tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו תהליך טבעי, פיזיולוגי-הורמונלי המתרחש באופן מחזורי במערכת הרבייה של נקבות בחלק מהיונקים, ובכלל זה גם בנקבות של בני אדם, כחלק מתהליכים הנחוצים לשם קיום רבייה מינית.
בגוף האישה הווסת מתרחשת כל 21 עד 45 ימים אצל נשים צעירות וכל 21 עד 31 ימים אצל נשים מבוגרות.
אורכו של הדימום נע בין יומיים לשבעה ימים.
הווסת נפסקת בזמן היריון ובדרך כלל אינה מופיעה בזמן הנקה.
היא נפסקת לחלוטין בין הגילים 45 ל-55 אחרי המנאפוזה.
עד 80% מהנשים מדווחות על תסמינים שונים לפני הווסת.
סימנים ותסמינים שכיחים כוללים אקנה, שדיים רגישים, נפיחות, תחושת עייפות, עצבנות ושינויים במצב הרוח.
בשעה שתסמינים אלו מפריעים לשגרת החיים, הם מוגדרים כתסמונת קדם ויסתית.
בין 20% ל־30% מהנשים מדווחות שהן סובלות מהתסמונת.
הווסת ידועה בשפה עממית בשם המחזור החודשי, על אף שהיא רק שלב אחד מתוך תהליך זה, המשתרע על-פני כל החודש.
בתרבויות השונות מוענקת לווסת משמעויות חברתיות-תרבותיות, הנובעות מתוך אמונות ודעות קדומות.
במהלך המחזור החודשי, השחלה של הנקבה הבוגרת מינית משחררת ביצית אחת או יותר, בתהליך הקרוי ביוץ.
רירית הרחם (Endometrium) מתעבה במקביל.
לאחר הביוץ רירית הרחם מתכוננת לקראת קליטה אפשרית של ביצית מופרה, באופן שיאפשר היריון.
בהיעדר הפריה והריון, הרחם משיל את הרירית, וכך נוצר מחזור חדש.
חלק מרירית הרחם מופרש מן הגוף יחד עם נוזלים דמיים אחרים דרך הנרתיק.
הווסת היא תהליך ניתוק רירית הרחם.
הדימום, הנמשך בין יומיים לשבעה ימים אצל נשים, מעיד על כך שההריון לא התממש.
אי-קבלת וסת בשנות הפוריות עשויה להוות אינדיקציה ראשונה לכך שהאישה הרה.
הכוונה בביטוי "מחזור מאחר" היא שהווסת טרם התחילה במועד הצפוי, וכי קיים לפיכך סיכוי סביר להריון.
הווסת היא תהליך מחזורי טבעי המתרחש בגופה של אישה בריאה במהלך שנות הפוריות שלה.
המחזור הראשון (Menarche) מתרחש בדרך כלל בטווח הגילאים 10 ל-16, ואילו המחזור האחרון (מנופאוזה) מתרחש בין הגילאים 45 ל-55, השנים של הפסקת הווסת נקראות בעברית "גיל המעבר".
סטיות מדפוס זה מצריכות בדיקה רפואית.
מצב של אי-קבלת מחזור בשנות הפוריות שלא מחמת היריון קרוי אמנוריה (Amenorrhea).
אחוזי שומן נמוכים בגוף (למשל, כתוצאה של אנורקסיה) ידועים כמעכבי-מחזור.
בנוסף, ייתכנו מצבים של דימום ללא ביוץ (למשל, כאשר האישה נוטלת גלולות למניעת היריון, מגיעה לשלב גיל האל-וסת או סובלת מתסמונת שחלה פוליציסטית) או ביוץ ללא דימום.
לרוב היונקים יש מחזור ייחום, אבל לא לכולם יש מחזור שגורם לווסת.
למרות שקיימת מחלוקת מסוימת בהגדרות בין מקורות, ווסת בקרב יונקים נחשבת בדרך כלל מוגבלת לפרימטים.
היא נפוצה אצל אנתרופואידים (קופים צרי-אף, קופים רחבי-אף וקופי האדם), אך חסרה לחלוטין בפרימטים מסוג בעלי אף לח וייתכן כי היא קיימת בצורה חלשה בטרסיוסיים.
מעבר לפרימטים, הוסת מוכר רק אצל עטלפים, חדפי פיל ומין מסוג העכברים הקוצניים, קוצן מצוי.
מחזור גלוי (שם יש דימום מהרחם דרך הנרתיק) נמצא בעיקר בבני אדם ובקרובי משפחה קרובים אבולוציונית כגון שימפנזים.
נקבות ממינים אחרים של יונקי שליה עוברות מחזורי יחום, שבהם רירית הרחם נספגת מחדש לחלוטין על ידי הנקבה (ווסת סמויה) בסוף מחזור הרבייה.
זואולוגים רבים רואים בכך דבר שונה ממחזור וסת "אמיתי".
נקבות חיות בית המשמשות לגידול - למשל כלבים, חזירים, בקר או סוסים - מנוטרות לסימנים פיזיים של תקופת מחזור הייחום, המעידים על כך שהחיה מוכנה להזרעה.
רוב הנערות מקבלות את הווסת הראשונה שלהן בין גילאי 10 ל-16. הווסתות הראשונות עלולות להתאפיין בחוסר יציבות, הן מבחינת סדירות והן מבחינת זרימה.
אחרי הדימום הראשון יכולים לעבור חודשים עד לקבלת הווסת הבאה, והיא יכולה להימשך יום אחד עד 10 ימים.
לאחר תקופה מסוימת, הגוף ייכנס למחזור סדיר.
זה יכול לקחת שנתיים או יותר.
באופן כללי, נשים מקבלות כיום את הווסת הראשונה שלהן מוקדם יותר מבעבר.
יש לכך מספר גורמים אפשריים כמו תורשה, ריבוי הורמונים ובייחוד אסטרוגן במאכלים תעשייתיים וכן משקל יתר, מאחר ששומן מייצר אסטרוגן.
מחקר שהתפרסם בשנת 2024 הצביע על ירידה משמעותית בגיל תחילת המחזור אצל בנות בארצות הברית: הוכפל מספר הילדות שמקבלות את המחזור לראשונה בגיל 9 וכן חלה עלייה חדה במספר הבנות המקבלות מחזור לפני גיל 11. לתופעה זו ייתכנו השפעות שליליות על בריאות הבנות, הפלות, מחלות סרטן ומחלות לב.
אורך המחזור עשוי להשתנות, אפילו באותה אישה בין מחזורים שונים, והוא נע בין 21 ל-40 ימים.
מחזור ביוץ של 28 יום נחשב למחזור סדיר ונורמלי.
ראשית הדימום מציינת את תחילת המחזור, היום הראשון לדימום הוא היום הראשון למחזור, וכך הלאה.
ישנה דעה כי בקרב נשים הגרות יחדיו או מבלות זמן ניכר ביחד כמו בתקופת הלימודים, זמן תחילת המחזור נוטה להסתנכרן.
אפקט זה הנקרא גם "סנכרון וסתי" תואר לראשונה ב-1971 על ידי הפסיכולוגית מרתה מקלינטוק.
ב-1998 היה ניסיון להסביר את התופעה בעזרת פרומונים.
ההסבר לא התקבל בעיני רבים והתופעה איננה מובנת עד היום.
בכמחצית מהמחקרים בנושא לא זוהתה השפעה בין זמני הווסת של נשים שונות, ונמתחה ביקורת לגבי התכנון והניתוח במחקרים שבהם זוהה קשר כזה.
הדימום אורך בין יומיים לשבעה ימים.
נפח נוזלי הווסת הממוצע הוא 35 מ"ל והם מכילים בין היתר דם ורירית רחם.
הרירית מכילה אנזים בשם פלזמין, אשר מונע מהדם להיקרש.
לנוכח איבוד הדם, נשים צורכות כמות רבה יותר של ברזל מאשר גברים.
נשים רבות חשות התכווצויות רחמיות (דיסמנוריאה) ואי-נוחות ניכרת במהלך הדימום.
תחת השפעתם של הורמונים מעוררי זקיקים (Follicle Stimulating Hormones - FSH) מייצרת השחלה מספר תאי זקיקים, אשר מפרישים בתורם אסטרוגנים, ובעיקר אסטרדיול.
הורמונים אלה מעבים את רירית הרחם ושולחים מסר שלילי לבלוטת יותרת המוח ומפחיתים את ייצור ה-FSH.
באופן טיפוסי, רק הזקיק המפותח ביותר יכול להוסיף לגדול, כך שרק ביצית אחת תיווצר בתא נתון.
כשהזקיק המפותח ביותר מגיע לכלל בגרות, הוא מייצר די אסטרדיול כדי לעורר הפרשה חזקה של LH, או הורמון מחלמן.
הדבר מתרחש בדרך כלל ביום ה-12 למחזור, ואורך קרוב ל-92 שעות.
ה-LH מפתח את הביצית ומחליש את דפנות הזקיק בשחלה.
תהליך זה מביא לביוץ: שחרור ביצית בוגרת (חצי מילימטר קוטרה - הגדולה בתאי האדם).
השחלה המבייצת עשויה להיות השמאלית או הימנית - לא קיים תיאום כלשהו.
באופן נורמלי, הביצית נקלטת בחצוצרה, שם אמורה להתבצע ההפריה.
במקביל נוצרת רירית שקופה בצוואר הרחם, לצורך קליטת נוזל הזרע במהלך משגל.
לאחר הביוץ, יותרת המוח הופכת את הזקיק ממנו התפתחה הביצית למסת תאים המכונה גופיף צהוב ("קורפוס לוטיום").
גוף זה יפריש פרוגסטרון כמו גם אסטרוגנים נוספים לתקופה כבת שבועיים.
הפרוגסטרון חיוני לעיבוי רירית הרחם באופן שיאפשר קליטה והתפתחות של היריון מוקדם.
במהלך שלב זה עולה חום הגוף של האישה.
אם הופרתה הביצית, היא תנוע כתא עוברי בחצוצרה אל הרחם, שם תיקלט כעבור שבוע מאז הביוץ.
בשלב זה העובר מאותת על קיומו באיתותים הורמונליים, אותם ניתן לאמוד בעזרת ערכות לבדיקת היריון.
איתותים אלה שומרים על קיומו של הקורפוס לוטיום ומאפשרים לו להוסיף ולייצר פרוגסטרון.
בהיעדר הפריה והריון, הקורפוס לוטיום מתפרק ורמות הפרוגסטרון צונחות.
כך מתחיל מעגל מחזורי חדש: ללא פרוגסטרון, רירית הרחם מופרשת דרך הנרתיק ורמות ה-FSH עולות כך שנוצרים זקיקים חדשים בשחלה.
נשים רבות חוות תסמינים ותחושות, חלקן בלתי נעימות לפני, במהלך או לאחר שלב הדימום כתוצאה מהשינויים ההורמונליים והתכווצויות הרחם.
יש כ-100 תסמינים שונים גופניים ורגשיים המשתנים מאישה לאישה ועשויים לכלול: כאבי גב, כאבים לאורך החלק הפנימי של הירך, כאב או התכווצות בחלק התחתון של הבטן, "כאבי מחזור" עזים (דיסמנוריאה), עייפות, מיגרנות וכאבי ראש, מצבי רוח משתנים, עצבות ועצבנות.
עם זאת ישנן נשים שלא חוות תסמינים אלו.
בין 20% ל-30% מהנשים חוות תסמונת קדם וסתית (PMS), תופעה מורכבת, קלינית-מחזורית.
התסמינים וחומרתם משתנה ממחזור למחזור כך שייתכן שבמחזור מסוים אישה תחווה את התסמינים ובמחזור הבא הם לא יופיעו.
אם קיימים כאבים קיצוניים בזמן הווסת ייתכן שמדובר בתסמונת הנקראת אנדומיטריוזיס וכדאי לפנות לאבחון גיניקולוגי.
ישנן מגוון דרכים להקל על תסמינים אלו, כאשר מידת האפקטיביות של כל אמצעי משתנה בין אישה לאישה.
דרכים נפוצות להקלה על כאבי הווסת:
פעילות גופנית מתונה (רצוי לאורך כל החודש)
הנחה של בקבוק חם על הבטן.
בעוד שאורך השלב הפוליקולרי עשוי להשתנות - ואגב כך משתנה אורכו של המחזור החודשי כולו - השלב הצהוב קבוע אצל כל אישה ואורך כמעט תמיד בין 14–18 ימים.
בהינתן העובדה שתאי הזרע מסוגלים לשרוד בגוף האישה בין שלושה לשישה ימים, התקופה הפוריה ביותר (כלומר, פרק הזמן בו קיים הסיכוי הטוב ביותר לכך שיחסי מין יביאו להריון) היא בערך חמישה ימים לפני הביוץ ועד יום או יומיים לאחר הביוץ.
במחזור חודשי נורמלי בן ארבעה שבועות, הכוונה לשבוע השני ולתחילת השבוע השלישי של התהליך.
רבים רואים בדפוסי המחזור החודשי, וליתר דיוק בקביעה מדויקת של שלב הביוץ, בבחינת אמצעי לתכנון הריונות או למניעתם.
מסיבה זו נשים רבות עורכות רישום של הופעת המחזור על שלביו השונים.
יש הסבורים בטעות כי המחזור החודשי תמיד נמשך 28 ימים, והביוץ תמיד מתחיל 14 יום לאחר שלב הדימום.
טעויות אלה מסתיימות פעמים רבות בהריונות בלתי רצויים, וככלל רופאים אינם ממליצים על שיטה זו כאמצעי מניעה יעיל.
בנוסף, לא כל דימום נרתיקי הוא בהכרח חלק משלב הדימום הווסתי, מה שעלול להטעות רבים בחישוביהם.
מעריכים כי בין 400,000 ל-450,000 ביציות בלתי-בוגרות שוכנות בכל אחת מהשחלות עם הגעתה של האישה לבגרות מינית.
במסגרת המחזור החודשי, כאירוע ביולוגי, משוחררת על-פי-רוב ביצית אחת מדי חודש.
כך, במהלך חייה האישה תבייץ כ-400 פעמים.
ביציות שכבר נאגרו בשחלה לא יוחלפו בביציות חדשות במהלך חייה הפוריים של האישה.
תדירות: "המעגל המחזורי התקין" מתרחש מדי 28 ימים ± 7 ימים.
זרימה: נפח נוזלי הווסת הממוצע הוא 35 מ"ל, כאשר 10–80 מ"ל נחשבים טיפוסיים.
זרימה העולה על 80 מ"ל (היפרמנוריה או מנורגיה, (בעגה: "מחזור חזק") עשויה לנבוע מחוסר איזון הורמונלי, הפרעות ברחם (ביניהן סרטן הרחם וסרטן צוואר הרחם) וסיבות אחרות.
אחוז קטן של נשים מתאפיינות ברירית הרחם החסכונית.
גופן של אותן נשים ממחזר את רירית הרחם במקום להשיל אותה וכתוצאה מכך הווסתות של אותן נשים קצרות וקלילות.
לרפואה אין כיום הסבר מדוע זה קורה, אבל נשים אלו בריאות ופוריות לחלוטין.
משך הדימום: במצב של דימום וסתי ממושך (מטרורגיה או מנו-מטרורגיה) המחזור כולו נעשה בלתי סדיר.
מצב זה מצריך בדיקה רפואית.
דימום וסת כבד (מנורגיה): דימום וסתי מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל.
מאפייני מנורגיה הם במקרים רבים החלפה תכופה מאוד של טמפונים או תחבושות, וכן שימוש בו זמנית הן בטמפון והן בתחבושת כדי למנוע זליגת דם.
אם הדימום הווסתי פוגע בשגרת החיים או גורם לאנמיה, לצד תסמינים כמו חולשה, סחרחורות, כאבי ראש ואף התעלפויות, יש לפנות לבדיקת רופא.
קלייר - גלולה למניעת היריון בעלת התוויה לטיפול בדימום וסתי כבד וממושך (מנורגיה) שמקורו אינו בפתולוגיה אורגנית.
קלייר מכילה אסטרדיול ולראט, הדומה לאסטרוגן הטבעי שמופק בגוף על ידי השחלות (ולא ההורמון האסטרוגני אתיניל אסטרדיול שנמצא בשאר הגלולות), והפרוגסטין בקלייר הוא דיאנוגסט, אשר לו תכונות אנטי אנדורגניות.
התוויה זו אושרה על ידי משרד הבריאות הישראלי, ה-FDA ורשות הבריאות האירופאית EMA.במחקרים קליניים הוכחה הפחתה משמעותית ומתמשכת של 88% בכמות הדימום הווסתי הכבד לאחר 6 חודשי טיפול בהשוואה לנתוני הבסיס.
התקן תוך רחמי מירנה - התקן תוך רחמי למניעת היריון המאושר וכלול בסל התרופות לנשים שמלאו להן 45 וסובלות מדימום וסת מוגבר.
אסטרוגנים והורמונים דמויי-פרוגסטרון הם המרכיב הפעיל העיקרי בגלולות למניעת היריון.
על פי רוב, הורמונים אלה מדמים מחזור חודשי מלא, אך מדכאים את שלב הביוץ.
בדרך כלל אשה נוטלת גלולות הורמונליות אלה לתקופה בת 21 יום, ובשבעת הימים הבאים היא נוטלת גלולות-דמה חסרות השפעה, עד לתחילתו המחודשת של המחזור.
במהלך שבעת הימים האחרונים מתרחש דימום, אך ללא ביוץ.
גלולות למניעת היריון בעלות תפקודים נוספים
הפחתת דימום וסת כבד (מנורגיה): הגלולה קלייר היא בעלת התוויה לטיפול בדימום וסתי כבד.
קלייר מכילה את הפרוגסטין דיאנוגסט, אשר לו תכונות אנטי אנדורגניות(עלון מידע על קלייר - אתר משרד הבריאות).
הפחתת תסמונת קדם וסתית: גלולה למניעת היריון יאז פלוס היא גלולה בעלת התוויה לטיפול בתופעות טרום וסתיות חמורות (עלון מידע על יאז פלוס - משרד הבריאות האתר הרשמי).
טיפול באקנה במצב בינוני: יאז היא גלולה בעלת התוויה רפואית לטיפול באקנה.
יאז מכילה דרוספירנון, שהוא פרוגסטין בעל פעילות אנטי-אנדרוגנית אשר יעילותו בהפחתת האקנה הוכחה במחקרים קליניים (עלון מידע על יאז).
חומצה פולית בגלולה למניעת היריון: הגלולה יאז פלוס כוללת גם מינון יומי של חומצה פולית החיונית למניעת מומים מולדים בתעלה העצבית בעוברים.
הגלולה פותחה במיוחד על מנת לספק את הרמה הנחוצה של חומצה פולית לנשים המשתמשות באמצעי מניעה.
מינון זה מהווה "מאגר" הנשאר בגוף האישה עד שלושה חודשים גם לאחר הפסקת נטילת הגלולה, כך שבמקרה של היריון לא מתוכנן או שנקלט מהר מהצפוי, לא יהיה חוסר של חומצה פולית בגוף האם.
לאור העובדה שבמקרים רבים ההריון אינו מתוכנן, מומלץ ליטול חומצה פולית בכל יום לאורך כל גיל הפוריות" (על חומצה פולית וגלולות - "אינפומד").
בעשורים האחרונים התפתחו מגוון אמצעים לספיגת נוזלי הווסת, כדי למנוע את הכתמת הבגדים.
כמו בהרבה מקרים אחרים, בעבר השתמשו באמצעי ספיגה רב-פעמיים.
משם עבר המשקל לאמצעי ספיגה חד-פעמיים, וכיום, עם המודעות הבריאותית והאקולוגית, פותחו אמצעי ספיגה ואגירה רב פעמיים משוכללים העושים שימוש בחומרים חדישים.
בין אמצעי הספיגה והאגירה ניתן למצוא:
תחבושות היגייניות חד-פעמיות (פדים), המיועדות לשימוש חיצוני.
השכבות הפנימיות הן מכותנה, מבד טבעי בעל כושר ספיגה גבוה יותר כגון קנבוס ובמבוק או מבד סינתטי בעל כושר ספיגה גבוה כגון Zorb.
עבור נשים רבות, מגע בד טבעי רך עם הגוף נעים יותר ממגע תחבושת חד-פעמית.
טמפונים חד-פעמיים, המיועדים לשימוש פנימי - לספיגת נוזלי הווסת טרם צאתם מהגוף על ידי החדרת הטמפון לתוך הנרתיק.
קיימים טמפונים 'אורגניים' שעשויים מכותנה שאינה מרוססת ואינה מולבנת.
גביעונית - כוסית קטנה, רכה וגמישה המונחת בפתח הנרתיק ואוגרת את נוזלי הווסת.
גביעונית מיוצרת בדרך כלל מסיליקון באיכות רפואית.
קיימות גם גביעונית מגומי וגביעונית מ-TPE, וניתן להשתמש בה שנים רבות.
הדגם הראשון מיועד לשימוש חד-פעמי ואילו הדגם השני עמיד יותר ומיועד לשימוש חוזר במשך וסת אחת.
צמר גפן - היה בשימוש כסופגן עיקרי עד שנות ה-70 של המאה ה-20.
בתרבויות רבות, הווסת הנשית מקבלת התייחסות רחבה.
על-פי ההלכה, בתקופת הווסת ומספר ימים לאחריה האישה נחשבת נידה או זבה, ואין לה לקיים יחסי אישות עם בעלה בתקופה זו.
בזמן שבית המקדש היה קיים, הייתה האישה נחשבת לטמאה בזמן הנידה והיו לכך השלכות שונות, בעיקר ביחס לכניסה להר הבית ואכילת תרומה וקדשים.
בימינו ההשלכה העיקרית היא איסור קיום יחסי אישות, וכן איסור כניסה להר הבית.
נושא זה מכונה בשיח היהודי טהרת המשפחה ונוהגים בזמן זה הרחקות בין הבעל לאשה, כאשר עיקר הסיבה להרחקה כיום הוא מניעת התלקחות היצרים של בני הזוג בעת הווסת, כדי שלא להעמידם בניסיון.
בעת הווסת, בני הזוג נדרשים לישון במיטות נפרדות, ואסור להם לגעת זה בזה.
כמו כן, ישנם מנהגים נוספים הנהוגים בימי הווסת המשתנים בין עדה לעדה.
לאחר תום הווסת על האישה לוודא שהדימום פסק, באמצעות החדרת פיסת בד לבנה הנקראת "עד".
בדיקה זו נקראת הפסק טהרה.
לאחר מכן, על האשה להמתין שבעה ימים שבהם עליה לבצע בדיקות טהרה יומיות, ובסיומם להגיע לטבילה במקווה.
על פי ההלכה, יש להינשא כאשר הכלה אינה בנידתה, כדי שיהיה מותר לבני הזוג להתייחד (לשהות לבד במקום סגור) לאחר נישואיהם, אף כי קיימת אפשרות להינשא בעת הווסת.
לאחר המצאת גלולות למניעת היריון כלות החלו ליטול גלולות לפני החתונה כדי למנוע חופת נידה.
איסור המגע המיני במשך 4–7 ימי הווסת ועוד 7 ימי היטהרות לאחר מכן, גורם לכך שבדרך כלל בני הזוג מקיימים יחסי אישות לראשונה בכל חודש סביב זמן הביוץ, כלומר בזמן הפורה ביותר של האישה.
ישנם מקרים בהם הקפדה על חוקי הנידה גורמת לכך שהאישה אינה יכולה להתעבר, מאחר שהביוץ מתרחש בזמן שבו היא אסורה על פי ההלכה.
מצב זה נקרא עקרות הלכתית.
בימינו יש לכך פתרונות שאינם סותרים את ההלכה.
התייחסות נוספת בהלכה לווסת היא לגבי חובה שיש על בני הזוג להימנע מקיום יחסי אישות בזמן בו צפוי, על פי חישובים שונים, להגיע הווסת של האישה.
חובה הלכתית זו נקראת פרישה סמוך לווסת.
אזכור נוסף מופיע כאשר רחל התיישבה על התרפים שטמנה בכר הגמל והתנצלה בפני לבן שהיא אינה יכולה לקום בגלל אורח נשים.
ברוב הזרמים בנצרות אין מנהגים מיוחדים הקשורים לווסת.
ישנם זרמים, והנצרות האורתודוקסית בכללם, האוסרים על נשים לקבל את המיסה בזמן הווסת, אם כי הלכה זו לא ידועה ולא נהוגה בכל המקומות.
ישנם זרמים בנצרות המקיימים את הלכות נידה שבספר ויקרא בדומה למקובל ביהדות.
בכנסייה האתיופית האורתודוקסית נאסר על נשים להיכנס לכנסייה בנידתן, או לקיים יחסי אישות.
הפרשנות המסורתית לקוראן אוסרת קיום יחסי מין בזמן הווסת, אך קרבה אחרת מותרת.
כמו כן נאסר על הנשים להתפלל או לצום בזמן הווסת.
יש אוסרים על נשים אף להיכנס למסגד בזמן הווסת.
בסיום הווסת האישה נדרשת לבצע רחיצת היטהרות כדי שתוכל שוב להתפלל, לצום או להיכנס למסגד (בדומה לטבילה הנדרשת מהגבר והאישה לאחר שקיימו יחסי מין).
בימי הביניים הייתה טענה שלגברים יהודים יש וסת.
המקור הראשון המוכר הוא של המטיף ז'אק דה ויטרי שפעל במאה ה-13 במסע צלב בדרום צרפת ואחר כך היה הבישוף של עכו.
בספרו "קיצור תולדות ירושלים" הוא כותב כי היהודים הפכו פסיבים וחלשים כנשים ונאמר שיש להם זרם של דם בכל חודש.
אחרי שטבחו את אחיהם הבל, דן אותם אלוהים לכלימה נצחית והם הפכו נוודים ופליטים מקוללים כקין, חוששים ביום ובלילה, לא מאמינים בישו.
במדינות רבות בעולם יש אמונות טפלות הקשורות לימי הווסת.
איסורים שונים הנקשרים בימי הדימום כוללים, בין היתר: איסור לחפוף את השיער, איסור לאכול גלידה, איסור לאכול אוכל מטוגן, איסור לשתות משקאות קרים, איסור ללכת יחפה, איסור לגעת בתינוקות, איסור לעשות פעילות גופנית, איסור לאכול עם אחרים, איסור לאפות עוגות, ועוד.
אריך פרום, בספרו "השפה שנשכחה" מספק הסבר פסיכואנליטי למקורה של אגדת "כיפה אדומה", כאגדה שסופרה בתקופות מוקדמות על ידי האם לבנותיה, בתחילת גיל הבגרות המינית.
המסר של הסיפור היה: עכשיו, כאשר יש לך כיפה אדומה, קרי וסת, עלייך להיזהר מ"זאבים".
חלק מגל הפמיניסטי בשנות השבעים של המאה הקודמת, החלו אמניות אמריקאיות לעסוק גם בדם הווסת חלק מעיסוק מאברי מין נשיים ביצירות.
האמניות ג'ודי שיקגו, חנה ווילקה, סוזן סנטורו, לינדה בנגליס ואחרות השתמשו בדם הווסת עצמו או בייצוגים שלו על מנת להנכיח בצורה חדשה את הגוף הנשי באמנות.
שיקגו יצרה בתחילת שנות השבעים עבודות איקוניות בנושא "הדגל האדום" (1971) - תצלום של הוצאת טמפון ספוג דם מהגוף.
המיצב של שיקגו חדר האמבטיה של הווסת (Menstruation Bathroom) מציג חדר אמבטיה לבן המלא במוצרים הנועדו להכיל את דם הווסת, פח אשפה מלא תחבושות משומשות וחבל כביסה עליו תלויים תחבושות רב פעמיות מטפטפות דם על רצפה לבנה.
ביצירה "יומן העבודה של הדם" (1972), קרולי שנימן תיעדה הפרשות החודשיות באמצעות רשתות של נייר רקמות עם דם.
בשנות השמונים, אמניות מאמריקה הלטינית, כמו סופי ריברה ואנה מנדייטה ומריה אווליה מרמולג'ו שאבו גם הן השראה מהגוף הנשי ומחוויית הווסת.
במספר עבודות מנדייטה מתייחסת לווסת, בעבודה שכותרתה הווסת שלנו ובסדרת הפסלים שלה "נשות האבן" (Mujeres de piedra) המוקדשת לאלות הנשיות של הטאינו שאחד הפסלים מכונה Guacar (הווסת הראשונה).
ריברה מציגה את התפשטות הצבע האדום לאחר שטמפון נזרק לשירותים.
מרמולג'ו הציגה פרפורמנס בו היא מכוסה בתחבושות היגייניות והתחבושות המכסות את איבר מינה ספוגות בדם.
וֶסְקָה (בספרדית: Huesca, ; באראגונית: Uesca; בקטלאנית: Osca) היא עיר בצפון ספרד, בעמק האברו, לא הרחק מהרי הפירנאים.
היא הבירה של מחוז באותו שם בקהילה האוטונומית אראגון.
בשל מיקומה האסטרטגי של העיר התחוללו בה קרבות רבים לאורך ההיסטוריה והיא עברה פעמים רבות משליט אחד למשנהו.
בימי הביניים פעלה בעיר אחת הקהילות היהודיות החשובות בממלכת אראגון, עד שחוסלה עם גירוש ספרד ב-1492.
בווסקה יש קתדרלה שבנה במאה ה-13 חיימה הראשון על חורבות מסגד מוסלמי.
בעיר היה יישוב רומאי בשם "Osca".
לאחר התמוטטותה של האימפריה הרומית המערבית עברה העיר ידיים רבות, עד שנפלה לידיהם של המוסלמים במהלך המאה ה-8 לספירה.
בימי הביניים הייתה וסקה עיר ספר בין הממלכות המוסלמיות לממלכות הנוצריות בחצי האי האיברי.
המוסלמים ששלטו בה ביצרוה היטב ורק ב-1096 היא נכבשה מחדש מידי המוסלמים על ידי פדרו הראשון מלך אראגון.
תחת השלטון הנוצרי הפכה העיר למקום מושבם של מלכי אראגון.
בימי הביניים פעלה בוסקה אחת הקהילות היהודיות החשובות בממלכת אראגון, השלישית בחשיבותה לאחר סרגוסה וקלטיוד.
בעיר פעלו שלושה בתי כנסת.
בשנים 1489–1490 העמידה האינקוויזיציה לדין ושרפה כמה מיהודי העיר באשמת ארגון ברית מילה לשני קונברסוס (יהודים שהמירו את דתם לנצרות וככל הנראה שמרו על יהדותם בסתר) כעשרים וחמש שנה קודם לכן.
הקהילה היהודית ביישוב שגשגה עד לגירוש ספרד בשנת 1492.
בעת החדשה העיר היוותה את אחת מהחזיתות הסוערות של מלחמת האזרחים בספרד.
לאורנטיוס מרומא – קדוש נוצרי שלפי המסורת הקתולית נולד בווסקה.
בעיר יש חגיגות לכבודו בשבוע של חגו (10 באוגוסט).
קרלוס סאורה – במאי קולנוע
וסקו נונייס דה בלבואה (1475 – 15 בינואר 1519) היה מגלה ארצות, קונקיסטאדור ומושל ספרדי ב"עולם החדש".
הוא נסע לאמריקה ב-1500 ולאחר מספר מסעות התיישב בהיספניולה.
בשנת 1510 הצטרף, כנוסע סמוי, למסע סיוע לתגבור המושבה שנוסדה על ידי אלונסו דה אוחדה שזה עתה ננטשה לאחר כשנה באזור קולומביה של ימינו.
המשלחת מצאה את ניצולי המושבה, ובעצת בלבואה הוחלט להעביר את ההחזקות המושבה ממפרץ אורבה לדאריין, בחוף הפחות עוין של מצר פנמה.
בכך ייסד דה בלבואה את המושבה הקבועה הראשונה באמריקה היבשתית – סנטה מאריה לה אנטיגואה דל דאריין, בפנמה של ימינו (פרט לאלונסו דה אוחדה שננטשה לאחר שנה).
בלבואה שמהתחלה נבחר להיות מבין מנהיגי המושבה.
החל לצבור מעמד בלתי מעורער בהנהגה וקיבל משני תוקף לכך בדצמבר 1511, עם הכרה בו כמושל הזמני מטעם המלך.
בלבואה נקט יד קשה וניצול כלפי הילידים שלא התיישרו עם האינטרסים שלו ובין היתר יצירת סכסוכים בין השבטים תוך השגת תמורות כלכליות.
באחת הפשיטות על שבטי האינדיאנים שמע בלבואה מפי ראש שבט על הים הגדול שמעבר להרים ועל זהב הנמצא בפרו שבדרום.
בלבואה שפנה לבקשה סיוע כדי לצאת נענה בחיוב אך לא אושר לעמוד בראש המשלחת, עקב שמועות מפי מתנגדיו במושבה שהשפיעו על החלטת המלך.
במקום מונה לעמוד בראש המשלחת ומעתה גם כראש המושבה פדרו אריאס דה אווילה, בעוד בלבואה יורשה להישאר כסגנו.
בלבואה שלא חיכה לתגבורת, יצא בראש משלחת מחקר של 190 ספרדים ב-1513 חצה את מצר פנמה, היכן שהיום תעלת פנמה, לכיוון האוקיינוס השקט והפך בכך לאירופאי הראשון שהגיע לאוקיינוס השקט ממזרח.
עם הגעת המשלחת לתגבר את בלבואה שסייעה בהרחבת האחיזה הספרדית, ושמועה בדבר הצלחותיו, יחסו של בלבואה בעינה המלוכה השתפר מעט.
עקב הסכסוכים שהיה לא עם חלק מאנשי המושבה ועם המושל "שתפס את מקומו", לימים בלבואה הואשם שלא בצדק, בבגידה במלכות, והוצא להורג בדַריין בשנת 1519.
אירועי חייו בהגיעו ליבשת אמריקה הונצחו בספרו של סטפן צוויג, שעות הרות גורל.
וסקראן (בספרדית: Huascarán) הוא הר ברכס הקורדיירה בלאנקה ("הרכס הלבן") שבמרכז פרו.
גובהה של פסגתו הדרומית הוא 6,768 מ' מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר בפרו, והרביעי בגובהו ביבשת אמריקה הדרומית.
ההר קרוי על שמו של ואסקאר, קיסר האינקה בין השנים 1527–1532, ושמו שלו ניתן לפארק הלאומי שבתחומיו הוא נמצא.
ראשוני המעפילים לפסגתו הדרומית היו חברי משלחת גרמנית-אוסטרית, ב-1932. עוד קודם לכן, ב-1908 העפילו חברי משלחת אמריקאית לפסגתו הצפונית, הנמוכה יותר.
גל חום שפקד את האזור ב-10 בינואר 1962 גרם להמסה מואצת של חלקים מהקרחון בראש ההר, וכתוצאה מכך אירעה מפולת שלגים שגרמה למותם של כ-4,000 בני אדם.
מספר שנים אחר כך, ב-31 במאי 1970, אירע אסון נוסף, כשבעקבות רעידת אדמה ניתק גוש קרח וסלעים בנפח של כ-61 מיליון מ"ק מחלקו הצפוני של ההר.
הגוש הידרדר במורד ההר במהירות של כ-160 קמ"ש, וקבר תחתיו את העיירות יונגאי ורנראיקה, על יושביהן.
וֶספּרֵם (בהונגרית: Veszprém) היא עיר בחלקה המערבי של הונגריה, ובירת מחוז וספרם.
וספרם יושבת על גדותיו של ערוץ הנחל , כ־110 ק"מ מבודפשט וכ־15 ק"מ צפונית לאגם בלטון.
נתיבי התחבורה העיקריים שעוברים דרכה או בסמוך לה הם הכביש המהיר M7 והכבישים הראשיים 8 ו־82, וכן קווי מסילת ברזל.
לפי מסורת מקומית העיר הוקמה על שבע גבעות: גבעת המצודה (Várhegy), גבעת בנדיקטוס הקדוש (Benedek-hegy), גבעת ירושלים (Jeruzsálem-hegy), גבעת בית הקברות (Temetőhegy), גבעת העדר (Gulyadomb), גבעת הגולגולתא (Kálvária-domb) וצ'רהאט (Cserhát).
על פי מקורות היסטוריים, המצודה של וספרם הייתה קיימת עוד לפני הכיבוש המדיארי.
המצודות של וספרם, אסטרגום, וסקשפהרוואר היו כנראה מצודות האבן ההונגריות הקדומות ביותר.
הן נבנו בתקופת שלטונו של גזה הראשון, שבה הייתה עדיין נפוצה יותר בניית מצודות על תלוליות עפר מלאכותיות.
לעיר וספרם היה חלק חשוב בהשלטת הנצרות כדת הרשמית של הונגריה.
המלך אישטוואן הראשון הביס את צבאו של יריבו העיקרי קופאן (Koppány) ליד וספרם.
העיר הפכה למקום מושבה של הדיוקסיה הראשונה בהונגריה בשנת 1009, ולמושבה של ארכידיוקסיה ב-1993. מחוז וספרם הוא אחד מהמחוזות ההיסטוריים הראשונים בהונגריה.
וספרם הייתה מקום משכנה המועדף של המלכה גיזלה, אשתו של אישטוואן הראשון.
במשך מאות שנים מלכוֹת הונגריה הוכתרו על ידי הבישוף של וספרם, ולכן היא נקראת גם "עיר המְלָכוֹת" (a Királynék városa) עד ימינו.
בתקופת פלישת המונגולים להונגריה המצודה הגנה על העיר והתוקפים לא הצליחו לכבשה.
בתקופת הכיבוש הטורקי העיר סבלה רבות ובין השנים 1552 ו-1684 היא עברה בין העות'מאנים לבין ההבסבורגים כ-10 פעמים.
המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 הייתה תקופת פריחה וצמיחה לעיר.
היא הפכה למרכז המסחרי של האזור בזכות שוק התבואה שהתפתח בה.
בתקופה זו נבנו רוב בניני המצודה הקיימים עד היום.
התפתחות העיר נעצרה בגלל התנגדות אנשי הכנסייה למעבר קו מסילת הברזל הראשית שנסללה ב-1872 דרך העיר.
ב-1930 החלה צמיחה מחודשת עם הקמתם של מפעלי תעשייה ביטחונית בעיר.
תנופת ההתפתחות שנעצרה בתקופת מלחמת העולם השנייה, חודשה בשנות ה-50 של המאה ה-20 עם בנייתם של מפעלים נוספים והקמת אוניברסיטה ומוסדות מחקר נלווים.
אוכלוסיית העיר גדלה פי 3.5 במשך 40 שנה.
קבוצות אתניות (מפקד אוכלוסין 2001)
בין 1723 ל-1725 שלוש משפחות יהודיות התיישבו בוספרם וב-1736 היו בה 16 יהודים.
בית הכנסת נבנה בשנת 1865. בית הספר היהודי שנוסד ב-1805 היה פעיל עד לפרוץ השואה ב-1944. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה ב-1869, הקהילה של וספרם הצטרפה לזרם הנאולוגי.
רוב היהודים היו סוחרים ובעלי מלאכה.
אוכלוסיית היהודים הגיעה לשיא ב-1880 כאשר מנתה 1800 נפשות, אך הצטמצמה ל-887 בשנת 1941. לאחר כניסת הגרמנים להונגריה ב-19 במרץ 1944, כ-880 מיהודי העיר נלקחו לאושוויץ ורק בודדים שבו.
בעיר עדיין קיים בית קברות יהודי ישן
יוז'ף שווייצר (1922 – 2015) היה הרב הראשי של היהדות הנאולוגית בהונגריה, מדען, זוכה פרס סצ'ני, היסטוריון דת, פרופסור באוניברסיטה.
אישטוואן סומאהאזי (1864 – 1927) היה סופר ועיתונאי יהודי-הונגרי.
לאופולד אַאוּאֶר (1845 – 1930) היה כנר, מורה, מנצח ומלחין יהודי-הונגרי.
ז'יגמונד שימוני (במקור שטיינר, 1853 – 1919) היה אספרנטיסט, בלשן יהודי-הונגרי פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ינה שימוני (במקור שטיינר 1860 – 1944) היה דוקטור במדע המדינה יהודי-הונגרי, פרופסור באקדמיה למסחר, סופר ספרי עיון בגאוגרפיה.
אנה אנדייל (במקור אנגל, 1848 – 1874) הייתה סופרת יהודייה-הונגרייה שנפטרה בגיל צעיר מאוד.
אימרה דצ'י (במקור דויטש 1881 – 1944?) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, נוירולוג, עורך, כותב ספרות מקצועית שניספה בשואת יהודי הונגריה.
דוד רידלי-כוהנה, במקור דוד כהן (1812 – 1892) היה כנר, מורה ומלחין יהודי-הונגרי.
וֶסקו (וסלין) פנטלייב אֶשכֶנזי (בהולנדית: Vesko Panteleev Eschkenazy, בבולגרית: Веско Пaнтeлeeв Ешкенази, נולד ב-3 במרץ 1970 סופיה) הוא כנר יהודי בולגרי הולנדי.
יחד עם הכנר הרומני ליביו פרונארו, החל מינואר 2000 הוא מכהן ככנר ראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם.
וסקו אשכנזי נולד בסופיה במשפחה של מוזיקאים ממוצא יהודי.
אביו היה קלרינתן ראשון בתזמורת הפלהרמונית של סופיה, ואמו הייתה ויולנית בתזמורת האופרה.
מגיל 5 התחיל ללמוד לנגן בכינור כבר בילדותו גילה כישורים מוזיקליים מיוחדים.
בגיל 11 שימש ככנר ראשי של התזמורת הפילהרמונית לילדים ונוער שבניהולו של ולאדי סימאונוב.
אשכנזי סיים את בית הספר הלאומי למוזיקה ע"ש ליובומיר פיפקוב בסופיה ואחר כך את האקדמיה הממלכתית למוזיקה ע"ש פאנצ'ו ולדיגרוב בכיתת הכינור של אנגלינה אתאנאסובה ופטאר חריסטוסקוב.
לבסוף מורתו, אנגלינה אתנסובה הייתה לאשתו.
בשנת 1990 עבר לגור בלונדון, כדי להשלים בשנת 1992 לימודי תואר שני לסולני כינור כתלמיד של יפרח נאמן בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
יפרח נאמן התרשם מנגינתו של אשכנזי בפסטיבל למוזיקה בורנה והזמין אותו להשתלם אצלו.
אחרי שאשתו, אנגלינה התקבלה בשנת 1990 ככנרת בתזמורת רשות השידור ההולנדית בהולוורסום, בגיל 25 גם אשכנזי התקבל לאותה תזמורת כסגן של הכנר הראשי .
כעבור חמש שנים זכה במשרת הכנר הראשי בקונצרטחבאו שבניצוחו של ריקרדו שאיי והמנוהלת החל משנת 2004 על ידי מאריס יאנסונס.
החל משנות ה-80 זכה אשכנזי בכמה תחרויות בינלאומיות לכינור - תחרות ע"ש "וייניאבסקי" לנוער בפולין, התחרות ע"ש קרל פלש באנגליה ותחרות נוספת בבייג'ינג.
החל משנת 2000 מנגן וסקו אשכנזי על כינור "גוארנרי דל ג'זו" משנת 1738 שאותו קיבל מקרן דויטשה בנק באמסטרדם.
אשכנזי עורך סיבובי הופעות רבות ומנהל כיתות אמן ברחבי העולם.
ניגן כסולן עם התזמורת פילהרמונית של סופיה, עם תזמורת קונצרטחבאו, עם הפילהרמונית של לונדון, עם התזמורת הקאמרית האנגלית, עם התזמורת הסימפונית של מונטה קרלו, עם התזמורת הסימפונית של מקסיקו סיטי, עם התזמורת הסימפונית של פראג, עם התזמורת הקאמרית באך בברלין, עם התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד וכו'.
אשכנזי פעיל מאוד בזירה האמנותית בארץ הולדתו, בפסטיבלים, קונצרטים, רסיטלים, כיתות אמן .
בשנת 2010 נבחר למוזיקאי השנה של בולגריה.
וסקו אשכנזי משתף פעולה תכופות עם בן דודו, המנצח מקסים אשכנזי.
גם אחיו הקטן, מרטין פנטלייב, המתגורר בגרמניה, הוא כנר ומנצח.
הוא התאלמן אחרי שאשתו, אנגלינה, נפטרה בשנת 2003 מסרטן.
יש לו שני בנים: ארתור וויקטור, ובת זוג, סטניסלבה, ויולנית.
וסקאוץ (ברומנית: Văscăuţi) היא עיירה בעמק הצ'רמוש, משופעת גנים של עצי פרי ושדות תבואה למיניהם.
האוכלוסייה המקומית היא, ברובה, רותנית-אוקראינית וחיים בעיירה גם מיעוטים מולדובנים ופולנים.
בקרב האוכלוסייה בעלי אחוזות, ששלטו על רוב אדמות העיירה וסביבתה.
רובם ככולם היו ממוצא פולני.
בראשית המאה ה-18 החלה הגירת יהודים מגליציה, שהשתלבו במערך הכלכלי של העיירה.
הם היוו גורם מתסיס בתעשייה ובחקלאות, שהלכו והתפתחו במהלך המאה ה-19: בתי החרושת לסוכר תבעו הרחבה של גידול סלק הסוכר, משרפות היי"ש וטחנות הקמח תבעו גידולי תבואה ותפוחי אדמה.
בנוסף עסקו היהודים בגידול בקר ליצוא ופיתחו את תעשיית העץ.
גם מלאכות, כמו ספרות וחייטות, היו כולן בידיהם.
בני הדור השני של המהגרים למדו במוסדות להשכלה גבוהה ותפסו מקום נכבד בקרב רופאים, עורכי דין, מהנדסים, פקידי ממשלה ומקצועות אינטלקטואליים אחרים.
האוכלוסייה היהודית מנתה כ-1,000 נפש מתוך 8,000 תושבים,
משפחות ליפשיץ, שאור, הלרייך ובירנבאום היו לחוכרי אחוזות, והשפעתן בקרב הקהילה הייתה רבה.
בעיירה היו שלושה בתי כנסת, וגם התנועה החסידית קנתה בה אחיזה נרחבת.
החסידים המקומיים היו מארחים את רבני ויז'ניץ השכנה ואף את רבני צ'ורטקוב הרחוקה יותר.
תנועת "ציון" קמה ביישוב עוד לפני תקופת הרצל, ובראשה עמד משה גסטר.
סיפוח בוקובינה לרומניה עורר אנטישמיות בקרב האוכלוסייה האוקראינית והפולנית, וההסתה נגד היהודים לבשה לעיתים ביטויים אלימים.
במקביל הלכה והתרחבה התנועה החלוצית הציונית, ורבים מצעירי הקהילה עלו לארץ ישראל.
אחרים היגרו לארצות הברית ולדרום אמריקה.
עם סיפוח צפון בוקובינה לברית המועצות פסקה במקום הפעילות הציונית והיהודית בכלל, התנועות הציוניות חוסלו, חברי התנועה הציונית נרדפו, וב-13 ביוני 1940 הוגלו כ-150 יהודים, מעשירי המקום ופעילים ציונים, לסיביר.
רובם מצאו שם את מותם.
ביולי 1941 כבשו צבאות רומניה את היישוב, 750 היהודים נכלאו בגטו, ובאוקטובר של אותה שנה גורשו לטרנסניסטריה.
זו הייתה קמילת היישוב היהודי הפורח של וסקאוץ על נהר הצ'רמוש.
לפי מפקד האוכלוסין שהתקיים ב-2004, בעיירה חיים 1,067 אנשים (מהם 559 גברים ו-508 נשים).
וספרם (בהונגרית: Veszprém) הוא מחוז במרכז טרנסדנוביה שבהונגריה.
מצפון הוא גובל במחוזות גיור-מושון-שופרון וקומארום-אסטרגום, ממזרח במחוז פייר, מדרום הוא גובל באגם בלטון ובמחוז שומוג' וממערב במחוזות זאלה וואש.
בירת המחוז היא העיר וספרם.
מבחינת פני השטח המחוז מתחלק לשלושה אזורים עיקריים: החלק הצפוני, מישורי ברובו ובו נמצא חלקו הדרומי של המישור ההונגרי הקטן.
החלק המרכזי, שבו משתרעים הרי באקון (Bakony), הוא הררי ברובו.
והחלק הדרומי, כולל את חופו הצפוני של אגם הבלטון, ורכסי הגבעות שמעליו.
כ-30% משטח המחוז מכוסה ביערות.
אדמת המחוז עשירה במחצבים - העיקריים שבהם הם פחם ובוקסיט.
מחוז וספרם ההיסטורי נוסד עוד בתקופת ממלכת הונגריה על ידי אישטוון הראשון, מלך הונגריה.
גבולותיו השתנו במהלך השנים, אך רובו כלול במחוז וספרם של היום, שגבולותיו נקבעו ב-1950. במחוז 15 ערים, ובסך הכל 108 יישובים.
וספר או וספר מרטיני הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי.
הקוקטייל מורכב מג'ין, וודקה ולילט בלנק.
הקוקטייל הומצא על ידי ג'יימס בונד בספר משנת 1953 - קזינו רויאל.
הקוקטייל המקורי שונה במעט בכמויות המוכרות על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי.
פלמינג ממשיך כאשר בונד אומר לברמן, לאחר שלקח לגימה ארוכה:
בפרק הבא, קורא בונד למשקה וספר.
הוא מוצג בפני וספר לינד היפהפייה שמסבירה את משמעות שמה: "נולדתי בערב...
בערב סוער מאוד..." ומבקש ללוות ממנה את שמה.
הקוקטייל וספר, שונה מקוקטייל המרטיני שבונד רגיל להזמין, בכך שנעשה שימוש בג'ין ווודקה יחדיו, וקינה לילט במקום ורמוט וסליל לימון במקום זית.
למרות שיש דיון מקיף על הקוקטייל הזה, בונד מזמין אותו רק פעם אחת לאורך כל הספרים של פלמינג.
בונד מזמין את הוספר בסרט "קזינו רויאל".
פליקס לייטר מזמין לו את הקוקטייל הזה בספר יהלומים הם לנצח עם קרסטה בלנקה במקום קינה ליליט.
במציאות הומצא הוספר על ידי חברו של פלמינג - איוואר ברייס.
ה- Wasserfall Ferngelenkte FlaRakete (רקטה נשלטת מרחוק מסוג A-A) היה טיל קרקע אוויר מתקופת מלחמת העולם השנייה שפותח בגרמניה במרכז פנמינדה.
מערכת טילי הווסרפאל היוותה פריצת דרך בהתפתחות טילי קרקע אוויר, מבחינת האוטומציה שבה והאינטגרציה של מערכות שונות בה, ולמעשה זו הייתה מערכת טילי הקרקע אוויר המשוכללת בעולם באותה תקופה, אך לא נעשה בה שימוש במהלך המלחמה, אלא רק מאוחר יותר.
טילי פרויקט ניקה כגון הנייק (Nike missile) ותוכנית הרמס האמריקניים שפותחו בשנות ה-50 הם למעשה גרסה אמריקנית לטיל הווסרפאל, וזה האחרון אף היה זהה לו מכל הבחינות, אף בממדים.
מערכת הווסרפאל הייתה מערכת הטילים המתקדמת ביותר שפותחה בגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
כמערכת המנסה ליירט מטרות הנעות במהירות גבוהה, כדי לפתחה היה צורך בתיאום רב בין מערכות האיכון והמערכות שעל גבי הטיל כדי להבטיח דיוק גבוה.
הצורך בשיתוף הפעולה בין מהנדס האלקטרוניקה, מדען האווירודינמיקה, והמתמטיקאי המתמחה בבקרה היה הבולט ביותר בפרויקט זה.
ה-wasserfall היה במהותו גרסת נגד מטוסים של טילי ה-V-2, וחלק איתו אותם מאפיינים צורניים וחומריים.
כיוון שהטיל היה צריך לעוף רק אל גובהם של המפציצים התוקפים, והיה צריך ראש קרב קטן בהרבה כדי להרוס את אלו, הוא היה יכול להיות קטן בהרבה מה-V-2, בערך רבע בגודלו ממנו.
הוא תוכנן כטיל על קולי במהירות של עד מאך 2 האמור ליירט מטוסים הנעים במהירות של 900km/h בגובה של 5 עד 20 ק"מ וברדיוס של עד 50 ק"מ.
ניהוג הטיל היה מתוכנן להיות באמצעות שילוב של ניהוג וקטורי (הגאי סילון עשויי גרפיט, בדומה לטיל ה-V-2), וניהוג אווירודינמי, ועל כן וסרפאל כלל גם ארבעה כנפונים נוספים במרכזו כדי לספק יכולת תמרון נוספת.
התוכנית הייתה להשתמש בניהוג וקטורי בתחילת מעוף הטיל כשמהירותו נמוכה, ולהחליף לניהוג אווירודינמי כשמהירות הטיל גבוהה מספיק.
כטיל בעל מנוע דלק נוזלי, במהלך הפיתוח שלו צצו ונפתרו בעיות טכניות רבות המאפיינות את סוג הטילים הזה; ביניהם הבעיה של השפעת תמרון הטיל וכוחות ה-G הגבוהים (תאוצות רדיאליות גבוהות) שהוא חווה על קצב זרימת הדלק ממאגר הדלק למנוע, בעיה שנפתרה על ידי Werner Dahm בדרך מתוחכמת.
ההנחיה הייתה באמצעות שליטה מרחוק באמצעות קשר רדיו, לשימוש כנגד מטרות באור יום, אולם שימוש בו בלילה היה משמעותית מורכב יותר, כיוון שגם הטיל וגם המטרה לא נראו בקלות.
לתפקיד זה מערכת חדשה שנקראה Rheinland הייתה תחת פיתוח.
Rhainland כללה יחידה מכ"ם לעקיבה אחר המטרה וטרנספונדר על הטיל כדי למקם אותו במהלך מעופו, אשר איתותו נקרא על ידי גלאי כיוון מקור רדיו (Radio direction finder) על הקרקע.
התכנון המקורי של הטיל דרש ראש קרב של 100kg, אולם בגלל בעיות בדיוק הוא הוחלף בראש קרב גדול בהרבה (306kg) המבוסס על חומר נפץ נוזלי.
הרעיון היה ליצור פיצוץ ברדיוס גדול במרכז זרם המפציצים של האויב, אשר יוכל להוריד כמה מטוסים בעבור כל טיל שנורה.
לשימוש באור יום המפעיל היה יכול לפוצץ את חומר הנפץ בשליטה מרחוק.
סוסיאדד דפורטיבה וֶסְקָה (בספרדית: Sociedad Deportiva Huesca) הוא מועדון כדורגל ספרדי, הממוקם בעיר וסקה בספרד.
המועדון, שהוקם בשנת 1960, משחק את משחקי הבית שלו באצטדיון אל אלקורס, המכיל 7,638 מקומות.
בשנת 1940 שונה שם המועדון ל"איגוד הספורט וסקה", והחל לשחק בשנת 1943 בליגה הספרדית השלישית.
בעונתו הראשונה סיים במקום הרביעי.
בעונת 1946/1947 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות הליגה השלישית, אך הפסידה במשחקי הפלייאוף, ולא זכתה להשתתף בליגה השנייה עדיין.
בעונת 1948/1949 הקבוצה סיימה פעם נוספת במקום הראשון וזכתה שוב באליפות ביתה.
הפעם הקבוצה השכילה לנצח ולהעפיל, לראשונה בתולדותיה, לליגה השנייה.
בעונה הבאה סיימה וסקה במקום החמישי - הגבוה בתולדותיה עד היום.
החל מעונה זו הקבוצה החלה להידרדר, ובשנת 1953 מצאה את עצמה שוב בליגה השלישית.
עונתה האחרונה הייתה עונת 1954/1955, אשר אותה סיימה במקום הרביעי בליגה השלישית.
בשנת 1956 המועדון התפרק בשנית בשל חובות כלכליים.
ב-29 במרץ 1960 המועדון הוקם בפעם השלישית והאחרונה, על ידי לורנצו לרה, כשסמלו ומדיו בצבעים של ברצלונה, הקבוצה שהוא וחבריו המייסדים אהדו.
המועדון החל לשחק בליגה האזורית של ארגון שהיוותה באותם ימים את הדרג הרביעי במבנה הליגות בכדורגל הספרדי.
לאחר עונה אחת בליגה האזורית, המועדון קודם לליגה השלישית (טרסרה דיוויסיון).
הקבוצה סיימה פעמיים רצוף במקום הראשון בביתם, בעונת 1966/1967 ו-1967/1968, אך כשלה במשחקי הפלייאוף על ההעפלה לליגה השנייה, ונשארה בליגה השלישית.
את עונת 1972/1973 גמרה וסקה במקום ה-13 וירדה חזרה לליגה האזורית.
אולם, גם הפעם הקבוצה בילתה עונה אחת בלבד בליגה האזורית, בטרם שבה לליגה הרביעית.
לקראת עונת 1977/1978 נוצרה הליגה השלישית החדשה הנקראת "סגונדה דיוויסיון ב'", ווסקה החלה לשחק בה.
בעונת 1984/1985 הקבוצה ירדה בפעם הראשונה לטרסרה דיוויסיון וחזרה לשחק בה לראשונה מאז נהפכה לליגה הרביעית.
בעונה זו סיימה הקבוצה במקום הראשון בביתה, אך הפסידה במשחקי הפלייאוף ונשארה בליגה.
בסוף עונת 1989/1990, לאחר שש שנים שהקבוצה הייתה בצמרת ונאבה על העלייה, וסקה סיימה במקום הראשון וזכתה במשחקי הפלייאוף.
בעקבות זאת שבה לליגה השלישית.
הקבוצה שרדה שתי עונות בלבד בליגה השלישית בטרם שבה לליגה הרביעית מהמקום ה-18. בעונת 1993/1994 לאחר שתי עונות בהן הקבוצה זוכה באליפות ביתה, וסקה סיימה במקום השני.
דווקא בעונה זו שבה לליגה השלישית לאחר שלשם שינוי ניצחה בפלייאוף.
גם הפעם שרדה רק שתי עונות בטרם ירדה לרביעית פעם נוספת.
בעונת 2003/2004 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בביתה, המקנה אף הוא כרטיס לפלייאוף, בו זכתה.
בעונה זו החלו ימי הזוהר של הקבוצה הנמשכים עד היום.
בעונת 2006/2007 הקבוצה סיימה לראשונה בתולדותיה במקום השני בביתה האזורי בליגה השלישית, המקנה את הזכות להשתתף במשחקי הפלייאוף העל-אזוריים.
הקבוצה העפילה עד לגמר הפלייאוף עד שהודחה על ידי קורדובה.
בעונה הבאה סיימה בשנית במקום השני, אך הפעם וסקה ניצחה במשחקי הפלייאוף, והעפילה לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה בהקמה המחודשת שלה.
בעונה זו השתתפה לראשונה גם בגביע המלך הספרדי, בו הגיעה עד לסיבוב השני.
בעונתה הראשונה בליגה זו סיימה במקום ה-11 מתוך 22. בעונת 2012/2013 סיימה בקבוצה במקום ה-21 בליגה, דבר אשר גרם לה לבלות את שתי העונות הבאות בליגה השלישית.
בעונתה הראשונה בליגה השלישית סיימה במקום השביעי והמאכזב, אך את עונת 2014/2015 גמרה במקום הראשון וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ביתה בסגונדה דיוויסיון ב'.
בפלייאוף גברה על קבוצת הורקאן ולנסיה, וכתוצאה מכך שבה בעונת 2015/2016 לליגה השנייה.
בעונה זו, כמו גם בקודמתה הגיעה הקבוצה עד לשלב 32 האחרונות של הגביע הספרדי - השלב הגבוה ביותר אליו העפילה.
בעונת 2017/2018 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה.
את עונת הבכורה שלה בליגה הבכירה סיימה הקבוצה במקום האחרון ונשרה בחזרה לליגת המשנה.
בסיום עונת 2019/2020 שבה לליגה הבכירה לאחר שזכתה במקום הראשון בליגה השנייה, אולם לאחר עונה אחת בלבד שבה לליגת המשנה.
סגונדה דיוויסיון ב' (הליגה השלישית כיום): 2014/2015
הליגה האזורית של ארגון (הליגה הרביעית בעבר והליגה החמישית כיום): 1973/1974
וסקולר ביוג'ניקס בע"מ (Vascular Biogenics Ltd), הפועלת גם תחת השם VBL Therapeutics, היא חברה ביופרמצבטית ישראלית שנמצאת בשלב פיתוח קליני מתקדם הממוקדת במחקר, פיתוח ומסחור של טיפולים ראשונים מסוגם לסרטן.
החברה נוסדה בשנת 2000 והיא חברה ציבורית הנסחרת בארצות הברית.
מנכ"ל החברה מיום היווסדה ועד אוקטובר 2023 היה פרופ' דרור חרץ.
התרופה האונקולוגית המובילה של החברה, VB-111, היא תרופה ביולוגית ניסיונית המבוססת על טכנולוגיות ריפוי גנטי לטיפול בגידולים מוצקים אשר נמצאת במהלכו של ניסוי קליני מבוקר למטרת רישום, לטיפול בסרטן שחלות חוזר.
ניסוי זה, שמכונה OVAL צפוי לגייס כ- 400 חולות בארה"ב, ישראל, אירופה ויפן.
במרץ 2020 פרסמה החברה תוצאות ביניים חיוביות במחקר זה.
VBL פיתחה גם תרופות מחקר חדשניות נוספות, כולל פלטפורמת ה- VB-600 של תרופות ביולוגיות לסרטן ולמחלות דלקתיות, ותוכנית ה'לסינוקסואידים' (Lecinoxoids) של מולקולות אנטי-דלקתיות, עם פוטנציאל לטיפול בהתויות שונות.
מניות החברה הונפקו באוקטובר 2014 בבורסת נאסד"ק, ועד לפברואר 2023 איבדו 98% מערכן, והחברה הפכה למעשה לשלד בורסאי.
באוקטובר 2023 מיזגה החברה לתוכה את חברת התרופות האמריקאית הפרטית Notable Labs, שהפכה בדרך זו לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק.
באוקטובר 2024 החברה Notable Labs הגישה בקשה לפשיטת רגל.
וסת ההפלגה לפי ההלכה היהודית הוא אחד מהווסתות שבהם ישנו חיוב פרישה של אישה מבעלה, ונאסרים בתשמיש המיטה, מחשש שמא תראה באותו הזמן דם נידה, ותטמא.
וסת זה נקבע על פי מספר הימים שעברו על האישה בין שתי הראיות האחרונות.
כגון אם ראתה לפני 32 ימים, והיום ראתה שוב, צריכה לפרוש בעוד 32 יום מראייה זו.
שיטה נוספת לחישוב ההפלגה, היא על ידי ספירת ימים נקיים.
לפי שיטה זו מתחילה לספור כאשר מסיימת לראות, וסופרת ימים עד לתחילת המחזור הבא.
הימים שבין סוף הראיה לתחילת הראיה העוקבת, הם ימי ההפלגה, שהיא חוששת אחרי הראיה הבאה.
וסת החודש נזכרה בתלמוד בכמה מקומות, כגון במסכת נידה .
לדעת מקצת מהראשונים, אף במחלוקת רב ושמואל בסוגיית וסת הדילוג (להלן) הכוונה היא לוסת ההפלגה בדילוג, מאחר שלדעתם אין כלל וסת החודש.
כל זמן שלא נקבעה הוסת, (בשלוש הפלגות קבועות, ראו להלן) צריכה לחשוש לווסתה פעם אחת בלבד, ואם הגיע היום ה-25 לווסתה, ולא ראתה באותו יום, נעקרה וסת זו ואינה צריכה לחשוש ליום ה-25 הבא.
כל זמן שלא נקבעה לה וסת, וחוששת ליום ההפלגה מדין וסת שאינו קבוע, צריכה לחשוש בנוסף - לעונה בינונית, ולווסת החודש.
+מקרא צבעיםראיית דםעונת הפלגהעונה בינוניתיום בחודש
המחשה לפרישות בווסת שאינו קבוע
להלן לוח להמחשה של עונות ההפלגה ושאר ההפלגות עם סימון ימי ראיית דם (=תחילת וסת) וימי הפרישה של אישה שאין לה וסת קבוע:
בדוגמה זו האישה ראתה דם בכ"ט באלול ולאחר מכן שוב בכ"ז בתשרי.
במקרה כזה יהיו שלושה ימי פרישה:
עונה בינונית - 30 יום מהראייה האחרונה (סופרים גם את יום הראייה) - תחול בכ"ו בחשוון.
וסת החודש - באותו תאריך בחודש הבא - תחול בכ"ז בחשוון.
עונת הפלגה - ובאותו הפרש כמו בפעם הקודמת, לאחר 28 יום - תחול בכ"ד בחשוון.
כל עונות הפרישה יהיו באותה עונה (יום או לילה) בה הייתה ראיית הדם האחרונה.
כאשר האישה ראתה שלוש פעמים בהפלגה קבעה שלא אותו מספר ימים, קבעה לה וסת לאותה הפלגה, ומעתה צריכה לחוש להפלגה זו בלבד, ולא לוסת החודש ולעונה בינונית.
בפוסקים נחלקו באישה שקבעה לה וסת למספר ימים פחותים מל' ימים של עונה בינונית, כגון ל-27 יום, ועבר היום ה-27 ולא ראתה, לדעת הרמב"ן מאחר שלא מסתבר שלא תראה לעולם, צריכה שוב לחשוש שמא תראה בעונה בינונית, ויש חולקים שלעולם אישה שיש לה וסת קבוע אינה חוששת לעונה בינונית.
יש שכתבו שאף לדעות אלו שאינה צריכה לחשוש לעונה בינונית, מכל מקום אם ראתה אפילו פעם אחת בהפלגה של 31 ויותר, מאחר שצריכה לחשוש ליום ה-31 משום וסת שאינו קבוע, כמו כן יש לה לחשוש ליום העונה הבינונית.
אם לא ראתה כל חודש באותו ההפרש של ימים ממש, אך יש לה סדר מסוים לראיותיה, כגון שראתה בחודש הראשון בהפלגה של 25 יום, ובחודש שלאחריו בהפלגה של 26 יום וכן הלאה, קבעה לה וסת ההפלגה בדילוג.
וכן בהפלגות גדולות יותר, כל זמן שישנו סדר קבוע להפלגה.
כתבו בראשונים, שכל זמן שלא קבע וסת להפלגה בדילוג, אינה צריכה לחשוש לדילוג הבא (מדין וסת שאינו קבוע).
באחרונים כתבו שאף אם הדילוג מתקטן מחודש לחודש, כגון שראתה בהפלגה של 25 יום, ולאחריה הפלגה של 24 יום, וכן הלאה, קבעה וסת לדילוג זה.
אך יש שחולקים שאין נקבע לה וסת הדילוג במקרה כזה.
בתלמוד הובאה מחלוקת רב ושמואל לעניין וסת הדילוג, שלדעת רב די לנו בשני דילוגים, אבל לשמואל אינה קבועת עד שתדלג פעם נוספת, מאחר שהראיה הראשונה לא הייתה בדילוג אינה מצטרפת.
ובראשונים נחלקו באיזה וסת נחלקו רב ושמואל:
הרמב"ן סובר שאין כלל וסת החודש, ולדעתו מחלוקת רב ושמואל עוסקת בוסת ההפלגה בדילוג.
בראשונים נחלקו כדעת מי יש לפסוק.
בשולחן הובאו שתי דעות אלו, ובש"ך נכתב להחמיר כשתי הדעות.
לדעת שאר הראשונים, רב ושמואל נחלקו לעניין וסת החודש בדילוג דווקא, אך לא לעניין וסת ההפלגה הדילוג.
יש מהאחרונים שכתבו שלדעת תוספות בוסת ההפלגה בדילוג, אף רב מודה שאינה קובעת קודם שתראה חמש ראיות וארבע הפלגות.
יש שכתבו שלדעת תוספות רב ושמואל נחלקו אף בזה.
וסת האונס (גם וסת הקפיצות) הוא אחד מהוסתות שבהם ישנו חיוב פרישה מתשמיש המיטה של אישה מבעלה, כחלק מחיובי הפרישה סמוך לווסת, מחשש שתראה באותו הזמן דם נידה, ותטמא.
המקור להלכות של וסת זו הוא מהתלמוד במסכת נידה, התלמוד דן בארוכה בדברי רב הונא שאמר .
למסקנת התלמוד נחלקו בראשונים בדעת רב הונא האם אישה קובעת וסת אף בקפיצות לבד לאחר שלוש פעמים, וכך דעת רש"י.
לדעת שאר הראשונים אין קביעות וסת לקפיצות לבד, אלא אם הקפיצות היו באותה הפלגה או באותו תאריך בחודש.
כאמור, בראשונים נחלקו האם יש לחשוש אף לקפיצות לבד, או לא.
זאת אומרת אישה שקפצה וראתה דם, ולאחר זמן קפצה שנית וראתה דם שנית, וכן בפעם השלישית, כאשר הקפיצות נעשו בתאריכים שונים, לדעת חלק מהראשונים בפעם הבאה שתקפוץ צריכה לפרוש מבעלה כדין שאר הוסתות, מחשש שתראה דם.
יש שכתבו שכל זמן שהקפיצות לא נעשות באותו תאריך אין חיוב פרישה לקפיצות לבד.
להלכה פסק ה'טור' כדעת רש"י: .
רבי יוסף קארו בבית יוסף תמה על פסק זה, מכיוון שהוא נגד דעת רוב הראשונים, ובעקבות זאת בספרו השולחן ערוך פסק שאין לחוש לוסת הקפיצות כל זמן שהקפיצות אינן בימים קבועים:
הרמ"א, מכל מקום, הגיה על דברי השולחן ערוך וכתב בשם הגהות מיימוניות: .
באחרונים ישנו דיון האם אף השולחן ערוך מסכים לדבר, ואף לדעתו יש לחוש לוסת זו או לא.
'וסת מורכב' הוא כינוי ל'וסת האונס' כאשר היא נקבעת יחד עם וסת החודש או וסת ההפלגה.
כך למשל, אישה שקפצה ואז ראתה דם בשלושה ראשי חודשים רצופים, קבעה לה וסת לקפיצות בראשי חדשים, ובראש החודש שלאחר מכן (הרביעי) תיאסר רק אם תקפוץ, אך כל שאר הימים אם תקפוץ אינה צריכה לחוש שמא תראה דם, וכן בראש חודש עצמו כל זמן שלא קפצה אינה צריכה לחשוש.
בתלמוד ישנן שתי מסורות חלוקות באשר למהלך הסוגיא, כאשר לדעת האחת אם ביום שלפני ראש החודש השלישי קפצה ולמחרת בראש חודש ראתה בלי לקפוץ שוב הקפיצה של אתמול גרמה לראיית יום המחרת, ואילו לדעת השנייה אין קשר בין השתיים.
אמנם ישנן גרסאות אחרות בגמרא שם, שעל פיהן יש שכתבו שאין כלל מחלוקת בין שתי האופציות.
יש שכתבו שאם בראש חודש הרביעי תראה בלא שתקפוץ, התברר למפרע שקבעה וסת לראש חודש בלבד, ולא לוסת המורכב.
ואסורה מעתה כל ראש חודש אף בלא קפיצה.
וסרמיל הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2007 בתסריט ובימוי של מושון סלמונה.
זה סרט נעורים על שלושה נערים בשכונה בבאר שבע המחפשים את דרכם במציאות חיים קשה בשכונת עוני כאשר הסיכוי היחיד להצלחה הנראה לעין הוא הכדורגל.
שם הסרט נגזר משמו של אצטדיון הכדורגל המרכזי בבאר שבע בין 1959 ובין 2015, אצטדיון וסרמיל.
השחקנים פרט לקובי מאור ועירית בנדק אינם מקצועיים.
פרס מיוחד של חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2007,
פסטיבל סן פרנסיסקו 2008, ארצות הברית (זוכה פרס "גולדן גייט" לבמאי החדש הטוב ביותר)
פסטיבל המפטונס 2008, ארצות הברית (זוכה פרס הצילום - רם שווייקי)
שלומי (נדיר אלדד) חי עם אמו האלמנה, אחותו הקטנה ואב חורג, ועובד כשליח בפיצרייה של חיים (קובי מאור) ואסתר (עירית בנדק).
לאחר שהווספה שלו נגנבת הוא מפוטר על ידי חיים.
אחיו העבריין איציק (יניב עדני) משכנע את חיים לקבלו שוב לעבודה, ואת שלומי לחזור לעבודה שם למרות התנגדותו.
עדיאל (עדיאל זמרו), בן הקהילה האתיופית, מטפל באחיו הקטן יונתן (בני אדגה) ובאמו החולה ומרבה להיעדר מבית הספר.
הוא נתקל פעמים רבות בהערות גזעניות לגבי צבע עורו.
דימה (דוד טפליצקי) הוא בן למשפחת עולים מרוסיה.
אביו מובטל ואימו מפרנסת את המשפחה.
הוא משמש כבלדר סמים לאלכסיי (סרגי גנטיוק), ונעדר מבית ספר לעיתים קרובות.
יום אחד מציב בית הספר אולטימטום בפני דימה ועדיאל.
ההזדמנות האחרונה שלהם להישאר תלמידים היא אם יצטרפו לקבוצת הכדורגל של בית הספר, בניצוחו של המאמן מתן (אבינועם בלומנקרנץ).
מתן הסמכותי מציב את עדיאל כחלוץ מרכזי ואת דימה כשוער.
הם מצטיינים ומתחילה ידידות ביניהם.
מתן מעודד אותם ואומר כי אם יתמידו יש להם עתיד להיות מקצוענים ולצאת מהסביבה בה הם חיים, לפנימיה שם ימשיכו בלימודים ואימונים.
המטרה היא לנצח בטורניר בתי הספר ביום העצמאות באצטדיון וסרמיל.
הקבוצה מנצחת בחצי הגמר ועומדת לעלות למשחק הגמר, אך הכל משתבש.
עבריינים מכים את שלומי על רקע הסכסוך שלו עם חיים, שוטרים תופסים על חם את דימה, בשעה שהוא מחלק סמים, ועדיאל נאלץ לחפש את אחיו יונתן שברח.
שחקןתפקיד דוד טפליצקי דימה עדיאל זמרו עדיאל נדיר אלדד שלומי אבינועם בלומנקרנץ מתן בני אדגה יונתן קובי מאור חיים עירית בנדק אסתר יניב עדני איציק סרגיי גנטיוק אלכסיי
וסקן (בהונגרית: Veszkény) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה.
ביהדות, וֶסֶת הגוף הוא כינוי להרגשות גופניות שאשה עלולה להרגיש בזמן הווסת החודשי או בסמיכות אליו.
חלק מוסתות הגוף מהוות סימן לראיית הדם המתקרבת, וחלקן מהוות סיבה לבוא הדם.
לדעת הרמב"ם גם שינויים במצב הרוח ועייפות יכולים להיחשב לוסת הגוף.
אשה המרגישה אותה הרגשה במשך שלוש פעמים רצופות - קובעת וסת לאותה ההרגשה.
המשמעות העיקרית לכך היא שכשתרגיש האישה שוב הרגשה זו על בעלה לפרוש מקיום יחסי אישות עימה עד חלוף הווסת, מחשש להגעת המחזור החודשי האוסר אותם בקיום יחסי אישות מהתורה.
אין לבלבל בין הרגשות אלה, שמשמעותן שעל האשה לחשוש להגעת הוסת בעקבותיהן, לבין הרגשת פתיחת המקור, המגדירה את האשה כנידה מדין תורה.
האחרונים נחלקו מהו המקסימלי בין הגעת ההרגשות הגופניות לתחילת הדימום שעדיין מאפשר להגדיר הרגשות אלו כוסת הגוף.
יש אומרים שעד יממה, ויש סוברים שגם אם המרחק גדול יותר, כל שהוא מאפשר לאישה לדעת בוודאות באיזו עונה יגיע הדימום - הוא נחשב וסת הגוף.
המקור לדין וסתות הגוף מופיע במשנה במסכת נדה:
על מקרים אלו מוסיפה הגמרא ארבעה מקרים נוספים: ראשה כבד עליה, איבריה כבדים עליה, רותתת, וגוסה.
פרט למקרים אלו, המסווגים בעגה ההלכתית כ'וסת הפיהוק' הגמרא מביאה מקרה נוסף שלגביו נחלקו הראשונים האם ניתן לראותו כקטגוריית משנה של 'וסתות הגוף' או שמא מדובר בסוג של 'וסת אונס'- אשה שרואה דם לאחר אכילת דברים חריפים.
נחלקו הפוסקים האם ההרגשות המובאות בגמרא הן דוגמאות לוסתות גוף, וממילא כל הרגשה גופנית חריגה המגיעה לפני הופעת הדם תיחשב לוסת הגוף, או שמא המקרים המוזכרים בגמרא בלבד גורמים לקביעת וסת.
כאשר וסת הגוף נקבע יחד עם וסת הימים (לדוגמה כאשר אשה פיהקה שלוש פעמים בראש חודש ואז ראתה דם) הדבר נקרא 'וסת מורכב'.
לאחר הופעת הרגשה גופנית יחד עם דם נידה פעם אחת, על האשה לחשוש הן שמא תקבע וסת הימים, והן שמא תקבע וסת לאותה הרגשה.
לכן, אם פיהקה וראתה דם עליה לחשוש שמא תראה דם בכל אחד מהמקרים הבאים-
1. באותו תאריך בחודש הבא ('וסת החודש')
2. ביום שלושים לראייתה ('עונה בינונית')
3. לאחר אותו מספר ימים שעבר מראייתה הקודמת לראייתה הנוכחית ('וסת ההפלגה')
4. כשתרגיש את ההרגשה הגופנית שהרגישה עם ראיית הדם ('וסת הגוף')
במקרה שאשה קבעה וסת מורכב (כלומר, ראתה שלוש פעמים דם לאחר הרגשה גופנית במרווחים הנחשבים לקובעים וסת מבחינה הלכתית) היא איננה צריכה לחשוש להופעת הוסת אלא אם כן ההרגשה הגופנית הגיעה ביום שנקבע לה.
(לדוגמה אם אשה פיהקה וראתה דם בראש חודש תשרי, ראש חודש חשוון, וראש חודש כסליו, היא צריכה לחשוש שמא תראה דם בראש חודש טבת אם פיהקה בו, אך לא אם לא פיהקה בו, וכן אם פיהקה בכט' כסליו אינה צריכה לחשוש שמא יגיע בו הוסת)
המדע המודרני מכיר בתופעה של הרגשה גופנית הנלווית להגעת הווסת, אם כי הדעות חלוקות באשר לפירוש חלק מן ההרגשות המופיעות בגמרא ולהיותן קשורות להגעת הוסת.
כיום נהוג לחלק סימנים הקשורים להופעת הוסת לשני סוגים:
דיסמנוריאה (Dysmenorrhea)- כאבים בבטן או בגב המופיעים בזמן הדימום ואליהם עשויים להתלוות כאבי ראש, הקאות ובחילות.
תסמונת קדם וסתית (PMS- Premenstrual Syndrome)- סימפטומים המופיעים כשבוע עד עשרה ימים לפני המחזור.
טובה גנזל ודינה צימרמן וכן זאב וחנה ספראיניסו לזהות את התסמינים המופיעים בגמרא על פי מחקרים עדכניים על סימנים הקשורים להופעת הוסת:
חוששת בפי כריסה - עשוי להיות אחד מהסימפטומים הבאים: בטן נפוחה, כאבי בטן, כאבים בשחלות, עצירות או שלשול.
ראשה כבד עליה - כאבי ראש או סחרחורות
איבריה כבדים עליה - עלייה במשקל או תחושת כבידות או נפיחות באיברים מסוימים.
צמרמורת - צמרמורת, אי נוחות, רגישות לחום/קור או התכווצויות
גוסה - תיאבון מוגבר, נפיחות בבטן, צורך להקיא או בחילות
מעטשת - עצירות או שלשולים
אוכלת דברים חריפים - בולמוס
כמו כן, זיהו גנזל וצימרמן במחקרים את התסמינים הנפשיים המופיעים בפירוש המשנה לרמב"ם- דיכאון, חרדה, ועייפות.
נוסף לתסמינים אלו, ישנם תסמינים הקיימים בימינו אך אינם מוזכרים בגמרא כלל.
הבולט שבהם הוא כאבי הגב, שנחשב לאחד התסמינים השכיחים, אך ישנן בימינו גם נשים המדווחות על טשטוש בראייה ובעיות עור- תסמינים נוספים שלא הוזכרו בגמרא.
לגבי כאבי גב, יש שהציעו לזהות זאת עם איבריה כבדים עליה.
על פי זאב ספראי וחנה ספראי, הפערים הרבים בין התסמינים המופיעים בגמרא לבין התסמינים המוכרים לנו כיום נובעים מדמוניזציה של האישה, שהייתה מקובלת בימי קדם ביהדות וכן בתרבויות אחרות.
לדעת רבים מהאחרונים, לשיטת הרמב"ם הרגשת וסת הגוף היא ההרגשה המחילה על האשה את טומאת הנידה בשעה שרואה דם.
וזאת על פי דברי הרמב"ם:
וספרמוורשאן (בהונגרית: Veszprémvarsány) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בוספרמוורשאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות, ובמקום היה בית קברות יהודי ששופץ בשנת 2014:
וספרמפאיס (בהונגרית: Veszprémfajsz, בגרמנית: Fais) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
שם הכפר הגיע משם אחד מצאצאיו של ארפאד, מנהיג השבטים המדיארים במאה התשיעית לספירה פליצ'י הנקרא גם פייס (Fajsz).