tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשהסתננה לאתר העבודה מחופשת לעבד, אוולין הבינה שמנהיג הטמפלרים, הידוע רק כ"איש החברה", מחפש חפץ קדום בשם דיסק הנבואה, וציווה על יד ימינם, רפאל חואקין דה פרר, להשתמש בעבדים לחפור בחורבות צ'יצ'ן איצה ולמצוא את הדיסק.
אוולין מצליחה להרוג את דה פרר ולהחזיר חצי מהדיסק, תוך שהיא מתאחדת במפתיע עם אמה ז'יאן, שהיא לומדת שהיא מכר ותיק של אגאטה וגם הוכשרה כמתנקשת, אך סירבה להצטרף לאחוה בגלל הדרכים האלימות שלהם.
מחשש שהמתנקשים יבואו אחריה כדי לשחזר חפץ גנוב הידוע בשם לב האחים, ז'יאן נטשה את משפחתה ונמלטה מניו אורלינס, אם כי מהר מאוד התחרטה על מעשיה.
אוולין חוזרת מאוחר יותר לצ'יצ'ן איצה ב-1772 ומתפייסת עם אמה, שעוזרת לה לרכוש את החצי השני של הדיסק אך בוחרת להישאר בצ'יצ'ן איצה כדי להגן עליה מפני פלישות טמפלריות נוספות.
לאחר שובה לניו אורלינס, אוולין מתמקדת בחשיפת זהותו של איש החברה, ובמהלך התקופה הזאת אביה פיליפ חולה באופן מסתורי ומת.
אוולין מצליחה בסופו של דבר ב-1777, כשהיא מתנקשת בקצין נאמן וטמפלר בשם ג'רוג' דיווידסון בעזרתו של המתנקש קונור (הגיבור של Assassin's Creed III).
מג'ורג', אוולין מבינה שמדלן היא איש החברה ושהיא הייתה אחראית הן לנטישתה של ז'יאן והן למותו של פיליפ.
כשהיא מתעמתת עם אמה החורגת, מדלן מודה שהיא טיפחה בסתר את אוולין כדי שתהפוך לטמפלרית, ומבקשת ממנה להרוג את אגטה כדי להוכיח את נאמנותה למסדר.
אוולין במקום זאת מנסה להזהיר את המנטור שלה, אבל אגאטה חושב שתלמידתו בגדה בו ותוקף אותה, ואז מתאבד לאחר שהובס והושפל.
כשהיא מעמידה פנים שהיא באמת מתכוונת להקדיש את עצמה ואת דיסק הנבואה למסדר, אוולין נפגשת עם מדלן בקתדרלת סנט לואיס, שם היא הורגת את אמה החורגת, ובכך גואלת לבסוף את ניו אורלינס מההשפעה הטמפלרית.
לאחר מכן היא מחברת את לב האחווה - אשר הוענקה לה על ידי אמה כתליון - לדיסק כדי לפתוח הודעה סודית מתקופת הקדמונים.
בחבילת ההרחבה "אוולין" שהותאמה למשחק Assassin's Creed IV: Black Flag, עוקבת העלילה אחר אוולין, שבע שנים לאחר האירועים שבמשחק Liberation .
בשנת 1784, אוולין החלה לסייע לקונור במשימתו לבנות מחדש את אחוות המתנקשים הקולוניאלית, ולפי בקשתו, היא נוסעת לרוד איילנד כדי למצוא ולגייס שפחה נמלטת בשם פיישנס גיבס.
עם הגעתה, היא מגלה שלפיישנס יש קמע, פיסת גן עדן, שאותו מחפש רופא טמפלרי, אדמונד ג'אג'.
אף על פי שאוולין מצילה את פיישנס מהטמפלרים, פיישנס מסרבת להצטרף לאוולין ומנסה לברוח בכוחות עצמה, רק כדי להיתפס מחדש ובמהירות על ידי ג'אג', אשר מאלץ אותה למסור את הקמע.
פיישנס חוברת לאוולין כדי למצוא שוב את הקמע, ובסופו של דבר שתי הנשים הורגות את ג'אג', שלא הצליח לפתוח את כוחו של הקמע.
לאחר מכן פיישנס מגלה שהיא הצליחה לשמור על מרכיב חיוני של הקמע, שבלעדיו הוא חסר תועלת, ומקבלת את הזמנתה של אוולין להצטרף למתנקשים.
אוולין ביאטריס לונגמן הייתה פסלת אריקאית.
יצירות הדמות האלגוריות שלה הוזמנו כאנדרטאות, קישטו מבני ציבור ואטרקציות בתערוכות אמנות באמריקה של ראשית המאה ה-20. היא הייתה הפסלת הראשונה שנבחרה כחברה מלאה באקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1919.
בתם של אדווין הנרי וקלרה דליטיה לונגמן, היא נולדה בחווה ליד וינצ'סטר, אוהיו.
בגיל 14 היא התפרנסה בעבודה בחנות בשיקגו.
בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893, שבה ביקרה כשהייתה כמעט בת 19, קיבלה לונגמן השראה להפוך לפסלת.
היא למדה במכללת אוליבט במישיגן במשך שנה אחת, אך חזרה לשיקגו כדי ללמוד אנטומיה, רישום ופיסול.
עבדה אצל לורדו טאפט בבית הספר לאמנות של שיקגו, היא קיבלה את התעודה שלה לקורס של ארבע שנות לימוד תוך שנתיים בלבד.
ב-1901 עברה לונגמן לניו יורק, שם למדה אצל הרמון אטקינס מקניל ודניאל צ'סטר פרנץ'.
הופעת הבכורה שלה בפיסול ציבורי בקנה מידה גדול הגיעה בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904, שם הדמותה הגברית שיצרה - "ויקטורי" נבחרה להיות מוצבת במקום של כבוד - בראש הבניין המרכזי של היריד.
מאוחר יותר אותרה גרסת ברונזה קטנה יותר, פסלון משנת 1903.
פיסלה "גאון החשמל" של לונגמן משנת 1915 - עירום גבר מוזהב, הוזמן על ידי AT&T חברת הטלפונים והחשמל לראש מטה החברה שלהם במרכז מנהטן.
הדמות הופיעה במדריכי טלפון של חברת בל ברחבי הארץ מ-1938 ועד שנות ה-60. בסביבות 1920, לונגמן סייעה לדניאל צ'סטר פרנץ' ולהנרי בייקון על ידי יצירת העיטורים הפיסוליים עבור אנדרטת לינקולן בוושינגטון הבירה.
בשנת 1923, היא זכתה במדליית הזהב של ווטרוס לפיסול הטוב ביותר.
בשנת 1918, היא נשכרה על ידי נתנאל הורטון באצ'לדר, מנהל בית הספר לומיס צ'אפי, לפסל אנדרטה לאשתו המנוחה.
שנתיים לאחר מכן, היא נישאה לבאצ'לדר, ועברה לקונטיקט בשיא הקריירה.
במהלך 30 השנים הבאות השלימה לונגמן עשרות הזמנות - עבודות אדריכליות ועבודות עצמאיות, ברחבי ארצות הברית.
היא הייתה חברה פעילה בבית הספר לומיס צ'אפי, ותרמה אינספור פריטים המוחזקים בבית הספר, כמו גם בעיירות שמסביב.
עבודתה הייתה גם חלק מאירוע הפיסול בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ של 1928.
לאחר פרישתו של בעלה, אוולין העבירה את הסטודיו שלה לקייפ קוד, שם נפטרה ב-1954 .
שניים מפסלי התבליט של לונגמן משמשים כאנדרטה בבית הקברות בלואל, מסצ'וסטס.
הפסל שלה משנת 1905 של אישה בגלימה המחזיקה אצבע על שפתיה מעטר את קברו של ג'ון אנסלי סטורי.
פסל "נערת הטחנה", שהוקדש בשנת 1906, מנציח את עובדת טחנת לואל לואיזה מריה וולס.
פסל בולט בירוק של העיר ווינדזור, קונטיקט ברחוב ברוד, הוא האנדרטה המוקדשת "לפטריוטים של ווינדזור".
לונגמן פיסלה את עייט הברונזה הגדול עם כנפיים פרושות ב-1928; הוא נחנך ב-1929. מקדש המלחמה שלה, "מדונה וילד", נמצא בכנסיית גרייס האפיסקופלית של וינדזור, ונפתח לשימוש קהילתי בשנת 1943. עד סוף 1944, למעלה מ-2,000 אנשים רשמו את שמותיהם בפנקס המקדש.
ניתן לראות דוגמה נוספת לעבודתה, הידועה בשם "תעשייה" מחוץ לכניסה הראשית של בית הספר התיכון הטכני A.I.
הפסל, שהושלם ב-1931, הוצב שם ב-1960 לכבודם של חלוצי התעשייה של הרטפורד.
פסל הברונזה במשקל של כטון, יושב על בסיס גרניט במשקל כ-8 טון, נותן השראה לסטודנטים.
אוסף מכון מיניאפוליס לאמנות כולל פסל של "סוס ים", 1933 בברונזה.
אוולין הוקר הייתה פסיכולוגית אמריקאית.
היא זכורה בעיקר בזכות מאמרה משנת 1956 "ההסתגלות של ההומוסקסואל הגברי הגלוי" שבו ערכה מבחנים פסיכולוגיים לכמה קבוצות שכללו גברים שזיהו את עצמם כהומוסקסואלים וגברים הטרוסקסואלים, וביקשה ממומחים לזהות את ההומוסקסואלים ולדרג את בריאותם הנפשית.
הניסוי, שחוקרים אחרים חזרו עליו לאחר מכן, מצא שהומוסקסואליות אינה הפרעה נפשית, מכיוון שלא היה הבדל ניתן לזיהוי בין גברים הומוסקסואלים להטרוסקסואלים במונחים של הסתגלות נפשית.
הוקר טענה כי מתאם כוזב בין הומוסקסואליות למחלת נפש היווה את הבסיס לסיווג ההומוסקסואליות כהפרעה נפשית.
המתאם היה תוצאה של חוקרים קודמים שחקרו קבוצות מדגם שהכילו בעיקר גברים הומוסקסואלים עם היסטוריה של טיפולים במחלות נפש.
עבודתה של הוקר הייתה בעלת חשיבות קריטית בהפרכת ההטרוסקסיזם התרבותי מכיוון שהיא גילתה שהומוסקסואליות אינה נחותה מבחינה התפתחותית מהטרוסקסואליות.
הוקר נולדה בשם אוולין ג'נטרי (Evelyn Gentry) בנורת' פלאט, נברסקה, בבית סבתה וגדלה עם שמונה אחים ואחיות במישורי קולורדו.
כשהייתה בת 13, משפחתה עברה לסטרלינג, קולורדו.
המסע לסטרלינג יהיה אחד הזיכרונות היפים ביותר של הוקר.
אמה של הוקר, ג'סי בת'ל, בעלת חינוך עד כיתה ג', אמרה לה להמשיך בחינוך כי זה הדבר היחיד שאי אפשר לקחת ממנה.
משפחת ג'נטרי לא הייתה עשירה כלל, והוקר ספגה סטיגמה נוספת בגלל קומתה הגבוה של כמעט 1.8 מטרים.
ג'סי בת'ל שהייתה חסידה של השכלת נשים, רשמה את בתה לתיכון סטרלינג, שהיה גדול ומתקדם בצורה יוצאת דופן לאותה תקופה.
שם, הוקר היה בתוכנית הצטיינות והצליח לקחת קורס בפסיכולוגיה.
הוקר רצתה ללמוד בקולג' למורים, אבל המדריכים שלה ראו את הפוטנציאל שלה ועודדו אותה ללכת לאוניברסיטת קולורדו.
עד שהיא הייתה מוכנה לסיים את לימודיה, היא השיגה מלגה לאוניברסיטת קולורדו בולדר (UCB).
ב-1924 היא הפכה לסטודנטית ב-UCB בזמן שעבדה כמשרתת עבור משפחת עשירה בבולדר.
המנטור שלה, קארל מנצינגר, הדריך אותה באתגר שלה לגבי התיאוריה הפסיכולוגית הרווחת אז של הביהביוריזם.
היא כתבה את עבודת התזה שלה על לימוד ניסוי וטעייה בחולדות הוא הזמין אותה לכתוב את סיפור המקרה שלה.
לאחר שקיבלה את התואר השני שלה, היא הפכה לאחת מ-11 נשים המעורבות בתוכנית הדוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בולטימור, מרילנד, לאחר שסורבה להפניה מיו"ר ייל בגלל היותה אישה.
היא למדה עם נייט דאנלאפ, שגם בדרך כלל לא אישר את תוארי הדוקטור לנשים.
היא קיבלה את הדוקטורט שלה בשנת 1932.
עבודתה של הוקר, יחד עם מחקרים פורצי דרך בתחום הסקסולוגיה של אלפרד קינסי, היו בניגוד לדעה הרווחת של רופאים ופסיכלוגים רבים של אותה תקופה, שראו בהומוסקסואליות מחלת נפש, וחיפשו דרכים לרפא אותה באמצעות טיפולי המרה שונים ומשונים.
זיגמונד פרויד ראה בהומוסקסואליות סוג של התפתחות מינית עצורה, צורה של "חוסר בגרות", שבה האינסטינקטים המיניים הרגילים של הילדות נמשכים בבגרות.
אך התנגד לסיווג הומוסקסואליות כמחלה.
עם זאת, פסיכואנליטיקאים לאחר פרויד עקבו אחר הפסיכולוג ממוצא הונגרי שאנדור ראדו, שטען כי הומוסקסואליות היא "הימנעות פובית מהטרוסקסואליות הנגרמת עקב הורות מוקדמת לא מספקת".
קו חשיבה זה היה פופולרי במודלים פסיכיאטריים של הומוסקסואליות.
מודלים אלה התבססו על מדגם לא מייצג של הומוסקאולים שנבדקו בכלא או הומוסקסואלים שביקשו טיפולים.
דעות אלה תרמו לסטיגמה שלילית של כלל החברה כלפי הומואסקאולים, והובילו גם ל"טיפולים" אכזריים ומסוכנים.
בשנות ה־40 וה־50 של המאה העשרים, הוביל הנוירולוג וולטר פרימן לכך שלובוטומיה עם דקר דמוי דקר קרח הוצעה כטיפול נפוץ לבעיות נפשיות כמו סכיזופרניה בארצות הברית.
באותה תקופה הומוסקסואליות נחשבה כתסמין של סכיזופרניה, כך שהטיפול נועד "לפתור" גם בעיה זו.
בשיטה של פרימן הוחדר דוקרן תוך חלל הגולגולת כדי להרוס את האונות הקדמיות של המוח.
פרימן עצמו ביצע מעל 3,400 ניתוחי מוח כאלה ב־23 מדינות,
המחקרים של הוקר ושל קינסי העניקן תמיכה לתפיסה מדעית הולכת וגוברת לפיה הומוסקסואליות, כמו הטרוסקסואליות, היא וריאציה נורמלית של ביטוי מיני אנושי.
עבודות אלה יחד עם מחאה מצד ארגוני הומואים ולסביות בשנת 1970–1971, בכנסים השנתיים של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (APA) שכנעו את APA החלה בתהליך של לימוד השאלה המדעית האם הומוסקסואליות צריכה להיחשב כהפרעה פסיכיאטרית.
לאחר סקירה מקיפה של הספרות, חבר הנאמנים של ה-APA הצביע ב-11 בצדמבר 1973 בעד הסרת הומוסקסואליות מספר האבחנות הפסיכיאטריות, ה-DSM
אוולין ביאטריס סיינט קרויקס פלמינג הייתה אשת חברה אנגלייה.
אימו של הסופר איאן פלמינג, מחבר סדרת ספרי ג'יימס בונד.
פלמינג נולדה בקנזינגטון, לונדון בינואר 1885. ב-15 בפברואר 1906 נישאה ל, ומנישואים אלה נולדו לה ארבעה בנים: , איאן פלמינג, ריצ'רד פלמינג ומייקל פלמינג.
היא גם סבתה של השחקנית .
ב-20 במאי 1917, בעת שבעלה לחם ב, נורה לעברו פגז גרמני והוא נהרג.
לאחר מכן הפכה לפילגשו של הצייר אוגוסטוס ג'ון, איתו הביאה לעולם בת, הצ'לנית , ולאחר מכן חיה עם , עד למותו ב-1962.
אוולין פלמינג נפטרה ביולי 1964, שבועות ספורים לפני מות בנה, איאן פלמינג.
ראלף אוון ברוסטר היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מיין.
ברוסטר, איש המפלגה הרפובליקנית, כיהן כמושל מיין ה־54 בין השנים 1925–1929, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין 1935–1941, וכחבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1941–1952. הוא היה מקורב מאוד לסנאטור ג'וזף מקארתי מוויסקונסין, ונחשב ליריבו המר של איל התעופה הווארד יוז.
בשנת 1952 הפסיד ברוסטר בפריימריז הרפובליקניים לפרדריק פיין, שקמפיין הבחירות שלו מומן בסכומים גדולים על ידי יוז.
ברוסטר נולד ב-22 בפברואר 1888 בדקסטר שבמיין, והיה בנם של ויליאם א.
ברוסטר, בנקאי ובעל מכולת שהיה גם חבר בית המחוקקים של מיין, ואשתו קארי ברידג'ס.
הוא היה צאצא ישיר של לאב ברוסטר, נוסע באוניית "מייפלאואר" וממייסדי העיירה ברידג'ווטר שבמסצ'וסטס, וכן צאצא של אביו של לאב – הכומר ויליאם ברוסטר, מראשי המתיישבים הפוריטנים ומחתומי "הסכם המייפלאואר".
בשנת 1909 השלים את לימודיו בקולג' בודווין בהצטיינות יתרה.
לאחר מכן היה מנהל בית הספר התיכון בעיירה קסטין במשך שנה, ולאחר מכן למד משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, שם סיים בשנת 1913.
באותה שנה החל לכהן כחבר בוועדת החינוך של פורטלנד, תפקיד שבו החזיק עד 1923. בשנים 1914–1925 עבד כעורך דין במשרד Chapman and Brewster בפורטלנד, ושימש מזכיר "ועדת ה־100" של לשכת המסחר המקומית, שיזמה רפורמות משמעותיות בממשל העירוני של פורטלנד בשנת 1923.
ברוסטר נבחר לראשונה לבית הנבחרים של מיין בשנת 1916, אך התפטר כדי להתגייס למשמר הלאומי של מיין עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
במהלך שירותו הצבאי קודם בהדרגה לדרגת קפטן.
לאחר המלחמה חזר לפוליטיקה ונבחר שוב לבית הנבחרים של מיין (1921–1922), ולאחר מכן לסנאט של מיין, שבו כיהן עד 1925.
ב־1924 התמודד למשרת מושל מיין.
יריבו הדמוקרטי, ויליאם פאטנגול, התמקד בקשריו של ברוסטר עם ארגון הקו קלוקס קלאן, שלטענתו תמך בו.
ברוסטר הכחיש כל קשר לארגון, אך רבים מחבריו הביעו תמיכה בו בגלוי.
גם לאחר שנבחר למושל הואשם על ידי רפובליקנים אחרים באהדה לקלאן, ובראשם המושל לשעבר .
תקופת כהונתו כמושל יצרה קרע עמוק במפלגה הרפובליקנית במיין.
ברוסטר כיהן כמושל עד 1929, אז הפסיד בהתמודדות על מושב בסנאט.
בבחירות 1932 הפסיד במאבק קשה למועמד הדמוקרטי , אך הצליח לנצחו בשנת 1934 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, שבו כיהן עד 1941. לאחר מכן נבחר לסנאט וניצח שוב בבחירות של 1946.
ברוסטר היה שותף לחקיקה שנועדה ליצור קצבאות זקנה (שקדמה לביטוח הלאומי), אך התנגד בתוקף למדיניות הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
הוא שירת בוועדות חקירה מרכזיות, בהן הוועדה המיוחדת לחקירת תוכנית ההגנה הלאומית (ועדת טרומן) והוועדה לחקירת המתקפה על פרל הארבור – תפקידים שהעלו את פרסומו.
במהלך כהונתו התנגד לפרויקט ענק של תחנת כוח ימית במפרץ פאסמקומודי שבמיין – מיזם דגל של רוזוולט.
בתחילה תמך בפרויקט, אך מאוחר יותר האשים עורך דין מטעם הניו דיל באיומים פוליטיים נגדו.
העימות הפומבי גרם לירידה חדה בתמיכתו, ותושבי האזור אף תלו אותו בדמות בובה ("בצליבה") במחאה.
במהלך השנים שאחרי המלחמה נעשה קרוב לסנאטור ג'וזף מקארתי, קשר שפגע קשות במעמדו במיין כאשר מקארתיזם החל להיתפס כשלילי בציבור.
בין יריביו הייתה גם הסנאטורית מרגרט צ'ייס סמית, שהתנגדה לו ולמקארתי.
ברוסטר זכה לתשומת לב ארצית כאשר עמד בראש ועדת הסנאט שחקרה את חוזי הביטחון במלחמת העולם השנייה, ובמיוחד את פעילותו של איל ההון הווארד יוז.
הוא טען שיוז קיבל 40 מיליון דולר מהממשל מבלי לספק את המטוסים שהובטח שיבנה.
יוז הגיב בהאשמות קשות כי ברוסטר מושחת ופועל מטעם חברת התעופה המתחרה, פאן אמריקן.
העימות ביניהם הפך לשערורייה לאומית.
יוז האשים את ברוסטר כי הציע לו לסגור את החקירה בתמורה לאיחוד בין TWA של יוז לפאן אמריקן.
החקירה הפכה לעימות ישיר בין השניים, שבו יצא ברוסטר פגוע תדמיתית, בעוד יוז נתפס כ"אזרח הקטן שנלחם בממסד וניצח".
יוז המשיך לנקום בברוסטר ותרם סכומים גדולים לקמפיין של פרדריק פיין נגדו בבחירות 1952. פיין תקף את ברוסטר על קשריו עם מקארתי ועל שחיתות לכאורה – וברוסטר הפסיד בפריימריז ונאלץ לפרוש מהסנאט.
לאחר פרישתו המשיך ברוסטר לפעול בארגונים שמרניים שונים.
הוא היה חסיד של הנצרות המדעית, וכיהן כנשיא "כנסיית המשיח, מדען" הראשונה בבוסטון בשנים 1932–1933.
הוא היה חבר באגודת עורכי הדין האמריקאית, בארגון הלגיון האמריקאי, בבונים החופשיים, ובמסדרים חברתיים נוספים.
ברוסטר מת ממחלת הסרטן ביום חג המולד בשנת 1961 בברוקליין שבמסצ'וסטס.
הוא נקבר בבית הקברות מאונט פלזנט בעיירת הולדתו דקסטר, מיין.
ביתו הוסב לאחר מותו לפונדק בשם The Brewster Inn, הרשום כיום במרשם הלאומי של אתרי המורשת האמריקאית.
ב־2004 גילם את ברוסטר השחקן אלן אלדה בסרט "הטייס" בבימוי מרטין סקורסזה.
אלדה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקיד זה.
אוולין לואיז קיז הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
קיז נולדה בטקסס במהלך מלחמת העולם הראשונה.
כשהייתה בת שלוש נפטר אביה והיא עברה עם אימה לאטלנטה, שם התגוררה עם סביה.
לדבריה, היא עברה התעללות מינית מצד אחד מחברי אחיה כשהייתה בת חמש.
בגיל 18, כשהייתה נערת מקהלה, יצאה להוליווד והוצגה בפני ססיל ב.
דה-מיל, שלדבריה "החתים אותי על חוזה אישי בלי אפילו לעבור מבחן".
לאחר ששחיקה במספר סרטי בי מובי שהפיקה חברת סרטי פרמאונט, היא לוהקה לסרט "".
עם זאת, היא נאלצה לפרוש כדי לעבור הפלה.
מאוחר יותר נבחנה לתפקיד סקרלט או'הרה בסרט "חלף עם הרוח".
אף על פי שלא הצליחה לקבל את התפקיד, המפיק דייוויד או.
סלזניק התרשם מהמבטא הדרומי שבפיה וליהק אותה לתפקיד אחותה של סקרלט, סואלן, בינואר 1939.
חברת סרטי קולומביה חתמה איתה על חוזה.
בשנת 1941 גילמה את הדמות הראשית בסרט "".
מאז גילמה דמויות ראשיות רבות בסרטים שהפיקה החברה.
מאמצע שנות ה-50 ואילך הופיעה על המסך באופן ספורדי בלבד.
הופעתה האחרונה על המרקע הייתה בשנת 1993, כשחקנית אורחת בסדרה "רצח במשיכת קולמוס".
בסך הכל הופיעה ביותר מ-50 סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.
קיז הייתה נשואה לברטון ביינברידג' מ-1938 ועד מותו ב-1940. מ-1944 עד 1945 הייתה נשואה לבמאי , ולאחר מכן לג'ון יוסטון מ-1946 עד 1950. מ-1953 הייתה במערכת יחסים עם מפיק התיאטרון , שלימים נישא לאליזבת טיילור.
לבסוף, ב-1957 נישאה קיז לארטי שו.
בשנות ה-70 הם נפרדו, אך הם התגרשו באופן רשמי רק ב-1985. ב-1977 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, בה הצהירה, בין היתר, כי לא יכלה להביא ילדים לעולם כתוצאה מההפלה שעברה.
היא מתה בביתה שבקליפורניה בגיל 91, כתוצאה מסרטן הרחם.
אוון קנינגהם וילסון הוא שחקן ותסריטאי אמריקאי מועמד פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר לצידו של וס אנדרסון על תסריטם לדרמה הקומית "משפחת טננבאום".
וילסון קנה את שמו בזכות הופעותיו בסרטים שוברי קופות רבים, ביניהם "שנחאי נון", "זולנדר" ו"לדפוק חתונה".
היה מועמד בשנת 2011 לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "חצות בפריס".
וילסון נולד בדאלאס טקסס שבארצות הברית.
אביו היה מפיק בערוץ PBS ואמו הייתה צלמת.
לווילסון שני אחים שחקנים כמותו: אנדרו ולוק וילסון.
הוא למד בתיכון עד כיתה י', אז הורחק ממערכת החינוך עקב בעיות התנהגותיות.
את לימודי התיכון סיים בבית הספר הצבאי במדינת ניו מקסיקו.
לאחר מכן המשיך את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת טקסס שבאוסטין, שם פגש את וס אנדרסון, חברו ושותפו לעתיד שברבים מסרטיו עתיד לשחק.
עם זאת, וילסון מעולם לא סיים את לימודיו.
בשנת 1993 כתבו במשותף וילסון ואנדרסון סרט קצר בשם "פשיעות קטנות" בו כיכב וילסון בעצמו.
לאחר שהסרט הוקרן בפסטיבל סאנדנס, ניגש ג'יימס ברוקס, אחד מיוצרי סדרת הטלוויזיה הפופולרית "משפחת סימפסון", אל הצמד והשקיע בפרויקט סכום כסף נכבד על מנת להפוך את הסרט הקצר לסרט באורך מלא.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1996 אך לא נחל הצלחה.
באמצע שנות ה-90 עבר וילסון עם אחיו ללוס אנג'לס.
על אף שהצליח למצוא תפקידים קטנים בזכות משחקו בסרטו של אנדרסון "פשיעות קטנות" שלו גם כתב את התסריט, לא הצליח לפרוץ לשוק הסרטים בצורה משמעותית.
ב-1998 חבר שוב לאנדרסון, ויחד הם כתבו סרט נוסף, "המרוץ לצמרת של מקס פישר" בכיכובו של ביל מארי.
סרט זה התבסס בעיקר על חוויותיו של וילסון בתיכון בו למד.
בהמשך, בן סטילר ליהק את וילסון לתפקיד קטן בסרט "כייבל גאי" בכיכובו של ג'ים קארי.
הוא התקדם, וקיבל תפקידים משמעותיים יותר בסרטים בעלי תקציב גדול יותר כמו "אנקונדה" ו"ארמגדון".
פריצתו הגדולה של וילסון הייתה כאשר בשנת 2000 כיכב בתפקיד הפושע רוי אובנון לצד ג'קי צ'אן בסרט "שנחאי נון", שנחל הצלחה ורווחיו הסתכמו במעל 100 מיליון דולר ברחבי העולם.
לאחר שראה את משחקו של וילסון, החליט ג'ין הקמן ללהק את וילסון לתפקיד מרכזי בסרטו החדש "מאחורי קווי האויב".
ב-2001 כתבו וילסון ואנדרסון את סרטם השלישי, "משפחת טננבאום", שזכה להצלחה מסחרית וזיכה את וילסון ואנדרסון במועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
באותה שנה שיחק וילסון לצד בן סטילר בסרט "זולנדר".
ב-2002 כיכב לצד אדי מרפי בסרט "אני מרגל", אף שהיה לכישלון חרוץ.
ב-2004 חבר שוב לבן סטילר, ויחד הם עשו חידוש לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "סטארסקי והאץ'".
ב-2005 כיכב יחד עם וינס ווהן בקומדיה בשם "לדפוק חתונה".
הסרט גרף מעל 200 מיליון דולר בארצות הברית בלבד.
ב-2006 הוא הופיע בקולנוע בסרטו החדש "אני, אתה והוא" לצד קייט הדסון ומאט דילון, ודיבב את ספידי מקווין החל מהסרט "מכוניות".
ב-26 באוגוסט 2007 ניסה וילסון לשים קץ לחייו בביתו שבסנטה מוניקה, בקליפורניה.
שירותי ההצלה שהוזעקו על ידי אחיו, לוק וילסון, הגיעו למקום והצילו את חייו.
באותה שנה שיחק בסרט רכבת לדארג'ילינג דמות שניסתה לשים קץ לחיה.
ב-2008, שיחק את דרילביט טיילור בסרט שומר ראש במבצע.
ב-2009 כיכב בתפקיד ראשי בסרט "מארלי ואני".
ב-2011 הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של וודי אלן, "חצות בפריס", על הופעתו הועמד לראשונה בקריירה לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי/מוזיקלי.
בשנת 2014 שיחק בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ'.
בשנת 2016 שיחק בקומדיית הפעולה "מאסטר מיינדס" לצידם של זאק גאליפנאקיס, קריסטן ויג וג'ייסון סודייקיס.
באותה שנה הצטלם לסרט הקומי "ממזרים" (Bastards).
בשנת 2017 דיבב שוב את ספידי מקווין בסרט "מכוניות 3".
באותה שנה שיחק בסרט "פלא", ושיחק את עצמו בסרטו של וודי הרלסון "אבוד בלונדון" וגם כיכב בסרט הקומי "ממזרים".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "לוקי"
בינואר 2011 נולד לו בן ראשון מבת זוגו, ג'יין דואל, ושמו רוברט פורד.
עוד באותה שנה השניים נפרדו.
בינואר 2014 נולד לווילסון בן נוסף בשם פין מהבלרינה קרוליין לינדקוויסט.
באוקטובר 2018 נולדה לו ילדה מבת זוגו לשעבר ורוני וונגסווירטס.
ארוחת בוקר של אלופים - 1999
מאחורי קווי האויב - 2001
מסביב לעולם בשמונים יום - 2004
מטור ואור הרפאים - 2006 (דיבוב)
לילה מוטרף במוזיאון - 2006
לילה מוטרף במוזיאון 2 - 2009
פגוש את הפוקרס הקטנים - 2010
מלון גרנד בודפשט - 2014
לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר - 2014
סאטרדיי נייט לייב - 2016
מכוניות בדרכים (2022) - דיבוב
סרטים בהם היה שותף לתסריט / הפקה
פשיעות קטנות (1996) - תסריטאי
המרוץ לצמרת של מקס פישר (1998) - תסריט
משפחת טננבאום (2001) - תסריטאי
אוון רייצ'ל ווד היא שחקנית, דוגמנית וזמרת אמריקאית יהודיה.
ווד החלה לשחק בשנות ה-90, אך פריצתה הגיעה כשכיכבה בתור הנערה המתבגרת טרייסי פרילנד בסרט הדרמה "שלוש עשרה" (2003).
לאחר מכן קיבלה תפקידים טלוויזיוניים קבועים – בתור מלכת הערפדים, סופי-אן לקלרק, בסדרה "דם אמיתי" (2009–2011).
היא גם גילמה שיחקה במיני-סדרה "מילדרד פירס" (2011) מבית HBO.
היא שיחקה בתפקיד הנשי המרכזי בתור האנדרואידית דולורס אברנאת'י בסדרת המתח והמדע בדיוני של HBO "וסטוורלד" (2016–2022).
ווד נולדה בראלי, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית.
אביה, איירה דייוויד ווד השלישי, הוא שחקן, זמר, במאי תיאטרון ומחזאי ממשפחה נוצרית.
אמה, שרה לין מור, היא שחקנית שהתגיירה.
גם אחיה, איירה דייוויד הרביעי, הוא שחקן, ואילו דודתה, קרול וינסטד ווד, היא מעצבת הפקה בהוליווד.
לה גם אח-למחצה, דיינה, מנישואיה הראשונים של אמה.
ווד ואחיה היו מעורבים בתיאטרון של אביהם, Theatre in the Park, כבר מגיל צעיר.
היא הופיעה בהפקה של "מזמור לחג המולד" (המבוסס על ספר מאת צ'ארלס דיקנס) כתינוקת בת חודשים ספורים, ומאוחר יותר כיכבה בתור הלן קלר בהפקה של "The Miracle Worker" (המבוסס על האוטוביוגרפיה של קלר), בבימויו של אביהם.
ווד נבחנה לתפקיד הילדה בסרט "ראיון עם הערפד", שניתן לבסוף לקירסטן דנסט.
היא שיחקה בכמה סרטי טלוויזיה החל משנת 1994 ואילך, ותוך כדי שיחקה תפקיד מזדמן בסדרה "American Gothic".
בתחילת שנת 1997 הוריה של ווד נפרדו, ולאחר מכן התגרשו, וווד עברה עם אימה ללוס אנג'לס, עיר הולדתה של אימה, שם לוהקה לתפקיד המשנה ג'סי סאמלר בסדרה "להתחיל מחדש".
תפקידה הראשון בקולנוע היה ב"כח הלב" בבימויו של טימותי האטון, סרט דל תקציב משנת 1998, בו כיכבו קווין בייקון ומרי סטיוארט מסטרסון.
ווד זוכרת את התפקיד כקשה בהתחלה, אך מציינת שלבסוף הוא הוביל אותה להחלטה שהיא "לעולם לא תרצה להפסיק לשחק".
ווד עזבה את בית הספר בגיל 11 והמשיכה ללמוד בבית, בגלל בריונות בבית הספר ומורים שהתייחסו אליה כמפונקת בגלל היותה שחקנית, לטענתה.
בניסיונה עם בריונות היא השתמשה כאשר שיחקה תלמידת תיכון זדונית בסרט "כל מה שבחורה רוצה".
לאחר מכן ווד הופיעה בסרטים המיועדים לנוער, בהם "סודות כמוסים".
היא הייתה אמורה לשחק בתפקידים הראשיים בסרטים "בקול גדול" ו"ילדות רעות", אבל עקב שינויים בלוחות הזמנים של ההפקה היא נאלצה לוותר על שני התפקידים.
פריצת הדרך של ווד הייתה הבאה בתור בסרט "שלוש עשרה".
על תפקיד זה היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה.
עם יציאתו לאקרנים של הסרט, ווד הופיעה ברשימת It Girls of Hollywood של המגזין ווג, ואף הופיעה על השער של גיליון יולי 2003.
שני תפקידיה הבאים היו בסרטים העצמאיים והאפלים "כל מה שבחורה רוצה" (2005), בו שיחקה תלמידת תיכון מניפולטיבית ופעילה מינית, ו"בלב העמק" (2006), שם דמותה מעורבת בקשר מיני עם גבר מבוגר המתחזה לבוקר (מגולם על ידי אדוארד נורטון).
ב-2006 היא דיבבה את דמותה של אבבא בגרסה דוברת האנגלית של סרט האנימציה הצרפתי הפופולרי "אסטריקס והוויקינגים".
כמו כן, היא שיחקה גם בסרטים: "לרוץ עם מספריים", דרמה בכיכובן של גווינת' פלטרו ואנט בנינג, "מלך קליפורניה" בכיכובו של מייקל דאגלס, וגם ב-"מעבר ליקום", סרט מוזיקלי המתרחש בממלכה המאוחדת, בארצות הברית ובווייטנאם, בו ווד שרה חלק מהשירים.
סרט נוסף בו היא משחקת הוא "החיים לנגד עינייה", בו ווד ואומה ת'ורמן משחקות את אותה דמות בגילאים שונים.
ב-2006 המגזין הבריטי "הגרדיאן" אך תיאר את ווד כ"חכמה מעבר לשנותיה" וכ"אחת מהשחקניות הטובות ביותר לדורה".
בשנת 2008 ווד כיכבה ווד בסרט "המתאבק" לצידו של השחקן מיקי רורק.
בסרט, שיחקה ווד את ביתו של רורק.
הסרט זכה לביקורות טובות, ומיקי רורק אף היה מועמד לאוסקר על תפקידו.
בשנת 2009 הופיעה בתפקיד הראשי בסרטו של וודי אלן, "מה שעובד", לצדו של לארי דייוויד.
בנוסף, היא שיחקה בסדרת הערפדים המצליחה "דם אמיתי" בתפקיד מלכת הערפדים של לואיזיאנה - סופי-אן לקלרק.
החל מפברואר 2010 הופיעה ווד על במות בברודוויי, במחזמר על גיבור העל ספיידרמן.
חברי הרכב הרוק האירי U2 כתבו את המוזיקה למחזמר, שבו ווד גם שרה.
בשנת 2011, הופיעה בסרט "משחקי שלטון" שביים, הפיק ואף כיכב בו השחקן ג'ורג' קלוני.
בשנת 2013 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "איך למצוא אהבה" לצד ג'סטין לונג.
בשנת 2016, החלה לככב בתור האנדרואידית דולורס אברנאת'י בסדרת המותחן "וסטוורלד" אשר נוצרה על ידי ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי עבור רשת הטלוויזיה HBO.
על משחקה בסדרה, זכתה ווד לשבחי המבקרים שתיארו אותה כ"מרהיבה".
היא אף זכתה בפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה וקיבלה מועמדות לשני פרסי אמי (2017, 2018) ולמועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.
בשנת 2020 לקחה חלק בתוכנית "The showbiz kids" מבית HBO ובה סיפרה על ילדותה בתור שחקנית.
בשנת 2021 השתתפה בקליפ לשירו של בן בארנס "11:11" וכיכבה בסרט "קג'יליונר", כבתם של צמד נוכלים קטנים במשפחה המתקיימת בדוחק.
בשנת 2022 השתתפה במיני-סדרה תיעודית "לקום כעוף החול" , שבה היא מגוללת את סיפורה על ההתעללות והפגיעות הקשות שספגה מבן זוגה לשעבר מרילין מנסון ואת מאבקה לצדק.
המיני-סדרה, בבימויה של איימי ברג , הופקה על ידי HBO ומשודרת בישראל בYES, HOT וסלקום tv.
בשנת 2005 החלה ווד לצאת עם השחקן האנגלי ג'יימי בל, לאחר שהכירו בקליפ של גרין דיי לשיר "Wake Me Up When September Ends".
בשנים 2007–2010 יצאה עם הזמר מרלין מנסון, אשר מבוגר ממנה ב-19 שנים.
בינואר 2010 השניים התארסו אך סיימו את הזוגיות שלהם שבעה חודשים לאחר מכן.
בשנת 2011 ווד חשפה בפומבי שהיא ביסקסואלית, והיא וג'יימי בל חזרו להיות יחד; הם נישאו ב-30 באוקטובר 2012 וביולי 2013 נולד בנם הראשון בלידת בית.
במאי 2014, נפרדו בני הזוג.
בשנת 2015, ווד הייתה במערכת יחסים עם חברה ללהקה זאק וילה.
הם התארסו בינואר 2017 אך ביטלו את האירוסים ואף נפרדו בספטמבר של אותה שנה.
במרץ 2018 העידה בפני הקונגרס של ארצות הברית וסיפרה כי נאנסה על ידי בן זוגה לשעבר (מבלי לחשוף את שמו) בזמן שהייתה חסרת הכרה.
היא העידה לצד שתי נשים נוספות בדיון שעסק בחוק למען זכויות נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
לדבריה, החוק הוא "רשת ביטחון שעשויה להציל חיים".
בפברואר 2021 חשפה בפוסט פומבי בעמוד האינסטגרם כי בן זוגה שעליו דיברה בקונגרס הוא הזמר מרילין מנסון, והאשימה אותו בהתעללות מינית, התעללות רגשית ואף באנטישמיות במהלך שנות הזוגיות שלהם.
החל משנת 2022, ווד נמצאת בסכסוך עם בל על המשמורת על בנם.
בל אמר שווד שללה ממנו את הקשר עם הילד בכך שעברה מלוס אנג'לס לנאשוויל; ווד טענה שעשתה זאת כדי להגן על הילד מפני ארוסה לשעבר מרילין מנסון, שלטענתה איים לעשות סדום בילד.
בל הגיב ואמר כי "הסיפור של ווד נוגד את אמינותה".
+שנהסרטתפקידהערות1997כח הלבהארייט פרנקוביץ'1998קסם מעשיקיילי אוונסDetourדניאלה רוג'רס2001סודות כמוסיםאמילי לינדסטרום2002סימוןלייני כריסטיאן2003שלוש עשרהטרייסי פרילנדמועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2003)הנעדרתלילי גליקסון2005כל מה שבחורה רוצהקימברלי ג'ויסהצד הטוב של הכעסלוונדר "פופאי" וולפמאיירבלב העמקאוקטובר "טובי"2006אסטריקס והוויקינגיםאבבאדיבוביצאת כרישקורדליהדיבובלרוץ עם מספרייםנטלי פינץ'2007מלך קליפורניהמירנדההחיים לנגד עינייהדיאנה מק'פי הצעירההקרב על הכוכבמאלהדיבובמעבר ליקוםלוסי קאריגן2008המתאבקסטפני רמזינסקי2009מה שעובדמלודי סט.
אן סלסטין2010הקנוניהאנה סוראט2011משחקי שלטוןמולי סטרנס2013צ'ארלי חייב למותגביאיך למצוא אהבהבירדי2014יחפהדייזי2015Strange MagicמריאנהדיבובInto the Forestאווה2017Allureלאורה דרייק2018טעם הנעוריםיי-ליןדיבוב2019לשבור את הקרח 2המלכה אידונהדיבוב2020קג'יליונרדוליו דייןוינה והפנטומיםסוסי2022וירד: סיפורו של אל ינקוביקמדונה2023Backspot איילין מק'נמרה
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2011)2013רובוט צ'יקןחברה של טראביס / אמאדיבוב; פרק: "Botched Jewel Heist"2015דול ואםאוון5 פרקים2016–2022וסטוורלדדולורס אברנאת'יתפקיד ראשי (3 עונות); 28 פרקים2018–2019היסטוריה שתויהמרי שלי / דבורה סמסון2 פרקים2019מה שקורה בצלליםאווןפרק: "The Trial"2022לקום כעוף החול עצמהמיני-סדרה דוקומנטרית
אַווֵנְגְ'ד סֶווֶנפֹולְד הידועה גם בשם A7X, היא להקת הבי מטאל אמריקאית מהאנטינגון ביץ' שבקליפורניה.
הלהקה הוקמה ב-1999 וכוללת את M.
Shadows (זמר ראשי), זאקי ונג'נס (זמר משני, גיטרת קצב), סיניסטר גייטס (זמר משני, גיטרה מובילה), ג'וני כרייסט (גיטרת באס) וברוקס ווקרמן (תופים, כלי הקשה).
הלהקה נוסדה בשנת 1999 על ידי 4 חברים מתיכון 'האנטינגטון ביץ'' הממוקמת בעיר האנטינגטון ביץ' שבקליפורניה, מאת'יו סנדרס, זאכארי בייקר, ג'ימי סוליבן ומאת'יו וונדט.
ב-2001 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "Sounding the Seventh Trumpet".
האלבום הוקלט כאשר חברי הלהקה היו בני 18 בלבד.
האלבום הופץ במקור תחת חברת התקליטים הראשונה שלהם, "Goodlife Recordings".
לאחר הצטרפותו של הגיטריסט הראשי, סיניסטר גייטס (בריאן האנר ג'וניור), הוקלטו מחדש חלק משירי האלבום, בניגונו של סיניסטר ושירים אלו יצאו מחדש תחת חברת התקליטים "Hopeless Records" כמיני אלבום בשם "Warness on the Soul".
הלהקה הוציאה גם את אלבומה השני, "Waking the Fallen", תחת אותה חברת תקליטים.
האלבום זכה לביקורות טובות במגזין הרולינג סטון.
זמן קצר לאחר הוצאת האלבום הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים של האחים וורנר.
האלבום השלישי של הלהקה, City of Evil יצא ב-7 ביוני 2005. אלבום זה הציג בעיקר מוזיקת הארד רוק, אך גם אלמנטים של הבי מטאל, בשונה מהאלבומים הקודמים, שהיו משויכים לז'אנר המטאלקור.
סגנונו הקוֹלי של הסולן, M.
Shadows השתנה מצרחות הארדקור לשירה מלודית.
האלבום הושפע מוזיקלית מלהקות אחרות כדוגמת Guns N' Roses.
השיר "Bat Country" משויך לספר ולסרט "פחד ותיעוב בלאס וגאס".
השיר מוקדש למחבר הספר האנטר סטוקטון תומפסון.
כמו כן, נעשה שימוש בשיר במספר משחקי וידאו.
השיר "Burn it Down" הוצג ב-24 באוקטובר 2006, בעת יציאתו של הסרט המסור 3. בטקס פרסי הקולנוע של ה-MTV זכתה הלהקה בפרס האמן הטוב ביותר שמופיע בסרט.
לאחר ביטול מסע ההופעות של סתיו-חורף 2006 הודיעה הלהקה על כוונתה להוציא אלבום רביעי.
Shadows הודיע שהאלבום יהיה שונה בסגנונו מהאלבומים הקודמים ולא יהווה המשך להם.
בשנת 2007 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה הנושא את שמה, אלבום זה הוא בין המוערכים והאהובים ביותר בקרב מעריצי הלהקה
ב-17 ביולי 2007 יצא DVD של הלהקה שנקרא "All Excess" (כניסה חופשית) אשר מציג קטעים קומיים של חברי הלהקה.
ב-16 בספטמבר 2008 יצא DVD של הלהקה אשר נקרא "Live in the LBC & Diamonds in the Rough" שמציג הופעה חיה של חברי הלהקה, עוד בזמן ש-The Rev היה בחיים, בלונג ביץ' קליפורניה וכולל ביצועים מיוחדים של הלהקה, ביניהם שתי גרסאות כיסוי לשירים של איירון מיידן ופנטרה.
ב-28 בדצמבר 2009 מת המתופף של הלהקה, The Rev (ג'יימס אוון סאליבן).
חברי הלהקה הספידו את חברם בהצהרה רשמית:
לאחר מותו של The Rev, שהיה ממייסדיה, הוכרז שמתופף להקת דרים ת'יאטר, מייק פורטנוי, ינגן בהקלטת האלבום הבא של הלהקה.
מחברי הלהקה נמסר כי פורטנוי היה המתופף האהוב ביותר על The Rev.לאחר מותו, הגיטריסט וחברו הטוב ביותר Synyster Gates, הקדיש את השיר "So Far Away" באלבום NightMare.
זה השיר היחיד שSynyster Gates כתב, והוא נחשב כבין השירים המוערכים של הלהקה.
(נכתב במקור על סבו של Synyster Gates).פורטנוי שימש כמתופף באלבום Nightmare שיצא בשנת 2010 והוקדש לזכרו של The Rev.
בשנת 2011 פינה פורטנוי את מקומו בשביל ארין אילג'י, שהפך למתופף השלישי של הלהקה .
ב-24 בספטמבר 2012 הוציאה הלהקה את הלהיט "Carry On" שהיה גם שיר הנושא למשחק המחשב "Call of Duty: Black Ops 2".
Shadows הודיע רשמית כי הלהקה עובדת על אלבום חדש, שיצא בסביבות יוני-יולי 2013.
ב-15 ביולי 2013 יצא הסינגל Hail to The King.
ב-27 באוגוסט 2013 יצא האלבום Hail to The King.
האלבום Waking The Fallen הוקלט מחדש בשנת 2013 לציון עשור ליציאת האלבום ויצא מחדש בשנת 2014 בשם Waking The Fallen Resurrected.
באוקטובר 2014 הודיעה סולן הלהקה M.
Shadows שהלהקה תתחיל לעבוד על אלבום שביעי בקיץ 2015 והאלבום צפוי לצאת בשנת 2016.
בשנת 2015 המתופף, ארין אילג'י הוחלף במתופף ברוקס ווקרמן.
בספטמבר 2016 הודיעה הלהקה כי האלבום החדש נמצא בתהליך עריכה והוא צפוי לצאת בסוף 2016 - תחילת 2017.
ב-13 באוקטובר 2016 יצא הסינגל The Stage מהאלבום החדש של הלהקה.
ב-28 באוקטובר הופיעה הלהקה על גג מגדל Capitol Records שבלוס אנג'לס, עם הסינגל החדש The Stage ו-4 שירים נוספים מאלבומים קודמים.
ההופעה שארכה כחצי שעה שודרה בשידור חי באתר האינטרנט של הלהקה וצפו בה מיליוני בני אדם, בסיום ההופעה הופיעה על המסך תמונת האלבום החדש ונכתב "אלבום חדש זמין עכשיו!!", כך שוחרר אלבומה השביעי של הלהקה הנקרא "The Stage".
הלהקה הופיעה בישראל ב-26 ביוני 2018 בלייב פארק בראשון לציון.
ב-22 בנובמבר פורסם כי הלהקה תופיע בשנית בישראל, בדיוק 4 שנים לאחר הופעתה הראשונה, ב-26 ביוני 2022.
בהלוויה של משפחת ביבס הושמע השיר Roman Sky של הלהקה.
שירי, אריאל וכפיר ביבס נחטפו על ידי חמאס מביתם בניר עוז בטבח 7-10-23 ונרצחו בשבי על ידי חמאס.
האב, ירדן ביבס, נחטף גם הוא, אך הוחזק בנפרד מהם ושוחרר בעסקה כ-3 שבועות לפני הלוייה שנערכה ב-26-2-25. ירדן ביבס בחר את השיר Roman Sky שהיה הראשון שהושמע בהלוויה, והקדיש אותו לשירי אשתו.
משמעות שם הלהקה באנגלית הוא "שִׁבְעָתַ֖יִם יֻקַּם"; זהו ציטוט מספר בראשית, מהבטחת האל לקין לפני שנתן בו את אות קין, כי כל פגיעה בו מצד אחר תינקם שבעת מונים.
אחד השירים של הלהקה, מאלבומם השני, נקרא "Chapter Four" (בעברית: פרק ד'), כמחווה לבראשית פרק ד', בו מסופר אודות קין והבל.
מאת'יו צ'ארלס סנדרס - M.
בריאן אלווין היינר ג'וניור - סיניסטר גייטס – גיטריסט ראשי וקולות (2001 - כיום), זכה בתחרות "גיטריסט השנה לשנת 2006" הרשמית והביא כבוד רב ללהקה.
זכרי ג'יימס בייקר - זאקי ונג'נס – גיטרת ליווי וקולות (1999 - כיום)
ג'ונתן לואיס סוארד - ג'וני כרייסט–גיטרה באס (2002 - כיום)
ברוקס ווקרמן - תופים (2015-כיום)
דימון אש (2002) גיטרה באס
ארין אילג'י - ניגן באלבום Hail To The King ובהופעות בין השנים 2012-2015 - מתופף
מייק פורטנוי - ניגן באלבום Nightmare ובהופעות בין השנים 2010 - 2011 - מתופף
חברי הלהקה מגדירים עצמם פעמים רבות כפטריוטיים ימניים ותומכי המפלגה הרפובליקנית, M Shadows הודיע ב-2016 על תמיכתו בדונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית.
החל משנת 2003 נוהגת הלהקה לטוס מדי פעם אל המזרח התיכון ולהופיע על נושאות מטוסים לפני קהל של חיילים אמריקנים המוצבים בעיראק ואפגניסטן.
ב-26 ביוני 2018 הופיעה הלהקה בישראל.
השיר Critical Acclaim מאלבומה הרביעי של הלהקה שיצא בשנת 2007 הוא שיר ביקורתי פוליטי, לא אומרים במילות השיר את המילים "ימין ושמאל" אך יש בו ביקורת מובהקת כלפי אלה שמדברים ופועלים נגד חיילי צבא ארצות הברית שנלחמים למען מדינתם מעבר לים.
1999 - Sounding The Seventh Trumpet (חלק ממנו הוקלט מחדש ב-2001 עם הצטרפות סיניסטר גייטס)
2003 - Waking the Fallen (הוקלט מחדש בשנת 2013 ויצא בשנת 2014 לציון עשור ליציאת האלבום)
אוון ליי הרגריבס הוא כדורגלן עבר אנגלי שבעבר שיחק בקבוצות באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה בתפקיד קשר.
הרגריבס הוא הבן הצעיר מבין שלושה ילדים.
הוא נולד ב-20 בינואר 1981 למרגרט וקולין הרגריבס בקנדה, וכבר בגיל צעיר עבר להתגורר באנגליה.
אביו קולין שיחק בקבוצת בולטון וונדררס, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת העל הקנדית.
הרגריבס החל לשחק בקבוצת הנוער של קלגרי פוטהילס בשנת 1994. בשנת 1997 הוא עבר לקבוצת הנוער של באיירן מינכן, ובשנת 2000 הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק עד שנת 2007. בקיץ 2007 עבר הרגריבס למנצ'סטר יונייטד בתמורה ל-25 מיליון אירו.
הרגריבס שיחק בנבחרת אנגליה עד גיל 21 בשנים 2000–2001. לאחר מכן הצטרף לנבחרת הבוגרת של אנגליה, במדיה שיחק ב-42 משחקים.
בשנת 2006 שיחק הרגריבס משחק אחד במדי נבחרת אנגליה ב'.
בשנת 2011 הרגריבס שוחרר ממנצ'סטר יונייטד עקב פציעותיו הרבות, מה שהוביל באוגוסט 2011 להחתמתו בקבוצת מנצ'סטר סיטי כשחקן חופשי.
בסוף עונת 2011/12, שוחרר הרגריבס ממנצ'סטר סיטי.
גביע הליגה הגרמני : 2000
השחקן הבריטי של השנה: 2006
אוון מרסל טרנר הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2010–2020. לאורך התקופה שיחק עבור 5 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 9.7 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בשנה הראשונה לחייו חלה באבעבועות רוח, דלקת ריאות, אסתמה וחצבת, שבעקבותיה הגיע לחדר מיון.
הוא סבל מבעיות נשימה חמורות שדרשו את הסרת האדנואיד והחגורה הלימפטית על שם ולדייר שלו.
כשהיה בן 3 הוא נפגע ממכונית, וכתוצאה מכך הוא סבל מזעזוע מוח ונזקק לתפרים בראשו.
שיני החלב שלו היו גדולות מהממוצע, מה שגרם לו לקשיים בדיבור והוא נזקק לקלינאי תקשורת.
טרנר היה אחד מכוכבי קבוצתו בתיכון בעונת 2002/2003, בה הקבוצה סיימה במאזן 2–23. בקיץ 2004 הוא שיחק בטורניר כדורסל לגילאי 15 ומטה באילינוי במסגרת איחוד האתלטים החובבים.
בסיום התיכון קיבל טרנר הצעות למלגה מחמש מכללות בכירות ברחבי ארצות הברית.
טרנר החליט לשחק באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בעונתו הראשונה הוא קיבל 27.1 דקות וקלע 8.5 נקודות עם 4.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
את העונה הוא סיים במקום השני בקבוצה באסיסטים ובמקום השלישי בחטיפות.
ב-19 בינואר 2008 טרנר השיג לראשונה בקריירה שלו דאבל דאבל, כשקלע 20 נקודות והוריד 10 ריבאונדים.
אוהיו סטייט זכתה בטורניר ההזמנה הבינלאומי, ששייך לליגת ה-NCAA.
טרנר עזר למכללה לזכות בטורניר כשהשיג ממוצעים של 18.5 נקודות, 7.0 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו-3.0 חטיפות בממוצע למשחקי חצי הגמר והגמר שהתקיימו באולם המדיסון סקוור גארדן.
הוא קלע בדאבל פיגרס גם במשחק רבע הגמר.
בשנתו השנייה במכללה קיבל טרנר את פרס שחקן השבוע שלוש פעמים במסגרת טורניר אזור הביג 10 בעונת 2008/2009. ב-26 בפברואר הוא הפך לשחקן היחיד מאזור הביג 10 שנבחר ל-15 המתמודדים האחרונים לפרס אוסקר רוברטסון.
בתור גארד/פורוורד בקבוצתו הוא הוביל אותה בארבע קטגוריות: נקודות, ריבאונדים, אסיסטים וחטיפות.
טרנר הוביל את כל אזור הביג 10 בנקודות.
טרנר פתח את שנתו השלישית במכללה עם הרבה שבחים.
ערוץ ESPN בחר את טרנר וקאלין לוקאס לחמישיית האול-אמריקן השנייה בקדם העונה.
ערוץ FOX SPORTS דירג אותו בחמישיית האול אמריקן החמישית.
בשנה זו קיבל טרנר את כינויו, הנבל , על כך שהוא שובר את לבם של הקבוצות המתחרות נגדו.
ב-13 בינואר השיג טרנר טריפל דאבל, וזוהי הפעם הראשונה מאז שנת 2001 ששחקן מאזור הביג 10 משיג טריפל דאבל.
הישג זה זיכה אותו בזכייה בתואר שחקן השבוע בפעם הרביעית בקריירה שלו.
בשבוע שלאחר מכן הוא השיג מספר משחקים רצופים עם דאבל דאבל, מה שזיכה אותו בפרס שחקן השבוע שבוע שני ברציפות.
שבועיים לאחר שהשיג את הטריפל דאבל הראשון שלו, ב-24 בנובמבר הוא השיג עוד אחד.
הישג זה זיכה אותו בעוד פרס שחקן השבוע, שלישי ברציפות.
בשבוע הרביעי של העונה הזו הוא סבל מפציעה באזור המותן, שגרמה לו לרדת מהמגרשים למשך חודשיים.
למרות הציפיות שהוא ייעדר חודשיים, הוא חזר למגרשים ב-6 בינואר 2010. בהיעדרותו קבוצתו הדרדרה, אך חזרתו החזירה גם את קבוצתו למסלול.
בסיום העונה זכה טרנר במספר פרסים, כמו שחקן השנה באזור הביג 10, השחקן הבינלאומי של השנה והשחקן הטוב ביותר בטורניר הביג 10. הוא אף נבחר לנבחרת המכללות של האול-אמריקן.
ב-7 באפריל 2010 הודיע טרנר במסיבת עיתונאים שהוא הולך להתמודד בדראפט 2010 ב-NBA, והוא מצפה להיבחר באחת משלוש הבחירות הראשונות.
טרנר חתם עם הסוכן של מייקל ג'ורדן, דייוויד פולק.
טרנר נבחר בבחירה השנייה בדראפט ה-NBA על ידי פילדלפיה 76', וחתם על חוזה של 3 שנים בשווי של 12 מיליון דולר.
בהופעת הבכורה שלו בפילדלפיה, שהתרחשה ביום הולדתו ה-22, הוא רשם 16 נקודות, 7 ריבאונדים ו-4 אסיסטים.
ב-7 בנובמבר 2010 טרנר ערך את הופעת הבכורה שלו בחמישייה של פילדלפיה, והוא גמל בדאבל דאבל כשקלע 14 נקודות והוסיף 10 ריבאונדים בניצחון על ניו יורק ניקס.
ב-22 בינואר 2014 קלע שיא קריירה של 34 נקודות בניצחון פילדלפיה על הניקס בתוצאה 110-106.
ב-20 בפברואר 2014 נשלח טרנר בטרייד לאינדיאנה פייסרס, יחד עם לבוי אלן, בתמורה לדני גריינג'ר ולבחירת דראפט עתידית.
לאחר חצי עונה ראשונה מצוינת בפילדלפיה, בה קלע 17.4 נקודות בממוצע למשחק, מצא עצמו טרנר בשולי הרוטציה של הפייסרס, במדיה קלע עד סיום העונה 7.1 נקודות למשחק בלבד.
בקיץ 2014 חתם בבוסטון סלטיקס על חוזה לשנתיים עבור כ-6.7 מיליון דולר.
ב-25 בפברואר 2015 רשם טריפל דאבל ראשון בקריירת ה-NBA, שכלל 10 נקודות, 12 ריבאונדים ו-10 אסיסטים, בניצחון קבוצתו על ניו יורק ניקס.
עד סיום עונת סיפק טרנר עוד שני טריפל דאבלים, מול ברוקלין נטס ומול אינדיאנה פייסרס.
לקראת עונת חתם טרנר על חוזה ל-4 שנים בפורטלנד טרייל בלייזרס, עבור כ-70 מיליון דולר.
ביוני 2019 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה לקנט בייזמור.
בפברואר 2020 הועבר למינסוטה טימברוולבס במסגרת טרייד בין ארבע קבוצות, בו השתתפו גם דנוור נאגטס ויוסטון רוקטס.
עד לסיום אותה עונה, שהייתה האחרונה בקריירה שלו, לא שיחק באף משחק עבור הטימברוולבס.
ב-30 בנובמבר 2020 הודיע טרנר על פרישה ממשחק פעיל, ועבר לצוות האימון של בוסטון סלטיקס כעוזרו של בראד סטיבנס.
אוון קורי היה שופט בריטי בכיר בארץ ישראל במערכת המשפט בתקופת המנדט הבריטי.
אוון קורי נולד בבריטניה בשנת 1882. למד בבית הספר התיכון היוקרתי איטון ובאוניברסיטת קיימברידג'.
במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי בצרפת ובבלגיה, תחילה בדרגת טוראי ראשון וב-17 בינואר 1915 הועלה לדרגת סגן משנה.
על שירותו זכה בציון לשבח ובאות ההצטיינות "הצלב הצבאי" (Military Cross).
לאחר סיום המלחמה, בשנת 1920, הגיע לארץ ישראל במסגרת מנהלת שטח האויב הכבוש.
תפקידו הראשון היה שופט בבית המשפט בשכם.
באפריל 1920 נתמנה להיות שופט בית המשפט לערעורים ובשנת 1924 נתמנה למשנה לזקן השופטים, תוארו של נשיא בית המשפט העליון המנדטורי בירושלים, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1936. פעמיים כשהיו חילופי שופטים בנשיאות בית המשפט העליון, פסחו עליו ואחרים מונו לתפקיד זקן השופטים.
בשנת 1936 נתמנה לזקן השופטים באיי פיג'י בדרום האוקיינוס השקט ועזב את ארץ ישראל.
קורי כיהן בתפקידו בפיג'י עד לשנת 1945. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נתמנה לשופט בבית המשפט הבריטי באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה.
בשנת 1957 נתמנה לשופט בבית המשפט הבריטי לערעורים של מזרח אפריקה שמושבו בקניה והחל למלא תפקיד זה ב-22 במרץ 1958. הוא מילא תפקיד זה עד ל-19 במאי 1961, עת פרש לגמלאות ושב לאנגליה.
בשנת 1965 הגיעו חייו של קורי לסיומם כאשר נדרס על ידי מכונית בעת שטייל באזור כפרי.
תפקידו השיפוטי החשוב ביותר של קורי בתקופת כהונתו בארץ ישראל היה תפקיד אב בית הדין, ראש ההרכב, במשפט רצח ארלוזורוב בשנת 1934. לצדו ישבו בדין במשפט זה השופטים יוסף משה ולירו היהודי ועלי חסנה הערבי.
היה זה משפט שהסעיר את היישוב היהודי וגרם לקרע בין תנועת העבודה שהנהיגה את היישוב, לבין התנועה הרוויזיוניסטית.
במשפט הואשמו ברציחתו של ארלוזורוב שני פעילים רוויזיוניסטים, אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט.
בתום המשפט, שהתמשך כעשרה חודשים והסתיים ב-8 ביולי 1934, קרא השופט קורי את פסק הדין; אברהם סטבסקי הורשע ברצח וצבי רוזנבלט זוכה.
הרשעתו של סטבסקי הייתה ברוב דעות של השופטים קורי וחסנה, כאשר השופט ולירו, בדעת מיעוט, סבר שיש לזכותו.
על סטבסקי הוטל עונש מוות.
בערעור, בטלו השופטים פרנסיס בייקר, ג'וליאן דה-פרייטס ומייקל מקדונל, ב-20 ביולי 1934, את פסק הדין וזיכו את סטבסקי פה אחד, בהיעדר עדות מסייעת, לעדות של סימה ארלוזורוב.
קורי גילה יחס מתנשא, לא רק כלפי תושבי הארץ הנידונים לפניו, אלא גם כלפי חבריו השופטים הבריטים בארץ ישראל.
אופיינית הייתה התנהגותו ביום פתיחת משפט רצח ארלוזורוב ב-25 באפריל 1934:
"ב- 9 בבוקר הגיע השופט קורי, לבוש גלימת שופט וחובש פאה, במכונית פתוחה, מלווה בשוטרים רוכבים משני צדיה, ופילס דרכו במגרש-הרוסים בואכה לבית-המשפט.
משמר כבוד של משטרת ירושלים קיבל את פניו בהצדעה והוא ירד מן המכונית, עשה דרכו למושבו הגבוה באולם-המשפט, רשם את שמות באי-כוח התביעה וההגנה, והמשפט של רצח-ארלוזורוב החל"..
גישתו השיפוטית של קורי הייתה דומה לזו של השופטים הבריטים מייקל מקדונל ותומאס הייקראפט, אשר מילאו בזה אחר זה את תפקיד זקן השופטים בארץ ישראל.
שניהם נקטו גישה סנובית ומתנשאת על תושבי הארץ, שנחשבו בעיניהם כ"ילידים" וסברו כי אין להחיל עליהם את העקרונות הנעלים של המשפט הבריטי.
אף קורי הקפיד על שמירת גבול ברור בינו לבין תושבי הארץ ונקט גם הוא גישה שאין לייבא לארץ ישראל את המשפט האנגלי.
אוון קאופמן הוא שחקן הוקי קרח גרמני ממוצא אמריקאי המשחק כיום בקבוצת DEG Metro Stars מדיסלדורף מליגת ההוקי הגרמנית (Deutsche Eishockey Liga).
קאופמן הוא יהודי יליד פלימות', שבמינסוטה.
הוא סיים את לימודיו בתיכון רובינסדייל ארמסטרונג (Robbinsdale Armstrong) בפלימות' ב-2004.
סבא רבא וסבתא רבתא של קאופמן נרצחו בשואה סבו, קורט קאופמן ואחותו אילזה, היו ניצולי שואה, קורט נפטר ב-1990 כשלאוון מלאו 5 שנים.
הוריו של הסב חיו בעיירה ויטליך שעל נהר המוזל בגרמניה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הם נשלחו לגטו ריגה ומשם למחנה הריכוז סלספילס בלטביה, הם התגלגלו במחנות שונים עד שנשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
על סיפור סבו והישרדותו גילה אוון כשנמצאה קלטת וידאו ובה הסב שוטח לעיני המצלמה את סיפור חייו, התברר כי הוא ואילזה היו הנערים היהודיים היחידים שניצלו מהעיירה ויטליך.
אוון קאופמן שיחק בקבוצת ההוקי "Golden Gophers" באוניברסיטת מינסוטה ולמד ראיית חשבון בבית הספר קארלסון לניהול, כשבמקביל שיחק בליגת ההוקי לסטודנטים בארצות הברית.
ב-2008 עבר לגרמניה וקיבל אזרחות גרמנית עקב שורשיו הגרמניים.
הוא קיבל הצעה לשחק בקבוצת DEG Metro Stars דיסלדורף הגרמנית ומאז הוא משחק בקבוצה.
אוון נחשב לאחד מכוכבי קבוצת DEG Metro Stars והוא מרוויח כ-200,000 אירו לעונה.
בפברואר 2012 קיבל הצעה לשחק בנבחרת הלאומית של גרמניה, כשאת הבכורה שלו הוא ערך ב-10 בפברואר 2012 במסגרת גביע בלארוס במינסק ונכלל בסגל הנבחרת לאליפות העולם בהוקי קרח ב-2012 באליפות זו הוא השתתף ב-7 משחקים ונבחרתו סיימה במקום ה-12.
כיוון שקבוצת DEG Metro Stars דיסלדורף נתונה בקשיים כלכליים, אוון הצטרף בעונת 2012/2013 לקבוצת הוקי מנירנברג.
אוון קאופמן סיים את הקריירה בהוקי קרח בשנת 2015 ומאז הוא עובד כיועץ כלכלי.
אוון נשוי לדניאל, יהודייה-אמריקאית שמשפחתה היגרה לארצות הברית מישראל.
אוון תומאס פיטרס הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס אמי ופרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב במיני-סדרה.
ידוע בשל תפקידיו בסדרת הטלוויזיה האנתולוגית "אימה אמריקאית", דמותו של קוויקסילבר בסדרת הסרטים "אקס-מן: העתיד שהיה" ובנוסף בדמותו של הרוצח הסדרתי ג'פרי דאהמר בסדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר".
פיטרס נולד בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית.
הוא בנם של ג'ולי ופיל פיטרס, סגן נשיא הנהלת קרן צ'ארלס סטיוארט מוט.
לפיטרס יש שני אחים, אנדרו פיטרס (אח) ומישל פיטרס (אחות מצד האבא בלבד).
ב-2001, עברה המשפחה למישיגן ופיטרס החל בקריירת דוגמנות וללמוד שיעורי משחק.
בגיל 15, עבר עם אמו ללוס אנג'לס, כדי לקדם קריירת משחק.
הוא החל ללמוד בתיכון המקומי אך בהמשך עבר ללמידה מהבית.
הוא התבלט כבר מנערותו, ונבחר לגלם את אדם בסרט "Clipping Adam" לאחר האודישן השני, בתפקיד שהעניק לו את פרס תגלית השנה של גילדת שחקני המסך מטעם פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנט לואיס ובשלל פסטיבלים שונים.
במשך שנים הופיע פיטרס בפרסומות לטלוויזיה והשתתף בסדרות טלוויזיה בודדות ובסרטים שונים.
בשנת 2004 שיחק למספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "תקועים בזמן" בכיכובו של רביב אולמן.
ב-2008, שיחק בסרט "לעולם אל תיכנע" לצד קאם ג'יגנדה, הופיע בשישה פרקים בסדרה "מגרש ביתי" והתארח בפרק בסדרה "האוס".
ב-2009, התארח בפרק בסדרה "הלוחשת לרוחות".
ב-2010, התארח בסדרות: "המנטליסט", "המשרד" ו"מחשבות פליליות".
בשנת 2011, שיחק בסרט ההמשך "לעולם אל תיכנע 2".
בשנת 2022 שיחק בסדרה דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר ושיחק כשחקן ראשי בתפקיד ג'פרי דאהמר.
בשנת 2013 שיחק בסרט "עולם המבוגרים" לצד אמה רוברטס וג'ון קיוזאק.
בהמשך 2013 השתתף בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" בו גילם את דמותו של קוויקסילבר האלטר-אגו של פיטר מקסימוף.
בשנת 2015 שיחק במותחן העל-טבעי "אפקט לזרוס" לצידה של אוליביה ויילד.
בשנת 2016 שב לשחק את קוויקסילבר ב"אקס מן: אפוקליפסה".
ב-2018 שיחק בסרט "דדפול 2" ובשמונה פרקים בסדרה "פוזה".
ב-2019, שב לגלם את קוויקסילבר בסרט ההמשך "אקס-מן: הפניקס האפלה".
בשנת 2021 הוא גילם את דמותו של ראלף בונר, תושב ווסטוויו ש"מגלם" לכאורה את דמותו של פייטרו מקסימוף / קוויקסילבר ביקום הקולנועי של מארוול בסדרה "וונדה-ויז'ן".
בשנה זו שיחק בסדרה "הסודות של איסטאון" בתפקיד בלש במשטרה עליו גם זכה באמי בפרס שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט.
בשנת 2022 הוא גילם את דמותו של הרוצח והקניבל האמריקאי ההומוסקסואל, ג'פרי דאהמר, בסדרה "מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר", עליה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה.
בספטמבר 2024, פורסם כי פיטרס יככב בסדרה "The Beauty" עבור רשת FX.
ראיין מרפי יהיה שותף ליצירתה ולצידו יככבו אשטון קוצ'ר, אנתוני ראמוס וג'רמי פופ.
הסדרה מבוססת על סדרת הקומיקס "The Beauty" ופיטרס יפיק בפועל את הסדרה.
הפריצה הגדולה שלו הגיעה בשנת 2011, לאחר שלוהק לתפקיד הרוצח הפסיכופת טייט לנגדון, בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "אימה אמריקאית".
הוא אף כיכב שנה לאחר מכן בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור", כקיט ווקר, מי שהואשם בטעות ברצח רעייתו האפרו-אמריקאית.
הוא לוהק גם לעונה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף", כקייל ספנסר, מושא אהבתה של זואי בנסון שמגלמת טאיסה פרמיגה.
הולמס ודמותו של פיטרס אף עוצבה בדומה להומלס).
שיחק גם בעונה השישית "אימה אמריקאית: רואנוק" שעלתה בספטמבר 2016 כרורי מונהאן, ובעונה השביעית "אימה אמריקאית: הכת" כראש הכת קאי אנדרסון.
באותה עונה שיחק פיטרס גם בתפקידים של ראשי כת אמיתיים, בהם צ'ארלס מנסון, ג'ים ג'ונס, מרשל אפלווייט ודייוויד כורש.
ב-2018, שיחק בעונה השמינית "אימה אמריקאית: אפוקליפסה" כספר הומוסקסואל אקסצנטרי.
פיטרס סיפר שהסיבה לכך שהוא לא משתתף היא שהסדרה גבתה ממנו מחיר נפשי גדול מאוד בעקבות גילוי דמותו של קאי אנדרסון.
פיטרס אף שיתף באחד מהראיונות כי איבד קשר עם חלק מבני משפחתו ועם חברים בעקבות גילום הדמות ושהוא עומד לקחת הפסקה.
פיטרס לא השתתף בעונה התשיעית אך שנה לאחר מכן, בחלק הראשון של עונה העשירית לקח חלק וגילם את הסופר והדראג קווין, אוסטין זומרס.
בשנת 2012, פיטרס החל לצאת עם השחקנית אמה רוברטס, לאחר שהכירו על בסט של הסרט "עולם המבוגרים".
ביולי 2013, בזמן שהם שהו במלון במונטריאול, קנדה, שכן שמע סכסוך שהגיע מחדרם והזעיק את המשטרה.
לאחר "ויכוח סוער", הם החלו להכות אחד את השני.
כשהמשטרה הגיעה, הם עצרו את רוברטס מאחר שהיא עצמה לא נפצעה כלל אך פיטרס היה עם אף ושפה מדממים וסימני חבלה ונשיכה רבים על גופו.
פיטרס סירב להגיש נגדה כתב אישום ורוברטס שוחררה מספר שעות לאחר מכן.
בהצהרה משותפת כינו זאת בני הזוג "אירוע מצער ואי הבנה", והצהירו כי הם "עובדים יחד כדי לעבור את זה".
במרץ 2014 פיטרס ורוברטס התארסו.
במרץ 2019 פורסם שפיטרס ורוברטס סיימו את הקשר.
משנת 2019 עד לאמצע שנת 2020 היה פיטרס במערכת יחסים עם הזמרת הלסי.
+שנהסדרהתפקידהערות2004הימיםקופר דייתפקיד ראשי; 6 פרקים2005-2004תקועים בזמןסת' ווסמר5 פרקים2006-2005פלישהג'סי ווארוןתפקיד ראשי; 22 פרקים2008צהוב!קרייג הופפרק: "God Bless the Child"ללא עקבותקרייג בסקיןפרק: "A Bend in the Road"מונקאריקפרק: "Mr.
דייוויד קורש / מרשל אפלוויט / ישו / צ'ארלס מנסוןתפקיד ראשי; 11 פרקים2018פוזהסטן בוסתפקיד ראשי; (עונה 1); 8 פרקיםאימה אמריקאית: אפוקליפסהמר גלנט / ג'יימס פטריק מארץ' / טייט לנגדון / ג'ף פפיסטרתפקיד ראשי; 10 פרקים2021וונדה-ויז'ן ראלף בונרתפקיד ראשי; 4 פרקיםהסודות של איסטאוןהבלש קולין זייבלמיני-סדרה
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021) אימה אמריקאית 10 אוסטין סאמרס5 פרקים2022דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמרג'פרי דאהמרמיני-סדרה
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2022)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2023)2024אגתה לאורך כל הדרךראלף בוהנרפרק: "Familiar by Thy Side"The Beautyגם מפיק בפועל
סר אוון וילאנס ריצ'רדסון היה פיזיקאי בריטי.
תחום מחקרו היה תופעת התרמיונית שהובילה לחוק ריצ'רדסון הקרוי על שמו.
חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1928.
ריצ'רדסון נולד ב-1879 בדיוסברי (Dewsbury), יורקשייר, אנגליה והיה בנם היחיד של ג'ושוע הנרי ושרלוט מריה ריצ'רדסון.
בבית ספר יסודי, בחטיבה ובתיכון למד בבית הספר "בטלי" (Batley) ולאחר מכן למד בטריניטי קולג' שבקיימברידג', שם זכה להצטיינות במחלקה הראשונה במדעי הטבע.
בהמשך קיבל תואר דוקטור מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
לאחר שסיים את לימודיו ב-1900 החל ריצ'רדסון לחקור את פליטת החשמל מגופים חמים במעבדת קוונדיש שבקיימברידג'.
ב-1901 ביצע ניסוי שהראה שזרם מחוט להט תלוי אקספוננציאלית בטמפרטורה של החוט, באופן שזהה מתמטית למשוואת ארניוס.
בזכות מחקר זה זכה בפרס נובל והחוק שהוכיח נקרא על שמו, חוק ריצ'רדסון.
מ-1906 ועד 1913 היה ריצ'רדסון פרופסור באוניברסיטת פרינסטון, ב-1914 חזר לבריטניה והפך לפרופסור בקינגס קולג' לונדון שם חקר ולימד עד לפרישתו ב-1944. ריצ'רדסון מת ב-1959.
ריצ'רדסון היה נשוי לליליאן מוד וילסון, אחותו של הרולד וילסון מ-1906 ועד פטירתה ב-1945, לזוג נולדו בן ובת.
ב-1948 נישא שנית לפיזיקאית הנרייט רופ.
ב-1913 הצטרף ריצ'רדסון לחברה המלכותית של בריטניה, ב-1920 הוענקה לו מדליית יוז, ב-1928 זכה בפרס נובל לפיזיקה על חקר התופעה התרמיונית.
אוון מהדי פורנייה הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת אולימפיאקוס המשחקת בליגת העל היוונית בכדורסל, וביורוליג
פורנייה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת נאנטר בעת שזו שיחקה בליגת המשנה (Pro B).
פורנייה, שהיה בן 17 בלבד, תרם לאורך העונה 4.7 נקודות וסייע לקבוצתו להעפיל לליגת העל.
לקראת העונה הבאה, עונת חתם פורנייה בשורותיה של פואטייה, גם היא מליגת העל הצרפתית.