tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1981 קורס השיק לראשונה את קולקציית הנשים שלו בברגדורף גודמן.
בשנת 1990 רשמה החברה את עצמה בעלת הרישיון על המותג KORS מה שמאוחר יותר, בשנת 1993, גרם למייקל להפיק את שיתוף הפעולה שלו עם המותג אך הוא חזר לפעילות בשנת 1997 כאשר השיק קו בגדים חדש הנושא את שמו אך בעל טווח מחירים נגיש יותר.
באותה שנה מונה מייקל למעצב הראשי והראשון של בית האופנה סלין (Celine).
קורס חולל מהפכה בבית האופנה בעיצוב אביזרי אופנה שונים ולבסוף עזב באוקטובר 2003 כדי להתמקד במותג שלו אשר השיק קו בגדי גברים שנה קודם לכן.
בשנת 2004 הושק קו לעיצוב נעליים ותיקים תחת השם "MICHAEL" מבית מייקל קורס.
נכון לסוף שנת 2016 לקורס יש 770 חנויות ברחבי העולם.
בארצות הברית יש לו קולקציית בגדי מסלול הנקראת "Michael Kors Collection".
הקולקצייה נמכרת בחנויות כולבו כגון ברגדורף גודמן, סאקס השדרה החמישית, ניימן מרכוס, נורדסטרום, בלומינגדייל'ס וחנויות נבחרות.
בין לקוחותיו של קורס נמנים מפורסמים רבים כגון אוליביה ווילד, דקוטה ג'ונסון, בלייק לייבלי, קייט האדסון, ג'ניפר לורנס, טיילור סוויפט, אנג'לינה ג'ולי, ג'ניפר לופז, הילרי קלינטון, מלאניה טראמפ, היידי קלום, ויולה דייוויס ומישל אובמה.
מודעות הפרסום למותג של קורס שלרוב מצולמות על ידי מריו טסטינו מציגות את הדוגמנית כרמן קאס וג'ואן סמולס בפאריקה או ביאכטה ומתבטאות בייחודיות של בגדי הספורט אלגנט בעיצובו.
קורס השתתף כשופט בתוכנית הריאלטי פרויקט מסלול לצדה של המנחה היידי קלום ובדצמבר 2012 החליט לעזוב את התוכנית והוחלף במעצב זאק פוזן.
בינואר 2014 הוכרז על ידי מגזין פורבס שהונו של קורס עומד על למעלה ממיליארד דולר.
מייקל קולינס הוא סרט ביוגרפי אירי - בריטי - אמריקאי המתאר את חייו של הפטריוט האירי מייקל קולינס, שנלחם לעצמאות אירלנד ונרצח במלחמת האזרחים שם.
הסרט מתאר את מאבקו של קולינס (בגילומו של ליאם ניסן) לעצמאות אירלנד מאז מרד חג הפסחא הכושל ב-1916 דרך מאבק דמים חסר פשרות בבריטים, חתימה על הסכם מעורר מחלוקת עם הבריטים ומלחמת אזרחים, עד להירצחו בידי יריביו האירים.
את הסרט ביים ניל גורדון, שגם כתב את התסריט.
הסרט זכה בפרס אריה הזהב לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1996. באותו פסטיבל זכה ליאם ניסן בגביע וולפי לשחקן הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר על הצילום ופסקול המוזיקה.
אפריל 1916, הבריטים מדכאים את מרד חג הפסחא שפרץ בדבלין.
ראשי המרד מזוהים ומוצאים להורג פרט לאיימון דה ואלירה (אלן ריקמן) שניצל מהוצאה להורג בגלל אזרחותו האמריקאית.
מייקל קולינס (ליאם ניסן) וחברו הארי בולנד (אידן קווין) נאסרים אך לאחר שחרורם הם ממשיכים בעבודתם המחתרתית.
באחת האסיפות בהן נואם מייקל לפני קהל, מתקיפים אותו שוטרים; הוא נפצע ומחולץ על ידי בולנד לחווה כפרית של אוהד המחתרת, שם מטפלת בפצעיו קיטי קיארנאן (ג'וליה רוברטס), ושניהם מתאהבים בה.
מייקל מצליח להבריח את דה ואלירה מהכלא, וזה מחליט לנסוע לארצות הברית לפעילות דיפלומטית ולפגישות עם וודרו וילסון ולוקח איתו את בולנד.
מייקל נשאר לנהל את המלחמה.
הוא מסתייע במודיעין שמספק לו אוהד המחתרת נד ברוי (סטיבן ריאה), העובד במשטרת דבלין.
הבריטים שולחים לדבלין את כוחות הבלאק אנד טאנס האלימים ואת כנופיית קהיר בפיקודו של סומס (צ'ארלס דאנס), ומתחילה מלחמה רצחנית בין הכוחות.
המודיע ברוי נתפס ומוצא להורג לאחר עינויים קשים.
בינתיים חוזרים דה ואלירה ובולנד מארצות הברית לאחר ששליחותם לא הצליחה.
מייקל מזהיר את חברי הנהגת המחתרת שיחליפו את מקום מגוריהם ויסתתרו כי עומד להיערך מצוד.
דה ואלירה מתנגד, והבריטים מצליחים לאסור את רובם.
קולינס מתחיל במלחמה עקובה מדם, ואנשיו מחסלים את רוב הבלשים של כנופיית קהיר וסומס בתוכם.
הם נכנסים עם רכב משוריין לתוך אצטדיון כדורגל ומתחילים לירות על הקהל במה שנודע כיום ראשון העקוב מדם.
הבריטים ממשיכים לרדוף אחרי מייקל, והוא נמלט מהם ונרדף על נפשו.
לבסוף מודיע לו דה ואלירה כי הבריטים מעוניינים במשא ומתן וממנה אותו לשליח למרות התנגדותו.
קולינס רוצה להפסיק את שפיכות הדמים, ולכן מסכים להצעת הבריטים להפוך את אירלנד למדינה חופשית במסגרת דומיניון בריטי, עם צורך להישבע למלך בריטניה ובלי ששת המחוזות הצפוניים.
דה ואלירה ואנשיו מסתייגים מההסכם, אם כי הוא עובר בפרלמנט.
מתחילה מלחמת אזרחים עקובה מדם, בה לוחם קולינס נגד חבריו ממחתרת ה-IRA.
בשיא המלחמה מתפתח קרב קשה באזור ארבעה בתי המשפט בדבלין, שבסופו נכנעים אנשי ה-IRA לאחר הרוגים רבים, ובהם חברו הטוב של קולינס, הארי בולנד.
בינתיים מתפתחת האהבה בין קיטי למייקל, והם מחליטים להינשא.
קיטי רוכשת שמלת כלה, ומייקל נוסע לקורק להיפגש עם דה ואלירה, אך נקלע למארב של אנשי ה-IRA, ונרצח.
מייקל ג'רום קייג' הוא כדורסלן עבר אמריקאי בליגת ה-NBA, וכיום שדרן עבור אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
קייג', פאוור פורוורד וסנטר בגובה 2.06 מטר ששיחק באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, הוא מלך הריבאונדים והשני ברשימת הקלעים הגדולים בתולדות קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
הוא היה הבחירה ה-14 בדראפט ה-NBA של שנת 1984. הוא שיחק 15 עונות ב-NBA (בשנים 1984–2000) במדי חמש קבוצות: לוס אנג'לס קליפרס, סיאטל סופרסוניקס, קליבלנד קאבלירס, פילדלפיה 76' וניו ג'רזי נטס.
בשנת 1988, כשחקן הקליפרס, הוביל את הליגה בריבאונדים, עם ממוצע של 13.0 למשחק.
הוא התחרה על התואר עם צ'ארלס אוקלי, ששיחק בשיקגו בולס באותה תקופה.
על קייג' היה להשיג 28 ריבאונדים במשחק האחרון של העונה על מנת לעקוף את אוקלי ולזכות בתואר.
הוא סיים את אותו משחק עם 30 ריבאונדים.
הוא מחזיק בממוצעים של 7.3 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק לאורך הקריירה שלו.
קייג' החזיק בשיא ניסיונות הקליעה משלוש מבלי לקלוע (0–25) עד שזאזה פאצ'וליה הגיע ל-0–26 במהלך עונת 2017/2018.
לקייג' ולאשתו ג'ודי שלושה ילדים.
לאחרונה נבחר לחבר היכל התהילה של ארקנסו.
בתו הבכורה, אלקסיס, היא שחקנית כדורעף בקבוצת הכדורעף של אוניברסיטת המדינה של סן דייגו.
ב-17 בספטמבר 2014, הכריזה אוקלהומה סיטי ת'אנדר שקייג' יצטרף לצוות הפרשנים שלהם, במקום גראנט לונג.
מייקל קולקין הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי.
קולקין ידוע מהופעתו בתפקיד השופט בולר בסדרת הדרמה "המשפט של גארו" של ה-BBC.
הוא גילם את דמותו של ראב באטלר בשתי העונות של הסדרה "הכתר".
הוא שיחק בסרט "אשת הברזל" בכיכובה של מריל סטריפ, ב"צ'ארלי מורדכי" בכיכובו של ג'וני דפ, ולצדו של יו גרנט במיני-סדרה "שערורייה אנגלית למדי" שיחק בתפקיד הפוליטיקאי השמרני רג'ינלד מודלינג.
קולקין הופיע בשתי עונות של הסדרה "פולדארק" בתפקיד הוראס טרנגלוס.
הוא מרבה להופיע בתוכניות טלוויזיה של ה-BBC ושל ITV.
כמו כן משחק קולקין בתיאטרון הלאומי ובווסט אנד, שם כיכב יחד עם מגי סמית' במחזה "הליידי בקרוואן" מאת אלן בנט.
הוא חבר באקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה.
מייקל קרמר הוא כלכלן יהודי אמריקאי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
אחד משלושת זוכי פרס נובל לכלכלה לשנת 2019.
קרמר נולד ב-1964, בניו יורק, לזוג יהודי אמריקאי.
אביו, יוג'ין קרמר היה בנם של מהגרים יהודים מאוסטריה ופולין.
אמו, שרה ליליאן (לבית קימל) קרמר, בתם של מהגרים יהודים מפולין.
האם הייתה פרופסור לספרות אנגלית, שהתמחתה בספרות השואה וספרות יהודית אמריקאית.
קרמר למד וב-1985 סיים תואר ראשון (BA) במדעי החברה באוניברסיטת הארווארד וב-1992 סיים את הדוקטורט בכלכלה.
עשה את לימודי הפוסט דוקטורט שלו במשך שנה ב-MIT ולאחר מכן המשיך ללמד באוניברסיטה זו במשך שש שנים עד 1999, עת עבר להארווארד, בה הוא מלמד מאז.
פרופסור לכלכלה מאז 1998, תחילה ב-MIT ואחר כך בהרווארד.
נשוי לרייצ'ל גלנרסטר , הכלכלנית הראשית של המשרד לפיתוח בינלאומי בממשלת בריטניה.
מחקריו של פרופסור קרמר נסבו על הדרך להפחתת העוני והיו ייחודיים בשל ביצועם בדרך מדעית טהורה, כולל ניסויים בשטח עם קבוצות בקרה ועל כך הוא גם זכה בפרס נובל.
מייקל קסידי הוא שחקן אמריקאי.
הוא התפרסם בתפקידו בתור זאק סטיבנס בסדרת הנוער "The O.C." ברשת פוקס.
מוכר גם מתפקידו בתור טיילר מיטשל בקומדיית המצבים "Men at Work" ובקומדיה "People of Earth", שתיהן של רשת TBS.
ב-2001 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "לה סאלה" במילווקי, אורגון.
ב-2003 סיים תוכנית לימודים דו-שנתית בקונסרבטוריון למשחק The New Actors Workshop בניו יורק.
באוגוסט 2006 התחתן קסידי עם חברתו לורה אייכהורן אותה הכיר בתיכון.
+שנהסרטתפקידהערות2005The Girl from Mondayטד2006Boys Life 5ג'וני2006זוםדילן וסט / הודיני2012ארגוהאנליסט של ג'ורדןאמא מלווהאנדי המזויף2015Night of the Living Debריאן וייברלי2016באטמן נגד סופרמן: שחר הצדקג'ימי אולסן2017The Strayמיטץ' דייוויס2018חיי כלבדוקטור מייקJingle Around the Clockמקס טרנר2020Breaking Fastקל2021צבא המתיםסמל קסידי2022Hypochondriacצ'אז2026Gail Daughtry and the Celebrity Sex PassTBAThe Out of Town Wedding
מייקל דאנדונלד קוקרן הוא שחקן אנגלי, המרבה לגלם דמויות מהמעמד העליון.
קוקרן נולד בברייטון שבמזרח סאסקס, והתחנך בבית הספר קרנלי (Cranleigh School).
פעמיים הופיע קוקרן בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו".
ב-1982 גילם את צ'ארלס קרנלי במיני-סדרה "Black Orchid", וב-1989 שיחק בתפקיד רדוורס פן-קופר במיני-סדרה "Ghost Light".
ב-2006 החל להופיע באודיו דרמה "No Man's Land" של "דוקטור הו" בהפקת Big Finish Productions.
ב-2009 הופיע בסרט "מרגרט" בתפקיד חבר הפרלמנט אלן קלארק.
בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" שיחק קוקרן בתפקיד הכומר.
הוא גילם את ג'וני דרבי בסרט הטלוויזיה "Panto!" מאת ג'ון בישופ וג'ונתן הארווי.
ב-2014 הופיע בחמישה פרקים של סדרת הדרמה "המוסקטרים".
בסדרה הקומית "מה יגידו השכנים?" שיחק קוקרן בפרק "Sea Fever" בתפקיד קצין בספינה.
ב-2016 גילם קוקרן את דמותו של הנרי מרטן בסדרה "הכתר" של נטפליקס.
ב-2019 הופיע קוקרן בתפקיד מס' 2 בעיבוד רדיופוני של סדרת הטלוויזיה הבריטית "האסיר", עבור רדיו 4 של ה-BBC.
קוקרן נשוי לשחקנית בלינדה קרול.
מייקל ג'ונתן קלאוד הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של מדינת טקסס.
קלאוד, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה אל הקונגרס בבחירות מיוחדות שנערכו בשלהי יוני 2018.
קלאוד נולד בבאטון רוז', עיר הבירה של מדינת לואיזיאנה.
בשנת 1997 השלים קלאוד באוניברסיטת אוראל רוברטס, השוכנת בטלסה, לימודי תואר ראשון בתקשורת המונים.
ממאי 2010 עד מאי 2017 היה קלאוד יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז ויקטוריה.
בראשית אפריל 2018 התפטר בלייק פרנהולד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של טקסס, מהקונגרס על רקע שערורייה ציבורית בדבר הסדרת תביעה בגין הטרדה מינית בכספי ציבור.
בעקבות זאת החלה מערכת בחירות מיוחדות, בהן התמודד קלאוד.
קודם לכן קלאוד כבר זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לבחירות הרגילות, בעזרת תמיכות ממועדון הצמיחה ומרון פול, שייצג בעבר חלקים מהמחוז בקונגרס.
ב-30 ביוני 2018 נבחר קלאוד למלא את מקומו של פרנהולד בקונגרס לאחר שכבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית אריק הולגווין ברוב של 55% מקולות הבוחרים.
לאחר מכן ניצבו השניים זה מול זה פעם שנייה ביום בחירות אמצע הכהונה ב-2018, בהן ניצח פעם נוספת קלאוד.
בקונגרס ה-117 קלאוד חבר בוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל ובוועדת הפיקוח והרפורמה.
מייקל תומאס קונפורטו (נולד ב-1 במרץ 1993), מכונה גם "סקוטר", הוא שחקן שדה חוץ מקצועי בבייסבול שמשחק בניו יורק מטס המתחרים בליגה MLB.
לאחר ששיחק קולג' בייסבול בקבוצת אורגון סטייט ביוורס
(Oregon State Beavers), המטס בחרו אותו בסיבוב הראשון בדראפט ב-MLB, 2014, עם הבחירה העשירית הכללית.
הופעת הבכורה שלו ב-MLB הייתה בשנת 2015. אימו היא טרייסי רואיז-קונפורטו, פעמיים אלופה אולימפית באולימפיאדת לוס אנג'לס.
קונפורטו ייצג את האזור הצפון מערבי ב"ליטל ליג וורלד סירייס" ב-2004. הוא למד בבית הספר התיכון רדמונד ברדמונד, וושינגטון, בו הוא היה סטודנט בעל תואר כבוד.
כשחקן פוטבול גויס קונפורטו על ידי בתי ספר של AB LEGE.
בינתיים קיבל קונפורטו הצעות לשחק בייסבול באורגון, אריזונה, מדינת אריזונה, וושינגטון, מדינת וושינגטון, סטנפורד ומדינת אורגון.
בתור סטודנט בשנתו הראשונה באוניברסיטת מדינת אורגון ב-2012, קונפורטו עשה .601/.437/.349 עם 13 הום ראן ו76 ראנס באטד אין (RBI)במעל 58 משחקים.
76 ה-RBI שלו היו שיא עונה במדינת אורגון.
קראו לו "הטירון החובט של השנה" על ידי ה-NCBWA והוא היה ה-"טירון השנה של פאק-12".
במהלך הקיץ שיחק בליגת המכללות הלאומית של ארצות הברית.
הוא עזר להוביל את הקבוצה לסדרת המכללות העולמית ושם הוא הגיע 7 ל-16 ונבחר ל"קבוצת כל הטורנירים" ונקרא "שחקן השנה של פאק-12" וגם "הצוות האמריקאי כולו הראשון" על ידי ABCA.
הוא שיחק שוב בליגת המכללות הלאומית של ארצות הברית בזמן הקיץ של 2013. לפני עונת 2014, הוא נקרא באתר "sporting news" שחקן הבייסבול של הקדם עונה.
שוב כינו אותו "שחקן השנה של פאק-12".
הוא עלה לגמר של גולדן ספייקס אווארד (golden spikes award) וגביע דיק הוזר (dick hoser trophy).
הניו יורק מטס בחרו את קונפורטו בסיבוב הראשון, עם הבחירה העשירית הכללית, בדראפט הבייסבול של ליגת הבייסבול 2014. קונפורטו חתם במטס באחת עשרה ליולי 2014, וקיבל בונוס חתימה של 2,970,800 דולר.
הוא שיחק בברוקלין סייקלונס מחזור א', בעונה הקצרה של ליגת ניו יורק פן, לאחר שחתם.
קונפורטו פתח את עונת 2015 עם ה-st.
lucie mets, של ליגת מדינת פלורידה בכיתה א 'מתקדמת והועלה לבינגהמטון מטס של הליגה המזרחית מחלקה א' ב-26 ביוני 2015. ב-12 ביולי 2015, במגרש הבייסבול "great American ball" בסינסינטי, הוא התחיל בשדה השמאלי של נבחרת ארצות הברית במשחק העתיד של אולסטאר והשיג שתי חבטות ואסיסט אחד.
ב-24 ביולי 2015 קידמו המטס את קונפורטו לליגות הגדולות.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו מאוחר יותר באותו היום, שהוא מביא את ה-RBI הראשון בליגה הגדולה שלו, אך עבר 3-0 תוך שהוא הופך לשחקן האלף שהופיע במטס.
למחרת הוא השיג את חבטת הליגה הגדולה הראשונה שלו-מכת RBI למגרש-כחלק ממשחק של ארבע חבטות.
הוא זכה בהום ראן הראשון שלו בליגה הגדולה ב-3 באוגוסט על טום קואלר, המתחיל של מרלינס.
הוא סיים את העונה עם תשע הום ראן ב56 משחקים.
המטס זכו בדגלון הליגה הלאומית לשנת 2015, מה שהפך את קונפורטו לשחקן השלישי בהיסטוריה ששיחק בסדרה העולמית של הליגה הקטנה, בסדרת המכללות העולמית ובליגת העל הגדולה, ביחד עם המגיש אד ווסברג והתופס ג'ייסון וריטק.
קונפורטו חבט שני הום ראן במשחק הרביעי בסדרה העולמית, 2015, והפך לטירון הראשון שהגיע פעמיים במשחק סדרה העולמית, מאז אנדו ג'ונס בסדרה העולמית של 1996.
כשהגיעה 2016 הפך קונפורטו לשחקן שדה שמאלי קבוע של המטס.
לאחר התחלה רגועה באפריל, קונפורטו החל להידרדר בתחילת מאי.
מהראשון במאי עד 25 ביוני 2016, ממוצע החבטות של קונפורטו ירד ל-130. ב-25 ביוני, מטס הורידו את קונפורטו ללאס וגאס 51 ל-PCL, והחליפו אותו בברנדום נימו.
הוא הוחזר ב-18 ביולי למטס.
לאחר חזרתו למטס החל קונפורטו לשחק בשתי עמדות הפינה של שדה החוץ.
את הופעת הבכורה שלו בליגה בגדולה הוא ערך בשדה האמצעי, ב-23 ביולי 2016 כמחליף הגנתי.
קונפורטו החל את עונת 2017 כשחקן החוץ הרביעי של המטס אך עבד בדרכו לעבודה מתחילה.
הוא נבחר למשחק הכוכבים 2017 MLB במיאמי לאחר שחבט .548/.405/.285 במחצית הראשונה.
ב-24 באוגוסט, סבל מפציעת סיום עונה, במהלך נדנוד לאחר שפרק את כתפו השמאלית וקרע את הקפסולה האחורית שלו.
הוא בחר לעבור ניתוח בשני לספטמבר.
בשנת 2018, קונפורטו חבט ב-243 כדורים והוביל את המטס עם 28 הום ראנים, 82 RBI, ו-78 ריצות.
ב-28 במאי 2019 חבט קונפורטו את הגראנד סלאם הראשון שלו בליגה הגדולה נגד לוס אנג'לס דודג'רס באצטדיון דודג'ר.
הוא סיים את העונה עם ממוצע של 257, 856 OPS ושיאי קריירה בהום ראן (33) ו-92 RBIs.
אמו, טרייסי רואיז, היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) ואלופת עולם (גואיאקיל 1982) בשחייה צורנית ואביו, מייק, אמריקאי איטלקי, שיחק בקו הפנימי בפן סטייט.
אחותו ג'קלין שיחקה כדורגל באוניברסיטת APU.
קונפורטו מתגורר בסקוטסדייל, אריזונה, במהלך עונת החוץ.
מייקל וינסנט קין הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם באברטון.
קין הצטרף בילדותו לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד יחד עם אחיו התאום, ויל, וב-25 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון על אלדרשוט טאון בסיבוב הרביעי של גביע הפוטבול ליג.
לאחר שהמשיך לשחק בקבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד, ב-6 בנובמבר 2012 הושאל יחד עם ג'סי לינגארד ללסטר סיטי מהצ'מפיונשיפ לחודש אחד, השאלה שהתארכה לבסוף עד לתום העונה.
ב-28 בנובמבר 2013, לאחר שקיבל הצעות מצ'רלטון אתלטיק, דרבי קאונטי, מידלסברו ומילוול, קין בחר להצטרף לדרבי קאונטי בהשאלה עד לינואר 2014. בתום ההשאלה שב למנצ'סטר יונייטד, וכבר במרץ 2014 הושאל שוב עד לתום העונה, הפעם לבלקברן רוברס.
ב-24 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במדי מנצ'סטר יונייטד, כשעלה כמחליפו של כריס סמולינג בניצחון על סנדרלנד.
ב-2 בספטמבר 2014 הושאל לברנלי מהפרמיירליג עד לינואר 2015, וב-8 בינואר עבר רשמית לברנלי, כשהוא חותם על חוזה לשלוש עונות וחצי.
בתום העונה ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ, אך עלתה אליה חזרה בתום עונת 2015/2016, תוך שקין כובש חמישה שערי ליגה ב-44 משחקים.
ב-13 באפריל 2017 היה אחד מששת המועמדים לתואר "הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית", בו זכה לבסוף דלה אלי.
ב-3 ביולי 2017 חתם במועדון הפרמייר ליג אברטון על חוזה לחמש שנים, תמורת 25 מיליון ליש"ט.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-12 באוגוסט 2017, כאשר קבוצתו ניצחה 1–0 את סטוק סיטי.
הוא כבש את שערו הראשון עבור אברטון ב-17 באוגוסט 2017 במשחק הראשון בסיבוב הפלייאוף של הליגה האירופית נגד היידוק ספליט, בו ניצחה קבוצתו 2–0.
לאחר שהתחיל לשחק בנבחרות הצעירות של אירלנד, עבר קין לנבחרות הצעירות של אנגליה, וב-22 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–1 ל במשחק ידידות.
מייקל גורדון קליפורד הוא מוזיקאי אוסטרלי, הידוע בתור הגיטריסט הראשי של להקת הפופ רוק .
נולדה לו ילדה באוקטובר 2023 בשם לואה Lua עם אשתו קריסטל
מייקל גורדון קליפורד נולד ב-20 בנובמבר 1995 וגדל בפרוור קוויקרס היל שבסידני, ניו סאות' ויילס.
הוא בן יחיד להוריו קארן ודריל קליפורד, שניהלו עסק בתחום המחשבים מחוץ לסידני.
קליפורד למד בבית הספר היסודי נורווסט, שם התיידד עם חברו ללהקה לעתיד, קאלום הוד, בכיתה ג'.
בשנות התיכון למד קליפורד בנורוווסט כריסטיאן קולג', שם פגש את חברו ללהקה, לוק המינגס, בכיתה ז'.
מאוחר יותר הוא סיפר כי בתחילה הוא "שנא" את המינגס במשך "שנה שלמה" לפני שהפכו לחברים והקימו את הלהקה.
בכיתה ט' פגש קליפורד את חברו ללהקה לעתיד, אשטון ארווין, דרך חברים משותפים.
בריאיון למגזין פיפל, הודה קליפורד כי הוא "העביר הרבה זמן מחוץ לבית הספר".
נוכחותו הבלתי סדירה של קליפורד גרמה בסופו של דבר לכך שבכיתה י' הוא עזב את התיכון לחלוטין, ובמקום זאת השלים קורס ב-TAFE .
קליפורד למד לראשונה כיצד לנגן על גיטרה דרך משחק הווידאו גיטאר הירו, כשהיה בגיל 8. כשגדל, קליפורד למד שירה ופסנתר דרך שיעורים מקצועיים, עד שהפסיק זאת משום ש"שנא" אותם.
כשהיה בגיל 7, הוריו של קליפורד קנו לו גיטרה אקוסטית, והוא החל לקבל שיעורי גיטרה.
בעת לימודיו בתיכון, קליפורד ניגן בגיטרה בלהקת הכנסייה של בית הספר.
בשנת 2011, הוד, קליפורד והמינגס החלו לפרסם גרסאות כיסוי לשירים בערוץ היוטיוב של המינגס.
השלושה צירפו לבסוף את חברם אשטון ארווין לסרטונים שלהם, והקימו את .
בינואר 2019, באירוע המוזיקה NAMM Show , קליפורד חשף, בשיתוף עם חברת גיבסון, גיטרת "Michael Clifford Signature Melody Maker".
הגיטרה יצאה לשוק במאי 2019, וקליפורד ציין כי ההשראה העיקרית שלו לעיצוב הגיטרה הייתה הגיטרה הראשונה שהייתה לו, "Melody Maker" של ג'ואן ג'ט.
הוא אמר כי המטרה של ה-"Melody Maker" שלו היא "להיות הומאז' ל-'Melody Maker' של ג'ואן ג'ט" וכי הוא מקווה שהגיטרה "תעניק השראה" למישהו, בדיוק כפי שג'ט נתנה לו.
קליפורד הוא הגיטריסט הצעיר ביותר אי פעם שזכה לקבל גיטרה מותאמת אישית בשמו.
ביוני 2019 נחשף כי קליפורד שיתף פעולה עם חברת הגלידות Nightfood Ice Cream בפיתוח טעם שוקולד מותאם אישית למותג.
בנוסף לחברותו בלהקה, קליפורד מתעניין בגיימינג.
חשבון ה-Twitch שלו, המשמש לשידורים חיים של סיבובי משחקים, צבר למעלה מ-150,000 עוקבים.
בינואר 2020, במהלך גל השרפות באוסטרליה, קליפורד ערך שידור חי ב-Twitch למטרות צדקה, שכל ההכנסות במהלכו נתרמו לצלב האדום האוסטרלי.
קליפורד מאובחן עם חרדה ודיכאון.
מאז תחילת הקריירה שלו, קליפורד משתמש בפלטפורמה שלו כדי להעלות מודעות ולהוות קול בנושאים של בריאות הנפש.
ביוני 2015, קליפורד סבל מפציעות קלות בראשו, בשערו ובכתפו בשל תאונת פירוטכניקה שהתרחשה במהלך הופעה של הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות Rock Out with Your Socks Out Tour , אשר נערכה בארנה של ומבלי בלונדון.
בינואר 2019 פרסם קליפורד בחשבון האינסטגרם שלו על אירוסיו לחברתו מזה שלוש שנים, קריסטל לי לודרדייל.
ב-11 בינואר 2022, השניים הודיעו כי זהו יום השנה שלהם, וסיפרו כי שנה קודם לכן הם התחתנו בטקס סודי.
בשנת 2019 דווח כי קליפורד רכש אחוזת שמונה חדרים בגודל של 4 אקרים (כ־16,000 מ"ר), בשכונת ואלי וילג' שבלוס אנג'לס, הממוקמת בעמק סן פרננדו.
נכון לשנת 2020, שוויו הנקי של קליפורד מוערך בכ־25 מיליון דולר.
מייקל קמפיון הוא שחקן וקוסם אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות הופעתו כג'קסון פולר בסדרת הטלוויזיה צער גידול בנות - הדור הבא.
קמפיון נולד באטלנטה, ג'ורג'יה ב-26 ביולי 2002. הוא גדל באורלנדו, פלורידה, שם למד משחק והופיע בתיאטרון קהילתי.
משפחתו עברה לוס אנג'לס, שם המשיך בקריירת המשחק.
תפקיד הפריצה של קמפיון היה בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס, צער גידול בנות - הדור הבא.
במהלך חמש העונות של הסדרה, הוא גילם את ג'קסון פולר בן העשרה השובב של המשפחה.
הוא החל לבצע קסמים בגיל שמונה.
שנה כותרת תפקיד הערות 2015רובו-דוג טיילר אוסטיןסרט באורך מלא 2015Christmas Trade רובי טיילורסרט באורך מלא 2017Finding Eden סםסרט באורך מלא 2016–2020צער גידול בנות - הדור הבא ג'קסון פולר תפקיד ראשי 2017 רובו-דוג 2 טיילר אוסטין סרט צילום 2019Red Ruby תיאו תפקיד ראשי, סדרת אינטרנט
מייקל פטריק סמית' ( נולד ב-19 בינואר 1942), הידוע בשם הבמה מייקל קרופורד, הוא שחקן, קומיקאי וזמר אנגלי.
קרופורד ידוע בעיקר בזכות גילום הדמות פרנק ספנסר האומלל בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em" ובזכות גילום הדמות הראשית במחזמר "פנטום האופרה".
הופעתו המוערכת במחזמר זה זיכתה אותו בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר בתפקיד ראשי ובפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי במחזמר.
הוא זכה להערכה בינלאומית וזכה בפרסים רבים במהלך קריירת המשחק שלו, שכללה הופעות רבות בקולנוע ובטלוויזיה וכן עבודה בתיאטראות וסט אנד ותיאטראות ברודוויי.
מאז 1987, הוא משמש כמנהיג ופנים ציבוריות של ארגון חברתי בריטי למען ילדים חולים בשם "Sick Children's Trust".
קרופורד גדל במשפחה יציבה ומכובדת.
אביו היה טייס בחיל האוויר המלכותי ואמו הייתה עקרת בית.
כילד קרופורד היה זמר סופרן והופיע במקהלת קתדרלת סנט פול, שם הוא עשה את הופעותיו הראשונות בטלוויזיה וברדיו.
הוא למד בבתי ספר בבקסלי ודולוויץ' וסיים את לימודיו בהצלחה רבה.
קרופורד החל את הקריירה שלו כשחקן ילדים והשתתף בלמעלה מ-500 הופעות טלוויזיה ורדיו.
תפקידו הגדול הראשון היה בשנת 1962 במחזה "Come Blow Your Horn" בלונדון.
הוא זכה להכרה רחבה יותר בשנת 1965 עם הופעתו בסרט "The Knack ...and How to Get It" שזיכתה אותו בפרס המבטיח החדש של מועדון הווראייטי הבריטי.
בשנות ה-70 קרופורד התפרסם בתפקיד פרנק ספנסר בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em", שהפך אותו לאחת הדמויות האהובות ביותר בטלוויזיה הבריטית.
התוכנית, שהייתה מלאה בקומדיה פיזית ובהומור בלתי נשכח, זיכתה אותו בשתי מועמדויות לפרס באפט"א.
הקריירה התיאטרונית של קרופורד כוללת הופעות מוצלחות במחזות זמר רבים.
בשנת 1981 הוא זכה בפרס לורנס אוליבייה על תפקידו במחזמר "Barnum".
אולם, ההישג הגדול ביותר בקריירה שלו הגיע בשנת 1986 כאשר הוא לוהק לתפקיד הפנטום במחזמר "פנטום האופרה" של אנדרו לויד ובר.
תפקיד זה הפך אותו לכוכב בינלאומי וזיכה אותו בפרסים רבים, כולל פרס טוני ופרס דרמה דסק.
קרופורד גם פיתח קריירת הקלטות מצליחה, עם אלבומים כמו "Michael Crawford Performs Andrew Lloyd Webber" ו-"A Touch of Music in the Night", שזיכו אותו במועמדויות לגראמי.
בשנת 1995 הוא השתתף במופע "EFX" בלאס וגאס, שם ביצע חמישה תפקידים שונים, אך נאלץ לפרוש עקב פציעות שנגרמו במהלך ההופעות.
קרופורד היה נשוי לגבריאלה לואיס, שדרנית רדיו, בין השנים 1965 ל-1975 ויש להם שתי בנות, אמה ולוסי.
הוא חי חיי פרישה שקטים בניו זילנד, שם הוא מתגורר בבית קטן ליד הים ועוסק בדייג, שיט וגינון.
המעבר לניו זילנד עזר לו להחלים מתשישות כרונית שאיימה לסיים את הקריירה שלו.
מייקל ג'ון קוטאקאס קראציוס הוא מנהל עסקים אמריקאי ומנהלה של משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה מ-25 במרץ 2025. בנוסף, הוא שימש כמנהל הטכנולוגיה הראשי של ארצות הברית במשרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה, ובכך שימש כיועץ הטכנולוגי הבכיר ביותר של הנשיא דונלד טראמפ.
מ-10 ביולי 2020 עד 20 בינואר 2021 כיהן קראציוס גם כתת-שר ההגנה למחקר והנדסה .
ב-22 בדצמבר 2024 הודיע הנשיא הנבחר, דונלד טראמפ על כוונתו למנות את קרציוס למנהל משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה והיועץ המדעי לנשיא ארצות הברית בקבינט של ארצות הברית בממשלו השני.
משפחתו של קרציוס היא ממוצא יווני.
הוא קיבל תואר ראשון בפוליטיקה מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 2008 והיה חוקר אורח באוניברסיטת צ'ינגחווה בבייג'ינג.
קרציוס שימש במספר תפקידים כלכליים כולל ראש הסגל של פיטר ת'יל.
הוא הצטרף לבית הלבן ב-2017 כסגן עוזרו של הנשיא למדיניות טכנולוגית.
ב-2019 מינה הנשיא טראמפ את קרציוס למנהל טכנולוגיות ראשי של ארצות הברית ומנהל שותף במשרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה.
קראציוס דגל בקידום טכנולוגיות מתפתחות בארצות הברית.
הוא הוביל את פעולות הממשל בנושא בינה מלאכותית ומדע קוונטי.
הוא גם פיקח על יישום חוק היוזמה הקוונטית הלאומית הדו-מפלגתי.
באוגוסט 2020 הכריזה קרציוס על השקעה של מיליארד דולר במכוני מחקר לקידום בינה מלאכותית ומו"פ קוונטי בארצות הברית.
קראציוס ניסח עקרונות רגולטוריים ראשונים מסוגם לניהול פיתוח בינה מלאכותית במגזר הפרטי.
בינואר 2020 הכריז קראציוס על הקמת המשרד הלאומי לבינה מלאכותית בבית הלבן.
הוא גם הוביל את מאמצי הבית הלבן לשלב רחפנים במערכת הגנת המרחב האווירי.
קרציוס ייצג את ארצות הברית כראש משלחת במספר פורומים בינלאומיים, כולל בכנס שרי הטכנולוגיה של G7 בטורינו, מונטריאול ופריז, ובכנס שרי ה-G20 לכלכלה דיגיטלית בסלטה שבארגנטינה וביפן.
הוא פעל מול סין בנושא בינה מלאכותית יחד עם בעלות הברית של ארצות הברית, כולל מדינות ה-G7.
קרציוס גם הוביל את אסדרת הבינה המלאכותית ב-OECD בהובלת ארצות הברית.
ביולי 2020 מונה קרציוס לתת שר ההגנה למחקר והנדסה .
הוא פיקח על DARPA, הסוכנות להגנה מפני טילים וסוכנויות נוספות.
הוא ניהל את תקציב המחקר והפיתוח הגדול בעולם, 106 מיליארד דולר.
במרץ 2021, מונה קרציוס למנהל אסטרטגיה בסטארט-אפ ניהול הנתונים Scale AI Inc.
במרץ 2025, אישר הסנאט של ארצות הברית ברוב של 74 תומכים מול 25 מתנגדים את מינויו של קרציוס לתפקיד מנהל משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה.
קרציוס נכלל ברשימת 40 Under 40 של פורצ'ן לשנת 2019 והוכרז כמנהיג עולמי צעיר על ידי הפורום הכלכלי העולמי בשנת 2020. הוא קיבל את מדליית משרד ההגנה לשירות ציבורי מצוין .
על קרציוס פורסמו כתבות בוול סטריט ג'ורנל, וושינגטון פוסט, Wired (מגזין), בלומברג, פורצ'ן, ו-CNN.
רוי מייקל קולינס היה שחקן אנגלי.
הופיע, בין היתר, בסרטים "הנער מברוקלין", "להטביע את הביסמרק!" ו"גולדפינגר" ובסדרות טלוויזיה רבות בבריטניה, כגון "קו אונידין".
בסך הכל הופיע ביותר מ-110 סרטים וסדרות במשך 33 שנים.
בשנותיו האחרונות התגורר קולינס בקולומביה הבריטית שבקנדה, שם נפטר ממחלת הסרטן בגיל 57. הוא נקבר בקולומביה הבריטית.
מאוחר יותר התברר שקולינס היה זה שדובב את קולו של גרט פרובה, שגילם את דמותו של אוריק גולדפינגר בסרט "גולדפינגר".
זאת משום שפרובה היה גרמני ובקושי שלט בשפה האנגלית.
מייקל דונלד קירבי הוא משפטן, שופט בדימוס ואקדמאי אוסטרלי, שכיהן כשופט בבית המשפט הגבוה של אוסטרליה בשנים 1996–2009.
מאז פרישתו מבית המשפט נותר פעיל במגוון תפקידים ציבוריים.
במאי 2013 מונה לעמוד בראש ועדת חקירה מטעם מועצת זכויות האדם של האומות המאוחדות בנושא הפרות זכויות אדם בצפון קוריאה, ודוח הוועדה פורסם בפברואר 2014.
קירבי נולד ב־18 במרץ 1939 בבית החולים ליולדות קראון סטריט שבסידני.
בשנת 1943 נישאה סבתו, נורמה גריי, בשנית לג'ק סימפסון, שכיהן כגזבר הלאומי של המפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה.
על אף שקירבי רחש לו הערכה, הוא ובני משפחתו הקרובה לא אימצו את תפיסת העולם הקומוניסטית.
אביו תמך במפלגת הלייבור האוסטרלית אך לא היה חבר בה, ואמו – כך סבורים – הצביעה למנהיג הליברלים רוברט מנזיס.
קירבי התחנך בבתי ספר ציבוריים: תחילה בבית הספר הציבורי בנורת' סטרת'פילד, אחר כך בבית הספר בסאמר היל בכיתות מחוננים, ובהמשך בתיכון פורט סטריט לבנים שבסידני.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, למד באוניברסיטת סידני, שם השלים תואר ראשון באמנויות, תואר ראשון במשפטים, תואר ראשון נוסף בכלכלה ותואר שני במשפטים בהצטיינות יתרה.
במהלך לימודיו נבחר לשמש כנשיא מועצת הסטודנטים של האוניברסיטה ובהמשך גם כנשיא אגודת הסטודנטים הכללית.
את דרכו המקצועית החל קירבי כמתמחה במשרד עורכי הדין M.A.
Simon and Co., שם עבד לצד רמון בורק, שטיפל בתיקי פיצויים.
בהמשך עבר למשרד Hickson, Lakeman and Holcombe (כיום Hicksons Lawyers), שם עסק בליטיגציה בתחום הביטוח ובסכסוכי מקרקעין, והיה שותף במשרד בין השנים 1963–1967.
בשנת 1967 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין של ניו סאות' ויילס.
בשנת 1975 מונה לסגן נשיא ועדת הפיוס והבוררות האוסטרלית – גוף פדרלי שעסק ביישוב סכסוכי עבודה – ובכך היה לאדם הצעיר ביותר שמונה לתפקיד שיפוטי פדרלי באוסטרליה.
בשנת 1984 נטל השופט פיטר גריי את הבכורה ממנו כשהתמנה לתפקיד בגיל 38.
בשנת 1983 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי של אוסטרליה, ולאחר מכן, ב־1984, לנשיא בית המשפט לערעורים של מדינת ניו סאות' ויילס – הערכאה העליונה במערכת המשפט של המדינה.
בין השנים 1995–1996 כיהן במקביל כנשיא בית המשפט לערעורים של איי שלמה.
בשנים 1984–1993 כיהן כקנצלר של אוניברסיטת מקווארי שבסידני.
בפברואר 1996 מונה לשופט בבית המשפט העליון של אוסטרליה.
לאורך השנים שירת במגוון ועדות וגופים ציבוריים, ובהם נציבות הרפורמה המשפטית של אוסטרליה (ALRC) וארגון המחקר המדעי CSIRO.
הוא משמש כפטרון של עמותת "חברים של ספריות אוסטרליה" (FOLA) ושל ארגונים נוספים.
במהלך כהונתו בבית המשפט העליון של אוסטרליה תחת נשיאותו של השופט מארי גליסון, נודע קירבי בדעותיו העצמאיות ולעיתים קרובות חלק על עמיתיו – לעיתים אף היה בדעת מיעוט יחידה.
בשנת 2004, הביע עמדת מיעוט בכ-40% מהמקרים שבהם השתתף – כמעט פי שניים מכל שופט אחר בבית המשפט באותה תקופה; במקרים חוקתיים, שיעור דעת המיעוט שלו אף עלה על 50%.
עקב כך, זכה לכינוי "המתנגד הגדול" (The Great Dissenter).
שופטים נוספים בבית המשפט העליון שנשקלה אפשרות לייחס להם את אותו תואר, בהם דייסון היידון ופטריק קין, לא הגיעו לרמות ההתנגדות של קירבי.
חוקרי המשפט אנדרו לינץ' וג'ורג' ויליאמס כתבו כי: "גם אם ניקח בחשבון את שנת 2004 כחריגה, קשה להכחיש כי כבר מזמן קירבי הפך לשופט בעל שיעור דעת מיעוט הגבוה ביותר בתולדות בית המשפט.
קירבי תפס מקום של 'אדם מבחוץ' בהרכב השופטים – עמדה שספק אם תשתנה בעתיד."
קירבי פרש מבית המשפט העליון ב־2 בפברואר 2009, סמוך לגיל הפרישה החוקתי – 70 שנה.
את מקומו תפסה השופטת וירג'יניה בל.
לאחר פרישתו מונה לשורת תפקידים אקדמיים של כבוד במוסדות השכלה גבוהה באוסטרליה.
בין היתר, מונה כחוקר אורח מצטיין באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה (ANU) בפברואר 2009; כעמית בכיר אורח בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס (מרץ 2009); וכפרופסור נלווה באוניברסיטת טסמניה ובאוניברסיטת ויקטוריה במלבורן.
בסך הכול מונה כפרופסור אורח של כבוד ב־12 אוניברסיטאות.
קירבי חי בגלוי כהומוסקסואל מאז שנות ה־80. מאז 1969 הוא חי עם בן זוגו, יוהאן ואן פלוטן, שהיגר מהולנד לאוסטרליה בשנת 1963. ואן פלוטן פעל לסיוע לחולי איידס, וקירבי היה מעורב בתחום זה ברמה הלאומית והבינלאומית.
קירבי נחשב לדמות בולטת במאבק לזכויות להט"ב, והביע בפומבי תמיכה רחבה בזכויות אלו.
בתפקידו כנשיא ועדת המשפטנים הבינלאומית קידם את ההכרה בזכויות מיניות כחלק בלתי נפרד מזכויות אדם.
כמאמין אנגליקני, מתח ביקורת על יחס הכנסייה להומוסקסואלים.
"אני לא אתן לגבר מבוגר בגלימות לקחת ממני את דתי", אמר בראיון, "האמונה שלי היא חלק חשוב מחיי".
בשנת 2002 נשא דברים בטקס הפתיחה של משחקי הגאווה בסידני.
"התנועה לשוויון אינה ניתנת לעצירה", הצהיר בפני קהל של כ-35,000 איש.
בפברואר 2019, במלאת 50 שנה להיכרותם, נישאו קירבי ובן זוגו ואן פלוטן.
מייקל קרופורד קר היה עורך דין ומחוקק אמריקאי, שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית הראשון מטעם המפלגה הדמוקרטית לאחר מלחמת האזרחים.
קר נולד בבטייטוסוויל שבפנסילבניה ולמד באקדמיית אירי.
בשנת 1851 השלים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לואיוויל.
בשנת 1852 עבר לניו אולבני שבאינדיאנה, וכיהן כחבר בבית המחוקקים של המדינה בשנים 1856–1857.
בשנת 1864 נבחר לקונגרס מטעם הדמוקרטים שתמכו במלחמה ('War Democrats'), לאחר שהתנגד בתקיפות לסיעת ה'ראשי הנחושת' במחוזו.
מושל אינדיאנה הרפובליקני אוליבר מורטון שיבח אותו על סיועו בדיכוי קשרים בלתי חוקיים של תומכי זרם זה.
קר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת אינדיאנה בשנים 1865–1873. בקונגרס נחשב לאחד ממנהיגי המפלגה הדמוקרטית, והתנגד בחריפות למדיניות השיקום שהובילו הרפובליקנים במדינות הדרום.
בשנת 1872 לא נבחר מחדש.
עמדותיו הכלכליות התומכות במדיניות של 'כסף קשה' לא זכו לאהדה בקרב ציבור בוחריו החקלאי, שם יצא בגלוי נגד תומכי האינפלציה ותנועת ה'גרינבק', ותמך בחידוש התשלומים במטבע מתכתי.
עם זאת, בשנת 1874 הצליח לשוב לקונגרס לאחר מערכת בחירות צמודה, ועם חזרתו נבחר ליושב ראש בית הנבחרים.
הוא כיהן כיושב הראש רק במושב הראשון של הקונגרס ה־44, ונפטר זמן קצר לאחר סיומו, ב-19 באוגוסט 1876, ממחלת השחפת.
מייקל ג'יימס רומאו הוא גיטריסט אמריקאי, חבר ומייסד להקת הפרוגרסיב מטאל "סימפוני אקס".
בגיל 10 החל לקחת שיעורי פסנתר וקלרינט.
בגיל 12, לאחר ששמע לראשונה את אלבום של להקת קיס החל לנגן בגיטרה.
הוא קנה גיטרה אקוסטית ואחר כך עבר לגיטרה חשמלית.
הוא הושפע מלד זפלין, ראש, AC/DC, דיפ פרפל בלאק סבאת', הוא הפך לרציני בעניין הגיטרה לאחר שהאזין לאלבום של אוזי אוסבורן.
בנוסף הוא הושפע בכבדות מהטכניקה הנאו-קלאסית והסגנון של רנדי רואדס.
באותו זמן הוא התחיל לקחת שיעורים על גיטרה קלאסית.
ב-1994, בעודו בן 26, רומיאו הקליט את עצמו במכשיר רדיו ביתי.
לקלטת בת תשעת הקטעים קרא רומיאו - "The Dark Chapter".
את הקלטה זו שלח למספר חברות הקלטות, ולהפתעתו נענה בחיוב מחברת הקלטות יפנית, שהסכימה להחתימו.
תנאה היחיד היה שיקים להקה.
כך התגלגל רומיאו להקים את להקתו המצליחה, שפעילה באופן רצוף מאז שנת 1994, סימפוני אקס.
רומאו הוא המלחין המרכזי בלהקה, והוא אחראי לרוב היצירות שלה.
מאחר שסגנונה העיקרי של סימפוני אקס הוא פרוגרסיב מטאל סגנון הנגינה שלו מתאפיין בשימוש במספר טכניקות ברמה גבוהה מאוד, כגון טאפינג, סוויפינג וארפג'.
לעיתים הוא אף מערבב בין הטכניקות ויוצר שילובים מעניינים וצלילים שעוד לא נשמעו לפניו.
טכניקות אלה הוא שכלל לרמת אמנות, וזכותן ובזכות המוזיקליות הגדולה שלו הוא נחשב לאחד מהגיטריסטים/מוזיקאים המובילים כיום בתחום הפרוגרסיב מטאל.
השוואה רווחת בקרב המוזיקאים שבתחום היא בין מייקל רומיאו לג'ון פטרוצ'י מדרים ת'יאטר, שידוע גם הוא ברמת הנגינה הגבוהה שלו.
מייקל רומיאו מציין את Uli John Roth, אל דימיולה, Yingwie Malmsteen ורנדי רודס כהשפעותיו המרכזיות.
עוד השפעות רבות הן הלהקות אגדיות כדוגמת ראש וקנזס, לצדם מלחינים קלאסיים גדולים כדוגמת בטהובן, באך ומוצארט וגם להקות "כבדות" יותר כדוגמת AC/DC, לד זפלין ו-Black Sabbath.
מייקל ריצ'רדס הוא שחקן, תסריטאי ומפיק אמריקאי הידוע במיוחד במשחקו בסדרה "סיינפלד" בתפקיד השכן המגושם והלא מציאותי של ג'רי סיינפלד, קוזמו קריימר, שבזכות תפקידו הוא זכה בפרס אמי שלוש פעמים.
ריצ'רדס נולד בקליפורניה שבארצות הברית, לפיליס וויליאם, במשפחה נוצרית-קתולית.
אמו סיפרה לו שאביו נהרג במלחמה, ולאחר מכן שהוא נהרג בתאונת דרכים, כשריצ'רדס היה בן שנתיים, אך בהמשך נודע לו שאמו הרתה כתוצאה מאונס ושהשם ריצ'רדס הומצא.
לאחר שסיים את לימודי התיכון, למד ב"מוסד לאמנויות של קליפורניה" ואף קיבל תואר מיוחד של בוגר מדעי הרוח בכיתת הדרמה.
הוא היה במאי של צוות בידור במלחמת וייטנאם.
ב-1974 התחתן עם קאת'ליין ליונס, נולדה להם ילדה בשם סופיה וב-1992 הם התגרשו.
לאחר סיום הסדרה "סיינפלד", ריצ'רדס העלה סדרה קומית חדשה, "המופע של מייקל ריצ'רדס".
בסדרה זו הוא גילם את ויק נרדוזה, בלש פרטי מוזר שרבים טענו שדמותו היא חיקוי של קריימר.
הסדרה נכשלה וירדה אחרי שמונה פרקים.
הוא שוב גילם את קוזמו קריימר בתור אורח בקומדיית המצבים "משתגעים מאהבה" בפרק המתרחש באותו הבניין בו מתגוררים ג'רי סיינפלד וקוזמו קריימר.
בנובמבר 2006, קילל ריצ'רדס שני אנשים שחורים בקללות גזעניות לאחר שהם הפריעו למופע שלו במועדון "Laugh Factory".
רבים החשיבו את הדבר לביטוי של גזענות מהמדרגה הראשונה, ואילו אחרים טענו שזו הייתה התפרצות חד פעמית.
ריצ'רדס התנצל על דבריו בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן ובתוכנית הרדיו של המטיף השחור ג'סי ג'קסון.
באירוע אחר העיר ריצ'רדס הערות בעלות גוון אנטישמי.
בתגובה להאשמתו באנטישמיות הצהיר שהוא מחשיב עצמו ליהודי, למרות שלא נולד להורים יהודים ולא התגייר.
בקיץ 2007 הודיע ריצ'רדס על פרישתו מסטנד-אפ ומעולם הבידור בעקבות הפרשה, ועל כוונתו לצאת למסע חיפוש עצמי, בין היתר בקמבודיה.
שנה לאחר פרשת הגזענות, הוא חזר ואף תרם את קולו בסרט של ג'רי סיינפלד "כוורת בסרט" וב-2009 אף התארח בסדרה "תרגיע" של לארי דייוויד בתפקיד עצמו במסגרת עלילת האיחוד הפיקטיבי של "סיינפלד" ביחד עם שאר שחקני הסדרה.
באחד הפרקים ריצ'רדס אף משתף פעולה עם פרודיה על פרשת ההתפרצות הגזענית 3 שנים קודם לכן.
ריצ'רדס היה נשוי לקת'לין ליונס, מטפלת משפחתית, במשך 18 שנה.
יש להם בת אחת בשם סופיה.
הם מתגוררים בקולבר סיטי, קליפורניה.
ריצ'רדס הוא חבר במסדר הבונים החופשיים.
מייקל אוון רוזנבאום הוא שחקן יהודי אמריקאי, שידוע בעקבות תפקידו כלקס לות'ר בסדרת הטלוויזיה סמולוויל וכן בדיבובו של פלאש בסדרות וסרטי האנימציה של חברת DC קומיקס.
רוזנבאום נולד למשפחה יהודית באושן סייד שבניו יורק וגדל בניובורג שבאינדיאנה.
לאחר שהשלים תואר ראשון בתיאטרון, עבר לניו יורק, והחל בקריירת משחק.
רוזנבאום השתתף במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, אך עיקר פרסומו הגיע ב-2001, כאשר לוהק לתפקיד לקס לות'ר בסדרה "סמולוויל", תפקיד אותו גילם עד 2008 ואז עזב.
תפקיד זה הקנה לו בשנת 2002 את פרס סאטורן בקטגוריית שחקן המשנה בסדרת טלוויזיה.
החל משנת 2015 שיחק בסדרה אין לו אלוהים בתפקיד הראשי כבאדי דובס.
2007 - רומח הדרקון - דרקונים של דמדומי הסתיו
2005 - פילדלפיה זורחת - קולין (תפקיד אורח)
2017 - Hunted - בתפקיד הקריין
מייקל שנקס הוא שחקן קנדי שהתפרסם בעקבות תפקידו בסדרה "סטארגייט SG-1", בה גילם את ד"ר דניאל ג'קסון, ארכאולוג ומומחה לתרבויות עתיקות; ותפקידו בדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי", בה גילם את ד"ר צ'ארלי האריס.
בהיותו בוגר באמנות באוניברסיטת קולומביה הבריטית משנת 1994, החל שנקס לשחק במספר הפקות תיאטרון ובמה במשך שנתיים כחונכות בפסטיבל סטרטפורד שבאונטריו.
לפני שקיבל את תפקידו בסדרה "סטארגייט SG-1", גילם שנקס דמויות משניות בסדרות טלוויזיה וסרטים.
שנקס השתתף באופן סדיר בכל עונות הסדרה "סטארגייט SG-1", למעט בעונה השישית בה הופיע בתפקיד אורח.
כמו גם הוא הופיע בשני סרטי ההמשך לסדרה, "סטארגייט: תיבת האמת" ו"סטארגייט: רצף הזמן".
יחד עם שותפו לסדרה ריצ'רד דין אנדרסון, שנקס השתתף בפרק הפיילוט לסדרת הספין אוף "סטארגייט אטלנטיס", בשני פרקים בעונה החמישית החותמת את הסדרה וכן ב"סטארגייט יוניברס".
הוא זכה בפרס איגוד אמנות הקולנוע והמדע הקנדי על תפקידו בסדרת "סטארגייט SG-1".
לשנקס ולשחקנית ואיטייר בנדרה נולדה בת (1998).
באוגוסט 2003 נישא לשחקנית לקסה דויג, ולהם נולדו בת (בספטמבר 2004) ובן (במרץ 2006).
שנקס, דויג ובנדרה הופיעו בסדרה "סטארגייט SG-1".
Fortune's Smileג'יימסThe Artist's Circleאמן2001Suddenly Nakedדני בלייר / דוני בליצר2002All Around the Townג'סטין דונלי2003Sumuruאדם וייד2006Under the Mistletoeקווין האריסון2007Judicial Indescretionג'ק סאליבןMegaSnakeלס2008סטארגייט: תיבת האמתדניאל ג'קסוןסטארגייט: רצף הזמן2011פנים בהמוןברייסRed Riding Hoodאדריאן לזר201313 Eerieטומקינס2024זמן קטוע (אנ')גיל פילד
שניםסדרהבתפקידהערות1997–2007סטארגייט SG-1דניאל ג'קסון2004, 2008סטארגייט אטלנטיס2009-2010סטארגייט יוניברס2001אנדרומדהגבריאל2002מדלת לדלתג'ון בריידיסרט טלוויזיה של TNT2011The Pastor's Wife מת'יו וינקלר (אנ')סרט טלוויזיה של Lifetime2012–2017נס רפואיד"ר צ'ארלי האריס2013Mr.
מייקל דניס רוהאן היה אזרח אוסטרלי נוצרי שהצית את מסגד אל-אקצא ב-21 באוגוסט 1969, בעת ביקורו בירושלים, לאחר שניסיון הצתה קודם, כעשרה ימים קודם לכן, נכשל.
רוהאן, שלקה בסינדרום ירושלים (מחשבות שווא בעלות תוכן דתי-מיסטי ומחשבות גדלוּת), טען שעשה את המעשה בעקבות צו אלוהי ובהתאם לכתוב בספר זכריה.
הוא חשב שהמעשה יסייע ליהודים לבנות מחדש את בית המקדש ובכך יאפשר לישו לשוב כמשיח ולשלוט בעולם במשך אלף שנה.
בשנת 2009 העניק ריאיון לתחנת רדיו אוסטרלית, בשנת 2019 אמר מראיינו שהוא נפטר "מספר שנים לאחר מכן".
רוהאן תואר על ידי אביו כילד עצמאי מאוד.
בגיל 18 עזב את הבית, נדד ברחבי אוסטרליה ועבד בחקלאות בעיקר בטיפול בצאן.
הוא היה ידוע כעובד שקדן ומסור, אך שתקן.
הוא התחתן עם אישה קתולית ונולדו לו שני ילדים אולם הוא נטש את משפחתו, ניסה להתאבד ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי.
באפריל 1969 הגיע רוהאן לישראל ועבד בקיבוץ משמר השרון.
בתחילת אוגוסט 1969 הוא ניסה להצית את מסגד אל-אקצא, אך ללא הצלחה וסימני ההצתה שנמצאו על ידי שומרי הוואקף לא דווחו למשטרה.
ב-21 באוגוסט הוא ביצע את הצתת מסגד אל-אקצא.
רוהאן נעצר במשמר השרון יומיים אחרי ההצתה, נחקר, הודה ונחבש תחת שמירה מיוחדת בבית המעצר של משטרת ירושלים.
ב-1 בספטמבר 1969 הוגש נגדו כתב אישום.
הוא הועמד לדין בבנייני האומה, ישוב בתא זכוכית, בפני הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט המחוזי בירושלים, כדי לאפשר סיקור מקסימלי של המשפט שיגיע לעולם המוסלמי.
בין השאר, הורחבו שידורי החדשות בערבית בימי המשפט.
את התביעה ניהל היועץ המשפטי לממשלה, מאיר שמגר.
על פי הוראות סנגורו, יצחק טוניק, בפתיחת המשפט כפר רוהאן באישומים נגדו, אולם למחרת שינה את טעמו והודה בעיקרי העובדות אך טען לאי שפיות.
לאחר שבוע, עם סיום פרשת התביעה, הופסק המשפט ורוהאן נשלח להסתכלות פסיכיאטרית.
בעדותו במשפט אמר רוהאן ששרף את המסגד כדי לבנות את בית המקדש.
כן טען שהוא מלך שנשלח על ידי אלוהים לבנות את בית המקדש.
חמישה רופאים, בהם פסיכיאטר מלונדון ורופא מבית החולים באר יעקב העידו שרוהאן חולה נפש.
בפסק הדין, שפורסם ב-30 בדצמבר 1969 קבלו השופט צבי עלי בקר, ושני שותפיו להרכב השופטים יהודה כהן ומשה גולן, את טענת ההגנה שרוהאן לא היה אחראי למעשיו ודחו את דרישת התביעה להענישו.
רוהאן אושפז לזמן מה בבית החולים טלביה, ובפברואר 1970 הועבר לבאר יעקב.
משרד הבריאות ביקש להשיבו לאוסטרליה בגלל העלויות הכבדות של אשפוזו, אך הבקשה נדחתה על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
בראשית ספטמבר 1970 ברח רוהאן מבית החולים ואותר על ידי המשטרה כעבור כיממה בקיבוץ משמר השרון.
בעקבות זאת, הועבר רוהאן למוסד אחר.
באפריל 1974 הוא גורש מישראל בחזרה לאוסטרליה, שם המשיך באשפוז פסיכיאטרי עד יום מותו.
מייקל שייבון הוא סופר יהודי-אמריקאי זוכה פרס פוליצר, שכתב ספרי מתח וכן רומנים דיסטופיים ורומנים היסטוריים.
שייבון נולד בוושינגטון הבירה אך גדל במדינות פנסילבניה ומרילנד במקביל, עקב גירושי הוריו.
בשנים 1987–1991 היה נשוי למשוררת לולי גרות (Groth).
מאז 1993 נשוי לסופרת איילת ולדמן ולהם ארבעה ילדים.
את ספרו הראשון, "מסתרי פיטסברג", כתב כשהיה סטודנט לתואר שני באוניברסיטת קליפורניה באירווין.
הספר נשלח על ידי מורו של שייבון לסוכן סופרים ללא ידיעתו ובשנת 1988, לאחר ששייבון קיבל מקדמה יוצאת דופן של 155,000 דולר עבורו, יצא הספר והפך לרב-מכר.
את פרס פוליצר קיבל שייבון בשנת 2001 עבור הרומן "ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי", העוסק בקורותיהם של שני נערים יהודים בניו יורק במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה.
רוב ספריו של שייבון עוסקים בזהות היהודית ובשואה, וכמו כן בנושאי מגדר, הורות וזיכרון.
בשנת 2018 הצטרף שייבון לצוות הכותבים של עונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: פיקארד", בה שימש ככותב ראשי וכמפיק בפועל.
החל מ-2020 שימש יחד עם אשתו, איילת ולדמן, כמפיק בפועל של סדרת טלוויזיה של רשת שואוטיים שתיקרא "ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי", והמבוססת על ספר באותו השם של שייבון.
מסתרי פיטסברג (1988), תרגמה ארנה קזין.
ילדי פלא (1995), תרגם עופר שור, הוצאת בבל, 2008. עובד לסרט קולנוע.
ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי (2000), תרגמה אלינוער ברגר, עם עובד, 2003.
פתרון סופי, או: תעלומת התוכי החטוף (2004), תרגמה אלינוער ברגר, עם עובד, 2006.
איגוד השוטרים היידים (2007), תרגם משה רון, עם עובד, 2007. הספר זכה בשלושת הפרסים החשובים בתחום המדע הבדיוני והפנטזיה: פרס הוגו, פרס נבולה ופרס לוקוס.
כמו כן, על ספר זה זכה שייבון בפרס סיידווייז להיסטוריה חלופית.
מתח גבוה: מקסוויני'ז, מבחר סיפורים מחשמלים (2003), תרגם יצהר ורדי, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2009.
חמישים 1967–2017 סופרות וסופרים מן העולם כותבים על הכיבוש, בעריכת איילת ולדמן ומייקל שייבון, ידיעות ספרים, 2017.
מייקל לוריסטון תומאס הוא כדורגלן עבר אנגלי.
תומאס חתם בארסנל ב-1982 בעודו תלמיד בית ספר, וחתם על חוזה המקצוען ב-31 בדצמבר 1984. הוא הושאל לפורטסמות' בתחילת 1987, שיחק שלוש פעמים וחזר לארסנל.
הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח הייתה בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר, שנערך ב-8 בפברואר 1987 במסגרת חצי גמר גביע הליגה.
תומאס הפך לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 1987/1988 הוא השתתף ב-37 משחקים כקשר ימני.
לאחר הגעתו של לי דיקסון בעונה שלאחר מכן הוסט תומאס אל חוליית הקישור, והשתתף בשני משחקים במדי נבחרת אנגליה שמאמנה היה בובי רובסון.
הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק הידידות מול נבחרת ערב הסעודית שנערך בריאד והסתיים בתיקו 1 - 1.
הישגו החשוב ביותר התרחש ב-26 במאי 1989. המשחק בין ליברפול לארסנל נדחה בעקבות אסון הילסבורו, והוזז למחזור האחרון של העונה; קודם לכן נערך גמר גביע ה-FA שהסתיים בניצחון של ליברפול.
אלן סמית' העלה את ארסנל להפרש של 1 - 0 בפתיחת המחצית השנייה, אך ככל שסיום המשחק התקרב התוצאה נותרה בעינה.
אולם, בהתקפה האחרונה של ארסנל בתוספת הזמן הצליח תומאס לחדור דרך שחקני ההגנה של ליברפול, ולבסוף הבקיע שער מול ברוס גרובלאר שזינק לעומתו.
שער זה הקנה לארסנל את הניצחון הדרוש, ואת האליפות הראשונה מזה 18 שנים.
המשחק הוא סצנת השיא בספר קדחת המגרש מאת ניק הורנבי, ובסרט שהופק על-פיו.
תומאס שיחק בארסנל במשך שתי עונות נוספות, וזכה באליפות שנייה בעונת 1990/1991. הוא השתתף בסך הכול ב-206 משחקים שבהם הבקיע 30 שערים.
אולם, הוא הסתכסך עם המאמן ג'ורג' גרהאם בסתיו 1991, וכתוצאה מכך הועבר לליברפול של המאמן גרהאם סונס תמורת 1.5 מיליון לירות שטרלינג.
בסקר שנערך באתר האינטרנט הרשמי של ארסנל הוא נבחר על ידי האוהדים במקום ה-37 במשאל השחקן הטוב ביותר בהיסטוריה של ארסנל.
תומאס ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול במשחק נגד טוטנהאם הוטספר ב-18 בדצמבר 1991, כאשר עלה כמחליף במקום יאן מולבי.
הוא הבקיע את שערו הראשון בליברפול בניצחון על אולדהאם אתלטיק ב-18 בינואר 1992. בסיום העונה הוא שיחק בגמר גביע ה-FA באצטדיון ומבלי מול סנדרלנד.
תומאס הבקיע את השער הראשון במשחק בדקה ה-47; איאן ראש הבקיע שער נוסף במשחק, שהסתיים בתוצאה 2 - 0 לטובת ליברפול והקנה לתומאס את תוארו הראשון במועדונו החדש.
אולם, לאחר מכן הקריירה שלו הופרעה על ידי פציעות, והוא שימש בעיקר כמחליף לג'יימי רדנאפ וג'ון בארנס ששיחק כקשר מרכזי.
בעונת 1994/1995 הוא זכה בתוארו השני עם ליברפול, לאחר שישב על ספסל המחליפים בניצחון על בולטון וונדררס בגמר גביע הליגה.
לאחר מכן הוא היה חלק מהסגל שהוביל את ליברפול לגמר גביע ה-FA של 1996, בו עלה כמחליף במקום בוב ג'ונס.
המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 לטובת מנצ'סטר יונייטד.
ב-2 בפברואר 1998 הוא הושאל למידלסברו, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 3 - 0 על טרנמיר רוברס.
הוא השתתף ב-10 משחקים במדי בורו לפני שחזר לאנפילד; כשחזר לליברפול המאמן רוי אוואנס העדיף על פניו את אויבינד ליאונרדסן ואת דני מרפי, כך שהוא לא התאים יותר לדרישות המקצועיות של המועדון.
תרומתו של תומאס לליברפול זכתה להערכה רבה על ידי האוהדים, ובמשאל שנערך באתר האינטרנט הרשמי של המועדון ב-2006 הוא נבחר במקום ה-83 ברשימת 100 השחקנים הטובים ביותר בתולדות המועדון.
תומאס עבר לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית ב-1 באוגוסט 1998, אך הוא לא זכה להצלחה רבה ועבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון לאחר שגרהאם סונס (מאמנו בליברפול בעבר) הוחלף על ידי הגרמני יופ היינקס.
לאחר שנתיים הוא חזר לאנגליה, וב-29 ביולי 2000 הצטרף לווימבלדון.
הוא פרש מכדורגל ב-31 במאי 2001, לאחר עונה אחת בווימבלדון שבה השתתף בתשעה משחקים.
לאחר פרישתו הוא הקים עסק פרטי בתחום האבטחה.
מדי פעם הוא משחק בקבוצות ותיקים של ליברפול.
מייקל דייוויד רפפורט הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
רפפורט החל את הקריירה שלו בתחילת שנות ה-90, ומאז הוא רשם למעלה מ-100 הופעות בקולנוע ובטלוויזיה.
בטלוויזיה, הוא כיכב בסיטקום של טירוף בבית (2005–2007) והיה אורח קבוע בדרמה בוסטון פאבליק (2001–2004), העונה הרביעית של סדרת הדרמה נמלטים (2008–2009), והדרמה הקומית לא טיפוסי (2017–2021).
רפפורט מילא תפקידים חוזרים בסיטקום חברים (1999) וקוראים לי ארל (2007–2008) וב-FX Western צדק פרטי (2014).
רפפורט נולד בניו יורק לג'ון ברודי, שדרנית רדיו, ולדייוויד רפפורט, מנהל תוכנית רדיו.
הוא גדל באפר איסט סייד במנהטן.
כנער מתבגר הוא העריץ שחקני קולנוע, ובמיוחד את רוברט דה נירו וכריסטופר ווקן.
הוא סולק מהתיכון ועבר לגור בלוס אנג'לס כדי לנסות את מזלו במופעי סטנד-אפ.
בשנת 1989, כשהיה בן 19, החליט רפפורט לעבור ללוס אנג'לס כדי לנסות לעסוק בסטנדאפ.
אביו החורג של רפפורט עזר לו להיכנס לתחום והוא הופיע במשך שלוש שנים.
בשנת 1992, הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "ראש זברה", והתארח בתוכנית "מרפי בראון".
ב-1993, שיחק רפפורט בסרט "רומן על אמת".
בשנת 1995 שיחק בסרטו של וודי אלן, אפרודיטה הגדולה.
בשנת 1996 שיחק בסרטו של מאט ריבס "על חברים ולוויה אחת" לצד דייוויד שווימר, ובדרמה הרומנטית "בחורות יפות" בכיכובה של אומה תורמן.
בשנת 1998, שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "האיש העירום".
בשנת 1999, הופיע בארבעה פרקים של הסדרה חברים בתור גארי, שוטר שיוצא עם פיבי.
בשנת 2000, שיחק בסרט הסאטירי "רייטינג לנצח" בבימויו של ספייק לי ובסרטו של וודי אלן, "נוכלים בגרוש".
בשנת 2002, שיחק בקומדיית הפשע "חיילי נייר" בכיכובו של קווין הארט.
בין השנים 2005–2007 שיחק בסדרה קומית אמריקאית "טירוף בבית" בתפקיד דייב.
בשנת 2006 כיכב בקומדיה "מיוחד" בתפקיד לס פרנקן, לצד ג'וש פק.
בשנת 2008 שיחק רפפורט בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה נמלטים בתור דון סלף מהמשרד לביטחון המולדת.
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בדרמת המתח "התנקשות בנשיא בית הספר" לצד ברוס ויליס.
בין השנים 2010–2013, דיבב את דמותו של ספורט בסדרת ההנפשה "פאונד פאפיס".
הוא פעיל במספר פודקאסטים, ומנחה את פודקאסט הסטריאו I Am Rapaport.
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא האספסוף" ברשת פוקס בתפקיד פול מורטי, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת שירדה בתחילת 2013. באותה שנה, שיחק בסרט האימה "נשיקת הארורים" בכיכובו של מיילו ונטימיליה.
בשנת 2016 שיחק בסרט "רוקי: הסיפור האמיתי", ואף שיחק במיני-סדרה של וודי אלן "משבר בשש סצנות" בפריים וידאו.
בשנת 2017 שיחק את טדי סנו בסדרת הטלוויזיה הקומית "מפורסם כמו לבן" של רשת שואוטיים.
עוד ב-2017 החל לשחק את דאג גרנדר, אביו של סאם בסדרת הקומית "לא טיפוסי", של רשת נטפליקס.
הסדרה שודרה לאורך 4 עונות עד 2021.
בין השנים 2019–2023, הוא דיבב את דמותו של מייק ווגמן בסדרה "משפחת סימפסון".
בשנת 2022, שיחק בעונה השנייה של הסדרה "רק רוצחים בבניין".
בשנת 2023, הוא השתתף בעונה העשירית של הזמר במסכה כאשר היה מחופש למלפפון חמוץ.
בדצמבר 2023 השתתף במערכון של ארץ נהדרת המבקר את השימוע שנערך בבית הנבחרים האמריקאי על ידי אליס סטפניק כלפי מנהלות האקדמיות הרווארד - קלודין גיי, פנסילבניה - אליזבת מגיל ו־MIT - סאלי קורנבלות' שבו סירבו במפורש לגנות קריאות לרצח עם כנגד יהודים.
בהמשך הביקור נפגש גם עם משפחות של חטופים.
באחת מפרסומות סופרבול 2024, השתתף רפפורט בפרסומת ששודרה למען שחרור החטופים שנחטפו בטבח שבעה באוקטובר.
הוא קרא לשחרר את 136 החטופים שנמצאים ברשות חמאס מיידית.
בפברואר 2024 הופיע שוב במערכון בארץ נהדרת כמנחה טקס האוסקר הנושא נאום סרקסטי ומתריס על אנשי התעשייה בהולוווד השותקים לנוכח הפגיעה בישראל והחטופים ברצועת עזה.
בינואר 2026 הודיע כי ירוץ לראשות עיריית ניו יורק בבחירות הבאות, בשנת 2029.
במאי 1997 נעצר רפפורט על הטרדת חברתו לשעבר, השחקנית לילי טיילור.
בשנת 2000, התחתן עם המפיקה ניקול ביטי, איתה הביא לעולם שני בנים, אך השניים התגרשו ב-2007 וב-2016 הוא נישא שוב לשחקנית קיבי דאן.
ב-2025 סיפר כי מאז ההתקפה על ישראל ופתיחת המלחמה החל להניח תפילין, מה שלא עשה בעבר.
באוקטובר 2023, רפפורט, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
ב-12 בדצמבר 2023 הגיע רפפורט לישראל כהזדהות ותמיכה בישראל, ביקר בקיבוץ בארי ונפגש עם משפחות החטופים ב"כיכר החטופים" בתל אביב.
העלה סרטונים לרשתות החברתיות, התראיין לטלוויזיה בארץ ובחו"ל בכדי לעורר את הנושא לשחרור החטופים, והביע את תמיכתו בהמשך פעילות צה"ל ברצועת עזה.
מייקל ריסמן הוא פסנתרן, מלחין, מנצח ומבצע אמריקאי.
ריסמן נולד בניו יורק והחל ללמוד פסנתר מגיל 6. הוא למד הלחנה וניצוח בקולג' מאן בבית הספר החדש בניו יורק, ואחר כך המשיך ללימודים מתקדמים בהרווארד, שם למד בין השאר אצל רוג'ר סשנס ושם קיבל דוקטורט.
ריסמן הצטרף בשנת 1974 לאנסמבל פיליפ גלאס, לאחר שהפסנתרן הקודם עזב, והסקספוניסט שמע הופעה של ריסמן בניו יורק.
הוא שימש כפסנתרן ומפיק המוזיקלי ומאז עובד עם גלאס בשיתוף פעולה.
הוא הפיק וניצח כמעט על כל אחד מהפסקולים שגלאס הלחין בשלושים השנים האחרונות, ביניהם המועמדים לפרס אוסקר: קונדון (1997), השעות (2002) ורמז לסקנדל (2006).
הוא גם היה מועמד פעמיים לפרס גראמי כמנצח לסרטים השעות וקונדון.
בשנים האחרונות כותב תווים לפסנתר סולו מפרטיטורות של גלאס, והוציא מספר דיסקים בהם הוא מנגן גרסאות פסנתר ליצירותיו.
פרט לעבודה עם גלאס, הוא מנצח, מפיק ומנגן עם אמנים מוכרים נוספים, ביניהם פול סיימון, מייק אולדפילד ודייוויד בואי.
הוא פרסם אלבום אחד מיצירותיו, Formal Abando, לפי הזמנה מהכיאורוגרפית לוסינדה צ'ילדס.
מייקל שדסון הוא סוציולוג אמריקני המתמחה במחקר העיתונאות, ההיסטוריה שלה, והתרבות הסובבת אותה.
שדסון גדל במילווקי שבוויסקונסין, ולמד לתואר ראשון בקולג' סוורטמור.
הוא המשיך לקבלת תואר דוקטור בסוציולוגיה באוניברסיטת הרוורד.
משנת 1976 היה חבר סגל זוטר באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 1980 הצטרף לסגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו שם שימש כמרצה לסוציולוגיה ותקשורת.
כיום שדסון הוא פרופסור בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה.
נכון ל-2022, כתב שדסון אחד-עשר ספרים, וערך ארבעה ספרים, הנוגעים להיסטוריה ולסוציולוגיה של העיתונאות, הפרסום והזיכרון הקולקטיבי בארצות הברית ובעולם.
כן כתב מאמרים רבים בנושאים אלו.
שדסון זכה להכרה אקדמית ולפרסים רבים ביניהם פרס עמיתי מקארתור.
שדסון בוחן כיצד הופך אובייקט תרבותי למרכזי, לאובייקט שיש לו כוח להשפיע ולעצב את המחשבה שלנו.
שדסון מזהה חמישה גורמים שמסבירים מתי חפץ תרבותי מסוים יישאר בזיכרון שלנו ויועיל לנו.
לפי שדסון, תנאי ראשון הוא תנאי הזמינות של החפץ או האובייקט התרבותי.
השני הוא תנאי הכוח הרטורי של האובייקט כטקסט.
תנאי השלישי זה תנאי ההד (הרלוונטיות) של האובייקט בקרב הקהל.
תנאי רביעי הוא תנאי המיסוד.
תנאי זה נוגע ליכולת של מוסדות חברתיים כמו ארגוני חדשות או משרדים ממשלתיים לשמר אובייקט תרבותי.