tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אך בעקבות פריצת מלחמת האזרחים של גאורגיה ולחץ של ברית המועצות ישראל לא הכירה תחילה במדינה.
ב-26 במרץ 1992 הכירה מדינת ישראל בעצמאות גאורגיה, וב-1 ביוני 1992 נחתם הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
בשנים 1997–2004 שימש ראובן גבריאלי כקונסול כבוד של גאורגיה בישראל.
ב-12 במאי 2002, לאחר רעידת אדמה חזקה שהכתה בגאורגיה, שלחה ישראל סיוע הומניטרי לנפגעים במדינה בעזרתה של שגרירת ישראל בגאורגיה רבקה כהן.
בתאריכים 30 ביולי 2004 ו-31 באוקטובר 2006, ביקר נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי בישראל.
באוגוסט 2005, דרשה גאורגיה רשמית מישראל ששם המדינה בעברית יפסיק להיות "גרוזיה".
לטענתה בשאר העולם, מקובל השם "ג'ורגיה" או "גאורגיה" וגם בעברית כונתה המדינה גאורגיה עד שנות ה-70 של המאה ה-20. אך עם העלייה מברית המועצות, התקבע בישראל בטעות השם גרוזיה.
באוקטובר 2010 נכלאו בגאורגיה רוני פוקס וזאב פרנקל, שני אנשי עסקים ישראליים, שנגזר עליהם 7 ו-6.5 שנות מאסר בהתאמה בחשד למתן שוחד לסגן שר האוצר הגאורגי.
השניים שוחררו לאחר מאסר של שנה וחודשיים בכלא הגאורגי, בעקבות לחצים על גאורגיה מצד נשיא המדינה שמעון פרס, ושר החוץ אביגדור ליברמן, שדרשו את חנינתם של שני הישראלים.
ב-10 ביולי 2011, נהרגה תיירת ישראלית בצפון גאורגיה לאחר שמיניבוס המכיל תיירים ישראלים התנגש במשאית והתהפך.
בעזרת התערבות של שלטונות גאורגיה, טופלו הפצועים הישראלים במהירות והועברו להמשך הטיפול בישראל.
ב-13 בפברואר 2012, גילה עובד שגרירות ישראל בגאורגיה מטען שהוצמד לרכבו, שחנה בסמוך לנציגות הישראלית.
האירוע הסתיים ללא נפגעים לאחר שחבלנים של משטרת גאורגיה הגיעו למקום ונטרלו אותו.
האירוע קרה בסמוך לניסיון פיגוע אחר על שגרירות ישראל בניו דלהי שבהודו בו נפגעה באורח בינוני אשת דיפלומט בכיר בשגרירות לאחר שמטען שהונח ברכבה התפוצץ.
על פי מקורות ישראליים רשמיים, האחראית לניסיונות הפיגוע הללו היא איראן, וכך גם האשים אותה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
ב-29 בנובמבר 2012 הצביעה גאורגיה בעד החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, שאישרה את קבלתה של "מדינת פלסטין" כמדינה ה-194 החברה בארגון האומות המאוחדות.
בתגובה ביטל שר החוץ אביגדור ליברמן ביקור מדיני מתכונן בטביליסי.
בשנים 2015–2017 נרשם בישראל גידול חד במספר מבקשי המקלט מגאורגיה.
בעקבות זאת אושר באוקטובר 2017 נוהל הקובע כי בקשות אלה יידחו על הסף.
זמן קצר לאחר עצמאותה של גאורגיה ישראל החלה להעניק לה סיוע צבאי נרחב, שכלל מכירה של תחמושת ונשק קל של התעשייה הצבאית, ושליחת מומחים צבאיים שיסייעו בהקמה ואימון של צבא גאורגיה העצמאי.
את הקשרים הראשונים יצר יעקב נמרודי, שב-1993 נפגש ויצר קשרים אישיים עם אדוארד שוורדנדזה.
אך נמרודי אישר אותם עשר שנים אחר כך באוטוביוגרפיה שכתב.
אחר כך חברת "אלביט מערכות" חתמה על הסכם עם חברת TAM (Tbilisi Aircraft Manufacturing) מגאורגיה להשבחת מטוסי סוחוי Su-25 ושיווקם ברחבי העולם (TAM הייתה היצרנית המקורית של המטוס).
בפברואר 2005, בעקבות לחץ ניכר של רוסיה על ישראל (כולל איום להעביר נשק אסטרטגי לאיראן), הוגבלו היחסים הצבאיים בין המדינות, למכירת ציוד צבאי מישראל בלבד שאינו למטרה התקפית.
באוקטובר 2007, ביקר בישראל גאלה בזושווילי, שר החוץ של גאורגיה (ששימש קודם כשר ההגנה של גאורגיה ויועץ מיוחד לנשיא בענייני ביטחון לאומי) ואמר כי גאורגיה מבקשת לייצור שותפות אסטרטגית עם ישראל לחדש את שיתוף הפעולה הביטחוני-טכנולוגי.
אך משרד הביטחון מנע את חידוש הקשרים הביטחוניים.
לאחר שהסלימו הקרבות בין הרוסים לגאורגים, והשימוש הגאורגי בנשק הישראלי גדל, חששו בישראל, כי התמיכה הביטחונית בגאורגיה תביא לתמיכה צבאית נגדית של רוסיה במדינות ערב ובפרט באיראן ותגרום להגעת נשק מתקדם לידי ארגון חזבאללה.
הוויכוח החל עוד שנים קודם לכן בין משרד החוץ למשרד הביטחון בנוגע לתמיכה בגאורגיה, דבר שהביא לקריאה להקפאת מכירת נשק לגאורגיה על ידי משרד החוץ.
על פי מקורות ביטחוניים היקף העסקאות השנתי ממכירת נשק לגאורגיה על ידי ישראל עומד על כ-200 מיליון דולר.
רוסיה האשימה את ישראל כל העת בתמיכה צבאית בגאורגיה, ולאחר שיירטה מלט"ים תוצרת ישראל שהיו בשימוש גאורגיה, דרשה מישראל להפסיק את מכירות הנשק המתקדם אליה.
ב-12 באוגוסט 2008, במהלך סיקור המלחמה בדרום אוסטיה, נפגע כתב "ידיעות אחרונות" צדוק יחזקאלי מירי בעיר גורי ונפצע באורח קשה, בתקרית שבה נהרגו שלושה עיתונאים מקומיים, צלם הולנדי ועיתונאים נוספים נפגעו.
בנוסף משרד החוץ החל בפינוי מאות ישראלים ויהודים מגיאורגיה.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-15 באוגוסט, נערך מפגן תמיכה בגאורגיה בעיר תל אביב כנגד התוקפניות הרוסית כלפי גאורגיה ובו יצרו המפגינים שרשרת אנושית ודרשו מישראל להגביר את תמיכתה בגאורגיה.
ב-20 בנובמבר 2012, בעת מבצע עמוד ענן, התקיים מפגן תמיכה גדול למען ישראל בעיר טביליסי בגאורגיה.
לישראל פונו גם מספר חיילים יהודים שנפצעו בקרבות.
ב-28 בפברואר 2012 פורסם באתר ויקיליקס מסמך ביון אמריקני לפיו ישראל ורוסיה חתמו במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה על עסקה, שבמסגרתה סיפקה ישראל לרוסיה צפנים של מל"טים שמכרה לגאורגיה, ובתמורה סיפקה לה מוסקבה צפנים של מערכת הגנה המשמשת את איראן.
ביוני 2013, הגיעה לביקור בישראל משלחת גדולה מגאורגיה שכללה את ראש ממשלת גאורגיה בידזינה איוואנישווילי ואת שר ההגנה הגאורגי איראקלי אלאסניה, במטרה לחדש את עסקאות הנשק איתה, ולקדם רכישת אמצעי לחימה הגנתיים דוגמת מל"טים וטילים נגד טנקים ומטוסים.
היקף העסקאות של מכירת הנשק לגאורגיה על ידי ישראל עד שנה זו עמד על כ-2 מיליארד דולר.
במאי 1992 ישראל וגאורגיה חתמו לראשונה על הסכם תעופה מאז הורחב ההסכם מספר פעמים.
זאת לאחר שאל על החליטה לא לבצע טיסות מקבילות בקו מול חברת התעופה הלאומית של גרוזיה, "אייר זנה", על פי ההסכם הקודם.
בשנת 2006 ביקשה גאורגיה לחתום על הסכם שמים פתוחים עם ישראל כך שלא תהיה כל הגבלה על מספר הטיסות בין המדינות.
אך שר התחבורה שאול מופז התנגד.
בשנת 1996 הוקמה לשכת המסחר ישראל-גאורגיה.
לפי שגריר גאורגיה בישראל לאשה ז'ווניה, בשנת 2008 היקף השקעות הישראלים בגאורגיה מוערך בכמיליארד דולר.
ב-12 במאי 2010, נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין גאורגיה לישראל בהשתתפות שר האוצר יובל שטייניץ ושר הכלכלה הגאורגי.
בכך הפכה גאורגיה למדינה ה-51 החתומה עם ישראל על הסכם זה.
ישראל נמנית בין שלוש המדינות החשובות ביותר לתיירות בגאורגיה.
בשנת 2010 ביקרו בגאורגיה כ-20 אלף תיירים ישראלים.
ישראל וגאורגיה חתמו על הסכם ביטול אשרות, במטרה לעודד תנועת תיירים ואנשי עסקים בין שתי המדינות ב-2016 חברת אל-על גם החלה להפעיל טיסות סדירות לגיאורגיה, בנוסף לארקיע וישראייר.
ב-30 במאי 2022 נפגשו ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט, השר לפיתוח הנגב ושר החקלאות עודד פורז וראש ממשלת גאורגיה, איראקלי ר'אריבאשוולי, לציון 30 שנה לכינון היחסים, והם דנו על שיתופי פעולה בתחום החקלאות, הסחר וההשקעות.
בשנת 2008, בחגיגות יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל, נערך טקס חגיגי בבית הכנסת הגדול בעיר הבירה של גאורגיה טביליסי בנוכחות נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי.
באוגוסט של אותה שנה, בעקבות המלחמה בין גאורגיה לרוסיה, נרתמה העיר אשקלון לטובת הפליטים שאיבדו את בתיהם במהלכה.
נאספו בגדים וציוד רפואי עבור פליטים גאורגיים, ואף הוצע לשכן ילדים שאיבדו את בתיהם במלחמה בעיר.
בשנת 2010, התקיים בגאורגיה "שבוע ישראל", לציון 20 שנים מאז חידוש פעילותה של ישראל במדינות ברית המועצות לשעבר.
השבוע כלל 18 אירועים ואורגן על ידי משרד המסחר ישראל-גאורגיה, שגרירות ישראל במדינה והסוכנות היהודית.
את השבוע חתם משחק הכדורגל בין נבחרות ישראל וגאורגיה.
בדצמבר של אותה שנה נערכה פגישה בין יו"ר הדירקטוריון של קק"ל אפי שטנצלר, אשת העסקים הגאורגית וסגנית נשיא לשכת המסחר ישראל-גיאורגיה יה צ'נטלדזה, מזכ"ל מפלגת העבודה והמארח חיליק בר ושגריר גאורגיה בישראל ואכטנג ג'אושוילי, במטרה לנטוע יער בהר הכרמל לאחר השרפה בו ב-2010, אשר יקרא "יער גאורגיה".
כמו כן הציעה גאורגיה לארח ילדים ישראלים תושבי הכרמל שנפגעו בשריפה.
ב-13 בנובמבר 2012, הוענקה לאיש העסקים הגאורגי גריגול מיקלדזה אזרחות ישראלית, בנוכחות שר הפנים אלי ישי כאות לתרומתו הרבה לעם היהודי, וליהודי גאורגיה בפרט.
בכך הפך מיקלדזה ללא יהודי הראשון מגאורגיה שמקבל אזרחות ישראלית.
בחודש מאי 2021, במהלך העימות בין ישראל לבין החמאס (מבצע שומר החומות), התקיימו בערים טביליסי ובטומי מפגני תמיכה בישראל, וזאת על ידי אזרחים גאורגים לצד ארגון "בית ישראל".
מספר היהודים בגאורגיה ירד מכ-100,000 בשנת 1970 ל-24,800 ב-1989. מאז הכרזת העצמאות של גאורגיה ב-1991, אלפי יהודים גאורגים עלו לישראל.
בשנת 1993 מספר היהודים בגאורגיה הוערך בכ-14,500 איש.
יחסי גאורגיה–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גאורגיה לבין רפובליקת קפריסין.
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה ובארגון הסחר העולמי.
קפריסין מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירות באתונה שביוון.
גאורגיה פתחה שגרירות בקפריסין בשנת 2005 בניקוסיה.
ביוני 2010 ביקר יושב ראש הפרלמנט הגאורגי, דוד בכראדזה, בקפריסין.
שוב בקפריסין, שם נפגש עם שר החוץ הקפריסאי יואניס קסולידס.
השניים דנו בהכנות ובציפיות לקראת ועדת השותפות המזרחית בריגה.
השגריר הגאורגי בקפריסין הוא זוראב בקאיה.
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גאורגיה לבין הרפובליקה הצרפתית כוננו ב-21 באוגוסט 1992 לאחר קבלת העצמאות של גאורגיה מברית המועצות לשעבר.
לצרפת יש שגרירות בטביליסי ולגאורגיה יש שגרירות בפריז.
ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (RDG) יצאה לגלות בצרפת לאחר סיפוח גאורגיה על ידי רוסיה הסובייטית בפברואר 1921. הממשלה פעלה מפריז.
ממשלת צרפת פועלת למען צירוף גאורגיה לאיחוד האירופי ואשררה הסכמים שקרבו את גאורגיה לאיחוד האירופי, המשמעותי מביניהם היה הסכם סחר שנחתם ב-15 בנובמבר בשנת 2015.
יחסי גאורגיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לבין שוודיה.
לגאורגיה יש שגרירות בסטוקהולם, ולשוודיה יש שגרירות בטביליסי.
לאחר המלחמה בדרום אוסטיה ב-2008, אשר נערכה בין גאורגיה לבין כוחות של דרום אוסטיה ואבחזיה בגיבוי רוסיה וכוח שמירת השלום שלה באזור זה, שוודיה הצטרפה לגאורגיה באי-הכרתה בדרום אוסטיה ואבחזיה כישויות עצמאיות.
ב-12 באוגוסט 2008 הפגינו שוודים וגאורגים מחוץ לשגרירות רוסיה בסטוקהולם, כנגד התקיפה הצבאית והמדיניות האגרסיבית של הרוסים כנגד הגאורגים במשך השנים האחרונות.
יחסי גאורגיה–קטר הם ההתייחסות הפוליטית ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין מדינת קטר.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-26 במרץ 1993 לאחר עצמאותה של גאורגיה מברית המועצות.
נשיאי גאורגיה לדורותיהם ביקרו בקטר בשנים: 2008, 2009.
ראשי ממשלת גאורגיה לדורותיהם ביקרו בקטר בשנים: 2010.
שם תקופת כהונה עבדולרזק עבדולג'ליל עבדולע'אני אאל עבדולע'אני 2009–2012 מוחמד בן ח'מיס חווארי אוגוסט 2013 - ינואר 2015 מובארכ בן נאסר מובארכ אאל ח'ליפה יולי 2015 -
שם תקופת כהונה גוצ'ה ג'פרידז 2007–2009 אקטרין מיירינג מיקדז 2009 -
יחסי גאורגיה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין הרפובליקה ההלנית.
שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם ב-20 באפריל 1992. בגאורגיה קיימת קהילה יוונית גדולה מאז ימי קדם.
כמו כן, בגאורגיה קיימת קהילה של יוונים פונטים (בין 15,000 ו-25,000), אם כי זה מספר נמוך משמעותי משהיה עד לתחילת 1990, כאשר יוונים רבים שחיו בגאורגיה, החלו להגר ליוון או לדרום רוסיה.
כיום, מספר היוונים הפונטים בגאורגיה קטן יחסית לשאר אזור הקווקז.
יוון מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי, מאידך, גאורגיה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה, וקונסוליה כללית בסלוניקי
יחסי גאורגיה–טורקיה הם היחסים הפוליטיים ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין מדינת טורקיה.
לאחר פירוקה של ברית המועצות, טורקיה הכירה בעצמאות של גאורגיה ב-16 בדצמבר 1991. הגושפנקה הרשמית לכינון יחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נחתמה ב-21 במאי 1992. שתי המדינות חתמו גם על הסכם הסחר החופשי, שעד היום נמצא בתוקף.
גאורגיה מיוצגת בטורקיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באנקרה, ובדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות כלליות הנמצאות באיסטנבול ובטרבזון.
טורקיה מיוצגת בגאורגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בטביליסי, ובדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה כללית בעיר בתומי.
שתי המדינות הללו הן ריבוניות והן חברות בארגונים: מועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, הכוח הימי של הים השחור, ארגון שיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור וארגון הסחר העולמי.
טורקיה היא כבר חברה בנאט"ו, בעוד שגאורגיה מועמדת לכך בלבד.
ביוני 2021, ביקר ראש ממשלת גאורגיה, איראקלי ר'אריבאשווילי בטורקיה, במהלך הביקור אמר נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן כי צריך ליישב את הסכסוך בין אבחזיה ודרום אוסטיה לבין גאורגיה במסגרת שלמותה הטריטוריאלית של האחרונה, דבר הגרר ביקורת מצד הישויות הבדלניות - אבחזיה דרום אוסטיה.
יחסי גאורגיה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
גאורגיה אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת שלה לסן מרינו היא זו המצויה ברומא, בירת איטליה.
סן מרינו אינה מיוצגת בגאורגיה בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת שלה לגאורגיה היא זו המצויה בעיר טרני שבאיטליה.
הסכם כינון יחסים דיפלומטיים בין גאורגיה לרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 25 במרץ 1993.
הסכם בין גאורגיה לרפובליקה המרוממת של סן מרינו בנושא חילופי מידע בתחום המיסים הכולל בתוכו אמנה למניעת כפל מס - 28 בספטמבר 2012.
הסכם בין גאורגיה לרפובליקה המרוממת של סן מרינו בנושא שיתופי פעולה בתחום התיירות.
הסכם בין גאורגיה לרפובליקה המרוממת של סן מרינו בנושא שיתופי פעולה בתחום התרבות.
מזכר הבנות בין גאורגיה לרפובליקה המרוממת של סן מרינו בנושא כינון שיתופי פעולה פוליטיים.
יחסי גאורגיה–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
כאשר גאורגיה קיבלה לראשונה עצמאות בשנת 1918 המצב הגאופוליטי באזור היה מורכב מתמיד.
כדי לשמור על ריבונותה מפני שתי המעצמות באותה העת - האימפריה הרוסית וטורקיה (האימפריה העות'מאנית דאז), הפכה גאורגיה לפרוטוקטורט של האימפריה הגרמנית, ששלחה יחידות של חיילים לגאורגיה תחת הנהגתו של הגנרל פרידריך פרייהר קרס פון קרשנשטיין.
המעורבות הגרמנית בגאורגיה הייתה קצרת ימים אך יעילה במיוחד - ברלין לחצה על טורקיה לכבד את גבולותיה של גאורגיה, וביולי 1918 העבירה טורקיה לגאורגיה את כל הנמלים והרכבות בהן שלטה בתחום המדינה החדשה.
גרמניה הלוותה מיליוני מארקים גרמניים למדינה החדשה.
למרות היחסים הלבביים שהתפתחו בין גרמניה לגאורגיה, נאלצה גרמניה לסגת מהארץ זמן קצר לאחר שהפסידה במלחמת העולם הראשונה.
בריטניה החליפה אותה בשמירה על האינטרסים של המדינה - עד לכיבוש הסובייטי.
בשנות הארבעים של המאה העשרים התגוררו בגאורגיה יותר מ-24,000 גרמנים שהתפרשו על פני 20 ערים.
כתוצאה ממדיניות אנטי גרמנית במלחמת העולם השנייה של הממשלה הסובייטית, מאוקטובר 1941 ועד אפריל 1942 רוב הגרמנים בגאורגיה, בסה"כ 19,186, גורשו מהרפובליקה על ידי השלטונות הסובייטים.
ב-21 בספטמבר 1818 הוקם על ידי קבוצת גרמנים שוואבים היישוב הגרמני הראשון בגאורגיה - מרינפלד, כיום חלק מהבירה טביליסי.
חודשיים לאחר מכן הקימה קבוצה נוספת של מתיישבים התנחלות על גדת הנהר אסורטי וקראה לה אליזבטל, על שם אשתו של הקיסר - אליזבת אלכסייבה.
בשנה הקרובה הוקמו עוד חמש מושבות: ניו טיפליס ואלכסנדרסדורף (שתיהן חלק מטביליסי המודרנית), פטרסדורף (כיום חלק מסרטיצ'אלה) וקתריננפלד (כיום נקראת בולניסי).
שלוש מושבות נוספות הוקמו באבחזיה: נאודורף, גנאדנברג ולינדאו.
בין השנים 1906–1922 פרסם קורט פון קוטשנבאך את העיתון הגרמני "Kaukasische Post", שכונה "העיתון הגרמני היחיד בקווקז".
העורך הראשי היה הסופר והעיתונאי ארתור לייסט.
גאורגיה מיוצגת בגרמניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה.
גאורגיה מיוצגת בגרמניה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: פרנקפורט, ומינכן.
גרמניה מיוצגת בגאורגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטביליסי, בירת המדינה.
יחסי גאורגיה–ונואטו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין רפובליקת ונואטו.
ונואטו הכירה בעבר בעצמאותה של אבחזיה, כמו גם ניקרגואה, ונצואלה, נאורו, טובאלו ורוסיה שהובילה את כל המהלך.
בחודש מרץ 2013 שר החוץ של ונואטו סירב להצעתה של אבחזיה לכונן בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
במאי באותה השנה, נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי נפגש עם ראש ממשלת ונואטו מואנה קראקסס קאלוסיל בצ'אנג מאי, תאילנד והביע בפניו את תודתו על "ההחלטה החכמה של ממשלת ונואטו" לא לכונן יחסים דיפלומטיים עם הבדלנים.
בחודש יוני 2011 ביטל והדגיש שליח ונואטו לארגון האומות המאוחדות דונלד קלפוקס שוונואטו אינה מכירה באבחזיה כמדינה.
הוא טען כי טענתה של אבחזיה להכרה אינה מבוססת באמת.
ב-12 ביולי 2013 חתמה ונואטו על מסמך הכרה המדגיש כי: "ונואטו מכירה בגבולותיה ובריבונותה של גאורגיה במלואה, הכוללים גם את הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה ואת מחוז צחינוואלי/דרום אוסטיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים יחד עם החתימה על המסמך.
גאורגיה אינה מיוצגת בוונואטו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ונואטו אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גאורגיה–פולין הם היחסים שבין גאורגיה לרפובליקת פולין.
התיעוד הראשון של היחסים בין המדינות הוא מהמאה ה-15, כשקונסטנטין השני, מלכה של ממלכת כארתלי (שהייתה במיקום הגאוגרפי של גאורגיה), שלח משלחת דיפלומטית לאלכסנדר יגיילו, מלכה של פולין.
שנים לאחר מכן, מלך פולין יאן סובייסקי ניסה להתחיל אף הוא ביחסים דיפלומטיים עם גאורגיה.
במאה ה-17 השתתפו גאורגים רבים במלחמות תחת הנהגתם של מצביאים פולניים.
בוגדן גורדז'סקי, גאורגי במוצאו, היה האחראי על הקשר בין יאן השני קז'ימייז', מלך פולין, לממלכת פרס, ולאחריו גם בין המלך יאן סובייסקי לממלכת פרס.
בזמן עצמאותה הראשונה והקצרה של גאורגיה, בשנת 1920, נחתמה "ברית פולין-גאורגיה" בין שתי המדינות, שהחזיקה עד לשנת 1921.
שתי המדינות החלו לקיים יחסים הרשמיים ב-28 באפריל 1992.
בזמן מלחמת גאורגיה–רוסיה, בשנת 2008, תמכה פולין בתוקף בגאורגיה.
נשיא פולין, לך קצ'ינסקי, טס לטביליסי יחד עם עוד מספר נשיאים של מדינות מזרח אירופאיות כדי למחות נגד ההתעצמות הצבאית הרוסית באזור.
לאחר שאירעה מתקפת סייבר על שרתי משרד החוץ של גאורגיה, אישר משרד החוץ הפולני למשרד החוץ הגאורגי לפרסם הודעות באתר האינטרנט שלו.
לגאורגיה יש שגרירות הממוקמת בוורשה.
לפולין יש שגרירות הממוקמת בטביליסי.
יחסי גאורגיה–מקדוניה הצפונית הם היחסים שבין גאורגיה לרפובליקת מקדוניה הצפונית.
ב-16 בפברואר 2019, במהלך ועידת מינכן לביטחון חתמו שרי החוץ של צפון מקדוניה וגאורגיה על פרוטוקול לייסוד יחסים דיפלומטיים פורמליים בין המדינות.
שנה קודם לכן נפגשו דוברי הפרלמנטים של שתי המדינות באיגוד הבין-פרלמנטרי בז'נבה, שם הגיעו השניים להבנות כי יש לחזק את היחסים הבילטראליים בין גאורגיה ומקדוניה, משום ששתי המדינות מתמודדות עם יעדים ואתגרים דומים, כמו ההצטרפות לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
על פי העיתון היווני "אלפטרוטיפיה", גאורגיה תכננה להכיר במקדוניה בשנת 2010, אך משרד החוץ היווני איים על גאורגיה בווטו שיחסום את הצטרפותם לנאט"ו ואת הגישה שלהם לסיוע כספי של האיחוד האירופי, באם גאורגיה תחליט לעשות זאת.
טענות אלה הופרכו מאוחר יותר על ידי משרד החוץ המקדוני.
יחסי גאורגיה–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג כוננו ב-17 באוקטובר 1994. לוקסמבורג תומכת בתביעותיה הטריטוריאליות ובריבונותה של גאורגיה על האזורים הבדלניים.
היא אינה מכירה בדרום אוסטיה ובאבחזיה כמדינות עצמאיות ולא מכירה בלגיטימיות של ישויות אלו.
בין המדינות נחתמו הסכמים דיפלומטיות שונים בנושאים רבים כגון: תחבורה, הגנה וכלכלה.
ז'אן אזלבורן, סגן ראש ממשלת לוקסמבורג ושר החוץ הלוקסמבורגי (2018)
לוקסמבורג אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
לוקסמבורג האמינה שגריר לא תושב על גאורגיה, השגריר יושב בלוקסמבורג.
גאורגיה אינה מיוצגת בלוקסמבורג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גאורגיה האמינה את שגרירותה שבבריסל, בירת בלגיה, על לוקסמבורג.
יחסי גאורגיה–גיאנה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה כוננו ב-23 באפריל 2012.
שני משרדי החוץ של שתי המדינות הביעו נכונות לשיתוף פעולה רחב בין שתי המדינות לאחר סבב של התייעצויות וועידות.
הדגש ביחסים הוא על סחר ותרבות.
בין גיאנה לבין גאורגיה מתקיימת תוכנית חילופי סטודנטים ותלמידים ממגוון מוסדות אקדמאים בשתי המדינות.
גיאנה אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גאורגיה אינה מיוצגת בגיאנה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גאורגיה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל הסמוכה, על גיאנה.
יחסי גאורגיה–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין נסיכות ליכטנשטיין.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין נסיכות ליכטנשטיין כוננו ב-10 ביוני 1992.
שתי המדינות חתמו על אמנה למניעת כפל מס.
על יחסי הסחר הזניחים שבין ליכטנשטיין לגאורגיה אמון ארגון הסחר החופשי EFTA הכולל את שווייץ, איסלנד, נורווגיה וליכטנשטיין עצמה.
שיתופי הפעולה העיקריים שבין שתי המדינות נעשים בארגונים מולטילטרליים שונים דוגמת האומות המאוחדות.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גאורגיה אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גאורגיה האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה, על ליכטנשטיין.
יחסי גאורגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים מצוינים והם מתבטאים בשיתופי פעולה שונים ובחילופי מידע שונים.
עבור שווייץ, היחסים בין שתי המדינות מתמקדים בשיתוף פעולה למען האצת ההתפתחות של גאורגיה.
במהלך המאה התשע עשרה, הייתה קיימת בגאורגיה קהילה שווייצרית רחבה שחבריה היו פעילים בסחר חומרי גלם שונים (שמן, מנגן) ובתעשיית מוצרי החלב.
שווייץ החזיקה קונסוליה בטביליסי, בירת גאורגיה, בין השנים 1883–1922.
שווייץ הכירה בעצמאותה של גאורגיה מברית המועצות ב-23 בדצמבר 1991 וסיפקה סיוע הומניטרי לגאורגים שסבלו במהלך הסכסוכים המזוינים במדינה בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים.
שווייץ פתחה משרד ייצוגי של שיתוף פעולה בטביליסי בשנת 1996 ושגרירות ביוני 2001.
היחסים בין גאורגיה לשווייץ החלו להתפתח בשנת 2008 כאשר שווייץ קיבלה עליה מנדט מרוסיה ומגאורגיה לייצג את האינטרסים של שתי המדינות אחת בפני השנייה, וכך הפכה ל"כוח מגן" רוסי בגאורגיה וגאורגי ברוסיה.
שווייץ מייבאת מגאורגיה בעיקר מוצרי יסוד ומייצאת אליה בעיקר מוצרי פרמצבטיקה, מכונות ושעונים.
הסכם סחר חופשי בין איגוד הסחר החופשי האירופי, בו חברה שווייץ לצד ליכטנשטיין, נורווגיה ואיסלנד, לבין גאורגיה, נחתם בשנת 2016. החלק הנוגע ביחסי גאורגיה–שווייץ נכנס לתוקפו בתאריך 1 במאי 2018.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בגאורגיה שישים ותשעה אזרחים שווייצרים.
שווייץ מיוצגת בגאורגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטביליסי, בירת המדינה.
גאורגיה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
יחסי גאורגיה-בריטניה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לבריטניה.
בינואר 1919 הצבא הבריטי תפס את השליטה בבתומי, עיר נמל לחוף הים השחור, אחרי הפינוי של העות'מאנים בסוף מלחמת העולם הראשונה, והקים את הרפובליקה של בתומי.
ביולי 1920 נסוגו הבריטים מאותם שטחים, והרפובליקה התפרקה והסתפחה ל, אשר ברית המועצות השתלטה עליה כעבור זמן לא רב.
לאחר פירוק ברית המועצות שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באפריל 1992, ובשנת 1995 פתחו שתי המדינות שגרירויות זו בזו.
במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה בשנת 2008, ממשלות ארצות הברית, בריטניה וצרפת דרשו ממשלת רוסיה לסגת משטחיה של גאורגיה וגינו את מוסקבה על הפעלת הכוח המסיבית נגד גאורגיה.
גאורגיה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון וקונסוליה כללית בבריסטול, ואילו בריטניה מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי בלבד.
יחסי גאורגיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לגאורגיה.
דנמרק מיוצגת בגאורגיה, באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה.
מאידך, גאורגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
דנמרק תומכת בצירוף גאורגיה כחברה באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לדנמרק כוננו ב-1 ביולי 1992. בשנת 2007 חתמו דנמרק וגאורגיה על מזכר בתחום ההגירה.
ב-22 באפריל 2009 נחתם הסכם צבאי בין דנמרק לגאורגיה.
ראש הממשלה אנדרס פוך רסמוסן גינה את המתקפה של רוסיה על דרום אוסטיה.
למרות שאנדרס פוך רסמוסן אמר שקשה "להכניס את עצמו לרקע" של הסכסוך.
בפברואר 2010 אמרה המשלחת הדנית לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה כי "הקהילה הבינלאומית מעוניינת כי רוסיה תעמוד בהתחייבויות ביחס לגאורגיה, ולכן יש להגביר את הלחץ על רוסיה."
בשנת 2000 הסתכם הייצוא הגאורגי לדנמרק ב-500.3 מיליון דולר ואילו הייצוא הדני הסתכם ב-2,771 מיליון דולר.
בשנת 2010 הסתכם הייצוא הגאורגי ב-5,140 מיליון דולר והיצוא הדני ב-15,077 מיליון דולר.
במהלך המלחמה בשנת 2008, הצלב האדום הדני שלח לקורבנות מיליון דולר.
לאחר המלחמה באוגוסט 2008, דנמרק הגדילה את הסיוע לגאורגיה פי 10 מלפני המלחמה.
דנמרק סייעה לגאורגיה ב-71 מיליון דולר למגזר הפרטי, לדמוקרטיה וזכויות אדם.
ראש ממשלת דנמרס אנדרס פוך רסמוסן ביקר בגאורגיה ב-27 בנובמבר 2008, שם נפגש עם נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי, ראש הממשלה גריגול מגאלובלישווילי ויו"ר הפרלמנט דייוויד בקראדזה.
שר החוץ הדני, פר סטיג מילר, נפגש עם פוליטיקאים באופוזיציה הגאורגית באוקטובר 2009. פר סטיג מילר ביקר גם בסוחומי, אבחזיה שם פגש את שר החוץ האבחזי סרגיי שמבה.
נשיא גאורגיה, מיכיל סאקשווילי, ביקר בדנמרק בוועידת האקלים של האו"ם בשנת 2009 בקופנהגן.
יחסי גאורגיה–יפן (בגאורגית: საქართველო-იაპონიის ურთიერთობები, ביפנית: グルジアと日本の関係) הם היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לבין יפן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לראשונה ב-3 באוגוסט 1992. גאורגיה מיוצגת ביפן על ידי שגרירותה אשר נמצאת בטוקיו, בירת יפן.
ליפן יש שגרירות אשר ממוקמת בטביליסי, בירתה של גאורגיה.
מדינה שם בשפה הרשמית בגאורגית: საქართველო ביפנית: 日本 סמל דגל עיר בירה והעיר הגדולה ביותר טביליסי
קואורדינטות של הבירה = הקמה פירוק ברית המועצות9 באפריל 1991 המאה ה-7 לפנה"סראש המדינה נשיאסלומה זוראבישווילי קיסרנארוהיטו, קיסר יפןאוכלוסייה 3,997,000 נפש (יולי 2020) 125,507,472 נפש (יולי 2020)צפיפות האוכלוסייה 57.35 נפש לקמ"ר 332.11 נפש לקמ"רשטח 69,700 קמ"ר 377,915 קמ"ראחוז שטח המים זניח 0.8% שפות גאורגית (רשמית).
יפנים (לאומית); אין שפה רשמית במדינה.דת 83.9% נוצרים אורתודוקסים גאורגים9.9% מוסלמים3.9% ארמנים אפוסטולים0.8% נוצרים קתולים0.8% אחר0.7% אתאיסטים.
יפן שולחת מדי שנה סיוע כלכלי נרחב לפרויקטים שונים של פיתוח הכלכלה והתרבות בגאורגיה.
בתחום המסחר, הייצוא היפני לגאורגיה עולה על הייצוא הגאורגי ליפן.
רוב המוצרים אשר יפן מייצאת לגאורגיה הם מכוניות וחלקי רכב, גאורגיה מייצאת ליפן מוצרי מזון וכימיקלים בעיקר.
בפברואר 2011 נפגש שר החוץ הגאורגי, ניקולוז ושקידזה, עם מנכ"ל משרד הביטחון היפני הירושי אוי.
השניים שוחחו על הסיכויים לשיתוף פעולה צבאי עתידי בין יפן לגאורגיה.
הייצוא הגאורגי ליפן לשנת 2018 הסתכם בכ-2.1 מיליארד ין.
המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן הם: בגדים, אלומיניום, כימיקלים ויין.
הייצוא היפני לגאורגיה לשנת 2018 עמד על 28.1 מיליארד ין.
המוצרים העיקריים אשר הובאו לגאורגיה הם: כלי רכב, גומי ומכונות.
יחסי גאורגיה–גבון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הגבונית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה הגבונית כוננו ב-19 בספטמבר 2011 כאשר נפגש שר החוץ הגאורגי גרגול ושדזה עם עמיתו הגבוני פול טונגוי בשולי העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק.
שתי המדינות חתמו באותה הפגישה על הסכם דו-צדדי ראשון ביניהן.
ב-2015 נפגש שר החוץ גיורגי קבירקשווילי עם עמיתו הגבוני עמנואל איסוזה-נגונדה שהפך לימים לראש ממשלת גבון ואלו שוחחו בנוגע לאפשרויות להרחבת היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בסוף אוגוסט 2018 ספינת משא עם 17 מלחים גאורגים עליה נעלמה באזור חופה של מערב אפריקה.
הספינה נמצאה שבוע לאחר מכן בנסיבות מסתוריות בגבון ועוגנה בנמל בדרום העיר ליברוויל בעזרת חברת הנפט הבינלאומית של גבון.
בין שתי המדינות לא מתקיימים הסכמי אשרה מטעמים של חוסר עניין הדדי מצד האזרחים.
גאורגיה אינה מיוצגת בגבון, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
גבון אינה מיוצגת בגאורגיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גאורגיה–מקסיקו הם היחסים הבינלאומיים בין גאורגיה למקסיקו.
היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה למקסיקו כוננו ב-8 ביוני 1992 זמן קצר לאחר התפרקות ברית המועצות.
זמן קצר לאחר העצמאות, שתי המדינות הסמיכו שגרירים זה לזה דרך מדינות שלישיות.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחסים הרשמיים בין שתי המדינות היו מוגבלים.
בשנת 2008, במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה; מקסיקו נותרה נייטרלית וביקשה משני הצדדים לחתור לשלום.
מקסיקו לא הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה ורואה בהן חלקים אינטגרליים מגאורגיה.
בספטמבר 2010 נכחה ראש ממשלת גאורגיה, ניקה גילאורי, בחגיגות העצמאות המקסיקנית.
מאוחר יותר באותה השנה בדצמבר 2010, נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי השתתף בוועידת האו"ם בנושא שינויי אקלים (COP16) שנערכה בקנקון.
באוגוסט 2011 ביקר שר החוץ הגאורגי גריגול ושאדזה במקסיקו והודיע על פתיחת שגרירות גאורגית במדינה.
השגרירות נפתחה מאוחר יותר באותה שנה במקסיקו סיטי.
ביולי 2016 ביקרה משלחת מקסיקנית של ועדת קשרי חוץ בגיאורגיה.
ביקורים רמי דרג מגאורגיה למקסיקו
ראש ממשלת גאורגיה ניקה גילאורי (2010)
נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי (2010)
שר החוץ גריגול ושאדזה (2011)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לגאורגיה
הסנאטורית גבריאלה קואבאס בארון (2016)
שתי המדינות הסכימו על מזכר הבנות להקמת התייעצויות פוליטיות בנושאי עניין הדדי.
בשנת 2019 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-23 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של גאורגיה למקסיקו כולל: מגנזיום, מסמרים וברגים ומטוסים.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לגאורגיה כולל: טקילה, בירה ואופרות סבון מקסיקניות.
גאורגיה מחזיקה שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מוסמכת לגאורגיה משגרירותה באנקרה, טורקיה ומחזיקה בקונסוליית כבוד בטביליסי.
יחסי גאורגיה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-7 ביולי 1993, לאחר שגאורגיה זכתה בעצמאותה בעקבות פירוק ברית המועצות.
צ'ילה מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה בבאקו, אזרבייג'ן.
גאורגיה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
יחסי גאורגיה–ג'יבוטי הם היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה, במזרח אירופה, והרפובליקה של ג'יבוטי, במזרח אפריקה.
היחסים הדו צדדיים בין ג'יבוטי לגאורגיה החלו ב-22 בנובמבר 2000. לשתי המדינות קשרים רשמיים מעטים מאוד.
בספטמבר 2018, לאחר מותו של ראש הממשלה הבדלני של אבחזיה גנאדי גאגוליה, חרבי מוסא, פקיד פוליטי בשגרירות ג'יבוטי במוסקבה ביקר בשגרירות אבחזיה כדי להציג את תנחומיו, מהלך שנראה כהפרה על שלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה על ידי טביליסי.
כמה שבועות לאחר התקרית, לעומת זאת, ג'יבוטי הצביעה בתמיכה בהחלטה של האו"ם בחסות גאורגיה הקוראת להחזיר עקורים פנימיים לאבחזיה ודרום אוסטיה, לאחר שנים של הימנעות מקולות דומים.
גאורגיה מיוצגת בג'יבוטי מאז 2013 על ידי שגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה, המכסה גם את איי סיישל וסומליה.
לג'יבוטי אין נציגות דיפלומטית הנמצאת בגאורגיה.
אזרחי גאורגיה וג'יבוטי צריכים לקבל ויזה עד 30 יום בגבולותיהם ההדדיים.
יחסי גאורגיה-הולנד מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה להולנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 באפריל 1992. שגרירות גאורגיה בהאג נפתחה בשנת 2007. להולנד יש שגרירות בטביליסי, מאז 2001. שתי המדינות חברות במלואן במועצת אירופה.
יחסי גאורגיה–קניה הם היחסים דו-צדדיים בין גאורגיה, המצויה בעבר הקווקז, לבין הרפובליקה של קניה, הממוקמת במזרח אפריקה.
היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לקניה כוננו ב-2 ביוני 2010. עם זאת, הקשרים הבלתי פורמליים מתוארכים כבר לאוקטובר 2004, עת ביקר ראש ממשלת גאורגיה זוראב ז'ווניה בקניה, כדי להשתתף בוועידה בינלאומית נגד שחיתות, ולהיפגש עם גורמים קנייתים.
על פי נתוני משרד החוץ של גאורגיה, הבסיס העיקרי ליחסי שתי המדינות הוא שיתוף פעולה כלכלי.
גאורגיה וקניה היו שותפות מוגבלות למאבק העולמי בטרור.
בינואר 2012 שייטים גאורגים נלקחו כבני ערובה על ידי שודדי ים סומלים בים סוף, ושוחררו לבסוף כשקניה שימשה כמתווכת.
גאורגיה גינתה את פיגוע הטרור באוניברסיטת גאריסה בשנת 2015, בו נהרגו 150 אנשים, וכן את מתקפת הטרור בניירובי בינואר 2019, בה קיפחו את חייהם 21 בני אדם.
גאורגיה הצהירה על תמיכתה הגלויה במדיניות הקנייתית נגד הטרור.
בשנת 2016, מוזיקאים קנייתים היו בין האמנים הבינלאומיים שהשתתפו בפסטיבל מוזיקה בינלאומי בנפת מרנאולי אשר בגאורגיה.
אזרחי גאורגיה המעוניינים לנסוע לקניה חייבים לקבל אשרת תייר או אשרת עסקים במשרד הקונסולרי של שגרירות קניה בבלגיה, או בגבול קניה.
בנסיבות מסוימות, ניתן להעניק ויזה לטווח קצר גם באמצעות בקשה מקוונת על ידי ממשלת קניה.
יחסי גאורגיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גאורגיה וספרד.
שתי המדינות חברות במועצת אירופה.
ספרד מקיימת יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של גאורגיה מאז 1992. נכון לעכשיו, יחסי ספרד עם גאורגיה מעוגנים על ידי חברות ספרדית באיחוד האירופי.
בשנת 2014 הצמיחה של כלכלת גאורגיה עמדה על 4.8%, התאוששות זו התרחשה, למרות המשבר ביחסי רוסיה–אוקראינה, הודות לצמיחה בצריכה, בהשקעה פרטית ויצוא.
במגזר הפיננסי נותרו נקודות תורפה מבניות מסוימות (דולריזציה גבוהה, נזילות לטווח קצר וריכוז בנקאי גבוה).
בין התחומים שתרמו הכי הרבה לצמיחה, היו הבנייה, המסחר הקמעונאי והתעשייה.
גאורגיה עברה אבולוציה חיובית של כלכלתה, אך עדיין נדרשת לבצע רפורמות מבניות שיאפשרו לה להגדיל את הצמיחה הכלכלית.
הזמן מחזק את המדיניות המצליחה שלה באמצעות שער החליפין הגמיש שלה, תוך שמירה על עתודות מטבע חוץ חזקות ותקרת אינפלציה.
שיעורי העוני ירדו משמעותית בחמש השנים האחרונות, בשנת 2012 העוני הקיצוני עמד על 3.7% (נתונים אחרונים), אם כי באזורים הכפריים ממשיכים להראות עוני יחסי משמעותי.
הפחתה זו נובעת בעיקר ממדיניות סיוע סוציאלי.
היחסים הכלכליים מוגבלים, אולם מתגלה עניין הולך וגובר של חברות ספרדיות ונמשך משיפור ניכר באקלים להשקעות זרות.
החל מ-1 ביולי 2011, תקף הסכם למניעת מיסוי כפול בין גאורגיה לספרד.
ב-10 וב-11 במרץ 2014 חתמו ספרד וגאורגיה על שני מזכרי הבנה לשיתוף פעולה בתחום הכלכלי ובתחום התיירות.
בשנת 2014 היצוא הספרדי לגאורגיה הסתכם ב-58.8 מיליון אירו (לעומת 78.8 מיליון אירו בשנת 2013), המהווה ירידה של 25.4%, בעוד שהיבוא שביצעה גאורגיה מספרד הגיע ל-81.43 מיליון אירו (לעומת 29.32 בשנת 2013), המהווה את הגידול הגדול ביותר בשנים האחרונות עם 177.7%.
הסכם על שיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי, חתימה: 11 במרץ 1993, בתוקף: 12 ביוני 1996.
הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס בענייני הכנסה וארנונה.
גאורגיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ושתי קונסוליות בברצלונה וסביליה.
ספרד מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה בטביליסי.
יחסי גאורגיה–הודו הם יחסי החוץ בין גאורגיה והודו.
היחסים בין גאורגיה להודו הם עוד מימי קדם.
הפנצ'טנטרה השפיעו על אגדות עם גרוזיניות.
בתקופת ימי הביניים ביקרו בהודו מיסיונרים, מטיילים וסוחרים גאורגים.
כמה מהם כיהנו בבתי משפט של קיסרי מוגול, וכמה מהם עלו לדרגת מושל.
אודאיפורי בגום, מנשותיו של הקיסר המוגולי אורנגזב, הייתה ממוצא גאורגי.
היסטוריונים גאורגים משערים כי שרידיה של המלכה הגאורגית קטבן, שמתה בשיראז בשנת 1624, הועברו למגדל סנט אוגוסטין בגואה על ידי הפורטוגזים.
ב-24 בספטמבר 2017 העבירה ממשלת הודו את השרידים למוזיאון הלאומי הגאורגי ולכנסיית השילוש הקדוש בטביליסי למשך חצי שנה.
בשנת 1955 ביקר ג'ווהרלל נהרו בטביליסי, במהלך סיורו בברית המועצות, ונפגש עם האינדיקולוג הגאורגי וחוקר הסנסקריט אקה מורצ'ילאדזה.
אינדירה גנדי ביקרה בעיר במהלך סיורה בברית המועצות בשנת 1976. שר החוץ אטאל ביהארי ואג'פאיי ביקר בגאורגיה ביוני 1978.
הודו הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו רשמית בגאורגיה, ועשתה זאת ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-28 בספטמבר 1992. שר החוץ הגאורגי אירקלי מנגרישווילי ביקר בניו דלהי במאי 2000. זה היה הביקור הדיפלומטי הראשון בין שתי המדינות מאז עצמאותה של גאורגיה.
מנגארישווילי ערך דיונים דו-צדדיים עם שר החוץ ג'סוואנט סינג ב-11 במאי.
הודו, שהיא בת בריתה הקרובה של רוסיה, נותרה נייטרלית במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008. רוסיה הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה בעקבות המלחמה.
כשנשאל להסביר את עמדת הודו באבחזיה ובדרום אוסטיה, אמר שר החוץ, פרנב מוקהרג'י, ב-22 בספטמבר 2008, "לא הכרנו בעצמאות קוסובו.
יש לנו נוהג סטנדרטי של הכרה במדינה שנוצרה מתוך ישות גאוגרפית קיימת.
על מנת לשמור על תקן זה אנו קובעים את עמדתנו.
אנו צופים בהתפתחות ביחס לגאורגיה ולשתי המדינות הקטנות האחרות [דרום אוסטיה ואבחזיה] שהוכרו על ידי רוסיה.
טרם נקטנו בדעה סופית ביחס לשתי המדינות הללו." נכון לשנת 2017, הודו אינה מכירה באבחזיה או בדרום אוסטיה.
סגן שר הכלכלה, קטבן בוכורישווילי, ביקר בהודו באפריל 2016. הוא קידם פרויקט "סרט בגאורגיה" לבמאים, מפיקים ואולפני קולנוע הודים.
משלחת מטעם המכון הבינלאומי לדמוקרטיה וניהול בחירות בהודו (IIIDEM) ביקרה בטביליסי כדי לערוך הכשרה לפקידי ועדת הבחירות בגאורגיה ביוני 2016. המושב השני של הוועדה הבין-ממשלתית הודו-גאורגיה לסחר, שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכנולוגי, תרבותי וחינוכי (IGC) נערך בטביליסי ב-25 ביולי 2016.
גאורגיה תמכה בהודו בפורומים בינלאומיים שונים וארגונים רב-צדדיים.
המדינה תמכה במועמדות הודו בארגון התעופה האזרחית הבינלאומית (ICAO), בוועד המנהל של אונסק"ו ובחברות במועצת הארגון הימי הבינלאומי (IMO) בשנת 2013, ב-UNHRC בשנת 2014 ובארגון המכס העולמי בשנת 2015. הודו הצביעה למועמדותה של גאורגיה בארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO) בשנת 2013.
המסחר הבילטרלי בין גאורגיה להודו הסתכם ב-107.04 מיליון דולר בשנים 2015–2016, וירד מעט מ-105.02 מיליון דולר בשנה שקדמה לה.
הודו ייצאה סחורות בסך 82.57 מיליון דולר לגאורגיה, וייבאה בשווי 24.47 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגאורגיה הן דגני בוקר, כורים גרעיניים, דוודים, מכונות ומכשירים מכניים, תרופות, מכונות וציוד חשמל, אלומיניום ומוצריו.
הסחורות העיקריות שמייבאת הודו מגאורגיה הן דשנים, אלומיניום ומוצריו, נחושת וכדומה.
ההשקעה הישירה הזרה של הודו בגאורגיה עלתה מ-29,000 דולר בשנת 2005 ל-26 מיליון דולר בנובמבר 2011. JSW Steel Netherlands BV, חברת הבת ההולנדית של חברת JSW Steel ההודית, שיתפה פעולה עם חברת Georgian Steel Group Holding Limited להקמת מפעל להמרת שאריות מתכת למוטות פלדה מחוזקים.
המפעל נחנך רשמית על ידי הנשיא בנובמבר 2009. טרנס אלקטריקה הוקמה על ידי החברה ההודית קונטיננטל קונסטרוקשן, יחד עם חברות בריטיות וגאורגיות, להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית בגאורגיה.
חברות הודיות ביצעו השקעות גדולות בתחומי פלדה, תשתיות, חקלאות ושירותים בגאורגיה.
כ-150 הודים, בעיקר מפנג'אב, רכשו סך כולל של כ-1,500 דונם אדמה חקלאית לעיבוד בגאורגיה.
פעילות זו מגובה על ידי המדיניות של ממשלת גאורגיה לעודד הגירה של אנשים בעלי ידע חקלאי למדינה במטרה להגביר את הייצור החקלאי היורד.
החקלאים ההודים נמשכים מעלות הקרקע הנמוכה בגאורגיה.
חקלאי פונג'אבי סיק אחד שהיגר לגאורגיה ציין כי הוא יכול לרכוש 200 דונם אדמה בגאורגיה מהכסף שהרוויח על ידי מכירת דונם אחד בפונג'אב.
Tata Power השקיעה כ-280 מיליון דולר בפרויקט כוח בגאורגיה.
בפברואר 2014 ביקרה משלחת תרופות הודית לראשונה בגאורגיה.
הם ביקרו בכמה מפעלים ומעבדות תרופות בגאורגיה וקיימו דיונים עם עסקים גאורגים.
הודו מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה בירוואן, ארמניה.
גאורגיה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
יחסי גאורגיה–דרום אוסטיה הם תיאור היחסים הדו-צדדיים בין גאורגיה לבין רפובליקת דרום אוסטיה - מדינת אלניה.
נכון למאי 2021, בין גאורגיה לדרום אוסטיה מתקיימים יחסים עוינים, כאשר בדומה לרוב מדינות העולם - גאורגיה לא מכירה בעצמאות דרום אוסטיה ורואה אותה כחלק מהשטח שלה.
האוסטים הם צאצאי השבט הסרמטי, האלאנים, שבט דובר שפה איראנית, שיישב את אזור הקווקז מהמאה ה-1. בתחילת ימי הביניים התנצרו האוסטים בהשפעת הגאורגים והביזנטים.
באזור זה יצרו צאצאי האלאנים שלוש ישויות טריטוריאליות נפרדות, אחת מהן נקראה "טואלנג" אשר הייתה בשטחי דרום אוסטיה המודרנית כחלק מהנסיכות הגאורגית ההיסטורית סאמאצ'אבלו.
בתקופת קיומה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בין השנים 1918 ל-1920, פרצו באזור סדרה של מרידות אוסטיות, במהלכן הועלו דרישות לעצמאות.
בסופה של המלחמה, ב-26 ביוני 1992, נחתם בסוצ'י הסכם דאגומי שהיתווה את "העקרונות ליישוב בדרכי שלום של הסכסוך האוסטי-גאורגי".
עם זאת, החזיקה הממשלה הגאורגית בשליטה בחלקים נרחבים באזור, לרבות העיר אחלגורי.
הוקם כוח לשמירת השלום שהורכב מכוחות רוסים, גאורגים ואוסטים.
בין השנים 2004–2007 השיגה גאורגיה את השליטה בחלקים מהאזור, ובשנת 2007 הכריזה על הקמת "הישות המינהלית הזמנית של דרום אוסטיה", בהנהגתם של אוסטים אתנים, חברים לשעבר בממשלה הבדלנית.
ב-7 באוגוסט 2008 החלה המלחמה בדרום אוסטיה.
בעקבות המבצע, הפציץ חיל האוויר הרוסי מטרות צבאיות ותשתיות גאורגיות, ובהמשך השבוע אף החלה מלחמת גאורגיה-רוסיה, בו נלחמה דרום אוסטיה עם אבחזיה ורוסיה אשר כבשו שטחים נרחבים.
לפי סיכום הפסקת האש בין רוסיה לגאורגיה, בסוף החודש הסתימה הלחימה באזור, ודרום אוסטיה ואבחזיה זכו לעצמאות מלאה דה פקטו ואילו גאורגיה איבדה את שליטתה במובלעותיה השונות באזורים הללו.
עם זאת, הממשלה דה פקטו של האזור ערכה בשנת 2006 משאל עם בשאלת העצמאות, וזאת לאחר שמשאל עם קודם שנערך בשנת 1992 לא הוכר על ידי מדינות העולם כקביל, על אף ש-98% מהמצביעים תמכו בעצמאות.
על משאל העם פיקחו משקיפים מגרמניה, אוסטריה, פולין, שוודיה וארצות אחרות, ב-78 תחנות הצבעה.
אך גם במשאל זה לא הכיר כל גוף בינלאומי חשוב, בהתחשב בכך שהגאורגים האתניים החרימו את ההצבעה, וההצבעה עצמה, שלא אושרה על ידי הממשלה הגאורגית המרכזית, נחשבה בעיניהם לבלתי חוקית.
יחסי גאורגיה–סין הם יחסי החוץ בין גאורגיה לרפובליקה העממית של סין.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 ביוני 1992. הקשרים הדו-צדדיים התקדמו בהדרגה מאז ובעיקר התמקדו בשיתוף פעולה כלכלי.
עד שנת 2017 סין הפכה לשותפת הסחר הרביעית בגודלה של גאורגיה ושוק הייצוא השני בגודלה של יין גאורגי.
סין העריכה את מחויבותה של גאורגיה למדיניות סין האחת ותמכה בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה בכך שסירבה להכיר באבחזיה ובדרום אוסטיה.
יואן שי, ההיסטוריון הרשמית של שושלת יואן בסין, תיעד את גורלה של גאורגיה בשנת 1252. באותה שנה העניק מונגקה חאן, שהתרחב לסין, את ממלכת גאורגיה, שהעבירה את שלטון המונגולים, לברקה.
Chu'ü-erh-chih, השם הסיני המשמש את גאורגיה ביואן שי, זהה מבחינה אטימולוגית ל"גאורגיה".
היחסים בין סין לגאורגיה כוננו רשמית ב-9 ביוני 1992, אז הרחיבה סין את הכרתה הדיפלומטית לרפובליקה של גאורגיה לאחר פירוק ברית המועצות.
אדוארד שוורדנדזה, אז ראש מדינת גאורגיה, ערך ביקור ממלכתי בסין ביוני 1993 וחתם על כמה הסכמים, בעיקר בנושא שיתוף פעולה כלכלי וסחר.
מיכאיל סאקשווילי, נשיא גאורגיה, היה בסין בביקור רשמי באפריל 2006.
שתי המדינות שמרו על תקשורת ותיאום באו"ם ובארגונים בינלאומיים אחרים.
גאורגיה שמרה על "מדיניות סין האחת" ואינה מכירה בטאיוואן.
בתורה סירבה סין, חברה בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO), ללכת בעקבות דרישתה של רוסיה, חברת SCO, כהכרה בעצמאותן של אבחזיה ודרום אוסטיה בעקבות מלחמת גאורגיה–רוסיה למרות הערעור של משרד החוץ הרוסי.
במקום זאת, ה-SCO הוציא את הצהרת דושנבה וקרא לכל הצדדים לפתור את "הבעיות הקיימות" באמצעות דיפלומטיה.
באופן דומה, דובר משרד החוץ הסיני הביע את חשש הסוכנות בשל "ההתפתחות האחרונה בדרום אוסטיה ובאבחזיה", בתגובה לשאלתו של עיתונאי בנוגע לעמדת סין בנוגע להכרה של רוסיה בשטחים שבמחלוקת.
לדעת האנליטיקאי הפוליטי ג'וזף לארסן, "בעוד שסין אינה מציגה אלטרנטיבה להשתלבות נאט"ו והאיחוד האירופי...
לקשרים עם סין יש פוטנציאל להשלים את מדיניות החוץ הקיימת של גאורגיה.
הקשרים הכלכליים הדו-צדדיים התרחבו בהדרגה מאז 1992 והיו עדים לצמיחה נוספת החל משנת 2010 כאשר כלכלת גאורגיה התאוששה ממלחמת גאורגיה–רוסיה.
סין רואה בגאורגיה חלק מיוזמת החגורה והדרך, פרויקט שהשיקה בשנת 2013 כדי "לקצר את המרחק בין סין לאירופה" באמצעות חיבורי תשתיות משופרים.
במהלך 2014, סין השקיעה 217.94 מיליון דולר בהשקעת חוץ ישירה בגאורגיה, מה שמיקם אותה במקום הרביעי אחרי אזרבייג'ן, הולנד וארצות הברית.
מספר חברות סיניות פתחו בפעילות גדולה בגאורגיה.
קבוצת Hualing בסין, שהתמקדה בעיקר בבנייה וניהול בתי מלון ומרכזי סחר, הייתה המשקיעה הזרה הגדולה ביותר בג'ורג'יה נכון לשנת 2017. חלק ממיזמי החברה בגאורגיה כוללים אזור תעשייה חופשי בכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה, ומתחם מגורים ומסחר גדול בפרבר של עיר הבירה טביליסי.
בינואר 2017 הסכימה CEFC China Energy לרכוש 75% ממניות אזור התעשייה החופשית בפותי שעל קו חוף הים השחור בגאורגיה.
מוצר הייצוא העיקרי של גאורגיה לסין הוא יין, שהסתכם ב-5,299,820 בקבוקים בשנת 2016, כמעט כפול מכמות היצוא בשנת 2015. ב־13 במאי 2017 חתמו גאורגיה וסין על הסכם סחר חופשי.
סין מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי.
גאורגיה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
יחסי גאורגיה–קנדה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גאורגיה לקנדה.
קנדה הכירה בגאורגיה זמן קצר לאחר פרידתה מברית המועצות בשנת 1991. ביולי 1992, קנדה וגאורגיה ייסדו רשמית יחסים דיפלומטיים.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, היחסים בין שתי המדינות התגברו בהדרגה.
בשנת 2008 במהלך מלחמת רוסיה-גאורגיה, קנדה תמכה נמרצות בשלמות הטריטוריאלית ובריבונותה של גאורגיה ושל ממשלתה שנבחרה באופן דמוקרטי.
יתר על כן, קנדה לא הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה וממשיכה להכיר בהם כחלק בלתי נפרד ממדינת גאורגיה.
בשנת 2011, גאורגיה פתחה שגרירות תושבת באוטווה.
באותה שנה, קנדה פתחה קונסוליית כבוד בטביליסי.
ממשלת קנדה התחייבה לסיוע הומניטרי ולפרויקט מימון משותף עם ארצות הברית, הקמת והרחבת מרכז תיאום שרידי מלחמת רוסיה–גאורגיה בגאורגיה.
גאורגיה קיבלה תמיכה מקנדה לגבי בקשתה להצטרף לנאט"ו.
באוקטובר 2011, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות לקידום היחסים הכלכליים.
בשנת 2019, הסחר בין קנדה לגאורגיה הסתכם ב-39 מיליון דולר קנדי.
היצוא העיקרי של קנדה לגאורגיה כולל: כלי רכב וציוד; מכונות; מוצרים מבוססי בעלי חיים; ומוצרים מבוססי כימיקלים.
היצוא העיקרי של גאורגיה לקנדה כולל: מוצרי מזון; טקסטיל; מתכות; וכלי רכב.
שגרירות קנדה באנקרה (בירת טורקיה) מוסמכת על היחסים בין גאורגיה לקנדה.
כמו כן יש לקנדה קונסוליית כבוד בטביליסי.
לגאורגיה יש שגרירות באוטווה, בירת קנדה.
יחסי גאורגיה–מולדובה הם היחסים בין גאורגיה לבין רפובליקת מולדובה, אשר כוננו באופן רשמי ב-25 ביוני 1992.
שתי המדינות טוענות לבעלות על אזורים בדלניים הנתמכים על ידי רוסיה (אבחזיה ודרום אוסטיה בגאורגיה, טרנסניסטריה במולדובה) וסבלו ממלחמות כגורם לסכסוכים איתם.
בנוסף, תעמולה רוסית קיימת בשתי המדינות בשנת 2006 הוטל חרם רוסי על יין משתי המדינות, למרות הפופולריות שלהם במדינות וחשיבות הסחר של גאורגיה ומולדובה עם רוסיה.
גאורגיה אינה תומכת בעצמאות טרנסניסטריה.
מנגד, ב-2008, בעקבות הכרזות העצמאות של אבחזיה ודרום אוסטיה, הצהיר משרד החוץ של מולדובה אנדריי סטראטאן שמולדובה לא תכיר בעצמאותן.
הדבר אושר מחדש בשנת 2020 על ידי נשיא מולדובה איגור דודון.
יתר על כן, בשנת 2015, מולדובה אסרה על פקידים אבחזים ודרום אוסטיים להיכנס למדינה למשך 10 שנים כתוצאה מהשתתפותם בהפגנות בטירספול שחגגו את יום השנה ה-25 להכרזת העצמאות של טרנסניסטריה.
גאורגיה ומולדובה, יחד עם אוקראינה, הן חלק משלישיית ההתאחדות, שהוקמה בשנת 2021 על ידי מדינות אלו לצורך אינטגרציה הדוקה יותר עם האיחוד האירופי.
מדינות אלו ואזרבייג'ן הן גם חלק מארגון GUAM לדמוקרטיה ופיתוח כלכלי.
יחסי גאורגיה–מיאנמר הם היחסים הבילטרליים בין גאורגיה לרפובליקה של איחוד מיאנמר.
היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה ומיאנמר כוננו ב-16 באוגוסט 1999. הקשרים בין שתי המדינות היו מתוחים מאז מהפכת הוורדים בגאורגיה ב-2003, במיוחד בשל קשריה ההדוקים של מיאנמר עם רוסיה.
נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, ציין לא פעם את מיאנמר כדוגמה למשטר סמכותני שגאורגיה ביקשה להתרחק ממנו.
בשנת 2005, במהלך ביקורו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בטביליסי, הוא הודיע על תמיכתו בניסיונות האמריקאים לדחוף לרפורמה דמוקרטית ולסיים את הממשל הטוטליטרי במדינה הדרום-מזרחית של אסיה.
בשנת 2007, במהלך הנאום השנתי שלו בפני העצרת הכללית של האו"ם, קרא הנשיא סאקשווילי לקהילה הבינלאומית לתמוך בהפגנות הפרו-דמוקרטיות שהתקיימו באותם ימים במיאנמר.
ב-2012, כאשר הטיל וטו על הצעת חוק לשחרור אסירים שהוכרו כ"אסירים פוליטיים" על ידי הפרלמנט הגיאורגי, הנשיא סאקשווילי הציג ניגוד חד בין התקדמותה של גאורגיה לעבר הדמוקרטיה לבין המשטר האוטוריטרי של מיאנמר.
בינתיים מיאנמר, בעוד שהיא מכירה רשמית בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה, התייצבה בעקביות לצד רוסיה בסכסוך הגאורגי-רוסי.
בשנת 2006, היא הייתה אחת מ-15 המדינות שהצביעו נגד החלטת האו"ם הקוראת לדיון מחודש בסכסוכים הבדלניים בגאורגיה, אזרבייג'ן, אוקראינה ומולדובה.
מאז 2008, מיאנמר הצביעה מדי שנה (פרט לשנת 2016 שבה נעדרה משלחת מיאנמר מהאסיפה הכללית) נגד החלטת האו"ם בחסות גאורגיה הקוראת להחזיר עקורים לאבחזיה ודרום אוסטיה, כולל ב-2013, כשניסה סאקשווילי להפעיל לחץ על סאי מאוק קאם, סגן נשיא מיאנמר במטרה לשנות את עמדת מדינתו.
דיפלומטים גאורגים באו"ם משתמשים לעיתים קרובות במשבר פליטי בני הרוהינגה בשנת 2015 כהשוואה למצב הפליטים הגאורגים.
מבחינה תרבותית, גאורגיה ומיאנמר נהנו מיחסים מוגבלים אך לבביים.
שלושה סרטים גאורגים שביימו משפחה של במאיות הוקרנו ב-2015 במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי "Memory" ביאנגון.
יחסי גאורגיה–רומניה הם יחסי החוץ בין גאורגיה ורומניה.
שתי המדינות כוננו רשמית את יחסיהן הדיפלומטיים ב-25 ביוני 1992.
גאורגיה ורומניה, יחד עם אזרבייג'ן, הן חלק מפרויקט החיבור בין אזרבייג'ן–גאורגיה–רומניה (AGRI).
פרויקט זה נועד להעביר גז טבעי אזרי לחוף הים השחור של גאורגיה, שם הוא יונזל ויועבר לנמל קונסטנצה בים השחור הרומני.
משם, הגז יילקח לחלקים שונים של אירופה.
פרויקט זה צפוי להסתיים עד 2024–2026. הוא החל בעקבות חתימת מזכר ב-13 באפריל 2010 על ידי נציגי שלוש המדינות.
בשנת 2021, שגריר רומניה דאז בגאורגיה Răzvan Rotundu הודיע כי רומניה תתרום 10,000 יחידות חיסון חיסון אסטרהזניקה נגד COVID-19 לגאורגיה כדי לסייע למדינה להתמודד עם מגפת ה-COVID-19.
אנטים האיברי הוא דמות היסטורית חשובה בגאורגיה וברומניה ומייצג סמל ליחסים בין מדינות אלו.
הוא היה תאולוג גאורגי שנולד במאה ה-17 בממלכת כארתלי, שנודעה אז כאיבריה באירופה.
הוא הגיע לנסיכות ולאכיה הרומנית בשנת 1689, שם הוביל את הדפוס של נסיך המדינה והיה אב מנזר של מנזרים שונים.
הוא הדפיס וכתב ספרים רבים ובסופו של דבר הפך למטרופולין של ולאכיה, כאשר פעולותיו הגיעו גם לאזורים אחרים, כולל מולדתו גאורגיה.
אנטים מת בשנת 1716. הוא הוכרז כקדוש על ידי הסינוד הקדוש של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית בשנת 1992 והונצח על ידי אותו מוסד בשנת 2016 כאשר הכריז על אותה שנה כשנת הומאז' לאנטים.
מאז 2002, נבחרות הרוגבי יוניון של רומניה וגאורגיה משחקות בכל שנה את גביע אנטים, הקרוי על שמו של אנטים האיברי.
נכון ל-2021, גאורגיה זכתה בגביע 14 פעמים בעוד רומניה עשתה זאת 6 פעמים.
גאורגיה מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט וקונסוליה בקונסטנצה.
רומניה מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי.
יחסי גאורגיה–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לרפובליקת פינלנד.
גאורגיה ופינלנד משתפות פעולה באופן הדוק בתחום הפוליטי, הבין-פרלמנטרי, הכלכלי, הביטחוני והחינוך.
גאורגיה פתחה בשנת 2011 שגרירות בהלסינקי, בירת פינלנד.
היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לרפובליקת פינלנד כוננו ב-8 ביולי 1992.
פינלנד תומכת בתוקף בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה ובמדיניות אי-ההכרה ביחס לשטחים הבדלניים במדינה, הן במתכונת דו-צדדית והן במתכונת רב-צדדית.
בנוסף, פינלנד מצטרפת להחלטה על "סטטוס של עקורים פנימיים ופליטים מאבחזיה, גאורגיה ואזור צחינוואלי/דרום אוסטיה, גאורגיה" המוגשת מדי שנה על ידי גאורגיה לעצרת הכללית של האו"ם.
יתרה מכך, פינלנד מעורבת באופן פעיל במשימת המעקב של האיחוד האירופי (EUMM) בגאורגיה.
ישנה גם חשיבות רבה לתמיכתה של פינלנד בתהליך האינטגרציה של גאורגיה באיחוד האירופי.
יש להדגיש שפינלנד משתתפת באופן פעיל ביישום פרויקטי התאום של האיחוד האירופי עם גאורגיה.
מ-2013 עד 2017, פינלנד הייתה מעורבת בפרויקטים שמטרתם להכשיר נציגים של שירות החקירות והאקדמיה תחת משרד האוצר של גאורגיה.
הפרויקטים נועדו גם להבטיח את המודרניזציה המוסדית של המשרד.
גם שיתוף הפעולה הבין-פרלמנטרי בין שתי המדינות מתפתח בצורה חיובית.
בראש קבוצת הידידות עם גאורגיה בפרלמנט הפיני עומד מתיאס מרטין, חבר במפלגת הקואליציה הלאומית, בעוד שקבוצת הידידות עם פינלנד בפרלמנט הגאורגי מנוהלת על ידי מריאם לאשקי.
בנובמבר 2018, ערך שר החוץ של גאורגיה ביקור דו-צדדי בפינלנד.
באותה שנה, נשיא פינלנד, סאולי ניניסטה, ביקר בגאורגיה לרגל יום השנה ה-100 להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.
שרי החוץ של גאורגיה ופינלנד ערכו פגישה נוספת בז'נבה שבשווייץ בשנת 2020.
שיתוף פעולה כלכלי, חינוכי וביטחוני
שתי המדינות מעמיקות את קשריהן בתחום הכלכלה והתיירות.
ההשתתפות הקבועה של גאורגיה ביריד הנסיעות הגדול ביותר בצפון אירופה "MATKA" ראויה לציון מיוחד.
מגזין התיירות הפיני "MONDO" – אחד ממשתתפי המפתח של היריד מונה את גאורגיה בין חמשת יעדי התיירות המובילים של 2018. בינואר 2020 זכתה גאורגיה בתואר "יעד החוץ של השנה" של המגזין.
על מנת להעמיק עוד יותר את היחסים המסחריים-כלכליים בין שתי המדינות, נחתם מזכר הבנות בין לשכת המסחר והתעשייה הגיאורגית לבין Finpro - הארגון הפיני לקידום הסחר.
שתי המדינות משתפות פעולה גם בתחום הביטחוני, ליתר דיוק, בתחומי אבטחת סייבר, כוחות מילואים וגיוס.
חשיבות מיוחדת היא מעורבותה של פינלנד בפיתוח תפיסת ההגנה הכוללת של גאורגיה.
משרדי החינוך של גאורגיה ופינלנד חתמו על מזכר שיתוף פעולה הדדי בשנת 2019. באותה שנה, באמצעות מימון ברית הקבוצות הגיאורגית ובתמיכת הקונסורציום הפיני לחינוך, הוקם בכפר סגורמו בית ספר פיני.
יחסי גאורגיה–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לטורקמניסטן.
היחסים בין המדינות כוננו ב-16 ביולי 1992. שתי המדינות חברות באו"ם ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
עד 1991, גאורגיה וטורקמניסטן היו חלק מברית המועצות.
ב-9 באפריל 1991 הוכרזה עצמאותה של גאורגיה, וב-27 באוקטובר אותה השנה הוכרזה עצמאותה של טורקמניסטן.
ביקורים ומפגשים בדרג גבוה תופסים מקום חשוב בהיסטוריה של היחסים בין המדינות.
הנשיא הראשון של טורקמניסטן, ספרמורט ניאזוב, ביקר בגאורגיה ב-1996. הנשיא השני של גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה, ביקר באשגבאט ב-1997.
הנשיא השלישי של גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, ביקר בטורקמניסטן ב-14 בפברואר 2007 כדי להשתתף בטקס השבעת הנשיא השני של טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב.
במהלך הביקור, התקיימה פגישה דו-צדדית בין שני הנשיאים.
במרץ 2007, משלחת ממשלתית של גאורגיה בראשות ראש הממשלה זוראב נור'אידלי ערכה ביקור בן יומיים בטורקמניסטן.
ב-9 ביוני 2007, נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב ונשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי נפגשו בסטרלנה (רוסיה).
ב-25 בספטמבר 2007 שני הנשיאים נפגשו שוב בניו יורק סיטי.