tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים, ועמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי, ובעבר שימש פרופסור באוניברסיטה העברית בשנים 1995–1996, וכן 2004–2005.
אנגריסט הוא מהכלכלנים המוערכים בעולם בתחום כלכלת עבודה, כלכלה אורבנית וכלכלת חינוך, ומאמרו עם אלן קרוגר ב־1991 על ניסויים טבעיים נחשב לאחד המאמרים המצוטטים בתחום.
אנגריסט נולד בקולומבוס שבאוהיו ועבר לפיטסבורג שבפנסילבניה.
הוא עזב את התיכון ויצא לעבוד.
חזר ללימודים במכללה, וקיבל את התואר הראשון בכלכלה באוברלין קולג' באוברלין שבאוהיו ולאחריו עלה לישראל בשנת 1982.
הוא התחיל בלימודי תואר שני באוניברסיטה העברית, שם פגש את אשתו לעתיד, מירה.
לאחר שנה עזב את הלימודים, והתגייס לצה"ל למשך שנתיים.
הוא שירת כצנחן במלחמת לבנון הראשונה.
מאוחר יותר חזר לארצות הברית והשלים את לימודי התואר השני והדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון.
כותרת עבודת הדוקטורט שלו הייתה .
היא נכתבה בהנחיית אורלי אשנפלטר והוגשה בשנת 1989. מאוחר יותר היא פורסמה בחלקים ב-American Economic Review.
לאחר שהשלים את לימודי הדוקטורט, הצטרף לאוניברסיטת הרווארד כפרופסור עוזר עד 1991, וחזר לישראל כמרצה בכיר באוניברסיטה העברית.
לאחר שקודם לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטה העברית, הצטרף למחלקה לכלכלה ב-MIT ב-1996 כפרופסור חבר והועלה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1998. לימים ציין סיבות כלכליות כסיבה למעבר ל-MIT.
הוא חבר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי בארצות הברית, במכון לכלכלת עבודה (IZA), באגודה הכלכלית האמריקאית (AEA), באגודה הסטטיסטית האמריקאית, בחברה האקונומטרית באיגוד האוכלוסין של אמריקה ובחברה לכלכלת עבודה.
שימש כחבר מערכת בכתבי עת רבים:
אנגריסט מחזיק באזרחות אמריקאית ובאזרחות ישראלית וחי בברוקליין, מסצ'וסטס.
תחומי העניין של אנגריסט הם כלכלת חינוך ורפורמה בבתי ספר, תוכניות חינוכיות ושוק העבודה, ההשפעות של הגירה, רגולציה על שוק העבודה ומוסדות, ושיטות כלכליות לתוכניות הערכת מדיניות.
אנגריסט חוקר את הקשר בין משך הלימודים להכנסה, השפעת השירות הצבאי על כושר ההשתכרות והקשר בין גודל הכיתה להישגי התלמידים.
הוא מדורג בין 50 הכלכלנים המובילים מתוך רשימה של למעלה מ-56,000 כלכלנים הרשומים ב-IDEAS/RePEc במונחים של תפוקת מחקר.
בין שותפיו הבולטים למחקרים נמנים חידו אימבנס, אלן קרוגר, ויקטור לביא, פרג פאטאק ויורן-שטפן פישקה .
יחד עם פישקה, פרסם אנגריסט בשנת 2009 את Mostly Harmless Econometrics כשהם חקרו כלים כלכליים דרך שימוש במחקרים אמפיריים.
ב-2014, אנגריסט ופישקה פרסמו את Mastering 'Metrics': The Path from Cause to Effect, שמיועד לסטודנטים לתואר ראשון בכלכלה.
בשנים האחרונות מתמקד אנגריסט בתחום החינוך.
הוא השיק עם עמיתיו ב־MIT את יוזמת האפקטיביות ואי־השוויון (SEII) הבוחנת תוכניות מלגות לסטודנטים וסוגיות על בתי ספר פרטיים וציבוריים, כמו שיעורי הצלחה של תלמידים שהתקבלו בהגרלה.
ג'ושוע אנגריסט הוא אביו של הכלכלן נעם אנגריסט.
אנגריסט הוא עמית מחקר במכון ללימודי עבודה (IZA)
עמית באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים משנת 2006
ב-2007 אנגריסט קיבל דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת סנט גאלן
ב-2011 קיבל את שניתן בכל שנה על ידי מכללת רייק ללימודים מתקדמים בבודפשט
זכה ביחד עם החוקרים חידו אימבנס ודייוויד קארד בפרס נובל לכלכלה לשנת 2021. הפרס בסך 10 מיליון קורונה (1.1 מיליון דולר) חולק באופן הבא: מחציתו ניתנה לקארד ומחציתו חולקה בין אנגריסט ואימבנס.
ג'ושוע קווין סטנלי פארקר הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת החלוץ באוקספורד סיטי.
פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס.
בינואר הושאל לוילמבלדון AFC למספר חודשים בסיומם חזר לקווינס פארק ריינג'רס.
ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד קריסטל פאלאס.
באוקטובר , הושאל לתקופה של חודש לנורת'המפטון טאון.
ב-23 בנובמבר 2010 הושאל לוויקומב וונדררס.
ב-5 באוגוסט 2011 פארקר חתם על חוזה באולדהאם אתלטיק.
במחזור הראשון של העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד שפילד יונייטד.
ב-8 במרץ 2012 פארקר הושאל לדאגנהאם אנד רדברידג' עד לסיום העונה.
ביוני חתם בדומז'אלה מליגת העל הסלובנית.
ב-4 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאסטרה ג'ורג'ו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת הבקיע 11 שערי ליגה בקבוצה.
ב-8 בינואר 2015 חתם בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית.
ב-20 באוגוסט הושאל לאברדין מליגת העל הסקוטית בה שיחק עד ינואר .
במרץ 2016 השתתף בתוכנית "בואו לאכול איתי" ששודרה בערוץ 4 שצולמה בתקופה בה שיחק באברדין.
בינואר חתם בווילסדטון מהליכגות הנמוכות של אנגליה, אך כעבור שבועיים חתם בג'ילינגהאם.
בהמשך הקריירה שיחק גם בצ'רלטון את'לטיק, וייקומב וונדררס ובורטון אלביון.
בנובמבר הצטרף לנבחרת אנטיגואה וברבודה.
ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
ב-8 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
ג'ושוע אורפין הוא שחקן אוסטרלי.
ג'ושוע אורפין נולד ב-15 באפריל 1994 במלבורן, ויקטוריה שבאוסטרליה.
ב-2017, סיים לימודי תואר ראשון בבית הספר למשחק של אוניברסיטת אדית קוון (אנ') בפרת', אוסטרליה המערבית.
הופעת הבכורה של אורפין הייתה בשנת 2017 בסרט הקצר "Dark Horses" בתפקיד החתן ובסרט הקצר "את, אני וקארן".
באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי הראשון שלו בסרט קולנוע, "The Neon Spectrum".
שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקצר "Getting Ready" ובתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "The Doctor Blake Mysteries".
בשנת 2019 שיחק בתפקידי אורח בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "פריצ'ר" ובסדרה האוסטרלית "Upright".
באותה שנה שיחק בתור דמיאן בסרט הקולנוע "Highest Point" בבימויה של כריסטינה הוגארת'.
באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "טיטאנים".
בסדרה הוא מגלם את סופר בוי/קונר החל מהעונה השנייה.
בשנת 2020 שיחק בסרט הקצר "Mother Dearest".
בשנת 2021 הופיע בפרק במיני סדרה האוסטרלית, "לאהוב אותי" (אנ').
בשנת 2024 שיחק באופרת הסבון הפופולרית "קרוב רחוק" את דמותו של רורי טמפלטון.
+ שנה סדרה תפקיד הערות 2018 The Doctor Blake Mysteries פיטר קרואו פרק: "Ghost Stories" 2019 פריצ'ר סטודנט פרק: "Last Supper"Upright מאטיפרק: "Day Five"2019–2023טיטאניםקונר קנט / סופרבוי27 פרקים2021לאהוב אותי (אנ')קאיפרק: "Det är så mycket känslor nu"2024קרוב רחוקרורי טמפלטון12 פרקים2025שושלת פורסייט סואמסמיני-סדרה עתידית של PBS
ג'ושוע אובייסי הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בבאיירן מינכן.
ב-23 בנובמבר 2018 חתם אובייסי בס.אוליבר וירצבורג מהבונדסליגה הגרמנית.
ב-12 בדצמבר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשרשם 8 נקודות ו-7 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 95–77 על סיגל פרישטינה במסגרת היורופקאפ.
ב-26 בדצמבר, בהופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, רשם 12 נקודות, ארבעה אסיסטים ושלוש חטיפות במשחק נגד באיירן מינכן.
ב-27 בפברואר 2019 נבחר למשחק האולסטאר של הבונדסליגה.
ב-21 באפריל 2019 הכריז על כוונתו להתמודד בדראפט 2019 ב-NBA, אך לא נבחר.
ב-23 ביולי 2021 חתם בבאיירן מינכן, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג.
ג'ושואה ג'ון (בהולנדית: Joshua John; נולד ב-1 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן ארובי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ ב34 אלקמאר.
ג'ון שיחק בצעירותו בקבוצות הנוער של קודיק, אייאקס, ואלבייק ובגיל 18 הצטרף לזו של ספרטה רוטרדם.
ב-10 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לניימכן.
ב-30 במרץ 2008 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בתיקו 2-2 נגד וילם II.
בעונת ג'ון הפך לשחקן הרכב בקבוצה כאשר רשם 31 הופעות וכבש 4 שערים.
בינואר ג'ון חתם על חוזה חדש במועדון עד לשנת .
בקיץ סיכם את תנאיו בסוונסי סיטי, אך העסקה נפלה ברגע האחרון.
ב-9 בדצמבר 2011 קיבל כרטיס אדום בניצחון 1–2 נגד פיינדאם שהובילה להרחקה לשלושה משחקים של השחקן.
זהו היה גם משחקו האחרון בקבוצה.
ב-16 בינואר 2012 ג'ון חתם לשנתיים בטוונטה עם אופציה לעונה נוספת.
ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד ואלבייק.
את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בניצחון 0–3 נגד UE סנטה קולומה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית.
בעונה זו לא רשם ולו דקת משחק אחת בקבוצה.
ב-2 באוגוסט 2012 הושאל לנורשלן מליגת העל הדנית.
בנורשלן רשם 11 שערים ב-41 משחקים כאשר 4 מתוכם היו בניצחון 1–6 נגד סילקבורג.
ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות בהפסד 1–6 לצ'לסי.
ב-2 בספטמבר 2013, ג'ון חתם במועדון לשלוש וחצי שנים.
בעונתו הראשונה במועדון כבש 9 שערים ב-34 משחקים, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם מאזן פחות מוצלח.
ב-15 באוגוסט 2016 חתם בבורסאספור מליגת העל הטורקית.
ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאיסטנבול בשאקשהיר.
ב-4 במרץ 2017 כבש את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 2–1 על גזיאנטפספור.
ב-8 בינואר 2019 חתם בקייסר מליגת העל הקזחית.
בספטמבר חזר להולנד וחתם בפנלו.
בסיום העונה הראשונה שלו במועדון, שוחרר ממנו לאחר שירד לליגה השנייה.
בצעירותו, ג'ון שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד.
ב-29 באפריל 2014 קיבל אישור לייצג את ארובה, אך רק ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד .
ג'ון נשוי לטסה ולהם בן בת.
ג'וש פרקינס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בהפועל גלבוע גליל.
פרקינס בחר לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת גונזגה.
בעונתו הראשונה שיחק חמישה משחקים בלבד, מפני ששבר את לסתו לאחר ששחקן יריב בעט בו בטעות בעת שזינק לעבר הסל, והוא הושבת לכחמישה חודשים.
בסוף הקריירה שלו באוניברסיטה הוא הפך לשיאן האסיסטים של הקבוצה בכל הזמנים.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2019 ב-NBA, פרקינס הצטרף לסגל שרלוט הורנטס לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA.
הוא חתם על חוזה בקבוצה אך שוחרר, וחתם בגרינסבורו סווארם, שלוחתהּ של ההורנטס בליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-28 בפברואר 2020 הועבר יחד עם טיילר נלסון בטרייד לטקסס לג'נדס תמורת קווינסי אייסי ובחירת סיבוב שני בדראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA ב-2020.
ב-3 באוגוסט 2020 חתם בגליביצה מליגת העל הפולנית.
ב-4 בינואר 2021 חתם בפרטיזן בלגרד הסרבית, המתמודדת בליגת העל הסרבית, ביורוליג ובליגה האדריאטית.
ב-17 ביולי 2021 חתם בניו באסקט ברינדיזי מהסרייה א'.
הוא העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות, 5.7 אסיסטים, 3.7 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
ב-7 בפברואר 2022 חתם בפטקים ספור מליגת העל הטורקית.
ב-15 במאי 2022 חתם בברוחוס דה גואיאמה מליגת העל הפוארטו ריקנית.
ב-24 ביולי 2022 חתם בהפועל גלבוע גליל.
ב-8 באוקטובר קלע פרקינס שתי שלשות בדקה האחרונה של המשחק, אחת שקבעה הארכה בסיום הזמן החוקי, בניצחון קבוצתו על הפועל גליל עליון 117–115 בתום שתי הארכות במסגרת המחזור הראשון של הליגה.
בסך הכל קלע פרקינס במשחק 20 נקודות.
ג'וש סגארה הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
סגארה נולד ב-3 ביוני 1986 בלונגווד, פלורידה.
הוא ממוצא פורטוריקני, והוא דובר ספרדית.
הוא למד לשיר בכנסיית הפנטקוסטלית שלו אבל שאף להיות מתאבק מקצועי.
סגארה הוא בוגר בית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק.
בין השנים 2009–2011, סגארה גילם את התפקיד הראשי של הקטור רואיז בסדרת הטלוויזיה "The Electric Company".
לאחר מכן הוא לוהק לתפקיד של מיק במחזמר "Lysistrata Jones".
במאי 2012, סגארה לוהק לתפקיד במחזמר באוף-ברודוויי של "Dogfight", עיבוד מוזיקלי לסרט באותו שם, עם לחן ומילים מאת פאסק ופול על פי ספר מאת פיטר דוצ'ן.
המחזמר הוצג לראשונה בתיאטרון טוני סיזר ב-16 ביולי 2012.
שנתיים לאחר מכן, הוא החל לשחק בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה הקומית "Sirens", לאחר מכן לוהק סגארה לתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "שיקגו PD".
לאחר מכן הוא חזר לשחק בתפקיד אורח במהלך העונות השישית והשמינית של הסדרה.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "The Other Two", סדרה קומית מאת קומדי סנטרל.
בדצמבר הוא חזר לשחק בקומדיית המצבים "המודיס".
הוא גם כיכב בסדרה הקומית של נטפליקס "או.
ג'יי והמלכה" לצד רופול, שהוקרנה לראשונה ב-10 בינואר 2020. באותה שנה, הופיע כסוכן מיוחד במהלך העונה השלישית של סדרת דרמת הפשע "FBI" וכיכב ככומר בסרט המוזיקלי "Christmas on the Square".
סגארה לוהק לתפקיד טדי ווקר בפיילוט הקומדיה הקרוב "Night School", המבוסס על הסרט מ-2018 בעל אותו השם.
בשנת 2022 הוא גילם את דמותו של אוגוסטוס "פאג" פוגליזה בסדרת גיבורי העל "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" של דיסני+.
ביוני 2022 לוהק סגארה לתפקיד בסרט "צעקה 6", אשר יצא לאקרנים במהלך 2023.
ב-17 באוקטובר 2014 הוא נישא לברייס רייס.
בנם הבכור נולד ב-30 בספטמבר 2016, ולאחר מכן נולד בנם השני, ב-8 בינואר 2020. הוא ואשתו שניהם חובבי ספורט.
שנה סרטתפקיד הערות 2008The Narrowsגנגסטר 2009Blood Night: The Legend of Mary Hatche טיילרThe Ministers לואיס 2011The Music Never Stopped מארק פאריס 2014You Must Be Jokingבחור אידיוט 2015אסון מהלך אולי2018 נשוי בהפתעה ג'ייסון 2020דולי פרטון: כריסמס בכיכר הכומר כריסטיאן האת'וויFirst One Inפרננדו 2023צעקה 6דני ברקט2025חברות (אנ')דבוןThe Threesomeקווין
תפקיד אורח (עונות 6&8); 23 פרקים2018 השוטר הטוב וורןפרק: "Will Cora Get Married?
2018–2019 כתום זה השחור החדש סטפנוביק 11 פרקים2019–2021 The Moodys מרקו12 פרקים 2019–2023שני האחרים לאנס ארויו 20 פרקים 2019אלוהים שלח לי בקשת חברות אוסטיןפרק: "The Fighter" 2020איי.
+שנהמחזהתפקידהערות2009The Boys UpstairsאריקSoHo Playhouse, אוף ברודווייFat CampברנטThe Acorn Theatre, מישיגן2011Lysistrata Jonesג'קThe Gym at Judson, ניו יורק2011–2012מיקתיאטרון וולטר קר (אנ'), ברודוויי2012DogfightבולנדTony Kiser Theater, אוף ברודוויי2013מסביב לעולם בשמונים יוםפיליאס פוג (אנ')YOW!
Theater, ברודוויי2015On Your Feet!אמיליו אסטפן (אנ')תיאטרון מרקיז (אנ'), ברודוויי
ג'ושוע תומאס "ג'וש" סרג'נט הוא כדורגלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקיצוני והחלוץ בנוריץ' סיטי מליגת המשנה האנגלית ובנבחרת ארצות הברית.
סרג'נט נולד באופאלון, מיזורי שבארצות הברית, לג'ף ולליאן סרג'נט, שניהם היו כדורגלנים בקולג'.
התחנך גם בבית ספר תיכון קתולי.
הוא הצטרף למועדון הכדורגל סקוט גלאגר בגיל 8 שם שיחק עד גיל 16.
לקרת פתיחת עונת 2018/2019 חתם בורדר ברמן.
ב-7 בדצמבר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ורדר ברמן מול פורטונה דיסלדורף.
הוא כבש בנגיעה הראשונה שלו במשחק בדקה ה-78, השער המהיר ביותר של שחקן בבכורה בתולדות המועדון, משחק אותו ניצחה ברמן 1–3.
ב-9 באוגוסט 2021 חתם בנוריץ' סיטי מהפרמייר ליג.
חמישה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–3 לליברפול.
הוא הבקיע את שני השערים הראשונים שלו במועדון ב-24 באוגוסט, בניצחון 6–0 על בורנמות' בסיבוב השני של גביע הליגה.
ב-21 בינואר 2022 הבקיע את שערי הליגה הראשונים שלו העונה, בניצחון 0–3 על ווטפורד.
לאחר שייצג את נבחרות ארצות הברית בכל הגילים.
ב-28 במאי 2018 כבש את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול בוליביה, משחק אותו ניצחה נבחרתו 0–3.
ג'ושוע דייוויד שפירו הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי המכהן כמושל ה-48 של קהיליית פנסילבניה, מאז ינואר 2023. שפירו, חבר המפלגה הדמוקרטית, נבחר בבחירות האמצע ב-2022 למושל המדינה.
טרם כהונתו כמושל שירת כתובע הכללי של פנסילבניה בשנים 2017–2023 תחת המושל טום וולף.
שפירו גדל במחוז מונטגומרי שבפנסילבניה, למד מדע המדינה באוניברסיטת רוצ'סטר, והשלים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר מכן עבד כיועץ פוליטי עבור הסנאטור רוברט טוריצ'לי.
בשנת 2004 נבחר לבית הנבחרים של פנסילבניה, לאחר שניצח את חבר הקונגרס הרפובליקני לשעבר ג'ון פוקס.
הוא ייצג את מחוז הבחירה ה-153 בין השנים 2005–2012. בשנת 2011 נבחר למועצת נציבי מחוז מונטגומרי, ציון דרך היסטורי שבו איבדו הרפובליקנים את השליטה במחוז.
שפירו כיהן במועצה עד 2017 ואף היה יושב הראש שלה, וב-2015 מונה גם ליושב ראש הוועדה לפשיעה ועבריינות של פנסילבניה בידי מושל המדינה טום וולף.
שפירו נבחר לתפקיד התובע הכללי של פנסילבניה בבחירות 2016, לאחר שניצח את המועמד הרפובליקני ג'ון רפרטי הבן.
הוא נבחר מחדש בשנת 2020. בתפקידו זה פרסם ממצאים של חבר מושבעים גדול מדינתי, שחשפו את פגיעות מיניות של כמרים קתולים בילדים ואת ניסיונות הטיוח של מנהיגי הכנסייה הקתולית.
כמו כן היה שותף לגיבוש הסדר ארצי בסוגיית משבר האופיואידים בארצות הברית, שהניב לפנסילבניה מיליארד דולר.
בבחירות לתפקיד מושל פנסילבניה ב-2022 התמודד שפירו ללא התנגדות בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות ניצח ברוב גדול את המועמד הרפובליקני דאג מסטריאנו.
שפירו נולד ביוני 1973 בקנזס סיטי שבמיזורי.
אביו שירת בצי ארצות הברית ובילדותו גדל שפירו בדרשר, עיירה במחוז מונטוגומרי שבפנסילבניה, מצפון לפילדלפיה.
בתור ילד הצטרף למאבק למען מסורבי העלייה מברית המועצות, בעידוד הוריו, בית הספר היהודי ובית הכנסת.
הוא התכתב עם ילד בשם אבי גולדשטיין ממשפחה יהודית בטביליסי, וגייס ילדים נוספים מרחבי העולם לכתוב לו.
הוריו אף נסעו לברית המועצות שם נתנו טלית לאותו ילד לקראת הבר מצווה.
לבסוף כאשר המשפחה קיבלה ויזה לעלייה לישראל, הם עברו בדרך בפנסילבניה, שם גולדשטיין ושפירו חגגו ביחד בר מצווה.
שפירו גם נאם בעצרות למען הסירובניקים, ופנה לנבחרי ציבור בהם הסנאטורים ארלן ספקטור וג'ו ביידן על מנת לעודד אותם לתמוך במאבק.
שפירו העיד שהשתתפותו במאבק זה גרמה לו להקדיש את חייו לפעילות ציבורית.
הוא למד בבית הספר התיכון "האקדמיה העברית עקיבא", הידועה כיום בשם "האקדמיה העברית ע"ש ג'ק מ.
שפירו נרשם לאוניברסיטת רוצ'סטר, שם למד מדע המדינה והיה ב-1992 לסטודנט הראשון בשנתו הראשונה ללימודים שניצח בבחירות לנשיאות התאחדות הסטודנדטים באוניברסיטת רוצ'סטר.
בשנת 1995 השלים את לימודיו הגבוהים בהצטיינות.
בזמן שעבד בגבעת הקפיטול במהלך היום, למד שפירו במקביל בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כסטודנט בלימודי ערב, וב-2002 קיבל תואר שני במשפטים.
לאחר שסיים את לימודיו ברוצ'סטר, עבר שפירו לוושינגטון הבירה.
הוא התחיל את דרכו הפוליטית כיועץ פרלמנטרי עבור הסנאטור קרל לווין ממישיגן, ולאחר מכן שימש כיועץ בכיר עבור חבר הקונגרס פיטר דויטש מפלורידה.
כעבור זמן מה מונה ליועץ בלשכתו של הסנאטור רוברט טוריצ'לי מניו ג'רזי.
בשנים 1999–2003 היה ראש הסגל של חבר הקונגרס ג'ו האפל , שייצג בבית הנבחרים חלקים ממחוז מונטוגומרי השוכנים במחוז הקונגרס ה-13 של פנסליבניה.
בשנת 2004 התמודד שפירו לבית הנבחרים של פנסילבניה כנציג מחוז הבחירה ה-153. הוא ניצח בבחירות בהפרש של כעשרה אחוזים, וגבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית וחבר הקונגרס לשעבר ג'ון פוקס .
לאחר בחירות 2006 לבית המחוקקים של פנסילבניה, היה לדמוקרטים רוב של מושב אחד בבית הנבחרים, אך המפלגה לא הצליחה להתאחד מאחורי מועמד אחד לראשות הבית.
שפירו סייע בתיווך עסקה שהביאה לבחירתו של הרפובליקני המתון דניס או'בריאן ליושב ראש בית הנבחרים.
בתמורה, מינה או'בריאן את שפירו לסגנו.
בעודו חבר בית הנבחרים המדינתי, היה שפירו בין התומכים הראשונים במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית ב-2008. היה זה בניגוד לחלק גדול מהממסד הפוליטי בפנסילבניה, שתמך במועמדותה של הילרי קלינטון.
בשנים 2006–2017 עסק שפירו במקביל בדיני תאגידים במשרד עורכי הדין "סטרדלי, רונון, סטיבנס ויאנג" שבפילדלפיה.
בשנת 2011 זכה שפירו בבחירות למועצת הנציבים של מחוז מונטוגומרי.
הבחירות סימנו את הפעם הראשונה בהיסטוריה של פנסילבניה בה המפלגה הרפובליקנית איבדה את אחיזתה בשליטת המועצה.
שפירו התמנה ליושב ראש המועצה מייד לאחר מכן.
באפריל 2015 מינה אותו מושל פנסילבניה טום וולף לחבר במועצת המדינה לפשיעה ועבריינות.
ב-2016 הצביע שפירו בעד העלאת מיסים ב-11%, מה שהעלה את תשלום הארנונה המחוזית ב-66 דולר אמריקאי.
במהלך כהונתו יישמה המועצה תקציב מבוסס-אפס והעבירה את השקעות הפנסיה המחוזיות מקרנות גידור לקרנות מחקות.
הדמוקרטים שמרו על הרוב במועצה גם בבחירות 2015, ושפירו כיהן שם עד 17 בינואר 2017.
בבחירות 2016 התמודד שפירו לתפקיד התובע הכללי של פנסילבניה.
בעוד ששפירו עסק בעריכת דין במשרד סטרדלי רונון בפילדלפיה, וכיהן כחבר מועצת המדינה לפשיעה ועבריינות, הוא מעולם לא כיהן כתובע.
שפירו ביסס את מסע הבחירות שלו על השבת הכבוד של משרד התובע הכללי לאחר התפטרותה של קת'לין קיין שהורשעה בפלילים ואף נאסרה בבית סוהר, והבטיח להיאבק במגפת האופיואידים ובעבריינות בנשק.
התמודדותו זכתה לתמיכתם של הנשיא אובמה ושל המועמדות הדמוקרטית לנשיאות הילרי קלינטון, כמו גם לזו של ראש עיריית ניו יורק לשעבר מייקל בלומברג, שנמנה בין התורמים הגדולים למסע הבחירות של שפירו.
באפריל 2016 נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית, ובנובמבר אותה שנה נבחר ברוב דחוק לתובע הכללי.
הוא הושבע לתפקידו בינואר 2017.
שפירו נודע בהתנגדותו העזה לנשיא טראמפ במהלך כהונתו כתובע הכללי.
הוא חבר לתובעים כלליים אחרים ממדינות ארצות הברית בהתנגדות לצו נשיאותי 13769 עליו חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ואף הגיש תביעה נגד הנשיא טראמפ והארגון רומי-קתולי "האחיות הקטנות של העניים" (Little Sisters of the Poor) כדי לחסום יישום כלל לפיו ישללו כיסויי ביטוח בריאות על אמצעי מניעה.
הוא גם הצטרף לתובענה ייצוגית נגד המכון הטכנולוגי ITT, מוסד חינוכי למטרות רווח באינדיאנה, שהוכרעה בהסדר של 168 מיליון דולר (כ-5 מיליון דולר מההסדר יועברו לסטודנטים בפנסילבניה).
בשנת 2018 הגיע משרדו להסכם עם פקידים פדרליים למניעת הפצת שרטוטים של כלי נשק להדפסה תלת-ממדית.
ב-2019 הביע תמיכה בלגליזציה של מריחואנה רפואית בידי שימוש מבוגרים, וחבר למושל טום וולף ודמוקרטים אחרים בפנסילבניה.
לפני ששפירו נכנס לתפקידו ב-2017, משרד התובע הכללי של פנסילבניה פתח בחקירה בדבר האשמות בהתעללות מינית שבוצעו על ידי חברי הכנסייה הקתולית.
שפירו בחר להתקדם בחקירה, ובאוגוסט 2018 הוא פרסם מסקנות דו"ח נרחב של חבר מושבעים גדול.
הדו"ח טען להתעללות מינית ביותר מאלף ילדים בידי למעלה מ-300 כמרים.
הדו"ח של משרד התובע הכללי הוביל לחקירות דומות במדינות אחרות נגד הכנסייה הקתולית, כגון חקירה שפתח התובע הכללי מיזורי ג'וש האולי.
בינואר 2018 הפנה התובע המחוזי במחוז סנטר את תיק מותו של טים פיאצה, סטודנט באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה שמת כתוצאה מזובור, למשרדו של שפירו בשל העובדה שהתובע המחוזי קטורנה שימש בעבר כסנגור פלילי של אחד הנאשמים בתיק.
מספר נאשמים הודו באשמה בסופו של דבר.
באוגוסט 2018 הפנה לארי קרסנר, התובע המחוזי בפילדלפיה, את חקירת הירי הקטלני של שוטר במשטרת פילדלפיה בג'פרי דניס בן ה-36 למשרדו של שפירו היות שקרסנר שימש כסנגור הפלילי של דניס קודם לכן.
דניס היה במכוניתו כאשר שוטרים סמויים בכלי רכב לא מסומנים תקפו אותו באגרופים, ושלושה שוטרים נפצעו לאחר שדניס ניסה להתחמק מהם.
בדצמבר אותה שנה הכריז שפירו כי לא יוגש כתב אישום נגד השוטר המעורב, בטענה כי "הפרות נוהל משטרתי לא תמיד עולות לרמה של כתב אישום פלילי".
בעקבות זאת, משפחתו של דניס הגישה תביעה אזרחית נגד השוטר ועיריית פילדלפיה.
במהלך 2019 הוביל שפירו מאמצים להבטיח טיפול רפואי במרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג עבור בעלי ביטוח הבריאות של חברת היימארק.
ההסדר אפשר ל-1.9 מיליון בעלי ביטוח להמשיך לקבל שירותי בריאות מהרופאים הנוכחיים שלהם במסגרת התוכנית, במקום שייאלצו להחליף ספק רפואי או ספק ביטוח.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 היה שפירו בין 20 חברי חבר האלקטורים מפנסילבניה שהעניקו את קולם למועמדים הדמוקרטים ג'ו ביידן וקמלה האריס.
ב-2021 הכריז שפירו על הסדר אופיואידים לצד התאגיד ג'ונסון אנד ג'ונסון ושלושה מפיצי תרופות נוספים בארצות הברית, שהביא לפנסילבניה הכנסות בסך כמיליארד דולר.
ההסדר פתר אלפי תביעות נגד החברות על תפקידן בהתפרצות משבר האופיואידים בארצות הברית.
כבר במהלך כהונתו כתובע הכללי נחשב שפירו למועמד פוטנציאלי לתפקיד מושל פנסילבניה.
ב-13 באוקטובר 2021 הכריז שפירו באורח רשמי על מועמדותו לתפקיד המושל בבחירות 2022. בינואר 2022 דיווח מטה הבחירות של שפירו כי גייס 13.4 מיליון דולר בכספי בחירות, שתואר כסכום שיא למועמד בשנת בחירות.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לא ניצב בפני שפירו אף מתמודד, וב-17 במאי 2022 נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית.
יריבו הרפובליקני בבחירות היה דאג מסטריאנו , חבר הסנאט של פנסילבניה.
שפירו הגדיר את עצמו במהלך הבחירות כדמוקרט פרוגרסיבי, ובהמשך ביסס את מצעו בין היתר על הגנת זכויות הצבעה, הזכות להפיל, והעלאת שכר המינימום ל-15 דולר לשעה.
מסע הבחירות של שפירו נתקל בביקורת מצד פרוגרסיבים אחדים בתוך המפלגה הדמוקרטית בגלל תמיכתו בעונש מוות על "פשעים אכזריים", כמו גם בשל התנצחויותיו הפומביות עם התובע המחוזי של פילדלפיה לארי קרסנר, והתפשרותו עם איגודי המשטרה למען העברת חקיקות לרפורמות במשטרה.
עם זאת, המאמצים לגייס יריב לשפירו בבחירות המקדימות לא הניבו פרי.
מאוחר יותר שינה שפירו את עמדתו, ואמר שכעת הוא מתנגד לעונש המוות ויחתום על הצעת חוק לביטולו.
מסטריאנו זכה בפריימריז הרפובליקניים ברוב גדול ויריבו המוביל, חבר הקונגרס לשעבר לו ברלטה , אמר מאוחר יותר שהתעמולה של שפירו כנראה תרמה לניצחונו של מסטריאנו.
ביום הבחירות הכלליות, 8 בנובמבר 2022, גרף שפירו 2,973,054 קולות, שהיוו 56.2% מסך קולות הבוחרים.
יריבו מסטריאנו גרף 2,222,344 קולות, שהיוו 42% מכלל הקולות.
שפירו הושבע לתפקידו כמושל ב-17 בינואר 2023. לאורך הקריירה הציבורית שלו, שילב שפירו את זהותו היהודית בדמותו הפוליטית, ונחשב לחלק מדור חדש של פוליטיקאים יהודים הגאים בזהותם.
הוא המושל היהודי השלישי בהיסטוריה של פנסילבניה, אחרי מילטון שאפ ואד רנדל.
בנוסף, הוא המושל הראשון של המדינה המשתייך לדור ה-X.
ב-6 בדצמבר 2022, לפני השבעתו לתפקיד ואחרי היבחרו, דווח כי שפירו מינה כמה מעוזריו הוותיקים לתפקידי מפתח בכירים בממשל המתגבש, ובהם את מנהלת מסע הבחירות שלו דיינה פריץ, לתפקיד ראש הסגל.
בינואר 2023 הוא מינה את אכבר חוסיין, מנהל בכיר בצוות המעבר שלו, למזכיר מדיניות, ואת עוזרו הוותיק מייק וֶרב למזכיר לענייני חקיקה.
ורב שימש בתפקיד זה עד שהתפטר בסוף ספטמבר 2023 לאחר שהואשם בהטרדה מינית של עובדת.
מחליפו היה תומאס יבלונסקי, יועץ בכיר במשרד המושל.
ממשלו של שפירו הואשם כי ניסה לטייח את פרשת ההטרדה המינית של ורב, לאחר שנחשף שהאחרון נשאר בתפקידו חודשים לאחר שהועלו נגדו ההאשמות.
שפירו הגן על צעדי ממשלו ואמר שמתנהלת חקירה בנוגע לטענות נגד ורב.
שבועות לאחר מכן חשף האתר "Spotlight PA" כי שלושה שבועות לפני התפטרותו של ורב, הגיע ממשלו של שפירו להסדר פיצויים בסך 295 אלף דולר אמריקאי עם המתלוננות נגדו, שכלל סעיף האוסר על כל הצדדים המעורבים לחשוף את פרטי ההסדר בפומבי.
בפברואר 2024 הציג שפירו את תקציב המדינה לשנים הפיסקליות 2024 ו-2025, בהיקף של 48.3 מיליארד דולר.
התקציב הוקדש בעיקרו למימון בתי ספר ציבוריים, תחבורה ציבורית, השכלה גבוהה, ותשתיות.
ההכנסות ממסים הוערכו כצפויות לעלות במיליארד דולר.
מנגד, מבקריו טענו כי התקציב יגדיל את גירעון המדינה ליותר מ-6 מיליארד דולר עד 2028, ויביא לעלייה משמעותית במיסוי תושבי המדינה.
בסופו של דבר נסוג שפירו מחלק מהצעותיו, וביולי חתם על תקציב מצומצם יותר בהיקף 47.6 מיליארד דולר.
במהלך כהונתו הצהיר שפירו כי בכוונתו לשפר את כוח העבודה של פנסילבניה.
יום לאחר השבעתו כמושל חתם שפירו על צו מנהלי שביטל את הדרישה לתואר בוגר אוניברסיטה עבור 92% מהמשרות במגזר הציבורי.
ב-31 ביולי 2023 חתם על צו מנהלי אחר שייסד את "תוכנית שינוי כוח העבודה של הקהילייה" (Commonwealth Workers Transformation Program – CWTP), המבטיחה מענקים כספיים לחברות ולספקים במטרה לשפר את המיומנויות של עובדיהם.
במסגרת התוכנית, ניתן להקצות עד 400 מיליון דולר להכשרות מקצועיות בפנסילבניה עד שנת 2028.
ב-28 באוגוסט 2023 הודיע שפירו על ביטול דרישת ההשכלה האקדמית עבור מועמדים לתפקידי שיטור בפנסילבניה, בעקבות ירידה במספר המועמדים.
בספטמבר אותה שנה חתם על צו מנהלי שהקים מועצת בינה מלאכותית שנועדה "לסייע לעובדים בשירות האזרחי של פנסילבניה, לשמור על ביטחון קהילותינו ולקדם את הכלכלה שלנו".
במרץ 2024 פרסם הנחיה שהרחיבה את השימוש בהסכמי עבודה בפרויקטים ציבוריים.
במאי חתם על צו מנהלי שהקים את ועדת HIRE ("העסקה, שיפור, גיוס, העצמה"), שמטרתה למלא כ-600 משרות פנויות במגזר הציבורי ולחזק את השימור של עובדים מצטיינים.
לאחר שנכנס לתפקיד, התחייב שפירו להפחית את כוחם של קבלני השקעות חיצוניים על קרנות הפנסיה המדינתיות.
במהלך שנתו הראשונה בתפקיד מינה את אנשי הכספים ונדל יאנג, אורי מונסון ובוב מנש ל"מערכת הפנסיה של עובדי המדינה" (State Employees' Retirement System) – גוף המנהל נכסים בהיקף של 35 מיליארד דולר ואחראי על רפורמות במערכת הפנסיה של פנסילבניה.
ב-6 בנובמבר מינה את גרגורי ת'אל, לשעבר מזכיר התקציב בממשלו של טום וולף, ליו"ר SERS.
במשך שלושה ימים בדצמבר 2023 קיימו עשרות עובדי תחבורה ציבורית בפילדלפיה שביתה בשל סכסוך עבודה עם SEPTA , רשות התחבורה של דרום-מזרח פנסילבניה, במסגרת עימות שהחל יותר משמונה חודשים קודם לכן.
שפירו התערב בשביתה וניהל משא ומתן עם השובתים ועם הנהלת SEPTA, מה שהוביל להסכם העסקה לשלוש שנים שכלל העלאה של 13% בשכר העובדים ל-36 החודשים הבאים.
מנכ"לית SEPTA, לזלי ריצ'רדס, אמרה כי שפירו מילא "תפקיד מרכזי באיחוד הצדדים כדי לגבש את ההסכם".
בהזדמנויות שונות לאורך כהונתו הציע שפירו להעלות את שכר המינימום בפנסילבניה מ-7.25 דולר לשעה ל-15 דולר.
ביוני 2023 הצביע בית הנבחרים של פנסילבניה בעד הצעת חוק שהייתה מעלה את שכר המינימום ל-15 דולר עד 2026, אך הסנאט של פנסילבניה, שנשלט בידי המפלגה הרפובליקנית, בלם את המשך החקיקה.
שפירו רמז כי היה חותם על החוק אילו עבר בשני בתי האספה הכללית של פנסילבניה, שכן פנסילבניה לא העלתה את שכר המינימום מאז 2009. בשנת 2024 ניסו שפירו ומחוקקים דמוקרטים נוספים לכלול העלאת שכר מינימום בתקציב המדינה של אותה שנה, אך ניסיון זה לא נשא פרי בעקבות התנגדות רפובליקנית.
בפברואר 2023 מתח שפירו ביקורת על התנהלות חברת "Norfolk Southern Railway", לאחר שזו לא פנתה אל גורמי הממשל בפנסילבניה בעקבות התדרדרות רכבת שנשאה כימיקלים מסוכנים באוהיו, בסמוך לגבול המדינה.
הוא קרא לחברה לנקוט "גישה בטוחה יותר בכללותה", וקרא למנהל בטיחות חומרים מסוכנים וצינורות הנפט הפדרלי לשוב ולבחון את הצורך בציוד בטיחות ובלימה מתקדם יותר ברכבות.
ב-11 ביוני 2023 הכריז שפירו על "מצב חירום בשל אסון", לאחר שחלק מכביש 95 הבין-מדינתי קרס בפילדלפיה.
עד 7 מיליון דולר מכספי המדינה הוקצו לעבודות השיקום.
ההכרזה גם הסמיכה את סוכנות החירום של פנסילבניה, את משרד התחבורה של פנסילבניה ואת משטרת המדינה להשתמש במשאבים זמינים כדי להתמודד עם הקריסה.
תחת הנהגתו של שפירו נבנה מחדש הקטע שקרס בתוך פחות משבועיים.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן טען כי שפירו עשה "עבודה יוצאת מן הכלל" בהתמודדות עם הקריסה.
סקר של אוניברסיטת קוויניפיאק העלה כי 74% מהבוחרים ברחבי המדינה תמכו באופן שבו שפירו ניהל את המשבר.
שפירו הציע להשקיע 282.8 מיליון דולר (עלייה של 1.75%) במימון מערכות התחבורה הציבורית במסגרת תקציב 2024, צעד שהיה מניב 1.5 מיליארד דולר למימון תחבורה ציבורית עד 2029. ההצעה התקציבית המקורית הושמטה מהתקציב ביולי, ו-SEPTA קיבלה הארכת תקציב של 80.5 מיליון דולר כדי להמשיך לפעול עד מושב החקיקה בסתיו 2024.
במהלך גיבוש תקציב המדינה של פנסליבניה באמצע 2023, תמך שפירו ביוזמת "בחירת בתי ספר" שהובלה בידי הרפובליקנים באספה הכללית, אשר נועדה להקצות 100 מיליון דולר למשפחות עבור שכר לימוד בבתי ספר פרטיים במקום לשלוח את ילדיהן לבתי ספר ציבוריים.
עורכי דין של מספר מחוזות בתי ספר בפנסליבניה, לצד ארגונים פרוגרסיביים שונים, מתחו ביקורת על שפירו בסוגיה זו וטענו כי הצעות התקציב שלו לא תרמו מספיק לבתי ספר באזורים מוחלשים.
בהמשך נסוג מתמיכתו ביוזמה כדי להימנע מעיכוב ממושך באישור התקציב, לאחר שחברי המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי מיאנו לתמוך בה.
בראשית כהונתו התחייב שפירו להאריך באופן קבוע את תוכנית ארוחות הבוקר החינמיות לכל תלמידי בתי הספר הציבוריים בפנסילבניה.
התוכנית הוארכה לצמיתות במסגרת תקציב המדינה לשנת 2023, עליו חתם שפירו באוגוסט 2023.
במסגרת גיבוש תקציב המדינה לשנת 2024 הציע שפירו תוספת בת 1.1 מיליארד דולר להפעלת בתי ספר ציבוריים ולהוראה – עלייה של 14% ביחס לשנה הקודמת.
הוא גם תמך בהקצבת 144 מיליון דולר לסיוע ישיר עבור סטודנטים – עלייה של כ־33% – חלק באמצעות תוכניות קיימות וחלק דרך יוזמות חדשות.
כמו כן הוקמה מועצת השכלה גבוהה מדינתית חדשה, אשר קבעה קריטריונים מבוססי-ביצועים למימון האוניברסיטאות הפועלות בפנסילבניה.
בנוסף, התקציב הקצה יותר מ-900 מיליון דולר לחינוך מיוחד.
בינואר ובפברואר 2024 נקרא שפירו בידי הסנאט של פנסילבניה, הנשלט בידי הרפובליקנים, לשלוח את המשמר הלאומי של פנסילבניה לגבול ארצות הברית – מקסיקו במטרה לסייע לטקסס בהתמודדות עם העלייה במספר המהגרים לארצות הברית הנכנסים דרך הגבול, אך הוא מיאן לעשות זאת.
בחודש מרץ, לאחר שהסנאט אישר החלטה הקוראת לשלוח חיילים לגבול, נמסר מדוברות משרד המושל כי האחריות לבעיה מוטלת על הקונגרס של ארצות הברית – ולא על שפירו.
בדצמבר 2023 חתם שפירו על חוק דו-מפלגתי המגביל את סוגי הפעילויות שייחשבו כהפרות של שחרור על-תנאי.
בטקס החתימה על החוק עמד לצדו הראפר מיק מיל, שנשלח בעבר לבית סוהר בשל הפרת תנאי שחרור משביצע הרמת גלגל על אופנוע שטח.
בחודשו השני בתפקיד התחייב שפירו להמשיך בהשהיית הההוצאות להורג בפנסילבניה, מדיניות שהונהגה עוד בתקופת המושל וולף.
הוא גם קרא לאספה הכללית של פנסילבניה לבטל את עונש המוות במדינה.
בשנת 2024 הגיש שפירו תזכיר משפטי התומך בערעור של אסיר ממחוז אלגני על גזר דינו למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם.
האסיר הורשע ברצח מדרגה שנייה בשל מעשיו של שותפו במהלך פריצה.
שפירו הכיר את אשתו לורי בבית הספר התיכון היהודי שבו הם למדו.
הם נפגשו מחדש כאשר הוא היה איש צוות בקונגרס בוושינגטון והיא עבדה כאנליסטית ב.
ג'וש הציע לה נישואין ב-1997 בטחנת הקמח של מונטיפיורי בירושלים באחד מביקוריהם הרבים בישראל, והם התחתנו באותה שנה.
לזוג ארבעה ילדים, והם מתגוררים בעיירה אבינגטון, מצפון לפילדלפיה.
שפירו הוא יהודי קונסרבטיבי השומר כשרות.
הוא מדגיש בציבור את אמונתו היהודית: בסרטון שפתח את מסע הבחירות שלו למושל הציג את ארוחת השבת המשפחתית, וכשהתראיין מביתו נראתה ברקע חנוכיה עם שַמָּש בדמותה של השופטת רות ביידר גינסבורג.
באפריל 2025, שעות אחדות לאחר שפרסם תמונה של שולחן חג הפסח בביתו, פונו שפירו ומשפחתו מהבית עקב הצתת מעונם.
המשטרה עצרה אדם בן 38 שעל פי החשד זרק לתוך הבית בקבוקי תבערה לאחר ליל הסדר, ותכנן להכות את שפירו בפטיש.
המניע למעשה היה עמדתו הפרו-ישראלית של שפירו.
ג'ושוע מייקל תומאס הוא קומיקאי, שחקן ותסריטאי אוסטרלי.
בשנת 2005, הוא זכה בתחרות הסטנדאפ "Raw Comedy" בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן.
מאז הזכייה הופיע בטלוויזיה פעמים רבות, כולל כראש הקבוצה הקבוע של דור ה-Y בתוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "Talkin' 'Bout Your Generation" של רשת Network Ten.
בשנת 2013, יצר תומאס את הסדרה עטורת הפרסים "קבלו אותי" של רשת ABC2, שהיה גם שותף לכתיבתה וכיכב בה.
תומאס נולד בבלאקווטר, קווינסלנד , לרבקה ומייק תומאס.
בהמשך התגורר בפרוורים צ'אפל היל ובווסטלייק שבמערב בריסביין, ולמד בתיכון קנמור סטייט, שם סיים את לימודיו ב-2004.
בשנת 2005, תומאס זכה בתחרות הסטנד-אפ "Raw Comdey" בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן .
כמו כן, הוא הגיע לגמר תחרות הסטנד-אפ "So You Think You're Funny" של פסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
שנה לאחר מכן, הוא נבחר להופיע ב-The Comedy Zone, סדרת מופעים של הקומיקאים החדשים המבטיחים ביותר באוסטרליה, המתקיימת מדי שנה במסגרת פסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן.
בשנת 2007, תומאס ערך את מופע היחיד הראשון שלו, "Please Like Me", בהופעת בכורה בפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי במלבורן, וזכה בפרס Melbourne Airport עבור המצטרף החדש הטוב ביותר.
לאחר מכן הוא יצא לסיבוב הופעות באוסטרליה וברחבי העולם, והופיע בפסטיבלי הקומדיה של אדינבורו ומונטריאול (Just for Laughs).
בשנת 2010, תומאס יצא לסיבוב הופעות של מופע הסטנד-אפ שלו "Surprise", שעסק ביציאתו מהארון.
הוא הופיע בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, פסטיבל הקומדיה של בריסביין ובפסטיבל הקומדיה הבין-לאומי של מלבורן.
בשנת 2011 יצא לסיבוב ההופעות "Everything Ever", בין היתר בפסטיבל הקומדיה של מלבורן.
תומאס הנחה פודקאסט בשם "Josh Thomas and Friend", יחד עם שני חבריו הקומיקאים מל באטל ותומאס וורד .
בשנת 2009, תומאס הפך לראש הקבוצה הקבוע של דור ה-Y בתוכנית הטלוויזיה "Talkin' 'Bout Your Generation" של רשת הטלוויזיה האוסטרלית Network Ten.
הוא גם התחרה בעונת הסלבריטאים של "מאסטר שף אוסטרליה", אך הודח לאחר שהפסיד במקצה הראשון לקירק פנגילי, חבר להקת הרוק INXS.
בפברואר 2013 עלתה לאוויר סדרת הטלוויזיה "קבלו אותי", אותה יצר וכתב תומאס, ברשת ABC2 האוסטרלית.
בהמשך רשת הטלוויזיה האמריקאית Pivot רכשה את זכויות השידור של הסדרה, וב-1 באוגוסט 2013 כל פרקיה עלו לשידור בארצות הברית לצפיית בינג'.
העונה הראשונה, בת ששת הפרקים, מבוססת על מופעי הסטנד-אפ של תומאס, וכן הוא מככב בה בתפקיד עצמו.
בשנת 2014, "קבלו אותי" הייתה מועמדת לפרס אמי לסדרה הקומית הטובה ביותר.
על יצירת הסדרה תומאס זכה לשבחים רבים, ובין היתר ב-2015 זכה בפרס AACTA לתסריט הטלוויזיה הטוב ביותר.
כמו כן, בשנת 2015 הסדרה הייתה מועמדת לפרס בטי רולנד לתסריטאות ולפרס הספרות של פרמייר ניו סאות' ויילס .
בשנת 2018, תומאס יצר את "הכל יהיה בסדר", סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית על גבר רווק בשנות העשרים לחייו (בגילומו) שנשאר בארצות הברית לאחר מות אביו כדי לטפל בשתי אחיותיו-למחצה המתבגרות.
הפיילוט לתוכנית הוזמן על ידי ערוץ הטלוויזיה Freeform, ונבחר להפקת סדרה.
התוכנית עלתה בבכורה בינואר 2020, ותומאס שימש בה שחקן ראשי, תסריטאי ומפיק בפועל.
בגיל 28 הוא אובחן עם הפרעת קשב וריכוז (ADHD).
בשנת 2021, הוא חשף כי הוא גם אוטיסט.
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאההערה2011פרסי המוזיקה של ARIAהוצאת הקומדיה הטובה ביותרJosh Thomas Surprise Warehouse Comedy Festival
ג'ושוע קר הוא אתלט סקוטי המייצג את הממלכה המאוחדת, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלוף העולם (בודפשט 2023) בריצת 1500 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים קר במקום 34 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:47.30 דקות.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים קר במקום השישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:32.52 דקות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן זכה קר במדליית ארד בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:29.05 דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (3:28.32 דקות) וטימותי צ'ריוט מקניה (3:29.01 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיים קר במקום החמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:30.60 דקות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה קר במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.38 דקות, לפני יקוב אינגבריגטסן (3:29.65 דקות) ונרווה גיליה נורדאס (3:29.68 דקות), שניהם מנורווגיה.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בזמן של 3:27.79 דקות לאחר הזוכה קול הוקר (3:27.65) דקות, ולפני יארד נוגוס (3:27.80 דקות).
בכך שבר את שיאו האישי ואת השיא הלאומי של הממלכה המאוחדת לריצה זו.
קר ידוע מפרסומים בתקשורת הספורט כמי שמנהל יריבות ספורטיבית עם האתלט הנורווגי יקוב אינגבריגטסן.
ג'ושוע הרולד סטיין הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי המכהן כמושל קרוליינה הצפונית מאז ינואר 2025. קודם לכן כיהן כתובע הכללי ה-51 של מדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 2025-2017. סטיין היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית בבחירות 2024, בהן ניצח את סגן המושל הרפובליקני מארק רובינסון.
בין השנים 2009–2016 היה חבר הסנאט של קרוליינה הצפונית.
סטיין נולד בוושינגטון הבירה, ועבר עם משפחתו לקרוליינה הצפונית בגיל צעיר.
הוא נבחר מחדש לתפקיד בבחירות 2020, לאחר שניצח בפער זעום של 0.26% את המועמד הרפובליקני ג'ים או'ניל.
סטיין בחר שלא להתמודד לכהונה שלישית כתובע הכללי של המדינה, ובמקום זאת התמודד על תפקיד מושל קרוליינה הצפונית בבחירות 2024. לאחר שזכה במועמדות הדמוקרטית, ניצח בבחירות הכלליות את המועמד הרפובליקני מארק רובינסון בפער של 14.82%.
הוא המושל היהודי הראשון בהיסטוריה של קרוליינה הצפונית.
סטיין נולד ב-13 בספטמבר 1966 בוושינגטון הבירה.
משפחתו עברה לשארלוט שבקרוליינה הצפונית במהלך ילדותו, ולאחר מכן התיישבה בצ'אפל היל שם אביו היה שותף בהקמת משרד עורכי הדין האינטרגרטיבי הראשון בקרוליינה הצפונית.
הוא למד בבית הספר התיכון של צ'אפל היל ושיחק בקבוצת הכדורגל של התיכון.
בתום לימודיו התיכוניים החל ללמוד בדארטמות' קולג' שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ב-1988. לאחר לימודיו הגבוהים לימד כלכלה ואנגלית בזימבבואה.
אחר כך המשיך ללימודי תואר שני בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ובבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התמחה סטיין בלשכתו של דן בלו, חבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית.
במקביל ללימודי המשפטים שלו עבד ב"איחוד האשראי העצמי" ובמרכז התמיכה למיעוטים בקרוליינה הצפונית.
בשנת 2001 החליט רוי קופר, אז התובע הכללי של קרוליינה הצפונית, למנות את סטיין לסגן התובע הכללי לענייני הגנת הצרכן.
סטיין מילא תפקיד זה עד שנבחר לסנאט של קרוליינה הצפונית בשנת 2008. בשנים 2012–2016 היה יועץ שאינו שותף או חבר במשרד עורכי הדין האזורי "Smith Moore Leatherwood LLP".
ב-2008 נבחר סטיין לסנאט של קרוליינה הצפונית כנציג מחוז הבחירה ה-16 הכולל בשטחו את מחוז וייק שבו עיר הבירה ראלי.
לאחר שנבחר מחדש בבחירות 2010, התמנה למצליף סיעת המיעוט בידי חבריו לסיעה הדמוקרטית בסנאט המדינתי.
בסנאט פעל סטיין להרחבת מסד נתוני ה-DNA של קרוליינה הצפונית, איסור על סייבר-סטוקינג, הארכה והרחבה של זיכוי מס מדינתי על אנרגיה מתחדשת, ושיפור הבטיחות בבתי הספר הציבוריים.
התובע הכללי של קרוליינה הצפונית
ב-8 בנובמבר 2016 נבחר סטיין לתובע הכללי של קרוליינה הצפונית.
הוא גבר על עמיתו הרפובליקני בסנאט באק ניוטון וגרף 50.27% מקולות הבוחרים, לעומת 49.73 האחוזים של ניוטון.
במהלך כהונתו זכה להכרה על מנהיגותו הלאומית הדו-מפלגתית ב-2023 בידי האיגוד הלאומי של התובעים הכלליים.
כתובע הכללי פעל סטיין לצמצום עתודת המוצר של ערכות לתקיפה מינית שלא נבדקו, שכן בקרוליינה הצפונית הצטבר בפער הגדול ביותר בארצות הברית.
יוזמה זו הובילה למעצר בעבירות ניסיון רצח ותקיפה בדרהאם משנת 2015, תקיפות מ-2009 ו-2010 בפאייטוויל ותקיפה מ-1993 בווינסטון סיילם.
סטיין הוביל את המאמץ הדו-מפלגתי של התובעים הכלליים במדינות ארצות הברית לנהל משא ומתן עם חברות התרופות הגדולות על מסגרת הסדר עם יצרנים, מפיצים ובתי מרחקת בעניין מגפת האופיואידים בארצות הברית בהיקף כולל של למעלה מ-50 מיליארד דולר אמריקני.
חלקה של קרוליינה הצפונית בהסדר נאמד בכ-1.5 מיליארד דולר.
סטיין ניהל משא ומתן על הסכם בין מחוזות קרוליינה הצפונית שהבטיח כי הרוב המכריע של הכספים יופנה לטיפול במגפה תוך השקעה במניעה, בקרת נזקים, טיפול רפואי והשקעה בהחלמה.
בית הספר לבריאות של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס הכיר ביוזמה זו כ"אחת הטובות בארצות הברית".
בשנת 2018 הגיש סטיין תסקיר משפטי לבית המשפט העליון של ארצות הברית בעדו של חוק הגנת הפרטיות.
בשנת 2019 היה לתובע הכללי הראשון בארצות הברית שתבע את יצרנית הסיגריות האלקטרוניות "Juul" בגין שיווק לא חוקי לקטינים.
סטיין יישב את התביעה עם Juul בסכום של כ-48 מיליון דולר וקבע תקנים שמדינות אחרות בארצות הברית מקיימות בעקבות זאת.
ב-21 באוגוסט 2021 הצביעה האספה הכללית של קרוליינה הצפונית על נטילת סמכותו של סטיין לייצג את הרשות המחוקקת בפני בתי המשפט הפדרליים, לאחר שמיאן לערער על החלטת בית משפט קמא לפיה חוק במדינת קרוליינה הצפונית השולל זכויות ממי שהורשע בעבירה פלילית – אינו חוקתי.
סטיין גרס כי חיכה לפסק דין חלוט באורח רשמי.
מנהיגי המהלך באספה הכללית טענו בתורם כי סטיין מתנהל בכוונה באיטיות כדי לאפשר לעבריינים להצביע בבחירות 2022 והשתמשו בטענות אלה כהצדקה להדחתו המידית.
ב-18 בינואר 2023 הכריז סטיין כי יתמודד לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית בבחירות 2024. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גבר על ארבעה יריבים וגרף 69.60% מהקולות.
סטיין זכה לתמיכתם של אישים בכירים במפלגה הדמוקרטית בהם קמלה האריס, אנדי בישיר, גבריאל גיפורדס, וס מור וג'וש שפירו.
מועמד המפלגה הרפובליקנית ויריבו בבחירות הוא סגן המושל מארק רובינסון.
במשך רוב הבחירות נחשב המירוץ בין סטיין לרובינסון צמוד.
עם זאת, ב-19 בספטמבר 2024 פורסמה ב-CNN כתבה השוטחת סדרה של הערות גזעניות, טרנספוביות, מיזוגניות מחשבון עלום-שם שרובינסון נחשד כבעליו ושפעל ברשת אתר פורנוגרפי בין השנים 2012-2008. מעט לאחר מכן פורסמו הערות נוספות של רובינסון בהן כינה עצמו "נאצי שחור" והביע תמיכה בעבדות.
בעקבות זאת דווח כי מטה הבחירות של דונלד טראמפ הודיע לרובינסון כי הוא אינו רצוי בעצרות הבחירות של טראמפ או ג'יי.
הפרשה פורסמה יממה טרם המועד האחרון להסרת שם מהקלפיות בקרוליינה הצפונית, ורובינסון דחה את ההאשמות ומיאן לפרוש מהבחירות, חרף התנערות של גורמים רבים במפלגתו מהתמודדותו.
בעקבות הפרשה האמירה הובלתו של סטיין והוא החל להיחשב למועמד המוביל בהחלט לנצח בבחירות.
ביום הבחירות ניצח סטיין את רובינסון בפער של למעלה מ-14%, הפעם הראשונה מאז 2004 בה דמוקרט ניצח את יריבו הרפובליקני בפער דו ספרתי בבחירות למושלות המדינה.
הוא גרף 54.9% מקולות הבוחרים ונבחר למושל ה-76.
ב-1 בינואר 2025 החל את כהונתו.
בחודש יולי 2025 מתח ביקורת על החלטה אנטי-ישראלית שהעבירה המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הצפונית, וטען שעל המפלגה להתמקד באירועים שעל סדר היום במדינה, ולא בענייני חוץ.
בתגובה לרצח אירינה זרוצקה קרא סטיין להצבת יותר שוטרים ברחובות ולאספה הכללית של קרוליינה הצפונית להעביר חקיקה שתמלא חוסרים במערכות אכיפת החוק.
סטיין נשוי לאנה האריס סטיין, ולשניים שלושה ילדים.
הוא ובני משפחתו חברים בבית הכנסת הרפורמי "בית אור" (Beth Or) שבראלי.
בעבר שיחק כדורסל בימק"א ועבד כמאמן כדורגל במרכז הקהילה היהודית (Jewish Community Center).
ג'ושוע פול ריילי הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־19 של מדינת ניו יורק.
ריילי הוא חבר המפלגה הדמוקרטית המייצג את אזור הרי הקטסקיל, עמק הדסון, וחלקים מדרום אולבני.
ג'ושוע פול ריילי נולד ב-21 בינואר 1981 בעיר אנדיקוט שבניו יורק, בנם של פול וברברה ריילי.
בשנת 1999 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון יוניון-אנדיקוט.
ב-2003 השלים לימודי תואר ראשון בממשל וכלכלה ממכללת ויליאם ומרי.
במהלך לימודיו שם החל לעבוד כעוזר פרלמנטרי עבור חבר הקונגרס מוריס הינצ'י , ולימים סיפר שהינצ'י היה זה שעורר בו השראה לפנות לקריירה פוליטית.
בתום הלימודים עבד ריילי כעוזר מדיניות במחלקת העבודה של ארצות הברית, שם עסק בתוכניות אבטלה והתאמת סחר.
בשנת 2004 החל את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ועבד בוועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט האמריקאי כמית בתוכנית היימן.
הוא גם התנדב במרכז לסיוע משפטי עבור קורבנות הוריקן קתרינה בניו אורלינס.
ב-2007 השלים לימודי תואר שני במשפטים וקיבל את פרס דיקנית בית הספר למנהיגות קהילתית מאת אלנה קגן, לימים שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית.
משסיים את לימודי המשפטים החל לעבוד במשרד עורכי הדין "בויס שילר פלקסנר" בין השנים 2007 ל-2009. בין 2009 ל-2010 היה עוזר משפטי של השופטת קים מקליין וורדלו בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית.
ב-2010 שב לבויס שילר פלקסנר לפני שעזב שוב ב-2011 כדי להפוך ליועץ הכללי של הסנאטור אל פרנקן בוועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית.
ב-2014 חזר לבויס שילר פלקסנר שם עבד כיועץ משפטי עד 2021.
בנובמבר 2021 הכריז ריילי על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-22 של ניו יורק, והתמודדות מול נציגת המחוז המכהנת קלודיה טני.
בעקבות חלוקה מחדש של מחוזות הקונגרס בניו יורק והתפטרותו של אנטוניו דלגאדו שהתמנה לסגן מושלת ניו יורק, מצא עצמו ריילי מתמודד במחוז הקונגרס ה-19 החדש.
המחוז היה מיוצג בידי פט ראיין הדמוקרטי, שניצח בבחירות המיוחדות שהתקיימו באוגוסט כדי למלא את מקומו של דלגאדו, אך בחר להתמודד במחוז הקונגרס ה-18 עקב חלוקת המחוזות מחדש.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ניצח ריילי את אשת העסקים ג'יימי צ'ני, וניצב בפני המועמד הרפובליקני מארק מולינרו.
אף שמולינרו הפסיד לפט ראיין בבחירות המיוחדות במחוז הקונגרס ה-19 הישן, בבחירות 2022 ניצח מולינרו את ריילי ונבחר לבית הנבחרים.
ב-11 באפריל 2023 הודיע ריילי כי יתמודד בשנית לקונגרס.
בבחירות 2024 ניצב בפני מולינרו על ייצוג מחוז הקוגנרס ה-19. בבחירות הכלליות הוא גרף 51.1% מקולות הבוחרים, לעומת 48.9 האחוזים שגרף מולינרו.
ב-3 בינואר 2025 החל את כהונתו בבית הנבחרים עם השבעת הקונגרס ה-119 של ארצות הברית.
ג'וש קולי הוא במאי קולנוע ואמן תסריטים חזותיים (Storyboard Artist) אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות בימוי סרטי האנימציה צעצוע של סיפור 4 (2019) ורובוטריקים: ההתחלה (2024), כאשר הראשון זכה בפרס אוסקר לסרט האנימציה הטוב ביותר.
כמו כן, הוא שותף לכתיבת התסריט של הסרט הקול בראש (2015), שהיה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
קולי גויס לפיקסאר על ידי ג'ו רנפט.
הוא החל את דרכו שם כמתמחה ועבד בעיקר כאמן תסריטים חזותיים על סרטים כגון משפחת סופר-על (2004), שני הסרטים הראשונים של זיכיון מכוניות (2006-2011), רטטוי (2007) ו-למעלה (2009).
ב-2009 כתב וביים קולי סרט קצר בשם ג'ורג' ואיי.
עבור פיקסאר וסרטי וולט דיסני.
ב-2015 עבד קולי כתסריטאי ומפקח על תסריטים חזותיים בסרט הקול בראש, שזכה לשבחי הביקורת.
קולי קיבל מועמדות לתסריט המקורי הטוב ביותר על עבודתו בסרט, יחד עם פיט דוקטר (במאי הסרט), רוני דל כרמן (במאי משנה) ומג לפוב.
באותה שנה, הוא כתב וביים סרט קצר נוסף בשם הדייט הראשון של ריילי?.
לאחר ההצלחה של הקול בראש, קולי נבחר על ידי ג'ון לאסטר והתסריטאי אנדרו סטנטון לביים במשותף את צעצוע של סיפור 4. לאסטר ויתר על תפקיד הבמאי ב-2016, והותיר את קולי כבמאי היחיד.
צעצוע של סיפור 4 היה סרט הביכורים של קולי כבמאי.
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים רבים, וקולי זכה בפרס אוסקר הראשון שלו לסרט האנימציה הטוב ביותר.
קולי עזב את פיקסאר במרץ 2020.
ב-2024 ביים קולי את סרט האנימציה רובוטריקים בשם רובוטריקים: ההתחלה עבור סרטי פרמאונט הסרט מתרחש על כוכב הבית של הרובוטריקים, סייברטרון, ומתמקד במקורות של אופטימוס פריים ומגהטרון.
ב-10 ביולי 2020 הוכרז כי קולי יהיה התסריטאי והבמאי של הסרט מפלצות קטנות, בכיכובם של דמויות ממפלצות יוניברסל עבור סרטי יוניברסל.
ב-23 ביוני 2021 נקבע כי קולי יכתוב סרט המבוסס על האטרקציה של פארקי דיסני, מגדל האימה, בכיכובה ובהפקתה של סקרלט ג'והנסון, לאחר ששיתפו פעולה קודם לכן ברובוטריקים: ההתחלה.
שנהשם הסרטבמאיתסריטאימפקח תסריטאמן סטוריבורדאחרתפקיד דיבובהערות2004משפחת סופר-עללאלאלאלא מצוין בקרדיטיםלא2006מכוניותלאלאלאנוסףלא2007רטטוילאלאלאכןלא2009למעלהלאלאלאכןכןאומגה2011מכוניות 2לאלאנוסףלאלא2015הקול בראשלאתסריטכןלאכןג'נגלס2019צעצוע של סיפור 4כןסיפור מקורילאלאכןחומר נוסף לתסריט, צוות הקריאייטיב הבכיר של פיקסאר2020נשמהלאלאלאלאכןתרומות לדיאלוג, צוות הקריאייטיב הבכיר של פיקסאר2024רובוטריקים: ההתחלהכןלאלאלאכןטכנאי חדר הבקרה / מערכת כריזה / סקייורפTBAMalamanderכןכןלאלאלאTBALittle MonstersכןכןלאלאלאTBATower of Terrorלאכןלאלאלא
ג'ושוע תומאיו פֶרְטְרַאוּד (בהולנדית: Jozhua Thomayo Vertrouwd, נולד ב-21 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בראיו ואייקאנו מהלה ליגה בהשאלה מקאסטיון.
פרטראוד שיחק בקבוצות הנוער של א.ז ופולנדם.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פולנדם ב-25 בפברואר 2022, במשחק בליגת המשנה.
ב-10 במאי 2022 עבר לאוטרכט והצטרף לקבוצת המילואים שלה, אוטרכט II, ששיחקה גם היא בליגת המשנה.
ב-28 באוגוסט 2023 חתם בקאסטיון, ששיחקה אז בליגה הספרדית השלישית.
בסיום עונת 2023/2024, העפיל עם הקבוצה לליגה השנייה.
ב-12 באוגוסט 2025 חתם פרטראוד על חוזה לחמש שנים בראיו ואייקאנו מהלה ליגה.
ג'ושוע אברהם נורטון (17 בינואר 1811 או 4 בפברואר 1818 – 8 בינואר 1880) היה יהודי אמריקאי מסן פרנסיסקו, קליפורניה שהתפרסם כשהכריז על עצמו הקיסר נורטון הראשון, "קיסר ארצות הברית ומגן מקסיקו" בשנת 1859.
על אף שנחשב לא שפוי, או לפחות למוזר ביותר, תושבי סן פרנסיסקו (והעולם בכלל) מצאו עניין בפעולותיו – בהן "פקודתו" לפיזור הקונגרס של ארצות הברית בכוח (פקודה שהקונגרס וצבא ארצות הברית התעלמו ממנה).
צו מפורסם נוסף, שאכן התבצע זמן רב אחרי מותו, היה לבנות גשר מעל מפרץ סן פרנסיסקו.
דמותו של נורטון הונצחה בתרבות הפופולרית, ואף היוותה מקור השראה לסופרים מארק טוויין ורוברט לואיס סטיבנסון שביססו עליה דמויות בספריהם.
קיימות כמה גרסאות לגבי התאריך המדויק של לידתו.
בשנת 1820 היגרו הוריו של נורטון לדרום אפריקה וככל הנראה יסדו שם עסק מצליח.
לאחר שירש מאביו $40,000, היגר נורטון מדרום אפריקה לסן פרנסיסקו ב-1849. הוא נהנה מהצלחה ראשונית מרשימה.
עם זאת, כאשר סין, שסבלה מרעב חמור, הכריזה על החרמת יצוא של אורז זינק מחיר האורז בסן פרנסיסקו מ-4 ל-36 סנט לפאונד.
כאשר נורטון שמע שספינה הנושאת 91 טונות של אורז מגיעה מפרו, הוא קנה את כל האורז בתקווה להפיק רווחים.
לרוע מזלו, זמן קצר לאחר שחתם על חוזה הרכישה הגיעו מטענים נוספים רבים של אורז מפרו, ומחיר האורז צנח.
נורטון הכריז על פשיטת רגל בשנת 1858.
לא ידוע אם התנהגותו המוזרה של נורטון התקיימה עוד קודם לכן, אולם לאחר איבוד יציבותו הכלכלית הוא החל להתנהג באופן מוזר והופיעו אצלו סימפטומים שאפשר ליחסם ל"שגעון גדלות".
לאחר שהתאכזב לחלוטין מהליקויים במבנה הפוליטי בארצות הברית, לקח נורטון את העניינים לידיו ב-17 בספטמבר 1859, כאשר באמצעות מכתבים למספר עיתונים באזור הכריז על עצמו כ"קיסר ארצות הברית האלו" ("Emperor of These United States"):
"לפי דרישת הרוב הגדול של התושבים של ארצות הברית האלו, אני, ג'ושוע נורטון, לשעבר ממפרץ אלגואה, כף התקווה הטובה, ועכשיו במשך תשע שנים ועשרה חודשים מסן פרנסיסקו, קליפורניה, מכריז בזאת על עצמי קיסר ארצות הברית האלו."
לעיתים היה מוסיף להגדרת תפקידו גם את התואר "מגן מקסיקו".
כך התחיל את שלטונו ה"בלתי מעורער" בן 21 השנים על אמריקה.
בנסותו לחקות התנהגות הראויה לקיסר, שלח נורטון לעיתונים מספר מכתבים המנוסחים כצווים בנושאי מדינה.
לטענתו, כעת, כשהמונרכיה קיבלה על עצמה שליט, לא יהיה יותר צורך ברשות מחוקקת, וכך, ב-12 באוקטובר 1859 פרסם במכתב צו שפיזר רשמית את הקונגרס של ארצות הברית.
בנוסף, ציין במכתבו ש"הונאה ושחיתות מונעים ביטוי הוגן וראוי של דעת הציבור; שהפרה חופשית של החוקים מתרחשת באופן קבוע על ידי אספסוף, קבוצות, סיעות והשפעה מוגזמת של פלגים פוליטיים; שהאזרח לא מקבל את הגנת הפרט והרכוש לה נטען".
כתוצאה מכך דרש ש"כל קבוצות האינטרסים" יתאספו בהיכל המוזיקה של פלאט בסן פרנסיסקו בפברואר 1860 כדי "לתקן את הרוע".
דרישתו זכתה להתעלמות מצד הפוליטיקאים בוושינגטון, ולכן פרסם צו נוסף בינואר 1860, ובו זימן את הצבא לטפל בהם:
"בעוד שקבוצה של אנשים המכנים את עצמם הקונגרס הלאומי עכשיו באספה בוושינגטון הבירה, תוך הפרה של הצו הקיסרי של 12 באוקטובר אשתקד, המכריז כי הקונגרס המדובר מבוטל;"
"בעוד שהיענות לצו המדובר נדרשת לקיום השקט בקיסרותנו;"
"עכשיו, כתוצאה מכך, אנו מכריזים בזאת ומורים לגנרל סקוט, מפקדו העליון של צבאנו, מיד עם קבלה של צוונו זה, להתקדם עם כוח ראוי ולנקות את היכלי הקונגרס."
לאכזבתו הרבה התעלם ממנו גם הצבא.
הוא שלח מכתבים נוספים ב-1860 שבהם הכריז על פירוק הרפובליקה ואסר כל צירוף של חברי הקונגרס לשעבר.
קרב מדומה זה נגד מנהיגי ארצות הברית נמשך לאורך תקופה מסוימת, ונראה שלבסוף הניח לעניין.
נורטון פרסם גם דרישות לטובתם של האזרחים.
ב-4 באוגוסט 1869 דרש לבטל את המפלגה הדמוקרטית ואת המפלגה הרפובליקנית.
בנוסף, הכישלון בניסיון לגרום לציבור להתייחס אל עיר "הולדתו" המאומצת בכבוד הראוי לה, הוביל להכרזת מכתב-צו מחמיר ביותר ב-1872:
"כל מי שלאחר אזהרה מפורשת והולמת יישמע מבטא את המילה המתועבת "פריסקו", החסרה כל ערובה לשונית או אחרת, יימצא אשם בעברה חמורה, וישלם לאוצר הקיסרי כקנס סכום של עשרים וחמישה דולרים."
היו מי ששיערו שנורטון היה סכיזופרני, מכיוון ש"שגעון גדלות" הוא סימפטום שמקושר לעיתים קרובות עם מחלה זו.
בכל אופן, ייתכן גם שהיה שפוי לגמרי.
למרות מוזרותו חלק מדרישותיו של נורטון התגשמו בסופו של דבר.
הוא הורה בין היתר להקים ליגה של העמים, הוא גינה מפורשות כל צורה של ריב או סכסוך בין דתות או בין כתותיהן השונות.
נורטון דרש במספר הזדמנויות לבנות גשר תלוי שיחבר בין אוקלנד לסן פרנסיסקו.