tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגמר הפיינל פור, אליו הגיעה חולון לראשונה מאז היווסדה, קלע ווטסון 4 נקודות והוריד 3 כדורים חוזרים ונטל חלק בניצחון על מכבי תל אביב ובאליפות ראשונה בהיסטוריית המועדון.
לאחר עונה זו, התחלף כל סגל הקבוצה, כולל המאמן והבעלים מיקי דורסמן, ו-ווטסון נשאר השריד היחיד מעונת האליפות.
מסיבה זו קיבל ווטסון את תפקיד הקפטן של חולון והפך לאהוד הקהל של הקבוצה.
בקיץ 2008, זומן שוב לנבחרת ישראל לקראת מוקדמות אליפות אירופה 2009, אך מיעט לקבל דקות משחק ושותף בשני משחקים בלבד במהלך הקמפיין.
עם זאת, העפילה הנבחרת לאליפות אירופה כבעלת המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני.
בעונת , הפך לשחקן מוביל בקבוצה וקבע ממוצעים מגוונים של 7.5 נקודות, 4 כדורים חוזרים, 1.5 חטיפות ו-1.1 אסיסטים הממוצע למשחק.
בפלייאוף קבע 5.2 נקודות ו-5.2 כדורים חוזרים בממוצע, אך חולון לא הצליחה לשמור על האליפות לאחר שהפסידה ברבע הגמר להפועל גלבוע גליל.
עם זאת, זכתה חולון בגביע המדינה, כאשר ווטסון קלע בגמר 11 נקודות.
ווטסון הפך לאחד השחקנים הבודדים שלא שיחקו במכבי או בהפועל תל אביב שזכו גם באליפות וגם בגביע המדינה.
לאחר עונה זו בעקבות מצבה הכלכלי הקשה של חולון, שחררה הקבוצה את ווטסון, זאת מכיוון שלא יכלה לעמוד בעלות החוזה שלו.
ווטסון מצא קבוצה חדשה במהרה וכבר באוגוסט 2009, חתם בעירוני אשקלון.
לאשקלון הגיע ווטסון במטרה להוות חלק משמעותי ביותר, אך קלע רק 5.2 נקודות בממוצע למשחק ולכן שוחרר לאחר תשעה משחקים בלבד וחתם בקבוצת עירוני רמת גן, שעד למעברו אליה עמדה על מאזן של 9 הפסדים לעומת 0 ניצחונות.
במשחקו הראשון ברמת גן קלע 18 נקודות, אך הקבוצה הפסידה להפועל גלבוע גליל.
לקראת עונת חתם ווטסון בקבוצת ברק נתניה.
כריסטופר אנדרסון "כריס" וייט הוא כדורגלן עבר אנגלי.
הוא השתתף בלמעלה מ-350 משחקים בפוטבול ליג במספר מועדונים, ובמספר משחקים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה.
וייט היה מגן ששיחק במרכז חוליית הקישור (אם כי לעיתים שיחק בעמדת הבלם).
וייט החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ארסנל, וחתם על חוזה המקצוען בספטמבר 1978. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-17 באוקטובר 1981, ופתח בכל אחד משאר המשחקים של ארסנל באותה עונה כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה עם דייוויד אולירי.
וייט התבלט בזכות משחקו הרגוע והבטוח, בזכות התזמון ובזכות יכולת קבלת החלטות.
הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, שבמהלכה השתתף ב-4 משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 21.
אולם, הוא הודח מההרכב לטובת טומי קאטון בעקבות ההפסד לוולסול בגביע הליגה בנובמבר 1983 ופיטוריו של המאמן טרי ניל); לאחר הגעתו של טוני אדמס היו לווייט מעט מאוד הזדמנויות לשחק.
הוא לא שיחק כלל בעונת 1984/1985, שבמהלכה הושאל לקריסטל פאלאס, ולמרות שבעונת 1985/1986 הוא שיחק כחלוץ חוד במשך זמן קצר הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית בסיום העונה.
בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים.
וייט לא קיבל הצעה לחוזה ממועדון אנגלי כלשהו, ועזב לארצות הברית שם שיחק במשך שנתיים בניו יורק אקספרס ולוס אנג'לס לייזרס מליגת הכדורגל אולמות.
בקיץ 1988 הוא קיבל הצעה לחוזה מווסט ברומיץ' אלביון מהליגה השנייה.
וייט ערך את הופעת הבכורה באלביון במשחק גביע הליגה מול פיטרבורו יונייטד בספטמבר 1988, ובסיום עונת 1988/1989 הוא נבחר לשחקן השנה של המועדון.
וייט חזר לליגה הראשונה ב-1990, וחתם בלידס יונייטד של הווארד וילקינסון תמורת 400,000 לירות שטרלינג.
באוגוסט 1999 הוא הצטרף למועדון החובבני הארלו טאון מהחטיבה הראשונה של ליגת איסטמיאן (המאמן שם היה איאן אלינסון ששיחק עם וייט בארסנל).
במאי 2001 הוא הודיע על פרישתו.
כריסטופר המסוורת' הוא שחקן אוסטרלי.
מוכר בעיקר בשל תפקידיו כתור ביקום הקולנועי של מארוול, וכצייד בסרטים "שלגייה והצייד" ו"הצייד: מלחמת החורף".
המסוורת' נולד במלבורן שבאוסטרליה, גדל בפיליפ איילנד, ויקטוריה שבאוסטרליה.
הוא האח האמצעי בין לוק המסוורת' וליאם המסוורת'.
המסוורת' החל את הקריירה שלו בהופעה במספר סדרות טלוויזיה.
בשנת 2002, המסוורת' כיכב בשלושה פרקים של סדרת הפנטזיה האוסטרלית בתור המלך ארתור, וגם הופיע בסדרת אופרת הסבון "שכנים שכנים".
בשנת 2004, המסוורת' נבחן לתפקיד רובי האנטר באופרת הסבון האוסטרלית "בית וחוץ".
הוא לא קיבל את התפקיד, אך לאחר מכן נבחר לתפקיד אחר בסדרה.
הוא עבר לסידני כדי להצטרף לצוות השחקנים, והופיע ב-171 פרקים של הסדרה.
הוא עזב את צוות השחקנים של "בית וחוץ" ב-3 ביולי 2007. המסוורת' ציין מאוחר יותר שלמרות שהפך למפורסם יותר לאחר "בית וחוץ", עבודתו באופרת סבון לא זיכתה אותו בכבוד בתעשיית הקולנוע.
בשנת 2006, התמודד בעונה החמישית של "רוקדים עם כוכבים אוסטרליה", יחד עם הרקדנית המקצועית אבי רוס.
לאחר שישה שבועות, המסוורת' הודח לפני הגמר.
בשנת 2009, המסוורת' גילם את אביו של ג'יימס טי.
קירק, ג'ורג' קירק, בסצנות הפתיחה של הסרט "סטארטרק".
התפקיד הוצע בתחילה למאט דיימון, אך הוא סירב לתפקיד.
עורך קולנוע מחברה מפורסמת התרשם מהמסוורת', ותיאר את הסצנה של השחקן כ"חמש הדקות הטובות ביותר שביליתי באולם קולנוע השנה".
באותה שנה, המסוורת' שיחק תפקיד ראשי בסרט המותחן .
בשנת 2010, המסוורת' שיחק תפקיד ראשי בסרט לצד השחקן שון בין.
במאי הסרט, סטיבן מילבורן אנדרסון, אמר שהמסוורת' היה בארצות הברית רק שישה שבועות כשהוא נבחן לתפקיד, ואמר: "הנה בחור צעיר, עם המראה הנכון, שחקן טוב מאוד, ובואו נודה בזה, הוא יפהפה.
אז אני אומר, אנחנו צריכים להכניס את הבחור הזה.
בנובמבר 2010, ה"הוליווד ריפורטר" כינה את המסוורת' כאחד השחקנים הצעירים הגברים שנכנסו לרשימת ה-A של הוליווד.
בשנת 2011, המסוורת' לוהק לתפקיד גיבור העל תור ביקום הקולנועי של מארוול.
סרטו הראשון בזיכיון היה "תור" שיצא באותה שנה.
הוא וחברו לצוות טום הידלסטון, שגילם בסופו של דבר את לוקי, נבחנו כל אחד מהם לתפקיד, ועבורו, לדברי המסוורת', הוא העלה 9 קילוגרמים של שרירים.
באותה שנה, ב-2012, המסוורת' שיחק תפקיד ראשי בסרט האימה "בקתת הפחד".
לאחר מכן, המסוורת' כיכב לצד קריסטן סטיוארט בסרט "שלגיה והצייד" (2012) בתור הצייד.
בנוסף לשנה זו, המסוורת' לוהק לתפקיד ג'ד אקרט ברימייק של "שחר אדום" לאחר ש-MGM ראתה צילומים יומיים של סצנה מתוך "בקתת הפחד".
בשנת 2013, המסוורת' כיכב בסרט הדרמה הספורטיבית "Rush", בתור אלוף העולם בפורמולה 1 משנת 1976, ג'יימס האנט.
מאוחר יותר באותה שנה, המסוורת' גילם שוב את תפקידו של תור בסרט ההמשך של תור בסרט "תור: העולם האפל".
בשנת 2015, המסוורת' כיכב בסרט המותחן-אקשן לצד ויולה דייוויס.
הוא גילם שוב את תפקידו כתור בפעם הרביעית בסרט ההמשך של הנוקמים, "הנוקמים: עידן אולטרון".
באותה שנה המסוורת' זכה בפרסי בחירת הקהל לשחקן סרטי האקשן האהוב.
בנוסף לשנה זו, הוא כיכב בסרט הקומדיה "חופשה בהפרעה", יחד עם לזלי מאן ולצד אד הלמס וכריסטינה אפלגייט, מסרט זה הוא היה מועמד לפרסי הסרטים של MTV לנשיקה הטובה ביותר יחד עם לזלי מאן.
סרטו האחרון משנת 2015 היה "בלב ים".
בשנת 2016, המסוורת' גילם שוב את תפקידו של אריק הצייד בסרט "הצייד: מלחמת החורף", לצד ג'סיקה צ'סטיין, שגילמה את מושא אהבתו.
המסוורת' הצטרף מאוחר יותר לצוות השחקנים של הסרט המחודש "מכסחות השדים", שם גילם את קווין הפקיד.
באותה שנה זכה בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשחקן הקולנוע האהוב ביותר.
בשנת 2017, המסוורת' גילם שוב את תפקידו כתור בסרט "תור: ראגנארוק", ושוב בסרטים, "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" ב-2018 וב-2019.
בשנת 2019, הוא גם כיכב בסרט ספין-אוף של סדרת הסרטים משנות ה-90 וה-2000 "גברים בשחור", בשם "גברים בשחור: אינטרנשיונל".
בשנת 2020, המסוורת' שיחק את טיילר רייק כתפקיד ראשי בסרט המותחן-אקשן "טיילר רייק: חילוץ" של נטפליקס.
הסרט נצפה בנטפליקס על ידי 90 מיליון משקי בית בחודש הראשון של יציאתו, הסרט שבר את שיא הצפייה של נטפליקס שהוחזק שנתיים לפני כן על ידי הסרט "קופסת הציפורים" בכיכובה של סנדרה בולוק.
המסוורת' גילם שוב את תפקידו של תור בסרט הרביעי, "תור: אהבה ורעם".
הצילומים החלו בפברואר 2021 באוסטרליה, והוא יצא לאקרנים בשנת 2022.
בשנת 2023, המסוורת' חזר בתור טיילר רייק בסרט "טיילר רייק: חילוץ 2" של נטפליקס שהרוויח לו 20 מיליון דולר.
המסוורת' כיכב בסרט המשך "פיוריוסה: מסאגת מקס הזועם" שיצא במאי 2024. המסוורת' הופיע בסרט "טיול בדרכים לזיכרונות", סרט תיעודי משנת 2025 של נשיונל ג'יאוגרפיק על חווייתו של אביו עם מחלת אלצהיימר.
המסוורת' יחזור שוב בתור תור בסרט "הנוקמים: יום הדין", שעתיד לצאת לאקרנים בשנת 2026.
המסוורת' נשוי לשחקנית הספרדייה אלזה פטקי, ולהם שלושה ילדים.
בשנת 2022 גילה שהוא בנטייה גנטית למחלת אלצהיימר, וכתוצאה מכך החליט לקחת הפסקה ממשחק ולבלות זמן רב יותר עם משפחתו.
+שנהסדרהתפקידהערות2002גווינביר ג'ונסהמלך ארתור2 פרקיםשכנים שכניםג'יימי קינגפרק: "4,069"Marshall Lawהילדפרק: "Domestic Bliss"2003The Saddle Clubוטרינרפרק: "Tenderfoot"2004Fergus McPhailקרייגפרק: "In a Jam"2007–2004קרוב רחוקקים הייד189 פרקים2021לוקית'ורדיבוב; פרק: "Journey Into Mystery"מה אם...?תורדיבוב; 2 פרקים
כריסטופר טוני וולטסנהולם הוא מוזיקאי בריטי וחבר בלהקת הרוק הבריטית "מיוז".
וולסטנהולם מנגן בבס ושר את קולות הרקע, לעיתים הוא גם מנגן בגיטרה וקלידים במקום בס, אך לרוב בהופעות חיות מנגן בקלידים מורגן ניקולס.
שני שירים של מיוז נכתבו ומושרים על ידי וולסטנהולם: "Save Me" ו-"Liquid State" מהאלבום The 2nd Law.
הם מתארים את המאבק של וולסטנהולם באלכוהוליזם.
וולסטנהולם נולד ברות'רהאם, דרום יורקשייר, אנגליה וכשהיה בן 11 עבר עם משפחתו לטיינמות', דבון.
הוא ניגן בתופים בלהקה בזמן שדומיניק האוורד ומת'יו בלאמי ניגנו בלהקה אחרת.
לאחר שנתיים בהן עבדו בסיסטים כושלים בלהקתם של האוורד ובלאמי, וולסטנהולם נטש את התופים והחל לנגן בבס, הוא הצטרף אליהם ויחד הם יצרו את "The Rocket Baby Dolls" שלאחר מכן שינו את שמם למיוז.
מתגורר בלונדון, נשוי ואב לשישה.
ב-2008 קיבל יחד עם שאר חברי הלהקה מאוניברסיטת פלימות' תואר דוקטור של כבוד באמנות, על תרומתו למוזיקה.
כריס היוניס (Chris Heunis; נולד בשם יאן כריסטיאן היוניס, Jan Christiaan Heunis; 20 באפריל 1927 – 27 בינואר 2006) היה פוליטיקאי ועורך דין אפריקאנר, חבר המפלגה הלאומית של דרום אפריקה, ושר בממשלות ג'ון פורסטר ופיטר וילם בותה.
נולד ביוניונדייל שבפרובינציית הכף המערבי.
למד משפטים והוסמך כעורך דין בשנת 1951. במקביל עסק בפוליטיקה.
כיהן כראש המפלגה הלאומית במחוז ג'ורג' בכף המערבי ובשנת 1959 נבחר למועצת הפרובינציה של ג'ורג'.
בשנת 1970 נבחר לפרלמנט של דרום אפריקה.
ב-1974 מונה לשר לענייני הודו ולתיירות בממשלת ג'ון פורסטר.
ב-1975 מונה לתפקיד שר לעניינים כלכליים.
בשנת 1979 מונה כחבר בוועדה הממשלתית לבדיקת החוקה ובשנת 1982 מונה לשר לרפורמה חוקתית בממשלת פיטר וילם בותה.
בתפקידו זה היה אחראי להקמת מבנה פרלמנטרי בן שלושה בתים, שבמסגרתו פעל לצד בית לנבחרים לבנים בלבד גם בית שני עבור "צבעוניים" ובית שלישי עבור הודים.
הוא אף שכנע את מנהיג מפלגת העבודה של הצבעוניים אלן הנדריקסה לתמוך ברפורמה.
במהלך כהונתו אף היה מעורב במגעים חשאיים בין המפלגה הלאומית לבין הקונגרס הלאומי האפריקני.
בספטמבר 1986 נבחר פה אחד למנהיג המפלגה הלאומית בפרובינציית הכף.
בתחילת 1989 כיהן כנשיא בפועל למשך 100 ימים כאשר בותה לקה בשבץ מוחי.
היוניס פרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1989 וחזר לעסוק בעריכת דין בסומסרט ווסט (פרבר של קייפטאון) ביחד עם בנו.
קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטלנבוש, דרגת לויטננט קולונל לשם כבוד במשטרה, אזרחות כבוד של ג'ורג', ועיטור כבוד של ממשלת סין.
נפטר בסומרסט ווסט לאחר מחלה ממושכת.
כריסטופר קרוס "כריס" גריפין היא דמות אשר מככבת בסדרת האנימציה "איש משפחה" ומדובבת על ידי סת' גרין.
כריס הוא הבן האמצעי במשפחה, גדול מסטואי וקטן מהאחות הבכורה מג.
כריס, כמרבית בני הנוער, סובל מאקנה, ומתקשה עם בנות ובבית הספר.
כריס סובל מדימוי עצמי נמוך עקב משקלו.
הוא בחור עדין, ונאמר עליו כי "הוא לא יפגע בזבוב, אלא אם הוא ינחת על הנקניקייה שלו".
עקב משקלו, התייחסו אל כריס כאל "ילד הפיל" מלידתו.
בעבר הוא האמין כי ציוניו במתמטיקה נפגעו עקב קנה של רובה שהחדיר לאפו, שניקב אחת מאונותיו.
כריס נהנה לצייר וכמעט נהפך לאומן מפורסם בניו יורק.
שמו הפרטי הוא למעשה "כריסטופר" ו"כריס" הוא כינויו.
במשך שנים חי בארונו של כריס קוף שכריס חשב אותו למרושע.
רק לאחר שנים גילו בני-משפחתו של כריס כי הקוף הוא אמיתי ומלבד זאת גילה כריס שהקוף הוא חביב בין-היתר הוא עזר לכריס עם הקושי שלו במתמטיקה.
כריסטופר פול גרדנר הוא יזם, ממציא, סופר ונדבן אמריקאי.
סיפור חייו, "The Pursuit of Happyness" ("המרדף אחרי האושר") המתאר איך הצליח להתגבר על החיים כעני מרוד בשנות ה-80 וכחסר בית, יצא לאור במאי 2006, והוא מתואר בסרט "המרדף לאושר" בו כיכב בדמותו השחקן ויל סמית'.
בשנות ה-80, לאחר נישואים כושלים ולאחר שהפסיד את כל הונו, מצא את עצמו ישן עם הבן הצעיר שלו בשירותי הרכבת התחתית, או במשרד אחרי שעות העבודה.
בשלב מסוים החליט גרדנר לסחור בבורסה, עבר התמחות בתחום והחל לעבוד כברוקר.
ב-1987 הקים חברת מניות קטנה, Gardner Rich & Co, שלימים גדלה והוא מכר נתח ממנה תמורת מיליוני דולרים.
גרדנר טען שהתמדתו העיקשת והצלחתו הן תודות ל"גנים הרוחניים" שאימו העבירה לו, ובזכות הציפיות הגבוהות שבנו ובתו הקטנים הציבו לו.
בהמשך, הגשים חלום אישי וקנהפרארי ממייקל ג'ורדן.
גרדנר גר בשיקגו, אילינוי, שם מנהל את השקעותיו ועוסק בפילנתרופיה.
סוזן כריסטינה "כריס" וון סלטצה-אולמסטד היא שחיינית עבר אמריקאית, היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב מאולימפיאדה אחת (רומא 1960) ושיאנית עולם.
וון סלטצה נולדה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה.
היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו דונה דה וארונה, קלאודיה קולב, דיק רות', דון שולנדר, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.
בתחרות שנערכה בטופיקה, שבקנזס ב-1 באוגוסט 1958 קבעה וון סלטצה במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:37.4 דקות, שיפור לשיא בן השנה של לני דה ניס מהולנד (2:38.5 דקות).
שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי סטוקו טאנאקה מיפן (2:37.1 דקות).
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו, שבאילינוי בספטמבר 1959 זכתה וון סלטצה ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (1:03.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:18.5 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (4:55.9 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:17.5 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:44.6 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת רומא (1960) שנערכו בדטרויט שבמישיגן ב-5 באוגוסט 1960, קבעה וון סלטצה במשחה ל-400 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 4:44.5 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 חודשים של אילזה קונרדס מאוסטרליה (4:45.4 דקות).
שיא זה החזיק מעמד 4 שנים, עד שנשבר על ידי בת ארצה היהודיה מרילין רמנובסקי (4:42.0 דקות).
במשחקים עצמם הייתה וון סלטצה כוכבת תחרויות השחייה, לאחר שזכתה ב-4 מדליות, 3 זהב, ו-1 כסף.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.8 דקות, אחרי דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:01.2 דקות ולפני נטלי סטיוורד מבריטניה (1:03.1 דקות).
וון סלטצה השתתפה בכינוס הפועל השביעי שנערך בישראל בשנת 1961.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית, למדה וון סלטצה באוניברסיטת סטנפורד וסיימה תואר בהיסטוריה של אסיה.
בשנים 1963–1964, היא קיבלה מלגה של מחלקת המדינה ועבדה כמאמנת יועצת בשחייה, בתוכנית מומחים אמריקאים בשחייה באסיה.
לאחר מכן, היא לימדה שחייה בקוריאה הדרומית, בפיליפינים, בווייטנאם, במלזיה, בסינגפור, בהונג קונג ובטאיוואן.
ואחר כך, שימשה כעוזרת מאמן נבחרת השחייה לנשים של ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
אחר כך, עבדה כמהנדסת מערכות בחברת IBM במשך 30 שנה.
סבה, הרוזן וון סלטצה, היגר לארצות הברית משוודיה בתחילת המאה ה-20. היא עדיין בעלת תואר אצולה, הברונית וון סלטצה.
במהלך הקריירה שלה זכתה וון סלטצה ב-19 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה אישיים.
בשנת 1966 זכתה וון סלטצה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
כריס הדפילד הוא אסטרונאוט קנדי.
השתתף בשתי טיסות של תוכנית מעבורות החלל האמריקאית (STS-74, ו-STS-100), שירת ב34 של תחנת החלל הבינלאומית ופיקד על משלחת מס' 35. הדפילד הוא הקנדי הראשון שביצע הליכת חלל.
בשנת 1978, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, הצטרף הדפילד לצבא קנדה.
הדפילד למד שנתיים במכללה הצבאית רויאל רודס ולאחר מכן שנתיים נוספות במכללה הצבאית המלכותית של קנדה, שם קיבל בשנת 1982 תואר ראשון בהנדסת מכונות.
לאחר שסיים את לימודיו למד הדפילד טיסה במספר בתי ספר.
בסוף שנות ה-80 הדפילד הצטרף לבית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי בבסיס חיל האוויר אדוארדס שבקליפורניה.
בשנת 1993 למד הדפילד לתואר שני במערכות תעופה באוניברסיטת טנסי.
בסך הכל, הטיס הדפילד מעל ל-70 סוגי מטוסים, ביניהם F/A-18 הורנט, ווט A-7 קורסייר 2 ועוד.
ביוני 1992 נבחר על ידי סוכנות החלל הקנדית להיות אחד מארבעה אסטרונאוטים שיטוסו לחלל במסגרת תוכנית מעבורות החלל האמריקאית (בפועל, רק שלושה מהם טסו).
באוגוסט באותה השנה נשלח הדפילד למרכז החלל ג'ונסון ביוסטון שם עבד לשיפור מערכות הבטיחות של מעבורות החלל וסייע לשיגורים ממרכז החלל קנדי בפלורידה.
בנוסף, היה הדפילד אחראי על הקשר בין מרכז הבקרה ביוסטון למעבורת במשך 25 משימות של מעבורת החלל.
ב-12 בנובמבר 1995 המריא הדפילד כמומחה משימה למשימתו הראשונה במעבורת החלל אטלנטיס (STS-74, קנת קמרון היה מפקד צוות).
זו הייתה המשימה השנייה של נאס"א שעגנה בתחנת החלל מיר.
במהלך המשימה הועברו לקוסמונאוטים במיר כ-1,000 ק"ג מזון, מים וציוד מדעי.
במהלך משימה זו היה הדפילד הקנדי הראשון שהפעיל את הקנדארם במסלול, והקנדי היחיד אי פעם ששהה בתחנת החלל מיר.
ב-20 בנובמבר נחתה המעבורת במרכז החלל קנדי.
בשנים 1996–2000 ייצג הדפילד את סוכנות החלל הקנדית והיה ה"אסטרונאוט הראשי" של הסוכנות.
ב-19 באפריל 2001 המריא הדפילד במעבורת החלל אנדוור למשימתו השנייה בחלל (STS-100).
משימה זו עגנה בתחנת החלל הבינלאומית והעבירה אליה את הקנדארם2 וכן את המודול האיטלקי "רפאלו".
ב-22 באפריל יצא הדפילד יחד עם סקוט פרזינסקי להליכת חלל, והיה הקנדי הראשון שמבצע הליכת חלל.
במהלך הליכת חלל זו, שנמשכה כ-7 שעות ו-10 דקות, הותקנה הקנדארם2. ב-24 באפריל יצא הדפילד להליכת חלל נוספת יחד עם פרזינסקי, שארכה 7 שעות ו-40 דקות.
ב-1 במאי נחתה אנדוור בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
בשנים 2001–2003 היה הדפילד נציג נאס"א במרכז לאימון קוסמונאוטים ע"ש יורי גגארין בעיר הכוכבים ברוסיה.
במהלך שהותו ברוסיה הוסמך הדפילד להיות קוסמונאוט טכנאי טיסה בחללית סויוז-TMA וכן הוסמך לבצע הליכות חלל בחליפת חלל אורלן.
בשנים 2006–2008 היה מנהל מבצעי של תחנת החלל הבינלאומית.
בשנים 2008–2009 היה חלק מצוות הגיבוי למשלחת 21 לתחנה.
במאי 2010 לקח חלק במשימת NEEMO 14 של נאס"א במעבדה התת-ימית אקווריוס בפלורידה שם שהה מתחת למים במשך שבועיים ברצף.
בשנת 2010 הכריזה נאס"א שהדפילד יטוס לתחנת החלל וישתתף בצוותים 34 וה-35, ויהיה הקנדי הראשון שיפקד על התחנה (במשלחת ה-35).
ב-19 בדצמבר 2012 המריא הדפילד מקוסמודרום בייקונור בקזחסטן במשימת סויוז TMA-07M יחד עם רומן רומננקו הרוסי ותומאס מרשברן האמריקאי.
ב-21 בדצמבר עגנה הסויוז בתחנה והשלושה הצטרפו ל-34 חברי הצוות האחרים שכבר שהו בתחנה כחודשיים.
ב-15 במרץ 2013 שלושת חברי הצוות הוותיקים עזבו את התחנה, והפיקוד על הצוות (שהפך לצוות ה-35) נמסר להדפילד.
ב-29 במרץ הצטרפו שלושת חברי הצוות ה-35 החדשים.
ב-13 במאי עזבה סויוז TMA-07M את התחנה, ולאחר כשלוש וחצי שעות נחתה בצפון קזחסטן.
במהלך שהותו בתחנת החלל התפרסם הדפילד בזכות הקשר ההדוק שלו עם הציבור.
הדפילד הפעיל עמודים בפייסבוק ובטוויטר שם פרסם תמונות שצילם מהחלל, אירועים מעניינים שהתרחשו בתחנה, ותשובות לשאלות שנשאלו על ידי גולשים.
בין השאר סיפר הדפילד איך ישנים בחלל, איך סוחטים מגבת בחלל, ועוד.
כאשר המריא לתחנת החלל היו להדפילד כ-20,000 עוקבים בטוויטר.
כאשר נחת בקזחסטן היו לו למעלה מ-880,000 עוקבים.
מספר ימים לפני חזרתו לכדור הארץ פרסם הדפילד גרסת כיסוי לשיר Space Oddity של הזמר הבריטי דייוויד בואי.
גם לאחר נחיתתו, המשיך הדפילד לפרסם תמונות מתהליך ההתאקלמות שלו בחזרה על כדור הארץ.
ביוני 2013, כחודש לאחר חזרתו לכדור הארץ, הודיע הדפילד שהוא פורש מסוכנות החלל הקנדית.
הדפילד הוסיף כי לאחר שחי בעיקר בארצות הברית במשך כ-30 שנה לצורכי עבודתו הוא חוזר לגור בקנדה.
כריסטופר ג'ון "כריס" וייץ הוא מפיק, תסריטאי, במאי ושחקן קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי.
ידוע בעיקר בשל עבודתו עם אחיו, הבמאי פול וייץ, על סרטים כגון "אמריקן פאי", "רווק פלוס ילד" ו"חיים טובים יותר".
וייץ נולד בניו יורק שבארצות הברית למשפחה יהודית בעיקרה, אם כי סבתו מצד אמו קתולית.
החל את הקריירה שלו כשותף לכתיבת הסרט עבודת נמלים.
ב-1999 ביים והפיק יחד עם אחיו את הסרט אמריקן פאי אשר נחל הצלחה קופתית.
כריס השתתף בתור מפיק שותף בשני סרטי ההמשך שיצאו לאחר מכן.
ב-2002 עבד שוב עם אחיו על הסרט רווק פלוס ילד אותו כתב וביים.
הסרט הניב לשניים מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
וייץ הפיק מספר סרטים אשר בוימו על ידי אחיו וביניהם בחברה טובה ואמריקן דרימז.
ב-2007 נבחר וייץ לביים את העיבוד לספר הראשון בסדרת חומריו האפלים של פיליפ פולמן.
וייץ פרש במהלך העבודה על הסרט אך לאחר מכן החליט להמשיך לעבוד עליו.
בסרט כיכבו ניקול קידמן וסם אליוט ולאחר יציאתו הוא קיבל ביקורות מעורבות למרות שהכניס למעלה מ-300 מיליון דולר ברחבי העולם.
בדצמבר 2008 אושר כי וייץ החל לעבוד על הסרט דמדומים 2: ירח חדש אשר מבוסס על ספרה של סטפני מאייר.
הסרט זכה להצלחה רבה ושבר שיאי הכנסות ביום הראשון ליציאתו.
הסרט הכניס קרוב לשלוש מאות אלף דולר בשבוע הראשון ליציאתו.
בינואר 2011 יצא סרטו של וייץ אשר נקרא חיים טובים יותר בכיכובו של דמיאן ביצ'יר.
בימים אלה עובד וייץ על עיבוד ספרי אלריק ממלניבונה של הסופר מייקל מורקוק.
וייץ נולד בניו יורק, בנה של השחקנית סוזן קוהנר ומעצב האופנה ג'ון וייץ.
יש לו אח, פול וייץ, אשר גם הוא במאי במקצועו.
וייץ למד בלונדון וסיים תואר בקיימברידג'.
וייץ נשוי למרצדס מרטינז ולהם ילד אחד, סבסטיאן.
2023: אבי החתן (בתור מפיקים)
2006: הרעיונות המגניבים של ביקפורד שמקלר
כריס האני היה מפקד הזרוע הצבאית של הקונגרס הלאומי האפריקני ומזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית.
כריס האני נולד בשם מארטין טמביסילה (Martin Thembisile) בטרנסקאי, בכפר של בני הקוסה.
בילדותו רצה האני להיות כומר, ואולם הוריו דחפו אותו להתגייס לתנועות אשר פעלו נגד ממשלת דרום אפריקה, בשאיפה לתפוס את השלטון (ייתכן שבתקופה הזו הוא קיבל את הכינוי "כריס").
בגיל 15 הוא הצטרף לקונגרס הלאומי האפריקני, ולאחר מכן הוא הצטרף לזרוע הצבאית של קונגרס ועלה בדרגות הפיקוד.
משנות השישים ועד לשנת 1990 הוא גלה בלסוטו ובזמביה, שם הוא עסק בלוחמת גרילה.
הוא שב לדרום אפריקה בשנת 1990 כאשר ארגוני המחתרת הפכו להיות חוקיים.
ב-10 באפריל 1993 נרצח האני על ידי יאנוש ולוס.
ולוס הגיע אל ביתו של האני בבוקסבורג שליד יוהנסבורג וירה בו באקדח עם משתיק קול - שלושה קליעים בראשו ואחד בבטנו.
ולוס נולד בפולין ב-1953. הוא היגר בראשית שנות השמונים לדרום אפריקה, שם יצר קשר עם גורמי ימין, וביניהם קלייב דרבי-לואיס, אשר דרבן אותו להתנקש בהאני, ואף סיפק לו את האקדח ואת משתיק הקול בהם השתמש.
ולוס נתפס וזוהה כמי שהרג את האני.
מספר ימים לאחר מכן הוא הודה בכך בפני חוקר, אשר הציג את עצמו כאיש ימין, וסיפר כי דרבי-לואיס סיפק את האקדח.
בעקבות הודאתו נעצר גם דרבי-לואיס.
הם הורשעו באוקטובר אותה שנה ונדונו למוות.
בעקבות ביטול עונש המוות בדרום אפריקה בשנת 1995 הומר עונשם למאסר עולם.
בנובמבר 2022, ריימונד זונדו, נשיא בית המשפט לחוקה הורה למשרד המשפטים ושירותי הכליאה לשחרר את ולוס תחת תנאים מחמירים.
יומיים לפני שחרורו על תנאי, ולוס נדקר על ידי אסיר אחר.
הוא שוחרר מבית החולים ב-7 בדצמבר 2022.
כריס דה ברג הוא זמר ומלחין אירי, שידוע במיוחד בשל שיר אהבה שלו, "The Lady in Red" , משנת 1986, שהגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי במצעדים במדינות נוספות.
אביו היה קולונל בריטי ואמו מזכירה ממוצא אירי.
כעבור כמה שנים עברה משפחתו לגור באירלנד.
דה ברג חתם את החוזה הראשון שלו בשנת 1974 עם חברת התקליטים הידועה, A&M Records.
האלבום הראשון שלו, "Far Beyond These Castle Walls" יצא לאור בשנת 1975, אך לא נחל הצלחה רבה.
כעבור חמישה חודשים הוציא בנפרד את השיר "Turning Round", מתוך האלבום מחוץ לבריטניה ואירלנד, כסינגל בשם "Flying".
השיר שהה במשך 17 שבועות בראש מצעד הפזמונים בברזיל.
אלבומים נוספים שהוציא בשנות השבעים נחלו הצלחה במדינות אירופה הקונטיננטלית ובדרום אמריקה.
הוא לראשונה הצליח במצעד הפזמונים בבריטניה בשנת 1981 עם אלבום אוסף של שיריו הישנים בשם "Best Moves".
ההצלחה הגדולה שלו הגיעה בשנת 1986, עת יצא לאור השיר הכי מצליח בקריירה שלו, "The Lady in Red" .
השיר הגיע למקום ראשון במצעד הבריטי ומקום שלישי במצעד האמריקני.
האלבום שבא בעקבות השיר, "Into the Light" הגיע למקום שני במצעד הבריטי.
דה ברג ממשיך להופיע ברחבי העולם, ובמסע ההופעות שלו בשנת 2014 הוא הופיע בישראל בהיכל התרבות ב-29 במרץ.
דה ברג נשוי לדיאן משנת 1977, והם גרים באירלנד.
לזוג נולדו שני בנים ובת, רוזאנה דייוויסון , דוגמנית שהוכתרה כמיס עולם, כאשר ייצגה את אירלנד בתחרות שהתקיימה בסין בשנת 2003.
כריסטופר גרנט "כריס" ווּד הוא כדורגלן ניו זילנדי המשחק בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת ניו זילנד בעמדת החלוץ.
לאחר שהרשים בליגה הניו זילנדית, ווד חתם באקדמיה של וסט ברומיץ' אלביון.
לאחר שהרשים באקדמיה ובקבוצה המילואים של המועדון, באפריל הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד פורטסמות'.
בסיום העונה חתם במועדון לשנתיים עם אופציה לשנתיים נוספות במועדון.
ב־15 בספטמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד דונקסטר רוברס.
ב־24 בספטמבר 2010 ווד הושאל לבארנסלי ל־93 ימים.
לאחר ששיחק 7 משחקים, הוא חזר לווסט ברומיץ'.
ב־19 בנובמבר 2010, ווד הושאל לברייטון אנד הוב אלביון עד ינואר .
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בריסטול סיטי, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו.
באוגוסט הושאל לברמינגהאם סיטי לחודש.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו יום למחרת נגד דרבי קאונטי.
ב־18 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית נגד נסיונאל מדיירה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
שבוע לאחר מכן, הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור ברמינגהאם בניצחון 0–3 במשחק השני נגד נסיונאל מדיירה.
ב־11 בספטמבר, ווד הבקיע שלושער בניצחון נגד מילוול.
לאחר שהרשים, תקופת ההשאלה שלו הוארכה עד ינואר .
בינואר חזר לווסט ברומיץ', אך התקשה להשתלב במועדון.
לכן, הוא הושאל לבריסטול סיטי עד לסיום העונה.
ב־17 בספטמבר 2012 הושאל למילוול למשך חודשיים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד קארדיף סיטי.
ב־18 בנובמבר 2012, תקופת ההשאלה שלו הוארכה עד ינואר .
באותו יום הבקיע את שער הניצחון נגד לידס יונייטד.
ב־27 בדצמבר 2012 הושאל ללסטר סיטי, המהלך יצא לפועל עם פתיחת חלון העברות בינואר .
ב־1 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד האדרספילד טאון בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו.
בסיום עונת חזר עם המועדון לפרמייר ליג.
ב־16 באוגוסט 2014 הבקיע את שער השוויון נגד אברטון כאשר נכנס כמחליף.
ב־27 בפברואר 2015 הושאל לאיפסוויץ' טאון מהצ'מפיונשיפ.
ב־25 באפריל, לאחר חודשיים באיפסוויץ', חזר ללסטר כדי לסייע לקבוצה להימנע מירידת ליגה.
ב־1 ביולי 2015 חתם ווד בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ לארבע שנים.
ב־21 באוגוסט 2017 חתם לארבע שנים בברנלי מהפרמייר ליג.
ב־13 בינואר 2022 חתם ווד לשנתיים וחצי בניוקאסל יונייטד, ועזב את ברנלי לאחר 4 וחצי שנים בהן כבש 49 שערי ליגה.
את הופעת הבכורה בניוקאסל יונייטד ערך יומיים לאחר מכן בתיקו 1-1 עם ווטפורד.
ב־10 במרץ כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על סאות'המפטון.
ב-20 בינואר 2023 הושאל לנוטינגהאם פורסט.
את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש ב-18 בפברואר מול מנצ'סטר סיטי, שער שזיכה את פורסט בתיקו.
ביוני 2023 עבר רשמית לנוטינגהאם פורסט.
ב-1 בפברואר 2025 כבש שלושער בניצחון 0–7 על ברייטון אנד הוב אלביון, והפך לשחקן נוטינגהאם פורסט הראשון לעשות זאת בעידן הפרמייר ליג ולראשונה מאז 1987. הוא סיים את עונת 2024/2025 עם 20 שערי פרמייר ליג.
בצעירותו, ווד שיחק בנבחרת ניו זילנד עד גיל 17 והשתתף איתה בגביע העולם עד גיל 17 בשנת .
ב-3 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת נגד , והוא השתתף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2009. ב-10 באוקטובר 2010 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .
במרץ 2022 לאחר שהבקיע פעמיים במהלך הניצחון של ניו זילנד 4–0 על פיג'י במוקדמות מונדיאל 2022 בקטר, ווד הפך למלך שערי נבחרת ניו זילנד בכל הזמנים, ועקף את ווהן קובני שהחזיק בשיא מאז 2005.
ג'ון כריסטיאן ווטסון היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה השלישי.
הוא היה ראש הממשלה הראשון מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית, והראשון מכל מפלגות הלייבור בעולם.
לאחר שבע שנים שבהן כיהן כחבר הפרלמנט של מדינתו, הוא נבחר לפרלמנט האוסטרלי הראשון ב-1901, שבו קיבלו כל מפלגות הלייבור במדינות אוסטרליה 15.8% מהקולות במסגרת הבחירות בשיטה הרובנית, כשהן מתמודדות מול שתי מפלגות דומיננטיות.
בבחירות של 1903 עלה אחוז התמיכה בלייבור ל-31% ול-36.6% ב-1906. החל מהבחירות הראשונות היוותה מפלגת הלייבור לשון המאזנים והעניקה את תמיכתה למפלגת הפרוטקשניסטים בתמורה לוויתורים לטובת הקו המדיני של הלייבור.
תקופת כהונתו של ווטסון כראש ממשלה הייתה קצרה, ארבעה חודשים בלבד.
הוא התפטר מתפקידו כמנהיג מפלגת הלייבור ב-1907 ופרש מהפרלמנט ב-1910. המפלגה, בהנהגתו של אנדרו פישר, ניצחה בבחירות של 1910, זכתה ברוב של 50% והקימה את ממשלת הרוב הראשונה של אוסטרליה וכן זכתה לרוב הראשון בסנאט.
ווטסון ואחרים הורחקו בהמשך מהמפלגה שהוא היה ממייסדיה, על רקע סוגיית גיוס החובה במלחמת העולם הראשונה.
על פי דבריו של ההיסטוריון פרסיבל סרל, ווטסון "הותיר רושם ניכר על בני תקופתו יותר משנתפס מלכתחילה.
הוא הגיע למפלגתו בזמן הנכון ומנהיגותו עמדה בסימן של כנות, דרך ארץ ומתינות" אלפרד דיקין כתב על ווטסון: "מפלגת הלייבור חייבת תודה רבה למר ווטסון, המנהיג שנימוסיו ושיפוטו אפשרו למפלגה להשיג את רבות מההצלחות הפרלמנטריות שלה".
ווטסון ציין שאביו היה ימאי בריטי בשם ג'ורג' ווטסון.
המקורות הכתובים סותרים מידע זה ומעידים שאביו של ווטסון היה אזרח צ'ילה ממוצא גרמני בשם יוהאן כריסטיאן טאנק (Johan Cristian Tanck) ושווטסון עצמו נולד בעיר ולפראיסו שבצ'ילה.
המקורות מציינים גם שאמו של ווטסון הייתה ניו זילנדית בשם מרתה מינצ'ין, שנישאה לטאנק בניו זילנד ויצאה יחד איתו לים.
ב-1868 נפרדו הוריו של ווטסון וב-1869 נישאה מרתה לג'ורג' ווטסון, שהעניק לכריס הצעיר את שמו.
כל העובדות הללו לא נודעו אלא רק לאחר מותו של ווטסון.
הוא למד בבית ספר באומרו שבאי הדרומי של ניו זילנד ובגיל 13 החל לעבוד כשוליה בבית דפוס.
ב-1886 הוא עבר לסידני כדי לשפר את סיכוייו.
הוא מצא עבודה כעורך בכמה עיתונים.
עקב קרבתו לעיתונים, ספרים וכותבים, הוא המשיך את לימודיו ופיתח עניין בפוליטיקה.
ב-1889 נישא ווטסון לעדה ג'יין לאו, תופרת מסידני ילידת אנגליה.
לא ידוע על חייה הקודמים והיא היחידה מבין נשות ראשי ממשלת אוסטרליה לדורותיהם שלא שרד תצלום שלה.
ווטסון היה מהחברים המייסדים של מפלגת הלייבור של ניו סאות' ויילס ב-1891. הוא היה פעיל באיגודים המקצועיים ונבחר להיות סגן הנשיא של מועצת העובדים של סידני בינואר 1892. ביוני אותה שנה הוא יישב סכסוך בין מועצת העובדים לבין מפלגת הלייבור וכתוצאה מכך הוא מונה להיות נשיא המועצה ויושב ראש המפלגה.
ב-1893 וב-1894 הוא עמל קשות כדי ליישב את חילוקי הדעות בין שני הגופים והניח את היסוד למוסדות המפלגה, כולל ריבונותה של ועידת המפלגה ומחויבותם של שליחי המפלגה בפרלמנט כלפי ההנהגה החוץ-פרלמנטרית.
ב-1894 נבחר ווטסון לאספה המחוקקת של ניו סאות' ויילס.
למפלגת הלייבור באותה תקופה הייתה מדיניות של "תמיכה בתמורה לוויתורים" (support in return for concessions) וווטסון הצביעה יחד עם חבריו כדי להשאיר בתפקידו את ראש ממשלת המושבה, ג'ורג' רייד.
לאחר הבחירות של 1898 החליטו ווטסון ומנהיג הלייבור, ג'יימס מק'גוון, להשאיר את ממשלת הלייבור על כנה כדי לסייע לתהליך איחוד אוסטרליה.
ווטסון לקח חלק בעיצוב מדיניותה של המפלגה בנוגע לתנועה למען איחוד אוסטרליה החל מ-1895 והוא היה אחד מעשרת המועמדים של הלייבור לכינוס הפדרלי שהתקיים ב-4 במרץ 1897, אך אף אחד מהם לא נבחר.
המפלגה, בעל כורחה, אישרה את האיחוד, אך היא ראתה את טיוטת החוקה המוצעת כלא דמוקרטית, בהאמינם שכוחו של הסנאט, כפי שהוצע, חזק מדי ודומה לבתים העליונים של הפרלמנטים של המושבות ולבית הלורדים של בריטניה.
כאשר הועמדה הצעת החוקה למשאל עם ב-3 ביוני 1898, התנגדה לו מפלגת הלייבור, כשווטסון מוביל את המערכה וההצעה נדחתה.
ווטסון היה מסור לרעיון של משאל עם כמאפיין האידיאלי לדמוקרטיה.
כדי להבטיח שרייד יצרף בסופו של דבר את ניו סאות' ויילס לאיחוד על בסיס נוסח מתוקן של החוקה, נתן ווטסון את ידו למשא ומתן על עסקה, על פיה יצורפו ארבעה מאנשי המפלגה למועצה המחוקקת.
בוועידת המפלגה שהתכנסה במרץ 1899, הוחלט לבטל את ההסדרים הללו ומדיניות המפלגה כלפי שאלת האיחוד השתנתה וכך סוכלה תוכניתו של רייד.
ההצעה בוטלה ומשאל העם אישר את הצעת החוקה.
חברי הלייבור, בהם ווטסון, התנגדו לתנאים הסופיים של חוקת האיחוד.
עם זאת, כוחם האלקטורלי לא היה חזק דיו על מנת לעצור את התהליך, ושלא כמו אחרים הוא האמין שיש להעביר את ההחלטה לציבור הבוחרים.
אף על פי כן, יחד עם כל חברי הפרלמנט של הלייבור, למעט שניים, הוא הוביל את המערכה נגד מחנה התומכים בחוקה במשאל העם.
כאשר אושרה החוקה, הוא הסכים לכך שיש לציית לדעת הרוב.
בבחירות הראשונות לפרלמנט הפדרלי זכה ווסטון להצלחה.
בהגיעו במאי למקום מושב הממשלה הזמני במלבורן נבחר ווטסון להיות המנהיג הראשון של סיעת הלייבור בפרלמנט הפדרלי.
בפרלמנט הפדרלי, בו הייתה הלייבור המפלגה הקטנה ביותר מבין השלוש, אך היוותה לשון מאזניים, דבק ווטסון באותה מדיניות של המפלגה כפי שננקטה בפרלמנטים של המושבות.
הוא תמך בממשלות של המפלגה הפרוטקשיוניסטית בראשותם אדמונד ברטון ואלפרד דיקין, בתמורה לוויתורים כלפי הלייבור.
ווטסון, כמנהיג מתון, העריץ בכנות את דיקין וחלק איתו את דעותיו הליברליות בסוגיות רבות.
דיקין גמל לו על רגשות אלה והחמיא לווטסון במאמרים שכתב בעילום שם לעיתון לונדוני.
בבחירות של 1903 מפלגת הלייבור בהנהגתו של ווטסון הכפילה את כוחה ואף יותר והמשיכה להוות לשון המאזניים בפרלמנט.
באפריל 1904 התגלעו חילוקי דעות בין ווטסון לדיקין על הסוגיה של הרחבת ההיקף של חוקי היחסים במגזר התעשייתי הנוגעים לבוררות ולפיוס, כדי שיחולו גם על עובדי המדינה.
חילוקי דעות אלה גרמו לדיקין להתפטר.
מנהיג המפלגה האנטי-סוציאליסטית, ג'ורג' רייד, לא הצליח להשיג תמיכה לבחירתו לתפקיד ראש הממשלה, וכך נהיה ווטסון לראש הממשלה הראשון באוסטרליה מטעם מפלגת הלייבור ולמנהיג הראשון של מפלגת לייבור כל שהיא בעולם שעמד בראשות ממשלה לאומית.
עם בחירתו לתפקיד הוא היה בן 37 ועד היום הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה.
בילי יוז נזכר מאוחר יותר בישיבת הממשלה הראשונה בדרכו הצינית האופיינית:
למרות ההתאמה של ראה הממשלה לתפקידו, הממשלה הייתה תלויה על חוט השערה על הבטחתו של דיקין לנהל "משחק הוגן".
הניצחון של ממשלת הלייבור הראשונה בהיסטוריה של אוסטרליה היה קצר ימים.
לממשלה לא היה את הכוח ליישם את קווי המדיניות החשובים שלה.
החוסר ברוב בפרלמנט לאחר הבחירות השניות לפרלמנט, הפילו את ווטסון כמו שהפילו את דיקין.
במהלך תקופת כהונתו הקצרה הצליחה ממשלתו של ווטסון להעביר שישה חוקים.
כולם פרט לאחד, היו חוקים בעלי משמעות כספית.
ההישג התחיקתי המשמעותי ביותר של ממשלתו של ווטסון היה קידומו של חוק הפיוס והבוררות, שבסופו של דבר הועבר על ידי ממשלתו של רייד בדצמבר 1904. הישג נוסף היה מינויה של ועדה מלכותית בנוגע לחוק הקשור לניווט וספנות, שהדוח שלה, שהוגש כמה שנים לאחר מכן, הוביל לניסוחו מחדש של חוק הניווט.
למרות שווטסון חתר לפיזורו של הפרלמנט ולעריכת בחירות חדשות, סירב המושל הכללי, הלורד נורתקוט, לעשות כן.
עקב חוסר יכולתו להשיג רוב בפרלמנט, התפטר ווטסון מתפקידו פחות מארבעה חודשים לאחר שנבחר, ב-18 באוגוסט 1904. מנהיג המפלגה האנטי-סוציאליסטית, ג'ורג' רייד, החליף אותו בתפקיד ראש הממשלה.
חוק הפיוס והבוררות עבר בסוף אותה שנה והוכללו בו עובדי המדינה, בדיוק על פי הצעתו של ווטסון.
ב-1905, לאחר שרייד איבד את אמון הפרלמנט, נבחר דיקין מחדש לתפקיד ראש הממשלה.
ווטסון הנהיג את מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות של 1906, שבהן השתפר מעמדה של המפלגה.
באוקטובר 1907, בעיקר עקב דאגתו לבריאותה של אשתו, עדה, הוא התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה והוחלף על ידי אנדרו פישר.
הוא פרש מהפוליטיקה, כשהוא רק בן 42, לפני הבחירות של 1910, שבהן זכתה מפלגת הלייבור ב-50% מהקולות.
הייתה זו ממשלת הרוב הראשונה שהלייבור הרכיבה.
כמו כן הייתה זו הפעם הראשונה שבה זכתה מפלגה כלשהי ברוב בסנאט והייתה זו ממשלת הרוב הראשונה של מפלגת לייבור כלשהי בעולם.
כוחה של המפלגה עלה במהירות מ-15% בבחירות של 1901 ל-50% בבחירות של 1910, וזאת לאחר שמפלגת הפרוטקשניסטים התמזגה עם המפלגה האנטי-סוציאליסטית כדי להקים את המפלגה הליברלית שקיבלה 45%.
גם מחוץ לחיים הפרלמנטרים המשיך ווטסון להיות פעיל במפלגה.
הוא מונה להיות מנהל חברת ההוצאה לאור של עיתון המפלגה.
הוא גם פיתח קריירה עסקית ועסק בשתדלנות פרלמנטרית.
ב-1916 חל פילוג במפלגת הלייבור על רקע הוויכוח על גיוס החובה במלחמת העולם הראשונה וווטסון עמד לצדם של יוז ותומכי הגיוס.
הוא הורחק משורות המפלגה שהוא היה בין מייסדיה.
עד ל-1922 הוא המשיך להיות פעיל במפלגה הלאומנית בראשותו של יוז, אך לאחר מכן הוא פרש לחלוטין מהחיים הפוליטיים.
את שארית חייו הקדיש ווטסון לעסקים.
הוא סייע להקים את האגודה הלאומית לכבישים ותחבורה (NRMA) וכיהן כיושב הראש שלה עד יום מותו.
הוא גם היה המייסד של חברת הדלק Ampol.
ב-1925 התחתן ווטסון בשנית עם אנטוניה מרי גלדיס דאולן באותה כנסייה בה הוא נישא לעדה 36 שנים קודם לכן.
אשתו השנייה הייתה מלצרית בת 23 מאוסטרליה המערבית שאותה הוא הכיר כאשר היא שירתה אותו בנסיעת עסקים.
יחד עם אנטוניה הוא הביא לעולם בת, ג'קלין.
כריס ווטסון מת בדאבל ביי, פרבר של סידני ב-18 בנובמבר 1941. גופתו נשרפה לאחר מותו.
באפריל 2004 ציינה מפלגת הלייבור מאה שנה לכינון ממשלתו של ווטסון בסדרה של אירועים ציבוריים בקנברה ובמלבורן, בנוכחות מנהיג המפלגה דאז, מרק לת'ם וראשי הממשלה לשעבר מטעם המפלגה, גוף ויטלם, בוב הוק ופול קיטינג.
בתו של ווטסון, ג'קלין דון, בת ה-77, הייתה אורחת הכבוד באירועים אלה.
על שמו של ווטסון קרוי פרבר של בירת אוסטרליה, קנברה.
ב-1969 הוציא הדואר האוסטרלי בול עם דיוקנו.
כריסטופר "כריס" ואן הולן הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת מרילנד החל מ-3 בינואר 2017. הוא כיהן כנציג המחוז השמיני של מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית משנת 2003 ועד 2017.
ואן הולן נולד בקראצ'י שבפקיסטן, כבן הבכור להורים אמריקאים ממוצא הולנדי.
אביו היה דיפלומט שעבד במחלקת המדינה בלשכה לענייני המזרח.
בהמשך חזר להתגורר בארצות הברית, שם העביר את לימודיו התיכוניים.
ב-1982 למד לתואר ראשון בפילוסופיה בסווארתמור קולג' (Swarthmore College) שבפנסילבניה.
לאחר מכן סיים תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת הרווארד ב-1985.
משנת 2003 משרת ואן הולן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השמיני של מדינת מרילנד.
במהרה צבר עמדות כוח בקרב מפלגתו בקונגרס, ונהפך לחבר החמישי בחשיבותו בסיעה הדמוקרטית של בית הנבחרים.
בבית הנבחרים הוא חבר בוועדה לתקציב וכן בוועדה המשותפת הנבחרת להפחתת הגירעון.
במרץ 2015 הכריז על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית, על מנת לרשת את הסנאטורית הדמוקרטית הפורשת ברברה מיקולסקי,, באפריל 2016 זכה בפריימריז הדמוקרטיים נגד חברת בית הנבחרים דונה אדוארדס ובנובמבר 2016 זכה בבחירות הכלליות, בתמיכת איפא"ק.
לאחר ניצחונו נבחר לעמוד בראש ועדת קמפיין הבחירות לסנאט של המפלגה.
ואן הולן נשוי ואב לשלושה.
הוא מתגורר בפרבר של וושינגטון במחוז מוטנגומרי, מרילנד, וחבר הכנסייה האפיסקופלית.
כריסטופר "כריס" ג'יימס ווקר-הבורן הוא שחיין בריטי, הוא אלוף אירופה (ברלין 2014) ואלוף חבר העמים (גלאזגו 2014) במשחה ל-100 מטר גב.
הוא אלוף העולם ושיאן העולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, 2 שחיינים ו-2 שחייניות (קאזאן 2015).
כריס ניית'ן האמפריז הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2004–2017. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 6.7 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק.
האמפריז נולד במיניאפוליס, מינסוטה, והצטיין בילדותו דווקא בשחייה תחרותית.
ב-1995 קבע את שיא ארצות הברית במשחה 50 מטר חופשי עד גיל 10, שיא שהחזיק במשך 13 שנים.
באותה שנה דורג האמפריז כשחיין המוביל לגילו בארצות הברית, לפני מי שנחשב כשחיין הטוב ביותר אי פעם - מייקל פלפס - שדורג במקום השני.
כשחקן כדורסל, הוביל בשנת 2002 את קבוצת "תיכון הופקינס" שבמינטונקה לאליפות התיכונים של מינסוטה, לראשונה מזה 49 שנים.
בשנתו האחרונה בתיכון, 2003, נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וכן זכה בתואר "שחקן התיכונים המצטיין במינסוטה" (Minnesota Mr.
Basketball), לאחר שהעמיד ממוצעים של 25.7 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק.
בסיום לימודיו התיכוניים עבר לאוניברסיטת מינסוטה, ובסיום עונתו הראשונה והיחידה בקבוצה נבחר ל השנה במחוז ה-Big Ten וכן לחמישיית העונה של המחוז.
את העונה סיים האמפריז עם ממוצעים של 21.7 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, ובכך היה לפרשמן הראשון שמוביל את מחוז ה-Big Ten בשתי הקטגוריות.
כמו כן קבע את שיא המכללה לסך הנקודות בעונה לפרשמן (629 נקודות) ושיא המכללה לנקודות במשחק, כשקלע 36 במשחק מול אוניברסיטת אינדיאנה.
האמפריז נבחר על ידי יוטה ג'אז בבחירה ה-14 של דראפט ה-NBA 2004. בשתי עונותיו ביוטה שימש כמחליף שולי תחת המאמן ג'רי סלואן, והעמיד ממוצעים של 3.6 נקודות ו-2.7 ריבאונדים ב-11.6 דקות למשחק.
בסוף עונת נשלח בטרייד לטורונטו ראפטורס, יחד עם רוברט ואלי, בתמורה לרפאל ארוג'ו.
בתקופתו בטורונטו המשיך האמפריז לעלות מהספסל, הפעם כמחליפו של כריס בוש, ושיפר מעט את ממוצעיו ל-4.6 נקודות ו-3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לפני עונת נשלח לדאלאס מאבריקס, יחד עם שון מריון וניית'ן ג'וואי, כחלק מטרייד עם אורלנדו מג'יק וממפיס גריזליס במסגרתו עבר הידו טורקוגלו מאורלנדו לטורונטו.
האמפריז שותף ב-25 משחקים בלבד במדי המאבריקס לפני שנשלח בטרייד לניו ג'רזי נטס, יחד עם שון ויליאמס, בתמורה לאדוארדו נאהרה.
עונת הייתה עונת הפריצה בקריירה של האמפריז, כשפתח תחת המאמן אייברי ג'ונסון ב-44 ממשחקי קבוצתו, והעמיד לאורך העונה ממוצע של דאבל דאבל - 10.0 נקודות ו-10.4 ריבאונדים למשחק.
ב-23 במרץ 2011 הוריד שיא קריירה של 23 ריבאונדים בניצחון קבוצתו על קליבלנד קאבלירס.
ב-12 במרץ 2012 קלע שיא קריירה של 31 נקודות בהפסד קבוצתו למילווקי באקס.
לאחר עונה מוצלחת נוספת, , בה רשם ממוצעי שיא של 13.8 נקודות ו-11.0 ריבאונדים למשחק, חתם האמפריז על הארכת חוזה בנטס לשנתיים נוספות עבור 24 מיליון דולר.
בסוף עונת נשלח לבוסטון סלטיקס כחלק מטרייד שכלל 8 שחקנים בסך הכול, ביניהם ג'רלד וולאס שעבר עם האמפריז לבוסטון, ופול פירס, קווין גארנט וג'ייסון טרי שעברו לברוקלין.
לקראת עונת , ב-19 ביולי 2014, חתם האמפריז על חוזה בוושינגטון ויזארדס והועבר אליה במסגרת עסקת "חתום ושלח" (Sign-and-Trade) עם הסלטיקס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
לאחר שב-11 עונותיו הראשונות ב-NBA קלע בסך הכול שתי שלשות (מתוך 26 ניסיונות), החל האמפריז לזרוק באופן קבוע מטווח זה בעונת , וכבר בתשעת משחקיו הראשונים קלע 14 שלשות (מתוך 30 זריקות), כולל משחק של 5 שלשות מול אורלנדו מג'יק.
אחרי עונה וחצי בוושינגטון, ב-19 בפברואר 2016, נשלח בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם דואן בלייר ובחירת דראפט עתידית, בתמורה למרקיף מוריס.
לאחר 4 משחקים במדי הסאנס שוחרר האמפריז מהקבוצה.
ב-1 במרץ 2016, יומיים לאחר ששוחרר מפיניקס, חתם האמפריז באטלנטה הוקס על חוזה עד סיום עונת 2015/2016. בסיום אותה עונה חתם על חוזה נוסף באטלנטה לעונה אחת עבור 4 מיליון דולר.
במרץ 2019 הודיע באופן רשמי על פרישתו ממשחק.
ב-20 באוגוסט 2011 נישא לדוגמנית קים קרדשיאן.
כעבור 72 ימי נישואים, ב-31 באוקטובר, הגישה קרדשיאן בקשה לגירושים, אשר נכנסו לתוקפם רק ב-3 ביוני 2013 לאחר מאבק משפטי ממושך.
כריסטופר מייקל "כריס" דאן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בלוס אנגלס קליפרס.
דאן נולד בעיר ניו לונדון שבקונטיקט, ולמד ב"תיכון ניו לונדון" המקומי.
בעונת ה שלו רשם ממוצעים של 26.5 נקודות, 10.0 ריבאונדים, 5.0 אסיסטים ו-5.0 חטיפות למשחק והוביל את קבוצתו למאזן ניצחונות מושלם 0–27 ולאליפות ליגת התיכונים השנייה של קונטיקט.
בעונתו האחרונה בתיכון, 2011/2012, זומן דאן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו קלע 4 נקודות, וסחב את ניו לונדון עד שלב חצי גמר ליגת התיכונים הבכירה של המדינה, בו הפסידו.
בסיום העונה נבחר דאן לשחקן התיכונים המצטיין בקונטיקט, ושובץ במקום ה-24 בדירוג שחקני התיכון המצטיינים בארצות הברית.
בסיום לימודיו התיכוניים בחר דאן ללמוד בפרובידנס קולג'.
בעונת ה שלו קלע דאן 5.7 נקודות למשחק בלבד, ובתחילת עונתו השנייה, לאחר ארבעה משחקים, נפצע דאן בכתפו ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו ממשחק עד סיום העונה.
דאן השתתף בפחות מ-30% ממשחקי קבוצתו באותה עונה, מה שזיכה אותו, על פי חוקי ה-NCAA, באפשרות להישאר עם קבוצתו שנה אחת נוספת מעבר ל-4 שנות הלימוד הבסיסיות.
בעונת 2014/2015 חזר דאן מפציעתו בכושר שיא כשהעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 5.5 ריבאונדים, 7.5 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק, וזכה בתוארי השחקן המצטיין ושחקן ההגנה המצטיין של מחוז ה-Big East.
בעונתו הרביעית המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצעים דומים, וזכה בשנית בתוארי שחקן העונה ושחקן ההגנה של המחוז.
בסיום עונתו הרביעית החליט דאן לוותר על המשך הלימודים בפרובידנס, ולהירשם כמועמד לבחירה בדראפט ה-NBA.
דאן נבחר בבחירה החמישית של דראפט 2016, על ידי קבוצת מינסוטה טימברוולבס.
בעונתו הראשונה ב-NBA שימש כמחליפו מהספסל של הרכז ריקי רוביו, והציג יכולת מאכזבת למדי כשקלע ממוצע של 3.8 נקודות למשחק בלבד, ב-37.7% קליעה מהשדה.
בסיום עונת הרוקי שלו נשלח דאן בטרייד לשיקגו בולס, יחד עם זאק לאבין ולאורי מארקנן, בתמורה לג'ימי באטלר וג'סטין פטון.
בעונתו השנייה ב-NBA הציג שיפור ניכר ורשם ממוצעים של 13.4 נקודות, 6.0 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק, כרכז הפותח של שיקגו.
בפברואר 2020 נפצע בברכו הימנית, ונאלץ להחמיץ את כל המשך עונת .
לקראת עונת חתם דאן על חוזה באטלנטה הוקס.
באוגוסט 2021 הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס, וכחודש לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לממפיס גריזליס.
באוקטובר 2021 שוחרר מממפיס, בטרם שיחק במדיה.
ב-11 בינואר 2022 חתם באגווה קליינטה קליפרס מליגת הפיתוח.
ב-14 במרץ 2022 חתם דאן על חוזה לעשרה ימים בפורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-24 במרץ חתל לעשרה ימים נוספים.
ב-4 באפריל חתם עד לסוף העונה.
ב-22 בפברואר 2023 חתם לעשרה ימים ביוטה ג'אז.
ב-4 במרץ חתם לעשרה ימים נוספים.
כריסטופר צ'ארלס ווּד הוא שחקן טלוויזיה אמריקאי.
מוכר בעיקר בשל תפקידו כקאי פארקר בסדרה "יומני הערפד" ובתפקיד מון-אל בסדרה "סופרגירל".
ווד נולד בשם כריסטופר צ'ארלס ווד בעיר דבלין, אוהיו.
בשנת 2010 סיים את לימודיו לתואר ראשון באמנויות הבמה באוניברסיטת אלון בקרוליינה הצפונית, שם הכיר את השחקן גרנט גאסטין והשניים ניהיו חברים.
בשנות העשרים המוקדמות לחייו, אביו של ווד נפטר עקב מצב נפשי ירוד לא מאובחן שגרם לתסמינים פסיכוטיים.
מותו נגרם בשל אי-ספיקת לב.
ווד מאמין שלא הצליח להשיג לאביו את העזרה לה היה זקוק בגלל הסטיגמה וחוסר המודעות סביב בריאות הנפש.
מאז מות אביו, ווד הפך לשגריר פעיל למודעות לבריאות הנפש וחבר במועצת המנהלים של הארגון האמריקאי לבריאות הנפש.
באוקטובר 2017, הוא השיק קמפיין מודעות לבריאות הנפש ואת האתר "IDONTMIND" הפועל להפחתת הסטיגמה סביב בריאות הנפש ולספק משאבים וחינוך.
לאחר סיום לימודיו, בשנים 2010-2011 גילם את מלכיור בסיבוב ההופעות הלאומי של המחזמר "אביב מתעורר".
בשנת 2013 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "יומני קארי בראדשו".
בנוסף, שיחק בתפקיד אורח בסדרת המשטרה "המפענחת: פשעים חמורים".
בשנת 2014 החל הופיע בתפקיד משנה בתור קאי פרקר בעונה השישית והשמינית של הסדרה הפופולרית "יומני הערפד".
בשנת 2016 גילם את דמותו הראשית של השוטר ג'ייק ריילי בסדרה "בלימה" ב-The CW, הסדרה אשר מבוססת על סדרה בלגית בשם "Cordon", בוטלה לאחר עונה אחת.
ביולי 2016 ווד לוהק לעונה השנייה של הסדרה "סופרגירל" של רשת הטלוויזיה The CW בתפקיד מון-אל, ושיחק גם בעונה השלישית של הסדרה.
בשנת 2020 חזר בתפקיד אורח לשחק את קאי פרקר בסדרה "מורשות".
במרץ 2017, התחיל ווד לצאת עם מליסה בנויסט, לצדה שיחק בסדרה "סופרגירל".
ב-10 בפברואר 2019 השניים התארסו, וב-1 בספטמבר באותה השנה התחתנו.
בספטמבר 2020 נולד בנם הבכור.
+שנהסדרהתפקידהערות2013המפענחת: פשעים חמוריםברנדון נורת'פרק: "Poster Boy"2014-2013יומני קאריאדם וויבר6 פרקים2014בנותפולפרק: "Beach House"2015-2014, 2017יומני הערפדקאי פארקרתפקיד חוזר (עונה 6)
תפקיד אורח (עונה 8); 19 פרקים2016Comedy Bang!
2021-2020סופרגירלמון-אל/מייק מת'יוס תפקיד ראשי (עונות 3-2)
תפקיד אורח (עונות 6-5); 47 פרקים2017הפלאשפרק: "Duet"2020מורשותקאי פארקר2 פרקים2021שליטי היקום: הגילוי אדם/הי-מןדיבוב; 9 פרקים
כריס הוגאן הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת התופס בליגת ה-NFL.
הוגאן נולד וגדל בניו ג'רזי, בנם של ג'ים ושל מרי הלן.
הוא הצטיין בנעוריו בבייסבול אך לאחר פציעה בכתף עבר להתמקד בלקרוס ובפוטבול.
למד במשך שלוש שנים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה וסיים תואר ראשון ב-2010. בתקופת לימודיו היה חבר נבחרת הלקרוס של האוניברסיטה, בשנתו האחרונה נבחר לקפטן הקבוצה, הוא הוביל אותה עם 29 שערים ונבחר לנבחרת העונה של ליגת ה-ECAC ב-NCAA.
לאחר הלימודים בפנסילבניה עבר לאוניברסיטת מונמאות' והצטרף לקבוצת הפוטבול שלה, בה שיחק כתופס בקבוצת ההתקפה וכן כקורנרבק בקבוצת ההגנה.
בעונתו היחידה בקבוצה רשם 12 תפיסות ל-147 יארד ושלושה טאצ'דאונים ולכך הוסיף 28 תיקולים ו-3 חטיפות.
בתקווה לזכות בחוזה ל-NFL התאמן הוגאן עם סן פרנסיסקו 49', ניו יורק ג'איינטס ומיאמי דולפינס אך לא זכה להיכלל בהרכב הקבוצות.
הוא זכה לתשומת לב בתוכנית הטלוויזיה של HBO שסיקרה את מחנה האימונים של מיאמי, במהלכו זכה לכינוי "סבן אילבן" משום שתמיד היה פתוח (פנוי לקבלת מסירות).
הוא נשאר בקבוצת באימונים של מיאמי במשך כשנה בטרם שוחרר בספטמבר 2012. בנובמבר 2012 חתם בקבוצת האימונים של באפלו בילס ובדצמבר קודם לסגל הקבוצה.
הוא שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות במהלכן תפס שישה טאצ'דאונים ו-959 יארד במצטבר.
לפני עונת 2016 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס תמורת 12 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 680 יארד ו-4 טאצ'דאונים.
בפלייאוף הצטיין בגמר ה-AFC בניצחון על פיטסבורג סטילרס, כשתפס 9 מסירות ל-180 יארד (שיא פלייאוף קבוצתי) ושני טאצ'דאונים.
הוא זכה עם ניו אינגלנד בסופרבול LI.
בעונת 2017 החמיץ שבעה משחקים בשל פציעה.
הוא היה שותף להעפלת הקבוצה לסופרבול LII, בו השיג 128 יארד בתפיסה וטאצ'דאון אחד, בהפסד לפילדלפיה איגלס.
בעונת 2018 זכה עם הפטריוטס בסופרבול LIII.
לאחר העונה הצטרף לקבוצת קרוליינה פנתרס.
בעונת 2020 הצטרף לניו יורק ג'טס.
ב-2021 הצטרף לליגת הלקרוס המקצועית.
בעונת 2021 חזר לפוטבול והצטרף לניו אורלינס סיינטס, הוא הודיע על פרישתו באוקטובר אותה שנה.
כריסטופר "כריס" בריאן הריסון הוא מנחה טלוויזיה אמריקאי.
מוכר בשל הנחיית תוכנית המציאות "הרווק", כבר 23 עונות.
את לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1989 בבית הספר "תיכון היילאנדס", ולאחר מכן למד באוניברסיטת אוקלהומה סיטי, לשם התקבל עם מלגת כדורגל.
מ-1993 ועד 1999 עבד ככתב ספורט בערוץ טלוויזיה מקומי באוקלהומה ועבד גם בערוץ ספורט שעוסק ברכיבת סוסים.
משנת 2002 מנחה הריסון את התכנית המציאות המצליחה "הרווק", ממנה קיבל את עיקר פרסומו, ושנה לאחר מכן ב-2003 החל להנחות את התכנית המקבילה "הרווקה" כבר 15 עונות, ובשנת 2014 את הספין אוף "הרווק בגן עדן", שנכון להיום עומדת על 6 עונות.
בשנת 2005 הנחה הריסון את טקס מיס אמריקה, ושב להנחות אותו שוב בשנים 2011–2013 לצדה של בורק ברק בשנים 2014–2015 לצדה של לארה ספנסר וב-2016 שוב לצדה של ברק.
בשנת 2008 הנחה את טקס פרסי המוזיקה האמריקאית בשידור חי, כשלצידו הנחתה ניקול שרזינגר.
בשנת 2015 החל להנחות את הגרסה האמריקאית לשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר?", כאשר הריסון החליף את טרי קרוז בתפקיד.
הריסון הנחה את התכנית מהעונה ה-14, עד לביטולה בתום העונה ה-17 ב-2019.
ב-1994 נישא לבת זוגו עוד מימי הקולג', גוון הריסון.
במאי 2012, לאחר 18 שנות נישואים, הריסון ואשתו הודיעו שהם מתגרשים.
נכון ל-2018, הריסון בזוגיות עם העיתונאית לורן זימה.
כריס ריימונד גאטלינג הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר היה פעיל בין השנים 1991–2003. לאורך 11 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור 8 קבוצות שונות, וממוצעיו הכוללים בליגה הם 10.3 נקודות ו-5.3 ריבאונדים למשחק.
גאטלינג נולד בעיר אליזבת שבניו ג'רזי, ובשנת 1988 החל ללמוד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה.
במהלך 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 21.3 נקודות והוריד 10.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בקיץ 1990 השתתף בטורניר אליפות העולם בכדורסל כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הארד.
לאורך הטורניר קלע גאטלינג 6.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1991 נלקח גאטלינג על ידי גולדן סטייט ווריורס בבחירה ה-16. לאחר 3 עונות בינוניות, התבלט גאטלינג בעונת כאשר קלע 13.7 נקודות למשחק ב-63.3% קליעה מהשדה – אחוזי הקליעה הגבוהים ביותר ב-NBA באותה עונה.
במהלך העונה העוקבת הועבר בטרייד למיאמי היט, לצד טים הארדוויי, בתמורה לקווין ויליס ובימבו קולס.
לקראת עונת חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס, וב-44 משחקיו בקבוצה קבע שיאי קריירה של 19.1 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק.
במהלך העונה נבחר גאטלינג להשתתף במשחק האולסטאר, בפעם היחידה בקריירה, אך כשבוע לאחר המשחק נשלח יחד עם ג'ים ג'קסון וסם קאסל בטרייד לניו ג'רזי נטס.
בעונות – הועבר בין קבוצות בשישה טריידים נוספים, ושיחק במהלכן עבור מילווקי באקס, אורלנדו מג'יק, דנוור נאגטס, קליבלנד קאבלירס ומיאמי היט.
ב-5 מתוך 11 עונותיו ב-NBA העפיל עם קבוצתו לשלב הפלייאוף, ובכולן הודח כבר בסיבוב הראשון.
בשנת 2002 עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בצסק"א מוסקבה.
לאחר 6 משחקים בלבד עזב את מוסקבה וחתם על חוזה בסקאבוליני פזארו האיטלקית, ובסיום אותה עונה פרש ממשחק, בגיל 35.
כריסטופר גוטייה היה שחקן אנגלי-קנדי.
היה מוכר מגילום דמותו של וינסנט מבית הקפה "קפה דיים" בעיירה אאוריקה בסדרת המדע הבדיוני "אאוריקה".
גוטייה נולד בעיירה לוטון במחוז בדפורדשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
בהיותו בן 5 היגר עם משפחתו לקולומביה הבריטית שבקנדה.
שנהשםתפקידהערות2002לא יכול בלימייקי2003Agent Cody Banks2003פרדי נגד ג'ייסוןשאק2004Legend of Earthseaוץ'2005School of Lifeהמאמן ורן קוט2006–2012אאוריקהוינסנט2006אפקט הפרפר 2טד2006The Foursomeדוני ספנסר2006–2008על טבעירונאלד רזניק2007The Sandlot: Heading Home2009האי של הארפרמלקולם רוס2009השומריםסימור2008סטארגייט: תיבת האמתהרטיס2009Mr.
Troop Mom2009–2010מקלט באפלהוולטרשחקן אורח בפרק כפול2011Iron Invaderטוני2012–2018עד עצם היום הזהויליאם סמי2014הקטור והחיפוש אחרי האושררוג'ר2015The Wedding Chapelהכומר רידסרט טלוויזיה בהפקת הולמרק2017Date My Dadטוד2017–2019סדרה של צרותפיל2020The Christmas Houseג'ים2023Joe Pickettרנדי פופ7 פרקים
כריסטופר ניקולס "כריס" דוהון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2004–2013. ממוצעיו הכוללים לאורך 9 עונותיו ב-NBA הם 6.5 נקודות, 4.4 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק.
ב-29 בנובמבר 2008 קבע את שיא המועדון של ניו יורק ניקס עבור סך אסיסטים במשחק בודד, כאשר מסר 22 אסיסטים במשחק מול גולדן סטייט ווריורס.
בן דודו של הכדורסלן ג'רט ג'ק.
דוהון נולד בעיר מאמו שבלואיזיאנה, ולמד ב"תיכון סאלמן" אשר בסליידל, על יד ניו אורלינס.
בסיום שנתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של לואיזיאנה (Louisiana Mr.
Basketball), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בין השנים 2000–2004 למד באוניברסיטת דיוק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן מייק ששבסקי.
לאורך מרבית עונתו הראשונה שימש כשחקן ספסל, אך לקראת טורניר אליפות המכללות הפך לשחקן חמישייה קבוע בשל פציעתו של שחקן הקבוצה קרלוס בוזר.