tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דלגאדו היה חבר בנבחרת ארגנטינה בכדורגל ובנבחרת האולימפית שזכתה בטורניר הקדם אולימפי ובמדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996).
דלגאדו היה בסגל ארגנטינה למונדיאל 1998 בצרפת.
בסך הכל ערך 33 הופעות במדי הנבחרת וכבש עבורה 9 שערים.
מדליית כסף - 1 (אולימפיאדת אטלנטה (1996)
מַרְסָלָה (באיטלקית: Marsala) היא עיר נמל בנפת טראפני בקצהו המערבי של האי סיציליה שבאיטליה.
עיקר פרסומה בא לה על שום היותה מקור היין הקרוי על שמה – יין מרסלה.
העיר שוכנת על אתרה של ליליבאיום (Lilybaeum), המאחז החשוב ביותר של הקרתגים בסיציליה, שהוקם על ידי חימילקו ב-396 לפנה"ס לאחר נטישת מוטיה .
פירוס מלך אפירוס והרומאים ניסו לשווא להכריעה במצור, אך היא נכנעה לרומא ב-241 לפנה"ס, בסוף המלחמה הפונית הראשונה, כחלק מתנאי הסכם השלום.
במלחמות הפוניות השנייה והשלישית הייתה ליליבאיום נמל מוצא לחילות המשלוח הרומיים שעלו על קרתגו, ותחת שלטונה של רומא נהנתה מפריחה ושגשוג.
היא קיבלה זכויות של מוניקיפיום מאוגוסטוס קיסר ומעמד של קולוניה בתקופת שלטונו של פרטינקס או ספטימוס סוורוס.
בסביבות שנת 438 סבלה מרסלה ממתקפות של הוונדלים והאוסטרוגותים מצפון אפריקה שגרמו לה נזק קשה.
הערבים הם שהעניקו לה את שמה הנוכחי, "מרסלה" (מערבית "מרסה אללה" - נמל האלוהים).
הנמל העתיק של העיר, שנמצא צפון-מזרחה לה, נהרס על ידי קרל החמישי, כדי למנוע את כיבוש העיר על ידי פירטים.
הנמל של ימינו שוכן בדרום-מזרח לעיר.
ב-11 במאי 1860 נחתו במרסלה ג'וזפה גריבלדי ו"צבא האלף" שלו, ומכאן החלו את מסעם לסילוק שלטון בית בורבון בסיציליה, הצעד הראשון לקראת איחודה של איטליה.
מרסלו גלייזר (בפורטוגזית: Marcelo Gleiser; נולד ב-19 במרץ 1959, ריו דה ז'ניירו) הוא פיזיקאי, אסטרונום וסופר מדע פופולרי ברזילאי יהודי.
עם תום לימודיו עשה גלייזר פוסט-דוקטורט בפרמילאב עד 1988 ומאותה השנה עד 1991 גם ב (KITP).
ב-1991 החל ללמד בדארטמות' קולג', ומ-1999 הוא משמש כפרופסור לפיזיקה ואסטרונומיה באותו המוסד.
בין נושאי המחקר שבהם עסק: הפיזיקה ביקום המוקדם ואסטרופיזיקה של (צפופים).
לגלייזר מספר מאמרים העוסקים גם בפילוסופיה של המחקר הפיזיקלי.
גלייזר כתב גם שני ספרים פופולריים על קוסמולוגיה ודת, "הנביא והאסטרונום" ("The Prophet and the Astronomer") ו"היקום המרקד" ("The Dancing Universe").
הוא כותב טור בנושאי מדע בכל יום ראשון במוסף של העיתון "".
ב-2001 הוענק לו "פרס ז'וזה רייס עבור הפצת המדע בציבור" מטעם של ברזיל.
ב-2019 זכה בפרס טמפלטון מטעם קרן ג'ון טמפלטון.
מרסלו דסקל (11 בנובמבר 1940 – 15 באפריל 2019) היה פרופסור בחוג לפילוסופיה שבאוניברסיטת תל אביב, ומומחה למורשתו של הפילוסוף גוטפריד וילהלם לייבניץ.
בנוסף עסק דסקל במחקריו ובפרסומיו בתחומי הפרגמטיקה של השפה, בקשר ההדדי שבין השפה למחשבה, ובתורת המחלוקות.
מרסלו דסקל עסק באנתרופולוגיה פילוסופית ובניגזרותיה, ובכלל זה בחיבור ההדדי שבין האדם לטכנולוגיה.
מרסלו דסקל נולד וגדל בסאו פאולו שבברזיל.
הוא היה בצעירותו חבר בתנועת הנוער הציוני, שם הכיר את אשתו ורדה (לשעבר גילשר).
בשנת 1958 שהה בירושלים, במכון למדריכי חו"ל ובשובו לסאו פאולו היה לאחד המנהיגים של התנועה בברזיל.
את לימודיו לתואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה השלים באוניברסיטת סאו פאולו.
במקביל השלים גם תואר ראשון בפילוסופיה ואף שימש כאסיסטנט בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה.
בשנת 1965 עלו הזוג דסקל לישראל, לאחר שנת לימודים אחת בצרפת.
כעולה חדש שירת דסקל בצה"ל בחיל התותחנים, ולאחר מכן בחיל המודיעין.
בני הזוג הצטרפו לקיבוץ כפר גליקסון.
את התואר השני עשה דסקל בצרפת, שם למד בלשנות באוניברסיטת פרובאנס .
דסקל שימש כאסיסטנט של פרופסור ז'יל-גסטון גרנז'ה , לימים פרופסור בקולז' דה פרנס, במכון לאפיסטמולוגיה השוואתית.
את התואר השלישי עשה דסקל באוניברסיטה העברית בהדרכתו של פרופסור יהושע בר-הלל, והשלים אותו ב-1973. עבודת הדוקטור עסקה בסמיוטיקה של לייבניץ – כיצד סימנים מעצבים את החשיבה של האדם.
באוניברסיטה העברית לימד מערכות לאחסון מידע, איתור מידע ואינטליגנציה מלאכותית בבית הספר לספרנות, ובו בזמן עבד בספריה הלאומית כמקטלג ספרים בתחום הפילוסופיה.
כמו כן לימד במכון להשכלה גבוהה בנגב, שהיה לימים לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
לאחר סיום הדוקטורט בשנת 1973, הקים דסקל את החוג לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון והיה ראש החוג הראשון בהיותו מרצה ולאחר מכן מרצה בכיר.
באותה שנה ארגן בבאר שבע את הכנס הראשון לפילוסופיה הפתוח לכל החוקרים בישראל.
כתוצאה מכנס זה נוסדה האגודה הישראלית לפילוסופיה, שדסקל נבחר למזכירה הכללי.
באוניברסיטת תל אביב עבד דסקל לסירוגין החל משנת 1967, ובהמשך הגיע לדרגת פרופסור מן המניין (1991).
בין תפקידיו האקדמיים, כיהן דסקל כדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1995–2000, ומתוקף תפקידו כחבר הוועדה המרכזת של האוניברסיטה.
כיהן גם כחבר הוועדה המרכזת של הפדרציה הבינלאומית של האגודות הפילוסופיות, כנשיא אגודת הפילוסופיה הישראלית החדשה, כנשיא האגודה הבינלאומית לחקר המחלוקות, כיועץ הקרן הלאומית למדע, כעורך סדרות ספרים וכתבי עת, וכאחד המארגנים של כנסים מקצועיים רבים בישראל ומחוצה לה.
בין הכנסים הבינלאומיים שהיה שותף בארגונם בשנים האחרונות: "לייבניץ: איזה סוג של רציונליסט?" שנערך בשנת 2005 באוניברסיטת תל אביב ובמכון ון ליר בירושלים; בכנס זה הציגו את עבודותיהם של כארבעים חוקרי לייבניץ מיותר מעשר מדינות.
"מסורות של מחלוקת: מזרח ומערב", שנערך בשנת 2005 באוניברסיטה הלאומית של טאיוואן.
"מקור המודעות", שנערך באוניברסיטת סן-מרינו בשנת 2006; כנס יוצא דופן, שאורגן כמחלוקת בין שני נוירו-מדענים מהידועים בעולם אשר הציגו את משנותיהם בנושא והתדיינו בפני פאנל של חוקרים מחמש דיסציפלינות רלוונטיות.
"פייר בל (1706-1647): דת, פוליטיקה, פילוסופיה, ואמנות הכתיבה" שנערך באוניברסיטת תל אביב בשנת 2007, תוצאה של שיתוף פעולה בין החוג לפילוסופיה והחוג לצרפתית.
"מחלוקות בתוך המהפכה המדעית" שנערך בפדובה בשנת 2008 בהשתתפות היסטוריונים של המדעים ובשיתוף של האגודה הבינלאומית לחקר המחלוקות עם הקתדרה ע"ש גליליאו של אוניברסיטת פדובה.
דסקל היה חבר באגודות מקצועיות רבות בישראל ובעולם, שימש במועצה של אחדות מהן, והשתתף בסדירות בכנסיהן.
היה חבר במועצת המערכת של סדרות ספרים וכתבי-עת רבים והיה שותף בהקמתם וניהולם של כתבי עת וסדרות ספרים.
בשנת 1987 ייסד את סדרת הספרים "מה?דע!" המפרסמת ספרים עיוניים ברמה גבוהה אך נגישה לציבור הרחב (דביר הוצאה לאור, תל אביב).
בשנת 1993 ייסד דסקל את כתב העת Pragmatics & Cognition, המוקדש לקשר בין השימוש בלשון ובמערכות סמיוטיות אחרות לבין הפעילות המנטלית; כתב-עת זה יוצא לאור באמסטרדם.
בשנת 1996 היה לאחד המייסדים והעורכים של סדרת הספרים Human Cognitive Processing, היוצאת לאור באמסטרדם, והמוקדשת לתהליכים הקוגניטיביים, בעיקר אלה הקשורים לשימוש בלשון.
בשנת 2003 ייסד את הסדרה Controversies, היוצאת לאור אף היא באמסטרדם, והמיועדת להפיץ את חקר המחלוקות וליצור עבור תחום ידע זה פורום בינתחומי רחב.
הוא הרצה בכנסים בארץ ובעולם.
ב-2002 זכה דסקל בפרס הומבולדט (גרמניה) וב-2004 בפרס החברה הבינלאומית לחקר הארגומנטציה.
בשנת 2001 האגודה הברזילאית-בינלאומית למדעים קוגניטיביים ייסדה את הפרס ע"ש מרסלו דסקל לחיבור המצטיין במדע הקוגניציה (Cognitive Science).
דסקל כתב או ערך ופרסם כשלושים ספרים בעצמו ובשיתוף פעולה עם עמיתים, והיה אחראי לעריכתם והבאתם לפרסום של עשרות ספרים נוספים.
כמו כן הוא כתב מאות מאמרים, כולל ערכים לאנציקלופדיות.
תחומי המחקר שלו כוללים, בין היתר, תולדות הפילוסופיה והאידיאות, היסטוריה ופילוסופיה של המדע, פילוסופיה של הלשון, בלשנות, מערכות סימנים וסמיוטיקה, פרגמטיקה, לוגיקה, רטוריקה, אפיסטמולוגיה, מטאפילוסופיה, פילוסופיה של הנפש, מדעים קוגניטיביים, פילוסופיה מדינית, אתיקה ופילוסופיה של הפעולה, ואסתטיקה.
דסקל ערך או השתתף בעריכת כשלושים כתבי עת בתקופות שונות של חייו.
כמו כן כתב מעל לעשרים סקירות ספרים.
הוגה הדעות העיקרי שאליו קשורים מחקריו של דסקל בתחומים השונים הוא הפילוסוף בן המאה ה-17 גוטפריד וילהלם לייבניץ.
ב-2005 השתתף דסקל בהקמתה של התוכנית לפילוסופיה, מידע ותרבות דיגיטלית, בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב ומאז הקמתה הוא נמנה עם סגל המרצים בתוכנית.
התוכנית חותרת לשילובם של אנשי טכנולוגיה, מוסדות ציבוריים, אומנות, חינוך, רפואה ומדע במסגרת פילוסופית רב תחומית, המיועדת להכשיר אנשי רוח ומעשה, בעולם הדיגיטלי המשתנה.
המחזור הראשון של בוגרי התוכנית סיים את לימודיו בשנת 2006.
דסקל התעניין במחלוקות ובהיסטוריה של המחלוקות במדע, בדת ובפילוסופיה.
במחקריו בחן את סוגי המחלוקות ואת דרכי פתרונן, ואף פיתח כלים לעזור בפתרון מחלוקות פוליטיות.
לפי דסקל, אפשר להבין תאוריה לפי הוויכוח שיש לה עם התאוריות המתחרות.
לדעתו לא ניתן להבין לאשורו טקסט אם לא יודעים איזה דיאלוג הוא מנהל עם טקסטים אחרים מנוגדים לו; אין טקסט שאינו ביקורתי או הגנתי מול טקסטים אחרים.
מאידך, ההיסטוריה שוכחת את העמדות שנדחו וזוכרת את אלו ששרדו וזה, לדעתו, לא רק מקשה על הבנת התאוריות המנצחות, אלא גם גורם לאי-ניצולם – בבוא העת – של רעיונות מועילים הכלולים במנוצחות.
אם כי הוא פיתח את גישתו למחלוקות בנפרד ממחקריו על לייבניץ, דסקל חשף את השיטות הדיאלקטיות של לייבניץ ואת חשיבות המחלוקות בעיצוב משנתו, ולכן שילב את רעיונותיו של לייבניץ במחקריו בתורת המחלוקות.
דסקל טען שתורתו של לייבניץ, מאופיינת בחשיבה רציונלית גמישה, רציונליות שלא באה לידי ביטוי במודל הלוגי הקשוח, על פיו משפט הוא אמיתי אך ורק אם הוא ניתן להוכחה דדוקטיבית.
לרציונליות הגמישה, החורגת מדדוקטיביות גרידא, קורא דסקל רציונליות רכה.
חשיבתו הרציונלית הרכה של לייבניץ באה לידי ביטוי בעיקר בדרך שבה הוא טיפל במחלוקות בשעתו, וגם בדרך שבה הוא עצמו התווכח עם אחרים.
לייבניץ נחשב כפילוסוף בקבוצת הפילוסופים הרציונליסטים, ביחד עם שפינוזה ודקארט.
לייבניץ נחשב כקרוב לשפינוזה, ודסקל טוען שהיה פער עקרוני וחשוב בין השניים בנושא של דטרמיניזם והחרות האנושית.
אחד ממוקדי המטפיזיקה של לייבניץ היה מושג החופש.
על פי דסקל, לייבניץ התנגד לדטרמיניזם הקשוח של שפינוזה.
לייבניץ סבר כי על אף שאנו חיים בעולם של אלוהים כל יודע, עדיין אנו חופשיים בבחירותינו, ככל שאינן הכרחיות.
החרות לבחור מלווה בתופעת המחלוקות.
לייבניץ התווכח עם כל אחד, גם עם קבוצת הפילוסופים הרציונליסטים שהוא אמור היה להשתייך אליהם.
על פי דסקל, הפילוסופיה של לייבניץ בנויה על מחלוקות ועל בחירה.
בשנת 1995–1996 ארגן דסקל במכון ללימודים מתקדמים בירושלים פרויקט מחקר בינלאומי לצורך הבנת חשיבות המחלוקת בהתפתחות הידע ברוח גישתו הפלורליסטית של לייבניץ, המתחשבת בכלל הדעות והטיעונים, ועל פיה ידע נוצר מסינתזה של "גרעיני אמת" המצויים בכל השקפה.
הסינתזה מושגת באמצעות מחלוקת רציונלית הנשלטת על ידי העיקרון שרציונליות אינה דוגלת בפיתוח אקראי של הידע, אך גם אינה דוגלת בידע המושג באמצעות דחיית תאוריות על ידי הפרכתן הלוגית, אלא על ידי מאמץ משותף לגילוי המרכיבים הראויים בכל תאוריה ושילובם החדשני בתאוריה מתקדמת יותר.
בעקבות פרויקט זה הוקם האיגוד הבינלאומי לחקר המחלוקות.
האיגוד עורך מאז 1996 כנסים שנתיים וסדנאות, מדי שנה במדינה אחרת.
עבודתו של דסקל הביאה לכתיבת שלושה כרכים בנושא המחלוקות, ולפרסומם במסגרת סדרה מיוחדת הנושאת את השם "Controversies" והיוצאת לאור באמסטרדם.
מחקריו שנעשו בעקבות לייבניץ, וההיסטוריה של הפילוסופיה המודרנית
דסקל היה ידוע כחוקר בעל שם בכל הנוגע לתורתו המגוונת של הפילוסוף גוטפריד וילהלם לייבניץ (1646–1716).
בעקבות המחקר שביצע לתואר השלישי כתב דסקל ספר בנושא הסמיולוגיה של לייבניץ (התפרסם בפריז ב-1978).
בספרו בחן את תורתו של לייבניץ תוך התייחסות לסימנים הלשוניים, המתמטיים והלוגיים.
ללייבניץ הייתה תוכנית שאפתנית לבנות שפה אוניברסלית אשר תמנע אי הבנות בין בני האדם ותשמש כשפה מדעית המשקפת את החשיבה.
על פי לייבניץ, השפה היא גם כלי חשיבה ומשפיעה על החשיבה.
שפה פורמלית מדויקת, כביטוי וכגורם לחשיבה מדויקת, אמורה הייתה להפחית את הטעויות ולהגדיל את הוודאות, ולאפשר את פתרונן של המחלוקות.
מהתמקדות בפילוסופיה של הלשון של לייבניץ, עבר דסקל לחקור את החלק במשנתו של לייבניץ שהיה מעבר לשפה האידיאלית דמוית החישוב הפורמלי.
דסקל טען כי לייבניץ הכיר בחשיבה רציונלית שאינה כלולה במודל החישובי הפורמלי של השפה האידיאלית, ובכך החל לייחס לו, בצד הרציונליות החישובית, גם "רציונליות רכה", שמצא את יסודותיה בין היתר בעבודותיו של לייבניץ בתחום המשפט.
לא כל חוקרי לייבניץ קיבלו בברכה את חשיפתו של פן אחר זה של הרציונליות אצל לייבניץ, שהצטייר בהיסטוריוגרפיה של הפילוסופית כרציונליסט "קשוח", הדוגל במודל הלוגי-המתמטי.
חילוקי הדעות בנדון הניבו מחלוקות עסיסיות אודות הפרשנות "הנכונה" של לייבניץ, מחלוקות שהן עדיין בעיצומן.
בהן ראה דסקל הוכחה נוספת לתרומתן של המחלוקות להבהרה מושגית, להבנה מעמיקה יותר של טקסטים חשובים, ולקידום הידע.
באוסף הטקסטים של לייבניץ שתרגם וערך דסקל בכרך "אמנות המחלוקות" (2006) מצטייר הפן הרך של הרציונליות אצל לוגיקן גדול, אך גם מגוון כמו הפילוסוף הגרמני.
במשך השנים פרסם דסקל ספרים ומאמרים רבים נוספים בעקבות לייבניץ וכפרשנות לתורתו, על השפעתו של לייבניץ על בני זמנו ועל הדורות הבאים אחריהם.
כמו כן השתתף בהקמת "אגודה לייבניץ ישראל" (שראשי התיבות שלה, אל"י, מציינות מוטיב דומיננטי בחשיבתו של אדם ששאף כל חייו להראות שאמונה דתית ורציונליות אינן סותרות זו את זו).
הוא גם היה חבר באגודת לייבניץ הבינלאומית שמושבה בהאנובר (עיר שבה עבד והתגורר לייבניץ רוב חייו) ושל אגודת לייבניץ של צפון אמריקה.
הוא תכנן וארגן בישראל שני כנסים בינלאומיים על לייבניץ, ב-1992 וב-2005, שהביאו לפרסומם, ב-1993 ו-2008 של שני ספרים מרכזיים בספרות העכשווית על הוגה פורה זה.
פילוסופיה של הלשון, פרגמטיקה ומדעים קוגניטיביים
בתחום הפילוסופיה של הלשון התמקד דסקל בתורת השימוש (ליתר דיוק, השימושים) של הלשון - היא הפרגמטיקה.
תרומתו למדעי הקוגניציה קשורה לעבודתו בתחום השימוש המנטלי בלשון, הפרשנות וההבנה של השיח.
ב-1983 פרסם דסקל את ספרו פרגמטיקה ופילוסופיה של המיינד, בו הוא שירטט וביסס את ההבחנה בין סוציו-פרגמטיקה ופסיכו-פרגמטיקה.
הספר, שהיה אמור להיות הכרך הראשון מבין שניים, התמקד בניתוח של השימוש הקומוניקטיבי של הלשון והפעולות המנטאליות הכרוכות בו.
הכרך השני, המוקדש לשימושים המנטליים "הטהורים" של הלשון טרם התפרסם, שכן ההתפתחויות בטכנולוגיות של חקר המוח פותחות את האפשרות למחקר אמפירי הרבה יותר מפורט של שימושים אלה של השפה.
דסקל התכוון להשלים ולפרסם כרך שני זה בשנים הקרובות.
ב-2003 פורסם סיפרו "הפרשנות וההבנה", אשר תורגם לפורטוגזית ב-2006. ספר זה הוא אסופת מאמרים מובחרים שכתב, הדנים בעיקר בהיבטים שונים ומגוונים מאוד של הסוציו-פרגמטיקה.
בין היתר עולה בפרקים אחדים של הספר שאלת גבולותיה של הפרשנות הפרגמטית, וקשריה עם סוגים אחרים של פרשנות.
על מנת לעודד את חקר היחסים בין השימוש בלשון ובמערכות סמיוטיות אחרות, לבין הקוגניציה והחיים המנטליים, יסד דסקל וערך את כתב העת הרב תחומי Pragmatics & Cognition.
בשבע עשרה שנות קיומו (עד עכשיו, 2008), יצר כתב העת במה לדיון בתחום זה.
מאז 2005 אף מתפרסם במסגרת כתב העת גיליון שנתי מיוחד המוקדש לנושא המרתק של היחסים בין קוגניציה וטכנולוגיה.
בהתייחס לטכנולוגיה, עסק דסקל בשאלות הנוגעות באינטליגנציה המלאכותית ומקומה של המכונה כתחליף או כעזר לאדם, יכולתן או אי יכולתן העתידית של מכונות לחשוב, ולהבין ולשוחח וזאת בהקשרים הפרגמטיים בהם מתנהל השיח האנושי.
הוא היה מהראשונים שציינו את העובדה שהלשון הטבעית היא כשלעצמה "טכנולוגיה קוגניטיבית".
מבחינה זאת היא עתירת אמצעים המסוגלים לתרום לתהליכים קוגניטיביים, והדגיש שאמצעים אלה אינם מגוונים וגמישים – כלומר "רכים" כרציונליות שלהם – דבר חיוני לפעילות הקוגניטיבית האנושית.
דסקל נפטר ב-15 באפריל 2019, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב נורדיה.
פרס הטיעון Argumentation Award של החברה הבינלאומית לחקר הטיעון - 2004
מבוא להעברת מידע : רשימות לפי הרצאות; ערך חיים יפה ; תל אביב : חמו"ל, 1971
הרציונלי והאירציונלי : קובץ מאמרים / עורכים: מרסלו דסקל, עדי פרוש ; באר שבע :אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1975
הצודק והבלתי צודק : קובץ מאמרים / בעריכת מרסלו דסקל ; תל אביב : מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, 1977
ברוך שפינוזה : קובץ מאמרים על משנתו / בעריכת מנחם ברינקר, מרסלו דסקל, דן נשר ; תל אביב : מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, תשל"ט 1979.
משב הרוח: מדעי הרוח בעידן מתהווה, ירושלים : הוצאת כרמל, תשס"ה 2004
מרסלו ויירה דה סילבה ז'וניור (בפורטוגזית: Marcelo Vieira da Silva Júnior, נולד ב-12 במאי 1988) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
על אף שתופקד לרוב כמגן שמאלי מרסלו הרבה לתקוף, ולעיתים היה מתופקד כקשר שמאלי.
פרשנים רבים ושחקנים בולטים בעמדה זו כפאולו מלדיני ורוברטו קרלוס הצביעו עליו כשחקן הטוב בעולם בעמדתו.
הוא החל את הקריירה בפלומיננזה ובגיל 18 עבר לריאל מדריד, בה שיחק מעל ל-15 שנים.
מ-2021 שימש כקפטן הקבוצה, ולעיתים אף שימש כקפטן נבחרת ברזיל, בפברואר 2025 הודיע על פרישה.
מרסלו נולד וגדל בפאבלה בריו דה ז'ניירו במשפחה ענייה, שיחק בעיקר קטרגל.
בגיל 13 החל להתאמן בקבוצת הילדים של פלומיננסה.
מחוסר אמצעים להוריו לא היה את הסכום המועט לשלם עבור אימוניו אך סבו פדרו, שהיה אחת הדמויות המרכזיות בחייו שילם עבורו את הסכום והוא המשיך באימונים.
בהמשך שמו לב במועדון הברזילאי ליכולתיו הטכניות הגבוהות והפסיקו לדרוש תשלום, הוא ערך את הופעתו הראשונה בבוגרים כבר בגיל 17. הוא החל להתפרסם בברזיל והיו שכינו אותו "רוברטו קרלוס הבא" וריאל מדריד רכשה אותו בשמונה מיליון דולר.
מרסלו הגיע לריאל מדריד במהלך חלון ההעברות של ינואר 2007 ויועד לרשת את רוברטו קרלוס בצד השמאלי-אחורי של המגרש.
מרסלו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-7 בינואר 2007 כשנכנס למשחק נגד דפורטיבו לה קורוניה, משחק בו ניצחה ריאל 0–2. ב-14 באפריל 2007, שיחק מרסלו בהרכב הפותח מול ראסינג סאנטנדר.
בעונת 2007/2008 פתח מרסלו כמעט בכל משחקי הליגה תחת המאמן החדש ברנד שוסטר.
היכולת שלו, המהירות שלו ברחבי המגרש, ההתקפה וההגנה אפשרה לו להפוך לשחקן מרכזי בריאל מדריד.
לאחר רצף של הופעות כושלות בשנת 2009, מרסלו מצא את עצמו בספסל במשך רוב העונה ואילו תחת המאמן החדש חואנדה ראמוס פעל בעיקר כממלא מקומו של גבריאל היינצה.
ראמוס הציב את מרסלו כחלוץ יותר מפעם אחת, וראה שהבריזלאי מותאם טוב לתפקידו החדש.
מרסלו הבקיע את שערו הראשון לאחר שהחלוץ גונסאלו היגוואין מסר לו מסירת עקב ומרסלו החליק את הכדור לשער בניצחון 0–4 של ריאל מול ספורטינג חיחון.
לאחר המשחק, המאמן ראמוס הכריז שעתידו של מרסלו יהיה בתפקיד החלוץ, אבל הוא יחזור להגנה בעת הצורך.
מרסלו הבקיע את שערו השני בריאל מדריד במהלך הניצחון על אלמריה.
את שערו השלישי הבקיע מרסלו בניצחון 0–1 על רקראטיבו ולבה בתאריך 18 באפריל 2009 ומרסלו היה המבקיע היחידי במשחק.
תחת המאמן החדש מנואל פלגריני שיחק מרסלו לאורך הצד השמאלי בתפקידים ההתקפיים וההגנתיים.
הוא המשיך לשחק בתפקיד כנף שמאלי וגם היה במקום הראשון ברשימת מבשלי הליגה הספרדית בעונת 2009/2010. מרסלו הודה במסיבת עיתונאים ב-2009, "אני מרגיש עכשיו טוב יותר כשאני משחק כחלוץ".
ביצועיו המוצלחים בריאל גרמו להארכת החוזה שלו ב-5 בפברואר 2010 עד לשנת 2015. תחת המאמן החדש לשנת 2010/2011 ז'וזה מוריניו, שיחק מרסלו שוב בתפקיד השמאלי-אחורי.
הוא פתח את כל משחקי הליגה בהרכב של ריאל, והחזיר למאמן את הביטחון עם משחק טוב בהגנה ובהתקפה.
ב-25 בנובמבר 2010, מרסלו הופיע ברשימת 55 השחקנים המצטיינים של פיפ"א.
בגמר ליגת האלופות 2014 כבש מרסלו שער בהארכה, בניצחון קבוצתו ריאל מדריד על אתלטיקו מדריד 1–4.
ביולי 2021 מונה לקפטן ריאל מדריד אחרי עזיבת הקפטן הקודם סרחיו ראמוס לפריז סן-ז'רמן.
בסוף עונת 2021/22 עזב מרסלו את ריאל מדריד לאחר זכייה בליגת האלופות ובאליפות ספרד ובסופר קאפ הספרדי, כשהוא שיאן התארים של המועדון.
מרסלו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בנבחרות הנוער.
בשנת 2005 זומן לאליפות העולם בכדורגל עד גיל 17 ובשנת 2007 זומן לאליפות העולם בכדורגל עד גיל 20. את שער הבכורה שלו הבקיע מרסלו נגד ויילס.
מרסלו הפך לאחד מהבחירות המועדפות של מאמן נבחרת ברזיל דונגה.
מרסלו זומן לנבחרת האולימפית של ברזיל בשנת 2008 וזכה במדליית ארד.
במאי 2010 הוא נרשם כאחד משבעת השחקנים שישמשו גיבוי עבור ברזיל במונדיאל 2010. אף על פי שלא התקבל אצל מאמן ברזיל לשעבר דונגה, הוא זומן לסגל על ידי מאמנה החדש של נבחרת ברזיל מאנו מנזס במשחק ידידות מול ארצות הברית ב-10 באוגוסט 2010.
מרסלו זומן גם לסגל נבחרת ברזיל במונדיאל 2014, בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי.
מרסלו זומן גם למונדיאל 2018 בו הגיעה הנבחרת לרבע גמר והפסידה לנבחרת בלגיה.
מרסלו לא זומן לסגל הנבחרת במשחקי קופה אמריקה 2019.
ב-2008 התחתן מרסלו עם קלריס אלבס.
בספטמבר 2009 נולד לזוג בן.
בספטמבר 2015 נולד בנם השני.
אליפות ריו דה ז'ניירו: 2023
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 סגנות: 2005
קבוצת השנה העולמית מטעם IFFHS: 2017, 2018
חוזה מרסלו סאלאס מלינאו (בספרדית: José Marcelo Salas Melinao; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני הנחשב לאחד משלושת הטובים ביותר בתולדות צ'ילה, לצד איבן זמורנו ואליאס פיגרואה.
סאלאס ידוע בכינויים "המטדור" ו"הפנומן".
סאלאס החל לשחק בצורה מקצוענית במועדון הפאר הצ'יליאני אוניברסידד דה צ'ילה בשנת 1993, שם הפגין יכולת מעולה וכבש 50 שערים ב-75 משחקים.
יכולת זו עזרה לקבוצתו לזכות בשתי אליפויות בשלוש השנים ששיחק בקבוצה, וכן הצלחה בינלאומית בגביע הליברטדורס.
עקב הצלחתו הרבה, עבר סאלאס בשנת 1996 לשחק במועדון הפאר הארגנטינאי ריבר פלייט.
המעבר עורר ביקורת בתקשורת הארגנטינאית, מאחר שמעולם שחקן צ'יליאני לא הצליח בארגנטינה.
גם דייגו מראדונה ביקר את השחקן, וזאת מאחר שקבוצתו האהודה של דייגו, בוקה ג'וניורס, הידועה כיריבה מרה של ריבר, עקבה אחר השחקן גם כן.
עם זאת, הצליח מרסלו להשקיט את קיתונות המבקרים באמצעות תצוגה מרשימה של 26 שערים ב-51 משחקים בהם שיחק.
הישג זה עזר לקבוצתו לזכות בשלוש אליפויות ובסופרקופה סודאמריקנה, ותרמו לאהדתו הרבה על ידי האוהדים והתקשורת המקומית, שמכירים בו עד היום כאחד מהשחקנים הזרים הטובים ביותר ששיחקו בארגנטינה.
במקביל תרם מרסלו להצלחתה של נבחרתו בהעפלה לגביע העולם ולהצלחה יחסית בגביע עצמו עם העפלה לשמינית הגמר.
מרסלו היה הכובש המרכזי במוקדמות הדרום אמריקאים למונדיאל, כשגם במונדיאל עצמו הפגין יכולת מרשימה וכבש ארבעה שערים בארבעה משחקים.
על יכולת זו זכה בשנת 1997 בתוארי כדורגלן השנה באמריקה הדרומית וכדורגלן השנה בארגנטינה.
עקב הצלחתו, עבר סאלאס לקבוצה האיטלקית לאציו תמורת סכום עתק באותם ימים - 18 מיליון דולר.
עקב יכולתו הפושרת ביובנטוס, הושאל סאלאס חזרה למועדונו הקודם ריבר פלייט.
גם בעונה זו נפצע סאלאס מספר רב יחסית של פעמים, אך הפגין יכולת סבירה וכבש 17 שערים ב-43 משחקים.
סאלאס הבקיע מספר שערים חשובים, לרבות שלושער בחצי גמר גביע ליברטדורס, וזכה עם ריבר באליפות נוספת.
בשנת 2005 חזר סאלאס למועדון נעוריו, אוניברסידד דה צ'ילה, והתקבל בצורה חמה על ידי האוהדים שראו בו כאחד השחקנים הגדולים ביותר ששיחקו בקבוצה אי פעם.
סאלאס שיחק במועדון עד פרישתו ב-26 בנובמבר 2008.
סאלאס נחשב לאחד מהשחקנים הצ'יליאנים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
הוא הופיע במדי נבחרתו 71 פעמים בהם כבש 37 שערים - נתון שהציב אותו כמלך השערים של כל הזמנים בנבחרתו, עד ששיאו נשבר בידי אלכסיס סאנצ'ס.
מרסן (שם מלא: 8191 מרסן) הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שבמערכת השמש.
מרסן התגלה ב-20 ביולי 1993 על ידי אריק וולטר אלסט ממצפה הכוכבים לה סילה שבצ'ילה והוא קרוי על שם המתמטיקאי מרן מרסן.
מספרו הסידורי 8191 נקבע באופן סמלי, היות ש-8191 הוא מספר מרסן הראשוני החמישי, ואסטרואידים עם מספרי מרסן ראשוניים שלפניו כבר היו קרויים בשמות; מספר 3 יונו, מספר 7 איירס, מספר 31 Euphrosyne ומספר 127 Johanna.
מרסלו טורקואטו דה אַלְבֶאַר (בספרדית: Marcelo Torcuato de Alvear; 4 באוקטובר 1868 – 23 במרץ 1942) היה עורך דין ופוליטיקאי ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה מטעם מפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי מ-12 באוקטובר 1922 עד 12 באוקטובר 1928.
מרסל שמלצר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
שמלצר התחיל את הקריירה המקצועית שלו בבורוסיה דורטמונד אחרי שעבר במחלקות הנוער של פורטונה מגדבורג ובפ.צ.
ב-9 באוגוסט 2008, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הגרמני נגד רוט-וייס אסן.
שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 2:3 נגד באייר לברקוזן.
בעונת 2010/2011 שותף בכל משחקי הקבוצה ואף זכה עם המועדון באליפות.
את עונת 2011/2012 התחיל שמלצר מאוחר עקב פציעה, אך הצליח לחזור להרכב ועזר למועדון לזכות דאבל.
ב-11 בינואר 2013 שמלצר האריך את החוזה שלו בדורטמונד עד .
ב-27 ביולי 2013 זכה שמלצר עם המועדון בסופר קאפ הגרמני אחרי ניצחון 2:4 נגד באיירן מינכן.
שמלצר היה חלק מהנבחרת הצעירה של גרמניה.
הוא השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2009 ועזר לה לזכות באליפות אחרי ניצחון 0:4 נגד אנגליה.
שמלצר אף השתלב בנבחרת הבוגרת והגיע איתה לחצי גמר יורו 2012. נכון למרץ 2014 יש לו 16 הופעות בנבחרת ללא שער.
מרסלה קלוסטרבואר (בספרדית: Marcela Kloosterboer, נולדה ב-5 ביולי 1983; ויסנטה לופס, פרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה), היא שחקנית ואקטיביסטית לזכויות בעלי חיים ארגנטינאית.
קלוסטרבואר ידועה בתפקידה בעיקר בטלנובלות הארגנטינאיות "קיץ נצחי", "קטנטנות" ו"לה לולה".
בשנים 1996–1997 כיכבה בשתי עונותיה הראשונות באופרת הסבון "Mi familia es un dibujo".
בשנת 1998 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'"), בה גילמה את דמותה של חוספינה לצד אגוסטינה צ'רי.
על תפקידה זה זכתה בפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
בשנת 1999 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "קטנטנות", בה גילמה את דמותה של קנדלה.
בשנת 2000 שבה לשחק בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'") את דמותה של חוספינה.
בשנת 2002 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Son amores" ("נאהבים") לצד ניקולס קברה, מריאנו מרטינז ואגוסטינה צ'רי.
בשנת 2004 שיחקה בסרט הארגנטינאי "Roma" ("רומא").
באותה שנה גילמה בסדרה "גמלאים" את דמותה פלורנסיה לצד אגוסטינה צ'רי
בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "El tiempo no para" ("הזמן לא עוצר"), בה גילמה את דמותה של קרולינה.
בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Lalola" ("לה לולה"), בה גילמה את דמותה של רומינה, הרוצה לנקום את היעלמויותיו והתעלמויותיו של לאלו, ופונה לעזרתה של מכשפה כדי שתהפוכו, בין לילה, מגבר לאישה.
בשנים 2009–2010 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Valientes" ("אמיצים"), בה גילמה את דמותה של איסבל.
בשנים 2011–2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los Únicos" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של וירגיניה.
שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של אמיליה.
בשנת 2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Graduados" ("בוגרים"), בה גילמה את דמותה של רומינה.
בשנת 2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los vecinos en guerra" ("השכנים במלחמה"), בה גילמה את דמותה של קרולינה.
בשנת 2014 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sres.
פאפיס"), בה גילמה את דמותה של הלנה.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי של לוסיה אסטרז'ה בטלנובלה "5 כוכבים".
בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של לוחאן, לצדם של חימנה אקרדי ואגוסטינה צ'רי.
קלוסטרבואר היא עורכת דין לענייני זכויות בעלי חיים, חברה פעילה בארגונים אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים ו-"AnimaNaturalis" וטבעונית.
בין 2004 -2007 הייתה במערכת יחסים עם הטניסאי הארגנטינאי גסטון גאודיו.
ב-2014 התחתנה עם איש העסקים הארגנטינאי ושחקן הרוגבי לשעבר, פרננדו סיילינג.
מרסלו "מרסליניו" טייפו הוארטס (בפורטוגזית: Marcelo "Marcelinho" Tieppo Huertas; נולד ב-25 במאי 1983) הוא כדורסלן ברזילאי, בעל אזרחות איטלקית, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת טנריפה מליגת העל הספרדית.
הוארטס נולד בעיר סאו פאולו שבברזיל, והחל לשחק כדורסל בקבוצות הצעירות של מועדון "פיניירוס" שבסאו פאולו.
בשנת 2001, לאחר לימודיו התיכוניים בעיר קופל שבטקסס, חזר הוארטס לסאו פאולו והחל את הקריירה המקצועית בקבוצת "פאוליסטאנו" המקומית.
בשתי העונות הבאות עבר לסירוגין בין שתי קבוצות הכדורסל המקומיות, פיניירוס ופאוליסטאנו, ובעונת 2002/2003 זכה בתואר "תגלית העונה בליגת העל הברזילאית".
בשנת 2004 עבר הוארטס לחובנטוד בדאלונה הספרדית, ושיחק בשורותיה עד עונת 2006/2007, בה השתתף לראשונה בליגת היורוליג.
בעונה הבאה שיחק בקבוצת בילבאו באסקט הספרדית, ולאחר מכן עבר לפורטיטודו בולוניה האיטלקית, בה שיחק במשך עונה אחת.
2009/2010 הייתה עונת הפריצה של הוארטס בקריירה כשהוביל את קבוצתו, קאחה לבורל ויטוריה, לאליפות הליגה הספרדית והוכיח כי ביכולתו לשחק גם ברמה הגבוהה ביותר באירופה - ליגת היורוליג.
הוארטס המשיך לשחק בוויטוריה גם בעונה הבאה, שמבחינה סטטיסטית הייתה הטובה ביותר שלו בקריירה, כשקלע 10.3 נקודות וחילק 5.5 אסיסטים בממוצע למשחק ביורוליג, וכן הוביל את הליגה הספרדית עם 5.9 אסיסטים למשחק.
באוגוסט 2011 חתם במעצמה הספרדית ברצלונה, ושיחק בשורותיה עד עונת 2014/2015. עם ברצלונה, בה שימש לרוב כרכז הפותח, זכה הוארטס בשתי אליפויות נוספות בליגה הספרדית, וכן בגביע הליגה הספרדית.
ב-9 בספטמבר 2015 חתם הוארטס על חוזה לעונה אחת בלוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
בעונתו הראשונה בלייקרס קלע 4.5 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו של הרוקי דיאנג'לו ראסל, ובסיומה חתם על הארכת חוזה בקבוצה לשנתיים נוספות עבור כ-3.2 מיליון דולר.
במהלך עונת נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס בתמורה לרכז טיילר אניס, אך נופה מהקבוצה בטרם שיחק במדיה.
לקראת עונת חזר הוארטס לשחק באירופה, כשחתם על חוזה בקבוצת סאסקי בסקוניה ויטוריה.
לאחר שנתיים בוויטוריה חתם על חוזה בטנריפה, אף היא מליגת העל הספרדית.
בטנריפה החזיר עטרה ליושנה: זכה ב-MVP של הליגה הספרדית (2025); ב-MVP של ליגת הצ'מפיונס ליג (2024, 2025); וב-MVP של פלייאוף הצ'מפיונס ליג (2025.
הוארטס חבר קבוע בנבחרת הכדורסל של ברזיל מאז 2005, אז השתתף באליפות אמריקה וזכה עם ברזיל במדליית הזהב.
באליפות אמריקה 2009 זכה הוארטס עם נבחרתו במדליית זהב נוספת, וב-2011 הפסיד במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה וזכה במדליית הכסף.
בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 קלע הוארטס 7.6 נקודות למשחק, ונבחרתו סיימה במקום ה-13.
מרסלו רבלו דה סוזה (בפורטוגזית: Marcelo Rebelo de Sousa; נולד ב-12 בדצמבר 1948) הוא פוליטיקאי, משפטן, פרשן פוליטי ועיתונאי פורטוגזי המכהן כנשיא פורטוגל.
רבלו דה סוזה נולד בליסבון, בנם של בלטזאר ומריה.
אביו כיהן כשר בממשלת פורטוגל וכמושל מוזמביק.
הוא סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ליסבון והוסמך כעורך דין ב-1971. הוא עבד כעורך דין וכעיתונאי.
היה מראשוני העיתונאיים בעיתון "Expresso" שייסד אביו ושימש מנהל העיתון.
ב-1983 ייסד את העיתון סֶמַנָאריוּ "Semanário".
הוא סיים דוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ליסבון ב-1984, שימש מרצה באוניברסיטה וב-1992 מונה לפרופסור בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה.
הוא כיהן כנשיא המכון לשיתוף פעולה משפטי עד 1995. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 שימש פרשן פוליטי בערוצי טלוויזיה ונודע בכינוי "פרופסור סוזה".
את דרכו הפוליטית החל כחבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ב-1975 נבחר לפרלמנט הפורטוגלי וכיהן כסגן יו"ר הפרלמנט.
ב-1979 נבחר לנשיא האספה המחוזית של קסקאיס.
ב-1981 מונה לשר בממשלתו של פרנסישקו פינטו בלסמאו וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים.
ב-1989 התמודד ללא הצלחה לראשות עיריית ליסבון, הוא כיהן כחבר מועצת העיר ומנהיג האופוזיציה במועצה מינואר 1990 עד דצמבר 1993.
ב-1996 נבחר למנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית אך פרש מראשות המפלגה לפני הבחירות הכלליות ב-1999. בתקופת כהונתו הוביל את המפלגה לחבירה למפלגת העם האירופית, כיהן כסגן הנשיא שלה ונציג בפרלמנט האירופי.
מינואר 2000 עד אוקטובר 2001 ומאפריל 2006 כיהן כחבר במועצה המייעצת לנשיא פורטוגל.
באוקטובר 2015 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות פורטוגל.
בבחירות שנערכו בינואר 2016 זכה בלמעלה מ-52% מהקולות בסיבוב הראשון ונבחר לנשיא.
הוא הושבע לתפקידו ב-9 במרץ.
בינואר 2021 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של כ-61%.
רבלו דה סוזה גרוש ואב לשניים.
מרסל שפר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי והעביר את מרבית הקריירה בוולפסבורג.
לזכותו של שפר שמונה הופעות במדי נבחרת גרמניה.
שפר ערך את הבכורה שלו בבונדסליגה במדי מינכן 1860 בנובמבר 2003 בניצחון 3-1 על בוכום.
באותה עונה ירד שפר אל הבונדסליגה השנייה עם מינכן 1860, ושם מיצב את עצמו כשחקן מפתח בקבוצה.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במרץ 2005 בניצחון 3-0 על ואקר בורגהאוזן במשחק ליגה.
שפר שיחק ארבע עונות במינכן 1860, בהן הבקיע שלושה שערים ב-91 הופעות, אך לא הצליח לחזור עם הקבוצה לבונדסליגה.
ביולי 2007 חתם שפר בוולפסבורג, ששילמה עבורו 1.2 מיליון אירו למינכן 1860. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך שפר בהפסד 3-1 לארמיניה בילפלד בבונדסליגה באוגוסט 2007. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע בנובמבר 2007 בהפסד 5-3 לבוכום.
את עונת הבכורה של שפר בוולפסבורג, סיימה הקבוצה במקום החמישי והבטיחה את מקומה בגביע אופ"א בעונת 2008/09. הופעת הבכורה של שפר באירופה נערכה בספטמבר 2008 בניצחון 1-0 על ראפיד בוקרשט.
עונת 2008/09 הייתה עונה היסטורית עבור וולפסבורג שזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
גם לשפר זו הייתה עונה מצוינת מבחינה אישית, אותה סיים עם שמונה בישולים, אחד מהם לאדין דז'קו בניצחון 5-1 על באיירן מינכן בבונדסליגה.
עונת 2009/10 הייתה פחות מוצלחת עבור שפר והמועדון, שהודחו בשלב מוקדם מליגת האלופות.
שפר ספג את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד במשחק הגביע מול פ.צ.
קלן בספטמבר 2009. בעונת 2014/15 זכה שפר עם וולפסבורג בגביע הגרמני, אך לא שיחק בגמר בו ניצחה וולפסבורג 3-1 את בורוסיה דורטמונד.
באותה שנה, ניצחה וולפסבורג את באיירן מינכן בבעיטות הכרעה במשחק הסופר קאפ הגרמני.
גם במשחק זה שפר ישב על הספסל ולא שיחק.
במרץ 2017, לאחר שמעמדו בוולפסבורג נשחק, חתם שפר בטמפה ביי רואודיז מליגת ה-USL האמריקאית.
לאחר שערך בקבוצה 43 הופעות והבקיע חמישה שערים, פרש שפר ממשחק פעיל בשנת 2018.
שפר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה בהפסד 2-1 לנבחרת אנגליה במשחק ידידות בספטמבר 2008, כאשר החליף את מרווין קומפר.
באוגוסט 2009 ערך את הבכורה במשחק רשמי, כאשר השתתף בניצחון של נבחרת גרמניה 2-0 על נבחרת אזרבייג'ן במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, שפר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2010, ולא שיחק מאז במדים הלאומיים.
מרסלו ז'וזה בורדון (בפורטוגזית: Marcelo José Bordon, נולד ב-7 בינואר 1976 בריבייראו פרטו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעיקר בשטוטגרט ובשאלקה 04 בעמדת הבלם.
בורדון החל לשחק כדורגל כנער במועדון הברזילאי בוטפוגו, שנמצא בעירו ריבייראו פרטו.
בשנת 1994 החל לשחק בסאו פאולו, עמה זכה בגביע קונמבול בשנת 1994, בגביע המאסטר של קונמבול בשנת 1996 ובאליפות סאו פאולו בכדורגל בשנת 1998. יכולתו ההגנתית הטובה של בורדון גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובקיץ 1999 עבר בורדון לשחק בשטוטגרט מהבונדסליגה.
בשטוטגרט בורדון שיחק חמש עונות, בכולן היה שחקן הרכב קבוע, וצבר 129 הופעות, בהן הבקיע 11 שערים.
בקיץ 2004 חתם בורדון בשאלקה 04, ששילמה עבורו לשטוטגרט 2.6 מיליון אירו.
עם שאלקה זכה בורדון בגביע הליגה הגרמנית בשנת 2005 לאחר ניצחון 1-0 בגמר על שטוטגרט, קבוצתו הקודמת.
גם בשאלקה בורדון היה שחקן מפתח בהרכב, והיה חלק מהגנה שכללה את ראפיניה, מלאדן קרסטאיץ', דאריו רודריגס וכריסטיאן פאנדר, כשמנואל נוייר היה השוער הראשי בקבוצה.
בשנת 2006 מונה בורדון לקפטן של שאלקה, במקומו של אבה סאנד.
בתום עונת 2009/10 עזב בורדון את שאלקה לאחר שצבר 168 הופעות ליגה והבקיע 14 שערים, וחתם בא-ריאן מליגת העל הקטרית, שם צבר 11 הופעות ופרש בשנת 2011 ממשחק פעיל.
לבורדון הופעה אחת במדי נבחרת ברזיל, בשנת 2004. בורדון נסע עם נבחרת ברזיל לטורניר הקופה אמריקה 2004, בו זכתה נבחרתו, אך הוא לא השתתף במשחקים.
גביע המאסטר של קונמבול: 1996
אליפות סאו פאולו בכדורגל: 1998
מרסלו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Marcelo dos Santos, נולד ב-17 במאי 1975 בקמפינה גרנדה שבברזיל) המכונה מרסליניו פאראיבה (Marcelinho Paraíba), על שם מדינת פאראיבה בה נולד, ובקיצור מרסליניו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בתפקיד הקשר ההתקפי והחלוץ.
לזכות מרסליניו חמש הופעות ושער אחד במדי נבחרת ברזיל.
מרסליניו החל את הקריירה בקאמפיננשה, עמה זכה בשתי אליפויות של מדינת פאראיבה, ואחר כך עבר לפרגוואסוונסה, לסנטוס ולריו ברנקו.
בשנת 1997 חתם מרסליניו במועדון הפאר סאו פאולו, שם הציג יכולת גבוהה, וזכה בשתי אליפויות במהלך שלוש עונות, כאשר הוא מבקיע 15 שערי ליגה ב-60 הופעות.
בשנת 2000 נמכר מרסליניו לאולימפיק מרסיי הצרפתית, אך שיחק שם שנה אחת בלבד, וחזר לברזיל שם שיחק בגרמיו.
מרסליניו לא ערך ולו הופעת אחת בליגת העל הברזילאית עם גרמיו, אך כן שיחק עם הקבוצה בליגה של מדינת ריו גראנדה דו סול, ואף היה מלך השערים של ליגה זו, וזכה באליפות לאחר ניצחון בגמר על ז'ובנטודה, ובגביע הברזילאי לשנת 2001, לאחר ניצחון בגמר על קורינתיאנס.
הסיבה שמרסליניו לא הופיע במשחקי ליגת העל הברזילאית עם גרמיו נעוצה בכך שלפני שהחלה העונה, חתם בהרטה ברלין הגרמנית לקראת עונת 2001/02 על חוזה לחמש שנים.
מרסליניו שיחק בהרטה ברלין במשך חמש שנים, והפך לשם דבר בקבוצה בזכות הטכניקה הגבוהה שלו, יכולתו לשחק הן כעושה משחק והן כחלוץ, והמנהיגות שהפגין על המגרש, כמו גם בזכות מגוון תסרוקות הראש הרחב שהציג.
בקיץ 2002 זכו מרסליניו והרטה ברלין בפעם השנייה ברציפות בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ששוב ניצחו את שאלקה 04 באותה תוצאה, 4-1, כאשר מרסליניו הבקיע הפעם צמד.
את עונת 2002/03 סיימה הרטה במקום החמישי, כאשר מרסליניו הבקיע 14 שערי ליגה.
בעונת 2003/04 הרטה ברלין סיימה רק במקום ה-13, כאשר מרסליניו ירד לשמונה שערים בלבד, וגם הודחה מגביע אופ"א באופן מפתיע בשלב מוקדם על ידי גרוצלין הפולנית.
עונת 2004/05 הייתה עונת השיא של מרסליניו בהרטה ברלין, אותה סיימה הקבוצה במקום הרביעי, כאשר מרסליניו הבקיע 18 שערי ליגה ובישל 13. עונת 2005/06 הייתה האחרונה של מרסליניו בהרטה ברלין.
בעונה זו הבקיע 12 שערי ליגה, והקבוצה סיימה במקום השישי, אך שוב הודחה מגביע אופ"א בשלב יחסית מוקדם.
את עונת 2006/07 היה אמור מרסליניו להתחיל בהרטה ברלין, אך חזר מחופשת הקיץ באיחור של תשעה ימים ללא אישור, מה שהוביל למתח בינו לבין הנהלת הקבוצה, ומרסליניו התבטא בתקשורת באותם ימים כאילו אינו יודע אם יישאר בקבוצה או לא.
בסופו של דבר, עזב את הרטה ברלין לאחר שצבר 155 הופעות ליגה והבקיע 65 שערים, ונמכר לטרבזונספור הטורקית תמורת 2.5 מיליון אירו, שם חתם על חוזה לשלוש שנים.
מרסליניו שיחק חצי עונה בלבד בטרבזונספור, ובפגרת החורף של עונת 2006/07 נמכר לוולפסבורג, שם חבר למייק הנקה ודייגו קלימוביץ', הבקיע חמישה שערי ליגה עד לתום העונה, אותה סיימה וולפסבורג במקום ה-15, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום.
בעונת 2007/08 ביצעה וולפסבורג קפיצת מדרגה למקום החמישי בבונדסליגה, כאשר מרסליניו הבקיע שבעה שערים ובישל תשעה, תוך שיתוף פעולה עם שלושה שחקני התקפה חדשים בקבוצה, אדין דז'קו, גראפיטה ואשכאן דז'אגה.
בתום עונה זו עזב מרסליניו את וולפסבורג, וחזר לברזיל, כאשר שיחק תחילה במועדוני צמרת כמו פלמנגו, קוריטיבה, עמה ירד ליגה, וסאו פאולו, ממנה הושאל בשנת 2010 לספורט רסיפה.
כעבור שנה מרסליניו חתם בספורט רסיפה על חוזה קבוע, ועזב את המועדון בשנת 2012. לאחר מכן המשיך מרסליניו לשחק בקבוצות שונות, בעיקר בליגת המשנה והליגה השלישית של ברזיל עד לפרישתו ממשחק פעיל.
למרסליניו חמש הופעות במדי נבחרת ברזיל, כולן בשנת 2001, בהן הבקיע שער אחד.
מרסליניו מעולם לא השתתף עם הנבחרת בטורניר גדול.
אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול: 2001
מרסלו מרטינס מורנו (בספרדית: Marcelo Martins Moreno, נולד ב-18 ביוני 1987 בסנטה קרוס דה לה סיירה שבבוליביה) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת החלוץ.
מרסלו מורנו גדל במועדון הבוליביאני אוריינטה פטרולרו, ובגיל 17 עבר לשחק במועדון הברזילאי ויטוריה.
כעבור שנה החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה הברזילאית השלישית, ובשנת 2005 זכה עמה באליפות מדינת באהיה.
בעונת 2006 הבקיע מורנו 12 שערים עבור ויטוריה, והצטיינותו גררה התעניינות ממועדונים גדולים יותר.
בשנת 2007, לאחר שזכה באליפות נוספת של מדינת באהיה עם ויטוריה, חתם מורנו בקרוזיירו הברזילאית, אך רק בשנת 2008 הפך לשחקן הרכב קבוע.
באותה עונה הבקיע שמונה שערים בגביע ליברטדורס, והיה למלך השערים של הטורניר, בצוותא עם סלבדור קבניאס, ובנוסף, זכה עם המועדון באליפות מדינת מינאס ז'ראיס.
במאי 2008 חתם מורנו על חוזה לחמש שנים בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
שחטאר שילמה עבורו תשעה מיליון אירו לקרוזיירו.
עם זאת, מורנו לא הצליח להשתלב במועדון האוקראיני.
בחודש מאי 2009, לאחר שזכה עם הקבוצה בגביע אופ"א לאחר ניצחון במשחק הגמר על ורדר ברמן, בו לא שותף, הושאל מורנו לאותה ורדר ברמן, שכבר הביעה עניין בשחקן בקיץ 2008, כאשר בחר לחתום בשחטאר.
גם השאלה זו לא עלתה יפה, ובפגרת החורף של עונת 2009/10 חזר מורנו לשחטאר דונצק לאחר שלא הבקיע כלל במשחקי הליגה, אך הבקיע שני שערים בגביע הגרמני ושער אחד ב, בניצחון 4-1 על נסיונל מדיירה.
ביום האחרון של פגרת החורף של עונת 2009/10, הושאל מורנו לויגאן אתלטיק עד לתום העונה.
גם שם לא הבקיע מורנו ולו שער אחד, וחזר לשחטאר בתום העונה.
את עונת 2010/11 פתח מורנו בשחטאר דונצק, והופיע ב-18 משחקי ליגה, בהם הבקיע חמישה שערים, ובתום העונה זכה באליפות אוקראינה.
גם את עונת 2011/12 החל מורנו בשחטאר, אך לקראת סיום חלון ההעברות, חתם בגרמיו הברזילאית, שם הציג עונה מצוינת בשנת 2012, כאשר הבקיע 10 שערים בליגת העל הברזילאית ושערים נוספים בשאר המפעלים בהם השתתפה גרמיו.
בשנת 2013 הושאל לפלמנגו, אך לא הצליח להותיר שם חותם על אף שזכה עם המועדון בגביע הברזילאי.
בשנת 2014 הושאל מגרמיו לקרוזיירו, בה כבר הצליח בעבר, וזכה עמה הן באליפות ליגת העל הברזילאית, והן באליפות מדינת מינאס ז'ראיס, בפעם השנייה בקריירה שלו.
בנוסף, הבקיע מורנו 15 שערי ליגה באותה עונה, וסך הכל 23 שערים בכל המפעלים.
בפברואר 2015 נמכר מורנו למועדון צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית.
בעונתו הראשונה במועדון הבקיע תשעה שערים.
בינואר 2017 עבר לווהאן זאל מהליגה הסינית השנייה.
בתחילת 2019 עבר לשה-ג'יאג'וואנג, אף היא מליגת המשנה הסינית.
אביו של מורנו ברזילאי ואמו בוליביאנית, ולכן מורנו היה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת ברזיל או בנבחרת בוליביה.
מורנו ייצג את ברזיל בגילאי הנוער, אך כאשר נדרש לבחור באיזו נבחרת בוגרת לשחק, בחר לייצג את בוליביה.
בספטמבר 2007, הודות להצטיינותו במדי קרוזיירו, זומן מורנו לראשונה לסגל נבחרת בוליביה, והבקיע את שער הבכורה בנובמבר 2007, במשחק מוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת ונצואלה.
באפריל 2009 היה מורנו אחד מהמבקיעים בניצחון הסנסציוני של נבחרת בוליביה בתוצאה 6-1 על נבחרת ארגנטינה במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, בוליביה לא העפילה למונדיאל 2010 עצמו.
בשנת 2011 השתתף מורנו עם נבחרת בוליביה בקופה אמריקה 2011, ממנה הודחה בוליביה בשלב הבתים.
ב-15 בספטמבר 2015 הודיע מורנו, בצוותא עם חברו לנבחרת רונלד ראלדס, על פרישה מהמדים הלאומיים, לאור חילוקי דעות עם המאמן החדש, חוליו ססאר בלדביאסו.
לאחר שבלדביאסו הוחלף בגיירמו אנחל אויוס במהלך שנת 2016, חזר מורנו לנבחרת.
בקיץ 2019 זומן מורנו לסגל הבוליביאני לקופה אמריקה 2019. מורנו הבקיע שער אחד, בהפסד 3-1 לפרו בשלב הבתים.
מורנו ובוליביה הודחו מהקופה אמריקה בתום שלב זה עם שלושה הפסדים.
אליפות ליגת העל הברזילאית: 2014
אליפות ליגת העל האוקראינית: 2010/11
מלך השערים של גביע ליברטדורס: 2008
מרסלו אנדרס סילבה פרננדס (בספרדית: Marcelo Andrés Silva Fernández; נולד ב-21 במרץ 1989 במרסדס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל סולט לייק.
סילבה גדל במחלקת הנוער של דאנוביו.
ב-13 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בהפסד 1-0 לליברפול במסגרת המחזור השלישי בליגת העל האורוגוואית.
ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-49 בניצחון 2-0 על סנטרל אספניול במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במשך עונה אחת, בה הבקיע 3 שערים ב-19 הופעות.
ב-24 ביולי 2010 חתם סילבה באלמריה מליגת העל הספרדית.
ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 72 דקות בהפסד 1-0 לאספניול במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-5 בפברואר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה החמישית בניצחון 3-2 על אספניול במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון היה שותף לירידתו לליגת המשנה.
בתחילת עונת לא הרבה סילבה לשחק במדי הקבוצה, ובחצי השני של העונה הושאל לפניארול מליגת העל האורוגוואית.
ב-1 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בניצחון 4-1 על בייה ויסטה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
הוא ערך 11 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שני שערים, ובנוסף לקח חלק בגביע ליברטדורס.
בעונת , בה חזר לאלמריה ערך 20 הופעות ליגה והיה שותף לחזרתו של המועדון לליגת העל.
בעונה הבאה ערך 2 הופעות ליגה בלבד.
ב-1 באוגוסט 2014 חתם סילבה בלאס פאלמס מהליגה הספרדית השנייה.
ב-10 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-0 על מיורקה במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-19 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 2-0 על נומנסיה במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
ב-2 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-79 בניצחון 2-1 על סלטה ויגו במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-11 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, שער בדקה ה-55 בניצחון 5-3 על ריאל סרגוסה במסגרת המחזור ה-20. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 23 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, שסייעו למועדון להעפיל לליגת העל.
ב-22 ביולי 2015 חתם סילבה בריאל ואיאדוליד מליגת המשנה הספרדית.
ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לקורדובה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-24 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-11 בניצחון 2-0 על קורדובה במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך סילבה 31 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
מרסלו ניקולה (בספרדית: Marcelo Nicola; נולד ב-12 במאי 1971) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ארגנטינאי בעל אזרחות איטלקית המשמש כמאמן אוניברסו טרוויזו מליגת העל האיטלקית בכדורסל ושימש בעבר עוזר מאמן בהפועל ירושלים.
מרסלו ניקולה גדל במועדון קניאדנסה.
ב-1989 חתם בקאחה לבוראל ויטוריה.
ב-1993 נבחר בחירה מספר 50 בדראפט ונהפך לשחקן הארגנטינאי השני שנבחר בדראפט.
מרסלו משאדו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Marcelo Machado dos Santos; נולד ב-29 במאי 1994) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בשאפקואנסה.
מרסלו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויטוריה.
ב-29 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 3–5 נגד אתלטיקו פרנאאנסה.
ב-26 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה בקריירה שלו בניצחון 0–3 נגד פלמנגו ב.א..
ב-29 בינואר 2017 חתם מרסלו במכבי תל אביב יחד עם חברו לקבוצה, רמון, אך הושאל בתום העונה לבני יהודה תל אביב.
ב-4 בפברואר 2019 הושאל לאווש.
ב-20 בינואר 2022 חתם בשאפקואנסה.
מרסלה דטרויט (נולדה ב-21 ביוני 1959) היא זמרת, גיטריסטית, וכותבת שירים אמריקאית.
היא כתבה בשיתוף את הלהיט של אריק קלפטון מ-1977 "Lay Down Sally", והוציאה את אלבום הבכורה שלה Marcella ב-1982. היא הצטרפה ללהקה Shakespears Sister ב-1988 עם חברת בננהרמה לשעבר, שבאן פייהי.
שני האלבומים הראשונים שלהן Sacred Heart (1989), ו-Hormonally Yours (1992), הגיעו לעשירייה הפותחת של מצעד האלבומים בבריטניה.
מרסלה דטרויט נולדה למשפחה יהודית בעיר דטרויט.
שמה המקורי היה מרסלה "מרסי" לוי.
היא התחילה לנגן במגוון להקות בעיר מולדתה במשך שנות השבעים.
ב-1972 התחילה לעבוד עם כוכב הרוק בוב סיגר, אשר החתים את להקתה של דטרויט, "גוליה", כמופע פתיחה בסבב הופעות שלו.
היא שרה קולות רקע באלבום שלו, Back in '72, אשר הוקלט באולפן של ליאון ראסל, "גרנד לייק סטודיו".
ראסל אז ביקש מדטרויט להצטרף אליו בסבב הופעות, והיא נאותה.
מאוחר יותר, היא התבקשה על ידי אריק קלפטון לתור גם אתו.
היא שרה קולות והרמוניה באלבום של קלפטון There's One in Every Crowd, והמשיכה לעבוד איתו באולפן ובהופעות למשך ארבע השנים הבאות.
במהלך העבודה עם קלפטון, היא שרה קולות רקע בכמה מן הלהיטים המוכרים ביותר שלו, כולל "Lay Down Sally" (אשר היא כתבה יחד עמו), "Promises", ו-"Wonderful Tonight".
באותו זמן, דטרויט התחילה לעבוד על אלבום סולו הבכורה שלה עם המפיק דייוויד פוסטר בשנות ה-1970 המאוחרות, וחתמה חוזה הקלטות עם RSO רקורדס.
מסיבות לא ידועות, האלבום נגנז ונשאר לא גמור.
דטרויט ציינה מאוחר יותר שפוסטר הוא מפיק נפלא, אך שחברת התקליטים ניסתה "להכניס אותה למשבצת" אחת - או כזמרת יוצרת, או כאמנית R&B - ודטרויט היא גם וגם.
דטרויט הפסיקה לעבוד עם קלפטון כדי להתמקד יותר בקריירת הסולו שלה.
בזמן העבודה על אלבום הבכורה שלה, היא הקליטה וכתבה שירים עבור אמנים רבים כולל אריתה פרנקלין, ברט בכרך, קארול באייר-סייגר, סטנלי קלארק, צ'אקה קאן, בלינדה קרלייל, ואל ג'ארו.
דטרויט שרה דואט עם אליס קופר באלבום שלו משנת 1978 From the Inside בשיר "Millie and Billie".
היא סיפקה קולות רקע בלהיט של ג'וני לי, "Lookin' for Love" (#5 במצעד הפופ ו - #1 במצעד הקאנטרי).
גם בשנת 1980, היא שרה עם רובין גיב את הדואט "Help Me!", אשר היה לחלק מהפסקול הרשמי של הסרט Times Square.
השיר יצא כסינגל, והגיע מספר 50 בבילבורד הוט 100. היא גם שרה את הדואט "Where Do I Go" באלבום Sunrise של ג'ימי ראפין; וב-1981 השיר שלה "Somebody to Love" צורף לפסקול הרשמי של American Pop.
במהלך תקופה זו, דטרויט הייתה חתומה עם אפיק רקורדס והוציאה את אלבום הבכורה שלה, Marcella ב-1982. האלבום לא הופיע בשום מצעד להיטים, ולפיכך אפיק סירבו לספק לה תקציב לסבב ההופעות המתוכנן שלה עם ג'ון מלנקמפ, ואחר כך הלייבל גם שחרר את דטרויט מחוזה.
היא כתבה יחד עם ריצ'רד פלדמן את "Tangled in Love" ושרה קולות רקע, והשיר הופיע באלבומו משנת 1985 של אריק קלפטון Behind the Sun.
בעקבות זאת, היא התבקשה על ידי קלפטון להתחיל לעבוד איתו שוב, והיא יצאה לשנה נוספת של הופעות לפני שפרשה כדי להמשיך לפתח את קריירת הסולו שלה.
דטרויט שרה דואט עם מקס קארל, "Come and follow me" לסרט קצר חשמלי ב-1986 (מופיעה בקרדיטים כמרסי לוי); אך לא יצא אלבום פסקול לסרט.
דטרויט פגשה את שבאן פייהי, חברה בלהקה בננהרמה, דרך חברן המשותף ושותפה לכתיבה של דטרויט, ריצ'רד פלדמן.
פייהי שקלה לעזוב את הלהקה כדי להתחיל בפרויקט סולו לו קראה Shakespears Sister.
פלדמן הזמין את דטרויט להשתתף בכתיבת השירים של הפרויקט.
פייהי הייתה זו שהציעה לדטרויט לשנות את שמה ממרסי לוי כדי לסמל התחלה חדשה והצלחות חדשות.
דטרויט המשיכה לעבוד כ"שכירה" עד שבעלה של פייהי, דייוויד א.
סטיוארט, הציע שהשתיים יקימו ביחד להקה, רעיון שיצא לפועל בגיבויים של פלדמן, חברת הניהול של פייהי, וחברת התקליטים שלה, לונדון רקורדס.
הסינגל הראשון שהוציאו השתיים ביחד בתור להקה, "You're History" הגיע לטופ-10 בבריטניה, כמו גם אלבום הבכורה שלהן Sacred Heart, אשר הוסמך כאלבום זהב על ידי ה-BPI.
עוד שני סינגלים יצאו מהאלבום, "Run Silent" ו-"Dirty Mind"; שניהם לא הגיעו לראש מצעד הטופ-50.
בסוף 1991, Shakespears Sister הוציאו את הסינגל הראשון מתוך האלבום השני שלהן Hormonally Yours, "Goodbye Cruel World", שגם הוא היה כישלון מסחרי, ולא העפיל לראש מצעד הסינגלים.
הסינגל השני, לעומת זאת, "Stay", הגיע למקום הראשון, ונשאר שם במשך שמונה שבועות רצופים, ומצא הצלחה דומה במצעדים בינלאומיים.
האלבום יצא חודש אחרי זה, והוסמך כפלטינה 2× על ידי ה-BPI.
השתיים המשיכו לעוד הצלחות בסינגלים הבאים מאלבום זה, "I Don't Care" העפיל למקום שביעי, "Hello (Turn Your Radio On)" שהגיע למספר 14, והוצאה מחודשת של "Goodbye Cruel World" הגיע למקום 32.
בתקופה זו החלו להתפתח מתחים בין חברות הצמד, והופעה ברויאל אלברט הול בוטלה עקב הבעיות האישיות של פייהי, והשתיים החליטו לפרק את הלהקה זמנית, כדי לאפשר לדטרויט להוציא אלבום סולו ולפייהי לבלות זמן עם משפחתה.
בזמן זה יצא הסינגל החמישי והאחרון מ-Hormonally Yours, "My 16th Apology", שגם הוא נכשל מסחרית בשל אי יכולתן של שתי החברות לקדם אותו, והוא הגיע רק למספר 63 במצעד הבריטי.
דטרויט גילתה שפייהי פירקה את השותפות עמה בטקס פרסי איבור נובלו ב-1993, כשהאלבום Hormonally Yours זכה בפרס "אוסף השירים העכשוויים הטוב ביותר".
דטרויט ופייהי לא דיברו או נפגשנו מאז ועד 2018, אז נפגשו ויישרו את ההדורים ובעקבות כך הודיעו במאי 2019 על איחוד ההרכב ויצאו למסע הופעות ברחבי בריטניה והופיעו בתוכניות טלוויזיה לראשונה מזה 26 שנים.
באוקטובר 2019 הוציאו מיני אלבום בשם "Ride Again" שכלל שלושה שירים חדשים שנכתבו על ידי דטרויט ופייהי, ועוד שני רמיקסים לסינגלים שכבר יצאו בעבר.
לאחר שעזבה את Shakespears Sister ב-1993, דטרויט המשיכה את עבודת הסולו שלה עם לונדון רקורדס.
אלבום האולפן הראשון שלה אחרי הפירוק, Jewel, יצא במרץ 1994, אחרי הסינגל הראשון ממנו, "I Believe", אשר הגיע למספר 11 במצעד הבריטי.
האלבום עצמו הגיע למספר 15. שלושה סינגלים נוספים יצאו מאלבום זה: "Ain't Nothing Like the Real Thing" (דואט עם אלטון ג'ון), "I'm No Angel", ו-"Perfect World", אשר הגיע בשיאם למספרים 24, 33, ו-134 במצעדים, בהתאמה.
דטרויט עזבה את לונדון רקורדס במהלך שנת 1995. היא הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Feeler בספטמבר 1996 באמצעות לייבלים שונים במדינות שונות.
בבריטניה הוא יצא מטעם AAA רקורדס.
האלבום לא זכה להצלחה מיוחדת, חוץ מאשר הצלחה בינונית ביפן.
באותה שנה, היא הופיעה בשני פרקים של פשוט נהדרת בתפקיד מלאך.
בפרקים אלה היו שזורים חמישה שירים מקוריים של דטרויט, אשר אחר כך נכללו בשנת 1999 באלבום פסקול הסדרה, Abfab Songs.
גם ב-1999, דטרויט הוציאה את האלבום Demoz, דיסק אוסף כפול של דמואים שיצרה במהלך השנים.
אלבום הסולו הרביעי שלה, Dancing Madly Sideways, יצא ביולי 2001 באמצעות הלייבל העצמאי שדטרויט הקימה, Banned Records, אשר מאוחר יותר שינה את שמו ל-Lofi Records.
ב-2002, הקימה דטרויט להקת בלוז, הקרוי על שמה המקורי.
חברי הלהקה כללו את מייקל פל על מפוחית, ג'וב סטריילס על גיטרה, ריק ריד על בס, ומקס בנגוול על תופים.
דטרויט תיארה את פרויקט כ"חזרה לשורשים שלי, לדברים שנתנו לי השראה מלכתחילה.
אז החלטתי לפנות לכל חברי הבלוז שלי, וליצור אלבום".
EP הבכורה שלהם Button Fly Blues יצא בהוצאה מוגבלת באמצעות הנדמייד רקורדס.
במהלך תקופה זו, היא תיירה עם קרלוס גיטרלוס, והתחילה לכתוב שירים לאמנים כמו שרלוט צ'רץ' ואלכס פארקס, בין היתר.
אלבום האולפן הראשון של להקת מרסי לוי, The Upside of Being Down, יצא ביולי 2006 באמצעות Lofi Records.
ב-2007 ו-2008 היא הופיעה בסינגלים של להקות אחרות, כמו Loverush ו-Vacuum.
ב-2009, התפרקה להקת מרסי לוי.
דטרויט הודיעה שהיא עובדת על שני אלבומי אולפן, אחד מהם בשם The Vehicle, והשני Skin I'm In, שזהו גם שם האוטוביוגרפיה שהיא כותבת.
היא גם המשיכה להופיע באלבומים של יוצרים אחרים, דוגמת האלבום Rising from the Bushes של אלכס דיקסון.
בינואר 2010 דטרויט השתתפו בסדרת הראליטי של הערוץ הבריטי ITV1 Popstar to Operastar, והגיעה לחצי הגמר.
גם ב-2010, היא הוציאה סינגל בשם הכותרת "All is Forgiven", ובנובמבר 2011, דטרויט הוציאה את EP הכריסטמס הראשון שלה Happy Holiday.
במאי 2012, דטרויט הוציאה את הסינגל הראשון שלה מזה שנתיים, "Madison's Light", כמחווה לאחיינית שלה שנפטרה בגיל חמישה חודשים.
חמישה חודשים לאחר מכן יסדה דטרויט את המלכ"ר "The Madison Morr Foundation", קרן למען ילדים נזקקים.
דטרויט המשיכה להופיע ולעשות שיתופי פעולה עם אמנים אחרים במהלך 2012 ו-2013. בספטמבר 2012, היא הוציאה את הסינגל Love, Faith, and Hope", אשר היה מיועד להיות ההמנון הרשמי של פסטיבל הגאווה בבלגרד, אך הפסטיבל בוטל על ידי הממשלה הסרבית "בשל סיבות ביטחוניות".
בנובמבר 2012, דטרויט הוציאה EP כריסטמס חדש, Holiday 2012.
ב-2013 יצא האלבום The Vehicle, אלבום הסולו הראשון שלה מזה 12 שנים.
בסוף 2013 יצאה באלבום באורך מלא לכבוד חג המולד, For the Holidays.
דטרויט נשואה למוזיקאי לאנס אסטון, ולהם בן יחיד, מקסוול, שנולד בשנת 1991.