tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2004 ביצע הופעת אורח בסדרה "קארן סיסקו" (אנ') ברשת ABC.
בשנת 2005 שיחק בסרט ההרפתקאות "האגדה של זורו" בתור האב פליפה והשתתף בסדרה "הלוחשת לרוחות".
בשנת 2006 שיחק בסרט "קובה סיפור אהבה" של השחקן אנדי גרסיה המבוסס על המהפכה הקובנית ובסרט "מיס סנשיין הקטנה" של ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס.
בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "פלאנט טרור" של רוברט רודריגז בתור רומיי, בסרט הקומדיה "הצעד הטוב שלה", ושיחק בסרט "רייס: צייד הדמים".
שנתיים לאחר מכן, ב-2009 הופיע בסדרה "ניפ/טאק" כד"ר האנס, ושיחק בקומדיה הטלוויזיונית "התחנה" שביים בן סטילר.
בשנת 2010 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "המפץ הגדול" ובשנת 2011 התארח בסדרת הפנטזיה לנוער "המכשפים מוויברלי פלייס" ששודרה בערוץ דיסני.
לאחר מכן השתתף בשנת 2014 בסרט הדרמה "עוגה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון בתור ד"ר מאטה, ושיחק בסדרת הדרמה "מטאדור" בתור חאבי סנדובל, בכיכובו של גבריאל לונה.
בשנת 2016 השתתף בסרט הרומנטי-קומי של וורן בייטי "יוצא מן הכלל" בתור נשיא ניקרגואה, לואיז דיבייל.
בשנה שלאחר מכן השתתף בסרטו האחרון "Inheritance".
הוא נפטר בביתו בברבנק, קליפורניה ב-2017 מהתקף לב בגיל 62.
חוליות בקרת אוויר טקטית , הם כוחות טקטים מיוחדים המספקים תקשורת שליטה ובקרה (C2) לתיאום והכוונת סיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע.
בשדה הקרב המשולב הם משמשים כאנשי קישור אווירי לכוחות היבשה מרמת הגיס ועד רמת הגדוד.
תפקידם לייעץ למפקדים בשטח על השימוש הטוב ביותר בכוח האווירי.
בצה"ל הם מכונים צוותי "סופ"ה" (סיוע ותקיפה).
ה-TACP האוסטרלי מסופק על ידי חיל האוויר ואחראי על תיאום הכוח האווירי לתמיכה ביחידות הצבא הפרוסות.
ה-TACP בחיל האוויר הקנדי הוא מרכיב שליטה ובקרה האווירי העיקרי לתאום בין חיל האוויר ליחידות התמרון של כוח היבשה.
המשימה העיקרית של TACP לייעץ למפקדי הקרקע על היכולות והמגבלות של הכוח האווירי ולסייע בתכנון, תיאום ושליטה בבקרה האווירית.
בכוחות הצבא הקנדיים, ל-TACP ולבקרי אוויר קדמיים (forward air controller - FAC) סמכויות שונות.
ה-TACP יכול לתאם ולאשר את תקיפה האווירית, אך אינו יכול לבצע הכוונה סופית של מטוסי התקיפה למטרות.
הוא אחראי על ניהול המרחב האווירי ובטיחות נתיבי הטיסה, ותיאום התקיפות האוויריות בשילוב עם מאמץ האש גם מעבר לקו הכוחות הקדמי.
בכוחות המזוינים של בריטניה, אנשי ה-TACP הם אנשי חיל הנחתים או רגימנט חיל האוויר המוסמכים כבקרי אוויר קדמיים (FAC).
תפקידם לכוון את התקיפה האווירית.
FACs ו-TACPs בבריטניה מאומנים ביחידה להכשרת בקרי אוויר (JFACTSU).
בחיל האוויר האמריקאי, ה-TACP כפופים לפיקוד הקרב (ACC) ולפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC).
הם פורסים עם הטייסות הטקטיקות המיוחדות של חיל האוויר, הכומתות הירוקות והריינג'רס של הצבא וצוותי SEAL של חיל הים.
לגדודי החי"ר של חיל הנחתים ה-TACP מצוותים בקרי אוויר קדמיים (FAC) בדרך כלל טייסים (מכונים קצין האוויר).
המגיעים משלושה רקעים שונים: טייס קרב, טייס מסוקים וטייס תקיפה.
באופן אידיאלי, שלושתם מגיעים מרקע ארטילרי.
בנוסף לשלושת ה-FAC ושלושת ה-JTAC, בגדוד החי"ר יש גם שמונה משקיפות שריפות משותפות (JFO) המופצות בין פלוגות הרובים.
זרוע האוויר של חיל הים והנחתים ANGLICO
לנחתים יחידות של אנשי קישור Air and Naval Gunfire Liaison Company בקיצור ANGLICO שמטרתן לספק הכוונת כוח אש ימי לכוחות קואליציה ובעלות ברית.
המסגרת הקטנה ביותר ביחידת ANGLICO מורכבת מחוליה של שלושה איש אך ניתן להתאים את גודל החוליה בהתאם לדרישות המשימה.
בשדה הקרב המשולב טייסים מהיחידה משמשים בתפקיד קצין תאום אווירי (קת"א) לכוחות היבשה ברמת הגיס והאוגדה, וקציני יבשה שעברו הכשרה מתאימה מטעם היחידה משמשים בתפקיד קצין סיוע אווירי (קס"א) לרמת החטיבה.
חוליו ססאר אנסיסו (בספרדית: Julio César Enciso; נולד ב-23 בינואר 2004 בסאגוזו שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי, המשחק בעמדת הקשר בשטרסבורג ובנבחרת פרגוואי.
ב-17 במרץ 2019 ערך אנסיסו את הופעת הבכורה שלו בליברטד, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–4 על דפורטיבו סנטני.
ב-12 ביולי 2022 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
ב-23 בינואר 2025 הושאל לאיפסוויץ' טאון מהפרמייר ליג עד סוף העונה.
אנסיסו נכלל בסגל נבחרת פרגוואי לקופה אמריקה 2021. ב-15 ביוני 2021 ערך אנסיסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת בוליביה בשלב הבתים של הטורניר.
אנסיסו ערך הופעה נוספת כמחליף בשלב רבע הגמר של הטורניר, בו הודחה נבחרת פרגוואי על-ידי נבחרת פרו.
אַלֶחוֹ חֻולִיוֹ אַרְחֶנְטִינוֹ רוֹקַה פָּאס (בספרדית: Alejo Julio Argentino Roca Paz; 17 ביולי 1843–19 באוקטובר 1914) היה איש צבא, פוליטיקאי ומדינאי ארגנטינאי אשר כיהן בתור נשיא ארגנטינה בשתי קדנציות לא רצופות.
ארחנטינו רוקה היה במקור איש צבא שהגיע לדרגת לוטננט גנרל.
הוא היה בן למשפחה מסובסדת ומוערכת וראה שירות קרבי במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה ומלחמת הברית המשולשת נגד פרגוואי.
לאחר שהנהיג את כוחות הצבא הפדרלי בהפלת מרד פנימי נגד הממשלה הפדרלית, קידם אותו הנשיא ניקולאס אבז'אנדה.
לאחר המלחמה התמנה ארחנטינו רוקה לשר המלחמה הארגנטינאי והתמודד עם שאלת פטגוניה, שדנה ביחס הארגנטינאי לארץ מדרומה שחולקה בין שבטים אינדיאנים שונים.
בכדי להכניע את שבטי הפמפס שתקפו התיישבויות ארגנטינאיות על הגבול, קידם ארחנטינו רוקה סדרת מבצעים צבאיים שנודעה בכינוי "כיבוש המדבר" והובילה להתפשטות צבאית ארגנטינאית עד לארץ האש מצפון לאנטארקטיקה אשר חולקה עם צ'ילה.
לאחר ניצחון בבחירות לנשיאות מונה ארחנטינו לנשיא ארגנטינה החדש ב-1880. נשיאותו של ארחנטינו רוקה עמדה בסימן תיעוש נרחב והגירה גדולה לארגנטינה.
הוא העביר מספר גורמים שהיו בסמכות הכנסייה הקתולית לסמכות המדינה.
ארחנטינו רוקה היה בעל תפקיד מרכזי בהסדר מערכת של אוליגרכיה שלטונית ששלטה בפוליטיקה הארגנטינאית.
מחנה האוליגרכים נודע בכינוי 'דור שנות השמונים'.
בהמשך נבחר רוקה לקדנציה נוספת בסיומה של המאה ה-19. לאורך הקדנציה השנייה לנשיאותו המשיך התיעוש הגואה והאוצר הלאומי עלה, אך כל זאת היה במקביל לעלייה בחוב הציבורי של ארגנטינה למשקיעות זרות.
לאחר נשיאותו כיהן במשך תקופה כשגריר מיוחד בברזיל.
זמן קצר לאחר שובו לבואנוס איירס בסיום תפקידו הוא נפטר ב-1914.
חוליו ארחנטינו רוקה נולד בטוקומאן בשנת 1843. הוא היה בנם הרביעי של דון חואן סגונדו רוקה ואגוסטינה פאס.
משפחת רוקה ומשפחת פאס בלטו בקהילה המקומית.
אביו של רוקה היה מעורב במלחמת העצמאות של ארגנטינה, מלחמת ארגנטינה–ברזיל ומלחמות האזרחים בארגנטינה.
בשנת 1836 הצטרף לשורות המורדים שניסו להפיל את המושל פליפה איברה בסנטיאגו דל אסטרו.
כוחות המורדים הובסו וחואן סגונדו נידון למוות.
הוא ניצל מכיתת יורים מכיוון שאגוסטינה ביקשה וקיבלה חנינה כדי שהזוג יוכל להתחתן.
מעט ידוע על ילדותו של רוקה.
הוא היה ילד שובב אשר נהג להודות באשמה כאשר עבר את כללי הבית.
היה זה באותה העת כאשר ניתן לו הכינוי "שועל קטן".
כשחוליו היה בן תשע והקרב על קאסרוס התרחש עם נפילתו של הרודן חואן מנואל דה רוסאס בעקבותיו, השתנה מעמדם הפוליטי-חברתי של בני משפחת רוקה.
דון חואן סגונדו זכה באמון של הנשיא הזמני חוסטו חוסה דה אורקיסה שביקש ממנו לעבור עם משפחתו לקונספסיון דל אורוגוואי.
שם נכנס חוליו לבית הספר הלאומי, אחד היוקרתיים בארץ.
בשנת 1858 ובלי לסיים את לימודיו חוליו נכנס לשירות בצבא הקונפדרציה הארגנטינאית בדרגת סגן משנה.
בשנה שלאחר מכן ראה שירות קרבי לראשונה במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה כאשר שירת בצבא הממשלה הפדרלית הלאומית נגד הכוחות הליברלים בהנהגת ברטולומה מיטרה.
שמו התחיל להישמע ולהתפרסם בתבוסת הפדרליים בקרב פאבון: כאשר עיקר הצבא הפדרלי כבר נסוג, הסוללה הארטילרית בפיקודו של רוקה המשיכה לירות עד שאביו סגונדו (ששירת גם כן בצבא הפדרלי בדרג גבוהה) הורה באופן אישי על הנסיגה.
לאחר קרב פאבון, מיטרה והליברלים השיגו שליטה על המדינה ובמסגרת הגיבוש המחודש של הרפובליקה הארגנטינאית תכנן מיטרה לחזק את הצבא הלאומי.
הנשיא ברטולומה מיטרה היה מודע לתסיסה האזרחית שעלולה להיווצר בתגובה ליישום מדיניות הסחר החופשי והפתיחות של הכלכלה שהיו אבן הפינה בפרויקט הגיבוש הלאומי שלו.
הוא זימן מספר קצינים מבטיחים, בהם רוקה, לפקד על יחידות מיוחדות שנועדו למוטט מרידות נגד הממשלה.
בשנת 1865 עזב את הפיקוד על היחידה המיוחדת יחד עם אביו ושלושה מאחיו, אטאליבה, מרקוס וסלדוניו להצטרף לחיילי הברית המשולשת במלחמה נגד פרגוואי.
המלחמה הייתה טרגית עבור משפחת רוקה.
האב חואן סגונדו והאחים מרקוס וסלדוניו נהרגו בשדה הקרב.
עבור חוליו המלחמה הייתה טרגית אך הפכה אותו לדמות לאומית בארגנטינה הודות לשירותו.
בשנת 1870, לאחר המלחמה, לאחר רצח הנשיא לשעבר אורקיסה על ידי הגנרל לופס חורדן, הפקיד הנשיא דומינגו פאוסטינו סרמיינטו את רוקה לפקד על דיכוי המרד של חורדן ותומכיו.
המבצע זכה להצלחה ובתוכו ניתן היה לראות כמה תכונות שהופיעו אצל רוקה במבצעים צבאיים נוספים: דם קר ומעט חמלה כלפי המובסים.
בשנת 1872 מונה למפקד הגבול בדרום קורדובה.
שם פגש את אשת חייו, קלרה פונס, והוא נישא לה ב-22 באוגוסט של אותה שנה.
לבני הזוג היו שישה ילדים, חמש בנות ובן, חוליו ארחנטינו הבן לימים היה סגן נשיא ארגנטינה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20.
באותן שנים בקורדובה, רוקה העצים את קשריו הפוליטיים דרך גיסו, מיגל חוארס סלמן ויחד הם החלו לטוות רשת בריתות מסובכת בין הפלגים הפוליטיים השונים במדינה בכדי בסופו של דבר להגיע לבואנוס איירס.
בתום כהונתו של סרמיינטו עלתה בעיית הירושה הנשיאותית.
אולם מיטרה ותומכיו התנגדו לכך שאבז'אנדה יירש את הנשיאות, טענו כי התרחשה הונאת בחירות שערורייתית, פתחו במרד נגד אבז'אנדה ולקחו נשק נגד הרשויות הנבחרות.
רוקה הועמד בראש הפיקוד הצבאי על הכוחות הנאמנים לאבז'אנדה והצליח להביס בקלות את תומכי מיטרה בקרב שהתרחש בסנטה רוסה, מה שהביא אותו לקידומו לדרגת לוטננט גנרל.
כאשר קיבל אבז'אנדה את הנשיאות, הוא מינה את אדולפו אלסינה למשרת שר המלחמה והצי.
רוקה, אשר שאף לקבלת תפקיד זה, הכריז כי העובדה שלא מונה למשרה בוססה על כך שלא היה חבר המעגל הפוליטי הפנימי של הממשלה.
בסופו של יום, אלסינה נפטר בעת מילוי תפקידו בשנת 1877, והנשיא אבז'אנדה מינה את רוקה למשרת השר.
רוקה בטח בחיזוק הצבאי שהגיע עם התיעוש של הצבא הארגנטינאי וקידם מדיניות אגרסיבית בהרבה מזאת של קודמיו באשר לאינדיאנים היושבים בפמפס ופטגוניה.
הממשל הארגנטינאי שאף לספח את השטחים ועמם גם את השבטים המקומיים שקידמו פשיטות לעבר התיישבויות של ארגנטינאים על הגבול.
מערכת הכיבוש, שנודעה בכינוי "כיבוש המדבר", הייתה לרצח עם בגורמים אינדיאנים מקומיים אשר גרמה למותם של אלפים כמו גם ללקיחת 14,000 אסירים בידי הצבא הארגנטינאי.
רוקה ראה חשיבות פוליטית מרכזית עבורו מן העובדה שהוביל לסיפוח שטח כפול משטחה המקורי של ארגנטינה.
הכיבוש נמשך עד לארץ האש מצפון לאנטארקטיקה אשר חולקה בין ארגנטינה וצ'ילה (באותה העת הצבא הצ'ילאני קידם גם כן מערכת כיבוש לדרום שנודעה בכינוי כיבוש אראוקניה).
רוקה חזר מהמערכה הצבאית בדרום עם התואר "כובש המדבר" ואויביו הפוליטיים אף הכירו בכך שפעולתו של הגנרל מטוקומאן הועילה לצורך הלאומי.
רוקה ניצל בהצלחה את הנסיבות הללו והצליח לכפות את מועמדותו לנשיאות על ידי המפלגה האוטונומית הלאומית.
בעזרתם של חוארס סלמן בפנים הממסד המפלגתי והפוליטיקאי קרלוס פלגריני שפעל בבואנוס איירס, רוקה ביסס את מעמדו עד שהצליח לנצח בבחירות ב-11 באפריל 1880 ומונה לנשיא ארגנטינה.
מושלי בואנוס איירס, קרלוס טג'דור וברטולומה מיטרה, שנשארו מחוץ לברית הפוליטית, התקוממו.
היו כמה עימותים חמושים בין הכוחות המורדים לאלה הפדרליים של הנשיא הנבחר עד שלבסוף מיטרה ניהל משא ומתן על כניעת כוחותיו וטג'דור נאלץ להתפטר מתפקידו.
ב-13 ביוני 1880, מכללת רישומי הבחירות העניקה את הניצחון לרוקה שהושבע למשרת הנשיאות באוקטובר תחת הסיסמה "שלום ומנהל".
רוקה הקיף את עצמו בדמויות בעלות יוקרה אינטלקטואלית ופוליטית רבה, שלימים נודעו כחברי "דור שנות השמונים".
רעיון ההתקדמות בתחום החברתי יחד עם האמונה בהתקדמות הקפיטליזם התעשייתי קידמו תעמולה ממשלתית של ראייה אופטימית עבור עתיד האומה.
עבור הסדר הממשל נאבק רוקה בבדלנות תרבותית מצד ילידים אינדיאנים וספרדים ומצא היעדר השכלה בסגנון אירופאי כבעיה המרכזי של ממשלו.
מתוך לחתם של אנשי "דור שנות השמונים", רוקה תקדם את עיצומים נגד הכנסייה הקתולית שכונו "החוקים החילוניים", שהעבירו סדרת סמכויות מידי הכנסייה לידי המדינה.
נוצר רישום אזרחי ממלכתי, שלראשונה ניהל רישום של לידות, נישואין ומוות ואפשר למדינה לנהל את מערכת הבחירות שלה ולהפסיק להישען על נתוני הכנסייה במהלך ביצוע הליכי הבחירות.
ביוזמתו של סרמיינטו בתפקידו כמזכיר הכללי של מועצת החינוך הלאומית, חוקקה הממשלה בשנת 1884 את חוק 1420, שקבע חינוך יסודי חינם, חובה וחילוני לכל תושבי המדינה.
בתי הספר הממלכתיים התרבו אז, ותפסו ברוב המקרים את מקומם של אסכולות מקומיות ומסדרים דתיים.
חקיקה זאת שחררה מחלוקת עזה שהביאה למאבק עם הכנסייה להיות מתוח עד לכדי כן שבשנת 1884 ניתקה ארגנטינה את יחסיה הדיפלומטיים עם הכס הקדוש.
ארגנטינה הצטרפה לכלכלה האירופית ולשוק העולמי כרוכשת ייצור תעשייתי וספקית חומרי גלם בעיקרה.
המנהל הארגנטינאי בראשות רוקה ומאוחר יותר גם יורשיו דבק בליברליזם כלכלי אך נהג בשמרנות פוליטית ברורה, ושמר על ניהול יציב של מנגנוני הכוח כיוון שבני "דור שנות השמונים" ראו בראש ובראשונה את הצורך לשמור על היציבות הפוליטית שלהם.
השימוש בהונאות בחירות גדל וכלל אי רישום של קולות מסוימים כמו גם הפחדות של תושבים בנוגע לאלו אשר יצביעו עבורם.
התנהלות פוליטית זאת הרחיקה את רוב בני מעמד הביניים מהפוליטיקה, כאשר ראו את המערכת כחסרת מפלגות שייצגו אותם וללא אפשרות להביע את דעתם באופן חופשי.
האליטה הכלכלית והפוליטית לא הייתה מעוניינת להשקיע בתעשייה, רוב חבריה אפילו לא טרחו להתקין מכבסות צמר או מקררים בבתיהם, "תנו לאנגלים לעשות זאת", נהגו רבים מהם לומר בגאווה.
האליטה שימרה את הייצוא שלה בתקן הזהב בעוד העבירה כספים לפועלים ועובדים דרך הפסו הארגנטינאי החלש.
האליטה סירבה לשתף פעולה עם רוקה וממשלתו בניסיונם לטפח תעשייה ארגנטינאית עצמאית.
בהיעדר משקיעים מקומיים, המדינה הפכה תלויה בפיתוח התעשייתי שלה ממשקיעות זרות.
כך הכריז הנשיא רוקה בנאום בפני הקונגרס הלאומי הארגנטינאי: למרות יחסו הליברלי המוצהר, רוקה ואנשיו לא ראו במדינה פוסק או שומר הסדר הציבורי, אלא ייחסו לה תפקיד מרכזי בהקמת חברות פרטיות לאומיות ובהסדר של השקעות זרות.
המדינה הלאומית הפכה תרמה לפיתוח של הכלכלה הארגנטינאית מכיוון שבין היתר יצרה מגזר של עובדי מדינה.
רוב העבודות הציבוריות בוצעו מול קבלנים פרטיים אך מומנו על ידי המדינה הלאומית.
ההשקעות הבריטיות ברכבות, במפעלי אריזה של בשרים, מנהל בנקים וקרקעות גדלו באופן משמעותי תחת נשיאותו של רוקה.
כתוצאה מכך, ארבע שנים לאחר קבלת הנשיאות על ידי רוקה, ארגנטינה הקצתה כמעט מחצית מהכנסותיה לתשלום החובות שנקלעה עליהם מול בנקים של משקיעים זרים.
תוך זמן קצר התחזקה המעורבות הממשלתית במהלכי המסחר במדינה.
ארגנטינה עברה שינוי דמוגרפי נרחב עם הגעתם של מאות אלפי מהגרים שהגיעו בעיקרם מממלכת איטליה, הרסטורציה הספרדית והקיסרות הגרמנית.
90 אחוזים מכלל המהגרים התיישבו באזורי החוף ומתוכם רק רבע ביישובים כפריים ולא עירוניים.
הגירה נרחבת זאת הציפה את אוכלוסיית הערים ושינתה את המבנה התרבותי הלאומי של ארגנטינה.
בסוף כהונתו תמך רוקה במועמדותו של חוארס סלמן לנשיאות, שכיהן אז בתוך מושל קורדובה.
דרך הקשרים הפוליטיים הפנימיים נבחר סלמן לנשיא ארגנטינה ב-1886.
שחיתות, הפרטות הונאה ומשא ומתן שנערכו על ידי סלמן והמעגל הפוליטי המקורב לו בנשיאותו, הציבו את המדינה בסוף שנת 1889 במצב של מחדל בהתחייבויותיה למשקיעים חיצוניים ונכנסה למשבר חסר תקדים.
בהקשר זה פרצה מהפכת 1890, ובראשה עמד ברטולומה מיטרה ביחד עם שאר מנהיגי האיגוד האזרחי.
רוקה לא השתתף בתנועה המהפכנית אך תמך בה.
המהפכה נכשלה אם כי בסופה סלמן נאלץ להתפטר.
סגן הנשיא קרלוס פלגריני קיבל את הנשיאות, ועם מינויו לנשיאות הוא קבע את מינויו של רוקה לתפקיד המפתח של שר הפנים.
לאחר מהפכת 1890 התעוררה ההתנגדות הפוליטית הסדירה הראשונה למשטר מאז נשיאות רוקה: האיגוד האזרחי הרדיקלי.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 התרחשה העלייה המהפכנית של תנועות רדיקליות והתעוררות מאבקי העובדים, תוצר ישיר של הגירה.
משברים וקשיים שונים אלו הביאו את המעגל הפוליטי השלט להעריך שהאיש הטוב ביותר למשרת הנשיאות הוא רוקה עצמו.
כך בשנת 1898, חזר רוקה לנשיאות לאחר ניצחונו בבחירות.
נגד תנועת הפועלים, רוקה יישם מדיניות דיכוי המורכבת מהתקפות על איגודי עובדים ומחקיקת חוקי דיכוי כמו חקיקה 4144, הידועה בכינוי 'חוק המגורים', שאפשרו לגרש פעילי איגודים מהמדינה.
במקביל לכך, השר חואקין ו.
גונזאלס קידם קוד עבודה לאומי מודרני שנדחה הן על ידי האיגודים הסוציאליסטיים והאנרכיסטים שהתנגדו להתערבות המדינה, והן על ידי המעסיקים שראו בכך קוד נוח מדי לעובדיהם.
בשנת 1901, ביוזמתו של שר המלחמה פבלו ריצ'יירי, חוק שירות החובה הצבאי עבר לכל האזרחים הגברים בני 20 ומעלה.
בבחינת מדיניות חוץ פעל רוקה להשקיט משבר טריטוריאלי חריף עם צ'ילה לאורכם של הרי האנדים אשר כמעט הסלים לכדי סכסוך מזוין ומלחמה ישירה בין ארגנטינה לצ'ילה.
פלג פנימי בתוך קבוצת השלטון החל להרהר באפשרות כי השגשוג שהושג עלול להיות בסכנה אם לא יטופלו דרישות האופוזיציה המהפכנית דרך פשרות.
פלג זה בהנהגת קרלוס פלגריני היה מוכן לשקול הכנסת רפורמות הדרגתיות במערכת הבחירות על מנת להימנע ממאבקים חברתיים.
החלוקה הפנים ממשלתית הובילה לקרע פוליטי בין קרלוס פלגריני, שהיה לנציג הפלג, לבין הנשיא רוקה, ששמר על עמדתו של שימור המערכת השלטונית הקיימת ושימור של הונאות הבחירות שקידם.
רוקה קיבל רק רפורמה במערכת בחירת הצירים, שאפשרה לראשונה בחירה של נציג המפלגה הסוציאליסטית לקונגרס.
בתום מנדטו, בשנת 1904 תמך רוקה במועמדותו של מנואל קינטנה לנשיאות.
רוקה פרש מחיי הציבור וב-1905 עזב לטיול ברחבי אירופה בחברת בנותיו.
בהיותו שם קיבל הוקרה גדולה והתקבל אצל מספר ראשי מדינות בעוד התיישב לשנתיים בפריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית.
רוקה שב לבואנוס איירס בשנת 1907, בתקופת נשיאותו של פיגרואה אלקורטה, אך כאשר נתקל באקלים פוליטי עוין ויצא פעם נוספת לאירופה, כך שלא נכח בחגיגות מאה השנים לעצמאות ארגנטינה.
בשנת 1913 הנשיא רוקה סאנס פניה הפקיד בידיו שליחות דיפלומטית אל הרפובליקה הברזילאית הראשונה.
במסגרת השליחות שהה רוקה מספר חודשים בריו דה ז'ניירו, וחתם על הסכמי הגבלת נשק ימי.
באוקטובר 1914, בגיל 71, עבר להתגורר בשכונת לה-ארגנטינה, בכוונה לבלות שם את שנותיו האחרונות.
רוקה לקה בהתקף שיעול פתאומי ורופאו לא הצליח לזהות סימנים מחשידים לבעיות בריאותיות.
ב-19 באוקטובר, בשמונה בבוקר, התקף פתאומי נוסף גרם לו לאבד את הכרתו.
שעתיים לאחר מכן נפטר רוקה.
במותו נחשב לגיבור לאומי בעייני רבים ולגורם מרכזי בפיתוח ובמודרניזציה של ארגנטינה.
רק שנים רבות לאחר מותו החלה להתערער מורשתו בעיקר עקב מעורבותו בכיבוש המדבר האלים ובשערוריות ממושכות של שחיתות שלטונית.
חוליו חוסה פלגסואלו סלבה (בספרדית: Julio José Pleguezuelo Selva; נולד ב-26 בינואר 1997 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פלימות' ארגייל מהצ'מפיונשיפ.
פלגסואלו הצטרף אל מחלקת הנוער של אספניול בשנת 2004, לאחר שתחילה שיחק במחלקת הנוער של אתלטיקו בלארס.
בשנת 2010 עבר אל מחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, שנה לאחר מכן עבר פלסגואלו אל מחלקת הנוער של ברצלונה, ובמהלך תקופתו שם קושר שמו למעבר אפשרי לקבוצות הפרמייר ליג ארסנל, מנצ'סטר סיטי וטוטנהאם הוטספר.
בחודש יולי 2013, זמן קצר לאחר שחגג את יום הולדתו ה-16, הצטרף פלגסואלו למחלקת הנוער של ארסנל.
ב-11 באפריל 2014, לאחר שהפך לשחקן מפתח בקבוצת המועדון עד גיל 18, חתם פלגסואלו על החוזה המקצועני הראשון שלו.
ב-31 באוקטובר 2018 ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק גביע הפוטבול ליג נגד בלקפול.
ב-5 באוגוסט 2016 הושאל פלגסואלו למשך עונה אחת למיורקה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-7 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ראוס דפורטיו במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-9 באוקטובר ערך פלגסואלו את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השנייה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3-0 על וסקה.
לאחר 15 הופעות ליגה במיורקה, בעונה שהסתיימה בירידת המועדון לליגה הספרדית השלישית, חזר פלגסואלו לארסנל.
ב-31 בינואר 2018 הושאל פלגסואלו למשך חצי עונה לז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-21 במאי 2019 חתם פלגסואלו בהעברה חופשית בטוונטה מליגת העל ההולנדית.
ב-3 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.ס.וו.
איינדהובן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
בעונתו הראשונה במועדון ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה.
ב-14 בינואר 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, השער היחיד של קבוצתו בהפסד 3-1 לאייאקס במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת .
בעונה זו ערך פלגסואלו 19 הופעות ליגה, והבקיע שער אחד.
ב-21 ביוני 2023 חתם בפלימות' ארגייל מנצ'מפיונשיפ.
חוליות תעשיות אגש"ח בע"מ היא חברה ישראלית בתעשיית הפלסטיק, העוסקת בייצור שני קווי מוצרים -
צינורות לאספקת מים, תשתיות ביוב ותשתיות חשמל ותקשורת; ומוצרי אחסון לתעשייה למערכת הבריאות ולמשרדים.
קבוצת חוליות הוקמה בשנת 1947 על ידי קיבוץ שדה נחמיה.
בשנת 2018 השקיעה קרן טנא בחברה, כך שהבעלות מאז היא בידי קיבוץ שדה נחמיה וקרן טנא בחלקים שווים.
מפעל "חוליות" הוקם בשנת 1947 על ידי קיבוץ שדה נחמיה ועסק תחילה בייצור כלי בית מפלסטיק, המפעל הוקם לאחר שאחד מחברי הקיבוץ, ששירת בחיל האוויר הבריטי, הביא עמו לוח זכוכית אקרילית "פרספקס" (PMMA) ומספר חברי קיבוץ חשבו על רעיון לייצר כלים מחומר זה.
הם רכשו ידע וחומרי גלם מתאגיד "אימפריאל כמיקל אינדסטריז" (ICI) הבריטי, שהיה יצרן החומר ובעלי המותג "פרספקס".
בשנת 1956 החלה החברה לייצר צינורות PVC ובשנת 1970 החלה לייצר צינורות פוליפרופילן במקביל החלה החברה גם בייצור מוצרי אחסון וריהוט למשרד.
בינואר 1963 ניזוק המפעל באופן קשה בהצפה של מים, לאחר שבוע של גשמים כבדים.
בעקבות כך עבר המפעל לבניין חדש וגדול יותר ב-1964. בשנת 1969 החל המפעל לייצא את מוצריו לאירופה, ארצות הברית, קנדה, דרום־אפריקה, קניה וקונגו.
בשנות ה-80 החל המפעל לייצר גם קומקומים חשמליים.
בשנת 2001 הוקם קו ייצור חדש לצינורות מים, תחת שם המותג "פולירול".
בשנת 2004 רכשה החברה את מפעל UPP שבמישור אדומים.
בשנת 2010 החלה החברה בייצור צנרת רב-שכבתית מ-PVC ופוליפרופילן.
בשנת 2014 רכשה החברה את חברת ARGO d.o.o הסלובנית תמורת 4 מיליון אירו.
ב-2014 הקימה החברה מפעל בהודו.
בשנת 2018 הקימה החברה מפעל לייצור (PEX).
באוגוסט 2018 קרן טנא רכשה 50% מהחברה תמורת כ-133 מיליון שקל.
אחר כך הונפקו 5% ממניות החברה כאופציות לעובדי החברה, כך שקיבוץ שדה נחמיה וקרן טנא מחזיקים מאז 47.5% מהמניות כל אחת.
לאחר ההשקעה של קרן טנא החברה החלה להתרחב ולהגדיל את סל המוצרים שלה תוך זמן קצר.
במאי 2019 רכשה את חברת "Heliroma Plasticos SA" הפורטוגלית, המייצרת מערכות זרימה העשויות מחומרי גלם פלסטיים ומשמשים לאספקת מים קרים וחמים ולמערכות לחימום תת-ריצפתי, ומערכות פוליפרופילן לתשתיות, למיזוג אוויר, לכיבוי אש ועוד.
באפריל 2020 רכשה החברה את חברת חופית קיבוץ כנרת (2010) בע"מ, המייצרת שוחות ביוב ומוצרים נוספים בתחום הביוב, הניקוז והתשתיות, העשויים מחומרים פלסטיים, ולה אתר ייצור בקבוצת כנרת.
בינואר 2021 רכשה החברה 51% מחברת "ויסמן פרידמן פיתוח תעשיות", העוסקת בייצור מוצרים בתחום החשמל, המים והתשתיות, ולה אתר ייצור בקריית אתא.
בספטמבר 2021 רכשה החברה 70% מחברת פגסוס מדיקל הישראלית, העוסקת בייצור מערכות אחסון מודולריות לתחום הרפואי ולתעשיות נוספות, והמטה שלה שוכן בפארק התעשייה לב הארץ שבכפר קאסם.
במאי 2022 פרסמה החברה תשקיף לקראת הנפקה ראשונה לציבור של מניות ב.
החברה הודיעה שהיא מעוניינת לגייס כ-250 מיליון שקל, לפי שווי שוק של כ-800 מיליון שקל.
אך לבסוף ההנפקה בוטלה עקב ירידות מחירים בשוק המניות.
לקבוצת חוליות שתי קטגוריות של מוצרים, תחת שתי חברות בנות של חוליות תעשיות והחברות הבנות שלהן:
חוליות זרימה אגש"ח בע"מ: מערכות זרימה לאספקת מים, נקזים לבניין, שפכים ותשתיות ביוב ותשתיות חשמל ותקשורת.
תחום זה היווה בשנת 2021 כ-86% מפעילות הקבוצה, כאשר 66% ממנו היו מכירות בישראל ו-34% ממנו היו מכירות בשאר העולם.
מפעל החברה שוכן בקיבוץ שדה נחמיה, ולה מפעלים נוספים בישראל, בסלובניה, בהודו ובפורטוגל.
חוליות פתרונות אחסון אגש"ח בע"מ: מוצרי אחסון לתעשייה, למערכת הבריאות ולמשרדים.
תחום זה היווה בשנת 2021 כ-14% מפעילות הקבוצה, כאשר כשליש מהמכירות בו נעשו בישראל, כשליש - בארצות הברית וכשליש בשאר העולם.
הנהלת החברה שוכנת בפארק התעשייה אפק שבראש העין, ולה מפעל ייצור והרכבה בקיבוץ הגושרים.
מוצרי החברה מיוצרים בטכניקה של הזרקת פלסטיק, ובנוסף היא מייבאת מוצרים משלימים, כגון מדפי פלדה.
לקבוצה יש 12 פטנטים רשומים, ובקשות לפטנטים נוספים.
חוליו ולאסקס סנטיאגו (בספרדית: Julio Velázquez Santiago; נולד ב-5 באוקטובר 1981 בסלמנקה שבספרד) הוא מאמן כדורגל ספרדי.
ולאסקס אימן את קבוצות פניה רספואלה, ארנדינה, אתלטיקו וייקרלוס,, פולידפורטיבו אחידו, ויאריאל, ריאל מורסיה, ריאל בטיס, בלננסש, אלקורקון, אודינזה, ויטוריה סטובל, מאריטימו ודפורטיבו אלאבס.
חוליו פרס (בספרדית: Julio Pérez; 19 ביוני 1926 – 22 בספטמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי.
פרס, שנולד בשכונת לאוואלה שבמונטווידאו, התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של ראסינג מונטווידאו בשנת 1944. שנה אחר כך המאמן לורנסו פרנדדס העלה אותו לקבוצה הבוגרת.
פרס שיחק בעמדת החלוץ השמאלי ולבש את חולצה מספר 10. בשנת 1948 הושאל לריבר פלייט מונטווידאו ושיחק לראשונה בליגה האורוגוואית הבכירה.
פרס שחוזקתו הייתה בכדרור הכדור, בילה את התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי נסיונל בין השנים 1950–1957, עימה זכה ארבע פעמים בליגה האורוגוואית.
הוא נאלץ לעבור אחריה לאינטרנסיונל הברזילאית על פי החלטת המאמן אונדינו ויירה, שם שיחק לתקופה קצרה עד ששב בשנת 1958 למונטווידאו עבור סוד אמריקה מליגת המשנה.
את הקריירה סיים פרס ברוצ'ה בשנת 1963.
במדי נבחרת אורוגוואי ערך פרס 22 הופעות וכבש 9 שערים.הוא לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1950 וכבש בניצחון 0–8 על בוליביה בסיבוב הראשון.
אחר כך גם היווה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1954, אם כי לא שותף כלל.
פרס התגורר במשך כל חייו בשכונה לוואליה שבמונטווידאו.
הוא נישא ב-26 באוגוסט 1950 לגלדיס קסטרו.
לשניים שלושה ילדים; כריסטינה, חוליו ווילסון.
פרס נפטר ב-22 בספטמבר 2002 ונקבר בבית הקברות דל בוצ'או.
להלווייתו הגיעו מספר בולטים ובהם רוקה מספולי, אוסקר מיגס, אלברטו ספנסר והקטור נונייז.
חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה היא יחידה השייכת לאגף האבטחה של המשטרה הלאומית של צרפת.
משימת היחידה היא לדאוג לסידורי האבטחה והגנתם של נשיא הרפובליקה ואישים נוספים מפני איומים מחוץ ומבית.
חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה הוקמה ב-1983 תחת הז'נדרמריה הצרפתית במהלך נשיאותו של פרנסואה מיטראן.
היחידה הוקמה במטרה לייעל את סידורי האבטחה של נשיא צרפת, שעד אז אובטח בידי שירות הנסיעות והאבטחה, אשר הוקם על ידי הנשיא שארל דה גול.
עם הקמתה הורכבה החוליה מלוחמי יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית GIGN, בשנת 1995 החל גיוס שוטרים מהמשטרה הלאומית של צרפת וכוח האדם של החוליה הפך להטרוגני.
לאחר ניסיון ההתנקשות בנשיא ז'אק שיראק במהלך המצעד הצבאי ביום הבסטיליה ב-2002, וכחלק מהליך הפקת לקחים עלה מספר כוח האדם של חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה ל-60 מאבטחים.
עם כניסתו של ניקולא סרקוזי לנשיאות הוחלט על החזרתם של הז'נדרמים ליחידת GIGN, וחוליית האבטחה הועברה לפיקודה המוחלט של המשטרה הלאומית של צרפת, ובכך גדל כוח האדם של החוליה ל-90 מאבטחים.
ב-2012 במהלך נשיאותו של פרנוסאה הולנד הוקטן מספר המאבטחים ביחידה ל-66 שוטרים.
ב-2017 עם היבחרו של עמנואל מקרון לנשיאות הועלו מספר המאבטחים בחוליית האבטחה ל-70 שוטרים.
חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה אחראית למספר משימות אבטחה ביניהם:
מבנה ארמון האליזה והמבנים המקיפים אותו מצדדיו
אנשים אחרים לפי הנחיות הנשיא.
מאבטחי חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה חמושים ב:
חוליית חיסול היא קבוצה חמושה המבצעת הוצאות להורג ללא משפט, מעשי טבח או היעלמויות כפויה של אנשים למטרות דיכוי פוליטי, רצח עם, טיהור אתני או פעילות טרור שמבוצעת על ידי כוחות מורדים.
חוליות חיסול פועלות לעיתים רבות בתמיכה של רשויות ממשלתיות, כאמצעי לחיסול אופוזיציה ללא אחריות ישירה, אם כי הן עשויות לפעול גם באופן עצמאי.
חוליות המוות ידועות לשמצה בשימוש שלהן בטקטיקות אכזריות שנועדו להפיץ פחד, ולדכא התנגדות בקרב אוכלוסייה מסוימת.
במקרים מסוימים, חוליות החיסול מורכבות מאנשי צבא, שוטרים או אזרחים מאומנים היטב.
לעיתים רבות חוליית החיסול מבצעת גם מעשי אלימות אחרים, כמו אונס, עינויים, הצתות או הפצצות, בנוסף למעשי הרצח.
השיטות של חוליות החיסול מאופיינות באלימות קיצונית, והן כוללות לרוב ביצוע:
התנקשויות - חיסול ממוקד של מנהיגים פוליטיים, פעילים, עיתונאים ואישים אחרים הנחשבים לאיום.
היעלמות כפויה - חטיפת אנשים שלעולם לא יחזרו, ואשר לעיתים רבות מעונים ונרצחים בסתר.
מעשי טבח - מסעות הרג רחבי היקף שמטרתם להטיל אימה על קהילות או קבוצות אתניות.
עינויים - גרימת כאב וסבל קשים במטרה לחלץ מידע, להעניש או להפחיד.
חוליות החיסול שפעלו במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור היו אחראיות לביצוע מעשי זוועה רבים, כולל רצח הארכיבישוף אוסקר רומרו ב-1980.
במהלך תקופת "המלחמה המלוכלכת" בארגנטינה, בין השנים 1976 עד 1983, חוליות החיסול של החונטה הצבאית היו מעורבות בהיעלמות כפויה וברצח של בסביבות 30,000 בני אדם.
מיליציות האינטרהאמווה ברואנדה, אשר זכו בגיבוי של ממשלת ההוטו, היו המבצעים העיקריים של רצח העם ברואנדה שבמהלכו נרצחו בין אפריל ליולי 1994 בין 500,000 עד 1,000,000 מאוכלוסיית הטוטסי, הטווה וההוטו.
חוליות חיסול היו נפוצות במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בין השנים 1975 עד 1990. ארגון חזבאללה השתמש גם כן לאורך השנים בחוליות חיסול.
בין 1933 ל-1945, גרמניה הנאצית, תחת הנהגתו של אדולף היטלר, השתמשה לעיתים רבות בחוליות חיסול להשגת מטרותיה.
בשנת 1934 היטלר הוציא לפעול את "ליל הסכינים הארוכות", במסגרתו היטלר הורה לבצע מסע רציחות נגד בכירי ארגון האס אה.
לאחר הפלישה לברית המועצות ב-1941, גרמניה הנאצית שלחה ארבעה חוליות חיסול של האיינזצגרופן שהתקדמו אחרי הצבא הפולש (ולעיתים השתתפו בלחימה) בחזית המזרחית, וביצעו מעשי רצח של יהודים, פולנים, וקומוניסטים רוסים.
חוליות החיסול הללו אילצו את הקורבנות, כולל נשים וילדים, לחפור את הקברים של עצמם, ולאחר מכן ירו בהם, וכמו גם הם השתמשו במשאיות גז על מנת לבצע הרג המוני.
לפי ההערכות חוליות החיסול הללו הרגו בין השנים 1941 ל-1944 כ-7.4 מיליון אזרחים סובייטים, 1.3 מיליון יהודים, מתנגדים פוליטיים, פולנים, שבויי מלחמה ורומנים.
חוליו ססאר סולר בארטו (בספרדית: Julio César Soler Barreto; נולד ב-16 בפברואר 2005 באסונסיון שבפרגוואי) הוא כדורגלן ארגנטינאי-פרגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בורנמות' מהפרמייר ליג.
סולר גדל במחלקות הנוער של פלורס קלוב, ארחנטינוס ג'וניורס ולנוס.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לנוס במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, ובסך הכל ערך 46 הופעות ליגה במדי המועדון, ו-58 הופעות סך הכל.
ב-7 בינואר 2025 חתם סולר בבורנמות' מהפרמייר ליג.
ב-11 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-1 על וסט ברומיץ' אלביון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת .
סולר נולד בפרגוואי להורים פרגוואים, ועבר עם משפחתו ארגנטינה בגיל צעיר.
הוא נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך ארבע הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לקראת טורניר אליפות אמריקה הדרומית עד 20 בשנת 2025.
חוליו דיאס דל רומו (בספרדית: Julio Díaz del Romo; נולד ב-10 בינואר 2005 בסן פרננדו דה אנארס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אתלטיקו מדרילניו, קבוצת המילואים של אתלטיקו מדריד.
דיאס גדל במחלקות הנוער של ראיו ואייקאנו ואתלטיקו מדריד.
ב-26 בינואר 2023 האריך את חוזהו במועדון באתלטיקו מדריד עד לחודש יוני 2026. בשנת 2024 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
דיאס נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2025, וערך חמש הופעות בטורניר.
חולית הוא רומן מסוגת מדע בדיוני מאת פרנק הרברט שיצא לאור בשנת 1965. הספר, זוכה פרס נבולה (1965) ופרס הוגו (1966), זכה להצלחה מסחרית ונמכר בלמעלה מעשרים מיליון עותקים.
בעקבות הצלחת הספר נכתבו חמישה המשכים ונוצרו סרטי קולנוע, מיני סדרה, סדרות טלוויזיה וסדרת משחקי מחשב שמתרחשים ביקום חולית.
לאחר מותו של פרנק הרברט, כתב בנו, בריאן הרברט, יחד עם הסופר קווין ג'יי אנדרסון עוד מספר ספרים בסדרה.
שלושה מתוכם מהווים קדימונים עלילתיים רציפים לספר חולית עצמו, ושלושה נוספים מתארים תקופות מוקדמות מאוד ביקום חולית, שאין להן קשר ישיר לעלילתם של שאר הספרים.
הספר ייחודי בכך שהוא דן באקולוגיה באופן מפורט, ומבסס את התרבויות המופיעות בו דווקא על תרבויות אסיה והמזרח התיכון ולא על התרבות האירופית-מערבית, כפי שהיה מקובל לרוב במדע בדיוני של אותה התקופה ואצל סופרים מערביים מאותה תקופה.
ניתן לזהות בספרי הסדרה מילים בשפות כמו ערבית ועברית, ואלמנטים עלילתיים המבוססים על מנהגים של שלל עמים; בין השאר יש בו מונחים קבליים-יהודיים כמו 'קפיצת הדרך', ו'ספר א-זהר' (ספר הזוהר).
לדררים, העם המרכזי בסיפור, דמיון גדול לבדואים ולקווקזים.
לטענתו של הרברט, מנהגיהם מבוססים על אמונות הזן בודהיזם.
עלילת חולית מתרחשת ברובה על כוכב הלכת אראקיס בשנת 23,346 לספירה הנוצרית שהיא שנת 10,191 על פי הספירה הנהוגה ביקום "חולית", ספירה שהחלה מחדש עם הקמת גילדת החלל.
אראקיס הוא כוכב מדברי והמקור היחיד להפקת ה"מרקוח", סם המאריך את חיי המשתמש בו ומאפשר לנווטי הגילדה לקפל את החלל ולבצע מסע בין כוכבי המגשר בן רגע על שנות אור רבות.
צורת תחבורה זו חיונית לקיום הקיסרות על אלפי עולמותיה ובלעדיה יבודד כל עולם ממשנהו.
על כן נחשב סם המרקוח לחומר היקר והחשוב ביותר ביקום והשולט בו ובתהליך כרייתו אוצר כח עצום.
על רקע זה בנה פרנק הרברט עולם דמיוני עשיר ומפורט השואב השראה רבה מתרבויות ערב, מהמיסטיקה הסופית והיהודית.
הספר נפתח כאשר הגלקסיה מצויה במשבר בעקבות הצורך ב"מרקוח", או בפשטות "הסם".
הסם נמצא אך ורק בכוכב אחד, ושמו אראקיס (או "חולית" בפי המקומיים), הכוכב הוא מדברי, שומם וחסר חיים למראית עין, חסר מים, ובו שולטות תולעי ענק (עקלתונים) שלצידם חיים הדררים, נוודי המדבר המאמינים בבואו של ה"מהדי", המשיח שיחזיר את המים לכוכב.
מקור הסם לא ידוע, אך בהתפתחות העלילה מבין הגיבור את המקור.
הפאדישאח שאדאם הרביעי לבית קורינו (קיסר הגלקסיה) קרא תיגר על שני בתים בעלי יכולת שליטה, שיווק ואיסוף הסם מהכוכב, אשר יאיישו את הכוכב לשימוש הגלקסיה.
הבית הראשון הוא בית "אַטרֵיאִידֶס".
בית אַטרֵיאִידֶס הוא בית של אצילים המאופיינים במידות טובות שבאו מכוכב הלכת קלדן בעל המשקעים והמים.
הבית השני הוא בית "הארקונן".
בניגוד לאַטרֵיאִידֶס באו אנשי הארקונן מכוכב לכת געשי בשם גאידי פריים והם אנשים קרי לב וחסרי תרבות, החיים חיי אלימות הכוללים רצח ובגידה כמעשה שבשיגרה.
בין שני הבתים שוררת מלחמה על השליטה בכוכב.
פול אַטרֵיאִידֶס הוא פרי אהבתם של הדוכס לטו ופילגשו הגבירה ג'סיקה.
במשך דורות ארוכים עסק מסדר בנות הגישרית, שג'סיקה נמנית עמו, בהפעלת תוכנית רבייה מבוססת הנדסה גנטית.
התוכנית עתידה הייתה על פי תפיסתן להביא ללידתו של "קפיצת הדרך" (כך בעברית במקור) – האדם האולטימטיבי.
תפקידה של הגבירה ג'סיקה על פי תוכנית זו היה ללדת בנות בלבד (בת שתזווג עם אחיינו של הברון הארקונן, פייד ראותה, ושזיווגם עשוי להביא לפי התוכנית להולדתו של "קפיצת הדרך"), אך בעקבות אהבתה לדוכס ורצונה לספק לו יורש, המרתה את פי המסדר וילדה לו בן.
כאשר מלאו לפול 15, התבקש בית אַטרֵיאִידֶס על ידי הקיסר ליטול את השליטה על אראקיס מידי בית הארקונן ומנהיגו הברון ולדימיר הארקונן, אויבם המושבע.
לכאורה מדובר בכבוד גדול והזדמנות שאין לסרב לה, אך מאחורי כוונות הקיסר מסתתרת תכלית שונה לגמרי.
תוכניות בתוך תוכניות נרקמו על מנת להביא להפלתו של הדוכס לטו ובית אַטרֵיאִידֶס ובשעה שזה מבסס את שלטונו החדש באראקיס, נאסף נגדו צבא רב בסתר.
ד"ר יואה, רופאו האישי של הדוכס, נסחט בחשאי על ידי בית הארקונן ונאלץ לבגוד באדונו.
בעל כורחו שימש הרופא ככלי משחק בידיו של הברון הארקונן וכשניתן האות חיבל במנגנוני ההגנה הטאקטיים של בית אדונו ואיפשר את פלישת גייסות הברון מחוזקים בלגיונות חיילי העילית של הקיסר, הסרדאוקר.
צבאו של הדוכס הובס והוא עצמו ומשפחתו נפלו בשבי הברון.
לטו מצא את מותו בשבי אך פול ואמו ג'סיקה הצליחו להימלט ומצאו עצמם בעומק המדבר, שם פגשו את הדררים, ילידי המדבר של אראקיס.
במשך דורות, מסדר בנות הגישרית עסק בהפצת נבואה, לפיה יבוא משיח אשר ישחרר אותם משעבוד לבית הארקונן.
הדררים האמינו כי הנבואה התגשמה, ופול הוא המשיח אשר לו ציפו.
פול חובר אל הדררים, וגובר על הברון הארקונן ואף על גייסות הקיסר, תוך שהוא מפצח את סודה של חולית ומביא להגשמת חלומם של הדררים – הפרחת המדבר ושליטה על מקור הכוח העצום ביותר ביקום הידוע: סם המרקוח.
פול אטריידיס (ידוע גם כ-"אוצול", "ליסאן אל גאיב", "מואד'דיב" ו"קפיצת הדרך"), בנו של הדוכס והמשיח של הדררים.
הדוכס לטו אטריידיס, אביו של פול, דוכס נאור וחכם שהנחיל לפול ערכים והלכות שלטון.
הגבירה ג'סיקה (10,154 - 10,256), בתו הטבעית (לפי רשומות בנות גשרית) של הסירידאר-ברון ולדימיר הארקונן (והיא עצמה אינה יודעת זאת).
פילגשו של הדוכס ואימו של פול-מואד'דיב.
בוגרת מדרשת בנות גשרית הנמצאת בואלאך 9. לאחר הגעתה עם פול אל הדררים – אם נערצה.
גורני האלק, "הטרובדור הלוחם", ספרא וסייפא, אחת מדמויות המשנה בספר, ידוע בין היתר במיומנות נגינה בכלי הסבכא.
האלק הוא היחיד, מבין ארבע הדמויות הבולטות בפמליית הדוכס (האחרים הם דוקטור יואה הבוגדני, דנקן איידהו והמנטאט תופיר חוואט), שנותר בין החיים בסיום.
יש לציין את שנאתו הגדולה של גורני לבית הארקונן הנובעת מהפיכתה של אחותו לזונה המשמשת חיילים של הבית.
תופיר חוואט, המנטאט-המתנקש של בית אטריאידס מזה שלושה דורות.
דנקן איידהו, אמן הסיף של גינאז.
אחראי להכשרתו של פול בלחימה.
דוקטור וולינגטון יואה, רופא, בוגר אקדמיית סוק.
בגד בבית אטריאידס והוריד את המגינים של בית המשפחה על אראקיס ובכך איפשר לכוחות הארקונן לכבוש אותו.
בגד בדוכס לטו אטריאידס ומסר אותו לידי הברון הרקונן, למרות ההתניה הקיסרית שאמורה למנוע זאת ממנו.
המניע שלו לבגידה היה תפיסתה של אשתו בידי הברון ולדימיר הרקונן והבטחה לשחרורה.
עאליה אטריידיס, אחותו של פול מואד'דיב, בתה של הגבירה ג'סיקה.
"נולדה לפני לידתה", עקב חשיפתה כעוברית ל"מי החיים" – רעל מעורר תודעה.
היא נחשבת בעיני בנות גישרית לשיקוץ נורא שממנו רצו להימנע.
הברון ולדימיר הארקונן, שליט הבית שסובל ממחלת ניוון שרירים שהופכת את גופו לשמן עד כדי כך שהוא מסוגל לנוע רק באמצעות מתקני ציפה שמחזיקים חלק מגופו.
אביה של ג'סיקה וסבו של פול.
פייד ראותה הארקונן, אחיינו המועדף של הברון ויורשו.
על פי תוכנית רבייה של בנות גשרית היה אמור להינשא לבתם של לטו וג'סיקה מבית אטריידיס עם סבירות גבוהה שמזיווג זה יצא קפיצת הדרך.
גלוסו ראבאן, אחיינו הבכור והדחוי של הברון ופרא אדם אלים.
פייטר דה פריז, המנטאט הפגום של בני הארקונן.
נוצר מגופות אנושיות על ידי בני טלילאסו, נחשב לפסיכופת ולרוצח קר בניגוד מוחלט לשאר המנטאטים.
הקיסר הפדישאח שדאם קורינו הרביעי, קיסר היקום המוכר.
הנסיכה אירולן, בתו של הקיסר, פוליטיקאית והיסטוריונית חובבת.
מאוחר יותר אשתו (מטעמי נוחות) של פול-מואד'דיב.
הרוזן האזימיר פנרינג, חברו הטוב ביותר של הקיסר מילדות.
על פי תוכנית רבייה של בנות גשרית היה אמור להיות, בסבירות גבוהה, קפיצת הדרך, אך הוא לא בשל היותו סריס מלידה.
סטילגאר, נאיב (מנהיג) סיטש טאבר ואחד מתומכיו המסורים של פול
לאייט קיינס, האקולוג הקיסרי של אראקיס, נרצח על ידי בני הארקונן (בין השאר בשל תמיכתו בבית אַטרֵיאִידֶס)
צ'אני, אחייניתו של סטילגאר, בתו של לאייט קיינס ופילגשו של מואד'דיב.
אראקיס (חולית): כוכב לכת מדברי וצחיח.
הג'יהאד הבוטלריאני: מלחמת קודש שהתרחשה כעשרת אלפים שנה לפני אירועי הספר, והתנהלה כנגד כל אותן "מכונות חושבות" דוגמת מחשבים ורובוטים, והביאה להשמדתם.
חסידי הג'יהאד הבוטלריאני חרתו על דגלם את האמרה "לא תעשה לך מכונה בצלם רוח האדם".
מנטאט: אדם בעל כישורים שכליים יוצאי דופן, שעבר הכשרה מיוחדת ומשמש כיועץ וכ"מחשב אנושי".
עליית מעמד המנטאטים והכשרתם היו תוצאות ישירות של הג'יהאד הבוטלריאני.
בנות גשרית: אסכולה עתיקה של הכשרה רוחנית וגופנית.
נוסדה בעיקר עבור חניכות, אחרי הג'יהאד הבטלריאני, שבעטיו הושמדו "מכונות החשיבה" והרובוטים למיניהם.
מדרשת בנות גשרית ומקום מושבן של האמהות הנערצות מצוי על פני הכוכב וואלך 9, ולימים עבר מרכז בנות גשרית לכוכב הלכת למפאדאס – עד שהושמד.
אוצול: שמו הסודי של פול אַטרֵיאִידֶס בפי אנשי הסיטש שלו.
פירוש השם הוא "בסיס העמוד".
מואד'דיב: כינויו של פול אַטרֵיאִידֶס בפי הדררים, תושביה המקורים של אראקיס, היא חולית.
הדררים מעריצים את ירבוע המדבר של חולית בגלל יכולותיו הסתגלניות במדבר.
ככל הנראה מקורה של המילה היא המילה הערבית مؤدب – מואדיב, אשר משמעה מורה או מחנך.
קפיצת הדרך: (כך במקור: Kwisatz Haderach) המונח "קפיצת הדרך", השאול מן הקבלה היהודית, בא לתאר ב"חולית" – על פי אסכולת בנות גשרית (שאף הוא שם קבלי) - את אותה ישות עליונה, אם נערצה ממין זכר, המסוגל לבצע מעשים על-טבעיים ולראות את הנולד.
פול-מואד'דיב מתגלה לבסוף כאותה "קפיצת הדרך".
עקלתון החולות של אראקיס, ובקיצור עקלתון או תולעת חול: מין של תולעים אימתניות השוכנות בעומק החול של מדבריות אראקיס.
גודלו של עקלתון בוגר ממוצע הוא כ־200 מטר, אך יש ובני מין זה מגיעים עד לגודל של 450 מטר, במעמקי המדבר הדרומי.
העקלתונים חסרים חוש ראייה, אולם הם מסוגלים לחוש בתנודות בקצב אחיד על פני הקרקע החולית של המדבר ולהתביית על מקורן.
העקלתון אחראי להיווצרות המרקוח על פני הכוכב אראקיס.
כאשר הוסקה מסקנה זו החלו ניסיונות להתקת תולעי הענק לפלנאטות מדבריות אחרות, תוך ניסיון לאפשר קיום של עקלתונים שם – ומכאן לצור מערכת חיים חדשה של עקלתונים – ושל מרקוח.
תוכניות אלו כשלו פעם אחר פעם, עד שהישג זה הצליח, אלפי שנים לאחר מכן, על פני כוכב בית-הלשכה של בנות גשרית.
מרקוח, או בפשטות סם: סם מעורר תודעה שמאופיין במראה וריח של קינמון ומקורו היחיד ביקום הוא במדבריות אראקיס.
נחשב לחומר היקר והחשוב ביותר ביקום בשל יכולתו להאריך את החיים ולאפשר לנווטי גילדת החלל לחשב את מסלול קיפול החלל, ועל ידי כך לאפשר מסע ברחבי היקום באופן מיידי.
נהוג לחשוב שהמרקוח נוצר בתהליך טבעי על ידי העקלתונים ומכאן הניסיונות להעביר עקלתונים לכוכבים אחרים כדי ליצור מקור נוסף לסם.
כרייתו של המרקוח במדבריות חולית היא עניין יקר ומסוכן מאוד בגלל הנוכחות של העקלתונים בקרבת מצבורי הסם והנטייה שלהם לתקוף את המקצרות שאחראיות על כרייתו.
שימוש ניכר בסם גורם לצביעת העיניים בצבע כחול עמוק, תופעה שמכונה "עיני עיבאד".
המרקוח משמש את הדררים בכל ההיבטים של חיי היומיום ולכן עיני עיבאד הם אחד ממאפייניהם הבולטים ביותר.
דררים: במקור Fremen, נוודי המדבר החיים באראקיס ומטרתם להפריח את השממה באמצעות אגירת מים.
הם מתייחסים למים כערך עליון וממנו נגזרים הרגלים ומנהגים לא שגרתיים בנוגע למים שמקובלים בתרבות הדררים – כמו ניקוז נוזלי המתים ומחזורם, הימנעות מהזלת דמעות, יריקה כסימן לכבוד רב ועוד.
נחשבים ללוחמים מיומנים וקשוחים, וידועים בשל כישרונם ברכיבה על עקלתונים.
סיטש: מחסה, מערכת מערות חבויות המשמשות למגורים, עבודה ופעילויות אחרות, של הדררים.
ה"קול": יכולת שימוש בגווני הקול על מנת להגיע לשליטה בזולת וכן לבצע פעולות שונות אחרות.
יכולת זו נלמדת במסדר בנות גישרית.
יכולת השימוש ב"קול" הגיעה לרמה הגבוהה ביותר אצל פול, אשר עליו נאמר כי הוא יכול להמית אדם במילה.
סרדאוקאר: חייליו הקנאים והנאמנים של הקיסר, נחשבים ללוחמים הטובים ביותר ביקום ונוצחו בקרב רק על ידי הדררים.
גום ג'אבאר: "המוות העריץ", מבחן ידוע שמסדר בנות הגשרית מציב בפני בוגרותיו כחלק מהכשרתן כדי לבחון את כוח הסבל שלהן ועל ידי כך את התודעה האנושית שלהן.
כף ידן מונחת בתוך קופסה המדמה באופן הדרגתי שרפה קשה וכואבת שלה, אך אם הנבחן לא יוכל לסבול את הכאב וימשוך את ידו מן הקופסה, הוא יידקר במחט מורעלת וימות במקום.
על אף היותו גבר, פול נבחן גם הוא ובניגוד לציפיות עובר אותו ללא פגע.
הספר תורגם לעברית בידי המתרגם עמנואל לוטם, ויצא לאור בדצמבר 1975 במסגרת סדרת המדע הבדיוני של הוצאת עם עובד.
את התרגום ביצע לוטם בעת עבודתו במרכז למחקר מדיני של משרד החוץ, אשר נקרא באותו זמן, "המרכז למחקר ולתכנון מדיני".
חלק גדול מהעובדים היו חובבי מדע בדיוני, וסייעו במלאכת התרגום.
מירון גורדון, שעתיד להיות שגריר ישראל בפולין וברית המועצות, סייע בזיהוי פסוקים ומובאות מהתנ"ך המופיעים בספר, על מנת שלא לתרגמם מאנגלית; דוד מתני, לימים שגריר ישראל במספר ארצות במזרח אסיה, סייע בתרגום ביטויים ערביים לא מדויקים המופיעים בספר, ואראלה הדר, לימים שגרירה בפראג, תרגמה ביטויים מן התקופה הפאודלית.
הסרט חולית (1984) בבימויו של דייוויד לינץ', ובכיכובם של קייל מקלכלן, אברט מק'גיל, הזמר סטינג, פטריק סטיוארט (המוכר כקפטן ז'אן לוק פיקארד מסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא"), אלישיה ויט (כעליה הקטנה) ואחרים.
הסרט לא זכה להצלחה קופתית מרשימה אך זוכה לעדנה כפריט לאספנים חובבי סרטי מדע בדיוני.
גרסת הבמאי בת 4 השעות נחשבת נדירה להשגה.
בעוד Dune 2000 נחשב בצורה גורפת למשחק כושל, ו-Emperor: Battle for Dune לא נחשב אף הוא פורץ דרך, Dune 2, אשר קדם להם, הוא בעל מקום של כבוד בהיסטוריה של משחקי האסטרגיה, ורבים רואים בו אחד מאבות הז'אנר הנקרא Real Time Strategy במשחקי מחשב.
עוד שוני בין המשחקים הוא שבעוד כולם קשורים לעולמה של חולית, לא כולם קשורים ישירות לעלילת הספרים.
במשחק Battle for Dune למשל מתוארת סיטואציה של מאבק דמיוני בין בית הארקונן, בית אטראידס ובית אורדוס – בית אצולה שלא קיים בספרי חולית והומצא עבור המשחק.
לכל המשחקים ערך נוסטלגי רב בשל החברה שפיתחה אותם, Westwood, שנקנתה על ידי חברת EA ופורקה.
המיני סדרה חולית (2000) – מיני סדרה בשלושה חלקים בכיכובם של ג'יימס מק'אבוי וויליאם הרט.
הסרט חולית (2021) והמשכו (2024), בבימויו של דני וילנב ובכיכובו של טימותי שאלאמה., הופק על ידי Legendary Entertainment.
ששת הספרים האלו ידועים כ"הסדרה המקורית", שכולה תורגמה לעברית, והם נכתבו על ידי פרנק הרברט.
ארבעת הראשונים בסדרה עוסקים בשושלת אטריאידס, ואילו השניים האחרונים מתמקדים במסדר בנות גשרית ובמאבק ההישרדות שלהן נגד מסדר מתחרה.
ספרי ההמשך של חולית היו אהודים פחות מהספר הראשון וזכו לפופולריות פחותה בהרבה.
לאחר מותו של פרנק הרברט, כתבו בנו בראיין הרברט, וקווין ג'יי.
אנדרסון ספרים המבוססים על הסדרה, תוך שימוש (לטענתם) בטיוטות וכתבים מכספתו של פרנק הרברט.
הספרים אומנם יצאו לאור לאחר "חולית", אך עלילתם מתרחשת בזמן שקדם לאירועי הספר המקורי.
עד כה יצאו הספרים הבאים (ספרים ששמם מופיע גם בעברית הם ספרים שתורגמו לעברית ויצאו בהוצאת עם עובד).
"טרילוגיית הבתים", או "פרלוד לחולית" (Prelude to Dune)
טרילוגיית "אגדות חולית" (Legends of Dune)
חולית: הג'יהאד הבאטלריאני (Dune: The Butlerian Jihad) (2002)
ספרי המשך לסדרה המקורית שנכתבה על ידי בראיין הרברט וקווין ג'יי.
אנדרסון על פי כתביו של פרנק הרברט.
טרילוגיית "גיבורי חולית" (Heroes of Dune)
ספרים המסופרים מנקודת המבט של ג'סיקה (אמו של פול) בתקופה בין הספר השני משיח חולית לספר השלישי ילדי חולית
חולית: פול של חולית (תרגום מאנגלית) (Dune: Paul Of Dune) (2008)
חולית: רוחות חולית (תרגום מאנגלית) (Dune: The Winds of Dune) (2009)
טרילוגיית "בתי הספר הגדולים של חולית" (Great Schools of Dune)
מתרחש 80 שנה לאחר חולית: קרב קורין
חולית: בנות הגשרית מחולית (תרגום מאנגלית) (Dune: Sisterhood of Dune) (2012)
חולייתנים לסתניים (שם מדעי: Gnathostomata) היא על-מחלקה בקבוצת בעלי החוליות שבמערכת המיתרניים.
בקבוצה זו ישנן כיום שתי קבוצות עיקריות: דגי סחוס ודגי גרם.
דגי הגרם כוללים גם את אבות הטטרפודים, בהם מחלקות רבות נוספות.
ההבדלים העיקריים בין הגרמיים לדגי סחוס הם: הפה המצוי בקדמת הגוף, שלוש עצמות המצויות באוזן ועורם עבה ומכוסה קשקשים קשים, אשר חלק מבני הקבוצה איבדו בהמשך.
החולייתנים הלסתניים היוו את רוב החולייתנים כבר מאמצע תקופת הדבון, לפני 380 מיליון שנים בקירוב.
הם שונים משאר החולייתנים, בלסתותיהם – מבנה חזק בתוכו מצוי חלל הפה, המשמש להשגת מזון וממוקם בחזית הגוף.
המבנה מורכב מעצמות ושרירים שהם חלק מהשלד הפנימי, הם מניעים את איברי לעיסת ושחיקת המזון: עצמות הלסת או השיניים.
קבוצה בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii)
חולית היא סדרת משחקי מחשב מסוג מדע בדיוני, המבוססים על הספר "חולית" של פרנק הרברט.
סדרת המשחקים זכתה להצלחה ולפרסום החל מהמשחק השני הסדרה, Dune II, אשר לאחריה, Westwood יצאה עם סדרת Command and Conquer, שהייתה דומה באופייה ל-Dune וזכתה להצלחה עצומה.
במשחקים אלו היה בית שלישי בשם "אוֹרדוֹס" שלא הופיע בסדרת הספרים מאת פרנק הרברט, שמקורו היה באנציקלופדיה של חולית.
האנציקלופדיה של חולית, אשר נכתבה על ידי חברו הטוב של פרנק הרברט, ד"ר לספרות ויליס מקנאלי (Willis E.
McNelly), יצאה לאור בשנת 1984 במהדורה מוגבלת ומאז ועד היום, הספר טרם יצא במהדורה חדשה.
האנציקלופדיה הכילה השלמות ומידע נוסף אודות היקום של חולית, ובין היתר, הובא פירוט של כל המערכת הפאודלית עליה מתבססת האימפריה האנושית ביקום של חולית.
בתוך המערכת הפיאודלית הובאו פרטי וסמלי הבתים השונים של הלנדסראד - אותה חלוקה של בתי אצולה השולטים ביקום המוכר.
חברת Westwood החליטה לבחור ולהוסיף את בית אורדוס מתוך רשימת הבתים המפורטת באנציקלופדיה, אולם הם לא היו מרוצים מהסמל המייצג של הבית, והשתמשו בסמל מייצג של בית אחר (בית וולאך - הנחש המתפתל סביב ספר) - ובמשחק המחשב זהו סמלו של בית אורדוס.
משחק אסטרטגיה אשר מקושר לעלילת חולית בצורה שיטחית, כאשר פול אטריידיס זומם להשתלט על הכוכב חולית ולנצח את בית הארקונן באמצעות כריית הסם (Spice) ובהנהגת הדררים (Freman) למלחמה עד התבוסה הסופית של אויביו.
המשחק היה בין הראשונים שהומרו מדיסקטים לתקליטור.
בנוסף, המשחק יצא גם לכונן התקליטורים של קונסולת המגה דרייב: Sega CD.
משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, בו שלושה צבאות נלחמים על כיבוש אראקיס, בונים בסיסים וצבאות ועוסקים בכרייה נמרצת של סם המרקוח.
המשחק שיצא בשנת 1992, היווה את אחד מאבות משחקי האסטרטגיה בזמן-אמת כפי שהם נראים כיום, גם מבחינת הגרפיקה החדשנית והמתקדמת יחסית לתקופה שהוא הציג וגם מבחינת אופן השליטה וההתפתחות במשחק.
לכל צד יש נשק ייחודי שאין לצדדים האחרים (כגון "טנק קול" לאטרייאידס וטיל בליסטי "יד המוות" להארקונן) וניתן לשחק בכל צד שהוא ולא רק בצד הטובים.
הצלחת המשחק ששילב בין מורכבות לבין חדשנות הביאה לצמיחת משחקים כגון Command and Conquer, Warcraft (אשר כונה על ידי המעריצים כ-Dune III).
משחק מחווה ל-Dune 2, מבוסס על היחידות של המשחק המקורי אך בעל עיצוב גרפי שונה וממשק שדומה לזה של Red Alert.
משחק אסטרטגיה בזמן אמת שהציע גרפיקה תלת-ממדית ומגוון חדש של יחידות.
למרות החידוש והעיצוב הגרפי שנחשב יפה, הגרפיקה התלת־ממדית הכבידה מאוד על משאבי המערכת וגרמה לסרבול במשחק.
חוֹלִית הוא קיבוץ במועצה אזורית אשכול שהוקם תחילה בחצי האי סיני והועתק לפתחת שלום.
שם הקיבוץ, "חולית" ניתן על שם אופייה החולי של הקרקע עליה הוקם בסיני.
הקיבוץ הוקם בשנת 1975 בחבל ימית שבפתחת רפיח בסיני כהיאחזות נח"ל בשם "אחימר" של תנועת הצופים ואיחוד הקבוצות והקיבוצים.
הוא אוזרח ב-1978 לקיבוץ חולית בסיני, על שם החוֹליוֹת (דיונות) המאפיינות את האזור.
לאחר פינוי סיני ויישום הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1982, הועתק הקיבוץ לחבל שלום.
הקיבוץ התמודד עם אתגרים ובשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, עלה הרעיון לפנות את הקיבוץ וליישב במקום מפונים מגוש קטיף.
רעיון זה לא יצא אל הפועל, ובמקום זאת הוחלט שהמקום יהווה מרכז הכשרה של השומר הצעיר עבור יהודים מרחבי העולם המגיעים לשנת שרות של השומר הצעיר.
בשנת 2010 היו בקיבוץ 25 חברים והחטיבה להתיישבות לחצה להופכו למושב כדי לגייס לו חברים נוספים.
בשנים שלאחר מכן, בעקבות עבודה משולבת של הקיבוץ והגופים המיישבים נקלטו בקיבוץ משפחות צעירות חדשות ואוישו הבתים הפנויים בקיבוץ.
בשנת 2021 הסתיימה בניית שכונה חדשה של 12 בתים.
בשנת 2023 במהלך טבח שבעה באוקטובר הקיבוץ הותקף על-ידי כ-60 מחבלים.
בטבח שהתחולל נרצחו 13 מבני הקיבוץ ביניהם חיים כצמן, שני עובדים זרים ושני לוחמי מילואים בלוט"ר.
4 בדואים שעבדו בקיבוץ ושני תושבים נוספים נחטפו לרצועת עזה.
2 מהם, אח ואחות שוחררו ב-30 בנובמבר, במסגרת עסקת חטופים.
לאחר המתקפה, פונו התושבים למלון עין גדי.
תוכנן שחלק מתושבי הקיבוץ יעברו לגור באופן זמני בשכונה בקיבוץ רביבים ואחרים לבנין מגורים ברחובות בסמוך לקיבוץ נצר סרני.
נכון לספטמבר 2023 היו בקיבוץ 84 חברים ועוד כ-20 תושבים ומועמדים, ב-100 משקי בית, בנוסף התגוררו במקום חניכי מכינת הנגב.
לאחר הטבח ב־7 באוקטובר 2023, ירד מספר החברים ל-74.
קיבוץ חולית הוא קיבוץ מתחדש והחברים בו מתקיימים בעצמאות כלכלית מלאה.
ענפי הפרנסה בקיבוץ מבוססים על חקלאות, בקיבוץ יש כלבו, פאב, פרדסי הדרים ומטע מנגו, גד"ש, רפת גדולה, מפעל המסחטות זקסנברג.
רבים מתושבי הקיבוץ עובדים במגוון מקצועות חופשיים אחרים.
בקיבוץ מתגוררות היום מספר קבוצות אשר שותפות להתפתחותו והצלחתו:
החל מ-2011 התיישב בקיבוץ גרעין שותפים, גרעין עצמאי אידאולוגי של צעירים משוחררים טריים, זוגות ורווקים שנקלטו בקיבוץ תחת הערכים של יישוב הנגב, לחיות בחיי קהילה ואורח חיים המשלב עבודה, לימוד והתנדבות.
חברי הגרעין עוסקים בחינוך וחקלאות בקיבוץ וברחבי המועצה.
בעבר פעל במקום פרויקט "מאהל ומגדל" של השומר החדש.
שלוחת חולית של מכינת הנגב, מכינה קדם-צבאית חילונית אשר חזונה הוא לקדם קיומה של חברת מופת.
חוֹלִית (בלועזית: דְּיוּנָה) מוגדרת בגאוגרפיה פיזית כגבעת חול שנוצרה על ידי סחיפה אאולית: חולות סחף (המורכבים בעיקר מקוורץ) מובלים באמצעות רוח מחוף הים, עד שהם מתחילים לעבור הרבדה.
חולות הקוורץ נסחפים במעלה הדיונה, וגולשים מצדה השני, כך נוצר המבנה הא-סימטרי של הדיונה המתון לרוב מכיוון מקור החולות (בארץ מערב), ותלול לרוב בכיוון בו גולשים הגרגרים.
בצד שבו פוגעת הרוח (wind face) נדחף החול במעלה הדיונה אל עבר צידה השני (slip face).
דיונות נוצרות לרוב במדבריות או באזורי חוף ים.
הדיונות הגדולות ביותר בעולם נמצאות במדבר סהרה, במדבר א-רובע אל-ח'אלי שבדרום ערב הסעודית, במדבר נמיב שבנמיביה ובבדאין חרן שבצפון סין.
שדה דיונות הוא אזור המכוסה על ידי קבוצה גדולה של דיונות מפותחות.
שדות דיונות גדולים נקראים ימות חול או עֶרגים.
באזורי חוף מסוימים קיימות סדרה אחת או יותר המוצבות במקביל לקו החוף.
את שדות הדיונות הגדולים ביותר ניתן למצוא באזורים יבשים.
סלע הכורכר, הנפוץ במישור החוף בארץ, הוא תוצר של הסתלעות הדיונה יחד עם קלציט (כחומר מלכד).
המערכת האקולוגית בדיונה מספקת שירותים לחי ולצומח אנדמיים הכוללים מינים נדירים, כמה מהם אף בסכנת הכחדה.
דיונות נהרסות כתוצאה מפעילות אנתרופוגנית.
פיתוח הקרקע והפיכתן לאזורי בילוי ושינוי הסביבה כדי למנוע את התפשטות החול לאזורים מיושבים גורמים להרס נרחב של הדיונות.
מדינות מסוימות, ובניהן ארצות הברית, ניו זילנד, קנדה, בריטניה והולנד פיתחו תוכניות משמעותיות לשימור דיונות על ידי ייצוב חול הדיונות.
בבריטניה פותחה תוכנית להערכת היקף איבוד הדיונות ומניעה של הרס עתידי של דיונות.
דיונות סהר/ ברחן - דיונות בצורת סהר.
בדרך כלל ארוכות יחסית ונמוכות.
דיונות מסוג סהרונים נעות בקצב המהיר ביותר במדבר.
לדוגמה, קבוצת דיונות במחוז נינגיאה בסין נעה יותר מ-100 קילומטר לשנה בין השנים 1954–1959. מהירויות דומות נרשמו במדבר המערבי במצרים.
דיונות הסהרונים הגדולות ביותר בעולם הן באורך שעולה על 3 קילומטר.
דיונות אלו נמצאו במדבר טקלה מקאן בסין.
דיונות ליניאריות (אורכיות)- דיונות ליניאריות הן רכסי חול ישרים או מעוקלים מעט.
לרוב דיונות מסוג זה יותר ארוכות מאשר גבוהות.
דיונות אלו יכולות להשתרע עד מעל 160 קילומטר.
ישנן דיונות ליניאריות שמתמזגות ויוצרות דיונות משולבות בצורת Y.
תנועת דיונות אלו תיעצר בהגיען למקום בעל שני כיווני רוח דומיננטיים.
כיוונה של תנועת הדיונה נקבע על ידי כיוון הרוח.
דיונות כוכב - בדיונת כוכב אורך זרועות הכוכב סימטרי.