tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוכנית נחשון של משרד החינוך, כיתות מנהיגות חברתית ומצוינות מדעית, גם היא על שם נחשון בן עמינדב והוא והקפיצה הנחשונית אף מגולמים בסמל התוכנית.
נַחְשׁוֹן הוא קיבוץ בעמק איילון, סמוך לקילומטר ה-37 של כביש 3, דרומית למודיעין, המשתייך למועצה אזורית מטה יהודה.
הקיבוץ נמצא מערבית למחלף לטרון, מזרחית למושב בקוע וצפונית לקיבוץ הראל.
בתחילה נקרא המקום 'קבוץ ט"ז' ואחר כך נקבע שמו על ידי מייסדיו כשם מבצע נחשון שהוביל לפריצת המצור על ירושלים במלחמת העצמאות.
הקיבוץ הוקם ב-5 במאי 1950 על ידי אנשי "השומר הצעיר" מתל אביב, קריית חיים, פתח תקווה וראשון לציון, שעברו הכשרה בקיבוץ אילון ובקיבוץ בית אלפא.
עד למלחמת ששת הימים שכן הקיבוץ סמוך לגבול עם ירדן, ועל עיבוד חקלאי בשטח ההפקר התקיימו עימותים בין ישראל לירדן.
במלחמת ששת הימים התנהלה בשדות הקיבוץ לחימה בכוח קומנדו מצרי.
כ-80 מחיילי הקומנדו המצרי שנהרגו נטמנו בקבר אחים לא מסומן בשדות הקיבוץ.
הקיבוץ המופרט עוסק בגידול חומוס, חיטה וגפנים.
ובקיבוץ גם לולי תרנגולות גדולים.
בשטח הקיבוץ פועל פארק מיני ישראל המשלם דמי שכירות לקיבוץ.
בשנת 1983 הוקם בקיבוץ מפעל ארן (אריזות נחשון) לייצור אריזות למזון, שבו מועסקים עשרים מחברי הקיבוץ ותשעים שכירים, ולו מפעלים גם בספרד ובקרוליינה הדרומית.
מאז שנת 2013 פועל בקיבוץ יקב שורק, הכולל גם בית ספר לעשיית יין.
נַחְשׁוֹלִים הוא קיבוץ באזור הצפון ליד זכרון יעקב השייך למועצה אזורית חוף הכרמל.
היישוב הוקם ב-ז' סיוון תש"ח 14 ביוני שנת 1948 על ידי עולים מטורקיה ועל ידי ילידי הארץ מדרום לאדמותיו של הכפר הערבי טנטורה, שתושביו ברחו אל פוריידיס בעקבות קרב שהתקיים בכפר במהלך מלחמת העצמאות.
שמו של היישוב (נחשול) מסמל את רצון המתיישבים לעסוק בדיג.
ניסיונות קודמים להתיישבות יהודית באזור זה, החלו בשנת 1891, אז הקים הברון רוטשילד בכפר הערבי טנטורה את "המזגגה" - מפעל לייצור בקבוקי זכוכית עבור יינות כרמל מזרחי, שנוהל על ידי מאיר דיזנגוף.
המפעל סבל מקשיים טכניים, בגלל אי התאמה בין תהליך היצור שיובא מצרפת, לחול המקומי ששימש את המפעל ועל כן המפעל נסגר לאחר פחות מ-5 שנים והיהודים עזבו את המקום.
המבנה היה נטוש במשך 85 שנה; לאחר עריכת הסקרים התת-ימיים באזור והחפירות היבשתיות בתל דור, הוחלט להקים במבנה מוזיאון לארכאולוגיה (1980).
כיום הוא מרכז מוזיאון המזגגה ממצאים מהחפירות בתל, ומתעשיית הזכוכית במקום: שברי בקבוקים, חלקי רעפים, לבני תנורים, רעפים ועששיות נפט.
ניסיון שני להחיות את היישוב העתיק במקום עשתה ועדת המים של היישוב בארץ ישראל בשנת 1920, שוב בעזרת משפחת רוטשילד.
ב-1920 עלתה התיישבות עברית להקמת כפר דיג עברי ראשון.
הייתה זו תפיסה חדשה ל"כיבוש הים" מלבד "כיבוש האדמה" של המפעל הציוני.
ג'יימס דה רוטשילד מסר זיכיון על 200 דונם במקום, לידי חברו מהגדודים העבריים יו"ר ועדת המים ד"ר מאיר גורביץ, על מנת שזה יוכל ליישב במקום 'קבוצת דיג' של סובוטניקים מאסטרחן.
יישובם היה חלק מתוכנית רחבה ליישב כפרי דיג לאורך חופי ארץ ישראל ליד נמלי הים העתיקים לנצלם ולהרחיבם למעגני דיג.
הברירה הייתה לקרוא לסובוטניקים ואף לגיירם ובלבד שניתן יהיה ללמד את העברים להתפרנס מענף הדיג בארץ ישראל להתבססותם ולפתוח הכלכלי של היישוב בארץ.
לאחר קום המדינה, בחודש יוני 1948, הוקם היישוב הנוכחי, לאחר שתושבי הכפר הערבי טנטורה גורשו או עזבו לפוריידיס.
ההיסטוריון בני מוריס מצא לנכון להדגיש את העובדה שיישוב יהודים בכפר - בו לטענתו ביצעו לוחמי חטיבת אלכסנדרוני פשעי מלחמה - נעשה במהירות שיא של שישה ימים בלבד.
תושביו הראשונים היו עולים מטורקיה ששירתו בפלמ"ח, משרתי פלמ"ח נוספים שהיו ותיקים בארץ, וניצולי השואה מפולין ששהו במחנות מעבר בקפריסין ועלו לישראל.
בית המוכתר של הכפר שימש כחדר האוכל בקיבוץ.
עד שנות ה-60 נהרסו מרבית בתי הכפר הערבי ששימשו את התושבים, ונבנו במקומם בתים חדשים.
משנת 2000 הקיבוץ מופרט, ומתקיים כיישוב קהילתי עם שכונת הרחבה גדולה.
כחלק מתהליך ההפרטה, קמו בתחומי היישוב עסקים פרטיים של חבריו כדוגמת מתפרה, מוסך, קונדיטוריה, בית קפה, משרד אדריכלות בנין, חברת שרטוט, מסגריה, דיר כבשים, סטודיו מסחרי לציור ומועדון צלילה.
הקיבוץ מפעיל בשטחו בית מלון הכולל חדרי הארחה וכן מלון בוטיק עם בריכות פרטיות בחלק מהחדרים.
בנוסף, ממשיכים חלק מתושבי הקיבוץ לעסוק בחקלאות, ומגדלים בננות, אבוקדו, כותנה, בקר ודגים בבריכות דגים.
כן פועל בקיבוץ מפעל פלסטיק.
נחשון היא סדרת אנימציה שהופקה בשיתוף פעולה בלגי-צרפתי ושודרה במקור בשנים 1980 ו-1981. בסך הכל הופקו לסדרה 46 פרקים בני 5 דקות.
בישראל הסדרה שודרה בשנות השמונים ברצועה יומית לילדים בשם "רכבת ההפתעות" בטלוויזיה החינוכית בדיבוב עברי שבו יוני חן שר את הפתיח של הסדרה.
שמה המקורי של הסדרה היווה משחק מילים בצרפתית שיכול להתפרש כ"ארצ'יבלד הכלב הקסום" או "ארצ'יבלד הקוסם".
המתרגמים העברים בחרו בשם הפשוט "נחשון" על שם הכלב, גיבור-הסדרה, אולי בשל הקרבה המצלולית לניחוש או למנחש בעל הקונוטציות המאגיות.
נחשון הוא קוסם שהפך את עצמו בטעות לכלב מגזע בירדד קולי והוא לא מצליח לזכור כיצד להפוך חזרה לבן אנוש.
נחשון מתיידד עם ילד צעיר בשם גיל ומלמד אותו איך לשמור על הגוף ועל הבריאות.
הסדרה הייתה בעלת ערכים חינוכיים רבים, כגון: הסכנות הכרוכות בשימוש בטבק, צריכת אלכוהול, חשיפה לשמש, והחשיבות שבשמירה על היגיינה ועל הבריאות כגון: צחצוח שיניים, פעילות גופנית, רחיצת הידיים, ואכילת ארוחות מאוזנות.
נחשול הוא דגם של ספינת סיור ששימשה את חיל הים הישראלי לביטחון שוטף בזירת ים סוף.
הספינות מבוססות על ספינות הסיור מסדרת T של הצי הדרום אפריקאי.
מבנה הספינה בצורת קטמרן, ספינה בעלת שני גופים מתחת למים, דבר המגביר את יציבות הספינה בעת הפלגה מהירה בים סוער.
ממדיה של הספינה קטנים מהדבור, צוותה מונה חמישה אנשים, ועלותה, כולל הציוד, עומדת על כמיליון דולר אמריקאי.
ספינת הנחשול הראשונה הגיעה לארץ ב-1997. תפקיד ספינות הנחשול להגן מפני חדירת כלי שיט מהירים למים הטריטוריאליים של ישראל.
ב-4 בספטמבר 2005 טבע נחשול בים סוף.
הטביעה התרחשה ככל הנראה כתוצאה מאחזקה לקויה.
לא היו נפגעים בטביעה אף שחלק מאנשי הצוות נחלצו מהספינה לאחר שכבר שקעה, על ידי צלילה.
בעקבות הטביעה הקפיא מפקד חיל הים הישראלי, האלוף דוד בן בעש"ט, את השימוש בנחשולים, עד לבחינת כל ההיבטים הבטיחותיים שבה.
בינואר 2006 הספינה נִמשתה מן המים והנחשולים חזרו לתפקוּד רגיל.
בתחילת 2017 הוצאו משירות בחיל הים והועמדו למכירה.
נחש צפע הייתה סדרת טלוויזיה אמריקנית שנוצרה בידי דני בילסון ופול דימאו, עונה אחת שודרה ברשת NBC ושאר הסדרה המשיכה בסינדיקציה בין השנים 1994–1999.
הסדרה שודרה בישראל במסגרת שידורי ערוץ AXN בכבלים.
ג'יימס מקאפרי - ג'ו אסטור (עונות 1, 4)
ג'ו ניפוטה - פרנקלין "פרנקי" ווטרס (עונות 1–4)
הת'ר מדוויי - הבלשית קמרון ווסטלייק (עונות 2–4)
ג'יי דאונינג - סוכן מיוחד שרמן קאטלט (עונות 2–4)
דון שטרן - מומחית המערכות אלי פארו (עונה 2)
דוריאן היירווד - ג'וליאן ווילקס (עונה 1, תפקיד אורח בעונה 4)
הסדרה הציגה את "פרויקט נחש צפע", ארגון ללוחמה בפשע באמצעות מכונית דודג' וייפר אדומה מדגם "RT/10", שבהינף מתג מסוגלת לשנות צורתה לכלי רכב מתקדם הקרוי "המגן" (The Defender), שמצויד בשלל מערכות מתוחכמות.
הארגון נוצר בידי משטרת "מטרופול" כמענה לגל פשיעה ברחובות העיר.
בראש הצוות עומד נהג הווייפר ג'ו אסטור, פושע לשעבר שמחקו את זכרונו, כאשר מצטרפים אליו ג'וליאן ווילקס, ממציאו של "המגן", והמכונאי פרנקלין "פרנקי" ווטרס.
לאחר שבסוף העונה הראשונה ג'ו אסטור נשלח למשימה בחו"ל, בעונה שנייה מצטרפים לצוות תומאס קול כנהג הווייפר, בלשית משטרת "מטרופול" קמרון ווסטלייק ואלי פארו, מומחית למערכות "המגן".
במקביל, הצוות נתקל בהתערבותו המתמשכת של סוכן ה-FBI שרמן קאטלט שמפריע בחקירותיהם.
בסוף העונה השלישית ארגון פשע מצליח לגנוב את מכונית הווייפר בעזרת כפיל של קול (באמצעות ניתוח פלסטי), מה שאילץ אותם לפוצץ את המכונית.
בעונה הרביעית ג'ו אסטור וג'וליאן ווילקס חוזרים, וקול מועבר לתפקיד אחר בעקבות אירועי סוף העונה הקודמת.
ווילקס מציג בפני הצוות את מכונית הווייפר החדשה, דודג' וייפר מדגם GTS כחולה.
בפרק סיום הסדרה, זכרונותיו של אסטור (שלמעשה היה הפושע מייקל פייטון) חזרו אליו, והדבר איים על המשך פעולתו של "פרויקט וייפר".
נחשון הייתה חברת ספנות ארצישראלית שנוסדה בשנת 1936 ביוזמת דוד רמז על ידי ההסתדרות הכללית בסיועם של ידידי ההסתדרות בארצות הברית.
החברה, שהייתה בבעלותה המלאה של ההסתדרות, הוקמה למטרת קידום הימאות בארץ ישראל.
בשיאה היו בבעלות החברה 11 ספינות והיא נוהלה על ידי הגברת גוסטה שטרומפף-רכב.
כזרוע ביצועית-ימית של ההסתדרות, הייתה החברה שותפה בבניית נמל תל אביב, ייסוד קואופרטיב "העוגן" בנמל חיפה וחברת "הפריקה" בנמל תל אביב.
ב-1945 הייתה נחשון אחד משלושת הגופים שהקימו את צים ותרמה לה את אניית הנוסעים "קדמה".
בשנות ה-50, אחרי רכישת מפעל שימורי הדגים יונה בטירת כרמל שינתה החברה את שמה ליונה ובשנת 1969 נסגרה עקב קשיים כלכליים ואניותיה נמכרו לחברת הספנות 'אטלנטיק'.
החברה החלה לפעול עם ספינת דיוג אחת.
ביוני 1937 נכנסה לשירות ספינת דיוג שנייה בשם סנפיר, וספינת משא בשם רחף.
נחשון רכשה אוניית משא שנרשמה בנמל חיפה, סימנה מ.
19 (מפרשית חיפה), ואשר נקראה "רחף".
היא נבנתה בסוריה כספינה במבנה אופייני לספינות במזרח הים התיכון, ועסקה בניסיונות דיג חופי ובהובלת מטענים.
הרחף נבנתה מעץ אלון, והייתה ספינת מפרש דו תרנית עם מנוע עזר דיזל ומערך מפרשים אורכי.
מהירות השיט שלה עם מנוע העזר הייתה עד 7 קשר, ונשאה מטען כללי במעמס מרבי של 150 טון.
רוב אנשי צוותה היו עברים, שחלקם היו, לימים, לרבי חובלים בצי הסוחר הארצישראלי.
רחף הפליגה בין חופי מזרח הים התיכון והובילה בעיקר מטענים כלליים.
ביוני 1937 היא הביאה לראשונה מלט מבית החרושת נשר לנמל תל אביב.
ביום 22 בדצמבר 1938 טבעה רחף כשנקלעה לסערה חזקה באזור האי קפריסין יחד עם שלושה מאנשי צוותה.
על שמה של רחף קרוי רחוב בחיפה.
נחשוני החולה – 'תולדות יסוד-המעלה ומיסדיה' תרמ"ג-תשי"ח 1883–1958 הוא ספר מאת א.מ.
חריזמן שכונס על ידי יהודה גרינקר, בהוצאת "המועצה המקומית יסוד המעלה" ו"אגודת מי מרום" לכבוד יובל 75 למושבה.
הוצא לאור בשנת 1958. הספר מתאר את תולדות המושבה יסוד המעלה ומייסדיה בין השנים תרמ"ג-תשי"ח (1883–1958).
החומר נאסף וכונס על ידי יהודה גרינקר, יליד המושבה ובן למייסדיה, שהזמין את הסופר א.מ חריזמן לערכו כספר.
בספר מקבץ סיפורי ראשונים בשפתם, מלווה בצילומי המקום ואנשיו, ומסמכים מראשית היישוב, בימיה הראשונים של המושבה הנקראת בפי אנשיה "יסוד".
ראשוניה התיישבו בשנת 1883 בעמק החולה לשפת האגם הידוע אז בשמו הערבי "ים סומכי" ("ים סיבכי", עם השנים שובש ל"ים סובכי").
לאמונתם, התיישבו החלוצים "לשפת מי מרום" המקראית.
למרות אמונת הראשונים, על פי גאוגרפים, "מי מרום" אינה במקום הזה.
הבהרת הנושא חשובה לעצם הבנת עוצמת ההתיישבות העברית דווקא במקומה, מהיותה "התיישבות אמונית", שחשיבות התפיסה "כאן מי מרום!" היוותה מקור כוח להשרדות בתחום "ביצת החולה", למרות תנאים קשים ביותר לחיים, שלוו במות רבים מהקדחת וסיבוכיה.
22 בתי אב היו ראשונים במייסדים, מהם 21 משפחות מתיישבים במקום.
בית הספר המקומי במושבה נקראת "נחשוני החולה", כשם הספר.
הספר שימש כמקור עבור הספר "הימים היפים", מאת שלמה שבא
נחשון כל יכול היא סדרת ספין אוף ישראלית המשודרת בערוץ הופ!
החל משנת 2003, ומשמשת המשך לסדרה "דפנה ודודידו".
לסדרה יש עונה אחת ו-78 פרקים באורך 7 ל-12 דקות.
כמו כן, דמותו של נחשון מככבת גם במבצע של ארגון לתת, ערוץ הילדים וערוץ הופ!
הנקראת "לתת משלוח מנות 2004", ב"הופ!
כיתה א'", בשתי עונות של "הקייטנה של הופ!" ובספיישל יום העצמאות של הערוץ לכבוד חגיגות ה-60 למדינת ישראל.
וכן, גם במספר תשדירים לחיסכון במים, בפסטיגל 2006 ובמותק של פסטיבל בשנים 2008 ו-2009.
בשנת 2011 נוצרה דמות ילדים חדשה בשם "אספון" (אסף אשתר), והוא בן דודו של נחשון.
את שיר הפתיחה מבצעים אסף אשתר, גל ענבי ותובל שפיר.
עלילת הסדרה מספרת על נחשון כל יכול, שפותר בעיות עם חבובה הפרח המדבר וויקטור הטלפון המדבר בעזרת השפה העברית.
בסדרה "דפנה ודודידו", נחשון מופיע כנחשון המנחש.
נחשון המנחש הוא בעל חנות אליה פונה דודידו על מנת לרכוש ממנה מוצרים שונים.
בעקבות אי יכולתו המילולית של דודידו להסביר באיזה מוצר הוא מעוניין, צריך נחשון לנחש למה הוא מתכוון, כאשר דודידו מנחה אותו בתנועות "כן" ו-"לא".
דבר זה מחקה את הקושי של הזאטוטים להתבטא במילים, והופך את התוכנית חביבה על ילדים בגילאים שונים.
באחד הפרקים אף הופיע בביתם כשהם הקימו בו אוהל בדואי, ודפנה ודודידו עצמם שיחקו בבדואים.
כיתה א'" נחשון והכפפה מככבים בפינה שבה מלמדים את הצופים מילים ואותיות.
נחשון (אסף אשתר): הדמות הראשית בסדרה.
בכל פרק נחשון נתקל בבעיה והצופים בבית עוזרים לו לפתור אותה.
ויקטור (שמעון כהן): הטלפון הישנוני בביתו של נחשון.
כל פעם שמצלצלים הוא תמיד עונה בעצמו.
חבובה (שרון בר עזר): הפרח של נחשון.
כפפת המחשבות (אסף אשתר): כפפה צהובה אותה מפעיל נחשון כדי לעוץ לו עצות.
באחד הפרקים הכפפה וויקטור בקשו את עזרתה והיא נראתה מדברת מבלי שנחשון מפעיל אותה.
נחשוני ים (שם מדעי: Ophiuroidea) הם מחלקה של בעלי חיים השייכים למערכת קווצי עור, ומהווים את המחלקה העשירה ביותר במינים במערכה זו.
נחשוני הים מזכירים בצורתם את כוכבי הים וקרובים אליהם מבחינה פילוגנטית.
ההבדל המורפולוגי העיקרי בין שתי מחלקות אלו ניכר בצורת החיבור של הזרועות לגוף: זרוע כוכבי הים מהווה המשך של הגוף, ואילו לנחשוני הים זרועות בעלות בסיס דק, והגוף נראה כדיסקית מרכזית.
לרוב לנחשוני הים זרועות דקות וארוכות, המחולקות לפרקים.
פרקים אלה מאפשרים להם לנוע בגמישות, ומכאן גם נגזר שמם.
מספר הזרועות הוא לרוב 5–7.
נחשוני הים נפוצים מאזור הכרית ועד למעמקי הים.
הם חיים בין סלעים בטין, בין אצות.
הם ניזונים לרוב מסינון חומר אורגני מן המים וליקוטו בעזרת רגלי המים שלהם.
ההפריה נעשית לרוב על ידי פליטת ביצים ותאי זרע למים.
ישנם מינים המדגירים את הביצים בכיסים מיוחדים בשולי הגוף, ידועים גם מינים אנדרוגניים.
לכריתנית ונדט התפתחה מערכת ראייה מיוחדת.
קיימים כ-1900 מיני נחשוני ים, ו-230 סוגים המאורגנים בשלוש סדרות: Oegophiurida, Phrynophiurida ו-Ophiurida.
מינים וסוגים בולטים מים תיכון
מינים וסוגים בולטים ממפרץ אילת
נחשון הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
שמה המלא של האונייה היה "נחשון – הקסטל", על שם הקרב על הקסטל שנערך על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח סמוך למועד יציאתה.
נחשון הייתה אוניית המעפילים האחרונה שיצאה מצרפת לפני תום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
"טדורנה" (Tadorne) נבנתה בשנת 1897. נבנתה כספינת דיג עשויה ברזל, מסוג "מכמורתן" נמוכה, שני תרנים, מכונות מאחור, 46 מטר אורך, 7.5 מטר רוחב, 4 מטר שוקע; הדחק של קצת פחות מ-400 טון; הנעה באמצעות פחם; מהירות 6–7 קשר והושקה בשם Tadorne.
שימשה כספינת דיג באוקיינוס האטלנטי, שהפליגה למסעות ארוכים.
היו בה מתקנים לאגירת מים ומחסני קירור.
בעליה – צרפתי שעמד בראש קואופרטיב של דייגים.
האונייה נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' בלה רושל במפרץ ביסקאי, צרפת.
הרכישה הייתה באמצעות מתווך צרפתי שרכש את הספינה ורשם אותה בשמו של רב החובל וייל – יהודי צרפתי, קצין בדימוס מהצי הצרפתי.
נשאה דגל צרפת שלא הוחלף.
ייתכן ושירות הביון הבריטי הדליף לצרפתים, כי הספינה מיועדת להברחת נשק למחתרת בספרד, כדי למנוע את הפלגתה.
ולכן נערך עליה חיפוש, נמצא אקדח והיא עוכבה.
האונייה הוכנה במקום רכישתה, ואחר כך הפליגה לאורך החוף למצר בוניפציו, בין סרדיניה לקורסיקה, לסידורים נוספים.
אנשי המוסד לעלייה ב' נתנו לה שמות צופן: תמר וקסטל.
לקראת הפלגת ההעפלה האונייה הייתה מצוידת בשתי סירות גומי ל-45 בני אדם כל אחת, וסירת עץ קטנה ל-14 בני אדם.
הותקנו בה סידורי לינה ושירותים.
העצים לבנייה הובאו ממחסני המוסד לעלייה ב' במרסיי.
רב החובל ו-14 הימאים לצדו היו צרפתים.
מפקד האונייה היה איש הפלי"ם יוסף אלמוג, ולצדו המלווים האחרים: ישראל שינקמן - מתנדב מארצות הברית, מכונאי – משה, שליח תנועה באירופה, דרום אפריקאי במוצאו, ומיכאל גצוביץ שגויס לפלי"ם מקרב המעפילים עוד בהפלגה הראשונה.
כ-550 המעפילים נאספו במחנה ליד בנדול (Bandol), ממחנות שארית הפליטה בדרום צרפת, רוכזו בו מספר ימים לפני ההפלגה.
העלאה ראשונה של כ-530 מעפילים נערכה בתחילת מרץ 1948. בהסתר, באמצעות סירות גומי.
ב-13 במרץ עלתה על שרטון צפונית לאנציו.
בין איטליה לקורסיקה נתקעה הספינה בלב ים עם מנוע מקולקל.
פגשה את אוניית המפעילים "יחיעם" שיצאה ב-10 במרץ מפורמיה באיטליה, כשעל סיפונה 236 מעפילים.
מעפילי "נחשון" הועברו ל"יחיעם", היחיעם המשיכה בדרכה לחופי ארץ ישראל והנחשון חזרה ריקה לבנדול.
לפני ההפלגה השנייה הוחלף שמה מטדרונה ל"נחשון הקסטל".
ב-14 באפריל הפליגה עם שחר.
כשביקשה הספינה לצאת מהנמל, נכרך חבל סביב המדחף.
לאחר כמה שעות שוחרר המדחף.
מבנדול שטה האונייה לאורך החוף הצרפתי, ליד טולון (Toulon), ומשם בנתיב הרגיל לארץ ישראל.
מדיווחים צרפתיים עולה כי ב-14 באפריל נעצרה ספינת מעפילים ל-24 שעות ליד חוף לקטיאן בסביבת טולון עקב תקלה במנוע.
ב-21 באפריל דווחה הספינה כי אזלו מי הקירור למנועים, ויש צורך ב-30 (נתון טעון אימות) טון מים.
הספינה ביקשה רשות להיכנס לנמל בכרתים כדי להצטייד במים.
באותו יום ניסו שלוש משחתות צרפתיות לתפוס את הספינה, שנראתה ליד טולון.
תקלה נוספת במנועים גרמה להוראה להעביר את מעפילים לספינה "משמר העמק"" ("מיכל") אך הדבר לא התבצע.
גילוי בריטי אירע ב-24 באפריל התקרבה משחתת בריטית, אולם לא נעצרה, והמשיכה לכרתים.
ב-26 באפריל משעות אחר הצהרים, החלו שתי משחתות בריטיות ללוות את האונייה.
המעפילים קבלו הוראה להתנגד עד כמה שניתן להשתלטות בריטית.
במרחק כ-30 מייל מול חוף תל אביב, התכוננו חיילים בריטים להשתלט על הספינה.
עם עלייתם, נתקלו בהתנגדות, ושניים מהם הושלכו לים.
בשעה 21:30, נלכדה הספינה והובלה לנמל חיפה.
הבריטים השתמשו באלות כדי להתגבר על ההתנגדות, וגם התיזו מים באמצעות זרנוקים וירו פצצות גז מדמיע.
וכך, לאחר מאבק אלים השתלטו עליה הכוחות הבריטים.
היא נגררה לחיפה ב-28 באפריל.
עם התחלת העימות עם הבריטים נותק הקשר עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל, ומכשירי הקשר של המלווים הוסלקו.
נתקבלה הוראה כי על מפקד הספינה והמלווה להישאר בספינה, ועל היתר לרדת לסליק בחלק הקדמי של הספינה.
האונייה הובלה על ידי הבריטים לנמל חיפה, והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין.
"נחשון" הייתה אוניית המעפילים האחרונה שנוסעיה גורשו על ידי הבריטים.
לאחר הקמת המדינה הפליגה חזרה לצרפת לשם מכירתה לגרוטאות.
נחשון ישראלי (נולד ב-17 ביולי 1941) הוא אלוף-משנה במילואים צה"ל.
כיהן בין היתר כמפקד חטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים.
עם גיוסו לצה"ל התנדב ישראלי לחטיבת הצנחנים.
במלחמת ששת הימים השתתף כמפקד מחלקה וכסגן מפקד הפלוגה בקרב בדרך שכם בירושלים, במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד פלוגה במילואים בחטיבה 55, בין היתר במבצע אבירי לב ובקרב סרפאום.
בהמשך שימש ישראלי במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, ובמלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 8150, גדוד צנחנים במילואים בחטיבה 623, אשר סופח לכוח השריון שבפיקוד תא"ל יוסי פלד ("כוח יוסי").
על הגדוד הוטל להשתתף בכיבוש הכפר משע'רה.
לאחר תצפית מפקדים על היעד והערכת מצב, הציע ישראלי, כי הגדוד יערוך מסע רגלי במדרונות ג'בל ברוך ומשם יגלוש במורד לעורפו של הכפר.
תא"ל פלד הטיל ספק ביכולת הגדוד לעמוד במאמץ, משום היותו גדוד מילואים, והמג"ד הבטיח לו כי הגדוד יכול לאתגר.
בעת שהצנחנים בפיקוד ישראלי נעו למשימתם, פתחו הטנקים, בפיקוד דוביק טל, באש מעמדות שולטות, והשמידו מספר טנקים סורים.
כמו כן סייעו לתקיפה מסוקי קרב דיפנדר של חיל האוויר, שפגעו גם הם בטנקים הסורים ואספו מודיעין על היערכות הכוח הסורי בכפר.
גדוד הצנחנים בפיקוד ישראלי הופיע בעורף הכפר הכריע את הקרב ומוטט את הכוח הסורי.
בשנים 1990-1987 פיקד על חטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים.
נחשוניים (שם מדעי: Anhingidae) היא משפחת עופות מים מסדרת הסולתאים החיים בביצות, באגמים ובגדות נהר באזורים טרופיים באמריקה, באפריקה, בדרום מזרח אסיה ובאוסטרליה.
הם צוללים במים כדי לצוד דגים ויצורי מים קטנים.
הם קרובי משפחתם של הסולות והקורמורניים.
מקור השם "נחשון", הוא בגלל הדמיון של צווארם לנחש כאשר הם שוחים וגופם למעט צווארם טבול לגמרי במים.
בנוסף לצווארם הארוך יש להם גם מקור ארוך וחד המאפשר להם לדקור במהירות את הקורבן, לשפדו עליו ואז להניפו ולבלוע אותו.
כושר התעופה שלהם וכושר הליכתם ירודים כיוון שהם מותאמים בעיקר לחיים במים.
במשפחת הנחשוניים קיים רק סוג אחד - Anhinga - ובו ארבעה מינים:
נחשון אמריקאי (שם מדעי: Anhinga anhinga) הוא מין עוף מים החי באזורי ביצות ובאזורי מים מתוקים שונים ברחבי אמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית.
מקור שמו של הנחשון הוא מצווארו דמוי-הנחש, הבולט ביותר כאשר הוא שוחה ושאר גופו שוקע לגמרי במים, מכיוון שאין לו בלוטות ציפה כמו יתר עופות המים.
מחוק הוא מזכיר מעט ברווז, אך הוא עומד זקוף יותר וכן הוא בעל מקור צהוב, מאוד ארוך ומחודד, גוף שחור עם כנפיים וזנב ירוקים-אפורים ועל הרגליים יש לו קרומי שחייה.
הצוואר ירוק כהה והפנים לבנות.
הנקבות מזכירות את הזכרים אך קטנות יותר ובעלות חזה וצוואר לבנים והגוף חום יותר.
ברוב אזורי התפוצה שלו חי גם קורמורן מצויץ (Phalacrocorax auritus), שמאוד דומה לו אך בעל זנב ומקור קצרים בהרבה מאלה של הנחשון.
הנחשון נפוץ בקצה הדרומי של אמריקה הצפונית, כל המרכזית והדרומית.
הוא נפוץ בעיקר בביצות ובאזורי מים מתוקים ואף באזורי החוף במים חמימים.
הוא צולל אל מתחת למים כדי למצוא את מזונו ומחפש דגים שונים, חסרי חוליות מימיים ודו-חיים, וכשהוא מוצא, הוא נועץ בהם את מקורו.
אז הוא עולה אל פני המים עם הדג, מרפה את האחיזה ובולע אותו.
בזמן השחייה גופו של הנחשון נרטב לחלוטין, למעט הצוואר שעולה אל פני המים, מזכיר מעט נחש בצורה זו.
לאחר האכילה שלו הוא יוצא מהמים ומייבש את הכנפיים, והדבר יכול לקחת יותר משעה לפעמים.
הוא פורש את הכנפיים לכיוון השמש ומחכה שיתייבשו באופן זה.
לעיתים נוצות החזה שלו מתנפחות מהמים, והדבר מזכיר מעט תרנגול הודו, מה שנתן לו את הכינוי "הודו מים".
נחשול גאות, הוא תופעה המתרחשת בזמן גאות, שבמהלכה חזית הגאות המתקרבת יוצרת נחשול (או נחשולים) של מים הנע במעלה נהר או מפרץ צר כנגד כיוון הזרם בנהר או במפרץ.
נחשולי גאות נוצרים במעט מקומות בעולם, לרוב במקומות שבהם יש הפרש גדול בין הגאות לשפל (בדרך כלל מעל לשישה מטרים), והיכן שהגאות הקרבה מתועלת באמצעות מפרץ רחב לתוך נהר או אגם רדודים ההולכים ונעשים צרים.
צורת המשפך לא רק שמגבירה את הטווח של הנחשול, אלא גם יכולה להקטין את משך הזמן של הגאות, עד לנקודה שבה הגאות מופיעה כהגדלה פתאומית בגובה פני המים.
לנחשול גאות יכולות להיות צורות שונות, החל מחזית גל עם משברים – בדומה במידת מה לזנק הידראולי ועד נחשול שחזיתו חלקה ואחריו סדרה של גלי משנה הקרוי באנגלית undular bore.
נחשולים גדולים עלולים להיות מסוכנים במיוחד לספינות, אבל מאפשרים ביצוע גלישת נהרות.
שני מאפיינים עיקריים של נחשול גאות הם המערבולת העזה וערבוב טורבולנטי הנוצרים במהלך התפשטות הנחשול, כמו גם רעש של רעם מתגלגל.
תצפיות חזותיות של נחשולי גאות מדגישים את האופי הטורבולנטי של המים הגואים.
נחשולי הגאות משרה ערבוב טורבולנטי חזק באזור שפך הנהר, והשפעותיו עשויות להיות מורגשות למרחקים ניכרים.
תצפיות שבחנו את מהירות הנחשול מציינות האטה מהירה של הזרם הקשורה למעבר הנחשול כמו גם לתנודתיות במהירות.
נחשול גאות יוצר רעם חזק שהוא צירוף של המערבולת בחזית הנחשול והגלים, בועות אוויר הלכודות במשברים, סחיפה של משקעים מתחת לחזית הנחשול והגדות, פעולת הקרצוף על שרטונות והפגיעה במכשולים.
הרעם של הנחשול נשמע ממרחק משום שהתדירויות הנמוכות של הרעם יכולות לנוע למרחקים גדולים.
הקול בתדירות הנמוכה הוא תכונה אופיינית למשבר מתקדם שבו בועות אוויר הלכודות במערבולות הנרחבות פעילות אקוסטית ומשחקות תפקיד דומיננטי ביצירת קול הרעם.
התופעה קרויה בשמות רבים בהתאם למקום בו היא מתרחשת.
באנגלית מקובל לקרוא לתופעה "tidal bore", כש-bore היא מילה שהגיעה לאנגלית מהמילה bára בנורדית עתיקה, שפירושה "גל" או "נחשול".
כינויים נוספים באנגליה לתופעה במקומות מסוימים הם: "aegir", "eagre" או "eygre".
בצרפתית התופעה קרויה "mascaret", במלזיה הוא מכונה "benak", ובברזיל מכונה בשם "Pororoca" נחשול גאות בגובה 4 מטרים הנע למרחק של עד כ-800 קילומטרים במעלה האמזונאס ויובליו.
נחשולי גאות עלולים להיות מסוכנים ולנחשולים בנהרות רבים יש מוניטין רע, לדוגמה: הנהר סן (צרפת), הנהר פטיקודיאק (קנדה) והנהר קולורדו (מקסיקו), שבו ב-1922 הטביע נחשול גאות בגובה 4.6 מטרים ספינה בדרכה ליומה וגרם למותם של בין 86 ל-130 אנשים.
בסין למרות שלטי אזהרה שהוצבו לאורך גדותיו של הנהר צ'יינטאנג הנשפך לים סין הדרומי בהאנגג'ואו מתרחשים במקום תאונות טרגיות מדי שנה.
נחשולי הגאות משפיעים על הספנות והשיט באזורי שפכי הנהרות, לדוגמה, בפפואה גינאה החדשה (הנהרות פליי (Fly) ובאמו (Bamu), מלזיה (הנהר לופר (Lupar)) והודו (נחשול הנהר הוגלי (Hooghly)).
מצד שני שפכי הנהר שבהם יש נחשולי גאות הם אזורי הזנה ורבייה עשירים לכמה צורות של בעלי חיים.
אזורי שפכי הנהרות הם אזורי הטלה ורבייה של כמה מיני דגים מקומיים, בעוד שאספקת החמצן שמביא איתו נחשול הגאות תורמת לגידול בשפע מיני הדגים והסרטנים (לדוגמה הנהר רוקאן (Rokån) בשוודיה).
נחשולי הגאות מספקים הזדמנות לבצע גלישת נהרות.
נהרות ומפרצים שבהם יש נחשולי גאות
תופעת נחשול הגאות קיימת בכל היבשות, פרט לאנטארקטיקה.
ברשימה להלן מוצגים חלק מהנהרות והמפרצים שבהם מתרחשת התופעה.
צ'יינטאנג, סין, נחשול הגאות הגבוה בעולם, גובהו עד 9 מטרים ומהירותו עד 40 קילומטרים לשעה.
נחשול הגאות מכונה במקום benak.
המקומיים חוששים מהתופעה וטוענים כי היא גורמת לטביעת ספינות.
הנחשול נשבר בעומק של 130 קילומטרים מהחוף.
הנהר דיילי (Daly), בטריטוריה הצפונית
שאנון משפך הנהר ועד לימריק.
סוורן – נחשול הגאות הגבוה באנגליה, מגיע לגובה של שני מטרים.
מרזי – נחשול הגאות השני בגובהו באנגליה, המגיע עד גובה של 1.7 מטרים.
הנחשול מתרכז סביב תעלת הספנות של מנצ'סטר.
טרנט – הטרנט אגיר מגיע לגובה של 1.5 מטרים.
כמו כן יובלים נוספים הנשפכים ללשון הים האמבר.
התופעה מכונה בדרך כלל בצרפתית un mascaret, אבל התופעה קיבלה גם כמה שמות מקומיים אחרים.
סן, נחשול הגאות מכונה la barre, והיה נחשול משמעתי עד שנות ה-60 של המאה ה-20. מאז הוא כמעט שאינו קיים בשל פעילות דלייה ופעילות ריסון נוספות.
מפרץ מון-סן-מישל כולל הנהרות קואנו (Couesnon), סלון (Sélune) וסה (Sée).
זרוע טרנאגאין (Turnagain) של מפרץ קוק באלסקה.
עד גובה 2 מטרים ומהירות של 20 קילומטרים בשעה
קולורדו – בעבר, לפני שהסכרים על הנהר עצרו לגמרי את זרימת המים בקולורדו לפני שפך הנהר בדלתה של הקולורדו היה בנהר נחשול גאות שהגיע לגובה של שני מטרים ועלה 75 קילומטרים במעלה הנהר.
המקומיים כינו את התופעה "El Burro".
סוואנה – עד 16 קילומטרים במעלה הנהר.
במרבית הנהרות הנשפכים לחלקו העליון של מפרץ פאנדי בין נובה סקוטיה לניו ברנזוויק יש נחשולי גאות.
פטיקודיאק – בעבר נוצר בו נחשול הגאות הגבוה ביותר באמריקה הצפונית, מעל ל-2 מטרים, אבל סוללה שנבנתה בין מונקטון לריוורוויו בשנות ה-60 של המאה ה-20 גרמה להצטברות נרחבת של משקעים שצמצמו את הנחשול ללא יותר מאדווה.
בעקבות מחלוקת פוליטית משמעותית נפתחו שערי הסוללה ב-14 באפריל 2010, כחלק ממיזם שיקום הנהר פטיקודיאק ונחשול הגאות החל לגדול שוב.
השיקום של הנחשול היה מהיר עד כדי כך שביולי 2013, רכבו גולשים מקצוענים על גל בגובה מטר למרחק של 29 קילומטרים במעלה נהר הפטיקודיאק מהכפר בליוו (Bellivea) ועד מונקטון וקבעו בכך שיא חדש לגלישה רצופה באמריקה הצפונית.
שובנאקדי (Shubenacadie), גם הוא נשפך למפרץ פאנדי בנובה סקוטיה.
כאשר מתקרב נחשול הגאות מתמלאים גם ערוצי נחלים יבשים.
תופעה זו גבתה את חייהם של תיירים ששהו בערוצי הנחלים כשהנחשול הגיע.
מפעילי ספינות טיול מציעים סיורי רפטינג בקיץ.
הנחשול הוא המהיר והגבוה ביותר בכמה מהנהרות הקטנים הקשורים למפרץ כולל הנהרות הברט (Hebert) ומקאן (Maccan) באגן קמברלנד (Cumberland Basin), הנהרות סנט קרואה (St.
אגם ניטינאט (Nitinat Lake) – באגם השוכן על האי ונקובר נוצר לעיתים נחשול גאות מסוכן בשפך האגם לאוקיינוס השקט.
האגם פופולרי בין גולשי הרוח בשל משטר הרוחות הקבוע בו.
בהיסטוריה היה נחשול גאות במפרץ קליפורניה במקסיקו בשפך הנהר קולורדו.
הוא נוצר בשפך באזור האי מונטגיו והתפשט במעלה הזרם.
בעבר הנחשול היה חזק מאוד, אבל הטיות של מי הנהר להשקיה החלישו את זרם הנהר עד כדי כך שהנחשול כמעט נעלם לחלוטין.
באמזונאס בברזיל ובאורינוקו בוונצואלה יש נחשולי גאות עד גובה של 4 מטרים ובמהירות של 21 קילומטרים לשעה, וקרויים מקומית בשם pororoca.
נחש פרעה או נחש שחור ענק הן שתי תגובות בעירה כימיות דומות עם תוצרים ויזואליים.
לאחר ההצתה, הבעירה מתחילה לעשן ולפלוט בתגובה תופחת אפר דמוי נחש.
היא נשארת על הקרקע ואינה פולטת ניצוצות, זיקוקים או כל צורה של רסיסים או כל צליל, אך יכולה לפלוט עשן.
הכימיקלים הנפוצים להדגמת הנחש השחור הענק הם סודיום ביקרבונט שמייצר פחמן דו-חמצני וסוכר היוצר פחמן שמכיל אפר.
לפי מקורות אחרים להדגמתו משמשים "תערובת של שמן פשתן ונפטלנים שעברו העשרה בניטרציה".
"נחש פרעה" המסורתי מייצר נחש מרשים יותר, אך הפעלתו תלויה בתיוציונט של כספית בערכיות שתיים, שלא נפוץ בשימוש בשל רעילותו.
הסוכר והסודה מתפרקים ונוצרת כמות גדולה של גז CO2 שנלכד בתוך שיירי החומרים.
מתקבלת צורה של נחש .
גודל ה"נחש" מהווה מדד לנפח הגז שהתקבל.
נוכל להגדיל את הנחש אם נגדיל את כמויות החומרים הבוערים - כך יתקבל יותר פחמן דו-חמצני שילכד.
נחשון הודי (שם מדעי: Anhinga melanogaster) הוא מין עוף מים ממשפחת הנחשוניים החי באזורי ביצות ואגמים שונים ברחבי הודו ודרום-מזרח אסיה.
לעוף זה מקור ארוך ומחודד, המזכיר מראה של אנפה, אך הוא טובל רוב זמנו במים ושוקע בהם עד הצוואר.
מוטת כנפיו יכולה להגיע ל-120 ס"מ.
הנחשון בעל בטן שחורה, כנפיים חומות בהירות וצוואר חום וראש בהיר עם מקור צהוב ארוך.
הצוואר חזק ובעל 9 חוליות ומותאם להתכווצות וספיגת זעזועים בעת זינוק למים.
בניגוד לשאר עופות המים לנחשון אין בלוטות שומן, כך שהוא יכול לטבול כולו במים בלי בעיה אך נאלץ לייבש את הכנפיים על הגדה בסוף הרחצה.
הוא חי ברחבי דרום-מזרח אסיה והודו בביצות, נהרות ואגמים טרופיים.
הוא ניזון מדגים שונים כשהוא טבול במים.
בעת מציאת דג הנחשון תופס אותו ואז מעיף אותו מעל לפני המים ועם המקור דוקר אותו ואז בולע אותו בעודו במים.
אחרי הטבילה הנחשונים עולים ליבשה להתייבש ואינם יכולים לעוף במשך זמן ההתייבשות.
לעיתים הם נמצאים יחד עם קורמורנים באותם אתרים.
נחשון אוסטרלי (שם מדעי: Anhinga novaehollandiae) הוא מין עוף מים ממשפחת הנחשוניים החי במקווי מים באינדונזיה, גינאה החדשה, אוסטרליה וניו זילנד.
הוא בעל מקור ארוך ומחודד בצבע צהוב והוא בעל צוואר ארוך בצבע חום, כנפיים חלשות שחורות, בטן לבנה וזנב ארוך.
בניגוד לעופות מים אחרים הוא חסר בלוטות שומן, כך שהוא טבול כולו במים ויכול לצלול בלי בעיה אך חייב לייבש את כנפיו בסוף הרחצה כדי שיתייבשו.
הוא מצוי באגמים, ביצות, נהרות וביצות של מים מתוקים וגם של מים מליחים באינדונזיה, גינאה החדשה, אוסטרליה וניו זילנד.
הוא מצוי גם בסביבות יבשות בעלות מקווי מים קטנים יותר באוסטרליה וכן בביצות מלוחות.
כשהנחשון במים הוא טבול עד לצווארו הארוך, דמוי הנחש, במים ומחפש דגים קטנים.
כשהוא מוצא דג הוא מעופף אותו מעל המים ואז דוקר אותו, הורג אותו ובולע אותו תוך כמה ניסיונות.
כמו כן הוא ניזון מצבי מים צעירים וחסרי חוליות שונים כמו דיונונים קטנים, תולעים וחרקי מים.
אחרי הרחצה הנחשון עולה ליבשה כדי לייבש את הכנפיים.
נחש עשב (שם מדעי: Opheodrys aestivus) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי בצפון אמריקה.
הוא בעל צבע ירוק ומותאם לחיים בין העשבים ומכאן שמו.
אורך נחש זה 116 ס"מ ולו גוף דק וראש קטן, לסת ארוכה ועיניים גדולות.
צבעו ירוק וכך הוא מסווה בין העשבים.
הנחש אינו ארסי ותופס את הטרף בעזרת שיניים קטנות וחדות.
הוא מצוי על העצים, הענפים והעשבים וכן בקרבת מים ברחבי דרום ארצות הברית ומקסיקו.
הנחש ניזון בעיקר מפרוקי-רגליים גדולים ומגוון גם בחלזונות וצפרדעים שוכנות עצים או מים.
הנחש מתגנב אל הטרף מאחוריו וצד אותו בזריזות רבה.
הוא עצמו נטרף על ידי עופות דורסים וכן על ידי נחשים אחרים, בעיקר זעמן מלכותי מצוי וזעמן אמריקאי מזרחי (Coluber constrictor).
נחש שורה (שם מדעי: Mehelya) הוא סוג של נחשים ממשפחת הלמפרופידיים החי באפריקה.
הם חיים באפריקה שמדרום לסהרה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד לדרום אפריקה באזור כף התקווה הטובה.
הנחשים מגיעים לאורך 90–120 ס"מ ובעלי גוף כהה עד שחור.
גבם של הנחשים בעל קשקשים לבנים בוהקים המופרדים משאר הקשקשים על ידי רצועות בולטות, מה שמזכיר צורת שורות ומכאן שמם.
הם אינם ארסיים אך בעלי לסתות גדולות וחזקות.
נחשים אלה חיים באזורים לחים אך גם במדבריות בדרום אפריקה.
מזונם העיקרי הוא נחשים אחרים וכן לטאות, אותם הם בולעים בשלמותם, לעיתים אחרי מאבק ארוך.
נחש שיחים מנומר (שם מדעי: Philothamnus semivariegatus) הוא מין נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים החי בין ענפי שיחים ועצים בסוואנות של אפריקה.
נחש זה מגיע לאורך 60–90 ס"מ ובעל גוון ירוק וצהוב מלמטה, עם כתמים שחורים קטנים עליו.
הראש קטן עם עיניים זהובות גדולות.
הגוף מתפתל ביותר בצורה העוזרת לו להיאחז בענפים.
הנחש מצוי מדרום אפריקה, צפונה עד סודאן ואוגנדה, מערבה עד גינאה ומזרחה עד טנזניה.
הנחש מצוי באזורי סוואנה בעלי צמחייה נמוכה.
הוא פעיל במשך היום ואז מחפש באמצעות ראייתו החדה או לשונו צפרדעים ולטאות שאותם הוא בולע בבת אחת.
הנחש מסוגל גם להתחפר ולשחות היטב בעת הצורך.
נקבת הנחש מטילה 3–12 ביצים בכל קיץ והצאצאים בוקעים באורך 25 סנטימטרים.
נחשים אלה אינם תוקפניים לאדם והם יברחו במהירות, כיוון שהם חסרי ארס.
מסיבה זו לא מוצאים אותם תמיד, גם בסביבות בהם הם נפוצים.
מין זה הוא קשה לגידול בשבי עקב תוקפנותו ועקב הרגלי אכילתו הבררנית.
נחשול קרח הוא שמה של תופעה בה נדחף קרח בחזקה מהאוקיינוס או אגם גדול ועולה על החוף.
נחשול קרח עלול להיווצר על ידי זרמי אוקיינוס, רוחות חזקות, או הבדלי טמפרטורה, אשר גורמים להפעלת כח אדיר המסוגל לערום קרח ולדוחפו מעל החוף ועמוק לתוך היבשה, תוך יצירת ערימות גבוהות של קרח, היכולות להגיע ל-12 מטרים גובה.
יש המכנים את התופעה כ"צונאמי של קרח" ("ice tsunami"), אולם בפועל אין קשר וההתנהגות היא כהתנהגות "רגילה" של קרחון.
עדים תיארו את הרעש של נחשול קרח כשל משאית או כרעם.
נחשולי קרח יכולים לגרום נזק רב למבנים וצומח הנמצאים בקרבת גוף המים.
נחשון גאון (ובשמו המלא: רב נחשון בן רבי צדוק גאון), כונה הרנ"ג, היה רב, אסטרונום ומתמטיקאי.
בישיבתו למדו תלמידים רבים מכל רחבי העולם היהודי אחדים מהם אף התפרסמו בדורם ותשובתיהם נכנסו אף הם לקובצי תשובות הגאונים.
אחד המפורסמים שבהם רב אלעזר בר שמואל אלוף.
פירש מסכתות בתלמוד וביאר מילים קשות במקרא.
רב נחשון עסק רבות בלוח השנה העברי, במיוחד בחשבונות העיבור, ומיחסים לו את הטענה המוטעית שבכל 13 מחזורי עיבור של 19 שנים, שהם 247 שנים (רמ"ז בגימטריה), סימני הקביעות של השנים חוזרים תמיד, והמועדים חלים באותם ימים בשבוע.
כתב "פירוש פיתגוראי" - פירוש נומרולוגי וסטטיסטי של פסוקים בתנ"ך.
הוא פירש את התורה באמצעות מתמטיקה פיתגוראית, הביא פרשנות מדעית בתקופת ימי הביניים והיה בין הראשונים לכרוך את הדת (היהודית) עם המדע.
יורשו בהנהגת אחת משתי הישיבות הגדולות בבבל בתקופת הגאונים הוא אחיו החורג (מצד אמו), הגאון צמח בן חיים.
לקט מתשובותיו ופסקיו נקרא נימוקי רב נחשון גאון ושרידים ממנו נדפסו בתוך גאון הגאונים, ש"א ורטהיימר, ירושלים, תרפ"ה.
לוח המכונה עיגול דרבי נחשון מיוחס לו ונדפס בתוך תשובות הגאונים גרש ירחים, בני ברק, תשנ"ב
נחשון נגלר (נולד ב-1974) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב, המכהן כמפקד המשמר הלאומי של ישראל.
בתפקידיו הקודמים כיהן כמפקד הימ"מ, כמפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל וכסגן מפקד משמר הגבול.
בשנת 1993 התגייס לצה"ל והתנדב ליחידת שלדג, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד.
השתחרר מצה"ל ב-1998 בדרגת סרן, וב-1999 התגייס למשטרת ישראל כלוחם בימ"מ.
ב-2007, במהלך שירותו, איבד את עינו בפעילות מבצעית.
בשנת 2011 מונה לסגן מפקד הימ"מ (בדרגת סגן-ניצב), ובעת כהונתו אירע הפיגוע בכביש 12, בו נהרג פקודו פסקל אברהמי.
על תפקודו באירוע, עוטר יחד עם אחדים מלוחמי היחידה בעיטור המופת.
בפברואר 2015, עם מינויו של מפקד הימ"מ שלומי מיכאל למפקד מחוז יהודה ושומרון, מונה נגלר לממלא מקום מפקד היחידה.
בדצמבר של אותה שנה, מונה על ידי המפכ"ל רוני אלשיך לתפקיד מפקד היחידה באופן קבוע, וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב-משנה.
משך כהונתו כמפקד היחידה היה הארוך ביותר בתולדותיה.
במהלך שנים אלה, התמודדה היחידה עם עשרות רבות של אירועים מבצעיים, ביניהם: מעצר רוצחי איתם ונעמה הנקין, סיכול המחבלים שביצעו את פיגועי הירי ברחוב דיזנגוף ובאזור התעשייה ברקן, מעצר רוצחה של אורי אנסבכר וסיכול המחבל שביצע את הפיגוע המשולב בצומת אריאל.
כמו כן, הוביל מספר ביקורים של מנהיגי מדינות ושרים בבסיס היחידה.
במרץ 2021 הועלה לדרגת תת-ניצב, וביוני של אותה שנה מונה למפקד מרחב הנגב במחוז דרום של משטרת ישראל.
בתקופת כהונתו נדרש להתמודד עם מפלס הפשיעה הגובר בנגב ובשלהי כהונתו נפצע בתאונת דרכים יחד עם כמה מבני משפחתו.
ביולי 2023 מונה לסגן מפקד משמר הגבול, ובספטמבר סיים את תפקידו כמפקד מרחב הנגב.
בספטמבר 2024 מונה למפקד המשמר הלאומי של ישראל והועלה לדרגת ניצב.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה, שניהם מאוניברסיטת חיפה.
נַחְשׁוֹנִים הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי באזור השרון, דרומית לראש העין, השייך למועצה אזורית דרום השרון.
שטח הקיבוץ משתרע על פני כ-3,000 דונם, דרומית ובסמוך לו שוכן יער נחשונים ודרכו זורם נחל מזור.
היישוב הוקם בי"ט אלול תש"ט, 13 בספטמבר 1949 כיישוב ספר על ידי שני גרעינים - נחשונים ושלהבת במיקומו הנוכחי.
השם נחשונים מסמל ראשוניות וחלוציות ומקורו בנחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה שהיה, על פי דעת רבי יהודה, הראשון שקפץ לים סוף, בטרם נקרע הים לשניים.
כך השם משקף את העובדה שהגרעין המייסד היה מורכב מיהודים מצריים, חניכי תנועת הנוער השומר הצעיר מקהיר ואלכסנדריה, שלא כמו רוב הקיבוצים.
הקיבוץ המשיך ברב גוניות וקלט חברים מעוד ארצות צפון אפריקה, גם תימן, עיראק, אירן, הודו ועוד.
בתחילה עלו לאתר הקיבוץ רק חלק מחברי הקיבוץ והשאר נותרו בנקודה הזמנית ברמת השרון.
בינואר 1951 נקנס הקיבוץ ומזכיר הקיבוץ נדון לחודש מאסר על מכירת חיטה ושעורה במחיר מופקע.
בקצה המזרחי של הקיבוץ הוקם בתחילת שנות ה-50 אתר זיכרון לזכרם של ארבעת חברי הגרעין הראשון של הקיבוץ שנפלו במלחמת העצמאות בקרב חוליקאת.
באתר גם אנדרטה לחברי הקיבוץ שנפלו בשאר מערכות ישראל.
חדר האוכל של הקיבוץ תוכנן בידי האדריכל אברהם ארליק ונבנה בין השנים 1977–1980. הוא החליף את הצריף השוודי ששימש כחדר אוכל עד אז.
בכניסה אליו יש תבליט של הפסל משה סעידי.
היישוב נמצא כ-100 מטר מעל פני הים.
הקיבוץ עוסק בחקלאות בתחומים גידולי שדה, מטעים ורפת.
ענפי עיסוק נוספים של הקיבוץ מעבר לחקלאות הם מפעל לייצור רדיאטורים לרכב (בש"ן), אירוח כפרי, מרכז כנסים ופארק המים "נחשונים במים" הכולל בריכות מים.
כמו כן, משנת 1994 פועלת בקיבוץ חוות סוסים לילדים ולמבוגרים המציעה גם רכיבה טיפולית.
כמו כן בקיבוץ אולם אירועים.
"נחשים על המטוס" הוא סרט קולנוע המשתייך לז'אנר סרטי מתח ואימה, בכיכובו של סמואל ל.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-18 באוגוסט 2006. הסרט בוים על ידי דייוויד ר.
אליס ונכתב על ידי דייוויד דאלסנדרו, ג'טו הפרנן ושלדון טרנר.
הסרט נאסר לצפייה בפני קטינים בארצות מסוימות, בשל התוכן שלו שמכיל שפה גסה, סצנה של קיום יחסי מין ושימוש בסמים, וסצנות רבות של אימה ואלימות.
חברת ניו ליין סינמה, שהפיצה את הסרט, שילבה בקשות ודעות של הגולשים בהפקה.
רוב הצילומים של הסרט נעשו בספטמבר 2005, אבל הציפייה לסרט הקרב גדלה לממדים לא צפויים, והאולפן הזמין חמישה ימים של צילומים נוספים כדי להעלות את דירוג האלימות והמין שבסרט (כך שהוא ייהפך לסרט למבוגרים בלבד), ולמרות זאת בצאתו לקולנוע היווה אכזבה גדולה ולא נחל הצלחה כמצופה.
הביטוי "נחשים בתא הטייס" (Snakes in the cockpit) הנאמר בסרט, הוא ביטוי בז'רגון הטייסים ומתייחס למספר הגבוה של המשימות המורכבות שהם צריכים לבצע במקרי חירום.
עלילת הסרט נזקפת לזכותו של דייוויד דאלסנדרו, מנהלן של אוניברסיטת פיטסבורג שכתב לראשונה בחייו עלילה לסרט הוליוודי.
הרעיון לסרט עלה לראשו ממגזין טבע משנת 1992: "קראתי על נחש עצים אינדונזי חום שנכנס לתוך מטוסים דרך תא המטען במהלך מלחמת העולם השנייה".
הוא כתב במקור את העלילה על נחש העצים החום שהשתחרר במטוס, שהפכה לימים לסרט "ארס" (Venom).
הוא שיפר במהרה את העלילה, ושינה אותה כך שיהיו בה מגוון של נחשים ארסיים ולאחר מכן שיפר אותה שנית כך שתכלול "הרבה נחשים ארסיים משוחררים בגוף המטוס".
עם זאת, הטיוטה השלישית של דאלסנדרו לסרט "ארס" נדחתה על ידי 30 אולפנים בהוליווד בשנת 1995. הוא התלונן: "ההסתערות הגדולה שלי על הוליווד.
והם הניחו את זה על המדף!".
עם זאת, בשנת 1999, מפיק של ערוץ MTV / סרטי פרמאונט הראה עניין בתסריט, לפני שחברת ניו ליין סינמה התעניינה בו, ולקח את זכויות ההפקה.
במקור, הסרט היה אמור להיות מופק על ידי מפיק סרטי פעולה מהונג קונג בשם רוני יו.
ג'קסון, שעבד בעבר עם יו, קרא על הפרויקט של הסרט בעיתון הוליוודי, ולאחר שדיבר עם יו הסכים לחתום על השתתפותו בסרט מבלי לקרוא את הסיפור המקורי, עלילת הסרט או את שמו.
כשני שלישים מהנחשים שנראו בסרט היו רובוטים דמויי נחש או נחשים שנוצרו בעזרת גרפיקה ממוחשבת.
עם זאת, השתמשו בכמעט 450 נחשים חיים כדי לייצג 25 זנים שונים של נחשים, בהם עכסנים ונחש מנגרובה.
שם הסרט ועלילתו יצרו עניין רב באינטרנט טרם הפצתו והפכו לתופעת אינטרנט.
עיתונאי אחד אפילו כתב שהסרט "נחשים על המטוס" הוא "ככל הנראה הסרט שהכי ציפו להקרנתו בכל הזמנים".
רוב הפרסום ההתחלתי בא מבלוג שנוצר על ידי התסריטאי ג'וש פריאדמן, שהציעו לו לעבוד על התסריט.
ג'קסון לסרט העלה את הציפייה.
בשלב מסוים, שמו של הסרט שונה ל"טיסת פסיפיק אייר 121".
באוגוסט שנת 2005 אמר ג'קסון למראיין: "אנחנו נשנה את זה בהחלט.
זאת הסיבה היחידה שלקחתי את התפקיד: קראתי את שם הסרט." ב-2 במרץ 2006, האולפנים שינו בחזרה את שמו של הסרט ל"נחשים על המטוס".
תוך כדי ניצול של התסיסה באינטרנט, בעקבות מה שהיה אמור להיות סרט פשוט של החברה בשנת 2006, חברת ניו ליין סינמה הזמינה חמישה ימים של צילומים נוספים בתחילת מרץ 2006 (רוב הצילומים הסתיימו בספטמבר 2005).
בעוד שצילומים חדשים בדרך כלל רומזים על בעיות בסרט, המפיקים העדיפו להוסיף סצנות חדשות לסרט כדי להעלות אותו מדירוג PG-13 (בארצות הברית צפייה החל מגיל 13 בהשגחת הורים) לדירוג R (סרט למבוגרים בלבד) וכך להתאים את הסרט לדרישות ההולכות וגוברות של המעריצים (שהסרט יכלול יותר קטעי מין ואלימות).
התוספת הידועה ביותר היא אמרת הכנף מהסרט, שעליה מעריצי הסרט עשו פרודיה באינטרנט, ושתמכה באישיות שאותה סמואל ל.
נמאס לי מהנחשים המזדיינים האלה על המטוס המזדיין הזה!" חברת ניו ליין סינמה שכרה שני תסריטאים נוספים כדי לרכך את התסריט.
ב-21 ביולי 2006 נערך דיון צוות בסן דייגו, קליפורניה, ובו הוצג קליפ של 10 דקות מהסרט לקהל של יותר מ-6,500 איש.
בדיון נכחו השחקנים סמואל ל.
ג'קסון וקנן תומפסון, המפיק דייוויד ר.
אליס ומאמן הנחשים ג'ולס סילבסטר.
לאחר מכן, הרשו למעריצים להציג שאלות לחברי הצוות.
במהלך שנועד לנצל את תשומת הלב לסרט, סרט דומה שיש בו מהפך עלילתי, "נחשים על הרכבת" (Snakes on a Train), הופץ לחנויות בגרסת DVD ב-15 באוגוסט 2006, שלושה ימים לפני הקרנת הבכורה של הסרט "נחשים על המטוס".
לאחר שהיה עד לרצח של תובע על ידי המאפיונר אדי קים (ביירון לאוסון) וחבורת הבריונים שלו, שון ג'ונס (נתן פיליפס) מלווה על ידי סוכני ה-FBI נביל פלין (סמואל ל.
ג'קסון) וג'ון סנדרס (מארק האוגטון) בדרך לעדות בלוס אנג'לס.
למרות האבטחה המוגברת לטיסה, קים מצליח להחדיר לתא המטען של מטוס בואינג 747 שעליו יהיה ג'ונס בדרכו מהונולולו ללוס אנג'לס, ארגזים ובהם נחשים ארסיים, שאמורים להיפתח מספר שעות לאחר ההמראה.
זרי הפרחים לצוואר (שעונדים בהוואי) שניתנו לנוסעים על ידי צוות שדה התעופה בדרכם ליציאה מהארץ, רוססו בחשאי בפרומונים כדי לגרום לנחשים להיות יותר אגרסיביים, זאת בניסיון להפיל את המטוס לפני שיגיע ליעדו.
רוב הנוסעים החשובים וצוות המטוס מוצגים בנקודה זו.
צוות המטוס כולל את קלייר מילר (ג'וליאנה מרגוליס) שרוצה להפוך לעורכת דין; גרייס (לין שיי) דיילת בכירה; קן (ברוס ג'יימס) שהוא דייל שמתנהג בצורה נשית ומצועצעת; ואת טיפני (סאני מאבריי) דיילת צעירה ונאה שמפלרטטת עם שון.
הארגזים נפתחים במהלך הטיסה, והנחשים יוצאים מתא המטען דרך פתחי גישה מתוכננים.
נוסעים רבים, הטייס הראשי והסוכן סנדרס מוכשים למוות.
הנוסעים השורדים נמלטים לקדמת המטוס ומקימים מחסום נגד הנחשים מהמזוודות ומהתיקים שלהם.
למרות זאת, מרצדס (יחד עם מרי קייט) ומריה ובתה התינוקת איזבלה, נדחפו הצדה על ידי ההמון והן לכודות בחלקו האחורי של המטוס.
צ'אן ליאונג מחלץ את מרצדס ואת מארי קייט.
גרייס מצילה את איזבלה אבל היא מוכשת על ידי עכסן ארסי.
הארבעה עוברים את המחסום ממזוודות ותיקים שנבנה מחדש.
עם זאת, הנחשים מצליחים לעבור את המחסום בשל מערבולת שנגרמה מכך שטייס המשנה הוכש, והנוסעים השורדים נמלטים למחלקה הראשונה, בתקווה שיהיו יותר בטוחים שם.
בעודם עושים את דרכם במעלה המדרגות, נחש פיתון בורמזי ענק נופל לתוך החדר מלוח התאורה שבו הסתתר ופונה לעבר פול ומרצדס.
פול מנסה להסיח את הפיתון בכך שהוא זורק את הכלבה של מרצדס, מארי קייט לתוך הלסתות שלו.
צעד זה מעניק רק הסחה זמנית, מפני שלאחריה גם פול נאכל על ידי הנחש.
עגלת שירות מלאה בנחשים מפילה את טיילר ואשלי והם מוכשים על ידם עשרות פעמים למוות.
הסוכן פלין יוצר קשר עם סוכן חשאי של ה-FBI בשם האנק האריס (בובי קנאבלי) הנמצא על הקרקע, ומארגן צוותי חירום שיחכו בנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס.
הסוכן האריס מתקשר למומחה לנחשים בשם ד"ר סטיבן פרייס (טוד לואיסיו), שמבקש מהסוכן פלין לקבץ את כל הנחשים המתים ולתאר לו אותם, כך פרייס יוכל לזהותם ולקבוע מהן התרופות נוגדות הארס המתאימות להם.
המאמץ הזה לא נושא פרי מפני שהנוסעים לא יודעים דבר על הנחשים.
מרצדס שולחת לד"ר פרייס תצלום של הנחשים המתים בעזרת הטלפון הסלולרי שלה.
מתברר שהארגז הקטלני היה מלא בנחשים אקזוטיים מכל העולם, מה שמוביל את אנשי ה-FBI, עם הסוכן האריס וד"ר פרייס בראשם, אל אדם בשם קראיטלר (דארן מור), שהוא היחיד באזור לוס אנג'לס שמסוגל לקבץ את הנחשים הנדירים שנמצאו על המטוס.
הסוכן האריס מצליח להוציא הודאה מקראיטלר, שבה הוא אומר שרכש באופן בלתי חוקי את הנחשים לשימושו של קים.
הוא נלקח למעצר, יחד עם מלאי התרופות נוגדות הארס שמוחרמות למען הניצולים מהכשות הנחשים שנמצאים על המטוס.
בינתיים, הסוכן פלין יורד לתחתית המטוס כדי לתקן את מערכת מיזוג האוויר, שבלעדיה המטוס יתחמם יתר על המידה ויצלול לים.
בזמן החיפוש אחרי המתג, הוא מגלה לתדהמתו לוח מכני שהושאר בכוונת תחילת פתוח כדי לאפשר לנחשים להגיע לתא שבו היו הנוסעים.
בדרכו חזרה, הוא מגלה שטייס המשנה ריק (דייוויד קאוצ'נר) הוכש למוות על ידי הנחשים.
פלין מתרגז מאוד ואומר את אמרת הכנף שלה חיכו המעריצים: "די כבר!
נמאס לי מהנחשים המזדיינים האלה על המטוס המזדיין הזה!" לאחר מכן פלין פוקד על הנוסעים לחגור את עצמם במושבים בזמן שהוא משתמש באקדחו כדי לירות בשני חלונות, וכך הלחץ במטוס יורד ומעיף את הנחשים מהמטוס.
בשלב זה הסוכן פלין וטרוי לוקחים את השליטה על ההגאים ומנחיתים את המטוס בהצלחה בשדה התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס.
הדבר מתאפשר הודות למומחיות של טרוי שבאה מ-2,000 שעות טיסה במדמה טיסה של סוני פלייסטיישן 2. ברגע שהמטוס נוחת, הנוסעים יוצאים דרך מגלשות החירום.
כשהסוכן פלין ושון יורדים מהמטוס, נחש אחרון נופל מהתקרה ומכיש את שון.
פלין שולף את אקדחו ויורה בנחש, ושון מועד ונופל במורד המגלשה.
חובשים קורעים את חולצתו של שון ומגלים אפוד מגן שנעוצים בו שני כדורים.
בזמן שהנוסעים והצוות יורדים מהמטוס, הסוכן פלין אומר לקלייר שהוא יפצה אותה על ידי כך שהוא ייקח אותה לארוחת ערב רומנטית, וטיפני רושמת את מספר הטלפון שלה על ידו של שון.
בסצנת הסיום של הסרט רואים את ג'ונס ופלין גולשים בים, ככל הנראה בבאלי.
מבין נוסעי הטיסה שרדו הסוכן פלין, שון ג'ונס, קלייר מילר, מרצדס הארבונט, צ'אן ליאונג, טיפני אנגלהרד, קן קוסטה, 3G's / קלרנס דיואי, טרוי, לירוי, קרטיס בראון, טומי בראון, מריה והתינוקת שלה איזבלה ונוסעים נוספים.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-18 באוגוסט 2006, כאשר התקיימו מספר הקרנות בשעות המאוחרות של 17 באוגוסט 2006. בשל ההתעניינות הרבה בסרט באינטרנט, עובדים בתחום תעשיית הקולנוע העריכו שהסרט יגרוף בימי הקרנתו הראשונים בין 20 ל-30 מיליון דולר.
בפועל, הסרט לא עמד בציפיות האלה וגרף רק 15.25 מיליון דולר בימי הקרנתו הראשונים, דבר שהיווה אכזבה מסוימת לחברת ניו סינמה ליין.
בשבוע השני, הסרט הידרדר למקום השישי בדירוג הסרטים שוברי הקופות וגרף 6.4 מיליון דולר, ירידה של 57.6% לעומת ההכנסה בשבוע הקרנת הבכורה.
נכון ל-16 בספטמבר 2006, הסרט גרף 50.4 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט קיבל דירוג של סרט "למבוגרים בלבד" או "בהשגחת הורים לילדים מתחת גיל 13" במדינות הבאות: ארצות הברית, אנגליה, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, אירלנד, מלזיה וסינגפור.
הדבר נבע משימוש במילים גסות בסרט, שימוש בסמים, סקס (זוג שמקיים יחסי מין במטוס), האלימות הרבה בסרט (הכשות הנחשים, היריות ועוד) והאימה הרבה שבעלילה.
הסרט עבר עריכת צנזורה במלזיה, וכן בסינגפור.
נַחֶתֶת היא כלי שיט המאפשר הַנְחָתַת כוחות (כלי רכב משוריינים ולוחמים) על חופי אויב.
נחתות שימשו את חילות הים בעולם במלחמות רבות, ומפורסמות בעיקר נחיתות במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדי ובאיי האוקיינוס השקט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה שיא בשימוש בנחתות ומספר רב של כלי שיט מסוג זה יוצרו בארצות הברית ובבריטניה, במגוון דגמים.
נחתות מלחמת העולם השנייה היו בדרך כלל בעלות קרקעית שטוחה וחרטומן היה שטוח אף הוא ומצויד בכבש מתרומם.
צורתן זו הקשתה על היגוי הנחתות והן נטו להיטלטל מאוד בים סוער.
הגה הנחתת היה בדרך כלל בירכתיה, שם גם היו מנועיה.
נחשים (שם מדעי: Serpentes) הם זוחלים טורפים חסרי גפיים, בעלי גוף מאורך ומכוסה בקשקשים.
נחשים מהווים תת-סדרה של סדרת הקשקשאים, ושייכים לקבוצה האופידיה.
הנחשים, כשאר הקשקשאים, עטויים במעטה קשקשים מחומר קרני, אשר אותו משילים מספר פעמים בתקופת חייהם בתהליך שנקרא התנשלות.
העור הישן נקרא "נֶשֶׁל" (כך גם אצל חרקים).
עקב התארכות גופם, איבריהם הפנימיים של הנחשים מוארכים, וגם האיברים הזוגיים סדורים בזה אחר זה ולא זה לצד זה.
בעזרת מערכת שרירים חזקה ושלד של כ־400 חוליות, מתפתל הנחש – וכך הוא מתקדם.
לנחשים אוזן פנימית בלבד, המחוברת ישירות לעצם הלסת התחתונה, שנמצאת על הקרקע כשהם זוחלים.
באופן זה, יכולים הנחשים לחוש זעזועים בקרקע.
בנוסף, מחקרים הראו כי לפחות חלק מהנחשים יכולים לחוש צלילים בתדרים נמוכים, היוצרים רעד בגולגולת ומגיעים עד לאוזן הפנימית.
גם ראיית הנחשים אינה מיטבית; ישנם נחשים כמו העכסנים המסוגלים לחוש קרינה תת-אדומה הנפלטת מגופו של טרף פוטנציאלי, באמצעות גומות חישה מיוחדות הממוקמות בין העיניים לנחיריים.
הנחשים הם בעלי חוש ריח מפותח ביותר, וזה חושם המרכזי.
הנחש מוציא את לשונו, קולט מולקולות ריח מהאוויר ומעבירן ל"איבר יעקובסון" הנמצא בחך העליון שלהם.
איבר יעקובסון משדר את אותות הריח למוח.
אפשר לומר שהנחש "טועם" את הריח.
גפיים קדמיות אינן קיימות באף אחד מהנחשים המוכרים, כתוצאה מאבולוציה של גנים המכונים גני הוקס, השולטים במורפוגנזה של הגפיים.
לשלד הצירי של אב קדמון משותף של הנחשים, כמו רוב הטטרפודים האחרים, היו התמחויות אזוריות המורכבות מחוליות צוואריות, חזה, מותן (גב תחתון), עצם העצה (אגן) והזנב.
בשלב מוקדם באבולוציית הנחשים, ביטוי הגנים מקבוצת הוקס בשלד הציר האחראי על התפתחות בית החזה הפך לדומיננטי, כך שלמעשה רוב השלד של הנחש הוא בית חזה מורחב ביותר.
הצלעות נמצאות אך ורק על חוליות החזה.
חוליות הצוואר, המותניים והאגן מופחתות מאוד במספרן (רק 2–10 חוליות מותניות ואגן קיימות), בעוד שרק זנב קצר נותר מחוליות הזנב.
עם זאת, הזנב עדיין ארוך מספיק כדי להיות בעל חשיבות במינים רבים, והוא עבר התאמות בנחשי מים ובנחשים שוכני עצים.
באזור שבו נמצא אגן הירכיים (אצל לטאות לדוגמה) – נמצא הביב.
הביב הוא חור שמשמש את הקשקשאים הן כפתח המין והן להפרשות שתן וצואה.
כבשאר הקשקשאים, לזכר שני אברי מין.
נחשים הם פויקלותרמיים (או במינוח השגוי: 'בעלי דם קר'), כשאר הזוחלים.
כלומר, טמפרטורת גופם תלויה במקורות חיצוניים בשל רמת מטבוליזם נמוכה יחסית, ולכן מווסתת בעיקר באמצעים התנהגותיים.
כפועל יוצא מכך רמת פעילותם תלויה בטמפרטורת הסביבה: כשהטמפרטורה עולה, עולה רמת פעילותם, ולהפך.
אך כאשר הטמפרטורה גבוהה מדי, רמת פעילותם לא תעלה אלא תרד, כי הם אינם פעילים בתנאים קיצוניים, כשאר בעלי החיים האקטותרמיים.
נחשים גדלים במהירות עד התבגרותם, אך גדילתם נמשכת גם לאחר ההתבגרות, במשך כל ימי חייהם, בדומה לבעלי חיים רבים שאינם יונקים.
גְדול הנחשים הקיים בימינו הוא הפיתון המרושת, שאורכו עשוי להגיע עד לכ־10 מטרים, והכבד ביותר הוא אנקונדה כהה שמשקלה עשוי להגיע לכ־250 קילוגרם.
ב-2009 נתגלו בקולומביה מאובנים של טיטאנובואה, סוג של נחש ענק שלא היה ידוע קודם לכן, שחי בעידן הפלאוקן.
אורכו נע בין 12 ל-15 מטרים, ומשקלו היה למעלה מטונה.
סוג זה נחשב לנחש הגדול ביותר.
נחש שראשו נערף מסוגל להגיב לגירויים ולהכיש עד כשעה מרגע עריפתו.
מאובני נחשים נדירים, כיוון ששלדי נחשים הם בדרך כלל קטנים ושבירים, מה שמקשה על השתמרותם והפיכתם למאובנים.
המאובנים הקדומים ביותר שניתן לזהות כנחשים מתוארכים לתקופת הקרטיקון.
המאובנים הקדומים ביותר של נחש אמיתי שייכים למשפחת נחשי מים קדומים שחיו בים תטיס.
גילם של מאובנים אלה הוא כ-100 מיליון שנה, וכבר אז לא היו להם רגליים קדמיות כלל, ואילו הרגליים האחוריות היו מנוונות.
רבות מקבוצות הנחשים של ימינו נוצרו בעקבות הכחדת הדינוזאורים במהלך הפלאוקן.
לצד התפרצות מהירה של מיני יונקים רבים, התרחשה גם התפרצות מהירה של מינים בקרב נחשים.
לפני כן, נחשים היו מרכיב מינורי בין בעלי החיים של צפון אמריקה, אך בתקופת המיוקן, מספר המינים ושכיחותם גדלו באופן דרמטי, ושם נוצרו המינים המוכרים כיום כצפעיים, פתניים, וזעמניים.
שינויים אבולוציוניים מהירים לפני 125 מיליון שנה יצרו מגוון עצום של נחשים.
הם התפתחו במהירות גבוהה לפחות פי 3 מהלטאות שמהם התפלגו והתאימו את עצמם לסוגי מזון שונים.
הם פיתחו גולגולת גמישה ויכולת לנקב ביצה שבלעו שלימה, להפריש חומרים שהופכים חלזונות לפחות דביקים, פיתחו שיניים לפיצוח קונכיות, ארס ויכולת חניקה.
לא ברור מה מאפשר את גמישות הגנום של הנחשים.
בהתבסס על אנטומיה השוואתית, קיימת הסכמה רחבה שנחשים הם צאצאי לטאות, ובכך שייכים למינים המתחפרים.
עם זאת, לצד התאוריה המובילה קיימת תאוריה נוספת, המייחסת את מוצאם של הנחשים למינים ימיים.
אף אחת מההשערות לא הוכחה עדיין, וממצאים חדשים שמתגלים או שיתגלו עוד בעתיד, עשויים לתרום להוכחה חותכת.
קיימות עדויות מאובנים המצביעות על כך שייתכן כי נחשים התפתחו מלטאות במהלך תקופת הקרטיקון.
על פי המשוער, מינים מתחפרים פיתחו גוף מותאם לחיים מתחת לאדמה.
כך, הם פיתחו עפעפיים שקופים ואבדו את אוזניהם החיצוניות על מנת להפחית סכנת זיהום בעיניים ובאוזניים בהתאמה, וכך גם איבדו את גפיהם.
ידוע שכמה נחשים פרימיטיביים היו בעלי גפיים אחוריות, אך עצמות האגן שלהם חסרות קשר ישיר לחוליות.
לנחשי פיתון ובואה, שתי קבוצות פרימיטיביות בקרב נחשים, יש שרידי גפיים אחוריות זעירות בעלות טפרים.
גם לנחשים ממשפחות Leptotyphlopidae ו־Typhlopidae יש שרידי רגליים, הנראים כבליטות קרניות.
השערת המינים המתחפרים התחזקה ב-2015 בעת גילוי מאובן קדום יותר מאלו שנמצאו עד כה, בן 113 מיליון שנה, של נחש בעל ארבע רגליים.
המאובן התגלה בברזיל וזכה לשם Tetrapodophis amplectus.
הוא בעל מאפיינים רבים דמויי נחש: הוא מותאם לחיים מתחת לאדמה, והקיבה שלו מעידה על כך שהוא היה אוכל בשר.
עדיין לא ברור אם טטרפודופיס הוא נחש, או מין אחר בסדרת הקשקשאים, שכן גוף דמוי נחש התפתח באופן עצמאי 26 פעמים בלטאות באבולוציה מתכנסת, שיצרה רבות ממשפחות הלטאות ולא הביאה להיווצרותם של נחשים.
ב-2024 נמצאו במכרה בהודו חוליות של נחש שאורכו מוערך ב-15 מ', רוחבו עד 44 ס"מ ומשקלו כטונה.
הנחש שכונה ואסוקי (שם מהמיתולוגיה) היה ממשפחת הנחשים המדצואידיים שהופיעה לפני כ-90 מיליון שנה ונכחדה לפני כ-12 אלף שנה.