tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטורנירים מאורגנים לפי שכונות, לפי כפר ולפי קנטון.
לפי המסורת ראש המדינה משתתף בגמר.
בעיר יש כמה בניינים בעלי עניין אדריכלי, כגון אולם הקונגרסים וקתדרלת פטרוס ופאולוס הקדושים.
קאראש (ברומנית: Caraș ובסרבית: Karaš או Караш) הוא נחל באורך של 110 קילומטרים בחבל באנאט, בחלקו ברומניה ובחלקו בסרביה, יובל של הדנובה.
בתקופת האימפריה הרומית הנחל נשא את השם "אפו" (Apo).
הנחל נובע מהרי אניני שבמערב רומניה, מצפון מזרח לעיר אנינה וזורם לאורך 85 קילומטרים בתחום רומניה, עד שעובר את הגבול לסרביה, לחבל וויוודינה.
לאורך 4.1 קילומטרים הנחל מסמן את הגבול בין רומניה ובין סרביה.
אגן ההיקוות של הקאראש כולל כ-1.400 קילומטרים רבועים.
קארדיף דווילס (בוולשית: Cythreuliaid Caerdydd) היא קבוצת הוקי קרח וולשית שמשחקת בליגת הוקי הקרח הבריטית.
הקבוצה מארחת באייס ארנה ויילס שבמפרץ קארדיף.
זו אחת מקבוצות ההוקי קרח המוצלחות בבריטניה עם 6 זכיות באליפויות בריטניה בהוקי קרח.
הדווילס הפסידו את תואר אליפות העונה הסדירה ביום האחרון של עונת 2018/19 לאחר שהפסידו 3–1 לקובנטרי בלייז ואפשרו לבלפסט ג'איינטס לזכות בליגה.
עם זאת, קארדיף הייתה לאלופת פלייאוף הליגה, כשזכתה בתואר השני שלה ברציפות לאחר שניצחה 2:1 את בלפסט עצמם בגמר פלייאוף 2019.
קאראקלפאקסטן (באוזבקית: Qoraqalpogʻiston/Қорақалпоғистон; בקאראקלפאקית: Qaraqalpaqstan; ברוסית: Каракалпакстан) היא רפובליקה אוטונומית באוזבקיסטן.
הרפובליקה מחולקת ל-16 נפות ועיר אחת שהיא הבירה, נוקוס.
משמעות שמה בשפה הקאראקלפאקית הוא ארץ חובשי הכובעים השחורים.
היא בעלת מעמד אוטונומי מיוחד, המאפשר לה להתנתק מאוזבקיסטן באמצעות משאל עם.
מסביבות שנת 500 לפנה"ס לערך עד שנת 500 לספירה, השטח שכיום מכונה קאראקלפאקסטן היה אזור חקלאי משגשג שנתמך על ידי השקיה נרחבת.
הטריטוריה הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית, ולכן רבים נאבקו על השליטה בה, כפי שמעידים יותר מ-50 שנבנו באזור.
העם הקאראקלפאקי, שהיו בעיקר רועים נוודים ודייגים, תועדו לראשונה על ידי זרים במאה ה-16. קאראקלפאקסטן נמסרה לאימפריה הרוסית מידי ח'אנות חיווה בהסכם שלום בשנת 1873.
תחת השלטון הסובייטי, היה זה אזור אוטונומי בתוך הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית עד שנת 1936, אז צורף לאוזבקיסטן כרפובליקה אוטונומית בשם הרפובליקה הסובייטית האוטונומית הסוציאליסטית הקאראקלפאקית.
קאראקלפאקסטן הייתה ככל הנראה בשיא שגשוגה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כשהורחבה ההשקיה מנהר האמו דריה, אולם כיום, ניקוזה של ימת אראל הפך את האזור לאחד מהעניים ביותר באוזבקיסטן.
באזור ישנה בצורת רבת שנים, בין היתר בשל דפוסי מזג האוויר, אך בעיקר היות שנהר אמו דריה מנוצל בחלקה המזרחי של המדינה, כך שספיקת הנהרות בקאראקלפאקסטן נפגעת.
גידולים חקלאיים שנכשלו שללו מאלפי אנשים את מקור ההכנסה העיקרי שלהם ומחסור במי שתייה יצר גל של מחלות זיהומיות.
הרפובליקה משתרעת על פני 166,594 קמ"ר ומהווה את החלק הצפון-מערבי של אוזבקיסטן.
היא גובלת ממזרח במחוזות בוכרה, נבוי וחורזם, בטורקמניסטן מדרום ובקזחסטן מצפון וממערב.
האזור ההיסטורי ח'ווארזם ומחציתה הדרומית של ימת אראל נמצאים בשטחה של הרפובליקה.
רוב שטחה של הרפובליקה מדברי והיא מוקפת במדבר קיזילקום ממזרח ומדבר קאראקום מדרום.
רמה סלעית משתרעת מערבה עד ל.
באופן רשמי לרפובליקה של קאראקלפאקסטן יש ריבונות בשטחה, והיא חולקת זכות וטו עם ממשלת אוזבקיסטן לגבי החלטות הנוגעות לה.
על פי חוקת אוזבקיסטן, היחסים בין קאראקלפאקסטן לאוזבקיסטן "מוסדרים על ידי אמנות והסכמים" וכל סכסוך "מיושב בדרך של פיוס".
זכותה להתנתק מאוזבקיסטן ולהכריז על עצמאות מוגבלת על ידי סמכות הווטו של בית המחוקקים של אוזבקיסטן על כל החלטה שכזו.
סעיף 74, פרק 17, בחוקת אוזבקיסטן, קובע כי: "לרפובליקה של קאראקלפאקסטן תהיה הזכות להתנתק מהרפובליקה של אוזבקיסטן על בסיס משאל עם כלל ארצי שנערך על ידי תושבי קאראקלפאקסטן."
ביולי 2022 פרצו הפגנות מחאה גדולות באזור בגלל הצעה לתיקון חוקתי שיבטל את האוטונומיה של קאראקלפאקסטן.
כתוצאה מהמחאה, הודיעה הממשלה שהיא מוותרת על שינוי זה.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025 התגוררו ברפובליקה כ־2.03 מיליון בני אדם, מהם כ־51% מתגוררים באזורים כפריים.
שיעור התמותה היה 0.47%: כ־8,400 בני אדם מתו באותה התקופה.
הגיל החציוני היה 27.7 שנים בשנת 2017, מעט צעיר יותר מאשר בשאר אוזבקיסטן (בה הגיל החציוני היה 28.5 שנים).
הגיל החציוני לגברים היה 27.1 שנים, ואילו לנשים 28.2 שנים.
פרט לבירה נוקוס, ישנן מספר ערים נוספות ברפובליקה, בהן חוז'לי, טחיאטוש, צ'ימבוי, קונגירוט ומוינאק.
כלכלת האזור הייתה בעבר תלויה במידה רבה בדיג בימת אראל.
כיום, לאחר שהימה יובשה, הוא מבוסס על גידולים של כותנה, אורז וחיטה.
בקאראקלפאקסטן ישנם אף גידולי פירות רבים, כגון שזיפים, אגסים, ענבים ומשמשים, וכן סוגי מלונים רבים.
תחנת כוח הידרואלקטרית גדולה מהתקופה הסובייטית, על נהר האמו דריה, חשובה לכלכלה אף היא.
הדלתה של האמו דריה הייתה בעבר מאוכלסת בצפיפות, ויכלה לספק מים לחקלאות נרחבת מבוססת השקיה במשך אלפי שנים.
האזור היה בסיס האימפריה הח'ווארזמית, נהנה משגשוג ניכר, וצבר כוח רב.
עם זאת, שינוי האקלים ההדרגתי לאורך מאות השנים האחרונות, שהואץ על ידי אידוי מעשה ידי אדם של ימת אראל בסוף המאה ה-20, גרם לשטח להפוך לשממה מדברית.
נהרות, אגמים וביצות התייבשו, וממשיכים להתייבש בתהליך מתמשך; בנוסף, האדמה מורעלת על ידי מלח הנישא ברוח ועל ידי שאריות דשן וחומרי הדברה מהמצע היבש של ימת אראל.
ייבוש הימה אף גרם להחרפת שינויי האקלים באזור: הקיץ התקצר, מידות החום בו עלו, והוא הפך להיות חסר גשם לחלוטין; לעומת זאת החורף התארך, מידות החום בו ירדו, והשלג התמעט.
מחוז קארה (בלועזית: Kara) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית.
בירת המחוז היא העיר קארה.
אוכלוסיית המחוז מונה קרוב ל־800 אלף תושבים.
קארה הוא המחוז השלישי בגודלו במדינה.
הוא גובל בצפון במחוז סאוואן, במזרח בבנין, בדרום במחוז המרכז, ובמערב בגאנה.
תספורת קארה, המכונה גם בוב או גרסון, היא תספורת שבה גוזרים את השיער בקו ישר בדרך כלל סביב הראש, בגובה הלסת בערך, אך לא מתחת לכתפיים, לעיתים עם פוני בחזית.
גזרת הקארה הסטנדרטית חושפת את החלק האחורי של הצוואר ושומרת על כל השיער שמעל הכתפיים.
בציורים שנשתמרו ממצרים העתיקה נראים נשים וגברים בתסרוקת דמוית קארה באורך הסנטר עם פוני ישר.
תספורת הקארה הפכה פופולרית בקרב נשים בתחילת שנות ה-20 של המאה העשרים כביטוי לדימוי חדש ומשוחרר של נשים, שהופץ ברחבי העולם בעיקר על ידי השחקנית לואיז ברוקס .
תספורת זו כונתה גם "גזרת גרסון" או Garçon (שמקורה במילה "garçon", "ילד" בצרפתית) והתאפיינה בגזרת שיער קצרה עד תנוך האוזן ופוני ישר.
בתקופה שלפני מלחמה העולם הראשונה, נערות צעירות, שחקניות ומספר נשים "מתקדמות" או אופנתיות הסתפרו בתספורת שיער קצר - למשל, בשנת 1910, השחקנית הצרפתייה , שאימצה בתחילת שנות ה-90 תספורת קצרה שתוארה כ"שיער קצר וכהה מהמם".
הסגנון נחשב בלתי מכובד בדרך כלל עד שקיבל דחיפה מיוחדת בתקופת המלחמה כי השיער הארוך לא היה נח לחיילות.
בשנת 1909, אנטוני צ'ירפליקובסקי, שנקרא אנטואן דה פריז, היה ספר פולני שהפך לספר הידוען הראשון בעולם, החל באופנת תספורת הקארה הקצרה, בהשראת ז'אן ד'ארק.
בשנות ה-20, הוא הציג את תספורת הקארה שהפכה פופולרית בקרב צעירות נועזות - קבוצת בלומסברי והפלאפרים.
בין לקוחותיו היו נשיים מפורסמות כמו קוקו שאנל, מלכת רומניה מארי, שרה ברנהרדט, גרטה גרבו, הגברת הראשונה של ארצות הברית אלינור רוזוולט ובריג'יט בארדו.
עם זאת, האמנית והמאיירת קלרה טייס הייתה אשת הציבור הראשונה שהסתפרה בתספורת קארה בארצות הברית.
התספורת זכתה לפופולריות על ידי כוכבת הקולנוע מרי תורמן בתחילת שנות ה-20 ועל ידי קולין מור ולואיז ברוקס.
באמצע שנות ה-20 עד לסוף המאה ה-20, התספורת עדיין נתפסה כהצהרה של נשים צעירות הידועות כפלאפרות לעצמאות.
אף על פי שכבר בשנת 1922 כתב האופנה של ה"טיימס" כתב שתספורת הקארה הקצרה היא פאסה, באמצע שנות ה-20 סגנון הקארה בגרסאות שונות, הייתה התסרוקת הנשית השלטת בעולם המערבי.
הסגנון התפשט אפילו מעבר למערב ונשים אפילו בתפקידים מסורתיים אימצו את גזרת הקארה כסימן למודרניות.
גם כובעי קלושה צמודים הפכו לפופולריים מאוד, כי לא היה ניתן ללבוש אותם לפני כן עם שיער ארוך.
ידועניות שאמצו את תספורת הקארה היו השחקניות קלרה באו וג'ואן קרופורד, כמו גם כוכבת הקולנוע ההולנדית Truus van Aalten .
לקראת שנות ה-30 של המאה העשרים, נשים החלו להאריך את שיערן, והקווים החדים של תספורת הקארה ננטשו.
באמצע שנות ה-60, מעצב השיער וידאל ששון הפך את תספורת הקארה לפופולרית שוב, תוך שימוש בצורת הקארה הישנה והפך אותו למסוגננת יותר בגזרה פשוטה יותר.
תחיית הקארה התרחשה במקביל להופעת תספורת הביטלס (חברי להקת הביטלס) לגברים.
מחיי אופנת תספורת הקארה באותה תקופה כללו את מעצבי האופנה מרי קוואנט וג'ין מיור , השחקניות ננסי קוואן , קרולין ג'ונס, ברברה פלדון ואמנדה בארי, והזמרות קילי סמית', סילה בלאק, בילי דייוויס, ג'ולייט גרקו, מירי מת'יו ובוורלי ביבנס מהלהקה האמריקאית We Five.
גזרת הקארה הייתה פופולרית גם בקרב אפרו-אמריקאיות באמצע שנות השישים עד סוף המאה העשרים, כגון בלהקות האפרו-אמריקאיות Diana Ross & The Supremes ו- The Marvelettes .
בשנת 2006, תספורת הקארה אומצה על ידי הזמרת מדונה ועל ידי השחקנית סיינה מילר.
בנובמבר 2005, המתעמלת ורקדנית הקרח הקנדית קריסטינה לנקו התבקשה להצטרף לסדרת הטלוויזיה הבריטית, Dancing on Ice .
לאור בקשה זו לנקו הלכה לסטייליסט שלה בטורונטו שיעצב את תסרוקתה ואמרה לו "תעשה מה שאתה אוהב".
הוא גזר את שיערה של לנקו באורך הכתפיים למה שמכונה קארה בקו A, כאשר השערות קצרות מאחור ומתארכות בהדרגה לכיוון הקדמי, כשהקצוות הארוכות ביותר לכיוון החלק הקדמי של הפנים.
מאוחר יותר, גם ויקטוריה בקהאם יוצאת להקת הבנות הספייס גירלז החליטה לקצר את שיערה לסגנון הקארה וכך עזרה להעלות את הפופולריות שלו ברחבי העולם .
בשנת 2007, זמרת ה-R&B ריהאנה נצפתה בווידאו שלה "מטריה" מסופרת בתספורת קארה.
היא הצהירה שהיא קיבלה את ההשראה שלה משרליז ת'רון.
בריטני ספירס בהופעה השלישית שלה בבריסביין, אוסטרליה, הייתה מסופרת בתספורת קארה.
ג'ני מקארתי ידועה בקארה ספורטיבי בקו A.
אומרים שקייט בוסוורת' הפכה את הקארה לפופולרית ב-2008. תסרוקת הקארה עד הכתפיים הפכה לפופולרית לאחר שכוכבות כמו היידי קלום וג'סיקה אלבה וידועניות אחרות שינו את תספורתן לקארה.
קארה בקו A: גזרת קארה טיפוסית, עם שיער מעט ארוך יותר מלפנים שממסגר את הפנים, בדרך כלל מסתלסל מתחת לסנטר.
קארה Buzz-cut קצוץ: באורך הכתפיים מלפנים וקצוץ גבוהה מאחור.
קארה באורך הסנטר: חתוך ישר בגובה הסנטר, עם או בלי פוני.
קארה הפוך: דומה לקארה בקו A, אבל עם שכבות מוערמות מאחור.
היקף החתך מעוקל ולא בקו ישר.
גזרה זו מכונה גם "קארה מדורג".
קארה מְדֻבְלָל; פָּרוּעַ: קארה מבולגן עם שכבות בחיתוך סכין גילוח.
קארה רעפים: חתך מחודד קצר מאוד בגב, חושף את קו השיער בצוואר.
השיער בצדדים יוצר תלתל בודד על כל לחי.
קארה עד הכתפיים: קארה קהה שמגיע לכתפיים עם מעט מאוד שכבות.
בסגנון זה השיער הארוך מוצמד לצוואר בצורה כזו שהוא נראה כאילו בגזרת קארה .
קארה מהודר: סגנון קארה עם שסע בצד וחלק קדמי בשכבות.
השיער בצד אחד מעוצב בדרך כלל חלק, אבל חלק השיער בצד השני מעוצב בסגנון קארה קלאסי.
קאראצ'ב היא עיר במחוז בריאנסק ברוסיה.
העיר שוכנת על גדות נהר סנז'ט , שהוא יובל של נהר דסנה , במרחק של כ-45 קילומטרים מזרחית לעיר בריאנסק, בירת המחוז.
בעיר מתגוררים כ-17 אלף תושבים (נכון ל-2021).
האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1146, כשהאזור היה חלק מרוס של קייב.
בהמשך היא הייתה חלק מנסיכות צ'רניהיב וב-1246 הפכה לבירתה של נסיכות קארצ'ב הקטנה, ששרדה עד המאה ה-14 ואז האזור עבר לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא.
בהמשך העיר עברה לשליטת רוסיה הצארית.
היא נפגעה מכוחות האיחוד הפולני-ליטאי במלחמת רוסיה–פולין (1605–1618), סבלה ממגפה באמצע המאה ה-17 ונבזזה בידי כוחות של חאנות קרים ב-1662. החלק מ-1778 היא הייתה חלק מפלך אוריול.
לאחר עלייתה של ברית המועצות היא הפכה להיות חלק ממחוז אוריול.
ב-5 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי ארמיית הפאנצר השנייה של הוורמאכט של גרמניה הנאצית.
היא שוחררה על ידי הצבא האדום באוגוסט 1943 ולאחר המלחמה עברה למחוז בריאנסק.
העיר שוכנת על הרמה הרוסית המרכזית .
העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי לח (Dfb בשיטת קפן).
ב-1897 נמנו בקאראצ'ב כ-300 יהודים, שהיו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו למקום יהודים וב-1926 האוכלוסייה גדלה ל-522 תושבים.
ערב מלחמת העולם השנייה המסר ירד ל-443.
עד תחילת הכיבוש הגרמני באוקטובר 1941 רוב היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, כך שנותרו בקאראצ'ב כ-100 יהודים.
זמן קצר לאחר הכיבוש נעשה רישום של היהודים, הם אולצו לשאת סימנים מזהים וחלקם הוכרחו לבצע עבודות כפייה פיזיות קשות והם כונסו למחנה מגודר ששימש כמעין גטו.
ב-12 בדצמבר הגטו חוסל וכל יושביו נרצחו.
לאחר המלחמה נוצרה קהילה חדשה בקאראצ'ב וב-2003 היו בה כ-70 יהודים.
קארדקום היא חברה ישראלית לסליקת אשראי עבור עסקים וארגונים.
החברה הוקמה בשנת 1994, וביוני 2023 קיבלה באופן רשמי את רישיון הסליקה מבנק ישראל והצטרפה לשלוש חברות הסליקה שפועלות בשוק האשראי: כאל, מקס וישראכרט.
הבעלים של קארדקום הם יעל עבו ויניב עבו.
החל מינואר 2025 ולאחר אישורו של בנק ישראל, החל לכהן אודי בורנשטיין כמנכ"ל החברה לאחר שהחליף את המנכ"ל הקודם ערן מלאך.
יו"ר הדירקטוריון הוא יוסי אלהרל.
משרדי החברה נמצאים במתחם העסקים עזריאלי בחולון.
קארדקום היא קבוצה של שלוש חברות: קארדקום בע"מ, קארדקום סליקה בע"מ ואייל פתרונות תוכנה בע"מ.
חברת קארדקום בע"מ הוקמה על ידי אייל עבו ב-1994 כחברת אחות לחברת אייל פתרונות תוכנה, שפועלת בתחום המוסכים.
לאחר פטירתו של אייל עבו בשנת 2018, החברה בבעלות יעל רעייתו ובנם יניב עבו.
בראשית דרכה התמקדה קארדקום ביצירת תוכנה עבור עסקים ששילבו את מערכת הסליקה בתור תוכנת מחשב באינטרנט, ללא צורך במכשירים חיצוניים.
לצד הסליקה סיפקה החברה שירותי SMS ליבואני הרכב והמוסכים.
בשנת 2006, במקביל להתפתחויות הטכנולוגיות, קארדקום פיתחה את מערכת "אישורית זהב" - מערכת שמאפשרת סליקת כרטיסי אשראי דרך האינטרנט וביצוע חיוב תשלומים באופן דיגיטלי ובזמן אמת.
"אישורית זהב" פותחה על ידי מפתחי החברה בשיתוף פעולה עם חברת שירותי בנק אוטומטיים (שבא), ולפיכך היא מותאמת ומסונכרנת עם כל חברות האשראי בישראל.
באוגוסט 2025 החלה החברה לספק אפשרות לסליקת כרטיסי דיינרס קלאב אינטרנשיונל ישירות דרך מערכת הסליקה שלה.
בעקבות פיתוח מערכת "אישורית זהב" התמקדה קארדקום בשירותים הבאים:
סליקה לאתרי אינטרנט: אפשרות לחיוב לקוחות באמצעות דפי נחיתה חיצוניים לתשלום או הטמעת הסליקה באתר עצמו דרך API.
קארדקום מאפשרת חיוב באמצעות האפליקציות הדיגיטליות (PayPal, Apple Pay, Bit, Google Pay), לצד חיוב בהוראת קבע לעסקים שמוכרים מנויים חודשיים ואפשרויות נוספות.
מערכת הסליקה עומדת בתקן האבטחה PCI DSS.
סליקה פיזית: טכנולוגיית סליקה שמיועדת לשדרג את הקופות המסורתיות בעסקים פיזיים בעזרת המחשב או מכשיר חכם אחר.
סליקה וירטואלית: סליקה באמצעות האפליקציה של קארדקום.
קבלת רישיון סליקה מבנק ישראל
במרץ 2018 העניק בנק ישראל לחברת קארדקום סליקה בע"מ רישיון סליקה ראשוני, זאת כחלק מתהליך הגברת התחרות בשוק האשראי בישראל.
הצעד נולד על רקע ועדת שטרום, שהוקמה ב-2015 על ידי שר האוצר דאז, משה כחלון, ונגידת בנק ישראל באותו הזמן, קרנית פלוג.
מסקנות הוועדה קבעו קבעו כי יש להגביר את התחרות בשוק הסליקה.
בשנת 2016 החליט בנק ישראל על הקלות משמעותיות בדרישות הרגולטוריות להקמת סולקים חדשים.
עם קבלת הרישיון המצומצם ב-2018 ולמשך מספר שנים החלה קארדקום להיערך ניהולית ותפעולית לקראת הפיכתה לחברת סליקה.
במשך כל אותו הזמן הייתה החברה מנוטרת ומפוקחת על ידי בנק ישראל, וכבר החלה לסלוק עסקים קטנים.
לאחר שתקופת ההיערכות הניהולית והתפעולית הסתיימה בהצלחה, החליט בנק ישראל בחודש מאי 2023 להעניק באופן רשמי רישיון סליקה קבוע לחברת קארדקום.
בהודעה רשמית מטעם נגיד בנק ישראל, אמיר ירון, והמפקח על הבנקים, דני חחיאשוילי, נמסר כי קארדקום עמדה באבני הדרך שנקבעו בעת מתן הרישיון המצומצם ב-2018.
עוגיית קאראק היא מומחיות קולינרית שווייצרית המורכבת מקלתית שוקולד עם אייסינג ירוק.
הקאראק נפוץ מאוד ברחבי רומאנדי, ומוכר גם בשווייץ דוברת הגרמנית .
המונח לא היה קיים במילונים הצרפתיים, האטימולוגיה שלו מסתורית.
נוכל להביט בקשר הפונטי עם קאראק (caraque) שנכתב אחרת, המציין, על פי המילון האוניברסלי למטבח מעשי של ז'וזף פאבר (1894), סוג של "קקאו באיכות מעולה, כמו זה המיוצר סביב קראקס".
על פי מקורות מסוימים, לגנאש, מרכיב בסיסי בהכנת קאראקים, יש מקורות אוסטריים.
ואכן, זאכרטורטה, שהומצא ב-1832 על ידי צעיר אוסטרי, מכיל גנאש.
עם זאת, אין הוכחה שהקאראק מגיע משם.
שף קונדיטור לשעבר טוען שהקאראק הופק בשווייץ דוברת הצרפתית כבר בשנות ה-20. זה היה מוצר מותרות, שהיה מוכר רק בערים.
עם זאת, לא ספרי מתכונים ולא מאמרים הנוגעים למסורת האוכל בשווייץ לא מזכירים את המאפיינים.
היעדר התייחסות זו מוסבר בהחלט בעובדה שעבודה עם שוקולד מעולם לא הייתה חלק ממסורות האיכרים, שעליהן מבוססים רוב הסקרים והביקורות בתרבות הפופולרית.
רק בחמישים השנים האחרונות אנו מוצאים אזכורים כתובים על הקאראק, בעיקר בעלונים מקצועיים המיועדים לקונדיטורים.
ייצור הקאראקים לא השתנה בעשורים האחרונים, אך כיום המרכיבים הבסיסיים (תחתית, גנאש, פונדנט) לרוב כבר מוכנים מראש.
הקאראק מורכב מבסיס בצק, בדרך כלל כמו של עוגת חמאה פּרִיכה, במילוי גנאש עשוי שמנת מלאה (Crème entière) ושוקולד.
הכל מכוסה באייסינג ירוק עם שוקולד צ'יפס אחד במרכז.
יש גדולים (בסביבות 25 ס"מ בקוטר) אך הקוטר הסטנדרטי של הקאראק הוא כ-8 ס"מ.
קארוי גיטלר (בהונגרית: Güttler Károly; נולד ב-15 ביוני 1968 בבודפשט) הוא שחיין עבר הונגרי.
שיאן עולם במשחה ל-100 מטר חזה, בעל מדליית כסף אולימפית בשתי אולימפיאדות ואלוף אירופה.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה גיטלר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.05 דקות.
הוא החמיץ את מדליית הזהב במאית השנייה בלבד כשהמנצח הבריטי אדריאן מורהאוז שחה 1:02.04 דקות ולפני השחיין מברית המועצות דמיטרי וולקוב ששחה 1:02.20 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 סיים גיטלר במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חזה, באותה תוצאה ששחה במשחקים האולימפיים בסיאול (1:02.05 דקות).
המנצח בן ארצו נורברט רוז'ה קבע שיא עולם חדש (1:01.45 דקות), שיפור לשיא הטרי מהמוקדמות (1:01.49 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה בשנת 1991 סיים גיטלר במקום החמישי ב-100 מטר חזה (1:02.71 דקות) ובמקום הרביעי במשחה ל-200 מטר חזה (2:14.07 דקות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים גיטלר במקום התשיעי במשחה ל-100 מטר חזה.
הוא לא הצליח להעלות למשחה הגמר עם תוצאה של 1:02.28 דקות.
במשחה גמר ב' הוא ניצח בתוצאה מעולה של 1:01.84 תוצאה שהייתה ממקמת אותו במקום הרביעי בגמר.
במשחה ל-200 מטר חזה הוא סיים במקום החמישי בתוצאה של 2:13.32 דקות.
המנצח האמריקאי מייק ברוומן קבע שיא עולם חדש בתוצאה של 2:10.16 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 קבע גיטלר ב-100 מטר חזה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש בתוצאה של 1:00.95 דקות והיה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מתחת ל-61 שניות.
במשחה הגמר הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 1:01.04 דקות (תוצאה מהירה אף היא מהשיא העולמי הקודם) לפני הבריטי ניק גילינגהם (1:02.02 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.26 דקות אחרי גלינגהם (2:12.49 דקות).
כמו כן הוא זכה במדליית כסף נוספת במסגרת רביעיית השליחים ההונגרית ב-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.97 דקות אחרי השחיינים מרוסיה (3:38.90 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 1994, זכה גיטלר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.44 אחרי בן ארצו נורברט רוז'ה ששחה 1:01.24 דקות.
במרחק הכפול, 200 מטר חזה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 2:14.12 דקות, כשהמנצח היה שוב רוז'ה בתוצאה של 2:12.81 מעט לפני האמריקאי אריק וונדרליך 2:12.87 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1995 זכה גיטלר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.38 דקות אחרי השחיין הבלגי פרד דבורגרייב ששחה זמן של 1:01.12 דקות.
ב-200 מטר חזה הוא זכה במדליית כסף נוספת בתוצאה של 2:12.95 דקות אחרי השחיין הרוסי אנדריי קורנייב 2:12.62 דקות.
הוא זכה במדליית כסף נוספת בשליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.88 דקות אחרי הרוסים (3:38.11 דקות, שיא אירופי חדש).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) גיטלר זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.03 דקות אחרי בן ארצו נורברט רוז'ה ששחה 2:12.57 דקות.
במשחה ל-100 מטר חזה הוא החמיץ מדליה כשסיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.49 דקות.
המנצח, השחיין הבלגי פרד דבורגרייב שיפר את שיאו העולמי של גיטלר וקבע זמן של 1:00.65. שני סיים האמריקאי ג'רמי לין שתוצאתו הייתה מהירה אף היא מהשיא העולמי של גיטלר (1:00.75 דקות).
הוא סיים במקום השישי ביחד עם קבוצת השליחים ההונגרית ב-4x100 מטר מעורב 3:40.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1997 זכה גוטלר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.23 דקות אחר השחיין מביילרוסיה אלכסנדר גוקוב ששחה 1:01.17 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' 1998 סיים גיטלר במקום השביעי ב-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.53 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיסטנבול, טורקיה בשנת 1999 הוא סיים במקום השלישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.29 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים גיטלר במקום הרביעי בשלב המוקדמות בתוצאה של 1:01.66 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא סיים תשיעי בתוצאה של 1:01.83 דקות ולא עלה למשחה הגמר.
הוא סיים במקום החמישי יחד עם קבוצת השליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.09 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה 2002 גיטלר זכה במדליית ארד ב-50 מטר חזה בתוצאה של 27.85 שניות.
גיטלר זכה בתואר שחיין השנה בעולם ושחיין השנה באירופה בשנת 1993.
נולד כאמור בשם קארוברטו, בן למשפחת מלכי נאפולי וסיציליה מבית אנז'ו.
אביו היה שארל מרטל מאנז'ו ואמו קלמנציה לבית הבסבורג.
עם מלכותו של קארוי הראשון התחיל בהונגריה שלטון שושלת אנז'ו שנמשך בין השנים 1308–1395.
קארוי רוברט נולד בנאפולי בשנת 1288, היה בנו של קרלו מרטלו (1271-1295), (שנקרא לפי קרוב משפחה מרוחק שלו - קרל מרטל הקרולינגי המפורסם, המנצח מפואטייה) שקיבל בשנת 1290 את התואר של מלך הונגריה, אחרי מותו ללא צאצאים זכרים של דודו, לסלו הרביעי, מלך הונגריה.
למרות תמיכת האפיפיור, קרלו מרטלו לא הצליח לממש את זכויותיו, כי ההונגרים העדיפו להכתיר כמלכם את אנדראש השלישי, מלך הונגריה ה"ונציאני", שהיה צאצא לענף שנחשב "לא חוקי" של בית ארפאד.
קארוברטו היה נכדם של קרלו השני, מלך נאפולי, וסיציליה מבית אנז'ו ושל מריה מהונגריה, מלכת נאפולי, אחת מבנותיו של אישטוואן החמישי, מלך הונגריה ואחות של לסלו הרביעי, מלך הונגריה המנוח.
מתוקף שורשיו קרוברטו הפך גם הוא, בעקבות אביו, קרלו מרטלו, לטוען לכתר הונגריה.
מצד אמו היה ממוצא גרמני: קלמנטיה מהבסבורג הייתה בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה, מייסד השושלת ההבסבורגית.
אחרי מותו המוקדם של אביו בשנת 1295, מפאת גילו (בן 7) נשללו זכויותיו של קרלו רוברטו לרשת את כס נאפולי וסיציליה ודודו רובר, מלך נאפולי הוכרז ליורש העצר במקומו ולימים אכן הומלך בשנת 1309.
המאבק על כס מלכות הונגריה
באוגוסט 1300, בגיל 12, מצויד בכספים שנלוו מבנק פלורנטיני, קרלו רוברטו נסע לדלמטיה, אז בדרומה של ממלכת הונגריה, בתור טוען לגיטימי לכתר הונגריה נגד אנדראש השלישי.
קרוברטו נהנה מתמיכתם האפיפיור בוניפציוס השמיני ושל בית הבסבורג.
עם מחנהו נמנו כמה מהמשפחות הפאודליות ה"אוליגארכיות" ששלטו אז במדינה: בני שוביץ' ובאבוניץ' הקרואטים, האחים הרוזנים צ'סְנֶקי, אוּגרין צ'אק והבישוף של אסטרגום, גֶרְגֶיי ביצ'קיי.
אחרי מות המלך אנדראש השלישי בינואר 1301 התחילה תקופה של אינטרגנום (1301-1308) שבה הונגריה הייתה ללא שלטון מרכזי ממש.
קרלו רוברטו הוכתר ב-13 במאי 1301 בקתדרלה באסטרגום בנוכחות שליח של האפיפיור, הקרדינל ניקולו בוקאזיני, לימים אפיפיור תחת השם בנדיקטוס האחד עשר.
אולם תמיכת האפיפיור בוניפציוס השמיני הבלתי אהוד באזור, היה בעוכריו.
טוען שני לכתר, ואצלב, גם הוא קטין בן 12, בנו של ואצלב השני, מלך בוהמיה (ושל פולין) ונין של המלך בלה הרביעי, מלך הונגריה, הוכתר גם הוא כמלך ב-27 באוגוסט 1301 בסקשפהרוואר, תחת השם "לסלו החמישי".
על ראש המועמד הצ'כי הבישוף של קאלוצ'ה הניח את "הכתר הקדוש" של אישטוואן ושל מלכי הונגריה.
קרלו רוברטו נסוג ואסף את נאמניו.
בשנת 1303, כשאחד מתומכיו של ואצלב, מאתה צ'אק, עבר לצידו, הוא הטיל מצור על הבירה בּוּדָה.
האפיפיור בוניפציוס הטיל חרם על מתנגדיו בבודה אבל הכמרים בעיר הכריזו כתגובה חרם נגדי על האפיפיור.
בשנת 1304 בגלל הגעתו של תגבור צבאי צ'כי לבודה, חייליו של קרלו רוברטו הפסיקו את המצור ונסוגו.
למרות זאת, המלך וצלב השני, מודאג, החליט בחודש אוגוסט להחזיר את בנו לצ'כיה ולהשאיר בבודה מושל בשם איוואן.
כעבור שנה, ב-1305 עם מותו של מלך בוהמיה ופולין, וצלאב השני, וצלאב הצעיר ביקש מיד לרשת את אביו וויתר על כתר הונגריה לטובת אוטו השלישי, דוכס בוואריה.
אוטו, נכד של בלה הרביעי, דרך אמו, אליזבת, הגיע בתורו להונגריה והוכתר כמלך תחת השם "בלה החמישי".
בקיץ 1307 גם "בלה החמישי" סיים את הקריירה המלכותית שלו בהונגריה כשנפל בשבי לידי הוויווד של טרנסילבניה, לאסלו קאן.
אחרי משא ומתן, הנסיך הבווארי הוסגר לידי אנשיו של קרלו רוברטו וויתר גם הוא על הכתר.
הפעם הונח על מצחו של קרלו רוברטו, כמקובל, הכתר של אישטוואן הקדוש.
בתחילת מלכותו מצא קארוי רוברט, כפי שקראו לו ההונגרים, מדינה מפולגת, נתונה לחסדי משפחות פאודליות אזוריות - האוליגרכים (קרויים גם "ראשי מחוז" או "מלכים קטנים"), מצב שגבר בתום שלטונו של אנדראש השלישי, מלך הונגריה.
הרבה מזכויות המלך, מאחוזות וארמונות הכתר נמצאו בידיהן והאצולה הקטנה הייתה כולה בחסותן.
בנוסף, האוליגרכים, חמישה-עשר במספר, ניהלו אף מדיניות חוץ משלהן דרך קשרי נישואים מסועפים עם משפחות אצולה זרות.
עם החזקים שבפאודלים באותן שנים נמנו הרוזן הפלטיני מאתה צ'אק מטרנצ'ין, ששלט בהונגריה העילית (סלובקיה של היום), הנריק קסגי Köszegi, הבאן של סלאבוניה, פאבאו שוּבּיץ' פריבירסקי (1272- 1312), הבאן של קרואטיה, לאסלו קאן (- 1315), הוויווד של טרנסילבניה, סטייפאן ואיוואן בבוניץ', אמאדה אבא, קופאס בורשה וכו'.
בעת המלחמות על הכתר הם תמכו באחד או אחר מהטוענים למלכות.
אחרי שניצח, קארוי רוברט ביקש להפחית את כוחם ולא נמנע לעשות זאת גם במקרי אלו מביניהם שתמכו בו מההתחלה, כמו משפחת שוביץ'.
בחלק מתקופת המלחמות נגד האוליגרכים העדיף המלך לשהות בשנים 1323-1315 בארמון בעיר טמשוואר שהפכה זמנית מכורח הנסיבות לבירת הונגריה.
המלך התעמת קודם כל עם מאתה צ'אק והביס אותו תבוסה ראשונה בקרב רוז'נובצה ב-12 ביוני 1312. כעבור 3 שנים עם מותו של לאסלו קאן, מינה את נאמנו דוז'ה דברצן כוויווד של טרנסילבניה.
בשנת 1317 ניצח שוב את מאתה צ'אק ובשנת 1319 הכריע גם את משפחת קסגי.
בשנת 1321 נחל ניצחון גם על הבאן שוביץ' של קרואטיה ודלמטיה ולקח אותו בשבי.
בשנה הבאה סילק מכסו גם את הבאן של סלאבוניה, איוואן בבוניץ'.
החל משנת 1323 יכול היה קארוי רוברט לעבור לארגון מחדש של הממלכה.
עשה שינויים במינהל ובצבא אותו צייד בחיל פרשים לפי "האופנה הצרפתית".
עשה רפורמות בתחום המטבע והמסים שתרמו לעליית הכנסות הכתר.
הצליח למשוך את תמיכת האצולה הקטנה שהייתה מותשת מהתנכלויות הפאודלים הגדולים.
ממנה הקים מנהיגות חדשה שתעמוד לימינו.
מדיניות החוץ של קארוי רוברט התאפיינה במוביליות רבה של בריתות ועימותים.
בשנים הראשונות המלך התבסס על קשריו המשפחתיים של אמו עם בית הבסבורג.
אבל ב-13 בפברואר 1327 נפגש עם מלך בוהמיה וכרת ברית איתו נגד ההבסבורגים.
זמן קצר לאחר מכן הברית הזאת התפרקה היות שהמלך ההונגרי בא לעזרת חמיו, המלך הפולני ולדילסב לוקייטיק נגד המלך הבוהמי יאן הראשון.
קארוי נרתם בשנת 1331 לברית צבאית נגד הצ'כים עד לחתימת הסכם שלום ב-1332.
בינתיים הסתמנה עוינות הולכת וגוברת עם השכנים הפרבוסלבים מדרום וממזרח - הסרבים והרומנים הוולאכים.
בשנת 1319 הקים המלך מחדש את המחוז הנקרא ה"באנאט" של מאצ'בה על מנת להוות מחסום לנטיות ההתפשטות של הממלכה הסרבית.
בשנת 1339 עלה בסופו של דבר בידי היריב, המלך הסרבי שטפאן אורוש הרביעי דושאן לכבוש את המחוז הזה.
גם העימות עם הרומנים מוולאכיה ובראשם בסראב הראשון לא היה קל.
קארוי רוברט ניסה לסלק את הנסיך הרומני מהבאנאט של סברין.
בשנת 1330 פלש קארוי רוברט לתוך ולאכיה ואף כבש את בירתה קורטיה דה ארג'ש.
אולם יריבו ניהל נגדו טקטיקת האדמה החרוכה והרעיב את צבאו.
בעת הנסיגה מוולאכיה קארוי רוברט נחל במפתיע תבוסה צורבת בקרב הקרוי מאוחר יותר קרב פוסאדה.
צבאו, פי שלושה יותר גדול מזה של הרומנים, נקלע לגיא צר מאוד בהרים ונטבח בו על ידי הלוחמים הרומנים.
קרב זה הפך לאירוע מכונן בתולדות הנסיכות הרומנית של ולאכיה.
בכל זאת, למרות המחיר הכבד, הצליח קארוי רוברט להשיג בסוף את מטרותיו בבאנאט של סברין ולהחזיר את ולאכיה תחת חסותו.
במלחמותיו עלה בידו לחזק ואף להרחיב את שליטת הונגריה באזורי הספר - דלמטיה, קרואטיה ובוסניה ולהעלות את קרנה באירופה.
קארוי רוברט נפטר ב-16 ביולי 1342 והובא לקבורה בסקשפהרוואר.
בנו, לאיוש (לודוביק), היה ליורשו בשם לאיוש הראשון, מלך הונגריה, הידוע גם כלאיוש הגדול.
קארוי רוברט היה נשוי ארבע פעמים.
מריה רוריקובה, בת של הקניאז של האליץ', לב השני.
נפטרה ללא ילדים בשנת 1309.
מריה משלזיה-ביטום (בויטן) או מריה ביטומסקה, בת של הדוכס הפולני קזימיר של ביטום, איתה התחתן בשנת 1306. נפטרה ב-1315 או 1317 ללא ילדים.
ביאטריקס לבית לוקסמבורג, בת הקיסר הגרמני-רומי היינריך השביעי ושל מרגרטה של ברבנט.
החתונה התקיימה ב-24 ביוני 1318. המלכה נפטרה בשנת 1319 ככל הנראה בעת לידה.
התינוק שנולד לה לא שרד.
אליזבטה "הפולניה" (בהונגרית - ארז'בט) (1305-1380), בתם של ולדיסלב "הגוץ" ("לוקייטיק"), מלך פולין, והדיוויגה פיאסט.
החתונה התנהלה ב-6 ביולי 1320 ומנישואים אלה, שארכו ימים עד מות המלך, נולדו חמישה ילדים:
לאיוש (לודוביק) (1326-1382) שהיה למלך הונגריה לאיוש לבית אנז'ו, המכונה "לאיוש הגדול".
אֶנדרֶה או אנדריאה לבית אנז'ו לימים דוכס של קלבריה ואחר כך מלך נאפולי (1332-1354), נשוי מ-26 בספטמבר 1333 עם ג'ובאנה של קלבריה.
אישטוואן, הידוע כ"אישטוואן הרצג" (1354-1332), שנשא יותר באופן סמלי את התארים "דוכס של סלאבוניה, (שבה השלטון בפועל היה בידי משפחת לצקוביץ') ושל דוכס טרנסילבניה, קרואטיה ודלמטיה.
אישטוואן של סלאבוניה נשא לאשה את מרגרטה של בוואריה, ולזוג נולדו שני ילדים:
לקארוי רוברט היה גם בן מחוץ לנישואים, מקשר עם בתו של האציל גיורקה צ'אק.
קַארְהֶנְג' הוא מיצג אמנותי אמריקאי, המדמה העתק מודרני של סטונהנג', המונומנט הפרהיסטורי השוכן באנגליה.
שמו של המֵיצָג הוא פרפרזה על השם Stonehenge: את המילה "סטון" (אבן), מחליפה המילה "קאר" (רכב).
סטונהנג' הוא מחשובי האתרים הארכאולוגיים הפרהיסטוריים בעולם, ומוכר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
קארהנג' ממוקם ליד העיר אֶלַיַאנְס שבמדינת נברסקה, ארצות הברית, באזור הערבות הגבוהות.
בניגוד לאתר הארכאולוגי המקורי, מיצג זה אינו בנוי מקבוצת אבנים גדולות העומדות זו לצד זו, אלא ממכוניות אמריקאיות עתיקות, המכוסות בתרסיס בצבע אפור.
שלדי המכונות הועמדו באופן הדומה בגודלן ובצורתן לאתר המקורי.
היצירה נבנתה על ידי ג'ים ריינדרז, ונחנכה בשנת 1987, בנקודת היפוך הקיצית, 21 ביוני.
נקודת ההיפוך בקיץ, ביום הארוך בשנה, שאחריו מתחילים הימים להתקצר, מהווה מוקד משיכה לאתר המקורי סטונהנג', על ידי קבוצות המאמינות באמונות פגניות ונאו-פגניות שונות.
בשנת 2006 נבנה במקום מרכז מבקרים לשירות המבקרים באתר.
קארהנג' מורכבת מ-38 מכוניות המסודרות במעגל בקוטר 29 מטר (95 רגל).
חלק מהמכוניות הוצבו כשהן זקופות, והחלק האחורי שלהן ותא המטען מוחזקים על ידי בורות בעומק 1.5 מטר.
הקשתות מעל המכוניות נוצרו על ידי ריתוך מכוניות אחרות אליהן.
המיזם מייצג את השוני, ויש האומרים - את ההידרדרות, שחלו בתרבות האנושית, אשר לפני 2,500 שנה בנתה אתר קדום ומרשים שאופן בנייתו מהווה עד היום תעלומה, ואילו כיום נסמכת על שלדי מכוניות כסמל לתרבות פופולרית.
קארהנג' מאוזכר לעיתים קרובות בתרבות הפופולרית, בין השאר הוא הוצג מספר פעמים בסרטים, הוזכר במוזיקה הפופולרית, וכן בתוכניות טלוויזיה ובפרסומות.
קארה קויונלו (בטורקית: qara - שחור, qoyun - כבש: מילולית "בעלי הכבש השחור"; באזרית: Qaraqoyunlu; בפרסית: قراقویونلو) היה איחוד של שבטי אוע'וז נוודים טורקיים ושושלת טורקית שהתקיימו בין המאות 14 - 15 בדרום-מערב אסיה.
כל עוד היו וסאלים של הסולטנות הג'לאירית שלטו בבגדאד, תבריז, מוסול והראט נחשבה לעיר הבירה שלהם.
כשיצאו משליטת הג'לאירים, הם יצרו ברית אסטרטגית נגד טימור לנג שלמרות זאת כבש את האזור וגרם לשליט קארה קויונלו קארה יוסוף לברוח ולהסתתר אצל הממלוכים במצרים.
רק ב-1406 הצליח קארה יוסוף להחזיר לעצמו את השלטון בתבריז ורק ב-1410 החזיר את השליטה בבגדאד.
קארה ויליאמס הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על תפקידה בסרט "הנועזים".
ויליאמס נולדה בשם ברניס קאמייט בברוקלין, ניו יורק.
בתם של פלורה ובנג'מין קאמייט, זוג מהגרים יהודים רומנים.
ויליאמס החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-40 של המאה ה-20 בתפקידי משנה בסרטו של איליה קאזאן "בומרנג" בתור המלצרית איירין נלסון ובדרמות "בינתיים, מותק" של אוטו פרמינגר ו"ארץ שמחה".
ב-1955 השתתפה בקומדיה המוזיקלית "פגוש אותי בלאס וגאס" בתפקיד הרקדנית קלי דונובן.
ויליאמס הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב בשנת 1958 על הופעתה בדרמה של סטנלי קריימר "הנועזים" בה שיחקה לצידם של טוני קרטיס וסידני פואטייה.
בשנת 1960 פנתה ויליאמס מקולנוע לטלוויזיה, שם הופיעה בסיטקום של רשת CBS "פיט וגליידיס".
בסדרה הופיעה ויליאמס בתור גליידיס פורטר במשך שתי עונות שבמהלכן הייתה מועמדת פעם אחת לפרס אמי.
בשנת 1964 קיבלה תוכנית קומית על שמה בשם "המופע של קארה ויליאמס".
ויליאמס נפטרה ב-9 בדצמבר 2021 בלוס אנג'לס, שם התגוררה.
היא הותירה אחריה שני ילדים: אחד מבעלה הראשון אלן גריי, והשחקן ג'ון בליית' ברימור מנישואיה לשחקן ג'ון דרו ברימור (אביה של השחקנית דרו ברימור).
מבעלה השלישי, השחקן אשר דאן, היא התאלמנה ב-2018.
פגוש אותי בלאס וגאס (1955)
סיפורה שלך הלן מורגן (1957)
חבר מושבעים של איש אחד (1978)
קארה ג'וסלין דלווין היא דוגמנית ושחקנית אנגלייה.
דלווין נולדה בלונדון, אנגליה, בתם של פנדורה אן דלווין ויזם הנדל"ן צ'ארלס האמר דלווין.
היא למדה בבית הספר הפרטי "בידלס" בהאמפשייר.
יש לה שתי אחיות גדולות – קלואי, והדוגמנית פופי דלווין.
הסנדקית שלה היא השחקנית ג'ואן קולינס.
בראיון סיפרה כי אמה הייתה מכורה להירואין וכי היא סובלת מדיכאון וחרדה מאז שהייתה נערה
סבה מצד אמה של דלווין הוא סר ג'וסלין סטיבנס, לשעבר יושב הראש של המורשת האנגלית.
סבי סביה מצד אמה הם הברונטים לבית פאודל-פיליפס, ודרכם יש לדלווין שורשים יהודיים-בריטיים.
ב-2009 הייתה דלווין חתומה בסוכנות הדוגמנות סטורם ודגמנה בתצוגות אופנה של קלמנטס ריביירו וברברי ב-2010. ב-2011 היא הופיעה בקמפיין האביב/קיץ של ברברי.
ב-2012 הפכה לפנים של קמפיין אביב/קיץ של חברת ברברי לצד השחקן אדי רדמיין.
נכון ל-2014 היא משמשת כפנים של קמפיין היופי של ברברי, לצד ג'ורדן דן ואדי קמפבל.
דלווין הופיעה בקמפייני פרסום רבים עבור חברות שונות, בהם קולקציית 2011 של H&M, תכשיטי דומיניק ג'ונס, בלופין, זארה ושאנל.
היא הופיעה בשערים של "ווג" בריטניה שלוש פעמים ב-2011, בנוסף הופיעה על שערי "ווג" של קוריאה הדרומית, אוסטרליה, ברזיל, יפן, איטליה ופורטוגל, ועל שערי מגזינים נוספים כמו LOVE, i-D, ואחרים.
היא דגמנה בתצוגות אופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ב-2012 וב-2013, והייתה הפנים של שאנל בקמפיין 2013 שלהם, יחד עם הדוגמנית ההולנדית ססקיה דה ברו.
בנוסף, היא כיכבה כפנים של DKNY (של דונה קארן) בסוף 2012.
ב-2012 זכתה בפרס "דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה הבריטי.
בשנת 2015 השתתפה בסרט "פני מלאך", המבוסס על סיפור משפטה של אמנדה נוקס.
בנוסף, היא שיחקה גם בתפקיד ראשי בסרט "ערים של נייר" המבוסס על רב-מכר מאת ג'ון גרין.
דלווין השתתפה בסרט "יחידת המתאבדים" של DC קומיקס שיצא לאקרנים ב-2016. בסרט היא מגלמת את נבלת-העל מכשפת לצדם של ויל סמית' וג'ארד לטו.
באותה שנה שיחקה בסרט "ילדים מאוהבים".
ב-2017 שיחקה בסרט "ולריאן ועיר אלף הכוכבים" בבימויו של לוק בסון, וכן בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצד אליסיה ויקנדר.
ב-2018 שיחקה בדרמה "הריח שלה" בכיכובה של אליזבת מוס, ושיחקה במותחן הבלשי "שדות לונדון", אשר מבוסס על ספרו באותו השם של מרטין איימיס משנת 1989.
בשנת 2019 החלה לככב לצדו של אורלנדו בלום בסדרת הטלוויזיה "קרניבל רואו" של אמזון פריים וידאו; בסדרה, היא גילמה את דמותה של הפיה וינייט סטונמוס, שיחד עם הבלש פילוסטרייט (בלום), נקלעת לחקירת סדרת מקרי רצח לא פתורים.
ב-17 בפברואר 2023 עלתה לשידור העונה השנייה.
בשנת 2022 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הקומדיה האמריקאית "רק רוצחים בבניין" של שירות הסטרימינג האמריקאי הולו, לצד סטיב מרטין, מרטין שורט וסלינה גומז בתפקיד אליס בנקס, אומנית המנהלת רומן עם מייבל (גומז).
ב-24 באפריל 2023 לוהקה דלווין לתפקיד ראשי לעונה ה-12 של סדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית" אשר עלתה לשידור בסוף שנה זו.
היא גם משחקת בתפקיד אורח בעונה ה-12 של סדרת האנימציה "פיוצ'רמה".
בשנת 2024, סיימה את השתתפותה בהפקה של "קברט" בתיאטרון הוסט אנד, בתפקיד סאלי בולס, בבימויה של רבקה פרקנל.
באוקטובר 2024, דלווין חתמה עם חברת Anonymous Content לייצוג בכל התחומים.
ביוני 2015, היא אישרה שהיא נמצאת כחצי שנה במערכת יחסים עם הזמרת האמריקאית סנט וינסנט.
באוגוסט 2017, רכשה דלווין את אחוזתו של השחקן והמוזיקאי ג'ארד לטו תמורת 2.5 מיליון דולר בשכונת הוליווד הילס, לוס אנג'לס, יחד עם אחותה פופי.
היא החלה לצאת עם השחקנית והדוגמנית האמריקאית אשלי בנסון כאשר השתיים שיחקו יחד בדרמת הרוק "הריח שלה".
ביוני 2019 אישרו השתיים את דבר היותן בזוגיות מזה כשנה.
ב-4 באוגוסט באותה שנה נפוצו שמועות כי דלווין ובנסון נישאו זו לזו בחשאי, בטקס שהתקיים בכנסייה בלאס וגאס בנוכחות קהל אורחים מצומצם ביותר, בהם שרליז ת'רון, סופי טרנר והאחים ג'ונאס.
דלווין ובנסון נפרדו בתחילת אפריל 2020.
Mirror Mirror (2017) - בהוצאת הרפר קולינס
+שנהסרטתפקידהערות2012אנה קארנינההנסיכה סורוקינה2015פני מלאךמלאניערים של ניירמרגו רות' ספיגלמןפןבת ים2016פשוט נהדרת: הסרטעצמהKids in Loveויולהיחידת המתאבדיםמכשפת2017ולריאן ועיר אלף הכוכביםסגן לורליןקדחת הצבעוניםאנט2018שדות לונדוןקאטהריח שלהקאסי2020שנת חייםאיזבל2022Tell It Like a WomanמאמתתTBAPunkלוסיThe ClimbThe Murderous Miss Highsmith
+שנהסדרהתפקידהערות2014פלייהאוסקלואיפרק: "Timeless"2019–2023קרניבל רואווינייט סטונמוסתפקיד ראשי (2 עונות); 18 פרקים
גם מפיקה בפועל2022רק רוצחים בבנייןאליס בנקסתפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקיםPlanet Sex with Cara Delevingneמנחהתוכנית פאנל בערוץ הולו
6 פרקים; גם מפיקה בפועל2023פיוצ'רמהרובוט מומצאדיבוב; פרק: "The Impossible Stream"2023–2024אימה אמריקאית: רגישות גבוההאייבי ארנרייךתפקיד ראשי; 9 פרקים
קארה מבודג'י (נולד ב-11 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל סאיליה מליגת העל הקטרית ובנבחרת סנגל.
מבודג'י החל לשחק כדורגל בגיל 15 באקדמיה של דיאמבארס מהליגה הסנגלית.
ב-2 בפברואר 2010 הצטרף לטרומסו הנורווגית.
בשלוש עונותיו בליגה הנורווגית הוא נבחר לשחקן המצטיין של קבוצתו.
בסוף דצמבר 2012 מבודג'י עבר בעבור מיליון וארבע מאות אירו לגנק הבלגית וזכה למעמד של שחקן הרכב.
בשורות גנק זכה בגביע הבלגי בעונת 2012/13. ב-7 באוגוסט 2015 אנדרלכט שילמה ארבע וחצי מיליון אירו כדי להחתים את מבודג'י עד ליוני 2019.
מבודג'י היה חלק מההרכב של סנגל באולימפיאדת לונדון ב-2012. הוא נכלל בסגל של סנגל לגביע אפריקה לאומות 2015 ואף הבקיע את שער השוויון מול דרום אפריקה במשחק השני במסגרת שלב הבתים.
קארוֹי אֶטוֶוש "ראצקֶווי" (בהונגרית: "Ráczkevi" Eötvös Károly, 11 במרץ 1842 מזהסנטגיירג' – 13 באפריל 1916 בודפשט) היה עורך דין, פוליטיקאי וסופר הונגרי, אחד מעמודי התווך של חיי התרבות בבודפשט בסוף המאה ה-19. אטווש כיהן כחבר בפרלמנט של הונגריה בימי השלטון האוסטרו-הונגרי.
הצטיין כסנגור היהודים שעמדו במרכז עלילת הדם בטיסאסלאר והשיג את זיכוים.
הוא כתב בהמשך את סיפור המשפט.
קארוי אטווש נולד ב-1842 במזה-סנטגיירג', שבנפת אניינג שבמחוז פייר (בתקופתו במחוז (רוזנות) וספרם).
אביו היה לאיוש אטווש ראצקווי (בגלל היות משפחתו בעלת אחוזה ביישוב ראצקווה) ואמו נקראה לידיה לבית אויהיי.
אטווש עשה לימודי תיכון במכללה הרפורמית בפאפה ואחר כך למד משפטים באקדמיה הרפורמית למשפטים בפאפה, אחר כך בקצ'קמט ובפשט.
סיים את התואר בשנת 1865 ולימד זמן מה פילוסופיה באקדמיה למשפטים בפאפה, שבה למד.
בהמשך עבד כעורך דין בעיר וספרם, בה הקים גם שבועון שעורר את תשומת ליבו של פרנץ דיאק, אחד מראשי הפוליטיקאים בממלכה.
בעזרת דיאק התמנה אטווש לעורך ראשי של היומון "פשטי נאפלו" (Pesti Napló) שייצג את עמדות מפלגתו של דיאק.
אטווש עצמו פרסם בו מאמרים פוליטיים.
בשנת 1872 נבחר אטווש לאספה הלאומית ההונגרית ואחר כך נבחר פעמים חורזות עד לשנת 1906. אטווש ישב לרוב בשורות נציגי האופוזיציה, כשהוא תמך באידיאלים של המהפכה ההונגרית ב-1848 ובמאבק לעצמאות של הונגריה.
כשחסידיו של דיאק התמזגו עם מפלגתו של קלמן טיסה, דבר שלא היה לרוח, עזב אטווש זמנית את הזירה הפוליטית.
ב-1878 הוא הצטרף למפלגת "שנת 1848 והעצמאות" והקים משרד עריכת דין משלו בבודפשט.
הוא התפרסם במיוחד כסניגור של אותם היהודים שהואשמו בעלילת הדם בכפר טיסה אסלאר כי רצחו נערה הונגריה נוצריה כדי להשתמש בדמה בהכנת מצות לחג הפסח.
המשפט עורר הדים רבים בכל אירופה.
אטווש זכה במשפט ונאום ההגנה הסופי שלו נמשך שבע שעות תמימות.
הצלחתו במשפט זה הביאה לו יוקרה מחוץ לגבולות ארצו, אולם בהונגריה התנהלו סביבו מחלוקות סוערות.
כעבור שלוש שנים נבחר אטווש בשנית באספה הלאומית של הונגריה.
ב-1892 הוא נבחר במקומו של דניאל איראני ליושב ראש "מפלגת שנת 1848 ושל העצמאות".
באותה שנה הוא ביקר אצל לאיוש קושוט בגלות.
ב-1893 עזב את מפלגת העצמאות והקים מפלגה חדשה אך היא לא זכתה בהצלחה בקרב דעת הקהל.
אז הוא הציג את מועמדותו כנציג עצמאי ונבחר שוב ושוב.
בשנת 1910 כשלא עלה בידו להיבחר עוד פעם עזב אטווש את החיים הפוליטיים.
דמותו הסמכותית הייתה מוכרת מאוד בחוגי התרבות של בודפשט, בהם רכש את הכינוי "הווייבוד" (Vajda).
במיוחד כרוך שמו בחוג מבקרי בית הקפה "אבאציה" שבבירת הונגריה.
אטווש נפטר בבודפשט בשנת 1916 בימי מלחמת העולם הראשונה.
ביישוב הולדתו, מזה- סנט-גיירג', רחוב, בית ספר, בית התרבות והספרייה המקומית נושאים את שמו והוצב לפניה פסל עשוי שיש של אטווש, יצירת הפסל קארוי פיישיש.
פסל דיוקן נוסף בשיש לבן, שהוזמן בזמנו על ידי הקהילה היהודית בפשט על מנת שיוצב בעיר, וישב עשרות שנים במוזיאון היהודי ברחוב דוהאן, הוענק ב-1957 במתנה למרחצאות בלטון והוא מוצב מאז שם, מול בית החולים למחלות לב.
1968- הספרייה המחוזית בעיר וספרם נקראה על שמו
2003 - קרן סורוס הקימה את המכון קארוי אטווש לפוליטיקה EKINT
1900 - Utazás a Balaton körül (מסע מסביב לאגם בלטון) - קובץ סיפורים
1904 - A nagy per (המשפט הגדול, הנמשך זה אלף שנה ועוד לא נגמר) -ב-3 כרכים - ספר על משפט טיסה אסלאר, אותו פרסם קודם פיליטון ואחר כך בספר
A balatoni utazás vége - (סיום המסע בבלטון) - המשך לקובץ הסיפורים על מסע מסביב לבלטון
Gróf Károlyi Gábor feljegyzései (רשימות הרוזן גאבור קארוי) - אנקדוטות
Deák Ferenc és családja (פרנץ דיאק ומשפחתו) - ביוגרפיה
Magyar alakok (דמויות הונגריות) - על מספר אישים הונגרים
Nazarénusok על הכנסייה הנזרנית ועל התארגנותה בהונגריה
קארה אלחלדה (בבסקית: Karra Elejalde; בספרדית: Carlos Elejalde; נולד ב-10 באוקטובר 1960 בויטוריה) הוא שחקן ובמאי קולנוע ספרדי.
קארה אלחלדה למד משחק בחבל הבסקים.
הוא למד ציור ופיסול לפני שהתחיל ללמוד משחק בעירו.
הוא החל את עבודתו בהצגות תיאטרון.
בשנת 1987 השתתף לראשונה בסרט קולנוע.
בשנת 1993 שיחק בסרטו של פדרו אלמודובר "קיקה".
בשנת 1997 השתתף בקומדיית הפשע "Airbag" לצדה של השחקנית רוסי דה פלמה.
בשנת 1999 שיחק לצדו של דייגו לונה בסרט הדרמה המקסיקני "A Sweet Scent of Death".
בשנת 2007 שיחק בסרט "פשעים בזמן".
בסך הכל השתתף ביותר מ-20 סרטים לרבות סדרות טלוויזיה.
בשנת 2010 שיחק לצד חאווייר ברדם בסרטו של זוכה פרס האוסקר אלחנדרו גונסלס איניאריטו "ביוטיפול".
שיחק גם בסרטה זוכה הפרסים של איסיאר בויאין "בין טיפות הגשם" לצדו של גאל גרסיה ברנאל.
בשנת 2016 גילם את מנולו בסרט הדרמה "100 מטרים" וגילם את הכומר כרמלו בסרט "1898: Los últimos de Filipinas".
בשנת 2019 שיחק בסרט הקומי מבית נטפליקס "שווייצריה הקטנה" לצדה של מגי סיוונטוס.
באותה שנה גילם את המשורר והסופר מיגל דה אונאמונו בסרטו הבינלאומי של אלחנדרו אמנבר "בזמן מלחמה".
בשנת 2021 גילם את אנריקה מולינר, שר התרבות של ספרד בסדרה "La Fortuna" שביים אלחנדרו אמנבר.
בשנה זו שיחק גם בסרט הקומדיה של הבמאי פרננדו קולומו "פוליאמוריה למתחילים" בתפקיד הראשי.
בשנים 2011 ו-2015 זכה ב"פרס גויה" על עבודתו כשחקן המשנה הטוב ביותר.
בנוסף, זכה בפרסים נוספים בספרד.
בשנת 2019 החל להנחות תוכנית תרבות בטלוויזיה הספרדית.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המטבח השתגע.
הסרט יצא לאקרנים בישראל בשנת 2024.
קארוי ביין (בהונגרית: Bein Károly; מאגוץ', 7 באפריל 1853 – בודפשט, 18 באוקטובר 1907) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, מורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט.
קארוי ביין הוא בנם של אליהו (אילש) ביין, סוחר של באבטה שמידט.
בטרם סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט הוא סיים את הגימנסיה הריאלית ובשנת 1874 הפך לסטודנט באוניברסיטה בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה.
בתום לימודיו וקבלת התואר בשנת 1878 הוא התקבל בבית המדרש לרבנים בבודפשט (כיום נקרא גם האוניברסיטה היהודית) שנפתח בשנת 1877. שם לימד מתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע בקורסים של השנה הראשונה.
הוא כתב כמה יצירות בולטות, וזכה בפרס מטעם האקדמיה ההונגרית למדעים על "תורת הכמויות בביטוח" בנוסף לימד גם בבית הספר להכשרה למורים של הקהיחה היהודית ובאקדמיה למסחר.
ביין הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (חלקה 5 שורה 1 קבר 9).
אשתו הראשונה הייתה לינקה (קרולינה) קאפ, איתה התחתן ב־1 ביולי 1878. היא נפטרה ב־25 באוקטובר 1884, בגיל עשרים ושש.
בטלהיים אמילנה ביין אולגה ביין (בטלהיים אחרי נישואיה) (1883–1943).
אשתו השנייה הייתה סטפניה פרוינד (1864–1919), נישאו ב 21 בינואר 1886. ילדיו (מאשתו השנייה):
בשנים 75–1873 היה עובד העובד ב"פונפירקרנייר צייטונג" (Fünfkirchener Zeitung).
מאמריו המדעיים והמתמטיים, המתמטיים, החינוכיים והביוגרפיים התפרסמו בכתבי העת הבאים:
בית ספר חטיבת ביניים (1880)
קארוי אקין (במקור קוֹהְן (כהן), בהונגרית: Akin Károly; בודה, 15 בינואר 1830 – פיומה, 31 באוקטובר 1893) היה פיזיקאי הונגרי-יהודי, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים.
ממציא הגלויה בכלל וגלוית הדואר בפרט.
אקין קיבל תואר שלישי (דוקטור) בפיזיקה ובכימיה.
משנת 1862 התפרסמו עבודות המחקר שלו בכתבי-עת מחוץ להונגריה בגרמנית ובאנגלית (וינה, גרמניה, לונדון וכו').
משנת 1866 גם כתבי עת הונגריים פרסמו את מאמריו, ובשנים 1867–1868 העביר הרצאות באקדמיה ההונגרית למדעים.
ב־18 במרץ 1868 נבחר לחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים.
הוא התמודד בשנת 1872 כמועמד של ליפוטווארוש (רובע בפשט) בבמירות הכלליות לפרלמנט, אך לא הצליח.
הוא עזב את הונגריה והתיישב בווינה.
הוא המציא את הגלויה, אך לא הצליח להשיג משאבים כספיים מספיקים כדי ליישם את הרעיון.
(1867) REAL-EOD אפשרות דחיסת הגזים
(1868) REAL-EOD מייקל פאראדיי: מסה בתחום מדעי הטבע
1868 רעיונות לרפורמה בהשכלה גבוהה: מזכר בהונגרית.
1869 אמיתות פוליטיות על הונגריה
1873 ארגון הבנק ההונגרי הלאומי
קארוי אסלאני (במקור אַוּסְלֶנְדֶר – Ausländer, בהונגרית: Aszlányi Károly; אדה קלה, 22 באפריל 1908 – דורוג, 8. בדצמבר 1938) היה סופר, מחזאי, עיתונאי יהודי-הונגרי.
קארוי היה הומוריסט מצוין, הושפע מההומור הבריטי ומהבורלסקה הקולנועית האמריקאית, אך הוא הציג את יצירותיו בהומור שורשי עמוק של בודפשט.
שמות העט שלו היו קארוי אסלאני ו"קירק ואן הוסום".
אסלאני נולד באי המיוחד על הדנובה אדה קלה, שהיה פעם מול אורשובה.
קרוב לוודאי שזה האי שמסופר עליו בספרו המפורסם של מור יוקאי "איש הזהב" (Az Aranyember) בשם "האי של אף אחד")).
על פי הרישום בתעודת הנישואין שלו, מקום הולדתו היה טופאש במחוז קרשו-סרני שסופח לאורשובה לאחר 1910. הוא למד בזרניאנין שהיום בסרביה (בהונגרית שמו Nagybecskerek), התגורר גם בווינה ולמד בבתי ספר למוזיקה בגרמניה ובדנמרק.
הוא היה גם כתב של שפורטהירלאפ (Sporthírlap) עיתון ספורט הונגרי.
בשנת 1927 זכה בפרס בתחרות הסיפור הקצר בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט עם יצירתו איש השלג.
בשנת 1930 הציג את מחזהו "מבוקש נוכל" ב"תיאטרון הקאמרי הלאומי (Nemzeti Kamaraszínház).
כתוצאה מהצלחתה של עבודה זו, הפך אסלאני לסופר אמיתי.
מרבית עבודותיו פורסמו במוסד הספרותי נובה, והמו"ל העסיק אותו גם כמתורגמן.
אשתו, אילונה רוזה הורבאט (וספרם, 11 בפברואר 1906 - ??) בתם של זולטאן הורבאט ומריה ראץ, נישאה לו ב-14 בספטמבר 1937 בבודפשט.
מותו לא התרחש בדיוק במקום ידוע, אלא בסמוך לאבן הדרך ה-57 ליד העיר דורוג (עיר בצפון מרכז הונגריה).
בזמן שאסלאני נהג במכונית הוא משך לפתע את ההגה כדי שלא יפגע בילד על הכביש.
הוא התנגש בעץ ומת ככל הנראה מייד במקום.
הרפתקאותיו של אלוף אגרוף ; 1933
לסלי צ'רטריס : פגישה עם הנמר (וינה, 1967)
תסריט: אישטוואן יוהאס, בבימויו של מרטון קרינטי
קארוי גרה (במקור גרין-Grün, בהונגרית: Gerő Károly; הוויזג'רק, 18 באוקטובר 1855 – בודפשט, 30 באוקטובר 1904) היה מחזאי יהודי-הונגרי, מזכיר תיאטרון, סופר.
אחיה הצעיר של קטלין גרה, מחנכת, מנהלת בית היתומים היהודי לבנות בבודפשט.
קארוי גרה נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט גרין, סוחר ושל זופיה ברויאר.
את ארבע שנות חטיבת הביניים (אחרי ארבע שנות בית ספר יסודי) הוא סיים באסוד.
שם אחד ממוריו, המשורר גוסטב צ'נגרי, השפיע משמעותית על קריירה הספרותית העתידית שלו.
את השנה הראשונה של התיכון סיים בג'נג'ש, ואת הכיתות הנוספות בבודפשט.
המורה המשפיע ביותר שלו היה גוסטב היינריך (שהיה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים ומזכ"ל האקדמיה), שגרה אהב את הרצאותיו הספרותיות גם מאוחר יותר במהלך שנות לימודיו באוניברסיטה.
גרה החל את לימודי המשפטים באקדמיה למשפט בקושיצה ואחר כך חזר לבירת הונגריה, שם סיים את לימודיו.
הוא החל מייד את דרכו כעורך דין.
עם זאת, החל לכתוב מחזות עממיים בשלב מוקדם והצלחתו בתחום זה הובילה אותו יותר ויותר לדרך זו.
הוא השתתף לעיתים קרובות בהרצאות על אסתטיקה, דרמטורגיה וספרות של אגושט גרגוש, של פאל דיולאי, של מורו לשעבר היינריך ושל אחרים.
גרה ביקר בשקיקה בתיאטראות בודפשט וחיבב במיוחד את השחקן יוז'ף טמאשי.
בשנת 1882 הציע לו לאיוש אבה, מנהל "תיאטרון העם" (Népszínház), עבודה כמזכיר התיאטרון, אותו קיבל בשמחה ונפרד מעריכת הדין, שמעולם לא ממש אהב.
משנת 1886 היה מזכיר התיאטרון הלאומי של בודפשט, לימים מזכיר חברת החשמליות של בודפשט.
הוא מחברם של כמה וכמה הצגות עם, שרובם הוצגו בהצלחה רבה בתיאטרון העם ובתיאטרון הלאומי.
הוא כתב כמה מיצירותיו עבור בלאהה לואיזה (השחקנית הגדולה ביותר של אותה התקופה), שזכתה להצלחה רבה בהן (כמו: יונת הבר, ציפורי הקטנה, פנינת אוז'אי).
על ההצגה "הנערה למכירה" הוענק לו פרס טלקי של האקדמיה ההונגרית למדעים.
אשתו הייתה אמה שרמן (1872–1944) (נספתה בשואה), בתו של דר' אדולף שרמן, קצין הרפואה הראשי של בודפשט, ושל לאונטין שמלבך.
הם נישאו בבודפשט ב-17 באפריל 1894.
יונת הבר (הוצג בשנת 1885)
בנות בטוניקות (הוצג בשנת 1886)
פנינת אוז'אי (מוקדש לבלהה לואיזה, הוצג בשנת 1888)
הנערה למכירה (הוצג בשנת 1888,זכה בפרס טלקי של האקדמיה ההונגרית למדעים)
ציפורי הקטנה (הוצג בשנת 1892)
נישואי ניסיון (הוצג בשנת 1893)
האופה הקטנה (הוצג בשנת 1893)
קארו רואד הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנוריץ', נורפוק, אנגליה, והוא אצטדיונה הביתי של מועדון הכדורגל נוריץ' סיטי מהפרמייר ליג.
האצטדיון ממוקם לכיוון מזרח העיר, ליד תחנת רכבת נוריץ ונהר הוונסום.
קארו רואד נבנה בשנת 1935, השתנה ושודרג מספר פעמים במהלך ההיסטוריה שלו, בייחוד בעקבות שרפה שהרסה חלקים ממנו בשנת 1984.
האצטדיון מכיל 27,359. שיא התפוסה באצטדיון מאז שהפך לזמין לכל המושבים הוא 27,137, שנקבע במהלך משחק הפרמיר ליג מול ניוקאסל יונייטד ב-2 באפריל 2016.
המשטח הוחלף בתערובת של דשא מלאכותי ואמיתי.
קארו רוד מעולם לא אירח משחק של נבחרת אנגליה, אך נבחרת אנגליה עד גיל 21 שיחקה באצטדיון בחמש הזדמנויות.
הראשון היה בשנת 1983 במשחק מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 נגד דנמרק, בו ניצחה אנגליה 4–1.
באצטדיון נערכו גם משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 19 ונבחרת הנשים האנגלית.
באצטדיון נערכו מדי פעם קונצרטי מוזיקה.
סטטוס קוו ניגנו שם בקונצרט בשנת 1997. אלטון ג'ון, יחד עם לולו, הופיע באצטדיון בשנת 2005. ג'ורג' מייקל הופיע באצטדיון ב-12 ביוני 2007, ורוד סטיוארט הופיע בקונצרט באצטדיון ביוני 2011.
קארה אליזבת ווקר היא ציירת ואמנית אמריקאית, שיצירותיה כוללות צלליות מחיתוכי נייר, הדפסים, מיצבים, ועבודות וידאו.
היא חוקרת בעבודתה נושאים הקשורים לגזע, למגדר, למיניות ולזהות.
החל משנת 2002 היא מרצה בתוכנית לתואר שני במחלקה לאומנות חזותית באוניברסיטת קולומביה.
ווקר נולדה בסטוקטון, קליפורניה ב-26 בנובמבר 1969. היא חיה עם אביה, לארי ווקר, שעבד כצייר ומרצה.
ועם אמה, גוונדולין שעבדה כעוזרת אדמיניסטרטיבית.
בגיל 13 עברה ווקר עם משפחתה לסטון מאונטן שבמדינת ג'ורג'יה בה נולד אביה, בניגוד חד לאווירה הרב-תרבותית הנרחבת שממנה נהנתה בחופי קליפורניה, בסטון מאונטן, עדיין התקיימו עצרות גזעניות של ארגון הקו קלוקס קלאן.
בתיכון החדש שלה, שחזרה ווקר, "קראו לי 'כושית', אמרו לי שאני נראית כמו קוף והאשימו אותי (לא ידעתי שזו האשמה) בהיותי 'ינקית'."
ב-1991 קיבלה ווקר את התואר הראשון ממכללת אטלנטה לאומנות וב-1994 את התואר השני מבית הספר לעיצוב רוד איילנד.
בשנותיה הראשונות בקולג' לא הרגישה בנוח לעסוק בנושא הגזע באומנות שלה, עם זאת, נתנה ביטוי לקולה בנושא זה במהלך לימודי התואר השני שלה, אז החלה לשלב אלמנטים של גזע ביצירותיה.
ווקר חששה שהפיכת הגזע למוקד העיקרי בעבודתה יתקבל כ"טיפוסי" או כ"מובן מאליו".
ווקר ידועה ביותר בזכות יצירת תמונות פנורמיות בגודל טבעי בהן צלליות מחיתוכי נייר, המתארות לרוב דמויות שחורות כנגד קיר לבן, דימויים אלה מתכתבים עם היסטוריית העבדות והגזענות האמריקאית, באמצעות דימויים אלימים ומטרידים.
בנוסף היא יצרה עבודות בגואש, ובצבעי מים, הקרינה סרטוני אנימציה ודימויים מ"פנס קסם", והציגה תיאטרון צלליות, כמו גם מיצבי פסלים בממדי ענק, כמו אלה שהוצגו בתערוכה הציבורית שלה יחד עם ארגון "קריאייטיב טיים" שנקראה "עדינות, או שוגר בייבי המופלאה" (2014).
ווקר משכה את תשומת ליבו של עולם האומנות לראשונה ב-1994 בזכות המיצב "אבוד: רומן היסטורי על מלחמת אזרחים כפי שהתרחשה בין הדברים האפלוליים של נערה שחורה אחת וליבה", העשוי מחיתוכי נייר ומציג את דרום ארצות הברית טרום מלחמת האזרחים כמקום רווי מין ועבדות.
מיצב זה הפך ללהיט בן רגע.
יצירתה של ווקר מנקבת חורים ברומנטיקה של העבר – חושפת את המציאות הנואשת והמשפילה שהייתה נחלתם של עבדי המטעים באחוזות.
ב-1999 הוסרה יצירתה "אמצעי למטרה: דרמת צללים בחמש מערכות" (1995) שהוצגה במכון לאומנות בדטריוט בעקבות מחאתם של אומנים ואספנים אפרו-אמריקאים על הצגתה.
יצירה נוספת שכותרתה: "המצב האידיאלי עליו נשענת קשת המוסריות ההיסטורית - רק עד הרגע שבו היא אינה סובבת לאחור נוכח הברבריזם, הסדיזם והכאוס הבלתי נשלט" עוררה מחלוקת בקרב עובדי הספרייה הציבורית בניוארק, שהעלו את השאלה האם היצירה ראויה לתלייה בחדר הקריאה.
ביצירה מתוארים אנשי הקו-קלוקס-קלאן יחד עם צלב שעולה בלהבות, אישה שחורה עירומה מעניקה מין אוראלי לגבר לבן ודימוי של ברק אובמה.
בעקבות כך, במרץ 2013, הגיעה ווקר לספרייה על מנת לדון ביצירה ובמחלוקת שהיא מעוררת.