tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דיאמנדיס תכננה במקור להוציא את האלבום כ"פרויקט צדדי" תחת ישות נפרדת ממרינה אנד דה דיימונדס, אך המנהל שלה לא הסכים לכך.
מרינה החלה להקליט את האלבום בשנת 2010 עד שנת 2012, תוך שאת הסינגל הראשון מתוכו הוציאה במרץ 2012. הרצועה "Living Dead" הייתה הראשונה שהוקלטה, וכ-22 שירים הוקלטו לצורך הכללה פוטנציאלית באלבום.
דיאמנדיס הסבירה כי הדמות "אלקטרה הארט" הושפעה ממדונה, מרילין מונרו, ומלכת צרפת מארי אנטואנט.
ב-1 במרץ, חשפה דיאמנדיס את עטיפת הגרסה הסטנדרטית של Electra Heart, בה מופיעה דיאמנדיס כאשר שיערה צבוע לבלונדיני והיא לובשת מספר רולים לשיער.
מאוחר יותר חשפה הזמרת שבגלל הצבע, השיער שלה התחיל לנשור, אז היא קיצרה את שיערה וחבשה פאה.
בקי ביין מ-Idolator החמיאה ל"מראה הרטרו" של דיאמנדיס בעטיפת האלבום, בעוד שבראדלי סטרן מ-MuMuse התייחס לרצועת האלבום "Homewrecker" והצהיר בהלצה כי היא "נראית כמו סוזי הומייקר אמיתית!
(או שאני צריך להגיד סוזי הומרקר?)".
העטיפה של גרסת הדלוקס מציגות את אותה תמונה של דיאמנדיס, אם כי הכיתוב משתנה לגוון סגול.
רשימת הרצועות לגרסה הרגילה אושרה ב-1 במרץ, בעוד שרשימת הרצועות לגרסת הדלוקס הוכרזה ב-5 במרץ.
ערכת הקופסה במהדורה מוגבלת של האלבום הכילה את גרסת הדלוקס, ארבעה כרטיסי צילום, טבעת, פרספקס, שרשרת ומראת כיס.
במהלך מסע הקידום של האלבום, פרסמה דיאמנדיס 11 וידאו קליפים בסך הכל.
היא טענה שההפקה שלהם הובילה ככל הנראה את חברת התקליטים שלה לפשיטת רגל, אך הצהירה שהם יפורסמו ו"יסיימו את התקופה הזו כמו שאני רוצה".
הראשון, ששמו "Part 1: Fear and Loathing" (בעברית: "חלק 1: פחד ותיעוב"), יצא ב-8 באוגוסט 2011, והציג את דיאמנדיס חותכת את שערה החום הארוך ושרה את השיר במרפסת במהלך הלילה.
אחריו יצא "Part 2: Radioactive" ("חלק 2: רדיואקטיבית") ב-22 באוגוסט, בו מופיעה דיאמנדיס עם פאות בלונדינית, כאשר היא מטיילת ברחבי ארצות הברית עם בן זוגה.
הרצועה יצאה לאור דרך חנות האייטונס ב-23 בספטמבר, והגיעה למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי.
הווידאו קליפ השלישי, "Part 3: The Archetypes" ("חלק 3: הארכיטיפים"), יצא ב-15 בדצמבר.
הסרטון כולו הוא בשחור לבן, ומתנגן בו האינטרו של הרצועה "The State of Dreaming".
בקליפ מוזכרים הארכיטיפים "עקרת בית", "מלכת יופי", "הורסת בתים" ו"נערה עצלה".
"Part 4: Primadonna" ("חלק 4: פרימדונה") יצא ב-12 במרץ 2012, ושימש כווידאו קליפ הרשמי של לסינגל המוביל מהאלבום.
החלק החמישי, "Part 5: Su-Barbie-A", עלה ב-18 במאי.
הסרטון הוא בשחור-לבן, ונשמעת בו ההתחלה של הרצועה "Valley of the Dolls".
בקליפ, עומדת דיאמנדיס על מרפסת בית כאשר גבה מול דלת הכניסה.
אחריו יצא "Part 6: Power & Control" ("חלק 6: כוח ושליטה"), ב-30 במאי, שבו נראית דיאמנדיס משחקת בסדרה של משחקי חשיבה עם בן זוגה.
הסרטון משמש כווידאו קליפ של הסינגל השני מתוך האלבום.
דיאמנדיס טענה שאטלנטיק רקורדס עיכבה את יציאת "Part 7: How to Be a Heartbreaker" ("חלק 7: איך להיות שובר לבבות"), מכיוון שהם הרגישו שהיא "מכוערת" בקליפ.
הוא פורסם, בסופו של דבר, ב-28 בספטמבר, ושימש כווידאו קליפ של הסינגל השלישי.
החלק השמיני, "", יצא ב-14 בפברואר 2013, וכלל את הרצועה "", שלא יצאה בעבר.
הקליפ הוא בשחור-לבן, ולאורכו עומדת דיאמנדיס בחדר עם קירות לבנים מרוצפים.
בחלק התשיעי, "Part 9: The State of Dreaming" ("חלק 9: מצב החלומות"), שפורסם ב-2 במרץ, מופיעה דיאמנדיס כאשר היא שוכבת על מיטה בעודה "מחליפה בין עיניים עצובות לחיוך גדול".
בתחילה הקליפ הוא בשחור-לבן, אם כי עובר לצבע לאחר הדקה הראשונה.
אחריו יצא "Part 10: Lies" ("חלק 10: שקרים"), ב-17 ביולי, והוא משתמש בטכניקת דומה לקליפ הקודם של שחור-לבן לצבע.
בקליפ, מבטיחה דיאמנדיס למצלמה, ומאוחר יותר נכנסת לתוך היער ויושבת ליד שולחן בגשם.
הקליפ האחרון, "Part 11: Electra Heart", כלל את שיר הכותרת, שלא נכלל באלבום ולא פורסם עד אז.
הקליפ עצמו מכיל קטעים מהקליפים המוקדמים יותר.
הקליפ סיים באופן סמלי את מסע הקידום של Electra Heart, שכן דיאמנדיס צייצה בטוויטר "להתראות, אלקטרה הארט!" ב-8 באוגוסט, באותו היום בו יצא הקליפ.
בהשראת מסע הקידום לששת הסינגלים מהאלבום Teenage Dream של קייטי פרי משנת 2010, תכננה דיאמנדיס להוציא שישה סינגלים מ-Electra Heart; עם זאת, לבסוף פורסמו רק שלושה.
ב-13 במרץ 2012 הוכרז "Primadonna" כסינגל המוביל מהאלבום, ויצא לאור דרך חנות האייטונס בארצות הברית, ב-20 במרץ.
רוברט קופסי מ-דיגיטל ספיי שיבח על הרצועה והחמיא להפקתה הכוללת.
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לשיר החמישי של דיאמנדיס שנכנס ל-40 המובילים בבריטניה.
"Power & Control" יצא דרך חנות האייטונס בבריטניה ב-20 ביולי 2012, ושימש כסינגל השני של מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-193 במצעד הסינגלים הבריטי.
ביולי 2012, הוכרז כי "How to Be a Heartbreaker" עתיד לצאת כסינגל השני בארצות הברית וכסינגל השלישי בבריטניה.
דיאמנדיס סיפרה כי כתבה את הרצועה בשלב מאוחר, וכתוצאה מכך הוא לא נכלל ברשימת הרצועות הראשונית של האלבום.
עם זאת, הוא הוצג ברשימת הרצועות המתוקנת של הגרסה האמריקאית.
השיר יצא לאור דרך חנות האייטונס ב-7 בדצמבר 2012, והגיע בשיאו למקום ה-88 במצעד הסינגלים הבריטי.
בפברואר 2012, הכריזה דיאמנדיס על סיבוב ההופעות שלה לקידום האלבום, "The Lonely Hearts Club Tour".
סיבוב ההופעות החל לצד "Mylo Xyloto Tour" של הלהקה הבריטית קולדפליי, בו הופיעה דיאמנדיס מופעי חימום.
סיבוב ההופעות תוכנן תחילה להתחיל ב-4 במאי, בקתדרלת מנצ'סטר שבמנצ'סטר, אם כי התעכב כיוון שדיאמנדיס נפצעה במיתרי הקול, ובסופו של דבר החל ב-18 ביוני, ב-The Waterfront שבנוריץ'.
החלק האמריקאי של סיבוב ההופעות החל ב-10 ביולי, בתיאטרון פונדה שבלוס אנג'לס, והסתיים ב-29 במאי 2013 לאחר הופעה ב-Rumsey Playfield שבניו יורק.
Electra Heart זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה.
ב-Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 57, על סמך 16 ביקורות.
ג'יימס כריסטופר מונגר, כותב ב-AllMusic, השווה את האלבום לפרויקטים של הזמרות האמריקאיות קשה וליידי גאגא, וסיכם אותו לחיוב כ"אלבום מהורהר, סקסי, נואש, עמוס יתר על המידה ומדבק, שמודע וחסר בושה ליצירתו".
מייקל קראג מ-BBC Music הרגיש שהנרטיב החוזר של מערכת יחסים כושלת יצר "דיכוטומיה מוזרה" שיצרה תחושת לכידות, והרחיב שהוא "מושך אותך בחדות אל עולמה".
הוא ראה בחצי השני של האלבום מאכזב קלות, אם כי הגיע למסקנה שזה נסלח מכיוון שהאלבום השלם "מאזן את האירוניה והלבביות, המוזרות והמיינסטרים, האמיתיות והמזויפות בביטחון עצמי יוצא דופן".
אלכסיס פטרידיס, הכותב בהגרדיאן, ציין כי דיאמנדיס היא "כוכבת פופ מעניינת", אך סבר כי היצירתיות שלה מוגבלת על ידי שילוב כבד של אלטר אגו ונחישות מרומזת להצלחה מסחרית, שלדבריו לא משקפת את החדשנות של דיאמנדיס.
טים סטאק מאנטרטיינמנט ויקלי החמיא לדיאמנדיס על יכולתה "להתחרות בקייטי פרי על הוקים קליטים, ובגוון סטפני על יהירות, ואפילו להתקרב לרמה הווקאלית של פלורנס וולש".
סטאק סברה ש-Electra Heart היא שילוב בריא של שירים קצביים ובלדות כנות, ואף שיבחה את הארכיטיפים הנשיים שנחקרו לאורך האלבום.
סיימון פרייס מאינדפנדנט כתב כי האלבום "מקצועי מכדי להיות באמת נורא", אם כי ציין שהתדמית הציבורית של דיאמנדיס כ"קייטי פרי הבריטית" חסרת בסיס.
פריה אלן, כתבת ב-NME, סיכמה את האלבום כ"כישלון שנשמע יקר".
בכתבה לפיצ'פורק, פקפקה לורה סניפס בהחלטה ליצור את הדמות "אלקטרה הארט" לאלבום, וסברה כי היא מיותרת.
היא הוסיפה וכתבה כי הרצועות "משעממות ובלתי נסבלות", והביעה אכזבה מיוחדת מכיוון שחשבה שהאלבום יכול היה להפוך ל"אחד מאלבומי הפופ המוערכים ביותר של השנה".
קיטי אמפייר מהאובזרבר הניחה ששיתופי הפעולה של דיאמנדיס עם ד"ר לוק וגרג קורסטין היו עדות ל"דחיפה גדולה של חברת התקליטים".
היא השוותה את האלבום ליצירותיהן של פרי ובריטני ספירס, וחשה כי לנה דל ריי הצליחה להמחיש את הנושאים של "אהבה, זהות, נשיות ואמריקה" יותר ממה שמאפשרות ההפקות הגנריות של דיאמנדיס.
אמילי מקאי מ-The Quietus מתחה ביקורת על שמות השירים, שלטענתה חסרי ברק, והתאכזבה מכך שהדמות "אלקטרה הארט" הביעה את "כל החלקים הגרועים ביותר במרינה דיאמנדיס שהיא לא רצה להיות".
+מקבץ רשימות של גופים אשר דירגו את האלבום Electra Heartשם הארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון250 האלבומים הגדולים ביותר של המאה ה-21 עד כה24950 אלבומי הקונספט הגדולים בכל הזמנים46הגרדיאןהאלבומים הטובים ביותר לשנת 201231
האלבום דורג לראשונה במקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 21,358 עותקים בשבוע הראשון.
הוא אף היה לאלבום הראשון של דיאמנדיס בפסגת המצעד הבריטי, אם כי למעשה היה לאלבום הכי פחות נמכר במאה ה-21 שהגיע לראש המצעד.
שלושה חודשים לאחר מכן, עקף אותו האלבום Write It on Your Skin של ניוטון פוקנר, שהגיע למקום הראשון במצעד עם מכירות של 16,647 עותקים בשבוע הראשון שלושה חודשים מאוחר יותר.
ב-15 באפריל 2016, הגיע האלבום לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, לאחר שהגיע לסך מכירות של 100,000 עותקים בבריטניה.
בנוסף, הגיע האלבום למקום הראשון במצעד האלבומים האירי והסקוטי, וכן זכה לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האירי (IRMA).
בארצות הברית, דורג האלבום לראשונה במקום ה-31 בבילבורד 200, והגיע למקום השני במצעד הדאנס/אלקטרוני.
ב-13 באפריל 2019, זכה האלבום לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA), הודות למכירות של למעלה מ-500,000 עותקים בארצות הברית.
בנוסף, הגיע האלבום למקום ה-50 במצעד האלבומים הקנדי.
באוגוסט 2012, טענה דיאמנדיס כי היא מאמינה שבבריטניה לא הבינו את ההומור שמאוחרי האלבום, ולכן הוא נחל הצלחה נמוכה מהמצופה.
לעומת זאת, היא הרגישה שהקהל האמריקאי התחבר יותר לאלבום ולתדמיתה הציבורית.
Electra Heart זכה להצלחה מתונה במצעדים באירופה.
במצעד השווייצרי, הגיע האלבום בשיאו למקום ה-11, ובמצעד הגרמני, הגיע למקום ה-17. בנוסף, הגיע למקום ה-25 במצעד האוסטרי, למקום ה-30 במצעד הנורווגי, ולמקום ה-41 במצעד השוודי.
האלבום נכנס גם למצעדים ההולנדי והוולוני, בהם הגיע למקומות ה-92 וה-132 בהתאמה.
באוקיאניה, הגיע האלבום למקום ה-31 במצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד ולמקום ה-32 במצעד האלבומים האוסטרלי.
נכון ל-2015, נמכרו שלושה מיליון סינגלים מתוך האלבום.
בשנת 2021, רצועת הפתיחה של האלבום, "Bubblegum Bitch", זכתה להצלחה מחודשת בפלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק, ולאחר מכן זכתה לתואר זהב בארצות הברית.
מאוחר יותר, זכתה גם הרצועה "Teen Idle" לתואר זהב, על אף שמעולם לא יצאה כסינגל.
מקוםתאריםמכירות אירלנד (IRMA) זהב 7,500 ארצות הברית (RIAA) זהב 500,000 בריטניה (BPI) זהב 100,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
האלבום יצא בספטמבר 1974 בארצות הברית תחת כותר United Artist Records, ובאוקטובר של אותה השנה בממלכה המאוחדת תחת Warner Bros.
Eldorado הוא אלבום הקונספט השלם הראשון של ELO.
מנהיג הלהקה ג'ף לין המציא את הסיפור לפני שהתחיל לעבוד על המוזיקה.
העלילה עוקבת אחרי דמות של גיבור חולמני, שצולל למסעות והרפתקאות בעולמות פנטסטיים ובדיוניים דרך חלומות, כדי לברוח מחיי השגרה המשמימים שלו.
לין החל לעבוד על האלבום בתגובה לביקורת מצד אביו, חובב מוזיקה קלאסית, שטען שלמוזיקה של ELO "אין מנגינה".
השפעתם של הביטלס ניכרת, במיוחד בשיר "Mister Kingdom", שמזכיר את שירם של הביטלס, "Across the Universe".
גם השיר "Boy Blue" יצא כסינגל אך נכשל כלכלית.
האלבום זכה למעמד אלבום זהב בארצות הברית.
בשנת 1978, במאי הקולנוע קנת אנגר הוציא מחדש את סרטו "Inauguration of the Pleasure Dome", עם Eldorado כפסקול הסרט.
בשנת 2015, האלבום דורג במקום ה-43 ברשימת "50 אלבומי הרוק המתקדם הטובים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון.
ג'ף לין - שירה וקולות רקע, גיטרה חשמלית ואקוסטית, בס, סינתיסייזר מוג, הפקה ועיבוד לתזמורת ומקהלה
בוורלי בוון - תופים, כלי הקשה
ריצ'רד טנדי - פסנתר, מוג, קלאווינט, פסנתר חשמלי, גיטרה, קולות רקע, עיבוד לתזמורת ומקהלה
מייק דה אלבקרקי - בס וקולות רקע (עזב באמצע הקלטת האלבום)
פיטר פורבס-רוברטסון - ספוקן וורד
לואיס קלארק - עיבוד לתזמורת ומקהלה וניצוח
"Electric" (בעברית: "חשמל") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית קייטי פרי.
השיר יצא לאור ב-14 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל מתוך הפסקול Pokémon 25: The Album.
ב-13 בינואר 2021, הוכרז כי חגיגת 25 שנים לזכיינית התקשורת היפנית פוקימון, תחל בשיתוף פעולה מוזיקלי עם פרי.
כשתיארה את עצמה כ"חובבת פוקימון לכל החיים", פרי הצהירה כי "ברגע זה של אלמוני יש מקומות מהימנים ודמויות ומוסדות ואנשים, ואני מקווה שאוכל להיות אחד מהם.
לזה אני מקווה העצמי האישי שלי, ואפילו במעורבות שלי בקולאב הזה." ב-10 במאי, הכריזה פרי רשמית על כותרת הסינגל ותאריך יציאתו.
השיר ישמש כסינגל המוביל של הפסקול Pokémon 25: The Album, שייצא בסוף 2021.
ב-13 בינואר 2021, הוכרז כי חגיגת 25 שנות פעילות של פוקימון, תחל בשיתוף פעולה מוזיקלי עם פרי.
באוות היום פרי עצמה סיפרה כי היא עצמה "חבבה פוקימון כל חייה".
ב-10 במאי, הכריזה פרי רשמית על צאת הסינגל ותאריך הוצאתו.
האלי קיפר מ-Vulture אמרה כי הבלדה "הולכת בעקבותיהן של [בלדות פופ מעוררות השראה כמו] "Roar" ו-"Firework".
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב שלה ב-14 במאי 2021, ביום צאת הסינגל עצמו.
הצצתו של הקליפ שודרה יממה לפני צאתו הרשמית בתוכנית "בוקר טוב אמריקה".
הקליפ בוים על ידי הקולנוען המקסיקני-אמריקאי קרלוס לופז אסטרדה.
בקליפ ניתן לראות את פרי ופיקאצ'ו מבלים בהוואי.
אחרי שהשניים עוצרים במגדלור, הם נוסעים אחורה בזמן.
הם נתקלים בגרסאות צעירות יותר של עצמם.
בסוף הקליפ, מופיעה גרסתה הצעירה של פרי במועדון, כשהגרסה המבוגרת שלה צופה בה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם14 במאי 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתקפיטול רקורדסאיטליהרדיו להיטים עכשווייםיוניברסל מיוזיקעולם11 ביוני 2021תקליטורקפיטול רקורדס
"El Makinon" (בעברית: "המכונה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה אנג'ליק, מתוך אלבום האולפן השלישי של ג'י, KG0516. השיר יצא לאור ב-25 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד השירים הלטיניים.
השיר נכתב על ידי קרולינה חירלדו, מריה פרז, גבריאל מורה, פרדי מונטלבו וחוזה קרוז והופק על ידי סובלו NEO.
הצלחתו של "El Makinon" התבטאה באופן ניכר במצעדים הלטיניים, כאשר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הקולומביאני, התשיעי בארגנטינה הוט 100, והשישי במצעד הסינגלים הספרדי.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-225 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור ב-26 במרץ, יום לאחר יצאתו כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את קרול ג'י לבדה, כשהיא נוהגת ברכב יוקרה.
בהמשך, מצטרפת אליה מריה אנג'ליק והשתיים נוהגות יחדיו ברחבי העולם.
לאורכו של הקליפ, ניתן לראות שלל רקדני ליווי אשר נמצאים מסביב לג'י ואנג'ליק.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-465 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותמקסיקו (AMPROFON)פלטינה 2× + זהב120,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה 2×80,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם25 במרץ 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתיוניברסל לטין
המשחק, בבימויו של הידטקה מיאזאקי, נעשה בשיתוף פעולה עם הסופר ג'ורג' ר.ר.
מרטין, שעזר בכתיבת תפאורה למשחק.
בשנת 2025, מגזין רולינג סטון דירג את המשחק במקום ה-44 ברשימת 50 משחקי הוידאו הגדולים בכל הזמנים.
עלילת המשחק מתרחשת ב"ארצות הביניים" (The Lands Between).
השחקן משחק דמות של "מוכתם" (Tarnished), לוחם גולה מארצות הביניים שחוזר על מנת להפוך ל-Elden Lord על ידי בנייה מחדש של טבעת האלדן.
באירועים טרם תחילת המשחק, המלכה מאריקה, שליטת ארצות הביניים הנבחרת על ידי הכוח העליון (The Greater Will), מרדה בכוח ושברה את טבעת האלדן לרסיסים הקרויים הרונות האדירות.
היא ציוותה על ילדיה, חצאי-אלים, להילחם במלחמות על כוחן של הרונות על מנת שאחד מהם יהפוך לאלדן לורד.
המלחמה שהחלה בעקבות כך קרויה ההתנפצות (The Shattering) ונחשבת לאירוע קאנוני.
המוכתמים, צאצאים של צבאו של גודפרי, האלדן לורד הראשון שהוגלה מארצות הביניים, חוזרים אף הם כדי להשיג את הכוח של הרונות האדירות.
השחקן מגיע לארצות הביניים שם כמעט מת, אך ניצל על ידי רוח מסתורית בשם מלינה, וסוס הרפאים שלה טורנט.
מלינה מבקשת מהשחקן להפוך להיות העלמה שלו - רוח שמדריכה אותו בארצות הביניים, ובתמורה הוא ייקח אותה לשורשי הErdtree - עץ זהוב ענק בלב ארצות הביניים שהוא התגלמות הכוח העליון, שם מלינה נולדה ושם היא בטוחה שהמשמעות לחייה נמצאת.
השחקן מגיע גם למבצר השולחן העגול, מקום שבו אנשים כמותו מתאספים ומהווה מפלט עבורם, שכן בשאר ארצות הביניים כולם עוינים כלפיהם.
את המבצר מנהיג מוכתם נוסף, גידיון הכל-יודע, שמטרתו המוצהרת להפוך לאלדן לורד.
השחקן יוצא למסע בו עליו לצבור לפחות שני רונות אדירות על מנת להיכנס לעיר הבירה ליינדל, על ידי הבסת כמה מחצאי-האלים שמחזיקים בהן.
לשחקן ניתנת האפשרות לבחור במי ובכמה מהם להילחם.
מחזיקי הרונות בהם השחקן יכול להילחם על מנת להיכנס לליינדל:
גודריק, צאצא של גודויין, בנם של מאריקה וגודפרי - שולט באזור לימגרייב.
על מנת להילחם בגודריק, השחקן צריך להביס גם את מארגיט, אומן (חצי אדם וחצי שד) ששומר על הטירה.
רנלה, המלכה של הירח המלא - המלכה של בית המלוכה קאירן ששלט על לורניה, ואשתו הראשונה של רדאגון, האלדן לורד השני שעזב אותה לטובת מאריקה.
כלואה באקדמיה של ראיה לוקאריה בלורניה.
גנרל רדאן - בנם של רנלה ורדאגון.
לוחם רב עוצמה ואשף בקסם שמאפשר לו לשלוט בכוח הכבידה.
במהלך קרב אגדי בו השתתף הוא קולל והפך למשוגע, וכעת משוטט במדבר ליד טירת רדמיין באזור המקולל קאיליד, שם מתבצרים החיילים הנאמנים שלו שמחפשים יריב ראוי שיעניק לו מוות בקרב.
רייקארד, אדון התועבה - בנם של רנלה ורדאגון.
שולט באחוזה הנמצאת בתוך הר געש פעיל.
התאחד בעזרת קסם אפל עם נחש ענקי והפך למנהיג צבא להרוג את שאר חצאי-האלים.
כאשר השחקן משיג לפחות שתי רונות אדירות, הוא יכול להיכנס לליינדל.
שם בפסגת העיר, מול כס המלוכה של האלדן לורד והErdtree הוא פוגש את מורגוט, זהותו האמיתית של מארגיט שמולך כעת בבירה.
כאשר מורגוט מובס הוא אומר לשחקן שאף אחד לא יכול להפוך לאלדן לורד, ושמאמציו של השחקן יכשלו.
השחקן מנסה להיכנס אל תוך הErdtree אך נחסם על ידי קוצים קסומים.
מלינה מספרת לשחקן שהיא גילתה שמשמעותה האמיתית היא לשרוף את הErdtree, מה שיאפשר לשחקן להיכנס אליו.
השחקן יוצא למסע נוסף בפסגת הענקים - אזור מושלג בצפון ארצות הביניים, ומביס את ענק האש האחרון שחי, ששומר על הלהבה שיכולה לשרוף את הErdtree.
מלינה נושאת את הלהבה בגופה ומתחילה בשריפת הErdtree.
לאחר מכן השחקן משוגר לעיר המתפוררת פארום אזולה, שם הוא מביס את מאליקת', הלהב השחור ששומר על רונת המוות.
לאחר מכן השחקן חוזר לליינדל שהפכה לחורבה מלאה בעפר.
כשהוא מגיע בשנית לכס המלכות, גידיון מחכה לו, ואומר לו שלמעשה אף מוכתם לא אמור להפוך לאלדן לורד.
המטרה של מאריקה בהגלייתם של המוכתמים הייתה לשלוח אותם למלחמות אינסופיות על מנת שיתחזקו וימשיכו להילחם, מה שמזין את הErdtree ואת הכוח העליון.
השחקן מביס את גידיון ולאחר מכן פוגש את גודפרי, האלדן לורד הראשון ואביו של מורגוט שחזר לתבוע את הכס.
גודפרי מובס והשחקן מצליח להיכנס לתוך הErdtree, שם הוא מוצא את ראשה של מאריקה, ופוגש בגופתו של רדאגון שנשלטת על ידי הכוח העליון, מנסה לחשל מחדש את טבעת האלדן.
השחקן מביס את רדאגון ולאחר מכן גם את האלדן ביסט - ההתגלמות האמיתית של הכוח העליון.
לאחר שהם הובסו, לשחקן יש בחירה שבהתאם לה יתקבל הסוף במשחק:
אם השחקן בוחר לתקן את הטבעת, הגופה של מאריקה תתאחה והשחקן יהפוך לאלדן לורד, ולבן לווייתה של מאריקה.
בהתאם למשימות צד שהשחקן השלים במהלך המשחק הקשורות לדמויות שונות, שמאפשרות לשחקן להשיג רונות מיוחדות עבור תיקון טבעת האלדן, הסוף הזה יכול להשתנות בכך שארצות הביניים יראו שונה תחת שלטונו של השחקן.
זהו סוף המהווה ברירת מחדל עבור השחקן.
השחקן יכול לבחור שלא לרדוף אחרי הלהבה בפסגת הענקים, ובמקום לחפש את הלהבה של אדון הכאוס, מה שמוביל לכך שלאחר שהכוח העליון מובס, השחקן הופך בעצמו לאדון הכאוס ושורף את ארצות הביניים כנקמה על הגלות שלו.
בסוף הזה, יושבי ארצות הביניים מתים והן נשרפות ונהרסות כליל.
מלינה מנסה להזהיר את השחקן מאפשרות זו במהלך המשחק, ואם הוא בוחר בה היא עוזבת אותו.
בסוף זה, מלינה נשבעת לנקום בשחקן ולהביא עליו מוות.
אם השחקן השלים את משימת הצד של ראני, נסיכת הירח במהלך המשחק, הוא יכול לבחור לזמן אותה בתום הקרב מול האלדן ביסט.
ראני היא ביתם של רנלה ורדאגון, ובדומה למאריקה גם היא ניחנה ביכולת להיבחר על ידי כוחות ולהפוך לאלה.
אם ראני מזומנת לקרב, היא הופכת למלכה החדשה במקום מאריקה ומכתירה את השחקן לבן לווייתה.
היא מכריזה שארצות הביניים יעברו לעידן חדש תחת כוחו של הירח (סמל השלטון של בית קאירן).
Elden Ring הוא משחק פעולה תפקידים שמשוחק בגוף שלישי ותכונות דומות למשחקים שקדמו לו כגון סדרת Souls כמו גם bloodborne ו-Sekiro: Shadows Die Twice, עם משחקיות המתמקדת בלחימה וחקירה.
הבמאי הידטקה מיאזאקי הסביר ששחקנים מתחילים עם פתיחה ליניארית אך בסופו של דבר יעברו לחקור בחופשיות את הארצות שבין לבין, כולל ששת האזורים העיקריים, כמו גם טירות, מבצרים וקטקומבות המפוזרות במפת העולם הפתוח העצומה.
אזורים עיקריים אלו מחוברים זה לזה באמצעות אזור מרכזי ששחקנים יכולים לגשת אליו מאוחר יותר במשחק (בדומה ל-Firelink Shrine מ-Dark Souls) וניתן יהיה לחקור את המפה באמצעות רכיבה עם הדמות, מה שמיועד להיות אמצעי התחבורה העיקרי, למרות שמערכת fast travel תהיה זמינה.
במהלך המשחק, השחקנים יתקלו בדמויות שאינן שחקנים (NPCs) ואויבים רבים, כולל האלים למחצה ששולטים באזור מרכזי שישמשו כבוסים הראשיים של המשחק.
קרב ב-Elden Ring מבוסס במידה רבה על בניית דמויות כמו במשחקי Souls, מאפיינים אינטלקטואליים קשורים, כגון לחימה מחושבת מבוססת קרב פנים אל פנים עם שימוש במיומנויות, יכולות קסם, כמו גם מכניקת חסימה והתחמקות.
Elden Ring תציג קרבות רכיבה ומערכת התגנבות שהיא אלמנט מ-"Sekiro"; תכונות אלו צפויות לעודד שחקנים לתכנן אסטרטגיה ייחודית לכל אויב שהם נתקלים בו.
המשחק ישתמש בסרגל סיבולת של השחקן דבר שנעדר מ-"Sekiro", למרות שהשפעתו הכוללת על הלחימה פחתה בהשוואה לכותרים קודמים שהשתמשו בסרגל.
שלא כמו ב-"Sekiro", מכניקת התחייה לאחר מוות במשחק לא תהיה זמינה, אולם נוספו כמה אלמנטים כדי להבטיח את התקדמות השחקנים במשחק.
מיאזאקי הצהיר כי בניית הדמות ב Elden Ring תהיה עשירה יותר, מכיוון ששחקנים יוכלו לגלות מיומנויות שונות באמצעות חקירת המפה במקום פיתוח עצי מיומנות כמו במשחקי FromSoftware אחרים.
מיומנויות אלו ניתנות להחלפה עם מגוון גדול של כלי נשק, שלצד ציוד, יכולות קסם ופריטים ששחקנים יכולים ליצור באמצעות חומרים המצויים בעולם, ניתן להשתמש בהם כדי להתאים אישית את דמות השחקן.
המשחק יכלול גם מכניקת זימון, שבה שחקנים יכולים לזמן מגוון גדול של רוחות הניתנות לאיסוף ומוסתרות ברחבי מפת העולם של המשחק, כולל אויבים שהובסו בעבר, כבעלי ברית כדי לסייע לשחקנים בקרב.
בדומה לסדרת Souls, מרובה המשתתפים של המשחק יאפשר לזמן שחקנים אחרים למשחק שיתופי.
המשחק הוכרז ב-E3 2019 עבור Microsoft Windows, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One.
לא נחשף מידע נוסף עד לשחרור הטריילר במהלך חודש יוני 2021 שהכריז על תאריך יציאה, ה-21 בינואר 2022, עם מהדורות נוספות ל-פלייסטיישן 5 ול- Xbox Series X/S .
באוקטובר 2021, הוכרז שתאריך יציאת המשחק יידחה ל-25 בפברואר 2022.
Elden Ring מבוים על ידי הידטקה מיאזאקי, בניית העולם נעשית על ידי סופר הפנטזיה ג'ורג' ר.ר.
מרטין, הידוע בעיקר בזכות סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח".
כמעריץ של ספריו של מרטין, מיאזאקי יצר עם מרטין קשר והציע לו לעבוד יחד על הפרויקט, והציע לתת למרטין חופש יצירה בכתיבת סיפור הרקע של יקום המשחק.
מיאזאקי השתמש בתרומותיו של מרטין כבסיס לנרטיב של המשחק.
חלק מהצוותים שעבדו על סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" סייעו גם הם בפיתוח המשחק.
כמו ברבים ממשחקיו הקודמים של מיאזאקי, הסיפור לא יוסבר בבירור לשחקנים מכיוון ש-FromSoftware רוצים ששחקנים יפרשו את הסיפור בעצמם באמצעות דיונים אופציונליים עם דמויות שאינן שחקנים (NPCs).
מיאזאקי קיווה שתרומותיו של מרטין יפיקו נרטיב טוב יותר ממשחקיו הקודמים.
העבודה על המשחק החלה בתחילת 2017 בעקבות יציאת "The Ringed City", הרחבה עבור המשחק "Dark Souls III", שפותח לצד Sekiro .
כמו כל המשחקים בסדרת Souls, לשחקנים תהיה את היכולת ליצור דמות מותאמת אישית משלהם במקום להשתמש בגיבור קבוע.
מיאזאקי מחשיב את Elden Ring כ"'אבולוציה טבעית" לסדרת Souls, שמציגה עולם פתוח עם מכניקה חדשה כמו רכיבה על סוסים.
בניגוד למשחקים רבים אחרים המבוססים עולם פתוח, Elden Ring לא תציג עיירות מאוכלסות עם NPCs אלא חורבות דמויות צינוק במקומן.
שנה אירוע קטגוריה תוצאה הערות 2020 טקס פרסי ג'ויסטיק הזהב המשחק המבוקש ביותר טקס פרסי המשחקים המשחק המצופה ביותר 2021 טקס פרסי ג'ויסטיק הזהב המשחק המבוקש ביותר טקס פרסי המשחקים המשחק המצופה ביותר2022טקס פרסי המשחקיםמשחק השנה
"Ela" ("", "") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת היוונייה אנדרומאכי.
השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2022, וייצג את קפריסין באירוויזיון 2022.
"Ela" יצא לאור לראשונה בתוכנית הקטלוויזיה הקפריסאית "la ston Aera", של ערוץ CyBC.
הווידאו קליפ שלו פורסם ב-10 במרץ, והוא יצא לפלטפורמות הזרמות המוזיקה השונות ב-11 במרץ.
בחירתה של אנדרומאכי לייצוג המדינה בתחרות הופצה כשמועה עוד בדצמבר 2021. יחד איתה נמנתה טניה בראזו בין האפשרויות לייצוג המדינה בתחרות.
בתוכנית הרדיו "Good Morning Show" דווח כי שם הנציג נגמר באותיות "מאכי".
היא הוכרזה באופן רשמי כנציגה הנבחרת ב-9 במרץ 2022, במהלך התוכנית Ola ston Aera.
ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי קפריסין תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.
קפריסין הופיעה תשיעית, לאחר אוסטרליה ולפני אירלנד.
ב-12 במאי 2022 ביצעה אנדרומאכי את "Ela" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 12 עם 63 נקודות.
El Pañuelo הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האמריקאי רומיאו סנטוס והזמרת-יוצרת הספרדייה רוסליה.
הוא יצא לאור ב-2 בספטמבר 2022 בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן החמישי של סנטוס Formula, Vol.
השיר, מסוגת הבצ'אטה, נכתב והופק על ידי שני המבצעים לצד דייגו רמון חימנס, אלכסנדר קאבה, חואקין דיאז ורמון אי.
הוא דוגם את הרצועה "No Sé Qué Hacer" משנת 1985, בביצוע קרלוס מנואל "El Zafiro".
וידאו קליפ נלווה ל-"El Pañuelo" שצולם באולפן מקורה בלוס אנג'לס והופק על ידי חברת קנדה ופארק פיקצ'רס שותף ביוטיוב עם יציאת השיר עצמו.
מבחינה מסחרית, "El Pañuelo" נכנס למצעדי השירים ברחבי העולם, כולל בילבורד גלובל 200, ומצעד השירים הלטיניים של בילבורד.
הוא הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הספרדי.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2 בספטמבר 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני לטין
El Mal Querer (בעברית: "הרצון הרע") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הספרדייה, רוסליה.
הוא יצא לאור ב-2 בנובמבר 2018 תחת הוצאת קולומביה רקורדס.
רוסליה, למרות שלמשפחתה אין קשר לאנדלוסיה או לפלמנקו, גילתה את מוזיקת הפלמנקו דרך אנשים שהיו מאזינים לה בפארק בו הייתה מבקרת, שם התנגנה מוזיקה אנדלוסית לצד ז'אנרים אחרים.
זה עורר את אהבתה לפלמנקו, והיא החלה ללמוד ולבצע פלמנקו מגיל 13. אלבום הבכורה שלה, Los Ángeles, שיצא בשנת 2017, כלל שירי פלמנקו מופשטים עם עיבודים מינימליסטיים.
האלבום זכה לשבחי המבקרים ותויג כ"אינדי פלמנקו" או "היפסטרי" בשל השילוב שלו בין פלמנקו מסורתי ואלמנטים של מוזיקה אלטרנטיבית.
האלבום בילה 55 שבועות לא רצופים במצעד המכירות הספרדי.
מלבד עבודותיה כסולנית, רוסליה שיתפה פעולה עם סי טנגנה ברצועה "Antes de morirme", שהפכה ללהיט רדום.
"Brillo", שיתוף הפעולה של רוסליה עם ג'יי באלווין, למרות שלא זכה לקידום כסינגל, צבר פופולריות והפך לאחד השירים שהתקבלו הכי טוב מאלבומו של ג'יי באלווין, Vibras.
תהליך ההקלטה של האלבום החל בסוף 2016 כאשר רוסליה עבדה על פרויקט סיום התואר שלה עבור מכללת קטלוניה למוזיקה.
היא שיתפה פעולה עם המוזיקאי הספרדי אל גווינצ'ו ופיתחה את הקונספט של האלבום עם חברתה פרן אצ'גאריי, תוך שהיא שואבת השראה מהרומן האוקסיטני האנונימי, "פלמנקה", כדי לעצב את קו העלילה של האלבום.
כל שיר באלבום מייצג פרק מהסיפור המסופר ברומן.
למרות היותה אמנית עצמאית עם משאבים מוגבלים, רוסליה השקיעה סכום משמעותי מכספה בפרויקט, ואף הסתכנת בפשיטת רגל.
היא הייתה נחושה ליצור ייצוג אישי ואותנטי של המסורת שאליה הייתה אובססיבית.
האלבום הוקלט ברובו בדירתו של אל גווינצ'ו בברצלונה באמצעות ציוד בסיסי כמו מחשב, מיקרופון וממשק אודיו.
רוסליה בחרה בגישה ייחודית לחשוף את פרטי אלבומה על ידי הצגתו על מסך ענק בכיכר טיימס, אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בניו יורק.
רוסליה שיתפה סרטון בטוויטר המציג את עטיפת האלבום, הכוללת תמונה שלה בזרועות שלובות ולובשת טוניקה לבנה.
התמונה המסתובבת חושפת גם את תאריך יציאת האלבום, שנקבע ל-2 בנובמבר 2018. כדי להבטיח למעריצים שלא מדובר במתיחה, רוסליה העלתה מאוחר יותר סרטון נוסף שבו היא נראית מקליטת את עצמה עם הטלפון הנייד שלה, ומביעה את התרגשותה מחשיפת החדשות.
ב-2 בנובמבר 2018 הוציאה רוסליה את אלבומה השני, El mal querer, שזכה לתשומת לב עולמית משמעותית.
רוסליה עבדה באופן עצמאי על האלבום, ללא גיבוי של חברת תקליטים כלשהי.
סינגל הבכורה מתוך האלבום, "Malamente", יצא לאור ב-30 במאי 2018 ונכנס למצעד הספוטיפיי הספרדי למקום ה-28. הוא גם הגיע למקום הראשון ביוטיוב ספרד עם כמעט 800,000 צפיות זמן קצר לאחר יציאתו.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Pienso En Tu Mirá", יצא לאור ב-24 ביולי 2018 וייצב את רוסליה כאייקון פמיניסטי, שכן השיר נחשב להצהרה נגד אלימות מגדרית.
לקידום האלבום, יצאה רוסליה לסיבוב ההופעות "El Mal Querer Tour" שהוא סיבוב ההופעות השני שלה.
סיבוב ההופעות כלל הופעות רבות בערים שונות, כולל וירג'יניה ביץ', טורונטו, ברצלונה, בילבאו ופריז, בין היתר.
האלבום מרחיב את החזון האמנותי של רוסליה, ומשלב אלמנטים של פלמנקו בתוך הפקת פופ.
בעוד שהסאונד של האלבום נקשר למוזיקת טראפ, הוא משלב ז'אנרים עכשוויים שונים עם פלמנקו.
האלבום כולל שימוש במערכת התופים Roland TR-808 שנפוצה במוזיקת טראפ, לצד מחיאות פלמנקו מסורתיות בתור כלי הקשה.
מגזין המוזיקה "רולינג סטון" בחר באלבום לאלבום הקונספט העשירי הטוב ביותר בהיסטוריה.
המגזין דירג את Good Kid, M.A.A.D City של קנדריק לאמאר כיצירה הקונספטואלית הטובה ביותר, והרשימה כוללת גם אלבומים כמו American Idiot של גרין דיי, The Wall של פינק פלויד, Tommy של The Who, The Black Parade של My Chemical Romance ו-In the Wee Small Hours של פרנק סינטרה בעשירייה הפותחת.
הסקירה ציינה לטובה את יכולתה של רוסליה ללכוד את העוצמה והדרמה של יחסי האהבה הרעילים המתוארים באלבום, בהשראת הרומן האוקסיטני מהמאה ה-13, "פלמנקה".
היא גם מעריכה את השילוב של R&B, היפ הופ, האפקטים הקוליים ומוזיקה ספרדית מסורתית, בהשפעת ההכשרה האקדמית של רוסליה ב-ESMUC.
לפי המגזין, כל שיר באלבום מייצג פרק אחר מאותו רומן.
זה מתחיל עם "Malamente", שמרמז על האפלה של סיפור האהבה, ואחריו הזעם של "De aquí no sales", המזוהה עם חלומות הזייתיים יותר ואפקטים קוליים של אופנוע, והכאב של "Bagdad", שמעצים את הכעס של המאזין.
האלבום מסתיים ב"A ningún hombre", פואמה לירית של עצמאות ושחרור נשי.
הביקורת גם מציינת שהאלבום מציג את התהפוכות הרגשיות של אישה נשואה המדוכאת על ידי קנאתו של הגבר, מנוכרת ובסופו של דבר משתחררת ממערכת היחסים.
רוסליה מעניקה מוטו לכל יצירה, מ"מופת" ועד ל-"כוח".
עם זאת, המבחר המטאפורי של המלודרמה הזו לא תמיד ברור למאזין, ועמוס בדימויים מהמאה ה-13, שרוסליה ציינה כהשראה שלה.
התחכום הלירי, שרחוק מהסלנג העכשווי מרחיק את הסיפור מההווה.
עם זאת, הסקירה מתארת את האלבום כיוצא דופן, כשרוסליה צועדת במיומנות על חבל דק.
האלבום זכה לשבחים על הקוהרנטיות הרעיונית והמבנית שלו, כשלכל שיר ומילים יש משמעות מכוונת.
עטיפת האלבום, שנוצרה על ידי פיליפ קוסטיק, מציגה תמונה של רוסליה מרחפת על עננים, עירומה וזרועותיה פרושות, לובשת שכמייה לבנה וממוסגרת בכתר מוזהב.
לדימויים יש צביון דתי, ועיצובם דומה לסגנון של קלפי טארוט.
האלבום זכה לשבחי ביקורת נרחבים על מקוריותו וגישתו הנסיונית בז'אנרים שונים של מוזיקה.
את הצלחת האלבום אפשר לייחס לסאונד הייחודי שלו, לקולה הכובש והנוכחות הבימתית של רוסליה ולאופיו הרעיוני של האלבום, שבו כל שיר תורם לנרטיב הכולל.
האלבום קיבל ציון של 89 מתוך 100 באתר Metacritic.
בביקורת שהתפרסמה במגזין "הגרדיאן", האלבום תואר כבעל כפוטנציאל רב עוצמה ומורכב, שמציג את הכישרון של רוסליה כאמנית חדשה ואדירה.
האלבום בולט בזכות השילוב שלו של פלמנקו, פופ לטיני, R&B ואלמנטים אלקטרוניים.
המבקר משבח את השירה העוצמתית והמרגשת של רוסליה, ומציין את סגנונה הווקאלי הייחודי שהושפע מהמוזיקה המזרח תיכונית.
אופיו הניסיוני וההרפתקני של האלבום בולט, כששיתוף פעולה עם המפיק אל גווינצ'ו מוסיף לסאונד החקרני שלו.
למרות היותו אלבום קונספט, העוצמה של המוזיקה מתעלה על מחסומי השפה, ומושכת את המאזינים ללא קשר להבנתם את הספרדית.
הסקירה מסתיימת בקביעה שהאלבום משמש ככרטיס ביקור לאמנית ייחודית ומוכשרת, המבדיל את רוסליה מנוף הפופ הלטיני הנוכחי.
בסקירה שהתפרסמה ב"פיצ'פורק", דנו במושג "הבס הגלובלי" ובהשפעתו על שימור הייחודיות של תרבויות מוזיקה מקומיות אל מול ההומוגניות.
היא מציגה את האלבום כדוגמה מוצלחת לגישור על הפער בין פלמנקו, היסטוריה קטלאנית ו-R&B עכשווי.
האלבום זוכה לשבחים על שילוב חלק של המלודרמה האופיינית לפלמנקו עם סיפור קורע לב וסימפולים של ג'סטין טימברלייק וארתור ראסל.
המבקר מדגיש את יכולתה של רוסליה לשמור על הידע שלה באמנות קלאסית מלימודיה, תוך שילוב סינת'ים מבריקים, סווינג היפ-הופ ומרכיבים עממיים.
הנרטיב של האלבום מבוסס על רומן מהמאה ה-13, ויכולותיה הווראליות של רוסליה ראויים לשבח.
בסך הכל, האלבום מתואר כמרגש, מולחן בלהט ובולט במסורת הבס העולמית כמו גם בתחום הפופ והניסיוני.
רוסליה עשתה היסטוריה בטקס פרסי הגראמי הלטיני כשזכתה בשני פרסים על הסינגל "Malamente" מתוך חמש מועמדויות, ובכך הפכה לאמנית הספרדית עם מספר פרסי הגראמי הלטיני הגבוה ביותר עבור יצירה אחת.
נינה פסטורי, רוסריו פלורס ומאלה רודריגז זכו גם כן במספר פרסי גראמי לטיני, אך למהדורות או אלבומים שונים.
"El Cóndor Pasa" (בעברית: "הקונדור עובר") הוא קטע מוזיקלי מזרזואלה בעלת אותו השם מאת המלחין הפרואני דניאל אלומיה רובאלס .
זהו השיר הפרואני המבוצע ביותר כיום (2023).
מאז יציאתו יש המעריכים כי השיר זכה לכארבעת אלפים עיבודים, וכן 300 תרגומים.
בשנת 2004, יצאה הודעה רשמית כי פרו רואה את השיר כחלק מהמורשת הלאומית התרבותית שלה.
וכי השיר נחשב ל"המנון שני" לאחר ההמנון הרשמי.
הפרסום העולמי של השיר יצא הודות לעיבוד באנגלית של הצמד סיימון וגרפונקל ושל פול סיימון: "If I Could", אשר יצא במסגרת אלבומם הנודע משנת 1970 גשר על מים סוערים.
בשנת 1913, הפזמונאי והמלחין הפרואני דניאל אלומיה רובאלס הלחין את הזרזואלה הקונדור עובר .
המחזה המוזיקלי הוצג לראשונה בתיאטרון מאצי שבלימה.
הזרזואלה נכתבה במחזה מוזיקלי בשתי מערכות.
את הטקסט כתב חוליו דה לה פאז (שם העט של חוליו בואדואין).
העיבוד הראשון של הזרזואלה לפסנתר (כולל המלודיה הידועה) יצא לאור ב-3 במאי 1933 בידי תאגיד המוזיקה אדוארד ב.
וממוספר כ־9643 בספריית הקונגרס האמריקאי.
בשנת 1965 צמד המוזיקאים האמריקאיים סיימון וגרפונקל שמע לראשונה את המנגינה בידי הלהקה Los Incas במהלך הופעה בתיאטרון של מזרח פריז (Théâtre de l'Est parisien) .
סימון התיידד עם הלהקה, ולאחר מכן הופיע איתם ואף הפיק עבורם את האלבום האמריקאי הראשון שלהם.
בנוסף, הוא ביקש רשות מהלהקה להשתמש בשיר ולהקליט אותו בעצמו.
מנהל הלהקה ואחד מהחברים המייסדים חורחה מילכברג , שעיבד את השיר ואסף עבורו תמלוגים, השיב לסימון בטעות כי מדובר בשיר פרואני מסורתי.
צמד הפרברים, באלבומם משנת 1972 "בשירי סיימון וגרפונקל" כללו את השיר בעיבוד לעברית בשם לו ניתן (הנשר עבר).
את העיבוד כתב אדי שפירוביץ והמילים תורגמו בידי אבי קורן.
El Chavo del Ocho (בתרגום חופשי לעברית: הילד מחדר 8) היא סדרת קומדיית מצבים מקסיקנית, בכיכובם של רוברטו גומז בולנוס, קרלוס וילגראן, רמון ואלדס, פלורינדה מזה ואחרים.
הסדרה עלתה לשידור במקסיקו ב-27 באפריל 1972.
על בסיס הסדרה בהמשך הופקה סדרת הנפשה "El Chavo Animado".
הסדרה מספרת את הרפתקאותיהם של ילד עני, חסר בית, מגושם וחבריו בשכונה הצנועה בה הם גרים.
אל צ'אבו (רוברטו גומז בולנוס) - הדמות הראשית בסדרה, ילד בן 8.
קיקו (קרלוס וילגראן) - ילד בן 9.
לה צ'ילינדרינה (מריה אנטונייטה דה לאס ניבס) - ילדה בן 8 עם נמשים וקוקיות.
דון רמון (רמון ואלדס) - אבא של צ'ילינדרינה.
דוניה פלורינדה (פלורינדה מזה) - אמא של קיקו.
פופיס (פלורינדה מזה) - אחיינית של דוניה פלורינדה.
פרופסור ג'ירפאלס (רובן אגוויר) - מורה יסודי.
סניור באריגה (אדגר ויוואר) - הבעלים של לה וסינדד.
נהונהו (אדגר ויוואר) - בן של סניור באריגה.
דוניה קלוטילדה "לה ברוחה דל 71" (אנג'לינס פרננדס) - אישה רווקה.
גודינז (הוראסיו גומז בולנוס) - ילד אינטלִיגנטי ויצירתי.
חיימיטו "אל קרטרו" - איש זקן ועדין.
El Chavo Animado היא סדרת טלוויזיה מונפשת מקסיקנית שנוצרה על ידי רוברטו גומז בולנוס, שמבוססת על קומדיית מצבים El Chavo del Ocho שיצא לאור ב־1972. היא הופקה על ידי Ánima Estudios ושודרה לראשונה ב-21 באוקטובר 2006 בערוץ Canal 5, Las Estrellas וCartoon Network.
ז'סוס גוזמן – אל צ'אבו, גודינז
סבסטיאן לאפור – קיקו, סניור באריגה (עונות 5–7)
מריו קסטניידה – דון רמון, נהונהו
אריקה אדוארדס – דוניה פלורינדה, פופיס
חואן קרלוס טינוקו (עונות 1–2) ומואיז סוארס אלדנה (עונות 3–7) – פרופסור ג'ירפאלס
אריקה מירלס – דוניה קלוטילדה "לה ברוחה דל 71"
ויקטור דלגדו – סניור באריגה (עונות 1–5)
לאונרדו גרסיה (עונות 1–5) והקטור מירנדה (עונות 6–7) – חיימיטו, אל קרטרו
ElaNa (Educational Launch of Nanosatellites) - יוזמת נאס"א לשיתוף פעולה עם מוסדות להשכלה גבוהה.
התוכנית מבוססת על לוויינים קטנים מדגם קיובסאט.
היא מאפשרת לנאס"א לבדוק טכנולוגיות חדשות וסטודנטים מקבלים ניסיון בתכנון ייצור ושיגרו לוויינים.
לאור עלות הגבוהה של שיגור, הלוויינים בדרך כלל מהווים מטען משני בשיגור לוויינים גדולים או כמטען בחלליות מטען לתחנת החלל הבין-לאומית.
מתחנת החלל הם מועברים למסלול על ידי צוותי משלחת לתחנת החלל.
היוזמה הראשונה של התוכנית שוגרה ב-4 במרץ 2011 עם 3 לוויינים אך השיגור נכשל.
5 לוויינים שוגרו בהצלחה ב-28 באוקטובר 2011.
מאז שוגרו לחלל עשרות לוויינים במסגרת תוכנית זו.
לשנת 2024 מתוכננים 6 שיגורים (הראשון בוצע ביולי).
מספור המשימות בוצע לפי תאריך הכרזה.
מסיבות שונות זה לא תמיד תואם סדר השיגורים.
"El ClúB" (נכתב: "El CLúB" ובעברית: "המועדון") הוא שיר מאת הראפר הפוארטוריקני באד באני.
הוא יצא ב-5 בדצמבר 2024, דרך רימאס, בתור הסינגל מוביל מתוך אלבום האולפן השישי שלו Debí Tirar Más Fotos.
"El Clúb" הוא מסוג האוס עם שילוב של מוזיקה אלקטרונית ופלנה.
הוא שיר "את'ריל" (ethereal) שממזג "פעימות האוס ממריצות דופק" עם תחושה "נוסטלגית".
במילותיו, השיר מטמיע את "הגעגועים לפרק בחיים שעדיין תופס מקום מיוחד בזיכרון".
לשיר זווית ישראלית כשבין כותבי ומפיקי השיר מופיע יובל צ'יין הידוע בכינויו Uv Killin Em.
קליפ רשמי שוחרר לצד הסינגל ב-5 בדצמבר 2024. הסרטון בבימויו של Stillz נפתח עם באד באני במעיל פרווה שנכנס למועדון עמוס בו הוא מצטרף לקהל של נשים יפות.
אחרי שהוא חוזר הביתה, מונטאז' של תמונות שנוצרו על ידי בינה מלאכותית ואנימציית סטופ-מושן ו"זיכרונות" אחרים מהבהבים על פני המסך בזמן שבאד באני תוהה, "מה האקסית שלי עושה?" (¿Qué estará haciendo mi ex?).
לאחר מכן הסרטון עובר במעבר חד לסצנה ובה באד באני נמצא מחוץ לביתו הבוער עם קופסת חפצים והולך ומוצא מקום לקבור את הזיכרונות ומניח דגל פורטו ריקני במקום.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס גראמי הלטיני13 בנובמבר 2025הקליפ הקצר הטוב ביותר
"Eldest Daughter" (בעברית: "בת בכורה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
הוא יצא לאור ב-3 באוקטובר 2025 יחד עם שאר רצועות האלבום The Life of a Showgirl, זהו השיר החמישי באלבום.
El Cartel: Los Intocables (בעברית: "הקרטל: הבלתי ניתנים לגעת") או El Cartel De Yankee (בעברית: "הקרטל של יאנקי") הוא האלבום האוסף הראשון של חברת התקליטים של הראפר הפוארטוריקני דדי יאנקי "אל קרטל רקורדס" בהשתתפות אמנים שונים מפוארטו ריקו, ביניהם , , ועוד.
הסינגל "Posición" בביצועו של יאנקי וסטייל הופיע כחלק מפסקול הסרט .
"Posicion" - דדי יאנקי Winchester 30/30 ואלברטו סטייל.
El Cartel II: Los Cangris (בעברית: "הקרטל 2: הטובים ביותר" או El Cartel De Yankee II (בעברית: "הקרטל של יאנקי 2") הוא אלבום אוסף של הראפר הפוארטוריקני דדי יאנקי בהשתתפות אמנים שונים.
האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 2001 על ידי פינה רקורדס ואל קרטל רקורדס.
El Sobreviviente (בתרגום לעברית: "השורד") הוא אלבום האולפן הראשון של הראפר הפוארטוריקני ויסין.
הוא יצא לראשונה ב-10 בפברואר 2004 דרך חברת ההפקות Fresh Productions.
ויצא מחדש ב-30 בינואר 2007. בלאבום שיתופי פעולה עם אמנים כמו דדי יאנקי, אלכסיס ופידו, טוני דיז ו-גאלאגו.
השירים "Wisin, Mátalos" ו-"Saquen Los Fulls", היו חלק ממלחמה לירית עם דון עומר ו-הקטור אל פאת'ר.
Electric Light Orchestra ובקיצור ELO (שם הלהקה הוא משחק מילים: לכאורה משמעותו היא "תזמורת האור החשמלי", אך ניתן לפרשו גם כ"תזמורת קלה חשמלית" - התייחסות לסאונד של הלהקה, המשלב כלים חשמליים עם תזמורת קלה) הייתה להקת רוק בריטית מצליחה בשנות השבעים ושנות השמונים.
הלהקה הוקמה על ידי ג'ף לין יחד עם רוי ווד ובב בוון (מלהקת "The Move") ב-1971 בברמינגהאם.
רוי ווד עזב את הלהקה שנה לאחר מכן.
היא פעלה עד שנת 1986 בהרכב משתנה והוציאה 13 אלבומים.
הלהקה התאפיינה בשימוש רב בכלי מיתר ככינור ושני צ'לי למתן נופך "קלאסי" לשיריה.
בשנת 1979 פנו חברי הלהקה לסגנון הדיסקו באלבום "Discovery", בו נמצאו להיטים כגון "Don't Bring Me Down" (שהוא השיר הראשון אותו הקליטו ללא כלי מיתר כלשהם), "Last Train to London" ,"Shine a Little Love" ו-"Confusion".
הלהקה המשיכה במגמה זו ובשנת 1981 ראה אור האלבום "Time" אשר בו פנתה הלהקה לצלילים אלקטרוניים, בשילוב עם הגוון הישן של ELO - כלי מיתר קלאסיים.
אלבום זה מזכיר בצליליו פסקול לסרט מדע בדיוני, ואף התכנים שלו מדברים על האנושות במונחים עתידיים על גבול המדע הבדיוני כמו למשל בשירים "Ticket to the Moon" ,"Yours Truly, 2095", "21th Century Man" ועוד.
למרות השינוי המוזיקלי של הלהקה זכה האלבום להצלחה עולמי והעיד על כך סיבוב ההופעות "Time" שבא מיד לאחר צאת האלבום.
בהמשך העשור הלהקה הוציאה עוד 2 אלבומים:
Secret mesages שיצא ב-83, ו-balance of power שיצא ב-1986. לאחר מכן פרשו חברי הלהקה והקימו לחוד הרכבים ממשיכים.
לין הקדיש את מרב מרצו, מהחלק האחרון של שנות השמונים, לעבודות הפקה (בעיקר עם ג'ורג' האריסון) ואף היה ממקימי הסופר גרופ-
בשנת 2001 חברו להם ג'ף לין וקלידן הלהקה ריצ'רד טנדי ויחד עם עוד מספר נגנים הם הוציאו אלבום חדש בשם "Zoom".
הם התעתדו לצאת לסיבוב הופעות תחילה בארצות הברית ולאחר מכן באירופה, אך סיבוב הופעות זה בוטל עקב מיעוט הזמנות.
זאת על אף שהאלבום עצמו זכה לביקורות חיוביות.
ההופעה עצמה תועדה בפני קומץ נבחר ממעריצי הלהקה באולם PBS בלוס אנג'לס ויצא על DVD.
ללהקת ELO נוצרה להקת המשך בשם ELO PART 2, שפעלה בין השנים 1989 עד 2000, בראשותם של בוו ביוון, מתופף הלהקה המקורי, ובשיתוף פעולה עם קלי גרוקט, הבסיסט של הלהקה, מיק קמינסקי הכנר וריצ'רד טנדי, שהצטרף בקלידים.
להקת ההמשך זכתה להצלחה בעיקר עקב הופעותיה המקצועיות ברחבי העולם, והם זכו לשתוף פעולה עם תזמורות סימפוניות דוגמת התזמורת הסימפונית של מוסקבה.
בשנת 2000 פרשו ביוון וטנדי מההרכב.
ביוון, שחלק בעלות על הזכויות לשם "ELO" יחד עם מייסד הלהקה ג'ף לין, מכר את חלקו ללין.
בשנת 2001 פסקה למעשה להתקיים להקת ההמשך ELO PART 2.
חברי הלהקה הנותרים התאגדו שוב בראשותם של קלי גרוקט, מיק קמינסקי, לואיס קלארק, אריק טרויר, ואחרים בשם "אורקסטרה" והמשיכו להופיע ברחבי העולם בהצלחה לא מבוטלת, תוך שהם משמשים למעשה להקת המשך המנגנת גרסאות כיסוי לשירי להקת ELO המקורית.
ב-19 בפברואר 2009 נפטר חבר הלהקה קלי גרוקט מהתקף לב בהיות בן 63. ב-1 במאי 2024 נפטר ריצ'רד טנדי בגיל 76.
הלהקה שילבה בהופעותיה בעולם גם את ישראל, והופיעה בה מספר פעמים: ב-5 ביוני 2009 במבצר שוני בבנימינה, ולמחרת באמפיפארק ברעננה.
ב-2017 נקבעו ארבע הופעות נוספות של הלהקה בישראל, בין התאריכים 23–26 במרץ, בחיפה, תל אביב וירושלים.
ב-4–5 בפברואר 2019 חזרה הלהקה לשתי הופעות נוספות בהיכל התרבות בתל אביב.
הרכב הלהקה שהופיעה בישראל: מיק קמינסקי - כינור, לואיס קלארק - כמנצח על תזמורת סימפונט רעננה, אריק טרוייר - קלידים, גיטרה וקולות, פיל בייטס - סולן, גורדון טאונסנד - תופים וראלף פורנברגר - קולות ובאס.
תחייה מחודשת בשם Jeff Lynne's ELO
במשך השנים הופעלו על ג'ף לין מקים הלהקה והרוח החיה מאחוריה, לחצים להחיות את המותג ELO.
אך הוא סירב לכך, עד שבשנת 2014 בעקבות תוכנית בוקר ב־BBC הבריטי יזם המנחה כריס אוואנס (מעריץ גדול של ג'ף לין ו-ELO), הופעה לראשונה זה שלושים שנה של ג'ף לין ו-ELO בהייד פארק שבלונדון במסגרת פסטיבל "BBC Radio 2s Festival In A Day at Hyde Park, London".
הביקוש למופע היה רב וכל 50,000 הכרטיסים נמכרו כ-15 דקות מרגע שהוצאו.
למופע שנחל הצלחה מסחררת, הצטרפה להקת "טייק ד'את" כלהקת חימום.
ג'ף עצמו הגדיר בראיונות מאוחרים את המופע כ"הלם" מבחינתו, כי לא תיאר לעצמו שהביקוש בקרב מעריציו כה רב.
לאחר המופע, חמוש באנרגיות מחודשות, הוציא ג'ף לין אלבום נוסף בשם "Alone in the Universe".
את האלבום גיבתה הלהקה בראשותו בסדרת הופעות בשנת 2017 ברחבי העולם שזכו להצלחה מסחררת, כאשר כל הכרטיסים אליהם נמכרו.
גולת הכותרת הייתה ההופעה באצטדיון ומבלי מול 60,000 מעריצי הלהקה, הופעה שגם צולמה ויצאה לאור ב-DVD בשם "Wembley Or Bust".
ג'ף לין הגדיר את הערב בוומבלי כאחד משיאי הקריירה ארוכת השנים שלו.
לשנת 2018 נכנסה הלהקה עם רשימה ארוכה של 23 הופעות חיות מוזמנות.
ב-27 בספטמבר 2019 ג'ף לין הודיע ש Jeff Lynne's ELO תוציא אלבום שנקרא From Out of Nowhere ואמור לצאת ב-1 בנובמבר 2019. עם הכרזת האלבום יצא השיר הראשון ועל שמו קרוי האלבום ומדבר על ההרגשה שהמעריצים שלהם חוזרים עליהם ושהלהקה נהיית פופולרית שוב.
בגלגולה הנוכחי מונה הלהקה את החברים הבאים:
ג'ף לין - גיטרות, קולות.
ריצ'רד טנדי - קלידים, פסנתר, אורגן (מת בשנת 2024)
מילטון מקדונלד - גיטרה ראשית, קולות רקע.
מייק סטיבנס - גיטרה, קולות רקע.
איאן הורנל - קולות רקע, גיטרה.
לי פומרוי - גיטרה באס.
ברני סמית - כלי הקשה.
מלני לואיס מקדולנד- קולות רקע.
Electronic Data Systems, ובקיצור EDS, היא חברה עולמית המספקת
החברה נחשבת למובילה בתחום זה בעולם.
החברה נוסדה בדאלאס טקסס בשנת 1962 משרדה הראשי של החברה נמצא בפלאנו, טקסס.
החברה פועלת בישראל משנת 1995, ומטה של החברה בישראל נמצא בהרצליה פיתוח.
משרדיה של EDS מתפרסים על פני 58 מדינות ובה 136,000 עובדים, והיא מהגדולות בעולם בתחום מערכות המידע.
בשנת 2005 יחידות החברה שעסקו ב"ניהול מחזור חיי מוצר" (PLM) ופיתחו חבילת תוכנה Teamcenter נמכרו.
במאי 2008 אישרה HP כי בכוונתה לרכוש את החברה בסכום של 13.9 מיליארד דולר ובאותה שנה רכשה את החברה.
Electronic Sports League (או בקיצור: ESL) היא חברת מארגנת אירועי ספורט אלקטרוני ומפיקת תחרויות משחקי וידאו ברחבי העולם, במגוון משחקים שונים בהם משחקי יריות, מרוצים ופעולה.
בשנת 2022, הוכרז כי ESL ופלטפורמת הספורט האלקטרוני FACEIT נרכשות על ידי Savvy Gaming Group (SGG), חברת אחזקות בבעלות קרן ההשקעות הציבורית הסעודית.
במסגרת הרכישה, שתי החברות אמורות להתמזג וליצור את קבוצת ESL FaceIt.
הצורה בה מתקיימת ומופעלת הליגה
בליגת ה־ESL מתייחסים למשחקי הווידאו והמחשב כאל ענף ספורט לכל דבר.
במסגרת ליגה זו פועלות ליגות משנה מקומיות ביותר מ־35 מדינות ברחבי העולם, ובהן רשומים בסך הכול כארבעה מיליון שחקנים.
20,000 משחקי ליגה רשמיים מתקיימים מדי יום, ובהם צופים באופן קבוע מיליוני מעריצים באמצעות שידורי הטלוויזיה האינטרנטית של ESL, הנקראת ESLTV.
ליגת ESL מחלקת מדי שנה פרסים בשווי מיליוני דולרים, במסגרת הליגה העונתית ובמסגרת אירועי השיא, כגון גביע האלופות לקבוצות, Intel Extreme Masters, וגביע אירופה לנבחרות, Europe National Cup.
השחקנים המצטיינים שקוטפים את המקומות הראשונים זוכים בחוזי פרסום בשווי עשרות אלפי דולרים, ומייצגים את המותגים הגדולים בעולם, בנוסף לעשרות אלפי הדולרים שהם מרוויחים בתחרויות עצמן.
המתחרים הבולטים מקבלים מעמד של "סופר-סטארס", ומליונים מעריצים אותם ברחבי העולם.
בכל מדינה שבה פועלת ליגת ה-ESL מוקם אתר מקומי הנגיש דרך אתר ESL העולמי.
באתר, לכל אחד מהמשחקים הרשמיים מיוחדת ליגה אחת המורכבת משלוש רמות יכולת:
ליגת ה־EAS היא הליגה ברמה הנמוכה ביותר.
חלק מהשחקנים המתחרים בה רואים במשחק הנאה, ולא בהכרח ספורט, בעוד שחלקם רוצים להגיע לליגות הגבוהות יותר.
הליגה נערכת במתכונת של "לאדרים" (סולמות).
כל שחקן יכול לשחק בצורה חופשית, להצטרף לתחרויות או לצאת מהן לפי רצונו ולהפיק את מרב ההנאה מעצם ההשתתפות בליגה.
ליגת ה־EMS היא הליגה ברמת הביניים, ומתחרים בה שחקנים המשחקים להנאתם, אך מעוניינים לשחק ברמה מקצועית גבוהה יותר, ואף להעפיל לליגה המקצועית, ליגת ה־EPS.
ליגת ה־EPS היא הליגה הגבוהה ביותר, ומתחרים בה השחקנים הטובים ביותר במשחק הרשמי לאותה מדינה.
משחקי הליגה מתקיימים מדי שבוע, מאות צופים מגיעים לצפות במשחקים, ואלפים נוספים צופים בהם דרך אתר האינטרנט.
מדי שנה נערך טורניר גביע האלופות, ובמסגרתו שולחת כל מדינה את הקבוצה או את השחקן הטובים ביותר בליגת המקצוענים של אותו המשחק, לייצג אותה בתחרות היוקרתית.
בנוסף, בכל שנה נערך גם טורניר גביע אירופה לנבחרות, שאליו, בדומה למונדיאל, שולחת כל מדינה את הנבחרות שלה במשחקים השונים, ובהן השחקנים המצטיינים ביותר.
Electronic Arts (או EA) היא חברה בינלאומית לפיתוח, שיווק והפצת משחקי וידאו.
החברה נוסדה במאי 1982, והייתה חלוצה בתעשיית משחקי המחשב למחשבים ביתיים.
כיום החברה מחזיקה בסטודיו הגדול בעולם לפיתוח משחקי וידאו, EA Canada, אשר בו מועסקים יותר מ-2,000 עובדים מתוך כ-8,000 עובדי EA בעולם.
החברה נסחרת בבורסת הנסדא"ק בארצות הברית (סימון: EA).
החברה מפיצה משחקים המבוססים על סרטים מצליחים, כמו הארי פוטר, וסדרות משחקים ותיקות כמו Need for Speed, Medal of Honor, The Sims, והמשחקים החדשים בסדרת Command and Conquer.
תחת המותג EA Sports החברה מפיצה את סדרות משחקי הספורט המצליחות FIFA, NBA Live ועוד.
טריפ הוקינס, שעבד בחברת אפל כמנהל שיווק, התפטר מתפקידו וב-28 במאי 1982 הקים את החברה.
החברה הוקמה בהשקעה עצמית של כ-200,000 דולר, תחת השם Amazin' Software.
באוקטובר, הוקינס קרא לדיון על שם החברה, שכללה כ-12 עובדים, והוחלט על השם Electronic Arts.
בדצמבר אותה השנה הצליח הוקינס לגייס 2 מיליון דולר ממשקיעים.
בין המשחקים הראשונים ששוחררו היה "פועל בניין" שהופץ בשנת 1983. הכנסות החברה גדלו בהתמדה, 5 מיליון דולר בשנה הראשונה, 11 ו-15 בשנייה ובשלישית.
בדצמבר 1986 פתחה החברה את סניפה הראשון באירופה.
ב-26 במרץ 1990 הונפקו מניות החברה בנאסד"ק והיא הפכה לחברה ציבורית.
זה כלל בין היתר סגירה של Pandemic studios שנרכשה שנה לפני זה.
רק 35 מעובדי Pandemic studios המשיכו ב-EA במטרה ונתנו תמיכה ל-The Saboteur.
בשנת 2011 הושק Origin שהוא שרות להפצת מוצרים של החברה.
בשנת 2018 החלה פעילות של EA Israel.
בספטמבר 2025 רכשו קרן ההשקעות הפרטית Silver Lake Partners, קרן ההשקעות הציבורית הסעודית וקרן אפיניטי של ג'ארד קושנר הסכימו על רכישת החברה תמורת תמורת 55 מיליארד דולר.
סקירות על המשחקים החדשים מצביעות על מגמת ירידה באיכות המשחקים.
EA מואשמת בחוסר-חדשנות, במיוחד בכותרים המתפרסמים על בסיס שנתי כדוגמת משחקי הספורט של החברה.
משחקים אלה מתפרסמים כמשחקים עצמאיים במחיר מלא, בעוד השינויים בהם מעטים ומתמקדים בגרפיקה ובממשק המשתמש.
המשחק Spore אשר יצא בספטמבר 2008, היווה אבן דרך בנושא ניהול זכויות דיגיטלי (DRM).
המשחק כלל את התוכנה SecuROM למניעת העתקות, שדורשת את אימות המשחק ומגבילה את המשחק על 3 מחשבים בלבד.
ביקורת ציבורית רחבה נשמעה כנגד המנגנון החדש.
תוכנת ה-DRM שנועדה לעכב את פריצתו של המשחק והפצתו באינטרנט, השפיעה בעיקר על לקוחות שרכשו את המשחק כדין, מכיוון שהמשחק נפרץ כבר לפני שחרורו.
בתגובה למהלך השנוי במחלוקת של EA, המשחק שבר שיא הורדות בלתי חוקיות עם יותר מחצי מיליון הורדות בשבוע הראשון לשחרורו.
השימוש ב-SecuRom לא אוזכר במדריך למשתמש, על הקופסה, או ברישיון השימוש בתוכנה.
ב-22 בספטמבר 2008, תובענה ייצוגית עולמית הוגשה כנגד EA עקב צורת השימוש במנגנון ה-DRM, ובכך שהסתירה את המנגנון מהמשתמש, ובטענה שלמנגנון זה יש תכונות הדומות לתוכנות של Rootkit, ובכללן העובדה שמנגנון זה נשאר בכונן הקשיח גם לאחר הסרת המשחק.
ב-24 ביוני 2009, EA הכריזה על שינוי בגישתה למניעת ההורדות הפיראטיות.
החברה הורידה את מנגנון ה-DRM, ובמקום זה המשחקים יכללו תוכן שאינו על הדיסק, המחייב הורדה במהלך ההפעלה של המשחק.
המדיניות החדשה כוללת תוכן רב ועדכונים ברשת, על מנת ליצור תמריץ לרכוש עותק חוקי.
החברה בעיקר מתעסקת במשחקי ה-EA Sports.
חברת הבת המוכרת ביותר של EA, בזכות סדרת המשחקים המוכרת והנמכרת Battlefield.
חברת בת המוכרת בזכות טרילוגיית משחקי האימה Dead Space.
Danger Close Games (או בכינוי השני שלה EA Los Angeles) היא חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בלוס אנג'לס שבקליפורניה שבארצות הברית, החברה היא חברת בת של Electronic Arts.
החברה הזו מתעסקת בפיתוחים של משחקים אחדים, אין לה סדרות משחקים משלה, היא העוזרת של חברות ה-EA, וכאשר לחברה אחרת מהחברות בת יש משבר, החברה הזאת עושה להם את העבודה.
החברה הזאת הוציאה בעברה בעיקר משחקי גולף, אך כיום היא מוציאה משחקים שנמצאים בבעלות EA.
חברת בת מוכרת של EA, שאחראית על משחקי הספורט של החברה.
החברה הזאת, פחות מוכרת בעולם אלא יותר באמריקה בזכות משחקי הפוטבול שלה.
החברה הזאת ממוקמת בישראל בעיר קיסריה
Maxis Software היא חברה אמריקנית השוכנת באמרוויל, קליפורניה.
החברה נוסדה ב-1987 על ידי ויל רייט וג'ף בראון כחברה לפיתוח משחקי וידאו, וכיום מוחזקת כחברת בת ומותג על ידי Electronic Arts.
החברה התפרסמה לראשונה בזכות הצלחתו של כותרה השני, סים סיטי, משחק אסטרטגיה ממוחשב המדמה פיתוח עיר.
משחק הנחשב כיום לאחד מהמשחקים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
החברה היא גם היוצרת של משחק המחשב הנמכר ביותר אי פעם - הסימס, המשכו הסימס 2 והמשחק ספור שיצא לשוק בספטמבר 2008.
Electric Wizard (אלקטריק וויזארד) היא להקת דום מטאל וסטונר מטאל מדורסט, אנגליה.
הלהקה הוקמה בשנת 1993 והקליטה עד היום 9 אלבומים מלאים, שניים מהם: ...Come My Fanatics ו-Dopethrone מוגדרים כיום כמצייני הדרך של הז'אנר.
הסגנון של אלקטריק וויזארד מוגדר כדום מטאל המשלב בתוכו אלמנטים של סטונר וסלאדג' מטאל, עם ליריקה שמתמקדת בתורת הנסתר, כישוף, ספרי ה.פ.
לאבקרפט, רגשות שליליים, סרטי אימה וקנאביס.
ליז באקינגאם - גיטרה (2003-הווה)
האז וויטון - גיטרה בס (2018-הווה)
אלג'יון היא להקת דום מטאל גותי מאוסטרליה.
היא בעיקר פרויקט של קוואן, ושאר המוזיקאים בה צורפו רק להקלטות.
הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן מלאים ועוד מספר דמואים ומיני-אלבומים (EP).
הלהקה מנגנת דום מטאל גותי איטי, מלודי ואווירתי המושפע מבלאק מטאל ובו היא משלבת אלמנטים של מטאל גותי ומוזיקה קלאסית הכוללים שירה נשית, פסנתר, כינור וצ'לו.
ריפי הגיטרות מושפעים מבלאק מטאל.
הסגנון הכללי של הלהקה מושפע מלהקות דום מטאל ומטאל גותי בהן My Dying Bride, ו-Disembowelment ו-The Third and the Mortal, בתוספות אלמנטים סימפוניים יותר.
אנתוני קוואן "קוואן" - גיטרה, בס, שירה
אוניל אלכסנדר "גאז" - תופים
Elementary OS (בתרגום חופשי: מערכת הפעלה יסודית) היא הפצת לינוקס המבוססת על אובונטו.
למערכת זו יוצאת גרסה חדשה כמדי שנתיים, כאשר אובונטו משחררת גרסת תל"א (תמיכה לטווח ארוך).