tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביקורת על השימוש במונח "גולאג"
ב-2005 כינתה ח'אן את מתקן המעצר בגואנטנמו: ה"גולאג של זמננו" (the Gulag of our time).
ההשוואה למחנות הריכוז הסובייטיים עוררה ביקורת חריפה מצד גורמים רשמיים בארצות הברית, ביניהם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש ושר החוץ ראמספלד.
הם הגדירו את ההשוואה כ"מקוממת" וקראו לארגון לחזור בו.
גם כלי תקשורת, אסיר לשעבר בגולאג ומלומדים מתחו ביקורת על השימוש במונח, בטענה שהוא מזלזל בסבלם של קורבנות הגולאג הסובייטי ההיסטורי ומערער את אמינותו של ארגון זכויות האדם.
תשלום בגין עזיבת אמנסטי אינטרנשיונל
הסכום הגבוה, עורר ביקורת קשה בתוך הארגון ומחוצה לו.
מבקרים, ביניהם עובדים לשעבר ומתנדבים באמנסטי, טענו כי הסכום אינו הולם ארגון ללא מטרות רווח שממומן מתרומות ציבוריות.
בנוסף עסקה הביקורת גם בהיעדר שקיפות בקבלת ההחלטה.
בין היתר נטען שהתשלום ניתן לה כ"דמי שתיקה" כדי להימנע מלפרסם נושאים אחרים.
בתגובה, אמנסטי הגנה על ההחלטה בטענה שהתשלום שיקף הסדר הדדי שהתקבל בהסכמה, אך נאלצה להתמודד עם הנזק התדמיתי שנוצר.
איירון מן וחבריו המדהימים היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת גיבורי על והרפתקאות, בכיכובם של איירון מן, איירון הארט ואיירון האלק, שמשמשים כגרסת ילדים של הדמויות המקוריות.
הסדרה שודרה לראשונה ב-11 באוגוסט 2025 בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור, ולמחרת עשרת הפרקים הראשונים עלו לשירות הסטרימינג "דיסני+".
סדרת הקצרים עלתה לראשונה ב-14 ביולי 2025 ובישראל ב-7 בספטמבר 2025 בערוץ היוטיוב הרשמי של דיסני ג'וניור.
ב-22 בספטמבר 2025 הסדרה החלה את שידוריה בישראל וב-12 בנובמבר 2025 הסדרה עלתה גם לשירות הסטרימינג "דיסני+".
הסדרה עוקבת אחר צוות איירון שכולל את איירון מן, איירון הארט ואיירון האלק, שמטרתו להילחם ברעים ולהציל את המצב.
איירון מן – המנהיג של צוות איירון.
איירון הארט – גיבורת על הנמצאת בצוות איירון.
איירון האלק – גיבור על הנמצא בצוות איירון.
השריון שלו הופך אותו לסופר חזק.
ויז'ן – בן ברית של צוות איירון.
הוא בדרך כלל מודיע להם כשיש מצב חירום, כמו "מחשב הקורים" ב"ספיידי וחבריו המופלאים".
קפטן אמריקה – גיבור-על פטריוטי.
הפנתר השחור – מלך ואקאנדה.
איירון ספיידר – גיבורת על שנראית כמו עכביש.
אולטרון – רובוט המשמש כנבל שכל הזמן נלחם בצוות איירון.
האיש הסופג – נבל על שיכול לספוג כל דבר.
וגם, הוא עונד צמיד שבתוכו יש כדור הרס.
סוורם - נבלית שמשתמשת בחרקים מכניים לפשעיה.
איירון פאפ - כלבו של איירון האלק בעל חליפה עם צבעים תואמים לחליפתו.
יוטולי - קרנפית המחמד של הפנתר השחור.
בורג ודיבל - עוזריו של אולטרון.
האוורד סטארק - אביו של טוני.
רד ווינג - העוזר הרובוטי המרחף של קפטן אמריקה, כשהוא ואיירון מן יצרו אותו.
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי רועי גבע, והופק על ידי ענבר שטגר-עזרא.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתאיירון מןמייסון בלומברגנגה קופרווסראיירון הארטקפרי לאדמעיין עדןאיירון האלקאיידין אןאליענה מגוןויז'ןדייוויד קיייובל בינדרקפטן אמריקההירו האנטראלעד סמוכההפנתר השחורקרוז פלטושחר קדושאיירון ספיידרלנה ז'וזפין מרנואולטרוןטוני היילגלעד קלטרסווארםונסה באיירטליה ברקאיהאיש הסופגטאלון וורברטוןתמיר גינזבורגהווארד סטארקג'ון סטיימוסערן מור
בנוסף, השתתפו בדיבוב גם אלי חן ורום קלטר.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרוןהכירו את איירון מן וחבריו המדהימים - עונה 11014 ביולי 202515 ביולי 20257 בספטמבר 202530 בספטמבר 20251יפורסם בהמשך11 באוגוסט 2025יפורסם בהמשך22 בספטמבר 2025יפורסם בהמשך
הכירו את איירון מן וחבריו המדהימים - עונה 1
The Iron Fiendsיפורסם בהמשךיפורסם בהמשךיפורסם בהמשך19-בVision's Invisible Troubleיפורסם בהמשך
מספר הפרקשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל דיסני ג'וניורדיסני+דיסני ג'וניורדיסני+1יפורסם בהמשך!Spidey and Iron Man: Avengers Team-Up16 באוקטובר 202517 באוקטובר 2025יפורסם בהמשךיפורסם בהמשך
ב־15 באוקטובר 2024 הכריזו האולפן לאנימציה של מארוול ודיסני ג'וניור על סדרה חדשה בשם "איירון מן וחבריו המדהימים", סדרת אנימציה לגיל הרך המבוססת על איירון מן ומופקת בשיתוף עם Atomic Cartoons.
הסדרה מופקת כחלק מיוזמת אולפני מאוורל להכיר את דמויות מארוול לקהל צעיר יותר.
במקביל להכרזת הסדרה, מייסון בלומברג, קפרי לאד ואיידין אן לוהקו לתפקידים של "צוות איירון", בעוד שדייוויד קיי חזר לגלם את דמותו מהעיבודים הקודמים של מארוול כוויז'ן.
במאי 2025 הצטרפו לליהוק טוני הייל, וונסה באייר וטאלון וורבורטון לתפקידים של נבלי העל בסדרה.
מתיו מרגסון הלחין את השירים שבסדרה ומארק הופוס מלהקת בלינק-182 הלחין את שיר הפתיחה של הסדרה.
השיר פתיחה יצא ב-27 ביוני 2025, בעוד ששאר השירים בסדר יצאו לראשונה ב־15 באוגוסט 2025.
הסיפור המבוסס על "איירון מן וחבריו המדהימים" פורסם על ידי "מארוול קומיקס" ב־3 במאי 2025, לצד הסיפור "ספיידי וחבריו המופלאים", כחלק מיום הקומיקס החינמי.
לקראת בכורת הסדרה, החלה ההפצה של סדרת הקצרים שנקראת "הכירו את איירון מן וחבריו המדהימים" ב־14 ביולי בערוצי היוטיוב של דיסני ג'וניור ומארוול, ויום למחרת עלו לשירות הסטרימינג "דיסני+".
הטריילר לסדרה יצא ב-21 ביולי של אותה השנה.
ב־8 באוגוסט 2025 הודיעו שדמויות מהסדרה "איירון מן וחבריו המדהימים" יופיעו לצד דמויות "מספיידי וחבריו המופלאים" בשני ספיישלים משותפים בשם "ספיידי ואיירון מן: צוות הנוקמים!".
הספיישל הראשון צפוי לצאת ב־16 באוקטובר 2025, והספיישל השני צפוי לצאת בשנת 2026.
בא ג'ו-היון (בקוריאנית: 배주현; נולדה ב-29 במרץ 1991), ידועה יותר בשם הבמה שלה איירין (아이린), היא זמרת ושחקנית דרום קוריאנית.
היא ידועה בעיקר כחברה ומנהיגת להקת הבנות הדרום קוריאנית רד ולווט, ובלהקת הבת רד ולווט – איירין & סולגי.
איירין הנחתה את תוכניות הטלוויזיה "מיוזיק בנק" (2015–2016), "Laundry day" (2016–2017) כמו גם פסטיבלי מוזיקה שונים וטקסי פרסים.
כשחקנית, איירין כיכבה בסדרות וסרטים שונים.
איירין נולדה בשם בא ג'ו-היון ב-29 במרץ 1991, בטגו, דרום קוריאה.
משפחתה הקרובה כוללת את הוריה ואחות צעירה יותר.
היא למדה בתיכון האקנאם בטגו.
היא הצטרפה לחברת SM אנטרטיינמנט בשנת 2009 והתאמנה שם במשך חמש שנים.
ב-9 בדצמבר 2013, איירין הוצגה כאחת מחברי הקבוצה השנייה של מתאמנים במסגרת SM Rookies, צוות מתאמנים טרום-הופעת בכורה של חברת "SM אנטרטיינמנט".
במהלך תקופתה ב-SM Rookies, בינואר 2014, היא הופיעה יחד עם סולגי וחברי NCT כיום, ג'וני וטאהיונג במגזין The Celebrity.
בפברואר 2014, איירין, סולגי וטאאיונג הופיעו גם במגזין OhBoy!.
מספר קליפים של איירין פורסמו בערוץ היוטיוב הרשמי של SM אנטרטיינמנט.
אחד מהם כלל אותה ואת סולגי רוקדות לשיר "Be Natural", שיר שבוצע במקור על ידי להקת SES של אותה סוכנות.
הקליפ הציג את יכולות הריקוד שלהן ופורסם ב-17 ביולי 2014.
ב-27 ביולי 2014, היא הוצגה כחברה וכמנהיגה של להקת הבנות רד ולווט.
הן ערכו את הופעת הבכורה הרשמית שלהן עם הסינגל "Happiness".
מאז, הלהקה הוציאה אחד עשר מיני-אלבומים ושני אלבומי אולפן וכן שני אלבומים מחודשים.
הן נחשבות לאחת מלהקות הקיי-פופ הפופולריות ביותר בדרום קוריאה ובעולם.
ממאי 2015 עד יוני 2016, איירין הנחתה את תוכנית המוזיקה מיוזיק בנק לצד השחקן פארק בו-גום.
השניים זכו לתשומת לב בזכות הכימיה ביניהם, כמו גם כישורי השירה וההנחיה שלהם.
העיתונות כינתה אותם כאחד הזוגות המוצלחים ביותר בתולדות התוכנית.
ביולי 2016, איירין ערכה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בדרמת הרשת "Women at a Game Company", שם גילמה את הדמות הראשית.
באותו חודש, איירין לוהקה גם לסיטקום "Hello!
Our Language", שמטרתו ללמד את הצופים את השפה הקוריאנית בצורה נכונה, שם גילמה את תפקיד הבלשית.
ב-14 באוקטובר, איירין הפכה למנחת תוכנית האופנה "Laundry Day", של OnStyle.
התוכנית עלתה לראשונה ב-22 באוקטובר 2016. באותו חודש, היא גם הצטרפה לפאנל בתוכנית "Trick &amp; True" של רשת KBS יחד עם חברתה ללהקה וונדי.
במרץ 2017, איירין שיתפה פעולה עם השחקן קים מין-ג'ה בגילום זוג אוהבים בקליפ לשיר "Would U", של רד ולווט.
ביולי 2019, SM אנטרטיינמנט הודיעה שאיירין תשתף פעולה עם הדי ג'יי והמפיק הדרום קוריאני ריידן בשיר "The Only", שיצא ב-2 באוגוסט.
ב-20 באפריל 2020 SM Entertainment הודיעו כי איירין וחברתה ללהקה סולגי ייצרו יחידת משנה ראשונה ללהקה התקרא "Red Velvet – Irene & Seulgi".
ב-6 ביולי 2020 יצא סינגל הבכורה הנקרא "Monster" שהוא שיר הכותרת אשר חלק מהמיני אלבום שלהן הנקרא "Monster" גם הוא.
היא וסולגי כיכבו גם בגרסת ספין-אוף של תוכנית הריאליטי שלהן "פרויקט Level Up!.
ב-16 ביולי, SM אישרה שאיירין תשחק בסרט "Double Patty", שהיה אמור לצאת לאקרנים בהמשך אותה שנה, אך נדחה מאוחר יותר לפברואר 2021. איירין גם הוציאה פסקול מקורי (OST) משלה לסרט, בשם "A White Night".
ב-3 באפריל 2024, הוכרז כי איירין תקיים את תערוכת הצילומים הראשונה שלה.
התערוכה התקיימה בין 26 באפריל ל-5 במאי בגנגנם, סיאול, עם כניסה חופשית.
במקביל איירין השיקה שלוש גרסאות שונות של אלבום התמונות שלה בשם "1 Page of Irene" ביום הראשון של התערוכה.
באותו יום היא גם הוציאה סינגל חדש בשם "I Feel Pretty".
ב-4 בנובמבר 2024, הוכרז כי איירין תוציא את המיני-אלבום הראשון שלה "Like a Flower", שיר הנושא שנושא את אותו השם יצא לאור יחד איתו ב־26 בנובמבר.
איירין נחשבת ל"מלכת הפרסומות" בזכות כוחה השיווקי הרב והסכמי החסות הרבים שלה, שנעים ממוצרי קוסמטיקה וביגוד יוקרתי ועד למוצרים בסיסיים.
בנוסף לקמפיינים שלה כחלק מלהקת רד ולווט, היא גם הפכה לדוגמנית עבור Ivy Club יחד עם חבריה ללייבל, להקת Exo בשנת 2015. בשנת 2016, היא הפכה לפרזנטורית של מותג הקפה Maxwell House.
בינואר 2017, איירין הפכה לפרזנטורית החדשה של מותג הנעליים Nuovo Shoes.
ב-26 בפברואר 2018, איירין נבחרה להיות הדוגמנית של מותג עדשות המגע Cooper Vision.
באותו חודש, היא גם הפכה לדוגמנית פרסום של מותג האקססוריז Hazzys Accessories.
ב-3 במאי, היא נבחרה לדוגמנית המותג של מותג הוויטמינים המפורסם LEMONA Vitamin C.
ב-9 באוגוסט, היא הוכרזה כדוגמנית הקידום החדשה של מותג הספורט הצרפתי Eider לסתיו/חורף 2018 ולאביב/קיץ 2019.
בפברואר 2019, איירין הוכרזה כמוזה החדשה של מותג תכשיטי היוקרה האיטלקי דמיאני, והפכה לאסייתית הראשונה שייצגה את המותג בתפקיד זה.
באותה שנה, היא גם הפכה לפנים של מותג האופנה מיו מיו.
במרץ 2019, היא השתתפה בשבוע האופנה בפריז.
כשהשפעתה העולמית ממשיכה לעלות, איירין הפכה לשגרירה החדשה של מותג הטיפוח "קליניק" באסיה פסיפיק במרץ 2020.
ב־17 בספטמבר 2020, הוכרז כי איירין היא השגרירה החדשה של המותג "פראדה".
בשנת 2023, איירין מונתה כדוגמנית פרסום עבור מותג הקוסמטיקה 2aN.
ב-19 במאי 2025, חברת התרופות Dong-A Pharmaceutical הכריזה על איירין כדוגמנית החדשה עבור מותג היופי הפנימי היוקרתי שלה, ILO.
בפברואר 2020, איירין תרמה 100 מיליון וון לקרן הקהילתית של קוריאה כדי לסייע בתמיכה בנפגעי מגפת הקורונה בדרום קוריאה.
במרץ 2025, היא תרמה 100 מיליון וון נוספים כדי לסייע במאמצי הסיוע לנפגעי שריפות היער באזור יונגנאם.
+ שם פרטים מיקומי שיא מכירות תארים דרום קוריאה יפן Like a Flower פורסם: 26 בנובמבר 2024
פורמט: תקליטור, הורדה דיגיטלית, סטרימינג 1 29 דרום קוריאה 389,992
שם שנה מיקומי שיא אלבום דרום קוריאה "Like a Flower" 2024 109 Like a Flower
כותרת שנה אלבום "לילה לבן" () 2021 "דאבל פאטי" (פסקול הסרט המקורי)
שנה שם תפקיד הערות 2015"SMTown: The Stage"עצמה סרט תיעודי עבור SMTOWN 2020 "טרולים מסביב לעולם" בייבי באן (דיבוב) סרט אנימציה 2021"Double Patty" לי היון-ג'י
שנהשםתפק הערות 2016 "צאצאי השמש"עצמה הופעת אורח, פרק 16
שנהשםתפקיד הערות 2016Trick & True פאנליסט פרקים 1–4 2016–2017Laundry Dayמנחה פרקים 1–12 2024Immortal Songsמתחרה עם סולגי (פרק 647 – ספיישל TVXQ)
אייריס מרדוק הייתה סופרת ופילוסופית אירית.
ספרה הראשון, הרומן תחת הרשת (Under the Net), נבחר בארצות הברית בשנת 2001 לאחד ממאה הרומנים הטובים ביותר של המאה ה-20. בשנת 1978 זכתה בפרס בוקר על ספרה הים, הים (The Sea, the Sea), ובשנת 1987 קיבלה תואר אצולה בריטי.
למדה היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד, ופילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1948 החלה לעבוד באוניברסיטת אוקספורד ובשנת 1956 נישאה לג'ון ביילי, מרצה לספרות אנגלית וסופר.
בשנת 1954 כתבה את ספרה הראשון, רומן בשם תחת הרשת (Under the Net).
במהלך השנים כתבה 25 רומנים, שישה ספרי פילוסופיה, ארבעה מחזות ושני ספרי שירה.
בשנת 1978 זכתה בפרס הבוקר על ספרה הים, הים, רומן שעוסק בשחקן שיוצא לגמלאות.
סגנון הכתיבה של מרדוק ריאליסטי לרוב, והיא הושפעה בעיקר מאפלטון, זיגמונד פרויד וז'אן-פול סארטר.
בשנת 2001 הופק בארצות הברית סרט בשם "אייריס וג'ון" (Iris), המבוסס על זכרונותיו של בעלה, בכיכובן של קייט וינסלט וג'ודי דנץ' בתפקידי מרדוק הצעירה והמבוגרת.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר, בהם פרס השחקנית הראשית לדנץ' ופרס שחקנית המשנה לווינסלט וזכה בפרס אחד, לשחקן המשנה ג'ים ברודבנט.
בספר שלפיו נעשה הסרט מספר ביילי על מחלת אלצהיימר שפגעה במרדוק.
ביילי, שהיה צעיר ממרדוק בשנים אחדות, מתאר את שנותיו עמה בצל המחלה שגזלה בהדרגה את כישוריה, את זכרונה ואת שכלה החד והשנון, עד לאבדנה האינטלקטואלי המוחלט.
תחת הרשת (1954), תרגום: זיוה כספי, הוצאת עם עובד, סדרת ספריה לעם, 1977.
הבריחה מן הקוסם (1956), תרגום: דינה בן-ציון, הוצאת בוסתן, 1977.
הנערה האיטלקית (1964), תרגום: אריאלה אנדרסן, הוצאת אור-עם, 1986.
הנעים והטוב (1968), תרגום: דורית בר-און, הוצאת זמורה, ביתן, מודן, 1981.
חלומו של ברונו (1969), תרגום: ג' אריוך, הוצאת עם עובד, סדרת ספריה לעם, 1975.
התבוסה המכובדת (1970), תרגום: כרמלה דגן, הוצאת אור-עם, 1986.
הנסיך השחור (1973), תרגום: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה, ביתן, מודן, 1981.
אהבות של קודש וחול (1974), תרגום: חיים תדמון, הוצאת זמורה, ביתן, מודן, 1982.
הים, הים (1978), תרגום: חיים גליקשטיין, הוצאת זמורה ביתן, 1984.
נזירות וחיילים (1980), תרגום: נירה צפריר, הוצאת כנרת, 1986.
ריבונות הטוב (1970), תרגום ומבוא: ד"ר יואב אשכנזי, הוצאת שלם, 2017.
איירן (Ayran) הוא משקה יוגורט המוגש קר, לעיתים לצד מאכלי בשר כגון קבב, כריכי בשר ומאפים ממולאים בבשר.
האיירן מורכב מיוגורט אשר מעורבב עם מים או מי סודה ומלח ליצירת מרקם אוורירי.
המתכון של האיירן משתנה ממדינה למדינה ומאזור לאזור.
יש המוסיפים מיץ מלפפונים במקום כל המים או חלק מהם, שום כתוש, אבקת פלפל, נענע קצוצה וקליפת לימון מגוררת.
מקורו של האיירן ככל הנראה בצורך שהיה קיים לשימור ועיכוב תהליך החמצתו של היוגורט על ידי המלחתו, ודילולו במים (לשם הקטנת ריכוז המלח) לפני השימוש בו.
האיירן נפוץ מאוד בטורקיה כיום ונחשב למשקה הקל העממי המקובל מאוד במסעדות, במזנונים מהירים ובאירוח ביתי.
הוא מוגש ללא כל תוספת בכוסות זכוכית באירוח ביתי.
משקאות דומים נפוצים גם באיראן (דוך, פרסית: دوغ) בארמניה (ט'אן, ארמנית: թան), בתת-היבשת ההודית (לסי, הינדית: लस्सी), בקפריסין, בבולגריה, בסוריה, בלבנון, באזרבייג'ן ובמדינות נוספות בבלקן ובמזרח התיכון.
בשנות ה-90 החל ייצור ושיווק האיירן 3% שומן בישראל.
נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן פעל לקדם את האיירן כמשקה לאומי.
בנאום שנשא בפני כינוס של ארגון הבריאות העולמי בנושא מדיניות גלובלית ביחס לאלכוהול, שנערך באיסטנבול, השווה ארדואן את האיירן לבירה, שלדבריו הגיעה לטורקיה רק בעידן המודרני.
עם זאת, בשנים 2013-2010 חלה ירידה בהיקף המכירות של המשקה לעומת משקאות לא אלכוהוליים אחרים בטורקיה.
חברה ממשלתית לייצור תה נקנסה על ידי הממשלה בכרבע מיליון לירות טורקיות בגין פרסומת שלטענת הממשלה פגעה במשקה האיירן.
בפרסומת, שר ראפר מפורסם שאיירן גורם לו להרגיש מנומנם
אייריש קרים הוא ליקר על בסיס שמנת וויסקי אירי.
אחד מסוגי האייריש קרים הידועים ביותר הוא אייריש קרים של חברת בייליס, שהיה הראשון שיוצר בשנת 1974.
מותגים נוספים מוכרים הם "קרולנס", "מילווד" ו"בושמילס קרים".
נהוג לשתות אייריש קרים במגוון דרכים – כמשקה נקי, עם קרח, כחלק מקוקטייל או כתוספת לקפה במקום חלב וסוכר.
אייריש קופי (אירית: Caife Gaelach) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 40 מ"ל ויסקי אירי, 80 מ"ל קפה חלוט חם, 30 מ"ל שמנת, 1 כף סוכר חום.
המשקה מוגש באופן מסורתי בספל זכוכית בעל רגל גבוהה ואוזן הנקרא "מאג אייריש קופי".
מקובל לייחס את המצאת המשקה לג'וזף שרידן, השף הראשי של שדה התעופה בפוינס שבמערב אירלנד, שם הוגש הקפה לנוסעים הטרנס-אטלנטיים בשנות הארבעים של המאה ה-20. אחד הנוסעים, כתב של הסן פרנסיסקו כרוניקל הביא לטענתו את המשקה לארצות הברית לאחר ששכנע בר בסן פרנסיסקו להגיש אותו בשנת 1952.
במשך השנים פותחו גרסאות שונות למשקה כמו למשל ביילי'ס קופי בו הוויסקי מוחלף באייריש קרים או קנטקי קופי בו הוויסקי מוחלף בבורבון והשמנת באייריש קרים.
איירסופט או "סטרייקבול" הוא ענף ספורט מודרני הדומה במקצת לפיינטבול, בו יורים המתחרים בכלי ירייה המחקים כלי נשק אמיתיים, כלי האיירסופט יורים כדורי פלסטיק במשחק המדמה מלחמה.
ישנם סוגים שונים של משחקי איירסופט כגון "סימולציה צבאית" (Military Simulation), 'תפוס את הדגל' (Capture The Flag) או משחקים 'רגילים' של קבוצה נגד קבוצה.
ציוד איירסופט המשמש בטורנירים ותחרויות דומה מאוד לציוד צבאי, ובצבאות מסוימים, בהם כוחות הביטחון בישראל, אף משמש לאימון חיילים.
אחד הסיכונים בהפצת רובי איירסופט הוא שהם נראים זהים לכלי נשק שיורים קליעים, וארגוני הפשיעה עשויים לעשות בהם שימוש לשוד, פרוטקשן ואיומים.
רובי האיירסופט הוגדרו ככלי נשק בישראל ואף הוחלט על עצירת יבוא האיירסופט לישראל עד להידוק ופיקוח הרגולציה בנושא.
כתוצאה מהאיסור על החזקת נשק חם, התפתחה ביפן תעשייה מפותחת של דגמי כלי נשק.
כלי האיירסופט הראשונים הומצאו בשנות השבעים, כשהוכנס מנגנון לירי של כדוריות פלסטיק בקוטר 6 מ"מ המופעל בעזרת קפיץ נדרך, כלומר יש לדרוך לפני כל ירייה.
כלים אלו נקראים בימינו "ספרינג" (Spring = קפיץ) והם דורשים מהמפעיל לדרוך את הנשק לאחר כל ירייה.
גם כלי רובי צלפים באיירסופט פועלים כך על מנת לדמות את המציאות.
הספורט התפשט במהירות לסין, קוריאה, הונג קונג, ולפיליפינים וצבר פופולריות בעיקר בגלל המגבלות המוטלות על החזקת כלי נשק במדינות אלו.
בשנת 1981 הומצא בארצות הברית הפיינטבול, והפך נפוץ במערב.
עקב הדמיון הרב בין ענפי הספורט, ועדיפות לפיינטבול במספר פרמטרים גבוהים, האיירסופט כמעט ולא התפשט למערב.
בשנות ה-90 הוכנסו שיפורים במנגנוני האיירסופט, והוכנסו לשימוש בין השאר כלי-איירסופט אוטומטיים חשמליים עם שכלול של מנגנון ההופ-אפ,
מנגנון זה גורם לסבסוב הכדור כלפי מעלה בזמן היציאה מהקנה, משפר את האווירודינמיקה והמומנט של הכדור כדי שיעוף רחוק יותר.
לאחר מכן האיירסופט התחיל לחדור גם למערב, אך זמן רב עבר עד שהוכר כספורט חוקי בישראל על ידי התאחדות הקליעה.
האיירסופט מבוסס על "שיטת האמינות", בה כל שחקן שנפגע מרים את הכלי או את ידו וצועק "מת!" כדי להכריז שהוא נפגע ושהוא יוצא מהמשחק.
שחקן יכול גם לחבוש מצנפת כתומה או אדומה על הראש כסימן לכך שנפגע.
לאחר ששחקן נפסל הוא עובר ל"נקודת המתים", שנקבעה מראש ובכך מוציא עצמו מהמשחק.
הנקודה המוגדרת מראש נמצאת בדרך כלל בטווח בטיחות מאזור של חילופי אש כדי שהשחקנים שנפסלו יוכלו להוריד את אמצעי הבטיחות כמו מסכות ומגנים כדי לנוח, לשתות וכדומה.
בתוך נקודת המתים חל איסור להסתובב עם כלים טעונים.
משתמשים בשיטה זאת על מנת שהמשחק יהיה מהנה ומציאותי יותר.
במשחקי איירסופט, בניגוד לפיינטבול, לא ניתן לראות את הפגיעות, לכן המשחק מבוסס על אמון.
באיירסופט ישנם הרבה סוגי משחק כאשר הנפוצים בהם הם:
תפוס את הדגל (Capture the flag) - לכל קבוצה יש דגל שנמצא במחנה שלה.
מטרת הקבוצה השנייה היא לתפוס את הדגל בחשאיות ולהביא אותו אל הדגל שלה.
קרב קבוצתי (Team Death-match) - מטרת כל קבוצה היא "להרוג" כמה שיותר מהקבוצה השנייה.
הקבוצה המנצחת היא זו ש"הרגה" יותר שחקנים, או ששחקניה הם האחרונים שנשארו במשחק.
סימולציה צבאית (Mil-sim - Military Simulation) - הדמיה צבאית בה משחזרים עד כמה שניתן קרבות מסוימים תוך לבישת מדים ושימוש בציוד אותנטי.
אפשרות נוספת היא דימוי של תרחישים כגון שחרור בני ערובה וכיבוש מפקדות אויב.
הרמה הבטוחה ביותר של ציוד מינימלי כדי להשתתף ברוב המשחקים כוללת זוג משקפי בטיחות תקניים (תקן ANSI Z87.1 לעמידה בהלם) כדי להגן על העיניים של המשתתפים.
לא ניתן לשחק עם משקפי שמש מכיוון שהם לא תוכננו לקבל פגיעות חזקות ועלולים להתנפץ לרסיסים.
אם אין למשקפיים תקן או שיש ספק אם המשקפיים יעמדו בפגיעה, נבדקים המשקפיים בתחילת האירוע (המשחק) מטווח 0 על ידי הכלי החזק ביותר.
לא נמצאו הרבה פגיעות עיניים באיירסופט, וכמו כן מעולם לא היה מקרה של איבוד ראייה.
כמו כן ישנם מספר אמצעי בטיחות ששחקני איירסופט צריכים לנקוט:
משקפי מגן הם חובה בכל משחק.
מסיכת רשת חצי פנים - זוהי מסיכה שמגנה על כל השטח שמתחת לעיני השחקן, כלומר האף, הפה והשיניים.
מסכה מלאה - מסכה המכסה את כל פני השחקן.
מסיכת פיינטבול - אותו סוג מסיכה המשמש במשחק פיינטבול.
כלי איירסופט הם לרוב העתקים של רובים אמיתיים.
כלי איירסופט פועלים במנגנונים שונים על מנת לירות כדורי פלסטיק או קרמיקה שנקראים BB במשקל 0.12–0.43 גרם במהירות , תחמושת אל-הרג, שבמיגון מתאים אף אינה פוצעת.
קיימים שלושה סוגים עיקריים של כלי איירסופט:
מנגנון דריכה ידנית (Spring) - כלי עם מנגנון דריכה ידני הדורש מהמשתמש לדרוך את הנשק לאחר כל ירייה.
דריכה של הכלי מעלה כדור אחד בלבד לקנה ומכווצת את הקפיץ.
הקפיץ משתחרר בלחיצה על ההדק ודוחס את האוויר בבוכנה שיורה את הכדור מהקנה.
בכלי Spring מקצועיים יותר המהירות גבוהה יותר ומאפשרת ירי חזק יחסית למנגנונים אחרים.
מנגנון חשמלי אוטומטי (AEG - Automatic Electric Gun) - כלי עם מנגנון חשמלי המאפשר ירי באופן אוטומטי או חצי-אוטומטי.
מנוע חשמלי המניע מערכת גלגלי שיניים אשר מכווצת קפיץ וטוענת כדור לקנה; כאשר הקפיץ משתחרר הוא דוחס את האוויר הנמצא בתוך בוכנה ויורה את הכדור דרך הקנה.
מנגנון זה מאפשר ירי אוטומטי בקצב של בין 8 ל-30 כדורים לשנייה ואף יותר בכלים המשודרגים.
מנגנון גז (GBB - Gas Blow Back, Gas Non Blow Back) - מנגנון המופעל על ידי גז דחוס המאוחסן במכלים סטנדרטיים המחוברים לכלי, או במכלים המובנים בתוך המחסנית\גוף הכלי.
מנגנון זה בא לידי שימוש בעיקר בכלי איירסופט המדמים אקדחים או רובי צלפים בעלי מהירויות גבוהות מאוד, והם המציאותיים ביותר.
קיים מגוון רחב של כלים הפועלים במנגנון זה אשר נבדלים ביניהם גם בסוג גז שבשימוש (Green/Red Gas, Co2, Propane) וגם בסגנון ההפעלה של הכלי עצמו (בחלק מהאקדחים ורובי הסער מבוססי גז קיימת הדמיית הדף - Blow Back).
לאיירסופט קיים ציוד נוסף אשר עוזר לכלי לעבוד, מוסיף לנוחות השחקן ושיפור יכולתו המשחקית או למיגון השחקן.
משקף, משקפיים או מסיכת מגן - נמצאים על הפנים ומונעים מהכדור להגיע לעיניים או כשמדובר במסיכה לאזור הפנים ובעיקר מונעת ממנו לפגוע ולהסב נזק לאחת השיניים.
כוונת הולוגרפית או כוונת טלסקופית - הכוונת עוזרת בכיוון מהיר של הכלי על המטרה או מגדילה את המטרה ובכך עוזרת בירי למרחק.
"שפצורים" - השפצורים, כגון ידיות הסתערות, דורגלים, מטולי רימונים ועוד, משמשים לשיפור יכולת השחקן לשלוט בכלי בנוחות או לעיתים מוסיפים יכולות (לדוגמה במטול רימונים).
וסט טקטי - הוסט מאפשר לאחסון מחסניות נוספות ועוד ציוד שקיים לשחקן.
לפעמים הוסט צבוע בצבעי הסוואה.
מיגון פנים בנוסף למשקף - במידה והשחקן בוחר לשחק עם מיגון שמגן רק על העיניים, קיימת אפשרות של נזק לשיניים או לפנים.
יש הרבה סוגים של מיגון פנים אך הנפוצים הם מבד ניופראן, מסיכת בלקלבה או רשת ממתכת (סטוקר) .
לרוב ניתן לשדרג כלי איירסופט על ידי הוספה או החלפה של חלקים פנימיים וחיצוניים כמו הצרת קנה (אשר עוזרת לדיוק מרבי, בעיקר ברוב"צ), אטימת טפלון ועוד.
את המראה החיצוני אפשר לשנות על ידי החלפת חלקים (כמו מתפסים, קתות או אפילו גוף), וגם להרכיב אביזרים נוספים כגון כוונות, פנסים, משתיקי קול, ידית הסתערות וכן הלאה.
בנוסף ניתן לשפר את ביצועי (מהירות הכדור, דיוק, קצב אש ועוד) כלי האיירסופט על ידי החלפת חלקים במנגנון ההפעלה שלהם (קפיצים, גלגלי שיניים, קנה פנימי, שסתומים וכו').
משתיק קול על הקנה אינו אפקטיבי באיירסופט מפני שהרעש מהמנוע.
ישנן מוסכמות על הגבלת מהירות שבה יעופו כדורי ה-BB.
מגבלות אלה נועדו למנוע פציעות אצל השחקנים.
לרוב, ההגבלות לרובה חשמלי הם 140 מטר לשנייה, ולרובה צלפים ורובי ספרינג - 190 מטר לשנייה.
למרבית כלי האיירסופט כיום ישנו מנגנון הופ-אפ מתכוונן אשר יוצר סיבוב של הכדור בעת הירי.
סיבוב זה גורם ללחצי אוויר לפי אפקט מגנוס שנותנים כוח עילוי לכדור ומאפשרים לו לשמור על מסלול ישר לטווח ארוך.
יש לכוון את ההופ-אפ לפי משקל הכדור ולפי מהירות הירי, והוא מאפשר טווח יעיל (כלומר טווח שבו הכדור שומר על מסלול שטוח) שנע מ-30 מטרים לכלים של 80 מטרים לשנייה עד 110 מטרים לכלים של 180 מטרים לשנייה.
ישנם הרבה סוגים של מחסניות, ביניהן מחסניות לכלי שעובד במנגנון חשמלי (AEG) וכלי שעובד על גז (GBB), לכל משפחה קיימת מחסנית שונה ולכל מחסנית יש קיבולת שונה.
פירוט על הקיבולות של המחסניות של רובי AEG ושל מנגנונן:
היי קאפ - , שבדרך כלל ניתן לאחסן בה בין 200 ל-3000 כדורים.
מנגנון ותפעול: ישנו תא לאחסון כדורים שבו רוב הכדורים נמצאים, בעזרת סיבוב גלגל שיניים שנמצא בתחתית המחסנית מועברים כדורים לתא נוסף וקטן יותר ומועלים בעזרת קפיץ לחלק העליון של המחסנית ומשם כשהיא מחוברת לרובה נכנסים אליו.
ליד התא הנוסף ישנו כמו כפתור שבלחיצה עליו הכדורים שנמצאים בתא משתחררים, וזאת על מנת למנוע מהקפיץ להתקלקל.
מיד קאפ - בה ניתן לאחסן בדרך כלל בין 80 ל-140 כדורים.
מנגנון ותפעול: במחסניות מיד קאפ קיים רק התא הקטן שבו מאוחסנים הכדורים.
הכנסת הכדורים יכולה להתבצע רק עם מכשיר שנקרא "BB Loader" או "Speed Loader".
אין גלגל שיניים בתחתית המחסנית מכיוון שהכדורים מאוחסנים אך ורק בתא שממנו הם עולים לרובה.
לואו קאפ או ריל קאפ - בה ניתן לאחסן בדרך כלל כ-30 כדורים כמו במחסנית לנשק חם, ומכאן נובע השם ריל קאפ (קיצור של "קיבולת אמיתית" באנגלית).
המנגנון והתפעול בריל קאפ זהים להם שבמיד קאפ.
ישנן מחסניות שיכולות להכיל עד כחמישה אלף כדורים .
איירסופט הוא ספורט חדש יחסית, כאשר המדינות המובילות בתחום הן בריטניה, ארצות הברית, יפן, הונג קונג, הפיליפינים, צרפת, רוסיה, איטליה וכמה ממדינות מזרח אירופה.
האיירסופט הוא ספורט ותחביב חוקי בארצות הבאות:
בריטניה, ארצות הברית, יפן, הונג קונג, ישראל, הפיליפינים, צרפת, יוון, סודאן, ספרד, איטליה, רוסיה, שוודיה, אוסטרליה, אוקראינה, אלבניה, בוליביה, בלגיה, ברזיל, בוטסואנה.
אֵרִיק תוֹרְוַואלְדְסוֹן (בנורדית עתיקה: Eiríkr Þorvaldsson; 950–1003), המוכר גם בכינוי "אֵיְירִיק האדום" (בנורדית עתיקה: Eiríkr hinn rauði), היה מגלה ארצות נורדי.
לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה, ואף העניק לה את השם "ארץ ירוקה" (Grœnland).
אריק שיכנע כמה עשרות משפחות איסלנדיות לבוא בעקבותיו.
אריק האדום היה אביו של לייף אייריקסון, אשר גם היה מגלה ארצות נורדי חשוב שהיה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה.
הכינוי "אריק האדום" ניתן לו בנורווגיה, עוד לפני שהגיע לאיסלנד.
ייתכן שמקורו בשערו האדמוני של אריק, או שיש להבין את הכינוי "אדום" כ"אמיץ לב".
אביו הואשם ברצח ועל כן הוא ומשפחתו ברחו אל "ארץ הקרח", היא איסלנד.
בטקסטים האיסלנדיים נאמר כי אריק היה בן עשר כאשר אביו הורשע כרוצח.
ברבות השנים רצח אריק שני תושבים באיסלנד, ולכן ברח מהאי.
אריק החליט לברוח מערבה, בעקבות הסיפור שסיפר גונביורן בן אוּלף (Gunnbjörn Ulfsson) על יבשה ממערב לאיסלנד.
בשנת 982, לאחר טלטולים בים, הגיע אריק למקום שכונה מאות שנים אחר כך "יוליאנה-הוב" ("תקוות יוליאנה" - על שם מלכת דנמרק יוליאנה, Julianehåb), בחופיה הדרומיים של גרינלנד.
אריק לא נתקל בהתנגדות ולכן לא נדרש להילחם על אדמת גרינלנד.
לאחר זמן חזר אריק לאיסלנד והצליח לגייס מאות אנשים ו-25 ספינות.
במסעו השני, ספגה משלחתו מכה קשה כאשר עקב סערה אבדו תשע ספינות, אך אריק ואנשיו המשיכו והגיעו אל גרינלנד בה הקימו מושבה בשם "המושבה המזרחית" (אייסטריביגד', Eystribygð).
אריק עמד בראש המושבה, שתחילה מנתה כ-350 תושבים.
במרוצת השנים היגרו לאי צפוניים (נורדים) רבים ויסדו גם את "המושבה המערבית" (באזור עיר הבירה של גרינלנד היום, נוק).
אחד מגלי ההגירה הביא עמו מגפה שקטלה תושבים רבים, כולל אריק עצמו.
בנו של אריק, לייף אייריקסון, המשיך את דרך אביו ויצא למסע גילויים במה שמכונה היום "צפון אמריקה", שם גילה ארץ אותה כינה "וינלנד" ("ארץ היין") בערך בשנת 1000 לספירה.
על לפי הערכות כיום, היה בנו של אריק האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה, זמן רב לפני קולומבוס (שהגיע אליה ב-1492, כ-500 שנים מאוחר יותר).
המושבות בגרינלנד שרדו כ-500 שנה, אך במאה ה-15 אבד הקשר עם אירופה, והמושבות לא שרדו.
עלייתה ונפילתה של המושבה הנורדית בגרינלנד הן אחד מנושאי הספר התמוטטות.
על אריק ומסעותיו מסופר בטקסטים איסלנדיים אחדים, המכונים "סאגות" ("סיפורים"), הידועה שבהן היא "הסאגה על אריק האדום" שנכתבה במאה ה-13, והיא המקור העיקרי לסיפור חייו של אריק האדום.
אייריש קאר בומב (מאנגלית: Irish Car Bomb; בתרגום חופשי: מכונית תופת אירית) הוא קוקטייל בירה שאינו מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי.
קוקטייל זה מורכב מבירת סטאוט, אייריש קרים וויסקי אירי.
שמו של הקוקטייל נובע ממרכיביו האיריים של המשקה, ומתייחס למכוניות התופת הידועות לשמצה של המחתרת האירית בתקופת "הצרות" (התנגשויות בין ארגונים אירים לאומנים לצבא הבריטי) כהמחשה לאפקט הקוקטייל.
מסיבה זו, שם הקוקטייל נחשב פוגעני וישנם ברים שמסרבים להגיש אותו.
הקוקטייל כמעט שאינו ידוע באירלנד, והזמנתו שם עלולה לגרום מבוכה או עלבון.
מוזגים את הוויסקי מעל לאייריש קרים בכוס שוט, ושומטים את הכוסית לתוך כוס בירה של שליש ליטר גינס (יש ללגום מעט מהבירה לפני כן על מנת למנוע מהבירה לעלות על גדות הכוס עם הטבעת כוס השוט).
את הקאר בומב נהוג לשתות בלגימה אחת - מיד לאחר שכוס השוט הוטבעה, אחרת המרכיבים החלביים באייריש קרים יעברו תהליך של הגבנה.
המתכון המקורי כלל גם ליקר קלואה, אך כיום נוטים לא לכלול אותו.
אייריס וג'ון הוא סרט משנת 2001 המספר את סיפורה של הסופרת האירית אייריס מרדוק ויחסיה עם ג'ון ביילי.
הסרט משווה בין התקופה של ראשית יחסיהם כשמרדוק (בגילומה של קייט וינסלט) בעלת האישיות הכריזמטית והדומיננטית, וביילי בן זוגה המלומד והביישן (יו בונוויל) ובין התקופה המאוחרת יותר בחייהם, כאשר מרדוק (כעת בגילומה של ג'ודי דנץ') חולה במחלת אלצהיימר וביילי (בגילומו של ג'ים ברודבנט) מטפל בה בביתם שבצ'ורלברי רואד בצפון אוקספורד.
ריצ'רד אייר ביים את הסרט לפי ספר הזכרונות של ג'ון ביילי "קינה לאייריס".
הסצנות על החוף צולמו בסאות'וולד שבסאפוק, מקום שהיה חביב על אייריס מרדוק.
ברודבנט זכה על תפקידו בסרט בפרס האוסקר כשחקן משנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ג'ודי דנץ' הייתה מועמדת לאוסקר בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, וקייט וינסלט הייתה מועמדת בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר.
כאשר אייריס מרדוק הצעירה פוגשת את ג'ון ביילי, חבר ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, היה הוא צעיר תמים העומד נבוך בפני האישה החופשייה בדעותיה, אישיותה הכובשת וכשרונה האמנותי הבולט.
כמה עשורים אחר כך לא השתנה הרבה ביחסיהם, השניים חיים ביחד וג'ון מסור לאשתו המפורסמת.
כאשר אייריס מתחילה לסבול מאמנזיה ומשטיון, ג'ון בחוסר תקווה ובתסכול רב מנסה לטפל בה.
עם הזמן מצבה מדרדר עם התגברות מחלת אלצהיימר.
ג'ודי דנץ' - אייריס מרדוק
קייט וינסלט - אייריס מרדוק הצעירה
ג'ים ברודבנט - ג'ון ביילי
יו בונוויל - ג'ון ביילי הצעיר
פנלופי וילטון - ג'נט סטון
ג'ולייט אוברי - ג'נט סטון הצעירה
סמואל וסט - מוריס הצעיר
קריס מרשל - ד"ר גודג'ון
איירפורט סיטי (לעיתים גם "קריית שדה התעופה") הוא "המרחב העורפי" של נמל התעופה בן-גוריון המשמש בתור פארק עסקים ותעשיית היי-טק בתחום השיפוט של מועצה אזורית חבל מודיעין, השוכן ממזרח לכביש 40 בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון.
שמו של המקום נבחר בזכות סמיכותו לנמל התעופה בן-גוריון, והוא נמצא בבעלותה של חברת איירפורט סיטי בע"מ.
השטח להקמת הפארק נרכש ממושב ברקת.
באפריל 1997 החלו העבודות להקמת איירפורט סיטי, לאחר שייעוד הקרקע שונה מקרקע חקלאית, ובשנת 2001 החל אכלוס הפרויקט.
הפארק משתרע על פני שטח של 750 דונם, אורכו כ-850 מטרים ממזרח למערב ורוחבו המרבי הוא כ-800 מטרים מצפון לדרום.
הכניסה המרכזית אליו היא מכביש 453 שמדרום לו, המחבר בין נמל התעופה בן-גוריון והיישוב שוהם.
באיירפורט סיטי שטחים ומבנים בשטח כולל של כ-420,000 מטר רבוע המיועדים להשכרה לתעשייה, אחסנה ולוגיסטיקה ומשרדים, וכן מרכז קונגרסים בשטח בנוי של 4,300 מ"ר, ושטחי מסחר והסעדה.
עוד מתוכנן לקום במקום בית מלון ובו 250 חדרים.
איירפורט סיטי מקושר בקווי תחבורה ציבורית אל הערים הגדולות במרכז הארץ, וכן בשירות הסעה המופעל על ידי חברת אגד, שמחבר אותו אל נמל התעופה הסמוך.
עם החברות הפועלות במקום נמנות פלאפון תקשורת, מוטורולה, מכתשים אגן תעשיות, DHL, פוקס-ויזל, אגד, AHAVA, שטראוס גרופ, AT&T, ק.א.ל., דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון, נביעות, רשות התעופה האזרחית, נעלי נימרוד, אודיוקודס, יוניטרוניקס, בנק ירושלים, אלביט מערכות, קבוצת קל אוטו, הוט מובייל, ג.יל.ס קפה בע"מ ועוד.
במקום נמצא גם היכל התרבות של חבל מודיעין ובו אולם לתיאטרון, קונצרטים ומופעי תרבות שונים.
כן נמצא שם מרכז קונגרסים ואירועים "אווניו".
במקום נמצא בית חב"ד שמפעיל בית כנסת, שיעורי תורה ופעילות בחגים לרווחת עובדי ומבקרי המקום.
אחת מסיבות המשיכה העיקריות של המתחם לחברות שונות היא הנחה ניכרת בשיעור הארנונה (המשולמת למועצה אזורית חבל מודיעין) בהשוואה לשיעור הארנונה הנהוג בערי המרכז, וזאת בשל מיעוט אוכלוסין בשטח המועצה האזורית, בהשוואה לערים (בישראל, ארנונה לעסקים מסבסדת שירותים עירוניים לתושבים, ומיעוט תושבים מאפשר הפחתת ארנונה משטחי מסחר ותעשייה גדולים).
על רקע זה עלו תלונות מערים סמוכות (בעיקר לוד) בדרישה לחלוקת הכנסות הארנונה של המתחם עימה.
ב־2014 החליטה ועדה בדיקה כי הכנסות הארנונה במתחם לא יועברו בחלקם לעיריית לוד, אך שר הפנים דאז גדעון סער התנגד למסקנות ותמך בהעברה.
איירלס (Airless - "ללא אוויר") היא שיטה להתזת נוזל, על פי רוב צבע, ללא שימוש באוויר דחוס.
משאבה ייעודית יונקת את הצבע ודוחסת אותו ללחץ של 240 BAR דרך צינור לחץ אל תוך אקדח התזה.
שחרור הצבע דרך נחיר התזה קטן בעל צורה מיוחדת (דיזה) המורכב בקצה האקדח, מלחץ גבוה זה ללחץ האטמוספירי, גורם לצבע להתפרק לרסס דק בצורת מניפה.
את הנחיר מחליפים לפי סוג וצמיגות החומר המותז ולפי מידת רוחב המניפה הרצויה.
להתזה באיירלס יתרונות רבים, כגון:
מכיוון שאין אוויר דחוס המשתתף בתהליך הובלת והתזת הצבע, נוצרים פחות ערפילי חומר המזהמים ומלכלכים את הסביבה מאשר במרסס קונבנציונלי המתיז יחד עם החומר גם אוויר ונחסכת שאיפת ממסים נדיפים
אפשר ליישם בעזרת שיטה זו חומרים בעלי צמיגות גבוהה ללא דילול
מערכות איירלס משמשות ליישום חומרים מגוונים בענפי הבנייה והתעשייה השונים.
כך למשל בתעשיות המתכת, העץ, בענפי הבנייה ולסימון כבישים מתיזים צבעים, לאיטום גגות מתיזים זפת קר, ובתעשיית המזון מתיזים בעזרתן חלבוני ביצים ושוקולד לציפוי מאפים.
מערכות איירלס פועלות בלחצים גבוהים.
זרם דק של חומר עלול לחדור לגוף אף דרך כפפה ולגרום להרעלה פנימית ולנמק.
איירין קארה אסקאלרה (Irene Cara Escalera; 18 במרץ 1959 – 25 בנובמבר 2022) הייתה זמרת ושחקנית אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשנת 1984 בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר על השיר "Flashdance...
ידועה גם כמבצעת השירים "Out Here on My Own" ו- "Fame", מתוך הסרט "תהילה (Fame)" שבו השתתפה.
קארה נולדה בברונקס לאב פוארטו ריקני ולאם אמריקאית ממוצא קובני, ולה שתי אחיות ושני אחים.
בגיל שלוש נמנתה קארה עם חמישיית הגמר בתחרות מיס אמריקה הקטנה.
החלה לנגן על פסנתר לפי שמיעה בגיל צעיר ולאחר מכן החלה ללמוד מוזיקה, משחק וריקוד.
קארה הופיעה בתוכניות טלוויזיה עוד כילדה, תחילה בתוכניות בספרדית, ולאחר מכן גם בתוכניות באנגלית, לרבות The Electric Company ב-PBS.
הקליטה שני אלבומים כבר בתקופת ילדותה והשתתפה במופע מחווה לדיוק אלינגטון לצד סטיבי וונדר, סמי דייוויס ג'וניור ורוברטה פלאק.
כמו כן השתתפה במחזות זמר בברודוויי ובאוף ברודוויי, ובתוכנית הטלוויזיה Love of Life (בשנות ה-70).
בשנת 1975 השתתפה בסרט הקולנוע Aaron Loves Angela, ובשנת 1976 בסרט Sparkle, בשניהם בתפקידים ראשיים.
ב-1979 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שורשים: הדורות הבאים" וב-1980 בסדרה "טרגדיה בגיאנה: סיפורו של ג'ים ג'ונס".
בשנת 1980 זינקה הקריירה של קארה בעקבות השתתפותה בסרט "תהילה".
קארה לוהקה תחילה כרקדנית, אך לאחר שהמפיקים שמעו את שירתה התסריט שוכתב כך שדמותה בסרט, קוקו הרננדז, הפכה לדמות ראשית.
בדמותה של קוקו הרננדז ביצעה את שיר הנושא של הסרט "Fame", ואת הסינגל השני של הסרט "Out Here on My Own".
שני השירים הללו הציבו את פסקול הסרט בראש המצעדים במעמד של מולטי-פלטינה.
שני השירים היו מועמדים לאוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1980. הייתה זו הפעם הראשונה ששני שירים מאותו סרט של אותו מבצע מועמדים לפרס באותה הקטגוריה.
בשנת 1980 הייתה קארה מועמדת לפרס גראמי בשתי קטגוריות – זמרת חדשה וזמרת פופ, ולפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה במחזמר.
המגזין בילבורד העניק לה את התואר הסולנית החדשה הטובה ביותר, והמגזין קשבוקס העניק לה את התארים – הזמרת המבטיחה ביותר והזמרת הטובה ביותר.
קארה התבקשה על ידי מפיקי סדרת הטלוויזיה "תהילה" להמשיך ולשחק את דמותה של קוקו הרננדז.
קארה סירבה, על מנת שתוכל להתמקד בקריירה המוזיקלית שלה, ואת התפקיד קיבלה אריקה גימפל.
ב-1980 השתתפה קארה בסיבוב ההופעות של המחזמר The Wiz, בתפקיד דורותי.
בשנת 1981 לוהקה לקומדיית מצבים בכיכובה ב-NBC, אולם חרף הצלחת הפיילוט החליטה הרשת שלא לשדר את הסדרה.
בשנת 1982 זכתה בפרס השחקנית הטובה של הארגון הלאומי לקידום אנשים צבעונים על תפקידה בסרט הטלוויזיה Sister, Sister.
בשנת 1983 הייתה מועמדת לאותו הפרס בגין תפקידה בסרט הטלוויזיה For Us the Living: The Medgar Evers Story ("סיפורו של מדגר אוורס").
בסרט היא גילמה את מירלי אוורס אשתו של מדגר.
בשנת 1983 גילמה את עצמה בסרט הקולנוע D.C.
Cab לצד אדם בולדווין ומיסטר טי.
בשנת 1983 הגיעה הקריירה של קארה לשיאה כאשר ביצעה את שיר הנושא לסרט פלאשדנס, שאת מילותיו כתבה עם קית' פורסי ללחן של ג'ורג'ו מורודר.
השיר הגיע לראש המצעדים, זכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ב-1983 ובפרס גלובוס הזהב לשיר מקורי ב-1984, וזיכה את קארה בפרס גראמי לביצוע הפופ הנשי הטוב ביותר ב-1984 ובשני פרסי המוזיקה האמריקאית בקטגוריות זמרת האר אנד בי הטובה ביותר וסינגל הפופ הטוב ביותר.
קארה הקליטה את השיר פעמיים נוספות – פעם אחת ב-1995 עבור הפסקול של הסרט ללכת עד הסוף, ופעם שנייה ב-2001 במסגרת דואט עם די ג'יי בובו.
בשנת 1984 השתתפה קארה בסרט עיר לוהטת לצד קלינט איסטווד וברט ריינולדס.
היא ביצעה שניים משירי הפסקול והשתתפה בכתיבת שיר הנושא "עיר לוהטת".
בשנת 1985 השתתפה בסרט Certain Fury לצד טייטום אוניל.
ב-1993 דיבבה את דמותה של שלגיה בסרט Happily Ever After, המתאר את המשך עלילותיהם של גיבורי הסיפור שלגיה.
באותה שנה השתתפה במסע ההופעות של המחזמר ישו כוכב עליון.
במהלך שנות ה-90 ערכה קארה מסעות הופעות באירופה ובאסיה.
בשנת 2005 זכתה בשבוע השלישי של תוכנית הריאליטי Hit Me, Baby, One More Time עם השיר פלאשדנס וגרסת כיסוי לשיר "I'm Outta Love" של הזמרת אנסטייז'ה (שביצעה עם ההרכב הנשי Hot Caramel).
קארה נישאה לפעלולן קונרד פאלמיסאנו בשנת 1986. השניים התגרשו ב-1991. התגוררה בפלורידה.
קארה נפטרה בביתה בפלורידה ב-25 בנובמבר 2022. סיבת מותה טרשת עורקים, והתקף לב.
1985: פסקול הסרט עיר לוהטת
1989: פסקול הסרט גן עדן לכלבים
1991: פסקול הסרט China Cry
אייריש מיסט הוא ליקר אירי העשוי מדבש ומעשבי תיבול כגון אברש ותלתן, על בסיס ויסקי אירי.
בספטמבר 2010 המותג נרכש בידי קבוצת קמפרי.
הליקר מיוצר מוויסקי אירי מיושן, ונטען כי המתכון הוא בן 1000 שנים.
אייריש מיסט נמכר ביותר מ-40 מדינות.
בעבר יוצר האייריש מיסט בחוזק של 40% אלכוהול בנפח וכיום הוא מכיל 35% אלכוהול בנפח.
גם צורתו של הבקבוק השתנתה מצורה המזכירה דקנטר לבקבוק אירי
אייריש מיסט הוא הליקר הראשון שיוצר בצורה מסחרית באירלנד.
הייצור החל במזקקות טולמור דיו בשנת 1947 בטולמור, שם גרה משפחת ויליאמס, שהייתה הבעלים הראשונים של האייריש מיסט.
המזקקה המקורית הוקמה בשנת 1829, אז זיקקו בה ויסקי אירי.
באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20 החל דזמונד א.
ויליאמס לחפש משקה חלופי הקרוב לוויסקי.
הוא גילה את המתכון העתיק וייצור האייריש מיסט החל.
איירפורט סיטי בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שהוקמה בשנת 1992 ועוסקת, ישירות ובאמצעות חברות בנות, בייזום, פיתוח, הקמה, השכרה וניהול של נדל"ן (בעיקר נדל"ן לעסקים, אך גם בנייה למגורים).
נכס עיקרי שבבעלותה הוא מתחם איירפורט סיטי - פארק עסקים ותעשיית היי-טק בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון.
בנוסף היא בעלת השליטה בחברת נצבא החזקות 1995 בע"מ שלה עסקי נדל"ן בישראל ובצרפת.
ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והם נכללים במדד תל אביב 35.
החברה התאגדה בפברואר 1992. בינואר 1993 הוקצה לחברת יואל בע"מ חצי מזכויות הרכוש והשליטה בחברה.
חברת איירפורט סיטי יזמה את הקמתו של מתחם איירפורט סיטי בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון.
באפריל 1997 החלו העבודות במקום ובשנת 2001 החל אכלוס הפרויקט.
באוקטובר 2000 רכשה "יואל" את חלקם של מקימי החברה.
עם בעלי החברה נמנו גם חברת פרול השקעות - חברה פרטית בבעלות עו"ד שרגא בירן ועו"ד גדעון חתוכה ולאומי ליסינג והשקעות - חברה בת של בנק לאומי.
ב-13 בפברואר 2006 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בספטמבר 2006 רכשה החברה מידי חברי "אגד" וגמלאיו את השליטה בחברת נצבא חברה להתנחלות בע"מ, ודרכה קיבלה את השליטה בנצבא החזקות 1995 בע"מ, חברה ציבורית הפועלת אף היא בייזום, פיתוח, הקמה, השכרה וניהול של נדל"ן בישראל ובצרפת.
בדצמבר 2009 מכר בנק לאומי את חלקו בחברה, וביולי 2010 מכרה גם פרול השקעות את חלקה בחברה.
ביולי 2015 הוסכם על מיזוג חברת הבת נצבא לתוך איירפורט סיטי, בעסקת חילופי מניות שבסופה נמחקו מניות נצבא מהמסחר בבורסה, והיא הפוכה לחברה בת פרטית של איירפורט סיטי.
איגרות החוב של נצבא המשיכו להיסחר בבורסה.
נכסיה של איירפורט סיטי מחולקים על ידה לשבע קטגוריות, שכללו בסוף 2020 את הנכסים הבאים:
תחנות מרכזיות – 13 תחנות מרכזיות, שבהן שטחים לתחבורה ציבורית ושטחי מסחר.
מסחר – כ-142 אלף מ"ר המושכרים למאות שוכרים.
משרדים – כ-326 אלף מ"ר, הכוללים מבני משרדים באירופה, במתחם איירפורט סיטי ובשאר רחבי הארץ.
תחנות דלק – 10 תחנות דלק.
מגרשים – שטחים לייעודים שונים.
חניונים – כ-239 אלף מ"ר המשמשים בעיקר מפעילי תחבורה ציבורית.
תעשייה ואחסון – כ-261 אלף מ"ר המושכרים לייעודים שונים.
איירין רוזנפלד (Irene Rosenfeld נולדה ב-3 במאי 1953) היא אשת עסקים אמריקאית יהודיה, כיהנה כמנכ"לית ויושבת ראש חברת המזון והמשקאות האמריקאית הבינלאומית "Mondelēz International" (לשעבר "קראפט"), מהגדולות בתחום בעולם.
רוזנפלד נולדה בווסטברי שבמדינת ניו יורק.
הוריה הם סימור, ממוצא יהודי רומני, וג'ואן בלקר, ממוצא יהודי גרמני.
לרוזנפלד תואר ראשון בפסיכולוגיה, תואר שני במדעי העסקים, ותואר דוקטור בשיווק וסטטיסטיקה מאוניברסיטת קורנל.
רוזנפלד עבדה בתחילה בסוכנות פרסום בניו יורק, ובהמשך הצטרפה לחברת המזון "General Foods" ועסקה בתחום חקר שוק.
עוסקת כשלושים שנה בעסקי המזון.
ב-2004 מונתה למנכ"לית חטיבת החטיפים של "פפסיקו", "פריטו-ליי".
במהלך תפקידה קידמה את ייצורם של מוצרים בריאים יותר.
ב-2006 מונתה למנכ"לית "קראפט", אחת משתי חברות המזון הגדולות בארצות הברית, וב-2007 מונתה גם ליושבת ראש החברה.
במסגרת תפקידה קידמה את עסקי החברה בארצות הברית, קנדה ומוסקבה.
ב-2010 הובילה את מהלך רכישת חברת הממתקים "קדבורי" הבריטית.
ב-2012 נותרה בתפקידה בראש חטיבת החטיפים של קראפט, שפוצלה מתוך קראפט ושינתה את שמה ל-"Mondelēz International".
היא פרשה מתפקידה בסוף 2017.
ב-2010 דורגה במקום השני ברשימת 10 הנשים החזקות בארצות הברית של המגזין פורבס, ב-2011 דורגה במקום העשירי ברשימה זו, וב-2012 במקום ה-13. שכרה הוערך ב-2010 ב-19.288 מיליון דולר, מה שהציב אותה במקום ה-48 בדירוג שכר המנכ"לים של פורבס.
רוזנפלד חברה בארגון "המועדון הכלכלי של שיקגו", ומכהנת כחברת דירקטוריון ב-"Grocery Manufacturers Association", ב-"Consumer Goods Forum", ובאוניברסיטת קורנל.
האיירספיד AS.10 אוקספורד היה מטוס בריטי דו-מנועי, אשר שימש לאימון צוותי האוויר של חבר העמים הבריטי בטיסה, ניווט, רדיו, הפצצה ומקלענות במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הציגה חברת איירספיד גרסה אזרחית בת שישה מושבים של האוקספורד שכונתה קונסוּל.
גרסה זו נרכשה, החל מאמצע שנת 1949 ותחילת שנות ה-50, על ידי חיל האוויר הישראלי ושמשה לתובלה ולאימון.
בשל הצורך להכשיר יותר טייסים ונווטים עבור מטוסי המוסקיטו שנקלטו בתחילת שנות ה-50, רכש חיל האוויר במקביל מטוסי אוקספורד נוספים.
כניסתו לשירות של האוורו אנסון במרץ 1936 היוותה אבן דרך בתולדות חיל האוויר המלכותי, היות שהיה זה המטוס החד-כנפי המודרני הראשון שהוזמן בכמויות גדולות, שהציג לראשונה אמצעים כמו מדפים וכן נסע מתקפל.
הזמנה לאב טיפוס על פי דרישות המכרז האחרון נשלחה לחברת איירספיד מפורטסמות'.
איירספיד הוזמנה להשתתף במכרז בשל שני שיקולים מרכזיים של משרד האווירייה: על אף שהחברה נוסדה רק חמש שנים קודם לכן, היא נחשבה כבעלת הניסיון הרב ביותר בבניית מטוסים בעלי כן נסע מתכנס.
כמו כן, באותה תקופה הציגה איירספיד את ה-AS.6 אנווי (AS.6 Envoy), מטוס נוסעים דו-מנועי קטן, ממנו ניתן יהיה ליצור בסיס טוב לפיתוח המבוקש, עם מספר מצומצם של שינויים נדרשים.
בהתבססם על מטוס האנווי, החל צוות המתכננים בראשות האסל טילטמן (Hessell Tiltman) לפתח מטוס אימון רב-תכליתי אשר יתאים לדרישות המכרז.
בשל הצורך במטוס אשר ישמש במגוון תפקידי אימון כגון טיסה, ניווט יום ולילה וטיסת מכשירים, כמו גם תפעול רדיו, הפצצה, מקלענות וצילום אווירי, דמה המטוס המוגמר לאנווי בצורה שטחית בלבד.
איירספיד סימנה את המטוס כ-A.S.10 ומשרד האווירייה העניק לו את השם אוקספורד.
היה צורך בארגון-מחדש ובשינויים בפס הייצור במפעל שבפורטסמות' כדי להתאימו לייצור המוני, מה שהביא לעיכוב בתחילת העבודה.
אב הטיפוס (מספר סדרתי L4534 של חיל האוויר המלכותי) המריא לראשונה מפורטסמות' ב-19 ביוני 1937 ולאחר שבוע של בדיקות על הקרקע נמשכו טיסות מבחן אינטנסיביות.
המטוס הוצג לראשונה ב"פארק הדגמים החדשים" של חיל האוויר המלכותי בבסיס הנדון (Hendon Aerodrome) שליד לונדון כשהוא נושא על גבו צריח דמה.
לאחר הופעתו הפומבית נמשכו טיסות הניסוי באב הטיפוס אשר הושלמו בסוף ספטמבר 1937. אז תוכננו למטוס שתי גרסאות: האוקספורד סימן I, שנועד לשמש כמטוס אימון רב-תכליתי לכל אנשי צוות האוויר, צויד בצריח דורסאלי (על גב המטוס) בעל מקלע, כוונות הפצצה וציוד פנימי נוסף.
האוקספורד סימן II נועד לשמש לאימון טייסים, וצויד באמצעי שליטה כפולים.
בלבול רב התקיים במשך שנים רבות בזיהוי שתי הגרסאות מכיוון שבאוקספורד נעשה שימוש מועט בתפקידים שלא כללו אימון טייסים ומרבית האוקספורד סימן I טסו לרוב ללא צריחיהם.
הייתה כוונה לצייד את המטוס במנוע מסוג ארמסטרונג-סידלי צ'יטה סימן X ובמדחפי מתכת כפולי-להב בעלי פסיעה קבועה תוצרת פיירי-ריד או בצ'יטה סימן IX עם מדחפי עץ, אם כי בפועל צוידו כל המטוסים שנבנו בהתקן האחרון.
האוקספורד דמה במבנהו החיצוני לאנווי וכללית נבנה ממעטפת עשוית עץ שחיבוריה הודקו באמצעות דבק.
גוף המטוס הורכב משתי יחידות עשויות עץ לבנה בתצורה חצי-קונכית (Semi-monocoque), כאשר היחידה הקדמית כללה את תאי הטייס והנוסעים והאחורית את מייצב הכיוון שנבנה כיחידה אחת.
יחידת הזנב נבנתה ממסגרת עץ שכוסתה בבד.
כנפי המטוס היו תחתיות, כאשר חלקן האמצעי בנוי בנפרד מהגוף וחלקן החיצוני, בעל עובי מופחת לקראת קצה כל כנף, מחובר לחלק האמצעי בעזרת ארבעה ברגים ואומים, כאשר הברגים עוברים דרך זיזי פלדה בכל קצה.
הכנף הייתה בנויה מ-3 שכבות של עץ אשוח ולבנה ובתהליך הרכבתה נעשה שימוש בשיטה מיוחדת של הצמדה בבניית חיזוקים אלכסוניים.
כל הכנף כוסתה בעץ לבוד והמאזנות היו עשויות מתכת ומצופות בבד.
המדפים היו גם הם ממתכת ומופעלים הידראולית.
פנס עזר לנחיתה היה בנוי בשפת ההתקפה של כנף שמאל.
כן הנסע התקפל הידראולית לתוך בתי המנוע, כאשר חלקם התחתון של הגלגלים נותר חשוף, בעוד הגלגל האחורי נשאר קבוע.
בנוסף, צוידו כני הנסע בבולמי זעזועים ובצמיגים תוצרת חברת דאנלופ.
זוג המנועים הכוכבייים מסוג ארמסטרונג-סידלי צ'יטה סימן X, בעלי 350 כוחות סוס כל אחד, מוקמו בתוך בתי מנוע אווירודינמיים מעוצבים.
צריח המקלעים שעל גב המטוס הורכב בנפרד והיה ניתן להסרה.
אנשי הצוות נכנסו דרך דלת שמוקמה בצידו השמאלי של המטוס.
תא הטייס, שצויד באמצעי שליטה כפולים ולוח מחוונים אשר נחשב כחדשני לתקופתו, כלל בדרך כלל מקום לצוות של שלושה - שני טייסים ונווט.
באימוני ניווט הוזז כיסא הטייס הימני לאחור על מנת לפתוח שולחן מפות מתקפל עבור הנווט המתלמד.
כאשר נעשה במטוס שימוש לאימוני הפצצה הוסר הכיסא הימני על מנת לספק מקום לכוונות עבור מטיל הפצצות אשר שכב פרקדן.
מאחורי תא הטייס ולכיוון ירכתי המטוס הייתה עמדת מפעיל הרדיו, שישב ופניו כלפי חלקו הימני של גוף המטוס, ואחריו עמדת המקלען.
לרוב לא הטיס האוקספורד יותר משלושה אנשי צוות בו זמנית.
עוד לפני שהושלמה סדרת הייצור הראשונה, החלו להגיע הזמנות לכמויות גדולות של האוקספורד.
כדי להדביק את הביקוש, פתחה איירספיד "מפעל צללים" בקרייסטצ'רץ' (Christchurch) שבמחוז דורסט, בו נבנו 550 יחידות.
בנוסף, הועסקו מפעלים אחרים ברחבי בריטניה כקבלני משנה לייצור האוקספורד: דה הבילנד בנתה 1,515 מטוסים במפעלה בהטפילד (Hatfield), פרסיבל איירקראפט בנתה 1,355 במפעלה בלוטון וסטנדרט מוטורוס בנתה 750 יחידות של האוקספורד במפעלה שבקובנטרי.
4,411 מטוסים נבנו במפעל הראשי של איירספיד בפורטסמות' והייצור, שהסתיים ביולי 1945, הסתכם ב-8,581 יחידות.
מסירת האוקספורד החלה בנובמבר 1937, כאשר נשלחו שלושה לבית הספר המרכזי לטיסה, כדי להעריך את ביצועי המטוס בידי המדריכים הבכירים של חיל האוויר המלכותי.
איירספיד הסבה מטוס אחד לשימוש אזרחי עבור חברת בריטיש איירוויז, ומטוס נוסף נותר בחברה לבחינה ופיתוח של כן נסע תוצרת מקלארן-קסטורינג.
אחריהם סופקו מטוסים נוספים לבתי ספר לטיסה ברחבי האי הבריטי.
על אף שהאוקספורד סימן I נבנה כמטוס אימון רב-תכליתי, היה צורך דחוף יותר לאמן טייסים חדשים במטוס דו-מנועי על מנת להתמודד עם הטסתם של הבלנהיים, הוולינגטון, ההאמפדן והוויטלי, ולכן נשלחו האוקספורד הראשונים לבתי הספר לטיסה.
עד שנבנו מטוסי אוקספורד בכמות מספקת למשימות אחרות כבר היו מטוסי אנסון עודפים בשירות בתי הספר לניווט ובמקומות נוספים כתחליף, ובשל הסיבה הזו, אך גם בשל איכותו הגבוהה כמטוס לאימון טייסים, נותר המטוס בעיקר בתפקיד זה במהלך כל תקופת שירותו.
ב-1939 נכנסו האוקספורד סימן II הראשונים לשירות בחיל האוויר המלכותי והופעלו לצד האוקספורד סימן I כמטוסי הסבה לטייסים, בעוד האחרונים שימשו לשלבי האימון המתקדמים יותר.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה היו ארבעה בתי ספר לטיסה מצוידים באוקספורד ברחבי בריטניה.
הצורך לפנות את שמי האי הבריטי מטיסות אימון לטובת טיסות מבצעיות, הוביל להקמת תוכנית אימוני האוויר האימפריאלית, במטרה לאמן את טייסי בעלות הברית בשמיים הבלתי מאוימים של קנדה, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד.
באוסטרליה וניו זילנד כבר שירתו האוקספורד במספרים קטנים בחילות האוויר המקומיים, ועם תחילתה של תוכנית האימון האווירית האימפריאלית נשלחו מטוסים ארוזים רבים לפיתוח התוכנית בארבעת הדומיניונים שלעיל.
מתוך 819 המטוסים שהועברו לקנדה, 188 שנשלחו כשלדות בלבד קיבלו מנועים מסוג פראט אנד ויטני ואספ ג'וניור וסומנו כאוקספורד סימן V.
דרום אפריקה קיבלה 700, ניו זילנד 299 ואוסטרליה 389 מטוסים.
כמה מאות מטוסים שירתו בבתי הספר לטיסה של חיל האוויר המלכותי שהופעלו ברודזיה הדרומית.
האוקספורד שנותרו בבריטניה, עם העברת בתי הספר לטיסה מעבר לים, שימשו לאימון קבוצות מיוחדות ולהכשרת מדריכי טיסה.
על מנת להרגיל את טייסי התוכנית לטיסה בתנאי מזג האוויר של בריטניה (עננים וערפל), נעשה שימוש באוקספורד כיחידת טיסה מתקדמת (Advanced Flying Unit או AFU) לטיסות מכשירים והותקנה בו מערכת הנחיה לנחיתה עיוורת (beam approach beacon system).
כמאה מטוסים הוסבו לתפקיד זה וסופחו ליחידות של פיקוד המפציצים כדי לשמר את מיומנות הטייסים בנחיתות בתנאי מזג אוויר קשים.
תפקיד עזר נוסף בו נעשה שימוש באוקספורד היה כ"מטרות" עבור צוותי נ"מ וכיול מערכות מכ"ם, משימות בהן החליף את הוסטלנד לייסנדר החל מ-1943 ונותר בתפקידו עד לתחילת שנות ה-50.
בנוסף לתפקידו העיקרי כמטוס אימון, שימש האוקספורד גם כמטוס נגד צוללות, ובמזרח התיכון, כאמבולנס אווירי.
הוא נחשב כקל להטסה, אך הנחתתו דרשה מיומנות.
27 מטוסי אוקספורד היוו חלק מסדר הכוחות בבית הספר לטיסה מס' 4 של חיל האוויר המלכותי בחבניה שבעיראק, ועברו הסבה מקומית למפציצים קלים כדי לסייע בהגנת הבסיס במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית ב-1941.
זרוע האוויר של הצי המלכותי רכש מספר מטוסי אוקספורד למשימות אימון מגוונות.
תחילה, נמסרו המטוסים לידי טייסת מס' 782 מדוניבריסטל (Donibristle) שבסקוטלנד על מנת לספק פלטפורמה דו-מנועית לגף הקישור שפעל במקום והפעיל את הדה הבילנד DH.95 פלמינגו.
יחידת הסבה הוקמה ביאווילטון, סאמרסט ב-1941, כדי להמשיך בהכשרת צוותי אוויר למשימות בהן הפעילה זרוע האוויר מטוסים דו-מנועיים כגון המרטין מרילנד, ששימש לסיור ימי ואיסוף מודיעין.
האוקספורד שירת ביחידה זו, טייסת מס' 762, עד נובמבר 1949. בנוסף, שירת האוקספורד בטייסות מס' 758 ו-739 לאימונים בנחיתות עיוורות וטיסות מכשירים, ולעיתים נעשה בו שימוש לא רציף ביחידות נוספות של זרוע האוויר של הצי.
לאחר המלחמה הוסבו 161 מטוסי אוקספורד (מעודפי המלחמה או מהסבות מטוסים שעדיין היו על פס הייצור) למטוסי נוסעים בעלי שישה מושבים, שכונו AS.65 קונסוּל .
עודפי אוקספורד אחרים נרכשו על ידי חיל האוויר ההלני ונעשה בהם שימוש במהלך מלחמת האזרחים ביוון.
האוקספורד המשיך לשרת בחיל האוויר המלכותי כמטוס אימון ותובלה קל עד להוצאתו משירות ב-1956. מספר מטוסים נמכרו לחילות אוויר אחרים, כגון חיל האוויר המלכותי הבלגי וחיל האוויר המלכותי ההולנדי.
מטוס דו-מנועי חד כנפי לאימון כללי של צוותי אוויר עבור חיל האוויר המלכותי.
בעל צריח נושא מקלע על גב המטוס, סידורים פנימיים לאימון אנשי צוות בתפקידים שונים, כגון הפצצה, ניווט, הפעלת רדיו ומקלענות.
כ-300 מטוסים שירתו בחיל האוויר המלכותי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ומספר מטוסים שירתו בחיל האוויר המלכותי הניו זילנדי לאימון טייסים בריטיים.
השימוש בצריחים המופעלים חשמלית בתחילת מלחמת העולם השנייה הביא לצמצום השימוש באוקספורד כמטוס לאימון מקלענים וצריח הגב בוטל.
70 יחידות מגרסה זו שימשו בעיקר לאימון נווטים ומפעילי רדיו.
גרסה זו צוידה בזוג מנועים מסוג צ'יטה XV בעלי 425 כ"ס כל אחד ומדחפי פסיעה קבועה מסוג רוטול (Rotol).
שימשה לאימוני ניווט והפעלת רדיו.
מעבדה מעופפת לבחינת מנועי דה הבילנד ג'יפסי קווין סימן IV.
תשעה מטוסים בלבד נבנו מגרסה זו, שמונה מתוכם היו הסבות של האוקספורד סימן I.
הסבה אזרחית עבור מחקר בתחום הרדיו.
גרסת מעבדה מעופפת עבור מנוע מסוג אלוויס לאונידאס.
יחידה אחת הוסבה בחברת מיילס איירקראפט (Miles Aircraft).
אוקספורד סימן אחד שהותאם לדרישות מכרז T.39\37 עבור ניו זילנד.
הגרסה האחרונה, אשר שודרגה לזוג מנועים כוכביים מסוג פראט אנד ויטני R-985 עם 450 כ"ס ומדחפי פסיעה משתנה מסוג המילטון סטנדרט (Hamilton-Standard).
196 יחידות נבנו, ומטוסים רבים מגרסאות סימן I ו-II שודרגו לגרסה זו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוסבו כ-160 מטוסי אוקספורד מעודפי חיל האוויר המלכותי לתצורת מטוס נוסעים או תובלה.
מפרט טכני (אוקספורד סימן I)
מנוע: כוכבי מקורר אוויר, 2 X ארמסטרונג סידלי צ'יטה סימן X, 350 כ"ס כל אחד
זמן שהייה באוויר: 5.5 שעות
מקלע: 1 X 7.7 מ"מ ויקרס K בצריח על גב המטוס
פצצות: 16 X פצצות אימון במשקל 5 ק"ג כל אחת, נישאות במתלים חיצוניים
גרסה אזרחית לאוקספורד תוכננה על ידי איירספיד כבר במהלך 1940, אך רק עם סיום מלחמת העולם השנייה החלה החברה לעבוד על גרסה מוסבת שתוכל לשמש כמטוס נוסעים וכמטוס מנהלים.
המטוס הראשון שהוסב לתפקיד זה נבנה על ידי חברת דה הבילנד, מגרסת אוקספורד סימן I.