tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאז שנות השמונים החברות ההודיות ביצעו כמה פרויקטים תשתיתיים הקשורים לבניית בתי חולים, תחנות כוח, שדות תעופה, סכרים וקווי הולכה בלוב.
למרות שלוב היא מדינה עשירה בנפט, הודו מייבאת רק חלק זעיר מהנפט שלה מלוב.
ההודים הם עם זאת חלק חשוב מכוח העבודה בענפי הבנייה והנפט והעברות שלהם להודו משמעותיות.
הודו הרחיבה מלגות והכשירה אנשי לוב במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית שלה, המועצה ההודית ליחסי תרבות (ICCR) ותחת תוכנית פסגת הודו-אפריקה.
לוב נקשרה לפרויקט רשת אלקטרונית פאן-אפריקאית שמבוצעת על ידי הודו.
לוב וועדת הבחירות בהודו חתמו על הסכם לחלוקת מומחיות והכשרת כוח אדם בלוב לניהול הבחירות.
לאחר מלחמת האזרחים בלוב, ממשלת הודו העניקה 1000 גפיים מלאכותיות בג'איפור לרגלים פצועים והציעה להקים מרכז תותבות הודי-לובי ומרכזים להכשרה מקצועית ומחקר בלוב.
הודו גם העניקה למועצה הלאומית למעבר לוב (NTC) סיוע הומניטרי של מיליון דולר וסיפקה לה תרופות חיוניות נוספות בשווי מיליון דולר.
הודו מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
לוב מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
יחסי הודו–מרוקו הם היחסים הדו-צדדיים בין מרוקו להודו.
שתי המדינות הן חלק מתנועת המדינות הבלתי-מזדהות.
באו"ם הודו תמכה בדה-קולוניזציה של מרוקו ותנועת החירות המרוקאית.
הודו הכירה במרוקו ב-20 ביוני 1956 וכוננה יחסים בשנת 1957. משרד החוץ ההודי קובע כי "הודו ומרוקו נהנו מיחסים לבביים וידידותיים ובמהלך השנים היחסים הדו-צדדיים היו עדים לעומק וצמיחה משמעותיים."
המועצה ההודית ליחסי תרבות מקדמת את התרבות ההודית במרוקו.
מרוקו מבקשת להגביר את קשריה המסחריים עם הודו ומבקשת השקעה הודית בתחומים שונים.
מרוקו מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליית כבוד במומבאי.
הודו מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט.
יחסי הודו–כווית הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו למדינת כווית.
שתי המדינות חולקות קשרים ידידותיים.
כווית מאכלסת אוכלוסייה הודית גדולה וגולה והיא המקור ל-10–12% מייבוא הנפט של הודו, בעוד שהודו היא בין השותפות המסחריות הגדולות ביותר של כווית.
הגילוי האחרון של חפצים כמו כלי חרס ותכשיטים מהאי הכוויתי פילכה מצביע על אינטראקציה מסחרית ותרבותית בין שתי המדינות שראשיתה לפני אלפי שנים.
לפני גילוי הנפט בכווית, המסחר בין הודו לכווית נסב סביב תמרים וסוסי גזע, כאשר מלחים כוויתיים ערכו מסעים שנתיים בין שט אל-ערב לבין הנמלים המערביים של הודו כדי לקיים את המסחר.
סחר הסוסים הסתיים בשנת 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה, ובעקבותיה השתנה הסחר לפנינים ועץ טיק.
הבריטים, ששלטו בהודו, הטילו את חסותם על שייח'ות כווית ב־1899, כחלק מביסוס שליטתם על דרכי הגישה בין הודו לאירופה.
תחת החסות הבריטית שימש הרופי ההודי כמטבע של כווית, והוא שימש כמטבע הרשמי עד עצמאותה ב־1961.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות החלו ביוני 1962 עם מינויו של יעקוב עבדולזיז אל-רשיד לשגריר הכוויתי הראשון בהודו.
הודו הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות כווית ואילו כווית הייתה אחת המדינות הראשונות שהושיטו תמיכה בהודו במהלך המלחמה עם סין בשנת 1962. במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 הייתה בומביי מרכז לעסקים כוויתיים רבים והאמיר עצמו ניהל שם בית בכונן הימי.
המסורת בין המדינות אמנם הייתה חמה באופן מסורתי, אך היחסים הדרדרו בתחילת שנות ה-90 עקב עמדתה של הודו לצד עיראק בעקבות פלישת עיראק לכווית.
הודו סירבה לקבל את השגריר הכוויתי בניו דלהי, התייצבה עם עיראק במהלך מלחמת המפרץ והפכה למדינה היחידה שהעבירה את שגרירותה מכווית לבצרה במהלך המלחמה.
הריסתו של באברי מסג'יד השפיעה גם על הקשרים עם כווית שקראה לראש הממשלה נראסימה ראו לבנות מחדש את המבנה ולהעבירו לידי המוסלמים ההודים.
אולם ממשלת כווית מיהרה לפעול נגד קריאות לפיטורי עובדים הודים מחברות כוויתיות ולסגירת חנויות להפגנה נגד הודו.
בשנת 1992, שר החוץ, Madhavsinh Solanki, הביא "ניצחון דיפלומטי" בביקורו בכווית שסייע להתגבר על הקשיים שהתגנבו לקשרים הדו-צדדיים.
בשנת 1994, ממשלת כווית ביטלה הצעה באספה הלאומית של כווית שקראה לאסור כניסה וגיוס עובדים הודים בכווית כדי למנוע הרעה ביחסים עם "הודו הידידותית".
בין שתי המדינות נערכו ביקורים דו-צדדיים רמי דרג.
ב־1965 ביקר בכווית סגן נשיא הודו, זקיר חוסיין, ב־1981 ביקרה ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי במדינה וב־2009 ביקר סגן נשיא הודו מוחמד חמיד אנסרי.
ב־1964 ביקר נסיך הכתר וראש ממשלת כווית שייח' סבאח א-סאלם א-סבאח בהודו, אמיר כווית שייח' ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח ביקר בהודו בשנת 1980 ו-1983 והאמיר שייח' סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח ביקר בהודו ב־2006.
ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ביקר בכווית בדצמבר 2024.
ההודים מהווים אחת מקהילות המהגרים הגדולות בכווית המונה כ-640,000 איש.
נוכחותם בעבודות צווארון לבן הלכה וגברה באופן עקבי במיוחד בתחום האלקטרוניקה, התעשייה, האדריכלות וההנדסה.
משרד הבריאות של כווית מעסיק גם מספר לא מבוטל של חובשים ופרמדיקים הודים.
ההודים תוארו על ידי שליחו המיוחד של האמיר כמי שרכשו מרחב מיוחד בכווית כ"קהילת מהגרים מבריקה והכי פחות בעייתית הפועלת למען ההתפתחות הכוללת של כווית".
עם זאת, ישנם מספר רב של הודים העובדים בעבודות בעלות שכר נמוך ובשנת 2011 נמצאו עד 22,000 הודים שוהים באופן בלתי חוקי בכווית, ושגרירות הודו בכווית הקלה על עזיבתם של 12,825 אזרחים הודים להודו בעקבות ההכרזה על אמנסטי בכווית.
הודים בכווית שולחים יותר מ-3 מיליארד דולר בשנה להודו ובכווית פועלות 300 אגודות הודיות ו-18 בתי ספר הודים המסונפים למועצה המרכזית לחינוך תיכון, ניו דלהי.
כלכלת כווית, לפני גילוי הנפט, הייתה תלויה רבות בפעילות ימית וסחר.
כווית הייתה מרכז לבניית ספינות ושליית פנינים היו פעילויות מסחריות חשובות.
עד שנת 1961 היה הרופי ההודי הילך חוקי בכווית והסחר ההודו-כוויתי נסב סביב סחר בסחורות חקלאיות, טקסטיל וסוסים.
בשנים 2011–2012 הסתכם הסחר הדו-צדדי ב-17.56 מיליארד דולר, ומסמן עלייה של 44% לעומת השנה שקדמה לה.
נפט מהווה את עיקר המסחר, כאשר המסחר שאינו נפט מהווה 1.9 מיליארד דולר בלבד.
מאזן הסחר תומך מאוד בכווית עם הייצוא ההודי לכווית בהיקף של 1.1 מיליארד דולר בלבד בשנים 2011–2012. יבוא נפט בשווי 15.67 מיליארד דולר מכווית הופך אותה לספקית הנפט השנייה בגודלה בהודו ממדינות GCC, בסמוך לערב הסעודית.
הייצוא ההודי לכווית בשנים 2011–2012 כלל סחורות בעלות ערך מוסף כמו מוצרי ברזל ופלדה, דוודים, מכונות ומכשירים מכניים, מכונות חשמליות וציוד ומוצרי מזון.
לחברות המגזר הציבורי ההודי בענפי הביטוח והתעופה יש משרדים בכווית, בעוד שחברות פרטיות ובהן Larsen & Toubro, Punj Lloyd and Kalpataru יישמו פרויקטים גדולים בכווית, כולל בענפי הנפט והחשמל שלה.
קבוצת אל-גאנים, קבוצת KAPICO, בית ההשקעות הגלובלי ובית הכספים של כווית הן החברות הכוויתיות החשובות בהודו.
הודו ביצעה בשנים האחרונות פרויקטים של מיזמים משותפים בין שתי המדינות לקראת הקמת מתקנים חדשים בתחום הנפט והגז בשתי המדינות, בעוד שכווית קיבלה בברכה חברות הודיות שיתמודדו על פרויקטים בכווית, כאשר היא מתחייבת תוכנית פיתוח תשתיות מסיבית.
הודו וכווית חתמו על מספר הסכמים הנוגעים לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי, כולל שיתוף פעולה רפואי בתחומי התרבות והחינוך.
קיימים גם הסכמים בין מוסדות השכלה גבוהה ומחקר הודי וכוויתי והסכמים על הימנעות ממיסוי כפול, הפחתת סמים ומניעת סחר בלתי חוקי בסמים נרקוטיים ותוכניות להחלפת תרבות ומידע בין כווית להודו.
כווית מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליה כללית במומבאי.
יחסי הודו–לטביה הם היחסים הדו-צדדיים בין הודו ולטביה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1991, לאחר עצמאות לטביה.
בשנת 2013 חתמו לטביה והודו על הסכם למניעת כפל מס, שהגדיל את הייצוא ההודי ללטביה בתקופת הטבות כלכליות בין שתי המדינות.
נכון לעכשיו שתי המדינות דנות בבניית שיתוף פעולה הדוק ועמוק יותר בתחום הובלות ולוגיסטיקה.
הודו רואה את לטביה, כמו גם את אסטוניה וליטא, כשותפות אסטרטגיות של אינטרסים הודים ובלטים.
בשנת 2017 ביקר ראש ממשלת לטביה מאריס קוצ'ינסקי בהודו כדי להאיץ את התפתחות היחסים הכלכליים בין המדינות.
בשנת 2019 ביקר סגן נשיא הודו וניקאיאח נאידו בלטביה וניהל שיחות עם מנהיגי לטביה.
הודו מיוצגת בלטביה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
לטביה מחזיקה בהודו שגרירות וקונסוליה בניו דלהי.
יחסי הודו–סלובניה הם יחסי החוץ בין הודו לסלובניה.
הודו הכירה בסלובניה ב-11 במאי 1992. היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-18 במאי 1992 כאשר שר החוץ הסלובני דימיטרי רופל ביקר בהודו.
סלובניה ביקשה וקיבלה תמיכה של הודו לחברות באו"ם (UN), כמו גם לחברות בתנועת המדינות הבלתי-מזדהות.
סלובניה התקבלה לאו"ם ב-23 במאי 1992.
סלובניה פתחה את שגרירותה בניו דלהי ב-1 באוגוסט 2002. הודו פתחה את שגרירותה בליובליאנה בפברואר 2007.
הנשיא הסלובני, יאנז דרנובשק, ביקר בבנגלורו בפברואר 2006 והשתתף בטקס חנוכת הוועידה הבינלאומית לערכים אנושיים שאורגנה על ידי קרן אמנות החיים.
דרנובשק ביקר בניו דלהי בינואר 2007 והשתתף בוועידת המאה סטיאגרהא.
הוא נפגש גם עם ראש הממשלה ושר החוץ של הודו.
נשיא סלובניה דנילו טרק ביקר בניו דלהי בפברואר 2010 ונפגש עם ראש הממשלה.
הוא גם השתתף בפסגה לפיתוח בר-קיימא העשירית בדלהי שאורגן על ידי TERI.
סלובניה פתחה ארבע קונסוליות בראשות קונסולי כבוד בקולקטה, מומבאי, צ'נאי ובנגלורו בשנת 2011. ראש ממשלת סלובניה, בורוט פאחור ביקר ביוני 2011 בניו דלהי, מומבאי ובנגלור.
הוא נפגש עם הנשיא, סגן הנשיא, ראש הממשלה, שר החוץ ומנהיג האופוזיציה.
יחסי הודו–לוקסמבורג הם יחסי החוץ בין הודו ללוקסמבורג.
יחסי הודו–לוקסמבורג החלו בשנת 1947, ובשנים האחרונות היחסים בין שתי המדינות גברו.
לוקסמבורג פתחה את שגרירותה בניו דלהי בשנת 2002. למעלה מ-170 חברות הודיות רשומות בבורסת לוקסמבורג.
הסחר הדו-צדדי בשתי המדינות עמד על 37.17 מיליון דולר מינואר-ספטמבר 2014, כאשר היצוא מהודו ללוקסמבורג עמד על 7.79 מיליון דולר והיבוא של סחורות להודו מלוקסמבורג עמד על 29.38 מיליון דולר.
קיימת קהילה משמעותית של הודים החיים בלוקסמבורג העובדת בחברות או בתחומים כמו Arcelor-Mittal, IT ובנקאות.
כמה ביקורים דיפלומטיים רמי דרג נערכו בין שתי המדינות.
הדוכס הגדול ז'אן הפך לראש המדינה של לוקסמבורג הראשון שביקר בהודו בשנת 1983 ומאז מספר שרי סחר וחוץ מלוקסמבורג ביקרו במדינה.
בשנת 2015 ביקר במדינה שר החוץ ז'אן אסלבורן.
בשנת 2012 ביקר שר החוץ של הודו בלוקסמבורג.
בשנת 2019 הייתה לוקסמבורג המדינה האירופית הראשונה שאירחה את הפגישה השנתית של הבנק האסייני להשקעות בתשתיות.
בנוסף היא שלחה גם משלחת כלכלית להודו באותה שנה.
לוקסמבורג מחזיקה בהודו שגרירות ניו דלהי.
הודו מיוצגת בלוקסמבורג באמצעות שגרירותה בבריסל.
יחסי הודו–ליכטנשטיין הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לליכטנשטיין.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לליכטנשטיין כוננו בשנים 1992–1993.
הנסיך אלויס והנסיכה סופי, מלווים במשלחת בת 11 חברים, כולל שר החוץ, ביקרו בהודו בתאריכים 14–20 בנובמבר 2010. זה היה הביקור הראשון ברמה גבוהה בין שתי המדינות.
הנסיך הנס אדם השני ערך ביקור פרטי במדינה כמה שנים קודם לכן.
אלויס נפגש עם הנשיאה פרטיבה פטיל, סגן נשיא הודו מוחמד חמיד אנסרי, שר האוצר פרנב מוקרג'י, נשיאת הקונגרס הלאומי ההודי סוניה גנדי, מנהיגת האופוזיציה סושמה סוואראג' ושרת המדינה לענייני חוץ פרנאט קאור.
משלחת ליכטנשטיין ביקרה גם ביריד הסחר הבינלאומי בדלהי.
אלויס נסע גם למומבאי ונפגש עם מושל מהאראשטרה ק' סנקארנאריין.
הנסיך אלויס והנסיך הנס אדם השני ביקרו בהודו בין התאריכים 13–19 באוקטובר 2013 כדי לקיים פגישות עסקיות עם חברת סוואנה סידס שבסיסה בגורגאון.
הסחר הדו-צדדי בין הודו לליכטנשטיין הגיע לשיא של 5 מיליון דולר בשנים 2008–2009 אך ירד משמעותית בשנים שלאחר מכן.
המסחר כללי יבוא של 4.92 מיליון דולר (בעיקר של דגני בוקר, זכוכית, מכונות וציוד חשמלי) על ידי ליכטנשטיין מהודו בשנים 2008–2009. המסחר בין שתי המדינות הסתכם בשני מיליון דולר בשנים 2015–2016, ורשם צמיחה של 47% לעומת הכספים הקודמים.
הודו ייצאה סחורות בשווי 820,000 דולר לליכטנשטיין, וייבאה בשווי 1.18 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לליכטנשטיין הן סגסוגות מתכת, אבנים, מכונות, חותמות מכניות, אורז בסמטי ומוצרי נפט.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מליכטנשטיין הן מכשירים וחלקים מכניים, מכונות וציוד חשמלי, פיגמנטים ומוצרי צבע אחרים, זכוכית וכלי זכוכית, פריטים עשויים אלומיניום ומתכות בסיס אחרות, ומכשירים מדויקים רפואיים, כירורגיים ואחרים.
יחידת המודיעין הפיננסי של ליכטנשטיין (FIU) סיפקה תמיכה בהקמת יחידת המודיעין הפיננסי בהודו (FIU) ותמכה בקבלתם של האחרונים לקבוצת אגמונט בשנת 2007. הודו החלה במשא ומתן עם ה-EFTA, בה חברה ליכטנשטיין, על הסכם סחר והשקעות (TIA) בינואר 2012.
בשנת 2008 מסרו רשויות המס הגרמניות לממשלת הודו את שמותיהם של 26 בעלי חשבונות הודים בבנק LGT בליכטנשטיין.
בעקבות חקירה, ממשלת הודו הודיעה לבית המשפט העליון של הודו ב-10 בדצמבר 2010 כי מחלקת מס הכנסה מצאו כי 18 של בעלי חשבונות התחמקו ממסים.
ב-4 ביולי 2011 הורה בית המשפט העליון על הממשלה לחשוף את שמות כל 26 בעלי החשבונות לציבור.
הממשלה ניסתה לעצור את צו בית המשפט העליון, אך בסופו של דבר חשפה את שמות 18 בעלי החשבונות שנקנסו ב-29 באפריל 2014. עם זאת, הממשלה סירבה לחשוף את שמות שמונת בעלי החשבונות הנותרים שלא ננקטה נגדם פעולה.
ב-28 במרץ 2013 הודו וליכטנשטיין חתמו על הסכם להחלפת מידע על מיסים (TIEA), שנכנס לתוקף ב-20 בינואר 2014.
בין אפריל 2000 ליוני 2015 השקיעה ליכטנשטיין 9.5 מיליון דולר בהשקעה ישירה זרה בהודו.
כמה חברות מליכטנשטיין פועלות בהודו, באופן ישיר או באמצעות חברות בנות.
קבוצת LGT בבעלות מלאה של משפחת המלוכה של ליכטנשטיין.
חטיבת המשקיעים הפילנתרופיים של הקבוצה, LGT Venture Philanthropy (LGT VP), פעילה גם בהודו.
סמנכ"ל LGT מימן כמה ארגונים לא ממשלתיים ועסקים חברתיים בהודו באמצעות מענקים, הלוואות או השקעות הוניות.
הודו מיוצגת בליכטנשטיין באמצעות שגרירותה בברן, שווייץ.
ליכטנשטיין מחזיקה בהודו קונסוליית כבוד בניו דלהי.
על פי הסכם משנת 1919 בין ליכטנשטיין לשווייץ, שגרירים ומשימות דיפלומטיות של שווייץ מורשים לייצג את ליכטנשטיין במדינות ובמצבים דיפלומטיים אלא אם כן ליכטנשטיין בוחרת לשלוח שגרירה משלה.
שווייץ מקיימת שגרירות בניו דלהי וקונסוליה במומבאי.
יחסי הודו–מולדובה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו ורפובליקת מולדובה.
הודו הכירה במולדובה ב-28 בדצמבר 1991 ובשנה שלאחר מכן, שתי המדינות כוננו יחסים.
שתי המדינות נקטו בצעדים להעמקת היחסים, שעדיין נשמרים ברמה צנועה.
שתי המדינות תומכות זו בזו בפלטפורמות בינלאומיות רבות כמו האו"ם באמצעות מנגנון תמיכה הדדי.
בשנת 2015 בירך נשיא הודו פרנב מוקהרג'י את מולדובה ליום הלאומי של מולדובה ב-27 באוגוסט.
הסחר הדו-צדדי בין הודו למולדובה היה צנוע למדי.
במהלך השנים 2011–2012 צמח הסחר הדו-צדדי לשמונה מיליון דולר (הייצוא של הודו עמד על 7.5 מיליון דולר והיבוא עמד על 0.5 מיליון דולר).
הודו הלוותה למולדובה למעלה מחמישה מיליון רופי לפיתוח כלכלתה.
הודו מיוצגת במולדובה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה.
מולדובה מחזיקה בהודו קונסוליית כבוד בניו דלהי וקונסוליה במומבאי.
יחסי הודו–ליבריה הם יחסי החוץ בין הודו לרפובליקה של ליבריה.
הודו מיוצגת בליבריה באמצעות שגרירותה באביג'אן, חוף השנהב וקונסוליית כבוד במונרוביה מאז 1984. ליבריה הייתה מיוצגת בהודו באמצעות משלחת דיפלומטית בניו דלהי שנסגרה בעקבות מגבלות תקציביות.
בדרך כלל היחסים הדו-צדדיים היו חזקים ולבביים עם התמיכה המלאה של ליבריה בשאיפה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
בשנים האחרונות, שתי המדינות פיתחו קרוב ושיתוף פעולה נרחב במסחר, תחומים צבאיים ואסטרטגיים.
הודו שלחה את יחידת המשטרה הראשונה של נשים בלבד בכוח שמירת השלום של UNMIL לליבריה בשנת 2007, עם קבוצות נוספות שהגיעו בשנים הבאות.
ממשלת הודו לקחה תפקיד יזום ביצירת מודלים חדשים של שיטור קהילתי ושירותי בליברה.
בפרט, ה-CRPF של הודו הקל על מעורבותן של נשים ליבריות בשירות המשטרה הלאומי ובאכיפת החוק.
קיימות יותר מחמישים חברות הודיות הפועלות בליבריה, מחברות סחר קטנות ועד תאגידי פלדה.
בשנת 2006 רכשה חברת ה-PIO ArcelorMittal את מכרה עפרות הברזל הגדול LIMINCO, בהשקעה של 930 מיליון דולר על פני תקופה של עשרים שנה.
לאחרונה, ממשלת ליבריה, שבספטמבר 2008 פסלה את טאטא פלדה מתהליך ההצעה לפרויקט עפרות הברזל "אשכול ברזל" בסך 1.6 מיליארד דולר, אישרה את מגמת הפלדה ההודית למכירה הפומבית הקרובה.
עם שתדלנות הודית אינטנסיבית, הצעתה של טאטא פלדה דורגה גבוה מאוד ובחיוב בתנאים טכניים, פיננסיים וחברתיים על ידי חברת הייעוץ הבינלאומית דלויט וטוש, שעורכת ממשלת ליבריה.
יתר על כן, קבוצת טאוריאן המתרחבת מנהלת משא ומתן לוויתורי כריית עפרות ברזל, זהב וכרומיט.
זה משקף את האסטרטגיה הדיפלומטית של הודו להתמקד בביטחון חומרי גלם, במיוחד באזור מערב אפריקה.
בתוך תפקידה ההולך וגדל של הודו בליבריה, שר המכרות והאנרגיה הליבריה, ד"ר יוג'ין שאנון ביקר בהודו באוקטובר 2005 כדי להשתתף בקונפדרציה של התעשייה ההודית - קונפלבה אפריקה.
בשנת 2008 הוזמן נשיא ליבריה אלן ג'ונסון-סירליף לבקר בהודו.
פריטים עיקריים בייצוא ההודי כוללים מוצרי הנדסה, תרופות, דו גלגלים, ציוד תחבורה, מוצרי פלדה ופלסטיק.
פריטי הייבוא העיקריים הם זהב, יהלומים, עץ וגרוטאות מתכת.
לאחר ביטול הסנקציות של האו"ם הוענקו זיכיונות לכריתת עצים לחברות הודיות.
בסך הכל הוגדלו ההשקעות ההודיות בליבריה מ-450 מיליון דולר בשנת 2005 לכ-2 מיליארד דולר בשנת 2009.
שגרירת הודו, שאמה ג'יין, הצהירה כי היא מחויבת לבנות שותפויות אסטרטגיות בכל רמות השלטון ולהקל על אסטרטגיות חדשות לשיתוף פעולה דו-צדדי.
בהקשר זה, השגרירה ג'יין פעלה במהירות להעצים את יחסי הודו עם ליבריה במגזר החקלאי באמצעות יישום פרויקטים חקלאיים מודליים בעזרת מדענים במרכז ההודי לחקר החקלאות (ICAR).
בפברואר 2009 דנו שר החקלאות הליברי, ד"ר ג'יי כריס טו, והשגריר ג'יין בתחומי תמיכה אפשריים, כולל סיוע חירום למגזר החקלאי בליבריה.
יחסי הודו–מלטה הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו ומלטה.
עם הצמיחה המהירה של כלכלת הודו שמדורגת כעת החמישית בגודלה בעולם וממשיכה לצמוח, מלטה פתחה נציבות עליונה בניו דלהי בשנת 2007. למלטה יש גם קונסוליות במומבאי, צ'נאי וקולקטה.
בתחילת 2018 הודו פתחה נציבות עליונה במלטה.
היחסים המדיניים בין מלטה והודו נמשכים שנים רבות עוד לפני שהפכו למדינות עצמאיות.
עם הגעתם של בריטים למלטה בשנת 1800, לחמו מלטזים בהודו לצד בריטים עם לוחמי חופש הודים ומדינות נסיכות.
מיסיונרים קתולים מלטזים עקבו אחר חיילים מלטזים להודו שם חלקם נוכחים עד היום.
מלטזים רבים קבורים בבתי קברות הודים.
מיסיונרים קתולים מלטזים עקבו אחרי חיילים מלטזים להודו.
בשנת 1878 שלחה ממשלת הודו הבריטית 7,000 חיילים הודים לאי מלטה.
בשנת 1924 מיסיונרים קתולים מלטזים התבססו בין השבטים הסנטאליים בדומקה, ג'הרקהאנד, הודו.
מעל 73 כמרים קתולים מלטזים חיו בהודו מאז 1924. במלחמת העולם הראשונה מלטה שימשה את הבריטים לטיפול בפצועים ולשיקום הפצועים.
ישנם אנדרטאות בבית העלמין הצבאי של פייטה לעשרים ושמונה הודים שלחמו למען הבריטים במלחמה ומתו מפצעים או ממחלות במלטה.
גופותיהם של 13 חיילים הודים ושבעה אנשי חיל העבודה ההודי, שמתו במלטה במהלך המלחמה, נשרפו בבית העלמין בלזרטו באי מנואל.
אנדרטאות לזכר המתים ההודים נבנו בבית העלמין הצבאי פייטה.
לאורך מלחמת העולם השנייה השתמשו הבריטים במלטה כמוקד להבאת כוחות הודים לאוקיינוס האטלנטי וממנו.
הודו הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של מלטה בשנת 1964. הודו כוננה מערכת יחסים דיפלומטית עם מלטה בשנת 1965. נציבות עליונה של הודו נפתחה במלטה בשנת 1993 אך מאוחר יותר נסגרה בשנת 2002. מלטה פתחה נציבות עליונה בניו דלהי בשנת 2007. למלטה יש גם קונסוליות בצ'נאי, קולקטה ובמומבאי.
בשנת 2018 הודו פתחה מחדש נציבות עליונה בטריאק גלנטון וסאלו, סנט ונרה במלטה.
ראש ממשלת מלטה אדוארד פנק אדאמי ביקר בהודו בשנת 1989. נשיא הודו רמזוואמי ונקטרמן ביקר במלטה ב-1990, ונשיא מלטה Ċensu Tabone ביקר בהודו בשנת 1992. במרץ 2005 ביקר בהודו שר החוץ של מלטה, מיכאל פרנדו, למשך שישה ימים.
בנובמבר 2013 פגש שר החוץ של מלטה, ג'ורג' ולה, את השר סלמאן חורשיד, בשולי הצדדים של אסמת אסם בניו דלהי.
בפברואר 2015 ביקר מר ליאו ברינקאט, השר לפיתוח בר קיימא בהודו כדי להשתתף בפסגת הפיתוח בר קיימא בדלהי.
במרץ 2018 שר החוץ של מלטה, כרמלו אבלה, ביקר בהודו בין 5–8 במרץ וליוו אותו בכירים במשרד שלו.
על פי הסכם סחר של האו"ם, שתי המדינות נפגשות פעם אחת לפחות בשנה כדי לדון בסחר כלכלי, תעשייתי, מדעי וטכנולוגי, כמו גם בנושאי יחסים אחרים.
במסגרת חוזה האומות המאוחדות החליטו שתי המדינות ליצור קשרים תרבותיים חזקים יותר.
הוסיפו שתי המדינות הסכימו לכבד את המורשת התרבותית זו של זו ולקדם קשרי תרבות האחת אצל השנייה.
מלטזים חיו ועבדו בהודו במאה ה-16 סביב תקופת הקיסר ההודי אכבר.
הודו הייתה הכלכלה העולמית המובילה באותה תקופה.
בבית העלמין הצבאי פייטה יש אנדרטאות להודים שנלחמו למען הבריטים במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2007 התגוררו במלטה כ-200 הודים.
מספר המלטזים החיים בהודו אינו ידוע.
במלטה יש קהילת סוחרים קטנה ומבוססת המונה כ-45 משפחות הודיות, המתחקות אחר שורשיה לנדידה של סוחרי סינדי החל משנת 1887 תחת שלטון קולוניאלי בריטי במלטה.
מלטה לא משכה אליה אנשים מכל אזור אחר בהודו, אם כי למלטזים יש נוכחות מתמשכת בהודו מאז שנת 1800. לאחר חלוקת הודו על ידי הבריטים בשנת 1947, סינד נמסרה לפקיסטן הנשלטת על ידי מוסלמים, ולכן הינדים רבים במחוז סינד ברחו והלכו לאיזו מדינה שהייתה מוכנה לקחת אותם הכוללת את מלטה.
בעוד ששתי המדינות היו בשליטת בריטניה, מלטה שימשה כצומת מסחר נוחה לייצוא משי וסחורות מהודו והמזרח הרחוק למקומות סביב הים התיכון ודרום אמריקה.
עם זאת, בעקבות עצמאות הודו, ובשל חוקי הגירה מחמירים במלטה, אף הודי לא היגר למלטה בין השנים 1952–1985. הסוחרים ממוצא הודי במלטה שייכים לקהילת סינדי והם מכונים מקומית l-Indjani ("ההודים").
הקהילה שומרת על מסורות הודיות במלטה, כגון ארגון פרטי של חגיגות דיוואלי, הולי אונאם ופסטיבלים הינדים אחרים.
הודים החיים במלטה שומרים על פרופיל נמוך בחברה המלטזית.
הינדואיזם ודתות קשורות (בודהיזם, סיקיזם וג'ייניזם) אינם מוכרים כדת במלטה.
דתות ממוצא הודי מתוארות רשמית ככתות במלטה.
אין מקדשים הינדים או מקדש של דתות ממוצא הודי.
שריפות הינדיות אסורות לאחר שהבריטים עזבו את מלטה והנפטרים ההינדים נקברים במלטה.
בשנת 1924 מיסיונרים קתולים מלטזים התמקמו בקרב השבטים הסנטאליים בדומקה, ג'הרקהאנד, הודו להפצת הקתוליות.
שבעים ושלושה כמרים מלטזים חיו בהודו מאז 1924 ומעטים עדיין שם.
המשימה הצליחה להשיג מעל 170,000 המרות הינדיות.
עם כניסת כללי הוויזה המחמירים החדשים לתוקף בהודו, כניסתם של מיסיונרים מלטזים להודו מוגבלת כעת מאוד.
ישנם מספר תושבים במלטה בהודו הנתמכים על ידי הקונסוליה המלטזית בניו דלהי, מומבאי, צ'נאי וקולקטה המספקים להם שירות קונסולרי.
לחברות מלטזיות כמו מלטה אנטרפיס יש נוכחות בהודו.
בגדי נול ידניים תוצרת הודו היו מבוקשים על ידי אירופה במשך מאות שנים רבות.
היה מסחר משגשג בנול ידיים בין איטליה להודו במאה ה-1 וה-2 לספירה כפי שתועד על ידי הגנרל והפוליטיקאי הרומאי גנאיוס פומפיוס סטראבו.
הקיסר הרומי אוגוסטוס קיבל באנטיוכיה שגריר ממלך דרום הודו בשם פנדיאן מדרמירה.
היה גם סחר פורח בין יוון להודו.
המסחר שהתחיל אודוקוס מסיזיקוס בשנת 130 לפני הספירה המשיך להתגבר, ולפי סטראבו (II.5.12), עד אוגוסטוס, עד 120 ספינות הפליגו מדי שנה ממיוס הורמוס ביוון להודו.
ממשלת מלטה מעודדת חברות עסקיות הודיות להקים עסקים במלטה.
על מנת למשוך עסקים הודים מלטה הציעה תמריצים שונים לחברות הודיות.
מלטה חתמה גם על הסכם סחר דו-צדדי עם ממשלת הודו, למניעת מיסוי כפול.
חברת תרופות הודית עולמית Aurobindo Pharma Ltd השקיעה 16 מיליון אירו והקימה מפעל ייצור בחאל פאר, מלטה המעניק תעסוקה למאות מלטזים ומסייע בהכשרת סטודנטים לרוקחות באוניברסיטת מלטה.
פארמה אורובינדו ההודית מגדילה את השקעתה ומרחיבה את מתקניה במלטה.
סחר דו צדדי בין הודו למלטה היה עד לגידול פנומנלי.
במהלך תקופת אפריל-נובמבר 2012, היצוא של הודו למלטה הגיע ל-265.26 מיליון דולר ואילו הייבוא ממלטה עמד על 22.96 מיליון דולר.
הפריטים העיקריים בייצוא של הודו למלטה הם מוצרים ימיים, תרופות, כימיקלים פרמצבטיים ומשובחים, כימיקלים אורגניים, מוצרי מתכות, ציוד תחבורה וסחורות אחרות.
הפריטים העיקריים בייבוא הודו ממלטה הם עיסת נייר ופסולת נייר, שאריות מתכת, כימיקלים אורגניים, מוצרים רפואיים ותרופות, מוצרים אלקטרוניים.
באפריל 2014 ביקרה משלחת מנכ"לים ברמה גבוהה בראשות קונפדרציית התעשיות ההודיות (CII) במלטה בהזמנת מלטה אנטרפרייז לחפש הזדמנויות עסקיות.
רוב אנשי העסקים ההודים הצליחו ליצור קשר מסחרי בר קיימא.
CII ו-Malta Enterprise חתמו גם על הסכמה לשיתוף פעולה.
בנובמבר 2013 פגש שר החוץ של מלטה, ד"ר ג'ורג' וולה, את שר החוץ ההודי סלמאן קורשיד, בניו דלהי.
ב-5–7 בפברואר 2015 ליאו ברינקאט, השר לפיתוח בר קיימא ביקר בהודו כדי להשתתף בפסגת הפיתוח בר קיימא בדלהי.
שר החוץ של מלטה כרמלו אבלה, ביקר בהודו בין התאריכים 5–8 במרץ 2018. הוא לווה על ידי בכירים במשרדו ו-26 נציגים עסקיים בראשות סחר מלטה.
אבלה הזמינה חברות הודיות לבחון הזדמנויות עסקיות ולגבש שותפויות.
בפברואר 2018 ראש הממשלה מוסקט ממלטה פגש את קהילת העסקים ההודית בלונדון.
הוא דחק בקהילת העסקים ההודית לשמור על בסיס בבריטניה, אך לאתר במשותף למלטה בגלל הברקזיט.
ראש ממשלת מלטה מוסקט נפגש שוב עם מיליארדרים הודים בריטים ותעשיינים, כולל ההינדוגים שהיו בראש הרשימה העשירה בבריטניה בכמה הזדמנויות.
הפגישה התקיימה בבית הלורדים בכינוס 'פורום העסקים האירופי בהודו' ב-2 וב-3 בנובמבר 2018. ראש ממשלת מוסטה במלטה ביקר מאוחר יותר בהודו בין התאריכים 18–20 בינואר 2019 ופגש את ראש הממשלה ההודי נרנדרה מודי.
הוא לווה על ידי משלחת סחר מלטזית גדולה.
מלטה מבקשת סחר הודי והשקעות פיננסיות במלטה.
מלטה שכנעה בהצלחה כמה מיוצרי הסרטים ההודים בבוליווד לצלם סרטים במלטה.
הסרט ההודי האחרון שנעשה במלטה היה 'בריוני ההינדוסטאן' ביוני 2017. מלטה הרוויחה בתהליך מיליוני דולרים מתעשיית הקולנוע ההודית.
החתונות היקרות ביותר כיום במלטה הן חתונות הינדיות.
חברות מלטזיות נתנו חסות למספר חתונות הינדיות הודיות בשווי מיליון דולר.
עם הצמיחה המהירה של כלכלת הודו שמדורגת במקום השלישי בתוצר השווי של כוח הקנייה, ממשלת מלטה מעודדת את ההודים להקים עסקים במלטה.
כמה משלחות סחר מלטזיות מובילות לעיתים קרובות על ידי השרים לעיתים קרובות בהודו.
מאז 2007 יש למלטה נוכחות דיפלומטית גדולה בהודו עם נציבות עליונה בניו דלהי וקונסוליות במומבאי, צ'נאי וקולקטה.
עבור סחר וקידום השקעות הודיות יש מלטה אנטרפיס משרד בהודו.
המאמצים המלטזיים מתוגמלים עם ענקית התרופות ההודית העולמית 'אורובינדו פארמה' לבנות מפעל בהיקף של 16 מיליון אירו בהל פאר המעסיקה מאות מלטזים ומסייעת בהכשרת סטודנטים לרוקחות מאוניברסיטת מלטה.
הודו 'Aurobindo Pharma' מרחיבה את השקעתה ואת תחומי העניין שלה במלטה.
בהודו, חלק מקבוצת Streamcast של הודו, על הסכם לפיתוח מרכז נתונים גלובלי של 75 מיליון אירו במארסה, מלטה.
מטרת פרויקט הפיילוט היא לפתח מרכז נתונים יוקרתי.
יחסי הודו–מאוריציוס הם היחסים ההיסטוריים, הפוליטיים, הכלכליים, הצבאיים, החברתיים והתרבותיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקת מאוריציוס.
הקשרים בין הודו למאוריציוס מתוארכים לשנת 1730, יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1948, לפני שמאוריציוס הפכה למדינה עצמאית.
הזיקות התרבותיות והקשרים ההיסטוריים הארוכים בין שני העמים תרמו ליחסים חזקים ולבדים בין שני העמים.
יותר מ-68% מאוכלוסיית מאוריטיס הם ממוצא הודי, הידועים לרוב כ-Indo-Mauritians.
הודו ומאוריציוס משתפות פעולה במאבק בפיראטיות, המהווה איום גדול באזור האוקיינוס ההודי ומאוריציוס תומכת בעמדתה של הודו נגד הטרור.
היחסים בין מאוריציוס להודו מקורם בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-18, אז הובאו בעלי מלאכה מפודוצ'רי וטאמיל נאדו.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו למאוריציוס כוננו בשנת 1948. מאוריציוס ניהלה מגעים עם הודו באמצעות כיבוש הולנדי, צרפתי ובריטי.
משנות ה-20 של המאה ה-19, עובדים הודים החלו להגיע למאוריציוס לעבוד במטעי סוכר.
משנת 1834 כאשר בוטלה העבדות על ידי הפרלמנט הבריטי, החלו להכניס מספר רב של עובדים הודים למאוריציוס כמשרתים חוזיים.
ב-2 בנובמבר 1834 עגנה הספינה בשם 'אטלס' במאוריציוס אשר הביאה את המשלוח הראשון של פועלים הודים.
היום הזה מוכר במאוריציוס כ"יום אפרואסי".
בסך הכל, על פי ההערכות הובאו למאוריציוס בין 1834 לבין העשורים הראשונים של המאה העשרים, כחצי מיליון פועלים משועבדים הודים, מתוכם כשני שלישים התיישבו לצמיתות במאוריציוס.
במאוריציוס הם הוצאו לאפרוואסי גהאט בפור לואי, האתר שימש למעשה כעוגן הביטחון של מאוריציוס, ותופס תפקיד בביטחון מאוריציוס שדו"ח אמריקני העריך כ"כפיפות נכונה של מאוריציוס להודו".
נקודת מפנה מרכזית במערכת היחסים הגיעה בשנת 1983, כאשר הודו הגיעה לנקודת ההתערבות הצבאית במאוריציוס במבצע לאל דורה כדי להבטיח שהיא תישאר במסלול האסטרטגי של הודו.
בשנת 2015 חתם ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי על הסכם להקמת שמונה תחנות מכ"ם לפיקוח על החוף בשליטת הודו.
השקעות חוץ ישירות בהודו הגיעו ל-2% מהתמ"ג, לעומת 0.1% בשנת 1990, וההשקעות ההודיות במדינות אחרות עלו בצורה חדה בשנת 2006. תאגיד כלכלי ומסחרי גדל עם השנים.
הודו הפכה למקור היבוא הגדול ביותר במאוריציוס מאז 2007 ומאוריציוס ייבאה סחורות בשווי 816 מיליון דולר בשנה הכספית אפריל 2010-מרץ 2011. מאוריציוס נותרה המקור הגדול ביותר ל-FDI בהודו במשך יותר מעשור עם תזרים מניות של FDI בהיקף של 55.2 מיליארד דולר בתקופה אפריל 2000 עד אפריל 2011.
מאוריציוס היא חלק מרשת הביטחון של הודו הכוללת תחנת רדאר חוף למעקב (CSR) של רשת מודיעין התקשורת הפיקודית הלאומית של חיל הים ההודי.
ראש חיל הים במאוריציוס והיועץ לביטחון לאומי במאוריציוס הם קצינים הודים.
יחסי הודו–מונגוליה הם יחסי החוץ בין הודו למונגוליה.
היחסים הללו מתפתחים במהירות, עם שיתוף פעולה הודי-מונגולי שהוגבל בעבר לביקורים דיפלומטיים, מתן הלוואות רכות וסיוע פיננסי ושיתופי הפעולה בתחום ה-IT, אך התגברו בשנים האחרונות על ידי ביקורו של נרנדרה מודי בשנת 2015 באולן בטור, שם שני ראשי הממשלה הכריזו על "שותפות אסטרטגית" בין שתי הדמוקרטיות האסיאתיות.
הודו כוננה יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1955. הודו הייתה המדינה הראשונה מחוץ לגוש המזרחי שכוננה יחסים דיפלומטיים עם מונגוליה.
מאז נחתמו אמנות של ידידות ושיתוף פעולה הדדי בין שתי המדינות בשנים 1973, 1994, 2001 ו-2004.
מונגוליה תומכת במועמדותה של הודו כחברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ואילו הודו תמכה בהכללת מונגוליה כחברה מלאה בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
על פי סקר גאלופ משנת 2010, 26% מהמונגולים תומכים בהנהגה ההודית, כאשר 9% מסתייגים ו-66% אינם בטוחים.
לאחר ביקור שרת החוץ ההודית סושמה סוואראג' במונגוליה באפריל 2018, החליטו הודו ומונגוליה להקים מסדרון אווירי שיגביר את הסחר הדו צדדי.
כמו כן, בניית בית הזיקוק הראשון במונגוליה אי פעם החלה בשנת 2018 עם סיוע טכני וכלכלי מהודו.
קיימת אינטראקציה היסטורית בין הודו למונגוליה במשך למעלה מ-2,700 שנה.
בתקופת סולטנות דלהי, טימור לנג, תקף את הסולטן נאסיר-או דין מחמוד צפונית לדלהי.
צבא הסולטן הובס ב-17 בדצמבר 1398. טימור נכנס לדלהי והעיר נבזזה, נהרסה והושארה בהריסות, לאחר שצבאו של טימור הרג ובזז במשך שלושה ימים ולילות.
הוא הורה לגרש את כל תושבי העיר למעט הסיידים המלומדים ושאר המוסלמים; 100,000 אסירי מלחמה הומתו ביום אחד.
בשנת 1526, באבור, מצאצאי טימור לנג וג'ינגיס חאן מעמק פרגנה (אוזבקיסטן של ימינו), עבר את מעבר ח'ייבר והקים את האימפריה המוגולית, אשר כללה את שטחי אפגניסטן, פקיסטן, הודו ובנגלדש של ימינו.
עם זאת, בנו הומאיון הובס על ידי הלוחם האפגני שר שאה סורי בשנת 1540, ונסוג לקאבול.
לאחר מותו של שר שאה, בנו אסלאם שאה סורי והמלך ההינדי חמו, שניצחו 22 קרבות נגד מורדים אפגניים וכוחות אכבר, התקדמו מפנג'אב לבנגל והקימו שלטון מוסלמי חילוני בצפון הודו מדלהי עד 1556. כוחותיו של אכבר הביסו והרגו את חמו בקרב השני בפניפאט ב-6 בנובמבר 1556.
השושלת המוגולית שלטה ברוב תת היבשת ההודית עד 1600; אולם אחרי 1707 האימפריה איבדה אט אט מכוחה.
המוגולים ספגו מכה קשה עקב פלישות האימפריה המראטהית והאימפריה הדוראנית שבגללה השושלת המוגולית הצטמצמה לשליטי בובות בשנת 1757. שרידי השושלת המוגולית הובסו סופית על ידי הבריטים במהלך המרד ההודי בשנת 1857. כשהבריטים השתלטו על שרידי האימפריה המוגולית, הסתיימה השושלת.
הבודהיזם הועבר למונגוליה על ידי מיסיונרים הודים בתקופת הנצרות המוקדמת.
כתוצאה מכך, כיום הבודהיסטים מהווים את העדה הדתית הגדולה ביותר במונגוליה.
בודהיסטים נכנסו לשירות האימפריה המונגולית בתחילת המאה ה-13. מנזרים בודהיסטים שהוקמו בקרקורום קיבלו מעמד פטור ממס, אם כי הדת לא קיבלה מעמד רשמי על ידי המונגולים עד מאוחר יותר.
כל גרסאות הבודהיזם, כמו הבודהיזם הסיני, הטיבטי וההודי, פרחו, אם כי בסופו של דבר הועדף הבודהיזם הטיבטי ברמה הקיסרית תחת הקיסר מונגקה חאן, שמינה את נאמו מקשמיר לראש כל הנזירים הבודהיסטים.
בנו של אוגדי ואחיו הצעיר של גיאוק, חוטן, הפכו למושל נינגשיה וגאנסו.
הוא פתח במסע צבאי לטיבט בפיקודם של הגנרלים ליצ'י ודהורדה, וכוחותיו שרפו מונומנטים טיבטיים כמו מנזר רטינג ומקדש גיאל בשנת 1240. הנסיך קוטון היה משוכנע כי שום כוח בעולם אינו עולה על כוחם של המונגולים.
עם זאת, הוא גם האמין שדת נחוצה לטובת החיים הבאים.
לפיכך הוא הזמין את סאקיה פנדיטה לשירותו.
הנסיך קוטון התרשם מתורתו וידיעותיו של סאקיה פנדיטה, ומאוחר יותר הפך לנסיך הבודהיסטי הידוע הראשון של האימפריה המונגולית.
קובלאי חאן, מייסד שושלת יואן, העדיף גם הוא את הבודהיזם.
כבר בשנות ה-40 של המאה ה-13 הוא יצר קשרים עם הנזיר הבודהיסטי של צ'אן הייון, שהפך ליועצו הבודהיסטי.
בנו השני של קובלאי, שאותו מינה אחר כך רשמית כיורשו בשושלת יואן, קיבל שם סיני "ז'נג'ין" (מילולית "זהב אמיתי") על ידי הייון.
ח'טון צ'אבי השפיע על קובלאי להמיר את דתו לבודהיזם.
קובלאי מינה את פגספה למפקד ממלכתי, ומאוחר יותר למפקח קיסרי, והעניק לו כוח על כל הנזירים הבודהיסטים בשטח שושלת יואן.
במשך שארית שושלת יואן במונגוליה ובסין, עד להפלת המונגולים בשנת 1368, היו הלאמות הטיבטים אנשי הדת הבודהיסטים המשפיעים ביותר.
דרך הכמורה הטיבטית, המסורת הטקסטואלית ההודית הבודהיסטית השפיעה מאוד על חיי הדת באימפריה.
הודו כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם מונגוליה ב-24 בדצמבר 1955 ובכך הפכה למדינה הראשונה מחוץ לגוש הסובייטי שכוננה יחסים דיפלומטיים עם המדינה.
מאז התקיימו ביקורים דיפלומטיים רבים ואינטראקציות בין שתי המדינות.
הודו נתנה חסות למועמדות מונגוליה לחברות באו"ם בשנת 1961 למרות התנגדות טאיוואן וסין ובשנת 1973, מונגוליה החזירה בתורה למחווה ההודית בכך שהפכה למדינה השנייה אחרי בהוטן שהכירה בבנגלדש כמדינה עצמאית בעקבות שחרור בנגלדש על ידי הכוחות ההודים.
הצהרה משותפת הודית-מונגולית פורצת דרך נחתמה בפברואר 1973 במהלך ראש ממשלת מונגוליה יומג'אגין צדנבאל ביקר בהודו.
חוזה יחסי ידידות ושיתוף פעולה (1994)
אמנה של יחסי ידידות ושיתוף פעולה נחתמה בפברואר 1994 במהלך ביקורו של נשיא מונגוליה דאז פונסלמאגיין אוצ'ירבט בהודו.
בהתאם לסעיפי האמנה, הודו ומונגוליה החליטו לפתח שיתופי פעולה בתחום המסחר והכלכלה, מדע, בריאות, חקלאות, תרבות, חינוך, תקשורת ותיירות.
הם גם החליטו לעבוד בשיתוף פעולה הדוק להבטחת ביטחון וריסון פשעים וטרור בינלאומיים.
בינואר 2001 ביקר נשיא מונגוליה נצגין באגאבנדי בהודו.
במהלך ביקור זה הונפקה הצהרה משותפת ונחתמה סדרה של שישה הסכמים עיקריים במטרה לקדם שיתוף פעולה בתחומי טכנולוגיית המידע, קידום השקעות והגנה וסיוע משפטי הדדי בעניינים אזרחיים, פליליים ומסחריים.
מונגוליה העבירה את תמיכתה בהצעתה של הודו להיות חברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם והעידה גם על תמיכתה במאמצי השלום של הודו עם פקיסטן.
ראש ממשלת מונגוליה, נמברין אנחבאיאר, ביקר בהודו בינואר 2004. במהלך ביקור זה נחתמו שלושה הסכמים במטרה לקדם שיתוף פעולה הדדי בתחומי בריאות בעלי חיים, חלב, מדעי החלל והביוטכנולוגיה.
הודו הציעה הלוואה רכה בסך 25 מיליון דולר לשיפור התשתית שלה.
במהלך הביקור הזה הוגשו ההצעות למרכז עתאל ביהארי וג'פאיי למצוינות בטכנולוגיית מידע וטכנולוגיית תקשורת בבירת מונגוליה אולן בטור.
הקרן של מרכז ה-IT הונחה על ידי ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ב-17 במאי 2015. בעיר ההיסטורית בודה גאיה הוקם מנזר בודהיסטי המונהג על ידי מונגוליה ואבן היסוד שלו הונחה על ידי אנשבייר.
היחסים בין המדינות הולכים וגדלים מאז הוחלט להעלות את הקשרים ל"רמה חדשה של שותפות" במהלך ביקורו של נשיא מונגוליה אנחבאיאר בהודו.
הודו מספקת שיתוף פעולה טכני וכלכלי למונגוליה בתחומי ההשכלה הגבוהה, חקלאות, טכנולוגיית מידע ותקשורת ופיתוח משאבי אנוש.
ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי ביקר במונגוליה ב-16 במאי 2015, שם נאם גם בפרלמנט.
הוא גם העביר ציוד Bhabhatron למרכז הלאומי לסרטן בבירת מונגוליה אולן בטור.
יתר על כן, במהלך ביקורו של ראש הממשלה נרנדרה מודי במאי 2015, הורחב קו אשראי של מיליארד דולר למונגוליה, לצורך פיתוח תשתיות, בין תחומים רבים אחרים.
סרטי בוליווד פופולריים במונגוליה, שם ניתן לראות בשווקים המקומיים פוסטרים של שחקנים הודים כמו אמיטאב באצ'אן, אקשאיי קומאר, מדהורי דיקסיט ווידיה באלן.
בתחילת שנת 2021 הגבירה הודו את חלוקת החיסון נגד COVID-19 למספר מדינות, כולל מונגוליה, כדי להקל על חלק מהעיכובים של ארגון הבריאות העולמי.
הודו תרמה 13 קופסאות (150,000 מנות) של חיסון נגד COVID-19 למונגוליה, מה שהופך אותה לאחת מ-25 המדינות הראשונות שקיבלו את החיסון מהודו.
במהלך טקס התרומה ציין שגריר הודו, את חשיבותה של מונגוליה למדיניות החוק במזרח הודו כשותף אסטרטגי וכ"שכן רוחני".
יחסי הודו–לאוס הם יחסים דו-צדדיים בין הודו ללאוס.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בפברואר 1956. ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו ביקר בלאוס בשנת 1954 ואילו נשיא הודו ראג'נדרה פראסאד ביקר בלאוס בשנת 1956. הודו רואה את לאוס כחשובה מבחינה אסטרטגית בהתאם לפעילות ההולכת וגדלה של סין בים סין הדרומי.
לאוס תמכה במאמציה של הודו להיות חברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
מאז כינון קשרים דו-צדדיים התקיימו ביקורים דו-צדדיים רבים ברמה גבוהה בין הודו ללאוס.
הביקור האחרון נערך על ידי סגן נשיא הודו חמיד אנסארי בספטמבר 2015, שם חתם על 5 "פרויקטים של השפעה מהירה".
ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג ביקר בלאוס בשנת 2004 בפסגת ASEAN העשירית, שם פגש את ראש ממשלת לאוס בונהאנג וורצ'יט, ונחתמו ביניהם הסכמים לגבי פסגת הודו-ASEAN השלישית.
בביקור של שלושה ימים בהודו של נשיא לאוס חוממאלי סייסון בשנת 2008, החליטה הודו להקים "אקדמיה לחיל האוויר" בלאוס.
הודו העניקה גם 50 מצנחים ל"צבא ההגנה של לאוס" במלאת לו 60 שנה בשנת 2009. הודו קיימה את מופע האוויר של סוריה קיראן בלאוס.
בשנת 2013 ב"פגישת הוועדה המשותפת להודו-לאוס" (JMC) השביעית, הודו הסכימה להעניק 66.15 מיליון דולר ללאוס לצורך פרויקטים של השקיה וכוח הידרואלקטרי.
זה כולל 4 פרויקטים של השקיה ב-3 מחוזות לאוס בנוסף להארכת תחנת הכוח הידרו נאם בון -2.
בעשור האחרון נחתמו הסכמים בין הודו ללאוס בנושאים הקשורים למדע וטכנולוגיה, סחר ותרבות.
מתכות, עפרות, מכונות, ציוד אלקטרוני, תרופות ועץ הם המוצרים העיקריים הנסחרים בין שתי המדינות.
בשנים 2008–2009 עמד הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות על 9.52 מיליון דולר בלבד, אולם הוא חווה צמיחה מהירה בשנים 2009–2010 עם סחר של 37 מיליון דולר.
יחסי הודו–סינגפור הם היחסים הבילטרליים בין הודו לבין סינגפור.
היחסים בין שתי המדינות היו באופן מסורתי חזקים וידידותיים, כאשר שתי המדינות נהנו מיחסי תרבות ומסחר נרחבים.
הודו וסינגפור חתמו על הסכם שיתוף הפעולה הכלכלי המקיף (CECA) והסכם היחסים האסטרטגיים במטרה להגדיל את המסחר, ההשקעות ושיתוף הפעולה הכלכלי, והרחיבו את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בנושא ביטחון ימי, כוחות הכשרה, תרגילים ימיים משותפים, פיתוח טכנולוגיה צבאית ומלחמה בטרור.
על פי סקר גאלופ משנת 2010, 40% מהסינגפורים מרוצים מהנהגת הודו, כאשר 23% מסתייגים ו 37% אינם בטוחים.
הודו וסינגפור חולקות יחסים תרבותיים, מסחריים ואסטרטגיים ארוכי שנים, כאשר סינגפור היא חלק מאזור התרבות והמסחר "הודו הגדולה".
למעלה מ-500,000 אנשים ממוצא הודי חיים בסינגפור.
לאחר עצמאותה ב-1965, סינגפור חששה מפני איומים קומוניסטיים הנתמכים על ידי סין וכן לדומיננטיות של מלזיה ואינדונזיה וחיפשה מערכת יחסים אסטרטגית הדוקה עם הודו, שראתה כנגד איזון להשפעה הסינית ושותפה להשגת ביטחון אזורי.
סינגפור תמיד הייתה עמדת מסחר אסטרטגית חשובה, והעניקה לסחר בהודו גישה למזרח הרחוק.
אף על פי שהעמדות היריבות של שתי המדינות בנוגע למלחמת וייטנאם והמלחמה הקרה גרמו לרתיעה בין הודו לסינגפור, היחסים ביניהן התרחבו משמעותית בשנות התשעים; סינגפור הייתה אחת הראשונות שהגיבו למדיניות "מבט למזרח" של הודו בהרחבת קשריה הכלכליים, התרבותיים והאסטרטגיים בדרום-מזרח אסיה כדי לחזק את מעמדה כמעצמה אזורית.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לסינגפור כוננו ב-24 באוגוסט 1965, חמישה עשר יום לאחר עצמאות סינגפור.
מאז עצמאותה של סינגפור שתי המדינות שמרו על קשרים ברמה גבוהה.
ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי ביקרה בסינגפור בשנת 1968, וכך גם המנהיג ההודי מורארג'י דסאי.
סינגפור תמכה במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם ולהרחיב את תפקידה והשפעתה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN).
סינגפור תמכה גם בהודו במלחמת הודו–פקיסטן השנייה בשנת 1965 ובסכסוך קשמיר.
היחסים הצבאיים בין שתי המדינות הוגבלו בגלל הבדלי מדיניות החוץ בעידן המלחמה הקרה כיוון שסינגפור הייתה בעלת ברית עם נאט"ו, ואילו הודו התבססה כחברה מייסדת בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, וכמדינה היחידה בדרום אסיה שהכירה ברפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן.
בשנת 2003 חתמו הודו וסינגפור על הסכם דו-צדדי על הרחבת שיתוף הפעולה הצבאי, ביצוע אימונים צבאיים משותפים, פיתוח טכנולוגיה צבאית והשגת ביטחון ימי.
הצי הסינגפורי והצי ההודי ערכו מאז 1993 תרגילים ואימונים ימיים משותפים כמו SIMBEX ו-MILAN ליד איי אנדמן וניקובר ההודיים.
הודו וסינגפור הרחיבו גם את שיתוף הפעולה שלהן במאבק בטרור.
בשני העשורים האחרונים מיצבה את עצמה סינגפור כמרכז היחסים הכלכליים, הפוליטיים והאסטרטגיים של הודו בדרום-מזרח אסיה.
כשהודו הודיעה על מדיניות המבט למזרח ב-1992, סינגפור מיצבה את עצמה כנותנת החסות האזורית של הודו.
כפי שאמר שר ההגנה ההודי, פרנב מוקהרג'י בשנת 2006, סינגפור הפכה ל"מרכז האסטרטגיה הפוליטית, הכלכלית והביטחונית שלה במזרח אסיה כולה".
לאחר מותו של לי קואן יו ב-2015, הודו הכריזה על סוף שבוע של אבל לאומי לזכר המייסד של סינגפור, וראש הממשלה נרנדרה מודי ביקר בסינגפור בנובמבר 2015.
סינגפור היא מקור ההשקעה השמיני בגודלו בהודו והגדולה ביותר בקרב מדינות חברות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
היצוא העיקרי של הודו לסינגפור בשנת 2005 כלל נפט, אבני חן, תכשיטים ומכונות, והיבוא מסינגפור כלל מוצרים אלקטרוניים, כימיקלים אורגניים ומתכות.
יותר ממחצית הייצוא של סינגפור להודו הוא "יצוא מחדש" - פריטים שיובאו מהודו.
בשנת 2005, שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף הפעולה הכלכלי המקיף (CECA) וארגנו את הפורום הפרלמנטרי הודו-סינגפור וקרן השותפות של סינגפור-הודו בתמיכה פעילה של הפדרציה של לשכות המסחר והתעשייה ההודיות (FICC), הקונפדרציה של התעשייה ההודית (CII) והפדרציה העסקית של סינגפור לקידום סחר, פיתוח כלכלי ושותפויות.
ה-CECA ביטל חסמי מכס, מיסוי כפול, כפל תהליכים ותקנות וסיפק גישה ושיתוף פעולה בלתי מפריע בין המוסדות הפיננסיים בסינגפור והודו.
ה-CECA גם שיפר את שיתופי הפעולה הדו-צדדיים הקשורים לחינוך, מדע וטכנולוגיה, קניין רוחני, תעופה ותקנות ויזה נוחות עבור אנשי מקצוע הודים בתחום טכנולוגיית המידע, הרפואה, ההנדסה והפיננסים הרוצים להגר ולעבוד בסינגפור.
סינגפור השקיעה בפרויקטים לשדרוג הנמלים של הודו, שדות התעופה ופיתוח פארקי טכנולוגיות מידע ואזור כלכלי מיוחד (SEZ).
הודו הפכה ליעד הרביעי בתיירות של סינגפור ולמעלה מ-650,000 הודים ביקרו בסינגפור בשנת 2006. שתי המדינות פעלו לשיתופי פעולה בתחום התעופה, הנדסת חלל, תוכניות חלל, טכנולוגיית מידע, ביוטכנולוגיה ואנרגיה.
סינגפור והודו סיימו בהצלחה את הסקירה השנייה של הסכם שיתוף הפעולה הכלכלי המקיף בין הודו לסינגפור (CECA) ב-1 ביוני 2018 בנוכחות ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי וראש ממשלת סינגפור לי שיינלונג.
בספטמבר 2018 השיקה רשמית הודו וסינגפור את הסקירה השלישית של CECA המתמקדת בהקלת סחר, סחר אלקטרוני ומכס.
בשנת 1994, הודו וסינגפור החלו בתרגיל הקרב הימי השנתי שלהם, שכיום נקרא "SIMBEX".
מספר ספינות מלחמה מהודו וסינגפור לקחו חלק בתרגיל לחימה זה.
בשנת 2003 חתמו הודו וסינגפור על הסכם שיתוף פעולה הגנתי, המאפשר לצבא סינגפור ולחיל האוויר לערוך אימונים על אדמת הודו.
ב-24 בנובמבר 2015, הודו וסינגפור חתמו על ההסכם ל"יחסים אסטרטגיים" בכל התחומים כולל הגנה וצבא, שיתוף פעולה ביטחוני ומודיעיני, חילופי פוליטיים, שיפור סחר והשקעות, שיפור קישורים פיננסיים, שיפור קישוריות האוויר ושיתוף פעולה בפורומים רב-צדדיים.
ב-29 בנובמבר 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה ימי שמטרתו לחזק את הביטחון הימי, תרגילים משותפים ותמיכה לוגיסטית הדדית.
ההסכם מאפשר גם לספינות של חיל הים לתדלק, למלא את המלאי מחדש ולחדש זה את זה בבסיסי צבא.
לאחר חתימת ההסכם הצהיר שר ההגנה של סינגפור, ד"ר נג אינג חן, "לא רק שיהיה לנו יותר נוח, אנחנו מעודדים את הצי ההודי לבקר בבסיס חיל הים של צ'אנגי לעיתים קרובות יותר".
חיל האוויר של רפובליקת סינגפור וחיל האוויר ההודי מקיימים באופן קבוע אימונים צבאיים משותפים.
הודו וסינגפור חתמו גם על הסכם שיתוף הפעולה הביטחוני המתוקן לחיזוק יחסי ההגנה הקיימים בין צבא הודו לכוחות המזוינים של סינגפור ב-29 בנובמבר 2017.
בשנת 2018 נחתם "הסכם דו צדדי הודו-סינגפור לשיתוף פעולה עם חיל הים" אשר העניק לספינות הצי ההודי גישה לבסיס הצי צ'אנגי בסינגפור ליד ים סין הדרומי השנוי במחלוקת, תמיכה לוגיסטית הדדית ותדלוק זכויות בנמל.
הודו מחזיקה נציבות עליונה בסינגפור.
סינגפור מחזיקה בהודו נציבות עליונה בניו דלהי.
יחסי הודו-מיאנמר הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לרפובליקה של מיאנמר.
יחסים אלו מקיפים את היחסים הפוליטיים, הכלכליים והחברתיים-תרבותיים הקיימים בין שתי מדינות שכנות באסיה.
היחסים הפוליטיים השתפרו במידה ניכרת מאז 1993, תוך התגברות על מתחים הקשורים לסחר בסמים, דיכוי הדמוקרטיה ושלטון החונטה הצבאית במיאנמר.
מנהיגים פוליטיים משתי המדינות נפגשים באופן קבוע על בסיס דו-צדדי ובתוך קהילת איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
היחסים הכלכליים ניכרים עם הודו המייצגת את שוק היצוא הרביעי בגודלו של מיאנמר ושותפת היבוא החמישית בגודלה של מיאנמר.
גבול הודו-מיאנמר בן 1,600 קילומטרים מפריד בין המדינות ההודיות מיזוראם, מניפור, נאגאלנד וארונאצ'ל פרדש בצפון-מזרח הודו למדינת קאצ'ין, אזור סאג'ינג ומדינת צ'ין במיאנמר/בורמה.
בנוסף לגבול היבשתי הארוך, הודו ומיאנמר חולקות גם גבול ימי לאורך איי אנדמן וניקובר ההודיים.
יחסי הודו-מיאנמר/בורמה מתוארכים לימי קדם וחילופי תרבות כללו בודהיזם והכתב הבורמזי, שהתבסס על כתב הגרנטה ההודי.
בפרט, טהרוואדה השפיע בצורה עצומה על החברה והתרבות הבורמזית במשך אלפי שנים, כאשר כ-90% מאוכלוסיית בורמה ממשיכה ללכת לפי הדת.
בורמה הפכה למחוז של הודו הבריטית בסדרת מלחמות במאה ה-19, מהמלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה בין 1824 ל-1826, המלחמה האנגלו-בורמזית השנייה (1852–1853) ועד ל ב-1885. בורמה הופרדה מהודו הבריטית ב-1937 תחת חוק ממשלת הודו, 1935 והייתה למושבה עצמאית.
במהלך הכיבוש היפני של בורמה הלאומן ההודי סובהאז צ'נדרה בוסה הכריז את סיסמת "תן לי דם ואני אתן לך חופש!", והקים בגבול בורמה את הודו החופשית, שתמכה ב.
הודו כוננה יחסים דיפלומטיים לאחר עצמאותה של מיאנמר מבריטניה ב-1948. היחסים הדיפלומטיים בין הודו ומיאנמר כוננו רשמית לאחר חתימת הסכם הידידות ב-1951. במשך שנים רבות, יחסי הודו-בורמה היו חזקים בשל היות מיאנמר בעבר מחוז של הודו, קשרים תרבותיים, מסחר פורח, אינטרסים משותפים בעניינים אזוריים ונוכחות של קהילה הודית משמעותית במיאנמר.
הודו סיפקה תמיכה ניכרת כאשר מיאנמר נאבקה במרדים אזוריים.
עם זאת, הפלת הממשלה הדמוקרטית על ידי צבא מיאנמר הובילה למתחים ביחסים.
יחד עם רוב העולם, הודו גינתה את דיכוי הדמוקרטיה ומיאנמר הורתה על גירוש הקהילה ההודית הבורמזית, והגבירה את הבידוד שלה מהעולם.
רק סין שמרה על קשרים הדוקים עם מיאנמר בעוד הודו תמכה בתנועה הפרו-דמוקרטית.
פריצת דרך גדולה התרחשה ב-1987 כאשר ראש ממשלת הודו, רג'יב גנדי, ביקר במיאנמר, אך היחסים החמירו לאחר תגובת החונטה הצבאית כלפי תנועות פרו-דמוקרטיות ב-1988, מה שהביא לזרם של פליטים בורמזים להודו.
עם זאת, מאז 1993 ממשלות הודו תחת ראשי הממשלה פ"ו נרסימהה ראו ואטאל ביהארי ואג'פאיי שינו מסלול והחלו לכונן יחסים חמים יותר בין שתי המדינות, כחלק ממדיניות חוץ רחבה יותר של הגדלת השתתפותה והשפעתה של הודו בדרום-מזרח אסיה.
מההשפעה הגוברת של הרפובליקה העממית של סין, מבצע משותף הודו-מיאנמר השמיד כמה מחנות מיליטנטיים של צבא ארקאן בגבול הודו-מיאנמר.
הפעולה מנעה איום אפשרי על פרויקט התחבורה השאפתני של קלדן, שחשוב לשיפור הקשרים בצפון מזרח.
מיאנמר חשובה להודו בגלל קשרים הגאוגרפיים, ההיסטוריים, התרבותיים והכלכליים המתפרשים על פני מאות שנים, כמו גם להתפתחות הכללית של מדינות צפון-מזרח הודו.
הודו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של מיאנמר אחרי תאילנד, סין וסינגפור, ושוק היצוא השני בגודלו אחרי תאילנד, המקבלת 25% מסך היצוא שלה.
הודו היא גם המקור השביעי בחשיבותו לייבוא של בורמה.
ממשלות הודו ומיאנמר הציבו יעד להשגת מיליארד דולר והסחר הדו-צדדי הגיע ל-1.3 מיליארד דולר עד 2017. ממשלת הודו פעלה להרחבת נתיבי האוויר, היבשה והים כדי לחזק את קשרי הסחר עם מיאנמר ולהקים צינור גז.
בעוד המעורבות של המגזר הפרטי בהודו הייתה נמוכה וגדלה בקצב איטי, שתי הממשלות ממשיכות לשפר את שיתוף הפעולה בחקלאות, טלקומוניקציה, טכנולוגיית מידע, פלדה, נפט, גז טבעי, פחמימנים ועיבוד מזון.
הסכם סחר הגבול משנת 1994 קובע כי סחר גבולות יתבצע משלוש נקודות גבול ייעודיות, במניפור, מיזוראם ונאגאלנד.
ב-13 בפברואר 2001 חנכו הודו ומיאנמר את הכביש המהיר Tamu-Kalewa-Kalemyo באורך 250 ק"מ, המכונה "כביש הידידות הודו-מיאנמר", שנבנה בעיקר על ידי ארגון כבישי הגבול של הצבא ההודי ומטרתו לספק נתיב תחבורה אסטרטגי ומסחרי מרכזי המחבר את צפון-מזרח הודו, ודרום אסיה כולה, עד דרום-מזרח אסיה.
הודו ומיאנמר הסכימו על בניית כביש מהיר בן 4 נתיבים, לאורך 3200 ק"מ המחבר את הודו, מיאנמר ותאילנד.
הכביש, שהיה צפוי להסתיים במהלך 2016, עובר ממדינות צפון מזרח הודו לתוך מיאנמר, שם למעלה מ-1,600 ק"מ של כבישים נבנו או שופרו.
המסלול מתחיל מגוואהטי בהודו ומתחבר למנדליי במיאנמר, המסלול ממשיך ליאנגון במיאנמר ולאחר מכן ל-Mae Sot בתאילנד, שממשיך לאחר מכן לבנגקוק.
הודו בנתה שני קטעים של הכביש המשולש, כלומר, (i) בניית קטע כביש Kalewa-Yagyi במיאנמר, ו-(ii) בנייה של 69 גשרים בקטע הכביש Tamu-Kyigone-Kalewa (TKK) במיאנמר.
העבודה על שני המקטעים הללו זכתה למוד הנדסה, רכש ובנייה ומתבצעת מאז מאי 2018 עבור חלק Kalewa-Yagyi ונובמבר 2017 עבור חלק TKK.
השלב הראשון המחבר את גוואהטי למנדליי יורחב בסופו של דבר לקמבודיה ווייטנאם במסגרת שיתוף הפעולה המקונג-גנגס במסגרת הרחבה יותר של רשת הכבישים המהירים של אסיה.
מטרתו היא ליצור אזור כלכלי חדש, החל מקולקטה במפרץ בנגל ועד הו צ'י מין סיטי בים סין הדרומי.
פרויקט התחבורה הרב-מודאלי של Kaladan יחבר את הנמל הימי של קולקטה במזרח הודו עם נמל סיטווה במיאנמר דרך הים; לאחר מכן הוא יקשר את נמל סיטווה ל-Lashio במיאנמר דרך סירת נהר Kaladan ולאחר מכן מ-Lashio למיזוראם בהודו באמצעות תחבורה בכביש.
הפרויקט היה אמור להסתיים עד 2014 על פי מושל מיזורם וקום פורושוטהמן, אך נכון לנובמבר 2014 הוא היה צפוי להסתיים עד 2016.
במהלך ביקור בנייפידאו ב-2017, נרנדרה מודי הודיע כי הודו תציע אשרות ללא עלות לכל אזרחי מיאנמר המבקרים בהודו.
המהלך של הודו ליצור יחסים קרובים עם מיאנמר מונע מרצון להתמודד עם השפעתה הגוברת של סין כמנהיגה אזורית ולהעצים את ההשפעה והמעמד שלה באזור.
החששות והמתחים גברו בהודו בגלל המעורבות הצבאית הנרחבת של סין בפיתוח נמלים, מתקנים ותעשיות ימיות ומודיעין, במיוחד בשדרוג של בסיס ימי בסיטווה, נמל ימי מרכזי הממוקם קרוב לעיר קולקטה שבמזרח הודו.
מעורבותה של הודו עם החונטה הצבאית הבורמזית סייעה להקל על הבידוד הבינלאומי של המשטר ולהפחית את תלותה של בורמה בסין.
שתי המדינות ביקשו לשתף פעולה כדי למנוע סחר בסמים וקבוצות מורדים הפועלות באזורי הגבול.
הודו ומיאנמר הן חברות מובילות ב-BIMSTEC ובשיתוף הפעולה המקונג-גנגה, יחד עם וייטנאם, לאוס, קמבודיה ותאילנד, המסייעות להודו לפתח את השפעתה ואת קשריה בין מדינות דרום-מזרח אסיה.
בשנת 2013, הודו סיפקה הלוואה של כ-500 מיליון דולר למיאנמר עבור פיתוח המדינה; הודו ומיאנמר גם הסכימו לשתף פעולה צבאית על מנת לסייע למודרניזציה של הצבא של מיאנמר.
בשנת 2020, הודו העניקה לצי מיאנמר את הצוללת הראשונה שלה, צוללת תקיפה מסדרת קילו (INS Sindhuvir).
כוחות הודו ומיאנמר ביצעו במשותף את מבצע זריחה ומבצע זריחה 2 ב-2019 בשטחים שלהם כדי להשמיד כמה מחנות מורדים.
עם זאת, האיום על פרויקט התחבורה הרב-מודאלי של קלדן, שער הודו לדרום-מזרח אסיה נמשך.
הודו גם תמכה במיאנמר במאמציה להילחם בקבוצות מורדים ברוהינגיה כמו צבא ההצלה של ארקאן רוהינגיה (ARSA) ואקה מאלו מוהג'אדין (AMM), לאחר שסוכנויות הביון ההודיות מצאו של-ARSA ו-AMM יש קשרים עם טרור קבוצות כמו לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד וכן דיווחו על מחבלים רוהינגים שנלחמים לצד קיצונים פקיסטניים בקשמיר.
הודו הגיבה במהירות וביעילות במתן סיוע לאחר אסונות טבע במיאנמר כמו רעידת האדמה במדינת שאן (2010), ציקלון מורה (2017) וקומן (2015).
הודו הציעה לסייע בבניית יכולת בהפחתת סיכוני אסונות, כמו גם בחיזוק מנגנון התגובה הלאומי לאסונות במיאנמר.
הודו היססה בתגובה להפגנות בבורמה ב-2007 שגררו גינוי בינלאומי מוחץ.
הודו גם הצהירה כי אין לה כוונה להתערב בענייניה הפנימיים של בורמה וכי העם הבורמזי יצטרך להשיג דמוקרטיה בעצמו מכיוון שהודו מכבדת את ריבונות מיאנמר.
בניגוד לחלק גדול מהקהילה הבינלאומית, נרנדרה מודי סירב למתוח ביקורת על התנהלותה של אונג סן סו צ'י בהתנגשויות בצפון ראקין בשנים 2016–2017 או על היחס של ממשלת מיאנמר לרוהינגיה.
הודו גם הודיעה על תוכניות לגרש את אוכלוסיית הפליטים הרוהינגים שבארצה.
שרת המדינה לענייני פנים קירן רייג'ו תיארה את הפליטים כ"מהגרים בלתי חוקיים", מה שמהדהד את עמדת ממשלת מיאנמר.
יחסי הודו–נמיביה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הודו לנמיביה.
בשנת 2010, היחסים תוארו על ידי פקידים הודים כ"חמים ולבביים".
הודו הייתה אחת התומכות המוקדמות ביותר של ארגון SWAPO הנמיבי בניסיונו להשיג עצמאות לנמיביה.
נציגות SWAPO הראשונה הוקמה בהודו בשנת 1986. משימת המשקיפים של הודו הוסבה לנציבות עליונה מלאה ביום העצמאות של נמיביה ב-21 במרץ 1990.
הודו סייעה לאמן את חיל האוויר הנמיבי מאז הקמתו ב-1995. שתי המדינות עובדות בשיתוף פעולה הדוק בארגונים רב-צדדיים הדדיים כמו האו"ם, המדינות הבלתי-מזדהות וחבר העמים הבריטי.
נמיביה תומכת בהרחבת מועצת הביטחון של האו"ם כך שתכלול מושב קבוע להודו.
מספר פקידים הודים בכירים ביקרו בנמיביה מאז העצמאות ב-1990; ראש ממשלת הודו סינג, ראש הממשלה רג'יב גנדי ופוליטיקאים בכירים אחרים היו בנמיביה לרגל חגיגות יום העצמאות שלה ב-1990. הנשיא שנקר דייאל שארמה ביקר בנמיביה ב-1995 וראש הממשלה אטאל ביהארי ואג'פאיי ביקר ב-1998 וכן ביקורי שרים רבים.
ביולי 2010, שרת המדינה לענייני חוץ, Preneet Kaur, ביקרה בנמיביה לקראת הכנס על פרויקט השותפות של הודו אפריקה ה-13 של Exim Bank.
הנשיא פרנב מוקהרג'י ביקר בנמיביה בין התאריכים 15–17 ביוני 2016.
מספר פקידים נמיביים בכירים ביקרו גם בהודו; נכון לשנת 2010, הנשיא סם נוג'ומה ביקר בהודו 11 פעמים.
באוגוסט-ספטמבר 2009, נשיא נמיביה, Hifikepunye Pohamba, ערך את ביקורו הראשון כנשיא בהודו.
43 מנהיגים עסקיים ופוליטיקאים ליוו את פוהמבה למסע, שלקח אותם לניו דלהי, מומבאי, בנגלורו ואגרה.
בשנים 2008–2009, הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-80 מיליון דולר.