tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על גבי זרועו הצפונית של המאגר נטוי גשר כביש (Pont de Savines) באורך של 924 מטר.
הוא נבנה לקראת מילוי המאגר ומוליך עליו את הכביש N94. ליד קצהו הדרומי שוכן הכפר סאבין-לה-לאק, אחד מהכפרים שהוצפו עם הקמת המאגר, שהוקם מחדש באתר זה.
נפח מים: 1.272 קילומטר מעוקב
גובה מרבי מעל פני הים: 780 מטר
אגן ניקוז: 3,600 קילומטר מרובע.
אגם פושיין (בסינית: 抚仙湖, בפין-יין: Fǔxiān Hú) שוכן בנפות צ'נגג'יאנג, ג'יאנגצ'וואן וחוואנינג במחוז יונאן על שטח של 212 קילומטרים רבועים, והוא אגם המים המתוקים השלישי בגודלו ביונאן, אחרי אגם דיין ואגם ארהאי.
בעומק מקסימלי של 155 מטרים זה האגם העמוק ביותר ביונאן ואגם המים המתוקים השלישי בעומקו בסין, אחרי אגם השמיים (373 מטרים) ואגם קאנאסה (188 מטרים).
נפחו של האגם 18.9 קילומטרים מעוקבים, כ-60% מנפח המים המתוקים באגמי יונאן (29 קילומטרים מעוקבים).
אגם פושיין משתרע על שטח של 212 קילומטרים רבועים מצפון לדרום.
החלק הצפוני רחב ועמוק, החלק הדרומי צר ורדוד, והמרכז הוא החלק הצר ביותר.
האגם שוכן בתחום אגן הניקוז של נהר הפנינה, על הגבול עם אגן הניקוז של הנהר ג'ינשה.
ההרים מגיעים עד קו החוף במזרח, בדרום ובמערב, כאשר בצפון החוף הוא המשך של מישור נרחב.
האגם מקושר לאגם שִׂינְגְיוּן (星云湖) שמדרום-מערב לו באמצעות הנהר יוּדָאי.
יש באגם אי קטן אחד, האי גוּשָׁאן (מילולית "ההר הבודד"), בחלק הדרומי של האגם.
מקור מי האגם הוא בעיקר מי גשמים ומי תהום, האגם אינו ניזון מנהרות גדולים.
הנחלים העיקריים הזורמים לאגם הם לְיָאנְגְוָאנְג, דונְגְדָה, שִׂידָה וגְ'ייֵנְשָׁאן.
האגם מזין את הנהר הָאיְקוֹאוּ (海口河), חלק מאגן הניקוז של נהר הפנינה.
עד 2008 זרמו מי אגם שינגיון הגבוה במטר מפני אגם פושיין באמצעות הנהר יוּדָאי.
אגם שִׂינְגְיוּן הוא אגם מזוהם בשל שפכים תעשייתיים ושפכים מפעילות חקלאות.
עקב כך נפגעה איכות המים באגם פושיין.
ב-2008 הושלם פרויקט הטיה כך שכיוון המים התהפך וכיום זורמים מדי שנה יותר מ-27 מיליון מטרים מעוקבים של מים מאגם פושיין לאגם שִׂינְגְיוּן.
פרויקט זה שיפר את איכות המים בשני האגמים.
אגם פושיין הוא אגם עמוק שמימיו צלולים.
צלילות המים מאפשר לראות לעומק של 4 עד 5 מטרים כשבמקומות מסוימים אפשר לראות עד לעומק של 7 עד 8 מטרים.
יש חופים נרחבים לאורך האגם ואין מפעלים תעשייתיים, מכרות או מפעלים כימיים באזור האגם.
עם זאת, יש השפעה לזיהום שמקורו בדשנים כימיים וחומרי הדברה שמקורם בחקלאות וכמות קטנה של ביוב ביתי שנשפכים לאגם.
ועדיין מי אגם פושיין הם המים הנקיים ביותר בין אגמי הרמה של מחוז יונאן.
בשל האיכות הגבוהה של מי האגם אפשר לרחוץ בו.
אגם פושיין שוכן בתוך שכבות אבן גיר מהפרם, אבן חול ובזלת.
מעיינות ומערות מפוזרים בצורה נרחבת.
המים מהמעיינות ומהמערות הם המקור העיקרי למי האגם.
האקלים באזור האגם הוא אקלים סובטרופי גשום סיווג Cwa בשיטת קפן לסיווג אקלימים, כשהקיצים לחים והחורפים מתונים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת 15.5°C, וכמות המשקעים השנתית היא 879.1 מילימטרים.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית של מי האגם היא 17.3°C.
הצמחייה באזור האגם משתייכת לסוג היער המעורב של עצים רחבי עלים עם עצים מחטניים סובטרופיים דרומיים ירוקי עד, והעצים העיקריים הם אלונים ואורן יונאן (Pinus yunnanensis).
כמה מינים של צמחי מים מקומיים נעלמו מהאגם.
מין הפטרייה Dyrithiopsis lakefuxianensis שגדל על עץ שקוע במים נאסף באגם פושיין ותואר כמין חדש למדע.
אגם פושיין ידוע בשל הפאונה הייחודית שבו, כולל מינים אנדמיים רבים.
עם זאת, בידודו היחסי הופך אותו לפגיע למינים פולשים ולזיהום הסביבה.
יחד עם האגמים הנוספים ביונאן: דיין, ארהאי, צ'ילו, יאנגדזונג, שינגיון ויילונג, מוכר אגם פושיין כאזור אקולוגי.
פושיין הוא אחד משלושת האגמים העיקריים ביונאן שבהם מספר גדול של מינים אנדמיים (האחרים הם אגם דיין ואגם ארהאי).
במימי האגם יש 24 מינים ותת-מינים של דגים מקומיים שמתוכם11 אנדמיים.
המינים האנדמיים הם כולם ממשפחת הקרפיוניים או ממשפחת הבינוניים.
מין הדג האנדמי Anabarilius grahami (מכונה בסינית 鱇𩷕白魚, מילולית "דג לבן") נחשב מעדן מיוחד לאגם פושיין.
מרבית הדגים האנדמיים מצויים בסכנת הכחדה מכיוון שהושפעו לרעה מכניסתם של מיני דגים זרים רבים (26 מינים), התדרדרות של בתי גידול, זיהום מים ודיג יתר.
עדויות עכשוויות מראות שיש להתייחס לדג זה כאל מין (Percocypris regani), במקום כאל תת-מין (Percocypris pingi regani).
Triplophysa fuxianensis לא הוערך עדיין שורד Yunnanilus chuia לא הוערך ייתכן שנכחד (נראה לאחרונה בשנות ה-90 של המאה ה-20) Yunnanilus obtusirostrisa לא הוערך ייתכן שנכחד (נראה לאחרונה בשנות ה-90 של המאה ה-20)
שחף אגמים נוהג לחרוף באגם פושיין.
Fuxianhuia הוא סוג נכחד של פרוקי-רגליים שנתגלה באתר המאובנים בצ'נגג'יאנג הקרוי על שם האגם.
ב-2001 דווח כי נתגלו כלי חרס וכלי אבן על שטח בן 2.4–2.7 קילומטרים רבועים בקרקעית האגם.
ב-2006 ביצעה הטלוויזיה המרכזית של סין סקר נוסף.
תיארוך פחמן-14 של קונכיות הצמודים לשרידים שבוצע ב-2007 אישר כי הממצאים הם בני 1,750 שנים, או בערך משנת 257 לספירה.
ההשערה היא כי השרידים מייצגים מבנים מממלכת דיין העתיקה שגלשו לאגם במהלך רעידת אדמה.
באוקטובר 2014 נערך מחקר נוסף באתר על ידי צוות רב-תחומי.
מופו חלקים באתר וחולצו 42 כלי אבן מעומק של שבעה מטרים.
אגם פטרמיגן הוא אגם הררי למרגלות פסגת פטרמיגן.
כמה אתרי מחנאות עם נוף לאזור ממוקמים בסמוך לאגם, כמו גם בקתת הסקי סקוקי נמצאת מעל מעבר דספשן.
הגישה העיקרית לאגם היא שביל ליד אתר הנופש בהר לייק לואיז.
האגם מתנקז אל נהר בואו דרך עמק סקוקי.
אגם סוויפטקרנט הוא אגם באזור "מני גליישר" של הפארק הלאומי גליישר במדינת מונטנה שבארצות הברית.
באזור אגמים רבים, ובהם אגם שרברן שממזרח לאגם סוויפטקרנט, וממערב אגם ג'וזפין.
אורכו המרבי של האגם 1.6 קילומטרים; ורוחבו המרבי 0.8 קילומטרים.
האגם ממוקם בגובה של 1,488 מטרים מעל פני הים.
ממערב לאגם מצויים מספר הרים, המתנשאים לגובה של 910 מטרים מעל האגם; ההרים העיקריים הם הר גולד, נקודת גרינל, והר וילבר.
האגם מוזן במי קרחונים ושדות שלג, ובהם קרחון גרינל.
בשל יופיו הרב, האגם הוא אתר תיירות פופולרי, סביב האגם מסלולי הליכה רבים, ולחופו של האגם מצוי מלון מני גיישר (המהווה אתר מורשת לאומית של ארצות הברית).
אגם פורלידס או אגם פורלידאס הוא אגם עגול, במסיב דופק, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
קוטרו של האגם 100 מטרים.
האגם ממוקם בסמוך ממזרח לקצה הצפוני של מצוק פורלידס.
האגם, ועמק דייוויס הסמוך לו (והמרוחק 500 מטרים מהאגם), וכן העמקים חשופי קרח סמוכים אחרים, מהווים את מערכת "העמקים היבשים" הדרומיים ביותר ביבשת אנטארקטיקה.
בשל כך לעמקים אלה חשיבות מדעית יוצאת דופן, לחקר האקלים באזור.
האגם והעמק מהווים יחד אזור אנטארקטי מוגן מיוחד (אזור מס' 119), המוגן תחת האמנה האנטארקטית.
האגם התגלה, מופה ונחקר בקצרה בדצמבר 1957, על ידי סוקרים של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בסקרים על הקרקע שנערכו במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית; משלחת הסקר יצאה מתחנת אלזוורת'.
השם ניתן לאגם על ידי ארתור ב.
פורד מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
האגם, כמו גם מצוק פורלידס הסמוך נקראים על שמו של צ'ארלס וו.
Forlidas), מצי ארצות הברית, מפעיל רדיו, ששהה בעונת החורף האנטארקטי 1957 בתחנת אלזוורת'.
אגם סיקרט הוא אגם מי קרחונים מומסים, בסמוך לחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
האגם ממוקם 3.2 קילומטרים ממערב למצוק ארס, 100 מטרים מעל הקצה המזרחי של קרחון מארס.
האגם ממוקם מצפון מערב לקרקס קרחוני ומוזן ממי הקרקס הנמסים.
הקרחון מוסתר בשל תנאי השטח, וניתן לראותו רק אם עומדים על הקרקס הקרחוני, או מהאוויר.
האגם מופה לראשונה על ידי סוכנות הסקר הבינלאומית של סוכנות הסקר הלאומית הבריטית (Ordnance Survey Overseas Directorate), בהתבסס על תצלומי לווין שניתנו להם על ידי נאס"א והסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם תיאורי, ומתייחס למיקום המבודד של האגם.
אגם סנוסה הוא האגם השישי בגודלו בנורווגיה .
האגם ממוקם בנפות סטיינקייר וסנאסה שבמחוז טרנדלג.
כביש, שחוצה את שוודיה ונורווגיה עובר לאורך חופו הצפוני של האגם וקו נורדלנד, החוצה את המחוזות טרנדלג ונורדלנד עובר לאורך חופו הדרומי של האגם.
אורכו הממוצע של האגם הוא כ-40 קילומטרים אורך ורוחבו הממוצע הוא כ-3 קילומטרים.
גובה פני האגם הם 24 מטרים מעל פני הים, והוא מגיעה לעומק מקסימלי של 186 מטרים.
האגם נוצר על ידי שחיקה של קרחונים.
במפה נראה שהאגם הוא הרחבה של פיורד טרונדהיים.
האגם נשפך אל נהר בייאלווה, הנשפך אל פיורד טרונדהיים.
אגם פירס (בנורווגית: Fyresvatn) הוא האגם החמישי בעומקו בנורווגיה, עומקו הוא 377 מטרים.
הוא ממוקם בנפת פירסדל, שבמחוז וסטפול וטלמרק בנורווגיה.
אגם סלבו (בנורווגית: Selbusjø או Selbusjøen) הוא האגם ה-17 בגודלו בנורווגיה.
הוא ממוקם במחוז טרנדלג, בעיקר בנפת סלבו, אולם הקצה המערבי שלו נמצא בנפה הסמוכה טרונדהיים.
אורכו של האגם הוא 58.26 קמ"ר, והוא האגם הגדול ביותר בחלקו הדרומי של מחוז טרנדלג.
הוא מהווה מקור המיים לנהר נידלבה.
עומקו המקסימלי של האגם הוא 206 מטרים מתחת פני הים.
הכפרים סלבאסטרנד, פוסאן, טומרה, טרואה, אינבייגדה, מבונדן ויקוורווט, וסג'ובדה נמצאים סביב האגם.
אגם סולדל (נורווגית: Suldalsvatnet) הוא האגם השישי בעומקו בנורווגיה.
עומקו הוא 376 מטר והוא שוכן בנפת סולדאל שבמחוז רוגלנד שבנורווגיה.
שטחו של האגם הוא 28 קמ"ר וגובה פני האגם הוא בגובה של 69 מטרים.
נפחו הוא 4.49 קילומטר מעוקב.
אגם פרנואה (בפורטוגזית: Lake Paranoá) הוא אגם מלאכותי הממוקם בברזיליה, עיר הבירה של ברזיל.
מי נהר הפרנואה נסכרו בעת בניית העיר ברזיליה.
אורך קו החוף שלו הוא 80 קילומטרים, שטחו 48 קילומטרים רבועים ועומקו המרבי הוא 38 מטרים.
האגם נמצא בגובה של 1000 מטר על פני הים.
לאגם יש מסלולי הליכה ואזורי פיקניק שמושכים מטיילים ומקומיים כאחד, במיוחד בחודשי הקיץ.
האגם נחצה על ידי גשר ז'וסלינו קוביצ'ק.
אגם פּריי הוא אגם הממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר, במדינת מונטנה בארצות הברית.
האגם ממוקם 91 מטרים צפון-מזרחית מאגם טו מדיסן.
אגם פּריי נמוך ב־0.3 מטרים מאגם טו מדיסון, ונחל קצר מקשר את שני האגמים זה לזה.
אורכו המרבי של אגם פּריי 210 מטרים, רוחבו המרבי של אגם פריי 150 מטרים.
אגם פּריי מצוי בגובה של 1,574 מטרים מעל פני הים.
אגם פונטצ'רטריין הוא אגם הממוקם בדרום מזרח לואיזיאנה בארצות הברית.
הוא משתרע על שטח של כ-1,600 קילומטרים רבועים עם עומק ממוצע של כ-4 מטרים.
צורתו אובלית ומידותיו הם כ-64 קילומטר ממערב למזרח ו-39 קילומטר מדרום לצפון.
את האגם חוצה הגשר הרציף הארוך ביותר בעולם על פני המים ששמו Pontchartrain Causeway גם קו מתח חשמלי גבוה חוצה את האגם.
המגדלים שלו ניצבים על בסיסים יצוקים באגם, וניתן להשתמש באורכו של קו המתח כדי להדגים חזותית את עקמומיות כדור הארץ.
אגם פונטצ'רטריין נקרא על שמו של לואי דה-פונטשרטריין שנשא בתפקידים בכירים ביותר בממשלו של מלך צרפת לואי ה-14 שעל שמו נקראה המושבה לואיזיאנה הצרפתית.
אגם פונטצ'רטריין נשפך, באמצעות מצר ריגולֶץ ומעבר שף מֶנְטֶר אל אגם בּוֹיְן , ומשם למפרץ מקסיקו.
הוא מקבל מים מתוקים מ-6 נהרות ו-2 ביצות.
זהו אחד משטחי הביצה הגדולים ביותר לאורך חוף המפרץ של צפון אמריקה, והוא כולל יותר מ-125,000 דונם של ביצות.
לאגם תפקיד חשוב ושלילי בהחמרת השיטפונות שנגרמים לערים הסמוכות לו, כתוצאה מסופות ההוריקן שמגיעות ממפרץ מקסיקו.
אגם פליגר הוא האגם השני בגודלו בהאיטי, והוא ממוקם במחוז המרכז.
הוא נוצר כתוצאה מבניית הסכר ההידרואלקטרי פליגר על נהר הארטיבוניט בשנים 1956–1957. הפרויקט תוכנן על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומומן על ידי בנק הייצוא-ייבוא של ארצות הברית.
הפרויקט נבנה כדי להסדיר את הנהר, בין היתר להגנה מפני שיטפונות.
הסכר נבנה בנפח של 620 מיליון מ"ק אשר הושלם בשנת 1956 עם אורך חיים צפוי של כ-180 שנה.
תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 45 מגה וואט הושלמה רק ב-1971. זוהי תחנת הכוח ההידרואלקטרית החשובה ביותר בהאיטי.
לא כל שלוש הטורבינות של תחנת הכוח פעלו תמיד לאחר השלמתם.
רק ביוני 2018 כל השלוש פעלו שוב בפעם הראשונה.
בערך 30 אחוזים מנפח האחסון אבדו עד 1999 לבד עקב סחופת עקב כריתת יערות.
בסביבות 1999, שטח המים של המאגר היה עדיין בסביבות 30 קמ"ר.
צבע המים ירוק עקב התפתחות משמעותית של פלנקטון באגם.
צבע זה מעיד גם על כך שהאגם פורה מאוד מכיוון שהוא תוצאה של חומר אורגני שנכנס עם שקיעת האדמה בפתחי הנהרות לאגם.
תופעה זו מאפשרת התפתחות של בעלי חיים מימיים אשר מוצאים בו מזון בשפע ובמקביל תורמת להתפתחות הדיג.
מפלס המים באגם משתנה מאוד עם תנודה של 22 מטר.
השינויים הפתאומיים והחוזרים במפלס המים של המאגר שנעשו על ידי ארגון האיטי " Electrcité d'Haïti (E.D.H.) לטובת שירותים הידרואלקטרים.
במהלך החודשים פברואר, מרץ ואפריל (עונה יבשה), מפלס האגם נמוך מאוד עם עומק מינימלי הנמדד בגובה הסכר, של 150 מטרים.
במהלך החודשים אוקטובר, נובמבר ודצמבר העומק המרבי הוא 172 מטר שנמדד באותו מקום.
תנודות אלו במפלס האגם גורמות לשינוי בשטח הפנים בין 3,200 ל-6,400 דונם בהתאם לעונה, עם ממוצע של 4,800 דונם.
לפי ד"ר פול פארמר, בעל מרפאה באזור, ההצפה של העמקים הפוריים הללו בשנות החמישים של המאה העשרים הוביל תושבי האיטי רבים לעוני והוא נושא באחריות כבדה להתפשטות מגפת האיידס בהאיטי.
אגם סילבפלנה הוא אגם בעמק אנגדין העליון של קנטון גראובינדן בשווייץ.
האגם קרוי על שם הכפר הסמוך סילבפלנה .
האגם מחובר גם לאגם חמפפר (Lej da Champfèr) הסמוך.
יחד עם שכנו הגדול יותר, אגם סילס, הוא בין האגמים הגדולים ביותר של גריסון.
על אגם סילבפלאנה משקיפים כמה הרים בגובה של למעלה מ-3,000 מטרים, בעיקר פיז קורבטש , הר ג'ולייר והר סורליי.
אגן הניקוז של האגם מגיע לשיאו בהר קורבץ' (3,451 מטרים) וכולל כמה קרחונים.
בקצה הצפוני של האגם ישנו אתר קמפינג.
האגם משמש רבות גם לספורט, כמו גלישת מצנח וגלישת רוח בקיץ.
בחורף, כשהאגם קופא, הוא משמש לסקי למרחקים, מסלולי הליכה וגלישת מצנחים על שלג, כאשר סקימרת'ון אגאדין חוצה את האגם מדי שנה.
האירוע הנדיר של קרח שחור מביא גם מחליקי קרח לאגם.
אגם פיאנה דגלי אלבנסי הוא אגם מלאכותי בקרבת , בנפת פלרמו, סיציליה.
כבר בשנת 1907 הוכן דו"ח שהציע להקים סכר על נהר הבליצ'ה לצורך ייצור חשמל.
האגם הוקם בשנים 1920 עד 1923 בעבודת יד לצורך אספקת חשמל ומי השקיה.
הוא נבנה על הענף הימני של הבליצ'ה.
המים יורדים ממוצא האגם 475 מ' אל המפעל ההידרו-אלקטרי Casuzze ליד פלרמו.
המים מהאגם שימש להשקיה במעלה הבליצ'ה, ולכן לא השפיע מהותית על עמק הבליצ'ה.
בשנות ה-60, כדי לספק את הביקוש המוגבר לחשמל, נבנה מפעל חדש יותר ממש ליד הסכר, שעדיין פועל.
אגם סגאמור אגם סגאמור ממוקם מדרום לאגם ראקט, ניו יורק.
אגם סגאמור היה ידוע בשם אגם שֵׁד לפני ששמו שונה ל"אגם סגאמור" על ידי אלפרד ג'י ונדרבילט לאחר שרכש את גרייט קאמפ סגאמור בשנת 1901. מפרצון הדרום הוא נחל המוצא, הזורם לאגם ראקט .
מיני דגים שונים קיימים באגם.
יש גישה דרך שביל מכביש סגאמור בחוף הצפון-מערבי.
רק סירות לא ממונעות מורשות לשוט באגם.
האגם משתרע על פני 0.7 קמ"ר, עומקו המקסימלי 23 מטרים והוא ממוקם בגובה של 580 מטר מעל פני הים.
אגם רוּדברג-קרוּבִּינר (נולדה ב-8 בפברואר 1986) היא שחקנית, מדבבת ודוגמנית ישראלית.
זוכת פרס מסך הזהב (2004) ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2020).
אגם רודברג נולדה וגדלה במושב רמת צבי, לדוד ולפנינה (לבית עמיר) שעלתה ממרוקו.
יש לה שלושה אחים, אחיה הבכור הדוגמן פלג רודברג, מעיין רודברג, ואחותה הקטנה, השחקנית אדוה רודברג.
אביה נפטר ממחלת הסרטן כשהייתה בת עשר וכפי שסיפרה על כך: "הוא חלה כשהייתי בת שש וחצי ואחרי שנתיים וחצי החלים, מה שנתן לנו הרבה תקווה.
חצי שנה אחר כך הסרטן חזר, קטלני הרבה יותר".
את לימודיה התיכוניים עשתה רודברג בכפר הנוער ויצו ניר העמק שבעפולה.
עוד כנערה דגמנה וגם שיחקה בטלוויזיה ובקולנוע.
בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל, לאחר השחרור מצה"ל טסה לארצות הברית שם התגוררה במשך מספר חודשים ולאחר מכן שבה ארצה ולמדה בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין במסלול המלא של שלוש שנים.
ההופעה הראשונה שהקנתה לה פרסום הייתה בפרסומת טלוויזיוניות למשקה "צ'רי" קוקה-קולה ב-2001, בגיל 15, כשבאותה עת הייתה מיוצגת על ידי סוכן הדוגמניות רוברטו בן-שושן.
בשנים 2004–2006 היא דגמנה עבור מותג הספורט וההנעלה האמריקאי "סקצ'רס" בישראל.
רודברג דגמנה בעברה לחברות שונות, כמו לרשת האופנה הישראלית "פוקס", והובילה מספר קמפיינים.
ב-2016 החלה לדגמן לחברת האופנה הישראלית "עדיקה".
ממרץ 2021 היא הפרזנטורית של רשת "Be פארם".
רודברג השתתפה לאורך השנים בשורה ארוכה של תפקידים בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 2002 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה של HOT, "אבא שחור לבן", בו גילמה את מיכל.
בשנים 2003–2005 גילמה את שירלי ברזילי בשלוש עונות סדרת הדרמה היומית "אהבה מעבר לפינה", ששודרה בערוץ 2 אצל שלושת הזכיינים (קשת, רשת וטלעד).
על תפקידה זה זכתה בפרס מסך הזהב לשנת 2004 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית.
בשנת 2005 הוציאה את קלטת הילדים "אגם הבירבורים" בהפקת הד ארצי, בה לימדה את השפה העברית.
בשנת 2007 השתתפה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה היומית של yes, "השיר שלנו", שם גילמה את הדמות שי ברקת.
במקביל כיכבה בסדרת הדרמה הסלולרית "הנסיכה", ודיבבה לעברית את אחד התפקידים בסרט האנימציה "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי" (2006).
בשנת 2009 השתתפה בעונה השלישית של סדרת הדרמה היומית "האלופה", ששודרה ב-HOT.
בשנת 2010 הצטרפה לסדרת הדרמה לנוער "חצויה", שם גילמה את כרמל, ובשנת 2011 הופיעה בסדרת ההמשך "חצויה - הדבר האמיתי" בתפקיד אגם.
בשנת 2013 גילמה את זוהר פיין בסדרת הדרמה "פצועים בראש" ואת אנה במחזמר "כלה על הנייר", במסגרת פסטיבל "חג המחזמר בבת-ים".
בשנים 2014–2017 שיחקה בתפקיד הראשי של דנה ריסקין בדרמה היומית "מתים לרגע" של HOT.
בשנת 2016 שבה לגלם את דמותה של זוהר פיין בעונה השנייה של "פצועים בראש", וכן השתתפה בסרט הקולנוע "אנטנה" בבימויו של אריק רוטשטיין.
בשנת 2020 גילמה את ענת אלימלך בסרט הטלוויזיה "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים", וכן הופיעה בתפקיד מרכזי בסדרה הקומית "חזרות" של כאן 11, עליו זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית.
באותה שנה שיחקה גם בסרט הטלוויזיה "אנחנו המהפכה", ששודר בקשת 12. בשנת 2021 השתתפה בסדרה "היורשת" ששודרה גם היא בקשת 12.
בשנת 2024 גילמה את גלית בעונות החמישית והשישית של הסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית, את העיתונאית בסדרה "אינדל" ששודרה ב-HOT, ואת נטלי, בתו של ראש ארגון הפשע איציק רוטמן, בסדרה "פטריק" של רשת 13.
ב-2003 השתתפה רודברג במחזמר "תום סוייר והאקלברי פין", בתפקיד בקי תאצ'ר.
ב-2004 השתתפה ב"לא יאומן כי פסטיגל".
ב-2005 הנחתה רודברג את המופע "שיר נולד" לצידם של תום אבני, וצביקה הדר.
בשנת 2009 הופיעה שוב בפסטיגל "קונג פו פסטיגל" לצד עדי הימלבלוי ושרה את "מטרה מספר אחת", אשר זכה בתחרות.
רודברג נמנית עם השחקניות הקבועות של תיאטרון בית ליסין.
בשנת 2014 השתתפה בהצגה "שבטים", שם גילמה נערה להורים חירשים, שמתחילה להתחרש בעצמה.
בשנת 2015 שיחקה את דמותה של ביאנקה בקומדיה "אילוף הסוררת" מאת שייקספיר.
בהמשך, בין השנים 2016–2017, הופיעה במחזה "הוא הלך בשדות", בבימויו של כפיר אזולאי ולצדו של גל אמיתי.
בשנת 2017 השתתפה בהצגה "מלך הכלבים", וב-2018 שיחקה ב"לילה אחד, מרקוביץ'" – שתי הפקות בבימויו של עירד רובינשטיין.
בנובמבר 2022 החלה רודברג לככב בהצגה "סיפור אהבה", גם היא בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2024 דיבבה את דמותה של ענת בן-נון בתסכית "שישה באוקטובר".
בשנת 2004 ניהלה מערכת יחסים עם השחקן תום אבני, שאותו הכירה במהלך עבודתם המשותפת בהצגה "תום סוייר".
בהמשך ניהלה מערכת יחסים עם הזמר הראל סקעת.
במרץ 2012 התארסה לשחקן והמנחה גל אמיתי, ובדצמבר 2016, לאחר כארבע וחצי שנות זוגיות, השניים נפרדו.
בשנת 2019 נישאה לאיש העסקים דור קרובינר, ולהם שתי בנות.
שנהסרט/הצגהדמותתפקידהערות2003תום סוייר והאקלברי פיןבקי תאצ'ר2004לא יאומן כי פסטיגלנסיכה2005כיפה אדומה: הסיפור האמיתיכיפה "כיפ" אדומהמדבבת לעברית (סרט אנימציה אמריקאי)2009קונג פו פסטיגלליצ'יזכתה במקום ראשון בתחרות השירים, עם עדי הימלבלוי2011שובו של הג'ינייסמין2016תיבת נוחתמר
אגם ציריך או ימת ציריך (בגרמנית Zürichsee ובאלמאנית Zürisee) הוא אגם השוכן בשווייץ, דרום-מזרחית לעיר ציריך.
שטחו של האגם הוא 88.66 קילומטרים מרובעים והנקודה העמוקה ביותר בו מגיעה לעומק של 143 מטר.
האגם נמצא בדרום-מזרח קנטון ציריך.
המים אל האגם מגיעים מנהר לימאט, המוזן עצמו ממי קרחון מפשירים.
האגם מחולק לשניים, ובחלקו המזרחי סכר קטן.
באגם שטות ספינות ואוניות קטנות.
מימי האגם נקיים מאוד, ובמשך הקיץ, הטמפרטורה הממוצעת בהם היא כעשרים מעלות.
שחייה ורחצה לחופי האגם הן דבר מקובל.
מי האגם נקיים עד כדי כך שהם ניתנים לשתייה כמו שהם, ללא טיהור כלשהו.
האגם מהווה מקור פרנסה לכפרים סביבו ולעיר ציריך, בזכות תיירות, סיורים מודרכים, דיג במקום, וכדומה.
בתקופה שלפני הקמת מערכת הרכבות, הנמל בעיר הורגן, השוכנת לחופי האגם, היה נקודה חשובה להעברת סחורות במרכז אירופה.
אגם קרעון הוא אגם מלאכותי הנמצא בחלקה המרכזי של בקעת הלבנון, בתחומי מחוז מערב הבקאע, ושטחו כ-11 קמ"ר.
האגם נוצר בקרבת העיירה קרעון , הנמצאת ממזרחו, לאחר שבשנים 1959–1965 הוקם במקום סכר על נהר הליטני.
גובהו של הסכר 62 מטר ואורכו 1,100 מטר, והוא תוחם את האגם מצידו הדרומי.
אורכו של האגם 11 קילומטר.
האגם משמש כמאגר מים שנפחו 220 מיליון מטר מעוקב.
עודפי המים מהאגם מוזרמים בתעלה שאורכה 6.5 ק"מ לתחנת כוח הידרואלקטרית תת-קרקעית המפיקה עד 185 מגה-ואט חשמל – הפרויקט ההידרואלקטרי הגדול ביותר בלבנון.
הסכר מיועד גם להשקיית שטחים חקלאיים – כ-310 קמ"ר בדרום לבנון וכ-80 קמ"ר באזור בקעת הלבנון (הבקאע).
בחוף האגם ישנו בית מלון וישנן גם מספר מסעדות.
במבצע שלום הגליל בשנת 1982 כבשה ישראל חלקים נרחבים מנהר הליטני, כולל את כל אגם קרעון, ושלטה באזור עד נסיגת צה"ל ב-1985 מרוב השטחים שבהם שהה.
קרקול הוא אגם בקצה המערבי של סין.
אגם קרקול (משמעות השם בקירגיזית: האגם השחור) ממוקם במחוז שינג'יאנג, ברמת פמיר, בגובה 3,600 מטר, במרחק 200 קילומטרים מקאשגאר, בירת האויגורים.
האגם נמצא בחלק העליון של רמת פמיר, בקרבת הרי פמיר, ואורכו 33 ק"מ מצפון לדרום ו־24 ק"מ ממזרח למערב.
אי גדול ממוקם במרכזו של האגם ומחלק אותו לשני חלקים.
בקיץ טמפרטורת המים מגיעה ל־12 מעלות צלזיוס, ובחורף היא יורדת לאפס והאגם מכוסה בקרח שעוביו מטר.
מהאגם ניתן לראות את ההרים המקיפים את הרמה, ובהם טיין שאן והרי קונלון.
קורנטוסו (בספרדית: Correntoso) הוא אגם בדרום-מערב פרובינציית נאוקן בארגנטינה, צפונית לוויז'ה לה אנגוסטורה.
שטחו של האגם 27 קמ"ר, והוא מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי נאוול ואפי.
האגם הוא אחד מהאגמים שלאורך דרך שבעת האגמים.
3 נחלים נשפכים לאגם: פִּיצ'וּנְקוֹ ממזרח (מכיוון הר בלוורדה), נֶאוּקֶנְקוֹ מצפון, ורוּקָה מָאלֶן, שאורכו כ-2 ק"מ, ומנקז את מימיו של אגם אֶסְפֶּחוֹ צ'יקו מצפון-מערב.
האגם עצמו מתנקז בדרומו לנהר קורנטוסו, שאורכו כ-250 מ' בלבד, ונשפך לאגם נאוול ואפי.
אגם פְּרסְפָּה (באלבנית: Liqeni i Prespës; ביוונית: Λίμνες Πρέσπες; במקדונית: Преспанско Езеро) הוא שמם של שני אגמים המצויים בשטח אלבניה, יוון ומקדוניה הצפונית וממוקמים באגן מבני שנוצר בשלישון של עידן הקנוזואיקון.
האגם הגדול ששטחו 273 קילומטרים רבועים משתרע ברובו בשטח מקדוניה ודרומית אליו כשהוא מובדל על ידי רצועת יבשה חולית צרה, מצוי אגם פרספה הקטן ששטחו 48 קילומטרים רבועים, עומקו הממוצע 3 מטרים והוא משתרע בשטח יוון ואלבניה.
אגם פרספה מרוחק כ-10 קילומטרים דרומית מזרחית מאגם אוחריד, מצוי בגובה של 150 מטרים מעליו ובאמצעות מערכת קרסטים מהווה אחד ממקורותיו.
באזור האגם שורר אקלים ממוזג וטמפרטורת המים הממוצעת היא 16oc-22oc.
בשטח האגם הגדול מצויים שני איים, הגדול מביניהם הוא גולם גראד ושטחו 0.2 קילומטרים רבועים.
בין אגם פרספה ואגם אוחריד נמצא הגן הלאומי גאליצ'יצה המשתרע על שטח הררי של 227 קמ"ר ומפסגותיו אפשר לצפות על שני האגמים.
במאה ה-10 הקים הצאר סמואיל שליט האימפריה הבולגרית הראשונה את מצודת "אכיליוס הקדוש" על אי המצוי באגם פרספה הקטן ובהמשך הקימו הביזנטים בזיליקה בתוכה.
במלחמת העולם הראשונה היה אגם פרספה חלק מקו החזית המקדונית במסגרתה נלחמו כוחות מדינות ההסכמה מול מעצמות המרכז ובראשן ממלכת בולגריה, בתחילה להגנת ממלכת יוון ומאוחר יותר להכנעת הבולגרים.
באפריל 1916 הציב הגנרל מוריס סראי מפקד הזירה את כוחות מדינות ההסכמה לאורך קו החזית כדי לבלום את הבולגרים.
8 אוגדות צרפתיות, אוגדה איטלקית ואוגדה רוסית אורגנו ב-3 גיסות כדי להגן על גזרת הגבול האלבני עד לאגם פרספה ובהמשך בספטמבר 1918 עברו למתקפה כוללת.
מתקופת מלחמת האזרחים ביוון ועד לתחילת שנות ה-70 היה השטח היווני של האגם וסביבתו אזור צבאי סגור בפני מבקרים ובעל אוכלוסייה מעטה ודלת אמצעים.
החל מראשית שנות ה-80 החל פיתוח מואץ ובכלל זה הקמת פארקים, אשר בראשית המאה ה-21 מושכים אליהם גם תיירות אקולוגית וצפרים המגיעים לצפות במושבות השקנאים המסולסלים המצוים באזור.
אגם קומו (באיטלקית: Lago di Como, ידוע גם כלאריו; בלטינית: Larius Lacus) הוא אגם בלומברדיה שבצפון איטליה.
האגם משתרע על פני 146 קמ"ר, והוא השלישי בגודלו באיטליה אחרי אגם גארדה ואגם מאג'ורה.
הוא אחד האגמים העמוקים באירופה, עם עומק של מעל 400 מטר, וקרקעיתו בגובה 227 מטר מתחת לפני הים.
בין המקומות הבלעדיים ביותר סביב אגם קומו נמצאת ליירנה, כפר עתיק עם התצפית המרשימה ביותר על האגם, מול בלג'יו בדיוק.
הכפר חף לחלוטין מתיירות המונית, ומאופיין בשוק נדל"ן דיסקרטי במיוחד, שבו וילות נמכרות ביותר מ-100 מיליון אירו.
Lierna, שבעבר הייתה חלק מVarenna, נחשבת כיום לאחד היישובים היוקרתיים ביותר באגם קומו, ידועה בפרטיותה ובכך שהיא מושכת אישים מעולם הבידור והג'ט-סט.
מאז התקופה הרומית היה האגם אבן שואבת לאנשי אצולה ואריסטוקרטים, והוא התפרסם במגוון הווילות והגנים סביבו כדוגמת וילה אולמו, וילה סרבלוני ווילה קרלוטה.
כיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית.
לסלבריטאים רבים יש או היו בתים על שפת האגם, ביניהם מת'יו בלאמי, מדונה, ג'ורג' קלוני, ג'אני ורסצ'ה, סילבסטר סטאלון, רונאלדיניו, ריצ'רד ברנסון ובן ספייס.
סמוך לקוליקו נשפך אל האגם נהר אדה, הממשיך לזרום מהאגם הלאה מלקו.
בשנת 2014 הוכתר אגם קומו כאגם היפה ביותר בעולם על ידי העיתון האמריקאי The Huffington Post, בזכות המיקרו-אקלים הייחודי שלו וסביבתו המרהיבה, הכוללת וילות וכפרים יוקרתיים.
האגם ידוע בזכות סירת המשוטים המסורתית שלו, ה-batell, המכונה לעיתים קרובות "לוצ'יה" לזכר בריחתה של לוצ'יה מונדלה מלקו בספרו של אלסנדרו מנצוני "המאורסים".
אחד האזורים היוקרתיים והמבוקשים ביותר הוא האזור המרכזי של אגם קומו (Centro Lago), המציע נופים מרהיבים מהכֵּף האיקוני של בלג'יו ועד למרחבים הסובבים את טרמצו, גריאנטה, מנאג'ו, לירנה, פיומלטה, ורנה ופרלדו.
דירות באזור זה, שמבוקש מאוד על ידי זרים, נמכרות בטווח מחירים של בין 6,000 ל-8,000 אירו למטר רבוע, כאשר פנטהאוזים יוקרתיים יכולים להגיע גם ל-25,000 אירו למ"ר.
בדרך כלל, וילות לא עצמאיות נעות בין 12,000 ל-15,000 אירו למ"ר, בעוד שווילות עצמאיות עם נוף לאגם עשויות לעלות על 25,000 אירו למ"ר.
בתחום השכירות, נכס בגודל של 80 מ"ר עשוי להגיע למחיר של עד 9,000 אירו לחודש, לא כולל הוצאות נלוות.
אגם קומו הפך בשנים האחרונות לשכונה יוקרתית במיוחד עבור מילאנו העכשווית, והוא משקף יוקרה ואלגנטיות בנוף הנדל"ני האיטלקי.
שמו הלטיני של האגם הוא לאריוס, או באיטלקית לאריו, אך שם זה נמצא בשימוש רק לעיתים נדירות.
שמו על פי רוב הוא אגם קומו, על שם העיר קומו השוכנת על גדתו.
צורת האגם מזכירה את האות Y במהופך.
בחלקו הצפוני של האגם נמצאת קוליקו, בעוד שהערים קומו ולקו נמצאות בקצוותיו הדרום מערבי והדרום מזרחי בהתאמה.
העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה נמצאות בהצטלבות של שלוש הזרועות.
בין שלוש הערים הללו פועל שירות מעבורות.
אגם קומו מוזן בחלקו הגדול על ידי נהר אדה, שנשפך לאגם בקוליקו וממשיך לזרום הלאה מלקו.
קונפורמציה גאולוגית זו הופכת את הזרוע הדרום מערבית למבוי סתום, וכך יוצא שהעיר קומו, בניגוד ללקו, מוצפת לעיתים קרובות.
אגם קומו ידוע במזג האוויר הקל והים-תיכוני שלו, שבו צמחים טרופיים וסוב-טרופיים יכולים לגדול כל ימות השנה.
בחורף אגם קומו עוזר לאזור שמסביבו לשמור על טמפרטורה גבוהה יותר.
הטמפרטורה היומית הממוצעת באזור האגם נעה בין 2 מעלות צלזיוס בינואר לבין 30 מעלות צלזיוס ביולי.
טמפרטורת המים יכולה להגיע ל-24 מעלות בחודש יולי.
הגשמים הכבדים ביותר יורדים על האגם באזור חודש מאי.
אגם קומו הוא יעד פופולרי לחובבי טבע, נופים וספא.
האגם הוא יעד טוב לשיט מפרשיות, גלישת רוח וגלישת קיט.
בשנת 1818 המשורר פרסי ביש שלי כתב לחברו תומאס לאב פייקוק: "אגם זה עולה על כל דבר שראיתי אי פעם ביופיו, למעט איי הקטלב של קילראני.
הוא ארוך וצר, ויש לו מראה של נהר אדיר המתפתל בין ההרים ובין היערות".
האגם ידוע בווילות האטרקטיביות שנבנו בסביבתו מאז התקופה הרומית, כאשר פליניוס הצעיר בנה על גדותיו את אתרי הנופש "קומדיה" ו"טרגדיה".
וילה קרלוטה נבנתה בשביל המרקיז המילאנזי ג'ורג'יו קלריקי בשנת 1690 והיא תופסת שטח של 70,000 מטרים רבועים בטרמאצו שנמצאת על גדת האגם הנגדית לבלאג'ו.
באותו הזמן נבנו במקום גנים איטלקיים עם מזרקות ופסלים.
הווילה נמכרה מאוחר יותר לבנקאי משפיע בשם ג'ובאני בטיסטה סומאריבה.
הסופר הצרפתי סטנדל ביקר במקום בשנת 1818 וביקורו נזכר בתחילת הרומן שכתב: "לה צ'רטוזה די פארמה".
בשנת 1843 הווילה נרכשה על ידי הנסיכה מריאנה מנסאו שהעניקה אותה כמתנת חתונה לבתה קרלוטה, שעל שמה קרויה הווילה כיום.
כיום הווילה כוללת מוזיאון לכלים חקלאיים ויצירות אמנות חשובות שנעשו על ידי האמנים אנטוניו קנובה ולואיג'י אקוויסטי.
וילה ד'אסטה בקארנוביו נבנתה בשנת 1568 על ידי הקרדינל טולומאו גליו, יליד העיירה.
בשנים 1816–1817 הייתה הווילה ביתה של הנסיכה קרוליין מברונסוויק, אשתו המנוכרת של נסיך ויילס וזמן קצר המלכה הרעיה של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
הגנים האנגליים המטופחים של הווילה נבנו בתקופה זו.
באותה מאה הפכה הווילה למלון, ובמאה ה-21 היא מוקד משיכה לסלבריטאים.
וילה בלביאנלו, הידועה בגנים המדורגים המשוכללים המדורגים שלה, שוכנת על צוק בחוף המערבי של האגם ליד איזולה קומצ'ינה.
הווילה נבנתה בשנת 1787 באתר של מנזר פרנציסקני, והייתה ביתו האחרון של החוקר גוידו מונצינו לפני שנפטר.
כיום הווילה משמשת כמוזיאון המוקדש לעבודתו.
וילה מלצי ד'אריל בבלאג'ו נבנתה בסגנון הנאו-קלאסי על ידי האדריכל ג'וקונדו אלברטולי בשנים 1808–1810 כבית קיץ לרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, סגן הנשיא של הרפובליקה האיטלקית.
הווילה כוללת קפלה פרטית, פסלים, גן יפני על שפת האגם עם רודנדרונים ענקיים.
במאה ה-19 התארחו בווילה אישים ביניהם סטנדל ופרנץ ליסט.
וילה סרבלוני, גם היא בבלאג'ו, משמשת כמשכנו של מרכז ארגון רוקפלר בבלאג'ו, ומשתרעת על פני שטח של 50 אקר (200,000 מטרים רבועים).
ייתכן שבמקום זה שכן אתר הנופש של פליניוס הצעיר-"טרגדיה".
הפארק הידוע של הווילה נבנה במאה ה-18 על ידי אלסנדרו סרבלוני.
שירות המעבורות של אגם קומו הוא מערכת תחבורה ציבורית המקשרת בין עשרות העיירות והכפרים המפוזרים על שפת האגם.
כיום יש שלושה שירותי מעבורות עיקריים:
שירות מוטורי בזרוע המערבית ובקצה הצפוני של האגם, בין קוליקו ופיונה לעיר קומו, עם שירות הסעות לאזור מרכז האגם.
שירות מהיר, השט באותו מסלול אך משתמש ברחפות מהירות יותר.
תדירותו נמוכה יותר ודמי הנסיעה בו יקרים יותר.
שירות מעבורות הפועל בעיקר באמצע האגם באזור העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה, וגם בכפר קדנאביה.
סאקרו מונטה די אוסאקיו (ההר הקדוש של אוסאקיו) הוא מנזר הממוקם על מדרון גבעה בין מטעי זיתים ויערות לאורך הקצה המערבי של האגם מול איזולה קומצ'ינה.
לאורך הדרך המובילה למנזר פזורות 15 קפלות בארוק המוקדשות לתפילת המחרוזת.
ב-2003, ההרים הקדושים של פיימונטה ושל לומברדיה, וביניהם ההר של אוסקיו, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כפרים, ערים ועיירות על גדת האגם
ארנסט סטאברו בלופלד נסוג למלון מטרופוליטן שבאגם קומו לאחר שסוכלה תוכניתו על ידי ג'יימס בונד ברומן "בשירות הוד מלכותה" של איאן פלמינג המבוסס על הסרט.
פאולוס הדיאקון, משורר לומברדי מן המאה ה-8, כתב את אחד הרומנים הנודעים שלו בשבחים על אגם קומו.
אלסנדרו מנצוני בחר להתחיל את הרומן שלו "הארוסה" בתיאור של אגם קומו.
מארק טוויין ביקר באגם קומו בקיץ 1867. הוא תיאר את האגם בהרחבה בספרו "מסע תענוגות לארץ הקודש", המגולל את ההרפתקאות של קבוצת מטיילים בדרכם לירושלים.
דמותו של ויקטור פרנקנשטיין נישאת לאליזבת לווזנה באזור אגם קומו, ברומן "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי.
דמותו של סגן הנרי בספר "הקץ לנשק" של ארנסט המינגוויי מדבר על חופשה באגם קומו.
פיודור דוסטויבסקי מזכיר את אגם קומו ברומן שלו, "פתקים מהעולם התחתון".
נאל ונל מעלים בזכרונם את אגם קומו ביום שלאחר אירוסיהם במחזה "סוף המשחק" של סמואל בקט.
הסרט "חודש ליד האגם" מ-1995 צולם ליד אגם קומו.
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" מספר סצנות של הכוכב נאבו צולמו בווילה דל בלביאנלו, כולל חתונתם החשאית של אנקין סקייווקר ופאדמה אמידאלה.
בסרט "אושן 12", הגנב הידוע פרנסיס טולור נפגש מספר פעמים עם יריבו, דניאל אושן, בווילה ארבה אשר על אגם קומו.
אגם קומו מופיע מספר פעמים בסרטו של ג'יימס בונד, "קזינו רויאל".
בווילה דל בלביאנלו צולם בית החולים אשר בו ג'יימס בונד מחלים, ובסוף הסרט בונד תופס את יריבו במשכנו אשר נמצא באגם קומו.
שירה של גוון סטפני, "קול", צולם בווילה ארבה ובעוד מספר מקומות באגם קומו.
בפרק "צ'אק נגד ירח הדבש" של סדרת הטלוויזיה "צ'אק", משוחח מורגן גרימס עם האינטרפול באגם קומו.
קארצה (באיטלקית: Lago Di Carezza; בגרמנית: Karersee; בלדינית: Lec de Ergobando) הוא אגם קטן לרגלי הרי הדולומיטים בדרום טירול שבאיטליה.
האגם שוכן על רקע הרי קטינסיו (באיטלקית: Catinaccio; בגרמנית: רוזנגרטן, Rosengarten) ולאטמר (Latemar), חלק מהרי הדולומיטים.
האגם שייך ל האיטלקית ולשנופן (Welschnofen).
פירוש שם האגם בשפה הלדינית הוא "אגם הקשת" - "אגם הקשת בענן".
באיטלקית פירושו של השם שונה לגמרי, והוא "אגם הליטופים" - "אגם הלטיפה".
האגם קטן למדי בממדיו, ועומקו אינו רב ביחס לְאגם.
המים שבו מקורם במי תהום מהר לאטמר, ולכן מקור מימי האגם אינו גלוי לעין.
מיקומו בגובה 1,520 מטר מעל פני הים.
גובה פני המים משתנה במהלך השנה: באביב, בחודשי מאי ויוני, מגיעים פני המים באגם לשיא גובהם בשל הגשמים והמסת השלגים, בסוף אוקטובר לעומת זאת מגיעים פני המים לגובהם המינימלי במהלך השנה, ובחודשי החורף הקרים קופאים מימי האגם.
בעת שיא גובה פני המים, אורכו הוא 287 מטר, רוחבו 137 מטר ועומקו המרבי עומד על 21 מטר בערך.
כשגובה פני האגם בשפל, עומד העומק המרבי על 6 מטרים וחצי בלבד.
הטמפרטורה המרבית של מי האגם במהלך השנה נרשמת בחודש אוגוסט ועומדת על 13ºC, ובמהלך השנה הטמפרטורה באגם עומדת על 4-7ºC לערך.
על פני האגם משתקפים עצי האשוח מיער קארצה הסמוך, וכן רכסי ההרים הניצבים מאחורי האגם.
שמו של האגם בלדינית (שפה שמדברים באזור הרי הדולומיטים), "Lec de Ergobando", משמעו "אגם הקשת-בענן".
שם זה ניתן לאגם על שום הצבעוניות המשתקפת במימיו.
ישנה אגדה רווחת, המסבירה את שמו של האגם ואת צבעוניותו.
לפיה, באגם התגוררה בעבר בתולת ים, שנהגה לשבת לגדת האגם, לקלוע את צמתה ולזמר לעצמה שירים.
מכשף שעבר במקום, שמע את שירתה והתאהב בה.
הוא ניסה בדרכים שונות לחטוף אותה, אך כשל בכך.
בייאושו, הוא ביקש את עצתה של המכשפה לנגוורדה (Langwerda), שייעצה לו להתחפש לתכשיטן, ליצור קשת בענן מהר קטינסיו עד להר לאטמר, וכן להשאיר תכשיטים על שפת האגם, וכך לפתות את בתולת הים ואז לחטוף אותה.
המכשף שעה לעצתה, אך שכח להתחפש.
בתולת הים השתוממה אל מול הקשת המרהיבה בענן והאבנים היפות, אך זיהתה את המכשף מסתתר על גדת האגם, ולפתע צללה אל מימיו.
מאז לא ראה אותה שוב המכשף.
בזעמו על כישלון תוכנית החטיפה, הסיר המכשף את הקשת-בענן מן השמים, ניתץ והשליך אותה אל האגם, יחד עם התכשיטים.
מאז, על פי האגדה, מצטיין האגם בצבעי קשת-בענן מגוונים.
בתוך האגם מוצב פסל ארד המתאר את בתולת הים מן האגדה, פסל שבו ניתן לצפות בימים מסוימים במהלך השנה ובאחרים לא, בשל השינויים בגובה פני המים באגם.
אגם קרחוני הוא אגם שמקורו בקרחון יבשתי שהפשיר.
מסביב לאגם קרחוני נמצאות לעיתים תצורות נוף המעידות על המקור הקרחוני, כמו מורנה, אסקר וסימני שחיקה של קרחונים.
למי אגמים קרחוניים צבע טורקיז עז של אצות המתרבות הודות לריבוי המינרלים באגם שנשחקו על ידי הקרחון.
אגמים קרחוניים נמצאים באזורים היבשתיים הקרים של כדור הארץ, בעיקר בצפון ארצות הברית וקנדה, רוסיה, סקנדינביה, ארגנטינה, דרום ניו זילנד, טיבט ודרום טסמניה.
הימות הגדולות בארצות הברית וקנדה הן האגמים הקרחוניים הגדולים בעולם.
אגם קָסוּמִיגָאוּרָה (ביפנית: 霞ヶ浦) הוא אגם במחוז איבראקי ביפן, השני בגודלו במדינה, עם שטח של 220 קמ"ר.
האגם שוכן כ-60 ק"מ צפונית-מזרחית לטוקיו, ומורכב משלושה אגמים המקושרים ביניהם, שהעיקרי והגדול שבהם הוא אגם נישיאורה (西浦), והאחרים הם קיטאורה (北浦） וסוטונאסקאורה (外浪逆浦).
עומקו הממוצע של האגם הוא 4 מטרים, בעוד עומקו המקסימלי 7 מטרים.
אורך חופי האגם מסתכם ב-252 ק"מ, והוא שוכן בגובה 16 ס"מ מעל פני הים.
בעבר היה אזור האגם לגונה המחוברת לאוקיינוס השקט.
בשנת 1963 הוקמה סוללה בשפך האגם לאוקיינוס, ומי האגם הפכו בהדרגה ממי ים למים מתוקים.
בתקופת אדו נודע האגם בדיג רב באמצעות סירות מפרש ייחודיות שנקראו הוביקיבונה (帆引き船).
התפלת מי האגם בעקבות הקמת הסוללה הפחיתה את הדיג באגם, אולם תיירים מגיעים גם כיום לחופי האגם לצפייה בסירות הדיג ולתיירות דיג.
בעקבות פיתוח האזור בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, נבנו סוללות בטון סביב חופי האגם ומימיו שימשו לתעשייה ולערים שהוקמו סביבו, תוך פגיעה בחי ובצומח שבגדות האגם.
בשנות ה-90 החלו מיזמים להחייאת החי והצומח סביב האגם.
כיום משמשים חופי האגם אתר נופש ותיירות, ומימיו משמשים להשקיית השדות שסביבו.
אגם קרטיי הוא אגם מלאכותי שנמצא בתוך העיר קרטיי שבמחוז עמק המארן.
אגם קרטיי הוא אגם מלאכותי שנוצר באזור שהיה בעבר מחצבה שסבל מהצפות חוזרות ונשנות על ידי הסן והמארן.
בשנת 1968 הוחלט להפוך את השטח לאגם מלאכותי.
האגם נפתח כעבור מספר שנים והפך לאזור דיג ושיט, ומועדון שיט הוקם ב-1978. העבודות על האגם וסביבתו הסתיימו רק בשנת 1988.
אגם צ'פלה (בספרדית: Lago de Chapala) הוא אגם המים המתוקים הגדול ביותר במקסיקו.
הוא נמצא בגבול שבין מדינת חליסקו לבין מדינת מיצ'ואקאן.
האגם נמצא 45 ק"מ דרום-מזרחית לגוודלחרה שבחליסקו.
אורכו כ-80 ק"מ ורוחבו המקסימלי 18 ק"מ.
האגם מוזן על ידי ריו לרמה, ריו סולה, ריו אוארצ'ה וריו דוארו.
האגם מנוקז על ידי ריו גרנדה דה סנטיאגו.
גוודלחרה, הסתמכה על אגם צ'פלה כמקור עיקרי למים מאז שנות ה-50. זמן קצר לאחר מכן וכתוצאה של מספר שנים שחונות, ירד מפלס המים באגם בצורה משמעותית.
מפלס המים התאושש בשנת 1979 אך שוב החל לרדת, בגלל צריכה עירונית שגדלה משמעותית.
כריתת היערות לאורך האגם, ירידה בכמות המים שהגיעו מנהר הריו למרה, תרמו לירידת מפלס המים של האגם.
ירידה בעומק האגם העלתה את הטמפרטורה הממוצעת שלו, וכתוצאה מכך נוצרה התאיידות מוגברת שתרמה אף היא לירידת המפלס.
בו זמנית, מי אגם צ'פלה זוהמו על ידי פסלות עירונית, תעשייתית וחקלאית, בעיקר ממים שהגיעו מנהר ריו לרמה.
זיהום המים יצר סביבה נוחה, לפלישת יקינתון המים (נוכחות מוגברת של חומרים מזינים מהזיהום, בשילוב עם המים החמים) שהגבירו את ירידת מפלס המים.
הזיהום, פגע בדגה, בצמחים ובאלפי חיות שזה הוא בית הגידול הטבעי שלהן וכן במינים של ציפורים נודדות, כגון שקנאי לבן אמריקאי.
מספר ערים שוכנות לחופי אגם צ'פלה, בהן: צ'פלה, חוקוטפק, פונסיטלאן, חמאי, ונוסטיאנו קאראנסה, קוחומטלאן דה רגולס.
שלושה איים קטנים נמצאים באגם צ'פלה: איסלה דה לוס אלקרנס, איסלה מסקלה ולה איסלה מנור.
אגם קָארוּן , הוא אגם קדום, באזור מצרים העליונה, שבעמק הנילוס, הנמצא בחלקו הצפוני מערבי של , 80 ק"מ מדרום מערב לקהיר.
שטחו של האגם משתנה והוא כ־200 קמ"ר, עומקו המרבי כ-8 מטרים.
האגם נודע בעת העתיקה בשם אגם מוֹירִיס (ביוונית עתיקה: Μοἵρις, ביחסת גנטיב Μοίριδος).
מחוז אל-פיום, ונווה המדבר שבו, קיבלו את שמם על שם האגם ("פא-יאם" בקופטית משמעו "הים").
כיום מי האגם הם מלוחים, אך בתקופה הפרהיסטורית היו המים מתוקים.
באזור האגם נמצאו מאובנים של מריתריום.
לפני כ-6 מיליוני שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני שהתרחש בסוף תקופת המיוקן, התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין, היה גם מחוז אל-פיום שטח חרב, והנילוס חצה אותו מדרום לצפון.
הסחף בעמק הנילוס הפך במשך הזמן לגבוה מספיק כדי לאפשר לנילוס השופע לעלות על גדותיו לתוך חלל הפאיום, וליצור בו אגם.
האגם מתועד לראשונה משנת 3000 לפני הספירה בערך, בסביבות תקופת מנס.
באגם יש שאריות הדרך הסלולה הידועה ביותר בעולם, דרך המחצבות של אגם קארון, שסייעה בהובלת גושי בזלת ממחצבה סמוכה לאגם, משם ניתן היה לשלוח אותם לגיזה.
האגם, שאורכו כ-42 ק"מ, נמצא כ-45 מטרים מתחת לפני הים, ובתקופות הקדומות הוא התמלא במי שיטפונות מהנילוס.
הוא יובש בחלקו על ידי אמנמחת השלישי, שביצע עבודות השקיה גדולות.
האגם הוחזר למידותיו הנוכחיות על ידי תלמי השני פילדלפוס.
מי נגר משטחים חקלאיים יחד עם פסולת תעשייתית וביתית הביאו לזיהום אגם קארון.
כתוצאה מכך מספר הדגים הצטמצם משמעותית.
אגם קטושה (ברומנית: Lacul Cătușa) הוא אגם טבעי של מים מתוקים השוכן בתחומי העיר גאלאץ, במערבה, בין העיר ובין הקומפלקס המטלורגי של גאלאץ, ארצ'לורמיטל גאלאץ (ArcelorMittal Galați).
האגם הוא בעל צורה מאורכת, מצפון לדרום והשטח שלו 30 הקטרים.
בדרום האגם נחסם על ידי סחף של הסירט והדרך האירופית E87.
האגם אינו מטופח ומוזרמים אליו המים המשומשים של הקומפלקס המטלורגי.
ספורטאי קיאקים מתאמנים בו, למרות סכנת הזיהום.
אגם צ'ישמיג'יו (ברומנית: Lacul Cișmigiu) הוא אגם השוכן בגן צ'ישמיג'יו, במרכז בוקרשט, ברומניה.
לאגם שטח של 29,500 מטרים רבועים, אורכו 1,3 קילומטרים, רוחבו 50 מטר ועומקו נע בין מטר לשניים.
בעונת החורף האגם קופא והופך למשטח החלקה על הקרח.
האגם היה בעברו נפתול של דמבוביצה, שהתנתק ממנו בעקבות שינוי נתיב הנחל.
בתקופתו של השליט מאתיי בסאראב המקום כונה "הביצה של הסוחר דורה".
אגם פָּרֶרָה או בריכת פררה הוא אגם מים מתוקים קטן הממוקם כ-2 קילומטרים דרומית לרכס אנדרוז, בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועד הגאוגרפי של ניו זילנד בשנת 1988.
המילה "פררה" משמעותה במאורית "ברווז בר".
השם קיבל תוקף רשמי ב-24 ביוני 2004.
אגם קרוק הוא אגם קרחוני בדרום מזרח גבעות וסטפולד, בארץ הנסיכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של האגם 6 קילומטרים.
האגם ארוך, צר ומתפתל בין הגבעות.
האגם מופה חלקית על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (בעונת המחקר 1937–1936).
האגם ממופה בשלמותו על ידי משלחת המחקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בעונת המחקר 1958–1957.
שמו של האגם (בנורווגית: "Krokvatnet" - האגם המתפתל) ניתן לו על ידי הקרטוגרפים הנורווגים שמיפו אותו, בשל צורתו המפותלת.
אגם רטבה הוא אגם השוכן מצפון לחצי האי קאפ-ור בסנגל, כ-35 ק"מ צפונית-מזרחית מעיר הבירה, דקר.
שמו מגיע מצבע מימיו הוורודים כתוצאה מנוכחות אצות מסוג Dunaliella salina.
האגם היה פעמים רבות נקודת הסיום של ראלי פריז-דקר, עד שמסלול הראלי עבר מאפריקה לדרום אמריקה מסיבות ביטחוניות בשנת 2009.
אגם רטבה מועמד להפוך לאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
האגם מופרד מהאוקיינוס האטלנטי רק על ידי מסדרון דיונות צר ברוחב כמה מאות מטרים, והוא נקרא על שם מימיו הוורודים הנגרמים על ידי אצות Dunaliella salina.
האצות מייצרות פיגמנט אדום שמסייע להן בקליטת אור, ושמספק להן אנרגיה.
הצבע ניכר במיוחד בעונה היבשה (מנובמבר עד יוני) ונראה פחות בעונה הגשומה (יולי עד אוקטובר).
האגם ידוע בתכולת המלח הגבוהה שלו, המגיעה עד ל-40% באזורים מסוימים.
הסיבה המרכזית למליחות היא חדירת מי ים מהאוקיינוס האטלנטי ואידויים לאחר מכן.
בדומה לים המלח, ריכוז המלח באגם גבוה מספיק על מנת לאפשר לאנשים לצוף בו בקלות.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20 מופק מהאגם מלח ומיוצא למדינות רבות באפריקה המערבית.
אגם ראדוק הוא אגם מי קרחונים נמסים, במזרח רכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.
האגם ממוקם 4.8 קילומטרים מדרום-מערב לאגם ביוור; ו-24 קילומטרים מדרום-מזרח לרכס אראמיס שבהרי הנסיך צ'ארלס.
אורכו של האגם 6.5 קילומטרים; והוא יוצא דופן בכך שלשון של קרחון חודרת לאגם (וצפה עליו) - האגם הוא אגם מים המתוקים היחיד שעליו צפה לשון קרחון.
עומקו של האגם 362 מטרים, והוא האגם העמוק ביבשת אנטארקטיקה; האגם הוא אגם איזוטרמי ואינו מרובד.
האגם מנוקז על ידי ערוץ פאגודרומה ומימיו נשפכים לאגם ביוור.
האגם מופה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי חיל האוויר המלכותי האוסטרלי בשנת 1956.
האגם נקרא על שמו של אווה ראדוק (Uwe Radok), ראש מחלקת המטאורולוגיה באוניברסיטת מלבורן, אשר סייע לתוכנית חקר הקרחונים של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה.
אגם קיוו הוא מהגדולים שבאגמי אפריקה ומהעמוקים שבאגמי המים המתוקים בעולם.
נחצה על ידי הגבול שבין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין רואנדה, שיורד מצפון לדרום כש-58% משטחו נמצא בטריטוריה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
לאגם שפך בדרומו אל נהר רוזיזי, שממשיך דרומה ונשפך אל אגם טנגניקה.
האגם נמצא בגובה 1460 מ' מעל פני הים בעמק ריפט שבין ההרים הסובבים במה שידוע כאזור וולקני פעיל.
גדותיו הצפוניות של האגם בנויות משכבות שעוביין מאות מטרים המורכבות מלבה ואפר וולקני משני ההרים הפעילים – הר ניאראגונגו והר ניאמורגירה.
באזור נמצא גם הר געש לא פעיל הר סבייניו.
שכבות הלבה מכסות אזור ששטחו כ-3000 קמ"ר.
אורכו כ-90 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 50 ק"מ.
עומקו המרבי 475 מ' ועומקו הממוצע 220 מ', עובדה המציבה אותו כאגם השמיני בעומקו בעולם.
בעבר היה האגם גדול יותר אך שינויים גאולוגיים כתוצאה מפעילות וולקנית הפרידה בינו למה שהפך לאגם נפרד – אגם אדוארד.
בתוך האגם יש מספר רב של איים בגדלים שונים, הגדול בהם הוא אידז'ווי .
תופעה ייחודית לאגם קיוו היא תופעה של התפרצות גזים הקרויה התפרצות מימית.
תופעה זו מתרחשת בשלושה אגמים בלבד בעולם.
בתחתית האגם מצטברות כמויות אדירות של מתאן ושל פחמן דו-חמצני.
שחרור פתאומי של הגזים עלול לגרום לענן פחמן גדול שיכסה את סביבת האגם ויגרום לחנק של האנשים המתגוררים בסביבת האגם.
באגם ניוס בקמרון, שבו מצטבר פחמן דו-חמצני וגם הוא נתון בסכנה להתפרצות מימית, נבנה בשנת 2001 מתקן המשחרר גז בצורה מבוקרת באמצעות מערכת צינורות מקרקעית האגם.
גודלו של אגם קיוו והכמות האדירה של גז הפחמן הכלוא בתחתיתו – 500 מיליון טונות, לא אפשרה מבצע כגון זה.
החל מהעשור השני של האלף הנוכחי הצליחו ניסיונות שאיבת גז ממעמקי האגם תוך סינונו והפיכתו למקור הפקת חשמל.
נכון ל-2020 מופקים כ-26 מגה ואט וזאת בעידודה ובבעלותה החלקית של ממשלת רואנדה בשותפות עם החברות המפיקות.
הצפי לעתיד הוא הפקת חשמל בכמות שאף תאפשר לרואנדה למכור לשכנותיה.
זהו אגם דל דגה וסוגי דגים.
סך הכל נמנו בו 28 זנים.
כמחצית מסוגי הדגים נכללים במשפחת האמנוניים מסדרת הדקראים ואגם קיוו הוא המקום היחיד בו ניתן למצוא אותם.
הנפוץ שבין הדגים באגם הוא הסרדין אשר לא היה מדגי האגם והובא לשם רק במחצית השנייה של המאה העשרים.
הסרדין התרבה באגם ובהחלט תרם לרווחת הדייגים מחד גיסא אך מאידך גיסא שינה את המצב האקולוגי וגרם לירידה בכמות הזואופלנקטון, אותם אורגניזמים זעירים הנסחפים במים בקבוצות גדולות.
כמות הדגה השנתית עומדת על כ-21,400 טון.
זו הכמות הגדולה מבין כל אגמי מזרח אפריקה.
כחצי מיליון אנשים בהיקף האגם ברואנדה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מתפרנסים מתעשיית הדגים המתפתחת.
בספירה שנעשתה בתחילת שנות התשעים נמצא שפועלים באגם 6563 דייגים מתוכם 3027 דייגי סירות במים הפתוחים.
יבול הדגה היה בדעיכה בשל עימותים צבאיים באזור והוא מתאושש לאיטו.
המים מבחינת הרכבם והטמפרטורה הוכחו כמתאימים לגידול חקלאי של דגה- קרי גידול בכלובים בהם הדגים מוזנים מלאכותית ומוצאים מהמים לאחר שישה חודשים.
אוכלוסיית רואנדה צורכת דגים בכמות קטנה משמעותית מכל מדינות אפריקה המזרחית, רק 1.5 ק"ג בשנה לנפש, מה שכנראה מסביר את הקליטה האיטית של חקלאות המים המודרנית.
האזור סביב חופי האגם מיושב בצפיפות יחסית.
צידו המזרחי שבמדינת רואנדה זרוע בעיקר כפרי דייגים וערים קטנות.
ליד הגבול בדרום עם קונגו האזור הוא אורבני.
הצד הרואנדי מפותח יותר וניכרת בו פריחה כלכלית שלאחר מלחמת האזרחים הנוראה שגבתה חייהם של יותר ממיליון רואנדים בני שבט הטוטסי שנרצחו בידי שבט ההוטו.
הצד הקונגזי עני משמעותית ורבים עוברים מדי יום את הגבול כרוכלי וסוחרי יום קטנים אל הצד הרואנדי במים הפתוחים מדווחים מעת לעת אודות עימותים בין דייגים רואנדים לקונגזים.
תחת האיום של התפרצות גזים רעילים נמצאים מיליונים של בני אדם, אלה יהיו בסכנת חיים ברורה ומיידית ולא יספיקו להימלט בטרם יקיפם הענן הרעיל.
גם הרי הגעש הפעילים מהווים סכנה.
בשנת 1977 מצאו את מותם כמאה בני אדם בעקבות התפרצות געשית.
היקף האגם נמצא בהאצת פיתוח מבחינה תיירותית ונבנים בתי מלון בשל הקרבה לאתרי פארקים סמוכים.
החשש הוא שהצפיפות העולה סביב האגם, הבנייה והחקלאות האינטנסיבית יפגעו באיכות המים ובדגה.
אגם קולד הוא אגם גדול על הגבול בין פרובינציית אלברטה לפרובינציית ססקצ'ואן שבקנדה.
שטחו של האגם 373 קילומטרים רבועים (מהם 248 קילומטרים רבועים באלברטה).
האגם הוא מהעמוקים באגמי אלברטה - עומקו המרבי - 99.1 מטרים; עומקו הממוצע של האגם - 49.9 מטרים.
האגם מנקז שטח של 6,140 קילומטרים רבועים.
באגם 24 מיני דגים שונים, והוא אתר דייג קרח.
העיר קולד לייק (הקרויה על שם האגם) ממוקמת לגדת האגם.
למעט גדתו הימנית של האגם (מיקומה של העיר), יתר גדות האגם מוגנות בשמורות טבע - הפארק הפרובינציאלי קולד לייק (באלברטה), והפארק הפרובינציאלי מדואו לייק (בססקצ'ואן).
כמו כן לגדות האגם שתי שמורות של האומות הראשונות (שמורת קולד לייק 149 A - בגדה המערבית של האגם; ושמורת קולד לייק 149 B - לגדה הדרומית של האגם); נכון לשנת 1984 בשמורה מתגוררים 1,045 מבני האומות הראשונות.
נהר מארטינו זורם מאגם פרימרוז ונשפך אל אגם קולד; האגם נשפך אל נהר קולד ונהר ווטרהן (שהוא יובל מרכזי של נהר ביבר).
אומת הצ'יפוויאן אשר צדה סביב האגם קראה לאגם "אגם הדגים הגדולים".
אומת הקרי (אומות ראשונות) וסוחרי פרוות אירופאים אשר צדו באזור קראו לאגם "אגם קולדווטר" ("אגם מים קרים") - ובשם זה האגם מופיע במפה משנת 1790.
סביב האגם התגוררו שבטי בלקפוט והסלאווי.
בראשית המאה ה-18, שבט הקרי גרש שבטים אלה, במטרה לתפוס שטחי ציד, על מנת לסחור עם סוחרי הפרוות.
בשנת 1876 הוקמה שמורת האומות הראשונות באזור האגם (שמורה 149).
הסקר הראשון הרשמי של אזור האגם בוצע בשנת 1900. סקר נוסף נערך בשנת 1909 וכן בשנת 1914. בעקבות סקרים אלה הוקם היישוב קולד לייק.
ישוב זה הפך לכפר בשנת 1953 והוכר כעיר בשנת 1955.
האגם משמש כאתר תיירות: סביב האגם, בשטחי הפארקים הפרובינציאליים, אתרי מחנאות, דיג, חופי רחצה, פעילות ספורט ימי (שיט בסירות ובקאנו), מסלולי הליכה, ומסלולי סקי.
אגם קטיף הוא אגם בדרום רצועת עזה, ששכן לחופי גוש קטיף והיה ממוקם בסמיכות למדרשת הדרום ולמלון חוף הדקלים.
בסמוך לאגם שכנו מספר מקומות פנאי נוספים בהם חוות סוסים, מסעדת "המרפסת הכחולה" שהוקמה על ידי שלמה אזולאי, מזכיר היישוב דוגית.
בעקבות היותו של האגם מקום מרכזי בתרבות יישובי גוש קטיף, התקיימו במקום בכל שנה אירועי יום העצמאות שכללו מופעים, הפנינג ושירות.
בין היתר במקום החלה לראשונה מסורת "חגיגות הזמר בקטיף", מסורת זו התחילה להתקיים בשנת 1986, המסורת צוינה מדי ט"ו באב והייתה אירוע מוזיקלי מרכזי בגוש קטיף.
גם לאחר פינוי הגוש צוין האירוע מספר פעמים בבאר גנים ובניצן וזאת לאחר פנייה של המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון שביקש מהמועצה האזורית חוף אשקלון לחדש את המסורת שהתקיימה בגוש מדי שנה ובעקבות כך אף שונה שם האירוע ל"חגיגות הזמר קטיף – חוף אשקלון".
במהלך המחאה נגד ביצועה של תוכנית ההתנתקות עלה לכותרת האגם מספר פעמים, כך למשל כאשר התקיימה עצרת נגד הפינוי המתכונן של הגוש שהתקיים במדשאה שבסמוך לאגם פורסם כי עשרות השתתפו במחאה בהם אף פעיל הימין ואחיו של רוצח ראש הממשלה, חגי עמיר, נוכחתו של עמיר הובלטה והוזכרה רבות בכלי התקשורת.
באוקטובר 2004 היו במדשאות האגם כאלפי בני נוער ב"ליל הלימוד" שהיה בלילה של הושענא רבה באגם קטיף ונכח שם הרב מוטי אלון, ליל הלימוד היה רעיון שיזמו והפיקו נוער גוש קטיף שהחליט להרים אירוע שיוכל להביא תומכים נוספים שימחו על כוונת הממשלה לפנות את הגוש ואת תושביו.
כמה חודשים לאחר מכן התקיימה במקום הפגנה נוספת בה השתתפו מפגינים רבים בהם הפוליטיקאים אפי איתם, בנצי ליברמן ואף הזמר אריאל זילבר שהופיע בעת ההפגנה.
מחאה מתקשורת נוספת שהתקיימה ביום העצמאות של 2005 והיו בה כ-80 אלף איש אשר מחו על פינוי גוש קטיף במסגרת "תוכנית ההתנתקות", העצרת החלה כצעדת מחאה שהתחילה מנווה דקלים, עבר ביישוב שירת הים והסתיימה באגם קטיף.
מלבד המחאה היה באגם גם אירוע יום עצמאות שכלל הפנינג והופעות של תזמורות וזמרים.
במחאה נכחו מספר אישים במערכת הפוליטית בהם השר לענייני ירושלים, נתן שרנסקי, שר הבינוי והשיכון, אפי איתם, שר התיירות בני אלון, סגן השר במשרד ראש הממשלה יצחק לוי וכן סגן שר החינוך, התרבות והספורט, צבי הנדל (שהיה בעצמו תושב גוש קטיף) וכן פוליטיקאים בכירים נוספים.
בסופו של דבר האגם ננטש עם ביצוע תוכנית ההתנתקות בקיץ 2005.
אגם קזנוי-אם (מילולית: האגם העמוק, ברוסית: Кезенойам, Голубое; בצ'צ'נית: Къоьзана Iaм) הוא האגם העמוק ביותר בהרי הקווקז, בשטח הפדרציה הרוסית, בעיקר בצ'צ'ניה אך חלקו משתרע גם בדאגסטן.
האגם עובר דרך רכס אנדיאן.
הוא ממוקם בגובה 1,870 מטר מעל פני הים וממלא שטח של 2.4 קמ"ר.
עומקו המרבי של האגם הוא 74 מטר.
בחורף פני האגם קופאים ובקיץ טמפרטורת המים היא סביב 5 מעלות צלזיוס.
במי האגם יש אספקת חמצן בכל ימות השנה, מה שמאפשר לפלנקטון לשרוד.
סלמו אזנמי הוא זן טרוטה נדיר, אנדמי למי האגם.
האוכלוסייה שלהם בסכנת הכחדה עקב כניסת הצ'ובות האירופאיות () אשר צורכים את דגיגי הסלמו.
בסביבות האגם ממוקם בית נופש ובית מלון הנושא את שם האגם ומאז 2011 זהו אתר נופש פופולרי באזור הקווקז.
אגם רס () הוא אגם במחוז נורדלנד שבנורווגיה.
שטחו הוא 219 קמ"ר, מה שהופך אותו לאגם השני בגודלו בנורווגיה לפי שטח.
עומקו עומד על 240 מטר ונפחו נאמד בכ-15 קילומטרים מעוקבים.
גובה פני השטח שלו הוא 374 מטר מעל פני הים.
ריאן (בנורווגית: Rien) הוא אגם בנפה ררוס שבמחוז טרנדלג בנורווגיה.
שטחו של האגם הוא 14.87 קמ"ר והוא ממוקם בסמוך לנהר גלומה, כ-10 קילומטרים ממזרח לגבול עם שוודיה.
מימיו של האגם זורמים דרך נהר גלומה ופונים מעט דרומה, אל האגם אהושונד.
הכפר בריקן נמצא 6 קילומטרים מדרום לאגם והנפה ררוס שוכנת כ-40 קילומטרים מדרום-מערב.
אגם רוֹגֶּן (בנורווגית ובשוודית: Rogen, בסאמי דרומית: Rovje) הוא אגם הממוקם בגבול של שוודיה ונורווגיה.
האגם ממוקם ליד קומין הריידלן בימטלנד, מחוז בשוודיה, וחלק קטן ממנו חוצה את הגבול הנורווגי בררוס (במחוז טרנדלג) ואנגרדל (במחוז ינלנה).
בצד השוודי של הגבול, נמצאת סביב האגם שמורת טבע רוגן.
האגמים נדרה רוסט ופמונד שוכנים ממערב לאגם.
אגם קלאמת העליון הוא אגם מים מתוקים גדול ורדוד ממזרח לרכס קסקייד בדרום-מרכז מדינת אורגון בארצות הברית.
אגם קלאמת העליון הוא גוף המים המתוקים הגדול ביותר לפי שטח פנים באורגון, אורכו כ-32 קילומטרים ורוחבו 12.9 קילומטרים, והוא משתרע מצפון-מערב לעיר קלאמת פולס.
הוא שוכן בגובה ממוצע של 1,262 מטרים.
בתחילת המאה ה-20, רוב שטחי הביצות וביצות העשב המקיפות את האגם נוקזו למטרות חקלאיות, תוך פגיעה בבית הגידול הגדול יותר.
מי האגם שימשו רכיב חשוב במיזם קלאמת הפדרלי להשקיה על ידי חקלאים מקומיים במשך מאה שנה.
עומק האגם משתנה עקב ויסות אספקת המים שלו, בעומק ממוצע של בין 2.3 ל-14.9 מטרים.
מפלס האגם נשמר בטווח של שבין 1,261 עד 1,263 מטרים מעל גובה פני הים כדי להבטיח דיג בר-קיימא באגם וכדי להגן על אלתית כסופה בנהר קלאמת מתחת לאגם.
אגם קלאמת העליון ניזון מאגן ניקוז בשטח של 9,583.6 קילומטרים רבועים, כולל הנהרות ויליאמסון וווד, והוא מנוקז על ידי הנהר קלאמת (המכונה כאן הנהר לינק), הנובע מהקצה הדרומי של האגם.
האגם מחובר בערוץ קצר לאגם אג'נסי (Agency Lake) הקטן יותר מצפון.
הוקם ביבשה לאורך הקצה הצפוני של האגם כדי לשמר את בית הגידול הטבעי.