tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אף על פי שהמונח אינו נפוץ בעברית, "קרנן" או "בעל מקורנן" יכולות להיות חלופות עבריות מקובלות למונח הלועזי.
המילה "קאקולד" נובעת הן מהמונח "קאק" (Cuck), שמשמעותו אדם חלש או משועבד, וגם מהמילה האנגלית לציפור הקוקייה (Cuckoo bird) - ציפור הנוטה להטיל את ביציה בקינים של ציפורים אחרות.
אסוציאציה זו נפוצה בפולקלור, בספרות ובאיקונוגרפיה של ימי הביניים.
השימוש המתועד הראשון במונח בשפה האנגלית הוא משנת 1250 בפואמה מימי הביניים "הינשוף והזמיר".
בנוסף נעשה גם שימוש בוטה במונח בסיפור "נפילת הנסיכים" מאת ג'ון לידגייט.
ויליאם שייקספיר השתמש לעיתים רבות במונח "קאקולד" במחזותיו כאשר חלק מהדמויות במחזותיו חשדו שנשותיהן בגדו בהם והפכו אותם כתוצאה מכך ל"קאקולד".
השימוש במונח מרמז לעיתים רבות שהבעל מרומה, וכי הוא אינו מודע לחוסר הנאמנות של אשתו, וכי ייתכן שהוא לא יודע באופן ודאי שהילד לא שלו לאחר הלידה, אך הדבר עשוי להפוך ברור יותר כאשר הילד גדל (בדומה לציפור הקוקייה).
המונח "קאקולד" ונגזרתו, "קאק", משמשים בשנים האחרונות גם ככינויי גנאי, במטרה לתקוף את גבריותו של היריב.
המונח נפוץ בעיקר אצל האלט-רייט בארצות הברית, שם המונח "קאק" התקצר, למעשה, מהביטוי "קאקסרבטיבי" (הלחם בסיסים של "קאקולד" ו"קונסרבטיבי"), כינוי גנאי שהופנה כלפי שמרנים אחרים במטרה ללעוג להססנותם ולחוסר הנכונות שלהם לפעול.
בשונה מההגדרה המסורתית של המונח, לפי הפטיש המיני של הקאקולד הבעל למעשה לוקח חלק פעיל ב"בגידה המינית" של בת זוגו, תוך מתן הסכמתו המלאה לאקט - למשל, הוא נוכח בחדר, אך פסיבי, בעת שאשתו מקיימת יחסי מין עם גבר אחר.
בהקשר של הפטיש המיני, מונח נפוץ בשפה האנגלית לתיאור נשים שמפיקות הנאה מלהפוך את בעליהן ל"קאקולד" הוא "Cuckoldress" - במיוחד במקרים בהם בעליהן כנועים (submissive) במיוחד בסיטואציה.
במקרים בהם הפנטזיה מדליקה הן את הבעל והן את האישה, הם עשויים להחליט להגשים אותה במציאות כל עוד שהיא לא תפגע בקשר.
בדרך כלל האדם העיקרי שמעוניין להגשים את פנטזיית הקאקולד יהיה הבעל אשר לרוב מפיק הנאה מההשפלה של הסיטואציה.
מקרים בהם הבעל הופך ל"קאקולד" בניגוד לרצונו אינם נחשבים להגשמה של פנטזיית הקאקולד.
הפסיכולוגיה מגדירה את הפטיש המיני של קאקולד כווריאציה של מזוכיזם, בה האדם המושפל מפיק הנאה מההשפלה.
בניתוח פרוידיאני, הפטיש של הקאקולד הוא ארוטיזציה של הפחדים מבגידה ומכישלון בתחרות של הגבר עם גברים אחרים בתחום הרבייה ובתחום השגת חיבה מצד נשים.
מקרה נודע של קאקולד כפטיש מיני הוא סיפורם של קמילו קזאטי סטמפה די סונצ'ינו ואשתו אנה פלרינו, שהסתיים בכך שקמילו קזאטי סטמפה רצח את אשתו ואת מאהבהּ והתאבד .
קאקדילה הוא סינגל של עומר אדם, שכתבו והלחינו משה בן אברהם, מאור תיתון, אופק יקותיאל ואלעד טרבלסי.
הוא יצא לאור בדצמבר 2021 ועורר סערה ציבורית בטענה שהוא "בעל גוון פוגעני כלפי נשים יוצאות חבר המדינות".
השיר נפסל לשידור לאחר מכן בתחנות הרדיו של תאגיד השידור הישראלי וגלגלצ.
נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-13 מיליון צפיות ביוטיוב.
השיר פורסם בדצמבר 2021, לקראת חג הנובי גוד שנחגג על ידי יוצאי ברית המועצות בישראל.
שם השיר "קאקדילה" הוא תעתיק מקורב של הביטוי הנפוץ "Kак дела?", שפירושו "מה העניינים?".
נושא השיר הוא אישה דוברת רוסית.
השיר נכתב בעיקר בעברית קלוקלת המדמה דיבור סטראוטיפי של דוברת רוסית.
בנוסף השיר שזור במספר מילים בשפה הרוסית.
האישה בשיר מתוארת כמרבה בשתייה של משקאות חריפים ומתקשה בתקשורת בעברית.
נאמר כי השיר משפיל ומחפיץ את התרבות הרוסית.
שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מרב מיכאלי טענה כי מילות השיר "גזעניות, מחפיצות נשים ומשפילות".
מספר אנשי בידור יוצאי חבר העמים (כדוגמת לאה לב, יוליה פלוטקין, ג'ני צ'רוואני) יצאו עם ביקורת קשה נגד השיר, ומאידך אמנים יוצאי חבר העמים אחרים (כדוגמת ארקדי דוכין ואנה זק) טענו כי השיר מצחיק ושהוא לא פגע בהם.
סמיון גרפמן פרסם תגובה בה הוא טוען כי השיר מעלה נושאים חברתיים חשובים.
עומר אדם הדף את הביקורת של מרב מיכאלי, בטענה שהיא מתעסקת בעניינים שלא שלה והטפת מוסר, בזמן שהוא עצמו בא ממוצא קווקזי (שחלק ניכר מהיהודים הקווקזים מקורם ברוסיה) והשיר למעשה מהווה הומור עצמי.
נוסף על כך נטען כי תוכן השיר רדוד בפני עצמו ומהווה הידרדרות תרבותית וזלזול בקהל המאזינים.
נטען כי השיר לא מהווה חומר מקורי, אלא כולל העתקת מילים משיר אחר של עומר אדם, "שדות של תירוצים" עם לחן ומקצב בלקני המבוסס על שיר של הקומיקאי והזמר האוקראיני ורקה סרדוצ'קה.
ב-4 בינואר 2022 תאגיד השידור הישראלי כאן הודיע כי לא יכניסו את השיר לרשימות ההשמעה של רצועת הרדיו כאן גימל.
תחנת הרדיו גלגלצ הודיעה כי לא תשמיע את השיר.
למרות כל הביקורות השיר הצליח להגיע לראש המצעדים ונהפך לאחד מהשירים המושמעים השבוע בישראל, והשיר זכה ליותר ממיליון האזנות ביוטיוב והגיע לצמרת המצעדים של ספוטיפיי ואפל מיוזיק
ב-25 בפברואר 2022, בהופעתו בהיכל מנורה אדם חוזר בו ומתנצל לסערת השיר "קאקדילה": "מישהו נפגע אני באמת מבקש סליחה וכמובן אתם יודעים שלא הייתה שום כוונה לפגוע".
לשיר יצאו מספר סרטוני תגובה פארודיים, לדוגמה על ידי אנסמבל ציפורלה וגיורא זינגר עם לחן זהה, אשר מתכתבים עם השיר של עומר אדם.
השיר של זינגר מתקן את שגיאות ההגייה של אדם, מבקר את חוסר ההיכרות של כותבי השיר עם התרבות הרוסית, ואת רמת ההומור.
כחלופה, השיר של זינגר מציג שלל סטראוטיפים על עולים מחבר העמים, כגון השכלה גבוהה, העדפת מטבח רוסי מסורתי, ושימוש בנעלי בית.
הגרסה של ציפורלה מאשימה את אדם בגזענות וברמת יצירה ירודה.
הקליפ של זינגר הפך לסרטון ויראלי והושמע בתוכנית "העולם הבוקר".
קאראג'אלה (ברומנית: Caragiale) הוא שם משפחה ברומניה, הקשור לכמה מבני משפחה שפעלו בתחום התיאטרון והספרות:
יון לוקה קאראג'אלה, מחזאי, כותב סיפורים קצרים ועיתונאי, דמות מובילה בספרות הרומנית
קוסטקה ויורגו קאראג'אלה, מנהלי תיאטרון ומחזאים, דודיו של יון לוקה
מאטיי קאראג'אלה, סופר ומחבר סיפורים קצרים, בנו הבכור של יון לוקה
לוקה קאראג'אלה, משורר, בנו הצעיר של יון לוקה.
קאקלון הוא כלי בישול של כלי חרס, קרמיקה, ברזל יצוק מצופה אמייל או חרסינה להכנת פונדו, הנקרא גם "סיר פונדו".
המילה משמשת בעיקר בשווייץ דוברת הצרפתית רומאנדי, אך גם בהרי היורה הצרפתיים, בסבויה, בסבויה העליונה, בואל ד'אוסטה ובבלגיה.
המילה caquelon היא כאמור ממונח צרפתי שווייצרי שמוצאה במאה ה-18 שמקורה במילת הניב המזרח צרפתי kakel (מגרמנית Kachel, "אריח מזוגג") שפירושה תבשיל חרס.
המונח נמצא בשימוש נפוץ ברחבי שווייץ, ובאזורי פראנש-קונטה ופרובאנס של צרפת.
תחתית הקאקלון דורשת עובי מספיק כדי למנוע שריפת הגבינה המומסת כאשר הכלי מונח על מבער אלכוהול (גזייה) על השולחן.
אף על פי כן, נוצרת בתחתית שכבת גבינה משובצת הנקראת בגרמנית Grossmutter ובצרפתית: La Religieuse המשתחררת עם צריכת הפונדו ומחולקת בין הסועדים.
קאראגה (ביפנית: 唐揚げ, 空揚げ, או から揚げ) הוא טכניקת בישול יפנית שבה מאכלים שונים - לרוב עוף, אך גם בשר בקר ודגים - מטוגנים בשמן עמוק.
התהליך כולל ציפוי קל של חתיכות קטנות מהבשר או מהדג בשילוב של קמח ועמילן קמח תפוחי אדמה או עמילן תירס, וטיגון בשמן קל.
התהליך שונה מהכנת הטמפורה, שבה החתיכות המטוגנות לא מושרות לפני כן, אלא נטבלות בבלילה טרם הטיגון.
קאראגה מוגש לרוב לבד או עם אורז וכרוב מגורר.
כאשר המרכיב העיקרי מצופה בעמילן במקום קמח, המנה עשויה להיקרא Tatsuta-age (竜田揚げ).
ההתייחסויות הראשונות לסגנון טיגון הנקרא קאראגה (אז נכתב ) היו בתקופת גנרוקו 1688- 1704 בסוף המאה ה-17. קאראגה זכה לפופולריות כאוכל מסעדה "בסגנון סיני" (באמצעות הדמויות ) בשנות ה-30.
בשימוש ללא תוספת, קאראגה מתייחס בדרך כלל לגרסת העוף של המנה.
זה היה היישום הנפוץ ביותר של סגנון הבישול מאז שבישול הקאראגה בבית הפך לפופולרי יותר לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביפן, קאראגה זמין בדרך כלל בחנויות נוחות כגון Lawson, FamilyMart וסבן אילבן כפריט מזון מהיר.
הוא זמין גם בדוכני מזון ברחבי יפן.
פסטיבל הקאראגה השנתי מתקיים בעיר אויטה.
למעלה מ-60 חנויות שונות משתתפות כדי לספק גרסאות ייחודיות של המנה.
מאז שקאראגה התפשט ברחבי יפן, היו תפיסות אזוריות רבות של המנה, שהבולטות שבהן כוללות:
Zangi – גרסת הקאראגה של מחוז הוקאידו, עשוי עם מרינדה ומוגש עם רוטב טבילה חריף.
– גרסת הקאראגה של נגויה, עשוי מכנפי עוף, זרוי בשומשום ומבוסס על רוטב מיוחד.
Nanban – גרסת קאראגה עוף של מחוז מיאזאקי, טבול בחומץ מתוק ומעליו רוטב טרטר.
Gurukun no kara-age – הגרסה של מחוז אוקינאווה לקאראגה.
Gurukun הוא הדג הרשמי והפופולרי ביותר של אוקינאווה, המכונה לעיתים קרובות "דג בננה" באנגלית.
זהו דג מטוגן בשלמותו המוגש עם לימון.
Dakgangjeong – הגישה הקוריאנית לעוף מטוגן, דומה מאוד לקאראגה, אך עשוי בדרך כלל עם חלב ורוטב מתוק/חריף המורכב מרוטב סויה, יין אורז, ממרח פלפל צ'ילי אדום, דבש ותבלינים.
Fugu no kara-age – גרסה של קאראגה הפופולרי במחוז ימאגוצ'י.
ניתן למצוא באזור מסעדות רבות המגישות פוגו קאראגה ברחבי העיר שימונוסקי.
הבשר, האיברים והעצמות של הדגים מטוגנים בשמן עמוק.
קארדיף היא עיר הבירה של ויילס, אחת מארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת.
היא ממוקמת בדרום-מזרח ויילס על חוף ימה של ויילס, באזור בו מתחבר הנהר טף עם תעלת בריסטול.
קארדיף הוכרזה כעיר בשנת 1905 וכבירת ויילס בשנת 1955. בעבר הייתה חלק ממחוז גלמורגן, ובין השנים 1974–1996 סאות' גלמורגן.
החל משנת 1996 העיר מהווה מחוז עירוני.
עד לתחילת המאה ה-19 הייתה קארדיף יישוב קטן יחסית, אך היא התפתחה במהירות בגלל תעשיית הפחם בשטחי ויילס מסביבה.
פחם ממכרות ויילס הובא לקארדיף בתחילה בסירות שהפליגו במורד הנהר טף ולאחר מכן ברכבת.
הפחם הובא לנמל של קארדיף ומשם יוצא ליעדים רבים.
בעקבות הפחם הוקמה בקארדיף בורסת הפחם והתפתחה תעשיית ברזל ופלדה.
בהמשך התפתחו מפעלי תעשייה בענפים נוספים, בין השאר הנדסה, כימיקלים וחלקי מכוניות.
הנמל של קארדיף היה לאחד הנמלים השוקקים ביותר ונמל הפחם החשוב בעולם.
בשנת 1954 נפתח נמל התעופה של קארדיף.
בשנות השמונים של המאה ה-20 נסגרו רבים ממכרות הפחם של ויילס וקארדיף ירדה מגדולתה בתעשיית הפחם.
הנמל שהוזנח במשך מספר שנים עבר להוות מרכז לבילויים, אומנים וחיי לילה.
על מוצא הנהר אל הים נבנה החל ב-1994 סכר שמפריד בין המים המתוקים למי הים המלוחים, דבר שתרם להתפתחות העיר.
אתרי התיירות של קארדיף כוללים מצודה נורמנית משוחזרת, מרכז עירוני מטופח שבו נמצאים בנייני הפרלמנט הוולשי, בניין עיריית קארדיף, בניין בית המשפט של קארדיף, אוניברסיטת ויילס והמוזיאון הלאומי של קארדיף.
בנמל המחודש נמצא גם מרכז מבקרים המוקדש לסדרת הטלוויזיה "דוקטור הו".
העיר העתיקה של קארדיף נפגעה קשה במסגרת הפצצות הבליץ של גרמניה במלחמת העולם השנייה, שיקומה לאחר המלחמה היה מודרני.
בשנים 1972–1996 העיר הייתה חלק ממחוז שמור סאות' גלמורגן.
לאחר תקופה של ירידה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, אוכלוסיית קארדיף גדלה שוב.
היא הגיעה ל-362,400 תושבים במפקד האוכלוסין 2021, לעומת 346,100 תושבים במפקד האוכלוסין 2011. בין אמצע 2007 לאמצע 2008, קארדיף הייתה הרשות המקומית בעלת הצמיחה הכי מהירה בוויילס, עם צמיחה של 1.2%.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של 2001, קארדיף הייתה האזור העירוני ה-21 בגודלו בבריטניה.
באזור העירוני הגדול של קארדיף יש 841,600 תושבים, ה-10 בגודלו בבריטניה.
באזור המטרופולין של קארדיף ודרום ויילס יש אוכלוסייה של כמעט 1.1 מיליון תושבים.
לקארדיף יש אוכלוסייה מגוונת מבחינה אתנית בשל קשרי מסחר בעבר, הגירה לאחר מלחמת העולם השנייה ומספר רב של סטודנטים זרים הלומדים באוניברסיטאות בעיר.
ההרכב האתני של אוכלוסיית קארדיף במפקד האוכלוסין 2011 היה: 84.7% לבנים, 1.6% מעורבים לבנים ושחורים אפריקאים/קריביים, 0.7% מעורבים לבנים ואסייתים, 0.6% מעורבים אחרים, 8.1% אסייתים, 2.4% שחורים, 1.4% ערבים ו-0.6% קבוצות אתניות אחרות.
המשמעות היא שכמעט 53,000 תושבים מקבוצה אתנית שאינה לבנה מתגוררים בעיר.
מגוון זה, במיוחד זה של הקהילות האפריקאיות והערביות הוותיקות בעיר, תועד בתערוכות ובאירועי תרבות, לצד ספרים שפורסמו בנושא זה.
קארדיף היא ביתם של ארבעה מוסדות עיקריים להשכלה גבוהה: אוניברסיטת קארדיף, אוניברסיטת מטרופוליטן קארדיף, אוניברסיטת דרום ויילס והקולג' המלכותי למוזיקה ודרמה.
בעיר יש גם שני קולג'ים להשכלה נוספת: קארדיף ווייל קולג' (CAVC) והקולג' הקתולי של סנט דייוויד.
השכלה נוספת מוצעת גם ברוב בתי הספר התיכוניים בעיר.
לקארדיף יש שלושה בתי ספר ממלכתיים, 98 בתי ספר יסודיים ממלכתיים ו-19 בתי ספר תיכוניים ממלכתיים.
בנוסף למוסדות אקדמיים, קארדיף היא גם ביתם של ארגוני חינוך ולמידה אחרים כמו Techniquest.
קארדיף היא גם ביתו של המשרד האזורי הגדול ביותר של ארגון הבגרות הבין-לאומית (IB).
כעיר הבירה של ויילס, קארדיף היא מנוע הצמיחה העיקרי בכלכלה הוולשית.
למרות שאוכלוסיית קארדיף היא כ-10% מהאוכלוסייה הוולשית, כלכלת קארדיף מהווה כמעט 20% מהתמ"ג הוולשי ו-40% מכוח העבודה של העיר הם יוממים מאזור דרום ויילס שמסביב.
לתעשייה יש חלק מרכזי בהתפתחותה של קארדיף במשך מאות שנים.
הזרז העיקרי להפיכתה מעיירה קטנה לעיר גדולה היה הביקוש לפחם הנדרש לייצור ברזל ומאוחר יותר פלדה, שהובא לים בסוסי משא ממרת'ר טידוויל.
זה הושג לראשונה על ידי בניית תעלת מים באורך 25 מייל (40 ק"מ) ממרת'ר (510 רגל או 160 מ' מעל גובה פני הים) לשפך מפרץ קארדיף.
בסופו של דבר החליפה רכבת העמק של קארדיף את דוברות התעלות ומחסנים מסיביים צצו עם פיתוח רציפים חדשים בקארדיף - הכל בעקבות הביקוש הגואה בעולם לפחם מעמקי דרום ויילס.
בשיאו, אזור הנמל של קארדיף, המכונה טייגר ביי, הפך לנמל העמוס ביותר בעולם ולמשך זמן מה - לנמל הפחם החשוב בעולם.
בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה, יותר מ-10 מיליון טונות של פחם יוצאו מדי שנה מרציפי קארדיף.
לאחר תקופה של ירידה, עקב ביקוש נמוך לפחם, נמל קארדיף החל לצמוח שוב - למעלה מ-3 מיליון טונות של מטען עברו דרך הרציפים ב-2007.
קארדיף כיום היא מרכז הפיננסים והשירותים העסקיים העיקרי בוויילס, עם ייצוג חזק של שירותי פיננסים ועסקים בכלכלה המקומית.
מגזר זה, בשילוב עם מגזרי המינהל הציבורי, החינוך והבריאות, היוו כ-75% מהצמיחה הכלכלית של קארדיף מאז 1991. העיר זכתה לאחרונה למקום השביעי הכללי ב-50 הערים האירופאיות המובילות ברשימת ערי העתיד של ה-fDI 2008 שפורסמה על ידי המגזין "מודיעין fDi", ודורגה במקום השביעי מבחינת משיכת השקעות זרות.
חברות בולטות מפעילות מטה לאומי או אזורי ומרכזים גדולים בעיר, חלקם מבוססים במגדלי המשרדים של קארדיף כמו מגדל קפיטל ובית ברונל.
ב-1 במרץ 2004, קיבלה קארדיף מעמד של יישוב סחר הוגן.
קארדיף היא אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בבריטניה, אירחה 18.3 מיליון מבקרים בשנת 2010 והפיקה 852 מיליון ליש"ט לכלכלת העיר.
תוצאה אחת היא שאחד מכל חמישה עובדים בקארדיף מתבסס במגזר ההפצה, בתי המלון והמסעדות, מה שמדגיש את תעשיות הקמעונאות והתיירות הצומחות בעיר.
בעיר יש מלונות רבים בגדלים ובסטנדרטים משתנים, המספקים כמעט 9,000 מיטות זמינות.
לקארדיף יש מספר פרויקטים של התחדשות, כמו מרכז סנט דייוויד 2 והאזורים הסובבים את מרכז העיר, וכפר הספורט הבין-לאומי בשווי 1.4 מיליארד ליש"ט במפרץ קארדיף, שמילא חלק באולימפיאדת לונדון 2012. הוא כולל את בריכת השחייה האולימפית היחידה בוויילס, הבריכה הבין-לאומית של קארדיף, שנפתחה ב-12 בינואר 2008.
לפי איגוד הרוגבי הוולשי (WRU), אצטדיון המילניום תרם מיליארד ליש"ט לכלכלה הוולשית בעשר השנים שלאחר פתיחתו ב-1999, כשכ-85% מזה נשארו באזור קארדיף.
לקארדיף, באזור הממוזג הצפוני, יש אקלים ימי (שיטת קפן: Cfb) המאופיין במזג אוויר נוח כשלעיתים קרובות הוא מעונן, רטוב וסוער.
הקיץ נוטה להיות חמים ושטוף שמש, עם מקסימום ממוצע בין C° 19 ל-C° 22. החורף רטוב למדי, אך כמות גשמים מוגזמת כמו גם כפור נדירים.
האביב והסתיו דומים והטמפרטורות נוטות להישאר מעל C° 14 - גם הטמפרטורה השנתית הממוצעת בשעות היום.
גשם בלתי צפוי בכל עת של השנה, אם כי הממטרים נוטים להיות קצרים יותר בקיץ.
החלק הצפוני של המחוז, בהיותו גבוה יותר ובפנים הארץ, נוטה להיות קריר ורטוב יותר ממרכז העיר.
ממוצע הטמפרטורות החודשיות המקסימליות והמינימליות של קארדיף הן C° 21.5 (יולי) ו-C° 2.1 (פברואר).
בוויילס, הטמפרטורות בממוצע הן C° 19.1 (יולי) ו-C° 1.1 (פברואר).
לקארדיף יש 1,518 שעות שמש בשנה ממוצעת (וויילס 1,388.7 שעות).
קארדיף היא שטופת שמש ביותר ביולי, עם ממוצע של 203.4 שעות במהלך החודש (וויילס 183.3 שעות), ופחות שמש בדצמבר עם 44.6 שעות (וויילס 38.5 שעות).
קארדיף חווה פחות גשמים מהממוצע בוויילס.
הוא יורד 146 ימים בשנה ממוצעת, עם כמות גשמים שנתית של 1,151.9 מ"מ.
דפוסי גשם חודשיים מראים כי מאוקטובר עד ינואר, כמות המשקעים החודשית הממוצעת בקארדיף עולה על 100 מ"מ בכל חודש, החודש הרטוב ביותר הוא דצמבר עם 125.3 מ"מ והיבש ביותר מאפריל עד יוני, עם כמות גשמים חודשית ממוצעת עקבית למדי, בין 65 ל-75 מ"מ.
בקארדיף נמצאת קהילה יהודית מאז 1840. רבה הראשון של הקהילה היה הרב אשר גרוניס שהוזמן לקארדיף בשנת 1921 וכיהן בתפקידו עד פטירתו ביולי 1937. בשנת 1968 מנתה הקהילה היהודית בעיר כ־3,500 יהודים שלהם היו שני בתי כנסת אורתודוקסים וקהילה רפורמית אחת.
הערים התאומות של קארדיף הן:
רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה היא רפובליקה השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית.
נכון לינואר 2024 ברפובליקה מתגוררים 468,322 אלף תושבים.
שטח הרפובליקה נכלל בתחומי האימפריה הרוסית מאז שנת 1828 בהתאם להסכם אדריאנופול.
האזור היה חלק של אובלסט קובאן עם מרכזה ביקטרינודר.
המחוז האוטונומי קאראצ'אי-צ'רקסיה נוסד לראשונה ב-12 בינואר 1922 במחוז הדרום-מזרחי (מ-1924 נקרא צפון-קווקזי).
היא פורקה לשני מחוזות אוטונומיים נפרדים ב-26 באפריל 1926. ב-30 באפריל 1928. בשנת 1943 הוגלו בני העם הקאראצ'אי לקזחסטן לאחר שהואשמו בעזרה לנאצים, האזור של גלוחורסק צורף לגאורגיה, ושאר השטח למחוז סטוורופול, כולל המחוז האוטונומי של צ'רקסיה.
בשנות ה-50 הקרצ'אי הותרו לחזור, אזור גלוחורסק הוחזר מגאורגיה והמחוז המאוחד שוב נקרא בשם קאראצ'אי-צ'רקסיה בינואר 1957.
ב-3 ביולי 1991 הופרד המחוז ממחוז סטוורופול והשם "אוטונומי" בוטל.
היו ניסיונות להקים מספר יחידות מנהליות אוטונומיות לאומיות שיהיו כפופות ישירות לשלטון הרוסי במוסקבה.
לאחר דיונים רבים, בדצמבר 1992 הוכרזה כ"רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה" אחידה בפדרציה הרוסית.
ברפובליקה התקיים משאל עם על פירוקה ל-4 ישויות, הקרצ'אי, הצ'רקסי, האבזי והקוזאקי שזכה לרוב, אך נשיא רוסיה בוריס ילצין ערך משאל נוסף על שמירת האיחוד שבסופו של דבר זכה לרוב ואחדות הרפובליקה נשמרה.
קאראצ'אי-צ'רקסיה נמצאת בדרום רוסיה באזור הקווקז.
רפובליקה זו גובלת בתחום רוסיה ברפובליקת קברדינו-בלקריה, במחוז סטוורופול ובמחוז קרסנודאר וכמו כן היא גובלת בגאורגיה ובמחוז אבחזיה שבשטחה של גאורגיה.
באזור התגלו מרבצי זהב, פחם וחרסית.
ברפובליקה פועל פרלמנט "אספת העם של רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה" הכולל 50 חברים שנבחרים ל-5 שנים.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2024. מפלגת רוסיה המאוחדת זכתה ב-65% מהקולות.
בראש הזרוע הביצועית עומד ראש הרפובליקה (בעבר נשיא).
מועמד לתפקיד נבחר על ידי הפרלמנט על בסיס מועמדים שהומלצו על ידי נשיא רוסיה.
בבחירות בפרלמנט שנערכו בשנת 2021 רשיד טמרזוב נבחר לכהונה שנייה של 5 שנים.
מבחינה מנהלית הרפובליקה מחולקת ל-10 ראיונים ו-2 ערים בעלי חשיבות.
בערים מתגוררים כ-41.41% מאוכלוסיית הרפובליקה.
בברית הרפובליקה צ'רקסק מתגוררים כ-113 אלף תושבים.
בהתאם לממצאי מפקד אוכלוסין של שנת 2021 כ-44 אחוזים מהתושבים הם , כ-27 אחוזים רוסים, כ-13 אחוזים צ'רקסים ושאר האוכלוסייה היא אבזים (כ-8%) ועמים אחרים.
לעומת זאת מספר תושבים בני עמי הקווקז גודל בהתמדה.
רוב תושבי קאראצ'אי-צ'רקסיה הם מוסלמים (64%).
תעשייה מפותחת בעיקר באזור הצפוני בו הוקמו מפעלים בתחום תעשייה כימית ובניית מכונות.
כלכלת החלק הדרומי של הרפובליקה מבוססת בעיקר על חקלאות.
לתיירות יש חלק חשוב בכלכלת האזור.
בין הכבישים החשובים A-155 "דרך צבאית לסוחום" שמקשרת את האזור עם חוף הים השחור.
הכביש הפסיק לפעול בעקבות הסכסוך האבחזי-גאורגי.
כביש נוסף הוא R-217 "קווקז" בין חבל קרסנודאר לבין אזרבייג'ן.
מועדון כדורגל קארדיף סיטי הוא מועדון כדורגל וולשי מהעיר קארדיף, בירת ויילס.
על אף זהותו הוולשית, לא-משתתף המועדון בליגת הכדורגל המקומית, אלא בליגת הכדורגל האנגלית.
המועדון הוא מהבכירים שבמועדוני הכדורגל הוולשים.
כינויה של הקבוצה הוא ה"בלו בירדס".
קארדיף משחקת באצטדיון קארדיף סיטי המונה 33,280 מושבים.
לעיתים מארחת הקבוצה את משחקיה הביתיים באצטדיון המילניום.
בעונת 27–1926 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה והיחידה בגביע האנגלי (גביע ה-FA), וכמו כן בשנת 1927 זכתה בנוסף גם בפעם הראשונה והיחידה בסופר-קאפ האנגלי, "מגן הצדקה" (כיום "מגן הקהילה").
בסיום עונת 14–2013 חזרה הקבוצה לצ'מפיונשיפ, ליגת המשנה האנגלית, לאחר שסיימה במקום ה-20 בתחתית טבלת הפרמייר ליג.
ב-6 במאי 2018 הבטיחה קארדיף את עלייתה לפרמייר ליג לאחר 3 עונות רצופות בצ'מפיונשיפ.
שנה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר עונה אחת בפרמייר ליג.
בסיום עונת 2024/2025 נשרה לפוטבול ליג הראשונה.
קארדו הוא כינויו של הציר הראשי שחצה ערים ומחנות צבא ברחבי האימפריה הרומית מצפון לדרום.
הקארדו שימש בדרך כלל כמרכזה המסחרי הראשי של העיר, והיו בו חנויות רבות; הוא נקרא גם "קארדו מקסימוס" - הקארדו הגדול.
הרחוב המשני, הניצב לקארדו, נקרא דקומנוס.
שני רחובות אלה חילקו כל עיר (או מחנה צבאי) לארבעה רבעים, לכן עד היום, בשפות רבות, סקטור בעיר נקרא "רובע" מלשון "רבע" (לדוגמה, Quarter באנגלית ו-Quartier בצרפתית).
בצומת הדרכים בין הקארדו והדקומנוס השתרעה כיכר גדולה - הקרדינה, שבה היה הפורום הרומי.
פירוש המונח "קארדו" בלטינית הוא "ציר" או "מפרק", מכאן כינויו של הרחוב הראשי בעיר הרומית.
(למרות הדמיון בשם, אין קשר בין ה"קארדו" הלטיני לבין "קרדיה" ביוונית, שמובנה "לב".
בירושלים הקארדו שימש כרחוב הראשי לאורך התקופה הרומית בארץ ישראל וכן הביזנטית, ונמתח בתוואי המתחיל משער שכם ועד שער ציון.
בשונה מרוב הערים הרומיות, היה בירושלים 'קארדו מכסימוס' נוסף, הקארדו המשני - שנמשך משער שכם לכיוון שער האשפות, בתוואי 'הגיא המרכזי', המכונה על ידי יוספוס פלביוס ה"טירופיאון".
|שם בשפת המקור=בטורקמנית: Garagumברוסית: Каракумы
}}קאראקום (בטורקמנית: Garagum; ברוסית: Каракумы; בתרגום לעברית: "חול שחור"''') הוא מדבר במרכז אסיה המהווה כשבעים אחוזים (350,000 קמ"ר) משטחה של טורקמניסטן.
אוכלוסייתו דלילה ביותר - אדם אחד ל-6.5 קמ"ר.
המדבר נמצא ממזרח לים הכספי, ימת אראל שוכנת לצפונו, נהר האמו דריה ומדבר קיזילקום מצפון מזרחו.
לפני כשלושים מיליון שנה כיסה הים את כל אזור קאראקום.
תהליכים אורגניים בדרום מישור טוראן הביאו לירידה הדרגתית של הים ובסופו של דבר להיעלמותו.
בהמשך זרם נהר האמו דריה על פני קראקום, שינה את אפיקו מעת לעת והוביל כמויות גדולות של משקעי סחף (בעיקר חול וחרס).
חולות קראקום מכילים כיום כ -40 מינרלים שונים שירדו מההרים מדרום-מזרח.
נהרות המוגרב והטג'ן זורמים מהרי הינדו-כוש שמדרום אל תוך אגנים במדבר, ומספקים מים לקיום חקלאות זעירה.
מגדלים כותנה בנאות המדבר לטג'ן ומארי.
באחרונה מתפתח ענף הפקת הנפט והגז הטבעי בקאראקום.
את המדבר חוצה תעלת ההשקיה השנייה הגדולה בעולם, תעלת קאראקום.
בנייתה החלה ב-1954, במקביל למסילה הטרנס-כספית ואורכה הוא 1,375 קילומטרים.
התעלה מוזנת ממי הנהר אמו דריה ומזרימה 13 קמ"ק מים בשנה, אך בשל בנייה קלוקלת היא סובלת מכך שכ-50% מהמים אובדים בדרך והמלחה בשל עליית מפלס מי התהום המלוחים.
קארבאמאזפין (בלועזית: carbamazepine) היא תרופה אנטי-אפילפטית ומייצבת מצב רוח שמשתמשים בה בעיקר בטיפול באפילפסיה ובהפרעה דו-קוטבית וכן בטיפול בתסמונת העצב המשולש.
משתמשים בה גם כתרופת off label (תרופה שאינה רשומה להתוויה המקורית) במגוון של התוויות כולל ADHD, סכיזופרניה, כאבי פנטום, תסמונת כאב אזורי מורכב, נוירומיוטוניה והפרעת דחק פוסט-טראומטית.
סברו שקארבאמאזפין בטוחה לשימוש בזמן היריון לצורך ייצוב מצבי רוח, אבל כמו בתרופות אנטי-אפילפטיות אחרות קשורה חשיפה תוך רחמית עם שדרה שסועה ובעיות התפתחותיות נוירולוגיות אחרות.
בדרך כלל משתמשים בקארבאמאזפין לטיפול בהתקפים אפילפטיים לרבות התקף גלאסטי ובכאב נוירופתי.
ניתן, גם, להשתמש בה כתרופת קו שני בהפרעה דו-קוטבית ויחד עם תרופות אנטי-פסיכוטיות בסכיזופרניה.
בארצות הברית אישר ה-FDA התוויות באפילפסיה כולל התקפים מוקדיים והתקפי טוני-קלוני, בנירלגיה של העצב המשולש.
וכן בהתקפי מאניה ואפיזודות של הפרעה דו-קוטבית I.
אף על פי שחסרים נתונים נראה שלקארבאמאזפין יש יעילות דומה לזו של ליתיום בטיפול בהפרעה דו-קוטבית.
תופעות לוואי שכיחות כוללות: נמנום, כאבי ראש ומיגרנות, קואורדינציה מוטורית ובעיות במערכת העיכול.
קארבאמאזפין מפחית, בדרך כלל, מאוד את הסבילות לאלכוהול.
תופעות לוואי נפוצות פחות כוללות הפרעה בקצב הלב, ראייה מטושטשת או כפולה ו/או איבוד זמני של תאי דם או טסיות דם ובמקרים נדירים עלולה להיווצר אנמיה אפלסטית.
בשימוש רגיל יש הפחתה קטנה בספירת התאים הלבנים.
עם זאת במקרים נדירים איבוד טסיות הדם עלול לגרום לסכנת חיים.
לעיתים קרובות ממליץ רופא לבצע בדיקות דם תכופות בחודשי השימוש הראשונים בתרופה ואחרי כן שלוש או ארבע בדיקות בשנה.
בנוסף לכך עלול קארבאמאזפין להרע מקרים קיימים של תת-פעילות בלוטת התריס ולכן מומלצת בדיקה שנתית של תפקודי בלוטת התריס לאנשים הנוטלים את התרופה.
יש גם דיווחים על תופעות לוואי הקשורות בשמיעה.
יש חולים ששומעים צלילים, אחרי שנטלו את התרופה, נמוכים בחצי טון ממה שהם באמת.
כך דו אמצעי יישמע כמו התו סי וכך הלאה.
נרשמה גם תופעה הפוכה של תווים הנשמעים גבוה יותר ממה שהם באמת.
רוב האנשים לא שמים לב לתופעת לוואי לא שגרתית זאת והיא חולפת אחרי שמפסיקים לקחת את התרופה.
קארבאמאזפין מגדיל את יחס הסיכון לחלות בלופוס ב-1.88.
לאוקסקארבאזפין, נגזרת של קארבאמאזפין, יש, על פי הדיווחים, פחות תופעות לוואי והן פחות חמורות.
קארבאמאזפין עלול להחמיר אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים ולכן חשוב לחשוף היסטוריה של קפיצות, במיוחד כאלה המתרחשות בבוקר, לפני שמתחילים בנטילת התרופה.
היא עלולה להחמיר גם סוגים אחרים של התקפים כלליים במיוחד התקפי ניתוק.
בנוסף לכך קשרו את קארבאמאזפין לאנומליות קוגניטיביות חמורות כולל האטת EEG ואפופטוזה של התא.
יש סיכון בנטילת קארבאמזפין בזמן ההיריון, במיוחד בשלושת החודשים הראשונים.
הסיכון גדל כאשר אישה לוקחת יותר מתרופה אנטי-אפילפטית אחת.
עם זאת הסיכון אינו גבוה מאוד - עד 4% לעומת 2% אצל נשים בריאות.
בערך ל-35-20% מן הנשים יש יותר התקפים בהיריון.
נשים המתכננות להיכנס להיריון צריכות לתכנן זאת עם הרופא, במיוחד אם הן לוקחות יותר מתרופה אנטי-אפילפטית אחת
לקארבאמאזפין יש פוטנציאל גבוה לתגובות בין תרופתיות.
יש לנהוג בזהירות בשילובה עם תרופות אחרות, כולל תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות ומייצבי מצב רוח.
רואים רמות נמוכות יותר של קארבאמאזפין כאשר נוטלים אותה עם פנוברביטל, פניטואין (דילנטין, אפנוטין) או פרימידון (פריזולין).
בשל היות קארבאמאזפין ממריץ ציטוכרומי הרי הוא גורם לפינוי מהיר יותר של תרופות רבות ובכך מקטין את הרמה שלהן בדם.
תרופות שעוברות שינוי מהיר בגלל קארבאמאזפין כוללות וארפרין, פניטואין, תאופילין וחומצה ולפרואית (דפלפט).
תרופות שמפחיתות את רמת קארבאמאזפין או, לחלופין, מגדילות אותה כוללות אריתרומיצין, סימטידין, פרופוקסיפן וחוסמי תעלות סידן.
קארבאמאזפין גם מגדיל את חילוף החומרים של ההורמונים בגלולות למניעת היריון ולכן מפחית את יעילותן.
קארבאמאזפין ממריץ את מערכת באנזים המיקרוזומלי CYP3A4 בכבד שגורם לחילוף החומרים של קארבאמאזפין עצמו.
עם התחלת הטיפול בקארבאמאזפין ניתן לחזות את הרמות בדם והן ממשיכות על פי קו ההתחלה של ערכי פינוי/מחצית החיים של התרופה אצל החולה הספציפי.
עם זאת, אחרי שניתן מספיק קארבאמאזפין לרקמת הכבד הפעילות של CYP3A4 גדלה והיא מאיצה את פינוי התרופה ומקטינה את מחצית החיים.
תהליך יימשך עם הגדלה במינון אבל יגיע לשיא במשך 5 עד 7 ימים.
ייתכן ויהיה צורך בהגדלות במינון בקצב של 200 מ"ג כל שבוע שבועיים כדי להגיע לסף בו יש שליטה בהתקפים.
ריכוז קארבאמאזפין יציב מתרחש בדרך כלל בתוך שבועיים שלושה אחרי תחילת נטילת התרופה.
המכניזם של פעולת קארבאמאזפין ונגזרותיו מובן באופן יחסי.
תעלות נתרן הן הנקבוביות המולקולריות המאפשרות לתאי המוח (נוירונים) לייצר פוטנציאלי פעולה – האירועים החשמליים המאפשרים לנוירונים לתקשר על פני מרחקים גדולים.
אחרי שתעלות הנתרן נפתחות כדי להתחיל את פוטנציאלי הפעולה הן מושבתות, ולמעשה התעלות נסגרות.
קארבאמאזפין מייצב את מצב ההשבתה של תעלות הנתרן, כלומר, פחות תעלות כאלה עתידות להיפתח, דבר הגורם למוח להיות פחות מרוגש (וסיכוי פחות ליריות - דחפים עצביים).
הוכיחו שקארבאמאזפין מגביר את פעולת קולטני GABA העשויים מתת יחידות אלפא1, בטא2, גאמא2.
קארבאמאזפין התגלה על ידי הכימאי ולטר שינדלר (Walter Schindler) בבזל, שווייץ ב־1953. שינדלר סינתז את התרופה ב־1960 לפני שהתגלו התכונות האנטי-אפילפטיות שבה.
קארבאמאזפין שווקה בתחילה כתרופה נגד נירלגיה של העצב המשולש ב־1962. השתמשו בה כתרופה אנטי-אפילפטית באנגליה מ־1965 והיא אושרה לשימוש בארצות הברית מ־1974.
ב־1971 השתמשו הרופאים טקזאקי והנאוקה (Takezaki and Hanaoka) בקארבאמאזפין על מנת לשלוט במאניה בחולים עמידים לתרופות אנטי-פסיכוטיות (ליתיום עוד לא היה זמין ביפן באותה תקופה).
ד"ר אוקומה שעבד באופן עצמאי עשה אותו דבר בהצלחה.
היות שהם היו גם אפילפטולוגים הם הכירו את ההשפעות האנטי-אגרסיביים של תרופה זו.
חקרו את קארבאמאזפין לשימוש בהפרעה דו-קוטבית במשך 1970.
מוכרים קארבאמאזפין בארץ בשמות טגרטול, טריל, קארבי, טגרטול CR, טריל CR וטימוניל רטרד.
קאראק או נאו (בפורטוגזית: Carraca או Nau, בספרדית: Carraca או Nao, בצרפתית: Caraque או Nef) היה דגם ספינה חוצת-אוקיינוסים בעלת שלושה או ארבעה תרנים.
הספינה פותחה במאה ה-15 על ידי ספנים פורטוגליים ושימשה במשך המאות ה-15 וה-16 את ציי פורטוגל, ספרד, צרפת, אנגליה והולנד בעידן התגליות.
ספינת הדגל של כריסטופר קולומבוס, ה"סנטה מריה" הייתה קאראק וכך גם ה"וויקטוריה" עמה הקיף פרדיננד מגלן את כדור הארץ וה"סאאו גבריאל" בעלת ששת המפרשים עמה שט ואסקו דה גאמה להודו.
בצי המלכותי הבריטי והסקוטי שימשו קאראקים כספינות מלחמה בתקופת הנרי השמיני; ה"מרי רוז", ספינת הדגל שלו, הייתה קאראק.
דגם הקאראק הוחלף לקראת סוף המאה ה-16 בגליאון היציבה יותר.
הספינה הייתה פיתוח מאסיבי יותר של דגם המסחר קוג, ששימש לתנועה בקרבת חופים ובים התיכון.
בוני הספינות הפורטוגליים בחנו היטב את הספינות השונות שהגיעו למבדוקיהם, אם בעת מסחר או כאשר נלקחו בשבי, ונטלו מכל טיפוס ספינה אלמנטים שנראו להם כמשפרים את עמידות הספינה ומהירותה.
הקאראק הייתה הספינה המאסיבית ביותר שנבנתה עד אז, מיועדת לעמוד בגלים הגבוהים ובסערות האוקיינוס הפתוח.
היא תוכננה כך שתכיל נפח גדול במיוחד לשם נשיאת אספקה וציוד לשהיה ארוכה בהפלגה.
הספינה הייתה גבוהה מאוד באופן יחסי, עם ירכתיים מעוגלים רחבים ומוגבהים וחרטום גבוה עם מוט-חרטום (Bowsprit) ארוך לקשירת חבלי המפרשים.
המפרשים המרכזיים היו מרובעים וגדולים במיוחד.
מעל המפרש המרכזי (או המרכזיים, במקרה של למעלה משלושה מפרשים) נקבע תורן עילי עם מפרש קטן נוסף.
הקאראק הראשונות, מהטיפוס בו שט ברתולומיאו דיאס לכף התקווה הטובה, היו בעלות הדחק של כ-100 טון.
לאחר מכן נבנו ספינות גדולות בטווחים של 250 ועד 400 טון.
הקאראק הסקוטית הארבע-תרנית "מייקל", שהושקה ב-1511, בעלת הדחק משוער של כ-1,000 טונות ואורך של כ-73 מטרים, הייתה הספינה הגדולה בתבל בשעתה.
קארה-א (ביפנית: kara-e ;唐絵) הוא מושג יפני לסגנון ציור סיני.
ציורי קארה-א מתייחסים לציורים שצוירו בסין עצמה ויובאו ליפן או לציורים יפניים בהשפעת סגנון הציור הסיני.
הציור הסיני, יחד עם שאר ההשפעות התרבותיות של סין, הגיע ליפן במאה ה-6, בתקופת אסוקה ובמיוחד לאחר רפורמת טאיקה בשנת 646 ואומץ ביפן כסגנון ציור בפני עצמו.
מקור המונח הוא משמה של שושלת טאנג (בסינית: 唐朝), ששלטה באותה תקופה בסין.
ההגייה היפנית של הסימנית 唐 היא טאן (たん - בדומה לצליל המקורי הסיני) או קארה (かろ - במשמעות של "מן, משם", כדי לציין את העובדה שבא מסין הרחוקה).
הסימנית השנייה : 絵, משמעותה - רישום, ציור.
ציורי קארה-א היפניים היו בתחילתם תחת השפעה מוחלטת עד כי העתקה מלאה או חלקית של ציורים סיניים שהגיעו ליפן.
ציורים אלו היו בעיקר בפורמטים גדולים, על גבי מגילות גדולות (掛軸; קאקג'יקו), פרגודים (屏風; ביובו), מחיצות (障子; שוג'י), דלתות הזזה (襖; פוסומה) וציורי קיר (壁画; הקיגה).
בנוסף לסגנון הציור - הציורים הכילו מוטיבים סיניים מובהקים, שלא היו שייכים למציאות ביפן או מוכרים ליפנים, והיוו מעין חלון לעולם שונה, זר ואקזוטי.
בציורי הקארה-א הופיעו דמויות אנשים במראה ובלבוש סיני האופייניים לשושלת טאנג, אישים ואירועים מן הפולקלור הסיני, עם רקע של הרים סינים תלולים, נהרות ענק, ארמונות בארכיטקטורת שושלת טאנג, עצים, צמחים ומיני חיות אקזוטיות.
סגנון ציור זה היה עשיר בסקאלה גדולה של צבעים עשירים ועזים, כאשר כל האובייקטים בציור צוירו בקווי מתאר דקים בדיו שחורה (סומי - 墨).
סגנון ציור זה תיעד יותר חיי יום-יום, אירועי חצר, אנשי אצולה במקביל לציורי דת, שתיארו אירועים ודמויות דת מפורסמים (בודהיסטים, דאואיסטים וקונפוציאניים).
סגנון הציור קארה-א היה דומיננטי ביפן בתקופת נארה (794-710) אל תוך תקופת הייאן, בה החלו היפנים לפתח ממנו סגנון ציור מקומי - יאמטו-א, שהתאים יותר לטעם היפני ולמציאות של יפן.
המושג יאמטו-א ניתן לסגנון הציור היפני המקומי, על שמו של השבט הקיסרי יאמטו, כניגוד לסגנון הציור של קארה-א שמקורו מסין הרחוקה.
בתקופת הייאן סגנון יאמטו-א נהיה דומיננטי ביפן, וציורי הקארה-א שימשו בעיקר באתרים ציבוריים, במקומות רשמיים או באירועים טקסיים.
הקשרים של יפן עם סין נותקו עקב שקיעתה ונפילתה של שושלת טאנג במאה ה-9, דבר שהוביל להשפעה יפנית הולכת וגוברת על סגנון הציור קארה-א.
בציור של הפרגוד סנזוי (Senzui byoubu - 山水屏風, מקדש טוג'י, קיוטו) מן המאה ה-11, רואים את דמויות האנשים בלבוש של שושלת טאנג, אך ההרים הניראים מסביב דומים מאוד להרי-הגבעות שמסביב לעיר קיוטו.
בתקופת קמקורה ובמיוחד בתקופת מורומאצ'י ביפן, שוב חודש הקשר התרבותי עם סין תחת שושלת סונג ו-שושלת יואן, ועימו הגיעו ציורים סיניים בסגנון חדש : ציורי דיו (מונוכרומיים) נעדרי צבע או עם צבע מועט ביותר.
ציורים אלה נקראו גם הם "קארה-א" על ידי היפנים, וסגנון ציורים אלו השפיע על הציור היפני ולהיווצרותם של סגנונות הציור סואיבוקוגה (תמונת דיו-מים; suibokuga ;水墨画) ו-סומיאה (ציור דיו; sumi-e ;墨絵) ביפן.
ארואיקה קארדנאס (בספרדית: Heroica Cárdenas, "קארדנאס ההרואית"), או בקיצור קארדנאס, היא העיר השנייה בגודלה במדינת טבסקו שבמקסיקו.
אוכלוסיית העיר מנתה בשנת 2010 102,558 תושבים וראש העיר הוא רפאל אקוסטה לאון.
העיר נוסדה ב-22 באפריל 1797 בפקודתו של חוסה אדוארדו דה קארדנאס.
קארדנאס היא עיר גשומה כאשר כמות המשקעים מגיעה לכ-2,051 מילימטרים בשנה.
רוב כמות המשקעים יורדת בעיקר בחודשים ספטמבר ואוקטובר שבהם כמות המשקעים הממוצעת מגיעה למעלה מ-330 מילימטרים.
קארבר 1 (Carver One) הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל שלושה גלגלי הטיה באמצעות טכנולוגית איזון אוטומטית, כדי לאזן את תא הנוסעים, המיועד ל-2 נוסעים הממוקמים אחד אחרי השני.
הופץ על ידי קארבר אירופה משנת 1999–2009. ביולי 2009 חברת קארבר אירופה הכריזה על פשיטת רגל, בגלל חוסר הביקוש לדגם במחיר של כ-30,000 אירו.
יוצרו כ-200 יחידות "קארבר 1" ו-24 יחידות מדגם "ון דן ברינק" (van den Brink).
הקארבר 1 יוצר בהולנד ובגרמניה.
הקארבר 1 משלב היבטים של אופנוע ורכב, בעל פרופיל נמוך דומה לאופנוע.
אפשר להטות את הקארבר 1 עד 45 מעלות תוף כדי סיבוב.
משנת 2011 טכנולוגיית הקארבר 1 בבעלות "קארבר טכנולוגיה".
בלקאליס מרלניס אלמן אלמנזר סיפוש הידועה בשם הבמה קארדי בי (Cardi B), היא ראפרית ופזמונאית אמריקאית.
קארדי בי נולדה וגדלה ברובע הברונקס שבניו יורק.
התפרסמה לראשונה כאשר דיברה על הקריירה שלה בתור חשפנית ברשתות החברתיות, והפכה לכוכבת רשת.
בין השנים 2015–2017, היא השתתפה בתוכנית הריאליטי "Love & Hip Hop: New York", והוציאה שני מיקסטייפים: Gangsta Bitch Music, Vol.
קארדי בי זכתה להצלחה רבה עם שירה הראשון, "Bodak Yellow".
ב-25 בספטמבר 2017, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, ובכך הפכה קארדי בי לראפרית השנייה בהיסטוריה מזה 19 שנים ששירה הגיע לצמרת המצעד, כשהקודמת הייתה לורן היל עם שירה "".
בנוסף, השיר הוא שיר הראפ הנשי המצליח ביותר בכל הזמנים במצעד הבילבורד הוט 100. השיר "I Like It", שיצא בשנת 2018, הגיע גם הוא למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפכה קארדי בי לראפרית הראשונה בהיסטוריה ששניים משיריה כבשו את פסגת המצעד.
כמה שבועות לאחר מכן, כבשה קארדי בי בפעם השלישית את פסגת המצעד, כאמנית אורחת בשיר "Girls Like You", והפכה לראפרית הראשונה בהיסטוריה שכבשה את פסגת המצעד שלוש פעמים.
אלבום הבכורה שלה, Invasion of Privacy, יצא ב-2018 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200. מגזין טיים העניק לראפרית מקום ברשימת 100 האנשים הכי משפיעים בעולם לשנת 2018. בפברואר 2019, הפכה קארדי בי לאישה הראשונה בהיסטוריה שזוכה בפרס גראמי לאלבום הראפ של השנה.
בלקאליס אלמנזר נולדה ב-11 באוקטובר 1992, לאם טרינידאדית ולאב דומיניקני.
היא גדלה והתחנכה בשכונת הייגברידג' בדרום רובע ברונקס שבניו יורק.
היא בילתה זמן רב אצל סבתה שגרה בוושינגטון הייטס, מנהטן.
לאחר מכן טענה קארדי כי היא הייתה חברה בכנופיה שפעלה באותה עיר.
באותו הזמן היא המשיכה ללמוד בתיכון הרנסאנס לתיאטרון מוזיקלי וטכנולוגיה, שנחשב לבית ספר קטן ומתמחה באותם נושאים, ונמצא בקמפוס הרברט ה'להמן.
במהלך שנות העשרה שלה, היא הועסקה בסופרמרקט של "אמיש מרקט" במנהטן התחתית.
עבודה זו הייתה האחרונה שלה, כאשר אחריה החלה לעבוד במופעי חשפנות בגיל 19.
לאחר שפוטרה מאותו סופרמרקט, היא הומלצה על ידי המנהל לשעבר שלה לעבוד במועדון חשפנות.
קארדי בי אמרה שהיא הפכה לחשפנית כדי "להימלט מהעוני והאלימות ששררו במשפחתה".
הראפרית ציינה גם כי עבודתה כחשפנית הייתה חיובית ומאירת פנים במובנים רבים בחייה: "זה באמת הציל אותי מכל מיני דברים, וכשהתחלתי בקריירה התמדתי גם ללכת לבית הספר".
בשל נתיב הקריירה הפתאומי החדש שלה, קארדי עברה מספר ניתוחים קוסמטיים, כשהבולטים מביניהם היו שתלים בחזה והגדלת הישבן.
קארדי אמרה שלמרות חייה הקשים, היא ניסתה ללמוד כמה שיותר, אך בהגעתה למכללה היא כבר לא נשאה בנטל ונשרה ממנה.
את הקריירה שלה החלה קארדי בי עוד בשנת 2015, כאשר העלתה לרשתות החבריות ולאתרי האינטרנט, גרסאות כיסוי לשירים.
בשנת 2016, היא הוציאה את המיקסטייפ הראשון שלה, Gangsta Bitch Music, Vol.
1. המיקסטייפ לא זכה להצלחה שלה ציפתה, אך בשיאו הצליח להגיע למקום ה-27 במצעד אלבומי האינדפנדנט בארצות הברית.
לאחר מכן בשנת 2016, הוציאה סינגל בשם "Stripper Hoe", שתיאר בתוכו את חייה ונעוריה, כשמו.
לאחר מכן, הוציאה את "Bronx Season", ששימש כסינגל הראשון והיחידי מתוך המיקסטייפ השני שלה, Gangsta Bitch Music, Vol.
ב-16 ביוני 2017, הוציאה קארדי את סינגל הפריצה שלה, "Bodak Yellow".
הסינגל היווה כסינגל הבכורה של קארדי, ויצא תחת חסותה של חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
הסינגל זכה להצלחה גדולה בארצות הברית והפך לשיר הנשי השני היחידי בשנת 2017 שהצליח להגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100, כשהשנייה לעשות זאת היא הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט עם "Look What You Made Me Do".
בשאר העולם, הסינגל לא הצליח להעפיל לעשיריות הפותחות, אך במצעד שירי הראפ שבשוודיה הצליח להגיע למקום ה-2. בארצות הברית נמכר השיר בכלמעלה מ-2 מיליון עותקים, דבר אשר הפך אותו לשיר הנמכר ביותר של הראפרית.
באותה השנה, קבעה קארדי שיא היסטורי בכך שהייתה לאמן היחיד שהצליח לשהות עם שלושה שירים בעשירייה הפותחת במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ של בילבורד.
מספר חודשים לאחר מכן, ב-18 בדצמבר 2017, הוכתרה קארדי בי לראפרית היחידה בהיסטוריה שהצליחה להכניס את שלושת הסינגלים הראשונים שלה אל העשירייה הפותחת של מצעד הבילבורד הוט 100, כשהראשון מביניהם (Bodak Yellow), הגיע בשיאו אל המקום ה-1, השני (MotorSport), אל המקום ה-6, והשלישי (No Limit), אל המקום ה-4.
לאחר מכן הוציאה קארדי בי את השיר הלטיני "La Modelo", ביחד עם אוזונה, ובסמוך לכך גם את הסינגל השני מתוך אלבומה, "Bartier Cardi".
ב-4 בינואר 2018, יצא רמיקס בשיתוף קארדי בי לשיר "Finesse", של ברונו מארס שנכלל באלבומו, 24K Magic.
כל השלושה זכו להצלחה רבה, ואף "Bartier Cardi", הצליח להגיע אל המקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט 100. בסמוך לכך השתתפה קארדי בשיר, "(Ahora Dice (Remix".
מאוחר יותר, הוציאה את השיר "Be Careful", כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, ואת השיר "Drip", כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום.
הקליפ של "Be Careful" יצא במאי 2018, ובסמוך לכך יצא גם השיר "Girls" של ריטה אורה, בו השתתפו קארדי בי, ביבי רקסה וצ'ארלי XCX.
השיר הוא בשיתוף עם הזמרת קלאני.
לאחר מכן, השתתפה בשיר "Backin' It Up" של פרדיסון פונטיין, ובשיר "Taki Taki", של די ג'יי סנייק, לצד סלינה גומז ואוזונה.
ב-23 באוקטובר 2018, הוציאה את השיר "Money".
בהמשך הוציאה את השיר "Twerk", ביחד עם הצמד סיטי גירלז, לאחר מכן הוציאה את הסינגל "Please Me" שיתוף פעולה יחד עם ברונו מארס, בפעם השנייה לאחר הרמיקס שהוציאו יחד לשיר "Finesse".
כמו כן, הוציאה את "Clout" ביחד עם אופסט כסינגל מתוך אלבומו.
בסמוך לכך, הוציאה את "Press".
ב-2019, שיחקה בתפקיד חשפנית בדרמת הפשע "נוכלות בלי חשבון", לצד ג'ניפר לופז.
עוד באותה השנה, עלתה תוכנית המציאות "זורמים" בנטפליקס, בה משמשת כשופטת, לצד טי.איי.
ב-2020, הוציאה את השיר "WAP", בהשתתפות הראפרית מייגן די סטליון, שזכה להצלחה רבה והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2021 שיחקה בסרט הקולנוע "מהיר ועצבני 9", התשיעי בסדרת הסרטים "מהיר ועצבני".
ובשנת 2023 תשוב לשחק בסרט ההמשך.
באפריל 2025 הודיעה כי תנחה את אירוע סאמרסלאם 2025 שייערך במשך שני לילות באוגוסט באצטדיון מטלייף שבניו ג'רזי.
ב-20 ביוני 2025 קארדי בי פרסמה את הסינגל "Outside", הסינגל הסולו הראשון שלה לשנה זו והוא צפוי להיות אות פתיחה לאלבום האולפן השני שלה.
ב-19 בספטמבר 2025 הוציאה את אלבומה השני , הכולל 23 רצועות באורך כולל של 71 דקות, כמעט כפול מאלבום הבכורה שלה.
בעקבות כתבה עיתונאית הציבור נחשף לכך שקארדי בי נישאה בסודיות לראפר קנדרל קיארי ("אופסט") ובשנת 2018 נולדה לשניים בת.
ב-5 בדצמבר 2018 הודיעו השניים על פרידתם.
בחודש יוני 2021 פרסמה קארדי תמונה שמבשרת על הריון שני.
בדצמבר 2023, בי שיתפה באמצעות אינסטגרם שהיא "רווקה לרגע", ואישרה שהיא ואופסט כבר לא ביחד.
ביולי 2024 קארדי הגישה רשמית תביעת גירושין מאופסט.
ויום למחרת הודיעה על הריונה השלישי.
בספטמבר 2024, נולדה לזוג בת.
במאי 2025 פורסם כי היא נמצאת בזוגיות עם שחקן ה-NFL סטפון דיגס.
בשנת 2013, היא החלה לפרסם סרטונים של עצמה ברשתות החברתיות, בעיקר באינסטגרם.
באחד מהסרטונים, שעורר סערה כשלוש שנים לאחר פרסומו, הודתה שעבדה בעברה בזנות, וכן סיממה ושדדה לקוחות שלה.
בעקבות הסערה הגיבה הזמרת במילים: "אלה הדברים שנאלצתי לעשות בעברי כדי להתקיים.
מעולם לא אמרתי שאני מושלמת או שהגעתי ממקום מושלם עם רקע מושלם.
אני תמיד אומרת את האמת ולוקחת אחריות על החרא שלי".
בהמשך כתבה שהיא "לא גאה" בדברים שעשתה וש"יש לי אחריות שלא להאדיר אותם".
באוגוסט 2018, במהלך ביקור במועדון חשפנות, תקפה שתי עובדות במקום בטענה כי התקרבו לבעלה.
השתיים נזקקו לטיפול רפואי ותבעו את קארדי בי במשפט פלילי.
בספטמבר 2025 קארדי בי זכתה במשפט אזרחי שנגע לתביעה משנת 2018, בה הואשמה בתקיפת מאבטחת בשם אמני אליס במרפאה בלוס אנג'לס.
אליס טענה כי קארדי פגעה בפניה וביקשה פיצוי של 24 מיליון דולר, אך חבר המושבעים דחה את התביעה לאחר כשעה של דיונים.
פסק הדין קבע כי לא הוכח שקארדי בי ביצעה תקיפה, תקיפה פיזית, גרימת מצוקה נפשית או רשלנות.
קארדי הצהירה לאחר המשפט כי לא תסכים לשלם בתביעות סרק, ואף הזהירה שתתבע בחזרה במקרים דומים בעתיד.
קאראצ'אייבסק היא עיר ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה ברוסיה.
העיר שוכנת במפגש הנהרות קובאן וטברדה במרכז הרפובליקה.
בעיר מתגוררים כ-21 אלף תושבים (נכון ל-2017).
היישוב הוקם ב-1926, תחילה בשם גאורגייבסקויה (Георгиевское) וכעבור זמן קצר שמו שונה למיקויאן-שאחאר (Микоян-Шахар), כהוקרה לפוליטיקאי הסובייטי אנסטאס מיקויאן (משמעות המילה "שאחאר" היא "עיר" בשפת קאראצ'אי-בלקר המקומית).
ב-1929 היישוב קיבל מעמד של עיר.
ב-1955 האזור הועבר לשטח מחוז סטברופול של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.
כעבור שנים ספורות הגירוש של הקאראצ'אים בוטל, הוקם המחוז הקאראצ'אי-צ'רקסי האוטונומי , ושם היישוב שונה ל"קאראצ'אייבסק", על שם הקאראצ'אים.
ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-50 יהודים, פחות מאחוז מכלל האוכלוסייה.
כשהגרמנים נכנסו לעיר באוגוסט 1942 ככל הנראה שהו בה כ-120 יהודים, כשהתוספת נבעה מפליטים שהגיעו מלנינגרד, אוקראינה ומקומות נוספים.
היהודים חולקו לשתי קבוצות שוות ורוכזו בשני מקומות שונים: קבוצה אחת נורתה למוות ב-12 בספטמבר וקבוצה שנייה הוכנסה לביתן על גדות נהר טברדה שתפקד כמעין גטו.
ב-9 בדצמבר או בינואר 1943, לאחר מספר חודשים של עבודות כפייה והתעללות, הגרמנים ירו למוות בתושבי הביתן.
קארה או קארו הוא שבט בדרום אתיופיה ליד נהר האומו.
השבט מתגורר בגדה המזרחית של נהר האומו.
סימן ההיכר שלהם הוא מסמר מתכת גדול הנעוץ בשפה התחתונה.
לפעמים הם נועצים מסמרים גם בסנטר, באוזניים ובאזורים אחרים בפנים.
בני השבט חיים בבקתות קש וצובעים את גופם בחומר לבן אדמדם.
הם ידועים בחוסר סובלנותם במיוחד כלפי זרים המבקרים באזור.
בני שבט הקארה נהגו לרצוח תינוקות וילדים שלהם בגלל אמונה שהם מקוללים.
בשנת 2012 הופסק רצח הילדים והתינוקות בזכותו של בן השבט ללה לבוקו.
השפה של בני שבט הקארה שייכת לשפות הדרום-אומוהוטיות היא דומה לשפתם של בני שבט ההאמר.
קארדו סיסטמס היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת ברחבי העולם מערכות תקשורת אלחוטיות עם דגש על מערכות שתוכננו במיוחד לקסדות אופנוע.
מוצרי החברה ידועים גם תחת המותג scala rider.
קארדו הייתה החברה הראשונה, שייצרה מערכות תקשורת מונו לרוכבי אופנועים ומוכרת כחברה חלוצה בתחום חידושים טכנולוגיים בשוק האופנועים.
החברה הוקמה בישראל על ידי ד"ר אבי גלזרמן בשנת 2003 ותוך כשנה וחצי הושק המוצר Solo Scala Rider כמערכת הראשונה בעולם שיועדה לשוק האופנועים ואפשרה לרוכבים להשתמש במערכת תקשורת מונו.
מוצר זה אפשר לרוכבים חיבור לטלפון הסלולרי באמצעות Bluetooth באיכות שמע נקייה ובטכנולוגיה שמנטרת את רעשי הרוח בעת הרכיבה ומאפשרת לרוכב לנהל שיחת טלפון תוך כדי רכיבה.
בשנת 2005, ייצרה החברה את דגם "scala rider FM", מערכת תקשורת ראשונה בעולם, המותירה שימוש במערכת תקשורת, המשלבת ממשק התחברות לרדיו בתדר FM ובשנת 2007, ייצרה את דגם "scala rider Team Set" - המערכת הראשונה מסוגה בעולם שאפשרה תקשורת אלחוטית בין הרוכב למורכב.
בשנת 2009 השיקה החברה את דגם G4 האינטרקום הראשון בענף הרכיבה שהגדיל את טווח התקשורת בין רוכבים ושבר את שיא ה-1.6 ק"מ.
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה-SRCS, פתרון מובנה למחצה בתוך קסדה של החברה הגרמנית הוותיקה שוברט (SCHUBERTH).
אפיון נוסף למוצר זה הייתה הטמאה של אנטנת תקשורת ו-FM ייחודית בתוך הקסדה – דבר שאפשר למשתמש הקצה חוויית PLUG&PLAY.
בשנת 2010 השיקה קארדו את ה-SHO-1, אשר הציעה פתרון שאפשר הטמעה אירו דינמית יותר מהמוקבל בשוק, זאת באמצעות פיצול ספק הכוח מיחידת התקשורת עצמה.
כמענה למגבלות התקשורת של טכנולוגית ה-Bluetooth אשר מחייבת שמירה על רצף ומיקום קבוע של כל חבר בקבוצת התקשורת, פיתחה החברה בשנת 2015, פתרון תקשורת ייחודי על בסיס טכנולוגית ה-Mesh.
טכנולוגיה זו אשר זכתה למונח DYNAMIC MESH COMMUNICATION") "DMC") סיפקה לראשונה פתרון לרכיבה קבוצתית באופן המאפשר לחברים בקבוצת הרוכבים לרכב בחופשיות תוך שהמערכת מתאימה עצמה באופן אוטומטי ומיידי להחלפת מיקומי החברים בקבוצה.
פתרון זה סיפק מענה הולם לרכיבה קבוצתית אשר בפועל אינה מתקיימת בצורה של שרשרת קשיחה, דבר שמנע עד כה תקשורת רציפה בעת רכיבה קבוצתית.
באביב 2017, רכשה קרן ההשקעות הפרטית פורטיסימו קפיטל כשליש ממניות קארדו.
בשנת 2018, שילבה החברה את טכנולוגית "Natural Voice Activation" (בשמונה שפות) המאפשרת את הפעלת המערכות באמצעות פקודה קולית.
בינואר 2019, יצרה החברה שיתוף פעולה אסטרטגי עם חברת Harman Kardon ומותג הסאונד שתחתיה, חברת JBL.
שיתוף הפעולה הביא לראשונה פתרון שמע באיכות מרבית לשוק האופנועים.
החברה תופסת כשליש מנתח השוק העולמי למוצרי דיבוריות לאופנועים (2019).
המערכות של קארדו נמכרות ב-80 מדינות ברחבי העולם, מטה החברה ברעננה ובו מרוכזים מרבית העובדים (כ-70).
לחברה משרדים בטקסס, ארצות הברית, הונג קונג והולנד, בהם מועסקים למעלה מ-85 עובדים.
הקַאראקלְפָּאקִים, קרקלפקים או כְּארַאכְלַפָּאקִים הם קבוצה אתנית טורקית, ומוצאם קאראקלפאקסטן בצפון-מערב אוזבקיסטן.
במהלך המאה ה-18, הם התיישבו באזור התחתון של נהר אמו דריה ובדלתא (לשעבר) של ימת אראל.
השם "קאראקלפאק" בא מהמילים: "קארא" שפירושה שחור ו"קלפאק" שפירושה כובע.
הקאראקלפאקים מונים כ-620,000 נפשות, ומתוכם כ-500,000 מתגוררים ברפובליקת קאראקלפאקסטן.
האוכלוסייה הקאראקלפאקית מוגבלת בעיקר לחלק המרכזי של קאראקלפאקסטן הנחצה על ידי נהר האמו דריה.
הקהילות הגדולות גרות בנוקוס, בירת קאראקלפאקסטן ובערים הגדולות שמסביב, כגון טאחטאיטש, חודזלי, שימבאיי, שומאנאיי וקונגרד.
קאראקלפאקים כפריים מתגוררים בעיקר בחוות קולקטיביות או חוות מדיניות, שרובן הופרטו לאחרונה.
קאראקלפאקים כפריים רבים הושפעו קשות מהתייבשות ימת אראל, שהרסה את ענף הדיג המקומי יחד עם חלק ניכר מאדמות המרעה והחקלאיות בצפון הדלתא.
מרבית קאראקלפאקסטן תפוסה על ידי מדבר - קיזילקום במזרח, מישור האוסטיורט הצחיח במערב, וכעת מדבר ארל קום הצומח בצפון, פעם מרכז ימת אראל.
אף על פי שמולדתם נושאת את שמם, הקאראקלפאקים אינם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר שחיה בקאראקלפאקסטן.
מספרם של האוזבקים עולה עליהם יותר ויותר, ורבים מהם מעודדים על ידי הממשלה לעבור לאזור החקלאי העשיר סביב טורטקול וברוני.
השפה הקאראקלפאקית שייכת לקבוצת קיפצ'ק-נוגאי, כחלק ממשפחת השפות טורקיות הכוללות גם קזחית ונוגאית.
הקאראקלפאקית המדוברת כוללת שני ניבים: הניב הצפון-מזרחי והניב הדרום-מערבי.
קאראקלפאקית כתובה משתמשת בשתי צורות כתיבה: האלפבית הקירילי והאלפבית לטיני, כאשר הקודם היה סטנדרטי במהלך ברית המועצות, והאחרון התבסס על הרפורמה האלפביתית של אוזבקיסטן בשביל אוזבקית.
לפני ברית המועצות, קאראקלפאקית נכתבה לעיתים רחוקות, אך כשהתמשו בה כתבו אותה באלפבית הפרסי.
בגלל הגאוגרפיה וההיסטוריה של הקאראקלפאקים, הקאראקלפאקית הושפעה מאוזבקית, מונגולית, טג'יקית ורוסית.
שפת פידג'ין קאראקלפאקית-אוזבקית מדוברת לרוב על ידי הדו-לשוניים בשתי השפות.
המילה קאראקלפאק נגזרת מהכתיב הקירילי הרוסי של שמם והפכה לשם המקובל לקאראקלפאקים במערב.
הקאראקלפאקים מכנים את עצמם כאראכלפאקים, בעוד האוזבקים קוראים להם כוראכלפוקס.
פירוש המילה היא "כובע שחור" וגרמה בעבר לבלבול רב, מכיוון שהיסטוריונים קישרו אותם עם עמים קודמים אחרים, שנשאו את הכינוי "כובע שחור" בשפות סלאביות.
דיווחים רבים ממשיכים לקשר בין קאראקלפאקים של ימינו לבין קונפדרציה טורקית מין המאה ה-11 המכונה "צ'רניה קלובוקי", ששמה פירושו גם "כובע שחור" ברוסית.
צ'רניה קלובוקי היו שכירי חרב של נסיכות קייב.
מלבד העובדה שלשמותיהם יש את אותה משמעות, אין שום ראיות ארכאולוגיות או היסטוריות שקושרות בין שתי הקבוצות הללו.
כובע הקאראקול מיוצר מהפרווה של כבשת קאראקול, שמקורה במרכז אסיה עם עדויות ארכאולוגיות המצביעות על הגזע שגדל שם ברציפות מאז שנת 1400 לפני הספירה.
הגזע נקרא על שם קוראקול, שהיא עיר במחוז בוכרה באוזבקיסטן.
עדויות ארכאולוגיות אחרונות מצביעות כי הקאראקלפאקים יצרו קונפדרציה של שבטים שונים בין המאה ה-15 למאה ה-16 במיקום כלשהו לאורך סיר דריה או לשקע זהאני דריה, ליד השבט הקזחי-דרומי.
זה יסביר מדוע שפתם, מנהגיהם ותרבותם דומים כל כך לתרבות הקזחית.
הקאראקלפאקים בעיקר מאמינים באסכולה החנפית באסלאם הסוני.
סביר להניח כי הם אימצו את דת האסלאם בין המאה ה-10 למאה ה-13, תקופה בה הופיעו לראשונה כקבוצה אתנית מורחקת.
מסדרי דרווישים כגון הנקשבנדיה, הקובראוויאה, היסאווי והקלנדארי נפוצים למדי באזור זה.
המסדר הדתי שביסס את הקשר החזק ביותר עם תושבי האזור הוא קובראוויה, שיש בה חסידים שיעים.
אף על פי שהיו 553 מסגדים בשנת 1914, לא נותרו היום מסגדים רבים.
המסגדים הנותרים נמצאים בנו'קיס, טורטקול, סוג'לי ושימבאיי.
עם זאת, מולות קאראקלפאקים נוהגים להשתמש בבתיהם לתפילות יום שישי.
קארה היא עיר בצפון טוגו, הממוקמת במחוז קארה, 413 קילומטרים צפונית לעיר הבירה של טוגו, לומה.
קארה היא בירת מחוז קארה, ולפי מפקד האוכלוסין בשנת 2020 מנתה אוכלוסיית העיר 115,400 תושבים.
נהר קארה זורם בעיר והוא מקור המים העיקרי שלה.
העיר התפתחה משנות השבעים של המאה העשרים ואילך מהכפר שנקרא במקור לאמה-קארה .
צמיחתו נבעה במידה רבה אודות להשפעתו של נשיא טוגו גנאסינגבה איאדמה שנולד בכפר פיה Pya הסמוך, שהבין את חשיבות מיקומה האסטרטגי של קארה בצומת של שני נתיבי סחר חשובים.
בשנת 1902 נבנה על ידי הגרמנים גשר על נהר קארה, תאריך בניית הגשר מציין את ראשית העיר.
תחת נשיאותו של גנאסינגב איאדמה, בשנות ה-70, העיר התפתחה במיוחד בגלל תפקידה בקיום אירועים פוליטיים.
העיר שוכנת בקצהו הדרומי של רכס הרי קאביה הדרומי.
קארה נמצאת בגובה של כ־400 מטר מעל גובה פני הים.
נהר קארה עובר במרכז העיר.
העיר שוכנת על צומת של שני נתיבי סחר, הכביש הראשי מצפון-דרום מואגאדוגו ללומה, והכביש ממזרח-למערב מבסאר לדג'וגו ופאראקו בבנין .
בקארה, העונה הרטובה מעיקה ומעוננת, העונה היבשה מעוננת חלקית, וחם כל השנה.
במהלך השנה, הטמפרטורה בדרך כלל נעה בין 21°C ל־36°C והיא לעיתים רחוקות מתחת ל־19°C או מעל 38°C.
הזמן הטוב ביותר בשנה לבקר בקארה לפעילויות במזג אוויר חם הוא מסוף נובמבר עד תחילת פברואר.
העונה החמה נמשכת 2.8 חודשים, מה- 24 בינואר עד 17 באפריל.
הטמפרטורה הגבוהה היומית בממוצע מעל 35°C.
היום החם ביותר בשנה הוא 3 במרץ, עם ממוצע של 36 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הנמוכה מגיעה של 25 מעלות צלזיוס.
העונה הקרירה נמשכת 2.6 חודשים, מה- 29 ביוני עד 17 בספטמבר.
הטמפרטורה גבוהה היומית בממוצע מתחת ל־30°C.
היום הקר ביותר בשנה הוא 24 בדצמבר, עם ממוצע של 21 מעלות צלזיוס.
תקופת הגשמים נמשכת 8.6 חודשים, מה- 24 בפברואר ועד ה -12 בנובמבר.
הכי הרבה גשמים יורדים במהלך 31 הימים שמרכזם סביב ה-28 באוגוסט, עם הצטברות כוללת ממוצעת של 186 מילימטרים.
התקופה היבשה, נטולת הגשם בשנה נמשכת 3.4 חודשים, מה- 12 בנובמבר ועד 24 בפברואר.
קצב גידול האוכלוסייה בעיר בין השנים 1981 ועד 2020 עמד על 3.62% בשנה.
מרבית האוכלוסייה עוסקת בחקלאות ובתעשיית עיבוד התירס, קסאווה, תבלינים, דורה, דוחן פנינה, אגוזי מלך, וכגידול מזדמן, כותנה.
חוות קטנות ובינוניות מייצרות את רוב יבולי המזון; גודל החווה הממוצע הוא אחד עד שלושה דונמים.
בעיר נמצאים מגוון קווי אוטובוס בינלאומיים ללומה, לואגדוגו וניאמי.
החברות הן: אלטרב, אדג'י וראקיאטה.
נמל התעופה הבינלאומי ניאמטוגו , הממוקם 40 קילומטרים צפונית לקארה, פעיל אך נמצא בפיתוח.
חברת האנרגיה הטוגולזית Compagnie d'Énergie Eléctrique du Togo דיווחה בשנת 2001 כי גאנה סיפקה לעיר 0.520 TWh חשמל.
בשנת 1996, שיעור ההרשמה לבתי הספר היסודיים עמד על 81.3 אחוזים.
מערכת החינוך סבלה ממחסור במורים, איכות חינוך ירודה באזורים הכפריים, ושיעורי הנשירה גבוהים.
האוניברסיטה הלאומית השנייה במדינה הוקמה בקארה בשנת 2004. אוניברסיטת קרא נמצאת בקצה הדרומי של העיר.
כמו רוב הערים באפריקה, קארה היא רב לשונית.
צרפתית, היא השפה הרשמית של טוגו, השפה העיקרית בעיר היא קאביה , אבל גם נפוץ לשמוע Kotokoli, האוסה, יורובה ואיגדו בעיקר בשוק המרכזי.
שפות נוספות המדוברות בקארה הן Ncam, Miyobe, Lama, Ewe ו- Nawdm .
אזור קארה, המוכר בהיסטוריה של טוגו ומערב אפריקה בשם "ארץ טמברמה", מיושב על ידי בני שבט בטמרימבה.
האזור הוכר רשמית בשם "קוטמאקו" בשנת 2004, על ידי ועדה שמונתה על ידי אונסק"ו והוכרז כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2023 הורחב שטח האתר והוא כולל שטח בבנין השכנה.
זהו יעד תיירותי פופולרי מאוד במערב אפריקה.
כל שנה בחודש יולי מתקיים באזור קארה טורניר לה אוולה , אירוע היאבקות מסורתי.
פרקטיקה זו המתקשרת מאוד היא שלב בטקס החניכה של בני שבט קאביה הצעירים, במעבר שלהם לבגרות.
זהו טורניר היאבקות מסורתי בקארה ובסביבתה.
זהו גם השלב הראשון בטקס החניכה של הגברים בני שבט Kabiye לקראת הבגרות.