tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרות הקולנועיות "דוקטור קילדייר" ו"דוקטור גילספי" שהוצאו לאקרנים על ידי מטרו גולדווין מאייר בשנות השלושים של המאה העשרים ובשנות הארבעים של המאה העשרים נחשבות לסדרות הראשונות בז'אנר זה.
הסדרה "בית חולים עירוני" ששודרה משנת 1951 ועד שנת 1953 נחשבת לסדרה הטלוויזיונית הראשונה בז'אנר זה.
לרוב, הפרקים בדרמה רפואית נמשכים כשעה כולל פרסומות כאשר הסביבה היא בית חולים.
רוב הדרמות הרפואיות העכשוויות, מרחיבות את העלילה מעבר להתמקדות בטיפול בחולה ובהיבטים הרפואיים, ומתייחסות גם לחייהם האישיים של הצוות הרפואי, לעיתים קרובות עם תרחישים או אלמנטים רומנטיים ולעיתים רחוקות עם תרחישים או אלמנטים קומיים.
דרמופידיים (שם מדעי: Dermophiidae) היא משפחה מסדרת חסרי הרגליים.
הדרמופידיים הם צורים דמויי תולעים או נחשים גדולים ובעלי לסתות גדולות החיים באמריקה הדרומית ובאפריקה.
הם בעלי טבעות מסביב לגופם.
כל המינים במשפחה זו הם יולדים חיים.
בעבר הם היו שייכים למשפחת התולעניים (Caeciliidae).
סוג Dermophis - בו 7 מינים
סוג Gymnopis - בו 2 מינים
דרמוט קראולי הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי.
קראולי נולד בעיר קורק שבאירלנד.
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Weir" מאת קונור מק'פרסון , בהפקה זוכת פרס אוליבייה שהוצגה בבריטניה, אירלנד וארצות הברית.
תפקידו הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1976 בדמות ג'ורג' ברנרד שו בסדרת הטלוויזיה "Victorian Scandals".
בקולנוע הופיע קראולי בתפקיד קריקס מאדין בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי".
בסרט "בנו של הפנתר הוורוד" שיחק בתפקיד סמל פרנסואה דובאל.
הוא השתתף בסדרות טלוויזיה רבות בהן סדרת הדרמה "Call Red", הסיטקום "Father Ted" (בתפקיד האב ליאם), הסדרה "דיינג'רפילד", בפרק בסדרה "ג'ונתן קריק", ובסדרות "A Touch of Frost", "הולבי סיטי", "The Bill" ובסדרה "לות'ר".
ב-1989 הופיע בפרק הראשון בסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.
קראולי עשה אודישן לתפקיד הדוקטור השביעי של הסדרה "דוקטור הו" אבל התפקיד נמסר לסילבסטר מקוי.
ב-2003 הקליט את תפקיד מולוי בספר שמע של חברת נקסוס לרומן "מולוי" מאת סמואל בקט.
ב-2011 שיחק במחזה "The Cripple of Inishmaan" עם להקת תיאטרון דרואיד בתיאטרון קירק דאגלס בלוס אנג'לס.
על הופעתו זו זכה בפרס חוג מבקרי התיאטרון של לוס אנג'לס.
ב-2012 כיכב בסדרת הטלוויזיה "ניצודה" של רשת BBC One ושל HBO בתפקיד ג'ורג' באלארד.
קראולי משתתף לעיתים קרובות בתסכיתי דרמה ברדיו של ה-BBC כמו הסדרה "Mind's Eye".
ב-2013 הופיע קראולי בסרט הקולנוע "ההצעה הטובה ביותר".
עוד ב-2013 שיחק בתפקיד פיי וייט בסדרה הקומית "דמות אב".
אירווין 2015 הליידי בקרוואן The Lady in the Van כומר 2017 נקמה זרה The Foreigner מק'גראת' סטלין מת!
The Death of Stalin לזר קגנוביץ' 2018 47 שחור (אנ') Black '47 השופט בולטון 2022 הפלא The Wonder סיר אוטווי 2023 לות'ר: תיק פתוח Luther: The Fallen Sun מרטין שאנק
דרמות קוריאניות (בהנגול: 한국드라마, תעתיק עברי: האנגוק דרמה) או קיי-דרמה הן סדרות טלוויזיה קוריאניות, המשודרות בשפה הקוריאנית ומיוצרות בקוריאה הדרומית, בעיקר בפורמט של מיני-סדרה.
הדרמות הקוריאניות בעלות אלמנטים ייחודיים להן, אשר מפרידות אותן מתוכניות טלוויזיה מערביות וכן מאופרות סבון.
דרמות קוריאניות אמנם נקראות דרמות, אבל מאוד מגוונות מבחינת ז'אנר: הן מחולקות לסדרות המתארות זמנים עדכניים-מודרניים ולסדרות המתארות התרחשיות היסטוריות של העם הקוראני (דרמות היסטוריות, דרמות סאגסוק), על שני הז'אנרים המרכזיים הללו חלות שלל סוגות טלוויזיוניות - החל מקומדיות רומנטיות, סדרות אקשן, מדע בדיוני ועוד.
סדרות קוריאניות שודרו החל משנות השישים של המאה ה-20 וקיבלו את הפורמט שלהן כפי שהוא היום החל משנות התשעים.
דרמות קוריאניות מצולמות בלוח זמנים מאוד צפוף, אפילו שעות בודדות לפני שידור הפרק.
התסריטאים עשויים לשנות את העלילה ותוכן הסיפור אפילו בעת ההפקה, ועל כן נחשבים כמאוד גמישים.
דרמות קוריאניות פופולריות בכל העולם, בעקבות הגל הקוריאני.
חלק מן הדרמות הקוריאניות המפורסמות ביותר שודרו בערוצי טלוויזיה מוכרים ומפורסמים ברחבי העולם.
לדוגמה, הדרמה דה ג'אנג גום נמכרה לתשעים ואחת מדינות.
דרמות קוריאניות בדרך כלל מבוימות וכתובות על ידי במאי אחד ותסריטאי אחד, כך שנוצר סגנון כתיבה ובימוי כמעט זהה, בניגוד לסדרות טלוויזיה מערביות, בהן בדר"כ הסדרות נכתבות ומבוימות על ידי מספר תסריטאים ובמאים אשר עובדים יחדיו.
במרבית המקרים תהיה עונה בודדה לדרמה עם כ-12 עד 24 פרקים.
לדרמות היסטוריות ברוב המקרים יהיו יותר פרקים, אך עדיין תשודר בדרך כלל עונה אחת בלבד.
הדרמות הפופולריות משודרות בערוצי טלוויזיה ארציים בקוריאה הדרומית ודרמות שאינן מופיעות בערוצים מרכזיים נקראות דרמות כבלים, בהן ניתן לחזות בתכנים יותר בוטים, כגון תכנים מיניים ואלימים בניגוד לערוצי הטלוויזיה הארציים השמרנים.
המונח סאגסוק מתייחס לכל סדרה קוריאנית שמבוססת על אירועים ואישים היסטוריים.
נושאים מרכזיים בדרמות הסאגסוק כוללים קרבות מפורסמים, מלוכה, אנשי צבא מובילים ותחבולות פוליטיות.
באמצע שנות האלפיים דרמות היסטוריות השיגו הצלחה אדירה מחוץ לקוריאה הדרומית.
דרמות סאגסוק פופולריות במיוחד, הן זוכות לאחוזי רייטינג גבוהים במיוחד ב-איראן, וייטנאם, קזחסטן ואזרבייג'ן.
דרמות מודרניות משודרות בדרך כלל לאורך עונה אחת ומונות כשנים עשר עד כשלושים ושניים.
דרמות מודרניות יעסקו בדרך כלל בסיפור אהבה או בסיבוכי משפחה ומערכות יחסים.
דמויות לרוב מוצגות בתור אידיאליות- גברים יהיו נאים, אינטליגנטים, רגשיים, חסונים ומוכנים לפגוש את אהבת חייהם.
זה הפך לגורם מכריע בפופולריות הדרמות בקרב נשים, והשפיע על האופן בו גברים קוריאנים נראים בעייני גברים אסיאתיים אחרים.
שידור רדיו, כולל שידור של דרמות רדיו בקוריאה החלו ב-1927 תחת הכיבוש היפני בקוריאה.
לאחר מלחמת קוריאה דרמות רדיו שיקפו את מצב הרוח הלאומי.
שידור טלוויזיוני החל ב-1956 עם השקת תחת הטלוויזיה הניסיונית הראשונה- HLKZ-TV אשר נסגרה מספר שנים מאוחר יותר בעקבות שרפה.
ערוץ הטלוויזיה הארצי הראשון היה רשות השידור הקוריאנית (KBS), שהתחיל את שידורו ב-1961. הסדרה הראשונה הייתה בת רבע שעה, שנקראה "שערי גן עדן" בערוץ HLKZ-TV.
בשנות השישים מכשירי טלוויזיה היו יכולת מוגבלת, כך שסדרות לא יכלו להגיע אל קהל גדול יותר.
בשנות השבעים מכשירי טלוויזיה זכו לפופולריות יחד עם סדרות, שהפכו לייצג גיבורים לאומיים, במקום סמלים היסטוריים דרמטיים.
סדרות מודרניות כמו כן פרצו באותה התקופה, והן הציגו סבל ודילמות אישיות של אנשים.
מימון טכנולוגי היה מוגבל, ערוצים קוריאנים לא יכלו ליצור סדרות בעלות ז'אנרים שהשקעתן הכלכלית גבוהה, כגון אקשן ומדע בדיוני, בניגוד לסדרות זרות ואמריקאיות שהתפתחו מבחינה טכנולוגית.
בשנות השמונים סדרות מודרניות ניסו לעורר נוסטלגיה בקרב תושבים עירוניים, על ידי הצגת אורח חיים כפרי, שכן היה אופייני לקוריאה.
בשנת 1987 סדרה קוריאנית הגיע לשיא רייטינג של 78%, שנחשב לאבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית.
"הרחובות נהיים שקטים בשעות בהן משודרות הסדרה, כל אדם במדינה יושב בבית מול הטלוויזיה"- כך נכתב בקוריאה טיימס.
הציטוט מלמד על עלייה חדה בפופולריות של הסדרות הקוריאניות.
בשנות התשעים הביאו עימן עוד אבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית.
בעת התפתחות הטכנולוגיה, הזדמנויות חדשות צצו ותחילת העשור זכור עם פתיחת הערוץ הפופולרי- רשות השידור בסיאול (SBS), שסייעה וייזמה מחדש את המירוץ להשגת תשומת הלב של הצופים.
עם תחילת שנות האלפיים נוצרה סוגה חדשה בדרמות הקוריאניות, "אופנת הסאגסוק" (דרמות סאגסוק)- בה הדרך שהופקו והוצגו סדרות היסטוריות שונתה לחלוטין.
דרמות קוריאניות במקור הופקו על ידי הערוץ בו הוא משודר, אך עברו גם להפקה חיצונית החל משנות האלפיים.
בשנת 2012 כ-75% מכל הדרמות הקוריאניות הופקו עם חברות חיצוניות.
באותה שנה תחרות פראית נוצרה בין חברות ההפקה: מתוך 156 חברות רשומות רק כ-34 מהן שידרו דרמות.
תקציב ההפקה מחולק בין חברות ההפקה לערוץ המשדר- הערוץ המשדר מכסה בדרך כלל כ-50% מההוצאות.
אם שחקנים מפורסמים או כותבים מוכרים משתתפים בדרמה, לעיתים הערוץ המשדר יכסה אף יותר מהתקציב.
שאר התקציב משולם על ידי חברות ההפקה עם עזרת תומכים חיצוניים.
הערוץ מקבל כ-100% מההכנסה על פרסומות בעת שידור, סכום כזה נע בדרך כלל בין סביבות 300–400 מילון וון (מטבע קוריאני).
עלות של פרק אחד לדרמה נע בין סכום של 250 מיליון וון ודרמות היסטוריות נעות בסכום גדול מזה.
בקוריאה, המון מן התקציב מושקע לטובת המראה החיצוני של הכוכבים הראשיים.
במקרים מסוימים מושקעים כ-55%-65% מהתקציב על הופעה, בניגוד לסדרות יפניות בהן 20% מהתקציב מושקע על מראה חיצוני או סדרות אמריקאיות בהן כ-10% מהתקציב מושקע למטרה זו.
כל דבר אחר, כולל משכורות, הוצאות חוץ, מיקום והוצאות אחרות מתוקצבות ממה שנותר מהתקציב.
לעיתים קרובות, חברות הפקה חורגות מן התקציב ואינן מסוגלות לשלם משכורות.
תופעה זו מתרחשת במיוחד אצל חברות הפקה קטנות, שמפיקות דרמות כבלים ונוהגות לצאת מכלל אחראיות ולהכחיש את האשמות.
שחקנים בדרך כלל מקבלים תשלום על עבודתם בסוף החודש שבו שודר הפרק האחרון של הסדרה בה הופיעו.
כוכבי הדרמות הגדולים והמפורסמים ביותר מרוויחים בסביבות 100 מיליון וון לפרק.
משום שהפקת דרמה דורשת תקציבים גבוהים במיוחד, חברות הפקה דוחקות בצוות לצלם פרקים בלוז עמוס ביותר, על מנת לשלם פחות כסף על השכרת מקום.
בדרך כלל, ארבעת הפרקים הראשונים של דרמה מצולמים מראש, והשאר מצולם תוך כדי שידור הדרמה.
תסריטאים, שאינם כותבים מראש את הדרמה, עלולים לשנות את התסריט אפילו מספר שעות לפני הצילום עצמו, על פי ביקורת הצופים וכמות הרייטינג.
ההפקה עובדת ברוב המקרים עם שלושה צוותי צילום, שעובדים בסבבים על מנת להגביר את קצב הצילום.
בגלל שינויים לא-עקביים בתסריט ולו"ז צילומים עמוס, שחקנים כמעט תמיד בכוננות, ואין להם זמן לעזוב את הסט או לישון כראוי.
המדיה הקוריאנית קוראת לתופעה זו של שינה אי-סדירה, קצרה, במקומות ופוזיציות לא נוחות ג'וק-ג'אם (쪽잠), או בתרגום לעברית: שינות צד.
דרמות קוריאניות משודרות בדרך כלל פעמיים בשבוע, אחד אחרי השני, ולכן צילום הפרקים צריך להיות מהיר.
שחקנים קוריאנים הודו כי קיבלו עירוי בעת צילומים, בעקבות לוח זמנים קיצוני ותשישות.
קבוצות הפקה שולחות בדרך כלל לערוצים המשדרים שני סוגי קלטות: עותק ראשוני ועותק לגיבוי.
עם זאת, בעקבות לוח זמנים צפוף, פרק בן 70 דקות ככל הנראה יגיע לתחנת השידור בשבע קלטות נפרדות, כל קלטת בת עשר דקות.
זה קורה משום שתוך כדי שידור הפרק, הצוות עלול עדיין לצלם את הדקות האחרונות שלו או לערוך חלקים בו.
לחברות ההפקה הגדולות יותר יש יעדי צילום משלהן לדרמות היסטוריות, עם סטים משוכללים ונרחבים.
שחקני הדרמות הפופולרים ביותר, פופולרים גם מחוץ אל קוריאה הודות לגל הקוריאני.
בשנות האלפיים, נהיה נהוג ללהק כוכבי קיי-פופ לדרמות.
קבלת פניהם אמנם מעורבת, אך רבים מהם נהיו מצליחים בתור שחקנים.
לעיתים רבות, תסריטאים ובמאים מוכרים כמו שחקנים בעצמם.
רוב התסריטאים (כ-90%), הם תסריטאיות, שלא רק כותבות סיפורי אהבה אלא גם סיפורי אקשן.
בהשוואה לקולנוע הקוריאני, הטלוויזיה יותר מושכת אלייה תסריטאים ותסריטאיות, משום שתנאי החוזה טובים יותר, ההכרה שיקבלו בתור תסריטאים גבוהה יותר וכמו כן גם המשכורת.
תסריטאיות ובמאים מפורסמים נוטים להישאר בתחומם.
בעת שרוב התסריטאיות הן נשים, רוב הבמאים הם גברים.
למוזיקה יש תפקיד חשוב בדרמות הקוריאניות.
פסקולים מקוריים מסכמים נוצרים לכל דרמה בנפרד, משום שהם מתארים את אופייה.
בניגוד לסדרות אמריקאיות, מעריצים קונים אלבומי פסקול.
הטרנד הזה החל בשנות התשעים, כאשר מפיקים החליפו פסקולים אינסטרומנטליים בשביל שירים שבוצעו על ידי זמרי קיי-פופ.
בשנות האלפיים נהיה נהוג לשחקנים ראשיים לקחת חלק בפסקולים המקוריים, חלקית בגלל שנהגו להעסיק זמרי קייפופ בתור כוכבים של דרמות.
לעיתים, פסקולים מקוריים של קיי-דרמות הגיעו אל תחילת טבלאות הלהיטים, עם מכירות גבוהות של אלבומים דיגיטליים ואלבומים פיזיים.
מלחין פסקולים מקוריים לרוב יחפש אחר זמרים בעלי הצלחה קודמת בתחום.
לעיתים, זמרים נותנים את שיריהם לדרמות ובאופן נדיר זמרים זרים מוזמנים על מנת לבצע שירים מדרמות.
בשנת 2007, שודרה הדרמה הקוריאנית הראשונה בישראל בערוץ ויוה- "סאם סון המתוקה", ומאז שודרו עוד דרמות באותו הערוץ בעקבות התעניינות שהקהל הישראלי הראה כלפי הז'אנר.
ב-2008 העיתון ידיעות אחרונות, אחד מהעיתונים הגדולים בישראל, תיאר את הפופולריות של הדרמות הקוריאניות בישראל בתור "מהפכה" בטעם תרבותי.
מעריצי הדרמות בישראל לא הסתפקו רק בדרמות שויוה שידרו, ולכן קמו אתרים וקבוצות מתרגמים שתרגמו דרמות קוריאניות לעברית מתרגומן באנגלית, דבר שגרם לתפוצה רחבה יותר והגדלת קהל המעריצים.
דרמודקטילוס (שם מדעי: Dermodactylus; מילולית: "עור אצבע", שם המתייחס לכסות העור על אצבעות הפטרוזאור) הוא סוג של פטרוזאור שחי בסופו של תור היורה.
יצור זה היה קרוב רחוק של הפטרודקטילוס, ולמשך תקופה היה נחשב כמין בסוג זה אך הופרד.
הוא התגלה ב-1881 בתצורת מוריסון שבוויומינג בו נמצא רק שרידי זרועותיו.
את שמו קיבל מהחוקר הידוע עתניאל מארש.
הפטרוזאור היה בעל מוטת כנפיים של 1.5–1.8 מטרים, אך מחקרים מאוחרים יותר מעריכים שהיה יותר קרוב למטר אחד.
משקלו היה רק 3.3 קילוגרם והוא היה פטרוזאור קטן יחסית ובעל שיניים וזנב קצר.
כפי שהשם מרמז הוא היה בעל אצבעות בעלות קרומי עור.
ככל הנראה הוא ניזון מטרף קטן יותר.
דרמוט מלרוני הוא שחקן אמריקאי.
מלרוני נולד באלכסנדריה שבווירג'יניה להורים ילידי איווה, יש לו שני אחים גדולים, אח צעיר ואחות צעירה, הוא למד תקשורת באוניברסיטת נורת'ווסטרן והיה חבר באחוות סטודנטים.
הוא עבר להוליווד והחל לנסות את מזלו בתחום המשחק, בסוף שנות השמונים החל להופיע במספר פרקים של סדרות טלוויזיה, הופעתו הקולנועית הראשונה הייתה בסרט "Sunset", לצד ברוס ויליס.
ב-1994 שיחק במערבון האימה "Silent Tongue", ב-1995 שיחק את רובן גטס בסרט "copycat" ב-1997 שיחק את ידידה של ג'וליה רוברטס בו היא מאוהבת בסרט "החתונה של החבר שלי".
ב-2002 שיחק בסרט "אודות שמידט" את חתנו של וורן שמידט, ב2003 שיחק את גאווין מיטשל בסדרה "חברים", ב-2005 גילם את נער הליווי בסרט "הדייט שלי לחתונה" ושיחק בסרט "עד שהמשפחה תפריד בינינו".
בשנת 2012 שיחק את ראסל בסדרה הקומית "new girl".
ב2013 שיחק את ג'ף בסדרה "enlightened".
בשנת 2016 שיחק את שון פירס בסדרה "shameless".
השתתף בסרט מלך הכיתה לצידם של ג'ק בלאק וג'יימס מרסדן.
בשנת 2019 שיחק במותחן הפשע "משלוח מסוכן" בכיכובה של אולגה קורילנקו.
בשנת 2021 גילם את הדמות הגברית הראשית בקומדיה הרומנטית "כריסמס מבוטל".
בשנת 2022 שיחק בסרט האימה העל-טבעי "אמא" בהפקתו של סם ריימי; בהמשך, כיכב בתפקיד הראשי במותחן הריגול "משחק הסוכן" ובסרט הפעולה "Section Eight".
בשנת 2023 גילם את דמותו של המרגל רוברט קלייטון איימס בסדרה "רוחות ביירות" פרי יצירתם של ליאור רז ואבי יששכרוף עבור רשת שואוטיים.
באותה שנה גילם את מאמן הכדורסל קית' דמברוט (אנ') בסרט הדרמה הביוגרפי "Shooting Stars" על התחלת הקריירה של הכדורסלן לברון ג'יימס.
בהמשך, שיחק וגילם את הבלש ויין ביילי בסרט האימה "צעקה 6" בבימוים של מאט בטינלי-אולפין ו, לפי תסריט מאת ג'יימס ונדרבילט ו.
שיחק גם במותחן הפעולה "חסר רחמים", בקומדיה הרומנטית "רק לא אתה", בסרט "ההר שבינינו" ובמותחן הפשע "The Dirty South".
בשנת 2024 גילם את אלן רוזנר במותחן הפעולה "Guns & Moses" ושיחק במותחן הפשע "שכנים לרצח" (אנ').
באותה שנה החל לגלם את המפקד דום פסקל בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE".
בשנת 2025 החל לשחק בסדרת הדרמה והמסתורין "נשות הציד" (אנ') בנטפליקס.
הפרעת חיטוט בעור (Excoriation of skin), המכונה גם דרמטילומניה, מתאפיינת בהתנהגות חזרתית וכפייתית של חיטוט בעור, המובילות לנזק ברקמות.
בעבר, נחשבה ההפרעה לנגזרת של הפרעות שליטה בדחפים, אך כיום היא מופיעה כקטגוריה אבחונית נפרדת, כאשר עדיין קיימת מחלוקת בין השתייכותה לספקטרום של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) או כהפרעה המשויכת להרגלים כפייתיים מזיקים בעור – (BFRBs), בדומה להפרעת תלישת שיער וכסיסת ציפורניים כפייתית.
כמו כן, נמצא קשר מנגנוני עם הפרעות דיכוי תנועה וטיקים וכן עם הפרעות השייכות לקשת טורדנית כפייתית.
על פי הנתונים הרפואיים, כפי שמופיעים בסקרים אפידמיולוגיים, שכיחותה של הפרעת חיטוט בעור נעה בין 3%–5% בקרב האוכלוסייה הכללית.
במחקרים אחרונים מקובל לסווג הפרעה זו תחת הפרעות של התנהגות חזרתית הקשורה לגוף (behaviors repetitive focused body – s'BFRB).
בנוסף, נמצא קשר מנגנוני עם הפרעות דיכוי תנועה וטיקים וכן עם הפרעות השייכות לקשת טורדנית:
סוג קומפולסיבי – בו תכלית הגירוד היא להפחית חרדה אובססיבית (לכן נחשב טקס קומפולסיבי)
סוג אימפולסיבי – בו תכלית הגירוד היא הקלה גופנית (לכן נחשב התנהגות דחפית)
סוג מעורב – בו מתקיימים במקביל שני הסוגים הקודמים
דרמוט ג'וזף קנדי הוא זמר-יוצר אירי, שחתום בחברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ואיילנד רקורדס.
דרמוט קנדי גדל בראת'קול , מחוז דבלין, אירלנד.
כשהיה בן 10, קנדי החל לנגן בגיטרה, והחל לכתוב שירים כשהיה בן 14. עם זאת, הוא מצהיר שהוא לא התחיל לקחת מוזיקה "ברצינות" עד שהיה בן 17. אמו הגישה בקשה עבורו ללמוד מוזיקה קלאסית באוניברסיטת מיינות', ולמד שם למשך 3 שנים.
דודתו מצד אביו היא אשת הטלוויזיה האירית, מארי קנדי.
כשהיה בן 17, דרמוט קנדי החל להופיע ברחוב, בעיקר בדבלין ובוסטון.
הוא חימם את הזמר האירי, גלן הנסרד.
מחוץ לקריירת הסולו שלו, קנדי הקים להקה בשם "Shadows and Dust" עם שלושה חברים נוספים שהכיר במהלך לימודיו.
ב-14 באפריל 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Doves & Ravens.
ב-5 באפריל 2018, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Mike Dean Presents: Dermot Kennedy.
ב-16 באוקטובר 2018, הוא הוציא את הסינגל "Power Over Me".
ב-2017–2019, הוא הופיע בארצות הברית, אוסטרליה ואירופה, בין היתר בפסטיבל המוזיקה בונארו , לולהפלוזה, South by Southwest, פסטיבל המוזיקה של אוסטין סיטי לימיטס ופסטיבל קואצ'לה.
ב-2018, הוא נבחר על ידי המאזינים כאמן העולה הטוב ביותר של השנה של NPR.
הוא הופיע ב-Sound of 2019 של ה-BBC.
ב-4 בינואר 2019, הוא הוציא את אלבום האוסף הראשון שלו, Dermot Kennedy.
ב-4 באוקטובר 2019, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Without Fear.
ב-24 באפריל 2020, הוא הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, Lost in the Soft Light.
ב-24 ביוני 2020, הוא הוציא את הסינגל "Giants".
ב-30 באוקטובר 2020, הוא התארח בסינגל "Paradise" של מדוזה.
ב-6 בנובמבר 2020, הוא הוציא את אלבון ההוצאה החוזרת הראשון שלו, Without Fear: The Complete Edition.
ב-2020, קנדי היה מועמד לאמן הסולו הבין-לאומי של השנה בפרסי המוזיקה הבריטית.
ב-2021, הוא הוציא גרסת כיסוי לשיר "Nothing Else Matters" של מטאליקה.
גרסת הכיסוי מופיעה באלבום The Metallica Blacklist.
בין התאריכים 27 ביוני ל-20 באוגוסט 2022 הוא היה מופע החימום בסיבוב ההופעות Wonder: The World Tour של שון מנדס.
דרמוד אובריאן היה צייר אירי, בעיקר של נופים ודיוקנאות.
עבודתו הייתה חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928.
או'בריאן היה בנם של אדוארד ויליאם או'בריאן ומרי ספרינג רייס, נכדתו של לורד מונטיגל מברנדון.
במשך זמן מה לאחר מות אמו, הוא גודל על ידי דודתו שרלוט גרייס אובריאן, יחד עם אחיותיו, נלי ולוסי.
לאחר מכן אביו התחתן בשנית בשנת 1880. הוא התחנך בבית הספר הארו ובטריניטי קולג', קיימברידג'.
אובריאן התחתן עם מייבל אמלין סמיילי, בתו של סר פיליפ קרמפטון סמיילי, ב-8 במרץ 1902. ביחד נולדו להם חמישה ילדים.
בנו ברנדן, מנתח בדבלין, נישא לאמנית קיטי וילמר אובריאן.
בתו רוזלין בריג'יד הפכה לאמנית, הידועה גם בשם בריג'יד גאלי לאחר נישואיה לאנדרו גאלי.
קרובת משפחה אמנותית נוספת הייתה ג'רלדין אובריאן.
בניגוד לרבים מבני דורו האירים, לאחר שסיים את לימודיו בקיימברידג' אובריאן לא למד אמנות בדבלין, אלא בחר לנסוע לפריז, שם למד דרך הציורים בלובר.
בשנת 1887, אובריאן ביקר בגלריות באיטליה ולאחר מכן נרשם לאקדמיה המלכותית באנטוורפן.
באקדמיה הוא היה תלמידו של וולטר אוסבורן.
אובריאן עזב את אנטוורפן ב-1891 וחזר לפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן.
הוא עבר ללונדון ב-1893 ולאחר מכן לדבלין ב-1901. אובריאן הוגדר כחבר באקדמיה המלכותית היברניאן ב-1906, חבר ב-1907, ולאחר מכן היה נשיא בין 1910 ל-1945. הוא מונה לחבר כבוד באקדמיה המלכותית.
הוא כיהן במשרדו של השריף של מחוז לימריק ב-1916 ושימש כסגן לוטננט של מחוז לימריק.
או'בריאן שירת ביחידת רובאים במהלך מלחמת העולם הראשונה.
דרמופתיה סוכרתית היא סוג של מחלת עור הנראית בדרך כלל אצל אנשים עם סוכרת.
הוא מאופיין בפאפולות אדומות עמומות שהופכות לנגעי עור מוקפים היטב, קטנים, עגולים ואטרופיים, בדרך כלל על השוקיים.
במספר מצבי עור סוכרתיים (דרמדרום סוכרתי), שנמצאו עד 30% מחולי הסוכרת.
נגעים דומים יכולים להימצא מדי פעם אצל אנשים שאינם חולי סוכרת בדרך כלל בעקבות טראומה או פציעה באזור.
עם זאת, יותר מ-4 נגעים על העור מרמזים מאוד על סוכרת.
הסיבה אינה ידועה אך נחשבת קשורה לנוירופתיה סוכרתית וסיבוכים של כלי דם.
מכיוון שהנגעים שכיחים יותר על השוקיים, יש הטוענים שהדבר מייצג תגובה שונה לפציעה.
זה נראה בשכיחות גבוהה יותר בחולים עם סוכרת ארוכת שנים ושליטה לקויה בגלוקוז.
ניתן לשלוט במחלה בעזרת טיפול ברמת הגלוקוז בדם ובעזרת קרמים מקומיים המכילים חומצה פוסידית או שילוב של חומצה פוסידית עם קורטיקוסטרואיד כמו בטמתזון או הידרוקורטיזון 1%.
דרמוסקופיה או שקיפת עור היא בדיקת דימות שאינה פולשנית הבוחנת נגעים בעור.
דרמוסקופיה מבוצעת בידי רופא מומחה לרפואת עור, באמצעות מכשיר אופטי המכונה דרמוסקופ או מַשְׁקֵף עור המאפשר הצגת מבנה התאים בעומק העור.
בדיקה דרמוסקופית מאפשרת זיהוי וגילוי מוקדם של גידולי עור.
בדיקות מיקרוסקופיות של העור, החלו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-17, הדרמוסקופ בתצורתו הנוכחית, הומצא בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20.
הדרמוסקופ (בעברית: מַשְׁקֵף עור) הוא מכשיר ידני קטן השולח קרן אור לכיוון הנגע, ובאמצעות מסנן אופטי מאפשר רק לקרני אור שחדרו לעומק העור לחזור לעדשה.
בדיקה דמוסקופית משמשת לאבחון נגעים דלקתיים בעור, מחלות זיהומיות ואבחון גורמים לנשירת שיער, אך שימושה העיקרי הוא באבחון נגעים פיגמנטרים (-נגעים בעלי צבע המכונים נקודות חן).
בצפייה בנגע באמצעות דרמוסקופ ניתן לצפות בצבעים, תבניות ומבנים של הרקמה, ולהעריך את תקינות הרקמה בנגע העורי הנבדק.
למרבית הממצאים הדרמוסקופיים יש מתאם טוב לקריטריונים אבחנתיים פתולוגיים, וכך דרמוסקופיה מדמה למעשה בדיקה פתולוגית ראשונית, שתואמת במקרים רבים את ממצאי הבדיקה ההיסטו-פתולוגית.
באמצעות דרמוסקופיה ניתן לגלות יותר מלנומות בשלב מוקדם, ולהימנע מבדיקות ביופסיה מיותרות.
בדיקה דרמוסקופית דורשת ידע וניסיון, ככל שניסיון הרופא גדול יותר, כך גדלים אחוזי הדיוק.
בדיקת רופא מיומן ומנוסה, עשויה להגיע לכ-90% דיוק באבחנה בין שומה למלנומה.
דַרְנָה היא עיר נמל בצפון לוב, במרחק 260 ק"מ מזרחית לבנגזי.
בתוך העיר עובר ואדי בשם ואדי דרנה, היורד מהרי אל-אח'דר הסמוכים לחוף.
נמלה של דרנה הוא קטן, והמסחר והכלכלה בעיר מצומצמים ומוגבלים.
פארה של העיר הוא במסגד עתיק בעל 42 צריחים, ובהיסטוריה שלה.
עיר זאת כלל נוכחות יהודית עתיקה עד לעליית כלל הקהילה בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
בזמן מלחמת העולם השנייה ושואת לוב עיר זאת שהייתה במזרח לוב ובחזית המאבק הביא לפגיעה נרחב בקהילה היהודית.
בשנת 2025 כחלק מתופעה רחבה מזה עשורים להשמדת זכר הנוכחות היהודית בלוב נהרס בית העלמין היהודי בעיר, ועל אף הניסיון מצד גורמים בישראל לפעול נגד הרס שיטתי זה.
העיר "דרנה", או "דרניס" היוונית ההיסטורית, הייתה בעבר עיר הלניסטית, חלק מחבל טריפוליטניה.
במאה ה-1 לפני הספירה נכבש האזור על ידי הרומאים.
עם התפרקות האימפריה הרומית עברה העיר לשליטת העולם הביזנטי.
העיר שימשה מרכז דתי חשוב בתקופת שלטונם של הביזנטים במאה ה-4.
במאה השביעית, בשנת 642 לספירה, נכבשה לוב על ידי שושלת בית אומיה המוסלמית.
הבישוף הביזנטי ברח, והעיר ירדה מגדולתה.
במאה ה-16, בשנת 1551, נפלה העיר לידיה של האימפריה העות'מאנית.
בתקופה זו היה השלטון המרכזי רופף, והעיר שימשה כאחד המרכזים של שודדי הים הבֶּרְבֶּרִיים, והוחזקו בה בשבי אלפי אזרחים מערביים שנחטפו למטרות כופר, וחלקם נמכרו לעבדות.
בשנת 1804 נכבשה העיר למשך מספר חודשים על ידי כוחות הצי האמריקאי, במהלך המלחמה הברברית הראשונה.
הייתה זו הפעם הראשונה שדגל ארצות הברית התנוסס בניצחון מחוץ לגבולות ארצות הברית.
האירוע ההיסטורי הונצח בהמנון הנחתים חופי טריפולי.
בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית ב-1911–1912 עברה לוב לשלטון איטליה.
לוב על עריה השונות הפכה לחלק מ"איטליה הגדולה", התרבות האיטלקית הושלטה בלוב בתחומי החינוך, תרבות, מסחר שפה וקולינריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה התקיימו קרבות בשטחה של לוב, כולל בעיר דרנה, כחלק מהמערכה בצפון אפריקה בין כוחות איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית לבין בעלות הברית.
ב-3 ביוני 1942 יחידת קבוצת החקירה המיוחדות עם כוח SAS בפיקוד לויטננט קולונל דייוויד סטרלינג יצאו לפוצץ מטוסים בשדות התעופה של דרנה ומרטובה, כ-150 קילומטרים מערבית לטוברוק.
לשדות תעופה אלו הייתה חשיבות מיוחדת משום שמהם יצאו המטוסים שתקפו את מלטה.
בינואר 1943 נאלצו כוחות הציר לסגת, לאחר שכוחות בריטיים כבשו את נמל טריפולי, ולוב על עריה השונות הפכו כטריטוריה בריטית.
לאחר תום המלחמה הוחזר השטח לאיטליה לזמן קצר.
לוב הכריזה על עצמאותה ב-24 בדצמבר 1951 בתמיכת האו"ם, בעקבות תנאי בעלות הברית להסכם השלום עם איטליה.
בספטמבר 1969 התקיימה בלוב מהפכה צבאית, בראשות מועמר קדאפי, והעיר דרנה הייתה חלק מהדיקטטורה בראשותו, עד למותו בשנת 2011. באוקטובר 2014 הוכרזה העיר כחלק מהמדינה האסלאמית, לאחר שהייתה נתונה עוד קודם בידי גורמי אסלאם פונדמנטליסטי לפרקים.
ב-20 באפריל 2016 נסוגו פעילי המדינה האסלאמית מהעיר דרנה.
הסופה "דניאל", שפקדה את לוב בספטמבר 2023, גרמה לאלפי נספים ונעדרים ולנזק רב בעיר.
דרסט החמישי היה מלך הפיקטים, בשנת 575 לערך ועד פטירתו.
דרסט היה בנו של מונייט (Munait).
על פי "דברי ימי הפיקטים" דרסט מלך במשך שנה אחת, בין קודמו, טאלרוק השני לבין גאלאם קנאלאת'.
דרסט הרביעי , בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, באמצע המאה השישית.
ככל הנראה מלך במקביל למלכותו של דרסט השלישי במשך תקופה שנעה בין שנה ל-15 שנים (על פי מקורות היסטוריים שונים).
שניהם החלו למלוך לאחר מותו של גאלאן.
לאחר מותו של דרסט השלישי, המשיך דרסט הרביעי למלוך לבדו לתקופה של ארבע או חמש שנים נוספות.
לאחר מותו של דרסט מלכו אחיו גרטנייט הראשון וקיילטראם.
דרסט השלישי , בנו של אואודרוסט (Uudrost) או אואודרוסיג (Uudrossig) היה מלך הפיקטים, באמצע המאה השישית.
על פי "דברי ימי הפיקטים" דרסט השלישי מלך לצד דרסט הרביעי במשך בין שנה לחמש עשרה שנים.
שניהם מלכו יחד לאחר מלכותו של גאלאן.
לאחר מותו של דרסט השלישי המשיך דרסט הרביעי למלוך לבדו.
דרסט השמיני או דרסט בן טאלורגאן היה מלך הפיקטים במשך כחמש שנים, משנת 782 ועד מותו.
דרסט התשיעי או דרסט מק קאוסטנטין (בתעתיק לאנגלית: Drest mac Caustantín - דרסט בנו של קונסטנטין; נפטר ב-836 או ב-837) היה מלך הפיקטים במשך כ-3 שנים, משנת 834 ועד מותו.
דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של דודו אואנגוס השני, אחיו של אביו, קאוסטנטין.
לאחר מותו של דרסט, עלה לשלטון בן דודו אאוגאנן ("אוון").
בעבר סברו כי דרסט היה גם מלך דאל ריאטה אולם מחקרים מודרניים מראים כי מלך בממלכת הפיקטים עצמה.
ייתכן שמלך עמו במקביל טאלורקן בן וות'ול (על פי דברי ימי הפיקטים).
דרסט השביעי היה מלך הפיקטים במשך כשנתיים, משנת 724 ועד הדחתו בשנת 726. הוא המשיך לטעון לכתר עד מותו.
דרסט עלה לשלטון לאחר שקודמו נכטאן בנו של דר איליי ויתר על כיסאו בשנת 724 ועבר להתגורר במנזר.
לא ידוע שמו של אביו של דרסט (השם אינו מופיע ב"דברי ימי אלסטר", "דברי ימי טיגרנאך" או ב"דברי ימי הפיקטים"), אולם אזכור מאוחר יותר ב"דברי ימי הפיקטים" מזכיר את טאלורגן כאביו של דרסט השביעי.
ככל הנראה היה דרסט השביעי קרוב משפחה של נכטאן מאחר שלא הייתה מחלוקת בדבר עלייתו לשלטון.
מאחר שבניו של נכטאן נפטרו, ככל הנראה מדובר בבן אחיו - וייתכן שדרסט היה בנו של טאלורג בן דרוסטן (אחיו של נכטאן או אחיו המאומץ של נכטאן).
דרסט נהרג בקרב כנגד כוחותיו של אואנגוס בשנת 729. לאחר מותו שב לשלטון נכטאן.
דרסט השישי בנו של דומנייל או דונגייל (Drest mac Domnal או Drest mac Dúngail) היה מלך הפיקטים.
דרסט מלך כתשע שנים, החל משנת 663 ועד להדחתו בשנת 672.
דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של אחיו, גרטנייט הרביעי בשנת 663, ועל פי "דברי ימי הפיקטים" מלך בין שש לשבע שנים.
"דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך" מספרים כי דרסט הודח בשנת 672 על ידי ברידיי או ברוידה.
דרסט מת בשנת 678 לערך.
דרסט העשירי , בנו של אואוראד, היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו).
דרסט מלך כשלוש שנים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 845 ועד מותו.
דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של קודמו, ברידיי השביעי.
על פי "דברי ימי הפיקטים" נאבקו דרסט וקנת על השלטון, ובעקבות ניצחונו של השני, ומותו של דרסט עלה קנת לשלטון.
דרסט השני , היה מלך הפיקטים.
דרסט מלך כשלושים שנים, בשלהי המאה החמישית, ובראשית המאה השישית.
דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של קודמו, נכטאן הראשון.
לאחר מותו עלה לשלטון גאלאן.
משמעות שמו השני "גורת'ינמוך" אינו ידוע - וייתכן שמקורה בוולשית ומשמעה "הגדול" (מהמילה: "gwrdd").
דרסט הראשון , בנו של ארפ, היה מלך הפיקטים הראשון שניתן לתארך את תקופתו.
מלך מיתולוגי זה, המוזכר ב"דברי ימי הפיקטים", מלך באמצע המאה החמישית.
דרסט עלה לשלטון לאחר מותו (או הריגתו) של טאלורק בן איכיויר (Talorc son of Achiuir) ועל פי "דברי ימי הפיקטים" דרסט מלך 100 שנים ונלחם ב-100 קרבות.
על פי גרסה אחרת - מלך 100 ימים בהם נלחם.
עוד מצוין בדברי ימי הפיקטים כי בשנה ה-19 למלכותו הגיע פטריק הקדוש לאירלנד - עובדה הנותנת תיארוך למלכותו.
דרסט הגלה את אחיו נכטאן לאירלנד.
לאחר מותו של דרסט שב נכטאן לממלכת הפיקטים, ולימים עלה לשלטון לאחר מותו של טאלרוק בן אניאל, שמלך לאחר דרסט.
ג'ון מפרדון מציין כי דרסט מלך 45 שנים, בתקופת כהונתו של פאלאדיוס כבישוף אירלנד.
דרנתה (בהולנדית: ) הוא מחוז בהולנד, הממוקם במזרח המדינה.
המחוז גובל במזרח עם גרמניה, בצפון עם חרונינגן, בצפון מערב עם פריסלנד ובדרום מערב עם אוברייסל.
בירת המחוז היא אסן והעיר הגדולה ביותר במחוז היא העיר אמן (Emmen).
במחוז 486,197 תושבים והוא המחוז ה-10 בגודלו מבחינת מספר התושבים בהולנד.
שטחו של המחוז עומד על 2,641 קמ"ר, והוא המחוז ה-7 בגודלו בהולנד.
צפיפות האוכלוסין במחוז עומדת על 184 איש לקמ"ר, הצפיפות ה-12 בגודלה בהולנד.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003, ל-49% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 36% מהתושבים פרוטסטנטים, 10% קתולים, 2% מוסלמים ו-4% מגדירים את עצמם אחרת.
האזור היה מאוכלס עוד בתקופת פרהיסטוריה.
עדות לכך היא ב-53 דולמנים שפזורים בשטח המחוז ונבנו בסביבות שנת 3500 לפני הספירה.
השם Drenthe הוזכר לראשונה בשנת 820. בתחילת המאה ה-11 השטח עבר לשליטת בישוף של אוטרכט.
בשנת 1528 הוא עבר לשליטת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ששילב אותה בארצות השפלה ההבסבורגיות.
כאשר בשנת 1581 הוקמה הרפובליקה ההולנדית דרנתה היה חלק ממנה.
זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה הממשל הקים באזור מחנה ליהודי גרמניה.
לאחר כיבוש הולנד, נאצים הקימו במתחם מחנה מעבר וסטרבורק.
אנה פרנק שהתה במחנה ועזבה אותו עם המשלוח האחרון כ-3 בספטמבר 1944. אלברטוס זפאט שהתגורר עם אשתו באחד הכפרים הציל 20 יהודים ועל כך קיבל הכרה כחסיד אומות העולם.
דרן מייקל ויליאמס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
גובהו של ויליאמס הוא 1.91 מטר.
ויליאמס שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אילינוי.
בשנת 2005 הוביל ויליאמס את אילינוי לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה קבוצתו בהפרש של נקודה אחת.
לאחר מכן הוא החליט להירשם לדראפט ה-NBA כיוון שהיה בעל סיכויים טובים להיבחר במקום גבוה, ונבחר על ידי יוטה ג'אז במקום השלישי.
בדראפט זה נבחר אחריו כריס פול דבר שהוביל להשוואות רבות בין שני הרכזים.
בתחילת דרכו הוא לא זכה לדקות משחק רבות, אך בהמשך הפך לרכז הבכיר של יוטה והשיג ממוצעים של 10.8 נקודות ו-4.5 אסיסטים בעונתו הראשונה.
הוא זכה להיבחר לחמישיית הרוקיז של העונה וכמעט זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
גם בשנים הבאות המשיך להפגין יכולת משחק טובה במדי יוטה, וב-2008 אף זכה בבחירה לחמישייה השנייה של העונה.
בקיץ 2008 שיחק ויליאמס עם נבחרת ארצות הברית בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג, והיה שותף לזכייה במדליית הזהב.
ב-10 פברואר התפטר מאמן היוטה ג'אז מזה 23 שנה, ג'רי סלואן, ככל הנראה בעקבות סכסוך מתמשך עם ויליאמס.
ב-23 בפברואר 2011 ויליאמס נשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס בתמורה לדווין האריס, דריק פייבורס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
בקיץ 2012, בשיא פריחתו בקבוצה, חתם דרן על חוזה לחמש שנים בברוקלין בסכום של 27.5 מיליון דולר.
החל מאותה עונה דרן הראה יכולות חלשות על המגרש והוחלט לשחרר אותו לאחר שלוש עונות נוספות.
בהמשך פורסם כי הקבוצה נדרשה לשלם לו את השכר המלא שהובטח לו בחוזה למשך שנתיים נוספות אף על פי שלא שיחק בקבוצה.
ב-2011, בשל שביתת השחקנים ב-NBA, חתם בקבוצה הטורקית בשיקטש.
ב-2015 חתם ויליאמס בדאלאס מאבריקס לשלוש שנים.
ב-2017 חתם ויליאמס בקליבלנד קאבלירס אך שוחרר במהלך העונה.
אנדרה ד'שון ויקר , הידוע בכינוי הבמה דרסטה או גנגסטה דרסטה, הוא ראפר אמריקאי שנודע בשל שיתוף הפעולה עם Eazy-E בסינגל "Real Muthaphuckkin G's".
הוא גם אחיו הגדול של הראפר B.G.
Knocc Out, שהשתתף גם הוא בשיר.
וויקר נולד וגדל בעיר קומפטון שבקליפורניה.
הוא הפך לחבר בכנופיית "קריפס" יחד עם אחיו.
שניהם היו מקושרים עם חבורת Nutty Blocc Compton Crips.
הוא הורשע בשל תקיפת חבר כנופיה אחר בקומפטון בשנת 1985 או 1986, ונכלא בבית הכלא לעבריינים צעירים בקארמילו, קליפורניה.
בזמן שריצה את זמן המאסר, התחיל וויקר לכתוב מילים לשירים ולשיר ראפ באופן רציני, ונשאר בקשר צמוד עם אחיו B.G.
לאחר שחרורו המוקדם, Eazy-E גילה את שני האחים, נפגש איתם והקליט עימם שירים.
שניהם הופיעו במיני אלבום של איזי-אי "It's On (Dr.
בעקבות הצלחתו של הסינגל, האחים קיבלו חשיפה והחלו להקליט את אלבום הבכורה שלהם, Real Brothas.
לאחר מותו של איזי-אי, יצא לאור האלבום.
כמו כן, ערכו האחים שלוש הופעות באלבומו של איזי-אי "Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton".
לאחר מותו של Eazy-E ומאסרו של B.G.
דרסטה הופיע בשני שירים של אלבום הקומפילציה של דת' רואו Too Gangsta for Radio, אך למעשה מעולם לא הוחתם לחברת התקליטים.
דרסטה הצהיר בראיון שהוא כרגע עובד על סדרת מיקסטייפים בשם Dirty West.
דרסטה גם כתב שיר לאלבום של ד"ר דרה Detox, אך דרה לא רוצה לשתף פעולה עמו.
דרסטה מתח ביקורת על ד"ר דרה על שהקיף עצמו בראפרים ממוצעים ואיחר את תאריך שחרור האלבום.
כרגע דרסטה מתגורר בלנקסטר, קליפורניה.
בינואר 1994, שרד דרסטה פגיעות מרובות מאקדח במהלך עימות בין כנופיות.
הוא הורשע גם כעבריין מין.
Real Brothas - יצא לשווקים: 15 באוגוסט 1995, בלייבל "Def Jam" של חברת התקליטים Outburst Records
דרן בראון (באנגלית Derren Victor Brown; נולד ב-27 בפברואר 1971) הוא קוסם, צייר ומנטליסט בריטי.
כמנטליסט הוא מתמחה בקסמי אשליה, קריאת מחשבות והיפנוזה.
בראון מיישם טכניקות אלה כמנחה טלוויזיה וכותב ספרי-הדרכה החושפים חלק מסודות המנטליזם.
מאז שנת 2000 הוא זוכה למודעות גוברת בזכות מופע השליטה במחשבות שלו.
עבודות הקריקטורה שלו מוצגות בקביעות וקובצו אף הן לספר.
אף על פי שבהופעות המנטליזם בראון נראה כמחזיק בכוחות על-טבעיים, הוא עצמו אינו מתיימר אליהם ולעיתים קרובות מגנה קוסמים המתיימרים.
בראון מציין בכול מופע ופתיח של תוכנית שהוא משיג תוצאות בזכות שילוב של "קסם, סוגסטיה, פסיכולוגיה, הטעייה ושיתוף פעולה" מצד הקהל.
בהופעותיו הוא נראה כמסוגל לחזות התנהגות אנושית באמצעים רגישים של סוגסטיה, לתמרן את הליך קבלת החלטות של הסובייקט ולקרוא את הסימנים הפסיכולוגיים העדינים ביותר בשפת הגוף על מנת לקבוע מה הסובייקט חושב.
בראון למד משפטים בבריסטול, אנגליה כשהוא הוזמן לראות מופע היפנוזה.
מופע זה הצית בו את הרצון ללמוד את מקצוע קוסמות האשליה כקריירה.
בתחילה הוא הופיע כלהטוטן ומהתל במסעדות, בתי קפה ובאוניברסיטת בריסטול, שם למד.
בשנת 1999 הוא קיבל הצעה מערוץ 4 הבריטי ליצור תוכנית קבועה בת שעה לקריאת מחשבות.
בראון איגד את החומרים הטובים ביותר שלו לתוכנית שנקראה Mind control, היא שודרה במשך שלוש שנים והיא שהביאה לפרסומו של בראון.
אחרי "מיינד קונטרול" בראון החל לייצר חומרים חדשים, שבהם ניסה להוכיח ששום דבר אינו אקראי ובני האדם נוחים מאוד להשפעה.
בפרק בתוכניתו (Trick of the mind (04-06 הוא טען ליצור משחק מחשב מבוסס יריות בגוף ראשון, שמכניס כשליש מהאנשים שמשחקים בו לשינוי קטטוני במצב התודעה.
המשחק הוצב בפאב וכאשר הסובייקט הפך מותנה למשחק, בראון מגיע ומרדים אותו, מעיר אותו במצב הדומה למצב של הדמות הראשית במשחק, בידו רובה כדורי צבע ומסביבו פעלולנים המחופשים לזומבים עם חגורת נפץ מחוברת למותניהם.
במקביל ל"תעלול או ממתק" (Trick or treat 07-08) בה קיבלו משתתפים אפשרות לחוות חוויה טובה או רעה, החלה ערוץ המדע הבדיוני האמריקאי Syfy לשדר תוכנית בת שישה פרקים של שעה ששמה Mind Control with Derren Brown.
התוכנית הייתה שילוב של חומרים ישנים מהסדרות הקודמות עם חומרים חדשים שצולמו בארצות הברית.
בתוכניתו הבאה, (The events 2009), בראון עורר תשומת לב תקשורתית כשהצליח לחזות את מספרי הלוטו וטען כי עשה זאת מראש.
בפרק אחר ניסה בראון לשדר לצופים בבית מסרים תת-הכרתיים ולהביא אותם להידבק לספה.
בתוכנית Investigations 2010 בראון ניסה להפריך את הימצאות העל טבעי, ועשה זאת על ידי שיחה עם שלושה אנשים שונים הטוענים ליכולות על טבעיות.
את התוכנית The Experiments 2011 בראון הגדיר כ"תוכנית ניסויים חברתיים שאפתנית, בה הסובייקט הוא אדם אחד, קהל רחב או אפילו עיירה שלמה".
בתוכנית הראשונה, "המתנקש", בראון לכאורה שכנע אדם נורמטיבי להתנקש בחייו של דמות מפורסמת.
התוכנית נעשתה בהשוואה לרצח רוברט קנדי על ידי סירחאן סירחאן שטוען שאינו זוכר את האירוע.
בתוכנית השנייה, "שעשועון", בראון ביקש מקהל במסיכה לקבוע את עתידו של סובייקט, על ידי לחיצה על כפתור "חיובי" ו"שלילי".
הסובייקט היה למעשה הקהל, שהוכיח לטענת בראון את כוחה של הדה-אינדיבידואציה.
בתוכנית השלישית, "טיול האשמה", ניסה בראון לשכנע סובייקט דרך אסוציאציה להודות בפשע אותו לא ביצע.
הסובייקט הותנה להרגיש אשמה בעת צלצול הפעמון, הובל לפקפק בזיכרון שלו על ידי צוות שחקנים.
בתוכנית הרביעית, "סוד המזל", בראון הפיץ שמועה בעיירה על פסל מסתורי שמעניק מזל לכול מי שנוגע בו, ותיעד את ההשלכות.
במאי 2012, התוכנית זכתה בפרס באפט"א (המקבילה הבריטית לפרס אוסקר) עבור תוכנית הבידור הטובה ביותר לשנת 2012.
בראון ביצע תרגיל ברולטה רוסית בשידור חי לעיני 3.5 מיליון צופים.
תוכנית זו צולמה בארצות הברית, שכן החוק בבריטניה אסר על התוכנית להתרחש.
כמחצית מהתוכנית עסקה בהליך בחירת המתנדב שיעזור לבראון לטעון את האקדח, שככל הנראה מתכוון ללחוץ על ההדק בעודו מכוון לראשו שלו.
שנים עשר אלף אנשים נבחנו לתפקיד זה, ולבסוף נבחר ג'יימס להיות האדם היחיד בחדר כשבראון מבצע את התרגיל.
הוא אז טען את האקדח בקליע אחד, בגומחה מספר אחת.
בראון החל לירות, וברגע האחרון שינה את דעתו בנוגע לאחד החורים וירה את הכדור החי לתוך שק חול.
המשטרה הבריטית גינתה את השידור, וגם במשטרת ניו ג'רזי טענו כי בשום אופן אף אדם לא עמד בסכנת מוות.
לגבי השאלה האם זה היה אמיתי השיב בראון כי בכל הקשור לקסם, עצם השאלה מציב את המבצע במצב לא נוח, אך שגם אם הוא השתמש בכדורי סרק עדיין ירייה של אחד כזה ישר לרקה עדיין עלולה להרוג.
לביצוע סיאנס בשידור חי, לקח בראון תלמידים מאוניברסיטת רויהאמפטון בטענה שלמקום יש נוכחות על טבעית מאז ששנים עשר אנשים התאבדו בו בהסכם התאבדות.
חלק נרחב בתוכנית גם עסק בהם, שכן התלמידים ביקשו לזהות אותם על פי תמונות אקראיות "על פי חיבור טבעי" ולבסוף תומרנו לבחור בתמונתה של ג'יין, אחת המתאבדות לכאורה.
אחר כך שמה של ג'יין גם הופיע בטקס הלוח אויג'ה בו רוח מנחה לכאורה את המשתתפים לאיית שם או תאריך בעזרת לוח עץ וכוס זכוכית.
גם בסיאנס עצמו ג'יין עלתה כרוח, ואחת התלמידות הופנטה לחשוב שהיא עצמה ג'יין ודיברה בשמה, נותנת פרטים מדויקים על חייה.
בראון הסביר לאחר מכן באילו תמרונים השתמש, החל במיקום התמונות בבחירת התמונות האקראית והשימוש באפקט האידיאומוטורי כפתרון להזזת הכוס על לוח האויג'ה.
המשתתפים אז הוכנסו בסוד שברית ההתאבדות כלל לא התרחשה וג'יין עצמה הוצגה בריאה ושלמה.
הערוץ בו בוצע התרגיל קיבל מספר חריג של תלונות, כשבע מאות אנשים, עוד לפני השידור.
רובם דיווחו על "אירוע בלתי רגיל" שדחף אותם לצלצל למערכת.
אנשי הערוץ הדגישו שהתוכנית תוכננה בקפידה ושבשום שלב לא התערבו כוחות על טבעיים.
בראון טס לארצות הברית בניסיון לשכנע חמש דמויות מובילות שיש לו כוחות בתחומי התמחותם: אוונגליזם, חטיפת חוצנים, כוחות מדיום, תקשור והעידן החדש.
תוך שימוש בשמות בדויים, הוא הצליח לשכנע את כול החמישה שהוא מחזיק בכוחות בתחום האמור, וארבעה מהם אף בירכו אותו כמתרגל קבוע.
המומחה האוונגליסטי התרשם מהופעתו של בראון אך ביקש לראותו פעם נוספת לפני קבלת ברכה.
התוכנית עסקה למעשה בחולשות פסיכולוגיות בכול הנוגע לאמונות והיעדר היכולת לפקפק בהם.
בראון הבהיר שאם אחד המומחים יחשוד בו ברמיה הוא מיד יתוודה לפניו על הכול.
דבר זה לא קרה, ודחף את בראון להסיק שאנשים נוטים להקשיב רק לדברים שתומכים בתאוריה הראשונית שלהם, ולחסום ראיות סותרות.
בפסיכולוגיה תופעה זו נקראת הטיית אישור.
בחלק שעסק באמונה בדת, בראון נראה ממיר אנשים לכיוון הנצרות באמצעות מגע, ואז מבצע את ההפך.
בראון הבהיר כי אין לו התנגדות להחזקה באמונה דתית ושהוא מכבד את אמונותיו של כל אחד, וכי הוא בעצמו היה בעברו חבר בכנסייה הנוצרית.
בראון הביא קהל של אנשים למקום סודי בלונדון, הופיע לפניהם וגרם לחלקם לשכוח את כול מה שהתרחש.
לאחר מכן בראון הצליח להביא נהג מונית לדמיין באופן אקראי נסיעה, וניחש מראש כמה היא תעלה.
הנהג נסע מארמון בקינגהאם למיקום של המופע, והדבר הושתל בראשו תוך כדי המופע.
תחת מסווה של סמינר להעלאת הביטחון העצמי (בו ילמדו המשתתפים שיטות מנטליזם), בראון כינס אנשים על מנת להביא את חלקם לנסות ולשדוד בנק במודע ומרצונם החופשי, לאור היום.
המרדף תואר על ידי בראון כאחד הפעלולים שהוא הכי גאה בהם.
כדי לנפות את המשתתפים ולמצוא מי מביניהם מפנים סוגסטיות, בראון החדיר מסרים לכול אורך הסמינר.
המסרים כללו קלות ראש, חופש, ילדותיות, ניצול הזדמנות ורומנטיקה ובהדרגה הפכו לתמיכה במעשי פשיעה.
כדי לבדוק מי מבין המשתתפים יהיה מוכן לגנבה על מנת לחוות את תחושת האופוריה המתלווה לה, בראון ראשית העמיד את המשתתפים במבחן כיוס-חנויות פשוט.
לאחר מכן כדי למצוא מי מבין המשתתפים מציית לסמכות שחזר בראון, את הניסוי של מיליגרם, שהוא ניסוי מפורסם המתייחס לציות לדמות סמכותית.
התוכנית בחנה האם תיתכן שיטה בה ניתן לבחור איזה סוס ינצח במרוץ סוסים.
כדי להדגים שאכן תיתכן שיטה שכזו, בראון מטיל עשר פעמים מטבע שתוצאתו עץ.
לאחר מכן הוא משכנע משתתפת, לאחר חמש צפיות נכונות, לשים 25,000 שח (4 ליש"ט) על סוס מסוים.
רק לאחר מכן הסביר ששיטה לצפיית הסוס המנצח אינה קיימת.
גם בשביל עשר הטלות העץ הרצופות בראון נאלץ לצלם כעשר שעות צילום.
בראון הסביר שלעמדתו העיקרון שמאחורי "השיטה" (בעיקר הטיית האישור והטיית הישרדות) הם שעומדים גם מאחורי האמונה בספיריטואליזם, הומאופאתיה ורפואה משלימה.
הפעלול הבא של בראון עסק במידה רבה בהעצמה אישית.
בראון לקח אדם שנמצא תקוע בחייו ודרך סדרה של אירועים אימן אותו לקחת שליטה ולהגשים את שאיפותיו.
התוכנית חולקה לפרקים שכול אחד מהם מציג שלב אחר של שינוי בחייו של האדם (בשיתוף פעולה עם רבים מבני משפחתו וחבריו) שרובם צולמו ללא ידיעתו.
הסובייקט היה נתון לסדרה של אתגרים: קורבן לשוד מזוין, לגעת בתנין, כניסה בניגוד לחוק לביתו של שוטר ולבסוף - כשהסובייקט כבר מודע למעורבותו של בראון - שכיבה על פסי רכבת בכתונות משוגעים בזמן כניסת הרכבת.
אתגרים אלו הכינו את הסובייקט ללא ידיעתו לטיסה בה יאלץ להחליף את הטייס אחרי עשר שנים בהן לא טס במטוס כלל.
בדוקומנטרי קצר זה, בראון נכנס לעולם הריפוי האמוני ומנסה להפוך אזרח בריטי מן השורה ל"מרפא באמון" בזמן קצר.
בכך בראון ביקש להראות כמה קל לייצר מראית עין של כוחות על טבעיים, ולהערים בכך על אנשים תמימים, ובמיוחד כאלה הזקוקים נואשות לריפוי.
אפוקליפסה היא תוכנית בת שני חלקים שבדומה ל"גיבור ב-30,000 רגל", ניסה לגרום לאדם להפיק לקחים משמעותיים על חייו.
בשביל תוכנית זו נבחר אדם שבני משפחתו תיארוהו כעצלן ותינוקי, והעמידה אותו בעולם שעבר אפוקליפסה.
בפרק הראשון בראון מראה את ההליך דרכו ניסה לשכנע את הסובייקט באפשרות של סוף העולם.
לצורך כך גויסו יותר מ-200 שחקנים, כולל האקר מחשבים שיפרוץ לו למחשב ולמכשיר הסלולרי ושיתוף פעולה עם שדרני רדיו ידועים.
תוך כדי כך בראון התנה את המשתתף ליפול להיפנוזה למשמע קולו.
כשהסובייקט החל להאמין שאמנם מטאור עלול לפגוע בלונדון, בראון הרדים אותו, מעיר אותו בתוך חדר ש"אחרי הפגיעה".
בחלק השני של התוכנית שחקנים מעבירים את הסובייקט בתוך מבנה עלילה מדוד, גורמים לו להעריך את משפחתו ואת יכולותיו שלו.
לכול אורך התוכנית בראון טען כי בשביל לשמור על שפיותו של הסובייקט במהלך התוכנית ולאחריה (למנוע בוודאות הפרעת דחק פוסט-טראומטית) הושתל במוחו רמז קל שישמור עליו מפני פחד קיומי, וכמו כן כל משך ההליך היה תחת פיקוח פסיכולוגי ורפואי.
בתוכנית השנייה ברציפות (אחרי אפוקליפסה 2012) המשודרת במיוחד בשני חלקים, התמקד בראון באפקט הפלצבו.
בחלק הראשון של התוכנית בראון מקים חברת תרופות פיקטיבית בשם "קיקרו פתרונות פרמאקולוגיים" שטוענת שפיתחה תרופה המדירה פחד.
בפועל התרופה עצמה הכילה רק סוכר, אך אפקט הפלצבו בשילוב חברת התרופות הפיקטיבית גרם לרוב הסובייקטים להתגבר על פחדיהם.
בראון חזר על הניסוי עם קבוצות שונות, כאשר בכול פעם לתרופה הומצאה סגולה אחרת.
הקלה לאלרגיות וגמילה מעישון הולידו תוצאות חיוביות.
בחלק השני בראון מדגים איך אפשר לייצר "חוויה דתית" אצל אלו הטוענים להיות אתאיסטים.
הוא משחזר כמה ניסויים פסיכולוגיים ידועים, המראים כיצד גם "קטני אמונה" מותנים לסוגסטיות בכול הנוגע נוכחות הדתית או העל טבעית.
תוכנית ששודרה בערוץ צ'נל 4 הבריטי, ובה גורמים לאדם, באמצעות סדרה של מניפולציות ותרגולות ביצוע הוראות, לדחוף אדם מהגג כדי להביא למותו.
השחקן היה קשור ברתמת סנפלינג, ולא אירע לו דבר.
שלושה מתוך ארבעת הנסיינים, דחפו את האדם מהגג.
התוכנית עוררה סערה ודיונים על הגבולות של תוכניות הריאליטי.
והוזכרה בהקשר של ניסוי הכלא של סטנפורד שלאחריו נאסר על אוניברסיטאות לארגן ניסויים כאלה.
בראון עורך ניסוי במסגרתו הוא מפעיל אמצעים פסיכולוגיים כדי לשכנע אדם מן השורה להקריב את חייו למען זר מוחלט.
בשנת 2009 בראון התארח בסדרה דוקומנטרית בהפקתו של ריצ'רד דוקינס ודיבר על שיטות בהן משתמשים מדיומים כדי להתל בקהלם.
בשנת 2011 ערוץ 4 הפיק סרט דוקומנטרי על בראון, שמו Behind The Mischief (מבעד לתעלול) והוא מהווה הפעם הראשונה בה בראון ניגש לדבר על עצמו בטלוויזיה.
אחת לשנתיים בראון וחבריו מפיקים מופע במה מקורי.
הליך יצירת המופע כולל מבט מעמיק בשיטות הקוסמות החל מהתקופה הוויקטוריאנית, ושם דגש על הצגת הפעלולים לצורך יצירת מקוריות.
הופעות הבמה, כפי שבראון מציין, תלויות לגמרי בשיתוף הפעולה של הקהל, ועל כן קשות לתרגול מוקדם.
בראון מוסיף שהוא עולה להופיע בידיעה שחלק מהתוכניות שלו יכשלו.
הופעתו הראשונה "דרן בראון חי" נועדה ל-2003 ולבסוף הוארכה בשנה.
מאז, כאמור, בראון יצא במופע בכול שנתיים.
הופעתו הבאה, "משהו מוטרף לכאן מגיע" (something wicked this way comes 05-06), הוארכה אף היא בשנה, ולבסוף הוחלט אף להקליט את אחת ההופעות האחרונות, ועריכה של תשעים דקות ממנה שודרה בין 2006 ל-2012 שבע פעמים.
עריכה ארוכה יותר אף יצאה ב-DVD.
המופע זכה בפרס לורנס אוליביה בעבור מופע הבידור המוצלח ביותר ל-2006. הסדרה נכתבה בשיתוף עם אנדי נימן, ששיתף פעולה עם בראון פעמים רבות.
שם המופע לקוח מספרו של ריי ברדבורי שהוא בעצמו ציטוט ממקבת'.
לאחריה כול הופעותיו של בראון הוקלטו ונערכו לשידור טלוויזיוני, ובהן בראון קיטרג על מונח האקראיות וטען כי אין כזה דבר, ומכיוון שכך הוא יכול לתמרן את הקהל לעשות ככל העולה על רוחו.
בסוף הופעתו השלישית "קורא מחשבות - ערב של פלא" (07–08 Mind Reader – An Evening of Wonders), הוציא בראון גליל נייר ארוך עליו רשם דברים מבעוד מועד, לכאורה באקראי ובאופן אסוציאטיבי, אך להפתעת הקהל כולם הופיעו במהלך המופע, ולמעשה היוו כמעט את כול תוכן המופע.
בהופעתו הרביעית, "חידה" (2009–2010 Enigma) בבימויו של אנדי נימן, בראון ניסה להפנט קהל שלם של כמה אלפי אנשים במקביל.
הופעה זו הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליביה והיוותה מועמדות שנייה אחרי הופעתו של בראון מ-2006. אחרי "חידה" הוציא בראון מהדורת DVD הכוללת את שלושת הופעתיו האחרונות.
הופעתו החמישית של בראון, "סוונגאלי" (2011–2012 Svengali), הייתה הראשונה שלא בשיתוף עם שותפו מכבר אנדי נימן, והיוותה מופע מחווה לאמן החושים הקדום בן אותו השם.
גם הופעה זו זכתה בפרס לורנס אוליביה למופע הבידור הטוב ביותר.
ב-2013 בראון יצא במופע שישי.
שנקרא "ידוע לשמצה" (Infamous) ולראשונה לא יהיה מופע לכל המשפחה אלא מגיל 12 ומעלה.
בראון כתב 4 ספרים העוסקים בקסם.
השניים הראשונים (Absolute Magic, Pure Effect) מיועדים לקוסמים ומנטליסטים מתחילים, ואילו Tricks of the Mind, Confessions of a Conjuror יועדו לציבור הרחב.
בראון אף הקליט חלק מספרו השלישי.
The Devil's Picturebook הוא DVD באורך שלוש שעות, שחציו הראשון עוסק בפעלולי קלפים וחציו השני במנטליזם.
International Magic Presents: The Derren Brown Lecture הוא DVD בעורך 80 דקות בו בראון מעמיק בשיחה על מנטליזם ועוקב אחר היבטים שונים בהופעתו.
בנוסף בראון שיחק כאורח במספר תוכניות, ציוריו הופיעו בקובץ קריקטורות הנקרא Portraits וכמעט כל הופעות הבמה של בראון יצאו בגרסת DVD.
במאמר שפורסם ב-Telegraph ב-2003, העביר כותב המדע סיימון סינג ביקורת על הופעותיו המוקדמות של בראון, בטענה שבראון הציג תרגילי קוסמות רגילים כמניפולציה פסיכולוגית.
בנוגע להופעות החיות, בהן מציג בראון לעיתים את תהליך יצירת הקסם בשימוש היפנוזה, סוגסטיה וקריאת שפת הגוף, סינג טוען כי הצגה זו אינה כנה.
בעקבות ביקורת זו של סינג תוכניותיו של בראון הועברו מקטגורית המדע לקטגורית הבידור.
בראיון מ-2010 בראון קיבל את הביקורת של סינג, והסביר כי בתחילת דרכו ראה צורך להגזים את היכולות שלו ואת השפעת הקסמים, מתוך מחשבה כי ממילא תהיה לו רק תוכנית אחת ולכן עליו "ללכת על זה".
בספרו השלישי, Tricks of the Mind, בראון אינו מסתיר שהוא לרוב אינו כנה בשיטות העבודה, אבל שהוא תמיד כנה בנוגע לחוסר כנותו.
עוד בראון טוען שמעולם לא השתמש ב"שתול" בקהל או בשחקן מסווה, וששימוש שכזה לא רק מעורר סלידה אלא פשוט לא נחוץ.
בראון משתמש בשיטות מרובות על מנת להשלים את פעלוליו.
השיטות כוללות תעתועי קוסמות וזיכרון, היפנוזה, קריאת שפת גוף, פסיכולוגיה קוגניטיבית, קריאה קרה וסוגסטיות פסיכולוגית, תת-הכרתיות ואידאומוטוריות.
בריאיון לNew scientist בראון אומר שהוא פיתח משיטות "האשליה הפסיכולוגית" בזמן הכשרתו בהיפנוטרפיה, עוד לפני שעסק במיקרוקסם.
בראון טען כי יש ביכולתו לקרוא שפת גוף עד לתנועות שריר עדינות במיוחד, ומתוך כך לדעת כאשר מידע מוסתר או עומד גלוי לפניו.
כמו כן בראון חשף שמשתתפי התוכניות שלו נבחרים בקפידה על פי מידת ההתניה שלהם ויכולת התגובה.
הוא מאמין כי נוכחות מצלמה אף היא תורמת לתגובה חיובית אצל המשתתפים.
מספר טענות הועלו כי בראון משתמש בטכניקה של ניתוב לשוני פיזיולוגי.
בראון עצמו לא הודה מפורשות בשימוש בטכניקה, אך כן שיתף כי חקר אותה מחוץ להופעותיו וכי הוא רואה בה הרחבה של היפנוזה וסוגסטיה.
בספרו Tricks of the mind הוא מספר כי הוא אמנם לומד את הטכניקה, אך גם מבקר אותה כ"לא אמינה כפי שהמשתמשים בה טוענים שהיא"
בראון נולד כנוצרי אוונגליסטי, אך בשנות העשרים לחייו הפך לאתאיסט.
הלונדון טיימס ציין כי על בראון נאסר להיכנס לבתי קזינו באנגליה.
מקורות אחרים מציינים ההפך, כי בתי קזינו נהנים מנוכחתו.
ב-2007 בראון ציין לראשונה כי הוא הומוסקסואל ונמצא במערכת יחסים.
לדבריו, בראון הוא חובב חיות, אך ביתו מעוטר בעשרות חיות מפוחלצות.
משנת 2004 הוא פטרון "קרן הנאמנות לתוכים".
רוג'רס ג'וניור הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית.
בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש סוכנות הפחתת האיום שבמחלקת ההגנה .
רוג'רס התגייס ב-1988, שירת כקצין בגדוד התמיכה ה-24 של דיוויזיית החי"ר ה-24 ולחם עמו במלחמת המפרץ.
לאחר שהוכשר כקצין בכוחות המיוחדים, שירת כקצין בגדוד השלישי של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית, והשתתף עמו במאמצי הסיוע לפליטים הכורדים מצפון עיראק.
פיקד פלוגה ושימש קצין האג"ם של הגדוד שנטל חלק בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה.
בשנים 2000–2002 שימש קצין מבצעים במחלקת המבצעים המיוחדים של אגף המבצעים במטות המשולבים.
בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד וקצין אג"ם של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית, עמה נלחם במלחמת עיראק.
ביולי 2003 מונה למפקד הגדוד השלישי בקבוצת הכוחות המיוחדים העשירית שהוצבה בעיראק.
לאחר שנתיים בתפקיד עבר לשרת במטה פיקוד המבצעים המיוחדים של הצבא.
בנובמבר 2007 מונה למפקד קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית ולמפקד הכוח המשותף למבצעים מיוחדים שפעל באזור מפרץ הפרסי.
ביולי 2009 מונה לעוזר מיוחד למפקד פיקוד צפון של ארצות הברית.
באוגוסט 2010 מונה למפקד הכוח המשותף למבצעים מיוחדים של כוחות ארצות הברית בעיראק והשתתף עמו ב"מבצע שחר חדש".
בפברואר 2012 מונה לסגן מפקד דיוויזיית החי"ר הרביעית והועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
במרץ 2013 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של הצבא.
במאי 2014 מונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1, פיקוד חדש שהוקם במטרה לאגד יחידות מהכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית.
באוקטובר 2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית.
באוגוסט 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן ראש סוכנות הפחתת האיום שבמחלקת ההגנה .
רוג'רס בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת אובורן, תואר שני מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה A&M, ותואר שני מאוניברסיטת חיל האוויר.
דרנוז'לי (בהונגרית: Darnózseli) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בדרנוז'לי חיו יהודים ובמקום קיים עד היום בית קברות יהודי.
דרן אבאזי (באלבנית: Dren Abazi; נולד ב-13 בפברואר 1985) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ממוצא אלבני.
השיר נהיה במהרה ללהיט באלבניה ונבחר לשיר השנה על ידי Top Channel .
ב-2014, השיר שלו, "Naten", נהיה לחלק מפסקול של הסרט נראה אותך שוטר.
בנוסף, השיר זכה בפרס הלאומי KULT עבור האלבום האלבני הטוב ביותר של השנה.
דרנו (בהונגרית: Darnó) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
היישוב היה מיושב בעבר על ידי סקסונים ונקרא דרנו סקסה.
במקום קיימת כנסייה רפורמית שנבנתה בשנת 1824 במקום כנסיית העץ הקודמת.
יהודים חיו בדרנו בתקופות זמן שונות.
החל משנת 1885 הייתה כפופה לקהילת פהרגיארמט.
בשנת 1944 גורשו ונרצחו יהודי דרנו יחד עם שאר יהודי הונגריה בשואה.
דרניצקי ראיון (באוקראינית: Дарницький район) הוא רובע או "ראיון" של קייב, עיר הבירה של אוקראינה.
דרניצקי הוא אחד משלושה ראיונים של קייב, הנמצא על הגדה השמאלית של נהר דנייפר.
בראיון יש הרבה מפעלים שונים, ולכן הוא נחשב לראיון עם פוטנציאל כלכלי ותעשייתי גבוהה.
במקביל, דרניצה ממשיך להתפתח כראיון שינה.
בשל הקרבה לאזורי תעשייה ומפעלים שונים, רמת זיהום הסביבה גבוהה.
דרנל מרטין היא במאית טלוויזיה וקולנוע, תסריטאית ומפיקה אמריקאית.
מרטין נולדה בברונקס שבניו יורק, בתם של מרילין, רקדנית ממוצא אירי-אמריקאי, ועורך דין אפרו-אמריקאי.
לאחר סיום לימודיה התיכוניים נרשמה למכללת שרה לורנס ואחר-כך המשיכה את לימודיה בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק.
במהלך לימודיה פיתחה עניין מעמיק בקולנוע.
במהלך לימודיה ובעקבותיהם עבדה מרטין במשרות מגוונות הקשורות לעולם הקולנוע.
היא החלה את דרכה במעבדות קולנוע, בבתי השכרת מצלמות ובברים.
במקביל יצרה קליפים וסרטים קצרים, שהעמיקו את ניסיונה בעולם הוויזואלי והיצירתי.
בתקופה זו היא כתבה גם את הטיוטה הראשונה ל-I Like It Like That.
בשנת 1992 ביימה מרטין את הסרט הקצר הראשון שלה, "חשוד", שעסק בהתייחסות המערכתית לצעירים שחורים כאל פושעים פוטנציאליים.
הסרט זכה לשבחים במסגרת "תצוגת הקולנוע הצעיר השחור" של התיאטרון הציבורי בניו יורק, והציג את כשרונה הייחודי לגעת בנושאים חברתיים טעונים.