tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משחק הבכורה השלו במדי הצהובים היה דווקא בדרבי מול הפועל תל אביב בו כבש צמד ומכבי הביסה את הפועל 3-0. בעונת 1985/1986 עבר למכבי שעריים שירדה עונה קודם לכן לליגה השנייה.
בעונת 1987/1988 הצטרף להפועל תל אביב וזכה עם המועדון באליפות המדינה.
בסוף עונה זו עבר להפועל ירושלים.
מיקי גידון-גידעון (נולד ב-8 באוגוסט 1972) הוא נוירוכירורג ישראלי, מנהל מחלקה נוירוכירורגיה ילדים ב.
הוביל בהצלחה את צוות הרופאים, בניתוח הראשון שבוצע בישראל להפרדת תאומות, שנולדו מחוברות בראשן.
גידון נולד וגדל בטהרן, איראן בן אמצעי מבין שלושה אחים.
עם סיום לימודיו בתיכון, בשנת 1990, ברח מארץ הולדתו במשאית בעזרת מבריחי סמים בקבוצה של כ-20 יהודים ועלה לישראל.
הוא התגורר במרכז קליטה בגילה שבירושלים.
אביו נפטר באיראן בשנת 1996 ושנה לאחר מכן, ב-1997 עלתה אימו לישראל (נפטרה בשנת 2015).
עם סיום לימודי העברית באולפן התחיל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב כעתודאי.
לאחר 5 סמסטרים עזב את הלימודים והתגייס לצה"ל.
בשנת 1995 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2003 השלים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון.
במהלך לימודי הרפואה, הקים את הקורס ללימודי פרסית לתלמידי תואר ראשון ושני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון.
אבי יששכרוף היה בין תלמידיו.
בשנת 2005 החל בהתמחות בנוירוכירורגיה ב ובשנת 2011 קיבל תעודת מומחה בנוירוכירורגיה.
סיים בהצלחה את מבחני ההתמחות של האיגוד האירופאי לנוירוכירורגיה - EANS.
בשנת 2014 עשה השתלמות בנוירוכירורגיה ילדים בבית חולים לילדים בסינסינטי, ארצות הברית וסיים את השתלמות האיגוד האירופאי בנוירוכירורגיה ילדים - ESPN.
בשנים 2018–2019 עבר השתלמות בניתוחי אפילפסיה בילדים בבית חולים רוטשילד בפריז, צרפת.
משנת 2017 מנהל את יחידת נוירוכירורגיה ילדים במרכז הרפואי סורוקה.
ב-2 בספטמבר 2021 הוביל את הצוות שהשתתף בניתוח להפרדת תאומות סיאמיות, המחוברות בראשן לראשונה בישראל.
הניתוח עבר בהצלחה רבה וזכה לפרסום בישראל ומחוצה לה.
גידון משמש כיועץ רפואי לחברות Startup בתחום ה-BioMed בעיקר בתחום הרובוטיקה הרפואית, מכשור רפואי ובריאות דיגיטלית.
הוא מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בפקולטה לרפואה והנדסה ביו-רפואית וכמו כן מרצה בכיר להנדסת ביוטכנולוגיה במכללת בראודה להנדסה.
מיקי גידון נשוי לשגית בכר, דוברת הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
הם הורים לשני ילדים ומתגוררים בעומר.
מיקי 17 הוא סרט מדע בדיוני שכתב, ביים והפיק הקולנוען בונג ג'ון-הו, המבוסס על הרומן "מיקי7" מאת אדוארד אשטון.
בסרט מככבים רוברט פטינסון, טוני קולט, מארק ראפלו, סטיבן יאון ונעמי אקי.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-7 במרץ 2025. בישראל, עלה הסרט לאקרנים ב-6 במרץ 2025.
בשנת 2050, במטרה להימלט מהשפעתו הגלובלית של מלווה בריבית רצחני, מצטרפים מיקי בארנס וחברו טימו לצוות חללית שנשלח ליישב את כוכב הלכת הקפוא ניפלהיים.
טימו מתמנה לטייס מעבורת, בעוד מיקי מקבל תפקיד של "מתכלה" (Expendable) – משרה שנויה במחלוקת הכוללת ביצוע משימות מסוכנות במיוחד, שבמהלכן מותו של העובד נחשב חלק מהתהליך.
לאחר כל מוות, נוצר עותק חדש של מיקי באמצעות תהליך הקרוי "הדפסה מחדש", שבו משוחזרות גם זיכרונותיו.
במהלך המסע מתפתחת מערכת יחסים רומנטית בין מיקי לבין סוכנת האבטחה נאשה.
כעבור ארבע שנים מגיעה החללית לניפלהיים.
לאחר ניסויים רבים והקרבה חוזרת של גרסאות שונות של מיקי, מצליחים מדעני המשלחת לפתח חיסון לפתוגנים המקומיים.
הגרסה השבע-עשרה של מיקי נשלחת ללכוד יצור מקומי המכונה "קריפר", אך נופלת לבקע עמוק.
טימו מאתר את מיקי ולוקח ממנו את הלהביור היקר שברשותו, אך משאיר אותו למות מטעמי נוחות.
הקריפרים מתקהלים סביב מיקי, אך במקום להרוג אותו, הם נושאים אותו אל פני השטח.
מיקי שב לחללית ומגלה להפתעתו כי הודפס עותק נוסף – מיקי 18, בעל אופי אלים ואגרסיבי.
מנהיג המשלחת, הפוליטיקאי קנת' מרשל, הצהיר כי במקרה של הופעת "ריבויים" – כלומר יותר מעותק אחד פעיל – כל העותקים יושמדו.
בעקבות זאת מיקי 18 מנסה להרוג את מיקי 17, אך האחרון מציע שהם יתחלקו בחשאי בתפקידים ובמיתות כדי לשרוד.
השניים נקטעים כאשר הם עדים לכך שטימו מוכר דלק ללהביור כסם.
מיקי 18, בזעם על מעשיו של טימו, כמעט הורג אותו, אך נבלם עם הופעתה של נאשה.
מיקי 18 עוזב עם נאשה, בעוד מיקי 17 מוזמן לארוחה עם מרשל, רעייתו אילפה, וסוכנת האבטחה קאי.
במהלך הארוחה מגיב מיקי 17 באלימות לבשר סינתטי ניסיוני ולמשככי כאבים.
קאי מצילה אותו מהוצאה להורג ולוקחת אותו לחדרה, אך מיקי 17 נמלט חזרה אל נאשה לאחר שקאי מנסה לפתות אותו.
נאשה מגלה את דבר קיומם של השיבוטים ומקבלת אותם, אך קאי נתקלת בשלישייה ומנסה לדווח עליהם.
כאשר מיקי 17 מספר למיקי 18 על אירועי הארוחה, מחליט מיקי 18 הזועם לרצוח את מרשל בטקס פומבי שבו נחשף סלע מניפלהיים לציון המשלחת.
במהלך הטקס מגיחים מן הסלע שני קריפרים צעירים, לוקו וזוקו, וגורמים לבהלה.
מיקי 17 מצליח ללכוד את זוקו, אך לוקו נהרג בידי האבטחה לאחר שהבהיל את מרשל.
נאשה מונעת ממיקי 18 להרוג את מרשל, אך זהותם של הריבויים נחשפת, ומיקי 17, מיקי 18 ונאשה נעצרים.
במקביל, אלפי קריפרים מתקהלים מחוץ לחללית וקוראים להשבת זוקו.
בתא המעצר, תיאורו של מיקי 17 את האופן שבו הקריפרים הצילו אותו גורם לנאשה להבין שהם יצורים תבוניים.
טימו מגיע כדי לבתר את מיקי 17 בהוראת מלווה הריבית, שלו סוכן במשלחת.
מיקי 18 מציע להחליף את מיקי 17 בתרמית, מה שמאפשר לנאשה להימלט ולהכניע את טימו, אך כוחות הביטחון מתערבים ולוקחים את כולם אל מרשל.
מרשל מכריז על תוכניתו להשמיד את הקריפרים ומשמיד את גיבויי הזיכרון של מיקי כדי למנוע הדפסה מחודשת.
אילפה משכנעת את מרשל לקחת את שני המיקים אל מחוץ לחללית ולהכריח אותם להתחרות באיסוף זנבות קריפרים לשימוש קולינרי, כאשר המנצח יזכה בחייו.
לשם אכיפת הציות מולבשים עליהם אפודי נפץ המופעלים מרחוק.
מחוץ לחללית מחפשים המיקים את מנהיג הקריפרים.
מרשל מגיע בעקבותיהם עם צוות אבטחה במטרה לחסל הן את המיקים והן את הקריפרים לאחר שאינם עומדים במשימה.
מיקי 17 משתמש במכשיר תרגום כדי להזהיר את אם-הקריפרים מפני תוכניתו של מרשל.
האם דורשת את שחרורו של זוקו ואת הקרבתו של אדם כפיצוי על מותו של לוקו.
מיקי 17 מסמן לנאשה לשחרר את זוקו.
נשה לוקחת את אילפה כבת ערובה כדי להבטיח את שחרורו, וסוכני אבטחה הפועלים בחשאי נגד מרשל עוצרים את אילפה.
מיקי 18 נלחם במרשל ומפעיל את אפוד הנפץ שלו, ובכך הורג את עצמו ואת מרשל וממלא את דרישת הקריפרים.
לאחר מכן מושג שלום בין מיקי 17 ושאר אנשי המשלחת לבין הקריפרים.
משתפי הפעולה של מרשל ואילפה מועמדים לדין, ואילפה שמה קץ לחייה.
סוכן מלווה הריבית תוקף את טימו, אך טימו הורג אותו בהגנה עצמית ומשתמש באירוע כדי להעיד נגד המלווה.
נאשה מצטרפת למועצת הנהגת המושבה.
עם בוא האביב, במהלך טקס חנוכת ההתיישבות, מיקי 17 – החוזר להיקרא מיקי בארנס – משמיד את מתקן השיבוטים, ובכך מביא לסיומה של תוכנית ה"מתכלים".
רוברט פטינסון – מיקי בארנס
טוני קולט – אילפה מרשל
מארק ראפלו – קנת' מרשל
נעמי אקי – נאשה בריג'
אנמריה ורטולומיי – קאי כץ
בינואר 2022, נמסר לראשונה על פיתוחו של עיבוד קולנועי לרומן מדע הבדיוני "מיקי7" מאת אדוארד אשטון, אותו יכתוב, יביים ויפיק הקולנוען בונג ג'ון-הו עבור אולפני האחים וורנר.
למועד ההכרזה על פיתוח הסרט, נמסר כי רוברט פטינסון נמצא במשא ומתן על השתתפות בסרט.
במאי 2022, נמסר על ליהוקם של פטינסון, טוני קולט, מארק ראפלו ונעמי אקי.
ביולי 2022, נמסר על ליהוקו של סטיבן יאון לצוות השחקנים.
צילומי הסרט החלו באולפני ליבסדן שבממלכה המאוחדת ב-2 באוגוסט 2022.
מיכאל (מיקי) בודאי (נולד ב-1972 בערך) הוא יזם היי-טק ישראלי.
מיקי בודאי נולד וגדל באשדוד, בן יחיד לאב נהג "אגד" שעלה מאיראן ולאם עקרת בית שעלתה מליטא.
בתיכון למד בבית הספר להנדסאים שליד אוניברסיטת תל אביב.
התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1994 קיבל תואר שני בהנדסת מחשבים מהטכניון.
בנוסף הוא בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2002 הקים, יחד עם שלמה קרמר ועמיחי שולמן, את חברת הגנת הסייבר אימפרבה.
בשנת 2006 ייסד יחד עם שלמה קרמר את חברת טראסטיר, שעסקה בהגנה על ארגונים ממתקפות הנעשות דרך מכשירי קצה.
החברה פיתחה מוצר שנועד להגן על בנקים מפני הונאות ועל אתרי מסחר מקוונים מפני גנבת זהויות.
כן פיתחה טכנולוגיה למניעת מתקפות פישינג.
החברה נמכרה לחברת IBM תמורת כ-700 מיליון דולר.
בשנת 2013 הקים, יחד עם ראקש לונקאר, את חברת טרנסמיט סקיוריטי, העוסקת בזיהוי ביומטרי של משתמשי מחשב ואמצעי מחשוב ניידים, והוא משמש כמנכ"ל החברה.
בנוסף נמנה עם המשקיעים בחברות היי-טק אחדות, בהן ארמיס סקיוריטי, שנמכרה לאינסייט פרטנרס תמורת 1.1 מיליארד דולר, פיירגלאס, שנמכרה לסימנטק תמורת 250 מיליון דולר, Aorato, שנמכרה למיקרוסופט תמורת 200 מיליון דולר, לאקון סקיוריטי שנמכרה לצ'ק פוינט תמורת 100 מיליון דולר ועוד.
נשוי ולו שלוש בנות, מתגורר בגבעתיים.
מיקי בערביה הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי סרטי קולומביה.
זוהי ההפצה האחרונה של סרט בסדרת הסרטים של מיקי מאוס על ידי חברת סרטי קולומביה.
זהו הסרט ה-43 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשביעי באותה השנה.
תאריך הפצתו נחשב ל-18 ביולי 1932, אך לפחות מקור אחד מציין את 11 ביולי כתאריך ההפצה.
מיקי ומיני רוכבים על גבו של גמל דו-דבשתי דרך המדבר הערבי ומגיעים לעיירה תוססת.
כשהם נכנסים פנימה, זוג העכברים מצלמים כמה צילומים משעשעים בזמן שהגמל השובב שלהם לוגם את התוכן של חבית בירה.
כשמיני מאוס נסוגה אחורנית עם המצלמה ממיקי, שעושה פוזה לתמונה, סולטאן (המוצג בדמות של אויבו של מיקי, פיט) חוטף אותה מעבר החומה.
מיקי יוצא למרדף, אבל הגמל השיכור שלו בקושי מועיל; כשהוא מגלה את ארמון הסולטאן, העכבר מטפס על הקיר ונכנס דרך החלון, שם הוא מוצא מיני צורחת נאבקת בנבל מוכה האהבה בהרמון.
מנתק את אחיזתו של הסולטאן, מיקי הופך למטרה של קליעי הסולטאן.
הוא מחביא את מיני בעציץ, וגובר, במקרה, על אנשיו החמושים של הסולטאן.
מיקי נרדף (תוך כדי אחיזה מאוזנת של העציץ בידיו) על ידי הסולטאן עצמו, החוצה לחלון, במעלה המדרגות הלולייניות המובילות לגג הארמון, משם לבניין הבא, שם הוא מפיל את העציץ, ומצליח להציל רק את מיני מהנפילה מקצה הבניין, שממנו הוא מחליק בגלל לבנה רופפת.
מיני ומיקי נופלים לתוך סככת בד: הסולטאן הזועם, שעדיין במרדף, מזנק מאותו הקצה, מאלץ את מיקי לקפל את הסככה, מה שהופך את נפילתו של הסולטאן לפחות נעימה במידה ניכרת.
מיקי מקפל שוב את הסככה כשאנשי הסולטאן משליכים את חניותיהם, והאחרונות עושות את דרכן אל הסולטאן הקבור באדמה בחוסר אונים.
הסולטן נמלט, בכאב רב, אל המרחק.
מיקי קורא לגמל שלו, ויחד עם מיני, רוכב בשמחה.
מיקי וכלב הים הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי בכיכובו של מיקי מאוס שיצא בשנת 1948. הוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט של טום וג'רי, "היתום הקטן".
זהו הסרט הקצר ה-122 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והשני שיצא באותה השנה.
מיקי מאוס מבקר בכלוב כלבי הים שבגן חיות.
הוא גורם לכלבי הים לבצע טריקים על ידי האכלתם בדגים.
כלב ים צעיר אחד בורח מהכלוב כדי להשיג עוד דגים ומגיע בסופו של דבר לתוך הסל של מיקי.
מיקי לוקח את הסל הביתה, שם פלוטו מתחנן לאוכל.
כאשר מיקי מניח את הסל, פלוטו שומע רעשים ממנו, אך נפגע באף מהסנפירים של כלב הים.
פלוטו מנסה לספר למיקי את מה שארע, אבל מיקי לא מצליח להבין אותו.
בזמן שזה קורה, כלב הים בורח מהסל ופלוטו רודף אחריו, מה שגורם לבלגן במטבח.
מיקי מגיע ומורה בכעס על פלוטו לצאת מהבית, למרות ניסיונותיו של פלוטו לספר לו אחרי מה הוא רודף.
כשמיקי הולך לחדר רחצה להתרחץ, הוא לא שם לב שכלב הים קופץ לתוך האמבטיה ממש לפניו.
לא מודע לחלוטין למה שמסביבו, מיקי מתחיל לקרצף את ראשו של כלב הים במברשת שלו במקום את גבו שלו, שאותו התכוון לקרצף.
מיקי מבין בסופו של דבר שהוא לא מקרצף את עצמו, אבל עדיין לא מצליח להבחין בכלב הים שמאחוריו.
לאחר מכן, כלב הים מתחיל לקרצף את ראשו של מיקי, מה שגורם למיקי לתמיהה.
פלוטו מגיח מחלון חדר האמבטיה ומנסה להסביר למיקי שוב, אבל האחרון סוגר את התריס.
כאשר כלב הים לוקח את מברשת הקרצוף שלו, מיקי מנסה להחזיר אותה, אך במקום הוא בטעות תופס את כלב הים; הוא ישר צועק בבהלה כשגילה אותו.
לאחר שקפץ מהאמבט, מיקי, תופס שרפרף בכדי להכות את הפולש, מנקז את המים ורק אז הוא מבין שיש כלב ים באמבטיה.
למרות הפקודה של מיקי להישאר בחוץ, פלוטו הכועס מסתער פנימה לחדר הרחצה ומתרסק בתוך האמבטיה הריקה.
מיקי מציג בפניו את כלב הים אך פלוטו מיד מנסה לתקוף אותו.
לאחר שפלוטו נרתע וכעס כשמיקי אומר שהוא מחליט להשאיר אותו כחיית מחמד, מיקי משנה את דעתו, מבין שפלוטו לא יאהב את הרעיון ובסופו של דבר מחליט לקחת כלב הים בחזרה לגן החיות, ופלוטו, שמחייך כתשובה ומרוצה מהרעיון, ממהר להביא את הסל של מיקי.
לאחר שמיקי ופלוטו החזירו אותו למעונו הקודם, כלב הים מציג בפנטומימה לשאר כלבי הים את הדברים שלמד על אופן הרחצה ממיקי ופלוטו.
כשמיקי חוזר הביתה, הוא ופלוטו מגלים שכל כלבי הים עברו לביתם ומשתמשים בחדר הרחצה כביתם החדש וקופצים מקרש הגיהוץ לתוך האמבטיה.
בסצנה האחרונה הסוגרת את הסרט, כלב הים הצעיר מנופף לשלום מתוך המקלחת המלאה במים.
מיקי מאוס – ג'ימי מקדונלד
סולטי כלב הים – פינטו קולביג
כלבי ים – ג'ימי מקדונלד
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-21, אך הפסיד לסרט בכיכובם של טום וג'רי, "היתום הקטן", של חברת מטרו גולדווין מאייר.
המועמדות שהוזכרה לעיל הופכת את סרט זה לסרט הקצר היחיד שהיה מועמד לפרס האוסקר בו ג'ימי מקדונלד מדבב את מיקי מאוס, כמו גם הסרט הקצר האחרון של מיקי מאוס שהיה מועמד לפרס האוסקר.
בשנת 2002, סרט זה הופיע (כהוצאה מחודשת עם כותרת הפתיחה של בואנה ויסטה) כחלק מפרק של הסדרה "בית העכבר".
לפי הסרט "The Spirit of Mickey", זהו אחד מהסרטים המצוירים של מיקי האהובים על לודוויג פון דרייק.
הסרט הופץ מחדש בבתי הקולנוע פעם אחת ב-1989 לצד "צ'יטה"; ובשנת 1990 הוא צורף להוצאה המחודשת הקולנועית האחרונה של "ספר הג'ונגל".
במקור הסרט נועד להיות כסרט של דונלד דאק.
מיקי הקוסם הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1937 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.
עלילת הסרט, שבוים על ידי דייוויד הנד, מציגה את מיקי מאוס המעלה מופע קסמים, אך כשדונלד דאק אינו מפסיק להטריד ולהפריע, מיקי נוקם בו באמצעות הטריקים שלו.
זהו הסרט הקצר ה-92 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשלישי באותה השנה.
בתיאטרון מקומי, מיקי מאוס מופיע כקוסם, עם גופי המשמש כעוזר במה.
כאשר דונלד דאק הקנאי מנסה לחבל במופע של מיקי, הוא הופך לקורבן של תעלולי הקסם הרבים שלו.
בסופו של דבר, דונלד יורה את הזיקוקים מאקדח הנורים של מיקי אך בטעות גורם לבמה לקרוס עליהם.
מיקי וגופי צצים ללא פגע מבין ההריסות, אבל דונלד נשרף כליל ומשתולל בכעס באופן המפורסם שלו.
הסרט הופץ בישראל כשעל מלאכת הדיבוב העברי הייתה אחראית שפרירה זכאי.
הסרט שימש השראה לקבלת הפנים בבית הקולנוע ברחוב הראשי של ארצות הברית שבממלכת הקסם, דיסניוורלד.
זהו אחד הסרטים שבהם דונלד מראה את קנאתו למיקי בהיותו הכוכב.
מיקי הקוסם משמש כדמות הניתנת למשחק ב-"Disney Crossy Road".
מיקי ואן דה ון (בהולנדית: Micky van de Ven; נולד ב-19 באפריל 2001) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת הולנד.
ואן דה ון החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של WSV 1930 ומשם הצטרף לאקדמיית הנוער של פולנדם ב-2013. ב-18 בנובמבר 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצת הנוער בליגה השלישית.
ב-4 באוקטובר 2019, ואן דה ון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פולנדם, בהפסד 1–3 מול יונג פ.ס.וו.
איינדהובן כאשר נכנס בדקה ה-46.
בקיץ 2019, ואן דה ון חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו עם פולנדם.
בעונה שלאחר מכן, תחת המאמן החדש, וים יונק, הוא חווה את הפריצה הגדולה שלו במועדון והפך לשחקן הרכב קבוע במרכז ההגנה של פולנדם.
יונק אף מינה אותו לקפטן החדש של הקבוצה הבוגרת.
ב-31 באוגוסט 2021, הוכרז כי ואן דה ון חתם בוולפסבורג הגרמנית תחת המאמן מארק ואן בומל, שם חתם על חוזה עד 2025. כאשר הקבוצה הגרמנית שילמה כ-3,500,000 אירו עבורו.
ב-8 באוגוסט 2023, חתם לשש שנים בטוטנהאם הוסטספר, ששילמה עבורו 40 מיליון יורו.
הבלם ערך את הופעת הבכורה הרשמית בליגה ב-13 באוגוסט, במשחק חוץ נגד ברנטפורד.
לאחר עונה ראשונה טובה בפציעות בעונה השנייה.
אך ואן דה ון פתח בגמר הליגה האירופית של אופ"א ב-2025 והרחיק כדור מכריע מקו השער כדי להבטיח ניצחון 1-0 על מנצ'סטר יונייטד, ובכך הבטיח את התואר הגדול הראשון שלו בקריירה ואת התואר הראשון של טוטנהאם הוטספר מזה 17 שנים.
ואן דה ון זכור במיוחד גם בזכות בישוליו הפנומנליים נגד מנצסטר יונייטד ונגד אברטון בליגה בהם הוא רץ עם הכדור במהירות ובטכניקה גבוהה מאוד, ואן דה ון כבש ארבעה שערי ליגה בשתי עונותיו הראשונות בפרמייר ליג ומוכר כאחד הבלמים עם הטכניקה וראיית המשחק מהגבוהות בפרמייר ליג ובאירופה
ב-13 באוקטובר 2023 ערך ואן דה ון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בהפסד 2-1 לנבחרת צרפת במסגרת מוקדמות יורו 2024.
נכלל בסגל נבחרת הולנד לטורניר יורו 2024
מיקי מאוס הוא דמות בדיונית מונפשת של עכבר מואנש, המהווה קמע, סמל ודמות הדגל של חברת וולט דיסני.
מיקי מאוס הוא מהדמויות הבדיוניות המוכרות ביותר בעולם.
מיקי מאוס נוצר על ידי וולט דיסני ואב אייוורקס באולפני וולט דיסני בשנת 1928. מיקי הוא עכבר מואנש הלובש בדרך כלל מכנסיים קצרים אדומים, נעליים גדולות רחבות בצבע צהוב, וכפפות לבנות.
כהשראה משחקני הסרטים האילמים מאותה עת, כמו צ'רלי צ'פלין ודאגלס פיירבנקס, גם דמותו של מיקי מאופיינת כדמות אנדרדוג סימפתית, שבעזרת כושר אלתור והמצאה עומדת בפני האתגרים הניצבים בפניה.
הוא המשיך והופיע בלמעלה מ-130 סרטים, כולל "קונצרט הלהקה", "חייט קטן ואמיץ", ו"פנטסיה" (1940), שם באחת הסצנות היותר מוכרות של מיקי מאוס הוא מופיע כשוליית קוסם המכשף מטאטאים לנקות במקומו את מעבדתו של הקוסם.
אמנם בתחילה הופיע מיקי בסרטים קצרים, אך בהמשך הופיע גם בסרטים באורך מלא.
עשרה מהסרטים המצוירים של מיקי היו מועמדים לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, ואחד מהם, "תן כף", אף זכה בפרס בשנת 1942.
ב-18 בנובמבר 1978, לכבוד יום הולדתו ה-50, הפך מיקי מאוס לדמות המצוירת הראשונה שקיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בתחילת 1930 שולב מיקי באופן נרחב כדמות קומיקס עם רצועת קומיקס משל עצמו.
באותה תקופה החלה לרוץ סדרת עיתונים הנושאת את שמו של מיקי, שהתקיימה במשך 45 שנה.
מיקי הופיע גם בספרי קומיקס רבים ובסדרות טלוויזיה כמו "מועדון מיקי מאוס" (1955–1996) וסדרות נוספות.
הוא מופיע גם בסוגי מדיה אחרים כמו משחקי וידאו, וכן בשיווק.
הדמות שמופיעה רבות בשלל צורות בפארקים של דיסני.
בתחילה אופיין מיקי מאוס כדמות חסרת אופי, מצחיק ושובב, ללא תכולות ערכיות.
עם הזמן עבר מיקי מיתוג מחדש כבחור נחמד, ישר וגיבור.
בשנת 2009 חברת דיסני החלה למתג מחדש את מיקי שוב, הפעם על ידי השמת דגש מופחת על אישיותו הידידותית בעלת הכוונות הטובות, והשבת הצדדים המאיימים ואסרטיביים יותר באישיותו.
למיקי מאוס יש בת זוג בשם מיני מאוס.
אט-אט נוספו למיקי ומיני מאוס חברים נוספים, בהם: פלוטו כלבם, דונלד דאק השכן – הברווז הרגזן, גופי השכן השלומיאל ועוד.
בתחילה קרא וולט דיסני לדמות המצוירת בשם "מורטימר מאוס", אך בעקבות טענת אשתו שהשם "מורטימר" ארוך מדי, החליט דיסני לקצר את שמו ל"מיקי מאוס".
עקב היות דמותו של מיקי מאוס לוגו של חברת וולט דיסני, קיימת מסורת של החברה לשרבט את ראשו של מיקי מאוס במקומות נסתרים בסרטיהם.
כך לדוגמה בסרט "היפה והחיה", כשגסטון מניח את רגליו על שולחנה של בל, הבוץ הניגר ממגפיו דומה דמיון ניכר לראשו של מיקי מאוס.
בינואר 2024 פגו זכויות היוצרים על דמותו של מיקי מאוס בעיצובו כפי שהופיע לראשונה, בסרט ספינת הקיטור וילי.
מיקי מאוס נוצר כתחליף לאוסוולד הארנב, דמות מצוירת שנוצרה קודם לכן באולפני דיסני עבור צ'ארלס מינץ (Charles Mintz), מפיק סרטים שהפיץ את תוצריו באמצעות חברת סרטי יוניברסל (מינץ החזיק בזכויות על הדמויות של וולט דיסני בעקבות חוזה שחתמו).
באביב 1928, כשהסדרה הפכה פופולרית, צ'ארלס מינץ ניסה להשתלט על חברת וולט דיסני, ולהפטר מוולט עצמו.
מינץ הודיע לו שחתם חוזה עם חברת יוניברסל והיא בעלת הזכויות החדשה על הדמות אוסוולד.
בנוסף, מינץ חשף בפני וולט שהוא חתם עם רוב העובדים בחברת דיסני חוזה עבודה מאחורי גבו, לצורך הפקת הדמות אוסוולד.
מינץ הציע לוולט לחתום על חוזה חדש בו מינץ יהיה הבעלים החדש של חברת דיסני, בעוד וולט יהיה שכיר, כשהמשכורת שהוצעה הייתה ירודה.
העובדות החדשות שהציג מינץ והחוזה החדש שהציע לא מצאו חן כלל בעיני וולט דיסני.
עם זאת, הוא נאלץ להפיק את אנימציות הדמות אוסוולד האחרונות כדי לקיים את החוזה שעומד לפוג.
דיסני נבהל מהבגידה על ידי צוותו, אך היה נחוש בדעתו להתחיל דף חדש.
אולפני דיסני החדשים כללו את האנימטור אב אייוורקס, האומן הנאמן לס קלארק ווילפרד ג'קסון, שהיו הבודדים שנשארו נאמנים לוולט.
שיעור אחד שלמד דיסני מהחוויה, הוא תמיד לוודא שהוא בעל הזכויות על כל הדמויות שמיוצרות על ידי החברה שלו.
מאוחר יותר באותה שנה, ביקש דיסני מאב איוורקס להתחיל לשרבט רעיונות חדשים לדמויות.
אייוורקס ניסה לצייר מגוון חיות, כמו כלבים וחתולים, אבל אף אחד מהם לא מצא חן בעיני דיסני.
פרה נקבה וסוס זכר, שהתפתחו מאוחר יותר לקלרבל הפרה והוראס הורסקולר, נדחו גם הם, וכך גם דמות צפרדע זכרית, שלאחר מכן עלתה בסדרה עצמאית של אייוורקס – "Flip The Frog".
וולט דיסני קיבל השראה למיקי מאוס מעכבר מאולף על שולחנו באולפני "Lauph-O-Gram" בקנזס, מיזורי.
בשנת 1925, יו הרמן צייר מספר סקיצות של עכברים מסביב לצילום של וולט דיסני.
הדבר השפיע על אב אייוורקס ליצור דמות עכבר חדשה לדיסני.
"מורטימר מאוס" היה שמה המקורי של הדמות, עד שאשתו של דיסני, ליליאן, שכנעה אותו לשנות את השם, ובסופו של דבר השם מיקי מאוס עלה.
השחקן מיקי רוני טען שבזמן סדרת הסרטים שלו "Mickey McGuire", הוא פגש קריקטוריסט בשם וולט דיסני באולפני האחים וורנר, ושההשראה לשם מיקי מאוס הגיעה משמו.
היסטוריון דיסני, ג'ים קורקיס, דחה את הטענה הזו, מפני שבעת פיתוח הדמות מיקי מאוס אולפני דיסני היו ממוקמים בשדרות היפריון למשך מספר שנים, ווולט דיסני מעולם לא שכר משרד או מקום עבודה באולפני האחים וורנר, ולא היו שום קשרים מקצועיים איתם, שהרי הדמויות הקודמות שפותחו הופצו על ידי חברת יוניברסל.
איוורקס היה האנימטור הראשי של הסרט הקצר בו יככב מיקי, מה שעל פי דיווחים לקח לו שש שנים.
יו הרמן ורודולף אייסינג סייעו גם הם.
הם כבר חתמו את החוזה שלהם עם צ'ארלס מינץ, אך הוא עדיין היה עסוק בתהליך של יצירת הסטודיו החדש שלו, ולכן בזמן זה עדיין הועסקו על ידי דיסני.
זהו הסרט הקצר האחרון שהם יצרו במתכונת המוזרה הזו.
מיקי היה הראשון שהוצג בהקרנת הבדיקה של הסרט "שיגעון של אווירון" ב-15 במאי 1928, אבל נכשל במבחן הקהל ולא נמצא מפיץ לסרט.
וולט המשיך הלאה ליצירת הסרט הקצר השני "הגאוצ'ו הדוהר", שגם לא ראה אור בגלל חוסר התעניינות מצד המפיצים.
ספינת הקיטור וילי היה הראשון שהוקרן, ב-18 בנובמבר 1928 בניו יורק.
זה היה בימוי משותף של וולט דיסני ואב איוורקס.
איוורקס שוב שימש כאנימטור ראשי, בעזרתם של ג'וני קנון, לס לקארק, וילפרד ג'קסון ודיק לנדי.
סרט קצר זה התכוון להיות פארודיה לסרט של באסטר קיטון, "ביל המלח", שהוקרן ב-12 במאי באותה שנה.
אף על פי שזה היה הסרט המצויר של מיקי השלישי במספר, זה הראשון שנמצא לו מפיץ.
ולכן נחשב כהופעה הראשונה של חברת דיסני עם הדמות מיקי.
הסרט חשף שינויים במראה של מיקי (בעיקר הפשטת עיניו לשתי נקודות גדולות) שביסס את מראהו בסרטים המצוירים הבאים ובסרטים רבים של וולט דיסני.
הסרט לא היה הסרט הראשון שהציג פס-קול מתואם עם התנועות.
אולפני פליישר ("Fleischer Studios"), בהובלת האחיים דייב ומקס פליישר, כבר הוציאו לאור מספר סרטים מצוירים עם סאונד, אך הם לא שמרו על סנכרון בין הסאונד לתנועות לאורך כל הסרט.
לעומת זאת "ספינת הקיטור וילי", דיסני הקליטו את הסאונד בשיטת "Click track", שיטה בה יש מנגנים פעימות שעוזרות לשמור על קצב לפי הביט.
התזמון המדויק הזה ניכר בקטע בו מתנגן "Turkey in the Straw" (שיר עם אמריקאי) כשפעולותיו של מיקי תואמות בדיוק לכלי הנגינה.
היסטוריוני הנפשה התלבטו רבות מי היה המלחין של המוזיקה המקורית המופיעה בסרט.
התפקיד מיוחס לוילפרד ג'קסון, קרל סטאלינג וברט לואיס, אך אין זיהוי רשמי.
וולט דיסני בעצמו היה מדובב גם של מיני וגם של מיקי ונשאר הקול של מיקי לסרטים מצוירים עד לשנת 1946. ג'ימי מקדונלד לקח את התפקיד ב-1946, אך וולט חזר לתפקיד בשנים 1955–1959 לסדרת הטלוויזיה "מועדון מיקי מאוס" ברשת ABC.
בתקופה בה יצא לאור הסרט "ספינת הקיטור וילי" דווח על התלהבות הקהל מהשימוש בסאונד למטרת בידור.
סרטים עם סאונד עדיין נחשבו חדשניים.
הסרט הראשון באורך מלא עם רצף דיאלוגים, "זמר הג'אז" בכיכובו של אל ג'ולסון, הוקרן לראשונה ב-6 באוקטובר 1927. בשנות הצלחתו, ברוב בתי הקולנוע בארצות הברית הותקן ציוד שמע.
וולט דיסני רצה לנצל את היתרון של הטרנד, וככל הנראה, הוא גם הצליח.
רוב אולפני הסרטים המצוירים האחרים עדיין הופקו ללא סאונד כלל, כך שלא באמת יכלו להתחרות בדיסני.
כתוצאה מכך מיקי הפך במהרה לדמות המצוירת הבולטת ביותר באותו זמן.
וולט דיסני פעל מהר להוספת סאונד ל"שיגעון של אווירון" ול"הגאוצ'ו הדוהר", שני סרטיו הקודמים, שפורסמו בתחילה ללא סאונד.
עד מהרה הוסיף להצלחה ולפופולריות של מיקי.
סרט קצר רביעי בסדרת הסרטים של מיקי, "ריקוד האסם", התחיל להתבשל, אך מיקי לא באמת דיבר, עד לסרט "נער הקרנבל" ב-1929, כשמילותיו הראשונות היו "Hot dogs, Hot dogs!" ("נקניקיות, נקניקיות!").
אחרי השחרור של "ספינת הקטור וילי", מיקי נהיה מתחרה צמוד לפליקס החתול, והפופולריות שלו הוסיפה לגדול עם ההופעות הנוספות שלו בסרטים מצוירים עם סאונד.
עד 1929 פליקס החתול איבד מהפופולריות שלו בתיאטראות, ופט סוליבן (Pat Sullivan) החליט ליצור את כל סרטיו של פליקס העתידיים עם סאונד.
הקהל לא הגיב באהדה למעבר של פליקס לסאונד ב-1930, ופליקס נעלם מהמסך.
בסרטיו המוקדמים של מיקי הוא לא אופיין כגיבור, אלא כמחזר צעיר וחסר השפעה למיני מאוס.
"ריקוד האסם" (14 במאי 1929) הוא הפעם הראשונה בה מיקי נדחה על ידי מיני לטובת פיט.
"בית האופרי" הוא הפעם הראשונה בה הופיע מיקי כשהוא לבוש בכפפות לבנות.
מיקי לובש אותם כמעט בכל הופעותיו הבאות, ודמויות רבות הלכו בעקבותיו.
שלושת הקווים בגב הכפפות של מיקי המשתרעים בין אצבעותיו תאמו את עיצוב הכפפות באותו עידן.
"כאשר החתול איננו" (18 באפריל 1929) – למעשה חידוש לקומדיית אליס "Alice Rattled by Rats" (Alice Comedies, סדרת אנימציות מצוירות של וולט דיסני משנות ה-20) – הופעה לא רגילה עבור מיקי מאוס.
אף על פי שמיקי ומיני עדיין תחזקו את דמויותיהם המואנשות, הם תוארו בגודל עכברים אמיתיים החיים יחד עם עכברים אחרים כמזיקים בתוך בית.
מאוחר יותר הם מופיעים בגודל של בני אדם עם תכונות משל עצמם.
כשהופיע יחד עם בני אדם, מיקי תואר בגובה 60–90 ס"מ.
הסרט הקצר הבא של מיקי היה גם הוא בלתי רגיל.
"קרב החצר" (25 באפריל 1929) היה היחיד שתיאר את מיקי כחייל וגם כלוחם במלחמה.
"נער הקרנבל" היה הפעם הראשונה בה מיקי דיבר.
לפני כן הוא רק שרק, צחק ונהם.
המילים הראשונות שלו היו "Hot dogs, Hot dogs!" ("נקניקיות, נקניקיות!") שנאמרו תוך כדי מכירת נקניקיות בקרנבל.
"השטויות של מיקי" יצרו את השיר "יו-הו של מיני" שהפך לשיר הנושא של סרטי מיקי מאוס במספר השנים הבאות.
מאוחר יותר נעשה שימוש בשיר עם הנפשת רקע שונה כסרט קצר מיוחד כשלעצמו שהוצג רק בתיאטראות המבוססים על מיקי, בתחילת שנות ה-30. הכלב של מיקי, פלוטו, הופיע לראשונה כחיית המחמד של מיקי ב"ציד האיילים" (1931) לאחר שקודם לכן הופיע ככלב של מיני, רובר, ב"הפיקניק" (1930).
"נער הקקטוס" היה הסרט האחרון שצויר על ידי אב אייוורקס בדיסני.
מעט לפני שחרור הסרט, אייוורקס עזב לטובת סטודיו משלו, במימון המפיץ של דיסני פט פאוורס (Pet Powers).
דיסני הסתכסך עם פאוורס על הכסף בחוזה ההפצה שלהם.
בתגובה לסכסוך, סגר פאוורס עסקת הפצה עם אייוורקס, שכבר מזמן חשק לעמוד בראש סטודיו משלו.
העזיבה נחשבת לנקודת מפנה בקריירה של מיקי, ועימה הקריירה של וולט דיסני.
וולט איבד את איוורקס, האיש ששימש כקולגה הקרובה והאמינה ביותר שלו מאז 1919. מיקי איבד את האיש שאחראי לעיצוב המקורי שלו, ושל הבמאי והאנימטור שלו במספר סרטים קצרים עד לנקודה זו.
בתחילה פורסמה דמותו של מיקי מאוס עם הקרדיט "קומיקס של וולט דיסני, איור על ידי אב איוורקס".
מאוחר יותר חברת דיסני בהוצאות הבאות של אותם סרטים נותנת קרדיט לוולט דיסני בלבד.
דיסני והצוות שנותר המשיכו בייצור של סדרת מיקי מאוס, ובסופו של דבר הוא הצליח למצוא מספר אנימטורים שיחליפו את אייוורקס.
במהלך השפל הגדול ודעיכתו של פליקס החתול מהאקרנים, פופולריותו של מיקי גדלה, וב-1932 ל"מועדון מיקי מאוס" היו מיליון מנויים.
בטקס פרסי אוסקר החמישי ב-1932, מיקי קיבל את המועמדות לפרס הראשון על "היתומים של מיקי" (1931).
וולט דיסני קיבל אוסקר על יצירתו של מיקי מאוס.
אף על פי שנפגש מהסרט הקצר "שלושה חזירים קטנים" (1933) מיקי עדיין נחל פופולריות רבה, עד 1935, כשסקרים הראו שפופאי היה פופולרי יותר ממיקי.
עד שנת 1934, סחורה של המותג מיקי מאוס הכניסה 600 אלף דולר בשנה.
ב-1935, דיסני החל לשלוח במועדוני מיקי מאוס בעקבות בעיות ניהוליות.
בסביבות הזמן הזה, אמני סיפור בדיסני התקשו בכתיבת חומרים עבור מיקי מאוס.
ככל שהוא התפתח כמודל לחיקוי עבור ילדים, הם היו מוגבלים יותר בסוגי הבדיחות שהם יכולים לכתוב.
הדבר הוביל את מיקי להפוך לדמות משנית יותר בחלק מסרטיו הבאים, מה שמאפשר דגש גדול יותר על דמויות אחרות.
ב"ההתרמה לבית היתומים" מיקי הופיע לראשונה לצד דונלד דאק שנוצר מוקדם יותר באותה שנה בסדרה "סימפוניות טיפשיות".
הברווז הנסער יספק לדיסני כמעט אינסוף רעיונות לסיפורים ויהפוך דמות קבועה באנימציות מיקי מאוס.
מיקי הופיע לראשונה כדמות מצוירת צבעונית ב"מצעד מועמדי הפרסים" ב-1932, אבל הסרט נוצר בשביל טקס פרסי אוסקר ה-5 ולא יצא לאור.
ההופעה הרשמית הראשונה של מיקי בסרט עם צבע הייתה ב-1935 עם "קונצרט הלהקה".
שיטת הטכניקולור שימשה ליצירת הסרט.
כאן מיקי מנצח על האופרה "וילהלם טל", אבל טורנדו סוחף את הלהקה.
אומרים שהמנצח ארטורו טוסקניני כל כך אהב את הסרט הקצר הזה, כך שבפעם הראשונה שראה את הסרט ביקש מהמקרין הקרנה נוספת.
ב-1994, "קונצרט הלהקה" דורג כאנימציה השלישית בטיבה בכל הזמנים בסקר של מומחי הנפשה.
על ידי הצביעה של מיקי ומעט עיצוב מחדש שלו, וולט החזיר את מיקי לפסגה שוב, ומיקי הגיע לשיא פופולריות שמעולם לא קרה לפני כן.
גם ב-1935 וולט קיבל פרס מיוחד מליגת האומות על יצירת מיקי.
אבל ב-1938, דונלד דאק בר ההשפעה גבר על מיקי הפסיבי, מה שגרם לעיצוב מחדש של העכבר בין 1938 ל-1940, ששם את מיקי בשיא הפופולריות שלו.
במחצית השנייה של שנות ה-30 מופיעה הדמות גופי כסדרה רגילה.
ביחד, מיקי, דונלד דאק וגופי ייצאו יחד למסעות.
חלק מהסרטים של הטריו הם חלק מהסרטים המוערכים ביותר של מיקי, הם כוללים את "גשר האש של מיקי" (Mickey's Fire Brigade, 1935), "ציידי האיילים" (Moose Hunters, 1937), "מנקי השעונים" (Clock Cleaners, 1937), "רוחות רפאים בודדות" (Lonesome Ghosts, 1937), "בוני הסירה" (Boat Builders, 1938) ו"הטריילר של מיקי" (1938).
במשך אותה תקופה, מיקי ככב גם ב"חייט קטן ואמיץ" (1938), עיבוד של אגדה גרמנית הנושאת את אותו שם, סרט שהיה מועמד לאוסקר.
מיקי עוצב מחדש עם הנפשה של פרד מור, הנפשה שהופיעה לראשונה ב"המצביע" (The Pointer, 1939).
במקום שיהיו לו עיניים מוצקות שחורות, ניתנו לו עיניים לבנות עם אישונים, צבע עור פנים של אדם לבן, וגוף בצורת אגס.
בשנות ה-40, הוא שוב השתנה ב"הסופה הקטנה", שם השתמשו במכנסיים, אחד מסימני ההיכר שלו.
בשינוי נוסף הוא איבד את זנבו, וקיבל אוזניים אמיתיות יותר שהשתנו עם שינויי הפרספקטיבה, ומבנה גוף שונה.
אבל השינוי הזה החזיק רק לתקופה קצרה, לאחר מכן חזרו למראה שהיה ב"המצביע", מלבד השינוי של המכנסיים.
בהנפשות האחרונות שלו בשנות ה-50, ניתנו למיקי גבות, שהוסרו ביצירות מאוחרות יותר.
בשנת 1940 מיקי הופיע בסרט הוארך מלא הראשון שלו, "פנטסיה".
תפקידו כשוליית הקוסם שהפכה לסימפוניה באותו השם על ידי פול דיקא, הוא כנראה הקטע המוכר ביותר בסרט ואחד מתפקידיו האיקוניים של מיקי.
בקטע אין דיאלוג בכלל, אלא רק מוזיקה.
השוליה, מיקי, לא התכוון לעשות את מטלותיו.
הוא חבש את כובע שוליית הקוסם כשהקוסם הלך לישון, ומטיל כישוף על מטאטא, שגורם למטאטא להתעורר לחיים ולבצע את המטלה המתישה ביותר – מילוי באר עמוקה באמצעות שני דליי מים.
כשהבאר לפתע מוצפת, מיקי מוצא את עצמו חסר שליטה על המטאטא, מה שמוביל לשיטפון כמעט.
כשהקטע מסתיים, רואים צללית של מיקי לוחץ יד עם לאופולד סטוקובסקי, שניצח על כל המוזיקה הנשמעת בסרט.
מיקי מוצג לעיתים קרובות בגלימה האדומה וכובע הקוסם הכחול בתסחור.
הדבר הגיע לשיאו בפנטזמיק!, אטרקציה בפארקים של דיסני.
החל מ-1940 הפופולריות של מיקי ירדה, עד להופעתו המחודשת ב-1955 כאישיות טלוויזיונית יומית לילדים.
למרות זאת, הדמות המשיכה להופיע באופן קבוע בסרטים מצוירים עד 1943 (זכה באוסקר היחיד שלו עם חברו פלוטו בקטגוריית הסרטים הקצרים, בסרט "תן כף") ושוב מ-1946 ועד 1952.
החלק האחרון של סדרת סרטי מיקי מאוס הגיע בשנת 1953 עם "הדברים הפשוטים" בו מיקי ופלוטו הולכים לדוג.
ב-18 בנובמבר 1928 הציג וולט דיסני את סרט ההנפשה הראשון בו הקול והתמונה מתואמים – "ספינת הקיטור וילי".
בשנת 1947 יצא סרט ההנפשה הראשון באורך מלא של מיקי מאוס שנקרא מיקי מאוס ואפונת הקסם, בסרט הופיעו גם חבריו דונלד דאק וגופי.
בשנת 1983 יצא הסרט השני של מיקי שנודע בשם "חג שמח מיקי מאוס", שמבוסס על מזמור חג המולד של צ'ארלס דיקנס.
בסרט זה מיקי גילם את בוב קרצ'יט ואילו את סקרוג' גילם הברווז הזקן והקמצן סקרוג' מקדאק.
בשנת 1990 יצא הסרט השלישי של מיקי בשם "בן המלך והעני" שהתבסס על רומן בעלת אותו שם.
בסרט זה מגלם מיקי את שני התפקידים הראשיים.
בשנת 2001 החל להופיע בסדרה "בית העכבר" בתפקיד המארח של המועדון הקרוי בשם זה.
בשנת 2004 יצא סרט נוסף שבו מיקי מאוס כיכב ביחד עם דונלד דאק וגופי.
הסרט נקרא "מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" והוא מבוסס על הרומן שלושת המוסקטרים.
בסרט זה מיקי מאוס וחבריו הם מוסקטרים שמצילים את הנסיכה שאויבו של מיקי מאוס, פיט השחור, נעל במגדל גבוה; בסופו של הסרט מציל מיקי את חברתו האגדית מיני מאוס, דונלד דאק מציל את דייזי דאק וגופי הרווק רק נלחם בפיט עד שהוא מנצח אותו וזוכה באהבתה של קלרבל הפרה.
בשנת 2006 שודרה סדרת טלוויזיה לילדים בשם "מועדון החברים של מיקי מאוס" שבה כיכבו מיקי מאוס וחבריו.
לאחר סיום הסדרה הופקה סדרת המשך בשם "מיקי ומכוניות המירוץ" לאחר מכן הופקה הסדרה "מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות", שלאחר סיומה הופקה סדרה נוספת בשם "מיקי מאוס: כייף של בית".
בשנת 2025 החל להיות משודר אתחול לסדרה הראשונה בשם "מועדון החברים של מיקי מאוס+".
בשנת 2013 החלה סדרה חדשה בערוץ דיסני המשמרת את הפורמט הראשוני של ההנפשה וההומור של מיקי מאוס.
בשנת 2002 יצא המשחק Kingdom Hearts שבו מיקי מככב כאחת הדמויות, וב-2004 יצא המשחק Kingdom Hearts 2 שם הוא משחק לוחם.
בשנת 2010 יצא ל-Wii משחק בשם אפיק מיקי בו נכנס מיקי לווסטלנד ופוגש שם את קודמו אוסוולד הארנב, אשר משתף איתו פעולה.
בשנת 2023 יצא המשחק "אי האשליות" לנינטנדו סוויץ' בו מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק וגופי יוצאים להרפתקה כדי למצוא שלושה ספרים קסומים ולהציל את האי המסתורי מונוט.
משנת 1928 מדבבו של מיקי מאוס היה וולט דיסני.
בשנת 1946, דיסני, שהיה עסוק מדי, ויתר על רוב הדיבוב ותפקיד זה הועבר לג'יימס מקדונלד.
דיסני עצמו דיבב פרקים אחדים בסדרות טלוויזיה של מיקי.
לאחר פרישת מקדונלד במחצית שנות ה-70, עבר קולו של מיקי מאוס לוויין אולוויין אשר דיבב דמות זו החל מסוף שנות השבעים עד למותו בשנת 2009, מאז מדבב בראט אייוון את דמותו של מיקי.
בעברית מדבב את הדמות שחקן התיאטרון אוהד שחר, מ-1989 עד היום.
יום מיקי מאוס הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין מדי שנה ב-18 בנובמבר, ציון יום ההולדת של מיקי מאוס.
היום בו הוצג לראשונה סרט ההנפשה הראשון בו הקול והתמונה מתואמים – מיקי מאוס.
יום מיקי מאוס העולמי מצוין ברחבי העולם במסיבות ובחגיגות.
יש החובשים על ראשם אוזניים הדומות לאוזניו של מיקי מאוס, או מאחלים לו יום הולדת שמח עם תוספת האשטאג: #MickeyMouseBirthday.
מיקי מאוס כיכב בסרטי אנימציה רבים, אשר הוצגו בבתי קולנוע והיו מקור לבידור והנאה לילדים ולמבוגרים.
סרט האנימציה הפופולרי הראשון שבו כיכב מיקי מאוס נקרא "ספינת הקיטור וילי".
הסרטון, בשחור-לבן, שהוקרן לראשונה בבתי הקולנוע ב-18 בנובמבר 1928, הציג את מיקי בתור משיט ספינת קיטור, את מיני אהובתו ואת פיט השחור.
מיכל "מיקי" חיימוביץ' (נולדה ב-15 ביוני 1962, י"ג בסיוון ה'תשכ"ב) היא עיתונאית, פעילת סביבה ואשת תקשורת ישראלית.
כיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת "חוסן לישראל" בסיעת "כחול לבן" ושימשה יו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה וסגנית יושב ראש הכנסת.
נולדה כ"מיכל חסידה חיימוביץ'" וגדלה בתל אביב, לאביה ארנולד שעלה מרומניה ואמה סימון שעלתה מטורקיה.
הייתה חניכה ומדריכה בתנועת הצופים.
את שירותה בצה"ל עשתה חיימוביץ' תחילה כמ"כית, לאחר מכן יצאה לקצונה ושירתה כמפקדת פלוגה בבה"ד 12. שימשה קצינה בפינוי ימית ושירתה מספר שנים בשירות קבע.
לאחר שחרורה מצה"ל, עבדה תקופה קצרה כדיילת באל על.
חיימוביץ' בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
עם סיום לימודיה, פנתה לעסוק בתחום התקשורת.
את דרכה בעולם הטלוויזיה החלה כתחקירנית בתוכניות "מבט שני" ו"בוקר טוב ישראל" בערוץ 1. ב-1990 החלה להגיש ולערוך את מהדורת החדשות המקומית של חברת הטלוויזיה בכבלים "מתב" ואת התוכנית "שישי-אישי" (בבימוי רון כחלילי).
בהמשך מונתה לעורכת ראשית במחלקת החדשות בחברה.
ב-1994 נבחרה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות של ערוץ 2 לצד יעקב אילון, ומאוחר יותר לצד גדי סוקניק.
חיימוביץ' (לצד אילון או סוקניק) זכתה 5 פעמים בפרס "מסך הזהב" בקטגוריית "מגיש האקטואליה הטוב ביותר".
הזכייה הזכורה ביותר היא זו מ-2002, השנה שבה עברה חיימוביץ' להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר, לצד אילון.
כאשר עלתה לבמה כדי לקבל את הפרס, פנה סוקניק ישירות לחיימוביץ' ואמר "אני לא מבין גדול בכדורגל, אבל דבר אחד אני יודע - הרכב מנצח לא מחליפים".
על כך ענתה לו חיימוביץ': "לדרבי חוקים משלו", ואחר כך הוסיפה: "אני רק מקווה, לכולנו, שבשנה הקרובה נביא לכם חדשות טובות יותר".
בנוסף להגשת המהדורה המרכזית בערוץ 10, יצרה חיימוביץ' סדרות דוקומנטריות שונות עבור הערוץ, מרביתן בנושאי חברה וצרכנות.
בסוף 2010 הודיעה חיימוביץ' כי בכוונתה לפרוש מהגשת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ 10, לטובת הקדשת זמן רב יותר למשפחתה.
ב-6 ביוני 2011 הגישה את המהדורה האחרונה שלה ובסופה נפרדה מהצופים.
מאז, מילאה את מקומה תמר איש-שלום ולאחר מכן הילה קורח.
בדצמבר 2013 החלה להגיש את תוכנית התחקירים "המערכת" ברשת, ערוץ 2, במסגרתה יצרה והגישה עשרות תחקירים עיתונאיים שהתמקדו בסוגיות חברתיות וכלכליות שונות כגון המוסד לביטוח לאומי, הפנסיה, עובדי הקבלן, הדיור הציבורי והביורוקרטיה במשרדי הממשלה.
כמו כן, הובילה מספר תחקירים בנושא "המזון המזיק" תוך התמקדות בהשפעתו על תזונת ילדים, בריאותם והתפתחותם.
בנוסף, יזמה תחקירים סביבתיים שונים שעסקו בבזבוז משאבים בתעשיית המזון, נזקי צריכת הפלסטיק, זיהום מי הים, תחבורה ציבורית, זיהום אוויר והשפעתו על תהליכי ההתחממות הגלובלית ועוד.
בשנת 2023 נבחרה יחד עם דניאלה לונדון דקל להיות אחת מאנשי הסביבה של האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה.
הבחירה בהן העשתה בשל התכנית "ירוקות" אותה הן מגישות ברדיו תל אביב.
ב־7 בפברואר 2019 הודיעה כי היא מתמודדת בבחירות לכנסת העשרים ואחת במסגרת מפלגת חוסן לישראל בראשות הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ, שהתאחדה עם מפלגת תל"ם בראשות משה יעלון, ושובצה במקום הרביעי.
לאחר האיחוד עם "יש עתיד" להקמת כחול לבן, היא שובצה במקום השביעי, כאישה הראשונה ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
בבחירות הרשימה קיבלה 35 מנדטים, וחיימוביץ נבחרה לכנסת העשרים ואחת ולאחר מכן בסבב הבחירות הנוסף נבחרה לכנסת ה-22.
חיימוביץ' ידועה כפעילת זכויות בעלי חיים.
ב-29 באפריל 2019, יום לפני השבעתה לכנסת בפעם הראשונה, ביקשה חיימוביץ' מיושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין לדאוג להחלפת מושב העור שבמקומה במליאת הכנסת, לכיסא מחומר סינתטי, והוסיפה שראוי לבחון אף החלפה עתידית של כל כיסאות המליאה.
עם זאת, מנכ"ל הכנסת, אלברט סחרוביץ, דחה את הבקשה.
ב-15 במאי 2019 נאמה בכנסת והתייחסה ארוכות למשבר האקלים, וקראה להכריז על מצב חירום אקלימי.
ב-21 במאי 2019 נערכה מחאה של מאות תלמידים ליד משכן הכנסת בירושלים בנושא זה.
המחאה זכתה לתמיכה מתוך הכנסת, ולאחריה כתבה חיימוביץ':
בזמן כהונת הכנסת ה-21 (הקצרה בהיסטוריה) והכנסת ה-22 בזמן ממשלת המעבר, הספיקה ח"כ חיימוביץ' לפעול בנושאי איכות הסביבה וזכויות בעלי חיים: הגישה הצעות חוק ופעלה לטובת נושאים סביבתיים כמו הזיהום במפרץ חיפה, החוק נגד המשלוחים החיים, חוק הפיקדון, חוק הפרוות, החוק נגד הרעלת אוכלוסיית הנשרים הנכחדת בישראל ועוד.
ב-27 בדצמבר 2020, לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הוכרז שחיימוביץ' לא תכלל עוד ברשימת "כחול לבן".
לפיכך, היא כיהנה בכנסת עד לסוף פעילותה של הכנסת ה-23 בראשית אפריל 2021.
זמן קצר לאחר עזיבתה את הכנסת, החלה לשמש בהתנדבות יושבת ראש הוועד המנהל של מרכז השל לקיימות.
משנת 2022 היא מגישה ברדיו תל אביב את התוכנית "ירוקות", שעוסקת בקיימות, יחד עם הסופרת ובעלת טור ב"ידיעות אחרונות" דניאלה לונדון דקל.
חיימוביץ' הייתה נשואה בשנית למגיש הטלוויזיה אלי אילדיס, ולהם שני ילדים.
בספטמבר 2017, הודיעו הזוג על פרידה לאחר 23 שנות נישואים.
ב, חיימוביץ' בזוגיות עם המוזיקאי עדי רנרט ולאחר שנים של מגורים בתל אביב, מתגוררת בגבעת עדה.
חיימוביץ' תומכת בצמצום צריכת מזון מן החי ובהפחתת השימוש במשאבי טבע מתכלים כגון נפט ופחם ובמעבר לאנרגיה ירוקה.
היא עוסקת בהגברת המודעות למשבר האקלים, בדגש על שימוש בתחבורה ציבורית וצמצום זיהום האוויר.
בנוסף, חיימוביץ' מתנגדת לפגיעה במערכת האקולוגית הימית, בדגש על שימור החופים וטיפוחם, ומתנגדת לזיהום מי הים על ידי מפעלי תעשייה שונים.
חיימוביץ' פעילה להפחתת אכילת בשר ממניעים מצפוניים וסביבתיים ועוסקת רבות בזכויות בעלי חיים.
היא ערכה את ספר המתכונים "אוכל למחשבה" בשיתוף עם תמי גרייניק.
חיימוביץ היא צמחונית 31 שנה, ובשנת 2012 הפכה לטבעונית.
לאחר עזיבתה את תפקיד מגישת החדשות, החלה בהובלת קמפיין להנהגת "יום שני ללא בשר" ("Meatless Monday") בישראל, שלוחה של הפרויקט הבינלאומי להימנעות מאכילת בשר במשך יום אחד בשבוע.
כיו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, החלה לקדם את היוזמה להנהגת יום עבודה אחד בשבוע מהבית.
מיכאל (מיקי) לוי (נולד ב-21 ביוני 1951, י"ז בסיוון ה'תשי"א) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד".
בעבר שימש כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה, יושב ראש הכנסת, סגן שר במשרד האוצר, ניצב במשטרת ישראל, מפקד מחוז ירושלים וכנספח המשטרה בארצות הברית.
נולד בירושלים לשרה ולמצליח לוי, משפחה של יוצאי כורדיסטן.
בצה"ל שירת לוי בחטיבת הצנחנים כשש שנים.
לאחר שחרורו מצה"ל התגייס למשטרת ישראל ושירת בה בתפקידים בכירים רבים, ואת מרבית שירותו עשה במחוז ירושלים.
לוי בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת חיפה.
שירות במשטרת ישראל ולאחר פרישתו
בשנים 1982–1987 שירת כקצין אמצעים מיוחדים בימ"מ, לאחר מכן כמפקד פלוגה במג"ב ירושלים, קצין אג"ם במג"ב ירושלים, סגן מפקד מג"ב ירושלים, מפקד תחנת הבירה, סגן מפקד מחוז ירושלים ומפקד מחוז ש"י.
בדצמבר 2000 מונה למפקד מחוז ירושלים.
בימים אלו הייתה האינתיפאדה השנייה בראשיתה, ותקופתו כמפקד המחוז הייתה מהסוערות שעברו על ירושלים.
כניצב התמודד לוי עם אירועים רבים, בהם סגירת ה"אוריינט האוס", מהומות בהר הבית, התמודדות עם אלימות רבה במגרשי הכדורגל, מעצרים של בכירים בעולם התחתון, אסון ורסאי.
יותר מכול הייתה זו התקופה החמה ביותר של האינתיפאדה שבה שוטרי המחוז התמודדו עם גל טרור חסר תקדים.
פיגועי ההתאבדות הרבים שהכו בעיר הציבו את לוי בחזית אל מול התקשורת, מה שהפך אותו לדמות ציבורית אהודה בלב הקוצנזוס.
לוי לקה בלבו במהלך אחד הפיגועים, אך לא התפנה לקבלת טיפול רפואי עד שאחרוני הפצועים וההרוגים פונו מזירת האירוע.
בשנת 2002 זכה ב-"אות אביר איכות השלטון" של התנועה למען איכות השלטון בישראל ובפרס "איש השנה" של ערוץ 2.
בשנת 2003, עם התקרבות מועד החלפתו של המפכ"ל שלמה אהרונישקי, סומן לוי כאחד מהמועמדים הבולטים לתפקיד המפכ"ל, שכן היה קצין מוערך מאוד בפיקוד הבכיר של המשטרה ובעל אהדה ציבורית רבה.
עם זאת, במהלך מפתיע, מינה השר לביטחון פנים, צחי הנגבי, ניצב צעיר יחסית - משה קראדי - שביקש למנות את לוי לנציג המשטרה בוושינגטון, תפקיד שנתפס כתפקיד האחרון של לוי במשטרה על ידי רבים אז, כולל לוי עצמו.
בתפקיד זה הרצה בפני פורומים רבים של שוטרים ושריפים אמריקאים שביקשו ללמוד מניסיונו בחזית התמודדות המשטרה אל מול טרור.
לוי העיד בפני ועדת אור לבדיקת אירועי אוקטובר 2000 כמומחה לשימוש בכדורי גומי, ואף העיד שניסה את ירי כדורי הגומי על עצמו.
ב-18 בפברואר 2007 פורסמו מסקנות ועדת זיילר שמתחה, בין היתר, ביקורת חריפה על המפכ"ל קראדי, ומנעה את קידומו של המועמד המוביל להחליפו, ניצב אילן פרנקו.
קראדי הודיע על התפטרותו מתפקידו, והשר לביטחון פנים אבי דיכטר, הודיע כי המפכ"ל החדש יהיה יעקב גנות, ועל מינוי של מיקי לוי לסגנו.
זאת, אף על פי שעל סגן המפכ"ל, בני קניאק, לא נמתחה ביקורת בדו"ח הוועדה.
את החלטתו נימק דיכטר שבעקבות השפל המקצועי והתמידי של המשטרה בעיני הציבור הוא נדרש להעמיד פיקוד אחר למשטרה.
בעקבות הסרת מועמדותו של גנות וההחלטה על מינויו של ניצב דודי כהן לתפקיד המפכ"ל, הודיע לוי על הסרת מועמדותו לתפקיד סגן המפכ"ל.
בשנים 2008–2013 כיהן כמנכ"ל חברת אגד תעבורה.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הודיע על הצטרפות למפלגת "יש עתיד", והתמודדות מטעמה לכנסת.
הוא הוצב במקום ה-11 ברשימת המפלגה ונבחר ל.
בהמשך הוא מונה לסגן שר האוצר יאיר לפיד, שהוא יו"ר מפלגתו.
הוא כיהן בתפקיד עד לפיטוריו של לפיד ב-4 בדצמבר 2014. היה חבר בוועדת חוץ וביטחון.
במאי 2013 עורר לוי סערה כשבמהלך ריאיון לרדיו "קול ברמה" קרא לחרדים "טפילים": "אי אפשר להיות טפילים על הציבור הישראלי", באותו היום התנצל לוי מעל בימת הכנסת, ואמר: "בעידנא דריתחא פלטתי הבוקר מילה מיותרת על החרדים".
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-11 ברשימת המפלגה לכנסת ונבחר לכנסת בשנית לאחר שבבחירות זכתה המפלגה ב-11 מנדטים.
במהלכה שימש כחבר בוועדת הכספים, הוועדה המסדרת וכן בוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול ועמד בראש חמש שדולות: השדולה לביטחון הפנים, השדולה למען הדורות הבאים, השדולה למען השוטרים, אנשי שירות בתי הסוהר ולוחמי האש בשירות פעיל ובגמלאות, השדולה למען ירושלים והשדולה לחיזוק יישובי אילת והערבה.
באותן שנים, שימש כראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית בין ישראל למדינות טורקיה, מיקרונזיה וניו זילנד.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב במקום ה-22 ברשימת "כחול לבן" ונבחר לקדנציה שלישית בכנסת בה המשיך לכהן כחבר בוועדת הכספים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב במקום ה-22 ברשימת "כחול לבן" ונבחר לקדנציה רביעית בכנסת לאחר שהרשימה זכתה ל-33 מנדטים.
לקראת הכנסת העשרים ושלוש הוצב במקום ה-22 ברשימת "כחול לבן" ונבחר לקדנציה חמישית בכנסת.
לאחר פיצול סיעת "כחול לבן" נשאר חבר בסיעת יש עתיד - תל"ם.
בכנסת העשרים ושלוש המשיך לכהן כחבר ועדת הכספים ובוועדת הקורונה.
באוקטובר 2020, לאחר שהפר מספר פעמים את הגבלות הסגר, הודח על ידי יאיר לפיד מחברותו בוועדה.
במהלך הקדנציה, שימש כחבר משלחת הכנסת בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) וחבר משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית של הים התיכון PAM.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 בשנת 2021 הוצב במקום השמיני ברשימת "יש עתיד" לכנסת.
ב-13 ביוני נבחר ליושב ראש הכנסת, בתמיכה של 67 חברי הכנסת מול 52 שהצביעו לחבר הכנסת יעקב מרגי מש"ס.
מייד עם כניסתו לתפקיד ניהל את השבעת הממשלה החדשה, ממשלת ישראל ה-36. לוי כיהן בתפקיד זה עד 13 בדצמבר 2022.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום השמיני ברשימת "יש עתיד" ונבחר מחדש לכנסת.
בכנסת העשרים וחמש מונה לוי ליו"ר הוועדה לביקורת המדינה ושימש בתפקיד עד 5 בנובמבר 2025, אז הוחלף בידי אלון שוסטר, במסגרת הסכם רוטציה.
ב-5 בנובמבר 2023 סילק לוי מהוועדה בראשותו את נציגי פורום קהלת תוך שהטיח בהם שהם אשמים בטבח במתקפת הפתע על ישראל.
בעקבות זאת ננזף לוי על ידי ועדת האתיקה שהבהירה שהוא אינו מוסמך למנוע כניסת נציגי ארגון כלשהו לוועדה בראשותו.
בתחילת ינואר 2024 הצהיר לוי שיש לשחרר את החטופים בכל מחיר, כולל שחרור של 6,000 מחבלים והפסקת הלחימה.
בין החוקים שנחקקו ביוזמת לוי לאורך שנות כהונתו כחבר כנסת,
תיקון לחוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (מס' 5) אושר ונכנס לתוקף בפברואר 2016 (יחד עם מיכל רוזין) הקובע כי אם הורשע אדם בעבירה של נהיגה בחוף הים, בית המשפט רשאי בנוסף לכל עונש אחר שקבע, להורות בצו על איסור שימוש ברכב בו נעברה העבירה לתקופה מרבית של 120 ימים.
אם החליט בית המשפט לעשות שימוש בסמכות זו, יודיע על כך לרשות הרישוי.
תיקון לחוק עסקאות גופים ציבוריים (מס' 10) אושר ונכנס לתוקף באוגוסט 2016 בו נקבע שבהתקשרות בעסקה למכירת נכס או למתן שירות בין המדינה או גוף מתוקצב ובין ספק שהוא תושב ישראל יועברו חשבוניות, שוברי קבלה, הודעות זיכוי וחשבוניות מס בדרך דיגיטלית בלבד.
בתוספת לחוק נקבעו גופים של המדינה או סוגי עסקאות של אותם גופים שלגביהן הכלל האמור לא יחול.
(יחד עם אלעזר שטרן ואבי דיכטר) אושר ונכנס לתוקף ביולי 2018 הקובע כי בסוף כל שנה יביא שר הביטחון לאישור הקבינט דו"ח המפרט את סך הכספים ששילמה הרשות הפלסטינית למחבלים ולבני משפחותיהם בשנה שחלפה.
בשנה שלאחר מכן, מתוך הכספים שישראל מעבירה לרשות הפלסטינית בהתאם לפרוטוקול פריז, יוקפא בכל חודש סכום בשיעור של 1/12 מהסכום שנקבע בדו"ח של שר הביטחון.
רק אם בדו"ח של שר הביטחון ייקבע כי הרשות הפסיקה את התשלומים, יהיה רשאי הקבינט להחליט על העברת הסכום שהצטבר לרשות, כולו או חלקו.
לוי נשוי לנורית, אב לארבעה ילדים וסב לנכדים ומתגורר במבשרת ציון.
אחיו הצעיר רונן נהרג בתאונת דרכים.
כחצי שנה לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 1990, נהרג אחיו , בזמן ששירת במילואים, בידי מחבל שחדר מירדן.
מיכאל (מיקי) חליקה (נולד ב-11 באוקטובר 1978) הוא שחיין עבר אולימפי ישראלי, ויושב ראש איגוד השחייה בישראל (מאוקטובר 2021).
הוא סגן אלוף אירופה, בעל מדליית ארד מאליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) (אתונה 2000) ופעמיים ברציפות סגן אלוף האוניברסיאדה (מסינה 1997 ופלמה 1999) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
אלוף ישראל ושיאן ישראל במשחים ל-200 מטר מעורב אישי, 400 מטר מעורב אישי, 200 מטר פרפר, 400 מטר חופשי, 800 מטר חופשי ו-1500 מטר חופשי.
חליקה, היה לספורטאי הישראלי הראשון שזכה במדליה כלשהי באוניברסיאדה.
חליקה גדל בשכונת גילה בירושלים.
הוא ייצג את הפועל ירושלים.
בגיל 13 הצטרף לפנימיית המחוננים בספורט, במכון וינגייט והתאמן תחת הדרכתו של המאמן לאוניד קאופמן.
מגיל צעיר בלט בכל סגנונות השחייה, ובמיוחד במשחי מעורב אישי בהם החזיק בשיאי ישראל עד לאולימפיאדת בייג'ינג שבה גל נבו שבר את שיאו במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בפרדוביצה, צ'כיה בשנת 1994 סיים במקום הרביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.51 דקות.
באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בז'נבה, שווייץ, בשנת 1995 זכה חליקה במדליית הארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:28.41 דקות, שיפור לשיא הישראלי בן ה-3 שנים של גלעד חן (4:29.48 דקות) ובמקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.03 דקות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 2:07.99 דקות, איטי ב-5 מאיות השנייה מהשיא הישראלי של גלעד חן שסיים שני בתוצאה של 2:12.36 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:28.89 דקות.
מדליה ראשונה (כסף) לישראל באוניברסיאדה
במכביה ה-15 שנערכה בשנת 1997 זכה חליקה ב-6 מדליות זהב.
באוניברסיאדה שנערכה במסינה, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:24.96 דקות ובכך היה לספורטאי הישראלי הראשון שזכה במדליה כלשהי באירוע זה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 סיים חליקה במקום ה-13 בגמר ב' במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.96 דקות (במוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 2:04.87 דקות).
באוניברסיאדה שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד ביולי 1999 זכה חליקה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.78 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ב-9 באוגוסט 1999 הוא קבע במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 15:44.00 דקות, שיפור לשיא של בן 13 השנים של שגב פורת (15:48.72 דקות).
חליקה הגיע לשיאו באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול, טורקיה בשנת 1999 כאשר זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:17.49 דקות.
הוא הפסיד במטרים האחרונים מדליית זהב היסטורית, לפרדריק הויד מספרד.
במשחה ל-200 מטר מעורב אישי הוא קבע שיא ישראלי חדש נוסף בתוצאה של 2:04.39 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר קבע שיא ישראלי חדש שלישי בתוצאה של 2:00.87 דקות.
מדליית ארד באליפות העולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה חליקה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:10.90 דקות, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (4:09.54 דקות) וטרנס פרקין מדרום אפריקה (4:10.56 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.10 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.02 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:59.43 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים חליקה במקום ה-11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:19.97 דקות, במקום ה-39 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-31 במשחה ל-200 מטר פרפר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 סיים חליקה במקום ה-11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום ה-13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-19 במשחה ל-200 מטר פרפר.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים חליקה במקום ה-19 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום ה-37 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמקום ה-33 במשחה ל-200 מטר פרפר.
באוניברסיאדה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה חליקה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.52 דקות.
חליקה לא השתתף באולימפיאדת אתונה (2004) לאחר שלא קבע את הקריטריון האולימפי.
גם לאחר שהפסיק להתאמן באופן מקצועני, הצליח חליקה להגיע למשחי הגמר באליפות ישראל.
חליקה אימן בעבר את נבחרת המאסטרס של מכבי תל אביב, וכיום משמש כיועץ למאמני הפועל כפר סבא בית ברל.
חליקה הוא חבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל וביוני 2012 צורף לוועדת לובנצקי, שמטרתה קביעת אמות מידה לתמיכה בגופי הספורט בישראל.
ב-2016 נבחר כחבר בהנהלת איגוד השחייה בישראל, וב-2021 נבחר כממלא מקום יושב ראש האיגוד.
באוקטובר 2021 נבחר לכהן כיושב ראש איגוד השחייה בישראל.
| אליפות אירופה בשחייה 1999, איסטנבול, טורקיה
| אליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) ליסבון
| 400 מטר מעורב אישי
| סבב גביע העולם מס' 11, פריז, צרפת
| אליפות העולם בשחייה 2000 (בריכת 25 מטר), אתונה
מיקי ספיליין היה סופר מתח אמריקאי, יוצרו של הבלש מייק האמר.
ספריו נמכרו ברחבי העולם ביותר מ-225 מיליון עותקים, ונכון לשנת 1980, 7 מתוך 15 רבי המכר בכל הזמנים בארצות הברית נכתבו על ידו.
ספיליין נולד בברוקלין שבניו יורק לאב אירי ואם סקוטית.
סיים את לימודיו התיכוניים ב-1935. עוד בתקופת לימודיו בתיכון החל לכתוב.
ספיליין עבד במגוון עבודות כולל מציל בברכה, ואמן טרמפולינה בקרקס בארנום.
ספיליין החל לכתוב סיפורי קומיקס לחברת צ'רלטון קומיקס ומדי יום פרסם עלילה בת 8 עמודים בחוברת הקומיקס המתארת את הרפתקאותיהם של סופרמן, באטמן וקפטן מארוול.
ספרו הראשון שהציג את גיבורו מייק האמר היה I, the Jury (תורגם לעברית כ"אני הוא החוק") פורסם בשנת 1947 ונמכר במעל ל-6 מיליון עותקים בארצות הברית.
ספרו זה, כמרבית ספריו הבאים היה משופע באלימות, יותר מהמקובל בספרות הבלשית בת זמנו.
ב-1985 זכה בפרס אדגר אלן פו לספרות בלשית.
ספריו, שאזלו מהמדפים הודפסו שנית ב-2001.
ספריו זכו לביקורות בשל היותם משופעים באלימות ובמין.
מאידך הסופרת הרוסיה-אמריקאית איין ראנד העריכה את עבודתו וראתה בו סופר שהציג מוסר של שחור-לבן בדרך מקורית ולא מוערכת מספיק על ידי המבקרים.
ספיליין עצמו ענה למבקריו: "יש יותר בוטנים מלוחים מקוויאר...