tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעיתים עוסק הירקן ברכישת הסחורה בשוק הסיטונאי והובלתה לחנותו, ולעיתים הוא רוכש את הסחורה מספקים המביאים אותה עד לחנותו.
בשני המקרים עוסק הירקן בסידור הסחורה בחנותו, ובזריקת מוצרים שהתקלקלו.
משך חיי המדף של ירקות ופירות קצר יחסית (יום אחד או ימים מעטים), ולכן על הירקן לדאוג לטריות הסחורה בחנותו ולתחלופה נאותה שלה (בדרך כלל בשיטת נכנס ראשון יוצא ראשון).
כן עליו לתכנן בקפידה את רכש הסחורה לחנותו, משום שרכישת כמות גדולה מדי תביא להתקלקלות חלק ממנה, ורכישת כמות קטנה מדי תביא לחוסר יכולת להיענות לצורכי הלקוחות.
מחירי הירקות והפירות דינמיים ביותר, ונקבעים על ידי הירקן מדי יום, בעיקר כפונקציה של המחיר שהוא שילם תמורתם לסיטונאי.
איכות הפירות משפיעה גם היא על מחירם, ומחירם של מוצרים הקרבים לסוף חיי המדף שלהם יורד, לפי שיקול דעתו של הירקן.
בישראל מחיר הירקות והפירות הנרכשים נקבע בדרך כלל על-פי משקלם, ולמדידת המשקל משמשים מאזניים הנמצאים בחנות הירקות.
לעיתים נקבע מחיר ליחידה (כגון ראש חסה) או לצרור (כגון צרור בצל ירוק), ללא שקילה.
רכישת פירות וירקות אצל הירקן נעשית בדרך כלל באמצעות ביקור בחנותו, ביקור המאפשר לקונה לבחור את המוצרים הנאים בעיניו ומתאימים לצרכיו.
לעיתים מגדיל הירקן את מגוון המוצרים בחנותו, ובנוסף לירקות ופירות טריים הוא מוכר גם פירות יבשים, שימורי ירקות ופירות ותבלינים.
רכישת מקצוע זה נעשית בדרך כלל בשיטה של הכשרה תוך כדי עבודה.
על ירקות ופירות טריים חל בישראל מע"מ בשיעור 0%, אך ירקות ופירות מעובדים חייבים במע"מ בשיעור הרגיל.
על הירקן להבדיל בין שני סוגי מוצרים אלה (כאשר הוא מוכר את שני הסוגים), כדי לשלם מע"מ כחוק.
בשנת שמיטה נדרש ירקן ישראלי, המוכר לאוכלוסייה שומרת מצוות, גם למחלוקת ההלכתית בעניין מכירת ירקות ופירות בשנה זו, ולהחליט האם למכור רק תוצרת מיבול חו"ל ויבול שנה שישית, או למכור גם תוצרת על פי היתר מכירה.
בהתאם להחלטתו, עליו להציג ללקוחות את המידע על התוצרת הנמכרת ואת ההכשרים המתאימים.
בעברית ישראלית מקובל בפי הדוברים הצירוף יש את, כגון: "יש את האיש הזה", "יש לי את הספר", "יש לך אותי".
מרבית מתקני הלשון פסלו שימוש זה, שכן בעברית המילה "יש" היא הנשוא, ומה שיש הוא הנושא, ואילו "את" באה לפני מושא ישיר בלבד, ולכן יש לומר "יש לי הספר" ולא "יש לי את הספר".
יעל רשף מצאה תיעוד הן לקיומו של מבנה זה והן לפסילתו על ידי מתקני הלשון כבר ב־1911. ללשון הכתובה הנורמטיבית נכנס הביטוי כנראה רק בשנות השישים.
במקורות אפשר למצוא משפטי יש מיודעים בלי "את".
גם במשנה, בתוספתא ובתלמוד ניתן למצוא דוגמאות לכך:
(תוספתא, מסכת טבול יום, פרק ב', הלכה ג')
בתנ"ך היו גם משתמשים במשפטים בלי "יש".
מנגד, בתנ"ך יש שתי דוגמאות ל"יש את": () ו () אם כי יש אומרים שהמשפט האחרון הוא משפט חסר, ולכן אין הוא דוגמה.
בספר דברים רבה שנערך בסביבות המאה ה־9, יש דוגמה נוספת: ().
הצורך במשפטים כמו "יש לי אותך" נובע מהשפעות שפות אירופיות i have him ובעברית הקלאסית הבעלות המיודעת בתוספת שייכות לא בוטאה לרוב בצורה כזו ככל הנראה.
חקר "יש את" בבלשנות המודרנית
מבנה תחבירי זה נפוץ ומוטמע בעברית המודרנית, ובלשנים רבים ניסו להתעמק בשאלה כיצד הגיע, ומהו תפקידו בתחביר המודרני.
הבלשן חיים רוזן, חוקר העברית הישראלית, היה מראשוני העוסקים בנושא.
רוזן הצביע על כך שצורה זו הגיעה מן השפות האירופיות (כגון אנגלית וגרמנית), שבהן באמת החפץ שעליו נאמר שהוא ישנו, הוא המושא (כגון במשפט "I have got the book").
רוזן טען שבעברית נוצר ורבואיד, וכי 'יש ל־' הפך לדמוי־פועל בהשפעת אותן שפות, ועל כן במשפט "יש לי את הספר", 'יש לי' הוא הנשוא, ו'את הספר' הוא המושא.
רוזן גם הצביע על כך שכבר במקרא יש מקרים שוליים של "יש את", כגון בפסוק (), ועל כן ההשפעה האירופית לא יצרה דבר חדש לגמרי, אלא רק הביאה למרכז הבמה צורה נידחת.
דעתו של רוזן על תחביר 'משפטי יש' לא התקבלה על ידי החוקרים שבאו אחריו, ואלה הציעו דרכים נוספות לחקר משפטים אלו.
יעל רוזן ואליעזר גלינרט עסקו בנושא אף הם.
המשותף לדבריהם הוא שנוצרה מעין "התמשאות של הנושא", כך שהנושא במשפטים אלו מתנהג בצורה מסוימת כמו מושא, ועל כן מקבל את המילית 'את'.
דעה נוספת היא של רוני הנקין, שטענה כי "את" אינה מציינת רק מושא, אלא גם "יחסת לא־נושא כללית" – דבר המצוי גם בשפות אחרות, ומסמן בדרך כלל נשוא לוגי.
האשליה הגדולה של הדת" הוא ספר מאת הביולוג הבריטי ריצ'רד דוקינס, שיצא לאור באנגלית בשנת 2006 והיה לרב-מכר.
בספר טוען דוקינס שהאמונה באלוהים ובקיומו של אלוהים, ישות על טבעית שבראה את העולם, היא כמעט בוודאות אמונת שווא, וכי האמונה באל אישי מתערב זהה להזיה, המוגדרת על ידו כאמונת שווא חסרת בסיס ועיקשת, לנוכח ראיות חזקות לסתירתה.
נכון לינואר 2010, הגרסה האנגלית של "יש אלוהים?" נמכרה ביותר מ-2 מיליון עותקים ותורגמה ל-31 שפות, בהן עברית.
המהדורה העברית לספר, בתרגומה של עדי מרקוזה-הס יצאה לאור בשנת 2008 בהוצאת "ידיעות ספרים" ו"ספרי עליית הגג".
בספריו הקודמים, שעסקו במגוון נושאים הקשורים באבולוציה, טען דוקינס כנגד כל הסברי הבריאתנים להיווצרות החיים.
בין היתר הסביר, בספרו "השען העיוור", כי לדעתו יכולה האבולוציה להסביר בצורה המיטבית את מה שעלול להיתפס על ידי אנשים כ"תכנון תבוני".
ב"יש אלוהים?" מתמקד דוקינס במגוון רחב יותר של טיעונים התומכים בקיומו של האל, או שוללים אותו, ובמהותה של הדת.
דוקינס הסביר כי זה שנים אחדות רצה לכתוב ספר המבקר באופן גלוי את הדת, אבל המו"ל שלו נחרד מהרעיון, וידידים בארצות הברית יעצו לו כנגד כתיבת הספר, בטיעון כי בארצות הברית לא ניתן לבקר את הדת.
בשנת 2006 השתנתה דעתו של המו"ל, שינוי אותו מייחס דוקינס ל"ארבע שנות בוש".
עד לאותו הזמן, כותבים אחדים, ובהם סם הריס וכריסטופר היצ'נס, שתויגו במשותף עם דוקינס כ"שילוש הלא קדוש" על ידי רוברט וייצל, החלו בכתיבת ספרים התוקפים באופן גלוי את הדת.
ספרים אלו זכו להצלחה ברשימות רבי המכר החשובות, והביאו לגל של תגובות נגד מצד סופרים התומכים בדת.
הפרקים הראשונים מציגים באופן מובנה את הטיעונים הגורסים שכמעט באופן ודאי אין אלוהים, בעוד שהאחרים דנים בדת ובמוסר באופן כללי יותר.
הספר מוקדש לזכרו של חברו הטוב של דוקינס, הסופר דאגלס אדמס, ומלווה בהקדשה בדמות ציטוט מספרו של אדמס "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה": "האם לא די בכך שנראה כי גן פרחים הוא יפה בלי שנצטרך להאמין שיש גם פיות בתוכו?"
דוקינס כותב ש"יש אלוהים?" מכיל ארבעה מסרים שיש להביא לתודעת הציבור:
אתאיסטים יכולים להיות אנשים שמחים, מאוזנים, מוסריים ומסופקים אינטלקטואלית.
הברירה הטבעית ותאוריות מדעיות דומות הם הסברים ראויים יותר, ועולים בחוזקם ובאמינותם על הטענה כי ישות על-טבעית בראה את העולם, ובתיאור העולם והיקום.
אין לקטלג ילדים באופן אוטומטי בהתאם לדת הוריהם.
מונחים כמו "ילד קתולי" או "ילדים מוסלמים" צריכים לגרום לאנשים להתכווץ בחוסר נעימות, ויש להחליפם במונחים כגון: "ילד להורים יהודים", או "ילד להורים נוצרים פרוטסטנטים".
אתאיסטים רשאים להיות גאים, ולא להתנצל על היותם אתאיסטים באופן תדיר, מכיוון שאתאיזם הוא הוכחה לקיומו של מוח בריא ועצמאי.
ההנחה בדבר קיומו של אלוהים
מאחר שקיימות מספר הנחות תאיסטיות בנוגע לטיבו של אלוהים, דוקינס מגדיר את המושג "אלוהים" באופן אליו הוא הולך להתייחס, בשלב מוקדם בספר.
הוא טובע את הביטוי "דת איינשטיינית", בהתייחסו לשימוש שעשה איינשטיין במושג "אלוהים", כמטאפורה לטבע ולמסתורי היקום.
בכך, הוא מעוניין להבדיל בין "דת איינשטיינית" זו, והמושג התיאיסטי הרווח, שתופס את אלוהים כבורא העולם שיש לסגוד לו.
נושא זה הופך מרכזי לכל אורך הספר, ואותו הוא מכנה "ההנחה בדבר קיומו של אלוהים".
הוא גורס שהנחה זו היא היפותזה הניתנת לבדיקה, מאחר שאמורות להיות לה השלכות ומופעים בעולם הפיזיקלי, ולכן ניתן גם להפריכה.
בכך דוחה דוקינס את ההנחה הרווחת שלדת ולמדע תפקידים נפרדים, והתפיסה שהמדע בודק את ה"איך?", בעוד הדת עונה על השאלה "למה?".
לטענתו, השאלה "למה", כאשר היא נשאלת מתוך כוונה לחפש איזו משמעות קוסמית לקיומנו, יכולה להופיע רק בעולם בו קיים אל מתערב.
הוא טוען שהדת מנסה להסביר את המציאות ולתאר עובדות הניתנות לבדיקה, וככזו, יש לבדוק את אמינותה כמו כל תאוריה אחרת.
דוקינס מציין לאורך כל הספר כי אין משמעות לחיים, ולכן רק אדם מאמין מוצא משמעות לחייו.
דוקינס סוקר בקצרה את הטיעונים העיקריים בעד קיומו של אלוהים.
מתוך הרעיונות הפילוסופים השונים בהם הוא דן, הוא בוחר להתמקד ולהרחיב ביתר שאת בנוגע לטיעון המשמש כיום בריאתנים ברחבי העולם, הגורס שהטבע נראה כאילו עוצב על ידי מתכנן תבוני.
בספרו מגיע דוקינס למסקנה שאבולוציה וברירה טבעית מהווים הסבר מבוסס וחזק לקיומו של מה שנתפס על ידי אנשים כ"עיצוב בטבע".
הוא מרחיב ואומר שאחד האתגרים הגדולים ביותר לתבונה האנושית היה להסביר "איך העיצוב המורכב והבלתי סביר ביקום נוצר", ומציע שישנם שני הסברים נגדיים לכך:
תאוריה המכילה בורא לעולם, משמע, ישות מורכבת שתסביר את העולם המורכב שבו אנו חיים.
תאוריה המסבירה כיצד, מתוך מקורות ועקרונות פשוטים, יכול לצמוח משהו מורכב בהרבה.
זוהי הגדרת הבסיס לטיעונו כנגד קיומו של אלוהים כפי שהוא מתואר בדוגמת "בואינג 747", כאשר דוקינס מפרט שהטיעון הראשון הוא הקשה לוגית שגויה המזינה את עצמה, בעוד הגישה השנייה היא הצורה הנכונה בה יש לבחון את העולם.
בסוף פרק 4, הנקרא "מדוע כמעט ודאי אין אלוהים", דוקינס מסכם את טיעוניו.
"הפיתוי (לייחס את העיצוב למראית עין לעיצוב אמיתי) הוא טעות, כיוון שהנחה שיש מעצב לטבע מעלה באופן אוטומטי את הבעיה הגדולה אף יותר של 'מי עיצב את המעצב'.
דוקינס כאמור אינו טוען שניתן להפריך את קיומו של אלוהים בוודאות גמורה.
במקום זאת, הוא מציע את העיקרון הכללי שהסברים פשוטים עדיפים ושאל יודע-כל חייב להיות ישות מורכבת ביותר בפני עצמה.
ככזאת, הוא טוען שהטיעון בדבר יקום נטול אלוהים, עדיף על התאוריה של יקום המכיל אלוהים.
המחצית השנייה של הספר מתחילה בחקר שורשי הדת, והחיפוש אחר ההסבר להופעה החוזרת שלה בקרב חברות אנושיות מרובות.
דוקינס מתאר את הדת כ"תוצר נלווה של משהו מועיל".
דוקינס מציע שתאוריית הממים (שאותה יצר בשנת 1976 בספרו "הגן האנוכיי"), ורגישותם של בני אדם לממים דתיים, יכולים להסביר כיצד דתות מתפשטות בצורה של "וירוס תודעתי" בין חברות.
לאחר מכן פונה דוקינס לנושא המוסר, וחוזר ומסביר שאיננו זקוקים לדת על מנת להיות טובים.
במקום זאת, למוסר שלנו יש הסבר דרוויניסטי: גנים אלטרואיסטים, שנבררו במהלך תהליך האבולוציה, מעניקים לבני אדם יכולת אמפתית טבעית.
הוא שואל, "האם היית יכול לקיים רצח, אונס או שוד, לוּ ידעת שאלוהים אינו קיים?" הוא טוען כי מעט מאוד אנשים היו עונים "כן" לשאלה זו, ומפריך את הטענה שאנו זקוקים לדת על מנת להתנהג באופן מוסרי.
כדי לתמוך בטענתו הוא סוקר את ההיסטוריה של המוסר האנושי, וטוען שישנו סולם ערכים שמתפתח באופן תדיר בתוך חברה.
ככל שהוא מתפתח, מוסר זה משפיע על האופן בו מנהיגים דתיים מפרשים את כתבי הקודש שלהם.
לכן, אומר דוקינס, המוסר אינו נובע מן התנ"ך, אלא מהתקדמות מוסרית המאפשרת לנו לדעת אילו חלקים אנו מאמצים מתוך כתבי הקודש, ואת אילו אנו זונחים.
"יש אלוהים?" אינו מסתפק רק בהגנה על אתאיזם, אלא יוצא למתקפה כנגד הדת הממוסדת.
דוקינס רואה את הדת כחותרת תחת המדע, מקדמת פנאטיות ודעות קדומות כנגד הומוסקסואלים, ומשפיעה לרעה על החברה בדרכים רבות.
בהקשר זה הוא מזכיר את מחקרו של ד"ר טמרין על השפעת הוראת התנ"ך על גיבוש עמדות שוביניסטיות וגזעניות.
מחקר זה עורר בשנות ה-60' את "פרשת טמרין".
הוא מציין בפרט את ההמרה האוטומטית של ילדים לדת הוריהם, ומתייחס להטמעה זו הנעשית על ידי ההורים או מוסדות הדת כסוג של התעללות נפשית.
דוקינס רואה את התוויות "ילד מוסלמי", או "ילד קתולי" לא הגיוניות ממש כהגדרות "ילד מרקסיסט" או "ילד אתאיסט".
לטענת דוקינס, ילדים הם צעירים מדי מכדי לגבש תובנות שכאלה על היקום שסובב אותם ועל מיקום האנושות בו.
הספר מסתיים עם השאלה מדוע דת, למרות חסרונותיה הרבים, ממלאת "חסר בסיסי", ומעניקה נחמה והשראה לאנשים שזקוקים לה.
לדברי דוקינס, צרכים אלה ממולאים בצורה טובה יותר בדרכים לא דתיות כגון פילוסופיה או מדע.
הוא טוען שהשקפת עולם אתאיסטית היא מלאה, מעניקה משמעות, ומרוממת נפש יותר מכל דת, על כלל "תשובותיה" הבלתי מתקבלות על הדעת למסתורי החיים.
עם צאתו לאור הספר עורר תגובה מיידית, חיובית ושלילית כאחד, הן ממקורות דתיים והן ממקורות אתאיסטיים.
הספר קיבל בעת פרסומו תמיכה ממדענים כגון ג'יימס ווטסון, שזכה בפרס נובל על עבודתו בגילוי מבנה הדנ"א, והפסיכולוג סטיבן פינקר, אך קיבל תגובות מעורבות ממבקריו.
כתב העת "London Review of Books" מתח ביקורת על דוקינס על כך שלא עשה מחקר ראוי על נושא ספרו, הדת, והעמיד איש קש כדי לבסס את טיעוניו כנגד התיאיזם.
הספר הועמד לתואר הספר הטוב של השנה בבריטניה.
התאולוג אליסטר מקגארת', שכתב את הספרים "אשליית הדוקינס" ו"האלוהים של דוקינס", טוען שדוקינס הוא בור בכל הנוגע לתאולוגיה נוצרית, ועל כן הוא איננו יכול לעסוק בנושאי דת ואמונה בצורה אינטליגנטית.
בתגובה שאל דוקינס: "האם קראת על לפריקונולוגיה לפני שפסלת את האמונה בלפריקונים?".
הפילוסוף הנוצרי קיית' וארד בספרו "האם הדת מסוכנת?" טוען כנגד אמירתו של דוקינס שהדת מסוכנת לחברה, ופילוסופית המוסר מרגרט סאמרוויל ציינה שדוקינס מגזים בהתקפה שלו על הדת, במיוחד בתיאורו את תפקידה של הדת בעימותים אנושיים ופוליטיים.
הרב ד"ר מיכאל אברהם מתייחס בספרו "אלוהים משחק בקוביות" בהרחבה לספרו של דוקינס, וסוקר את טיעוניו כנגד התאיזם ואת השגיאות הלוגיות שהוא מוצא בהם.
כמו דוקינס, הוא איננו בא לעסוק באל או דת מסוימת, אלא להראות את הסבירות לקיומה של ישות אלוהית.
טענתו העיקרית היא שההתקפה מהמדע על הדת בכלל, והתקפתו של דוקינס את הדת על ידי האבולוציה בפרט, נובעת מפרשנות שגויה של המדע וכשלים הנובעים מבלבול בין המישור הפילוסופי לזה המדעי.
הוא כותב שדוקינס הוא אכן ביולוג מוכשר, אך חסר את המיומנות הפילוסופית הדרושה לטיפול בטיעונים הלוגיים בהם הוא עוסק.
לטענתו אין כל ספק שהאבולוציה כעובדה מדעית אכן קרתה, אך הטענה שקיומה של האבולוציה מפחית את הסבירות לקיומו של אלוהים, שהיא טענה פילוסופית, היא טענה שגויה, ודווקא ההפך הוא הנכון.
יש אין סוף הוא אלבומו השני של הזמר, המלחין והיוצר אמיר דדון, שיצא ב-7 במרץ 2013.
האלבום כולל 10 שירים, שנכתבו והולחנו על ידי דדון, למעט השיר "נגד הרוח" של שלום חנוך, אותו חידש דדון כשיר הנושא לסדרת הדרמה של רשת "סימני שאלה".
יָרְקְעָם היה יישוב קדום הנזכר באזכור יחידאי במקרא, אשר על פי ההקשר, שכן בדרום הר חברון, בנחלת שבט יהודה.
היישוב נזכר בספר דברי הימים ברשימת הייחוס של בני שבט יהודה ועריהם: .
לאור אזכור היישובים זיף ומעון שבדרום מזרח הר חברון בפסוקים הסמוכים, הונח מהמאה ה-19 כי מקומו של היישוב הוא בחורבה הקרויה ח'רבת רקעה, בצפון מזרח העיירה יטא.
"יש בי אהבה" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל.
השיר יצא לאור ב-28 בנובמבר 2015, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר היה לראשון של קירל להיכנס לפלייליסט של גלגלצ ובכך היווה פריצת דרך בקריירה שלה.
השיר הגיע למקום השישי במצעד ה-TV של מדיה פורסט, ולמקום השמיני במצעד של גלגלצ.
השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם ופן חזות, והופק על ידי עומרי סגל.
השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ, המכיל בתוכו גם את ז'אנר הרית'ם אנד בלוז, ומילותיו מדברות על אהבה, השוררת בנועה קירל עצמה.
חודש לאחר צאתו של השיר, ביצעה קירל גרסת לייב לשיר הזה ולשיר "חצי משוגע", ובנוסף לכך, שניהם אף הצליחו להיכנס לפלייליסט של גלגלצ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר, צולם על ידי ינון סלוצקי ובוים על ידי טליה ענבר.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את קירל כשהיא מופיעה לבדה בחדר מעומעם בצבע סגול וכחול, אשר על הקיר בו רשום שמה המלא.
נכון למרץ 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-11.6 מיליון צפיות.
קירל הופיעה עם השיר בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017. במסגרת מופע פריסטייל פסטיגל, ביצעה קירל את השיר בגרסת הרמיקס יחד עם עדן מאירי.
בדצמבר 2020 הופיעה קירל עם השיר בתוכנית מחר שבת ברשת 13, וביצעה אותו ללא פלייבק.
"יש בי עוד כוח" הוא פזמון עברי אשר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל, הופק על ידי רייכל בשיתוף עם גלעד שמואלי ובוצע על ידי דין דין אביב.
השיר יצא לאור בפברואר 2005 כסינגל השני מתוך האלבום השני של הפרויקט של עידן רייכל, ממעמקים (2005).
השיר במקור הוקלט על ידי רייכל, אך בשל עצתו של שותפו לעיבוד המוזיקלי, גלעד שמואלי, הקליטו את דין דין אביב כסולנית.
זהו שיתוף הפעולה השני של רייכל עם אביב, לאחר שהקליטה באלבום הבכורה של הפרויקט את השיר "אם תלך".
פתיחת השיר מלווה נגינת מסנקו (כינור אתיופי) של מולוגטה טדסה, שניגן גם בשיר "מדברים בשקט" באלבום הראשון של הפרויקט.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים השבועי של רשת ג'.
כמו כן, דורג במקום ה-15 במצעד השנתי של גלגלצ ובמקום ה-14 במצעד השנתי של רשת ג'.
השיר זכה לביצוע מיוחד של רייכל בליווי פסנתר באלבום ההופעה הראשון שלו, רייכל – פסנתר – שירים (2017).
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית ונתן לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
"יש בליבי כינור" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום הבכורה שלה, סיפור מכור.
השיר יצא לאור בנובמבר 2003, על ידי חברות התקליטים הד ארצי ובייס רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום וכסינגל הבכורה של בוסקילה.
חודשיים בודדים לצאתו, הוציאה את "סיפור מכור" כסינגל גם כן.
השיר זכה להצלחה נאה ברדיו בישראל, כאשר הגיע בשיאו למקום העשירי ברשת ג' ושהה בו במשך עשרה שבועות בסך הכול.
השיר נכתב על ידי נורית בת-שחר צפריר, הולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי יעקב למאי.
"יש בליבי כינור" הוא בלדת פופ, העוסקת בזיכרונות ואהבה.
במהלך השיר, מדמה בוסקילה את ליבה לכינור; כלי נגינה שמזוהה לעיתים עם עצב ושרה "יש בליבי כינור ולא פעם הוא בכה".
בסוף השיר, מתארת בוסקילה יחסים שתוקנו.
ב-ynet סקרו את בוסקילה כשפרצה לתודעה וכתבו כי "הסינגל הראשון, "יש בליבי כינור", כבר סימן את הפריצה הגדולה שלה".
עד לפני יציאת הסינגל השלישי מהאלבום ("הלב"), לא זכו שני הסינגלים הראשונים של בוסקילה ליחס רב מתחנות הרדיו.
בעקבות זאת כמו הסינגל השני שלה, גם "יש בליבי כינור" לא זכה להצלחה משמעותית תחילה, אך הצליח להתברג בעשירייה הפותחת של רשת ג' (מקום 10) ובמצעד השנתי של התחנה דורג במקום ה-38.
הווידאו קליפ של השיר הועלה ליוטיוב ב-6 בספטמבר 2010, אך לא לערוץ הרשמי של בוסקילה, אם כי צבר למעלה מ-200 אלף צפיות.
בשנת 2005 ביצע הזמר מישה קירקילן את השיר במסגרת הגמר הגדול של העונה השלישית של התכנית "כוכב נולד".
יש"ע זה פאן (החיים הטובים ביהודה ושומרון) הוא מדריך טיולים לאתרי בילוי ברחבי יהודה ושומרון, מאת קרני אלדד.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011 בהוצאת כרטא, ותורגם במקביל לרוסית ולאחר מכן גם לאנגלית.
מהדורת הספר ברוסית הוצגה במוסקבה במסגרת יריד הסברה שערך בה משרד החוץ.
בעקבות הספר הושק אתר אינטרנט "מדריך החיים הטובים ביהודה ושומרון", המבוסס על הספר.
הספר מחולק לחמישה חלקים בהתאם לחלוקה הגאוגרפית של יהודה והשומרון: השומרון, בנימין, הבקעה, גוש עציון והר חברון.
כל אזור כולל חלוקה פנימית לפרקים, בהתאם לחלוקה גאוגרפית ספציפית.
השומרון כולל את גב ההר, "מרכז השומרון" וצפון השומרון.
בנימין כולל את "גוש שילה-עלי", מרכז בנימין, גוש טלמונים ואזור מעלה אדומים.
הבקעה כולל את בקעת הירדן ואת בקעת ים המלח.
גוש עציון כולל את "מרכז גוש עציון" ואת "מזרח גוש עציון".
הר חברון כולל את "חברון וקריית ארבע" ואת "דרום הר חברון".
בסוף הספר מוקדש עמוד לזכר אתרי הבילוי בגוש קטיף.
כל פרק נפתח במפת השטח, וכולל תיאור מפורט של כל אחד מאתרי הבילוי הבולטים במקום, לצד 'תעודת זהות' של האתר הכוללת שעות פעילות, מחיר ומידע חיוני נוסף.
בסוף כל פרק מופיעה רשימה קצרה של מגוון אתרי בילוי משניים.
בין האתרים הנסקרים במדריך נכללים מעט אתרים מפורסמים דוגמת מערת המכפלה, אתר משכן שילה, הרודיון ועין מבוע.
לצידם נסקרים אתרים רבים פחות מוכרים.
בין החוות, השכונות והיישובים התיירותיים נמנים: שכונת אברהם אבינו, בית הדסה, חוות מעון, חוות שדה בר, רותם, בית חגלה, חוות יישוב הדעת, גבעות עולם, הקרון (שכונת היובל) וקלי"ה.
בין החופים והמעיינות נמנים: חוף קלי"ה, אמת הביאר, מעיין הגבורה, מעיין עמשא, מעיין טלמון ועין יצחק.
בין יקבי הבוטיק ובתי הבד נמנים: משק אחיה, יקב גבעות ויקב פסגות.
בין המוזיאונים נמנים: מוזיאון חברון, מוזיאון ארץ יהודה, מוזיאון קדם לארכאולוגיה, מוזיאון הפסיפס, מוזיאון השומרונים, מוזיאון בית ספר שדה עפרה והמוזיאון באלמוג.
בין שמורות הטבע והמצפים נמנים: עינות צוקים, מצפה אילן ויער אגדות הילדים.
בין אתרי הארכאולוגיה והמורשת נמנים: קבר ישי ורות, בית הכנסת אברהם אבינו, סוסיא, קומראן, מעברות הירדן, המצודה הבריטית בנווה צוף, חאן לובאן, "דרך האבות" באזור גוש עציון, בורות גבעון ואתר חלום יעקב.
בנוסף נכללים במדריך מגוון מלונות בוטיק וצימרים ייחודיים, שפע של סדנאות שמעבירים מקומיים ומקומות לממכר תוצרת מקומית דוגמת מרכז גוטניק, עשבי קדם, טחינת הר ברכה ומרכז המבקרים אהבה.
"יש בך הכל" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי עקיבא תורג'מן.
השיר נכתב בידי עקיבא וצורית תורג'מן, והולחן בידי עקיבא.
הוא הופק ועובד בידי סתיו בגר ויצא לאור בתור סינגל ב-23 בפברואר 2022.
השיר נכתב בידי הזמר-יוצר הישראלי עקיבא תורג'מן ואשתו צורית תורג'מן.
הוא הולחן בידי עקיבא, והופק ועובד בידי סתיו בגר.
הוא יצא לאור כסינגל ב-23 בפברואר 2022 ועם יציאתו פרסם עקיבא הסבר על השיר:
רחלי פלנט רוזן מאתר סרוגים כתבה כי "נראה שמדובר בשיר שייכנס גם ללב וגם לקונצנזוס הישראלי".
באותו האתר, הקליפ תואר כ"מלווה בעדינות ובתבונה את הקושי שהוא מתמודד איתו, כאדם כבד משקל.
הוא עובר תהליך של הבנה, שהוא שלם בדיוק כפי שהוא".
עם יציאתו הועלה הוידאו-קליפ של השיר לערוץ היוטיוב של עקיבא ולעמוד האינסטגרם שלו.
הקליפ בוים על ידי יעקב אסרף ומשחק בו השחקן הישראלי אמיר זרד אותו הזכיר עקיבא בתיאור המצורף לקליפ:
ב-1 במרץ, כשבוע לאחר יציאת השיר והקליפ, פרסם עקיבא באינסטגרם פוסט בו הוא מסביר את התהליך בו לוהק אמיר זרד לתפקיד ואת הסיבות לכך:
נכון לאוגוסט 2025 לשיר יש למעלה מ-22 מיליון צפיות.
השיר זכה להצלחה רבה והשמעות רבות ברדיו עם 1286 השמעות ברדיו בשנת 2022. בחול המועד פסח תשפ"א השיק עקיבא את סבב ההופעות שלו בשם "יש בך הכל -הסיבוב החדש!"
השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר "כיכר השבת", של תחנת הרדיו "קול פליי" ושל תחנת הרדיו "קול ברמה" לסיכום שנת ה'תשפ"ב במוזיקה היהודית, ובמקום 11 ברשימת 30 השירים שעשו את השנה על ידי בחדרי חרדים.
"יש בי אהבה" הוא שיר של הזמר הישראלי אריק איינשטיין.
השיר נכתב והולחן בידי המוזיקאי הישראלי ארקדי דוכין ויצא לאור בשנת 1995, כחלק מאלבום האולפן ה-29 של אריק איינשטיין, "יש בי אהבה".
השיר נכתב והולחן בידי המוזיקאי הישראלי ארקדי דוכין, שהתבטא על תהליך כתיבת השיר:
השיר יצא לבסוף לאור בשנת 1995 כרצועה השלישית מאלבום האולפן ה-29 של אריק איינשטיין, "יש בי אהבה", אשר נקרא על שם השיר.
בשנת 2000 נכלל השיר במארז התקליטורים "האוסף".
בשנת 2003 נכלל השיר באלבום האוסף "המיטב", בשנת 2009 נכלל באלבום האוסף "בגללך: אוסף שירי אהבה", ובשנת 2013 נכלל באלבום האוסף "מרוב אהבתי: שירי האהבה הגדולים".
בשנת 2024 הגיש דוכין לבית המשפט השלום בתל אביב תביעה נגד חברת צ'רלטון בטענה כי זו הפרה את זכויותיו לאחר שהשתמשה בשיר "יש בי אהבה" במהלך מספר פרסומת בשידורי ערוצי הספורט 1, 2, 3 ו-4 שבניהול צ'רלטון בטלוויזיה ללא אישורו.
"יש בי אהבה" הוא שיר אהבה וקלאסיקה ישראלית באורך של 4:13 דקות.
מבחינה מילולית השיר מדבר על כך שבכל דבר בעולם ישנה אהבה.
חוקר המוזיקה דודי פטימר מעיתון "מעריב" כתב כי זהו אחד משירי האהבה הקסומים וכי אין שני לביצוע של איינשטיין, ואריאל פייגלין מערוץ 7 כתב כי זהו אחד השירים האהובים של אריק איינשטיין.
לעומתם, העיתונאי בן שלו מ"הארץ" כתב כי זהו שיר מאוס אשר מכיל משהו כמעט אנטי־מוזיקלי, מרובע, מגושם, עצי, פלקטי, בלי זרימה, בלי נשימה, ובלי פרישת הרגש הנינוחה והרחבה שעמדה בבסיס שירתו של איינשטיין.
הסיסמה "יש בנו אהבה והיא תנצח" נלקחה מתוך שירו של איינשטיין, נטבעה על ידי הכדורסלן הישראלי עדי גורדון בשנת 1996, ונטמעה בקרב אוהדי קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים.
השיר המקורי הפך לחלק משירי הקבוצה.
בשנת 2009 יצא לאור וידאו קליפ עם ביצוע של ליאת אחירון וזהבה בן לשיר, בהפקת תומר בירן וחיים צינוביץ' ובבימוי אופק בריסקר עבור עמותת צער בעלי חיים בתל אביב.
ב-29 במאי 2013 בוצע השיר על ידי הזמר-יוצר הישראלי עמיר בניון כשיר השביעי מתוך אלבום האולפן העשירי שלו, "שירי ארץ אהבה", אשר הופק בידי בניון ותומר מתנה.
ב-14 באפריל 2021 פורסם ביצוע של התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם חברי תוכנית הבידור זהו זה!.
הביצוע פורסם לכבוד יום העצמאות ה-73 בתור פרק 12 מעונה 3 של התוכנית.
ב-2 בדצמבר 2023 ביצעו את השיר שופטי תוכנית המציאות "הכוכב הבא", הזמרים שירי מימון, קרן פלס, רן דנקר, איתי לוי, אסף אמדורסקי ועדן חסון.
ב-27 בדצמבר 2023 ביצעה אנה זק גרסת כיסוי חיה של השיר, מתוך המיני-אלבום "לייב סשן (Live)".
הביצוע של עדן בן זקן ובנימין נתניהו
ב-10 בדצמבר 2020 פורסם קאבר לשיר על ידי הזמרת עדן בן זקן וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
בוידאו קליפ לביצוע נראים עדן ונתניהו שרים את השיר באולפן הקלטות וכן נראים נערים ונערות מסייעים לקשישים.
הקליפ הופק בידי גיא דאן וישראל בידור, והוא פורסם על רקע התפרצות מגפת הקורונה בישראל, למטרת גיוס כספים עבור עמותת כן לזקן המסייעת לקשישים.
ב-13 בדצמבר 2020 פורסמה גרסת פרודיה של שרוטונים בשם "יש ביבי אהבה" המציגה את נתניהו באופן סאטירי שר שיר דומה ל"יש בי אהבה".
הביצוע זכה לביקורות שליליות: דודי פטימר מעיתון "מעריב השבוע" כתב כי בלטה העבודה הטכנית הרבה שנעשתה באולפן בתיקון הזיופים של שני המבצעים, וציין כי לדעתו זוהי טעות שזמר מבצע דואט עם ראש ממשלה, שכן את האמנות יש להשאיר טהורה ונקייה ממניפולציות פוליטיות.
בכתבה אחרת של העיתון תואר הדואט כביצוע משפיל של נתניהו.
בן שלו מ"הארץ" כתב כי הדואט מעורר מעין גיחוך וסלידה.
הביצוע של ארקדי דוכין עם הקלטה של אריק איינשטיין
ב-12 ביולי 2022, כעשור לאחר מות איינשטיין, פורסם ביצוע של השיר שהקליט ארקדי דוכין בדואט עם הקלטה של איינשטיין שר את "יש בי אהבה".
הקליפ הופק בידי אבי זוהר ומאור גרידיש, ומשולבים בו קטעי ארכיון של איינשטיין מתוך הסרט "צבי אומר".
"יש בו אש" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל ביחד עם הזמרת איגי וקסמן מתוך אלבום האולפן הרביעי של אינטרנשיונל, מגנונה (1996).
הוא יצא לאור ב-26 באוגוסט 1996, על ידי חברת התקליטים ביג פוט רקורדס, כסינגל השישי מתוך האלבום.
הוא נכתב בידי אסתר שמיר והופק בידי עופר ניסים.
השיר נכתב על ידי אסתר שמיר, הולחן על ידי דנה אינטרנשיונל ועופר ניסים והופק על ידי ניסים.
במהלך ההקלטות של מגנונה, הוחלט כי אינטרנשיונל תשתף פעולה עם וקסמן ותקליט עמה דואט בשם "יש בו אש", שעוסק בשתי בחורות הפוצחות בריב בשל בחור שלטענתן, "יש בו אש".
במהלך השיר, כל אחת בוחרת להחמיא לו בדרכה שלה ולכבוש את לבו.
עבור "יש בו אש" עוצבו שתי עטיפות בסך הכול.
הראשונה הודפסה בצבע (בעיקר בגווני תכלת–צהוב), בעוד השנייה בשחור-לבן (עם שילוב של גוון אדום).
בשתי העטיפות ניתן לראות שלוש דמויות; גבר ושתי נשים.
האחת מביטה לכיוון הגבר במטרה לנסות ולהרשים אותו – מעין המחשה של מילות השיר עצמו.
העטיפה של "יש בו אש" ממשיכה את הקונספט העלילתי של עטיפות האלבום מגנונה (1996) והאיורים שנוצרו עבורו בידי יעל שילר.
"יש בו אש" דורג היישר בחמישייה הפותחת במצעד העברי השבועי של רשת ג' וזכה בתואר "הכניסה הגבוהה" וזאת, כששירה של אינטרנשיונל "דון קיחוטה" דורג בראש המצעד.
בשבוע העוקב, עלה למקום הרביעי, ולאחר מכן עלה למקום השני.
לאחר תשעה שבועות צעידה, יצא מהמצעד ב-8 בדצמבר 1996.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולםספטמבר 1996תקליטורביג פוט
"יש אי שם" הוא שיר שהוקלט לראשונה לאלבום הסולו השני של הזמר גידי גוב שיצא בשנת 1983 ונקרא "40:06".
השיר נכתב במשותף על ידי יוני רכטר וענת גוב, והולחן על ידי רכטר.
גידי גוב התפרסם לראשונה כסולן של להקת הנח"ל ולאחר שחרורו היה סולנה של להקת "כוורת".
בשנת 1978 הקליט גוב את אלבום הבכורה שלו, "תקליט ראשון" בהפקתו של יוני רכטר, שותפו ללהקת "כוורת".
לאחר יציאת האלבום, שזכה להצלחה גדולה השתתף גידי גוב בשני הרכבים יחד עם חברו ללהקת "כוורת" דני סנדרסון: להקת "גזוז" שביצעה מוזיקה יותר פופית וזכתה להצלחה גדולה, ולהקת "דודה" שניסתה לעשות מוזיקת רוק מתקדם ולא זכתה להצלחה בזמן אמת.
לאחר הפירוק של להקת "דודה", החל גידי גוב לעבוד על אלבומו השני, גם הוא בהפקה מוזיקלית של יוני רכטר.
ב-"40:06" חזר גידי גוב לסאונד של אלבומו הראשון שהיה יותר רך ובהשפעות ג'אז.
"יש אי שם" היה לשיר המצליח ביותר מהאלבום "40:06", שכלל גם שירים כמו "כלים שלובים" ו"שטח ההפקר".
האלבום נקרא בשם זה משום שזה היה הזמן הכולל של כל רצועות האלבום.
את "יש אי שם" כתב גידי גוב בעצמו עם אשתו וחברתו עוד מלהקת הנח"ל, ענת גוב.
עם פטירתה בשנת 2012 השיר זכה להצלחה מחודשת והושמע ברדיו פעמים רבות לזכרה.
בזמן העבודה של רכטר וגוב על האלבום "40:06", כתב רכטר את המילים והמנגינה של הבית הראשון של השיר יש אי שם, אבל לא הצליח לחבר את מילות הבית השני של השיר.
גידי גוב שמע את הלחן, וביחד החליטו לתת את השיר לפזמונאי עלי מוהר.
עלי מוהר התעלם מהמלים שכתב רכטר, כתב טקסט אחר, וקרא לשיר "תן לי יד".
לדברי בתו שרון: "אבא שלי מאוד אהב את הדואט של פרנק סינטרה עם הבת שלו, משם ההשראה.
הוא כתב לי שיר מתנה, זה היה לגמרי סיפור פרטי ביני לבינו, לא ידעתי למה אני נכנסת, ובטח לא הוא.
לא חשבנו שזה ייהפך ללהיט.
בגיל 12 מצאתי את עצמי מופיעה בתוכנית של רבקה מיכאלי וב'עוד להיט' עם אהוד מנור".
מוהר ובתו, הקליטו את השיר, שיצא כסינגל בשנת 1983, באותה שנה בה יצא גם השיר המקביל, "יש אי שם".
שנה לאחר מכן, הוקלט השיר כדואט של עלי מוהר עם חוה אלברשטיין באלבומה "אבק של כוכבים" מ-1984.
גרסת כיסוי נוספת הייתה בסדרה "פוראבר" שביצעו אותה לי בירן ונלי תגר ששיחקו אבא ובת שם.
ירקות שורש הם החלקים של הצמח הגדלים מתחת לאדמה, ומשמשים כמזון לבני אדם או בעלי חיים.
המונח כולל גם שורשים אמיתיים כמו שורשי דגל ופקעות שורש, וגם חלקים שאינם שורשים, כגון בצל, קני שורש וגבעולים.
ירקות שורש הם בדרך כלל איברים לאגירת אנרגיה המכילים פחמימות כגון עמילנים וסוכרים.
חלק מירקות השורש ניתנים לאכילה טריים, וחלק רק לאחר בישול.
ירקות שורש משמשים כמרכיב בסיסי במגוון מאכלים.
מאכלים נפוצים בהם נעשה שימוש בירקות שורש כמרכיב הם סלטים, מרקים ותבשילי קדירה.
שימוש נפוץ נוסף בירקות שורש כמרכיב עיקרי במנה הוא במחיות.
חלק מירקות השורש ניתנים גם להחמצה.
חלק מירקות השורש משמשים גם להפקת עמילן או אלכוהול במזון ובתעשייה.
ירקות שורש עמילניים משמשים כמזון בסיסי במיוחד באזורים טרופיים.
ירקות שורש רבים נשמרים היטב במרתפים ייעודיים כך שהם טובים לשימוש מספר חודשים.
זוהי דרך אחת לאחסן מזון לשימוש זמן ממושך יחסית לאחר האסיף, דבר שחשוב במיוחד באזורים של קווי רוחב שאינם טרופיים, שבהם בעונת החורף לרוב לא מתבצע כלל קציר או שמתבצע באופן מועט.
קיימות שיטות שונות להארכת עונת הקציר שיכולות לגרום לכך שאיסוף יבולים יתבצע גם במהלך עונות החורף, בעיקר באמצעות חממות.
שילוב של ירקות שורש בתפריט היומי יכול לסייע בתוספת רכיבים תזונתיים והעשרת התפריט היומי.
ירקות אלו מספקים ויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים.
בישול עלול להפחית את תכולת ויטמין C בהם.
בנוסף, במהלך הבישול הם מתכווצים ומאבדים נוזלים, ולכן אנשים יכולים לאכול כמות גדולה מבלי לשים לב.
בגלל תכולת הסיבים הגבוהה שלהם, אכילה מרובה עלולה לגרום לתחושת נפיחות וגזים.
הרשימה הבאה מסווגת ירקות שורש לפי האנטומיה של שורשיהם.
מלנגה, קוקויאם, טניה, יאוטיה ושמות אחרים
אדדו או תפוח אדמה יפני
סוגי כרוב (כרוב הקלח, רוטבגה ולפת)
ירקין אולגולי טפאלוב (בקזחית: Еркін Олегұлы Тапалов; נולד ב-3 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן קזחי המשחק בעמדת הקשר בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית ובנבחרת קזחסטן.
טפאלוב ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-20 באפריל 2011 במדי אקז'איק במסגרת ההגביע הקזחי.
הוא שיחק במועדון במשך שמונה עונות, בין 2011 ל-2018, ורשם 113 הופעות ליגה.
הקבוצה שיחקה לסירוגין בליגת העל הקזחית ובליגת המשנה הקזחית.
לאחר מכן שיחק בז'טיסו, קאספיי ושחטאר קאראגנדי בליגת העל הקזחית, וחזר לאקז'איק לתקופה קצרה נוספת.
במחצית השנייה של שנת 2022 שיחק בטוראן מליגת העל הקזחית, ולאחר מכן עבר לקיזילז'אר, גם היא מליגת העל הקזחית, שם שיחק עד סוף 2023.
בשנת 2024 עבר לטובול מליגת העל הקזחית, וב-2025 הצטרף לקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית.
טפאלוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קזחסטן ב-21 בפברואר 2019 במשחק ידידות נגד מולדובה, שהסתיים בניצחון 1–0.
יש גבול היא תנועת שמאל והוותיקה בתנועות הסרבנות בישראל.
התנועה הוקמה במהלך מלחמת לבנון הראשונה, ומלווה סרבני גיוס עד היום.
תנועת "יש גבול" קמה בשנת 1982, עם פרוץ מבצע שלום הגליל, כתנועת סרבנות של חיילי מילואים.
בעצומה הראשונה, אשר קבעה את המסלול שבו תפעל התנועה, נכתב: "[...] באמצעות המלחמה הזאת אתם מנסים לפתור באופן צבאי את הבעיה הפלסטינית....
אתם מנסים לכפות 'סדר חדש' על חורבותיה של לבנון, לשפוך דמנו ודמם של אחרים למען אנשי הפלנגות.
לא לשם כך התגייסנו לצבא הגנה לישראל..."
על עצומה זו חתמו כ-3,000 חיילי מילואים, מתוכם כ-160 נכלאו בגין סירובם לשרת על אדמת לבנון.
"יש גבול" תמכה בסרבני מלחמת לבנון הראשונה, שרובם היו סרבנים סלקטיביים, ופעלה כדי ליצור דעת קהל נגד מלחמות בלבנון.
מאז, ובמשך כל שנות פעילותה, תמכה התנועה בחיילים המסרבים בפועל או שוקלים את האפשרות לסרב ובמשפחותיהם.
מאז שנת 1982 מארגנת התנועה הפגנות הזדהות מול בתי הכלא הצבאיים בזמן מאסרם של סרבנים וסרבניות.
"יש גבול" גם מפרסמת את דבר הסירוב, כדי להביא את הנושא למודעות ציבורית, ומפעילה קו חם - קו ייעוץ טלפוני לחיילים שסירבו בעבר או ששוקלים לסרב בעתיד.
בקו החם אפשר להתייעץ בנוגע לסירוב, לקבל עצות מעשיות על יחס הצבא לסרבנים וללמוד איך להצטייד לקראת שהייה בבתי הכלא הצבאי.
מאות חיילים ומועמדים לשירות ביטחון פנו במהלך השנים לקו.
בשנת 1983 פנתה התנועה לראשונה לבית המשפט העליון בגין התעמרות בסרבני מצפון, מאבק משפטי ראשון בסדרה של מאבקים משפטיים, שתנהל התנועה בשנים לאחר מכן.
באותה שנה ערכה התנועה באכזיב פסטיבל מוזיקלי נגד מלחמת לבנון בהנחיית יהונתן גפן, אליו הגיעו כ-20 אלף איש.
בין משתתפי הפסטיבל היו חוה אלברשטיין, שלום חנוך, דויד ברוזה, להקת בנזין, מיקי גבריאלוב, מני בגר ודני רובס.
בעקבות הצלחת הפסטיבל הקימה התנועה באותה שנה גם את "קרן יש גבול", המסייעת לסרבנים שנכלאו ונקלעו למצוקה כלכלית.
מאז התנועה רואה לעצמה חובה לתמוך חברתית במשפחות הסרבנים, ולסייע כלכלית לסרבנים וסרבניות, שמשפחותיהן נתונות במצוקה כלכלית.
בשנת 1985 הוציאה התנועה לאור, בשיתוף ספרי סימן קריאה, את גבול הציות – אסופת מאמרים ראשונה בעברית בנושאי ציות בדמוקרטיה ומלחמת לבנון, פרסום ראשון בשורה ארוכה של ספרים ופרסומים שתיזום התנועה בהמשך.
"יש גבול" הכירה תמיד בכך שגבולה של מדינת ישראל הוא הקו הירוק.
בהתאם לכך, החלה התנועה, כבר כשנה לפני פרוץ האינתיפאדה הראשונה, לארגן ימי עצמאות אלטרנטיביים ופעולות לסימון הקו הירוק.
במקביל יזמה התנועה ב-1987 הצהרת סירוב נגד השירות בשטחים, כדלקמן:"ההתקוממות בשטחים ודיכויה הברוטלי בידי הצבא מוכיחים בעליל את המחיר הנורא של המשך מצב הכיבוש והעדרו של פתרון מדיני.
אנו, חיילי מילואים בצה"ל, מודיעים כי לא נוכל לשאת יותר בנטל השותפות והאחריות להידרדרות מוסרית ופוליטית זו.
אנו מכריזים בזאת כי נסרב לקחת חלק בדיכוי ההתקוממות והמרי בשטחים הכבושים".
במהלך האינתיפאדה הראשונה חתמו יותר מ-2,500 חיילי מילואים על הכרזת הסירוב של התנועה לקחת חלק בדיכוי ההתקוממות בשטחים הכבושים; כ-180 מהם נשפטו לתקופות מאסר שונות.
פעילותה של התנועה זכתה לגינויים קשים, בעיקר מהימין, אך גם מגופים בשמאל.
בעוד בימין האשימו את התנועה בהמרדה ובגידה, ובשמאל טענו שמעשיה של "יש גבול" פוגעים בדמוקרטיה ובסופו של דבר יחזרו נגדם כבומרנג, כאשר הימין ישתמש באותם כלים כנשק לסכל החלטות מדיניות של השמאל.
הקו הרשמי של התנועה הוא שגבול מדינת ישראל הוא הקו הירוק.
עם חתימת הסכמי אוסלו הפסיקה התנועה את פעילותה הפוליטית הפומבית למשך שנה וחצי, כל עוד המשא ומתן הפוליטי עם הנהגת העם הפלסטיני נמשך, אך המשיכה לתמוך בנערים ונערות המסרבים להתגייס לשירות חלקי או מלא בצה"ל.
המעשה גרר תגובות קשות בציבור הישראלי ובכנסת, ויו"ר ועדת החוץ והביטחון דאז, חבר הכנסת יובל שטייניץ, הוקיע את התנועה כ"בוגדים" וקרא ליועץ המשפטי להוציאה אל מחוץ לחוק.
הפרשה עוררה מבוכה בבריטניה, ובעקבותיה החל ראש ממשלת בריטניה דאז, טוני בלייר, בתהליך להביא לשינוי חוקתי שיגביל מאוד את סמכות בית המשפט הבריטי לשפוט אזרחים זרים שלא ביצעו פשע על אדמת בריטניה או כנגד אזרחים בריטים.
ב-2011 הושלמה חקיקה בבריטניה המונעת הוצאת צווי מעצר לבכירים זרים, בכך שהיא דורשת אישור של התובע הכללי לצו שכזה.
בשנת 2014 השתתפה התנועה בהקמת מסרבות – רשת סרבנות פוליטית.
חברי התנועה וחברותיה לוקחים חלק בפעילות הרשת ובתמיכה במועמדות ומועמדים לשירות הביטחון, המסרבים להתחייל ולקחת חלק בפעולות צה"ל כ"צבא כיבוש".
במהלך השנים הגישה "יש גבול" עתירות שונות לבתי המשפט, בניסיון ליצור דיון ציבורי סביב סוגיות שנוגעות להתנהלות בעייתית של מדינת ישראל, לטענת התנועה, בשטחי יהודה ושומרון.
בשנת 1983 הגישה עתירה נגד שימוש בצווי גיוס נגד סרבני מצפון.
בג"ץ התיר את השימוש של צה"ל בגיוס חוזר לסרבני מלחמת לבנון ודחה את העתירה.
בשנת 1989, הגישה עתירה נגד שר הביטחון והרמטכ"ל בדרישה שינוסחו מחדש הוראות הפתיחה באש.
הבג"ץ הוגש עקב מאורעות האינתיפאדה הראשונה שבה, לטענת "יש גבול", ירו חיילי צה"ל בחשודים ללא הבחנה.
בשנת 1992, הגישה עתירה נגד שופטי בג"ץ, לראשונה בישראל, בטענה שהשופטים לא הגישו את הנימוקים שלהם לעתירה משנת 1989. לאחר שהעתירה התקבלה וניתנו הנימוקים הוגשה בקשה לדיון נוסף בעתירה המקורית.
בשנת 2002 הגישה עתירה נגד הריסת חלק מהקסבה בחברון במטרה להרחיב ולמגן את ציר הגישה ליהודים למערת המכפלה.
בשנת 2003, הגישה עתירה נגד החלטות הפרקליט הצבאי הראשי והיועץ המשפטי לממשלה שלא לפתוח בחקירה פלילית שתבחן האם נעברו עבירות פליליות במהלך התכנון והביצוע של החיסול של ראש הזרוע הצבאית של החמאס בעזה, סלאח שחאדה, פעולה שבמסגרתה נהרגו 14 בני אדם ועשרות רבות נפצעו.
העתירה הוגשה יחד עם מספר אנשי רוח (נתן זך, סמי מיכאל, רונית מטלון, עמוס קינן ויצחק לאור).
בעקבות העתירה, בספטמבר 2007 הוקמה ועדה לבדיקת תפקוד צה"ל בחיסול שחאדה, ובשל כך העתירה נדחתה.
ב-27 בפברואר 2011 קבעה הוועדה כי אין חשד לביצוע עבירה פלילית על ידי צה"ל והגורמים שאישרו וביצעו את החיסול.
בשנת 2004, הגישה עתירה נגד מינוי האלוף דן חלוץ לסגן הרמטכ"ל, ודרישה לפתוח בחקירה פלילית נגדו.
בשנת 2006, הגישה עתירה נגד בית המשפט העליון בגין הימנעותו מלדון בעתירה שהגישה התנועה בעניין שחאדה בשנת 2003, למרות שנקבע תאריך לדיון.
כמו כן, הגישה עתירה באשר לשימוש של צה"ל בפצצות זרחן בפעילות מלחמתית ברצועת עזה.
בשנת 2007, הגישה עתירה נגד בג"ץ בדרישה לדון בעתירה שהוגשה 5 שנים קודם בעניין השימוש בפצצה של טון.
בשנת 2008, הגישה עתירה נגד הרכב ועדת החקירה בעניין חיסול שחאדה.
בשנת 2010, הגישה עתירה נגד מינוי זמני של יאיר נוה לממלא מקום הרמטכ"ל.
עוד באותה שנה, הגישה עתירה נגד ההמלצה למנות את יואב גלנט לרמטכ"ל.
בשנת 2011, הגישה עתירה נגד שימוש בפצצות זרחן לבן במבצע עופרת יצוקה, בדרישה שתשולב בפקודות הצבא הוראה מחייבת האוסרת על שימוש בחימוש המכיל זרחן לבן במקומות מיושבים.
לאחר שהמדינה הצהירה כי אין בכוונתה להורות על שימוש בפצצות זרחן לבן בשטחים בנויים אלא במקרים חריגים, העתירה נדחתה.
בשנת 2012, הגישה עתירה נגד מינויו של נעם סולברג לשופט בית המשפט העליון בטענה שבהיותו תושב התנחלות הוא מפר את החוק הבינלאומי ולכן לא ניחן בטוהר המידות הדרוש לתפקיד.
בשנת 2017, הגישה עתירה נגד הפרוצדורות השונות של מתן פטור מגיוס לצבא לבנות דתיות.
התנועה פרסמה דפי וחוברות הסברה בהם פורטו עקרונות התנועה, תגובותיה למדיניות ישראל, והזהרות לחיילים ביחס לחוקי מלחמה בינלאומיים.
בנוסף, התנועה ערכה חוגי בית ואספות, והופיעה באמצעי תקשורת.
כחלק מפעילותה, התנועה גם פרסמה ספרים על תופעת הסרבנות בחברה דמוקרטית.
ב-1985 הוציאה התנועה לאור, בשיתוף ספרי סימן קריאה, את "גבול הציות" – אסופת מאמרים ראשונה בעברית בנושאי ציות בדמוקרטיה ומלחמת לבנון.
תרמו לאסופה מפרי עטם מייקל וולצר, חנן חבר, נועם חומסקי, אסא כשר, ישעיהו ליבוביץ, אביגדור פלדמן, מאיר פעיל, עדי צמח, יוסף רז ואחרים.
ב-1990 הוציאה התנועה לאור, בשיתוף ספרי סימן קריאה, את "על דמוקרטיה וציות" – אסופת מאמרים בנושאי דמוקרטיה, חוק וגבולות הציות בדמוקרטיה.
לאסופה זו תרמו מפרי עטם דוד הד, יצחק זמיר, חיים כהן, ישעיהו ליבוביץ, ישי מנוחין, משה נגבי, עמוס עוז, יוסף רז ואחרים.
באותה שנה הוציאה התנועה לאור, בשיתוף חרגול הוצאה לאור וספרי עליית הגג, את "עד כאן!
עדויות של סרבנים", בעריכתו של חבר התנועה פרץ קדרון - אסופת עדויות סרבנים, עצומות סירוב ומכתבי שמיניסטים מאז שנות השבעים של המאה הקודמת (אסופה זו תורגמה ויצאה לאור בכמה שפות: אנגלית, טורקית, יוונית, יפנית, ספרדית, פורטוגזית וצרפתית).
ב-2006 הוציאה לאור התנועה, בשיתוף עם ספרי נובמבר את "כיבוש וסירוב"– אסופת מאמרים בנושאי כיבוש, דמוקרטיה וסירוב.
לאסופה תרמו מפרי עטם ג'ונתן בנט, משה גרינברג, סלבוי ז'יז'ק, חנן חבר, ישעיהו ליבוביץ, ישי מנוחין, סוזן זונטאג, ס' יזהר, יהודה שנהב ואחרים.
מאז 1998, כחיזוק לפעילותה הציבורית, מקיימת התנועה מדי ערב יום העצמאות טקס הדלקת משואות אלטרנטיבי מול משרד ראש הממשלה בירושלים.
2000: עקיבא אור (סופר ישראלי), נמרוד אשל, נאום באדר, שמחה בניטה, תמר גוז'נסקי (חד"ש), זוהרה חדד, אחסאן טועמה, סרג'יו יאני, רלה מזלי, סמי מיכאל (נשיא "האגודה לזכויות האזרח בישראל"), מיכל פונדק-שגיא, מאיר פעיל, שהר שעבנה
2003: ג'ודי בלנק (ממייסדות "בת שלום"), יונתן בן-ארצי (סרבן מצפון), שרון בן-עזר ("אליוט".
2007: טלי פחימה (פעילת שמאל), ג'אד נאמן (במאי קולנוע), אמיר פסטר (סרבן מלחמת לבנון השנייה), עו"ד גבי לסקי (עו"ד המתמחה בזכויות אדם), ג'וני באיו (פליט אפריקאי).
2016: גיא בוטביה ("תעאיוש"), יוני בלבן ("כוח לעובדים"), עמרי ברנס (סרבנית כיבוש), אלון גרבוז (המנהל היוצא של סינמטק תל אביב), רבקה ויטנברג ("הקואליציה הארצית להעסקה ישירה"), איתן מיכאלי (פעיל חברתי), איידן קטרי (סרבנית פמיניסטית), תאיר קמינר ("מסרבות"), דוד שולמן ("תעאיוש").
2021: יאסר אבו ערישה (אקטיביסט ועיתונאי), חנאן א-סאנע (יו"ר שותף של המפלגה הדמוקרטית), אברהם בורג, ד"ר ריבי גיליס (אקדמיה לשוויון), אבי יאלו (אקטיביסט ויזם חברתי), הרב משה יהודאי (שומרי משפט), אורלי נוי, יפעת סולל, יעל עמבר (מכתב השמיניסטיות 2021), הלל רבין (סרבנית כיבוש).
פרס מיסודה של תנועת "יש גבול" ע"ש ישעיהו ליבוביץ ניתן מאז 2009 מדי שנה "על עשייה ציבורית משמעותית בתחומים אשר עניינו את ישעיהו ליבוביץ, כמו המאבק בכיבוש, הפרדת דת ומדינה ועוד".
הפרס מחולק בשתי קטגוריות: מפעל חיים ופעילות ציבורית–פוליטית אקטואלית.
2009: אריק אשרמן, נשיא "שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם" דאז; אליס שלוי, פעילה חברתית ומחלוצות הפמיניזם בישראל.
2011: שולמית אלוני; שרה בנינגה, פעילה בסולידריות שייח' ג'ראח.
2012: אורי אבנרי על שנים רבות של פעילות רדיקאלית למען השלום; חגית עופרן, נכדתו של לייבוביץ', ורכזת "פרויקט ההתנחלויות" של "שלום עכשיו".
2013: חנה פרידמן, מייסדת "הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל"; רפי ולדן, יו"ר שותף בארגון "רופאים ללא גבולות".
2014: שולה קשת, מנכ"לית "אחותי - למען נשים בישראל"; רון פונדק, על חתירתו המתמדת לשלום.
2015: אילנה המרמן עורכת ספרותית, מתרגמת ומחברת ספרי עיון ופעילת שמאל ישראלית.
מקימת ארגון הנשים "לא מצייתות"; עמירה הס, עיתונאית ופובליציסטית ישראלית אשר במשך עשרות שנים כותבת, מסקרת ומנתחת את הכיבוש מעל דפי "הארץ".
2016: יעקב מנור, על מאבקו הבלתי נלאה בכיבוש; באסם עראמין ורמי אלחנן, פעילי פורום המשפחות השכולות.
2017: חנה בר"ג, פעילת "מחסום ווטש"; חסן ג'בארין, מייסד ומנכ"ל ארגון "עדאלה".
2018: סיגל קוק אביבי על פועלה למען הפליטים; עו"ד דן יקיר על פועלו בהגנה על זכויות האזרח.
2019: ד"ר רוחמה מרטון, מייסדת רופאים לזכויות אדם; דוד ריב, אמן פוליטי.
2020-21: ד"ר ישי מנוחין, פעיל שינוי חברתי ואיש תנועת יש גבול; יונתן פולק, פעיל פוליטי רדיקלי.
2022: יובל רוט, על פועלו בפורום הישראלי-פלסטיני למשפחות שכולות; עו"ד איתי מק, על פועלו בתחום זכויות האדם.
"יש לך שתי פרות" הוא משפט פתיחה עבור אוסף בדיחות שנוצרו כפרודיה על דוגמאות טיפוסיות של הקורס "מבוא לכלכלה", שבהן חוואי בחברה חסרת כסף משתמש בבקר שלו כדי לסחור עם שכניו.
הדוגמאות נועדו להראות את המגבלות בשיטת סחר חליפין, ולהוביל להצגה של המטבע והכסף.
ה"שתי פרות", לעומת זאת, מציב את בעל הפרות בשיטות כלכליות בוגרות, שבהן הפרות הן מטפורה לכל המטבעות, הון, אמצעי ייצור ועוד.
הכוונה היא בדרך כלל להראות את הפגמים והאבסורד בשיטות אלה.
בדיחת "שתי הפרות" הראשונה נועדה להשוות שיטות כלכליות נגדיות, כמו קפיטליזם וקומוניזם, בדרך כלל באמצעות אנלוגיה בה הממשלה והביורוקרטיה מתערבות ביחסים בין האדם הפשוט לבין הפרות שלו.
הבדיחות מאז התפתחו לסאטירה על שיטות ותאוריות פוליטיות, תרבותיות, חברתיות ופילוסופיות מגוונות.
בסופו של דבר, הבדיחות צוחקות כמעט על כל דבר.
אירועים חדשותיים שכוללים פרות (כמו התפרצות מחלת הפרה המשוגעת), מהווים אף הם חומר לבדיחות.
הגדרות אלה הן דוגמאות לבדיחות הראשונות שהופצו בימיו המוקדמים של האינטרנט.
עם זאת, בדיחות אלה הופצו בגרסה מודפסת לפני האינטרנט, בתחילת שנות השמונים.
מכיוון שהיו מקור מיידי להומור בתרבויות רבות, בדיחות ה"שתי פרות" הפכו להיות חלק בהתפתחות האינטרנט.
הבדיחות האלו עדיין מופצות היום, והן מתורגמות ומצוטטות באתרי אינטרנט רבים, בגרסאות רבות, עם "הגדרות" חדשות יותר שמתווספות כל שנה.
בשל החופשיות והאוניברסליות של נושאיהן, בדיחות "שתי פרות" נחשבות לפעמים לדוגמה טובה של "הומור בין-תרבותי".
ככאלה, הן יכולות להוות דוגמאות תמציתיות (לא בהכרח מדעיות) לדרך שבה תרבויות שונות מבטאות חזונות שונים, של אותה תפיסה פוליטית (אך למעשה, רוב הבדיחות משקפות את הדעות הביקורתיות של אנשים מחוץ למערכת).
בניסיון למצוא מכנה משותף בינלאומי, יש הרואים בהן סימנים הומוריסטיים של תרשים כללי ובסיסי של מדעי המדינה, שמשווה בין תפיסות פוליטיות (כמו הזכות לקניין ומידת ההתערבות של הממשלה בכלכלה) בתרבויות שונות בעולם.
לרשימת הבדיחות להלן אין, כמובן, ערך מדעי, אך ייתכן שהבדיחות בה משקפות נקודות מבט מסוימות.
אנרכיזם: יש לך שתי פרות.
אתה שומר על הפרות וגונב את הפר של השכן שלך.
באותו הזמן, השכנים שלך מנסים לקחת את הפרות והורגים אותך.
הפרות מחליטות שאין לך שום זכות לעשות משהו עם החלב שלהן, ועוזבות כדי להקים חברה משלהן.
אריסטוקרטיה: יש לך שתי פרות.
אתה מוכר את שתיהן וקונה פרה אחת גדולה באמת, עם אילן יוחסין.
ליברטריאניזם: יש לך שתי פרות.
יש מגפה שמאיימת להרוג את כל הפרות.
סוציאליזם: יש לך שתי פרות.
המדינה לוקחת ממך אחת מהן ונותנת אותה למישהו אחר, שאין לו פרות בכלל.
קומוניזם מושלם: יש לך שתי פרות.
המדינה לוקחת ממך את שתיהן ונותנת לך כל חודש כמה חלב שאתה צריך.
קומוניזם נוסח חרושצ'וב: יש לך שתי פרות.
המדינה לוקחת ממך את שתיהן ומשקיעה בהרחבת הארסנל הגרעיני שלה.
בינתיים אתה מחכה 16 שעות בתור כדי לקבל כוס חלב.
האיש שהיה לפניך לקח את האחרונה.
קפיטליזם: יש לך שתי פרות.
אתה מוכר אחת, קונה במקומה פר זכר, מגדל עדר פרות ומוכר אותן ברווח.
קפיטליזם - גרסת הון סיכון: יש לך שתי פרות.
אתה מוכר שלוש מהן לחברה הציבורית שבבעלותך תוך שימוש בקו אשראי שנפתח על ידי גיסך בבנק.
לאחר מכן אתה מבצע חילוף חוב/השקעה עם חברת בת כך שאתה מקבל את ארבע הפרות בחזרה, עם החזרי מס על חמש פרות.
החלב של שש הפרות מועבר בחשאי לחברת קש באיי קיימן השייכת לבעלי ההון העיקריים של החברה, המוכרים את הזכויות לכל שבע הפרות חזרה לחברה שלך.
בדו"ח השנתי רשום כי בבעלות החברה שמונה פרות, עם אופציה לפרה נוספת.
להודעת העיתונות לא מצורף מאזן.
הציבור קונה את השור שלך עם צ'קים חסרי כיסוי.
פשיזם: יש לך שתי פרות.
הממשלה לוקחת אותן ומחייבת אותך לקנות ממנה חלב.
העולם השלישי: אין לך שתי פרות, ואם כן אתה הממשלה בעצמה.
נאציזם: יש לך שתי פרות.
הממשלה לוקחת לך אותן ויורה בך.
פמיניזם: יש לך שתי פרות.
אתה לא תעז לקרוא להן כך.
טבעונות: אין לך שתי פרות, לשתי פרות יש אותך.
ציונות רוויזיוניסטית - יש לך שתי פרות בירדן, זו שלך וזו גם כן.
"יש לי חלום" הוא השם שניתן לנאומו הציבורי של מרטין לותר קינג, שבו קרא לשוויון בין-גזעי ולקץ האפליה על רקע זה בארצות הברית.
קינג נאם ב-28 באוגוסט 1963, על מדרגות אנדרטת לינקולן, בזמן "המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות", מול 250,000 מפגינים.
נאום זה היה לרגע מעצב בתולדות התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית, ולמאבקם של השחורים בארצות הברית, ונחשב לאחד הנאומים הטובים והידועים ביותר בהיסטוריה.
סקר שערכו חוקרים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, הכתיר את הנאום כנאום הטוב ביותר במאה העשרים.
אחד ממנהיגי התנועה לזכויות האזרח תיאר את הנאום באומרו, "לד"ר קינג היה את הכוח, היכולת, והקיבולת להפוך את אותן מדרגות של אנדרטת לינקולן למקום שייצרב לעד בתודעה.
בנאומו הוא יידע, חינך ונתן השראה, ולא רק האנשים שנכחו שם הקשיבו, אלא גם אנשים לאורך כל ארצות הברית, ואף הדורות שעדיין לא נולדו."
נאומו של קינג תוכנן במקורו להיות מחווה להכרזת העצמאות של ארצות הברית וכן לנאום גטיסברג של אברהם לינקולן, מאה שנה אחרי שניתן בפנסילבניה.
הפִסקה המפורסמת ביותר בנאום היא:
"יש לי חלום שיום אחד תקום אומה זאת ותגשים את משמעותה האמיתית של סיסמתה: "אנו רואים אמיתות אלה כמובנות מאליהן: שכל בני האדם נבראו שווים".
יש לי חלום שיום אחד על גבעותיה האדומות של ג'ורג'יה, יוכלו בניהם של עבדים לשעבר ובניהם של בעלי עבדים לשעבר להתיישב יחדיו לשולחן האחווה.
יש לי חלום שיום אחד אפילו מדינת מיסיסיפי, מדינת המדבר, המזיעה תחת חום אי הצדק והדיכוי, תהפוך לנווה מדבר של חופש ושל צדק.
יש לי חלום שארבעת ילדיי יחיו יום אחד באומה בה הם לא יישפטו על פי צבע עורם אלא על פי טיב אישיותם."
המאבק על זכויות היוצרים של הנאום מתנהל במספר ערכאות בארצות הברית.
השאלה המשפטית היא האם יש זכויות יוצרים לנאום ששודר בשידור חי ברדיו ובטלוויזיה והוקלט על ידי רבים, וזכויות היוצרים שלו נרשמו על ידי קינג רק מאוחר יותר.
בית המשפט קבע בתיק "עזבון מרטין לותר קינג נ' CBS" כי השידור לא פגע בזכותו של קינג לקבל תמלוגים בגין הנאום.
בסוף שנות ה-60 פורסם בישראל השיר "יש לי חלום", שנכתב על ידי יחיאל מוהר והולחן על ידי משה וילנסקי.
השיר, שבוצע על ידי יהורם גאון ועל ידי דורית ראובני, עוסק בחלום על חופש, אחווה ושלום ().
בספרו "מקהלה הונגרית" מתאר יגאל שוורץ את הרושם העז שהותיר בו הנאום, בעת ששמע אותו בהיותו בכיתה ג': "לא הבנתי מילה, אבל הצטמררתי כולי, הקול הילך עלי קסם, הגביה את קומתי והצמיח לי כנפיים.
האמנתי לו בלי לראות אותו ובלי להבין את כוונותיו ומטרותיו."
– רעיונות לשיפור מצב-הרוח הוא ספר הומוריסטי שנכתב על ידי הסופר האוסטרלי בראדלי טרבור גריב בשנת 2000. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר בעיקר בקטגוריית ספרי המתנות.
הספר בא לעודד את הקורא ולתת לו טיפים לחיים וסיבות לשמוח, אשר מוצגים בדרך בלתי שגרתית: כל עמוד בספר מכיל משפט אחד בלבד, ומלווה בתצלום של בעל חיים כלשהו.
כל עשרות התצלומים המופיעים בספר הם צילומים מאוד מיוחדים, אשר "תפסו" את בעל החיים בתנוחה ובזווית בלתי שגרתיים, לדוגמה: דוב המכסה את פניו ונראה כאילו הוא בוכה, חתלתול הנתלה על ענף של עץ ונאחז בציפורניו כדי לא ליפול, פינגווין אשר מועד ומחליק על הקרח וכדומה.
כל צילום כזה בא לתאר את המשפט שנכתב באותו עמוד, ולמעשה בא לתאר מצב אנושי או רגש אנושי כלשהו.
השילוב של המשפט הכתוב עם התמונה הבלתי רגילה מעוררים צחוק, וצחוק זה הוא למעשה זה אשר מעודד את הקורא.
על הכריכה הקדמית של הספר מופיע צילום של צפרדע עם מבט עגום בעיניה- זהו בעצם הקורא העצוב.
בכריכה האחורית מופיעה אותה צפרדע, אלא שהפעם היא מחייכת.
גריב ניסה להוציא לאור את הספר ונדחה חמש פעמים, ורק בפעם השישית זכה לפרסם את יצירתו.
הספר תורגם לעברית על ידי אירית ארב והובא לדפוס בישראל בשנת 2002.
יש לה ביצים הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2006 בכיכובם של אמנדה ביינס וצ'נינג טייטום, ובהשראת המחזה "הלילה השנים עשר" של ויליאם שייקספיר.
הסרט עוסק סביב חייה של המתבגרת ויולה הייסטינגס, שלאחר פירוק קבוצת הכדורגל של הבנות מנסה להתקבל לקבוצת הכדורגל של הבנים, זאת באמצעות התחזות לאחיה.
חלק ניכר מהסרט זהה לסרט "אחת מהחבר'ה" (Just One of the Guys) משנת 1985.
ויולה הייסטינגס היא שחקנית כדורגל המשחקת יחד עם נבחרת הבנות בבית ספר קורנוול.
בתחילת הסרט הקבוצה נסגרת והבנות פונות אל המאמן (רוברט טורטי) של קבוצת הבנים ומבקשות שיצרפן.
המאמן אינו מאמין בכישוריהן והן נדחות.
ויולה מתחפשת לאחיה סבסטיאן, לאחר שנודע לה כי הוא מתכוון לא להופיע במשך מספר שבועות בתחילת הלימודים בבית ספרו אילירייה.
במהלך העמדת הפנים ויולה מתאהבת בחבר לחדרה, דיוק.
ויולה, בהיותה אישה המחופשת לגבר, מגלה תכונות כמו רגישות, פתיחות ורצינות.
יתר הבנות במוסד מגלות חיבה לתכונות אלו, ומתאהבות בוויולה המחופשת לסבסטיאן.
בסוף הסרט, מתקיים משחק כדורגל חשוב בין שתי נבחרות.
באמצע המשחק, העמדת הפנים של ויולה מתגלה, והיא ממשיכה לשחק הודות לנחישות המאמן של קבוצתה.
כעת בתור אישה, היא מבקיעה שער וזוכה עם קבוצתה במשחק.
שנה טקס קטגוריה מועמדות הערה2006 פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון - אוסטרליה שחקנית קולנוע אהובה אמנדה ביינס פרסי בחירת הנוער סרט קומדיה יש לה ביצים שחקן פורץ צ'נינג טייטום נשיקה בסרט אמנדה ביינס וצ'נינג טייטום
יש דין - ארגון מתנדבים לזכויות אדם היא עמותה ישראלית הפועלת בישראל וביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים.
הארגון הוקם ב-2005 על ידי קבוצת נשים שפעלו קודם במסגרת ארגון "מחסום ווטש".
מטרת הארגון, כעולה מפרסומיו, היא לפעול "להשגת שיפור מבני ארוך־טווח במצב זכויות האדם בשטחים הכבושים".
שמו של הארגון "משקף את התפיסה שלפיה כיבוד של המשפט המקומי והמשפט הבינלאומי הוא מרכיב מרכזי בשמירה על זכויות אדם".
"יש דין" אוסף ומפיץ מידע אודות פגיעות הקיימות לדעתו בזכויות האדם של הפלסטינים ביהודה ושומרון, כאשר הפגיעות נעשות לכאורה בידי ישראלים.
במקרים אלה הוא מפעיל לחץ ציבורי ומשפטי על הרשויות ומנסה להעלות את המודעות הציבורית לנושאים אלו.
שם הארגון גזור מהביטוי העברי יש דין ויש דיין.
הארגון מפעיל שלושה פרויקטים מרכזיים.
פרויקט אחד עוסק באזרחים ישראלים החשודים בפגיעה בפלסטינים.
במסגרת זו גובים מתנדבי הארגון עדויות מפלסטינים שטוענים שנפגעו בגופם או ברכושם בידי אזרחים ישראלים ומלווים אותם במידת הצורך למשטרה להגשת תלונה.
היועץ המשפטי של הארגון, עו"ד מיכאל ספרד, ועורכי דין ממשרדו עוקבים אחר התקדמות החקירות, בוחנים את תיקי החקירה במקרים שבהם לא הוגש בסופו של דבר כתב אישום ומגישים לעיתים עררים.
לפי נתוני הארגון, עד ספטמבר 2015 הוא ליווה למעלה מ-1,000 תיקי חקירה.
הארגון מפרסם דוחות ודפי מידע תקופתיים העוסקים באכיפת החוק ביחס לאזרחים ישראלים המבצעים עבירות כלפי פלסטינים, שאותן מגדיר הארגון כ"עבירות אידאולוגיות".
לדברי הארגון, כ-85% מתיקי החקירה במקרים אלה נסגרים בשל כשלים משטרתיים, וכ-8% מהתיקים מסתיימים בהגשת כתב אישום.
פרויקט שני עוסק באנשי כוחות הביטחון הישראליים ביהודה ושומרון שביצעו לטענת הארגון עבירות נגד פלסטינים ורכושם.
הארגון מייצג פלסטינים שהגישו תלונות בנושא זה ועוקב אחר חקירות מצ"ח ומח"ש.
בין השאר, הארגון עתר לבג"ץ בדרישה לחשוף את הפרוטוקולים של הדיונים בבתי המשפט הצבאיים שבהם נכחו מתנדביו כמשקיפים.
בעקבות העתירה הודיעה פרקליטות המדינה כי יינתן לארגון "היתר עיון כללי" בתיקי בתי המשפט הצבאיים.
ב-2015 פרסם הארגון דו"ח בשם "עומדים מנגד", העוסק בתפקודם של חיילי צה"ל בעת ביצוען של עבירות מצד אזרחים ישראלים כנגד פלסטינים בשטחי יהודה ושומרון.
לטענת הארגון, צה"ל לא ניסח הוראות ונהלים ברורים כיצד על חיילים לפעול בסיטואציות כאלה.
תחום מרכזי נוסף שבו עוסק הארגון הוא מאבק כנגד בנייה בלתי חוקית על אדמות פרטיות של פלסטינים והרחבה של התנחלויות על קרקעות ציבוריות.
הארגון הגיש שורה של עתירות לבג"ץ שהובילו בין היתר לפינוי שכונת האולפנה בבית אל ולהחלטה על פינוי מאחז עמונה.