tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא למד משפטים באוניברסיטת בואנוס איירס ואחר כך בארצות הברית הודות לתוכנית מלגת פולברייט.
קרלוש פינטו קואליו (בפורטוגזית: Carlos Pinto Coelho; 18 באפריל 1944, ליסבון – 15 בדצמבר 2010) היה עיתונאי, סופר, צלם ואיש תקשורת פורטוגזי.
פינטו קואליו נולד בשנת 1944 בליסבון.
אמו הייתה הסופרת שרה פינטו קואליו.
ב-1945 המשפחה עברה למוזמביק (אז בשליטת פורטוגל), שם התגורר עד גיל 19. בשנת 1963 התקבל לאוניברסיטת ליסבון ללימודי משפטים.
בשנת 1968 החל לעבור כעיתונאי בעיתון בליסבון.
ב-1972 גויס לצבא, ונשלח למוזמביק שם לחם עד שנת 1973. אחרי מהפכת הציפורנים היה אחד ממייסדי העיתון היומי Jornal Novo.
במקביל לעבודתו בעיתונות הכתובה, פיתח פינטו קואליו קריירה ברדיו ובטלוויזיה.
הוא היה ראש מחלקת החדשות וראש מחלקת התוכניות, והנחה כמה תוכניות פופולריות.
ב-1988 החל ללמד עיתונאות במוסדות השכלה בליסבון.
על עבודתו בתחום התקשורת, זכה במספר פרסים במדינתו, והתקבל למסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
עבודות שלו הוצגו ב-49 תערוכות אישיות ובשבע תערוכות קבוצתיות ברחבי העולם.
קרלוס רֶאוּטֶמן (בספרדית: Carlos Reutemann; 12 באפריל 1942 – 7 ביולי 2021) היה נהג מרוצים ארגנטינאי, שהתחרה באליפות הפורמולה 1 בין השנים 1972–1982. לאחר הפרישה פנה לפוליטיקה והפך לנציג המפלגה החוסטיסיאליסטית ולמושל מחוז סנטה פה, ארגנטינה ואף שקל התמודדות על משרת נשיא ארגנטינה.
במהלך שנותיו כנהג צבר 12 ניצחונות במרוצי גרנד פרי.
בעונת 1981 היה קרוב לזכייה בתואר, אך הפסיד אותו במרוץ סיום העונה, אותה סיים כסגנו של נלסון פיקה.
ראוטמן נולד בארגנטינה לאב מקומי ולאם איטלקייה.
בשנת 1965 החל להתחרות בקטגוריית מכוניות הסלון.
בהמשך התחרה בקטגוריות הטורינג והפורמולה 2 המקומיות.
בשנת 1970 עבר לאירופה והתחרה עם קבוצת ברבהאם באליפות הפורמולה 2 האירופאית.
את העונה הראשונה סיים במקום הרביעי ובעונתו השנייה סיים כסגנו של רוני פיטרסן.
הישגיו משכו את תומת ליבו של יוכן רינדט.
ברני אקלטסון, מנהל קבוצת ברבהאם, החתים אותו כנהג בקבוצה לקראת עונת 1972 לצידו של גרהאם היל.
בגרנד פרי ארגנטינה, מרוץ הבכורה שלו בקבוצה, מול הקהל הביתי השיג את הפול פוזישן.
במרוץ עצמו סיים במקום השביעי לאחר שנאלץ להיכנס להחלפת הצמיגים הרכים במהלך המרוץ.
הנקודות היחידות בעונה הושגו בגרנד פרי קנדה, אותו סיים במקום הרביעי.
בעונת 1973 הגיע פעמיים לפודיום וסיים במקום השביעי באליפות הנהגים.
הוא היה קרוב לנצח את מרוץ הפתיחה של עונת 1974, אך חישוב לא נכון של כמות הדלק הותירה אותו עם מכל ריק שתי הקפות לסיום המרוץ.
הניצחון הראשון בקריירה הושג בגרנד פרי דרום אפריקה ובהמשך העונה השיג עוד ניצחונות באוסטריה ובארצות הברית.
פרישות רבות במהלך העונה ואי יציבות בתוצאות הובילו אותו לסיים במקום השישי בדירוג.
מגמת השיפור נמשכה גם בעונה הבאה בה השיג חמישה פודיומים, כולל ניצחון בגרמניה.
ברבהאם החליפה את מנועי פורד במנועים של אלפא רומיאו בעונת 1976. המנוע החדש סבל מחוסר אמינות ואילץ את ראוטמן לפרוש בשבעה מרוצים מתוך השנים עשר הראשונים.
בעקבות התוצאות ביקש להשתחרר מחוזהו בקבוצה ולחתום בקבוצת פרארי, כמחליפו של ניקי לאודה, שנפצע בתאונה קשה בגרנד פרי גרמניה.
הוא הספיק להתחרות במרוץ אחד עבור הקבוצה לפני שלאודה, שהחלים בקצב מהיר, חזר לקבוצה.
בשלושת המרוצים האחרונים של העונה לא התחרה.
בעונת 1977 נשאר בקבוצת פרארי לצידו של לאודה, במקומו של קליי רגזוני.
הוא סיים שלישי בארגנטינה, ניצח בברזיל ולקח את ההובלה באליפות.
בהמשך העונה לאודה שב ותפס את מקומו כנהג המוביל של הקבוצה ובסיומה זכה באליפות השנייה, בעוד ראוטמן סיים במקום הרביעי.
המעבר של לאודה לברבהאם הפך את ראוטמן לנהג המוביל של פרארי בעונת 1978 לצידו של ז'יל וילנב.
למרות ניצחונות בברזיל, בריטניה ופעמיים בארצות הברית סיים את העונה רק במקום השלישי אחרי צמד נהגי לוטוס.
רוני פטרסון, נהגה של קבוצת לוטוס, מצא את מותו לקראת סוף עונת 1978. ראוטמן החליט לעזוב את פרארי ולתפוס את מקומו של פטרסון.
את העונה החל בצורה טובה עם שני פודיומים: מקום שני בארגנטינה ומקום שלישי בברזיל.
בהמשך השיג שני פודיומים נוספים, אך בשמונת המרוצים האחרונים של העונה לא צבר נקודות ובסיומה דורג רק שביעי.
המעבר לקבוצת ויליאמס בעונת 1980 העניק לראוטמן מכונית תחרותית.
אחרי פתיחה חלשה בארבעת המרוצים הראשונים בעונה הואהגיע שמונה פעמים לפודיום, כולל בגרנד פרי מונקו.
יחד עם אלן ג'ונס, בן זוגו לקבוצה שזכה באליפות הנהגים, היה שותף לזכייה הראשונה של ויליאמס באליפות היצרנים.
היחסים בין ראוטמן לג'ונס התערערו בעונה לאחר מכן, לאחר שראוטמן סירב להוראות קבוצתיות ולא איפשר לג'ונס לנצח את גרנד פרי ברזיל.
ג'ונס לא סלח על המעשה, גם לא לאחר שראוטמן איפשר לו לנצח בגרנד פרי מערב ארצות הברית.
בגרנד פרי גרמניה דורג ראוטמן במקום השלישי, אך במרוץ עצמו נאלץ להתחרות עם המכונית השלישית של הקבוצה, בעוד ג'ונס שמכוניתו התקלקלה, התחרה עם המכונית שלו.
המרוץ עצמו הסתיים עבור ראוטמן בפרישה בהקפה ה-27. לאורך העונה צבר יותר נקודות מג'ונס ולפני המרוץ האחרון בעונה דורג בראש הטבלה, נקודה אחת לפני נלסון פיקה.
את הקרב המשולש על התואר השלים ז'אק לאפיט.
ראוטמן זכה בפול פוזישן, כשחריו ג'ונס.
פיקה דורג רק במקום הרביעי.
ג'ונס, שנשבע לא לסייע לראוטמן, עקף אותו כבר בהקפה הראשונה.
בהקפה ה-17, במהלך מאבק על המקום ה-17, פיקה היה קרוב לפגיעה בחלקה האחורי של מכוניתו של ראוטמן.
בלימה מוקדמת של ראוטמן אפשרה לפיקה לעקוף אותו.
הקפה לאחר מכן עקף אותו גם מריו אנדרטי.
בעיות בתיבת ההילוכים שהחלו בהקפה ה-22 הובילו לאיבוד מקומות נוספים.
את המרוץ סיים במקום השמיני, ללא נקודות.
פיקה סיים חמישי וזכה באליפות בפער של נקודה אחת.
בעונת 1982 המשיך להתחרות בויליאמס.
מלחמת פוקלנד גרמה למתח בין ארגנטינה לבריטניה וראוטמן החליט לפרוש מהקבוצה הבריטית לאחר המרוץ בברזיל, שהיה המרוץ השני בעונה.
בשנת 1973 התחרה, יחד עם טים שנקן, במרוץ 24 השעות של לה מאן עבור קבוצת פרארי.
השניים נאלצו לפרוש במהלך השעה ה-12 של המרוץ בשל בעיות במנוע.
במהלך עונת 1980 קיבל ראוטמן פנייה מפיאט להתחרות עבורה במרוץ הבכורה של ראלי ארגנטינה.
הוא התחרה עם פיאט 131 וסיים במקום השלישי.
בשנת 1985 חזר להתחרות באותו המרוץ, הפעם עם פיג'ו 205. גם במרוץ זה הגיע למקום השלישי.
הפופולריות של ראוטמן הביאה את המפלגה החוסטיסיאליסטית להציע לו להתמודד על משרת מושל פרובינציית סנטה פה.
הוא ניצח בבחירות וכיהן בתפקיד במשך ארבע שנים (1991–1995).
החוק בארגנטינה לא מאפשר למושל מכהן להתמודד על כהונה חוזרת, אך כעבור ארבע שנים נבחר שוב לתפקיד (1999–2003).
בתקופת כהונתו השנייה הפך לפוליטיקאי בולט בארגנטינה.
באותו הזמן התמודדה המדינה עם מיתון שהחל ב-1999, שהלך והחריף עד למהומות שפרצו ב-2001. תחת הנהגתו של ראוטמן נהגה הפרובינציה במדיניות פיסקלית שמרנית.
המשכורות והפנסיות של עובדי השירות הציבורי הוקפאו באמצעות חוקי חירום.
הפרובינציה הייתה בין היחידות שלא הנפיקו איגרות חוב ובשל כך לא נכנסה לחובות כבדים.
אחרי התפטרותו של פרננדו דה לה רואה, נשיא ארגנטינה, ב-2001 ראוטמן סירב להצעות להתמודד על התפקיד.
בשנת 2003 התמודד בבחירות הארציות וזכה במושב בסנאט הארגנטינאי.
בבחירות בשנת 2005 בחר שלא להיות מעורב באופן בולט.
לאחר שמפלגתו הפסידה למועמד של המפלגה הסוציאליסטית, בפעם הראשונה בתולדות הפרובינציה, האשימו רבים במפלגה את ראוטמן בכך שלא התאמץ מספיק לטובת המפלגה.
בשנת 2007 דחה אפשרות להתמודדות נוספת.
קרלוס שוואבה היה צייר ומאייר גרמני-שווייצרי-צרפתי.
שוואבה נולד באלטונה, הולשטיין, ועבר לז'נבה, שווייץ בגיל צעיר, שם קיבל את האזרחות השווייצרית.
לאחר שלמד אמנות בז'נבה, עבר להתגורר בפריז, שם עבד כמעצב טפטים, והוא התוודע לאמנים, מוזיקאים וסופרים.
בשנת 1892, הוא היה אחד הציירים של סלון דה לה רוז המפורסם שאורגן בגאלרי דורנד-רואל.
הכרזה שלו לסלון הראשון היא יצירה סמלית חשובה של האמנות החדשה האידיאליסטית.
הוא הציג בסלון ד'אוטום ונכח בתערוכה העולמית של שנת 1900 (וזכה במדליית זהב), וגם במינכן, ציריך, וינה ובריסל.
ציוריו הציגו בדרך כלל נושאים מיתולוגיים ואלגוריים עם חזון אישי ואידיאליסטי מאוד ועניין חברתי.
יצירתו החשובה La Vague (הגל), ורישומי ההכנה שלה הם עדות למעורבות האמן במהלך פרשת דרייפוס.
שוואבה הוא אחד ממאיירי הספרים הסימבוליסטים החשובים ביותר.
הוא אייר רומן מאת אמיל זולא, ושל שארל בודלר וטקסטים אחרים.
שוואבה קיבל את אות ליגת הכבוד הצרפתית בשנת 1902.
שוואבה התגורר בצרפת עד סוף ימיו ונפטר באבון, סן-א-מארן בשנת 1926.
שני סגנונות מוכרים באמנותו של שוואבה.
לפני שנת 1900, ציוריו של שוואבה היו אינדיבידואליים וניסיוניים יותר, דבר המצביע על האידיאליזם של הסמליות.
סצנות אלגוריות קונבנציונליות מהטבע הפכו בולטות יותר בעבודתו המאוחרת.
דימויי נשים היו חשובים, לעיתים מייצגות מוות וסבל, ופעמים אחרות יצירתיות והדרכה.
אשתו הראשונה הייתה המודל שלו למלאכים ובתולות, אך גם ל"מוות והקברן"(1895).
מותו של חבר קרוב בשנת 1894, המוזיקאי גיום לקאו, כאשר שוואבה היה בן 28, הוליד את התעניינותו בייצוג המוות ועולם הבריאה האידיאלי.
שוואבה יצר כרזה בצבעי מים לליתוגרפיה עבור סלון דה לה רוז בשנת 1892, הראשונה מבין שש התערוכות שהוכיחו את הנטיות של הסימבוליזם הצרפתי.
הכרזה של שוואבה תיארה בגווני כחול טקס חניכה - שלוש נשים העולות אל הישועה הרוחנית - והיא דוגמה לאמנות הסמלית.
העבודות החשובות ביותר של שוואבה שייכות למוזיאון ד'אורסה בפריז, למוזיאון ד'ארט והיסטורי בז'נבה, למוזיאון הלאומי דה בלאס ארטס בריו דה ז'ניירו, למוזיאון ואן גוך באמסטרדם, למוזיאונים המלכותיים של אומנויות יפות של בלגיה בבריסל ובאוספים פרטיים.
קרלי הנסון היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
ב-2018, הוציאה את השיר "Only One", שזכה לתשומת לב לאחר שהוצג בפלייליסט שיצרה הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט.
ב-7 ביוני 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Junk.
ב-23 באוקטובר 2020, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, DestroyDestroyDestroyDestroy.
הנסון נולדה וגדלה באונלסקה, מדינת ויסקונסין, ארצות הברית.
היא הושפעה על ידי הזמר הקנדי, ג'סטין ביבר, ובגיל 14, היא וחברה שלה התחילו לפרסם גרסאות כיסוי לשירים ביוטיוב, בתקווה ללכת בדרכו של ביבר.
במאי 2016, בזמן שעבדה כקופאית במקדונלד'ס, הנסון נכנסה לתחרות iHeartRadio מקומית בשביל לזכות כרטיסים להופעה של זאין מאליק.
עם כניסתה לתחרות, היא הקליטה את ביצועה לשיר "Pillowtalk" של זאין מאליק, בזמן שישבה במכונית חונה מחוץ לקניון.
היא פרסמה את הסרטון לאינסטגרם, והוא הועלה במהירות על ידי iHeart, ומשך תשומת לב משמעותית.
בהמשך, קיבלה אודישן בטורונטו, ולאחריו להקליט עם מפיקים מוזיקליים של House of Wolf.
כאשר הייתה בלוס אנג'לס, היא עבדה עם כותבת השירים דייל אנתוני.
בנובמבר 2017, הסינגל השני של הנסון, "Only One" הוכנס לרשימת השמעה של טיילור סוויפט באפל מיוזיק.
במרץ 2018, הנסון הוציאה וידאו קליפ לשיר, בבימויו של Similar But Different.
באפריל 2018, "Only One" עמד על כ-400,000 הזרמות מדיה בממוצע מדי יום.
בספטמבר 2018, הנסון התחילה להופיע בסיבוב ההופעות של טרוי סיון וקים פטרס, "The Bloom Tour" , והופיעה במקומות שונים, כמו אולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק, והתיאטרון היווני בלוס אנג'לס.
בביקורת של Twin Cities Media על המופע במיניאפוליס, נכתב כי: "היא לא טובה, היא לא מתנצלת, היא פרגית אך גרגירה, היא מגניבה ללא מאמץ, המוזיקה שלה ממש משתלחת, והיא יצירה עצמית.
קרלי הנסון היא קצת לורד, קצת בילי אייליש שנפגשת עם קיארה , והרבה משהו משלה."
בינואר 2019, חיממה הנסון בסיבוב ההופעות באירופה של יאנגבלאד.
לאחר מכן, בפברואר 2019, חתמה בוורנר רקורדס, ולאחר מכן, במרץ 2019, ב-Primary Wave .
ב-26 באפריל 2019, הוציאה הנסון את "Back in my Arms".
מאוחר יותר, הוכרז השיר להיות הסינגל הראשון של המיני-אלבום הראשון שלה, Junk.
ב-24 במאי 2019, היא הוציאה את "WYA", הסינגל השני מ-Junk.
מאוחר יותר באותו יום, טיילור סוויפט הוסיפה שיר נוסף של הנסון, "Back in My Arms", לפלייליסט שלה באפל מיוזיק.
המיני-אלבום, המורכב מחמישה שירים, יצא ב-7 ביוני 2019. בספטמבר 2019, היא יצאה למופע הופעות WYA ברחבי אירופה ובריטניה.
בנובמבר 2019, הוציא הנסון את הסינגל "Side Effects".
בספטמבר 2020, היא שיתפה פעולה עם הראפר הפורטוריקני-אמריקאי איאן דיור עם השיר "Ego", ובהמשך הודיעה על המיני-אלבום השני שלה, DestroyDestroyDestroyDestroy, שיצא ב-23 באוקטובר 2020.
ב-18 בפברואר 2022, היא הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, Tough Boy.
ב-2018, הנסון הצהירה כי היא לא מגדירה את הנטייה המינית שלה, אך אישרה כי היא קיימה בעבר מערכות יחסים גם עם גברים וגם עם נשים.
מאז, היא דיברה בפומבי על זכויות להט"ב בתקשורת, כולל ראיון ל-Subvrt Magazine ב-2018, שבו הביעה את דעתה לגבי החשיבות של מודלים לחיקוי להט"בים.
2020: Ego (בשיתוף פעולה עם איאן דיור)
2021: Snot (בשיתוף פעולה עם Deb Never)
קרלוס אקסהומו קואסטה פיגרואה (בספרדית: Carlos Eccehomo Cuesta Figueroa; נולד ב-9 במרץ 1999) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הבלם והמגן הימני בואסקו דה גאמה, בהשאלה מגלאטסראיי.
קואסטה החל את דרכו בקבוצת הנוער של אתלטיקו נסיונל ומשם גם עלה לקבוצה הבוגרת ב-2016. תחת המאמן ריינלדו רואדה החל להשתלב לאט לאט בקבוצה וב-2017 כבר תפס מקום של קבע בהרכב.
לאחר שהשלים 3 שנים וחצי בנסיונל, עמה זכה בין היתר באליפות קולומביה, בגביע רקופה סודאמריקנה ובגביע ליברטדורס, אף על פי שכלל לא שותף, חתם בקבוצה הבלגית ראסינג גנק.
בואסטה הפך בעונתו השנייה לשחקן הרכב קבוע ועזר לקבוצה לזכות בגביע הבלגי ובסופר קאפ הבלגי.
לנבחרת הבוגרת זומן קואסטה לראשונה לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 מול ו וכן גם לקופה אמריקה 2021, אך טרם רשם את הופעת הבכורה.
במדי הנבחרות הצעירות של קולומביה הוא שיחק בנבחרת עד גיל 17 באליפות היבשת שנערכה בינואר 2015 וזומן גם לסודאמריקנו 2017 ו-2019. כבש את גול הניצחון בדקה האחרונה מול צ'ילה שהעלה את קולומביה לבית הגמר ומשם העפילה למונדיאליטו 2019. קואסטה שימש כקפטן הנבחרת במונדיאליטו בפולין שבו קולומביה הגיעה לרבע הגמר.
קרלוס קואבס סיסו (בספרדית: Carlos Cuevas Sisó נולד ב-27 בדצמבר 1995) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ספרדי.
קרלוס קואבס סיסו נולד ב-27 בדצמבר 1995 במונטהקדה אי רייחאס (ברצלונה) בקטלוניה, ספרד.
הוא החל להופיע בפרסומות כשהיה בן חמש.
בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "La mujer de hielo", בבימויה של לידיה צימרמן.
מאז 2004, הוא עובד כשחקן ומדבב בקמפיינים פרסומיים בטלוויזיה וברדיו וכן בסרטים.
הוא החל לשחק בטלוויזיה בפרק של "Trilita", ששודרה בערוץ TV3.
בשנת 2005, בהיותו בן תשע, הוא נודע לציבור הקטלוני הודות לתפקידו בסדרה "Ventdelplà", ששודרה בערוץ הספרדי TV3, שם הופיע עד לסיום הסדרה ב-2010.
בשנת 2009, הוא עשה את הגיחה הראשונה שלו בקולנוע, כשגילם את דני בסרט הקולנוע הספרדי "Cruzando el Limite" .
בשנת 2011 שיחק בתיאטרון במחזה "מאדאם מלוויל" מאת ריצ'רד נלסון .
בשנת 2012, שיחק בעונה הראשונה של סדרת המסתורין בהפקת ערוץ אנטנה 3, "Luna, el misterio de Calenda", שם גילם את תומאס.
בסוף אותה שנה הוא חזר לבמה, ושיחק בתיאטרון הלאומי של קטלוניה כדי לככב לצד אלברט אספינוזה, בהצגה "Els nostres tigres beuen llet".
בין 8 במאי ל-22 ביוני 2013, הוא עבד שוב עם אמה וילאראסאו, מרים איסלה, אנה מולנר, ג'ורדי בנקולוצ'ה, פפ פלאנס, פפה לופז וג'ואן קאררס, בהצגה "ברצלונה" בבימויו של פר ריירה, העוסקת במלחמת האזרחים בספרד.
ב-2015, הוא הופיע בסרט הקולנוע הספרדי "It's Now Or Never", בבימויה של מריה ריפול ובכיכובם של דני רווירה ומריה ואלוורדה.
באותה שנה הוא הצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "Merlí", שם גילם את פול רוביו, הנרשם ללימודי פילוסופיה באוניברסיטה.
הסדרה מתארת את קורותיו באוניברסיטה.
בשנת 2016, הוא הופיע בתפקיד משנה בסדרה "El Ministerio del Tiempo" שם גילם יוטיובר.
במאי 2016, הוא גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר בתיאטרון.
בספטמבר של אותה שנה הוא שיחק שוב את פול רוביו בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מרלי".
באוקטובר 2016, הוא הצטרף לצוות השחקנים של העונה השמונה עשרה של הסדרה "Cuéntame cómo pasó", שם הוא גילם את מרקוס.
בשנת 2020 גילם קואבס את אלונסו אלדמה בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס בשלושה חלקים "מישהו חייב למות", שנוצרה על ידי מנולו קארו.
בשנת 2021, הוא שיחק את התפקיד של סלאי בדרמה ההיסטורית "לאונרדו".
זוהי השתתפותו הראשונה בסדרה דוברת אנגלית.
בשנת 2021, אושר כי הוא יהיה חלק מהקאסט של סדרת הטלוויזיה הספרדית "Boundless", שמספרת את סיפורה של משלחת חוקרי הארצות חואן סבסטיאן אלקנו ופרדיננד מגלן.
באותה שנה לוהק לתפקיד של כומר בסרט הקולנוע "La piel del tambor", לצד ריצ'רד ארמיטאג' שיצא בשנת 2022.
בשנת 2023 שיחק בסרט הפנטזיה הספרדי-דומיניקני "La ternura" בתור לנדור.
בשנת 2024 שיחק בסרט הדרמה ההיסטורי "La abadesa" בדמותו של בוראל שביים אנטוניו צ'אבאריאס (אנ').
קרלוס קַנְיָאס (בספרדית: Carlos Cañas) (3 בספטמבר 1924 – 14 באפריל 2013) היה אחד הציירים החשובים ביותר של אל סלבדור, וחלוץ באמנות מופשטת באזור מרכז אמריקה.
הוא הוגדר כ"יחיד במינו באמנות האל-סלבדורית, פורץ דרך שהציג באופן הירואי אמנות מודרנית בחברה פרובינציאלית".
הוא למד אמנות ותיאוריה בבית הספר לאמנויות של אל סלבדור.
בשנת 1950, הוא קיבל מלגה ללימודי אמנות, היסטוריה, אסתטיקה וספרות במדריד באקדמיה ריאל דה בלאס ארטס דה סן פרננדו .
קניאס הציג בביאנלה הראשונה של אמריקה הלטינית, ספרד (1951); בביאנלה הרביעית של התחריט, יפן (1964); בגלריה סאטון, EUA (1979) שבאדינבורו ועוד.
בשנת 2012, הוא קיבל את הפרס הלאומי לתרבות, "Premio Nacional de Cultura", של אל סלבדור.
קרלוס אלברטו ריברה לוקרו (בספרדית: Carlos Alberto Rivera Lucero; נולד ב-24 בפברואר 2003 בפנמה) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל, בהשאלה מסן פרנסיסקו.
ריברה גדל במחלקת הנוער של סן פרנסיסקו מליגת העל הפנמית.
בעונת ערך ארבע הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-15 באוגוסט 2021 הושאל ריברה למשך עונה אחת למכבי תל אביב מליגת העל, ושיחק במדי קבוצת הנוער של המועדון בעונת .
ריברה נכלל בסגל נבחרת פנמה הצעירה לטורניר גביע הזהב של CONCACAF לנבחרות צעירות.
קרלס קול מרטי (בספרדית: Carles Coll Marti; נולד ב-15 באוקטובר 2001) הוא שחיין ספרדי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה ל-200 מטר חזה.
קול מרטי נולד וגדל בטרגונה שבספרד.
בנוסף, סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב בתוצאה של 1:35.42 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.96 דקות, במקום 21 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.29 שניות, ובמקום 31 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.67 שניות.
בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ספרד חדש של 3:13.73 דקות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.25 דקות, ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן שבאוסטרליה בדצמבר סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 52.36 שניות, לאחר שבשלב חצי הגמר קבע שיא ספרד חדש של 51.97 שניות, ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:54.03 דקות.
בנוסף, סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בשיא ספרד חדש של 1:24.83 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ספרד חדש של 3:07.19 דקות, ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ספרד חדש של 3:26.48 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיים במקום 23 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.22 דקות, ובמקום 28 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.09 דקות.
בנוסף, סיים במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.13 דקות, ובמקום 17 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:29.06 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.77 דקות, ובמקום 27 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.50 דקות.
בנוסף, סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.20 דקות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.93 דקות, ובמקום 12 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:49.07 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, אולם הרביעייה נפסלה בשלב המוקדמות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ספרד חדש של 2:01.55 דקות, לפני קיריל פריגודה שהשתתף כספורטאי נייטרלי (2:01.88 דקות) ויאמטו פוקאסאווה מיפן (2:02.01 דקות).
קרלוס ישראל לטינה דה סילבה (בפורטוגזית: Carlos Israel Latina Da Silva; נולד ב-21 באוקטובר 1990 במינדלו שבכף ורדה), הידוע כקרלוס פונק (בפורטוגזית: Carlos Ponck), הוא כדורגלן מכף ורדה המשחק בעמדת הבלם בנבחרת כף ורדה.
ב־22 בספטמבר 2025 פרסם העיתון "פובליקו" , כי כבר בשנת 2017, כשנרשם כשחקן בבנפיקה ליסבון בשם קרלוס דוס סנטוס רודריגס פונק, זייף את תאריך הלידה שלו ואף את שמו.
כשזה נודע לנשיא בנפיקה ליסבון לואיש פיליפה ויירה, הוא דחה את הטענות, וכינה את המתלוננים "סוחטים".
במאי 2025 פונק נעצר בכף ורדה בחשד לזיוף מסמכים, ואף נאסרה עליו הכניסה לפורטוגל.
שמו האמיתי הוא קרלוס ישראל לטינה דה סילבה, והוא יליד 21 באוקטובר שנת 1990, כך שגילו חמש שנים מעל המוצהר על ידו.
פונק גדל במחלקות הנוער של דרבי, מינדלנסה וקווארטיירנסה, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות קווארטיירנסה ופארנסה מהליגות הנמוכות בפורטוגל.
ב-29 בדצמבר 2015 חתם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, ובהמשך שיחק בקבוצות פאסוש די פריירה, ג.ד.
שאביש, אווש ומוריירנסה מליגת העל הפורטוגלית, ואיסטנבול בשאקשהיר וריזספור מליגת העל הטורקית.
ב-21 בינואר 2025 חתם בהפועל באר שבע מליגת העל הישראלית.
ב-4 בנובמבר 2025 חתם לקדנציה שנייה בקבוצת Avs FS מהליגה הפורטוגלית הראשונה.
ב-28 במרץ 2017 ערך פונק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כף ורדה, בניצחון 2-0 על נבחרת לוקסמבורג במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, אך לא שיחק בטורניר.
קרלוס קולידג' היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט בשנים 1834–1837 ובשנים 1839–1842, כחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1853–1857, וכמושל ורמונט ה-19 בשנים 1848–1850.
קרלוס קולידג' נולד בעיירה וינדזור שבוורמונט, כבנם של נייתן קולידג' ושל אליזבת "בטסי" (לבית קרטיס) קולידג'.
הוא התחנך בבתי ספר המקומיים ולמד עם הכומר ג'יימס קונברס מוות'רספילד כהכנה ללימודים בקולג'.
הוא החל את לימודיו בדארטמות' קולג', עבר ב-1809 למידלברי קולג', שם הוא סיים בהצטיינות ב-1811. הוא למד משפטים בהדרכת פיטר סטאר ממידלברי, ולאחר מכן בהדרכת ג'ונתן האברד מווינדזור, התקבל ללשכת עורכי הדין, וב-1814 החל לעסוק במקצוע בווינדזור.
קולידג' היה פעיל בעריכת דין עד לגיל מופלג, ועסק במקצוע במשך יותר מחמישים שנה.
ב-1817 הוא נשא לאישה את הארייט בינגהאם, ולשניים נולדו שתי בנות, שאחת מהן נפטרה בגיל חמש.
ב-1816 קיבל קולידג' מינוי כקפטן במיליציה של ורמונט, והוצב ברגימנט הראשון של הדיוויזיה הרביעית.
הוא המשיך לשרת במיליציה במשך כמה שנים, והתקדם לדרגת קולונל ולתפקיד מפקד הרגימנט.
קולידג' היה אחד החברים הראשונים במועצת הבנקים של ורמונט.
בשנים 1831–1836 הוא שימש כפרקליט המדינה במחוז וינדזור.
בשנים 1834–1837 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט, מתוכם בשנתיים האחרונות כיושב ראש הבית, וכיהן שוב כחבר הבית וכיושב הראש שלו בשנים 1839–1842
בבחירות לנשיאות של 1844 היה קולדיג' חבר בחבר האלקטורים, והצביע בעד הנרי קליי ותאודור פרלינגהויסן.
הוא היה נשיא ועידת המפלגה הוויגית בוורמונט ב-1847, שקיבלה החלטה להתנגד למלחמת ארצות הברית-מקסיקו ולסיפוח שטחים בכוח, ולטובת .
השקפותיו של קולידג' נגד העבדות כללו את הרעיון להשבתם של העבדים המשוחררים לאפריקה כמתיישבים, והוא היה פעיל בתנועת ההתיישבות האמריקאית ובתנועת ההתיישבות של ורמונט.
מאוקטובר 1848 ועד אוקטובר 1850 כיהן קולידג' כמושל ורמונט ה-19. במהלך תקופת כהונתו, הוקמה המערכת של בית המשפט העליון של ורמונט ובתי המשפט הנודדים .
ב-1849 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים ממידלברי קולג'.
לאחר תום כהונתו כמושל, שב קולידג' לווינדזור ולעיסוקו בעריכת דין.
כאשר הוקמה המפלגה הרפובליקנית בשנות ה-50 של המאה ה-19 הוא היה לחבר בה, ובשנים 1853–1857 היה חבר הסנאט של ורמונט, ולאחר מכן שב שוב לעסקיו הפרטיים.
קרלוס קולידג' נפטר בווינדזור ב-15 באוגוסט 1866. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה הדרומית הישנה שבעיר.
אחד מצאצאיו היה הנשיא קלווין קולידג'.
קרלוס קואסטה גארסיה (בספרדית: Carlos Cuesta García; נולד ב-29 ביולי 1995 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא מאמן כדורגל ספרדי המאמן את קבוצת פארמה מהסרייה א'.
קואסטה גדל כשחקן במחלקת הנוער של סנטה קטלינה אתלטיקו, אך בגיל 18 החליט להתחיל לימודי אימון כדורגל.
הוא החל את קריירת האימון שלו כמאמן במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד בספרד, ובשנת 2018 מונה לעוזר מאמן במחלקת הנוער של יובנטוס באיטליה.
ב-28 באוגוסט 2020 מונה כעוזר מאמן של מיקל ארטטה בארסנל מהפרמייר ליג, וזכה עם הקבוצה בתוארי מגן הקהילה בשנים 2020 ו-2023.
ב-19 ביוני 2025 חתם על חוזה לשנתיים כמאמן פארמה מהסרייה א'.
קרלוס אוגוסטו ריברה גוארה (בספרדית: Carlos Augusto Rivera Guerra; נולד ב-Huamantla, טלקסקלה ב-15 במרץ 1986), הידוע יותר בשם קרלוס ריברה, הוא זמר, מלחין ושחקן מקסיקני.
ריברה החל את הקריירה האמנותית שלו עם זכייה בדור השלישי של תוכנית הריאליטי של הטלוויזיה האצטקית, לה אקדמיה, בשנת 2004. הוא היה שופט בגרסאות שונות של התוכנית הבין-לאומית "The Voice", במהדורות הספרדיות והמקסיקניות של התוכניות "La voz", "La voz kids", "La voz México" ו-"La voz kids México".
וגם עם אלבום מחווה; Leyendas (2021).
קרלוס רומרו סראנו (בספרדית: Carlos Romero Serrano; נולד ב-29 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי באספניול מהלה ליגה, בהשאלה מוויאריאל.
רומרו נולד בטורנט שבוולנסיה, וגדל במחלקת הנוער של טורה לבאנטה.
ב-10 בנובמבר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בדקות הסיום והורחק, בהפסד 1–0 לאצ'נטה במסגרת הליגה הספרדית הרביעית.
ב-24 במאי 2019 חתם רומרו בוויאריאל, ושובץ בתחילה בקבוצת הנוער.
באוקטובר 2020 הוא קודם באופן קבוע לקבוצת המילואים השלישית, ויאריאל ג', שגם היא שיחקה בליגה הרביעית.
לקראת עונת 2022/2023 קודם רומרו לקבוצת המילואים השנייה, ויאריאל ב', ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
ב-29 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו, כשנכנס כמחליף בהפסד 3–0 לגרנדה.
ב-17 בספטמבר 2023 ערך רומרו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובלה ליגה, כשפתח בהרכב בניצחון 2–1 על אלמריה.
ב-28 בנובמבר 2023 האריך את חוזהו בוויאריאל עד יוני 2027.
ב-9 ביולי 2024 הושאל רומרו לאספניול מהלה ליגה לעונה אחת.
ב-27 ביוני 2025 האריך רומרו את חוזהו בוויאריאל עד 2029, וההשאלה שלו לאספניול הוארכה בעונה נוספת.
קרלוש רוברטו פורבש בורז'ש (בפורטוגזית: Carlos Roberto Forbs Borges; נולד ב-19 במרץ 2004 בסינטרה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
פורבש גדל במחלקות הנוער של NADCC סינטרה, ספורטינג ליסבון ומנצ'סטר סיטי.
ב-3 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית.
ניימכן במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג למשך עונת 2024/2025. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לניוקאסל יונייטד במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-17 ביולי 2025 חתם על חוזה לארבע שנים בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
פורבש נולד בפורטוגל, ויש לו שורשים בגינאה ביסאו.
הוא נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-8 בנובמבר 2025 זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2026 נגד נבחרות אירלנד וארמניה.
בעבר נודע כקרלוש בורז'ש (בפורטוגזית: Carlos Borges), אך עם מעברו לאייאקס בחודש אוגוסט 2023 העדיף להשתמש בשם המשפחה של אמו ולהיקרא קרלוש פורבש (בפורטוגזית: Carlos Forbs).
רפובליקת קרליה היא רפובליקה בצפון מערב הפדרציה הרוסית.
נכון לינואר 2025 התגוררו בקרליה 518,644 תושבים.
השטח היה בידיים רוסיות כבר בשלב מוקדם בהיסטוריה, כחלק של רפובליקת נובגורוד.
מהמאה ה-13 והלאה חלקים שונים של קרליה צורפו לשוודיה תחת השם קרליה השוודית.
במאה ה-18 רוסיה כבשה את השטח.
בשנת 1923 הפכה קרליה לרפובליקה הסובייטית הסוציאלית האוטונומית של קרליה, ובשנת 1940 לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית עם צירוף הרפובליקה הדמוקרטית הפינית בזמן מלחמת החורף.
בהתאם לכך עד לשנת 1956 קרליה הייתה רפובליקה סובייטית שהיא חלק של ברית המועצות.
בשנת 1956 המעמד שונה לרפובליקה הסובייטית הסוציאלית האוטונומית של קרליה כחלק של הרפובליקה הרוסית הסובייטית.
במהלך המלחמה כבשה פינלנד חלקים מקרליה אך השטחים חזרו לידיים רוסיות בשנת 1944.
הרפובליקה הקרלית הוכרזה כרפובליקה ב-13 בנובמבר 1991 כחלק של תהליך התפרקות ברית המועצות וכינון רוסיה.
רפובליקת קרליה היא החלק הרוסי של חבל הארץ קרליה.
רפובליקה זו נמצאת בצפון רוסיה, על הגבול עם פינלנד, ליד הים הבלטי והים הלבן.
כ־85 אחוזים משטח הרפובליקה הוא יער ותעשיית העץ ברפובליקה זו היא משגשגת מאוד.
הרפובליקה גובלת בתחום רוסיה במחוז לנינגרד, מחוז ארכנגלסק ומחוז וולוגדה.
באזור נמצאו מרבצים של יהלומים, ונדיום, מוליבדן וברזל.
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של קרליה" שכוללת 36 חברים.
בבחירות שנערכו בשנת 2021 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-22 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 2001. מאז היו כמה תיקונים.
בראש קרליה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים בבחירות ישירות.
בשנת 2017 לתפקיד נבחר ארוטר פרפנצ'יקוב.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 2 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-16 ראיונים.
אוכלוסיית האזור נמצאת במגמה ירידה מתמדת.
בשנת 1987 התגוררו באזור כ-800 אלף תושבים, בשנת 2024 התגוררו 523 אלף בלבד.
כמחצית האוכלוסייה מתגוררת בעיר הבירה פטרוזבודסק.
בשנת 2002 תושבי קרליה מתחלקים לכ־73 אחוזים רוסים, כ־10 אחוזים קרלים (מבחינה אתנית נחשבים פינים), כ־7 אחוזים בלארוסים, כ־3 אחוזים וחצי אוקראינים, כ־2 אחוזים פינים וכל השאר מיעוטים.
הדתות העיקריות באזור הם הנצרות הפרבוסלבית והנצרות הלותרנית.
יש לציין שהחלק של אוכלוסייה קרלית באוכלוסיית האזור קטן בהתמדה.
בתחילת המאה ה-20 הם היו כ-20% מאוכלוסיית האזור וכ-10% בשנת 2002. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2021, זה ירד לכ-3.5%.
כלכלת הרפובליקה מבוססת על תעשיית המחצבים, ייצור נייר ועיבוד מוצרי עץ.
דרך שטחי הרפובליקה עוברות מסילות ברזל מחלקים הדרומיים של הפדרציה הרוסית לארחנגלסק ומורמנסק.
כבישים ארציים עוברים בתוואים דומים.
בפטרוזבודסק פועל נמל תעופה לטיסות פנים.
קָרֶלְיָה (קרלית, פינית ואסטונית: Karjala; רוסית: Карелия) היא חבל ארץ היסטורי בצפון אירופה, המחולק כיום בין פינלנד לבין רוסיה, רובו בריבונות רוסיה.
החלק הרוסי של קרליה שוכן ברפובליקת קרליה, במחוז לנינגרד (המצר הקרלי) ובסנקט פטרבורג (רובו ברובע הנופש).
אזור קרליה היה אזור מריבה במשך שנים רבות בין מדינות האזור.
במהלך המאה ה-14 נערכו באזור מלחמות בין שוודיה לבין רפובליקת נובגורוד שהסתיימו בהסכם שלום בשנת 1329. בהתאם להסכם זה החלק המערבי עם מרכזו בעיר ויבורג עבר לשליטת שוודיה.
לאחר סיום מלחמת הצפון הגדולה הועברו חלקים נוספים של האזור לשליטת האימפריה הרוסית.
במאה ה-19, כאשר הדוכסות הגדולה של פינלנד הייתה חלק מהאימפריה הרוסית נכללו חלקים של קרליה בשטחה.
עם קבלת עצמאותה של פינלנד נקבע הגבול בהתאם להסכם משנת 1920.
ב-30 בנובמבר 1939, שלושה חודשים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התקיפה ברית המועצות את פינלנד וכבשה את חבל קרליה ב"מלחמת החורף" שהסתיימה ב-13 במרץ 1940 בהסכם השלום של מוסקבה.
כיבוש זה גונה על ידי חבר הלאומים ולאחר כשנה, במלחמת ההמשך, נכבש החבל בחזרה על ידי פינלנד.
בסוף מלחמת העולם השנייה נכבשה קרליה שוב על ידי ברית המועצות ובחוזה פריז (1947) אושרו תנאי הסכם הכניעה של פינלנד ושביתת הנשק בינה לברית המועצות, שהוסכמו ב-19 בספטמבר 1944. לפי הסכם זה ויתרה פינלנד על חלקים ניכרים משטחה, כולל רובו של חבל קרליה.
לאורך ההיסטוריה הפינית, ניכרה השאיפה לשוב ולשלוט בו.
המשוררת הפינית אווה קילפי, ילידת המחוז, עסקה בכתיבתה בין היתר בגעגועיה לנוף ילדותה.
גם המלחין הפיני, ז'אן סיבליוס, הלחין מספר יצירות אותן הקדיש למחוז, המוכרת שבהן היא "הסוויטה לקרליה" שנכתבה בשנת 1893, עת הייתה פינלנד תחת כיבוש רוסיה חלקי.
קרלינג (Curling) הוא ענף ספורט קבוצתי המשלב טכניקה ואסטרטגיה.
במשחק, אשר נערך על משטח קרח, מתחרות זו בזו שתי קבוצות בנות ארבעה שחקנים כל אחת, ומנסות למקם אבנים סמוך ככל האפשר למרכז ה"בית" של הקבוצה השנייה.
המשחק פופולרי בעיקר בקנדה, בשווייץ, בצרפת ובסקוטלנד, ומהווה חלק ממשחקי החורף האולימפיים מאז 1998.
הראיה המוקדמת ביותר למשחק קרלינג היא אבן משנת 1511 מסקוטלנד.
אבן זו נשאה את הכתובת "St.
Js B Stirling", ונקראת, לכן, גם "אבן סטירלינג".
מועדון הקרלינג הראשון הוקם בשנת 1716 בקילסית.
בשנת 1838 הוקם "איגוד הקרלינג הקלדוני", לשם פיקוח על התפתחות המשחק והנהגת חוקים אחידים.
בשנת 1959 נערכה בפאלקירק ובאדינבורו אליפות העולם הראשונה לגברים, שנקראה אז (ועד 1968) "הגביע הסקוטי".
זכתה בה נציגת ססקצ'ואן הקנדית.
בשנת 1966 הוקמה בוונקובר התאחדות הקרלינג הבינלאומית (ICF), אשר שנתה את שמה ל"התאחדות הקרלינג העולמית" (WCF) בשנת 1991.
בשנת 1975 נערכו לראשונה אליפויות אירופה לגברים ולנשים.
ארבע שנים מאוחר יותר נפתחו אליפויות העולם לנשים.
בשנים 1924, 1932, 1988 ו־1992 שוחקו תחרויות־ניסיון בקרלינג, והחל מאולימפיאדת נאגנו (1998) הקרלינג הוא ענף אולימפי לכל דבר ועניין.
קרלינג משוחק על גבי משטח קרח מיוחד.
כדי לגרום לאבנים להחליק טוב יותר, מכוסה המשטח מדי פעם בטיפות מים זעירות.
בקצה המגרש מצויר מבנה הקרוי "בית" (House), ומורכב מעיגול לבן ("כפתור", Button) המוקף בשלוש טבעות.
רדיוס הכפתור הוא 15 סנטימטרים.
רדיוס הטבעת הראשונה הוא שתי רגליים (61 סנטימטרים), והטבעות השנייה והשלישית מתרחבות בקצב דומה, ולהן מחוגים באורך ארבע ושש רגליים בהתאמה (122 ו־183 סנטימטרים).
אבני הקרלינג מעוגלות ומיוצרות מגושי גרניט.
בצדן התחתון הן משויפות כך שיוכלו להסתובב סביב עצמן, ובצדן העליון מחוברת אליהן ידית.
במשחק קרלינג מתמודדות זו מול זו שתי קבוצות אשר בכל אחת מהן ארבעה שחקנים.
שחקנים אלו נקראים לפי סדר ההטלות שלהם: ראשון, שני, שלישי ורביעי.
בטורנירים החשובים הן מתחרות בעשרה סיבובים (Ends), ובתחרויות אחרות - בשמונה.
קבוצה יכולה לפרוש ממשחק אם אינה מאמינה עוד שביכולתה לנצח בו, ובלבד שהסתיימו שישה סיבובים לפחות.
כל סיבוב מחולק לשש־עשרה הטלות (Shots), שמונה לכל קבוצה.
כל שחקן מטיל בסך הכול שתי אבנים (Stones); זכות ההטלה עוברת לסירוגין בין הקבוצות.
את הסיבוב יפתח ה"ראשון" של קבוצה א', ואחריו יטיל המקביל לו בקבוצה ב'.
אחריו שוב הראשון של א', ושוב הראשון של ב'.
אחר־כך יטיל השני של א', ואז השני של ב', וכן הלאה.
"הטלה" היא כינוי לפעולה הבאה: השחקן המטיל אוחז בידו אבן קרלינג - אבן גרניט מעוגלת בעלת ידית - יוצא מנקודת הפתיחה שלו, הנקראת "Hack", ומחליק לאטו על הקרח.
בשלב מסוים הוא משחרר את האבן, שמתחילה לנוע לעבר הבית.
בשלב זה נכנסים לפעולה שני חברים אחרים מקבוצתו, האוחזים בידיהם מטאטאי־קרח.
שני אלה מחליקים את הקרח שלפני האבן הנעה, ומתיכים בכך את הקרח בנתיב התנועה של האבן.
פעולה זו מונעת האטה במהירות האבן שנותנת תנועה למרחק ארוך יותר, וכן את הסטת מסלולה.
אם אבן פוגעת בגוף זר (למשל, מטאטא), לא מגיעה ל"קו המשחק" (Hog Line) או עוברת מעבר ל"קו האחורי" (Back Line) היא נפסלת ומוצאת מהמשחק.
בשתי ההטלות הראשונות של כל קבוצה, אין להסיט ממקומן אבנים הנמצאות ב"אזור השמירה החופשית" (Free Guard Zone); אם פגעה אבן כלשהי באבן כזאת, היא תוצא מהמשחק, והאבן הנפגעת תושב למיקומה המקורי.
בכל מצב אחר, אבן הנדחפת על ידי אבן אחרת אל מחוץ לגבולות המשטח מוצאת מהמשחק.
בכל סיבוב זוכה רק קבוצה אחת בנקודות.
זוהי הקבוצה שלה האבן הקרובה ביותר למרכז הבית (Tee; ראו מגרש).
קבוצה זו זוכה בנקודה אחת לכל אבן הקרובה יותר למרכז מאשר האבן הקרובה ביותר למרכז של הקבוצה היריבה (בעת חישוב הנקודות מתייחסים רק לאבנים הנמצאות בתוך הבית).
למשל, אם לקבוצה א' שלוש אבנים בבית, ומרחקיהן ממרכזו הם 20, 50 ו־100 סנטימטרים, ולקבוצה ב' אבן אחת בבית, ומרחקה ממרכזו 90 סנטימטרים, תזכה קבוצה א' בשתי נקודות.
קפטן הקבוצה נקרא "סקיפ" (Skip), ויכול לבחור באיזו עמדה שירצה.
כאשר אינו מטיל אבנים בעצמו, עומד הסקיפ מאחורי הבית, ומתווה עבור המטילים והמטאטאים מקבוצתו את הטקטיקה הרצויה בהטלה הנוכחית.
על פי רוב, משחק הסקיפ כ"רביעי", כיוון שהרביעי מטיל את שתי האבנים האחרונות - והחשובות ביותר - של קבוצתו בכל סיבוב.
היות שהסיבוב מסתיים לאחר שש־עשרה הטלות בדיוק, קיימת חשיבות מכרעת לאבן השש־עשרה והאחרונה של הסיבוב; באפשרותה להפוך את תוצאת הסיבוב מן הקצה אל הקצה.
אבן זו נקראת "פטיש" (Hammer), וחשיבותה הביאה לטביעת המונח "יתרון הפטיש" (Hammer Advantage) המשמש בניתוח עמדות.
הקבוצה המחזיקה בפטיש בסיבוב הראשון, דהיינו, זו שמטילה בו את האבנים הזוגיות, נקבעת בהגרלה; בכל סיבוב נוסף תחזיק ביתרון הפטיש הקבוצה שהפסידה בסיבוב הקודם.
אם תוצאת הסיבוב היא תיקו (דהיינו, 0:0, כיוון שלא היו אבנים בבית), הקבוצה שאחזה בפטיש תמשיך ליהנות ממנו גם בסיבוב הבא.
מדברים אלה עולה כי התוצאה הגרועה ביותר עבור קבוצה המחזיקה ביתרון הפטיש איננה, בהכרח, הפסד בסיבוב; ניצחון 1:0 עשוי להיות חמור יותר, מפני שהוא גורר את הפסד יתרון הפטיש.
בסיום כל הסיבובים מנצחת הקבוצה שזכתה במרב הנקודות.
במצב של תיקו, יתנהל סיבוב נוסף להכרעה.
בשל המשקל הרב שניתן לאסטרטגיית המשחק, נקרא הקרלינג לעיתים גם "שחמט על הקרח".
ספורט הקרלינג בישראל מאוגד תחת התאחדות הקרלינג הישראלית אשר שמה לה למטרה את קידום ספורט הקרלינג בישראל לכל שכבות האוכלוסייה
ילדים ונוער, נשים וגברים, נכים וקשישים ומשוחק כקרלינג קרח, קרלינג שטיחים, קרלינג גלגלים וקרלינג שדה.
קיימים כיום 8 מועדונים בישראל.
קרלוס אדוין "קרלי" קולון ג'וניור (בספרדית: Carlos Edwin "Carly" Colón, Jr; נולד ב-21 בפברואר 1979), הידוע יותר בשם הבמה שלו, קרליטו הוא מתאבק פוארטו ריקני, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
קולון הוא בנו של המתאבק המפורסם קרלי קולון, ממנו ירש גם את שמו.
קולון מתאבק תחת שם הבמה "קרליטו קריביאן קול", כלומר: "קרליטו המגניב מהקריביים".
דמותו של קרליטו היא של אדם שחצן וגס רוח, הנוהג לירוק שיירי תפוח בפני אנשים שכלפיהם הוא בז.
בהופעת הבכורה של דמותו, קולון הוצב מול המתאבק הפופולרי ביותר בארגון, ג'ון סינה, בקרב מבוים במסגרת התוכנית סמאקדאון.
קולון ניצח בקרב ודמותו נשלחה הישר לעלילות הראשיות ביותר במופעי הארגון.
על פי העלילה, שומר ראשו של קולון דקר באותו ערב את סינה, והדבר תרם לטיפוח רגשות הנקם של הדמות המפסידה.
העלילה הגיעה לשיאה כאשר סינה ניצח את קולון בקרב מבוים אחר, זמן מה לאחר הראשון.
דמותו של קולון זכתה לפופולריות רבה ומלבד סינה, הוא צוות עם מתאבקים פופולרים רבים, כגון קורט אנגל, אדי גאררו, ביג שואו ורוב ואן דאם.
עלילותיו של קולון שולבו פעמים רבות עם דמות שומר ראשו, חסוס.
קולון עבר לתוכנית Raw וגם שם שולב הישר בעלילות הראשיות.
בתוכנית זו דמותו עומתה כבר בהופעתה הראשונה עם דמותו של המתאבק שלטון בנג'מין.
בין העלילות הרבות בהן היה מעורב דמותו נכנסה לסכסוך עם דמויותיהם של ריק פלייר, מיק פולי, ואף חזרה לעימותים נגד ג'ון סינה, תוך שהיא מצוותת יחדיו עם דמות המתאבק של כריס ג'ריקו.
הדמות עימה היה מצוות קולון במשך מרבית התקופה היא דמותו של כריס מאסטרס.
דמויות השניים פעלו יחדיו בקרבות רבי משתתפים, בין השאר במופעים הראשיים של ה-WWE, כגון רסלמניה 22 ורויאל ראמבל.
כמובן, גם עלילה זו לא הייתה פשוטה והייתה סבוכה אף יותר, כאשר במהלכה דמותו של קולון "בגדה" מספר פעמים בדמותו של מאסטרס וגרמה להדחתו.
מעשים אלו תרמו להיווצרות התדמית השלילית לה קיוו תסריטאי ה-WWE ונתנו להם מניע עבור קו העלילה החדש, במהלכו נאבקו שתי הדמויות ביניהן כיריבות.
בזמן זה זכה קולון בשיא הפופולריות בקריירה, כאשר דמותו נבחרה למופע ראשי במסגרת רשת השידור NBC, במסגרתו שולבה בקרב מבוים בין ארבעה מתאבקים ואף ניצחה בו.
קרלי סיימון היא מוזיקאית וזמרת פופ אמריקאית ממוצא יהודי.
קרלי סיימון נולדה בשנת 1943, בעיר ניו יורק שבארצות הברית למשפחה מהמעמד הגבוה, אביה היה איש עסקים מצליח ומוציא לאור, ממייסדי הוצאת הספרים סיימון ושוסטר, אחת מחמש הוצאות הספרים הגדולות ביותר בארצות הברית, שתחביבו היה נגינה בפסנתר.
אימה הייתה זמרת ופעילה לזכויות האזרח, האב ממוצא יהודי גרמני, והאם קתולית.
את דרכה המוזיקלית החלה בגיל 19, עת הקימה עם אחותה לוסי, את הצמד "האחיות סיימון".
בשנת 1964 יצא אלבומן הראשון "הכירו את האחיות סיימון".
באותה השנה יצא גם אלבומן השני, ובשנת 1969 הוקלט אלבומן השלישי והאחרון שהוקדש כולו לשירי ילדים (בשנת 1973 יצא האלבום בגרסה עדכנית לצליל של שנות ה-70).
בשנת 1968 הצטרפה ללהקה "זיכרון הפיל" (Elephant's Memory), הידועה יותר כלהקת הליווי הניו-יורקית של ג'ון לנון ויוקו אונו בהופעותיו ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1971 הקליטה שיר סולו ראשון לפסקול של סרט הקולנוע של הבמאי מילוש פורמן, התפשטות (Taking Off), בו גם קיבלה תפקיד משנה.
באותה השנה יצא אלבום הבכורה שלה כסולנית, שנקרא בפשטות "קרלי סיימון".
האלבום כלל להיט שהצליח להגיע לראשי מצעדי הפזמונים והביא לכך שעוד באותה שנה הוקלט אלבומה השני "צפייה" (Anticipation).
בסופה של אותה שנה זכתה סיימון בפרס גראמי למוזיקאית הצעירה.
ייחודה מבין הזמרות הרבות, היא העובדה שכתבה והלחינה את מרבית שיריה וכן ניגנה בכולם.
סיימון נחשבת לאחת מהזמרות היוצרות הבולטות של המחצית הראשונה של שנות ה-70 אז החלה תופעה זו של זמרות-יוצרות.
בשנת 1972 נישאה למוזיקאי ג'יימס טיילור.
מנישואין אלו נולדו לה שני ילדים.
הפריצה הגדולה שלה התרחשה בשנת 1973 עם הוצאת אלבומה השלישי "ללא סודות" (No Secrets).
אלבום זה הכיל מספר רב של להיטים והתארחו בו מספר רב של מוזיקאים.
בין המוזיקאים שהתארחו באלבום ניתן למנות את פול מקרטני ואשתו לינדה מקרטני, מיק ג'אגר, קט סטיבנס, קלאוס פורמן, הפסנתרן ניקי הופקינס, המעבד התזמורתי פול בקמסטר ונגן כלי ההקשה ריי קופר.
להיטה הגדול ביותר שיצא מאלבומה זה היה You're So Vain.
שיר זה הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים (וביניהם של הבילבורד, במשך 3 שבועות).
במהלך השנים המשיכה ליצור ולהקליט עשרות אלבומים, אם כי ברמה פחותה מאלה עימם פרצה לתודעה.
ב-1988 זכתה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב על כתיבת וביצוע השיר "Let the River Run" עבור הסרט "נערה עובדת".
בשנת 1994 היא שיתפה פעולה עם אנדראס פולנוויידר וכתבה שיר לאלבומו החדש.
בשנת 2005 הפתיעה באלבום גרסאות לשירים ישנים שנקרא Moonlight Serenade.
האלבום הגיע למקום ה-7 במצעדי המכירות וכן זכה למועמדות לפרס גראמי בקטגוריית הפופ המסורתי.
את סיבוב ההופעות שבא בעקבות האלבום המצליח, פתחה סיימון במופע מפואר באולם המופעים שבספינת התענוגות קווין מרי 2. המופע תועד והוצא בגרסת DVD.
קרלי ראסל היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי אשר נודע בייחוד בשל נגינתו בתקופת הבי בופ וכן ההארד בופ.
ראסל אמנם לא היה מוביל משמעותי במיוחד, אך הופיע כנגן הבס של עשרות מהאלבומים החשובים ביותר בתקופת הבי בופ.
הוא היה מבוקש מאוד בתקופה הזו בין השאר בשל יכולתו לנגן במפעמים גבוהים מאד.
ראסל החל בנגינת הטרומבון אך במהרה החליפו בקונטרה בס.
הוא החל לנגן באופן מקצועי בגיל 18. בשנת 1943 החל להקליט עם התזמורת של בני קרטר.
בשנת 1944 הוא הצטרף ללהקה של דיזי גילספי והחל בתקופה זו היה בתנופה אדירה והקליט עם כל הנגנים הנחשבים ביותר של הבי בופ.
בין המוזיקאים איתם ניגן ראסל ניתן למנות את: ארט בלייקי (באחד ההרכבים המקוריים שמהם צמחו שליחי הג'אז של בלייקי), קליפורד בראון, מיילס דייוויס, סטן גץ, טאד דמרון, ג'וני גריפין, צ'ארלי פארקר, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, דיזי גילספי, קולמן הוקינס והוראס סילבר.
ראסל עבר בהדרגה מהג'אז לבלוז ולרית'ם אנד בלוז עד שעזב את תעשיית המוזיקה בסוף שנות החמישים.
על פי היסטוריון הג'אז פיל סצ'אפ סטנדרט הבופ "דונה לי", שהוא וריאציה על "Back Home Again in Indiana", נכתב למעשה לביתו של קרלי ראסל.
קרליס בטינס (בצ'כית: Kārlis Bētiņš (Karlis Betins, Karl Behting); 27 באוקטובר 1867 – 28 במרץ 1943, ריגה) היה שחמטאי לטבי ומחבר אטיודים.
בטינס חלק מקום 3–5 בתחרות ריגה 1899 (הקונגרס הבלטי), ניצח בתחרות ריגה 1900, חלק מקום ראשון בתחרות טארטו 1901 וחלק מקום 3–4 בתחרות טאלין 1904.
בין השנים 1902–1910 היה עורך משותף עם פאול קרקוביוס בביטאון השחמט הבלטי Baltische Schachblätter.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע למקום השלישי, אחרי הרמניס מטיסונס ופריציס אפשניק באליפות לטביה הראשונה שהתקיימה בריגה, בשנת 1924.
בטינס ייצג את לטביה במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 שהתקיימה בפריז בתוצאה +7 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
נבחרת לטביה הגיעה למקום הרביעי ואילו בתחרות הבודדים חלק מקום 4–7 בבית הניחומים (ניצח: קארל הרומאדקה)
הגמביט הלטבי (1. ה4 ה5 2. פו3 ו5) כונה כך כמחווה לבטינס שניתח אותו בראשית המאה ה-20.
עמדת המוצא של הגמביט הלטבי
קַרֶלית (Karjalan kieli) היא שפת העם הקרלי המדוברת בפי כ-80 אלף איש במחוז קרליה ובאזורים אחרים בצפון החלק האירופי של רוסיה וכן בפינלנד.
השפה משתייכת לקבוצה השפות הבלטו-פיניות בתוך קבוצה רחבה יותר של השפות הפינו-אוגריות.
קרלית רגילה, קרובה ביותר לפינית
קרלית ליווית, הוא הניב של הקרלים של אולונץ (עיר בקרליה), מצויים בו מאפיינים של השפה הוופסית.
קרלית לוּדית - לפעמים נחשבת לניב של ופסית או לשפה בפני עצמה.
קרלית טְבֶרית - הניב של הקרלים של מחוז טבר, הוא הקרוב ביותר לשפה הקרלית הארכאית.
הניבים של הקרלית שונים באופן משמעותי זה מזה מכל הבחינות: תחביר, אוצר מילים, פונטיקה ומורפולוגיה.
כמו כן קיימים (או היו) גם תת-ניבים בכל ניב.
לפיכך, חלק מהבלשנים רואים בניבים ה"ליווי" וה"לודי" שפות בלטו-פיניות עצמאיות.
הניבים המדוברים בפינלנד נחשבים באופן רשמי לניבי פינית, כחלק מרעיון האחדות של העם הפיני, אך למעשה מדובר בניבי הקרלית הרגילה.
בעבר כל הניבים הקרליים נחשבו לניבי פינית על ידי הבלשנים הפיניים.
קרלי פיורינה היא אשת עסקים ופוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הרפובליקנית.
הייתה מנכ"לית חברת הטכנולוגיה היולט פקארד (HP) בין השנים 2000 ל-2005. הייתה מועמדת רפובליקנית לסנאט מטעם מדינת קליפורניה ב-2010, ומועמדת בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
נולדה כקארה קרלטון סניד באוסטין שבטקסס.
היא בתו של ג'וזף סניד, פרופסור למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין, שלאחר מכן כיהן כשופט פדרלי.
פיורינה סיימה תואר ראשון בפילוסופיה והיסטוריה של ימי הביניים באוניברסיטת סטנפורד.
בהמשך למדה בבית ספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אולם פרשה אחרי סמסטר אחד.
קיבלה תואר MBA בשיווק מאוניברסיטת מרילנד בשנת 1980. בשנת 1989 קיבלה תואר בניהול מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
ביולי 1999 מונתה למנכ"לית חברת הטכנולוגיה היולט פקארד.
הייתה זו הפעם הראשונה שאישה נבחרת לעמוד בראש חברה הנמצאת ברשימת עשרים החברות הכי גדולות של פורצ'ן.
היא שימשה בתפקיד זה עד שפוטרה בשנת 2005.
בשנת 2003 דורגה על ידי המגזין Fortune כאישה החזקה ביותר בעולם העסקים, עמדה שהחזיקה בה במשך 5 שנים.
לאחר פיטוריה מהיולט פקארד, מבקרים מסוימים דירגו את תקופת כהונתה כמנכ"לית כאחת מן הגרועות בכל הזמנים.
פרשנים אחדים הגנו על תקופת כהונתה, וטענו כי המיזוג עם חברת קומפאק נתגלה כמצליח בטווח הארוך.
בשנת 2008 הצטרפה לקמפיין של ג'ון מקיין לנשיאות.
מונתה ליו"ר מערך התרומות בעבור מיזם של הוועדה הרפובליקאית הלאומית.
בספטמבר נאמה בוועידה הרפובליקאית הלאומית.
בנובמבר 2009 הודיעה שתתמודד על משרת הסנאט של מדינת קליפורניה, וביולי 2010 זכתה להיות המועמדת של המפלגה, אך בנובמבר 2010 הפסידה לסנאטורית הדמוקרטית המכהנת ברברה בוקסר.
בשנת 2010 ביקרה בישראל במימון קואליציית היהודים הרפובליקנים.
במאי 2015 הכריזה על התמודדותה לראשות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות 2016. ב-10 בפברואר 2016, לאחר תוצאה מאכזבת בפריימריז בניו המפשייר, הכריזה על פרישתה מהמירוץ.
מאוחר יותר הביעה תמיכה במועמדותו של טד קרוז.
ב-27 באפריל 2016 הכריז קרוז שפיורינה תהיה המועמדת לסגנית הנשיא אם ייבחר להיות המועמד הרפובליקני בוועידת הרפובליקנים שתתכנס בקליבלנד.
קרלייל סשנס פלויד היה מלחין אופרה אמריקאי.
פלויד, בנו של כומר מתודיסטי, ביסס רבות מיצירותיו על הווי החיים בדרום ארצות הברית.
האופרה המוכרת ביותר שלו, "סוזנה" (1955), מבוססת על הסיפור מעשה שושנה, אחד מן התוספות לספר דניאל, אך עלילתה מתרחשת בטנסי הכפרית של אמצע המאה ה-20 והיא נכתבה בניב דרומי אופייני.
פלויד נולד בעיירה לאטה אשר במדינת דרום קרוליינה שבדרום ארצות הברית בשנת 1926, לאב ששימש ככומר בכנסייה המשתייכת לזרם המתודיסטי בנצרות.
בשנת 1943 התחיל פלויד ללמוד בקונברס קולג' בספרטנבורג, דרום קרוליינה.
שם למד נגינה בפסנתר אצל ארנסט בייקון.
כאשר בייקון קיבל משרה באוניברסיטת סירקיוז במדינת ניו יורק, עבר פלויד צפונה בעקבותיו וסיים שם את לימודי התואר הראשון בשנת 1946.
כעבור שנה התקבל פלויד לסגל מורי הפסנתר באוניברסיטת המדינה של פלורידה אשר מקום מושבה בעיר טלהסי.
שם התגורר למשך שלושים שנה במהלכן נהיה לפרופסור להלחנה.
את תואר המוסמך קיבל מאוניברסיטת סירקיוז בשנת 1949.
האופרה הראשונה של פלויד הייתה "דמדומים איטיים" ללברית שכתב בעצמו (נוהג שהתמיד בו מאז ועד למותו).
הפקת האופרה התרחשה בסירקיוז שבמדינת ניו יורק בשנת 1949. האופרה הבאה שלו, "הפליטים", הוצגה בטלהסי שבפלורידה ב-1951, אך הוסרה לאחר מכן.
האופרה הבאה של פלויד הייתה להצלחה הגדולה ביותר שלו - "סוזנה".
היא בוצעה לראשונה באוניברסיטת המדינה של פלורידה בפברואר 1955, עם פיליס קרטין בתפקיד הראשי ומאק הארל בתפקיד הכומר אולין בליטץ'.
כעבור שנה עלתה האופרה באופרה של ניו יורק, עם קרטין ונורמן טרייגל (בהצלחה הגדולה הראשונה שלו) בתפקיד בליטץ', בניצוח אריך ליינסדורף.
בעקבות השבחים הרבים שזכתה להם, בשנת 1958 נשלחה הפקת האופרה של ניו יורק, בבימוי פרנק קורסארו, לתערוכה העולמית של בריסל, עם קרטין, טרייגל וריצ'רד קאסילי.
מאוחר יותר בשנת 1958, הועלה מחזה נוסף של פלויד, "אנקת גבהים", המבוסס על הספר אנקת גבהים מאת הסופרת הבריטית אמילי ברונטה.
המחזה הוצג לראשונה באופרה של סנטה פה, כאשר קרטין בתפקיד הגיבורה הראשית.
המחזה "ייסורי ג'ונתן וייד" הועלה בשנת 1962. עלילתו מתרחשת בדרום קרוליינה בימי תקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.
המחזה הבא שלו היה "עובר האורח ומולי סינקלייר", קומדיה על מתיישביה הסקוטים של דרום קרוליינה.
לאחר מכן הועלה "מרקהיים", על פי עלילתו של רוברט לואיס סטיבנסון.
מחזה זה הוצג לראשונה בשנת 1966, באופרה של העיר ניו אורלינס.
המחזה הבא שלו, "על עכברים ואנשים" (על פי עלילת על עכברים ואנשים מאת ג'ון סטיינבק), הועלה באופרה של סיאטל בשנת 1970, בבימויו של קורסארו.
מונודרמה על אלינור מאקוויטניה, "פרח ונץ", עלתה בהצגת בכורה בג'קסונוויל, פלורידה, עם משחק של קרטין ובבימוי קורסארו.
הפקה זו עלתה בהמשך בקרנגי הול.
"הבובה של בילבי" (על פי ספרה של אסתר פורבס) הועלתה לראשונה בגרנד אופרה של יוסטון ב-1976, עם כריסטופר קין כמנצח ודייוויד פאונטני כמפיק.
ב-1976 חבר פלויד לדייוויד גוקלי בייסוד "סטודיו האופרה של יוסטון", תוכנית הכשרה, בניהול האופרה של יוסטון, לצעירים המתבלטים בכישרונם, הן זמרים והן מאמני רפרטואר מקצועיים.
בין השנים 1976 ל-1996 כיהן פלויד כפרופסור בקתדרת מ.
אנדרסון בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת יוסטון.
ביוסטון הושמעה לראשונה בשנת 1981 גם "וילי סטארק" (בעקבות רוברט פן וארן), בבימויו של הרולד פרינס.
לאחר הפסקה של קרוב לעשרים שנה, עלתה בשנת 2000 האופרה האחרונה של פלויד בהצגת בכורה ביוסטון - "קוֹלְד סאסי טְרי".
האופרה מבוססת על הרומן היחיד של הסופרת אוליב אן ברנס, הנושא את אותו השם.
פטריק סאמרס ניצח, ברוס ברספורד ביים ופטרישה ראסט עמדה בראש צוות המבצעים.
קרלייל פלויד חיבר בשנות ה-50 סונאטה לפסנתר בשביל רודולף פירקושני, שניגן אותה ברסיטל בקרנגי הול, אך לאחר זאת נשכחה היצירה מלב עד שדניאל רוונאף (Daniell Revenaugh) הקליט אותה ב-2009, בגיל 74. הפסנתרן עבד עם המלחין ללמוד את היצירה (פלויד עצמו מעולם לא למד אותה), והחזרות וההקלטה החיה עצמה הונצחו בסרט.
ההקלטה נעשתה על פסנתר הסטיינוויי, בעיצובו המיוחד של הצייר הבריטי לורנס אלמה-טאדמה , שפיאר את אולם הכניסה של הבית הלבן בתקופת נשיאותם של תאודור רוזוולט ווודרו וילסון.
פלויד הלך לעולמו ב-30 בספטמבר 2021.
"עובר האורח ומולי סינקלייר" (1963)
"קוֹלְד סאסי טְרי" (2000) (יצא בעברית בשם "בצל האילנות האהובים", הוצאת לדורי, תרגום שלומית קדם)
ציון לשבח מן האיגוד הלאומי של מנצחים ומלחינים אמריקאים (1957)
"פרס עשרת הצעירים הראשונים במעלה של האומה" מלשכת המסחר הצעירה של ארצות הברית (1959)
פרס הפרופסור המצטיין של אוניברסיטת מדינת פלורידה (1964)
קביעת הערכה מאת הרשות המחוקקת של אוניברסיטת מדינת פלורידה (1972)
תואר דוקטור לשם כבוד מדיקינסון קולג' (1983)
פרס המכון הלאומי לאופרה על שירות לאופרה האמריקאית - אות הכבוד הרם ביותר שהמכון מעניק (1983)
קבלה לאקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (2001)
מדליית האמנויות הלאומית מן הבית הלבן (2004)
עיטור כבוד לאומי לאמנויות, אות כבוד מטעם האופרה על מפעל חיים (2008)
"פי מו אלפא סינפוניה איש המוזיקה" - עיטור הכבוד הגבוה ביותר לחבר האחוות המוזיקה האמריקאית לשנת 2012
"סוזנה" (סטאדר, האדלי, ראמי; נאגנו, 1993-94) וירג'ין קלאסיקס
"סוזנה" (קרטין, קאסילי, טרייגל; אנדרסון, 1962) [חי] VAI
"מסע צליינות": קטעים: (טרייגל; טורקנובסקי, 1971) אוריון
"עובר האורח ומולי סינקלייר" (נוויי, טרייגל; רודל, (1963) VAI
"של עכברים ואנשים" (פוטראל, גריפי, הוקינס; סאמרס, 2002) הקלטות אולבני
"קולד סאסי טרי" (ראסֶט; סאמרס, 2000) [חי] הקלטות אולבני
"סוזננה": תמונת התחייה (טרייגל; יסטאדט, טרייגל, 1958) [חי] אגודת בל קאנטו
"וילי סטארק" (ג'סי; ג' קין, מקדונאף, 2007) [חי] ניופורט קלאסיק
קרלי רוז סוננקלר היא זמרת ושחקנית אמריקאית יהודיה.
התפרסמה בשל השתתפותה בעונה השנייה של תוכנית המציאות "אקס פקטור אמריקה", שם סיימה במקום שני.
קרלי רוז נולדה למשפחה יהודית בניו יורק.
ומתגורר כיום בכפר ממרונק במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק.
היא החלה לשיר בגיל שנתיים, וחיקתה כמה מהמבצעים בשנותיה הראשונות של תוכנית המציאות "אמריקן איידול".
היא לקחה שיעורי שירה, ריקוד, פסנתר ומשחק רבים, ואחת המורות שלה קישרה אותה עם סוכנות כישרונות בעיר ניו יורק, שהחתימה אותה.
יש לה אח גדול, ראסל, שסיים את לימודיו באוניברסיטת דלאוור.
היא לוקחת שיעורי פסנתר ומלחינה שירים, ושרה את ההמנון הלאומי במרכזי ספורט.
סוננקלר החלה את הקריירה המקצועית שלה בשנת 2006 בעיבוד בימתי של "ליל הצייד", בפסטיבל התיאטרון המוזיקלי בניו יורק, בו גילמה את התפקיד הראשי של פרל.
באותה שנה, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי במחזמר "עלובי החיים" בתור קוזט הצעירה.
בשנת 2009 היא הופיעה בסיבוב ההופעות הארצי של "בית קטן בערבה", המחזמר, בכיכובה של מליסה גילברט שגילמה את התפקיד הראשי של קארי.
בשנת 2011 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בדמותה של גילדה פליפ בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "חברת החשמל" של רשת PBS.
סוננקלר הופיעה בשני סרטים עלילתיים, "יומני האומנת" (2007) בכיכובה של סקרלט ג'והנסון, בתור אחת הילדות של המטפלת, ותפקיד קטן בסרט "אחוות הג'ינס 2" (2008).
בנוסף, עשתה הופעות אורח רבות בטלוויזיה.
ב-12 בספטמבר 2012 סוננקלר הלכה לאודישן לעונה השנייה של תוכנית המציאות "The X Factor אמריקה", שם נבחנה עם השיר "Feeling Good", שבוצע במקור על ידי נינה סימון.
המפיק אל איי ריד אמר לה "את יכולה להיות בת 13, אבל הנשמה שלך זקנה!", וסיימון קאוול העביר אותה עם "4,883 כן", וסוננקלר עברה לשלב הבא.
לאחר האודישן הראשון המוצלח שלה, היא התקדמה במהלך היום הראשון של "מחנה האתחול" של אקס פקטור, שם שרה את "Pumped Up Kicks" עם בי מילר.