tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סביר להניח שאלו היו התקפות דגל כוזב מצד הטקסנים, שנועדו לדחוף את הילידים שתחת השפעת הקאדו לסכסוך מזוין מבלי להפר את האמנה – רצוי בצד של הספרדים.
בשנות ה-30 של המאה ה-19, חוקיה החדשים של ממשלת מקסיקו – שהחליטה לבלום את הנהירה האמריקנית לטקסס – כגון הוספת מס על יבוא מארצות הברית וצעדים לכיוון ביטול העבדות הובילו לתרעומת בקרב תושבי טקסס.
העבדות בוטלה במקסיקו עצמה עם הקמתה ב-1821, וב-1835 עלתה הצעה לאחד את כל מקסיקו, תחת חוקה אחת.
הטקסנים גם התנגדו למדיניותה החדשה של הממשלה שכללה גירוש תושבים שהגיעו במקור מארצות הברית, ודיכוי בכוח של חלקים אחרים במקסיקו, שהתנגדו גם הם לחוקים החדשים.
ב-2 באוקטובר 1835 החלה המהפכה הטקסנית וב-2 במרץ 1836 הכריזה טקסס על עצמאותה ממקסיקו באופן רשמי.
לאחר שורה של קרבות, בין המפורסמים שבהם קרב אלמו, הביסו ב-21 באפריל 1836 הכוחות הטקסנים בהנהגת סם יוסטון, את הכוחות המקסיקנים בקרב סן חסינטו ולכדו את מפקדם סנטה אנה.
בשבי, חתם סנטה אנה על הסכמי וולסקו, שהכירו בטקסס כמדינה חופשית, בתמורה לחייו ושחרורו.
מאוחר יותר, מקסיקו מחתה על ההסכמים אלו וסירבה להכיר בעצמאותה של טקסס אף שזכתה להכרתן של כל שאר המעצמות של אותה התקופה.
מקסיקו התעקשה שטקסס היא אחד ממחוזותיה, דבר שהוביל את טקסס, בניסיון לזכות בהכרה מדינית, לוויתור על שטחים.
עם הקמתה הכריזה טקסס על חוקה בה נכתב בפרוש שהעבדות היא חוקית.
בשל בעיותיה הצבאיות והכלכליות של רפובליקת טקסס, רוב אזרחיה תמכו בהצטרפות לארצות הברית.
בארצות הברית, לעומת זאת, דעת הקהל הייתה חלוקה, שכן המדינות הצפוניות התנגדו לצירופה של מדינה דרומית נוספת שדוגלת בעבדות.
במלחמה זו כבשה ארצות הברית שטחים מקסיקנים נרחבים.
לאחר המלחמה התפתחה טקסס באופן מהיר הודות לתעשיית הכותנה שלה.
חודשיים לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית פרשה טקסס רשמית מהברית הפדרלית של ארצות הברית, בצעד שאושר על ידי הצבעה של אזרחיה.
ב-1 במרץ 1861 הייתה טקסס למדינה השביעית שהצטרפה אל קונפדרציית המדינות של אמריקה וכחודש לאחר מכן, ב-12 באפריל 1861 פרצה המלחמה בין ארצות הברית לקונפדרציה.
בגלל מרחקה מאזור הקרבות, תפקידה העיקרי של טקסס היה לספק חיילים, ובעיקר פרשים, לכוחות הקונפדרציה, וחיילים טקסנים השתתפו בכל אחד מהקרבות המשמעותיים במלחמה.
הקרב האחרון של המלחמה כולה, התרחש בחוות פלמיטו שבטקסס ב-12 במאי 1865 כחודש לאחר כניעת הקונפדרציה.
בחודשיים שבין כניעת צבא הקונפדרציה ועד להשתלטות צבא האיחוד על הממשלה, הידרדרה טקסס לאנרכיה.
כוחות הקונפדרציה התפרקו ורכוש ממשלתי עבר לידיים פרטיות דרך חלוקה או ביזה.
ב-19 ביוני 1865, כשנתיים וחצי לאחר שניתנה לראשונה, נכנסה לתוקף בטקסס הצהרת השחרור של הנשיא אברהם לינקולן, ששחררה את כל העבדים.
הוחלט לציין יום זה בטקסס פעם בשנה כחג ג'ונטינת' (Juneteenth).
ב-20 באוגוסט 1866, הכריז הנשיא אנדרו ג'ונסון שממשלת טקסס נשלטת שוב בידי אזרחיה.
ב-30 במרץ 1870 הצטרפה טקסס מחדש לארצות הברית, על אף שעדיין לא מילאה את כל דרישות השיקום שלה.
המבנה החברתי של טקסס הלך ונעלם בשעה שהמדינה נאבקה במשברי חקלאות ועבודה אולם כמו במדינות הדרום האחרות, עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הצליחו הדמוקרטים להשליט סדר במדינה בכוח הזרוע.
טקסס מן המאה ה-20 ועד ימינו
אף על פי שכלכלתה של טקסס התפתחה באופן יציב מאז סופה של מלחמת האזרחים, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 היא נפגעה קשות, בפעם הראשונה מהשפל הגדול ובפעם השנייה מאגן האבק, ומהגרים רבים נטשו את המדינה בשנים אלו.
בשנות ה-50 וה-60 עברה טקסס מהפכה בתחום החינוך.
תחת הנהגתו של המושל ג'ון קונלי.
המדינה יצרה תוכניות ארוכות טווח לחינוך גבוה, חילקה מחדש את משאביה באופן הוגן יותר, ויצרה מרכז לניהול כל מערכת החינוך במדינה.
שינויים אלו עזרו לטקסס לזכות במענקים בתחום החינוך לאורך שנות ה-60 וה-70.
החוקה של טקסס, שנכתבה ב-1876, היא החוקה השנייה הישנה ביותר בארצות הברית שעדיין נמצאת בשימוש, אחרי חוקתה של מסצ'וסטס.
כמו חוקות אחרות, היא מגדירה בפירוש את הפרדת הסמכויות בטקסס וכוללת בתוכה את מגילת הזכויות כסעיף מספר 1. מגילת הזכויות, כפי שהיא מופיעה בחוקה של טקסס, ארוכה ומפורטת יותר מהמגילה הרשמית של ארצות הברית, והיא כוללת חוקים ייחודיים לטקסס.
הרשות המבצעת בטקסס מונה את מושל טקסס, סגן המושל, גזבר המדינה, פרקליט המדינה, מזכיר המדינה, שר החקלאות, שר החינוך, השר שאחראי על חלוקת האדמות, ושלושת חברי הוועידה האחראית על הרכבות (שבניגוד לשמם אחראים לא רק על הרכבות, אלה גם על תעשיות הנפט, הגז, הפחם והאורניום במדינה).
כל האנשים הללו נבחרים על ידי אזרחי טקסס (חוץ ממזכיר המדינה שנבחר על ידי המושל), וזאת כדי להגביל את כוחו של המושל.
המושל אחראי על הצבא של טקסס, על מינויים של מספר אנשים בוועדות הרשות המבצעת, ועל החלפת שופטים שפרשו באמצע כהונתם.
למושל יש גם זכות וטו (ביטול) על החלטות הקונגרס והסנאט, וזכות לקרוא לפגישות מיוחדות של בתי המחוקקים.
הרשות המחוקקת בטקסס מורכבת משני בתי מחוקקים, בית הנבחרים המונה 150 חברים, והסנאט המונה 31 חברים.
נכון ל-2021 ראש בית הנבחרים הוא דייד פלן, וראש הסנאט הוא סגן המושל, דן פטריק.
בתי המחוקקים נפגשים באופן קבוע רק פעם בשנתיים כאשר המושל יכול להכריז על פגישה מיוחדת בכל עת.
מערכת המשפט בטקסס היא אחת ממערכות המשפט המסובכות בארצות הברית, ואפילו בעולם כולו, והיא כוללת חמש רמות של בתי משפט, מספר אזורי חפיפה בסמכויות השיפוט של בתי משפט לעניינים שונים, ושני בתי משפט של מוצא אחרון: בית המשפט העליון, עבור משפט אזרחי, ובית משפט לעתירות פליליות, עבור משפט פלילי.
חוץ מאשר בבתי משפט עירוניים מסוימים, כל השופטים בטקסס, בכל הרמות של בית המשפט, נבחרים בבחירות מפלגתיות.
אם נוצרת עמדה פנויה, מתפקידו של מושל טקסס למנות מחליף עד לבחירות הבאות.
לטקסס מוניטין של ענישה קשה בגין עבירות פליליות.
זו אחת מבין 32 המדינות המטילות עונש מוות.
מאז שבית המשפט העליון בארצות הברית התיר לחדש את עונש המוות ב-1976, 40% מעונשי המוות בכלל ארצות הברית התרחשו בטקסס.
נכון לשנת 2008 בטקסס קיים שיעור כליאה הגבוה הרביעי בארצות הברית.
בטקסס יש גם חוקים להגנה עצמית המאפשרים לאזרחים להשתמש בכוח קטלני על מנת להגן על בריאותם, רכושם ומשפחתם, מה שיוצר מצב שאחוזים גבוהים במדינה מחזיקים ברשותם נשק חם מה שגורם לא מעט פעמים לאירועי ירי והרג מיותרים.
מערכת המשפט בטקסס נחשבת נוקשה מאוד ובטקסס הוצאו להורג יותר אנשים מאשר בכל מדינה אחרת בארצות הברית.
טקסס מחולקת ל-38 מחוזות קונגרס, יותר מכל מדינה בארצות הברית חוץ מקליפורניה, המחולקת ל-52 מחוזות קונגרס.
טקסס מחולקת גם ל-254 מחוזות, המכילים כל אחד ארבעה נבחרי ציבור הנבחרים על ידי המחוז עצמו, ושופט מחוזי, הנבחר על ידי כלל אזרחי המדינה.
ביחד מהווים חמשת הנבחרים מועצה שמושלת במחוז ומחליטה החלטות באמצעות הצבעה כאשר לכל חמשת החברים קול שווה.
בניגוד למדינות אחרות, בטקסס ערים ומחוזות לא יכולים להקים מועצה משותפת, אולם מותר להם לחלוק משאבים ושירותים.
למחוזות בטקסס אין אפשרות לקבוע חוקים לעצמם, וכוחם מוגדר באופן מדויק בחוקת טקסס.
בטקסס אין עיירות ובפני כל יישוב עומדת בחירה: הוא יכול להסתמך על המחוז שלו בנושאי אכיפת החוק ותחזוקת הכבישים, או להצטרף לעיר סמוכה ולהסתמך עליה, או אם יש בו יותר מ-5,000 תושבים, והאזרחים מסכימים, לוותר על עזרת המחוז ולדאוג לתחזוקה ואכיפת החוק בעצמו.
המפלגה הדמוקרטית זכתה בטקסס שוב ושוב מאז הצטרפותה לאיחוד ועד סוף המאה ה-20. כמו מדינות דרום אחרות, טקסס נטרה טינה למפלגה הרפובליקנית עקב מלחמת האזרחים האמריקנית והתנגדה לשינויים החברתיים שנכפו עליה לאחר המלחמה.
ב-1960 החלו דמוקרטים שמרניים רבים לתמוך במועמדים רפובליקנים לנשיאות בעקבות השינוי הליברלי במפלגתם, וב-1964 צוטט הנשיא הדמוקרטי, לינדון ג'ונסון, המגיע בעצמו מטקסס, באומרו "איבדנו את הדרום".
ב-1973 בחרה טקסס את המושל הרפובליקני הראשון שלה מאז המלחמה, ובשנת 2003 זכו הרפובליקנים בפעם הראשונה ברוב בקונגרס.
כיום רפובליקנים שולטים בסנאט ובבית הנבחרים של טקסס, ושני הסנאטורים הטקסנים בנוסף ל-19 מתוך 32 חברי הקונגרס הם רפובליקנים.
בנוסף מאז שנת 1994 טקסס לא בחרה בדמוקרטי אחד לממשלה.
המועמד הדמוקרטי האחרון שזכה בבחירות לנשיאות בטקסס הוא ג'ימי קרטר ב-1976.
נכון לשנת 2016, האקלים הפוליטי בטקסס נוטה יותר לכיוון שמרנות כלכלית וחברתית, והחל משנת 1980 רוב אזרחי טקסס תמכו במועמדים הרפובליקנים לנשיאות.
בוש רץ לנשיאות כ"בן אהוב" בטקסס לאחר כהונתו כמושל במשך 5 שנים.
אוסטין נחשבת לעיר הליברלית ביותר של טקסס, בעוד שיוסטון היא אחד מאזורי המטרופולין היחידים בארצות הברית שמצביע באופן קבוע לרפובליקנים, אולם העיר עצמה די ליברלית, ובחרה ראש עיר לסבית מוצהרת בפעם הראשונה.
דאלאס מתחלקת שווה בשווה בן המפלגות, ואל פאסו בדרום נוטה להצביע לדמוקרטים.
מומחים פוליטיים רבים מעריכים שבעתיד הדמוקרטים בטקסס יתחזקו בעקבות עלייה במספר ההיספאנים בטקסס, שבדרך כלל מצביעים למפלגה הדמוקרטית.
למדינה 40 אלקטורים בבחירות לנשיאות.
הסנאטורים המייצגים את המדינה הם טד קרוז וג'ון קורנין הרפובליקנים.
ברבעון האחרון של 2006 היה התמ"ג של טקסס 1,090 מיליארד דולר, בעוד שהתוצר הגולמי לנפש היה 43 אלף דולר.
גודל האוכלוסייה של טקסס, בשילוב עם מיקומה הגאוגרפי, הוביל להתפתחותה באזור של הכלכלה השנייה בגודלה בארצות הברית, אחרי קליפורניה.
בטקסס ממוקמות כיום 6 מבין 50 החברות הגדולות בארצות הברית, ו-56 מבין ה-500 הגדולות.
עם השנים גדלו מאוד האזורים העירוניים בטקסס, ומאז ועד שנת 2010 הם אחראיים להעסקתם של כשני שלישים מהאוכלוסייה.
את כלכלתה החזקה של טקסס ניתן ליחס למספר הרב של העבודות הפנויות באזור, מחירם הנמוך של הבתים, המיסים הנמוכים, חוסר הפיקוח היחסי על העסקים מצד הממשלה, איכות החינוך במדינה, מזג האוויר הנוח ומספרם הרב של המחצבים הטבעיים.
מבחינת מחצבים, טקסס מובילה בייצור בטון, חצץ, סיד, מלח וחול.
טקסס היא אחת מהמדינות החקלאיות ביותר בארצות הברית, ויש בה יותר חוות, גם במספר, וגם באזור אדמה, מאשר בכל מדינה אחרת בארצות הברית.
הגידול הרווחי ביותר של טקסס הוא בקר, והבשר של טקסס נמכר במחיר גבוה יותר מזה של כל מדינה אחרת.
טקסס מגדלת גם יותר כבשים ועזים משאר המדינות.
הגידול השני ברווחיותו בטקסס הוא כותנה, וגם כאן טקסס מייצרת יותר מכל מדינה אחרת בארצות הברית.
טקסס מובילה גם בייצור דגנים, אבטיחים, ענבים ומלונים, ויש בה תעשיית דיג גדולה.
טקסס צורכת יותר אנרגיה מכל מדינה אחרת בארצות הברית, גם מבחינת אנרגיה לאדם, וגם מבחינת צריכה כוללת.
לאחרונה הפריטה טקסס את חברת החשמל של המדינה, החלטה שאת תוצאותיה עדיין מוקדם מכדי לראות.
טקסס מובילה בארצות הברית גם באנרגיה חלופית וגם בגז טבעי, והמדינה מייצרת הכי הרבה אנרגיית רוח וכרבע מהגז הטבעי בארצות הברית.
למרות זאת הייצור החשוב ביותר של טקסס מבחינת אנרגיה הוא עדיין נפט.
מרבץ הנפט הראשון התגלה בטקסס ב-10 בינואר 1901 על גבעת ספינדלטופ שמדרום לעיר באיאמונט.
מרבצי נפט נוספים התגלו זמן קצר לאחר מכן במזרח ובמערב טקסס, ובמפרץ מקסיקו.
גילויים אלו הובילו לבהלת נפט ששינתה לחלוטין את כלכלתה של טקסס, שעד שנת 1972 כבר ייצרה שלושה מיליון חביות נפט ביום.
בטקסס נמצאו עד היום מאגרי נפט בסך של 1,300 מיליארד מטר מעוקב, כשליש מכלל הנפט בארצות הברית, וכיום מפעלי הנפט בטקסס יכולים לזקק עד 730 אלף מטר מעוקב ביום אחד.
בשנים האחרונות החלה תעשיית הנפט לנוע מערבה, שכן הנפט במזרח טקסס אזל כמעט לחלוטין.
עיקר הנהירה של ציוד ועובדים היא לאזור אגן פרמיאן במערב טקסס, ובו תעשיית נפט ענפה ומתפתחת המתבססת על מאגרי נפט אדירים שנמצאים מתחת לפני הקרקע.
בשנת 2016 הוערך כי ניתן להפיק באגן פרמיאן 20 מיליארד חביות נפט ו-16 TCF גז טבעי, ובשנת 2018 הערכות מחודשות קבעו כי הכמויות גדולות בהרבה: 46.3 מיליארד חביות נפט ו-281 TCF גז טבעי.
המטה של מספר חברות נפט עולמיות ממוקם בטקסס: חברות כגון הליברטון, אקסון מוביל וקונקופיליפס.
הוועידה האחראית על הרכבות בטקסס היא הגוף שמפקח על תעשיית הנפט, הגז הפחם והאורניום בטקסס והיא גם אחראית על צינורות הגז במדינה ועל הבטיחות במפעלי הנפט, הגז ובצינורות הגז.
עד שנות השבעים, היה בידי הוועידה כוח עצום בקביעת מחירי הנפט שכן היא הייתה יכולה לפקח על מאגרי הנפט העצומים של טקסס.
אחד מכינוייה של העיר אוסטין הוא גבעת הסיליקון, בעוד שאזור דאלאס-פורת' וורת' ידוע כאזור ערבות הסיליקון.
זאת בשל מספר תעשיות ההיי טק הרבות שהתפתחו בטקסס במהלך השנים, הודות למספר האוניברסיטאות הגדול בה, וליוזמות לעידודן מצד הממשלה.
בין השאר ממוקמות בטקסס מרכזיהן של חברת דל, יצרנית המחשבים העולמית, טקסס אינסטרומנטס, יצרנית האלקטרוניקה ואלקטרוניק דאטה סיסטמס, ספקית שרותי מערכות המידע.
גם טכנולוגיות חדשות מוצאות את מקומן בטקס וב-2008 דורגה המדינה כאחת מחמש המדינות המובילות בארצות הברית בביוטכנולוגיה.
אחד ממרכזי הטכנולוגיה החשובים ביותר בטקסס הוא מרכז החלל ג'ונסון, בסיסה של נאס"א בדרום-מזרח יוסטון.
הבסיס שימש כמרכז הבקרה של משימות מעבורות החלל של סוכנות החלל של ארצות הברית, וכמרכז אימונים לאסטרונאוטים מארצות הברית ומהעולם כולו.
עוד מרכז טכנולוגיה חשוב הוא מחלקת האווירונאוטיקה של לוקהיד מרטין, שנמצאת בפורת' וורת', והפכה למרכז ייצור למטוסי ה־F-16, ויועדה להפוך למרכז ייצור גם עבור מטוסי ה־F-35. באותה עיר ממוקמת גם חברת בל הליקופטרים, חברת בת של חברת טקסטרון, שנחשבת לאחת מיצרניות ההליקופטרים המובילות בעולם.
עוצמתה הכלכלית של טקסס הובילה להקמתן של כמה מחברות הקמעונאות, הסיטונאות הבנקים וחברות הביטוח הגדולות בעולם במדינה.
חברות כגון AT&T, ספקית הטלפון המובילה בארצות הברית, בלוקבסטר, החברה הגדולה בעולם להשכרת סרטים, ו-Men's Warehouse, חברת הביגוד לגברים הגדולה בארצות הברית, כולן מבוססות בטקסס.
בטקסס ממוקם הקניון השני שאי פעם נבנה בארצות הברית, ובאזור מטרופולין דאלאס, יש יותר חניות לאנשים מאשר בכל אזור אחר.
ב-2006, בשנה החמישית ברציפות, טקסס הובילה את ארצות הברית ביצוא.
באותה שנה יצאה טקסס מוצרים בערך של 150,800 מיליארד דולר, 22,100 מיליארד יותר מב-2005. הקונה הגדולה ביותר של טקסס היא מקסיקו שאחראית לשליש מהיצוא שלה.
מערכת הכבישים המהירים של טקסס, התחבורה הציבורית והתחבורה האווירית, כולן נמצאות תחת השגחתה של מחלקת התחבורה של טקסס, סוכנות ממשלתית הידועה בכינוי טקס-דוט.
נכון לשנת 2005, יש בטקסס 127,999 קילומטר של כביש מהיר, לעומת 71,000 קילומטר ב-1984. בטקסס יש שני כבישים מהירים עם מהירות מקסימלית של 130 קילומטר לשעה, המהירות הגבוהה ביותר בארצות הברית.
מסילת הרכבת הראשונה נבנתה בטקסס ב-1872, והחל משנת 1911, בטקסס יש יותר מסילות ברזל מכל מדינה אחרת בארצות הברית.
בטקסס קימות גם מסילות ברזל קלות, אחת באזור דאלאס שאורכה 70 ק"מ, ואחת באזור יוסטון שאורכה 12 ק"מ.
שתי רכבות קלות אלו הן בין 12 הרכבות הקלות הכי עמוסות בארצות הברית וביחד, נוסעים בהן מעל 100,000 אנשים ביום.
שדה התעופה הגדול ביותר בטקסס ממוקם בדאלאס, והוא נחשב לשדה התעופה השלישי בגודלו בארצות הברית והרביעי בעולם כולו, וטסים ממנו מטוסים ל-135 יעדים בתוך ארצות הברית ו-40 במדינות אחרות.
ביוסטון נמצא שדה התעופה התשיעי בגודלו בארצות הברית, והתשע עשרה בעולם, והוא מהווה את בסיסה של חברת יונייטד איירליינס.
טקסס מהווה גם את בסיסה של חברת התעופה סאות'ווסט איירליינס, החברה הגדולה בארצות הברית לפי מספר נוסעים בשנה.
בנמלי טקסס מועסקים כ-1,000,000 אנשים ועוברים דרכם 317 מיליון טון של סחורות.
הנמל הגדול בטקסס נמצא ביוסטון, והוא נחשב לנמל השני בגודלו בארצות הברית וה-10 בעולם.
הנמל נבנה כדי להחליף את הנמל בגלבסטון שנהרס בסופת טורנדו ב-1900.
טקסס ממוקמת במרכז-דרום ארצות הברית, והיא נחשבת לאחת ממדינות הדרום, ואחת ממדינות דרום-המערב.
מחוזותיה של טקסס משתרעים על פני שטח כולל של 695,621 קמ"ר והיא המדינה השנייה בגודלה בארצות הברית (אחרי אלסקה).
תושבי טקסס נוהגים לחלק את טקסס לחמישה אזורים: הצפון, הדרום, המרכז, המערב והמזרח.
האלמנך של טקסס לעומת זאת מחלק אותה לארבעה אזורים: אזור המפרץ, אזור השפלה, הערבה הגדולה ופרובינציית אגן ורכס.
חלק מהאזורים בטקסס דומים מאוד מבחינה דמוגרפית וגאוגרפית לדרום ארצות הברית (אזורים כגון מזרח, מרכז וצפון טקסס) בעוד שאזורים אחרים (בעיקר מערב ודרום טקסס) דומים יותר לשאר החוף המזרחי.
זאת בשילוב עם גודלה העצום של המדינה, וההבדלים התרבותיים והכלכלים בן האזורים מקשה מאוד לשייך אותה לקבוצת מדינות אחת, ורבים מתייחסים אל טקסס כאזור בפני עצמו.
גבולותיה של טקסס מורכבים משילוב של גבולות טבעיים וגבולות שרירותיים.
בדרום, נהר ריו גראנדה יוצר את גבולה של טקסס עם מקסיקו, במזרח, נהר סבין יוצר את הגבול עם לואיזיאנה וארקנסו, ובצפון, הנהר האדום יוצר את הגבול בין טקסס לרוב אוקלהומה.
במערב לעומת זאת, גבולה של טקסס עם ניו מקסיקו וחלק מגבולה עם אוקלהומה שרירותיים.
בטקסס יש 3,700 נחלים בעלי שם ו-15 נהרות ראשיים, שבהם הריו גרנדה הוא הגדול ביותר.
נהרות חשובים נוספים הם הפקוס, הקולורדו של טקסס, הנהר האדום, הבראזוס והפלאקסי, יובל של הבראזוס שבערוצו נמצאו עקבות דינוזאורים בשנות ה-30 של המאה ה-20. יש מעט אגמים טבעיים בטקסס, ומעל ל-100 מאגרי מים מלאכותיים גדולים.
בגלל גודלה, מזג האוויר בטקסס איננו אחיד לכל אורכה.
טקסס היא נקודת המפגש של שלושה אזורי מזג אוויר שונים – החצי המזרחי של טקסס מתאפיין באקלים סובטרופי גשום, החלק הצפון מערבי הוא אזור ממוזג ומעט צחיח והחלק הדרום-מערבי הוא סובטרופי צחיח וקרוב למדברי.
כמות המשקעים השנתיים בטקסס שונה מאוד מאזור לאזור: באל פאסו שבמערב, יורדים בממוצע 200 מ"מ של גשם בשנה, בעוד שביוסטון שבמזרח כמות הגשם הממוצע היא 1,400 מ"מ.
שלג יורד בחורף בדרך כלל רק בצפון טקסס, ובקיץ נעה הטמפרטורה בן 26 מעלות צלזיוס בממוצע באזור ההרים ל-38 מעלות באזור עמק ריו גראנדה.
סופות ברקים הן אירוע נפוץ בטקסס, במיוחד בחלק המזרחי והצפוני, ומספר סופות הטורנדו במדינה הוא הגדול ביותר בארצות הברית עם 139 סופות בממוצע לשנה כאשר בחלק מן המקרים ספגו אזורים מסוימים נזק ניכר.
בשנת 1900 סבל האזור מהוריקן גלווסטון הגדול.
ב-2017 סבל האזור מהוריקן הארווי שהשתולל במשך תקופה ארוכה והוריד כמויות גשם חסרות תקדים.
הוריקן זה התברר כהוריקן שגרם את הנזק הכלכלי הגדול ביותר בהיסטוריית אסונות הטבע של ארצות הברית עם נזק מוערך של כ־198.6 מיליארד דולר.
כמות גזי החממה שפולטת טקסס, היא הגבוהה ביותר בארצות הברית – כמעט 680,000 מיליארד ק"ג של פחמן דו-חמצני לשנה.
הכמות כל כך גבוהה שאם טקסס הייתה מדינה עצמאית, ולא חלק מארצות הברית, היא הייתה המדינה השביעית בגודלה בעולם בכמות גזי החממה.
חלק גדול מהגזים שנפלטים בטקסס מגיעים ממפעלי הזיקוק והייצור שלה, שמפיקים חלק נכבד מהנפט ומהפלסטיק של ארצות הברית.
רוב אזרחי צפון, מרכז ומזרח טקסס, הם לבנים שארצות המוצא שלהם הן אנגליה, סקוטלנד ואירלנד.
אזרחי דרום-מזרח טקסס ומרכז טקסס הם לבנים ממוצא גרמני.
אפרו-אמריקאים חיים בעיקר באזורים בהם היו בעבר שדות כותנה ובאזורי המטרופולין.
היספאנים חיים בעיקר באזורי הדרום והמערב, ואסייתים חיים בעיקר בערים הגדולות.
המבטא או הניב השכיחים ביותר המדוברים על ידי ילידים ברחבי טקסס מכונה לפעמים אנגלית טקסנית, שהיא בעצמה תת-זן של קטגוריה רחבה יותר של אנגלית אמריקאית המכונה אנגלית דרום אמריקאית.
השפה הקריאולית מדוברת בחלקים מסוימים של מזרח טקסס.
באזורים מסוימים של המדינה – במיוחד בערים הגדולות – אנגלית מערבית אמריקאית ואנגלית אמריקאית כללית, נפוצה יותר ויותר.
אנגלית צ'יקנו – בשל אוכלוסייה היספאנית גדלה – נפוצה בדרום טקסס, בעוד שאנגלית אפרו-אמריקאית בולטת במיוחד באזורי מיעוטים היסטוריים של טקסס העירונית.
לפי ההערכות של סקר הקהילה האמריקאית לשנת 2019, 64.4% מהאוכלוסייה דיברו רק אנגלית, ו-35.6% דיברו בשפה שאינה אנגלית.
בערך 30% מכלל האוכלוסייה דיברו ספרדית.
כ-50,742 טקסנים דיברו צרפתית או שפה צרפתית-קריאולית.
גרמנית ושפות גרמאניות מערביות אחרות דוברו על ידי 47,098 תושבים; רוסית, פולנית ושפות סלאביות אחרות 27,956, קוריאנית 31,581, סינית 22,616, וייטנאמית 81,022, טאגאלוג 43,360 וערבית על ידי 26,281 טקסנים.
לפי הדיווחים, צ'רוקי היא השפה האינדיאנית המדוברת ביותר בטקסס.
רוב אוכלוסיית טקסס הייתה ונשארה נוצרית ברובה, ומרביתה נמצאת באזור המכונה "חגורת התנ"ך" המזוהה עם זיקה לנצרות ולמסורת, בהשפעת הקולוניאליזם הקתולי והפרוטסטנטי הספרדי והאנגלי, וכן עבודה מיסיונרית (77% נכון לשנת 2014).
הקבוצות הגדולות פרט לנוצרים כוללות חסרי דת (18%), יהודים (1%), מוסלמים (1%), בודהיסטים (1%) ואנשים המזהים עצמם עם דתות אחרות ששיעורם באוכלוסייה הוא פחות מאחוז אחד לכל דת.
הענף התאולוגי הגדול ביותר נכון לשנת 2014 כולל יחד מספר זרמים של אוונגליסטים פרוטסטנטים (31%), בעוד זרמים פרוטסטנטים משמעותיים נוספים כוללים את הפרוטסטנטים של הקו הראשי (13%) וכנסיות פרוטסטנטיות אפרו-אמריקאיות (6%).
מבין כלל הזרמים הפרוטסטנים יחד, הזרמים הבפטיסטים תופסים נפח נכבד של כ־20% המתחלקים בין האוונגליסטים, אנשי הקו הראשי והכנסיות האפרו־אמריקאיות.
מבין כלל הזרמים הפרוטסטנטים, כ־10% נחשבים כזרמים "בלתי משויכים" .
מעבר לפרוטסטנטים, הקתולים מתרכזים ל־23% מהאוכלוסייה, ומורמונים ועדי יהוה כוללים כל אחד כ־1% מהאוכלוסייה.
בשנת 1990, האוכלוסייה האסלאמית מנתה כ-140,000, כאשר נתונים עדכניים יותר מעמידים את מספר המוסלמים הנוכחי בין 350,000 ל-400,000 נכון לשנת 2012. האוכלוסייה היהודית הייתה בסביבות 128,000 בשנת 2008. בשנת 2020 גדלה האוכלוסייה היהודית ליותר מ-176,000. נכון לשנת 2004, בטקסס חיו כ-146,000 חסידי דתות כמו הינדואיזם וסיקהיזם.
טקסס היא המדינה החמישית בגודלה בארצות הברית בכמות האוכלוסייה המוסלמית.
יהודים הופיעו בטקסס עם הגעתם של האירופים הראשונים לאזור במאה ה-16 וקיים תיעוד של יהודים שהתגוררו באזור כבר ב-1816. יהודים לקחו חלק במהפכה הטקסנית ב-1835, ולפחות ארבעה מהם נהרגו בקרבות.
בית הקברות היהודי הראשון נבנה באזור גלווסטון ב-1852, באותו אזור בו הוקם ב-1868 בית הכנסת בני ישראל, בית הכנסת הרפורמי הראשון.
בית הכנסת האורתודוקסי הראשון הוקם עוד ב-1859 ביוסטון, אולם ב-1874 גם הוא הפך לרפורמי.
ב-1874 הוקם גם בית הכנסת הראשון בסן אנטוניו, ושנה מאוחר יותר הוקם בית הכנסת הראשון בדאלאס.
מאות מיהודי אירופה הוברחו לטקסס במהלך מלחמת העולם השנייה במסגרת מבצע טקסס.
ב-1990 הוערך מספרם של היהודים בטקסס כ-108,000, ונכון לשנת 2010 המספר קרוב יותר ל-128,000. היהודים הראשונים בטקסס היו ממוצא ספרדי, אולם נכון לשנת 2010, רוב היהודים באזור הם ממוצא אשכנזי.
עד היום נבחרו שני יהודים לייצג את טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית, אחד בין השנים 1846–1851 ואחד בין 1979–2005. בנוסף ראש עיריית דאלאס בין השנים 2002–2007 הייתה יהודייה.
נכון לשנת 2000, קיימות בטקסס שש ערים בעלות אוכלוסייה של יותר מ-500,000 אנשים, ומתוכן שתיים הן ערי עולם – דאלאס ויוסטון.
בטקסס יש בסך הכול 25 אזורי מטרופולין – בשניים מהם האוכלוסייה מונה מעל 5 מיליון תושבים ובארבעה אזורים נוספים האוכלוסייה מונה מעל מיליון אנשים.
בטקסס יש שלוש ערים עם אוכלוסייה של מעל מיליון תושבים – יוסטון, סן אנטוניו ודאלאס, וכל השלוש הן בין עשר הערים הגדולות בארצות הברית.
הערים אוסטין ופורט וורת', גם הן בטקסס, הן בן 20 הערים הגדולות בארצות הברית.
סן אנטוניו היא העיר הוותיקה בטקסס, בעוד שאוסטין היא בירתה.
במהלך השנים הפכה טקסס לכור היתוך של התרבות הצפון-אמריקנית והתרבות המרכז-אמריקנית.
הודות להיותה מרכז תעשיית הבקר של ארצות הברית, דימוי נפוץ של טקסס ברחבי העולם משייך אותה לדמותו של הקאובוי.
הרודאו הוא חלק חשוב בתרבות הייחודית של טקסס והרודאו השנתי של יוסטון הוא הגדול בעולם.
אוסטין, ידועה בתור בירת המוזיקה החיה של העולם והיא מתאפיינת במגוון גדול של פסטיבלי מוזיקה, מועדונים והופעות.
סן אנטוניו מפורסמת במוזיקת הקאנטרי שלה, ודאלאס מארחת כל שנה את היריד השנתי של טקסס, היריד הגדול ביותר בארצות הברית.
המטבח הטקסני מפורסם בתרבות הברביקיו ועישון הבשר, כמו גם במטבח הפיוז'ן טקס-מקס המשלב בין המטבח המקסיקני למטבח האמריקאי.
המנה המזוהה ביותר עם המטבח הטקסני היא תבשיל צ'ילי חריף טקסני, וריאציה טקסנית של תבשיל צ'ילי חריף מקסיקני.
לטקסס יש גם קבוצות מקצועיות ב-AFL פוטבול באולמות סגורים, וה-MLS ליגת הכדורגל, על אף שהן פחות פופולריות.
עוד ענפי ספורט נפוצים בטקסס הם מרוצי מכוניות ומרוצי סוסים, לקרוס, גולף ודיג.
מערכת הבריאות של טקסס נחשבת לאחת ממערכות הבריאות הגרועות בארצות הברית, ובהערכה מתחילת המילניום היא דורגה כשלישית מהסוף.
טקסס מדורגת בין המדינות האחרונות באיכות הטיפול, במספר האנשים שמקבלים טיפול רפואי, בכמות הכסף שבתי החולים מבזבזים ובטיפול היחסי בבני מיעוטים.
לפי סקר משנת 2006, לכ-25% מהאוכלוסייה בטקסס אין ביטוח רפואי, יותר מכל מדינה אחרת בארצות הברית.
טקסס מדורגת במקום ה-12 במספר האנשים שסובלים מהשמנת יתר, וב-2008 דורגו 4 מהערים בטקסס בין 25 "הערים השמנות ביותר" בארצות הברית.
עם זאת אותו סקר, דירג את אוסטין כאחת מ-"25 הערים הרזות ביותר".
בטקסס נמצאים חלק מבתי החולים הגדולים בעולם.
בסך הכול נמצאים בטקסס 8 בתי ספר ללימודי רפואה, שלושה בתי ספר לרפואת שיניים ובית ספר אחד לאופטומטריה.
המרכז הרפואי של יוסטון הוא המרכז הרפואי הגדול בעולם והוא מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של מעבדות מחקר רפואי ובתי חולים.
בדאלאס ממוקם האיגוד האמריקאי לרפואת לב, והיא מכילה את בית הספר לרפואה בו מועסקים הכי הרבה זוכי פרס נובל.
באוסטין ובגלבסטון ממוקמות 2 מבין 8 המעבדות היחידות בעלות רמת בטיחות ביולוגית 4 בארצות הברית.
סוכנות החינוך של טקסס (Texas Education Agency) היא הרשות האחראית על החינוך הציבורי בטקסס.
ניהול בתי הספר מבוזר ומתבסס על מועצות חינוך.
למעלה מ-1,000 מועצות חינוך מנהלות את בתי הספר בטקסס, ולמעט אחת, הן כולן עצמאיות ואינן פועלות במסגרת העירייה (האזורים עליהן הן אחראיות אינם חופפים לערים).
המועצות ממסות את התושבים ואף יש להן זכות להפקיע קרקעות הדרושות לחינוך.
בטקסס אין כמעט הגבלות על חינוך ביתי והתלמידים לא מתבקשים ללמוד מספר מסוים של שעות או לעבור מבחנים כדי להוכיח התקדמות.
נכון ל-2007, דורגה טקסס במקום 26 בחינוך מבין 50 המדינות בארצות הברית.
הציונים הממוצעים בטקסס גבוהים יותר מהממוצע הארצי במתמטיקה, ונמוכים יותר ביכולות קריאה.
מספר התלמידים למורה נמוך בטקסס מהממוצע הארצי, עם 15 תלמידים למורה אחד.
גם כמות הכסף שהממשלה מוציאה על כל תלמיד נמוכה מהמוצע הארצי וכמוה גם המשכורת הממוצעת של המורים.
בטקסס נמצאים 181 מכללות, אוניברסיטאות ומכוני מחקר.
אוניברסיטת יוסטון, אוניברסיטת צפון טקסס, אוניברסיטת טקסס באוסטין ואוניברסיטת טקסס A&M הן ארבע האוניברסיטאות הגדולות ביותר באזור וביחד נרשמים אליהן 145,000 תלמידים בשנה.
אוניברסיטת רייס ביוסטון נחשבת למכללה ה-17 הטובה ביותר בארצות הברית.
סמלי מדינת טקסס דגל סמל מוטו כינוי דגל טקססFlag of Texas סמל טקססSeal of Texas "ידידות""Friendship" "מדינת הכוכב הבודד""Lone Star State" עץ פרח ציפור בעל חיים פקאןPecan תורמוסBluebonnet חקיין צפוניMimus polyglottos טקסס לונגהורןTexas Longhorn
טֵקְסָס הוֹלְדֵ'ם הוא משחק קלפים השייך לסגנון פוקר קהילתי.
בשונה מסגנונות פוקר אחרים, בהם כל שחקן מקבל מספר קלפים השייכים לו בלבד במהלך היד, בסגנונות הכוללים קלפי קהילה נפתחים קלפי משחק הגלויים לעיני כול.
כל משתתף מרכיב את היד שלו מהקומבינציה החזקה ביותר, שמשלבת את קלפיו האישיים ואת קלפי הקהילה.
טקסס הולדם הוא אחד ממשחקי הפוקר הנפוצים ביותר בבתי הקזינו ברחבי העולם ובעיקר במערב ארצות הברית.
הוא גם סוג המשחק שמשחקים בדרך כלל (יחד עם אומהה הולדם) באליפויות פוקר שונות, בהן ב"טורניר הפוקר העולמי", הנחשב לאליפות העולם בפוקר.
מכיוון שטקסס הולדם הוא משחק פוקר שמשחקים בקלפי קהילה, ישנם מספר קלפים המשותפים לכלל השחקנים.
קלפים אלה מוצגים לכל המשתתפים עם הפנים למעלה.
בתחילת המשחק מקבל כל שחקן צמד קלפים אישיים (פני הקלפים למטה) ולאחריו נערך סבב הימורים ופרישות.
לאחר שנסגר ההימור הראשוני נפתחים שלושה קלפי קהילה המשותפים לכולם, הנקראים "פלופ" (Flop).
מטרת השחקנים ליצור בעזרת שני הקלפים שבידם יחד עם קלפי הקהילה את היד החזקה ביותר, על פי כללי הפוקר הרגילים.
לאחר שקלפי הקהילה הוצגו בפני השחקנים, נערך סבב הימורים ופרישות נוסף, ולאחר שנסגר שנית סכום ההימור, נגלה קלף קהילה נוסף המכונה "טֵרְן" (Turn).
השחקנים מהמרים בשלישית בהתאם למצב החדש, ולאחר שמחליטים על סכום הימור נגלה לעיני כול הקלף האחרון, המכונה "ריבֵר" (River).
השחקנים מהמרים הימור סופי, ומגלים את הקלפים.
המנצח במשחק הוא השחקן עם היד החזקה ביותר או האחרון שנשאר אחרי שכולם פרשו בהימור.
היד החזקה ביותר היא היד שהשחקן שילב בין קלפיו לבין קלפי הקהילה.
הקומבינציה בין קלפי היד ובין קלפי הקהילה יכולה להיות שימוש בקלף יד אחד עם ארבעה קלפי קהילה, או שימוש בשני קלפי יד ושלושה קלפי קהילה, או שימוש בכל חמשת קלפי הקהילה כהגדרת היד שלך.
בדומה לפוקר, נהוג לשחק מספר משחקי טקסס הולדם ברציפות - כל משחק מכונה "סיבוב".
בתחילת משחק טקסס הולדם, הדילר (המחלק) מערבב חפיסה של 52 קלפים סטנדרטיים (ללא ג'וקרים).
בבתי קזינו הדילר אינו שותף למשחק, אך במועדוני פוקר, כאשר יש מחסור בדילרים, השחקנים הם המחלקים את הקלפים.
כאשר אין דילר, החבילה מחולקת כל פעם על ידי שחקן אחר; היא מועברת עם כיוון השעון לאחר סיום היד.
בכל מקרה יהיה כפתור דילר (ידוע לרוב רק בשם "הכפתור" - The button) על השולחן המסומן באות D אשר מסמן מי היה מחלק לוּ לא היה דילר, הכפתור יעבור בסיום כל תור לשחקן היושב משמאל.
העמדה של השחקן שמולו הכפתור נקראת גם "על הכפתור" (On the button) והיא העמדה החזקה ביותר בפוקר, כיוון שבכל שלב אחרי סבב ההימורים הראשון הוא תמיד ישחק אחרון.
יש מספר הימורים כפויים, הנקראים "בליינדים" (Blinds - עיוורים).
שני השחקנים שמשמאל לדילר חייבים לשלם את הבליינדים.
הבליינדים נקבעים מראש ויכולים לעלות בזמן המשחק, בעיקר אם מדובר בטורנירים, שם הבליינדים עולים באופן קבוע, כדי להגדיל את סכום ההימור ההכרחי ולהקדים את סיום הטורניר, וכן לגרום לכך שגם שחקנים שמשחקים רק צירופי קלפים חזקים ונדירים (tight players) ינופו מהטורניר.
הבליינד שנמצא משמאל לדילר נקרא "הבליינד הקטן" (small blind) והבליינד שנמצא אצל השחקן אחריו (בכיוון השעון) נקרא "הבליינד הגדול" (big blind); הבליינד הגדול הוא ההימור המינימלי, והבליינד הקטן הוא מחציתו.
מי שרוצה להמשיך ולשחק באותו סיבוב חייב לפחות להשוות את הבליינד הגדול או להעלות את ההימור (Raise) (זאת במקרה שלא העלו עוד לפניו את סכום ההימור).
לעיתים מתווסף הימור כפוי נוסף, הנקרא "אנטה" (Ante - "לפני").
הימור זה הוא הימור התחלתי של כלל השחקנים (הנמוך משמעותית מהימורי הבליינדים) כך שבכל סיבוב חייבים להמר.
הימור כפוי זה בא להגדיל את הסכום בקופה ולמנוע פרישות כדרך לזירוז המשחק.
לכל שחקן מחלקים שני קלפים (קלפי כיס) עם הפנים למטה.
השחקן בבליינד הקטן מקבל ראשון קלף, ואחריו שאר השחקנים בכיוון השעון.
לאחר סיום סיבוב החלוקה, מקבלים כולם קלף נוסף בסיבוב חלוקה שני.
כל שחקן רשאי לבדוק את קלפיו, אך לאחר מכן חייבים להניח את כל הקלפים עם הפנים כלפי מטה על השולחן, השחקן רשאי להסתכל בשנית על קלפיו כרצונו.
מטרת המשחק היא ליצור יד פוקר בעלת חמישה קלפים החזקה ביותר בעזרת שבעת הקלפים הזמינים לשחקן, כלומר, כל קומבינציה בין שני קלפי הכיס שחולקו לשחקן ובין חמשת קלפי הקהילה שיחולקו בשלב מאוחר יותר על ידי הדילר.
היד יכולה לכלול את שני הקלפים שחולקו לשחקן ושלשה קלפים מקלפי הקהילה, קלף אחד מהשניים שחולקו לשחקן וארבעה קלפים מקלפי הקהילה או לחלופין חמישה קלפים מקלפי הקהילה.
השחקן בעל היד החזקה ביותר זוכה בקופה (אם שני שחקנים או יותר מחזיקים באותה יד, הקופה מתחלקת ביניהם).
סבב זה מתקיים ישר לאחר חלוקת שני הקלפים.
השחקן הראשון שמדבר הוא השחקן הנמצא משמאל לבליינד הגדול, ויש לו שלוש אפשרויות: לפרוש, להשוות לבליינד הגדול, או להעלות את ההימור.
במשחקי Limit נקבע סכום קבוע שגם הוא מוגבל אחרי מספר סיבובים, בדרך כלל שלושה או ארבעה סיבובים.
לשחקנים הבאים יש אותן אפשרויות, אך בנוסף הם יכולים לבצע העלאה חוזרת (Re-raise) על העלאה קודמת, העלאה זאת חייבת להיות לפחות שווה לגודל ההעלאה הקודמת.
אחרי סבב ההימורים הראשון, מרחיק הדילר את הקלף העליון בחפיסה, על מנת לוודא שאף אחד לא ראה אותו בטעות וכדי למנוע רמאויות.
הקלף המורחק נקרא Burn והוא מונח על השולחן עם הפנים כלפי מטה.
לאחר מכן הדילר מחלק שלושה קלפי קהילה עם הפנים כלפי מעלה (ה-Flop).
בסבב הימורים זה והבאים אחריו, הראשון לדבר הוא השחקן שיושב משמאל לשחקן בעל כפתור הדילר שעדיין נמצא ביד.
בסיבובים אלו, בנוסף להשוואה ולהעלאה, יכול שחקן גם לומר Check, כלומר להישאר ביד מבלי לבצע הימור עד ששוב מגיע תורו לדבר.
זאת בתנאי שלא בוצע הימור בסבב זה.
כך, בסופו של הסיבוב כל השחקנים שנשארו הימרו אותו סכום כסף, להוציא מקרה בו לשחקן יש פחות אסימוני משחק והוא בעצם שם את כל כספו בקופה (all in).
אחרי השלמת סיבוב ההימורים השני מורחק עוד קלף ונפתח קלף קהילה עם הפנים כלפי מעלה.
לאחר סבב ההימורים השלישי מורחק עוד קלף ונפתח קלף קהילה חמישי ואחרון עם הפנים כלפי מעלה.
מתקיים סבב הימורים כמו בסבבים הקודמים, כאשר לאחר סבב הזה מראים את הקלפים והיד החזקה מנצחת.
במידה ולשני שחקנים, או יותר, אותה יד, השחקן עם הקלף הבא החזק יותר (נקרא קיקר – Kicker) מנצח.
אי אפשר לבחור קיקר כקלף שישי או יותר.
כשכל השחקנים פרשו מלבד אחד, השחקן שנותר מנצח.
מקרה זה יכול לקרות בכל סיבוב הימורים, וכאשר הוא קורה, המנצח אינו חייב לחשוף את הקלפים שהיו ברשותו.
הערה: כל שימוש במילה "יריב" בפרק זה אפשר להכליל ליריבים רבים, וצורת היחיד היא לצורך פישוט.
טקסס הולדם הוא לא רק משחק של מזל, אלא גם של מיומנות.
כדי לנצח בו צריך ידע בהסתברות, יכולת קריאת שפת גוף, אומץ וריכוז.
שחקנים חובבנים נוטים לשחק בצורה נאיבית - לפרוש כשידם לא מספקת ולהמר הרבה כשידם טובה.
בפועל, צורת משחק זו לא מביאה לתוצאות טובות כל כך מכיוון שהיא צפויה.
אם יריבך יהיה בטוח שכך תשחק, הוא ידע לפרוש בכל פעם שאתה מהמר ולהמר בכל פעם שאתה לא.
דרך המשחקים של מקצוענים מנוסים פחות צפויה, כיוון שהם "מבלפים" (מהמרים גם עם קלפים לא טובים במטרה לגרום ליריב לפרוש) או משחקים לאט (slow playing, מהמרים מעט או לא כלום עם יד טובה במטרה לגרום ליריב להמר יותר), וכך יריבם אינו יכול לדעת בוודאות מהם קלפיהם.
אלמנט חשוב נוסף הוא ששחקן טוב לא מבלף תמיד, או עושה כל מהלך אחר בקביעות: האקראיות היא יתרונו.
כפי שכתב ג'ורג' מקדונלד בספרו "אסטרטגיה בפוקר, בעסקים ובמלחמה": "היד חייבת להיות מוסתרת מאחורי מסך אי העקביות.
שחקן פוקר טוב חייב להימנע מפעולות קבועות ולפעול באופן אקראי, עד כדי סטייה, לפעמים, מהעקרונות הבסיסיים של משחק נכון".
קביעה זו נכונה לא רק לטקסס הולדם, אלא לכל סוגי הפוקר ובכלל לכל המשחקים שבהם יש אלמנט מרכזי של אי ודאות.
היבט חשוב מאוד בטקסס הולדם הוא סיכויי הקופה (pot odds), כלומר היחס בין גודל הקופה הנוכחית לסכום שיש להשוות כדי להיכנס אליה.
אם בקופה יש 100,000 דולר, וכדי להשוות השחקן צריך להוסיף 10,000 דולר, הוא מקבל סיכוי קופה של 1:10, ולכן ישווה גם אם הוא מעריך את סיכוייו לנצח בסופו של דבר ב-30%.
עם זאת, גם כשסיכויי הקופה לטובת שחקן הוא יכול לפרוש מכיוון שהוא חושש היריב ימשיך להמר.
מונח חופף הוא סיכויי קופה פוטנציאליים (potential pot odds), כלומר חישוב סיכויי קופה שמתחשב גם בסכום שסביר להניח שיכנס לקופה בהמשך.
גורמים נוספים שיש להתחשב בהם:
כמות הז'יטונים של יריבך ביחס לשלך- במשחק טורניר, בו יש לכל שחקן כמות קבועה מראש ומוגבלת של ז'יטונים, אם יש ליריב כמות ז'יטונים משמעותית גדולה משלך עדיף לך לשחק פחות נגדו, שכן הוא יכול בקלות להעמיד אותך במצב של החלטה על כל כספך.
מיקום- שחקן בעמדה מוקדמת יותר ישחק פחות, מכיוון שיש עוד שחקנים לפניו.
גם כאן ההחלטה תלויה בסגנון המשחק וכמות הז'יטונים של היריבים.
סיבובים קודמים- שחקן שהפסיד כסף רב, במיוחד במזל רע, יכול להפגין "tilt", עצבנות שגורמת למשחק יתר, במיוחד נגד היריב שלקח את כספו.
שפת גוף- אפילו שחקני הפוקר המנוסים ביותר יכולים להפגין רגשות ובכך לחשוף את חוזק ידם.
בשולחנות פוקר מקצועיים מקובלים במיוחד משקפי שמש המאפשרים להסתיר את העיניים ובכך לחשוף פחות.
מכיוון שטקסס הולדם הוא משחק שבו עליך להיכנס לראשו של יריבך, שחקנים צריכים לקחת בחשבון שכל השיקולים הללו מנחים גם את היריב האחר בפעולתו.
אין ספק שבטקסס הולדם יש אלמנט מרכזי של חשיבה.
הוכחה לכך היא שבמקרים רבים שחקנים מקצועיים מסוימים מגיעים שוב ושוב למקומות גבוהים בטורנירים גדולים.
עם זאת, יש מרכיב של מזל שלא ניתן להדחיקו.
בשנים האחרונות זכה המשחק לפופולריות גם בישראל.
לפי הערכות שונות, למעלה מחצי מיליון ישראלים משחקים בו מדי שבוע.
ב-26 ביוני 2008 קבע בית משפט השלום בתל אביב כי טקסס הולדם הוא "משחק אסור", כהגדרתו בחוק העונשין, כלומר "משחק שבו עשוי אדם לזכות בכסף, בשווה כסף או בטובת הנאה לפי תוצאות המשחק, והתוצאות תלויות בגורל יותר מאשר בהבנה או ביכולת", והרשיע אדם שארגן משחק טקסס הולדם בארגון משחק אסור.
בדצמבר 2015 נפסק פעם נוספת, בבית המשפט המחוזי בירושלים, ש"טקסס הולדם" הוא משחק אסור, ועריכתו מהווה עבירה.
בניגוד למשחק שחמט או, אפילו, משחק ה"גו", בטקסס הולדם, אין לשחקנים מידע מלא על "המציאות" וזאת מכיוון שהם רואים רק את הקלפים שהם עצמם קיבלו ואת "קלפי הקהילה".
מכיוון שכך, המשחק נחשב מבחן משמעותי מאוד ליכולת של "בינה מלאכותית" להשתוות לבינה אנושית.
מחשב ניצח את אלוף העולם בשחמט כבר בשנת 1997 וכיום, תוכנות שרצות על מחשב שולחני פשוט יכולות לנצח שחקנים אנושיים ברמה עולמית.
מחשב ניצח את אלופי העולם ב"גו", בשנים 2016, 2017, באמצעות תוכנה שפותחה על ידי חברת DeepMind.
ב 11 ביולי 2019, תוכנת מחשב שנקראת Pluribus, ניצחה חמישה שחקנים ברמה הכי גבוהה שיש בעולם, במשחק "טקסס הולדם" - בסדרה ארוכה של משחקים כנדרש להוכיח מובהקות סטטיסטית.
טקסטיל (מלטינית: Textum, אריג) הוא שם כולל למוצרים העשויים מסיבים, נימים או חוטים מחומרים טבעיים, מלאכותיים או סינתטיים למיניהם.
מסיבי הטקסטיל למיניהם אפשר ליצור חוטים, בדים, חבלים, סלים ועוד.
בד הוא חומר גמיש ארוג, סרוג, מלובד או קלוע בצורה כלשהי, העשוי מרשת או מהמשכיות של חוטים או סיבים טבעית או מלאכותית.
החוטים נטווים מסיבים גולמיים של צמר, פשתן, כותנה, משי או חומרים סינתטיים שונים חומרים אחרים לייצור חוטים ארוכים.
ענף הטקסטיל עוסק בייצור ובשיווק של בדים ומוצריהם ביגוד, מצעים, בדי ריפוד, בדי וילונות, בדים תעשייתיים מיועדים לבידוד, בד קנבס שעליו מציירים בצבעי שמן ואקריליק ועוד, הוא ענף מרכזי בתעשייה ובמסחר.
בדים מיוחדים לרקמה: קנבס שחוטיו מסודרים ברשת לרקימה משוכלת, בדים שקופים לרקימות מוצללות, בדים שקל למרוט את חוטיהם וליצור מהם תחרות או הבלטות.
תעשיית הטקסטיל היא תעשייה מזהמת.
בתעשיית הטקסטיל נכללים תחומים אחדים:
חבלים ונייר נוצרים מסיבים והם נכללים בטקסטיל.
יש גם תעשיית בגדי נייר.
ייצור חוטים בטווייה ובטכניקות נוספות
ייצור בדים באריגה, סריגה, מקרמה וליבוד
ייצור מוצרי בידוד תרמי ואקוסטי
מהצומח: כותנה, פשתן, קנבוס, כשות, יוטה, סרפד, אבאקה, בננה, אגבה, פפירוס, אננס, רפייה, אורז, במבוק, קאפוק, אגוז הודו.
מעשה ידי אדם: מפולימרים טבעיים, צלולוזה, אקריליק, ניילון, פוליאסטר, קסאין.
ממינרלים: אלומיניום, אזבסט (ממנו הפסיקו לייצר כי גרם לסרטן), חרס, נחושת, זכוכית, זהב, כסף.
טקסטילים מלווים את האנושות מראשית התרבות, מוצרי הטקסטיל נוצרו כדי להשתמש בהם כלבוש, כריפוד או כמנשא או מכל לחפצים (סלים תיקים, רשתות שונות לדיג וציד), אך מהיות החומר בלתי עמיד בפגעי הזמן התיעוד ההיסטורי הקדום לוקה בחסר.
באגדות עם קיימים אזכורים שונים למלאכות הקשורות לטקסטיל, הטווייה, הצביעה האריגה והתפירה.
בציורים עתיקים רואים בגדים שונים.
החל מבדים כרוכים על הגוף וחלקם קשורים.
ארכאולוגים נטו להתעלם מממצאים טקסטיליים וכך יש את תקופת האבן תקופת הברזל, תקופת הנחושת אבל אין את תקופת הטקסטיל.
למרות הפריכות של החוטים והבדים נמצאו באתרים ארכאולוגיים בארצות שונות חבלים, חוטים בדים סיבים מהצומח ומהחי, שחלקים מהם נשמרו בגלל מיקומם והאקלים שבו נמצאו.
למשל באברי דו מאראס (Abri du Maras) בדרום צרפת נמצאה שארית חוט באורך של 6 מילימטר שתוארכה ללפני 40,000 שנה.
החוט נשזר על ידי הניאנדרטלים.
החוקרים שפרסמו את המאמר בכתב העת Scientific Reports טוענים שהממצאים מוכיחים שהייתה לניאנדרטלים הבנה בסיסית בספירה כיוון שהחוט שזור משלושה סיבים.
החוט הזה קדום יותר משארית החוט שנמצא באתר אוהלו 2 שנחשב לבן 19,000 שנה.
בכל אזור גאוגרפי התפתח טקסטיל מהצמחייה ומהחיות המקומיות, יש בדים שנקראים עד היום על שם עיר או ארץ שיש להן קשר היסטורי לייצור או למסחר שלהם.
מפות הדמסק (Damask) שנארגו בסין בערך בשנת 300 לפנה"ס ובימי הביניים נפוץ ייצורן בביזנטיון וברחבי המזרח התיכון נקראו על שם העיר דמשק התחנה המסחרית החשובה ב'דרך המשי'.
באמצע המאה ה-14 הן כבר מופיעות ואף נארגות גם בצרפת ובאיטליה.
בד הגזה (gauze) העדין המשמש ליצור תחבושות מקורו משמה של עזה.
סריג הג'רסי נקרא כך על שם ג'רסי (Jersey) שבאנגליה.
בחפירות מהתרבות הגראווטית (Gravettian Culture) כ-33,000 שנה לפנה"ס, נמצאו הרבה מחטים עשויות מצדפים, משיניים ומעצמות שבהם נקדחו חורים.
חרוזים זעירים נמצאו מסודרים בשורות ישרות לעיתים על גולגולות ויש להניח שחרוזים אלו נתפרו על בגדים כנראה מעורות.
באזור הגבול הים תיכוני שבין צרפת ואיטליה המודרניות, נמצא במערה שלד של בחור בגיל העשרה, כשלראשו כובע או רשת שיער תפורה ומושחלת עם 4 שורות מסודרות של חרוזים.
נמצא שלפחות חלק מהחוטים שמצאו שם היו מלופפים מחוטים צמחיים ולא חתוכים מחלקי גוף כמו מעיים, או גידים כפי שאפשר לראות בפסלון של צלמית ונוס מ-Lespugue.
בדנמרק נמצאו סלי דיג קלועים ניאוליטים שתוארכו ל-30,000 שנה לפנה"ס.
פעולת הקליעה כנראה קדמה לאריגה, בטבע יש ציפורים ש'קולעות/אורגות' את הקן שלהן.
אריגה היא מלאכה עתיקה, במצרים נמצא דגם של מצבת קבר מעץ של סדנת אורג מ-2000 לפנה"ס.
באזור לולאן (Loulan) בסין בטרסה מעל נהר פיקוק (Peacock) נמצאה 'היפהפייה מלולאן', אישה חנוטה שתוארכה בערך לשנת 2000 לפנה"ס לבושה באריגי צמר שנשמרו במצב טוב ועל צבעוניותם, היו לה גם בגד מעור וסל חיטה קלוע מעשב.
כן נמצא ילד חנוט בגיל 8 שתוארך ל-1800 לפנה"ס עטוף בשמיכת צמר ארוגה.
בחפירות ארכאולוגיות בישראל נמצאו שלל אריגים מתקופות שונות, מהתקופה הכלקוליתית ועד ימי הביניים.
בתחילה אנשים לבשו עורות, משלמדו לארוג כרכו בדים על גופם.
עם הדורות למדו לגזור ולתפור בגדים בצורות מסוגננות.
לקריאה על התפתחות הביגוד אפשר לפנות לערך.
ב-1954 חפר הארכאולוג הצ'כי בהוסלאב קלימה (Bohuslav Klima) באתר התיישבות פלאוליתית, בנהר לרגלי הרי פבלוב.
הוא מצא שם מאות אלפי שאריות של חפצים, בהם כ-3,000 שאריות בוץ שהועברו לאוניברסיטת אורבאנה באילינוי בארצות הברית.
ב-1999 נבדקו השאריות הללו על ידי האנתרופולוגית אולגה סופר שמצאה להפתעתה 4 קטעים שבהם היו עקבות של אריגים.
העקבות עם סימני האריגים נשלחו לתארוך פחמני ונמצאו כבני 25,000 עד 27,000 שנים.
ענף הטקסטיל בישראל עבר שינוי מבני משמעותי כאשר הוסר ההגבל על ייבוא מוצרים ממדינות צד שלישי כדוגמת סין.
הסחר החופשי גרם להוזלת ייצור הטקסטיל ואיפשר ייצוא של מוצרי אופנה מתקדמים לחו"ל.
מחזור משביח הוא המונח העברי ל-UPCYCLE, התהליך שבו חומרי פסולת נהפכים לחומר או פריט אחר.
למחזור משביח לטקסטיל חשיבות כיוון שתעשיית הטקסטיל היא מהמזהמות הגדולות בעולם ופסולת הטקסטיל ממלאה מטמנות ומשרפות.
טקסים (בטורקית: Taksim - "חלוקה") הוא הכינוי שניתן על ידי האוכלוסייה הטורקית בקפריסין לרעיון חלוקתה של קפריסין לשתי ישויות מדיניות נפרדות, האחת לקפריסאים-טורקים והאחרת לקפריסאים-יוונים.
שורשיו של המושג באמצע שנות החמישים של המאה ה-20 כאשר הוקם אאוקה, "ארגון הלוחמים הקפריסאים הלאומי" (EOKA, Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών), והחל בהתנגדות אלימה לשלטון הבריטי באי מתוך כוונה מוצהרת להביא לסיומו ולאיחוד האי עם יוון ("אֶנוֹסִיס", Ένωσις).
הקהילה הטורקית באי קידמה את רעיון החלוקה מתוך תחושה כי רק כך תזכה בשלום ובביטחון ומבלי להפוך למיעוט במדינה בעלת אופי יווני, שלא לדבר על האפשרות האחרת של איחוד עם יוון.
ב-1960 זכתה קפריסין בעצמאותה, אך יחסי שתי הקהילות באי לא השתפרו ואף החמירו לאחר שנשיא קפריסין הארכיבישוף מקאריוס השלישי הציע ב-1963 לערוך 13 תיקונים בחוקת המדינה.
תהליך הקיטוב באי הלך והעמיק והאוכלוסייה הטורקית שהיוותה כחמישית מכלל התושבים החלה מתרכזת במובלעות.
צעד זה היווה למעשה את תחילת הדרך לקראת היפרדותן של שתי הקהילות באי.
ב-15 ביולי 1974 ובעידודה של החונטה הצבאית ששלטה באותה עת ביוון, תפס ארגון EOKA-B, יורשו של ארגון EOKA, את השלטון בקפריסין במסגרת הפיכה צבאית במטרה לספח את האי ליוון (Ένωσις איחוד ביוונית) .
החשש מאיחודו של האי עם יוון הביא את ממשלתו של בולנט אג'וויט להורות לצבא הטורקי לפלוש אל האי.
פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הביאה לכיבוש שליש משטחו בידי צבא טורקיה בתוך פחות מחודש.
ב-1975 הכריזו הטורקים בצפונו של האי על הקמתה של "המדינה הפדרלית הטורקית של קפריסין" (Kıbrıs Türk Federe Devleti).
הכרזה זו הייתה אמורה להיות צעד לקראת הקמת מדינה פדרלית שתכלול את כל שטחו של האי, אך היוזמה נדחתה על ידי קפריסין, האומות המאוחדות, והקהילה הבינלאומית.
לאחר שמונה שנות משא ומתן חסר תוצאות בין שתי הישויות המדיניות באי, הכריזה הישות הטורקית על עצמאותה ב-15 בנובמבר 1983 ואימצה את השם "הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין" (Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti, KKTC).
בכך היה רעיון החלוקה לעובדה מוגמרת.
טקסט (מלטינית: Textum – במובן הפשוט "מארג" של מילים; בעברית: תמליל), הוא מונח שמקורו בתחום הבלשנות, המתאר רצף מילים, משפטים ופסקאות היוצרים יחד מכלול, שהוא הטקסט.
מילות קישור משמשות לחיבור בין המשפטים.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, עם התגבשות תחום לימודי התרבות, התרחב המונח טקסט להכללת כל פעילות אנושית הניתנת לניתוח תרבותי, בין אם מדובר במוצר מוגמר (כמו ספר, ציור, או מבנה אדריכלי) ובין אם מדובר בפעילות מתפתחת ומשתנה (כמו טקס חברתי מכל סוג שהוא).
חוקרי הטקסטים במשמעותם המורחבת יישמו עקרונות מתחום חקר הספרות על תופעות חברתיות, כגון מיקום התופעות בהקשרים היסטוריים שונים ומציאת קישורים בין אירועים המתרחשים בשדות חברתיים שונים ויכולות למידה.
המונח "טקסט" מתייחס לתוכן ולא לאופן הצגתו.
על פי רוב הטקסט הכתוב מוצג לקריאה על גבי נייר מודפס, או על מסך אלקטרוני כמו במחשב ובטלפון סלולרי.
עם זאת, עבור אנשים שאינם יכולים להשתמש בתפיסה החזותית לצורך פיענוח הכתוב, כמו עיוורים, הטקסט יכול להיות מוצג בצורה הניתנת למישוש כמו בכתב ברייל.
הגדרת המונח טקסט אינה קבועה ומשתנה לאורך השנים עם שינויים טכנולוגיים ותרבותיים.
בשנים האחרונות, עם התפתחות הטכנולוגית, ובעיקר כניסתן המסיבית של הרשתות החברתיות השונות, הטקסט נתפס ככולל לא רק מילים ומשפטים אלא גם סמלים גרפיים כגון אמוג'ים (סימלונים) ואימוטיקונים (רגשונים).
שינוי נוסף באופיו של הטקסט הוא חוסר יציבותו וקביעותו, בעיקר כאשר מוצג במרחב הדיגיטלי, שם במקרים רבים קיימת אפשרות של הקוראים לשנותו.
מאפיין נוסף של טקסטים במרחב הווירטואלי הוא האינטרטקסטואליות - הקישורים השונים הנוצרים בין טקסטים באמצעות לינקים ובאמצעות אינטראקטיביות המאפשרת שילובים שונים של כמה טקסטים ממקורות שונים ושנכתבו על ידי כותבים שונים לתוך טקסט אחד.
קיימות תורות שונות לניתוח טקסטים, ביניהן ניתוח בגישה סמיוטית, גישת חקר השיח, גישה מתחום חקר הרטוריקה, וכן תורות ניתוח שונות המבצעות את הניתוח במסגרת ההקשר סביב הטקסט - דהיינו, תוך התחשבות גם במוען, בנמען, באופן הפרסום וביחסים בין כל אלו.
כיום נהוג ללמד בבתי הספר ניתוח טקסטים על פי סוגיו (טיעוני, מידעי, שימושי ועוד..), מטרותיו ומאפייניו.
התלמידים נדרשים לבצע ניתוח של הטקסט ברמות השונות- איתור מידע, הסקת מסקנות וכן הערכה וביקורת של הכתוב.
קיימות גישות שונות לאפיון סוגי טקסטים.
חלוקה על פי מטרת הטקסט
טקסט היצגי - מטרתו לתת לקורא מידע.
טקסט שכנועי - מטרתו לגרום לקורא לשנות את דעתו באמצעות שימוש בנימוקים רציונליים.
טקסט תיאורי - מטרתו לגרום לקורא להבין, לראות או להרגיש משהו שהכותב עצמו ראה, חווה או דמיין.
טקסט סיפורי - מטרתו להציג בפני הקורא אירוע כלשהו באמצעות תיאור התרחשותו בזמן.
חלוקה על פי תוכן הטקסט
טקסט סיפורי, תיאורי - מספר סיפור דמיוני או מציאותי.
טקסט מידעי - מציג עובדות, נתונים וממצאים, יוצא מתוך גישה מדעית ושואף לאובייקטיבית ללא נוכחות הכותב.
טקסט טיעוני - מציג טיעון של הכותב וניסיון להוכיח את נכונותו.
טקסט מדריך ומפעיל -מכיל הוראות לקורא לביצוע פעולה מסוימת .
טקסט ביקורתי - בוחן ובודק תופעה, מצב, התנהגות או פעילות תרבותית.
טקסט בלתי רציף - בעל תמונות וקטעים שקוטעים את רצף הקריאה
שלושה ממדים של מבנה התשתית של הטקסט - מבנה תשתית תיאורי הנשען על יחסים במרחב, מבנה תשתית סיפורי הנשען על יחסי זמן ועל אירועים, ומבנה תשתית היצגי הנשען על יחסים לוגיים.
ארבעה ממדים של כוחו של הטקסט להשיג אפקט מסוים - הכוח ליידע, הכוח לבדר, הכוח לשכנע והכוח להשיג אפקט ספרותי אסתטי.
אפיון על פי תכונותיו החיצוניות של הטקסט
הנמען – מי קהל היעד של הטקסט?
המדיום - באיזו מסגרת פורסם הטקסט?
התאריך – מתי הטקסט פורסם והאם עדיין אקטואלי?
ז'אק דרידה, אחד ההוגים המשתייכים לזרם הפוסט-סטרוקטורליסטי, מערער על קיומה של משמעות קבועה ויציבה של הלשון ופיתח את הטכניקה של קריאה "מפרקת" של טקסטים (דה-קונסטרוקציה).
הוא רואה את הלשון כמורכבת מרשת של סימנים שכל אחד מהם מחזיק בתוכו אינסוף משמעויות, והטקסט מוגדר כרשת של סימנים כאלה.
דרידה טוען שלא ניתן להכיל את כל המשמעויות של הטקסט על ידי הגישות הביקורתיות והניתוחיות השגרתיות המתבססות על קטגוריות קבועות ויציבות.
הביקורת הפוסט-סטרוקטורליסטית של טקסטים והקריאה ה"מפרקת" שלהם מראה כיצד הטקסט עצמו חותר תחת החוקיות שלכאורה מוצגת בו.
תפיסה זו מערערת גם על היותו של מחבר הטקסט זה שקובע את משמעותו - הטקסט פתוח לפרשנות של כל קורא.
בנוסף, הפוסט-סטרוקטורליזם מדגיש את העובדה שאין לטקסט גבולות יציבים.
בכל טקסט ניתן למצוא עקבות, ציטוטים, חיקויים או פרשנויות של טקסטים קודמים לו, ולא ניתן לבודד אף טקסט ממערכת קשרים זו: "הטקסט הוא רקמה של ציטוטים המגיעים אליו מאינספור חדריה של התרבות".
הפוסט-סטרוקטורליזם מתייחס למושג 'טקסט' ככולל כל מה שהוא תוצר של מערכות סימון אנושיות (לא רק לשוניות), ואשר נושא משמעות או חותר תחתיה.
טקסידרמיה (בהונגרית: Taxidermia ) הוא סרט קולנוע בשפה ההונגרית בבימוי גיאורגי פאלפי, שיצא ב-2006. הסרט הוא מסוג גרוטסקה סוריאליסטית, עם מוטיבים של קומדיה שחורה ואימה.
הוא מבוסס על כמה סיפורים קצרים מאת לאיוש פארטי נאגיי, וההפקה היא שיתוף פעולה הונגרי-אוסטרי-צרפתי.
"טקסידרמיה" קיבל שבחים רבים על התסריט המקורי והביזארי, ועל הבימוי והצילום המרשימים והאופי האסתטי שבו הוא מציג אפילו מראות קשים לצפייה.
פסקול הסרט נע בין פולקלור הונגרי למוזיקה אלקטרונית עמוקה וקודרת, שהקליט עבור הסרט אמן המוזיקה האלקטרונית אמון טובין.
"טקסידרמיה" זכה בארבעה פרסים והיה ההגשה הרשמית של הונגריה לקטגוריית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-80 שנערך ב-2008. בישראל נבחר הסרט לקטגוריית "סרט מומלץ" על ידי האוזן השלישית.
עלילת הסרט מציגה שלושה סיפורים משפחתיים, ועוקבת אחר שלושה דורות של גברים הונגרים: בתחילה בסניטר צבאי בזמן מלחמת העולם השנייה, משם למתמודד בתחרויות אכילה בזמן המלחמה הקרה, ולבסוף מוצג סיפורו של מפחלץ בתקופה הנוכחית.
המוטיבים החוזרים העיקריים בסרט הוא דימוי הגוף השמן, האיברים הפנימיים, השפלה נפשית והאבסה עצמית לעומת פחלוץ.
הסרט מתחיל במוצב צבאי מרוחק וכפרי בהונגריה, שם החייל ונדל מורוז'גובני, טיפוס תמהוני וכנוע, חי חיי אומללות וצייתנות תחת הקצין האלים שלו, אורג בלאטוני קלמן.
כשהוא נידון לבצע עבור הקצין ומשפחתו את המטלות הבזויות והמשפילות ביותר, תוך שהוא מתגורר בצריף רעוע וללא חימום, עסוק מורוז'גובני בהצצות לבנותיו של הקצין ובבריחה לעולמות של פנטזיות פרוורטיות של פירומניה ופדופיליה.
בסצנה אשר לא ברור אם היא מציאות או חלום, שוכב מורוז'גובני עם אשתו גדולת הממדים של קלמן הקצין ומעבר אותה, נרדם ומתעורר בצמוד לגווייה של חזיר – מה שמביא להוצאתו להורג על ידי קלמן שמגלה את הדבר.
קלמן מגדל את הילד שנולד כבנו.
כמה עשורים אחר כך, גדל קלמן הבן להיות אלוף הונגריה בתחרויות האכילה הלאומיות, ושגרת חייו נעה בין יחסים אינטנסיביים עם המאמן שלו לבין התחרויות הביזאריות, בתקווה שהן יהפכו ביום מן הימים לספורט אולימפי לגיטימי.
באחת התחרויות מתאהב קלמן בבחורה גדולת ממדים בשם גיזי אקזל, אף היא מתחרה באכילה, שאמורה להתחתן עם אחד ממתחריו.
הוא בורח יחד איתה והם מנהלים מערכת יחסים שבמהלכה היא נכנסת להיריון ויולדת את בנם לאיושקה, בעוד קלמן ממשיך באימוני האכילה הנוקשים.
שוב עוברים כמה עשורים, והבן לאיושקה גדל להיות מפחלץ מסור ומקצועי השונה מהותית מהוריו גדולי הממדים: הוא צנום, חיוור ורזה (דומה למורוז'גובני).
לאיושקה עושה רושם של גבר עצוב, מודאג, מיואש וממורמר, וכאשר הוא אינו עסוק במלאכת הפחלוץ בחנותו או נכשל בניסיונותיו לנהל חיים נורמליים, הוא עסוק ברכישת אוכל עבור אביו קלמן, שבמרוצת השנים התעצם באופן כה מפלצתי עד שאינו יכול לעזוב את הכיסא בדירתו הקלאוסטרופובית של בנו.
קלמן, שמעביר את זמנו בפיטום חבורה של חתולים הכלואים בדירתו בחמאה, מתעמר ועולב בבנו תדיר, עד שזה מגיע לנקודת שבירה ומחליט לנטוש את אביו בכלאו הפרטי.
לאחר שהוא מחליט לחזור, הוא מגלה שהחתולים המפוטמים ברחו מהכלוב, וברעבם הנואש ביתרו את אביו למוות.
הסרט מסתיים בהרצאה בזמן עתידני, שבה מספר רופא שהיה בין לקוחותיו של לאיושקה לקהל המאזין בעניין, כיצד מצא את הגופות המשומרות, אותן הוא מציג לראווה בתערוכת אומנות.
שנה מקום שם הפסטיבל תוצאה 2006 קוטבוס, גרמניה Cottbus Film Festival of Young East European Cinema זכייה אחת, מועמדות אחת 2006 בודפשט, הונגריה Hungarian Film Week ארבע זכיות 2006 קלוז'-נאפוקה, רומניה Transilvania International Film Festival זכייה 2007 פורטו, פורטוגל Fantasporto זכייה
טקסי הוא סרט פעולה בדיוני צרפתי, בבימויו של ג'רארד פירס ובכיכובם של סמי נסרי, פרדריק דיפנטל ומריון קוטיאר, שיצא לבתי הקולנוע בשנת 1998. את התסריט לסרט כתב לוק בסון ב-30 יום.
לאור הצלחתו של הסרט, יצא בשנת 2004 סרט אמריקאי זהה, בכיכובה של קווין לאטיפה עם שינוי קל כשאת נסרי (זכר) משחקת לאטיפה (נקבה).
הסרט הוא הראשון בסדרה של חמישה סרטים.
ארבעת הסרטים הראשונים הכניסו למעלה מ-200 מיליון דולר, וזו סדרת הסרטים הצרפתית המצליחה ביותר.
במרסיי מחליט דניאל (סמי נסרי), שליח פיצה במקצועו ונהג מרוצים חובב, לעזוב את עבודתו בפיצרייה ולהפוך לנהג מונית.
בערב הפרידה ממנו בפיצריה הוא וידידה שלו לילי (מריון קוטיאר) הופכים לזוג.
לאחר שקיבל את הרישיון מהרשויות התחיל בעבודתו כנהג מונית כאשר מאחורי חזות של מונית פשוטה מדגם פג'ו 406 מסתתרת מכונית מרוצים שאף יכולה לעוף.
ביום הראשון לעבודתו הוא מסיע אישה (מנואלה גורארי) מהשוק לביתה ועוזר לה להעלות מצרכים הביתה.
האישה מציגה לו את בנה אמיליאן (פרדריק דיפנטל), מתכנת מחשבים שמבקש ממנו להסיע אותו לתחנת משטרה.
בדרך תוך כדי שיחה דניאל מגדף את המשטרה וקורא להם "שיכורים, נוכלים ומושחתים".
אמיליאן מחזיר לו בכך שנהגי מוניות נוהגים באופן פרוע, סותמים את התנועה ונהגים גרועים.
דניאל אומר לו שהוא לא באמת נהג מונית וכאשר השני מבקש הסבר דניאל הופך את רכבו בלחיצת כפתור לרכב מרוצים ומתחיל לדהור ברחובות מרסיי.
לאחר שמגיע ליעדו אמיליאן חושף את סודו שהוא בלש במשטרת מרסיי ועוצר את דניאל על נהיגה פרועה.
לאחר חקירה קצרה אמיליאן מציע לדניאל עסקה בה הוא לא ישלול לו את הרישיון בתמורה שדניאל יעזור לו במצוד אחר חבורה של שודדים גרמנים על מרצדסים.
דניאל נאלץ להסכים ומתחיל לעבוד עם המשטרה.
הם עולים על עקבותיהם של השודדים ותופסים אותם.
טקסי 2 (Taxi 2) הוא סרט פעולה קומי צרפתי בבימויו ז'ראר קראבצ'יק, לפי תסריטו של לוק בסון ובכיכובו של סמי נסרי.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 במרץ 2000. זהו סרט המשך לסרט טקסי שיצא בשנת 1998. כמו כן, לסרט זה יצאו שלושה סרטי המשך: טקסי 3 בשנת 2003, טקסי 4 בשנת 2007 וטקסי 5 בשנת 2018.
גם בסרט ההמשך לטקסי גיבור הסרט הוא דניאל (סמי נסרי) שמתפרנס כנהג מונית אך מאחורי החזות הזו מסתתר נהג מרוצים.
המונית שלו, פיג'ו 406 שנראית כמונית רגילה כלפי חוץ הופכת לרכב מרוץ משוכלל על ידי לחיצת כפתור אחת.
דניאל וחברתו לילי (מריון קוטיאר) מחליטים להתחתן אך עליו להרשים את אביה הקשוח של לילי, גנרל חשוב בצבא הסובל מטראומת מלחמה.
דניאל מתבקש להסיע את האב לנמל התעופה לפגוש את הנשיא היפני.