tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שנכשל בניסיונותיו למצוא קבוצה אחרת, הוא שב לברוקטון והחל באימוני אגרוף עם חברו משכבר הימים, עלי קולומבו.
אל וויל שירת כמנהלו וצ'ארלי גולדמן כמאמנו וכמורו.
אף על פי שהוא נלחם בקרב מקצועני אחד בלבד (נגד לי אפסון), ב-12 ביולי 1948, החל מרציאנו להילחם באופן קבוע כמתאגרף מקצועני.
בלילה ההוא הוא ניצח בקושי בקרב נגד הארי ביליזריאן.
הוא זכה בראשון מבין שישה עשר קרבות רצופים בנוקאאוט, כולם לפני הסיבוב החמישי, ותשעה טרם סיומו של הסיבוב הראשון.
דון מוגארד נעשה המתאגרף הראשון ששמר על מרחק מה"סלע" ("The Rock"), אך מרציאנו ניצח לפי החלטת השופטים.
בשלב מוקדם בקריירה שלו הוא שינה את איות שם משפחתו.
הכרוז הודיע בפרובידנס שברוד איילנד שאין הוא יכול להגות את השם מרקג'אנו, אז מנהלו של מרציאנו, אל וויל, הציע שהם ייצרו שם עט.
ההצעה הראשונה הייתה רוקי מאק, שמרצאינו דחה אותה.
הוא החליט על שם שנשמע איטלקי יותר, "מרציאנו".
מרציאנו זכה בשלושה קרבות נוספים בנוקאאוט, עד שפגש בטד לורי, שלדעת עדים היה ביתרון בשלושה-ארבעה סיבובים מתוך העשרה, אף על פי כן, מרציאנו שמר על רצף הניצחונות שלו וניצח את לורי לפי החלטת השופטים.
מרציאנו נלחם בלורי בשנית בנובמבר 1950 ושוב היה זה קרב בן עשרה סיבובים.
אחרי הקרב הראשון עם לורי היו למרציאנו ארבעה נוקאאוטים עוקבים, בכללם קרב בן חמישה סיבובים ב-19 בדצמבר 1949 עם פיל מוסקאטו, מתאגרף עתיר ניסיון במשקל כבד מבאפלו שבמדינת ניו יורק, והמתאגרף הראשון מהשורה הראשונה עמו התעמת מרציאנו.
כעבור שלושה שבועות מהקרב ניצח מרציאנו את קרמין וינגו בניו יורק, הנוקאאוט שהנחית מרציאנו בסיבוב החמישי כמעט והרג את וינגו.
בקרב הבא של רוקי בשלהי מרץ 1950, הוא הביס בקרב קשה בן עשרה סיבובים לפי החלטת השופטים, נגד מתאגרף שיתחרה עמו על הכתר ב-1953, רולנד לה סטרזה.
הקרב עם לה סטרזה היה צמוד במיוחד, מרציאנו ניצח 4–6 לפי החלטת שלושת השופטים.
מרציאנו זכה בשלושה נוקאאוטים נוספים ברציפות לפי שהתמודד פעם נוספת עם לורי.
מרציאנו ניצח שוב, לפי החלטה פה אחד של השופטים.
לאחר מכן הוא ניצח בארבעה נוקאאוטים נוספים ובקרב עם רד אפלגייט שהוכרע לפי החלטת השופטים בסוף אפריל 1951. הוא צולם ונצפה בטלוויזיה הלאומית בפעם הראשונה, בקרב בו ניצח את רקס ליין בנוקאאוט, לאחר שישה סיבובים, ב-12 ביולי 1951. ניצחון נוסף ששודר בטלוויזיה הלאומית היה כשהתמודד מול ג'ו לואיס.
מרציאנו הביס את לואיס, במה שהיה אחד מהקרבות האחרונים בקריירה של לואיס, תוצאה שהותירה אותו ברגשות מעורבים, מאחר שלואיס היה האליל שלו מאז ילדותו.
ואלקוט לא היה יכול לעמוד על רגליו בטרם הסתיימה הספירה עד עשר ומרציאנו היה אלוף העולם החדש במשקל כבד.
ההגנה הראשונה שלו על הכתר הייתה שנה אחרי כן נגד ואלקוט, ובפעם הזאת הוא ניצח אותו בנוקאאוט בסיבוב הראשון.
אחרי כן קרא עליו תיגר רולנד לה סטרזה.
לאחר שלסטרזה היה יתרון קל בנקודות במחצית הקרב, ניצח מרציאנו בנוקאאוט טכני בסיבוב האחד עשר.
אחרי כן באו שני קרבות עוקבים נגד אלוף העולם לשעבר במשקל כבד ובמשקל קל, אזארד צ'ארלס האגדי, שהיה האדם היחידי מאז ומעולם שהחזיק מעמד חמישה עשר סיבובים נגד מרציאנו.
מרציאנו זכה בקרב הראשון בנקודות ובשני בנוקאאוט בסיבוב השמיני.
אז פגש מרציאנו את אלוף בריטניה ואירופה, דון קוקל.
מרציאנו הביס אותו בנוקאאוט בסיבוב התשיעי.
הקרב האחרון של מרציאנו על הכתר היה נגד ארצ'י מור והוא התקיים ב-21 בספטמבר 1955. הקרב נקבע במקור ליום לפני כן, אולם מכיוון שהייתה התראת הוריקן נאלצו לדחותו.
מרציאנו נפל לקרשים בסיבוב השני, אבל הוא קם על רגליו, הפיל את מור בסיבוב התשיעי וניצחו בנוק-אאוט.
לפני כן הכה מרציאנו את מור בנוקאאוטים בסיבובים השישי והשמיני, אבל צלצול הפעמון הציל את מור.
מרציאנו הכריז על פרישתו ב-27 באפריל 1956.
מרציאנו שקל קאמבק ב-1959 כשאינגמר ג'והנסון ניצח באליפות העולם במשקל כבד כשהוא גובר על פלויד פטרסון בקרב שהתקיים ב-26 ביוני 1959. לאחר חודש ראשון של אימונים מזה שלוש שנים, חזר בו מרציאנו מהחלטתו ולעולם לא שקל קאמבק שוב.
בשנת 1966 הוצעו לו מיליוני דולרים להילחם נגד מוחמד עלי, שהיה אותה עת אלוף העולם במשקל כבד, אבל מרציאנו סירב בהחלטיות, יש להניח שהיה זה מכיוון שהוא הכיר בכך שלא היה לו כל סיכוי נגד עלי, שהיה אז בשיאו, בעוד מרציאנו פרש עשר שנים קודם לכן והיה כעת בגיל 43.
לאחר פרישתו הייתה למרציאנו תוכנית אירוח שבועית בטלוויזיה בנושא אגרוף, ששודרה במשך שנה.
במשך תקופה קצרה הוא עבד כשופט בהיאבקות (מרציאנו היה שופט טוב בבית הספר התיכון).
הוא המשיך כשופט וכפרשן בתחרויות אגרוף במשך שנים רבות.
בשלהי יולי 1969, מעט לפני מותו, השתתף מרציאנו בצילום הסרט The Superfight: Marciano vs.
שני המתאגרפים צולמו מתאגרפים, אחרי כן נערך הסרט בסימולציות מחשב שדימה קרב אפשרי ביניהם, כפי שכל אחד מהם היה בתקופת השיא שלו.
הקרב הוקרן ב-20 בינואר 1970. בגרסה ששודרה בארצות הברית ניצח מרציאנו בנוקאאוט בסיבוב ה-13; בגרסה ששודרה באירופה ניצח עלי, גם הוא בנוק-אאוט בסיבוב ה-13.
בשנת 1969, בערב יום הולדתו ה-46, נסע מרציאנו במטוס פרטי קטן, ססנה 172. מרציאנו היה בדרכו לשאת נאום תמיכה בבנו של חברו וחיכתה לו מסיבת הפתעה שנערכה לכבודו.
הוא קיווה לשוב מוקדם בבוקר בשביל מסיבת יום הולדתו ה-46 עם אשתו.
הוא הגיע מארוחת ערב בשיקגו שהתקיימה בביתו של חברו אנדי גרנטלי, שהיה יושב ראש הנהלת חברת המכוניות STP.
המטוס היה בדרכו לדה מוין שבאיווה.
היה זה לילה ומזג אוויר גרוע שרר בחוץ.
הטייס, שלא היה מיומן בטיסה במזג אוויר מסוכן כזה, ניסה להנחית את המטוס בשדה תעופה קטן ליד ניוטון שבאיווה, אבל פגע בעץ שהיה שני מיילים לפני השדה.
רוקי, הטייס הצעיר, ונוסע נוסף נהרגו מהמהלומה.
ראשו של רוקי נערף מההתנגשות, ולכן נערכה לו לוייה בארון מתים סגור.
מרציאנו נטמן בבית הקברות Forest Lawn Memorial Cemetery בפורט לודרדייל שבפלורידה.
אשתו, שהלכה לעולמה חמש שנים אחריו בגיל 46 קבורה לצידו.
אביו מת במרץ 1972, ואימו בראשית ינואר 1986.
ב-1971 נייט פליישר, מייסד כתב העת "הזירה", נקב בשמו של מרציאנו כאחד מעשרת אלופי העולם במשקל כבד הטובים ביותר בהיסטוריה.
ב-1998 המגזין "הזירה" נקב בשמו של מרציאנו כמתאגרף השישי בטיבו מאז ומעולם.
ב-2002, דירג המגזין את מרציאנו במקום השנים עשר ברשימת שמונים המתאגרפים הטובים ביותר בשמונים השנים האחרונות.
ב-2003 מיקם "הזירה" את מרציאנו במקום ה-14 ברשימת 100 המתאגרפים הטובים ביותר של כל הזמנים.
ב-2005, הכתיר "ארגון מחקר האגרוף הבין-לאומי" (International Boxing Research Organization) את מרציאנו כמתאגרף השישי בטיבו במשקל כבד בכל הזמנים.
בדירוג משנת 1977 של כתב העת "הזירה" הוכתר מרציאנו כמתאגרף האיטלקי-אמריקאי הגדול ביותר.
ב-2007, ברשימת ESPN.com של חמישים המתאגרפים הטובים ביותר בכל הזמנים, דורג מרציאנו במקום ה-14. סימולצית מחשב ששידר מורי וורונר ברדיו ב-1968 הסיקה שמרציאנו היה המתאגרף הגדול ביותר במשקל כבד.
מרציאנו מחזיק בהישג של רצף הניצחונות הארוך ביותר ללא כל הפסד במשקל כבד והיה אלוף העולם במשקל כבד היחידי שלא הפסיד במהלך הקריירה שלו.
לארי הולמס הלך בעקבותיו כשב-1985 עמד מאזנו החיובי על 0–48, לפני שהפסיד פעמיים למיכאל ספינקס.
המתאגרף במשקל קל דריוס מיכאלשובסקי קרא תיגר אף הוא על מרציאנו כשמאזנו עמד על 0–48. ג'וליוס סזר שבז מחזיק בהישג של 88 ניצחונות רצופים עד לתוצאת תיקו שהשיג ב-1993. מאזנו של וילי פפ, מתאגרף במשקל חצי-בינוני, עמד על 0–63 לפני שהוא נוצח.
פקי מקפרלנד היה מתאגרף במשקל קל (נלחם בין 1904–1915) שהפסיד בקרב הראשון שלו ואז ניצח ב-98 הקרבות הבאים, חרף העובדה שהוא מעולם לא זכה בתואר אלוף העולם במשקל קל.
במהלך ההיסטוריה, מתאגרפים בודדים בלבד פרשו בלתי מנוצחים.
מאזנו של סבן אוטקה שהתאגרף במשקל חצי-כבד עמד על 0–34 עם פרישתו.
ב-2017 חזר מייוות'ר לקרב אחד נוסף, מול קונור מקגרגור, ניצח, העלה את מאזנו ל-50 ניצחונות ושבר את שיא הניצחונות במאזן מושלם של מרציאנו.
מרציאנו חטף נוקאאוטים שהפילו לקרשים רק פעמיים במהלך הקריירה המקצוענית שלו.
הראשון אירע בקרב האליפות הראשון שלו, נגד ג'רזי ג'ו וולקוט והשני התרחש בזמן הקרב נגד ארצ'י מור.
בשני המקרים, הוא התאושש, קם על רגליו, הפיל בנוקאאוט את יריביו וניצח.
אגרופיו של מרציאנו נבחנו ונדונו בגיליון מהתאריך דצמבר 1963 של כתב העת Boxing Illustrated, שם נכתב: "כוח ההדף של מהלומותיו של מרציאנו הם רבים יותר משל כדור חודר שריון והם מייצגים אנרגיה רבה כל כך כמו להרים 1000 פאונדים של משקל לגובה של רגל אחת מעל הקרקע."
כתב העת רינג כינה את מרציאנו מתאגרף השנה שלוש פעמים.
שלושת קרבות האליפות שלו בין 1952–1954 כונו קרבות השנה של המגזין.
משאל של 2006 בכתב העת ESPN בחר בקרב האליפות של מרציאנו נגד וולקוט כנוקאאוט הטוב ביותר מאז ומעולם.
מרציאנו גם קיבל את חגורת היקוק עבור היותו האתלט המקצועי המצטיין של שנת 1952. ב-1955, הוא נבחר כאתלט האמריקאי השני בחשיבותו של אותה שנה.
מרציאנו הוא חבר ב"היכל התהילה הבין-לאומי של האגרוף" (International Boxing Hall Of Fame).
פסל ברונזה של מרציאנו תוכנן להיות מוצב ב-2009 בעיר מולדתו בברוקטון כמתנה ממועצת האגרוף העולמית (World Boxing Council).
האמן מריו רנדון, ראש 'המכון האוניברסיטאי לאמנויות יפות' בקולינה מקסיקו נבחר לגלף את הפסל.
לאחר מספר שנים של דחיות נחשף הפסל ב-23 בספטמבר 2012, בדיוק 60 שנים לאחר זכייתו של מרציאנו באליפות העולם במשקל כבד.
בסרט "רוקי" מ-1976, אומר לרוקי בלבואה מיקי מאמנו שסגנון האגרוף שלו וליבו מזכירים לו את מרציאנו, ואף מוזכר בסרט "רוקי 5" מ-1990 שבו מציין רוקי (סילבסטר סטאלון) שמאמנו מיקי הביא לו שרשרת זהב עם תליון כפפת אגרוף, אותה קיבל מרוקי מרציאנו.
מרציאנו היה נושא סרט הטלוויזיה "Marciano" שנעשה ב-1979, כמו גם "Rocky Marciano" מ-1999.
מרציאנו היה גם נושא ציורים אחדים ובול שהנפיק דואר ארצות הברית ב-1999 שיצא לזכרו.
רוקי מרציאנו מופיע במשחקי וידאו רבים שנושאם אגרוף בכללם Knockout Kings, Fight Night 2004, ו-Fight Night: Round 2.
הראפר רוק מרציאנו שאל ככל הנראה את שם המתאגרף, ושינה אותו מעט על מנת להופכו לשלו.
רוקין (בהולנדית: Rokin) הוא רחוב ראשי במרכז אמסטרדם שבהולנד.
מקור שמו של הרחוב במילה ההולנדית "Rak" שמשמעה גוף מים ישר- עד 1913 היה הרוקין חלק נהר האמסטל שנמצא במעלה הנהר מהסכר שנבנה עליו ואשר הפך לימים לכיכר דאם במרכז העיר (ונתן לעיר את שמה).
בשנת 1913 הוקמו משני צידי הנהר רציפים אשר נקראו בשמו של הנהר.
בשנת 1936 יובש מקטע הנהר שבין כיכר ספאו וכיכר דאם, ועליו נבנה הרחוב (במקביל יובש מורד הנהר שמעבר לכיכר דאם והפך לרחוב דאמראק).
הרחוב רוקין ממשיך עד המונטפליין (כיכר המטבעה), לצד תעלה המהווה שריד לנהר.
בשנים 1608–1609 הייתה ממוקמת במפגש הרוקין עם כיכר דאם, הבורסה הראשונה של אמסטרדם, במבנה שתוכנן על ידי הנדריק דה קייסר.
המבנה, שנהרס בשנת 1835, שימש מנוף מרכזי לכלכלת העיר במהלך תור הזהב ההולנדי.
ברחוב ממוקם מוזיאון אלארד פירסון לארכאולוגיה.
מתחת לרחוב נבנית תחנת חדשה עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם.
רוקי השנה ב-NBA הוא פרס שנתי מטעם ליגת ה-NBA המחולק מאז עונת לרוקי הטוב ביותר במהלך העונה.
הבחירה מתבצעת על ידי פאנל של כתבי ספורט מארצות הברית וקנדה.
14 מהשחקנים שזכו בתואר רוקי השנה זכו גם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA לאורך הקריירה שלהם; וילט צ'מברלין ו- זכו בשני התארים באותה עונה.
19 מ-40 השחקנים הלא פעילים שנבחרו לרוקי השנה נכנסו להיכל התהילה של הכדורסל.
בשלוש עונות הייתה זכייה משותפת בתואר - דייב קאונס וג'ף פיטרי בעונת , גרנט היל וג'ייסון קיד בעונת ואלטון ברנד וסטיב פרנסיס בעונת .
טים דאנקן מאיי הבתולה של ארצות הברית, פטריק יואינג הג'מייקני, פאו גאסול הספרדי, אנדרו ויגינס הקנדי, קיירי אירווינג האוסטרלי, קארל-אנתוני טאונס הדומיניקי ולוקה דונצ'יץ' הסלובני הם שבעת הזוכים היחידים בתואר שאינם מארצות הברית.
דאנקן הוא אזרח ארצות הברית, אך נחשב לשחקן "בינלאומי" ב-NBA מאחר שלא נולד באחת מחמישים המדינות או בוושינגטון די סי.
בנוסף לתואר רוקי השנה, נבחרות חמישיות הרוקיז של העונה ב-NBA, הכוללות את עשרת שחקני השנה הראשונה שנבחרו כטובים ביותר.
החל מעונת 2023/2024, על השחקנים להופיע לפחות ב-65 משחקים כדי להיות זכאים לרוב פרסי העונה הסדירה, ביניהם גם פרס רוקי השנה.
+ מקרא ^ כדורסלן שעדיין פעיל ב-NBA * חבר בהיכל התהילה של הכדורסל T בחירה טריטוריאלית
בין העונות – הוענק פרס "רוקי השנה" על ידי קבוצת עיתונאים, בטרם הוכר הפרס באופן רשמי.
בשנת 1994 הכירה ליגת ה-NBA באופן זמני בזוכי הפרס באותן שנים, אך בהמשך "מחקה" אותם מספרי ההיסטוריה של הליגה.
+ עונה שחקן עמדה לאום קבוצה בחירתדראפט פול הופמן קלע בולטימור בולטס 70 האווי שאנון קלע פרובידנס סטימרולרס 1 אלכס גרוזה סנטר אינדיאנפוליס אולימפיאנס 2 פול אריזין* סמול פורוורד פילדלפיה ווריורס T מל האטצ'ינס פאוור פורוורד מילווקי הוקס 2 ביל טושף רכז אינדיאנפוליס אולימפיאנס 32
רוּקֵי הוא אדם המצוי בשנת המשחק הראשונה במועדון בענף הספורט שלו, בליגה מקצוענית או לא, בעיקר בארצות הברית.
הכינוי הוא בעל משמעות גם לגבי כל מקצוע, אימון או כל פעילות חדשה, או לעיתים אף לגבי פרשמן (בייחוד בקבוצות אתלטיקה).
במספר ענפי ספורט התפתחה מסורת לפיה שחקני הרוקי מחויבים לעשות פעולות משפילות או שהן במסגרת "מתיחתם" על ידי השחקנים הוותיקים יותר.
דוגמאות לכך ניתן למצוא בבייסבול, בליגת הNBA, ובפוטבול האמריקני.
בליגת ה-NBA, ליגת הכדורסל הנחשבת לטובה בעולם, מחולק פרס "רוקי השנה" לרוקי המצטיין של העונה.
בעבר, במסגרת אירועי סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA, הייתה מתמודדת נבחרת שחקני רוקי מול נבחרת שחקני שנה שנייה (המכונים "סופמורס") במשחק הכוכבים העולים של הליגה.
כיום מתמודדות קבוצות של רוקיז וסופמורס במתכונת של חלוקה לפי ארץ מוצא: ארצות הברית נגד שאר העולם.
פרס רוקי השנה מחולק גם בענפי ספורט נוספים כמו בייסבול וכדוריד.
לעיתים נתלות תקוות רבות בשחקני רוקי שיושיעו את קבוצתם החדשה, כיוון שברוב הדראפטים קבוצות שהפסידו יותר בעונה הקודמת זוכות לבחור במקום גבוה יותר בדראפט.
על פי המילון האנגלי של אוקספורד, מקורותיה של המילה "rookie" אינם ודאיים, אך ככל הנראה המילה היא שיבוש של המילה "recruit" (טירון).
ההופעה המוקדמת ביותר של המילה, לפי מילון אוקספורד, הייתה בשנת 1868 במגזין Colburn's united service magazine and naval and military journal בהתייחסו לחיילים טריים שלא ניתן לסמוך עליהם שישלפו חרב או ידרבנו סוס.
סברה נוספת היא שמקור המילה הוא מהולנדית, מהמילה 'ברוקי' (קיצור של ברוקוונט, ילד שלבוש במכנסיים קצרים), מושג המתאר איש צוות בספינה.
רוקי השנה ב-WNBA הוא פרס שנתי מטעם ליגת ה-WNBA המחולק מאז עונת לרוקי המצטיינת של העונה הסדירה.
הזוכה נבחרת על ידי פאנל של כתבי ספורט מארצות הברית.
כל משתתף בהצבעה נותן ניקוד לשלוש שחקניות – המדורגת ראשונה מקבלת 5 נקודות, השנייה 3 והשלישית נקודה בודדת.
השחקנית בעלת סך הנקודות הגבוה ביותר זוכה בתואר.
קנדיס פארקר הייתה לשחקנית היחידה שזכתה הן בתואר רוקי השנה והן בתואר ה-MVP של העונה הסדירה באותה שנה.
רוקישקיס (בליטאית: Rokiškio rajono savivaldybė ; ביידיש ובעברית: רַקישוק) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא.
היא ממוקמת בצפון-מזרח המדינה על גבול לטביה, במחוז פוניבז', ובדרומה גובלת במחוז אוטנה.
רשות מקומית רוקישקיס משתרעת על פני 1,807 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-32,000 תושבים.
העיר רוקישקיס (רקישוק) היא העיר הגדולה ביותר ברשות המקומית, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה.
ברשות המקומית שלוש עיירות גדולות: רוקישקיס (מרכז מנהלי), פנדליס ואובליאי (אובל).
תשע עיירות קטנות, בהן העיירה קמיאי, ו-689 כפרים קטנים וחוות.
רוקיטנה (באוקראינית: Рокитне; בפולנית: Rokitno; ביידיש: רעקיטנע) היא עיירת מחוז במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
רוקיטנה החלה במאה ה-17 ככפר חקלאי, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 עברה לבעלות הסנאטור הרוסי אוחוטניקוב, שעל שמו נקראה העיירה עד שנת 1922. משנת 1921 נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
מספר היהודים ברוקיטנה גדל עם חיבורה למסילת הברזל בקו קייב-סארני-קובל, ועם בניית בית חרושת לזכוכית במקום.
בסוף שנת 1917 סבלו יהודי העיירה מגייסותיו של סימון פטליורה, אשר הוציאו להורג מספר יהודים מהיישוב, והטילו על הקהילה לשלם סכומי כופר.
עם תחילת השלטון הפולני בעיירה, סבלו יהודיה ממעשי התעללות שביצעו בהם חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים, כחמישית מתושביה, ופעלו בה תלמוד תורה ובית ספר עברי, לצד תנועות נוער ציוניות ושל תנועת הבונד.
הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. עם נסיגת הצבא האדום מאזור העיירה בפרוץ מבצע ברברוסה, התפנו מהיישוב רבים מיהודיו.
לאחר כניסת הגרמנים לעיירה, הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר.
ב-15 באפריל 1942 רוכזו כ-1,650 יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה בגטו שהוקם בה, אליו נאסרה הכנסת מזון.
ב-26 באוגוסט 1942 ציוו שוטרים גרמנים ואוקראינים על יהודי הגטו להתכנס בכיכר המרכזית בעיירה.
בשלב זה החלה בריחה המונית מהגטו, וכ-700 יהודים הצליחו להגיע ליערות הסביבה כמו ברזוב.
בד בבד רצחו השוטרים כמה מאות יהודים בכיכר, וכ-800 היהודים הנותרים הוסעו בקרונות משא למחנה פולסקה שבסארני, ממנו שולחו בהמשך להשמדה.
אחר היהודים הנמלטים מהגטו ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד.
רוקין 1000 (באנגלית Rockin' 1000) היא להקת רוק המונה אלפי חברים.
חברי הקבוצה הם בעיקר מאיטליה והשאר מארצות שנות כמו קנדה, מקסיקו, אנגליה, אוסטריה, קרואטיה, ישראל, בוסניה
כפי שהשם מרמז הלהקה מונה אלפי נגנים ששרים ומנגנים בו זמנית בהופעות שלהם.
ביתה של הלהקה נמצאת בעיר צ'זנה שבאיטליה והיא הוקמה על מנת לשכנע את להקת פו פייטרס להופיע בעיר ב-2015. מה שאכן קרה באוקטובר באותה שנה.
כיום הלהקה מופיעה לעיתים קרובות ומתוארת כ"להקה הגדולה בעולם" הופעתה הראשונה התרחשה ב-2015 בניצוחו של מרקו סביו.
ב-24 ביולי 2016 ניגנה הלהקה 18 שירים, באצטדיון אורגל מול קהל של כ-15 אלף איש.
הלהקה הפיקה מספר קליפים מושקעים עם צפיות רבות.
בין היתר, ניתן למצוא שם את הלהיטים הבאים:
Learn to Fly של להקת פו פייטרס
רוקיה בנת מוחמד הייתה בתו של נביא האסלאם מוחמד מאשתו ח'דיג'ה.
היא נולדה במכה בשנת 601, אם כי סברה אחרת גורסת כי היא נולדה בשנת 602, והייתה הילדה השלישית של מוחמד וח'דיג'ה, השנייה מבין הבנות.
בשנת 610, התחתנה רוקיה עם בן דודה, עותבה בן אבו להב.
לאחר שמוחמד דיבר על דודו אבו להב ואמר שגורלו עומד להיות באש הגיהנום, אבו להב אמר לבנו שהוא לעולם לא ידבר אתו אלא אם הוא יתגרש מרוקיה.
עותבה לקח את האיום ברצינות, והתגרש ממנה.
בשנת 614, התחתנה רוקיה עם עות'מאן בן עפאן, ואף התלוותה אליו בהגירה לחבש.
בשנת 616, ילדה רוקיה את עבדאללה, אשר נפטר שש שנים לאחר מכן.
רוקיה חלתה במחלה קשה במרץ 624, ומאוחר יותר במהלך אותו החודש היא נפטרה באל-מדינה.
רוקי בי הוא שם הבמה של רועי אסייג, ראפר, מפיק מוזיקלי ותקליטן ישראלי.
בתחילת דרכו, בעשור הראשון של המאה ה-21, הקים יחד עם די ג'י THC selector יואב רבן את ההרכב "Ninjah Sound System", הרכב דאב ורגאיי, בהרכב זה שימש כראפר.
מאוחר יותר, עם הצטרפותו של חברם עמית אי, שינו את שם ההרכב ל"אריות ירושלים".
הסט הוקלט בפאב הזאזא הירושלמי, במסגרת סדרת הוצאות רשת של הלייבל הירושלמי "מקלטתקליטים".
בשנת 2003 הוציא באותו הלייבל עם הרכב "כישלון" עם בנימין אורן וגבי קריכלי את האלבום "צרוב", אלבום אלקטרוני מאולתר שהוקלט בהופעות חיות.
באותו שנה רוקי היה ממקימי הקולקטיב "מקלט מוצאי שבת" יחד עם מארקי פאנק, אם סי קלין, רבל סאן, סגול 59, וולטר, אם סיריוס, וסקולמאסטר, ערב קבוע של פריסטייל היפ הופ בפאב הדיוואן שהוציא מיקסטייפ בשנת 2003, שתיעד את התתרחשות באותם ערבים.
ב-2003, יצא בלייבל "Audio Collage" אלבום הבכורה של רוקי בי, "ניצחון".
האלבום היה בין אלבומי ההיפ הופ הראשונים בישראל ששילב אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, דאנסהול ודאב.
באותה תקופה, ניסה רוקי בי להקים את ההרכב "מורכב שלם".
ההרכב לא הוציא קטעים לאור והתפרק לאחר תקופה קצרה.
ב-2006, יחד עם המפיק מארקי פאנק, הוציא רוקי בי אלבום משותף בשם "שושנת הרוחות".
האלבום יצא בלייבל "אגיטפופ" .
האלבום היה לאחד מהאלבומים היחידים שהופצו בלייבל.
באותה שנה, ראה אור אלבום משותף של רוקי בי יחד עם "בן יהוה" גבריאל בן חורין מלהקת ישראל (להקה), בשם "שירים למאמין".
האלבום יצא בלייבל האינדי המחתרתי "מ.ר.י".
ב-2010 הוציא את האלבום "לא בשביל משהו", יחד עם מפיק המוזיקה האלקטרונית "גבי להלה".
לאחר מכן יצר את ההרכב נפט יחד עם המפיק גוביבוש, ביחד הם הוציאו ב-2015 אלבום בשם "מת" בלייבל הבריטי Generation Bass, ההרכב התפרק בעקבות מעבר של הצמד לברלין והופיע פעם אחת נוספת בפסטיבל החזית בירושלים ב-2015.
לאחר המעבר לברלין הוא המשיך תחת שם האמן Tropikal Camel, פרויקט אלקטרוני שמשלב השפעות ערביות וצפון אפריקאיות, הפרויקט הוציא שלושה אלבומים, והופיע ברחבי העולם.
ב-2020, הוציא מיני-אלבום משותף יחד עם חבר ההרכב פלא אוזן, הראפר רויסון, בשם "עבד עברית".
רוִֹקי לינוקס היא הפצת לינוקס שפותחה על ידי Rocky Enterprise Software Foundation,הכוונה היא להיות מהדורה מלאה, תואמת בינארית "במורד הזרם", עם שימוש בקוד המקור של מערכת ההפעלה Red Hat Enterprise Linux (או RHEL) מטרת הפרויקט היא לספק מערכת הפעלה ארגונית הנתמכת על ידי קהילה בדרגת ייצור.
רוקטסן רוקט סאנאיי וו טיג'רט (בטורקית: Roketsan Roket Sanayii ve Ticaret AS) היא חברה לייצור כלי נשק וקבלן הגנה טורקי מרכזי באנקרה.
החברה נוסדה בשנת 1988 על ידי הוועדה העליונה לתעשיות הביטחוניות של טורקיה (SSİK) בכדי להקים בסיס תעשייתי במדינה לטכנולוגיות טילים, החברה הפכה במהירות לאחת מ-500 התאגידים התעשייתיים המובילים בטורקיה.
מחזיקי המניות הנוכחיים של רוקטסן כוללים את קרן הכוחות המזוינים של טורקיה (55.5%), ASELSAN (15%), MKEK (15%), Vakıflar Bankas-ı (10%), HAVELSAN (4.5%).
רוקטסן ידועה בעיקר בזכות מגוון הרקטות המונחות והבלתי מונחות שלה, כמו גם טילים ופצצות מונחות כגון Bora, Atmaca, Cirit, UMTAS ו- OMTAS.
החברה גם מייצרת ברישיון מערכות כמו טילי סטינגר, רפייר ו-ESSM ומספקת פתרונות טכנולוגיים והנדסיים לפלטפורמות אזרחיות וצבאיות משולבות אחרות.
ההתפתחויות האחרונות נותנות דגש לפצצות חכמות בקוטר קטן עבור מל"טים.
רוקטסן היא החברה הטורקית היחידה שקיבלה אישור CMMI/DEV 3 על כל תהליכי התכנון והפיתוח שלה.
החברה היא גם אחת ממארגנות "פסטיבל החלל והטכנולוגיה של טכנופסט".
רוקטסן חתמה על חוזה בשנת 2013 לבניית הפרויקט של מערכת שיגור החללית הלאומית של UFS.
בשנת 2013 אישרה ממשלת טורקיה את הקמת מרכז שיגור הלוויין הראשון שלה על ידי רוקטסן.
באוגוסט 2020 הוקמה "רוקטסן שיגור לוויינים", מרכז מתקדם למערכות חלל ומרכז לטכנולוגיות מתקדמות.
ב-29 ביוני 2021 נחתם מזכר ההגנה של הממשלה לממשלה (G2G) בין טורקיה לבנגלדש.
לדברי ד"ר איסמעאיל דמיר, נשיא "נשיאות התעשייה הביטחונית", הסכם ייצוא מוצרים שונים של רוקטסן נחתם עם בנגלדש.
רוקטסן מסרה את TRG-300 טייגר MLRS לצבא בנגלדש ביוני 2021 בהסכם נפרד.
עד אוגוסט 2016 הייתה מורכבת מסרגיי ז'וקוב ואלכסיי פוטחין .
ב-1997 יצא אלבום האולפן הראשון של הלהקה בשם "דישיטה רובנומרנו".
השירים "מאליש" («Малыш») ו-"סטודנט" («Студент») מתוך האלבום נכנסו לעשירייה הראשונה של המצעדים של "רוסקויה רדיו".
ב-1998 יצא אלבום עוד יותר מוצלח בשם "סדלייטה פוגרומצ'ה".
עם להיטים, שחלקם מזוהים עם מוזיקת הפופ הרוסית של סוף שנות ה-90: "קרושקה מויה" («Крошка моя») ו"צ'וז'ייאה גובי" («Чужие губы»).
ב-1999 יצא האלבום "בז טורמוזוב" .
לדברי ז'וקוב, האלבום נמכר ב-12 מיליון עותקים, מתוכם 8 פיראטיים.
בשנת 2000 הקליטה הלהקה הגרמנית "ATC" קאבר לשיר "Pesenka" מתוך האלבום "סדלייטה פוגרומצ'ה".
השיר בשם «(Around the World (La La La La La)» נכנס לטופ-30 של בילבורד הוט 100 ולטופ-20 של האנגלים.
ב-2024 יצא הסרט רוקי וורך!
, שמספר על הדרך שעברה הלהקה.
רוקי המחזמר הוא מחזמר משנת 2012, עם לחן מאת סטפן פלהרטי , מילים מאת לין אהרנס ותסריט מאת תומאס מיהן וסילבסטר סטאלון.
המחזמר מבוסס על הסרט משנת 1976 בעל אותו השם שנכתב על ידי סטאלון.
הבכורה העולמית של המחזמר התקיימה בשנת 2012 בעיר המבורג, והמחזמר נפתח בברודוויי בשנת 2014 בתיאטרון ווינטר גרדן .
הבכורה העולמית של רוקי המחזמר התקיימה ב-18 בנובמבר 2012 בהמבורג.
ב-28 באפריל 2013, הוכרז שהמופע ייפתח בברודוויי במרץ 2014. ב-26 באוגוסט הוכרז שהמופע ייפתח ב-13 במרץ 2014 בתיאטרון ווינטר גרדן, וההצגות המקדימות יתחילו ב-11 בפברואר 2014. ההצגה המוקדמת הראשונה נדחתה בשל קשיים טכניים שנגרמו בעקבות בעיות חשמל באזור.
ההצגות המוקדמות נדחו ל-13 בפברואר.
מכירת הכרטיסים למופע החלה ב-13 בספטמבר 2013. צוות השחקנים של המחזמר הופיע בטקס פרסי הטוני ה-68 ביוני 2014. המופע הסתיים ב-17 באוגוסט 2014.
רוקי המחזמר הגיע לפראג לריצה קצרה של 4–5 חודשים.
המחזמר הוצג במרכז הקונגרסים של פראג .
"Wanna Know Why" - רוקי, מיקי, באדי וגאזו
"One of Us" - להקהמערכה שנייה
תפקידים מרכזיים וצוות שחקנים מקורי
דמותצוות שחקנים מקורי ברודוויירוקי בלבואהאנדי קרלאדריאן פנינומרגו סייברטאפולו קרידטרנס ארצ'ימיקי גולדמילדאקין מת'יוספאולי פנינודני מסטרוג'ורג'יוגלוריהג'ניפר מאדג'גאזואריק אנדרסוןבאדיג'ון שיאפה
ההפקה של רוקי המחזמר בהמבורג קיבלה ביקורות חיוביות מהמבקרים.
רוקי הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי משנת 1976 בבימויו של ג'ון ג'י אבילדסן שנכתב על ידי סילבסטר סטאלון, שגם מככב בו בתפקיד הראשי.
מככבים בו גם טליה שייר, ברט יאנג, קארל ות'רס וברג'ס מרדית'.
בסרט, רוקי בלבואה (סטאלון), מתאגרף חסר השכלה וגובה חובות, זוכה להזדמנות בלתי סבירה באליפות העולם במשקל כבד של אפולו קריד (ות'רס).
העבודה על הסרט החלה במרץ 1975, לאחר שסטאלון כתב את התסריט תוך שלושה ימים.
תהליך ההפקה הפך סבוך לאחר שסטאלון סירב לאפשר את עשיית הסרט אם לא יופיע בו בתפקיד הראשי.
בסופו של דבר הסכימו "יונייטד ארטיסטס" לדרישתו של סטאלון.
הצילומים החלו בינואר 1976 ונערכו בעיקר בפילדלפיה.
מספר מקומות המופיעים בסרט, כגון "מדרגות הרוקי" (שצולמו במוזיאון פילדלפיה לאמנות), נחשבים מאז לציוני דרך תרבותיים.
הסרט הוצג בהצגת בכורה בעיר ניו יורק ב-21 בנובמבר 1976, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-3 בדצמבר.
"רוקי" הפך לסרט הרווחי ביותר של 1976, כשהכניס למפיקיו כ-225 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט זכה לשבחי הביקורת על כתיבתו, הופעתו, הסיפור של סטאלון, כמו גם על הבימוי, הצילום והעריכה של הסרט.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמטי הטוב ביותר.
הוא היה מועמד בעשר קטגוריות לפרסי אוסקר וזכה בשלושה, כולל "הסרט הטוב ביותר".
הוא דורג על ידי פרסומים רבים כאחד הסרטים הגדולים בכל הזמנים.
בשנת 2006, ספריית הקונגרס האמריקאית בחרה ברוקי לשימור ברשימת הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל היותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
ב-1975, אלוף העולם באגרוף במשקל כבד, אפולו קריד, מכריז על תוכניות לערוך קרב על התואר בפילדלפיה.
עם זאת, חמישה שבועות מתאריך הקרב מתברר לו כי יריבו המתוכנן אינו מסוגל להתחרות עקב יד פצועה.
מכיוון ששאר המחליפים הפוטנציאליים אינם זמינים, מחליט קריד לתבל את הדברים על ידי מתן הזדמנות למתמודד מקומי לאתגר אותו.
קריד בוחר ברוקי בלבואה, מתאגרף איטלקי אמריקאי, שנלחם בעיקר במכוני אגרוף קטנים ועובד כגובה חובות עבור מלווה בריבית, על בסיס הכינוי שלו: "הסטליון האיטלקי".
רוקי נפגש עם האמרגן ג'ורג' ג'רגנס לאחר שנאמר לו שקריד מחפש יריב מקומי.
חסר רצון בתחילה, רוקי בסופו של דבר מסכים לקרב תמורת 150,000 דולר.
רוקי עובר מספר שבועות של אימונים לא שגרתיים, כמו שימוש בגוויות של בשר בקר כשקי אגרוף.
מאוחר יותר פונה אל רוקי מיקי גולדמיל, מתאגרף לשעבר במשקל תרנגול שהפך למאמן שאת מכון האגרוף שלו רוקי נוהג לפקוד, לגבי אימונים נוספים.
רוקי לא מוכן בהתחלה, שכן מיקי לא הראה עניין רב לעזור לו בעבר וראה בו כישרון מבוזבז, אבל בסופו של דבר רוקי נענה להצעה.
רוקי מתחיל לבנות מערכת יחסים רומנטית עם אדריאן פנינו, שעובדת במשרה חלקית בחנות החיות.
אחיו של אדריאן וחברו הטוב של רוקי, פאולי, עוזר לרוקי לצאת לדייט עם אחותו ומציע לעבוד איתו כאיש פינה לקרב.
פאולי מקנא בהצלחתו של רוקי, אך רוקי מרגיע אותו בכך שהסכים לפרסם את עסק אריזת הבשר שבו עובד פאולי כחלק מהקרב הקרוב.
בלילה שלפני הקרב, רוקי חסר שינה מבקר באולם הספקטרום ומתחיל לאבד ביטחון.
הוא מתוודה בפני אדריאן שהוא לא מאמין שהוא יכול לנצח, אבל שואף לעמוד בכל הסיבובים של הקרב, מה שאף לוחם אחר לא עשה, כדי להוכיח את עצמו לכולם.
ביום השנה החדשה, הקרב נערך כשקריד עושה כניסה דרמטית בלבוש ג'ורג' וושינגטון ואחר כך דוד סם.
בשל הביטחון המופרז שלו, רוקי מפיל אותו בסיבוב הראשון - הפעם הראשונה שקריד הופל אי פעם.
צנוע ומודאג, קריד לוקח את רוקי ברצינות רבה יותר בהמשך הקרב.
הקרב נמשך במשך כל חמישה עשר הסיבובים, כאשר שני הלוחמים סובלים מפציעות שונות.
רוקי, עם מכות בראש ועיניים נפוחות, דורש לחתוך את העפעף הימני שלו כדי להחזיר לו את הראייה.
אפולו, עם דימום פנימי וצלע שבורה, מתקשה לנשום.
עם סיום הקרב, המיומנות המעולה של קריד מתנגדת ליכולתו הבלתי מוגבלת לכאורה של רוקי לספוג חבטות וסירובו העיקש לרדת.
כשהפעמון האחרון נשמע, כששני הלוחמים מחבקים זה את זה, הם מבטיחים זה לזה שלא יהיה קרב חוזר.
אחרי הקרב, שדרני הספורט והקהל משתוללים.
ג'רגנס מכריז ברמקול שהקרב היה "התצוגה הגדולה ביותר של אומץ וסיבולת בהיסטוריה של הזירה", ורוקי קורא שוב ושוב לאדריאן, שרצה למטה ונכנסת לזירה.
בעוד ג'רגנס מכריז על קריד כמנצח בנקודות מתוקף החלטת שופטים, רוקי ואדריאן מתחבקים ומצהירים על אהבתם זה לזה, ללא קשר לתוצאות הקרב.
סילבסטר סטאלון, בתור רוברט "רוקי" בלבואה
טליה שייר, בתור אדריאנה "אדריאן" פנינו
ברט יאנג, בתור פאולי פנינו
קארל ות'רס, בתור אפולו קריד
ברג'ס מרדית', בתור מייקל "מיקי" גולדמיל
תאיר דייוויד, בתור ג'ורג' "מיילס" ג'רגנס
ג'ו ספינל, בתור טוני גאזו
טוני ברטון, בתור טוני "דיוק" אוורס
פדרו לאבל, בתור ספיידר ריקו
סטן שו, בתור "הדיפר הגדול" בראון
אל סילבאני, החובש של רוקי, שמו גם בסרט
רוקי רואד הוא סוג של קינוח מהמטבח האמריקאי.
רוקי רואד הוא חטיף מתוק ללא אפייה המבוסס על שוקולד ורכיבים נוספים, כמו למשל: מרשמלו, שברי עוגיות, חתיכות אגוזים מסוגים שונים ועוד.
מרכיבי הקינוח נוטים להשתנות בהתאם לאזורי העולם השונים.
באזורים המושפעים מבריטניה רוקי רואד מכונה טיפין .
השם רוקי רואד המזוהה עם המטבח האמריקאי והאוסטרלי הוא נפוץ יותר משאר השמות האחרים של חטיף זה.
החטיף מוגש בדרך כלל כשהוא כבר חתוך למנות אישיות כמו בראוניז, ובארצות הברית הוא גם מוכר כטעם של גלידה.
הכנת החטיף נעשית על ידי ערבוב שוקולד מומס עם שאר המרכיבים האחרים, את השוקולד ממיסים באיטיות ולאחר הערבוב מקררים אותו להתייצבות לפני ההגשה.
לאחר שהשוקולד המומס התקרר ניתן לחתוך אותו לחתיכות בצורות שונות, לרוב חתיכות מרובעות.
השם שלו מגיע מהטקסטורה של הקינוח, שהוא אינו "חלק" ואחיד אלא גבישי.
מקורו של הקינוח שנוי במחלוקת; יש הרבה חברות אמריקאיות שטוענות שהן אלו שהמציאו את החטיף כבר ב.
ישנן גרסאות לפיהן החטיף הומצא באוסטרליה כבר בשנת 1853, על בסיס מאכלים שונים שהביאו איתם המהגרים אשר התקלקלו במסע הארוך לאוסטרליה, ועורבבו עם אגוזים מקומיים.
במקום לזרוק את אותם החטיפים שהביאו איתם המהגרים הם ערבבו אותם עם שוקולד מקומי וכך נוצר החטיף.
גרסה נוספת למקור הקינוח הזה טוענת שהטעם נוצר על ידי ויליאם דרייר (William Dreyer) שבמהלך שנות השפל הגדול בארצות הברית חתך מרשמלו ושקדים במספרי-התפירה של אשתו והוסיף אותם לגלידה בטעם שוקולד של חברת "דרייר".
המרכיבים העיקריים של גרסת הרוקי-רואד האוסטרלי המסורתי הם:
שוקולד חלב (לפעמים משתמשים בשוקולד מריר או לבן)
שבבי קוקוס מיובשים או קוקוס מגורר
המותג המסחרי המפורסם ביותר של רוקי רואד באוסטרליה, הוא גרסת "המתכון המקורי" של חברת השוקולד האוסטרלית "דארל ליאה" הנמכרת בשם "Rocklea Road".
גרסה זו אינה מכילה דובדבנים, והיא מכילה נתחי מרשמלו גדולים יחסית והרבה קוקוס.
המרכיבים העיקריים בגרסת הרוקי-רואד האנגלי המסורתי הם:
ציפוי דק של אבקת סוכר (לא חובה)
המרכיבים העיקריים ברוקי-רואד האמריקאי המסורתי הם:
הגרסה הפופולרית ביותר של החטיף הזה בארצות הברית היא בצורת גלידה, המורכבת מגלידת שוקולד, מרשמלו (או לפעמים "מערבולת מרשמלו" - marshmallow swirl) ואגוזים.
חברת הממתקים אנאבל מייצרת חטיף בשם "רוקי רואד" המכיל מרשמלו, שכבת שוקולד דקה ואגוזי קשיו.
למותג "בטי קרוקר" יש מתכון משלו לרוקי רואד.
רוקי: הסיפור האמיתי הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מתח ופעולה, בכיכובם של לייב שרייבר, נעמי ווטס, אליזבת מוס, ורון פרלמן.
הסרט הוקרן לראשונה ב-2 במאי 2016 בפסטיבל הסרטים של ונציה, והוא מבוסס על רוקי מאת סילבסטר סטאלון.
העלילה מתמקדת בצ'אק וופנר, סוחר סמים ואלכוהול מניו ג'רזי, שבלילה מסתובב במסיבות עם בנות.
שהתגייס לצבא הוא בלט בתחומי התאגרפות, ושהשתחרר התחיל לעשות קרבות מקצועיים.
בשנת 1975 עשה קרב עם מוחמד עלי, שהצליח לשרוד 15 סיבובים, למרות הציפיות ממנו.
סילבסטר סטאלון החליט לעשות עליו תסריט של סרט בשם רוקי, כדי לפחות לעשות משהו בזמן שהיה עני.
הסרט הצליח כל כך, שבעקבותיו יצאו עוד סרטים, אבל כולם לא הבינו מי עומד באמת מאחורי זה: המתאגרף המקצועי לשעבר: צ'אק וופנר.
הסרט מבוסס על ההיסטוריה של סרט הדרמת ספורט המצליח משנת 1976, רוקי, מאת השחקן התסריטאי סילבסטר סטאלון.
הסרטים הצליחו, בגלל זה היו לו 6 סרטים ו-3 סרטי ספין-אוף, משנת 1976 עד היום, וצ'אק וופנר נשאר עד היום ההשראה לסרטים המצליחים.
רוקי 4 הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי מ-1985 בבימויו של סילבסטר סטאלון, שגם כתב את התסריט ומככב בו בתפקיד הראשי.
הסרט מהווה את הסרט הרביעי בסדרת זיכיון סרטי רוקי, וסרט המשך ל"רוקי 3" מ-1982.
הסרט מתחיל בדיוק באותה נקודה שבה הסרט הקודם הסתיים, רוקי שב להיות אלוף העולם באגרוף משקל כבד.
לאחר יום הולדתו של פולי, איוון דראגו, מתאגרף קשוח מרוסיה, מגיע לאמריקה ובטוח שהוא יכול לנצח כל מתאגרף.
אפולו קריד, שנעלם מזירת האגרוף קרוב ל-5 שנים, רוצה לחזור ונענה לאתגר, בעוד שלא מקשיב לכולם שאומרים לו לא לעשות זאת.
הקרב מתחיל שאפולו בטוח בניצחונו ועושה בהתחלה הצגה אחת גדולה.
שהקרב מתחיל, אפולו שורד כסיבוב וחצי בלבד, כאשר בסיבוב השני הוא מקבל מהלומות קשות מדראגו.
רוקי נחוש לעצור את הקרב כדי שאפולו לא ימצא את דרכו לבית חולים, אך אפולו מאיים עליו שלא יעצור.
לקראת תום הסיבוב השני, קריד מוצא את מותו בזירה.
רוקי אכול אשמה על כך שלא עצר את הקרב.
כדי להחזיר את הכבוד לחברו הטוב, הוזמן למסיבת עיתונאים עם דראגו כדי שידברו על קרב שייערך ביניהם ברוסיה.
בגלל שלא מרשים על הקרב, זה לא קרב על התואר.
רוקי ופולי טסים לרוסיה, שם רוקי מתחיל את האימון הכי קשה שעבר אי פעם.
באמצע האימונים, רוקי פוגש באדריאן שטסה אליו.
רוקי ממשיך באימונים הכי קשים שעבר, וגם דראגו.
בזמן הזה, רוקי כמעט ונשאר לבד, בעוד שבדראגו תומכת מדינה שלמה.
הקרב הגדול מגיע, ורוקי ודראגו מזיעים מכף רגל ועד ראש.
הפעמון נשמע, הקרב מתחיל, ורוקי מתחיל ליפול שוב ושוב, וחושב שאולי הוא יכול להפסיד בקלות למתאגרף היריב שלו.
רוקי ממשיך ליפול, ומאמנו, אדריאן ופולי מתחילים לחשוש, עד שפתאום כל רוסיה מתחילה לתמוך ברוקי.
דראגו חושש, ורוקי מתחיל באותו הזמן להיות רציני.
דראגו נופל לאחר קרב ארוך במיוחד, ולא מצליח לקום.
רוקי אומר לכולם ש"כל אחד יכול להשתנות", וכולם מסכימים אותו ואוהבים שהוא ניצח, ומתחילים לא לאהוב את דראגו.
על סרט זה אמר רוקי:"המנצח הוא לא זה שמחטיף יותר, אלא האחרון שנשאר על הרגליים בסוף הקרב".
סילבסטר סטאלון בתור רוברט "רוקי" בלבואה.
טליה שייר בתור אדריאן "אדריאנה" פנינו.
ברט יאנג בתור פולי פנינו.
קארל ות'רס בתור אפולו קריד.
דולף לונדגרן בתור איון דראגו.
בריג'יט נילסן בתור אשתו של דראגו.
רוקי 5 הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי מ-1990 בבימויו של ג'ון ג.
אבילדסן שנכתב על ידי סילבסטר סטאלון, שגם מככב בו בתפקיד הראשי.
בסרט מככבים גם טליה שייר, טומי מוריסון, וסייג' סטאלון.
הסרט מהווה את הסרט החמישי בסדרת זיכיון סרטי רוקי, וסרט המשך ל"רוקי 4" מ-1985.
לדעתו של במאי הסרט, הסרט לא הצליח כי הוא רצה שרוקי ימות, אך המפיקים לא אישרו זאת.
רוקי חוזר חזרה לפילדלפיה, וגילה שבעקבות הקרב עם דראגו, יש לו פגיעות במוח, ושעוד קרב יפגע בו לצמיתות.
במקביל, רואה החשבון של רוקי איבד את כל כספו, ורוקי מוכר את כל הדברים שלו כמעט כדי להתאושש כלכלית.
רוקי מתחיל לאמן צעיר מבטיח בשם טומי גאן.
(טומי מוריסון) בנו, (סייג' סטאלון) מתחיל לקנא ביחסו של רוקי אל גאן.
גאן בוגד ברוקי, מחליף מאמן, הופך לאלוף העולם, ורוצה לעשות עם רוקי קרב, בעקבות האירועים יחסו של רוקי לבנו משתנה לטובה.
כשגאן פוגש את רוקי במסעדה, הוא כופה עליו קרב רחוב, שרוקי יוצא בו מנצח.
בסצנה האחרונה של הסרט, רוקי ובנו עולים על מדרגותיו של רוקי, ליד פסלו של רוקי.
הסרט הזה, שסטאלון ליהק את בנו במציאות לשחק בו גם את בנו בעלילה, לא הצליח בקופות ולא זכה להצלחה אצל אוהדי סדרת הסרטים של רוקי.
טליה שייר בתפקיד אדריאנה "אדריאן" פנינו.
סייג' סטאלון בתור רוברט "רובי" בלבואה.
טומי מוריסון בתור טומי גאן.
רוקי בלבואה הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי מ-2006, בבימויו של סילבסטר סטאלון, שגם כתב את התסריט ומככב בו בתפקיד הראשי.
הסרט הוא הסרט הסוגר והשישי בסדרת זיכיון סרטי רוקי, וסרט המשך ל"רוקי 5" מ-1990.
הסרט יצא 16 שנה בדיוק אחרי הסרט הקודם, ו-30 שנה בדיוק אחרי הסרט הראשון.
רוקי כבר מבוגר ואלמן, שהולך כל יום לבקר בקבר של רעייתו, אדריאן.
בנו כבר גדול ונמצא עמו פחות בקשר.
רוקי מקבל הזמנה ממתאגרף צעיר בשם מייסון דיקסון, שמאתגר אותו לקרב אגרוף מולו.
רוקי מתאמן קשה כדי לנצח בקרב, אך מפסיד בקרב הגדול.
יחד עם זאת הוא זוכה באהבת הקהל, שרוצה לראות רק את המתאגרף האגדי בפעולה.
מיילו ונטימיליה בתור רוברט "רובי" בלבואה.
רוקי 2 הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי מ-1979 בבימויו של סילבסטר סטאלון, שגם כתב את התסריט ומככב בו בתפקיד הראשי.
הסרט מהווה את הסרט השני בסדרת זיכיון סרטי רוקי, וסרט המשך ל"רוקי" מ-1976.
הסרט מתחיל בהצגת הקרב הגדול שבסוף הסרט הקודם, כשרוקי בלבואה מפסיד לאפולו קריד, אלוף העולם באגרוף במשקל כבד, בהחלטת השופטים.
רוקי ואפולו נשלחים לאותו בית חולים.
למרות שסיכמו ביניהם שלא יהיה קרב חוזר, אפולו מזמין את רוקי לקרב נוסף כדי להוכיח שניצחונו לא היה מקרי, אך רוקי מוותר ופורש מאגרוף.
חברתו של בלבואה, אדריאן, תומכת בהחלטתו, וכך גם רופאיו, שמבשרים להם שרוקי יזדקק לניתוח לטיפול בהיפרדות רשתית, מצב שעלול להוביל לעיוורון.
בביקור אצל אפולו המתאושש מהקרב, רוקי שואל אותו אם הוא נתן את כל כולו בקרב.
לאחר שחרורו מבית החולים, רוקי נהנה ממעמדו החדש כידוען.
סוכן אמנים רואה בו פוטנציאל התעשרות באמצעות פרסום והענקת חסות מסחרית, והודות למצבו הכלכלי המשופר, רוקי אוזר אומץ ומציע לאדריאן נישואים.
אדריאן מסכימה והם נישאים בטקס קטן.
זמן קצר אחר כך אדריאן מגלה שהיא בהיריון.
בינתיים, אפולו קריד, שכועס עקב מכתב שנאה שקיבל ובו נטען שהקרב היה מכור כדי שאפולו יצליח להגן על תוארו כאלוף העולם, מחליט שקרב חוזר נגד רוקי הוא הדרך היחידה להוכיח שתוארו מוצדק.
מכיוון שהקרב האחרון הוא היחיד בקריירה שלו לגביו קיים בציבור ספק, אפולו הופך כפייתי בנושא, ודורש מאנשי צוותו לעשות כל מה שנדרש כדי לגרום לרוקי לחזור מפרישתו לקרב אגרוף חוזר נגדו.
זאת למרות הפצרות חבריו ובני משפחתו לחדול מכך, שכן יכולתו של רוקי לספוג מכות ולהחזיק מעמד בקרב עשויה לסכן את תוארו של קריד, שאולי לא יצליח להגן עליו בשנית.
בתחילה, רוקי מתעלם ממסע ההכפשות של קריד ואנשיו שנועד לגרום לו להסכים לקרב חוזר, אך התנהלות כלכלית שגויה של רוקי גורמת לכספו לאזול במהרה.
לאחר מספר ניסיונות תעסוקה כושלים (בהם עבודה במפעל הבשר שגיסו, פולי, עובד בו, עד לפיטוריו עקב קיצוצים), רוקי מבקר את מאמנו ומנהלו מיקי גולדמיל בחדר הכושר שלו, כדי להתייעץ איתו לגבי האפשרות לחזור לאגרוף.
מיקי מסרב נחרצות מתוך דאגה לבריאותו של רוקי, אך משנה את דעתו לאחר שאפולו מעליב את רוקי בפומבי.
אדריאן מתעמתת עם רוקי עקב הסכנות שבאגרוף ובגרימת נזק בלתי הפיך לראייתו.
רוקי מתעקש שלהתאגרף זה כל מה שהוא יודע לעשות, ושכך יוכל לפרנס את משפחתו.
אדריאן מתמידה בסירובה לתמוך בו, שכן הפר את הבטחתו.
רוקי מתחיל להתאמן בהנחיית מיקי, אך הוא אינו ממוקד באימון עקב התנגדותה של אדריאן.
אחיה של אדריאן, פולי, מתעמת איתה בנושא, ובמהלך העימות היא מתעלפת, מובהלת לבית החולים ומתחילה לידה מוקדמת.
התינוק נולד פג אך בריא, ואדריאן נכנסת לתרדמת.
רוקי מאשים את עצמו בכך ונשאר ליד מיטתה עד שתתעורר, ואף נמנע מללכת לראות את בנו התינוק עד שניתן יהיה להעבירו לחדרה של אימו.
כשאדריאן מתעוררת מהתרדמת, היא מוצאת את רוקי ליד מיטתה.
זמן קצר אחר כך בנם מוכנס לחדר, והם קוראים לו רוברט "רוקי ג'וניור".
אדריאן נותנת את ברכתה לקרב החוזר באומרה "אני רוצה ממך רק דבר אחד: נַצַּח!", ורוקי נכנס במהרה לכושר לקראתו.
בחג ההודיה, ליל הקרב, אפולו מכריז בפומבי כי מטרתו היא לנצח את רוקי בלא יותר משני סיבובים, וכך להוכיח כי ביצועיו של רוקי בקרב הראשון נגדו היו רק הצלחה מקרית.
לקרב זה, בניגוד לקרב הראשון, הגיע אפולו לאחר אימונים מפרכים.
כדי להגן על עינו הפגיעה, רוקי בוחר להתאגרף כשיד ימין היא הראשית , בניגוד לעמידה הרגילה שלו כמתאגרף שמאלי .
עמידה זו מתבררת במהרה כחיסרון משמעותי, הן משום שקריד מצליח להפיל אותו פעמיים, והן משום ביצועיו הגרועים באופן יחסי במרבית הקרב.
לקראת הסיבוב ה-15 והאחרון, קריד מוביל בנקודות בפער ניכר, ועליו רק לשמור על מרחק מבלבואה כדי לנצח בהחלטת שופטים.
אולם, מכיוון שקריד מעוניין לנצח את רוקי בנוקאאוט כדי לא להותיר ספק שהוא המתאגרף הטוב ביותר, הוא מתעלם מתחינות המאמן שלו וממשיך בקרב כרגיל.
בסיבוב האחרון רוקי חוזר לעמידתו הטבעית כשיד שמאל היא הראשית, ומנחית סדרת מהלומות נגד על קריד.
השניים, מותשים מהקרב הממושך, ממשיכים להכות זה את זה עד שרוקי משיג יתרון ומצליח להפיל את קריד.
המכה גורמת גם לרוקי לאבד את שיווי משקלו וליפול יחד איתו.
שניהם מתאמצים לחזור ולעמוד, אך בעוד שרוקי מצליח לעמוד לאחר ספירה עד 9 של השופט, אפולו קורס בחזרה לקרשים, מותש, ובכך זוכה רוקי בניצחון בנוקאאוט, ובתואר אלוף העולם באגרוף במשקל כבד.
בעודו מתראיין לכלי התקשורת, רוקי נושא נאום נרגש לקהל, מניף את חגורת האליפות מעל ראשו ופונה אל אשתו אדריאן, שצופה בקרב בטלוויזיה, באומרו: "היי, אדריאן, עשיתי זאת!" (במקור "Yo, Adrian, I did it!").
טליה שייר בתור אדריאנה "אדריאן" פנינו.
רוקי 3 הוא סרט דרמת ספורט אמריקאי מ-1982 בבימויו של סילבסטר סטאלון, שגם כתב את התסריט ומככב בו בתפקיד הראשי.
הסרט מהווה את הסרט השלישי בסדרת זיכיון סרטי רוקי, וסרט המשך ל"רוקי 2" מ-1979.
רוקי אוהב את כל הפרסום והתהילה, עד שאלמוני צעיר בשם קלאבר לאנג (מיסטר טי) אומר לרוקי שהוא יותר טוב ממנו ואף מזמין אותו לקרב.
בקרב, רוקי בטוח בניצחונו אך מגלה באמצע הקרב שמיקי, מאמנו האהוב, קיבל התקף לב, ורוקי מפסיד בקרב.
בערב רוקי הולך למכון הכושר שבו מיקי אימן אותו, שם הוא פוגש באפולו קריד, שאומר לו שהוא רוצה לאמן אותו, ועוד דבר שהוא לא מגלה.
רוקי מסכים להצעה, אך עדיין שקוע בדיכאון עמוק מאז המוות של מאמנו הקודם.
כשהוא מדבר עם אדריאן הוא מתחיל להיות רציני, ומתחיל להתאמן טוב.
בקרב הגדול, רוקי מפיל את קלאבר לאחר הרבה סיבובים, ורוקי שב להיות אלוף העולם באגרוף במשקל כבד.
הסוד של אפולו היה שהם יבואו למכון הכושר ויעשו קרב חוזר בין שניהם, בלי התקשורת.
סילבסטר סטאלון בתור רוברט "רוקי" בלבואה
טליה שייר בתור אדריאנה "אדריאן" פנינו
מיסטר טי בתור קלאבר לאנג.
רוקיזם ופופטימיזם (או פופיזם) הם טיעונים אידאולוגיים על מוזיקה פופולרית הרווחת בעיתונות המוזיקה המרכזית.
רוקיזם הוא האמונה שמוזיקת רוק תלויה בערכים כמו אותנטיות ואומנות, שהופכים אותה, לעומת ז'אנרים מוזיקליים אחרים, לז'אנר המוזיקלי הנעלה ביותר.
"רוקיסטים" עשויים לקדם את הסטריאוטיפים המופיעים במוזיקת רוק או יכולים לראות בז'אנר את המצב הנורמטיבי של המוזיקה הפופולרית.
לעומת זאת, פופטימיזם היא האמונה שמוזיקת פופ ראויה לביקורת מקצועית ולעניין כמו מוזיקת רוק.
מתנגדי הפופטימיזם מתארים את הרעיון כרעיון מקביל לרוקיזם שמעניק זכויות יתר למופעי הפופ, ההיפ הופ וה-R&B המפורסמים והנמכרים ביותר.
המונח "רוקיזם" נטבע לראשונה בשנת 1981 על ידי מוזיקאי הרוק הבריטי פיט ווילי .
עד מהרה מילה זו הופיעה ככינוי גנאי הומוריסטי בכתבי עיתונאי מוזיקה "אנטי-רוקיסטים".
המונח היה בדרך כלל בשימוש רק בעיתונות המוזיקה עד אמצע שנות ה-2000, והופעתו אז הייתה מיוחסת בחלקה לבלוגרים שהשתמשו במונח בדיונים אנליטיים.
בשנות ה-2000, התחילה הערכה מחודשת וביקורתית למוזיקת הפופ, ובעשור שלאחריו, הפופטימיזם דחק את הרוקיזם כאידאולוגיה הרווחת בביקורת המוזיקה הפופולרית.
בעוד שפופטמיזם נראתה ועודדה כתיקון לגישות הרוקיזם, מתנגדי הפופטימיזם טוענים כי גישה זו מגנה כוכבי פופ מסוימים מפני ביקורות שליליות כחלק מהמאמץ לשמור על קונצנזוס של התרגשות לא ביקורתית.
לעומת זאת, אחרים טוענים שלשתי האידאולוגיות יש פגמים דומים.
רוקי בלו היא סדרת טלוויזיה קנדית בכיכובם של מיסי פרגרים וגרגורי סמית'.
הסדרה נוצרה על ידי מורווין ברבנר, טאסי קמרון ואלן ואנסטון.
היא שודרה לראשונה ב-24 ביוני 2010.
ב-16 באוקטובר 2015, הוכרז כי הסדרה תסתיים לאחר שש עונות ולא תחזור לעונה שביעית.
בישראל, ניתן לראות את כל עונות הסדרה ב-Yes.
הסדרה מתרחשת בטורונטו, אונטריו, קנדה, ועוקבת אחר חייהם של חמישה שוטרים טירונים שעובדים בתחנה 15. על הטירונים ללמוד להתמודד לא רק עם חובותיהם כשוטרים, אלא גם עם הבעיות והציפיות של בני משפחה, חברים ומערכות יחסים רומנטיות במשרד.
אנדריאה "אנדי" גרייס מקנאלי (מיסי פרגרים) (עונות 1–6) – הדמות הראשית בסדרה.
היא מונעת מהרצון לעשות את הדבר הנכון אפילו עם זה אומר לשבור את החוקים.
אביה, טומי מקנאלי היה בלש במחלקת רצח שנשחק מהעבודה והחליט לפרוש.
כתוצאה מכך, היא סוחבת את המטען של אביה ומנסה להוכיח את עצמה בעבודתה.
אימה, קלייר, היא עובדת סוציאלית אשר נטשה אותה ואת אביה כשאנדי הייתה ילדה.
בתחילה היא הייתה במערכת יחסים הבלש לוק קאלאגן, כשהשניים עוברים לגור ביחד בסוף עונה 1. היא ולוק מתארסים אך היא נפרדת ממנו ונכנסת למערכת יחסים עם סם סוורק, השוטר המדריך שלה, כאשר אחרי פרידות רבות, ופעמים שהם חזרו אחד אל השני, השניים מתחתנים בסוף העונה האחרונה של הסדרה.
גייל פק (שרלוט סאליבן) (עונות 1–6) – היא מקורבת לבכירים במשטרה, ובגלל זה, היא נתפסת לעיתים קרובות בעיני אחרים כמי שזוכה ליחס מועדף.
אימה היא מפקחת, אביה פקח, אחיה בלש מצליח במחלקת סמים, והסנדק שלה הוא מפקד המשטרה.
בגלל זה, היא מרגישה צורך להוכיח לעצמה ולאחרים שהיא יכולה לעשות את העבודה ללא עזרה, מה שמבודד אותה משאר הטירונים.
הייתה במערכת יחסים עם כריס דיאז עד שהוא הלשין על אחיה ועם נפרדים.
בסוף עונה 5 היא מחליטה לאמץ את סופי, ילדה יתומה.
כריס דיאז (טרוויס מילנה) (עונות 1–6) – הוא מאמין בשרשרת הפיקוד, בלמלא פקודות, בלעשות את הדבר הנכון ומעל הכל, הוא מאמין בהגנה על החלשים.
הוא וגייל נכנסים למערכת יחסים עד שהוא מדווח על השחיתות של אחיה של פק והם נפרדים.
הוא השותף לדירה וחברו הטוב ביותר של דוב אפסטיין.
ניק קולינס (פיטר מוני) (עונות 3–6) – טירון חדש בתחנה.
ארוסה לשעבר של גייל פק.
הוא היה חייל בצבא ארצות הברית למשך 4 שנים לפני שהצטרף למשטרה.
קלואי פרייס (פריסילה פאיה) (עונות 4–6) – טירונית חדשה בתחנה.
היא ודוב נמצאים במערכת יחסים עד שהוא מגלה שהיא נשואה לווס.
אך בסוף הסדרה היא ודוב חוזרים להיות יחד.
דוב אפסטיין (גרגורי סמית') – כילד הוא היה חולה במחלה קשה.
אחיו הגדול, אדם, התאבד כשהם היו ילדים, דבר שדוב עד היום לא מבין למה הוא עשה.
הוריו היו "היפים" אבל סבא וסבתא שלו גידלו אותו ושילמו על לימודיו.
הוא מתערב בדברים גם שלא ביקשו ממנו, מה שהוביל להסתבכות בצרות מספר פעמים.
הוא השותף לדירה וחברו הטוב ביותר של כריס דיאז.
בסוף עונה 6 הוא קודם לדרגת בלש.
סמואל "סם" ג'יי סוורק (בן באס) – בתחילת הסדרה היה השוטר המדריך של אנדי.
הוא ידוע כמישהו שמקשיב לאינסטינקטים שלו יותר מלחוקים.
במהלך עונה 1, למרות שיש מתח רומנטי בינו ובין אנדי, הוא מתעקש שמערכת היחסים שלהם תישאר מקצועית בלבד.
אך בעונה 2 הוא ואנדי מתחילים במערכת יחסים רומנטית.
יש לו אחות, שרה, שהותקפה ביותר ילדה, זוהי הסיבה שהוא החליט להיות שוטר.
בעונה 4 הוא הופך לבלש.
בעונה 6 נולדת לו ילדה מרומן שהיה לו עם בלשית אחרת, והוא מתחתן עם אנדי.
סטיב פק (אדם מקדונלד) – אחיה הגדול של גייל.
בלש מושחת העובד במחלקת הנשקים והכנופיות.
הוא היה במערכת יחסים עם טרייסי אך כשהיא גילתה שהוא שוטר מושחת היא נפרדה ממנו.
ג'רי ברבר (נועם ג'נקינס) – גרוש.
הפך לבן הזוג של טרייסי, והם אף התארסו אך הם לא הספיקו להתחתן כי הוא נהרג מדקירה כשניסה למצוא את החוטף של גייל.
לוק קאלהאן (אריק ג'ונסון) – בלש במחלקת רצח.
היה במערכת יחסים עם אנדי עד שבגד בה.
נואל וויליאמס (מלאני ניקולס-קינג) – במקור הייתה קצינת הדרכה.
רצתה לפקד על תחנה 15 אך היא לא נבחרה.
במערכת יחסים עם פרנק באסט.
יש לה ילדה שנולדה במהלך הסדרה בשם אוליביה.
בעונה 4 היא מתארסת לפרנק ומאוחר יותר הם מתחתנים.
מרלו קרוז (רייצ'ל אנצריל) – לזמן מסוים היא בת זוגו של סם.
היא מגלה שיש לה הפרעה דו-קוטבית, היא מספרת לאנדי ומשביעה אותה לא לספר לאף אחד.
היא עוזבת את התחנה לזמן מה כדי להיות בלשית במחלקת מודיעין, אך כשהיא חוזרת בעונה 5 מתגלה שהיא בהריון עם הילד של סם ושהם ניהלו רומן.
בעונה 6, מרלו יולדת את הבת שלה ושל סם.
טרייסי נאש (אנוקה אוקומה) – העוגן עבור חבריה הטירונים.
יש לה ילד, ליאו, שהיא ילדה במהלך התיכון.
היא אם חד הורית שמנסה למצוא את האיזון בין עבודה למשפחה, עם זאת, זה לפעמים מפריע לה להיות שוטרת.
מאוחר יותר היא והבלש ברבר נכנסים למערכת יחסים, הוא מציע לה נישואין והם התארסו, אך הוא נהרג לפני שהספיקו להתחתן.
בעונה 3, טרייסי הופכת לבלשית.
בעונה 4, אחיה של גייל, סטיב פק, חוזר, והוא מפתח רגשות כלפיה.
היא שבורת לב לאחר שגילתה שסטיב היה מעורב בשערוריית השחיתות והיא עוזבת אותו.
אוליבר שו (מאט גורדון) – אחד מקציני ההדרכה של הטירונים, ותיק במשטרה.
יש לו אישה ושלוש בנות, אבל הוא ואשתו התגרשו במהלך הסדרה.
הוא יוצא עם מכשפה בשם סלרי.
הוא מקודם לסמל סגל בעונה 5, אך בוחר לחזור לתפקיד קצין במהלך עונה 6, אולם הוא מקבל מחדש את התפקיד בסוף עונה 6.
פרנק בסט (ליריק בנט) – גרוש טרי בתחילת הסדרה.
היה קצין הדרכה עד שהועלה לדרגת סמל.
במהלך עונה 2, הוא והשוטרת נואל וויליאמס היו במערכת יחסים.
בעונה 4, פרנק הציע נישואין לנואל ומאוחר יותר הם התחתנו.
לאחר אירועי סיום עונה 4, פרנק משוחרר מהמשטרה.
טומי מקנאלי (פיטר מקניל) – אביה של אנדי.
בעבר היה בלש במחלקת רצח, יש לו בעיית שתייה.
אשתו, קלייר, נטשה אותו ואת אנדי כשאנדי הייתה בת 12.
קלייר מקנאלי (ברברה וויליאמס) – אימה של אנדי.
היא ניהלה רומן עם פרופסור כשאנדי הייתה ילדה, וכתוצאה מכך היא החליטה לעזוב וביקשה מאנדי לעזוב איתה, אך היא סירבה.
לאחר מכן אביה של אנדי מקבל עליה משמורת ואוסר על קלייר לדבר איתה או לבקר אותה.
היא חוזרת לחייה במהלך תיק עבודה, שחושף רגשות סותרים רבים עבור שתיהן.
אנדי סוף סוף מקבלת אותה בחזרה, ובמהלך העונה, ניתן לראות אותן עושות דברים של אמא/בת ביחד.
דונובן בויד (אהרון אברמס) – בלש במחלקת רובים וכנופיות.
ג'ו רוסטי (קמיל סאליבן) – בלשית רצח.
היא חוזרת לתחנה בניסיון להחזיר אליה את לוק, רק כדי לגלות שהוא עם אנדי.
המצב הזה מעמיד אותה באמצע מערכת היחסים של לוק ואנדי.
סו טראן (מאיקו נגוין) – טכנאית פצצות.
היא פוגשת את דוב כשהוא לכוד על ידי פצצה במעבדת סמים ומצילה אותו.
בדייט הראשון שלהם היא עוזרת לו לפתור תיק שוד בבנק.
דוב והיא היו במערכת יחסים אך הוא נפרד ממנה.
הולי סטיוארט (עלייה אובריאן) – פתולוגית משפטית שהופכת עד מהרה לאחת מחברותיה הקרובות ביותר של גייל ובהמשך לבת זוגה כשהן נפגשות במהלך חקירה.
בסוף עונה 4, הולי וגייל נכנסות למערכת יחסים.
סמל ביילי (ג'ים קודרינגטון) – הוא נראה לאורך כל העונות 3–5 כשהצוות שלו עוזר לקצינים של תחנת 15.
סלרי (אמילי המפשייר) – סלרי יוצאת עם אוליבר.
הוא פגש אותה לראשונה כשנעצרה בחשד להרעלת מישהו, אך היא לא הייתה אשמה.
מאוחר יותר אוליבר לוקח אותה לחתונה של פרנק וזה היה כמו הדייט הראשון שלהם.
הסדרה הופקה על ידי "אנטרטיינמנט ואן", "קנווסט", "ת'אמפ", ו"אינק".
תסריט הפיילוט נכתב על ידי אילנה פרנק.
ב-21 ביוני 2010 ערוץ נגיש הכריז כי הסדרה תהיה הסדרה הראשונה שתעלה בבכורה עם שידור וידאו המתאים לאנשים עם ליקויי ראייה.
התפקיד הראשון שלוהק היה זה של אנדי מקנאלי, בגילומה של מיסי פרגרים, ואחריה לוהק גרגורי סמית' בתור דב אפשטיין.
ההפקה החלה ב-14 ביולי 2009 בטורונטו, והייתה צפויה להימשך עד נובמבר 2009. הופקו 13 פרקים לעונה הראשונה.
צילומי העונה השנייה התרחשו בין 1 בספטמבר 2010 ל-25 בינואר 2011. צילומי העונה השלישית התרחשו בין 25 באוגוסט 2011 ל-23 בינואר 2012. צילומי העונה הרביעית התרחשו בין 20 באוגוסט 2012 ל-25 בינואר 2013. שתי העונות האחרונות צולמו ביחד בין 20 בינואר 2014 ל-1 באוקטובר 2014.
ב-3 בספטמבר 2015, במהלך ראיון עם מיסי פרגרים בהוליווד ריפורטר, דווח כי העונה השישית תהיה העונה האחרונה של הסדרה.
"רוקי" הוא שיר מאת הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה, אשר יצא לאור ב-5 באוקטובר 2025 כחלק מהמיני-אלבום Van da'M.
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, שגם הלחין אותו לצד המפיק מתן דרור.
קודם לצאתו, הפך "רוקי" ללהיט ויראלי ברשת החברתית טיקטוק, לאחר שהודלף לרשת עוד טרם פרסומו הרשמי וצבר עשרות אלפי סרטונים ומיליוני צפיות.
"רוקי" נכתב מתוך גישה אמנותית-נרטיבית המאפיינת את יצירתה של אודיה, המשלבת בין חוויות אישיות לשפה ויזואלית-קולנועית.
לפי דבריה, השיר מוקדש "לכל מי שמרגיש שהוא רוקי, ולכל מי שגדל בג'סי כהן", ומסמל תחושת הישרדות, תקווה והתמודדות עם מציאות קשה.
הקליפ לשיר, בבימויו של עומר אלוני, מציג סצנות דרמטיות המדמות פתיח של סדרת הנוער "רוקי", ומשלב עלילה ודמויות בהשראת חיי השכונה.
השיר הופק מוזיקלית על ידי מתן דרור, אשר שיתף פעולה גם בשיר נושא של המיני-אלבום.
הקליפ משמש כהמשך טבעי למהלך השיווקי של אודיה, השואף לטשטש את הגבולות בין שיר, קליפ ונרטיב טלוויזיוני.
ההצלחה של "רוקי" נולדה מהדלפה שנגרמה לאחר שהסטייליסטית של אודיה, אור לוזון, העלתה בטעות קטע מהשיר לחשבון האינסטגרם שלה.
הקטע צבר תאוצה בטיקטוק, שם אלפי משתמשים יצרו סרטונים עם הפזמון "ברחובות הבודדים", עוד בטרם יציאת השיר הרשמית.
אודיה בחרה להצטרף לתופעה, ופרסמה בעצמה סרטון עם הכיתוב ההומוריסטי: "המדליף ממודלף פטור?", שהפך למם ויראלי בפני עצמו.
אין זו הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בהדלפה ככלי שיווקי על ידי אודיה; גם השיר "את לא יודעת כמה שאני אוהב אותך" הועלה לרשת טרם יציאתו הרשמית ויצר באזז דומה.
רוקסט (בשוודית: Roxette) הייתה להקת פופ רוק שוודית שהורכבה מצמד הזמרים מארי פרדריקסון (שירה) ופר גסלה (שירה וגיטרה).
הלהקה הגיעה לתודעה הציבורית בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 והייתה לאחת הלהקות המצליחות ביותר של תקופה זו.
לפני שהקימו את הלהקה בשנת 1986 פרדריקסון וגסלה כבר היו אמנים מבוססים בשוודיה.
פרדריקסון הוציא לאורך השנים מספר אלבומי סולו וגסלה היה הסולן והכותב של להקת יילנה טידר.
בעקבות המלצתו של מנהל חברת התקליטים שלהם, השניים הקליטו ביחד את השיר "Neverending Love" שהפך ללהיט בשוודיה.
לאורך השנים הלהקה הפיקה להיטים רבים שכיכבו במצעדי הפזמונים של מדינות רבות, כולל את הלהיטים "The Look", "Listen to Your Heart" ו-"It Must Have Been Love" שנכללו בפסקול הסרט הרומנטי הקלאסי אישה יפה.
לאחר שהלהקה הוציאה את אלבום האוסף , אשר הכיל את הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה, הלהקה לקח פסק זמן עד אשר הלהקה פרסמה בשנת 1999 את האלבום "Have a Nice Day" וב-2001 את האלבום "Room Service".
בשנת 2002 הלהקה החליטו לקח שוב פסק זמן מהפקת שירים חדשים ומסבבי הופעות לאחר שהתגלה גידול במוחה של פרדריקסון.
במהלך תקופה זו גסלה הוציא אלבומי סולו וחזר להופיע יחד עם להקת יילנה טידר, עד אשר ב-2009 רוקסט עלתה לבמה בפעם הראשונה מזה שמונה שנים.
בשנת 2011 הלהקה הוציא את האלבום "Charm School" שהיה אלבום האולפן הראשון של הלהקה מזה עשר שנים.
בשנת 2012 הלהקה הוציאה את אלבום האולפן "Travelling".
אלבום האולפן האחרון של הלהקה "Good Karma" יצא ב-2016. בדצמבר 2019 הלכה פרדריקסון לעולמה.
מאז 2021 גסלה החל להפיק מוזיקה תחת השם "PG רוקסט" ואלבום הבכורה של ההרכב הזה אשר נקרא יצא ב-2022.
ניתן לומר כי המוזיקה של רוקסט מסתכמת בשמו של האוסף שלה משנת 1995 – !Don't Bore Us, Get to the Chorus (אל תשעמם אותנו, גש לפזמון!).