tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קאפלה (בלועזית: Capella - או α בעגלון) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים עגלון והשישי בבהירותו בשמים.
כמו כן הוא הכוכב עם דרגת בהירות נראית מתחת ל-1 הקרוב ביותר לקוטב השמימי הצפוני.
קאפלה הוא למעשה מערכת בת ארבעה כוכבים במרחק של כ-42 שנות אור, המורכבת מזוג ענקים צהובים וזוג ננסים אדומים הקשורים כבידתית זה לזה.
זוג הענקים הצהובים (קאפלה B/A) הם כוכבים בעלי כ-2.5 מסות שמש, שהיו בעבר מסיווג ספקטרלי A, דומים לסיריוס, אך עזבו את הסדרה הראשית כאשר כילו להתיך את המימן שבליבתם להליום וכיום מתיכים הליום לפחמן.
שני הכוכבים נמצאים בתהליך בן מספר מיליוני שנים של הפיכה לענקים אדומים.
הזוג מקיף זה את זה במרחק של כשני שלישי יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של כ-104 יום.
אף על־פי שבהירותם הנראית המשותפת של הזוג דומה לבהירותו של אלפא קנטאורי, הם נמצאים במרחק גדול פי 10 ממנו ולמעשה עוצמת הארתם המשותפת גדולה ביותר מפי 100. רדיוסם של הענקים הוא בערך פי 10 מהשמש (כ-0.04 יחידות אסטרונומיות) והוא צפוי לגדול עוד במהלך הפיכתם לענקים אדומים.
זוג הננסים האדומים (קאפלה D/C) הם כוכבי הסדרה הראשית שמאסתם נמוכה - כרבע ועשירית בלבד ממסת השמש, ולכן גם בהירותם קטנה והם עמומים מאוד.
הזוג מקיף זה את זה במרחק של כ-48 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-388 שנים והשנים מקיפים יחד את זוג הענקים במרחק של כ-11,000 יחידות אסטרונומיות (0.17 שנות אור).
הקבוצה כולה זוהתה כעגלון עוד בבבל העתיקה וכן ביוון העתיקה ובסין.
הכוכב מציין את כתפו של העגלון, אך במיתולוגיה היוונית תואר הכוכב כעז אותה נושא העגלון על כתפיו, וזה מקור השם קאפלה - עז קטנה בלטינית.
העז זוהתה עם אמלתאה - העז שהניקה את זאוס בינקותו וקרנה שנשברה על ידו היא קרן השפע.
שלושת הכוכבים הסמוכים לקאפלה (ε בעגלון, ζ בעגלון ו-η בעגלון) מכונים הגדיים.
קאפלה הוא גם הקודקוד הצפון־מערבי של משושה החורף.
בסוף המאה ה-19 התגלה קאפלה C והתברר ממדידות ספקטרוסקופיות שקאפלה מכיל זוג ענקים צהובים.
בתחילת המאה ה-20 התגלה שגם קאפלה C הוא בעצמו למעשה זוג ננסים אדומים.
קאפלמייסטר הוא תוארו של הממונה על יצירת מוזיקה.
המילה היא הלחם של המילים "קאפלה" (מלטינית: מקהלה, תזמורת או, מילולית, "בית תפילה") ו"מייסטר" שמשמעו מומחה או רב-אמן.
מכאן שבמקורו התייחס המונח לממונה על המוזיקה בקאפלה, או בית התפילה.
מכל מקום, המונח התפתח ומשמעותו השתנתה במידה רבה בהתאם לתמורות שחלו במקצועות המוזיקה.
בארצות דוברות גרמנית, בתקופה שבין 1500 ל-1800 בקירוב, המילה "קאפלמייסטר" הייתה במקרים רבים תוארו של הממונה על המוזיקה בחצרו של שליט או אציל.
הייתה זו משרה רמה, שהייתה כרוכה בפיקוח על מוזיקאים אחרים.
יוהאן סבסטיאן באך עבד משנת 1717 עד 1723 כקאפלמייסטר בחצרו של הנסיך לאופולד מאנהלט-קטן.
יוזף היידן עבד במשך שנים רבות כקאפלמייסטר של משפחת אסטרהאזי, משפחת אצולה רמת-דרג באימפריה האוסטרית.
גאורג פרידריך הנדל שירת גם הוא כקאפלמייסטר בחצרו של גאורג, הנסיך הבוחר של הנובר, שהיה בהמשך לג'ורג' הראשון, מלך אנגליה.
קאפלמייסטר יכול היה להיות גם מנהל מוזיקלי בכנסייה.
גאורג רויטר, למשל, היה קאפלמייסטר בקתדרלת שטפאן הקדוש בווינה, שעם זמרי מקהלת הנערים שלה נמנו הן יוזף היידן והן אחיו, מיכאל היידן.
מינוי למשרת קאפלמייסטר נחשב להישג מכובד למוזיקאים מקצועיים בשנים ההן.
לדוגמה, הביוגרף של היידן, גאורג אוגוסט גריזינגר, מספר כי יוזף היידן ציין פעם כי הוא שמח שאביו, יצרן אופני העגלות מתיאס היידן מרוראו, האריך ימים וזכה לפני מותו לראות את בנו מתמנה לקאפלמייסטר.
עם התפתחות החברה ודעיכת יוקרתו של מעמד האצולה, החלו המוזיקאים להעריך יותר את חירותם, ומעמד הקאפלמייסטר איבד מיוקרתו הקודמת.
לודוויג ואן בטהובן, למשל, לא עבד מעולם כקאפלמייסטר והעדיף לבנות לו קריירה של מוזיקאי עצמאי.
המונח "קאפלמייסטר" משמש כיום לציון מנצח בבית אופרה או בתיאטרון, שאיננו המנהל המוזיקלי הכללי.
בין חובותיו - הכנת הזמרים לפני עבודה עם התזמורת (קורפטיטור), החלפת המנהל המוזיקלי כשזה נעדר, ואף ניהול מוזיקלי של חלק מן ההצגות המועלות.
מוצרט לא היה מעולם קאפלמייסטר במובן שלעיל.
בשנת 1787 קיבל משרה בשכר בחצרו של קיסר אוסטריה כ"מלחין הלשכה" (Kammercompositeur), אבל הסמכות בנושאי מוזיקה בחצר הייתה מסורה בעיקר לאנטוניו סליירי.
עם זאת, בסקירות, ביומנים ובפרסומים מוזכר מוצרט בדרך כלל כ"(הר) קאפלמייסטר מוצרט".
נראה שיוקרתו של מוצרט, לצד העובדה שהוא הרבה להופיע בציבור כמנצח על נגנים אחרים, הביאו לשימוש ב"קאפלמייסטר" כתואר כבוד.
באפריל 1791 פנה מוצרט בבקשה להתמנות לקאפלמייסטר בקתדרלת שטפאן הקדוש, ומועצת העיר ייעדה אותו לקבל את המשרה לאחר מותו של לאופולד הופמן, שהיה חולה.
תוכנית זו לא התממשה, משום שמוצרט מת בדצמבר 1791, לפני הופמן, שהלך לעולמו ב-1793.
מלחינים קלאסיים שעבדו במשרות קאפלמייסטר
(בסדר כרונולוגי לפי תאריכי לידה)
ארנולד פון ברוק (1500 בקירוב-1554) היה קאפלמייסטר בווינה אצל הארכידוכס פרדיננד בסשנים 1527 עד 1545.
יאקוב רגנארט (1540 בקירוב-1599) היה קאפלמייסטר באינסברוק מ-1585 עד 1596 בקירוב.
מיכאל פרטוריוס (1621-1571) היה קאפלמייסטר בוולפנביטל משנת 1604.
היינריך שיץ (1673-1585) היה קאפלמייסטר אצל יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר של סקסוניה משנת 1619.
סמואל שיידט (1653-1587) היה קאפלמייסטר אצל המרקיז מברנדנבורג.
היינריך איגנץ ביבר (1704-1644) היה קאפלמייסטר בזלצבורג משנת 1684.
גאורג מופאט (1704-1653) היה קאפלמייסטר אצל הבישוף של פאסאו מ-1690 עד מותו.
יוהאן קספר פרדיננד פישר (מת ב-1746) היה קאפלמייסטר אצל לודוויג וילהלם מבאדן משנת 1695 לפחות.
יוהאן לודוויג באך (1731-1677), דודן שני של יוהאן סבסטיאן באך, היה קאפלמייסטר במיינינגן.
גאורג פיליפ טלמן (1767-1681) כיהן כקאפלמייסטר במשך 16 שנים, החל ב-1705, בחצר הרוזן ארדמן השני בבורג.
יוהאן סבסטיאן באך (1750-1685) עבד מ-1717 עד 1723 כקאפלמייסטר אצל הנסיך ליאופולד מאנהאלט-קתן.
גאורג פרידריך הנדל (1759-1685) היה קאפלמייסטר מ-1710 עד 1712 אצל גאורג, הנסיך הבוחר של הנובר.
דומניקו סקרלטי (1757-1685) היה מאסטרו די קאפלה בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא מ-1715 עד 1719.
קרלו גרואה (1773-1700 בקירוב) היה קאפלמייסטר בחצר מנהיים בתקופת כהונתו של הנסיך הבוחר קרל השלישי פיליפ.
קרל היינריך גראון (1759-1704) היה קאפלמייסטר החל ב-1740 אצל פרידריך השני מפרוסיה (פרידריך הגדול).
ג'וזפה בונו (1788-1711) היה קאפלמייסטר אצל הנסיך מזאקסה-הילדבורגהאוזן בשנות ה-50' וה-60' של המאה ה-18.
ג'אקומו מאטאו איגנציו צ'ירי (1711-1787) היה קאפלמייסטר בקתדרלת פורלי באיטליה החל ב-1759.
לודוויג ואן בטהובן (לודוויק) (1773-1712), סבו של המלחין המהולל לודוויג ואן בטהובן, היה קאפלמייסטר בחצר הבוחר של בון.
קרל פיליפ עמנואל באך (1788-1714) עבד גם הוא בחצרו של פרידריך השני, אך לא כקאפלמייסטר.
בהמשך תפס את מקומו של טלמן כקאפלמייסטר בהמבורג, החל ב-1768.
כריסטוף ויליבלד גלוק (1787-1714) היה קאפלמייסטר החל ב-1754 אצל מריה תרזה מאוסטריה בווינה.
ניקולו יומלי (1774-1714) שירת את הדוכס קרל-אויגן מוירטמברג בשטוטגרט מ-1753 עד 1768.
ג'ובני בטיסטה צ'ירי (1808-1724) היה קאפלמייסטר (מאסטרו די קאפלה) בקתדרלה של פורלי; מ-1780, לצד איגנציו צ'ירי; לאחר מותו, ביחידות.
כריסטיאן קאנאביך (1798-1731), קאפלמייסטר של תזמורת החצר האגדית של מנהיים משנת 1774.
יוזף היידן (1809-1732) החזיק בשתי משרות קאפלמייסטר: הראשונה, (כנראה) משנת 1757 עד 1761 אצל הרוזן מורצין, אחר מ-1761 ואילך אצל משפחת אסטרהאזי, משפחת אצולה רמת דרג בקיסרות האוסטרית.
יוהאן גיאורג אלברכטסברגר (1809-1736) היה קאפלמייסטר בקתדרלת שטפאן הקדוש בווינה.
מיכאל היידן (1806-1737) היה קאפלמייסטר בגרוסוורדיין והחל ב-1762, בזלצבורג.
קרל דיטר פון דיטרסדורף (1799-1739) היה קאפלמייסטר אצל הנסיך-בישוף של ברסלאו מ-1770 עד 1795.
אנדראה לוקזי (1801-1741) היה הקאפלמייסטר האחרון בחצר הנסיך הבוחר של בון מ-1774 עד 1794.
אנטוניו סליירי (1825-1750) היה קאפלמייסטר מלכותי וקיסרי בחצר יוזף השני מאוסטריה מ-1788 עד 1824.
יוזף מרטין קראוס (1792-1756) היה קאפלמייסטר (Ordinarie Capellmästere) בסטוקהולם בחצר גוסטב השלישי, מלך שוודיה.
כריסטיאן קאלקברנר (1806-1755) (Ordinarie Capellmästere) של המלכה הפרוסית (1789) ומאז 1790 קאפלמייסטר של הנסיך היינריך מפרוסיה בטירת ריינסברג.
יוהאן נפומוק הומל (1837-1778) היה ממשיכו של יוזף היידן, החל ב-1804, בחצר אסטרהאזי.
הוא החזיק במשרה זו במשך שבע שנים ואז פוטר בגין הזנחת חובותיו.
קאפושוואר (בהונגרית: Kaposvár; בגרמנית: Kopisch, Ruppertsberg, Ruppertsburg; בקרואטית: Kapošvar, Kapuš, Kapušvar) היא עיר בדרום־מערב הונגריה, יושבת על גדותיו של נהר הקאפוש כ-190 ק"מ מבודפשט הבירה וכ-50 ק"מ דרומית לאגם בלטון.
היא משמשת גם כבירת מחוז שומוג'.
העות'מאנים כבשו את מבצר קאפושוואר ב-1555 ושלטו בה 131 שנה עד 1686. ב-1702, המבצר נהרס בפקודת ליאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והעיר נבנתה מחדש באזור גבוה יותר מצפון לשרידי המבצר.
ב-1749 הוכתרה כעיר מושב המחוז.
במאה ה-19 העיר התפתחה והפכה למרכז תעשייה חשוב הודות למסילת הברזל בין בודפשט לזאגרב שעבר דרכה.
בין 1950 ל-1975 העיר עוברת התפתחות מואצת, מוקמים בה מפעלי תעשייה חדשים ונבנים שכונות מגורים חדשות.
שלושה יישובים בסביבתה מסופחים אליה.
כתוצאה מכך, אוכלוסייתה מוכפלת ומגיעה ל-73,000. ב-1990 היא מקבלת את תוארה הנוכחי כבירת מחוז וב-1993 היא זוכה בתואר של מקום מושב דיוקסיה של הכנסייה הקתולית.
ב-1 בינואר 2000 נחנכה האוניברסיטה של קאפושוואר.
ב-1784 חיו בעיר 15 יהודים וב-1840 מספרם הגיע ל-95. לאחר מכן גדלה אוכלוסיית היהודים במהירות – ב-1869 נמנו 1,078 נפשות וב-1920 עלה מספרם לשיא של 2,341. בית ספר יסודי יהודי שנוסד ב-1840 פעל עד לשואה.
בית הכנסת הוקם ב-1862. כמו בקהילות יהודיות נוספות באזור גם בקהילת קאפושוואר הייתה נטייה להתבוללות ולהתמזגות באוכלוסייה ההונגרית.
היהודים נטלו חלק נכבד בחיי הכלכלה של העיר.
בתחילת המאה ה-20, בנקים רבים בעיר היו בבעלות יהודית כמו גם בתי חרושת וטחנות קמח.
כמו כן, במשך 20 שנה כיהן יהודי כסגן ראש העירייה.
ב-1848 היו מספר מקרים של התנכלויות ליהודים מצד אצילים הונגרים, שנושלו מנכסיהם.
ב-1940 רוב הגברים היהודים נלקחו לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והאחרים הועברו למחנות עבודה בסביבת העיר.
אחרי כניסת הוורמכט להונגריה (מבצע מרגרטה) ב-19 במרץ 1944, כ-2,500 יהודים מהעיר כולל פליטים יהודים שהגיעו לעיר, רוכזו בגטו מסביב לבית הכנסת.
לאחר מכן הועברו כל יהודי הגטו יחד עם יהודי הסביבה למחנה צבאי סמוך למסילת הרכבת.
ב-4 ביולי נשלחו כל 5,159 ביחד עם יהודי טאב לאושוויץ.
לאחר שחרור העיר על ידי הצבא האדום בדצמבר 1944, הגברים היהודים החלו לחזור ממחנות העבודה.
רק כ-200 חזרו ממחנות ההשמדה.
בעקבות החלטה שקיבלה עיריית קאפושוואר, ב-18 ביוני 1980 נהרס בית הכנסת המפואר של הקהילה בפיצוץ מבוקר.
שרידי לוחות הברית בגובה 2.5 מטר שהיו מוצבים בחזית גג בית הכנסת, נמצאים כיום בבית התפילה הצנוע שעומד לרשות הקהילה בת כמה עשרות הנפשות.
השיר "A 67-es út" של להקת "Republic" נכתב על נערה מהעיר, ונקרא על שם "כביש 67" העובר בסמוך.
פאל שומודי (משורר) במקור שטיינר (1894 – 1980) היה משורר, סופר יהודי-הונגרי.
מוריץ קפושי במקור קוהן (כהן) (1837 – 1902) היה רופא עור יהודי-הונגרי,
מנו (עמנואל) קוני במקור קוהן (כהן) (1842 – 1917) היה חלוץ הקצרנות בהונגריה, עיתונאי, עורך עיתון יהודי-הונגרי.
קארוי שבשטין נבמקור שוסברגר (1872 – 1945) מבקר תיאטרון, היסטוריון של הספרות, סופר פילוסופי, מתרגם יהודי-הונגרי, נספה בשואה.
פטר האנאק (1921 – 1997) היה היסטוריון יהודי-הונגרי, היסטוריון תרבות, פרופסור באוניברסיטה, חבר מן המניין של האקדמיה ההונגרית למדעים.
אימרה פלדש במקור פליישמן (1881 – 1958) היה סופר, מחזאי הונגרי-יהודי.
ג'רג' רווס במקור רינג, (1915 – 1986) היה רופא יהודי-הונגרי, רופא אף אוזן גרון, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור לרפואה (PhD-1963).
אנה פפר (1945) מדליסטית כסף אולימפית, אלופת עולם בחתירה בקיאק יהודייה-הונגרייה.
יאנוש פוטי (במקור פליינר, 1893 – 1979) היה סופר יהודי-הונגרי, עיתונאי, מבקר אמנות, משורר, מתרגם ספרותי.
יאנוש ואסארי (1867 – 1939) היה צייר וגרפיקאי הונגרי.
אנטל בולווארי (1932 – 2019) היה אלוף אולימפי הונגרי שחקן כדורמים, שחיין, מאמן.
טרקה צ'ילאג (במקור רֵזי שטרן, 1867 – 1942) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה ששיחקה בגרמניה.
שאנדור ליגטי (במקור אַאוׁאֶר, 1890 – 1945) היה סוציולוג, סופר, מנהל בנק יהודי-הונגרי.
קאצורה טרו (ביפנית: 桂 太郎; 4 בינואר 1848 - 10 באוקטובר 1913) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן שלוש פעמים.
קאצורה נולד למשפחת סמוראיים בעיר האגי, שבהאן צ'ושו.
כנער, הצטרף קאצורה לתנועה שקראה להדחת שוגונות טוקוגאווה, ואף השתתף בספר קרבות מרכזיים במלחמת בושין שהובילה לרסטורציית מייג'י.
בצעירותו נשלח קאצורה על ידי ממשלת יפן לגרמניה, שם למד אסטרטגיה צבאית, ושימש נספח צבאי בשגרירות היפנית במדינה בשנים 1875-1878, ופעם נוספת בשנים 1884-1885. עם שובו ליפן קודם קאצורה לדרגת מייג'ור-גנרל, ושירת במספר תפקידים בצבא הקיסרי, עד שהתמנה לסגן שר המלחמה של יפן ב-1886.
במלחמת סין–יפן הראשונה פיקד קאצורה על הדיוויזיה השלישית של צבא יפן, תחת המנטור שלו, פילדמרשל יאמגאטה אריטומו.
במהלך המלחמה צעדה הדיוויזיה שלו בשיאו של החורף הקשה במנצ'וריה, וכבשה את עיר הנמל ניוז'ואנג.
לאחר המלחמה קיבל קאצורה את תואר הקזוקו "שישאקו" (מקביל לויקונט) ושימש מושל טאיוואן במשך ארבעה חודשים ב-1896. לאחר מכן שב ליפן וכיהן כשר המלחמה מ-1898 עד 1901.
טרו היה ראש ממשלת יפן ה-11, ה-13 וה-15, והוא ראש הממשלה היפני שכיהן במשך הזמן הארוך ביותר.
קאצורה התמנה לראשות הממשלה לראשונה ב-2 ביוני 1901, והחזיק במשרה במשך ארבע שנים וחצי, עד ה-7 בינואר 1906. במהלך ארבע שנותיו עלתה קרנה של יפן במזרח אסיה, והיא החלה לאמץ את האימפריאליזם.
מבחינת יחסי חוץ, בכהונתו הראשונה חתם קאצורה על הברית האנגלו-יפנית ב-1902, והשיג ניצחון על האימפריה הרוסית במלחמת רוסיה–יפן ב-1905. עוד במהלך כהונתו, חתם קאצורה על הסכם טאפט-קאצורה, שהסדיר את ריבונותה של יפן בקוריאה מצד ארצות הברית.
בכהונתו הראשונה התקבל קאצורה למסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בדרגת אביר מפואר, תחת מלך בריטניה אדוארד השביעי, וקיבל תואר מרקיז מהקיסר מוצוהיטו.
מבחינת מדיניות פנים, נחשב קאצורה לפוליטיקאי שמרן שהרחיק עצמו מהדיאט של יפן וממפלגות, מפני שלפי השקפתו הפוליטית, הוא היה אחראי אך ורק בפני הקיסר.
יריבו הגדול, איתו נאבק על השליטה בממשלה, היה סיונג'י קינמוצ'י, מנהיג מפלגת ריקן סייוקאי (立憲政友会, "ידידי הממשלה החוקתית").
קאצורה נאלץ להתפטר בינואר 1906, בעקבות ירידה בפופולריות שלו, שנגרמה כתוצאה מהחתימה על הסכם פורטסמות', והוא נאלץ להעביר את ראשות הממשלה לסיונג'י.
עם זאת, התפטרותו הייתה חלק מעסקה בה תיווך הארה טקאשי, לפיה ישלטו הארה וסיונג'י לסירוגין.
קאצורה קיבל את עיטור מסדר החרצית מהקיסר מוצוהיטו ב-1 באפריל 1906.
קאצורה כיהן פעם נוספת בראשות הממשלה מ-14 ביולי 1908 עד 30 באוגוסט 1911. כהונתו השנייה נודעה בעיקר בזכות אמנת יפן-קוריאה מ-1910, שהחל למעשה את תקופת הכיבוש היפני בקוריאה.
הוא גם קידם את חוק המפעלים ב-1911, שהיה החוק הראשון ביפן שהגן על הפועלים.
במהלך כהונתו השנייה איבד קאצורה את אהדת הציבור, שהחל לגלות התנגדות לשליטת האליטה בפוליטיקה היפנית.
קאצורה התפטר מתפקידו, קיבל את התואר קוֹשָקוּ (公爵, נסיך), והפך לגנרו ולשומר חותם יפן וחותם הקיסר.
קאצורה התמנה לראש ממשלה בפעם השלישית לזמן קצר, בין 21 בדצמבר 1912 וה-20 בפברואר 1913. המינוי נתקל בהתנגדות עזה מצד הציבור, וגרם למשבר הפוליטי של טאישו, מכיוון שהיפנים חשדו שבכוונתו, ובכוונת מספר פוליטיקאים נוספים, לבטל את החוקה.
אולם, בעקבות הצעת אי אמון (לראשונה ביפן), ואובדן תמיכה פוליטית, נאלץ קאצורה להתפטר בפברואר 1913, ואת מקומו תפס ימאמוטו גונבאה.
קאצורה נפטר כתוצאה מסרטן הקיבה ב-10 באוקטובר 1913, בגיל 65, ונקבר במקדש שואין בטוקיו.
מסדר האוצר הקדוש בדרגה ראשונה, 20 באוגוסט 1895.
מסדר דיית הזהב בדרגה שלישית.
מסדר פרחי הפאולוניה, 10 באוקטובר 1913.
קאפקום (ביפנית: 株式会社カプコン, באנגלית: Capcom) היא חברת פיתוח והפצת משחקי וידאו יפנית.
החברה ידועה ביצירת זיכיונות מוצלחים ורבי-מכר כגון מגה מן, מונסטר האנטר, , וסטריט פייטר.
קאפקום נוסדה בשנת 1983, והפכה למפעל בינלאומי עם סניפים וחברות-בת באמריקה הצפונית, באירופה ובמזרח אסיה.
קאפקום יצרה את הזיכיון "סטריט פייטר" בשנת 1987. סדרה זו היא בין הסדרות הידועות ביותר בסוגת משחקי הלחימה, ומכרה למעלה מ-30 מיליון יחידות.
באותה שנה יצרה החברה את סדרת "מגה מן".
סדרה זו, שאף היא מכרה למעלה מ-30 מיליון יחידות, משמשת כזיכיון הדגל של קאפקום.
החברה פיתחה את הכותר הראשון בסדרת האימה "Resident Evil" בשנת 1996. סדרה זו נחלה הצלחה רבה, ומכרה כמעט 50 מיליון יחידות.
לאחר שעבדה על הכותר השלישי בסדרת "Resident Evil" החלה קאפקום לעבוד על המשחק הרביעי לקונסולת פלייסטיישן 2. משחק זה היה שונה מאוד מקודמיו, וקאפקום החליטה להעביר את המשחק לסדרה חדשה בשם "Devil May Cry".
כן החלה קאפקום את סדרת "Monster Hunter" בשנת 2004. המשחקים מכרו למעלה מ-20 מיליון יחידות עבור מגוון רחב של קונסולות.
כן יצרה החברה גם את סדרת הרומנים החזותיים "Ace Attorney" בשנת 2001, עם צאתו של המשחק "Phoenix Wright: Ace Attorney".
סדרה זו נחלה מעט הצלחה בקרב מעריצים ומכרה למעלה מ-6 מיליון עותקים מכל כותר.
קאפקייק הוא וריאציה של המאפין המתאפיינת בבלילה של עוגה בחושה ללא תוספות, לעומת המאפין הרגיל שעשוי מבצק הקרוב יותר ללחם ומכיל תוספות.
כמו כן, הקאפקייק מזוגג ומקושט, מוגש בגביע נייר, ולרוב קטן יותר בגודלו.
קאצ'ון (בהנגול: 개천시) היא עיר במחוז דרום פויאנג שבקוריאה הצפונית.
קאצ'ון מחולקת ל-26 שכונות ו-11 כפרים.
מקורות מים קיימים בשפע, וכמה מאגרים ממוקמים בתוך קאצ'ון.
החקלאות מפותחת מאוד כולל גידול עצי פרי וחיות משק.
תעשיית העיבוד השבבי נפוצה מאוד וכך גם הכרייה.
אתרי תיירות בקאצ'ון כוללים את מערת Songam, מקדש Taeripsa עם פגודה בגובה 9 קומות, מספר דולמנים ויערות.
כמו כן קיים אגם Yŏnpung אשר נבנה ב-1956.
קיימים 2 מחנות מאסר בקאצ'ון, שניהם ידועים בתנאים הקשים שבהם:
מחנה מאסר קאצ'ון הוא מחנה עבודה בכפייה לאסירים פוליטיים הממוקם כ-20 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העיר, על גדות נהר הטיידונג.
שין דונג-היוק נולד במחנה, עונה שם, ולבסוף ראה את אמו ואחיו מוצאים להורג לפני שברח.
מחנה הריכוז קאצ'ון הוא מתחם מבני כלא כ-2.5 מזרחית למרכז העיר.
לי סון אוק היה כלוא במשך 6 שנים במחנה ונתן את עדותו בפני הסנאט של ארצות הברית.
קאץ' (בהונגרית: Kács) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
קאצ'ו א פפה (מאיטלקית: Cacio e Pepe, מילולית: "גבינה ופלפל") הוא מאכל פסטה מהמטבח האיטלקי, המזוהה עם מחוז לאציו והעיר רומא.
פירוש השם הוא "גבינה ופלפל" בכמה ניבים איטלקיים מרכזיים.
כפי שהשם מרמז, מרכיבי המנה פשוטים מאוד וכוללים פלפל שחור, גבינת פקורינו רומנו מגוררת וספגטי או טונרלי, השם המקובל בלאציו לספגטי א-לה קיטרה - צורת פסטה ארוכה ומרובעת שנוצרת בעזרת מכשיר שנקרא גיטרה.
כשמכינים את המנה נותרים מעט ממי הבישול החמים עם הפסטה: החום ממיס את הגבינה, ואילו העמילנים במים עוזרים לכבוש את הפלפל והגבינה לפסטה.
בטוסקנה נהוג להכין לפעמים את המנה עם פיצ'י - צורת פסטה ארוכה ועבה אופיינית לטוסקנה שניתן לתאר כספגטי מרודדים ידנית.
קאפטלנטוטי (בהונגרית: Káptalantóti) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בקאפטלנטוטי מספר התושבים נמצא בירידה.
בקאפטלנטוטי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
Caproni Ca.311 היה מטוס סיור מפציץ קל, שיוצר באיטליה לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה.
מטוס זה היה בן למשפחה הגדולה של עיצובי קפרוני, שמקורו באב טיפוס של מטוס הנוסעים Ca.
306 משנת 1935, ובאופן ישיר יותר פיתוח של הפציץ Ca.310. המטוס היה נמוך כנף בעל עיצוב קונבנציונלי.
עיצוב זה שילב את כן הנסע הראשי הנשלף של Ca.310, כמו גם את האף בעל זגוגיות רבות שנבדק על אב הטיפוס Ca.310 bis.
מאפיינים חדשים כללו העברת צריח הגב אל מאחורי תא הטייס, וזגוגיות נוספות בכל גוף המטוס.
משנת 1940 החל מטוס זה להחליף את ה-IMAM Ro.37 בשירות, והשלים את התהליך בשנה שלאחר מכן.
Ca.311 - מטוסי סיור דו-מנועי.
Ca.311M (Modificato - "שונה") - גרסה עם פחות זיגוג
קאפטלנפה (בהונגרית: Káptalanfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקאפטלנפה מספר התושבים נמצא בירידה.
בקאפטלנפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
קאצ'ה'ס נק (בססוטו : Qacha's Nek) היא עיירת גבול במחוז קאצ'ה'ס נק , לסוטו.
העיירה ממוקמת כ-147 ק"מ מבירת לסוטו, מסרו.
בדרום-מזרח העיירה ממוקם מעבר גבול לדרום אפריקה.
החודש הכי חם הוא פברואר (20 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא יולי (8 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,072 מילימטרים בשנה.
חודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (195 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (11 מ"מ גשם).
העיירה נמצאת ליד הכביש הלאומי A4. בנוסף, באזור העיירה פועל שדה התעופה קאצ'ה'ס נק .
קאפורג'ימה (באיטלקית: Caporegime) או בקיצור קאפו (capo), הוא תפקיד בכיר במאפיה הסיציליאנית ובמאפיה האיטלקית-אמריקאית.
נושא התפקיד מכונה גם "קפטן" או "סקיפר".
במקור, המילה "קאפורג'ימה" (בוס גדול) שימשה את המאפיה הסיציליאנית לציון בוס של משפחת פשע.
במאפיה האיטלקית-אמריקאית, ראש המשפחה נקרא בדרך כלל "דון", והכינוי "קאפורג'ימה" שמור לאנשי אמונו אשר מפקדים על קבוצה של "חיילים".
הקאפו כפוף בדרך כלל ישירות לדון או לסגן הדון.
הקאפו מעביר את הפקודות מהדון לחיילים הפשוטים, שבדרך כלל אינם באים במגע עם הדון.
מבנה זה נועד להבטיח שלא ניתן יהיה לקשור אל הדון את פעולות הארגון.
קאפרין היא בירת מחוז קאפרין בסנגל.
נכון לשנת 2013, אוכלוסייתה עומדת על 36,357 תושבים.
העיר ממוקמת במרכז סנגל, בגובה של כ־35 מטרים מעל פני הים.
היא נמצאת כ־40 קילומטרים מהגבול עם גמביה, כ־55 קילומטרים מזרחית לקאולק וכ־215 קילומטרים מדרום־מזרח לדקר, בירת המדינה.
העיר ממוקמת על שני כבישים ראשיים: האחד חוצה את המדינה לרוחבה, בין דקר לטמבאקונדה ומשם לגבול עם מאלי, והשני מאזור הגבול עם גמביה לטובה.
בעיר תחנת רכבת, בה עוברת מסילת דקר–ניז'ר המחברת בין בירת סנגל דקר לבירת מאלי במקו.
הגידולים הם: דוחן, בוטנים ותירס.
אוסוולדו פדרו קאפמבה (בפורטוגזית: Osvaldo Pedro Capemba; נולד ב-10 בינואר 2002 בלואנדה שבאנגולה), הידוע בכינוי קאפיטה (בפורטוגזית: Capita), הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל, בהשאלה מאסטרלה דה אמדורה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת אנגולה.
קאפיטה גדל במחלקות הנוער של A.F.A., CD מריניה ופרימיירו דה אגוסטו באנגולה.
ב-1 בינואר 2020 חתם בטרופנסה מהליגה הפורטוגלית השלישית.
ב-2 ביולי 2020 חתם קאפיטה בליל מליגת העל הצרפתית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
הוא לא ערך הופעות במדי הקבוצה הראשונה של המועדון.
ב-11 בספטמבר 2020 הושאל קאפיטה עד למוסקרון מליגת העל הבלגית לעונת .
ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לגנט במסגרת המחזור השישי בליגה.
ב-31 בינואר 2022 הושאל קאפיטה עד לתום עונת לטרופנסה, שבינתיים העפילה לליגה הפורטוגלית השנייה.
הוא ערך עשר הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-23 באוגוסט 2022 חתם קאפיטה באסטרלה דה אמדורה מהליגה הפורטוגלית השנייה.
הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך עונת , בהן הבקיע שני שערים.
בתום העונה העפילה הקבוצה לליגת העל הפורטוגלית.
ב-31 באוגוסט 2023 הושאל קאפיטה להפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.
ב-12 בנובמבר 2021 ערך קאפיטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת מצרים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
קאפרי היא עיר נמל קטנה והיישוב הגדול ביותר על האי קאפרי שבמפרץ נאפולי באיטליה.
נכון לראשית 2023 היו בעיירה 6,804 תושבים.
קאפרי ממוקמת במזרח ובמרכז האי וחולשת על סביבתה.
ממערב לה נמצאת אנאקפרי, שאליה מובילות 784 מדרגות חצובות בסלע, חלק מהמדרגות הפיניקיות.
במרכז העיירה נמצאת, מאז שנות השלושים של המאה העשרים, כיכר אומברטו הראשון (Piazza Umberto I), הכיכר היפה ביותר באי ומקום התכנסותם של תושבי העיירה ושל התיירים.
הכיכר מכונה "התיאטרון הקטן של העולם".
כנסיית סטפאנו הקדוש (Santo Stefano), שנבנתה במאה ה-17 והייתה קתדרלה עד 1818, היא המרכז הדתי של העיירה.
לפני בניית כנסיית סטפאנו הקדוש הייתה במקום כנסייה עתיקה, שנוסדה בשנת 580, על שם סופיה הקדושה.
קאצ'ופו (בספרדית: Cachopo) הוא מאכל אופייני לגסטרונומיה של אסטוריה בספרד.
הוא מורכב משתי אומצות גדולות מבשר בקר, שביניהם פרוסות גבינה ושל חמון סראנו.
הכל נצרך חם לאחר שנעטף ומטוגן בציפוי קמח, ביצה ופירורי לחם.
הוא מוגש בדרך כלל עם תוספת של תפוחי אדמה, פלפלים או פטריות .
המילה "קאצ'ופו" מגיעה מהדמיון שיש למנה זו לגזעי העצים החלולים, הנקראים "קצ'ופוס" (מלטינית: קאקאבום - caccabum, כלומר מכל), ששימשו כמכל לאחסון כלי חקלאות.
ההתייחסויות הראשונות לקאצ'ופו האסטורי נאספו על ידי ד"ר גספאר קסאל , בתחילת המאה ה-18. בספר הבישול, שיצא לאור על ידי הגסטרונומית אדלה גארידו ב-1938, המנה מופיעה בשם "סטייק בנוסח אסטורי".
מהצורה המקורית הזו, צצו וריאנטים מרובים של קאצ'ופוס דגים, עוף או חזיר והתמלאו בפירות ים, בשר כבוש, פטריות, פלפלים, גבינות, אספרגוס וכו'.
בשנים האחרונות מקובל לפרסם מדריכים ומסלולי מסעדות שבהם הכי מומלץ להזמין קאצ'ופוס.
מקובל גם לערוך ימי קאצ'ופו, ביניהם בלט חודש הקאצ'ופו שנערך במדריד בנובמבר 2016.
מאז 2012, אליפויות קאצ'ופו אזוריות שונות מתקיימות באזורים שונים של ספרד, ביניהן בולטת תחרות הקאצ'ופו של אסטוריה, מאורגנת על ידי "מדריך הקאצ'ופו".
קאצ'וריקוטה (באיטלקית: Cacioricotta) היא גבינה דרום איטלקית טיפוסית המיוצרת באזורי בזיליקטה, פוליה וקלבריה.
קצ'יוריקוטה מיוצרת בשיטת הכנה "היברידית", לפי השלבים המשמשים בייצור ריקוטה וגם גבינה קשה.
הגבינה מיוצרת בדרך כלל מחלב כבשים או עיזים, ולעיתים רחוקות יותר מחלב פרה ומחלב תאו מים.
לייצור הגבינה מחממים חלב מסונן עד שהוא מגיע לסף נקודת רתיחה.
לאחר מכן משאירים את הנוזל להתקרר עד שהוא מגיע לטמפרטורה של 38–40 מעלות, לאחר מכן מוסיפים אנזים הגבנה.
היות שהנוזל מגיע לטמפרטורה קרובה ל-90° תוך הגעה קרובה לנקודת הרתיחה שלו, כמו גם קזאין ואלבומין משולבים בתוך נוזל ההגבנה, כך שבניגוד לריקוטה שבה מי גבינה הופכת לתוצר לוואי.
קאצ'וריקוטה מוכרת כ"מוצר מזון חקלאי מסורתי" , ויש לה את הגרסאות הבאות במחוזות איטלקיים אלה:
קאצ'ורי (בהינדי: कचौड़ी; באנגלית: Kachori) הוא בצק מטוגן הממולא בדאל או בצל, מקורו מראג'סטאן והוא נפוץ גם במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל עשוי מתבשיל דאל או בצל, כוסברה, אבקת צ'ילי ומלח שאותם מערבבים יחד וממלאים לכיסוני בצק העשויים מקמח מאידה ולאחר מכן מטגנים בשמן עמוק.
הקאצ'ורי נחשב למנה ראשונה ונהוג לאכול אותה חמה וחריפה ולצד צ'אטני תמרהינדי מתוק או נענע וצ'ילי.
לקאצ'ורי גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות על בסיס יוגורט ופירות יבשים.
פיאז קאצ'ורי (Pyaaz Kachori) - גרסה הנפוצה באזור ג'ודפור ומכילה בצל מתובל.
ראג' קאצ'ורי (Raj Kachori) - גרסה הנפוצה באזור רג'אסטאן ומכילה יוגורט, צ'אטני כוסברה, תמרהינדי ורימון.
קוטה קאצ'ורי (Kota Kachori) - גרסה המכילה דאל צהוב, כמון, זנגביל, צ'ילי ירוק, כורכום וכוסברה ומקורה בעיר קוטה.
מאווה קאצ'ורי (Mawa Kachori) - גרסה מתוקה המכילה פירות יבשים ונטבלת בסירופ סוכר.
הרב קופל כהנא (1895 – 14 ביולי 1978) היה רב בריטי ומומחה במשפט השוואתי.
הוא נולד באיישישוק, ליטא בשנת התרנ"ה-1895, ללאה ויהודה.
כהנא למד בישיבת " כנסת בית יצחק" סלובודקה וכיהן כרב בביאלוביז' וברוזנוי, פולין.
בליטא, הוא היה נשוי לשרה לבית שמויש.
אביה מיכאל היה רב ידוע בקוברין.
נולדו להם תשעה ילדים יחד, אבל כולם נספו בשואה.
הוא נישא שוב מאוחר יותר באנגליה, אבל הם לא עשו ילדים.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נמלט לאנגליה.
למד משפט רומי ואנגלי באוניברסיטת קיימברידג', והתמנה לפרופסור למשפטים, בהתמחות בבמשפט השוואתי.
לאחר זאת פרש מתפקידו, ובין השנים 1946–1968 הוא לימד תלמוד והלכה ב'בית המדרש לרבנים' – ג'ודס קולג', בלונדון, והיה ראש מחלקת הסמיכה לרבנות.
עם פרישתו, הוא מונה לפרופסור אמריטוס.
בשימוש עם השם משפחה 'כגן', הוא כתב מאמרים לכמה מסקירות המשפט האמריקאיות והאנגליות המובילות.
כהנא נפטר ב-ט' תמוז תשל"ח-14 ביולי 1978, והובא לקבורה בהר הזיתים בירושלים.
בשנת 1966, כאשר הסוגיה ההלכתית של כשרות הג'לטין היה נתון בנידון, רב, כתב כהנא תשובה בעניין תחת הכותרת 'תשובה בעניין דזעלאטין, שבה הסיק להתר.
כהנא האמין כי על מדינת ישראל להיות כפופה למשפט עברי, ובשנת 1960 פרסם ספר באנגלית בנושא שכותרתו "המקרה של המשפט האזרחי היהודי במדינת היהודים".
הוא לימד בשפה האנגלית, מתנגד למסורת השורשית לפיה ניתן ללמד תלמוד רק ביידיש (אף על פי שיידיש הייתה שפת האם שלו), וטען שאנגלית עשירה יותר במונחים טכניים ומתאימה יותר להסבר לימודי התלמוד, לבד מהעובדה שצעירי הדור הנוכחי לא יכלו ללמוד תלמוד כי הם לא מבינים יידיש.
חוץ מספריו שהודפסו בשפת האנגלית, הספרים שכהנא הוציא לאור בעברית הם:
"ברכת כהן" – חידושים וביאורים בהלכות אישות, מוסד הרב קוק, תשל"ג, ירושלים.
גרסה מורחבת ותלמודית יותר של האנגלית "תורת הנישואין במשפט העברי" (1966)
"נחלת כהן" (תשל"ז): מחקר ודיון במושג הירושה על פי ההלכה היהודית, לונדון, תשל"ז
מואה אנה מריה קרלבקר (בשוודית: Moa Anna Maria Carlebecker; נולדה ב-10 בנובמבר 1988), הידועה בשם הבמה שלה קאצי אופיה (בשוודית: Cazzi Opeia), היא זמרת ופזמונאיץ שוודית.
קרלבקר נולדה במחוז ינשפין, בדרום שוודיה.
בילדותה נדדה עם משפחתה באירופה ובארצות הברית.
השם "קאצי אופיה" שאוב מקבוצת הכוכבים קסיופאה.
בשנת 2009 השתתפה בעונה השישית של Idol.
היא הגיעה לחצי הגמר והפסידה למרייט האנסון.
במקביל המפיק בילי מאן וחברת התקליטים מאצ'ו רקורדס, שעבדה בעבר עם פינק, שר וג'סיקה סימפסון, החלו להתעניין בה.
סינגל הבכורה שלה, "I Belong to You", הפך ללהיט עם יציאת הרמיקס הרשמי שלו מאת טייסטו.
בנוסף, היא פרסמה גרסת כיסוי לשירה של ליידי גאגא, "Judas".
בשנת 2016 חתמה על חוזה הפצה עם אקו מיוזיק רייטס אירופה.
בנוסף, חתמה על חוזה הקלטות עם סופירייר רקורדס.
ב-5 במאי 2017 השתתפה אופיה ברצועה של האמן 528 בשם "Meat".
ב-16 בנובמבר 2018 הוציאה את הסינגל "Rich".
בשנת 2022 התחרתה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לתחרות הזמר של האירוויזיון, עם השיר "I Can't Get Enough".
היא העפילה לגמר, שהתקיים ב-12 במרץ, בו סיימה במקום התשיעי.
בשנת 2023 הייתה שותפה לכתיבת השיר "Tattoo" בביצוע לורן, שניצח באירוויזיון 2023 בליברפול שב.
ב-1 בדצמבר אישר תאגיד השידור השוודי כי אופיה עתידה להשתתף במלודיפסטיבלן השנתי פעם נוספת עם השיר "Give My Heart a Break".
היא התחרתה במקצה השלישי, שנערך ב-17 בפברואר בווקשה.
בסיום סבב ההצבעה השני דורגה במקום הראשון, והעפילה לשלב הגמר, שנערך ב-9 במרץ.
בשלב הגמר סיימה במקום הרביעי עם 87 נקודות.
מיכלאנג'לו מריזי דה קאראווג'ו (באיטלקית: Michelangelo Merisi da Caravaggio; 29 בספטמבר 1571 – 18 ביולי 1610), הקרוי לרוב בקיצור קאראווג'ו על שם עיירה במחוז ברגמו שבאיטליה, היה צייר איטלקי בתקופת הרנסאנס שהרבה לצייר ציורים ריאליסטיים של סצנות תנ"כיות וסיפורי קדושים נוצרים שצוירו בדמות אנשים יומיומיים (למורת רוחה של הכנסייה).
הוא נחשב לחלוץ סגנון הבארוק, שהתפתח באירופה בתקופה שלאחר מותו, בעיקר בזכות השימוש שעשה במשחקי אור וצל (קיארוסקורו), וזכה עוד במהלך חייו להכרה כאחד מגדולי הציירים האיטלקים.
קאראווג'ו נולד במילאנו בשנת 1571. הוא עזב עם משפחתו את העיר בעקבות השתוללות מגפת הדבר, והם עברו לעיירה קאראווג'ו, שהצייר אימץ את שמה.
למשפחה היו קשרים עם מספר משפחות אצולה באזור, בהן בית ספורצה ומשפחת קולונה.
הקשרים הללו השפיעו באופן משמעותי על נסיבות חייו.
קאראווג'ו החל לשמש כשוליה לצייר המילנזי סימון פצראנו, שהצהיר כי היה תלמיד של הצייר טיציאן, בשנת 1584. באותה השנה נפטרה אמו.
באותן השנים נחשף קארוואג'ו ליצירות של אמנים כגון ג'ורג'ונה וטיציאן, ואף ליצירתו הנודעת של לאונרדו דה וינצ'י, "הסעודה האחרונה".
בשנת 1592 עבר לרומא לאחר הסתבכות עם החוק, שם החל לעבוד בבית המלאכה של הצייר ג'וזפה סזרי.
באותה העת גבר הביקוש לציורים שיעטרו כנסיות וארמונות, ויצירותיו של קאראווג'ו הציעו מבע חדש של נטורליזם, ששילב התבוננות מקרוב והתחקות מדויקת אחר הפרטים הקטנים ביותר, יחד עם שימוש דרמטי באור והצללה (שימוש ניכר במיוחד בקיארוסקורו, שנודע לימים בשם טנבריזם).
בין יצירותיו המפורסמות מאותה העת ניתן למנות את נער עם סל פירות ואת בכחוס החולה.
קאראווג'ו עזב את סזרי לאחר שככל הנראה התגלעו בין השניים חילוקי דעות ויצא לדרך עצמאית.
בתקופה הזו קשר קשרים חשובים עם אמנים שונים, בהם מריו מיניטי הסיציליאני, ששימש מודל לציורים של קאראווג'ו ואף סייע לו בהמשך להשיג עבודה.
בתקופה הזאת קארוואג'ו, שנודע בשל מזגו החם ונטייתו להשתתף בקטטות, החל להיות מעורב בקטטות רחוב ברומא.
בשנת 1594 צייר את הציור מגדת העתידות שקנה לו פרסום רב, ובו נערה צוענייה הקוראת בכף ידו של בחור צעיר, ושנתיים לאחר מכן צייר עבור פטרונו, הקרדינל דל מונטה, את הציור בכחוס, המוצג בגלריית אופיצי בפירנצה.
כמו כן צייר באותה התקופה יצירות בעלות גוון דתי, עם תיאור דרמטי של סצנות הלקוחות מחיי היומיום.
בשנת 1599 קאראווג'ו נשכר לצייר שני ציורים שיעטרו את קפלת קונטרלי בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי.
הציורים "המרטיריות של מתי הקדוש" ו"הייעוד של מתי הקדוש" הוצגו לקהל הרחב ב-1600 והפכו לסנסציה במהרה, ומכאן ואילך לא היה צריך לדאוג ולהתאמץ להשיג עבודות ופטרונים.
ציור מפורסם נוסף מאותה התקופה הוא מאסרו של ישו.
הדעות בקרב האמנים בני תקופתו והקהל הרחב לגבי הצייר המפורסם היו חלוקות, ויש שטענו כי הריאליזם שלו גולש עד לכדי וולגריות, וכי יצירתו גובלת בחילול קודש.
בשנת 1606, בשיא הקריירה שלו ברומא, היה מעורב בקטטה שגרמה למותו של צעיר ממחוז אומבריה בשם רנוציו טומאסוני, כשנסיבות האירוע המדויקות אינן ברורות.
כתוצאה מהקטטה הקטלנית נאלץ קאראווג'ו לעזוב את העיר וברח לעיר נאפולי, כשהוא נעזר בקשרי משפחתו עם משפחות האצולה כדי למצוא מחסה ולהשיג עבודות נוספות.
לאחר מספר חודשים, על אף הצלחתו, עבר למלטה.
הוא המשיך לצייר אך הסתבך שוב בקטטה אלימה בשנת 1608. הוא נאסר, אך הצליח לברוח.
משם המשיך קאראווג'ו לסיציליה, שם התאחד עם חברו הוותיק מאריו מיניטי והמשיך לקבל עבודות, כאשר סגנונו נעשה אפל יותר וציוריו כללו דמויות מעוררות רחמים בתוך שטחים גדולים של אפלה.
כמו כן, לפי דיווחים מאותה תקופה, התנהגותו של הצייר נעשתה יותר ויותר מוזרה וקיצונית.
בין היתר נטען כי נהג לישון חמוש בנשק, ושקרע את אחד מציוריו בחרב לאחר שקיבל עליו ביקורת.
בקיץ 1609 חזר קאראווג'ו לנאפולי לאחר שהסתבך עם מספר אנשים, ושב לחסותה של משפחת קולונה, בתקווה להשיג בשלב מאוחר יותר חנינה מהאפיפיור ולחזור לרומא, שם צייר מספר יצירות והסתבך במספר קטטות.
סיבת מותו של קאראוואג'ו ב-1610 היא נושא לוויכוח, כשיש הטוענים שמת ממחלה ואחרים הטוענים כי נרצח בידי יריבים.
יצירתו של קאראווג'ו, חלוץ הבארוק, מאופיינת בריאליזם מפורט וחריף, בבחירת מודלים לא-שגרתיים, במשחקי אור וצל (קיארוסקורו) ובחוש מדויק לצבע והעמדה.
בשנת 2021 התגלה ציור של קראוג'יו המתאר את ישו ופונטוס פילטוס במדריד.
עם מעבר הדודה המבוגרת לדירה קטנה אחיינתה שהבינה שהציור התלוי בפינת האוכל הוא יוצא דופן הציעה להעבירו להערכה בבית מכירות.
בית המכירות פרסם את הציור באתר אינורנט ואז התעוררו סוחרי אמנות ושיערו שהציור צויר בידי קראוז'יו.
הבמאי מתעד את ההיסטוריונים של האמנות שחקרו את הציור במהלך שלוש שנים.
הסרט The Sleeper: The Lost Caravaggio שיצא לאקרנים ב-2025 מתעד את המסע של הבמאי בתחקירו אחר האמת.
אמנים רבים הושפעו ממנו, ובהם קבוצת ציירים קתולים מאוטרכט שבהולנד, שנסעה ללמוד ברומא בראשית המאה ה-17 והושפעה ממנו עד כדי כך שחבריה כונו "הקרוואג'יסטים של אוטרכט".
בשנות העשרים של המאה ה-17 ציירים כהנדריק טר ברוחן, חריט ואן הונתורסט ואנדריאס בות ציירו רבות בסגנונו של קאראווג'ו.
השפעתו ניכרת גם בעבודותיהם של רובנס, ורמיר, רמברנדט, חוסה דה ריברה, ג'ובאני לורנצו ברניני, אנדריאה ואקארו וולסקס.
אף בזמנים המודרניים, ציירים כאוד נרדרום הנורווגי וטיבור סרנוס הרומני הודו כי הם מנסים לחקות את קאראווג'ו בלבוש עדכני.
מעטים הם הציירים שהשפיעו על פני תקופה ארוכה כל כך של אמנות הציור כמו קאראווג'ו, הצייר האיטלקי רוברטו פיירי (יליד 1978), יוצר ושואב המון מסגנונו של קאראווג'ו אך עוסק יותר בעירום מלא בשוויון מגדרי של גברים ונשים כאחד.
בשנים האחרונות חקרו מבקרי אמנות ואנשי אקדמיה את מוטיב ההומוארוטיקה ביצירותיו של קאראווג'יו, ויש המשערים שקיים אורח חיים הומוסקסואלי.
דוד עם ראשו של גוליית
עריפת ראשו של יוחנן המטביל
שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון)
ידוע שבעת מותו היה לקאראווג'ו חום גבוה, אולם סיבת מותו המדויקת אינה ידועה.
שמועות שהופצו בסמוך למועדו מותו גרסו כי הוא נרצח כפעולת נקם על ידי בני משפחת טומאסוני (בשל רצח רנוצ'ו טומאסוני בידיו שנים קודם לכן) או בידי אבירי מסדר מלטה.
במישור הרפואי, היסטוריונים סברו במשך תקופה ארוכה כי קאראווג'ו מת ממחלת העגבת, בעוד שסברות אחרות ייחסו את מותו למחלת המלריה או לברוצלוזיס, שייתכן שנגרמה מצריכת מוצרי חלב לא מפוסטרים.
ריקארדו אייזקסון דוס סנטוס לייטה (בפורטוגזית: Ricardo Izecson dos Santos Leite; נולד ב-22 באפריל 1982 בברזיליה), הידוע בכינוי קאקה (Kaká), הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קאקה שיחק את עיקר הקריירה שלו במילאן, עמה זכה בליגת האלופות ב-2007, בכדור הזהב ובתואר כדורגלן השנה בעולם ובריאל מדריד.
בנוסף להצלחתו על המגרש הוא ידוע בזכות פעילותו ההומניטרית.
קאקה נולד בברזיליה לבוסקו איזקסון פריירה לייטה (מהנדס אזרחי) ולסימון כריסטינה סנטוס לייטה.
הוא גדל במשפחה מהמעמד הבינוני, ובזכות כך יכל להתמקד הן בכדורגל והן בלימודיו.
אחיו הצעיר רודריגו, המכונה דיגאו (Digão), הוא כדורגלן מקצועני גם כן.
בגיל שבע עבר עם משפחתו לסאו פאולו, והצטרף לקבוצת נוער מקומית בשם אלפווילה (Alphaville), שהעפילה עד למשחק הגמר בטורניר מקומי.
בתקופה זו הוא נצפה על ידי מאתר כישרונות מטעם קבוצת הכדורגל סאו פאולו, שהציעה לו להצטרף לשורותיה.
קאקה חתם על החוזה הראשון שלו בסאו פאולו בגיל 15, והוביל את קבוצת הנוער של המועדון לזכייה בקופה דה ז'ובנייל (גביע הנוער) המקומי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בינואר 2001 והבקיע 12 שערים ב-27 משחקים באותה עונה.
הוא הוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה בטורניר ריו-סאו פאולו, לאחר שהבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על בוטפוגו במשחק הגמר.
בעונה שלאחר מכן הבקיע 10 שערים ב-22 משחקים, וזכה לתשומת לב רבה ממועדוני הכדורגל המובילים של אירופה.
אולם, בגיל 18 הוא עבר תאונה בבריכת שחייה, וכתוצאה מכך סבל משבר בעמוד השדרה שכמעט וקטע את הקריירה שלו.
הוא ייחס את החלמתו לאלוהים, ומאז אותה פציעה הידק את הקשר שלו לכנסייה.
ב-2003 עבר קאקה למועדון האיטלקי מילאן תמורת 8.5 מיליון אירו, שתוארו על ידי נשיא המועדון סילביו ברלוסקוני כסכום נמוך ביותר ביחס לאיכות השחקן.
בתוך חודש כבר החל לפתוח בהרכב הקבוצה, ומשחקו הראשון היה בניצחון 2 - 0 על אנקונה במסגרת הסרייה א'.
בעונתו הראשונה במילאן הבקיע 10 שערים ב-30 משחקים, והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה ובסופר קאפ האירופי.
בעונה שלאחר מכן, , היה קאקה חלק מחמישה שחקנים בחוליית הקישור במערך המשחק של מילאן, ושיחק לרוב מאחורי החלוץ אנדריי שבצ'נקו.
הוא הבקיע שבעה שערים ב-36 משחקי ליגה, אך הפעם סיימה מילאן במקום השני.
קאקה סייע למילאן להעפיל באותה עונה למשחק הגמר של ליגת האלופות, לאחר שבישל את כל שלושת השערים של קבוצתו במפגשי חצי הגמר נגד פ.ס.וו.
איינדהובן, ובהם שערו המכריע של מאסימו אמברוסיני במשחק הגומלין.
בגמר, מול ליברפול, סייע לקבוצתו לעלות ליתרון 3 - 0 במחצית הראשונה ואף בישל להרנן קרספו את השער השלישי, אך לבסוף קבוצתו הפסידה בדו-קרב בעיטות עונשין.
קאקה נבחר לקשר המצטיין של הטורניר באותה עונה.
בעונת הבקיע קאקה 14 שערים ובישל שלושה נוספים בליגה, אך לא עזר למילאן לזכות בתואר כלשהו.
באותה עונה הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה, ועשה זאת ב-9 באפריל 2006 במשחק מול קייבו ורונה.
בעונה שלאחר מכן הבקיע את השלושער הראשון שלו בליגת האלופות, בניצחון 4 - 1 על אנדרלכט בשלב הבתים.
קאקה הפך לשחקן המרכזי בחוליית ההתקפה של מילאן לאחר עזיבתו של שבצ'נקו לצ'לסי לפני עונת , ולעיתים אף שיחק כחלוץ מרכזי.
באותה עונה סיים כמלך השערים של ליגת האלופות עם 10 שערים, ובהם שער הניצחון מול סלטיק במשחק הגומלין של שמינית הגמר, ושלושה נוספים בניצחון בחצי הגמר על מנצ'סטר יונייטד.
לקאקה היה חלק מכריע בניצחון מילאן 2 - 1 על ליברפול במשחק הגמר שנערך ב-23 במאי 2007. עבירה שנעשתה עליו זיכתה את מילאן בבעיטה החופשית שממנה הבקיע פירלו את השער הראשון, וקאקה בישל לאינזאגי את השער השני.
הייתה זו הפעם הראשונה שבה זכה קאקה בליגת האלופות.
בזכות הישגיו ואיכות המשחק שלו באותה עונה הוענקו לו על ידי אופ"א פרסי חלוץ העונה בליגת האלופות וכדורגלן השנה במועדונים.
ב-5 באוקטובר 2007 הפך קאקה לשחקן השמיני בתולדות מילאן שזוכה בפרס כדור הזהב של המגזין "פראנס פוטבול", לאחר שסיים במקום הראשון בהצבעה עם 444 קולות, במרחק של 167 נקודות מכריסטיאנו רונאלדו ממנצ'סטר יונייטד שדורג במקום השני.
הוא זכה גם בתואר כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א.
קאקה הבקיע 19 שערים בעונת , אך מכיוון שמילאן סיימה במקום החמישי היא לא הצליחה להעפיל לליגת האלופות.
הוא ערך את הופעתו ה-200 במדי מילאן בתיקו 1 - 1 בסן סירו מול קטאניה ב-30 בספטמבר.
ב-29 בפברואר הוא חתם על הארכת החוזה שלו במילאן עד 2013. במאי נכלל על ידי המגזין טיימס ברשימת מאה האנשים המשפיעים של השנה, ונכלל בה גם בשנה שלאחר מכן.
ב-14 באוקטובר הטביע את טביעות רגליו בשביל התהילה שליד אצטדיון המרקאנה, המוקדש לגדולי הכדורגלנים של ברזיל.
ב-13 בינואר 2009 דיווח ה-BBC כי מנצ'סטר סיטי מעוניינת להעביר את קאקה לשורותיה תמורת סכום של למעלה מ-100 מיליון לירות שטרלינג.
בתגובה אמר הדירקטור אומברטו גאנדיני כי מילאן תיכנס למשא ומתן רק אם קאקה ומנצ'סטר סיטי יסכמו ביניהם על תנאיו של השחקן במועדון האנגלי.
בתחילה הגיב קאקה ואמר לכתבים כי הוא רוצה "להזדקן" במילאן ואף לקבל את סרט הקפטן של המועדון, אך מאוחר יותר אמר כי "אם מילאן רוצה למכור אותי, אני אשב ואדבר.
אני יכול לומר שכל זמן שהמועדון לא רוצה למכור אותי, אני בהחלט אשאר".
ב-19 בינואר הודיע סילביו ברלוסקוני כי מנצ'סטר סיטי חזרה בה מהצעתה בעקבות המשא ומתן, וכי קאקה נשאר במילאן.
קאקה המשיך ביכולתו הגבוהה בשארית עונת , בה הבקיע 16 שערים והוביל את מילאן למקום השלישי.
ב-3 ביוני 2009 דווח כי פלורנטינו פרס, נשיא ריאל מדריד שנבחר לכהונה חדשה, הציע למילאן 68.5 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן של קאקה, יומיים לאחר שהשחקן עזב על מנת להצטרף למשחק של נבחרת ברזיל.
אדריאנו גליאני, סגן הנשיא של מילאן, לא הכחיש את הדיווחים ואישר כי הוא טס למקסיקו ביחד עם אביו של קאקה, על מנת לפגוש את נציגי ריאל מדריד.
ב-4 ביוני התראיין גליאני לגזטה דלו ספורט והסביר כי הסכמתו והסכמת קאקה למהלך נובעת ממניעים כלכליים.
ב-8 ביוני הושלמה העסקה בין המועדונים, וקאקה חתם על חוזה לשש שנים.
למשך ימים אחדים נחשבה ההעברה לשנייה בשוויה בהיסטוריה של הכדורגל, אך עם מעברו של כריסטיאנו רונאלדו ממנצ'סטר יונייטד לריאל מדריד תמורת 94 מיליון אירו היא דורגה מחדש במקום השלישי.
קאקה היה אחד משחקנים רבים שהצטרפו לריאל מדריד באותו קיץ, בהם כריסטיאנו רונאלדו, קרים בנזמה, צ'אבי אלונסו וראול אלביול.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ידידות מול טורונטו, והבקיע את שערו הראשון בניצחון 5 - 0 על בורוסיה דורטמונד.
את שערו הרשמי הראשון הבקיע במשחק מול ויאריאל.
בנובמבר 2009 נפצע קאקה במפשעה במהלך משחק "הקלאסיקו" מול ברצלונה בקאמפ נואו, ולאחר ניתוח שעבר הודיעו רופאיו כי הוא ייאלץ לעבור טיפול מיוחד פעמיים ביום לשארית חייו על מנת למנוע פגיעה נוספת ברגלו, וכי הדבר לא יפריע להמשך קריירה שלו.
הוא סיים את עונת עם שמונה שערים ושישה בישולים בליגה, ולא הצליח לזכות עם הקבוצה באליפות.
באוגוסט 2010, לאחר טורניר המונדיאל באותה שנה, נפצע קאקה בברכו השמאלית ועבר ניתוח, בעקבותיו נעדר ממשחק למשך חמישה חודשים.
הוא שב לשחק במפגש מול חטאפה בראשית ינואר 2011, בו נכנס כמחליף.
עד לסיום העונה קאקה לא שותף רבות על ידי המאמן ז'וזה מוריניו, אך הצטיין במספר משחקים ותרם לקבוצתו שבעה שערים וארבעה בישולים בליגה.
הוא זכה עם ריאל בתואר הראשון שלו במדיה, גביע המלך הספרדי, אך לא שותף במשחק הגמר מול ברצלונה.
סך הכל לקאקה יש 120 הופעות, 29 שערים ו-3 תארים במדי הבלאנקוס.
ב-2 בספטמבר 2013, שהיה היום האחרון בחלון ההעברות באותה שנה, חזר קאקה למילאן, לאחר שכמה ימים לפני כן הודיע על רצונו לעזוב.
ריאל מדריד שחררה את קאקה למילאן בחינם, לאחר שארבע שנים לפני כן רכשה אותו בסכום של 68 מיליון אירו.
ב-30 ביוני 2014 הגיע קאקה להסכם עם מילאן להתרת חזהו, אף שעל פי החוזה, נותרה לו שנה נוספת לשחק עבור המועדון.
קאקה ניצל סעיף המאפשר לו להתיר את החוזה במידה והקבוצה לא תעפיל לליגת האלופות.
קאקה חתם בקבוצת אורלנדו סיטי מליגת ה-MLS, והושאל לסאו פאולו, קבוצת נעוריו, עד לפתיחת העונה ב-MLS בשנת 2015. ב-8 במרץ 2015 במשחק הבכורה בליגה הבקיע את שערו הראשון בתוספת הזמן, שקבע שוויון 1-1 נגד ניו יורק סיטי.
ב-11 באוקטובר 2017 הודיע כי יעזוב את אורלנדו סיטי בתום עונת ה־MLS.
ב-17 בדצמבר 2017 הודיע על פרישתו מכדורגל.
קאקה שיחק במדי נבחרת הנוער של ברזיל במונדיאל הנוער 2001, והפסיד עמה לנבחרת הנוער של גאנה ברבע הגמר.
חודשים אחדים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל, במשחק הידידות מול נבחרת בוליביה שנערך ב-31 בינואר 2002. הוא היה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במונדיאל 2002, אך השתתף רק ב-25 דקות במשחק מול נבחרת קוסטה ריקה בשלב הבתים.
הוא הוביל את נבחרת ברזיל כקפטן בגביע הזהב של CONCACAF בשנת 2003, סיים עם הנבחרת עד גיל 23 במקום השני לאחר הפסד לנבחרת מקסיקו במשחק הגמר, והבקיע שלושה שערים.
ב-2005 היה שותף לזכייתה של הנבחרת הבוגרת בגביע הקונפדרציות לאחר ניצחון 4 - 1 על נבחרת ארגנטינה במשחק הגמר, במהלכו הבקיע שער בבעיטה חזקה מחוץ לרחבה.
משחקו הראשון של קאקה במונדיאל היה במהלך מונדיאל 2006, בו הבקיע את שערו היחיד עד כה בניצחון 1 - 0 על נבחרת קרואטיה במשחק הפתיחה, שבסיומו נבחר לשחקן המצטיין.
הוא לא הצליח לשמור על אותה רמת המשחק גם בהמשך הטורניר, וברבע הגמר הודחה נבחרת ברזיל על ידי נבחרת צרפת.
הוא עלה מספסל המחליפים במשחק הידידות מול נבחרת ארגנטינה ב-3 בספטמבר 2006, ולאחר שקיבל את הכדור כתוצאה מהדיפת בעיטת קרן של ארגנטינה הוא הצליח לגבור על ליונל מסי, רץ עם הכדור לאורך שלושה רבעים מהמגרש, והבקיע.
בשל עומס משחקים במילאן החליט קאקה שלא להשתתף בקופה אמריקה 2007, טורניר שבו זכתה נבחרת ברזיל.
הוא חזר לשחק בנבחרת במשחק הידידות מול נבחרת אלג'יריה ב-22 באוגוסט 2007.
קאקה שיחק במדי נבחרת ברזיל בגביע הקונפדרציות 2009, שהיה הטורניר הבינלאומי הראשון שלו מאז מונדיאל 2006. הוא הבקיע את שני שעריו היחידים בטורניר במשחק שלב הבתים מול נבחרת מצרים ב-14 ביוני, כשהשני מביניהם מכריע את תוצאת המשחק לטובת ברזיל.
הוא זכה בתואר השחקן המצטיין בטורניר, ונבחר לשחקן המצטיין של הגמר, בו סייע לנבחרתו לנצח 3 - 2 את נבחרת ארצות הברית.
קאקה נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010, ושימש כאחד השחקנים המובילים שלה ביחד עם הקפטן לוסיו.
בטורניר בישל שלושה שערים (שהעניקו לו את תואר מלך הבישולים של הטורניר עם מספר שחקנים נוספים) וסייע לנבחרתו להעפיל עד רבע הגמר, בו הודחה על ידי .
ב-2011 נותר קאקה על ידי מאנו מנזס מחוץ לסגל הנבחרת לקופה אמריקה, בשל המנוחה שנדרשה לו עקב פציעתו בשנה הקודמת.
קאקה משחק לרוב כקשר התקפי, ומעמדה זו משמש כ"פליימייקר" הלוקח חלק בבניית משחק ההתקפה של הקבוצה ומכין מצבי הבקעה לחלוצים, אך בתפקידו עליו גם להבקיע שערים וליצור מצבי הבקעה לעצמו.
הוא ידוע בריצותיו המהירות וביכולת הכדרור שבזכותן הוא מניע התקפות מתפרצות רבות של קבוצתו, במסירותיו המדויקות ובעיטותיו החזקות ממרחק.
בתקופה בה שיחק יחד עם אנדריי שבצ'נקו במילאן נוצר שיתוף פעולה פורה בין השניים בחוליית ההתקפה.
ביכולתו של קאקה לתפקד גם כחלוץ מרכזי, עליו מוטלות עיקר משימות ההבקעה.
יכולותיו המגוונות של קאקה באו לידי ביטוי במיוחד לאחר עזיבתו של שבצ'נקו את מילאן, כאשר שימש לסירוגין כפליימייקר וכחלוץ מרכזי, לצידם של שחקנים כמו אלברטו ג'ילארדינו ופיליפו אינזאגי.
כראייה להצטיינותו בשני התפקידים, בעונת , בה הוביל את מילאן לזכייה בליגת האלופות, נבחר הן לחלוץ המצטיין של העונה מטעם אופ"א והן לפליימייקר המצטיין מטעם פדרציית הכדורגל הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה (IFFFHS).
בשלוש העונות שבין 2006 ו-2009 הבקיע קאקה במדי מילאן 53 שערים ובישל 31 נוספים.
במדי ריאל מדריד, לעומת זאת, תיפקד קאקה בקביעות כפליימייקר.
משימתו העיקרית בקבוצה היא במסירות לשחקנים כמו כריסטיאנו רונאלדו וגונסאלו היגוואין, מבקיעי השערים הבולטים של הקבוצה.
במדי נבחרת ברזיל שיחק קאקה לאורך השנים בקישור ההתקפי לצד שחקנים כמו רונאלדיניו, רוביניו ובשנים מאוחרות יותר אלאנו.
במסגרת שיטת המשחק של הנבחרת במונדיאל 2010 היה על קאקה, יחד עם רוביניו ואלאנו, להעביר כדורים לחלוץ הבודד לואיס פביאנו.
קאקה הוא נוצרי אוונגליסטי אדוק, והוא מחזיק באמונתו זו מאז גיל 12. לאחר הזכייה במונדיאל 2002 הוא הסיר את חולצת הנבחרת וחשף את הטי-שירט שמתחתיה, עליה נכתב "אני שייך לישו".
הוא עשה זאת גם לאחר הזכיות של מילאן באליפות הליגה ב-2004 ובליגת האלופות ב-2007. משפט זה, ביחד עם "אלוהים הוא נאמן", כתובים על לשוניות המגפיים שלו.
לאחר הניצחון בגמר גביע הקונפדרציות 2005 הוא וכמה מחבריו לנבחרת לבשו חולצות שעליהן היה כתוב "ישו אוהב אותך" במספר שפות.
כשהוא חוגג לאחר הבקעת שער הוא נוהג להצביע לשמים כמחוות תודה לאלוהים, זאת בעקבות מקרה שבגיל 12 נפל ושבר את עמוד השדרה ב-3 מקומות והרופאים לא נתנו לו סיכוי ללכת.
לכן לאחר שהשתקם ואכן הצליח לשחק הוא מודה לאלוהים אחרי כל גול שהוא מבקיע.
המוזיקה האהובה עליו היא גוספל, והספר האהוב הוא הברית החדשה.
מאז נובמבר 2004 הוא משמש כשגריר נגד רעב מטעם תוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות, ובשעת מינויו היה האדם הצעיר ביותר בתפקיד.
ב-23 בדצמבר 2005 הוא נישא לזמרת ואשת החֶברה קרולינֶה סֶליקוֹ בכנסיית לידתו מחדש של ישו בסאו פאולו.
ב-12 בפברואר 2007 הוענקה לו אזרחות איטלקית.
הוא מופיע בקביעות בפרסומות של אדידס, ויש לו חוזה דוגמנות עם ג'ורג'ו ארמני, שמנע ממנו להופיע בצילום קבוצתי לצד חבריו ממילאן שפרסמו את דולצ'ה וגבאנה בתחילת 2007.
ב-1 באוגוסט 2015 הודיעה סליקו באינסטגרם על גירושיהם.
קאקה התחתן שנית בשנת 2019 עם דוגמנית ברזילאית בשם קרולינה דיאס.
שחקן ההתקפה הטוב ביותר בליגת האלופות: 2006/2007
כדורגלן העונה במועדוני אופ"א: 2006/2007
הקשר הטוב ביותר בליגת האלופות: 2004/2005
כדורגלן השנה בליגה האיטלקית: 2004, 2007
נבחרת גביע הזהב של CONCACAF: 2003
הפליימייקר הטוב בעולם מטעם IFFHS: 2007
ספורטאי השנה הלטיני של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית: 2007
כדור הזהב באליפות העולם לקבוצות: 2007
היכל התהילה של המרקאנה: 2008
כדור הזהב של גביע הקונפדרציות: 2009
מלך הבישולים של המונדיאל: 2010
קאקוּרוֹ (ביפנית: カックロ) הוא תשבץ מספרים (כמו סודוקו) שמקורו ביפן.
בקאקורו צריך לשבץ את הספרות מ-1 עד 9 (או חלקן), כך שסכום המספרים בשורה או בטור יהיה שווה לתוצאה הרשומה בסוף השורה או הטור.
גם כאן, כמו בסודוקו, אין לחזור על ספרה יותר מפעם אחת בטור או בשורה (או חלק מהטור/השורה שנתחם בתוצאה), רק שבקאקורו החידה מורכבת יותר ולעיתים אף דורשת מחשבון.
כך לדוגמה, נניח שצריכים להגיע לסכום של 8 באמצעות שלוש משבצות.
התוצאות האפשרויות על פי הכללים לעיל הם:
כל אחד מהצירופים הנ"ל בשינוי סדר הספרות.
צירוף של 3, 3, 2 אינו בא בחשבון כי מופיעה בו פעמיים אותה ספרה.
תוצאה המחייבת שיבוץ ספרת מינימום.
למשל, בעבור 14 ב-2 משבצות לא ניתן לשבץ ספרה הקטנה מ-5.
צירופים קבועים לקבלת תוצאה מסוימת עבור מספר קבוע של משבצות:
ואפשר לחשב את המשלים ל-45 עבור חמש עד שבע משבצות.
בדוגמה הנ"ל בה סכום הספרות בשלוש משבצות צריך להיות 8, אם הצלחנו לגלות שבמשבצת מסוימת מהשלוש נמצאת הסיפרה 2, אזי הפתרון של 1,3,4 על כל צירופיו יורד מהפרק, ונשאר לשבץ את 1,5 בשתי המשבצות האחרות.
אם הסיפרה שהצלחנו לשבץ היא דווקא 1 ולא 2, אזי שני הפתרונות יישארו בתוקף, אם כי מספר האפשרויות לשתי המשבצות הנותרות קטן.
הכפר השתייך לנפת טולכרם במחוז שומרון (1945), שטחי אדמותיו היו 41,767 דונם על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, ומנה 1970 נפשות.
הכפר נבנה סביב מבצר ממלוכי שיסודותיו מהתקופה הצלבנית, בראש תל קאקון המתנשא לגובה 52 מ'.
במהלך מלחמת העצמאות ב-5 ביוני 1948 נכבש הכפר, תושביו עזבוהו ולא הורשו לחזור אליו.
כיום שוכנים על אדמות הכפר המושבים גן יאשיה, אומץ, עולש, חניאל ושטחי המועצה האזורית עמק חפר.
הממלוכים, בראשות הסולטן ביברס, כבשו את המצודה בשנת 1265, שיקמוה והפכו את הכנסייה שבה למסגד.
לאחר הכיבוש העות'מאני במאה ה-16 הייתה קאקון בירת נפה במחוז שכם.
בתקופה זו מנה היישוב 127 תושבים בלבד.
בשנת 1799 נערך בקרבת קאקון קרב שבו הובס הצבא העות'מאני על ידי צבא נפוליאון בדרכו לעכו.
בשנות השלושים של המאה ה-19, בשנות השלטון המצרי בארץ ישראל, נהרס הכפר בידי צבאו של אבראהים פאשא במסגרת דיכוי מרד הפלאחים.
בתי הכפר שכנו סביב המצודה הצלבנית-ממלוכית שבמקום.
תושבי הכפר היו מוסלמים שעסקו בעיקר בחקלאות.
בסוף המאה ה-19 עמד בראש הכפר השייח' עבד אל לטיף אבו הנטש ששלט באזור והיה גובה מס מעבר מעוברי הדרך בין חיפה ליפו.
במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 1601 נפשות: 998 גברים ו-608 נשים, רובם מוסלמים ו-28 נוצרים.בשנת 1931 מנו תושבי הכפר 1,367 נפש.
בשנת 1932 רכש יהושע חנקין כ-4,600 דונם בקצה הצפוני של הכפר מתוך 41,767 דונם אדמות הכפר, עליהן נטעו פרדסים.
במרד הערבי בשנות ה-30 היו רבים מתושבי הכפר פעילים ועסקו בחבלה במסילת הברזל, בעמודי חשמל ובקווי טלפון הסמוכים לכפר.
נגד המורדים פעלו כוחות בריטיים-יהודיים משותפים.
הפרדסים שנטעו יהודים בצפון הכפר חובלו וננטשו בתקופה זאת.
ב-1942 רכשה הקק"ל את האדמות שרכש חנקין.
ב-1945 הוקם על אדמות אלה קיבוץ המעפיל.
בשנה זאת מנו תושבי קאקון כ-1,970 נפש, והכפר היה מהגדולים באזור השרון.
במלחמת העצמאות נכבש המקום על ידי צה"ל בקרב כבד מול כוחות צבא עיראקיים.
באדמות הכפר קאקון ובעמק שסביבו גודלו על ידי התושבים הערביים אבטיחים מיוחדים בטעמם, מתוקים וגדולים, ששמם יצא לטובה לא רק בארץ ישראל אלא גם במצרים.
האבטיחים גודלו רק במי הגשם ובמי הטללים, ללא השקיה נוספת.
בעת הבשלתם הם היו נאספים ומובלים בשיירות גמלים, במורד נחל אלכסנדר, עד למינת אבו זבורה, המפרץ הקטן שבמכמורת.
נציב מכס ומס עות'מאני מיוחד הוצב לצורך פיקוח על יצוא האבטיחים מקאקון, והוא ישב בח'ירבת סמארה, שכונתה גם בשם חאן אל בטיח, אכסניית האבטיחים.
חורבות בית המוכס ניצבות עד היום בצד כביש החוף, בסמוך לגשרי הכביש והרכבת מעל נחל אלכסנדר.
האבטיחים היו מוטענים על הגמלים בשקי רשת מיוחדים, הגמלים היו מוכנסים למי הים, וכשצפו שקי האבטיחים, היו הספנים דוחפים אותם לעבר הסירות שבאו במיוחד מעזה ומפורט סעיד.
בגמר ההטענה היו שיירות הגמלים שבות לקאקון, לאורך הנחל.
והספינות העמוסות באבטיחי קאקון הפליגו לעזה ולפורט סעיד.
הקרב על קאקון במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות שימש הכפר כבסיס ליחידה צבאית מגדוד "חטין" של צבא ההצלה, ואילו קיבוץ המעפיל השכן היווה בסיס לכוחות ההגנה.
בין היישובים התבצעו חילופי יריות.
ב-6 במרץ 1948 התבצעה תקיפה כושלת של יחידת אצ"ל על קאקון, במהלכה נפגעו שתי נשים מהכפר ופוצצו שישה בתים.
ב-21 במרץ ירו אנשי קאקון על הקיבוץ במשך שבע שעות רצופות מעמדות במרחק של כ-200 מ' מגדר הקיבוץ.
באותו היום תקפה יחידה של חטיבת "אלכסנדרוני" את הכפר, אך נסוגה חזרה לקיבוץ.
בעקבות זאת תקף כוח ערבי מקאקון את הקיבוץ.
באירועי היום נהרגו שלושה מהלוחמים הערבים ונפצעו שניים מלוחמי "אלכסנדרוני", ובתום הקרב פוצצו לוחמי היחידה שני בתים ערביים באזור.
במסגרת התקפה נוספת של אנשי "אלכסנדרוני" על הכפר, ב-27 במרץ, נהרגו שלושה ערביי ארץ ישראל וחייל עיראקי מצבא ההצלה, ונהרסו כמה ממבני הכפר.