tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שחשפה את השיר וסרטון וידאו של קטעי משפחה אישיים שנערכו בהתאם, אמה של סוויפט התרגשה עד דמעות, ולא הבינה בתחילה שמדובר בחוויות המשותפות שלהם.
הרגע המרגש הזה עורר הדים עמוקים בקרב הקהל, במיוחד ביום האם.
(בעברית: היום הטוב ביותר (גרסתה של טיילור)) היא גרסת ההקלטה החוזרת של "The Best Day" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
הוא יצא לאור ב-9 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-12 ב-; הקלטה חוזרת של אלבומה Fearless, משנת 2008. הקליפ הרשמי של "" הועלה ליוטיוב ב-30 באפריל 2021.
עם יציאת האלבום, השיר הופיע דורג במקום ה-45 במצעד שירי הקאנטרי וה-19 במצעד השירים מתחת להוט 100.
ב-11 בפברואר 2021, בעקבות סכסוך עם ביג משין רקורדס בנוגע לזכויות המאסטרס של ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, טיילור סוויפט הודיעה שהיא עתידה להוציא את אלבום ההקלטה החוזרת הראשון שלה, ; הקלטה חוזרת של אלבומה Fearless, משנת 2008.
ב-30 באפריל 2021 הוציאה סוויפט וידאו קליפ באורך ארבע דקות ל-"", המורכב מצילומים מסרטים ביתיים מילדותה של סוויפט ועד גיל ההתבגרות שלה.
בקליפ מופיעים הוריה, אנדריאה וסקוט סוויפט, כמו גם אחיה הקטן, אוסטין סוויפט.
הקליפ צבר למעלה מ-3.4 מיליון צפיות בסך הכול.
שנהטקסקטגוריהתוצאהמקור2021פרסי המוזיקה של CMTהצילום המשפחתי הטוב ביותר
The Battle of Evermore הוא דואט פולק המושר על ידי רוברט פלאנט וסנדי דני, המופיע באלבום הרביעי וחסר השם של לד זפלין משנת 1971. כלי הנגינה בשיר כוללים גיטרה אקוסטית ומנדולינה.
השיר נכתב על ידי ג'ימי פייג' ורוברט פלאנט בהדלי גריינג' בזמן שפייג' התנסה במנדולינה של ג'ון פול ג'ונס.
פייג' הסביר בשנת 1977 כי "השיר 'The Battle of Evermore' נכתב בו במקום על ידי רוברט [פלאנט] ועל ידי.
פשוט הרמתי את המנדולינה של ג'ון פול ג'ונס, מעולם לא ניגנתי מנדולינה, ופשוט כתבתי את האקורדים ואת כל היצירה בסשן אחד."
השיר, כמו מספר שירים אחרים של הלהקה, מתייחס ל"שר הטבעות" מאת ג'.ר.ר.
פלאנט הרגיש שהוא זקוק לקול אחר שיספר את הסיפור, ולקראת הקלטת השיר הוזמנה הזמרת סנדי דני לדואט עם פלאנט.
דני הייתה חברה לשעבר בקבוצת הרוק הפולק הבריטי Fairport Convention, איתם לד זפלין שיתפו פעולה בשנת 1970 בפסטיבל באת' לבלוז ולמוזיקה מתקדמת.
פלאנט מילא את תפקיד 'המספר' ודני ייצגה את קול העיר.
פייג' פירט כי "[השיר] נשמע כמו מכשיר אנגלי ישן בהתחלה.
אחר כך זה הפך לווקלי ורוברט עשה את הביט שלו.
לבסוף הבנו שנביא את סנדי ונבצע את השיר כשאלה ותשובה."
כדי להודות לה על מעורבותה, קיבלה דני בעטיפת האלבום את הסמל של שלוש פירמידות (ארבעת חברי לד זפלין בחרו כל אחד בסמלים משלו לאלבום).
זהו השיר היחיד של לד זפלין שהוקלט אי פעם עם סולן אורח.
בראיון שנתן ב-1995 למגזין Uncut, הצהיר פלאנט כי "עבורי לשיר עם סנדי דני היה נהדר.
תמיד היינו חברים טובים מאז התקופה ההיא של Fairport Convention .
ריצ'רד תומפסון הוא גיטריסט מעולה.
סנדי ואני היו חברים, וזה היה הדבר הברור ביותר לבקש ממנה לשיר ב-"The Battle of Evermore".
אם יש בעיות של נאיביות ועומס - הייתי אז רק בן 23 - לכידות הקולות והנגינה מפצות על כך."
"The Battle of Evermore" בוצע בהופעות של לד זפלין במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה באמריקה ב-1977. בהופעות אלו, ג'ונס שר את תפקידה של דני וניגן בגיטרה אקוסטית בזמן שפייג' ניגן מנדולינה.
לפעמים ג'ון בונהם שר את קולותיה של דני יחד עם ג'ונס.
פייג' ופלאנט בסיבוב ההופעות המשותף שלהם, הקליטו גם גרסה לשיר בשנת 1994, ששוחררה באלבומם No Quarter: Jimmy Page and Robert Plant Unledded.
הזמרת נג'מה אכטאר שרה את החלק הווקאלי של דני.
פלאנט ואליסון קראוס ביצעו באופן קבוע את "The Battle of Evermore" בסיורם בארצות הברית ואירופה באביב ובקיץ 2008 כשקידמו את אלבומם המשותף משנת 2007 '' Raising Sand'
The Best Remixes (בעברית: הרמיקסים הטובים ביותר) הוא מיני-אלבום של הזמרת-יוצרת האמריקאית סינדי לאופר.
המיני-אלבום יצא לאור על גבי תקליטור וזאת על מנת לקדם את אלבום האולפן החמישי של לאופרה A Night to Remember, שיצא לאור בסמוך לכך.
המיני-אלבום יצא בהפקת אפיק רקורדס.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-61 במצעד האלבומים שביפן.
המיני-אלבום כולל בתוכו גרסאות שונות של להיטיה הקודמים של לאופר, תוך שהוא כולל בתוכו גם גרסאות דאנס ורמיקסים שונים לשיריה.
המיני-אלבום זכה להצלחה רבה כאשר נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים ביפן בלבד וזאת, בנוסף לכך שהגיע למקום ה-61 במצעד האלבומים של המדינה.
The Best Is Yet to Come (בעברית: הטוב עוד לפנינו) הוא אלבום האולפן ה-18 של הזמרת-יוצרת הוולשית בוני טיילר.
האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים earMUSIC.
הסינגל המוביל מתוכו "When the Lights Go Down", יצא לאור בדצמבר 2020.
ב-4 במרץ 2020, טיילר אמרה לגולד רדיו שהיא הקליטה אלבום חדש.
היא החלה להפיץ הצצות של כמה מהרצועות מתוכו בדף האינסטגרם שלה באפריל 2020. עטיפת האלבום ושמן של הרצועות נחשפו ב-10 בדצמבר 2020, בערוץ היוטיוב של טיילר.
בנוסף, נודע כי מפיק אלבומה הקודם Between the Earth and the Stars דייוויד מקיי הפיק גם את האלבום הזה.
The Best Is Yet to Come תואר כאלבום שמכיל את סוגת הפופ רוק של שנות ה-80 של המאה ה-20. טיילר אמרה ל-Ultimate Classic Rock שהיא חשה של-"When the Lights Go Down" היה צליל דומה למוזיקה של ברוס ספרינגסטין ורוד סטיוארט.
השיר יצא לבסוף כסינגל המוביל מהאלבום.
האלבום מכיל ארבע גרסאות כיסוי; "Somebody's Hero" של סי.בי גרין, "" שהוקלט על ידי צ'יק ויליס וטאב בנואה, "I'm Not in Love" של 10cc ו-"Catch the Wind" של דונובן.
שני השירים האחרונים נועדו במקור להיכלל כרצועות בונוס באלבומה הקודם של טיילר, Between the Earth and the Stars.
"When the Lights Go Down" הופץ כסינגל המוביל ב-18 בדצמבר 2020, ביחד עם קליפ מילים נלווה.
ב-15 בדצמבר 2020, הודיעה טיילר כי היא תצא לסיבוב הופעות באירופה כדי להנציח את יום הולדתה ה-70 ואת צאתו לאור של The Best Is Yet to Come.
סיבוב ההופעות יחל ב-17 בפברואר 2022 ב-Mitsubishi Electric Halle בדיסלדורף שבגרמניה ויסתיים ב-29 באפריל 2022 בקונגרס אם פארק באוגסבורג שבגרמניה גם כן.
בסך הכול, נכללות בסיבוב ההופעות 38 הופעות ברחבי אוסטריה, בלגיה, צרפת, גרמניה ושווייץ.
The Beat of My Heart (בעברית: "הטוב בלבי") הוא האלבום החמישי של הזמר האמריקאי טוני בנט.
את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, ב-1 בדצמבר 1957, לאחר שהוקלט בחודשים יוני עד אוקטובר.
האלבום הופק על ידי מיץ' מילר.
בדומה לסרט "Let It Be", מציג סרט זה את חברי להקת הביטלס במהלך העבודה על האלבום "Let It Be" וההופעה על גג האולפן.
אך בניגוד לסרט מ-1970 שהציג תמונה של התפוררות ומריבות, מציג הסרט של ג'קסון תמונה הרמונית יותר של ימיה היצירתיים האחרונים של הלהקה, מקוטבת פחות ויצירתית ביותר.
"Get Back" היה השם הזמני של הפרויקט שלבסוף התגלם באלבום ובסרט Let It Be.
פיטר ג'קסון עבר לעבוד על הפרויקט לאחר שהשלים את הסרט התיעודי "They Shall Not Grow Old", בו השיב לחיים סרטים שצולמו על ידי חיילים בחזיתות מלחמת העולם הראשונה.
טכניקות שימור החומר המצולם ושיפורו כך שיתאים לאמצעי ההקרנה של המאה ה-21, שימשו אותו גם בפרויקט על סרט זה.
בשיתוף פעולה עם פול מקרטני, רינגו סטאר, יוקו אונו ואוליביה האריסון (אלמנתו של ג'ורג' האריסון) וגם ג'יילס מרטין (בנו של ג'ורג' מרטין והמפיק של הוצאות מחדש של חומרי הביטלס מאז 2006), קיבל ג'קסון לידיו למעלה משישים שעות צילום ו-150 שעות הקלטת-קול של הפרויקט המקורי.
הזנקת הפרויקט הוכרזה ב-30 בינואר 2019, חמישים שנה לאחר הופעת הביטלס על הגג שסיימה את הפרויקט המקורי.
החומר המצולם והמוקלט כלל 21 יום של חזרות לקראת הפקת האלבום Let It Be וההופעה על הגג בהם העמיד לינדזי-הוג, במאי הסרט Let It Be, את מצלמתו כ"זבוב על הקיר".
למעט מקרים יוצאי דופן, לא עשה ג'קסון שימוש בחומרים שכבר שובצו ב-Let It Be, ובמידת הצורך עשה שימוש בחומר ממצלמה אחרת.
הסרט מלווה את הלהקה באולפני טוויקנהאם, שם נעשה ניסיון לצלם את הסרט בחלל שאינו אולפן החזרות הרגיל של הלהקה.
שם מלווה הסרט בעיקר את כתיבת השירים, בהם Get Back על ידי מקרטני.
לאחר מכן הוא עובר לאולפני אפל רקורדס.
שם מתלווה לצילומים אשתו של לנון, יוקו אונו, ג'ורג' האריסון מחבר את השיר I Me Mine ונוטש לזמן קצר את הלהקה.
לאחר מכן מתועד החיבור בין הלהקה לבין בילי פרסטון וההכנות לקראת הופעה מיוחדת יחידה שהייתה אמורה ללוות את צאתו לאר של התקליט.
החלק השלישי עוסק בימי ההקלטות האחרונים ובהופעה על הגג.
בין גרסאות שונות של השירים בתהליך יצירתם, כולל הסרט גם גרסאות כיסוי מבודחות של הביטלס לשירים של אחרים ובדיחות פנימיות רבות, המדגישות את ההיכרות האינטימית והשפה הייחודית של החברים.
ככלל, נתן ג'קסון משקל רב יותר להצגת האווירה הטובה על פני הדגשת חילוקי הדעות והכעס שהתבטאו בסרט Let It Be.
ב-11 במרץ 2020, ימים ספורים לפני שהוחלט במרבית ארצות העולם על סגרים עקב מגפת הקורונה, חתמה חברת אולפני דיסני על הסכם הפצה של הסרט בבתי קולנוע.
הפצת הסרט עוכבה ל-4 בספטמבר 2020 ונדחתה שוב ל-27 באוגוסט 2021. ב-17 ביוני 2021 הכריזה דיסני שהסרט יופץ כסדרה בת שלושה חלקים בשירות הסטרימינג דיסני+ בסוף השבוע של חג ההודיה (25-27 בנובמבר 2021).
ב-16 בנובמבר התקיימה הקרנת בכורה חגיגית של הסרט בלונדון, בנוכחות פול מקרטני.
מבקרים הצביעו על כך שעל אף אורכו, הסרט מספק חוויית צפייה רעננה ומרתקת עבור חובבי הלהקה.
אווירתו שונה מאוד מזו של הסרט Let It Be, שנתפס כרקוויאם ללהקה מתפוררת ומתה.
Get Back מציג להקה פורייה, עם קשר טוב בין חבריה והומור פנימי, לצד ויכוחים וחילוקי דעות עמוקים.
עם זאת מודגשת האהבה הוותיקה בין חברי ההרכב.
הסרט זכה בפרס אמי לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר לשנת 2022 ובנוסף בקטגוריות האלה: בימוי, עריכה, סאונד: עריכה ומיקס.
"The Best Thing About Me Is You" הוא סינגל של המוזיקאי הפוארטו ריקני, ריקי מרטין, בשיתוף פעולה עם הזמרת הבריטית, ג'וס סטון.
השיר יצא, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ב-2 בנובמבר 2010, כסינגל המוביל של אלבום האולפן התשיעי של ריקי מרטין, Música + Alma + Sexo.
בגרסה הספרדית של השיר, "Lo Mejor de Mi Vida Eres Tú", הוא שיתף פעולה עם הזמרת הספרדייה, נטליה חימנז , במקום עם ג'וס סטון.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-4.8 מיליון פעמים בספוטיפיי, ו-11 מיליון פעמים ביוטיוב.
שנה פרס קטגוריה תוצאה 2011פרס גראמי הלטיניתקליט השנה שיר השנה הווידאו קליפ הקצר הטוב ביותרPremios Juventud שיתוף הפעולה הטוב ביותר המנגינה הכי מושכת הווידאו קליפ האהוב עליי 2012פרסי ASCAP Latin שיר פופ פרסי BMI Latin שירים זוכי פרסיםפרסי Lo Nuestro שיר הפופ של השנה שיתוף הפעולה של השנה
The Best in the World Pack (בעברית: החבילה הטובה בעולם) הוא המיני-אלבום השלישי של הראפר הקנדי דרייק.
המיני-אלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים פרוזן מומנטס, ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד.
הוא מכיל את הסינגלים הכפולים "Omertà" ו-"Money in the Grave", כשבאחרון משתתף הראפר האמריקאי ריק רוס.
"Money in the Grave" הפך לשירו ה-26 של דרייק והשני של רוס שהגיע לצמרת מצעד השירים הקצביים באוגוסט 2019. גופים שונים ציינו כי המיני-אלבום מציין את ההוצאה הראשונה של דרייק מחוץ לחברות התקליטים קאש מאני רקורדס ויאנג מאני אנטרטיינמנט.
בילבורד אישרו כי פרוזן מומנטס הופיעו בעבר בהוצאות אחרות של OVO סאונד.
דרייק פרסם את העטיפה של שני השירים ברשתות החברתיות ב-14 ביוני 2019. לאחר הזכייה באליפות ה-NBA של טורונטו ראפטורס, השירים שימשו כ"הוצאה חגיגית".
דרייק מונה לשגריר העולמי של הקבוצה ובעבר השתתף בגמר ה-NBA 2019.
The Best (בעברית: המיטב) הוא אלבום אוסף השלישי של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר.
האלבום יצא לאור באופן בלעדי ביפן, ב-27 בפברואר 2019, על ידי חברות התקליטים דאף ג'אם וסקול בוי רקורדס , לציון עשר שנים של ביבר בתעשיית המוזיקה (2009-2019).
באלבום נכללים סינגלים מתוך אלבומי האולפן של ביבר: My World 2.0 (2010), Under The Mistletoe (2011), Believe (2012), ו-Purpose (2015), וכן מתוך המיני אלבום My World (2009), אלבום הרמיקס Never Say Never: The Remixes (2011) ומאלבום האוסף הקודם שלו, Journals (2013).
The Beatles' 1965 European tour היה סיבוב הופעות של להקת הרוק הבריטית הביטלס, אשר החל באולפני BBC, לונדון, אנגליה ב-20 ביוני 1965 והסתיים בתיאטרון ABC, בלקפול, אנגליה ב-1 באוגוסט באותה שנה.
רשימת שירים זו מייצגת את הופעת הלהקה במרכז הירידים, ניס, צרפת ב-30 ביוני 1965, וזו אינה מייצגת בהכרח את כל ההופעות שקיימה הלהקה במסגרת סיבוב זה.
+#תאריךעירמדינהמתחם1.26 במאי 1965לונדוןאנגליהאולפני BBC2.20 ביוני 1965פריזצרפתארמון הספורט3.4.22 ביוני 1965ליוןארמון החורף5.6.24 ביוני 1965מילאנואיטליהולודרום ויגורלי7.8.26 ביוני 1965ג'נובהארמון הספורט9.10.27 ביוני 1965רומאתיאטרון אדריאנו11.12.28 ביוני 196513.14.30 ביוני 1965ניסצרפתמרכז הירידים15.2 ביולי 1965מדרידספרדלס ונטאס16.3 ביולי 1965ברצלונהזירת השוורים המונומנטלית17.1 באוגוסט 1965בלקפולאנגליהתיאטרון ABC
ג'ון לנון – זמרה, קולות רקע, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מפוחית פה
פול מקרטני – זמרה, קולות רקע, בס
ג'ורג' האריסון – זמרה, קולות רקע, גיטרה חשמלית
רינגו סטאר – זמרה, קולות רקע, תופים
"The Beast Within" (בעברית: "החיה שבפנים") הוא שיר שהוקלט של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שיצא לאור ב-6 בנובמבר 1990 בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
הוא פורסם כגרסת רמיקס ובי-סייד של "Justify My Love" ולא כסינגל עצמאי – גרסה זו צברה פופולריות רבה ברחבי העולם.
בשיר הזמרת מדקלמת קטעים מתוך ספר ההתגלות, תוך שילוב קטעים מתוך האי-סייד, "Justify My Love" ותוספות שונות שכתבה לצד אינגריד צ'אבס ולני קרביץ.
מדונה השתמשה בשיר כהפסקת הריקודים בסיבוב ההופעות הרביעי שלה "The Girlie Show" ב-1993. כעבור עשור, הוא שומש בתור המבוא בסיבוב ההופעות השישי שלה, "Re-Invention World Tour".
גם בסיבוב ההופעות השנים-עשר של הזמרת, "The Celebration Tour" נעשה שימוש ב-"The Beast Within".
ל-"Justify My Love" נוצר רמיקס רשמי בשם "The Beast Within" – מעין שיר חדש, והוא נכלל במספר גרסאות של הסינגל.
מבחינה מוזיקלית, הרמיקס נוצר בהשפעת מוזיקה מזרחית, וכלל רק את הפזמון וחלק משורות השיר המקורי, כאשר רוב הבתים הוחלפו בקטעים מתוך ספר ההתגלות מהברית החדשה.
בזמן שהשיר יצא, מדונה אמרה לווילג' ווייס ש-"The Beast Within" ("החיה שבפנים") היא סדאם חוסיין ושהרמיקס הושפע מ"מלחמת המזרח התיכון הקרבה".
במשך שלוש מתוך שש הדקות בשיר, מדונה מקריאה את הטקסט: "אני יודעת את צרתך ואת עוונך ואת לשון הרע של אלו שאומרים שהם יהודים, אך אינם.
הם כנסת השטן ", מה שנחשב לאנטישמי בידי מספר ארגונים יהודיים.
לפי הרב אברהם קופר , דקאן וראש מרכז שמעון ויזנטל בלוס אנג'לס, , כיוון .
קופר שלח מכתב להנהלה של מדונה וביקש בהתחלה להסיר את השורה מהשיר.
מדונה, על פי דיווחים, הייתה מופתעת מהסערה, כינתה את ההאשמות כ והשיבה: .
היא הסבירה אז שמדובר ב.
הרב השיב כי עצם תגובתה המהירה בנושא, הובילה להקלה כלשהי.
מספר עשורים ליציאתו של "The Beast Within", הועלה מיני-אלבום הרמיקסים שלו לספוטיפיי כמו גם "Justify My Love" – במשוקלל, צברו יחד 28,184,480 מיליון השמעות בסך הכול.
"The Beast Within" מחולק לשישה חלקים בסך הכול.
שלושה בתים, שני רפרנים ואאוטרו.
זהו מעין סיפור קצר המלווה במוזיקה מזרחית המשלבת טריפ הופ – כולל דגימה מתוך "Justify My Love".
את השיר מתחילה מדונה בפנייה מתוך ההתגלות פרק א': .
היא ממשיכה מתוך אותו הפרק ואומרת .
בחלק הזה מסיימת מדונה מחצית מהבית הראשון, ואז ממשיכה לספר ללא הפסקה באמצע ומתחילה לקרוא את פרק ב' מתוך ההתגלות: .
בזאת נחתם הבית הראשון ב-"The Beast Within".
הרפרן של "The Beast Within" לקוח מתוך "Justify My Love" וכולל ארבע שורות בלבד: .
את הבית השני מתחילה מדונה בקריאה נוספת מתוך ההתגלות והפעם, מתוך פרק י"ג: הפסקה קצרה בין ההקראה נעשית, עד שהיא ממשיכה ומצהירה: .
משסיימה לתאר את החיה, היא מתחילה לדבר על מעשיה: .
עתה הרפרן השני מקוצר לשלוש שורות בלבד: – המילה "להתפלל" מושמטת נותרה רק התקווה בשלב זה.
בבית השלישי והאחרון, מסכמת מדונה את כל שקרה ושתיארה: .
באמצע הבית, היא מצהירה במהרה: .
החלק הבא, עובר לאיום ממשי כעונש על החטאים: .
הבית מסתיים בהוראה ברורה שנאמרה: .
הוא נחתם באמירה אחרונה: .
את "The Beast Within" חותמת מדונה בשאלה אחת ויחידה: – אותה שאלה לקוחה משירה "Justify My Love" אך מתקשרת גם לסיפור שסופר.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקור כלל העולם 6 בנובמבר 1990 רמיקס מתוך האלבום האחים וורנר • סייר
"The Best Damn Thing" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין, שיצא ב-13 ביוני 2008 בהוצאת חברת התקליטים RCA רקורדס.
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין ובוץ' ווקר והופק על ידי בוץ' ווקר.
השיר מופיע כסינגל הרביעי של אלבום האולפן השלישי של לאבין, The Best Damn Thing.
נכון למרץ 2025, השיר הושמע למעלה מ-60 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-38 מיליון פעמים בספוטיפיי.
השיר ספג ביקורת מעורבת ממבקרי מוזיקה, כאשר חלק ממבקרי המוזיקה ציינו את קווי הדמיון בין השיר הזה לשיר "Mickey" של טוני בסיל .
מבחינה מסחרית, השיר לא הצליח במצעדי המוזיקה, כאשר בשיאו הגיע מחוץ לארבעים הראשונים ברוב המדינות.
עם זאת, הוא השיג תקליט פלטינה בברזיל, על מכירות של למעלה מ-60,000 עותקים.
The Blue Room EP ("החדר הכחול") היה המיני אלבום השני של הלהקה הבריטית קולדפליי והראשון שהופץ לאחר שהלהקה חתמה בחברת התקליטים פארלופון באפריל 1999.
הגרסה של השיר "Don't Panic" המופיעה בתקליט זה היא שונה ו"אוורירית" יותר מהגרסה שתופיע מאוחר יותר באלבום הבכורה של הלהקה Parachutes.
בתקליט גם נמצאים שני שירים מהמיני אלבום Safety שהופץ ב-1998: "Bigger Stronger" וגרסה קצרה יותר של "Such A Rush" שלא כוללת נגינה לפני שכריס מרטין מתחיל לשיר.
השיר הרביעי בתקליט, High Speed", יופיע גם הוא באלבום Parachutes.
רק 5,000 עותקים מהתקליט הופצו בתאריך המקורי.
לאחר הצלחת הלהקה, המיני אלבום הופץ שוב ב-2001 במספר רב של עותקים.
The Blue Marble (בתרגום לעברית: "הגולה הכחולה") הוא תצלום מפורסם של כדור הארץ שצולם ב־7 בדצמבר 1972 על ידי הצוות של חללית אפולו 17 במרחק של 29,000 קילומטרים בקירוב מכוכב הלכת.
התצלום הוא אחת מהתמונות הנפוצות ביותר הקיימות כיום, והוא אחד מהתצלומים היחידים שמציגים את כדור הארץ מואר כולו, בזכות כך שהאסטרונאוטים שצילמוהו, צילמו אותו כשהשמש ניצבת מאחוריהם, ולפיכך שימשה אמצעי תאורה לצילום.
כשצילמו את התצלום, כדור הארץ הזכיר לאסטרונאוטים במראהו גולת משחק, ומכאן השם.
התמונה צולמה ב־7 בדצמבר 1972 בשעה 10:39 בערך (UTC), כ־5 שעות ו־6 דקות לאחר שיגור החללית, ובערך שעה אחת ו־48 דקות לאחר שהחללית עזבה את מסלול ה"חנייה" ליד כדור הארץ והחלה להתקדם לכיוון הירח.
זמן שיגורה של אפולו 17, 5:33 (UTC), מורה על כך שהיה יום באפריקה בשעותיה הראשונות של החללית בחלל.
מכיוון שהתמונה צולמה שבועיים לפני 21 בדצמבר, אנטארקטיקה הייתה גם היא מוארת.
התמונה צולמה במקור כשהצפון בתחתית כדור הארץ והדרום במעלה הכוכב, כלומר הפוך מהייצוג המקובל.
אולם היא סובבה לפני שהופצה.
הצלם השתמש במצלמת Hasselblad 70 מילימטר עם עדשת 80 מילימטר.
הקרדיט הרשמי לתמונה, לפי נאס"א, ניתן לכל צוות אפולו 17 - יוג'ין סרנן, רונלד אוונס והאריסון שמיט - כולם צילמו תמונות שונות במהלך המשימה בעזרת המצלמה תוצרת Hasselblad שהייתה בחללית.
שמיט טען מאוחר יותר שהוא אישית צילם את התמונה המפורסמת, אך זהות הצלם האמיתי אינה ניתנת לאימות.
משימת אפולו 17 הייתה האחרונה שבמשימות הנסיעה המאוישות לירח עד ימינו.
נכון ל-2021, אף אדם לא נמצא בתחום שבו ניתן לצלם תמונה של כדור הארץ בשלמותו, כמו The Blue Marble, אם כי גשושיות ולוויינים מסוגלים לכך.
The Blue Marble הייתה התמונה הראשונה של פני שטח מוארים של כדור הארץ.
התמונה פורסמה בתקופה שבה ניתן דגש על איכות הסביבה, במהלך שנות השבעים, וסביבתנים רבים ראו בה תיאור של כדור הארץ כשברירי, פגיע ומבודד במרחב החלל.
לעומת זאת, מייק ג'נטרי, איש נאס"א, טען כי על אף הטענות שעלו נגדה, The Blue Marble היא התמונה הנפוצה ביותר בהיסטוריה.
בנוסף, דעתם של ארגוני איכות הסביבה בנוגע לתמונה השתנתה עם הזמן והם הפכו לחובביה במקום להיות מבקריה.
כיום, המונח "Blue Marble", כמו גם התמונה עצמה, מצויים בשימוש תדיר, בידי ארגונים שונים הפועלים לשיפור איכות הסביבה או חברות שונות שרוצות לקדם את תדמיתן כחברות "ירוקות".
בארצות הברית, וגם בישראל, שודרה בעבר תוכנית טלוויזיה לילדים בשם "Big Blue Marble" (נקראה בארץ "ילדים בעולם"), שהופקה בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20.
תמונות של כדור הארץ אשר דומות לתמונה, שהופצו לאחר מכן, הוגדרו כתמונות "Blue Marble".
ב־4 בינואר 2012 צולמו מספר תמונות שחוברו יחד לתמונה אחת, שאותה הפיצו נאס"א ו־NOAA בשם "Blue Marble 2012" כמחווה לתמונה הפופולרית, ויחד אתה פרסמו גם תמונה משלימה המציגה את החצי המזרחי של כדור הארץ.
גם תמונה זו הורכבה משש תמונות ברזולוציה גבוהה שצולמו ב־23 בינואר בידי לוויין.
ילדים בעולם היא סדרת טלוויזיה לילדים אמריקאית שהופקה בארצות הברית בין השנים 1974–1983. התוכנית קיבלה את שמה באנגלית בהשראת התצלום של כדור הארץ מן החלל.
The Best of Santana הוא אלבום אוסף מאת להקת סנטנה.
האלבום דורג במקום ה-82 במצעד הבילבורד 200 של שנת 1998.
2 הוא אלבום אוסף מאת להקת סנטנה שהופץ בשנת 2000.
"The Big Goodbye" הוא הפרק ה-12 בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
הפרק זכה בפרס פיבודי לשנת 1987.
תקלה במחשב גורמת לפיקארד, לדאטה ולד"ר קראשר להילכד בתוך תוכנית הולודק המבוססת על סיפור גנגסטרים שמתרחש בשנות ה-40 של המאה ה-20.
ספינת החלל אנטרפרייז-D נמצאת בדרכה אל כוכב הלכת טורונה 4 על מנת לפתוח במשא-ומתן מטעם הפדרציה עם גזע החייזרים-חרקים ג'ארדן.
הג'ארדן מקפידים מאוד על פרוטוקול; כאשר הפדרציה ניסתה בפעם הקודמת לשאת-ולתת עמם לפני 20 שנה, הגייה לא נכונה בברכה של הפדרציה הביאה את הג'ארדן לסרב ולדבר עד היום.
קפטן פיקארד זכה לכבוד להיות זה שמברך, אבל החזרות על ההצהרה הפכו למעייפות והוא בוחר לבלות קצת זמן בהולודק, בסיפור אודות דיקסון היל.
בתוכנית ההולודק, כבלש היל, פיקארד לוקח על עצמו לחקור את המקרה של ג'סיקה בראדלי (קרוליין אולפורט), שמאמינה כי סיירוס רדבלוק (לורנס טירני) מנסה להרוג אותה.
פיקארד עוזב את ההולודק, ומשאיר את התוכנית רצה, על מנת לאשר את זמן ההגעה המשוער של האנטרפרייז לטורונה.
פיקארד מזמין את ד"ר קראשר ואת ד"ר וויילן (דייוויד סלבורג), היסטוריון המבקר על האנטרפרייז, להצטרף אליו בביקורו הבא בהולודק.
בעוד ד"ר קראשר עדיין מתכוננת, פיקארד וד"ר וויילן מוכנים להיכנס אל ההולודק, כאשר דאטה, הלבוש גם הוא בבגדים תקופתיים, מגיע, לאחר ששמע את הזמנתו של פיקארד.
כאשר השלושה נכנסים אל ההולודק, הם מגלים כי ג'סיקה נרצחה; וכאשר פיקארד מסביר שהיא הייתה במשרדו יום קודם לכן, הם נעצרים על ידי לוטננט מק'נארי (גארי ארמגנאק) בחשד לרצח שלה.
בעוד הם נלקחים אל תחנת המשטרה, ד"ר קראשר נכנסת אל ההולודק, ומצטרפת אל חבריה.
בינתיים, האנטרפרייז נכנסת לטווח תקשורת עם הג'ארדן, אשר מנסים ליצור עמה קשר, וגורמים לנפילות ארעיות של כוח.
הג'ארדן דורשים לקבל את ברכתה של האנטרפרייז ונעלבים מכך שהם נאלצים לשוחח עם מישהו אחר מאשר הקפטן.
הצוות מנסה ליצור קשר עם פיקארד בהולודק, ומגלה כי הדבר בלתי אפשרי; הם מבינים במהירות כי ההולודק מושפע מהאות שנשלח מהג'ארדן, שמונע מהם אפילו לפתוח את דלתות החדר.
ג'ורדי לה פורג' ווסלי קראשר מתחילים לעבוד על תיקון מערכות ההולודק.
בתוך ההולודק, פיקארד, דאטה, קראשר וד"ר וויילן עושים דרכם חזרה מתחנת המשטרה אל משרדו של היל.
שם, מר ליץ' (הארווי ג'ייסון) מחכה לפיקארד, בדרישתו לקבל מידיו חפץ שג'סיקה נתנה לו.
כאשר פיקארד לא מצליח להבין, ליץ' יורה בד"ר וויילן עם אקדח.
בעוד ד"ר קראשר מנסה לטפל בו, פיקארד ודאטה מבחינים כי ההולודק אינו מתפקד כהלכה, שכן פרוטוקולי הבטיחות משותקים והם אינם יכולים לעזוב.
רדבלוק מצטרף אל החבורה, וממשיך לתבוע את החפץ.
גם לוטננט מק'נארי מגיע למקום, ברצונו לקדם את חקירת הרצח של ג'סיקה.
פיקארד מנסה להסביר להם את טבעו של ההולודק, אך רדבלוק מסרב להאמין לו.
בחוץ, וסלי מגלה כי קיים חשש שההולודק סבור שהצוות הלכוד הם הולוגרמות, ועל כן לא ניתן פשוט לכבות את המערכת, מהחשש לאבד אותם.
במקום זאת, הוא בוחר לאפס את הסימולציה, וגורם לפיקארד ולאחרים למצוא עצמם, למשך זמן קצר, באמצע סערת חורף, לפני שהם מוצאים את עצמם שוב במשרדו של היל.
האיפוס מנקה בהצלחה את התקלה, ודלתות היציאה מההולודק מופיעות.
רדבלוק וליץ', המאמינים כי הדלתות יובילו אותם לעולם חדש שניתן לבזוז, יוצאים מההולודק למרות אזהרותיו של פיקארד, ומוצאים את עצמם מתפוררים, שכן הם אינם אלא אלמנטים הולוגרפיים.
פיקארד מודה למק'נארי על עזרתו, אבל אומר לו שזה ה"להתראות הגדול", שכן הם עוזבים את ההולודק.
ד"ר קראשר מזדרזת להעביר את ד"ר וויילן הפצוע אל המרפאה, בעוד שפיקארד ממהר אל הגשר הפיקוד, ומגיע בדיוק בזמן על מנת לברך את הג'ארדן.
הג'ארדן מקבלים את הברכה, המבשרת על תחילתו של משא-ומתן מוצלח.
The Black Keys (בעברית: הקלידים השחורים) היא להקת רוק אמריקאית, המורכבת מהצמד דן אורבך (שירה וגיטרות) ו (תופים).
הלהקה נוסדה בעיר אקרון שבאוהיו בשנת 2001.
הלהקה, שהושפעה ממוזיקת הרוק והבלוז של שנות ה-70 ומאמנים כמו ג'ימי הנדריקס וג'יימס בראון, נחשבת כיום לאחת מלהקות האינדי רוק המצליחות ביותר.
דן אורבך ופטריק קרני נפגשו לראשונה בילדותם כאשר גרו באותה שכונה באקרון, אך הפכו לחברים רק בשנות העשרה שלהם בעזרת חבר משותף.
אחרי שסיימו את בית הספר התיכון, שניהם למדו זמן קצר באוניברסיטה של אקרון.
בשנת 2001, לאחר נשירתם מהלימודים, אורבך וקרני החלו לנגן יחד כלהקה ואף להקליט סקיצות.
אחת הסקיצות שהקליטו זיכו אותם בהצעה להצטרף לחברת תקליטים עצמאית קטנה מלוס אנג'לס בשם Alive.
תחת חסות הלייבל הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם שנקרא "The Big Come Up", ששילב שירים מקוריים, שיר בלוז רוק וגרסת כיסוי לשיר הרוק הפסיכדלי של הביטלס "She Said, She Said".
על אף שהאלבום כמעט ולא נמכר, הוא משך תשומת לב מצד מבקרים וחברות תקליטים, והלהקה חתמה בחברת התקליטים Fat Possum Records, המתמחה באומני בלוז.
בנובמבר 2002, תוך מספר ימים מיום החתימה בחברה החדשה, הקליטה הלהקה את אלבומם השני "Thickfreakness".
האלבום הוקלט במרתפו של קרני, תוך 14 שעות בלבד.
האלבום יצא לחנויות באפריל 2003 וקיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים.
מגזין טיים דירג את האלבום כשלישי הכי טוב של אותה שנה.
בשנת 2004, הלהקה הקליטה במחסן נטוש את האלבום "Rubber Factory" שהפך את הלהקה למוכרת ברחבי ארצות הברית.
האלבום קיבל שבחים מהמבקרים, הוכתר על ידי הניו יורקר ואנטרטיינמנט ויקלי לאחד מהאלבומים הטובים של השנה ואף הגיע למקום 143 במצעד הבילבורד 200. השירים שלהם השתתפו בסרטים ובפרסומות, והלהקה הופיעה כלהקת חימום לאמנים כמו פרל ג'אם ורדיוהד.
ב-2005 הלהקה יצאה למסע קידום מכירות בארצות הברית, אירופה ואוסטרליה.
בשנת 2006 שחררה הלהקה את האלבום "Chulahoma: The Songs of Junior Kimbrough", מיני אלבום של גרסאות כיסוי לשיריו של ג'וניור קימברו, אגדת דלתא בלוז והמייסד של Fat Possum Records.
לאחר יציאת האלבום חתמה הלהקה בחברת התקליטים Nonesuch Records.
למרות שללהקה היו את האמצעים להקליט באולפן, הם החליטו לחזור להקליט את אלבומם החדש "Magic Potion" במרתפו של קרני.
האלבום, שיצא ב-2006, כלל רק שירים מקוריים של הלהקה והמשיך את סגנונה המוזיקלי הרגיל.
אחרי שהפיקו והקליטו בעצמם באולפנים מאולתרים את כל אלבומיהם עד כה, ב-2008 החליטו הצמד להקליט את אלבום החדש "Attack & Release" באולפן מקצועי עם המפיק זוכה הגראמי דיינג'ר מאוס, החלטה שהפכה את הלהקה להצלחה גדולה.
האלבום נכנס למקום ה-14 במצעד הבילבורד 200 והסינגל מתוכו "I Got Mine" נכנס למקום ה-23 במצעד השירים הטובים של השנה של המגזין רולינג סטון.
הפריצה המסחרית הגדולה הגיעה ב-2010, עת שחררו הצמד את אלבום האולפן השישי שלהם, "Brothers".
הסינגל "Tighten Up", השיר היחיד מהאלבום שהופק על ידי דיינג'ר מאוס, הגיע למקום הראשון במצעד לשירי הרוק והמוזיקה האלטרנטיבית של בילבורד.
השיר גם זכה בפרס גראמי על כשיר הרוק הטוב ביותר שבוצע בידי להקה, בעוד האלבום כולו זוכה לפרס האלבום הטוב ביותר בתחום המוזיקה האלטרנטיבית.
האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200, לאחר שמכר כ-73,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
האלבום מכר כ-1.5 מיליון עותקים בסה"כ, כולל 870,000 עותקים בארצות הברית, וזכה לאלבום פלטינה כפולה בקנדה, אלבום פלטינה בארצות הברית ואלבום זהב בבריטניה.
בין מרץ למאי 2011, שהו הצמד כ-41 ימים באולפן הקלטות בנשוויל, טנסי כדי להקליט את אלבום האולפן השביעי שלהם, "El Camino".
גם אלבום זה הופק על ידי דיינג'ר מאוס.
ב-3 בדצמבר 2011, כשלושה ימים לפני יציאת האלבום, התארחו הצמד בתוכנית סאטרדיי נייט לייב כאומנים אורחים, וקיבלו שבחים מהמבקרים על הופעתם.
האלבום יצא ב-6 בדצמבר 2011 ונכנס למקום השני במצעד הבילבורד 200 עם מכירות של כ-206,000 עותקים בשבוע הראשון.
הסינגל "Lonely Boy" נכנס למקום ה-64 בדירוג הבילבורד 100, ולמקום הראשון במצעד לשירי הרוק והמוזיקה האלטרנטיבית של בילבורד.
מגזינים רבים, כמו "טיים" ו"הרולינג סטון" דירגו את האלבום כאחד האלבומים הטובים של השנה.
בשנת 2012 יצא הצמד למסע הופעות באירופה וארצות הברית.
הכרטיסים להופעה במדיסון סקוור גארדן נחטפו תוך כ-15 דקות.
בטקס פרסי גראמי לשנת 2013, זכה האלבום בפרס אלבום הרוק הטוב ביותר, והשיר "Lonely Boy" זכה בפרס שיר הרוק הטוב ביותר ובפרס הופעת הרוק הטובה ביותר.
במאי 2014 יצא האלבום השמיני של ההרכב, "Turn Blue", גם הוא בהפקתו של דיינג'ר מאוס.
לאלבום קדמו הסינגלים "Fever" ושיר הנושא, "Turn Blue".
ב-28 ביוני 2019 יצא האלבום התשיעי של ההרכב, "Let's Rock".
לאלבום קדמו הסינגלים "Lo/Hi" ו-"Eagle Birds".
השיר "Lo/Hi" היה הסינגל הראשון של ההרכב שהגיע למקום הראשון במצעד המיינסטרים רוק של בילבורד.
ב-13 באפריל 2021 הכריזה הלהקה על האלבום "Delta Kream", הכולל 11 קאברים לשירי קאנטרי, ויצא ב-14 במאי 2021.
ב-13 במאי 2022 יצא האלבום האחד עשר של ההרכב, "Dropout Boogie", והסינגל "Wild Child" מתוכו הגיע לראש מצעד המוזיקה האלטרנטיבית של בילבורד.
ב-2 במרץ 2023 פורסם שכחלק ממסע ההופעות של האלבום תגיע הלהקה בפעם הראשונה לישראל להופעה ב-10 ביולי בלייב פארק בראשון לציון, ותארח על הבמה את נינט טייב.
The Best of Pink Floyd: A Foot in the Door הוא אלבום אוסף מאת להקת פינק פלויד, שיצא כחלק מפרויקט הרימסטר של הלהקה Why Pink Floyd...?.
The Beyoncé Experience הוא סיבוב ההופעות השלישי של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס.
סיבוב ההופעות יצא לקידום אלבום הסולו השני של ביונסה B'Day, שיצא בשנת 2006. סיבוב ההופעות החל בשנת 2007 וכלל 96 הופעות ברחבי העולם, שהתפרסו על חמש יבשות.
במופע ליוו את ביונסה עשרה נגנים, שלוש זמרות רקע ועשרה רקדנים.
הבמה הייתה מורכבת ממדרגות ששינו צבעים ובסיומם במה גדולה שמאחוריהם מסכי ענק, וכדורי דיסקו תלויים מהתקרה.
ביונסה שיתפה פעולה עם מספר מעצבים, ובמהלך ההופעה החליפה שמונה תלבושות שונות שזכו לשבחים מהמבקרים.
סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו את היכולות הווקליות, הריקודים, הכוריאוגרפיה והאנרגיה על הבמה של ביונסה.
היו תגובות חיוביות במיוחד על הגרסה של ביונסה לשירי הלהקה דסטניז צ'יילד.
סיבוב ההופעות הצליח מסחרית וגרף 90 מיליון דולר.
לסיבוב הופעות יצא DVD שצולם במרכז סטייפלס בלוס אנג'לס, קליפורניה.
The Beyoncé Experience Live היה מועמד לפרס גראמי הופעת ה-R&B הטובה ביותר על ביצוע השיר "Me Myself and I".
לפני תחילתו של סיבוב ההופעות The Beyoncé Experience, ביונסה הוציאה לאור את אלבום הסולו השני שלה B'Day.
הסינגלים שיצאו מהאלבום "Check On It" ,"Déjà Vu", "Ring the Alarm" ו-"Irreplaceable" בוצעו על ידי ביונסה במספר תוכניות אירוח, טקסי פרסים.
ורק בשנת 2007 אושר על ידי ביונסה שהיא יוצאת לסיבוב הופעות, בתאריך 20 באפריל 2007 היו מכירות מוקדמות של כרטיסי VIP.
ההופעה נפתחה כאשר ביונסה עולה ממרכז הבמה המכוסה בעשן, וכשאר היא עומדת על הבמה כשיש עליה זרקור וזיקוקים מאחוריה.
ביונסה מתחילה לבצע את השיר "Crazy in Love", שבמהלכו שרה קטע מהשיר "Crazy" של נארלס בארקלי בשמלת כסף נוצצת שחמש עשרה כדורי דיסקו יורדים מהתקרה, ומסיימת עם הכוריאוגרפיה הידועה מהקליפ של "Crazy in Love".
ביונסה המשיכה עם השיר "Freakum Dress" שבמהלכו מופיעים קטעי וידאו מהקליפ של השיר, ומסיימת את המערכה עם "Green Light".
במערכה הבאה ביונסה עלתה לבמה כשהיא לובשת תלבושת ריקודי בטן, מחזיקה מיטריה, סביבה עשן ורקדנים שלבשו מדים, וביצעה את הלהיט "Baby Boy".
את השיר ביונסה מסיימת עם מוזיקת רגאיי בתוספת לשיר "Murder", השיר "Beautiful Liar" בוצע כאשר נפל מיקרופון מהתקרה וביונסה שרה לתוכו עם ביצוע הכוריאוגרפיה של השיר בדומה לקליפ.
כשמנגינת השיר "Naughty Girl" ביונסה התחילה לרקוד עם שתי רקדניות, ריקודי בטן לפי הקצב של השיר.
"Me Myself and I" בוצע בקצב איטי יותר מהשיר המקורי וסיימה את המערכה השנייה של המופע.
"2 Dangerously in Love" בוצע כאשר סביבה של ביונסה הרקדנים והיא לבושה בשמלה, ביונסה המשיכה עם ביצוע השיר "Flaws And all" וכאשר אחד הרקדנים עמד מאחוריה לבוש כמלאך ובמהלך השיר התחילה לבכות.
המערכה הרביעית נפתחת במחרוזת שירי עבר של להקת דסטניז צ'יילד שנפתחה עם השיר "Independent Women Part I", בסיומו ביונסה הורידה את המעיל ולבשה בגד גוף בצבע גופה המכוסה יהלומים.
ביונסה המשיכה עם ביצוע השירים "Bootylicious", "No, No, No" ו-"Bug a Boo" בביצוע כוריאוגרפיות שונות עם הרקדנים.
שהתחילה לשיר את "Bills, Bills, Bills" יצא מעקה ארוך מהרצפה עליו רקדה ביונסה עם הרקדניות שלה ושטרות כסף עפו באוויר, והמשיכה עם ביצוע השיר "Cater 2 U".
ביונסה סיימה את המחרוזת עם השיר "Survivor", בהופעה The Beyoncé Experience Live שצולמה בקליפורניה עלו לבמה חברות להקת דסטניז צ'יילד וסיימו לבצע ביחד את השיר.
את המערכה סיימה ביונסה עם השיר "Speechless" כאשר היא יושבת על ספה בצבע אדום המעוצבת כמו שפתיים.
"Ring the Alarm" פתח את המערכה החמישית הביצוע התחיל שנשמעו סירנות, סולו של הגיטריסטית וביונסה הופיעה עם מעיל אדום.
"Suga Mama" בוצע עם כוריאוגרפיה כמו בקליפ שברקע של ביונסה קטעי וידאו של הקליפ.
ביונסה ביצעה את השיר "Upgrade U" שבמהלו ג'יי זי עלה לבמה, לאחר מכן ביצעה את השירים "'03 Bonnie & Clyde", "Check on It" ו-"Déjà Vu".
ביונסה עלתה לבמה כאשר עם תחופשת של רובוט, היא מסירה אותה ולבשה שמלה בצבעים שחור וצהוב, וביצע כוריאוגרפיה עם שלל רקדניה.
המערכה האחרונה של המופע נפתחת עם מחרוזת שירים של הסרט נערות החלומות, בו כיכבה ביונסה בשנת 2006. המחרוזת נפתחת עם השיר "Deena/Dreamgirls Medley", ביונסה עולה לבמה עם שמלה ועל הצוואר שלה צעיף פרווה לבן.
ביונסה מסיימת את המחרוזת עם השיר "Listen".
את המופע ביונסה סיימה עם השיר "Irreplaceable", ביונסה ביקשה מהקהל לשיר יחד איתה, והשיר הסתיים עם קונפטי על הבמה.
תאריך עיר מדינה מיקוםאסיה10 באפריל 2007טוקיויפןטוקיו דום11 באפריל 2007אוסקהOsaka-Jo Hall12 באפריל 2007Aichi Prefectural Gymnasium13 באפריל 2007נגויהאצטדיון אל קמפין
תאריך עיר מדינה מיקוםאוקיאניה21 באפריל 2007סידניאוסטרליהסידני סופרדום22 באפריל 2007בריזבןBrisbane Entertainment Centre24 באפריל 2007אדליידAdelaide Entertainment Centre25 באפריל 2007מלבורןRod Laver Arena26 באפריל 2007סידניAcer Arena
תאריך עיר מדינה מיקוםאירואסיה17 באוקטובר 2007מוסקבהרוסיהקומפלקס הספורט אולימפיסקי
תאריך עיר מדינה מיקוםאפריקה20 באוקטובר 2007אדיס אבבהאתיופיהMillennium Hall
תאריך עיר מדינה מיקוםאירופה22 באוקטובר 2007קלוז'-נאפוקהרומניהStadionul Ion Moina
תאריך עיר מדינה מיקוםאסיה27 באוקטובר 2007מומבאיהודוBandra Kurla Complex30 באוקטובר 2007בנגקוקתאילנדImpact, Muang Thong Thani1 בנובמבר 2007ג'קרטהאינדונזיהJITEC3 בנובמבר 2007 -מקאוCotai Arena5 בנובמבר 2007שאנגחאיסיןShanghai Indoor Stadium7 בנובמבר 2007טאגיגהפיליפיניםBonifacio Global City9 בנובמבר 2007 סיאולקוריאה הדרומיתOlympic Gymnastics Arena10 בנובמבר 200712 בנובמבר 2007טאיפייטאיוואןZhongshan Soccer Stadium
תאריך עיר מדינה מיקום סיבה24 באוקטובר 2007איסטנבולטורקיהFenerbahçeמתקפות של מפלגת הפועלים של כורדיסטן בהאקארי ב-21 באוקטובר
The Birthday Party הייתה להקת פוסט-פאנק מאוסטרליה שפעלה משנת 1975 עד 1983, בתחילה תחת השם "The Boys Next Door".
למרות שלא הצליחה מסחרית, הייתה ללהקה השפעה רבה על להקות רוק בשנות השמונים, והם נחשבים לאחת מאבות הרוק הגותי.
מנהיג הלהקה, ניק קייב, כתב שירים עם מילים פרובוקטיביות רוויות אלימות שכללו גם תיאורים מיניים, וללהקה היה צליל "עגום ורועש" עם נגיעות של בלוז, ג'אז חופשי ורוקבילי.
בשנת 1980 הלהקה עברה ממלבורן ללונדון, שם הם הושמעו רבות על ידי השדרן ג'ון פיל והתפרסמו בהופעותיהם האלימות.
ב-1983 עברו לברלין המערבית, ולאחר זמן קצר התפרקו.
רוב חברי הלהקה פיתחו קריירות סולו.
חברי הלהקה למדו ביחד בבית ספר יסודי במלבורן, אוסטרליה, שם גם שרו במקהלת הבנים של בית הספר.
בשנת 1973 הקימו להקה שניגנה גרסאות כיסוי לשירים של דייוויד בואי, לו ריד, רוקסי מיוזיק ואליס קופר.
חברי הלהקה היו הזמר ניק קייב, הגיטריסט מיק הארווי, המתופף פיל קלברט, וכמה חברים נוספים.
בשנת 1975 צירפו אליהם את הבסיסט טרייסי פו והחליטו לקרוא לעצמם "The Boys Next Door".
סגנון הלהקה הפך להיות רועש יותר, ולמגוון שיריהם נוספו שירי פאנק רוק (Punk rock), בהם גרסאות כיסוי לשירי הראמונס ופטי סמית'.
לקראת שנת 1977 החלו לכתוב שירים מקוריים, רובם בעלי מילים פרובוקטיביות.
בשנת 1978 צירפו אליהם גיטריסט נוסף, רולנד ס.
הווארד, ששינה את הצליל של הלהקה באופן דרמטי.
הם הירבו להשתמש בפידבק, לשירים היה גוון תזזיתי ושירתו של קייב נשמעה כאחוזת טירוף.
בשנים 1979–1980 יצאה להקת "The Boys Next Door" לסיבוב הופעות נרחב באוסטרליה.
חברת התקליטים האוסטרלית "Missing Link" החתימה אותם והוציאה את תקליטיהם הראשונים, בהפקתו של טוני כהן.
השיר הידוע ביותר שלהם, "Shivers" ("צמרמורות"), נכתב על ידי הווארד ובוצע על ידי להקתו הקודמת.
השיר נאסר להשמעה בתחנות רדיו באוסטרליה בגלל התייחסותו המרומזת להתאבדות.
בפברואר 1980 עברו חברי הלהקה ללונדון, ושינו את שמם ל-"The Birthday Party".
הווארד, הוא וקייב בחרו את השם בגלל "תחושה של חגיגיות ואירוע פולחני".
בלונדון עברה הלהקה תקופה פורייה של יצירתיות, ושיריהם מתקופה זו נחשבו למוזיקה חדשנית ואגרסיבית.
שירתו של קייב תוארה כ"יוצאת מהבטן", ולדברי חברי הלהקה הם היו "נחושים לבעוט במוסכמות של מוזיקת הרוק." קייב כתב את רוב מילות השירים.
חלקם סיפרו סיפורי אימה ופחד וזרועים בדמויות ביזאריות, אחרים הם על רוצחים או מטורפים, ולעיתים קרובות הכילו אזכורים סוריאליסטיים או דתיים.
בשירתו של קייב היה מימד מפחיד עם צרחות חסרות מעצורים ולסירוגין גם קול נכאים דהוי.
למרות התשבחות ממבקרי המוזיקה, לא זכתה הלהקה להצלחה מסחרית, דבר שאינו מפתיע לאור השילוב ייחודי של קקפוניה ומוזיקה קודרת שהם רקחו.
הלהקה הופיעה רבות באוסטרליה, אירופה וארצות הברית.
בשנת 1982 פרש מתופף הלהקה, הגיטריסט טרייסי פו נתפס נוהג בשכרות ונדון לחודשיים מאסר, וגם חלק מחברי הלהקה האחרים פרשו או הוחלפו באופן זמני.
חלקם הקליטו אלבום עם הזמרת לידיה לאנץ', שיצא לאור כתקליט רק ב-1987.
באוגוסט 1982 עברו חברי הלהקה מלונדון לברלין המערבית, ובמספר שירים שהוקלטו שם השתתף בליקסה ברגלד, גיטריסט איינשטירצנדה נויבאוטן.
בתקופה זו החלה מתיחות בין חברי הלהקה, שנבעה בחלקה משימוש מופרז בסמים ובאלכוהול.
ההופעה האחרונה של The Birthday Party הייתה ב-9 ביוני 1983 במלבורן, ולאחריה נפרדו דרכיהם של חברי הלהקה.
לאחר פירוק הלהקה פיתח ניק קייב קריירת סולו מצליחה.
גם חברי הלהקה האחרים הקימו הרכבים שונים, אך לא זכו להצלחה.
טרייסי פו ניסה להיגמל מסמים מספר פעמים, ובשנת 1986 מת כתוצאה מפרכוס אפילפטי.
הווארד מת בשנת 2009 משחמת הכבד.
אלבומי הלהקה יצאו מחדש בפורמטים שונים, וכן יצאו לאור מספר אוספים של שירי הלהקה.
באוקטובר 2007 נבחר ניק קייב להיכל התהילה של הרוק אנד רול האוסטרלי, ובנאומו הודה גם לחברי להקת "The Birthday Party" שהיו איתו בתחילת הדרך.
על תולדות הלהקה ועל ניק קייב נכתבו מספר ספרים.
בשנת 2023 הופק סרט תיעודי המספר את תולדות הלהקה.
ניק קייב - שירה, סקסופון
מיק הארווי - גיטרה, שירה, תופים, קלידים
טרייסי פו - בס, שירה
מוזיקאים נוספים הופיעו והקליטו עם הלהקה בתקופות שונות.
אלבומי הלהקה תחת השם "The Boys Next Door":
אלבומי הלהקה תחת השם "The Birthday Party":
בנוסף לאלבומים אלה ראו אור מיני-אלבומים, אוספים רבים, הקלטות של הופעות חיות ומארז תקליטורים.
The Best of Celine Dion & David Foster (בעברית: הטוב ביותר של סלין דיון ודייוויד פוסטר) הוא אלבום אוסף של הזמרת הקנדית סלין דיון.
אלבום האוסף יצא לאור ב-19 באוקטובר 2012 על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, במדינות נבחרות באסיה.
האלבום כולל את השירים עליהם עבדה דיון במשך השנים עם המפיק והכותב דייוויד פוסטר.
והאלבום יצא לרגל 20 שנה של עבודה משותפת בין השניים.
האלבום הופץ במספר מדינות נבחרות באסיה 20 שנה לאחר שפוסטר ודיון החלו לעבוד ביחד.
בנוסף לכך, האלבום גם כולל דואט עם אלביס פרסלי אשר לא פורסם מעולם, בשם, "If I Can Dream".
השיר הוקלט עבור הקמפיין "Idol Gives Back", ודיון אף ביצעה אותו באפריל 2007, בתוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול", אך הוא לא שוחרר אף פעם באופן רשמי.
האלבום מכיל דואטים נוספים עם זמרים כמו פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד ואנדראה בוצ'לי.
באלבום ישנם גם שירי פסקול מצליחים אשר דיון הוציאה בעבר; "Because You Loved Me", מתוך הפסקול לסרט "צמודים אישית", "When I Fall in Love", מתוך הפסקול לסרט "נדודי שינה בסיאטל", ו-"The Prayer" מתוך הפסקול של הסרט "החרב הקסומה".
האלבום אינו כולל שירים מהאלבום Unison, שם הפיק פוסטר 5 שירים.
בשונה מאלבום האוסף All the Way...
A Decade of Song שמכר למעלה מ-17 מיליון עותקים ברחבי העולם, אלבום האוסף הזה לא זכה להצלחה רבה, אך בשיאו הצליח להגיע אל המקום ה-3 במצעד האלבומים שבטאיוואן, ואל המקום ה-9 במצעד האלבום הבינלאומיים של קוריאה הדרומית.
עטיפת האלבום צולמה על ידי הצלם של מגזין "ניובו", ג'רי מטלוס בלאס וגאס.
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגמקוראסיה19 באוקטובר 2012סוני מיוזיק אנטרטיינמנטתקליטור8 8725-44810-2 7
The Big Street (בעברית: "הרחוב הגדול") הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1942, בכיכובם של הנרי פונדה ולוסיל בול.
הסרט עוסק ביחסי אהבתו החד צדדיים של מפנה שולחנות לזמרת יפהפייה וקרת לב, והוא עיבוד קולנועי לסיפורו הקצר של דיימון ראניון, "Little Pinks" ("פִּינְקְס הקטן"), סיפור שהופיע לראשונה ב-1940, באחד מן הטורים השבועיים של ראניון בשבועון "Collier's" ("של קולייר" ).
מאוחר יותר הסיפור הופיע גם באסופת כתביו "Runyon from First to Last" ("ראניון מתחילה ועד סוף") בַּחלק "Stories à la Carte" ("סיפורים על המפה").
ראניון, כותב הסיפור, הפיק גם את הסרט.
לאונרד ספיגלגאס כתב את התסריט, המבוסס באופן רופף על הסיפור המקורי.
השיר העברי המוכר "פנקס הקטן" והסיפור "פינקס קטינא", הם עיבוד ותרגום, בהתאמה, לסיפורו המקורי של ראניון.
"The Big Street" ('הרחוב הגדול') היה כינוי לַבּרודוויי (מילולית ניתן לתרגם 'The Broadway' ל'הדרך הרחבה' או ל'הרחוב הרחב').
ראניון רימז בשם זה, למקום שבו מתחילה עלילת הסרט, ולמקום שסביבו נסובים כל סיפוריו.
הסרט מתמקד בדמותו של אוגוסטוס פינקרטון השני, 'פִּינְקְס הקטן' (בגילומו של הנרי פונדה), המועסק כמפנה שולחנות ('פיקולו') במסעדה, ובמערכת יחסיו עם גלוריה לַיוֹנְס (בגילומה של לוסיל בול), זמרת יפהפייה וקרת לב.
קייס אייבּלס (ברטון מקליין), בעליו של מועדון לילה בניו יורק, דוחף את גלוריה בת זוגו במורדו של גרם מדרגות, בהתקף של קנאה.
בעקבות הנפילה בגרם המדרגות, גלוריה ניזוקה קשות והופכת לנכה המרותקת לכיסא גלגלים.
גלוריה שנותרת חסרת פרוטה בשל ההוצאות המרובות ובשל חוסר ההכנסות שמסבה לה נכוּתה, נאלצת להיסמך על חסדיו של פינקס, המזמין אותה להתגורר עימו בדירתו הצרה והעלובה.
כאשר ידידתו של פינקס, ויולט שׁוּמבֶּרג (אגנס מורהד), נישאת ל'ג'ונסון הנחמד נחמד' ('Nicely Nicely Johnson', יוג'ין פַּלֶה) והזוג עוקר לפלורידה, גלוריה פוקדת על פינקס לקחת אותה לשם, מתוך תקווה שבמזג האוויר החם של פלורידה ישתפר מצבה הבריאותי.
לפינקס לא נותר כסף לצורך המסע הארוך, והוא דוחף את כיסא הגלגלים של גלוריה במסע רגלי כל הדרך עד למיאמי שבפלורידה.
במיאמי פוגשת גלוריה באהובהּ משכבר הימים דיקייטר (ויליאם ט' אור) ומנסה לשוב אליו, אלא שהוא מאבד בה עניין מיד כשהוא מגלה כי היא נכה.
גלוריה משתלחת בכעס בפינקס, והוא נוטש אותה ומוצא עבודה במועדון במיאמי בבעלותו של קייס.
אלא, שלאחר זמן ויולט מספרת לפינקס שגלוריה חולה מאוד והוא שב אליה.
מתוך דיכאון וייאוש, גלוריה מספרת לפינקס כי היא משתוקקת להיות לבושה ולו רק לערב אחד בשמלת ערב מעוטרת באבני חן.
כאשר פינקס רואה שהידוענית מִימִי וֵנוּס (מריון מרטין) לבושה בשמלת ערב כמו זו שגלוריה רצתה, הוא פורץ לביתה של מימי על מנת לגנוב את שמלתהּ, ושומע במקרה את אחד מבריוניו של קייס הסוחט אותה ומאיים שאם היא לא תיתן לו את תכשיטיה, הוא יפרסם ברבים את חוסר נאמנותה לבעלה.
פינקס מסווה את זהותו, ומצליח באומץ רב להשיב את התכשיטים למימי.
לאחר מכן הוא מודיע לקייס שידווח על מעשיו למשטרה, אלא אם כן יסכים לארח את גלוריה כאורחת של כבוד, במסיבה שהוא עורך.
בליל המסיבה המשטרה עוצרת את פינקס.
כרטיס הביטוח הלאומי שלו נמצא בארון הבגדים של מימי שבו הוא הסתתר בזמן הפריצה לביתהּ.
אלא, שכאשר בעלה של מימי, סמואל (ג'ורג' קליבלנד), שומע מדוע פרץ פינקס אל הבית הוא מתמלא רחמים עליו, ומבטל את תלונתו.
גלוריה נוכחת לדעת לבסוף אילו קורבנות פינקס היה מוכן להקריב למענה, והוא נושא אותה בזרועותיו אל רחבת הריקודים כדי שיוכלו לרקוד.
גלוריה אומרת לפינקס שהיא רוצה לראות את האוקיינוס ואז מתה בזרועותיו.
בהתעלמות ממותה, הוא נושא אותה במדרגות המועדון כדי להביאה אל האוקיינוס ולמלא בכך את משאלתה האחרונה.
דיימון ראניון רצה ללהק את צ'ארלס לוטון ואת קרול לומברד לתפקידים הראשיים בסרט, אלא ששני השחקנים לא היו מעוניינים בכך.
לומברד הציעה לראניון לבחון את מועמדותה של חברתה לוסיל בול, וכך, בניגוד לעמדתם של RKO, משווקי הסרט, שלחצו עליו לאייש בתפקיד הראשי שחקנית ידועה ומוכרת יותר, כברברה סטנוויק או כג'ין ארתור , ראניון הציע את התפקיד ללוסיל בול.
מאוחר יותר, בול ציינה כי באותה שעה כבר מלאה תפקיד בסרט אחר.
בול נזכרת, "היה נדמה ששום דבר לא קורה לי בסטודיו.
הצ'קים השבועיים של אלף הדולר המשיכו להגיע כרגיל, אך עדיין הייתי שחקנית רגילה בסרטים מדרג ב'".
צילומיה של בול לא זרמו על מי מנוחות.
הבמאי אירווינג רייס היה 'טירון', ואילו עמיתהּ לגילום התפקידים הראשיים, הנרי פונדה, בן זוג לשעבר של בול שנשלף לצורך הסרט מפוקס המאה ה-20, לא נתן לה די סיוע והדרכה.
דסי ארנז , שבאותו זמן היה בעלהּ של בול, חשש כי אשתו תצית מחדש את יחסיה עם פונדה, ונכח לעיתים קרובות על הסט כדי לפקח עליה מקרוב.
למרות כל המהמורות הללו, בול החשיבה את הסרט כאחד הסרטים האהובים עליה.
דמותו של 'ג'ונסון הנחמד נחמד' מופיעה במחזמר ברודוויי ברנשים וחתיכות ואף בסרט בשם זה.
הן המחזמר והן הסרט מבוססים על סיפוריו הקצרים של ראניון.
מבקר הסרטים של הניו יורק טיימס אמר שהסרט "בעל קצב מתוחכם וצבעוני" וכי הוא "מבוים באופן תמציתי", אך סבר מצד שני, כי "בשל החריגות התכופות מן הקו הקומי הכללי של העלילה, הסרט עובר אובר-דרמטיזציה עד כדי יצירה של מצבים בלתי מתקבלים על הדעת ושל אפקט בכייני".
הוא ציין, שהנרי פונדה "מגלם את דמותו של הגיבור ה'נורא נחמד' בניגוד להתאמתה של מיס בול לגילום דמות הזמרת" הקרה והאכזרית.
בווראייטי סברו שהתסריטאי לאונרד ספיגלגאס ביצע "עבודה טובה בהעברת רוחהּ של היצירה אל המסך, ועיטורהּ בהומור ראניוני טיפוסי", חשו שלוסיל בול "התגברה על משוכות גבוהות" וטענו שהנרי פונדה "היה במיטבו".
ב-Time Out הלונדוני סברו שהסרט "הצליח לתפוס את רוב הרוח הראניונית של חיי הרחוב, ואף את שׂפת הרחוב הצבעונית המקומית שלו".
אף על פי כן, נכתב שם שהסרט "מקלקל הכול לעיתים קרובות, כשהוא מתפלש בסנטימנטליות מיותרת".
על בול נאמר שם, שהיא "מהממת בתפקידהּ הנדיר בכנותו".
חברת "Turner Entertainment" הוציאה את הסרט ב-DVD של אזור צפייה 1 ב-19 ביוני 2007. רצועת השמע של הסרט הייתה באנגלית, והייתה אפשרות לבחור כתוביות באנגלית או בצרפתית.
התקליטור הכיל גם את הבונוסים הבאים: הפרק "החתול הֶפּ" מסדרת לוני טונס והמחזמר הקצר "Calling All Girls".
אף שהסרט גופו, לא תורגם מעולם לעברית ולא הופיע מעולם בעברית, הסיפור, שעל בסיסו נכתב הסרט, תורגם ועובד פעמים אחדות בעברית: "Little Pinks" הופיע כַּסיפור "פינקס קטינא", בתוך קובץ סיפורי ראניון, "טיפוסים קשוחים", שתרגם אליעזר כרמי.
השיר העברי הידוע, "פנקס הקטן", הוא עיבוד שירי לסיפורו של ראניון.
השיר הופיע במחזמר "עיר הגברים", מחזמר שכתב דן אלמגור והלחין מתי כספי, והוקדש לסיפוריו של ראניון.
The Best of Sonny & Chér (בעברית: המיטב של סוני ושר) הוא אלבום האוסף השני של הצמד סוני ושר.
אלבום האוסף יצא לאור בשנת 1967, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ואטקו רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-19 במצעד האלבומים הקנדי.
The Best of Celine Dion (בעברית: המיטב של סלין דיון) הוא אלבום האוסף השלישי של הזמרת הקנדית סלין דיון.
אלבום האוסף יצא לאור ב-2 במאי 1988, על ידי חברת התקליטים קארר רקורדס.
בסמוך לצאתו של אלבום האוסף, הוציאה דיון את אלבום האולפן השמיני שלה, Incognito.
אלבום האוסף כולל בתוכו להיטים ושירים שונים של דיון מתחילת 1982, ועד ל-1988, שנת צאתו של אלבום האוסף.
מתוך אלבום האוסף יצא הסינגל "La religieuse", והסינגל "Ne partez pas sans moi", אשר זכה באירוויזיון 1988.
מקוםתאריםחברת תקליטיםפורמטקטלוגצרפת2 במאי 1988קאררתקליטור96-545תקליט66-545קלטת שמע76-545ספרדגרמניהתקליטורCAR 8 26833תקליטCAR 6 26833קלטת שמעCAR 4 26833דנמרקמגהתקליטורMRCD 3314תקליטMRLP 3314קלטת שמעMRMC 3314שווייץ
The Best of Kylie Minogue (בעברית: הטוב ביותר של קיילי מינוג) הוא אלבום הלהיטים השלישי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג.
אלבום הלהיטים יצא לאור ב-28 במאי 2012, על ידי חברת התקליטים EMI, לציון 25 שנות פעילות.
אלבום הלהיטים מכיל בתוכו להיטים של קיילי מינוג מתחילת הקריירה שלה ועד צאת אלבום הלהיטים עצמו, בדומה לאלבומי להיטים קודמים שלה.
בניגוד לאלבומים קודמים שלה, אלבום להיטים זה לא כלל שירים או סינגלים חדשים.
עם יציאתו, זכה אלבום הלהיטים לביקורות חיוביות, אשר שיבחו את בחירת השירים שייצגו את השנים המאוחרות יותר בקריירה של מינוג, אך מתחו ביקורת על כך שלא היה ייצוג מספק לשירים הישנים יותר שלה.
האלבום הגיע למקום ה-11 בבריטניה ול-40 העליונים בצ'כיה, אירלנד, סקוטלנד וספרד.
בשנת 2019, יצא אלבום ההמשך Step Back in Time: The Definitive Collection, אשר כלל שירים נוספים בנוסף לשירים שכבר נמצאים באלבום הלהיטים הזה.
The Bodyguard (בעברית: שומר הראש) הוא פסקול הסרט "שומר הראש", אשר יצא לאור ב-17 בנובמבר 1992, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס, בפורמטים של תקליט וקלטת שמע.
בפסקול משתתפים אמנים כדוגמת ויטני יוסטון, אשר שרה את רוב שירי הפסקול וגם מככבת בתפקיד הראשי בסרט, קני ג'י וג'ו קוקר.
עם יציאתו נכנס הפסקול אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
על הפסקול עבדו מספר מפיקים ביניהם דייוויד פוסטר (אשר עבד גם עם סלין דיון), נרדה מייקל וולדן, אל.
איי ריד, הזמר בייביפייס, דאריל סימונס וכדומה.
יוסטון עצמה הייתה מפיקה בפועל של האלבום ביחד עם קלייב דייוויס, טים פארי וג'אז סאמרס.
מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים ביניהם הסינגל "I Will Always Love You", גרסת כיסוי שלירה של דולי פרטון בביצועה של ויטני יוסטון אשר זכה להצלחה אדירה ולימים הפך לאחד מהשירים המצליחים בהיסטוריה עם מכירות של 20 מיליון עותקים.
האלבום נמכר עד היום בלמעלה מ-45 מיליון עותקים בכל העולם, מה שהופך אותו לפסקול הנמכר ביותר בכל הזמנים ולאלבום הרביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
הוא נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בשבוע אחד, והיה לאלבום הראשון שהיה ידוע שעשה זאת.
מאוחר יותר, זכה הפסקול בפרס גראמי לאלבום השנה.
נכון להיום, מכירות הפסקול בארצות הברית עומדות על למעלה מ-13,450,000 עותקים מה שמזכה אותו למעמד יהלום והופך אותה לאלבום ה-15 הנמכר ביותר בארצות הברית.
25 שנה לאחר יציאתו, יצאה לו מהדורה מחודשת I Wish You Love: More from The Bodyguard, אשר כוללת אוסף שירים חדשים שלא יצאו לאור מעולם, ביצועים חיים מתוך סיבוב ההופעות של ויטני יוסטון לקידום האלבום "The Bodyguard Tour", גרסאות מחודשות לשירים מתוך הסרט וגרסאות רמיקס לשירים מהאלבום.
The Beyoncé Experience Live הוא אלבום ההופעה השלישי ואלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ביונסה, ואלבום הווידאו הרביעי שלה, אשר יצא לאור ב-16 בנובמבר 2007, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ומיוזיק וורלד.
האלבום כולל הופעה של הזמרת בקליפורניה שהתקיימה במסגרת סיבוב ההופעות "The Beyoncé Experience", ב-2 בספטמבר 2007. בנוסף ליציאתו כאלבום, הוא גם שודר בטלוויזיה האמריקאית במספר ערוצים ו-3 ימים לאחר יציאתו, הוצג ב-96 תיאטראות ברחבי ארצות הברית.
עם הוצאתו, קיבל האלבום ביקורות חיוביות אשר שיבחו את ביצועיה של הזמרת במהלך המופע.
האלבום עצמו זכה להצלחה מסחרית כאשר הגיע למקום השני במצעד אלבומי הווידאו הרשמי של ארצות הברית ואף הגיע שם למעמד פלטינה כפולה.
הביצוע שלה במופע לשיר "Me, Myself and I" קיבל מועמדות לגראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר בשיר R&B".
באפריל 2008, הפרפורמר ניל מדלין שיחזר את ההופעה במוזיאון לאומנויות בניו יורק.
The Black Mamba הוא המיני-אלבום הראשון של הראפרית האמריקאית רפסודי.
האלבום יצא לאור ב-24 בפברואר 2012, על ידי חברת התקליטים ג'מלה רקורדס.
The Blown Away Tour: Live הוא אלבום הווידאו הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד.
אלבום הווידאו יצא לאור ב-13 באוגוסט 2013, על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל, תוך שנתמך על גבי אלבום האולפן הרביעי שלה, Blown Away.
אלבום הווידאו הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הווידאו, תוך שקיבל מעמד זהב בארצות הברית.
בנוסף, הוא גם הגיע למקום הראשון במצעד זהה בקנדה, למקום השלישי במצעד זהה בבריטניה, ולמקום החמישי במצעד זהה באוסטרליה.
אלבום הווידאו מתעד את הופתעה של אנדרווד בקליפורניה ב-26 במאי 2012, במסגרת סיבוב ההופעות שלה "Blown Away Tour" אשר היה נועד לקדם את אלבומה Blown Away.
כמו כן, אלבום הווידאו תוכנן לצאת לראשונה במאי באותה השנה והוא תוכנן להראות מופע אחר שלה בקליפורניה, אשר צולם במרץ באותה השנה אך מסיבות לא ידועות יציאתו נדחתה לאוגוסט באותה השנה והמופע שנכלל באלבום היה מופע אחר בקליפורניה.
בנוסף לכך, אלבום הווידאו כולל 20 הופעות באורך של 100 דקות ובנוסף, גם כולל קטעי מאחורי הקלעים של קליפים, ראיונות, מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות עצמו וכולי.
The Best of LeAnn Rimes ׁבעברית: הטוב ביותר של ליאן ריימס) הוא אלבום האוסף החמישי של זמרת הקאנטרי האמריקאית ליאן ריימס, אשר יצא ב-2 בפברואר 2004. באותה תקופה האלבום Greatest Hits יצא לאור רק בארצות הברית ולכן הוציאה לאור אלבום זה בשאר העולם.
אלבום זה מכיל יותר שירים שהם אינם מהסגנון המאפיין את ריימס, סגנון הקאנטרי על מנת להתחבר לקהל הלא צפון אמריקאי.
כך האלבום הכיל שירים כמו "How Do I Live",
האלבום זכה להצלחה בבריטניה שם הגיע למעמד פלטינה.
"The Bones" (בעברית: "העצמות") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Girl.
השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, תוך ששהה בפסגה בלמעלה מ-15 שבועות; שיא של כל הזמנים לשיר סולו בביצוע אישה.
השיר נכתב על ידי מארן מוריס, ג'ימי רובינס ולורה ולץ והופק על ידי גרג קורסטין.
לאחר שצבר השיר פופולריות רבה, הוחלט כי תצא גרסת רמיקס שלו בו יתארח הזמר-יוצר הוזייר.
כדי לעזור בקידום השיר, שלחה מוריס את השיר לרדיו להיטים עכשוויים.
השיר התברג במקום ה-34 במצעד שירי הקאנטרי שפורסם ב-9 במרץ 2019 ובהמשך התברג במקום ה-57 במצעד הקאנטרי איירפליי שפורסם ב-31 באוגוסט 2019, לאחר שנשלח לרדיו קאנטרי.
השיר הגיע למקום למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי שפורסם ב-15 בפברואר 2020 ובכך הפך לשירה הרביעי של מוריס שהגיע למקום הראשון במצעד זה.