tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קאתי (Cathy) - חייזרית שנראית כמו ילדה, אשר הגיעה לכדור הארץ יחד עם סבה כדי להקים את מועדון מכסחי המפלצות.
כריס (Chris) - ילד טכנולוגי בן 12 שלוקח חלק במועדון מכסחי המפלצות.
הוא חכם מאוד ובעל כישרון לגאדג'טים.
דן (Danny) - ילד ספורטאי בן 12 שלוקח חלק במועדון מכסחי המפלצות.
הוא נחמד בנשמתו ולפעמים פועל ביהירות.
סאם (Sam) - ילדה רצינית בת 12 שלוקחת חלק במועדון מכסחי המפלצות.
ג'ון (John) - ילד בן 10. אחיו הקטן של כריס שרוצה גם להיות חלק במועדון מכסחי המפלצות.
Hugo Smith) - סבא של קאתי, איתה הגיע לכדור הארץ.
כשהוא לא מסייע למועדון מכסחי המפלצות, הוא אוהב לעבוד בגינתו.
ראלף (Ralph) - אחד התלמידים בתיכון סינגלטאון.
יש לו אב שעובד במכירת מכוניות.
הדיבוב העברי בוים על ידי גדי לוי ודן שצברג.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתקאתיאנדראה ליבמןאלמוג פעילכריססמואל וינסנטדודי ארבלידןמאט הילאוהד עילםדור סרוגו (2009)סאםאנה קאמרמאיה מיטלפונקטמר הוגו סמית'ריק ג'ונסגדי לויראלףקובי ליקורמןג'וןטבית'ה סנט ג'רמיין
בנוסף דיבב בדיבוב העברי דן שצברג.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקוריתשידור ראשוןשידור אחרון1262 ביוני 20088 בדצמבר 200822615 בינואר 200914 בנובמבר 2009
מועדון סיף מכבי מעלות, הוא מועדון עירוני לסיף הפועל במעלות-תרשיחא.
המועדון שהוקם בשנת 1994 מתמחה בענף הדקר.
אחד ממועדוני הסיף המובילים והמצליחים בתולדות מדינת ישראל עם כמות המדליות הגדולה בתולדות המדינה.
חלק מסייפי וסייפות המועדון חברים בנבחרות ישראל בסיף, לקדטים, נוער ובוגרים.
מועדון סיף מכבי מעלות הוקם בשנת 1994 על ידי מאמן הסיף יעקב פרדמן.
המועדון נחשב למועדון הצעיר מבין המועדונים המובילים במדינה ולהישגי ביניהם.
מאז הקמתו הצמיח המועדון את כמות האלופות והאלופות הגדולה בתולדות ענף הדקר מאז הקמת המדינה.
עד שנת 2025 זכו סייפי המועדון ב-34 מדליות מאליפויות עולם ואירופה לנוער וקדטים ואוניברסיאדה.
סייפי המועדון זכו במעל 70 מדליות מתחרויות גביע העולם ואירופה לנוער וקדטים ובמאות מדליות באליפות ישראל וגביע המדינה בכל הגילאים.
מועדון הסיף מכבי מעלות היחיד בישראל שהקים אכסניה צמודה לאולם האימונים עבור ספורטאים ומאמנים עבור מחנות אימון.
מנהל הספורט והיחידה לספורט הישגי הכירו בהישגיות המועדון ואישרו הקמת פנימיית יום ומרכז מצוינות במתקן האימונים הנמצא סמוך לבית הספר נתיב מאיר במעלות.
יורי קוצ'ר – נשיא מועדון סיף מכבי מעלות
עידן כפיר – מנכ"ל העמותה
יעקב פרדמן – מנהל המועדון
יעקב פרדמן – מאמן ראשי ומנהל מקצועי
אנה קניאז'יצקי – מאמנת ילדים וקבוצת וותיקים
מועדון לונדון הוא קבוצה לא רשמית של נושים פרטיים במדינות המערב (מוסדות פיננסיים, בנקים מסחריים וקרנות השקעות) העוסקת בחובות ציבוריים.
הוא דומה ל"מועדון פריז" של מדינות נושות שהוקם לפניו.
הפגישה הראשונה של המועדון התקיימה ב-1976 בלונדון, בניסיון לפתור את בעיות החובות של זאיר.
למועדון הלונדוני אין מעמד רשמי, הוא מאגד קבוצה של "ועדות אד-הוק", המאגדות את הבנקים הנושים העיקריים.
הפגישות מתקיימות ביוזמת החייב במרכזים פיננסים בינלאומיים שונים.
המועדון מתכנס רק במהלך המשא ומתן עם המדינה בעלת החוב.
ברגע שנחתם הסכם, הוא מתפרק.
בראש המשא ומתן עומד מוסד פיננסי מרכזי, כאשר הוועדה מורכבת מחברים המייצגים את החייבים השונים, בין אם בנקים ובין אם קרנות השקעות (במיוחד אם הם מחזיקים בהתחייבויות פיננסיות).
המפגשים הללו (בניגוד למועדון הפריזאי שתמיד נפגש בפריז) מתקיימים בניו יורק, לונדון, פריז, פרנקפורט או במקומות אחרים לפי העדפות המדינה והבנקים.
הוועדות המייעצות למועדון עוקבות אחר המלצות קרן המטבע הבינלאומית, לגבי המדיניות הכלכלית של המדינה בעלת החוב.
הם לא יתיחסו להמלצות קרן המטבע הבינלאומית, רק כאשר הם משוכנעים שהמדינה כבר מנהלת מדיניות כלכלית נאותה.
במשך השנים חלק גדול מהחוב בו טיפל "מועדון לונדון" היו למדינות הגוש המזרחי, כולל יוגוסלביה וברית המועצות.
מדינה נוספת לה הלוו חברי המועדון, והתקשו לקבל את כספם בחזרה, הייתה צפון קוריאה, שלוותה כספים מבנקים במערב בשנות ה-70 של המאה ה-20, אך לא עמדה בהחזר החוב.
לאחר פירוק ברית המועצות הגיעה "מועדון לונדון" להסכמה עם הפדרציה הרוסית, שהיא תהיה אחראית על החוב ההיסטורי של ברית המועצות.
בשנת 1996 עמד חוב זה למועדון על 32 מיליארד דולר, מתוך חוב חיצוני כולל של 132 מיליארד דולר.
על ידי הסדרת חובותיה, קיוותה רוסיה שתוכל למשוך השקעות חדשות ולזכות בדירוג אשראי משופר, במטרה להפחית את עלות ההלוואות שהיא מגייסת עבור הממשלה וחברות פרטיות.
במסגרת ההסכם, התחייבה רוסיה לפרוע חובות וריביות בהיקף של 33 מיליארד דולר עד לשנת 2020.
אולם בעקבות "משבר הרובל ב-1998" התקשתה רוסיה להחזיר את חובה וביקשה לדחות את פרעון החובות.
אך תחילה סירבו חברי "מועדון לונדון" לפרוס את החוב מחדש.
בינואר 1999 החליטו להימנע מלהכריז על רוסיה כחדלת פירעון (in default) על החוב, ולא דרשו ממנה תשלומי פירעון מיידית.
במקום זאת פתחו במשא ומתן על פריסת החוב.
רוסיה התאוששה מהר מן החזוי מן המשבר, בין השאר לאור השיפור בתנאים החיצוניים כגון עלייה חדה במחירי הנפט, גז טבעי ומינרלים אחרים שרוסיה מפיקה.
וכן בסיוע רפורמות שהעבירה הממשלה.
בנוסף הפיחות הגדול של הרובל תרם להגברת הייצוא ובכך לשיפור המאזן המסחרי.
בשנת 2017 סיימה רוסיה לפרוע את כל החוב ההיסטורי של ברית המועצות (מוקדם מהצפוי).
מועדון מין, הידוע גם בתור מועדון סווינגינג או מועדון לייף סטייל, הוא מועדון המארגן פעילויות הקשורות ליחסי מין, או מועדון שבהם החברים יכולים לעסוק בפעילות מינית עם חברים אחרים.
מועדון מין שונה מבית בושת בכך שבעוד שחברי מועדוני מין משלמים דמי כניסה ועשויים לשלם דמי חברות שנתיים, הם יקיימו יחסי מין עם חברים אחרים, ולא עם עובדי מין.
ישנם מועדוני מין פרטיים, שכדי למנוע בעיות משפטיות, לא פועלים במקום מוגדר, בדרך כלל במסיבות פרטיות בבתים או במקומות שכורים.
חלק ממועדוני המין דורשים הצגת תעודת זהות, ואפילו בדיקה למציאת מחלות מין.
בנוסף לנטייה מינית, מועדוני המין מתבססים בדרך כלל על קריטריונים ספציפיים, כגון BDSM או בעלי זקן.
חלק ממועדוני המין עשויים לכלול חדרי מציצנות, בר ורחבת ריקודים.
חלק ממועדוני המין עשויים לתת מענה לפעילויות מיניות לא קונבנציונליות, כגון גאנג באנג, BDSM או פטישיזם.
מועדוני מין, בדרך כלל, אינם מפרסמים ישירות לקהל הרחב, אלא מסתמכים בדרך כלל על אתר אינטרנט משלהם, רשתות חברתיות או מפה לאוזן.
מועדון ספורט, נקרא לעיתים גם מועדון אתלטיקה, אגודת ספורט, איגוד ספורט, התאחדות ספורט, איחוד ספורט, או תנועת ספורט, הוא קבוצת אנשים שנוצרה למטרת עיסוק בספורט.
מועדונים עשויים להיות מוקדשים לענף ספורט בודד או לכמה (מועדונים מרובי-ענפים).
המונח מועדון אתלטיקה מתייחס לרוב למועדון ספורט כללי, ולא רק מועדון המוקדש לאתלטיקה ממש.
הקבוצות והספורטאים המשתייכים למועדון ספורט עשויים להתחרות במספר ליגות, אליפויות וטורנירים שונים כשהם לובשים את אותם צבעי מועדון ומשתמשים באותו שם מועדון, תוך שהם חולקים גם את אותו בסיס אוהדים ומתקני אימונים ומשחקים של המועדון.
למועדוני ספורט מקצועיים רבים יש מערכת חברויות שבה האוהדים הרשומים משלמים דמי קצבה, ובתמורה זכאים להשתתף במשחקי הבית של המועדון לאורך כל העונה, ויש להם את הזכות לעסוק כמעט בכל סוג ספורט במתקני המועדון.
לפעמים הם גם יכולים לקחת חלק בהחלטות הניהוליות של המועדון ואף להיבחר לנשיאותו, כמו בברצלונה.
עמלות חבר רשום, מכירת כרטיסים, חוזי חסות, מרצ'נדייז לקבוצה, זכויות טלוויזיה ודמי העברה של ספורטאים הם בדרך כלל המקורות העיקריים למימון מועדוני ספורט.
קבוצות ספורט מסוימות נמצאות בבעלות וממומנת על ידי חברה אחת שאינה ספורטיבית, למשל מספר קבוצות הספורט שבבעלות חברת רד בול.
דוגמאות נוספות לכך הן מספר קבוצות הספורט שבבעלות תאגידי באייר ופיליפס דרך באייר לברקוזן ופ.ס.וו.
איינדהובן בהתאמה, שהחלו את דרכן בתור קבוצות של עובדי חברה.
בתחום ספורט המועדונים התחרותי, ספורטאי בדרך כלל יהיה רשום רק למועדון אחד עבור ענף נתון ויתחרה עבור אותו מועדון אך ורק למשך תחרות או עונה.
חריגים כוללים העברות שחקנים והשאלות.
כאשר ספורטאי מתחרה במספר ענפים הוא יכול להירשם במספר מועדונים.
באזורים רבים בעולם כמו אירופה, צפון אפריקה, המזרח התיכון, תת-היבשת ההודית או אמריקה הדרומית והמרכזית, מועדוני ספורט עם מספר מחלקות ספורט הם פופולריים מאוד והתפתחו לכדי כמה ממוסדות הספורט החזקים ביותר באותם מקומות.
בארצות הברית מוסדות גדולים כמו מועדון האתלטיקה של ניו יורק ומועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס משמשים כמועדוני אתלטים המשתתפים במספר ענפי ספורט.
עם זאת, בצפון אמריקה יש דוגמאות רבות למועדוני ספורט שהם למעשה קבוצת ספורט אחת.
כל קבוצה מהליגות המקצועניות בצפון אמריקה (NFL, CFL, NBA, MLB, NHL ו-MLS), יכולה להיקרא מועדון ספורט, אך כל מועדון מתמקד בספורט אחד בלבד.
ישנם כמה יוצאי דופן, למשל מועדון הספורט וואן באפלו, שמעמיד קבוצת NFL (באפלו בילס), שתי קבוצות הוקי (באפלו סייברס ורוצ'סטר אמריקנס), שתי קבוצות לקרוס (באפלו בנדיטס ורוצ'סטר נייטהוקס), ומועדון ספורט וכושר כללי.
ב, כמעט כל מועדוני הספורט הגדולים מוקדשים לענף ספורט בודד.
היוצא מן הכלל הוא מועדון האתלטיקה של קרדיף שבסיסו בקארדיף, ויילס.
המועדון אחראי לחלק גדול מפעילויות הספורט החובבני המובילות בעיר, כמו קריקט, רוגבי יוניון, הוקי שדה, טניס וכדורת דשא.
בנוסף, כמו במספר מדינות אחרות, אוניברסיטאות ומכללות רבות מפתחות מגוון רחב של פעילויות ספורט לסטודנטים כולל ברמה מקצועית או חצי מקצועית, הנקראות ורסיטי.
מועדונים רבים מתארים את עצמם ברמה הבין-לאומית כמועדוני כדורגל ("FC", "Football Club" באנגלית בריטית, "Fußball-Club" בגרמנית; "CF", Clube de Futebol בפורטוגזית ו-Club de Fútbol בספרדית).
בדרך כלל, מועדוני כדורגל בריטיים מציגים רק קבוצות כדורגל.
מקביליהם בכמה מדינות אחרות נוטים להיות מועדונים רבי-ענפים, אפילו כשהם נקראים מועדוני כדורגל (למשל מועדון כדורגל פורטו, מועדון כדורגל באיירן מינכן ומועדון כדורגל ברצלונה).
בספורט בישראל, רוב קבוצות הספורט כלולות במועדוני ספורט, ולרוב הקבוצה הבולטת של המועדון היא קבוצת הכדורגל שלו.
מועדוני ספורט בישראל כוללים, למשל, את מכבי תל אביב, אשר לה מחלקות כדורגל, כדורסל (בעבר כדורגל נשים וכדורסל נשים), כדורעף, כדוריד, התעמלות ועוד.
גם למכבי חיפה יש מחלקות כדורגל (ובעבר גם כדורגל נשים), כדורסל, כדורסל נשים וכדורעף נשים ושחייה.
להפועל תל אביב יש מחלקות כדורגל, כדורסל, כדורגל נשים ועוד, כשבעבר היו לה גם מחלקות כדוריד וכדורסל נשים.
מועדון מוסקווה הוא רומן הביכורים של ג'וזף פיינדר, בעל תואר ראשון בלימודי רוסיה באוניברסיטת ייל ותואר שני בחקר רוסיה באוניברסיטת הרווארד.
שנת 1991. המלחמה הקרה הסתיימה.
צ'רלי סטון הוא אנליסט מבריק של מחלקה חשאית בסוכנות הביון המרכזית שעשה לעצמו שם בשיא המלחמה הקרה.
מומחיותו נדרשת לאחר שנמצאת קלטת סודית ביותר שעשויה לבשר על הפיכה ב והוברחה מברית המועצות על ידי מודיע שנרצח על ידי הק.ג.ב.
ושימש כנהג לאחד מחברי הפוליטביורו.
סטון מעריך כי לא רק שמתקיים מאבק כוח אמיתי ואלים מאוד, אלא שהמזימה עשויה להיות קשורה לתעלומה ישנה הכרוכה במאסר של אביו של סטון עצמו, אלפרד, שנאסר בימי המקארתיזם.
עד מהרה סטון מוצא את עצמו במרכזה של קונספירציה אחרת – ממוסגרת לרצח זוועתי.
ללא הוכחה לחפותו, סטון נכנס למשחק מפחיד של חתול ועכבר שמוביל אותו ברחבי ארצות הברית, אירופה, ולבסוף, לברית המועצות.
שם, ייאלץ להתמודד עם קבוצת מקורבים בקרמלין שהאג'נדה האכזרית שלהם מאיימת לשבש את מאזן הכוחות השברירי בעולם.
זאת במאבקו מול קבוצת הקושרים שמנסה לשמר את ברית המועצות בכך דרך והמכנה עצמה "מועדון מוסקבה".
מועדון הסיף ואתלטיקה (VAC) מכבי (בהונגרית: Vívó és Atlétikai Club; הוא אגודת הספורט ההונגרית היהודית הראשונה, שנוסדה ב-1906 בהנהגתו של לאיוש דמן .
בשל תחילת חקיקת החוקים האנטי יהודיים כבר בשנת 1938, בשנת 1941 הורחקו מחלקות הספורט של VAC מאליפויות הונגריה עד 1944. עם כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) המועדון חדל להתקיים.
בין 1941 ל-1944 יכלו ספורטאי המועדון להתאמן רק בסתר.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה האגודה מחדש, אך היא התקיימה רק שנים ספורות, לאור התנגדותה של התנועה הקומוניסטית (בשל קרבת האגודה לציונות) והמועדון נסגר שוב.
לאחר חילופי המשטר VAC הוקם שוב לתחייה בשנת 1989, אז תחת השם מכבי VAC כלומר מועדון סיף ואתלטיקה מכבי.
מועדון סיף ואתלטיקה, הייחודי בבחירת שמו, הוקם בבודפשט, בירת הונגריה בשנת 1906 והיה בין אגודות הספורט היהודיות הראשונות, כאשר סטודנטים באוניברסיטאות שונות ייסדו שלוש שנים קודם לכן, בשנת 1903, את מכבי, "אגודת הסטודנטים הציונים", אליה הצטרף עד מהרה סטודנט למשפטים שהתברך בכישורי ארגון זריזים ומעולים, לאיוש דמן (Dömény Lajos).
תולדות האגודה עד מלחמת העולם השנייה
הנשיא הראשון של המועדון, ד"ר שומה פרל הפך לעורך דין, סגני הנשיא שלו היו בהתחלה דוד כהן (קוהן) והוגו שיי.
הוגו שיי הוחלף מאוחר יותר על ידי לאיוש דמן בתפקיד סגן הנשיא ב-1911. מזכיר המועדון היה אנדור ז'ולדוש, המזכיר השני היה ינה שיפוש, והגזבר הראשי היה ארמין ברגי.
סגן הגזבר היה ארנולד שוורץ, אב הבית של המועדון אנדור דרי, רופא המועדון ד"ר מור קינסטלר והיועץ המשפטי היה לאיוש דמן.
מקום מושבו של המועדון והמשרדים הרשמיים הראשונים היו ברובע 4 של בודפשט ברחוב הַיוֹ 10 (Hajó utca 10).
בקומה הראשונה היה אולם (חדר) ההתעמלות הרשמי, שבו התקיימו האימונים בימים הראשונים.
כל הנ"ל היו באזורים שהיו מאוכלסים רובם ככולם על ידי אוכלוסייה יהודית (לימים הפכו לגטו בודפשט במלחמת העולם השנייה).
כבר בימים הראשונים פרץ VAC את גבולות ספורט ההתעמלות ויכול להיחשב כאגודת הספורט היהודית הראשונה (all-round).
מחלקות טניס שולחן, היאבקות, כדורגל, התעמלות וסיף החלו לפעול זמן קצר לאחר הקמת האגודה.
ההקמה והפריצה המוצלחת של VAC, כמו גם הופעות האורח שלו, השפיעו רבות על תנועות הספורט היהודיות של המדינות הסובבות את הונגריה והיוו השראה גם לייסודה של הכח וינה (1909), אלופת אוסטריה המקצוענית הראשונה בכדורגל.
במשך הזמן, כח וינה פיתה להצטרף אליו אין ספור שחקנים מבודפשט, ממועדוני מ.ט.ק.
אגב, את אחד מחוגי הספורט הארץ ישראליים הראשונים ייסדו מאוחר יותר ביפו שחקני הכח וינה לשעבר.
לפרוץ מלחמת העולם הראשונה הייתה השפעה רצינית ביותר על ההנהלה והמחלקות של VAC.
רבים מספורטאיה ומנהיגיה התגייסו כחיילים ורבים מהם נפלו בקרבות, כולל המייסד, לאיוש דמן, שמת מוות הירואי בחזית הרוסית כקפטן.
קיומו של המועדון היה אומנם בסכנה לתקופה, אך בסופו של דבר המועדון התחזק והתגבר על הקשיים וכמו שאר התאחדויות הספורט היהודיות באירופה – תור הזהב יכול היה לבוא בעקבותיו.
ל-VAC היו בין אלף לאלפיים חברים ויותר משלוש מאות ספורטאים מוסמכים (עם כרטיס ספורטאי) משני המינים, הוא השיג הצלחה רצינית בכמה ענפי ספורט.
שנות ה-20 היו תקופה יוצאת דופן עבור המועדון לא רק במונחים של ספורט, אלא גם בחיי תרבות.
החל מעונת 1923, VAC ארגן כל שנה בתקופת החורף נשף, שבו השתתפו באופן קבוע האישיים היהודיים הבולטים של הבירה ההונגרית.
מדי יום חמישי בערב נערך ערב תרבות במתחם המועדון באותה עת של VAC.
שימור המסורות היהודיות נחשב חשוב ביותר.
זאת ועוד, במועדון היו גם מאה חברי מקהלה מעורבת ועיתון (ספורט וחברה).
עד 1926, VAC הקים גם את שבט הצופים שלו והצטרף לתנועת הצופים ההונגרית.
שמו של שבט הצופים הפך ל"ציפור נודדת" (Vándormadár), והוא היה מעורב באופן אינטנסיבי בחינוך הפיזי, הנפשי והרוחני של צעירי השבט.
הם ארגנו תוכניות תרבות, תחרויות של מיומנויות, מחנות, וגם ערכו פעילויות חברתיות קטנות יותר.
עד סוף שנות ה-30, למרות הקשיים הכלכליים שכבר קמו והתרחשו, היו למועדון שבע עשרה חטיבות: טניס שולחן, אתלטיקה, היאבקות, אגרוף, חץ וקשת, חתירה, כדורגל, הוקי קרח, כדור יד, כדורסל, סקי, הרמת משקולות, טניס, התעמלות, תיירות, שחייה, סיף, עם יותר מאלף ספורטאים פעילים ורשומים.
משנת 1941, חטיבות הספורט של VAC לא נכללו באליפויות הונגריה בשל החוקים האנטי יהודיים.
ב-1942 אף אחת מהחטיבות לא השתתפה בתחרויות רשמיות, וגם תקנון המועדון תוקן.
למרות זאת, האגודה לא התפרקה, אך ספורטאיה המשיכו להתאמן, במקרים רבים בחשאי בחדרי הכושר במרתף, בשעת לילה מאוחרת, עד 1944. לזוועות מלחמת העולם השנייה הייתה השפעה משמעותית על החברות ב-VAC, מאות מספורטאי המועדון נרצחו או נהרגו במהלך שואת יהודי הונגריה.
כמה חברים לשעבר ב-VAC השתתפו בתנועת ההתנגדות ובהצלת יהודים.
VAC ספג הפסדים אישיים וכספיים משמעותיים במלחמת העולם השנייה.
עם זאת, מנהלי הספורט והמאמנים ששרדו את השואה החלו במהירות להפעיל מחדש את החטיבות ואת חיי המועדון.
הנשיא מרצל גרוס ניסה לאתר ולהתחקות אחר תומכים כספיים אפשריים פרטיים וגם בקרב ארגונים יהודיים שונים.
כמה חטיבות, כמו כדורסל, כדור יד וטניס שולחן, נכנסו לאליפות הונגריה כבר ב-1945.
ניתן למצוא מכתבים משנת 1947 ו-1950 שבהם VAC מודה לפדרציה העולמית של מכבי על הזמנתם למשחקי המכבייה העולמיים, אך מתווה של מכשולים בירוקרטיים ופיננסיים לא איפשרו זאת.
כמו כן, השתדלו מנהיגי המועדון שמשרד הספורט הלאומי ישלח את ההזמנה הרשמית, בה הפדרציה העולמית תזמין את VAC להשתתף במשחקי המכבייה השלישית, אך הדבר לא הסתייע.
לאחר מספר חודשים של מעקבים והתנכלויות, המשטר הקומוניסטי פיזר את האגודה הציונית ההונגרית במרץ 1949, ופיקח ורדף באופן רציף על פעילות הג'וינט (American Jewish Joint Distribution Committee).
בכך אבדה התמיכה הפיננסית והאינטלקטואלית החשובה ביותר של VAC.
אומנם לא היה מכתב רשמי על סיום הפעילות ופירוק המועדון, אבל ללא עזרה, ובמיוחד עזרה כספית, קיומו של המועדון היה בלתי אפשרי.
לאחר שהמועדון חדל להתקיים, עזבו כמה מהספורטאים שלו למועדונים אחרים בבודפשט.
על פי זיכרונותיהם של כמה ספורטאי VAC לשעבר, הנשיא מרצל גרוס ניסה לארגן מחדש את המועדון בתחילת שנות החמישים, אך הדבר נאסר על ידי השלטונות הקומוניסטיים.
בשנת 1989, בתמיכתו של מיכאל קווהאזי - הנשיא לימים והמנהיג הבולט של ההתאחדות העולמית של מכבי, הוקם המועדון מחדש בהנהגתו של ד"ר יאנוש גונדה, שהפך באותה שנה לחבר באיגוד העולמי של מכבי.
בשנת 1989, השתתף המועדון ב.
ב-1991, במרסיי, המשלחת ההונגרית השתתפה לראשונה במשחקי מכבי אירופה.
הנשיא הבא, ד"ר אנדראש בלייר (1992-1999), תרם בעבודתו להבטיח שלבני הנוער היהודים שעסקו בספורט בהונגריה תהיה הזדמנות להשתתף הן באימונים ובתחרויות ספורט רגילות והן בכאלה שמתקיימות ברחבי העולם.
ענפי הקראטה והכדורסל נוצרו תחילה, והאחרון אורגן מחדש על ידי מיקלוש וארגה וקטלין מזאי.
בשנת 2015 VAC מכבי אירחה בפעם השנייה את קונגרס ההתאחדות האירופית של מכבי בבודפשט, בו הוחלט שבודפשט תארח את משחקי מכבי אירופה ב-2019 והתקיים גביע מכבי חנוכה המסורתי שהוא טורניר כדורגל במגרשים קטנים.
בשנים האחרונות הצטרף מכבי VAC לתוכנית "נר צהוב" (Yellow Candle) המנציח את קורבנות השואה שאין להם קרובי משפחה חיים.
לאחר הארגון מחדש הייתה זו אחת המחלקות הראשונות שנוצרו.
מתחרותיה לא רק השתתפו במכבייה או ב-EMG, אלא הופיעו גם במשחקי ברידג' עצמאיים.
במהלך שלושת העשורים האחרונים שחקני הברידג' של המועדון חזרו הביתה עם מדליות כמעט מכל תחרות.
בנוסף לניצחון מפואר אחד (של זהב), אספו ספורטאי VAC הרבה מדליות כסף וארד.
לאחרונה, במשחקי אליפות אירופה שנערכו בהונגריה, זכו במדליית הזהב שוב.
על אף שמחלקת ההתעמלות של האגודה החלה לפעול שנים ספורות לאחר הקמתה ב-1906, היא הצליחה להגיע לרמה הלאומית ההונגרית רק בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, בעיקר עם הופעתו של יוז'ף סלאי.
אחד מענפי הספורט המצליחים ביותר של האגודה מילא תפקיד מרכזי בקידום והפצת טניס השולחן בהונגריה.
המייסד שלה, לאיוש דמן, היה שחקן מצוין בעצמו.
את ימי הזוהר של מחלקת טניס שולחן אפשר לייחס לשנות ה-30.
היא החלה את פעולתה הרשמית בשנת 1907 ונכנסה לאליפות הונגריה מדרגה שלישית.
לאחר ירידת שני מועדונים, היא עלתה לליגה השנייה מ-1910.
בשנים 1928 ו-1934 זכתה נבחרת הגברים באליפויות לאומיות.
כמה מחברי המועדון השתתפו בנבחרת הונגריה באולימפיאדת ברלין 1936. במרץ 1938 זכתה קבוצת הגברים של VAC גם באליפות הונגריה הראשונה בכדור יד באולם.
עם זאת, זו לא הייתה אליפות רשמית.
באליפות הכדורסל הלא רשמית הראשונה ב-1932, שבה עדיין שיחקו ללא לוחות אחוריים של הסלים (Backboards), זכתה VAC במקום הראשון.
באליפות הלאומית הרשמית הראשונה בכדורסל, ב-1933, סיימה הקבוצה במקום השני.
לאחר מכן, עד להרחקתה ב-1941, הייתה בדרך כלל יציבה בליגה הראשונה.
הקראטה הוא ללא ספק ענף הספורט המוצלח ביותר, שהיה לאחד הראשונים שהוקמו לאחר ההפעלה מחדש של VAC בהנהגתו של מיקלוש וארגה.
מאז 1993 מתחרי הקארטה זכו במדליות בכל התחרויות, כולל מדליות זהב רבות.
יש להזכיר את אלוף הונגריה מספר רב של פעמים לאסלו צאלל.
הוא השתתף תחילה כספורטאי במכבייה וב-EMG, ומאוחר יותר ליווה את תלמידיו, כולל את אדם ס.
קובאץ' שזכה במדליית זהב באליפות העולם לנוער, ובשתי מדליות כסף ואחת ארד באליפויות העולם לבוגרים.
הוא גם הגיע למקום הראשון בתחרויות המכבייה.
בענף זה, שפועל משנת 2012, השתתפה VAC בהצלחה בטורנירים ביו לאומיים רבים.
בנוסף, הקבוצה התחרתה בכל שלוש קבוצות הגיל (junior, open, senior) בטורנירים רבים.
מועדון מנורה היה מועדון חברים שהוקם במקור כמועדון של יוצאי הגדודים העבריים, שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה.
לאחר הקמת המדינה היה למועדון של כל יוצאי שתי מלחמות העולם וחיילי צה"ל בשרות סדיר ובמילואים, בחסות האגודה למען החייל.
מרבית שנותיו שכן במבנה בסמוך לבית-העם בירושלים ומילא תפקיד מרכזי בחיי התרבות והחברה בעיר.
על חזית הבניין ניצב סמל המנורה – כסמלו של 'הגדוד הראשון ליהודה' ומכאן שמו.
המבנה נהרס בשנת 1982 במטרה לייצור רחבה גדולה, ובה כיכר וגינה בחזית בית העם.
המועדון החל להתארגן בנובמבר 1922, באולם בית העם הישן ברחוב הנביאים⁩, לקראת ציון יום שביתת הנשק ( היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00); ומאז היה מארגן תהלוכת זיכרון שנתית בעיר, בשיתוף חיילי הצבא הבריטי ובהשתתפות הנציב העליון.
המועדון החל לארגן אירועים חברתיים כל ימות השנה ופעל מדירה ששכר בירושלים.
בנוסף פתח סניף בשדרות רוטשילד בתל אביב.
ביולי 1923 אושר תקנון המועדון ומטרתו הוגדרה "לספק לחברים פעילות חברתית ותרבותית, וכן לרכז פעילויות הנצחה לוותיקי הגדודים".
יוזמי הקמתו של מועדון היו: צבי רוזן (נכתב גם כרוזין), יוצא הגדודים העבריים שעבד כמתרגם ב וששימש כמזכיר המועדון; יהושע צ'צ'יק ששימש גם כיושב הראש שלו; הקולונל פרדריק קיש, יהודי בריטי ששירת כקצין בצבא הבריטי והגיע לירושלים בדצמבר 1922 והצטרף ל ונבחר לנשיא הכבוד של המועדון.
לסגניו של קיש נבחרו עורך הדין שלום הורוביץ, שהוזמן לארץ בשנת 1923 על ידי ההנהלה הציונית כמומחה למשפט בריטי; והאדריכל בנימין חייקין, ששירת כקצין בחיל ההנדסה המלכותי והשתקע בירושלים עם שחרורו, באביב 1920.
המועדון פעל כמועדון ג'נטלמנים בריטי, מספר חברי המועדון היה מוגבל, והקבלה אליו הייתה מותנית בהמלצת חבר ובאישור ועדת קבלה, רבים מחבריו היו עולי יהדות בריטניה או בעלי זיקה לבריטניה מקרב האליטה הירושלמית.
המועדון אף ניסה לצרף לשורותיו קצינים ופקידים בריטים בכירים.
ב-17 בדצמבר 1925⁩ ערך המועדון סעודה וטקס לכבוד גניזת דגל המלך של הגדוד העברי הארצישראלי "הראשון ליהודה".
באירוע השתתף מושל ירושלים פרדריק קיש וקודמו בתפקיד רונלד סטורס ופנחס רוטנברג.
המבנה כלל אולם מרכזי לאירועים שלצידו הוקמו שני מגרשי טניס.
בחזית המבנה מעל דלת הכניסה הוטבע סמל המנורה.
בצדי המבנה הוצבו שני תותחי קרופ 75 של צבא האימפריה העות'מאנית, שלל שהביאו חיילי הגדודים ממלחמת העולם הראשונה.
אחר כך סיפר המהנדס אליק (אליהו) סוכצ'בר שבמהלך מלחמת העצמאות לקח את התותחים וייצר מהם חמש מרגמות דוידקה.
בטקס הפתיחה אמר הנציב העליון ווקופ:.
ב-11 במאי 1935 נערכה במועדון חגיגה לכבוד יובל הכסף, 25 שנים למלוכת ג'ורג' החמישי ולכבוד הכרה רשמית של המועדון כסניף של ארגון "הלגיון הבריטי המלכותי" (ארגון צדקה בריטי התומך בחיילים משוחררים של הכוחות המזוינים של בריטניה ובני משפחותיהם ופועל להנצחת חללי הכוחות המזוינים של בריטניה).
באירוע נכחו ראשי השלטון הבריטי בארץ ישראל, בהם ראש בית המשפט העליון בארץ ישראל הארי הרברט טראסטד; סגן ראש העירייה דניאל אוסטר; קונסולים של מדינות שונות ונכבדים אחרים.
בעקבות הפיכת המועדון לסניף רשמי של "הלגיון הבריטי" אוחדו אירועי ציון יום שביתת הנשק של שני הארגונים בירושלים.
ב-12 בנובמבר 1936 ערך המועדון טקס קבלת פנים לפילדמרשל סר ג'ון דיל, שהגיע לארץ ישראל כמפקדה של הדיוויזיה הבריטית שנשלחה על מנת לדכא את המרד הערבי.
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פרסם המועדון הודעת תמיכה ב"ממשלת הוד מלכותו", בה כתב:
במהלך מלחמת העולם השנייה מזכיר המועדון, צבי רוזן, העמיד אותו לרשות פעילות "הוועד למען החייל העברי", שהוקם עבור מתנדבי היישוב לצבא הבריטי, בנוסף תרמו חברי המועדון כספים עבור הוועד.
באוקטובר 1947 נערכה במועדון "תערוכת התעופה העברית", במסגרתה הונח דגם גדול של מטוס על גג המבנה.
עם פרוץ מלחמת העצמאות, עוד לפני הקמת המדינה, שימש המועדון כלשכת גיוס של כוח המגן העברי, והוא המשיך לשמש את צה"ל לאחר הקמתו.
לאחר סיום המלחמה עבר המועדון לחזקת "הוועד למען החייל", נערך בו שיפוץ והוא נפתח שוב במרץ 1949. אך באוקטובר 1949 דרש ארגון "החיילים המשוחררים מהגדודים העברים" לקבל חזרה את המועדון, ופרץ סכסוך על רקע התאבדותו של מזכיר המועדון, ועלתה הטענה שהיה שבור לב לאחר שאיבד את מפעל חייו.
אחר כך הוסכם שהמועדון ימשיך לשמש את שני הארגונים.
בינואר 1950 נמסרה למועדון למשמורת חרבו של קולונל אליעזר מרגולין, שהיה ממפקדי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ,נפטר באוסטרליה והובא על פי צוואתו לקבורה בישראל.
בשנת 1950 הוחל בהקמת "בית העם" במגרש הצמוד למועדון, בנוסף הוחלט שהכנסת תעבור למבנה בית העם, במקום בית פרומין, עד לבניית משכן הקבע שלו, בספטמבר 1952 פורסמה תוכנית שהכנסת תרכוש לשימושה גם את בניין מועדון "מנורה" ותוסיף לו קומה.
אך לבסוף נותרה הכנסת בבית פרומין, לאחר שלא נמצא תקציב להמשך הבנייה של "בית העם".
ב-10 באוקטובר 1955 נערך במועדון טקס לציון שינוי שמו ל"מועדון מנורה - בית הקצין" והפיכתו רשמית למועדון המשותף לקציני צה"ל בשירות סדיר ובמילואים ולוותיקי החיילים העבריים בשירות הצבא הבריטי.
במעמד נשיא המדינה יצחק בן-צבי, נשיא בית המשפט העליון יצחק אולשן, שר הפיתוח דב יוסף וראש עיריית ירושלים גרשון אגרון (ששלושתם היו מחיילי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה).
בסוף 1964 הוצע לראשונה להרוס את מבנה המועדון לטובת הקמת בניין חדש עבור המכללה לביטחון לאומי, כיכר ציבורית ומגרש חנייה עבור בית העם.
אך אחר כך הוחלט להקים מתחם חדש לגמרי, במערב גן סאקר, בו בנוסף למכללה יוקם "בית החייל" בתרומת הנדבן צ'ארלס קלור, שנחנך באפריל 1970.
בספטמבר 1982 נהרס מבנה המועדון, לאחר כ-50 שנות פעילות, לצורך הקמת רחבה ציבורית, גינה ומגרש חניה במסגרת פרויקט שדורג בית העם בירושלים.
ב-15 במרץ 1983 נחנכה הרחבה הציבורית במקום שבו עמד המועדון תחת השם "כיכר מנורה".
בספטמבר 1983⁩ פורסם כי פעילות מועדון "מנורה" החלה מחדש ב"בית החייל בירושלים".
מועדון ספורט אשדוד, או בשם המקוצר המוכר יותר מ.ס.
אשדוד היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אשדוד, שנוסדה בשנת 1999, המשחקת כיום בליגת העל.
הקבוצה נוצרה מאיחודן של שתי הקבוצות הבכירות של העיר - הפועל אשדוד ומכבי עירוני אשדוד - שגם תרמו את צבעי החולצה שלהן לטובת הצבע המאוחד של המועדון - צהוב ואדום.
הקבוצה נמצאת בידי עמותה שבראשה עומד ג'קי בן-זקן.
קבוצת מועדון ספורט אשדוד נוצרה מאיחוד של שתי קבוצות הכדורגל הבכירות בעיר אשדוד - הפועל אשדוד שהייתה הקבוצה הפופולרית בעיר, בעלת בסיס קהל גדול יותר ומזוהה עם עובדי הנמל בעיר, וקבוצת מכבי עירוני אשדוד, שנוצרה בתחילת שנות ה-80 כתוצאה מאיחוד של מכבי אשדוד ובית"ר אשדוד.
אף על פי שהפועל אשדוד הייתה האהודה יותר, עירוני אשדוד הייתה הראשונה להעפיל לליגה הבכירה, בעוד שהפועל אשדוד מעולם לא הצליחה לעשות זאת.
כתוצאה מאיחוד הקבוצות הוגשה בקשה לרשם העמותות להוסיף לשמה של עמותת "עירוני אשדוד" את המילים "מועדון ספורט".
הבקשה אושרה ושמה של העמותה המנהלת של המועדון עד היום הוא "מועדון ספורט עירוני אשדוד".
העמותה שניהלה את הפועל אשדוד נסגרה בעקבות האיחוד.
עונתה הראשונה של הקבוצה המאוחדת הייתה , בה שיחקה הקבוצה בליגת העל, הליגה הבכירה.
בעונות הראשונות לאיחוד צבע המועדון היה תכלת, כמחווה לחיים רביבו שגדל בעיר אשדוד, שיחק בהפועל אשדוד בילדותו, ובאותה עת שיחק בקבוצה הספרדית סלטה ויגו (ששיחקה בצבע תכלת).
הקבוצה נהנתה מדור צעיר של שחקני בית שעלו אל הקבוצה הבוגרת בעונת האיחוד שהבולט מביניהם היה ברוך דגו.
את הקבוצה הנהיג הקפטן אלון חזן, ששב לעיר נעוריו.
במשחקה הראשון כקבוצה מאוחדת, הביסה מועדון ספורט אשדוד את מכבי נתניה 6–0.
את העונה הבאה פתחה הקבוצה בהנהגת המאמן המקומי מירו בן שמעון.
הקבוצה פתחה את העונה ברצף של הפסדים ובתווך גם מכרה את שחקנה הצעיר והכישרון המקומי המבטיח ברוך דגו למכבי תל אביב.
לאחר רצף של עשרה הפסדים רצופים פוטר המאמן בן שמעון והחליף אותו אלישע לוי.
לוי הצליח לשבור את רצף ההפסדים עם ניצחון על צפרירים חולון.
מכאן ואילך הקבוצה הלכה והשתפרה ובסופו של דבר הצליחה להישאר בליגה בצורה דרמטית בעוד שלליגה השנייה ירדה קבוצת בני יהודה תל אביב.
בעונת , בהדרכתו של אלישע לוי, הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה עד אז.
בסיומה של עונה מצוינת סיימה במקום הרביעי.
לראשונה בתולדותיה הגיעה הקבוצה לגמר גביע הטוטו ונוצחה 2–4 על ידי קבוצת הפועל תל אביב.
באותה עונה קידמה הנהלת הקבוצה בראשות ג'קי בן זקן שילוב של שחקני בית צעירים כמו חנן פדידה ויניב עזרן.
השחקנים הצעירים הללו פרחו לצדם של אלון חזן הוותיק והזר הפולני אנדז'יי קוביקה ואסי טובי שכבש באותה עונה 12 שערים סיים כמלך שערי הקבוצה.
אשדוד העפילה לגביע האינטרטוטו בזכות הגעתה למקום הרביעי.
בקיץ 2002 שיחקה הקבוצה לראשונה במסגרת אירופאית.
לאחר שחלפה על פני קבוצת פ.צ ברנו מהליגה הצ'כית, הוגרלה אשדוד בסיבוב המוקדמות השני מול קבוצת מרק דופניצה מהליגה הבולגרית והודחה לאחר 1–2 בסיכום שני המפגשים.
בעונת שונו מדי הקבוצה מצבעם שהיה תכלת לבן לכחול כהה.
הקבוצה, למרות ציפיות גבוהות בתחילת העונה, הסתבכה בתחתית וניצלה מירידה לליגת המשנה רק עם סיום העונה.
עם פתיחת עונת , שונו מדי הקבוצה מצבעם הכחול לאדום-צהוב, שמסמל את האיחוד בין שתי הקבוצות (הפועל אשדוד שיחקה בצבע אדום, ומכבי עירוני אשדוד בצהוב-כחול), וגם כאות סימפתיה נוסף לשחקן חיים רביבו שעבר לשחק בקבוצה הטורקית גלאטסראיי (שמשחקת בצבע אדום-צהוב).
לאחר עונה בה נאבקה מ.ס.
אשדוד בתחתית, החליטו בקבוצה לבנות קבוצה חדשה לגמרי.
בקבוצה הוחתם קפטן הפועל תל אביב הוותיק יוסי אבוקסיס, כמו גם אסי דומב, איציק זוהר ואילן בכר, וגולת הכותרת הייתה הגעתו מטורקיה של בן העיר חיים רביבו שהגיע לקבוצה לסיים בה את קריירת הכדורגל שלו.
מטרת הפרויקט הייתה להביא תואר אליפות היסטורי לעיר וכן למשוך קהל אלפים אל אצטדיון הי"א, אך המטרות לא הושגו.
במהלך העונה אלישע לוי פוטר, רביבו נפצע ופרש מוקדם מהצפוי, והקבוצה סיימה באמצע הטבלה רחוקה ממאבק האליפות.
בעונת , תחת הדרכתו של המאמן יוסי מזרחי, הגיעה אשדוד להישג השיא שלה: היא סיימה במקום השלישי, שזיכה אותה בהשתתפות בגביע אופ"א.
בנוסף בעונה זו הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע הטוטו, בו הפסידה בפנדלים להפועל פתח תקווה.
לאחר שהדיחה קבוצה מסן מרינו (8–0 בסיכום שני מפגשים) במסגרת סיבוב המוקדמות הראשון של גביע אופ"א, הוגרלה אשדוד מול דומז'אלה, סגנית האלופה הסלובנית.
המשחק הראשון התקיים באצטדיון בלומפילד ב-11 באוגוסט 2005 והסתיים בתיקו 2–2, ומשחק הגומלין שנערך ב-25 באוגוסט הסתיים בתוצאה 1–1, שהביאה להדחתה של הקבוצה מאירופה בשל נחיתות במאזן שערי חוץ.
בעונת הגיעה הקבוצה בפעם השלישית לגמר גביע הטוטו, ושוב נוצחה, הפעם על ידי קבוצת מכבי חיפה בתוצאה 0–3.
עונת החלה עם אלון חזן בתפקיד המאמן, אך הקבוצה לא היטיבה לשחק תחת הדרכתו ונאבקה על מקומה בתחתית הליגה.
חזן עזב את הקבוצה לבסוף, ובשני המשחקים האחרונים באותה עונה המאמן היה שחקן העבר והבעלים חיים רביבו.
אשדוד הצליחה להישאר בליגה רק במחזור האחרון.
בעונת 2008/2009 תחת הדרכתו של המאמן יוסי מזרחי, הגיעה הקבוצה בפעם הרביעית לגמר גביע הטוטו, בו הפסידה 0–1 למכבי תל אביב.
במסגרת גביע המדינה הגיע הקבוצה לרבע הגמר שם הפסידה להכח עמידר רמת גן, ובמסגרת הליגה סיימה הקבוצה במקום השמיני.
בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, וסיימה את העונה במקום השישי בטבלה.
בגביע המדינה הגיעה עד חצי הגמר, בו הודחה על ידי בני יהודה תל אביב בבעיטות הכרעה.
בעונת 2010/2011 החתים המועדון את המאמן האנגלי ג'ון גרגורי למשך שלוש עונות בקבוצה, אך גרגורי התפטר מתפקידו לקראת סיומה של אותה העונה.
במקומו שוב מונה יוסי מזרחי.
באותה עונה סיימה הקבוצה בפלייאוף התחתון במקום ה-12, בנוסף הגיעה לרבע גמר גביע המדינה שם הפסידה למכבי נתניה בפנדלים.
בעונת 2011/2012 נאבקה הקבוצה על המקום הראשון במשך שלבים רבים בעונה, אך סיימה אותה במקום ה-7. בעונת 2012/2013 שברה הקבוצה שיא מאז הקמתה לאחר שהשיגה 5 ניצחונות ב-5 המחזורים הראשונים, אך לאחר מכן חלה ירידה ביכולתה והיא סיימה את העונה במקום השביעי.
לקראת עונת 2013/2014 מונה ניר קלינגר למאמן הקבוצה.
בסיום עונת 2014/2015 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית לראשונה מאז הקמת המועדון המאוחד, לאחר שבמחזור האחרון של ליגת העל, ב-16 במאי 2015, הפסידה 0–1 להפועל תל אביב וסיימה את העונה במקום האחרון.
ב-9 בספטמבר 2015 הודיע ג'קי בן-זקן על עזיבת הקבוצה לאחר שהתפטר מתפקידו, ובמקומו מונה ח"כ לשעבר יורם מרציאנו.
בעונת 2015/2016 בליגה הלאומית סיימה הקבוצה במקום הראשון, תחת הדרכתו של המאמן רוני אוואט, והעפילה בחזרה לליגת העל.
באותה עונה העפילה הקבוצה לגמר גביע הטוטו של הליגה הלאומית, בו הפסידה 0–1 להפועל אשקלון.
בתחילת עונת 2016/2017 המשיך אוואט לשמש כמאמן, ובנובמבר 2016 חזר יוסי מזרחי למועדון ומונה למנהל ספורטיבי.
בפברואר 2017 מונה רן בן שמעון לתפקיד המאמן, ואוואט מונה לעוזרו.
את העונה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה.
בתחילת עונת 2017/2018 שוחרר המאמן רן בן שמעון לאימון נבחרת קפריסין ובמקומו מונה ראובן עטר.
לאחר שישה מחזורים בהם השיגה הקבוצה נקודה אחת בלבד ודורגה במקום האחרון פוטר עטר, ובמקומו מונה עמיר תורג'מן כמאמן הקבוצה.
לקראת סוף העונה ב-24 באפריל 2018, בעקבות סכנת ירידה של הקבוצה, פוטר תורג'מן מהקבוצה, והמנהל הספורטיבי והמאמן לשעבר יוסי מזרחי חזר זמנית לעמדת המאמן על הקווים.
הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-12 בטבלה וניצלה מירידה.
לקראת עונת 2018/2019, מונה בלגויה מילבסקי המקדוני, שחקן העבר של הקבוצה למאמן.
מילבסקי פוטר ב-13 בנובמבר 2018 לאחר ההפסד 4:3 לבני סכנין.
ב-23 בנובמבר 2018 מונה יובל נעים למאמן הקבוצה עד תום העונה.
ב-26 בינואר 2019, פוטר יובל נעים אחרי 10 משחקים בלבד בתפקיד כשהקבוצה לא הצליחה להתרומם במסגרת הליגה והייתה על סף ירידה לליגה הלאומית, במקומו מונה שחקן העבר משה אוחיון למאמן זמני.
ב-19 בפברואר 2019 מונה אבי בוחבוט למאמן הקבוצה עד לתום העונה ואוחיון מונה לעוזרו.
הקבוצה התייצבה לקראת סוף העונה ואף הצליחה להינצל במחזור האחרון של הליגה מירידה, כאשר ניצחה את הפועל חיפה בתוצאה 0:1, וזאת בתום מסע הישרדות שהחל בהפרש של 7 נקודות מתחת ל"קו האדום" וכלל רצף של 3 ניצחונות רצופים בסיום העונה, מה שקבע שבמקומה תרד מכבי פתח תקווה.
לקראות עונת 2019/2020 סיים בוחבוט את תפקידו בקבוצה, וב-27 במאי 2019 מונה כדורגלן העבר ומאמן העבר רוני אוואט לקדנציה שנייה במועדון כמאמן ראשי, כאשר לצידו ימשיך לאמן משה אוחיון.
ב-21 בינואר 2020 בעקבות מצבו הרפואי של רוני אוואט ובעקבות תוצאות לא מספקות, מונה רן בן שמעון לקדנציה שנייה כמאמן הקבוצה כאשר משה אוחיון משמש כעוזרו.
בעונת 2020/2021 סיימה במיקום השיא בפעם השנייה בהיסטוריה: מקום שלישי והעפילה למפעלים האירופיים לראשונה מאז 2005.
במאי 2025, לאחר פטירתו של שחקן הקבוצה בעבר, גדי קינדה, החליטה הנהלת הקבוצה לקרוא לקבוצת הנוער שלה על שמו.
שיאן ההופעות: דוד רביבו – 318 משחקים
מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים
מקוםשחקןשערים1 שי הולצמן722 עידן שריקי593 דימיטאר מקרייב534 דוד רביבו39 - משה אוחיון396מוחמד כנעאן337 דין דוד308 יניב עזרן269 אלון חזן2410 אלק נילאש21
ראו גם: רשימת כדורגלני הקבוצה עליהם יש ערך בוויקיפדיה העברית
להלן רשימת המאמנים של מועדון ספורט אשדוד מאז הקמתו:
בתחילת הדרך הייתה מחלקת הנוער מינימלית יחסית.
לאחר מספר שנים התמיכה בנוער גדלה לאיטה, גם מצד העירייה וגם מצד הבעלים - ג'קי בן זקן שראה במחלקת הנוער פרויקט חשוב.
בשנת 2010 הוקמה אקדמיית הכדורגל של מ.ס.
אשדוד, בניהולו של חלוץ העבר שי הולצמן ובתמיכתו של הבעלים שבנה קומפלקס שלם הכולל: לובי כניסה, חדר אוכל, חדר קולנוע המשמש גם להרצאות ותדריכים, חדרים זוגיים לשחקנים עם טלוויזיות, עמדות מחשב, חדרי טיפולים ועוד.
האקדמיה משמשת כמעיין פנימייה לילדים המתקבלים אליה, ומספקת מקום לינה וארוחות חמות (ובריאות) ועובדת בשילוב עם בתי הספר בעיר ועם אנשי מקצוע לכדורגל ואנשי ספורט ובריאות.
כיום מחלקת הנוער והאקדמיה של אשדוד מספקת כישרונות צעירים לנבחרות ישראל ולקבוצות הגדולות בישראל.
קבוצת הנוער שיחקה בליגה הלאומית לנוער לאחר שירדה מליגת העל בסיום עונת 2018/19, אך חזרה לליגה הראשונה עונה לאחר מכן.
בעונת 2021/2022 זכתה קבוצת הנוער באליפות בפעם הראשונה.
ב־21 במאי 2025, לאחר פטירתו של השחקן גדי קינדה, הודיעה הנהלת המועדון על שינוי שם קבוצת הנוער, ל"מ.ס.
גדי קינדה אשדוד", כאות הוקרה לפועלו ולתרומתו לקבוצה ולעיר אשדוד.
קבוצות מחלקת הנוער לעונת 2017/2018
מנהל מקצועי של מחלקת הנוער: יוסי מזרחי
מנהל מחלקת הנוער: חיים בנישו
שם הקבוצה ליגה מאמן מ.ס.ע.
אשדוד ליגת העל לנוער זוהר ברמכר מ.ס.ע.
אשדוד ז'ילבר נערים א' על יגאל זריהן מ.ס.ע.
אשדוד מוריס נערים ב' ארצית דרום קובי אדרי מ.ס.ע.
אשדוד אלונה נערים ג' מרכז דקל מלכה מ.ס.ע.
אשדוד אבירם ילדים א' מרכז דניאל טולמסוב מ.ס.ע.
אשדוד ילדים ב' מרכז איב שריקי מ.ס.ע.
אשדוד סולומון ילדים ג' מרכז רז אלגזאר מ.ס.ע.
אשדוד ילדים טרום א' מרכז מור סיאני מ.ס.ע.
אשדוד ילדים טרום ב' דן חיים שעשוע
מאמן זמני ניר ביטוןעוזר מאמן אלעד גבאימאמן שוערים עידו נחושתאימאמן כושר אהוד בן שושן
מועדון קרב הוא רומן משנת 1996 מאת צ'אק פלאניוק.
הבמאי דייוויד פינצ'ר הפיק עיבוד קולנועי לספר, שיצא לאקרנים בשנת 1999. הספר תורגם לעברית 14 שנים לאחר צאתו באנגלית על ידי אריאל ניצן ואלכס גורביץ', בהוצאת זמורה-ביתן.
הספר מתאר את קורותיו של גבר צעיר, אשר מרגיש מתוסכל מקיומו הזעיר-בורגני.
הגיבור עובד במשרה משעממת ומדכאת, חי לבדו בדירה חסרת ייחוד בבנין מגורים ענק, ללא משפחה או חיי חברה, וסובל מנדודי שינה קשים.
לאחר פגישה עם אדם בשם טיילר דרדן, אנרכיסט מסתורי שמזמין אותו לעבור לגור בביתו המוזנח והמתפורר לאחר שביתו של הגיבור הוצת, מתחיל הגיבור למרוד בדיכוי הפוסט-מודרני של המעמד הבינוני.
טיילר מציג בפני הגיבור את פילוסופית החיים שלו, אשר תומכת באנרכיזם, הרס עצמי, באנטי-גלובליזציה ומתנגדת לתרבות הצריכה.
בתשובה לקושי של הגיבור, אומר טיילר שהתסכול אותו הוא חווה נובע מהתלות שלו בגאולה, ילדותו ללא דמות אב אמיתית, שיפור עצמי דרך החומר ורדיפה אחר שלמות.
"תוכנית הגמילה" שמתווה טיילר עבור הגיבור כוללת ויתור מוחלט על נוחיות החיים הבורגניים, תרבות הצריכה, כאב ואלימות כדרך להרס עצמי, וקבלת המוות כדבר שעשוי להתרחש בכל רגע.
השניים מקימים מועדון חברים סגור, שחבריו נפגשים מדי לילה כדי לערוך קרבות אגרוף.
קרב האגרופים מתואר כחוויה גברית אולטימטיבית, המחדדת את החושים ומאפשרת לגבר להיות "גבר" כפי שהתכוון הטבע.
הפילוסופיה של דרדן עושה לה נפשות רבות; המועדון גדל ונוספים לו סניפים בכל ערי ארצות הברית, והופך בהנהגתו של דרדן לתנועת המונים אנרכיסטית, מיליטנטית וטרוריסטית, היוצאת משליטה ושואפת להשמיד את תרבות הצריכה ואת העולם המודרני בכלל.
בסוף הספר מגלה המספר כי טיילר דרדן אינו אלא אישיות נוספת שלו עצמו.
טיילר מנסה לעצור את דרדן, אך דרדן מאיים עליו באקדח.
מרלה סינגר מגיעה ודמותו של דרדן מתפוגגת.
מועדון ספורט רמת אפעל היא קבוצת כדורסל ישראלית משכונת רמת אפעל שברמת גן.
בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בגביע האיגוד, בנוסף להעפלה לליגה הלאומית.
הקבוצה העפילה בעונת לליגת העל אך ויתרה על העלייה ומאוחר יותר אף ביקשה לרדת לליגה הארצית עקב קשיים כלכליים.
בסוף עונת הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים והתפרקה באופן סופי.
באותה עונה שיחקה הקבוצה בליגה הארצית בכדורסל.
מאמנה של רמת אפעל באותה עונה היה חנן קרן וסגלה כלל את דיימון פטרסון, שי קרביוב, ירון להט, אלדד דייגי, איתי גרינבוים, גלעד מאור, מוריס היימן, רן לפלר, אייל פרידמן, ניר גולן, עופר גולדברג, דני וינרב ואייל אלמקייס.
בעונת 2021/22 הקבוצה הוקמה מחדש וכיום משחקת בליגה ב' מחוז תל אביב.
בנוסף יש לאגודה מחלקת נוער הכוללת 4 קבוצות ובית ספר לכדורסל.
הקבוצות משחקות באולם השכונתי של אפעל שעבר שיפוץ.
בשנים 2022 הצטרף לקבוצה כוכב העבר חיים זנדברג אחרי שנים בהם טייל בין קבוצות בליגות נמוכות
מועדון פריז הוא ארגון של נציגי 22 מדינות מפותחות, שתפקידו למצוא פתרונות מתואמים וברי קיימא לקשיי תשלום שחוות מדינות חייבות.
כולל הקלת בחובות וביטול חובות בין מדינות חייבות ומדינות המספקות את האשראי.
כאשר מדינות חייבות מבצעות רפורמות לייצוב ולשקם את מצבן המקרו-כלכלי והפיננסי, נושי מועדון פריז יישמו הסדר חוב מתאים.
מאז 1956, מועדון פריז חתם על 477 הסכמים עם 101 מדינות, על חובות של למעלה מ-612 מיליארד דולר.
"מועדון פריז" נוצר בהדרגה החל משנת 1956, כאשר המשא ומתן הראשון בין ארגנטינה לנושיה הממשלתיים התקיים בפריז.
"מועדון פריז" מטפל בתביעות ציבוריות (כלומר תביעות המגיעות ממשלות של מדינות חייבות ועל ידי המגזר הפרטי), המובטחות על ידי המגזר הציבורי של חברי מועדון פריז.
תהליך דומה מתרחש לגבי חוב ציבורי המוחזק על ידי נושים פרטיים ב"מועדון לונדון", אשר אורגן ב-1970 על פי המודל של "מועדון פריז" כקבוצה לא רשמית של בנקים מסחריים, הנפגשת כדי לנהל משא ומתן מחדש על החוב שהם מחזיקים עם בעלי חוב ריבוני.
הארגון מתכנס אחת לשישה שבועות במשרדי האוצר הכלכלה והתעשייה של צרפת בפריז, המספק לו שירותי מזכירות.
בנוסף, פקיד בכיר במשרד האוצר הצרפתי משמש כיושב ראש שלו.
בשנת 1998, בעקבות משבר הרובל ביקשה רוסיה לדחות פרעון חובות ברית המועצות לשעבר, אותם התחייבה לכסות במסגרת הסכמים כלכליים לאחר התפרקות ברית המועצות.
באותה עת סך חובה החיצוני של רוסיה עמד על כ-150 מיליארד דולר, מתוכם 38 מיליארד דולר הייתה חבה ל"מועדון פריז" ו-32 מיליארד דולר ל"מועדון לונדון " של נושים מסחריים.
מקורם של כשני שלישים מהחובות אלו היה בהלוואות שניטלו על ידי ברית המועצות.
באוגוסט 1999 הגיעה להסדר עם "מועדון פריז" לפריסת החוב.
בתחילת 2001 התקשתה רוסיה לשלם את החוב, אך בהמשך רוסיה התאוששה מהר מן החזוי, בין השאר לאור השיפור בתנאים החיצוניים כגון עלייה חדה במחירי הנפט, גז טבעי ומינרלים אחרים שהיא מפיקה.
באוגוסט 2017 רוסיה סיימה לפרוע את החובות שנותרו מתקופת ברית המועצות.
בשנת 2001 נכנסה ארגנטינה להסדר חוב עם המועדון, הסדר שהסתיים במאי 2014.
בשנת 2010, בעקבות רעידת האדמה בהאיטי החליט "מועדון פריז" על מחיקת חובות שלה בסך 215 מיליון דולר.
החברות הקבועות בארגון הן: אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, דרום קוריאה, קנדה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, אירלנד, איטליה, יפן, ישראל, הולנד, נורווגיה, רוסיה, ספרד, שוודיה, שווייץ, הממלכה המאוחדת וארצות הברית.
כמן כן, הארגון כולל גם חברים שאינם מן המניין (associate member), ממדינות כגון מקסיקו, דרום אפריקה, פורטוגל, ניו זילנד ועוד.
ישראל הצטרפה לארגון ביוני 2014.
מועדון ספורט באר שבע או בקיצור מ.ס.
באר שבע היא קבוצת כדורגל מהעיר באר שבע המשחקת בליגה ג'.
בעבר הייתה ידועה בשם בית"ר באר שבע שהשתייכה למרכז "בית"ר" אשר הגיעה בשיאה לליגה הלאומית וכמעט שהעפילה לליגת העל.
רוב השנים שהתה הקבוצה בצלה הגדול של הקבוצה הגדולה בבאר שבע "הפועל באר שבע".
בשנת 2003 התפרקה בית"ר ונרשמה מחדש כמה שנים לאחר מכן בליגה ג' תחת השם הנוכחי, מועדון ספורט באר שבע.
ישראל ריבק, מוותיקי באר שבע, היה ממייסדי הקבוצה.
מנהלה ומאמנה הראשון היה חיים סנה.
בתקופת הקמתה נהג ריבק, חבר מועצת העיר מטעם תנועת החירות, להרצות בפני הכדורגלנים על חזון ז'בוטינסקי.
חדר בסניף קופת החולים אותו ניהל ריבק שימש כמחסן הקבוצה.
ביתה של הקבוצה היה אצטדיון רייסר הקטן בגבול הצפוני של העיר (צמוד למקום שבו נחנך ב-2015 אצטדיון טרנר), שהיה קרוי על שם מיכה רייסר, חבר כנסת מטעם הליכוד שנהרג בתאונת דרכים ב-1988.
במשך שנים נחשבה הקבוצה לקבוצה קטנה ללא כל שאיפות.
הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות השונות עד אשר תפסה מקום קבוע בליגה א', אשר בשנות ה-70, ה-80 וה-90 הייתה הליגה השלישית בחשיבותה, עד שינוי מבנה הליגות והקמת ליגת העל.
המפנה חל בתחילת שנות ה-80, עת קיבלה תקציבים גדולים יותר ממרכז בית"ר והחתימה את בלם הפועל באר שבע ונבחרת ישראל בכדורגל לשעבר, אלון בן דור.
בעונת 1982, יחד עם שחקנים מובילים נוספים כגון החלוץ שמעון ביטון והשוער יגאל מדר, זכתה הקבוצה לניצחונות רבים ובפער נקודות גדול מהקבוצות המתחרות הפועל אשקלון והפועל בת-ים.
הגנת הקבוצה ספגה רק שני שערים ב-15 המשחקים של הסיבוב הראשון.
אך בסיבוב המשחקים השני, נקלעה הקבוצה למשבר ולא הצליחה לנצח במשחקים רבים.
בסיום העונה התייצבה למשחק קובע בבאר שבע, נגד יריבתה העיקרית, הפועל אשקלון, ובו היה עליה לנצח בהפרש של 3 שערים ולהבטיח לעצמה את העלייה לליגה הארצית.
המשחק הסתיים בניצחונה של בית"ר באר שבע 1:0 והשוער יגאל מדר אף עצר בעיטת 11 מטרים בדקה ה-90, אולם הפועל אשקלון והפועל בת-ים עלו לליגה הארצית נוכח הפרש שערים טוב יותר.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי המאכזב.
עם זאת, שחקניה הבולטים מדר, בן דור וביטון נבחרו לנבחרת העונה.
כישלון זה השפיע על הנהלת בית"ר באר שבע, אשר עוד ניסתה למשך עונה אחת להשקיע כספים רבים לעליית ליגה, אולם עונה זו סימנה את שקיעתה של הקבוצה והיותה קבוצת מרכז טבלה במשך שנים רבות, עד לסוף שנות התשעים, עת שוב הצהירה הנהלת הקבוצה על כוונת עלייה לליגה הארצית.
בסוף שנות התשעים המשיכה הקבוצה בעיקר להתבסס על שחקנים מקומיים שנפלטו מקבוצת האם שלהם הפועל באר שבע ומצאו בית חם בבית"ר באר שבע.
בעונת 1997/1998 עלתה בית"ר באר שבע לליגה הארצית בכדורגל (אז הליגה השנייה) בפעם הראשונה בתולדותיה.
באותה עונה, אימן את הקבוצה מוטי איווניר, והקבוצה עלתה בקלות לליגה הארצית תוך שהיא מסיימת בפער גדול מהפועל אור יהודה סגניתה באותה עונה.
ההצלחה המפתיעה של הקבוצה המשיכה גם בעונה הבאה בליגה השנייה כאשר לראשונה הקבוצה נאבקה מול יריבתה העירונית הגדולה שמצאה עצמה בסוף העשור בליגה השנייה אף היא.
בעונת 1998/1999 סיימה הקבוצה במקום הרביעי ואף נפגשה לדרבי היסטורי עם הפועל באר שבע.
בעונת 1999/2000 סיימה הקבוצה במקום החמישי מעל הפועל באר שבע ולראשונה נראה היה שיש מהפך ואפשרות אמיתית שבית"ר תהפוך לקבוצה הבכירה בעיר.
בעונת 2000/2001 מונה למאמן ניר קלינגר שהיה לפני כן עוזר מאמן במכבי תל אביב.
קלינגר המשיך לבסס את הקבוצה על שחקנים שנפלטו מהפועל באר שבע- הבלם הוותיק אפרים דוידי, החלוץ אורן סגרון, שחקן ההגנה שמעון ביטון וקשרה לשעבר של מכבי תל אביב ויקטור בלקין (אותו שלפה הקבוצה מקריירה כמאבטח במלון באילת).
שלד הקבוצה הוכיח את עצמו והקבוצה פתחה את העונה בסערה כשהיא מביסה את קבוצות הליגה השנייה בזו אחר זו.
במשך מחזורים רבים דורגה הקבוצה במקום הראשון והייתה מועמדת להעפיל לליגת העל, אך במחזורים האחרונים כשלה בית"ר באר שבע והפסידה במגרשה הביתי למכבי קריית גת שלושה מחזורים לסיום העונה.
בסיום העונה לא הצליחה להעפיל לליגת העל כאשר אותה קריית גת הצליחה לנצח ולהישאר במקום השני ולעלות לצידה של הפועל באר שבע שהצליחה אחרי פתיחת עונה לא טובה, לעלות למקום הראשון בפלייאוף העליון, ולהישאר שם עד סוף העונה.
בעונת 2001/2002 שוב ניסתה הקבוצה לעלות לליגת העל, לקבוצה הצטרף הקשר ההונגרי רוברט ראגבר שהיה לאחד השחקנים המצטיינים בליגה באותה עונה.
בית"ר באר שבע המשיכה להציג כדורגל התקפי ואף הצליחה למשוך צופים ואוהדים מקומיים אך שוב נשרה מהמרוץ לעלייה במחזורי הסיום, הפועל כפר סבא, בני יהודה ומכבי הרצליה הקדימו אותה והקבוצה סיימה במקום הרביעי בלבד.
בעונת 2002/2003 נשרה הקבוצה לליגה הארצית לאחר שסיימה אחרונה.
עונה זו הייתה גרועה במיוחד, ולבית"ר באר שבע לא היה אף ניצחון במשחק חוץ (11 הפסדים, 6 תוצאות תיקו).
בסיום אותה עונה פורקה הקבוצה.
מספר שנים לאחר מכן, נרשמה הקבוצה מחדש בליגה ג' תחת השם מועדון ספורט באר שבע.
כיום משחקת מועדון ספורט באר שבע בליגה ג'.
במשך השנים בלטו בניהול הקבוצה יוסי בננו, האחים אברהם בן עמי ויצחק בן עמי, יחד עם בניהם יוסי ואמנון, הובילו את הקבוצה הן להצלחות והן לכישלונות.
מועדון הדיבייטינג של האוניברסיטה העברית הוא ארגון סטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים, הפועל בתחומי תרבות הדיון והדיבייט התחרותי.
בפן התחרותי, המועדון הוא בין המובילים בישראל (במסגרת התחרויות של ליגת הדיבייט הישראלית), וחבריו אף מעפילים באופן קבוע לשלבים המתקדמים של אליפות אירופה ואליפות העולם.
המועדון נוסד בשנת 1984 ביוזמת פרופסור אדי קאופמן, שכיהן באותה עת כמנהל מכון טרומן לקידום השלום, במטרה לקדם את תרבות הדיון בישראל.
המועדון מנהל פגישה שבועית קבועה לאורך תקופת הלימודים האקדמית, וכן פגישות ארעיות נוספות בתקופת הלימודים ומחוץ לה.
ככלל, הפגישות מתמקדות בביצוע ובלימוד של דיבייט פרלמנטרי בריטי.
בנוסף מארגן המועדון אירועים לציבור האוניברסיטה העברית בתחום תרבות הדיון, כגון הרצאות של אנשי רוח ואנשי ציבור, דיונים ציבוריים, ודיונים מונחים בין המועמדים לבחירות לאגודת הסטודנטים באוניברסיטה.
משלחות של המועדון מתמודדות באופן קבוע באליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות, באליפות אירופה בדיבייטינג לאוניברסיטאות, ובכל תחרויות הדיבייט האוניברסיטאיות בישראל.
המועדון הוא אחד ממייסדי מועצת הדיבייט הארצית, והוא מארח תחרות ארצית בכל שנה.
חברי המועדון ובוגריו עוסקים בהוראת רטוריקה ודיבייט בבתי ספר ובמוסדות להשכלה גבוהה.
המועדון פועל באוניברסיטה כתא סטודנטים, ונמצא בחסות דיקנאט הסטודנטים של האוניברסיטה.
התנהלותו הפנימית מתבצעת באופן דמוקרטי, כאשר חברי המועדון הקבועים בוחרים יושב ראש וחברי הנהלה לתקופה של שנה.
בחירות אלו, שהן ישירות וחשאיות, מתקיימות לקראת סוף השנה האקדמית.
2002 טורונטו: רואי ויזנר ויהושע גורטלר זכו בגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה), ורואי ויזנר זכה בתואר הדובר המצטיין בקטגוריית ESL.
נעמי קריגר ואלי נוברשטרן עלו לשלב חצי-הגמר ESL.
רואי ויזנר זכה באליפות העולם בנאום בציבור, תחרות נלווית לתחרות זו.
2003 סטלנבוש: נעמי קריגר ואלי נוברשטרן עלו לשלב שמינית-הגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם), ודורגו ראשונים בקטגוריית ESL.
רובי ציגלר ואור קרויזר עלו לשלב חצי-הגמר ESL (נמנע בפועל מחמת תקלה טכנית).
2007 ונקובר: אלחנן מילר ורענן אייכלר התחרו בגמר ESL, ודורגו ראשונים בקטגוריה זו.
2016 סלוניקי: איתן הר-עוז ובנג'י קלמן עלו לשלב שמינית-הגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם).
2017 האג: טל מנדלסון ורועי שולמן עלו לשלב רבע-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2018 קייפטאון: אילאי קרשדט ורועי שולמן זכייה בגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2021 קוריאה: ליאור סוקול ותמר בן מאיר עלו לשלב שמינית-הגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם).
2002 חיפה: נעמי קריגר ואלי נוברשטרן זכו בגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
רובי ציגלר שפט בגמר הכללי.
2005 קורק: נדב קדם ואופיר רייך עלו לשלב חצי-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
רובי ציגלר שפט בגמר ESL.
2007 איסטנבול: מאיה קרבטרי ומלי גרבר עלו לשלב רבע-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2011 גולוויי: ירדן אוליברו וחנן צידור עלו לשלב רבע-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2014 זגרב: רועי שולמן וארי אייזקס עלו לשלב חצי-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2015 וינה: רועי שולמן וארי אייזקס עלו לשלב רבע-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2016 ורשה: איתן הר-עוז ובנג'י קלמן עלו לשלב חצי-הגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם), וטל מנדלסון ונטע קנת עלו לשלב חצי-הגמר ESL (אנגלית כשפה שנייה).
2020 אסטנה: מרים קלמן ונטע קנת התחרו בגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם).
2021 מדריד: ליאור סוקול ותמר בן מאיר התחרו בגמר הפתוח (אנגלית כשפת אם).
1998: תומר טרבס ונועם גרינברג.
1999: יהושע גורטלר ותומר טרבס.
2000: רואי ויזנר ויהושע גורטלר.
2004: אור קרויזר וליטל הלמן.
2014: רחלי רמברנדט ואיתן הר-עוז.
2015: רועי שולמן ואיתן הר-עוז.
2017: טל מנדלסון ונטע קנת.
2020: מרים קלמן ונטע קנת עלו לשלב הגמר.
2021: ליאור סוקול ותמר בן מאיר עלו לשלב הגמר.
מועדון פינת הרחוב (בפורטוגזית: Clube da Esquina, בתעתיק עברי: קלובּי דָה אֶסקִינָה) היה קולקטיב מוזיקאים ברזילאי, שמקורו במדינת מינאס ז'ראיס.
זהו גם שמו של אלבומם הכפול משנת 1972. בגרסה האמריקאית של האלבום, הוא נמכר תחת שמם של מילטון נסימנטו ולו בורז'ס.
"מועדון פינת הרחוב" משלב סגנונות פרוגרסיב רוק, בוסה נובה וג'אז, יחד עם השפעות של מוזיקת קאונטרי ברזילאית ומוזיקה קלאסית.
גם הפלאטרס והביטלס השפיעו מאוד על יצירות "מועדון פינת הרחוב".
יחד עם טרופיקליה, נחשב "מועדון פינת הרחוב" לתנועה המוזיקלית הברזילאית אשר תהודתה בעולם בעידן פוסט הבוסה-נובה היא הרבה ביותר (החל בשנות השישים המאוחרות וכלה בשנות השבעים המוקדמות).
ב-1963 עזב מילטון נסימנטו את טרס פונטס (Três Pontas), עיר השוכנת בפנים הארץ במדינת מינאס ז'ראיס, והגיע לבלו הוריזונטה, במטרה ללמוד ולחפש עבודה.
הוא התגורר בבניין לוי, בו גרה לא מכבר משפחת האחים בורז'ס.
באחד הימים, לאחר שצפו נסימנטו ומרסיו בורז'ס יחדיו שלוש פעמים ברצף בסרט ז'יל וג'ים של פרנסואה טריפו, החלו שניהם לחבר שירים (מילטון כבר ניגן באותה התקופה במספר בארים בבלו הוריזונטה).
מרסיו חיבר את המילים ומילטון את הלחן.
החל מאז, חלקו של מרסיו בכתיבת המילים היה המשמעותי ביותר בדברי ימי "מועדון פינת הרחוב" ובשלב מאוחר יותר שיתף בכך פעולה בעיקר עם פרננדו בראנט.
לאחר צאת האלבום הראשון, "מועדון פינת הרחוב" (Clube da Esquina), משנת 1972, יצא ב-1978 תחת אותו השם האלבום "מועדון פינת הרחוב 2", אשר כלל גם שירים של אמנים אשר לא היוו חלק ממועדון פינת הרחוב (לדוגמה, שיקו בוארקי).
בין המוזיקאים והלהקות אשר היוו חלק ממועדון פינת הרחוב
להקת "14 ביז" (על שם המטוס שהמציא חלוץ התעופה הברזילאי אלברטו סנטוס דימון)
מוזיאון מועדון פינת הרחוב במוזיאון האדם הפשוט
בלוג המוקדש למועדון פינת הרחוב
המוזיאון הווירטואלי של "מועדון פינת הרחוב"
היסטוריה של מועדון פינת הרחוב
מועדון קרב הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה - מותחן פסיכולוגי שיצא לאקרנים בשנת 1999 וזכה עם השנים למעמד של סרט פולחן.
זהו סיפור דרמטי וטעון על אדם חסר שם שמחפש משמעות בעולם מנוכר.
הסרט נחשב שנוי במחלוקת בזמנו, אך בהמשך קיבל הערכה מחודשת בזכות המסר הביקורתי והסגנון יוצא הדופן שלו.
הוא פוגש במהלך חייו את טיילר דרדן – דמות כריזמטית ונועזת.
יחד הם מקימים את "מועדון קרב", קבוצה מחתרתית של גברים הנפגשים למאבקים פיזיים כאמצעי לשחרור מהלחצים היומיומיים והתמודדות עם רגשותיהם העמוקים.
הסרט מותח ביקורת חריפה על תרבות הצריכה המודרנית, האובדן של זהות אישית והגבריות בעולם התאגידים.
דרך דמותו של טיילר דרדן, הסרט מדגיש את הניכור שהחברה הקפיטליסטית גורמת לפרטים בתוכה, ואת החיפוש אחר משמעות עמוקה יותר לחיים.
הסרט עורר דיון ציבורי רחב.
חלק מהצופים נבהלו מהאלימות שבו, ואחרים התלהבו מהמסרים המרדניים שהוא מציג.
העלילה עוקבת אחר המספר חסר השם (אדוארד נורטון) אדם חסר משפחה העובד בתאגיד יצרנית רכב וסובל מבדידות, דיכאון ואינסומניה.
הוא פונה אל הרופא שלו על מנת לקבל מרשם לכדורי שינה אך זה מסרב וממליץ לו להתעמל או לנסות רפואה אלטרנטיבית.
כאשר המספר טוען שהוא סובל, הרופא מבטל אותו ואומר לו בחצי הומור ללכת לקבוצת תמיכה סרטן האשכים על מנת שיראה אנשים שבאמת סובלים.
המספר מחליט ללכת לקבוצת התמיכה וכאשר הוא שומע את הסיפורים הוא מתחיל לבכות במפגשים והבכי מאפשר לו לישון בלילה.
מה שגורם לו להצטרף לקבוצות תמיכה נוספות.
המספר מפתח תלות רגשית בקבוצות תמיכה, שם הוא פוגש את מרלה סינגר (הלנה בונהם קרטר), דמות צבעונית ולא צפויה הסובלת מבעיות פסיכולוגיות כמו הפרעת אישיות גבולית.
בעקבות פגישה גורלית עם טיילר דרדן (בראד פיט), דמות כריזמטית ואנרכיסטית המייצגת אלטר אגו שלו, הם מקימים מועדון מחתרתי הנקרא "מועדון קרב".
המועדון מציע לחבריו דרך להשתחרר מהמוסכמות החברתיות באמצעות אלימות פיזית ומרד בקפיטליזם ובחיי צרכנות ריקניים.
הדמות של טיילר משקפת גם ניהיליזם ותפיסה של תורתו של ניטשה לפיה יש לשחרר את עצמך מהגבולות של המוסר המסורתי.