צ'יצ'י וג'וי ב"חבורת חיות המחמד"
גברת צ'אנג ב"מעל ומעבר לירח"
נמארי בסרט "ריה והדרקון האחרון"
פטרה ודק נורה בסרט המאויר "צוות לעניין"
אבי ג'אקס בסרט "מרוץ החיות הגדול"
וכן בסרטים קאטאק, סיפור הברווזים ובסדרות רבות כגון גינת המשאלות, באקוגן, לגו נינג'גו, ברבי ואחרים.
שיחקה בסרטה העצמאי של הבמאית דניאל ג'יידלין, "Folie A Trois" בתפקיד נטלי.
אילנרמון (שם מלא: 51828 אילנרמון) הוא אסטרואיד שממוקם בחגורת האסטרואידים.
האסטרואיד התגלה במצפה הכוכבים פאלומר על ידי "Near-Earth Asteroid Tracking Program" (התוכנית למעקב אחרי אסטרואידים שקרובים לכדור הארץ) ב-20 ביולי 2001 ונקרא "51828".
לאחר מכן שונה שמו של האסטרואיד ל"51828 אילנרמון" על שם האסטרונאוט אלוף-משנה אילן רמון, שנספה באסון מעבורת החלל קולומביה יחד עם שאר חברי הצוות של המשלחת ב-1 בפברואר 2003. כהנצחה לאסון, כל אחד מחברי המשלחת קיבל אסטרואיד על שמו.
אילנית מצויה (שם מדעי: Hyla savignyi) היא המין היחיד מהסוג אילנית, השייך למשפחת האילניתיים, החי בישראל.
תפוצתה בישראל היא מהנגב הצפוני ועד צפון הארץ.
בעבר הייתה האילנית נפוצה בישראל אולם בעשורים האחרונים הצטמצם מאוד מרחב המחיה שלה נוכח הפיתוח והעיור והיא הוכרזה כבעל חיים מוגן.
תפוצתה רבה בקווקז ובמזרח התיכון ושם מצבה הוא ללא חשש.
אורכה הממוצע של האילנית הוא כ-4 ס"מ, צבעה משתנה בהתאם לצבעי הסביבה, מירוק עד ירקרק וצהבהב או חום-אפור בגוונים שונים.
לאורך גופה של האילנית פס כהה מתמשך מאזור הנחיריים אל העיניים ואל צידי הבטן.
תחת סנטרו של הזכר, עור דק מתוח וצהוב המשמש לקרקורו האופייני ובכך הוא נבדל מהנקבה.
כמו כן הזכר לרוב קטן מהנקבה.
לאילנית רגליים ארוכות ודקות יחסית, רגליה הקדמיות קצרות ורגליה האחוריות ארוכות וחזקות יותר ומשמשות לקפיצה ולטיפוס.
אצבעותיה של האילנית דביקות ומותאמות לטיפוס על צמחים ובין אצבעות רגליה האחוריות קרום חלקי המקנה לה מיומנויות שחייה.
האילנית חיה במשך רוב זמנה על גבי עצים (ומכאן שמה), היא יורדת אל מקורות המים שעל הקרקע בעיקר לצורכי רבייה.
היא מאתרת אותם בזכות כושר ראייה מצוין וצדה אותם בעזרת לשון ארוכה ודביקה בקדמת הפה.
האילנית דוחסת את הטרף לפיה הרחב בעזרת רגליה הקדמיות, ובולעת אותו בעזרת לחץ פיזי הנוצר בעזרת גלגלי העיניים.
בשעת החיזור, העור תחת סנטרו של הזכר מתנפח ומשמש כתיבת תהודה לקרקורים רמים הנשמעים למרחק רב.
ההפריה מתרחשת בחורף במקווי מים רדודים כאשר הזכר מחבק את הנקבה מעל גבה וכך הם שוחים יחד במים.
הנקבה מטילה גושי ביצים עטופות ריר דביק והזכר מפריש תאי זרע המפרים אותם.
בזכות הריר הדביק נדבקות הביצים לאבנים וצמחים במים.
לאחר כשבועיים בוקעות הביצים ובמשך חודשיים-שלושה מתפתחים הראשנים במים.
באביב הראשנים עוזבים את המים ומגיעים לבגרות לאחר שנה.
אילְף ופֶּטרוֹב היו שני סופרים סובייטים: איליה אִילְף ארנולדוביץ' פַיינְזילברג, Илья Арнольдович Файнзильберг – יהודי, אשר שם העט שלו "אילף" הוא ראשי התיבות של שמו איליה פיינזילברג, ויבגני פֶּטְרוֹב .
הם פעלו בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים וכתבו בשפה הרוסית.
את רוב עבודתם הספרותית עשו השניים יחדיו, וכמעט תמיד מתייחסים אליהם כ"אילף ופטרוב".
השניים גדלו באודסה של תחילת המאה ה-20. הם היו שייכים לקבוצת סופרים צעירים שפעלה בעיר וכללה בנוסף להם גם את ולנטין קטייב, יורי אולשה, אדוארד בגריצקי וורה אינבר.
כולם התפרסמו לאחר העברתם למוסקבה.
אילף ופטרוב קנו את עיקר פרסומם בעקבות שני הספרים הפופולריים שלהם, "שנים עשר כיסאות" וספר ההמשך שלו, "עגל הזהב".
שני הספרים עוסקים בגיבור הראשי שלהם, הנוכל אוסטפ בנדר, אשר עסוק במרדף אחר העושר.
שני הספרים מתארים את מעלליו של בנדר וחבריו המחפשים אחר קיומו של העושר במציאות הסובייטת דאז.
הספרים נכתבו בתקופה ליברלית יחסית בהיסטוריה הסובייטית, בזמן הנא"פ.
הדמויות הראשיות נמנעות, בדרך כלל, ממגע עם מערכת החוק.
על כתיבתם המשותפת כתב איליה, "איך אנחנו כותבים ביחד?
הנה איך אנחנו כותבים ביחד: 'היה יום (ערב) קיצי (חורפי), כאשר איש (אישה) צעיר (לא כל כך צעירה) במגבעת (בכובע) בהירה (כהה) עשויה (עשוי) לבד דק, עבר (נסעה)'...
שני הסופרים טיילו יחד בתקופת השפל הגדול בארצות הברית.
אילף צילם תמונות רבות במהלך המסע, והמחברים הפיקו יחד כתבה מצולמת תחת הכותרת, "הצילום האמריקאי" שפורסם במגזין "אוֹגוֹנְיוֹק".
זמן קצר לאחר מכן הם פרסמו את הספר Одноэтажная Америка ("אמריקה החד־קומתית"), שתורגם לאנגלית בשם "אמריקה הזהובה והקטנה", כרמז לספר "עגל הזהב", שבאנגלית נקרא The Little Golden Calf.
המהדורה הראשונה של הספר לא כוללת את תצלומיו של אילף.
הספר מתאר בהומור האופייני את הרפתקאותיהם.
אילף ופטרוב לא חששו להפריז בשבחים על אורח החיים האמריקני.
הסופרים שיתפו פעולה ופרסמו יצירות קצרות בכתב עת סאטירי סובייטי קרוקודיל.
במהלך נסיעתם של הסופרים בארצות הברית לאיליה אילף התחדשה השחפת והוא נפטר ב-12 באפריל 1937 במוסקבה.
יבגני פטרוב היה כתב צבאי במהלך מלחמת העולם השנייה ונהרג בשנת 1942 כשמטוס בו חזר מאזור החזית הופל.
בשנת 1949 במהלך המאבק נגד קוסמופוליטיות יצירות של אילף ופטרוב נאסרו להפצה.
כוכב הלכת המינורי אילף-פטרוב 3668 נתגלה על ידי אסטרונום סובייטי ב-1982 שקרא אותו על שמם.
12 כֻּרסאות / אילף-פטרוב (תורגם מרוסית על ידי יהודית אביטל), תל אביב: כתבים, תשי"א 1951.
שנים-עשר הכיסאות / אילף ופטרוב (תרגום מרוסית: מוטי לבון), תל אביב: ספרות יפה (ספריית ספרות העולם), 2003.
שנים עשר כיסאות / איליה אילף ויבגניי פטרוב (תרגמה מרוסית: דינה מרקון; מבוא: מרק אמוסין), ירושלים: כרמל, תשס"ז 2007.
עגל הזהב: רומן / איליא אילף וייבגני פטרוב (מרוסית: אליהו מיטוס), תל אביב: תבל, [תש"-?].
עגל הזהב / אילף ופטרוב (תרגום מרוסית: מוטי לבון; עריכה: דליה גמזו), תל אביב: ספרות יפה, 2007.
אילסור ראיסוביץ' מטשין הוא ראש עיריית קאזאן המכהן החל משנת 2005.
נולד ב-24 באפריל 1969 בעיר ניז'נקמסק שברפובליקת טטרסטן בברית המועצות (לימים רוסיה) להורים ממוצא טטארי.
משנת 1993 עובד כפוליטיקאי בבירת רפובליקת טטרסטן, קאזאן.
בשנת 1998 הפך לראש עיריית ניז'נקמסק ולמושל של אזור ניז'נקמסק (לאחר מכן לתפקיד זה התמנה אחיו, איידר).
לאחר מספר שנים עבר להתגורר בקאזאן.
ב-17 בנובמבר 2005 התמנה לראש עיריית קאזאן, במקום קאמיל איסחקוב.
מכהן במקביל גם כיושב ראש בית המחוקקים העירוני.
אילניק (באוקראינית: Ільник; בפולנית: Ilnik) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, כ-12 ק"מ מהעיר טורקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נוסד במחצית השנייה של המאה ה-15, ובשנת 1507 נזכר קיומה של כנסייה אורתודוקסית במקום.
בין שתי מלחמות העולם נמנו בכפר 40 משפחות יהודיות.
עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941, החלו האוקראינים תושבי האזור לפרוע ביהודי אילניק, ולשדוד את רכושם.
כעבור חודש החלו הגרמנים בהחרמת רכוש מיהודי הכפר, ובדצמבר צוו היהודים למסור את פרוותיהם.
בתחילת שנת 1942 אסרו שוטרים אוקראינים מספר צעירים יהודים, ורצחו אותם באכזריות ביער הסמוך לכפר.
בקיץ 1942 גורשו יהודי הכפר לטורקה, ומשם שולחו תוך תקופה קצרה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
היהודים המעטים שנותרו בכפר הועברו גם הם בשלהי 1942 לטורקה, ומשם לגטו סאמבור.
מספר מיהודי הכפר הסתתרו ביערות הסביבה, וחלקם הוסגר לגרמנים ונרצח.
בשלהי 1943 התרכזו כ-60 יהודים מהסביבה בשני בונקרים ביער הסמוך לכפר, ולאחר שנתגלו, נהרגו בקרב שקיימו עם הגרמנים.
אילניתאים (שם מדעי: Hyloidea) היא על-משפחה מתת-סדרת ניאובטרכיה (Neobatrachia) שבסדרת חסרי הזנב.
בני קבוצה זו כוללים את המשפחות המרובות ביותר של דו-חיים והגדולה שבקבוצה ניאובטרכיה, בה מיני הצפרדעים המפותחות.
מיני הקבוצה כוללות את הקרפדות האמיתיות, את האילניות ומשפחות דומות.
מיני המשפחה מגוונים מאוד, בעלי עור לח או יבש, חיים בביצות, בשדות או ביערות ומשמיעי רעשים צורמים או נעימים.
לחלקם כמו לצפרדעי חץ הרעל ישנו רעל קטלני בבשרם והם עוטים צבעי אזהרה.
אחרים מעדיפים להסתוות ולהידמות לעלים, אבנים או אף להיות שקופים וחלקם אף מידמים למתים.
הם אוכלים רק בשר, בעיקר של פרוקי-רגליים, אך גם של חולייתנים קטנים ואף לא בוחלים בקניבליזם.
חלק מהמשפחות יכולות להיות תת-משפחות בחלק מהחלוקות.
כמו כן חלקם משייכים את המשפחות לקבוצות אחרות:
אילנית אדומת-עין (שם מדעי: Agalychnis callidryas) היא מין צפרדע ממשפחת האילניתיים החיה ביערות הגשם של אמריקה המרכזית.
הצפרדע היא קרובתה של האילנית הדואה מאותו אזור.
אורכה של הצפרדע 59–77 מ"מ והיא בעלת עור רירי בצבע ירוק עם צדדים צהובים ותחתיהם אזור מפוספס בצהוב-כחול בוהק.
כפות הרגליים כתומות, הבטן והחזה לבנים וכפי ששמה מרמז היא בעלת עיניים אדומות.
הצפרדע חיה בין ענפי העצים של היער והיא פעילה בלילות.
הצפרדע מתחילה אז להשמיע קריאות חיזור ולטפס במעלה העצים אל בני זוג.
מטרתם של העיניים הגדולות הוא כנראה להרתיע טורפים אפשריים השוכנים ביער.
שאר גופה של הצפרדע מוסווה.
היא מחפשת חרקים ביער ותופסת אותם עם לשונה הדביקה.
הצפרדע מטילה את ביציה על עלים הסמוכים למים וכשמגיע זמן הבקיעה הם נופלים למים.
אילניות (שם מדעי: Hylinae) היא תת-משפחה של דו-חיים ממשפחת האילניתיים.
זוהי הגדולה בתת-משפחות האילניות ובה מעל 40 סוגים.
האילניות הם צפרדעים קטנות בעלות צבעים ירוקים ובמקרים רבים מסתוות כדי לחמוק מטורפים.
חיות בין העצים ובבריכות ומטילות ביצים במים או מעל המים.
רוב הצפרדעים חיות באזורים טרופיים או סובטרופיים אך גם באזורים ממוזגים יותר בשני האמריקות, אירופה, אסיה ואפריקה.
בישראל חיה הצפרדע אילנית מצויה.
Nyctimantis - בו ניקטימנטיס ברונו
אילנית (שם מדעי: Hyla) היא סוג של דו-חיים חסר זנב ממשפחת האילניתיים.
האילניות חיות באזורים הלחים והחמימים של אירופה, אסיה ואפריקה וגם באמריקה.
בני סוג זה הם יצורים קטנים בעלי הסוואה טובה ועורם לח וירקרק עם עיניים צהובות גדולות וכיסי גרון בולטים.
הם חיים במים וגם על העצים, אך מטילי ביצים במים.
כמו רוב בני משפחתם הם מטפסים ומקפצים טובים והם פעילים בימים.
הם ניזונים מחרקים ומרכיכות שהם צדים עם לשונם.
אילנית הקוף (שם מדעי: Phyllomedusa sauvagii) הוא מין של דו-חיים ממשפחת האילניתיים, החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית בברזיל, בוליביה, פרגוואי וארגנטינה.
אילנית זו היא שוכנת עצים מובהקת והיא בעלת זרועות ארוכות ואצבעות חזקות העוזרות לה להיאחז בענפים.
היא בעלת גוף עגלגל בעל עור גבשושי שצבעו ירוק ובעל פסים מעטים לבנים לצידי גופם ועל הבטן.
בעורה של אילנית זו ישנם ליפידים רבים, חומצת שתן ובלוטות המפרישות שומנים המגוננים עליה מהשמש, אך הם מופרשים מרגליה והיא צריכה למרוח אותם על גופה כדי להתגונן מהשמש.
היא עושה זאת כדי להתחמם כראוי ולהיות פעילה רוב שעות היממה בג'ונגל.
למעשה האילנית (שהיא סוג של צפרדע), השתחררה מהצורך להיות בסביבה לחה אך הראשנים צריכים לחיות במים.
היא מטילה ביצים על ענף מעל המים והראשנים נופלים אליו בבקיעתם.
האילנית מפרישה מעורה הרבה סוגי פפטידים בעלי הרבה שימושים מדעיים כמו הפפטיד Dermorphin.
מצב שימור הצפרדע הוא ללא חשש.
הרב מרדכי אילעאי עופרן (נולד ב-1982) הוא רב, פסיכולוג, ואושיית רשת ישראלי.
מכהן כרב קבוצת יבנה, ראש המכינה הקדם צבאית 'רוח השדה', וראש תוכנית "ערבים זה לזה" במכון שחרית.
נולד בירושלים ב-1982 למירה עופרן, פיזיקאית, בתם של גרטה והפרופסור ישעיהו ליבוביץ, ולאברהם עופרן (זפרני).
גדל בירושלים, למד בתיכון הימלפרב.
היה חניך בתנועת הנוער הצופים הדתיים.
עופרן למד בישיבת מעלה גלבוע, משם התגייס לצה"ל.
שירת בחיל מודיעין השדה, תחילה במסלול קרבי אך לאור פציעה סיים את שירותו כתומך לחימה.
לאחר מכן למד תקופה בישיבת הר עציון וכיום משמש כקצין מילואים בפיקוד העורף.
עופרן הוא בוגר לימודי פסיכולוגיה ותלמוד באוניברסיטת בר-אילן ולימודי רבנות בבית מורשה בירושלים.
השלים תואר שני בפסיכולוגיה במכללה האקדמית תל אביב יפו.
במשך שנים התנדב במרכז הסיוע לגברים דתיים נפגעי תקיפה מינית.
משמש כרב קבוצת יבנה משנת תשס"ט.
בשנת תשע"ז הקים יחד עם הרב איתמר חייקין את המכינה הקדם-צבאית רוח השדה.
המכינה שוכנת בקיבוץ בארות יצחק ומונה כ-70 תלמידים.
בנוסף להיותו ראש המכינה הוא מלמד גם במת"ן - מכון תורני לנשים, במכינת צהלי ובמכללה האקדמית הרצוג, והוא חבר תנועת נאמני תורה ועבודה.
במהלך השנים פרסם שלל טורי דעה ומאמרים הלכתיים ודברי תורה בכתבי עת, בעלונים ובספרים שונים והצית דיון ציבורי בשלל נושאים.
בשנת 2019 נכלל ברשימת "הצעירים המבטיחים - מנהיגי העתיד" שמתפרסמת על ידי העיתון "גלובס".
ב"סקר אושיות רשת" שנערך בשנת 2017 בקרב דתיים הוא הגיע למקום ה-15 בקטגוריית פוליטיקה ואקטואליה.
בריאיון לגבי הפופולריות שלו בפייסבוק אמר עופרן: "הבעיה האמיתית שלי עם פייסבוק היא היצר הרע.
אני יודע שמצופה ממני להגיד: 'מה פתאום, זה בכלל לא מעסיק אותי, אני לא מסתכל על הלייקים', אבל זה לא נכון.
אני לא מתגאה בזה, אבל זה המצב.
פתאום שמתי לב שהפעילות שלי בפייסבוק עלולה להיות קשורה לדברים אחרים לגמרי.
כשיש לי יום שבו אני מרגיש שלא ראו אותי, אני יכול למצוא את עצמי מעלה פוסט ומקבל את זה דרך הפייסבוק.
זו הפרה של החוזה שבין רב לקהילתו".
עופרן התייחס לנתוני גיוס גבוהים ליחידות קרביות בקרב בני המגזר הדתי-לאומי וביישובים ממעמד סוציו-אקונומי גבוה בהם אין ערבים, חרדים וקבוצות ייחודיות דוגמת אתיופים.
לדבריו, "הבעיה היא שצה"ל, צבא העם האהוב והחשוב שלנו, עלול להפוך מגורם המאחד של החברה הישראלית על שלל גווניה, למליציה חמושה של קבוצת מיעוט"..
ביוני 2021 תוכננה הרצאה של עופרן ביישוב נחלים בנושא "מוגנות מינית בקהילה דתית".
בעקבות הפרסום תקף הרב דוד חיים גריוונלד, רב היישוב, קיום הרצאה מפיו של עופרן בשטח היישוב.
ועדת המוגנות שהפיקה את האירוע העבירה את ההרצאה ממבנה ציבור לשטח פתוח, אולם לבסוף ביקש עופרן לבטל את קיום ההרצאה.
עופרן הוא נכדו של פרופ' ישעיהו ליבוביץ והוא מתייחס לא פעם להשקפתו ולהגותו של סבו בדבריו ובכתיבתו, והסתייג מאמירתו על "יהודונאצים".
נשוי לעו"ד אביטל עופרן רוזנק, העוסקת בחינוך ומשמשת כמנהלת בית הספר "פלך" בתל אביב, ולהם חמישה ילדים.
בן דודו היה הרב שמואל זעפרני.
הרב עופרן פרסם פסקי הלכה שונים בתחום המיניות.
התיר במקרה הצורך לבעל לגעת באשתו בזמן הלידה.
הפסק עורר ביקורת ובריאיון רדיו משותף עם הרב בורשטין, ראש מכון פוע"ה, הטיח הרב עופרן ברב בורשטיין כי הוא "מפכ"ל משטרת המחשבות".
בעקבות הביקורת התנצל עופרן על דבריו.
כתב בעניין הוצאת זרע לבטלה כי המשימה היא להשתדל, ולא רק להצליח.
עופרן רואה בתנועת Me Too# בשורה דתית ורוחנית והשתתף במיזם Ted in Bed, בו מתקיים שיח אינטימי על מיניות בפרהסיה.
הוא סובר כי הדרך להימנע מניצול היא להימנע מהערצת רבנים או מפורסמים, "הבעיה אינה להעריץ האדם הלא נכון, אלא עצם ההערצה, שהיא אולי העלובה שבמידות האנושיות".
הרב אברהם סתיו מתח ביקורת על דבריו, ובאנלוגיה לקריאתו הציע את ביטול מוסד הנישואין כדי להימנע מאלימות במשפחה.
בעקבות פרשיית אונס הילדה מבנימין בה נחשד פלסטיני באונס ילדה בת 7 יצא עופרן נגד המחאה וכתב פוסט קצר שהסתיים כך: "בלתי נתפס שבסופו של דבר, מה שמסעיר את המדינה זו דמותו של הפוגע ולא דמותה של הנפגעת".
בעקבות התגובות השליליות והמחאה שעורר כתב עופרן כי הסיר את הפוסט הקודם מהפיד הגלוי שלו, והסביר: "מעולם לא קיבלתי נאצות ואיומים כפי שקיבלתי על אותן מילים קצרות.
אנרגיות הזעם והאלימות שהופנו כלפי, גרמו לי להתכנס ולהיזהר".
תורה של הנפש, ידיעות ספרים, 2018.
לנבוכי העולם החדש, ידיעות ספרים, 2022
עת לדרוש, ידיעות ספרים, 2024.
מחליפים פנים של חילוי בפנים של חולין: בין "הקודש הנייד" ל"קודש הנייח", מעגלים ז (תשע"א), עמ' 81–90
האם "נוטלין כל החבילה יחד"?
לשיטותיהם של הגר"א וולדינברג והגר"ע יוסף, נטועים יז (תשע"א), עמ' 105–112
פתרונות הלכ-טכנולוגיים: קולא הכרחית או חומרא יתרה?, מעגלים ח (תשע"ג), עמ' 113–120
נאמנות להלכה בזמן הזה: בין פורמליזם למהות, מעגלים י (תשע"ז), עמ' 45–60
נגיעה בין בני זוג בזמן לידה - עיון הלכתי חברתי, דעות 72 (תשע"ו)
הלכות שבת במדינה יהודית - עיון בפולמוס בין הרב מ.צ.
ליבוביץ', מאמינים במשטרה (תשע"ו) 151-158
המחמיר תבוא עליו הברכה - האמנם???
עירוב חצרות בקיבוץ שיתופי, תחומין ל"ב (תשע"ב) 65-69
עליית אבל לתורה בשבת "שבע ברכות" של בנו, תחומין ל' (תש"ע) 34-37
אילניציה (באוקראינית: Ільниця; בהונגרית: Ilonca, אילונצה; ברוסית: Ильница, אילניצַה; בצ'כית: llnice, אילניצֶה; ביידיש: יילינצע) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.
בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בברית המועצות.
ראשוני היהודים הגיעו למקום בתחילת המאה ה-19 והקהילה החזיקה במקום רב ושוחט.
בשנת 1941 גויסו רבים מגברי העיר לעבודות כפייה שם מצאו את מותם.
מספר משפחות גורשו בהמשך אותה שנה לקמניץ-פודולסקי ובאמצע מאי 1944 שולחו שאר יהודי העיר להשמדה במחנה אושוויץ.
אילנית עלים או פילומדוזה (לא לבלבל עם צב קסדה אפריקני הקרוי באותו שם; שם מדעי: Phyllomedusa) הוא סוג של דו-חיים ממשפחת האילניתיים המצוי בטבע ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית מקוסטה ריקה עד ארגנטינה.
בני סוג זה בעלי הפרשה דמוית-שעווה על עורם, מה שעוזר להם להתגונן מקרני השמש ובאותה עת לייצר ויטמין D לעורם.
הפרשה זו נמצאת בבלוטה ליד בטנם והם מושחים אותה בעזרת הרגליים האחוריות.
העור מעט רעיל אך אפשר לייצר ממנו שומנים מועילים.
צפרדעים אלה בינוניות בגודלן, בעלות עור ירוק ועיניים זהובות ובעלות גפיים ארוכות כמו של קופים.
במקום לקפוץ עם רגליהן האחוריות הן מותחות את הגפיים ומגיעות לעלים רחוקים ואז נדבקות אליהם.
צפרדעים אלו אינן מטילות ביצים במים אלא תולות אותן על ענף בתוך עננת קצף שהן מייצרות.
הראשנים הבוקעים נופלים הישר אל מקווה מים הטמון מתחת.
אילנית הכיס שם מדעי: Gastrotheca) היא סוג של דו-חיים ממשפחת ההמיפרקטיים החיים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית וכולל 74 מינים.
חלק מהחוקרים רואים בהם סוג של אמפיגנטודונטים.
אלו צפרדעים קטנות בגודלם החיות על קרקע יערות הגשם באזורים לחים.
מינים אלה מצטיינים בשמירה על הביצים.
לנקבות בסוג זה "כיס", המזכיר מעט כיס של קנגורו ובו נמצאות הביצים עד בקיעתם.
לאחר הבקיעה הנקבה מביאה את הראשנים למקור מים.
מזונם של האילניות מורכב בעיקר מחרקים, אותם היא אוספת עם לשונה.
אילסי אנה ג'ובר היא זמרת-יוצרת ופזמונאית אמריקאית, אשר כתבה שירים עבור אמנים רבים כדוגמת ג'ניפר לופז, מריה קארי, בריטני ספירס, דואה ליפה, טינשיי וכולי.
ג'ובר כתבה, עם אחרים, את הלהיט "Let You Love Me", של ריטה אורה, אשר הצליח לכבוש פסגות מצעדים רבות.
אילסי ג'ובר נולדה ב-17 באפריל 1986, בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ג'ובר היא בתם של הופ ולורנס ג'ובר, ואחותה של ניקו ג'ובר.
אביה היה הגיטריסט הראשי של הלהקה פול מקרטני וכנפיים בשנים 1978–1981 וכיום הוא גיטריסט סולו.
סבה של ג'ובר היה שרווד שוורץ; מפיק טלוויזיה אמריקאי.
את הקריירה שלה החלה ג'ובר כבר בשנת 2008, כאשר כתבה את השיר "Sanctuary", לטרנס הווארד.
אילסי ג'ובר זכתה להוקרה והצלחה בעיקר ככותבת שנים.
בשנת 2008, כתבה את שירה "Sanctuary", עבור טרנס הווארד.
ארבע שנים לאחר מכן, כתבה את "Send Me Your Love" עבור טארין מנינג.
בשנת 2014, כתבה לג'ניפר לופז, את השיר "Never Satisfied", עבור אלבומה .
באותה השנה, כתבה את הלהיט "Fireball", לפיטבול.
בשנה שלאחר מכן, כתבה את השיר "Body Rock", עבור להקת הבנות המצליחה פיפת' הרמוני.
בהמשך, כתבה את השיר המצליח "Infinity", עבור הזמרת-יוצרת מריה קארי.
בשנת 2016, כתבה את הלהיט הבינלאומי "In the Name of Love", למרטין גריקס, אותו ביצעה ביבי רקסה.
השיר כבש את פסגת מצעד שירי הדאנס קלאב, קיבל את תואר הפלטינה המשולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, וצבר קרוב למיליארד השמעות בספוטיפיי, מה שהופך אותו לאחד מהשירים המושמעים ביותר בספוטיפיי.
בסמוך לכך, כתבה גם את הלהיט "Mercy", של הזמר שון מנדס.
השיר קיבל את תואר הפלטינה המשולשת בארצות הברית גם כן, תוך שהגיע למקום ה-15 במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2017, כתבה שירים רבים, ביניהם השיר "Meaning of Life", של קלי קלרקסון אשר תיפקד כשיר הנושא מאלבומה המצליח, Meaning of Life.
את שנת 2018, פתחה עם כתיבה השיר "She Loves Control", עבור קמילה קביו.
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה, כאשר כבש את פסגת מצעד השירי שבניו זילנד, וזאת בנוסף לכך שקיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
כבר באותה השנה, הספיקה לכתוב את שיר הנושא "" של הסרט הלהט"בי המצליח, "באהבה, סיימון".
כמו כן, הייתה שותפה לכתיבת השירים "Accelerate", "Maria" ו-"Masochist" של כריסטינה אגילרה.
שלושת השירים נכללו באלבומה, Liberation.
בהמשך, השתתפה ביחד עם נוני באו בכתיבה הלהיט "Let You Love Me", של ריטה אורה, אשר הפך ללהיט בינלאומי, כאשר קיבל שלל תארים, ביניהם תואר הזהב בגרמניה, ותואר הפלטינה הכפולה בברזיל.
לקראת סוף שנת 2018, הייתה שותפה בכתיבת הלהיט הבינלאומי "Nothing Breaks Like a Heart", של מארק רונסון ומיילי סיירוס, אשר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
בין היתר, השתתפה בכתיבה ארבעה משירי האלבום She Is Miley Cyrus, של סיירוס.
בסוף שנת 2019, הייתה לחלק מכותבי השיר "Treat People with Kindness", של הארי סטיילס.
השיר נכלל באלבומו המצליח, Fine Line.
שירים שכתבה, הלחינה, הפיקה או ביצעה קולות רקע
אילנית סוויסה (נולדה ב-1973) היא מחזאית ובמאית תיאטרון וקולנוע ישראלית, אשת תקשורת ומפיקה.
סוויסה נולדה ב-1973 וגדלה ברובע ב' באשדוד, הבכורה מבין ארבעה ילדים להורים שעלו ממרוקו.
בילדותה למדה באולפנה בעיר, והשתתפה בתיאטרון הנוער של אשדוד במתנ"ס ד.
בוגרת תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, וכבר בשנתה הראשונה בלימודים עלתה הצגה שכתבה בתיאטרון צוותא.
סויסה הפכה לפעילה בתחומי התרבות באזור הדרום ועוטף עזה לאחר שעברה לגור בשדרות.
ב-2015 השלימה תואר שני בקולנוע במכללת ספיר.
לאחר סיום לימודיה שימשה גם כמרצה במכללה.
ב-2017 הייתה שותפה להפקת פסטיבל קולנוע דרום, ב-2019 זכתה במלגת קרן גרשוני לפיתוח אומנות ויצירה בשער הנגב וב-2022 הייתה שותפה להקמת אנסמבל התיאטרון באשדוד לצד ג'רום ארוש.
בשנים 2016–2017 הגישה ברשת ב' תוכנית שבועית במסגרת "שניים בשתיים" עם דודו סעדה, ולאחר מכן עברו השניים להגיש את התכנית "סוגרים פינות" בגלי צה"ל.
האביר על הסוס הלבן - פסטיבל תיאטרון קצר בכיכובה של יעל לבנטל
שיר פרידה - מחזה פרי עטה של סוויסה בבימויה של קארין סיגל ובהשתתפות אילן דר וחגית דסברג.
100% רייטינג - מונודרמה מקורית בתיאטרונטו בבימויה של שרית וינו אלעד, 2013
נמש בת שמש - מחזה המשלב שחקנים בשר ודם עם דמויות מצוירות בבימויו של יעקב אמסלם.
בטעם של פעם - ניהול אומנותי להפקה נוסטלגית שקישרה בין האוכל של פעם לשל היום במסגרת חגיגות ה-60 לעיר אשדוד, 2016
מדינה קטנה - בימוי מחזמר המבוסס על שירי כוורת.
בביוף הראשון - דרמטורגיה למחזה מאת איסי ממנוב נוריאל.
הברכה של יאמנה - סרט דוקומנטרי על יאמנה איבגי, מחוללת ניסים מהעיר שדרות.
אנא מן אל-יהוד - עיבוד של סויסה ליצירתו של אלמוג בהר בבימוי של סיני פתר.
המנגינה היא שקובעת - מחזמר משירי הגשש החיוור ובהשראתם.
אביה הביולוגי של סויסה לא היה נוכח בחייה.
הוא סבל מבעיות נפשיות ותקף את אימה, שברחה ממנו וביקשה להתגרש.
האם נישאה בשנית, ועד גיל שש חשבה סויסה שבעלה של אמה הוא אביה.
את אביה הביולוגי פגשה רק חמש פעמים בחייה.
בגיל 21 התחתנה סויסה עם אהוב ילדותה, ובגיל 28 התגרשה.
את בן זוגה לחיים, חזי בוצר, שהיה מנהל אגף התרבות במועצה האזורית שער הנגב, הכירה לאחר שעברה לשדרות והחלה לעבוד שם כמדריכת תיאטרון.
השניים התגוררו בכפר עזה עד לפינויה במסגרת מלחמת חרבות ברזל ומגדלים את ביתם (לחזי שלושה ילדים מנישואיו הקודמים).
אילנית אדלר (נולדה ב-9 באפריל 1976) היא חזאית ועיתונאית ישראלית, משמשת חזאית בחברת החדשות.
אדלר נולדה בשנת 1976. את שירותה בצה"ל עשתה ביחידת החיזוי של חיל האוויר והייתה מפקדת קורס צופים ביחידה.
את תחילת הקריירה התקשורתית שלה החלה כמפיקת תחזיות בחברת החדשות.
החל משנות ה-90 התחילה להגיש תחזיות בערוץ 2 לצד דני רופ וחלי סלוצקי.
גם לאחר פרישתה של חלי סלוצקי ומעברו של דני רופ לחדשות 10, המשיכה להגיש את התחזית בערוץ לסירוגין עם דני דויטש ובהמשך לצד אלעד זוהר.
היא מגישה תחזיות במהדורה המרכזית, ב"שש עם", ב"אולפן שישי" וב"חדשות סוף השבוע" ובנוסף לכך, מגישה פינות ואייטמים הקשורים בטבע ומזג האוויר בתוכניות השונות של חברת החדשות כמו "שלוש (מהדורת חדשות)", "מהדורה ראשונה" ו"שש עם".
היא מעצבת פנים במקצועה ובוגרת תואר ראשון במדעי בעלי החיים מהאוניברסיטה העברית.
"אילנית לילדים" הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה לאור באוקטובר 1970 חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג YAN-14141. הוא פורסם על גבי תקליט בלבד, וממשיך את הכיוון האומנתי בו בחרה אילנית להתמקד ב"עמיחי בגבול ירדן, אילנית בשירי ילדים", אלבומה הקודם.
בין השירים שהפכו למוכרים ומצליחים מאוד בזמר העברי לילדים הם "סבא ירח", שנכתב והולחן על ידי שייקה פייקוב ו"עד מאה ועשרים", שנכתב והולחן על ידי יחיאל מוהר סשה ארגוב.
"אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה בקטלוג MM-30690. כלולים בו 14 רצועות: שלוש לראש השנה, שתיים לסוכות, אחת לשמחת תורה, ארבע לחנוכה, שלושה לט"ו בשבט ורצועה אחת לכבוד חגי ישראל.
"אילנית" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה ביולי 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה.
על-אף מיקומו בסדר פרסומי האלבומים בדיסקוגרפיה של אילנית, הוא נחשב לאלבום הבכורה שלה, שכן שלושת האלבומים הקודמים התמקדו בשירי ילדים.
בניגוד לנורמה המקובלת באשר למידת ההתערבות של חברת התקליטים בהוצאת אלבום בכורה, אילנית לא הוכרחה להקליט דברים נגד רצונה.
למעשה, היא הכתיבה את הכיוון האומנתי של האלבום.
שש רצועות נכתבו והולחנו על ידי בעז שרעבי, שהוחתם בחברת התקליטים בשנה קודם לכן עם יציאתו של אלבום הבכורה שלו, בעז.
בעיתון "דבר" נכתב כי הפער בין לחניו של שרעבי והאופי של היצירות לביצוע של אילנית גדול מדי.
שאר הרצועות, שנכתבו בין היתר על ידי שייקה פייקוב, נעמי שמר, מוני אמריליו ועמי שביט, לא מעניינים מספיק, לטענתו.
עם־זאת הוא מתאר את "אל תשאלו אותי" ו"יום של חידות" כמרעננים וכהתקדמות בסגנונה המוזיקלי של אילנית.
האלבום "אילנית" נפתח בשיר "איש הסתיו", שמילותיו חוברו על ידי דודו ברק לצד לחנו של שרעבי.
עלילתו מתרחשת בעונת הסתיו, ומבנו הכרונולוגי הוא שני בתים ופזמון.
במרכז מילות השיר עומד "איש הסתיו", שזהותו מתגלה לנו בסוף כאהובה של הדוברת.
הרצועה הבאה, "לאורך השדרה שאין בה איש", קיבלה מספר פרשנויות שונות מהקהל בישראל.
מחד, היו אלו שסברו כי מדובר על שיר אהבה נכזבת.
חלק אף סוברים כי במהלכו הדוברת מעצימה את המתרחש בתוך נפשה של אישה שפוסעת לבדה, מול האילנות והרוח, כאילו היא הולכת נגד הנורמות החברתיות באשר לקשר רומנטי הטרוסקסואלי.
מאידך, פלג ממאזיני השיר סוברים כי הנושא המתהווה בו הוא השואה, והתבודדות שחוו השורדים בתקופה זו.
"מה עוד נותר" היא הרצועה השלישית באלבום.
נכתבה והולחנה על ידי שרה שובל ושרעבי.
"חלום קטן" הולחן על ידי עמי שביט.
הרצועה החמישית, "לחיות את הזמן", מאדירה את חשיבותו של הזמן.
בשיר, הדוברת טוענת כי אין צורך לנבור בטעויות העבר, אלא יש להתמקד בעתיד ולהפכו לטוב יותר.
"התגשמות", שנכתב והולחן על ידי ברק ושרעבי, הוא שיר אהבה עברי.
הדוברת מתארת בשיר את התגשמותה של אהבה בין בני זוג.
"פעם לאהוב", הסינגל השלישי מתוך האלבום, מספר על תחושת ההתאהבות בראייה רטרואקטיבית.
בחלק הראשון משתמשת אילנית במספר דימויים המתארים את מרגש ההתאהבות: "לאבד את הראש", "בלי לדעת היכן את הלילה אישן", "בלי לדעת מתי - עבר, הווה, עתיד".
בחלק השני היא מתארת את אותו הדבר, הפעם באמצעות השוואה לדמויות אנושיות כמו רות המואבייה ותינוק בן יומו.
"בדרך" נכתב והולחן על ידי רחל המשוררת ומרק לברי.
המבנה הקבוע הזה מתפרש על חמישה בתים.
"בפרוט נבל ועוגב" חובר על ידי שייקה פייקוב.
"אני שבשירים" מאדיר את רגש הלאומיות באילנית.
לאחר כל משפט בשיר היא חוזרת ושרה "אני ישראלית".
"יום של חידות" הוא גרסת כיסוי בשפה העברית לשירה של מרים מקבה, "Forbidden Games".
"אילנית" הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת הישראלית אילנית.
את האלבום הוציאה לאור ביוני 1974 חברת התקליטים התקליט חיפה, כשנתיים לאחר הוצאת האלבום הקודם בעל אותו השם.
נכללו בו מספר להיטים שדורגו במצעדי הפזמונים השבועיים בישראל, כמו "אבל המנגינה", "אי שם" ו"ללכת שבי אחרייך".
בשנת 1973 לקחה אילנית הפסקה מהוצאת אלבומים חדשים, כיוון שנבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 1973, שהתקיים בעיר לוקמסמבורג.
זו הייתה השתתפותה הראשונה של מדינת ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, והשיר הנבחר היה "אי שם".
הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות, זכה להצלחה אדירה בישראל, ואף דורג במקום השני במצעד השנתי לשנת ה'תשל"ג.
לאחר מכן פורסם הסינגל "אבל המנגינה", שהגיע בשיאו למקום השלישי במצעד השבועי של רשת ג'.
"ללכת שבי אחרייך" בהשתתפות שלישיית צבע טרי הוא שיר אהבה שנכתב לאחר המשבר המורלי-לאומי שנחלה מדינת ישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים.
הוא דורג במקום ה-24 במצעד השנתי.
כמו כן, אילנית זכתה בפעם הרביעית ברציפות בתואר "זמרת השנה".