tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדוגמה, באחד המקרים שישו דיבר עליהם נאמר, שאם גובה חובות מסוים גרם לבעל החוב להגיע למצב שבו אין לו מה ללבוש כלל, בושה גדולה נופלת על גובה החוב – ולא על האיש העירום.
לכן הצעתו של ישו - אם מישהו מבקש ממך את מעילך, תן לו גם את שאר בגדיך – היא דרך לבייש את גובה החוב ולהפוך את יחסי הכוחות באופן סמלי.
מקור השראה מפורסם לאלו המחפשים מגוון של שיטות לא-אלימות שאפשר להפעיל, נמצא ברשימתו של ג'ין שארפ, שבה מופיעות 198 שיטות של פעולות ישירות לא-אלימות אשר כוללות פעולות סמליות, פוליטיות, כלכליות ופיזיות.
מקור אחד של הדרכה לפעולות לא-אלימות הוא מרכז CANVAS - מרכז להדרכה לפעולות ואסטרטגיה, שהוקם בעקבות הצלחת המחאה נגד הרודן מילוצביץ' בסרביה.
אי-אלימות הייתה בשימוש גם כשיטה של ניסיונות להתערבות בין מדינות על מנת להרחיק מתקפות ולקדם פתרון של שלום במאבקים.
ניסיונות אלו נחלו כישלונות (לפחות ברמה של הרחקת מתקפות), כמו במקרה של המגן האנושי בעיראק, אך גם הצלחות, כמו במקרה של פרויקט הליווי בגואטמלה.
כרגע ישנם כמה ארגונים לא-ממשלתיים הפועלים באזור, כמו למשל "בריגדות השלום הבינלאומיות" ו"כוח השלום הלא-אלים".
השיטות העיקריות שבהן הם משתמשים הן ליווי בלתי-מזוין ותצפיות ודיווחים על מצב זכויות האדם.
עצם העובדה שתופעת האלימות היא כל כך שכיחה ברוב תרבויות העולם, גורמת לרבים לחשוב שהיא חלק בלתי נפרד מטבע האדם.
אחרים, כגון וולטר ווינק ודניאל קווין, גורסים שאלימות – או לפחות מאגר האסטרטגיות האלימות המוכרות כיום – היא תופעה של ה-5,000 עד 10,000 שנים האחרונות, ולא הייתה קיימת בתקופות שלפני תחילת ביות החיות והחקלאות, ובתקופות המוקדמות של תחילת תקופת הביות.
תפיסה זו דומה לאידיאל הוויקטוריאני של הפרא האציל.
בשביל חסידי אי-אלימות רבים, משמעותה של אי-אלימות כדרך-חיים היא עמוקה יותר מאשר הימנעות מאלימות פיזית ומילולית בלבד.
המשמעות מבחינתם/ן היא דאגה ואהבה לכל, אפילו לאנשים שאינם מסכימים עמם וכן הימנעות מפגיעה בבעלי חיים, צמחים וטבע כאשר הדבר לא הכרחי.
משמעות זו גוררת עימה את הרעיון שיש לדאוג גם לאלו שאינם פועלים על-פי ערכי האי-אלימות.
היבטים אלה מודגשים בכמה תורות מזרחיות, לרבות בודהיזם, הינדואיזם, ג'ייניזם וסיקיזם, בעקרונות כמו אהימסה וביישום רעיונות כמו הדרך המתומנת הנאצלת.
זאת הן מפני שיש ערך רב לחיים באשר הם, והן בגלל שהדבר מהווה חלק משחרור מדוקהה - סבל מיותר שנוצר אצל האדם המתרגל עצמו, ושניתן להפחיתו באמצעות תרגול של המחשבה והגוף.
מחקרים מודרניים מצביעים על כך שניתן לתרגל היבטים כמו אמפתיה.
היבט נוסף ודומה לכך הוא הרעיון של הפחתת האלימות בחברה כולה - כלומר לא רק הימנעות מאלימות המופעלת על-ידי האדם באופן ישיר, אלא גם הימנעות ממעשים ומאורח-חיים שמחייבים ביצוע של מעשים אלימים על-ידי א/נשים אחרים, הפחתת סיכון לאנשים אחרים, ותמיכה בפעולות ובמוסדות אשר מעודדים חברה פחות אלימה באופן כללי.
דוגמאות נפוצות ליישום של רעיון זה הן צמחונות וטבעונות, צרכנות אתית וסחר הוגן - הימנעות מקניית מוצרים ושירותים שתהליך ייצורם היה כרוך בפגיעה באדם וכן בטבע.
היבט נוסף הוא רעיון של פרנסה נאותה - הימנעות מעיסוקים שגורמים לפגיעה בבני-אדם או בבעלי-חיים.
היבט נוסף הוא תמיכה במדיניות שמפחיתה אלימות - לדוגמה תמיכה בפתרונות דיפלומטיים למשברים, תמיכה בפתרונות המפחיתים זיהום סביבתי ותמיכה במדיניות המפחיתה צורך במכונית (עקב בעיות כמו תאונות דרכים, זיהום או שינוי אקלים).
הספר המלאכים הטובים של טבענו מאת הפסיכולוג סטיבן פינקר מציג נתונים רבים מתוך מאות מחקרים המעידים על ירידה ברמת האלימות הפיזית בין בני-אדם, גם בטווח הזמן הארוך בפרהיסטוריה ובהיסטוריה, וגם בטווח הזמן הקצר של עשרות השנים האחרונות, ואלה מובילים למסקנה שראשית המאה ה-21 היא התקופה השלווה בתולדות האנושות.
במאות השנים האחרונות יש תהליך הדרגתי של ירידה במוכנות להצדיק אלימות, פנייה לפתרונות להפחתת אלימות, והרחבת האכולוסיה שזכאית להגנה מפני אלימות שרירותית.
לדוגמה, בעבר העבדות הייתה מקובלת בחברות אנושיות רבות והיא יצאה מחוץ לחוק בכל מדינות העולם בעקבות פעולת התנועה לביטול העבדות.
תהליך איטי של דמוקרטיזציה וערכים כמו ליברליזם, כמו גם עלייה בתוחלת חיים וירידה בתמותת תינוקות ותמותה בגיל צעיר הובילו לכך, שהערך של חיי אדם הפך להיות משמעותי יותר, ובמדינות רבות דבר זה זוכה להגנה באמצעות עקרונות כמו זכויות האדם וחוקים הנובעים ממנה.
דוגמה לכך היא הפחתה או ביטול מוחלט של עונש מוות במדינות רבות.
תהליך של דמוקרטיזציה ביותר ויותר מדינות וכן תהליכים של גלובליזציה מובילים לכך, שסכסוכים אלימים על רקע פוליטי, כלכלי ומדיני הופכים נדירים יותר.
בשלטון מלוכני וכן בדיקטטורה צבאית, הדרך להחלפת שלטון וכן להגנה עליו הוא לעיתים קרובות הרג של יריבים פוליטיים ושל תומכיהם.
בנוסף, רוב המומחים כיום תומכים בתאוריית השלום הדמוקרטי, שלפיה נדיר הדבר, שסכסוך בין שתי מדינות דמוקרטיות מבשיל לכדי מלחמה.
כלים אחרים הם אמנות בנלאומיות, חוקים מקומיים, וטאבו נגד אלימות מינית ואלימות במשפחה.
לאון טרוצקי, פרנץ פנון ומלקולם אקס הם דוגמאות לאנשים שביקרו את האי-אלימות, בטענה שאי-אלימות ופציפיזם הם ניסיון לכפות את המוסר של הבורגנות על הפרולטריון, שאלימות היא הכרחית לשינוי מהפכני או שהזכות להגנה עצמית היא זכות יסוד.
בשיאו של הדיכוי האלים של האפרו-אמריקאים בארצות הברית בשנות ה-60, הפנתר השחור, ג'ורג' ג'קסון דיבר על הטקטיקות הלא-אלימות של מרטין לותר קינג:
מלקולם אקס התעמת גם הוא עם פעילי זכויות אדם על הנושא של אי-אלימות, בטענה שאי אפשר לשלול את האלימות כאשר אין אפשרות אחרת:
לאנס היל מבקר את האי-אלימות כאסטרטגיה כושלת וטוען שהגנה-עצמית חמושה של אפרו-אמריקאים ואלימות אזרחית הניעו רפורמות של זכויות האזרח יותר מאשר פניות שלוות למוסר ולהגיון.
היעילות של אי-אלימות נקראה תיגר גם על ידי מפגינים אנטי-קפיטליסטים שתמכו ב"מגוון של טקטיקות" במהלך הפגנות רחוב ברחבי אירופה וארצות הברית לאחר ההפגנות כנגד ארגון הסחר העולמי בסיאטל ב-1999. הפמיניסטית הרדיקלית, ד.
קלארק, טוענת במאמרה "אישה עם חרב", שעל מנת שאי-אלימות תהיה יעילה, היא צריכה להיות "מופעלת על-ידי אלו שיכולים/ות בקלות לפנות לאלימות אם הם יבחרו בכך".
ההגיון שמאחורי טיעון זה הוא, שטקטיקות של אי-אלימות יהיו בלתי-יעילות לקבוצות שנתפשות ככאלו שלא מסוגלות להשתמש באלימות, מאחר שאי-אלימות תשמר את הציפיות של החברה מהקבוצות האלה, ולכן פעולותיהן לא ימשכו תשומת-לב.
ביקורת נוספת מתמקדת בקורבנות הרבים שמאבקים בלתי-אלימים כרוכים בהם לעיתים, ולמה שנתפש לעיתים כזילות של חיי אדם.
ביקורת זו מתבססת על הציטוטים הבאים מפי מהאטמה גאנדי:
על בסיס עמדות אלו, בשנת 1940, כאשר פלישה של גרמניה הנאצית לבריטניה נראתה באופק, גאנדי הציע לעם הבריטי את העצה הזו:
עם זאת, גאנדי חשב שרמה כזו של אי-אלימות דורשת אמונה ואומץ אדירים, והוא הבין שלא כולם מסוגלים להגיע לרמה כזו.
לכן הוא הציע שאף אחד לא יהיה מחויב לאי-אלימות, במיוחד אם היא משמשת ככיסוי לפחדנות.
גאנדי נזהר מלמשוך לתנועת הסאטיאגרהא שלו את אלו שפחדו להשתמש בנשק או חשו שהם לא מסוגלים להתנגד, וכתב:
שאלה שנדונה רבות בכל הקשור לאי-אלימות היא, האם ההשמדה או גרימת נזק ופגיעה לרכוש, בניגוד לפגיעה באנשים או בעלי חיים, נחשבות לאלימות.
במקרים רבים בספרות, כולל בספריו של ג'ין שארפ, צורות שונות של חבלה וגרימת נזק לרכוש נכללות בטווח הפעולות הבלתי-אלימות, בעוד שכותבים אחרים מחשיבים השמדה או פעולות הרסניות מכל סוג, כסוג פוטנציאלי או מעשי של אלימות, שכן פעולות אלה עלולות לגרום לפחד או קושי לבעלים או לאדם שתלוי באותו חפץ.
סופרים ופעילים אחרים טוענים, כי השמדת רכוש עלולה להיות בלתי-יעילה מבחינה אסטרטגית, אם הפעולה מספקת אמתלה לדיכוי נוסף או מחזקת את כוחה של המדינה.
לייקי, לדוגמה, טוען, כי שריפת מכוניות בזמן ההפגנות בפריז במאי 1968, רק חיבלה בתמיכה של מעמד העובדים ומעמד הביניים בהתקוממות, וחיבלה בפוטנציאל הפוליטי של ההפגנות.
חבלה בכלים ומכונות שמשתמשים בהם בעת מלחמה, בין אם במהלך הייצור שלהם או לאחר מכן, מעלה את המורכבות של הדיון.
האם הצלת חיים באמצעות השמדת רכוש שישמש בעתיד להריגה - היא פעולה אלימה, או שהתנהגות פאסיבית שמאפשרת לכלי נשק להיות בשימוש בעתיד היא פעולה אלימה (כלומר, אי-אלימות שמובילה לאלימות)?
ברמה פחות מופשטת - כאשר אדם מכה אדם אחר בעזרת מקל, לקיחת המקל בכוח נחשבת בדרך-כלל פעולה אלימה, אך אם המקל נופל לבדו על האדמה, ואדם אחר שובר אותו, האם פעולה זו עדיין נחשבת פעולה אלימה?
בכל אופן, בדיונים אלו חשוב לקחת בחשבון את השאלה האם התוקף, או שמא הקורבן של האלימות, מגדירים מה נחשב כ"אלים".
כמו כן, הכוח היחסי של הצדדים וסוג ה"נשק" שנעשה בו שימוש, רלוונטיים גם הם לנושא.
כך למשל יש הטוענים, כי זריקת אבנים על טנקים אינה נחשבת פעולה אלימה, בשל הכוח היחסי של שני הצדדים.
ויכוח מסוג זה התעורר גם בשאלת פעילותה של הקבוצה הישראלית "אנרכיסטים נגד הגדר", שבמסגרת פעולותיה מנסה לחתוך את גדר ההפרדה באופן סמלי.
הדוגמה הקדומה ביותר הידועה בתולדות ישראל להתמודדות בדרך אי-אלימות היא אירוע של התנגדות יהודי הגליל בעכו ובטבריה לניסיון הרומאים להעביר את פסל קליגולה על מנת להציבו בבית המקדש, אירוע שתועד על-ידי פילון האלכסנדרוני ויוספוס פלביוס.
בתקופת המנדט הבריטי הקים היישוב העברי מערכת שלטון מקבילה ופעל פעולות רבות שאפשר לכנותן אי-אלימות, כמו ה"העפלה", ההתיישבות, חומה ומגדל, ועוד.
בתחילת המאה ה-21 גברה המודעות בישראל לגבי שיטת האי-אלימות, בעיקר בקרב חוגים שמאלניים רדיקליים, אך גם בקרב קבוצות ימניות רדיקליות.
מודעות זו מתבטאת במאבקים למען זכויות בעלי חיים על-ידי קבוצות כגון "החזית לשחרור בעלי חיים", במאבקים נגד עוני ומיליטריזם על-ידי קבוצות כגון "אוכל במקום פצצות", במאבק החברתי של מחאת האוהלים וגם במאבק נגד תוכנית ההתנתקות על-ידי קבוצות כגון "הבית הלאומי".
דוגמה מובהקת של אי-אלימות כדרך מאבק ניתן לראות בתנועת "חיים בכבוד" ברשותו של חיים בר יעקב, הפועלת להתנגדות לא-אלימה לפינוי חייבים/ות מבתיהם בעיקר בבאר שבע ויישובים נוספים בדרום הארץ.
השימוש באי-אלימות מתפתח גם בהקשר של הסכסוך הישראלי-ערבי.
החל משנות העשרים, אחת מדרכי הפעולה של היישוב העברי ולאחריו ממשלת ישראל, כתגובה לפיגועי טרור ערביים, הייתה הקמת יישובים יהודיים חדשים בארץ ישראל, לעיתים קרובות על שם קרבנות הטרור עצמם.
גם לאחר שמדיניות זו, שזכתה לכינוי "תגובה ציונית הולמת" בפי רה"מ לשעבר יצחק שמיר, הפסיקה להיות מדיניות ממשלתית, לקחו על עצמם המתנחלים ותומכיהם את המשכה, והקימו יישובים ומאחזים (לעיתים בלתי מוכרים על-ידי השלטונות) כתגובה לפעולות טרור, כמו למשל גבעת שלהבת, שהוקמה לאחר רצח התינוקת שלהבת פס בחברון.
מן העבר השני, החל תהליך של פיתוח מאבק פלסטיני עממי לא-אלים כנגד השליטה הישראלית בשטחים.
חלוץ המאבק הוא מובארק עוואד, מייסד "המרכז הפלסטיני ללימודי אי-אלימות" במזרח ירושלים ופעיל, עד שגורש מקבוצת "ישראלים ופלסטינים למען אי-אלימות".
דוגמה נוספת הייתה שביתת המיסים של תושבי בית סחור בתקופת האינתיפאדה הראשונה.
אחד משיאיו של תהליך זה התרחש בעת ביקורו של ד"ר ארון גאנדי, נכדו של מהאטמה גאנדי, ברשות הפלסטינית, במהלכו השתתף בהפגנה באבו דיס למען מאבק לא-אלים בשליטה הישראלית.
גם מהצד הישראלי התפתח מאבק לא-אלים כנגד השליטה הישראלית.
אחת התנועות אשר חרתו על דגלן את רעיון אי-האלימות היא "לוחמים לשלום".
לוחמים לשלום הם קבוצה משותפת לפלסטינים ולישראלים, אשר לקחו בעבר חלק באלימות שמייצר הסכסוך והשליטה הישראלית בשטחים והחליטו להניח את נשקם ולפעול יחד, בצורה בלתי-אלימה, כנגד הכיבוש.
דרכים נוספות שבהן בא לביטוי מאבק זה הן סרבנות גיוס וסרבנות סלקטיבית לשירות בצבא, פעולות ישירות לא-אלימות כנגד גדר ההפרדה, צעדות אל עבר מחסומים, החרמת מוצרים שמקורם בהתנחלויות, משלחות סיוע לכפרים ערבים ביהודה ושומרון (לעיתים בניגוד לחוק) ועוד.
אטריום הוא חלל גדול ומרכזי במבנה, לעיתים בעל תקרה שקופה או עם פתח בתקרה.
במבנה של הווילות הרומיות הטיפוסיות המכונות "דומוס" (Domus), האטריום הוא חלל אשר סביבו מעבר מקורה המאפשר גישה לחדרים וחלקים שונים של הבית ומרכזו פתוח לשמים.
בווילות הרומיות שימש האטריום להחדרת אור אל מרכז המבנה, כחצר פנימית, ובאטריומים רבים גם ניקז את מי הגשמים אל בריכה מרכזית המכונה .
התקרה שמסביב לפתח המרכזי נתמכה על ידי עמודים היקפיים או שנשענה על אגדי גג הרעפים עצמו.
בווילות הרומיות הטיפוסיות מתקופת האימפריה הרומית, כגון אלה שנשתמרו היטב תחת האפר הוולקני של פומפיי, ניתן למצוא כמה סוגים של אטריומים:
אטריום אימפלוויאטום (אוסף מי גשם): בעל פתח המחדיר אור, אוויר ומי גשם על ידי שיפועי הגג הפונים כלפי פנים המבנה.
אטריום דיספלוויאטום (ללא מי גשם): בעל פתח המחדיר בעיקר אור ואוויר ואינו מיועד לאגור את הגשמים.
שיפועי הגג פונים כלפי חוץ המבנה.
אטריום טוסקניום: בעל פתח מרכזי בתקרה ללא עמודים סביב האימפלוויום.
אטריום טטרה-סטילון: בעל ארבעה עמודים בפינותיה של הבריכה המרובעת מתחת לפתח.
אטריום קורינתיום: דומה לטטרה-סטילון אך נתמך על ידי הרבה עמודים קישוטיים מסביב והפתח היה גדול ומפואר יותר.
אטריום טסטדינטום: חלל דמוי אטריום בבתים קטנים ובעלי חשיבות פחותה ללא צוהר עליון בכלל.
לאטריום היה תפקיד חשוב מאוד בחייה של המשפחה הרומית.
הוא היה החלל המפואר והמקושט ביותר בבית ובו גם נבנתה פעמים רבות קפלה קטנה עם פסלוני אלילים.
האירוח בווילות הגדולות התבצע סביב האטריום והוא הכיל ריהוט מתאים.
פונקציה נוספת ששימש האטריום היה מיזוג אוויר במקומות בהם האקלים חם.
בשעות הלילה, האוויר הקריר היה יורד ונכלא באטריום בעוד דלתות החדרים סגורות והחום בהם נשמר.
בתחילת היום האוויר הקר זורם אל תוך החדרים ומצנן אותם ובמהלכו, אידוי המים באימפלוויום משמש כמזגן טבעי גם כן.
באופן זה שמר הבית על טמפרטורה קרירה ונעימה גם במקומות חמים ולחים של אזור אגן הים התיכון.
טכניקות דומות קיימות גם בחצרות פנימיות האופייניות לבנייה הוורנקולרית הערבית והצפון אפריקאית אשר אימצה במקומות מסוימים את אופן התפקוד של האטריום הרומי.
כיום, עושים שימוש במונח זה גם לתיאור של חללים גדולים ומרכזיים במבני ציבור, בנייני משרדים ומלונות בעלי תקרה שקופה.
אטריום מודרני משמש כחלל מרכזי אשר שאר החללים וחלקי המבנה מאורגנים לפיו ובו גם נמצאת לרוב כמות האור הרבה ביותר בזכות חלונות עליונים (סקיי-לייט), תקרות שקופות בצורות אחרות או כיפות מסוגים שונים.
אטריומים אשר נבנים במוזיאונים, בתי מלון, קניונים וכדומה מסייעים בדרך כלל להתמצאות במבנה ומכילים בחללם גם מערכות תנועה ורטיקליות (מדרגות, דרגנועים, מעליות).
ב-2015 נחנך מגדל אמות אטריום ברמת גן ובו אטריום המשתרע לגובה של 150 מטר.
אטריות הן מוצר יסוד במטבחים שונים, ביניהם המטבח הסיני, המטבח התאילנדי והמטבח האיטלקי, העשוי לרוב מבצק שלא הותפח ועבר תהליך של מתיחה או רידוד וחיתוך לצורות שונות.
יש אטריות שמהלך ייצורן כולל ייבוש, ויש אטריות שמבושלות טריות.
ברוב המקרים האטריות עוברות בישול לצורך הכנתן למאכל.
רוב האטריות עשויות קמח חיטה ומים בלבד, אך קיימות גם אטריות העשויות מאורז ואטריות העשויות מכוסמת.
כמו כן, קיימות אטריות ביצים המכילות ביצים בנוסף לקמח ומים.
את האטריות ניתן להגיש במרק, ברוטב (לדוגמה לפסטה), במוקפץ או כחלק מפשטידה, לדוגמה פשטידת קוגל האופיינית למטבח יהודי אשכנז.
ממצאים ארכאולוגים מצביעים על כך שאטריות יוצרו בסין עוד לפני 4,000 שנה, אטריות אלו היו עשויות דוחן.
המתכון הקדום ביותר הכולל אטריות מתוארך לתקופת שושלת האן המזרחית.
מקור המילה "אטריה" במילה היוונית ἴτριον (אִיטְרִיוֹן), המתארת רקיקי שומשום ודבש; המילה "אטריתא" מוזכרת בתלמוד ירושלמי כבצק הנאפה יבש ומתבשל בקדירה.
בעברית המודרנית משמשת המילה לעיתים קרובות כמילה נרדפת לפסטה או ליחידות הבודדות שלה.
הביטוי "לחמם אטריות קרות" מתאר מצב חסר תוחלת, שלא ניתן להחזירו לקדמותו, באנלוגיה לטעמן התפל של אטריות שחוממו שנית.
המילה היידית לאטריות, "לוקשים" (ביידיש: "לאקשן"), מופיעה בביטוי "להאכיל לוקשים" (שהגיע לעברית מהיידיש), שפירושו לשקר או להמציא.
אטרף היא להקת רוק לטינית ישראלית, שפעלה בעיקר בתחילת שנות ה-90. להקת אטרף שילבה מוזיקת רוק עם מוזיקת ג'אז, תחת השפעות לטיניות (בעיקר סלסה ומוזיקה קובנית).
את הלהקה הקים הזמר רובן סלמון (אשר מוכר יותר בשם נעוריו, רובנס).
רובנס, יוצא פרו, שבתחילת שנות ה-80 היה חבר בלהקת "סנדלר", חבר בשנת 1989 לחבר ילדותו, נגן הבס ויקטור אזוס, ולגיטריסט אהרוני בנארי – שניהם יוצאי הלהקה הירושלמית "צליל שכן".
השלושה צרפו אליהם גם את הפסנתרן איתי רוזנבאום ואת נגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי.
הלהקה הקליטה כמה שירים באופן עצמאי, ולהיטה הראשון של הלהקה שיצא כסינגל באוגוסט 1989 היה "שולה".
השיר עסק במפגש עם זונה ().
שיר זה זכה להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו.
עם זאת, כאשר הוצע ללהקה להופיע במסגרת התוכנית "סופסופ" (תוכנית אירוח בהנחיית גבי גזית ששודרה בערוץ הראשון), הותנתה ההופעה בהחלפת המילים הפרובוקטיביות במילים אחרות ().
הלהקה שהייתה להוטה להופיע בטלוויזיה הסכימה להתניה.
למחרת הופיעה בעיתונים השוואה בין המילים המקוריות למילים החלופיות, והושמעה ביקורת על כך שהלהקה נאלצה להתכופף ולהתפשר על מנת להופיע.
בהופעות מאוחרות יותר בטלוויזיה, הופיעה הלהקה עם המילים המקוריות.
בתחילת 1990 הוציאה הלהקה את הסינגל השני שלה "בלומברג".
בנובמבר 1990, לאחר שהפסנתרן איתי רוזנבאום הוחלף על ידי זוהר כחילה, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, אטרף 2, בהפקה עצמאית בשותפות עם אולפני טריטון, ובהפצת אן אם סי.
בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "כשאת", "אודליה", "בלומברג", ו"יום סבבה" – גרסה עברית לשיר "לה במבה", בהשתתפות שלומי שבת.
מילות השירים נכתבו על ידי רובנס, והולחנו על ידי רובנס ואזוס.
השיר "יום סבבה" נכלל גם באלבום הסולו השלישי של שבת "אל תלכי רחוק מדי" שראה אור בשנת 1991.
בשנת 1992 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, קונגה, אף הוא בהפקתו של עמיר בן-משה, אך עם מעורבות גדולה יותר של כחילה, בנארי ואזוס בעיבודים ובהלחנה.
בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "ענבל" ו"ירושלים", וכן גרסאות כיסוי בסגנון לטיני לשירים "קפה טורקי" ו"רינה".
מילות השירים באלבום נכתבו על ידי רובנס.
לאחר הוצאת האלבום הצטמצמה פעילות הלהקה, עד שבשנת 1994 היא התפצלה ואנשיה הקימו להקות אחרות.
בשנת 1995 חזרה הלהקה לפעול יחד, והוציאה את אלבומה השלישי, לטיני / עברי / לטיני (בהוצאת הד ארצי).
הלהיט המוכר ביותר באלבום הוא השיר "מנגו בננה".
בשנת 1997 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם האוסף, אשר כלל גם 4 גרסאות כיסוי שלא פורסמו עד אז (ביניהן גרסה לטינית לשיר "אין כמו יפו בלילות").
לאחר הוצאת אלבום האוסף, דעכה פעילותה של הלהקה.
בשנת 1998, במסגרת הפרויקט "עבודה עברית", חידשה הלהקה את שירו של אריק לביא, "שיר הקטר".
בשנת 1999 הקליטה הלהקה שיר נוסף בשם "קונדום", שעסק באמצעי מניעה.
בינואר 2008 הוציא לאור רובן סלמון אלבום סולו.
בינואר 2011 התאחדה הלהקה לרגל מופע השקה של אלבום הסולו הראשון של דורון רפאלי.
ב-28 בספטמבר 2013 שוב התאחדה הלהקה לצורך הופעה חד-פעמית, במסגרת אירועי הסגירה של הרדיו-בר "תדר" בתל אביב.
ביוני 2016 דווח שוב על איחוד צפוי של הלהקה וימים אחדים לאחר מכן הוצגה הלהקה כאשר במתכונתה החדשה, במקום הסולן רובנס, הוצב הסולן ארתור כץ.
השיר הראשון שהוציאה באיחוד 2016 הוא "מדינה בפיתה".
במהלך 2017 הופיעה הלהקה עם פבלו רוזנברג.
אטרף הוא שירות דייטינג להט"בי ישראלי שמציע מערכת היכרויות מבוססת מיקום ומידע על אירועים ומסיבות לקהילה הגאה באמצעות אתר אינטרנט ואפליקציה.
האתר, במקורו מגזין בילויים התפתח במשך השנים וקיים כיום גם כאפליקציית דייטינג מבוססת מיקום.
האפליקציה והאתר פופולריים מאוד בקרב קהילת הלהט"ב.
האתר הושק בשנת 2002. ב-30 באוקטובר 2021 ירד האתר מפעילות, כתוצאה מפריצה לשרתי חברת CyberServe המפעילה אותו.
ב-31 בינואר 2024 הודיעה החברה על חזרתו לפעילות.
אזור הדייטינג של אתר אטרף הושק באינטרנט בראשית שנת 2002 ונחשב לחדשני ביותר בזמנו.
מפעילי האתר הדגישו את היכולת לגשת לתמונות של שאר משתמשי האתר באופן חופשי ולחפשם בחתכי גיל שונים.
השימוש באתר רווח ביותר בקרב קהילת הלהט"ב הישראלית, ומשמש כאתר ההיכרויות העיקרי של הקהילה.
האתר החליף את אתר ההיכרויות שרווח עד אז בקרב הקהילה, CheckMeOut, שבדיוק החל לגבות כסף בעבור שירותיו.
נכון לתחילת שנת 2014 מעל ל-400 אלף גולשים רשומים באתר, רובם הומואים ולסביות, ואלפים מחוברים אליו בכל זמן נתון.
בשל פופולריות זו האתר משמש כאמצעי פרסום מרכזי המכוון לקהילה.
אפליקציית הדייטינג של אטרף הושקה באוגוסט 2010 והייתה אפליקציית ההיכרויות הראשונה בישראל.
האפליקציה אפשרה לגולשים להשתמש בפרופיל הקיים באתר האינטרנט ולאתר גולשים הנמצאים בקרבת מקום בעזרת שירותי המיקום.
בהמשך עלתה אפליקציה נוספת שהותאמה למשתמשי אנדרואיד.
הפופולריות הרבה של האתר בקרב קהילת הלהט"ב הישראלית גם העלתה כנגד משתמשיו את חמתם של פעילים רבים בקהילה המאמינים כי הוא מעכב את התפתחותה התרבותית בשל יצירת עולם וירטואלי המונע מהם את הצורך לצאת ולצרוך חיי תרבות ובילויים מחוץ לכותלי בתיהם.
לטענתם הצלחתו הגדולה ייבשה אתרי קרוזינג מסורתיים אחרים בארץ דוגמת גן העצמאות וברים המיועדים להומוסקסואלים .
טענה נוספת שהועלתה כלפי האתר מתמקדת בשטחיות שהוא מציע למשתמשיו בסינון האנשים על פי קריטריונים קרים, ההופכים את ההיכרויות דרכו למכניים ושטחיים.
רבים מהמשתמשים עצמם מתלוננים שהקלות והמיידיות של הקשרים שהאתר מציע יוצרות ניכור ותחושות המתוארות כ"שוק בשר" ו"סרט נע".
כמו כן נטען כלפי האתר שאינו עושה דיו כדי לאמת את הפרטים שהמשתמשים מספקים - בין אם גילאים ותכונות אחרות ובין אם התמונות המועלות לאתר.
ביקורת זו מופנית גם כלפי המשתמשים עצמם.
במרוצת השנים מספר פרשיות פליליות נקשרו לאתר.
בינואר 2009 נחשד צעיר בן 28 מתל אביב בגנבת פרטי כרטיסי אשראי של למעלה מעשרה גברים שאותם הכיר באמצעות האתר.
ביוני אותה שנה התלונן גבר אחר במשטרה כי שני צעירים איתם קבע מעל דפי האתר הגיעו לביתו, תקפוהו ושדדוהו.
לבקשת המשטרה, אותו הגבר קבע עם השניים בשנית תחת כינוי אחר וכשהגיעו הועברו השניים למעצר.
הפרשה המתוקשרת ביותר שנקשרה לאתר הייתה סביב יחסי מין בתשלום שקיים ילד בן 13 עם גברים שהכיר באמצעות "אטרף דייטינג".
הפרשיה עוררה הדים רבים ובמסגרתה נעצרו למעלה מעשרה גברים עד גיל 50. בסופו של דבר הפרשיה נסגרה בלא הגשת כתבי אישום, בין היתר לאחר שהתברר כי הנער הציג את עצמו כבן 18.
ב-30 באוקטובר 2021 החלה קבוצת האקרים המכונה "blackshadow" לפרסם פרטי מידע אישי רגיש של כאלף ממשתמשי האפליקציה אותם השיגה מפריצה לשרתי חברת אחסון האתרים CyberServe יום קודם לכן, ההאקרים איימו לפרסם את כל מאגר המידע והציבו אולטימטום שאם לא יועבר מיליון דולר לרשותם תוך 48 שעות המידע יפורסם.
ב-2 בנובמבר 2021 ההאקרים מימשו את האיום ופרסמו את מאגר המידע המלא של אתר אטרף.
בין היתר הודלפו כינויים, מיילים, העדפות מיניות, התכתבויות, כתובות מגורים שמות מלאים ואפילו סטטוס HIV, ההדלפה עוררה סערה גדולה בקרב קהילת הלהט"ב ומומחי סייבר אמרו כי התקיפה היא אחד מפיגועי הפרטיות הקשים שידעה ישראל.
האגודה למען הלהט"ב תגברה משמעותית את מוקד הסיוע שלה לנפגעים בעקבות פניות רבות של גולשים שפריטהם נחשפו והודלפו, בעיקר גולשים בארון.
הרשות אסרה על החברה להעלות את האתר חזרה לאוויר ולא תאפשר את העלאתו עד להודעה חדשה.
בינואר 2024 הודיע החברה על חידוש פעילות אטרף במתכונת של אפליקציה בלבד.
לדברי המנהלים האפליקציה עודכנה "עם אמצעי הבטיחות החזקים והמתקדמים ביותר שקיימים בשוק"
מאז הקמתו, מאפשר אתר אטרף לגולשיו להישאר מעודכנים בשלל אירועים גאים המתקיימים בעיקר בתל אביב וכן בשאר חלקי הארץ.
האתר מתעדכן על בסיס יומי ומציג מסיבות שבועיות, חד פעמיות ואירועי גאווה שנתיים.
מאז שנת 2012 מפעיל האתר שירות מכירת כרטיסים לחלק מן המסיבות המופיעות בו ובמרץ 2016 החל האתר למכור כרטיסים אשר נושאים ברקוד ומאפשרים כניסה ישירה ומהירה למסיבות.
לאורך השנים נשאר האתר מעורב במגוון אירועים ופעילויות למען זכויות הלהט"ב ושיתף פעולה עם גופים כגון הוועד למלחמה באיידס, "יש עם מי לדבר" - קו הקשב והמידע של האגודה לשמירת זכויות הפרט, איגי - ארגון נוער גאה ובית דרור.
במלחמת לבנון השנייה הושק באתר קמפיין הקורא למשתמשים לארח בביתם משתמשים גאים מהצפון הזקוקים למחסה.
הקמפיין זכה לתגובות נלהבות ומאות משתמשים הביעו נכונות לעשות כן.
דוגמה נוספת ניתנה ביוני 2009, כאשר עיריית תל אביב-יפו שיתפה פעולה עם ארגוני הלהט"ב בקמפיין להבאת מאות תיירים מאירופה למצעד הגאווה שנערך באותו החודש, המבצע פורסם באטרף בשל החיבור החזק שלו לקהילה.
בשנת 2016 השיק שירות המוזיקה eco99music ערוץ גאווה בשיתוף עם אתר אטרף.
ערוץ המוזיקה eco pride כלל סטים מוזיקליים ייעודיים לקהילה הגאה וקודם באמצעות קמפיין מעברונים באפליקציית אטרף.
בין מרץ 2006 לינואר 2010 פעלה במסגרת האתר רשת חברתית, תחת השם "אטרף חברים".
הרשת אפשרה למשתמשיה ליצור קהילות סגורות ולשתף מגוון פריטים - תמונות, המלצות, קישורים לאתרים חיצוניים, עדכונים אישיים, הזמנות לאירועים פרטיים ועוד, כאשר על כל פריט ניתן להגיב.
יצירת החברות מתאפשרת רק לאחר אישור המזמין והמוזמן, כאשר כל אחד מבין השניים מתייג את השני תחת קבוצת החברים המתאימה.
אטרייה (Atria - ראשי התיבות של ציון באייר של הכוכב Alpha Trianguli Australis או α במשולש דרומי) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים משולש דרומי והוא גם אחד מהכוכבים הבהירים בשמי הלילה.
מבין הכוכבים הבהירים הוא השני בקרבתו לקוטב השמימי הדרומי אחרי מיאפלסידוס.
אטרייה הוא ענק כתום בהיר עם מסה של כ-7 מסות שמש, שעזב את הסדרה הראשית לאחר תום המימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן.
רדיוס הכוכב הוא פי 130 מרדיוס השמש ועוצמת הארתו היא פי 2,400 משל השמש בתחום הנראה וכפול מכך בתוספת הקרינה בתחום התת-אדום.
לאטרייה ספקטרום לא שגרתי המראה על נוכחות של יסודות שלא אמורים להימצא על כוכבים בשלב ההתפתחות הנוכחי.
מקור אפשרי ל"זיהום" כזה הוא בן זוג מסיבי יותר שהתפתח מהר יותר והפך לננס לבן.
על פי גילו המשוער של אטרייה, כ-45 מיליוני שנים, אם יש לו בן זוג ננס לבן, הוא אמור לפלוט קרינה אופיינית בתחום העל-סגול, אך קרינה כזאת לא נתגלתה.
כמו כן, אטרייה מייצר התפרצויות של קרני X שאופייניות יותר לכוכבי הסדרה הראשית מסוג K או מסוג G, אך גם לקיומם של כוכבים כאלו לא נמצאו ראיות וייתכן שמקור הקרינה הוא התפרצויות מגנטיות על פני הכוכב עצמו.
אטרינגיט הוא מינרל סולפטי נדיר המכיל סידן ואלומיניום שעל שמו קבוצת מינרלים (קבוצת האטרינגיט).
המינרל נוצר גם באופן מלאכותי בתהליך הידרציה (מיום - הוספת מים) של צמנט לשם ייצור בטון כתוצאה מתגובה בין קלציום אלומינט וסידן גופרתי, שניהם מצויים בצמנט פורטלנד.
נוסחת המבנה הכימי של האטרינגיט היא Ca6Al2(SO4)3(OH)12•26H2O
מהנוסחה ניתן לראות כי ארבעה מתוך כל חמישה אטומים במולקולה של המינרל הם חלק ממולקולת מים או הידרוקסיל, כלומר מרבית המינרל הוא מים והדבר מתבטא במשקלו הסגולי הנמוך.
האטרינגיט מתגבש במערכת ההקסגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיהקסגונלית דיפירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית P63/mmc.
מקובל להניח כי קיימת תמיסה מוצקה בין האטרינגיט לבין המינרל הדומה תאומסיט, אך מינרלים אלו משתייכים לחבורות סימטריות מרחביות שונות ולכן תמיסה מוצקה ביניהם אינה אפשרית.
הגבישים פריזמטיים משושים או מחטיים שפאותיהם מקווקווים.
הם בדרך כלל קטנים, אבל יכולים להגיע לאורך של עד 20 ס"מ, בדרך כלל לא מושלמים, לעיתים נדירות מסתיימים בפירמידה בשני הקצוות או בפינקואיד (מישור המקביל לשני צירים).
לאטרינגיט פצילות מושלמת על {1010}.
הקשיות של המינרל נמוכה, 2.5-2 בסולם מוס, וגם משקלו הסגולי נמוך (מים מהווים 46% ממשקלו) 1.77 גרם לסמ"ק.
המינרל רגיש מאוד לחומציות ומתחיל להתפרק ב-pH נמוך מ-9. האטרינגיט מתמוסס מעט במים.
בחשיפה לאוויר הוא מאבד מים והופך אטום.
תכונות אלו דומות לתכונות של המינרל סטורמניט, אף הוא חבר בקבוצת האטרינגיט, ולא ניתן לכן להבדיל ביניהם בתנאי שטח אלא רק בבדיקות במעבדה.
אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי ומשתנה לחד-צירי חיובי כשהוא מתייבש.
מקדמי השבירה של האטרינגיט הם: nε=1.458 ו-nω=1.464. גבישי האטרינגיט שקופים והופכים לאטומים בחשיפה לאוויר שכתוצאה ממנה הם מאבדים מים.
הם חסרי צבע, או שצבעם לבן חלבי עד צהוב בהיר, והברק שלהם זגוגי.
האטרינגיט נתגלה לראשונה בהר הגעש בלרברג (Bellerberg) סמוך לעיירה אטרינגן (Ettringen) בהרי האייפל שבמדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה.
הוא קרוי על שם העיירה, שם שניתן לו ב-1874 על ידי י.
מבנה המינרל פוענח לראשונה ב-1890 על ידי מיכאליס (Michaelis) וקנדלו (Candlot).
המינרל היה מוכר גם בשם ווּדְפוֹרְדִיט (Woodfordite), שם שניתן למינרל לאחר שהוחלט בטעות כי מינרל שמצא הגאולוג האמריקני אלפרד וודפורד (Alfred O.
Woodford; נפטר ב-1990) ב-1943 בקרסטמור שבקליפורניה הוא מינרל חדש, ולכן נקרא על שם המגלה.
אטרינגיט (כאבקה) נמכר כתוסף לצמנט בתעשיית הבנייה להגנה מפני אש.
באטרינגיט נעשה שימוש על מנת לצפות נייר ולתת לו מראה לבן מבריק שכונה "משי לבן" (Satin White), אם כי בשל הרגישות של האטרינגיט לחומציות (כאמור הוא מתחיל להתפרק ב-pH נמוך מ-9), פסק בו השימוש והוחלף ב-טיטניום דו-חמצני.
המופע הנפוץ של אטרינגיט הוא באבן גיר מותמרת או כתכלילים באבן גיר מותמרת (קסנוליתים) בתוך חללים בסלע-לוסיט-נפלין-טפריט.
בתצורת חתרורים בישראל מצוי האטרינגיט כתוצר בליה בסלעי לרניט.
המינרל נוצר רק בסביבה בסיסית מאוד (pH סביב 12).
"אי, כרמלה" (בספרדית: ¡Ay Carmela!) הוא כינויו של שיר ספרדי בשם "El paso del Ebro" (תרגום מילולי: צליחת (נהר) האברו).
גרסה נוספת לשיר נקראת "Viva la XV Brigada" (תרגום מילולי: תחי הבריגדה ה-15) ולעיתים מושר הפזמון של גרסה זו במילים" "אי, מנואלה".
השיר שמקורו שיר עם מתחילת המאה ה-19, כנראה במלחמת חצי האי, התפרסם במאה ה-20 כאחד משירי הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד בשנים 1936–1939. השיר הספרדי זכה לנוסחים עבריים; חלקם ששימרו את רוחם של שירי הלוחמים וחלקם שפנו לכיוונים אחרים.
מילות השיר "Viva la Quince Brigada" מזכירות את קרב חרמה שנערך בפברואר 1937. כמו כן מוזכרים בשיר ה-Moros.
הכוונה היא למורים שהיה כינויים של חיילי היחידות ממרוקו הספרדית שהיו נאמנים לפרנקו.
השיר "El paso del Ebro" נכתב בהקשר של הקרב על האברו (1938), קרב רחב היקף ועקוב מדם שהתרחש בחודשים יולי-נובמבר 1938 על גדות נהר האברו.
נראה שהשיר האופטימי נכתב בעת שידו של הצבא הרפובליקני הייתה על העליונה לאחר שיזם מתקפת נגד מול הכוחות הלאומנים בפיקוד פרנסיסקו פרנקו.
הרפובליקנים הצליחו לצלוח את האברו ולהשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה מוקדמת של הלאומנים.
עם התמשכות הקרב, התהפכה המגמה והכוחות הלאומניים דחקו חזרה את הרפובליקנים.
הניצחון בקרב על האברו הביא להשתלטות הלאומנים על קטלוניה והכריע סופית את מלחמת האזרחים.
בישראל זכה הלחן למספר נוסחים עבריים.
נוסח עממי הומוריסטי נקרא "יש לי דודה".
נוסח נוסף הוא של חיים חפר שכתב ללהקת פיקוד מרכז את שיר הנושא לתוכניתה "רד אלינו לבקעה" ב-1969. מילות השיר לא היו קשורות לשיר המקורי ונותרה ממנו רק השורה "הי כרמלה".
נוסח עברי לגרסת "Viva la Quince Brigada" בוצע על ידי הפרברים בטלוויזיה הישראלית ב-1975, בתוכנית על מוזיקה ספרדית במסגרת הסדרה "משירי ארץ אחרת", בהנחיית שמעון ברק.
נוסח זה שמר על הרוח המקורית של השיר כשיר תהילה לבריגדה וללוחמיה ונפתח במילים: "שירו זמר לבריגדה, רומבלה רומבלה רומבלה, ממדריד ועד גרנדה מי ידמה לה, מי ידמה לה".
נוסח נוסף הוא של עמוס קינן שבוצע ב-1987 על ידי פאקו איבנז והדודאים בערב שהוקדש לשירי לורקה, "חמש אחרי הצהריים".
אף נוסח זה שמר על המשמעות המקורית של השיר כשיר עידוד ללוחמים.
ב-1990 יצא למסכים סרטו של קרלוס סאורה, "אי, כרמלה!" , בכיכובה של כרמן מאורה.
הסרט העוסק במלחמת האזרחים בספרד, מתחיל ומסתיים בשיר שאת שמו הוא נושא.
הסרט מבוסס על מחזה בעל שם זהה מאת המחזאי הספרדי חוסה סנצ'יס סיניסטרה , שהוצג לראשונה בספרד ב-1986.
ב-2006 ליווה השיר את הפסקול של הסרט הישראלי "בקרוב יקרה לך משהו טוב".
השיר, בגרסת "El paso del Ebro", בוצע על ידי איטלו גונזאלס ולהקת בום פם.
השיר מושר בספרדית (גרסת "El ejercito del Ebro") על ידי הזמר הקורסיקני, אנטואן קיוזי , בסרט "המינגווי וגלהורן" (בכיכובם של ניקול קידמן וקלייב אוון) המתאר את אהבתם של הסופר הנודע ארנסט המינגוויי ואשתו השלישית, הכתבת הצבאית מרתה גלהורן, על רקע מלחמת האזרחים בספרד.
ארל סטיבנס , הידוע גם בשם הבמה אי-40 (E-40), הוא ראפר, יזם ומשקיע אמריקאי.
הוא היה חבר בהרכב ההיפ-הופ דה קליק (The Click) יחד עם בן דודו בי-לגיט, אחיו די-שוט ואחותו שוגה-טי.
ב-1990 ארל הקים את חברת התקליטים Sick Wid It Records.
הוא הוציא לאור יותר מעשרה אלבומים, השירים שלו נכנסו למספר רב של פסקולים של סרטים וגם ביצע מספר רב של הופעות אורח באלבומי ראפ.
ב-1990 ארל ביצע את הבכורה המוזיקלית שלו, עם שחרור המיני אלבום "Let's Side" כחבר בהרכב דה קליק.
המיני אלבום הופק על ידי מייק מוסלי ועל ידי אל איטון ויצא לאור תחת חברת התקליטים Sick Wid It Records, שהוקמה על ידי ארל ב-1990. ב-1992 דה קליק הוציאו לאור את אלבומם השני, "Down and Dirty".
בשנת 1993 ארל הוציא לאור את אלבום הסולו הראשון שלו, שנקרא "Federal".
בשנת 1994 ארל חתם בחברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
ארל, טו שורט, ספייס 1 ואנט בנקס היו מהראפרים הראשונים מהחוף המערבי שחתמו בג'ייב רקורדס.
ב-1995 ארל הוציא לאור את אלבומו השני, "In a Major Way", שבו התארחו הראפרים: טופאק שאקור, מאק מול, דרופ-אי (הבן של ארל) ועוד.
למרות שבתוך החוף המערבי היו לארל מעריצים רבים, הוא לא הצליח לפרוץ למיינסטרים כשרק שני שירים, "1-Luv" עם Levitti ו-"Things'll Never Change" עם בו-רוק, נכנסו למצעד בילבורד הוט 100.
ב-1997 ארל ובי-לגיט הוציאו לאור יחד את האלבום הכפול "Southwest Riders", שהגיע למקום ה-2 במצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז\היפ-הופ הכי טובים.
באלבום התארחו אומנים רבים, כמו: דאב סי, מיסטיקל, טוויסטה, מאסטר פי, סילק דה שוקר, ברודה לינץ' האנג, ת'רי סיקס מאפיה, UGK ו-8Ball & MJG.
ב-2003 ארל התחיל להנחות את תוכנית הרדיו השבועית "E-Feezy Radio" שמשודרת בתחנת הרדיו KMEL.
KMEL המשיכו לשדר את התוכנית עד לשנת 2008. לאחר שנגמר החוזה עם ג'ייב רקורדס הוא חתם בחברות התקליטים: בי.אם.אי רקורדינגס של ליל ג'ון ובאחים וורנר רקורדס.
לאחר החתימה ארל התארח יחד עם שון פי (מההרכב YoungBloodZ) בסינגל "Snap Yo Fingers" של ליל ג'ון, שהגיע למקום ה-7 במצעד בילבורד הוט 100.
ב-14 במרץ 2006 ארל הוציא לאור את האלבום התשיעי שלו, "My Ghetto Report Card", שכלל את הסינגלים: "Tell Me When To Go" עם קיק דה סנייק ו-"U and Dat" עם טי פיין וקנדי גירל.
האלבום הוכתר כאלבום זהב והגיע למקום ה-3 במצעד בילבורד 200. האלבום הופק על ידי ליל ג'ון, ריק רוק ודרופ-אי.
באותה השנה ארל התארח בשיר "Dat's My Part" של די ג'יי שאדו, בשיר "Jellysickle" של טק ניין וברמיקס של השיר "It's Okay (One Blood)" של דה גיים, שבו התארחו 24 ראפרים נוספים.
בשנת 2008 ארל הוציא לאור את אלבומו העשירי, "The Ball Street Journal", שכלל את הסינגלים: "Wake it Up" עם אייקון ו-"Got Rich Twice" עם Turf Talk.
ב-2009 ארל התארח בשירים: "Santana DVX" של הלהקה הקומית דה לונלי איילנד, "Booty Call" של BrokeNCYDE וב-"Kush Is My Cologne" של גוצ'י מיין (יחד עם באן-בי ודווין דה דוד).
ב-30 במרץ 2010 ארל הוציא לאור שני אלבומים: "Revenue Retrievin': Day Shift" ו-"Revenue Retrievin': Night Shift" .שני האלבומים כללו הופעות אורח של אומנים רבים, כמו: סנופ דוג, טו שורט, בובי וי ועוד.
ב-26 במרץ 2012 ארל הוציא לאור שלושה אלבומי סולו, כשהוא קרא לסדרת האלבומים " The Block Brochure: Welcome to the Soil".
באלבומים התארחו האומנים: ג'וסי ג'יי, 2 צ'יינז, טק ניין, סנופ דוג, טוויסטה, קנדריק לאמאר, טו שורט, אנדרה ניקטינה וטי פיין.
ב-6 בנובמבר 2012 ארל וטו שורט הוציאו יחד שני אלבומים: "History: Mob Music" ו-"History: Function Music".
ב-2013 ארל התארח ברמיקס "G-Mix" לסינגל ".R.I.P" של יאנג ג'יזי יחד עם סנופ דוג וטו שורט, כמו כן הוא התארח בקליפ של הסינגל.
ב-10 בדצמבר 2013 ארל הוציא לאור שלושה אלבומים נוספים מסדרת האלבומים "The Block Brochure: Welcome to the Soil".
בשלושת האלבומים התארחו האומנים: סקולבוי קיו, דני בראון, כריס בראון, טי.
ב-9 במאי 2025 אי-40 הוציא את הסינגל הסולו הראשון שלו לשנת 2025 בשם "Beating They Ass".
יחד עם הסינגל שוחרר קליפ חדש בשחור-לבן, בעל סגנון מינימליסטי.
אטריט ברישה (באלבנית: Etrit Berisha; נולד ב-10 במרץ 1989) הוא כדורגלן אלבני-קוסוברי המשחק בעמדת השוער בהאקן ובנבחרת אלבניה, בה הוא גם משמש כקפטן.
ברישה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת ק.פ.
בינואר הצטרך לקאלמאר שבצרפת, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-28 באפריל 2010 בניצחון נגד אורברו.
בעונתו הראשונה ערך 14 הופעות.
ב-12 ביולי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בפנדל במשחק נגד קליפנטונוויל.
בספטמבר 2013, ברישה חתם בלאציו מהליגה האיטלקית, ובינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 נגד אינטר מילאנו.
לאחר פציעתו של פדריקו מרקטי.
גם לאחר שמרקטי החלים מהפציעה, ברישה המשיך לשחק בהרכב הפותח.
ב-9 בפברואר 2014 נבחר לראשונה לאיש המשחק בדרבי נגד רומא.
בעונה זו הוא עזר לקבוצתו לסיים במקום ה-9 בליגה ונבחר לשוער הזר המצטיין של השנה בסרייה א'.
לאחר שלוש שנים בלאציו, באוגוסט 2016 הושאל לאטאלנטה, וביוני 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה.
ביולי 2019 הושאל לספאל לעונה אחת עם אופציה לרכישה, שמומשה בסוף העונה.
ב-1 ביולי 2021 עבר בהעברה חופשית לטורינו.
ב-29 באוגוסט 2023 עבר לאמפולי.
במאי זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת משחק הידידות נגד ו.
ב-27 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–0 על .
לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, סמיר אויקני ששימש כשוער ראשון בנבחרת אלבניה בחר לייצג את זו של קוסובו ובארישה הפך לשוער הראשון של אלבניה.
נכלל בסגל נבחרת אלבניה ליורו 2016 וליורו 2024.
השוער הזר של השנה באיטליה:
אטרקציה תיירותית היא מקום מעניין שבו מבקרים תיירים, בדרך כלל בשל הערך התרבותי הרב, החשיבות ההיסטורית או היופי הטבעי או הבנוי של המקום, המספק מקום בילוי לשעות הפנאי, הרפתקה או שעשועים.
מקומות בעלי יופי טבעי כגון חופים, אתרי נופש על איים טרופיים עם שוניות אלמוגים, טיולי קמפינג בפארקים, הרים ויערות לאומיים, הם דוגמאות לאטרקציות תיירותיות מסורתיות לבלות בהם את חופשות הקיץ.
דוגמאות נוספות של אטרקציות תיירותיות תרבותיות כוללות מקומות היסטוריים, מונומנטים, מקדשים עתיקים, גני חיות, מוזיאונים וגלריות לאמנות, גנים בוטניים, בניינים ומבנים (למשל, טירות, קתדרלות, ספריות, בתי סוהר לשעבר, גורדי שחקים, גשרים), פארקי שעשועים וקרנבלים, מוזיאונים פתוחים, רבעים של קהילות אתניות (למשל: צ'יינטאון, איטליה הקטנה וכדומה), רכבות היסטוריות ואירועי תרבות.
סיורים במפעל, מורשת תעשייתית, אמנות יצירתית וסדנאות אמנות הם יעדים המיועדים לנישות תרבותיות כמו תיירות תעשייה ותיירות יצירתית.
תיירות חברתית, המבוססת על מפגשים עם פעילים במגוון תחומים דוגמת חינוך, סביבה או קידום אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, הוא תחום חדש יחסית הרוכש לו קהל מתעניינים גדל והולך.
לעיתים, אטרקציות תיירותיות נוצרות על מנת לנצל את אגדות, כגון אתר התרסקותו של עצם בלתי מזוהה (לכאורה), ליד רוזוול, ניו מקסיקו או תצפיות על המפלצת מלוך נס בסקוטלנד.
מקומות הימצאותם של רוחות רפאים (לכאורה) יכולים גם כן לשמש כאטרקציות תיירותיות.
קהילות אתניות עשויות להפוך לאטרקציות תיירותיות, כגון צ'יינטאון בערים שונות בארצות הברית; והשכונה הבריטית השחורה בריקסטון שבלונדון, אנגליה.
במקרים אחרים, מהווה חג או פסטיבל מקומי משאב תיירותי.
כך לדוגמה חגיגות המרדי גרא בניו אורלינס, מצעד הגאווה בתל אביב, הקרנבל בברזיל, ועוד.
בארצות הברית, בעלים ומשווקים של אטרקציות תיירותיות מפרסמים על שלטי חוצות בצידי כבישים מהירים, במיוחד באזורים מרוחקים.
אטרקציות תיירותיות לעיתים קרובות מספקות חוברות חינם לצורך קידום מכירות ופליירים המחולקים במרכזי מידע, מסעדות מזון מהיר, חדרים או בלובי בתי מלון ומוטלים, ואזורי שירות.
בעוד שאטרקציות תיירותיות רבות מספקות למבקרים בהן חוויות בלתי נשכחות, תמורת תשלום כניסה במחיר סביר או אפילו בחינם, ישנם מקומות שעלולים להתגלות כמספקי חוויות בעלות איכות נמוכה, ובמחירים מופקעים (של דמי הכניסה, המזון והשתייה הנמכרים במקום, המזכרות וכדומה), וזאת על מנת להרוויח על חשבון התיירים.
מקומות כאלה ידועים בכינוי "מלכודות תיירים".
אטרקציות תיירותיות פופולריות בתוך ערים גדולים הם אמצעי תחבורה יוצאי דופן, כגון אלו המעניקים סיורים ברחבי העיר על ספינות, אוטובוסים לתיירים וכדומה.
יעד תיירותי הוא עיר, עיירה, או אזור אחר אשר, מבחינה כלכלית, תלוי במידה משמעותית בהכנסות שמקורן בתיירות, או "ארץ, מדינה, אזור, עיר, או עיירה, אשר משווקת את עצמה, או משווקת על ידי אחרים, כמקום המיועד לביקורם של תיירים".
המקום עשוי להכיל אטרקציה תיירותית אחת או יותר, ואולי אף כמה "מלכודות תיירים".
העיר סיאם ריפ, לדוגמה, היא יעד תיירותי פופולרי בקמבודיה, בעיקר בשל קרבתה למקדשים שבאנגקור.
אטריות חמות ויבשות (בסינית מפושטת: 热干面; פיניין: rè gān miàn) הוא שם למאכל מסורתי של ווהאן, בירת מחוז הוביי במרכז סין.
לאטריות חמות ויבשות יש היסטוריה בתרבות האוכל הסינית מזה 80 שנה.
המנה מבדילה את עצמה ממנות זהות, מכיוון שהאטריות לא נמצאות במרק, בניגוד למנות אחרות בקטגוריית האטריות החמות של המטבח האסייתי .
זהו מאכל הבוקר המשמעותי, המפורסם והפופולרי ביותר בווהאן, הנמכר בעיתים קרובות בעגלות רחוב, ומסעדות באזורי מגורים ואזורים עסקיים.
האטריות מהוות חלק בלתי נפרד מארוחת הבוקר של האוכלוסייה המקומית, אך בהרבה אזורים נמכרות גם כחטיף ערב בשווקים הליליים.
את האטריות ניתן להכין בדקות ספורות, והן מאד זולות - לכן מהוות בחירה פופולרית לארוחת בוקר.
אטריבוט הוא סימן המשמש לזיהוי ביצירת האמנות.
אטריבוטים יכולים להופיע כצבע, חפץ, מאפיין פיזי, חיה ועוד המתקשרים לדמות ביצירה ומאפשרים את זיהוי הדמות או משמעות היצירה.
אטריבוטים מופיעים באמנות מאז ימיה הראשונים והם האמצעי היחיד להבנת יצירת האמנות בעת ההתבוננות בה, שכן ללא הידע בתחום זה, לא ניתן יהיה לזהות את הדמויות ביצירה.
אטריבוטים מהווים למעשה שפה חזותית, שאינה מושתתת על דיבור וכתיבה, ומאפשרת גם לאנלפביתים "לקרוא" את היצירה ולהבין את הסיפור אותו הם מתארים.
דמות האוחזת בידה ברקים יסמל את זאוס.
פעוט שמנמן לעיתים עם כנפיים בגב וברגליים וזנב סאטיר יסמל פוטו.
דמות המחזיקה רימון או גרגירי רימון המזהה את פרספונה.
נבל המסמל את דוד המלך.
דמות נערית האוחזת רוגטקה מזהה את דוד המלך.
באיקונוגרפיה נוצרית השתמשו האמנים באטריבוטים כדי לזהות דמויות קדושות.
היו מוסכמות ביחס לאופן בו כל דמות מוצגת, אך לא היו כללים נוקשים, כך שתכונות איקונוגרפיות היו נתונות לשינוי.
אוונגליסטים (מחברי הבשורות) מחזיקים לעיתים קרובות ספרי בשורה
קדושים אנשי דת לובשים בגדי כמורה ומחזיקים חפצי פולחן בהם השתמשו אנשי הדת בטקסים בכנסייה, כגון מקטרות
קדושי מרפא מחזיקים בקופסאות תרופות
קדושי מעונה - קדושים שמסרו את נפשם למען אמונתם - מחזיקים לעיתים קרובות צלבים כדי לקשר את קורבנם למותו של ישו על הצלב
זהב מסמל את האור הקדוש ואת קרינתו של גן העדן
אדום מסמל את החיים הקדושים
כחול מסמן את חיי האנוש
לבן הוא אורו של האל, ומשמש בסצנות המציגות את תחייתו או שינוי צורתו של ישו
באיקוניות של ישו ומרים ישו נוהג ללבוש בגד אדום ומעליו בגד כחול.
שילוב זה מסמן את אלוהים כאדם.
מרים לובשת בגד כחול ומעליו בגד אדום, שילוב המסמל מתנות אלוהיות שניתנו לאנושות.
צבע צהוב באמנות המסמל פחדנות ובגידה.
יסמל את יהודה איש קריות שבגד בישו.
דמות המחזיקה שק מטבעות המסמלת את תאוות הבצע של יהודה איש קריות.
אדרת גמלים המסמלת את יוחנן המטביל.
דמות עם סטיגמטה יסמל את ישו שנפצע כתוצאה ממעמד הצליבה.
דמות המחזיקה שק מטבעות המסמלת את התאוות הבצע של יהודה איש קריות והיהודים המזוהים איתו.
כובע טמבל כסימן היכר של קיבוצניק או ישראלי.
גם באמנות העכשווית נעשה שימוש באטריבוטים, בדמות שימוש בסמלי סטטוס ואביזרים ואייקונים טכנולוגיים ברוח התקופה.
אטריבוטים אלה אינם מהווים עדיין צופן מוסכם וחד משמעי כמו האטריבוטים הקלאסיים, שכן הם חסרים את מאות השנים שבהם התגבשו והתקבעו הסיפורים והאטריבוטים הקלאסיים, אולם הם משפיעים באותה צורה.
מגפת הקורונה, לדוגמה, מאופיינת באטריבוטים כמו מסכות, וערכות בדיקת נוגדנים.
אטריות אורז הן אטריות העשויות מאורז.
המרכיבים העיקריים הם קמח אורז ומים.
לעיתים מוסיפים להן מרכיבים כמו טפיוקה או עמילן תירס, כדי לשפר את השקיפות של האטריות או להשפיע על המרקם של האטריות ומידת הג'לטיניות והלעיסות שלהן.
אטריות אורז נפוצות בעיקר במטבחים ביבשת אסיה, כמו מטבחי מזרח אסיה, דרום-מזרח אסיה ודרום אסיה.
אטריות אורז נמכרות טריות, קפואות או מיובשות, בצורות שונות ועוביים ומרקמים משתנים.
אטריות אורז טריות מתכלות מהר ולכן חיי המדף שלהן קצרים יחסית.
מקורן של אטריות האורז הוא בתקופת שושלת צ'ין ברפובליקה העממית של סין, כאשר אנשים מצפון סין פלשו לדרום.
בשל תנאי האקלים, הסינים בצפון העדיפו באופן מסורתי מאכלים מחיטה ודוחן, שגדלים במזג אוויר קר, ואילו הסינים בדרום העדיפו מאכלים המבוססים על אורז, שגדל במזג אוויר חם.
אטריות מיוצרות באופן מסורתי מחיטה והיו נפוצות יותר בצפון סין.
עם ההגעה של אנשים מצפון סין לדרום, ניסו טבחים צפוניים להכין את האטריות המוכרות להם מאורז, וכך הומצאו אטריות האורז.
עם הזמן הוצגו אטריות אורז ושיטות העיבוד שלהן ברחבי העולם והפכו פופולריות במיוחד באזור דרום מזרח אסיה.
אטריות אורז נוצרות בשלב הראשוני על ידי אידוי של יריעות דקיקות המבוססות על בלילה המורכבת מאורז טחון ומים.
במהלך האידוי, העמילן שבאורז מתנפח וסופח נוזלים.
כאשר היריעות הדקות מיובשות, אפשר לחתוך אותן לצורות של פסים דקים, רצועות וכדומה, על מנת ליצור צורה של אטריות.
ניתן להאריך את חיי המדף של האטריות על ידי ייבושן.
רוב אטריות האורז הן בעלות צורה שטוחה, כגון דפים, אטריות מוארכות ושטוחות (בדומה לפטוצ'יני), או ריבועים.
צורות אחרות, הנפוצות למשל בפסטה עשויה חיטה (צורה מסולסלת, צינורות ועוד), אינן נפוצות באטריות עשויות אורז.
בישול אטריות האורז הוא מהיר יחסית לאטריות שמבוססות על קמחים אחרים, מאחר שהן בעצם כבר מבושלות, ותהליך ההכנה הביתי שלהן נועד רק לחדש את הנוזלים באטריות.
איטריות ורמיצ'לי - הידוע גם בשמות אחרים במספר מדינות באסיה
מרק פו - אטריות באן פו, המהוות לרוב בסיס למרק אטריות אורז.
בטאמיל נאדו ובחלקים מקרלה, סרי לנקה, לאוס, סינגפור ומלזיה, קיים סוג של אטריות אורז המכונה אידליפאם (idiyappam).
אטריות אלה מיוצרות בדרך כלל בעבודת יד, ונוטות להיות רכות עם מרקם ייחודי.
וריאציה של אידליפאם המכונה סוואי בטמיל נאדו משמשת כבסיס להכנת מנות מלוחות.
במדינות המערב נפוצה גם פסטה עשויה מקמח אורז מלא, המשמשת בין השאר כחלופה לאטריות על בסיס קמח חיטה, עבור אנשים שאלרגיים לחיטה או לגלוטן.
אטריות אורז על מיניהן וסוגיהן מתאימות למגוון רחב של מנות, החל ממנות בשיטת ההקפצה, כמו הפאד תאי התאילנדי, מרקים ואף קינוחים.
אטרנה היא סדרת טלוויזיה פנטזית רוסית, המבוססת על סדרת הרומנים מאת ורה קמשה "השתקפויות אטרנה", שהעבודה עליו החלה בשנת 2020.
הבסיס הספרותי לתסריט הסדרה היה סדרת הרומנים מאת ורה קמשה "השתקפויות אטרנה" מז'אנר הפנטזיה ההיסטורית, כשהעלילה מתרחשת בעולם הבדיוני של קרטיאן, המזכיר את אירופה של המאה ה-17.
פרק הבכורה באורך של כשעה וחצי הועלה לשרתי Kinopoisk HD בינואר 2022, שאר פרקי הסדרה שודרו מיולי 2025, אחרי שנערכו צילומי השלמה עם שחקנים חדשים במהלך 2023.
במדינת טאליג, ריצ'רד אוקדל הצעיר עוזב את הבית ונכנס לבית הספר של לייק.
מונע מתשוקה להחזיר את הכבוד של משפחת אוקדל, הוא מוצא את עצמו בעולם של פוליטיקה ותככים.
בצד השני של היבשת, בעיר הקדושה אגריס, מתכנן המלך הגולה אלדו ראקאן, בתמיכת חברו רוברט אפינה, להחזיר את כס המלוכה שבו שלטו אבותיו בארצות הזהב במשך אלפי שנים.
כוכב הלכת קרטיאנה, שבו מתפתחת העלילה, הוא אחד העולמות של היקומים הרבים, שם עולמות אחרים מחוברים בצורה מיסטית.
ההתפתחות המדעית של קרטיאנה תואמת את ההתפתחות הפוליטית והטכנולוגית של אירופה במאות ה־16—17, עם בסיסים של מיסטיקה וקסם.
לעולם של קרטיאנה יש קשר עם כוכבי לכת אחרים, כולל כדור הארץ שלנו.
האירועים העיקריים מתרחשים סביב המאבק בין שתי המדינות על מנהיגות וכוח בלעדי.
במקביל, מתקיים קרב בין השחקנים המיסטיים המתנגדים, המשפיעים בחשאי על האירועים המתוארים ורוצים ליישם את האינטרסים שלהם.
על רקע מאבק זה מתקרב הליך אתחול מחדש של מנגנון התוכנית, השולט בכל העולם, שחידושו מתרחש מדי 400 שנה ועלול להשמיד את העולם.
+ דמות אטרנה: חלק ראשון (2022) הסדרה העיקרית (2025)רוקה אלווהיורי צ'ורסיןיורי צ'ורסיןמרשל הממלכה רוקה אלווה, מכונה "עורב"ולדיסלב רזניקויקטור דוברונראבובריצ'רד אוקדלדניס נורוליןאיוואן טרושיןהנסיך אלדו ראקאןאנאר חלילובאנטון רוגאצ'ובמליט, כלתו של אלווה ראקאןולנטינה ליאפינהולנטינה ליאפינהמתילדה ראקאןיקטרינה וולקובהאוקסנה באזילביץ'מאמנו של רובר אפינהפאבל קראינובפאבל צ'ינאריובהמלך פרדיננד אולארדניס סאמוילובמיכאיל טרויניקהמלכה קטארי אולאריוליה חלינינהליובוב קונסטנטינובה
תחילת העבודה על הפרויקט החלה בספטמבר 2020. הסדרה הופקה על ידי יבגני ברנוב, בבימויו של יבגני נבסקי ונכתבה על ידי סרגיי יודקוב.
כאשר חברת הפקות הנסיך השחור נוצרה במיוחד עבור הצילומים.
צילומי פרק פיילוט החל בשנת 2020 ובשנת 2021 החלו צילומי העונה הראשונה שכוללת עשרה פרקים; כשבסך הכל מתוכננות חמש עונות.
המחברת ורה קמשה אישרה את הידיעה וכתבה בעמוד הפייסבוק שלה: "המרצע יצא מהשק קצת מוקדם ממה שחשבתי, ואין דרך חזרה".
בשנת 2019, צולם הטיזר לסדרה בפרברי מוסקבה, המיועד למחלקת השיווק ולשותפים פוטנציאליים.
ב־13 בינואר 2021 עברו הצילומים לצילומי פנים באולפני לנפילם בסנקט פטרבורג.
בקיץ 2023 נערכו צילומי השלמה במיקומים שונים כולל בטירות עתיקות במחוז פסקוב.
אטרקטוסקיון נוביליס (שם מדעי: Atractoscion nobilis) הוא מין של דג גרם ממשפחת המסריים, החי במזרח האוקיינוס השקט לחופי אמריקה הצפונית בין באחה קליפורניה הדרומית שבמקסיקו לג'ונו שבאלסקה.
למרות שמו האנגלי, "White seabass" הוא איננו קרוב לדגי הבס.
מין זה בעל מבנה שרירי עם זוג סנפירי גב פרוקים ונמוכים וזנב פרוק וארוך.
סנפירי החזה רחבים והראש רחב ומעט דחוס עם לסתות בולטות.
צבע הדג כחלחל עד אפור כהה על הגב כשהצידיים כסופים והבטן לבנה.
זהו המין הגדול ביותר בסוגו כשהפרטים הכבדים ביותר הגיעו לאורך 166 ס"מ ולמשקל 41 ק"ג.
הדג יכול להאריך ימים בטבע עד 20 שנה.
זהו דג טורף הניזון מלהקות דגים קטנות כמו סרדיניים, עפייניים ומקרלים וכן מדיונונים.
לרוב הוא מצוי סביב חופים סלעיים וכרי אצות קלפ בטווח 0 עד 122 מטרים מפני הים.
הדג נידוג לאורך חופי קליפורניה ושאר חופים בסביבתו אך הדיג נאכף בתקנות מגבילות המשמרות את עתיד האוכלוסייה, כך שאסור לדוג דג בן פחות מ-5 שנים השוקל פחות מ-7.5 ק"ג, מה שמאפשר לדג להתרבות בהצלחה.
אטריות להכנה מהירה או ראמן להכנה מהירה, הוא סוג מזון המורכב מאטריות הנמכרות בגוש מבושל ומיובש מראש עם אבקת טעם או שמן תיבול.
גוש האטריות המיובשות נוצר במקור על ידי טיגון בשמן עמוק של אטריות מבושלות, וזו עדיין השיטה העיקרית הנהוגה במדינות אסיה; בלוקים של אטריות מיובשות באוויר מועדפים במדינות המערב.
בלוקים של אטריות מיובשות מיועדות לבישול או להשרייה במים רותחים לפני האכילה.
ראמן, עיבוד יפני למרק אטריות סיני, משמש לפעמים כמתאר לטעמי אטריות להכנה מהירה על ידי חלק מהיצרנים היפניים.
זה הפך לשם נרדף בארצות הברית לכל מוצרי האטריות להכנה מהירה.
אטריות אינסטנט הומצאו על ידי מומופוקו אנדו מחברת "Nissin Foods" ביפן.
הם הושקו בשנת 1958 תחת שם המותג "Chikin Ramen".
בשנת 1971, ניסין הציגה את "Cup Noodles", המוצר הראשון של אטריות בגביע.
אטריות להכנה מהירה משווקות ברחבי העולם תחת שמות ומותגים רבים.
המרכיבים העיקריים באטריות אינסטנט הם קמח, עמילן, מים, מלח ו/או קנסוי (סוג של מים מינרליים אלקליים המכילים נתרן פחמתי ובדרך כלל אשלגן פחמתי), ולפעמים כמות קטנה של חומצה זרחתית.
המרכיבים הנפוצים באבקת הטעם הם מלח, מונוסודיום גלוטמט, תיבול וסוכר.
חומרי הטעם הם בדרך כלל בחבילה נפרדת, אם כי במקרה של אטריות כוס, הוא לרוב רופף בכוס.
חלק ממוצרי אטריות להכנה מהירה ארוזים בחותמות; ניתן לחמם אותם או לאכול אותם ישר מהחבילה/מכל.
ההיסטוריה של האטריות בסין מתוארכת למאות שנים רבות, ויש עדויות לכך שאטריה שמבושלת ולאחר מכן מטוגנת ומוגשת במרק, בדומה לאטריות יי, מתוארכת לסין העתיקה.
לפי האגדה, בתקופת שושלת צ'ינג, שף הכניס לרתיחה אטריות ביצים שבושלו.
כדי להציל אותם, הוא שלף אותם החוצה וטגן אותם בשמן חם, והגיש אותם כמרק.
לפי כתב העת "Journal of Ethnic Foods", אריזות אטריות אינסטנט מוקדמות סומנו כ"איטריות יי".
אטריות להכנה מהירה מודרניות נוצרו על ידי מומופוקו אנדו ביפן.
הם שווקו לראשונה ב-25 באוגוסט 1958 על ידי החברה של אנדו, "Nissin", תחת שם המותג "Chikin Ramen".
אנדו פיתח את כל שיטת הייצור של טיגון אטריות מתהליכי ייצור אטריות, אידוי, תיבול ועד להתייבשות בחום שמן, ויצרו את האטריות להכנה מהירה.
זה ייבש את האטריות והעניק להן חיי מדף ארוכים יותר, אפילו מעבר לזה של אטריות קפואות.
כל גוש אטריות עבר תיבול מראש ונמכר ב-35 יין.
האטריות הפכו מוכנות לאכילה תוך שתי דקות בלבד על ידי הוספת מים רותחים.
בשל המחיר והחידוש שלהם, צ'יקין ראמן נחשבו לפריט יוקרתי בתחילה, שכן חנויות מכולת יפניות מכרו בדרך כלל אטריות טריות בשישית ממחירן.
למרות זאת, האטריות זכו בסופו של דבר לפופולריות עצומה, במיוחד לאחר שקודמה על ידי תאגיד מיצובישי.
בתחילה צברו פופולריות ברחבי מזרח אסיה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה, היכן שהן היו בעותה עת היטב בתרבויות המקומיות של אותם אזורים, אטריות להכנה מהירה התפשטו בסופו של דבר וצברו פופולריות ברוב חלקי העולם האחרים.
טענת מקור נפרדת לאטריות להכנה מהירה מגיעה ממחוז פינגטונג שבטאיוואן.
ז'אנג גוון, מקומי בפינגטונג, הגיש פטנט לאטריות להכנה מהירה בשנת 1956. ב-16 באוגוסט 1961, ז'אנג העביר לכאורה את הפטנט למומופוקו אנדו תמורת 23 מיליון יין.
עם בקרת איכות טובה יותר, היצרנים שיפרו עוד יותר את הטעם של האטריות על ידי הוספת אבקות טעם בחבילה נפרדת.
בשנת 1971, ניסין הציג את "Nissin Cup Noodles", אטריות כוס שאליה מוסיפים מים רותחים לבישול האטריות.
חידוש נוסף הוסיף ירקות יבשים לכוס, ויצרו מנת מרק שלמה.
החידוש שילב את הפונקציות של חומרי אריזה, מכל למים רותחים וקערה שאפשר לאכול ממנה את האטריות.
לקראת העלייה האחרונה בתודעת הבריאות, יצרנים רבים השיקו אטריות עם מתכונים בריאים שונים: אטריות עם סיבים תזונתיים וקולגן, אטריות דלות קלוריות ואטריות דלות נתרן.
על פי סקר יפני בשנת 2000, "היפנים מאמינים שההמצאה הטובה ביותר שלהם במאה העשרים היו אטריות להכנה מהירה".
כשנכון ל-2018, כ-103 מיליארד מנות של אטריות להכנה מהירה נאכלות ברחבי העולם מדי שנה.
סין צורכת כ-40 מיליארד אריזות של אטריות אינסטנט בשנה (כ-39% מהצריכה העולמית), אינדונזיה כ-12 מיליארד, הודו כ-6 מיליארד, יפן כ-5.7 מיליארד, וייטנאם 5.2 מיליארד.
שלוש המדינות הצורכות לנפש המובילות הן קוריאה הדרומית (כ-74.6 מנות), וייטנאם (כ-53.9 מנות) ונפאל (כ-53 מנות).
ישנם שלושה מרכיבים מרכזיים באטריות על בסיס חיטה: קמח חיטה, מים ומלח.
מלבד שלושת המרכיבים העיקריים, תקנות USDA מאפשרות לאטריות אינסטנט להכיל שמן דקלים, תיבול, נתרן פוספטים, עמילני תפוחי אדמה ומרכיבים אחרים.
ניתן להכין אטריות מסוגים שונים של קמחים, כגון חיטה, אורז וקמח כוסמת.
עבור אטריות להכנה מהירה, קמחים שיש בהם 8.5-12.5% חלבון הם אופטימליים מכיוון שאטריות חייבות להיות מסוגלות לעמוד בתהליך הייבוש מבלי להתפרק, מה שמצריך כמות חלבון גבוהה יותר בקמח, ובמהלך הטיגון, תכולת חלבון גבוהה יכולה לסייע בהפחתת קליטת השומן.
הגלוטן, המורכב מגלוטנין וגליאדין, הוא חלבון החיטה החשוב ביותר שיוצר את הבצק הוויזואלסטי הרציף של האטריות.
מים הם חומר הגלם השני בחשיבותו להכנת אטריות, אחרי קמח.
ההידרציה של הבצק קובעת את התפתחות מבנה הגלוטן, המשפיע על התכונות הויסקואלסטיות של הבצק.
רמת ספיגת המים להכנת אטריות היא כ-30%-38% ממשקל הקמח; אם רמת ספיגת המים גבוהה מדי, לא ניתן להשלים הידרציה של הקמח, ואם רמת ספיגת המים נמוכה מדי, הבצק יהיה דביק מדי לטיפול במהלך העיבוד.
עבור אטריות להכנה מהירה, התייבשות היא שלב חשוב לאחר הכנת אטריות מכיוון שהמים יכולים להציע סביבה מסבירת פנים למיקרואורגניזמים.