tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעת שבקבוצה מספר גבוה מדי של טאלנטים, אותם הטאלנטים ישקיעו את מיטב כוחם ומרצם במטרה למתג עצמם כדומיננטיים מבין יתר חברי הצוות ולא כדי להביא לתוצרים צוותיים מיטביים.
מדובר בתופעה שאיננה ייחודית לבני האדם בלבד, נמצא כי גם בטבע קבוצות עם יחידים בעלי ביצועים גבוהים יתר על המידה יובילו לפגיעה ברמת הביצועים הקבוצתית.
לדוגמה, מצב ובו בלול מספר גבוה של תרנגולות המטילות הרבה ביצים, ביצועי הלול בכללותם יהיו נמוכים יותר.
הסיבה לכך נובעת משום שבעלי הביצועים הגבוהים יתר על המידה, הם גם התחרותיים ביותר ועל כן הם רבים על המשאבים המשותפים של הקבוצה אליה משתייכים.
בקרב בני אדם, כאשר התחרות גדלה גובר הרצון לאחוז בסטטוס גבוה יותר ביחס ליתר חברי הקבוצה, דבר המוביל לפגיעה בעבודה הצוותית בשל ההתמקדות בצרכים האישיים על פני הצרכים הקבוצתיים.
אינדיבידואלים בעלי כישרון יתר הם אנשים שיתפסו כיוצאי דופן מבחינת ביצועיהם, ואלו יתבטאו בכולת להפגין שליטה עליונה בידע בתחום ספציפי שהוא או במגוון רחב של תחומים.
על מנת למדוד האם אדם הוא אכן בעל כישרון יתר, עליו להפגין ביצועים טובים יותר בנושאים כגון: למידה, יכולות פיזיות, יצירתיות וכדומה.
בקרב צוותים בהם מספר גבוה מדי של אינדיבידואלים בעלי כישרון יתר, תופעת ההשפעה השלילית של יותר מדי חברי צוות כישרוניים תתבטא בהופעתם של ביצועים צוותיים כושלים.
קבוצה שמכילה מספר גבוה מדי של טאלנטים וככל שהמשימה הצוותית תדרוש תיאום רב יותר בין חברי הצוות, לפיכך התלות ביניהם תהה גבוהה, הצוות עלול להיכשל במשימה הצוותית.
עובדה זו עשויה להיתפס כמפתיעה לנוכח המחשבה כי ככל שרמת הכישרון בצוות עולה, כך גם התפוקה תהה גבוהה, אך לא כך הם פני הדברים.
אבחון רמת כישרון היתר בצוות
על מנת לאבחן את התופעה אפקט הטאלנט יתר על המידה בקרב צוותים, יתבטא בהופעת דפוסים שונים הפוגעים בעבודת הצוות.
ראשית, נבחן האם חברי הצוות מרבים להתווכח ולהיאבק זה בזה בהליכי קבלת החלטות, כאשר נבחן כיצד התקבלו ההחלטות אם בכלל.
שנית, נבחן את מידת חוסר ההסכמה באשר לדרכי פעולה אפשרויות, כאשר ההסתכלות תהיה נקודתית על ריבוי הדעות בצוות: האם מתקיים שיח שיתופי והדדי או ניסיון של אינדיבידואלים להשתלט.
שלישית, נבדוק את רמת התלות הנדרשת של חברי הצוות כדי להבטיח את הצלחתם במשימה, וכתוצאה מכך נבחן האם דרכי הפעולה שלהם הן בהלימה לכך, האם הצוות עובד בסנכרון או שמא כל אדם לעצמו.
כאשר מדובר במשימה שההצלחה בה תלויה בתיאום וסנכרון התנהגותי בקרב חברי הצוות, נצפה כי המשאבים הקבוצתיים שיוקצו יבטיחו תיאום ושיתוף פעולה מלא ביניהם.
לעומת זאת, מצב ובו המשאבים אינם מוקצים באופן שיבטיח הצלחה צוותית אלא אישית, נדע כי מדובר באפקט הטאלנט יתר על המידה.
תכנון מוקפד ומוקדם של הצוות כמו גם המטרות לשמן נוצר, עשוי להקטין את הסיכוי לקיומה של התופעה, נתייחס למספר מצבים אפשריים:
צוות חדש - אם מדובר בצוות חדש, נפרוט את היכולות והמיומנויות בהן נזדקק כדי לדעת אילו מועמדים ימצאו כפוטנציאלים.
לצד זה, נדון אודות המטרה הקבוצתית ונחתור להרכיב צוות המכיל עובדים בעלי חזקות מתחומים מגוונים - קרי ניצור תלות מסוימת בין חברי הצוות מבחינת החשיבות בחלוקת הידע וכיוצא בזה בשיתוף פעולה.
כך, נעצים את החשיבות בקיומו של שיח שיתופי ופורה על מנת להעלות את סיכויי ההצלחה של הצוות כשלם.
צוות ארעי מעובדים קיימים - הקמת צוות בארגון עבור מיזם ספציפי המורכב מעובדים הנדרשים לשתף פעולה באופן חד פעמי.
לשם כך, נוכל לתכנן בקפידה מיהן הפרסונות שיצטרפו מבחינת ההיכרות המוקדמת עמן והניסיון לבחון איך הן משלימות זו את זו מבחינת היכולות והידע שברשותם.
כלומר, ההיכרות והבנת הצרכים כגורמים מסייעים להפחתת הסיכוי שהאפקט יתרחש בצוות.
צוות ובו כבר קיים אפקט הטאלנט יתר על המידה - החשיבות בהעלאת הנושא למודעות של חברי הצוות: נעורר שיח בו נדרוש הקשבה והתבטאות מצד כל חברי הקבוצה, כאשר נפרוט את דרכי הפעולה בהן נקטו עד כה במשימות הצוותיות ומכאן נרחיב מדוע כשלו בתוצרים הקבוצתיים.
לצד זה, נוכל לבנות מערך תגמול המורכב מביצועים אישיים לצד הקבוצתיים, כאשר השאיפה לירידה ברמת ההתנגדות בין בעלי כישרון היתר לאור הדרישה לעמוד בביצועים הקבוצתיים והתגמול שעשויים להניב מכך.
תמיכה ארגונית נתפסת (Perceived Organizational Support) מוגדרת על פי המידה בה העובדים מרגישים שהארגון שלהם דואג לרווחתם ומעריך את תרומתם.
ברמה הצוותית, מושג זה מתייחס למידה בה הצוות כולו מרגיש שיש לו תמיכה מהארגון.
אקלים צוותי (Team Climate) של תפיסה משותפת לגבי התמיכה הארגונית גורם לביצוע צוותי גבוה יותר ולעמידה ביעדי הצוות.
למעשה, תפיסת התמיכה הארגונית לפעמים אף יותר חשובה מקיום התמיכה בפועל.
אקלים נקבע כ־70% על ידי עובדי הארגון וכ־30% על ידי הארגון עצמו ותפיסתו בפועל והוא גורם מרכזי למוטיבציה של עובדים.
כאשר מוטיבציה יורדת, ישנן יותר היעדרויות, ירידה בפיריון, חוסר מחוברות של העובדים בארגון, קונפליקטים באופן תדיר וכישלון בקביעת מטרות ויעדים ארגוניים.
ממדים של אקלים הם בהירות, סטנדרטים לשיפור ביצועים, לקיחת אחריות של העובדים כלפי מטרות ארגוניות, גמישות בנוגע לשינויים הקורים באופן תדיר ומחויבות צוותית.
ניתן למדוד תמיכה ארגונית נתפסת לצוותים עם שאלון המורכב מארבעה פריטים (Gonzalez-Roma, Fortes-Ferreira & Peiro, 2010).
חברי הצוות מרגישים שיש תמיכה מהארגון.
אפשר לראות שהארגון מעוניין בחברי הצוות.
ניהול משאבי האנוש בוצע תוך חשיבה על חברי הצוות.
מנהל הצוות תורם ליצירת אקלים צוותי חברותי ונעים.
כל היבט נמדד לפי מידת הסכמה בסקאלה מ-1 עד 6.
ישנן כמה אפשרויות שעשויות לסייע לארגונים לשפר את רמת התמיכה הארגונית הנתפסת בקרב צוותי עבודה.
1. עיצוב אפקטיבי של הצוות, כך שיכלול מעורבות של סוגי אנשים וכישורים מגוונים.
2. הרחבת קווי התקשורת בין מנהלים לחברי הצוות ויצירת תקשורת יותר פתוחה ומאפשרת.
3. יותר שיתוף מידע של הארגון את הצוות, כך שחברי הצוות ירגישו שייכות לארגון ולא רק לצוות.
4. קביעת משובים באופן תדיר, שיאפשרו למידה והתקדמות בעבור הצוות ויסייעו גם להגשמת מטרות ארגוניות, תוך שיפור מתמיד.
5. מתן הכשרה והדרכה שהארגון יקנה לעובדיו, במטרה להשקיע בהם וללמד אותם לעבוד טוב כצוות, גם בינם לבין עצמם וגם כלפי חוץ, עבור המטרה הארגונית.
6. יישום מערכת של מדידות ביצועים ומתן תגמול, גם בפן הצוותי וגם בפן האישי עבור כל עובד, תוך דגש על תגמול הוגן שיאפשר תחרות בריאה ולא ייצר קנאה או כאוס.
על מנת להשיג בהירות, על המנהל להעביר חזון ברור ומעורר השראה לעובדיו ולדאוג שיהיה תכנון קבוצתי של המשימה.
כדי להשיג הרתמות מחברי הצוות בנושא אחריות, יש לחלק אחריות בין חברי הצוות, לתת להם משימה שתהיה מדידה, כך שיוכלו לראות מה השיגו ולייצר בניהם תקשורת בריאה.
חשוב לייצר לעובדים תחושת שליחות במשימה אותה הם מבצעים ולא לנהל אותם על פי Micro Management, אלא לתת להם את החופש והאחריות לקבלת החלטות בנוגע למשימה, כך שיראו כי הארגון סומך עליהם.
כמו כן, חשוב שיהיו מטרות חכמות שייקבעו מראש, שיהיו גם מטרות מניעות שיגרמו לעובדים לשיתוף פעולה וידרבנו אותם לפעול למען הצלחת המשימה.
בנוסף, חשוב שהיעדים יהיו מקיפים, לצד הערכת יעדים, וכדאי לייצר אמנת צוות (Team Charter) שתהווה המרכיב המחבר בין הצוות ובה יהיו בין היתר, מטרות משותפות.
כמו כן, יש לייצר אחריות צוותית, גם בין החברים לבין עצמם ובינם לבין הארגון, זאת באמצעות הדגשת המטרות הארגוניות המשותפות תוך כך שחשוב לגרום לצוות להרגיש חלק מהארגון ולהרגיש משמעותי בעבורו, זאת על ידי מעורבות בקבלת החלטות למשל.
יתרה מכך, בשביל גמישות בצוות נדרשת חדשנות ונדרש מקום למתן יוזמה לעובדים.
בנוסף, כדאי לקיים Brainstorming לעיתים, כדי לעודד חשיבה צוותית או שכדאי ליצור מודל SWOT המתייחס ליתרונות וחסרונות בתוך הצוות וליתרונות וחסרונות מחוצה לו, המשפיעים עליו, כדי לעודד שינוי למטרת שיפור.
בהיבט של תגמול, חשוב לזכות את העובדים בתגמול על עבודתם הקשה כשהם מצליחים.
חשוב לעשות זאת כך שיחושו שוויון ותוך התייחסות לצרכיו האישיים של כל אחד מהעובדים בצוות, מתוך הבנה שלאנשים שונים ישנן העדפות ותחומי עניין שונים, כמו גם שכל אחד מהעובדים יוכל להיות מונע מדבר אחר הנוגע לו באופן אישי.
חשוב שיהיו ערכים המקושרים לתגמול, כך שהתגמול יהיה בעל ערך וגם ייתפס כך.
כדי לייצר מחויבות צוותית, יש ליצור דינמיקה של פתרון בעיות, יש לעודד עבודת צוות ושיתוף פעולה, לייצר כר לקבלת החלטות ולפנות זמן לגישות צוותיות.
זאת לצד אימון מתמיד בצוות (Coaching), כך שילמדו זה מזה.
חשוב להכניס אנשים עם פוטנציאל גבוה לצוות, כך שיוכלו לפתח עצמם ולתרום לאחרים, מה שעתיד לייצר התפתחות אישית והתפתחות צוותית כאחד.
פיתוח עסקי הוא מושג מתחום הניהול העוסק בתהליכים ומשימות לשם קידום מטרות ארגוניות ומשלב דיסציפלינות ניהוליות, כלכליות, תעשייתיות, שיווקיות וארגוניות.
מטרות של תהליכי פיתוח עסקי יכולות להיות כלליות (הגדלת הכנסות החברה) או רחבות מאוד (פיתוח עסק לרשת ארצית) או ספציפיות ומוגדרות (השקת מוצר חדש או פניה למגזר לקוחות חדש).
לעיתים מושגים יעדים אלו בעזרת יצירת מערכת יחסים עם חברות נוספות ושותפים אסטרטגיים, שהמטרות שלהם סינרגטיות לאלו של הארגון.
ניהול הפיתוח העסקי הוא מערך ניהולי שמקביל או משלים לניהול השיווק והמכירות ולניהול אסטרטגי.
ההבחנה המקובלת בין ניהול שיווק ומכירות וניהול עסקי שוטף, לבין ניהול פיתוח עסקי או ניהול אסטרטגיית צמיחה - היא ההבחנה בין פעילות אורגנית, שוטפת, לבין פעילות א-אורגנית, שאינה שוטפת אלא ייחודית.
הגדרה שאומצה על ידי פלגרייב באנציקלופדיה לניהול אסטרטגי, "פיתוח עסקי מוגדר כמשימות ותהליכים הנוגעים להיערכות אנליטית להזדמנויות לגידול פוטנציאלי, איתור, יישום ותמיכה בהזדמנויות צמיחה אבל אין זה כולל החלטות אסטרטגיות ויישום הזדמנויות צמיחה".
פיתוח עסקי נעשה באופן פנימי, בחברה עצמה או באמצעות יועצים חיצוניים.
למרות המינוח "פיתוח עסקי", גם גופים ממשלתיים וציבוריים, מלכ"רים ותאגידים שאינם עסקיים, עוסקים באופן תמידי בפיתוח עסקי.
מחקר שיטתי שנערך לאחרונה בנושא, התווה קווים מנחים והצביע על הופעתו של תפקיד "מפתח עסקי" או מנהל הפיתוח העסקי, עם תפקיד מיוחד בתהליך ניהול חדשנות.
פונקציית הפיתוח העסקי נפוצה יותר בתעשיות ההיי-טק והביו-טק.
פיתוי קטלני הוא סרט דרמה קומית שחורה פלילי משנת 1995, המצולם במתכונת מוקומנטרית, בבימויו של גאס ואן סנט עם תסריט מאת באק הנרי, המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'ויס מיינארד, שהתבסס בעצמו על סיפורה של פמלה סמראט.
בסרט מככבים ניקול קידמן, מאט דילון וחואקין פיניקס.
בתפקידי המשנה מופיעים אילנה דגלאס, ויין נייט, קייסי אפלק, קורטווד סמית', דן הדייה ואליסון פולנד.
קידמן הייתה מועמדת לפרס באפט"א וזכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפרסי אמפייר על הופעתה.
בכתב העת המדעי "BMC Psychiatry", דמותה תוארה כסובלת מהפרעת אישיות נרקיסיסטית.
הסרט כולל הופעות אורח של ג'ורג' סיגל, דייוויד קרוננברג, הסופרת מיינארד והתסריטאי הנרי עצמם.
המוזיקה עבור הסרט הולחנה על ידי דני אלפמן.
הסרט עלה לאקרנים ב-6 באוקטובר 1995.
סוזן סטון היא אישה שתמיד הייתה אובססיבית ונחושה להופיע בטלוויזיה, בשאיפה להפוך לכתבת מפורסמת בעולם.
סוזן מתחתנת עם לארי מארטו, משתמשת בעסקי המסעדות המשפחתיות שלו כדי לשמור על היציבות הכלכלית שלה, ולוקחת עבודה כמזכירה במשרה חלקית בתחנת הכבלים המקומית, "WWEN", בתקווה לטפס בסולם הדרגות של הרשת.
באמצעות התמדה בלתי נלאית, בסופו של דבר סוזן מקודמת בעבודתה וממונה להגיש את פינת מזג האוויר במהלך חדשות הערב של התחנה.
כאשר לארי מתחיל לבקש ממנה לוותר על הקריירה שלה על מנת להקים משפחה ולעזור בעסקי המסעדות, סוזן מתחילה מיד לרקום תוכנית במטרה להיפטר ממנו.
לשם כך היא משתמשת בסרט התיעודי הטלוויזיוני שהיא עובדת עליו העוסק בבני נוער הלומדים בתיכון המקומי; היא מפתה אחד מהם, ג'ימי אמט, ומתמרנת אותו ואת חבריו, ראסל היינס ולידיה מרץ, להרוג את לארי.
בעזרת ראסל ולידיה, ג'ימי בסופו של דבר מבצע את הרצח.
אף על פי שמותו של לארי נקבע לבסוף כתוצאה מפריצה מזוינת, המשטרה מוצאת את הסרט התיעודי שסוזן מכינה, שמרמזת על מערכת יחסים בינה לבין ג'ימי.
בני הנוער נעצרים ומקושרים דרך הראיות לזירת הפשע.
לידיה עושה עסקה עם המשטרה במסגרתה היא משוחחת עם סוזן כשעליה מכשיר האזנה, וסוזן חושפת מבלי משים את חלקה בתכנון הרצח.
עם זאת, למרות הראיות החד-משמעיות, סוזן טוענת כי היא רומתה על ידי המשטרה שכפתה עליה להודות ברצח ומשוחררת בערבות.
כשהיא מתענגת על אור הזרקורים, סוזן מפברקת סיפור על כך שלארי היה מכור לסמים שנרצח על ידי ג'ימי וראסל, סוחריו כביכול.
ג'ימי וראסל נידונים למאסר עולם; אך ראסל עושה עסקת טיעון להפחתה בעונשו בעוד לידיה משוחררת במאסר על תנאי.
בינתיים, אביו של לארי, ג'ו, מבין שסוזן עמדה מאחורי מות בנו ומשתמש בקשריו במאפיה שלו על מנת להזמין את רציחתה.
המתנקש מפתה את סוזן לצאת מביתה, הורג אותה ואז מסתיר את גופתה מתחת לאגם קפוא.
בסצנת האפילוג, לידיה זוכה לתשומת לב לאומית בכך שהיא מספרת את הצד שלה בהתרחשויות האחרונות בראיון טלוויזיוני, והופכת לסלבריטאית; ואילו אחותו של לארי, ג'ניס, מתאמנת בהחלקה על הקרח באגם הקפוא בו מוסתרת גופתה של סוזן.
ניקול קידמן - סוזן סטון-מארטו
מאט דילון - לארי מארטו
חואקין פיניקס - ג'ימי אמט
קייסי אפלק - ראסל היינס
אילנה דגלאס - ג'ניס מארטו
אליסון פולנד - לידיה מרץ
דן הדייה - ג'ו מארטו
מריה טוצ'י - אנג'לה מארטו
ויין נייט - אד גרנט
קורטווד סמית' - ארל סטון
הולנד טיילור - קרול סטון
סוזן טריילר - פיי סטון
טים הופר - מייק ורדן
מייקל רספולי - בן דלוקה
באק הנרי - מר ה.
דייוויד קרוננברג - אדם באגם
ג'ויס מיינארד - עורכת דין
כריס פיליפס - שחקן כדורגל
ג'ורג' סיגל - דובר הכנס
ריין פיניקס - נגן בתוף מרים
אמבר-לי קמפבל - סוזן, בגיל 6
הסרט הוא תערובת של סגנונות וסוגות שונות, המשלבים דרמה מסורתית עם מונולוגים קומיים שחורים ישירים למצלמה על ידי דמותה של קידמן, וראיונות מוקומנטריים, חלקם טרגיים, עם כמה מהדמויות האחרות בסרט.
הסרט והרומן עליו הוא מבוסס שאבו השראת מעובדות שעלו והתגלו במהלך משפטה של פמלה סמארט, רכזת שירותי תקשורת בבתי ספר שנכלאה באשמת פיתוי תלמיד תיכון בן 16 ושידולו להרוג את בעלה.
תפקידה של סוזן סטון הוצע במקור למג ראיין, שדחתה את התפקיד ואת המשכורת שהוצעה לה, 5 מיליון דולר.
לקידמן, שמאוחר יותר לוהקה לתפקיד, שולמו שני מיליון דולר.
פיתוח תרופות וחיסונים למחלת COVID-19 מיועד לפיתוח של חיסונים ותרופות טיפוליות נגד מחלת COVID-19, אותה מחולל הנגיף SARS-CoV-2.
במהלך אפריל 2020, מאות חברות תרופות, חברות ביוטכנולוגיה, קבוצות מחקר באוניברסיטאות וארגוני בריאות, פיתחו 115 חיסונים ו-249 טיפולים פוטנציאליים למחלת COVID-19, שנמצאים בשלבים שונים של מחקר פרה-קליני או קליני.
בסוף אפריל נערכו כ-330 מחקרים קליניים ברחבי העולם כדי להעריך טיפולים פוטנציאליים נגד המחלה.
ארגון הבריאות העולמי (WHO), הסוכנות האירופית לתרופות (EMA), מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), וממשלת סין ויצרני התרופות סינים היו מתואמים עם האקדמאים והחוקרים בתעשייה כדי להאיץ את פיתוחם של החיסונים, של תרופות אנטי-ויראליות ושל טיפולים לאחר הידבקות.
פלטפורמת רישום הניסויים הקליניים הבינלאומיים של ארגון הבריאות העולמי רשמה 536 מחקרים קליניים לפיתוח טיפולים שלאחר הידבקות בזיהומי מחלת COVID-19, עם מספר רב של תרכובות אנטי-ויראליות שהוכנו לטיפול בזיהומים אחרים במחקרים קליניים שאומצו.
בחודש מרץ 2020 יזם ארגון הבריאות העולמי את "ניסוי SOLIDARITY" בעשר מדינות, אליו נרשמו אלפי אנשים שנדבקו ב-COVID-19, כדי להעריך את ההשפעות הטיפוליות של ארבע התרכובות האנטי-ויראליות הקיימות והמבטיחות ביותר.
מנגנון סקירה דינמית ושיטתית הוקם באפריל 2020 במטרה לעקוב אחר התקדמות הניסויים הקליניים הרשומים כחיסונים נגד המחלה ואחר תרופות טיפוליות פוטנציאליות.
פיתוח חיסונים ותרופות הוא תהליך רב-שלבי, האורך בדרך-כלל מעל חמש שנים על-מנת להבטיח את הבטיחות והיעילות של תרכובת חדשה.
בפברואר 2020 אמר ארגון הבריאות העולמי כי אין ציפייה שחיסון נגד הנגיף יהיה זמין בתוך פחות משנה.
מספר סוכנויות רגולטוריות לאומיות, כמו ה-EMA וה-FDA, אישרו נהלים במטרה לזרז בדיקות קליניות.
בדצמבר 2020 אושרו החיסונים הראשונים לשימוש חירום - החיסון של "פייזר" ו-"BioNTech" וכן החיסון של "מודרנה".
גורמים שסייעו בפיתוח החיסונים היו בין היתר התקדמות טכנולוגית והשקעת משאבים רבים.
המגפה גם איפשרה להגיע למספר הנדבקים מהר מאוד, כך שאובחנה האפקטיביות במהירות יחסית.
גורמים אחרים היו ייצור במקביל לשלב האחרון בניסוי (הימור שעלותו יכולה להיות מיליונים רבים) ולעיתים גם קיום טכנלוגיה קיימת.
מדינות כמו סין ורוסיה חיסנו אזרחים לפני סוף הניסוי הקליני.
ב-1 בדצמבר 2020 הייתה בריטניה המדינה הראשונה במערב שאישרה שימוש בחיסון, לאחר שהושלם הניסוי.
עד אפריל 2020, היו ארבעה טיפולים פוטנציאליים לאחר הידבקות - פביפירביר, רמדסיביר, לופינאביר והידרוקסיכלורוקווין (או כלורוקין) – בשלב האחרון של הבדיקה על בני אדם – ניסויים קליניים בשלבים III-IV; וחמישה חיסונים פוטנציאליים נכנסו לשלב II של הבטיחות, הערכת המינון והיעילות על בני אדם.
בדצמבר 2021, קיבל השילוב של תרופת פייזר Nirmatrelvir באריזה משותפת עם ritonavir אישור שימוש חירום על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לטיפול במחלת הקורונה COVID-19. התרופות באריזה משותפת נמכרות תחת שם המותג Paxlovid.
בדצמבר 2021 ניתן אישור חרום גם לתרופה מולנופיראוויר של חברת מרק.
רשימת טיפולים פוטנציאליים בשלבים המתקדמים ביותר
מספר תרופות הפוטנציאליות הנבדקות כטיפול "תומך" להקלה על סימפטומים במהלך מחלה, כמו NSAIDs או מרחיבי סימפונות, אינן כלולות בטבלה שלהלן.
טיפולים פוטנציאליים בשלבי הניסוי II ו-I אינם נכללים אף הם.
לתרופות בשלבי הניסוי I ו-II יש אחוזי הצלחה נמוכים (מתחת ל-12%) לעבור את כל שלבי הניסוי עד לקבלת אישור סופי.
לאחר שהגיעו לניסויים בשלב III, טיפוליים פוטנציאליים למחלות הקשורות לזיהום של COVID-19 – מחלות זיהומיות ונשימתיות – הם בעלי אחוזי הצלחה של כ-72%.
בפברואר 2021 דווח על תרופה ישראלית חדשה בעלת 96% אחוזי יעלות שנוסתה על 30 מטופלים במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, 29 מהם נרפאו.
באפריל 2020 דווח על כ-115 חיסונים פוטנציאליים שנמצאו בשלבי פיתוח מוקדמים.
באמצע שנת 2020 סיימו מספר חברות בהצלחה את שלבי הניסויים הנדרשים, והחיסונים אושרו לשימוש כללי.
בין החיסונים הנפוצים בעולם נמנו חיסון פייזר-ביונטק נגד COVID-19, חיסון מודרנה נגד COVID-19 וחיסון ספוטניק V נגד COVID-19.
משרד הביטחון פרסם קול קורא להצעת רעיונות וכיווני פיתוח טכנולוגיים שיסייעו במניעה, טיפול והתמודדות עם נגיף הקורונה.
הקול הקורא פנה ליזמים בתחומי ההיי-טק, ביו-טק, רפואה, טכנולוגיה וכן למדענים ולחוקרים באקדמיה ובמכוני מחקר, להציע רעיונות, יוזמות והצעות להתמודדות עם נגיף הקורונה.
חברת אנלייבקס תרפיוטיקס הישראלית פיתחה בשיתוף המרכז הרפואי הדסה את התרופה אלוסטרה להתמודדות עם קורונה אצל חולים במצב קשה וקריטי באמצעות שימוש בתאים שנלקחו מאנשים בריאים.
ובבית החולים הדסה נעשה ניסוי ראשוני לשימוש בתרופה אצל חמישה חולים שהבריאו לחלוטין.
התרופה מבוססת על מחקריו של פרופ' דרור מבורך לריפוי של אלח דם.
טיפול נוסף נעשה במרכז רפואי הדסה באמצעות חברת קמהדע, החברה עושה שימוש בנסיוב שהופק מפלזמה מדם של חולי קורונה שהבריאו, הנסיוב פותח מנוגדנים שנראים כיעילים בנטרול הנגיף, ובודדו, כשהתורמים שמהם נלקחה הפלזמה הם כאלה שפיתחו רמה גבוהה של נוגדנים.
טיפול בפלזמה זו הניב תוצאות חיוביות יחסית, אולם חולה אחת נפטרה למרות הטיפול.
בישראל ניסו לפתח חיסון גם המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה, מרכז ידע גליל עליון ומכון ויצמן למדע.
דוברות משרד הביטחון פרסמה שבמכון למחקר ביולוגי פותח נוגדן חד-שבטי עם שיעור נמוך במיוחד של חלבונים אחרים, שעלולים לסכן את החולה המטופל, שהוכח כמנטרל את וירוס הקורונה האלים.
ב-26 במאי 2020 הודיע המכון למחקר ביולוגי בישראל כי ערך ניסוי בנגזרות של שתי תרופות שפותחו במקור לטיפול במחלת גושה ומצא כי טיפול בהן הוביל לירידה משמעותית ביכולת השכפול של נגיף הקורונה, והוא גורם להרס ותמותה של התא המודבק.
אחד החומרים שנבחנו בניסוי הוא נגזרת של התרופה Cerdelga®, שקיבלה כבר אישור FDA וניתנת לחולי גושה, והתרופה השנייה נמצאת בשלבי אישור מתקדמים.
במהלך אוקטובר 2020 בוצע השלב הראשון של הניסוי במרכזים הרפואיים תל השומר שיבא והמרכז רפואי הדסה, שיעשה באמצעות מתן החיסון ל-40 אנשים בריאים.
השאיפה להגיע ל-70% יעילות במניעת הידבקות.
ב-2 בפברואר הודיע ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "הנחיתי את המכון הביולוגי ומשרד הבריאות לפעול ליצירת חיסון ולהקים מפעל חיסונים בישראל." לשם כך הובאו על ידי משרד הביטחון, משלוחים של נגיף הקורונה למכון הביולוגי מחוץ למדינה.
משרד הביטחון הודיע שעל מחקר ופיתוח המענה הרפואי לנגיף עמלים במכון למעלה מ-50 מדענים מנוסים.
במקביל הוחלט על הקמת מפעל החיסונים בירוחם.
ב-1 בנובמבר החל השלב הראשון בניסויים בבני אדם, כאשר חוסן הנסיין הראשון בחיסון הישראלי.
בדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה שהתקיים ב-30 בנובמבר, מנהל המכון הביולוגי, פרופ' שמואל שפירא, העריך כי החיסון יתחיל להינתן מתחילת קיץ 2021: "יש לנו חיסון יעיל ובטוח, והכוונה שלנו היא לייצר 15 מיליון חיסונים.
סיימנו את השלב הראשון לפני חמישה ימים - ואנחנו אמורים להתחיל את השלב השני תוך עשרה ימים".
ב-14 בדצמבר 2020 הוכרז על תחילת השלב השני.
באפריל 2021 נמסר כי החיסון עדיין נמצא בשלב השני של הניסוי הקליני.
טיפול תרופתי נגד COVID-19 במאובחני סרטן
במחקר שנערך בבית החולים איכילוב, נבדקו מאפייניהם של 131 מאובחנים במחלות לימפופרליפרטיביות, כולל לוקמיה לימפוציטית כרונית (CLL, n=36) מיאלומה נפוצה (MM, n=36) ו-לימפומה שאינה הודג'קין (NHL, n=59), ואשר במהלך ינואר עד מרץ 2022 נדבקו בנגיף הקורונה.
מתוכם, לגבי 123 מטופלים (93.9%) היה מידע אודות קבלת טיפול נגד COVID-19, כאשר 50 מביניהם קיבלו טיפול זה שלא בזמן אשפוז, כגון: פקסלוביד (n=38), מולנופיראוויר (n=11) ו-סוטרוימאב (Sotrovimab, n=1 ).
מתוך כלל המטופלים, 25 (26.7%) אושפזו להמשך טיפול ב-COVID-19, כאשר 11 מתוכם (44.0%) קיבלו טיפול נגד COVID-19 לפני אשפוזם, ו-23 מתוכם (92.0%) קיבלו טיפול נגד COVID-19 במהלך האשפוז (לפי טיפולים: דקסמטזון - 23, רמדסיביר - 17, טוסיליזומב או בריסיטיניב - 4, רמדסיביר ביחד עם טוסיליזומב או בריסיטיניב - 4).
מתוך מאובחני CLL שקיבלו טיפול נגד COVID-19 שלא בזמן אשפוז (n=17, פקסלוביד או מולנופיראוויר) - רובם לא אושפזו להמשך טיפול בקורונה (n=12, 70.6%), ומתוך מאובחני CLL שלא קיבלו טיפול זה (n=16) - רובם אושפזו (n=11, 68.8%), והבדל זה היה מובהק סטטיסטית (0.024=p).
כדי להשיג פיתוח בר-קיימא המערכות האקולוגיות של כדור הארץ צריכות להישמר במצב בריא, וניצול המשאבים צריך להיעשות בקצב המאפשר לתהליכים הטבעיים לחדש את המשאבים שנוצלו.
פיתוח בר-קיימא יכול להתקיים לאורך זמן ממושך מכיוון שאינו פוגע בבסיס המשאבים עליהם הוא נשען.
פיתוח זה שונה מפיתוח קונבנציונלי שלרוב פוגע ביכולת של משאבי הטבע להתחדש ועל ידי כך מסכן את איכות החיים של הדורות הנוכחיים והדורות הבאים.
ללא חוסן משאבי הטבע, המערכות האקולוגיות עלולות לקרוס ואיתן גם החברה והכלכלה, כפי שאנו רגילים אליהם, מכיוון שהם תלויים באופן ישיר ועקיף במערכות אלו.
פיתוח בר-קיימא מושתת על המושג קיימות שמקורו בלטינית ומשמעותו יכולת נשיאה, תמיכה, קיום ושימור.
המונח נטבע על ידי האנס קרלוביץ ב-1713, שהיה הראשון לנסח כללים לניהול יערנות זהיר על מנת שניתן יהיה להפיק תועלת מהיער לחימום, בנייה וכרייה לאורך זמן.
פיתוח בר-קיימא מורכב משלושה עמודי תווך השזורים ונתמכים זה בזה: הגנת הסביבה, הוגנות חברתית ופיתוח כלכלי, כאשר כל חיבור בין שניים מתוך שלושת עמודי התווך יוצר אספקט שונה של קיימות.
פעילי איכות הסביבה יאמרו שפיתוח בר קיימא הוא אוקסימורון, כי כל פיתוח גורר אחריו פגיעה בסביבה.
הכלכלן הסביבתי הרמן דיילי (Herman Daly) שאל "מה הטעם במנסרה אם אין יער?" מנקודת מבט זו, הכלכלה איננה אלא תת-מערכת של החברה האנושית, שהיא עצמה תת-מערכת של המערכת האקולוגית העולמית.
את הגישה הזאת ניתן לייצג באמצעות שלושה מעגלים המכילים זה את זה.
שלושת עמודי התווך של פיתוח בר-קיימא
הגנת הסביבה (environmental protection): הסביבה מהווה בסיס וקרקע פורייה לשני עמודי התווך הנוספים: החברה והכלכלה.
חיי האדם תלויים במשאבי הטבע עליהם הוא נשען, וללא משאבים אלו כלכלת ורווחת האנושות לא יוכלו להתקיים בצורה תקינה.
פיתוח בר-קיימא דוגל בשימוש במשאבי טבע מתחדשים, כגון אנרגיה סולרית שלא מתכלה בניגוד לדלקים מאובנים הנוצרים בתהליך של מיליוני שנים.
כלכלה מעגלית היא גישה רווחת בפיתוח בר-קיימא בה נוצרת מערכת סגורה של משאבים כאשר משאב המגיע לסוף חייו הנוכחיים לא הופך לפסולת אלא לחומר גלם לתהליך או מוצר אחר.
הוגנות חברתית (social equity): "לא ניתן לפתור בעיות סביבתיות בלי להתייחס להשפעתן על בני האדם." לפיכך, פיתוח בר-קיימא שואף לצדק והוגנות חברתית בו חלוקת המשאבים הסביבתיים והכלכליים בין בני האדם היא הוגנת ולכל אדם רמת חיים נאותה.
כדי להשיג זאת, פיתוח בר-קיימא מאפשר לאוכלוסיות המושפעות מהפיתוח לקחת חלק פעיל בהחלטות הנוגעות להן ולסביבתן.
חברה בת-קיימא רואה את עצמה כחלק מהסביבה ומשתמשת במשאבי הטבע באופן מושכל ויעיל, המגן על הסביבה ועל ידי כך מגן גם על בריאות ורווחת האנשים התלויים בה.
בחברה כזו, הצלחה כלכלית אינה מהווה מטרה, אלא אמצעי לשיפור איכות חיי האוכלוסייה.
פיתוח כלכלי (economic development): פיתוח כלכלי קונבנציונלי מתייחס לערכי הטבע כסחורה בעלת ערך כלכלי המשרתת את האדם, דבר המוביל להידלדלות משאבי הטבע והדרת אוכלוסיות מוחלשות.
בניגוד לפיתוח זה, פיתוח כלכלי בר-קיימא לא מתחרה על משאבי הטבע אלא פועל בסנכרון עמם במטרה להבטיח שגשוג אקולוגי והוגנות חברתית לטווח הארוך.
פיתוח בר-קיימא מתבטא במציאת פתרונות לצמיחה כלכלית המספקת פרנסה ומחייה נאותה לכל עם דגש על שיפור רווחתם של אוכלוסיות מוחלשות, ומונעת את דלדול משאבי הטבע, הגרעת הסביבה, פגיעה תרבותית וחוסר יציבות חברתית.
שלושה אספקטים של קיימות - החיבורים בין שלושת עמודי התווך
נשיאה: החיבור בין הגנת הסביבה להוגנות חברתית מייצר סביבה בריאה עם כושר התאוששות גבוה המספקת שירותי מערכת שמאפשרים לה לשאת ולהכיל את תושביה .
דבר זה מתבטא באפשרות הסביבה לספק לאדם חיים בריאים ובטוחים ולאפשר התמודדות יעילה עם משברים סביבתיים וחברתיים.
החברה מצידה, צריכה להשתית את הגנת הסביבה על ידי חוקים ותקנות כדי לשמר את שירותי המערכת הללו שמגנים עליה (ועל יצורים חיים אחרים).
אולם ללא התייחסות לעמוד התווך של הפיתוח הכלכלי, עלולה להיות פגיעה בהתפתחות וקדמה בחברה.
הגינות: בחברה הוגנת פיתוח כלכלי נתפס ככלי המאפשר חלוקה הוגנת וצודקת של משאבים בין אנשים, כך שהפיתוח תומך במתן הצרכים הבסיסיים (כמו מזון ומחסה לכל הפחות) לכלל החברה.
כמו כן חברה כזו מאפשרת לאנשיה לממש את רצונם מעבר לצורכי הבסיס על ידי מגוון אפשרויות תעסוקה, תמיכה בעסקים מקומיים וכלכלה מקומית, ומתן דגש על פיתוח עצמי והכשרה תעסוקתית.
אך ללא התייחסות להגנת הסביבה, משאבי הטבע ינוצלו מעבר ליכולתם להתחדש והסביבה לא תוכל להמשיך ולספק את שירותיה לאדם לטווח ארוך.
קיום: פיתוח כלכלי נשען כמעט תמיד על משאבי הסביבה (כמו מים, מינרלים, צמחייה, וכו') כחומרי גלם כדי לספק מזון, מגורים, וצרכים אנושיים נוספים.
החיבור בין פיתוח כלכלי להגנת הסביבה מאפשר למשאבים הטבעיים להתחדש ולהמשיך להתקיים ולתפקד בצורה מלאה ותקינה גם בעתיד הרחוק על ידי שימוש חסכוני ויעיל במשאבי הטבע.
פיתוח כזה אינו פוגע בטבע, בשירותי המערכת אותם הוא מעניק, וביכולת הסביבה להתקיים בצורה הטובה ביותר.
אך כאשר הוגנות חברתית לא נלקחת בחשבון, עלולה להיווצר חברה לא-הוגנת בה הפער בין המעמדות מתרחב והאוכלוסייה שנותרת ללא משאבים גדלה.
כפי שניתן לראות, חיבור בין שני עמודי תווך מאפשר את התקיימותו של פן מסוים בפיתוח בר-קיימא, אך רק כאשר שלושת עמודי התווך מתקיימים בו זמנית בצורה מאוזנת פיתוח בר-קיימא מלא יכול להתרחש.
המשבר הסביבתי שנוצר על ידי ניצול יתר של משאבי הטבע לצד הצורך בפיתוח כלכלי עורר התעניינות ברמה בינלאומית כבר בשנות ה-70. הדבר הוביל לקיום מספר ועידות בינלאומיות של האו"ם שהחלו להגדיר את המסגרת התאורטית של המושג פיתוח בר-קיימא:
1972 – ועידת האו"ם לגבי סביבת בני האדם (ועידת סטוקהולם): בשנה זו התקיימה בשוודיה הוועידה הראשונה שעסקה בבעיות סביבתיות-אנושיות ברמה הגלובלית ובהצעות לפתרונן.
המשתתפים בוועידה אימצו את "הצהרת סטוקהולם" שכללה 26 עקרונות לניהול תקין של הסביבה ותוכנית פעולה להערכה וניהול הסביבה הגלובלית.
ועידה זאת גם הובילה להקמת תוכנית הסביבה של האו"ם.
1987 – ועדה עולמית לסביבה ופיתוח: הוועדה הוקמה על ידי האו"ם ב-1983 כדי לענות על צורכי העולם בהתפתחות כלכלית ובה בעת למנוע את הנזק החברתי והסביבתי הנגרם מפיתוח זה.
דוח הוועדה - "עתידנו המשותף" פורסם ב-1987 וכלל חשיבה מקיפה וגלובלית של הבעיות העומדות בפני העולם המפותח והמתפתח כאחד.
הדו"ח נודע בשם ועדת ברונטלנד על שם ראש ממשלת נורווגיה שעמדה בראשה.
1992 – פסגת כדור הארץ הבינלאומית (ועידת ריו): פסגה זו התקיימה בריו דה ז'ניירו שבברזיל, וכללה יותר מ-100 ראשי מדינות שחתמו על אמנת שינוי האקלים והמגוון הביולוגי.
בנוסף הם אימצו את "הצהרת ריו" בה מפורטים עקרונות של פיתוח בר-קיימא כפי שמפורט ב"אג'נדה 21".
2002 – ועידה עולמית לפיתוח בר-קיימא (ועידת יוהנסבורג): הוועידה התקיימה כעשור לאחר ועידת ריו ובאה לוודא את יישום היעדים שהוצבו בוועידה זו.
בדוח שפרסמה ועידת יוהנסבורג נכתב כי קיים פער ניכר בין המטרות שהוצבו בוועידת ריו לבין יישומן בפועל.
על מנת לצמצם את הפער, הציעה הוועידה מסמך קידום ויישום המטרות בפועל .
2012 – ועידת או"ם לגבי פיתוח בר-קיימא (RIO+20): לאחר עשור נוסף התכנסה שוב ועידת ריו לדון בפיתוח כלכלי תוך שילוב ושמירה על עקרונות הקיימות ויצרה מסגרת מוסדית לקידום פיתוח בר-קיימא.
2015 – מפגש פסגה של האו"ם לפיתוח בר-קיימא: ב-2015 אימץ האו"ם שורה של מטרות ויעדים לפיתוח בר-קיימא המכונים 2030 Sustainable Development Goals (SDG) במטרה לספק תוכנית אב לשלום ושגשוג בני האדם והטבע בהווה ובעתיד.
מי שתייה מזוהמים מוערכים על ידי למעלה מ-500,000 מקרי מוות בכל שנה, והם מהווים גורם מרכזי בכמה למיגור מחלות טרופיות מוזנחות.
חלופה לגישה הרווחת של פיתוח בר-קיימא
לפי הגישה הרווחת, משקלם של שלושת עמודי התווך של פיתוח בר-קיימא - הוגנות חברתית, הגנת הסביבה ופיתוח כלכלי – הוא שווה כאשר כל אחד עומד בפני עצמו ושטח החפיפה ביניהם מסמל פיתוח בר-קיימא.
לפיכך, יש למצוא איזון בין שלושת הערכים כדי ליישם פיתוח בר-קיימא.
אולם, ביקורת על גישה זו טוענת כי קיימת היררכיה בין עמודי התווך כיון שהסביבה מהווה תנאי הכרחי קודם לקיום החברה האנושית, שבמסגרתה פיתוח כלכלי נעשה.
על כן, שמירה על הסביבה הטבעית ומשאבי הטבע היא המשימה הראשונה בפיתוח בר-קיימא, ועל ידי השגת מטרה זו, הוגנות חברתית יכולה להתממש, דבר שיוביל לפיתוח כלכלי שהוא בר-קיימא.
המושג פיתוח בר-קיימא מרמז שישנם גבולות כלשהם לפיתוח שמושפעים מגורמים שונים, כגון הטכנולוגיה הקיימת, הארגון החברתי של משאבי הטבע העולמיים ויכולת כדור הארץ לספוג את פעילות האדם.
לפיכך, הועלתה הטענה כי המושג פיתוח בר-קיימא מכיל בתוכו ניגודים מפני שפיתוח מוביל באופן בלתי נמנע להידלדלות משאבים ולכן והם קוראים ליצירת "כלכלת מצב-יציב" במקום.
כנגד זה קיימת טענה לפיה פיתוח בר-קיימא יכול להיעשות על ידי "דה-קפלינג" (de-coupling), או ניתוק הקשר בין "הרעות סביבתיות" (השפעות סביבתיות שליליות) לבין "טובין כלכליים" (השפעות כלכליות חיוביות).
המושג פיתוח בר-קיימא הוא קונספט חברתי מכיוון שהוא מגן על שירותי המערכת האקולוגיים המשמשים את האדם לייצור טובין כלכליים, חברתיים וסביבתיים.
פיתוח בר-קיימא אף מחזק את הפן החברתי בהשוואה לפיתוח קונבנציונלי בכך שהוא מדגיש כי מטרתו העיקרית של פיתוח כלכלי היא לא הכנסות כספיות אלא שיפור איכות החיים של כלל התושבים וההכנסה היא אמצעי כדי להגיע למטרה זאת.
בשנים האחרונות התחזקה ההבנה שמאמצי הפיתוח הקונבנציונלי מיטיבים רק עם קבוצה קטנה של אנשים כאשר אי השוויון בין בני האדם ובין מדינות שונות מתעצם.
עובדה זאת מחזקת את חשיבותו של פיתוח בר-קיימא להשגת צדק חברתי וחלוקת משאבים הוגנת כך שיסופקו צורכיהם הבסיסיים (לפחות) של כל בני האדם, ובמיוחד של אוכלוסיות מחוסרות יכולת ומוחלשות.
גישה זו גם מכירה בכך שכאשר לאנשים אין שליטה על משאבי הטבע בסביבתם לא ניתן למנוע חוסר שוויון והרס סביבתי, וללא סביבה בריאה ומשאבים טבעיים, פיתוח מקיים לא יכול להתרחש.
לפיכך, צדק חברתי מוביל להגנת הסביבה.
עם זאת, יש צורך בשינוי המבנים הפוליטיים והכלכליים הרווחים וביחס של האנושות לסביבה כדי להשיג פיתוח בר-קיימא כלל עולמי.
שינויים אלו כבר באים לידי ביטוי במקומות שונים בעולם על ידי דמוקרטיה ישירה ושיתוף הציבור בהחלטות הנוגעות למשאבים.
השינוי החברתי בגישה לגבי פיתוח ומטרותיו החלה בסוף שנות השישים בחברות דמוקרטיות מתועשות במערב, שהיו גם החברות שהניעו את תהליכי הפיתוח הקונבנציונלי.
חברות אלו החלו להסב את התפיסה הדוגלת במדדים של חומריות כלכלית אל תפיסה פוסט-מטריאלית הדוגלת בקידום ערכים כשוויון חברתי, זכויות הפרט והגנת הסביבה, על חשבון שפע חומרי.
התנועות שהזינו את התפיסה הזו היו בעיקר יוזמות חברתיות שצמחו מתוך החברה באופן ספונטני, כמו מפלגת הירוקים בגרמניה שחרתה על דגלה בין היתר את נושא איכות הסביבה וצדק חברתי.
יוזמות כאלו הדגימו לא פעם את כוחה של החברה להשפיע על המרחב הפוליטי בו מתקבלות החלטות ועל ידי זה לחולל שינוי.
אף על פי שכיום פיתוח בר-קיימא הוא מושג רווח ברחבי העולם בקרב ממשלות ומקבלי החלטות, הפעולות והיוזמות המגיעות מלמטה הן לרוב אלה שדוחפות להטמעת פיתוח בר-קיימא.
דוגמה ליוזמה כזאת היא שכונת ואובן (Vauban) בעיר פרייבורג שבגרמניה המונה כ-200,000 איש.
שכונת ואובן מזוהה עם שילוב של שימוש באנרגיית השמש ותכנון אקלימי, שהצליחו להוריד את צריכת האנרגיה של כל דירה לכדי כעשירית מצריכת האנרגיה של דירה טיפוסית בגרמניה.
תהליך זה התחיל על ידי תושבי העיר שהקימו פורום עירוני לקידום עקרונות רובע בר-קיימא וכך מיקמו את עצמם כבעלי עניין משמעותיים בתכנון העתידי.
עקב כך, ובצעד תקדימי, הרשות המקומית שהייתה אחראית על הפיתוח החליטה לשלב את תושבי המקום בתהליכי התכנון המוקדמים.
התושבים שהיו חלק מתכנון העיר דחפו להשקיע בתכנון חסכוני באנרגיה שהוא גם חסכוני כלכלית וגם ידידותי לסביבה.
בנוסף, השכונה תוכננה לשימוש מינימלי ברכבים פרטיים כך שהרחובות שקטים ובטוחים יותר לדיירים.
תכנון השכונה פורץ הדרך והצלחתו בקנה מידה עולמי הוביל את הרשות לאמץ מודל דומה המשלב את התושבים בתהליכי התכנון במקומות נוספים באירופה.
פיתוח בר-קיימא הוא מושג כללי שיכול להיטמע בהרבה תהליכים, מגזרים, ופעולות פיתוח שונות, ולכן ישנם סוגים רבים של פיתוח בר-קיימא.
אנרגיה מתחדשת: צורת האנרגיה הרווחת בעולם כיום אינה בת-קיימא מפני שנעשה שימוש בדלקים מאובנים (fossil fuels) – נפט, פחם וגז – שאין באפשרותם להתחדש.
פיתוח אנרגיה בת-קיימא רותמת מקורות אנרגיה שאינם מתכלים, כגון אנרגיה סולרית, אנרגיית רוח, ואנרגיית גלים.
שימוש במקורות אנרגיה מתכלים יכולים גם להיחשב כאנרגיה מתחדשת כל עוד התכלותם איטית יותר מיכולתם להשתקם ומאפשרת התחדשות משאבים לצריכה חוזרת, כגון שימוש בביו-מסה של מוצר לוואי.
תחבורה בת-קיימא: מספר הרכבים הממונעים המתניידים ברחבי העולם גדל בצורה משמעותית ונמצא במגמת עלייה מתמשכת.
התחבורה הקונבנציונלית יוצרת בעיות סביבתיות ובריאותיות רבות כגון זיהום אוויר, מים ויבשה מפליטת חומרים רעילים, הכחדת בתי גידול טבעיים לבניית תשתיות תחבורה ועוד.
פיתוח תחבורה בת-קיימא, הכולל פיתוח כלי רכב חסכוניים המונעים על ידי אנרגיות נקיות מתחדשות ופיתוח תשתיות יעילות ואפקטיביות, יכול לתת מענים לדרישה הגוברת לתחבורה שהם ידידותיים לסביבה ולחברה.
בנוסף לפיתוחים אלו, מימד מרכזי באימוץ תחבורה בת-קיימא הוא שינוי דפוסי ההתנהגות התחבורתיים ודרך התניידותם של אנשים.
לדוגמה מעבר מנסיעות ברכבים פרטיים לתחבורה ציבורית, נסיעה משותפת, נסיעה מופחתת, ושימוש ברכבים חשמליים או היברידים עם פחות פליטות מזהמות.
בנייה ירוקה: אחד התחומים הנרחבים ביותר בפיתוח בר-קיימא הוא בנייה ירוקה וזה מכיוון ש"מבנים מהווים גורם מרכזי בפליטת מזהמים לאוויר וצריכה של משאבי טבע ואנרגיה".
השימוש בחומרים שאינם מזיקים, הנגישות לתאורה ואוורור טבעיים, והטמעת אלמנטים אקולוגיים נוספים כגון צמחייה, נוף, וכו' הופך את הבנייה הירוקה לבריאה יותר, לא רק לסביבה אך גם לדייריה.
בגלל היתרונות הרבים של מבנים ירוקים הביקוש שלהם גדל מאוד ואיתם גם התקנים העולמיים לבנייה ירוקה, ביניהם LEED (ארצות הברית), BREEAM (אנגליה), Green Star (אוסטרליה), ותקן 5281- התקן הישראלי לבנייה ירוקה.
כבר ב-2003 העבירה הממשלה את החלטה מס' 246 בנושא "תוכנית אסטרטגית לפיתוח בר-קיימא", המשלבת שימוש מושכל במשאבי הטבע, הגנה על המערכת האקולוגית ומתן שוויון הזדמנויות לכל.
ההחלטה נפתחת כך: "מחליטים (פה אחד): מדיניות ממשלת ישראל תתבסס על עקרונות של התנהלות פיתוח בר-קיימא המשלבים: כלכלה דינמית, שימוש מושכל במשאבי טבע, הגנה על מערכות אקולוגיות ומתן שוויון הזדמנויות לכל.
זאת - על מנת לענות על הצרכים של הדור הנוכחי וצורכי הדורות הבאים...".
בשנת 2009 קבעה הממשלה ליישם פעולות לשם השגת התייעלות ברמת הצריכה הכללית של משרדי הממשלה על בסיס עקרונות פיתוח בר-קיימא, כגון שימוש ברכבים בעלי צריכה נמוכה של דלק, צמצום שימוש בנייר, חשמל, מים, כלים חד פעמיים ועוד.
בעקבות צעדים אלו פותחה בשנת 2011 "תוכנית לאומית לצמיחה ירוקה" שמטרתה היא לרתום את התועלת הכלכלית שיכולה לנבוע ממעבר לכלכלה ולתעשייה ירוקות.
בהמשך לכך, המשרד להגנת הסביבה ומשרד הכלכלה שילבו ידיים כדי לגבש יחדיו מדיניות לאומית לצמיחה ירוקה.
משרד הכלכלה פרסם מדריך מפורט לעסק בר-קיימא, אשר מציג את המרכיבים המרכזיים בתוכנית הלאומית לצמיחה ירוקה העתידה לתרום הן לפיתוח המשק והן לשמירה על הסביבה בעת ובעונה אחת.
פרסום אג'נדה 2030 על ידי האו"ם ב-2015 היוותה מעין "דחיפה" בישראל ובעולם להיצמד להשגת 17 המטרות לפיתוח בר-קיימא.
בעקבות כך, בשנים 2018- 2019 עברו בכנסת מספר החלטות חשובות הקשורות לקידום ושיפור תהליכים לתכנון בר-קיימא, ופורסם דוח הטמעת יעדי פיתוח בר-קיימא בישראל.
הדוח מקביל לדוחות של מדינות או"ם נוספות ונועד לשתף בהצלחות, לקחים ואתגרים ביישום היעדים שהוצגו באג'נדה 2030.
יש הטוענים כי פיתוח ממשלתי בר-קיימא נשאר על הנייר בלבד ו"הממשלה נטשה את נתיב הקיימות הן במישור ההצהרתי והן במישור הביצועי".
למרות זאת, ניתן לראות את התעצבות תחום זה בישראל, וישנם מספר הולך וגדל של תהליכים ופרויקטים של פיתוח בר-קיימא הראויים לציון:
אנרגיה מתחדשת: ב-2019 אנרגיה מתחדשת סיפקה כ-2.3 ג'יגה-ואט והיוותה כ-6% מסך צריכת האנרגיה הכוללת בארץ, גדילה של כ-34% בממוצע לשנה, משנת 2012. רוב הגדילה נעשתה באנרגיה סולרית (כ-32% בממוצע לשנה) בעקבות גדילת ההספק של מתקנים פוטו-וולטאים, האחראים לכ-86% מהאנרגיה המתחדשת המופקת כיום בישראל.
בנוסף לאלו, מתקנים תרמו-סולריים הפיקו כ-11%, ביוגאז כ-2% וטרובינות רוח כ-1% מהספק האנרגיה המתחדשת בישראל ב-2019. כרגע, מנוצלות רק כ-53% מהמכסות המוקצות לאנרגיות מתחדשות והממשלה שמה ליעד לשנת 2030 הספק של 30% אנרגיה מתחדשת מכלל הספקת האנרגיה הארצית (פי 5 מההספק ב-2019).
עם זאת אין תוכנית אסטרטגית למדינה לקידום אנרגיות בר-קיימא או תוכנית עבודה להשגת היעדים.
אחת הדוגמאות בישראל לפיתוח אנרגיה מתחדשת היא הקמת תחנת הכוח הסולרית באשלים.
התחנה מייצרת חשמל נקי מאנרגיית השמש ומפחיתה פליטות מזהמות באמצעות שלוש שיטות: שריפת גז, תחנה תרמו סולארית ופוטו וולטאית.
דוגמה לרתימת אנרגיית רוח בישראל בקנה מידה ארצי הוא פרויקט "בראשית" הצפוי להיבנות ברמת הגולן על ידי חברת אנלייט אשר השלימה את כל הדרישות לפיתוח הפרויקט לרבות ההיתרים להקמתו, ופרויקט חוות הרוח עמק הבכא שהוקם אף הוא על ידי אנלייט.
בנייה ירוקה: ב-2005 הושק התקן הישראלי לבנייה ירוקה (ת"י 5281) ועבר עדכונים שונים במהלך השנים.
התקן "נועד לצמצם את ההשפעות השליליות של תהליך הבנייה ושל השימוש במבנים על הסביבה".
ב-2020 אושרה תקנה המחייבת בניית מבנים חדשים על פי התקן, פעולה שעתידה לצמצם את צריכת החשמל בכ-30%, את פליטת גזי החממה ואת כמות הפסולת המיוחסות למבנים.
השימוש במוצרים יותר ידידותיים לסביבה ולאדם גם יעלו את רמת איכות החיים למשתמשים במבנים אלו.
כבר היום ישנם מבנים ירוקים מצטיינים בארץ, ביניהם גן הילדים מאופס האנרגיה בחדרה, המייצר יותר אנרגיה ממה שהוא צורך על ידי עיצוב פסיבי, התקנת מערכות אנרגיה מתחדשות, שימוש חסכוני באנרגיה, ומעורבות פעילה של הילדים והצוות.
בית החולים רפפורט לילדים ברמב"ם משלב חיסכון באנרגיה ומים, טיפול מקומי בפסולת ובכביסה, ומיקום נגיש לאמצעי תחבורה חליפיים, והוא אחד מהמבנים הרפואיים הראשונים לקבל את תו התקן הישראלי לבנייה ירוקה.
גם פרויקט המגורים שבנווה עוז הירוקה שבפתח תקווה תוכנן עם חשיבה בת-קיימא המשלבת תכנון פאסיבי לחיסכון בחשמל, אסטרטגיות ומערכות לחסכון במשאבים וחומרים ירוקים ובריאים.
כשהושלם, פרויקט זה זכה לדירוג הגבוה ביותר בתקן הישראלי למבנה מגורים.
דוח מבקר המדינה שפורסם במאי 2025 חשף היעדר מנגנון כולל ומסודר להטמעת היעדים לפיתוח בר קיימא.
צוין בו כי למרות החלטת ממשלה משנת 2019 שהטילה אחריות לאומית על משרדי החוץ והגנת הסביבה ליישום היעדים, משרדים אלו לא מימשו את אחריותם ולא הוקנו להם הסמכויות הנדרשות לכך.
הדבר נראה גם באי הצלחתם להניע תהליכי עבודה בנושא.
ללא מנגנון מוסדר ותקצוב מתאים, ישראל אינה נהנית מהתועלות שבהטמעת היעדים ואינה ממוצבת בין המדינות המובילות.
הומלץ לראש הממשלה, משרד החוץ והמשרד להגנת הסביבה לפעול לגיבוש מנגנון יעיל, כולל טיוטות הערכת מצב ואסטרטגיה ואישורן בממשלה, חיזוק שיתופי פעולה בין משרדי הממשלה ובין-מגזריים עם החברה האזרחית, המגזר העסקי והאקדמיה, הקצאת משאבים מותאמת לצורך הטמעת היעדים ומעקב אחר משרדי הממשלה לגבי יכולתם להפנות מקורות מימון ולממש משימות.
פיתוי קטינים לפעילות מינית היא פעולת התיידדות ויצירת קשר בין-אישי ידידותי ורגשי עם קטין, ולעיתים עם משפחתו, במטרה להחליש את מגננותיו ולבסוף לנצלו מינית.
פיתוי קטינים משמש לעיתים קרובות גם כדי לפתות קטינים לעסקים בלתי חוקיים שונים כגון סחר בילדים, זנות קטינים, סחר במין, או ייצור פורנוגרפיית ילדים, אך לא מוגבל לכך.
הפשע נאסר בדרכים שונות מאז האמנה הבינלאומית לדיכוי הסחר בנשים ובילדים, אשר נחתמה בשנת 1921 כהסכם רב-צדדי של חבר הלאומים, שטיפל בבעיית הסחר הבינלאומי בנשים ובילדים.
פיתוי מקומי הוא סוג של פיתוי קטינים, בו כנופיות מטפחות קורבנות שכונתיים.
הוא קיבל הגדרה זו ב-2010, על ידי המרכז לניצול ילדים והגנה מקוונת בבריטניה.
כדי לייצר מערכת יחסים טובה עם ילד ומשפחתו, מטפחי הילדים עשויים לעשות מספר דברים: הם עשויים לנסות לרכוש את אמון הילד או ההורים על ידי התיידדות איתם, במטרה של גישה נוחה לילד.
יחסי אמון עם המשפחה פירושו שהורי הילד נוטים פחות להאמין להאשמות אפשריות.
מטפחי ילדים עשויים לחפש הזדמנויות לבלות זמן לבד עם הילד, דבר שניתן לעשות על ידי הצעת בייביסיטר; המטפלים עשויים גם להזמין את הילד לשינה או לשיתוף מיטה.
הם גם עשויים לתת מתנות או כסף לילד בתמורה למגע מיני, או ללא סיבה נראית לעין.
בדרך כלל, הם מראים פורנוגרפיה לילד, או מדברים על נושאים מיניים עם הילד, בתקווה להקל עליו לקבל מעשים כאלה, ובכך לנרמל את ההתנהגות.
הם עשויים לעסוק גם בחיבוקים, נשיקות או מגע פיזי אחר, גם כשהילד אינו רוצה בכך.
מטפחי ילדים רבים יימנעו ממגע מיני ישיר עם הקורבן כאשר הוא עדיין קטין, ויבטיחו לחכות עד שיגיע לגיל 18.
כדי להגן על פעולות כמו תקשורת מקוונת, חשודים בעברה השתמשו במה שמכונה "הגנת פנטזיה"; הטיעון לפיו הם רק הביעו פנטזיות ולא תוכניות להתנהגות עתידית.
בארצות הברית, הפסיקה מבדילה בין שני אלה וכמה מואשמים בטיפוח ילדים השתמשו בהצלחה בהגנה זו.
פיתוי והחלפה היא טכניקת הונאה המשמשת במכירות קמעונאיות אך באה לידי ביטוי גם בהקשרים אחרים.
ראשית, "מפתים" את הלקוחות באמצעות פרסום מוצר או שירות במחיר נמוך, אך כאשר לקוחות מבקרים בחנות, הם מגלים שהמוצרים המפורסמים אינם זמינים, או שהלקוחות נלחצים על ידי אנשי המכירות לשקול מוצר דומה, אך במחיר גבוה יותר ("החלפה").
מבחינה היסטורית, טכניקת הפיתוי וההחלפה עוברת כחוט השני לכל אורך התרבות המסחרית.
וריאציות רבות על הפיתוי וההחלפה מופיעות, למשל, בספר הסיפורים הקדום ביותר של סין על הונאה, ספר הנוכלים של ג'אנג ינגיו (בערך 1617).
Letitia James, התובע הכללי של מדינת ניו-יורק, אמר לאחר הרשעתו של דונלד טראמפ בהונאת בנקים, מבטחים וגורמי הערכה נוספים, כי טרמפ נקט באופן אפקטיבי בטכניקת "פיתוי והחלפה", בעזרתה ניפח את שוויו ביותר מ-2.23 מיליארד דולר, ותחת חישוב אחר אף 3.6 מיליארד דולר, בדיווחים שנתיים שסיפק לבנקים ומבטחים.
מטרת הפיתוי וההחלפה לעודד רכישות של סחורות חלופיות, לגרום לצרכנים להיות מרוצים מהמלאי הזמין המוצע, כחלופה לאכזבה או אי נוחות מכך שלא קיבלו את מבוקשם כלל.
בתוך כך, נעשית מניפולציה במסגרתה ממוסגרת ההחלפה כתיקון חלקי של עלויות שקועות שהושקעו בניסיון להשיג את הפיתיון.
כך, הלקוח ירגיש כאילו העלויות שהשקיע בהגעתו לחנות, יפוצו בכך שיקבל עסקה שהיא בכל זאת טובה, גם אם לא זו ששווקה לו.
על-מנת לעשות כן, המוכר לא יציג את המוצר או השירות המקורי שפורסם אלא ידגים מוצר יקר יותר או מוצר במחיר דומה אך באיכות נמוכה יותר.
בכל מקרה, המוכר מצפה להרוויח יותר מהמוצר החלופי.
בארצות הברית, בתי משפט קבעו שספק המשתמש בפעולת פיתיו והחלפה עלול להיות כפוף לתביעה של לקוחות בגין פרסום כוזב, וניתן לתבוע אותו בגין הפרת סימן מסחר על ידי יצרנים מתחרים, קמעונאים ואחרים המרוויחים ממכירת המוצר המשמש כפיתיון.
עם זאת, לא תתקיים עילת תביעה אם הספק מסוגל למכור בפועל את הסחורה המפורסמת, אך דוחף באגרסיביות מוצר מתחרה.
כמו כן, פרסום המבוצע תוך כוונה להחזיק כמות מוגבלת של פריט מוביל בהפסד, עד שיגמר המלאי ממנו, נחשבת לטכניקה חוקית בארצות הברית.
הספק יכול לחמוק מאחריות אם יבהיר בפרסומות שלו שכמויות הפריטים שעבורן מוצעת מבצע מוגבלת, או על ידי הצעת "raincheck" (שטר המאפשר ללקוח לנצל בעתיד את המבצע שכן המוצר אינו במלאי) על פריטים שנמכרו.
באנגליה ובוויילס, טכניקת הפיתוי וההחלפה אסורה במסגרת תקנות הגנת הצרכן מפני מסחר לא הוגן 2008 ; עבירה על חוק זה עלולה לגרום לתביעה פלילית, קנס בלתי מוגבל ושנתיים מאסר.
בקנדה, טכניקה זו אינה חוקית לפי חוק התחרות.
באוסטרליה, פרסום פיתיון אינו חוקי על פי חוק התחרות והצרכנות 2010 (שנודע בעבר בשם Trade Practices Act 1974).
הצעת עבודה ובה יש פערים גדולים בין מה שתואר ברשימת המשרה או בראיון לבין העבודה בפועל.
ראיון פיתוי והחלפה הוא כאשר עובד פוטנציאלי מציג עצמו כבעל כישורים עודפים במהלך ראיון העבודה.
מוכרים מקוונים משתמשים בטכניקה זו על-ידי הצגת תמונה של פריט רצוי כדי להשיג מכירות, ולאחר מכן שולחים עותק זול יותר של הפריט או תמונה של הפריט.
ידוע גם שסוכנויות רכב וברוקרים של רכב משתמשים בצורות שונות של פיתוי והחלפה או טקטיקות דומות, כגון פרסום רכבים באינטרנט במה שנראה כמו מחיר מציאה, רק כדי שהלקוח יגלה שהרכב הספציפי אינו זמין יותר.
עוד נהוג שלא לכלול במחיר המפורסם עמלות גבוהות, או אפילו לשנות את מחיר המכירה כאשר מתקרבים לסגירת המכירה.
בחקיקה, "הצעות חוק" המציעות שינויים קלים בחוק עם כותרות פשטניות (הפיתוי) מובאות למחוקק במטרה בסופו של דבר לשנות מהותית את הנוסח (ההחלפה) במועד מאוחר יותר על מנת לנסות להחליק את המעבר של תיקון שנוי במחלוקת או גדול.
כמו כן, מוצעים שינויי כללים (הפיתוי) כדי לעמוד בדרישות החוק להודעה פומבית ודיונים ציבוריים מחייבים, ואז מוצעים כללים שונים בפגישה אחרונה (ההחלפה), ובכך לעקוף את המטרה של הודעה פומבית ודיון ציבורי על הכללים שהצביעו בפועל.
פיתה סורית היא סוג של לחם מסורתי מהמטבח הסורי, המתאפיין בטעם עדין ומרקם רך.
הפיתה נאפית מתערובת של קמח חיטה מלא וקמח לבן, והיא ידועה בכך שהיא נפוחה מאוד, מה שהופך אותה למתאימה למילוי במגוון תוספות או לטבילה בממרחים וברטבים.
הפיתה הסורית משמשת באופן נרחב לאורך הדורות כלחם הבסיסי לצד מאכלים כמו שווארמה, קובה ומחמרה ונהנית ממקום של כבוד בכל ארוחה סורית.
הפיתה הסורית, נחשבת לחלק בלתי נפרד מהמטבח הערבי ובמיוחד מהמטבח הסורי, שורשיה של הפיתה מוטבעים עמוק בתולדות האזור ובמיוחד בעיר דמשק, אשר נחשבת לאחת מהערים העתיקות בעולם שבה נמצאו ראיות ליישוב אנושי החל מהמאה ה-15 לפנה"ס.
הלחם הסורי הוא פרי התפתחות ארוכת שנים של שיטות אפייה מסורתיות, שהתמקדו בשימוש בחיטה כגון חיטה מלאה וקמח לבן, מה שהעניק לפיתה את טעמה המובחן ואת מרקמה הרך.
הפיתה הסורית היא לחם עגול ונפוח שמכיל שילוב של קמח חיטה מלא וקמח לבן, הנותן לה את טעמה העדין ומרקמה הרך.
היא נאפית במיוחד בתנורים חמים מאוד ובמהירות, תהליך שגורם לה להתפוח ולהיות אידיאלית למילוי או לטבילה בממרחים.
חלק מהמצרכים הכוללים בהכנתה הם מים פושרים, שמרים יבשים פעילים, סוכר, קמח מלא, קמח לבן, מלח כשר ושמן זית.
בתהליך ההכנה, מתחילים בערבוב השמרים עם המים והסוכר, מוסיפים את הקמחים ולאחר מכן נותנים לתערובת לתפוח.
הבצק מורדד לדיסקיות ונאפה על אבן חמה בתנור, מה שמבטיח את נפיחותו המאפיינת.
בשימוש היום יומי, הפיתה הסורית מוגשת לצד מגוון רחב של מאכלים כמו שאוורמה וממרח מוחמרה, והיא נחשבת ללחם הבסיסי בכל ארוחה סורית.
פיתוי קטלני הוא סרט מתח ארוטי אמריקאי משנת 1992 שביימה קאט שיאה.
הסרט מתאר את מערכת היחסים המסוכנת וההרסנית שנוצרת בין שתי נערות תיכון.
בתפקידים הראשיים מככבות דרו ברימור ושרה גילברט.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-21 בינואר 1992, שם היה מועמד לפרס חבר השופטים הגדול של הסרט הטוב ביותר.
אף על פי שהיה כישלון קופתי, והכניס $1,829,804 עם ההקרנה המוגבלת ל-20 אולמות קולנוע עם תקציב של 3 מיליון דולר, הסרט קיבל המלצות חיוביות מפה לאוזן, והפך להצלחה בכבלים ובווידאו באמצע שנות ה-90. מאז הוא זכה למעמד של סרט פולחן.
הסרט עוסק במערכת היחסים בין סילבי קופר (שרה גילברט), נערה מתבודדת ומתוסבכת, ובין אייבי (דרו ברימור) הכריזמטית והמניפולטיבית שמגיעה ממשפחה הרוסה.
סילבי מפתחת קשר חברות קרוב עם אייבי, ומזמינה אותה לחייה ולבית משפחתה האמידה.
אייבי מצליחה לשבות את לבם של בני המשפחה, במיוחד של אביה של סילבי, דאריל קופר (טום סקריט).
ככל שהזמן עובר, מערכת היחסים בין אייבי לדאריל הופכת אינטנסיבית יותר ומסוכנת, בעוד סילבי מוצאת את עצמה נדחקת לשוליים בתוך חייה שלה.
הסרט בוחן נושאים כמו פיתוי, בגידה, מיניות ומוסר, ומגיע לשיאים דרמטיים כאשר אייבי מתחילה להראות את כוונותיה האמיתיות.
דרו ברימור – בתפקיד אייבי, נערה ממורמרת וקסומה המושכת את בני משפחת קופר למערכת יחסים מסוכנת.
שרה גילברט – בתפקיד סילבי קופר, נערה מתבודדת שמוצאת באייבי חברה קרובה אך מגלה שכוונותיה אינן טהורות.
טום סקריט – בתפקיד דאריל קופר, אביה של סילבי, שמוצא עצמו נמשך לפיתויה של אייבי.
שריל לאד – בתפקיד ג'ורג'י קופר, אמה החולנית של סילבי, שמרגישה את השפעתה ההרסנית של אייבי על משפחתה.
הסרט לווה בשורה של אנקדוטות טריוויה יוצאות דופן.
הבמאית קאט שיאה התעקשה מלכתחילה על ליהוקה של דרו ברימור לתפקיד אייבי, אף שזו נכשלה בהגעה לשני אודישנים ראשונים, ולבסוף זכתה בתפקיד לאחר מבחן מסך בבית הבמאית, כאשר למעשה שיאה כבר החליטה לשבצה.
זה היה גם הסרט הקולנועי הראשון של לאונרדו דיקפריו, בהופעת קמאו קצרה וללא טקסט, תחת הקרדיט "Guy".
העלילה נכתבה בהשראת חוויית נעורים של המפיקה מליסה גודארד, שחברתה פיתתה את אביה החורג, מייק מדאבוי.
שיאה עצמה הציעה את שם הסרט Poison Ivy לאחר תחילת הצילומים, על אף ספקותיה, ושמות העבודה הקודמים היו Fast Lane, "Ivy" ו-Our House.
אף שהסרט נכשל בקופות, הוא זכה להצלחה מחודשת בווידאו ובשידורי כבלים, הניבה רווחים ניכרים לאולפן והובילה להפקת שלושה סרטי המשך.
הסרט נחשב כפותח תת-ז'אנר של "פאם פאטאלית צעירה" או "slutsploitation", שבו דמות נשית צעירה עושה שימוש במיניותה על מנת לפרק משפחה מבפנים.
בסוף התסריט המקורי אייבי נותרה בחיים ויצאה לטרמפ, אולם דרישת חברת ניו ליין סינמה הובילה לצילום מחדש שבו דמותה נהרגת.
שרה גילברט הקליטה דיבוב סיום שבו דמותה מביעה אהבה כלפי אייבי גם לאחר מותה – תוספת שעליה חלקו אנשי הצוות, אך שיאה התעקשה כי מתאימה לאופי הדמות.
בדיעבד סיפרה גילברט כי ברימור הייתה "הכי מגניבה שהכירה", ואף חשפה ב-2021 כי הנשיקה הראשונה שלה עם אישה הייתה עם ברימור במהלך הצילומים.
ברימור עצמה ציינה כי השתיים "התאמנו" על כך בקרון ההפקה
הן שריל לאד והן דרו ברימור הופיעו בדמויות המזוהות עם סדרת "המלאכיות של צ'ארלי" – לאד בסדרת הטלוויזיה המקורית משנות ה-70 וברימור בסרטי הקולנוע מאמצע שנות ה-2000 – מה שמבליט את חיבורן לדמויות נשיות עצמאיות ומיומנות במסגרת אותה סדרה.
הבמאית שיאה, שביימה לפני כן סרטי דל-תקציב עבור רוג'ר קורמן, קיוותה כי הצלחת הסרט תפתח בפניה דלתות בהוליווד, אך במשך שש שנים לאחר מכן לא הצליחה לקדם פרויקטים חדשים, ואף נאלצה לשוב ולעבוד עם קורמן.
האחוזה של משפחת קופר, הממוקמת ב-2208 West Live Oak Drive בלוס פליז, ידועה בכינויים "האחוזה של רחוב גלנדאוור" או "בית הרצח בלוס פליז".
שמו האחרון נובע מאירוע טראגי משנת 1959, בו רצח רופא בשם הרולד פרלסון את אשתו והתאבד.
הבית נמכר אך נותר נטוש במשך עשרות שנים, כשחפצי המשפחה המקורית עדיין נמצאים בו, מה שהפך אותו לאגדה אורבנית ידועה.
למרות ההיסטוריה המצמררת שלו, הבית נבחר כאתר צילומים לסלט.
בנוסף ללוס פליז, שמהווה שכונה עירונית-למחצה ויוקרתית בתוך לוס אנג'לס, הצילומים התקיימו גם בתיכון הקתולי אלברנו בעיירה סיירה מאדרה, פרבר שקט ומבודד יותר של לוס אנג'לס.
השילוב בין המיקומים הללו הדגיש את הניגוד בין חיי היוקרה לבין האווירה הקהילתית של בית הספר.
"פיתוי קטלני" קיבל ביקורות מעורבות עם צאתו.
בעוד שחלק מהמבקרים שיבחו את המשחק של דרו ברימור ואת הנושאים הפסיכולוגיים שהסרט מציג, אחרים מתחו ביקורת על הטון האפל והסגנון הפרובוקטיבי.
באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 38%, בהתבסס על מספר מוגבל של ביקורות.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט זכה להצלחה מסוימת בקרב הקהל הצעיר והפך לסרט פולחן עם השנים.
הוא גם הוליד סדרת המשכים לא רשמיים שיצאו ישירות לווידאו, אך אף אחד מהם לא זכה להצלחה או למעמד שהסרט המקורי השיג.
דמותה של אייבי דורגה במקום השישי ברשימת 26 "הבנות הרעות" המובילות בכל הזמנים על ידי אנטרטיינמנט ויקלי.
המעבר של דרו ברימור מתדמית כוכבת הילדים המוכרת שלה לדמות אירוטית ומניפולטיבית נתפס כמרכיב מרכזי בשיח הצופים על הסרט.
רבים ציינו את ההופעה שלה כנקודת שיא, וראו בה ניסיון נועז ומצליח לשבור את התדמית הקודמת שלה, של הילדה המתוקה מ"אי.טי.".
הסרט נוצל ככלי לקידום ברימור כסמל מין, כפי שמוזכר בחלק מהביקורות שמתייחסות אליה כאל "סמל מין בלתי מעורער".
עם זאת, המהלך הזה לא היה חף ממחלוקת, וחלק מהביקורות הביעו אי נוחות ואף סלידה מהניצול לכאורה של דרו ברימור, שהייתה אז בת 17 בלבד, בסצנות ובזוויות צילום שנועדו להדגיש את מיניותה.
תפקיד זה היה שער הכניסה של ברימור לתפקידים בוגרים ואלימים יותר, שאת חלקם גילמה בסרטים אחרים שיצאו בסמוך.
דוגמאות בולטות לכך הן סרט הטלוויזיה "The Amy Fisher Story" (1993), בו גילמה את נערת הסקס של לונג איילנד שביצעה ניסיון רצח, והסרט "Guncrazy" (1992), בו שיחקה נערה מרדנית שמסתבכת בפשעים אלימים.
תפקידים אלו, לצד תפקידה כאייבי, עיצבו את תדמיתה החדשה כ"ילדה רעה" של הוליווד והציגו אותה כשחקנית רבגונית, המסוגלת לגלם דמויות מורכבות ובעייתיות.
לאחר שנים אלו, התרחקה ברימור מתפקידים אלימים ומיניים מפורשים, ופנתה בעיקר לתפקידים של "החברה הטובה" בקומדיות רומנטיות, דרמות קלילות וסרטים לכל המשפחה.
ההשוואות הנפוצות ביותר בקרב צופי הסרט הן ל"לוליטה" (בגלל מערכת היחסים בין נערה צעירה ומפתה לגבר מבוגר), "אינסטינקט בסיסי" ו"היד שמנענעת את העריסה" (כמותחן "השתלטות" או "השפעה רעה"), האחרונים יצאו באותה שנה לאקרנים.
ההשוואה לספרו של ולדימיר נבוקוב "לוליטה" היא כנראה הבולטת ביותר.
הביקורות רואות את אייבי כגרסה מודרנית וקטלנית יותר של הדמות הקלאסית.
ב"לוליטה", הדמות הראשית משתמשת במיניותה כדי לתמרן את המבוגר המאוהב בה למען מטרותיה האישיות.
אייבי עושה דבר דומה – היא מפתה את אביה של חברתה כדי להיכנס למשפחתה, אך בניגוד ללוליטה, המניעים של אייבי אלימים והרסניים הרבה יותר.
הסרט היד שמנענעת את העריסה, שיצא בתחילת אותה שנה לאקרנים, הפך לסמל של ז'אנר המותחנים שבהם דמות נבל (בדרך כלל אישה) מסתננת לתוך משפחה "מושלמת" כדי להרוס אותה מבפנים.
ההשוואה מדגישה את הציר העלילתי המרכזי של "פיתוי קטלני", ההסתננות של אייבי למשפחתה של סילבי.