tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ברוטוס וקסיוס נמלטים ליוון ומארגנים צבא בן 100,000 חיילים, אך אטיה מתווכת בין אוקטביאנוס ומרקוס אנטוניוס שכורתים ברית להילחם יחד ברוצחי קיסר.
ברוטוס וקסיוס מובסים ונופלים בקרב.
אוקטביאנוס ומרקוס אנטוניוס מארגנים רשימת אנשים להוצאה להורג ברומא, והמשימה מוטלת על ורינוס ופולו.
פולו רוצח את קיקרו בעצמו, וממסמר את ידיו על דלתות הסנאט לבקשת מרקוס אנטוניוס.
סרוויליה מתאבלת על מות בנה, ומתאבדת על פתח דלתה של אטיה.
מרקוס אנטוניוס, אוקטביאנוס ולפידוס מחלקים ביניהם את האימפריה (הטריומווירט השני) ולמען הברית מרקוס אנטוניוס נושא את אוקטביה אחותו של אוקטביאנוס, למורת רוחם של אטיה ואגריפה.
בינתיים, הורדוס שולח לרומא זהב תמורת המלכתו, האמור להתחלק בשווה בין חברי הטריומוויראט.
ורינוס ופולו מופקדים על משימת פריקת הזהב מהספינה, אך הזהב נשדד.
מאיקנס משוכנע כי מרקוס אנטוניוס ופוסקה (שהשתחרר לאחר רצח קיסר והפך לנאמנו של אנטוניוס) הם האשמים, משום שהוא עצמו תכנן לגנוב את הזהב יחד עם פוסקה, והוא נוקם את נקמתו כשהוא מגלה לאוקטביאנוס כי מרקוס אנטוניוס ואטיה, וגם אוקטביה ואגריפה, עדיין מנהלים קשרים מיניים.
אוקטביאנוס משתמש במידע כדי לאלץ את אנטוניוס לגלות למצרים, והוא לוקח עימו את ורינוס, שגילה כי ילדיו שונאים אותו על מות אמם.
רומא מתמודדת עם מחסור כבד בתבואה, לאחר שאנטוניוס וקלאופטרה, השולטים ב"אסם התבואה של האימפריה הרומית" מעלים את דרישותיהם ללא הרף.
אוקטביאנוס שולח את אמו ואחותו למצרים, אך אנטוניוס מסרב לראותם, דבר המשמש את אוקטביאנוס להכרזת מלחמה.
לאחר שהפסיד בקרב אקטיום, חוזר אנטוניוס יחד עם ורינוס למצרים ומתבצר בארמון.
אוקטביאנוס צר על הארמון, וקלאופטרה גורמת להתאבדותו של אנטוניוס, בתקווה לשאת ולתת עם אוקטביאנוס.
לאחר פגישה עם אוקטביאנוס, מבינה קלאופטרה כי אוקטביאנוס נחוש להרוג את קיסריון (המתחרה עימו כיורשו של קיסר) ולהביאה כשבויה לרומא, ומתאבדת בעצמה.
ורינוס מחלץ את קיסריון מן הארמון, ופולו, שנשלח על ידי אוקטביאנוס לרצוח את קיסריון, מכזב לאוקטביאנוס כי רצח את הילד אך לאמיתו של דבר הוא שומר עליו יחד עם ורינוס (כזכור, קיסריון הוא בנו האמיתי של פולו לפי הסדרה).
ורינוס נפצע במפגש עם חיילי אוקטביאנוס, אך מספיק להגיע בחיים לרומא ולהתפייס עם משפחתו רגע לפני מותו, ופולו צועד עם קיסריון ברחובות העיר ומתחיל לספר לו אודות אביו האמיתי.
מבחינה היסטורית מתרחשת העונה השנייה מ-15 במרץ 44 לפנה"ס (רצח קיסר) ועד 30 לפנה"ס (התאבדותה של קלאופטרה).
ישנו פסק זמן גדול בין פרק 8 לפרק 9, שמקביל בערך לשנים 37 לפנה"ס (מרקוס אנטוניוס עוזב את רומא למצרים) ועד 32 לפנה"ס (הכרזת המלחמה).
בעונהשם פרקשם פרק במקורבימויכתיבהתאריך שידור מקוריצופים בארצות הברית
אף שהסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים, בכמה מקרים תיאור הדמויות והאירועים לא היה נאמן למקור.
אחד היוצרים, ברונו הלר, ציין כי הם "מנסים לאזן בין ציפיות הקהל המבוססות על תיאורים קודמים של הדמויות לבין תיאור מדויק שלהן".
עוד העיר הלר, כי הסדרה מתמקדת יותר באופן שבו הפסיכולוגיה של הדמויות משפיעה על ההיסטוריה, ופחות בהיסטוריה עצמה.
היועץ ההיסטורי של הסדרה, ג'ונתן סטאמפ, הדגיש כי הסדרה אינה מתיימרת לדיוק, כי אם לאותנטיות.
כמה אירועים חשובים, כגון המאבק של אוקטביוס בסקסטוס פומפיוס, שאירעו בתקופה המתוארת בסדרה, כלל אינם מוזכרים בה.
גם דמויות מפתח שונות, ובהן האופטימאטים וכמה מבני משפחתם של מרקוס אנטוניוס ויוליוס קיסר נעדרים ממנה.
חלק גדול מתיאור החברה הרומית בסדרה חסר בסיס במציאות ששררה אז.
לפי הסדרה אביו של קיסריון הוא בעצם טיטוס פולו ולא יוליוס קיסר.
בפרק האחרון פולו מציל אותו מאוקטביוס אף על פי שבמציאות אוקטביוס הרג אותו.
לוקיוס ורינוס וטיטוס פולו הם שמות שהוזכרו בקצרה בכתביו של יוליוס קיסר, אך מעורבותם באירועים היסטוריים כפי שעולה מן הסדרה היא בדיונית לחלוטין, והם נועדו לצורכי העלילה בלבד.
חלק משיטות הלחימה שלהם כלל לא היו קיימות באותה תקופה.
כמו כן, תיאור הדמויות אינו נאמן למקורות העתיקים, לדוגמה: קלאופטרה לבושה כמצרייה, אף ששליטי מצרים התלבשו כיוונים; תיאור נסיבות המפגש בין יוליוס קיסר תלמי השלושה עשר וקלאופטרה אינם תואמים את הדיוק ההיסטורי.
כשקיסר הגיע לאלכסנדריה, שניהם לא שהו בה.
קלאופטרה יזמה את המפגש בינה ובין קיסר בכך שהתגנבה לארמון.
היא לא הייתה שבויה בידי תלמי השלושה עשר, ואף חיל לא הציל אותה.
גילוי העריות בין אוגוסטוס קיסר לבין אחותו אוקטביה אינו מבוסס על ראיות היסטוריות; אף הרומן בין אטיה לבין מרקוס אנטוניוס ובין אוקטביה למרקוס ויפסניוס אגריפה הוא פרי דמיונם של יוצרי הסדרה; כאשר נרצח יוליוס קיסר, היה אוקטביוס עם צבאו באיליריה, ואילו בסדרה הוא מוצג כנער שעדיין חי בבית אמו.
תיאורם של אטיה וסרוויליה כנשים תככניות נעדר בסיס במקורות העתיקים.
אף שעיקר מימונה של הסדרה היה של רשת HBO, צוות השחקנים לא כלל שחקנים אמריקאים, והתבסס בעיקר על בריטים ואירים, לצד מספר שחקנים איטלקים בתפקידים קטנים.
לחלק מתפקידי הניצבים שגילמו דמויות של בעלי מקצוע שונים לוהקו אנשים העוסקים באותם מקצועות בחיי היום יום.
גאיוס יוליוס קיסר (קירן היינדס, עונה 1) – איש צבא ופוליטיקאי יהיר ומבריק.
מציג את עצמו כרפורמטור הפועל למען הפלבס בעוד שהוא עצמו פטריקי.
קיסר מוצג כאדם אינטליגנטי, מחושב ומקסים, הסולח גם לאויביו הגדולים ביותר ושרוי באבל על מותם.
לאחר שהשיג את כל מטרותיו הפוליטיות, קיסר נרצח באולם הסנאט.
גנאיוס פומפיוס מגנוס (קנת קרנהאם, עונה 1) – איש צבא אגדי שימיו עברו, שותף פוליטי של קיסר בהווה ובעלה של בתו המנוחה.
בניסיון לשחזר את תהילת נעוריו הוא כורת ברית עם יריביו האופטימאטים של קיסר, מפסיד בקרב ונרצח במצרים אליה נמלט.
מרקוס אנטוניוס (ג'יימס פיורפוי) – איש צבא ופוליטיקאי פופולרי מאוד, אך פזיז, יהיר וגס רוח.
נאמן מאוד לקיסר ואחרי מותו נמצא במאבק תמידי עם יורשו, אוקטביאנוס.
מאוהב באטיה אמו של אוקטביאנוס, אך נאלץ להתחתן עם בתה אוקטביה, ולבסוף מתיישב במצרים שם התאבד ביחד עם פילגשו קלאופטרה.
גאיוס אוקטביאנוס (מקס פירקיס בנעוריו, סיימון וודס בבגרותו) – בנה של אטיה ואחיינו של קיסר.
אוקטביאנוס מוצג כצעיר שאפתני, חכם, ערמומי אך מאופק, קר רוח ונחוש להיכנס לפוליטיקה.
קיסר ממנה אותו ליורשו בצוואתו, והוא מוסיף לשמו את שמו של קיסר.
הוא מוצג כאיש צבא כושל, אך מפצה על כך בערמומיות פוליטית יוצאת דופן.
בסוף העונה השנייה הוא מנצח את כל אויביו (רוצחי קיסר ומרקוס אנטוניוס) והופך לשליט היחיד של הרפובליקה הרומית.
מרקוס יוניוס ברוטוס (טוביאס מנזיס) – פוליטיקאי צעיר ובנה של סרוויליה, נצר למייסד הרפובליקה.
נקרע בין מחויבותו לרפובליקה לבין נאמנותו לקיסר, המהווה עבורו דמות אב.
לבסוף הוא עומד בראש הקושרים בקיסר, ונופל בקרב פיליפי מול מרקוס אנטוניוס ואוקטביאנוס בעונה השנייה.
אטיה (פולי ווקר) – אחייניתו של קיסר ואמם של אוקטביאנוס ואוקטביה.
אישה תככנית, מניפולטורית וחסרת מצפון.
אטיה נחושה לקדם את עצמה ואת ילדיה ונוקטת בכל אמצעי, כולל בגידה, מין ואלימות.
למרות זאת, היא אכן מאוהבת במרקוס אנטוניוס ומקיימת קשרי אהבה-שנאה עם ילדיה.
סרוויליה קפיאוניס (לינדזי דאנקן) – אמו של ברוטוס ופילגשו של קיסר.
לאחר שאטיה דאגה לסיומו של הקשר, הפכה סרוויליה ליריבתו המושבעת ומראשי הקשר שהסתיים במותו.
מתאבדת בפתח ביתה של אטיה לאחר שנודע לה על מותו של בנה.
מתוארת כאישה אלגנטית ועדינה, ההופכת בהדרגה לאישה קשוחה, ערמומית, קרת רוח ואכזרית, המונעת על ידי אהבה נכזבת ורעב לנקמה.
אוקטביה (קרי קונדון) – בתה היפה אך חלושת האופי של אטיה ואחותו של אוקטביאנוס, המשתמשים בה ככלי לצרכים פוליטיים.
בעונה הראשונה אטיה רוצחת את בעלה על מנת לארס אותה לפומפיוס, ובעונה השנייה אחיה כופה עליה נישואים למרקוס אנטוניוס, למרות אהבתה לאגריפה.
מתחת למסווה של בת אוהבת ואחות צייתנית, אוקטביה מסתירה תחכום פוליטי ושנאה.
קלפורניה (היידן גווין) – אשתו של קיסר.
קלאופטרה (לינדזי מרשל) – מלכת מצרים הצעירה.
מתוארת כיפה, מתוחכמת, שנונה ואכזרית המשתמשת במין על מנת להשיג צרכים פוליטיים.
יולדת בן לאחר לילה נלהב עם טיטוס פולו, אך מציגה אותו כבנו של קיסר שעזר לה להדיח את אחיה, תלמי השלושה עשר.
בעונה השנייה היא הופכת לפילגשו של מרקוס אנטוניוס ואף יולדת לו שלושה ילדים, אך לבסוף גורמת לו להתאבד על מנת לנסות להציל את עורה.
בסופו של דבר היא מתאבדת גם.
קיסריון (מקסים בלדרי, מוצג כתינוק בעונה 1) – בנה של קלאופטרה, ומלך מצרים באופן רשמי.
קלאופטרה רצתה לתת לקיסר בן ראשון, ולכן שכבה עם טיטוס פולו לפני המפגש עם קיסר.
כשקיסריון נולד הוא מוצג כבנו של קיסר, וקיסר אף מכיר בו כבנו.
למרות זאת, פולו וורינוס מאמינים כי הוא בנו של פולו, וקלאופטרה אף מאשרת זאת בסוף עונה 2. לאחר קרב אקטיום הוברח ממצרים על ידי פולו וורינוס על מנת שלא יירצח בידי אוקטביאנוס.
מרקוס טוליוס קיקרו (דייוויד באמבר) – נואם מחונן ואחד האנשים החזקים בסנאט הרומאי.
מציג את עצמו כבעל עקרונות נעלים, אך מוצג כאופורטוניסט העושה הכל על מנת להציל את עורו.
נרצח על ידי טיטוס פולו בשליחותו של הטריומווירט השני.
מרקוס פורקיוס קאטו (קארל ג'ונסון, עונה 1) – פוליטיקאי שמרן קיצוני, הנואם בלהט כנגד הריקבון הפוליטי, החברתי והמוסרי של הרפובליקה.
הוא לובש טוגה שחורה כסמל לאבלו על הרפובליקה, והוא יריב אידאולוגי מר לקיסר.
מתאבד לאחר הפסד לקיסר בקרב תאפסוס.
קווינטוס קייקיליוס מטלוס פיוס סקיפיו נסיקה (פול ג'סון, עונה 1) – פוליטיקאי אופטימאטי, ידידו של קאטו.
התאבד גם הוא לאחר ההפסד בקרב תאפסוס.
גאיוס קסיוס לונגינוס (גאי הנרי) – אחד מראשי הקשר נגד קיסר.
מרקוס איימיליוס לפידוס (רונאן ויברט, עונה 2) – איש צבא, ההופך לשותף השלישי בטריומווירט השני לצד אוקטביאנוס ואנטוניוס, אך הופך במהרה לפוליטיקאי לא רלוונטי.
מרקוס ויפסניוס אגריפה (אלן ליץ', עונה 2) – חברם של אוקטביאנוס ומאיקנס, ואיש צבא מבריק ונאמן.
מאוהב באוקטביה, אך נסוג לאחר שאוקטביאנוס גילה על כך.
גאיוס קילניוס מאיקנס (אלכס וינדהם, עונה 2) – חברם של אוקטביאנוס ואגריפה, משורר וכותב הנאומים של אוקטביאנוס.
מאיקנס מתואר כערמומי, מושחת, חסר מצפון, מכור לאורגיות ולתרופות נרקוטיות, מנהל רשת ריגול ואינו מהסס לבגוד באוקטביאנוס למטרותיו.
ליוויה דרוסילה (אליס הנלי, עונה 2) – אשתו של אוקטביאנוס, שהתגרשה לצורך כך מבעלה הקודם, טיבריוס קלאודיוס נירון.
מתוארת כנבונה פוליטית ומשתתפת במין סאדומאזוכיסטי עם אוקטביאנוס.
בסיום הסדרה אטיה מכנה אותה "זונה מרושעת".
שרמיין (קתרין האנטר) – המשרתת והיועצת הנאמנה של קלאופטרה.
תלמי השלושה עשר (סקוט צ'יזהולם, עונה 1) – מלך מצרים ואחיה הצעיר של קלאופטרה.
מודח ונרצח על ידי קיסר.
הורדוס (רנה זאגר, עונה 2) – נסיך יהודה וטטררך הגליל.
מציע לאנטוניוס ואוקטביאנוס זהב תמורת הכרה במלכותו.
אפידיה (דבורה מור, עונה 2) – אמה של ליוויה, נלהבת מנישואי בתה לאוקטביאנוס.
אנטוניה הזקנה או אנטוניה הצעירה (עונה 2) – בתם של מרקוס אנטוניוס ואוקטביה.
פובליוס סרוויליוס קסקה (פיטר ג'יסר, עונה 1) – אחד הקושרים נגד קיסר, והראשון לנעוץ בו את פגיונו.
פותינוס (טוני גילפויל, עונה 1) – סריס המשמש כעוצר של תלמי השלושה עשר.
ורקינגטוריקס (ג'ובאני קלקניו, עונה 1) – מנהיג המרד במלחמת גאליה.
נכנע לקיסר בתחילת העונה הראשונה, ומוצא להורג במהלך הטריומף ברומא.
לוציוס ורינוס (קווין מק'קיד) – קנטוריון בלגיון ה-13, נאמן למשפחתו ולערכי הרפובליקה.
מתואר כאדם נוקשה ודבר זה מוביל אותו לחיכוכים תמידיים עם בני משפחתו.
בסוף העונה הראשונה הוא גורם להתאבדותה של אשתו לאחר שבגדה בו, וילדיו נעלמים.
מאורע זה גורם לשינוי באישיותו והוא הופך לראש כנופיית פשע ומשתלט על גבעת אוונטינו.
גולה עם אנטוניוס למצרים ולאחר התאבדותו מבריח את קיסריון אך נפצע בדרך, ומת ברומא לצד בנותיו שהתפייסו עמו.
טיטוס פולו (ריי סטיבנסון) – חייל בלגיון ה-13 וחברו הטוב של ורינוס.
חסר משפחה, פזיז, חסר מחשבה, הולל ובעל חוש הומור.
מקורב לאוקטביאנוס לאחר שהציל אותו בגאליה והיה חונך שלו ברומא.
נאיובי (אינדירה וארמה, עונה 1) – אשתו של ורינוס.
התאבדה בסיום העונה הראשונה לאחר שנודע לורינוס כי בגדה בו.
אירני (קיארה מסטלי) – אשתו של פולו.
הורעלה על ידי גאיה בעודה בהריון.
פוסקה (ניקולס וודסון) – משרתו האישי של קיסר.
הוא מתואר כיווני שנון, חכם, אינטליגנטי, ציני ונאמן, המשמש גם כאיש סודו של קיסר וחברו ויועצו הקרוב.
לאחר מות קיסר הוא הופך לאדם חופשי ומשרת את מרקוס אנטוניוס, אך לא בנאמנות.
לפני קרב אקטיום הוא עורק למחנה אוקטביאנוס ומביא עמו את צוואתו של אנטוניוס.
טימון (לי בורדמן) – סוחר סוסים יהודי המתגורר ברומא ומשמש כשכיר חרב ושומר ראש עבור אטיה.
מקיים עם אטיה יחסי מין מזדמנים.
לאחר שרצח בטעות את אחיו הוא עוזב את רומא.
לוי (נייג'ל לינדזי, עונה 2) – אחיו של טימון, המתנגד לשלטון הורדוס והגיע מיהודה לרומא על מנת להתנקש בחייו.
בעיצומה של חגיגות הנישואין של מרקוס אנטוניוס ואטיה, מתכננים שני האחים להסתער על הורדוס, אך טימון מתחרט והורג בטעות את לוי.
קווינטוס ולריוס פומפיוס (ריק וורדן) – בנו של פומפיוס.
אלים, סדיסטי ונקמן, ומשתתף בקשר לרצח קיסר.
נרצח על ידי מרקוס אנטוניוס.
הכרוז (איאן מקניס) – הכרוז העירוני המקריא חדשות, הודעות ממשלתיות ופרסומות בפורום רומאנום.
דמותו מלווה את התרחשויות הסדרה מתחילתה ועד סופה.
פרינקפס סנאטוס (ג'ון בוזוול, עונה 1) – זקן חברי הסנאט ויושב הראש, סנילי במקצת.
יוקסטה (קמילה ראת'רפורד, עונה 2) – בתו של סוחר עשיר וחברתה של אוקטביה.
אטיה אינה מרוצה מחברות זו ומוסיפה את משפחתה לרשימות ההוצאה להורג של חברי הטריומווירט השני.
יוקסטה מצליחה להימלט ומשתמע כי נאנסה, ואטיה משיאה אותה לפוסקה.
הם נוסעים יחד עם מרקוס אנטוניוס למצרים ועורקים לפני קרב אקטיום.
גאיה (זוליכה רובינסון, עונה 2) – מפקחת לשעבר בבית בושת, ושכירת חרב בהווה העובדת תחת ורינוס ופולו.
היא מעוניינת בפולו מבחינה מינית, ומכניסה עשב מעורר הפלה בשם סילפיום לכוס המשקה של אירני.
אירני עוברת הפלה ומתה מאיבוד דם.
לבסוף היא מספרת על כך לפולו והלה חונק אותה בידיו.
מסקיוס (מייקל נרדון) – חבר של ורינוס ופולו מהלגיון ה-13, הופך לשלישי בהיררכיה בארגון הפשע של ורינוס.
ארסטס פולמן (לורקן קראניץ') – מנהיג כנופיות הפשע בגבעת אוונטינו במהלך העונה הראשונה.
הוא חוטף את ילדיו של ורינוס לאחר תקרית ביניהם, וורינוס רוצח אותו ומשתלט על הגבעה.
ליידי (אסתר הול) – אחותה של נאיובי ואשתו של אבנדר.
נחטפה ונמכרה לעבדות יחד עם ילדיו של ורינוס, אך נמלטת ולאחר מכן הופכת לכהנת.
אבנדר (אנזו צ'ילנטי, עונה 1) – בעלה של ליידי, נואף עם נאיובי וכתוצאה מיחסים אלו, אביו של לוציוס.
נרצח על ידי פולו ואוקטביאנוס שנודע להם על מעלליו.
וורנה הגדולה (קורל אמיגה) – בתם הגדולה של ורינוס ונאיובי.
נחטפה ונמכרה לעבדות על ידי ארסטס פולמן, ושוחררה על ידי אביה ופולו.
למרות זאת, היא שונאת את ורינוס ומשלימה עמו רק בהיותו על ערש דווי.
וורנה הצעירה (אנה פאוסטה פרימיאנו/ואלרי אוזאי) – בתם הקטנה של ורינוס ונאיובי.
לוציוס (מרקו פולק/אלסיו קונה/סטפן בראון) – בנם של נאיובי ואבנדר.
נחטף ונמכר לעבדות על ידי ארסטס פולמן, ושוחרר על ידי ורינוס ופולו.
גלאביוס (רוברט דווידה, עונה 1) – בעלה הראשון של אוקטביה, נאלץ להתגרש ממנה על מנת שאוקטביה תינשא לפומפיוס, דבר שלא קרה.
הוא שומר עמה על קשר ונרצח על ידי טימון בפקודתה של אטיה.
אלני (סוזן ברטיש) – משרתת נאמנה ואשת סודה של סרוויליה.
מרולה (לידיה ביונדי) – המשרתת המבוגרת והנאמנה של אטיה.
בשנת 2006 זכתה "רומא" בארבעה פרסי אמי: בקטגוריות העיצוב האמנותי, התלבושות, עיצוב השיער והאפקטים.
כן הייתה מועמדת בקטגוריות האיפור, המוזיקה המקורית ונעימת הפתיחה המקורית.
בשנת 2007 זכתה בשלושה פרסי אמי נוספים: בקטגוריות העיצוב האמנותי, הצילום ועיצוב השיער, והייתה מועמדת לזכייה בפרס בקטגוריות התלבושות, האיפור, המוזיקה המקורית והאפקטים.
בשנת 2006 הייתה הסדרה מועמדת גם לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר (בפרס זכתה, בסופו של דבר, "אבודים").
באותה שנה הייתה פולי ווקר מועמדת לפרס בקטגוריית שחקנית הדרמה הטובה ביותר, על תפקידה כאטיה.
נפת רומא (באיטלקית: Provincia di Roma) הייתה נפה במרכזו של מחוז לאציו שבאיטליה.
בירתה של הנפה הייתה רומא.
הנפה גבלה בנפת ויטרבו ובנפת ריאטי במחוז לאציו בצפון, בנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו במזרח, בנפת פרוזינונה במחוז לאציו במזרח, בנפת לאטינה במחוז לאציו בדרום ובים הטירני במערב.
ב-1 בינואר 2015 הוחלט לבטל את הנפה, ולשנות את מעמדה לשל עיר מטרופוליטנית.
רום לאנדרואיד הוא גרסה חלופית למערכת ההפעלה המקורית שבאה עם טלפון חכם כלשהו מסוג אנדרואיד, ומטרתה להוות חלופה עבורו (מכמה בחינות: עדכניות, תאימות למכשיר או מראה/עיצוב).
קיימים רומים רבים (חלקם של קבוצות פיתוח וחלקם מתוצרת מפתחים עצמאים).
פיתוח הרומים לאנדרואיד החל עם יציאת המכשיר Dream מתוצרת HTC, ששיווקו החל בספטמבר 2008. במכשיר זה גילו לראשונה כי ניתן להחליף את מערכת ההפעלה.
שם מפתח מצב פיתוח עדכון אחרון קוד פתוח?
שחרור אחרון גרסת אנדרואיד שנת התחלה מכשירים נתמכים הערות AliOS Alibaba Cloud 2018 2.0 2011 מבוסס על אנדרואיד אך לא תומך בו AOKP Team Kang Pie 9 2011 115 מבוסס על LineageOS Baidu Yi Baidu, Inc.
2011 הופסק במרץ 2015CalyxOS Calyx Institute 2021 2.9.0 11 2019 12 ממוקד פרטיות, סמארטפונים של גוגל ושיואמי.ColorOS OPPO 2020 11.2 11 2013 OPPO סמארפון CopperheadOS Copperhead Security 2021 11.9.1 11 2014 6 ממוקד אבטחה ופרטיות, ללא ניתוח מערכת הפעלה כברירת מחדל, סמארטפונים עם מערכת הפעלה מותקנת מראש הזמינים מסחרית.
עבור המכשיר HTC Dream פותחו רומים רבים, אך רום של משתמש בשם "JesusFreke" היה הפופולרי במיוחד.
כאשר פיתוחו נפסק, המליץ המפתח לעבור לרום של Cyanogen.
עם הזמן הוא נהיה יותר ויותר פופולרי, ייצורו הועבר לחברה שהוקמה (ושמה הוא Cyanogen) ופותח למכשירים רבים נוספים.
רום זה מתבסס על הגרסאות ה"נקיות" של אנדרואיד (כמו אלו שבמכשירי הנקסוס), ומנסה להידמות להן כמה שיותר (אך כולל גם כמה וכמה תכונות ותוכנות ייחודיות, כגון סייר קבצים).
על רום זה מתבססים רומים רבים אחרים.
נכון למרץ 2016, הרום יצא לעשרות מכשירים, וגרסתו האחרונה היא 13. ב-23 בדצמבר 2016 הכריזה Cyanogen כי היא מפסיקה את פיתוח הרום, והנ"ל לא יימשך מאוחר יותר מ-31 בדצמבר בשנת 2016.
המייחד אותו משאר הרומים הם מאפיינים כגון כפתורים מותאמים אישית בסטטוס בר ואפשרות לשנות את צבע נורית החיווי להודעות.
גרסת הרום האחרונה ששוחררה מבוססת על אנדרואיד פאי.
AOSPA הוא רום המבוסס (בדומה ל-CyanogenMod) ישירות על הגרסאות הרשמיות של האנדרואיד, שמשוחררות על ידי גוגל, ואינן כוללות תוספות.
דוגמאות למאפיינים ייחודיים לרום זה:
Imnersive Mode-מצב המאפשר שימוש במכשיר ללא הצגת הסטטוס בר וכפתורי המגע (אם יש כאלו)
PAC הוא רום המהווה שילוב של שלושת הרומים Paranoid Android ,AOKP ו-CyanogenMod (שמו הוא למעשה ראשי תיבות של שלושת רומים אלו), וכן התאמות שונות של מפתחי הרום.
רום סיני שפותח על ידי חברת שיאומי.
שוחרר לראשונה לאחר יציאת אנדרואיד Gingerbread (אנדרואיד 2.3).
רום זה ייחודי ממרבית הרומים לאנדרואיד אם לא מכולם בממשק השונה שלו, שדומה יותר לאייפון (כיוון שהוא לא כולל כלל מגירת יישומים).
רום זה ספג בעבר גם תלונות לגבי כך שהחברה, שיאומי, אספה מידע אודות אנשי הקשר והודעות הטקסט של משתמשי מכשיריה (אשר בעלי גרסה זהה לרום, ולכן בעיה זו קיימת גם ברום), כל עוד הטלפון החכם דולק.
רום (שתחילתו בגרסה המבוססת על אנדרואיד קיטקט, לאחר יציאת גרסה זו).
המבוסס על הגרסה המקורית של גוגל.
רום זה מיועד כעיקרון (בגרסתו הרשמית, לפחות בגרסאות האחרונות שיצאו על ידי צוות מפתחיו) למכשירים מסדרת הנקסוס למיניהם, למכשירים של חברת Oppo הסינית ולמעט מכשירים מתוצרת סוני.
ממאפייניו הייחודיים והבולטים ביותר של הרום היא תוכנת העדכון (OTA) המובנית בו הנקראת OpenDelta, וכן אפליקציה מובנית הנקראת OmniSwitch המאפשרת מעבר שונה בין אפליקציות מזה שונה מזה המצוי באנדרואיד בדרך כלל.
רום שהיה מבוסס בעבר על AOKP (עד גרסת לוליפופ, אז צוות הרומים של AOKP לא שחרר גרסה של הרום ולכן הוא כיום הוא מבוסס על CyanogenMod).
גרסתו האחרונה של הרום היא 11, והיא מבוססת על גרסת האנדרואיד האחרונה-מרשמלו (6.0.1, נכון למרץ 2016).
גם לרום זה יש יישום עדכון גרסה (OTA).
רום סיני המבוסס על הגרסאות הנקיות של גוגל.
לכן, ברום זה ישנן כמה וכמה אפליקציות אשר פונות לקהל הסיני, למשל של מנוע החיפוש הסיני באידו.
פיתוח רום זה החל ב-12 בדצמבר 2012, וכמו כמה וכמה רומים (דוגמת CyanogenMod) וכשמו, הוא מאופיין בקוד פתוח.
כלומר כל אדם ואדם יכול לבצע שינויים בקוד הרום.
רום המבוסס על הגרסאות המקוריות של גוגל והנקיות מתוספים כאלו ואחרים שחברות רבות מוסיפות לגרסאות הטלפונים החכמים שייצרו.
לרום זה ישנן כמה וכמה אפשרויות ייחודיות, למשל אפשרות לצביעת הכפתורים הווירטואליים במכשיר (אם יש כאלה) והדלקת הפנס ממסך הנעילה.
כיום רום זה תומך במכשירים בודדים בלבד.
רומאו-אדריאן לבלן היה מדינאי, פוליטיקאי ועיתונאי קנדי שכיהן כמושל כללי של קנדה, ה-25 במניין מאז איחוד קנדה, בין השנים 1999–1995.
לבלן נולד והתחנך בניו ברנזוויק וגם למד בצרפת לפני שהיה למורה ולאחר מכן לכתב ברדיו קנדה.
הוא נבחר לאחר מכן לבית הנבחרים של קנדה ב-1972, ולאחר מכן כיהן כשר הכתר עד שנת 1984 כאשר עבר לסנאט הקנדי ונבחר להיות יושב ראש הסנאט.
ב-1994 מונה למושל הכללי של קנדה על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בהמלצת ראש ממשלת קנדה ז'אן קרטיין להחליף את ריי נטישין כמושל כללי, והוא כיהן בתפקיד עד שאדריאן קלרקסון החליפה אותו ב-1999 בצטטו כי בעיותיו הבריאותיות היו הסיבה לעזיבת משרתו.
מינויו כנציג המלוכה הקנדית עורר מחלוקת מסוימת לאחר שנטען כי הוא מונה לתפקיד המושל הכללי בשל חובות פוליטיים, אף על פי שזכה לשבחים על עליית מעמדם החברתי של האקדיאנים ופרנקופונים, ועל החזרת אחוזת רידו למרכז החיים באוטווה.
ב-8 באוגוסט 1974, הושבע לבלן למועצת המלוכה של קנדה, מה שנתן לו את הזכות לשאת התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו; עם זאת, כמושל הכללי לשעבר של קנדה, לבלן היה זכאי לתואר "The Right Honourable" (תואר הזהה לתוארם של חברי בית הלורדים).
נולד ב-18 בדצמבר 1927 וגדל בכפר ממראמקוק שבניו ברנזוויק.
הוא היה לבוגר אוניברסיטה באמנויות ובחינוך במכללת סנט ג'וזף לפני שלמד את התרבות הצרפתית באוניברסיטת פריז.
לאחר מכן הוא המשיך ללמד במשך תשע שנים; בבית הספר התיכון של הכפר דראמונד הוא לימד מ-1951 עד 1953 ובמכללת המורים של ניו ברנזוויק בין השנים 1955–1959. לאחר מכן (1960–1967) הוא השיג עבודה כעיתונאי בצרפתית ברדיו קנדה, וכמו כן הוא עבד בלשכות חדשות באוטווה, בבריטניה ובארצות הברית.
הוא התחתן בפעם הראשונה עם ג'וסלין "לין" קרטר.
היו לו שני ילדים (ז'נבייב ודומיניק לבלן).
נישואים אלו נמשכו בשנים 1966-1981; בשנת 1994, הוא נשא לאישה את דיאנה פאולר.
לבלן נכנס לתחום הפוליטיקה כאשר נעשה מזכיר העיתונות של ראשי הממשלה לסטר פירסון ופייר אליוט טרודו.
לאחר מכן הוא החליט להתקדם מבחינה פוליטית, וזכה בבחירות הפדרליות ב-1972 למושב בבית הנבחרים הקנדי מטעם מחוז הבחירה בסז'ור כנציג המפלגה הליברלית של קנדה, וסלל את הדרך למינויו כשר הדיג והאוקיינוסים בממשלתו של טרודו.
לבלן היה דמות מפתח באכיפת אזורה הכלכלי בלעדי של קנדה; הקמת מערכת רישוי חדשה לדיג וכיוצא בזה.
בהזדמנות אחת שכנע לבלן את ראש הממשלה טרודו להמליץ למושל הכללי לסגור את הנמלים הקנדיים לסירות דיג סובייטיות, מה שהיה אירוע דיפלומטי בולט שהביא לשיתוף פעולה טוב יותר בין ברית המועצות וקנדה, ולמנוע מכל התאגידים הזרים להחזיק ברישיונות דיג מסחריים בקנדה.
בסוף 1982, הפך לבלן לשר העבודות ציבוריות למשך שנתיים, עד שהוזמן על ידי טרודו ומונה על ידי המושלת הכללי ז'אן סווה לסנאט הקנדי ב-29 ביוני 1984. אז ב-1993 ראש הממשלה ז'אן קרטיין בחר בו להיות יושב ראש הסנאט והוא מונה לתפקיד זה על ידיד המושל הכללי ריי נטישין.
תקופתו של לבלן כנציגה של המלוכה הקנדית נחשבה לחסרת השפעה ולא ייחודית במיוחד, במיוחד בהשוואה לזו של יורשתו, אדריאן קלרקסון.
לעומת זאת היה המושל הכללי של קנדה הראשון שמגיע מתרבות אקדיה.
ב-22 בנובמבר 1994 הוכרז על ידי משרד ראש ממשלת קנדה כי אליזבת השנייה, מלכת קנדה אישרה את בחירתו של לבלן על ידי ראש הממשלה ז'אן קרטיין להחליף את המושל הכללי ריי נטישין כנציגה של המלכה בקנדה.
לאחר מכן הוזמן לבלן להפגש עם המלכה אליזבת בבית סאנדרינגהאם שבסאנדרינגהאם, ואמר שהוא התרשם מדיבקותן של המלכה אליזבת ואמה אליזבת, המלכה האם.
מינויו של לבלן גרם למחלוקת: נטען כי המינוי הוא לא יותר ממתנת חסות של ראש הממשלה טרודו לחבר מפלגה נאמן.
בבחירות הפדרליות ב-1993 היה לבלן אחד האדריכלים הבכירים של אסטרטגיית הבחירות של המפלגה הליברלית של קנדה, ונאמנותו למפלגה הליברלית התחזקה עוד יותר.
במחאה על כך, מנהיג המפלגה הרפורמית של מנהיג קנדה, פרסטון מאנינג ומנהיג הגוש הקיצוני לוסיין בושארד, סירבו להשתתף בטקס ההשבעה של לבלן.
כמו כל מושל כללי, לבלן בחר לעסוק בנושאים שונים במהלך כהונתו: התנדבות, הוראת ההיסטוריה הקנדית, עמים אינדיאנים קנדים וצבא קנדה.
הוא דיבר לעיתים קרובות על הנדיבות, הסובלנות והחמלה של הקנדים, והעריץ את כבודו ויכולותיו של האזרח הפשוט.
כדי להכיר את "הגיבורים הלא מוכרים" אשר מתנדבים מזמנם החופשי ומקדישים ממאמציהם כדי לעזור לאחרים, יזם לבלן ב-1996 את פרס המושל הכללי של קנדה, וב-21 ביוני אותה שנה היה גאה לפרסם כרוז מלכותי לחנוכת "יום האבוריג'ינים הלאומי".
ב-1996 הקים לבלן את פרס המושל הכללי למצוינות בהוראת ההיסטוריה הקנדית, בשנת 1999, יחד עם המועצה הקנדית לאמנויות הוא ייסד את פרסי המושל הכללי בלאמנות חזותית וניו מדיה.
הוא פיקח על הנפקת מדליית ההיסטוריה הקנדית של הגנרל עבור המילניום, והקים את מהדורת המילניום של המושל הכללי של מפת קנדה, אשר נלקחה לחלל החיצון בשנת 1999 על ידי האסטרונאוטית ג'ולי פייט.
כמו כן, הוא התחייב לשמונה ביקורים ממלכתיים מחוץ לגבולות קנדה, והפך למושל הכללי הראשון של קנדה שערך ביקורים ממלכתי בצ'כיה, הודו, פקיסטן, חוף השנהב, טנזניה, מאלי ומרוקו.
כמושל הכללי של קנדה נתפס לבלן כמודל לחיקוי של אנשי אקדיה, והוא היה משולהב מזה עד כי כך שמשך את תשומת לבה של קנדה להיסטוריה והתרבות האקדית.
ככזה, הוא נתפש כסמל לפיוס, בהתחשב ביחסי העבר בין האקדים לקודמיו כנציגי המלוכה הקנדית.
במקביל, לבלן זקף לזכותו את החזרתה של אחוזת רידו למעמדה הגבוהה יותר בניגוד למעמדה במאה ה-19, כאשר האחוזה הייתה מרכז החיים בבירה הלאומית, אוטווה.
אף-על-פי שלבלן ביקר בכל הפרובינציות והטריטוריות, הביקורים שלו היו בעיקר בעיירות קטנות ולא בערים גדולות.
הוא נסע לאירועים במחוז הביתי שלו עד כדי כך שחלק ראו בכך חוסר פרופורציה.
יתר על כן, לבלן מעולם לא חיפש סיקור תקשורתי, והתוצאה הייתה שקנדים רבים לא היו מודעים לאישיותו ולדמותו, ותפקודו כמושל הכללי נתפסו על ידי חלק מהאנשים כ"עממי" מדי עבור המשרה.
האשמות שאמרו כי מינוי של לבלן למושל הכללי היה מינוי פוליטי גם לא נעלם במהלך כהונתו של לבלן; ואילו לבלן היה המשנה למלך, בנו דומיניק, המשיך לעבוד בלשכת ראש הממשלה עד 1997, כאשר הוא רץ בבחירות לבית הנבחרים.
בתו של לבלן שמרה על תעסוקתה כעוזרת פוליטית של שרי הקבינט הליברלים, וכמה ממקורביו של לבלן היו בעלי קשרים הדוקים עם הליברלים.
בעת כהונתו של לבלן כמושל כללי בוצעו מספר שינויים בדגל המושל הכללי של קנדה - ובהם הוסרו טופריו והלשון של האריה (שנראה כאילו הוא מוציא לשון).
לאחר ששוחרר משירות המלכה, חזר לבלן לניו ברנזוויק.
שם, לאחר מאבק ממושך עם מחלת אלצהיימר, הוא מת ב-24 ביוני 2009 בגרנדה דיג.
כמו לכל המושלים הכלליים של קנדה נערכה לו הלוויה ממלכתית, שהתקיימה ב-3 ביולי בעיירת הולדתו, ממראמקוק.
בהלוויה השתתפו המושלת הכללית באותה עת מיקאל ז'אן, ראש הממשלה סטיבן הרפר וראש ממשלת קנדה בימי כהונתו של לבלן, ז'אן קרטיין.
רומא (באנגלית וספרדית: Roma) הוא סרט קולנוע אמריקאי-מקסיקני משנת 2018 שכתב, צילם וביים אלפונסו קוארון.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 בנובמבר 2018, והועלה לנטפליקס ב-14 בדצמבר 2018. זהו הסרט הראשון של שירות הסטרימינג שיוצא גם לבתי הקולנוע בסמוך לתחילת שידורו באתר.
הסרט נקרא על שם השכונה במקסיקו סיטי בה מתרחשת עלילת הסרט.
עלילת הסרט מתרחשת במקסיקו, בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20. גיבורת הסרט היא קליאו, משרתת ומטפלת בשכונת רומא האמידה שבמקסיקו סיטי.
בני הבית הם האב אנטוניו, רופא במקצועו, האם סופיה, מורה לכימיה, ארבעת ילדיהם (שלושה בנים ובת), הסבתא תרזה ואדלה, משרתת נוספת.
קליאו צופה כיצד התא המשפחתי מתפרק כשאנטוניו עוזב את הבית בעוד האם מנסה להסתיר זאת מילדיה.
היא מפתחת מערכת יחסים עם פרמין, צעיר המתמחה באמנויות לחימה ונכנסת ממנו להריון.
פרמין נוטש אותה וקליאו יוצאת לחפש אותו בשכונות העוני של מקסיקו סיטי, שם היא מגלה שהוא מתאמן עם קבוצה גדולה של צעירים בחסות הצבא.
פרמין מתכחש לאבהותו ומאיים עליה באלימות.
כשהיא יוצאת עם תרזה לרכוש עריסה לתינוק שבדרך, הן נקלעות להפגנת סטודנטים גדולה, שמסתיימת בטבח הסטודנטים (טבח קורפוס כריסטי ), במהלך המהומות עדה קליאו לרציחתו של מפגין שנמלט לחנות הרהיטים, על ידי פרמין וחבריו.
הטראומה מביאה לזירוז הליכי הלידה אך ההגעה לבית החולים מתעכבת בשל המצב.
בבית החולים מובהלת קליאו לחדר הניתוח שם היא יולדת תינוקת ללא רוח חיים.
סופיה לוקחת את קליאו והילדים לטיול בטוקספאן, בזמן שאב המשפחה מגיע לבית לאסוף את חפציו.
הילדים רוחצים בים בשעה שקליאו נשארת להשגיח עליהם, אף שאינה יודעת לשחות.
שניים מהם נסחפים בזרם ועומדים לטבוע, אך קליאו נכנסת למים ומצילה אותם.
כשהמשפחה מתאחדת בחוף (בסצנה שמתועדת בכרזת הסרט) קליאו מתייפחת ומגלה להם שכלל לא רצתה בתינוקת.
בשובם הביתה הם בוחנים את הבית ממנו לקח האב דברים, בעיקר מדפי ספרים, ולסדר החדש שנעשה בין החדרים, וקליאו חוזרת למלאכת הבית.
מרינה דה טאווירה - סופיה
חורחה אנטוניו גררו - פרמין
התסריט לסרט נכתב על ידי קוארון על בסיס הביוגרפיה שלו כילד בשכונת רומא.
גיבורת הסרט קליאו היא בת דמותה של ליבו רודריגס ילידת אואחאקה ששירתה את בני משפחתו.
לכוכבת הסרט לוהקה יאליצה אפאריסיו, מורה בת 24, אף היא מאואחאקה, שחקנית לא מקצועית בתפקידה הראשון.
קוארון קיווה שהצלם עמנואל לובצקי עמו שיתף פעולה במרבית סרטיו הקודמים, יצלם גם סרט זה, אך הוא פרש בשלב הקדם-הפקה.
קוארון לקח על עצמו את מלאכת הצילום שנעשתה בשחור-לבן וכוללת שוטים ארוכים מאוד.
שפת הסרט היא ספרדית, בשיחות בין בני המשפחה, ומיסטק, שפה מקסיקנית-ילידית בשיחות בין קליאו לאדלה וחבריה.
הסרט כולל סצנות המתקשרות עם סרטיו הקודמים ומלמדות על מקורות ההשראה של קוארון לסרטיו כיוצר קולנוע, דיכוי מהומות הסטודנטים שמזכיר את סצנת המהומות ב"הילדים של מחר", סיפורן של המטפלות שאוזכר ב"ואת אמא שלך גם" והאסטרונאוטים המרחפים בחלל בסצנה מתוך הסרט "אבודים" שמזכירה את הסצנות ב"כוח משיכה".
הזכויות להפצת הסרט נרכשו על ידי נטפליקס שבנובמבר 2018 הפיצה אותו באולמות הקולנוע ושלושה שבועות לאחר מכן בשירות הסטרימינג שלה.
הסרט זכה לתשבחות המבקרים (98% ביקורות טובות וציון ממוצע של 9.5 מקרב מבקרי הקולנוע הבכירים על פי אתר Rotten Tomatoes), ששיבחו את הצילום והבימוי של קוארון, בפרט את הסצנות שצולמו בשוט רציף, בהן סצנת טביעת הילדים בים והלידה השקטה שעוברת קליאו.
הסרט זכה לציון של 96 מתוך 100 באתר Metacritic.
הסרט היה מועמד לעשרה פרסים וזכה בשלושה.
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - יאליצה אפאריסיו
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - מרינה דה טאווירה
פרס אוסקר לעריכת הקול הטובה ביותר
פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
זכייה בפרס לבמאי הטוב ביותר
זכייה בסרט הזר הטוב ביותר
הסרט היה מועמד לשבעה פרסים וזכה בארבעה:
פרס באפט"א לצילום הטוב ביותר
פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר שאינו דובר אנגלית
היה מועמד לשמונה פרסים וזכה בארבעה
היה מועמד לשמונה פרסים וזכה בארבעה:
סרט השנה מטעם מבקרי הקולנוע של ניו יורק, לוס אנג'לס, פילדלפיה, סן פרנסיסקו, וושינגטון, שיקגו, בוסטון, לאס וגאס, סיאטל, אטלנטה ולונדון.
פרס מיוחד מטעם מכון הסרטים האמריקאי.
פרס גילדת הבמאים לבמאי הטוב ביותר
פרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה
פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הזר הטוב ביותר
פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לסרט הזר הטוב ביותר
פרס גויה לסרט הזר דובר הספרדית הטוב ביותר.
סרט השנה של פורום מבקרי הקולנוע בישראל.
רום כרמל 1300 הייתה מכונית משפחתית מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1976–1978.
הדגם הראשוני של "רום כרמל 1300" התבסס על דגמי הגלבוע, ובהמשך התבסס על דגם "13/60" קודמתה, שהתבססה על ה"סוסיתא 12".
"רום כרמל 1300" קרויה על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
דגם ה"רום כרמל 1300" נבנה מפיברגלס.
מנוע הרכב בנפח 1,297 סמ"ק היה מתוצרת "פורד UK" של דגם האסקורט.
הדגם יוצר בתצורת סדאן, ממנה נמכרו 1,250 יחידות ובתצורת סטיישן ומסחריות שיוצרו עבור דואר ישראל ומהן נמכרו 330 יחידות.
רום כרמל 1301 הייתה מכונית משפחתית, בנויה מפיברגלס מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1979–1981.
דגמי "רום כרמל 1301" יוצרו לאחר סיום הייצור של "רום כרמל 1300".
כקודמתה הדגם קרוי על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
כדי למקם את המנוע בשלדה הוארך המרכב, ונוסף חיזוק בחזית הרכב.
מבנה השאסי היה זהה לדגם ה-"רום כרמל 1300".
הארכת המרכב ושינוי החזית הפכה את ה"רום כרמל 1300" הפונקציונלית-אך-אלגנטית לכעורה במיוחד.
זה לא הפריע ל"ברכב", עיתון הרכב הישראלי היחיד דאז, לכתוב כי "החרטום המוארך משווה לה חן מסוים".
כמעט כל דגמי הסדאן נמכרו לצה"ל ובחלקם שימשו רכב שרות לקצינים בדרגת סא"ל.
כ-40 יחידות נמכרו בשוק האזרחי
דגמי הטנדרים היו להצלחה גדולה במושבים ובקיבוצים ולחברות פרטיות.
שר הכלכלה והתעשייה דאז, גדעון פת, התלונן כי מנהל הרכב הממשלתי מתקשה לשווק את ה"רום כרמל 1301" לעובדי המדינה הזכאים לרכב כזה.
בלחץ הנהלת "כלל" (בעלי המפעל שהיה קרוי "תעשיות רום כרמל") ומועצת פועלי חיפה אישרה ועדת הרכב הבין-משרדית להשאיר על כנה את ההטבה במס קניה על "רכב מייצור מקומי עם מרכב פיברגלאס" עד שנת 1981 מה שהביא למכירות הגדולות (לתקופה) של דגמי הטנדר והסטיישן (1,625 יחידות).
כתוצאה מהחרם הערבי קונצרן פורד הפסיק לספק ל"תעשיות רום כרמל" מנועים.
בסוף 1977 פנתה "תעשיות רום כרמל" ל"לקרייזלר בריטניה" ורכשה 4,500 מנועים ותיבות הילוכים מתוצרת קרייזלר בריטניה.
העסקה הייתה מעשית וטובה לשני הצדדים: לאוטוקרס שנשאר במלאי עם מאות ספורות מנועים בלבד, לא הייתה כל ברירה, ואילו קרייזלר החליטה להיפטר ממלאי מנועים שיוצר שנתיים קודם לכן.
הרכש, בוצע ישירות ממשרדיה של קרייזלר בלונדון, בלי ידיעתה של החברה-האם בארצות הברית וכמובן בניגוד לדרישותיו של ועד החרם הערבי.
ברגע שהדבר נודע לאמריקאים, פוטר הבריטי שמכר לישראל את המנועים.
מנוע 1.3 ליטר מתוצרת "קרייזלר"
מערכת היגוי - תוצרת "אלפורד אנד אלדר" (בריטניה)
גלגל החילוף בתוך שקע ברצפת תא המטען
חזית מאורכת כולל פגושי פיברגלס
מגבים עם 2 מהירויות כולל מתיז מים (חדשני לתקופה)
מכירות בישראל - דגמי "רום כרמל 1301"
450 יחידות - דגמי סטיישן.
רומאו פליקיארי (בפורטוגזית: Romeu Pellicciari; 26 במרץ 1911 – 15 ביולי 1971) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
רומאו, כדורגלן ברזילאי-איטלקי, נולד ב-26 במרץ 1911 בג'ונדיאי שבברזיל.
בתחילת הקריירה שיחק בקבוצות חובבניות עד שעבר לפלמיירס ב-1930. הוא זכה עימה ב-3 תוארי אליפות סאו פאולו וקיבע את מעמדו כאגדה במועדון כאשר כבש רביעייה בניצחון 0–8 על היריבה העירונית קורינתיאנס.
ב-1935 עבר רומאו לפלומיננסה עימה זכה בקמפיונאטו קיורקה חמש פעמים.
למרות שקיבל הצעות ממועדונים אירופיים הוא נשאר נאמן לה.
ב-1942 חזר רומאו לפלמיירס וזכה שוב פעם בתואר הליגה האזורית.
במדי נבחרת ברזיל השתתף במונדיאל 1938 שנערך בצרפת שם כבש שלושה שערים ב-4 משחקים.
הוא כבש בניצחון 5–6 על פולין בשמינית הגמר, משחק הזכור בעיקר כמשחק בו חברו לנבחרת, לאונידאס, כבש שלושער ומיד אחריו ארנסט וילימובסקי הפולני כבש רביעייה.
בחצי הגמר כבש נגד איטליה, דבר שלא מנע את הפסדה 2–1. במשחק על המקום השלישי כבש נגד שוודיה ונבחרתו סיימה במקום השלישי בסיום הטורניר.
רומא טרמיין פלין הוא שחקן, דוגמן ומוזיקאי אמריקאי, זוכה פרס אמי לשנת 2018 על תפקידו באופרת הסבון "היפים והאמיצים", לאחר מכן התפרסם בתפקידו כגבריאל מדוקס בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" ברשת ABC.
פלין סיים את בית הספר התיכון לנפייר בשנת 2010.
הוא שיחק כדורסל בתיכון שעליו קיבל מלגה לקולג'.
לפני שעבר ללוס אנג'לס עבד פלין כדוגמן בשיקגו.
פלין שר ומנגן בגיטרה והוציא כמה סינגלים.
פלין למד באוניברסיטת בנדיקטין במלגת כדורסל עד שהתגלה על ידי צייד כישרונות.
פלין התגלה לאחר שנצפה על ידי צייד כישרונות ברשת החברתית.
באביב 2014 לוהק פלין לסרט הטלוויזיה "שורת המתופפים: קצב חדש" ברשת VH1, סרט ההמשך לסרט "שורת המתופפים", משנת 2002. פלין היה בצילומים כשבתו נולדה.
במאי 2015 לוהק פלין ללתפקיד ראשי באופרת הסבון, "היפים והאמיצים".
בנובמבר 2016 פרסם פלין כי הוא לוהק לעיבוד הקולנועי לרומן של גרטשן מקניל "TEN" לצד צ'יינה אן מקליין.
בשנת 2017, פלין שיחק בתפקידי אורח בפרקים של דרמות הפשע "NCIS: ניו אורלינס" ו"מקגייבר".
מאוחר לוהק פלין לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "The Haves and the Have Nots".
ב־17 באוגוסט 2017 הודיע פלין ברשתות החברתיות כי בחר לעזוב את אופרת הסבון "היפים והאמיצים" לאחר שנתיים בסדרה.
בשנת 2018, לאחר שהופיע בסוף העונה הרביעית של הדרמה המשפטית שיצרה שונדה ריימס לרשת ABC, "המדריך לרוצח" בתפקיד גבריאל מדוקס, הצטרף לצוות השחקנים הראשי בעונות 5–6. בסדרה, פלין הוא סטודנט למשפטים בכיתה בה מרצה פרופסור אנאליס קיטינג, תפקיד שאותה מגלמת בסדרה "ויולה דייוויס".
בשנת 2019 שיחק בסרט "לוויה במשפחת מדיאה" של טיילר פרי, ובשנת 2020 התארח בסיטקום "משפחת אחת" בהזרמת המדיה של נטפליקס.
מאז אפריל 2025 פלין מגלם את פרנק לוקאס בסדרה "הסנדק של הארלם", תפקיד שגילם בעבר דנזל וושינגטון.
עתיד להופיע בסדרה "Imperfect Women", שם מגלם את בן זוגה של הדמות שמגלמת קרי וושינגטון.
במאי 2025 דווח שפלין ומריה גבריאלה דה פאריה מככבים בתפקידים הראשיים בסרט העצמאי "Otra" המצולם באטלנטה ובפוארטו ריקו.
הסרט הוא מחזמר לטיני שמצולם כולו בטייק אחד רציף וללא חיתוכים.
לפלין בת בשם קימיקו שנולדה ב-12 בדצמבר 2014.
+שנהסרטתפקידהערות2018The Thinning: New World Orderג'קסרט מקורי של YouTube Premium2019לוויה במשפחת מדיאהג'סי1/2 New Yearבישופ מילר2022Fantasy Footballאנדרסון פישרסרט מקורי של פרמאונט+Otra
שנה סדררה תפקיד הערות 2014 שורת המתופפים: קצב חדש ליאון סרט טלוויזיה של VH1 2017-2015 היפים והאמיצים זנדה פורסטר דומינגז תפקיד ראשי; 190 פרקים
שנה פרס קטגוריה סרט/סדרה תוצאה 2018 פרס אמי בשעות היום השחקן הצעיר מצטיין בסדרת דרמה היפים והאמיצים
רומא שיין ראיין היא סופרת, משוררת ותמלילנית אירית, המתגוררת כיום בקיליני, אירלנד, עם בעלה ניקי ראיין.
ראיין היא כותבת המילים הראשית של הזמרת אניה, שהצהירה שתרומותיהן של בני הזוג ראיין היו כה חשובות, שבלעדיהן "אניה" לא הייתה קיימת.
רומא ראיין (לבית שיין) וניקי ראיין הכירו את אניה ב-1978; ניקי ראיין ניהל את הלהקה קלאנאד של משפחתה של אניה.
אניה בדיוק סיימה בית ספר תיכון כשניקי ראיין צלצל אליה ושאל אם היא תרצה להפוך לחברה בלהקה שניהל.
בני הזוג ראיין ואניה עזבו את קלאנאד מספר שנים מאוחר יותר כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלהם (כשלישייה).
אניה הלחינה במקור בעיקר מנגינות אינסטרומנטליות.
רומא ראיין טענה שהמנגינות הללו "מאוד ויזואליות" והתאימו לעבודות קולנוע; היא החלה לכתוב להן מילים.
את המילים שלה ניתן לשמוע בסרטים כמו "נסיך הצפרדע" (1984), "גרין קארד" (1990), "סיפורי אל.
המילים של ראיין לאניה זכו בפרסי גראמי; השיר "May It Be" שנכתב עבור "שר הטבעות: אחוות הטבעת" היה מועמד לאוסקר.
בשנת 2005, ראיין יצרה שפה חדשה המכונה לוקסיאן , בהשראת השפה האלווית של ג'.
טולקין, לאלבום Amarantine של אניה.
את השפה הזו אפשר לשמוע בשלוש רצועות מתוך Amarantine: "", "" ו-"Water Shows the Hidden Heart".
אניה הזכירה בראיונות שראיין פיתחה את שפת הלוקסיאן תוך כדי כתיבת מילים לרצועה "Water Shows the Hidden Heart"; היא ואניה ניסו לכתוב מילים לרצועה בלטינית, גאלית ואנגלית והתאכזבו מהתוצאות.
הביטוי הלוקסיאני הראשון שיצרה ראיין – "Syoombraaya" – הוא השם של השיר הזה ("Water Shows the Hidden Heart").
כמו כן, נעשה שימוש בשפה באלבום האולפן השמיני של אניה, Dark Sky Island, שיצא לאור ב-20 בנובמבר 2015, בשירים "The Forge of Angels" ו-"The Loxian Gates".
השירים הללו מתמקדים במיוחד בסיפורים עולמיים אחרים ועתידניים שיצרה ראיין.
ראיין ביצעה מספר פרויקטים ללא אניה, כולל כתיבת ספר המתאר את השפה הלוקסית בשם Water Shows the Hidden Heart ("מים מראים את הלב הנסתר").
הספר מכיל גם שירה וסיפורים שכתבה ראיין.
"Water Shows the Hidden Heart" הופץ בשתי מהדורות שונות ברחבי העולם: המהדורה הראשונה הופצה במיוחד כפריט עצמאי, זמן קצר לאחר יציאתו של Amarantine ב-2005. המהדורה הראשונה כוללת הקדמה קצרה מאת אניה.
המהדורה השנייה הוגדרה כמהדורת דלוקס של אספנים, שהופצה באריזתו של Amarantine בתחילת 2006. עם זאת, המהדורה אינה כוללת את ההקדמה של אניה, אך כוללת תמונות צבעוניות, כמו גם מבחר שונה משירתה של ראיין.
אף אחת מהגרסאות אינה הודפסה.
הראשון מתמקד בשירה שכתבה ל-Dark Sky Island.
נכון ל-21 באוגוסט 2017, כמה זוכים בתחרויות שנערכו קיבלו את הספרים ופרסמו תמונות של העותקים החתומים ב-Unity הפורום הרשמי של אניה.
אניה, ראיין ובעלה חתמו כולם על הספרים שהוענקו לזוכים.
הספרים יצאו לאור בהוצאת "תושבי העמק".
לראיין ולבעלה יש שתי בנות, אבוני ופרסיה, שגם תרמו צילומים שונים ל-Amarantine.
מועדון כדורגל רומא או בשמו המסחרי רומא נשים, הוא מועדון כדורגל נשים איטלקי שבסיסו בבירת איטליה, רומא והוא מהווה חלק ממועדון הכדורגל רומא.
הקבוצה הוקמה ביולי 2018 במקומה של קבוצת הנשים של S.S.D.
הקבוצה מתמודדת בסרייה א' מאז הקמתה בעונת 2018/19.
רומא השתתפה בליגה האיטלקית מאז שנת 2003, אך החליטה להעביר את רישיון ההשתתפות שלה בסוף עונת 18–2017, מה שאפשר למועדון הכדורגל רומא לקחת שליטה על רישיון זה ולהקים את קבוצת הכדורגל הרשמית של המועדון כחלק מהליגה האיטלקית הבכירה.
הישג השיא של קבוצת הנשים במסגרת הליגה הגיע בעונת 22–2021, כשסיימה כסגנית האלופה.
מועדון כדורגל הנשים השיג תואר ראשון בעונת 21–2020, כאשר רומא זכתה בגביע האיטלקי לשנת 2021. אליזבת'ה בוואניולי שימשה כמאמנת הקבוצה במהלך שלוש הקיום הראשונות של המועדון, עד שמונתה למשרת אחראית כדורגל הנשים של המועדון; אלסנדרו ספוניה נבחרה למחליפה שלה בעמדת המאמנת.
ב-5 בנובמבר 2022, רומא קטפה תואר נוסף, הפעם לאחר ניצחון על יובנטוס במסגרת הסופרקאפ האיטלקי של אותה השנה, זאת לאחר שגברה עליה בפנדלים בתוצאה 3–4.
ב-29 באפריל 2023, רומא זכתה באליפות איטליה בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שגברה על פיורנטינה בתוצאה 1–2.
רומא (בלועזית: Roma) היא עיירה במחוז מסרו בלסוטו.
נכון לשנת 2005, בעיירה מתגוררים 11,612 תושבים.
בעיירה וסביבתה נמצאים טביעות רגליים של דינוזאורים.
העיירה נוסדה בשנת 1862 על ידי מיסיונרים קתולים שהגיעו מרומא, בירת מדינת האפיפיור (לאחר איחוד איטליה הפכה לחלק מאיטליה).
האזור היה מיושב על ידי בושמנים.
חיל השלום הפעיל בסביבה תוכנית אימונים, והר בסביבה עדיין מכונה על שמו.
העיירה ממוקמת בגובה של כ־1,610 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מדרום־מזרח לפרוורי מסרו, בירת המדינה.
רומא ממוקמת בעמק המוקף במצוקים ובהרים המורכבים מבזלת ומאבן חול.
ברומא נמצאת האוניברסיטה הלאומית של לסוטו .
בנוסף, בעיירה נמצאים מספר בתי ספר, שלושה מהם בתי ספר תיכוניים.
בעיר ממוקם בית חולים אשר נפתח בשנת 1937 ומשרת כ־5% מאוכלוסיית המדינה.
רומאו לאביה הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת צ'לסי מהפרמייר ליג ובנבחרת בלגיה.
לאביה גדל במחלקות הנוער של S.C.
ב-6 ביולי 2022 חתם לאביה על חוזה לחמש שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 לטוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-30 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על צ'לסי במסגרת המחזור החמישי בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון, שהסתיימה בירידת הקבוצה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ערך לאביה 29 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
ב-18 באוגוסט 2023 חתם בצ'לסי לשבע שנים.
לאביה הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
ב-28 במרץ 2023 ערך לאביה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בניצחון 3-2 על נבחרת גרמניה במשחק ידידות.
רומא (באיטלקית: Roma; ידוע גם כ"רומא של פליני" או "רומא של פדריקו פליני") הוא סרט דרמה-קומית אוטוביוגרפית למחצה משנת 1972, המתאר את המעבר של הבמאי פדריקו פליני ממולדתו רימיני לרומא בצעירותו.
את הסרט ביים פליני מתסריט שלו ושל ברנרדינו זאפוני.
זהו הומאז' לעיר, המוצג בסדרה של אפיזודות הקשורות באופן רופף זו לזו, המתרחשות בעבר ובהווה של רומא.
העלילה מינימלית, וה"דמות" היחידה שמתפתחת בצורה משמעותית היא של העיר רומא עצמה.
פיטר גונזלס מגלם בסרט את פליני הצעיר, ובסרט מופיעים בעיקר קאסט שחקנים לא מוכרים.
פדריקו פליני מספר על נעוריו ברומא.
הסרט נפתח בפקק תנועה ארוך לעיר, ואחריו מוצגות סצנות המתארות את רומא בתקופת המשטר הפשיסטי בשנות ה-30 וגם בשנות ה-70.
בהמשך, פליני הצעיר עובר לבית הארחה תוסס בו מתגוררים אנשים יוצאי דופן (כולל דמות הדומה לבניטו מוסוליני) ומנוהל על ידי אישה חולה עבת בשר.
הוא מבקר בשני בתי בושת – האחד רעוע וצפוף והשני מסוגנן ומפואר יותר ולכאורה מתאהב בזונה שעובדת באחרון.
אטרקציות נוספות ברומא מוצגות, כולל תיאטרון וודוויל זול, רחובות, מנהרות וקטקומבה עתיקה עם ציורי קיר עתיקים ומרהיבים, המושחתים מייד בהחשפם לאור ולאוויר הצח, לאחר שהמחפרים חושפים אותם.
הסצנה המפורסמת ביותר מתארת אצילה קשישה בודדה המקיימת תצוגת אופנה פולחנית ואקסטרווגנטית עבור קרדינל ואורחים אחרים עם כמרים ונזירות הצועדים בתלבושות מוזרות.
הסרט מסתיים בסופו של דבר בקבוצה של רוכבי אופנוע צעירים הרוכבים לעיר ובצילום מלנכולי של השחקנית אנה מניאני, שצוות הצילום פגש במקרה ברחוב במהלך הצילומים (ושתמות כמה חודשים לאחר מכן).
פליני מעמת שוב ושוב את החיים ברומא בתקופת המלחמה באיטליה הפשיסטית עם החיים בתחילת שנות ה-70. הסצנות בזמן המלחמה מדגישות את חיי הקהילה במקומות הציבוריים של רומא, כגון מסעדות רחוב, מופעי בידור ומקלט פצצות.
ההקבלות לשנות ה-70 הן בין מכוניות ואופנועים.
פליני עושה השוואה נוספת בין מצעד הזונות בבתי הבושת של ימי המלחמה לבין תצוגת אופנה דמיונית עם לבוש כמורה וקהל אפיפיורי.
העלילה מתמקדת בשני מסעות לרומא של הבמאי.
הראשון הוא כגבר צעיר בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40. השני הוא כבמאי של צוות צילום היוצר סרט על רומא.
הסרט נע בין שני הנרטיבים הללו.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 67% קבלת הסרט על סמך 19 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6.6/10.
רוג'ר איברט מה"שיקגו סאן-טיימס" העניק לסרט ארבעה כוכבים מתוך ארבעה; שיבח את הבימוי של פליני בסרט וכתב, "פליני לא רק נותן לנו הרבה סצנות נוצצות, הוא בונה נרטיב שבו העיר היא "הגיבור הראשי".
אברט דירג את הסרט במקום ה-9 ברשימת 10 הסרטים הטובים ביותר של 1972.
רומאו חייב למות הוא סרט פעולה משנת 2000 בבימויו של אנדז'יי ברטקוביאק, בכיכובם של ג'ט לי ואליה (בסרט הבכורה שלה).
הסרט מציג סיפור אהבה בלתי אפשרי בהשראת הטרגדיה של שייקספיר, המתרחש בסן פרנסיסקו, בין בנו של מאפיונר סיני לבתו של גנגסטר אפרו-אמריקאי.
העלילה קשורה באופן רופף לרומיאו ויוליה של ויליאם שייקספיר, שהושתלה באוקלנד העכשווית עם כנופיות שחורות-אמריקאיות וסיניות-אמריקאיות המייצגות את המשפחות המתקוטטות.
המפיק ג'ואל סילבר בנה את הסרט סביב סרטי אקשן של הונג קונג.
הוא ליהק את השחקן ההונג קונגי ג'ט לי בעקבות תפקידו בנשק קטלני 4. הזמרת אליה לוהקה ושרה את הסינגל המוביל של הפסקול "Try Again" שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
הסרט יצא לאור על ידי אולפני האחים וורנר בארצות הברית ב-24 במרץ 2000, שם הוא זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים, אך זכה להצלחה קופתית, והכניס 91 מיליון דולר מול תקציב הפקה של 25 מיליון דולר.
האן סינג, שוטר לשעבר ומאסטר באמנויות לחימה, נמלט מהכלא בהונג קונג לאחר שמגלה על רצח אחיו הצעיר, פו.
הוא מגיע לאוקלנד, קליפורניה, כדי לחקור את נסיבות המוות.
במהלך חקירתו, הוא פוגש את טריש אודיי, בתו של גנגסטר אפרו-אמריקאי, והשניים מפתחים קשר רומנטי.
ביחד, הם מנסים לחשוף את האמת מאחורי הסכסוך בין המשפחות שלהם, הנאבקות על שליטה בנכסים לאורך קו המים של אוקלנד.
ג'ט לי – מגלם את האן סינג, שוטר לשעבר ומומחה באמנויות לחימה, המחפש את רוצחי אחיו.
אליה – מגלמת את טריש אודיי, בתו של גנגסטר אפרו-אמריקאי, המתנערת מחיי הפשע של אביה.
אנתוני אנדרסון – בתור מוריס
פרנסואז ייפ – בתור מריאנה סינג, לוחמת אופנועים
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון של 33% על סמך 91 ביקורות.
ב-Metacritic, הציון הממוצע הוא 52 מתוך 100, בהתבסס על 29 ביקורות.
מבקרים שיבחו את סצנות האקשן והכימיה בין ג'ט לי לעלייה, אך ביקרו את העלילה והדיאלוגים.
רומא וירושלים: שאלת הלאום האחרונה הוא ספר מאת משה הס שפורסם בשנת 1862 בלייפציג.
הספר משמש כבסיס לרעיונות שבאו לידי ביטוי מאוחר יותר במסגרת זרם הציונות הסוציאליסטית.
ביצירתו המרכזית טען הס כי על היהודים לשוב אל ארץ ישראל, והציע להקים מדינה סוציאליסטית שבה יעברו תהליך של אגרריות ויהפכו לחקלאים.
הספר היה היצירה הציונית הראשונה שהציבה את שאלת הלאומיות היהודית בהקשר של הלאומיות האירופית.
הס שילב פילוסופיה חילונית לצד דתית, דיאלקטיקה הגליאנית, פנתאיזם של ברוך שפינוזה ומרקסיזם.
הספר נכתב על רקע ההתבוללות היהודית הגרמנית, האנטישמיות הגרמנית והתנגדות גרמנית לגל הלאומיות במדינות אחרות.
הס השתמש במונחים שהיו נהוגים בתקופתו, כמו "גזע", אך היה שוויוני שהאמין בעקרונות המהפכה הצרפתית ושאף להחיל את רעיונות התקופה על העם היהודי.
הספר כתוב בצורה של 12 איגרות המופנות לאישה השרויה באבל על אובדן קרוב משפחתה.
בכתביו, הס מעלה את הרעיונות הבאים:
היהודים יישארו תמיד זרים בקרב העמים האירופיים, אשר עשויים לשחרר אותם מטעמי אנושיות וצדק, אך לעולם לא יכבדו אותם כל עוד היהודים ממעיטים בחשיבות "זכרונותיהם הלאומיים הגדולים" ונאחזים בעקרון "Ubi bene, ibi patria" , כלומר מגדירים את מולדתם לפי המקום שבו טוב להם מבחינה דתית, ולא לפי זהות לאומית.
הזהות היהודית אינה ניתנת להכחדה, וההרגשה הלאומית היהודית אינה ניתנת לעקירה – גם אם יהודי גרמניה, למען שחרור רחב וכללי יותר, משכנעים את עצמם ואחרים אחרת.
אם האמנציפציה של היהודים אינה מתיישבת עם הלאומיות היהודית, על היהודים להקריב את האמנציפציה למען הלאומיות.
הס סבור כי הפתרון היחיד לבעיה היהודית טמון בשיבה לארץ ישראל.
בעת פרסומו התקבל הספר בקור רוח, ורק בדיעבד נחשב לאחת היצירות המכוננות של התנועה הציונית, שכן הקדים ב-35 שנים את הרעיונות שהוצגו בספר מדינת היהודים מאת בנימין זאב הרצל.
רומאו פרמנט (בהולנדית: Romeo Vermant; נולד ב-24 בינואר 2004 בגלזנקירכן שבגרמניה) הוא כדורגלן בלגי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.
פרמנט גדל במחלקת הנוער של קלאב ברוז'.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הבלגית.
ב-22 בינואר 2024 הושאל עד לתום עונת לווסטרלו מליגת העל הבלגית.
הוא ערך 12 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
בתום תקופת ההשאלה חזר לקלאב ברוז'.
ב-8 בנובמבר 2025 זומן פרמנט לראשונה לסגל נבחרת בלגיה, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2026 נגד נבחרות קזחסטן וליכטנשטיין.
פרמנט הוא בנו של כדורגלן נבחרת בלגיה בעבר סוון פרמנט .
הוא נולד בגלזנקירכן שבגרמניה כאשר אביו שיחק בשאלקה 04. סבו מצד אמו וסבא רבא שלו היו גם כן כדורגלנים, ושיחקו בקלאב ברוז'.
רומאריו דה סוזה פריה (בפורטוגזית: Romário de Souza Faria; נולד ב-29 בינואר 1966 בריו דה ז'ניירו), הידוע בשמו הפרטי, רומאריו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי.
הוא כבש 772 שערים לאורך הקריירה שלו, והוא נחשב לאחד מחלוצי הכדורגל הטובים ביותר בכל הזמנים.
רומאריו נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. רומאריו נבחר לכדורגלן השנה בעולם ב-1994 אחרי שהגיע למקום השני ב-1993.
הוא התחיל את הקריירה שלו בואסקו דה גאמה איתה זכה ב-2 אליפויות מחוזיות (1987/88).
איינדהובן, איתה זכה באליפות הולנד ב-1989, 1991 ו-1992, ובתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-1989. ב-1993 עבר לברצלונה, ובעונתו המלאה היחידה בה זכה עמה באליפות הליגה ובתואר מלך השערים, בזכות 30 שערים, ובהם שלושער בקלאסיקו מול ריאל מדריד.
בתחילת 1995 חזר לברזיל ושיחק בפלמנגו, בשנתיים הבאות שיחק בוולנסיה ואז חזר לפלמנגו.
ב-2000 חזר לוואסקו דה גאמה וזכה איתה באליפות ברזיל.
ב-21 באוקטובר 2004 פוטר מהמועדון אחרי תקרית עם המאמן.
בתאריך ה-29 במרץ 2006 עבר רומאריו לשחק בליגת ה-USL הראשונה לאחר שחתם על חוזה בקבוצת מיאמי, ששחררה אותו מקבוצתו באותו הזמן, ואסקו דה גאמה.
ב-29 בספטמבר 2006 חתם רומאריו בקבוצה האוסטרלית אדלייד יונייטד.
בשנת 2007 עבר רומאריו לשחק בקבוצה הברזילאית במטרה להבקיע 1000 שערים במשחקים רשמיים ולא רשמיים במהלך הקריירה, הישג הדומה לזה של פלה.
ביום שני ב-21 במאי 2007 הבקיע רומאריו את שערו ה-1,000 במדי ואסקו דה גאמה בפנדל בדקה ה-48 מול קבוצת ספורט ראסיפה.
בדצמבר 2007 נודע כי רומאריו נכשל בבדיקת סמים לאחר שנטל תרופה למניעת התקרחות.
כתוצאה מכך הושעה החלוץ ל-120 יום.
ב-28 במרץ 2008 הודיע רומאריו על פרישה מכדורגל בגיל 42.
רומאריו שיחק לראשונה בנבחרת ברזיל במסע משחקי ידידות שערכה באירופה, ב-23 במאי 1987 במשחק נגד נבחרת אירלנד.
את שערו הראשון במדי ברזיל הבקיע במשחקו השני שהיה נגד נבחרת פינלנד.
אוהדי הכדורגל בישראל שהגיעו לאצטדיון רמת גן ב-1 ביוני 1987 זכו לראות את אחד מהכישרונות הגדולים של הכדורגל העולמי בתחילת דרכו, כאשר נבחרת ברזיל הביסה את ישראל 4–0 ורומאריו כבש שני שערים.
רומאריו זכה במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול ב-1988. יחד עם בבטו בהתקפה, הוביל את הנבחרת לזכייה במונדיאל 1994, וכבש 5 שערים בטורניר.
החמיץ את מונדיאל 1998 בגלל פציעה, ולמונדיאל 2002 לא זומן על ידי המאמן לואיס פליפה סקולארי.
ב-28 באפריל 2005, רומאריו שיחק את משחקו האחרון עם נבחרת ברזיל.
הוא הבקיע את השער השני בניצחון 3–0 על נבחרת גואטמלה.
באוקטובר 2010 נבחר רומאריו לבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל מטעם המפלגה הסוציאלית הברזילאית.
השחקן המצטיין של המונדיאל: 1994
הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1994
רומאנש (במקור: Rumantsch) היא שפה גאלו-רומאנית – תת-קבוצה בקבוצת השפות הרומאניות, שמקורן הוא בשפה הלטינית.
השפות הלטיניות הן תת-קבוצה במשפחת השפות ההודו-אירופיות.
ישנו תקן אחיד לכתיבה המכונה Rumantsch Grischun.
בקנטון גראובינדן של שווייץ מדברים כ-50,000 תושבים בשפה הרֶטו-רומנית (רומאנש).
על אף שדוברי שפה זו מהווים פחות מאחוז בודד של אוכלוסיית שווייץ, היא הוכרה ב־1938 כאחת השפות הלאומיות של שווייץ.
ב-1989 שווייץ שלחה שיר ברומאנש לתחרות האירוויזיון.
Allegra – שלום או ברוך הבא.
Bun di – בוקר טוב.
A pli tard – נתראה מאוחר יותר.
Perstgisai – אני מבקש את סליחתך.
רומאנה הוא כפר ערבי בבקעת בית נטופה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף.
היישוב הוקם ככל הנראה בתקופת הברונזה והמקום היה מיושב מתקופה זו לסירוגין.
אשתורי הפרחי זיהה כאן בספרו כפתור ופרח את העיר המקראית "רימון" שבנחלת שבט זבולון.
הרב יהוסף שוורץ מזהה את המקום עם עיר הלוויים "דמנה" שבנחלת זבולון, הנקראת בדברי הימים "רמונו".
הרב שאול הורנשטיין זיהה במקום את העיר המקראית גת רימון, הנזכרת כעיר לויים בנחלת שבט מנשה.
ישנם המזהים כאן את רימון של "בקעת רימון", ו"בקעת בית רמון" המוזכרת בתקופת המשנה והתלמוד כמקום הקשור למרידה ברומאים וכמקום התכנסותם הראשון של חכמי המשנה לאחר החורבן בעקבות מרד בר כוכבא.
נימוקם הוא שלאחר מרד בר כוכבא עבר היישוב היהודי לגליל ושפעילותם של האחים פפוס ולוליאנוס במרידה ברומאים היה בגליל.
במסגרת הכנת מפת הקרן לחקר ארץ ישראל דווח שבכפר היו 70 נפשות.
ויקטור גרן תיאר את הכפר כמכיל מספר מועט של בתים המחוברים זה לזה בכדי ליצור חומת מגן חיצונית.
בנוסף, הוא תיאר את הכפר כמוגן על ידי צמחי צבר מצוי.
הוא מתאר שראה במקום אבני גזית, בורות מים ומערות קבורים חצובים בסלע המהווים שרידים ליישוב עתיק.
במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו בכפר 37 תושבים.
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו ברומאנה 36 בתים מיושבים ב-197 נפשות, כולם מוסלמים, חוץ משתי נשים נוצריות.