tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תומפסון שימש בפרשה כעורך דינו האישי של ראיין.
באפריל 2006 הורשע ראיין בכל 18 סעיפי האישום שהוגשו נגדו, ושכללו סחיטה, שימוש לרעה במשאבי המדינה למטרות פוליטיות, והונאה.
הוא נדון למאסר של שש שנים וחצי בבית סוהר פדרלי והחל לרצות את עונשו בנובמבר 2007. הוא שוחרר ממאסרו ביולי 2013.
תומפסון היה גם דירקטור ויושב ראש ועדת הביקורת של חברת התקשורת הולינג'ר אינטרנשיונל , שהוקמה על ידי קונרד בלק והייתה נתונה לחקירה של הוועדה לניירות ערך ולבורסות.
ב-2002 מונה תומפסון כחבר הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר, שם הוא חקר באגרסיביות את ריצ'רד קלארק, לשעבר היועץ הבכיר נגד טרור של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
הוועדה הגישה את הדוח שלה ביולי 2004.
בבחירות המקדימות לנשיאות של 2008 הודיע תומפסון על תמיכתו בראש עיריית ניו יורק לשעבר רודי ג'וליאני כמועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות.
הוא הביע את דעתו שג'וליאני היה הרפובליקני היחידי שהיה מסוגל לנצח באילינוי.
ג'יימס תומפסון נפטר בשיקגו ב-14 באוגוסט 2020, בגיל 84, לאחר שסבל מבעיות בליבו.
ג'יימס רמזי היה צייר דיוקנאות בריטי, שעבד בצבעי שמן.
רמזי נולד בשפילד, אביו רוברט רמזי היה אומן וסוחר, שקיבל את פרנסיס צ'נטרי כשוליה בשנת 1797. רוברט רמזי פרסם גם כמה תחריטים של ג'ון רפאל סמית'.
בעודו צעיר, ג'יימס רמזי צייר באופן מקצועי בעסק המשפחתי, והציג בגיל 17.
ג'יימס רמזי נפטר, לאחר מחלה ממושכת, ברחוב בלקט 40, ניוקאסל על הטיין ב-23 ביוני 1854, בהיותו בן 68.
שמו של רמזי הופיע לראשונה בקטלוג של תערוכת האקדמיה המלכותית לשנת 1803, כאשר שלח דיוקן עצמי.
שלוש שנים מאוחר יותר הוא הציג דיוקן של הנרי גרטן, ובשנת 1810 של ג'ון טאונלי.
ב-1811 תרומותיו כללו דיוקנאות של הרוזן ממוארה ושל לורד קוקרן, וב-1813 את זה של הלורד בראוהם, שאותו צייר שוב ב-1818.
בשנת 1814 שלח רמזי לאקדמיה שני נושאים מכתבי הקודש, "פיטר מכחיש את ישו" ואת "החזרה בתשובה של פיטר", וב-1819 תצוגות של "מנזר טיינמות' " ושל מגני הצפון והדרום", אך יצירותיו היו בעיקר פורטרטים.
דיוקן של צ'ארלס גריי, הארל גריי השני, שצויר עבור האגודה הספרותית והפילוסופית של ניוקאסל-על-טיין, ולאחר מכן היה בבית העירייה של ניוקאסל, הוצג ב-1837, יחד עם זה של ד"ר תומאס אליוטסון, שהוצג בקולג' המלכותי לרופאים.
דיוקנו של הנרי גרטן, שעבר במשפחת גרטן, נחקק במצוטינט על ידי צ'ארלס טרנר, ועותק שלו מאת סר תומאס אלפרד ג'ונס הועבר לגלריה הלאומית של אירלנד.
רמזי גם הציג נושאים מכתבי קודש, היסטוריים במוסד הבריטי, כולל "יצחק מברך את יעקב", ב-1813, "משפטו של המלך צ'ארלס הראשון", ב-1829, ו"כניסת הנסיך השחור ללונדון", ב-1841; וגם כמה דיוקנאות באגודת האמנים הבריטיים.
בערך ב-1847 עזב רמזי את לונדון לניוקאסל-על-טיין, אבל הוא המשיך להציג באקדמיה המלכותית, שם היה לו דיוקן נוסף ב-1849.
הוא זכה להצלחה, וצייר פורטרטים של בני משפחות הלורד קליפורד, ג'יימס נורת'קוט, דיוניסיוס לרדנר ורבים אחרים.
ג'יימס רמזי האנט נולד בפילדלפיה בשנת 1872. הוא למד רפואה בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה, וסיים אותו ב-1893. לאחר מכן למד בפריז, וינה וברלין, וחזר לעסוק בנוירולוגיה בניו יורק.
הוא עבד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל בין השנים 1900 ל-1910 עם צ'ארלס לומיס דנה.
בשנת 1910 הוא הצטרף לאוניברסיטת קולומביה ולמה שהפך מאוחר יותר למכון הנוירולוגי שלהם, בניו יורק.
הוא היה רופא מייעץ במספר בתי חולים בניו יורק, כולל בית החולים לנוקס היל, בית החולים ניו יורק, בית החולים לתינוקות, מרפאת העין והאוזניים של ניו יורק, המכון הפסיכיאטרי, כפר לצ'וורת לליקויים נפשיים, בית החולים מונטיפיורי, ומושבת קרייג לחולי אפילפסיה, הוא מונה לפרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת קולומביה בשנת 1924.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, האנט היה סגן וסגן אלוף בחיל הרפואה של הצבא, ושירת בצרפת.
ב-1920 הוא מונה לנשיא האגודה האמריקאית לנוירולוגיה, ב-1929 מונה לנשיא האגודה הנוירולוגית של ניו יורק, ב-1932 מונה לנשיא האגודה האמריקנית לפסיכופתולוגיה וב-1934 מונה לנשיא האגודה למחקר בהפרעות עצבים ונפשיות.
הוא ייסד את האגודה האמריקנית למחקרים קלינים, והיה חבר באיגוד הרופאים האמריקאים, האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, האגודה לחקר הפרשות פנימיות והאיגוד הרפואי האמריקאי.
האנט היה הראשון לתאר שלוש תסמונות רפואית שנקראות על שמו.
בשנת 1908 התחתן האנט עם אליס סנט ג'ון נולאן משיקגו, היו להם שני ילדים, ג'יימס רמזי האנט ג'וניור ואליס סנט ג'ון האנט.
ג'יימס בארול ריקו היה פוליטיקאי אמריקאי.
הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של מרילנד ובסנאט של מרילנד באמצע המאה ה-19. הוא ייצג את המחוז השני של מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1855–1859. מאוחר יותר הוא מונה לשופט מחוזי במרילנד.
ג'יימס בארול ריקו נולד ב-11 בפברואר 1808, בבולטימור שבמרילנד, לרייצ'ל (לבית מילר) הייאט ובנג'מין ריקו.
הוא למד בבתי הספר הציבוריים והשלים את לימודיו במכללת וושינגטון ב-1828. הוא למד משפטים ובשנת 1829 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ריקו החל לעסוק בעריכת דין בצ'סטרטאון.
בשנת 1834 נבחר כחבר בבית הנבחרים של מרילנד, וייצג את מחוז קנט.
לאחר מכן כיהן כחבר הסנאט של מרילנד, וייצג את החוף המזרחי מ-1836 עד 1837 ואף כיהן כנשיא הזמני.
הוא ייצג את מחוז קנט בסנאט מ-1834 עד 1843 ושוב בשנת 1864. הוא כיהן כאלקטור לנשיאות מטעם המפלגה הוויגית בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19. בשנת 1850, כיהן כציר בוועידה החוקתית של מרילנד.
ב-29 בנובמבר 1831 התחתן ריקו עם אן אליזבת גורדון.
ב-9 בדצמבר 1845 התחתן בשנית עם קורנליה ק.
הייתה לו בת אחת, מרי רבקה.
ריקו מת ב-24 בינואר 1866 בביתו בצ'סטרטאון, ונקבר בבית הקברות של כנסיית סנט פול בצ'סטרטאון.
ג'יימס שילדס היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לקדנציה אחת מאוהיו, בין השנים 1829 ל-1831.
שילדס נולד ב-13 באפריל 1762 בבנברידג', מחוז דאון בממלכת אירלנד כצאצא למשפחת או סידהאלי (Ó Siadhail).
הוא למד בבית ספר ציבורי, וב־1972 החל את לימודי באוניברסיטת גלאזגו, אותם סיים ב-1786. הוא למד בקולג' לרפואה במשך שנתיים, לפני שהיגר לארצות הברית ביולי 1791 והתיישב במחוז פרדריק בווירג'יניה, שם לימד בבית ספר.
הוא עבר למחוז באטלר באוהיו ב-1801, אך לאחר מכן חזר לווירג'יניה וקיבל אזרחות של ארצות הברית ב-1804.
שילדס חזר לאוהיו ב-1807 והיה חבר בבית הנבחרים של אוהיו בין 1806 ל-1827 והיה אלקטור עבור אנדרו ג'קסון בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב־1828. הוא נבחר כחבר סיעתו של ג'קסון לקונגרס ה-21 של ארצות הברית, וכיהן מ-4 במרץ 1829 עד 3 במרץ 1831.
שילדס נהרג כתוצאה מהתהפכות של רכבת עילית ליד וניס במחוז באטלר שבאוהיו ב-13 באוגוסט 1831, ונקבר בבית הקברות של וניס.
אחיינו היה הסנאטור האמריקני ג'יימס שילדס.
ג'יימס שילדס היה פוליטיקאי אירי אמריקאי וקצין בצבא ארצות הברית, שהוא האדם היחיד בתולדות ארצות הברית שכיהן כסנאטור מטעם שלוש מדינות שונות, ואחד מתוך שניים שייצגו מספר מדינות בסנאט של ארצות הברית.
שילדס, שנולד והתחנך לראשונה באירלנד, היגר לאמריקה ב-1826. הוא עבד תקופה קצרה כמלח, ושהה בקוויבק, לפני שהתיישב בקסקסקיה, אילינוי, שם למד במשפטים והחל לעסוק בעריכת דין.
בשנת 1836, נבחר לבית הנבחרים של אילינוי, ובהמשך מונה למבקר המדינה.
עבודתו כמבקר המדינה ספגה ביקורת מאברהם לינקולן הצעיר, שיחד עם ארוסתו, מרי טוד פרסם סדרת מכתבים סאטיריים בעיתון מקומי תחת שם עט.
בעקבות זאת, שילדס אתגר את לינקולן לדו-קרב, והשניים כמעט נלחמו ב-22 בספטמבר 1842, אך בסופו של דבר הגיעו לפיוס ואף הפכו לחברים.
בשנת 1845 מונה שילדס לבית המשפט העליון של אילינוי, אך התפטר מתפקידו כדי לכהן כנציב משרד הקרקעות הכללי של ארצות הברית.
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, עזב את תפקידו במשרד הקרקעות כדי להתמנות לבריגדיר גנרל בצבא המתנדבים.
הוא שירת בהצטיינות ונפצע פעמיים במהלך המלחמה.
בשנת 1848 מונה למושל הראשון של טריטוריית אורגון ואושר על ידי הסנאט, אך דחה את המינוי.
לאחר כהונתו כסנאטור מאילינוי, עבר למינסוטה, שם ייסד את העיירה שילדסוויל.
לאחר מכן נבחר לסנאטור ממינסוטה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, שירת בצבא, ובקרב קרנסטאון היה כוחו האחראי לתבוסה הטקטית היחידה שספג גנרל סטונוול ג'קסון במלחמה.
זמן קצר לאחר מכן התפטר מתפקידו הצבאי.
לאחר שעבר מספר פעמים, התיישב לבסוף במיזורי ושוב כיהן בסנאט לתקופה קצרה של שלושה חודשים.
שילדס נפטר בשנת 1879, והוא מייצג את מדינת אילינוי באוסף היכל הפסלים הלאומי.
שילדס נולד ב-10 במאי 1806 באלטמור, מחוז טיירון, אירלנד, להורים, צ'ארלס שיילס/אושיילס/שילדס ואן מקדונל, והיה הבכור מבין שלושה ילדים.
אביו נפטר כשהיה בן שש, ודודו, שגם נקרא ג'יימס שילדס ונולד באירלנד, מילא תפקיד חשוב בחייו.
הדוד היה פרופסור ליוונית ולטינית וכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו.
שילדס הצעיר קיבל חינוך מוקדם בבית ספר לא רשמי בסמוך לביתו, מאוחר יותר בבית ספר בניהולו של כומר ממכללת מיינות', ולבסוף אצל דודו.
הוא למד מדע צבאי, סיוף, וצרפתית אצל חייל ותיק ממלחמות נפוליאון, מהן היו רבים באירלנד באותה תקופה.