tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר פרסום הסרט זכה מקיי בתביעה שהגיש כנגד יוצריו, על ההצגה הכוזבת של האירועים סביב עזיבתו של קלאף את דרבי והחלפתו במקיי.
מקיי נפטר ב-2 במרץ 2015, כשהיה בן שמונים.
גביע האמיר הכוויתי (2): ,
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםהארט אוף מידלות'יאןליגת העל הסקוטית402522843152812194טוטנהאם הוטספרהליגה הראשונה של הפוטבול ליג40381137426837617300416393291דרבי קאונטיהליגה השנייה של הפוטבול ליג411הליגה הראשונה של הפוטבול ליג392422סווינדון טאוןהליגה השנייה של הפוטבול ליג261סך הכול55176
דייוויד תומאס "דייב" מייסון הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי, שזכה לתהילה עם להקת הרוק טראפיק.
במהלך הקריירה שלו, מייסון ניגן והקליט עם הרבה אמנים ומוזיקאים בולטים, כולל פול מקרטני, ג'ורג' האריסון, הרולינג סטונז, ג' ימי הנדריקס, אריק קלפטון, מייקל ג'קסון, דייוויד קרוסבי, גרהאם נאש, סטיב וינווד, פליטווד מק, דילייני ובוני, ליאון ראסל וקאס אליוט.
אחד משיריו הידועים ביותר הוא "Feelin' Allright", שהוקלט על ידי טראפיק בשנת 1968 ולאחר מכן הוקלט על ידי הרבה אמנים אחרים, כולל ג'ו קוקר, שגרסתו לשיר הייתה להיט ב-1969. בתקופת עבודתו עם טראפיק, הוא גם כתב "Hole In My Shoe", שיר פופ פסיכדלי שנהיה להיט.
השיר "We Just Disagree" משנת 1977 הוא הלהיט היחידי של מייסון שזכה להיות להיט בארצות הברית.
בשנת 2004, דייב מייסון זכה להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול על תרומתו כאחד ממייסדי להקת "טראפיק".
בספטמבר 2024, מייסון ביטל את סיבוב ההופעות שלו לחורף 2024 בעקבות מצב לבבי חמור שדורש טיפול מיידי.
רופאיו צופים לו התאוששות מלאה, ומייסון מתכנן לחדש את סיבוב ההופעות בשנת 2025. מאוחר יותר בשנת 2024, מייסון יוציא לאור את ספר הזיכרונות שלו בשם "Only You Know & I Know".
דייב ווטל הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (מינכן 1972) ושיאן עולם (1972–1973) בריצת 800 מטר.
ווטל התפרסם בהשתתפות בתחרויות כשהוא חובש כובע מצחייה, וכן בטקטיקת ריצה ייחודית, שהתאפיינה בפיגור בריצה רוב הזמן, ועקיפת המתחרים בישורת האחרונה.
דייב ווטל נולד ב-1950 בקנטון שבאוהיו ארצות הברית.
כילד היה רזה וחלש, ובהמלצת הרופא החל לעסוק בספורט ולרוץ, ואז התגלה כישרונו.
הוא למד היסטוריה במכללת "באולינג גרין סטייט" שבבאולינג גרין, אוהיו וסיים את התואר הראשון בשנת 1973.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל, וושינגטון באמצע יוני 1972 זכה ווטל במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1.47.3 דקות, לפני ריק ווליוטר (1.47.5 דקות) וריק בראון (1.47.6 דקות).
שבועיים לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערכו יוג'ין, אורגון ב-1 ביולי זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר תוך השוואת השיא העולמי של פיטר סנל מניו זילנד וראלף דובל מאוסטרליה בתוצאה של 1.44.3 דקות, לפני ריק ווליוטר (1:45.0 דקות) וקן סוונסון (1:45.1 דקות).
במשחקים האולימפיים עצמם זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:45.86 דקות, לפני יבגני ארז'נוב מברית המועצות (1:45.89 דקות) ומייק בויט מקניה (1:46.01 דקות).
לאורך רוב המירוץ השתרך ווטל מאחור, אולם לאחר כ-500 מטר הגביר את קצב ריצתו, עקף את כל הרצים וסיים ראשון.
בנוסף סיים ווטל במקום ה-14 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.6 דקות.
כובע מצחייה הפך לסימן ההיכר של ווטל והוא חבש אותו בכל ריצותיו, בצעירותו חבש את הכובע כדי לאסוף את שערו הארוך אך בהמשך הקריירה ראה בו סימן למזל טוב.
ב-1974 הפך ווטל לאתלט מקצועי אולם לאחר זמן קצר פרש מפעילות.
ב-1975 מונה למאמן ריצה במכללת וולש באוהיו וב-1977 מונה למאמן אתלטיקה במכללת בטאני שבוירג'יניה המערבית.
החל מ-1983 מילא ווטל תפקיד של דיקן לטיפול בתמיכות וסיוע כלכלי לסטודנטים נזקקים במכללת "רודס" שבממפיס שבטנסי, תפקיד אותו מילא עד שנת 2012. בהמשך הוא מילא תפקידי סגן נשיא במכללת "מילספס" בג'קסון מיסיסיפי ובמכללת "וסליאן" שבאוהיו.
דייוויד ג'ון "דייב" טוורדזיק הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1980. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 9.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.
בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ובאוקטובר 1981 הפרישה הקבוצה את גופייתו, עם המספר "13".
כמו כן שימש לתקופות קצרות כעוזר מאמן וכג'נרל מנג'ר במספר קבוצות NBA.
טוורדזיק נולד בעיר הרשי שבפנסילבניה, ובשנת 1968 החל ללמוד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה.
ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 20.0 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1972 נלקח טוורדזיק בבחירה ה-26 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך בחר לשחק עבור וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA.
כשחקן הסקוויירס שיתף פעולה עם ג'וליוס ארווינג וג'ורג' גרווין, ורשם ממוצעים של 9.0 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק.
בעונת 1974/1975 קלע שיא קריירה של 13.6 נקודות למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA.
לקראת עונת , בה התפרקה ליגת ה-ABA, עבר טוורדזיק לשחק עבור פורטלנד וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה.
לאורך אותה עונה קלע 10.3 נקודות למשחק כשחקן החמישייה הפותחת, לצד ליונל הולינס, בוב גרוס, מוריס לוקאס וביל וולטון.
בסיום עונת , לאחר 4 עונות עם הטרייל בלייזרס, פרש טוורדזיק ממשחק.
באוקטובר 1981 הפריש מועדון הטרייל בלייזרס את גופייתו של טוורדזיק, עם המספר "13", ובסך הכול זכו לכבוד זה שישה שחקנים נוספים מקבוצת האליפות של עונת 1977. הפרשת גופייתו של טוורדזיק, כמו גם אלו של שלושה מחבריו לקבוצה – גרוס, לויד ניל ולארי סטיל – נחשבת בעיני רבים כ"לא מוצדקת".
בין השנים 1986–1989 שימש טוורדזיק כעוזרו של מאמן אינדיאנה פייסרס, ג'ק רמזי, ובעונת היה עוזרו של דון קייסי בלוס אנג'לס קליפרס.
בשנת 1991 מונה לג'נרל מנג'ר של שארלוט הורנטס.
ב-4 עונותיו בתפקיד רשמו ההורנטס מאזן כולל של 166 ניצחונות ו-162 הפסדים, והעפילו פעמיים לשלב הפלייאוף.
בשנים 1995–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של גולדן סטייט ווריורס.
בעונת חזר לתפקד כעוזר מאמן, הפעם בדטרויט פיסטונס תחת המאמן ג'ורג' אירווין.
במאי 2005 מונה לג'נרל מנג'ר של אורלנדו מג'יק, והחזיק בתפקיד יחד עם אוטיס סמית' עד לסיום עונת .
דייוויד מינטון הוא מתאבק אנגלי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK, שבו הופיע תחת שם הבמה דייב מסטיף.
בקרב הראשון שלו בתוכנית, ששודר ב-9 בנובמבר, הוא ניצח את רמפייג' בראון.
בקרב השני שלו, ששודר בסוף אותו חודש, מסטיף רשם ניצחון, כשהצטוות לצד בראון, אנג'לינה לאב ונועם דר נגד אל סנואו, גראדו, קיי לי ריי ומארק אנדרוז בקרב ארבעה נגד ארבעה.
מסטיף העפיל עד לששת הגדולים, אך לבסוף הזוכה בתחרות היה אנדרוז.
במהלך שנת 2015, מסטיף ערך מספר קרבות בתוכנית Xplosion, כשהוא רשם הפסדים למארק אנדרוז וסמואה ג'ו.
ב-11 בנובמבר 2016, מסטיף ניצח את גראדו והפך לאלוף הראשון של WOS.
לעומת זאת, הוא הפסיד את התואר באותה התוכנית לאותו גראדו.
מסטיף ערך את הופעת הבכורה שלו ב-WWE ב-9 ביוני 2018, שבו השתתף בטורניר אליפות בריטניה אשר יקבע את זהות המועמד לתואר אליפות בריטניה של פיט דאן.
מסטיף ניצח את קני ויליאמס בסיבוב הראשון, אך הודח בשלב רבע הגמר על ידי ג'ו קופי.
מסטיף ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית NXT UK כבר בפרק הראשון, ששודר ב-17 באוקטובר ובו ניצח את סיד סקאלה.
ב-2 בינואר 2019, מסטיף התחרה נגד אדי דניס בקרב שהסתיים בפסילה כפולה.
תוצאה זו הובילה לקיום קרב חוזר מסוג קרב ללא פסילות באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool, שנערך ב-12 בינואר, ובו מסטיף ניצח.
ב-5 ביוני, מסטיף לקח חלק בקרב מרובע אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות בריטניה נגד ג'ו קופי, ג'ורדן דבלין וטראוויס בנקס.
בקרב זה, בנקס ניצח, ובכך מסטיף ספג את הפסד הבכורה שלו בתוכנית.
לאחר שהקרב בין מסטיף לקופי הסתיים בספירת חוץ כפולה ב-7 באוגוסט, נקבע קרב חוזר בין השניים, כשהפעם הקרב יהיה מסוג מי שעומד אחרון.
קרב זה התקיים באירוע NXT UK TakeOver: Cardiff, שנערך ב-31 באוגוסט, ובו מסטיף נחל הפסד.
ב-16 בינואר 2020, מסטיף ניצח את קסיוס אונו.
שבועיים לאחר מכן, מסטיף חבר לשורות מארק אנדרוז ופלאש מורגן ובסטר וביחד הם הפסידו לאימפריום (פביאן אייכנר, מרסל ברטל ואלכסנדר וולף).
ב-13 בפברואר, מסטיף ניצח את סקסון האקסלי.
ב-5 במרץ, מסטיף כשל בניסיונו לזכות באליפות בריטניה לאחר שהפסיד לאלוף, וולטר.
ב-19 במרץ, מסטיף, פלאש מורגן ובסטר וטרנט סבן הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה ל-Gallus (ג'ו קופי, מארק קופי ווולפגנג).
ב-15 באוקטובר, מסטיף ניצח את ג'וסף קונרס כתוצאה מנוקאאוט והעפיל לסיבוב השני של אליפות גביע המורשת של NXT UK.
ב-12 בנובמבר, מסטיף כשל בניסיונו להתקדם אל עבר גמר הגביע לאחר שנחל הפסד לטרנט סבן בתוצאה 2–1. ב-7 בינואר 2021, מסטיף השיג ניצחון על פני סקסון האקסלי.
כעבור שבועיים, הוא הפסיד לרמפייג' בראון.
ב-4 בפברואר, מסטיף ספג הפסד לג'ורדן דבלין.
ב-11 במרץ, מסטיף הפסיד לטיילר בייט בתוצאה 2–1 בקרב חוקי סיבובים בריטים.
ב-22 באפריל, מסטיף הפסיד פעם נוספת, הפעם לסם גראדוול.
ב-18 באוגוסט 2022, מסטיף שוחרר מחוזהו בארגון.
אליפות במשקל כבד של AWW (פעם אחת)
אליפות העולם של ACW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של BLW (פעם אחת) - עם ביג גריזלי
הישגים בארגון ההיאבקות Fight Club: Pro – FCP
אליפות העולם של IPW:UK (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Power of Wrestling – POW
אליפות הזוגות של POW (פעם אחת) - עם דאגלס ויליאמס
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Elite – PWE
PWI דירג אותו במקום ה-307 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
אליפות הזוגות של RQW (פעם אחת) - עם ג'ק סטורם
טורניר אליפות הזוגות של RQW (2007) - עם ג'ק סטורם
אליפות במשקל כבד של VPW (פעם אחת)
טורניר אליפות במשקל כבד של VPW (2015)
דייב וקל (נולד ב־8 בינואר 1960) הוא מתופף ג'אז אמריקאי ומנהיג להקת דייב וקל.
הוא נכנס להיכל התהילה של המגזין Modern Drummer בשנת 2000. וקל נמנה עם המתופפים המוערכים והמשפיעים ביותר במאה ה-21. סגנון נגינתו הייחודי ופורץ הדרך, הציב אותו כנגן בעל שם עולמי.
וקל החל לנגן בסט התופים הראשון שלו בגיל 8 בחדר השינה שלו, בליווי תקליטים.
בהמשך ניגן בסלון, ולפעמים עם אביו בפסנתר.
וקל למד באוניברסיטת ברידג'פורט שבקונטיקט.
בראשית שנות השמונים החל לנגן בסצנת הפיוג'ן של ניו יורק, ועד מהרה החל וקל לעבוד עם אמנים כמו פול סיימון, ג'ורג' בנסון, מישל קמילו, רוברט פלנט ואנתוני ג'קסון.
הוא ניגן בלהקה Chick Corea Elektric Band משנת 1985 עד 1991. במהלך תקופה זו הוא הופיע באלבומים רבים ובנוסף הופיע גם עם הAkoustic Band של קוריאה.
בנוסף, בשנת 1986, הופיעו חברי הלהקה בארץ, וניגנו בשיר "היא תיקח אותך" באלבום הבכורה של דפנה ארמוני.
בשנת 1988, החל וקל לפרסם סדרת קלטות וידאו ללימוד תופים.
ההקלטה הראשונה שלו כמנהיג להקה הייתה בשנת 1990, באלבום -Master Plan, אשר יצא בהוצאה GRP.
אחריה הוציא וקל את האלבומים Heads Up בשנת 1992, ו-Hard Wired בשנת 1994. לאחר שעזב את הלהקה של קוריאה, הקליט וקל והופיעה עם הגיטריסט מייק סטרן.
הלהקה האקוסטית של דייב וקל:
עם צ'אק לב ואנדי לאוורן
דייוויד ויליאם "דייב" מאיירס היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1975–1980. נבחר בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA 1975, אולם שיחק בליגה במשך ארבע עונות בלבד בטרם פרש במפתיע בסיום עונת .
ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת המשחק הם 12.1 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
אחיה המבוגר של כדורסלנית העבר אן מאיירס, חברת היכל התהילה של הכדורסל, היכל התהילה של כדורסל הנשים והיכל התהילה של פיב"א.
מאיירס נולד בסן דייגו שבקליפורניה, ובין השנים 1971–1975 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA").
בעונת 1972/1973 זכה עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (ה"ברוינס") בטורניר אליפות המכללות, לאחר שגברה על אוניברסיטת ממפיס במשחק הגמר.
הייתה זו זכייתם השביעית ברציפות של הברוינס באליפות המכללות, כולם תחת המאמן ג'ון וודן.
באותה עונה שימש מאיירס כשחקן ספסל בקו הקדמי של הקבוצה, אשר כלל מלבדו גם את ביל וולטון, ג'מאל וילקס וסוון נייטר.
בעונת 1974/1975 הוביל בעצמו את הקבוצה, יחד עם מארקס ג'ונסון, לזכייה נוספת באליפות המכללות, עם ממוצעים של 18.3 נקודות ו-7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במשחק הגמר, בו גברה UCLA על אוניברסיטת קנטקי בתוצאה 92–85, קלע מאיירס 24 נקודות.
בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של אדריאן דאנטלי, דייוויד תומפסון, ג'ון לוקאס וסקוט מיי.
בדראפט ה-NBA 1975 נבחר מאיירס על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה השנייה, אחרי דייוויד תומפסון שנלקח ראשון.
כשבועיים לאחר הדראפט הועבר עם אלמור סמית', ג'וניור ברידג'מן ובראיין וינטרס בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לכרים עבדול-ג'באר ו-וולט וסלי.
במשחקו השני ב-NBA אסף 17 ריבאונדים, ובמשחקו השלישי קלע 28 נקודות, אולם אלה התבררו כשיאים העונתיים של מאיירס, אשר סיים את עונת הרוקי עם ממוצעים של 7.4 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק.
בעונת קלע שיא קריירה של 14.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לצדם של וינטרס, ברידג'מן ומארקס ג'ונסון לחצי גמר האזור המערבי.
מאיירס החמיץ את כל עונת בשל פציעה בגבו, אולם בעונה העוקבת חזר לשחק ברמה גבוהה, שותף ב-79 משחקים ותרם 12.1 נקודות בממוצע למשחק.
באפריל 1980 הודיע במפתיע על פרישתו ממשחק, לטובת הוראה בבית ספר יסודי.
ב-9 באוקטובר 2015 נפטר מאיירס כתוצאה מחלת הסרטן, בגיל 62.
דייוויד ויין לובסאק הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת איווה.
הוא נבחר לראשונה ב-2006, ומטעם המפלגה הדמוקרטית מייצג את לובסאק את החלק הדרום-מזרחי של איווה לרבות הערים דבנפורט ואיווה סיטי.
באפריל 2019 הודיע על אי-התמודדותו בבחירות 2020, וכהונתו הסתיימה בראשית ינואר 2021.
לובסאק נולד בסו סיטי שבאיווה.
משפחתו הייתה ענייה, ואמו החד-הורית סבלה ממחלה נפשית שמנעה ממנה להשתלב בשוק העבודה.
כשהיה בכיתה ד', לובסאק ושלושת אחיו עברו להתגורר אצל סבתו בשל אי-התפקוד של אמם.
את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון איסט (East High School) שבסו סיטי.
לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של איווה, שם קיבל תואר בוגר אוניברסיטה ומאוחר יותר תואר שני.
כעבור זמן מה השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ובשנת 1982 שב לאיווה כמורה במכללת קורנל.
בהווה הוא פרופסור אֶמֶרִיטוּס למדע המדינה במכללה זו השוכנת במאונט ורנון.
בשנת 2006 לובסאק ניצח בפער זעום את ג'ים ליץ' המכהן, שייצג את המחוז השני של איווה מטעם המפלגה הרפובליקנית מאז 1977, באחד מהמהפכים הגדולים ביותר בבחירות אמצע אלה.
לובסאק הוכרז כמועמד המפלגה הדמוקרטית בוועידה מיוחדת לאחר שלא הצליח לאסוף את מספר החתימות הנדרשת כדי להעפיל לבחירות מקדימות.
מכיוון שאיש לא הופיע על פתקי ההצבעה, נקראה הוועידה לקביעת המועמד הדמוקרטי.
מזה זמן מה היה מחוז הקונגרס השני דמוקרטי יותר ויותר (מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984, אף מועמד רפובליקני זכה במחוז, ונחשב למחוז הדמוקרטי ביותר במדינה.
היה זה ברור כי ברגע שליץ' יפרוש לגמלאות מחליפו יהא דמוקרטי, אך הוא לא נחשב היה לפגיע במיוחד בגלל דפוס הצבעותיו המתון, הפופולריות שלו והעובדה שהיה ותיק ומוכר.
למרות זאת, לובסאק גבר על ליץ' הודות לפער בן 8,395 קולות במחוז ג'ונסון, בו שוכנת עיר הבירה איווה סיטי.
ב-2008 התמודד לתקופת כהונה שנייה, וגבר בקלות על המועמדת הרפובליקנית מריאנט מילר-מיקס עם 57% מקולות הבוחרים.
עם זאת, כעבור שנתיים, מילר-מיקס התמודדה מול לובסאק בשנית אך הפעם מערכת הבחירות הייתה צמודה יותר.
בשעה שצ'אק גראסלי ניצח בכל מחוזות איווה בבחירות לסנאט של ארצות הברית וטרי ברנסטאד נבחר גם הוא לכהונה שנייה כמושל איווה, לובסאק נבחר מחדש רק עם כ-51% מהקולות.
באופן עקבי, לובסאק הצביע בקנה אחד עם בסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים.
מתוך 1,551 הצבעות, הוא הצביע עם עמיתיו הדמוקרטיים ב-90% מהמקרים.
הוא הצביע בעקביות למען הזכות להפיל ולהעברת אמצעים להתקנת תקנות שמטרתן להגן על הסביבה.
בקרב קבוצות אינטרס העוסקות בזכויות האזרח, זכה לובסאק לדירוגים והערכות גבוהות לפי דפוס הצבעותיו.
לראיה, בשנים 2009–2010, הקמפיין לזכויות אדם דירג אותו עם 91 אחוזים והאיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים דירג אותו עם 95 אחוזים.
בבחירות 2014 ניצב בפעם השלישית בפני מריאנט מילר-מיקס, ונבחר עם 52.4% מהקולות.
בשנת 2017 היה לחבר היחידי במשלחת איווה לבית הנבחרים האמריקאי שהצביע נגד הצעת החוק הרפובליקנית לקיצוצי מיסים של קווין בריידי.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, תמך לובסאק לקראת אספות הבחירה באיווה בראש עיריית סאות' בנד לשעבר פיט בוטיג'ג'.
לאחר פרישתו של בוטיג'ג' מהמירוץ הנשיאותי הסב את תמיכתו לסגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן.
ב-12 באפריל 2019 הכריז על לובסאק על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
כהונתו נחתמה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
דייוויד צ'ארלס מאיירס (נולד ב-19 באוקטובר 1972) הוא במאי וידאו קליפים, פרסומות וקולנוע אמריקאי.
דייב מאיירס, שנולד וגדל בברקלי, קליפורניה, פיתח את אהבתו לקולנוע בעודו עבד בקולנוע המקומי "לנדמרק" בגיל 17. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ברקלי, למד באוניברסיטת לויולה מרימאונט, שם למד הפקת סרטים ופילוסופיה.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת לויולה מרימאונט, מאיירס עבד במערכות האולפן בפרמאונט ופוקס לפני שצילם את הקליפ הראשון שלו עבור קבוצת הראפ The Whoridas.
בהשראת פגישה מקרית עם הבמאי גאס ואן סנט, מאיירס הרחיק את המיקוד שלו מצילום סרטים עלילתיים לבימוי וידאו קליפים.
הוא ביים יותר מ-200 קליפים לכמה מהמוזיקאים הפופולריים ביותר בתעשיית המוזיקה.
עבודתו הביאה לכך שהוא קיבל עשרות מועמדויות בטקסי פרסים שונים, כולל 12 פרסי הווידאו קליפים של MTV בשנים: 2003, 2011, 2017 ו-2018 בקטגוריית "קליפ השנה".
בשנת 2006 זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הווידאו קליפ הטוב ביותר" על הבימוי המשותף של "Lose Control" של מיסי אליוט.
בשנת 1999 ביים דייב את סרט הקומדיה של אדי גריפין, "טיפשי" וב-2007 ביים את הגרסה המחודשת של "הטרמפיסט", שהופק על ידי הבמאי מייקל ביי.
מאיירס משתף פעולה לעיתים קרובות עם אריאנה גרנדה, קייטי פרי, מיסי אליוט ופינק.
שנהשםאולפניםהערות1999"טיפשי"ארטיסן אנטרטיינמנטסרטי נו לימיט2007"הטרמפיסט"רואגאינטרפד פיקצ'רספלטינום דיונס2015Volatile Loveסרט קצר; קרדיט ככותב2017Sremm Breakאינטרסקופ רקורדסEarDrummers
שנהפרסקטגוריהתוצאהמקור2024פרס ה-BETבמאי הקליפים של השנה2025
דייוויד לאטין (נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא כדורסלן עבר.
הוא היה הסנטר הפותח של קבוצת הכדורסל באוניברסיטת טקסס באל פאסו בשנת האליפות שלהם ב- NCAA ב-1966.במהלך קריירת המשחק שלו, הוא היה רשום בגובה מטר 99 ו-225 ק"ג.
הכינוי שלו במהלך הקריירה שלו היה "Big Daddy D ".
דייוויד לאטין נולד ב-23 בדצמבר 1943 ביוסטון טקסס, אלסי לאטין, התאלמנה כשאביו של לאטין נפטר ב-1949.לאטין למד בבתי ספר יסודיים ותיכוניים ביוסטון לפני שסיים את לימודיו בתיכון אוון אי וורת'ינג ב-1963.לאטין זכה בתואר ה-All-State וה-All-American בכדורסל גם בשנותיו הצעירות וגם בשנותיו הבוגרות, והיה לשחקן טקסס הראשון שנבחר לנבחרת תיכון All-American.
לאטין עזב את טנסי סטייט בשנת 1964 בטענה להיעדר תחרות כדורסל.
הוא חזר ליוסטון ושיחק ב-AAAU לפני שקיבל מלגה מלאה ללמוד בטקסס ווסטרן קולג' ב-1965, שם שיחק עם הכורים, קבוצת דיוויזיה 1 ב-NCAA תחת הנהגתו של המאמן דון הסקינס, הכורים זכו באליפות הלאומית של 1966 בדיוויזיה 1 NCAA עם חמישה שחקנים שחורים מתחילים.
לאטין נקרא All-American בעונות 1966 ו-1967.
ב-1967, לאטין עזב את מכללת טקסס ווסטרן לאחר שנבחר בדראפט כבחירה מספר עשר על ידי סן פרנסיסקו סן פרנסיסקו ווירוס של ה-NBA.קנזס סיטי צ'יפס, מליגת הפוטבול האמריקאית, השתמשו בבחירה האחרונה שלהם בדראפט של 1967 (מקום 443 בסך הכל) על לאטין בתור רחבה פוטנציאלית.
הוא המשיך לשחק עם פיניקס פיניקס סאנס, פיטסבורג פיטסבורג קונדורס וממפיס ממפיס טמס, וסיים את הקריירה המקצועית שלו בהארלם גלוב טרוטר בין השנים 1973 ל-1976.כשחזר ללימודים, לאטין סיים את התואר הראשון שלו במנהל עסקים ופתח כמה מיזמים עסקיים מצליחים, כולל Your Maison Housing.
לאטין נכנס להיכל התהילה של הספורט היכל התהילה של הספורט השחור של טקסס ולהיכל התהילה של הכדורסל של נייסמית' ב-2007.באותה שנה, הוא גם כתב את Slam Dunk to Glory.
ללטין יש בן שמו קליפטון, בת שמה לסלי וכמה נכדים.
נכדו, חאדאם למד באוניברסיטת אוקלהומה.
הוא פתח בכל משחק בעונת הכדורסל 2016–2017 עבור הסונרס.
הוא הוצג על ידי Schin AS Kerr בסרט של דיסני מ-2006 Glory Road שהופק על ידי ג'רי ברוקהיימר.
דייוויד פילוני הוא במאי, מפיק, תסריטאי ומדובב אמריקאי.
הוא היה הבמאי של כמה מהפרקים של אווטאר: כשף האוויר האחרון, המנדלוריאן, ועל סרטי הקולנוע והטלוויזיה של מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים.
הוא גם היה היוצר והמפיק בפועל של מלחמת הכוכבים: המורדים במשך כל ארבע העונות, והיה הבמאי המפקח על כל העונות מלבד השלישית, שבה ג'סטין רידג' היה הבמאי המפקח בעוד שפילוני קיבל קידום לפיקוח על כל הפרויקטים של לוקאס פילם אנימציה.
פילוני גם אחד הכותבים והמפיקים בפועל של סדרת האינטרנט מלחמת הכוכבים: כוחות הגורל, והיוצר של סדרת האנימציה מלחמת הכוכבים: התנגדות (2018–2020) וסדרת האנימציה מלחמת הכוכבים: באד באצ', אשר חודשה לעונה שנייה ושלישית.
פילוני סיפר גם כי סבו ודודו היו טייסים, כאשר האחרון התמחה בתיקון מטוסים, הוא ציין שזו הייתה השפעה משמעותית בעניין זה במלחמת הכוכבים: התנגדות.
לפני עבודתו ב-Lucasfilm Animation, פילוני עבד כאמן סטוריבורד ועוזר במאי לסדרות אנימציה שונות, כולל המלך היל של מייק ג'דג', Teamo Supremo של פיל וולש וקים פוסיבול של דיסני לפני שהמשיך לביים רבים מפרקי העונה הראשונה סדרת האנימציה אווטאר: כשף האוויר האחרון בניקלודיאון.
מעריץ מושבע של מלחמת הכוכבים, במיוחד של הדמות פלו קון, פילוני התחפש למאסטר הג'דיי לקראת הסרט של נקמת הסית'.
פילוני עזב את ניקלודיאון לאחר שג'ורג' לוקאס הציע לו עבודה, ועזר לו לפתח סדרת אנימציה של מלחמת הכוכבים.
בראיון פילוני חשף כי הוא האמין במקור שזו מתיחה כאשר הצעיו לו את העבודה.
משרדו של פילוני, כפי שניתן לראות בתוכן הנוסף ב-DVD של מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, מלא באביזרים של פלו קון.
יש לו פסל של ראשו של פלו קון, דגם של הספינה של הדמות, דיוקן חתום של השחקן, העתק של חרב האור של פלו קון על שולחנו, ותחפושת פלו קון האישית שלו מוצגת לראווה.
לפילוני יש גם לוח תכנון על שולחנו עם תמונתו של פלו קון מודבקת עליו, והוא כתב את המילים "פלו קול" על עיצובי אומנות קונספט עבור מלחמת המשובטים, מה שמצביע על כך שהוא אהב את העיצובים האלה.
לפילוני יש גם דגם קטן של הדמות אפה על שולחנו מהסדרה אווטאר: כשף האוויר האחרון.
פילוני השתתף בכל הקרנות הבכורה של מלחמת המשובטים והשתתף בבכורה של העונה החמישית באורלנדו, פלורידה במהלך האירוע המיוחד "חגיגת מלחמת הכוכבים 4" ב-24 באוגוסט 2012. הוא משויך בעיקר לפיתוח הדמויות של אסוקה טאנו וקפטן רקס.
ב-2008 הוא היה במאי סרט האנימציה של מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים ובמאי המפקח של סדרת האנימציה מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים.
פילוני הופיע בחגגית מלחמת הכוכבים 4 במאי 2007 עם המפיקה קתרין וינדר כדי לדון בסדרת הטלוויזיה החדשה ולחשוף כיצד נוצרה מלחמת המשובטים.
באותו זמן, הוא הכריז שהוא יכתוב לקומיקס החודשי של מלחמות המשובטים.
פילוני מדבב את צייד הראשים אמבו במהלך פרקים שונים בעונות שונות.
בפברואר 2009, פילוני נבחר כחבר כבוד בארגון התלבושות הבינלאומי של הלגיון ה-501 כהוקרה על תרומתו להמשך סאגת מלחמת הכוכבים.
פילוני היה המפיק בפועל של מלחמת הכוכבים: המורדים, ששודרה לראשונה בסתיו 2014, לצד גרג וייסמן וסיימון קינברג.
בשתי העונות הראשונות פלוני היה גם במאי המפקח שלה.
הוא מינה את ג'סטין רידג' ליורשו לשארית התוכנית, למרות שהוא עדיין נשאר כהמפיק בפועל.
פילוני עזב את תפקיד הבמאי המפקח בספטמבר 2016 כאשר קיבל את התפקיד כמפקח על כל הפרויקטים העתידיים והנוכחיים של אנימציות לוקאס פילם.
ואז הוא חזר כבמאי המפקח לעונה 4.
באמצע 2020, לוקאס פילם קידמו בשקט את פילוני כמפיק והמנהל היצירתי באולפן.
קידומו לא הוכרז לציבור עד שלוקאס פילם עדכנה את רשימת המנהלים שלה באתר האינטרנט שלה עם הוספת פילוני במאי 2021.
פילוני סיפק את קולם של צייד הראשים אמבו והדרואיד CH-33P ("צ'יפ") במלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים.
בעונה השלישית של מלחמת הכוכבים: המורדים בפרקים "ההולוקרון של הגורל" ו"מורשת מנדלור", פילוני דיבב מורד, חייל סער ומנדלוריאן, הוא גם דיבב את צ'ופר במשך כל התוכנית, עובדה שלא נחשפה עד סיום הסדרה.
פילוני עשה את הופעת הבכורה שלו בסדרת לייב אקשן ב"מנדלוריאן" בתור טייס X-Wing בשם טראפר וולף בפרק 6: האסיר.
מאוחר יותר הוא חזר לדמות בפרק 10: הנוסע.
(A World Between Worlds) בימוי משותף עם סטיוארד לי 14 תקוות שווא
(A Fool's Hope) בימוי משותף עם שאול רואיז 15-16 איחוד משפחתי ופרידה (Family Reunion and Farewell) בימוי משותף עם נג אנד פאז
(מלחמת המשובטים 7: בשירות הרפובליקה, חלק 1) 2012 The Clone Wars: The Sith Hunters
(מלחמת המשובטים: ציידי הסית') 2015Dark Disciple (תלמיד אפל) מבוסס על תסריטים של שמונה פרקים שלא הופקו ל"מלחמת המשובטים" שנכתב בשיתוף עם פילונירומן 2016 The Confidence Chronicles איורים
דייב "ג'אם" הול הוא מפיק מוזיקלי אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות העבודה על אלבום הבכורה של מרי ג'יי בלייג', (כולל הלהיט "You Remind Me"); כתיבה והפקה משותפת עם מדונה של מספר רצועות מאלבומה מ-1994 Bedtime Stories, כולל הסינגל "Human Nature"; ועל ההפקה המשותפת של שניים מהלהיטים של מריה קארי, "Dreamlover" ו-"Fantasy".
הוא גם הפיק מוזיקה עבור אשר, דונל ג'ונס וג'ו בתחילת הקריירה המוזיקלית שלהם.
הוא גם רמיקסר שאחראי לרמיקסים של "Scream" (1995) של מייקל וג'נט ג'קסון ו-"GoldenEye" (1995) של טינה טרנר.
הוא היה נשוי לקומיקאית ונדה סייקס מ-1991 עד 1998.
דייב רולין סמית' היה המייסד והארכיונאי הראשי של ארכיון וולט דיסני באולפני וולט דיסני שבברבנק, קליפורניה.
סמית' נולד ב-13 באוקטובר 1940 וגדל בפסדינה, קליפורניה.
כילד הביע הערכה לסרטי דיסני, וכאחד הגר בקליפורניה, הוא ביקר בדיסנילנד לעיתים קרובות.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובילה שנה וחצי כמתמחה בספריית הקונגרס בוושינגטון הבירה.
לאחר מכן חזר לקליפורניה ועבד כספרן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במשך חמש שנים.
בסוף שנות ה-60, סמית' עבד על ביבליוגרפיה על וולט דיסני כששמע לראשונה על ארכיון אפשרי שנוצר על ידי חברת וולט דיסני.
סמית', שבאותה תקופה עדיין עבד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, כתב לחברת דיסני מכתב המציע את שירותיו, אשר התקבל על ידי החברה.
הוא הצטרף לחברה ב-22 ביוני 1970, כהארכיונאי הראשון שלה.
המשימה הראשונה שלו הייתה לתעד את כל הפריטים שהיו מאוחסנים במשרדו של וולט דיסני מאז מותו ארבע שנים קודם לכן.
סמית' כתב ספרים רבים, הכוללים את "Disney A to Z", אנציקלופדיה רשמית אודות דיסני, ספרי טריוויה של וולט דיסני וגם היה שותף בכתיבת "Disney: The First 100 Years".
בשנת 2007 קיבל סמית' את פרס אגדות דיסני, אות כבוד הניתן לאנשים שתרמו תרומה משמעותית לחברת וולט דיסני.
בין 1980 ל-2001, סמית' היה המנהל המבצעי של אגודת כתבי היד.
הוא גם היה חבר באגודת הארכיונאים בקליפורניה.
ב-24 ביוני 2010, ארבעים שנה לאחר שהחל לעבוד בדיסני, הודיע סמית' שהוא יפרוש בזמן הקרוב.
לאחר פרישתו, הוא עבד בדיסני כיועץ.
לפי המעריצים וההיסטוריונים של דיסני, הוא נחשב לסמכות הסופית בנושא ההיסטוריה של דיסני.
דייוויד הקסטול , הוא מאמן הוקי קרח מקצועי קנדי המשמש כעוזר מאמן עבור קולורדו אוולאנש.
הקסטול היה המאמן הראשי של סו סיטי מוסקטרס במשך ארבע עונות ולאחר מכן ארבע שנים כעוזר באלמה מאטר שלו, באוניברסיטת דקוטה הצפונית.
קודם למאמן ראשי ב-2004 והוביל את הקבוצה במשך אחת עשרה עונות.
הקסטול שימש כמאמן ראשי של פילדלפיה פליירס ממאי 2015 עד דצמבר 2018 והיה עוזר מאמן בנבחרת קנדה ב-2017 וב-2019. שימש כמאמן קבוצת ההתרחבות סיאטל קראקן מה-NHL מאז היווסדה ב-2021 ועד סיום עונת 2023/24.
הקסטול הוא יליד ורבורג, אלברטה; הוא שיחק עבור ה-UND פייטינג סו מ-1989 עד 1992 ובליגת ההוקי הבינלאומית (IHL) במשך חמש שנים.
הקסטול למד באוניברסיטת דקוטה הצפונית ושיחק שם הוקי מ-1989 עד 1992. הוא שיחק בליגת הוקי משנית במשך חמש שנים, כולל קדנציות עם אינדיאנפוליס אייס ומינסוטה מוס.
לאחר פרישתו כשחקן, עבר לשורות האימון עם סו סיטי מוסקטרס.
הוא החליף מאמן שפוטר באמצע עונת 1996/97 ונשאר בתפקיד במשך ארבע שנים.
הוחלף על ידי דייב סיציליאנו.
הקסטול הפך לעוזר מאמן עם האלמה מאטר שלו בצפון דקוטה בשנת 2000 תחת המאמן הראשי דין בלס.
כשבלס עבר ל-NHL ב-2004, הקסטול קודם למאמן ראשי והוביל את UND לתחרות הדרג העליון ב־NCAA שבע פעמים באחת עשרה עונות.
זכה בפרס מאמן השנה בשנים 2009 ו-2015 והיה שמונה פעמים מועמד למאמן הלאומי של השנה.
ב-18 במאי 2015, הוכרז כי הקסטול יהפוך למאמן ה-19 של פילדלפיה פליירס.
הקסטול הוא המאמן הראשי הראשון שעבר ישירות מה-NCAA ל-NHL מאז 1982. הקסטול הרוויח את הניצחון הראשון שלו ב-NHL במשחק השלישי של הפליירס בעונה, ניצחון 1:0 על פלורידה פנתרס.
ב-11 באפריל 2017, הוכרז כי הקסטול יצטרף לג'ון קופר, ג'רארד גלנט ודייב קינג כמאמני נבחרת קנדה לאליפות העולם בהוקי קרח 2017.
ב-17 בדצמבר 2018, שחררו הפליירס את הקסטול כמאמן הראשי לאחר מאזן גרוע 12–15–4 בתחילת עונת 2018/19. ב-29 ביוני 2019, נשכר כעוזר המאמן הראשי של טורונטו מייפל ליפס למשך שתי עונות.
הקסטול נשכר כמאמן הראשי של קבוצת ההתרחבות סיאטל קראקן ב-24 ביוני 2021, לקראת עונתה הראשונה בליגה.
בעונתם השנייה היה מועמד לפרס ג'ק אדמס בתור מאמן השנה ב־NHL, לאחר שהקראקן העפילו לפלייאוף גביע סטנלי בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה, עברו סיבוב אחד והשתפרו ב-19 ניצחונות ו-40 נקודות בדירוג.
ביולי 2023, האריכו הקראקן את חוזהו עד עונת 2025/26, אך לאחר שנכשלו להעפיל לפלייאוף פוטר מתפקידו בסיום עונת 2023/24.
ב-8 ביולי 2025, נשכר כעוזר מאמן עבור קולורדו אוולאנש.
דייוויד הרולד מקורמיק הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קהיליית פנסילבניה, מאז 2025. מקורמיק כיהן כמנכ"ל קרן הגידור ברידג'ווטר.
אביו היה נשיא אוניברסיטת בלומסבורג ואמו לימדה בקולג' בלומסבורג.
ב-1987 סיים לימודי הנדסת מכונות באקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
הוא התגייס לצבא, שירת כקצין בדיוויזיה המוטסת ה-82 והשתתף במלחמת המפרץ.
על שירותו עוטר בכוכב הארד.
ב-1996 קיבל תואר דוקטור ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת פרינסטון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בצמצום גודל הצבא על רקע סיום המלחמה הקרה.
מקורמיק עבד כיועץ בחברת מקינזי ושות' וב-1999 עבר לחברת התוכנה FreeMarkets, ב-2002 מונה למנכ"ל החברה והוביל את מכירתה ב-2004 לחברת Ariba בה שימש כנשיא החברה במשך כשנה וחצי.
באוקטובר 2005 מונה לתת-מזכיר המסחר לענייני תעשייה וביטחון בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש.
באוגוסט 2006 מונה לסגן לענייני כלכלה בינלאומית של היועץ לביטחון לאומי.
באוגוסט 2007 מונה לתת-מזכיר האוצר לענייני יחסים בינלאומיים.
הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 2009.
לאחר עזיבתו את הממשל מונה לנשיא קרן הגידור ברידג'ווטר, ב-2017 מונה למנכ"ל משותף של הקרן וב-2020 היה למנכ"ל היחיד.
הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 2022.
ב-2022 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות למושב פנסילבניה בסנאט, אך הפסיד למהמט אוז בפחות מ-1,000 קולות (31.14% לעומת 31.21%).
ב-2024 נבחר למועמד המפלגה ללא שהתמודדו מולו יריבים, ובבחירות הכלליות מתמודד מול הסנאטור המכהן מהמפלגה הדמוקרטית בוב קייסי.
לאחר ספירת הקולות הראשונית הוביל מקורמיק ברוב של פחות מ-0.5% מהקולות ועל כן נקבע כי תיערך ספירה חוזרת, בה זכה ברוב של 0.2%.
ניצחונו של מקורמיק היה חלק ממגמה רחבה יותר של הצלחה רפובליקנית בבחירות אלו, שבה הרפובליקנים השיגו רוב בסנאט עם 53 מושבים לעומת 47 של הדמוקרטים.
מקורמיק נישא לדינה פאוול ב-2019. קודם לכן היה נשוי לאמי ריצ'רדסון עימה יש לו ארבע בנות.
דייוויד יוג'ין היינמן הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-39 של מדינת נברסקה בין השנים 2005–2015, וקודם לכן כסגן מושל נברסקה בשנים 2005–2001, תחת המושל מייק ג'והנס.
היינמן התמנה לתפקיד המושל לאחר שג'והנס התפטר עם מינויו למזכיר החקלאות של ארצות הברית.
היינמן זכה לתקופות כהונה מלאות בנות ארבע שנים כל אחת בבחירות 2006 ובבחירות 2010. בשל כך, הוא הפך למושל נברסקה בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר, עם כמעט 10 שנות כהונה.
חוקת נברסקה אוסרת על מושל לכהן שלוש כהונות מלאות, לכן היינמן לא יכול היה להתמודד על כהונה נוספת בבחירות 2014. הוא הוחלף על ידי איש העסקים פיט ריקטס.
היינמן נולד בפולס סיטי שבנברסקה, בנם של איירין (לבית לרקין) וז'אן ט.
היינמן, מנהל מלאי בחברה "JCPenney".
בילדותו התגורר במגוון מקומות במזרח נברסקה, ולבסוף למד בתיכון העירוני של העיר ואהו (Wahoo).
בשנת 1970 השלים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
היינמן שירת בצבא ארצות הברית במשך חמש שנים, והשתחרר בדרגת קפטן.
הוא בוגר תוכנית ההכשרה של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
בין השנים 1990 ל-1994 שירת היינמן במועצת העיר פרמונט.
לאחר מכן כיהן במשך שתי כהונות כגזבר מדינת נברסקה משנת 1995 ועד 2001. ב-1 באוקטובר 2001 מונה לסגן המושל ה-37 של נברסקה בידי המושל מייק ג'והנס, לאחר שדייוויד מאורסטאד התפטר כדי למלא את תפקידו כמנהל אזורי בסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום בממשל ג'ורג' ווקר בוש.
בשנת 2002 נבחר היינמן לכהונה מלאה כסגן המושל של נברסקה, כחלק ממסע הבחירות של ג'והנס באותה השנה.
ב-20 בינואר 2005, בעקבות התפטרותו של ג'והנס מתפקיד המושל לאחר שמונה למזכיר החקלאות של ארצות הברית בידי הנשיא בוש, התמנה היינמן למושל נברסקה.
ב-11 באפריל 2005 הכריז היינמן כי יתמודד על כהונה מלאה בת ארבע שנים בבחירות 2006. הוא זכה לתמיכתו של הסנאטור צ'אק הייגל, אך ניצב בפני אתגר קשה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית מול מאמן הפוטבול לשעבר של נברסקה קורנהאסקרס וחבר הקונגרס טום אוסבורן .
בבחירות המקדימות גרף היינמן כ-49% מתוך יותר מ-197 אלף הקולות שנספרו, בעוד אוסבורן גרף 45%.
בבחירות הכלליות ב-7 בנובמבר 2006, ניצח היינמן את מועמד המפלגה הדמוקרטית דייוויד האן, עם 73.4% מהקולות לעומת 24.5 האחוזים של האן.
על פי ניתוח של מסע הבחירות לתפקיד המושל ב-2006 מאת העיתון "Lincoln Journal Star", ניצחונו של היינמן התבסס על התנגדותו לארגון מחדש של בתי ספר כפריים מסוג "Class I" ובשל התנגדותו למתן שכר לימוד מוזל באוניברסיטאות לתושבים לא-רשומים, מה שסייע לו לזכות בקולות של מצביעים כפריים.
גורם זה התגלה כקריטי בבחירות המקדימות.
בעוד אוסבורן זכה ברוב באזורי אומהה ולינקולן, שהיוו יותר משני שלישים מהקולות בנברסקה, היינמן זכה בהפרש מספק במערב ובמרכז המדינה כדי להבטיח מועמדותו.
בשנת 2010 חתם היינמן על שני חוקים המגבילים הפלות.
חוק אחד אסר על ביצוע הפלות מהשבוע ה-20 להיריון ואילך, בהתבסס על הטענה שעוברים בגיל זה מסוגלים לחוש כאב.
החוק השני דרש שנשים המבקשות לבצע הפלה יעברו אבחנה להפרעות נפשיות.
בנובמבר 2010 נבחר היינמן לתקופת כהונה שנייה עם 73.9% מהקולות.
יריבו, המועמד הדמוקרטי מייק מייסטר, גרף 26.1%.
ביוני 2011 הפך למושל המכהן הראשון שהביע תמיכה במסע הבחירות הנשיאותי של מיט רומני בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012. ביולי 2011 עד יולי 2012 כיהן כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית.
בשנת 2012 עבד היינמן עם בית המחוקקים של נברסקה כדי להעביר את "חבילת הקלות המיסים הגדולה ביותר בתולדות נברסקה".
באתר האינטרנט שלו תואר כמנהיג בתחום החקלאות של נברסקה, תוך ציון שהצליח להשיג עסקאות סחר לייצוא חיטה, סויה ומוצרים חקלאיים נוספים.
בינואר 2013 אישר היינמן מסלול מתוקן לקו צינור קיסטון שעקף את האזור הרגיש-סביבתית "גבעות החול" (Sandhills), אך עבר דרך אקווה אוגאלהלה (Ogallala Aquifer).
הוא ניצל סמכות זאת בעקבות חוק מדינתי מ-2012 שאפשר לחברות צינורות נפט להציג את המיזמים שלהן ישירות למושל נברסקה, תוך עקיפת נציבות השירות הציבורי של המדינה.
חוק זה אושר על ידי המערכת המשפטית של נברסקה, אף שבית משפט בערכאה נמוכה ביותר בלם אותו בעבר.
במרץ 2014, יחד עם התובע הכללי של נברסקה ג'ון ברונינג, צירף היינמן את נברסקה לתובענה ייצוגית שהגיש התובע הכללי של מיזורי כריס קוסטר נגד תקני ייצור הביצים של קליפורניה.
בהודעה לעיתונות הצהיר היינמן: באוקטובר 2014, שופטת פדרלית, קימברלי מולר, דחתה את התביעה נגד "הצעה 2" של קליפורניה שאסרה מכירת ביצי תרנגולות שהוחזקו בתנאים מגבילים יותר מאלה שאושרו על ידי בוחרי קליפורניה במשאל עם ב-2008.
באפריל 2014 חתם היינמן על חוק שהסיר את המילה "נשק חם" מרשימת הפריטים שמושל רשאי להשהות את השימוש בהם במהלך מצב חירום מדינתי.
בינואר 2015 סיים היינמן את כהונתו כמושל נברסקה עקב הגבלת כהונה.
הוא הוחלף על ידי פיט ריקטס.
דייוויד קונגהי מין הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-47 של מדינת קליפורניה.
מין, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן כחבר הסנאט של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-37 בין השנים 2020–2024, הכולל חלקים ממחוז אורנג'.
מין נולד ב-5 במרץ 1976 בעיר פרובידנס שברוד איילנד.
בילדותו עברו הוריו לקליפורניה, והמשפחה התיישבה בפאלו אלטו.
הוריו היו מהגרים מקוריאה הדרומית שהגיעו לארצות הברית כדי ללמד באוניברסיטת בראון.
בשנת 1999 השלים מין לימודי תואר ראשון בכלכלה בבית הספר וורטון ותואר ראשון נוסף בפילוסופיה בבית הספר לאמנויות ומדעים, שניהם באוניברסיטת פנסילבניה.
אחר כך למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, שם השלים לימודי תואר שני במשפטים.
לאחר מכן עבד בתור עורך דין בוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית.
בנוסף היה יועצו של צ'אק שומר בוועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית.
בנוסף, עבד מין כיועץ מדיניות בכיר בוועדה הכלכלית המשותפת של הקונגרס.
בשנת 2009 הצטרף למכון המחקר "המרכז לקידמה אמריקאית" (Center for American Progress), בתור סגן מנהל למדיניות שוקי ההון ומפקח על קבוצת העבודה למימון משכנתאות.
בשנת 2012 התמנה לפרופסור משנה למשפטים באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, והתמקד בדיני בנקאות, שוק ההון ומימון נדל"ן.
באותה שנה העיד בפני תת-הוועדה לשירותים פיננסיים בבית הנבחרים האמריקאי על ההשפעה של חוק דוד-פרנק על המערכת הפיננסית בארצות הברית.
הוא עבר את מבחן לשכת עורכי הדין של קליפורניה בשנת 2022.
בבחירות 2018 התמודד מין לראשונה לבית הנבחרים האמריקאי, במחוז הקונגרס ה-45 של קליפורניה, בנימוק כי מדיניותו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בסוגיית ההגירה הבלתי־חוקית לארצות הברית הניעה אותו לעשות כן.
בנוסף הוא אמר שהושפע ממגמה של קוריאנים-אמריקאים שהצטרפו לפוליטיקה של ארצות הברית.
מִין קיבל את תמיכת המפלגה הדמוקרטית של קליפורניה בוועידה מדינתית בפברואר 2018, לאחר מאבק סוער באולם שבו בקושי הצליח להשיג את 60 האחוזים הדרושים.
מִין מתח ביקורת על נציגת המחוז המכהנת מימי וולטרס על כך שהיא גרה מחוץ לשטחי המחוז ועל סירובה לקיים מפגשי ציבור או אספות תושבים פיזיות.
בבחירות המקדימות הגיע למקום השלישי, אחרי וולטרס וקייטי פורטר.
פורטר העפילה לבחירות הכלליות, בהן זכתה ונבחרה לקונגרס.
ב-9 בינואר 2019 הודיע מין על מועמדותו לסנאט של קליפורניה במחוז הבחירה ה-37. בבחירות המקדימות הוא ניצח את ראש עיריית קוסטה מסה, קטרינה פולי, והעפיל לבחירות הכלליות מול ג'ון מורלאק.
בסתיו 2020 ניצח את מורלאק בהפרש קטן, עם 51.2% מהקולות.
הוא נכנס לתפקידו ב-7 בדצמבר 2020. במהלך כהונתו יזם חקיקה בנושאים הקשורים לאלימות, כולל הצעות חוק להרחבת ההגנה על ניצולות אלימות במשפחה, חקירת הטרדות בתחבורה הציבורית של קליפורניה, הגדרת תיקי משמורת ילדים כחסויים בברירת מחדל, והגבלת קיום תערוכות נשק ומכירת כלי נשק באזורים בבעלות המדינה.
בנוסף, יזם הצעת חוק שנועדה להקל על סיום חוזי קידוח נפט ימיים במחוז אורנג', בעקבות דליפת הנפט בהנטינגטון ביץ' בשנת 2021. עם זאת, ההצעה נפלה לאחר התנגדות מצד תעשיית הנפט ואיגודי עובדים.
בינואר 2023 הכריז מין על התמודדותו בפעם השנייה לבית הנבחרים של ארצות הברית, הפעם במחוז הקונגרס ה-47. קייטי פורטר, נציגת המחוז המכהנת שניצחה את מין בבחירות המקדימות לקונגרס ב-2018, פינתה את מקומה כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית, והביעה את תמיכתה במין.
לאחר שמין נעצר והורשע בגין נהיגה בשכרות, קרא חבר הקונגרס לשעבר הארלי רודה לפרישתו מהמרוץ, אך מין מיאן והמשיך במסע הבחירות.
בבחירות המקדימות במתכונת של "השניים המובילים" למחוז CA-47, סיים מין במקום השני והעפיל לבחירות הכלליות.
הוא התמודד מול סקוט בוה, חבר אספה לשעבר שהתמודד מול פורטר ב-2022. סוכנות הידיעות "AP" הכריזה על מין כמנצח בבחירות ב-13 בנובמבר 2024.
דייוויד קונר טרין האב היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1973–1980, ולאחר מכן ועד 1984 כמושל לואיזיאנה ה-51, הראשון מבין חברי מפלגתו בלואיזיאנה שנבחר לשני התפקידים הללו מאז תום תקופת השיקום.
טרין נולד בבירת לואיזיאנה, באטון רוז', גדל בניו אורלינס, ובהמשך התיישב במטרי .
לאחר שלוש התמודדויות בלתי מוצלחות לקונגרס בשנות ה-60, ניצח טרין ב-1972 וייצג את מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה שכיסה בשטחו את ניו אורלינס רבתי ואת אזור אקדיאנה.
בקונגרס היה טרין שמרן נאמן בהצבעותיו, ובמשך השנים נבחר מחדש שלוש פעמים נוספות בהפרשי קולות שעלו בהדרגה.
הוא היה בין החברים הראשונים של ועדת המודיעין של בית הנבחרים אשר הוקמה ב-1975.
ב-1979 ניצח טרין בבחירות למשרת מושל לואיזיאנה, ובראשית 1980 התפטר מבית הנבחרים כדי לכהן בתפקידו החדש.
במהלך תקופת כהונתו היחידה כמושל, הוא קיצץ במס ההכנסה המדינתי, ויצר תוכנית פיתוח מקצועית עבור המורים.
טרין גם חתם על חוקים להקמת בית הספר של לואיזיאנה למתמטיקה, מדעים ואומנויות, ומחלקת איכות הסביבה המדינתית.
עם זאת, בשל העובדה שממשלו החל לפעול במהלך המיתון הכלכלי של ראשית שנות ה-80, ניצבה לואיזיאנה מול אבטלה וחובות.
ב-1983 נוצח טרין בבחירות על ידי אדווין אדוארדס שכיהן לפניו כמושל.
לאחר תום כהונתו כמושל, המשיך טרין להיות פעיל בפוליטיקה של לואיזיאנה, ניסה להתמודד שוב לקונגרס, ותמך במועמדים לתפקיד המושל עד למערכת הבחירות של 2007, זמן לא רב לפני מותו ב-2009.
דייב טרין נולד בבירת לואיזיאנה, באטון רוז', כבנם של ג'וזף פול ואליזבת (לבית ספייר) טרין.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים במחוזות מזרח באטון רוז', ג'פרסון ואורלינס.
ב-1945 סיים טרין את לימודיו בבית הספר התיכון אלסי פורטייר שבניו אורלינס, שם נמנה עם חבריו לספסל הלימודים מי שלימים יהיה היועץ הפוליטי והעיתונאי ויקטור גולד .
ב-1948 הוא סיים לימודים לתואר בוגר אוניברסיטה במדע המדינה באוניברסיטת טוליין.
בעת לימודיו שם הוא היה חבר באחוות קאפא סיגמא.
ב-1950 סיים טרין את לימודיו בבית הספר למשפטים של טוליין והתקבל ללשכת עורכי הדין.
בשנים 1951–1952 שירת טרין בחיל האוויר של ארצות הברית.
לאחר שחרורו, הוא הצטרף למשרד עורכי הדין "דויטש, קריגאן וסטילס".
בשנים 1952–1957 הוא היה היועץ המשפטי וסגן נשיא תאגיד הייצור סיפלקס בניו אורלינס.
לאחר מכן הוא עבד במשרד עורכי הדין "בריד, בלו ושמיט" ולאחר מכן קודם להיות שותף במשרד ששמו שונה ל"בריד, בלו, שמיט וטרין".
בבחירות לנשיאות של 1960 היה טרין אלקטור מטעם מפלגת זכויות המדינות , שתמכה בסנאטור מווירג'יניה הארי פ.
בירד, שהיה דמוקרט תומך ההפרדה הגזעית, מול מועמדי שתי המפלגות הגדולות, הדמוקרט ג'ון פיצג'רלד קנדי והרפובליקני ריצ'רד ניקסון.
הוא גם שימש כיושב ראש הוועדה המרכזית של המפלגה בלואיזיאנה.
יחד עם טרין היו האלקטורים של המפלגה בלואיזיאנה תומכי ההפרדה הגזעית הנוקשים לינדר פרז ווילי ריינק.
בעצרת בחירות הזהיר טרין ש"תקופת השיקום בדרום רחוקה מלהגיע לסיומה", וש"המפלגות הדמוקרטית והרפובליקנית יצמצמו את מספר העובדים כדי למזג כלים במדינה סוציאליסטית".
בסופו של דבר ניצח קנדי בלואיזיאנה, והטיקט של מפלגת זכויות המדינות קיבל 21 אחוזים מכלל הקולות במדינה.
אך לאחר שפורסמו התוצאות, קרא טרין לבית המחוקקים של לואיזיאנה לסרב לקבל את האלקטורים של קנדי ותחת זאת לשלוח את האלקטורים של מפלגת זכויות המדינות, שהיו בלתי מחויבים, באומרו שלא הייתה קיימת כל דרישה שבית המחוקקים יכבד את הצבעת הציבור.
בית המחוקקים לא נעתר לפנייתו של טרין.
טרין הדגיש ב-1961 שמפלגת זכויות המדינות שבראשה עמד לא הייתה משויכת למפלגת זכויות המדינות הלאומית , שלדבריו הייתה "חרפה למושג זכויות המדינות".
עם זאת, בהמשך נטש טרין את מפלגת זכויות המדינות של לואיזיאנה שנתפשה בעיניו כאנטישמית.
ב-1962 הצטרף טרין לוועדה המרכזית של המפלגה הרפובליקנית בלואיזיאנה.
בעידוד חבריו, הוא פתח בקמפיין בנסותו להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של לואיזיאנה, שבסיסו היה בניו אורלינס, מול חבר בית הנבחרים המכהן, הדמוקרט הייל בוגס .
במערכת בחירות זו הוא גייס 11,000 דולר, ונוצח לאחר שקיבל שליש בלבד מכלל הקולות.
ב-1964 ניסה טרין להתמודד שוב מול בוגס.
בשנה בה המועמד הרפובליקני לנשיאות בארי גולדווטר ניצח ברוב קולות בלואיזיאנה, קיבל טרין 62,881 קולות (45 אחוזים), מול 77,009 הקולות (55 אחוזים) של בוגס.
ב-1968 התמודד טרין בפעם השלישית והאחרונה מול בוגס, שהיה אז מצליף סיעת הרוב בבית הנבחרים.
לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית של 1970, שונו גבולות מחוז הקונגרס השני, כך שהוא כלל חלקים ממחוז ג'פרסון, מעוז תמיכה ברפובליקנים, שבו היה גם מקום מגוריו של טרין.
ב-1971 התמודד טרין בבחירות המקדימות של הרפובליקנים על משרת מושל לואיזיאנה, היחידות שהתקיימו אי פעם במדינה, מול רוברט מקס רוס .
במסע הבחירות במינדן , אמר טרין שלואיזיאנה זקוקה "לתחרות אמיתית" בממשלת המדינה, או "מערכת שבה שתי מפלגות פוליטיות יפעלו על בסיס קבוע ומתמשך כדי לבחון ולבקר את צעדי המדיניות והתוכניות של המפלגה היריבה".
טרין הצהיר שאם הוא ייבחר, הוא יהיה "עצמאי ככל הניתן" בכהונתו כמושל.
בבחירות המקדימות זכה טרין ב-92 אחוזים מהקולות.
בבחירות הכלליות קיבל טרין 480,424 קולות (42.8 אחוזים) מול 641,146 הקולות (57.2 אחוזים) של הדמוקרט אדווין אדוארדס.
טרין ניצח ב-27 מחוזות, רובם בצפון המדינה, כשבעשרה מתוכם הפרש הקולות לטובתו היה מעל 60 אחוזים.
מאוחר יותר באותה שנה התמודד טרין על מושב מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, שהתפנה על ידי הדמוקרט השמרן פטריק קאפרי.
באותה עת, כלל מחוז בחירה זה את אזור אקדיאנה ואת אזור ניו אורלינס רבתי.
טרין הביס את הדמוקרט ג'.
לואיס ווטקינס הבן ביחס קולות של 71,090 קולות (54 אחזוים), מול 60,521 קולות (46 אחוזים) בבחירות שהתקיימו ב-7 בנובמבר.
באותו יום, ניצח בלואיזיאנה הנשיא המכהן, הרפובליקני ריצ'רד ניקסון, במערכת הבחירות לתקופת נשיאותו השנייה.
בבחירות אמצע הכהונה של 1974, שהתקיימו כמעט שלושה חודשים לאחר התפטרותו של הנשיא ניקסון, הוסיפו הדמוקרטים 49 מושבים לרוב שכבר היה להם בבית הנבחרים.
אך בניגוד למגמות הלאומיות, ניצח טרין בהתמודדותו על תקופת כהונתו השנייה בבית הנבחרים את המועמד הדמוקרטי, חבר בית הנבחרים של לואיזיאנה צ'ארלס גריסבאום הבן.
באותה מערכת בחירות ניצח הנסון מור במחוז הקונגרס השישי של לואיזיאנה, והיה לרפובליקני השני במאה ה-20 שנבחר למשלחת המדינה לקונגרס.
אף על פי שבבחירות לנשיאות של 1976 ניצח הדמוקרט ג'ימי קרטר, הן ברמה הלאומית והן בלואיזיאנה, נבחר טרין באותה שנה לתקופת כהונה שלישית בבית הנבחרים בהפרש קולות אף גדול יותר מזה של 1974, עם כמעט 73 אחוזים מול המועמד הדמוקרטי דייוויד שוירמן.
לאחר שכבר הונהגו בבחירות למשרת המושל, החלה לואיזיאנה להצביע ב-1978 בשיטת הבחירות המקדימות הפתוחות בבחירות לקונגרס.
בבחירות המקדימות של מחוז הקונגרס השלישי, שהתקיימו ב-16 בספטמבר, התמודד טרין מבלי שניצבו מולו יריבים.
בשל כך, בבחירות הכלליות, שנערכו ב-7 בנובמבר, לא הוצג שמו של טרין על פתקי ההצבעה, והוא נבחר לתקופת כהונתו הרביעית בבית הנבחרים כברירת מחדל.
ברמה הלאומית, הוסיפו הרפובליקנים לעצמם בבית הנבחרים 15 מושבים.
ב-3 בינואר 1973 הושבע טרין לכהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית, והיה לרפובליקני הראשון שייצג את לואיזיאנה בקונגרס מאז תקופת השיקום.
בסולם הדירוג שלהם של 100 הנקודות, דירג האיגוד השמרני האמריקאי ב-1973 את טרין בציון של 100 בזכות הצבעות המפתח שלו בסוגיות שמרניות.
עד 1979 עמד הדירוג המצטבר לכל החיים של טרין על ציון 91. מנגד, דירג הארגון "אמריקאים למען פעולה דמוקרטית" את טרין באותה שנה בציון של 5 מתוך 100 על הצבעותיו בסוגיות ליברליות.
בעת כהונתו בקונגרס, היה טרין חלק מוועדה מיוחדת שתיקנה בהצלחה את חוק המדף היבשתי החיצוני של 1953, שאפשר למדינות פיקוח רחב יותר על קידוחים ימיים בחופי מפרץ מקסיקו.
טרין גם הציג תיקון לחוק העסקים הקטנים, שהעניק לעסקים בתעשיית הדיג גישה להלוואות של הסוכנות לעסקים קטנים.
לאחר התפטרותו של הנשיא ניקסון ב-1974 בעקבות פרשת ווטרגייט, הצביע טרין בעד אישור בחירתו של מושל ניו יורק לשעבר נלסון רוקפלר כסגן הנשיא תחת הנשיא ג'רלד פורד.
המינוי אושר בשני בתי הקונגרס.
ב-1975 היה טרין בין שלושה חברים שמרניים של הבית שמונו על ידי מנהיג סיעת המיעוט ג'ון ג' רודס לוועדת המודיעין של בית הנבחרים שהוקמה אז לצורך חקירת הפעילויות של קהילת המודיעין האמריקאית.
בעת כהונתו בבית הנבחרים, היה טרין שותף להגשתן של 26 הצעות חוק שהפכו לחוקים.
בין החוקים הללו נכלל חוק מ-1973 שאפשר לאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה גישה לקרקעות פדרליות במחוז קאדו עבור מחקר בעצי פקאן.
טרין היה גם בין 59 השותפים להגשת הצעת חוק מ-1979 "להקלה על אכיפה מוגברת על ידי משמר החופים של חוקים הנוגעים לייבוא חומרים מבוקרים, ולמטרות אחרות".
החוק נחתם על ידי הנשיא קרטר בספטמבר 1980, חודשים ספורים לאחר שטרין עזב את הקונגרס כדי לכהן כמושל.
בנוסף לחברותו בוועדת המודיעין, שימש טרין במהלך כהונתו בקונגרס כחבר בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת הסחר הימי והדיג של בית הנבחרים.
בשל סעיף הגבלת כהונה בחוקת לואיזיאנה שמונע ממושלי המדינה לכהן ביותר משתי תקופות כהונה רצופות, לא יכול היה המושל המכהן, אדווין אדוארדס, להתמודד בבחירות 1979. טרין היה הרפובליקני היחידי מבין ששת המועמדים המרכזיים.
ב-27 באוקטובר אותה שנה, באחת ממערכות הבחירות הצמודות ביותר בהיסטוריה של לואיזיאנה, זכה טרין במקום הראשון עם כמעט 22 אחוזים בבחירות המקדימות הפתוחות, הפעם השנייה בה התקיימו בחירות מסוג זה לאחר הרפורמה בחוקי הבחירות שהעביר אדוארדס.
למקום השני הגיע בקושי רב חבר ועדת השירותים הציבוריים של לואיזיאנה, הדמוקרט לואיס למברט, עם 20.74 אחוזים מהקולות.
בעוד שטרין היה המועמד הפופולרי בניו אורלינס רבתי, באקדינה, ובצפון לואיזיאנה, למברט זכה לתמיכה הרחבה ביותר בקרב המצביעים האפרו-אמריקאים ובקרב האיגודים המקצועיים.
אחד הגורמים להעדפתו של למברט על ידי המגזרים הללו היה פועלו של טרין במפלגת זכויות המדינות ב-1960.
בהגיע מועד הבחירות הכלליות ב-8 בדצמבר, כל ארבעת המועמדים הדמוקרטים המובסים, סגן המושל ג'ימי פיצמוריס, מזכיר המדינה פול הרדי, יושב ראש בית הנבחרים של לואיזיאנה א.
"בובה" הנרי, וחבר הסנאט של לואיזיאנה אדגר ג.
"סוני" מוטון הבן, העבירו את תמיכתם לטרין.
תמיכתם סייעה לו להביס את למברט בהפרש של 9,557 קולות.
הוא ניצח ב-22 מחוזות, בהשוואה ל-27 המחוזות בהן הוא נוצח ב-1972. רק עשרה מהמחוזות שהצביעו עבורו ב-1972, דבקו בהצבעה בעדו ב-1979. המחוזות בהן ניצחונו היה האיתן ביותר היו כולם בדרום לואיזיאנה.
בתמורה לתמיכתם של ארבעת המועמדים הדמוקרטים, שילם טרין את חובות מסע הבחירות שלהם.
ב-10 במרץ 1980 הושבע טרין בן ה-51 כמושל לואיזיאנה ה-51. עד אז, המושל המדינה הרפובליקני האחרון היה סטיבן פקארד, שכיהן לזמן קצר בחודשים הראשונים של 1877 בעקבות הפשרה , שסיימה את תקופת השיקום.
סגנו של טרין היה הדמוקרט בובי פרימן, שהיה יושב ראש סיעת מפלגתו בבית הנבחרים של לואיזיאנה מטעם אדוארדס.
בסנאט של לואיזיאנה לא כיהן אף רפובליקני אחד, ובבית הנבחרים לדמוקרטים היה רוב גורף.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, מינה טרין יותר אפרו-אמריקאים למשרות ציבוריות מאשר כל אחד מהמושלים שקדמו לו.
ב-1981 חתם טרין על חוק יחס מאוזן לבריאה-מדע ולאבולוציה-מדע בהוראה בבתי ספר ציבוריים, שנודע בשם "חוק הבריאתנות".
החוק, שנוסח על ידי הסנאטור ביל קית', דרש מבתי הספר הציבוריים לאזן בין הוראת האבולוציה לבין הוראת הבריאתנות.
שלוש שנים לאחר שטרין סיים את כהונתו, פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית נגד חוק זה בפסק דין אדוארדס נגד אגילארד מ-1987, שבו נקבע שהבריאתנות אינה תחום לימוד מדעי, אלא דתי.
חוק שנחתם גם הוא ב-1981 על ידי טרין, והוגש על ידי חבר בית הנבחרים של לואיזיאנה ג'ימי ד.
לונג, יושב ראש ועדת החינוך של הבית, קבע את הקמתו של בית הספר למתמטיקה, מדעים ואומנויות של לואיזיאנה, שהוא בית ספר תיכון מדינתי לילדים מוחננים השוכן בקמפוס אוניברסיטת המדינה הצפון-מערבית, שנפתח ב-1983.
ב-1981 הקים טרין את נציבות הפיקוח על הפסולת והמחזור, כאמצעי לשיפור איכות החיים בערים ובאזורים אחרים.
על מפרי החוק בתחום זה הוטלו קנסות או עבודות שירות באיסוף אשפה בצידי הדרכים.
עונש המוות בלואיזיאנה חודש בשלב מאוחר יחסית במהלך כהונתו של טרין.
בדצמבר 1983, כמעט חודשיים לאחר שנוצח בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה, הורה טרין על ההוצאה להורג בכיסא חשמלי של הרוצח המורשע רוברט ויין ויליאמס , האמריקאי העשירי ואזרח לואיזיאנה הראשון שהוצא להורג לאחר פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית על חוקית עונש המוות ב-1976.
עד ספטמבר 1983, חתם טרין על 34 חנינות או המתקות עונשים, מספר נמוך בהרבה מ-1,526 החנינות וההמתקות שנחתמו על ידי אדוארדס בשמונה שנות כהונתו הראשונה.
במהלך תקופת כהונתו של טרין כמושל, פחתו ההכנסות ממס ההכנסה בלואיזיאנה ב-100 מיליון דולר אך תקציב המדינה גדל בכמעט 6 מיליארד דולר.
שנתיים לאחר תחילת כהונתו, החזיקה לואיזיאנה בחוב של כמעט 2.5 מיליארד דולר שנבע ממיזמי בנייה.
טרין נכנס לתפקידו במרץ 1980 כששיעור האבטלה בלואיזיאנה עמד על 6.8 אחוזים, אך כשהמיתון של תחילת שנות ה-80 צבר תאוצה, עלה שיעור האבטלה במדינה בהתמדה והגיע ל-12.0 אחוזים ביוני 1983.
ב-1982 הציע טרין הטלת מס בשווי של 450 מיליון דולר על נפט ועל גז טבעי כדי לתמוך בשימור אזורי הביצה של החופים.
המס נודע בשם מס אזורי הביצות הסביבתיים, אך הוא נתקל בהתנגדות תקיפה מצד שמרנים ומצד אגודת העסקים והתעשייה של לואיזיאנה (LABI).
טרין הגן על המס בהבטחה שהוא לא יהיה נטל בלתי סביר על שום יחיד או קבוצה ושהוא יגדיל את קופת המדינה בשיעור גבוה יותר מאשר מס ההכנסה.
סטיימל, הודיע על התנגדות מידית למס, שנפל בבית הנבחרים של לואיזיאנה, אף על פי שהוא זכה לתמיכה מצד מחוקקים רבים.
הסיבה לכך הייתה שחסרו לו 12 קולות לרוב של שני-השלישים הנדרש.
לאחר נפילת החוק, הורה טרין על הפחתה של 3 אחוזים בתעסוקת עובדי המדינה, כשהמטרה היית חיסכון של 12 מיליון דולר, הרבה פחות מההכנסות שהיו צפויות מהמס הסביבתי.
ב-1986, כשטרין כבר לא כיהן כמושל, הוא ציין שהמאזן הפיננסי של לואיזיאנה ירד ב-450 מיליון דולר, סכום שהוא צפה שהמס הסביבתי יניב לאוצר המדינה.
בדצמבר 1982 ויתר טרין על קריאתו למיסים חדשים, וניסה לקצץ מתקציב המדינה 150 מיליון דולר כדי להשיג העלאות שכר לעובדי המדינה על בסיס ותק בעבודה.
בינתיים, הציע יושב ראש בית הנבחרים, ג'ון הינקל, העלאת מיסים ב-40 מיליון דולר, כולל העלאת שכר הלימוד בבתי הספר המקצועיים, וביטול פטור ממס בשיעור של 5 מיליון דולר שניתן לאיגוד הבריאות Blue Cross Blue Shield Association.
באוגוסט 1982 הטיל טרין וטו על 24 הצעות חוק שעברו בבית המחוקקים בהנחה שרובם היו מוסיפים הוצאות לתקציב המדינה שכבר היה מתוח עד הקצה.
אחת מהצעות החוק הייתה אמורה להעניק פטור ממס מכירות ליצרני גזי בוטאן ופרופאן.
טרין פעל לביצוע רפורמות בתוכנית הפיצויים לעובדי המדינה, שזה מכבר נודעה בשיעור תשלומי הביטוח הגבוה שהוטל על עסקים.
כאשר כשלה תוכנית רפורמה ב-1982, האשים טרין את LABI על כך שהוא לא התפשר עם הדמוקרטים כדי להבטיח את קבלת החוק.
ראש LABI, אד סטיימל, הכריז שבעיית הפיצויים לעובדים באותה עת תהווה מכשול להכנסת והרחבת תעשיות למדינה.
כבר בראשית 1983 עבר חוק מתוקן לפיצויים לעובדים, ויועדו כספים לשמירה על מצב הנזילות של קרן פיצויי האבטלה.
אף צעד לא ננקט בנוגע למדיניות השימוש בעבודת האסירים.
בגיבויו של טרין, סיבסדה לואיזיאנה את היריד העולמי של 1984 שהתקיים בניו אורלינס מאפריל ועד נובמבר אותה שנה, ושנתקל בקשיים כלכליים כבר מההתחלה ועד לנקודה שבה איזון תקציב התערוכה דרש שמעל 11 מיליון מבקרים ישלמו דמי כניסה מלאים בסך של 15 דולר.
בסופו של דבר ביקרו בתערוכה פחות מ-7.5 מיליון איש, ורובם שילמו דמי כניסה מופחתים.