tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שני ספרים שביקשו לבסס את התרבות ההינדית כיורשת הדת הוודית ואת אמונתו בשורשי תרבות זו היו ב"ארים" שהגיעו מן הצפון המושלג - האזור הארקטי.
שבו ניסה לקבוע תיארוך הוודות, לפי המיקום של כל נקשטרה.
ספר שבו טען כי הוודות יכלו להיכתב רק בקוטב הצפוני, ומשוררי עם [אריים הביאו אותן דרומה אחרי התחלת עידן הקרח האחרון.
הוא הציע דרך חדשה לקבוע את הכרונולוגיה המדויקת של האירועים המתוארים בוודות.
1915 - שרימאד בהגוואד גיטא רהסיה
ניתוח הקארמה יוגה שב"בהגוואד גיטא" או "קארמה-יוג שאסטרה"
בעיר פונה הוקם מוזיאון לזכרו
אודיטוריום בפונה מוקדש לזכרו של טילאק
2007 - לרגל מלאת 150 שנה להולדתו של טילאק, הנפיק הבנק של הודו מטבע לזכרו
פסלו הוצב בפארק בניו דלהי קרוב לבית המשפט העליון.
2015 - סרט בבימוי אום ראוט, מוקדש לחיי טילאק.
את הגיבור מגלם השחקן סובוד בהאב.
באלאור (שם מדעי: Balaur) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שבקבוצת התרופודה מתקופת קרטיקון עליון שחי לפני 70 מיליון שנה ומאובניו התגלו ברומניה.
הוא קרוי על שם היצור האגדי באלאור ממיתולוגיה רומנית, דרקון גדול וקטלני שעצמותיו נחשבו לעצמות הדרקון.
נמצאו רק שני מאובנים שלו והם גדולים מהרבה מקרוביו לקבוצת הפאראבס.
בתקופתו הוא חי על אי עתיק בשם "האצג", שם נמצאת היום העיר האטג ברומניה.
אי זה שנמצא בים תטיס העתיק שם חיו הרבה דינוזאורים שעברו ענקיות איים או גמדות איים כמו דמוי-ההדרוזאור תלמטוזאורוס והזאורופודים מגיארוזאורוס ופאלודיטיטאן.
היצור הגיע לאורך 1.8-2 מ' והיה דומה במראהו לעוף בעל נוצות יבשתי.
היו לו גפיים חזקות בעלות טפרים קשים, זנב ארוך ומנוצה.
הטפרים של הידיים הקדמיות כללו 2 טפרים קצרים שכוסו בנוצות בדומה לארכאופטריקס והראש היה עבה ובעל לסתות קצרות.
לא ברור אך ייתכן שהיה לו דם חם, דבר שעזר לו לצוד ביערות בלילה.
היצור היה איטי וייתכן שחי בין העצים.
הוא לא יכל לעוף אך היה מאבותיהם של העופות המודרניים.
מכתש באך הוא מכתש פגיעה בקוטב הדרומי של כוכב חמה שנוצר לפני כ-4 מיליארד שנים.
המכתש קרוי על שמו של המלחין הגרמני מתקופת הבארוק יוהאן סבסטיאן באך.
מועדון הכדורגל באיירן אלצנאו הוא מועדון כדורגל גרמני, מהעיר אלצנאו, הממוקמת בבוואריה שבגרמניה.
נכון לעונת 2024/25, הקבוצה משחקת בליגה הגרמנית החמישית.
בשנת 1922 התאחד המועדון עם מועדון הספורט "Turn-und Sport Alzenau", ובשנת 1923 התפצל שוב בשם "FC Bayern Alzenau".
אחרי מלחמת העולם השנייה הוקם המועדון מחדש, לאחר שנסגר במהלך המלחמה, בשם "SKG Alzenau", אך בשנת 1947 חזר לשמו הקודם.
באיסאקי הוא חג דתי של הסיקים באזור פנג'אב, המציין את תחילת הקציר ואת תחילת השנה החדשה בלוח השמש.
בחג זה נערכים בדרך כלל פסטיבלים רבי משתתפים.
הפסטיבלים נערכים בתאריכים שונים בחודש מרץ או אפריל, בהתאם למסורות מקומיות וללוחות השנה הנהוגים בהם.
בשנת 2003 החליטה ועידת הסיקים העולמית שהמועד הרשמי יהיה היום הראשון בחודש הבאיסאקה, שהוא החודש השני בלוח השנה של הסיקים (הלוח הנאנאקשאהי).
יום זה מקביל בדרך כלל ל-14 באפריל בלוח הגרגוריאני.
ברחבי מחוז פנג'אב בהודו, וגם במחוזות נוספים בהם יש קהילות של סיקים, מתקיים פסטיבל באיסאקי אזורי סביב המקדש הסיקי גורדווארה המרכזי באותו מחוז.
הפסטיבל הגדול ביותר, הכולל תפילות מסורתיות ומופעי מחול, מתרחש בהארימנדיר סאהיב.
לקראת החגיגות המאמינים עולים לרגל למקדש לפני עלות השחר כשהם נושאים פרחים ומנחות.
התהלוכה החגיגית עוברת במספר יישובים בדרכה למקדש.
הפסטיבל חשוב במיוחד לקהילה הסיקית מכיוון שהוא מציין את תאריך היווסדה של ברית הח'אלסה בשנת 1699, שאיחדה את קהילת הסיקים והפכה אותם לכוח פוליטי וצבאי.
בשנה זו נערך הפסטיבל לראשונה.
באיסאקי הוא אחד משלושת הפסטיבלים החשובים ביותר לסיקים, בנוסף ל-Maghi ולדיוואלי.
בנוסף לסיקים משתתפים בחגיגות בני הקהילה ההינדית והקהילה הנוצרית בפנג'אב.
בעבר גם המוסלמים במחוז פנג'אב נהגו לקחת חלק, אך מנהג זה נפסק באמצע המאה ה-20 עקב סכסוכים פוליטיים.
טבח אמריטסר התרחש במהלך חגיגות הבאיסאקי בפנג'אב בשנת 1919. בתחילת התהלוכות ביום זה נערכים טקסי זיכרון לחללי הטבח.
הפסטיבל נערך בסמוך לפסטיבלים אחרים המציינים את ראש השנה החקלאית באזורים אחרים בתת-היבשת ההודית, בהם Pahela Baishakh (ראש השנה הבנגלי), Bohag Bihu (ראש השנה האסאמי) ו-פוטהנדו (ראש השנה הטמילי).
בפקיסטן אתרים רבים בעלי חשיבות היסטורית לדת הסיקית, בהם עיר הולדתו של הגורו נאנאק.
אתרים אלה מושכים מדי שנה עולי רגל סיקים מהודו ומארצות אחרות, החוגגים את הבאיסאקי בלאהור ובאתרים נוספים במחוז פנג'אב הפקיסטני.
עם זאת, החל משנות ה-70 של המאה ה-20 חלה הקצנה בפקיסטן; הממשלה ביקשה להצניע חגיגות דתיות שאינן מוסלמיות, והוטלו מגבלות גם על הבאיסאקי, בהן איסור להעיף עפיפונים.
חגיגות באיסאקי גדולות נערכות מדי שנה בכל מקום בקנדה בו מתגוררות קהילות גדולות של סיקים, בעיקר בוונקובר ובסארי (קולומביה הבריטית).
חגיגות אלה נערכות סביב מקדשים סיקיים מרכזיים, ומושכות עשרות אלפי משתתפים ומבקרים.
בממלכה המאוחדת מתגוררים סיקים רבים שהיגרו מהודו, ממערב אפריקה ומאפגניסטן.
חגיגות הבאיסאקי נערכות מדי שנה בכל מקום בו נמצאת קהילה גדולה של סיקים, והפסטיבלים הגדולים ביותר נערכים בברמינגהאם, וולברהמפטון ולונדון.
חגיגות באיסאקי גדולות נערכות מדי שנה בארצות הברית על ידי בני הקהילה הסיקית במנהטן ובלוס אנג'לס.
קהילת הסיקים במלזיה מהווה מיעוט קטן, ונחשבת לחלק מהמיעוט האתני ההינדי במדינה.
מסיבה זו נמנעו הסיקים במלזיה במשך שנים רבות מלחגוג את חג הבאיסאקי.
אך בשנת 2013 הודיע ראש הממשלה נג'יב רזאק כי כל סיקי זכאי ליום חופש ביום הבאיסאקי, ומאותה שנה מצוין החג בצניעות, בדרך כלל באמצעות "בתים פתוחים" בהם חוגגים הסיקים בחוג המשפחה ומארחים את שכניהם.
קבוצת הנשים של מועדון הכדורגל באיירן מינכן היא קבוצת כדורגל נשים גרמנית מהעיר מינכן שבבוואריה, המשחקת בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1970, ומאז שנת 2017 היא משחקת את משחקי הביתיים בבאיירן קמפוס, אצטדיון חדש שנבנה במתחם מיוחד לקבוצות הנוער והנשים של באיירן מינכן.
המועדון חזר לבונדסליגה בשנת 2000. בשנת 2009, באיירן סיימה כסגנית בבונדסליגה, כשהיא מפגרת אחרי האלופה טורבינה פוטסדאם בשער בודד.
בעונת 2011/2012 ב-12 במאי 2012 ניצחה באיירן מינכן את מחזיקת הגביע הגרמני איינטרכט פרנקפורט 2–0 בגמר הגביע בקלן, וחגגה את ההישג הגדול ביותר בתולדות המועדון מאז הזכייה באליפות בשנת 1976. בשנת 2015 באיירן זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הבונדסליגה, כשהיא עושה זאת מבלי להפסיד אפילו פעם אחת.
הקבוצה זכתה בבונדסליגה בעונת 2015/2016, בפעם השנייה ברציפות, עם הפסד אחד בלבד.
בעונת 2020/21 זכתה שוב באליפות הבונדסליגה, כשהיא מסיימת ראשונה בטבלה במרחק 2 נקודות מיריבתה הגדולה וולפסבורג.
באותה עונה הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות לנשים, בו הפסידה לצ'לסי בתוצאה המשוקללת 5:2.
באיירן ליגה: (בזמנו הליגה השנייה הייתה מחולקת לליגות אזוריות)
באיקל הוא כינויו של פרויקט מטוס רב-תכליתי מבטיח (רשמית: TVS-2DTS), פרויקט לבניית מטוסי רוסי שנועד להחליף את מטוס האנטונוב An-2, במסגרת התוכנית הממלכתית לפיתוח תעופה קטנה.
טיסות ניסוי החלו בשנת 2014 ואמנם בשנת 2019 הוחלט על גניזת התוכנית, אך היא חודשה בשנת 2021.
מטוס רב תכליתי קל "באיקל"
הבכורה של מטוס רב תכליתי קל "Baikal" התקיים בתא האוויר והחלל "מקס-2021".
בֶּאִילֶה טוּשנָאד (בין 1937–1940 ו-1944–1968 Tușnad Băi – טושנאד ביי) (כיום ברומנית: Băile Tușnad, בהונגרית: Tusnádfürdő - בערך - "טושנאדפירדֶה" - "מרחצאות טושנאד", בגרמנית:Bad Tuschnad, Kaiserbad) היא עיירת מרחצאות ידועה במחוז הרגיטה ברומניה.
היא שוכנת בארץ הסקלרים או חבל הסקלרים, במזרח טרנסילבניה.
באילה טושנאד היא העיירה הקטנה ביותר ברומניה, לפי מספר האוכלוסייה: 1,617 תושבים (בשנת 2011).
היא נמצאת בגובה 650 מ' בקניון הנהר אולט, בדרומה של בקעת צ'וק, בין הרי הרגיטה להרי בודוק הוולקניים.
בתחומה נמצא גם כפר בשם קרפיטוש (בהונגרית - Kárpitus).
בקרבת העיירה בגובה 960 מ' בהר צ'ומאטו מארה נמצא האגם הוולקני היחיד ברומניה - האגם אנה הקדושה (ברומנית: ספנטה אנה,Sfânta Ana בהונגרית - סנט אנה Szent Anna)
באילה טושנאד, בזמנו טושנאד ביי, נפרדה מהכפר טושנאד (Nagytusnád) בשנת 1937. היא זכתה במעמד עיירה (עיר תיירות) בשנת 1968. בבאילה הטושנאד ובכפר טושנאד הסמוך ידועים כיום 62 מעיינות מינרליים, מתוכם 44 בבאילה טושנאד עצמה.
ההסבר העממי הנפוץ לשם היישוב מבוסס על הלחם של המלים ההונגרים tó (אגם) ו-nád (קנה סוף) המתייחס לקיומם של אגמים וקני סוף באזור.
למעשה השם הוא ממקור סלאבי: המילה "טוזנו " שמשמעותה "עכור" ושיינה מאגר או זרם מים בסביבה.
באילה טושנאד נמצאת במרחק 32 ק"מ דרומית-מזרחית מהעיר מיירקוריה-צ'וק, קרוב לגדה השמאלית של הנהר אולט.
באילה טושנאד נמצאת במרחק 37 ק"מ צפונית מהעיר ספנטו גאורגה (שבמחוז קובאסנה, ו-67 ק"מ מהעיר בראשוב בכביש הלאומי DN12. היא העיירה היחידה שבאגן צ'יק התחתי ושוכנת למרגלות הרים עם יערות אשוח, בין הרי הרגיטה להרי בודוק.
בשטח מחצבת הפומיס באזור נמצא גרזן משויף היטב מהתקופה הפרה-היסטורית.
בשטח היישוב נמצאו חפצי חרס פרה-היסטוריים ומטבעות רומיים המוכיחים נוכחות הרומאים באזור במאה השנייה.
על שטח של 20 דונם נראים שרידי ביצורים מתקופת הברזל.
היישוב היה חלק מ"חבל צ'יק" או "כיסא צ'יק" (Csíkszék) שב"חבל הסקלרים" ההיסטורית בטרנסילבניה ונמצא בתוך אזור עתיר מעיינות מרפא ששימשו את הסקלרים במשך תקופה ארוכה תחת השלטון ההונגרי ושל נסיכות טרנסילבניה אחר כך תחת השלטון ההבסבורגי.
תחילה היישוב נקרא "אלסג" (Alszeg)
בשנת 1845 בעל האחוזה לאיוש אלטש חכר ל-99 שנה מהכפרים טושנאד, ורבש, קוסמאש ולאזאפאלווה את השדה הנטוש Beszéd mező שבו נתגלו מעיינות מרפא וויחד עם עוד שישה יזמים בעלי מניות הקים במקום את המרחצאות.
יוזמתו נהנתה מתמיכת הבישוף הרומי-קתולי של טרנסילבניה, מיקלוש קובאץ', יליד טושנאד, שיזם בניית בית לאירוח העניים שבאו למרחצאות - "בית הבישוף" (Püspökház)
בימי המהפכה ההונגרית בשנים 1849-1849 במקום סלעי הנקרא אלווגסורדוקה טפה (Alvégszurdoka Tepe), מעל הדרך בין מרחצאות טושנאד לצ'יק סרדה (מיירקוריה צ'וק) התנהל הקרב האחרון של הסקלרים בפיקודו של שאנדור גאל נגד הצבא הרוסי הפולש ב-5 ביולי 1849 .
הקרב הסתיים בניצחון הצבא הרוסי.
כמה תושבי טושנאד שזעמו על כך שלא קיבלו פטור מדמי שימוש במרחץ שרפו את רוב הבתים והמקום ננטש שוב לכמה שנים עד לביקור הקיסר פרנץ יוזף שהורה על שיקום האתר.
בהמשך, בעיקר בשנות ה-1860 המרחצאות שוקמו על ידי הרוזן בנדק מיקש ועל ידי הברון ז'יגמונד סנטקרסטי.
עם הרפורמה המנהלית בטרנסילבניה בשנת 1876 תחת השלטון האוסטרו-הונגרי נכלל במחוז צ'יק של ממלכת הונגריה, בנפת קאסונאלצ'יק (Kaszonalcsik, ברומנית Casinul de jos).
בשנת 1900 הוסדר האגם המלאכותי צ'וקאש ושנהפך ב-1928 לבריכה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה והסכם טריאנון משנת 1920 סופח המחוז לממלכת רומניה.
עד שנת 1934 השתייך המקום ליישוב טושנאדו נואו (טושנאד החדש).
בימי מלחמת העולם השנייה בשנים 1940–1944 בעקבות תכתיב וינה היה חלק מהאזור "צפון טרנסילבניה" שהוחזר לממלכת הונגריה.
אחרי הכיבוש על ידי הצבאות הסובייטי והרומני בספטמבר 1944 חזר היישוב לשליטת רומניה.
בשנים 1952–1960 נכלל באזור האוטונומי ההונגרי ובשנים 1960–1968 באזור האוטונומי מורש-הונגרי בשנת 1968 עם ביטול האזורים המנהליים והחלוקה המחודשת למחוזות הפכה טושנאד ומרחצאותיה לחלק ממחוז הרגיטה.
בשנות ה-1970 הוקמו בתי המלון הגדולים.
מאז שנת 1997 פועלת ביישוב אוניברסיטת הקיץ הפתוחה של בלוואניוש שהועתקה לבאילה טושנאד מבאילה בלוואניוש (ונודעה על כן כ"אוניברסיטת הקיץ טושוואניוש") ומשכה נציגים רבים של האינטליגנציה ההונגרית.
תיעוד ראשון על מעיינות המרפא קיים מהמאה ה-18. בשנת 1702 נערכה מפת האזור עם ציונם של המעיינות המינרליים.
בספרו "Dacia Siculia" (דאקיה סיקוליה) הנזיר הישועי פרנץ קוניץ' ציין קיומם של מעיינות מרפא באזור.
החל מ-1821 ביקרו בטושנאד תיירים ופליטים מהנסיכויות הרומניות השכנות.
באמצע המאה ה-19 התארגנו כמה מרחצאות משפחתיות.
אתר המרחצאות טושנאד פותח על ידי חברה מקצועית החל משנת 1845, אחרי שבסביבות שנת 1842 נפוץ סיפורו של ילד של רועה צאן שהתרפא בנס הודות למימי אחד המעיינות.
האתר נהרס בימי הלחימה של המהפכה ההונגרית של 1848 ובעקבות שריפתו של ידי תושבים שהרגישו מקופחים.
בשנת 1852 בביקורו במקום, הורה הקיסר פרנץ יוזף לשקם את המרחצאות.
בהמשך נבנו במקום בתים בסגנון שווייצרי.
אחרי שנת 1860 בראש ועד המרחצאות עמד הרוזן בנדק מיקש.
ב-1868 הוא שלח דגימות ממימי שני מעיינות פקוט (Főkút) ואשקוט (Őskút), אל הכימאי גוסטב דיטריך בציריך אשר חקר את הרכב המים.
בעקבות זאת הוחל בשיווק המוצלח של בקבוקי מים מינרליים מאותם המעיינות עד בערך שנת 1900 כשמימיהם הידלדלו.
ידועים עד היום מעיינות רז'ה (Rezső) ואילונה - בצפון, מעין מיקש מס.
3, מעיין אפור, (Apor) - שנקרא לפי הברונית תרז אפור, אנה 1 ו-2, ורודי.
במעיין רז'ה נבנתה ב-1893 בריכה "מזותרמלית".
בשיפוע מעל האגם צ'וקאש נמצא מעיין הכמרים או העניים.
בדרום - על יד תעלת קומלוש זורם המעיין קומלושארוקי.
ה"מופטה" המפורסמת של טושנאד נתגלתה בשנת 1895 על ידי הכומר והמורה פילפ יאקו אימץ' (1912-1837).
בשנת 1875 ביקרו במרחצאות טושנאד 1,164 תיירים, מתוכם 780 מרומניה.
עם המבקרים המפורסמים נמנו הסופר הרומני יון לוקה קאראג'אלה שנפש כאן בשנת 1896 וההיסטוריון והסופר ניקולאיה יורגה.
ב-1890 הוקם בטושנאד מרכז המרפא "שטפניה", לימים "אנה הקדושה" (סנט אנה) שהיה מצויד בזמנו בציוד החדיש ביותר ופעל כמרכז טיפולי תחת השלטון ההונגרי והרומני עד שנת 1975.
המעיינות אנה1 ו- אנה-2 מספקים מים לסנטוריום המחובר בפרזודור למלון "טושנאד".
בשנת 1900 הוקם ביישוב האגם המלאכותי צ'וקאש.
במיזם השתתף הסוחר הרומני טאקה סטנסקו מבראשוב.
בימי מלחמת העולם הראשונה עברו דרך באילה טושנאד יחידות צבאיות רומניות שהצליחו לחדור זמנית לטרנסילבניה אולם אחר כך נהדפו בחזרה לשטח רומניה.
המלחמה גרמה לנזקים למרחצאות והן שוקמו על ידי רומניה החל משנת 1928.
נבנו וילות חדשות, מתקני טיפול ומגרשי ספורט.
בשנת 1928 האגם צ'וקאש הפך לחוף רחצה ומצפון לו נבנה מרכז פנאי.ב-1927 נבנתה הקפלה הקתולית הראשונה.
בשנים 1920–1938 בראש חברת המרחצאות טושנאד עמד חתנו של סטנסקו, יוסיף בלאגה ואחריו בשנים 1938–1940 הפרופסור מיכאי שרבאן שהיה רקטור האקדמיה לחקלאות של קלוז' וחתנו של בלאגה.
מיוזמתו של שרבאן בשנת 1937 החליט משרד הפנים הרומני להפריד בין הכפר טושנאד למרחצאות טושנאד - "באילה טושנאד" שהפכו לכפר עצמאי.
אירועי מלחמת העולם השנייה השביתו שוב את פיתוח אתר הנופש.
באצר חזר לשלטון רומניה ב-1944 ואחרי ההלאמה בשנת 1948 הווילות הפכו לרכוש המדינה והתחילו להידרדר בהדרגה.
עם החלוקה המנהלית החדשה שלך ממשלת רומניה ב-27 במאי 1968 (החלטה מס.
1136) הכפר טושנאד-ביי הפך לעיירה ביילה טושנאד והוכרזה לעיר תיירות.
המדינה השקיעה שוב בפיתוח המרחצאות ששימשו כאתר פנאי חשוב של חברי האיגוד המקצועי הרשמי.
בשנות ה-1970 נבנו 3 בתי מלון גדולים.
בשנות ה-1970 נבנו בתי המלון הגדולים ביישוב ומרכזי טיפול.
היישוב חובר לרשת חמשל וצויד בהסקה מרכזית, הווילות שופצו והוסדרו מקומות לקמפינג.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי מספר המבקרים הצטמצם, ביתנים רבים נשארו ללא שימוש והידרדרו וכל האתר נחרב.
החל משנות ה-2000 אט-אט חזר אתר הנופש לפעילות.
נבנו בתי מלון חדשים, בתי ארחה, אולמות ספורט, מסלולי סקי והבניינים הישנים שופצו.
הטיפולים במרחצאות טושנאד מתבססים על גורמי מרפא טבעיים: האקלים ההררי המתון, ה"מופטה" (mofeta - שחרור דו־תחמוצת פחמן ממקור וולקני באחוזים המגיעים ל-78-90%), מים קרים וחמים ועם חומצה קרבונית (טמפרטורות בין 8 - 57 °C).
מים קרבוניים מתונים הכוללים גם ברזל משמשים לטיפול בשתייה או לבריכה.
המרחצאות נועדו למקרים של מחלות לב וכלי דם, הפרעות נפשיות ונוירולוגיות, וכן הפרעות של מערכת העיכול, מערכת השתן והכליות.
לפי נתוני מפקד האוכלוסין ב-2011 מספר התושבים היה 1,641, פחות מבשנת 2002 כשנספרו 1,728.
מגמות דמוגרפיות לפי מפקדי האוכלוסין:
הרכב התושבים לפי מוצא אתני בשנת 2002:
הרכב האוכלוסייה לפי הדת :
דת מספר התושבים שיעור נוצרים רומים-קתוליים 1437 83,2% נוצרים רפורמים 122 7,1% נוצרים אורתודוקסים 112 6,5% אונטיריאנים 31 1,8% לותרנים 5 0,3% נוצרים פנטקוסטלים 3 0,2% ללא דת 2 0,1% נוצרים יוונים-קתוליים 1 0,1% אדוונטיסטים של היום השביעי 1 0,1% אתאיסטים 1 0,1%
המגזל "אפור" - Turnul Apor (בגובה 701 מ') - נקודת תצפית שנבנתה בשנת 1883 ושוקמה ב-2008
צוק הבזים (Piatra Șoimilor) - בגובה 848 מ'.
ממנו נשקפת פנורמה של היישוב.
שמורת טבע בשטח של 10 דונם.
אגם ספנטה אנה (אנה הקדושה) (Lacul Sfânta Ana) - בגובה 950 מ', במרחק טיפוס של 2 ק"מ דרומית-מזרחית, אגם וולקני יחיד ברומניה, במכתש ההר צ'ומאד.
שמורת טבע בשטח של 195 דונם.
על גדתו תושבי קוזמאש וטושנאד בנו בשנת 1765 קפלה רומית-קתולית שנשרפה בשנת 1842. בצד השני של האגם נבנתה ב-1775 קפלה נוספת שקרסה בשנת 1860. הקפלה הנוכחית נבנתה ב-1977 ויום חגה הוא 26 ביולי.
האגם טינובול מוהוש - ביצת כבול, גם כן במכתש, בגובה 1056 מ', קרוב לאגם ספנטה אנה - שמורת טבע בעלת שטח של 2400 דונם עם מיני צמחים נדירים.
הכנסייה הרומית-קתולית נבנתה בשנים 1982–1985 1929 במקום הקפלה שנבנתה בשנת 1929
הכנסייה האורתודוקסית הרומנית "עליית מרים" - נבנתה ב-1939
העיירה מוקפת עצי אשוח עתירי שנים.
המקום מצטיין באוויר הצח, עתיר אוזון, אירוסולים ויונים שליליים.
הקיצים הם צוננים והחורפים קרים.
הכמות הממוצעת השנתית של המשקעים היא 600–700 מילימטר.
בסביבה - יערות של אשוחית נורווגית, אשוח, אשור, אלון, אלון סיסילי ובחיקם גדלים פירות יער רבים:
פטל, חמוציות, אוכמניות הרריות, אוסנות, ומגוון רחב של פטריות אכילות וצמחי מרפא.
עולם החי עשיר מאוד בזכות היערות של עצים מחטניים ועצים נשירים המכסים ב-34.5 % את ההרים מסביב
ביערות עצי המחט ניתן לפגוש יונקים אופייניים לרכסי הקרפטים:הדב החום הקרפטי, הזאב, האייל הקרפטי, השונר, הדלק האירופי.
במקומות סלעיים ומאבן גיר של ההר השמאשול מארה חי דלק האבן.
פוגשים צפורים כמו השכווי הענק, עקב חורף, העיט ההרים, הלילית המצויה
האוח המצוי, צלוב-המקור המצוי, קיק האגוזים המנוקד, הירגזי השחור וירגזי ההרים, העלווית ואחרות.
דגת הנהרות והנחלות באזור כוללת דגים כמו הטרוטה החומה, ה"זלוואוקה" (Cottus poecieopus), הצדפון וזאב הנהרות הצפוני.
בבאילה טושנאד פועלים גן ילדים ובית ספר יסודי.
הענף הכלכלי העיקרי הוא התיירות.
ביישוב פועלים 6 בתי מלון - "פורטונה", "טושנאד", "צ'וקאש", "אולט", "אוניקס", "אסטוריה", 60 ביתני הארחה ("וילות") ו-152 בתי נופש.
במחוז הרגיטה שפע משאבי טבע כגון עץ, ברזל, מלח, כלקופיריט, קאולין, בזלת קרבין.
העיר באילה טושנאד מנוהלת על ידי ראש עיר, כיום ז'ולט בוט'קה ומועצה המורכבת מ-11 חברים.
אחרי הבחירות בשנת 2020 הרכב מועצת העיר הוא כדלקמן:
האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה - 6 מושבים
הברית ההונגרית בטרנסילבניה - 3 מושבים
המפלגה הלאומית-ליברלית ברומניה - 1 מושב
אנדראש סאפטה - 1 מושב
Bayraktar Akıncı (טורקית) (בעברית: "מתקיף") הוא כלי טיס קרבי בלתי מאויש לגובה רב (HALE) ללא טייס (UCAV) המיוצר על ידי חברת הטכנולוגיה הטורקית בייקר.
נכון לעכשיו הפרויקט נמצא בשלבי יצור המוני.
משקל המראה המקסימלי של המל"ט: 5.5+ טון (MTOW) מתוכם 1350+ ק"ג מטען.
Akıncı מצויד בשני מנועי טורבופרופ משני סוגים בעלי יכולות דחף: 450 או 750 כוחות סוס.
המל"ט מצויד במערכות תמיכה ואמצעי נגד אלקטרוניים, מערכות תקשורת לוויניות כפולות, מכ"ם אוויר-אוויר, מכ"ם למניעת התנגשות ומכ"ם מפתח סינתטי מתקדם.
תמונות ראשונות של המל"ט הופיעו ביוני 2018. המל"ט הוצג לציבור בפסטיבל טכנופסט לתעופה, חלל וטכנולוגיה בספטמבר 2019. נכון לעכשיו המל"ט משלים את תוכנית הניסויים האחרונה.
המל"ט המבצעי הראשון יועבר לחיל האוויר הטורקי בשנת 2021.
עם השלמת שלב התכנון המקדים ביוני 2019, החל Akıncı לפעול על הקרקע.
באוגוסט 2019 טס עם מנוע טורבופרופ אוקראיני Ivchenko-Progress AI-450C.
בדיקת המנוע הראשונה בוצעה ב-1 בספטמבר 2019. לאחר השלמת מבחנים טכניים אחרים הועבר המטוס לפיקוד שדה התעופה Çorlu של צבא טורקיה.
המל"ט ביצע את טיסת הבכורה שלו עם הסעה אוטומטיות, המראה, טיסה של 16 דקות ונחיתה מוצלחת ב־6 בדצמבר 2019.
מוטת כנפיים של 66 רגל שמבטיחה משקל המראה מקסימלי של 5.5 טון.
Akıncı יהיה המל"ט הראשון שמסוגל להשיק טיל שיוט משוגר אוויר (ALCM).
ב־22 באפריל 2021, ביצע המל"ט בהצלחה את מבחני הירי הראשונים שלו.
במהלך הבדיקה היה Akıncı מצויד בשלוש גרסאות שונות של תחמושת חכמה שפותחה בטורקיה, MAM-L, MAM-C ו-MAM-T.
הבדיקה הייתה גם ההופעה הפומבית הראשונה של התחמושת החכמה החדשה ביותר של הרוקצ'ן MAM-T.
ב־6 בדצמבר 2019 ניהלה Bayraktar Akıncı את טיסת הבכורה שלו.
ב־10 בינואר 2020 ביצע אב-טיפוס 1 של Bayraktar Akıncı את הטיסה השנייה ועבר מעל 6000 רגל.
ב־13 באוגוסט 2020 ביצע אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı את טיסות הבכורה שלו.
ב־19 באוגוסט 2020 ביצע אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı את מבחני הטיסה לשילוב מערכות בגובה בינוני.
ב־22 באוגוסט 2020 עבר אב טיפוס 1 של Bayraktar Akıncı מעל 30,000 ft במהלך מבחן טיסה.
ב־5 בספטמבר 2020 ביצע אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı את מבחני הטיסה בגובה רב ובמהירות גבוהה.
בתאריכים 8–9 בספטמבר 2020 נערכה סקירת תכנון קריטי עבור פלטפורמת ה-UCAV של Bayraktar Akıncı.
ב־11 בספטמבר 2020 ביצע אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı את מבחני הטיסה לשילוב מערכות בגובה בינוני.
ב־3 באוקטובר 2020 ביצע אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı את מבחני הדחף הא-סימטריים.
ב־13 במרץ 2021 ערכה אב-טיפוס 2 של Bayraktar Akıncı בדיקות טיסה מתקדמות לשילוב מערכות.
ב־27 במרץ 2021 ביצע אב-טיפוס 3 של Bayraktar Akıncı את טיסת הבכורה שלו.
ב־10 באפריל 2021 ערך אב-טיפוס 3 של Bayraktar Akıncı את מבחני הטיסה לשילוב מערכות בגובה בינוני.
ב־13 באפריל 2021 ערך אב-טיפוס 3 של Bayraktar Akıncı את מבחני הטיסה בגובה רב ובמהירות גבוהה
ב־22 באפריל 2021 ערכה Bayraktar Akıncı את בדיקות הירי הראשונות שלה.
ב־19 במאי 2021, הסדרה הראשונה שהופקה Bayraktar Akıncı ערכה את טיסת הבכורה שלה
ב־7 ביולי 2021 קבע Bayraktar Akıncı את שיא הגובה הלאומי החדש של טורקיה על ידי שייט בגובה 38.039 רגל למשך 25 שעות וארוך 46 דקות באורך 7.507 ק"מ.
ב־10 ביולי 2021 ניהל Bayraktar Akıncı טיסה באורך 13 שעות ו-24 דקות עם מטען מטען של 1360 ק"ג.
במהלך הטיסה הצטייד Akıncı בפצצת הבונקר באסטר NEB שפותחה על ידי TUBITAK SAGE.
סימון הפצצה הכבדה ביותר שנשאה על ידי UCAV.
באכמנינג (בבווארית: Bachmanning) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
באכמנינג שוכנת בגובה של 435 מ' מעל פני הים.
14% משטחה של העיירה הם אזורים מיוערים, ויותר מ-75% מהשטח משמש לחקלאות.
באירקטאר TB2 הוא כלי טיס בלתי מאויש ארוך-טווח המסוגל לבצע פעולות טיסה בשליטה מרחוק או אוטונומית.
הוא מיוצר על ידי החברה הטורקית בייקר, בעיקר עבור חיל האוויר הטורקי.
המל"ט נשלט על ידי צוות בתחנת בקרה קרקעית.
בעוד הכוחות המזוינים הטורקיים מתארים את באירקטאר TB2 כ"מל"ט טקטי" כדי למנוע ממנו להיות מתחרה למל"ט באירקטאר אקינג'י, תקנים בינלאומיים יסווגו אותו כמל"ט MALE.
פיתוחו של ה-TB2 קיבל רוח גבית עקב האיסור האמריקאי על ייצוא של כלי טיס בלתי מאוישים חמושים לטורקיה, בשל החשש שהם ישמשו נגד קבוצות PKK בתוך טורקיה ומחוצה לה.
הפצצות מונחות הלייזר של רוקסטן נבדקו לראשונה.
בינואר 2019 חתמה בייקר על הסכם עם הכוחות המזוינים האוקראיניים על רכישת 12 יחידות TB2 ו-3 תחנות בקרה קרקעיות בשווי 69 מיליון דולר עבור הצבא האוקראיני.
אוקראינה קיבלה את המל"טים הראשונים במרץ 2019, בעלות של מיליון עד שני מיליון דולר.
מאז, בעקבות הפלישה הרוסית, הזמינה אוקראינה עוד 48 מל"טים, מה שהביא לפתיחת מפעל לייצור ותחזוקה של מל"טי באירקטאר TB2 על אדמת אוקראינה.
באוקטובר 2020 נחשף השימוש במערכת האלקטרואופטית של ווסקאם MX-15D הקנדית במל"ט לאחר שגורמים ארמניים טענו ששרידי מערכת MX-15D שוחזרו ממל"ט TB2 שהופל במהלך הסכסוך עם אזרבייג'ן.
הדבר גרר את הפסקת הייצוא של MX-15D לטורקיה, בעוד חקירה של מחלקת הייצוא הביטחוני הקנדית מתנהלת בעניין השימוש בטכנולוגיה קנדית בסכסוך נגורנו-קרבאך.
ביוני 2020 אזרבייג'ן החליטה לרכוש מל"טים מטורקיה.
במהלך מלחמת גורנו-קרבאך 2020, נעשה שימוש רב במל"טי באירקטאר TB2 נגד הכוחות של ארמניה.
אזרבייג'ן השתמשה במל"טים ביניהם בהארופ וב-TB2 כדי להשמיד תותחים ארמניים, עמדות חי"ר, כלי רכב צבאיים ומערכות הגנה אוויריות הושמדו על ידי אזרבייג'נים.
ב-19 באוקטובר 2020 הופל באירקטאר TB2 על ידי ההגנה האווירית של הצבא הארמני מעל נגורנו קרבאך.
ב-8 בנובמבר 2020 הופל ביירקטאר TB2 אזרביג'אני נוסף על ידי ההגנה האווירית, בדרום מזרח נגורנו קרבאך.
בשנת 2019 אוקראינה רכשה מל"טי באירקטאר כחלק מהפקת לקחים מכיבוש חצי האי קרים.
ב-2022, עם התחלת הלחימה בין רוסיה לאוקראינה, מומחים רבים העריכו שמעט המל"טים שישנם בצבא האוקראיני יופלו על ידי צבאו של פוטין בתוך שעות ספורות.
למרבה ההפתעה, עד כה במהלך המלחמה, הכטב"מים האוקראיניים (בייראקטאר TB2) לא רק שעדיין טסים, אלא גם מיירטים טילים מונחים רוסיים, טנקים ורכבות ציוד, לפי בכירים בפנטגון.
המל"טים האלו הפכו לקורות התמך של המלחמה, וכן לסמלה של הטקטיקה של הצבא האוקראיני.
- חיל האוויר, המשמר הלאומי והצי
באירוח אצל דמיטרי גורדון (באוקראינית: В гостях у Дмитра Гордона) היא תוכנית ראיונות של דמיטרי גורדון, שמאז 1996 משודרת בטלוויזיה האוקראינית ובאינטרנט.
מתכונת התוכנית היא שיחות עם אנשים מפורסמים בני זמננו: דמויות תרבות, אמנות, מדע, ספורט ופוליטיקה.
לרוב, ראיונות מתפרסמים בחלקים במספר תוכניות.
במהלך קיומה של התוכנית הפכו כ-1,000 איש מרחבי העולם לבני שיחו של דמיטרי גורדון.
גורדון יצר את ערוץ היוטיוב של התוכנית "באירוח אצל דמיטרי גורדון" ביוני 2012. בערוץ הוא מפרסם גרסאות מלאות של ראיונות וקטעים מהם.
נכון למאי 2022, לערוץ "באירוח אצל דמיטרי גורדון" יש 3.12 מיליון מנויים.
באיירן הייתה האונייה הראשונה בסדרה של אוניות המערכה מדגם "באיירן" של הצי הקיסרי הגרמני.
האונייה הושקה בפברואר 1915 ונכנסה לשירות ביולי 1916, מאוחר מכדי להשתתף בקרב יוטלנד.
החימוש העיקרי שלה כלל שמונה תותחי 38 ס"מ (15 אינץ') בארבעה צריחים, מה שהיווה שיפור משמעותי לעומת עשרת תותחי ה-30.5 ס"מ (12 אינץ') של סדרת קניג הקודמת.
האונייה הייתה אמורה להוות את הגרעין לשייטת אוניות מערכה רביעית בצי הים הפתוח, יחד עם שלוש מאחיותיה.
מבין האוניות האחרות הושלמה רק אחת - באדן; השתיים האחרות בוטלו מאוחר יותר במלחמה כאשר דרישות הייצור עברו לבניית צוללות.
באיירן נכנסה לשירות באמצע המלחמה, והייתה לה קריירת שירות מוגבלת.
המבצע הראשון בו השתתפה הספינה הייתה גיחת צי לים הצפוני ב-18–19 באוגוסט 1916, חודש לאחר הפעלתה.
האונייה השתתפה גם במבצע אלביון במפרץ ריגה, אך זמן קצר לאחר שהחלה המתקפה הגרמנית ב-12 באוקטובר 1917, באיירן נפגעה מממוקש ונסוגה לצורך תיקונים.
היא נכלאה עם רוב צי הים הפתוח בסקפה פלו בנובמבר 1918 לאחר תום מלחמת העולם הראשונה.
ב-21 ביוני 1919, ב-14:30, באיירן הוטבעה בהתאם להוראת אדמירל לודוויג פון רויטר להטביע את הצי.
בספטמבר 1934 נמשתה האונייה, נגררה לרוזית' ונגרטה.
האונייה הייתה אוניית המלחמה הגרמנית הראשונה שהייתה חמושה בשמונה תותחי 38 ס"מ (15 אינץ') SK L/45. תותחי הסוללה העיקריים היו מסודרים בארבעה צריחים תותחים תאומים: שני צריחים ירי-על מלפנים ומאחור.
לאונייה הייתה חגורת שריון בעובי וסיפון משוריין בעובי .
מגדל הניווט הקדמי שלה היה מוגן בשריון בעובי , ובצריחי הסוללה הראשיים היו דפנות בעובי 350 מ"מ וגגות בעובי .
באיירן הוזמנה בשם הזמני "T" בשנת 1912, במסגרת החוק הימי הרביעי והאחרון, שהתקבל באותה שנה.
העבודות החלו במספנת Howaldtswerke בקיל בבנייה מספר 590. הספינה הונחה ב-22 בדצמבר 1913 והושקה ב-18 בפברואר 1915. לאחר ההצטיידות, היא נכנסה לשירות ב-18 במרץ, אך נותרה ללא פעילות בנמל למשך החודש הבא, ועברה בדיקות ראשוניות, כולל בדיקות נטייה כדי לקבוע כיצד מגיב כלי השיט להצפה.
היא יצאה לדרך ב-15 באפריל לניסויים ראשוניים של הסוללה הראשית שלה, שנמשכו עד למחרת.
באיירן ערכה את מבחן המהירות הראשון שלה ב-25 באפריל מול האי אלסן; ניסויים אלה נמשכו עד 2 במאי.
לאחר בדיקות נוספות, האונייה נחשבה מוכנה לשירות ב-15 ביולי, חודש וחצי מאוחר מדי מכדי שהיא תוכל להשתתף בקרב יוטלנד.
באיירן הצטרפה לשייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח עם כניסתה לשירות.
האונייה הייתה זמינה למבצע, אך צוות האונייה, שהורכב ברובו מהצוות מאוניית המערכה לותרינגן שהושבתה לאחרונה, קיבל חופשה.
היא עלתה לממשלת גרמניה הקיסרית 49 מיליון גולדמרק.
מאוחר יותר הצטרפה לבאיירן אוניית האחות שלה, באדן.
שתי אוניות אחרות מהסוג הזה, זקסן ווירטמברג, בוטלו לפני השלמתן.
בזמן כניסתה לשירות, מפקדה של באיירן היה קפיטן צור זי מקס האן.
ארנסט לינדמן, ששירת כמפקד על אוניית המערכה ביסמרק במהלך הגיחה הקרבית היחידה שלה במלחמת העולם השנייה, שירת על סיפון האונייה כמפעיל אלחוט.
ב-25 במאי ביקר באונייה לודוויג השלישי, מלך בוואריה האחרון.
באיירן שימשה לזמן קצר כספינת הדגל של הצי, בין 7 ל-16 באוגוסט.
אדמירל ריינהרד שר תכנן את גיחת הצי ל-18–19 באוגוסט 1916; המבצע כלל הפגזה שבוצעה על ידי קבוצת הסיור I.
זה היה ניסיון למשוך ולהשמיד את שייטת סיירות המערכה של אדמירל דייוויד ביטי.
מכיוון שמולטקה ופון דר טאן היו שתי סיירות המערכה הגרמניות היחידות שעדיין היו במצב לחימה, הוקצו שלוש דרדנוטים ליחידה למבצע: באיירן ושתי אוניות המערכה מסדרת קניג מארקגראף וגרוסר קורפירסט.
אדמירל שר ושאר צי הים הפתוח, כולל 15 דרדנוטים, היו אמורים להפליג מאחור ולספק חיפוי.
קבוצת הסיור המאולתרת I ערכה תרגילי הכרות ב-15 באוגוסט לקראת המבצע; היפר לא היה מרוצה מהמהירות האיטית של אוניות המערכה ושר הורה ליחידה לא לחרוג מהצי הראשי כדי להימנע מניתוק על ידי סיירות המערכה הבריטיות המהירות יותר.
הגרמנים יצאו לדרך מאוחר ב-18 באוגוסט; הבריטים היו מודעים לתוכניות הגרמניות והוציאו את הצי הגדול לפגוש אותם.
עד השעה 14:35 ב-19 באוגוסט, שר הוזהר מפני התקרבות הצי הגדול, ולא היה מוכן להעסיק את כל הצי הגדול רק 11 שבועות לאחר הקרב הצמוד ביוטלנד, הפנה את כוחותיו ונסוג לנמלים גרמניים.
גיחה נוספת לים הצפוני הגיעה לאחר מכן ב-18–20 באוקטובר, והצי הגרמני שוב לא נתקל בכוחות הצי הבריטי.
צי הים הפתוח אורגן מחדש ב-6 בדצמבר, ובאיירן הוצבה בתפקיד סגן מפקד השייטת השלישית, מאחר שלא הוכשרה לשרת כספינת דגל של שייטת.
המיקום שלה ככלי השני בטור בכל זאת היה מאפשר לה להביא את כוח האש הגדול שלה לפעולה במהירות האפשרית.
בתחילת ספטמבר 1917, בעקבות הכיבוש הגרמני של נמל ריגה הרוסי, החליט הצי הגרמני לחסל את כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה.
תכנן מבצע לכבוש את האי הבלטי אסל, ובמיוחד סוללות התותחים הרוסיות בחצי האי סורבה.
ב-18 בספטמבר ניתנה הפקודה למבצע משותף עם הצבא לכיבוש אסל ואיי מוהו; המרכיב הימי העיקרי כלל את ספינת הדגל, מולטקה, יחד עם שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח.
פלגה V כללה את ארבע אוניות המערכה מסדרת קניג, ובשלב זה היא תוגברה עם אוניית המערכה החדשה באיירן.
פלגה VI כללה את חמש אוניות המערכה מסדרת קייזר.
יחד עם 9 סיירות קלות, 3 שייטות סירות טורפדו ועשרות ספינות לוחמת מוקשים, כל הכוח מנה כ-300 ספינות, אשר נתמכו על ידי למעלה מ-100 מטוסים ו-6 צפלינים.
מול הגרמנים עמדו הפרה-דרדנוטים הרוסיות הישנות סלאבה וצסארביץ', הסיירות המשוריינות באיאן, אדמירל מקרוב ודיאנה, 26 משחתות, וכמה סירות טורפדו וסירות תותחים.
המבצע החל ב-12 באוקטובר, כאשר באיירן, יחד עם מולטקה וארבע אוניות המערכה מסדרת קניג, החלו לירות על סוללות החוף הרוסיות במפרץ טגה.
במקביל, חמש אוניות המערכה מסדרת קייזר ירו על הסוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהוה לאי דאגו, ובכך לחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ.
חלקה של באיירן במבצע נגדע כאשר פגעה במוקש ימי בשעה 5:07 בזמן שעברה לעמדת ההפגזה שלה בפמרוט.
פיצוץ המוקש הרג מש"ק אחד ושישה מלחים, ואפשר ל- של מים להיכנס לאונייה וגרמו לסיפון הקדמה לשקוע ב-.
למרות הנזק שנגרם מהמוקש, באיירן ירתה על סוללת הצי בכף טופרי בקצה הדרומי של הייומה.
באיירן שוחררה מתפקידה בשעה 14:00. תיקונים ראשוניים בוצעו ב-13 באוקטובר במפרץ טגה.
התיקונים הזמניים התבררו כלא יעילים, ובאיירן הפליגה לקיל, במשך 19 ימים, לצורך תיקונים.
התיקונים נמשכו מ-3 בנובמבר עד 27 בדצמבר, שבמהלכם הוסר מהציוד שלה חדר צינורות הטורפדו הקדמיים ונאטמו פתחי הטורפדו.
לאחר מכן הפך החדר לתא נוסף אטום למים.
ארבעה תותחי נ"מ 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/30 הותקנו עליה במהלך התיקונים.
ב-16 באוקטובר 1917, שתי אוניות מערכה מסדרת קניג וכמה ספינות קטנות יותר נשלחו להילחם באוניות המערכה הרוסיות במפרץ ריגה.
למחרת, קניג וקרונפרינץ נכנסו לקרב עם אוניות המערכה הרוסיות - קניג בדו-קרב עם סלאבה וקרונפרינץ ירתה גם בסלאבה וגם בסיירת באיאן.
כלי השיט הרוסיים נפגעו עשרות פעמים, עד שבשעה 10:30 הורה מפקד הצי הרוסי, אדמירל בחירב, על נסיגתם.
סלאבה ספגה יותר מדי נזק, ולא הצליחה להימלט; במקום זאת, היא הושמדה והצוות שלה פונה על משחתת.
עד 20 באוקטובר 1917 הסתיימו למעשה המבצעים הימיים; אוניות הצי הרוסי הושמדו או נסוגו, והצבא הגרמני החזיק את האיים במפרץ.
בעקבות חזרתה לצי, הוטל על באיירן תפקידי ביטחון בים הצפוני.
אדמירל שר השתמש בכוחות שטח קלים כדי לתקוף שיירות בריטיות לנורווגיה החל מסוף 1917. כתוצאה מכך צירף הצי המלכותי שייטת של אוניות מערכה כדי להגן על השיירות, מה שהציב בפני שר את האפשרות להשמיד שייטת מבודדת של הצי הגדול.
שר ציין כי "מתקפה מוצלחת על שיירה כזו לא רק תביא לטביעת טונאז' גדול, אלא תהיה הצלחה צבאית גדולה, ותאלץ את האנגלים לשלוח ספינות מלחמה נוספות למים הצפוניים".
שר הנהיג שתיקת אלחוט קפדנית כהכנה למתקפה המתוכננת.
הדבר שלל מהבריטים את היכולת ליירט ולפענח אותות גרמניים, מה שהיה בעבר יתרון משמעותי.
המבצע קרא לסיירות המערכה של היפר לתקוף את השיירה ואת מלוויה ב-23 באפריל בעוד אוניות המערכה של צי הים הפתוח עומדות מנגד.
ב-22 באפריל, באיירן ושאר הצי הגרמני התאספו בנתיבי שיליג מחוץ לווילהלמסהאפן ויצאו למחרת בבוקר בשעה 06:00. ערפל כבד אילץ את הגרמנים להישאר בתוך שדות המוקשים ההגנתיים שלהם למשך חצי שעה.
כוחותיו של היפר היו 60 מיילים ימיים (110 ק"מ) ממערב ל-Egerö, נורווגיה, עד 05:20 ב-24 באפריל.
למרות ההצלחה להגיע לנתיב השיירה ללא זיהוי, הפעולה נכשלה עקב מודיעין פגום.
דיווחים מצוללות הצביעו לשר שהשיירות הפליגו בתחילת ובאמצע כל שבוע, אך שיירה לכיוון מערב יצאה מברגן ביום שלישי ה-22 וקבוצה לכיוון מזרח יצאה ממטיל, סקוטלנד, ביום חמישי ה-24. כתוצאה מכך, לא הייתה שיירה להיפר לתקוף.
באותו יום, אחד המדחפים של מולטקה החליק, מה שגרם נזק חמור לתחנת הכוח ואיפשר ל- של מים להיכנס לספינה.
מולטקה שברה את דממת הרדיו על מנת ליידע את שר על מצב הספינה, מה שהתריע בפני הצי המלכותי על פעילותו של צי הים הפתוח.
ביטי התייצב עם כוח של 31 אוניות מערכה וארבע סיירות מערכה, אך איחר מדי ליירט את הגרמנים הנסוגים.
הגרמנים הגיעו לשדות המוקשים ההגנתיים שלהם מוקדם ב-25 באפריל, אם כי כ-40 מיילים ימיים (74 ק"מ) מחוץ להלגולנד מולטקה טורפדה על ידי הצוללת E42. מולטקה בכל זאת חזרה בהצלחה לנמל.
מ-23 בספטמבר עד תחילת אוקטובר, באיירן שימשה כאוניית הדגל של השייטת השלישית, בפיקודו של ויצה-אדמירל הוגו קראפט.
באיירן הייתה אמורה להשתתף בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להתנגש עם הצי הגדול הבריטי.
התסיסה התפשטה לאוניות מערכה אחרות, כולל קניג.
המבצע בוטל בסופו של דבר; בניסיון לדכא את המרד, אדמירל שר הורה לפזר את הצי.
באיירן ושאר השייטת השלישית נשלחו לקיל.
במהלך המרד שלאחר מכן, רב החובל של קניג נפצע שלוש פעמים, וגם הקצין הראשון שלה וגם השליש נהרגו.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, רוב צי הים הפתוח, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, נכלא בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו.
לאחר שהספינות נכלאו, התותחים שלהן הושבתו באמצעות הסרת מכנסי התותחים שלהן.
מבלי שידע שהמועד האחרון הוארך עד ה-23, הורה רויטר להטביע את הספינות.
בבוקר ה-21 ביוני יצא הצי הבריטי מסקפה פלו לביצוע תרגילי אימון, ובשעה 11:20 העביר רויטר את הפקודה לאניותיו.
האונייה נמשתה ב-1 בספטמבר 1934 ונגרטה בשנה שלאחר מכן ברוזית'.
פעמון הספינה נמסר בסופו של דבר לצי הפדרלי הגרמני והוא מוצג בקיל Fördeklub.
חלקים מסוימים של האונייה, כולל צריחי תותחי הסוללה העיקריים שלה, נשארו על קרקעית הים בין 38–45 מטר (125–148 רגל), שם ניתן לגשת אליהם על ידי צוללנים.
באין מדינה יש אזרחים היא תוכנית תעודה ישראלית בשני חלקים המורכבת מ-12 סרטים קצרים, העוסקת ביוזמות ההתנדבותיות האזרחיות של העורף הישראלי במלחמת חרבות ברזל, ששודרה מ-8 בנובמבר עד 15 בנובמבר 2023 בכאן 11.
ב-7 באוקטובר 2023 בוצע טבח שבעה באוקטובר על ידי מחבלים מרצועת עזה.
כתוצאה מכך, מדינת ישראל נקלעה ללא הכנה למצב יוצא דופן ביטחונית ואזרחית כאשר לא לכל הצרכים מוכן מענה, בעקבות כך קמו יוזמות אזרחיות לסיוע בנושאים שונים.
כל חלק מורכב משישה סרטים קצרים שיצרו מספר יוצרים ויוצרות.
הסרטים מתעדים מאז תחילת המלחמה את המתנדבים שפועלים בתחומים שאינם קיבלו מענה מלא מצד רשויות המדינה: איתור נעדרים, זיהוי גופות, משלוחי מזון, בגדים ותרופות, טיפולים בטראומה, השתתפות בלוויות, תמיכה במשפחות בשבעה וחילוץ בעלי חיים שנעזבו.
אבישי סלע מאתר "TimeOut" נתן לתוכנית ביקורת חיובית וכתב עליה שהיא .
יש שביקרו את המסר "אין מדינה" וטען שמדובר בניצול התנדבויות לצורך קמפיין פוליטי של "הכל קורס": , גם השימוש בלהיט המזוהה עם המחאה נגד הממשלה כפסקול בסרט אוזכר בהקשר זה.
ביקורת נוספת טענה לסלקטיביות בבחירת היוזמות המסוקרות: .
באלדור פון שיראך היה מראשי המשטר הנאצי בגרמניה בדרגת רייכסלייטר, מנהיג הנוער ההיטלראי, וראש מחוז וינה.
הוא הורשע במשפטי נירנברג כפושע מלחמה בשלושה סעיפי אישום.
שיראך נולד בעיר ברלין, בן לקצין, שר-חצר ומנהל אמנותי בתיאטרון, ולאשתו האמריקנית.
דרך אמו, שיראך טען לייחוס משני אנשים אשר חתמו על הצהרת העצמאות של ארצות הברית.
בהיותו בן עשר הצטרף לקבוצת צוערים צבאית, ובשנת 1925 הצטרף למפלגה הנאצית.
הוא זכה לתשומת לבו של אדולף היטלר ובשנת 1929 הועבר למינכן לתפקיד ראש ארגון הסטודנטים הנאצים.
בשנת 1931 הפך לראש ההיטלריוגנד ("נוער היטלר"), וקיבל דרגת קצונה גבוהה (גרופנפיהרר באס אה).
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 השתלט שיראך בכוח על ארגוני נוער קיימים, תוך שהוא מחרים רכוש בשווי מיליוני מארקים.
ב-1 בדצמבר 1936 נאסר על קיום כל ארגון נוער פרט להיטלריוגנד ("נוער היטלר").
בשנת 1938 הגיע שיראך לביקור בבגדאד כאורח "אל-פותווה" , תנועת הנוער הפרו-נאצית של עיראק, שהשתתפה מאוחר יותר בפוגרום הפרהוד.
שיראך התגייס לצבא בשנת 1940 ושירת בצרפת חודשים מספר.
בתקופה קצרה זו איבד את השליטה בהיטלריוגנד לטובת פעיל בשם ארתור אקסמן.
כניחומים מינה אותו היטלר לגאולייטר ורייכסשטאטהאלטר (Reichsstatthalter, ראש מחוז) של וינה הגדולה (Groß-Wien), מחוז שיצרו הנאצים לצורך הפיכתה של וינה לעיר הגדולה ביותר בשטחה ברייך הגרמני.
הוא שירת בתפקיד זה עד תום מלחמת העולם השנייה.
במהלך כהונתו בווינה דחף שיראך לגירוש תושביה היהודים למזרח.
חנו סר בעיני היטלר כאשר הציע שמדיניות מתונה יותר באוקראינה יכולה להתאים יותר לצרכים של גרמניה ולאחר שאשתו הביעה מחאה באוזני היטלר על היחס כלפי נשים יהודיות באמסטרדם שהיא הייתה עדה לו.
שיראך הסגיר את עצמו ב-5 ביוני 1945. הוא נעצר והועמד לדין במשפט פושעי המלחמה בנירנברג.
במשפטו הביע חרטה, וגינה את היטלר ואת הנאציזם.
הוא ניסה להראות כי מחה בפני מרטין בורמן על השמדת היהודים, אם כי הודה כי מגיל צעיר היה אנטישמי קנאי, בעקבות קריאת ספרו של הנרי פורד "היהודי הבינלאומי".
הוא נמצא אשם ב"קשירת קשר לעשיית מלחמה תוקפנית תוך הפרת הסכמים בינלאומיים" וב"פשעים נגד האנושות", ונדון לעשרים שנות מאסר בכלא שפנדאו בברלין.
בהיותו בכלא התגרש מאשתו הנרייטה.
שיראך שוחרר ממאסרו יחד עם אלברט שפר בשנת 1966 ועבר להתגורר בפנסיון בעיירה קרב (Kröv) שבמדינת ריינלנד-פפאלץ, בדרום גרמניה.
שנתיים לאחר שחרורו מהכלא התראיין לדייוויד פרוסט בטלוויזיה הבריטית וסיפר בגלוי על קשריו עם היטלר.
בשנת 1967 פרסם את זכרונותיו בספר בשם "האמנתי בהיטלר", ובו טען שלא ידע על "הפתרון הסופי".
בשנת 1932 נישא שיראך להנרייטה הופמן, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
הזוג התגרש בשנת 1950, כפי הנראה לנוכח תקופת המאסר הממושכת שנפסקה לו במשפטי נירנברג.
שניים מנכדיו הם עורך הדין והסופר פרדיננד פון שיראך והסופרת אריאדנה פון שיראך.
באלדורז גייט הוא משחק תפקידים ממוחשב מסוגת הפנטזיה האפית שפותח על ידי חברת BioWare, והופץ בסוף 1998 על ידי החברות Interplay ו-Black Isle Studios.
המשחק יורש את סט החוקים שלו מהמהדורה השנייה של משחק התפקידים מבוכים ודרקונים, ומתרחש בעולם שנטבע בסדרת הספרים "ממלכות נשכחות".
למשחק יצאה חבילת הרחבה בשנת 1999 בשם "סיפורים מחוף החרב", שהוסיפה למעשה מספר אזורי משחק לאותה הסביבה, יחד עם מספר הרפתקאות שהורכבו בידי מעריצי המשחק, ולא כללה הרחבה עלילתית כמעט כלל.
למשחק יצא משחק המשך בשנת 2000, "באלדורז גייט 2: צללי אַמְן", שהכיל פיתוח והרחבה של העלילה מהמשחק הראשון, בה יוצא הגיבור בחיפוש אחר אביו האמיתי, תוך שימוש באותן הדמויות.
בדומה למשחק הראשון, גם למשחק השני נוספה חבילת הרחבה בשם "באלדורז גייט 2: כס המלכות של בהאאל", שבה השחקנים היו צריכים להביא את עלילת המשחק לידי סיום.
כמו כן אפשר להזכיר את סדרת "אייסווינד דייל", שהתרחשה באותו עולם והתבססה על אותו מנוע גרפי, אך הכילה דגשים אחרים ולא הראתה קשר עלילתי.
במשחקים השתמשו במנוע ה-Infinity הידוע לטובה של החברה, כמו שאר משחקיה הקודמים והבאים.
במהלך המשחק, ניתן לשחקן לשחק את תפקידו של נער/ה (השחקן קובע את מין הדמות וסוגה בהתאם לחוקי מבוכים ודרקונים) שגדל במבצר ספרייה בשם קנדלקיפ עם אב מאמץ בשם גוֹריון, ידידה בשם אימואן ועבר לא ידוע.
המשחק מתחיל בפרולוג שלפיו גוריון אומר לדמות השחקן להצטייד למסע לא מתוכנן ובלתי צפוי.
כמעט מיד אחרי זה דמות השחקן ניצלת מניסיונות התנקשות בתחומי קנדלקיפ.
כשהדמות חוברת לגוריון ואומרת שהיא מוכנה לצאת מקנדלקיפ גוריון אומר שבמידה ויפרדו, שינסה להגיע לפונדק "הזרוע החברותית" לפגוש את שני ידידיו, קהאליד וג'אהיירה.
באותו לילה בסמוך לקנדלקיפ השניים נתקלים במארב שבמרכזו עומדת דמות משוריינת אימתנית (שנראתה לראשונה בסרט הפתיחה) שדרשה מגוריון רק את דמות השחקן.
גוריון מסרב, אומר לדמות לסגת ומחסל בשלל קסמים את כל מי שהיה עם הדמות המשוריינת חוץ ממנו, ולאחר קרב פנים אל פנים איתו גוריון מובס ומת.
לאחר אותו לילה הדמות יכולה רק להמשיך קדימה.
לקנדלקיפ לא ניתן לחזור משום שהחוקים מתירים כניסה אך ורק למי שיש לו ספר בעל ערך רב, ולעיר הגדולה באלדורז גייט אין יוצא ואין נכנס בשל מכת שודדי הדרכים והמחסור החמור בברזל, כך שאין לו ברירה אלא לנדוד ברחבי חוף החרב.
אלא שלפני שהמסע מתחיל, הדמות פוגשת באימואן שעקבה בסתר אחרי גוריון ואחרי הדמות ואז מצטרפת אליה בתור הדמות ללא שחקן הראשונה מתוך יותר מ-20 שיכולות לחבור אליה במהלך המשחק, אולם אפשר לשלוט רק בחמש מהן.
תוך כדי נדידה דמות השחקן מגיעה לעיר הקטנה נאשקל, היכן שמכרות הברזל העיקריים היו ממוקמים ותוך ניסיון למצוא מה הייתה הסיבה שהברזל מהמכרות מתפורר, הוא חושף קנוניה רחבה בהרבה.
קובולדים מזהמים את המכרות ומסמכים בעומק המכרות מקשרים זאת גם לשודדי הדרכים ומובילים את דמות השחקן למחנה סודי של השודדים שכפי הנראה גייסו פלוגות שכירי חרב שהועסקו על ידי "כס הברזל", איגוד סחר מבאלדורז גייט.
"כס הברזל" התכוון לשלוט בחוף החרב בכך שהגביל את משלוחי הברזל אל האנשים שלהם בלבד.
כל הברזל שעדיין לא הזדהם הועבר למכרה הברזל הפעיל היחיד באזור, במעמקי יער קלוקווד.
כשדמות השחקן מחבלת במכרה שביער קלוקווד, הדאגות מפני השודדים רווחו עד כדי כך שבאלדורז גייט נפתחה מחדש ודמות השחקן עכשיו יכולה ללכת אל המשרדים שלה בעיר.
בבאלדורז גייט דמות השחקן פוגשת בסקאר, קצין-חוק שמבקש ממנה לחקור את כס הברזל אך משלא נמצאו ראיות מפלילות מספיק, דמות השחקן חוזרת בסיועו של סקאר לקנדלקיפ לרגל אחרי פגישה של כס הברזל.
בקנדלקיפ אחד הנזירים שהכירו את דמות השחקן אומר לו לפתוח תיבה שהייתה שייכת לגוריון ובתיבה נמצא בין השאר מכתב מגוריון, שחשף את מה שלא הספיק לספר בעודו חי: האב הביולוגי של דמות השחקן הוא בהאאל, אל הרצח.
בתקופה שהאלים נאלצו להתהלך על פני האדמה בהאאל לבש בשר לפניהם.
הוא חזה את מותו וכפה על נשים רבות מכל גזע שהוא לשכב עמו.
יתר על כן, צאצאיו יהיו הדלק ללידתו המחודשת ועל פי נבואות שונות אמורות גם לזרוע הרס וכאוס ברחבי הארץ.
אחד הצאצאים היה דמות השחקן ובנוסף לו הוזכרה במכתב דמות שיש להזהר מפניה: לוחם אנושי רב עוצמה בשם סארבוק שהיה מודע מגיל צעיר למורשתו וחקר נבואות רבות, חלקן אף בקנדלקיפ, ועלול לפגוע בדמות השחקן בהשראת אותן נבואות.
במהלך השהות הקצרה בקנדלקיפ דמות השחקן מואשמת ברצח מנהיגי כס הברזל ונתיב הבריחה היחיד הוא דרך הקטקומבות שמתחת לקנדלקיפ.
כשדמות השחקן חוזרת לבאלדורז גייט היא מוצאת שהיא מבוקשת בעוון הרצח של סקאר ולכן היא חייבת לשמור על פרופיל נמוך עד לחשיפת המזימה הגדולה על ידי סארבוק, הדמות המשוריינת שגם רצחה את גוריון בתחילת המשחק.
או אז מתגלה כי תוכניתו הייתה הרבה יותר אפלה וכס הברזל היה רק חלק ממכלול.
דרך מניפולציות בפוליטיקה ובמשאבים סארבוק תכנן מלחמה בין באלדורז גייט לבין ממלכת אמְן - מלחמה שתיצור שפיכות דמים גדולה מספיק שתוכיח את ערכו כיורשו של בהאאל ואל הרצח החדש.
לאחר שדמות השחקן חיבלה בניסיונו להפוך לדוכס החדש של באלדורז גייט, החל הקרב הסופי שבסיומו סארבוק הובס ונשמתו הטמאה נשלחה בחזרה לבהאאל.
דמויות ללא-שחקן שהוזכרו למעלה הם חלק בלתי נפרד מהמשחק, שכן הן אלו שמסייעות לדמות השחקן במסעותיו, כל אחת לפי המניעים שלה, ויש להן גם אופי משל עצמן.
בכל רגע נתון דמות השחקן יכולה לקחת איתה רק עד חמש דמויות מבלי האפשרות להחליף את הדמות המרכזית.
חופש הפעולה שהמשחק נותן מאפשר לבחור צירופים שונים בתכלית.
גזע: אדם, נטייה: סדר-טוב, רמה: פלאדין.
אג'אנטיס הוא פלאדין שהצטרף לא מכבר למסדר האבירים "הלב הקורן" ונשלח צפונה לחוף החרב בידי הממונה עליו, קלדרון פאיירקאם, על מנת לחקור ולטהר את החוף משודדי הדרכים.
הוא רודף צדק ונאיבי במקצת שנמצא בחווה שצפונית לפונדק הזרוע החברותית.
בנוסף הוא לוחם מעולה עם יכולות ריפוי הגונות.
גזע: אדם, נטייה: נייטרלית-טובה, רמה: גנבת.
אימואן היא חברת ילדות של דמות השחקן ומשמשת לו כמעין אחות קטנה.
היא הדמות הראשונה שמצטרפת אליו סמוך מאוד לתחילת המשחק.
הרקע שלה לפני שהגיעה לקנדלקיפ אינו ידוע ועל אף שהיא אינה מתקשרת עם דמויות אחרות יש לה תפקיד מרכזי בעלילת המשחק ומעבר.
היא הגנבת הכי טובה במשחק שנבונה מספיק כדי להפוך אפילו לקוסמת.
גזע: בת מחצית, נטייה: תוהו-טובה, רמה: גנבת.
ילדה בת מחצית עליזה עד טירוף שסקרנותה גורמת לה לפרוץ למקומות אסורים ומסוכנים.
אפשר למצוא אותה פורצת בשעות הלילה להיכל הפלאים בבאלדורז גייט.
גזע: אדם, נטייה: סדר-טובה, רמה: קוסמת.
דינהייר היא מכשפה שהגיעה מרָאשֶמָאן עם עמיתהּ מינסק, שנשבע להגן עליה בחייו.
היא ומינסק נשלחו לברר האם הנבואה על בני הבהאאל נכונה.
במהלך חיפושיהם היא נשבתה על ידי יצורים דמויי כלבים בשם גנולים והוחזקה במצודה שלהם דרומית מערבית לנאשקל.
דינהייר היא אשפית שמתמחה בקסמים שמתעלים אנרגיה ויש לה גם יכולת טבעית להאט את השפעתם של רעלים.
גזע: גמד, נטייה: סדר-טוב, רמה: לוחם/כהן.
יסליק הוא כהן של האלים קאלגנדין ומוראדין.
גמד נינוח וטוב זה היה בעבר נפח של כס הברזל אבל הם בגדו בו כשהזכיר כבדרך אגב את המכרה העזוב של השבט שלו.
עכשיו הוא אחד מהאסירים והעבדים של כס הברזל במכרה ביער קלוקווד והאחרון מבין השבט שלו שנותר בחיים.
גזע: אדם, נטייה: תוהו-טוב, רמה: סייר.
מינסק הוא סייר אמיץ וטוב לבב מצד אחד, ומצד שני ברברי מטורף ושיכור קרב.
בתור הדמות החזקה ביותר בכל המשחק, מינסק הוא לוחם רב עוצמה אבל חמימות המוח שלו בפני רשע וקשייו השכליים מעלים מדי פעם את השאלה האם הוא לא חטף יותר מדי מכות חזקות בראש.
סימן ההיכר המיוחד שלו הוא האוגר שלו, בוּ, עליו מינסק תמיד טוען שהוא מקבל ממנו הוראות תוך כדי אמונה בכך שבו הוא בעצם אוגר-חלל ענקי מיניאטורי, מה שנותן כפי הנראה את האתנחתא הקומית הטובה ביותר במשחק.
שיכרון הקרב שלו נותן לו בונוסים משמעותיים ליכולותיו הפיזיות במהלך קרב אך יכולות להיות מסוכנות לשאר החבורה כשאין יותר אויבים להתקיף.
ניתן יהיה למצוא את מינסק בנאשקל קורא לעזרה בחיפושיו אחרי שותפתו השבויה, דינהייר.
גזע: חצי אלף, נטייה: נייטרלי-טוב, רמה: לוחם.
בעלה של ג'אהיירה וכמעט ההפך המוחלט ממנה.
הוא הססן, עצבני, גמגמן ובעל נטייה נוחה להיכנס לפאניקה.
שניהם היו חברים טובים של גוריון והוא נותן לדמות השחקן הוראות לפגוש את שניהם בפונדק הזרוע החברותית במקרה שדרכיהם ייפרדו.
גזע: אלף, נטייה: תוהו-טוב, רמה: לוחם/גנב.
קוראן הוא הרפתקן נודד וקשת רודף שמלות בעל ערכי מוסר מפוקפקים.
קוראן נמצא ביער קלוקווד כשהוא צד יצורים דמויי דרקונים עם זנבות עקרב שנקראים וויברנים.
הוא יפלרטט ללא בושה עם כל אישה בחבורה, בייחוד עם סאפאנה.
מבלי שידע הוא הפך לאב כתוצאה מאחד הרומנים שלו עם קוסמת צעירה, מה שכמובן הכעיס מאוד את בעלה.
כישרונו בשימוש עם קשת עובר את מה שאפשר ליצור בדמויות שחקן רגילות, מה שהופך אותו לקשת החזק ביותר במשחק, אבל אפילו זה לא עוזר כל כך לכישרונות הגנבה שלו בשל קיזוז הניסיון למקצוע הלוחם.
גזע: אלף, נטייה: תוהו-טוב, רמה: סייר.
קיוואן הוא קשת חזק שנמצא בהיי הדג'.
אשתו נהרגה על ידי העוג שודד הדרכים טאזוק וכתוצאה מכך הוא יצא למסע נקמה בעוגים ובשודדי הדרכים ובמיוחד להתנקש בטאזוק עצמו על מותה של אשתו.
לקיוואן אישיות קרה ובלתי דיפלומטית וקול צרוד שיזכיר כמעט את קלינט איסטווד.
גזע: אדם, נטייה: סדר-נייטרלית, רמה: כהנת.
לוחמת נאמנה מטעם אל המלחמה טמפוס.
באזור הקרנבל שנמצא מזרחית לנאשקל היא נהפכה לאבן על ידי המכשף שודד הדרכים טראנזיג ומאז משמשת כאטרקציה.
אם היא תשוחרר היא תצטרף אל דמות השחקן להביע את תודתה.
יש לה את היכולת להטיל פטיש רוחני ללא הכנה מראש.
גזע: חצי אלפית, נטייה: נייטרלית, רמה: לוחמת/דרואידית.
ג'אהיירה היא לוחמת/דרואידית חזקה ונבונה אך גם גאה ביותר מה שגורם לה להיות דומיננטית ובעלת ביטחון עצמי גבוה.
בתור דרואידית חייבת להיות לה השקפת עולם חדה בכל היבט ואף דורשת לא פחות ממי שבחברתה.
ניתן למצוא אותה בחברת קהאליד, בעלה בפונדק הזרוע החברותית והיא תצטרף יחד איתו אל דמות השחקן.
גזע: אדם, נטייה: תוהו-נייטרלי, רמה: פייטן.
גאריק הוא משורר בעל נפש של ציפור דרור עם חיפוש מתמיד אחר הנאות ואהבות.
ניתן למצוא אותו בעיירה בֶּרֶגוֹסט עובד עבור שחקנית בשם סילקי.
גזע: אלף, נטייה: סדר-נייטרלי, רמה: קוסם.
זאן הוא קוסם משבט גרייקלוק מאוורסקה שנשלח לחקור את אי היציבות הפוליטית בחוף החרב.
משנשבה על ידי כס הברזל הוא הוחזק כשבוי במכרות נאשקל.
דמות השחקן פוגשת אותו בעומק המכרות חבול ולא חמוש ואם הוא מצטרף לחבורה של דמות השחקן, הוא יחשוף אופי מדוכא ופסימיסטי עם המון הערות שליליות על כישלון וכאלו עם קורטוב של הפתעה למראית הצלחות.
הוא מתמחה בקסמים שעובדים בעיקר על מוחם של הקורבנות ויש לו פגיון שנקרא "להב הירח" שרק הוא יכול להשתמש בו, אבל הוא לא חסון מספיק כדי לשרוד זמן רב בקרב פנים אל פנים.
גזע: אדם, נטייה: תוהו-נייטרלית, רמה: גנבת.
סאפאנה היא אישה מפתה בעלת עבר עשיר של התנהגות חושנית.
היא תמיד מסתדרת בחיים על ידי הפעלת קסמיה הנשיים שיגרמו פחות או יותר לכל גבר לעשות כרצונה.
ניתן למצוא אותה ליד המגדלור הישן בחיפושיה אחר אוצר קבור באזור החוף.
גזע: אדם, נטייה: נייטרלית, רמה: גנבת.
סקי היא ביתו הנאיבית והמאוד מפונקת של הדוכס אֶנְטאר סילברשילד מבאלדורז גייט.
סקי נהנית להתגנב אל מחוץ לאחוזה המוגנת של אביה ויש לה חלומות בהקיץ בכל הקשור לחיי הרפתקנות.
היא מחכה שהמאהב שלה, אֶלְדוֹת קְרוֹן "יציל" אותה, אבל מהרגע שדמות השחקן יצרף אותה, כל מה שתעשה זה להתלונן, אך אם החבורה מצרפת אותה כאשר אלדות איתה, דמות השחקן תקבל הודעה על כופר קבוע של 1000 מטבעות זהב מדי יומיים כל עוד שניהם יחד בחבורה.
אם דמות השחקן תוציא אותה או את אלדות מהחבורה, השני יחבור אליה.
גזע: אדם, נטייה: נייטרלית, רמה: דרואידית.
פאלדורן היא חברה ב"דרואידי הצללים", כת מיליטנטית של דרואידים שמאמינים במאבק אלים של הטבע נגד האדם.
היא תתווכח בחריפות עם ג'אהיירה וההשקפות המסורתיות שלה שעל הטבע והאדם לשאוף לדו-קיום.
למרות אמונתה, יש לה דיבור והתנהגות רגועים להחשיד.
ניתן למצוא אותה ביער קלוקווד והיא תצהיר שמטרתה העיקרית היא לחבל במכרה הברזל שנפתח מחדש ביעד ואשר הורס אותו.
גזע: ננס, נטייה: תוהו-נייטרלי, רמה: כהן/אשליין.
ננס שחצן, רע-מזג ומקטר שמאמין שהוא גאון וכל מי שמסביבו הם טיפשים שצריכים להכיר בבינתו העליונה.
ניתן למצוא אותו ליד הגשר בכניסה לבאלדורז גייט והוא ינסה להיכנס לחבורה של דמות השחקן בכוח בלי קשר למה תגיד לו.
על אף שהוא הדמות היחידה במשחק שיכולה להטיל לחשים של כהנים וגם של קוסמים בעלי התמחות באשליות יש לו סטטיסטיקות מתחת לממוצע ואישיות מעוררת בחילה.
גזע: אדם, נטייה: סדר-רשע, רמה: קוסם.
אדווין הוא חבר המכשפים האדומים שנשלח לחוף החרב על מנת להתנקש בחייה של המכשפה דינהייר (בניגוד למינסק שרוצה להציל אותה, כך שלשלב את שניהם יכול להיגמר בשפיכות דמים) והגיע לנאשקל לאחר שהעריך שהיא נמצאת שם.
אדווין אוהב להעליב את דמות השחקן עם הערות יהירות ועוקצניות ותמיד ממלמל באותו משפט שהוא מדבר על כוונותיו להפיל את דמות השחקן ממנהיגותה על החבורה.
סימן היכר נוסף שלו הוא שרשרת, בה הוא לא מרשה לאף אחד לגעת.
דמות שחקן שתוכל להתמודד עם אופי זה יכולה למצוא את אדווין בתור קוסם יעיל למדי, לא רק בשל מבחר הקסמים שהוא מסוגל להטיל (קסמים שמתמחים בלזמן יצורים) אלא גם משום שהוא יכול לשנן הכי הרבה קסמים, יותר מכל קוסם אחר במשחק.
גזע: אדם, נטייה: נייטרלי-רשע, רמה: פייטן.
אלדות הוא אדם בעל אופי מלוכלך אשר עסוק תמיד בחיפוש אחר ריגושים ו"מתפרנס" מלפתות נשים עשירות ולחיות מכספן.
מזימתו האחרונה היא לברוח ולהנשא למאהבת הנוכחית שלו, סקי סילברשילד ואז לסחוט את אביה בכך שיטען כי חטף אותה ויאיים שיהרוג אותה אם לא ישלם לו על בסיס קבוע.
בתור שובניסט מושבע ישנאו אותו לבטח גם גאריק וגם שר-טיל, וגם זאן לא מתרשם מגסות הרוח שלו.
גזע: אלפית אפלה, נטייה: נייטרלית-רשע, רמה: כהנת.
ויקוניה שייכת לגזע האלפים זורעי היראה שחיים מתחת לאדמה ולא נחשפים רבות לאור השמש.
היא סגדה בעבר לאלת העכביש לוֹלְת, אך משנטשה את אמונתה בה עברה לסגוד לשָׁאר, אלת הלילה.
היא הוגלתה מהממלכה התת-קרקעית ומנסה לחיות על פני השטח על אף חוסר הסובלנות ההדדי שלה ושל תושבי פני השטח.
ניתן למצוא אותה ביער צפונית-מזרחית לברגוסט כשהיא נמלטת מקצין חוק שמאשים אותה ברצח ורוצה להוציאה להורג.
אם דמות השחקן תהרוג את קצין החוק היא תצטרף אל החבורה.
למרות שהיא מתעבת חמלה ומפרשת זאת כחולשה היא תהיה מנומסת יחסית, בעיקר בקרב דמויות בעלות נטיית רשע.
יש לציין כי בשל ייחוסה לאלפים האפלים יש לה חסינות גבוהה ביותר נגד קסמים.
גזע: ננס, נטייה: תוהו-רשע, רמה: כהן/גנב.
טיאקס הוא ננס מגלומן בעל פתיל קצר מאוד ושאיפה בלתי ריאליסטית של שליטה בעולם.
הוא סוגד לסיריק, אל הרשע הנוכחי, וכמוהו גם הוא משוגע למדי.
ניתן למצוא אותו בבאלדורז גייט.
גזע: בן מחצית, נטייה: נייטרלי-רשע, רמה: לוחם/גנב.
אחת הדמויות ללא שחקן הראשונות שניתן לפגוש.
שם החיבה שנותן לו קסזר, שותפו לפשע, הוא מונטי.
למרות שהוא פחות מוזר משותפו, הסגנון שלו יותר נוטה למאיים מאשר לסוציומט.
הוא מתעב את קסזר מתוך הפחד שיהרוג אותו.
שניהם חברים בארגון הרשע, הזְהֵנְתָרים שנשלחו לבדוק את המחסור בברזל בחוף החרב (היות שהם היו אחד החשודים בדבר).
אם שניהם יהיו עם דמות השחקן סוכני זהנתרים לא יתקיפו אותה ואפילו לקראת סוף המשחק יתנו רמז להבסת סארבוק.
גזע: גמד, נטייה: סדר-רשע, רמה: לוחם.
קגאין הוא שכיר חרב חמדן ותאב בצע שמנהל שירות להגנה על שיירות מברגוסט.
הוא משכנע את דמות השחקן לעזור לו לחפש שיירה אבודה בעלת חשיבות עליונה היות שהיא נשאה את בנו של הדוכס סילברשילד.
מהר מאוד הוא יתעייף מהחיפוש וישכח ממנו, ומפאת החשש מזעמו של הדוכס סילברשילד הוא יחליט לנטוש את העסק לטובת המסעות עם דמות השחקן.
לקגאין יש את החוסן הגבוה ביותר במשחק, אפילו יותר משאפשר ליצור ועד כדי כך גבוה שיש לו גם יכולת לריפוי טבעי איטי אבל עקבי של הפצעים שלו.
גזע: אלף, נטייה: תוהו-רשע, רמה: קוסם.