tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, חיידקים כדוריים חיים בתוך התא ומבצעים את תפקיד המיטוכונדריה.
למיקסוטריכה יש עוד שלושה מינים של סימביונטים שחיים על פני התא.
לפרמציום בורסריה, זן של ריסנית, יש קשר סימביוטי הדדי עם האצה הירוקה זואוכלורלה (Zoochlorella).
"פלאטיפריה כלורגילרה" (Platyophrya chlorelligera) היא ריסנית מים מתוקים המאחסנת כלורלה המבצעת פוטוסינתזה.
"סטורמבידיום פורפוראום" (Strombidium purpureum) היא ריסנית ימית המשתמשת בחיידקים אנדוסימביוטיים, סגולים, שאינם גופריתיים, לשם פוטוסינתזה לא חמצנית (anoxygenic photosynthesis).
"פאולינלה כרומטופורה" (Paulinella chromatophora) היא אמבויד (סוג של אמבה) מים מתוקים שיש לו אנדוסימביונט שהוא ציאנובקטריה.
פורמיניפרות רבות מארחות מספר סוגים של אצות, כגון אצות אדומות, דיאטומים, דינופלגלטים וכלורופיטה.
אנדוסימביונטים אלה יכולים להיות מועברים אנכית לדור הבא באמצעות רבייה א-מינית של המארח, אך מכיוון שהאנדוסימביונטים גדולים יותר מהגמטות של החוריריות, הם צריכים לעבור לאצות באופן אופקית, ברבייה מינית.
לכמה מינים של רדיולריה יש סימביונים פוטוסינתטיים.
במינים מסוימים המארח מעכל אצות כדי לשמור על האוכלוסייה ברמה קבועה.
"האטנה ארניקולה" (Hatena arenicola) היא פרוטיסט שוטוני עם מנגנון האכלה מורכב והיא ניזונה מחיידקים אחרים.
כאשר היא בולעת אצת "נפרוסלמיס" ירוקה, מנגנון ההאכלה נעלם והיא הופכת לפוטוסינתטית.
במהלך מיטוזה האצות מועברות רק לאחד מתאי הבת, בעוד התא השני מתחיל מחדש את המחזור.
בשנת 1966, הביולוג קוואנג יאון (Kwang W.
Jeon) מצא שזן מעבדה של "אמבה פרוטאוס" נגוע בחיידקים שחיו בתוך חלולית ציטופלזמית.
זיהום זה הרג כמעט את כל הפרוטיסטים הנגועים.
לאחר 40 דורות, שני האורגניזמים הפכו לתלויים הדדית.
חל חילוף גנטי בין החיידקים, הפרוקריוטים, לבין האמבות, הפרוטיסטיות.
הסלמנדרה המנוקדת (אמביסטומה מנומרת) חיה עם האצה אופילה אמבילוסטומטיס (Oophila amblystomatis), הגדלה בשקיקי הביציות (Egg case) שלה.
כל הצמחים הווסקולריים מכילים אנדוסימביונטים - או אנדופיטים (שחיים בתוך הצמח אך לא במשך כל חייהם), בהקשר זה.
אלה כוללים חיידקים, פטריות, וירוסים, פרוטוזואה ואפילו מיקרו-אצות.
אנדופיטים מסייעים בתהליכי צמיחה והתפתחות, בספיגת חומרים מזינים ובהגנה מפני מתחים ביוטיים (כלומר סכנות מהחי והצומח) ואביוטיים (כלומר סכנות מהטבע הדומם), בהם בצורת, מליחות, חום ואוכלי עשב.
ניתן לסווג סימביונטים של צמחים לאפיפיטים (גדלים על הצמח, אינם טפילים ולא מקיימים עמם יחסי הדדיות, משתמשים בהם למשכן בלבד - קומנסליזם), אנדופיטים ומיקוריזה.
ניתן גם לסווג יחסים אלה כמועילים, הדדיים, נייטרליים ופתוגניים.
מיקרואורגניזמים החיים כאנדוסימביונטים בצמחים יכולים לשפר את התפוקה של המארח שלהם על ידי ייצור או לכידת משאבים.
אנדוסימביונטים אלה יכולים גם לשפר את פרודוקטיביות הצמח על ידי ייצור מטבוליטים רעילים המסייעים להגנת הצמחים מפני אוכלי עשב.
צמחים תלויים באברוני פלסטידה או כלורופלסט.
הכלורופלסט נובע מאנדוסימביוזה ראשונית ציאנובקטריאלית שהחלה לפני יותר ממיליארד שנים.
ציאנובקטריה חיה חופשית, צורכת חמצן ופוטוסינתטית נבלעה ונשמרה על ידי פרוטיסט הטרוטרופי ובסופו של דבר התפתח לאברון התוך תאי הנוכחי.
בדרך כלל, מחקרי אנדוסימביוזה של צמחים מתמקדים בקטגוריה בודדת או במין בודד כדי להבין טוב יותר את התהליכים והתפקודים הביולוגיים האינדיבידואליים שלהם.
יש אנדופיטים פטרייתיים בכל רקמות הצמח.
פטריות שחיות מתחת לפני האדמה בין שורשי צמחים ידועות בשם מיקוריזה, אך מסווגות יותר על סמך מיקומן בתוך השורש (עם קידומות כמו אקטו, אנדו, ארבוסקולרי, אריקואיד וכו').
אנדוסימביונטים פטרייתיים שחיים בשורשים ומרחיבים את ענפי ההיפא (Hypha) החוץ-רדיקליים שלהם לתוך הריזוספרה החיצונית ידועים כאקט-אנדוסימביונטים.
פטריות מיקוריזה ארבוסקולרית (Arbuscular mycorrhizal fungi או AMF) הן האנדוסימביונטים החיידקיים הצמחיים המגוונים ביותר.
למעט חריגים כגון משפחת האברשיים, כמעט כל הצמחים הווסקולריים מכילים אנדוסימביונטים של מיקוריזה ארבוסקולרית כמו אנדו (פנימי) ואקטו (חיצוני).
אנדוסימביונטים של מיקוריזה ארבוסקולרית מתיישבים באופן שיטתי בשורשי הצמח ועוזרים לצמח המארח להשיג חומרי מזון מהקרקע כגון חנקן.
בתמורה המיקוריזה סופגת מוצרי פחמן אורגניים צמחיים.
פליטות של שורשי צמחים מכילות מטבוליטים משניים מגוונים, במיוחד פלבונואידים וסטריגולקטונים (strigolactones) הפועלים כאותות כימיים ומושכים את המיקוריזה הארבוסקולרית.
המיקוריזה הארבוסקולרית ג'יגאספורה (Gigaspora, מילולית - נבג ענק) חיה כאנדוסימביונט של צמח ומכילה אורגניזמים דמויי חיידקים תוך-ציטופלזמיים אנדוסימביונטים נוספים.
מיקוריזה ארבוסקולרית בדרך כלל מקדמת בריאות וצמיחה של צמחים ומקלה על מתחים א-ביוטיים (פגעי הסביבה שבדרך כלל אינם בעלי חיים) כגון מליחות, בצורת, חום, תזונה לקויה ורעילות מתכת.
למיני מיקוריזה ארבוסקולרית יש השפעות שונות במארחים שונים - החדרת מיקוריזה ארבוסקולרית של צמח אחד לצמח אחר יכולה להפחית את צמיחתו של האחרון.
פטריות אנדופיטיות ביחסים הדדיים מפיקות תועלת ישירות מהצמחים המארחים שלהן.
הן גם יכולות לעזור למארחים שלהן לשגשג בסביבות שמזוהמות, למשל, במתכות רעילות.
אנדופיטים פטרייתיים מגוונים מבחינה טקסונומית ומחולקים לקטגוריות המבוססות על אופן ההעברה, המגוון הביולוגי, התיישבות הצמחים וסוג הצמח המארח.
פטריות קלאוויסיפיטשס (Clavicipitaceous) ממערכת פטריות השק מתרבות באופן שיטתי בעשבים בעונה ממוזגת.
פטריות אחרות מתיישבות בצמחים גבוהים יותר ואפילו בשורשים ומתחלקות לתת-קטגוריות.
אוראובסידיום (Aureobasidium) ומיני פרויסיה (Preussia) של פטריות אנדופיטיות המבודדות מבוסווליה סאקרה (Boswellia sacra) מייצרים את ההורמון חומצה אצטית אינדול לקידום בריאות והתפתחות הצמח.
ניתן למצוא כנימות עלה ברוב הצמחים.
פרת משה רבנו טורפת טורפי כנימות ומשמשות בהדברת מזיקים.
הפטריה האנדופיטית הצמחית ניאוטיפודיום לולי (Neotyphodium lolii) מייצרת מיקוטוקסינים (רעלנים) אלקלואידים בתגובה לפלישות כנימות.
בתגובה, טורפי פרת משה רבנו הפגינו פוריות מופחתת ורבייה לא תקינה, מה שרומז שהרעלים המיקוטוקסינים מועברים לאורך שרשרת המזון ומשפיעים על הטורפים.
חיידקים אנדופיטיים שייכים לקבוצה מגוונת של אנדוסימביונטים צמחיים המאופיינים ביישוב שיטתי של רקמות צמחיות.
כמה חיידקים אנדופיטיים, כגון Bacillus amyloliquefaciens, חיידק אנדופיטי שנולד בזרע, מייצרים גידול צמחים על ידי ייצור ג'יברלינים, שהם הורמוני גדילה חזקים של צמחים.
Bacillus amyloliquefaciens מגביה צמחי אורז ננסיים מהונדסים.
כמה סוגים של חיידקים אנדופיטיים שייכים בנוסף למשפחת ה-Enterobacteriaceae.
חיידקים אנדופיטיים בדרך כלל מתיישבים ברקמות העלים דרך שורשי הצמח, אך יכולים לחדור לצמח גם דרך פיוניות העלים.
בדרך כלל, החיידקים האנדופיטיים מבודדים מרקמות הצמח על ידי עיקור פני השטח של רקמת הצמח בסביבה סטרילית.
חיידקים אנדופיטיים נוודים בסופו של דבר מתיישבים ברקמה פנימית של הצמח על ידי אירועים סטוכסטיים, בעוד לאנדופיטים אמיתיים יש תכונות הסתגלות שמאפשרות להם לחיות אך ורק בשיתוף עם צמחים.
הקשר בין החיידקים האנדופיטיים המטופחים במבחנה עם צמחים נחשב לקשר אינטימי יותר המסייע לצמחים להתאקלם ומקדם בריאות וצמיחה.
חיידקים אנדופיטיים נחשבים לאנדוסימביונטים החיוניים של הצמח מכיוון שכל הצמחים מכילים אותם, והאנדוסימביונטים הללו ממלאים תפקידים חיוניים בהישרדות המארח.
הקשר האנדוסימביוטי הזה חשוב במונחים של אקולוגיה, אבולוציה ושמירה על המגוון הגנטי.
חיידקים אנדופיטיים כגון Sphingomonas sp.
ו-Serratia המבודדים מצמחי אדמה צחיחה, מווסתים תכולת הורמונים אנדוגניים (פנימיים) ומעודדים צמיחה.
ארכאונים נמצאים ברוב המיקרוביומים (סביבות המחיה המיקרוסקופיות).
בעוד שהארכאונים מצויים בשפע בסביבות קיצוניות, הם פחות שופעים ומגוונים כשהם בשיתוף בתוך מארחים איקריוטיים.
עם זאת, הארכאונים הם מרכיב מהותי של מערכות אקולוגיות הקשורות לצמחים בפיטוביום (בסביבות הצמחיות) מעל הקרקע ומתחת לאדמה, וממלאים תפקיד בבריאות הצמח המארח, בצמיחתו וההישרדותו על רקע מתחים ביוטיים (שקשורים לחי וצומח) וא-ביוטיים (שקשורים לטבע דומם ומצוקות סביבתיות כגון חום, קור, שיטפון, שרפה וכו').
עם זאת, מחקרים מעטים בלבד חקרו את תפקיד הארכאונים בבריאות הצמח ואת הקשרים הסימביוטיים שלהם.
רוב מחקרי האנדוסימביוזה של הצמח מתמקדים בפטריות או בחיידקים תוך שימוש בגישות מטא-גנומיות.
אפיון הארכיאה כולל צמחי גידול ובהם אורז ותירס, אך גם צמחי מים.
שפע הארכיאה משתנה לפי סוג הרקמה; לדוגמה, ארכאונים נמצאים בשפע יותר בריזוספרה (האזור הצר של אדמה או מצע שמשפיע במישרין על השורש) מאשר בפילוספירה (החלק של הצמח שנמצא מעל לאדמה) ובאנדוספירה (המרחב הפנימי של הצמח, בעיקר בהקשר של סימביוזה ושל הסימביונט).
שפע ארכאוני זה מושפע מסוגי צמחים, מהסביבה ומהשלב ההתפתחותי של הצמח.
במחקר על אנדופיטים ארכאוניים וחיידקיים ספציפיים לגנוטיפ, 35% מהרצפים הגנטיים של הארכאונים זוהו ברצפים הכוללים (שהושגו באמצעות רצף אמפליקונים ואומתו על ידי PCR בזמן אמת).
לחלק מהחיידקים המשתייכים למין Betaproteobacteria יש אנדוסימביונטים מהמחלקה Gammaproteobacteria.
פטריות מארחות חיידקים אנדוהיפליים (endohyphal; ששולטים במערכת הרבייה של הגוף המארח); ההשפעות של חיידקים אלה לא נחקרו היטב.
פטריות רבות כאלה חיות בתוך צמחים.
הן ידועות בשם אנדופיטים פטרייתיים.
השערה גורסת שהפטריות מציעות מקלט בטוח לחיידקים, והחיידקים המגוונים שהן מושכות יוצרים מיקרו-מערכת אקולוגית (Microecosystem).
אינטראקציות אלו עשויות להשפיע על האופן שבו פטריות מתקשרות עם הסביבה על ידי אפנון הפנוטיפים שלהן.
החיידקים עושים זאת על ידי שינוי ביטוי הגנים של הפטריות.
לדוגמה, Luteibacter הוכח כמדביק באופן טבעי את האנדופיט ממשפחת פטריות השק Pestalotiopsis שבודד מ-Platycladus orientalis.
ה-Luteibacter משפיע על ייצור אוקסין ואנזימים בתוך המארח שלו, והשפעה זאת, בתורה, עשויה להשפיע על ההשפעה שיש לפטרייה על המארח הצמחי שלה.
דוגמה מעניינת נוספת לחיידק החי בסימביוזה עם פטרייה היא הפטרייה Mortierella השוכנת בקרקע וחיה בקשר הדוק עם חיידק מייצר רעל, Mycoavidus, המסייע לפטרייה להתגונן מפני נמטודות.
פרויקט הגנום האנושי מצא כמה אלפי רטרו-וירוסים אנדוגניים, אלמנטים ויראליים אנדוגניים בגנום האנושי הדומים מאוד לרטרו-וירוסים וניתנים להפקה מהם, מאורגנים ב-24 משפחות.
אנדוני איראולה סאגארנה (בספרדית ובבאסקית: Andoni Iraola Sagarna; נולד ב-22 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר ספרדי-באסקי ששיחק בעמדת המגן הימני וכיום משמש כמאמנה של בורנמות' מהפרמייר ליג.
איראולה שיחק לאורך רוב הקריירה שלו באתלטיק בילבאו וערך במדיה 510 הופעות במסגרות תחרותיות לאורך 12 עונות.
כמו כן לאיראולה יש 7 הופעות במדי נבחרת ספרד.
איראולה פרש ממשחק פעיל ב-2016 ובשנת 2018 החל את הקריירה שלו כמאמן כדורגל.
איראולה נולד בעיירה אוסורביל שבפרובנציית גיפוסקואה שבחבל הבסקים.
הוא החל את דרכו במחלקת הנוער של אנטיגואוקו מסן סבסטיאן, שם שיתף פעולה בין השאר עם מיקל ארטטה, צ'אבי אלונסו ואריץ אדוריס.
בהמשך עבר למחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו, ובבוגרים הוא החל דרכו בליגה הספרדית הרביעית, בדפורטיבו בסקוניה.
שם שיחק בעונת 2000/2001 וכבש 4 שערים ב-35 הופעות בעונת הבכורה שלו.
בעונת 2001/2002 הצטרף איראולה לקבוצת המילואים של אתלטיק בילבאו בה שיחק שתי עונות בליגה הספרדית השנייה.
לאחר שתי עונות בקבוצת המילואים, ב-30 באוגוסט 2003 ערך איראולה את הופעתו הראשונה בקבוצה הראשונה של המועדון בלה ליגה, בהפסד 0–1 לברצלונה, ואת עונת הבכורה שלו הוא סיים עם 5 שערים ב-31 הופעות שסייעו לקבוצה להעפיל לגביע אופ"א.
איראולה שיחק באתלטיק בילבאו במשך 12 עונות, כשבכולן הוא שיחק לפחות ב-30 משחקי ליגה, והגיע עם המועדון שלוש פעמים לגמר גביע המלך ופעם אחת לגמר הליגה האירופית אך הפסיד עם המועדון בכל הגמרים ולא זכה עם המועדון בתארים.
ובסך הכל כבש איראולה 38 שערים ב-510 הופעות ב-12 עונותיו במועדון.
ב-16 ביוני 2015, בגיל 33, עבר איראולה לשחק מחוץ לספרד לראשונה בחייו, כשחתם בניו יורק סיטי מה-MLS.
ב-12 ביולי 2015 הוא ערך את הופעת הבכרוה שלו במועדון בתיקו 4–4 מול טורונטו.
איראולה שיחק עונה וחצי בניו יורק בהן הופיע ב-40 משחקים, וב-17 בנובמבר 2016 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
באוגוסט 2008, זומן איראולה על ידי מאמן נבחרת ספרד החדש ויסנטה דל בוסקה למשחק ידידות מול דנמרק.
ב-20 באוגוסט 2008 הוא עלה להופעת בכורה במדי הנבחרת כשהחליף את סרחיו ראמוס בניצחון 3–0.
ב-29 במרץ 2011, לאחר כמעט שנה וחצי ללא משחק בנבחרת, איראולה פתח בהרכב בניצחון 3–1 על ליטא בקובנה במסגרת מוקדמות יורו 2012. הוא היה אמור להיות בסגל גם ליורו 2012, בו זכתה ספרד אך הוא נפצע והוחלף בחואנפראן.
איראולה שיחק במשך עשור גם בנבחרת הבאסקית, לאחר שערך את הופעת הבכורה שלו ב-27 בדצמבר 2003 בניצחון 3–1 על אורוגוואי.
לאחר הפרישה ממשחק בסוף שנת 2016 איראולה פנה לאימון, וביוני 2018 מונה למאמן המועדון הקפריסאי א.א.ק.
בתחילת העונה אף זכה עם המועדון בסופר קאפ הקפריסאי לאחר שלרנקה מחזיקת הגביע ניצחה בפנדלים את אפואל ניקוסיה האלופה, אולם ב-14 בינואר 2019 הוא פוטר לאחר כמעט חודשיים ללא ניצחון.
ב-10 ביולי 2019, מונה איראולה למאמנה של דפורטיבו מיראנדס, שעלתה לליגה הספרדית השנייה.
הוא הוביל את הקבוצה לחצי גמר גביע המלך בפעם השנייה בתולדותיה בת 92 השנים, לאחר שניצחה בדרך את קבוצות הלה ליגה סלטה ויגו, סביליה וויאריאל.
ב-21 ביולי 2020, הוא עזב את המועדון עם סיום חוזהו.
איראולה נשאר בליגה הספרדית שנייה לעונה נוספת כשמונה באוגוסט 2020, למאמנה של ראיו ואייקאנו.
ב-6 ביולי 2021, לאחר שהצליח להעפיל עם ראיו ללה ליגה, הוא האריך את חוזהו עד 2022. בעונה שלאחר מכן, הוא הוביל שוב מועדון לחצי גמר הגביע, זו הייתה הפעם השנייה בתולדותיה שראיו הגיעה לחצי הגמר, כשהפעם הראשונה הייתה 40 שנה קודם לכן.
ואת העונה בליגה הוא סיים במקום ה-12 עם 42 נקודות ב-38 משחקים.
בפברואר 2023 קיבל איראולה פנייה מלידס יונייטד מהפרמייר ליג שפיטרה את מאמנה ג'סי מארש, אך המועדון לא הסכים לשחרר אותו,והוא נותר כמאמן הקבוצה עד לסיום העונה.
עונה בה סיימה ראיו במקום ה-11 עם 49 נקודות ב-38 משחקים.
בסיום העונה הוצע לו חידוש חוזה אך הוא סירב להצעה.
ב-19 ביוני 2023, מונה איראולה למאמן בורנמות' מהפרמייר ליג לאחר שחתם על חוזה לשנתיים.
במשחקו הראשון כמאמן בפריימיר ליג ב-12 באוגוסט 2023 הוא סיים בתיקו 1–1 מול ווסטהאם יונייטד.
ב-28 באוקטובר לאחר 10 מחזורים הצליח איראולה להשיג ניצחון פרמייר ליג ראשון, כשבורנמות' גברה 2–1 על ברנלי.
ב-12 באפריל 2024 זכה איראולה בתואר מאמן חודש מרץ בפרמייר ליג, לאחר שהקבוצה סיימה את החודש ללא הפסד.
ואת העונה סיימה הקבוצה במקום ה-12 עם 48 נקודות ב-38 משחקים.
על כן מעט לפני תום העונה ב-13 במאי 2024, האריך איראולה את חוזהו במועדון עד 2026. בפברואר 2025 זכה איראולה בפעם השנייה בתואר מאמן החודש בפרמייר ליג עבור חודש ינואר לאחר חודש אותו סיימה בורנמות' ללא הפסד.
מאמן החודש בפרמייר ליג: מרץ 2024, ינואר 2025
אֶנְדּוֹקְרִינוֹלוֹגְיָה היא תחום בביולוגיה וברפואה העוסק בחקר ההורמונים, היווצרותם, הרכבם ופעולתם.
המדע עוסק בחקר המבנה והפעולה של מערכת הבלוטות ההורמונליות בגוף האדם וההורמונים המופרשים על ידה.
משמעותה של המילה endocrine באנגלית היא "הפרשה פנימית" (לתוך נוזלי הגוף הפנימיים, בניגוד ל"אקסוקריני", שהיא הפרשה אל מחוץ לגוף, כמו במקרה של בלוטות זיעה ומערכת השתן).
אנדוקרינולוגיה היא התחום הרפואי שעוסק בהורמונים ובבלוטות המפרישות הורמונים בגופנו.
הורמון הוא חומר שאותו מפרישה בלוטה אל זרם הדם והוא משפיע על פעילותם של איברים שונים בגוף.
בגופנו כמה בלוטות שמפרישות הורמונים:
בלוטת התריס – שממוקמת בחלקו הקדמי של בסיס הצוואר ומפרישה את ההורמון תירוקסין.
האדרנל – בלוטה שנמצאת בחלק העליון של הכליה ולכן מכונה בעברית בלוטת יותרת הכליה.
היא מפרישה כמה הורמונים שונים.
בלוטת יותרת המוח – שממוקמת בחלק התחתון של המוח ומפרישה הורמונים רבים ושונים.
הלבלב – שמפריש בעיקר אינסולין וגלוקגון – הורמונים שאחראים לוויסות רמת הסוכר בדם.
השחלות והאשכים: נוסף על תפקידם המרכזי – לשמש איברי רבייה (הם מכילים את הביציות ואת תאי הזרע) – הם גם בלוטות שמפרישות הורמונים שונים.
כאשר מתעורר חשד לבעיה רפואית בתחום הזה מופנה המטופל לרופא מומחה לאנדוקרינולוגיה.
הבעיה האנדוקרינית השכיחה ביותר היא מחלת הסוכרת.
הבעיות האנדוקריניות הן לרוב כרוניות ודורשות מעקב רפואי ארוך טווח – בדרך כלל לכל החיים.
בישראל, אנדוקרינולוגיה היא תת-מקצוע של רפואה פנימית או של רפואת ילדים.
ההכשרה הנדרשת לאנדוקרינולוג היא לימודי רפואה, שנת סטאז', ארבע שנות התמחות ברפואה פנימית או ברפואת ילדים ועוד כשנתיים של תת-התמחות באנדוקרינולוגיה.
בשלב זה מרבית האנדוקרינולוגים ימשיכו להתמקצע בתת-מקצוע של אנדוקרינולוגיה למשך מספר שנים נוספות.
הבלוטות האנדוקרינולוגיות מתאפיינות בגודלן ומשקלן הקטן וממוקמות בחלקים שונים של הגוף.
בלוטות אלו מפרישות הורמונים בעלי השפעות על החיים של כל החלקים והתאים של הגוף.
אם כמות הורמונים אלה עלתה או ירדה מעבר לרמה הנדרשת אז קורים שינויים קריטיים שיכולים לגרום למוות עם הזמן.
הבלוטות האנדוקרנולוגיות מגיבות לצרכיו של גוף האדם באמצעות השפעה איטית של גורמים רבים: הורמונליים, פסיכולוגיים ורגשיים או על ידי מחלות כרוניות ועוד.
הורמונים מסווגים מבחינה כימית לשלוש קטגוריות: פפטידים, סטרואידים, ואמינים
ומבחינה תפקודית מסווגים לשתי קטגוריות:
הורמונים המעוררים את הבלוטה כדי ליצור הורמונים אחרים.
הורמונים המשפיעים על רקמות הבלוטות.
אנדוציטוזה או בליעה תאית (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית.
האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה).
התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה.
תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא.
מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות.
אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה.
כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.
בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית).
התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.
התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו.
התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).
בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.
בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.
אנדור לילינטל (בהונגרית: Andor Arnoldovich Lilienthal; 5 במאי 1911 - 8 במאי 2010) היה שחמטאי יהודי-הונגרי בדרגת רב-אמן.
במהלך הקריירה הארוכה שלו שיחק נגד עשרה אלופי עולם וניצח את עמנואל לסקר, חוסה ראול קפבלנקה, אלכסנדר אלכין, מקס אויבה, מיכאל בוטביניק ווסילי סמיסלוב.
לילינטל היה שחמטאי פעיל, וכתב מאמרים לבטאוני שחמט עד לשנת חייו האחרונה.
לילינטל נולד במוסקבה להורים יהודים ממוצא הונגרי שחזרו להונגריה בהיותו בן שנתיים.
הוא שיחק בנבחרת הונגריה בשלוש אולימפיאדות, בשנים 1933, 1935 ו-1937. בשנת 1935 היגר לברית המועצות, והתאזרח ב-1939.
לילינטל השתתף שמונה פעמים בגמר אליפות ברית המועצות בשחמט ותוצאתו הטובה ביותר היא מקום ראשון משותף עם איגור בונדרבסקי באליפות שנת 1940 - לפני סמיסלוב, בולסלבסקי, בוטביניק ופאול קרס.
הוא העפיל פעם אחת לתחרות המועמדים על אליפות העולם, בשנת 1948.
בשנים 1951–1960 שימש לילינטל כמאמנו של אלוף העולם לעתיד טיגראן פטרוסיאן.
לילינטל פיתח יחסי חברות עם סמיסלוב בשנת 1938, והיה עוזרו בדו-קרבות בין סמיסלוב לבין בוטביניק על אליפות העולם.
לילינטל פרש משחמט תחרותי בשנת 1965 וחזר להונגריה בשנת 1976.
לילינטל הוא אחד השחמטאים הבודדים עם תוצאה מאוזנת מול קפבלנקה.
להלן ניצחונו על קפבלנקה בתחרות הייסטינגס משנת 1935:
אנדור לילינטל השתתף בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשלוש אולימפיאדות.
אנדור פודור (Andor Fodor; 3 במרץ 1884, תרמ"ד – 30 בדצמבר 1968, ט' בטבת תשכ"ט) היה כימאי ישראלי יליד הונגריה, ממייסדי האוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור לכימיה ביולוגית וקולואידית.
התמקד בחקר אנזימים, חלבונים וקולואידים.
פודור נולד ב-1884 בבודפשט שבהונגריה.
למד בבית ספר תיכון בגראץ, וכשסיים פנה ללמוד כימיה במכון הטכנולוגי של ציריך, שם קיבל בשנת 1907 תואר דוקטור ותואר מהנדס.
עבד בשווייץ ואחר כך בשוודיה עם חתן פרס נובל הנס פון אוילר-שלפין.
בהמשך עבר לאוניברסיטת האלה שבגרמניה, ועבד כאסיסטנט ראשון של פרופ' אמיל אבדרהלדן ועסק במחקר על אנזים.
בשנת 1922 התמנה בהאלה לפרופסור לביוכימיה, אולם זמן קצר אחר כך נעתר לבקשתו של חיים ויצמן להשתתף בייסוד האוניברסיטה העברית ובהקמת המכון לכימיה.
פודור, עוד בהיותו באירופה, דאג לרכישת הציוד הדרוש למכון לכימיה; ביקר בבתי חרושת וטפל בעצמו ברכישת המכשירים הדרושים לשם ציודו המתאים של המכון.
הוא גם דאג להכשרת עובדים מומחים עבור המכון העתידי.
במרץ 1923 הגיע פודור לירושלים והתמקם בבית האחוזה של ג'ון גריי היל בהר הצופים, שנרכש עבור האוניברסיטה, והחל להפכו למכון לכימיה.
הוא גם פיקח וניהל את הקמתו של בניין מודרני נוסף במקום עבור המכון.
במהלך 1924 הגיעו המכשירים והכלים הנחוצים למכון, אך מכיוון שעבודות הבנייה טרם הושלמו, הם אוכסנו בביתו.
זמן קצר לאתר הפתיחה הרשמית של האוניברסיטה התחילו הלמודים במכון לכימיה, שהיה המכון הראשון באוניברסיטה העברית.
בכך היה למעשה לפרופסור הראשון באוניברסיטה, עוד קודם להקמתה הרשמית.
תחילה שימש ראש המחלקה למדעי הטבע ועם הקמת החוג לביוכימיה ולכימיה קולואידית בשנת 1931 היה בה לחבר הסגל הראשון.
כן כיהן כדקאן הראשון של הפקולטה למדעי הטבע.
פודור היה נשיא גדול של לשכת הבונים החופשיים בישראל.
בשנת 1955 הוענק לו פרס ויצמן ובשנת 1968 העניקה לו עיריית ירושלים את תואר יקיר העיר.
בשנת 1964 הוכתר בתואר דוקטור כבוד לפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית.
היה נשוי למריה פוטוק ואב לבן יחיד, פרופ' פאול יוסף פודור, כימאי אף הוא.
נפש האדם וחיי הדת: שלוש הרצאות (מועבר לעברית מכ"י בידי ד' אלנר), תל אביב: יבנה, [תש"-].
אֶנְדוֹקֶתֶקְצְיָה הוא מונח בפסיכולוגיה, המתאר הפניית יתר אנרגיה ליבידינלית של אדם (קתקסיס) לפעילותו הפנימית למחשבותיו ולרגשותיו; ניתן להגדיר מונח זה גם כמתאר מצב של נסיגה מהחיים המעשיים והתעסקות בחיים התאורטיים.
מונח זה הוא הפכו של המונח אֶקְסוֹקֶתֶקְצְיָה.
את המונח אֶנְדוֹקֶתֶקְצְיָה טבע הפסיכולוג האמריקני הנרי אלכסנדר מוריי (1893-1988 Henry Alexander Murray) בספרו "חקירות של אישיות" (Explorations in Personality) שיצא לאור בשנת 1938.
המונח נבנה בשפה האנגלית (התחילית: endo + המילה cathexis > cathection) אך האטימולוגיה של המילה היא מיוונית שבה המשמעות המילולית של השם אֶנְדוֹקֶתֶקְצְיָה (κάθεξις+ ἔνδον) היא אחיזה חיצונית.
אנדור יארוש (בהונגרית: Jaross Andor, 23 במאי 1896 קומארומצ'הי – 11 באפריל 1946 בודפשט) היה פוליטיקאי הונגרי שפעל בצ'כוסלובקיה ובהונגריה, משתף פעולה עם הנאצים, כשר הפנים בשנת 1944, אחד האחראים להשמדת יהדות הונגריה בימי השואה.
אנדור יארוש נולד בקומארומצ'הי, כיום צ'כיה באזור נובה זאמקי בסלובקיה, כבן למשפחה הונגרית קתולית בעלת קרקעות.
האזור שבו נולד נקרא בפי ההונגרים "פלווידק" (Felvidék) או "הונגריה עילית".
למד בגימנסיה הפיאריסטית בעיר טאטה ואחר כך שנתיים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בודפשט.
נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל מלחמת העולם הראשונה.
השתתף בקרבות ואף נפצע בשנת 1918 כשעוטר באותו צבאיים מכסף וארד, וגם במדליה גרמנית להצטיינות במלחמה.
בתום המלחמה לא חזר ללימודי משפטים אלא למד באקדמיה לכלכלה במושונאובאר (אובאר).
שניים משלושת אחיו נהרגו במלחמה.
התחיל את פעילותו הפוליטית בשנת 1921 במסגרת מפלגת בעלי המשקים הקטנים ההונגרים (Kisgazdapárt).
ב-1925 נוצרה מפלגה הלאומית ההונגרית ויארוש הפך לסגן היושב ראש שלה.
יארוש הצטיין במחצית הראשונה של המאה ה-20 במאבק למען ביטול השלכות חוזה השלום בטריאנון משנת 1920 וחזרת השטחים המאוכלסים על ידי המיעוט ההונגרי בצ'כוסלובקיה אל ממלכת הונגריה.
פעל בהמשך במסגרת "המפלגה הנוצרית סוציאלית האזורית" מסלובקיה שתמכה בעמדות רוויזיוניסטיות קיצוניות יותר.
בשנת 1935 נבחר מטעמה כחבר באספה הלאומית של צ'כוסלובקיה כשרץ לבחירות לפרלמנט ברשימה משותפת עם "המפלגה העממית ההונגרית".
לצידו של היושב ראש יאנוש אסטרהאזי, היה המזכיר הכללי של המפלגה ההונגרית המאוחדת.
בשנת 1935 המשא ומתן שניהל שר החוץ הצ'כוסלובקי אדווארד בנש, בעת מסע הבחירות הנשיאותיות, עם המנהיגים הלאומיים ההונגרים בסלובקיה - יארוש, סילה ואסטרהאזי, נכשל.
החל משנת 1936 הפך יארוש ליושב ראש של המפלגה ההונגרית המאוחדת ואף לדמות ידועה בזירה הבינלאומית.
במרץ 1938 נבחר שוב מטעמה לפרלמנט הצ'כוסלובקי.
בשנים 1929 ו-1930 השתתף בקונגרס המיעוטים האתניים בז'נבה וב-1932 בווינה.
בין השאר, הוזמן ללונדון, יחד עם העמית, חבר בפרלמנט הצ'כו-סלובקי, גזה סילה (Géza Szüllő) על מנת להציג את התלונות לקיפוח והתביעות הלאומיות של המיעוט ההונגרי בסלובקיה בפני בית הנבחרים הבריטי.
ב-29 ביולי 1938 התייצבו המנהיגים ההונגרים האזוריים אסטרהאזי, סילה, יארוש ואנדרה קורלאט לשיחה עם ראש הממשלה הצ'כ-סלובקי מילן הוג'ה, אולם יצאו מאוכזבים אחרי שהוצע להם רק תקנון חדש של המיעוטים.
העניין הוכרע בסופו של דבר אחרי הסכם מינכן, במה שנקרא תכתיב וינה הראשון.
תביעות המיעוט ההונגרי בסלובקיה והסכסוך הטריטוריאלי בין צ'כוסלובקיה ובין הונגריה היה אובייקט לבוררות גרמנית-איטלקית שהוכרעה בווינה.
תוצאתה הייתה העברתם להונגריה של חלק גדול מסלובקיה שבה היה קם רוב הונגרי.
בעקבות תכתיב וינה הראשון, ב-15 בנובמבר 1938 הפך יארוש לשר בלי תיק בממשלה ההונגרית בבודפשט בראשותו של בלה אימרדי, ממונה על השטחים המסופחים מחדש להונגריה ואחראי על 26 המושלים של שטחים אלה.
נשאר בתפקיד שה גם בממשלה הבאה בראשותו של הרוזן פאל טלקי.
נבחר לחבר בפרלמנט ההונגרי כאחד מנציגי "מפלגת החידוש ההונגרית" בעל גוון ימני קיצוני, אותה ייסד יחד עם בלה אימרדי ב-1 באוקטובר 1940.
מפלגתם הכניסה 18 נציגים לפרלמנט בבודפשט ודגלה בהתקרבות הדוקה לגרמניה הנאצית.
אחרי פלישת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 והקמת ממשלת דמה סטויאי הפרו-נאצית, ב-22 במרץ 1944 התמנה יארוש לשר הפנים.
כיהן לאורך שלטון הממשלה הזאת עד 7 באוגוסט 1944. בתקופה קצרה זו, יחד עם סגניו, לאסלו אנדרה ולאסלו באקי, עשה את כל המאמצים הדרושים על מנת למלא את רצונם של ההנהגה הגרמנית ולארגן גירוש יהודי הונגריה רבתי למחנות המוות באושוויץ, בפיקוחם של אדולף אייכמן ודיטר ויסליצני.
בהצהרה ב-17 במאי 1944 הבטיח לציבור ההונגרי:
כבר ב-5 באפריל 1944 חתם יארוש על חיוב היהודים לשאת את הטלאי הצהוב, אחר כך הצו להשמדת כל היצירות הספרותיות והאמנותיות שיוצריהם יהודים, ובמהירות זה אחר זה, כל הצווים שהביאו לגירוש ולהשמדה - מאבדן הזכויות האזרחיות והכלכליות, עד רישום היהודים (ברשימות שנודעו כ"רשימות יארוש") ואיסופם בגטאות, והובלתם לפולין הכבושה.
גם אחרי החלפת הממשלה באוגוסט 1944 נשאר יארוש דמות ציבורית חשובה ומילא, בין היתר, את התפקיד של יושב ראש מועדון הכדורגל פרנצווארוש.
עדיין ידע עדנה בתקופת שלטונו הקצר של פרנץ סלשי הקנאי אחרי אוקטובר 1944.
בתום המלחמה ברח מערבה אל השטחים המוחזקים על ידי כוחות ארצות הברית ונעצר שם.
צ'כוסלובקיה והונגריה ביקשו את הסגרתו כפושע מלחמה.
בסופו של דבר הוסגר להונגריה.
ב-18 בדצמבר 1945 הובא בפני "בית המשפט העממי" בראשות פטר יאנקו וב-7 בינואר 1946 נידון למוות יחד עם שני עוזריו הבכירים, לסלו אנדרה ולסלו באקי.
אנדרה ובאקי הוצאו להורג בתליה ב-29 במרץ 1946 ויארוש הוצא להורג ביריה ברחוב מארקו בפשט ב-11 באפריל 1946.
אַנדוֹקידֶס (ביוונית עתיקה: Ἀνδοκίδης, בלטינית: Andocides; 440–390 לפנה"ס לערך) היה לוֹגוֹגרָפוֹס (מחבר נאומים) אתונאי.
הוא אחד מעשרת הנואמים האטיים הנמנים ב"קאנון האלכסנדרוני" שחיברו אריסטופנס מביזנטיון ואריסטרכוס מסמותראקה במאה השלישית לפנה"ס.
הוא הסתבך במהלך המלחמה הפלופונסית בהשחתת ההֶרְמוֹת ערב צאתו של מסע המלחמה האתונאי לסיציליה ב-415 לפנה"ס, ניצל מעונש מוות אחרי שהפך מלשין, אך נדון לשלילת כמה מזכויות האזרח שלו ואולץ לצאת לגלות.
בהיותו בגלות עסק במסחר, ועם השבת המשטר הדמוקרטי לעיר (403 לפנה"ס) והכרזה על חנינה כללית שב לאתונה וכיהן בכמה משרות ציבוריות חשובות.
ב-391 לפנה"ס היה אחד השליחים שיצאו אל ספרטה כדי לשאת ולתת על הסכם שלום, אך המשא והמתן נכשל.
הוא נמנה עם תומכי המשטר האוליגרכי, פגע בסיעתו שלו ולא נהנה מאמונם של הדמוקרטים.
אנדוקידס לא היה נואם מקצועי; סגנונו פשוט וקולח, טבעי אך לא אמנותי.
נאום הגנה על האשמתו בחילול קודש של פולחן המסתורין באלאוסיס.
בקשתו להתיר את שובו לאתונה ולבטל את שלילת הזכויות האזרחיות שנגזרה עליו.
נימוקיו בעד השלום עם ספרטה.
נאום הנחשב על פי רוב למזויף.
בבלשנות, אֶנְדוֹפוֹרָה (בעברית: אִזְכּוּר פְּנִים) היא רכיב במשפט או בפסקה המתייחס לרכיב אחר באותו טקסט.
הדבר אליו מתייחסת האנדופורה נקרא הקודמן והוא לרוב מקדים את האנדופורה במשפט.
למשל במשפט "הזמרת איפרה את עצמה" האנדופורה "עצמה" מתייחסת לקודמן "הזמרת".
המילה היא הלחם בסיסים מיוונית של "אנדו": בתוך, "אנפורה": לשאת-אחורה.
זאת להבדיל מ"אֶקְסוֹפוֹרָה" (בעברית: אזכור חוץ; תצורת המילה ביוונית: "אקסו" – בחוץ) שמתייחסת לצירוף מילים חיצוני למשפט.
למשל במשפט "הזמרת איפרה אותו" האקסופורה "אותו" מתייחסת לצירוף שאינו נמצא במשפט - אלא הוזכר או יוזכר במשפט אחר, או שהוא ברור מההקשר.
מקובל להבחין בין שלושה סוגים של אנדופורה:
אנאפורה (ביוונית לשאת-אחורה) - האנאפורה הבלשנית (להבדיל מהרטורית שהיא אמצעי ספרותי) היא אנדופורה המתייחסת לקודמן המופיע לפניה במשפט.
כמו ב"הזמרת איפרה את עצמה".
קטפורה (ביוונית לשאת-למטה) - הקטפורה מתייחסת לקודמן המופיע אחריה.
למשל ב"אחרי שהיא קמה, דיאנה החלה להתכונן לשיר" - המילה "היא" היא קטפורה ל"דיאנה".
קטפורה משמשת לעיתים כאמצעי רטורי לבניית מתח - כמו ב "היא גדולה!
או "אני באמת מאמין בזה.
היא יכולה לנצח." (כאן "בזה" היא קטפורה למשפט הבא אחר כך).
התייחסות עצמית - כמו במשפט "זהו משפט בעל חמש מילים".
פעמים רבות משתמשים במונח אנאפורה במשמעות כללית יותר הכוללת גם את המקרים של קטפורה.
בכל מקרה, בדרך כלל האנדופורה היא מילה כללית יותר מהקודמן.
במשפט "התווים שהמנצחת נתנה לה לא היו נכונים והסולנית שמה אותם בצד": "אותם" היא אנאפורה ל"תווים", ו"לה" היא קטפורה ל"הסולנית".
"ברגע שהיא התחילה לשיר, המוכשרת הזאת כבשה את האולם": "היא" היא קטפורה לקודמן "המוכשרת" שהוא שם תואר במקרה זה.
היא ניצחה!": "זאת" היא קטפורה לקודמן "ניצחה" שהוא פועל במקרה זה.
המדליה הייתה מזהב.": "המדליה" היא אנאפורה מסוג שם עצם לקודמן "מדליה".
לדוברי השפה יש אינטואיציה מתי פרשנות המילה כאנאפורה היא הכרחית להבנתו, מתי היא אפשרית אך לא מהווה את הפרשנות היחידה, ומתי היא לא אפשרית.
במשפט "הזמרת איפרה את עצמה": הפרשנות היחידה ל"עצמה" היא כאנאפורה.
היא הייתה גדולה.": אפשר לפרש את "היא" כאנאפורה ל"חוברת", או כאקסופורה - אולי לזמרת.
המשפט "כל שופט הביא חוברת.
היא הייתה גדולה." נשמע מוזר קצת אם מפרשים את "היא" כאנאפורה, וסביר יותר שמדובר באקסופורה לדבר שאינו מובן למי שרק שמע חלק זה של השיחה.
אנדוצרס (שם מדעי: Endoceras; מיוונית: "קרן פנימית") הוא סוג של רכיכה נכחדת ענקית מתקופת האורדוביק שהייתה קרובה לנאוטילוסיים המודרניים.
רכיכה זו הייתה מהגדולות ביותר שחיו מעולם (הקמרוצרס היה גדול יותר) והגדולות שבקונכיות שנמצאו הגיעו למעל .
הקונכיות היו ישרות ובקצה בלטו כלפי מעלה.
הפרטים הבוגרים היו בעלי קונכיות רחבות יותר ובתוכם היה חלל שהיה מלא גז ושימש לתנועה, בדומה לנאוטילוס.
סוג זה קיבל שם לראשונה ב-1847 והיה קרוב לסוג הנאוטילוס הענק קמרוצרס שלעיתים מאוחד בסוג.
מאובניו נמצאו בעיקר באירופה ואמריקה הצפונית.
אלו היו טורפים גדולים בתקופתם שחיו על קרקעית הים וחיפשו טרף איטי לתקוף, כמו נאוטילים אחרים וחסרי חוליות שונים.
לצעירים שהיו בעלי קונכייה דחוסה יותר אולי צדו באופן פעיל בפני המים.
אנדור מיקלוש (במקור עד 1905 ארמין קליין, בהונגרית: Miklós Andor; בודפשט, 21 בינואר 1880 – בודפשט, 2 בדצמבר 1933) היה עיתונאי הונגרי-יהודי, עורך עיתונים, הבעלים והעורך הראשי של אשט, יו"ר המו"ל ובית הדפוס הוותיק והחשוב "חברת אתניאום לספרות ודפוס".
הוא נולד כבן הבכור במשפחה יהודית ענייה בת שמונה נפשות.
אביו היה שמואל קליין ואמו סרנה שנפלד.
בתחילה עבד כנער שליח בבית דפוס.
הוא החל את הקריירה העיתונאית שלו בשנת 1901 ביומון מדיאר סו (Magyar Szó), ומשנת 1902 המשיך במערכת העיתון פשטי נפלו (Pesti Napló) שפירושו "יומן של פשט" והיה עיתון חשוב ביותר מאז ייסודו בשנת 1850 ועד סגירתו בשנת 1939 כשהפסיק להופיע.
בעיתון זה הפך מיקלוש תחילה לסוכן מכירות של פרסומות, אחר כך עבד כחבר הדסק הכלכלי ובהמשך כראש הדסק.
הוא היה בקשר עם בנקים וחברות תעשיות רבות, והפרסום או אי-פרסום הידיעות הכלכליות עליהם סיפק לעיתון ולבעל הטור (ראש הדסק) הכנסה קבועה.
לבסוף, בשנת 1910, הבעלים של העיתון יוז'ף שוראני (שוורץ), פיטר את ראש הדסק הזריז מדי.
כבר באותה שנה הקים אנדור מיקלוש עיתון משלו, האשט (Az Est) כלומר "הערב", כדי ליצור את העיתון היומי המוצלח ביותר ל 20–25 השנים הבאות.
לאחר פיטוריו החלה התדיינות משפטית בין שני בעלי העיתונים, כלומר עם יוז'ף שוראני, אך גילוי סודות מסחריים לא היה באינטרס של אף אחד מהצדדים, לכן בספטמבר 1912 משך אנדור מיקלוש את תביעתו והצדדים הביעו בפומבי את "חרטתם הכנה" על ההאשמות ההדדיות.
למנכ"ל ההוצאה לאור וגם של עיתוניו הוא בחר מתחילה בארנולד שבשטין המוכשר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, עסקי ההוצאה לאור שגשגו משמעותית.
בזמן שהתפוצה והמכירות גדלו בקצב מהיר, בית הדפוס אתנאום, שהדפיס את עותקי האשט, נכנס להפסדים, כיוון שלא הצליח לצמצם עלויות מול ספקיו.
במצב דחוק זה, "הבנק המסחרי ההונגרי של פשט", שהחזיק ברוב מניות אתניאום, העביר לבסוף את מניות אתניאום לאנדור מיקלוש, על פי הסכם שנחתם בין הצדדים.
הרכישה הפכה את מיקלוש גם לבעלים גם של גוש בניינים ענקי במרכז פשט, לצד חברת הדפוס וההוצאה לאור וקבוצות אחרות מעניינות.
הגוש הענקי היה בצומת הרחוב דרך ראקוצי ושדרת (בולוואר) ארז'בט.
בסוף 1917 נבחר אנדור מיקלוש לנשיא אתניאום.
(עשרים שנה לאחר מכן רכשה אתניאום גם את מניות ארמון ניו יורק בפשט בהמשך לגוש הבניינים.
ארמון ניו יורק היה המטה של חברת ביטוח בזמנו, הוא ידוע כיום בשם מלון ניו יורק פאלאס, והוא מלון יוקרתי מפואר).
לאחר המלחמה, הוא הוסיף לחברתו את עיתון "הונגריה" (בשל חובות העיתון), ובשנת 1920 גם את העיתון בו עבד קודם וממנו פוטר ה"אשטי נפלו" שהיה אז כבר בשליטתו של לאיוש הטווני ובבעלות של חברת הטווני-דויטש.
מכאן ואילך, קבוצת העיתונים שלו הצליחה להפיק עיתוני בוקר, אחר צהריים וערב והפכה למעצמת העיתונות הגדולה ביותר בהונגריה.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית נאסרו הופעתם של האשט ושל עיתונים רבים אחרים ואנדור מיקלוש נמלט לווינה.
לאחר נפילת הרפובליקה החלו התקפות נגדו ועיתונו מכיוון החוגים הימניים הקיצוניים.
יש מעט מאוד מידע אמין על פרטי חייו הפרטיים של מיקלוש.
ב־14 באפריל 1922 נשא לאישה את השחקנית ההונגרייה-יהודייה פרידה גומבאסגי (מקודם: פרידריקה וילמה גרין).
בצוואתו השאיר אנדור מיקלוש את כל רכושו ועסקיו לאשתו.
פרידה גומבאסגי אכן פרשה מהבמה והשתלטה על ניהול העיתונים.
הפך לעורך האחראי של האשט, ואילו בלה ודנאי ולאסלו שרש מילאו תפקיד משמעותי בניהול העיתון.
החברה כולה הוחרמה על ידי המדינה בשנת 1939 והאשט פורק באותה השנה.
האשט היה צהובון, ופירוש הדבר לא היה שהוצא למכירה רחבה ברחובות, בשדרות וכו', אלא בעיקר נמנע מתבניות העיתונאיות המיושנות, וסיגל סגנון חדש.
אנדור מיקלוש כעורך הראשי הצליח ביותר.
העיתון שלו הביא לעיתונות היומית שלל חידושים בכל הקשור לרעיונות, תוכן ודפוס.
קולו היה נועז, הוא היה פרוגרסיבי, אך היה עצמאי, לא שופרו של אף גוף פוליטי ולא היה תלוי באף מפלגה פוליטית.
מאמרי המערכת של האשט השפיעו על טעמי והשקפות של הבורגנות ועל המוני האזרחים בכלל.
אנדור מיקלוש הקיף את עצמו באנשי מקצוע מצוינים.
לאיוש מיקש היה העורך הספרותי של העיתון, וההוצאה לאור נוהלה על ידי ארנולד שבשטין, בעלה של אחת מאחיותיו של אנדור מיקלוש, והיה לו חלק ניכר בהצלחה.
חומרי הפרסומות וקידום המכירות הוכנו על ידי גרפיקאים מוכשרים (למשל טיבור פויה).
העיתון בלט בשירות החדשות הסנסציוני, אך האמין שלו.
הוא העסיק כתבים מעולים, פושרים ורשת מקיפה של מאתרי מידע וכתבים.
בנוסף לעיתונאים המקצועיים הוא סיפק במה לסופרים המוכרים של התקופה (לעיתים קרובות לאלה שהו זקוקים לכך כלכלית) הוא שימש להם פלטפורמה לפרסום; רבים מהם הפכו מוכרים לציבור באמצעות האשט.
על אנדור מיקלוש, עם זאת, לא נכתב דבר בעיתונים שלו.
הסופר ההונגרי המפורסם ז'יגמונד מוריץ לא צייר ביומנו תמונה מחמיאה לגביו, אך הכיר ביכולתו:
בפעמים אחרות, לעומת זאת, קרא לו "העורך הגאון".
אנדור גאבור (במקור גריינר, בהונגרית: Gábor Andor; ריניהאוינפ, 20 בינואר 1884 – בודפשט, 21 בינואר 1953) היה סופר, משורר, הומוריסט, פובליציסט, פזמונאי הונגרי-יהודי.
הוא נולד בכפר קטן במחוז שומוג' בדרום מערב הונגריה על הגבול עם קרואטיה.
לאחר מותו הוענק לו פרס קושוט.
אביו היה פקיד זוטר, יוז'ף גריינר ואמו הייתה אמה גרוס.
לאורך שנות לימודיו באוניברסיטה כתב מאמרים בשבועונים ובכתבי עת שונים.
בשנת 1903 תרגם את הפואמה שכתב פרדריק מיסטרל בשפה הפרובנסאלית, "Mireio" (הקציר), שנכתבה, ב-1859, לתחרות של אגודת קישפלודי, ואחר כך תרגם את שירת רולאנן.
הוא הפך ליוצר קברטים מבוקש בעשור השני של המאה ה-20. הוא גם הצליח בקומדיות, רומנים סאטיריים וכרכי שירה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) השתתף בתנועה האזרחית האנטי-מיליטריסטית.
בשנת 1918 הוא עבד לצד המועצה הלאומית במהלך מהפכת החרציות הדמוקרטית.
עוד לפני ההכרזה על הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה לו קשר עם בלה קון.
בשנת 1919 השתתף בתנועה הפרולטרית.
בעת נפילת הרפובליקה הוא הציע לקון ולמשפחתו לגור אצלו, אך בסופו של דבר זה לא קרה.
הוא נכלא, שוחרר לאחר מספר שבועות, והיגר לווינה, שם הפך לחבר בעיתון ההונגרי הרדיקלי הבורגני וייצג את התנועה הקומוניסטית.
לאחר מכן הוא נסע לפריז אך גורש גם משם ובסופו של דבר התיישב בברלין.
משנת 1927 היה כתב בברלין.
בשנת 1929 התמנה לחבר של האיגוד הפרולטרים הגרמני.
עם עליית היטלר לשלטון בשנת 1933 נסע למוסקבה, שם הפך לעורך משנת 1938 של מגזין ה"קול החדש" (Új Hang) שייסד שאנדור ברטה שהוצא להורג זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1945 שב חהונגריה ועבד עבור מגזינים ועיתונים יומיים אחדים.
בין 1950 לבין 1953 היה העורך הראשי של השבועון הסאטירי לודאש מתי.
אשתו הראשונה הייתה הקומיקאית אילונה קוקני, השנייה הייתה שחקנית הקברט פריקה וידור (בשמה המקורי פרנציסקה וקסלמן), איתה התחתן ב־14 ביוני 1919 בבודפשט.
בשנת 1923 התחתן בשלישית, הפעם עם אולגה הלפרן, מתרגמת ספרות, הקבורה לצידו בקבר משותף.
(אלמנתו, אולגה הלפרן הקימהפרס על שמו, פרס אנדור גאבור, בשנת 1958).
אנדור פלדש (בהונגרית: Földes Andor; בודפשט, 21 בדצמבר 1913 – הרליברג, ליד ציריך, 9 בפברואר 1992) היה פסנתרן אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי.
אמו, ולריה איפויאי, שהייתה פסנתרנית קונצרטים, זיהתה את כישרונו של בנה ולימדה אותו בבית.
ילד הפלא בן השמונה ניגן את הפיאנו קונצ'רטו 15 בבי מז'ור של מוצרט (Piano Concerto No.
450) באולם האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט עם הפילהרמונית של בודפשט.
הוא למד באופן פרטי כדי שיוכל להקדיש את כל זמנו לנגינה.
הפסנתרן טיבור סטמארי (קודם: איז'אק) פיתח את טכניקת הפסנתר שלו.
הוא היה בן 16 כאשר ארנה דוהנאני קיבל אותו לקורס המאסטר שלו.
בנוסף לפסנתר, למד קומפוזיציה אצל לאו ויינר.
הוא פגש גם את בלה בארטוק באקדמיה למוזיקה.
משנת 1934 הופיע באירופה (אוסטריה, גרמניה, איטליה, שווייץ, פולין, בלגיה, הולנד, ספרד) ובשנת 1939 הגיע תורן של פריז, אמסטרדם ולונדון.
הוא נתן קונצרטים במדינות סקנדינביה כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה.
כיוון שהייתה לו כבר הזמנה לקונצרט בארצות הברית הוא נסע לשם עם אשרת תייר בנובמבר 1939. בגלל מוצאו היהודי כבר לא חזר להונגריה במשך כל מלחמת העולם.
בשנת 1940 הוא ניגן את קונצ'רטו לפסנתר מס' 4 של בטהובן והקונצרט שודר ברדיו האמריקאי.
את הופעת הבכורה הפומבית שלו ערך בשנת 1941 בבית עיריית ניו יורק.
הוא העביר קונצרטים בקנדה ובארצות הברית במשך שלוש שנים וביצע 120 הופעות עם הכנר היהודי-הונגרי יוזף סיגטי.
בשנת 1940 פגש בניו יורק את אשתו לעתיד, את לילי רנדי, עיתונאית הונגרייה.
הגורל הפגיש אותו שוב עם בלה ברטוק שהגיעה לארצות הברית בשנת 1940. בהסכמת המלחין למד פלדש את כל יצירות הפסנתר שלו וניסה להציג אותן בפני הקהל האמריקאי.
הוא לא יכול היה לשכנע את סוכני הקונצרטים ואת המנצחים לנגן את הקונצ'רטו מס' 2 לפסנתר של ברטוק, שנחשבה בלתי ניתנת לניגון.
הקונצרט התקיים רק לאחר מותו של ברטוק ב -3 בנובמבר 1947 בקרנגי הול, בפתיחת העונה של ה- National Orchestral Association.
הביקורת על המוזיקה ועל נגינתו הייתה חיובית ביותר.
פלדש קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1948. בשנת 1953 הופיע בדרום אמריקה ובדרום אפריקה.
הרפרטואר שלו כלל גם יצירות מאת מוצרט, בטהובן, ברהמס, מנואל דה פליה, קלוד דביסי, פרנסיס פולנק, פרנץ ליסט וסרגיי רחמנינוב.
הוא ערך כיתות אמן בלונדון, פריז, ברלין, טוקיו.
בין השנים 1957–1965 היה מורה במכללה למוזיקה בזארבריקן, שם תפס למעשה את מקומו של ולטר גיזקינג המנוח.
כל יצירות הפסנתר של ברטוק בנגינתו הוקלטו על ידי הדויטשה גרמופון ובשנת 1957 הוא זכה בפרס הגדול ביותר של המוזיקה הצרפתית (Grand Prix du Disque).
כיוון שהיו לו יותר הזדמנויות לתת קונצרטים באירופה הוא ורעייתו עברו לשווייץ ב -1961. מהכנסות הקונצרטים שלו בניו יורק, לונדון, בואנוס איירס, בון, הוא תרם לשיקום הבטהובנהאלה בבון.
בשנת 1964 קיבל את "צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה".
בשנת 1978 היה הפסנתרן הראשון מהמערב שהופיע בבייג'ינג לאחר מהפכת התרבות בסין.
נפילה אומללה גרמה למותו בביתו בהרליברג.
הוא התכונן לקיים כיתת אמן כעבור כמה חודשים בבית בטהובן (בטהובנהאלה) בבון.
Erinnerungen - בעברית: הזכרונות שלי 1995.
+עץ המשפחה של אנדור פלדס אנדור פלדש
בעל ספינות סבא רבא של האב:
ברטה וייס סבא רבא מצד האב:
N.A סבתא רבתא מצד האב:
N.A סבתא רבתא מצד האם:
בודפשט,נ 9 ינואר 1935) סבא רבא מצד האם:
ליפוט פרידלנדר סבתא רבתא מצד האם:
אנדור סנש (במקור שלזינגר, בהונגרית: Szenes Andor; בודפשט, 2 בדצמבר 1899 – בודפשט, 11 ביולי 1935) היה משורר, מתרגם, עיתונאי יהודי-הונגרי.
בן דודו של בלה סנש (אביה של חנה סנש) ואביו של איבאן סנש.
אנדור סנש נולד במשפחה יהודית ברובע 5 בבודפשט כבנם של ז'יגמונד סנש, רופא, ושל מריה קרו, ילידת מונקאץ'.
הוא סיים לימודי משפטים, ולאחר מכן הפך לעיתונאי.
הוא היה העורך של המגזין "תיאטרון ואופנה" (Színház és Divat) ואחר כך היה בעל טור בשבועון "חיי התיאטרון" (Színházi Élet).
הוא מחברם המשותף של לבריות כמעט שלושים אופרטות ומשחקים מוזיקליים.
הוא היה המתרגם והמעבד של אופרטות של אמריך קלמן ופרנץ להאר (שנכתבו במקור בגרמנית) הוא גם כתב שאנסונים, שירים הונגריים, בדיחות קברט ומערכונים.
הוא הרגיש במותו המוקדם וכתב גם את השיר על קברו, אותו ניתן לקרוא במקום מנוחתו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
הוא היה מחברם של יותר משלושים יצירות במה.
הם הוצגו גם בבודפשט (תיאטראות "קיראי", הקומדיה של בודפשט "תיאטרון העיר" ובמת שדרת אנדראשי) ומחוץ לבירה.
פרידריקה, העולם יפה פרנץ להאר
הסגול של מונמארטר; פרש השטן, אימריך קלמן
היום חלמתי עליך שוב (אמריך קלמן)
אתה לא תהיה כבר מזמן בעולם, תבכה שם, איפה שאף אחד לא רואה (מלחין:י'וזף קולה)
קומבינזון (מיקלוש אלדאר מיורושי– סילארד דרווש)
כבר אכלתי את רובהלחם שלי, (ינה שאנדור)
אני חופשי הערב, (מיהאי אייזנמן)
אל תבכה ילדה כל מאי עובר
כשתוכל לבכות שוב (בלה מלצינר)
זה לא יכול להיות, (יוז'ף קולה)
לאן לקחת אותך רוח הסתיו?
לא ניתן לצוות על אף אחד לאהוב את מי שליבו לא אוהב
אנדור ז'ולדוש (בהונגרית: Zsoldos Andor; סנטש, 9 בדצמבר 1893 – בודפשט, דצמבר 1970) היה קצין צבא הונגרי, ששירת במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
חסיד אומות העולם על הצלת יהודים.
בשנים 1942–1943 הוא היה מפקד יחידת יהודים בשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) באזור דרום הונגריה (צפון סרביה של היום).
הוא הגן בכל כוחו על חיי פקודיו.
הוא קיבל את תואר חסיד אומות העולם בירושלים בשנת 1965 על מאמצי ההצלה האנושיים שלו.
בתו הצעירה, ז'וז'אנה ז'ולדוש, הייתה אשתו השנייה של במאי הקולנוע והצלם המפורסם, אישטוואן הומוקי נאג'י .
ז'ולדוש הוא נצר למשפחה מפורסמת בסנטש.
סבו ג'וניור פרנץ ז'ולדוש היה המייסד של התעשייה בסנטש והפך לאזרח מכובד של העיר.
אביו בשם זהה היה מהנדס מכונות, הבעלים של מפעל הלחם הראשון (מאפייה תעשייתית) בסנטש, ואחת הדמויות הבולטות בחיים הציבוריים של העיר.
אנדור ז'ולדוש סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בגימנסיה של סנטש בשנת 1912. לאחר מכן נרשם לאקדמיה למסחר בבודפשט, שם קיבל תואר.
בשנת 1914 הוא גויס לצבא לגדוד החי"ר המשותף ה-101 בבקשצ'בה.
עד מהרה הועבר לאוראדיה, שם סיים את הכשרתו כקצין מילואים בינואר 1915. שנה לאחר מכן קיבל דרגת סג"ם ובנובמבר 1917 סגן מילואים.
הוא השתחרר בנובמבר 1918 וחזר הביתה לסנטש לאחוזה המשפחתית.
הוא התחתן עם ברטה שטאמר.
נולדו להם שתי בנות: ברטה וז'וז'אנה.
הוא הועלה לדרגת קפטן בשנת 1926.
הוא גויס שוב במלחמת העולם השנייה ומה-15 ביוני 1942 היה מפקד מחנה שרות העבודה 105/6 של הגיס החמישי של הצבא ההונגרי בסגד.
264 אזרחים הונגרים, סרבים וקרואטים ממוצא יהודי היו תחת פיקודו.
עם פלוגתו הופנה לסומבור שבדרום.
בשל אישיותו האנושית ומעשיו האנושיים התחבב במהירות על פקודיו.
אופייני לאיש שכאשר יצא הביתה לחופשה, ז'ולדוש הקלוויניסטי המאמין אמר שוב ושוב לאשתו, "אני רואה בהם את פני ישו המשיח."
כשהוא מתעלם מהוראות הפיקוד מעליו, הוא עשה כל שביכולתו כדי להפוך לנסבלים את חייהם של אנשי פלוגתו שעבדו במאמצים על אנושיים: הוא בלם את אנשי הסגל הזוטר להתאכזר ליהודים, לא אפשר לצמצם את מנות המזון וקרה לא אחת שהוא הסיע במכוניתו למרפאה את פועלי הכפייה היהודיים שהתמוטטו מתשישות.
באחת הפעמים, שני אנשי עובדי כפייה של הפלוגה נידונו למוות על ידי בית דין צבאי בשל "גרימת נזק בעבודתם הרשלנית והמזיקה".
ז'ולדוש הורה על ביצוע פסק הדין רק לפרוטוקול, אך לא בפועל.
מעבר לכך הוא הציל את עובדי פלוגתו מספר פעמים ממוות בטוח.
שלושה מהשורדים רשמו את מעשיו וזכויותיו של הקפטן שלהם בכתב.
מסמך ביד ושם מתאר את מעשיו.
נגד אנדור ז'ולדוש ונגד קצין נוסף מפקודיו, שאנדור אשבוט, הוגשה תלונה על ידי אחד המקורבים אליהם בעל דרגה קפטן: האשמה הייתה התנהגותם הפילושמית.
בתלונה ששרדה, המהנדס ששימש כקצין בפלוגה יאנוש נאג'י התלונן כי "לאנשים הנ"ל" יש "מערכת יחסים משפחתית" עם היהודים, הם לא מקפידים על כללי המזון המחמירים ומספקים יותר מזון לעובדי הכפייה ממה שמותר.
הם לא מקפידים מספיק על אכיפת משמעת העבודה, הפקודים החולים מקבלים טיפול רפואי ורשאים לקבל מבקרים וחבילות.
התלונה לא השיגה את מטרתה.
אנדור ז'ודוש נלקח בשבי באוסטריה בתום המלחמה.
ז'ולדוש חזר לביתו לסנטש בשנת 1945 והחל לעבוד כחקלאי באחוזתו, אך איבד את כל רכושו במהלך הלאמותו.
בשל הערה בתעודת השחרור הצבאית הרשמית שלו :"מגלה זרות ובלתי אמין." הוא לא הצליח להשיג משרה שתאמה את השכלתו ומעמדו ולכן בשנת 1950 עבר עם אשתו לבודפשט.
שם התפרנס מעבודות מזדמנות: כשומר לילה, כמדביק כרזות, כשוטף כלים בבית קפה, כשרת בגן החיות, לבסוף, הגיע לאולפן סרטים כמחסנאי בשל השתדלות חתנו.
שם הוא יכול היה לעבוד עם בתו.
הוא עזר בעיקר בצילומי סרטי טבע.
בינתיים, פקודיו לשעבר בפלוגת עבודות הכפייה, אלה ששרדו את השואה ועלו לישראל, העידו במכון יד ושם בירושלים על מאמצי הצלה של מפקדם לשעבר.
ועדת המכון הגישה חוות דעת חיובית ואנדור ז'ולדוש הוזמן לישראל לטקס החגיגי של הענקת התואר חסיד אומות העולם.
את הזמנת מדינת ישראל מסר לז'ולדוש אחד מעובדי הכפייה שלו לשעבר, ד"ר ג'רג' סקיי.
אנדור ז'ולדוש ואשתו הצליחו לשהות שלושה חודשים בישראל בשנת 1965 כאורח רשמי של הממשלה.
התואר הגבוה הוענק על ידי הנשיא המדינה באופן אישי ב-18 במאי.
הוא היה אז האדם ה-138 בעולם, השביעי מהונגריה שקיבלו את התואר.
ז'ולדוש נפטר בבודפשט אך קברו בסנטש נמצא בבית העלמין סדר, מול בית הלוויות.
הוא נח בקבר המשפחתי עם אשתו ובתו הצעירה ז'וז'וזנה.
מדליית הכסף הקטנה של האבירות ההונגרית
אנדור הוא שמה של סדרת טלוויזיה אינטרנטית אמריקאית, שיצר טוני גילרוי עבור דיסני+.
הסדרה מהווה פריקוול לסרט מיקום מלחמת הכוכבים, "רוג אחת" (2016), על דמותו של קאסיאן אנדור חמש שנים לפני אירועי הסרט.
הסדרה הופקה על ידי לוקאס פילם, כאשר טוני גילרוי, שהיה תסריטאי שותף בסרט "רוג אחת", משמש כיוצר ומפיק ראשי.
דייגו לונה ואלן טודיק מגלמים את דמויותיהם מהסרט כקאסיאן אנדור והדרואיד K-2SO.
לוקאספילם פיתחה מספר סדרות מלחמת הכוכבים עבור דיסני+, כולל הסדרה על אנדור שהוכרזה בנובמבר 2018, יחד עם מעורבותו של לונה ועם סטיבן שיף כיוצר.
שיף הוחלף על ידי גילרוי באפריל 2020. הצילומים החלו בדצמבר 2020 בלונדון, אנגליה, כאשר גילרוי לא הצליח להתחיל בעבודת הבימוי בלוח הזמנים המתוכנן בשל מגפת הקורונה.
העונה שנייה והאחרונה עלתה לשידור ב-22 באפריל 2025.
העלילה מתרחשת חמש שנים לפני אירועי רוג אחת ועוקבת אחר מרגל המורדים קאסיאן אנדור במהלך השנים המכוננות של המרד.
דייגו לונה בתפקיד קאסיאן אנדור: מרגל מורדים.
אלן טודיק בתפקיד K-2SO: דרואיד אימפריאלי שתוכנת מחדש.
ג'נבייב או'ריילי בתפקיד מון מות'מה: סנאטורית לשעבר ברפובליקה שעזרה לייסד את ברית המורדים.
סטלאן סקושגורד, קייל סולר, דניס גוף, ואדריה ארג'ונה לוהקו לתפקידים שטיבם לא פורסם.
מנכ"ל דיסני, בוב אייגר, הודיע בנובמבר 2017 כי דיסני ולוקאספילם מפתחים סדרת טלוויזיה ביקום מלחמת הכוכבים עבור שירות הסטרימינג החדש דיסני+.
בפברואר 2018 הוא הבהיר כי היו כמה סדרות בפיתוח עבור השירות.
אחת הסדרות הללו נחשפה בנובמבר כפריקוול לסרט רוג אחת.
הוא תואר כמותחן ריגול שיתמקד בקאסיאן אנדור, כשדייגו לונה חוזר לגלם את תפקידו מהסרט.
ההפקה הייתה צפויה להתחיל בשנת 2019 לאחר שלונה השלים את צילומי העונה השנייה של נרקוס: מקסיקו.
ג'ארד בוש פיתח במקור את הסדרה וכתב תסריט פיילוט.
בסוף נובמבר 2018 שימש סטיבן שיף כיוצר והמפיק הבכיר של הסדרה.
ביולי 2019, ריק פאמוייווה ניהל שיחות מוקדמות לביים כמה פרקים בסדרה לאחר שעשה את אותו הדבר בסדרת לייב אקשן הראשונה של מלחמת הכוכבים, "המנדלוריאן".
באותו אוקטובר הצטרף טוני גילרוי לסדרה כדי לכתוב את הפרק הראשון, לביים מספר פרקים ולעבוד לצד שיף.
גילרוי היה תסריטאי שותף בסרט "רוג אחת" ופיקח על צילומים נרחבים מחדש שנעשו בזמנו לסרט.
באפריל 2020, גילרוי החליף את שיף באופן רשמי כיוצר.
שישה שבועות של הכנה וטרום הפקה לסדרה התקיימו בבריטניה, בתחילת שנת 2020, אך ההפקה הופסקה והתעכבה עקב מגפת הקורונה.
ההכנות התחדשו בספטמבר לקראת תחילת צילומים שתוכננה לחודש הבא.
באותה תקופה גילרוי, שהיה בניו יורק, בחר שלא לנסוע לבריטניה לצורך הפקת הסדרה בגלל המגפה ולכן לא הצליח לביים את הפרק הראשון בסדרה.
במקום זאת, טובי היינס, הבריטי, שכבר היה ברשימת הבמאים הפוטנציאליים לסדרה, נשכר לביים את שלושת הפרקים הראשונים.
גילרוי יישאר מפיק בכיר ויוצר.
בנוסף לגילרוי ושיף, כותבי הסדרה כוללים את ביו ווילימון ואחיו של גילרוי, דן.
בשיחה לאור העובדה שהסדרה תוביל לאירועי "רוג אחת", לונה הרגיש שזה "נחמד להיכנס לסיפור שאתה כבר מכיר את הסוף.
עכשיו אתה יכול לקחת את הניואנסים ואת השכבות.
אני חושב שכיף לעשות משהו שלא נוגע רק לסוף.
זה על לעכב את כל זה."
ליהוקו של דייגו לונה אושר כבר עם הכרזת הסדרה בנובמבר 2018. אלן טודיק הוכרז לגלם את K-2SO לסדרה באפריל 2019. שנה לאחר מכן הצטרפו לצוות השחקנים סטלאן סקושגורד, קייל סולר, ג'נבייב או'ריילי ודניס גוף.
א'וריילי מגלמת את תפקיד מון מות'מה לאחר שגילמה את התפקיד בסרט "רוג אחת".
אדריה ארג'ונה הצטרפה באוגוסט 2020.
צילומי הסדרה החלו בלונדון, אנגליה, בדצמבר 2020, כאשר טובי היינס ביים את שלושת הפרקים הראשונים של הסדרה וג'ונתן פרימן שימש כצלם.
בעבר דווח כי הסדרה החלה לצלם בשנת 2019 ולאחר מכן ביוני 2020, אך בפועל ההפקה התעכבה עד לספטמבר 2020.
טיזר טריילר לסדרה יצא ב-26 במאי,2022 ובו נחשף פוסטר ותאריך עליית הסדרה, 31 באוגוסט.
ב-1 באוגוסט יצא טריילר ופוסטר חדשים ונחשף שתאריך יציאת הסדרה נדחתה ל-21 בספטמבר 2022 הסדרה תשודר בדיסני + ותכלול 12 פרקים לעונה הראשונה.
בבכורת הסדרה יעלו 3 פרקים.
אנדור ארש (במקור ארבשטיין, בהונגרית: Erős Andor; בודפשט, 10 ביולי 1889 – 1917) היה צייר יהודי-הונגרי.
הוא למד ועבד במושבת האמנים של באיה מארה ואחר כך במושבת האמנים של קצ'קמט.
אנדור ארבשטיין נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של החייט יאנוש ארבשטיין ושל לינה וייסברגר.
קארוי פרנצי היה המורה המאסטר שלו באוניברסיטה לאמנויות יפות בבודפשט.
בקיץ צייר במושבת האמנים של באיה מארה ולאחר מכן במושבת האמנים של קצ'קמט בהנחייתו של בלה איוואני-גרינוולד.
סגנונו היה פתוח לאקספרסיוניזם, בבאיה מארה הוא היה אחד מה"ניאו".
אמנות הציור שלו מראה קירבה לסגנונו של הצייר יוז'ף נמש-למפרט, גם לאיוש קשאק הבחין בו ובכישרונו די מהר, כתב העת טט (Tett) פרסם שניים מהגרפיקות שלו במגזין.
הוא נפל בשדה הקרב בגיל 28 במלחמת העולם הראשונה בשנת 1917 בחזית הצפונית.
אנדור סירטש (במקור שוורץ, בהונגרית: Szirtes Andor; וראנו, 8 במרץ 1907–1943) היה פובליציסט יהודי-הונגרי, שנספה בשואה.
אישיותו, כתיבתו העיתונאית ותפקידו בהיסטוריה של המחשבה ממקמים אותו כאופוזיציונר בין לאיוש סאבו לבין בלה טאבור (הכינוי "אופו" הוא גרסה מקוצרת וסלנגית לשמה של האופוזיציה המסוימת הזו, שהייתה תנועת שמאל אנטי-קפיטליסטית ואנטי-בולשביקית בראשית שנות השלושים בהונגריה, בראשות לאיוש סאבו, פאל יוסטוס, פאל פרטוש ואנדור סירטש).
אנדור סירטש נולד במשפחה יהודית כבנם של מנו שוורץ ושל פאני לנדסמן.
הוא סיים את לימודיו בגימנסיה למסחר ברחוב וש בבודפשט ואחר כך למד כימיה של טקסטיל בברנו.
הוא היה חבר בחוג הפוליטי בשם "אגודת מיקלוש ברטה".
הפרסום הראשון שלו הופיע בכתב העת "בן זמננו" (Kortárs) בשנת 1930. יצירתו הידועה האחרונה הייתה הערכים במה שכונה "האנציקלופדיה של היום" (הערכים "אריסטוקרטיה", "הפיכה", "בולשביזם", "מרכז אירופה", "לניניזם", "מלחמת אזרחים", "סינדיקליזם", "סטליניזם", "טרוצקיזם" ועוד) בעריכת זולטאן גאשפאר.
עבודותיו הופיעו בכתבי העת ה"מאה שלנו", "ספ סו", והוא פרסם את מאמריו ב"פורום ההונגרי" של אותה התקופה.
הביקורות השיטתיות שלו, שנכתבו בעקביות מנקודת מבט שמאלית, היו ניתוחים קיצוניים.
על איכות הידע המעודכן שלו תעיד העובדה שהוא כתב את הדיווחים הראשונים בהונגרית על אסכולת פרנקפורט.
המאמר הבולט שלו, שנתן פרשנות למשפטי הראווה הראשונים שהתרחשו בברית המועצות, נקרא בדרך כלל בצורה אופיינית בשם "אחרי הריאקציה התרמידורית".
תנאי החיים הקשים שלו ואחר כך מותו המוקדם מנעו ממנו להתפתח לחלוטין ובמשך עשור אחד בלבד נולדה היצירה שלו עם כישורי כתיבה מצוינים והשאירה רק כמות קטנה יחסית של טקסטים.
ההיסטוריון הספרותי אנדראש לנדיאל, שחקר את יצירתו, תיאר את ביקורתו הרדיקלית של סירטש בהשראה מרקסיסטית, כנקייה מכל דוקטרינה, אנטי-סטליניסטית ומודרנית.
לא ידוע תאריך ומקום מותו המדויק.
הוא נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ונעלם בחזית אוקראינה בשנת 1943.
בשנת 2015, קרן ג'רג' לוקאץ' העניקה תמיכה לבית ההוצאה לאור Syllabux להוצאת ספר המחקר שלו "ביקורת חברתית והתקדמות".
אנדור ור (במקור וייס, בהונגרית: Vér Andor; שאטוראליאויהיי, 6 באוגוסט 1897 – בואנוס איירס, 24 במרץ 1976) היה משורר, סופר, מתרגם, עיתונאי יהודי-הונגרי.