tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא ממריץ את זרימת הדם וגורם להפרשת הורמונים במוח המרגיעים אותו.
כול אלה עשויים לקדם את התפתחותו הגופנית והמנטלית.
כמו כן, עיסוי מעודד התפתחות מוטורית וקואורדינציה.
כיוון שתינוקות סובלים בחודשים הראשונים מכאבים ומחוסר שקט הנובעים מהתכווצויות בטן בלתי מוסברות – קוליק תינוקות (קדדת בעברית), העיסוי מקל על כאבים אלה ומשפר את תפקודה של מערכת העיכול.
המגע הפיסי משמש להפגת תחושת הבדידות של התינוק, להרגעתו ולשחרור ממתחים, ותורם לשיפור איכות השינה.
עיסוי תינוקות מסייע לחיזוק מערכת החיסון של התינוק
עיסוי עם שמנים טבעיים מסייע לחיזוק מחסום העור ולהגנה חיצונית טובה יותר, וכך מקשה על חדירת חיידקים וזיהומים לתינוקות, במיוחד לפגים ולתינוקות מוחלשים.
כמו כן, עיסוי קבוע יכול להגדיל את מגוון החיידקים המועילים על העור (המיקרוביום), המשמשים כמחסום חיוני נגד זיהומים.
עיסוי מגביר פעילות תאי הרג טבעיים – מרכיב מרכזי במערכת החיסון – אצל תינוקות פגים.
השפעות פיזיולוגיות על עיסוי תינוקות
עיסוי תינוקות נמצא במחקרים רבים כבעל השפעות חיוביות רבות על הגדילה וההתפתחות של התינוק, כולל השפעה על עלייה במשקל, גובה, ואף השפעה מיטיבה על מערכות גוף נוספות.
תינוקות המקבלים עיסוי באופן קבוע עולים במשקל ובגובה בקצב מואץ יותר מאשר תינוקות שלא מקבלים עיסוי.
מחקרים מראים כי לאחר מספר שבועות של עיסוי, תינוקות מציגים עלייה משקלית גבוהה יותר (לעיתים עד 440 גרם יותר) בהשוואה לקבוצת ביקורת.
ייתכן שעליית המשקל קשורה לגירוי עצב הואגוס, שמוביל לשיפור בעיכול, ספיגת מזון, ולרוב גם מגביר את התיאבון.
עיסוי תינוקות יכול לעזור לווסת תגובות סטרס, להפחית הורמוני לחץ ולהגביר את הפרשת סרוטונין ("הורמון השמחה") — כל אלו עוזרים לחיזוק מערכת החיסון ולעידוד גדילה בריאה.
תנאים לקיומו של העיסוי האפקטיבי
לקיומו של העיסוי ישנם תנאים הכרחיים: רוגע ושלווה הן של המעסה והן של התינוק, טמפרטורה נעימה וממוזגת, מיקום נוח ושקט וזמן מתאים להרגליו של התינוק ולשגרת יומו.
עיסוי תינוקות יכול להתקיים כאשר התינוק עירום או לבוש בהתאם לתחושותיו ולנוחיותו של המעסה.
התארגנות לקראת העיסוי כוללת הכנה של הציוד הנדרש מבעוד מועד: שמן חמים ייעודי לסוג העיסוי (שמן צמחי ולא מינרלי או שמנים המכילים חומרים כימיים), מגבונים, מגבת לערסול התינוק בתום העיסוי.
העיסוי מתחיל ב"בקשת רשות" - הצהרה מילולית של המעסה לגבי כוונותיו להתחיל עיסוי, שביטויו מגע ידיים עדין על גוף התינוק והתייחסות לתגובותיו: בכי, חוסר שקט או תנועות גפיים מהירות.
ערנותו של המעסה לאיתותי התינוק מאפשרת הבנה לגבי המשך הטיפול.
קיימות גישות שונות המתייחסות לסדר העיסוי – יש המתחילים עיסוי מהידיים ויורדים כלפי מטה, ויש המתחילים עיסוי מהרגליים כלפי מעלה.
בכול אחת מהגישות הסדר שיטתי וקבוע.
עיסוי תינוקות אינו מתבצע בכל אברי התינוק, כמו בעמוד השדרה, בראש, באברי המין, בטבור ובעיניים בשל הסכנות הכרוכות במגע באזורים אלה.
כמו כן, עיסוי תינוקות לא יתבצע במקרה של מחלת תינוק, עייפות, רעב או חוסר שקט.
בנוסף, עיסוי אינו מתקיים לפחות חצי שעה אחרי האכלת התינוק.
עיסוי אפקטיבי מתבצע בעזרת תנועות מווסתות, לא אלימות ותוקפניות מדי, אך גם לא עדינות ורכות יתר על המידה.
מעסה רגוע ותנועות ארוכות ובטוחות של העיסוי משלימים את התהליך.
עיסא סיסוקו הוא כדורגלן עבר סנגלי-צרפתי ששיחק בעמדת המגן.
סיסוקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת לוהאן-סיוסו וכבר בגיל צעיר הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בקיץ חתם בגנגאן ושיחק בקבוצת הנוער שלה.
אחרי שנתיים חתם בבלו ולאחר מכן שיחק גם בקרקפו.
ביוני סיסוקו חתם בנאנט מהליגה השנייה בצרפת.
ב-15 באפריל 2011 סיסוקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה נגד דיז'ון.
שבוע לאחר מכן, סיסוקו כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נים.
ב-20 ביולי 2015 סיסוקו חתם בגנואה מהסרייה א'.
ב-27 בינואר 2016 הושאל לבארי עד לסיום העונה.
ב-1 בפברואר 2017 סיסוקו חזר לצרפת וחתם באנז'ה.
ב-30 באוקטובר 2018 סיסוקו חתם במכבי פתח תקווה.
את עונת התחיל כשחקן חופשי ובינואר חתם בשולה.
סיסוקו הוא בן למהגרים מסנגל, לכן היה רשאי לייצג את הנבחרת הסנגלית.
ב-7 בספטמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד .
לזכותו של סיסוקו, 3 הופעות בנבחרת.
עיסא נח'לה היה ערבי-פלסטיני, שכיהן כנציג הליגה הערבית בארגנטינה, מנהל המשלחת הפלסטינית-ערבית לאו"ם ויועץ משפטי לקונגרס האסלאמי העולמי.<ref>
, Heritage, 31 December 1982.</ref> ממקורבי המופתי אמין אל-חוסייני.
נציג קבוע של הוועד הערבי העליון.
נולד בארץ ישראל למשפחה נוצרית.
למד באוניברסיטת לונדון והוסמך בלונדון כעורך דין.
פעיל בתסיסה של שנאה אנטי-יהודית והאדרת גרמניה הנאצית בארגנטינה בשנות החמישים, כמו באמצעות פרסום גיליונו "אמריקה והמזרח" (בספרדית America y Oriente'').
בקשרים הדוקים עם עורך 'העולם הערבי' (Mundo Arabe) שבצ'ילה, שנאסר על ידי בעלות הברית במהלך המלחמה והודיעו שייאסר שוב בשנת 1949 על ידי כלי תקשורת מובילים שם עקב הסתה.
תחת פעילותו ב"משלחת הפלסטינית", קו הדואר שלה שימש לדואר חומר לפרסום נאו-נאצי שנשא קודם לכן את הכותרת: "אדולף היטלר, ג'ורג' וושינגטון של אירופה".
עיסא יצר קשרים עם קבוצות גזעניות בארצות הברית: מדיווח הליגה נגד השמצה ב-1965, עיסא נח'לה נאם בפני קבוצות אנטישמיות.
בשנת 1967, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, הוא נסע לנאום באירוע של גזענים לבנים בארצות הברית.
במאי 1970 הוא פרסם מאמר בכתב עת אנטישמי בשם common sens שחזר לרעיונות שהופצו על ידי הנאצים כי מלחמת העולם השנייה היא קונספירציה יהודית והאשים את היהודים במלחמה.
לאחר רצח רוברט קנדי ב-1968 על ידי סירחאן סירחאן, ערבי נוצרי יליד ירושלים, היה יועץ לעורך דינו של סירחאן, אמיל זולא ברמן, וישב לצידו במשך שלושה שבועות במשפט.
הוא ניסה להפוך את המשפט לבמה להצגת בעיית הפליטים הפלסטינים, אך פרקליטו של סירחאן התנגד.
בנאום באו"ם בנובמבר 1972 הכחיש את השואה ומות היהודים בכלל.
בשנות השמונים נאם בכינוס של מכחישי השואה מטעם הקונגרס המוסלמי ופרסם מאמר הכחשה בפרסום שלהם; כתב עבור קבוצות גזעניות שונות.
בכנס של פדרציית האגודות האיסלמיות של ארצות הברית וקנדה שנערך באוגוסט 1984 בדטרויט נשא נאום ובו שיבח את האנטישמי האב צ'ארלס קוגלין, (Charles Coughlin 1891-1979) שפעל באזור כמו גם את דברי התעמולה האנטישמית שהנרי פורד הפיץ משם וספרו האנטישמי "היהודי הבינלאומי".
הוא הצביע על מיעוט המשתתפים בכנס והיעדר חברי קונגרס לעומת המתרחש בכנסים של תומכי ישראל.
עיסא עבדוליי סאלו הוא כדורגלן ניז'רי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ראנס מליגת העל הדנית ובנבחרת ניז'ר.
ניז'ר גדל במחלקת הנוער של ספורטינג קלאב אקרה.
בשנת 2019 חתם בראנס מליגת העל הדנית.
ב-8 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על אסביירג במסגרת המחזור ה-32 בליגה לעונת .
ב-1 בפברואר 2021 הושאל למשך חצי עונה ליאמרבוגט מהליגה הדנית השלישית, וערך במדיה 16 הופעות ליגה.
ב-10 באוקטובר 2020 ערך סאלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר, בניצחון 0–2 על נבחרת צ'אד במשחק ידידות.
עיסאם א-נג'אר הוא זמר פופ ירדני.
א-נג'אר נולד בעמאן, בירת ירדן.
ביוני 2020 הוציא את הסינגל "One of a Kind".
הוא נכנס לתודעת העולם לאחר ששירו "Hadal Ahbek" (אני אמשיך לאהוב אותך), שיצא לאור בשנת 2020, הפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק, עם למעלה מ-3 מיליארד צפיות בפלטפורמה ברחבי העולם.
לאחר מכן הוא זכה להיות האמן הראשון שחתם במחלקה הערבית של יוניברסל מיוזיק גרופ, שהוקמה על ידי ריפבליק רקורדס.
בעקבות הפופולריות של השיר הוקלטו לו שתי גרסאות נוספות, אחת מהן בהשתתפות ההרכב לאוד לוקסורי והזמר עלי גייטי, אשר הייתה לסינגל הראשון של א-נג'אר שנכנס למצעד קנדה הוט 100, בו היא שהתה ארבעה חודשים, ולפעם הראשונה שלו בעשירייה הראשונה במצעד הלבנוני.
שיריו הבאים, "Mn Gheirik Enti" ו-"Hada Ghareeb", בהשתתפות הזמרת הפלסטינית-צ'יליאנית , הובילו בראש המצעד הלבנוני.
ב-1 באוקטובר 2021 הוציא את אלבום הבכורה שלו, , הכולל את הסינגל "Si Tú Vuelas", שיתוף פעולה עם המוזיקאים דנה פאולה ואלוק.
עבור קידום האלבום נערכה הופעה בתיאטרון אודיאון שבעמאן.
הוא נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2021.
2021: "Turning Me Up" (עם לאוד לוקסורי ועלי גייטי)
2021: "Hada Ghareeb" (בהשתתפות אליאנה)
2021: "Si Tú Vuelas" (עם דנה פאולה ואלוק)
עיסא קאבורה הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת המגן הימני ברקסהאם, בהשאלה ממנצ'סטר סיטי ובנבחרת בורקינה פאסו.
קאבורה גדל במחלקת הנוער של FC רהימו מליגת העל הבורקינאית.
ב-28 באוגוסט 2019 חתם במכלן מליגת העל הבלגית.
ב-11 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לשרלרואה במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת .
ב-29 ביולי 2020 חתם קאבורה במנצ'סטר סיטי מפרמייר ליג, והושאל בחזרה למכלן למשך עונת .
הוא ערך 27 הופעות ליגה במכלן בעונה זו.
ב-1 ביולי 2021 הושאל קאבורה למשך עונה אחת לטרואה מליגת העל הצרפתית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לפריז סן-ז'רמן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022.
ב-6 בינואר 2025 הושאל אל ורדר ברמן מהבונדסליגה.
ב-1 בספטמבר 2025 הושאל לעונה אחת לרקסהאם.
ב-9 ביוני 2019 ערך קאבורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחק ידידות.
ב-8 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
עיסא בילאל אל-עידוני הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה ובנבחרת תוניסיה.
אל-עידוני שיחק בקבוצות אנז'ה מליגת העל הצרפתית, לה הרבייה ושמבלי מהליגה הצרפתית השלישית, ווולונטר מליגת העל הרומנית.
ב-5 באוגוסט 2020 חתם אל-עידוני בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית.
ב-25 במרץ 2021 ערך אל-עידוני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 5-2 על נבחרת לוב במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. ב-16 בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-1 על נבחרת זמביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, וערך חמש הופעות בטורניר.
עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה היה האמיר הראשון של בחריין מ-1961 ועד מותו ב-1999.
עיסא בן סלמאן נולד בג'אסרה לסלמאן בן חמד אל ח'ליפה ומוזה בן חמד אל ח'ליפה, בתו של חמאד בן עבדאללה אל ח'ליפה, וירש את אביו כאמיר עם מותו בנובמבר 1961. הוא מונה ב-16 בדצמבר.
במהלך שלטונו זכתה בחריין בעצמאות מבריטניה בשנת 1971. בזמן שהממשלה שקלה בתחילה להצטרף לאיחוד האמירויות הערביות, עיסא התנגד לכך.
הוא ניסה להנהיג דמוקרטיה פרלמנטרית, וגברים קיבלו זכות בחירה בבחירות לפרלמנט ב-1973, אולם באוגוסט 1975 הוא פיזר את הפרלמנט משום שסירב להעביר את חוק ביטחון המדינה מ-1974 .
השיטה הפרלמנטרית מעולם לא שוקמה ואילצה את האמיר להתמודד עם מחאות מהמחנות השמאלניים והאסלאמיסטיים, שהגיעו לשיאם ב-1994.
בתקופת שלטונו היה הסדר בינו לבין אחיו, השייח' ח'ליפה בן סלמאן, לפיו לאחיו היה רק תפקיד דיפלומטי וטקסי, בעוד עיסא שלט בממשלה ובכלכלה כראש ממשלה.
לעיסא בן סלמאן אל ח'ליפה הייתה אישה אחת, בת דודתו הסה בינת סלמאן אל ח'ליפה (1933–2009), בתו של סלמאן בן איברהים אל ח'ליפה.
הם נישאו ב-8 במאי 1949. נולדו להם חמישה בנים וארבע בנות:
מוחמד בן עיסא, מפקד המשמר הלאומי
במהלך 38 שנותיו כאמיר, התרחשה ההפיכה הכלכלית של בחריין לאומה מודרנית ולמרכז פיננסי מרכזי באזור המפרץ הפרסי.
עם זאת, המבקרים מציינים שהוא גם פיזר את הפרלמנט, וקיבל על עצמו כוח דיקטטורי.
עיסא בן סלמאן אל ח'ליפה מת מהתקף לב ב-6 במרץ 1999 בבית הממשלה במנאמה, זמן קצר לאחר פגישה עם שר ההגנה של ארצות הברית ויליאם כהן.
נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, הביע "עצב עמוק" למשמע הידיעה על מותו של האמיר.
גם מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, הביע "עצב רב", ותיאר את האמיר כ"כוח ליציבות" באזור.
הוא נקבר בבית העלמין באל-רפאה .
ירש אותו בנו הבכור, חמד בן עיסא אל ח'ליפה.
עיסא חסן ססאי (נולד ב-27 ביוני 1970) שירת כקצין צבאי בכיר ומפקד ב (RUF) ובכוחות ה-Armed Forces Revolutionary Council (AFRC) בהתקוממותם נגד ממשלת סיירה לאון.
אמר שהוא כפוף רק לסם בוקארי, מפקד שדה הקרב, וג'וני פול קורומה, מנהיג ה-AFRC.
ססאי ידוע בתור המפקד שהורה על פירוק החזית המהפכנית המאוחדת מנשקו, ובכך סיים למעשה את מלחמת האזרחים בסיירה לאון.
הוא כפר באשמה בהופעתו הראשונית בבית המשפט.
ב-25 בפברואר 2009 הורשע ססאי ב-16 מתוך 18 האישומים שעמד בפניהם בבית המשפט המיוחד לסיירה לאון בפריטאון, יחד עם המנהיגים לשעבר מוריס קאלון, שנידון ל-40 שנות מאסר, ואוגוסטין גבאו, שנידון ל-25 שנות מאסר.
ססאי נידון למספר עונשים חופפים, שהארוך ביותר מביניהם הוא 52 שנות מאסר.
עיסאמאדה אסינחה (בהולנדית: Issamade Asinga; נולד ב-29 בדצמבר 2004 באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית) הוא אתלט סורינאמי.
אסינחה נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית.
אביו הוא אתלט העבר טומי אסינחה .
באליפות אמריקה הדרומית שנערכה בחודש יולי בסאו פאולו שבברזיל זכה אסינחה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש לנוער ושיא אמריקה הדרומית חדש של 9.89 שניות.
הוא הפך לאצן הדרום אמריקאי הראשון ששובר את מחסום 10 השניות.
ב-27 במאי 2024 הושעה לארבע שנים ונפסלו כל תוצאותיו מיולי 2023 עקב שימוש בסמים.
עיסאם בסאם חסן ח'ליל עבדאללה היה צלם עיתונות לבנוני שעבד עבור "רויטרס".
נהרג בדרום לבנון כאשר סיקר את החזית הלבנונית במלחמת חרבות ברזל.
עבדאללה החל לספק צילומים עבור רויטרס בשנת 2007, בעת שעבד כפרילנסר כשהשלים את לימודיו האקדמיים.
תחילה עסק בצילום של סכסוכים פנים לבנוניים.
עבדאללה דיווח ממלחמת האזרחים בסוריה, מהסכסוך האוקראיני-רוסי ומסכסוכים נוספים.
בשנת 2020 היה מועמד לפרס צלם הווידאו של השנה עבור רויטרס עבור כיסויו את הפיצוץ בנמל ביירות.
הוא סיפק לעיתונות העולמית את אחת התמונות הראשוניות והעוצמתיות ביותר מהאסון.
בשנת 2022 היה חלק מצוות רחב שזכה בפרס עבור סיקור של מלחמת אוקראינה–רוסיה.
ב-13 באוקטובר 2023, בעת מלחמת חרבות ברזל, סיקר עבדאללה יחד עם עיתונאים נוספים את הקרבות בין צבא הגנה לישראל לחזבאללה במסגרת החזית הלבנונית בקרבת עלמא א-שעב.
קבוצת העיתונאים נפגעה מאש של אחד הצדדים, ועבדאללה נהרג, בעוד ששה עיתונאים אחרים נפצעו.
דובר צה"ל לתקשורת הזרה, סא"ל ריצ'רד הכט, מסר כי בצבא הגנה לישראל "מצטערים מאוד" על מותו של עבדאללה ופתחו בחקירה, אך לא אישר שהעיתונאים נפגעו מתקיפה ישראלית.
עבדאללה נקבר ב-14 באוקטובר 2023 בעיירת הולדתו אל-ח'יאם.
עיסא ח'לפאן זאיד אל-חראסי הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ח'לפאן גדל במחלקת הנוער של אל-עין, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2021 במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ח'לפאן נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות עד גיל 23 לטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2022, וערך שתי הופעות בטורניר.
עיסאם א-דעאליס היה מחבל פלסטיני, בכיר בארגון הטרור חמאס וחבר הלשכה המדינית של חמאס.
ערב פרוץ מלחמת חרבות ברזל נחשב כראש ממשלת חמאס בעזה.
הוא נהרג בסיכול ממוקד במהלך מבצע עוז וחרב במלחמת חרבות ברזל.
ככל הידוע, הוא נולד באוקטובר 1966 ברצועת עזה, בעת שזו הייתה תחת שלטונה של מצרים.
ידוע כי הוא היה בעבר יו"ר איגוד עובדי אונר"א בעזה.
תפקידו הרשמי הראשון בראשית העשור השני של המאה ה-21 היה יועצו של ראש ממשלת חמאס אסמאעיל הנייה.
כמו כן, במבצע עמוד ענן ב-2012 צה"ל הפציץ את ביתו.
ב-13 ביוני 2021 מונה על ידי חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם חמאס לראש הוועדה המנהלתית הממשלתית של רצועת עזה, תפקיד מקביל לראש הממשלה ברצועה.
לפי סוכנות הידיעות בלומברג, בניגוד למנהיגים בכירים אחרים בחמאס, דעאליס לא היה מטרה לסנקציות מערביות, ככל הנראה משום שתפקידו הרשמי היה מנהלי ולא צבאי או ביטחוני.
במהלך מלחמת חרבות ברזל דווח פעמים אחדות על תקיפה ופגיעה בעיסאם א-דעאליס:
ב-16 בנובמבר 2023, במלחמת חרבות ברזל, צה"ל פגע במתחם תת-קרקעי שבו הוערך כי הסתתרו בכירים בזרוע המדינית של חמאס, ובהם א-דעאליס, רווחי מושתהא וסאמח א-סראג', אך לא התקבל אימות כי הבכירים עצמם נפגעו.
באוגוסט 2024 דיווח "א-שרק אל-אווסט" כי א-דעאליס נהרג לאחר הפצצת מנהרות ביחד עם כמה בכירים ב-23 ביולי 2024, בהם רווחי מושתהא וחבר הלשכה המדינית סאמח א-סראג', והמפקדים הצבאיים עבד אל-האדי סיאם, סאמי עודה ומוחמד חדיד.
ב-18 במרץ 2025 דווח כי נהרג בתקיפות צה"ל בפתיחת מבצע עוז וחרב.
חמאס אישר את דבר מותו בהמשך היום.
עיסא באסיל בנדכ היה פוליטיקאי ערבי פלסטיני־ירדני, שכיהן כראש עיריית בית לחם וכשגריר ירדן בספרד ובצ'ילה.
בנדכ הקים בספטמבר 1919 יחד עם יוחנא ח'ליל דכרת ירחון בשם "בית לחם" שהופיע במשך כשנתיים.
השניים היו שותים גם בסניף בית לחם של המועדון הספרותי, תנועה פוליטית ערבית שזוהתה עם משפחת נשאשיבי, כאשר דכרת שימש כנשיא הסניף ובנדכ כמזכירו.
העיתון נאלץ להסגר לאחר שדכרת פרסם נובלה שהופיעה במקום הירחון בחודשי הקיץ של 1921 בשם אסל א־שקא, חיבור ביקורתי על ההירכייה דתית שגרר את דרישת הפטריארכיה הלטינית של ירושלים לסגור את העיתון והביא את דכרת לעקור לשיקגו.
במאי 1922 הקים בנדכ שבועון בשם סאות א־שעב (קול העם).
בהקמה השתתפו יוסוף אבו אל־ערג' ויוסוף יעקוב דבדוב שהיו אחראים על הניהול הכלכלי, שכנדק משמש כעורך העיתון.
אבו אל־ערג' פרש מהשבועון באוגוסט 1922 ודבדוב נותר מעורב עד 1925.
בשלוש שנותיו הראשונות הופיע סאות א־שעב בבית דפוס בירושלים.
ב־1925 רכש בנדכ מכונת דפוס מידי המנזר היווני בירושלים לצורך הוצאת עיתונו לצד שימוש מסחרי.
בעקבות כך החל העיתון בספטמבר 1925 להופיע פעמיים בשבוע.
ההיבט המסחרי של העיתון עבר לניהולו של ח'ליל עיסא מורקוס.
העיתון נקט גישה אנטי־ציונית מובהקת, וועדת שו שהוקמה לבחינת אירועי מאורעות תרפ"ט האשימה את העיתון, בין אחרים, בהסתה שהובילה למהומות.
בינואר 1932 מונה לסגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת הנוער הערבי.
בבחירות ב־1934 נבחר בנדכ ללא מתחרים לראשות עיריית בית לחם.
ביולי 1934 מינהו הנציב העליון לראש העירייה.
בנדכ היה בין מקימי מפלגת הרפורמה, מפלגה שבה היו שותפים מספר ראשי עיריות שרצו להתבדל מהחוסיינים ונשאשיביים בראשות חוסיין אל-ח'אלידי, ביוני 1935.
ביוני 1936 הפסיק הממשל הבריטי את הוצאת עיתונו "סות א־שעב" למשך ששה שבועות.
ביולי 1937 נעשה ניסיון להתנקש בחייו.
אשתו וביתו נפצעו באורח קל, ומשרתת נפצעה באורח קשה.
בנובמבר 1937 עברה עריכת סאות א־שעב ליוסוף בנדכ, בנו של עיסא, בעוד עיסא כותב כתבות שער.
ביוני 1938 ערכה משטרת המנדט חיפוש בביתו של בנדכ ובבית הדפוס שלו, ובנדכ נעצר לארבעה ימים.
מעצרו הוארך לשלושה חודשים בכלא עכו.
מעצרו בא בעקבות האשמה בלקיחת שוחד ולאחר שחרור עבר לממלכת יוון.
בעקבות מעצרו התפטר בנדכ והוחלף בחנא קאוואס.
בנדכ הוגלה ושהה ביוון ובאירופה עד 1940.
לאחר הבחירות לעיריות במנדט הבריטי באפריל 1946 מונה בנדכ שוב לראש עיריית בית לחם.
ב־5 בינואר 1948 העביר ראש המטה הארצי של ההגנה ישראל גלילי לידי מפקד פלמ"ח יגאל אלון פקודת מבצע בה נקבע כי יש לחסל ללא היתר נוסף את בנדכ, לצד אישים נוספים.
באפריל 1951 מינהו עבדאללה הראשון, מלך ירדן לציר ירדן בספרד.
במרץ 1952 ביקש אידריס הראשון, מלך לוב מבנדכ לכהן גם כציר לוב בספרד.
בנו של עיסא, יוסוף, כיהן כחבר בבית הנבחרים הירדני, אך בעקבות ניסיון ההפיכה הצבאית בירדן (1957) עבר לסוריה.
אחיינו של עיסא היה אליאס בנדכ, ששימש כראש עיריית בית לחם.
עיסא אחמד עבד אל-חמיד קראקע הוא פוליטיקאי פלסטיני, לשעבר השר לענייני אסירים ואסירים משוחררים בממשלות הרשות הפלסטינית ונשיא הספרייה הלאומית הפלסטינית ב-2021–2025.
עיסא נולד בדצמבר 1961 במחנה הפליטים עאידה ביהודה ושומרון.
הוא למד בבתי ספר של אונר"א, ולאחר מכן השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בית לחם ותואר שני בלימודי ערבית באוניברסיטת ביר זית.
במהלך לימודיו באוניברסיטה היה פעיל בתנועת הנוער של פת"ח, הזרוע הסטודנטיאלית של הארגון.
הוא נעצר לראשונה על ידי ישראל בשנת 1981 ושהה בכלא מגרש הרוסים בירושלים, הוא נעצר בפעם השנייה בשנת 1982, במהלכה התלווה למי שתהיה לימים אשתו, בגין השלכת בקבוקי תבערה לעבר אוטובוס ליד מחסום גילה, צפונית לבית לחם, ונידון לשלוש שנות מאסר.
בפעם השלישית היה עצור מנהלי בשנת 1986 לתקופה של שלושה חודשים בכלא ג'ניד בשכם.
הוא נעצר שוב וגם היה במעצר בית מספר פעמים, במהלכן נמנע ממנו לצאת ממחנה עאידה בבית לחם.
הוא היה שותף להקמת מועדון האסיר הפלסטיני בשנת 1993 ועמד בראשו עד 2006, אז נבחר כחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית.
ב-4 ביוני 2009 הוציא נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס צו בחוק שצירף אותו להרכב ממשלת פיאד השנייה כשר לענייני אסירים ואסירים משוחררים, תפקיד בו כיהן עד 2018, אז פוטר על רקע התנגדותו למדיניותו של אבו מאזן לקצץ במשכורות האסירים תומכי חמאס.
בתגובה פרסם ארגון הטרור חמאס כי הוא רואה בפיטורים מסיבה זו "התקפה בוטה על האסירים ועל זכויותיהם הלגיטימיות והמובטחות, וצעד העולה בקנה אחד עם מדיניות של ערעור עמידתם האיתנה של האסירים בתגובה לתכתיבים חיצוניים".
גם מנהיג החזית העממית, רבאח מוהנא, אמר כי "הנשיא מחמוד עבאס הופך לייחודי ומדכא יותר, ופיטוריו של שר האסירים עיסא קראקע הם ניסיון דיכוי חדש נגד כל מי שמתנגד למדיניות הרשות".
ב-29 ביולי 2021 מונה לנשיא הספרייה הלאומית הפלסטינית במקומו של איהאב בסיסו.
עיסא חיבר מספר ספרים, ובהם כאלה העוסקים בחייהם של האסירים הפלסטינים.
ב-2004 ביקר את עסקת חילופי האסירים במסגרת פרשת טננבוים וטען כי חסן נסראללה היה יכול להוציא מישראל יותר.
דרישה שחזרה על עצמה מאוחר יותר ב-2010, בעקבות עסקת שליט.
ב-2009 חולל סערה כשתועד כשהוא מחזיק במפה בה נמחקה מדינת ישראל.
ב-2013 האשים את ישראל במותו של אסיר ביטחוני.
ב-2018 שוב האשים את ישראל ב"רצח" של מחבל שניסה לתקוף חיילים.
ב-2018, במהלך מאבקו בקיצוץ בשכר האסירים, הצהיר כי זו "חובתה המוסרית" של הרשות הפלסטינית לשלם למשפחות מחבלים.
כבר שנה קודם לכן הבהיר כי הדרישה להפסיק את התשלומים "היא הזמנה לפירוקה של הרשות הפלסטינית".
ב-2018 ניסה גם להוביל שביתת רעב של האסירים הביטחוניים.
ב-2019 פרסם מאמר חריף נגד התופעה של רצח על חילול כבוד המשפחה.
ב-2020 האשים את ישראל בהיותה "מדינת אושוויץ" שעושה "שואה" בעם הפלסטיני.
עיצוב הוא אחד הסממנים החומריים והחזותיים העתיקים ביותר בתרבות האנושית.
בניגוד לאמנות שבסיסה באסתטיקה, מהותו של העיצוב נובע מקיום של פונקציות.
היסטוריונים של עיצוב טוענים כי העיצוב הראשון בקיום האנושי נולד מהצורך של האדם הפליאוליטי לשתות מים וכתוצאה מכך, קליפת קוקוס הפכה לקערה המעוצבת הראשונה.
באופן כללי, עיצוב כולל תכנון של מוצר או של מערכת מוצרים, כך שיענו על קריטריונים רבים, כגון אסתטיקה, נוחות, עמידות, גודל, משקל, מחיר או מאפיינים אחרים.
על פי רוב, החפץ המעוצב צריך לענות על צרכיו של לקוח מסוים, או קבוצה של לקוחות.
בעיצוב משתמשים בכלים המשותפים לתחומי ההנדסה, האמנות והאומנות, אך אין זהות מוחלטת בין תחומי העיצוב ויתר התחומים.
בין אמנות ועיצוב מקובל לראות קרבה רבה בשל השימוש בערכים אסתטיים, אך בעוד שיצירת אמנות מסתמכת על תהליך עיצוב בהגייתה, תכנונה או יצירתה, עיצוב אינו מעניק בהכרח ערך אמנותי לתוצר הנובע ממנו.
עיצוב הוא תחום השואף לשלב בין מסרים בדומה לאמנות (מסרים פסיכולוגיים, חברתיים, אסתטיים וכו'), לבין האמצעים השונים בהם אנו משתמשים יום יום הדורשים הבנה הנדסית וידע טכני.
המעצב נדרש ליצור את תוצריו במגבלות שלא קיימות לאמן היוצר אומנות.
השפעתו של העיצוב ניכרת עלינו בכל רגע ורגע.
המוצרים אותם אנו צורכים והאריזות שלהם, עולם הפרסום, הבגדים אותם אנו לובשים, האינטרנט, וכל מבנה, רחוב או גן שאנו נמצאים בו.
בשנים האחרונות, עם התפתחותה של רשת האינטרנט, גדלה המודעות לשלב בין קלות שימוש לפירוט באתרים אשר מכילים כמויות רבות של מידע.
לפיכך ניתן לראות פריחה בכמות המאמרים המקוונים העוסקים בנושא, ובתי ספר רבים לעיצוב מקדישים מסלולי לימוד ייחודיים לתחום של עיצוב אתרי אינטרנט ואפליקציות.
במקביל, עיצוב כערך חשוב בחיי הפרט ממשיך לגדול, יותר ויותר אנשים מבקשים לחיות בסביבה נעימה יותר, בין אם בדרישה לשפץ ולעצב בנייני ציבור כעורים ובין ביקוש לרהיטים וחפצי אמנות המתאימים לכל כיס.
עיצוב גרפי הוא תחום העוסק בשילובם של טקסט ותמונה לשם העברתו של מסר מסוים, ובתור שכזה הוא חלק מהתקשורת החזותית שהיא תחום בתוך ענף העיצוב החזותי.
תחום העיצוב הגרפי בא לידי ביטוי בעיצוב של טקסטים מודפסים (עלונים, כתבי עת וספרים), עיצוב אריזות מוצרי הצריכה, כרזות, פרסום, שלטים, עימוד, עיצוב אתרי אינטרנט, עיצוב ממשקים לטלוויזיה, עיצוב ממשק המשתמש למערכות מידע, וידאו, הנפשה ותחומים נוספים.
לפיכך, מעצבים גרפיים שונים יכולים לעסוק בפועל בתחומים רחוקים לכאורה, מעיצוב גופנים וטיפוגרפיה ועד עיצוב ממשק וירטואלי.
את שורשיו של העיצוב הגרפי ניתן לזהות כבר בראשיתה של המילה הכתובה, אולם רק במאה ה-19 הפך העיצוב הגרפי לפעילות מובחנת ונפרדת.
מעצב גרפי בעולם הדפוס עוסק בעיצוב ספרים, בתהליכי הוצאה לאור, באיור, ועוד.
עם התפתחות הטכנולוגיה והשתכללות הצרכנים הפך העיצוב הגרפי לחלק אינטגרלי בתחום הפרסום והתקשורת בו עוסק המעצב ביצירת מותגים וסמלילים ובתחומים של עיצוב אינטראקטיבי עיצוב מידע, איור ממוחשב ואינפוגרפיקה.
הדגש בתחום זה, בדומה לכל מקצועות העיצוב, הוא התמקדות בהעברת המסר יותר מאשר באסתטיקה של התוצר הסופי.
בשונה משאר האומנויות השימושיות התוצר הסופי בעיצוב גרפי נקבע על פי קנה המידה של הצרכן ולא של היוצר ובכך מגביל את החופש האומנותי שלו.
למשל עיצוב תמרור שהוא פיקטוגרמה שתפקידה לייצג אובייקטים באמצעות ציורים.
אף על פי שהמילה גרפי, מהמילה גרפיקה (מיוונית: רישום), מרמזת שתחום העיצוב הגרפי מוגבל לתקשורת חזותית הדבר אינו נכון ותחום העיצוב הגרפי עוסק גם בתחום השמע.
במוסדות הלימוד השונים משתמשים בשמות שונים כדי לתאר את התחום.
אחד השמות הרווחים הוא תקשורת חזותית והוא מתייחס לאותו תחום מקצועי.
החלל הסובב אותנו, מבנים, רחובות וגנים גם הם תוצר של עיצוב המשפיע על החוויה של האדם החי בהם ועל התפקוד שלו.
עיצוב חלל הוא תחום הרותם את כלי הבנייה והיכולת לשנות את הסביבה כדי לעצב בתים, לתכנן ערים ואת הנוף ברמת המקרו ועד לריהוט ועיצוב חפצים ברמת המיקרו.
אדריכלות (או בלועזית "ארכיטקטורה") היא אמנות הבנייה והתחום העוסק בתכנון ועיצוב מבנים וחללים.
לתחום האדריכלות לא קיימים גבולות ברורים והוא כולל תחומים רבים ושונים הקשורים לתהליך התכנון והבנייה, כגון מדעים מדויקים, אמנות, מדעי החברה, טכנולוגיה, פוליטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, מתמטיקה, משפטים וכדומה.
לפי החיבור הראשון ששרד על הנושא, "על אודות האדריכלות" של ויטרוביוס, בנייה טובה מאופיינת ביופי, עמידות ויעילות, או במילותיו של ויטרוביוס: "firmitas, utilitas, venustas".
שיטות בנייה המבוססות על טכנולוגיות שונות, תפישות תרבותיות שונות וצרכים פונקציונליים אחרים, יצרו עם השנים מגוון רחב מאוד של צורות בינוי ועיצוב שונים.
כיום, קיימים מקצועות מעט נפרדים של אדריכלי פנים, אדריכלי נוף, מעצבים עירוניים, מתכנני ערים ומהנדסים אזרחיים, אך בעבר היו כולם תחת תחום האדריכלות והאדריכלים עסקו בכולם.
הצורך בהתמקצעות גדולה יותר בעולם המודרני פיצל את המקצוע לכמה מקצועות שונים, אך גם כיום נדרשת מהאדריכל הבנה רחבה מאוד בכל התחומים הללו.
תחומי עיצוב הנושקים לתחום עיצוב החלל הם [[עיצוב במה]], ענף העוסק בתכנון [[תפאורה]], תלבושות, אביזרים ו[[תאורה]] במסגרת אמנות הבמה, טלוויזיה וקולנוע; ועיצוב חלונות ראווה.
עיצוב תעשייתי הוא תחום מקצועי העוסק ביצירה ובפיתוח מוצרים המיוצרים באופן חרושתי או סדרתי.
עיצוב זה מתאפיין בתהליך של מחקר, חשיבה קונצפטואלית, חדשנות רעיונית, אפיון צורני, פיתוח ותכנון ועד לבקרה של תהליכי הייצור, השיווק, המכירה והשימוש של המוצר.
בהליך זה משביח מעצב תעשייתי את האסתטיקה והשמישות של המוצר תוך התחשבות בהנדסת האנוש, בתועלת המוצר ובהשתלבותו בשוק.
העיצוב התעשייתי החל להתפתח החל מאמצע המאה ה-19 במקביל להתפתחות המהפכה התעשייתית בשל הצורך להתחשב בייצור בהיקף רחב ובשינויים טכנולוגיים תדירים.
המהפכה התעשייתית יצרה מצב חדש שבו קו הייצור מצריך תהליכי תכנון הנדסי ועיצובי נפרדים.
כפי שתהליך הייצור הופרד למקטעי ייצור כך הופרדו תהליכי הפיתוח מרצפת הייצור.
במאה העשרים מעצבים תעשייתיים החלו לעצב מוצרים חדשים שהפכו למאפיינים של התקופה המודרנית - המטוס, האונייה, הרכבת, המכונית, הקטנוע, הטלוויזיה, הטלפון, כלי הבית, הרהיטים והתאורה וריהוט הרחוב.
אלה ועוד רבים, יוצרו כולם במפעלים ועוצבו על ידי מעצבים שהושפעו מתאוריות ואופנות שונות.
זרמים אלה בעיצוב תעשייתי שהופצו על ידי מיליוני מוצרים, השפיעו באופן רב על התפישה של האדם המודרני.
מעצבים תעשייתיים משלבים טכנולוגיות חדשות כמו חומרים, חשמל, אלקטרוניקה מכניקה, מחשוב.
השינויים מרחיקי הלכת הביאו לתופעות כגון ייצור בפלסטיק ושימוש בטכנולוגיה כמו הזרקת פלסטיק.
עיצוב במה מכונה גם סצנוגרפיה, עיצוב במה או עיצוב תפאורה הוא תחום מקצועי העוסק ביצירת תפאורות תיאטרליות, כמו גם קולנועיות או טלוויזיה.
מעצבי במה מגיעים ממגוון רקעים אמנותיים, אך בשנים האחרונות הם בעיקר אנשי מקצוע מיומנים, המחזיקים ב-B.F.A.
מעצבי במה מעצבים שמטרתם לתמוך ביעדים האמנותיים הכוללים של ההפקה.
זהו מרכיב מההפקה החזותית של סרט או טלוויזיה.
כמו גם עיצוב תאורה ועיצוב תלבושות.
מעצב במה בוחן את הטקסט ומחפש בתוכו רמזים או מידע, באמצעות מחקר, כדי לייצר רעיונות התומכים בצורה הטובה ביותר בתכנים ובערכים של הטקסט באמצעות אלמנטים חזותיים.
עבודת עיצוב הבמה מורכבת מניסיון לגלות את התמצית או המהות הגלומים בטקסט ולנסות להבהיר לצופים בצורה הטובה ביותר את הרעיון המרכזי או הרעיונות המרכזיים.
מעצב הבמה עובד עם הבמאי ומעצבים אחרים כדי לבסס תפיסה חזותית כוללת להפקה ולעיצוב סביבת הבמה.
הם אחראים על פיתוח מערך שלם של רישומי עיצוב הכוללים את הדברים הבאים:
תוכנית רצפה Floor plan בסיסית המציגה את כל האלמנטים הנופיים הנייחים;
תוכנית קרקע מורכבת המציגה את כל האלמנטים הנופיים הנעים, המציינת את עמדותיהם על הבמה ואחסון שלהם;
קטע של חלל הבמה ובו כל האלמנטים;
גבהים קדמיים של כל אלמנט נופי, וגבהים נוספים או קטעי יחידות לפי הצורך.
את כל אלמנטים הציור הנדרשים הללו ניתן ליצור בקלות ממודל CAD תלת-ממדי מדויק אחד של עיצוב התפאורה.
ההיסטוריה של התפאורה ארוכה כהיסטוריה של התיאטרון.
התפאורה ה"קלאסית" מורכבת מבד שעליו מצוירת הדמיה של החדר או הנוף שבו מתרחשת התמונה (סצנה).
לעיתים משולבים בתפאורה כזו אלמנטים המקנים תחושה של מרחב תלת-ממדי.
עם השנים ובעיקר במאה ה־20 וכיום עיצוב הבמה הרחיב את השימוש באמצעים חזותיים.
לפי חוק העיצובים, התשע"ז-2017 אפשר לרשום עיצוב בגלל מראהו של מוצר, או חלק ממוצר, אם הוא חדש ובעל אופי ייחודי.
את הרישום מבצעים באמצעות משרדי קניין רוחני או משרדי עורכי פטנטים, על ידי הגשת בקשה לרשות הפטנטים.
לא ניתן לרשום עיצוב בגלל מראהו של מוצר או של חלק ממוצר המוכתב אך ורק בידי פעולתו של המוצר.
זאת, מכיוון שההגנה על אופן תפקוד המוצר או השימוש בו ניתנת במסגרת דיני הפטנטים.
משך ההגנה על עיצוב רשום הוא עד 25 שנים ממועד הגשת הבקשה.
לפי הגדרת חוק העיצובים, עיצוב הוא מראהו של מוצר או של חלק ממוצר, המורכב ממאפיין חזותי של המוצר או של חלק מהמוצר, כולל מתאר, צבע, צורה, עיטור, מרקם או החומר שממנו עשוי המוצר.
בעבר, שמשה המילה מדגם לציון עיצוב.
בעבר רישום עיצוב נקרא "מדגם".
עיצוב אופנה הוא תחום של אמנות שימושית העוסק בעיצוב ביגוד ועזרי ביגוד תוך התייחסות לתרבות, להשפעות חברתיות ולתקופה.
עיצוב אופנה שונה מתחום עיצוב תלבושות (למשל, בתחום הקולנוע או התיאטרון) בכך שתוצרתו מתיישנת בדרך כלל בתוך עונה אחת, או שתיים.
"עונה" בתחום האופנה מוגדרת כסתיו/חורף, או אביב/קיץ.
מקובל לחשוב כי עיצוב אופנה החל במאה ה-19 כאשר צ'ארלס פרדריק וורת' תפר תווית יצרן על בגדים אותם עיצב ויצר.
בעוד שכל סוגי הלבוש לכל אורך ההיסטוריה נחקרים על ידי אנשי אקדמיה בתחום עיצוב התלבושות, רק בגדים שנוצרו לאחר 1858 הם לבוש שנכנס לגדר עיצוב אופנה.
רבים ממעצבי אופנה מעצבים לבוש ועזרי לבוש לצריכה כללית, חלקם מכונים מעצבי עילית ועושים מלאכתם בהזמנת לקוחות פרטיים.
מעצבי-עילית אחרים מוכרים את תוצרתם רק בחנויות אופנה בודדות או במחלקות אופנה עילית.
רוב מעצבי האופנה עובדים עבור חברות בתעשיית הביגוד ומעצבים בגדי גברים, נשים וילדים לצורכי שיווק המוני.
יצירות הנושאות את תוויות היצרן של מעצבי אופנה מפורסמים, למשל קלווין קליין או ראלף לורן, הן בדרך כלל תוצרת עבודתם של צוותי מעצבים, או מעצבים בודדים העובדים תחת הנחיית המעצב הראשי.
מעצבי האופנה מציגים את יצירותיהם בתצוגת אופנה.
בתצוגת אלו מציגים דוגמנים את הבגדים ואביזרי הלבוש כאשר עיצוב המסלול, עיצוב התאורה, המוזיקה וחלל התצוגה מהווים חלק מאופי הקולקציה המוצגת.
תחום עיצוב האופנה נושק לתחומי עיצוב נוספים העוסקים גם הם בהלבשה ואביזרי הלבשה.
עיצוב טקסטיל הוא תחום עיצוב העוסק ביצירת בדים למטרות שימושיות ודקורטיביות, והוא מושפע ממגמות בתחום האופנה.
הבדים מיוצרים מסיבים מהחי, הצומח או מחומרים סינתטיים.
יצירת הטקסטיל נעשית באחת משתי דרכים עיקריות: תוך כדי ייצור הבד עצמו - למשל באריגה או בסריגה, או בהדפסה על בד מוכן (ארוג או סרוג).
תחום עיצוב הטקסטיל משמש מוצרים רבים: בדי ריפוד, מצעים, וילונות, מגבות, מפות, שטיחים ובדים שמיועדים לתעשיית האופנה (בגדים).
צורפות היא תחום העוסק בעיצוב תכשיטים.
הצורף מעבד מתכות כמו זהב, כסף, לעיתים בשילוב אבנים יקרות.
לעיצוב ישראלי שורשים בארצות הגולה מהם הגיעו העולים לישראל (בעיקרם אירופה, אמריקה ואפריקה).
ב-1955 החליטה ממשלת ישראל לפנות אל משלחת הסיוע האמריקנית בתל אביב בנושא עיצוב.
המשלחת הציעה שתי דרכים לקידום עיצוב בישראל, לפי הדגם האמריקני.
דרך ראשונה – הקמת משרד לעיצוב תעשייתי, שבו יוכשרו מעצבים מקומיים תוך מתן ייעוץ לתעשייה המקומית.
המשרד קם בשותפות עם משרדם האמריקני של מיולר-מונק, ויוזכר בהיסטוריה כ"המשרד הישראלי לעיצוב המוצר" Israel Product Design Office – IPDO.
לניהול המשרד מונו פול קרטנר ומוטי רוטנברג האמריקנים, והישראלים נתנאל כהן ואריה לביא שלמדו עיצוב בארצות הברית ועלו ארצה.
אליהם גויסו 18 מקומיים בעלי רקע קרוב לעיצוב (אדריכלות, גרפיקה), ביניהם אריה סולומון ונתן קירפיצ'ניקוב.
המשרד נתן שירותים מעטים לתעשייה שהסכימה לשלם תמורתם פרוטות.
אחרי שישה חודשים האמריקנים נואשו ושבו לביתם.
המשרד נסגר, ורק עשרה מבין "המגויסים" סיימו את ההשתלמות (שלושה מביניהם בלבד נשארו בארץ) ויצאו להתמודד עם התעשייה הישראלית, שלא הבינה מה רוצים ממנה.
דרך השנייה לקידום העיצוב ננקטה גם היא ב-1955, שבה נוצר קשר מקצועי בין המכון לאמנות של בוסטון והטכניון של חיפה.
בעקבות אותו קשר הגיע לישראל מבוסטון מעצב תעשייתי אמריקני, ג'ון צ'יני.
הוא לימד מעט בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון וייסד שלוחת לימודי-חוץ של הטכניון בתל אביב, להוראת עיצוב.
בשיתוף עם פרופ' אהרון קשטן, הקים את "המכון לעיצוב המוצר" שהיה מאוחר יותר המכון לאריזה, ויזם כמה תחרויות עיצוב, שהביאו מקצת מבשורת העיצוב לקהל הרחב.
צ'יני התגורר בארץ כמה שנים, ותרם תרומה משמעותית לתודעת העיצוב התעשייתי בישראל.
בעקבותיו, קמו משרדי עיצוב עצמאיים ומפעלי תעשייה התרגלו (לאט, אומנם) לצירוף מעצבים לצוותי הפיתוח של מוצריהם.
בשנות ה-60' של המאה הקודמת התחיל ארטור גולדרייך ללמד בבצלאל עיצוב פנים.
אחרי מלחמת ששת הימים החלו לימודי עיצוב.
אל גולדרייך הצטרף פרופסור אורח, לן סינגר, שלימד במכון הטכנולוגי של שיקגו.
ב-1973 סיים המחזור הראשון את לימודי העיצוב התעשייתי.
נציג משרד המסחר והתעשייה בהנהלת המכון לעיצוב ביקש לעצמו שליטה על העיצוב בישראל, ושכנע את הנהלת אוניברסיטת תל אביב לפתוח בחולון חוג לעיצוב, בראשות יוסף ראוך.
כמה חודשים אחר פתיחתו עזב ראוך, והרברט טירנאור, אז יו"ר האיגוד של המעצבים האמריקנים, בא עם משפחתו לישראל למשך שנה.
עם עזיבתו, השאיר במקומו זוג מעצבים מארצות הברית אירווין והלן שכטר, ששמו דגש על עיצוב מעשי ועל קליטת בוגרי החוג לעיצוב בתעשייה, לעומת המגמה של בצלאל שהייתה "לדבר אודות עיצוב".
כיום יש חברות ישראליות רבות ומעצבי פנים המספקים שירותים מודרניים לעיצוב הבית לאדריכל הבית, הדירה והמשרד, והבהן משתמשים המעצבים במחשוב ייעודי מתקדם.
בחברות עובדים במהלך פרויקט עיצובי על תכנון המשימה, גודל זמין של שטח, פונקציות, תקציב, סגנון של עיצוב, והגמר של הפרויקט.
בישראל ניתן ללמוד את מקצועות העיצוב השונים במגוון מסלולים, כחלק מלימודי תואר ראשון ושני אקדמי או כלימודי תעודה.
בצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב ירושלים
שנקר – בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב
המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה
עיצוב אתר אינטרנט הוא תהליך של המשגה (conceptualization), תכנון, ועיצוב אתר המיועד לצפייה באמצעות דפדפן, ומוגדר באמצעות שפת תגיות (markup language) שאותה הדפדפן מסוגל לפענח ולהציג.
האתר מורכב מדפים המוצגים כל אחד בנפרד, ובדרך כלל מקושרים ביניהם.
העיצוב כולל את העיצוב של כל אחד מהדפים המוצגים, במסגרת עקרונות העיצוב של האתר כולו.
הדפים בנויים מאלמנטים עיצוביים (כמו מסגרות, טבלאות, רקעים וכדומה), מלל, תמונות, טפסים, ועוד.
שיפורים בתאימות של הדפדפנים עם הסטנדרטים של W3C הובילו לכך שרוב אתרי האינטרנט מוצבים בעזרת שפת HTML או XHTML בשילוב CSS.
עם הגידול במספר אנשי המקצוע בתחומי עיצוב תקשורת חזותית (Communication Design) וטכנולוגיית המידע (Information technology), נהוג להבדיל בין מקצוע עיצוב אתרי אינטרנט (Web design) לבין פיתוח רשתות (Web Development) - עבודה שמתמקדת בתחזוקה הכוללת של כל השירותים מבוססי הרשת.
טים ברנרס-לי, ממציא ה-World Wide Web, פרסם אתר אינטרנט לראשונה באוגוסט 1991. דפי אינטרנט נכתבים בשפת תגיות הנקראת HTML.
תכונות כמו הטבלות, שהוגדרו מלכתחילה כדי להציג מידע טבלאי, עברו במהרה לשימוש בוני האתרים ככלי עיצובי לשליטה על צורת הדף.
מאוחר יותר הסטנדרט התפתח, ונוספה אליו הגדרת גיליונות סגנון מדורגים (CSS) שנחשב כיום לדרך נכונה יותר לשלוט בעיצוב הדף, וכיום רוב המעצבים משתדלים להגביל את השימוש בטבלאות להצגת מידע טבלאי בלבד.
עיצוב אתר אינטרנט מוגדר כסידור ויצירת אוסף דפים, שביחד מהווים "אתר".
יש אספקטים רבים (שיקולי עיצוב) שנלקחים בחשבון בתהליך, ובשל ההתפתחות המהירה של רשת האינטרנט, אספקטים חדשים יכולים להיווצר גם כן.
עבור אתרי אינטרנט מסחריים טיפוסיים האספקטים הבסיסים בעיצוב האתר הם:
תוכן: באיזו מידה החומר הנגיש באתר רלוונטי ומכוון לקהל היעד.
שימושיות: עד כמה האתר ידידותי למשתמש, האם הממשק פשוט, אמין, ונוח לניווט.
מראה: האסתטיקה, האחידות והעקביות של הגרפיקה והטקסט.
זמינות: עד כמה האתר ידידותי למנועי חיפוש ומדיות פרסום.
נגישות: באיזו מידה האתר נגיש לגולשים עם מוגבלויות, כמו מוגבלויות ראייה או שמיעה, עיוורון צבעים, קשיי קואורדינציה וכולי.
אתר אינטרנט אופייני מכיל טקסט, גרפיקה, ולעיתים גם מדיה (אודיו ווידאו).
העמוד הראשון של אתר האינטרנט ידוע בשם דף בית (Home page) או אינדקס.
לכל עמוד באתר כתובת אינטרנט משלו (URL).
אתר אינטרנט אופייני כולל אמצעים לניווט בין הדפים השונים, ובמקרים רבים אמצעים לחיפוש תוכן ספציפי באתר.
דפי אינטרנט מסווגים כדפים סטטיים או דינמיים:
עמודים סטטיים הם למעשה קבצים שמאוכסנים בשרת, ונשלחים אל הגולשים כמו שהם.
עמודים דינמיים מיוצרים על ידי השרת, בדרך כלל לפי מידע משתנה שמאוחסן בבסיס נתונים, קבצים שאינם בצורת דפי HTML בעצמם, או מידע שהשרת מושך משרתים אחרים ברשת בעת טעינת הדף.
התכנה שמייצרת את הדפים מכונה "תוכנת צד שרת", ויכולה להיות כתובה בשפת תכנות כלשהי.
יש מספר שפות תכנות שייעודן העיקרי הוא כשפה לתוכנת צד שרת באינטרנט, למשל ASP, JSP, ו-PHP.
שפות תכנות נוספות הנפוצות במימוש תוכנת צד שרת הן Java, , Perl, ופייתון).
בשרתי האינטרנט המוקדמים, תמיכה בתוכנת צד שרת מומשה בדרך כלל בעזרת מנגנון שנקרא Common Gateway Interface, או בקיצור CGI, ולעיתים משתמשים בקיצור CGI או CGI-bin כדי לציין תוכנת צד שרת, אם כי שימוש זה מקובל פחות ופחות.
עיצוב אתרי אינטרנט כולל דיסציפלינות שונות, ובהן - מערכות מידע, טכנולוגיות מידע ועיצוב תקשורת חזותית.
נהוג להפריד את העבודה על אתר אינטרנט ל-Front-end ול-Back-end.
העבודות שמתמקדות בצד הוויזואלי של האתר (כגון מבנה העמוד, ממשק המשתמש, הגרפיקה, והאודיו) נכללות תחת שם הגג "Front-end".
התחום שעוסק בבנייה הדינמית של הדפים בעזרת המידע שנאסף מהמקורות השונים ועיבוד הקלט מהמשתמש, מכונה "Back-end".
מעצב אתרים ואפליקציות (נקרא גם מעצב Web) הוא אדם העוסק בעיצוב גרפי וטיפוגרפיה של אתרים ואפליקציות אינטרנט ("עיצוב אתרים").
הידע הנדרש כדי לעסוק בתחום זה כולל ידע ב-HTML, ב־CSS (כולל CSS Preprocessors דוגמת SASS), וכן ידע ב־Javascript ובספריות שלה (כגון Jquery).
מעבר לכך נדרש גם ידע בתוכנות עיצוב גרפי, כגון תוכנה לבניית תמונות וקטור (כגון Illustrator) ותוכנות ליצירה ועיבוד תמונה (כגון Photoshop).
יש מעצבים המפתחים תבניות (Themes) עבור מערכות ניהול תוכן ספציפיות דוגמת דרופל או מג'נטו.
מעצבי אתרים מסייעים למתכנתים, בעלי אתרים, ואחרים, בפתרון בעיות עיצוב ובפיתוח ויישום של תקדים עיצובי ברמת התמונה, שהוכן על ידי ארט-דיירקטור או גרפיקאי.
על מעצב האתרים לדעת גם את המגבלות הטכניות שאולי עומדות בפני מתכנת מסוים המפתח את האתר או האפליקציה, וליצור עיצובים שיהיה לו נוח ויעיל לעבוד עימם מבחינה טכנית.
אמנות עיצוב גופנים היא תחום בעיצוב גרפי שעוסק בעיצוב של גופנים.
התחום נוגע לעיצוב גופנים לקריאה בפורמט מודפס או במדיה אחרת וסידורן יחד עם אלמנטים גרפיים ואחרים.
על עיצוב הגופנים וסידורם להתאים למגוון מטרות, תוך כדי עמידה בכללים שונים של אסתטיקה ונוחות.
מטרת עיצוב הגופנים לייעל העברת מידע טקסטואלי ולספק לעוסקים באמצעי תקשורת כלשהו או בדפוס מגוון רחב של סגנונות כתיבה שונים.
עיצוב גופנים משויך לעיתים לתחום הרחב יותר של טיפוגרפיה.
עיצוב גרפי הוא תחום עיצוב העוסק בשילובם של טקסט ותמונה לשם העברתו של מסר מסוים, ובתור שכזה הוא חלק מהתקשורת החזותית שהיא תחום בתוך ענף העיצוב החזותי.
שילוב העיצוב הגרפי בתקשורת ובעולם המחשבים הוסיף את תחום העיסוק בשמע ושילובו במדיום החזותי.
תחום העיצוב הגרפי בא לידי ביטוי בעיצוב של טקסטים מודפסים (עלונים, כתבי עת וספרים), עיצוב אריזות מוצרי הצריכה, כרזות, פרסום, שלטים, עימוד, עיצוב אתרי אינטרנט, עיצוב ממשקים לטלוויזיה, עיצוב ממשק המשתמש למערכות מידע, איור, וידאו, אנימציה ותחומים נוספים.
לפיכך, מעצבים גרפיים שונים יכולים לעסוק בפועל בתחומים רחוקים לכאורה, מעיצוב בול ועד עיצוב ממשק וירטואלי.
אף על פי שהמילה גרפי (מיוונית: רישום) מרמזת שתחום העיצוב הגרפי מוגבל לתקשורת חזותית הדבר אינו נכון ותחום העיצוב הגרפי עוסק גם בתחום השמע.
עיצוב לדפוס וטיפוגרפיה החלו להופיע בישראל בשנות ה-20 בעיתונים וספרונים, ובשנות ה-30 הושקו אריזות מזון מעוצבות, בעיקר של שימורי ירקות ופירות בין המעצבים והמעצבות הבכירים של התקופה ניתן למצוא את אוטה וליש, פרנץ קראוס, בלס ריכרד, יוחנן סימון, האחים שמיר ועוד הרבה אחרים.
להגדה של פסח טקסט אחיד (פחות או יותר) שלו הוענקו מאות עיצובים שונים.
זו דוגמה קיצונית לכך שאף שהמרכיב העיקרי של הספר הוא הטקסט, יש חשיבות רבה גם לצורה שבה מוגש תוכן זה.
עיצוב הספר מתייחס לצורה שבה יוצג הספר לציבור, והוא כולל רכיבים רבים, אשר לכל אחד מהם מגוון רחב של אפשרויות.
ההגדה של פסח, שבה טקסט אחיד מוגש באינספור עיצובים (שמתוכננים על ידי רשתות שיווק, עסקי מזון וחנויות לעיצוב הבית), מבליטה את מרחב התמרון אליו ניתן להגיע.
לעיצוב מוצלח של הספר השפעה רבה על יכולת הקורא לקרוא את הספר ולהבינו, בדיוק כפי שעיצוב פחות מוצלח פוגע ביכולת זו, גם כאשר הטקסט משובח.
דוגמה נוספת היא לוח שנה לתלייה על הקיר.
ללוחות שנה אלה יש מיליוני וריאציות, זהות מבחינה פונקציונלית אך נבדלות בעיצובן.
דוגמאות נוספות ניתן למצוא במגוון תחומים כגון ארכיטקטורת מידע, עריכה, גיימינג, אנימציה, הנגשה, שיווק, טיפוגרפיה, איור וכתיבה מקצועית.
על חשיבותו של העיצוב הגרפי למיתוגו של מוצר ניתן ללמוד מניסיונו של העיתון "מעריב":
בשנות השבעים ניסה העיתון להבליט את ייחודו וחדשנותו, באמצעות החלפת הגופן מ"פרנק-ריהל" המקובל בכל העיתונים, ל"נרקיס" המודרני.
השינוי לא קסם לקהל הקוראים, וכעבור זמן מה חזר בו העיתון משינוי זה.
בשנות התשעים שינה העיתון כליל את עיצובו הגרפי, והפך אותו לדומה מאוד לזה של העיתון הדומיננטי בשוק, "ידיעות אחרונות", כדי להעביר לקהל הקוראים את המסר ש"מעריב" הוא תחליף הולם לעיתון שאליו התרגלו.
בעבר נעשה העיצוב הגרפי בעבודה ידנית.
המעצב היה גוזר את רצועות הנייר שנתקבלו מהסדר, מדביק אותן על גבי נייר מילימטרי ומוסיף אלמנטים גרפיים באמצעות רפידוגרף ומגזרות נייר שחורות או אדומות.
את האיורים היה מצייר על נייר ומדביק אותו במקומות המתאימים.
מצב זה חייב את המעצב להיות בעל יכולות רישום, גזירה והדבקה מדויקות, מתיחת קווים ישרים נקיים וכישורים טכניים נוספים.
מעצבים רבים נעזרו בביצועיסטים, שביצעו את הנחיותיהם, בעוד הם עסקו בעיצוב עצמו.
עם התפתחות העיצוב הממחושב נעשה העימוד והעיצוב במחשב.
המעצב חייב לשלוט בתוכנות גרפיות ותוכנות לעימוד טקסט, והוא מבצע את כל העבודה על מרקע המחשב.
תמונות ואיורים משולבים בתוך העיצוב, בין אם מקורם בסריקה, בקובץ דיגיטלי או ביצירה עצמאית של המעצב במחשב.
מרכיב מרכזי בעיצוב גרפי של מידע טקסטואלי הוא בחירת הגופן המתאים.
במודעות אבל הנתלות ברחובות משמש באופן בלעדי הגופן "חיים", שלו אותיות מרובעות כבדות, ואיש לא יעלה על דעתו שימוש בגופן אחר למטרה זו.
במקרים אחרים ניתן למעצב חופש עיצובי גדול יותר, אך גם זאת במסגרת הנורמות שנקבעו בתחומים שונים (נגישות, קריאות).
לטקסט רץ יש לבחור גופן פשוט וקריא, אך לכותרות ראשיות ומשנה ניתן לבחור בגופן מסוגנן יותר.
לעיתים כולל העיצוב הגרפי גם עיצובו של גופן חדש.
דוגמה בולטת לחשיבות הגופן בעיצובו של ספר ניתנת בתנ"ך קורן, אשר אות "קורן" שעוצבה במיוחד לשם הדפסתו הפכה לאות התקנית להדפסת פסוקים מן התנ"ך.
מפורסם וותיק יותר הוא כתב רש"י, שהוא אחד הגופנים העתיקים ביותר בשפה העברית, אשר שימש באופן בלעדי כמעט להדפסת פירוש רש"י לתנ"ך ולתלמוד, כמו גם פירושים אחרים.
גודל הגופן המינימלי שיש להשתמש בו בדפוס או מסכים להערת שוליים הוא 9–10 נקודות.
גודל הגופן המינימלי לטקסט רץ הוא בדרך כלל 12–14 נקודות לפי השפה וגודל המסך/פריט.
בישראל ישנם מספר בנקי גופנים כמו "אאא" ו"פונטימונים".
החלפת גופן לאלפבית שונה היא דרך ליצירת זיקה הדוקה לתרבות שבה משמש האלפבית האחר.
קירילית מדומה (Faux Cyrillic) היא החלפה של אותיות לטיניות באותיות קיריליות כדי להקנות נופך רוסי.
שמה של רוסיה עצמה, לדוגמה, נכתב במקומות רבים כ-Яussia; האות הראשונה קיימת ברוסית ונראית כתמונת ראי של האות R הלטינית.
סרט הקומדיה האמריקני מ-1966, "The Russian Are Coming" ("הרוסים באים, הרוסים באים"); ה-R הוחלפה בחלק מהכרזות ב-Я
אלבום של פול מקרטני מ-1988 שנקרא CHOBA B CCCP (זהו שם רוסי אמיתי שפירושו: "בחזרה לברית המועצות".
השימוש בקירילית מדומה נעשה על גבי עטיפת האלבום, כשבשמו של הזמר שולבו אותיות רוסיות)
משחק המחשב טטריס (TetЯis), אשר פותח ברוסיה
הלהקה הפרודית הפינית LЭИIИGЯAD COWBOYS.
בטכניקה דומה משמשים גם סוגי אלפבית נוספים.
בכרזות של סרט הקולנוע האמריקני "החתונה היוונית שלי" (2002) הוחלפה E ב-Σ (סיגמא) היוונית.
מסעדות סיניות, הודיות ויפניות רבות כותבות את שמן באותיות לטיניות אך בגופן המזכיר את מראה הכתב הסיני, ההינדי והיפני.
הקומיקס "האגאר הנורא" נכתב לעיתים Hågar the Hørrible, תוך שימוש באותיות נורווגיות, לשם הדגשת הנושא הוויקינגי של הקומיקס.
בישראל, חברת "קפולסקי" עשתה שימוש דומה באותיות לטיניות כדי להרכיב את אותיות סמלילה של הרשת בעברית.
מעצבים גרפים בישראל במשך השנים היו מאוגדים באגודות שונות, לדוגמה באגודת המעצבים הגרפים בישראל שבין פעולותיה הענקת פרסים על עיצוב גרפי.
בישראל קיימים מסלולים מגוונים ללימוד המקצועות השונים בתחום זה.
המסלולים נבדלים זה מזה בהיקף הלימודים, בעומק המקצועי, בסוג תעודת הגמר ובהתאם, באופן ההשתלבות בשוק העבודה.
ככלל, יש להבחין בין לימודים לתואר אקדמי, שהם רחבי היקף, נמשכים ארבע שנות לימוד ומקנים יכולות רחבות, ולימודי תעודה (דיפלומה) שמתמקדים לרוב בהקניית כלים טכניים, בדגש על תוכנות מחשב לעיצוב ואיור בשניים או שלושה ממדים.
אלה הם חלק מהמוסדות בישראל בהם מתקיימת הוראה של התחום:
מכללת סמינר הקיבוצים – עיצוב רב-תחומי המשלב בין אמנויות העיצוב הכוללים את תחומי התקשורת החזותית השונים לצד עיצוב מוצר והוראת העיצוב הגרפי.
בצלאל – מגמת תקשורת חזותית הכוללת התמחויות שונות: עיצוב גרפי וטיפוגרפי, עיצוב ברשת, איור, עיצוב לפרסום ועיצוב בתנועה
ויצו חיפה – מגמת עיצוב גרפי הכוללת מסלול וידאו ואנימציה
מכון טכנולוגי חולון (H.I.T.) – מגמת עיצוב תקשורת חזותית ובה מסלולי עיצוב למדיה המודפסת, למדיום המסכי ולמדיה אינטראקטיבית
בית ספר גורן לתקשורת חזותית במכללה האקדמית עמק יזרעאל
שנקר – מגמת תקשורת חזותית ובה מסלולי הלימוד הם איור או עיצוב גרפי כאשר במסלול עיצוב הגרפי ניתן ללמוד מושיין, פרינט או מדיה אינטראקטיבית
המכללה הישראלית לאנימציה ועיצוב - בית הספר המקצועי המוביל בישראל ללימודי אנימציה ותלת-מימד, עיצוב וגרפיקה
מוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר – מגמת עיצוב ותקשורת חזותית הכוללת התמחויות בצילום ומדיה גרפית, אנימציה, עיצוב סביבת וחוויית משתמש (UI, UX), איור וציור
מכללת אמונה – מכללה לבנות הציבור הדתי, בין המסלולים: מולטימדיה, דפוס ובין תחומי.
לימודי התואר כוללים לימודי חינוך.
מכללת CSK – חלוצה בתחום לימודי העיצוב הגרפי המקוונים והמכללה המקוונת הראשונה בארץ המוכרת על ידי משרד העבודה, שמעניקה הסמכה ממשלתית בלימודי עיצוב גרפי.
בשנים האחרונות תפס תחום העיצוב הגרפי תאוצה רחבה גם במכללות בתחום המחשבים והעיצוב, שבהן ניתן דגש עיקרי על לימודי גרפיקה ומולטימדיה במישור הפרקטי, שמקנה כלים מעשיים ומקצועיים להבנת התחום והשתלבות בשוק העבודה.
במכללות אלו ניתן לקבל תעודה מקצועית, ותקופת הלימודים נמשכת בדרך כלל עד כשנה.
שיטה זו מאפשרת חיסכון בזמן ובכסף לעומת לימודי תואר שיכולים להימתח על פני כמה שנים וכוללים בחלקם לימודים תאורטיים.
עיפרון הוא כלי כתיבה ידני לשם כתיבה, ציור, ורישום לרוב על דפי נייר.
העיפרון עצמו עשוי לרוב מליבת גרפיט או גיר צבעוני בתוך מעטפת הגנה מעץ או חומר קשה אחר..
מוט הגרפיט שבמרכזו של העיפרון לרוב מצופה בעץ.
גרפיט הוא חומר רך, ובעת הרישום נושרים ממנו פירורים זערוריים על הנייר.
העיפרון נבדל ממרבית כלי הכתיבה (למשל עטים, צבעי פנדה) בכך שניתן למחוק את תוצריו.
לעיתים קרובות נמצא בקצהו האחד של העיפרון מחק.
במהלך השימוש בעיפרון נהוג לחדדו באמצעות מחדד.
עפרונות צבעוניים עשויים מחומרים אחרים, לרוב סוגים של שעווה בתוספת פיגמנט.
מהעת העתיקה חיפשו בני האדם מכשיר כתיבה נוח שלא יצריך נשיאת קסת דיו ושניתן לטלטלו לכל מקום בלי להתלכלך.
בתקופה הרומית ואולי אף לפניה הוחל השימוש בחרטי עופרת ופחם לכתיבה על פפירוס.
חרתים אלה כונו penicillus, ומכאן השם לעיפרון במספר שפות אירופאיות (כגון pencil באנגלית).
בשנת 1564 נמצאו מאגרים עצומים של גרפיט בקאמבריה, אנגליה, והתושבים המקומיים גילו כי ניתן להשתמש בו כדי לסמן כבשים.
הגרפיט נמצא במצב צבירה מוצק וטהור, כך שניתן היה להפוך אותו בקלות למקלות.
מרבץ זה היה והוא עדיין היחיד ברמת ניקיון כה גבוהה.
במאה ה־17 הוחל בייצור המוני של עפרונות בגרמניה.
בשנת 1802 הוציאה חברת קוהינור הארטמות' פטנט לייצור גלעין העיפרון העשוי תערובת של גרפיט וחרסית.
ב־30 במרץ 1858 ניתן בפילדלפיה, פנסילבניה פטנט מספר 19,783 על חיבור מחק לקצה העיפרון.
מקור השם בעברית הוא בשפות האירופיות, כמו באנגלית למשל שבהן הוא מכונה lead pencil.
במאה ה-19 הוא נקרא בעברית "עט עופרת", והמילה "עפרון" הומצאה על ידי יוסף קלוזנר ב-1896. הקישור לעופרת בשפות האירופיות מקורו על פי גרסה אחת, בעובדה שבעת העתיקה כתבו באמצעות עופרת באופן דומה לעפרון הגרפיט.
לפי גרסה אחרת בעת גילוי הגרפיט והמצאת העפרון המודרני במאה ה-16, החומר החדש לא זוהה נכון ונחשב בטעות כצורה של עופרת.
הגרפיט נקרא כך משום שבשפה היוונית פירושה של המילה הוא: "לכתוב".
בבית החרושת לעפרונות טוחנים את הגרפיט לאבקה דקה ואחר מערבבים אותה בחרסית ובמים.
ככל שמרובה יותר החרסית, כן קשים יותר העפרונות.
וככל שאחוז הגרפיט גדול יותר כן העפרונות רכים יותר.
בעיפרון בדרגת גוון HB התערובת מכילה 65% (משקלי) גרפיט והשאר חרסית.
כל דרגת קושי גבוהה יותר (מ־HB ל־F ומשם ל־H וכו') מושגת בהחלפת 2.5% גרפיט בחרסית.
מדייסת הגרפיט והחרסית מכינים מוטות דקים וארוכים.
לאחר ייבושם מחופים מוטות הגרפיט בעץ.
מעטה זה נעשה משני חלקים, אשר לארכו של כל אחד חריץ.
בחריצו של אחד החלקים שמים את חוט הגרפיט, ואחר כך מדביקים על גבי זה את החלק השני.
לבסוף מועברים מעטי העץ המחוברים והממולאים בחוטי הגרפיט למכונות, והללו מקנות להם את הצורה הגלילית, חותכות אותם לקטעים קצרים ואף צובעות אותם.
העיפרון השחור משמש לשרטוט ורישום ומיוצר בגוונים שונים בהתאם לשימוש.
דרגת הקושי של תערובת הגרפיט-חרסית יוצרת את הבדלי גוני האפור.
אם התערובת מכילה יותר חרסית כך היא יותר קשה ופריכה, הגוון בהיר יותר ונמחק ביתר קלות.
סימון הקושי המקובל בישראל הוא בהתאם לתקן האירופי:
הדרגה הנוחה לכתיבה רגילה היא HB.
בדרגות H השתמשו בעבר לשרטוט קווי עזר בשרטוטים הנדסיים.
על קו זה היו עוברים בקו 2B או בטוש על מנת להבליטו, ומחקו את המיותר.
כיום תהליך זה מיותר עם המעבר לתוכנות שרטוט בעזרת מחשב (דוגמת תוכנות CAD) והעיפרון משמש לשרטוט בעיקר לצורכי הוראה לימוד ותהליכים מהירים וראשוניים של תכנון בסקיצה.
עיפרון בדרגות B משמש גם כיום ככלי מרכזי לרישום יחד עם הפחם והעט.
סוג אחר של עיפרון הוא העיפרון המכני .
נקרא בישראל גם "עט-עיפרון", "שפיצר", "עיפרון שפיצי", "עיפרון שפיצים" או "עיפרון חודים".
זהו למעשה עיפרון אשר מוכנס לתוכו באופן ידני מקלון גרפיט דק.
חלק קטן ממוט הגרפיט בולט החוצה מתוך גוף העיפרון המכני על מנת לכתוב.
כאשר החוד נשחק לוחצים על לחצן שמוציא עוד חלק קטן מהחוד החוצה, וכך הלאה.
כיום יש גם עפרונות "שייקר" שבהם החוד יוצא על ידי ניעור של העיפרון.
כל עיפרון כזה מותאם לעובי מסוים של חוד גרפיט אשר רק הוא יכול להיכנס לתוך העיפרון.
עובי מוט הגרפיט נמדד במילימטרים, לדוגמה: חוד 0.5 הוא חוד גרפיט בקוטר חצי מילימטר (0.5 מילימטר), אותו מכניסים לתוך עיפרון מכני 0.5. הסוגים הנפוצים של חודי הגרפיט הם 0.2, 0.3, 0.5, 0.7 ו־0.9. ומגיעים בדרגות קושי רבות.
ככל שהקוטר קטן יותר העיפרון יצייר קו דק יותר אבל יהיה שביר יותר.
הקוטר הנפוץ ביותר הוא 0.5 ואחריו 0.7.
עיפרון מכני דומה לעט בכך שאין צורך לחדד אותו ולנקות את השאריות.
אולם יש לו יתרון על עט בכך שניתן למחוק את הכתוב עם מחק.
עיפרון מכני הוא חסכוני בהרבה בחוד- בעת הכתיבה משתמשים ב-99% מהחומר, לעומת עיפרון רגיל שהוא חסכוני פחות, בגלל שבעת החידוד מתקלפת יחד עם העץ גם שכבה של גרפיט.
עיצוב טקסטיל הוא תחום בעיצוב העוסק בתכנון, יצירה ופיתוח של בדים ומרקמים לשימוש מעשי או דקורטיבי.
התחום משלב בין ידע בטכנולוגיות ייצור טקסטיל, לבין גישה יצירתית ותרבותית לעיצוב.
הבדים מיוצרים מסיבים מהחי, הצומח או מחומרים סינתטיים, ועיצובם נעשה באחת משתי דרכים עיקריות: תוך כדי ייצור הבד עצמו - למשל באריגה או בסריגה, או בהדפסה על בד מוכן (ארוג או סרוג).
תחום עיצוב הטקסטיל משמש מוצרים רבים: בדי ריפוד, מצעים, וילונות, מגבות, מפות, שטיחים וכמובן בדים שמיועדים לתעשיית האופנה (בגדים).
בדים הם חלק מהותי בחיי היומיום – מביגוד, ריפוד, וילונות, מצעים ועד עיצוב פנים.
עיצוב טקסטיל שואף ליצור בדים אסתטיים, שימושיים ולעיתים חדשניים מבחינת תכונותיהם הפיזיקליות.
ישנן שתי גישות מרכזיות בעיצוב טקסטיל:
עיצוב תוך כדי יצירת הבד – לדוגמה באמצעות אריגה, סריגה או ליפוף סיבים.
עיצוב על בד קיים – באמצעות הדפסה, צביעה, או שיטות דיגיטליות.
חומרי הגלם לעיצוב טקסטיל יכולים להיות:
סיבים טבעיים – כותנה, פשתן, משי, צמר.
סיבים סינתטיים – פוליאסטר, ניילון, ויסקוזה.
עם התפתחות הטכנולוגיה, עיצוב טקסטיל כולל כיום:
עיצוב טקסטיל נמצא במגוון תחומים:
עיצוב פנים – בדי ריפוד, שטיחים, וילונות.
מוצרים פונקציונליים – מגבות, מצעים, תיקים ועוד.
טקסטיל טכני – כולל בדים עמידים, טקסטיל חכם, ובדים רפואיים.
ניתן ללמוד עיצוב טקסטיל במוסדות אקדמיים לאמנות ועיצוב.
תוכניות הלימוד משלבות בין פיתוח רעיונות עיצוביים, לבין היכרות עם תהליכי ייצור תעשייתיים וחדשניים.
עיסת נייר היא חומר רך וגמיש, הנוצר מערבוב דבק עם פיסות נייר או קרטון.
מהעיסה מעצבים בדרך כלל פסלים או מוצרים.
לאחר שהעיסה מתייבשת, מתקבל חומר קשיח מאוד, שלא ניתן לעיבוד צורני נוסף, אלא באמצעות חיתוך.
השימוש בעיסת נייר ידוע זה מאות שנים בסין.