tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופה זו היה נוהג להשתתף בשיעורי הרב דוד פוברסקי בישיבת פוניבז'.
3 שנים לאחר נישואיו התקרב לחסידות ברסלב, ולמד במשך 6 שנים בכולל ברסלב בראשות הרב נתן צבי קעניג.
לאחר 10 שנות מגורים בבני ברק עבר לשכונת הר נוף בירושלים, ולמד בכולל בוסטון בשכונה.
במשך 12 שנים עסק בקירוב ליהדות בבית המדרש לחוזרים בתשובה "אופק יהודי" בירושלים.
בין השאר קירב את צבי יחזקאלי.
בשנת 1977 שיחק בהצגה "דון ז'ואן ושיפל חברו" מאת יעקב שבתאי שביים עודד קוטלר בתיאטרון העירוני חיפה.
ב-2013 גילם את אבא של אלישבע (איילת זורר) בעונה הראשונה של שטיסל.
ב-2014 הגיש (לצד מאיר סויסה) את הסדרה חוזרים קדימה שיצר דן בן חקון בערוץ הראשון.
בין בניו: נתן-אברהם גולדשמידט, בעל רשת האופטיקה "280".
ב-2015 התגלה בגופו גידול סרטני, והוא הוגדר על ידי הרופאים כחולה סופני.
במהלך ימי מחלתו באו לבקרו ולעודדו אמנים שונים (ביניהם: אברהם פריד).
יואלי קליין הוציא את השיר "לבקש רחמים" לרפואתו.
הוא עבר לתזונה טבעונית, והחלים.
נפטר בי' בסיוון תשע"ח, 24 במאי 2018, ונטמן בהר הזיתים.
בהלווייתו הספידו בין השאר הרב גמליאל רבינוביץ.
חיים גולד הקדיש את השיר "ניגון א' ב'" לעילוי נשמתו של הרב גולדשמידט.
במלאת שנת האבל הוכנסו שני ספרי תורה לעילוי נשמתו לבית הכנסת ברסלב בהר נוף, בו התפלל.
ב-2020 הוקם בית המדרש "אש קלמן" בגבעת המבתר.
קלוס (באלבנית: Klos, אופן היידוע באלבנית: Klosi) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז דיבר אשר בצפון מרכזה של אלבניה.
ב-2015 במסגרת רפורמה שבוצעה בשלטון המקומי האלבני, הוקמה הרשות המקומית קלוס ובה עוד שלושה יישובים בנוסף לעיירה קלוס.
קלוס שוכנת בעמק המוכנה מאט, לגדות הנהר מאט .
העיירה שוכנת כ-29 קילומטרים מטירנה בירת אלבניה.
כפר בשם "קילוס" מופיע לראשונה בדפתר עות'מאני מ-1467 ובו התגוררו שמונה משפחות.
במהלך התקופה העות'מאנית היה היישוב קטן ומרוחק, ונשען בעיקר על חקלאות ומסחר מקומי מוגבל.
בתקופת מלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי הארמייה הסרבית השנייה, ולאחר תום מלחמת הבלקן השנייה סופחה האזור לשטח אלבניה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היה נתון השטח לשלטון מתחלף של מעצמות המרכז ומדינות ההסכמה.
ב-1939 נכבשה אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית, וקלוס נכללה באזורי השלטון האיטלקיים.
בתקופה הקומוניסטית התפתחה באזור תעשייה המבוססת על כריית מתכות כגון כרום.
עם המעבר לכלכלה חופשית, הורע המצב הכלכלי, והייתה הגירה שלילית מהעיירה, בעיקר הגירת עבודה למדינות שכנות, ומגמה זו נמשכה גם במהלך המאה ה-21, כאשר בין השנים 2011–2023 חל קיטון של 27 אחוזים במספר תושבי הרשות.
במהלך העשור השלישי של המאה העשרים ואחת התבססה כלכלת העיר על חקלאות ותיירות.
קלוריה (סימן מקוצר: cal) היא יחידת מידה לחום ואנרגיה.
כמות האנרגיה הדרושה כדי לחמם 1 גרם מים במעלת צלזיוס אחת, בלחץ של אטמוספירה אחת.
כמות חום זו איננה קבועה אלא היא תלויה בטמפרטורה ההתחלתית של המים, ולפיכך יש מספר הגדרות שונות עבור קלוריה.
ההגדרה המקובלת ביותר היא זו של קלוריית 15°C: כמות האנרגיה הדרושה כדי להעלות טמפרטורה של גרם מים מ-14.5°C ל-15.5°C בלחץ של אטמוספירה אחת.
יחידת מידה זו שווה ל 4.184 ג'אול.
בסימון תזונתי ותורת התזונה משתמשים לרוב (אך לא תמיד) במילה קלוריה במשמעות של קלוריה גדולה (סימון Cal) שהיא 1,000 קלוריות "קטנות" (סימון cal), כלומר קילו-קלוריה אחת (קק"ל kcal).
כך, למעשה, ניתן להבין את משמעות המילה קלוריה רק מתוך ההקשר והערך המספרי.
שימוש במונח "קילו-קלוריה" בהקשר לתזונה החל בסוף המאה ה-19 בעבודות של וילבור אולין אטוואטר.
הגוף החי מפיק אנרגיה ממזון על ידי חמצון של גלוקוז (נשימה תאית), שהוא תוצר פרוק של אבות המזון.
יחידת המדידה השימושית לכמות האנרגיה בתחום המזון, קילוקלוריה (אלף קלוריות), היא האנרגיה הדרושה לחימום ליטר מים במעלה אחת.
על אף שיחידת המדידה היא קילוקלוריה, היא מכונה בקיצור "קלוריה" ברוב המופעים העממיים שלה.
שיטת מדידה פשוטה ונוחה ליישום לכמות הקלוריות במזון היא מדידת החום הנפלט משריפת כמות מדודה של מזון (שהוא תהליך המדמה באופן גס את תהליך החימצון המתבצע בגוף החי).
מדידה זו מבוצעת במכשיר הנקרא "קלורימטר".
שיטה זו אינה מבטאת באופן נכון את כמות האנרגיה שמפיק הגוף מהמזון, מאחר שבתהליך זה מתחמצן כל החומר האורגני שבמזון, כולל חומרים שמערכת העיכול האנושית אינה מעכלת, ולפיכך מספקת המדידה ערך קלורי גבוה מזה שיופק בפועל מהמזון.
למשל רב הסוכר "תאית" (צלולוזה), המרכיבה סיבים תזונתיים, תפיק חום בקלורימטר אף על פי שאינה ניתנת לעיכול בגוף האדם.
שיטת מדידה אחרת המקובלת כיום למדידת הערך הקלורי של המזון מכונה "כלל 4-9-4".
על פי שיטה זו לכל גרם חלבון במזון מיוחסת אנרגיה הניתנת לניצול של 4 קלוריות, לכל גרם שומן 9 קלוריות ולכל גרם של פחמימות 4 קלוריות.
בנוסף, גרם אלכוהול תורם 7 קלוריות, גרם חומצה אורגנית 3 קלוריות ורב-כהלים 2.4 קלוריות לגרם.
4-9-4 היא שיטה מקורבת מקובלת ונוחה לרמת האנרגיה שהגוף מסוגל להפיק מהמזון.
שיטה זו משמשת לרישום הערך הקלורי על מוצרי מזון כמתחייב בחוק.
אולם, גם שיטה זו אינה מדויקת, מאחר שקיימת שונות בין יכולת הספיגה של אבות המזון ממקורות שונים.
כך למשל, גרם חלבון ביצה שייספג כמעט בשלמותו בגוף יחושב כמו חלבון שבסובין, שרק 40 אחוזים ממנו נספג בגוף.
כמו כן, הנוסחה אינה מבחינה בין סוכרים שונים או בין שמנים רוויים לשמנים בלתי רוויים.
קושי נוסף הקיים במדידת רמת האנרגיה שבמזון הוא העובדה כי פרוק המזון עצמו הוא תהליך הדורש אנרגיה.
כמות האנרגיה המושקעת בפרוק המזון משתנה מאוד מסוג מזון אחד לאחר.
כך למשל פרוק וספיגת 100 גרם סוכרוז נקי (שהוא הסוכר הלבן הנפוץ) הוא נמוך ביחס לאנרגיה הדרושה לצורך פרוק וספיגת 100 גרם בשר.
כמות האנרגיה הדרושה לפרוק אינה מחושבת בשתי השיטות לאמדן הערך הקלורי ובכך מביאה לעיוות נוסף באמדן האנרגיה הפוטנציאלית שבמזון.
בישראל, מחויבים יצרנים ויבואנים של מזון לפי תקנות בריאות הציבור (מזון) (סימון תזונתי), התשנ"ג- 1993 לציין על האריזה את הערכים התזונתיים ובראשם הערך הקלורי ל-100 גרם מהמוצר.
יוצאים מן הכלל לחוק הם מוצרים דוגמת קפה, תה ותבלינים.
כיום יחידת המדידה הנפוצה לאנרגיה במדעים היא הג'ול (או ג'אול) והשימוש במידת הקלוריה הצטמצם לתחום התזונה.
קלוריה גדולה (kcal) אחת שווה ל־4184 ג'ול בקירוב.
בתחום המחשוב והאוטומציה, קלט הוא כלל הנתונים המגיעים אל המחשב או אל מכשיר אוטומטי אחר, מן העולם שמחוצה לו.
אמצעי קלט הם כלל האמצעים להזנת המחשב, או המכשיר האוטומטי האחר, בנתונים כאלה.
כיוון שרבות ממשימות המחשב מתבססות על נתונים שמקורם בעולם שמחוצה לו, הרי תנאי בסיסי לפעולתו התקינה של המחשב היא אספקת נתונים אלה בצורה אמינה וקלה ככל האפשר.
בראשית ימי המחשב הקלט העיקרי של המחשב היה טקסטואלי, ולהזנתו למחשב שימשו מכונות ניקוב, שלהן הייתה מקלדת (דומה ביסודה לזו של מכונת כתיבה) והקלדה עליה יצרה סוג של פלט,
כרטיסים מנוקבים או סרטים מנוקבים שאותם קרא המחשב באמצעות אמצעי קריאה מתאים.
כדי לוודא את נכונות ההקלדה היו נהוגות שיטות אחדות:
הקלדה חוזרת של אותם נתונים, על הכרטיסים המנוקבים שנוצרו בשלב הראשון, ובדיקת כל מקרה שבו לא נמצאה התאמה.
מדווח הנתונים יצר גם שורות ביקורת או שדות ביקורת, שאפשרו זיהוי מיידי של טעות בהקלדה.
בדומה לכרטיסים המנוקבים, נוצר גם קלט על-גבי סרט מנוקב.
בסוף שנות השישים פעלו גם מכונות להקלדה על-גבי סרט מגנטי.
באמצע שנות השבעים הוחלף הכרטיס המנוקב בתקליטון (דיסקט), שתהליך הקלדתו היה דומה לזה של הקלדת כרטיסים מנוקבים, אך התוצר היה תקליטון, נוח יותר לאחסון ולטלטול.
מלאכת ההקלדה המתוארת לעיל נעשתה על ידי מי שעיסוקם בכך, בדרך כלל נשים שמקצוען נקרא "נקבנית" ואחר כך "קלדנית", שקיבלו את הנתונים על-גבי טפסים.
קריאה ישירה של מסמכי מקור
לצמצום מלאכת ההקלדה פותח ציוד שאפשר קריאת נתונים ישירות ממסמכי מקור מסוימים, כגון קורא אופטי, קורא דיו מגנטית (קריאת תווים מגנטית) וקורא סימנים שסומנו בעיפרון על-גבי טופס מתאים.
להזנה מהירה של מספר קטלוגי של מוצרים (מוצרים שנרכשו בחנות, פריטים במחסן, ספרים בספרייה) נוצר בשנות השבעים הברקוד – קוד לייצוג מספרים ואותיות שניתן לקרוא אותו באמצעות העברתו אל מול עינית קוראת, שחסך את הצורך בהקלדת המספר הקטלוגי של המוצר, ובכך הביא להזנת נתונים מהירה ואמינה יותר.
פס מגנטי הנמצא על כרטיס אשראי מאפשר קריאה של פרטי הכרטיס (מספר הכרטיס, שם בעל הכרטיס וכו') באמצעות קורא מתאים ("שפתיים"), תוך הבטחת הזנה מהירה ואמינה יותר של פרטים אלה.
בסוף שנות השמונים החל מעבר הולך וגובר להזנה של נתונים ישירות על ידי המשתמשים, באמצעות מסוף המחובר למחשב מרוחק או באמצעות מחשב אישי.
צורה זו של הזנת נתונים צמצמה מאוד את הצורך בקלדניות, אם כי יש מהן שעוסקות בכך עד היום (2005).
התרחבות השימוש בממשק משתמש גרפי הביאה להתפתחות סוג חדש של אמצעי קלט, אמצעי ההצבעה שהבולט בהם הוא העכבר.
אמצעים אלה משמשים לבחירה ישירה מתוך אפשרויות המוצגות על-גבי המסך, תוך דימוי הצבעה על האפשרות הנבחרת.
המעבר למערכות מולטימדיה הביא לשלל אמצעי קלט מתאימים:
תמונה סטטית, באמצעות סורק ומצלמה דיגיטלית
תמונת וידאו, באמצעות מצלמת וידאו המחוברת למחשב באמצעות כרטיס הרחבה מתאים ומצלמת רשת (Web Camera).
בנוסף לכל אמצעי הקלט שתוארו לעיל, המשמשים אך ורק לקלט (או בעיקר לקלט), קיימים אמצעים לאחסון נתונים, המשמשים לרישום פלט ההופך אחר כך לקלט.
אמצעים אלה הם סרט מגנטי, קלטת, דיסק קשיח, תקליטור וכדומה.
קֶלטים הוא שם קיבוצי למספר עמים שישבו במערב אירופה מתקופת הברזל ועד תקופת האימפריה הרומית ולאחריה.
עמים אלה חלקו שפות, תרבויות ודתות דומות.
השרידים של התרבויות והשפות הללו מצויים כיום באזורים הנקראים האומות הקלטיות.
מוצאם האתני או התקופה שבה הופיעו עמים אלה לראשונה אינם ידועים בוודאות, וישנם היסטוריונים הטוענים כי הם היו קיימים עוד בתקופה הפרהיסטורית.
ישנן עדויות לקיומם החל מהמאה ה-12 לפנה"ס, ולהתיישבותם בבריטניה החל מהמאה ה-8 לפנה"ס.
השימוש בשם "קלטים" בהתייחסות לעמים האלה, צץ לראשונה במקור היסטורי משמעותי מהמאה ה-6 לפנה"ס – מפה גאוגרפית שצייר ההיסטוריון היווני הקטאיוס ממילטוס.
כינוי זה שימש את היוונים להתייחסות לקבוצת העמים המדוברים, ולאחר מכן אימצו הרומאים את הכינוי עבור שכניהם בצפון, אך לא ידוע אם הקלטיים כקבוצה קראו לעצמם בשם זה.
ככל הנראה לא התקיימה בין העמים הקלטיים הגדרה פוליטית משותפת אחת, והתפקוד הפוליטי של העמים השונים היה עצמאי כמעט לגמרי.
לרוב חיו הקלטים בקבוצות שבטיות ששימשו כיחידות פוליטיות בלתי תלויות, שאוכלוסייתן נעה בין מאות למאות אלפי נפשות.
החברה הקלטית הייתה חברה היררכית מעמדית שנשלטה על ידי מלכים.
המלך היה בעל המעמד הרם ביותר, אחריו בהיררכיה היה "המעמד השליט" המורכב מכוהני הדת – דרואידים, נביאים, רופאים, בעלי מלאכה ועוד, ובתחתית היו העבדים – המעמד הנחות ביותר.
בין שני מעמדות אלה – השליט והעבדים נמצא החלק העיקרי של כלל האוכלוסייה – פשוטי העם.
מעמד מיוחד נוסף היה מעמד המשוררים.
מחקר גנטי שפורסם ב 2025 מצא ראיות לכך שבשבט הקלטי דוּרוׂטְריגֶס, שחי באזור דורסט בדרום מערב אנגליה בתחילת המאה הראשונה לספירה, הייתה נהוגה מסורת מטרילוקלית, שבה המגורים היו עם משפחת הרעיה.
במסורת זו הנשים היו אלו שנשארות בביתן ואילו הגברים שהתחתנו איתן היו אלה שמעתיקים את מקום מגוריהם.
קיימת מחלוקת לגבי עובדת מוצאם המשותף של העמים הקלטים השונים, וישנם חוקרים הטוענים כי המשותף בין העמים הקלטים הוא המקורות הלשוניים בלבד.
העמים הקלטים דיברו דיאלקטים שונים של שפות קלטיות שמקור כולן בשפת אב קדומה אחת, השפה ההודו-אירופאית.
כיום נותרו שש שפות קלטיות חיות, רובן בבריטניה ואירלנד: ברטון, אירית, גאלית סקוטית וולשית, ושתי השפות קורניש ומנקס.
הדת הקלטית היא דת פגאנית פוליתאיסטית שדגלה באמונה כי לכל חלקת טבע או פיסת אדמה בעולם אלוהות משלה.
על כן, מערכות הדת בעמים הקלטיים היו מגוונת והשתנו מעט בין אזור לאזור.
על אף השוני בין אזור לאזור, למערכות הדת הקלטיות השונות היו גם קווים משותפים.
לדוגמה, התפיסה כי "העל טבעי" הוא חלק נוכח, ובלתי נפרד מהמציאות, אשר ביכולתו להשפיע על עולם הטבע שבו חיו הייתה משותפת לכל העמים הקלטיים באשר הם.
עיקר מטרתה של מערכת הדת היה להשפיע על "אלוהיות" אלו שיגרמו טוב לבני האדם על ידי טקסי פולחן שונים, הקרבת קורבנות, שימוש בקסמים ואמצעי פיוס נוספים.
את טקסי הדת והפולחן הובילה שכבת הכוהנים שנקראו דרואידים.
החל מהמאה השמינית לפני הספירה (לערך) החלו הקלטים להשתמש בברזל כחומר העיקרי לבניית כלי עבודה ונשק.
הברזל היה קיים בשפע באזורים שהיו מיושבים על ידי הקלטיים ובתקופה זו הם החלו לפתח שיטות פשוטות לכרייתו
למרות העלייה בשימוש בברזל, השימוש בנחושת המשיך במקביל לייצור תכשיטים, אומנות ועוד.
התעשייה הקלטית הייתה מפותחת למדי והתחלקה לארבעה ענפים עיקריים: כלי עבודה, כלי נשק, כלי אחסון וחפצי נוי ואומנות.
הקלטים נתקלו לראשונה במטבעות בעת שירותם בצבאות מזרח תיכוניים יווניים ומקדוניים אשר שילמו להם עבור שירותם במטבעות.
ישנן עדויות למטבעות שטובעו באזורים קלטיים החל מסוף המאה הרביעית לפנה"ס והלאה.
ממצאים ארכאולוגיים של מטבעות שיוצרו באזורים אחרים רחוקים מהם, מעידים כי המטבעות מילאו תפקיד מרכזי במסחר הקלטי.
הקלטים ניהלו מערכות סחר חליפין מפותחות הן של סחר פנימי בין העמים הקלטים השונים, והן של סחר חיצוני בין האזורים הקלטיים לתרבויות שכנות.
בין הסיבות להתפתחות מערכת סחר מורכבת שכזו ניתן להצביע על הצורך בהשגת חומרים גולמיים שלא היו בנמצא והרצון להשיג חפצים נדירים ואקזוטיים ששימשו סמל לסטטוס ומעמד.
מערכות סחר מפותחות התקיימו בין האזורים הקלטיים לאזור הבלטי ולאזורים שכנים נוספים במזרח התיכון.
הפלישה הרומית שהחלה בחצי השני של המאה השנייה לפני הספירה הסתיימה בשנת 51 לפני הספירה עם כיבושו של גאיוס יוליוס קיסר את המבצר שבו התכנסה ההתקוממות השבטית האחרונה.
פלישה זו היא שהובילה בסופו של דבר לשקיעתה של התרבות הקלטית.
השפעתה של התרבות הרומית על זו הקלטית הייתה גדולה ביותר עד כי התרבות הקלטית התמזגה בה כמעט כליל.
קלורימטר הוא מכשיר מדידה המשמש לביצוע קלורימטריה - מדידה של חום הנפלט מתגובות כימיות או משינויים פיזיקליים.
המילה קלורימטר נגזרת מהמילה קלוריה שהיא יחידה של חום.
קלורימטר פשוט מורכב ממדחום המחובר למכל מבודד.
על מנת למצוא את אנתלפיית השינוי לכל מול של חומר X בתגובה בין שני נוזלים X ו- Y, שופכים את הנוזלים לתוך הקלורימטר ומודדים את הטמפרטורות לפני ואחרי תום התגובה.
כופלים את שינוי הטמפרטורה במסה ובקיבולות חום מסוימות ומקבלים את ערך האנרגיה הנפלטת במהלך התגובה (בהנחה שהתגובה אקסותרמית).
מחלקים את שינוי האנרגיה במספר המולים של חומר X, ומקבלים את אנתלפיית השינוי של התגובה.
קְלָחִים הוא מושב מצפון לכביש נתיבות–צומת קמה, המשתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי.
המושב נוסד ביום א' אלול תשי"ד, 30 באוגוסט 1954 במסגרת מושבי השבלים וכונה באופן זמני שובל 4. התושבים עוסקים בחקלאות ובעבודות חוץ.
מקור שם המושב בעולם הצומח והחקלאות (קלחים הם גבעולי הצמחים).
המושב, כולל שטחיו החקלאיים, משתרע על 4,700 דונם ואוכלוסייתו כוללת 100 משפחות (76 בעלי נחלות ו־24 בעלי מגרשים).
כמו כן קיימת הרחבה קהילתית של 50 מגרשים נוספים המשווקים כעת.
אוכלוסיית המושב מגוונת וכחצי מהמשפחות הן משפחות חדשות שקנו מגרשים ונחלות, רובן על ידי בעלי מקצועות חופשיים.
במושב גני ילדים מגיל שלושה חודשים ועד גיל שש שנים, משפחתון פרטי, מגרש כדורסל, ספרייה, בית כנסת, מקווה, בית עם וגני שעשועים לגיל הרך.
במושב פעילות ועדות קליטה, חינוך, תרבות ופני המושב.
המושב הוקם והיה מוכן להתיישבות בתחילת 1954, אולם התנועה המיישבת, העובד הציוני, לא הצליחה לגייס מתיישבים והוא עמד ריק במשך מספר חודשים עד שהגיעו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו, מאיראן ומתוניסיה.
בהמשך הובאו אליו עולים ממרוקו הישר מהאנייה.
בשנים הראשונות לקיומו היה המושב שדה מערכה על הזכות לחינוך דתי.
בעיתונות הדתית נטען שלאחר שרוב ההורים ביקשו חינוך דתי, פעלו במוסדות לגרום להורים להתחרט.
הורים שהסכימו לשלוח את ילדיהם לחינוך חילוני קיבלו הטבות שונות ואיומים הופנו כנגד הורים שבקשו חינוך דתי.
בשנת 1958 לאחר מאבק מוצלח למען חינוך דתי, נשלחו הילדים שהיו מעוניינים בכך לבית ספר דתי בשרשרת.
ההורים הפגינו מול משרד החינוך בדרישה לבית ספר דתי במושב עצמו.
בשנת 1971 נמנתה קלחים בין 17 מושבים שסווגו כחלשים, בין 70 מושבים בדרום.
קלושה בווליה הוא כדורגלן עבר זמבי, שהיה קפטן נבחרת זמביה.
בוואליה נבחר בשנת 1988 לכדורגלן השנה באפריקה, וב-1996 דורג במקום ה-14 בתואר כדורגלן השנה בעולם.
ב-28 באפריל 1993 התרסק מול חופי גבון המטוס עליו הייתה נבחרת זמביה.
כל אנשי הנבחרת וצוותה שהיו במטוס נהרגו.
למזלו בוואליה לא היה על הטיסה וניצל.
לזכותו 100 הופעות ו-50 שערים במדי נבחרת זמביה, הראשונה מול אוגנדה ב-1983. אחיו ג'ונסון בוואליה היה גם הוא כדורגלן נבחרת זמביה.
קלטניסטה (באיטלקית: Caltanissetta; בסיציליאנית: Nissa) היא עיר בסיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת קלטניסטה.
העיר, שבה 60,692 תושבים, הוקמה על ידי הפיניקים ב-406 לפנה"ס, בשם "קסטרה ניסיה" (Castra Nissia) שמשמעו, "ארמון הנשים".
העיר נכבשה בשנת 829 על ידי המוסלמים, שכינו אותה "חאלד-א-ניסה" (Khalad an-Nisa).
בשנת 1086 נכבשה העיר על ידי הנורמנים.
תקופת הזוהר של העיר הייתה בעת בה שגשגה באזור זה כריית הגפרית.
המכרות הפסיקו פעילותם ב-1988. זוהי העיר ה-14 בגודלה באיטליה לפי שטח, העיר השישית בגובהה באיטליה לפי גובה (568 מ'), הגובה השני בגובהו בסיציליה אחרי העיר אנה.
קלטג'ירונה (באיטלקית: Caltagirone, בסיציליאנית: Caltaggiruni) היא עיר בסיציליה, איטליה.
בעיר נמצאת קתדרלת סן ג'וליאנו (באיטלקית: Catedrale San Giuliano) אותה בנה שימונה גולי, אדריכל ממסינה, מ-1620 עד 1639.
עיירה זו היא המערבית ביותר מבין שמונת היישובים של אזור ואל די נוטו, שהוכרו כאתרי מורשת עולמית.
שמונת היישובים בנויים לפי אדריכלות הבארוק, סגנון ששלט באדריכלות של מבני ציבור, ארמונות וכנסיות מתחילת המאה ה-17 ועד המאה ה-18 ברחבי אירופה ואמריקה הקולוניאלית.
הערים הנוספות שזכו להיות מוכרות כאתר מורשת עולמית הן: מודיקה (Modica), מיליטלו אין ואל די קטניה (Militello in Val di Catania), פאלאצולו אקריידה (Palazzolo Acreide), נוטו (איטליה) - Noto , קטניה - (Catania), רגוזה - (Ragusa), ו-שיקלי - (Scicli).
חלק ניכר מהאזור הוקם לאחר רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 1693 והחריבה את הבנייה הקודמת.
בשל מיקומה הגאוגרפי, העיירה מצויה בסכנה של פגיעה ממפולות סלעים הנגרמות מפעילות סייסמית.
קתדרלת סן ג'וליאנו (באיטלקית: Catedrale San Giuliano)
הכנסייה על שם סן פרנצ'סקו ד'אסיזי
קלטי פאייאודבר (הונגרית Keleti pályaudvar, "תחנת הרכבת המזרחית") היא תחנת הרכבת הגדולה והחשובה מבין שלוש תחנות הרכבת העיקריות בבודפשט.
שתי האחרות הן דלי פאייאודבר (Déli pályaudvar, "תחנת הרכבת הדרומית") וניוגטי פאייאודבר (Nyugati pályaudvar, "תחנת הרכבת המערבית").
התחנה נמצאת בפשט בצדו המזרחי של מרכז העיר, בכיכר בארוש (Baross tér) שברובע השמיני, המכונה גם יוז'פווארוש (Józsefváros).
מבנה התחנה נבנה בסגנון הנאו-רנסאנס בין השנים 1881 ו-1884 והיה לאחת מתחנות הרכבת המודרניות באירופה באותה עת, היות שכלל תאורה חשמלית ומגדל איתות מרכזי.
התחנה תוכננה על ידי דיולה רוכליץ ויאנוש פקטהאזי, ואורכה 93 מטר.
בחזיתה שני פסלים: של ממציא מנוע הקיטור ג'יימס ואט, ושל ממציא קטר הקיטור ג'ורג' סטיבנסון.
זוהי תחנה סופית, ואורך רציפיה 80 מטר.
בשנת 1998 שופץ המבנה וחודש.
מן התחנה יוצאים קווים בתוך הונגריה לכיוון מזרח ודרום-מזרח, וקווי רכבת בינלאומיים, בין היתר לווינה-מערב (למעלה מעשר רכבות ביום), בוקרשט-צפון, זאגרב, מינכן, ונציה, ציריך, קושיצה, פראג, ברטיסלאבה ועוד.
תחנת הרכבת קלטי פאייאודבר היא גם תחנה בקווי הרכבת התחתית M2 ו-M4 בבודפשט.
קלטורה היא תוכנה המספקת פלטפורמה לחוויות וידאו בענן, ומשרתת אוניברסיטאות, ארגונים גדולים וחברות מדיה וטלקום, עם מוצרים ללמידה בווידאו, עבודה מקוונת ותקשורת מקוונת בווידאו, אירועים וירטואליים, ושידורי טלוויזיה באינטרנט.
הפלטפורמה של החברה זמינה גם בקוד פתוח, ומספקת תשתיות לניהול, יצירה, הגנה, הנגשה, חיפוש ואינטראקציה ושיתוף של וידאו.
תוכנת קלטורה זמינה למפתחים בתצורת SDK, וכן כתוסף חינמי לאתרי ניהול תוכן כדוגמת ג'ומלה, דרופל, וורדפרס ומדיה-ויקי.
התוכנה מיוצרת על ידי חברת קלטורה, שהפכה ביולי 2021 לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק.
חברת קלטורה נוסדה בשנת 2006 בניו יורק על ידי מיכל צור שלו, ד"ר שי דוד, רון יקותיאל וערן איטם.
פלטפורמת הווידאו של קלטורה הושקה בספטמבר 2007. באפריל 2014 רכשה קלטורה את טיוינצ'י, סטארט-אפ ישראלי המספק פתרונות טלוויזיה על גבי רשת האינטרנט, תמורת סכום המוערך בעשרות מיליוני דולרים.
בשנת 2016 גייסה קלטורה 50 מיליון דולר מבנק ההשקעות גולדמן זקס, לפי שווי מוערך של חצי מיליארד דולר.
בין לקוחות החברה פיליפס, סימנס ונסטלה.
נכון למאי 2017, היא מעסיקה כ-500 עובדים וגייסה מיום הקמתה 160 מיליון דולר.
בשנת 2021, החברה הונפקה בוול סטריט לפי שווי של 1.24 מיליארד דולר וגייסה 150 מיליון דולר.
מאז ההנפקה, קלטורה התמודדה עם מספר אתגרים.
מניית החברה קרסה ב-80%, והיא נאלצה לבצע שני סבבי פיטורים בהם פוטרו יותר מ-200 עובדים.
בנוסף, החברה עברה מקצב צמיחה דו-ספרתי גבוה בתקופת הקורונה לקיפאון.
ב-7 באוקטובר 2023, עינב אלקיים, ראש צוות בקלטורה, נרצחה במסיבת הנובה.
על פי מנהלי החברה, אירוע זה השפיע עמוקות על החברה ועובדיה.
בנובמבר 2023, אירע אירוע יוצא דופן כאשר מיירט שפגע בטיל ששוגר מלבנון התפרק, וחלק גדול ממנו חדר למשרדיה החדשים של קלטורה במגדל MAX ברמת גן.
כתוצאה מכך, חצי מאחת משלוש הקומות שהחברה מאכלסת נותרה סגורה ומגודרת.
עקב האירועים, קלטורה החליטה שבמקביל להמשכת הפעילות העסקית, החברה תיקח חלק פעיל במאבקה של מדינת ישראל.
החברה הפכה לאחראית על מאגר הווידאו הלאומי המשמר את כל קטעי הווידאו שנצברו ממקורות שונים מאז 7 באוקטובר 2023. בנוסף, החברה הקימה את אתר STAND 4ISRAEL המספק תכנים למאמצי ההסברה.
בדצמבר 2024, דווח קלטורה שכרה את בנק ההשקעות ג'פריס במטרה לבחון אפשרויות עסקיות, כולל מכירה לחברה אחרת, מיזוג או ביצוע רכישה משמעותית.
החברה נסחרת לפי שווי של 350 מיליון דולר, עם שאיפה לבצע עסקה לפי שווי של 400-500 מיליון דולר.
מאז השקתה הפומבית זכתה קלטורה במספר פרסים ותארים:
פרס "בחירת הקהל" בתחרות TechCrunch40 בשנת 2007
תאוריית הקלוריק היא תאוריה מדעית ארכאית לגבי מהותו של החום.
לפי תאוריה זו, חום הוא זורם (כמו נוזל או גז) המכונה קלוריק, הזורם מגופים חמים לגופים קרים.
הקלוריק נחשב לגז חסר משקל, המסוגל לנוע מתוך ולתוך נקבוביות במוצקים ובנוזלים.
תאוריית הקלוריק נזנחה באמצע המאה ה-19 עם ההבנה שחום הוא למעשה אנרגיה, אך נותרה בספרות המדעית עד סוף המאה ה-19.
בהיסטוריה המוקדמת של התרמודינמיקה, קיים בלבול רב בין ההסברים הראשונים של חום ושל בעירה.
לאחר שיוהאן יואכים בכר וגאורג ארנסט שטאל הציגו את תאוריית הפלוגיסטון באמצע המאה ה-17, פלוגיסטון נחשב ל"מהות החום".
את תאוריית הקלוריק הציע לראשונה אנטואן לבואזיה.
לבואזיה הסביר את תופעת הבעירה במונחים של חמצן בשנות ה-70 של המאה ה-18. במאמרו משנת 1783, "Réflexions sur le phlogistique", טען לבואזיה כי תאוריית הפלוגיסטון אינה מתיישבת עם תוצאותיו הניסיוניות, והציע "נוזל מרומז" המכונה "קלוריק", וקרא לו "מהות החום".
לפי התאוריה, הכמות של חומר זה קבועה ברחבי היקום, והוא זורם מגופים חמים לגופים קרים.
בשנות ה-80 של המאה ה-18, יש שהאמינו כי הקור הוא נוזל, "פריגוריק".
פייר פרבו (Pierre Prévost) טען כי קור הוא פשוט העדר קלוריק.
מכיוון שחום היה חומר ממשי בתאוריית הקלוריק, לא ניתן ליצור או להשמיד אותו, שימור החום היה הנחה מרכזית.
ניסוייו של ג'וזף בלק בחקר התכונות התרמיות של חומרים השפיעו גם הם על הצגת תאוריית הקלוריק.
זולת תאוריית הקלוריק, התקיימה בשלהי המאה ה-18 תאוריה אחרת שיכלה להסביר את תופעת החום: התאוריה הקינטית של הגזים.
שתי התאוריות נחשבו לשוות ערך באותה עת, אולם תאוריית הקלוריק הייתה החדשה מבין השתיים, כיוון שהשתמשה במספר רעיונות מהתאוריה האטומית, ויכלה להסביר גם בעירה וגם קלורימטריה.
ניתן לנסח מספר הסברים מוצלחים, וכך אכן נעשה, תוך שימוש בהנחות תאוריית הקאלוריק.
ניתן להבין מדוע כוס תה מתקררת בטמרפטורת החדר: הקלוריק דוחה את עצמו, ולכן זורם באיטיות מאזורים צפופי-קלוריק (המים החמים) לאזורים דלילים יותר (האוויר הקר יותר שבחדר).
ניתן להסביר גם את תופעת ההתפשטות של אוויר חם: קלוריק נספג לתוך מולקולות האוויר, ומגדיל את נפחן.
אם ננסח עוד הסברים לגבי מה קורה לקלוריק בתהליך הספיגה הזה, ניתן להסביר את הקרינה התרמית, מעברי פאזה של חומר בטמפרטורות שונות, ולהסיק כמעט את כל חוקי הגזים.
סאדי קרנו פיתח את העיקרון הבסיסי של מנוע קרנו, שעדיין מהווה את הבסיס לתאוריית מנוע החום, בהתבסס על תאוריית הקלוריק בלבד.
אולם, אחד האישושים החשובים ביותר של תאוריית הקלוריק היה התיקון התאורטי שביצע פייר-סימון לפלס למשוואת הפולס של אייזק ניוטון.
לפלס, שתמך בתאוריית הקלוריק, הוסיף לקבוע למשוואה של ניוטון, הידוע כיום בתור יחס קיבולי החום של גז.
תוספת זו לא רק שתיקנה באופן משמעותי את התחזית התאורטית של מהירות הקול, אלא גם המשיכה לספק תחזיות מדויקות יותר למשך כמעט מאה, כאשר מדידות של היחס הפכו למדויקות יותר.
חקר גבישים בפיזיקת מצב מוצק מודרנית משקף צל של תאוריית הקלוריק הזנוחה.
תנודות סריג של גבישים, הנושאות אנרגיה תרמיות, מקוונטטות ויש להן דואליות גל-חלקיק.
הייצוג החלקיקי של ויברציות שריג מכונה פונון, בהקבלה לפוטון.
ב-1798, פרסם בנג'מין תומפסון (הרוזן רמפורד) מאמר בשם "חקירה ניסיונית אודות מקור החום המעורר על ידי חיכוך", דיווח אודות מחקרו בעניין החום המופק בעת ייצור תותחים.
תומפסון מצא כי קידוח חוזר ונשנה בתותח לא פגע ביכולתו לייצר חום, כלומר לא גרם לאיבוד קלוריק.
תוצאה זו הביאה אותו להאמין כי לא ייתכן כי קלוריק הוא "חומר" המציית לחוק שימור, אם כי התעוררו ויכוחים רבים לגבי אי-הוודאות הניסיונית בניסוייו.
תוצאותיו לא נראו כאיום לתאוריית הקלוריק באותה עת, כיוון שזו נחשבה לשוות ערך לתאוריה הקינטית של הגזים.
למעשה, לפי חלק מבני זמנו, התוצאות דווקא סייעו להבנה של תאוריית הקלוריק.
ניסויו של תומפסון הווה השראה לעבודתו של ג'יימס ג'ול ואחרים לקראת אמצע המאה ה-19. ב-1850 פרסם רודולף קלאוזיוס מאמר בו הראה כי שתי התאוריות אכן תואמות אחת את השנייה, כל עוד חוק שימור החום הוחלף בחוק שימור האנרגיה.
בדרך זו נכנסה תאוריית הקלוריק לדברי ימי הפיזיקה, והתפתחה לתרמודינמיקה המודרנית, בה חום הוא בעצם אנרגיה קינטית של מולקולות.
קלושרי (ברומנית: căluşar קלושאר-רקדן בודד, ברבים căluşari, עם תווית-יידוע căluşarii קלושרי-הרקדנים) הוא הכינוי הרומני לרקדני המחול העממי căluşul קלושול.
משמעות השם קלושול זה "הסוסון".
קַלושוּל הוא ריקוד רומני מסורתי קדום שהיה נהוג בנסיכות מולדובה ובטרנסילבניה ועדיין נהוג במונטניה ובאולטניה.
לריקוד יש מטרת ריפוי והוא מבוצע בשבוע שקודם לפנטקוסט (חג הנקרא ברומנית "רוסאלי" Rusalii).
מבצעי הריקוד הם להקה עם דגל הנישא על מוט באורך 4–5 מטרים ובקצה אריג אדום או לבן, מספר ראשי שום ושיבולות חיטה כמספר רקדני הלהקה וגבעול לענה, הכל נקשר בחוט אדום.
הדגל עובר טקס ברכה של מכשף/מכשפת הכפר.
עם התאספות הלהקה נערך טקס השבעה של חברי הלהקה לנאמנות לראש הלהקה המכונה וטאף (vătaf).
ללהקה יש גם טוטם המכונה "המקור של קלוש" (ciocul căluşului).
בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בריקוד הקלושרי כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
המנהג והמחול מוזכרים על ידי הסופר ההונגרי דניאל דוז'ה המתאר אותו כחלק מהטקסים שהתקיימו בפיאטרה קאפריי על יד אלבה יוליה לרגל הכתרת נסיך טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי בשנת 1599.
גם קורנל-דן ניקולאיה מציין את הטקס הזה שבו, לדבריו, השתתפו כמאה קלושרים, שהיו לוחמים של ההיידוק באבא נובק, אחד ממפקדי מיכאי האמיץ.
מחול הקלושרים מוזכר גם באחד מכתבי המלחין והנזיר ממוצא רומני יוהנס קאיוני שחי בטרנסילבניה במאה ה-17.
כמו כן זכה המנהג לתיאור מפורט בספרו בלטינית של דימיטריה קנטמיר "תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae) (1716)
קלוריס ליצ'מן הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית.
ליצ'מן הייתה מועמדת ל-22 פרסי אמי בקטגוריות המשחק (שיא מועמדויות), וזכתה בשמונה פרסי אמי, שיא זכיות אותו היא חולקת עם השחקנית ג'וליה לואי-דרייפוס, זכתה גם בפרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1971 על תפקידה בסרט "הצגת הקולנוע האחרונה".
ליצ'מן נולדה בדה מוין, איווה שבארצות הברית, הבכורה מבין שלוש אחיות.
היא למדה דרמה ב"אוניברסיטת אילינוי" וב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן".
היא החלה להופיע בסדרות טלוויזיה ובסרטים מיד לאחר שהתמודדה על תואר מיס אמריקה כנציגת העיר שיקגו.
לאחר שזכתה במלגה על הופעתה בטקס מלכת היופי, למדה משחק בבית ספר למשחק אולפן השחקנים שבמנהטן ושימשה כמחליפה בהצגתם של רוג'רס והמרשטיין "דרום פסיפיק".
מספר שנים לאחר מכן קיבלה הצעה מקתרין הפבורן להיות חלק מקאסט המחזה השייקספירי "כטוב בעיניכם".
ליצ'מן הופיעה בסדרות טלוויזיוניות רבות בשנות ה-50. את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע ערכה ב"נשק אותי, קטלני", כשהחלה לצלם את הסרט הייתה ליצ'מן כבר בחודשי הריון מתקדמים.
לאחר הפסקה של 14 שנה חזרה לסט הצילומים והשתתפה במערבון "קיד וקסידי".
בשנת 1971 זכתה ליצ'מן בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בדרמה של פיטר בוגדנוביץ' "הצגת הקולנוע האחרונה", בה גילמה את רות' פופר, אשתו של מאמן קבוצת הכדורסל המקומית.
בסרט "הנזל וגרטל" (1987) מסדרת "אגדות האחים גרים" בהפקת קנון גרופ, גילמה ליצ'מן את המכשפה גריזלדה.
היא הופיעה בדרמות "דילינג'ר", "דייזי מילר" ובפרודיות של מל ברוקס "פרנקנשטיין הצעיר" (עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב), "מתח גבוה" ו"ההיסטוריה המטורפת של העולם".
ב-1999 הופיעה בדרמה המוזיקלית של וס קרייבן "לנגן מהלב" בתור אמה של רוברטה ג'ואספרי {מריל סטריפ}, מורה נערצת לכינור ברובע עני בניו יורק.
בשנים האחרונות השתתפה בתפקידים משניים בקומדיות "משחק מכור" "מת לצעוק 4" ו"נשים".
בתחילת שנות ה-70 הופיעה ליצ'מן בסדרה הקומית "המופע של מרי טיילר מור", על הופעתה במשך שלוש שנים בסדרה זכתה בשני פרסי אמי.
ליצ'מן קיבלה ארבעה פרסי אמי נוספים על הופעותיה בהפקה "חיים חדשים לגמרי", בסדרה המוזיקלית "שר" ובסדרות "הארץ המובטחת" ו"Screen Actors Guild 50th Anniversary Celebration".
הצלחתה האחרונה של ליצ'מן הייתה בתפקידי אורח מזדמנים בקומדיית המצבים "מלקולם באמצע", ליצ'מן הופיעה כשחקנית אורחת בסדרה במשך כ-6 שנים וזכתה בשני פרסי אמי.
בסך הכול זכתה ליצ'מן בשמונה פרסי אמי.
מאז שנת 2011 ליצ'מן משחקת בסדרת הקומדיה לגדל את הופ.
את דמותה הידועה עד היום בטלוויזיה האמריקאית גילמה ליצ'מן בסדרה "פייליס", על גילום תפקיד זה, זכתה בפרס גלובוס הזהב ב-1976.
בשנת 2008 התמודדה בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, והייתה למודחת השישית.
בשנים 2014- 2015 התחילה לשחק בתוכנית הטלוויזיה העולם של ריילי.
ליצ'מן הייתה נשואה משנת 1953 עד ל-1979 לאמרגן ההוליוודי ג'ורג' אנגלוד, לזוג נולדו חמישה ילדים שחלקם אף עוסקים בתחום המשחק.
בנה בראיין מת ב-1986 משימוש בסמים.
ליצ'מן הייתה צמחונית, פרסמה אוטוביוגרפיה על חייה האישיים בתחילת 2009.
קלט הוא כלל המידע המגיע אל המוח.
זהו השלב הראשון במסלול קידוד וחלק מתהליך התפיסה.
מקור המושג הוא גישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב, אשר מגדירים קלט ככלל המידע המוזן במחשב דרך אמצעי הזנת הנתונים.
יכולת הריכוז מתייחסת לכלל הפעילויות המוחיות, המצבים הרגשיים והמצבים הסביבתיים, אשר מאפשרים לאדם לקלוט גירויים מסביבתו.
על כן פגיעה ביכולת זו יכולה להשפיע על הרגישות של האדם לגירויים בסביבתו.
הקשב מעורב גם ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים.
בהתאם לכך, הפרעת קשב מאופיינת בקושי להתמקד בגירוי בודד.
קושי זה מוביל לנטייה למוסחות, אשר יכולה להיגרם מגירויים חיצוניים או מחשבות פנימיות של האדם עצמו.
תהליכי העיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד מכונים קידוד.
שדה קלט של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו.
זהו האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב, כלומר את קצב הירי (firing rate) שלו.
על כן גירוי שלא נמצא בשדה הקלט של תא עצב מסוים לא יוכל להיקלט על ידו והמידע אודותיו לא יגיע אל המוח.
קלטה אוליביה (בספרדית: Caleta Olivia) היא עיר בפרובינציית סנטה קרוס בארגנטינה.
העיר נמצאת בחוף מפרץ סן חורחה, בחלקה הצפוני של הפרובינציה.
בתחילת המאה ה-20 ממשלו של הנשיא חוליו ארחנטינו רוקה יזם הקמה של קו טלגרף מבירת ארגנטינה בואנוס איירס אל אזור כף וירחנס בדרום המדינה.
ב-1901, במהלך העבודות של הנחת הקו, עגנה במפרץ קטן באזור ספינה שהכינה את התשתיות לקו.
אסקיאל גוטרו שהיה מפקד הספינה זיהה באזור פוטנציאל להקמת התיישבות חדשה, אשר הוקמה ב-20 בנובמבר 1901. ההתיישבות נקראה קלטה אוליביה, ככל הנראה על שם המפרץ הקטן (בספרדית: קלטה) ועל שם אשתו של גוטרו, אוליביה.
בעשורים שלאחר מכן קלטה אוליביה נותרה התיישבות קטנה עם עשרות בודדות של מתיישבים.
העיירה התחילה להתפתח לאחר הקמת ה-YPF, חברת הנפט הלאומית של ארגנטינה שהוקמה ב-1922 בעקבות גילוי מצבורי הנפט באזור קומודורו ריבדביה.
קלטה אוליביה הפכה לאחד הבסיסים האזוריים של ה-YPF, מה שתרם להתפתחות העיירה.
ההתפתחות הואצה בשנות ה-40 של המאה ה-20, בין היתר בשם מציאת מאגר נפט בקרבת קלטה אוליביה ב-1944. בשנים שלאחר מכן אוכלוסיית העיר התייצבה, עד שבשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 העיר קלטה מהגרים רבים מצפון ארגנטינה שבאו לעבוד בתעשיית הנפט.
גם הגדילה הזו נעצרה, בעקבות ההפרטה של YPF בשנות ה-90.
בתחילת חודש פברואר ב-2014 הופסקה הזרמת המים לעיר בעקבות חור בצינור ההובלה.
העיר נאלצה להתמודד עם חוסר הזרימה במשך כחודש, דבר שגרם הפגנות של התושבים שאילצו את הממשל להביא לעיר משלוחי מים במשאיות.
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשיית הנפט, ובמידה פחותה יותר גם על דיג ותיירות.
כמו כן בחלק הדרומי של העיר נמצא נמל קטן בשם "קלטה פאולה".
בעיר נמצא אחד הקמפוסים של האוניברסיטה הלאומית של דרום פטגוניה, שמרכזה נמצא בבירת הפרובינציה ריו גז'גוס.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, המקשר בין בואנוס איירס לדרום ארגנטינה.
קלורינדה (בספרדית: Clorinda) היא עיר בפרובינציית פורמוסה בארגנטינה.
העיר ממוקמת על גדות נהר פילקומיו, המשמש גבול בין ארגנטינה ופרגוואי, קילומטרים ספורים לפני שהוא נשפך לנהר פרגוואי באזור בירת פרגוואי אסונסיון.
קלורינדה במרחק של 115 קילומטרים צפונית לפורמוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,241 קילומטרים צפון-מערבית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
ההתיישבות באזור החלה באמצע המאה ה-19, אם כי התאריך הרשמי של הייסוד לא ברור.
העיר ככל הנראה נוסדה על ידי הספרדי חוסה פרננדס קנסיו ב-1892. מקור שמה של העיירה הוא ככל הנראה בקלורינדה פייטנרה דה בוסי (Clorinda Pietanera de Bossi) שהייתי קרובת משפחה של מנפרדי דה ארטלנדי (Manfredi de Hertelendy), שמשפחתו החזיקה בשטחים רבים בעיירה החדשה.
במהלך שנות קיומה של קלורינדה נהר פילקומיו עלה על גדותיו מספר פעמים, אם כי נגרם לעיר נזק משמעותי רק בהצפה ב-1992.
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על מסחר עם אסונסיון והעיירה הקרובה ננאווה מעברו השני של הגבול.
מספר גשרים מקשרים את קלורינדה לעברו השני של הגבול כשהמרכזי ביניהם הוא הגשר הבינלאומי סן איגנסיו דה לויולה, המקשר בין קלורינדה והעיירה חוסה פלקון.
העיר היא הקצה הצפוני של הכביש הלאומי מספר 11, המגיע לרוסאריו בפרובינציית סנטה פה, והקצה המזרחי של הכביש הלאומי מספר 86, אשר מתקדם לאורך נהר פילקומיו עד מערב פרובינציית פורמוסה.
קלטים בריטונים הם עם קלטי עתיק שחי באי בריטניה מתקופת עידן הברזל עד לתקופת האימפריה הרומית, ולאחריה הביא הכיבוש האנגלו-סקסוני לכדי התמזגות עם האוכלוסייה המקומית, שבסופה הפכה את רוב הבריטונים לאנגלים.
אחרים היגרו לקורנוול, לוויילס, לסקוטלנד ולברטאן שבצרפת.
הבריטונים דיברו שפה הנקראת כיום בריטונית נפוצה (Common Britonic).
השפה הברטונית היא שפה פרוטו קלטית הנחשבת לשפה קלטית של האיים (Insular Celtic Language) המציינת את השפות הקלטיות שמוצאן מהאיים הבריטיים, בניגוד לשפות הקלטיות שמוצאן מיבשת אירופה.
הקטגוריזציה הבלשנית עוזרת להבדיל בחקר התפתחות העמים הקלטיים ששכנו באירופה, לבין העמים ששכנו בבריטניה.
תקופת עידן הברזל וקדם האימפריה הרומית
העדויות ההיסטוריות הראשונות לקיום הבריטונים מתוארכת לעידן הברזל, תקופת קדם כיבוש האימפריה הרומית את בריטניה.
הבריטונים, על פי מחקרים, נחשבים לקבוצת האוכלוסייה המקורית ביחד עם הגיילים או גוידלים, שמקורם באותה התקופה היה באירלנד וצפון בריטניה (סקוטלנד של היום).
ממצאים מעידים שההתפשטות הבריטונית התרחשה בתקופת עידן הברזל עקב עליונות נשקם העשוי ברזל, לעומת כלי הנשק עשויי נחושת שהיו באותה התקופה לגיילים.
האוכלוסייה הגיילית הצטמצמה לאירלנד ומערב בריטניה.
אם כן, הבריטונים בראשיתם היו קלטים שחיו בקהילות לאורכו ורוחבו של האי המרכזי.
אמונתם הייתה דרואידית, כמו אמונתם המרכזית בקרב כלל הקלטים.
ישנן עדויות ומחקרים מועטים על התרבות הבריטונית טרם התפשטות האימפריה הרומית לבריטניה.
מחפירות וממצאים ארכאולוגיים נמצאו קברים המעידים על פעילות דרואידית, ומעוזים ומצודות ששימשו את הבריטונים בעתות מלחמות שבטים.
בנוסף, נמצאו כדי חרס ומטבעות שתואמים לתרבות הקלטית של העמים הגאליים בצפון מערב יבשת אירופה אשר מצביעים על קשרי מסחר בין העמים הקלטים השונים.
תקופת התפשטות האימפריה הרומית לתוך בריטניה הייתה ברוטאלית.
לאחר סיום פעולת הכיבוש בידי האימפריה הרומית שררה תקופה שקטה.
תרבות רומנו-בריטית התפתחה עם התמזגות האוכלוסייה הבריטונית עם זו הרומית: פרובינציות רומיות התרחבו וגדלו ובריטונים שירתו בצבא הרומי ונשלחו להילחם מטעמה של האימפריה בכל רחבי אירופה.
האימפריה הרומית שלטה בבריטניה כ-400 שנה שבסופן החלה תקופת הידרדרות והיחלשות שלטונית, שהתלוותה מצד הבריטונים במרידות, מעשי אלימות, שפיכות דמים וביזה.
לפני התקופה הרומית ובמהלכה שכנו הבריטונים דרומית לנהרות פורת' וקלייד, כשצפונית אליהם שכנו הפיקטים.
היחסים בין הבריטונים לפיקטים בתקופתה של האימפריה הם נושא למחלוקת במחקר, אך ניתן לומר שהשפה הפיקטית קשורה לבריטונית.
עם תקופת הפלישה האנגלו-סקסונית, נטמעו השפה והתרבות הבריטונית באוכלוסייה הכובשת.
בתקופה זו היגרו בריטונים דרומה ליבשת אירופה עצמה שם הקימו מספר התיישבויות חשובות: בבריטני בצפון צרפת ובריטוניה בגליסיה שבספרד.
עם התמזגות התרבויות והשפעותיהן ההדדיות, התחלקה האוכלוסייה הבריטונית למספר קבוצות עיקריות: ולשים בוויילס, קרונים בקורנוול, הברטונים בבריטני ואנשי הצפון הקדום של סקוטלנד.
השפה הבריטונית הנפוצה התפתחה למספר שפות בריטוניות הנחשבות לשפות קלטיות של האיים: ולשית, קאמברית, קורניש וברטונית.
העדות המוקדמת ביותר שברשותנו המתייחסת לבריטניה ותושביה הבריטונים מגיעה מאזכור ברישומיו של הנווט היווני פית'אס.
פית'אס היה גאוגרף יווני שהפליג לאיים הבריטים בין השנים 320-330 לפנה"ס.
למרות שרישומיו המקוריים של פיתאס אינם בנמצא, ישנם עדויות מהגאוגרף וההיסטוריון סטראבו (Strabo) ביצירתו גאוגרפיקה (Geographica), ומהמשורר הרומי אביינוס (Avienus) בן המאה ה-4 לספירה ביצירתו "חופי הימים" (Ora Maritima).
פית'אס קרא לכלל האיים ברטאניאי (ἁι Βρεττανιαι (hai Brettaniai, מושג שתורגם לאיי בריטאניק (Brittanic Isles) ותושבי האי נקראו פריטני או פרטני ().
הצליל פי (P) השתנתה לצליל בי (B) עם חלוף השנים והתרבויות.
אביינוס ביצירתו מתרגם את פית'אס ומזכיר את אירלנד הנקראת "האי המקודש" (insula sacra - sacred island) המובא מהמילה הווינית irene שכך נקראו תושבי אירלנד.
האי הבריטי נקרא "אי האלביונים" ("אינסולה אלביונום", insula Albionum, או באנגלית "island of the Albions").
האבולוציה האטימולוגית מזהה הקשר גאוגרפי בין הקלטים הבריטונים לעם הקלטי השכן באלבניון (צרפת של היום) המשויכת לגאלים.
מחקרים מצביעים על האפשרות שהבריטונים קראו לעצמם במאה ה-6 לפנה"ס "אלביונים" (Albiones) כיוון ש"אלבניון" היא מילה קדם קלטית המקשרת את הקבוצה הקלטית באלבניה שבצפון מערב אירופה.
בנוסף, האטימולוגיה מבססת הקשר לשוני וורבלי בין הקבוצות הקלטיות השונות, השופכות אור על השתייכותם התרבותית לעמים הקלטים.
מקור שם נוסף, שייך לתקופת הכיבוש האנגלו-סקסוני של בריטניה המתוארת ביצירה הכרוניקה האנגלו-סקסית, שבה נכתב: "האי בריטן אורכו 800 מייל ו-200 מייל רוחבו, ובאי ישנן חמש אומות: אנגלים, וולשים (או בריטים), סקוטים, פיקטים ולאטינים.
השוכנים הראשונים היו הבריטונים שהגיעו מארמניה ובראשונה אכלסו את בריטניה הדרומית אלו שבאו מארמניה".המילה ארמניה בכרוניקה, היא כנראה מוכוונת לארומריקה ששכנה בצפון מערב צרפת (בריטאני) של ימיניו, שם שכן העם הקלטי הגאולי והבריטונים הצרפתים בימינו.
המלך ארתור, מלך אגדי של אנגליה שנלחם בסקסונים
פטריק הקדוש, הקדוש הפטרון של אירלנד ומבשרה של הנצרות באי
דייוויד הקדוש, הקדוש הפטרון של ויילס
וורטיגרן, מלך בריטוני ומנהיג צבאי אגדי מהמאה ה-5
קלורימטר בפיזיקת חלקיקים מיועד לזיהוי סוגים שונים של חלקיקים העוברים דרכו תוך מדידת האנרגיה שלהם, בעודם הם נספגים ועושים אינטראקציה עם החומרים בקלורימטר.
הקלורימטר הוא כלי בו משתמשים בגלאי חלקיקים, אשר מורכב משכבות של מספר גלאים.
קיימים שני סוגים של קלורימטרים, אשר כל סוג מודד את האנרגיה של חלקיקים שונים בהתאם לכוחות האינטראקציה שלהם עם החומר בקלורימטר.
הסוג הראשון הוא קלורימטר אלקטרומגנטי, בו מתבצעות אינטראקציות בין החומר שבו, לבין חלקיקים המגיבים לכוח האלקטרומגנטי.
הסוג השני הוא קלורימטר האדרוני, בו מתבצעות אינטראקציות בין החומר שבו, לבין חלקיקים שהם האדרונים (חלקיקים המורכבים מקוורקים).
לרוב שני סוגי קלורימטרים אלו באים אחד אחרי השני במבנה הגלאי.
חלקיק אשר נכנס לתוך הקלורימטר מבצע אינטראקציה עם שכבת חומר מתכתי הנמצא בקלורימטר, וכך האנרגיה שנוצרת מההתנגשות מתפזרת בין החלקיקים שבמכשיר, כך שכל חלקיק מקבל חלק קטן מהאנרגיה ההתחלתית של החלקיק.
למשל קרינה (אור), זרם חשמלי.
תהליך התפזרות האנרגיה של האינטראקציה בין החלקיקים השניוניים במכשיר נקראת מקלחת חלקיקים [2].
שכבה נוספת במכשיר היא שכבת פלסטיק מבריק (פלואורסצנטי) אשר קולטת את האנרגיה של מקלחת החלקיקים, והופכת אותה לאנרגיה שניתנת למדידה (אור, חשמל).
החלקיקים שעוברים דרך שכבת הפלסטיק, יוצרים אות שמביע פיקסל בתמונה של מצלמה שנמצאת במכשיר.
תמונת מקלחת החלקיקים שצולמה נשלחת לניתוח, ובאמצעות מאגר נתונים שנמצא ברשות החוקרים, מתאימים את האנרגיה שהתקבלה לאנרגיה שהתקבלה מאינטראקציות שאירעו במכשיר בעבר, ובכך ניתן לגלות ולמצוא חלקיקים חדשים.
יש לציין שבקלורימטר, שכבת הפלסטיק הפלואורסצנטי ושכבת המתכת באות אחת אחרי השנייה ברצף, להרכבת המכשיר כולו.
באמצעות השכבות השונות בקלורימטר אשר מתעדות את תנועת החלקיק, אנו יכולים לדעת את התנע ואת האנרגיה של החלקיק ובכך לזהות אותו.
תנועת החלקיקים במכשיר היא אינה ישרה, אלא מעגלית.
בגלאי עצמו, מכניסים בין הקלורימטרים חוטי נחושת בצורת סלילים, וכאשר מזרימים דרכם זרם חשמלי, הם יוצרים שדה אלקטרומגנטי שגורם לחלקיקים טעונים לנוע במסלול מעגלי.
מסלול החלקיק בגלאי יכול ללמד אותנו גם על הסוג של החלקיק- חלקיק קל שנעצר בקלורימטר האלקטרומגנטי כמו אלקטרונים פוזיטרונים ופוטונים, או חלקיק כבד יותר שמכיל קוורקים כגון פרוטונים, פאיונים ונייטרונים שנעצרים בקלורימטר האדרוני.
בהתחלה הומצא הקלורימטר על מנת לחקור קרניים קוסמיות.
לאחר מכן, הקלורימטר שימש למדידת אנרגיה של חלקיקים כמו אלקטרונים, פוטונים והאדרונים.
המכשיר עצמו עוזר רבות במחקר על פיזיקת חלקיקים.
קלורימטר אלקטרומגנטי מודד את האנרגיה של חלקיק בעל מטען חשמלי שעושה אינטראקציה עם השדה האלקטרומגנטי.
כל חלקיק בעל מטען חשמלי (מלבד הפוטון שהוא חלקיק נייטרלי אבל הוא נושא הכוח האלקטרומגנטי) יבצע אינטראקציה עם הקלורימטר, אך רק חלק מהחלקיקים נבלמים ונעצרים על ידי הקלורימטר.
קלורימטר זה יכול להיות גם קלורימטר דוגמי (Sampling Calorimeter) וגם קלורימטר הומוגני (Homogeneous Calorimeter).
דוגמה לקלורימטר אלקטרומגנטי במחקר על פיזיקת חלקיקים הוא בניסוי הATLAS.
בניסוי זה, מטרת הקלורימטר היא בעיקר למדוד את אנרגיית האלקטרונים והפוטונים.
בניסוי זה, הקלורימטר מורכב משכבות רבות של פלדה- הן השכבות הסופגות, שביניהן יש ארגון נוזלי, שמצוי בטמפרטורה של 185 מעלות צלזיוס.
בשכבת הארגון הנוזלי, מצויה גם רשת נחושת אשר משמשת כאלקטרודה שמטרתה למדוד את האלקטרונים שעוברים בסביבתה.
החלקיקים שנעצרים בקלורימטר האלקטרומגנטי הם אלקטרונים, פוזיטרונים ופוטונים.
כאשר אלקטרון או פוזיטרון נכנסים למכשיר הם מבצעים אינטראקציה עם החומר הסופג (החומר שבו החלקיק "מפקיד את האנרגיה שלו") ומפיקים פוטונים שמתקדמים בקלורימטר, והופכים לזוגות של אלקטרון ואנטי אלקטרון (פוזיטרון) ונוצרת מקלחת חלקיקים.
האלקטרון/ פוזיטרון ההתחלתי שנכנס לקלורימטר, יכול להפיק עוד זוגות של אלקטרונים ופוזיטרונים ובכך נוצרת מקלחת חלקיקים, עד שהאנרגיה ההתחלתית של החלקיק התפזרה באופן שווה בין "המקלחות" והאנרגיה של החלקיק דועכת.
אם החלקיק שנכנס למכשיר הוא פוטון, מתרחש תהליך פיזיקלי שנקרא יצירת זוג (Pair production), בו פוטון מתפצל לזוג של אלקטרון ופוזיטרון, ואז המקלחת ממשיכה באופן שתואר קודם.
קלורימטר זה, מודד את האנרגיה של חלקיקים האדרונים (חלקיקים תת-אטומיים המורכבים מקווארקים וגלואונים) שעושים אינטראקציה גרעינית באמצעות הכוח החזק (הכוח החזק אחראי למשיכת הפרוטונים והנייטרונים יחד ליצירת גרעין האטום.) עם גרעיני הגלאי.
"מקלחת האדרונית", נוצרת כחלק מתוצרי התנגשויות של חלקיקים האדרונים עם גרעיני הגלאי.
מההתנגשויות נוצרים חלקיקים נוספים, לרוב פאיונים, שמבצעים אינטראקציה נוספת עם חומר אחר בגלאי וחוזר חלילה.
מדידת האנרגיה של חלקיקים האדרונים חשובה לנו כיוון שזה יכול להגיד לנו אם חלקיקים חדשים כמו חלקיק ההיגס או חלקיקי סופר סימטריה (שהם גרסאות יותר כבדות של החלקיקים שאנו מכירים) נוצרו.
כשחלקיקים אלה דועכים, הם יכולים להפיק חלקיקים חדשים שלא משאירים שום זכר לקיומם בכל חלקי הגלאי.
כדי לזהות אותם, הקלורימטר האדרוני חייב להיות אזור סגור הרמטית שתופס את כל החלקיקים שנוצרו מההתנגשות.
כך אנו בעצם יכולים לדעת שאם חלקיק נורה מצד אחד של הגלאי אבל לא יוצא מהצד השני עם תנע ואנרגיה שקולים אז הופקו חלקיקים "בלתי נראים" (כמו נויטרינו).
קלורימטר זה בדרך כלל עבה יותר מקלורימטר אלקטרומגנטי כיוון שיותר קשה לעצור חלקיקים הארדונים.
קלורימטר זה יכול להיות רק קלורימטר דוגמי.
החלקיקים שנעצרים בקלורימטר האלקטרומגנטי הם פאיונים, נייטרונים ופרוטונים.
הקלורימטר הדוגמי והקלורימטר ההומוגני נבדלים אחד מהשני במבנה שלהם:
בשכבה הראשונה יש חומר סופג המשמש למדידת אנרגיית חלקיק בודד, זהו החומר הפסיבי.
דוגמאות לחומרים אלה- עופרת, ברזל, אורניום ונחושת.
בחומר הסופג מופקדת אנרגיית החלקיק, ומתחילה מקלחת חלקיקים.
ישנו גם חומר סופג אקטיבי.
דוגמאות לחומרים אלה- חומר שקוף מבריק (סינטילטורים גבישיים), גלאי עשוי סילקון, גלאי מגז.
חומר זה במגע עם חמצן הופך לחומר שקוף ונוצץ, שאלקטרונים ופרוטונים יכולים לעבור דרכו, מה שאומר שהחומר מפיק אור בהתאם לאנרגיה של החלקיק.
חיישני אור שנמצאים בחומר זה מזהים את הנצנוץ אור והופכים אותו לאות אלקטרומגנטי שנשלח לניתוח ובכך לומדים על החלקיק ועל מקלחת החלקיקים שעוברת בקלורימטר.
היתרונות בקלורימטר דוגמי- בבחירת חומר סופג צפוף מאוד, הקלורימטר יכול להיות מאוד קומפקטי, החומר הפסיבי הוא בדרך כלל זול מאוד.
החסרונות בקלורימטר דוגמי- רק חלק מאנרגיית החלקיקים מופקדת בגלאי, וכתוצאה מכך רק חלק ממנה נמדדת.
כלומר, האנרגיה שמופקדת קטנה מהאנרגיה הסופית.[5]
החומר שסופג וקולט את החלקיקים משמש גם כחומר סופג, וגם כמפיק אות שניתנת למדידה ואומרת לנו את האנרגיה שאצורה בחלקיק.
קלורימטר הומוגני יכול להיות רק קלורימטר אלקטרומגנטי.
היתרון בקלורימטר הומוגני- האנרגיה הסופית היא הכי מדויקת, המקסימלית.
תרומותיו של הקלורימטר לפיזיקה בימינו
כיום, פיזיקת החלקיקים שואפת להגיע לאנרגיות גבוהות מאוד בניסוייה ולתעד ניסויים אלה על מנת למצוא בהן מידע חיוני.
הקלורימטר הוא אחד מהאמצעים למדידה, והוא תורם רבות למימוש שאיפות אלו.
קלורימטר מתאים לניסויים באנרגיות גבוהות, בגלל שהרזולוציה (רמת הדיוק) של המכונה משתפרת ככל שהאנרגיה גבוהה יותר.
קלורימטר רגיש לכל סוגי החלקיקים.
המכונה מזהה את מטען החלקיק ואת סוגו.
הקלורימטר יכול לקבוע את כיוון "מקלחת החלקיקים" ולקבוע את הזמן שלוקח לחלקיק חדש להיווצר בו.
קלטיוד (בספרדית: Calatayud; במקור הערבי (וממנו גם בספרות היהודית): قلعة أيوب, קלעת איוּבּ) היא עיר באראגון, במזרח ספרד.
קלטיוד היא העיר השנייה בגודלה אחרי הבירה, סרגוסה, והגדולה ביותר באראגון מלבד שלוש בירות המחוזות באראגון.
אוכלוסייתה של העיר ירדה בשנים האחרונות עקב ההגירה.
קלטיוד נוסדה בשנת 40 על ידי הרומאים בשם אוגוסטה בילביליס והייתה עיר הולדתו של המשורר הרומי מרטיאליס.
העיר הוקמה על יישוב איברי.
אתר העיר הרומית אוגוסטה בילביליס נמצא כארבעה קילומטרים צפונית לעיר קלטיוד.
העיר החדשה הוקמה בערך בשנת 716 על ידי המורים סביב טירת איוב.
השם קלטיוד מגיע מערבית: قلعة أيوب – קלעת איוּבּ – "טירת איוב" (גרסה של השם המקראי איוב, הוא שם ערבי נפוץ ביותר).
העיר הייתה מקום אסטרטגי בין הרמה המרכזית של חצי האי האיברי לנהר נהר אברו.
העיר שמרה על חשיבותה מאות שנים אחר כך.
העיר נכבשה מידי המוסלמים בשנת 1120 באחת ממערכות הרקונקיסטה של אלפונסו הראשון, מלך אראגון.
דוגמאות רבות לאדריכלות כנסיות בסגנון מודחאר ששרדו עד העת המודרנית מראות שההשפעה המורית עדיין חיה בה.
העדות הראשונה ליהודים בעיר היא אבן מצבה משנת 919. הקהילה היהודית, שהייתה מרוכזת ברובע יהודי, שגשגה תחת השלטון המוסלמי והמשיכה להתקיים גם לאחר הרקונקיסטה המקומית ב-1120, תוך כדי קבלת זכויות שונות מהשלטון הנוצרי ובהן גם כאלה הקשורות לניהול עצמאי של הקהילה.
לפי הערכות בסוף מאה ה-13 חיו בעיר בין 750 ל-900 יהודים שהחזיקו מספר בתי כנסת.
במהלך המאה ה-15 נעשו מספר ניסיונות לנצר את בני הקהילה והם סבלו מגזרות שונות, עד שהקהילה הגיעה אל קצה בגירוש ספרד ב-1492. הרב יצחק עראמה היה רבה האחרון של העיר וניהל בה ישיבה עד הגירוש.
לקלטיוד יש ארבע ערים תאומות:
קלטנבאך היא עיירת סקי בעמק צילרטל שבמדינת טירול, אוסטריה.
קלטנבאך נמצאת למרגלות מרחב הגלישה Kaltenbach – Hochzillertal ובו 85.6 ק"מ של מסלולי סקי בחורף, המקושרים ביניהם על ידי 36 רכבלים ומעליות.
מרחב גלישה זה מחובר באמצעות רכבל למרחב צמוד - Hochfügen, ויחדיו שני המרחבים מציעים 166 ק"מ של מסלולי גלישה.
בקיץ ניתן לעלות להרים למסלולי טיולים ואופניים.
קלטנבאך נמצאת בלב מרחב גלישה הקרוי Super Zillertal, שכולל 10 מרחבי גלישה ו-649 ק"מ של מסלולים בסקי פס אחד.
בשנת 2019 נפתח בעיר מתחם ספורט חדשני הכולל בתוכו באולינג, פארק טרמפולינות, זירת קרח, אולמות סקוואש ומתחם בולדר.
קלחות הדנובה (ברומנית Cazanele Dunării) הוא מקטע בערוץ הדנובה, במעבר בין הרי הקרפטים והרי הבלקן, בגבול שבין רומניה ובין סרביה, לא רחוק מהגבול עם הונגריה.
אורך המקטע כ-9 קילומטרים ובמהלכו רוחב הנהר מצטמצם עד 230 מטרים, מה שמכביד על ההפלגה בו.
גדות הנהר באזור זה הן סלעיות ואנכיות ומהירות המים עוברת 5 מטרים בשנייה ועומק הנהר מגיע עד 75 מטרים.
מקובל לחלק את המקטע לשניים, הקלחות הגדולות והקלחות הקטנות, הראשון בן 4 קילומטרים והשני בן 5 קילומטרים.
קְלַזוֹמֶנַאי (ביוונית עתיקה: Κλαζομεναί) או גם 'קלזומנאה' (Clazomenae) הייתה עיר יוונית עתיקה על חוף איוניה וחברה ב.
זו הייתה אחת הערים הראשונות שהנפיקו מטבעות כסף .
חורבותיה ממוקמות כעת בעיירה המודרנית ליד איזמיר ב בטורקיה.
קלזומנאי ממוקמת ב המודרנית בחוף המערבי של אנטוליה, בחוף הדרומי של מפרץ איזמיר, כ-36 קילומטרים מערבית לאיזמיר.
העיר הייתה ממוקמת במקור על היבשת ב, אבל כנראה במהלך המרד האיוני נגד הממלכה האחמנית בתחילת המאה ה-5 לפנה"ס, היא הועברה ל ממש ליד החוף.
זמן קצר לאחר מכן, נוסדה כיטון על היבשת בסוף המאה ה-5 לפנה"ס.
בין שתי הערים היו עימותים, אך בסופו של דבר חיבר אלכסנדר הגדול את האי קרנטינה ליבשת באמצעות סוללה, ששרידיה עדיין נראים לעין.
מטבע כסף שהוטבע בקלזומנאי מציג את ראשו של אפולו, האל הראשי של העיר.
לפי האגדה, ברבורים משכו את המרכבה שבה אפולו טס מדי שנה דרומה מבית החורף שלו בהיפרבוראה.
אבל קלזומנאי היה גם ביתם של מספר רב של ברבורים, וחושבים שהפועל קלזו שימש לתיאור קריאתן של עופות הבר.
הברבור בפני המטבע הוא גם תכונה של אפולו וגם משחק מילים בשם קלזומנאי.
אף על פי שלא הייתה קיימת לפני הגעתם של האיונים לאסיה, מייסדיה המקוריים היו בעיקר מתיישבים מ ו.
היא שכנה במקור ליד , אבל התושבים, שנבהלו מהפלישות של הפרסים, עברו לאי קרנטינה במפרץ, והקימו שם את עירם.
קלזומנאי הייתה שותפה להקמת המושבות אבדרה (בשנת 645 לפנה"ס) ונאוקרטיס.
קלזומנאי הותקפה על ידי אליאטס מלך לידיה במאה ה-6 לפני הספירה.
במהלך המאה ה-5 לפני הספירה היא הייתה כפופה לזמן מה לאתונה, אך בערך באמצע המלחמה הפלופונסית (412 לפני הספירה) היא התמרדה.
אולם לאחר התנגדות קצרה, היא הודתה שוב בעליונות האתונאית, והדפה מתקפה ספרטנית.
בשנת 387 לפנה"ס השתלטה פרס על קלזומנאי וערים אחרות באסיה הקטנה, אך העיר המשיכה להנפיק מטבעות משלה.
הפילוסוף אנכסגורס (בסביבות 510 - 428 לפנה"ס), שכונה לעיתים קרובות "אנכסגורס מקלזומנה", נולד בקלזומנאי, כמו גם הפילוסוף הקדום יותר .
המשורר היפונקס, יליד אפסוס, התגורר בעיר בשלהי המאה ה-6 לפני הספירה, לאחר שגורש מעיר הולדתו.
הרודוטוס מקלזומנאי היה הזוכה האולימפי הראשון מקלזומנאי, הוא ניצח במרוץ לבנים.
הקלזומנים הקדישו לו פסל באולימפיה ביוון.
סקופליאנוס מקלזומנה (Σκοπελιανός), היה סופיסט יווני קדום.
בתקופה ההלניסטית הייתה העיר בשלטון בית תלמי ואחר-כך בשלטון ממלכת פרגמון.
בתקופת הרומאים נכללה קלזומנה בפרובינקיה אסיה, ונהנתה מחסינות ממיסוי.
קלזומנה הייתה בין הבישופויות הנוצריות הראשונות.
הבישוף שלה, אוזביוס השתתף בוועידת אפסוס בשנת 431 ובוועידת כלקדון בשנת 451. בישוף אחר, מקאריוס, השתתף ב (869), הנחשבת בתוך הכנסייה הקתולית כוועידה האקומנית השמינית.
אף על פי שהיא עדיין מתועדת בסוף המאה ה-14, היא כבר לא שימשה משכן לבישופים.
בהתאם לכך, קלזומנה רשומה היום על ידי הכנסייה הקתולית כ"".
אתר גבעת , השוכנת בסמוך לנמל הישן מכיל חפירות חשובות מאוד מתקופת הברונזה, שהבולטת ויוצאת הדופן שבהן היא כמות אתרי קבורה ארכאיים בגדלים שונים, וכן עדויות למנהגים הקשורים אליהם בקרבת מקום.
אחד ההסברים האפשריים לכך הוא שאתרים אלו שימשו קבוצות חברתיות שונות בחברה.
העיר הייתה מפורסמת בייצור ויצוא של שמן זית.
העיר גם זכתה להערכה בזכות מגוון הגארום שיוצר בה.
מטרקוטה המצוירים שלה, הם המונומנטים הטובים ביותר של הציור האיוני במאה ה-6 לפני הספירה.
סרקופג והמכסה שלו מטרקוטה צבועים גדולים, יחד במשקל של כ-2 טון, התגלו בסביבת קלזומנאי בסוף המאה התשע-עשרה.
יצירה יוונית עתיקה המתוארכת לשנת 500 לפני הספירה בערך, חפצי הלוויה מתארים סצנות מלחמה, מרוצי מרכבות, ציד וכן דפוסים גאומטריים לאורך כל הסרקופג והוא נמצא כעת באוסף המוזיאון הבריטי.
מתקן מיצוי שמן זית (işlik) המתוארך לרבע השלישי של המאה ה-6 לפנה"ס שנחשף בקלזומנאי הוא הדוגמה היחידה ששרדה למכבש ומשקולות מעיר יוונית עתיקה ומקדימה לפחות במאתיים שנה את בתי הבד המוקדמים הבאים המתארכים היטב שהתגלו ביוון.
הוא שוחזר ונבנה מחדש בשנים 2004–2005 באמצעות שיתוף פעולה בין , יצואנית שמן זית טורקית וחברת רכיבי בנייה טבעיים גרמנית, וכן על ידי אומנים מקומיים, על בסיס אבן הרחיים הנראית בבירור עם גלגלת גלילית ושלושה בורות הפרדה.
שמן הזית שהתקבל התברר כמוצלח למדי גם במונחים עסקיים.
בית הבד המשוחזר ממוקם באתר היבשתי המקורי של בקלזומנאי, ב-.
באירוע שציין אריסטו, קלזומנים מופיעים גם כחלוצים פיננסיים בהיסטוריה הכלכלית, על שהשתמשו בסחורה אחת (שמן זית), באופן מאורגן ובקנה מידה עירוני, לרכישת אחר (חיטה), עם ריבית להחזר על הערך של הראשון.
בסביבות שנת 350 לפני הספירה, כשהם סבלו ממחסור בתבואה וממחסור בכספים, העבירו שליטי העיר החלטה הקוראת לאזרחים שיש להם מאגרי שמן זית להלוות לעיר בריבית.
ההלוואה סודרה, הם שכרו כלי שיט ושלחו אותם לנמלי יצוא תבואה וקנו משגור בערובה של שווי השמן.
קלטבלוטה (בסיציליאנית: Cataviḍḍotta) היא קומונה (עירייה) בנפת אגריג'נטו, שבסיציליה שבאיטליה, הממוקמת 60 ק"מ מדרום לפלרמו ו־45 ק"מ מצפון־מערב לאגריג'נטו.
בנוסף לחלקה הראשי של קלטבלוטה, הקומונה כוללת גם את הפרציאונה סנט'אנה.