tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רובוטיקה פארמס היא חווה עתידנית המנוהלת בידי חוואים-רובוטים, הזועקים לעזרתו של ספיירו על מנת שיציל אותם מנחיל חרקי הברזל שהשתלט על עולמם.
ספיירו נאלץ להילחם בחגבים, דבורים וחיפושיות, כולם רובוטיים, בדרכו להדלקת המנורה הענקית המפיחה חיים בחווה.
אחת משלוש אבני החן המצויות בשלב נמסרת לספיירו עם הדלקת המנורה, אחת נוספת בתמורה להדברת החרקים המציקים לאחד החקלאים, והשלישית עבור ריסוק כל הדלועיים באמצעות כוח התנגשות מיוחד.
מטרופוליס היא עיר עתידנית המיושבת בידי רובוטים הקרויים דרואידים.
ארבע אבני החן המצויות בשלב נמסרות לספיירו בתמורה להריגת האויבים, והוא נאלץ להילחם בפרות חלל, בחזירים מתאבדים ובחלליות מרחפות.
כמו כן ישנה משימת בוס הכרוכה בהריגת שור ענקי שהשתלט על נשקיית הרובוטים.
קניון ספידווי הוא עולם מרוצים וולקני המתרחש בין נקיקים צרים, בו נדרש ספיירו להשלים ארבע מטלות שונות לפני עצירתו של שעון העצר המופעל עם תחילת השלב.
המשימות כוללות הריגת שמונה עיטים ואילים, התנגשות בשמונה מכוניות, ומעבר בין שמונה טבעות אוויריות.
אבן החן הבודדת המצויה בעולם ניתנת לספיירו מידיו של האנטר, לאחר שהוא עוזר לו לבחון את המטוס שבנה באמצעות ירי על בלונים.
חופי הדרקון הם מקום נופש, אליו ניסו ספיירו וספארקס להגיע, לפני שזומנו בעל כורחם לאוולאר, בידי הפרופסור וחבריו.
לאחר הבסתו של ריפטו נפתח השער המיוחד בטונדרת החורף המוביל אל החופים, בהם נמצא פארק שעשועים מיוחד המכיל מספר משחקים.
אם השחקן השלים את כל המשימות, קרי אסף עשרת אלפים יהלומים ושישים וארבע אבני חן, הוא מורשה להיכנס לחדר בו נמצא כוח על המשפר את הלהבה של ספיירו.
המשחק הוא המשכון לספיירו הדרקון, והשני בסדרת .
תחילה נקרא "ספיירו הדרקון 2" בטרם שונה שמו, על בסיס אלמנטים עלילתיים, ל"זעמו של ריפטו".
דמותו של ספיירו דובבה בידי טום קני, אשר החליף את קודמו, קרלוס אלזראקי, מהמשחק הקודם.
דמויות נוספות דובבו בידי , , , , ומרי לינדה פיליפס.
העבודה על המשחק הוכרזה לראשונה בועדת העסקים והמדיה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-1999, והוא יצא לאור לראשונה באמריקה הצפונית, ב-2 בנובמבר אותה שנה.
אחראית הפיתוח של חברת סוני קומפיוטר אנטרטיינמנט אמרה כי .
פסקול המשחק הולחן בידי סטיוארט קופלנד והונדס בידי ג'ף סייץ.
המשחק זכה לביקורות חיוביות, וקיבל ציון של שמונים ושבעה אחוזים באתר .
כריס קריימר ממגזין משחקי הווידאו תיאר אותו כ.
במגזין נכתב על המשחק .
ביפן שוחרר המשחק תחת השם ב-16 במרץ 2000. מגזין משחקי הווידאו היפני העניק לו ציון חיובי של שלושים מתוך ארבעים.
המשחק זכה בפרס המכירות המוזהב של , המצביע על כך שמכר לפחות כמאתיים אלף יחידות בממלכה המאוחדת בלבד.
נכון ל-30 ביוני 2007, מכר המשחק יותר מ-3.4 מיליון יחידות ברחבי העולם.
כמו כן זכה בפרס הבימוי האמנותי והאנימציה המרהיבה ביותר בקטגוריית המשחק המשפחתי ב של האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים.
מארק "ספייק" סטנט הוא מפיק מוזיקלי ומהנדס מיקס אנגלי.
סטנט גדל בהמפשייר, אנגליה וצבר ניסיון בתור מהנדס באולפני ג'ייקוב לפני שעבר לעבוד באולפני טריידנט .
בהמשך, עבד באולפני אולימפיק בבארנס, דרום לונדון.
בזמן שם, הוא שיתף פעולה עם מאסיב אטאק, ביורק, מדונה, U2, קין ואואזיס.
רדיוהד גייסה אותו להפיק את אלבומה In Rainbows משנת 2007, אך שיתוף הפעולה לא צלח.
סטנט עובד בשני אולפנים: מיקס סיוט בלוס אנג'לס (אולפני איסט-וסט) ומיקס סיוט בממלכה המאוחדת.
סטנט עבד עם אמנים בין-לאומיים רבים, ביניהם מדונה, U2, ביונסה, ביורק ודפש מוד.
סטנט היה מועמד עשרים ואחת פעמים לזכייה בטקס פרסי גראמי, מתוכם זכה שמונה פעמים, בין היתר על Confessions on a Dance Floor של מדונה.
במהלך הקריירה שלו, הועמד סטנט לעשרים-ואחד פרסי גראמי, מתוכם זכה בשמונה בסך הכול.
במהלך הקריירה שלו, הועמד וזכה סטנט בשלושה פרסי המוזיקה של בילבורד.
שנה אמנית אלבום/שיר מועמדות תוצאה 2001 מדונה "Music" שיר הדאנס החם הטוב ביותר המקסי סינגל (דאנס) החם הנמכר ביותר 2005 גוון סטפאני "Hollaback Girl" השיר הדיגיטלי השנה
פרסי גילדת המפיקים המוזיקליים (MPG)
במהלך הקריירה שלו, הועמד וזכה סטנט בשלושה פרסי גילדת המפיקים המוזיקליים.
שנהמועמדותתוצאה2011הנדסת ההקלטות של השנה2014הנדסת המיקס של השנה2015
שנה אמנ/ית אלבום/שיר סרט 1995 U2 "Hold Me, Thrill Me, Kiss Me, Kill Me" "באטמן לנצח" 1995 טינה טרנר "GoldenEye" "גולדן איי" 2000 ביורק Selmasongs "רוקדת בחשכה" 2002 מדונה "Die Another Day" "למות ביום אחר"
ספייסהאב - היה מודול לוגיסטי ומדעי לשימוש חוזר במספר משימות חלל בתוכנית מעבורות החלל האמריקאית.
מודול פותח בשנות ה-80 של המאה ה-20 ונוצל לטיסות של מעבורת חלל לרבות לכיוון תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.
ספייסהאב שוגר לחלל ב-22 משימות.
מודול בודד אבד כתוצאה מאסון קולומביה.
מודולים נבנו באחריות חברת SPACEHAB בהזמנת נאס"א והיו בבעלותה.
הם היו דומים למערכות ספייסלאב שנבנו לפני זה.
אורך המודול במתכונת מרבית היה כ-6.1 מ' והוא היה יכול להביא למסלול 4,536 ק"ג מטען.
הם נוצלו להעברת המטענים וביצוע ניסויים.
כמו כן הם נוצלו להעברת ציוד ומסמכים בחזרה לכדור הארץ.
בזמן חיבור לתחנת חלל היה ניתן להגיע למודול תוך שימוש במעבר מיוחד.
מודול כלל את המרכיבים הבאים (בהתאם לתצורה):
פלטפורמה אחסון חיצונית External Stowage Platform (ESP) (נותרו מחוברות לתחנת החלל)
ספייס פיוניר, (Space Pioneer, Beijing Tianbing Technology Co., Ltd.) היא חברה סינית בבעלות פרטית שפועלת בתחום תעשיית החלל.
היא הוקמה על ידי Kang Yonglai שעבד בחברת לנדספייס.
החברה הצליחה לעשות מספר סבבים של גיוס הון.
ביולי 2023 היא גייסה 414 מיליון $ לפיתוח משגר רב פעמי.
מטרת החברה לפתח מספר דגמים של משגרים.
המשגרים ינוצלו לשיגור לווייני תקשורת סיניות וחללית מטען לתחנת החלל הסינית.
משגר שמנצל מנוע Tianhuo-3 דלק נוזלי שפותח על ידי מהנדסי החברה.
הוא יכול להביא למסלול לווייני נמוך מטען במשקל כ-3,000 ק"ג.
משגר שנכנס לשירות בשנת 2023. הוא יכול להביא למסלול לווייני נמוך מטען במשקל כ-2,000 ק"ג.
השיגור המוצלח הראשון בוצע ב-2 באפריל 2023. לראשונה חברה פרטית סינית הצליחה לשגר לוויין למסלול מהניסיון הראשון.
השיגור בוצע ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ו'אן.
משגר ששיגור הראשון מתוכנן לשנת 2024. השלב הראשון של המשגר יהיה מותאם לשימוש חוזר עד 10 פעמים.
הוא יכול להביא למסלול לווייני נמוך מטען במשקל כ-17,000 ק"ג.
המשגר מתוכנן להיות מצויד ב-9 מדחפים שיספקו כוח גדול יותר ממשגר פאלקון 9.
המשגר עשוי להתחרות במשגר "פאלקון 9".
השיגור מתוכנן ליולי 2024, מוגדר כשיגור ניסיון ולא יכלול שימוש חוזר של השלב הראשון של המשגר.
הוא יבוצע מחלק מסחרי של מרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג.
סְפָּיְיטִי דָיְיבֶל קריק הוא שפך גאות ושפל קצר בעיר ניו יורק המחבר את נהר ההדסון אל תעלת השייט של הארלם ריבר ולאחר מכן אל הארלם ריבר עצמו.
תעלת השייט של ההארלם ריבר;
מפרידים בין האי מנהטן לברונקס ולשאר חלקי היבשת.
כיום שלושת גופי המים הללו מחוברים יחדיו, ומהווים את החלק הצפוני של ההארלם ריבר והמצא מנהר הדסון.
אך בעבר הרחוק היה הנחל נתיב מים מובהק וגועש בין נהרות ההדסון והארלם, ש"הורגע" בחפירת תעלת השייט המודרנית.
שכונת סְפָּיְיטִי דָיְיבֶל של הברונקס שוכנת מצפון לספייטי דייבל קריק, ושכונת מרבל היל הסמוכה של מנהטן, שוכנת מצפון לתעלת השייט.
ספייטי דייבל קריק היה במקור מצר גאות ושפל צר, המחבר את נהר הדסון ממערב ואת ראש נהר הארלם ממזרח.
שניהם ניזונו ממימי נחל טיבטס ברוק הזורמים דרומה מיונקרס דרך הברונקס.
כשהגיעו המתיישבים ההולנדים הם מצאו את מי הגאות והשפל שלו סוערים וקשים לטיפול.
למרות הגאות והשפל שלו, לא היה נתיב מים שניתן לשַיֵיט בו ולחבור באמצעותו אל ראש נהר הארלם, אשר זרם במסלול בצורת S מדרום מערב ולאחר מכן צפונה אל האיסט ריבר.
צוקים תלולים לאורך המוצא של הספייטי דייבל קריק לנהר הדסון, מנעו שם כל אפשרות להקמת גשר, אך במעלה הזרם הוא הצטמצם לניקוז סלעי.
לפני הפיתוח של הברונקס, הנחל ניזון מנחל טיבטס ברוק, שמתחיל ביונקרס, מחוז וסטצ'סטר ומצטלב עם הנחל ברחוב 230 מערב המודרני.
הנחל מסתיים כעת מעל פני הקרקע בתוך פארק ואן קורטלנד, ומתרוקן לתוך מערכת נהר הארלם במפעל בקרת זיהום המים של וורדס איילנד, באמצעות ביוב תת-קרקעי.
העדר אפשרות לשַיֵיט בבטחה אל ראש ההארלם ריבר מנהר הדסון דרך הספייטי דייבל, הביאו לידי כך שנדרשה חפירת תעלת שייט שתחבר בין הספייטי דייבל לראש ההארלם ריבר.
כאשר זו הושלמה בשנת 1895, התעלה ניתקה את מרבל היל ממנהטן, שהפכה לאי עם הספייטי דייבל קריק בהיקף הצפוני שלו .
השימוש המוקדם ביותר בשם "Spuyten Duyvil" היה בשנת 1653, במסמך של בעל הקרקע ההולנדי אדריאן ואן דר דונק לחברת הודו המערבית ההולנדית.
ניתן לתרגם צירוף זה "שטן מסתובב", או בצורה רופפת יותר כ"מערבולת השטן" או "מבול השטן", ו-Spui היא מילה הולנדית כוללת לשפך או מוצא של נחל או נהר.
תרגומים ופירושים אלה, עולים בקנה אחד עם המתואר לעיל אודות המים הסוערים של הספייטי דייבל קריק בטרם נחפרה תעלת השייט.
שלושה גשרים חוצים את ספייטי דייבל קריק:
גשר ספייטי דייבל – המערבי ביותר, וממוקם ממש על ממשק המים של נהר הדסון עם ספייטי דייבל קריק.
זהו גשר מסילת ברזל של קו חברת הרכבות אמטרק בין תחנת פן לאולבני.
הגשר הוא גשר נדנדה , כשחלקו ניתן לסיבוב על ציר כדי לאפשר מעבר ספינות דרכו.
הגשר נפתח בשנת 1900 ונושא מסילת רכבת אחת.
גשר הנרי הדסון – גשר אגרה מפלדה דו מפלסי הנושא את הנרי הדסון פארקווי (כביש NY 9A).
גשר ברודוויי – גשר מעלית אנכי דו מפלסי, לתנועת הולכי רגל וכלי רכב באמצעות רחוב ברודוויי (US 9) במפלס התחתון, וקו 1 של הרכבת התחתית של ניו יורק במפלס העליון.
הגשר הנוכחי, שהוא השלישי באתר, נפתח ב-1962. הגשר הראשון נפתח בשנת 1895 ומאוחר יותר הועבר לרחוב 207/פורדהאם רואד על נהר הארלם, ונקרא גשר יוניברסיטי הייטס.
ספייס ג'אם הוא זיכיון אמריקאי של האחים וורנר.
נכון ל-דצמבר 2024 הזיכיון כולל שני סרטי הנפשה קולנועיים באורך מלא.
ספייס קאובויס הוא סרט מדע בדיוני-הרפתקאות אמריקאי משנת 2000, בבימויו ובכיכובו של קלינט איסטווד.
התסריט נכתב על ידי קן קאופמן והאוורד קלאוסנר.
הסרט משלב בין דרמה, מתח והומור, ומספר את סיפורם של ארבעה אסטרונאוטים לשעבר שנשלחים למשימה בחלל בגיל מבוגר, כדי לתקן לוויין סובייטי מתקופת המלחמה הקרה.
בתפקידים הראשיים מככבים קלינט איסטווד, טומי לי ג'ונס, דונלד סאת'רלנד וג'יימס גארנר, שמגלמים טייסים לשעבר מחיל האוויר האמריקאי, אשר נאלצו לפרוש מתוכנית החלל בשנות ה-50. כעת, חמישה עשורים לאחר מכן, נאס"א מבינה כי הם היחידים שיכולים לתקן את הלוויין הרוסי שמערכת ההפעלה שלו מבוססת על טכנולוגיה מיושנת שהם פיתחו.
הסרט זכה להצלחה מסחרית והכניס 128.9 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 65 מיליון דולר.
בשנות ה-50, ארבעה טייסי ניסוי מחיל האוויר האמריקאי – פרנק קורווין, הוק הוקינס, ג'רי או'ניל וטנק סליבן – היו מועמדים להיות האסטרונאוטים הראשונים של ארצות הברית, אך תוכניתם נקטעה כאשר נאס"א הוקמה והם הוחלפו על ידי קופים.
חמישים שנה לאחר מכן, לוויין תקשורת רוסי מתקופת המלחמה הקרה מתחיל לאבד שליטה, ונאס"א מגלה כי מערכותיו מבוססות על טכנולוגיה אמריקאית ישנה, אותה תכנן בזמנו פרנק קורווין.
מנהל נאס"א, בוב גרסון, מבין כי רק פרנק והצוות שלו יכולים להבין את התכנון של הלוויין ולתקן אותו.
למרות התנגדות ראשונית, נאס"א מסכימה להכשיר אותם למשימה בחלל, כאשר לצידם מצטרפים גם אסטרונאוטים צעירים.
עם עלייתם לחלל, הקבוצה מגלה כי הלוויין אינו סתם מערכת תקשורת אלא מכיל ראשי נפץ גרעיניים שנועדו לפגיעה בלוויינים אמריקאים.
במאבק מתוח, הוק מחליט להקריב את עצמו כדי להסיט את הלוויין למסלול התנגשות עם הירח, בעוד שאר הצוות חוזר בשלום לכדור הארץ.
הסצנה האחרונה בסרט מראה את גופתו של הוק שוכבת על פני הירח, מגשימה את חלומו הישן להיות האדם הראשון שמגיע לשם.
קלינט איסטווד – פרנק קורווין, טייס לשעבר ומהנדס שהתכנונים שלו נמצאים בלוויין הסובייטי.
טומי לי ג'ונס – הוק הוקינס, טייס כריזמטי ומומחה תעופה.
דונלד סאת'רלנד – ג'רי או'ניל, איש מערכות חכמות ואחראי טכנולוגיה.
ג'יימס גארנר – טנק סליבן, איש ניווט וטקטיקה.
ג'יימס קרומוול – בוב גרסון, מנהל נאס"א שמתנגד תחילה למשימה.
מרשה גיי הארדן – שרה הולנד, מהנדסת בכירה בנאס"א.
ספייס קאובויס קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל.
באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 78% בהתבסס על 127 ביקורות, עם קונצנזוס המבקרים: "הסרט מצליח לשלב הרפתקה, הומור ודרמה בצורה מהנה, עם צוות שחקנים כריזמטי שמרים אותו לשחקים." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 73 מתוך 100, בהתבסס על 32 ביקורות, המעיד על ביקורות חיוביות בדרך כלל.
מבקרים שיבחו את הבימוי של קלינט איסטווד ואת ההומור של הסרט, כמו גם את הדינמיקה בין השחקנים הוותיקים.
רבים ראו בסרט מחווה לנאס"א ולתור הזהב של חקר החלל.
עם זאת, חלק מהביקורות ציינו כי עלילת המשימה הרוסית הייתה מעט קלישאתית ולא חדשנית במיוחד.
הסרט זכה להצלחה בקופות, במיוחד בקרב קהל מבוגר שזיהה בו ניחוח נוסטלגי, והוא נחשב לאחד הסרטים הזכורים של תחילת שנות ה-2000 בתחום המדע הבדיוני וההרפתקאות.
ספייס רוק הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פסיכדלית, רוק מתקדם ומוזיקת חלל, שהופיע לראשונה בסוף שנות ה-1960 ותחילת שנות ה-1970 בממלכה המאוחדת.
יצירות הז'אנר מאופיינות במבני שירים רופפים וארוכים שבמרכזם מרקמים אינסטרומנטליים המייצרים בכך כלל צליל היפנוטי ועל-טבעי.
יצירות הז'אנר עשויות להכיל גיטרות מעוותות ועמוסות הדהוד, תיפוף מינימלי, שירה רפויה, סינתיסייזר וליריקה בנושאי חלל ומדע בדיוני.
בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את פינק פלויד, דייוויד בואי, Hawkwind , גונג , , The Verve ו-Flying Saucer Attack .
טרנס אלן "ספייק" מיליגן היה קומיקאי, מוזיקאי, מחזאי, סופר ומשורר אנגלי-אירי (אמו אנגלית ואבי אירי).
היה שותף לכתיבה ולביצוע של תוכנית הרדיו The Goon Show (עם פיטר סלרס והארי סיקומב), כתב והופיע בעשרות תוכניות רדיו וטלוויזיה נוספות.
מחברם של מספר ספרי שירה והרומן Puckoon.
כן חיבר ופרסם לאורך שנות השבעים אוטוביוגרפיה במספר כרכים על חוויותיו ממלחמת העולם השנייה (שכללו כרכים עם שמות כגון: "חלקי בנפילתו של אדולף היטלר", "מונטי: חלקו בניצחון שלי" ו"מוסוליני: חלקו במפלתי").
כן חיבר ספרי שירה לילדים (בהם Silly Verse for Kids - "חרוזים מטופשים לילדים").
בסקר שערך ה-BBC בשנת 2017 נבחר מיליגן ל"איש הכי מצחיק באלף השנים האחרונות"..
נולד בהודו הבריטית, אביו שירת בצבא הודו הבריטית.
בילדותו ונעוריו גדל בפונה וברנגון.
ב-1931, בהיותו בן 12, שוחרר אביו מצבא הקבע, המשפחה עברה לאנגליה והשתקעה בברוקליי (Brockley, רובע לואישהאם).
לאחר שסיים את בית הספר עבד כפקיד ברויאל ארסנל וניגן קורנט בתזמורת ג'אז מקומית.
כן הצטרף לליגה הקומוניסטית הצעירה, גוף הנוער של המפלגה הקומוניסטית של בריטניה, במסגרתה הפגין נגד אוסוואלד מוסלי ואיגוד הפשיסטים הבריטי.
כיוון ששנא את שמו הפרטי, החליט לקרוא לעצמו "ספייק", על שמו של מוביל הרכב הביג בנד ספייק ג'ונס .
עוד לפני הגיוס, וגם אחריו, ולפני שנשלח לשירות פעיל, פעל מיליגן כזמר, חצוצרן וגיטריסט בלהקה שבידרה חיילים ומגוייסים טריים.
במסגרת זו עסק מיליגן רבות בחיקויים של זמרים שונים, ניגן עם בפסנתר ובתופים ואילתר על הבמה סיפורים סוריאליסטים משעשעים.
בתקופה זו חיבר אחד משיריו הידועים Ying Tong Song, שיר שיזכה לביצוע בתוכנית The Goon Show.
הוא הוצב באלחוטאי ביחידה עורפית במזרח סאסקס.
חוויותיו מהתקופה, שהייתה מלאה באירועים אבסורדיים, מתועדת בספרו "חלקי בנפילתו של אדולף היטלר".
יחידתו השתתפה, במסגרת הארמייה הראשונה במבצע לפיד בצפון אפריקה (נובמבר 1942) ולאחר מכן במערכה באיטליה.
ב-1944, במהלך הקרב על מונטה קאסינו נפצע מיליגן ברגלו.
לאחר שחרורו מבית החולים הפך לבדרן חיילים באיטליה.
במהלך השהות באיטליה, גם לאחר שהמלחמה נגמרה, אך הכוחות הבריטים עדיין החזיקו במקום, התחיל מיליגן לכתוב ולבצע חלק מהחומרים, הסיפורים והדמויות שישמשו לאחר מכן ב-The Goon Show.
עם שובו של מיליגן לבריטניה, בסוף שנות הארבעים, המשיך לנגן בהרכב ג'אז, אך במקביל ניסה להתקבל לרדיו ה-BBC ככותב.
ב-1951 חבר עם פיטר סלרס והארי סיקומב להפקת תוכנית הרדיו הבידורית החשובה והמשפיעה ביותר בבריטניה שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
הרעיון לתוכנית היה של מיליגן, מתוך מוטיבציה להעלות את המורל הבריטי לאחר מלחמת העולם השנייה, שהותירה את בריטניה מדוללת ממשאבים כלכליים ועם ערים מרכזיות הרוסות ושרופות עד היסוד.
השפעת התוכנית הייתה נרחבת על כל התרבות הפופולרית בבריטניה, כולל הקרקס המעופף של מונטי פייתון, חבורת הפתן השחור (רואן אטקינסון, ריצ'רד קרטיס, יו לורי, סטיבן פריי), Spitting Image ועוד.
עוד במהלך שנות החמישים נעשו מספר נסיונות להעביר את ההומור של ה-Goon Show לטלוויזיה, יחד עם פיטר סלרלס ואחרים ב-The Idiot Weekly, Price 2d מ-1956 והממשיכות שלה A Show Called Fred ב-BBC ו-Son of Fred ב-ITV.
ב-1963 ניסה מיליגן פעם נוספת לתרגם את ה-Goon Show לטלוויזיה, בתוכנית The Telegoons ששודרה ב-BBC.
התוכנית כללה 26 פרקים בני 15 דקות, בהן גילמו בובות את הדמויות, בעוד מיליגן, סלרס וסיקומב תורמים את קולותיהם..
ב-1969 התבקש מיליגן לכתוב ולככב בתוכנית הבידור של ה-BBC Q.
התוכנית רצה עד 1982, בכיכובו של מיליגן עם אמנים אורחים.
בשנות התשעים היה המספר והמנחה בתוכנית הילדים של ITV זאבים, מכשפות וענקים.
מיליגן חיבר שירי איגיון רבים.
סטיבן פריי השווה את חרוזיו לאדוארד ליר.
שירו On The Ning Nang Nong זכה בסקר ארצי שערך ה-BBC בתואר "השיר ההיתולי האנגלי הטוב בכל הזמנים.
נכון לשנת 2007 היה זה אחד מעשרת השירים שנלמדו במידה הרבה ביותר במערכת החינוך היסודית בבריטניה.
ב-1963 הוציא לאור את הרומן Puckoon.
במהלך שנות השבעים פרסם כרכים אוטוביוגרפיים, שכללו את זכרונותיו משירותו במלחמת העולם השניה, עשירים באבחנות מעשעשות, באירוניה ורגעים סוריאליסטיים.
איזה רובאי?: עמות במדבר, 1974), 3. Monty: His Part in My Victory (מונטי: חלקו בניצחון שלי, 1976), 4. Mussolini: His Part in My Downfall ("מוסוליני: חלקו במפלתי", 1978).
ב-1979 הוציא לאור ספר שירה רציני Open Heart University, שסיפק הצצה לחייו כסובל מהפרעה דו-קוטבית ולפאזת הדיכאון שסבל ממנה.
ב-1993 ראה אור ספרו Bible According To Spike Milligan ("התנ"ך לפי ספייק מיליגן") ובו סיפר מחדש את סיפורי התנ"ך בדרך משעשעת.
בהמשך ראו עוד ספרי According To Spike Milligan ("על פי ספייק מיליגן") ובהם קריאה סאטירית בקלאסיקות של הספרות האנגלית כגון מאהבה של ליידי צ'טרלי, אנקת גבהים, פרנקנשטיין, רובין הוד, כלבם של בני בסקרוויל ואי המטמון.
קובץ של חיבורים קצרים, סיפורים אוטוביוגרפיים, מאמרים ודברים בעל-פה ראה אור בשנת 2012 תחת השם Milligan's Meaning of Life, עם הקדמה מאת ג'ון קליז.
מיליגן הופיע במספר הצגות תיאטרו.
בשנים 1961-1962 הופיע כבן גאן באי המטמון.
ב-1964 הופיע בתפקיד אובלומוב, בהצגת הבכורה נתקף בפחד קהל ושכח את כל השורות שלו.
לפיכך, אילתר את כל התפקיד על הבמה, דבר שהפך את ההצגה לאירוע תיאטרוני.
ב-1969 יזם וערך את הפקת תקליט השירים ההיתוליים No One's Gonna Change Our World, ותרם לו שלושה שירים.
התקליט הופץ בברכת הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו והכנסותיו נתרמו לטובת הקרן העולמית לשימור חיות הבר.
מיליגן הופיע בפרסומות לחברות BP (1967) וסיגריות Benson & Hedges (1973, עם פיטר סלרס).
הוא דרש שהתשלום עבור הפרסומת לסיגריות יופנה לחינוך נגד עישון, כאשר סורב, תרם את הסכום לצדקה.
מיליגן תרם מדי פעם בדיחות מצויירות למגזין Private Eye.
חברי מונטי פייתון גדלו על ההומור של מיליגן והעריצו אותו (ג'ון קליז קרא לו "האל הגדול של כולנו [הקומיקאים]" Milligan is the Great God to all of us).
הוא שולב בתפקיד קטן של נביא הזוכה להתעלמות הציבור בסרטם בריאן כוכב עליון.
ב-1952 נשא מיליגן לאשה את ג'ון מארלו (June (Marchinie) Marlow), פיטר סלרס הי השושבין.
לזוג נולדו שלושה ילדים, לורה, שון ושילה.
ב-1962 נישא בשנית, לפרסיליה רידג'וויי (Patricia Ridgeway), השושבין היה הפעם ג'ורג' מרטין.
לשניים נולדה בת אחת, ג'יין.
פרסיליה נפטרה מסרטן השד ב-1978.
ב-1983 נישא לשילה סינקלייר (Shelagh Sinclair), לה היה נשוי עד יום מותו.
היא הייתה צעירה ממנו ב-25 שנה ונפטרה ב-2011.
לאחר שהוריו יצאו לפנסיה, הם עברו ל-Woy Woy בניו סאות' ויילס באוסטרליה.
מיליגן ומשפחתו נהגו לבלות תקופות ארוכות בבית אמו ואחיו באוסטרליה והוא אף כינה את עצמו "The Boy from Woy Woy".
מיליגן דיבר בגלוי על ההפרעה הדו-קוטבית ממנה סבל ופרקי הדיכאון הארוכים שלו, שכללו גם אשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.
בשנת 1993 ראה אור הספר Depression And How To Survive It מאת מיליגן ואנתוני קלייר.
על אף היותו זכאי לאזרחות בריטית, כבן לאזרח חבר העמים הבריטי ובפרט כמי שאביו שירת בצבא הבריטי, לפי חוק האזרחות מ-1960, סירב מיליגן להצהיר את הצהרת נאמנות של הממלכה המאוחדת, הכוללת הצהרת נאמנות אישית למונרך.
עקב מוצאו של אביו, היה מיליגןם זכאי לאזרחות של הרפובליקה של אירלנד והפך לאזרח אירי משנת 1962.
בשל העובדה שלא היה אזרח בריטי קיבל את עיטורי מסדר האימפריה הבריטית (מפקד בשנת 1992 וקצין ב-2001) רק כחבר כבוד שאינו אזרח בריטי.
הוא קיבל את העיטור מידיו של הנסיך צ'ארלס, שהיה מעריץ וידיד אישי קרוב של מיליגן.
מיליגן התחנך כקתולי, אך היה אגנוסטי בחייו הבוגרים.
מיליגן נפטר מאי-ספיקת כליות בגיל 83 בביתו בריי (Rye), מזרח סאסקס.
הוא נדבר בכנסייה בווינצ'לסי (Winchelsea), ארונו נעטף בדגל אירלנד.
במכניקת הקוונטים, ספין (מאנגלית: spin, סחרור; בעברית: סַחְרִיר), הוא דרגת חופש פנימית של חלקיקים: כדי לתאר באופן שלם את מצבו הפיזיקלי של חלקיק, יש צורך (בנוסף על תכונות פיזיקליות מוכרות, כמו מיקום, מהירות או מטען) במידע על תכונה נוספת, שהיא הספין.
התכונות המגנטיות של חלקיק טעון בעל ספין דומות לתכונות של חלקיק טעון מסתובב (כלומר, עם תנע זוויתי סביב מרכזו), ומכאן שמו של הספין.
עם זאת, משיקולים יחסותיים ניתן להוכיח כי לא ייתכן שחלקיק יסתובב במהירות גדולה מספיק כדי ליצור ספין בגדלים הנמדדים בניסויים.
הספין האלקטרוני מסומן לרוב באות s כאשר מדובר באלקטרון בודד, ב-S כאשר מדובר במספר אלקטרונים וב-Σ כאשר מדובר במולקולה.
עבור התנע הזוויתי האורביטלי ("הרגיל"), הפתרון של משוואות הערכים העצמיים נותן שני מספרים מאפיינים למצב ספציפי של התנע הזוויתי של חלקיק (מספרים קוונטיים טובים): , המתאר את גודלו של התנע הזוויתי; ו־m, המתאר את ההיטל של התנע הזוויתי על ציר z.
בדומה לכך, למצב ספציפי של הספין של חלקיק יש שני מספרים קוונטיים טובים:
ספין או מספר קוונטי ספיני עיקרי - מבטא את גודלו של הספין.
ערכו הוא מספר אי שלילי שלם או חצי שלם (כלומר: ), והוא מאפיין של החלקיק שאינו משתנה.
בהקשר זה אומרים שלחלקיק יש ספין s.
למשל: לאלקטרון יש ספין חצי.
מספר קוונטי ספיני שניוני - מבטא את ההיטל של הספין על ציר z.
הוא יכול לקבל אחד מתוך 2s+1 ערכים: .
המספר ms ממלא תפקיד חשוב באינטראקציות של הספין עם שדות מגנטיים.
בעוד התנע הזוויתי המסילתי מוגבל למספרים שלמים, הספין יכול להיות גם מספר חצי שלם.
משפט סטטיסטיקות הספין מבחין בין התנהגות סטטיסטית של חלקיקים עם ספין שלם, בוזונים, וחלקיקים עם ספין חצי-שלם, פרמיונים: למשל, האלקטרון, הפרוטון והנייטרון, הם פרמיונים, עם ספין חצי; הפוטון הוא בוזון, עם ספין 1. קיימים בוזונים נוספים, כמו בוזון היגס, שיש להם ספין 0.
לספין יש תכונה לא אינטואיטיבית בהקשר של סיבובים מרחביים: במכניקה קלאסית הפעלת סיבוב של 360 מעלות תחזיר את האובייקט למצבו ההתחלתי.
לעומת זאת, סיבוב כזה לחלקיקים מסוגים מסוימים יהפוך את סימנו של ms.
כאמור, ערכו של הספין יכול להיות רק אחד מקבוצה של ערכים בדידים.
ראיה מכרעת לעובדה זו היא ניסוי שטרן-גרלך: בניסוי זה, החלקיקים הפגינו מומנט מגנטי שמתאים רק לערכי תנע זוויתי שהם .
המבנה הדק והמבנה העל־דק הן תופעות ספקטרוסקופיות בהן מעברי אלקטרונים באטום בין רמות האנרגיה מוסטות מערכן הראשי בגלל אינטראקציות שונות, ביניהן אינטראקציה עם התנע הזוויתי המסילתי (או: "האורביטלי"; תנועת האלקטרון סביב גרעין האטום) ואינטראקציה בין ספין האלקטרון וספין הגרעין.
תכונת הספין אחראית לתכונות רבות של החומר: הספין אחראי על הקשרים הקוולנטים, הספין והכוח האלקטרומגנטי מקנים ליהלום את קשיותו, את החומציות לחומצה, את הבסיסיות לבסיס, את המוליכות התרמית והחשמלית למתכות ואפילו את הצבע של החומר.
וולפגנג פאולי היה, ככל הנראה, הפיזיקאי המשפיע ביותר על תאוריית הספין.
הספין נתגלה לראשונה בהקשר של ספקטרום הפליטה של מתכות אלקליות.
בשנת 1924 פאולי הציג את מה שהוא כינה "דרגת חופש קוונטית דו־ערכית" הקשור לאלקטרון בקליפה הרחוקה ביותר מגרעין האטום (קליפת הערכיות).
דבר זה סייע לנסח את עקרון האיסור של פאולי, לפיו שני פרמיונים באטום נתון לא יכולים להיות באותו מצב קוונטי.
הפירוש הפיזיקלי של אותה דרגת חופש לא היה ידוע בהתחלה.
ראלף קרוניג, אחד מעוזריו של אלפרד לאנדה, הציע בתחילת 1925 כי הסיבה לכך נעוצה בסיבוב העצמי של האלקטרון.
כאשר פאולי שמע על הרעיון, הוא תקף אותו בחומרה, וציין שפני השטח ההיפותטיים של האלקטרון יהיו צריכים לנוע מהר יותר ממהירות האור כדי להסתובב במהירות היכולה ליצור את התנע הזוויתי, דבר שיכול לסתור את תורת היחסות.
קרוניג החליט לבסוף, שלא לפרסם את הרעיון, בעיקר בשל ביקורתו של פאולי.
בסתיו אותה שנה, עלה רעיון דומה אצל שני פיזיקאים הולנדיים צעירים, ג'ורג' אולנבק וסמואל חאודסמיט.
תחת עצתו של פאול ארנפסט, הם החליטו לפרסם את תוצאותיהם.
הרעיון זכה לתגובות חיוביות, בעיקר לאחר שלוולין תומאס (Llewellyn Hilleth Thomas) הצליח ליישב את קיומו של פער של פי שניים, בין התוצאות שהתקבלו בניסוי לבין חישוביהם התאורטיים של אולנבק וחאודסמיט (ושל קרוניג, שלא פורסמו).
על-אף התנגדותו הראשונית לרעיון, פאולי ניסח את התאוריה של הספין בשנת 1927, בעזרת התאוריה המודרנית של מכניקת הקוונטים שנהגתה על ידי ארווין שרדינגר וורנר הייזנברג.
התאוריה של פאולי בנוגע לספין לא הייתה יחסותית.
למרות זאת, בשנת 1928, פול דיראק פרסם את משוואת דיראק, שתיארה את האלקטרון היחסותי.
במשוואת דיראק, נעשה שימוש בספינור המורכב מארבעה איברים (הידוע בתור "ספינור דיראק") בפונקציית הגל של האלקטרון.
בשנת 1940 פאולי הוכיח את "משפט הספין-סטטיסטיקה", הקובע כי לפרמיונים יש ספין חצי-שלם ולבוזונים יש ספין שלם.
לספין אין אנלוגיה במכניקה קלאסית: שלא כמו עצמים "מסתובבים" רגילים בהם מוגדר התנע הזוויתי מפיזור החומר וסיבובו סביב ציר, "תנע זוויתי ספיני" אינו קשור למסה מסתובבת.
מגנטים קבועים (כניגוד לאלקטרומגנטים) מתקיימים הודות לסידור פנימי אחיד של הספינים בתוך החומר.
שימוש נפוץ בספין הוא במכשיר ה-MRI, שם מושרה סיבוב של הספינים בדגימה אותו ניתן למדוד ולהבחין בין חומרים שונים שלהם קצבי סיבוב שונים, כך ניתן לבצע דימות רפואי לא הרסני.
שימוש בספינים להתקנים אלקטרוניים מכונה ספינטרוניקה.
רכיבים בסיסים במחשוב קוונטי משתמשים בספין, על ידי מניפולציות על ספינים של אטומים, של יונים או על קיטוב של פוטונים.
במכניקת הקוונטים, כל גודל מדיד מיוצג על ידי אופרטור הרמיטי.
כיוון שהספין הוא גודל וקטורי, מדידה שלו דורשת מדידה של שלשת רכיבים, ולכן הוא מוגדר על ידי שלשת אופרטורים (ההיטלים של הספין על שלושה צירים מאונכים זה לזה).
בנוסף, מקובל להגדיר בעזרת שלשה זו את האופרטור .
יחסי החילוף בין רכיבי הספין נתונים (בעזרת סימן לוי-צ'יוויטה, εijk):
(הם היוצרים של אלגברת לי ), ומהם נובע גם יחס החילוף:
כאשר יש להמילטוניאן סימטריה לסיבובים, נהוג ללכסן אותו עם המצבים העצמיים של ושל , ומתקיימות משוואות הערכים העצמיים הבאות:
משוואות אלו זהות (עד כדי החלפת L ב-S) למשוואות הערכים העצמיים של אופרטורי התנע הזוויתי המסילתי, ולכן גם במקרה זה מתקבלים שני מספרים קוונטיים טובים לבסיס המצבים העצמיים, כמתואר לעיל:
s, שהוא מספר אי שלילי שלם או חצי שלם.
ms, שיכול להיות אחד מהערכים
לאור זאת, הסימון המקובל למצבי הבסיס הוא .
תיאור מתמטי של ספין חצי
המקרה הפשוט ביותר של ספין שאינו טריוויאלי הוא חלקיק עם ספין חצי, .
מרחב הילברט של מצבי החלקיק הוא מממד 2. מכך נובע ישירות שניתן להציג אותו כווקטור ב-.
לכן מערכת הספין היא מערכת שני מצבים.
בסיס המצבים העצמיים המקובל (על פי ), הוא זוג המצבים המכונים "מעלה" ו"מטה":
ספין "מעלה" () מתאים לערך =ms, כלומר: , והוא מיוצג כווקטור .
ספין "מטה" () מתאים לערך -=ms, כלומר: , והוא מיוצג כווקטור .
בהתאם להצגה של מצבי ספין חצי כווקטורים מממד 2, ניתן להציג גם את אופרטורי הספין במכניקת הקוונטים כמטריצות: כאמור, מקיים:
ומתוך כך מתקבלות מטריצות מתכונתיות למטריצות פאולי:
מדידת ספין של חלקיק תלויה בכיוון שבו מתבצעת המדידה: אם חלקיק נמצא במצב ספין מוגדר באחד הכיוונים, בכל שאר הכיוונים מצב הספין איננו מוגדר ונמצא בסופרפוזיציה קוונטית של שני המצבים העצמיים של המדידה.
אותו רעיון מתקבל גם מהתיאור הפורמלי של הספין: אופרטור מדידת הספין בכיוון מסוים, המוגדר על ידי וקטור יחידה , הוא .
לדוגמה, במקרה שבו מעוניינים למדוד את הספין בכיוון ציר x, האופרטור שמייצג את המדידה הוא .
לכסון של האופרטור נותן שני מצבים עצמיים:
ומכאן נובע שאם ניקח חלקיק שנמדד לא מזמן בכיוון z, ונמדוד אותו בכיוון x, יש סיכוי שווה למצוא אותו פונה לימין או לשמאל.
ניתן לתאר כל חלקיק בעל ספין חצי על ידי ספינורים, בעזרת מקדמיים כלליים המשמשים לתיאור מצב קוונטי בבסיס המתאים:
הכללה לספינים מממד גבוה יותר
מטריצות פאולי מתאימות לתיאור אופרטורי ספין חצי, שהבסיס שלו הוא מממד 2. עבור ספין גדול יותר, יש צורך במטריצות שמסוגלות לפעול על בסיס מממד 2s+1: כמו במקרה של ספין חצי, ניתן למצוא את המטריצה המייצגת את האופרטור ישירות מתוך משוואת הערכים העצמיים שלו.
כדי למצוא את האופרטורים האחרים צריך לייצג בצורה מטריציונית את אופרטורי הסולם, מתוך המשוואות המגדירות את פעולתם על המצבים העצמיים של Sz, ולהשתמש בעובדה שמתקיים:
ספינה ביפידה (Spina Bifida; בעברית: שדרה שסועה) היא מום מולד המתפתח בשלבים הראשונים של ההיריון, עקב סגירה לא שלמה של צינור העצבים בעובר.
כתוצאה מכך, נוצר פתח באחת או בכמה חוליות בעמוד השדרה, ולעיתים בולט ממנו שק קטן המכיל נוזל מוחי־שדרתי ולעיתים גם רקמות עצביות מחוט השדרה, החשופות למי השפיר.
החומרה הקלינית של המום משתנה ונעה בין פגיעה קלה לחמורה.
היא נקבעת על פי מיקום וגודל הפגם בעמוד השדרה, מידת הפגיעה בעצבים או בחוט השדרה עצמו, והאם הפתח בעמוד השדרה מכוסה בעור.
המום מופיע בדרך כלל באזור החזי, המותני או העצתי של עמוד השדרה, ועלול לגרום לליקויים תחושתיים ותנועתיים מתחת לאזור הפגיעה..
הפירוש המילולי של Spina Bifida בלטינית הוא "שדרה שסועה" או "עמוד שדרה מפוצל".
התסמינים של ספינה ביפידה משתנים בהתאם למיקום ולחומרת המום, וכוללים לרוב שילוב של פגיעות נוירולוגיות, קשיים תפקודיים ומומים נלווים:
פגיעה מוטורית: חולשה או שיתוק באזורים שמתחת למיקום הפגם בעמוד השדרה.
הפגיעה עלולה לכלול גם שליטה ירודה על הסוגרים (מתן שתן וצואה) עקב פגיעה בעצבים היוצאים מאזור הפגם.
מומים נלווים במוח: תיתכנה תופעות כמו הידרוצפלוס (הצטברות נוזלים במוח), וכן מלפורמציית קיארי מסוג II (Chiari type II malformation), מצב שבו חלק מהמוח נדחף מטה אל תוך תעלת השדרה.
מצבים אלו עשויים לגרום לקשיי למידה, הפרעה בתפקודים ניהוליים, פזילה ולעיתים גם לאפילפסיה.
סיבוכים במערכת השריר־שלד: ליקויים מבניים כגון עקמת (סקוליוזיס) או קיפוזיס (כיפוף מוגזם של עמוד השדרה), הנובעים ממומים מולדים בחוליות.
ההשלכות התפקודיות של ספינה ביפידה תלויות במיקום המום, ככל שהוא גבוה יותר לאורך חוט השדרה, כך הפגיעה התפקודית צפויה להיות חמורה יותר.
ברוב המקרים ניתן לזהות את המום כבר בבדיקות האולטרה־סאונד הראשונות בהריון, ולעיתים אף ניתן לאבחן אותו באמצעות בדיקת סקר ביוכימי.
אבחון מוקדם מאפשר קבלת החלטה מודעת לגבי המשך ההיריון.
במקרים רבים מתלווה למום גם הידרוצפלוס, מצב המחייב לעיתים החדרת דלף חדרי־צפקי, צינורית המנקזת את הנוזלים העודפים מהחדרים במוח אל חלל הצפק בבטן.
מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, טיפול כירורגי מוקדם שיפר באופן משמעותי את שיעורי ההישרדות של תינוקות עם צורות חמורות של ספינה ביפידה.
בשנים האחרונות חלה התקדמות נוספת, בזכות האפשרות לביצוע ניתוחים תוך־רחמיים (עובריים) סביב השבוע ה־20 להריון, המשפרים את סיכויי ההישרדות ואת איכות החיים של היילוד .
הגישה הטיפולית הנפוצה כוללת סגירה כירורגית של הפגם בעמוד השדרה, לרוב תוך 24 עד 48 שעות לאחר הלידה.
מטרת הניתוח היא למנוע חדירת מזהמים ולהשיב את מבנה הגב התקין ככל האפשר.
עם זאת, הנזק לחוט השדרה שנגרם במהלך ההיריון אינו הפיך, ולכן מטרת ההתערבות היא בעיקר מניעת נזק נוסף.
בעקבות התקדמות טכנולוגית ורפואית, ניתוחים טרום־לידתיים נחשבים כיום אופציה טיפולית במקרים מסוימים.
ניתוחים אלו מבוצעים בדרך כלל בשבועות 19–26 להריון, וכוללים סגירה של הפגם ברחם.
ניתוח טרום-לידתי לעומת ניתוח לאחר לידה
מחקר מטא־אנליזה שפורסם בשנת 2019 השווה בין התוצאות הנוירו־התפתחותיות של ילדים עם ספינה ביפידה שנותחו תוך־רחמית לעומת אלו שנותחו לאחר הלידה.
המחקר לא מצא הבדל מובהק בשיעור הפגיעות הנוירולוגיות בין שתי הקבוצות.
לעומת זאת, מחקרים אחרים מצביעים על יתרונות לתיקון מוקדם.
מחקר ה־MOMS (Management of Myelomeningocele Study), שהיה ניסוי קליני אקראי מבוקר, הראה כי תיקון טרום־לידתי של מיאלומנינגוצלה משפר את התפקוד המוטורי (בממוצע שיפור של שתי רמות חוליה) ומפחית את הצורך בהתקנת דלף חדרי־צפקי (VP Shunt) עד גיל שנה, בהשוואה לניתוח לאחר הלידה .
עם זאת, לניתוחים תוך־רחמיים יש גם סיכונים.
הסיכון ללידה מוקדמת (בפרט לפני השבוע 35 להריון) גבוה יותר משמעותית בקרב נשים שעוברן נותח ברחם.
מטא־אנליזה מצאה כי על כל שני ניתוחים טרום־לידתיים שבוצעו, התרחשה לידה מוקדמת נוספת אחת.
קיימות מספר שיטות לביצוע ניתוח תוך־רחמי, הנבדלות ברמת הפולשנות:
גישה פתוחה: פתיחה מלאה של בטן האם והרחם, בדומה לניתוח קיסרי.
שיטה זו כרוכה בסיכונים מוגברים ליולדת.
גישה זעיר־פולשנית: החדרת כלי ניתוח עדינים דרך מספר פתחים קטנים בבטן האם, תוך שימוש במצלמה אנדוסקופית.
גישה זו נחשבת בטוחה יותר, אך דורשת מיומנות גבוהה.
שיטות אלו מבוצעות כיום רק במספר מצומצם של מרכזים רפואיים מתקדמים ברחבי העולם, וכוללות הערכת סיכונים קפדנית.
ילד עם ספינה ביפידה זקוק למעקב רפואי ושיקומי רב-תחומי החיוני להתפתחותו ולמניעת סיבוכים משניים.
הוא יזדקק להערכה אורתופדית, אורולוגית, נוירוכירורגית והתפתחותית באופן קבוע.
ספינה ביפידה נגרמת לעיתים בשל מחסור בחומצה פולית (לרבות עקב חוסר MTHFR), או בחוסר ויטמין B12 בגוף האישה ההרה בתחילת ההיריון.
לפיכך, מומלץ לכל אישה בגיל הפוריות לצרוך חומצה פולית כתוסף מזון החל משלושה חודשים לפני תחילת ההיריון, ובמהלך ההיריון כולו.
הדרך היעילה ביותר למניעת מומים בתעלה העצבית, ובפרט ספינה ביפידה, היא באמצעות העשרת מזון חובה בחומצה פולית.
מחקר מטא-אנליזה מצא כי במדינות שבהן קיימת מדיניות של חקיקה המחייבת העשרה של מוצרי מזון בחומצה פולית חלה ירידה מובהקת בשכיחות ספינה ביפידה, בהשוואה למדינות עם העשרה מרצון או ללא העשרה כלל.
המחקר הדגיש גם הבדלים גאוגרפיים בשיעורי התחלואה: באמריקה הצפונית, שם נהוגה העשרת חובה, שיעור ספינה ביפידה בלידות חי היה נמוך בהרבה לעומת אזורים שבהם העשרה אינה מחייבת.
מאחר שהתעלה העצבית נסגרת בשלב מוקדם מאוד בהריון (בערך ביום ה־28), רבות מהנשים כלל אינן מודעות לכך שהן בהיריון בזמן קריטי זה.
משום כך, קמפיינים ציבוריים המעודדים נטילת חומצה פולית לאחר גילוי ההיריון נחשבים פחות יעילים.
לעומתם, העשרת מזון מחייבת מספקת מענה גורף ואפקטיבי לאוכלוסייה כולה.
ישנם מחקרים המצביעים גם על קשר אפשרי בין צריכת חומצה פולית לבין הפחתת חומרת המום, בכך שמיקום הנגע בעמוד השדרה עלול להופיע באזורים נמוכים יותר, שהם פחות מסכני חיים.
השופטת דבורה ברלינר כתבה על תינוק שנולד עם מום של ספינה ביפידה שגרר 100% נכות, שהוא כלול באותם מקרים קשים שבהם ניתן לומר כי "נוח לו שלא נברא מאשר שנברא" ועל כן אם הצוות הרפואי היה מתרשל בהפניית ההורים לבדיקות לגילוי המום הוא היה זכאי לפיצוי על הולדה בעוולה.
ספין אינו שקר, אלא שימוש מניפולטיבי בעובדות הקיימות או פרשנות "יצירתית" להן, כשמטרתו מיועדת בדרך כלל לשרת כהסחת דעת של אמצעי התקשורת.
לדוגמה: הכיתוב "ללא כולסטרול" על אריזת מרגרינה איננו שקר, אולם הכולסטרול בכלל איננו אמור להיות במרגרינה – הוא מצוי רק במזונות שמקורם מהחי, וכל תכליתו של הכיתוב הוא לטעת תדמית בריאה יותר למרגרינה.
הספין התקשורתי נועד לייצר או להטעות סיפור תקשורתי.
המסחרר התקשורתי (הספין מאסטר) משתמש בעזרת יוצרי הספין - יועצים פוליטיים, אנשי יחסי הציבור, פרסומאים, שדלנים, חוקרי דעת קהל, כותבי נאומים והעוסקים בטלמרקטינג.
במספר דרכים שבהן ניתן לעניין את התקשורת בייצור סיפור חליפי או בשינוי פרטי סיפור קיים.
הספין התקשורתי עשוי להשתמש בציטטות של אדם מסוים; בשחרור עובדות מסוימות הרלוונטיות לשימוש התקשורת בעת הפצת הספין; בהכחשה מרומזת של האישיות המסחררת או של הנושא ו/או האישיות המסתחררת; במציאת "אמת חבויה" שהסתתרה כביכול בידיעה אחרת.
הדרכים לייצר ספין תקשורתי רבות ומגוונות, אך המאפיין המאגד אותן הוא היותן מהלכים טקטיים הננקטים לפרק זמן קצר, שתכליתם היא להסיט את תשומת הלב.
מושגים מקובלים בספין - ממסרים קליטים (Soundbites), נקודות לדיון (Talking Points), והזדמנויות צילום (Photo Opportunities).
המינוח "ספין" הורחב בשנים האחרונות והוא גם משמש ליצירת או לגילוי סיפורים אשר ממקדים את דעת הקהל בנושא מסוים למען שתי מטרות: האחת, יחסי ציבור לנושא מסוים והשנייה יחסי ציבור לנושא מסוים על מנת להאפיל על נושא אחר.
לדוגמה: כנגד ראש הממשלה מתבצעת הפגנת ענק ביום מסוים ובשעה נקובה.
ספין תקשורתי יהיה ליצור פגישה מתוקשרת של ראש הממשלה עם מנהיג ערבי אשר תסיט את תשומת הלב של מהדורות החדשות מההפגנה אל הפגישה רמת הדרג.
מקור הביטוי ממשחק כדור בסיס (Baseball) - מתן "ספין" לכדור על ידי השחקן ההודף נועד להטעות את החובט בהערכת מסלול הכדור.
בתחילת שנות התשעים אומץ המונח על ידי תעשיית יחסי-הציבור בארצות הברית.
שולב במינוח news cycle, מחזור החדשות, אשר מתאר את ההתרחשות התקשורתית כמערכת של היזון חוזר (עיתונים אשר נסגרים בלילה, מזינים את חדשות הבוקר אשר מייצרות כותרות למהדורות הערב המוקדמות ומעבירות למהדורות המרכזיות ב-20:00, אשר מייצרות את הכותרות לעיתוני הבוקר וחוזר חלילה).
המושג "ספין" הוא המניפולציה אשר מתערבת במחזור ומסובבת את מחזור החדשות כרצונה.
הביסוס העיקרי של המושג "ספין" נעשה בספרו של הווארד קורץ (kurtz) 'ספין סייקל' (Spin Cycle) אשר מתאר את ההתנהלות התקשורתית של ממשל קלינטון בזמן תקופת פרשת מוניקה לווינסקי, ובספרו של ביל פרס 'סבסב את זה' (Spin This).
האסטרטגיה המועדפת במסגרת ספין היא מתקפה.
במקום לתת לחדשות הרעות להגיע לאמצעי התקשורת ללא שליטה, מוציאים מידע למדיה בליווי עמדות ותגובות הגורם המדברר.
ישנן כמה טקטיקות ספין מקובלות:
"גדול יותר במקום אחר" (Bigger Elsewhere) הסחת הדיון הציבורי על ידי חשיפה של מידע מרעיש אחר בתזמון הנכון.
הצגת חדשות רעות באור חיובי.
הטלת האשמה על מישהו אחר.
ניתוח האירועים מותנה בפרשנות - למשל, הנשיא ביל קלינטון, שמוניקה לווינסקי קיימה בו מין אוראלי, אמר: "לא קיימתי יחסי מין עם האישה הזאת"; עכשיו השאלה היא מה בדיוק נכלל בהגדרה "יחסי מין" ומה לא.
סטטיסטיקה - הצגת נתונים בצורה שמעודדת פרשנות שגויה שלהם (למשל, יצירת אשליה של פערים גדולים בין נתונים בגרף עמודות על ידי קביעת ציר ה-X בנקודה שאינה אפס).
התקרבנות - בניית תדמית קורבן כדי לעודד אמפתיה.
הספין התקשורתי בפוליטיקה מתאר את האופן בו פוליטיקאים ויועצי תקשורת מפיצים מידע שמטרתו להשפיע על דעת קהל, סדר יום, ניהול רושם של פוליטיקאים והסיקור התקשורתי.
זהו כלי מרכזי בעבודת הדוברות ויחסי הציבור, לרוב מטעמם של פוליטיקאים, המשתמשים בו כדי להכפיש את יריביהם, או כדי להסיח את תשומת הלב של הסיקור התקשורתי מעובדות או ממהלכים כושלים שנקטו, וכך להשיג נקודות זכות בדעת הקהל.
רבים רואים בספין כגורם החותר תחת זרימת המידע החופשית דרך תרבות שקרים וחוסר אימון.
כך למעשה הספין מערער את עצמאותם המקצועית של עיתונאים ובעקיפין גם את עצם קיומן שלשל העיתונות והדמוקרטיה.
יחד עם זאת, לספין גם היבטים חיוביים מבחינת האינטרס הציבורי.
הספין הוא כלי חיוני שמאפשר למידע מסוים לפלס את דרכו אל סדר היום ולהגיע אל הקהל.
בנוסף, הספין מקדם שיח ביקורתי 'אנטי ספין' שעשוי לעודד זיהוי ספינים המתפרסמים באמצעי התקשורת, כמו גם חשיפת התהליכים בעולם הצללים של התקשורת הפוליטית.
ספין-אוף (מאנגלית: Spin-off), או "יצירת בת", היא כל יצירת סיפורת, כגון סרט קולנוע, תוכנית טלוויזיה (סרט או סדרה, הנקראת גם "סדרת בת"), תוכנית רדיו, משחק מחשב או משחק וידאו, שנגזרת מיצירה קודמת.
הלשונאי רוביק רוזנטל הגדיר את המושג "ספין אוף" כ.
יצירת ספין-אוף מתמקדת בפיתוח מרכיבים מהיצירה המקורית: דמויות, פרטים, נושאי עיסוק או אירועים שהיו משניים ביצירה המקורית, עומדים במרכז עלילת היצירה החדשה (כגון: דמות משנה מקורית שהופכת לדמות ראשית).
על אף הקשר ליצירה קיימת, ספין-אוף מתקיימת כיצירה העומדת בפני עצמה, במובן שהקהל יכול להבינה בלי להכיר את עלילת היצירה הקיימת.
הספין-אוף אף יכול לערב מעבר ממדיה אחת לשנייה.
סדרת טלוויזיה כלשהי המהווה ספין-אוף ליצירה קיימת נקראת סדרה בת.
ספין-אוף של תוכנית טלוויזיה מתוך סרט
סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה שנגזרים מסרטי קולנוע, לרוב סרטים שהצליחו במיוחד, והעיבוד הטלוויזיוני שואף להיבנות מהצלחתם.
ייתכן שדמויות משנה מהסרט המקורי יהפכו לראשיות בתוכנית הטלוויזיה, אך יתרה מכך, סדרת טלוויזיה מאפשרת להעמיד בכל פעם דמות אחרת במרכז ולפתח אותה, וליצור אירועים חדשים באותו יקום בדיוני.
דוגמה מובהקת לסדרת ספין-אוף כזו היא הסדרה "תהילה" שנגזרה מסרט קולנוע באותו שם משנת 1980, ושודרה בין השנים 1982–1987. הסרט והסדרה התרחשו באותו יקום בדיוני: קורותיהם של תלמידים ומורים בבית ספר תיכון לאמנויות הבמה בניו יורק.
כמה משחקני הסרט אף גילמו את דמויותיהם בסדרה.
שני סרטי טלוויזיה שצולמו באמצע שנות ה-80 הוקדשו לניצולים אנושיים שונים שהגיעו לפלנטה של האִיווֹקים ממלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי (1983).
סרט הטלוויזיה השני שבהם היווה בעצמו מקור לספין-אוף – סדרה מצוירת על האִיווֹקים בינם לבין עצמם (1985).
סדרת האנימציה "הפינגוונים ממדגסקר", מהווה ספין-אוף לסרט "מדגסקר" (2005).
הסדרה מגוללת את עלילות ארבעת הפינגווינים מהסרט לאחר שהגיעו לגן החיות בניו יורק.
ספין-אוף של סרט מתוך תוכנית טלוויזיה
יוצרי תוכניות טלוויזיה שצוברות פופולריות לעיתים מעוניינים להביא אותן גם אל המסך הגדול כדי לתת להם "חותמת קולנועית".
הסרט אמור להוות מעין פרק חד פעמי וחשוב במיוחד שמתמקד בצדדים בעלילה שלא נחשפו קודם לכן.
סרט כזה מוגדר "ספין-אוף" רק מעצם המעבר ממדיה אחת לשנייה, גם אם למעשה מדובר באותן דמויות ובאותה עלילה.
סדרת הטלוויזיה "המכשף" (2019): בינואר 2020 הודיעה חברת "נטפליקס" שלאור הצלחת הסדרה, החברה מפיקה סרט אנימה שיהיה ספין-אוף לסדרה, במעורבותה של יוצרת הסדרה, לורן שמידט היסריך.
לפי ההודעה הרשמית, הסרט נקרא "המכשף: סיוטו של הזאב".
תוכנית הטלוויזיה הישראלית "גן חיות": ב-29 בדצמבר 2016 שודר סרט הספין-אוף של התכנית, שנקרא: "גנחה – פלישת הזומבים: הסרט".
הסרט "ההילולה" של שלום אסייג הוא ספין אוף של שתי קומדיות מצבים - "שנות השמונים" ו"שנות התשעים".
ספין-אוף של סרט מתוך סרט אחר
מלך העקרבים (2002) הוא שילוב של ספין-אוף ופריקוול בכך שנועד להסביר את עברו העתיק של מלך העקרבים מ"המומיה חוזרת" (2001).
אלקטרה (2004) לקח דמות זו מ"דרדוויל" (2003) והמשיך את הרפתקאותיה.
מבול של צרות (2007) לקח את דמותו של שדרן החדשות אוון בקסטר מ"ברוס הגדול מכולם" (2003) ובנה סביבה סרט משלה ללא קשר לדמותו של גיבור הסרט המקורי.
ב-12 בספטמבר 2013, הודיעה הסופרת ג'יי קיי רולינג בעמוד הפייסבוק הרשמי שלה כי לסדרת הספרים והסרטים המצליחה הארי פוטר מתוכננת סדרת סרטי ספין-אוף חדשים, כאשר הסרט הראשון יתמקד בדמותו של ניוט סלמנדרה, מחבר הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", ויתרחש 70 שנה לפני תקופת העלילה של ספרי הארי פוטר.
"הנזירה" (2018) לקח את דמותו של ואלאק מ"לזמן את הרוע 2" והתבסס עליו ברובו.
"סבבה" הוא סרט ספין-אוף ספציפי של דמויותיהם של יוד'לה, שמש ורס"ר פלכטר מ"ספיחס" (1982), סרט שבעצמו שייך לסדרת סרטי אסקימו לימון.
ספין-אוף של תוכנית בטלוויזיה מתוך תוכנית טלוויזיה אחרת
בטלוויזיה, יצירת סדרות-בנות אופיינית לקומדיות מצבים, אך דוגמאות לסדרות כאלו מצויות גם ב"אופרות סבון" דרמות, סדרות ילדים וסדרות מתח.
רוב הסדרות-הבנות נוצרות על בסיס אימוץ דמות משנה בסדרה קיימת או מעבר של דמות מרכזית בתוכנית קיימת לתוכנית נפרדת, בה הן תופשות את המקום המרכזי.
לעיתים קרובות, ממשיכה הסדרה המקורית לרוץ בלעדי הדמויות, כאשר לעיתים קרובות יש "הצלבה" של דמויות, כאשר דמויות מהתוכנית האחת מתארחות בתוכנית השנייה.
כאשר סדרה-בת נוצרת במקביל לסדרה קיימת, נפוץ גם המנהג של שילוב הדמויות שתופענה בסדרה-הבת באפיזודה אחת או שתיים בסדרה-האם, כדי לערוך לצופים היכרות עמן.
במקרים אחרים, דמויות קבועות בסדרה כלשהי ממשיכות לסדרה משלהן אחרי תום הסדרה הקיימת.
ברוב המקרים, הסדרה החדשה מתבססת על האופי המוכר של הדמויות, ובמקרים אחרים נחשפים צדדים אחרים שלהן.
ברוב המקרים, מתנהלת הסדרה החדשה באתר ובסביבה שונים מאלו של הסדרה הקודמת.
מקרה שלישי, נפוץ אף הוא, הוא של סדרה-בת המתבססת על הסביבה והרעיון הבסיסי של סדרה קיימת, אך כוללת דמויות שונות לחלוטין.
דוגמה טיפוסית לכך היא סדרות כמו "מסע בין כוכבים" או "חוק וסדר".
גם חלק ניכר מתוכניות המציאות מבוססות על דגם דומה.
הסדרות "טורצ'ווד" ו"הרפתקאות שרה ג'יין" הן סדרות-בת לסדרה "דוקטור הו" של רשת BBC.
הסדרה טורצ'ווד רצה במשך ארבע עונות ועקבה אחר הדמות של קפטן ג'ק הארקנס, אחת מהדמויות בדוקטור הו, שהנהיג ארגון בשם "טורצ'ווד", מקורו גם הוא בסדרה "דוקטור הו".
"הרפתקאות שרה ג'יין" רצה חמש עונות, ועוקבת אחר שרה ג'יין, דמות עבר בסדרה, שהופיעה במספר פרקים בהופעת אורח בסדרה המחודשת.
הסדרה "פרייז'ר", שהדמות הראשית בה, ד"ר פרייז'ר קריין, הייתה אחת הדמויות בסדרה "חופשי על הבר".
הסדרה "ג'ואי" מבוססת על ג'ואי (מאט לה-בלנק) מהסדרה "חברים".
הסדרה "המופע של קליבלנד" מבוססת על קליבלנד בראון מהסדרה "איש משפחה".
הסדרה "מרפאה פרטית" עוקבת אחר דמותה של ד"ר אדיסון מונטגומרי (קייט וולש) מהסדרה "האנטומיה של גריי".
לסדרה "האנטומיה של גריי" הופקה סדרה בת נוספת בשם "תחנה 19".
הסדרה "סאם וקאט", ספין-אוף סביב סאם (ג'נט מקארדי) וקאט (אריאנה גרנדה) מהסדרות "ויקטוריוס" ו-"iCarly".
הסדרה "העולם של ריילי" היא סדרת המשך של הסדרה "ילד פוגש עולם", ושודרה 20 שנה לאחריה.
היא מתארת מה קרה לאחר שגיבורי הסדרה "ילד פוגש עולם" התחתנו והולידו את ריילי ואוגי.
"האישה הביונית" היא סדרת בת של "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים".
"ארמון הזהב", "אחיות" ו"קן ריק" הן סדרות בת של "בנות הזהב".
"המזל הרע של השריף לובו" היא סדרת בת של "בי ג'יי והדוב".
"טבית'ה" היא סדרת בת של "מעשי כשפים".
הסדרה "סמוך על סול" מציגה את עברו של דמות המשנה סול גודמן (בוב אודנקירק) מהסדרה "שובר שורות".
הסדרה "טראפר ג'ון" היא סדרת בת של הסדרה "מ.א.ש".
הסדרות "המופע של פטריק" ו"מחנה האלמוגים" מבוססות על הסדרה המוכרת "בובספוג".
הסדרה "עשרת בני לאבוק" היא סדרת בת של הסדרה "להתבגר ולהתגבר".
הסדרה "המופע של אנדי גריפית'" הניבה סדרת בת: "מייברי אר.אף.די.".
הסדרה "מישהו מטפל בך?" הניבה סדרת בת: "מישהו מטפל בך?
הסדרה "מי הבוס?" הניבה סדרת בת: "בובות חיות"
הסדרה "ברני מילר" הניבה סדרת בת: "פיש"
הסדרה "על טעם ועל ריח" הניבה סדרת בת: "עובדות החיים"
הסדרה "זמנים טובים" היא סדרת בת של הסדרה "מוד"
הסדרה "שלושה בדירה אחת" הולידה שתי סדרות בת: "הרופרים" ו"שלושה זה יותר מדי".
הסדרה "ג'ייק והשמן" (בעצמה סדרת-בת של "מטלוק") הניבה סדרת בת: "האבחנה: רצח"
הסדרה "דאלאס" הניבה סדרת בת: "נוטס לנדינג"
סדרות שיש להן סדרות בת רבות
"הכל נשאר במשפחה": "המקום של ארצ'י", "הג'פרסונים", "מוד", "גלוריה" ועוד.
"המופע של מרי טיילר מור": "רודה", "פיליפס" ו"לו גרנט".
"ימים מאושרים" (בעצמה סדרה-בת של "אהבה נוסח אמריקה"): "לוורן ושירלי", "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", "היפיפיות של בלאנסקי" ו"מורק ומינדי".
הסדרה הבת הראשונה ששודרה בישראל היא "עולמו המופלא של דוקטור האפבייקד" שמבוססת על דמותו של הדוקטור המפוזר מהסדרה "הרפתקאות סקוטרמן", אולם הסדרה בת הראשונה שנוצרה בעברית הייתה "בבית של פיסטוק" אשר לקחה את הדמויות "רגע" ו"פיסטוק" מתוך סדרת התוכניות "רגע עם דודלי" של הטלוויזיה החינוכית.
בסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" לקוחה דמותו של גרי מנדלבאום מהסדרה "הפיג'מות".
כך גם לגבי "הפיג'מות בקפה קר סול" ו"הפיג'מות במופע של דובל'ה", אשר מהוות גם הן ספין-אוף של "הפיג'מות".
הסדרה "מבצע קיפוד" היא ספין אוף לסדרה "נשרים".
הסדרה "גאליס" ממשיכה את מסען של שלוש דמויות מהסדרה "החולמים".
הסדרה "השמיניה - הדור הבא" מהווה כהמשך לסדרה המקורית "השמיניה" לאחר שנמחק הזיכרון של חברי השמיניה ומצטרפת אליהם שמיניה (שישיה) חדשה, והיא מורכבת משתי עונות (4-5), אמנם היא סופגת ביקורות קשות מטעם הקהל שטוען כי לא אמור להיות המשך מעבר לעונה 3 של הסדרה המקורית.
עלילת ספין-אוף בו-זמנית, או סיידקוול, היא המשכון שמתרחש ביקום משותף ובמסגרת זמן כרונולוגית משותפת עם יצירה קיימת, אך העלילות נפרדות והדמויות שונות ומתפתחות בפני עצמן.
המונח האנגלי: Sidequell, הוא הלחם בסיסים של המילים Side (בעברית: צד, כחלק מהביטוי "צד בצד") ו-Sequel (המשכון).
עם זאת, ייתכן שדמויות מהעלילות המקבילות ייפגשו מאוחר יותר, על אף שכל אחת מתפתחת באופן עצמאי.
דייוויד פיפלס שהשתתף בכתיבת התסריט של "בלייד ראנר" (1982), וכתב את משנת 1998, הסביר ש"חייל קטלני" הוא סיידקוול ל"בלייד ראנר", משום ששתי העלילות מתרחשות באותו יקום בדיוני, ואלמנטים מקדמי עלילה מ"בלייד ראנר" יושמו ב"חייל קטלני".
עם זאת, "חייל קטלני" לא נחשב להמשכון רשמי משום שהוא לא הוכר על ידי מחזיקי זכויות היוצרים של היקום של "בלייד ראנר".
"זהות גנובה" שיצא בשנת 2012 כספין-אוף של "זהות אבודה" (2007) נחשב לסיידקוול, משום שאירועים משני הסרטים מתרחשים סימולטנית בתוך אותה מסגרת כרונולוגית.
משחק המחשב "Infamous First Light" "" הוא סיידקוול של "Infamous Second Son" , ובו דמותה של אביגיל "פץ'" ווקר, ששימשה דמות משנה במשחק הקודם, היא אוואטר של השחקן, ומספרת את סיפורה מפרספקטיבה של צד שלישי.
עלילות שני המשחקים מתרחשות בשנת 2016, שבע שנים אחרי אירועי "Infamous 2" .
הספינה, הספינה הראשית או אולם התווך היא החלל המרכזי של הכנסייה.
החלק המרכזי של הכנסייה, כלומר מבנה האורך שלה, נקרא גם ספינה (לטינית: Navis, אנגלית: Nave) או "אולם התווך", ולצדדיו 'ספינות משניות', 'מעברים' או 'סִטראות' .
המילה 'ספינה' נובעת מדמיון לשלדה של סירה: לבזיליקות המוקדמות היה גג עץ בצורת משולש, הנתמך על מערכת עמודים ותומכות המזכירים שלדה של סירה, וכן משום שבוני הגגות המוקדמים בנו גם ספינות.
בנצרות קיבל השם 'ספינה' משמעות נוספת: הכנסייה משולה לספינה שתביא את המאמין אל גן העדן.
שורות עמודים מחלקות את החלל המרכזי של הבזיליקה לאגפי משנה (סטראות), המכונים גם 'ספינות משניות' (לעומת הספינה הראשית).
בכנסיות רבות היה החלל מחולק בין קהלים מסוגים שונים.
בדרך כלל כלל אולם התווך גבוה ושתי הספינות המשניות (אחת מכל צד) נמוכות ממנו.
קתדרלות גדולות (כגון קתדרלת בורז' וקתדרלת קלן) כללו לעיתים שתי ספינות משניות מכל צד, ובכך חילקו את חלל הכנסייה לחמישה אגפים.
מעל הספינות המשניות הנמוכות נבנו גלריה ותמיכות לספינה הראשית.
עם זאת יש כנסיות שבהן הספינות המשניות הן באותו גובה כמו הספינה הראשית.
כנסיות כאלה נקראות כנסיות אולם (Hall church).
גודל הספינה, הפרופורציות שלה ומידת האווריריות של מעטפת החלל שלה, היו גורם מחולל בהתפתחות אדריכלות הכנסיות.
הניסיונות המתמשכים מצד אדריכלי הכנסיות לאורך ההיסטוריה ליצור חללים גבוהים ורחבים יותר ובעלי קירות דקים יותר שדרך הפתחים שלהם תיכנס כמות גדולה יותר של אור, הביאו בסופו של דבר להתפתחות של צורת הכנסיות הטיפוסית.
צורה זו הנובעת כולה ממאפייני הספינה, כוללת תמיכות או תמיכות דואות בצידיה, ותחתן נוצר המקום לספינות המשניות, גג עץ משופע שנבנה מעל לקירוי הספינה וחזית חיצונית המרמזת על צורת החלל הפנימי.
באדריכלות הנוצרית המוקדמת, כמו במבני הבזיליקה של האדריכלות הרומית, קורתה לרוב הספינה הראשית בקורות עץ, או במקרים נדירים יותר בקמרון חבית.
הספינה הרומנסקית יצרה חלוקה ברורה של אותם תאים נפחיים: לצד כל תא שקורה בקמרון אחד חולקו צידיו על ידי עמוד משני בין שני עמודים עיקריים אשר הקטינו את גודל התאים בספינות המשניות בחצי.
באדריכלות הגותית נעשה שימוש בקמרונות צלעות (בעלי שש צלעות במוקדמת ובעלי ארבע צלעות בבְּשֵלה) שהדגישו את הקווים של התקרה.
בגותיקה המאוחרת באירופה התפתחו קמרונות רשת מורכבים, ובגותיקה המאוחרת באנגליה התפתחו קמרונות הצלעות לקמרונות מניפה.
הספינות הגותיות הרקיעו לגבהים חדשים תוך שהן נתמכות במערכת עמודים מורכבים וקשתות מבפנים ותמיכות דואות מבחוץ.
אדריכלות הרנסאנס שהתפתחה באיטליה לא השתמשה כלל בקמרונות מרובי קווים, אלא בקמרונות פשוטים יותר, לרוב קמרון חבית אחד לכל אורך הספינה, או אפילו תקרה שטוחה ללא קמרון בכלל ובה עיטורים בלבד.
בכנסיות רבות שנבנו במאה ה-20 נעשה שימוש בקמרונות בעלי צורות קלאסיות, שנבנים מבטון מזוין או בטכנולוגיות חדשות אחרות.
לעומתן קיימות כנסיות מודרניות, בעיקר בנצרות הלא-קתולית, אשר צורת החלל בהן שונה לחלוטין, או שכלל לא קיימת ספינה ראשית ברורה כבדורות הקודמים.
רשימת הקתדרלות בעלות הספינות הראשיות הגבוהות ביותר
להלן רשימה של קתדרלות וכנסיות המסודרות לפי גובה הספינה הראשית (Nave).
הנתון מופיע ביחידות שבו הוא ניתן במקור, עם המרה אוטומטית ממטר לרגל ומרגל למטר (בסוגריים).
בובה, צרפת "הפרתנון של הגותיקה הצרפתית".
רק מפרץ אחד של הספינה הראשית נבנה והקתדרלה קרסה במהלך הבנייה.
קמרונות בית המקהלה נבנו מחדש לגובה זה ועדיין על תילם.
קתדרלת קלן (בית המקהלה) (W)
(Ch) קלן, גרמניה היחס הגדול ביותר בין גובה הספינה לרוחבה בזיליקת פטרוס הקדוש
רומא, הוותיקן תקרה ללא קמרונות, לא קתדרלה קתדרלת מילאנו
(Ch) מילאנו, איטליה הקתדרלה השלמה בעלת הקמרונות הגותיים הגבוהים בעולם בזיליקת פטרוניוס הקדוש בולוניה, איטליה החזית לא הושלמה סגרדה פמיליה
ברצלונה, ספרד עדיין בבנייה אף על פי שהספינה הראשית כבר נשלמה עד לגובה זה.
לא קתדרלה קתדרלת לה סאו פלמה דה מיורקה, ספרד הקמרונות הגבוהים ביותר בספרד סנטה מריה דל פיורה (W) פירנצה, איטליה קתדרלת אמיין (FM)
(Ch) אמיין, צרפת הקמרונות הגבוהים בצרפת קתדרלת סביליה
סביליה, ספרד הקתדרלה הגותית הגדולה בעולם מבחינת נפח המינסטר של אולם
אולם, גרמניה הכנסייה הגבוהה בעולם, בעלת צריח המתנשא לגובה של 161.53 מטר קתדרלת מץ מץ, צרפת - קתדרלת נרבונה
נרבונה, צרפת רק בית המקהלה נבנה מריינקירכה ליבק, גרמניה קמרונות הלבנים הגבוהים בעולם קתדרלת ריימס (FM)
(Ch) ריימס, צרפת קתדרלת יוחנן הקדוש השמימי
ניו יורק, ארצות הברית לא הושלמה קתדרלת סנט פול לונדון, אנגליה תקרה ללא קמרונות קתדרלת בורז' (FM)
(Ch) בורז', צרפת - קתדרלת שארטר
(Ch) שארטר, צרפת קתדרלת ליברפול
ליברפול, אנגליה - קתדרלת סלמנקה סלמנקה, ספרד - קתדרלת נוטרדאם (פריז)
פריז, צרפת קתדרלת לה מאן לה מאן, צרפת - קתדרלת ויטוס הקדוש פראג, צ'כיה - קתדרלת סגוביה סגוביה, ספרד - Stockholm, Engelbrektskyrkan סטוקהולם, שוודיה הקמרונות הגבוהים בסקנדינביה מנזר וסטמינסטר לונדון, אנגליה לא קתדרלה
הערה: בחלקים התחתונים של הרשימה ייתכן וחסרות כנסיות.
ספינונה איטלקי (איטלקית: Spinone Italiano) הוא גזע של כלב ממוצא איטלקי שמשמש לרוב ככלב ציד.
הוא קרוב לגזע פוינטר גרמני קצר שיער.
קיימות עדויות על קיומו מאז 1600–1700 באותה תקופה היה נקרא גריפוני, כשם שנהגו לקרוא לכל כלבי הציד באותה תקופה באיטליה.
הכלב בעל התנהגות נוחה, דבר שתורם להיותו הן בשימוש סיעודי הן סתם ככלב משפחתי.
כלב בעל מבנה גוף ושרירים חזק ויציב, המאפשרים לו גם להיות מהכלבים בעלי יכולת השחייה היותר משובחת.
עקב צבעיו, שילוב של חום על גוונו ולבן, מוחלף לעיתים עם ה-ווירהרד פוינטר גרמני (German Wirehaired Pointer) על ידי אנשים שאינם מומחים.
הראש המוארך ועצם העורף המובלטת הם מאפייניו הייחודיים.
בעל מבט שרבים אומרים כי הוא אנושי ונבון.
הספינונה הוא כלב חם וידידותי הן לאנשים והן לכלבים אחרים.
אופיו הסבלני במיוחד הופך אותו לאחד מגזעי הכלבים שעליהם נאמר "לכל המשפחה" ו"לכל משפחה".
נחשב לכלב נאמן במיוחד לאלו שהוא מכיר וחברי לאלו שהוא מכיר פחות.
הספינונה איננו כלב תוקפני ואגרסיבי ואינו מתאים לשמש ככלב שמירה.