tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאז הכרזת העצמאות של אלבניה מהאימפריה העות'מאנית ב-1912, אלבניה שינתה את החלוקה המינהלית שלה כ-21 פעמים.
עד לשנת 2000, החלוקה הראשית הייתה לנפות (), שמספרן, שטחן וחשיבותן השתנו במהלך הזמן.
הנפות חולקו לקבוצות שהיוו 12 מחוזות החל משנת 1991.
החלוקה למחוזות כיום מתבססת על החוקה משנת 1998 ויושמה ב-31 ביולי 2000. החלוקה לנפה בוטלה לחלוטין והוחלפה בחלוקה לעיריות באזורים עירוניים ולקומונות שחולקו לכפרים באזורים הכפריים.
בשנת 2014, הוחלט לחלק את המחוזות לעיריות בלבד, והקומונות משמשות כחלוקה מנהלית משנית לעיריות.
האי אירלנד מחולק לארבע פרובינציות, המחולקות באופן היסטורי ל-32 מחוזות ש-26 מהם נמצאים בתחום הרפובליקה של אירלנד ויתרתם בצפון אירלנד.
בשנת 2014 בוצע שינוי ומאז אירלנד מחולקת ל-26 מועצות מחוזיות, 3 מועצות עירוניות ו-2 מועצות משותפות לעיר ולמחוז.
מבחינה מינהלית איסלנד מחולקת ל-8 מחוזות שבתוכם פועלים 64 מועצות אזוריות או עיריות:
שינוי אחרון בגבולות המחוזות בוצע בשנת 2012. לאיי וסטמאנאאיאר מונה מושל נפרד.
בראש המחוז עומד מושל (Sýslumaður).
אבחזיה היא חבל ארץ הנמצא על שפת הים השחור.
עד הכרזת העצמאות החד-צדדית בשנת 2008 היה חבל ארץ זה מחוז בצפון-מערב גאורגיה.
מבחינה מנהלית אבחזיה מחולקת לשבעה מחוזות ( араион, ראיון) לעומת שישה מחוזות בתקופה שהאזור היה חלק מגאורגיה.
מבחינה מנהלית אורוגוואי מחולקת ל-19 מחוזות (Departamentos, דפרטמנטוס).
במקור (בשנת 1816) המדינה חולקה ל-6 מחוזות.
עם הזמן, במהלך המאה ה-19 נערכו שינויים ומספר המחוזות גדל ל-19. השינוי האחרון התבצע בשנת 1885.
מבחינה מנהלית אקוודור מחולקת ל-24 מחוזות (provincia, פרובינציה).
בעבר היו אזורים שלא שייכים לאף מחוז.
במהלך שנים 2015–2017 הם נכללו במחוזות שבקרבתם.
מחוז תל אביב הוא אחד ממחוזות משטרת ישראל וכולל שלושה מרחבים.
המחוז הוא בעל אופי עירוני.
גבולותיו הם רשפון בצפון, חולון ובת ים בדרום.
הים במערב והגבול המזרחי חופף במידה רבה לכביש 4 וכולל ממזרח לו את אור יהודה, קריית אונו ויהוד.
בית המעצר תל אביב משמש כמתקן המעצר של המחוז.
מטה המחוז עבר בתחילת 1949 לרחוב יונה הנביא 13, למבנה שהוחרם על ידי שלטונות המנדט לשיכון חיילים בתחילת 1947. בהמשך התחלקו יחידות המחוז בין הבניין ביונה הנביא לבניין ברחוב השחר, ששימש תחנת משטרה עוד בימי משטרת המנדט.
המשטרה הכלכלית שכנה ברחוב יונה הנביא, בעוד לשכת מפקד המחוז היה ברחוב השחר.
בתחילת 1961 עבר מטה המחוז משני הבניינים לרחוב דיזנגוף 221 והבניינים ברחוב השחר וביונה הנביא נמסרו למשרדי ממשלה אחרים.
בשנת 2005 עבר מטה המחוז למבנה החדש שהוקם במקום בניין המטה הארצי של משטרת ישראל, בדרך שלמה 18, תל אביב-יפו.
בגבולות המחוז מתגוררים כמיליון ומאתיים אלף תושבים, וכמיליון בני אדם נוספים נכנסים אליו ויוצאים ממנו מדי יום ביומו.
את האוכלוסייה משרתים כ-3,100 שוטרים (מהם כשליש שוטרות), המשתייכים ליחידות הבאות:
מרחב ירקון – הכולל בתחומו את מרכז וצפון העיר תל אביב כולל השכונות רמת אביב, רמת אביב ג', נווה שרת, צהלה, אפקה, נאות אפקה ותל ברוך וכן את היישובים הרצליה, רמת השרון, כפר שמריהו ורשפון.
מטה המרחב שוכן ברחוב ראול וולנברג 10, אזור תעשייה עבר הירקון, תל אביב.
תחנת גלילות הכפופה למרחב ירקון והשוכנת ברחוב שפיים 1 הרצליה.
תחנה זו משרתת את רמת השרון, הרצליה, רשפון וכפר שמריהו.
תחנת תל אביב צפון (תא"צ) שוכנת בבניין מטה מרחב ירקון ברחוב ראול וולנברג 10, אזור תעשייה עבר הירקון, תל אביב.
תחנה זו משרתת את אזור צפון תל אביב לרבות שכונות רמת אביב, הדר יוסף, רמת החייל וצהלה.
תחנת לב תל אביב התחנה שוכנת במתחם רכבת מרכז ארלוזורוב, תל אביב ותחום אחריותה הוא מרחוב אילת בדרום ועד שדרות נורדאו ופנקס בצפון.
מרחב דן – הכולל בתחומו את רמת גן, בני ברק וגבעתיים ומטהו שכן ברחוב ז'בוטינסקי 122 רמת גן.
ב-10 במאי 2018 נסגר מבנה הטגארט הישן לצורך בינוי ושיפוצים ומטה מרחב דן עבר למבנה ברחוב הקישון 10 בבני ברק.
תחנת בני ברק ברחוב הקישון 10 בבני ברק
תחנת גבעתיים שוכנת ברחוב ויצמן 76, והיא אחראית על העיר גבעתיים.
תחנת מסובים הכפופה למרחב דן והשוכנת בדרך לוד סמוך לאור יהודה.
תחנה זו משרתת את היישובים אור יהודה, קריית אונו, יהוד, סביון, גבעת שמואל, כפר אז"ר, רמת אפעל, נווה מונוסון, גני תקוה ורמת פנקס.
מרחב איילון – הכולל בתחומו את יפו, חולון, בת ים, שכונות דרום תל אביב ומתחם התחנה המרכזית החדשה ומטהו שוכן במבנה מטה המחוז.
תחנת השכונות (בשנת 2024 בהחלטת מפקד המחוז הוחלט להחליף את שמה של תחנת השכונות לתחנת תל אביב דרום).
המחוז מפעיל מקצועית יחידות משמר הגבול שהוצבו במחוז.
משטרת מחוז תל אביב כוללת את ימ"ר תל אביב – הנחשבת ליחידה המרכזית הגדולה בישראל.
אגף שיטור וביטחון במחוז תל אביב
יחידת הפרשים של משטרת מחוז תל אביב, המונה 8 פרשים ו-2 פרשיות
יחידת השיטור הימי שנוסדה בשנת 1949 כיחידת משמר החופים של משטרת ישראל, בשיתוף פעולה הדוק עם חיל הים.
ב-1977 הוטלה האחריות הביטחונית במים הריבוניים של ישראל על חיל הים, ואילו המשטרה קיבלה אחריות על נושא האכיפה הפלילית.
חורב – יחידת הביטחון השוטף במחוז תל אביב (היחידה לאבטחת התחבורה הציבורית), הוקמה ב-2002 לסיכול פיגועי טרור בתחבורה הציבורית.
יחידת שיטור עירוני מחוזי תל אביב אשר פועלת משנת 2015 בכל גזרות העיר תל אביב, מצפון תל אביב ועד ליפו גבול בת ים.
במאי 1948 בעת הקמת משטרת ישראל, כלל המחוז את נפות תל אביב, פתח תקווה, נתניה ורחובות.
נפת תל אביב כללה את העיר עצמה, ובאוגוסט 1948 נוספו אליה גם מקוה ישראל, בת ים וחולון.
שמה של נפת נתניה הוסב במהרה ל"נפת השרון" שהשתרעה מנתניה עד רמת גן ואוחדה עם נפת פתח תקווה.
ביוני 1950 פוצל נפת השרון, כשאזור נתניה הועבר לנפת חדרה שהשתייכה למחוז חיפה.
בתחילת 1954 הוקם מחוז מרכז ונפת פתח תקווה עברה לאחריותו.
נפת רחובות נודעה כנפת השפלה ובשנת 1950 הועברה למחוז ירושלים - דרום.
בסוף יוני 1948 התקיים טקס השבעת אמונים של קציני המחוז למדינת ישראל.
בארגון מחדש של משטרת ישראל בשנת 1958, פורק מחוז מרכז, שרובו הועבר לאחריות מחוז דרום, ומשטרת רמת גן הועברה לאחריות מחוז תל אביב.
במחוז היו שלוש נפות: הצפונית, הדרומית ונפת רמת גן.
בספטמבר 1970 הוסבו הנפות למרחבים.
הנפה הצפונית נקראה מרחב ירקון, הנפה הדרומית "מרחב יפו", ונפת רמת גן נקראה "מרחב דן".
מרחב הירקון הקיף את האזור מנחל הירקון בצפון עד דרך סלמה בדרום, מרחב דן את רמת גן, גבעתיים, אור יהודה, תל השומר, רמת אביב והרצליה ומרחב יפו את יפו, חולון, בת ים ודרום תל אביב.
באוגוסט 1967 הוקמה תחת המחוז נפת עזה וצפון סיני.
בינואר 1971 עברה הנפה למחוז דרום.
באוקטובר 1978 הציג מפקד המחוז תוכנית לארגון מחדש של משטרת מחוז תל אביב, על פיה תקבל מרחב הירקון אחריות על כל העיר תל אביב ושמה של "מרחב יפו" ישונה למרחב איילון.
אולם מרחב יפו לא נסגר ובמקום זאת הורחב אחריות מרחב ירקון צפונה וקיבל אחריות על רמת אביב והרצליה.
מבחינה מנהלית אלג'יריה מחולקת ל-58 מחוזות (ولاية, וילאייה).
החלוקה הנוכחית התגבשה בשנת 1983. בתקופת מלחמת העצמאות האלג'יראית, החזית לשחרור לאומי (FLN) השתמשה בחלוקה ל-6 מחוזות.
עם קבלת העצמאות, המדינה חולקה ל-15 מחוזות.
בשנת 1974 מספר המחוזות הוגדל ל-31 ובשנת 1983 ל-48. בסוף 2019 הוחלט על פיצול מספר מחוזות בדרום המדינה ובכך מספר המחוזות גדל ל-58.
מבחינה מנהלית אנגולה מחולקת ל-18 מחוזות (Province).
מבחינה מנהלית אריתריאה מחולקת ל-6 מחוזות (Zoba).
שם בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2012 שטח, קמ"ר1 מחוז ים סוף צפונימאסאווה Zoba Semienawi Keyih Bahri897,454 93,8002 מחוז אנסבהכרןZoba Anseba 568,200 23,2003 מחוז גאש-בארקהברנטו Zoba Gash-Barka 770,700 33,2004מחוז המרכזאסמרהZoba Ma'akel761,0001,3005מחוז הדרוםמנדפרהZoba Debub991,8008,0006מחוז ים סוף דרומיאסב Zoba Debubawi Keyih Bahri 93,800 27,600
בזמן העצמאות בשנת 1993 אריתריאה הייתה מחולקת לעשרה מחוזות והם היו אסמרה (בירת אריתריאה), אקל'ה גוזאי, בארקה, דנקליה, גאש-סטית, חמאסיין, סאהל, סמהר, סנהיט וסריי.
מחוזות אלו היו דומים לתשעת המחוזות שפעלו בתקופה הקולוניאלית.
בשנת 1996 אוחדו אלה לשישה אזורים (זובה).
הגבולות של אזורים חדשים אלה מבוססים על אגני היבול.
מבקרי מדיניות זו טוענים שממשלת אריתריאה מחקה את המרקם ההיסטורי של אריתריאה בעוד התומכים מאמינים שגבולות אזוריים חדשים אלה יקלו על סכסוכי קרקע היסטוריים.
יתר על כן, התומכים במדיניות זו טוענים כי ביסוס גבולות על משאב טבע חשוב יקל על תכנון השימוש בו.
אסוואטיני מחולקת ל-4 מחוזות בשטח כולל של קילומטר רבוע.
המחוזות מחולקים ל-55 נפות הנקראים טיכונל'ה (Tinkhundla) ברבים או אינכונל'ה (Inkhundla) ביחיד.
המדינה גובלת בדרום אפריקה בצפון, בדרום ובמערב, ובמוזמביק במזרח.
מבחינה מנהלית אוגנדה מחולקת ל-4 אזורים אשר מחולקים ל-135 מחוזות ולעיר הבירה קמפלה.
כל מחוז מחולק לנפות ועיריות, וכל נפה מחולקת לנפות משנה.
ראש המחוז הנבחר נקרא יושב ראש המועצה המקומית.
החל משנת 2005, ממשלת אוגנדה נמצאת בתהליך של חלוקת מחוזות חדשה, במטרה להקטין מחוזות וכך למנוע ממטות המחוזים לשמור את התקציבים אצלם, ולהזניח שטחים גדולים שברשותם.
צבע מיקום יחסי שם בירה שם בשפת המקורמס' מחוזות שטח אוכלוסייה (נכון ל-2023) אדום אזור מרכז קמפלהCentral Region2637,489 12,762,200 ירוק אזור מזרחג'ינג'הEastern Region3527,95711,830,700 צהוב אזור צפוןגולוNorthern Region3582,0999,411,700 כחול אזור מערבמבארארהWestern Region32 45,59911,503,400
אזור מרכז (אדום)מס'מיקום יחסישםבירהשם בשפת מקורשנת הקמה82בוויקווהבוויקווהBuikwe200984בוקומנסימביבוקומנסימביBukomansimbi201086בוטמבלהגומבהButambala201087בובומהקיטאמילוBuvuma201089גומבהקאנוניGomba201027קלנגלהקלנגלהKalangala199690קלונגוקלונגוKalungu201029מחוז קמפלהקמפלהKampala36קאיונגהקאיונגהKayunga200038קיבוגהקיבוגהKiboga1991125קסנדהקסנדהKasanda201995קיאנקוונציקיאנקוונציKyankwanzi201048לוורולוורוLuwero1974119קיוטרהקאסאליKyotera201799לוואנגולוואנגוLwengo2010100ליאנטונדהליאנטונדהLyantonde200751מאסאקהמאסאקהMasaka190056מיטיאנהמיטיאנהMityana200559מפיגימפיגיMpigi197060מובנדהמובנדהMubende61מוקונומוקונוMukono63נאקאסאקהבוטאלאונגוNakaseke64נאקאסונגולהנאקאסונגולהNakasongola70ראקאי ראקאיRakai72סאמבאבולהסאמבאבולהSembabule76וואקיסווואקיסוWakiso1990+
אזור מזרח (ירוק)מס'מיקום יחסישםבירהשם בשפת מקורשנת הקמה4אמוריהאמוריהAmuria7בודאקהבודאקהBudaka49בודודהבודודהBududa8בוגיריבוגיריBugiri123בוגווריבוגווריBugweri83בוקדאהבוקדאהBukedea20079בוקווהבוקווהBukwo200585בולמבולי בולמבוליBulambuli201013בוסיהבוסיהBusia199715בוטאליהבוטאליהButaleja2005118בוטבובוטבוButebo201788ביינדהביינדהBuyende201020יגנגהיגנגהIganga21ג'ינג'הג'ינג'הJinja25קאבראמאידוקאבראמאידוKaberamaido28קלירוקלירוKaliro200630קמוליקמוליKamuli33קפצ'ורווהקפצ'ורווהKapchorwa196235קאטאוויקאטאוויKatakwi199791קיבוקוקיבוקוKibuku201045קומיקומיKumi94קוויןבינייניKween201098לוקהלוקהLuuka2010101מאנאפווהמאנאפווהManafwa200553מאיוגהמאיוגהMayuge54מבלהמבלהMbale103נמאינגונמאינגוNamayingo2010120נמיסינדווהבופוטוNamisindwa201714נמוטומבהנמוטומבהNamutumba2006105נגורהנגורהNgora201069פליסהפליסהPallisa1990110סררהסררהSerere201073סירונקוסירונקוSironko200074סורוטיסורוטיSoroti75טורורוטורורוTororo1967+
אזור צפון (צהוב)מס'מיקום יחסישםבירהשם בשפת מקורשנת הקמה1אביםאביםAbim20062אדג'ומניאדג'ומניAdjumani199778אגגואגגוAgago201079אלבטונגאלבטונגAlebtong20103אמולאטאראמולאטארAmolatar200580אמודטאמודטAmudat201039אמורואמורוAmuru20065אפקאפקApac20066ארואהארואהArua16דוקולודוקולוDokolo200617גולוגולוGulu22קאאבונגקאאבונגKaabong2005124קפלביונגקפלביונגKapelebyong42קיטגוםקיטגוםKitgum43קובובוקובובוKoboko93קולהקולהKole201044קוטידוקוטידוKotido127קוואניהקוואניהKwania97למווהלמווהLamwo200947לירהלירהLira50מאראצ'המאראצ'הMaracha57מורוטומורוטוMoroto58מויומויוMoyo128נבילאטוקנבילאטוקNabilatuk62נאקאפיריפיריתנאקאפיריפיריתNakapiripirit104נפקנפקNapak201065נבינביNebbi107ניאווהניאווהNwoya2010115אומורואומורוOmoro2016108אוטוקאוטוקOtuke200967אויאםאויאםOyam200668פאדרפאדרPader121פאקוואץ'פאקוואץ'Pakwach (136)טרגולאיוTerego202077יומבהיומבהYumbe2006112זומבוזומבוZombo2009+
אזור מערב (כחול)מס'מיקום יחסישםבירהשם בשפת מקורשנת הקמה81בוויג'ובוויג'וBuhweju201010בוליסהבוליסהBuliisa200611בונדיבוגיובונדיבוגיוBundibugyo117בוניאנגבובוניאנגבוBunyangabu12בושנייבושנייBushenyi201018הוימההוימהHoima19יבנדהיבנדהIbanda200526יסינגירויסינגירוIsingiro23קבאלהקבאלהKabale24קאבארולקאבארולKabarole113קגדיקגדיKagadi2012114קאקומירוקאקומירוKakumiro201631קאמוונגהקאמוונגהKamwenge200032קנונגוקנונגוKanungu200134קססהקססהKasese37קיבלהקיבלהKibaale40קירוהורהקירוהורהKiruhura92קיריאנדונגוקיריאנדונגוKiryandongo201041קיסורוקיסורוKisoroקיטאגוונדהקיטאגוונדהKitagwenda201996קיגגווהקיגגווהKyegegwa200946קיניויוקיניויוKyenjojo200052מאסינדימאסינדיMasindi55מבארארהמבארארהMbarara102מיטומהמיטומהMitooma2010נטורוקונטורוקוNtoroko201066נטונגמונטונגמוNtungamo116רובנדהרובנדהRubanda2016109רוביריזירוביריזיRubirizi2010122רוקיגהרוקיגהRukiga201771רוקונגירירוקונגיריRukungiri111שימהשימהSheema2010
בספטמבר 2015, הודיעה ממשלת אוגנדה על הקמת 24 מחוזות חדשים שיוקמו בהדרגה בארבע השנים הבאות.
תאריך פיצולשם המחוז החדששם המחוז ממנו התפצליולי 2016קאגאדיקיבלהקאקומירוקיבלהאומרוגולורובנדהקבאלהיולי 2017נמיסינדווהמאנאפווהפאקוואץ'נביבוטבופליסהרוקיגהקבאלהקיוטרהראקאיבוניאנגבוקאבארוליולי 2018נבילאטוקנאקאפיריפיריתבוגוורייגנגהקסנדהמובנדהקוואניהאפקקפלביונגאמוריהKibuubeהוימהיולי 2019ObongiמויוקאזוקירוהורהRwamparaמבארארהקיטאגוונדהקאמוונגהMadi-Okolloארואהקרנגהקאאבונגלוסוטמורוטוינואר 2020Tereguאטורה
מבחינה מנהלית אוזבקיסטן מחולקת ל-12 מחוזות (viloyat), רפובליקה אוטונומית (respublika) ועיר הבירה (shahar).
מס'שםבירהשם בשפת המקוראוכלוסייה(אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023)שטח1עיר טשקנטטשקנטToshkent Shahri2,956,3844492מחוז אנדיז'ןאנדיז'ןAndijon Viloyati3,322,7224,3003מחוז בוכרהבוכרהBuxoro Viloyati2,009,70440,2214מחוז פרגנהפרגנהFarg'ona Viloyati3,976,2656,7605מחוז דז'יזקדז'יזקJizzax Viloyati1,475,50021,2096מחוז נמנגןנמנגןNamangan Viloyati2,997,5437,4407מחוז נבוינבויNavoiy Viloyati1,055,457111,0908מחוז קשקדריהקרשיQashqadaryo Viloyati3,482,31828,5709מחוז סמרקנדסמרקנדSamarqand Viloyati4,118,22916,77010מחוז סיר דריהגוליסטןSirdaryo Viloyati 896,5924,28011מחוז סורחן דריהתרמזSurxondaryo Viloyati 2,806,46720,10012מחוז טשקנטטשקנטToshkent Viloyati2,993,45315,16013מחוז חורזםאורגנץ'Xorazm Viloyati1,958,0916,05014רפובליקת קאראקלפאקסטןנוקוסQaraqalpaqstan Respublikasi1,976,222166,594
באוזבקיסטן יש 4 מובלעות, שנמצאות בקירגיזסטן בעמק פרגנה בנקודת המפגש בין קירגיזסטן אוזבקיסטן וטג'יקיסטן.
אחת מהן היא סוך, בשטח של 99.33 קילומטר רבוע ועם אוכלוסייה של 80,600 איש, שרובם טג'יקיסטנים (כ-99%).
המובלעת השנייה היא שוהימרדון, בשטח קטן יותר, 90 קילומטר רבוע ו10,100 איש, אבל פה, 91% מהתושבים אוזבקים, והשאר טג'יקיסטנים.
מובלעת נוספת היא צ'ון קארה, מקום קטן מאוד בשטח 3 קילומטר רבוע, וג'אני אייל, עוד מובלעת קטנה באותו גודל בין סוך והגבול עם אוזבקיסטן.
באוזבקיסטן יש מובלעת טג'יקית, שהיא סרוואן, שהיא בעצם רצועה דקה וארוכה של יבשה באורך 15 קילומטר, וברוחב של קילומטר אחד בלבד.
יבשה זו משתרעת ממש ליד הגבול עם טג'יקיסטן מצפון
מבחינה מנהלית מחולקת אינדונזיה ל-38 מחוזות (באינדונזית: Provinsi) המהווים את הדרג המנהלי הגבוה ביותר, כאשר ל-9 מתוכן יש מעמד אוטונומי מיוחד.
הפרובינציות מחולקות לפרובינציות משנה (באינדונזית: Kabupaten; באנגלית: Regency) וכן לערים (Kota).
פרובינציות המשנה מחולקות לנפות, או: תת-פרובינציות (באינדונזית: Kecamatan; באנגלית: District)
כפרים או יישובים הם הרמה המנהלית הקטנה ביותר (Kelurahan ,Desa).
חוק המורה על הקמת עיר עתידית שתוקם באי קאלימנטן ותיקרא נוסאנטארה, שתהפוך רשמית לפרובינציה ה-39 לאחר מתן צו נשיאותי להעברת בירת המדינה, והחלפת הבירה ג'קרטה.
לכל פרובינציה יש ממשלה מקומית (Dewan Perwakilan Rakyat Provinsi) בראשות מושל (Gubernur), וגוף מחוקק.
המושל וחברי הגוף המחוקק נבחרים בהצבעה מקומית אחת לחמש שנים, כשכהונת המושל מוגבלת לשתי קדנציות.
מבחינה מנהלית אפגניסטן מחולקת ל-34 מחוזות (ولايت, wilayats).
מבחינה מנהלית איי שלמה מחולקים ל-9 מחוזות ואזור עיר הבירה (Capital Territory).
חלוקה זו בתוקף משנת 1995.
קבוצת איי מרשל היא מדינת איים.
מבחינה מנהלית היא מחולקת ל-24 מחוזות המהווים אזורי בחירות לפרלמנט המקומי.
מבחינה מנהלית אל סלוודור מחולקת ל-14 מחוזות (Departamento) אשר מחולקים לנפות.
אנטיגואה וברבודה מחולקת מנהלתית לשישה מחוזות ושני איי חסות.
איי בהאמה מחולקים מנהלית ל-32 מחוזות.
23 מחוזות הוכרזו בשנת 1996 ו-8 התווספו בשנת 1999. האי ניו פרובידנס בו ממוקמת עיר הבירה נסאו מהווה מחוז אוטונומי מיוחד.
מבחינה מנהלית איי הבתולה של ארצות הברית מחולקים ל-2 מחוזות (District) אשר מחולקים לנפות.
מחוז עיר מרכזית שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2020שטח סנט ג'ון וסנט תומאס קרוז ביי Saint John 46.1 85 סנט קרואה כריסטיאנסטד Saint Croix41,000214.7
מבחינה מנהלית איי טרקס וקייקוס מחולקים ל-6 מחוזות (District).
מבחינה מנהלית איי ברמודה מחולקים ל-9 מחוזות (parish) ו-2 אזורים עירוניים (municipality) שכלולים בתוך המחוזות.
במדינת אילינוי שבארצות הברית ישנם 102 מחוזות.
הגדול שבמחוזות אילינוי הוא מחוז מקלין (3,067 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז פטנאם (414 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז קוק (כ-5,194,675 תושבים).
עיר הבירה, ספרינגפילד, נמצאת במחוז סאנגמון.
הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז.
לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים.
מדינת אריזונה שבארצות הברית מחולקת ל-15 מחוזות.
הגדול שבמחוזות אריזונה הוא מחוז קוקונינו (48,332 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז סנטה קרוז (3,206 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מריקופה (כ-3,990,000 תושבים).
עיר הבירה, פיניקס, נמצאת במחוז מריקופה.
במדינת אוהיו שבארצות הברית ישנם 88 מחוזות.
הגדול שבמחוזות אוהיו הוא מחוז אשטאבולה (1,819 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז לייק (591 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז קויאהוגה (כ-1,280,122 תושבים נכון ל-2010).
עיר הבירה, קולומבוס, נמצאת במחוז פרנקלין.
במדינת אלסקה שבארצות הברית ישנם 19 מחוזות (המכונים "Boroughs", יחיד נהגה "בורו") מאורגנים ומחוז אחד לא מאורגן.
הגדול שבמחוזות אלסקה הוא המחוז הלא מאורגן (837,706 קמ"ר), הקטן שבהם הוא סקגוויי (1,171 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא עיריית אנקורג' (כ-291,826 תושבים).
עיר הבירה, ג'ונו, נמצאת במחוז "העיר והמחוז ג'ונו" (City and Borough of Juneau).
במדינת אינדיאנה שבארצות הברית ישנם 92 מחוזות.
הגדול שבמחוזות אינדיאנה הוא מחוז אלן (1,702 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז אוהיו (223 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מריון (כ-903,393 תושבים נכון ל-2010).
עיר הבירה, אינדיאנפוליס, נמצאת במחוז מריון.
מחוז שם בשפת המקור מושב המחוז שנת הקמתהמחוז אוכלוסייה נכון לשנת 2010 שטח(קמ"ר) מחוז מריוןMarion Countyאינדיאנפוליס 1821903,3931,026 מחוז לייקLake Countyקראון פוינט 1837496,0041,292 מחוז אלןAllen Countyפורט ויין 1823355,3291,702 מחוז המילטוןHamilton Countyנובלסוויל 1823274,5691,020 מחוז סנט ג'וזףSt.
במדינת איווה שבארצות הברית ישנם 99 מחוזות.
הגדול שבמחוזות איווה הוא מחוז קושוט (2,520 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז דיקינסון (987 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פולק (כ-430,640 תושבים).
עיר הבירה, דה מוין, נמצאת במחוז פולק.
מדינת אורגון שבארצות הברית מחולקת ל-36 מחוזות.
ל-15 מחוזות יש שם ייחודי בעוד ששמותיהם של 21 המחוזות האחרים קיימים גם כשמות מחוזות במדינות אחרות.
חוקת אורגון אינה כוללת התייחסות מפורשת לקיום מושב מחוז כמקובל במדינות אחרות.
סעיף שש בחוקה המכסה את נושא ה"המחלקה האדמיניסטרטיבית" של מדינת אורגון מציין בפשטות: .
הטבלה שלהלן ממוינת על פי שם המחוז באנגלית.
מחוזות אוסטריה הם הרמה השנייה בחלוקה המנהלית של אוסטריה, לאחר החלוקה הראשונה למדינות.
בפוליטיקה של אוסטריה, מחוז , הוא חטיבה מדרג שני של הזרוע המבצעת של הממשל המרכזי, ובדרג הראשון עומדות מדינות אוסטריה.
מנהלת המחוז היא נקודת המפגש העיקרית של האזרח עם הזרוע המבצעת, וברשותה מסורים לפי חוק כל ענייני הפנים כמו רישוי ובריאות הציבור.
המשפט החוקתי האוסטרי מבחין בין שני סוגים של מנהלת מחוז:
מועצות אזוריות (Bezirkshauptmannschaften) – רשויות מנהלה מחוזיות, המשמשות כמנהלת עצמאית של כל היישובים בתחומי המחוז.
ערים סטטוטוריות (Statut mit eigenem Städte או Statutarstädte) – ערים במעמד מחוז, בהן מנהלת המחוז ממלאת תפקיד זה לצד העירייה המקומית.
נכון לשנת 2017, באוסטריה 94 מחוזות, 79 מהן רשויות אזוריות, ו-15 ערים סטטוטוריות.
שטחם של מחוזות רבים מקביל גאוגרפית ל-113 תחומי השיפוט במדינה.
בפועל, מלבד בספרות המשפטית ובפרסומים ממשלתיים, לא מכונות הערים הסטטוטוריות "מחוזות".
בפרסומים ממשלתיים נעשה לעיתים שימוש בכינוי "מחוזות כפריים" לתיאור השטחים שבניהול המועצות האזוריות, אף על פי שהביטוי אינו מופיע בחוק כלשהו, ורבים מן המחוזות הללו אינם בעלי אופי כפרי.
להלן פירוט המחוזות לפי מדינות אוסטריה (הבירה וינה, המהווה את המדינה התשיעית אינה כוללת מחוזות נוספים מלבדה):
במדינת אלבמה שבארצות הברית ישנם 67 מחוזות.
במדינת אוקלהומה שבארצות הברית ישנם 77 מחוזות.
הגדול שבמחוזות אוקלהומה הוא מחוז אוסאגי (5,830 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז מרשל (961 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז אוקלהומה (718,633 תושבים נכון ל-2010).
עיר הבירה של אוקלהומה, אוקלהומה סיטי, נמצאת במחוז אוקלהומה.
אוקרוג אוטונומי הוא סוג של סובייקט פדרלי של הפדרציה הרוסית.
נכון ל-2024 לרוסיה יש ארבעה אוקרוגים אוטונומיים מתוך 83 סובייקטים פדרליים.
האוקרוג האוטונומי צ'וקוטקה הוא האוקרוג היחיד שאינו כפוף לאובלסט.
האוקרוג האוטונומי ננץ הוא חלק מחוז ארכנגלסק, והאוקרוגים האוטונומיים חנטי-מנסי וימאלו-ננץ הם חלקים ממחוז טיומן.
האוקרוגה האוטונומיים, שנקראו במקור אוקרוגה לאומיים, נוצרו בשנות ה-20 של המאה ה-20 ויושמה באופן נרחב בשנות ה-30 כדי לספק אוטונומיה לעמים הילידים בצפון רוסיה, כמו האוקרוג הלאומי הקרלי לתושבי טבר.
חוקת ברית המועצות משנת 1977 שינתה את המונח ל"אוקרוגה אוטונומיים" על מנת להדגיש שאכן מדובר באוטונומיות ולא סתם עוד סוג של חלוקה מנהלית וטריטוריאלית.
חוקת 1977 קבעה שהאוקרוגה האוטונומיים יהיו כפופים לאובלסטים ולחבלים מנהליים, אך סעיף זה תוקן ב-15 בדצמבר 1990 והם עברו להיות תחת שליטה ישירה של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, אף על פי שהם עדיין יכולים להיות בשטח השיפוט של אובלסט או חבל מנהלי אליו היו כפופים קודם לכן.
על פי חוקת ברית המועצות, במקרה שרפובליקה מצביעה על עזיבת ברית המועצות, לרפובליקות, אובלסטים ואוקרוגה אוטונומיים הייתה הזכות, באמצעות משאל עם, להחליט באופן עצמאי אם יישארו בברית המועצות או לעזוב יחד עם הרפובליקה הפורשת.
בשנת 1990 היו עשרה אוקרוגה אוטונומיים בתוך הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.
בין השנים 2005 ל-2008 בוטלו שלושת האוקרוגה האוטונומיים שבהם הלאום הטיטולרי היווה יותר מ-30% מהאוכלוסייה.
מאז בוטלו שלושה נוספים, ונשארו ארבעה.
ב-13 במאי 2020 הודיעו מושלי אובלסט ארכנגלסק והאוקרוג האוטונומי ננץ על תוכנית להתמזג בעקבות קריסת מחיר הנפט שנבעה ממגפת הקורונה, אך התהליך בוטל ב-2 ביולי בעקבות סערה ציבורית.
מחוזות איראן (בפרסית: شهرستان, בתעתיק: שַהרֶסתאן) הם חלוקות מנהליות של פרובינציות איראן.
המילה "שהרסתאן" מורכבת מהמילים הפרסיות شهر ("שהר" שפירושה "עיר") ו־ستان ("סתאן" (או סטן), שפירושה "מקום" או "ארץ").
לכן, מחוז הוא תרגום מקורב למונח שהרסתאן.
כל מחוז מחולק לנפה אחת או יותר (בפרסית: بخش).
נפה טיפוסית כוללת ערים וכן מחוזות כפריים (בפרסית: دهستان), שהם מקבצים של כפרים סמוכים.
אחת הערים במחוז המשנה משמשת כבירתו, ובדרך כלל נמצאת בנפה המרכזית.
כל מחוז מנוהל על ידי משרד הקרוי פַרמאנדארי (farmândâri), אשר אחראי על תיאום פעילויות ציבוריות שונות ופעולת גופי ממשל במחוז.
המשרד מנוהל על ידי פַרמאנדאר (farmândâr), שהוא המושל של המחוז והפקיד הבכיר ביותר בו.
מבין פרובינציות איראן, לפרובינציית פארס יש את מספר המחוזות הגבוה ביותר (37), בעוד שבפרובינציית קום יש את המספר הנמוך ביותר (3).
האוכלוסייה הכוללת של פרובינציה היא סך האוכלוסיות של המחוזות שבו.
האוכלוסייה הכוללת של מחוז היא סך האוכלוסיות של הנפות שבו.
האוכלוסייה הכוללת של נפה היא סך האוכלוסיות של הערים והמחוזות הכפריים שבתוכה.
כדי להמחיש את המבנה הזה, מוצגת בהמשך טבלה לדוגמה של מחוז פיראנשאהר בפרובינציית מערב אזרבייג'ן (לשנים 2006, 2011 ו־2016), אשר מציגה את ההיררכיה של החלוקה המנהלית במחוז משנה זה:
גאורגיה מחולקת בחלוקה ראשית למחוזות גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს ტერიტორიული მოწყობა) הכוללים שתי רפובליקות אוטונומיות ועשרה מחוזות שנקראות מחרה (בגאורגית: მხარე, מחַרֶה).
ובחלוקה משנית ל-73 נפות או תת-מחוזות כאשר מתוכן 13 נפות הן בשטח שתי הרפובליקות האוטונומיות (6 באג'ריה ו-7 באבחזיה).
נפות אלה נקראות ראיוני (რაიონი, ראיוֹני).
כיום, לאחר הפלישה הרוסית לגאורגיה, השתנה מבנה המחוזות באזורים של אבחזיה ודרום אוסטיה.
הרפובליקות האוטונומיות אבחזיה ואג'ריה, נוסדו בתקופת השלטון הסובייטי, ומוכרות כרפובליקות אוטונומיות בחוקה הגאורגית.
הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה, היא רפובליקה בדלנית השולטת בפועל, בכל שטח מחוז אבחזיה.
הרפובליקה הבדלנית מוכרת על ידי רוסיה וניקרגואה ואינה מוכרת על ידי יתר מדינות העולם.
הגוף המוכר בין-לאומית הוא הממשל דה יורה של אבחזיה, שגורש לאחר הפלישה הרוסית לגאורגיה מאבחזיה עילית, החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת טביליסי.
אבחזיה הבדלנית חילקה את שטחה בחלוקה למחוזות הדומה לחלוקת נפות אבחזיה שנעשתה על ידי גאורגיה, להוציא מחוז חדש שנמצא בדרום-מזרח אבחזיה.
הרפובליקה האוטונומית אג'ריה, הנשלטת על ידי יושב ראש קבינט השרים, נאמנה לחלוטין לשלטון המרכזי בטביליסי.
בשנת 2004, גורש המנהיג הבדלני של הרפובליקה, אסלן אבשידזה, ללא שפיכות דמים.
המחוזות הוקמו על פי צווים נשיאותים בשנים 1994–1996 על בסיס זמני, עד שהסכסוכים הבדלניים באבחזיה ובדרום אוסטיה ייושבו.
בראש כל מחוז עומד מושל, הממונה ישירות על ידי נשיא גאורגיה כנציג המדינה (სახელმწიფო რწმუნებული, סאחֶלמציפּוֹ רצמוּנֶבּוּלי).
בפרובינציה האוטונומית של דרום אוסטיה, שולטת הממשלה הבדלנית של דרום אוסטיה, בראשות נשיא.
נוסדה כמחוז אוטונומי בתקופת השלטון הסובייטי.
באזור בו נמצאת הרפובליקה, חלק הצפוני של כארתלי הפנימית עם חלקים קטנים במחזות השכנים, היה ידוע גם כסמאצ'בלו.
המחוזות ההיסטוריים של גאורגיה בתקופת הממלכה הגאורגית המאוחדת השתנו במהלך שלטון הממלכה בגודלן, במעמדן ובעצם קיומם.
הממלכה התאחדה בתחילה משתי ממלכות, ממלכת כארתלי וממלכת אבחזיה וכללה את המחוזות: דוכסות אבחזיה/אבסגיה, אגריסי/סמגרלו, אימרתי, סוואנתי, רצ'ה, לצ'חומי, גוריה, אג'ריה, נסיכות כארתלי, טאו, קלארג'תי, שוושתי, מסחתי וג'אוואחתי.
ממלכת קאחתי ששלטה בקאחתי והרתי הייתה לסירוגין חלק מהממלכה.
בסכסוך שנתגלע על אזור טאו, כבשו הביזנטים את האזור והפכו אותו למחוז ביזנטי בשם: התמה של איבריה.
בשנת 1243, לאחר שהפלישה המונגולית לגאורגיה הנחילה תבוסה לממלכה הגאורגית, שנאלצה להכיר בחאן הגדול, יצרו המונגולים את הווילאייט (ولاية) של גורג'יסטן (פרובינציית גורג'יסטן), שכלל את גאורגיה וכל עבר הקווקז, כאשר הם שלטו באזור בצורה עקיפה בעזרת המלוכה הגאורגית.
עם מותה של רוסודן, מלכת גאורגיה, בשנת 1245, ניצלו המונגולים את תקופת המעבר בין שתי תקופות שלטון, וחילקו את הקווקז לשמונה דומנים (מחוזות).
בשנת 1248 הם אישרו את המלכת דוד השביעי אולו ודוד השישי נארין כמלכים משותפים לממלכה כאשר האחרון מונה לשליט ממלכת אימרתי שמאוחר יותר הפכה לממלכה עצמאית.
בין האזורים ניתן למנות את:
מחוזות גאורגיהבתקופת האימפריה הרוסית מקרא מס.
חוזה גאורגייבסק שנחתם בשנת 1783 הפך את ממלכת כארתלי-קאחתי לממלכת חסות של האימפריה הרוסית, ובשנת 1801 היא סופחה ישירות לאימפריה הרוסית, ואלכסנדר הראשון קיסר רוסיה הכריז על הקמת מלכות המשנה של הקווקז.
בנפה זו נכללו שטחי כארתלי-קאחתי (ממלכת כארתלי-קאחתי) ושטחים באזרבייג'ן).
זו הייתה דריסת הרגל הראשונה של הרוסים בקווקז.
יחד עם סיפוח גאורגיה, הרחיבה רוסיה, בשנת 1805 את שליטתה בארמניה, אזור נוצרי שהיה חלק מהאימפריה הפרסית.
גם מלך ממלכת אימרתי, סולומון השני ביקש את חסותה של רוסיה כמו שליטים אחרים באזור, שחשו מהאימפריה הפרסית והאימפריה העות'מאנית, ובהמשך כפתה רוסיה את חסותה על נסיכויות נוספות באזור.
הסכם גוליסטן, משנת 1813, שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), נבע ממלחמת רוסיה-פרס, 1804–1813, שהיה בעיקרו ניסיון כושל של הצבא הפרסי לחסום את ההתקדמות הרוסית בקווקז, והביא, בסופו של דבר, לתוצאה ההפוכה של מיסוד השליטה הרוסית בגאורגיה, ארמניה וחלקים מאזרבייג'ן.
החלקים בגאורגיה שהוכרו על ידי הפרסים כחלק מהאימפריה הרוסית היו: אימרתי, גוריה, מגרליה ואבחזיה.
האימפריה הרוסית חילקה את גאורגיה לשני פלכים ("גוברניה" ברוסית) אדמיניסטרטיביים: פלך טביליסי (הגוברניה של טביליסי), ופלך כותאיסי (הגוברניה של כותאיסי).
ממלחמת העולם הראשונה ועד התייצבות המשטר הסובייטי
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז (פברואר 1918 – מאי 1918) וכן בתקופת הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז (1922–1936) אוחדו גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן למדינה אחת.
החלוקה הפנימית של מחוזות גאורגיה לא השתנתה באותה תקופה.
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918–1921) ויתרה גאורגיה על חבל בתומי, בהתחלה לטובת האימפריה העות'מאנית ואחר כך לטובת הבריטים, אבחזיה הוכרה כרפובליקה אוטונומית ולגאורגיה נוספו לזמן קצר מחוזות שלא היו בשליטתה בעבר.
השלטון הסובייטי עיצב את הגבולות על פי עקרון של יחידות פדרטיביות.
חלוקה זו לא התייחסה כלל להבדלים האתניים בין הקבוצות השונות בגאורגיה.
יחד עם היחידות הפדרטיביות הוקמו אוטונומיות למיעוטים שונים, החלוקה הסובייטית היא הבסיס לחלוקה הנוכחית של מחוזות גאורגיה.
משנת 1986 השתנה המבנה הפדרטיבי בצורה ניכרת, והוחל בהעברת סמכויות שלטוניות רבות יותר לגופי השלטון המקומיים.
מה שהביא בסופו של דבר להתפרקות ברית המועצות ולייצוב החלוקה הנוכחית למחוזות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת בלארוס לשישה מחוזות (וובלסט, בבלארוסית: Вобласць) ולעיר מינסק.
מינסק מהווה גם עיר בירה של מחוז מינסק.
כחלוקה משנית, כל מחוז מחולק לאזורים (raioni, ראיוני) כמתואר במחוזות משנה של בלארוס.
חלוקה זו התגבשה בשנת 1960, כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות.
מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת ארמניה ל-11 מחוזות (מארזות).
חלוקה זו התגבשה בשנת 1995. ראש כל מחוז מקבל את המינוי מהממשלה.
ראש מחוז ירוואן, הוא גם ראש העיר ומקבל מינוי מנשיא המדינה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית בולגריה מחולקת ל-28 מחוזות (oblast, אובלסט).
הם נקראים על שם עיר הבירה של המחוז.
בשנים 1987–1999 הייתה בולגריה מחולקת ל-9 מחוזות בלבד.
המחוזות קרויים על שם הבירה המחוזית כאשר העיר עצמה מהווה תת-מחוז במחוז שבו היא נמצאת.
בירת בולגריה, סופיה היא עצמאית מבחינה מחוזית, ואינה נכללת במחוז סופיה, אשר נמצא סביבה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת דנמרק ל-5 מחוזות, וכל מחוז מחולק למספר נפות.
חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2007.
מס' שם בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2022 שטח (בקמ"ר) 1מחוז הוודסטאדןהילרוד Region Hovedstaden 1,867,948 2,546.3 2מחוז מיטיולןויבורג Region Midtjylland 1,341,857 13,000.2 3מחוז נוריולןאולבורג Region Nordjylland 591,740 7,874 4מחוז שלןסורה Region Sjælland 843,5137,217.8 5מחוז סודדנמרקויילה Region Syddanmark 1,228,362 12,191
מבחינה אדמיניסטרטיבית הולנד מחולקת ל-12 מחוזות (בהולנדית: provincie, ובעברית: פרובינציה), שלכל אחד מהם נציגים ומנהלה.
מחוזות אלו מחולקים חלוקה פנימית ל-355 נפות.
המחוזות מהווים את הרובד המינהלי בין השלטון המרכזי (הממשלה) לנפות ההולנדיות.
למחוזות יש סמכויות ואחריות במספר נושאים, כגון תכנון מרחבי, שמירה על איכות הסביבה ותרבות.
המחוזות גם מפקחים על הנפות וממלאים תפקיד מתאם בין עיריות, רשויות אחרות וארגונים פרטיים.
ההיסטוריה של מרבית המחוזות ההולנדים חוזרת לימי הביניים המאוחרים.
באותה תקופה בצפון ודרום ארצות השפלה היו מספר נסיכויות ואזורים שהיו ברובם עצמאיים.
במאות החמש עשרה והשש עשרה, כמעט כולם נפלו תחת דוכסות בורגונדיה ולאחר מכן תחת בית הבסבורג.
בין האזורים היה קשר איחוד פרסונלי, אך השליטים החדשים ניהלו מדיניות של ריכוזיות ,עם מספר מוסדות מרכזיים ובהמשך הקימו את שבעה-עשר המחוזות.
במהלך המרד ההולנדי יצרו בשנת 1579 מספר אזורים צפוניים בעיקר שותפות בשם איחוד אוטרכט .
חלק מהאזורים הקימו ב 1581 עם "שבועת ההתכחשות" שהיא למעשה הכרזת עצמאות, את הרפובליקה ההולנדית שנקראה הרפובליקה של שבעת המחוזות המאוחדים.
מהלך זה נתפס כנקודת התחלת קיומה של הולנד של ימינו כאומה עצמאית.
זו הייתה קונפדרציה שבה הייתה באזורים עצמאות רבה.
בשנת 1609 הצהירה הרפובליקה שהיא כבר לא חלק מהאימפריה הרומית הקדושה.
הרפובליקה של שבעת המחוזות המאוחדים הוכרה באופן רשמי בשלום וסטפאליה (1648).
באותה תקופה, הרפובליקה כללה שבעה אזורים, שישה מתוכם מתכתבים עם אחת מהפרובינציות הנוכחיות: פריסלנד, חרונינגן, אוברייסל, חלדרלנד, אוטרכט וזיילנד.
האזור החשוב ביותר, הולנד, כלל את צפון ודרום הולנד המאוחרים וכן חלק מצפון בראבנט.
לרפובליקה נוספו גם שטחים שלא היו להם מעמד של פרובינציה, מה שמכונה מדינות כלליות .
הם נקראו כך מכיוון שהן נוהלו ישירות על ידי השלטון המרכזי.
אלו היו מדינת פלנדריה (הפכה לאחר מכן לפלנדריה הזיילנדית במחוז זיילנד), מדינת-בראבנט (החלק הגדול ממחוז צפון בראבנט כיום) ומדינת אובר-מז.
דרנתה ניהלה את עצמה, אך לא הייתה מיוצגת במדינות הכלליות.
תהליך ריכוזיות חדש החל במהפכה הבטאווית לאחר שהוקמה הרפובליקה הבטאווית (1795).
לבסוף, צפון ודרום הולנד אוחדו לממלכה המאוחדת של הולנד בשנת 1815. המדינה היחידה החדשה חולקה לשבע עשרה מחוזות, כאשר ההבדלים הישנים בסטטוס בין האזורים השונים הוסרו.
דרנתה וצפון-בראבנט (לשעבר המדינה-בראבנט) היו מחוז נורמלי מאז ועד היום.
אזורים קטנים יותר (המדינות הכלליות הקטנות יותר וכמה אזורים שעדיין היו עצמאיים במהלך הרפובליקה) אוחדו וכך נוצרה הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.
אך ורק 15 שנה לאחר מכן, בעקבות המהפכה הבלגית בשנת 1830 נפרדו מחוזות דרום הולנד מהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.
בשנת 1839 קיבלה הולנד בחזרה את חלקה המזרחי של מחוז לימבורג בתמורה למחצית המערבית של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג, שנותרה עם בלגיה.
מחוז לימבורג זה קיבל לראשונה מעמד מיוחד שנקרא דוכסות לימבורג והיה חבר בקונפדרציה הגרמנית.
לאחר שנורמל מעמד מיוחד זה, המשיכה ממשלת המחוז להשתמש בתואר דוכסות במשך 40 שנים נוספות.
גם תואר המושל מקורו בעברו המיוחד של מחוז לימבורג שעדיין בשימוש לא רשמי כאשר השם הרשמי של ראשי המחוזות הוא נציב המלך .
בשנת 1840 חולק מחוז הולנד לשני מחוזות, צפון הולנד ודרום הולנד.
באופן זה הופרדו באופן רשמי 2 האזורים כפי שהיו מופרדים מאז התקופה הצרפתית, כאשר למחוז הולנד היו שני מרכזים אדמיניסטרטיביים.
מחוז פלבולנד, הקטן והצעיר שבמחוזות הולנד יוסד ב -1 בינואר 1986.
ב-1 בינואר 1997 שונה רשמית שמו של מחוז פריסלנד לפריסלן (Fryslân) כפי שנקרא בשפה הפריזית שהיא השפה הרשמית במחוז מ-2004 זהו השם הרשמי של המחוז גם במסמכי הממשלה אף על פי שבאופן בלתי רשמי, אזרחי הולנד ממשיכים לקרוא למחוז פריסלנד.
הולנד מחולקת לשנים-עשר מחוזות (וכמה גופים ציבוריים שנמצאים ישירות תחת הממשל המרכזי והולנד הקריבית).
הפרובינציות מהוות את הרובד המינהלי בין הממשלה הלאומית לעיריות.
הן עושות את העבודה שעבורה הממשל המרכזי גדול מדי והעירייה קטנה מדי.
למשל עוסקות בפיתוח צורות חלופיות לתחבורה ציבורית, הקמת שבילי אופניים, פיתוח טבע ופעילויות אחרות של המחוז המשפיעות ישירות או בעקיפין על חיי היומיום.
אך לעיתים רחוקות המחוז הוא הגוף היחיד המעורב בעניינים אלה.
המחוז הוא לרוב 'מנהל מכוון שטח' ועובד בצמוד עם רשויות אחרות (ממשלה מרכזית, עיריות, מועצות מים), הקהילה העסקית, ארגונים ומוסדות.
ממשלת המחוז פעילה בתחום רחב:
פיקוח על מועצות המים ועל כספי העיריות.
דרום אוסטיה, חבל ארץ בדלני בגאורגיה, מחולקת מבחינה מנהלית לראיונים.
החלוקה המנהלית של ממשל הבדלני זהה לחלוקה המנהלית המקורית של האזור מתקופת גאורגיה הסובייטית.
הממשל הבדלני של דרום אוסטיה, השולט בפועל בשטח האזור, מוכר על ידי רוסיה וניקרגואה ואינו מוכר על ידי יתר מדינות העולם.
לכן, גם החלוקה המנהלית שלה אינה מוכרת על ידי רוב מדינות העולם.
החלוקה המנהלית של דרום אוסטיה כוללת ל-4 מחוזות (ראיונים) והערים צחינוואלי וקוואיסה רבתי (הופרד לאחר ניתוק האזור מגאורגיה) במעמד מנהלי של מחוז.
סמל שם בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2021 שטח החלוקה הגאורגיתמחוז דזאוסדזאו Дзауы район 6,0211448 נפת ג'ווהמחוז זנאורזנאור Знауыры район 4,604404 מחוז צחינוואליצחינוואלי Цхинвалы район 8,424695 נפת צחינוואלימחוז לנינגורילנינגור Ленингоры район3,6651011 נפת אחלגוריצחינוואלי Цхинвал32,906 קוואיסה Квайса785
מבחינה מנהלית בוליביה מחולקת ל-9 מחוזות (departamentos), המחולקים בעצמם לנפות.
מחוזות גיאנה הם חלוקתה המנהלית של האזורים בגינאה לעשרה מחוזות.
החלוקה הנוכחית בתוקף החל משנת 1980. המחוזות מחולקים לנפות.
מבחינה מנהלית בורונדי מחולקת ל-18 מחוזות (province).
כל מחוז נקרא על שם עיר הבירה של אותו מחוז.
ביולי 2022 ממשלת בורונדי הציע לשנות את החלוקה המנהלית ולהקים 5 מחוזות חדשים במקום הקיימים.
הצעה זו טרם אושרה בפרלמנט.
מבחינה מנהלית בורקינה פאסו מחולקת ל-13 מחוזות (regions).
מבחינה מנהלית בוטסואנה מחולקת ל-9 מחוזות ו-6 ערים בעלי מעמד נפרד.
שם בירה שם בשפת המקור
מבחינה מנהלית בנין מחולקת ל-12 מחוזות (département).
עד 1999 היו 6 מחוזות שבאותה שנה פוצלו ל-12. המחוזות מחולקים לנפות.
מבחינה מנהלית גבון מחולקת ל-9 מחוזות (Province).
מבחינה מנהלית גאנה מחולקת ל-16 מחוזות ( region).
חלוקה זו אושרה במהלך משאל שנערך בשנת 2018.
מבחינה מנהלית ג'יבוטי מחולקת ל-5 מחוזות (region) ועיר הבירה.
מבחינה מנהלית גינאה המשוונית מחולקת ל-2 מחוזות (region) ו-8 פרובינציות.
מס' שם המחוז בירה מיקום שטח אוכלוסייה 1 מחוז אינסולר מלאבו האיים של המדינה 2,052265,000 2 מחוז ריו מוני באטה החלק היבשתי של המדינה 26,000 300,000
מס' שם הפרובינציה בירה שטח אוכלוסייה (2015) 1 פרובינציית ביוקו נורטה רבולה 776299,836 2 פרובינציית ביוקו סור לובה1,24134,627 3 פרובינציית ליטורל באטה6,665 366,130 4 פרובינציית סנטרו סור אווינאיונג9931141,903 5 פרובינציית קיה-נטם אבביין3,943183,331 6 פרובינציית ולה-נסאס מונגומו5,478191,383 7 פרובינציית אנובון סן אנטוניו דה פאלה 175,232 8 ג'יבלו סיודאד דה לה פאס??
מבחינה מנהלית גינאה מחולקת ל-8 מחוזות.
מבחינה מנהלית גינאה ביסאו מחולקת ל-8 מחוזות (região) ומחוז אוטונומי של הבירה (sector autónomo).
מבחינה מנהלית בהוטן מחולקת ל-20 מחוזות (dzongkhag).
חלוקה זו נכנסה לתוקף בשנת 2009. בעבר הייתה נהוגה גם חלוקה ל-4 אזורי על (dzongdey): מזרח (כחול), דרום (ורוד),מערב (ירוק) ומרכז (צהוב).
מבחינה מנהלית, בשנים 2002–2014, בחריין הייתה מחולקת לחמישה מחוזות , ומאז ביטולו של "מחוז המרכז" בספטמבר 2014, יש בה ארבעה מחוזות.
בעבר הייתה נהוגה חלוקה ל-12 אזורים מוניציפליים (البلديات).
בראש כל מחוז עומד מושל שממונה על ידי הממשלה.
מס' שם שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון ל-2023שטח (קמ"ר) 1מחוז הדרום المحافظة الجنوبية 323,970480 2מחוז הצפון المحافظة الشمالية 419,644175 3מחוז הבירה محافظة العاصمة 544,92068 4מוחארק محافظة المحرق 289,15564.8
מחוזות הם החלוקה המנהלית הראשית של בנגלדש.
נכון לינואר 2023, בנגלדש מחולקת ל-8 מחוזות אשר נקראים על שם העיר הראשית בשטחם, שמהווה עיר בירה.
כל מחוז מחולק לנפות , שמחלוקות לאופזלה , ולאחר מכן למועצות איחוד .
לאחר עצמאות בנגלדש ב-1971, המדינה חולקה ל-4 מחוזות: מחוז צ'יטגונג, מחוז דאקה, מחוז קהולנה ומחוז ראג'שאהי.
ב-1993, מחוז בורישל פוצל מתוך מחוז קהולנה, וב-1995, מחוז סילט פוצל מתוך צ'יטגונג.
ב-25 בינואר 2010, מחוז רנגפור פוצל מתוך ראג'שאהי.
ב-14 בספטמבר 2015, מחוז מיימנשינג פוצל מתוך דאקה ונוסף כמחוז השמיני.
ב-2015, החל תהליך יצירת 2 מחוזות נוספים: מחוז קומילה ומחוז פרידפור.
באוקטובר 2021, ראש הממשלה שק הסינה ואזד הכריזה על הקמה של 2 מחוזות חדשים, מגנה ופדמה, על שם הנהרות בעלי אותו השם, במקום המחוזות קומילה ופרידפור.
הטבלה הבאה מכילה סטטיסטיקה אודות 8 המחוזות של בנגלדש, לפי מפקד האוכלוסין משנת 2022 שנערך על ידי לשכת הסטטיסטיקה .
מחוזבירהשם בשפת המקורשנת הקמהתתי-חלוקהשטח (קמ"ר)אוכלוסייה (2022)צפיפות (אנשים/
מבחינה מנהלית ברוניי מחולקת ל-4 מחוזות (daerah).
המחוזות הם בלייט, טוטונג, ברוניי ומוארה וטמבורונג.
מחוז טמבורונג הוא מובלעת, והוא מופרד פיזית משאר שלושת המחוזות על ידי מפרץ ברוניי והמדינה המלזית סראוואק.
בכל אחד מהמחוזות קיימת עיירה שהיא המרכז המנהלי והכלכלי שלו, כשהיוצא מהכלל הוא מחוז ברוניי ומוארה, שם העיר המרכזית היא בנדר סרי בגוואן, בירת המדינה.
בעבר הייתה ברוניי מחולקת לשישה מחוזות: ברוניי, מוארה, לימאו מאניס (נקרא גם אולו ברוניי), טוטונג, בלייט וטמבורונג.
ב-1908 מוזגו מחוזות ברוניי ולימאו מאניס, וב-1938 בוצעה חלוקה מחדש של המחוזות כך שנוצרו ארבעת המחוזות הנוכחיים.
כל אחד מהמחוזות מנוהל על ידי משרד המחוז (Jabatan Daerah), שהם מחלקות ממשלתיות הכפופות למשרד הפנים של ברוניי.
ראש כל מחלקה הוא פקיד המחוז (Pegawai Daerah) והוא ממונה על ידי ממשלת ברוניי.
כל אחד מהמחוזות מחולק לנפות (Mukim) ובכל אחת מהנפות שוכנים כמה כפרים (kampung).
כל אחד ממשרדי המחוזות מנהל את הנפות ואת הכפרים שבתחום שיפוטו.
מס' שם בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון ל-2021שטח 1מחוז בלייטקואלה בלייט Belait 65,531 2,725 2מחוז טוטונג פקאן טוטונג Tutong 47,210 1,303 3מחוז ברוניי ומוארהבנדר סרי בגוואן Brunei-Muara 318,530570 4מחוז טמבורונגבאנגאר Temburong 9,444 1,166
מבחינה מנהלית בליז מחולקת ל-6 מחוזות אשר מחולקים לנפות.
מחוז בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2024 שטח, קמ"ר1מחוז קורוזלקורוזל טאוןCorozal46,0711,8602מחוז אורנג' ווקאורנג' ווק טאוןOrange Walk55,6224,7373 מחוז בליז בליז סיטי Belize116,914 4,2044 מחוז קאיו סן איגנסיו Cayo103,413 5,338 5 מחוז סטאן קריקדנגריגה Stann Creek50,460 2,176 6 מחוז טולדופונטה גורדה Toledo38,259 4,648
מבחינה מנהלית ברבדוס מחולקת ל-11 מחוזות (Parish, קהילה) בהתאם למסורת הנוצרית.
עם תחילת ההתיישבות האנגלית בשנת 1629 הוקמו 6, ובשנת 1645 הוכרז על 5 מחוזות נוספים.
מבחינה מנהלית גואטמלה מחולקת ל-22 מחוזות (departamentos) אשר מחולקים לנפות.
מבחינה מנהלית ג'מייקה מחולקת ל-14 מחוזות (Parish, קהילה) אשר מחולקים לנפות.
הערה: העיר קינגסטון נמצאת ברובה במחוז סנט אנדרו
מבחינה מנהלית גרנדה מחולקת ל-6 מחוזות (Parish, קהילה) ואי תלוי (dependency).
מבחינה מנהלית דומיניקה מחולקת ל-10 מחוזות (Parish, קהילה).
האיטי מחולקת מנהלתית ל-10 מחוזות (département) אשר מחולקים לנפות:
מבחינה מנהלית, גרינלנד מחולקת ל-5 מחוזות (Kommunia), אשר מחולקים לנפות.
זאת במסגרת חלוקה מנהלית חדשה שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2018.
צפון-מזרח גרינלנד מהווה פארק לאומי ולא נכלל באף אחד מהמחוזות.
מחוז עיר מרכזית שם בשפת המקור אוכלוסייה, 2020 שטח בקמ"ר מחוז סרמרסוקנוק Kommuneqarfik Sermersooq23,123 531,900 מחוז כויאשקקאקורטוק Kommune Kujalleq 6,439 32,000 מחוז אוואנאטהאילוליסאטAvannaata Kommunia10,726 522,700מחוז קקרטליכאסיאטKommune Qeqertalik6,34062,400 מחוז קקאטהסיסימיוט Qeqqata Kommunia 9,378 115,500
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מורכבת מ-16 מדינות משנה המחולקות ל-400 מחוזות ("Kreise" – קְרַייזֶה; בלשון יחיד "Kreis" – קְרַייס).
המחוזות נמצאים מבחינה מנהלית תחת המדינות (Länder) והרגירונגסבצירק (Regierungsbezirk – שיטת החלוקה במספר מדינות) ומעל העיריות המקומיות (Gemeinden).
רוב המחוזות, 294 במספר, הם כפריים (Landkreise).
ערים המאוכלסות בלמעלה מ-100,000 תושבים (המוגדרות Großstadt - גרוסשטאט), וכן עיירות קטנות יותר במספר מדינות, בדרך כלל לא שייכות למחוז כלשהו – ולוקחות את האחריות המחוזית (בדומה לקונצפט של ערים עצמאיות).
מחוזות אלה מכונים "המחוזות העירוניים" (Kreisfreie Städte – קְרַייסְפרָיֶיה שְטֵדְטֵה), כלומר ערים שהן מחוז – ומספרן 106.
במדינת נורדריין-וסטפאליה ישנן מספר ערים בהן מעל 100,000 תושבים, שאינן משתייכות למחוזות עירוניים.
ערים אלו משתייכות למחוזות שונים, למרות שהן מתפקדות כמחוז עצמאי.
העיר מורס במדינה זו היא הגדולה בגרמניה שאינה מחוז עירוני ושאינה מנהלת אחריות מחוזית.
במדינת דלאוור שבארצות הברית שלושה מחוזות: ניו קאסל, קנט, וסאסקס.
זהו המספר הקטן ביותר של מחוזות למדינה בארצות הברית.
הגדול שבמחוזות דלאוור הוא מחוז סאסקס (3,098 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז ניו קאסל (1,279 קמ"ר).
זהו גם המחוז המאוכלס מביניהם (כ-538,479 תושבים נכון ל-2010).
עיר הבירה, דובר, נמצאת במחוז קנט.
הטבלה שלהלן מכילה את נתוני מחלקת העבודה של ארצות הברית בדבר שיעור האבטלה במחוזות דלאוור במהלך 2013 (ממוצעים שנתיים).
הטבלה ממוינת לפי שיעור האבטלה במחוזות.
במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית ישנם 159 מחוזות.
הגדול שבמחוזות ג'ורג'יה הוא מחוז וייר (2,339 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז קלארק (313 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פולטון (כ-977,773 תושבים נכון לשנת 2010).
עיר הבירה, אטלנטה, נמצאת במחוז פולטון.
במדינת הוואי שבארצות הברית ישנם 5 מחוזות.
הגדול שבמחוזות הוואי הוא מחוז הוואי (10,432 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז קאלאוואו (13 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא העיר והמחוז של הונולולו (כ-953,207 תושבים נכון ל-2010).
מחוז שם בשפת המקור מושב המחוז שנת הקמתהמחוז אוכלוסייה נכון לשנת 2020 שטח(קמ"ר) העיר והמחוז של הונולולוCity and County of Honoluluהונולולו19051,016,5081,546 מחוז הוואיHawaii Countyהילו1905 200,62910,432 מחוז מאוויMaui Countyוויילוקו1905 164,754 2,901 מחוז קאואייKauaʻi Countyליהו1905 73,298 1,611 מחוז קאלאוואוKalawao County 1905 82 13
מחוזות הבית הוא הכינוי למחוזות אנגליה שמקיפים את לונדון.
אין הגדרה מדויקת של המחוזות, אם כי ברוב ההגדרות מחוזות הבית הם המחוזות בקינגהאמשייר, סארי, ברקשייר, אסקס, הרטפורדשייר וקנט.
מחוזות אחרים רחוקים מלונדון, כמו בדפורדשייר, קיימברידג'שייר, המפשייר, אוקספורדשייר וסאסקס, בדרך כלל לא נחשבים כמחוזות הבית.
מחוזות אחרים אלו יכולים להיחשב כמחוזות הבית בשל קרבתם ללונדון והקשר ביניהם לכלכלת לונדון.
מאחר שמקור המונח "מחוזות הבית" אינו ודאי ואין הגדרה מדויקת, הרכבם נמצא במחלוקת.
ברצלונה, קטלוניה, ספרד מחולקת ל-10 מחוזות.
אלה מנוהלים על ידי חבר מועצה הנבחר על ידי מועצת העיר הראשית, ולכל אחד מהם סמכויות מסוימות הנוגעות לנושאים כמו עירוניות או תשתיות בתחומו.
החלוקה הנוכחית של העיר ל-10 מחוזות שונים אושרה ב-1984. בשנת 2009 החלה ברצלונה להשתמש בתת-חלוקה חדשה של 73 שכונות (10 המחוזות עדיין בשימוש), חלוקה שנעשתה למען מתן שירות טוב יותר של מועצת העיר לחלקי העיר השונים.
לחלק מהמחוזות הללו יש היסטוריה קודמת כעיריות עצמאיות, אשר סופחו לעיר ברצלונה במהלך סוף המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, כגון סאריה, לס קורטס, סאנט אנדראו דה פלומאר, גרסיה וסאנט מארטי דה פרובנס.
עם זאת, עיריות אחרות שצמודות לברצלונה (כגון ל'הוספיטלט דו לוברגאט, בדאלונה, סאנט אדריה דה בסוס ומונטסדה אי ריקסס) נותרו עיירות נפרדות עד היום, והן חלק מהאזור המטרופוליני הרחב של ברצלונה.
מחוזות יוון הם הרמה הראשונה של החלוקה המנהלית של יוון.
קיימים 13 מחוזות שונים, כאשר תשעה מהם מתפרסים על יוון היבשתית, בחצי האי הבלקני ובחצי האי פלופונסוס, וארבעה על איי יוון (שניים באיי הים האגאי, אחד בכרתים ואחד באיים היוניים).
13 המחוזות מתחלקים כיום ל-74 יחידות אזוריות.
היחידות האזוריות החליפו חלוקה מוקדמת יותר ל-51 נפות, חלוקה שהייתה נהוגה עד לשנת 2011.
בנוסף למחוזות, קיים המחוז האוטונומי הר אתוס, או "ההר הקדוש", שמהווה מדינת נזירים תחת ריבונות יוונית.
מחוז אוטונומי זה נמצא בחצי האי המזרחי ביותר מבין שלושת חצי האיים של כלקידיקי.
החל מתאריך ה-1 בינואר 2011, 13 המחוזות מחולקים ל-74 יחידות אזוריות (περιφερειακές ενότητες):
עד לשנת 2011 החלוקה המנהלית המשנית של יוון הייתה ל-51 מחוזות משנה מנהליים (νομός, "נומוס" ביחיד; νομοί, "נומי" ברבים).
במסגרת רפורמת קליקרטיס, בוטלה החלוקה הישנה למחוזות משנה שהוחלפו ביחידות אזוריות.
רוב היחידות האזוריות החדשות זהות בתחום שיפוטם למחוזות המשנה הישנים.
השינוי העיקרי היה במסגרת המחוזות של אטיקה ושל דרום הים האגאי, שבהם הרפורמה יצרה 18 יחידות מנהלתיות חדשות.
מדינת ישראל, באמצעות משרד הפנים, פועלת בחלוקה למחוזות מנהליים, בכל אחד מהמחוזות קיימים משרדי בית משפט מחוזי ומוסדות נוספים.
החלוקה למחוזות מתפרסמת בילקוט הפרסומים כצו ממשלתי – "הודעה על חלוקת שטח המדינה למחוזות ונפות ותיאור גבולותיהם" ועוברת תיקונים מפעם לפעם.
הסמכות לקביעת מחוזות ניתנה לממשלה בסעיף 3 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש"ח–1948.
ישראל מחולקת לשישה מחוזות: מחוז הצפון, מחוז חיפה, מחוז תל אביב, מחוז המרכז, מחוז ירושלים ומחוז הדרום, ולצדם קיימת במשרד הפנים מחלקה נפרדת אשר אחראית על היישובים היהודיים ביהודה ושומרון.
זו החלוקה הראשית, ולפיה נוהגת גם מערכת המשפט ועל פיה מוצגת הסטטיסטיקה הרשמית של הלמ"ס.
עם זאת, למשרדי ממשלה ולגופים שלטוניים שונים יש חלוקות שונות.
ששת מחוזות המדינה נחלקים לשלושה מחוזות עירוניים: ירושלים, תל אביב וחיפה; שלושה מחוזות מרחביים: הצפון, המרכז, הדרום.
המחוזות מתחלקים בתורם לחמש-עשרה נפות.
עקב התמשכות השלטון הישראלי ביהודה ושומרון והתיישבות של אזרחים ישראלים רבים באזור זה, נוצרו עם השנים צרכים מנהליים בשטחים אלו.
היות שישראל לא סיפחה את השטח, והריבון בו הוא עדיין אלוף פיקוד מרכז, לא ניתן היה ליצור באופן רשמי מחוז שביעי, וכל גוף ממשלתי יצר פתרונות עצמאיים.
לדוגמה: במשרד הפנים נוצר מִנהל בשם "ממונה על היישובים היהודיים ביהודה ושומרון", או "מנהל אגף יישובים ישראלים ביו"ש", אשר מכונה לעיתים גם "מחוז יהודה ושומרון"; במשטרת ישראל נוצר "מחוז ש"י" אשר מכיל את יהודה ושומרון; וכדומה.
גופים אחרים, כמו רשות העתיקות, ועדת הבחירות המרכזית ועוד, נמנעו מיצירת מחוז ייחודי ליהודה ושומרון, וחילקו את השטח בין מחוזות קיימים.
בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, הארץ חולקה למחוזות באופן שהשתנה מספר פעמים.
החלוקה האחרונה שנערכה בשנת 1945 קבעה שישה מחוזות:
במרץ 1953 החליטה ממשלת ישראל הרביעית על קביעת מחוזות ישראל.
נקבעו שישה מחוזות, בהם שלושה מחוזות בתחומי המטרופולינים של חיפה, ירושלים ותל אביב, ושלושה מרחביים בעלי שטחים נרחבים יותר.
לקביעה צורפו שתי הוראות: זהות בין גבולות מנהליים ואזורי הפיקודים הצבאיים, והמינעות מחציית גבולות הרשויות המקומיות הקיימות על ידי גבולות נפה ומחוז.
באפריל 1957 בוצעו שינויי גבול קטנים בגבולות המחוזות, בין היתר עקב החלטתו של הרמטכ"ל משה דיין לשנות את מפות הפיקודים השונים שגרמה לניתוק הקשר בין גבולות המחוזות לגבולות הפיקודים.
שינוי נוסף בוצע ב־1959, כאשר אזור אשדוד הועבר מנפת רחובות שבמחוז מרכז לנפת אשקלון שבמחוז דרום.
מחוזות ירדן הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את הממלכה האשמית של ירדן.
ירדן מחולקת ל-12 מחוזות ואלה מחולקים ל-52 נפות .
בעוד השלטון המרכזי של המדינה מצויי בידי מלך ירדן, השלטון המקומי נמצא בידי מושלים אשר ממונים על ידי המלך.
אומנם השלטון המרכזי בוחר מי יעמוד בראש כל מחוז, אך הוא אינו מתערב בניהול השוטף של המחוזות וכך כל מחוז אחראי על תחום שיפוטו וכל המתרחש בו ושולט על נושאים מהותיים כמו הכלכלה, הפיתוח, התרבות וכדומה.
להלן רשימה של מחוזות ירדן עם עיר הבירה של כל מחוז בסוגריים
מחוז (בסינית 省, בפיניין Shěng) הוא החלוקה המנהלית הראשונה במעלה ברפובליקה העממית של סין, יחד עם מחוז עירוני, מחוז אוטונומי ואזור מנהלי מיוחד.
בכל אחד מהמחוזות ממונה ועדה של המפלגה הקומוניסטית של סין, המנוהלת בידי מזכיר.
בידי המזכיר נתונות כל הסמכויות הנדרשות, והוא ראשון במעלה אפילו יותר ממושל המחוז.
הרפובליקה העממית של סין מחולקת לעשרים ושניים מחוזות, ארבעה מחוזות עירוניים, חמישה מחוזות אוטונומיים ושני אזורים מנהליים מיוחדים.
האי טאיוואן, הנתון בפועל לשליטת הרפובליקה הסינית, נחשב למחוז העשרים ושלושה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית, מחולקת הונגריה ל-19 מחוזות (megye, מֶגיֶה עד לשנת 2023, vármegye כיום) ועיר בירה.
כל מחוז מחולק לנפות (járás), ובסך הכל קיימות במדינה 174 נפות.
טרנסניסטריה הוא חבל ארץ הנמצא בין אוקראינה לבין מולדובה.
עם הכרזת מולדובה עצמאותה הכריז חבל זה על עצמאותו ממולדובה.
טרנסניסטריה מחולקת מנהלתית ל-5 מחוזות (ראיונים) ושתי ערים בעלות מעמד מיוחד.
מאז 2015 לא בוצע מפקד אוכלוסין.
הערכה היא שבשנת 2021 התגוררו 465 אלף תושבים לעומת 505 אלף בשנת 2014.
סמל שם בירה שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2014 שטחמחוז קמנקהקמנקה Каменский район 29,900434מחוז גריגוריאופולגריגוריאופול Григориопольский район 43,400822מחוז דובסרידובסרי Дубоссарский район 35,000381מחוז ריבניצהריבניצה Рыбницкий район72,700850מחוז סלובודזיהסלובודזיה Слободзейский район87,100873 טירספול Тирасполь (2022) 129,000 טיגינה Бендеры(2023) 83,900 97
מבחינה מנהלית טוגו מחולקת ל-5 מחוזות (régions).
המחוזות מחולקים ל-30 נפות וקומונה אחת.
מבחינה מנהלית זימבבואה מחולקת ל-8 מחוזות (Province) ו-2 ערים בעלי מעמד מיוחד.
מבחינה מנהלית זמביה מחולקת ל-9 מחוזות (Province).
מבחינה מנהלית מחולקת חוף השנהב ל-14 מחוזות (région), אשר מחולקים לנפות.
מבחינה מנהלית טנזניה מחולקת ל-31 מחוזות (mkoa) שמחולקים לנפות.
מחוז סונגבה הוקם בשנת 2016 תוך הפרדה חלק ממחוז מבייה.
מבחינה מנהלית, הרפובליקה המרכז-אפריקאית מחולקת ל-20 מחוזות, בהם אזור הבירה בנגי.
חלוקה זו בתוקף משנת 2021. המחוזות מחולקים לנפות.
מבחינה מנהלית הרפובליקה של קונגו מחולקת ל-10 מחוזות (région) ושני מחוזות אוטונומיות הבירה ברזוויל והעיר פואנט נואר.
מבחינה אדמיניסטרטיבית הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מחולקת ל-26 מחוזות ואזור הבירה.
על חלוקה זו הוחלט בשנת 2005 והיא נכנסה לתוקף בפברואר 2009.
מבחינה מנהלית המלדיביים הייתה מחולקים ל-7 מחוזות (Province).
החל משנת 2010 היא מחולקת ל-17 אטולים ו-4 ערים בעלי מעמד נפרד.
שמותיהם של האטולים הם למעשה ראשי התיבות של שמותיהם המקוריים בשפת הדיבהי, משום שהשמות המקוריים קשים להגייה בפי זרים המגיעים למדינה.
מבחינה מנהלית הפיליפינים כוללת 17 מחוזות (rehiyon).
המחוזות מאוגדות לפי 3 קבוצות איים.
המחוזות הוקמו לראשונה בשנת 1972 כאשר מספרם היה 11. מאז בוצעו כמה שינויים לרבות פיצול מחוזות.
מבחינה מנהלית טאיוואן כוללת 13 מחוזות, 6 רשויות מקומיות ו-3 ערים.
בעבר הייתה חלוקה ל"פרובינציות" כפי שהיה נהוג לפני שנת 1945. בשנת 2018 מוסדות שלטון בפרובינציות בוטלו וחלוקה זו נותרה רק בחוקה, אך לא בעלת סמכויות שלטוניות.
מבחינה מנהלית טג'יקיסטן כוללת 2 מחוזות (viloyat), מחוז אוטונומי, נפות בכפיפות מרכזית ואזור הבירה.
המחוזות מחולקים בחלוקת משנה לנפות.
חלוקה זו התגבשה בשנת 1992 זמן קצר לאחר עצמאות המדינה.
מחוז אוטונומי גורנו-בדח'שאן מהווה כ-45% משטח המדינה אך מתגוררים בו כ-230 אלף תושבים בלבד.
מס'שםבירהשם בשפת המקוראוכלוסייה(אומדן 1 בינואר 2024)שטח בקמ"ר1מחוז סוגדח'וג'נדВилояти Суғд2,917,30025,2002נפות בכפיפות רפובליקניתדושנבהНоҳияҳои тобеи Ҷумҳурии 2,197,00028,4003דושנבהדושנבהДушанбе1,242,6002034מחוז ח'תלוןבוח'תרВилояти Хатлон3,697,80024,7005מחוז גורנו-בדח'שאןחורוגВилояти Мухтори Кӯҳистони Бадахшон233,60062,900
מבחינה מנהלית טורקמניסטן מחולקת ל-5 מחוזות (welayat) ואזור הבירה.
בשנת 2018 שטח ששייך לבירת המדינה הוגדל באופן משמעותי.
בראש כל ממוז עומד מושל שמקבל מינוי מנשיא המדינה.
מחוזות כווית הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את כווית, אמירות מזרח תיכונית השוכנת לחופי המפרץ הפרסי.
המדינה מחולקת לשישה מחוזות (muhafazah), אשר מחולקים לנפות משנה.
החלוקה הנוכחית בתוקף החל משנת 1999.