tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-23 בינואר 2016, בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
זמן קצר לאחר מכן אולפני אמזון רכשו את זכויות הפצה של הסרט בארצות הברית תמורת 10 מיליון דולר, וגברו על אולפני סוני, סרטי יוניברסל, Lionsgate, ופוקס.
זו הייתה הרכישה הידועה השנייה בשוויה, אחרי "הולדתה של אומה" שנרכשה בעבור 17.5 מיליון דולר.
מאוחר יותר, הוכרז כי Roadside Attractions הצטרפה להיות שותפה להפצה של הסרט, יחד עם אמזון.
נכון ל-5 בפברואר 2017, הסרט גרף 43.9 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-1 מיליון דולר בשאר העולם, ובסך הכול הכניס סכום כולל של 44.9 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט עלה לאקרנים בהפצה מוגבלת ב-18 בנובמבר 2016, גרף 256,498 דולר מארבעה אולמות קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו (ההכנסה הממוצעת מכל אולם קולנוע היא 64,125 דולר - סכום הנחשב טוב).
ההפצה הנרחבת של הסרט החלה בסוף השבוע של 16 בדצמבר 2016 מול עלייתם של "רוג אחת" ו"יופי נסתר", שבמהלכו גרף הסרט 4.2 מיליון דולר, שהציבו אותו במקום השישי בהכנסות מקופות כרטיסים באותו סוף שבוע.
שבחים רבים הורעפו על התסריטאי והבמאי קנת' לונרגן, ועל המשחק של אפלק, ויליאמס והדג'ס.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, הסרט קיבל דירוג אישור של 96%, בהתבסס על 219 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.9 מתוך 10. דעת הקונצנזוס של מבקרי הקולנוע, על פי האתר, קבעה כי הסרט "מספק דרמה רבת השפעה, מאוכלסת על ידי דמויות שלמות, ומסמן צעד חזק נוסף קדימה עבור התסריטאי-במאי לונרגן".
באתר Metacritic, לסרט יש ציון של 96 מתוך 100 בהתבסס על 52 ביקורות, המעידים על "שבחים אוניברסליים".
בביקורת חיובית, מבקר הקולנוע מאט צולר זייץ (Rogerebert.com) כתב: "אף על פי שזה ברור כשמש שלי (הדמות שמגלם אפלק) הוא אדם הרוס שעדיין אוסף את השברים של חייו הקודמים, הסרט לוקח את הזמן בחשיפת טבעו של האסון שפקד אותו".
מכון הסרטים האמריקאי בחר בסרט לאחד מעשרת הסרטים של השנה.
להלן רשימה חלקית של פרסים ומועמדויות בהם זכה הסרט:
פרס אוסקר - זכייה בשני פרסים: פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר
פרס איגוד המבקרים האמריקני - זכייה במקום הראשון בשלושה פרסים (שחקן ראשי, שחקנית משנה, תסריט), זכייה אחת במקום השני (סרט) וזכייה אחת במקום השלישי (במאי)
פרס אינדפנדנט ספיריט - 5 מועמדויות (סרט, שחקן ראשי, שחקנית משנה, תסריט, עריכה)
פרס באפט"א לקולנוע - 6 מועמדויות (סרט, שחקן ראשי, שחקנית משנה, במאי, תסריט, עריכה)
פרס גילדת שחקני המסך - 4 מועמדויות (שחקן ראשי, שחקן משנה, שחקנית משנה, צוות שחקנים)
פרס גלובוס הזהב - זכייה בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר, ועוד 4 מועמדויות (סרט, שחקנית משנה, במאי, תסריט)
פרס סטלייט - זכייה בשני פרסים (סרט, במאי), ועוד 5 מועמדויות (שחקן ראשי, שחקן משנה, שחקנית משנה, תסריט, לחן מקורי)
פרס הקולנוע הבריטי העצמאי - מועמדות לפרס הסרט הזר הטוב ביותר
מנצ'סטר-ליד-הים היא עיר ב שב, במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.
העיר ידועה בזכות חופיה היפים ונקודות התצפית המצויות בה.
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2020 עמדה אוכלוסייתה על 5,395.
העיר שוכנת בצדו הדרומי של כף אן, בנקודה שבה חצי האי נוגע ביבשת.
החוף הצפוני אוכלס בבני האגאוום עוד לפני הגעת המתיישבים מאירופה, שהחלה בשנת 1629, כעשור לאחר שמגפה קטלה רבים מבני האוכלוסייה הילידית.
דיג היווה את התעשייה העיקרית בעיר כמעט מהקמתה בשנת 1645, אך באמצע המאה ה-19 היא החלה להתפתח כאזור נופש לחוף הים.
העיר הופיעה, בין בשמה ובין כמקום צילומים במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, בפרט בסרט מנצ'סטר ליד הים משנת 2016.
מנצ'סטר ארנה הוא אולם במנצ'סטר שבאנגליה.
האולם, הממוקם מעט מצפון למרכז העיר, שוכן ברובו מעל תחנת הרכבת מנצ'סטר ויקטוריה בשטח זכויות האוויר של התחנה.
באולם מספר מקומות הישיבה הרב ביותר לאולם מקורה בממלכה המאוחדת, והשני באירופה.
זהו אחד מהאולמות העמוסים בעולם, והוא מארח אירועים מוזיקליים ואירועי ספורט דוגמת אגרוף ושחייה.
האולם היה חלק מרכזי בהצעות האירוח של מנצ'סטר לאירוח המשחקים האולימפיים ב-1996 וב-2000, ונעשה בו שימוש רב במשחקי חבר העמים הבריטי 2002.
המבנה עוצב על ידי DLA אלרב בקט (DLA Ellerbe Beckett), אובה ארופ, ואוסטין-סמית':לורד (Austin-Smith:Lord), והוא מתואר על ידי קלייר הארטוול כ"מתחם ספורט ובידור ענקי וחסר נשמה, המורכב על גב תחנת ויקטוריה".
המתחם ממוקם בשטח זכויות האוויר שמעל תחנת הרכבת ונבנה כך שלא ישבש את פעולת התחנה.
התוכניות המקוריות לבניית האולם כללו מגדל עשוי זכוכית, שלא נבנה לבסוף.
האולם כלל בשנים 1996–2000 קולנוע בעל שבעה מסכים, אולם רב-תכליתי ואזור חנייה רב-קומות.
מה שהיה בעבר בית הקולנוע הוא כיום מוקד שירות.
מִסְבָּך גדול (מאה וחמישה מטרים) משתרע על הגג.
בבטון מזוין נעשה שימוש כדי להגדיל את בידוד הקול.
החלקים העליונים של המבנה מחופים בזכוכית בצבע אפור-סגלגל וירוק.
האולם היה אחד האולמות הראשונים באירופה שנבנה עם סידור מושבים של 360 מעלות, והוא האולם היחיד בממלכה המאוחדת שכולל את האפשרות הזו (ל-O2 ארנה שבלונדון מושבים ב-360 מעלות רק בקומה התחתונה מבין קומות האולם, בעוד במנצ'סטר ארנה החידוד כלול בשתי הקומות).
האולם נבנה כחלק מהקמפיין העירוני של מנצ'סטר, שלא הצליח, להביא לכך שהעיר תארח את המשחקים האולימפיים בשנת 2000. הקמת המבנה עלתה 52 מיליון פאונד, ש-35.5 מיליון מתוכן נתנו על ידי הממשל ו-2.5 מיליון על ידי הקרן האירופית לפיתוח אזורי .
אף על פי שהאולם נבנה כאולם אירועי ספורט בסגנון אמריקאי, הוא היה ליותר מצליח בארחו אירועי מוזיקה גדולים.
האולם נפתח ב-15 ביולי 1995. בתחילה מומן על ידי חברת הטלפון NYNEX, ולפיכך נקרא "NYNEX ארנה".
בערב הפתיחה צפו 15,000 צופים בהופעתם של ג'יין טורוויל וכריסטופר דין , מחליקים על קרח; היה זה שיא למספר צופים באירוע החלקה על הקרח.
שיאי נוכחות נשברו פעם נוספת ב-1997, אז צפו 17,425 איש במשחק הוקי קרח בין שפילד סטילרס למנצ'סטר סטורם; היה זה שיא למספר צופים במשחק הוקי קרח באירופה.
כש-14,151 איש צפו במשחקן של לונדון לאופרדס ומנצ'סטר ג'יאנטס, היה זה שיא למספר צופים במשחק כדורסל בבריטניה.
האולם, שמארח כל שנה מעל מיליון איש באירועי מוזיקה ובהצגות למשפחות, הוא אחד האולמות העמוסים בעולם.
בשנת 2016 הגיע ברשימות "פולסטאר" למקום הרביעי ברשימת האולמות העמוסים בעולם, אחרי מדיסון סקוור גארדן, אקור הוטל ארנה ו-O2 ארנה; בשנה שלפני כן הגיע למקום השני.
ב-22 במאי 2017 בוצע באולם פיגוע טרור על ידי מחבל מתאבד, בעת יציאת הקהל לאחר הופעה של הזמרת אריאנה גרנדה.
האירוע גבה את חייהם של כ-22 בני אדם ועוד עשרות נפצעו.
האולם חזר לפעילות ב-9 בספטמבר 2017 עם מופע צדקה של הזמר יליד העיר נואל גלאגר.
ארווין הרברט מנפרד פולאץ היה מורה, עורך ומתרגם, השתייך לקהילת הקוויקרים והוכר כחסיד אומות העולם.
מנפרד פולאץ נולד ב-1886 בדרזדן שבגרמניה.
אביו, רודולף פולץ, היה מנהל של מכינה צבאית ואמו סלסטין, לימדה צרפתית במכינה זו.
היו לו שני אחים וארבע אחיות והוא היה הצעיר ביותר במשפחתו.
הוא למד במכינה ב-1906 ולאחר מכן למד באוניברסיטה גרמנית וספרות גרמנית, פילולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה, כלכלה ומשפטים.
מנפרד פולאץ נישא לאשתו לילי אנגלמן ב-27 בדצמבר 1915 בדרזדן.
לזוג נולדו ארבעה ילדים - מריאן, אינגה, קרל ורוזמרי והם התגוררו בשכונת קלוצקה בדרזדן.
מנפרד פולאץ נבחר להיות חבר במועצת העיר בדרזדן.
פולאץ נהיה מורה, והוא ואשתו לימדו בכמה בתי ספר בדרזדן ובלייפציג.
הזוג היו מחסידי החינוך הפרוגרסיבי, ובשנת 1916 הקימו בית ספר בהשראת זרם חינוכי זה.
בבית הספר היו שיעורים בשפות זרות ובאומנות וכן גם היו שיעורים שנלמדו מחוץ לכיתות.
לתלמידים ממעמד סוציואקונומי נמוך ניתנה ארוחת צהריים.
הזוג מנפרד ולילי היו חברים בכת הקוויקרים ויזמו פגישה שלהם בדרזדן ב-1931. בפגישה זו הם קבעו שהם יקימו בית ספר לקוויקרים בניהולו של מנפרד.
בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון, תוכניות אלו בוטלו.
באותה שנה, מנפרד ביקש שלא להצדיע להיטלר בבית הספר שלו, ולכן כשחוקק "חוק הפקידות המקצועית", פוטר מתפקידו.
באוגוסט 33', אנשי .S.A עצרו אותו יחד עם כמאתיים מאנשי העיר דרזדן שהואשמו בהתנגדות למשטר.
לאחר כשבוע, לאחר התערבות קווייקר אמריקאי, מנפרד שוחרר ממעצר והמשפחה החליטה לעבור לעיר הארלם בהולנד ב-31.1.1934.
בבית בהארלם, לילי פולץ פתחה בית ספר לפליטים מגרמניה.
רוב התלמידים היו בני פליטים יהודים שלא היה אף ארגון שדאג להם.
השיעורים הועברו בעיקר על ידי מנפרד ולילי, וכן על ידי בנם קרל היינץ ומורים נוספים מהארלם.
הם למדו את השפה ההולנדית אולם השפה שלמדו בה בבית הספר, הייתה גרמנית.
ידוע על 28 ילדים שלמדו בבית ספר זה, ומתוכם 23 שרדו את המלחמה.
עד הכיבוש הנאצי, בני הזוג פולץ ביקרו בגרמניה לעיתים קרובות, ולאחר ליל הבדולח מנפרד פולץ עזר ליהודים שנרדפו בפוגרום זה.
לאחר כיבוש הולנד בידי הנאצים, הבית בהארלם הפך להיות מקום מסתור למחתרת ההולנדית.
הילדים הגרמנים גורשו ממנו (על ידי הגרמנים) והזוג פולאץ דאג להביא ילדים הולנדיים במקומם.
בסה"כ הוחבאו בתקופה זו 10 ילדים בגילאים של חודשיים עד 3 שנים, על ידי משפחת פולץ.
ב-14 במאי 1943 מנפרד נאסר ונכלא במחנה דכאו.
בנו, קרל היינץ, למד רפואה.
משטרת הביטחון (.S.D) בקשה ממנו להתגייס כרופא ולשרת בחזית המזרחית, והוא הסכים לכך בתנאי שבתמורה להסכמתו ישוחרר אביו מנפרד מהמחנה.
באופן זה מנפרד שוחרר מדכאו לאחר שהיה אסור בו כשנה וחצי.
קרל היינץ מצא את מותו בחזית המזרחית, כנראה בתחילת 1945.
בשנת 2013 יד ושם הכיר בזוג פולאץ כחסידי אומות עולם.
מול ביתם של הזוג בהארלם הוקם שלט לזכרם ולזכר פעילותם.
מנצ'סטר ארנדייל הוא מרכז קניות גדול במנצ'סטר שבאנגליה.
מרכז הקניות השלישי בגודלו באירופה ואחד ממרכזי הקניות הגדולים ביותר בממלכה המאוחדת.
המרכז נבנה בשלבים בין 1972 ל-1979, ועבר שדרוג לאחר הפיגוע במנצ'סטר ב-1996. שטח הרצפה הקמעונאי של המרכז עומד על 140,000 מ"ר ומבקרים בו כ-41 מיליון אנשים מדי שנה.
מנצ'היי (בהונגרית: Mencshely) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם במנצ'היי מספר התושבים נמצא בירידה.
במנצ'היי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ינה קרטס, (במקור קוֹהְן כלומר כהן, 1889 – 1969) היה רופא שיניים (DMD) יהודי-הונגרי.
מועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי נשים , ובקיצור מנצ'סטר סיטי נשים, הוא מועדון כדורגל נשים אנגלי מהעיר מנצ'סטר, המשחק בסופר ליג - ליגת העל האנגלית.
המועדון נוסד בשנת 1988 בשם מנצ'סטר סיטי ליידיס כפעילות צדדית במועדון מנצ'סטר סיטי, והחל משנת 2012, במסגרת הסכם חדש, הפך למחלקת כדורגל הנשים הרשמית של המועדון.
מנצ'סטר סיטי ליידיס, נוסד בשנת 1988 כמועדון נשים המסונף למועדון הגברים.
למרות זאת, המועדון לא קיבל תמיכה ממועדון הגברים, נאבק במשך שנים על קיומו וסבל מקשיי תקציב ותנאים לאימון ומשחק.
מאז הקמתה שיחקה הקבוצה בליגת המחוזות במסגרת המחוז הצפון מערבי.
בשנת 2000 עלתה למחוז הצפוני בליגת המישנה.
כשבוצעה המהפכה בליגת הנשים האנגלית והוקמה הסופר ליג בשנת 2010, הקבוצה לא זכתה להצטרף לליגה והמשיכה לשחק שלוש עונות בליגת המישנה.
במסגרת הרחבת הליגה המקצוענית באנגליה ל-18 קבוצות בשתי ליגות קיבלה גם הקבוצה הזדמנות ואף קודמה ישר לליגה הבכירה.
כנראה גם כיוון שבתקופה זו החלה לקבל את תמיכת מועדון הגברים מבחינה תקציבית וכן זכתה לשיתוף מלא במתקני המועדון ובשדרוג תנאי האימון.
במסגרת הכניסה לליגה הבכירה שינתה הקבוצה את שמה למנצ'סטר סיטי נשים והחתימה מספר שחקניות מפתח מהטובות באנגליה בתקופה זו.
ח'דיג'ה שאו היא מלכת הכיבושים עם 68 שערים (נכון למרץ 2024).
מאז הצטרפה לסופר ליג הפכה הקבוצה לאחת החזקות והדומיננטיות שבה.
היא זכתה באליפות בשנת 2016 ו-6 פעמים סיימה כסגנית האלופה.
כמו כן זכתה שלוש פעמים בגביע וארבע פעמים בגביע הליגה.
בעונת 2016/2017 העפילה לראשונה לליגת האלופות והצליחה להגיע חצי הגמר בו הפסידה לליון.
זה היה הישג השיא של הקבוצה אותו שחזרה גם בעונה הבאה שגם בה הפסידה בחצי הגמר לליון.
מאז העפילה לראשונה לליגת האלופות הקבוצה משחקת בה ברציפות.
חתולי מנצ'קין הם גזע של חתול הבית בעלי רגליים קצרות, המהוות את המאפיין הבולט ביותר שלהם והן גם מה שהעניקו להם את שמם: המנצ'קינים הם יצורים נמוכי קומה מארץ עוץ ועל שמם נקראים החתולים הללו.
אף על פי שהם קיימים כבר עשרות שנים, עד לא מזמן הם לא נחשבו לגזע רשמי של חתולים.
כיום חתולי מנצ'קין מוכרים כגזע שמשתתף בתערוכות.
מנצ'קין הוא גזע חתולים שנוצר כמוטציה גנטית שיצרה חתול עם רגליים קצרות באופן חריג.
עם זאת, קוצר רגליהם של חתולי המנצ'קין לא גורע מן היכולות האתלטיות שלהם ולא מונע מהם לקפוץ לגבהים ולרוץ במהירות.
באופן כללי, המנצ'קינים נחשבים לחתולים בריאים, שסובלים בעיקר מן המחלות שמאפיינות חתולים גזעיים באופן כללי ולא נושאים מחלות של הגזע הספציפי.
מלבד העובדה שחתול המנצ'קין מתמודד עם מוטציה שגורמת לרגליו להיות קצרות, הוא נחשב לחתול בריא וחזק.
חתולים עם רגליים קצרות דווחו באנגליה כבר בשנת 1930 אבל רובם נהרגו במלחמת העולם השנייה ונשארו מעטים מהם.
הגזע תועד לראשונה רק ב-1964, אולם לא הייתה כל תוכנית רבייה.
בשנת 1983 לאחר שמורה בלואיזיאנה, ארצות הברית מצאה שתי חתולות בהריון, אימצה אותן וגילתה שאחת מהן המליטה שגר שכולו חתלתולים קצרי רגליים, הגזע חזר למודעות מחדש והם החלו להתרבות.
כשבדקו את החתולים הבינו שמדובר במוטציה גנטית שהשפיעה על אורך עצמות הרגליים.
בשנת 1991 הוצג המנצ'קין בפני הציבור במסגרת תערוכת חתולים שערך ה-TICA ('איגוד החתולים הבינלאומי') במדיסון סקוור גארדן בניו יורק.
TICA גם החליטו על תוכנית רבייה לשימור הגזע.
בשנת 1995 המנצ'קין התקבל כגזע מוכר רק ב-TICA ולא התקבל ב-CFA ('איגוד רישום גזעי חתולים') ולכן הוא מוגדר כחתול רגיל עם רגליים קצרות.
הטענה היא שמדובר במוטציה של החתולים שעלולה לגרום להם בעיות בריאותיות והארגון אינו רוצה לתמוך במוטציות בכוונה או בטעות.
בשנת 2003 החלו לשלב את הגזע בתחרויות של חתולים.
בדיקות שנערכו על ידי וטרינרים גילו, שמקורן של הרגליים הקצרות של המנצ'קינים, כחצי מאורך רגל של חתול "רגיל", הוא במוטציה גנטית, שהשתמרה מדור חתולים אחד למשנהו.
הגן האחראי לרגליהם הקצרות הוא אותו גן האחראי על רגליים קצרות גם אצל כלבי תחש, כלבי באסט וכלבי קורגי וולשי, אך לעומתם, חתולי המנצ'קין אינם סובלים מבעיות בעמוד השדרה הקשורות בדרך כלל בגן זה.
בעל גוף ארוך ופרוותי, עיניים בצורת שקד ואוזניים משולשות ומחודדות.
הצבעים חום, אפור ולבן אופיינים לפרוות חתול המנצ'קין, בעוד אורך פרוותו משתנה מפרט לפרט.
מוטציה גנטית גרמה לרגליו להיות קצרות יותר מרגלי מיני חתול אחרים, תכונה הנחשבת למאפיין העיקרי שלו.
משקלו של חתול המנצ'קין נע בין שניים לארבעה קילוגרם.
מלבד הרגליים, יתר הגוף של חתולי מנצ'קין הוא ממוצע בגודלו, כלומר המראה של החתולים הללו דומה קצת לכלבי תחש בהיבט של הפרופורציה בין הגוף לרגליים.
הנקבות קטנות יותר מן הזכרים.
ישנם חתולי מנ'צקין בעלי פרווה קצרה וישנם כאלה עם פרווה ארוכה.
העיניים של החתולים מהגזע הזה יכולות להיות בכמה גוונים וכך גם הפרווה שלהם.
רגליו האחוריות ארוכות יותר מרגליו הקדמיות, מה שיוצר מעין שיפוע לאורך עמוד השדרה של חתול מנצ'קין.
תוחלת החיים של החתול, בדומה לחתולי בית היא 13-15 שנים.
המנצ'קין נחשב לחתול חכם וסקרן, בעל יכולות ציד גבוהות ויכולת תקשורת טובה עם הסביבה.
לעיתים חתול המנצ'קין מחליט לשמור עצמים שמצא כאביזרי משחק כדי שיוכל לשחק בהם כאשר ירצה בכך, ויש הרואים בכך תכונה כלבית יותר מאשר חתולית.
חתול המנצ'קין נחשב לחתול תקשורתי ובעל ביטחון.
הוא אוהב לשחק ולפרוק אנרגיה עם חתולים אחרים.
למרות המוטציה הגנטית והמראה הגמדי לחתול מגזע מנצ'קין יש יצר ציד מפותח והוא ירדוף אחרי דברים שזזים בבית ובסביבה כדי לצוד ולאכול.
המנצ'קין מאוד אוהב ליטופים וכרבול עם האנשים שחיים אתו או עם חיות אחרות בבית.
מדובר בחתול מאוד ידידותי, בעל הרבה ביטחון עצמי, מאוד מסור ונאמן, אוהב מאוד את בעליו ומשפחתו, ומסתדר עם כלבים וחתולים אחרים.
מנצ'סטר הצפונית היא עיר במחוז ואבאש במדינת אינדיאנה בארצות הברית.
משרד דואר במקום הוקם בשנת 1838 ובשנת 1846 היישוב קיבל הכרה.
הוא נקרא על שם של מנצ'סטר שבאנגליה.
אוניברסיטה עירונית פועלת משנת 1889. בתחילת המאה ה-20 בעיר פעל מפעל לייצור מכוניות של חברת DeWitt Motor Company.
בשנת 1968 מרטין לותר קינג עשה את הנאום האחרון שלו באוניברסיטה של העיר.
מספר בניינים בעיר נכללו ברשימת אתרים בעלי חשיבות היסטורית.
בהתאם למפקד אוכלוסין של שנת 2010 בעיר מתגוררים 6,112 תושבים מהם 96% הם אמריקאים לבנים וכ-1.1% הם אפרו אמריקאים.
מנפרד מאיר רייפר היה עיתונאי, סופר, היסטוריון ופוליטיקאי ישראלי יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית.
רייפר נולד ב-3 בינואר 1888 למשפחה יהודית דתית בכפר באניליב-פידהירני שבבוקובינה, אוקראינה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ועבר בהמשך להתגורר בצ'רנוביץ.
הוא גדל בסביבה שהייתה ברובה דוברת יידיש ואוקראינית.
עם זאת, את מרבית כתביו פרסם בגרמנית, שפת הדיבור בקרב היהודים המשכילים בבוקובינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ב.
ב-1921 נבחר לייצג יחד עם מאיר אבנר והרב יעקב הופמן את יהודי בוקובינה ב.
ב-1931 נבחר לכהן ב מטעם המפלגה היהודית הרומנית, וכיהן בתפקידו עד 1932. ב-1941, עם השתלטות ברית המועצות על חבל בוקובינה, ניצל מגירוש הפעילים הציוניים בבוקובינה לסיביר.
רייפר סבל ממחלת לב, והרשויות התחשבו במצבו הבריאותי.
לאחר שממלכת רומניה כבשה את האזור מחדש במסגרת מבצע ברברוסה, ניצל רייפר שנית.
הוא לא שולח לטרנסניסטריה, לשם הוגלו היהודים מחבלי בוקובינה ובסרביה, בשל אותה מחלת לב ממנה סבל.
ב-1942 ייסד קרן סיוע ליהודים שגורשו לסיביר.
ב-1943 עזב את צ'רנוביץ לבוקרשט, ובאפריל 1944 עלה לארץ ישראל דרך טורקיה.
הוא השתקע בתל אביב, שם נפטר ב-21 במרץ 1952.
רייפר היה נשוי לינקה (יהודית) לבית קורן.
בנם, , יליד 1921, התנדב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ונהרג בתאונת דרכים סמוך לבית דגן, ב-1943. לשניים הייתה בת נוספת, בשם דיתה, ילידת 1919.
מסע המוות: יהודי בוקובינה בשואה, תל אביב: עם עובד, 1946
"בוקובינה: היסטוריה, יהודים", יוסף קלוזנר (עורך), בתוך האנציקלופדיה העברית ז', תל אביב: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, 1954, עמ' 927–932
מנצ'גו (בספרדית: Manchego או בשמה הרשמי: Queso Manchego) היא גבינה המיוצרת במחוז לה מנצ'ה בספרד מחלב כבשים מגזע מנצ'גה.
הגבינה מיושנת בין 60 יום לבין שנתיים.
למנצ'גו יש עקביות יציבה וקומפקטית ומרקם חמאתי, לעיתים קרובות מכילה כיסי אוויר קטנים שמפוזרים בצורה לא אחידה.
צבע הגבינה משתנה מלבן לצהוב שנהב, והקליפה הבלתי אכילה מצהובה לחום-בז'.
הגבינה בעלת טעם מיוחד, מפותחת היטב אך לא חזקה מדי, היא קרמית עם פיקנטיות קלה ומותירה טעם לוואי האופייני לחלב כבשים.
גבינת מנצ'גו מסווגת רגולטורית בספרד במעמד גאוגרפי מוגן, והגבינה זכתה למעמד כינוי מקור מוגן (PDO) על ידי האיחוד האירופי.
יש לייצר אותה בחלקים ייעודיים של המחוזות אלבסטה, סיאודאד ריאל, קואנסה וטולדו, כולם באזור לה מנצ'ה.
ניתן לייצר אותה רק מחלב מלא של כבשים מגזע מנצ'גה שגדלו בחוות רשומות בתוך אותו אזור.
יש ליישן את הגבינה לפחות 60 יום (30 יום לגבינות במשקל של עד 1.5 ק"ג) ולכל היותר שנתיים.
יש לייצר אותה בלחיצה בתבנית גלילית שגובהה המקסימלי הוא וקוטרה המרבי .
ניתן לייצר גבינת מנצ'גו מחלב מפוסטר או גולמי.
אם היא מיוצרת מחלב גולמי ניתן לסמנה כ-artesano (אומן).
התוספים המותרים היחידים הם אנזים הגבנה טבעי או אנזים קרישה מאושר אחר ומלח.
צורתן המסורתית של התבניות בהן דוחסים את הגבינה היא צורת חבית, אולם בעבר גבינת המנצ'גו נוצרה על ידי לחיצת הנתח בסלסילות עשב אספרטו קלועות, שהותירו תבנית זיג-זג ייחודית (הידועה בשם ) על קליפת הגבינה.
בימינו, אותו אפקט מושג על ידי תבנית שבתוכה יש עיצוב בתבליט המקנה לגבינה המוגמרת דוגמה מובלטת הדומה לזו של עשב האספרטו הקלוע.
במהלך תהליך ההתישנות, גבינת המנצ'גו מפתחת קליפה טבעית.
התקנות מתירות לשטוף אותה, לצפותה בפרפין, לטבול אותה בשמן זית, או לטפל בגבינה בחומרים שקופים מסוימים המאושרים לשימוש.
גבינות העומדות בדרישות ה-PDO נושאות לשונית קזאין הנושאת את השם , מספר סידורי, ויצירות אומנות המתארות את דון קיחוטה דה לה מנצ'ה.
הלשונית מיושמת כשהגבינה בתבנית ונושאת תווית ייחודית המונפקת על ידי המועצה להסדרת גבינת המקור של מנצ'גו.
לגבינת מנצ'גו יש מגוון של טעמים שונים על פי גילה:
: גבינה טרייה המיושנת שבועיים.
יש לה טעם עשיר אך עדיין, אינה גבינת מנצ'גו אמיתית בשל חוסר ההתיישנות שלה.
מיוצרת בכמויות קטנות; לעיתים נדירות נמצאת מחוץ לספרד.
: גבינה מוצקה למחצה, מיושנת במשך 3 שבועות עד 3–4 חודשים, מעט מתונה יותר בטעם מהקוראדו (Curado).
: גבינה מובשלת למחצה מיושנת 3–6 חודשים בטעם קרמל ואגוזים.
: מיושנת 1–2 שנים, מוצקה בטעם חד יותר ככל שהיא מיושנת זמן רב יותר.
יש לה פלפליות עשירה ועמוקה.
ניתן לשלב אותו במאכלים, אבל אפשר לאכול אותה גם לבד או כטאפס.
מנפרד רומל היה פוליטיקאי גרמני מטעם מפלגת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (CDU), שכיהן כראש עיריית שטוטגרט מ-1974 עד 1996. מדיניותו של רומל תוארה כסובלנית וליברלית, והוא היה אחד הפוליטיקאים העירוניים הפופולריים ביותר בגרמניה.
הוא זכה במספר אותות זרים.
הוא היה בנם היחיד של הגנרל-פלדמרשל בוורמאכט ארווין רומל ושל רעייתו לוסיה מריה מולין (1894–1971), ותרם להקמת מוזיאונים לכבוד אביו.
הוא נודע גם בידידותו עם ג'ורג' פטון הרביעי ודייוויד מונטגומרי, בניהם של שני יריביו הצבאיים העיקריים של אביו.
רומל נולד ב-24 בדצמבר 1928 בשטוטגרט ונכנס לשירות כעוזר לופטוואפנהלפר (עוזר בחיל האוויר) בשנת 1943 בגיל 14, ושירת בסוללת נ"מ.
הוא שקל להצטרף לוואפן אס אס, אבל אביו התנגד לכך.
ב-14 באוקטובר 1944, הוא היה נוכח בבית הוריו כאשר אביו אולץ להתאבד בשל שותפותו לכאורה למזימה להתנקש בחייו של אדולף היטלר בקשר ה-20 ביולי, שהוצגה בפומבי על ידי ההנהגה הנאצית כמוות כתוצאה מפציעת מלחמה.
בפברואר 1945 הודח רומל משירות בחיל האוויר ובמרץ גויס לשירות ה-Reichsarbeitsdienst החצי-צבאי.
בהיותו מוצב ברידלינגן בסוף אפריל, הוא ערק רגע לפני שהארמייה הצרפתית הראשונה נכנסה לעיר.
הוא נלקח בשבי מלחמה, נחקר על ידי (בין היתר) הגנרל ז'אן דה לאטר דה טסיני וחשף את האמת על מותו של אביו.
ב-1947, הוא סיים את לימודי הבגרות שלו בזמן שלמד בביבראך אן דר ריס והמשיך ללמוד משפטים באוניברסיטת טיבינגן.
הוא התחתן עם ליסלוט ב-1954 ונולדה לו בת בשם קתרין.
לאחר תקופת עבודה כעורך דין, בשנת 1956, נכנס רומל לשירות המדינה ולאחר מכן הפך למזכיר המדינה בממשלת באדן-וירטמברג.
בשנת 1974, רומל ירש את ארנולף קלט בתפקיד אוברבורגרמייסטר (שווה לראש עיריית שטוטגרט) בכך שזכה ב-58.5% מהקולות בסיבוב השני של הבחירות, תוך ניצחון על פיטר קונראדי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
כראש עיריית שטוטגרט, הוא נודע גם במאמץ שלו לתת לטרוריסטים של סיעת הצבא האדום שהתאבדו בכלא שטוטגרט-סטמהיים קבורה ראויה, למרות החשש שהקברים יהפכו לנקודת עלייה לרגל לאנשי שמאל קיצוני.
בהגנה על החלטתו מפני ביקורת מתוך מפלגתו שלו, אמר רומל: "כל איבה חייבת להסתיים בשלב מסוים ואני חושב שבמקרה הזה זה מסתיים במוות [שלהם]".
בעודו משמש כראש עיריית שטוטגרט, החל רומל ידידות מתוקשרת עם מייג'ור גנרל צבא ארצות הברית ג'ורג' פטון הרביעי, בנו של יריבו של אביו ממלחמת העולם השנייה, גנרל ג'ורג' ס.
פטון, שהוצב במפקדת הקורפוס השביעי ליד העיר.
בנוסף, הוא גם היה מיודד עם דייוויד מונטגומרי, הוויקונט השני מונטגומרי מאל עלמיין, בנו של יריב גדול אחר של אביו, פילדמרשל ברנרד לו מונטגומרי, ידידות שנראתה בעיני כמה כסמל לפיוס האנגלו-גרמני בעקבות המלחמה וקבלת גרמניה המערבית לנאט"ו.
בחגיגה ב-1996 בתיאטרון הממלכתי של וירטמברג, מנפרד רומל קיבל את העיטור האזרחי הגרמני הגבוה ביותר, ה-Bundesverdienstkreuz.
בנאומו הדגיש הלמוט קוהל דגש מיוחד על היחסים הטובים שנשמרו ונבנו בין צרפת לגרמניה במהלך כהונתו של רומל כראש עיריית שטוטגרט.
ימים ספורים לאחר שעיטור זה ניתן לרומל, העיר שטוטגרט הציעה לו את עיטור אזרח הכבוד.
הוא סיכן את הפופולריות שלו כשהתבלט בזכות היחס ההוגן למהגרים זרים, שנמשכו לשטוטגרט בגלל הכלכלה המשגשגת שלה.
כראש העיר, רומל גם הפעיל "שליטה הדוקה על כספי העיר, הפחתת חובה ואיפשרה מהפך רדיקלי של התשתיות המקומיות, במיוחד כבישים ותחבורה ציבורית [תוך כדי עבודה]...
כדי לטפח את יחסי צרפת–גרמניה".
עמדתו הפוליטית של רומל תוארה כסובלנית וליברלית.
לאחר שפרש מפוליטיקה ב-1996, רומל עדיין היה מבוקש כסופר ונואם מרגש, אף על פי שסבל ממחלת פרקינסון.
הוא כתב ספרים פוליטיים והומוריסטים שונים.
הוא היה ידוע באמירות ובציטוטים הפשוטים והמצחיקים שלו לעיתים קרובות.
מדי פעם, הוא כתב מאמרים עבור שטוטגרטר צייטונג.
רומל שיתף פעולה עם באזיל לידל הארט בהוצאת The Rommel Papers, אוסף של יומנים, מכתבים ופתקים שאביו כתב במהלך ואחרי מסעותיו הצבאיים.
הוא זכה במספר פרסים זרים, כולל מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE), לגיון הכבוד הצרפתי, מדליית החירות של ארצות הברית והדרגה הגבוהה ביותר במסדר ההצטיינות הפדרלי הגרמני.
הוא מת ב-7 בנובמבר 2013, הותיר אחריו את אשתו ליזלוט ובתו קתרין.
בסרטים הבאים על אביו במהלך מלחמת העולם השנייה, מנפרד רומל הוצג על ידי השחקנים הבאים:
1951: שועל המדבר: סיפורו של רומל (במאי: הנרי האת'ווי), ויליאם ריינולדס בתפקיד מנפרד רומל
1962: היום הארוך ביותר (במאים: אנאקין / מרטון / וויקי / אוסוולד / זאנוק), מייקל הינץ בתפקיד מנפרד רומל.
אביו של הינץ, ורנר הינץ, גילם בסרט את פילדמרשל רומל
1989: מלחמה וזיכרון (סדרת טלוויזיה), מתיאס הינצה בתפקיד מנפרד רומל
2012: רומל (במאי: ניקי שטיין), פטריק מולקן בתפקיד מנפרד רומל
בנוסף, ראיונות עם מנפרד הנוגעים לאביו מוצגים בסרט התיעודי Rommel: The Soldier, The Son, and Hitler משנת 2021 בקריינות של גרג קיניר.
מנץ שולרוד (בנורווגית: Mentz Schulerud; 19 באוקטובר 1915 – 18 במאי 2003) היה סופר, שדרן רדיו ובמאי תיאטרון נורווגי.
הוא נודע בידע האנציקלופדי שלו על העיר אוסלו.
שולרוד נולד בכריסטיאניה, אך גדל ברנה , לילהאמר ורינגסקר כאחיה הגדול של מחברת ספרי הילדים המפורסמת אן-קאת ווסטלי .
במהלך הכיבוש הגרמני של נורווגיה הוא היה מעורב בקבוצת התנגדות נורווגית בשם 830-S.
בשל עבודתו בעיתונות הבלתי חוקית הנורווגית, הוא נכלא במחנה הריכוז גריני ב-1944.
לאחר המלחמה, התקבל לעבודה כעורך תוכנית ב-NRK, בשנת 1946. מאוחר יותר הוא היה עורך משנה מ-1959 עד 1962. בתקופה זו עבד גם כעורך הראשי של כתב העת הספרותי Vinduet מ-1959 עד 1963. בשנת 1962 הוא עזב את תאגיד השידור הנורווגי כדי להיות מנהל תיאטרון אוסלו ניי .
באמצעות תוכניות הרדיו, המאמרים והספרים הרבים שלו, הוא העביר בצורה חיה את ההיסטוריה של אוסלו עם אנקדוטות ותסריטים ביוגרפיים, במיוחד הקשורים לחיים האמנותיים של העיר.
שולרוד, חסיד של נורווגית ממלכתית, עמד בראש ארגון Riksmålsvernet לתקופה, ולאחר מכן היה חבר באקדמיה הנורווגית לשפה וספרות.
שולרוד עוטר כאביר במסדר אולף הקדוש.
מנץ שולרוד היה אביה של אינגריד שולרוד, שנישאה לינס סטולטנברג.
מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד נשים , ובקיצור מנצ'סטר יונייטד נשים, הוא מועדון כדורגל נשים אנגלי מהעיר ליי, אנגליה, המשחק בסופר ליג - ליגת העל האנגלית.
המועדון נוסד בשנת 2018 והעפיל מהצ'מפיונשיפ לנשים לסופר ליג בתום עונת 2018-19.
ב-1971, הוסר האיסור של התאחדות הכדורגל האנגלית על קבוצות כדורגל מלהחזיק קבוצות כדורגל נשים.
קבוצה בלתי-רשמית בשם יונייטד ליידיס אוף מנצ'סטר הוקמה בסביבות 1970 על ידי קבוצה מהיציע המזרחי באולד טראפורד.
הקבוצה התאמנה במתחם האימונים של המועדון, הקליף, וארגנה משחקים נגד קבוצות כדורגל נשים בלתי-רשמיות אחרות.
מועדון האוהדות של מנצ'סטר יונייטד החל לפעול בסוף שנות ה-70, והוכר באופן לא-רשמי כקבוצת הנשים הבכירה של המועדון.
בצורתה הראשונית, הייתה הקבוצה קבוצת חסד ששיחקה משחקי גיוס כספים וערכה את משחקה הראשון באוקטובר 1977. ב-1979, הקבוצה הצטרפה לליגת שלושת המחוזות תחת התאחדות כדורגל הנשים והחלה לשחק באופן תחרותי.
כשהליגה מכסה שטח גדול מאנגליה, הקבוצה התחרתה בליגה המקומית וב-1982 אישרה התאחדות הנשים את הקמתה של ליגת מנצ'סטר והמחוז, בו היה מועדון האוהדות לחבר מייסד וזכה באליפות ב-3 העונות הראשונות להקמת הליגה.
ב-1989, התאחדו ליגות מנצ'סטר ומרסיסייד, הליגה הצפון-מערבית וליגת שלושת המחוזות והקימו את הליגה הצפון-מערבית לנשים.
הליגה התפרסה על פני 4 חטיבות וכללה 42 קבוצות.
בו זמנית, פנתה הקבוצה למנצ'סטר יונייטד בבקשה לתמיכה וגיבוי רשמי.
המועדון הסכים והקבוצה החלה להשתמש בשם מנצ'סטר יונייטד ליידיס, המשחקים פורסמו בתוכניית המועדום והקבוצה הורשתה להתאמן בקליף.
הקבוצה הפכה לתחרותית באופן משמעותי לאורך שנות ה-90 ברמות שונות בפרמייר ליג לנשים עד ל-2001.
ב-2001, הקבוצה השיקה שיתוף פעולה רשמי עם מנצ'סטר יונייטד.
למרות זאת, המועדון החל לדשדש עם שורה של עונות בהן סיים באמצע הטבלה בליגה השלישית.
שיתוף הפעולה פורק 4 שנים לאחר מכן, ב-2005, זמן קצר לאחר שמלקולם גלזר השלים את רכישת המועדון תוך שההנהלה החדשה מחליטה שקבוצת הנשים היא לא חלק מ"הגרעין העסקי" והיא לא רווחית.
דוברות מנצ'סטר יונייטד גם הוסיפה שהמועדון רצה להתרכז בקבוצת האקדמיה של הנשים ולא בקבוצת הבוגרות.
2018 - היום: הקבוצה הנוכחית
במרץ 2018, מנצ'סטר יונייטד הכריזה על כוונותיה לייסד מחדש את קבוצת הנשים שלה.
מועדון כדורדל הנשים מנצ'סטר יונייטד הוקם ב-28 במאי 2018, בהמשך לפנייה המוצלחת של המועדון להצטרפות לצ'מפיונשיפ לנשים החדשה.
בכך צוינה חזרת המועדון לכדורגל הנשים לאחר היעדרות בת 13 שנים; למרות שאקדמיית המועדון המשיכה לפעול תחת קרן מנצ'סטר יונייטד, עם שחקניות כמו איזי כריסטיאנסן וקייסי זלם שיוצאות משורות האקדמיה.
קייסי סטוני מונתה למאמנת הראשונה של הקבוצה ב-8 ביוני, כשסגל הקבוצה בן 21 השחקניות מוכרז רק כחודש לאחר מכן.
המשחק הראשון של הקבוצה המחודשת היה ב-19 באוגוסט 2018, בניצחון החוץ 1-0 על ליברפול בגביע הליגה האנגלית לנשים, תוך שליזי ארנוט כובשת את השער התחרותי הראשון של הקבוצה מזה שלוש-עשרה שנים.
שלושה שבועות לאחר מכן, משחק הפתיחה שלהן בצמפיונשיפ הסתיים בניצחון 12-0 על אסטון וילה.
ב-17 באפריל 2019, יונייטד הבטיחה העפלה לסופר ליג האנגלית לנשים לאחר ניצחון 5-0, שוב נגד וילה.
הקבוצה זכתה באליפות הצ'מפיונשיפ שלושה ימים לאחר מכן, בזכות ניצחון בית 7-0 על קריסטל פאלאס.
במאי 2019, מנצ'סטר יונייטד הוכרזה כקבוצת השנה בצ'מפיונשיפ, בטקס פרסי השנה של התאחדות כדורגל הנשים האנגלית.
עונת 2019-2020 הייתה עונת הבכורה של הקבוצה בסופר ליג.
משחק הפתיחה היה הדרבי של מנצ'סטר שהתקיים באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר.
מנצ'סטר סיטי ניצחה את המשחק 1-0 אל מול קהל שאז היה שובר שיאים בליגה, 31,213 צופים.
העונה של יונייטד נגמרה מוקדם מהצפוי עקב מגפת הקורונה, והקבוצה זכתה במקום הרביעי בליגה בהתבסס על נקודות פר משחק.
המשחק האחרון היה ניצחון 3-2 על אברטון ב-23 בפברואר 2020, כשליאה גלטון כובשת צמד ואלה טון מוסיפה שער, במשחק הראשון שהתקיים באצטדיון החדש של אברטון, וולטון האל פרק.
בגביע ה-FA, הקבוצה הפסידה 3-2 למנצ'סטר סיטי בסיבוב הרביעי, הפעם הראשונה בה הפסידה הקבוצה בשלב הנוקאאוט הראשון של תחרות כלשהי.
עם זאת, הקבוצה שחזרה את הישגה הגבוה בגביע הליגה והגיעה עד לחצי הגמר בעונה השנייה ברציפות, בו הפסידה לזוכה העתידה, צ'לסי.
מנצ'סטר יונייטד שיחקה את משחקה הראשון באולד טראפורד, נגד וסטהאם יונייטד, במהלך פגרת הנבחרות של כדורגל הגברים במרץ 2021. הקבוצה ניצחה את המשחק 2-0.
ב-12 במאי 2021, הקבוצה הודיעה שקייסי סטוני תעזוב את תפקידה כמאמנת הקבוצה בתום העונה.
ב-29 ביולי 2021, מארק סקינר הוכרז כמאמן הקבוצה בחוזה לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת.
סקינר אישר במרץ 2023 שהחוזה הוארך בהתאם לסעיף עד 2024. בהמשך אותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר חשוב ראשון, והפסידה 1-0 לצ'לסי בגמר גביע ה-FA לעונת 2023 שנערך באצטדיון ומבלי.
לאחר שסיימה במקום השני בסופר ליג, הקבוצה העפילה לראשונה לליגת האלופות לנשים לקראת עונת 2023-24. הקבוצה הוגרלה לשחק נגד פריז סן-ז'רמן בסיבוב המוקדמות השני והשיגה תיקו 1-1 בבית לפני שהפסידו 3-1 וסיימו את הקמפיין.
ב-12 במאי 2024, יונייטד הביסה את טוטנהאם הוטספר 4-0 בגמר גביע ה-FA לעונת 2024, וזכתה בתואר החשוב הראשון של המועדון.
בעונת 2024-25 ישחק המועדון שלושה משחקים באולד טראפורד, במה שמהווה שיפור משתי העונות הקודמות, בהן שיחקה הקבוצה פעמיים באצטדיון ההיסטורי.
בעקבות קבלת הקבוצה לצ'מפיונשיפ בעונת 2018-19, נחשף שהקבוצה תתמקם בסלפורד, במתחם האימונים הקליף; בהתאמה עם סיום עבודות הפיתוח של המועדון.
המועדון היה עתיד לקיים את משחקיו בליי ספורט וילאג' עד לסיום העבודות, אך האצטדיון הפך לאצטדיון הרשמי של הקבוצה כיון שהחזרה לקליף לא מומשה.
מוס ליין שימש כאצטדיון גיבוי במהלך שנותיה הראשונות של הקבוצה, כשליי ספורט וילאג' לא היה זמין.
יואן פילדס שימש כתוכנית חלופית, ואירח את משחקה של יונייטד בסיבוב החמישי של הגביע האנגלי נגד לונדון ביז בפברואר 2019. במרץ 2021, הוכרז שהקבוצה תשחק את משחקה הראשון אי פעם באולד טראפורד בהמשך החודש נגד וסטהאם יונייטד.
במרץ 2022, שיחקה הקבוצה בפעם השנייה באצטדיון - ולראשונה אל מול קהל, והביסה את אברטון 3-1 לנגד 20,241 צופים.
שימו לב: הדגלים מצביעים על הנבחרת הלאומית כפי שהיא מוגדרת תחת חוקי פיפ"א; מעט חריגות אפשריות.
שחקניות יכולות להחזיק ביותר מאזרחות אחת שאינה תחת פיפ"א.
+עונהשחקנית השנהשחקנית השנה של השחקניותשםמדינהעמדההערותהערות שולייםשםמדינהעמדההערותהערות שוליים2018-19קייטי זלםקשריתזוכה ראשונה_2019-20היילי לאדקשרית2020-21אונה באטלבלמתהזוכה הראשונה שאינה בריטית2021-22אלה טוןקשריתאלסיה רוסוחלוצהזוכה ראשונה2022-23אלסיה רוסוחלוצההראשונה לזכות בשני הפרסיםהאנה בלאנדלבלמת2023-24אלה טוןבהראשונה לזכות פעמיים והראשונה לזכות בשני הפרסים באותה העונהמאיה לה טיסייהבלמתהזכייה המשותפת הראשונהאלה טון
+תפקידאיושמאמן ראשי מארק סקינרעוזרי מאמן דן בייל
שרלוט הילימאמן שוערים איאן ווילקוקמאמן כושר בן ווייס
תפקידאיושמנהל תחום הכדורגלפנויראש תחום כדורגל הנשים מאט ג'ונסטון (זמני)לרשימה המלאה ראו הנהלת מנצ'סטר יונייטד
המידע נכון ל-2 בפברואר 2025. רק משחקים רשמיים נחשבים.
+רשימת מאמני ומאמנות מנצ'סטר יונייטד נשיםתמונהשםמדינהמתאריךלתאריךמשחקיםניצחונותתיקוהפסדשערים שנכבשושערים שספגואחוזי הצלחה %תאריםהערות שולייםקייסי סטוני8 ביוני 201816 במאי 202177526192136067.53הצ'מפיונשיפ לנשיםמארק סקינר29 ביולי 2021כיום11271212025310763.39גביע ה-FA לנשים
למרות שקבוצת בוגרות במועדון לא פעלה במשך שנים, מנצ'סטר יונייטד הפעילה מועדון כישרונות לנערות עד גיל 16 בהתאם להנחיות ההתאחדות האנגלית לכדורגל.
שותפות הצדקה של המועדון, קרן מנצ'סטר יונייטד, גם פעלה באימון ילדות בכלל הגילאים בכל אזור מנצ'סטר רבתי.
לקראת עונת 2019-20, מנצ'סטר יונייטד רשמה לראשונה קבוצה מקצוענית עד גיל 21 לליגת האקדמיה של הסופר ליג האנגלית, באימונה של שרלוט הילי.
קבוצת הפיתוח של המועדון התחרתה בגמר גביע האקדמיה נגד ארסנל בעונת 2018-2019.
תפקידאיושמאמנת עד גיל 21 שרלוט הילי (2019 - כיום)
הרשימה הבאה מורכבת משחקניות האקדמיה שערכו הופעות בקבוצה הבוגרת.
שמות מודגשים מראים על שחקנית שעדיין נמצאת בשורות המועדון.
מנפרד פהר היה שחקן טניס שולחן יהודי-אוסטרי, בעל 4 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן מתוך 5 בהן השתתף (1929–1933), מהן 1 כסף קבוצתי ו-4 ארד.
מנפרד פהר השתתף בכל חמש אליפויות העולם בין השנים 1929 ל-1933.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט הונגריה בשנת 1929 הוא זכה במדליית כסף בטורניר הקבוצתי ביחד עם פאול פלוסמן, ארווין קוהן, אלפרד ליבסטר ורוברט תום ביחד עם אנגליה, אחרי הונגריה וצ'כוסלובקיה.
באליפות העולם שנערכה בבאדן בשנת 1933 הוא זכה בשתי מדליות ארד בטורניר זוגות גברים ביחד עם אלפרד ליבסטר ובטורניר הקבוצתי.
פהר מצא עבודה ליד ברלין בתחילת שנות ה-30, שם שיחק במועדון TTC Gelb-Weiß Berlin.
במהלך שהותו באוסטריה, הוא שיחק במועדון TT-Klub Währing.
בשל האנשלוס הוא היגר להולנד בסוף שנות ה-30.
מנציוס (Mencius; 371 – 289 לפנה"ס) הוא השם המערבי שניתן לחכם הסיני מֵנְג-דזְה (Mengzi; 孟子).
הוא נחשב לחכם הסיני האחרון שקיבל והבין לפני ולפנים את דרכו של קונפוציוס.
למשנתו של מנציוס היבטים של תיקון עצמי ותיקון עולם, מידות טובות, הבנת נפש האדם, מחשבה מוסרית ופוליטית, וביקורת ספרות.
שיחותיו עם מלכים ותלמידים ואמריו כונסו על ידו או על ידי תלמידיו לספר מנג-דזה, אחד מארבעת הספרים של הקונפוציאניזם.
למשנתו של מנציוס הייתה השפעה גדולה על החכמים הנאו-קונפוציאנים.
האן יו, צ'נג האו, וצ'נג יי העריכו את משנתו וכינוה "טהורה".
משושלת סונג ואילך כינו את מנציוס "החכם השני" (亞聖), לציון היותו החכם הסיני השני בחשיבותו לאחר קונפוציוס.
מחשבתו הובנה בדרכים שונות על ידי ג'ו שי ותלמידיו, על ידי לו שיאנגשאן, ועל ידי ואנג יאנגמינג; ומאוחר יותר בדרך אחרת על ידי טאי צ'ן.
במערב משנתו של מנציוס מכונה "קונפוציאניזם אידיאלי".
מנציוס היה בן זמנו של אפלטון, ושני אלו זוכים ללא מעט השוואות במחקר, בעיקר בשל מחשבותיהם האידיאליות.
לפי המסורת, מנציוס היה צאצא של הדוכס לו הואן.
הוא נולד במדינת דְזוֹאוּ, כשלושים קילומטרים ממקום לידתו של קונפוציוס.
הוא התייתם מאביו בגיל שלוש, ואמו גידלה אותו בקושי רב.
היא שינתה את מקום מגוריהם שלוש פעמים, עד שמצאה בית בקרבת בית-ספר, מקום-מגורים הראוי לגדל בו את בנה.
בהשראת המורים והתלמידים, מנציוס התחיל ללמוד.
לפי המסורת, מנציוס למד אצל נכדו של קונפוציוס, דְזְה-סְה, אם כי מבחינת התיארוכים, סביר יותר שהוא למד אצל תלמידיו של דְזְה-סְה.
מנציוס למד בעיון את חמש הקלאסיקות, והצטיין בשליטתו ב"קלאסיקה של השירים" וב"קלאסיקה של המסמכים".
המשך תולדות חייו של מנציוס דומים להפליא לאלו של קונפוציוס, אותו החשיב לחכם השלם:
כמו קונפוציוס הוא היה מורה מקצועי של דרך החיים הסינית העתיקה.
כמוהו חי בתקופה של מאבקים פוליטיים, קונפליקטים אינטלקטואלים, ותוהו מוסרי.
כמוהו הוא היה חדור תחושת שליחות.
הוא נאבק ב"דוקטרינות מעוותות", ובמיוחד בממשיכי דרכם של יאנג צ'ו ושל מו דזה.
כמו קונפוציוס, מנציוס נדד ברחבי סין במשך ארבעים שנה, תוך שהוא מנהל דיונים עם מלכים ושועים.
כמו קונפוציוס, הוא שימש במשרה מדינית לתקופה קצרה, בהיותו פקיד במדינת צ'ין בין השנים 312 – 319 לפנה"ס.
כמוהו הוא היה בן נאמן להוריו, ואף הפסיק את עבודתו למשך שלוש שנים כדי להתאבל על אימו, כמנהג אסכולת קונפוציוס.
כמוהו הוא התאכזב מהקיסרות ופרש מפקידות.
כמו ספר המאמרות של קונפוציוס שהוא ספר שיחות ואמרים של קונפוציוס שחובר על ידי תלמידיו, כן ספר "מנג-דזה" הוא ספר שיחות ואמרים של מנציוס שחובר על ידי תלמידיו של מנציוס.
ספר מנג-דזה כולל שבעה ספרים, ולכל ספר יש שם, הקשור בדרך כלל בקטע הפתיחה; וכל ספר מחולק לשני חלקים.
בדרך כלל נהוג לסמן קטעים במספר הספר, אות (A או B) המסמלת את החצי שבו מדובר, ומספר הפרק.
כך למשל 6A:2 הוא הפרק השני בחלק הראשון של הספר השישי.
הספר מתאפיין במחשבות נעלות, בסגנון ספרותי פיוטי, ובהסברים ארוכים.
דברים שקונפוציוס לא אמר, או שרמז עליהם בקצרה, או שדיבר עליהם באופן כללי, נידונים בספר בהרחבה.
מנציוס נעזר בקטעי שירה מתוך "הקלאסיקה של השירים" כדי להסביר עקרונות מוסריים ומידות טובות.
ג'ו שי הכליל את ספר "מנג דזה" בארבעת הספרים, ומאז הספר נחשב לאחד מספרי הלימוד הקונפוציאנים היסודיים.
הספר נחשב לספר מעמיק ומקיף, ובדרך כלל נלמד רק לאחר לימוד ספר המאמרות.
כתב האן יו: "מנציוס עמוק, ואין ללומדו במהירות.
מי שאיננו מכיר היטב את היסודות, לא יצליח להבין את עומק מחשבתו".
לדעת ג'ו שי, ספר המאמרות עוסק בתיקון עצמי ובשימור שכל וטבע האדם, וספר מנג-דזה במימוש עצמי ובהרחבת טבעו המקורי הטוב.
על לימוד ספרי המאמרות ומנג-דזה, כתב ג'ו שי: "יש לקרוא את ספר מנג-דזה באופן שונה מהאופן בו קוראים את המאמרות.
במאמרות כל רעיון או מילה עוסק בעקרון ספציפי, ולפיכך יש לקוראו בזהירות ובשקט.
לעומת זאת, ספר מנג-דזה כולל פסקאות ארוכות, אשר כל אחת מהן מכלול שלם מהתחלה ועד סוף.
אם שני הספרים נלמדים בעיון, משמעותם מתבהרת.
אין לנסות להבינם מילה מילה".
קונפוציוס, היה מהמלומדים ("רו" - 儒), שהתמחו במסורות עתיקות.
הוא העביר את המסורות העתיקות של הקיסרים יאו ושון, והשתמש במערכות הטקסים של המלכים וון ו-וו כמופת.
קונפוציוס כינה את עצמו: "מעביר ולא יוצר".
מנציוס כינה אותו: "חכם שאסף יחדו כל מה שטוב".
כתב טו ווי-מינג: "בקונפוציוס התכנסו דרכי המלכים יאו, שון, וון ו-וו לאחדות חובקת כל".
כתב האן יו: "הלימוד של קונפוציוס היה רחב ומקיף, ואף אחד מתלמידיו לא היה מסוגל לגמרי להכילו.
לפיכך, כל אחד מהם פיתח צד מלימודו הקרוב לכישוריו.
התלמידים התפזרו לארצות שונות ולימדו את תלמודם לתלמידים.
ככל שהתרחקו מהמקור, כך הדעות נהיו יותר מפוצלות.
רק מנציוס למד אצל דזה-סה, שקיבל את דרכו של קונפוציוס מדזנג דזה.
לאחר פטירתו של קונפוציוס, רק מנציוס הצליח להמשיך את המסורת.
מנציוס היה הטהור שבטהורים בפרשנותו את קונפוציוס".
מנציוס העמיק והאציל את חכמתו של קונפוציוס, ויצר משנה סדורה.
אם קונפוציוס שם דגש על לימוד כתיקון עצמי, הרי שמנציוס הרחיב את הלימוד לשיטה מדינית בה המושל אחראי לטיבם המוסרי ולרווחתם הכלכלית של האנשים במדינה.
לדעת קונפוציוס, לימוד של ספרי החכמה העתיקים (בצירוף מחשבה) מביא לידי המעשה המוסרי.
לפיכך, הוא הורה בעיקר מאמץ אמיתי וממשי ללמוד ולעשות.
לדעת מנציוס, סוף מעשה במחשבה תחילה.
לפיכך, הוא הורה בעיקר עקרונות מוסריים ואת היסוד.
בזמנו של מנציוס האסכולות של יאנג צ'ו ושל מו דזה היו פופולריות מאוד.
מנציוס סבר שהדוקטרינות של מו דזה ושל יאנג צ'ו מזיקות מאוד, ולהתנגד להן הייתה אחת ממשימותיו העיקריות.
הדוקטרינה של יאנג צ'ו הייתה "כל אדם לעצמו".
הוא העריך את החיים יותר מכל, וסבר שכל אדם אחראי רק על עצמו (להבדיל מקונפוציוס וחסידיו שהיו מוכנים למסור את נפשם בעבור אנושות או צדק).
הדוקטרינה של יאנג צ'ו אנוכית, ולפיכך חסמה את הדרך לערכים הקונפוציאנים של אנושות וצדק, בהם הדגש על הזולת.
במילותיו של מנציוס: "העיקרון של 'כל אדם לעצמו' שקול ללהיות בלי מושל" (כלומר לביטול הסדר החברתי והיחסים הנאותים בין אדם לחברו).
החסידים של מו דזה פעלו אנושות על ידי אהבה שווה לכל הבריות, וצדק על ידי "חליפין של רווח הדדי".
אהבה שווה לכל בריות מנוגדת לסדר הטבעי.
במילותיו של מנציוס: "העיקרון של מו לאהוב את כולם במידה שווה שקול ללהיות בלי אבא" (כלומר לביטול כיבוד אב ואם).
להבדיל, באסכולת קונפוציוס אהבת הבריות הדרגתית, מהקרוב אל הרחוק, ולאדם יש מחויבות מוסרית גדולה יותר להוריו שהביאוהו לעולם.
יתירה על כך, על אף שאסכולת קונפוציוס ואסכולת מו-דזה הסכימו שאנושות (רן) זה אהבת הבריות, הן נחלקו מדוע יש לאהוב את הבריות.
לדעת אסכולת קונפוציוס, אהבת הבריות נובעת מכך שלכל האנשים שכל/לב שאינו יכול לסבול לראות בסבל הבריות, וטבע האדם של אנושות הוא כפי צו השמים.
לדעת אסכולת מו דזה, אהבת הבריות מועילה לכל החברה, וזה רצון השמים.
הגישה התועלתנית/מטריאליסטית של מו דזה נתפסה על ידי אסכולת קונפוציוס כמנוגדת למוסר.
מחשבתו של מנציוס קרובה למחשבתו של דזה-סה, כפי שבאה לידי ביטוי בספר "דרך האמצע וקיומה" המיוחס לו.
לפיכך, נהוג לכנות את דרכם "מנג-דזה-דזה-שוּאֶה" (孟子子學 - הלימוד של מנציוס ודזה-סה).
לדעת מנציוס, טבע האדם טוב.
שון-דזה, בן זמנו, חלק עליו וסבר שטבע האדם רע.
הוא כתב: "מנג-דזה קובע שטבע האדם טוב, ושרוע נובע מאיבוד טבעו המקורי.
אני מאמין שזו דעה שגויה.
דרך טבע האדם: מעת היוולדו הוא מתחיל לצאת מתמימותו ופשטותו, ולפיכך מוכרח לאבד את מה שמנציוס החשיב כטבעו המקורי.
לפיכך, מובן מאליו, שטבע האדם רע".
וכתב: "כל האנשים בעולם הסכימו ויסכימו שטוב זה מה שצודק, מתקבל על הדעת, ומסודר; ורע מה שמעוות, חסר אחריות, וכאוטי.
לו טבע האדם היה טוב, מדוע נדרשו מלכים חכמים ועקרונות של טקסים?
אדרבא, חכמי קדם, בהבינם שטבע האדם רע, ייסדו את סמכות המלך למשול בו, הסבירו עקרונות של טקסים כדי לשנותו, כוננו חוקים ונימוסים על מנת לתקנו, וקצבו עונשים נוקשים כדי לרסנו".
רוב החכמים הנאו-קונפוציאנים קיבלו את דעתו של מנציוס ודחו את דעתו של שון-דזה, וחלקם עשו סינתזה ביניהן.
כתב ואנג יאנגמינג: "כשמנג-דזה מדבר על טבע, הוא דן בו מנקודת מבט של מקורו ואומר שבאופן כללי טבע האדם טוב.
שון-דזה הגיע לדוקטרינה, שטבע האדם רע, מנקודת מבט של חסרונותיו, ואין לומר שהוא לגמרי טעה, הוא רק לא הבין את העניין בשלמות".
באופן כללי משנתו של מנציוס מפתחת את המחשבה של קונפוציוס, משלבת בהירות לוגית והארה מיסטית, ומיוסדת על נטייה מטפיזית ועל עקרונות כלליים המותאמים ביישומם הספציפי לנסיבות.
מנציוס חידש שטבע האדם טוב במקורו, ועל סמך זה בנה את משנתו:
טבע האדם טוב במקורו, ולפיכך יש לו דעת מולדת של טוב, ויכולת מולדת לעשות טוב.
פיתוח שכל-לב האדם עד תכליתו מאפשרת לאדם לשרת את השמיים ולהגשים את ייעודו.
הרוע אינו מולד, אלא נובע מטעויותיו של האדם ומהשפעות חיצוניות.
יש צורך במאמצים משמעותיים כדי לשוב לטבע המקורי הטוב.
תכלית הלימוד אינה אלא לחפש ולשוב אל טבעו המקורי של האדם.
הסביר פנג יולאן: "צ'ן לי העיר: 'כשמנציוס אומר שטבע האדם טוב, הוא מתכוון שבטבע של כל בני האדם יש טוּב, ולא שהטבע של כל בני האדם לגמרי טוב'.
בלומר שהטבע האנושי טוב, מנציוס התכוון שלכל האנשים יש 'התחלות' של אנושות, צדק, דרך ארץ, וחכמה.
אם ארבע ההתחלות האלו מגיעות להתפתחותן השלמה באדם, הוא נעשה חכם.
העדר טוּב באדם לא נובע מכך שטבעו מנוגד לטבע של אדם טוב, אלא מכך שלא עקב אחרי ארבע ההתחלות האלו ולא פיתח אותן לגמרי".
לפי מנציוס, בהמשך לדרכו של קונפוציוס, יחסים בין אדם לחברו הם הטבע (האמיתי) של כל האדם: אהבה בין אב ובנו (מכוננת אנושות), יושר בין מושל ושר (מכונן צדק), נימוסים בין אורח ומארח (מכוננים דרך ארץ), והכרה בידע של מוכשרים (מכוננת חכמה).
מעשה האנושות הוא כיבוד הורים, מעשה הצדק - להישמע לאחים הגדולים (אחווה), מעשה החכמה - להבין את שני הדברים האלה ולהחזיק בהם, מעשה דרך ארץ - סידורם וקישוטם.
במשפחה היחס החשוב ביותר הוא בין אב ובנו, מופת לאהבה.
אם כל אדם יאהב ויכבד את הוריו ויתייחס לזקניו ביראת כבוד, יהיה שלום במדינה.
מחוץ למשפחה, היחס החשוב ביותר הוא בין מושל ושר, מופת לכיבוד הבריות.
מנציוס הדגיש את ההדדיות הנובעת מיחס מושל לשריו.
אם המושל מתייחס לשריו כאילו הם ידיו ורגליו, הם יתיחסו אליו כאילו הוא שכלם/לבם ובטנם.
אם המושל מתייחס לשריו כאילו הם כלבים וסוסים, הם יתיחסו אליו כאילו הוא סתם אדם.
אם המושל מתייחס לשריו כאילו הם עשב ובוץ, הם יתייחסו אליו כאילו הוא שודד ואויב.
חצר מלכות סונג הייתה מושחתת, ורק השר ג'וּ-ג'וֹ היה מלומד איש-מידות.
פו-שנג, שר אחר במלכות סונג, תהה מדוע ג'ו-ג'ו איננו מתקן את מידותיו של המלך.
השיב לו מנציוס, ולהלן תמצית שיחתם:
אם הממונים על אדם (במשרה ממשלתית) לא סומכים עליו, משמע שחבריו לא בוטחים בו.
אם חבריו של אדם לא בוטחים בו, משמע שאינו מכבד ומשמח את הוריו.
אם הוריו של אדם אינם שמחים בו, משמע שהוא חסר כנות.
אם אדם עושה חשבון-נפש ומוצא שאינו נאמן לעצמו (אמיתי, כן), משמע שאינו מבין מה טוב.
לפיכך, יסוד היחסים בין אדם לחברו להיות, או לחשוב איך להיות, אמיתי, כן, ישר, תם.
הקיסר שון דאג שמא בהיעדר חינוך האנשים יהיו כמעט כמו חיות, ולפיכך מינה את שייה לשר החינוך ללמד את האנשים יחסים בין אדם לחברו: אהבה בין אב ובן, יושר בין מושל ושר, תשומת-לב לתפקידיהם השונים בין איש ואשתו, קדימות זקן לצעיר, ואמון בין חברים.
לדעת מנציוס, השכל הוא החלק הנעלה באדם, המבדיל אותו מבהמות; והחושים החלק הנחות באדם המשותף בינו לבין בהמות.
אנשים גדולים הולכים בדרך שכלם באמצעות חשיבה.
אנשים קטנים הולכים אחרי חושיהם, ומבולבלים מדברים חיצוניים.
לפיכך, כל אדם יכול להיות יאו או שון אם ילך בהתמדה בדרך שכלו (האמיתי).
אמר מנג-דזה: "אנושות היא שכלו/לבו של האדם, וצדק דרכו היא".
אם קונפוציוס הדגיש במיוחד את ערך האנושות (אורח חיים מוסרי שלם, נאמנות ואמפתיה, דאגה לבריות), הרי שמנציוס העריך במידה שווה את הצדק (חובה מוסרית ללא פניות, יושר).
לדעת מנציוס, המוסר (אנושות וצדק) פנימי ואינו חיצוני.
הסחות-דעת נובעות מחוסר התאמה בין מעשי האדם לבין הצדק.
כשיש לאנשים גבולות מה לא יעשו, אזי יוכלו לעשות את שעליהם לעשות.
על האדם להתמיד במעשים נכונים, אך לא באופן מקרי או מלאכותי או מאולץ.
כתב קרסון צ'אנג: "מנציוס היה החסיד הראשון של קונפוציוס שבנה מערכת המבוססת על דוקטרינה של רעיונות.
הוא רואה את המציאות בדעת האדם, ולא בעולם התופעות.
ידע, ההכרחי למידה טובה, אין עיקרו מה שרואים, שומעים, טועמים, ונוגעים, אלא נובע מהשכל הפנימי".
וכתב: "מנציוס שם דגש על היות המעשה צודק או שגוי, או על הרצון הנסתר או הכוונה".
מנציוס הבחין בין גורל, במשמעות השגחה או דין, לבין גורל ראוי, במשמעות מה שהאדם ראוי להיות כפי צו השמים.
עושר או כבוד תלויים בגורל.
לפיכך, לא נכון לרדוף ממון או כבוד, ודי לו לאדם להישמר לנפשו תוך מילוי חובתו המוסרית כמיטב יכולתו.
אנושות, צדק, דרך ארץ, חכמה, אינם חיצוניים אלא פנימיים, ומציאתם תלויה בעיקר במאמץ האדם.
לפיכך, ראוי לו לאדם לעסוק בעיקר בחיפוש ומציאת שכלו/לבו האמיתי, תיקונו העצמי, השתלמותו המוסרית.
מנציוס דימה את מעשה האנושות לגרעין תבואה, שהוא טוב רק בהיותו בשל.
הוא דימה את איש האנושות לקַשָּׁת.
על הקשת להיות דרוכה לגמרי, כלומר על המאמץ להיות שלם.
אם הוא מפספס את המטרה, הוא לא מתמרמר על אנשים אחרים, אלא פשוט בוחן ומחפש בו עצמו מה הייתה הסיבה לכישלונו.
לדעת מנציוס, אין שמחה גדולה יותר מאשר לעשות חשבון נפש ולהיות אמיתי; ואין דבר קרוב יותר למידה טובה שלמה מאשר להתאמץ ככל יכולתו להתחשב באחרים.
הסימן צ'ונג (中) פירושו המקורי: "פנימה", "בלב", "העולם הפנימי".
קונפוציוס היקנה לו משמעות מוסרית: "ללא פניות", או "לא פחות ולא יותר".
מצ'ונג נגזר צ'ונג-יונג (中庸), מידה טובה נעלה, שהייתה מידתו של קונפוציוס, והוא רצה ללמדה, וכבר תקופה ארוכה קודם לקונפוציוס הייתה נדירה.
היא מוסברת בספר צ'ונג-יונג ("דרך האמצע וקיומה") המיוחס לדזה-סה.
מנציוס הבהיר את המושג צ'ונג כדלקמן.
יאנג צ'ו דגל בעקרון של "כל אדם לעצמו".
מו דזה אהב את כל הבריות במידה שווה.
דזה-מו הבין ששני הקצוות (העיקרון של יאנג צ'ו והעיקרון של מו דזה) חלקיים (חד-צדדיים), ולפיכך החזיק באמצע (צ'ונג) ביניהם.
מסביר מנציוס שדרכו של דזה-מו קרובה לדרך הנכונה (דרכו של קונפוציוס); אלא שאם מחזיקים באמצע, מבלי להתחשב בנסיבות, זו דוגמטיות העוסקת בנקודה אחת תוך הזנחת מאה נקודות אחרות.
במילים אחרות, מנציוס הבהיר שהאמצע אינו דבר קבוע, אלא מתחדש לפי הנסיבות; ואם הוא קבוע, אזי כבר אינו האמצע.
לדעת מנציוס, המשאב החשוב ביותר במדינה הוא האנשים, ולאחר מכן הארץ והתבואה, והמושל הכי פחות חשוב (בהיותו שליח ציבור).
לפיכך, המנהיג האידיאלי הוא מלך אמיתי הפועל לטובת האנשים.
הוא פועל לטובת האנשים, כי אינו יכול לסבול לראות בסבלן של הבריות, והוא מפתח בהתאם ממשלת אנושות המבוססת על צדק, ומושל על ידי דוגמה אישית מוסרית.
ההפך מהמנהיג האידיאלי הוא העריץ, הפועל רק למען שמו הטוב, רווח או כבוד.
העריץ, תוך שימוש בכוח, מתיימר לאנושות.
המלך האידיאלי במידה טובה פועל אנושות.
לדעת מנציוס, יאו ושון פעלו בדרך מוסר (אנושות וצדק) מטבעם, המלך טאנג והמלך וו פעלו בדרך מוסר מתוך תיקון עצמי; לעומת זאת, חמשת העריצים שאלו את השמות "אנושות" ו-"צדק" (כדי לקשט את מעשיהם).
כלומר, אצל המלכים (האמיתיים) המוסר פנימי, ואילו ה"אנושות" וה"צדק" של עריצים אינם אלא חיצוניות העלולה להטעות את ההמונים.
לדעת מנציוס, מילים טובות לא יכולות להשפיע כמו לב טוב, וממשלה טובה לא יכולה להשפיע כמו חינוך טוב.
לפי מנציוס, חברות מבוססת על מידות טובות.
לפיכך, חברות עם אנשי-מידות בעירו, בארצו, בעולם כולו, לפעמים אין די בה לאדם, והוא מוצא קרבה רוחנית גדולה יותר לכתבי חכמים מדורות קודמים.
בקוראו את שיריהם וספריהם, הוא מכיר את מידותיהם הטובות; ובהכירו את מידותיהם, הוא חפץ להתיידד עמהם.
אזי, מאחר שיש פער בין זמנו לבין זמנם, הוא לומד להכיר את תקופתם, וממילא מבין טוב יותר את כתביהם.
נמצא שתהליך הקריאה והלימוד של שירי וספרי אנשי קדם הוא תהליך של התיידדות עם אנשי-מידות קדומים.
במילים אחרות, פרשנות ראויה לספרים קדומים דורשת לימוד של תקופתם ויחס חברי למחבריהם.
מנצח הוא מוזיקאי העוסק בניצוח על הרכב מוזיקלי.
פרט להנחיה של הביצוע המוזיקלי, למנצח תפקידים נוספים אפשריים והם: קביעת אופן התנהלות החזרות – אדמיניסטרטיבית ומוזיקלית, פירוש היצירה והנחלתה לכלל מבצעיה, הוספת הוראות ביצוע שאינן כתובות במקור (כגון דינמיקה, קצב וכיוצא בזאת), ועוד.
מנצח קבוע של תזמורת (בניגוד למנצח אורח), המעורב בניהול האמנותי של התזמורת או להקת האופרה, מכונה לפעמים "מנהל מוזיקלי", או, בימינו, במונח הגרמני קאפלמייסטר.
מנצחי מקהלה מכונים לפעמים מנהלי מקהלה.
מנצחים בכירים (כמו נגנים בכירים) זוכים לפעמים לתואר הכבוד האיטלקי מאסטרו.
תורת הניצוח נלמדת באקדמיה למוזיקה, במגמה העוסקת בכך.
בין המנצחים רבים העוסקים רק בניצוח, ואחרים העוסקים בניצוח במקביל לפעילותם כמבצעים (פסנתרנים, כנרים וכדומה).
מוזיקאים רבים, זמרים ונגנים, מפנים את עיקר פעילותם לניצוח בשלב מסוים בקריירה שלהם, כגון דניאל בארנבוים ודיטריך פישר-דיסקאו, למשל.
מנצחים שונים מסגלים להם סגנונות ניצוח שונים – יש המרבים להתנועע על הדוכן, לנתר ולפזז בעת הניצוח, ואחרים הניצבים ללא ניע ורק ידיהם ומבטם עושים את המלאכה.
אישיותו של המנצח ויכולתו ליצור קשר בכל רגע נתון עם כל אחד מהמבצעים היא הקובעת את איכות הביצוע ורמתו, זאת בנוסף לפרשנות שכל מנצח עשוי לתת ליצירה, בכל הנוגע לדינמיקה, קצב והבלטת קבוצות כלים שונות על פני אחרות.
מנצחים מסוימים מצטיינים באינטנסיביות של ניצוחם, עד להזדהות מוחלטת של המנצח עם התזמורת, בעוד אחרים מנהיגים את הנגנים באחריות ובנאמנות לפרטיטורה; אלה כאלה עשויים להשיג תוצאה טובה ואף מעולה, אך רישומה על המאזין יהיה שונה לחלוטין.
במהלך הופעתה של התזמורת פונה המנצח אל נגני התזמורת, ולפיכך מפנה את גבו אל הקהל.
את פניו הוא מפנה אל הקהל קודם לתחילת נגינתה של יצירה, ועם סיום הנגינה, בעת מחיאות הכפיים.
לעיתים מוסיף המנצח דברי הסבר קצרים על היצירה.
בסיום יצירה, נוהג המנצח ללחוץ את יד הכנר הראשי ואת ידי הסולנים, אם היו.
כאשר נכללים בפרטיטורה תפקידי סולו לנגנים מן התזמורת, המנצח מורה להם לקום לקידה ולעיתים לוחץ גם את ידיהם לאות הוקרה מיוחדת.
לאחר הקמת הכנר הראשי והסולנים לקידות לפני הקהל, מורה המנצח לכל התזמורת (ולמקהלה, אם נוכחת) לקום למחיאות הכף.
במקרים מסוימים יקרא המנצח אל הבמה את מלחין היצירה ואת מנצח המקהלה.
מָנֵקִי נֵקוֹ (ביפנית: 招き猫, Maneki-neko, "חתול מזמין") הוא פסל נפוץ בתרבות יפן בדמות חתול העשוי מחרסינה או חרס, שלפי האמונה מביא מזל לבעליו.
המנקי נקו ידוע גם כ"חתול המזל" או "חתול הכסף", והוא מוצג בחנויות, במסעדות ובעסקים רבים.
בפסל מוצג החתול, מגזע יפני קצר-זנב, כשהוא מאותת למתבונן ומזמין אותו: אחת מכפותיו מורמת, עמדה שבתרבות יפן רומזת "בוא".
לפי המסורת, כשכפו הימנית מורמת הוא מושך מזל או בריאות, ואילו כשכפו השמאלית מורמת הוא מושך לקוחות.
מנקי נקו נחשב לקיטש בתרבות המערב.
הוא מיוצר במגוון של צבעים וסגנונות ובמידות שונות של קישוט והצטעצעות.
החתול מופיע על מחזיקי מפתחות, קופות חיסכון, מרענני אוויר וזוטות אחרות.
לתושבי מערב אירופה או אמריקה עשוי המנקי נקו להיראות כאילו הוא מנפנף ולא מזמין, משום שכפו המורמת של החתול היא חיקוי למחווה שבה מזמינים אדם ביפן, שהיא שונה מהמחווה הנהוגה בעולם המערבי.
ביפן, בדומה לארצות רבות באסיה, מזמינים אדם או מאותתים לו על ידי הרמת היד, כשגב כף היד מופנה אחורה, ומקפלים את האצבעות מעלה ומטה - ומכאן מראה הפסל.
ישנם מנקי נקו שיוצרו במיוחד לשווקים מערביים, ובהם מופנה גב הכף של החתול אל המתבונן - מחווה מוכרת יותר לצופה המערבי.
רוב המנקי נקו מרימים את כף שמאל או את כף ימין, אם כי ישנם פסלים ששתי כפותיהם מורמות.
משמעות הכף המורמת משתנה עם המקום ועם הזמן.
לפי האמונה הנפוצה, כף שמאל מורמת מזמינה לקוחות, וכף ימין מורמת מזמינה בריאות ומזל טוב, אך יש המאמינים שהסדר הפוך.
אחרים אומרים שכף שמאל מורמת מתאימה לפאבים או לברים, וכף ימין - לשאר חנויות.
מקובל לחשוב שככל שהכף מורמת גבוה יותר, כך יביא המנקי נקו יותר מזל.
בהתאם לכך, הלכו כפות החתולים ועלו מעלה מעלה עם השנים.
יש היודעים להעריך את גילם של מנקי נקו עתיקים בצורה גסה לפי הגובה שאליו מורמת הכף.
אמונה נפוצה נוספת היא שככל שהכף מורמת יותר, כך יגיע המזל הטוב מרחוק יותר.
בשנים האחרונות נפוצים מנקי נקו שמופעלים מסוללה או מתא סולרי והם מניעים את כפם ללא הפסק, בתנועת הזמנה.
יש מנקי נקו במגוון גדול של צבעים.
במקור הייתה מטרת הצבעים השונים קישוטית בלבד, אך כיום מקשרים צבעים שונים לתכונות שונות:
טריקולור (קליקו): רקע לבן עם כתמים של שחור וצהוב.
לפי האמונה צבע זה הוא ממוזל במיוחד והוא צבעם השכיח ביותר של מנקי נקו.