tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 בפברואר 2015 נאה הושאל לנאק ברדה מליגת העל ההולנדית.
ב-25 במאי 2015 נאה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד פנלו, ניצחון שהבטיח לברדה את הישארותה בליגה הראשונה.
בהמשך, נאה הושאל גם לנורסאלנד, ארברו וטוביזה, בה חתם על חוזה בקיץ .
ב-27 ביוני 2019 נאה חתם בהפועל רעננה מליגת העל.
בסיום העונה, רעננה ירדה לליגה הלאומית ונאה שוחרר מהקבוצה.
ב-1 בפברואר 2021, נאה חתם במוסטה מליגת העל המלטזית.
ביולי , נאה חתם בקובנה ז'לגריס מליגת העל הליטאית.
הדיוויזיה הראשונה של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית סדירה, אשר לחמה במלחמות השונות של בריטניה במספר גלגולים מתחילת המאה ה-19 ועד לפירוקה בשנת 1960.
הדיוויזיה הוקמה על ידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי, ובראשה עמד ג'ון הופ, והיא כללה כוחות אנגלים והנובריים, וכן את הלגיון הגרמני של המלך.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחצי האי האיברי, ובשנת 1815 לחמה בקרב קאטר ברה ובקרב ווטרלו בפיקודו של ג'ורג' קוק.
הדיוויזיה לחמה במלחמת קרים בפיקודו של הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג', תוך שהיא כוללת את חטיבת המשמר ואת חטיבת היילנד, לצד הצבא הצרפתי וצבא האימפריה העות'מאנית כנגד צבא האימפריה הרוסית, והיא נטלה חלק בקרב אינקרמן, הקרב על האלמה והמצור על סבסטופול.
הדיוויזיה לחמה במלחמת הבורים השנייה תחת פיקודו של פאול מתואן, והייתה חלק מהקורפוס ה-1. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים של המלחמה, תוך שהיא סופגת בחלקם אבדות כבדות, ומיולי 1900 עד סוף המלחמה היא לא פעלה כיחידה אחת.
לאחר המלחמה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד אלדרשוט כחלק מהקורפוס ה-1, והתעתדה להיות חלק מחיל המשלוח במקרה שתפרוץ מלחמה.
הדיוויזיה לחמה במהלך הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן.
בהמשך השנה לחמה הדיוויזיה בקרב ארמנטייר ובקרב איפר הראשון.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים של החזית המערבית, ובכלל זה קרב איפר השני, קרב לוס, הקרב על הסום וקרב פשנדל, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלחה הדיוויזיה ה-1 לצרפת תחת פיקודו של הרולד אלכסנדר, כחלק מחיל המשלוח הבריטי.
הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, אולם נאלצה להתפנות יחד עם שאר הצבא במהלך מבצע דינמו.
לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בבריטניה על מנת להגן מפני פלישה גרמנית לבריטניה.
במרץ 1943 נשלחה הדיוויזיה לצפון אפריקה, שם לחמה כחלק מהארמייה הראשונה במהלך המערכה בתוניסיה.
בדצמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית האיטלקית, שם לחמה בתחילה כחלק מהארמייה הבריטית השמינית, אולם עד מהרה היא הועברה תחת פיקוד הארמייה האמריקנית החמישית, עימה היא לחמה במהלך קרב אנציו.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בשחרור רומא ובלחימה כנגד הקו הגותי, ובינואר 1945 הוחזרה הדיוויזיה לבריטניה.
לאחר המלחמה הדיוויזיה שהתה בארץ ישראל לזמן קצר, הועברה למצרים במשך כמה חודשים וחזרה לארץ ישראל באפריל 1946. שנתיים לאחר מכן, עם סיום המנדט הבריטי על ארץ ישראל, חזרה הדיוויזיה למצרים, ובילתה גם תקופות בלוב עד שנת 1951. באוקטובר אותה שנה.
בזמן שכוחות בריטיים יצאו ממצרים מחוץ לאזור תעלת סואץ, החזיקה הדיוויזיה את האזור הקטן הזה.
לאחר הנסיגה של כוחות בריטיים ממצרים, חזרה הדיוויזיה לבריטניה לזמן קצר בשנים 1955 ו-1956. לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה בגרמניה כחלק מהקורפוס ה-1 במסגרת ארמיית הריין הבריטית, ובשנת 1960 פורקה הדיוויזיה.
דיוויין פביאן יאירו רנש (בהולנדית: Devyne Fabian Jairo Rensch; נולד ב-18 בינואר 2003 בלייליסטאד שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן בקבוצת רומא מליגת העל האיטלקית ובנבחרת הולנד.
רנש גדל במחלקת הנוער של VV יוניקום, ובשנת 2016 עבר אל מחלקת הנוער של אייאקס מליגת העל ההולנדית.
ב-28 בנובמבר 2020 ערך רנש את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 5-0 על אמן במסגרת המחזור העשירי בליגה לעונת .
ב-31 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על דן האג במסגרת המחזור ה-27 בליגה.
בסך הכל ערך רנסך 18 הופעות ליגה בעונתו הראשונה הקבוצה הבוגרת של המועדון, והבקיע שלושה שערים.
אייאקס זכתה בעונה זו באליפות הולנד ובגביע ההולנדי.
רנש היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת , וערך הופעה אחת בטורניר.
ב-7 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בניצחון 6-1 על נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
דיוויזיית יוטלנד (בדנית: Jyske Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים ממוכן של הצבא המלכותי הדני.
הדיוויזיה הוצבה ביוטלנד ופורקה ב-1996.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 ביוני 1952 ושמה המקורי היה הדיוויזיה השלישית (3. Division).
מטה הדיוויזיה היה בתחילה באבנרה.
בשנותיה הראשונות הייתה לה בריגדה אחת של חיל רגלים ממוכן ועוד שתי בריגדות מילואים.
ב-1961 שונה שם היחידה ל"פיקוד דיוויזיית יוטלנד" (Jyske Divisionskommando).
ב-1975 הועברה מפקדת הדיוויזיה לפרדריסיה, ובמקביל תוגברו יחידות הדיוויזיה, ושתי בריגדות המילואים שלה קיבלו ציוד מלא והפכו לבריגדות מן המניין.
כל בריגדה הורכבה משני רגימנטים של חיל רגלים ממוכן, רגימנט שריון, רגימנט תותחנים ופלוגת סיור מוטסת.
ב-1981 אוחדו שלוש פלוגות הסיור המוטסות לרגימנט עצמאי.
ב-1985 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיית יוטלנד.
משימתה העיקרית של הדיוויזיה הייתה למנוע מכוחות ברית ורשה, לנתק את הקשר היבשתי על חצי האי יוטלנד בין דנמרק ושאר מדינות נאט"ו.
הדיוויזיה הייתה כפופה לכוחות בעלות הברית בצפון אירופה.
בסוף שנת 1996, עקב סיום המלחמה הקרה, עבר הצבא הדני צמצום וקיצוץ.
דיוויזיית יוטלנד פורקה, וחלק מיחידותיה שולבו במסגרת הדיוויזיה הדנית.
דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה היא דיוויזיה של צבא יוון.
הדיוויזיה בגלגולה הנוכחי הוקמה ב-2014, אולם היא מהווה המשך ישיר של הדיוויזיה השנייה של צבא יוון, אשר הוקמה כבר ב-1897.
הדיוויזיה השנייה הוקמה בצו מלכותי מיוחד ב-24 באוקטובר 1897. זאת בעקבות ביצועיו הירודים של הצבא היווני במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897).
בסיסה היה באתונה, והיא כללה את בריגדת הרגלים השלישית, אשר בתורה כללה את הרגימנטים ה-1 וה-7, ואת בריגדת הרגלים הרביעית שכללה את הרגימנטים ה-8 וה-9. שתי ב-1 באוגוסט 1900 עבר הצבא היווני ארגון מחדש אשר במסגרתו פורקה הדיוויזיה ה-2 יחד עם הדיוויזיה ה-1, ושלוש דיוויזיות חדשות הוקמו חודש לאחר מכן.
הדיוויזיה ה-2 הוקמה מחדש, ובסיסה עדיין היה באתונה.
כעת היא כללה את הבריגדה השלישית (אתונה) שכללה את הרגימנטים ה-1 וה-7, והבריגדה הרביעית (כלקיס) שכללה את הרגימנט ה-2 וה-5, וכן את רגימנט הפרשים ה-2 ואת רגימנט הארטילריה ה-2. בינואר 1912 פורקו הבריגדות, והרגימנטים הוכפפו ישירות למרותן של הדיוויזיות.
הדיוויזיה השתתפה במלחמות הבלקן, ולאחר מכן הייתה חלק מכוח יווני שנשלח לסייע לכוחות הצבא הלבן במהלך מלחמת האזרחים הרוסית.
בהמשך השתתפה הדיוויזיה גם במלחמת יוון-טורקיה, מלחמת איטליה-יוון ומלחמת האזרחים היוונית.
ב-2014 הפכה הדיוויזיה מדיווזייית חי"ר רגילה לדיוויזיית חיל רגלים ממוכן, ולפיכך שונה שמה ל"דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה".
כיום היא מוצבת באדסה, ומהווה עתודה אסטרטגית של הארמייה הראשונה.
היא כוללת את בריגדת השריון ה-24, ובריגדות חיל הרגלים הממוכן ה-33 וה-34.
דיוויזיית תכאוור ה-23 (פרסית : لشگر ۲۳ تکاور) היא דיוויזיית תכאוור (כוחות מיוחדים) של צבא היבשה של הרפובליקה האסלאמית של איראן שבסיסה בפרנדכ, במחוז רובאט כרים בפרובינציית טהראן.
דיוויזיית הסיירים ה-23 החלה את פעילותה בשם בריגדת הכוחות המיוחדים ה-23. ב-1979 לאחר המהפכה, גדלה מבריגדה לדיוויזיה.
בהמשך נפרדה בריגדת הכוחות המיוחדים המוטסים 65 (בריגדת NOHED) מהדוויזיה והפכה ליחידה עצמאית.
בדיוויזיית הסיירים ה-23 יש כיום 2 חטיבות: חטיבת סיור 123 פרנדק וחטיבת סיור 223.
בשנות ה-30, תכננה איראן להקים יחידת סיירים, השאה הטיל את המשימה על מנוכר חוסרודאד.
היחידה הוקמה לראשונה כבריגדת קומנדו ונקראה בריגדת הכוחות המיוחדים 23 הרכב היחידה היה: חמישה גדודים מבצעיים, גדוד תמיכה, חטיבת תקשורת ופלוגת אימונים.
שמה שונה ליחידה זו "חטיבת הכוחות המיוחדים המוטסים 23", ושנה לאחר מכן נוספו למבנה חטיבה 23 נוספו שתי יחידות נוספות, כוח שחרור בני ערובה ופלגת לוחמה פסיכולוגית.
במהלך מלחמת איראן-עיראק, הדיוויזיה עסקה בעיקר בלחימה בחזית הצפונית לרבות סביב סרדשט, מערב אזרבייג'ן על מנת למנוע מכוחות צבא עיראק להתרכז בחזית הדרומית.
ב-8 בינואר 2020, דיוויזיית תכאוור ה-23 הייתה אחראית לירי בשוגג על טיסה 752 של Ukraine International Airlines מעל טהראן, והרגה את כל 176 האנשים שהיו על המטוס.
דיוויזיית תכאוור ה-58 משאהרוד או דיוויזיית "זולפיקאר" (בפרסית: لشگر تکاور ۵۸ ذوالفقار شاهرود) היא דיוויזיית תכאוור (כוחות מיוחדים) של כוחות היבשה של צבא הרפובליקה האסלאמית של איראן, שבסיסה בשאהרוד, שבפרובינציית סמנאן.
דיוויזיית זולפיקאר ה-58 הוקמה בשנת 1979 ומפקדה הראשון היה תא"ל יג'וב עליארי.
השם זולפיקאר על שם החרב של עלי איבן אבי טאליב.
לדיוויזיה יש כיום 3 בריגדות עצמאיות הנקראות; בריגדת הסיירים 158 בשרוד, בריגדת הסיירים 258 בקאלטה חיג' ובריגדה המוצבת בדרצינין בעיר מהדי שאהר, חטיבות אלו שולטות בשני נתיבי תחבורה צפונה לגולסטן ומזרחה למשהד.
דיוויזיית רובאי הפרשים של המשמר הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר המלחמה השתתפה בדיכוי מרד הספרטקיסטים.
הדיוויזיה הוקמה באביב 1918 על בסיס דיוויזיית הפרשים של המשמר.
השם רובאי הפרשים – "שיצן" הוא כינוי לחיילי עילית רגליים בצבאות דוברי גרמנית.
מפקד הדיוויזיה היה גנרלויטננט היינריך פון הופמן וראש מטהו היה ולדמר פאבסט.
חיילי הדיוויזיה עברו אימון מיוחד בידי וילי רוהר לפני שנשלחו לחזית המערבית והשתתפו במתקפת האביב.
לאחר סיום המלחמה חזרה הדיוויזיה לברלין.
היא הפכה למזוהה מאוד עם הימין הקיצוני בגרמניה, ורבים מחייליה הצטרפו לפרייקור.
כוח מהדיוויזיה השתתף בקרבות חג המולד בניסיון כושל לדכא את המרד של דיוויזיית הצי העממית.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות מרץ בברלין.
מפקדת הדיוויזיה הייתה זו שריכזה את המצוד שהוביל ללכידתם ורציחתם של רוזה לוקסמבורג וקרל ליבקנכט.
הדיוויזיה פורקה וחייליה פוזרו בין הבריגדות ה-7, ה-30 וה-31 של הרייכסווהר.
דיוויין רוזוולט טאה הוא כדורגלן ליברי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלביה פראג מליגת העל הצ'כית ובנבחרת ליבריה.
בשנת 2021 החל טאה לשחק בקבוצה הבוגרת של נימבה מליגת המשנה הליברית.
באפריל 2024 חתם בהמארבי השוודית לארבע שנים.
בינואר 2025 חתם בסלביה פראג לחמש שנים.
ב-30 בספטמבר 2021 ערך טאה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה, בהפסד 2-0 לנבחרת מצרים במשחק ידידות.
ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2-1 לנבחרת בורונדי במשחק ידידות.
דיוויין אשטין צ'רלטון היא אתלטית מאיי בהאמה, אלופת עולם באולם (גלאזגו 2024, נאנג'ינג 2025) ושיאנית עולם (2024) בריצת 60 מטר משוכות.
סגנית אלופת חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) בריצת 100 מטר משוכות.
צ'רלטון נולדה וגדלה בנסאו שבאיי בהאמה.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיימה במקום 27 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.16 שניות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום 13 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.95 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיימה במקום שמיני בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 8.18 שניות.
בשלב חצי הגמר קבעה שיא איי בהאמה חדש של 7.89 שניות.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.74 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכתה במדליית כסף בריצת 60 מטר משוכות בתוצאה של 7.81 שניות, אחרי סירנה סמבה-מאיילה מצרפת (7.78 שניות) ולפני גבי קנינגהם מארצות הברית (7.87 שניות).
תוצאה זו השתוותה לשיא איי בהאמה אותו קבעה בשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.53 שניות.
בשלב חצי הגמר קבעה שיא איי בהאמה חדש של 12.46 שניות.
סגנית אלופת חבר העמים הבריטי
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.58 שניות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.52 שניות.
בשלב המוקדמות קבעה שיא איי בהאמה חדש של 12.44 שניות.
בתחרות שנערכה בפברואר בארצות הברית קבעה שיא עולם חדש של 7.67 שניות בריצת 60 מטר משוכות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבהממלכה המאוחדת זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 7.65 שניות, לפני סירנה סמבה-מאיילה (7.74 שניות) ופיה סקז'ישובסקה מפולין (7.79 שניות).
באולימפיאדת פריז נשאה את דגל איי הבהאמה בטקס הפתיחה ביחד עם סטיבן גארדנר.
בריצת 100 מטר משוכות סיימה שישית בתוצאה של 12.56 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בנאנג'ינג שבסין זכתה במדליית זהב ב-60 מטר משוכות בתוצאה של 7.72 שניות, לפני דיטאג'י קמבונדג'י משווייץ (7.73 שניות) ואקרה נוג'נט מג'מייקה (7.74 שניות).
דיוטימה (מיוונית: διοτίμα) המוכרת גם כדיוטימה ממנטיניאה היא אחת הדמויות המתוארות בדיאלוג "המשתה" (הסימפוזיון) של אפלטון.
ישנם חוקרים הסבורים כי הייתה גם אדם אמיתי שחי באותה תקופה.
במשתה שעורך אגתון אחרי ניצחונו בתחרות דיוניסוס באתונה, מספר סוקרטס לבאי המסיבה על תורת האהבה אותה למד מפיה של הכוהנת דיוטימה.
זו לימדה כי ארוס הוא בנם של פורוס ופניה, החוסר והשפע.
עוד הוסיפה כי ארוס הוא אחד הדימונים, יצורים המצויים בין האלים לבין בני האדם.
תפקידו ככזה, אמרה דיוטימה, הוא "לפרש ולהעביר לאלים את שניתן להם בידי בני-האדם, ולבני האדם – את שניתן להם בידי האלים … ובהיותו באמצע בין אלה ואלה, הריהו משלים את העולם, וכך נמצא כל העולם כולו קשור ומקושר בו בעצמו.
ודרך המין הדימוני הזה עוברת גם הנבואה".
דיוטימה תיארה לסוקרטס מעין אבולוציה של אהבה, "דרך" בת שישה שלבים המובילה מההתענגות החושית ואהבת היופי הגופני הגסות, דרך אהבת הלב ואהבת השכל המעודנות יותר, ועד לאהבת הרוח.
לפי כוהנת האהבה על הצועד בדרך זו לעבור שישה שלבים בדרך לאהבה הטהורה שאינה תלויה בדבר:
שלב ראשון - אהבה גופנית: תחילה אהבה לגוף המושך ביופיו של אשה מסוימת או של איש מסוים.
שלב שני - אהבה ליפי הצורה: בהמשך מתפתחת אהבה כללית יותר לכל הגופים היפים
שלב שלישי - אהבת יפִי הנפש: האוהב ממשיך ומפתח אהבה ליופי המוסרי וההתנהגותי, יפי הנשמה.
יופי זה מבוסס על חוקים ומופק מעיסוק בנעלה ובטוב.
שלב רביעי - אהבת החוק והממסד: מכאן האוהב לומד לאהוב את החוקיות והארגון המפיקים את היופי, ואת יפי החוקים והממסדים האלו עצמם.
שלב חמישי - אהבת החכמה והידיעה: האוהב מתעלה ואוהב עתה את ההשתלמות הנדרשת לאדם בידיעותיו החסרות תמיד, ואת יפי המדע והידע בעצמו.
שלב שישי ואחרון - אהבת האהבה עצמה: לבסוף האוהב מעפיל אל שיא האהבה - היא האהבה לשמה, אהבה שאינה תלויה בדבר, אהבת האהבה.
לפי ספרו של אפלטון, על השלב השישי והאחרון סיפרה דיוטימה לסוקרטס:
"[הוא] רואה לפתע מה שהוא יפה מטבעו עד להפליא, את ההוא, סוקרטס, שהרי לשמו היה עליו לטרוח גם את כל הטרחות הקודמות, ושהוא ראשית כל קיים תמיד, ואינו לא מתהווה ולא כלה ולא גדל ולא פוחת ...
ואם יש מקום שהוא, סוקרטס יקירי, בו כדאים לאדם חייו, הריהו בשלב זה של החיים, כשהוא מתבונן ביפה עצמו ...
ואם ניתן לאיזה אדם להיות בן-אלמוות, ניתן הדבר גם לו".
המקור היחיד למידע על דיוטימה הוא "המשתה" של אפלטון, ואין מקור מידע אחר היכול לאשר בוודאות כי אכן הייתה אישה כזו.
בדיאלוג אומר סוקרטס כי דיוטימה הייתה רואת נסתרות או כהנת שלימדה אותו בצעירותו את "הפילוסופיה של האהבה".
לדעת נביה, העובדה שאפלטון נמנע בדרך כלל משימוש בדמויות בדיוניות או שנמנע מהענקת שם לדמויות כאלו מצביעה על-כך שדיוטימה הייתה אכן אדם אמיתי.
וורן, בהערות להרצאה העוסקת בדיוטימה וביוליה דומינה, מצטטת את מרי אלן ווית' הגורסת כי ישנם שלושה תימוכין לסברה שדיוטימה הייתה אדם אמיתי: הסתירות הרבות בין תורת האהבה של דיוטימה ותורתם של סוקרטס ואפלטון, היעדר ערעור על קיומה לפני המאה החמש עשרה, והאפשרות הסבירה שסוקרטס אכן נועץ בכוהנת.
עם זאת, מציינת וורן, לטיעון זה אין ביסוס כלשהו בעובדות מחוץ לדיאלוג.
כלל דומה חל גם על טיעונים מרחיקי לכת אף יותר הגורסים, למשל, כי דיוטימה הייתה למעשה בת דמותה של אספאסיה, ההטאירה פילגשו של פריקלס.
מחוץ לדיאלוג של אפלטון, ידועה דיוטימה במיוחד כשם הבדוי של סוזטה (בורקנשטיין) גונטרד, ב"היפריון", הרומן הפילוסופי של פרידריך הלדרלין.
גונטרד הייתה לדעת רבים דמות מפתח בתהליך שהביא את הלדרלין לאיבוד שפיות דעתו.
כמו כן, דיוטימה היא כינוייה של דמות ברומן "האיש בלא תכונות" מאת רוברט מוסיל.
דיוטי פרי (מאנגלית: Duty free – פָּטוּר ממס), או חנות פטורה ממס, היא חנות המופעלת בנמלי תעופה, בנמלי הים, במעברי גבול יבשתיים וכן במטוסי נוסעים ובאוניות הנמצאים בנסיעה בינלאומית, ובה נמכרים ליוצאים לחו"ל מוצרים פטורים ממס.
בדרך כלל ניתן פטור ממכס וממע"מ, ולעיתים גם ממסים נוספים.
בנמלי התעופה והים נמצאות חנויות אלה באזור שלאחר ביקורת הדרכונים, ובאוניות נפתחת החנות לאחר היציאה מתחום המים הטריטוריאליים.
המוצרים הנמכרים בחנויות הפטורות ממס הם מוצרים לצריכה אישית, ובפרט משקאות חריפים, מוצרי טבק ובשמים, ממתקים, מוצרי אלקטרוניקה וצילום ומוצרי אופנה יוקרתיים (ביגוד, נעליים, תיקים וכדומה).
בנוסף, במתחמי דיוטי פרי נמצאות קפטריות המוכרות מזון.
המוצרים הפטורים ממס נמכרים רק ליוצאים לחו"ל, ויש מקרים שהקונים נדרשים להוכיח זאת באמצעות הצגה של שובר עלייה למטוס.
בתחומי האיחוד האירופי נמכרים המוצרים בחנויות אלה רק ליוצאים אל מחוץ למדינות האיחוד.
החנויות במתחמי הדיוטי פרי נהנות הן מפטור ממס והן מקהל לקוחות שבוי, אשר לא יכול לצאת מחוץ למתחם בקלות.
תיירים רבים אינם בקיאים במחירי השוק המקובלים במדינת המוצא וידיעה לגבי כך שהמוצר פטור ממס גורמת ללקוחות לתחושה שהקניה כדאית.
המצב מוביל לכך שמחירי המזון המהיר והמוצרים בחנויות הדיוטי פרי גבוהים בעשרות אחוזים ממחירי שירותים ומוצרים זהים במדינה עצמה.
בנוסף, על אף שחנויות הדיוטי פרי אינן משלמות מס ישיר, נגבים מהם "דמי הזיכיון" שמעלים את המחירים בצורה ניכרת.
לעיתים המחירים בדיוטי פרי גבוהים במאות אחוזים מערכם המקובל בשוק.
שדה התעופה הראשון שבו חנות דיוטי פרי הוקם בשנת 1947 בשאנון שבמערב אירלנד.
באותה תקופה לא היה ניתן לתדלק מטוס בכמות שתספיק לטיסה טרנס-אטלנטית ולכן היו עוצרים לתדלק בשדה התעופה שאנון.
הרעיון היה שבזמן התדלוק ניתן למכור לנוסעים מוצרים ללא מס.
המודל היה להצלחה מיידית והועתק לכל רחבי העולם.
בסוף שנות ה-80 נכנסו שני מפעילים לנמל התעופה בן-גוריון: קבוצת סקאל זכתה במכרז להפעלת חנות הספורט ודיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון.
בנתב"ג פועל אזור גדול למדי של חנויות פטורות ממס, ובנוסף למוצרים המקובלים בחנויות מסוג זה נמכרים בו גם מוצרים גדולים יחסית, כגון מקררים ותנורי אפייה.
היכולת למכור מוצרים אלה נובעת משירות ייחודי, הנהוג בנמל התעופה בן-גוריון משנת 1989 וקרוי "פטור ושמור" – שירות המאפשר לנוסע שלא לקחת את המוצרים איתו בנסיעתו לחו"ל, אלא להשאירם בנמל התעופה בן-גוריון ולקחת אותם עמו כאשר הוא חוזר ארצה.
הסדר זה הביא להגדלה ניכרת של המכירות בחנויות אלה.
בכניסה לישראל רשאי כל נוסע להביא איתו מוצרי יבוא (והמוצרים הפטורים ממס בכלל זה) בסך 200 דולר, מבלי שיידרש לשלם מס כלשהו בגינם.
על מוצרים שמחירם גבוה יותר יש לשלם מכס, אך הם פטורים ממע"מ וממס קנייה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הפטור ממס הוריד את מחירי המוצרים ובכך הפכו חנויות הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון למושכות עבור הצרכן הישראלי.
חנויות הפטורות ממס זכו ליתרון על-פני החנויות האחרות בישראל.
רשתות שיווק ישראליות עתרו לבג"ץ פעמים אחדות נגד הסדרי דיוטי פרי הנוגסים ברווחיהן:
בשנת 1995 הוגשה עתירה בטענה שהסדר "פטור ושמור" אינו חוקי, אך העתירה נדחתה.
תמצית פסק הדין ניתנה בדבריו של השופט יצחק זמיר: "ראוי להדגיש כי בסופו של חשבון ההסדר החדש משרת את טובת הציבור.
ראשית, ההסדר החדש הוכיח כי הוא תורם לכלכלת המדינה, שהיא התכלית העיקרית של הענקת הפטור ממסים, הן בחוק מס ערך מוסף והן בצו מס קניה (פטור).
שנית, פסילת ההסדר החדש, כבקשת העותרות, תגרום פגיעה קשה בציבור: באופן ישיר – ברווחת הציבור הנהנה מן ההסדר החדש, ובאופן עקיף – בשל צורך בהגדלת המיסוי".
עתירה נוספת לא שללה את חוקיותו של ההסדר, אך טענה כי האמצעים המשמשים לאכיפת ההסדר אין בהם כדי למנוע הפרה, בקנה מידה רחב, של הדינים המחייבים תשלום מכס, מס קניה ומס ערך מוסף.
גם עתירה זו נדחתה, לאחר שהובהר כי רשויות המכס הטילו הגבלות שונות על תפעולן של חנויות הדיוטי פרי, ובית המשפט הוסיף דרישה כי חנות דיוטי פרי לא תהיה רשאית לאחסן טובין שנמכרו במסגרת ההסדר החדש אלא אם תקבל, לצורך האחסון, רישיון של מחסן כללי.
עתירה שלישית תקפה את שירות הזמנות מוצרים הקיים באתרי האינטרנט של חברות דיוטי פרי (שירות "Pre Order"), ודרשה לחייבו במיסים החלים על כל עסקה מקוונת שמתבצעת בישראל.
דיוור אלקטרוני הוא שם אב למגוון רחב של פעולות שיווק והפצת אינפורמציה באמצעים דיגיטליים, כגון: דואר אלקטרוני, מסרון או באמצעות אחת מן האפליקציות למסרים מיידים כגון וואטצאפ.
במדינות שונות ובהן ישראל, ישנו חוק האוסר על משלוח דיוור אלקטרוני המוגדר כ"דבר פרסומת" ללקוחות שלא נתנו את אישורם לכך.
במובן הרחב של ההגדרה, כל משלוח הודעה לרשימת מכותבים נחשב לדיוור אלקטרוני.
אך עיקר השימוש בדיוור אלקטרוני הוא לצרכים הבאים:
משלוח הודעות עסקיות במטרה לשפר את הקשר בין בית עסק ללקוחותיו, ולעודד נאמנות לקוחות וקנייה חוזרת (לדוגמה ניוזלטר).
משלוח הודעות במטרה לזכות בלקוחות חדשים או לשכנע לקוחות קיימים לבצע רכישה נוספת (למשל באמצעות מבצעים).
משלוח הודעות מנהלתיות עסקיות (כגון קבלות, אישורי הזמנה וכו').
משלוח הודעות מנהלתיות שאינן עסקיות כגון הודעות מביטוח לאומי, מס הכנסה וגופי ממשל שונים.
וכן קבלת קוד אבטחה לאישור פעולות וכניסה לחשבון הבנק ובמערכות שונות ומגוונות.
נהוג להבדיל בין דיוור אלקטרוני אשר נשלח בבת אחת לקבוצה גדולה של אנשים, לבין דיוור אישי הנשלח ללקוח ספציפי, בדרך כלל באופן אוטומטי לאחר שביצע פעולה כלשהי – למשל רכש מוצר באתר או הצטרף לרשימת התפוצה.
השימוש בדיוור אלקטרוני הוא נפוץ למדי בחברות מסחריות ובארגונים, וזאת מכמה סיבות:
רשימת תפוצה מאפשרת העברה מיידית של מידע למספר רב של נמענים בעלויות קטנות בהרבה מאמצעים אחרים.
בהשוואה למשלוח דואר כתוב או להפקת ניוזלטר מודפס העלויות הכרוכות בדיוור אלקטרוני הן קטנות בצורה דרסטית, במיוחד כאשר מדובר במספר רב של נמענים.
אפקטיביות גבוהה: שכן על פי הערכות מעל למחצית מהמשתמשים באינטרנט בודקים את תיבת הדואר האלקטרוני שלהם על בסיס יום-יומי, והודעות וואטצאפ נקראות בממוצע תוך 5 דקות.
להבדיל משיטות אחרות, ניתן לחשב בקלות יחסית ובאופן מדויק את ערך ההחזר על ההשקעה (ROI).
כלומר, ניתן לדעת בכל רגע כמה אנשים הגיבו לדיוור בצורה הרצויה וביצעו את הפעולה שאליה כיוון הדיוור (למשל רכישה או הזמנת שירות).
משך המשלוח של דיוור אלקטרוני הוא קצר מאוד (יכול לנוע בין שניות בודדות למספר דקות).
משווקים יכולים לשדר את המסרים שלהם ישירות אל הלקוחות באופן אקטיבי, וזאת בניגוד לפרסום באתר אינטרנט למשל.
ניתן לנטר את הפעילות של קמפיין דיוור אלקטרוני באמצעות שיטות שונות כגון מדידת כמות ההודעות שנפתחו, כמות הלינקים שעליהם לחצו הלקוחות, הודעות שגיאה של ספקי הדואר וכו'.
בשיטה זו מקבלים המדוורים משוב, חיובי או שלילי, לגבי הדיוור וכך ניתן להסיק מסקנות לקראת הדיוור הבא.
מפרסמים יכולים להפוך לקוחות ללקוחות חוזרים בקלות יחסית ובאופן אוטומטי (למשל, לאחר שהלקוח קונה מוצר כלשהו, ניתן לשלוח אליו דיוור אלקטרוני המציע לו הרחבות ושיפורים ספציפיים למוצר או לשירות שקנה).
דיוור אלקטרוני מתבצע ללא שימוש בנייר ולכן הוא מועדף מבחינה אקולוגית.
במדינות שונות ישנם חוקים שונים לגבי איזו הסכמה נדרשת מהלקוח כדי שיהיה ניתן לשלוח לו דיוורים אלקטרוניים מבלי שהדבר יהווה שילוח של דואר זבל.
כאשר לא הושגה ההסכמה הנדרשת, הדיוור ייחשב כדואר זבל.
הסיבה לריבוי דואר הזבל נובעת מהסברה שאפילו אם אחוז קטן מאוד ממקבלי דואר הזבל יקנה מוצר או שירות כלשהו, די יהיה בכך כדי לכסות את העלויות למשלוח הודעות למיליוני אנשים.
דואר הזבל האלקטרוני מהווה מטרד משמעותי בשימוש בדיוור האלקטרוני.
כחלק מהמאבק בתופעה זו במדינות שונות, ובהן ישראל, ישנו חוק האוסר על משלוח דיוור אלקטרוני המוגדר כ"דבר פרסומת" ללקוחות שלא נתנו את אישורם.
(המוכר כ"חוק הספאם") הגדרת החוק ל"דבר פרסומת" היא: 'מסר המופץ באופן מסחרי, שמטרתו לעודד רכישת מוצר או שירות או לעודד הוצאת כספים בדרך אחרת', (תיקון לסעיף 30א' לחוק התקשורת, (בזק ושידורים) התשס"ח–2008).
ומתייחס להודעת אי מייל בדיוור אלקטרוני, הודעת מסר קצר (sms) בדיוור סלולרי ומערכת חיוג אוטומטית המשגרת הודעות קוליות באמצעות הטלפון.
בחוק אף נקבע פיצוי ללא הוכחת נזק לנמען שקיבל דיוור שכזה.
כמו כן ספקיות הדואר האלקטרוני מנהלות מלחמה מתמדת בדואר הזבל, ובהתאם לכך מגבילות משלוח הודעות בכמויות ומפעילות אלגוריתם לאתר דיוור שכזה ולהעבירו לתיבת הספאם שבדואר וכך למנוע את הטרדת הלקוח, אחד האתגרים העומדים בפני מדוורים מורשים הוא התגברות על מנגנוני האנטי-ספאם שמפעילות חברות אלה.
בנוסף כדי לשפר את הפרודוקטיביות של חשבון המייל יצרו ספקיות הדואר האלקטרוני תיבה ייעודית לתוכן שיווקי, המערכת יודעת לזהות כל מייל שנכנס אם הוא עוסק בקידומי מכירות ומעבירה אותו לתיבה ייעודית לכך.
בנוסף להודעות מסחריות ושיווקיות קיימות גם הודעות דיוג אשר מתחזות להודעות לגיטימיות אך מנסות לגנוב מידע רגיש המידע עשוי להיות, בין היתר: שמות משתמש וסיסמאות או פרטים פיננסיים.
חברות רבות המתמחות בתחום הדיוור האלקטרוני מציעות מערכות דיוור אשר מסוגלות לנהל משלוחים של דיוור אלקטרוני בכמויות גדולות.
מדוורים מורשים מאפשרים משלוח דיוור אלקטרוני המוגדר בחוק הספאם כ"דבר פרסומת" רק לאנשים אשר ביקשו מרצונם החופשי לקבל דיוור בנושא זה.
קיימות בשוק חברות המציעות מערכת למשלוח דיוור אלקטרוני.
מערכת מסוג זה כוללת בדרך כלל רכיב המיועד לאחסון ותחזוקה של רשימת התפוצה, רכיב לעיצוב הקמפיין, ורכיב לבקרה סטטיסטית של תוצאות הקמפיין והחזר ההשקעה.
כאשר מדובר בדיוור לכמות גדולה של נמענים השימוש בשירותי חברה מקצועית לדיוור אלקטרוני הם הכרחיים שכן ספקיות הדואר האלקטורוני לא מאפשרות שליחת דואר בכמויות גדולות מחשבון הדואר הפרטי.
דיוטי פרי ג'יימס ריצ'רדסון (JR Heinemann limited partnership) היא רשת חנויות פטורות ממס הפועלת בישראל מאז שנת 1988. החברה מפעילה חנויות במעברי הגבול של ישראל ובעגלות מכירה במטוסי נוסעים.
חנות הדגל של הרשת היא חנות הדיוטי פרי בטרמינל 3 שבנמל התעופה בן-גוריון, ומערך החנויות שלה כולל חנויות קוסמטיקה, משקאות חריפים, מוצרי טבק, שוקולד וממתקים.
הרשת היא אחת מתוך חמש חברות שזכו במכרזים להפעלת חנויות הדיוטי פרי בטרמינל, והיא הגדולה ביותר מבין אלו.
החל משנת 2018, חברה ג'יימס ריצ'רדסון לחברת היינמן וביחד הן מפעילות את הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון ובנמל התעופה רמון.
חברת היינמן הנה מחברות הדיוטי פרי הגדולות בעולם והיא פועלת בנמלי תעופה ברחבי העולם, בהם פרנקפורט, ברלין, בודפשט, קלן, דורטמונד, אוסלו, פיזה, סידני, זלצבורג ועוד.
על-פי נתונים שפורסמו בעיתונות, היקף המכירות בכל חנויות הדיוטי-פרי בישראל ובעיקר בחנויות קבוצת סקאל וג'יימס ריצ'רדסון, עולה בהתמדה עד כדי הפיכת הדיוטי-פרי לתופעה צרכנית בממדים לאומיים.
קבוצת החברוֹת של "ג'יימס ריצ'רדסון" נוסדה בשנת 1892 במלבורן שבאוסטרליה.
בשנת 1952 רכשה משפחת מנדי מהמשפחה המייסדת את החזקותיה בחברה והיא מחזיקה בה בבעלות פרטית מלאה עד היום.
חברת "ג'יימס ריצ'רדסון ישראל" היא סניף ישראלי של החברה האוסטרלית.
בשנת 1987 הוציאה רשות שדות התעופה שורת מכרזים, למתחמי חנויות בשטח כולל של למעלה מ-1,000 מטרים מרובעים.
חמש חברות ניגשו למכרז והזוכה הייתה חברת ג'יימס ריצ'רדסון, בבעלות המיליונר היהודי-אוסטרלי סטיבן מנדי, שחלשה אז על 23 חנויות דיוטי פרי במזרח הרחוק ובאוסטרליה.
חנויות החברה בישראל נפתחו רשמית ב-14 בנובמבר 1988. החברה השקיעה מאות אלפי דולרים בעיצוב נכסיה החדשים, שכללו חנות לקוסמטיקה ובשמים בשטח 800 מ"ר, חנות אלקטרוניקה בשטח 300 מ"ר, חנות שעונים בשטח 150 מ"ר וחנות אופנה בשטח 150 מ"ר.
לצורך העיצוב נשכרו שירותיה של חברת קוק האמריקנית, המתמחה בעיצוב חנויות בנמלי-תעופה.
מאז תחילת פעילות ג'יימס ריצ'רדסון בישראל הורחב מחזור העסקים באופן רציף ומתמיד.
מחזור המכירות הכולל בשנת הפעילות הראשונה עמד על כ-20 מיליון דולר ואילו בשנים האחרונות מחזור הפעילות הכולל בישראל כיום, עולה על 400 מיליון דולר: גידול של כ־2,000% ב-20 שנות פעילות.
חנות הבישום, הקוסמטיקה, הטבק והשוקולד בנתב"ג המשתרעת על שטח של 3,000 מ"ר, נחשבת לחנות הגדולה מסוגה בעולם ומדורגת במקום הראשון בהיקף המכירות לנוסע.
בשנת 2016 רכשה חברת היינמן הגרמנית 50% מהבעלות בחברה, ובשנת 2024 רכשה את יתרת הבעלות.
לחברת היינמן חנויות ביותר מ־300 שדות תעופה ב־90 מדינות.
חברת ג'יימס ריצ'רדסון למעשה פרשה מתחום זה ברחבי העולם והחנות בנתב"ג הייתה בין האחרונות שנותרו בידיה.
לרשת מערך של חמש חנויות "דיוטי פרי" פטורות ממכס בטרמינל 3 ובטרמינל 1 שבנמל התעופה בן-גוריון, ועוד שתי חנויות דראגסטור וממתקים באולם "שחקים" ובאולם קבלת הפנים.
בנוסף לנתב"ג, מפעילה ג'יימס ריצ'רדסון חנויות "דיוטי פרי" במעברי הגבול מעבר נהר הירדן, במעבר טאבה ובנמל התעופה רמון.
חנויות בנמל אשדוד הכוללים מערך לאספקת צידה לצוותי אוניות ומחסנים לאספקת צידה לכוחות או"ם ולדיפלומטים.
בנוסף, מפעילה החברה חנות דיוטי פרי במטוסי נוסעים של החברות ארקיע וישראייר.
מטה החברה, הממוקם במתחם איירפורט סיטי, חולש על מגוון תחומי הפעילות הקמעונאית של החברה.
חברת ג'יימס ריצ'רדסון היא הראשונה שיישמה שירות שמירת קניות "פטור ושמור" (Arrival Collection service).
שירות זה מאפשר לנוסע לקנות מוצרים פטורים ממכס קודם יציאתו את הארץ, לאחסנם בנמל התעופה, ולקבלם עם חזרתו ארצה.
הוגה השיטה היה זאב שריג, מי שהיה אז אחראי על הביטחון בנמל ולימים מנהל הנמל.
השירות הופעל לראשונה באוגוסט 1989. השיטה הביאה להגדלת המכירות ובעקבות כך אומצה במדינות נוספות כמו אוסטרליה וניו זילנד.
החל מ-2017, החברה מפעילה שירות חדש דרך האתר הרשמי של ג'יימס ריצ'רדסון, Pre Order, שמאפשר להזמין מראש מוצרי דיוטי פרי מהבית, החל משבועיים ועד שעות ספורות לפני הטיסה, ולקבל אותם ביום הטיסה, תוך אפשרות לבקש ולהשאיר אותם, או את חלקם, לאיסוף בחזרה ארצה.
דוד (דיויד) גילֹה (נולד ב-1964 בירושלים) הוא משפטן וכלכלן ישראלי, מומחה להגבלים עסקיים ולרגולציה של שווקים, פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
לשעבר הממונה על ההגבלים העסקיים (אפריל 2011 – אוגוסט 2015).
גילה החל את לימודיו האקדמיים בשנת 1989. השלים לאחר ארבע שנים תואר בוגר באוניברסיטת תל אביב במסלול דו-חוגי במשפטים וכלכלה.
במהלך לימודיו היה חבר בכתב העת עיוני משפט.
לאחר מכן התמחה אצל שופט בית המשפט העליון יעקב מלץ ובמשרד עורכי הדין ש.
ב-1994 השלים תואר שני במשפטים באוניברסיטת הרווארד, על עבודה שכותרתה היא: Antitrust policy in small economies.
ב-1996 השלים תואר שלישי במשפטים, גם כן באוניברסיטת הרווארד.
לאחר סיום לימודי התואר השלישי שב ארצה והצטרף לסגל המכללה למינהל.
כיהן כמרצה עד שנת 2000. בשנה זו עבר לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
גילה הוא מומחה בינלאומי בהגבלים עסקיים וברגולציה של שווקים.
כתיבתו האקדמית בעניין השקעות צולבות בין מתחרים וקישוריות בין רשתות תקשורת זכתה להד עולמי והשפיעה על בתי משפט ועל רשויות בארצות הברית, באירופה, ובארגון ה-OECD.
מחקריו בעברית בנושא הסדרים בין ספק ללקוח השפיעו רבות על פסיקת בתי המשפט ויוזמות החקיקה בישראל.
מחקריו של גילה מחברים בין תורת הארגון התעשייתי לבין דיני ההגבלים העסקיים וכללי הפיקוח על שווקים.
מבין ההחלטות עליהן השפיעו מחקריו של גילה ניתן למנות את פסקי הדין של בית המשפט העליון בעניין טבעול, בעניין שופרסל ובעניין אקסטל, ואת החלטות ה"שולחן העגול" של ארגון ה-OECD בעניין החזקת מניות מיעוט (Minority Shareholdings) מ-2008.
באפריל 2011 מונה לראש הרשות להגבלים עסקיים.
ב-25 במאי 2015 הודיע על פרישתו מהתפקיד על רקע נסיגת הממשלה מהמתווה שגובש עמו לגבי פירוק מונופול הגז הטבעי.
התפטרותו נכנסה לתוקף בסוף אוגוסט 2015.
בשנת 2023 השלים לימודי דוקטורט נוסף, בכלכלה, באוניברסיטת תל אביב.
גילה נשוי לנילי ואב לשניים.
חמותו היא שחקנית התיאטרון מרים זוהר, כלת פרס ישראל לאמנות הבמה (1987).
תוכנת דיוור אוטומטי (אוטוריספונדר) היא תוכנת מחשב ששולחת באופן אוטומטי תשובות דואר אלקטרוני כתגובה לפעולה מסוימת שבוצעה או בזמן קצוב שנקבע מראש.
תוכנת הדיוור האוטומטי יכולה להיות פשוטה מאוד או מורכבת למדי.
תוכנות הדיוור האוטומטי הראשונות נוצרו בתוך מערכות העברת הדואר האלקטרוני לזמן בו הם לא יכלו לשלוח דואר אלקטרוני לכתובת נתונה.
ברגע שכזה המערכת יצרה הודעה חוזרת כגון "הדואר האלקטרוני שלך לא נשלח כי ...".
היום תוכנות הדיוור האוטומטי צריכות להיזהר לא ליצור הודעות דוא"ל שעלולות להיחשב לדואר זבל אלקטרוני.
תוכנות הדיוור האוטומטי משמשות לעיתים קרובות ככלי שיווק במייל כדי לספק מידע מיידי ללקוחות פוטנציאליים ולהפנות אותם לאתר האינטרנט של החברה או לסייע להם במידע בסיסי שלו הם זקוקים ולאחר מכן במידת הצורך להיות איתם בקשר אנושי.
את תוכנות הדיוור האוטומטי ניתן לחלק לשתי קטגוריות:
תוכנות במודל ASP - תוכנות הדיוור האוטומטי הללו פועלות על התשתית של הספק והם בדרך כלל מוגדרות באמצעות לוח בקרה אינטרנטי.
הלקוח משלם דמי שימוש חודשיים וזו המערכת הכי מומלצת ליישום למשתמש פשוט, לא טכנולוגי.
תוכנות צד שרת - מאפשרות למשתמשים להתקין את מערכת הדיוור האוטומטי על השרת שלהם.
הרבה פעמים, בתוכנות הדיוור האוטומטי משולבות גם תוכנות רשימות דיוור אלקטרוני לאישור מנויים, להסרת מנויים, שליחת מסרים מיידיים ועוד.
שירותי דוא"ל פופולריים כגון Microsoft Outlook ו-Gmail מכילים תכונות שונות שמאפשרות למשתמשים שימוש מוגבל בכעין תוכנות דיוור אוטומטי.
דיוולט היא יצרנית עולמית אמריקאית של כלים חשמליים וכלי עבודה ידניים לתעשיות הבניין, הייצור ועיבוד עץ, כמו גם לבעלי מלאכה לבית.
החברה המקורית הוקמה בשנת 1923 על ידי ריימונד א.
דיוולט, ממציא מסור הזרוע הרדיאלי.
היא גדלה במהירות, אורגנה מחדש ואוגדה מחדש בשנת 1947 כ-"DeWalt Inc.
החברה ומכרה אותה ל-Black & Decker ב-1960. בלאק אנד דקר נפטרה מסניף ייצור המסורים הרדיאליים ב-1989, ומכרה אותו לשני בכירים בחברה.
בשנת 1992 החלה בלאק אנד דקר במאמץ גדול למתג מחדש את האיכות המקצועית והכלים החשמליים המתקדמים שלה ל-DeWalt.
בשנת 1994, דיוולט השתלטה על יצרנית כלי העבודה החשמליים הגרמנית ELU, והשתמשה בטכנולוגיה של ELU כדי להרחיב את קו הכלים שלהם.
נכון ל-2001, הם מייצרים ומוכרים יותר מ-200 כלי עבודה ידניים שונים ו-800 אביזרים.
דיוולט הוא כעת מותג פופולרי של כלים לקבלנים מסחריים.
בשנת 2004, בלאק אנד דקר רכשו את יצרנית הכלים החשמליים המתחרה Porter-Cable ושילבו אותו עם דיוולט בג'קסון, טנסי.
בשנת 2011 השיקה דיוולט קו של כלי עבודה ידניים של קבלנים (כולל סכיני שירות, צבת, מפתח ברגים מתכווננים, סרט מדידות, מסורים ופטישים).
בשנת 2013, הוא הורחב לכלול כלים של מכונאים, כולל מפתח ברגים, שקעים ושקעים.
בדצמבר 2013, הודיעה דיוולט כי תתחיל להרכיב מבחר קטן מהמוצרים שלה בארצות הברית, תוך שימוש בחלקים המיוצרים בברזיל, סין, צ'כיה, איטליה, מקסיקו, בריטניה וארצות הברית, וכי מוצרים אלה יהיו שכותרתו "נבנה בארצות הברית עם חומרים גלובליים".
נכון ל-2015, יש להם שבעה מתקני ייצור בארצות הברית.
באפריל 2016, דיוולט יצרה סמארטפון מבוסס אנדרואיד המיועד לעובדי בנייה בתעשייה.
בספטמבר 2016, דיוולט הציגה לראשונה את ערכת הסוללות המתח ההיברידית FlexVolt שלה שיכולה לעבור בין חיווט סוללות סדרתי המספק 60V (54V נומינלי) ו-2Ah, או חיווט מקביל עבור 20V (18V נומינלי) ו-6Ah, תלוי אם זה מותקן בכלי העובד על 60V או 20V, נקבע על ידי תקשורת בין הכלי לסוללה.
במאי 2018, החברה השיקה שורה של מכסחות דשא אלחוטיות 20V ו-40V.
הרוזן דיולה אנדראשי (בהונגרית: Andrássy Gyula ;3 במרץ 1823 – 18 בפברואר 1890) היה מדינאי הונגרי, ראש ממשלתה הראשון של הונגריה לאחר יצירת הממלכה הדואלית בשנת 1867, ושר החוץ של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
אנדראשי היה בן למשפחת אצולה הונגרית.
אביו היה ליברל אשר השתייך לאופוזיציה לשלטון בית הבסבורג, בעת שהשתייכות זו סיכנה את המחזיק בה, ואנדראשי הוכנס מגיל צעיר לעולם הפוליטי, ולמאבק הלאומי ההונגרי.
הרוזן אישטוון סצ'ני, ממנהיגי הליברליזם ההונגרי בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-19, היה הראשון שהכיר ביכולתו של אנדראשי, כאשר זה שירת, בשנת 1845, כנשיא האגודה להסדרת מי נהר הטיסה.
בשנת 1846 החל אנדראשי לפרסם מאמרים בעיתון ליברלי בעריכת הרדיקל לאיוש קושוט, ובשנת 1848 היה בין המועמדים הרדיקלים שהעמידו עצמם לבחירה לדיאט ההונגרי.
בשנה זו פרץ המרד ההונגרי נגד בית הבסבורג, מרד שהאוסטרים ניסו לדכא באמצעות צבאו של המצביא הקרואטי יוסיפ ילאצ'יץ'.
אנדראשי הצטרף ללוחמים, ושירת באומץ במספר קרבות.
לקראת סיום המלחמה נשלח אנדראשי לטורקיה על מנת לשכנע את הטורקים להישאר נייטרליים במלחמה זו.
לאחר התמוטטות הצבא ההונגרי וכניעת ממשלת קושוט בשנת 1949, נמלט אנדראשי בתחילה ללונדון ולאחר מכן לפריז.
נגד אנדראשי הוצא גזר דין מוות בהיעדרו, וצלמו אף "נתלה" בפומבי על ידי השלטונות האוסטרים ב־21 בספטמבר 1851.
אנדראשי שהה בגלות במשך כעשר שנים, כשהוא מביט מהצד בקיסרות הצרפתית השנייה שהייתה מרכז העניינים הדיפלומטי באירופה באותה תקופה, ומסיק את מסקנותיו.
הוא שב מגלותו בשנת 1858, על אף שעונש המוות היה תלוי ועומד כנגדו.
אנדראשי הצטרף למפלגתו של פרנץ דיאק, אשר דרשה את החזרת כל הזכויות שהשיגו ההונגרים במהפכת 1848 ואשר בוטלו על ידי האוסטרים באופן חד־צדדי לאחר ניצחונם בקרב.
בשנת 1865 נבחר לסגן נשיא הדיאט, ובמרץ 1866 היה ליו"ר תת-הוועדה הפרלמנטרית שעסקה בניסוח הפשרה בין בית הבסבורג לבין העם ההונגרי, אשר זכתה לכינוי "Ausgleich".
לאחר התבוסה האוסטרית בקרב קניגגרץ, כאשר הגיעו האוסטרים למסקנה כי על מנת לשמור על קיסרותם עליהם להגיע להסדר נדיב עם ההונגרים, התקבל אנדראשי לריאיון אצל הקיסר פרנץ יוזף.
אנדראשי יעץ לקיסר להחזיר את חוקת 1848, ולמנות ממשלה הונגרית נפרדת.
ב־17 בפברואר 1867 מינה הקיסר את אנדראשי לראש הממשלה הראשון של הונגריה על פי ה"פשרה".
הבחירה הטבעית לתפקיד הייתה בפרנץ דיאק, מנהיג מפלגתו של אנדראשי, ותחילת כהונתו של אנדראשי עמדה בצלו של דיאק, אשר המשיך להיות האישיות המכריעה בפוליטיקה ההונגרית.
עיקר מלאכתו של אנדראשי בכהונתו הראשונה הייתה ארגונו מחדש של הצבא ההונגרי, המכונה "הונבד", והסדרת פריסתו בגבולות המדינה.
עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 הגן אנדראשי על הנייטרליות של האימפריה האוסטרו־הונגרית, ומחה נגד ההנחה שהאינטרס של האימפריה מחייב את שובה של אוסטריה לתפקיד שמילאה במדיניות הגרמנית לפני 1863.
לאחר פיטוריו של הברון , שר החוץ של האימפריה האוסטרו־הונגרית, ב־6 בנובמבר 1871 נתבקש אנדראשי למלא את מקומו.
לאחר תבוסותיה של אוסטריה באיטליה ובגרמניה בעשור הקודם, נותר לאימפריה האוסטרו־הונגרית שדה טבעי אחד לפעולה – הבלקן.
תהליך גיבושם של עמי הבלקן למדינות עצמאיות היה בעיצומו, והיה עתיד להשפיע על עתידה של האימפריה רבת המיעוטים באופן ישיר.
עמים אלו השתחררו מעריצות הסולטאן הטורקי.
מטרת הדיפלומטיה האוסטרו-הונגרית בשנים אלו הייתה לקבל השפעה בחלקי ארץ אלו, ואולי אף לספחם אליה.
על מנת להחזיר לאימפריה את המשקל הבינלאומי הדרוש לה פנה אנדראשי אל גרמניה, איטליה ורוסיה, על מנת לקרב אותן אל העמדה האוסטרו־הונגרית, בשורה של ועידות, בהן הצליח אנדראשי להציג את העמדה האוסטרו-הונגרית.
הצלחתו נבחנה עם פרוץ המרד נגד השלטון הטורקי בבוסניה בשנת 1875. אנדראשי הצליח להציג עמדה שהייתה עמדתן של אוסטריה-הונגריה, גרמניה ורוסיה, במכתב ששלח אל הרוזן ביוסט, שהיה שגרירה של האימפריה בלונדון.
במכתב זה, המכונה "מכתב אנדראשי", עמד אנדראשי על העובדה כי המורדים בבוסניה עודם עומדים במריים, כי הבטחות הסולטאן לרפורמות אינן מקוימות, וכי יש סכנה להתפשטות המרידה אל מחוץ לגבולות בוסניה.
בנסיבות אלו, טען אנדראשי, יש צורך בפעולה מתואמת של המעצמות על מנת לגרום לסולטאן לפעול לקיום הבטחותיו.
לדעת אנדראשי היה על הסולטאן להכיר בדת הנוצרית כדת המדינה, לבטל את השיטה האגררית לפיה היו האיכרים הבוסנים הנוצרים כפופים לבעלי האחוזות המוסלמים, ולהקים מועצות מקומיות שיבטיחו את זכויות הבוסנים.
משהוצגה עמדה זו כעמדתם של רוסיה, גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית, הסכימו לה אף צרפת ואנגליה, והמכתב אומץ כבסיס לכל משא ומתן עתידי עם הסולטאן.
אנדראשי הגיע לברית חשאית עם רוסיה לפיה בכל מקרה יילקחו בחשבון האינטרסים של האימפריה האוסטרו-הונגרית, אם תילחם רוסיה נגד טורקיה.
בוועידת ברלין שהתקיימה ב־1878, לאחר המלחמה בין טורקיה ורוסיה, ליישוב המשברים בבלקן היה אנדראשי נציגה של האימפריה האוסטרו־הונגרית, ועשה ככל יכולתו כדי להמעיט מהישגיה הטריטוריאליים של רוסיה, לטובת האימפריה.
בסיום הקונגרס השיג אנדראשי מנדט להחזיק בבוסניה והרצגובינה.
מנדט זה היה בלתי פופולרי בהונגריה, הן בשל העול הכספי שהטיל על הממלכה, והן בשל הרגשות הפרו-טורקיים שעדיין גאו בהונגריה.
כתוצאה מהביקורת הציבורית בארצו התפטר אנדראשי מתפקידו ב־8 באוקטובר 1879. יום לפני התפטרותו חתם על ברית הגנה משותפת עם גרמניה.
לאחר פרישתו המשיך אנדראשי להתבטא בענייני הציבור, ובמיוחד תמך בהידוק הקשרים עם אוסטריה, במסגרת הממלכה הדואלית.
בשנות חייו האחרונות החזיר לעצמו את אהדת העם, ומותו ב־18 בפברואר 1890 נחשב בהונגריה ליום אבל לאומי.
אנדראשי היה לאיש הציבור ההונגרי הראשון שזכה להשפעה של ממש בענייניה של אירופה, ומבוניה של המדינה ההונגרית המודרנית.
מאשתו נולדו לו שני בנים ובת.
לשני בניו הייתה קריירה פוליטית משגשגת.
פסלו של אנדראשי הרכוב על סוסו מוצב בסמוך לבניין הפרלמנט ההונגרי.
דיולה גמבש (בהונגרית: Gömbös Gyula; 26 בדצמבר 1886 – 6 באוקטובר 1936) היה מדינאי הונגרי שכיהן תחילה כשר ההגנה ולאחר מכן כראש ממשלת הונגריה בין 1932 ל-1936. הוא היה בין הגורמים אשר קירבו את הונגריה אל גרמניה הנאצית בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה.
גמבש נולד במורגה, כפר קטן במחוז טולנה שבהונגריה, והצטרף לצבא ההונגרי בגיל צעיר.
הוא הוסמך לקצונה ושירת כקפיטן (מקביל לסרן בצה"ל) במלחמת העולם הראשונה.
בעודו בצבא הטיף גמבש לעצמאותה של הונגריה מן האיחוד עם אוסטריה, והיה מבין מבקריו של בית הבסבורג.
לאחר המלחמה, כאשר הופרדה אוסטריה מהונגריה, הצטרף גמבש לכוחות בעיר סגד המכונים "הצבא הלבן" אשר התנגדו לכוחותיו של הקומוניסט בלה קון אשר שלט בהונגריה לתקופה קצרה בשנת 1919.
גמבש הפך לבעל בריתו הקרוב של האדמירל מיקלוש הורטי, מפקד "הצבא הלבן", ומילא תפקיד חשוב בארגון הצבא.
בשל שירותיו מונה לשר ההגנה ב"ממשלת סגד" אשר התיימרה להיות האלטרנטיבה לממשלה הקומוניסטית שקמה בבודפשט.
לאחר קריסת ממשלתו של קון, באוגוסט 1919, גמבש עזר בארגון הטיהורים המכונים "הטרור הלבן", בהם נרצחו אלפי יהודים ושמאלנים.
גמבש היה אנטישמי ארסי, ובמסגרת תגובת הנגד למשטרו של קון, הוביל את הטוענים כי היו אלה היהודים אשר עמדו מאחורי המשטר הקומוניסטי, והדריכם לפעולות אלימות ולפוגרומים כנגד היהודים.
לאחר שהורטי הוכרז כעוצר הונגריה בשנת 1920 הפך גמבש למנהיג האגף הרדיקלי הימני בפוליטיקה ההונגרית, אגף אשר קיבל לגיטימציה בשל ההתנגדות העממית לקומוניזם, מורשת משטרו הכושל של קון, ובשל אובדן שני שלישים משטחה של הונגריה במסגרת הוויתורים אותם נאלצה לעשות בחוזה טריאנון.
כאשר ניסה הקיסר קארל הרביעי מאוסטריה לתפוס את השלטון בשנת 1921 היה גמבש ממטרפדי המהלך, וסייע להורטי לשמור על שליטתו בהונגריה.
אך משהביאו המאורעות לעליית ראש הממשלה השמרני אישטוון בתלן, היה גמבש באופוזיציה למשטרו.
משטרו של בתלן נמשך כעשר שנים, עד לשנת 1931. במהלך שנים אלו הטיף גמבש מן האופוזיציה להפיכתה של הונגריה למדינה חד מפלגתית וטוטליטרית, לפרישה מחבר הלאומים ולחקיקת חוקים אנטישמים.
ב-1929 קיבל גמבש דרגת מיור-גנרל ומונה לשר ההגנה בממשלת בתלן, במאמץ שעשה הורטי לפייס את הימין הקיצוני.
אך לא היה בכך די על מנת לספק את האמביציה של גמבש.
בשנת 1932 הפך הימין הקיצוני לכוח כה משמעותי במדינה, עד שהורטי נאלץ למנות את גמבש לראש הממשלה.
הורטי אילץ את גמבש שלא לפזר את הפרלמנט ולקרוא לבחירות חדשות, ובכך הצר את צעדיו ומנע ממנו לממש את הרפורמות הרדיקליות עליהן חלם, מכיוון שאף כראש ממשלה עדיין היה תלוי בפרלמנט בעל הרוב השמרני שנותר עוד מימי בתלן.
עם זאת ממשלת גמבש התקרבה ככל האפשר למודל הגרמני ממנו שאב השראה.
הוא נעזר במשטרה חשאית על מנת לפגוע במתנגדיו, והרחיק לכת בצעדים לקראת מדינה טוטליטרית הרבה יותר מקודמיו.
בכהונתו כראש ממשלה נקט גמבש בפעילות רבה במישור הבינלאומי.
לדעת גמבש חייב האינטרס ההונגרי יצירת ציר מדיני עם איטליה הפשיסטית, ואוסטריה.
בסמוך לאחר מינויו טס לאוסטריה וביקר את בניטו מוסוליני.
השניים הגיעו מיד להבנה, ומוסוליני הצהיר כי הוא תומך ברביזיה של חוזה טריאנון ובמשתמע בהחזרת שטחים שנמסרו לצ'כוסלובקיה, רומניה ויוגוסלביה לידי הונגריה.
מוסוליני אף הבטיח לגמבש סיוע צבאי במלחמה עם יוגוסלביה או רומניה אם זו תפרוץ.
גמבש הפך למנהיג הראשון מחוץ לגרמניה שביקר את מנהיג גרמניה החדש.
מיד לאחר מכן חתם גמבש על הסכם סחר עם גרמניה שסייע מאוד לכלכלתה של הונגריה בשנות השפל הגדול.
צעדים אלו הרתיעו מנהיגים הונגרים רבים שסברו שיחסיו של גמבש עם גרמניה עלולים לפגוע בתמיכתה של איטליה (מכיוון שטרם נוצר הציר האיטלקי גרמני, ובאותה העת היו המדינות חלוקות בדבר האיחוד לו הטיפו הגרמנים בין גרמניה לאוסטריה, שנראה לאיטלקים כאיום ישיר).
לבסוף החליט גמבש לדבוק בבריתו עם איטליה ואוסטריה, כאשר הבהיר היטלר כי יתמוך בצעדים הונגריים כנגד צ'כוסלובקיה אך לא כנגד יוגוסלביה או רומניה.
היטלר אף התנגד לדרישתו של גמבש להגדיל את צבאה של הונגריה אשר חוזה טריאנון הגביל ל-35,000 חיילים, בעוד שמוסוליני תמך בדרישה זו.
בשנת 1935 הצליח גמבש לשכנע את הורטי לפזר את הפרלמנט ולערוך בחירות חדשות.
תוצאת הבחירות הגדילה את כוחו של הימין הרדיקלי, אשר קיבל את השלטון בפרלמנט, והגדיל מאוד את כוחו של גמבש.
גמבש הרחיב וחימש את הצבא, מילא את שורות הצבא בקצינים השייכים לימין הרדיקלי, והרחיב את שליטתו במנגנון שירות המדינה, שאף את שורותיו מילא בתומכיו.
מטרתו של גמבש, כפי שהצהיר בפני הרמן גרינג בשנת 1936 הייתה כי בתוך שנתיים תהיה הונגריה מדינה פשיסטית, והוא יהיה הדיקטטור שלה.
לאחר מחלת כליות ארוכה, נפטר גמבש מכשל כלייתי בעיר מינכן ב-6 באוקטובר 1936.
דְיוּלָה אִיֶיש (בהונגרית: Illyés Gyula; בעברית מופיע גם בכתיב ג'ולה אייש.
היה משורר, סופר, מתרגם ועורך הונגרי.
דיולה אִייֶש נולד בכפר פֶלְשֵׁרַצֶגְרֶשְׁפּוּסְטָה (Felsőrácegrespuszta; מחוז טולנה, דרום-מערב הונגריה).
אביו יאנוש היה נפח ומכונאי.
ההורים האמינו בשני זרמים שונים של הדת הנוצרית.
את בית הספר היסודי סיים במקום הולדתו, אך את הלימודים בתיכון למד בשלושה מקומות שונים.
לאחר גירושי הוריו, עבר לגור ב-1916 בבודפשט, ביחד עם אימו אידה, ושם גם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון.
למד פילוסופיה ותולדות האומנות באוניברסיטה בבודפשט.
ב-1922 נמלט לפריז, לאחר שהשלטונות האשימו אותו בפעילות בלתי חוקית.
בפריז עסק בעבודות מזדמנות, המשיך בכתיבה, נרשם לאוניברסיטת הסורבון, והשתתף בפעילויות ובמפגשים אינטלקטואליים.
הוא שב להונגריה ב-1926 בעקבות חנינה כללית מטעם המדינה.
החל מ-1948 ובתקופת המנהיג ההונגרי יאנוש קאדאר שלטונות הונגריה ראו בו אויב המדינה, ואייש נמנע מפרסומים ספרותיים ומהחיים הציבוריים.
אייש נפטר בבודפשט ב-15 באפריל 1983.
שירו הראשון פורסם בסוף שנת 1920, בעיתון "Népszava" -"דבר העם".
קובץ שיריו הראשון, "אדמה קשה", התפרסם בשנת 1928. החל משנת 1928 כתיבתו התפרסמה באופן סדיר בכתבי עת במערב.
בשנות השלושים נטל חלק בתנועת יוצרים שחקרה את תנאי החיים העלובים בכפרי הונגריה, וספרו בפרוזה "אנשי הפוסטה" (1934) נחשב לתעודה הספרותית החשובה ביותר של אותה תנועה ואותה התקופה.
בהונגריה פורסם שיר זה לראשונה רק בשנת 1986. "שירים חדשים" (1961).
הוא פרסם, בין היתר, גם בשבועון הסאטירי ההונגרי "לודאש מתי".
מחזות שכתב אייש זכו להיות מוצגים בבתי התיאטרון המובילים בבודפשט וברחבי הונגריה.
דיולה אייש התחתן לראשונה בשנת 1931 עם אירמה יובנץ (Juvancz Irma), אך הזוג התגרש ב-1938. שנה אחת לאחר גירושיו מאירמה, הוא נישא בשנית לפלורה קוזמוטצה (Kozmutza Flóra), פסיכיאטרית ומרפאה בפדגוגיה.
בשנת 1941 נולדה בתם המשותפת אנה מאריה אייש (Illyés Mária Anna).
לאייש נולדו מבתו שני נכדים.
פארק ממנטו, פארק בבודפשט ששלטונות בודפשט ריכזו בתוכו את הפסלים מהתקופה הקומוניסטית של הונגריה, נקרא באופן רשמי "משפט אחד על עריצות", שהוא שמו של אחד משיריו הידועים ביותר של דיולה אייש.
דיולה אייש זכה בפרסים רבים נוספים, מקומיים ומחוזיים בהונגריה.
דיולה אִייֶש מונצח בהונגריה במקומות רבים, ובצורות מגוונות.
רחובות - רחוב נקרא על שמו בבודפשט, באגטהאזפוסטה (Égettházpuszta), בצהצא (Cece), בסקשפהרוואר (Székesfehérvár),
לוחות זיכרון - נקבעו לוחות זיכרון ברחוב בבודפשט, ולוח זיכרון גדול מאד הכולל את שורות שירו "משפט אחד על עריצות" הוצב בכניסה לפארק ממנטו בבודפשט.
פסלים - פסלו הוצב ברחוב מרכזי בבודפשט, וגם בעיירת הנופש והמרפא הוויז.
עמוד זיכרון - הוצב לכבודו עמוד זיכרון בפארק במחוז הולדתו טולנה.
בתי ספר - בתי ספר רבים בהונגריה נקראים על שמו של, יסודיים ותיכוניים.
תוכניות לימודים - יצירותיו כלולות בתוכניות הלימודים של בתי הספר התיכוניים, ובאוניברסיטאות שונות הונגריה.
ספריה - בעיר פץ' (Pécs) קיימת ספריה על שם דיולה אייש.
דיוּלה (ד'יולה או גיוּלה, עם ג או ד מרוככים) (בהונגרית: Gyula, במקורות שונים מופיעות גם הצורות Gyla / Jula / Jila) היה שמם של כמה מנהיגים מההיסטוריה המוקדמת של הונגריה.
לשם זה - דיולה - הייתה גם משמעות של תואר הנהגה צבאי בקרב השבטים ההונגרים (לעומת "קָנְדֶה" kende - המנהיגים הרוחניים).
"דיולה הראשון" היה אחד משבעת המנהיגים השבטיים ההונגרים שכבשו את טרנסילבניה בימי ארפאד.
בכרוניקה של שימון קזאי שמו (Jula) מצוין כשלישי בין השבעה.
דיולה השני (מהמאה 10) היה ראש השבט ההונגרי (מדיארי או מגיארי) דיולה.
לפי הכרוניקות הונגריות שלט בטרנסילבניה עד למחצית המאה העשירית ונשא תואר של דוכס או ווייבוד dux magnus et potens (דוכס גדול וחזק).
היה המנהיג ההונגרי הראשון שהתנצר, אבל לפי הפולחן היווני.
חוקרים הונגרים אחדים (כמו גיולה קרישטו) קוראים לו "זומבור דיולה" (בהונגרית: Zombor gyula) ומזהים בו את "זוֹמבוֹר" או "זוּבוֹר" המוזכר בכרוניקה "גסטה הונגארורום" (Gesta Hungarorum) מהמאה ה-13, אף על פי שהמחבר האלמוני (אנונימוס) של הכרוניקה מזכיר כי זומבוד ודיולה (Gyyla/Geula) היו אחים.
בספרי שנה גרמניים בני זמנו מהמאה ה-11 מציינים כי "דיולה הצעיר" או השלישי שהתעמת עם המלך ההונגרי אישטוואן הראשון והקדוש היה דודו של המלך - בלטינית avunculus.
מכאן ההשערה כי היה אח של אמו של מלך ולא בן דוד שלה.
לפי אנונימוס, דיולה השני היה אב לשתי בנות - קארולד ושארולט.
שרולט או שארולטה (Sarolta) הייתה אשתו של גזה ואמו של אישטוואן, המלך ההונגרי הראשון.
לפיכך לפי ההשערה של קרישטו -הוא היה גם אביו של גיולה השלישי.
לפי גרסאות אגדיות מסוימות היה בנו הבכור של טוהוטום, אותו מפקד בשרותו של ארפאד, שהביס את השליט הרומני ג'לו והקים את הנסיכות ("ווייבודט" או ווייבודות) של טרנסילבניה.
לפי הכרוניקה של אנונימוס - הוא היה נכדו של טוהוטום ובנו של הארקה.
לפי דיולה קרישטו, השטח שבשליטתו הוקף על ידי הנהרות טימיש, מורש, קריש, טיסה ו"טוּטיס" - אולי הבגה.
זהו שטח הארץ שנקראה "טורקיה" בכרוניקת הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, כשהשם טורקי משמש כינוי להונגרים.
לפי ההיסטוריון הרומני פלורין קורטה ה"דיולה" ו"הארקה" שלטו באזור הדרומי של אגן הקרפטים.
הוא התבסס על מצבורים של ממצאים ביזנטים מהמאה ה-10 שנמצאו במפגש הנהרות מורש וטיסה.
לפי ההיסטוריון ההונגרי פטר ואצי, שבטו של דיולה הגיע לטרנסילבניה בעת שלטונו שלו.
דיולה קבע את מושבו בעיר אלבה יוליה, בהונגרית דיולאפהרוואר, בשפה רומנית-סלבית ישנה "בליגרד".
לפי דיווח הכרוניקון הביזנטי יואנס סקיליצס, בשנת 953 גיולה או Γύλας (גולאס) התנצר בקונסטנטינופול בנוכחות הקיסר קונסטנטינוס השביעי שהרים אותו בעצמו מאגן הטבילה.
דיולה, הוטבל לנצרות תחת השם "סטפנוס" ובהונגרית - אישטוואן והתכבד בקונסטנטינופול עם התואר "פטריקיוס".
בשובו לטרנסילבניה גיולה הביא איתו, לפי עדויות מסוימות, נזיר יווני בשם היירוטאוס שהתמנה לבישוף של אלבה יוליה על ידי הפטריארך תאופילקטוס.
סיפור מעשיו והתנצרותו של דיולה השני מוזכר גם בכרוניקות רוסיות מהמאה ה-16.
כמצוין לעיל, שתי בנותיו היו קארולד ושארולט, וככל הנראה בנו היה "דיולה השלישי".
"דיולה השלישי" או "דיולה פרוקוי" (המאה ה-11, בהונגרית: Prokuj gyula), ככל הנראה בנו של גיולה זומבור או דיולה השני, ואחי אמו של אישטוואן הגדול, שארולט.
הוא מצוין בין השאר בכרוניקה של תיטמר ממרסבורג (975–1018) תחת השם Procui senior.
אנונימוס קורא לו "iunior Geula".
הוא הראה מגמות בדלניות כלפי הממלכה ההונגרית שבמישור הפאנוני ונתן מקלט פוליטי למתנגדים פוליטיים ודתיים של המלך אישטוואן הראשון, אחיינו.
משום כך בשנת 1003 המלך אישטוון, תקף אותו ולקח אותו בשבי יחד עם אשתו ושני בניו.
כעבור זמן מה לפי מקורות אחדים הצליח להימלט משבי ומצא מקלט בחצר המלך הפולני בולסלב האמיץ.
בסופו של דבר הרשה אישטוואן הגדול לאשתו של דיולה להתאחד איתו בפולין.
לדיולה השלישי היו שני בנים: בויה (Boja) או בואה (Bua) ובונהה (Bonyha).
הם מרדו במלך פטר אורסאולו וגמרו את חייהם בעינויים על גרדום.
הדחתו של דיולה פרוקוי והשתלטותו של המלך אישטוואן שמו קץ להשפעת הכנסייה האורתודוקסית בקרב ההונגרים.
דְיוּלה, ד'יולה או גיוּלה (בהונגרית: Gyula, במקורות פוגשים גם את הצורות Yula, Gula, Gila) היה, לפי כרוניקות מוסלמיות וביזנטיות, תואר של מנהיגים צבאיים של שבטי המדיארים (הונגרים) במאה ה-9–10. ה"דיולה" היה השני מבחינת המעמד הרשמי אחרי הדוכס הגדול לעומת ה"קֶנְדֶה" (Kende), המנהיג הרוחני.
יש סבורים כי השתמשו במלה דומה בשפות טורקיות.
האזכור הראשון של התואר "דיולה" קיים אצל הכרוניקונים הפרסים אחמד אבן רוסתה וגרדיזי בסביבות שנת 870. לפי עדויות אלה, בראש שבטי ההונגרים עמדו זוג של מנהיגים: הקנדה או קינדה (kende או künde), המנהיג הרשמי והרוחני, בעוד שבפועל הפיקוד נמצא בידי המנהיג הצבאי בקרוי "דיולה".
ייתכן כי מנהיגות דו-ראשית מסוג זה (דיארכיה) הייתה קיימת בחאנות של הכוזרים (החאזארים).
לדברי הכרוניקון הערבי, "המג'ארים (כלומר ההונגרים) הם גזע של טורקים ומנהיגם רוכב יחד עם פרשים 20,000 במספר.
מנהיגם נקרא קינדה (קנדה), אבל זהו רק תואר סמלי, מפני ששם האדם הממלא בפועל את תפקיד המלך נקרא ג'ילה (ג'ולה) וכל המג'ארים מצייתים לג'ולה שלהם בעל ענייני מלחמה והגנה."
גרדיזי כתב: "המג'ארים האלה הם סוג של טורקים.
מנהיגם רוכב יחד עם 20,000 פרשים.
זהו התואר של הגדול שבמלכיהם.
ולאותו מנהיג הממנה את הפקידים הם קוראים לו ג'ולה.
מה שהג'ולה אומר לעשות, המג'ארים מבצעים."
אחרי פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים בסביבות 896, התואר "דיולה" מצוין בספר "על ניהול האימפריה" מאת הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, שמאשר כי בסביבות שנת 950 ה"גילה" היה אחד משני הקצינים שעזרו למנהיג של שבטי ההונגרים.
לכל שבט גם כן היה מנהיג משלו.
לדבריו, '"להונגרים יש מנהיג ראשון שהוא הנסיך היורש מבית ארפאד, בעוד לשניים האחרים, ה"גילה" וה"קרחאס" (ככל הנראה: קארא-חאן) יש מעמד של שופטים.
ולכל שבט יש נסיך." ואחר כן, הוא מוסיף: "הקרחאס בולצוס הוא בן של הקרחאס קאליס, וקרחאס הוא שם פרטי, אבל קרחאס הוא תואר כמו גילה, שהוא מעל הקרחאס".
הכרוניקון יואנס סקיליצס, שחי במחצית השנייה של המאה ה-11, סיפר על ההטבלה לנצרות בקונסטנטינופול של מנהיג הונגרי בשם דיולה באמצע המאה ה-10. לפי סקיליצס, דיולה הקפיד על האמונה החדשה ולקח איתו בישוף מיסיונרי בשם היירותאוס.
מידע דומה נמסר גם ממקורות סלאביים.
דִּיוֹלָה, היא שפה מקומית אפריקנית, ממשפחת שפות מאנדה, המדוברת על ידי כ-20 מיליון בני הדיולה במדינות בורקינה פאסו, חוף השנהב ומאלי, שבמערב אפריקה.
דְיוּלה, ד'יולה או גְיוּלה (בהונגרית: ; בגרמנית: Jula, יולה; ברומנית: Jula, ז'ולה, או Giula, ג'ולה; בטורקית: Göle, גלה) היא עיירה במחוז בקש, הונגריה.
העיירה ידועה בטירה מימי הביניים שבה, בה מותקן ספא.