tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 בפברואר 2013 הושלמה העברה של כלל מניותיה של שומרה לבעלותה של חברת מנורה מבטחים החזקות, ובכך הפכה שומרה לחברה אחות של החברות: "מנורה מבטחים ביטוח", "מנורה מבטחים פיננסים" ו"מנורה מבטחים פנסיה וגמל".
ביטוח תאונות אישיות (עד 2021)
שומר שכר הוא אחד מארבעת השומרים שנזכרו ב, ומתייחס למי שקבל על עצמו לשמור על חפץ של חברו בתשלום והוא אינו עושה בחפץ כל שימוש.
על פי התורה לשומר שכר ישנה אחריות על החפץ במקרה שהוא נשבר, נגנב, נאבד או ניזוק בכל אופן אחר.
חכמים פירטו את מאפייניו של שומר שכר ומה מידת אחריותו במקרה של הפסד, לעומת שומרים מסוג אחר.
התשלום על השמירה חייב להיות לפחות שווה - פרוטה.
בכלל תמורה גם מחילת חוב (מי שנמחל לו חוב, נסלח או נשמט חובו), וכן אם שמר בתמורה לטובה שעשו או שיעשו לו - הרי הוא שומר שכר.
שומר שכר לעומת סוגי שומרים אחרים
בכל השומרים, ישנה מחלוקת האם נדרש מעשה קניין כדי להיחשב כשומר.
בנתיבות המשפט ובמחנה אפרים, כתבו שגם להשיטות שכל השומרים צריכים מעשה קניין בשביל להתחייב בדיני שומרים.
בשומר שכר, אם קיבל השומר שכר מראש הרי זה נחשב לקניין.
ואף בלא מעשה קניין בגוף החפץ, מחויב השומר בכל דיני שמירה.
ובאמרי בינה חלק על כך.
אחריותו של שומר שכר כוללת שני מרכיבים.
החיוב לשמור וחובת השיפוי על אובדן הנכס או על נזקו.
החיוב לשמור את הנכס הוא, חיוב הסכמי.
אמנם התורה מטילה על כל אדם אחריות להציל את ממון חברו מהפסד – "השב תשיבנו לו", "השב תשיבם לאחיך".
אך חיובי השומר לשמור על ממון חברו הם מקיפים וחמורים יותר מחיובים בסיסיים אלו.
תוספת חיוב זו נובעת מהתחייבותו ההסכמית של השומר.
לעומת זאת מקור חיוב השיפוי במקרה של נזק הוא פרשת השומרים (שמות כב, ט-יב), המטילה על השומר חובת תשלום אם הנכס אבד או ניזוק.
אחריות במקרה של גניבה ואבדה
אחריותו של שומר שכר חמורה מאחריותו של שומר חינם.
חכמים מפרטים בגמרא ששומר חינם חייב רק ב"פשיעה", כלומר כשהתרשל בשמירה; ואילו שומר שכר חייב גם ב"גניבה ואבידה", ופטור רק ב"אונס", כלומר בנזק שאירע לפיקדון שהופקד לשמירתו במה שלא היה יכול למונעו.
אולם יש מקרים בהם הגניבה או האבדה אירעו מחמת פשיעה, ואף שומר חינם חייב בה, ולעומת זאת, במקרים של גניבה או אבדה שאי אפשר למנוע אותה, ולכן היא בגדר אונס, ישנה מחלוקת ראשונים (הרחבה בהמשך) האם שומר שכר פטור בה או מחויב.
להלכה נפסק בשולחן ערוך שגניבה שקרתה באונס פטורם עליה, כלומר, שהנכון הוא לא לפרש את המונח "גניבה ואבדה" באופן דווקני, אלא יש להבינו כמונח המייצג את כל מקרי הביניים שבין מקרי "פשיעה" לבין מקרי "אונס".
"גניבה" במשמעותה היא לקיחת החפץ בלא שהאחראי על החפץ יודע על הלקיחה בשעת ביצועה, וממילא, השומר אינו יכול למנוע את הנזק בשעת מעשה.
אולם, עצם זה שהשומר אינו יודע על הגניבה, משמע שהוא אינו משגיח כל הצורך על הנכס ולכן יש בכך כדי להטיל עליו את האחריות לגניבה, ולכן עליו לשלם לבעלים את שווי הנכס שנגנב.
השומר היה צריך לחזות מראש את האפשרות שהנכס ייגנב, ולהיות בסמוך אליו, וכך הגניבה לא יכולה הייתה לצאת לפועל.
משום כך, שומר שכר משלם על החפץ במקרה של גניבה, כפי שהתורה אומרת: "אם גנב יגנב מעמו – ישלם לבעליו".
"אבדה" דינה כגניבה שכן בשני המקרים על השומר מוטלת האחריות להשגיח על הנכס.
דינו של שומר שכר במקרה של אבדה איננו מפורש בתורה אך מובן שמי שמאבד חפץ כלשהו נחשב פחות רשלן מאשר מי שפשע.
מאידך, המאבד מתרשל יותר מאשר מי שנגנב ממנו.
על כן, מאחר ששומר שכר מחויב על גניבה, קל וחומר שהוא חייב גם על אבדה.
הטעם להחמרת אחריותו של שומר שכר
בירושלמי, כתוב הטעם להחמרת אחריותו של שומר שכר הוא ההנאה שהוא מפיק מן השמירה: "שואל, לפי שנהנה את הכל, משלם את הכל.
שומר שכר והשוכר, לפי שנהנה מקצת ומהנה מקצת, נשבע מקצת ומשלם מקצת.
שומר חינם, שאין לו הנייה, נשבע ויוצא".
ניתן להבין זאת כקביעה לפיה ככל שהשומר נהנה יותר כך ראוי להטיל עליו אחריות כבדה יותר.
אך ניתן גם לומר כי ככל שהשומר נהנה יותר, הוא גם מוכן ליטול על עצמו אחריות כבדה יותר.
כך נראה מן התלמוד הבבלי האומר שאחריות שומר שכר גדולה מזו של שומר חינם, משום שבעל הנכס יכול לטעון: "לזה שילמתי לך שכר, כדי שתשמור שמירה יתרה (משמירת שומר רגיל)".
כאשר השומר השתדל ככל יכולתו לשמור, ובכל זאת אירע נזק, זו גניבת אונס, ונחלקו ראשונים בעניינה: לפי דעה אחת, שומר שכר חייב גם על גניבת אונס.
לפי דעה זו שומר שכר חייב גם במקרים בהם יש סיבה סבירה לאי השגחתו על הנכס.
כך, למשל, אם הנכס נגנב בעת שישן בזמן שהיה מקובל שיישן, או כשנרדם באופן בלתי רצוני, או כשהיה חולה ולא היה יכול לשמור, או שעזב את המקום בו נמצא הפיקדון כשמקובל לעשות כך.
השומר חייב בכל המקרים הללו, משום שאילו השגיח על הנכס באופן מוקפד, הגניבה לא הייתה מתרחשת.
מאחר שהשומר מקבל שכר על השמירה, עליו להקדיש מאמץ מיוחד ולשמור שמירה מעולה.
עם זאת, יצוין כי גם לפי דעה זו, בנסיבות בהן השומר לא היה יכול למנוע מהגנב לקחת את הנכס גם לו היה נוכח במקום הגניבה, כמו במקרה בו הגנב חמוש - ישנה הסכמה כי לא מחייבים אותו.
דעה שנייה בראשונים פוטרת שומר שכר אם הנכס נגנב באונס גמור, כגון שהשומר טמן אותו עמוק באדמה ונגנב או שנעשה חולה ולכן לא היה יכול לשמור.
לפי דעה זו, שומר השכר יהיה חייב על הגניבה, רק אם לא קרה אונס יוצא מגדר הרגיל.
ההיגיון מאחורי דעה זו הוא שמוטל על שומר שכר לצפות אפשרות שהנכס ייגנב בדרך רגילה אך לא מוטל עליו לצפות אפשרות בה הנכס ייגנב למרות אמצעים מיוחדים שהוא נוקט בהם.
לפי דעה שלישית יש להבחין בין מקרה שהשומר לא היה יכול להשגיח על הנכס לבין מקרה שהיה יכול לשומרו כראוי, אלא שסמך על אמצעי שמירה אחרים שהכין.
כך, למשל, אם לא היה יכול לשמור משום שחלה או נרדם באופן בלתי רצוני, הוא פטור על הגניבה, מפני שבאותה שעה לא היה חייב כלל לשמור.
מנגד, אם היה יכול לשמור, אלא שלא השגיח על הנכס מפני שסמך על כך שטמן אותו באדמה וכדומה, הוא חייב, על שאף שקשה היה לצפות מראש אפשרות כזו, מפני שהגניבה אירעה בשעה שהייתה מוטלת עליו חובת השמירה.
התורה פטרה שומר שכר במקרה שהבהמה עליה שמר נטרפה.
ובכל זאת, ישנם מקרים בהם יחויב בכך, למשל, יהיה במקרה בו השומר הביא את הבהמה למקום שמצויות בו חיות טורפות.
בנסיבות אלה יהיה הוא אחראי לטרפה.
כמו כן, יוטל חיוב על השומר אם יכול היה למנוע את הטריפה מבעוד מועד.
הצפיות שהבהמה תיטרף ואי נקיטת אמצעים למנוע זאת, הם עילה לחיובו של השומר.
מאידך, אם ניתן להעריך שהטרפה הייתה מתרחשת גם לו ננקטו אמצעים, אין לשומר אשם תורם, ולכן יהיה פטור מלשלם.
עקרון דומה מתקיים גם במקרה של בהמה שנפלה ממקום גבוה, ובעקבות זאת נפצעה או מתה.
אם השומר לא יכול היה למנוע את העלייה למקום גבוה ולאחר מכן את נפילתה – לא תוטל עליו אחריות.
ברם, אם ניתן היה למנוע את אחד מן השניים – העלייה או הנפילה – תוטל אחריות על השומר.
שומר שכר שחזר בו מהתחייבותו
עם זאת, יצוין שלדעת הפוסקים הסוברים שאחריות שומר שכר אינה נחשבת שמירה בפועל אלא נטילת אחריות בלבד, גם שומר השכר לא יוכל להשתחרר מאחריותו באופן חד צדדי, משום ששמירתו/אחריותו אינה בגדר עבודה.
דיני שומרים בימינו – דוגמאות מן הפסיקה
חיוב שמירה על חפץ שנקנה בטעות
אדם קנה חפץ, שילם עבורו ומצא בו פגם, והחפץ נגנב או אבד לפני שהודע למוכר על הפגם, נידונה השאלה אם דינו כשומר חינם ופטור או שמא דינו כשומר שכר וחייב בגניבה ואבדה.
על פי השולחן ערוך, תוטל אחריות של הקונה רק אם המוכר לא ידע שיש פגם בחפץ.
אם ידע המוכר על הפגם ולא דיווח לקונה יש בכך משום מירמה מצידו, ועל כן לא תוטל אחריות על הקונה.
על פי דיני המכר, הקונה חפץ אינו חייב לבדוק האם קיימים בו פגמים, אלא אם מקובל לבדוק זאת.
לכן, אם ימצא פגם כזה, הקונה יכול לבטל את העסקה גם אם כבר עשה שימוש בחפץ וכתוצאה מכך הוחמר הפגם.
ההלכה האחרונה עשויה להיות תלויה במעמדו של הקונה כשומר עד ביטול העסקה.
אם הוא שומר חינם, מסתבר שיהיה פטור מן הנזק שנגרם בגין החמרת הפגם.
מאידך, אם הוא שומר שכר, היה עליו לבדוק את הממכר, על מנת לוודא שאין בו פגם שעלול להחמיר.
לכן, אם לא בדק – תוטל עליו אחריות.
תביעה להחזר דמי השתתפות עצמית
חברת ביטוח נתבעה על ידי הורי ילדה, שניזוקה כתוצאה מנפילה מכיסא שבור בגן.
חברת הביטוח חויבה לשלם סכום מסוים להורים.
כמקובל בחברות ביטוח שונות, קיים מרכיב של השתתפות עצמית.
נידונה השאלה מי נדרש לשאת בתשלום מרכיב זה – הגננת או ההורים.
שאלה זו תלויה בשאלת האחריות על הנזק.
יש להניח שהגננת היא שומרת שכר, משום ששכרה ניתן לה גם עבור השמירה על ילדי הגן.
עם זאת, ייתכן שהילדים אינם בכלל "ממון", שהוא מושא השמירה המחייב מן התורה.
בית הדין קובע שדיני שומרים מתייחסים גם למי שאינם מושאי השמירה שדיברה עליהם התורה, כך שניתן לראותם כחלים גם על אדם.
לכן, מוטלת אחריות על הגננת לנזקי הילדה, והגננת היא שצריכה לשאת בתשלום ההשתתפות העצמית.
דיני השומרים וחוק השומרים הישראלי
חוק השומרים, תשכ"ז-1967 (להלן: 'חוק השומרים') הוא המגדיר את דיני שומרים בישראל.
יש זיקה ניכרת בין החוק לבין המשפט העברי, הן ברמת המושגים שבהם משתמש החוק והן בהוראות החוק, שקביעתן מבוססת במידה רבה על עקרונות מן המשפט העברי.
החוק מגדיר כי שמירת נכס היא החזקתו כדין שלא מכוח בעלות.
השומר נכס שאין לו בשמירתו טובת הנאה לעצמו, הוא שומר חינם.
השומר נכס המקבל תמורה בעד השמירה או שיש לו בשמירתו טובת הנאה אחרת לעצמו, ואיננו שואל, הוא שומר שכר.
זו גם ההלכה הנוהגת במשפט העברי.
שיעור השכר, בחוק השומרים, לא קיימת הגדרה למה נחשב שיעור מזערי של שכר.
ניתן ללמוד מכך, שבכל מקרה של תמורה שהצדדים לעסקה ראו בה תמורה ראויה, השומר ייחשב לשומר שכר.
לפי המשפט העברי, שומר המקבל בתמורה לשמירתו פרוטה או ערך השווה לפרוטה, נחשב לשומר שכר.
אם התמורה על השמירה פחותה מערך זה, השומר נשאר שומר חינם, משום שסכום שהוא פחות מפרוטה אינו נחשב לכסף כלל.
מועד תשלום השכר – בדין הישראלי, אם בעל הנכס התחייב לשלם שכר לשומר לפני תום תקופת השמירה, ולא קיים את הבטחתו, השומר ממשיך להיות שומר שכר, כיוון שהתמורה בעבור העסקה כבר נקבעה.
לעומת זאת, אם ההסכם בין בעל הנכס לשומר קובע שהשומר רשאי לחזור בו מהשמירה בשל אי תשלום השכר שמגיע לו, יוכל השומר לחזור בו ולהחזיר את הנכס לבעליו.
אם בעל הנכס אינו מסכים לקבל את הנכס, יהפוך השומר להיות שומר חינם.
המשפט העברי קובע, בדומה, שאין צורך שבעל הנכס ייתן לשומר את שכרו כבר בתחילת העסקה, כדי שייקרא שומר שכר.
מספיק שהבטיח לו בהתחלה את השכר, כדי שתחול על השומר אחריות כשומר שכר, גם אם ישלם לו רק אחר כך.
הזיקה בין השכר לשמירה - המקרה הקלאסי של שומר שכר הוא כשבעל הנכס אומר באופן מפורש לשומר שהוא נותן לו את השכר תמורת השמירה.
במקרה זה הזיקה בין התמורה לשמירה ברורה, ולכן השומר הוא שומר שכר.
עמדת החוק היא, שהשומר נחשב שומר שכר רק אם בעשיית ההסכם, התכוונו שני הצדדים שתהיה לשומר הנאה מן השמירה, וראו את טובת ההנאה שלו כחלק מהותי של השמירה.
נדרש שההנאה תהיה מיידית וישירה, וקרובה בצורה הוגנת לשמירה, כדי שתצדיק הטלת אחריות מוגברת.
המשפט העברי דן במקרים בהם הזיקה בין התמורה לשמירה אינה ברורה.
נקבע שאומן נחשב לשומר שכר משום שהוא מקבל שכר על מלאכתו, על אף שלא מדובר בשכר ישיר בעד השמירה.
כמו כן, בעניין מתנה הניתנת לשומר, כאשר בעל נכס נותן לשומר דבר בעל ערך, גם אם לא אמר לו שהוא תמורת השמירה, השומר ייחשב לשומר שכר, כיוון שאין להניח שהתכוון לתת לו את הדבר בעל הערך כמתנה (בהנחה שבעל הנכס לא היה רגיל לתת לאדם זה מתנות).
סביר יותר להניח שהמתנה ניתנה כדי שהשומר ישמור על הפיקדון שמירה טובה יותר, כשומר שכר.
ניתן לבחון במקרה זה את הזיקה שבין התמורה לשמירה גם מצד השומר.
כאשר אפשר להניח שגם השומר הבין שהוא מקבל את הדבר בעל הערך כשכר על השמירה, יש לראותו כשומר שכר.
שומר פתאים ה' הוא ניב שמקורו ב, שם נאמר: .
הניב משמש במקרים שבהם אדם ניצל מצרה שאליה נקלע בתמימותו.
בכתבי חז"ל ובקרב הפוסקים משמש מושג זה בעת הדיון בהיקפה של חובת שמירת הנפש הנלמדת מהפסוק , ויש הסבורים שניתן להפחית במידת הזהירות הנדרשת כאשר מדובר בסיכון שרבים נוטלים.
בדורות האחרונים, סוגיה בולטת לגביה נידונה השלכתו ההלכתית של המושג היא שאלת איסורו של עישון הטבק.
מפרשי המקרא ביארו בפשטו של הפסוק, כי ההדגשה על שמירת אלהים על הפתאים, עניינה שהפתאים אין להם היכולת להינצל מסכנה בכוחות עצמם, על ידי תחבולות וכדומה, אלא אלהים הוא השומר ומושיע אותם ברחמיו.
כך כותב רבי מנחם המאירי:
במקומות אחדים בתלמוד הבבלי מובא הפסוק "שומר פתאים ה'" כנימוק לקביעות שונות:
במסכת כתובות, וכן במסכת יבמות מובאת ברייתא המציגה מחלוקת בין רבי מאיר לחכמים בעניין שימוש במוך למניעת הריון על ידי שלוש סוגי נשים: מעוברת, מניקה, וקטנה בגיל 11 שנים, לגביהן רווחה הנחה שאמנם עלולות להיכנס להריון, אך הדבר עלול להביא לסכנת חיים.
חכמים, אשר לדעתם אינם מחייבים שימוש במוך, ולפי פרשנות אחרת אף אוסרים זאת מחמת איסור השחתת זרע, אומרים בהקשר זה "ומן השמים ירחמו משום שנאמר "שומר פתאים ה'".
במסכת יבמות אומר רב פפא שהכלל הוא שאין מלים ביום מעונן וביום שנושבת בו רוח דרומית, אבל מכיוון "שדשו בה רבים", כלומר - רבים אינם מקפידים על כך, אפשר שלא לחשוש, שנאמר "שומר פתאים ה'".
במסכת שבת, בעניין הקזת דם בימים שונים, נאמר כי אין צריך לחשוש ולהימנע מהקזה ביום שישי, על אף שלפי האסטרולוגיה קיימת סכנה בכך, מכיוון "שדשו בה רבים", שנאמר "שומר פתאים ה'".
בפרק חלק של מסכת סנהדרין מובאת ברייתא שדנה בשאלה האם קטני בני רשעי ישראל באים לעולם הבא, ורבי עקיבא סבור שהתשובה לכך חיובית, ונימוקו - שנאמר "שומר פתאים ה" שכן קורין בכרכי הים לינוקא פתיא", כלומר במילה "פתאים" מתכוון הפסוק לתינוקות.
במסכת נידה נאמר כי קיים חשש סכנה בקיום יחסי אישות ביום התשעים להריונה של אשה, אך אין צריך לחשוש לכך מספק, שנאמר "שומר פתאים ה".
הרב יהודה דוד בלייך הגדיר את המושג "שומר פתאים ה'" כך: פעולה או התנהגות הכרוכה במידה מסויימת של סיכון, אך איננה נתפסת כמסוכנת בעיני ההמון, איננה מוגדרת כמסוכנת על פי ההלכה, ולכן אין היא אסורה מכח חובת שמירת הנפש.
לדבריו, למרות ההיתר, אין הבטחה אלוהית שאדם לא יינזק כתוצאה ממעשים אשר תקף לגביהם כלל זה.
אמנם, ההשגחה האלוהית לה זוכה אדם העושה דבר הכרוך בסכנה אך מותר על פי כלל זה, שונה מההשגחה כלפי המכניס עצמו למצב מסוכן באופן האסור.
בדברי ראשונים ואחרונים נאמרו מספר כללים הנוגעים למושג "שומר פתאים ה'":
ריטב"א כתב בחידושיו לתלמוד, שהחושש מהסכנה הכרוכה במילת בנו ביום המעונן, רשאי לדחות את ברית המילה ליום אחר, ואינו מחויב לסמוך על הכלל, על אף החובה העקרונית לקיים את המילה ביום השמיני דווקא.
הרב חיים עוזר גרודזנסקי כתב שהכלל נאמר רק לגבי חשש רחוק מאד לסכנה, אין לסמוך על כך.
הרב יוסף חיים מבגדאד, כתב בספרו 'בן איש חי' שהמסתכן אף במקום שיש להחיל לגביו את הכלל, אם ניצול בהשגחה ניסית - מנכים לו מזכויותיו.
הנימוק "דשו בו רבים" (המופיע בתלמוד) עלה במסגרת הדיון בשאלה האם עישון טבק אסור על פי ההלכה מחמת סכנותיו לבריאות, מכח המצווה על שמירת הנפש.
הרב ישראל מאיר הכהן פסק להלכה, בהסתמך על חוות דעת של רופאים, כי קיים איסור בעישון סיגריות הנובע מהציוויים על שמירת הנפש.
ככל שהתפרסמו ברבים הסכנות הכרוכות בעישון, החלו עוד ועוד פוסקים לאסור את העישון, בכללם הרב אהרן קוטלר, הרב יעקב קמנצקי, הרב אליעזר יהודה ולדנברג, הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב חיים דוד הלוי, והרב צבי שכטר.
בשונה מעמדה זו, כתב הרב משה פיינשטיין בתשובה הלכתית משנת תשכ"ד:
הרב פיינשטיין חזר על עיקרי הדברים גם בתשובה נוספת משנת תשמ"א, אך הבהיר כי ההיתר מושתת על הנחה לפיה רק מיעוט קטן מהמעשנים ילקו כתוצאה מכך במחלות מסוכנות, והוסיף כי יש לאסור על מי שאינו מעשן להתחיל לעשות כן.
עם זאת הדגיש כי מדובר בהרגל מגונה ואינו עולה בקנה אחד עם ערכי היהדות.
הרב עובדיה יוסף כתב בספריו 'יביע אומר' ו'יחוה דעת' כי העישון אינו מהווה ביטול הציווי מהתורה על שמירת הנפש, וזאת על פי הפסוק "שומר פתאים ה'" המבטא אמונה כי אלוהים שומר מפני סיכונים הנובעים מדבר ש"דשו בו רבים" (שנהגו רוב העולם לעשותו).
עם זאת, נמנע מלהתיר את העישון במפורש מכח נימוק זה.
כעבור שנים רבות, אימץ גישה מחמירה יותר ופסק בספרו 'הליכות עולם' כי ישנה חובה לציית לפסיקת הרבנים שאסרו לעשן, ודבריו התפרשו בידי רבנים רבים כאיסור גורף בעניין.
בהזדמנויות רבות אף התבטא בחריפות יתירה נגד התופעה, תוך ציון כי היא מנוגדת לערכי הדת.
בתגובה לפסיקת הרב פיינשטיין לפיה יש להחיל את הכלל "שומר פתאים ה'" בקשר לעישון, כתב הרב אליעזר יהודה ולדנברג בספרו "ציץ אליעזר":
ספר הבדיחה והחידוד מביא בדיחות המבוססת על ניב זה, הנה אחת מהן:
מלמד שמע, שהבריות מרננים אחריו ואומרים עליו, שטיפש הוא.
נתן שתי אצבעות לתוך חוטמו ואמר:
לא אינזק, משמע שבאמת טיפש אני ונתקיים בי "שומר פתאים ה'"; אינזק – סימן, ששקר בפי הבריות.
אמר ועשה…וכששבה רוחו אליו והוברר, שהגיע לכלל ריסוּק-איברים, בּיקשׁ שיתנו לו מים ליטוֹל ידיו.
אמר ועשה…וכשפקח עיניו וראה, שנשברו לו יד ורגל, נהנה ואמר:
כל ימי ידעתי, שהבריות שווא ידברו, ואני חכם.
שחכם מחוּכּם אני עד כדי כך…]
שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו הוא פתגם מקראי, המשמש כעצה טובה, שכדי להימנע מצרות, על האדם להיזהר כשהוא משתמש בפיו ובלשונו.
המקור לפתגם הוא בדברי שלמה המלך בספר משלי: .
הפרשנות הרגילה קושרת את הדברים להמלצה לשתיקה והימנעות מסוגים שונים של דיבורים שליליים.
פרשנות אחרת קושרת את הדברים גם לזהירות מפני אכילה מרובה ומאכילת מאכלים מזיקים.
בדברי חז"ל הפרשנות היא לשמירת הפה והלשון מסוגים שונים של דיבורים שליליים:
שתיקה מלשון הרע - בויקרא רבה מובא מעשה ברוכל אחד שהיה מחזר בעיירות באזור ציפורי, שהיה מכריז ואומר: 'מי רוצה לקנות סם חיים.
שמע רבי ינאי את דבריו ואמר לו שהוא מעוניין לקנות את הסם.
אמר לו הרוכל: לא אתה ושכמותך צריכים לקנותו.
הלך אליו רבי ינאי, והרוכל הוציא לו ספר תהלים והראה לו את הפסוק "מי האיש החפץ חיים", שכתוב אחריו "נצור לשונך מרע סור מרע ועשה טוב".
הוסיף רבי ינאי ואמר שגם שלמה מכריז ואומר: "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו", ושלכן משה מזהיר את עם ישראל ואומר להם זאת תהיה תורת המצורע תורת המוציא שם רע.
שתיקה מדברי לעג או ממסירה - בתלמוד מובא מעשה המספר על רבי אלעזר ברבי שמעון, שהיה ממונה מטעם השלטון הרומי על הבאת גנבים לדין.
אדם אחד, שמלאכתו הייתה עשיית כביסה, הקניט את רבי אלעזר וכינהו "חומץ בן יין", ורבי אלעזר מסר אותו לרומאים.
אחרי שנחה דעתו של רבי אלעזר רצה למנוע את הוצאתו להורג ולא הצליח.
רבי אלעזר קרא על כך את הפסוק "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו".
רש"י מסביר שהכובס היה צריך להיות זהיר שלא להקניט את רבי אלעזר, ואילו המהרש"א מסביר שרבי אלעזר כיוון בדבריו לעצמו.
שתיקה מחקירות בדברים נסתרים - בילקוט שמעוני מובא מעשה על רבי ישעיה תלמידו של רבי חנינא בן דוסא שהיה מתענה שמונים וחמש תעניות כדי להבין מדוע הכלבים, שכתוב בהם "והכלבים עזי נפש" יזכו לומר שירה "בואו נשתחוה ונכרעה נברכה לפני ה' עושנו".
ענה לו מלאך מן השמים ואמר: ישעיה, עד מתי אתה מתענה על אותו דבר, גזירה היא מלפני הקדוש ברוך הוא מיום שגלה סודו לחבקוק הנביא לא גלה דבר זה לשום בריה שבעולם.
אלא בשביל שאתה תלמידו של חכם גדול לכן שלחוני אליך, ואמר: כלבים כתיב בהן ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו, ולא עוד אלא שזכו לעבד עורות מצואתם לכתוב עליהם ספר תורה תפלין ומזוזות, ולעניין השאלה ששאלת חזור לאחוריך, כמו שכתוב שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו.
גם רבנו יונה מפרש את שמירת הפה בשמירה ממאכלים רעים או מיותרים, ומדגיש שהדבר תלוי במידת הפרישות, שהפרוש נמנע ממאכלים שאינם מקיימים את גופו.
רבי יוסף קמחי ורבי מנחם המאירי פירשו גם הם את הפסוק באופן דומה, יחד עם התייחסות להישמרות מדיבור הגורר נזק.
בראשונים ישנם פירושים נוספים על פסוק זה, כך למשל המהר"ח אור זרוע מפרש את הדברים לעניין דיבור מיותר בשבת: .
בספר חסידים פירוש פסוק זה על כך שאין לו לאדם לפתוח פיו לשטן:.
החפץ חיים קרא לספרו שמירת הלשון על שם הרעיון המובע בפסוק זה
"אין מפלגה אשר מנהלה ישמור פיו ושפתיו מהוציא דבר מגונה מפיו כמו מפלגותנו אנחנו." (קול מחזיקי הדת, 15 בדצמבר 1905, באתר עיתונות יהודית היסטורית)
שומר טינה הוא סרט שוד אמריקאי-בריטי, שעלה לאקרנים ב-22 באפריל 2021.
סוכנות העוסקת בהעברת כספים במשאיות ממוגנות שוכרת את שירותו של מאבטח מסתורי, פטריק היל, לאחר שמשאית שלהם נשדדת על ידי קבוצת שודדים מקצועיים.
המאבטח, לוחם וצלף בעל כישורים יוצאי דופן, הוא מאפיונר ותיק, שמתכנן כבר זמן רב את הנקמה ברוצחים של בנו.
כאשר קבוצת אנשי צבא לשעבר מתכננים לשדוד את משאיות הכסף, תוכנית הנקמה של פטריק יוצאת לדרך.
ג'ייסון סטיית'האם - פטריק היל / מייסון הארגרייבס
הולט מק'אלאני - היידן "בולט"
ג'פרי דונובן - ג'קסון אינסלי
ג'וש הארטנט - דייב הנקוק "ילד זיעה"
אדי מארסן - טרי רוסי
אנדי גרסיה - סוכן ה-FBI קינג
איליי בראון - דאגי הארגרייבס
ניאם אלגר - דנה קורטיס
ג'וש קאודרי - סוכן ה-FBI האברד
באוקטובר 2019 דווח כי גאי ריצ'י עובד על עיבוד חדש לסרט הצרפתי משנת 2004 "משאית מזומנים", בכיכובו של ג'ייסון סטיית'האם.
זהו הסרט הרביעי בו משתפים פעולה ריצ'י וסטיית'האם.
בחודש נובמבר הצטרפו שחקנים נוספים, והתחילו הצילומים בלונדון ובלוס אנג'לס.
שוֹמריה הוא מוסד חינוכי בקיבוץ משמר העמק שבמועצה אזורית מגידו.
המוסד הוקם בשנת 1931 והיה למוסד החינוכי הראשון של השומר הצעיר.
יוזם הקמת המוסד היה מרדכי שנהבי, ומנהלו הראשון היה שמואל גולן (מילק), חבר קיבוץ משמר העמק, ועל שמו נקרא ביתן ה"מילקס" במוסד.
בין מוריו היה המורה למוזיקה בנימין עומר (חתולי).
בתחילת דרכו היו שותפים בו הקיבוצים משמר העמק, עין שמר, מרחביה וגן שמואל.
במהלך השנים, עם פתיחתם של מוסדות חינוך נוספים ברחבי הארץ, הפך המוסד לנחלת תושבי האזור בלבד וכיום חברים בו בעיקר הקיבוצים משמר העמק, מגידו, וגבעת עוז, והמושבים היוגב, מדרך עוז ויקנעם המושבה.
גם היום מוסיף המוסד להתקיים על פי המסורת הישנה, בה ישנים החניכים ביחד על פי קבוצות גיל, יוצרים, עובדים ומתחנכים במסורת השיתופית.
בשונה מצורת הפעילות המקורית, בית הספר הופרד מן הפנימייה, וחניכי המוסד ישנים בו אך רובם הגדול לומד בבית הספר האזורי "מגידו", בקיבוץ עין השופט.
הבניין המזוהה עם המקום הוא "הבית הגדול", אשר עבר שיפוץ מקיף ובשנת 2018 הפך לבניין משרדים.
רשימת מנהלי המוסד החינוכי שומריה
במוסד החינוכי שומריה נקראו המנהלים "רכזים פדגוגיים" כחלק מהמגמה הרווחת בקיבוצים דאז.
+שםשניםקיבוץהערותשמאול גולן1933–1934משמר העמקיעקב פדן פולי פולישוק1934–1935משמר העמקבן עמי גורדון 1935–1936משמר העמקבנימין עומר1936–1937משמר העמקמוני אלון??ציפורה בנטוב?משמר העמקמאיר מרון?הזורעמנחם ראובני??דוד נסלבסקי1981–1984, 1989–1992גבעת עוזיגאל תלמי1985–1989משמר העמקרינה גורן?משמר העמקחנן ארז?הזורעאילון נווה?הזורעדבורה כדיר?הזורעאהוד רביב1996-1992הזורענחשון שחם?לאחר הפרדת המוסד מבית הספר (1996)נחם דורון1996-1999משמר העמקאורית לין1999-2000משמר העמקרון צור2000-2003משמר העמקירון שטרן2003-2014משמר העמקעופר רימסקי2014-2021משמר העמקטל רהב2021-2024משמר העמקעידו מהל2024-היוםמשמר העמק
שׁוֹמְרִיָּה הוא קיבוץ צפונית-מזרחית ליישוב להבים, בצפון הנגב.
הקיבוץ שייך למועצה אזורית בני שמעון.
בשנת 2006 פינו המשפחות המעטות שנותרו במקום את הקיבוץ תמורת פיצויים והמקום שימש לשיכון חלק ממפוני היישוב עצמונה בגוש קטיף.
בקיבוץ יש מעון, אולם ספורט, גנים, בית ספר לבנות, תלמוד תורה לבנים, ישיבה תיכונית וישיבה גבוהה.
שומריה הוקם באוקטובר 1985. נציגי משרד הביטחון הגישו ערער על מיקומו של היישוב, בטענה שהשטח משמש את חיל האוויר כשטח אש.
שם הקיבוץ "שומריה" נבחר כיוון שהוקם בשנה שבה צוינו 70 שנה לתחילת פעילותה של "השומר הצעיר".
בפברואר 2006 קיבלו חברי הקיבוץ הקטן, שמנה 23 חברים (11 משפחות), את הצעת מנהלת סל"ע לפנות את הקיבוץ תמורת פיצויים של 1.75 מיליון שקל למשפחה, כדי שישמש לקליטת מפונים מגוש קטיף במסגרת תוכנית ההתנתקות.
רוב המיועדים לעבור למקום היו מהיישוב עצמונה ומעט מהם, מכפר דרום.
המעבר לשומריה נעשה ביוזמת אנשי עצמונה, שרצו להמשיך לעסוק בחקלאות, כפי שעשו בעצמונה.
בעקבות ההסכם עברו למקום מפוני עצמונה, שהמתינו עד אז לפתרון, ובינתיים הקימו מאהל מחאה ומחנה מגורים מאולתר ליד נתיבות ("עיר האמונה").
ב-12 במרץ 2006 מסרו תושבי שומריה את הקיבוץ למפונים בטקס חגיגי.
בדצמבר 2012 התחילו מפוני עצמונה לעבור מהקרווילות הזמניות לבתי הקבע.
ב-2007 ניטע כרם זיתים גדול ליד היישוב עומר.
ב-2008 ניטע כרם יין גדול בצמוד לקיבוץ (כארבעים אלף שתילים).
ברפת הקיבוץ כשלוש מאות פרות חולבות ומכון חליבה.
משנת ה'תשס"ה ועד שנת ה'תשע"ד כיהן הרב גבריאל קדוש כרב הקיבוץ.
משנת ה'תשע"ה ועד התפטרותו בשנת ה'תשפ"א שימש הרב שמשון בריד, מתלמידי הרב צבי טאו, כרב הקיבוץ.
בשנת ה'תשפ"ג נבחר הרב יאיר גלס מהישוב עלי (ר"מ בישיבת מעלה אליהו) לשמש כרב היישוב.
בקיבוץ גנים ובית ספר יסודי הכולל חטיבת ביניים.
בשנת הלימודים תשס"ט הוקמה "הישיבה לצעירים שומריה" בראשות הרב ראובן נתנאל ובה כמאה תלמידים.
בשנת הלימודים תשע"ט הוקמה ישיבה גבוהה בשם "נתיבות נריה" על שמו של הרב משה צבי נריה, בראשות הרב נתנאל והרב בועז איז'ק.
בשנת 2015 עברו מפוני כפר דרום משומריה ליישוב הקבע נטע.
מאז משמש מתחם הקרווילות שנבנה עבורם את הישיבה לצעירים, את הישיבה הגבוהה וכן בית הארחה.
שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם (מכונה כיום קול רבני לזכויות אדם) היא עמותת רבנים המגדירה את מטרתה כהשמעת קול המסורת היהודית בתחום זכויות האדם.
הארגון מגדיר עצמו א-פוליטי/מפלגתי, וחברים בו כמאה רבנים וסטודנטים לרבנות מזרמים שונים, כולל אורתודוקסים, רפורמים, קונסרבטיבים, רקונסטרוקטיבים, רבני התנועה להתחדשות יהודית, וכשלושים אנשי צוות ובהם חילונים, נוצרים ומוסלמים.
תחום העיסוק הוא בעיקר במאבק במה שלטענתו מהווה פגיעה בזכויות האדם של הפלסטינים ומבקשי המקלט מאפריקה.
הארגון הוקם בשנת 1988, בתקופת האינתיפאדה הראשונה, על ידי קבוצת רבנים מזרמים שונים בהנהגתו של הרב הרפורמי דוד פורמן, על מנת להביע את עמדתם בסוגיות מוסריות שהתעוררו באותה תקופה.
מחלקת זכויות בשטחים הכבושים - פעילה בסיוע לחקלאים פלסטינים בטיפול באדמותיהם ובמסיק הזיתים (אוקטובר־דצמבר).
לדברי הארגון, עזרה זו "נצרכת על רקע מתיחות בנושא עם מתנחלים קיצוניים".
לצורך כך הארגון משתף פעולה עם ארגונים אחרים במסגרת "קואליציית המסיק".
את המחלקה מנהל זאכריה סדה, פלסטיני שהגן בשנת 2014 על ישראלים שהותקפו כשנכנסו לקוסרא.
המחלקה מציעה גם שירות משפטי.
לאחרונה פעילה העמותה בהגנה על פלסטינים בשטחים מפני אלימות באמצעות "נוכחות מגינה" של יהודים במקום, למשל באום אל-ח'יר, בשיתוף עמותת זזים - קהילה פועלת.
מחלקת צדק חברתי כלכלי - מסייעת לקבוצות בחברה הישראלית, כגון מובטלים, משפחות חד־הוריות, קשישים, נכים, חולים ואחרים לקבל את זכויותיהם.
את המחלקה מנהלת הרבה עדית לב.
המחלקה כוללת מרכז למיצוי זכויות שמסייע לתושבי חדרה והאזור.
את המרכז מנהלת הרבה סיגל אשר.
מחלקת צדק חברתי מחברת בין בעיות שמתעוררות במעמדות המוחלשים, לבין מאבק פרלמנטי למימוש האנשים החיים בתנאי העוני.
בכל שנה מארגנת העמותה יום מאבק בעוני בכנסת, הכולל דיוני רוחב בכל ועדות הכנסת.
המחלקה גם עוסקת במאבק למען התושבים הערבים בתוך תהליכי ההתחדשות העירונית ועוסקת בכך בהרחבה בחיפה.
מחלקת חינוך - עוסקת בפעילות חינוכית במטרה להשמיע לחברה הישראלית את עמדותיהם בעניין זכויות האדם.
המחלקה מפעילה שני בתי מדרש ופעילה בקרב סטודנטים ובמכינות קדם־צבאיות.
מחלקת משפטים - הוקמה בשנת 2004 והיא כוללת מספר עורכי דין ופעילי־שטח.
פעילות המחלקה מתמקדת באזור דרום הר חברון ומסייעת לפלסטינים תושבי האזור במגוון נושאים, בעיקר הקשורים לקרקעות.
את המחלקה מנהל עו"ד יאיר נהוראי.
בין העתירות המרכזיות של המחלקה ניתן למנות עתירה נגד חוק ההסדרה, עתירה לאפשר לתושבי א-תוואני והסביבה להשתמש בדרך שמחברת אותם לכביש הראשי, ועתירה נגד שילוט שהציבו תושבי היישוב היהודי בחברון ברחוב השוהדא, שלדבריהם "מוחק את הנוכחות הפלסטינית מחברון".
הארגון מאוגד במסגרת עמותה רשומה ומגדיר את עצמו כארגון ציוני שבא לבטא אמירה יהודית־רבנית למען זכויות אדם.
הארגון טוען כי יש לסיים את המשטר הצבאי ביהודה ושומרון ואת מה שהוא רואה כהפרות אחרות של זכויות הפלסטינים הכרוכות במדיניות הישראלית.
הוא מתנגד לתוואי גדר ההפרדה, במקומות שבהם, לדבריו, היא גורמת להפקעת אדמות ולהפרדה בין חקלאים לאדמותיהם, מונעת מחולים להגיע אל בתי החולים ומתלמידים להגיע אל בתי הספר.
פעילי הארגון משתתפים בהפגנות ביהודה ושומרון, במזרח ירושלים ובכפרים הבדואים הבלתי מוכרים בנגב.
בשנת 2004 הורשע מנכ"ל הארגון, הרב אריק אשרמן, בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו בעת שהתנגד להריסת בית פלסטיני, ונידון לעבודות שירות.
בעקבות מבצע עופרת יצוקה יצא הארגון בקמפיין תחת הכותרת "האם זה אנחנו", שקרא לפתוח בחקירה ישראלית חיצונית על הפעולות בעזה במהלך המבצע.
לאחר המשט לעזה השתתף הארגון בהפגנות ברחבי ישראל "במחאה על ההרג והמצור וכהזדהות עם פעילי השלום ועם תושבי עזה הכלואים".
הארגון פועל לקליטת המסתננים מאפריקה.
למשל, בסמוך לחג השבועות תשע"ה הגיעה קבוצה מהארגון למתקן "חולות" על מנת להביע סולידריות עם המסתננים במתקן.
הארגון ארגן כנס רבנים ואנשי חינוך תחת הכותרת "סוגיית אחריות יהודית בסוגיית מבקשי המקלט והפליטים".
בשנת ה'תשנ"ג זכה הארגון בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים, על תרומתו בתחום קידום שלטון החוק, ערכי הדמוקרטיה, שמירה על זכויות האדם ועידוד הסובלנות, הכבוד ההדדי והשכנות הטובה.
בשנת 2006 זכה הארגון בפרס Niwano לשלום.
ב־2011 זכה הארגון בפרס על שם מהטמה גנדי.
בראש ההנהלה עומדים הרב משה יהודאי והרבה אניטה סטיינר.
מנכ"ל הארגון הוא אבי דבוש.
בשנת 1995 הצטרף לארגון הרב אריק אשרמן, שהפך למנכ"ל הארגון שלוש שנים אחר כך ופרש מהארגון בשנת 2016. כיום מנכ"ל הארגון הוא אבי דבוש ובתפקיד נשיא העמותה משמש הרב לוי קלמן-ויימן.
בין חברי ההנהלה ניתן למנות את יו"ר הארגון, הרבה מעיין טרנר; היו"ר היוצא, הרב אד רטיג; הרבות נעמה קלמן, אביטל הוכשטיין ואניטה סטיינר; הרבנים מיכאל מרמור, יחיאל גריינימן, שאול פיינברג, אורי רגב, משה יהודאי, וג'רמי מילגרום; ותלמיד הרבנות רענן מאלק.
בשנים 2007–2009 עמד תקציב הארגון על למעלה מ־3 מיליון שקלים.
בשנים אלו הופנו עבור שכר לפעילים למעלה ממיליון שקלים בכל שנה.
בשנת 2013 הסתכמו התרומות לארגון בכחמישה מיליון ש"ח.
התורם העיקרי לעמותה הוא "אגודת שומרי משפט בצפון אמריקה".
תורמים נוספים הם הקרן החדשה לישראל, קרן פורד והאיחוד האירופי, כמו־גם בתי כנסת וקהילות רפורמיות וקונסרבטיביות בצפון־אמריקה ואירופה.
שומרי המפרץ הוא ארגון נוער מקומי, בו שותפים בני נוער מאילת ומישובי חבל אילות.
שומרי המפרץ נוסד בשנת 2004 על ידי עמותת "מדבר וים אילת" – עמותה סביבתית אילתית.
מטרת הקמת שומרי המפרץ הייתה לחנך ולגבש בני נוער מבתי ספר באילת ומחבל אילות ולהכשיר אותם להיות פעילים למען הסביבה, החברה והמדינה.
לאורך שנת הלימודים מתקיימים מפגשים שבועיים בהם עוסקים המדריכים והחניכים בארבעה תחומי עניין עיקריים:
המפגשים השבועיים נערכים ב"מרכז לימודי שדה" (מל"ש) במרכז איזידור באילת, במהלך מפגשים אלו לומדים החניכים להכיר את הים וסביבתו, את מקצוע הצלילה כדי שיוכלו לעזור לגופים הירוקים ולעיריית אילת, בשמירה על מפרץ אילת הן בדרך של צלילות ניקיון, והן במבצעי ניקיון והסברה לקהל ולקהילה.
חלק נוסף בהכשרת "שומרי המפרץ" עוסק בהכנה לקראת הגיוס לצבא.
בפרק זה, בשיתוף עם בסיס חיל הים שמאמץ את "שומרי המפרץ", "שומרי המפרץ" חווים הווי צבאי, מורשת קרבות וסיפורי לוחמים.
כל אלו כדי להקל עליהם את הגיוס ולהפוך אותם לחיילים ואזרחים שומרי סביבה טובים יותר.
בתוכנית ההדרכה ותפעול הארגון שותפים: חיל הים הישראלי, החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, המשרד להגנת הסביבה, מועדוני הצלילה באילת, חיל החינוך, מועדוני הצלילה באילת – "מנטה" ו"מרינה דיוורס", קבוצת ריף הדולפינים, קצא"א, המצפה התת-ימי והיחידה לאיכות הסביבה אילת – אילות.
הפעילות ב-"שומרי המפרץ" מוכרת כיעד במסגרת מחויבות אישית לתלמידי כיתות י' ו"בגרות חברתית" לתלמידי כיתות י"א–י"ב.
לאחר תקופת ניסיון והתמדה, מוענק לחניכים קורס צלילה של "כוכב 1".
עם סיום קורס הצלילה, החניכים הצעירים מצטרפים לצלילות הניקיון שנערכות מדי כחודש וחצי במהלך שנת הלימודים.פעילותם ההתנדבותית של שומרי המפרץ כוללת מבצעי ניקיון תת-ימיים הנעשים מדי חודש, כמו כן מדי שנה בחג פסח וחג סוכות, עורכים "שומרי המפרץ" מבצעי הסברה בחופים בנושא החשיבות של שמירת הניקיון בים ובחופים.
חלק בלתי נפרד ממבצעי ההסברה הוא התמקדות בבעלי החיים שמתקיימים במפרץ אילת ומטרתם של מבצעי הסברה אלו הוא, העלאת המודעות בקרב הציבור לנזקים אפשריים לחיות הבר ולעולם התת-ימי כתוצאה מאי שמירה על הניקיון.
לדוגמה, באחת מצלילות הניקיון הוציאו כ-30 צוללים מהים כ-1,000 ק"ג פסולת באזור חוף קיסוסקי.
בשנת 2015, ארגון שומרי המפרץ נתקל בקושי להמשיך בפעילות הסדירה של צלילות ניקיון חודשיות.
הארגון טען כי עיריית אילת החליטה לקצץ את המשאבים הכלכליים שניתנו לארגון עד עתה ובכך פגעה קשות ביכולתו להמשיך בפעילות.
שומרי המפרץ השיקו קמפיין לגיוס כספי המונים ב-HeadStart, על מנת לנסות ולצבור את הסכום החסר, אולם נכשלו בגיוס הכספים ונאלצו לצמצם את פעילותם בשנת 2016.
שׁוּמֵרִית (בשומרית: 𒅴𒂠; בתעתיק לעברית: אמגיר) הייתה שפתם של השׁוּמֵרִים.
היא דוּברה ונכתבה בין האלף ה-4 וה-2 לפנה"ס בדרום מסופוטמיה.
השומרית נדחקה בהדרגה בידי השפה האכדית שדוברה בידי פולשים ממוצא שמי, עד שחדלה כליל מלשמש כשפת דיבור; עם זאת, עדיין נמשך השימוש בשומרית כשפה ליטורגית וכשפת המדע והשירה (כמו הלטינית באירופה של ימי הבינים), והשפה אף נלמדה במקומות שיוחדו לכך (E-DUBA).
בשומרית נכתבו החשובים באפוסים השומריים, כמו "עלילות גילגמש", "אנכי ונינמח", "אדפה", "אתרחסיס", ו"עלילות לוגלבנדה".
שאלת סיווגה הגנטי של השומרית בתוך משפחת שפות כלשהי ידועה, נותרה פתוחה, והתאוריות בנושא רבות ומגוונות.
מספר חוקרים מצאו קווי דמיון דקדוקיים מסוימים בין השומרית לבין קבוצת השפות האלטאיות.
אחרים מצאו דמיון בין התחיליות הדקדוקיות שבשומרית לבין אלו של השפות הכרתווליות והגאורגית.
מאידך, האשורולוג הפיני סימו פרפולה הציג בכנס האשורולוגים הבין-לאומי בשנת 2007 מעל 500 נתונים המצביעים לדעתו על קשר הדוק של השומרית לשפות הפינו-אוגריות.
על פי האשורולוגים והבלשנים פרנץ יוס באדיני (Badiny Jós Ferenc) והחוקרת אידה בובולה מקור השפה ההונגרית הוא בשפה השומרית, בנוסף למילים זהות מנהגים תרבותיים, אמונות אלים, ואומנות ויזואלית המעידים ככל הנראה על הקשר הנ"ל.
בשנת 1988 העלה השומרולוג הרוסי אנטולי קיפישין השערה לפיה, בהסתמך על כינויי הגוף השומריים, קיימת קרבה מסוימת בין השומרית לבין שפות המונדה המדוברות בצפון-מזרח הודו.
אחרים אף נטו לקשר בין השומרית ליפנית או לשפות האוסטרונזיות.
בהתחשב במעמדה הדומיננטי של השפה הטיבטית העתיקה בעולם העתיק ובתפקידה הליטורגי, הרי שזוהי התאוריה היחידה הנסמכת גם על נתונים היסטוריים תרבותיים.
השומרית שימשה כשפת הדיבור והכתיבה בדרום מסופוטמיה מסוף האלף ה-4 ועד לאלף ה-2 לפנה"ס.
חוץ מבערים השומריות עצמן, נלמדה השומרית גם בצפון מסופוטמיה (אזור הפרת והחידקל), בעילם ובממלכות החיתים והחורים באסיה הקטנה.
כתובות מסחריות ויצירות ספרותיות שומריות המתוארכות לאלף ה-3 לפנה"ס נמצאו אף בעיר אבלה בצפון סוריה, ששפתה הייתה אבלאית.
לדעת מספר חוקרים, אף לוחיות טרטריה שנמצאו ברומניה ותוארכו לאלף ה-4 לפנה"ס, נכתבו בשפה הקרובה לשומרית.
סדר הסימנים על הכתב אקראי לעיתים, וחלק גדול מהסימנים השייכים לתקופה זו עדיין לא פוענח היטב
לתקופה שייכות כתובות מִנהליות וספרותיות רבות
בתקופה זו נכתבו החשובות שבכתובות השומריות, כגון אלו של גודאה מלך לגש
התקופה הבתר-קלאסית (2200–2000 לפנה"ס) – ניכרת התחלתה של השפעה שמית-אכדית רבה
התקופה הבתר-שומרית המוקדמת (2000–1700 לפנה"ס) – לתקופה זו שייכות כמעט כל היצירות הספרותיות השומריות הידועות.
עם זאת, השומרית כבר חדלה מלשמש כלשון חיה, והשימוש בה נעשה בקרב משכילים דוברי אכדית, דבר שגרם להשפעה שמית רבה על הדקדוק והמורפולוגיה
משפטים ומילים שומריות רבות נכתבות בתוך טקסטים באכדית
ידועות שתי מערכות כתב שומריות שונות.
כתב תמונות פיקטוגרפי – שימש בכתובות השומריות מהתקופה הקדומה
כתב יתדות על כל צורותיו
הכתב השומרי מורכב מסימנים המייצגים מילים שלמות (לוגוגרמות) והברות בודדות (סילבוגרמות).
כתב היתדות הלוגוגרפי-סילבלי התפתח בהדרגה מן הכתב הפיקטוגרפי הקדום, שבו כל סימן ייצג מושג שלם על כל האסוסיאציות הקשורות אליו, יותר מאשר 'מילה' במובנה הדקדוקי.
מספר הסימנים השומרי בתחילה עלה על אלף, אך צומצם בהדרגה לכמה מאות.
כמחצית הסימנים שימשו כלוגוגרמות וסילבוגרמות בו-זמנית (בדומה לסינית בת ימינו, שבה כל לוגוגרמה יכולה לשמש אף כסימן הברה בלבד, למשל בתעתיק של שמות זרים), שאר הסימנים שימשו כלוגוגרמות בלבד.
עקב מקורם הפיקטוגרפי של הסימנים נוצר מצב שבו לכל סימן היו כמה משמעויות אסוציאטיביות.
כך למשל, כוכב סימֵּן את המילה DINGIR (אל).
ציור רגל שימש בו זמנית ללוגוגרמות GUB (לעמוד), DU (ללכת), GEN (קשה), ו-TUM2 (להביא).
מאידך גיסא, הייתה השומרית משופעת בהומופונים, שכפי הנראה נבדלו טונאלית זה מזה.
כתוצאה משתי תופעות אלה נוצר מצב שבו אותה סדרה מסוימת של עיצורים ותנועות יכלה להכתב בכמה עשרות צורות סימנים שונים, שנקבעו על פי המשמעות הסמנטית של המילים ולא לפי הגייתן.
במחקר השומרית נהוג לסמן את ההומופונים הללו בצורה DU1, DU2, DU3, DU4, DU5, בהתאם לשכיחותם בטקסטים השומריים.
כסילבוגרמות לציון הברות שימשו בעיקר אותם סימנים שיצגו לוגוגרמות בנות הברה אחת.
וכך, במילים השומריות נכתב שורש המילה (היינו שם העצם או המילה עצמה; ראו להלן) על ידי לוגוגרמה, ואילו המורפמות הדקדוקיות הצמודות אליו – על ידי סימני הברות בלבד.
צורנים המורכבים מעיצור ותנועה שימשו לייצוג המשמעות הפונטית של המילה עצמה.
כך למשל, המילה GUB (רגל) שנוספה לה המורפמה BA נקראה GUBA (עומד), ואילו עם הסימן NA נקראה GINA (הולך).
לקראת סוף המחצית הראשונה של האלף ה-3 לפנה"ס החל השימוש במגדירים – סימנים מיוחדים המשייכים את שמות העצם שלאחריהם לקטגוריות מסוימות (למשל, מגדירים מיוחדים לבני אדם, ציפורים, כלי עץ, כלי אבן).
ככזו, שורשיה קבועים ואינם משתנים.
הטיית השורש מתבצעת באמצעות תוספת של תחיליות וסיומות דקדוקיות לשורש.
יחידת היסוד התחבירית שלה היא מכלול של מילים ולא המילה היחידה; המיליות הדקדוקיות קיימות בנפרד ואינן נקשרות ללא היכר לשרשי המילים.
סדר הוספת הצורניות קבוע: שורש המילה (שם עצם)-תואר-שייכות-כינוי הגוף-ריבוי-יחסה.
כך למשל במילה dinĝir-gal-gal-ĝu-ne-ra ("אל-גדול-גדול-שלי-רבים-יחסת מושא עקיף" – לכל האלים הגדולים שלי).
רבים מן השורשים השומריים הם חד או דו-הברתיים (למשל IGI – עין, E2 – מקדש).
הכפלת השורשים משמשת לציון ריבוי של עצמים או פעולות.
שמות עצם רבים מורכבים מצירופי מילים, כגון LU-GAL (איש-גדול) – מלך, DUB-SAR (לוח-כותב) – סופר.
E-DUB-AK (בית-לוחות) – בית ספר, E-GAL (בית גדול, מקביל ל'היכל' בעברית) – מקדש, ארמון.
שמות-עצם מופשטים נוצרים בעזרת התחילית NAM.
שמות העצם לא נחלקו למינים דקדוקיים, אלא לשתי קטגוריות, שכללו בני-אדם ואלים מחד, ובעלי חיים ודוממים מאידך.
שם העצם קודם תמיד לשם התואר (LUGAL-GAL – מלך גדול).
שמות התואר בשומרית מעטים, ובמקומם נעשה שימוש רב ביחסת הקניין.
כמו כן מועט השימוש במשפטי זיקה.
את מקומם תופס לעיתים קרובות בינוני-פעול.
כלשון ארגטיבית , סדר המילים במשפט הפעלי השומרי הוא OSV (מושא-נושא-נשוא).
כשאר השפות האגלוטינטיביות, אף בשומרית צוינו היחסות באמצעות מוספיות.
+סיומות היחסות המוספית שם היחסה משמעותה Ø Absolutive יחסה אופיינית לשפות ארגטיביות.
משמשת לציון מושא במשפט סביל e Ergative יחסה אופיינית לשפות ארגטיביות.
משמשת לציון נושא במשפט סביל ak Genitive מסמלת שייכות או סומך gin Equative משמשת לציון הקבלה לדוגמה: lugal "מלך", lugal-gin "כמלך, כמו המלך" (e)š(e) Terminative משמשת לציון "עד" מקום או זמן מסוים.
da Comitative משמשת לציון חיבור.
"עִם" aLocative תיאור מקום, "ב" ta Ablative תיאור מקום מוצא.
עונה על השאלה "מאין?" "מאיזה מקום?"
שומרים הם ארגוני שיטור קהילתיים הפועלים בקהילות יהודיות רבות ברחבי העולם, במטרה להילחם בפשע ובאנטישמיות.
הם עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם גורמי אכיפת החוק במדינה, שמנפיקים לחברי הארגון תעודות רשמיות.
הארגונים פועלים גם כגורם מקשר בין המשטרה לבין הקהילה המקומית, ומסייעים בין היתר באמצעות מתן עדויות או הבאת מתלוננים מתוך הקהילה אל בתי המשפט.
בחלק מהקהילות משמשים הארגונים כמעין תחליף למשטרה המקומית.
מתנדבי הארגון מסיירים ברכבים מסומנים ונענים לקריאות חירום של אנשי הקהילה, שנמנעים לעיתים מפנייה אל המשטרה המקומית.
אגודת השומרים הראשונה והידועה מביניהם הוקמה במשטרת ניו יורק בשנת 1924. סרן יעקב קמינסקי היה נשיאה הראשון.
הארגון פרח במיוחד בתקופת השפל הגדול, כאשר עבודות השירות האזרחי שהציע סיפק אמצעי פרנסה לרבים בקהילה היהודית.
בשנים 37–1935 נוספו לארגון 400 חברים, ובשנת 1939 ניסו להתקבל כ-33,000 אנשים, מתוכם עברו את המבדקים רק 1,440, כשליש מהם יהודים.
רובם היו בוגרי אוניברסיטאות ובעלי מקצועות חופשיים.
לאורך שנות קיומו החזיקו שוטרי הארגון במגוון דרגות במשטרת ניו יורק, חלקן בכירות מאוד.
ויליאמסבורג וברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית (נוסד בשנת 1981)
בורו פארק, ניו יורק, ארצות הברית
קראון הייטס, ניו יורק, ארצות הברית
("Miami-Dade Shmira Patrol" - נוסד בשנת 2005 על ידי איזק רוזנברג)
סטמפורד היל, לונדון, אנגליה ("Stamford Hill Safety & Rescue Patrol" - נוסד בשנת 2005)
הוא השמיני בסדרת ספרי "עולם הדיסק" של טרי פראצ'ט והראשון בסדרת ספרי משמר העיר, תת-סדרה בתוך סדרת הספרים הגדולה של "עולם הדיסק".
הספר ראה אור ב-1989, תורגם לעברית על ידי שלומית הנדלסמן ב-1998.
העלילה מתמקדת במשמר הלילה, המשטרה של העיר אנק מורפורק.
בתחילת הספר המשמר מונה רק שלושה חברים: מפקד המשמר האלכוהוליסט סרן סמיואל ויימס, סמל פרד קולון ורב"ט ססיל "נובי" נובס.
המצטרף הטרי למשמר הוא תת-שוטר גזר ברזלסון (Carrot Ironfoundersson).
אגודת סתרים בראשותו של לופין וונס, יד ימינו של האציל, מתכננת להשתלט על אנק מורפורק.
תוכניתם היא לזמן בעזרת קסם דרקון שיטיל אימה על העיר ואז לביים תרחיש שבו כביכול הנצר למשפחת המלוכה של אנק מורפורק חוזר לעיר ומביס את הדרקון ובאופן טבעי מקבל את הכתר מאנשי העיר אסירי התודה וכך יעלה לשלטון מלך בובה שיהיה נתון לשליטתם.
ויימס ושאר אנשי המשמר נתקלים בדרקון באחת מהתקפותיו הראשונות ומתחילים לחקור את העניין.
תוכניתו של וונס מצליחה בתחילה.
המתחזה מביס את הדרקון - שמועלם על ידי וונס - בקרב ביניהם, וטינרי נזרק לבור הכלא והמתחזה מומלך למלך.
אולם הצלחתו היא קצרה, שכן הוא העריך יתר על המידה את יכולתו לשלוט בדרקון, שמצליח לחזור ממימד אחר בכוחות עצמו, ועתה גם בעל רצון חופשי.
הדרקון מחסל את רוב חברי האגודה ואת המלך ותופס בעצמו את כס המלוכה, הוא דורש שתושבי העיר יתנו את הזהב והתכשיטים שברשותם ומתכנן לנהל מדיניות חוץ אימפריאליסטית כדי להשיג עוד מהמדינות השכנות.
כמו כן הוא דורש הקרבה של בתולה אחת לחודש.
ליידי ראמקין, האישה העשירה ביותר באנק מורפורק ומגדלת דרקוני ביצות, נבחרת להיות מועלית לקורבן.
ויימס מצליח לחלץ אותה והדרקון עצמו מובס על ידי ארול, דרקון ביצות שניתן לויימס על ידי ליידי ראמקין כחיית מחמד.
המשמר פורץ לארמון האציל, וונס נופל ומת, ואילו וטינרי חוזר לכס השלטון.
המשמר מקבל כבוד והוקרה, וגיבור הספר, ויימס, זוכה בליידי ראמקין.
הספר עובד לתסכית רדיו בן שישה פרקים ב-1992 על ידי ה-BBC.
ג'ופרי קוש עיבד את הספר למחזה שעלה על הבימה ב-1998.
הספר עובד לרומן גרפי על ידי גרהאם היגינס ב-2000.
שומרי היקום הם גזע חייזרי בדיוני שמופיע בחוברות הקומיקס גרין לנטרן ביקום DC קומיקס.
הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.2 #1 מיולי 1960, ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין.
מקורם של שומרי היקום הוא בכוכב הלכת מאלטוס, והם נחשבים לראשוני החיים התבונתיים ביקום DC.
בהיותם מדענים והוגי דעות, תושבי מאלטוס החלו לערוך ניסויים בעולמות שמסביבם.
ברגע מכונן אחד מלפני מיליארדי שנים, מאלטוסי בשם קרונה השתמש בטכנולוגיה מכופפת זמן כדי להתבונן בתחילתו של היקום.
אולם, ניסוי זה וניסיונות לעצור אותו הביאו לאסון על הקיום.
במקור, הניסוי גרם להתפצלותו של היקום למולטי-יקומים וליצירתו של יקום האנטי חומר המרושע קווארד, מקום מוצאם של סינסטרו וחיל הפקחים הצהובים.
תושבי מאלטוס ששרדו החליטו להתמקם בכוכב הלכת אואה במרכזו של היקום ולהפוך לשומרי היקום.
מטרתם פשוטה - להילחם בכוחות הרוע ולשמור על סדר ביקום.
בתחילה, שומרי היקום יצרו את ציידי האדם כדי שיתפקדו ככוח משטרתי הפועל בשמם.
אולם, לאחר שציידי האדם הרובוטים מרדו באדוניהם והובילו לטבח סקטור 666, שומרי היקום יצרו את חיל הפקחים הירוקים, כוח שיטור בין-גלקטי שחבריו מסקטור הארץ כוללים את האל ג'ורדן, גאי גרדנר, ג'ון סטוארט וקייל ריינר.
שומרי היקום נכחדו כמעט לגמרי כתוצאה מאירועי גרין לנטרן: דמדומי הברקת, שבהם דעתו של האל ג'ורדן נטרפה עליו בעקבות השמדת עיר הולדתו והוא גרם להשמדה שיטתית של חיל הפקחים הירוקים ושל שומרי היקום.
שומרי היקום ריכזו את שארית כוחותיהם כדי ליצור טבעת כוח אחרונה אותה הפקידו בידיו של גאנטת, שגייס לחיל את קייל ריינר.
חזותם החיצונית של שומרי היקום הזכרים ממודלת לפי דמותו של דוד בן-גוריון, ראש ממשלת ישראל לשעבר.
שומרי הגלקסיה היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על חייזרים שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super-Heroes #18 מינואר 1969, ונוצרה על ידי הכותב ארנולד דרייק והמאייר ג'ין קולן.
הקבוצה החדשה הופיעה לראשונה בעקבות אירועי "השמדה: כיבוש" בחוברת Guardians of the Galaxy Vol.2 #1 מיולי 2008, ונוצרה על ידי הכותב דן אבנט והמאייר אנדי מנינג.
סרט קולנוע לייב אקשן המבוסס על הקומיקס יצא באוגוסט 2014 כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
סרט המשך יצא במאי 2017.
קבוצת שומרי הגלקסיה המקורית היא קבוצה של לוחמי חירות שמגיעים מתקופת זמן חלופית במאה ה-31 (ארץ-691).
רוב חברי הקבוצה הם האחרונים מבני מינם, לאחר שגזע חייזרי בשם "הבאדון" פלש למערכת השמש בניסיון לכבוש אותה.
הקבוצה ערכה גם מסע בזמן ופגשה בגיבורי-העל של המאה ה-20, ביניהם קפטן אמריקה והדבר.
חברי הקבוצה המקורית כללו את:
מייג'ור ואנס אסטרו - ידוע גם בשם מייג'ור ויקטורי.
אסטרונאוט מוטאנט מהמאה ה-20 וגרסה מיקום מקביל של קפטן אמריקה, אשר שהה בהקפאה קריוגנית למשך אלפי שנים ונדד במערכת הכוכבים אלפא קנטאורי.
מרטינקס - מדען והשורד היחיד מכוכב הלכת פלוטו.
גופו עטוף בחומר גבישי שמגן עליו מהטמפרטורות הקיצוניות שבעולם ביתו החוצני.
מסוגל לייצר גלי חום וקור מידיו.
צ'ארלי-27 - טייס מיליציית חלל מכוכב הלכת צדק, שהונדס גנטית כדי לעמוד בכוח הכובד של כוכב הלכת.
מסת גופו גדולה פי כמה וכמה מזו של אדם רגיל.
יונדו אודונטה - צייד פרא כחול עור, חבר שבט פרימיטיבי מבטא קנטאור.
סטארהוק - חצי בן-אנוש אשר קיבל כוחות מסתוריים ואריכות ימים לאחר שחקר חורבות והעיר אל רדום משנתו.
נכון ל-2015, בקבוצה ישנם שני חברים בזהות סטארהוק - סטאקאר אוגורד המקורי וגרושתו, אלטה.
ניקולט "ניקי" גולד - חייזרית מכוכב הלכת מרקורי, אשר הונדסה גנטית כדי לעמוד בטמפרטורות הגבוהות והקרינה העל-סגולית של עולמה.
ג'ינה דרייק - בת אנוש, שהוברחה ממחנות העבדות של הבאדון בידי הקבוצה.
בעלת כוחות חיזוי העתיד ופסיכומטריקה.
לאחר פלישת גזע הקרי באירועי "השמדה: כיבוש" של שנים 2007-2008, סטאר לורד מחליט להקים קבוצה חדשה של גיבורי-על בין-גלקטיים שישמשו כמגינים כנגד איומים בגלקסיה.
לשם כך הוא מגייס את אדם וורלוק, דראקס המשמיד, גאמורה, פילא-וול (הקוואזר החדש), רוקט ראקון וגרוט, עם מנטיס כצוות התמיכה.
בהמלצת בן בריתם, נובה, הקבוצה מקימה בסיס פעילות בתחנת החלל ראשומקום, שיש לה מערכת טלפורטציה עם טווח כמעט אוניברסלי.
כלבה אינטליגנטית וטלפתית בשם קוסמו כלבת החלל היא ראש האבטחה של ראשומקום ועובדת בשיתוף פעולה הדוק עם הצוות החדש.
בהמשך מצטרף אליהם גם מייג'ור ויקטורי, לאחר שסבל מאמנזיה חלקית.
כסיכום, חברי הקבוצה כללו במרוצת השנים את:
אדם וורלוק - בן אנוש שנוצר באופן מלאכותי בידי מדענים.
התגלה בחלל בידי הוד התפתחותו, שמעניק לו את יהלום הנשמה.
סטאר לורד - בן אנוש אשר נבחר על ידי ישות קוסמית להפוך לאיש חוק גלקטי.
בנם של נציג גזע הספרטוי ובת אדם.
בעל חליפה מיוחדת המקנה לו כוחות על, בין היתר תעופה, ואקדח אלמנטלים.
דראקס המשמיד - משפחתו של בן האנוש ארתור דגלאס נרצחה בידי הטיטאן המטורף תאנוס.
כדי להילחם בתאנוס, הישות העוצמתית קרונוס לקחה את נשמתו של דגלאס והעבירה אותה לגוף חדש ורב כוח, וכך האנטי גיבור דראקס המשמיד נולד.
היה חבר בקבוצת "משמר האינסוף".
גאמורה - בתו המאומצת של תאנוס והאחרונה מבני מינה, שנרצחו בידי הבאדון.
אומנה בידי תאנוס כדי לשמש כנשק ובסופו של דבר להביס את מאגוס (אישיותו האפלה של אדם וורלוק), אך התאהבה בו.
מרטיר - פילא-וול, בתו של קפטן מאר-וול.
בעלת כוחות-על והיכולת לספוג אנרגיה ולהשתמש בה כנשק.
רוקט ראקון - דביבון אינטליגנט, צלף מיומן וטקטיקן אומן.
בעל חושי ריח, שמיעה ומגע מחודדים.
גרוט - מפלצת צמח שהגיעה במקור לכדור הארץ כדי ללכוד ולחקור בני אדם.
האחרון מבני מינו ששרד את מתקפתם של הבאדון.
יכול לתקשר רק באמצעות המילים "אני גרוט".
מונדרגון - הת'ר דגלאס, בתו האבודה של ארתור דגלאס, אשר ניצלה ממסעו הרצחני של תאנוס וגודלה בדרכי הנזירות בידי אביו של תאנוס בכוכב הלכת טיטאן.
גנטיקאית בעלת כוחות טלפתיה המיומנת באמנויות לחימה.
הצליחה להדוף את דרקון הירח, שניסה להשחיתה, ובשל כך נטלה את הזהות "מונדרגון".
אולם ללא ידיעתה, הדרקון ממשיך להשפיע עליה במידה מעטה.
במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!" מצטרפים לקבוצה גם איירון מן, אנג'לה, הסוכן ונום וקפטן מארוול, ובהמשך גם קיטי פרייד, שהחלה במערכת יחסים רומנטית עם פיטר קוויל וזכתה לכינוי סטאר ליידי.
הסרט "שומרי הגלקסיה" יצא לאקרנים ב-1 באוגוסט בארצות הברית וב-31 ביולי בישראל 2014. הוא נעשה על פי הרכב הקבוצה החדש מ-2008, וההכרזה על הפקתו יצאה בכנס קומיק-קון באוגוסט 2012, כאשר חברת וולט דיסני ומארוול קומיקס הודיעו כי ג'יימס גאן נרתם לביים את הסרט.
בסרט כיכבו כריס פראט כסטאר לורד, דייב בטיסטה כדראקס המשמיד וזואי סלדנה כגאמורה, עם בראדלי קופר כקולו של רוקט ראקון ו-וין דיזל כגרוט.
בנוסף, הופיעו בסרט מייקל רוקר כיונדו, חבר הקבוצה המקורית, ג'ון ס.
ריילי כרומאן דיי, מנהיג חיל נובה, גלן קלוז כנובה פריים, בניסיו דל טורו בתפקיד זקן היקום "האספן" וכן לי פייס, דג'ימון הונסו וקארן גילאן כנבלי-העל רונאן המאשים, קוראת' הרודף ונביולה, בני בריתו של תאנוס.
סרט המשך בשם "שומרי הגלקסיה: חלק 2" יצא לאקרנים ב-5 במאי בארצות הברית.
ג'יימס גאן ביים את הסרט, כשפראט, סלדנה, בטיסטה, קופר, דיזל, רוקר, קלוז וגילאן שבו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם, בנוסף לפום קלמנטיף כמנטיס, אליזבת דביקי כאיישה, כריס סאליבן כפני טייזר וקורט ראסל כאגו.
שומרי הגלקסיה הוא סרט גיבורי על אמריקאי אשר מבוסס על קומיקס שומרי הגלקסיה, ובהפקה מבית אולפני מארוול.
הוא הסרט העשירי ביקום הקולנועי של מארוול.
את הסרט ביים וכתב ג'יימס גאן ומככבים בו אנסמבל שחקנים ככריס פראט, זואי סלדנה, דייב בטיסטה, וין דיזל, בראדלי קופר, לי פייס, מייקל רוקר, קארן גילאן, דג'ימון הונסו, ג'ון סי.
ריילי, גלן קלוז ובניסיו דל טורו.
צילומי הסרט נמשכו בין יולי לאוקטובר 2013 בלונדון.
בסרט, פיטר קוויל, טייס חלל והרפתקן, מוצא כדור עתיק ומסתורי המכיל בתוכו חפץ עתיק יומין בעל אנרגיה הרסנית ורבת עוצמה.
על מנת להציל את היקום מפני איש צבא חייזרי פסיכופת וחסר רחמים בשם רונאן המאשים, קוויל צריך לשתף פעולה עם קבוצה של פושעים מוזרים.
"שומרי הגלקסיה" יצא לאקרנים ב-31 ביולי 2014 בישראל וב-1 באוגוסט 2014 בארצות הברית ב-2D ,3D ואיימקס תלת-ממד.
עם יציאתו לאקרנים, הסרט קיבל ביקורות מקצועיות ששיבחו רבות את ההומור, סגנון המשחק (במיוחד של פראט), קטעי האקשן, האפקטים והפעלולים, הכתיבה, העלילה, פסקול הסרט, התסריט, הבימוי והסגנון הוויזואלי.
בנוסף לתשבחות רבות, הסרט היה לשובר קופות והכניס יותר מ-774 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של כ-195 מיליון דולר.
בנוסף להצלחתו, הסרט היה מועמד לאוסקר על האפקטים הטובים ביותר אולם הפסיד לדרמת המדע בדיוני "בין כוכבים" של כריסטופר נולאן.
בעקבות הצלחת הסרט, סרט המשך הנקרא "שומרי הגלקסיה: חלק 2",יצא לאקרנים ב-5 במאי 2017 בארצות הברית וב-4 במאי 2017 בישראל.
במרחבים הרחוקים של הגלקסיה, טייס החלל פיטר קוויל מוצא את עצמו נרדף לאחר שגנב מנבל-העל רונאן.
כדי להתחמק ממנו, קוויל צריך לכרות ברית מאולצת עם קבוצה של לא יוצלחים שביניהם נמנים גאמורה, דראקס המשמיד, רוקט וגרוט אשר קוראים לעצמם שומרי הגלקסיה.
בהמשך, קוויל מגלה את כוחו האמיתי של הממצא אותו גנב והאיום שזה משקף על היקום כולו, מה שמאלץ אותו לאסוף את חבריו החדשים לעמדה אחרונה ונואשת על גורלו של היקום.
בשנת 1988, פיטר קוויל מבקר את אמו חולת הסרטן, המעניקה לו מתנה ברגעיה האחרונים.
כאשר היא מתה, קוויל הנסער בורח מבית החולים, ונמצא על ידי קבוצת "הבוזזים" - פיראטי חלל - בהנהגת יונדו אודונטה.
26 שנה לאחר מכן, על כוכב הלכת מוראג, קוויל הבוגר גונב כדור מסתורי, אך נתפס על ידי קוראת' וחייליו בפקודתו של רונאן המאשים.
קוויל בורח, בוגד ביונדו אשר שם פרס על ראשו, כאשר בו בעת רונאן שולח את המתנקשת גאמורה להשיג את הכדור.
קוויל מנסה למכור את הכדור בכוכב זאנדאר לסוחר, אך העסקה נכשלת כאשר הסוחר מגלה כי רונאן מעורב.
מאבק מתפתח בין קוויל לגאמורה, אליו מצטרפים ציידי הראשים רוקט וגרוט על מנת להשיג את הכסף שמוצע על ראשו של קוויל.
לפתע, חיל נובה מגיע למקום, עוצר את הארבעה ומעביר אותם לכלא בשם קילן.
בקילן, חבורות אסירים מעוניינים להרוג את גאמורה כנקמה על רצח קרוביהם.
הבולט ביותר ביניהם הוא דראקס המשמיד, אשר מעוניין להרוג את גאמורה כנקמה על מותן של אשתו ובתו על ידי רונאן.
קוויל מצליח לשכנע את דראקס המשמיד לא להרוג את גאמורה, בטענה שהיא מסוגלת להביא אליו את רונאן.
גאמורה מגלה להם כי היא בגדה ברונאן, שמעוניין להרוס את זאנדאר עם כוחו של הכדור, למען קונה אחר לכדור.
לאחר מכן, קוויל, גאמורה, דראקס, רוקט וגרוט בורחים מהכלא.
במקום אחר, רונאן ותאנוס נפגשים ודנים על בגידתה של גאמורה ואובדן הכדור.
הקבוצה בורחת בספינתו של קוויל, "המילאנו", ל"ראשומקום" הבנוי בצורת ראשו הכרות של חייזר מגזע השמימיים.
הקבוצה נפגשת עם טנליר טיוואן, האספן, אשר חושף כי הכדור הוא אבן אינסוף, כמו גם את טבעו האמיתי של הכדור.
לאחר שהכדור עצמו נפתח, עוזרתו המתוסכלת של האספן נוגעת בכדור עצמו, וכך מפוצצת את המקום.
כמו כן, דראקס השיכור מזמן למקום את רונאן.
רונאן מביס את דראקס בקלות, ובעוד האחרים בורחים, אחותה המאומצת של גאמורה - נביולה - רודפת אחריהם.
נביולה הורסת את החללית של גאמורה, משאירה אותה למות בחלל הריק, ולוקחת את הכדור.
קוויל מגיע, ונותן לה את הקסדה שלו כדי שתשרוד; הוא יוצר קשר עם יונדו, שמציל אותם.
דראקס, רוקט וגרוט מאיימים לתקוף את ספינתם של יונדו והבוזזים, אך קוויל יוצר הפסקת אש.
הקבוצה מסכימה כי לצאת קרב מול רונאן פירושו מוות בטוח, אבל הם חייבים לעצור אותו מלהשתמש באבן האינסוף על מנת להרוס את הגלקסיה.
כמו כן, הם מגייסים את הבוזזים לעזרתם, וזאת בתנאי שהכדור יימסר ליונדו.
על ספינת הדגל של רונאן, "האסטר השחור", רונאן משתמש בכוח של הכדור כדי לחזק את עצמו ואת פטיש המלחמה שלו, ומאיים על תאנוס כי לאחר שיהרוס את זאנדאר, יהרוג אותו.
בעקבות שנאתה לאביה המאמץ, נביולה יוצרת ברית עם רונאן.
מעל זאנדאר, נוצר קרב אווירי בין צי הבוזזים, חיל נובה וקבוצתו של קוויל לבין האסטר השחור.
רונאן משתמש בפטיש המלחמה המשופר שלו על מנת להשמיד את כוחות חיל נובה, דראקס הורג את קוראת' וגאמורה מביסה את נביולה, אשר נמלטת, ופותחת את השערים המגנים על רונאן.
קבוצתו של קוויל (המונה את קוויל עצמו, גאמורה, דראקס וגרוט) מובסת על ידי רונאן, אך רוקט מתרסק עם המילאנו דרך האסטר השחור.
האסטר השחור מתרסקת על זאנדאר, וגרוט מקריב את עצמו כדי להציל את שאר הקבוצה.
רונאן יוצא מההריסות ומתכונן להרוס את זאנדאר, אך קוויל מסיח את דעתו בכך שהוא רוקד ושר את השיר O-o-h Child ומאפשר לדראקס ורוקט להרוס את פטיש המלחמה שלו.
קוויל תופס את הכדור, וחולק את כוחו עם גאמורה, דראקס ורוקט, רונאן נדהם לגלות כי כוחו של הכדור אינו הורג את החבורה ואת קוויל.
קוויל מכריז כי הם "שומרי הגלקסיה", ומשתמש בכוח של הכדור כדי להשמיד את רונאן ובכך רונאן מת, והשומרים הצליחו להציל את זאנדאר.
לאחר מותו של רונאן, קוויל מרמה את יונדו, ומוסר לו העתק של הכדור בעוד הכדור האמיתי נמסר לחיל נובה.
כאשר הבוזזים עוזבים את זאנדאר, יונדו מציין כי הם עשו טוב שלא הביאו את קוויל לאביו.