tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פריון דק-מקור (שם מדעי: Pachyptila belcheri) הוא מין של עוף ימי קטן ממשפחת היסעוריים החי בחצי הכדור הדרומי.
הוא בעל נוצות אפורות, ראש אפרפר המפוספס בלבן והמקור ארוך וצר בצבע שחור.
קצוות הכנפיים והכנף מצד אחד שחורים ומצד שני בהירים עד לבנים.
לפריון ישנם קרומי שחייה והוא שחיין טוב.
הוא מצוי מעל כל האוקיינוסים הדרומיים ומקנן בכמה איים מרוחקים כמו באיי פוקלנד, איי קרוזה, איי קרגלן והאי נויר שליד חופי צ'ילה.
הפריון חופר מאורה בין העשבים שעל החולות ובהם מטיל ביצה יחידה.
כדי לא להיטרף על ידי שחפים וחמסנים הוא מגיע לקנן רק בלילות.
הפריונים מצויים בלהקות גדולות והאוכלוסייה העולמית נאמדת בכ-7 מיליון זוגות.
פריונוסוכוס (שם מדעי: Prionosuchus; מילולית: "תניו סיירה") הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים שהיה הגדול שבדו-חיים מעולם.
מאובניו נמצאו בצפון ברזיל באזורים סלעיים ובלגונות.
אורכו של היצור דמוי-התנין הגיע ל-9 מטרים.
אורך הגולגולת הגיע ל-50 ס"מ וייתכן שאף 1.6 מטר ומראה מזכיר את גולגולת הגביאל ההודי שהייתה בעלת שיניים חדות רבות.
ליצורים היו רגליים קצרות, זנב ארוך שהותאם לתנועה מימית.
יצור זה הטיל ביצים בתוך המים ולא עלה ליבשה.
הפריונוסוכוס היה טורף שחי במים אך גם עלה ליבשה וחיכה לטרפו במארב ואז חטף אותו עם שיניו החדות.
הוא ניזון מדגים שונים כמו דגי ריאות, דו-חיים אחרים וחסרי חוליות.
פריווילגיה גברית היא מושג המתאר יתרונות או זכויות חברתיות, כלכליות ופוליטיות הזמינות לגברים בלבד על בסיס מגדר.
הגישה של גברים להטבות אלה עשויה להשתנות בהתאם למידת התאמתם לנורמה הגברית האידיאלית של החברה.
התחום נחקר לראשונה על ידי חוקרות פמיניסטיות בשנות השבעים של המאה העשרים, שבחנו פערים בין גברים לנשים באפשרויות להשגת צדק ושוויון חברתי.
מאוחר יותר, המחקרים החלו להתמקד בהצטלביות וחפיפה בין פריווילגיות הקשורות למגדר, גזע, מעמד חברתי, נטייה מינית, ומדרגים חברתיים נוספים.
פריווילגיות ומעמד מיוחד ניתנים לגברים בחברות פטריארכליות המבוססות על עליונות גברית.
הגברים בחברות אלה מחזיקים ברוב הכוח ושולטים במרחב הציבורי, בתחומים של מנהיגות פוליטית, סמכות מוסרית, זכויות חברתיות ובעלות על רכוש.
גברים זוכים ליתרונות כלכליים, פוליטיים, חברתיים, חינוכיים ומעשיים, אשר אינם זמינים לנשים, או זמינים להן במידה פחותה.
העובדה שמערכות פטריארכליות אלה מתקיימות זמן רב ומחוזקות לאורך דורות, הופכת את הפריווילגיות לפחות מורגשות, ומובילה את הנהנים מזכויות אלה לייחס את מעמדם המיוחד לטבע וליכולתם הפרטית ולאו דווקא ליתרונות שמעניקה להם החברה.
בתחום הסוציולוגיה, הפריווילגיה הגברית נתפסת כמשתלבת במבנה המוסדות החברתיים, למשל, כאשר גברים מחזיקים בדרך כלל בסמכות על נשים בכוח העבודה, ונהנים מהתוצר של התפקידים המסורתיים של נשים.
אפשר לסווג פריווילגיות כשליליות או כחיוביות, על בסיס השפעתן החיובית על גברים או שלילית על נשים.
חוקרת לימודי נשים, פגי מקינטוש, כותבת:
"אפשר לפחות להתחיל להבחין בין היתרונות החיוביים שאנחנו יכולים לעבוד כדי שיתפשטו, עד לנקודה שבה הם לא יתרונות בכלל אלא פשוט חלק מהמרקם האזרחי והחברתי הרגיל, לבין סוגים שליליים של יתרונות, שאם לא נדחה אותם הם תמיד יפעלו לחיזוק ההיררכיות העכשוויות".
יתרונות חיוביים כוללים דברים כמו תזונה נאותה, מחסה וטיפול רפואי, ואילו יתרונות שליליים הנלווים לפריווילגיה גברית כוללים דברים כמו יתרון על פני אחרים בקבלת עבודה, גישה מינית, או הנאה מתוצרתן של נשים.
פריווילגיות גבריות אינן מחולקות באופן שווה בין כל הגברים.
אלה שמתאימים ביותר לנורמה הגברית האידיאלית נהנים מרוב הזכויות.
בחברות פטריארכליות האידיאל הזה, שקיים בבסיס החברה אך בלתי מושג עבור רוב הגברים, מתואר כ"לבן, הטרוסקסואלי, סטואי, עשיר, חזק, קשוח, תחרותי ואוטונומי".
חוקרי לימודי גבריות מתייחסים לנורמה הגברית האידיאלית הזו כגבריות הגמונית.
בעוד שכל הגברים נהנים מפריווילגיה גברית במידה מסוימת, אלה השונים מהאידיאל ההגמוני אינם מפיקים ממנה את התועלת המלאה במצבים מסוימים, במיוחד בחברת גברים אחרים שמתאימים יותר ל"אדיאל".
לדוגמה גברים שחוו בריונות ואלימות במשפחה, עלולים שלא ליהנות מזכויות יתר.
סוגים אלה של אלימות כפויה קשורות למושג "גבריות רעילה", התוצר של היררכיות של דומיננטיות שהן מובנות באידיאל הגבריות, ושדרכן חלק מהגברים נפגעים מגברים אחרים או מהמגבלות המושמות עליהם.
עם זאת, קיימת טענה שהם עדיין מחזיקים בפריווילגיות לעומת נשים או לעומת גברים אחרים בעלי מאפיינים פחות הגמוניים (לדוגמה, גברים לבנים לעומת גברים שחורים, או גברים הטרוסקסואליים לעומת גברים הומואים).
הנראות החלקית של הפריווילגיה הגברית נוכחת למשל בדיונים על פערי השכר בארצות הברית; הפער מוגדר בדרך כלל על ידי ציון השכר הממוצע של נשים כאחוז מזה של גברים.
אך אם שכר נשים היה משמש כקו בסיס, זה היה מדגיש את הדיבידנד שגברים זוכים לו בצורת שכר גבוה יותר (32% בשנת 2005).
במסחר, הדומיננטיות הגברית מבחינת בעלות ושליטה על ההון הפיננסי וצורות אחרות של עושר שנוצרה בהשפעה גברית לא מידתית על מעמדות העובדים ועל גיוס עובדים ופיטוריהם.
בנוסף, נטל לא פרופורציונלי מוטל על נשים בשוק העבודה כשמצופה מהן להיות האחראיות הכמעט-בלעדיות לטיפול בילדים ובבית; נשים עלולות להיות מפוטרות או מנועות מקידום במקצוען בשל כך, מה שמציב אותן בעמדת חסרון כלכלי ביחס לגברים.
המושג פריווילגיה גברית אינו חל על התרחשויות בודדות, או שימוש בכוח פיזי אינדיבידואלי, אלא הוא מתאר את אחד ממבני הכוח המערכתיים הרבים הקיימים באופן משולב ברוב החברות והתרבויות.
דוגמה לזכאות הגברית במסגרות אקדמיות ממוסדות ניתן לראות בשכיחות של גברים המחליטים כיצד ייבנו תוכניות הלימודים וכיצד מלמדים היסטוריה וספרות ברחבי העולם.
מבחינה היסטורית, כל אלה שהחזיקו בתואר נשיא ארצות הברית היו גברים.
הממשלה האמריקאית ברמה הלאומית, כולל הסנאט ובית הנבחרים, היא ברובה גברים, וכך גם במדינות ברחבי העולם.
המחקרים הראשונים בתחום הפריווילגיה הופיעו יחד עם מחקרן של פמיניסטיות בתחום לימודי הנשים בשנות ה-70 של המאה ה-20. תחום מחקר זה החל בבחינת החסמים לשוויון וצדק מגדרי.
מאוחר יותר, החוקרות החלו להתמקד בהצטלביות והטבע החופף של פריווילגיות הקשורות למין, גזע, מעמד חברתי, נטייה מינית, ומדרגים חברתיים נוספים.
פגי מקינטוש, אחת מהחוקרות הפמיניסטיות הראשונות שחקרה פריווילגיות גבריות, כתבה גם על פריווילגיה לבנה, תוך שימוש במטאפורה של "התרמיל הבלתי נראה" כדי לתאר קבוצה של יתרונות שיש לאנשים מקבוצות מסוימות, לעיתים קרובות גם באופן לא מודע.
לדברי מקינטוש, הפריווילגיה הגברית אינה תוצאה של מאמץ מתמשך לדכא נשים; אך עם זאת, היתרונות הטבועים במערכת גורמים לכך שגברים מרוויחים מן ההטיה המערכתית שמעמידה נשים בעמדת חסרון.
ניתן לתאר את היתרונות של פריווילגיה לא מדוברת זו כאמצעים מיוחדים, כלים, מערכות יחסים או הזדמנויות שונות אחרות.
לדברי מקינטוש, פריווילגיה זו עשויה להשפיע לרעה על התפתחותם של גברים כבני אדם, ומעטים מהם אי פעם קוראים תיגר על המבנה הקיים או רואים אותו כבר שינוי.
הניסיון לבחון את תפקיד הפריווילגיה בחייהם של סטודנטים הפך למאפיין קבוע של ההשכלה האקדמית בצפון אמריקה.
על ידי הפניית תשומת לב לנוכחות של זכויות יתר (כולל של גברים, לבנים וקבוצות אחרות) בחייהם של תלמידים, מחנכים מבקשים לטפח תובנות שיכולות לסייע לתלמידים לתרום לצדק חברתי.
מבקרי הפמיניזם מתנגדים לנרטיב הפריווילגיה הגברית, וטוענים כי הוא מתעלם מן החסרונות הניצבים בפני גברים, או שהם ממוזערים.
בין חסרונות אלה הם כוללים גזרי דין חמורים יותר, ופחות מסרים חיוביים בגיל ההתבגרות.
גברים רבים הגיבו לדיונים על פריווילגיה גברית באמירות שהם לא מרגישים שקיבלו כל יתרון לא מורווח בניסיונותיהם למצוא הצלחה בתעסוקה, בחינוך, או מערכות יחסים.
פעילי זכויות הגבר, כמו גם גברים אנטי-פמיניסטים, מכירים לעיתים קרובות שהתפקידים המסורתיים של הגברים מזיקים לגברים, למשל גברים עובדים יותר שעות ביום, רוב נפגעי תאונות העבודה הם גברים ועוד, אך מכחישים כי לגברים כקבוצה יש כוח מוסדי או זכויות יתר, וטוענים כי גברים כיום הם קורבנות ביחס לנשים.
ישנם גברים המזדהים כפמיניסטים אשר נוטלים חלק פעיל בקריאת תיגר על דיכוי סקסיסטי, וטוענים שפריווילגיה גברית קשורה קשר הדוק לדיכוי נשים.
הם מתארים את התנהגותם המדכאת של הגברים כתכונה תרבותית הנלמדת במערכות חברתיות פטריארכליות, ולא כתכונה ביולוגית מולדת.
גברים הפעילים בתנועה הרחבה יותר של פרו-פמיניזם או אנטי-סקסיזם טוענים שתפקידי מגדר מסורתיים פוגעים הן בגברים והן בנשים.
פרו-פמיניזם ליברלי נוטה להדגיש את הדרכים שבהן גברים סובלים מהתפקידים המסורתיים הללו, בעוד שפרו-פמיניזם רדיקלי נוטה להדגיש את הפריווילגיות, הגבריות ואי-השוויון המגדרי.
פְּרִיוֹן (שם מדעי: Pachyptila; משמעות השם: "נוצות רחבות") הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת היסעוריים המפליג לאורך האוקיינוסים הדרומיים לאורך גלים גבוהים ואזורים מוכי סופות והמין פריון הפיה (Pachyptila turtur) מתרבה גם באזורים טרופיים.
סוג זה קרוב ליסעור הכחול ושייך לצידו לשבט Prion.
הפריונים הם עופות ים קטנים בגודל של יונה או פחות, והם מותאמים לתעופה בסערות ימיות.
הם בעלי מקור שחור ארוך איתו הם מסננים זואופלנקטון, דגים קטנים וחסילונים מפני המים ומעליו בלוטות מלח, דרכו נפלט מלח הים שהם שותים.
עופות אלה חיים עם בן זוג קבוע ומטילים ביצה אחת באיים מרוחקים בתוך מחילות.
שני ההורים מגדלים יחד את האפרוח.
האפרוח והוריו יכולים להיטרף בידי חמסניים, שחפיים, פרגטיים, טורפי ים וכרישים.
הם בעלי חומצות קיבה חזקות כמו טריגליצריד אשר הם יכולים להתיז על אויביהם אם הם נתפסים.
פריונאנולפיס (שם מדעי: Parayunnanolepis) הוא סוג נכחד של דג מהקבוצה בעלי שריון, שהתקיים בתחילת תור הדבון לפני כ-410 מיליון שנה בסין.
משמעות שמו המדעי הוא: קרוב ("Para") ליונאנולפיס (Yunnanolepis) - סוג דומה שנמצא במחוז יונאן בסין.
ממצאי המין התגלו בתצורת שיטון (Xitun Formation) ביונאן.
לפריונאנולפיס היה שריון צמוד לגופו ולסתות נוקשות וחזקות, איתן פיצח טרף נוקשה.
היה לו חלל צלעות וחזה רחב מכוסה שריון ומצידיו סנפירי חזה רחבים וארוכים שסייעו לו לנוע במים ועוד זוג סנפירי שת סמוך לזנבו הארוך והדק.
הראש היה שטוח ומשוריין עם פתחים לזימים ולעיניים.
הפה היה מצוי בתחתית הגוף.
דג זה דמה אולי לקרובו הדנקליאוסטיוס הטורף, אף שהיה קטן ממנו בהרבה והיה שחיין יעיל.
פריווילה (באוקראינית: Привілля; ברוסית: Приволье) היא עיר באזור ליסיצ'נסק , לוהנסק, אוקראינה.
נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 6,679 תושבים.
ב-7 במאי 2022 הפגיזו כוחות רוסים את העיר במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. שני נערים, בני 11 ו-14, נהרגו.
מקורות רוסים טענו כי השתלטו על העיר ב-30 ביוני 2022.
על פי מפקד האוכלוסין באוקראינה לשנת 2001 מתגוררים בעיר:
פריוויני היילו היא אתלטית אתיופית, אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) בריצת 1500 מטר, אלופת העולם באולם (נאנג'ינג 2025) בריצת 3000 מטר, וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 800 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:57.60 דקות.
סגנית אלופת העולם באולם בריצת 800 מטר
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:00.54 דקות, אחרי אג'יי וילסון מארצות הברית (1:59.09 דקות) ולפני האלימה נאקאי מאוגנדה (2:00.66 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית בחודש יולי סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.28 דקות ובמקום 11 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.11 דקות.
אלופת עולם באולם בריצת 1500 מטר
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-3 במרץ 2024 זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.46 דקות, לפני ניקי הילץ (4:02.32 דקות) ואמילי מקיי (4:02.69 דקות), שתיהן מארצות הברית.
אלופת עולם באולם בריצת 3000 מטר
באליפות העולם באולם שנערכה בנאנג'ינג שברפובליקה העממית של סין במרץ זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:37.21 דקות, לפני שלבי אוליהן מארצות הברית (8:38.26 דקות) וג'סיקה האל מאוסטרליה (8:38.28 דקות).
פריורטק בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית הפועלת בתחום השבבים.
החברה נוסדה בשנת 1980 במגדל העמק על ידי רפי עמית ושישה שותפים, ונקראה פי.סי.בי בע"מ.
החברה עסקה בייצור מעגלים מודפסים.
בשנת 1992 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2000 עברה החברה רה-ארגון שפיצל את פעילותה לחברות בנות.
בשנת 2001 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי - פריורטק בע"מ.
קמטק בע"מ (21.66%): חברה ציבורית ישראלית שנוסדה בשנת 1987 ועוסקת בפיתוח וייצור של מערכות אופטיות לבדיקה ומדידה אוטומטיות של רכיבי מוליכים למחצה.
אמיטק בע"מ (74.08%): נוסדה בשנת 2000 ועוסקת בפיתוח וייצור של מארזים ומצעים לתעשיית השבבים.
אפיק נדל"ן בע"מ (100%): מחזיקה חלק מהנדל"ן המשמש את פריורטק ובנותיה.
פריוריטי סופטוור היא חברת תוכנה ישראלית, המתמחה בפיתוח והפצה של תוכנה לניהול ארגונים בעיקר בענן במגוון תחומים.
החברה מוכרת בעיקר בזכות מערכת Priority, מערכת ERP (תכנון משאבים ארגוניים) המשמשת אלפי ארגונים בישראל ובעולם.
פריוריטי סופטוור, שנקראה עם הקמתה אשבל טכנולוגיות, הוקמה ב-1986 על ידי יוסף שחם, עם חזון לספק לארגונים מערכת תפעולית יעילה וקלה להפעלה, על גבי מחשבי IBM PC ותואמיהם.
בפברואר 2011 הוגש כתב אישום נגד מנכ"ל החברה, יוסף שחם, ונגד מנהלת הכספים של החברה, נאוה אנוש, בעבירות של רישום כוזב במסמכי תאגיד בהיקף של מעל מאה מיליון ש"ח ועבירות מס בהיקף של עשרות מיליוני ש"ח, ובספטמבר 2014 נגזרו עליהם עונשי מאסר וקנסות.
במקביל להליכים הפליליים החלו הליכים אזרחיים: ספרי החברה נפסלו; הוצאו צווי שומה כלפי החברה וכלפי המערערים; הוצאו שומות למערערים; נדחו השגות החברה למע"מ; והוטלו קנסות על החברה על-ידי מע"מ.
ערעורים שהגישו שחם ואנוש על ההליכים האזרחיים נדחו בבית המשפט המחוזי ובבית המשפט העליון.
בעקבות ההסתבכות הפלילית נקלעה החברה לקשיים כספיים, ומונה לה נאמן שהעמיד אותה למכירה בהליך התמחרות שבו זכתה קרן פורטיסימו קפיטל, שרכשה את החברה תמורת 192 מיליון ש"ח.
באוקטובר 2020 מכרה קרן פורטיסימו קפיטל 50% מהחברה לקרן ההשקעות TA תמורת כ-125 מיליון דולר.
בשנים האחרונות החברה האיצה תהליכי הטמעה והתרחבות לשוק הבינלאומי על ידי שפות נוספות, רגולציה, תהליכי לוגיסטיקה וממשקים שונים.
בשנים 2020–2024 הודיעה החברה על שש רכישות ששנועדו להרחבת סל הכלים ללקוחות, בהיקף כולל של מעל 400 מיליון ש"ח, על מנת להעמיק את הפעילות בעולם הקמעונאות, המלונאות והחינוך.
במאי 2024 רכשה חברת בלאקסטון 65% ממניות חברת פריוריטי, לפי שווי חברה של כ-800 מיליון דולר.
באוקטובר 2025 רכשה החברה את חברת Expo-Net, המפתחת תוכנת ניהול לענפי הבנייה והאדריכלות.
Priority ERP – מערכת לניהול כולל של משאבים ארגוניים, כולל מודולים לניהול כספים, רכש, מלאי, ייצור, מכירות, שירות, משאבי אנוש ועוד.
Priority Retail – פתרון ייעודי לניהול רשתות קמעונאיות, כולל נקודות מכירה (POS), ניהול מלאי, מועדוני לקוחות ועוד.
Optima – מערכת לניהול כולל של בתי מלון, כולל הזמנות, קבלה, הנהלת חשבונות, משק בית ועוד.
משו"ב – מערכת לניהול מוסדות חינוך, נפוצה במערכת החינוך בישראל ומשמשת לתקשורת בין מורים, תלמידים והורים.
עובדימנט – מערכת לניהול נוכחות עובדים, דיווחי שעות ושכר.
פריז, אני אוהב אותך הוא סרט אנתולוגיה משנת 2006, המורכב מ-18 סרטים קצרים, כל אחד מתרחש ברובע אחר של פריז.
הסרט מציג מגוון סיפורים על אהבה, אובדן ומפגשים בלתי צפויים בעיר האורות.
בין הבמאים המשתתפים ניתן למצוא את האחים כהן, אלפונסו קוארון, ווס קרייבן, גאס ואן סנט וגורינדר צ'אדה.
הסרט כולל אנסמבל שחקנים בינלאומי, ביניהם נטלי פורטמן, סטיב בושמי, ג'ולייט בינוש, וילם דפו ומגי ג'ילנהול.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2006.
הסרט מורכב מ-18 סיפורים קצרים, כל אחד מתרחש ברובע אחר של פריז, ומציג היבט שונה של אהבה ומערכות יחסים.
הסיפורים נעים בין מפגשים רומנטיים, אהבה נכזבת, קשרים משפחתיים ומפגשים בלתי צפויים, המציעים פסיפס עשיר של החיים בעיר.
נטלי פורטמן – פרנסין (סיפור: Faubourg Saint-Denis)
סטיב בושמי – תייר (סיפור: Tuileries)
ג'ולייט בינוש – סוזאן (סיפור: Place des Victoires)
וילם דפו – הקאובוי (סיפור: Place des Victoires)
פאני ארדן – פאני פורסטייה (סיפור: Pigalle)
ג'רארד דפארדיה – ברנרד (סיפור: Quartier Latin)
לודיווין סנייה – פרנסין (סיפור: Quartier Latin)
הסרט "פריז, אני אוהב אותך" קיבל ביקורות חיוביות.
באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 87% המבוסס על 108 ביקורות, עם הקונצנזוס: "אוסף מגוון ומרתק של סיפורים קצרים, המציעים מבט ייחודי על אהבה בפריז." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 66 מתוך 100, המבוסס על 26 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
פריזיה (בהולנדית ובגרמנית: Friesland, פריזית: Fryslân) היא אזור המשתרע לאורך החוף הדרום מזרחי של הים הצפוני בהולנד מזרחה לכיוון דנמרק.
פריזיה כוללת אזורים בצפון מזרח הולנד, צפון גרמניה, ודרום מערב דנמרק.
מערב פריזיה חופף בקירוב את המחוז ההולנדי פריסלנד, החלק הצפוני של מחוזות צפון הולנד (הקרויים מערב פריזלנד).
מזרח פריזיה כולל אזורים שממוקמים בסקסוניה התחתונה, לרבות המחוזות: אאוריך, לר, וויטמונד ופריזלנד.
פריזית (Frisian או Frysk) היא שפה גרמאנית המדוברת על ידי חצי מיליון מחברי קבוצה אתנית גרמאנית קטנה המכונים פריזים, וחיים בחופיהן הצפוניים של הולנד וגרמניה.
הפריזים העתיקים הופיעו פעמים רבות בהיסטוריה של צפון אירופה, הם היו ידועים כסוחרים בתקופה הוויקינגית.
פריזית היא השפה החיה הקרובה ביותר לאנגלית מלבד סקוטית.
רוב דוברי הפריזית חיים בהולנד, בעיקר במחוז פריזיה שבצפון, שם ישנם כ-350,000 דוברי שפה זו.
בגרמניה חיים 12,000 דוברים, מתוכם 75% חיים במדינת שלזוויג-הולשטיין.
מתוך אלו שחיים בשלזוויג והולשטיין, 70% חיים באיים הפריזים.
בתחילת ימי הביניים הפריזים שלטו באזור בלגיה עד לדרום דנמרק.
באותה העת, השפה הפריזית דוברה לכל אורך חופי הים הצפוני.
היום אזור זה לפעמים קרוי "פריזיה הגדולה" או "פריזיה מגנה", וברוב האזורים הללו ישנה עדיין מורשת פריזית, אף-על-פי שהשפה במקומות אלו אבדה לפני שנים רבות.
במקור, פריזית הייתה השפה הקרובה ביותר לאנגלית, אך חצי מילניום של השפעה הולנדית הביאו לשינוי.
לפריזית עתיקה, למרות זאת, היה דמיון רב מאוד לאנגלית עתיקה.
דמיון זה התגבר בימי הביניים, כשהתחוללה מהפכה בשפות הגרמאניות ובמספר מילים האות k הפכה ל-ch, ואנגלית ופריזית הפכו לדומות זו לזו:
חרוז אחד מראה את הדמיון בין אנגלית לפריזית:
במשך ימי הביניים הייתה פריזית שפה המדוברת ונכתבת במקומות רחבים, אך החל מהמאה ה-16 הפכה פריזית לשפה המדוברת באופן חלקי במקומות כפריים ומבודדים.
זה נגרם בגלל כיבוש פריזלנד בשנת 1498 בידי הדוכס אלברט מסכסוניה, שהחליף את השפה הרשמית להולנדית.
מצב זה המשיך כשעברה הולנד לידי בית הבסבורג (הקיסר הגרמני קרל החמישי ובנו, המלך הספרדי פליפה השני), ואפילו כשהולנד קיבלה עצמאות בשנת 1858, פריזית לא הצליחה להשיג חזרה את מצבה הקודם.
החל מהמאה ה-19, הופיעו דורות של משוררים וסופרים פריזים שהחלו לכתוב בפריזית.
אך השפה הפריזית לא שרדה בשלמותה; 500 שנה של השפעה הולנדית, נהייתה פריזית הרבה יותר דומה להולנדית.
גם השפה האנגלית ספגה השפעה עצומה מהשפה הצרפתית, דבר שהרחיק גם אותה מהפריזית.
כיום, פריזית אינה דומה לאנגלית כפי שהייתה בעבר.
סאטרלנד ופריזית צפונית זכו להכרה רשמית והגנה כשפות מיעוט בגרמניה כיוון שמספר דובריהן מועט והן בסכנת הכחדה.
פריזית מערבית היא אחת השפות הרשמיות של הולנד, והיא מובנת במידת מה על ידי 97% מתושבי מחוז פריזלנד.
מספר הדוברים בפועל נמוך יותר, בשל הסטטוס החברתי הנמוך של השפה, וכן בשל תנאי ההגירה הפנימיים, בהם דוברי הולנדית שעברו לאזורים בהם הפריזית הייתה דומיננטית וכן מעבר של דוברי פריזית למחוזות יותר מצליחים כלכלית מפריזלנד, בהם הולנדית היא השפה השלטת.
מועדון הכדורגל פריז סן-ז'רמן , נקרא גם Paris SG, Paris או בקיצור PSG (פ.ס.ז'), הוא מועדון כדורגל צרפתי, שנוסד ב-1970 בפריז, בירת צרפת.
קבוצת הכדורגל הבוגרת של המועדון לובשת מדים בצבעים כחול, אדום ולבן (כצבעי דגל צרפת), ובסמלו מופיע איור בצבע אדום של מגדל אייפל ומתחתיו פלר דה ליס.
מאז 1974 מארחת את משחקי הבית שלה באצטדיון פארק דה פראנס הממוקם ברובע השישה-עשר של פריז שמכיל 48,713 מקומות.
המועדון משחק ב"ליגה 1", הליגה הבכירה בצרפת, וזכה עד היום ב-13 אליפויות צרפת, 16 פעמים בגביע הצרפתי וגביע ליגת האלופות.
פריז היא המועדון עם הכי הרבה עונות רצופות בליגה העליונה בצרפת, ואחד משני המועדונים הצרפתיים שזכו בגביעים אירופיים חשובים.
בנוסף זהו המועדון הפופולרי ביותר בצרפת, ואחד המועדונים האהודים בעולם.
למועדון יריבות ספורטיבית ארוכת שנים עם קבוצת הכדורגל אולימפיק מרסיי, והמשחקים ביניהם נחשבים ל"קלאסיקו הצרפתי" – לה קלאסיק.
מאז פריז סן ז'רמן היא הקבוצה המובילה בצרפת בזכות התמיכה הכלכלית הקטרית, ואחת הקבוצות העשירות בעולם.
ב־2024 העריך מגזין פורבס את שווי המועדון ב-4.4 מיליארד דולר.
בזכות תמיכה זו שולטת פריז בליגה הצרפתית, ומאז 2011 זכתה הקבוצה ב-11 אליפויות נוספות, 8 גביעי צרפת, 6 גביעי ליגה ו-10 גביעי סופרקאפ צרפתי.
בנוסף המועדון מציג יכולת טובה במפעלים האירופיים ומגיע לשלבי הנוקאאוט המתקדמים בליגת האלופות באופן קבוע, כולל הגעה לשלב הגמר בעונת 2019/2020, בו הפסידה לבאיירן מינכן.
בעונת 24/25 ניצחה בגמר ליגת האלופות לאחר 5:0 על אינטר בגמר.
המועדונים המוקדמים והאיחוד ליצירת פ.ס.ז'.
מועדון כדורגל סטאד סן-ז'רמן (מצרפתית: Stade saint-germanois) הוקם בשנת 1904. קבוצת הכדורגל של המועדון שיחקה בליגות האזוריות וזכתה באליפות הליגה הפריזאית בשנת 1957. המועדון היה מועדון ספורט החבר ב"איגוד הספורט האתלטי הצרפתי" (USFSA) שהוקמה לו מחלקת כדורגל.
לאחר הקמת התאחדות הכדורגל הצרפתית, הצטרף המועדון כחבר ההתאחדות בשנת 1921, וצורף לאחד הליגות התחתונות.
בשנת 1932 הוסדר הכדורגל הצרפתי והמועדון הצטרף לליגה הרביעית המקומית, וגם החל להשתתף במפעל הגביע הצרפתי, שם סיים בן 32 האחרונות בשנת 1949 וב-1951. בשנת 1957 זכה המועדון באליפות הליגה המקומית של פריז, ונשאר מועדון חצי מקצועני במשך 13 עונות תחת הדרכתו של רוג'ר קוואנולה והנשיא הנרי פטרלה.
בעונת האיחוד עם מועדון הכדורגל פריז, הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה - העפלה לרבע גמר הגביע הצרפתי, שם הפסידו לאולימפיק מרסיי.
בינואר 1969 הוקם בפריז המועדון מועדון הכדורגל פריז (מצרפתית: Paris Football Club) על בסיס מועדונים פריזאים אחרים אשר נסגרו זה מכבר -"אר סה פריז", "הכוכב האדום פריז" ו"סטאד פרנסה".
המועדון החדש קודם ישירות לליגה הצרפתית הבכירה והפך לפופולרי בקרב אוהדי הכדורגל בעיר, אשר מיהרו לרכוש כרטיסי מנויים למשחקי המועדון.
עם זאת, קבוצת הכדורגל שאך זה נוצרה מטלאים שונים הכזיבה וירדה לליגת המשנה עוד בעונתה הראשונה.
ראשי המועדון הגו, ואחר כך ביצעו, את רעיון איחוד המועדון עם סטאד סן-ז'רמן, מועדון פריזאי נוסף אשר זכה להצלחה מסוימת בליגות האזוריות והמועדון המאוחד נקרא "פריז סן-ז'רמן" ונוסד באופן רשמי ב-12 באוגוסט 1970 – התאריך הרשמי לייסוד המועדון.
שנה זו הופיעה על סמל המועדון בין השנים 1996 ל-2013, בתור שנת ייסודו של המועדון.
משחקה הראשון של הקבוצה היה משחק ידידות נגד US Quevilly-Rouen, אותו הפסידה בתוצאה 1–3.
ההתאחדות של פריז סן ז'רמן (PFC Association) נתנה את התמיכה הכספית, סטאד סן-ז'רמן נתנה את מיקומה בליגה השנייה בשביל הקבוצה המאוחדת, ומגרש האימונים היה הקאמפ דה לוגה (המשמש עד היום למגרש האימונים של פריז סן ז'רמן).
מאמן הקבוצה הראשונה היה פייר פליפון, וכוכבי הקבוצה היו קמיל שוקיר, ברנרד גווינדו ומישל פרוסט.
צבעי הקבוצה נקבעו על אדום, כחול ולבן – האדום והכחול מסמלים את צבעיה של העיר פריז, והלבן מסמל את האצולה הצרפתית בעיר סן-ז'רמן-אן-לה, עיר לידתו של המלך לואי ה-14.
הודות לאיחוד הקבוצה, היה לה בסיס אוהדים רחב יחסית כבר בתחילת דרכה, בנוסף חיזקה הקבוצה הצעירה את שורותיה כשהחתימה את קפטן נבחרת צרפת ז'אן דז'ורקאוף - כוכב הקבוצה הראשון, והקבוצה החלה את דרכה בליגה השנייה.
המשחק הרשמי הראשון התרחש ב-23 באוגוסט 1970 במשחק חוץ אצל סטאד פויטבין והסתיים ב-1-1. כבר בעונתה הראשונה הצליחה לזכות במקום הראשון בלגיה השנייה והעפילה לליגה הצרפתית העליונה.
לאחר סיום עונת הבכורה בליגה הבכירה ב-1972, בה סיימה הקבוצה במקום ה-16, המועדון פוצל מחדש תחת לחצים של עיריית פריז שרצתה שהקבוצה תשנה את שמה תמורת כיסוי חובותיה בן ה-850 אלף פרנקים, בעוד נשיא המועדון פטרלה סירב להצעה זו ופרש.
הקבוצה פוצלה ב-20 ביוני 1972 כאשר הגורמים המקצועיים במועדון עברו לסה אה מוטראויל ונשארו בליגה הראשונה בשם "Paris FC" בעוד ש"פריז סן-ז'רמן", שהפכה לקבוצה חובבנית, נשלחה עתה לליגה השלישית.
הקבוצה המקורית שירדה לליגה השלישית שחזרה את הישגיה הקודמים ועלתה לאחר עונה אחת בלבד לליגת המשנה, למרות איבוד רוב כוכביה (כולל ז'אן דז'ורקוף) ל-Paris F.C, כיוון שהם העדיפו להישאר בליגה הראשונה.
בשנים אלה נבנה בפריז סגל צעיר ומוכשר שכלל את כריסטיאן אנדרה, אריק רנו, אותניאל דוסבי, מישל מארל וז'אק לפוסטה.
פריז סיימה במקום השני בקבוצה המערבית של הליגה השלישית, שלא היה אמור להקנות לה את העלייה, אך למזלה התפרקה קויבילי שסיימה ראשונה עקב קשיים כלכליים, ופ.ס.ז' עלתה בחזרה לליגת המשנה.
עונה לאחר מכן, ב-1973/1974 בליגה השנייה, לקח על עצמו את ניהול המועדון מעצב האופנה ואיש העסקים דניאל השטר שמונה לנשיא המועדון במקום הנרי פטרלה, ומינה את פרנסיס בורלי לסגן הנשיא.
מעבר לתמיכה הכלכלית גייס השטר את כישוריו ועיצב את מדי הבית של הקבוצה הבוגרת, והדהים את עולם הספורט הצרפתי בכך שמינה את ז'יסט פונטיין, שנחשב למאמן בינלאומי, למאמן הקבוצה.
פונטיין החתים שחקנים יוקרתיים כמו ז'אן פייר דוליגאני, ז'אן דלופרה ולואי קרדייט.
הפריזאים סיימו במקום השני בקבוצה B בליגה השנייה, 4 נקודות מתחת לכוכב האדום, והתקדמו לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה נגד ואלנסיין.
במשחק הראשון ניצחה ואלנסיין 1–2 בביתה, אך בגומלין ניצחה פריז 2–4 והשלימה העפילה היסטורית לליגה הבכירה, כך שבתוך 3 עונות עלתה מהליגה השלישית חזרה לליגה הבכירה שם היא משחקת מאז ברצף.
במקביל לעלייתה של פריז סן-ז'רמן שקעה קבוצת פריז אף סה שירדה לליגה השנייה עוד באותה העונה, ועד היום משחקת בליגות הנמוכות.
לאחר עלייתה לליגה הראשונה ב-1974 עברה לשחק פריז סן-ז'רמן בפארק דה פראנס, שעומד במקום בו היה קיים אצטדיונה של פריז אף סה שנהרס עם הידרדרותה של הקבוצה.
המשחק הראשון של פריז באצטדיון היה נגד הכוכב האדום, ב-10 בנובמבר 1973, וניצחה שם 1–3, כמשחק הכנה לליגה הראשונה.
ההיסטוריה של המועדון בגביע הצרפתי החל בעונת 1973/1974, כאשר העפילו הפריזאים לרבע הגמר אחרי שניצחו את מץ החזקה, אך הודחו נגד סטאד ריימס.
בעונה לאחר מכן התקדמה הקבוצה והגיעה לחצי הגמר שם הפסיד ללאנס.
בינואר 1978, הורחק הבעלים דניאל השטר לכל החיים מכדורגל, על ידי ההתאחדות הצרפתית, עקב פרשת שחיתות כרטיסי משחק בה היה מעורב.
במשחק האחרון באצטדיון כנשיא הקבוצה, ניצחה פריז 1–5 את היריבה הגדולה מרסיי.
לאחר מכן נשאו שחקני הקבוצה את השטר בזמן שהאוהדים קוראים בשמו.
פרנסיס בורלי - שהיה סגן הנשיא, לקח את תפקיד הנשיא במקומו של השטר שאולץ לפרוש.
למרות עזיבתו של השטר, הצליח בורלי לגייס שחקנים בולטים נוספים מהליגה הצרפתית כמו דומיניק בת'אני שהגיע ב-1978 מסנט אטיין ודומיניק רושטו, שהגיע שנתיים לאחר מכן.
ביחד עם המאמן ז'ורז'ה פיירוצ'ה הצליחה הקבוצה לייצב את עצמה בחלק העליון של הטבלה בליגה הראשונה.
בעונת 1981/1982 זכתה פריז סן ז'רמן בגביע הצרפתי – התואר הראשון שלה אי פעם.
במשחק הגמר נגד סנט אטיין הגדולה של מישל פלאטיני, היו 150 אלף בקשות לכרטיסים אך רק 46,160 מקומות ישיבה שצפו במשחק בו הצליחה הקבוצה לזכות רק לאחר דו-קרב בעיטות עונשין אחרי דרמה גדולה שהתחוללה במשחק ו-2-2 בסיום הזמן החוקי, וזכייתם של הפריזאים בתואר הגדול הראשון בהיסטוריה.
שנה מאוחר יותר השתתפה הקבוצה בפעם הראשונה במפעלים האירופיים בגביע אירופה למחזיקות גביע של 1982/1983 שם הגיעה עד לרבע הגמר, ובנוסף זכתה פעם נוספת בגביע הצרפתי.
ב-1984/1985 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע השלישי שלה ב-4 שנים, אך הפעם הפסידה למונקו.
באירופה הודחה מוקדם על ידי וידאוטון.
בעונת 1985/1986 זכה המועדון לראשונה באליפות צרפת בכדורגל ובשורותיה שיחקו: ג'ואל באטס, סאפט סושיץ', לואיס פרננדס ודומיניק רושטו, כשהיא משלימה רצף של 26 משחקים ללא הפסד.
עונה יותר מאוחר שיחקה במוקדמות ליגת האלופות אך הודחה מוקדם.
העונה שלאחר מכן התבררה ככישלון טוטאלי, כאשר הקבוצה מצליחה בקושי לשרוד בליגה הראשונה, רק במשחק האחרון בליגה.
בעונת 1988/1989 הקבוצה נלחמה ראש בראש עם אולימפיק מרסיי על האליפות אך הפסידה במשחק העונה בדקה ה-90 והאליפות הלכה למרסיי.
במאי 1991 נמכרה פריז סן-ז'רמן ל-"+Canal" שהיא חברת ערוץ הטלוויזיה המרכזי בצרפת.
החברה שילמה את חובה הענק של הקבוצה בסך 50 מיליון פרנק ומינתה את מישל דניסו לנשיא המועדון במקום הבעלים הקודם פרנסיס בורלי שסיים את תפקידו במועדון.
בעקבות זאת תקציבה גדל והיא הפכה לאחת הקבוצות העשירות בצרפת, והחלה לבנות את סגל המועדון מחדש כשהביאה את הכוכבים הבריזלאים ריקארדו גומז ו-ואלדו פילחו, והצרפתים הבכירים פול לה גן, לורנט פורניר ופטריק קולטר.
בשנים אלו גם עלה לכותרות המפגש בין פ.ס.ז'.
לבין קבוצת אולימפיק מרסיי שהייתה היריבה העיקרית של פריז לתואר, שנקרא לה קלאסיק.
בעונת 1991/1992 סיימה הקבוצה רק במקום השלישי בליגה ואכזבה ביחס לציפיות.
בעונת 1992/1993 זכתה סן-ז'רמן בגביע הצרפתי השלישי שלה, והגיע עד לחצי גמר גביע אופ"א אחרי שניצחה ברבע הגמר את ריאל מדריד.
ההצלחה בליגה לא איחרה להגיע כשזכתה עונה לאחר מכן באליפות צרפת השנייה בהיסטוריה שלה.
לאחר מכן בעונות 1994/1995 ו-1997/1998 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי הרביעי והחמישי שלה (בהתאמה).
הקבוצה רשמה גם הישגים ברמה האירופית עם זכייה בגביע המחזיקות לעונת 1995/1996. בעונת 1996/1997 העפילה בפעם השנייה בהיסטוריה לגמר גביע המחזיקות אבל הפעם הפסידה לברצלונה.
בשנת 1998 העפילה הקבוצה לשמינית גמר גביע אירופה למחזיקות גביע והוגרלה לשחק מול מכבי חיפה, מחזיקת הגביע הישראלית.
המשחק הראשון בין הקבוצות, שהתקיים בפארק דה פראנס, הסתיים בתיקו 1-1. במשחק השני ביניהן ניצחה מכבי חיפה 2–3 לאחר שער בדקות האחרונות של המשחק.
הדחה זו גרמה לפיטוריו של המאמן הצרפתי.
את שנות ה-2000 החלה הקבוצה עם הצלחה אירופית נוספת כשזכתה בגביע האינטרטוטו לעונת 2000/2001. כמו כן בעונות 2003/2004 ו-2005/2006 זוכה הקבוצה בגביעים צרפתיים נוספים.
ב-2006 מחליפה הקבוצה פעם נוספת בעלות כשהקבוצה עוברת לידי קבוצת השקעות בראשות תאגיד ההשקעות האמריקני "Colony Capital".
באותה השנה נפגשה הקבוצה פעם נוספת עם קבוצה ישראלית, עת הוגרלה לאותו בית עם הפועל תל אביב במסגרת גביע אופ"א.
במשחק ביניהן, שהתקיים בפריז, ניצחה הפועל 2–4. לאחר המשחק החלו מהומות קשות מצד אוהדי פריז ואחד מאוהדיה אף נורה למוות בידי שוטר צרפתי לאחר שניסה לתקוף אוהדים ישראלים.
בעונות 2006/2007 ו-2007/2008 דשדשה הקבוצה בתחתית הליגה הצרפתית ואף הייתה מועמדת לירידה ברוב חלקי העונה, ולא הצליחה להתרומם.
בקיץ 2008, לאחר שהייתה מועמדת לירידה בעונות החולפות, החתימה הקבוצה שלושה שחקנים מן הדרג הראשון בכדורגל, במטרה להשיב את הקבוצה לצמרת הליגה הצרפתית.
בעונת 2009/2010 פריז אכזבה פריז שוב במסגרת הליגה, כשסיימה במקום ה-13 בטבלה, אך בגביע הצרפתי, פריז נחלה הצלחה וזכתה בגביע לאחר ניצחון 0–1 בגמר נגד מונקו, משער של החלוץ הוארו.
באוגוסט 2010, שיחקה הקבוצה נגד אולימפיק מרסיי, במסגרת גמר הסופר קאפ הצרפתי.
המשחק, שנערך בתוניסיה, הסתיים בתוצאה 0-0 לאחר 90 דקות (מכיוון שאין הארכה במסגרת הסופר קאפ הצרפתי), ולאחר מכן הפסידה פ.ס.ז' 3–4 בפנדלים.
בעונת 2010/2011 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי לאחר ניצחון בחצי הגמר על קבוצת אנז'ה.
במשחק הגמר הפסידה הקבוצה לקבוצת ליל.
בעונה זו נפגשה פ.ס.ז' עם מכבי תל אביב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, פ.ס.ז' ניצחה 0–2 בפריז הפסידה 3–4 בבלומפילד, ועלתה לשלב הבתים בליגה האירופית.
בשלב זה הקבוצה ניצחה את קבוצת באטה בוריסוב והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו הפסידה לקבוצת בנפיקה ליסבון והודחה מהטורניר.
בשנת 2011 נרכשה פריז סן-ז'רמן על ידי רשות ההשקעות של קטר, שהחלה להשקיע כסף רב בקבוצה, בעיקר ברכישת כוכבים ושחקני חיזוק מהשורה הראשונה בכדורגל העולמי, כדי להפוך את הקבוצה לאחת הגדולות באירופה ולזכות בנוסף לאליפויות בליגת העל הצרפתית בכדורגל גם בליגת האלופות של אופ"א.
בקיץ 2011 הוציאה הקבוצה כ-81 מיליון אירו על שחקני רכש, כשהבולט ביניהם הוא חאבייר פסטורה שהגיע לקבוצה תמורת 43 מיליון יורו מפאלרמו.
את עונת סיימה הקבוצה במקום השני בליגה הצרפתית אחרי מונפלייה שזכתה באליפות.
ב-2012 החלה תקופת הזוהר של הקבוצה, כאשר האחראי העיקרי לה היה שחקן הרכש השוודי זלאטן איברהימוביץ'.
בעונת זכתה הקבוצה בפעם השלישית בתולדותיה באליפות צרפת, והיא החלה רצף של ארבע זכיות באליפות.
בשנת 2017 הקבוצה הייתה שותפה לצמד משחקים היסטורי בליגת האלופות - בשמינית הגמר פ.ס.ז ניצחה בביתה את ברצלונה 4–0, ושלושה שבועות לאחר מכן במשחק הגומלין פ.ס.ז הפסידה 1–6 כששני שערים של ברצלונה נכבשו בתוספת הזמן, וכתוצאה מכך הודחה מליגת האלופות.
בחלון ההעברות של קיץ 2017 החתימה את ניימאר תמורת 222 מיליון יורו - ההעברה היקרה בכל הזמנים, ופי 2 מההחתמה היקרה ביותר עד אותו הזמן - פול פוגבה.
בנוסף היא שאלה את קיליאן אמבפה ממונקו עם סעיף רכישה בסכום של 180 מיליון אירו.
ב-6 במרץ 2018 הודחה הקבוצה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד.
למרות ההדחה מליגת האלופות, פ.ס.ז' זכתה באותה עונה באליפות צרפת בפעם השביעית בתולדותיה ובגביע הליגה הצרפתי.
ב-6 במרץ 2019 הודחה הקבוצה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות על ידי מנצ'סטר יונייטד.
ב-31 באפריל 2020 הליגה הצרפתית הסתיימה בגלל מגפת הקורונה ופ.ס.ז' הוכתרה כאלופת הליגה.
ב-12 באוגוסט, העפילה לחצי גמר ליגת האלופות לאחר ניצחון על אטאלנטה האיטלקית ברבע הגמר בתוצאה 1–2. שישה ימים לאחר מכן, העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה לאחר שניצחה את ר.ב.
לייפציג הגרמנית בתוצאה 3–0 בחצי הגמר.
בשלב הגמר הפסידה לבאיירן מינכן בתוצאה 0–1.
ב-4 במאי 2021 הודחה הקבוצה בשלב חצי גמר ליגת האלופות על ידי מנצ'סטר סיטי בתוצאה המצטברת 1–4. ב-23 במאי זכתה ליל באליפות הליגה, לאחר שלוש אליפויות רצופות של פ.ס.ז'.
בקיץ 2021 נעשה מסע רכש גדול של שחקנים בכירים בדמות סרחיו ראמוס שעזב את ריאל מדריד בה שיחק 16 שנה.
אשרף חכימי, ג'ורג'יניו ויינאלדום והשחקן המצטיין של יורו 2020 ג'אנלואיג'י דונארומה.
בנוסף, באוגוסט 2021 חתם במועדון ליונל מסי, לאחר שעזב את ברצלונה, בה שיחק 21 שנה.
בעונת 2021/2022 הבטיחה הקבוצה את האליפות העשירית בתולדותיה והשוותה את שיא האליפויות של סנט אטיין.
עם זאת הקבוצה הודחה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד וגם לא הצליחה לזכות בגביע המקומי ולא בסופר קאפ, וסיימה את העונה עם תואר אחד בלבד.
בעונת 2022/2023 הודחה הקבוצה מהגביע הצרפתי באופן מפתיע כבר בשלב שמינית הגמר מול מרסיי כשהפסידה בתוצאה 1–2, ובליגת האלופות הודחה גם כן בשלב שמינית הגמר על ידי באיירן מינכן, לאחר שנוצחה פעמיים 0–1 באצטדיון הביתי של הקבוצה, הפארק דה פראנס, ו-0–2 במשחק הגומלין באליאנץ ארנה.
בעונת 2024/2025 זכתה הקבוצה בגביע ליגת האלופות לאחר שניצחה במשחק הגמר את קבוצת אינטר מילאנו בתוצאה 5-0. את השערים הבקיעו אשרף חכימי, דזירה דואה (צמד), חוויצ'ה קווארצחליה וסני מאיולו.
בנוסף זכתה הקבוצה באליפות צרפת ובגביע הצרפתי והשלימה טרבל.
בהמשך אותה השנה הגיע גם לגמר גביע העולם למועדונים, לראשונה במתכונתו המורחבת שכללה 32 קבוצות מרחבי העולם, לאחר הפסד בגמר 3-0 לצ'לסי.
באוגוסט אותה השנה זכתה הקבוצה גם לראשונה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון על טוטנהאם הוטספר.
שיא זכיות באליפות הליגה הצרפתית: 13
שיא הזכיות בגביע הצרפתי: 15
שיא הזכיות בסופרקאפ הצרפתי: 11
שיא ניצחונות רצופים בליגה ראשונה: 14 ניצחונות
שיא ניצחונות רצופים במסגרת משחקי גביע בצרפת: 49 ניצחונות
שיא ניצחונות רצופים במסגרת הגביע הצרפתי: 29 ניצחונות
שיא ניצחונות רצופים במסגרת גביע הליגה הצרפתית: 21 ניצחונות
שיא במספר השערים שהובקעו בכל המסגרות בצרפת: 171 שערים (בעונת 2017/2018)
שיא ספיגה נמוכה בעונה אחת בליגה הראשונה בצרפת: 19 שערים (בעונת 2015/2016)
שיא נקודות בעונה אחת בליגה הראשונה בצרפת: 96 נקודות (בעונת 2015/2016)
שיא במספר השערים שהובקעו במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות: 25 שערים (בעונת 2017/2018)
שיא ספיגה נמוכה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות: שער אחד (בעונת 2015/2016)
הניצחון בהפרש הגדול ביותר בתולדות גמר ליגת האלופות: 5:0 נגד אינטר (בעונת 2024/2025)
הפסד שיא בליגה ראשונה: 6-0 (נגד נאנט ב-1 בספטמבר 1971)
נכון ל-11 באוקטובר 2022. השחקנים המודגשים עדיין פעילים בקבוצה.
כדורגלן השנה בעולם - 1:
כדורגלן השנה בצרפת - 13:
שוער השנה בצרפת - 5:
השחקן הצעיר של העונה בצרפת - 4:
שער השנה בצרפת - 2:
נעל הזהב בצרפת (מלך השערים בליגה הראשונה) - 15:
ב-4 ביולי 2017, המועדון חשף באתר האינטרנט שלו את היכל התהילה, שמאגד את עשרים השחקנים שנחשבים על ידי הרשויות בפריז כטובים בתולדותיו.
מרבית השמות צפויים יחסית, אך נוכחותו של דייוויד בקהאם, ששיחק רק חצי עונה בפריז סן-ז'רמן (14 משחקים בלבד) בשנת 2013, היא שנויה במחלוקת.
נוכחותו של השחקן האנגלי, שהוצג כ"שגריר קסם" על ידי ההנהלה הפריזאית, מעלה מעל לכל כי הקריטריון הספורטיבי לא היה היחיד שנלקח בחשבון להקמת הרשימה.
חלק מהאוהדים הביעו מחאתם על היעדרם של אמארה דיאנה, וינסנט גוארין, אנטואן קומבוארה, פול לה גן ואלן רושה.
מיקוםהשחקן1 ז'אן דז'ורקאף2 ז'אן-פייר דוגילאני3 מוסטפא דאהלב4 ז'אן-מארק פילורגט5 קרלוס ביאנצ'י6 דומיניק בת'אני7 דומיניק רושטו8 לואיס פרננדס9 סאפט סושיץ'10 ברנאר לאמהמיקוםהשחקן11 דויד ז'ינולה12 ריקארדו גומש13 ואלדו פילהו14 ג'ורג' ואה15 ראיי16 ג'יי ג'יי אוקוצ'ה17 רונאלדיניו18 פאולטה19 דייוויד בקהאם20 זלאטן איברהימוביץ'
צלחת מעופפת או פריזבי (נכתב לעיתים כפריסבי) היא עיגול פלסטי בקוטר 20–25 סנטימטר בעלת קימור בשפתה, משקלה של צלחת פריזבי מקצועית עומד על 175 גרם.
על הצלחת המעופפת פועל כוח עילוי כאשר היא נעה באוויר, וכך ניתן למסור אותה מאדם לאדם.
המשחק עם הצלחת המעופפת, שמזכיר את הדיסקוס היווני העתיק, נמשך אלפי שנים.
ביוון העתיקה, כבר בשנת 708 לפני הספירה, נערכו תחרויות זריקת דיסקוס, שביססו את השם של צלחת שטוחה זו.
ב-1871, ויליאם ראסל פריזבי הקים בעיר ברידג'פורט שבקונטיקט מאפייה בשם "חברת המאפים של פריזבי", שהתמחתה בפאי בתבניות פח עגולות.
בשנת 1947, וולטר פרדריק מוריסון מלוס אנג'לס, שהיה בעל חזון, הבחין בפופולריות של משחק זריקת התבניות מהמאפייה וראה בכך הזדמנות עסקית.
יחד עם וורן פרנסיוני, הם פיתחו בשנת 1948 גרסה פלסטית משופרת לצלחת המעופפת, ששונה מהתבניות הפחיות והייתה מדויקת ונשארה באוויר יותר זמן, והמציאו את הצלחת המעופפת המודרנית.
פריזבי הוא סימן מסחרי רשום של חברת Wham-O , אך משמש גם כשם גנרי לחפץ זה.
הפיזיקה שעומדת מאחורי הצלחת המעופפת מתמקדת בשני מושגים עיקריים: עילוי שגודלו נקבע על ידי עקרון ברנולי ויציבות גירוסקופית.
כאשר הצלחת מעופפת, היא מתנהגת כמו כנף, כאשר העילוי נובע מהכוחות האווירודינמיים הפועלים עליה.
הכוחות הללו אינם ממוקדים במרכז הצלחת, ולכן נדרש מומנט זוויתי גבוה כדי לשמור על יציבותה.
המומנט הזוויתי עוזר להתנגד למומנטות שנוצרים על ידי הכוחות האווירודינמיים, ובכך מאפשר לצלחת לעוף למרחקים ארוכים ולשמור על טיסה יציבה.
המשחק מתנהל על מגרש דשא או חול ים בגודל דומה למגרש כדורגל, בו שני שטחי הבקעה הסמוכים לצלעותיו הצרות, בדומה למגרש פוטבול.
מטרת כל צד במשחק היא להעביר את הפריזבי אל שטח ההבקעה של הקבוצה היריבה.
אולטימייט פריזבי משלב את האלמנטים הטובים ביותר מענפים כגון כדורגל, כדורסל ופוטבול אמריקאי לספורט אחד אלגנטי, תובעני ופשוט אך מרתק.
כדי להתחרות ברמות הגבוהות, משחקן אולטימייט נדרשת רמה של סיבולת, מהירות וזריזות.
פריזירו ארנה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר זינסהיים שבגרמניה, ומכיל 30,164 מקומות ישיבה.
האצטדיון משמש את קבוצת הכדורגל הופנהיים מהבונדסליגה.
האצטדיון נבנה במטרה להחליף את אצטדיונה הקודם של הופנהיים, אצטדיון דיטמאר הופ, אשר לא עומד בתקני הבונדסליגה.
האצטדיון תוכנן על ידי משרדי האדריכלים היים מבל וזאטלר אירופה, בנייתו עלתה כ-60 מיליון אירו והוא נחנך ב-24 בינואר 2009. המשחק הראשון שהתקיים באצטדיון נערך ב-31 בינואר 2009 בין הופנהיים לאנרגי קוטבוס.
האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת מונדיאל 2011 לנשים שנערך בגרמניה.
פריז, טקסס הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1984 בבימויו של וים ונדרס.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 1984, וכן בפרס באפט"א לבימוי.
בנוסף הוקרן ב-1985 בפסטיבל סאנדנס.
הסרט עוקב אחרי דמותו של טראוויס (מגולם על ידי הארי דין סטנטון) שחוזר אל מציאות חייו ומנסה לארגן אותה, לאחר ארבע שנים בהן נעלם לתוך השממה האמריקאית.
לאחר שהוא מתאחד עם אחיו (דין סטוקוול) ועם בנו, הוא יוצא במסע אחרי אשתו ג'ין (נסטסיה קינסקי), ובדרך מנסה להתחבר מחדש אל בנו ואל אשתו.
זהו סרט מסע, סרטי מסע יוצרים תחושה של מסעות מקבילים מסע פיזי/גאוגרפי – מנטלי/נפשי שהדמות עוברת תוך כדי התפתחות העלילה.
הסרט מתחיל בלונג שוט המצולם ממעוף הציפור.
מדבר צחיח, טרוויס מתהלך במדבר ומעל חג נשר.
התחושה שהצופה מקבל, ייאוש וסכנה.
המצלמה מתמקדת בטרוויס שצועד במדבר ללא עניין ומטרה כשלצופה ברור שהוא יצא למסע התאבדות.
ביציאתו לאקרנים, התקבל הסרט בביקורות מהללות.
המבקרים שיבחו את הבימוי המדויק של ונדרס, את עבודת המצלמה של רובי מיולר ואת הופעות המשחק של כל קאסט השחקנים.
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן של אותה השנה ועוד בשלל פרסים.
כיום הסרט נחשב ליצירת מופת קולנועית ולאחד מטובי הסרטים של הבמאי.
בשנת 2023 הסרט נכנס לרשימת 250 סרטים הטובים בכל הזמנים של המגזין sight and sound במקום ה-192.
במגזין "ניוזוויק" נכתב על הסרט כי הוא עוסק ב"סיפורה של ארצות הברית, פורטרט עגום של ארץ בה אנשים כמו טראוויס וג'ין לא יכולים לנטוע שורשים, סיפורה של ארץ רחבת ידיים, עוצמתית ועשירה, ארץ שבה אנשים בקלות יכולים להפוך לאבודים ונואשים".
מבקר הקולנוע המפורסם רוג'ר אברט העניק לסרט 4/4 כוכבים, וכתב " פריז, טקסס הוא סרט עם סוג של תשוקה ונכונות להתנסות שהיו נפוצים יותר לפני חמש עשרה שנה מאשר עכשיו.
יש לו יותר קשרים עם סרטים כמו רסיסי חיים, קאוובוי של חצות ואיזי ריידר, מאשר עם משחקי הארקייד החלקלקים שהם זוכי הקופות של שנות השמונים .
שם הסרט אינו מתייחס למקום התרחשות העלילה, אלא לתמונה בבעלותו של טראוויס שבה מצולמת חלקת אדמה שוממה שבבעלותו של טראוויס, בעיר פריז שבמדינת טקסס בארצות הברית.
האובססיה של טראוויס כלפי העיר נובעת מהעובדה שהוריו סיפרו לו ששם התעברה אימו.
בתמונה נראה מדבר צחיח, אך במציאות העיר נושקת ליערות מזרח טקסס, הרחק ממדבר כלשהו.
הסרט ייחודי בזכות סגנון הצילום של טקסס, שבא לידי ביטוי בשוט הפותח – מבט ממעוף הציפור על מדבר צחיח, יבש וחייזרי.
הצילום מתמקד בשאריות, שלטי חוצות ישנים, כבישים שלא ניתן לראות את סופם, הריסות, חלודות וכו'.
סגנון זה מייחד את רובי מיולר, הצלם הקבוע של הבמאי וים ונדרס.
מוזיקת הגיטרה, שמלווה את הסרט לכל אורכו, הולחנה על ידי מוזיקאי הבלוז האמריקאי ריי קודאר ומבוססת על שירו של וילי ג'ונסון העיוור, זמר בלוז עיוור משנות ה-20.
פריזבי לכלבים הוא ענף ספורט שנועד לאדם הזורק פריזבי ולכלב שתופס אותו.
הפריסבי משלב את יכולותיהם של הבעלים עם יכולותיו של הכלב.
יש מאות צורות שונות של זריקה והבעלים מוצאים את אופן הזריקה המתאים ביותר לסוג הכלב, לגודלו, מהירותו וליכולותיו הפיזיות באופן כללי.
לא ניתן להכריח כלב לשחק ולכן הכלב צריך להיות בעל אהבה לריצה, קפיצה ותפיסה.
כלב שאין לו עניין בפעילות, גם אם ילמד אותו לעשות זאת, יעשה זאת הרבה פחות טוב מכלב שמבצע את הספורט מתוך אהבה והנאה אמיתית.
מפני שהפריזבי אינו דורש מיומנות התחלתית גבוהה מהבעלים ומהכלב, אלא רק רצון לשחק אחד עם השני, אין שום הגבלה של השתתפות בספורט כל עוד הבריאות תקינה ומאפשרת זאת.
בספורט זה יש מספר תחרויות כגון זריקה למרחק ותחרות פריסטייל (סגנון חופשי) שמשלבת ריקודים עם כלבים וביצועי פריזבי מרשימים.
בין האדם והכלב חייב להיות קשר גבוה על מנת להגיע לביצועים הללו וזאת מטרתו של הספורט, להעצים את הקשר בין האדם והכלב וכמובן להעניק פעילות ספורטיבית בריאה ומהנה לשניהם.
פריזבי לכלבים נקרא גם Disc Dog מפני שהמילה "פריזבי" היא מותג רשום של יצרנית הדיסקים "Wham-O".
משחר ההיסטוריה זוהה פוטנציאל ההבאה אצל כלבים, וגזעים מסוימים אף יועדו במיוחדות למשימות שדורשות יצר הבאה חזק במיוחד ("רטריברים" - המחזירים).
השימוש ביצר זה בהתחלה היה בעיקר משימתי: ציידים השתמשו בכלבי הרטריבר על מנת להחזיר ציד למשל, ומשימות בניהול המשק והחווה.
בשנת 1970 התחיל ניתוב היצר הזה למטרות משחק הפריזבי.
באותה שנה התחיל בארצות הברית ספורט ה"דוג דיסק" שהיום ידוע כפריזבי.
המטרה הייתה פשוטה מאוד, נוהג הכלב זורק את צלחת הפריסבי, הכלב רץ, תופס אותה באוויר ומחזיר אותה לנוהג.
תוך ארבע שנים, תפס הספורט תאוצה ועלה במיוחד למודעות כאשר בחור צעיר בשם אלכס סטיין פרץ למגרש בייסבול עם כלבו אשלי (מסוג וויפט) באמצע משחק חשוב והתחיל לבצע תרגילי פריזבי שהדהימו את הקהל.
הכלב אשלי רץ במהירות של 56 קמ"ש וקפץ 2.7 מטר באוויר על מנת לתפוס את הדיסק.
התרגילים היו כל כך מדהימים שהמשחק נעצר ל-8 דקות שבסופן אלכס נעצר על ידי כוחות המשטרה ולווה אל מחוץ למגרש.
לאחר אירוע זה, החל אלכס ליזום תחרויות ואליפויות עולמיות בשיתוף פעולה עם לרב לנדר ואלדון מקלנטייר.
טוס אנד פאטץ' (זריקה והבאה)
בתחרות זו המגרש מחולק לפי מטרים למספר חלקים כאשר המרחק המרבי לרוב לא עולה על 50 מטר.
הנוהג מגיע עם 2 דיסקים כאשר 1 מהם ניתן לשופט למקרה שהדיסק עף מחוץ למגרש.
זמן התחרות הוא 60 שניות שבהן הנוהג צריך לזרוק לכלב את הדיסק כמה שיותר פעמים.
הניקוד נקבע לפי החלק שבו הכלב תפס את הפריזבי, חלק ראשון נקודה אחת חלק שני שתי נקודות וכו'.
הניקוד גם נקבע לפי האופן שבו הכלב תפס את הפריזבי.
על תפיסה שהכלב מזנק מקבלים נקודה נוספת ועל כלב שנמצא עם 4 רגליים באוויר מקבלים עוד חצי נקודה.
בתחרות זו הנוהג מגיע עם 10 דיסקים ועליו לבנות רוטינה (עם מוזיקה) שתהיה מרשימה ומדויקת ככל שאפשר.
זמן התחרות הוא 2 דקות שבהן הנוהג צריך לבצע תרגילי חובה ותרגילי רשות לפי בחירתו.
הניקוד נקבע סובייקטיבית לפי דעתם של השופטים על רמת הקושי של התרגילים ועל פי מידת ההצלחה של הנוהג והכלב לעשות את התרגילים כראוי.
פריז בוערת הוא סרט תיעודי אמריקאי שהוקרן לראשונה בשנת 1990. הסרט צולם במהלך שנות ה-80, והוא מתעד את "תרבות הנשפים" של להט"בים אפרו-אמריקאים, והיספנים בעיר ניו יורק ושל מספר דמויות מפתח בתרבות בתקופה הזו.
אנשים רבים שהיו חלק מ"עידן הזהב" של נשפי הדראג מחשיבים את הסרט הזה לאחד התיעודים החשובים של התקופה, ורבים מחשיבים אותו מסמך חשוב במחקר של המפגש בין גזע, מגדר, ומיניות בארצות הברית.
הסרט חוקר אירועים שכונו נשפים בהם התקיימו תחרויות דראג וריקוד על פי נושאים או קטגוריות קבועים מראש.
המתחרים היו "הולכים" (כמו דוגמניות במסלול אופנה) בפני השופטים, ומקבלים ציונים עבור קריטריונים כגון ה"אמיתות" (מאנגלית: Realness), אסתטיקה, ויכולות הריקוד שלהם.
מושגים רבים מהתחום שהונצחו בסרט משמשים גם היום בתרבות הדראג, בין השאר "Realness" ו- "Shade".
הסרט נע בין צילומים מהנשפים לבין ראיונות עם חברי הסצנה, כולל פפר לה בייג'ה, דוריאן קורי, אנג'י אקסטרווגנזה, וויל נינג'ה.
רבים מהמתחרים ייצגו "בתים" כדוגמת "בתי אופנה" מובילים (כגון בית שאנל), שתפקדו כמשפחות נבחרות, קבוצות חברתיות, וצוותים תחרותיים.
בתים ומתחרים שניצחו בתחרויות באופן קבוע זכו לסטטוס "מיתולוגי".
ג'ני ליווינגסטון, שהייתה אז סטודנטית לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, בילתה שבע שנים ביצירת הסרט פריז בוערת, בו היא התמקדה בראיונות עם דמויות מובילות מהעולם הזה, כאשר רבים מהמרואיינים תרמו מונולוגים שהסבירו את תרבות הנשפים בנוסף לחשיפת תרומותיהם ואופיים האישי.
בסרט, מונחים כמו "בית", "אמא" ו"קריאה" מדגישים כיצד התרבות שהיא נושא הסרט לקחה מונחים מהעולם הלבן הסטרייטי, והחדירו בהם משמעויות אלטרנטיביות, בדיוק כמו שה"בתים" עצמם שימשו כמשפחות חלופיות למתחרי הנשפים הצעירים, אשר האוריינטציה המינית שלהם לעיתים גרמה לניכור מצד המשפחות הביולוגיות שלהם.
הסרט מראה אנשים עם זהויות מגדריות שונות מתוך קהילות שונות, ואם אופני הבעה שונים.
הסרט גם חקר איך הדמויות בו התמודדו עם נושאים כמו הומופוביה, איידס, גזענות, ועוני.
לדוגמה, חלק מהדמויות, כמו וונוס אקסטרבגנזה, פנו לעבודת מין, בעוד אחרים גנבו מחנויות כדי לשרוד, ואחרים גורשו מבתיהם על ידי הוריהם ההומופובים.
דמות אחת חסכה את כספה עבור ניתוח לשינוי מין.
אך מה שבאמת עושה את הסרט למשמעותי הוא הגישה שהסרט נוקט - לדברי ליווינגסטון ועל פי מבקרים וצופים, הסרט הדוקומנטרי הזה היווה חקירה רב-שכבתית לתוך תת-תרבות של קהילות שחורות ולטיניות שהיא מיקרוקוסמוס של החברה הרחבה יותר, עולם חבוי ולא מוערך, שרוב האמריקאים לא הכירו.
דרך ראיונות אחד-לאחד, הסרט מקנה תובנות לחייהם ומאבקיהם של הדמויות בה, ומראה את הגאווה, הכוח, וההומור שעוזרים להם לשרוד "בעולם עשיר ולבן".
בגדי הדראג מוצגים כמופע מורכב של מגדר, מעמד וגזע, דרכו יכול אדם לבטא את הזהות שלו, הרצונות שלו, והתקוות שלו, ברבדים שונים.
הקהילות השחורות והלטיניות המוצגות בסרט כוללות מגוון רחב של זהויות ומבעים מגדריים, מגברים הומואים עד מלכות בוצ'ות ועד נשים טרנסג'נדריות.
הסרט גם מתעד את המקורות של הווג (Vogue dancing), סגנון ריקוד בו מתחרים עוצרים באמצע ההליכה ו"קופאים" בפוזות זוהרות, כאילו מצלמים אותם לעיתון "ווג".
כוכב הפופ מלקולם מקלרן הביא את הווג למיינסטרים שנתיים לפני צאת הסרט לאקרנים בשירו "Deep in Vogue", כאשר הקליפ המוזיקלי של השיר כלל סמפלינג מהסרט, והתייחס באופן ישיר לדמויות מ"פריז בוערת", כמו פפר לה בייג'ה, וכלל רקדנים מהסרט, כמו ווילי נינג'ה.
השיר טיפס במהרה לראש מצעד הפזמונים של בילבורד.
שנה לאחר מכן, הזמרת מדונה יצאה עם השיר מס' 1 שלה "Vogue", שהביא עוד יותר הכרה לסגנון הריקוד.
מפיקי המוזיקה C&C Music Factory סימפלו חלקים מפריז בוערת באחת ההקלטות שלהם באלבום "Gonna Make You Sweat", ומופיע הדראג רופול גם סימפל ציטוטים מן הסרט בסרטו "Starbooty", וכן בתוכנית הטלוויזיה שלו "RuPaul's Drag Race".
פריז בוערת קיבלה מימון מהקרן הארצית לאמנויות בארצות הברית במשך זמן קצר, בדיוק כאשר המוסד הזה בא תחת ביקורת על מימון אמנים שנויים במחלוקת כגון רוברט מייפלת'ורפ ואנדרס סרנו.
בידיעה שפרסום סביב סרטה עלול לגרום לביטול המימון, ליווינגסטון נמנעה מלהפיץ מידע על הסרט מחוץ למעגל קטן של מפיקים ומשתתפים.
ב-1991 חלק המהמשתתפים בסרט ביקשו לתבוע עבורו נתח מהרווחים.
פריז דופרי תבעה על הסכום הגדול ביותר - $40 מיליון.
המפיקים טענו שתמיד תכננו לחלק רווחים בין המשתתפים.
לאחר שעורכי הדין של ההפקה הראו שכל התובעים חתמו על אישורים על השתתפותם בסרט, אלה ביטלו את תביעותיהם.
ההפקה אז חילקה סכום של כ-$55,000 בין שלושה עשר משתתפים.
הוא גם נחשב לאחד הסרטים הטובים של 1991 על ידי הלוס אנג'לס טיימס, הוושינגטון פוסט, הNPR, טיים מגזין ואחרים.
פריז בוערת לא זכתה למועמדות לפרס האוסקר, דבר שתרם לתחושה גוברת שישנם נושאים המודרים מפרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע, והוביל, חלקית, לשינויים בתהליך הצגת המועמדויות לסרטים דוקומנטריים באקדמיה.
בקרב קהילות שחורות התגובות היו מעורבות.
הפמיניסטית בל הוקס כתבה שעולם הנשפים והמשתתפים בו הם מוטעים מבחינה פוליטית, וביקרה את המצב בו מפיקה לבנה מייצגת תרבויות שחורות ולטיניות כבידור לאנשים לבנים אחרים.
מבקרים אחרים, קווירים מקהילות מיעוטים, ראו את הסרט כאוסף של קולות אותנטיים וחזקים (מישל פרקינסון בירחון Black Film Review, אסקס המפהיל בThe Guardian, ג'קי קולבי בירחון Afterimage).
ג'סי גרין כתב בניו יורק טיימס שהסרט אפשר לליווינגסטון לפתח את הקריירה הקולנועית שלה, בעוד הוא לא תרם מאום למשתתפים בו.
כיום, כבר יותר משני עשורים מאז שחרורו לאקרנים, פריז בוערת עדיין מהווה מקור חשוב עבור נוער להט"בי, וכלי עבור חוקרים וסטודנטים לחקר נושאים כמו גזע, מעמד, ומגדר.
הסרט מאפשר למשתתפי נשפים של היום לפגוש את קודמיהם, ומצייר דיוקן של מספר אנשים מרשימים, אשר חלק מהם נפטרו מאז יצא הסרט.
פריז ברסט או פארי ברסט הוא מאפה קינוח צרפתי בצורת עיגול, עשוי בצק רבוך (בצק פחזניות), חתוך לרוחבו וממולא בקרם, על פי רוב קרם מוסלין פרלינה (מחית פרלינה, חמאה וקרם פטיסייר) או קרם וניל, לעיתים קרם ערמונים) שמזולף בצורת עיגולים.
המאפה מעוטר בשקדים פרוסים או באבקת סוכר.
המאפה נוצר לראשונה על ידי האופה לואי דורן בשנת 1910 לציון מרוץ האופניים פריז–ברסט–פריז שהחל בשנת 1891. צורתו העגולה מסמלת את צורת גלגל האופניים, מעגלי הקרם מסמלים את תנועת הגלגל, ואבקת הסוכר מסמלת את האבק שרוכבי האופניים מעיפים ברוכבם.
המאפה נעשה פופולרי בקרב רוכבי מרוץ פריז-ברסט עקב ערכו הקלורי הגבוה.
את המאפה ניתן למצוא כיום במאפיות רבות (פטיסרי) ברחבי צרפת, והוא נפוץ בעיקר בערים פריז וברסט על שמן הוא נקרא.
פריז סן-ז'רמן נשים הוא מועדון כדורגל נשים מפריז, צרפת.
מאז 2001, משחקת הקבוצה בליגת העל הצרפתית ונכון ל-2021 היא אלופת צרפת.
לזכות הקבוצה שתי סגנויות ליגת האלופות, שמונה סגנויות צרפת ושני גביעי מדינה.
הקבוצה הוקמה ב-1971 כחלק ממועדון הכדורגל של פריז סן-ז'רמן.
בשנת 1979 העפילה הקבוצה לראשונה לליגת העל, אך לא ביססה את עצמה וחזרה לליגה השנייה ב-1982. במהלך שנות ה-80 וה-90 הקבוצה עלתה וירדה בתדירות גבוהה מהליגה השנייה לראשונה, ולהפך.
מצבה התייצב בשנת 2001, אז עלתה הקבוצה ליגה ונשארה בה עד היום.
בשנת 2008 העפילה הקבוצה בפעם הראשונה לגמר הגביע הצרפתי, אך הפסידה 0–3 לאולימפיק ליון.
שנתיים לאחר מכן היא כבר זכתה בתואר, לאחר ניצחון 0–5 בגמר על מונפלייה.
בשנת 2011 סיימה סן-ז'רמן במקום השני בליגה, בעוד קשרית הקבוצה אליס בוסגליה, זכתה בפרס שחקנית השנה בצרפת והפכה לשחקנית הראשונה מפריז סן-ז'רמן שזוכה בפרס זה.
במהלך עשור זה זכתה הקבוצה 8 פעמים בסגנות האליפות לאולימפיק ליון ששמרה על התואר לאורך כל העשור.
בתקופה זו הגיעה עוד 4 פעמים לגמר הגביע ואף זכתה בגביע השני בתולדותיה בשנת 2018.
בעונת 2021/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות היסטורית כשהקדימה את אולימפיק ליון בנקודה אחת.
במהלך העונה, הנחילה הקבוצה הפסד ליגה ראשון לאולימפיק ליון לאחר רצף של 80 משחקים ללא הפסד.
בתום העונה, בנוסף לאליפות זכתה מארי אנטואנט קטוטו בתואר מלכת השערים, קדידיאטו דיאני נבחרה לשחקנית העונה, כריסטיאן אנדלר לשוערת העונה, סנדי באלטימור לתגלית העונה ואוליבר אשוואפני למאמן העונה.
בסוף עונת 2015 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה - גמר ליגת האלופות - המפעל היוקרתי ביותר למועדוני נשים בכדורגל האירופי.
בגמר עצמו, שנערך מול 17,147 צופים בברלין, הפסידה הקבוצה 1–2 לפרנקפורט, אך היא ביססה את עצמה כאחת מהקבוצות המובילות ביבשת.
הקבוצה חזרה על הישג זה גם בעונת 2017/2016 שבה הפסידה בגמר לאולימפיק ליון בבעיטות הכרעה לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 0-0 לאחר הארכה.
הפְּרִזִּי הוא שמו המקראי של עם המוזכר כאחד משבעת עמי כנען, אשר שכנו בארץ ישראל טרם כיבושהּ, ואשר במקרא מובטח לעם ישראל שאלוהים יגרשם מהארץ לשם כיבושהּ על ידי ישראל.
עם זאת, גם נצטוו בני ישראל להכרית כל צאצאי הפריזי, בהתאם למצוות מחיית שבעה עממין.
לצד חוקרים שקיבלו את עמדת המקרא כי הם אחד מעמי כנען, במחקר העדכני של תקופת המקרא נוטים להניח כי הפריזים הגיעו מצפון רק עם קריסת האימפריה החיתית בתום התקופה הכנענית, ולפיכך אינם מעמי כנען הקדומים.
הפריזי אינו נזכר בשום מקום בנפרד משאר עממי כנען.
למעשה הוא בכלל לא נזכר ברשימה של בני כנען:
אראל סגל הלוי כותב כי ייתכן שה'פריזי' הוא רק כינוי שניתן לחלק מצאצאי כנען (אולי מתוך בני-כנען שלא היו לעמים: הערקי, הסיני, הארודי וכו'), אולי מפני שהם ישבו בכפרים ובערי-פרזות, כמו שכתוב:
ורשי מבאר: "כפר הפרזי" - כפר שאין לו חומה".
אפשר אולי להסיק, שעמים שישבו בערי-פרזות היו עמים שקטים שעסקו במסחר ולא במלחמה, ולפי זה הפריזי היה גם-כן עם שקט ושלו, אפילו יותר מהכנעני.
אבן עזרא, בפירושו על התורה, משייך את עם הפריזי ל"צידון", בנו בכורו של כנען.
נזכר בין עשרת העממים הנמנים בברית בין הבתרים: ().
ברשימת מלכי הברית של יבין מלך חצור () נזכרים האמורים והחתי והפרזי והיבוסי כיושבי ההר.
הפרזי ישב, כנראה, ברכס ההרים שבמרכז הארץ, אולי בסביבות שכם.