tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
The Amity Affliction (דה אמיטי אפליקשן) היא להקת מטאלקור אוסטרלית, שנוסדה בשנת 2003. עד כה, הלהקה הוציאה שישה אלבומי אולפן, Severed Ties ששוחרר בשנת 2008, Youngbloods בשנת 2010, שהגיע למקום השישי ברשימות ARIA באוסטרליה, Chasing Ghosts בשנת 2012, שהגיע למקום הראשון ברשימות ARIA באוסטרליה.
בשנת 2014 שוחרר אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Let The Ocean Take Me בשנת 2018 שוחרר האלבום החמישי Misery ובשנת 2020 שוחרר האלבום השישי Everyone Loves You...
תאריך שחרור שם האלבום חברת תקליטים 4 באוקטובר 2008 Severed Ties <div style="direction: ltr;">
אהרן סטרינגר – שירה נקיה, גיטרה בס (2003– הווה)
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה של ARIA2025אלבום ההארד רוק/הבי מטאל הטוב ביותרLet the Ocean Take Me Down (Redux)
The American Way (מאנגלית: הדרך האמריקאית) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך.
The American Way הוא האלבום הראשון של סייקרד רייך שמראה שינוי של סגנון הת'ראש מטאל שאפיין את הלהקה למוזיקה מעט מתונה יותר.
השיר "Who's To Blame" מתייחס לביקורות הקשות כלפי מוזיקת המטאל שטוענות שהיא מכיל מסרים סודיים ומעודדת דיכאון.
The Adventures of Mimi הוא סיבוב ההופעות השישי של הזמרת מריה קארי אשר נועד לקדם את אלבומה The Emancipation of Mimi.
במהלך סיבוב ההופעות הופיעה קארי פעמיים באפריקה, 32 פעמים בצפון אמריקה ו-6 פעמים באסיה החל מ-22 ביולי 2006 ועד ל-28 באוקטובר 2006. את סיבוב ההופעות החלה בתוניס וסיימה אותו ביפן.
בסוף 2006 סיבוב ההופעות דורג במקום ה-24 ברשימת סיבובי ההופעות המרוויחים ביותר עם רווח של 27.9 מיליון דולר מ-30 הופעות בלבד.
במהלך 30 הופעות אלה נמכרו 227,003 כרטיסים.
סיבוב הופעות זה החל בפער של 16 חודשים מצאת אלבומה "The Emancipation of Mimi".
תחילה החליטה כי היא אינה רוצה לצאת לסיבוב הופעות עקב החרדות שלה ממסעות ארוכים וכי הרגישה שהיא אינה זקוקה לסיבוב הופעות אך בשל לחץ מהמעריצים והרצון לחגוג את אחת התקופות הטובות בקריירה שלה יצאה קארי לסיבוב ההופעות.
בדומה לסיבובי הופעות קודמים אפשרה קארי למעריצים לתת רעיונות לרשימת שירים ולשם של סיבוב ההופעות.
הראפר רנדי ג'קסון אשר היה גם חברה הטוב שימש כמנהל המוזיקלי של סיבוב ההופעות ואף הופיע בחלק מהמופעים ביחד עם הזמרת.
במהלך סיבוב ההופעות חידשה קארי את התדמית שלה כפרפורמרית.
במהלך המופעים עשתה רמיקסים לשירים שונים שלה ואף ליוו אותה רקדנים.
בנוסף היא גם השתמשה בבמת "B Stage" במהלך מספר ביצועים על מנת להתקרב יותר למעריצים שלה.
הבמה הייתה מורכבת משני מפלסים כאשר על המפלס הנמוך הייתה ממוקמת הלהקה ובין שני המפלסים הפריד גרם מדרגות.
בנוסף גם בחלק מההופעות היה לוגו מואר באורות של האותיות MC (ראשי התיבות של שמה).
בחלק מההופעות קארי הזמינה את ידידה הזמר טריי לורנז על מנת לבצע איתה ביחד מספר שירים ואף בהופעה אחת ביצע גם מספר שירים משלו.
בשאר ההופעות קטעים של הזמר שר הוצגו על גבי מסך בפעמים בהם השניים לא הופיעו יחד.
The Ace of Cups היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בסן פרנסיסקו ב-1967 במהלך עידן הקיץ של אהבה.
הלהקה נחשבת כאחת מלהקות רוק הנשים הראשונות.
חברות The Ace of Cups היו מרי גאנון (בס), מרלה האנט (אורגן, פסנתר), דניס קאופמן (גיטרה, מפוחית), מרי אלן סימפסון (גיטרה), ודיאן ויטליק (תופים).
כל חברות הלהקה מלבד ויטליק שרו סולו, וכל החמש שרו קולות גיבוי.
כל החברות גם השתתפות בכתיבת השירים.
גאנון נולדה בניו יורק ועברה לסן פרנסיסקו בשנות ה-1960 המוקדמות.
היא ניגנה בס לזמן קצר בלהקה בשם Daemon Lover.
האנט, גדלה בלוס אנג'לס, וניגנה פסנתר מאז שהיא גיל שלוש.
כמו גנון, גם היא עברה לסן פרנסיסקו בשנות ה-1960 המוקדמות.
השתיים הכירו דרך חברה משותפת, וגאנון הציעה שיקימו יחד להקת רוק.
היא התחילה לנגן בגיטרה בגיל 12. היא עברה לסן פרנסיקו באותה התקופה כמו גאנון והאנט.
ויטליק היא ילידת סן פרנסיסקו, וכבר הייתה חברה במספר להקות.
פעם היא ניגנה תופים עם Bill Haley & His Comets.
ויטליק וסימפסון הצטרפו ללהקתן של גאנון והאנט באותו זמן.
האחרונה להצטרף ל-Ace of Cups הייתה קאופמן.
היא הייתה בעלת הרקע ה"צבעוני" ביותר מבין חברות הקבוצה.
קאופמן נעצרה במהלך אירועי תנועת חופש הביטוי בברקלי (מחאת סטודנטים עצומה וארוכת טווח), והיא הייתה מעורבת עם הסופר קן קיזי וחבורתו, שהיו מכונים "the Merry Pranksters" (התעלולנים המשובבים), אשר כינו אותה "מרי מיקרוגרם", התייחסות מרומזת ל-LSD.
האנט סיפרה על התרשמותה הראשונית, על לבושה יוצא הדופן והגיטרה שהייתה כמעט גדולה ממנה, וציינה שאפילו באמות המידה של סן פרנסיסקו של התקופה, היא הייתה דמות בולטת בסגנונה.
את השם של הלהקה בחר אמרגן הלהקה, האסטרולוג אמברוז הולינגסוורת, על שם הקלף באותו השם מהטארוט, אשר מצויר עם כוס ממנה יוצאים חמישה זרמים של מים.
הוא אמר לחברות שהזרמים מייצגים אותן, ושהן צריכות "לזרום" ולראות לאן המוזיקה תיקח אותן.
הופעת הבכורה של Ace of Cups הייתה באביב של שנת 1967. הן זכו מיד להכרה מקומית, ובסוף יוני, ג'ימי הנדריקס הזמין אותן לפתוח את הופעתו בגולדן גייט פארק.
בחזרה בלונדון, בדצמבר, הנדריקס סיפר למלודי מייקר על המוזיקה ה"מגניבה" ששמע באותה השנה, "כמו להקת הבנות ההיא, Ace of Cups, שכותבות בעצמן את השירים שלהן, והגיטריסטית המובילה היא אש, ממש נהדרת".
עם מנהל החדש, רון פולטה, הלהקה התחילה להופיע באופן קבוע, הן במועדונים קטנים וגם כמופע פתיחה במקומות גדולים יותר כמו הפילמור.
באמצע 1968, הלהקה הופיעה בתוכנית טלוויזיה מקומית יחד עם אגדות מוזיקליות של סן פרנסיסקו ג'פרסון איירפליין והגרייטפול דד.
מספר חברות התקליטים היו מעוניינות להחתים את Ace of Cups, אבל הוליגסוורת ופולטה דחו את ההצעות, כי הם חשבו שהלהקה שווה יותר ממה שהציעו להן.
כמו כן, חלק מחברות הלהקה חששו שחוזה הקלטות ידרוש מהן לצאת לסבבי הופעות, והן דאגו שלא יוכלו לעשות כן וגם לעמוד במחויבויותיהן המשפחתיות.
כתוצאה מכך, Ace of Cups מעולם לא הקליטו אלבום מקצועי משלהן, אם כי ב-1969 הן תרמו שירה לאלבומים של אחרים, ביניהם Volunteers של ג'פרסון איירפליין, It's Not Killing Me של מייק בלומפילד, ו-My Labors של ניק גרבניטס.
בפסטיבל אלטמונט, קאופמן (שהייתה נשואה לסקסופוניסט נואל ג'ווקס, והייתה בהיריון) נפגעה בראשה על ידי פחית בירה.
לא ידוע מי זרק אותה, אבל כתב המוזיקה ראלף ג'יי גליסון תיאר את האירוע:"ה"הלס אנג'לס" שיחקו תופסת עם פחיות בירה מלאות כל אחר הצהריים".
היא סבלה משבר בגולגולת והייתה צריכה לעבור ניתוח חירום כדי להסיר את חתיכה של עצם מעל עינה.
מספר גורמים הובילו לסיומה של Ace of Cups.
חלק מחברות הלהקה היו מתוסכלות מהיעדר הצלחה מסחרית.
אחרות התחילו להתעניין בעיסוקים אחרים.
לחלקן היו ילדים, והתקשו לאזן בין אימהות לבין קריירה מוזיקלית.
בתחילת שנות ה-1970, אופי הלהקה השתנה כאשר חלק מהנשים עזבו, והחליפו אותן גברים.
קאופמן הייתה האחרונה שנותרה מהחברות המקוריות כאשר הלהקה התקפלה ב-1972.
ב-2017, ביום השנה ה-50 של הקיץ של אהבה, ארבע מתוך חמש החברות המקוריות (כולן חוץ מסימפסון) התאחדו כדי להקליט את אלבום האולפן הראשון של הלהקה.
הלהקה הייתה ייחודית מכיוון שלא היו להקות רוק של נשים, והן היו תופעה לא מוכרת.
"להקות בנות" של התקופה נטו להיות הרכבי פופ ששרו גרסאות כיסוי, כשהן לבושות חליפות תואמות.
The Ace of Cups כתבו את השירים שלהן, והיה להן סגנון הופעה רוקיסטי-אקטיבי.
הן שרו במגוון סגנונות, ביניהם רוק פסיכדלי, נשמה, פולק רוק, ועוד, והשירים שלהן היו על הנושאים האמיתיים של חייהן, מה ששוב הפריד ביניהן לבין הז'אנר המאוד-גברי של הרוק, כמו על הלידות שלהן ועל ילדיהן.
ב-2003, אייס רקורדס הוציאה את הדיסק It's Bad for You But Buy It!,, אוסף הקלטות מחזרות, דמואים, והופעות חיות של הלהקה.
הופעתה שלל הלהקה בתוכנית הטלוויזיה West Pole ב-1968 יצא ב-DVD ב-2008.
The Ambassador (השגריר) הוא סרט תיעודי דני משנת 2011, שיצר וביים הקולנוען והעיתונאי הדני מאדס בריגר.
הסרט היה מועמד לפרס חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2012.
במהלך ההתנהלויות שמצולמות בסרט, בריגר מצליח להערים על דיקטטורים ומקורביהם, ובה בעת גם על שבט הפיגמים החפים מפשע.
כתוצאה מהתוכן השנוי במחלוקת שבסרט, ממשלת ליבריה איימה לנקוט בצעדים משפטיים נגד בריגר.
איש העסקים ההולנדי וילם טיסן, אשר על פי הסרט תיווך את מכירת התואר הדיפלומטי, ניסה ללא הצלחה להשיג צו למניעת הקרנת הסרט בפסטיבל אידפא, הפסטיבל הבינלאומי לסרטים תיעודיים באמסטרדם.
לדברי התקשורת הדנית, טיסן ממשיך לבקש סעד משפטי בדנמרק על כך שצולם במצלמה נסתרת.
הסרט התקבל באופן חיובי על ידי המבקרים, ויש לו דירג של 76% באתר Rotten Tomatoes.
קייל סמית, מבקר הניו יורק פוסט, קרא לסרט "פיסת קולנוע גרילה מדהימה, מצחיקה, וחיונית."
קרסטן קסטלן, מבקר ההוליווד ריפורטר, "כתב: "הסרט מאוד קל לצפייה, הוא בבירור (וללא בושה) נצלני, לעיתים קרובות פוגעני – אבל הוא ללא ספק חושף אמיתות לא נעימות על מרכז אפריקה באופן כללי, שחיתות בפרט ותאוות בצע אישית בנוסף.
ולמרות הכחשת הבמאי – הסרט אולי מומן בחלקו ממכירת יהלומי דמים."
The 1989 World Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
סיבוב ההופעות נועד לעזור בקידום אלבום האולפן החמישי שלה 1989, משנת 2014. הוא החל ב-5 במאי 2015, בטוקיו והסתיים ב-21 בנובמבר 2015 באוסטרליה, בהיקף של 85 הופעות.
במהלך סיבוב ההופעות ביקרה סוויפט במקומות כמו יפן, סינגפור, ארצות הברית, אוסטרליה וגרמניה.
את התאריכים לסיבוב ההופעות פרסמה במהלך החודשים נובמבר ודצמבר 2014.
סיבוב ההופעות תוכנן במשך שבעה חודשים והחזרות עליו היו במשך שלושה חודשים.
גם הפעם סוויפט הייתה מעורבת בתכנון ועיצוב הבמה.
היא שמה לעצמה למטרה ליצור חוויה אינטימית עבור צופי המופע, דבר אשר היה מאתגר עבור המופעים שהיו באצטדיונים.
רשימת השירים כללה ברובה שירים מ-1989 אך הכילה גם שירים מאלבומיה הקודמים של סוויפט, אם כי שירים אלו עברו עיבודים כך שיתאימו יותר לצליל המוזיקלי של 1989. בחלק מההופעות היא גם הופיעה עם שירים אקראיים מאלבומים קודמים שלה עימם לא הופיעה בשאר ההופעות.
בהרבה מההופעות סוויפט הזמינה אורחים כמו נגנים, שחקנים, ספורטאים ודוגמניות אותם התקשרות כינתה כ-"squad" (יחידה/חוליה).
סיבוב הופעות זה זכה להצלחה מסחררת והיה לסיבוב ההופעות הרווחי ביותר בשנת 2015 כאשר גרף רבע מיליארד דולר ונמכרו בו למעלה מ-2.278 מיליון כרטיסים בכל ההופעות.
סיבוב ההופעות ספג שבחים רבים ממבקרי המוזיקה, על הנוכחות הבימתית של סוויפט ועל הקשר שלה עם הקהל.
הופעותיה כללו מגוון אורחים מיוחדים ועוררו פרשנויות בנוגע לתדמיתה החדשה ככוכבת פופ, שבעבר נודעה כזמרת-יוצרת עם תחושת אותנטיות מיוחדת.
כשבוע לאחר סיום סיבוב ההופעות סוויפט הוציאה סרט הופעה בשם The 1989 World Tour Live אשר כלל הקלטה של ההופעה שהתקיימה ב-28 בנובמבר באוסטרליה, ביחד עם שילוב של קטעים מהופעות באמריקה הצפונית ואירופה.
הסרט הועלה לשירות המוזיקה של אפל.
סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה החמישי של סוויפט, 1989. ב-3 בנובמבר פרסמה בחשבון הטוויטר שלה פרטים ראשונים עליו ועל מכירת הכרטיסים בהופעות של אמריקה הצפונית.
באותו החודש הכריזה על התאריכים של ההופעות באירופה.
חודש לאחר מכן, היא הכריזה על הופעות ביפן ואוסטרליה.
ביוני היא הודיעה על הופעות בסין וסינגפור.
לאור הביקוש היא הודיעה ביולי באותה השנה על הופעה שלישית במלבורן, אוסטרליה.
בסך הכול, קיימה סוויפט במהלך "The 1989 World Tour" כ-85 הופעות.
לאחר מכן חשפה כי רשימת השירים תהיה מורכבת בעיקר משירים מ-1989. גם השירים הישנים שלה עובדו בצורה שהתאימה מבחינה מוזיקלית לשירים מ-1989 שנחשב לאלבום פופ בניגוד לאלבומיה הקודמים שהיו אלבומי קאנטרי ובנוסף גם רצתה שהשירים יתאימו יותר להופעות באצטדיונים.
גם הפעם היא הייתה מעורבת בכל הפרטים הקשורים לתכנון סיבוב ההופעות.
היא אמרה כי היא נתקלה באתגר: מצד אחד היא רצתה לספק מוזיקה שתתאים להופעה באצטדיונים, אך מצד שני היא גם רצתה שהאנשים שיושבים בשורה הראשונה ירגישו חוויה אינטימית ואישית יותר.
בראיון ל-KIIS-FM בדצמבר 2014, היא חשפה שהיא יודעת איך תיראה הבמה, ושככל הנראה "לבקשת המעריצים אף שיר מ-1989 לא יישאר מחוץ לרשימת השירים".
סיבוב ההופעות החל ב-5 במאי 2015 בטוקיו, יפן והסתיים ב-12 בדצמבר באותה השנה במלבורן, אוסטרליה.
הוא היה אמור להתחיל ב-20 במאי ולהסתיים באוקטובר באותה השנה, אך לאור הביקוש נוספו הופעות נוספות ולכן הוא הוארך.
בעקבות הביקוש, נוספו הופעות במקומות כמו ארצות הברית, גרמניה והולנד.
האמנים ואנס ג'וי, שון מנדס, חיים וג'יימס ביי היו למופע חימום בו.
רשימת השירים לאורך כל סיבוב ההופעות הייתה זהה, אם כי היו מספר שירים עימם הופיעה סוויפט בתאריכים נבחרים.
בנוסף סוויפט העלתה לבמה בחלק מההופעות אורחים מיוחדים.
כל הופעה התחילה בהקרנת סרטון בשחור-לבן של סצנות רחוב ששימשו לרקע של ההופעה עם השיר "Welcome to New York".
בהמשך, היא מגיחה מהחלק התחתון של הבמה ומתחילה לשיר את "New Romantics" כשהיא מוקפת ברקדנים.
לאחר מכן, היא מבצעת את "Blank Space" כשהיא אוחזת במחבט גולף שחור, מכה על הבמה וצועקת את שם העיר בה היא מופיעה כל פעם.
בהמשך לכך, היא ביצעה את "I Knew You Were Trouble" כשרקדנים ללא חולצה הופיעו על הבמה וביצעו "תנועות חושניות".
לאחר מכן, סוויפט מחליפה לשמלה ורודה זוהרת עם נקודות ומבצעת את השיר "How You Get the Girl" בליווי רקדנים שרוקדים ריקוד בהשראת המחזמר "שיר אשיר בגשם", כאשר הרקדנים רוקדים עם מטריות שעשויות מניאון.
ההופעה ממשיכה עם ביצוע של "I Know Places" במהלכו סוויפט מחליפה למגפיים שחורים גבוהים שמגיעים עד גובה הברך.
במהלך השיר רקדנים רעולי פנים רדפו אחריה דרך דלתות כאשר היא שרה "They are the hunters / We are the foxes".
בהמשך, היא מבצעת את "All You Had to Do Was Stay" או שיר אחר בהתאם למדינה בה הופיעה.
לאחר מכך היא מבצעת את "Clean" תוך כדי שהיא מדברת עם הקהל על דברים בחייה האישיים.
לקראת הסוף, ביצעה את "Love Story" כשהיא עומדת על במה מוגבהת.
בהמשך ההופעה היא עוברת לבצע את "Style" כשהיא נאבקת עם הרקדן שרוקד עימה ולובשת שמלה נוצצת.
עם לבוש זה היא ממשיכה לבצע גם את השיר "This Love".
לאחר מכן היא מחליפה ללבוש עור בצבע שחור ומבצעת את "Bad Blood".
כשהשיר מסתיים, היא מבצעת את השיר "We Are Never Ever Getting Back Together" בגרסת רוק כאשר שערה מבולגן והיא רוכנת קדימה ואחורה.
בנוסף לכך, סוויפט שוב מגיחה מתחת לבמה כשהיא מבצעת מאשאפ של השירים "Enchanted" ו-"Wildest Dreams" בשילוב פסנתר כנף.
רגע לפני הסוף, היא מבצעת את "Out of the Woods" עם בגד גוף נוצץ, תוך שמטוסי נייר גדולי ממדים עפים מעל הבמה.
ההופעה מסתיימת עם השיר "Shake It Off" כאשר זיקוקים ופתיתונים מפוזרים ברקע.
במספר הופעות סוויפט החליפה את השיר "You Are in Love" בשיר "Wonderland", מתוך מהדורת הדלוקס של 1989, או שיר אחר מאלבומיה הקודמים.
בהופעה שהתקיימה ב-15 באוגוסט 2015, היא ביצעה בנוסף לכל השירים גם את השיר "Never Grow Up" לכבוד הולדת הבן השני של השחקנית והדוגמנית האמריקאית ג'יימי קינג.דבר אשר אפיין את סיבוב ההופעות היה מספר רב של אורחים אותם הביאה סוויפט במהלך הופעות שונות.
בריאיון לרדיו Beats 1 של אפל מיוזיק היא רצתה לשלב אלמנט של הפתעה שהמעריצים שלה לא יכלו לדעת עליו דרך הרשתות החברתיות או בדרכים אחרות.
"הם מכירים היטב את רשימת השירים או את התלבושות כי אני מניחה שהם בדקו את זה אז לכן אני אוהב לשלב את אלמנט ההפתעה.
שיעלה על הבמה בן אדם שהם כלל לא ציפו לראות".
במהלך סיבובי ההופעות הקודמים שלה, נהגה סוויפט לארח מוזיקאים על הבמה, אך בסיבוב ההופעות הזה נהגה לארח גם אנשים מתחומים אחרים כמו משחק, דוגמנות וספורט.
למשל בהופעתה בלונדון הביאה להופעות את הדוגמניות והידועניות מרתה האנט, קנדל ג'נר, קרלי קלוס, ג'יג'י חדיד וקארה דלווין.
קבוצה זו של דוגמניות (וסוויפט עצמה) תוארו בידי התקשורת בכינוי "squad" (חוליה או יחידה).
חלק מהאורחים לא תוכננו להיות מוזמנים מבעוד מועד, כמו הזמר-יוצר האמריקאי ג'ון לג'נד, אותו הזמינה סוויפט לעלות לבמה לאחר שזיהתה אותו בקהל.
בשאר ההופעות באו אנשים נוספים כמו ג'וליה רוברטס וג'ואן באאז.
מהלך זה גרם למבקרים לחשוב כי "סוויפט מנסה לבסס את מעמדה ככוכבת פופ גדולה בעקבות המעבר שלה ממוזיקת הקאנטרי אך מאבדת מהאותנטיות שלה".
גם ניק לוין מ-BBC דיבר על איבוד תחושת האותנטיות של סוויפט ועל כך שהיא מנסה לבסס את מעמדה בעולם הפופ במהלך הזה ואמר כי היא "מנסה להראות את כוחה", אך ציין גם לחיוב את העובדה שהקהל התלהב מהאורחים שהביאה.
מגזין ניו יורק ציין את ה-"squad" כ"אחד הרגעים המכריעים במוזיקה של אותו העשור".
עם סיום סיבוב ההופעות סוויפט אמרה כי "ייתכן שאנשים יזדקקו להפסקה ממנה" ולאחר מכן יצאה להפסקה מפעילות מוזיקלית.
סיבוב ההופעות ספג שבחים בכל העולם, כיוון שהתמקדו בהפקת הבמה המורכבת ובנוכחות הבימתית של סוויפט.
אריק סנדרמן ממגזין Vice העריך את יכולתה של סוויפט להתחבר לקהל שלה ואמר: "היא בנתה קריירה ביצירת מוזיקה שמתאימה למרקם של חיינו, ולכן הגיוני שההופעה שלה תוכננה להיות הלילה הטוב ביותר בחיים שלך".
ג'ון קרמניקה, מניו יורק טיימס, החמיא לעובדה כי נראה שהזמרת מרגישה בנוח על הבמה.
רוב שפילד מרולינג סטון שיבח את השירים שזכו לעיבודים חדשים והרגיש שהיא שואפת להופעה מרהיבה אף יותר מסיבוב ההופעות הקודם שלה: "לקחת את הדרך הקלה הייתה 100 אחוז מספיק טוב.
זה פשוט לא מה שהיא רצתה לעשות.
במקום זאת היא רצתה לדחוף קצת יותר חזק ולעשות בלגן של אפיק פופ להפליא כמו זה".
קווין קופרי מעיתון Omaha World-Herald הסבירה כיצד ההפקה הבימתית משלימה את השירים: "המופע שלה הוא ברמה שלא דומה לשום דבר שראיתי".
פייג' אלן מ-The Sun Chronicle הייתה חיובית כלפי הופעתה של סוויפט, אך חשה שהיא לבדה הייתה יכולה להחזיק את ההופעה ללא אורחים.
האנטר הוק מ-The Dallas Morning News טען כי האורחים היו מיותרים אך התרשם מהטבעיות בה הופיעה סוויפט על הבמה.
דייוויד פולוק מאינדיפנדנט שיבח את ההופעה הנמרצת שלה ותיאר את ההופעה כ"הופעה פמיניסטית המעבירה מסר מהנה ולבבי על פולמוס".
ברנדר זואל מ-The Sydney Morning Herald נתן להופעה ציון של 4.5 כוכבים מתוך 5 וכינה אותה כ"אחת מהופעות האצטדיון המרהיבות ביותר" שראה אי פעם, ושיבח את הנוכחות הבימתית של סוויפט על "יצירת אנרגיה תוססת ואופורית".
אל האנט מגרדיאן העניקה להופעה ציון של 5 כוכבים מתוך 5 וטענה כי "ההופעה הייתה תזכורת למעורבות הרגשית של סוויפט באמצעות שיריה כנכס הגדול ביותר שלה שזכה בבסיס המעריצים העולמי העצום שלה".
בשנת 2017 כללו ברולינג סטון את סיבוב ההופעות ברשימת "50 סיבובי ההופעות הטובים ביותר בכל הזמנים".
לאור הביקוש הרב לכרטיסים, סוויפט הייתה לאמן השישי המחופש ביותר באתר טיקטמאסטר, אף על פי שהחלה את מכירות הכרטיסים להופעות שלה רק ב-7 בנובמבר של אותה השנה.
בלונדון מכירות הכרטיסים החלו החל מ-10 בנובמבר, באמריקה הצפונית מכירות הכרטיסים החלו ב-14 בנובמבר, באוסטרליה ב-12 בדצמבר, וב-13 בדצמבר ביפן (בסינגפור ושאנגחאי המכירות החלו ב-2015).
במהלך סיבוב ההופעות היו מספר הופעות שהצליחו במיוחד.
ב-28 וב-29 בספטמבר הופיעה סוויפט בסנט לואיס מול קהל של קרוב ל-30 אלף איש.
תחילה סוויפט תכננה להופיע רק פעם אחת בסנט לואיס זו מאחר שמסיבות לא ידועות נאלצה לבטל את ההופעה השנייה בעיר אך לאור הביקוש היא הופיעה פעמיים בעיר מכיוון שהכרטיסים להופעה הראשונה אזלו תוך דקות ספורות.
הביקוש להופעות נמשך גם באירופה כאשר לאור הביקוש הרב נוספו מופעים נוספים כמו בקלן ודבלין.
ההופעה בדבלין נוספה לאחר שכל הכרטיסים להופעה הראשונה אזלו תוך שש דקות.
גם הכרטיסים להופעה השנייה אזלו במהירות כאשר הם נמכרו תוך 55 דקות.
סך הכל נמכרו לשתי ההופעות כ-29 אלף כרטיסים.
גם באוסטרליה בהופעה שהתקיימה ב-11 בדצמבר הכרטיסים אזלו בתוך קצת פחות משעה.
בעקבות כך סוויפט הוסיפה הופעות גם באוסטרליה בערים מלבורן ואדלייד.
אך הביקוש המשיך וביולי סוויפט הוסיפה מופע נוסף במלבורן.
במלבורן סוויפט הופיעה בפארק AAMI ובך הפכה לאמנית הראשונה בהיסטוריה שהופיעה שלוש פעמים ברצף בפארק.
בסך הכול הופיעה מול קרוב ל-224 אלף איש באוסטרליה.
מגזין פורבס דיווח כי סיבוב ההופעות הוא אחד מסיבובי ההופעות הרווחיים ביותר של שנת 2015 בשוק המשני.
סיבוב ההופעות הגיע למקום הראשון במצעד סיבובי ההופעות של בילבורד מ-5 הופעות בלבד כשהופעות אלו גרפו 16.8 מיליון דולר ונמכרו בהן 149,708 כרטיסים.
גם בשבוע שלאחר מכן הוא היה במקום הראשון במצעד עם רווח של 15.2 מיליון דולר מ-3 הופעות ו-129,962 כרטיסים שנמכרו.
בסך הכול הוא שהה שישה שבועות במקום הראשון.
בשבוע השישי והאחרון שלו במקום הראשון הוא הרוויח 13.6 מיליון דולר מ-3 הופעות בלבד.
עד 1 באוגוסט הוא הרוויח 86.2 מיליון דולרים ונמכרו בו 771,460 כרטיסים.
ב-9 בספטמבר דווח בבילבורד כי סיבוב ההופעות הרוויח 130 מיליון דולר ונמכרו בו 1.1 מיליון כרטיסים.
באוקטובר דווח כי סיבוב ההופעות הרוויח 175 מיליון דולר ובכך הפך לסיבוב ההופעות הרווחי ביותר של סוויפט.
ברשימת "25 המופעים הרווחים ביותר של השנה" נכנסה סוויפט לרשימה שבע פעמים עם ההופעות מסיבוב ההופעות ובכך הייתה לאמן שנכנס הכי הרבה פעמים לרשימה.
ברשימת "100 המופעים הרווחיים ביותר של השנה" על פי מגזין פולסטאר סוויפט הופיעה שש פעמים עם הופעות מסיבוב ההופעות זה.
ברשימה אחרת של פולסטאר שכללה 200 מופעים של אמנים צפון אמריקאים סוויפט הצליחה להכניס גם שש הופעות כאשר הגיעה למיקום שיא (5) ברשימה.
כשבוע לאחר סיום סיבוב ההופעות סוויפט הוציאה סרט הופעה בשם The 1989 World Tour - Live באופן אקסקלוסיבי לשירות אפל מיוזיק.
במאי הסרט היה יונס אוקרלונד והוא צולם בהופעה שהתרחשה בסידני, אוסטרליה באצטדיון ANZ ב-28 בנובמבר 2015. לפני צילום ההופעה התבשרו הצופים שבו שהיא תצולם למטרות מסחריות.
ב-13 בדצמבר 2015 הודיעה סוויפט כי היא עשתה עסקה עם אפל מיוזיק כדי להוציא סרט הופעה חיה מתוך סיבוב ההופעות ב-20 בדצמבר.
בהמשך לכך, The 1989 World Tour - Live הופץ כסרט הכולל את ההופעה עצמה, ביחד עם קטעי ראיונות, קטעים מתוך החזרות וקטעים נוספים מאחורי הקלעים שלא נראו קודם.
מתוך סרט ההופעה נלקחו גם קטעים אשר נעשה בהם שימוש לצילום הקליפ של השיר "New Romantics", שיצא לאור ב-23 בפברואר 2016, כסינגל השביעי והאחרון מתוך 1989.
להלן רשימת השירים של סיבוב ההופעות ב-5 במאי 2015. ייתכן שבמהלך סיבוב ההופעות התרחשו שינויים אחדים.
The Adventures of Mimi ׁ(בעברית: ההרפתקאות של מימי) הוא אלבום הוידאו השביעי של הזמרת מריה קארי, אשר מתעד את סיבוב ההופעות שלה הנושא את אותו השם.
ההופעה צולמה ב-8 באוקטובר 2006 והווידאו יצא לאור ב-16 בנובמבר 2007 על ידי איילנד רקורדס.
ביפן האלבום יצא לאור חמישה חודשים לאחר מכן עם גרסה הכוללת שני דיסקים כאשר הדיסק השני כולל גרסאות קריוקי לשירים שביצעה קארי במופע ואף גם יצאה גרסה נוספת הכוללת שלושה דיסקים.
המופע צולם ב-8 באוקטובר 2006 באנהיים קליפורניה באצטדיון הונדה סנטר.
זה היה אלבום ה-DVD הראשון שקארי הוציאה לאור מאז , ב-1999. במהלך המופע ההרכב בויז טו מן ביצעו את השיר "One Sweet Day" ביחד עם קארי עצמה, בניגוד להופעות אחרות בהם קארי נהגה לבצע את השיר לבד.
עטיפת האלבום צולמה על ידי צלם האופנה הידוע מרוקס קלינקו.
בדצמבר 2008 האלבום יצא לאור מחדש עם 4 דיסקים הכולל בין היתר את אלבומה אשר יצא באותה שנה E=MC².
בנוסף גרסה זו כללה גם פוסטר דו צדדי עם תמונה מתוך המופע ותמונה מתוך האלבום וטבעת עם לוגו המופע במתנה.
מדינהמיקום שיאאוסטרליה26צרפת7יוון9יפן25יפן (מצעד בין-לאומי)4ספרד8בריטניה10ארצות הברית1
The Abbey Road Sessions הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג.
אלבום האוסף יצא לאור ב-24 באוקטובר 2012, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס.
אלבום האוסף הופק בעיקר על ידי סטיב אנדרסון וקולין אליוט.
אלבום האוסף הוא אלבום תזמורת אשר מכיל שירים בולטים של מינוג לאורך השנים בגרסה שונה לחלוטין מהגרסה המקורית.
כל שירי האלבום הוקלטו מחדש באולפני אבי רוד בלונדון (מהם נגזר שם האלבום) בגרסת תזמורת המשלבת גיטרות, תופים, פסנתר ומיתרים.
בנוסף לכך, הוקלט אלבום האוסף במהלך נובמבר 2011.
מהאלבום יצאו שני סינגלים: "Flower", שיר מקורי אשר נכתב במקור ב-2007, והגרסה המחודשת לשיר "On a Night Like This".
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה אשר טענו כי ההקלטות היו העבודה הקולית הטובה ביותר של מינוג אך חלק מתחו ביקורת על השימוש שלה במוזיקת תזמורת.
עם יציאתו נכנס האלבום ל-40 העליונים במדינות כמו אוסטרליה, אירלנד, שווייץ, צרפת וניו זילנד.
בבריטניה האלבום הגיע למקום השני ואף זכה למעמד זהב עם מכירות של 235 אלף עותקים.
מינוג קידמה את האלבום על ידי הופעות חיות עם שירי האלבום.
The Album (בעברית: "האלבום") הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טייאנה טיילור.
האלבום יצא לאור ב-19 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם.
בעקבות צאתו אלבומה האולפן השני של טיילור "", טיילור הודיעה שתוציא מהדורה מחודשת לאלבום אשר תצא מחדש ביוני או ביולי 2018. לאחר מכן הודיעה בעמוד הטוויטר כי אינה עסקה בעבודת על גרסה חדשה בשל הסחות דעת שונות.
"אני מניחה שלא תקבלו אחת כזו,".
באוקטובר 2019, טיילור התראיינה באנטרטיינמנט ויקלי, בו סיפרה כי היא עובדת על אלבום חדש שכותרתו, "The Album", לאחר אכזבות ותסכולים רבים מהאלבום הקודם שלה.
היא חשפה שלקחה שליטה יצירתית יותר באלבום בהשוואה ל-K.T.S.E., שהיה אלבום קצר ולא מה שציפתה להוציא.
היא סיפרה שהיא "אני מוכנה לקחת אחריות מלאה אני צריכה להיות 110 אחוז על כל מה שאני עושה ויוצרת ולא לתת לאף אחד לפגוע בחזון היצירתי שלי".
היא חשפה שעבור האלבום היא התמקדה ב"תיקון מה שלא עבד בפעם הראשונה, קבלתי הפעלה טובה יותר, יותר תקליטים, תקליטים ארוכים יותר...
פשוט לתת לכולם יותר." היא ציינה כי תוציא מוזיקה חדשה עד השנה הבאה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם19 ביוני 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתGOOD • דאף ג'אם
The Album (בעברית: "האלבום") הוא אלבום הבכורה בשפה הקוריאנית של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק.
האלבום יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ ו-YG אנטרטיינמנט.
ב-4 במאי 2020, הודיעה הלהקה כי סיימה להקליט את אלבומה החדש, תוך שהחלה לעבוד על צילומים לקליפ חדש.
ב-18 במאי, חשפה חברת התקליטים הקוריאנית YG אנטרטיינמנט כי הוקלטו למעלה מעשרה שירים באורך מלא עבור האלבום העתידי.
ב-10 ביוני, פרסמה חברת התקליטים YG אנטרטיינמנט תמונת פרומו של הסינגל "How You Like That", תוך שהצהירה כי הוא והקליפ שלו עתידים לצאת לאור ב-26 ביוני באותה השנה.
ב-13 ביוני, YG אנטרטיינמנט פרסמה כי הלהקה תעלה ליוטיוב במהלך שנת 2020 פרקים שונים שיעסקו בחיים של כל חברות הלהקה.
בכל פרק ניתן לראות את חברות הלהקה בשגרה היומית שלהן, תוך שניתן לראות כיצד עבדו יחד על הקליפ של "How You Like That" ועל האלבום עצמו.
ב-15 ביוני פרסמה YG אנטרטיינמנט פוסטרים של קידומי מכירות של כל אחת מחברות הלהקה.
למחרת, נחשפו סצנות שונות מתוך הקליפ של הסינגל הראשון מתוך האלבום.
סצנות אחרות פורסמו ב-17 ביוני, לצד כרזות שונות של חברות הלהקה.
סרטונים עם הקונספט של הקליפ הכוללים את חברות הלהקה רוזה, ג'ני, ליסה וג'יסו הופצו ב-18 וב-19 ביוני.
תמונות קונספט נוספות נחשפו ב-20 ביוני.
הטיזר האחרון והרשמי של הקליפ הופץ יום לאחר מכן.
העטיפה הרשמית של הסינגל נחשפה ב-22 ביוני.
ב-24 ביוני פורסם טיזר נוסף.
ב-23 ביולי, פרסמה חברת התקליטים YG אנטרטיינמנט פוסטר לסינגל השני "Ice Ceam", בו תתארח הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז.
ב-28 ביולי באותה השנה, הוכרז על האלבום הזה באופן רשמי, תוך שפורסם כי תאריך צאתו יהיה ב-2 באוקטובר 2020.
ב-4 בספטמבר, הודיעה חברת התקליטים YG אנטרטיינמנט כי האלבום הוזמן מראש מעל כ-800,000 הזמנות תוך 6 ימים בלבד.
"How You Like That" - יצא לאור ב-26 ביוני 2020, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
בתוך דקות, נחת השיר במקום הראשון ברשימת השירים המושמעים ביותר במדינה.
"Ice Cream" - יצא לאור ב-28 באוגוסט 2020, כסינגל השני מן האלבום.
בשיר מתאחרת הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה גומז.
"Lovesick Girls" - יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם 2 באוקטובר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטוראינטרסקופ • YGבריטניהקלטת שמעקוריאה הדרומית6 באוקטובר 2020תקליטור • תקליטיפן12 באוקטובר 2020תקליטורYGארצות הברית31 בדצמבר 2020תקליטאינטרסקופ • YG
The Addams Family Theme (בעברית: שיר הנושא של משפחת אדמס) הוא שיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה "משפחת אדמס" משנת 1964.
השיר נכתב ועובד על ידי מלחין הקולנוע והטלוויזיה ההוליוודי, ויק מיזי.
העיבוד של השיר כולל בתוכו צ'מבלו וכולל בתוכו גם שימושים בכלי הקשה, אותם ניתן לשמוע לאורכו של השיר.
כמו כן, היה שימוש בקולו של טד קאסידי במהלך השיר.
שיר הנושא זכה לפופולריות במרוצת השנים, אך הוא לא זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים.
קטע הסיום של השיר הוא קטע כלי בלבד, בו יש שימוש בכלים מוזיקליים שונים כמו משולש, כלי קץ, שריקות, צפירות וקולות של ברווז.
במרוצת השנים, הועלו שלל גרסאות שונות של שיר הנושא לספוטיפיי, שהצליחו לצבור מיליוני השמעות.
The Allegory הוא אלבום האולפן השמיני של הראפר האמריקאי רויס דה .
האלבום יצא לאור ב-21 בפברואר 2020, על ידי חברת התקליטים אנטרטיינמנט ואן מיוזיק.
האלבום נתמך על ידי ארבעה סינגלים, וכולל הופעות אורח של בני דה בוצ'ר, קונוויי דה מאשין, KXNG קרוקד, סיהיי דה פרינס, די ג'יי פרמייר, אמינם, גראף, סיי ארי דה קיד, טי.
איי., וינס טייפלס, וסטסייד גאן וסדריק דה אנטרטיינר, בין היתר.
האלבום הגיע למקום ה-58 במצעד הבילבורד 200, ולמקום ה-6 במצעד האלבומים העצמאיים של הבילבורד.
בנובמבר 2020, קיבל האלבום מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הראפ של השנה".
The 8 הוא מיני-אלבום השני של הזמר הישראלי עומר אדם.
האלבום יצא לאור ב-17 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים NMC.
ב-12 בפברואר 2021, העלה אדם בעמוד האינסטגרם שלו תמונה בה נכתב:האלבום מכיל חמישה שירים של אדם שהודלפו בעבר וזכו להצלחה ברשת ושלושה שירים נוספים שטרם פורסמו.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם17 בפברואר 2021הורדה דיגיטלית • סטרימינגNMC
"The A Team" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, מתוך אלבום הבכורה שלו, +.
השיר יצא לאור ב-10 ביוני 2011, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ולאווה רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום.
הוא הופץ בפורמט של הורדת מוזיקה בממלכה המאוחדת ב-10 ביוני 2011. "The A Team" היא בלדת פולק על עובדת מין המכורה לקוקאין.
הוא נכתב לאחר ששירן ביקר במקלט לחסרי בית ושמע כמה מסיפורי החיים שאנשים חיו.
הוא כתב את השיר בעקבות הופעה שהתקיימה במסגרת האירוע לחסרי הבית.
חלק מ-"The A Team" כלל בשירו של אד שירן "Little Lady", בו משתתף מיקיל פיין.
"Little Lady" נכלל במיני-אלבום, No.
הוא הגיע לעשירייה הפותחת באוסטרליה, גרמניה, אירלנד, ישראל, יפן, לוקסמבורג, ניו זילנד, נורווגיה, הולנד והממלכה המאוחדת.
הוא הופיע לראשונה במקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, עם מכירות של 57,607 עותקים.
השיר נשלח לתחנות רדיו שונות בארצות הברית והפך ללהיט רדום שם, ובהדרגה עלה במצעד הבילבורד הוט 100, עד שהגיע בשיאו למקום ה-16 והיה לשירו הראשון של שירן שעשה זאת.
ב-5 בדצמבר, השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "שיר השנה"; המועמדות הראשונה של שירן בפרס.
בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2013, הוא היה מועמד בקטגוריית "הסינגל הבריטי הטוב ביותר", אך הפסידה ל-"What Makes You Beautiful" של ואן דיירקשן.
שירן אמר שהשיר נכתב על בסיס "חוויה שחוויתי כשקיימתי הופעה במקלט לחסרי בית".
הוא הסביר, "הייתי אז בן 18 והייתי די תמים.
אז קצת נדהמתי מכמה מהסיפורים ששמעתי [...] רציתי לכתוב את זה, אז זה נשמע קצת אופטימי, כך שלא באמת אפשר לדעת על מה מדובר, כיוון שזה נושא אפל".
בריאיון שקיים עם "Absolute Radio" בשנת 2011, שירן הצהיר שהשיר מבוסס על קורותיה של אישה מסוימת במקלט, בשם אנג'ל, ומכאן נכתבה גם השורה "Angels to fly" בשיר.
בריאיון עם בילבורד, הוא הסביר את שם השיר: "תרופה כמו קוקאין נקראת 'תרופה מסוג A'.
זה באותה הקבוצה של הרואין.
במקום להבהיר ולומר רק מה הבעיה בכך, הייתי אומר, 'היא מקבוצה A'".
השיר יצא לאור ב-1 במאי 2011, בממלכה המאוחדת על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
בארצות הברית, "The A Team" נשלח לתחנות רדיו שונות (כדוגמת רדיו שירים עכשוויים למבוגרים ורדיו טריפל A) ב-27 בפברואר 2012.
על סמך מאמר שפורסם ב-EMI Music Publishing, "The A Team" הוא שיר בעל קצב בינוני, עם 170 פעימות בדקה.
הוא כתוב בסולם לה מז'ור; השירה של שירן נעה בין התו A2 ועד A4. בין כלי הנגינה ניתן למנות גיטרה, פסנתר וזמרה.
"The A Team" תואר כשיר פולק.
גארי טראסט מבילבורד השווה את השיר ללהיטי פולק רוק כמו "Luka" של סוזן וגה (על התעללות בילדים), "Like the Weather" של 10,000 מניאקים (על דיכאון) ו-"Fast Car" של טרייסי צ'פמן (על אלכוהוליזם) וטען שמדובר ב"שירים שמסתירים את הנושאים הכבדים שלהם מתחת למלודיה".
ראיין ריד טען שמדובר בשיר ג'אז-פולק.
ב-27 ביוני 2025, הזמרת אוליביה רודריגו אירחה את שירן להופעת דואט מפתיעה בלונדון.
השניים ביצעו יחד את השיר בפני הקהל בהייד פארק במסגרת סדרת הופעות BST (British Summer Time).
שירן ציין כי בכל מקרה תכנן להגיע להופעה, אך רודריגו פנתה אליו והציעה שישירו יחד את השיר, לציון 15 שנה לצאת השיר.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורהממלכה המאוחדת10 ביוני 2011הזרמת מוזיקה • הורדת מוזיקהאטלנטיק • לאווה13 ביוני 2011תקליטורארצות הברית27 באוגוסט 2012רדיו להיטים עכשוויים
Club הוא עיתון מקוון אמריקאי, ואתר בידור הכולל ביקורות, ראיונות ומאמרים העוסקים בנושאים כדוגמת: סרטים, מוזיקה, טלוויזיה, ספרים, משחקים ואלמנטים אחרים של התרבות הפופולרית.
Club נוסד בשנת 1993 כתוספת ל-The Onion.
במרוצת השנים הפך The A.V.
Club לפופולרי יותר מאשר The Onion.
בשנת 2005, לאחר שינוי מהותי באתר האינטרנט של The A.V.
Club, הוא הפך לפופולרי יותר מ-The Onion ולאחד מאתרי המוזיקה הפופולריים ביותר באותה העת.
Club ואתרים אחרים בבעלות G/O Media אינם סאטיריים.
The 1st Album (בעברית: האלבום הראשון) הוא אלבום הבכורה של הצמד הגרמני מודרן טוקינג, שיצא לאור ב-1 באפריל 1985, בהוצאת הנסה רקורדס.
האלבום הגיע למקום הראשון בגרמניה ב-27 במאי 1985, ושהה ארבעה שבועות בראש המצעד ו-18 שבועות בעשירייה הפותחת.
הוא קיבל בסופו של דבר את תואר הפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI), על מכירות של יותר מ-500,000 עותקים במדינה.
מקוםתאריםמכירותאוסטריה (IFPI Austria)פלטינה50,000גרמניה (BVMI)פלטינה500,000ישראל (IFPI ISR)17,000ספרד (PROMUSICAE)זהב50,000פולין (ZPAV)זהב50,000
The Album (בעברית: האלבום) הוא אלבום האוסף השני של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
הוא יצא לאור ב-12 באוקטובר 1998, בהוצאת חברות התקליטים ביג פוט רקורדס ופוליגראם רקורדס.
מתוך האלבום לא יצאו סינגלים וביקשו מהקהל ברחבי העולם שלא לרכוש אותו, בשל הפצתו השנויה במחלוקת.
האלבום הופץ בסמוך ליציאתו של אלבום האוסף, דיווה – האוסף (1998), דבר שהוביל למחלוקת בין אינטרנשיונל ומנהליה לבין חברות התקליטים.
במהלך ריאיון הצהירה אינטרנשיונל: .
בעקבות המחלוקת, תבעה אינטרנשיונל את הליקון ובית המשפט פסק לזכות אותה ב-100,000 ש"ח.
"מגנונה" מעוצב כ-"maganuna" (רצועות 2 ו-12).
"דנה אינטרנשיונל" מעוצב כ-"Dana International".
"לילה טוב אירופה" מעוצב כ-"Good Night Europe".
"דון קיחוטה" מעוצב כ-"Don Quixote".
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם12 באוקטובר 1998קלטת שמע • תקליטורביג פוט • פוליגראם
The Album (בעברית: "האלבום") הוא אלבום האולפן השישי של הלהקה האמריקאית האחים ג'ונאס.
האלבום יצא לאור ב-12 במאי 2023, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
האלבום עצמו משמש כהמשך לאלבום הקודם שלהם, Happiness Begins (2019).
ב-25 בפברואר 2020, במהלך ראיון ב"טודיי שואו", ניק ג'ונאס חשף שההרכב עבדה על אלבום חדש עם ראיין טדר ושהפרטים "יוכרזו בשבועיים הקרובים", גם רמז ש"What a Man Gotta Do", סינגל שהם הוציאו בחודש הקודם, ישמש לו כסינגל המוביל הפוטנציאלי.
ב-23 בספטמבר 2022, הקבוצה פרסמה תמונה של ניק, ג'ו וקווין ג'ונאס באולפן הקלטות עם ג'ון בליון, שישב ליד פסנתר, וכותב שהם בתהליך יצירת האלבום, שבו גם ג'ו רמז על השלמתו.
ב-13 בינואר 2023, הופיע בתוכנית אירוח ב-"The Kelly Clarkson Show", בו שיתף שהאלבום הושלם וכי האחים ג'ונאס היו כרגע "בסוג של רגע תכנון עם הקמפיין, האלבום, הסינגל - כל דברים".
בדיוק שבועיים לאחר מכן, ניק, ג'ו וקווין התיישבו לראיון עם "וראייטי ", בו חשפו שהאלבום כולל אלמנטים של פופ ואמריקנה משנות ה-70 ומושפע בחלקו מהבי ג'יז והאחים דובי, תוך שהם גם חשף שמות של כמה שירים מתוכו: "Wings", "Montana Sky", "Vacation Eyes", "Little Bird", "Waffle House".
ב-29 בינואר, חשף ג'ו קטע של השיר "Wings" דרך סרטון שהראה אותו באולפן עם ניק וגם קווין.
למחרת, כל שלושת האחים עלו לשדרת הכוכבים של הוליווד, בה הכריזו שהאלבום ייקרא The Album וייצא ב-5 במאי.
ב-22 בפברואר הודיעה הלהקה שהאלבום נדחה בשבוע ל-12 במאי.
הסינגל המוביל "Wings" יצא לאור ב-24 בפברואר 2023.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור The Albumאזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם12 במאי 2023הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטריפבליק
"The Alcott" הוא שיר שהוקלט על ידי הלהקה האמריקאית דה נשיונל, בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, First Two Pages of Frankenstein.
זוהי בלדת דאון-טמפו בשילוב צלילי פסנתר דומיננטיים.
הוא הופק בסטודיו לונג פאונד בעמק ההדסון.
השיר דורג במקום החמישי במצעד הסינגלים של ניו זילנד.
השיר הופק באולפן לונג פאונד בעמק ההדסון והוא תואר כבלדה בעלת קצב בינוני.
הוא משלב צלילי פסנתר בהפקתו.
אנדרו טרנדל מ-NME סקר אותו בביקורת שפרסם.
מבקר פיצ'פורק, בראד שופ, טען שהרצועה כוללת "ראפ תעשייתי".
לקראת הסוף של השיר, סוויפט מבצעת קטע סולו.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-21 מיליון השמעות.
בביקורת למגזין Clash, ג'יימס מלן הגדיר את "The Alcott" כרצועה "מהממת באמת" שמציגה את יכולת השירה של סוויפט ואת הביצועים הקוליים ברנינגר.
בביקורת מעורבת, בראד שופ מפיצ'פורק טען שהרצועה קשורה בעיקר לסגנון של סוויפט והגדיר אותה "", וכתב: "הבלגן קיים, רק לא הכאוס".
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקוראיטליה28 באפריל 2023רדיו איירפליי4ADארצות הברית1 במאי 2023רדיו עכשווי למבוגרים
The Age of Pleasure (בעברית: עידן העונג) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת, הפזמונאית והראפרית האמריקאית ג'אנל מונה.
הוא יצא לאור ב-9 ביוני 2023 תחת הוצאת באד בוי רקורדס.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 202320בילבורד50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות35
"The Alchemy" (בעברית: "הָאַלְכִּימְיָה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
את השיר הוציאה ב-19 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-15 מתוך אלבומה ה-11 של סוויפט, The Tortured Poets Department.
"The Alchemy" הוכלל כרצועה ה-15 שלו.
ב-11 באפריל נודע כי אורך השיר עומד על שלוש דקות ושש עשרה שניות.
"The Alchemy" הוא שיר בסגנון אלקטרופופ ופופ רוק, עם השפעות R&B במלודיה שלו.
המנגינה מורכבת מתופים מהדהדים ושירה מרובדת.
וויל הודג'קינסון מהטיימס כתב שיש לשיר הפקה חלומית ורומנטית שמזכירה את סגנונה של הזמרת האמריקאית סטיבי ניקס, בעוד אנני זלסקי תיארה את הצליל כמעורפל.
מילות השיר משתמשות בדימויים נרחבים של פוטבול כדי לתאר את ימיה הפורחים של מערכת יחסים חדשה.
בגשר, סוויפט מתארת סצנת ניצחון: מושא אהבתה, זוכה באליפות הפוטבול ("Shirts off, and your friends lift you up, over their heads").
לבסוף, הוא רץ לעבר ה"גביע" שלו, מטאפורה בפני עצמה.
He just comes, running over to me" – סוויפט אומרת שהיא הגביע של אהובה ושהוא רץ אליה כשהוא מנצח.
מבקרים רואים ב-"The Alchemy" כשיר האהבה השמח היחיד באלבום שעוסק בעיקר בשברון לב.
מבקרת הספרות סטפני ברט זיהתה את "The Alchemy" כאחת משלושת הרצועות היחידות באלבום The Tortured Poets Department: The Anthology שאינן עוסקות ברומן כושל, כאשר הרצועות האחרות הן "So High School" ו-"Robin".
שאנון קרלין מטיים כתבה כי מיקומה של הרצועה קרוב לסוף האלבום הסטנדרטי מראה שסוויפט מוכנה "להילחם שוב עם הבחור החדש והייחודי הזה" לאחר שפירטה על מאהבים לשעבר ברצועות הקודמות ("These blokes warm the benches/ We've been on a winning streak").
לורן האף מאנטרטיימנט ויקלי הסכימה, ואמרה כי "The Alchemy", שהוצב אחרי "שירים על כאב לב כל כך נורא שסוויפט משווה אותם ל'דום לב' באפילוג שלה", סימן "סוג טוב" של "שיגעון".
נינה מיאשיטה מווג אוסטרליה אמרה שהמילים נראות כמשוותות בין הכימיקלים המשחררים המוח בזמן משחק ספורט לבין אלה המשתחררים בזמן אהבה.
הביקורות על השיר התנגדו בעיקר לכתיבה שלו.
חלק מהמבקרים, כמו ספנסר קורנהארבר שכותב עבור האטלנטיק, קרל וילסון מסלייט, וג'ון וולמאכר מביטס פר מינט , ראו את דימויי הפוטבול כחלשים, "נוראיים" ו"מוגזמים".
ניל מקורמיק שכותב עבור טלגרף אמר שהשיר מכיל "משחקי מילים ספורטיביים מוגזמים ולא מקוריים".
בכתב עבור הפייננשל טיימס, לודוויץ' האנטר-טילני אמר שהשיר חוזר על עצמו וסבר כי נעשה שימוש שגוי בשם השיר.
לינדזי זולדז מהניו יורק טיימס תיארה את השיר כ"חסר משקל".
ברט היה חיובי יותר, וטען שהמטאפורות של פוטבול הן "פלרטטוניות" ואת המסר הכללי כמכיל "כיף, תקווה וסבלנות".
ביקורות שהיו חיוביות יותר התמקדו בהפקה.
יו ג'י פאדלס מ-Sputnikmusic טען ש-"The Alchemy" הוא שיר "תוסס וטעון באופן אישי", אך מתח ביקורת על "ההגשה המעוותת המדומה".
וולמכר שיבח את הצליל כ"נינוח ואלגנטי" ואמר ש"מצב הרוח של היצירה" מפצה על המילים.
הודג'קינסון נתן לשיר דירוג של חמישה כוכבים, ושיבח את היותו "אפי אך אינטימי, כמו הסצנה האחרונה בסרט שובר קופות".
ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד דירג את כל 31 הרצועות של האלבום The Tortured Poets Department: The Anthology, והציב את "The Alchemy" במקום ה-21, הוא כינה אותו "שיר אהבה נוצץ".
אלכס הופר מ-American Songwriter תיאר את השיר כ"משוטט וסקסי".
לאחר יציאתו, "The Alchemy" הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, שם השיר והקטעים מהאלבום הפכו את סוויפט לאמנית הראשונה שכבשה את כל 14 המקומות הראשונים במצעד.
באוסטרליה, השיר פתח בשיאו במקום ה-18 במצעד הסינגלים של ARIA והפך את סוויפט לאמנית עם מספר השירים הרב ביותר שנכנסו לטופ 50 בשבוע אחד עם 29 שירים.
במקומות אחרים, "The Alchemy" הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הגלובלי 200 ונכנס למצעד במדינות נוספות: ניו זילנד (19), קנדה (21), פורטוגל (41), שווייץ (46), שוודיה (65), וצרפת (157).
הוא גם הגיע למקום ה-23 במצעד שירי הסטרימינג הבריטי ולמקום ה-39 ברשימת 100 הסינגלים הדיגיטליים המובילים של יוון.
ג'ק אנטונוף – הפקה, כתיבה, תופים, תכנות, כלי הקשה, סינתיסייזר, גיטרה חשמלית, קולות רקע, צ'לו
שון האצ'ינסון – הקלטה, תופים
"The Albatross" (בעברית: "הָאַלְבַּטְרוֹסִיִּים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
את השיר הוציאה ב-19 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-19 מתוך מהדורתו המורחבת, The Anthology Edition, של אלבומה ה-11 של סוויפט, The Tortured Poets Department.
"The Albatross" הוכלל בגרסה זו כרצועה ה-19.
The Advancement of Learning, קידום הלמידה או בשמו המלא Of the Proficience and Advancement of Learning, Divine and Human הוא ספר עיון מאת פרנסיס בייקון שיצא לאור בשנת 1605. הוא שימש השראה למבנה הטקסונומי של האנציקלופדיה הגדולה רבת ההשפעה מאת ז'אן לה רונד ד'אלמבר ודני דידרו.
לפי הביוגרפית של בייקון, קתרין דרינקר בואן מדובר בחיבור חלוצי לתמיכה בפילוסופיה האמפירית.
The Advenures of Scooterman היא סדרת טלוויזיה ללימוד השפה האנגלית, שהופקה בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנות ה-70 וצולמה בשחור-לבן.
מפיקת הסדרה הייתה אסטל פרידמן, כותב הסדרה היה לו גולן והבמאי היה חברו אירווינג קפלן.
בכל פעם שיש בעיה, סקוטרמן (Scooterman) ועוזרו הנאמן קיקסטנד (Kickstand) מגיעים רכובים שניהם על גבי הקטנוע המיוחד שלהם ומצילים את המצב.
לעיתים קרובות הם נאלצים לעזור לחברם, ד"ר האפבייקד (Halfbaked) חסר הדעת, שהמצאותיו המטורפות מסבכות אותו בצרות.
כאשר הייתה מתקבלת התראה, האנטנה של הקטנוע הייתה מתרוממת באופן אוטומטי והצ'יף היה מוסר להם את המשימה שעליהם לבצע ואת התחביר הלשוני שבו עליהם להשתמש במהלך המשימה, כגון: WH questions, Negative questions וכדומה.
גארי דייוויד גולדברג - בתפקיד סקוטרמן
ג'ואי גולדסטיין - בתפקיד קיקסטנד
יוג'ין בלאו - בתפקיד ד"ר האפבייקד
אירווינג קפלן - בתפקיד הצ'יף (קול בלבד)
סקוטרמן פוגש את עוזרו החדש, קיקסטנד.
הצ'יף מודיע לסקוטרמן שד"ר האפבייקד עובד על מכונה חדשה, וזה עלול להיות מסוכן; הוא מטיל על סקוטרמן לברר כל מה שהוא יכול על המכונה, ולהשתמש בהווה פשוט ובהווה ממושך.
סקוטרמן וקיקסטנד מבקרים את ד"ר האפבייקד, והוא מראה להם את ההמצאה החדשה שלו - מכונת הפופקורן הראשונה בעולם בגודל כיס.
בהתחלה המכונה מייצרת פופקורן אחד בכל פעם, אבל פתאום היא משתבשת וממלאת את כל המעבדה בפופקורן.
הצ'יף מודיע לסקורטרמן וקיקסטנד שהחללית של ד"ר האפבייקד המריאה בדרכה לתחנת חלל, אך הלכה לאיבוד בחלל.
הם מוקצים למצוא את החללית האבודה ולהשתמש בשאלות שליליות.
עד מהרה הם מגלים שאוסוולד (ג'רמי קפלן), אחיינו הסקרן של ד"ר האפבייקד, נכנס לחללית ומבלי להתכוון שיגר אותה לחלל.
סקוטרמן, קיקסטנד וד"ר האפבייקד נוסעים לתחנת החלל כדי להציל את אוסוולד.
הצ'יף מודיע לסקוטרמן שמישהו המציא משהו איפשהו לפני זמן מה, וזה עלול להיות מסוכן; סקוטרמן מוקצה לגלות כל מה שהוא יכול, ולהשתמש בשאלות WH.
לאחר שהם מגלים שהממציא המדובר הוא ד"ר האפבייקד, סקוטרמן וקיקסטנד מבקרים אותו, והוא מראה להם את ההמצאה החדשה שלו - מוח אטומי שיכול לענות כמעט על כל שאלה.
לד"ר האפבייקד יש טבעת מיוחדת, הוא מאבד את הטבעת במאפייה, וסקוטרמן עוזר לו למצוא אותה.
סקוטרמן וקיקסטנד מקבלים שתי משימות: למצוא את יום רביעי החסר ולהשתמש במשפטים הכוללים ביטויי זמן המציינים תדירות.
כשהם מנחשים שד"ר האפבייקד קשור ליום החסר, הם מבקרים אותו, והוא מראה להם את ההמצאה האחרונה שלו: לוח שנה משוגע רב תכליתי, שבו שני ושלישי מופיעים פעמיים בשבוע ואילו יום רביעי חסר.
בפרק זה ד"ר האפבייקד יוצא לחפש זהב, וסקוטרמן מציל את אחייניתו מהנבל, הארי הגדול.
נעימת הפתיחה והסיום לסדרה נכתבה על ידי המוזיקאי יוחנן קַלדִי שהפיק פסקולים לכ-1,800 תוכניות, בהן "רחוב סומסום", "גבי ודבי", "Here we are", "Neighbours" ועוד.
השיר "גבי ודבי" של להקת ההיפ-הופ הדג נחש משתמשת במשך כל השיר בסימפולים של נעימת הפתיחה של הסדרה.
המיני-אלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 2024, על ידי חברות התקליטים Three Wishes ו-5020 רקורדס.
אלבום זה נוצר לרגל יום השנה ה-25 של צאת האלבום Christina Aguilera.
בספטמבר 2024, אגילרה הודיעה שהיא תוציא ספיישל "Spotify Anniversaries" לרגל יום השנה ה-25 לאלבום הבכורה שלה.
הספיישל יצא לאור כמיני-אלבום לייב בספוטיפיי ב-23 בספטמבר ובו השתתפו משין גאן קלי וסברינה קרפנטר לצד "גרסאות מחודשות בשידור חי באולפן" של שירים מאלבום הבכורה שלה.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור The 25th Anniversary of Christina Aguilera (Spotify Anniversaries Live)אזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםמקורכלל העולם23 בספטמבר 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהטרי ווישז • 5020
The Addison Tour הוא סיבוב ההופעות הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית אדיסון ריי.
אשר התקיים כתמיכה באלבום הבכורה שלה, Addison.
סיבוב ההופעות החל ב-25 באוגוסט 2025, בדבלין, אירלנד, וצפוי להסתיים ב-18 בנובמבר 2025, בסידני, אוסטרליה.
ב-17 ביוני 2025, הודיעה ריי כי תצא לסיבוב ההופעות הראשון שלה, סיבוב ההופעות Addison Tour, שיכלול עשרים וארבע הופעות ברחבי אירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה.
המכירות המוקדמות החלו ב-18 ביוני, בעוד שהמכירות הכלליות החלו ב-20 ביוני 2025. במהלך מכירת הכרטיסים המוקדמת, גודל התורים בטיקטמאסטר עבור מספר תאריכים בארצות הברית הגיע ל-100,000 ממתינים.
זמן קצר לאחר מכן, ריי הודיעה על תאריכים נוספים לניו יורק ולוס אנג'לס ב-3 וב-20 באוקטובר, בהתאמה, עקב ביקוש גבוה.
באותו יום, הוכרזו גם שלוש הופעות נוספות באוסטרליה.
ב-19 ביוני, הוסיפה ריי תאריך נוסף בלונדון ותאריך חדש ביוסטון עקב ביקוש גבוה, כמו גם שדרוג מיקום בקלן, גרמניה.
ב-5 באוגוסט 2025, הודיעה ריי על שדרוגי מקומות בדבלין, לונדון ופריז עקב ביקוש גבוה.
רשימת השירים הבאה לקוחה מההופעה שהתקיימה ב-25 באוגוסט 2025 בדבלין.
היא אינה מייצגת את כל התאריכים לאורך סיבוב ההופעות.
The Anthem 1 באוקטובר ניו יורק Brooklyn Paramount3 באוקטובר Terminal 55 באוקטובר בוסטון Roadrunner7 באוקטובר פילדלפיה The Fillmore Philadelphia8 באוקטובר טורונטו קנדה Rebel10 באוקטובר שיקגו ארצות הברית Riviera Theatre13 באוקטובר דנוור Mission Ballroom 16 באוקטובר אוקלנד Fox Oakland Theatre19 באוקטובר [[לוס אנג'לס
]] Wiltern Theatre 20 באוקטובר11 בנובמבר מלבורן אוסטרליה Forum Theatre12 בנובמבר14 בנובמבר בריזביין Fortitude Music Hall15 בנובמבר17 בנובמבר סידניEnmore Theatre18 בנובמבר
The Animals (החיות) הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ניוקאסל מתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
הלהקה הוקמה על ידי אלן פרייס ובשנת 1962 הצטרף אליה הסולן אריק ברדון.
בינואר 1964 עברה הלהקה ללונדון והוחתמה על ידי המפיק מיקי מוסט שהשיג להם חוזה בחברת Columbia.
הלהיט הראשון שלהם Baby let me take you home עבר שינוי תמליל כדי לנקות אותו מתכנים "בעייתיים".
אבל היה זה הלהיט השני שלהם "The House of the Rising Sun" שהביא אותם לפסגה.
אריק ברדון גילה את השיר באלבומו הראשון של בוב דילן וחברי הלהקה הצליחו לשכנע את מיקי מוסט להוציא את הלהיט למרות אורכו - 4 דקות ו-20 שניות - ששברו בהרבה את השיא עד לאותה שנה.
הלהיט נמכר ב-250 אלף עותקים תוך 3 ימים והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
בארצות הברית הוצאה לשוק גרסה קצרה יותר של 2 דקות ו-58 שניות, וגם היא הגיעה לפסגה.
להיטם השלישי של החיות - I'm crying, חובר על ידי ברדון ופרייס, אבל לאחריו הם שבו להקליט להיטים של אחרים - Don't let me be misunderstood של נינה סימון ו-Bring it on home to me של סם קוק.
בשנת 1965 פרש האורגניסט אלן פרייס מהלהקה והקים להקה משלו - אלן פרייס סט שזכתה בהמשך לשורת להיטים כמו Simon Smith and his amazing dancing bear ו-The house that Jack built שהגיעו שניהם למקום הרביעי במצעד הבריטי.
החיות המשיכו להוציא להיטים - We gotta get out of this place שהגיע למקום השני ו-It's my life, הלהיט האחרון בחברת Columbia.
החיות עברו להקליט בחברת Decca אבל מכאן החלה הירידה שלהם ולאחר שני להיטים, שקעה הלהקה והתפרקה בספטמבר 1966. בתחילת 1967 הקים אריק ברדון את להקת "אריק ברדון והחיות" שהלהיט הידוע והמצליח ביותר שלה היה San Franciscan nights.
ביוני 1967 הופיעה הלהקה לעיני כ-90,000 איש בפסטיבל הפופ הבינלאומי של מונטריי בקליפורניה.
במהלך ההופעה ביצעו החיות גרסה יוצאת דופן ומלאת עוצמה בליווי כינור של להיטם של הרולינג סטונז "Paint It Black".
The B-52's (נכתב גם The B-52s) היא להקת גל חדש אמריקאית.
הלהקה נוסדה באת'נס, ג'ורג'יה שבארצות הברית בשנת 1976 על ידי פרד שניידר (כלי הקשה, שירה), סינדי וילסון (שירה), קייט פירסון (קלידים, שירה), ריקי וילסון (גיטרה) וקית' סטריקלנד (כלי הקשה).
אף שהלהקה הייתה ביסודה להקת גל חדש היא ביצעה מאוחר יותר גם סגנונות אחרים כגון פוסט-פאנק ופופ רוק בשילוב יסודות קאמפיים.
דו-שיח בין שניידר לבין פירסון ווילסון במסגרת השיר הוא סימן היכר של הלהקה.
הכתיב המקורי של שם הלהקה הוא The B-52's אולם בשנת 2008 הושמט הגרש: שם הלהקה נכתב בלעדיו הן באתר הרשמי של הלהקה והן על גבי אלבומה האחרון Funflex.
The Annoying Orange (בעברית: התפוז המעצבן) היא סדרת אינטרנט קומית שפותחה בידי עורך הסרטונים דיין בוגהיימר, שנודע בכינויו "דיינבו" (daneboe).
ערוץ הילדים העולמי Cartoon Network הפיק תוכנית טלוויזיה המבוססת על סדרת האינטרנט.
בסדרת הטלוויזיה מופיעים אותן הדמויות ואותם השחקנים, אך העלילות מתמקדות בסל מעופף, המאפשר לנסוע בזמן במקום במטבח כמו בסדרת האינטרנט.
ב-15 בדצמבר 2013 שודרה התוכנית בדיבוב לעברית בערוץ הילדים, ודמותו של התפוז דובבה על ידי יובל סגל.
התוכנית עוסקת בדמותו של תפוז מדבר החי במטבח.
בכל פרק, התפוז (שמדי פעם מלווה בחברו הטוב, אגס) פוגש מוצר מזון אחר ונקלע איתו לשיחה, בה, בדרך כלל, התפוז מספר עליו בדיחות וגורם לו להתעצבן.
רוב הפרקים מסתיימים כאשר מגיעה סכין וחותכת את הדמות איתה התפוז מדבר.
התוכנית החלה בסרטון קצר שיצר דיינבו, בו התפוז מנהל דיאלוג עם תפוח.
במקור, תוכנן להיות רק פרק אחד ויחיד, אך דיינבו כל כך אהב את הדמות ואת הרעיון, שהוא המשיך ליצור פרקים נוספים.
תפוז (Orange) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – הדמות הראשית, מעצבן ומרגיז אבל גם חבר נאמן.
אגס (Pear) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – חברו הטוב ביותר של תפוז.
בניגוד אליו, אגס הרבה יותר חכם ושקול, אוהב לקרוא ספרים קלאסיים.
פסיפלורה (Passion fruit, נקראת על ידי חבריה "Passion" (בעברית: "תשוקה")) (מדובבת בידי ג'סטין אזריק) – הדמות הנשית היחידה בסדרה אשר מתפקדת גם כדמות ראשית.
תפוח ננסי/תפוח קטן (Midget/Little apple) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – הופיע לראשונה בפרק ה-35 של התוכנית, אך קודם לתפקיד ראשי.
אשכולית (Grapefruit) (מדובב בידי רוברט ג'אגינגס ידוע גם בובג'נז) – נמצא ביחסי אהבה-שנאה עם תפוז.
מרשמלו (Marshmallow) (מדובב בידי דיין בוגהיימר) – חברו הטוב ביותר של תפוח ננסי.
דמות המזון הקבועה היחידה אשר איננה פרי.
סבא לימון (Grandpa Lemon) (מדובב בידי קווין ברוק) – דמות של סבא טיפוסי.
למרות גילו המופלג, הוא פעלולן מפורסם ורוכב אופנוע.
ליאם (Liam) (מגולם בידי רוברט ג'אגינגס / בובג'נז) – לפרקון אירי.
הוא בעל כוחות קסם, בהם הוא משתמש על מנת ללמד את תפוז "לקחים" על כך שהוא מעצבן אנשים.
נרוויל (Nervile) – מופיע בסדרת הטלוויזיה.
הוא מנהל חנות הפירות וחברו של תפוז.
The B-Side Collection הוא אלבום אוסף של להקת הפופ רוק מארון 5. האלבום יצא לאור ב-18 בדצמבר 2007. האלבום דורג במקום ה-51 במצעד בילבורד 200 בשבוע הראשון לצאתו.
The Antichrist הוא האלבום השביעי של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית דסטרקשן.
האלבום יצא לאור בספטמבר של שנת 2001, ונחשב על ידי רבים לאחד האלבומים המוצלחים ביותר של הלהקה.
השיר השני באלבום מוקדש לתעשיית המטאל ומהלל אותה, עם דגש על סגנון הת'ראש מטאל, וניתן לשמוע בו התייחסויות לאלבומי ת'ראש מטאל משפיעים, כגון Pleasure to Kill של להקת קריאייטור וBonded by Blood של אקסודוס.
השיר השלישי תוקף את הדת הנוצרית בטענה שהיא גורמת למלחמות ומוות.
שיר 5 הוא שיר אנטי מלחמה.
The Avenger (מאנגלית: הנוקם) הוא האלבום השני של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'.
האלבום יצא לאור בספטמבר 1999.
The Astonihshing הוא האלבום השלושה עשר של להקת המטאל הפרוגרסיבי דרים ת'יאטר, אשר יצא לאור כאלבום כפול ב-29 בינואר 2016. כפי שתואר במגזין הרולינג סטון, סיפור האלבום הוא על "להקה של מורדים שקוראת תיגר כנגד אימפריה מדכאת, כשהמוזיקה משחקת תפקיד מרכזי".
הסיפור הושפע מהערצת ג'ון פטרוצ'י לכותרים כמו מלחמת הכוכבים ומשחקי הכס, כמו כן השקפת עולמו על תפקידה של הטכנולוגיה בחיי היום יום המודרניים.
בריאיון למגזין "פטיש המטאל", כינה דייב לינג את האלבום "מורכב, קולנועי, שאפתני, עד לרמה של טירוף", והעניק לו את הציון 8 מתוך 10.
עלילת הסיפור מתרחשת בימיה האחרונים של שנת 2284 וימיה הראשונים של שנת 2285 ב"ממלכה הצפונית של אמריקה".
שליט הממלכה הוא המלך נפאריוס, הוא נשוי למלכה אראבל ואב לנסיך דאריוס והנסיכה פיית', הוא שולט בממלכה ביד קשה ותושבי הממלכה חיים רובם בעוני חמור.
באחד מחוקיו הוא אוסר על השמעת מוזיקה ושירה מכל סוג למעט מנגינת ה"נומאקס" (NOMAC - Noise Machine) - מכונות רעש, מין כלי טיס כדוריים המפיקים צלילים דיגיטליים "חסרי-נשמה" (מעיין ביקורת על המוזיקה האלקטרונית שהיא "חסרת נשמה" לעומת מוזיקת המטאל).
מבירת הממלכה העלילה עוברת לעיירה Ravenskill, עיירה קטנה וענייה הנמצאת בקצה הממלכה, הרחק מהמרכז השלטוני שלה.
לארמונו של נפאריוס מגיעות שמועות אודות גבריאל ולכן הוא ומשפחתו מגיעים ל-Ravenskill כדי לראותו במו עיניהם כאשר הוא מופיע באמפי-תיאטרון המקומי, בזמן ההופעה גבריאל מבחין בפיית' ומתאהב בה, ולאחר ההופעה נמלט מהמקום ומסתתר.