tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, הסחר בין שתי המדינות הצטמצם ב-62% מ-2015, עקב ההאטה בכלכלה העולמית והצניחה במחירי הנפט.
משום כך, הציעה אינדונזיה לאנגולה ב-2017 לחתום על הסכם לשם שיפור יחסיהן הכלכליים.
אינדונזיה ואנגולה העמיקו את שיתוף הפעולה ביניהם בתחומים שונים, כגון גז טבעי, תעשייה ובנייה.
אינדונזיה הציעה לאנגולה עזרה בהפקת שמן דקלים.
היא סייעה לה גם במפעלים שהיו בבעלות המדינה, כגון קרונות רכבת ופעילות באירוספייס.
יחסי אינדונזיה–גאורגיה הם היחסים הבילטרליים בין אינדונזיה לגאורגיה.
היחסים בין שתי המדינות החלו ב-25 בינואר 1993, שנתיים לאחר התפרקות ברית המועצות בספטמבר 1991.
בחגיגות 100 שנות עצמאות גאורגית שהתקיימו בשגרירותה שבג'קרטה ב־2018, הובעה תקווה לחיזוק הקשרים בין המדינות.
על היחסים מול גאורגיה הופקדה שגרירות אינדונזיה בקייב, בירת אוקראינה.
באירוע קבלת פנים שנערך בה ב־2019 לציון 74 שנות עצמאות אינדונזית, השתתפו זוראב אלכסידזה, שהיה בעברו שגריר באינדונזיה, נציגי הפרלמנט, אנשי משרדי ממשלה גיאורגים, ואנשי סוכנויות שעסקו באפשרויות להרחבת שיתוף הפעולה הכלכלי.
סגן שר החוץ הגיאורגי התייחס באירוע זה להחלטה קודמת של ממשלת אינדונזיה לשלוח נציג למדינתו, לקראת הקמתה של נציגות רשמית.
לאינדונזיה אין ייצוג דיפלומטי בגאורגיה, ושגרירות אינדונזיה בקייב אמונה על היחסים עם גאורגיה.
רפובליקת אינדונזיה ומדינת קטר מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1976. היחסים בין אינדונזיה לקטר הם יחסים חמים משום חברותיהן בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי והיותן שתי מדינות משפיעות על העולם הערבי והאסלאמי בזירה הבינלאומית.
קטר מיוצגת באינדונזיה באמצעות שגרירות הנמצאת בעיר הבירה ג'קרטה ואינדונזיה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות הממוקמת בעיר הבירה דוחה.
בזכות הנפט שלה, הגז הטבעי שלה ומשאביה הרבים, קטר היא מדינה מבין העשירות בעולם.
נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו, ביקר ביקור רשמי ב-2006 בדוחה, כדי לפתות את הקטרים להשקיע באינדונזיה, בביקור נחתמו הסכמים רבים בתחומי החינוך והתרבות.
אמיר קטר, שייח חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני נסע לביקור רשמי בג'קרטה כמחווה לביקור הקודם.
במהלך הפורום לדמוקרטיה בבאלי IV בדצמבר 2011, ראש ממשלת קטר שייח מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני נפגש עם יודהויונו ואלה שוחחו.
סך היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2011 הגיע ל 683.6 מיליון דולר אמריקאי.
לפי הדו"ח, קטר סחרה הרבה יותר בשנת 2011. זאת בשל שני גורמים עיקריים; ראשון, האוכלוסייה והדמוגרפיה של קטר קטנה מכדי ליצור בביקושים למוצרי אינדונזיים, ואילו השני הוא גידול מתמיד לכאורה של צורך האינדונזי לנפט, מה שהופך את הייבוא הקטרי לאינדונזיה למשמעותי.
הייצוא האינדונזי לקטר כולל ריהוט, ציוד משרדי, נייר, מוצרי חשמל תעשייתיים וביתיים.
אינדונזיה היא בין יעדי ההשקעות של קטר.
בחודש מאי לשנת 2010, קטר הולדינגס, רשות ההשקעות קטר, הקימה קרן אינדונזית אשר שוויה הוא כמיליארד דולר אמריקאי.
חברת התקשורת הקטרית QETL מחזיקה 65 אחוזים ממניותיה של חברת התקשורת השנייה בגודלה באינדונזיה, PT Indosat, ושוויה הוא יותר משלוש וחצי מיליארד דולר.
מספר חברות אינדונזית השקיעו גם הן בקטר, כמעט כל אחת מהחברות קשורות לנפט, חברת הנפט הממשלתית האינדונזית - PT Pertamina היא בעליה של חברת הנפט Sector-3 הקטרית.
נכון ל-2016, יש כ-40 אלף אינדונזים אשר עובדים בקטר.
חלק מהם עובדים במגזר הנפט, ואילו אחרים עובדים כעובדי מדינה מקומיים.
קטר מבקשת עובדים מיומנים ומאומנים מאינדונזיה, במיוחד עובדי שמן וגז ואחיות.
לדברי משרד העובדים האינדונזי, בתחילת 2014, קטר פרסמה בקשה לעובדים אינדונזיים מיומנים למילוי אלף משרות פנויות שם.
בין היתר הם מתפקדים בתעשיית הנפט והגז, מלונאות ואירוח המגזר, טכנולוגיית המידע, ענף הבנייה, ורפואה.
יחסי אינדונזיה–עומאן הם היחסים הדיפלומטיים שבין אינדונזיה לבין עומאן.
לאינדונזיה יש שגרירות רשמית במסקט, ולעומאן יש שגרירות רשמית בג'קרטה.
שתי המדינות הן מדינות בעלות רוב מוסלמי, ושתיהן חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובמדינות הבלתי-מזדהות.
המגעים הראשונים בין תושבי אזור דרום חצי האי ערב לבין תושבי הארכיפלג המלאי החלו במאה ה-13 כאשר העומאנים והתימנים של היום סחרו עם האנשים שהתגוררו באזור אינדונזיה באותה התקופה.
העומאנים הגיעו לאינדונזיה דרך האוקיינוס ההודי והפיצו בה את האסלאם תוך כדי הסחר.
היחסים בין שתי המדינות העצמאיות כוננו רשמית בפעם הראשונה בשנת 1978. עומאן השתכנעה באותה תקופה כי יש לפתח קשרים ויחסים דיפלומטיים עם אזור המזרח הרחוק, הודו, הארכיפלג המלאי ועם הרפובליקה העממית של סין.
היחסים בין עומאן לאינדונזיה אמנם נוסדו בשנת 1978, אך השגרירויות של שתי המדינות נפתחו רק בשנת 2011.
בין 17 ביוני ל-18 ביוני בשנת 2000, ביקר נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד בעומאן.
ב-2013 עמד הייצוא מעומאן לאינדונזיה על 462.3 מיליון דולרים אמריקניים, ואילו הייבוא לעומאן מאינדונזיה (למעט חומרי אנרגיה) – על 193.92 מיליון.
ייבוא זה כלל עץ, נייר, רהיטים, מכשירים חשמליים, טקסטיל ומזון כאשר הייצוא מעומאן לאינדונזיה כלל בעיקר דלקים פוסיליים, עזרי כרייה, כימיקלים, ומינרלים.
יחסי אינדונזיה–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת אינדונזיה ורפובליקת סורינאם.
לשתי המדינות יחסים מיוחדים, המבוססים על היסטוריה משותפת כמושבות לשעבר של האימפריה ההולנדית.
מספר גדול של ג'אווניסים היגרו לסורינאם בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, במטרה לעבוד במטעים במדינה.
לאינדונזיה שגרירות בפרמריבו ולסורינאם שגרירות בג'קרטה.
שתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי ובפורום לשיתוף פעולה של מזרח אסיה ואמריקה הלטינית.
ראשית הקשרים בין אינדונזיה וסורינאם נמצאת בהגירת אינדונזים (בעיקר ג'אווניסים) לסורינאם במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19. על מנת לענות על הצורך בעובדים במושבותיה של הולנד, החלה הולנד לשלוח מספרים גדולים של ג'אווניסים לסורינאם במטרה שיעבדו בעיקר בחקלאות.
כיום, כ-70,000 אזרחים, 15% מהאוכלוסייה של סורינאם הם ג'אווניסים, וכמה מהשרים בממשלה הם ג'אווניסים.
היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדים בין שתי המדינות הוקמו רשמית ב-1975, אם כי כבר ב-1964 הייתה קונסוליה אינדונזית כללית בפרמריבו.
אינדונזיה רואה בסורינאם שותפה אסטרטגית באזור אמריקה הלטינית, שבאמצעותה ניתן יהיה להיכנס לשוק באמריקה הלטינית.
היקף הסחר בין שתי המדינות ב-2012 הגיעה ל-8.9 מיליון דולר, כשהיקף הייצוא של אינדונזיה לסורינאם עמד על 7.1 מיליון דולר, ואילו הייצוא מסורינאם לאינדונזיה היה 1.8 מיליון דולר.
אינדונזיה מוכרת טקסטיל, רהיטים, בגדים, ציוד ביתי, פלסטיק, נעליים, מרכיבי בישול וכלי נגינה לסורינאם.
יחסי אינדונזיה–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת פינלנד.
היחסים בין המדינות החלו עוד לפני הכרזת העצמאות של אינדונזיה.
ב-3 בספטמבר 1923, פינלנד הקימה את קונסוליית הכבוד שלה בבטאוויה (כיום ג'קרטה).
לאחר סיום מלחמת העצמאות באינדונזיה, ב-10 בפברואר 1950, פינלנד הכירה באינדונזיה ושתי המדינות הקימו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים ב-6 בספטמבר 1954.
עד שנת 1974, פינלנד הייתה מיוצגת על ידי השגרירות שהחזיקה בהודו, אך ב-1 במאי 1974, פינלנד פתחה את שגרירותה בג'קרטה.
בשנת 1976, אינדונזיה פתחה את שגרירותה בהלסינקי.
באוגוסט 2005, מרטי אהטיסארי, נשיא פינלנד לשעבר, יזם ועזר לתיווך המשברים והסכסוכים בין המורדים האצ'אנים לבין ממשלת אינדונזיה, תמיכה זו גרמה לחתימת הסכם שלום שנחתם בהלסינקי לאחר שבעה חודשים של משא ומתן.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לפינלנד הגיעה לסך 144 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה גומי, מחשבים, דיו, קפה, נעלי עור, מיץ פירות, אוכל לחיות ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מפינלנד לאינדונזיה הגיעה לסך 394 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכונות לייצור נייר, מעליות, אנזימים, נייר טואלט, טלפונים ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לפינלנד הגיעה לסך 120 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נעלי טקסטיל, גומי, אגוזים, חלקי ברזל, מקרנים, מחשבים, רמקולים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מפינלנד לאינדונזיה הגיעה לסך 370 מיליון דולר והיא כללה מכונות חימום בעיקר.
פינלנד מיוצגת באינדונזיה על ידי קונסוליה כללית בדנפאסר ושגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה מיוצגת בפינלנד על ידי קונסוליה כללית ושגרירות שהיא מחזיקה בהלסינקי, בירת פינלנד.
יחסי אינדונזיה–מדגסקר הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת מדגסקר.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות הוקמו רשמית בשנות השישים.
עם זאת, רק בשנת 2009 נפתחה השגרירות האינדונזית באנטננריבו.
בשנת 2003, ספינת בורדובור האינדונזית עברה במדגסקר בדרכה לאקרה וגאנה.
הספינה כללה סחורות ומוצרים שונים שהיו מיועדים לתושבים המלגשים.
בחודש נובמבר 2008, נשיא מדגסקר, מארק רבלומאנה, ביקר באינדונזיה ופגש את נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו.
ב-2005, ביקר רבלומאנה באינדונזיה במהלך יום השנה האסייתי-אפריקאי בבנדונג.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למדגסקר הגיעה לסך 61.6 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, סבון, פסטה, מרגרינה, שמן קוקוס, נייר טואלט ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממדגסקר לאינדונזיה הגיעה לסך 51.6 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ציפורן, שמנים חיוניים, חולצות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למדגסקר הגיעה לסך 36.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, פסטה, נייר טואלט, מרגרינה, שמן קוקוס, סבון, חולצות, גומי, בגדי טקסטיל ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממדגסקר הגיעה לסך 4.93 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמנים חיוניים, קוקוס, וניל, ציפורן ועוד.
אינדונזיה מיוצגת במדגסקר על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באנטננריבו, בירת מדגסקר.
מדגסקר אינה מיוצגת באינדונזיה, הן בדרג הקונסולרי והן בדרג השגרירות.
השגרירות המייצגת את מדגסקר נמצאת בטוקיו, בירת יפן.
יחסי אינדונזיה–לוב הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין מדינת לוב.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-17 באוקטובר 1991. שתי המדינות הן חברות בארגון לשיתוף הפעולה האסלאמי ובארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
בספטמבר 2003, ביקר נשיא אינדונזיה בטריפולי.
בפברואר 2004, מועמר קדאפי, נשיא לוב ביקר בג'קרטה.
לאחר האביב הערבי ונפילת קדאפי, ממשלת אינדונזיה סייעה ללוב להשתקם.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה ללוב הגיעה לסך 19.6 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דגים מעובדים, סבון, מרגרינה, שמן דקלים, שמן קוקוס ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מלוב לאינדונזיה הגיעה לסך 40 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ברובה (97%) נפט גולמי.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה ללוב הגיעה לסך 36.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מוצרי ניקוי, סבון, קינמון, דגים מעובדים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מלוב לאינדונזיה הגיעה לסך 52.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי בלבד.
לוב מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה מיוצגת בלוב על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטריפולי, בירת לוב.
יחסי אינדונזיה–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה הצ'כית.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לצ'כיה הגיעה לסך 321 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, מוטות חשמליים, חולצות לגברים, גומי, תכשיטים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מצ'כיה לאינדונזיה הגיעה לסך 206 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה טלפונים, חלקי מטוסים, אוכל לחיות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לצ'כיה הגיעה לסך 268 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה, מחשבים, מכשירי רדיו, כותנה גולמית ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מצ'כיה לאינדונזיה הגיעה לסך 131 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שסתומים, מחשבים, מכסי פלסטיק ועוד.
אינדונזיה מיוצגת בצ'כיה על ידי שגרירות בפראג, בירת צ'כיה.
צ'כיה מיוצגת באינדונזיה על ידי 3 קונסוליות כבוד בסנור-באלי, סורביה ומקאסר ועל ידי שגרירות רשמית בג'אקרטה, בירת אינדונזיה.
יחסי אינדונזיה–קולומביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת קולומביה.
שתי המדינות הן חברות בארגון המועצה לשיתוף הפעולה הכלכלי וארגון המדינות הבלתי מזדהות.
היחסים הדיפלומטיים בין קולומביה לאינדונזיה כוננו ב-15 בספטמבר 1980. עד אז, אינדונזיה הייתה מיוצגת בקולומביה על ידי שגרירות בברזיל וקולומביה על ידי שגרירות בהודו.
ב-1983, פתחה קולומביה את שגרירותה בג'קרטה, אך השגרירות נסגרה ב-2002 עקב סיבות כלכליות.
אינדונזיה פתחה את שגרירותה בבוגוטה במאי 1989. ב-7 במרץ 2011, נשיא קולומביה, חואן מנואל סנטוס קלדרון, הודיעה על פתיחתה המחודשת של השגרירות הקולומבית בג'קרטה במסגרת הקמפיין של CIVETS ועל מנת לחזק את קשריה עם אינדונזיה ועם אסיה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לקולומביה הגיעה לסך 204 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, בגדים, בטריות, דיו, טלפונים, שמן דקלים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקולומביה לאינדונזיה הגיעה לסך 10.6 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה כותנה גולמית, תחבושות, אוכל לחיות, פולי קקאו.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לקולומביה הגיעה לסך 202 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, גומי, דיו, מחשבים, סבון ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מקולומביה לאינדונזיה הגיעה לסך 6.47 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה, מדפסות, חומרי הדברה ועוד.
אינדונזיה מיוצגת בקולומביה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבוגוטה, בירת קולומביה.
קולומביה מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
יחסי אינדונזיה–מצרים הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת מצרים הערבית.
מצרים הייתה המדינה הערבית הראשונה שהכירה באינדונזיה ב-1946. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-10 ביוני 1947. בשנת 1949 נפתחה השגרירות האינדונזית בקהיר.
כמו כן, בעת הסכסוך הפוליטי שבין אינדונזיה למזרח טימור, מצרים נמנעה מהתערבות לטובת אחד הצדדים.
מאז 1977, מצרים ואינדונזיה מקיימות יחסים טובים ולבביים.
בנוסף, אינדונזיה ומצרים מהוות חלק חשוב בתיווך הסכסוך הישראלי-ערבי בין המדינות סוריה, לבנון והרשות הפלסטינית.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למצרים הייתה 1.27 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, מרגרינה, קפה, גומי, מכוניות ועוד.
באותה שנה שווי הסחורה שיוצאה ממצרים לאינדונזיה הייתה 353 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, נפט מזוקק, פירות טרופים ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למצרים הייתה 558 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, מרגרינה, קפה, גומי, מכוניות, סבון ועוד.
באותה שנה שווי הסחורה שיוצאה ממצרים לאינדונזיה הייתה 75.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, תפוחי אדמה, פירות טרופים ועוד.
אינדונזיה מיוצגת במצרים על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקהיר, בירת מצרים.
מצרים מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
יחסי אינדונזיה–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין ממלכת מרוקו.
בשנת 1955, ממשלת אינדונזיה ארגנה את הוועידה האסיאתית-אפריקאית הקוראת למדינות אסיה ואפריקה לעצירת הקולוניאליזם האירופי, מה שהועיל למרוקו לקבל את עצמאותה מצרפת ב-18 בנובמבר 1956. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-19 באפריל 1960. באותה שנה, הנשיא הראשון של אינדונזיה ביקר במרוקו וקיבל את פניו של מוחמד החמישי.
בשנת 2008, שר החוץ האינדונזי ביקר במרוקו.
במרץ 2009, ראש ממשלת מרוקו, ביקר בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למרוקו הגיעה לסך 187 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה, שמן דקלים, מרגרינה, שמן קוקוס ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממרוקו לאינדונזיה הגיעה לסך 67.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה פוספטים, חומצה זרחתית ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה למרוקו הגיעה לסך 131 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה, שמן דקלים, דודי קיטור ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה ממרוקו לאינדונזיה הגיעה לסך 67.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה פוספטים, חומצה זרחתית, נייר ממוחזר ועוד.
מרוקו מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה מיוצגת במרוקו על ידי קונסוליית כבוד בקזבלנקה ושגרירות שהיא מחזיקה בראבט, בירת מרוקו.
יחסי אינדונזיה–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה הערבית הסורית.
היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה לסוריה כוננו בשנת 1949, כאשר סוריה הייתה המדינה השנייה שהכירה באינדונזיה, מיד לאחר מצרים.
אינדונזיה נהגה לתמוך בסוריה בסוגיית רמת הגולן ולשתי הממשלות ישנם תפיסות משותפות הקשורות לענייני פלסטין, עיראק ולבנון.
במהלך מלחמת האזרחים, אינדונזיה סייעה לסוריה ושלחה לממשלה סיוע הומנוטארי בשווי 500,000 דולר.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לסוריה הגיעה לסך 25.9 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דבק, סבון, שמן דקלים, מרגרינה, מוצקי קקאו, נייר מצופה ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מסוריה לאינדונזיה הגיעה לסך 1.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה כבשים וזרעי תבלינים.
סוריה מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה מיוצגת בסוריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בדמשק, בירת סוריה.
יחסי אינדונזיה–עיראק הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת עיראק.
היחסים בין אינדונזיה לעיראק הם יחסים היסטוריים שהחלו בתקופת ימי הביניים, כאשר סוחרים מוסלמים יצאו למסעות באוקיינוס ההודי ועברו דרך אינדונזיה, שם רבים התיישבו והביאו את האסלאם לאינדונזיה.
עד היום נמצאו מספר שרידים מתקופה זו.
לאחר מלחמת העולם השנייה, ממשלת עיראק הייתה אחת מהמדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של אינדונזיה בשנת 1945. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1950. עד כה, עיראק ואינדונזיה חתמו על 15 הסכמים דיפלומטיים.
אינדונזיה שמרה על שגרירותה בבגדאד למרות המשברים השונים שאירעו בעיראק, כגון מלחמת עיראק-איראן שאירעה בשנות השמונים.
בשנת 2003, ממשלת אינדונזיה והעם האינדונזי התנגדו לפעולות הצבאיות של ארצות הברית כנגד עיראק.
למעלה מ-50 אלף תושבים אינדונזים מחו ברחובות ג'קרטה.
בעיצומה של מלחמת עיראק, אינדונזיה סגרה באופן זמני את שגרירותה בבגדאד בשנת 2003. אינדונזיה פתחה את שגרירותה מחדש ב-2011. מאז, היחסים בין המדינות הפכו לטובים.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לעיראק הגיעה לסך 91.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סבון, פסטה, שמן קוקוס, שמן דקלים, מרגרינה, נייר מצופה, נייר טואלט ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מעיראק לאינדונזיה הגיעה לסך 98.6 אלף דולר אמריקאי והיא כללה שסתומים, מנועי בעירה, אטם, עזים ועוד.
עיראק מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה.
אינדונזיה הייתה מיוצגת בעיראק על ידי שגרירות שהיא החזיקה בבגדאד.
כיום, לאינדונזיה אין ייצוג בעיראק.
בין אינדונזיה לנפאל מתקיימים יחסים דיפלומטיים החל משנת 1960. לאף אחת מהמדינות אין נציג קבוע בדרג שגרירי.
לאינדונזיה קונסוליית כבוד בקטמנדו, ושגרירותה בדאקה שבבנגלדש מוסמכת לפעול בעניינים הקשורים לנפאל, בעוד שגרירות נפאל בבנגקוק שבתאילנד מוסמכת לפעול בעניינים הקשורים לאינדונזיה.
שתי המדינות חברות מייסדות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
אינדונזיה ונפאל כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 בדצמבר 1960. אינדונזיה פתחה את שגרירותה בקטמנדו ב-1965, אך היא נסגרה בשנת 1967 ממניעי צנע.
באפריל 2010 פתחה אינדונזיה קונסוליית כבוד בקטמנדו.
שתי המדינות הן חברות מייסדות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות (NAM).
אינדונזיה ונפאל השתתפו בוועידת באנדונג ב-1955, אשר היווה סלילת דרך להיווסדו של ארגון NAM.
היחסים ארוכי הטווח בין אינדונזיה לנפאל מתוארכים כבר לתקופה של הוועידה האפרו-אסיאתית בבנדונג ב-1955.
בשנת 1981 ביקר שר החוץ האינדונזי מוטצ'ר קוסומאטדג'ה בנפאל כדי ליטול חלק באירוע ההכתרה של המלך בירנדרה, בתור הנציג של נשיא אינדונזיה.
ב-1992 ביקר ראש ממשלת נפאל, גיריג'ה פראסד קוירילה, באינדונזיה כדי להשתתף בפסגת NAM ה-10. בין ה-20 ל-23 בספטמבר 2005 ביקרו מלך ומלכת נפאל – גיינדרה וקומאל, באינדונזיה, כדי להשתתף בפסגת אסיה-אפריקה בג'קרטה.
סגן ראש הממשלה ושר החוץ של נפאל – נראיאן קאג'י שרסטה 'פראקש' - ביקר באינדונזיה מ-6 עד 10 בנובמבר 2012, כדי להשתתף בפורום הדמוקרטי ה-5 בבאלי.
אינדונזיה מעניקה מלגות לסטודנטים נפאלים בתחומים שונים.
בשל הדמיון התיירותי והתרבותי, אינדונזיה הציעה בעבר שהערים באלי וקטמנדו תהיינה ערים תאומות.
היקף הסחר בין שתי המדינות מגיע ל-14 מיליון דולר, דבר שמביא תועלת רבה לאינדונזיה.
נפאל מייבאת מאינדונזיה מוצרי מזון כגון פירות, אגוזים ושמן דקלים.
כמו כן מייבאת נייר, לוחות נייר וכימיקלים שונים.
יחסי אינדונזיה–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין נסיכות מונקו.
הסחר הכולל בין שתי המדינות הגיע בשנת 2016 ל-867 אלף דולר אמריקאי ובאותה השנה ביקרו במונקו 336 אלף תיירים אינדונזיים.
אלבר השני, נסיך מונקו, ביקר שלוש פעמים באינדונזיה: ב-1997, 2007 ו-2018. בביקורו מהביקורים שלו הוא בא לאזורים מוכי הרס מהצונמי הגדול שהיה באזור בשנת 2004 והציע עזרה לאזרחים.
בביקורו השלישי השתתף הנסיך בוועידה בנושא האוקיינוסים שהתקיימה באינדונזיה.
באוגוסט 2017 הוקמה קונסוליית כבוד במונקו.
ב-2017 ביקר סגן שר החוץ האינדונזי במונקו ונפגש עם עמיתו המונגאסקי סרז' טל.
הצדדים סיכמו על שיתוף פעולה בנושא השמירה על איכות הסביבה.
אינדונזיה אינה מיוצגת במונקו בדרג השגרירות, אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת צרפת.
אינדונזיה מיוצגת במונקו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר המדינה עצמה.
מונקו אינה מיוצגת באינדונזיה בדרג השגרירות.
מונקו מיוצגת באינדונזיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת המדינה.
יחסי אינדונזיה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הצרפתית לרפובליקה של אינדונזיה.
הקשר העקיף בין צרפת לאינדונזיה החל בתקופת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-19. מאז 2011 שתי המדינות כוננו שותפות אסטרטגית.
היחסים בין שתי המדינות חשובים מכיוון ששניהם הם רפובליקות דמוקרטיות ושניהם בעלי השפעות גאופוליטיות משמעותיות בתחומם, צרפת היא חברה מרכזית באיחוד האירופי, כמו גם אינדונזיה עבור איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
היחסים הדיפלומטיים בין צרפת לאינדונזיה הם גם מרכיב מרכזי בפיתוח היחסים בין אינדונזיה לאיחוד האירופי ובין צרפת לאיגוד האומות הדרום-מזרח אסייתיות.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב–2013, 56% מהאינדונזים רואים את השפעתה של צרפת בצורה חיובית, כאשר רק 14% מביעים עמדה שלילית, אחת התפיסות החיוביות ביותר של צרפת באסיה ובפסיפיק לאחר השקפת דרום קוריאה ואוסטרליה.
הקשר העקיף בין צרפת לאינדונזיה החל בתקופת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-19. במהלך מלחמות נפוליאון הולנד נפלה תחת האימפריה הצרפתית, וכך גם נחלותיה בהודו המזרחית.
במשך תקופה קצרה בין 1806 ל-1811, אינדונזיה הייתה תחת ממשל צרפתי .
בתקופת שלטונו של המושל הכללי הרמן וילם דנדלס, מימשה צרפת את השפעותיה הפוליטיות במזרח הודו דרך הרפובליקה ההולנדית.
הקרב על ג'אווה נלחם בין הבריטים והרפובליקנים הצרפתים-הולנדים במהלך מלחמת ג'אווה האנגלו-הולנדית בשנת 1811.
המהפכה הצרפתית וממשלת הרפובליקה שלה גם שימשו השראה לתנועה הלאומנית המאוחרת יותר בראשית המאה ה-20. התפיסה הפוליטית של הרפובליקה של אינדונזיה הושפעה בחלקה מהמודל של הרפובליקה הצרפתית.
אינדונזיה אימצה גם את מערכת המשפט הקונטיננטלית של נפוליאון באמצעות תיווך הולנדי.
לאחר עצמאותה של אינדונזיה, כוננו היחסים הדיפלומטיים בשנת 1951.
נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו ביקר את מקבילו הצרפתי ניקולא סרקוזי בפריז בדצמבר 2009. שתי המדינות הסכימו להקים שותפות אסטרטגית בשנת 2011. ביולי 2011 ביקר בג'קרטה ראש ממשלת צרפת, פרנסואה פיון ופמלייתו.
ב-29 במרץ 2017 ערך נשיא צרפת פרנסואה הולנד ביקור היסטורי באינדונזיה.
צרפת מקיימת במשך שנים רבות תוכנית לשיתוף פעולה עם אינדונזיה.
במשך שלושים שנה בין 1967 ל-2007, צרפת סיפקה סיוע לאינדונזיה במסגרת הסדרי התיאום הבינלאומיים שהוקמו תחת הקבוצה הבין-ממשלתית באינדונזיה והקבוצה המייעצת באינדונזיה (CGI).
במהלך התקופה (1992–2007) כאשר ה-CGI ביצע פעילויות, התקיימו לעיתים קרובות מפגשים שנתיים של ה-CGI בפריז.
בשנת 1986 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הצרפתית האינדונזית (IFCCI) במטרה לפתח ולקדם קשרים כלכליים, מסחריים וכלכליים בין צרפת לאינדונזיה.
בשנת 2011 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין צרפת לאינדונזיה בסכום של 2.5 מיליארד דולר, וצרפת היא המשקיעה ה-13 בגודלה באינדונזיה.
היבוא האינדונזי מצרפת כולל ציוד מטוסים, מכונות ומחשבים, ציוד אלקטרוני ודיוק, כימיה, קוסמטיקה ובושם, מזון, מתכת ומוצרי מתכות ותרופות.
לעומת זאת, יבוא צרפת מאינדונזיה כולל מוצרי חקלאות, דגים, טקסטיל והנעלה.
נכון לעכשיו יש כמאה חברות צרפתיות הפועלות באינדונזיה.
חברות צרפתיות שפועלות בין היתר באינדונזיה הן טוטאל, מישלן, AXA, יורוקופטר, אייר פראנס וקרפור.
אינדונזיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז בלבד וקונסוליה כללית במרסיי.
צרפת מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה ו-6 קונסוליות בבאליקפאפאן, באנדונג, דנפסאר, מדן, סורבאיה ויוגיאקרטה.
יחסי אינדונזיה–פורטוגל הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אינדונזיה לפורטוגל.
החוקר והסוחר הפורטוגלי הגיעו לראשונה לארכיפלג האינדונזי בעידן התגליות במאה ה-16 במטרה לחפש תבלינים בהודו המזרחית.
בשנת 1999, אינדונזיה ופורטוגל חידשו את היחסים הדיפלומטיים, אשר נותקו בעקבות הפלישה האינדונזית למזרח טימור בשנת 1975. אינדונזיה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, ואילו פורטוגל מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה.
מאז הצליחו להשיג דריסת רגל באזור דרום מזרח אסיה על ידי רכישת נמל מלאקה בשנת 1511, הפורטוגזים שלחו משלחות גישוש לארכיפלג האינדונזי, וביקשו לשלוט במקורות התבלינים החשובים ולהרחיב את מאמצי המיסיון הקתולי שלהם.
Suma Oriental של Tomé Pires, שנכתב בין השנים 1512–1515, מספק מידע חשוב על אינדונזיה של המאה ה-16 באמצעות נקודת מבט פורטוגזית.
הניסיונות הפורטוגזים הראשונים לכונן חוזה שלום בשנת 1522 עם ממלכת מערב ג'אווה סונדה, נכשלו בגלל פעולות האיבה בקרב הממלכות הילידות בג'אווה.
הפורטוגזים פנו מזרחה לאיי מאלוקו.
באמצעות כיבוש צבאי וברית עם שליטים מקומיים הם הקימו עמדות מסחר, מבצרים ומשימות במזרח אינדונזיה כולל האיים טרנאט, אמבון וסולור.
לאחר התבוסה בשנת 1575 בטרנאט בידי הילידים, איבדה האימפריה הפורטוגזית חלק ניכר מעמדות המסחר שלה ומשטחי הודו המזרחיים להולנדים, ונוכחותה באינדונזיה צומצמה לסולור, פלורס וטימור (מזרח טימור) בימינו.
לאחר העצמאות של אינדונזיה, שתי המדינות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בשנת 1950. הנשיא הראשון של אינדונזיה, סוקרנו, ביקר בפורטוגל בשנת 1960. היחסים הדיפלומטיים נותקו מאז 1964, ושוחזרו במאי 1975 לצורך דה-קולוניזציה של טימור הפורטוגזית השוכנת בצד האינדונזי השכן באי טימור.
עם זאת, ב-7 בדצמבר 1975 ניתקה פורטוגל את היחסים הדיפלומטיים בעקבות הפלישה האינדונזית למזרח טימור.
ואז 24 שנים מאוחר יותר, ב-28 בדצמבר 1999, אינדונזיה ופורטוגל חידשו את קשריהם הדיפלומטיים, ארבעה חודשים לאחר שמזרח טימור הצביעה בעד עצמאות מאינדונזיה.
במאי 2012 ביקר הנשיא אניבל קבאקו סילבה באינדונזיה, זה היה הביקור הראשון של נשיא פורטוגל מאז פתיחו שתי המדינות ביחסים דיפלומטיים בשנת 1950.
משנת 2010 עד 2011 חלה עלייה של 58 אחוז מהיקף הסחר כך שהערך הכולל של הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-171 מיליון דולר.
יחסי אינדונזיה–פולין הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה ופולין.
לאינדונזיה ישנה שגרירות בוורשה ולפולין קיימת שגרירות בג'קרטה.
מלבד דגלים אדומים-לבנים דומים, אינדונזיה ופולין חולקות מסלול דומה של היסטוריה באמצעות מהפכות מתמשכות, מלחמות לעצמאות ושמירה על אחדות לאומית.
שתי המדינות הסכימו להרחיב את היחסים הדו-צדדיים בענפי המסחר, התרבות והחינוך, באמצעות תוכניות כמו הצגת תערוכות אמנות עד להציע תוכניות חילופי סטודנטים ולהעניק מלגות.
הקשרים ההיסטוריים בין פולין לאינדונזיה מתוארכים לתקופה הקולוניאלית של הודו המזרחית ההולנדית.
בסביבות המאה ה-19 פולנים החלו לנדוד להודו המזרחית.
שדה התעופה של מדן לשעבר פולוניה נקרא על שם פולין.
שדה התעופה הוקם על מטע טבק שהיה בעבר בבעלות הברון מיכלסקי בשנת 1872, מהגר פולני שכינה את אחוזתו "פולוניה", שם לטיני לפולין.
היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים כוננו רשמית בשנת 1955.
בשנת 2011 היצוא הפולני לאינדונזיה הסתכם ב-1.1 טריליון רופי (121 מיליון דולר), ואילו היבוא הסתכם ב-6.6 טריליון רופי (720 מיליון דולר), מה שהפך את מאזן הסחר לטובה עבור אינדונזיה.
פולין מוכרת בעיקר מכונות, ציוד צבאי וכלי נשק וכימיקלים לאינדונזיה, תוך קניית פחם, טקסטיל, ריהוט עץ, שמן דקלים גולמי ומוצרים חקלאיים מאינדונזיה.
בדרך כלל הריהוט שמוצאו באינדונזיה מסתיים בפולין ומייצא מחדש לשווקים אירופיים אחרים.
ההשקעה הפולנית באינדונזיה ברבעון הראשון של 2012 הגיעה ל-7 מיליון דולר במוצרי אלקטרוניקה ומכולות.
בעוד שההשקעות הפולניות בכריית פחם, ריהוט וחקלאות הסתכמו ב-155 מיליון דולר.
יחסי אינדונזיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים של אינדונזיה וספרד.
ספרד מזהה את אינדונזיה כבעלת בריתה הטבעית וכינתה את אינדונזיה כאחת העדיפות ביחסי החוץ שלה עם אזור אסיה.
לאינדונזיה ישנה שגרירות במדריד וקונסוליות בברצלונה ובלאס פאלמאס דה גראן קנריה, ולספרד שגרירות בג'קרטה וקונסוליה בסמיניאק שבאלי.
שיתוף הפעולה התרחב לתחומים שונים, החל מסחר, תרבות וכלה במגזר טכנולוגי חינוך והגנה.
קשר ראשוני בין האימפריה הספרדית לממלכות המוקדמות באיים המזרחיים האינדונזיים נוצר במאה ה-16, אם כי פורטוגזים, בריטים והולנדים הם שכבשו לבסוף את הארכיפלג האינדונזי.
במהלך עידן התגליות בתחילת המאה ה-16, קרלוס הראשון, מלך ספרד שלח את פרדיננד מגלן למצוא את הדרך המערבית כדי להגיע לאיי מאלוקו.
היחסים הדיפלומטיים החלו רשמית בשנת 1958, ואחריה הוקמו שגרירויות בשתי המדינות.
בעקבות הצונאמי באוקיינוס ההודי בדצמבר 2004 בבנדה אצ'ה באי סומטרה, כוחות צבא ספרדים יחד עם כוחות בינלאומיים וצוותי חיפוש והצלה, היו מעורב במאמצי הסיוע אסון הצונאמי בין אצ'ה ואת האי ניאס.
ב-5–8 בפברואר 2007, ביקרה מלכת ספרד סופיה באינדונזיה, ובדקה את פרויקטי הסיוע של ספרד לשחזור באצ'ה וניאס לאחר הרס הצונאמי באוקיינוס ההודי בדצמבר 2004, גם הוא פרויקט לשמירת טבע בפארק הלאומי גונגונג לייזר.
המלכה ביקרה את בנדה אצ'ה, מדן, ניאס וג'קרטה כאורחתו של נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו.
במהלך ביקורה הביעה המלכה את התפעלותה ותדהמתה עד כמה טוב אינדונזיה מנהלת את מדינתה למרות המגוון העצום של תושביה.
לעומת זאת, ספרד מוכרת מטוסים, אלומיניום, נייר סיגריות ותרופות לאינדונזיה.
ההשקעה של ספרד באינדונזיה נחשבת כמי שלא הגיעה לפוטנציאל האמיתי שלה מכיוון שיש מקום לצמוח.
במהלך חמש שנים (2005–2010) הגיעה ההשקעה של ספרד לשווי של 48.9 מיליון דולר ב-17 פרויקטים, בעיקר בענפי הבנייה, הכימיה והתרופות, התחבורה, הלוגיסטיקה, האחסון והתקשורת, שנמצאים ברובם בג'אווה ובאלי.
יחסי אינדונזיה–נורווגיה כוננו רשמית בשנת 1950. מאז אינדונזיה ונורווגיה משתפות פעולה בתחומים כמו אקלים ואנרגיה, דמוקרטיה וזכויות אדם, סוגיות פוליטיות בינלאומיות וסחר.
שתי המדינות סיכמו על הקמת שותפות אסטרטגית נגד עוני ושינוי אקלים, וגם בקידום דמוקרטיה וסובלנות.
אינדונזיה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו ואילו נורווגיה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה.
חלה התגברות של הקשר בין שתי המדינות לאחר התגובה ההומניטרית לצונאמי באוקיינוס ההודי בדצמבר 2004 שגבה את חייהם של 84 נורווגים.
בשנת 2013 חלה עלייה משמעותית של התיירים האינדונזים שביקרו בנורווגיה, ובכל שנה ישנם יותר מאלף סטודנטים נורווגיים שמבקרים בבאלי כדי ללמוד את התרבות הבלינית.
היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לנורווגיה החלו עוד לפני הקמת הרפובליקה האינדונזית.
עוד בשנת 1906 הוקמה בבטאוויה (כיום ג'קרטה), איי הודו המזרחיים ההולנדיים, קונסוליית כבוד נורווגית.
לאחר מלחמת העצמאות של אינדונזיה, נורווגיה הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו בריבונות אינדונזית, ובעקבותיה הקימו קשרים דיפלומטיים מייד ב-25 בינואר 1950, באמצעות הסמכה משגרירות נורווגיה בבנגקוק.
אינדונזיה פתחה את משלחתה באוסלו בשנת 1950, אך היא נסגרה בספטמבר 1960. ב-27 באפריל 1971 הוקמה רשמית שגרירות תושב נורווגיה בג'קרטה.
אינדונזיה הקימה את שגרירותה באוסלו בשנת 1982.
היחסים הכלכליים בין אינדונזיה לנורווגיה ממוקדים במיוחד בתחום האנרגיה, הימי והדייג.
שווי הסחר הדו-צדדי הגיע ל-353.79 מיליון דולר בשנת 2010, 309.52 מיליון דולר בשנת 2011, ו-321.88 מיליון דולר בשנת 2012. הייצוא האינדונזי לנורווגיה כולל ביגוד, הנעלה, ריהוט, מכשירי תקשורת, מכשיר אופטי ותבלינים.
בעוד שהייצוא הנורווגי לאינדונזיה בעיקר הוא סלמון נורווגי, בשנת 2012 ייבאה אינדונזיה 4,000 טונות מהם.
באינדונזיה, נורווגיה השקיעה סקטורים שונים הכוללים תעשיות דיג, נייר, כימיה ומתכת, בנייה, סחר ותיקון, הובלה, אחסנה ותקשורת, וענפי נדל"ן.
עד כה השקיעה נורווגיה 650 מיליון דולר באינדונזיה.
נכון לשנת 2014 היו כ-20 חברות נורווגיות שנכחו ופעלו באינדונזיה.
בשנת 2011 הנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו הוציא מורטוריום לשנתיים על היתרי ייעור חדשים עבור כבול ויערות ראשוניים, לאחר שממשלת נורווגיה הבטיחה מיליארד דולר בסיוע לשימור.
נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו ביקר בנורווגיה בשנת 2006 ובמאי 2010. ואילו ראש ממשלת נורווגיה ינס סטולטנברג הגיע פעמיים לאינדונזיה בשנת 2007. בנובמבר 2012 ביקרו באינדונזיה יורש העצר הנורווגי הוקון מגנוס ונסיכת הכתר מטה מאריט.
יחסי אינדונזיה–פיג'י הם היחסים היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה של פיג'י.
שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1974. היחסים בין שתי השכנות קיבלו דחיפה ב-22 באוגוסט 2002, לאחר שאינדונזיה פתחה שגרירות בסובה, פיג'י.
ב-6 באפריל 2011 פיג'י פתחה שגרירות בג'קרטה.
אינדונזיה רואה בפיג'י שער לשוקי דרום האוקיינוס השקט.
בהתאם לכך, בשנת 2019 פורסם כי אינדונזיה, פיג'י ופפואה גינאה החדשה הסכימו לכונן הסכם סחר חדש, שמטרתו להקל על העברת הסחורות בין המדינות.
פיג'י, שהיא מדינת אי קטנה, נסמכת רבות על ייבוא סחורות, בשל העובדה שרבות מהן לא מיוצרות או מגודלות בשטחה.
על שותפות הסחר הגדולות שלה נמנות אוסטרליה וניו זילנד, ואינדונזיה רואה בפיג'י יעד נחשק לייצוא.
אינדונזיה מייצאת לפיג'י ציוד רב כמו נייר, סיבים, טקסטיל וציוד יומיומי נוסף שפיג'י אינה יכולה לייצר בעצמה.
בשנת 2018 עמד היקף הסחר בין המדינות על כ-33 מיליון דולר, כשרובו המוחלט, למעלה מ-32 מיליון דולר, הוא ייבוא סחורות מאינדונזיה.
עם זאת, אינדונזיה הייתה המקור ל-1.11% מהסחורות שיובאו לפיג'י, ורק 0.12% מכלל ייצוא הסחורות מפיג'י.
בעשור השני של המאה ה-21 הסכימו אינדונזיה ופיג'י להרחיב את היחסים ביניהן על ידי שיתוף פעולה בתחומים נוספים, כמו תיירות, עסקים וחינוך.
פיג'י שלחה עשרות סטודנטים על מנת שאלו ילמדו באוניברסיטאות אינדונזיות.
בינואר 2014 תרמה ממשלת אינדונזיה מיליון דולר פיג'י (שווה ערך לחצי מיליון דולר אמריקאי), להקמת האקדמיה למדיניות אזורית בסובה.
האקדמיה עוסקת במדיניות אזורית ולומדים בה פקידי ממשל ממזרח טימור, פיג'י, אינדונזיה, קלדוניה החדשה, פפואה גינאה החדשה, איי שלמה, ונואטו ופפואה המערבית.
יחסי אינדונזיה–ליבריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת ליבריה.
אינדונזיה וליבריה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1965.
בשנת 1955 ליבריה השתתפה בוועידת באנדונג שנערכה בעיר באנדונג באינדונזיה.
עשר שנים לאחר מכן, בשנת 1965, אינדונזיה וליבריה כוננו יחסים דיפלומטיים באופן רשמי.
בשנת 2013 ביקר נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו בבירת ליבריה, מונרוביה.
באותה השנה נשיאת ליבריה, אלן ג'ונסון-סירליף ערכה ביקור רשמי באינדונזיה בערים באלי וג'קרטה.
אינדונזיה מעניקה סיוע כלכלי לליבריה בתחומים כמו תעשייה, חקלאות, דייג, חינוך ופיתוח משאבי אנוש.
בנוסף, אינדונזיה מספקת לליבריה אספקה חודשית של אורז, על מנת להתגבר על המחסור באורז שפוקד את המדינה.
אינדונזיה איננה מיוצגת בליבריה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אינדונזיה האמינה את שגרירותה שבאבוג'ה, בירת ניגריה הסמוכה, על ליבריה.
ליבריה איננה מיוצגת באינדונזיה הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ליבריה האמינה את שגרירותה שבניו דלהי, בירת הודו הסמוכה, על אינדונזיה.
יחסי אינדונזיה–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים של אינדונזיה ומקסיקו.
שתי המדינות רואות במקבילן כשותפות אסטרטגיות באזורי זו של זו; אינדונזיה בדרום-מזרח אסיה ומקסיקו באמריקה הלטינית.
שתי המדינות הן חברות הדדיות ב-APEC, פורום שיתוף פעולה בין מזרח אסיה-אמריקה הלטינית, G-20, האו"ם וארגון הסחר העולמי.
הקשר הראשון בין שתי המדינות התרחש עם הגליאון של מנילה בין אקפולקו, מקסיקו ומנילה (בירת הכתר הספרדי בפיליפינים).
הספרדים סחרו עם הנמלים ההולנדיים והפורטוגלים בדרום-מזרח אסיה, וחזרו למקסיקו עם סחורות (ואנשים) מהאזור.
באוגוסט 1945 השיגה אינדונזיה את עצמאותה מהולנד.
ב-6 באפריל 1953 כוננו אינדונזיה ומקסיקו יחסים דיפלומטיים.
זמן קצר לאחר מכן, שגריר מקסיקו בטוקיו, יפן הוסמך לאינדונזיה.
רק בשנת 1961 מינתה מקסיקו שגריר תושב באינדונזיה.
בשנת 1959 הפך הנשיא סוקרנו לראש המדינה האינדונזי הראשון שביקר במקסיקו.
בשנת 1962, נשיא מקסיקו אדולפו לופס מטאוס ערך ביקור רשמי באינדונזיה.
נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו ערך ביקור רשמי במקסיקו בשנת 2008 ושוב בשנת 2012 כדי להשתתף בפסגת APEC בלוס קאבוס.
במהלך ביקורו ב-2008 חתם הנשיא יהודויונו על מספר הסכמים בתחום החינוך, החקלאות, קידום הסחר ושיתוף פעולה באנרגיה.
במאי 2013 ביקר שר החוץ האינדונזי מרטי נטלגאווה במקסיקו לציון 60 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה.
לציון אירוע זה, הוציאה הדואר המקסיקני והאינדונזי חותמת משותפת הממחישה את בעלי החיים כסמל שתי המדינות; היגואר המקסיקני ונמר ערפילי בורנאי.
בשנת 2013 ביקר נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו בבאלי כדי להשתתף בפסגת APEC.
ביקורים רמי דרג מאינדונזיה למקסיקו
הנשיא עבד א-רחמן וחיד (2000)
הנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו (2008, 2012)
שר החוץ מרטי נטגאווה (2013)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לאינדונזיה
הנשיא אדולפו לופס מטאוס (1962)
שר החוץ חוסה אנטוניו מייד (2013)
בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות בכ-1.7 מיליארד דולר.
מוצרי הייצוא העיקריים באינדונזיה כוללים: טקסטיל, גומי, שמן דקלים וזהב.
מוצרי הייצוא העיקריים של מקסיקו כוללים: כסף, נחושת, כותנה, טרקטורים, חלקי מחשב ומוצרים מבוססי נפט.
החברה הרב-לאומית המקסיקנית, KidZania, פועלת באינדונזיה.
אינדונזיה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה.
יחסי אינדונזיה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין צ'ילה לאינדונזיה.
שתי המדינות חברות בתנועת המדינות הבלתי-מזדהות, WTO, מועצה לשיתוף פעולה כלכלי פסיפיק, APEC, מועצה בין-ממשלתית של מדינות המייצאות נחושת וקבוצת קיירנס.
היחסים הדו-צדדיים בין צ'ילה לאינדונזיה כוננו בשנת 1964. יחסים אלה התחזקו עם הקמת השגרירות האינדונזית בסנטיאגו במרץ 1991.
אינדונזיה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו.
צ'ילה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה.
יחסי אינדונזיה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים של קנדה ואינדונזיה.
מאז שנוסדו יחסים דיפלומטיים עוד בשנת 1952, בקנדה שגרירות בג'קרטה, ואילו אינדונזיה מחזיקה שגרירות באוטווה.
אינדונזיה מחזיקה גם קונסוליות בטורונטו ובוונקובר.
קנדה ואינדונזיה שותפות למספר ארגונים רב-צדדיים, כמו APEC, G-20, קבוצת קיירנס וארגון הסחר העולמי (WTO).
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב-2013, 49% מהאינדונזים רואים את השפעתה של קנדה באופן חיובי, כאשר 16% מביעים דעה שלילית.
משא ומתן משולש אשר הוביל להכרה בינלאומית בריבונות אינדונזיה בדצמבר 1949.
היחסים היו בדרך כלל לבביים.
שתי המדינות היו שותפות להשקפות דומות על עקרון המדינה הארכיפלגית במהלך המשא ומתן על אמנת האו"ם לחוק הים.
אינדונזיה וקנדה היו שניהם חברים בוועדה הבינלאומית לבקרה ופיקוח בווייטנאם.
הבדלים בין המדינות צצו בשנות ה-90 בנושאי זכויות אדם וסכסוך מזרח טימור.
בעידן שלאחר סוהארטו נפתרו חילוקי דעות אלו.
קנדה החלה לתמוך בפיתוח כלכלי באינדונזיה באמצעות תוכנית קולומבו בשנות ה-50. במשך שלושים שנה בין 1967 ל-2007 סיפקה קנדה סיוע לאינדונזיה במסגרת הסדרי התיאום הבינלאומיים שהוקמו תחת הקבוצה הבין-ממשלתית באינדונזיה והקבוצה המייעצת באינדונזיה.
כשותפה לפיתוח, קנדה עובדת בצמוד עם אינדונזיה כדי לתמוך בצמיחה כלכלית בת קיימא ולהפחתת הפגיעות לעוני.
סוכנות הפיתוח הבינלאומית הקנדית (CIDA) ניהלה את התוכנית הדו-צדדית של קנדה לסיוע בפיתוח לאינדונזיה עד שקופלה לקנדה לענייני גלובלי.
CIDA הפכה את אינדונזיה ל"מדינת ריכוז "מרכזית לשיתוף פעולה בפיתוח קנדי, כאשר אינדונזיה מדורגת במקום הגבוה במקום השני בקרב מקבלי הסיוע הקנדיים בשנות ה-80. התמיכה הקנדית בפיתוח אינדונזי נמשכת ברמה נמוכה יותר.
מנתוני המועצה לתיאום השקעות באינדונזיה עולה כי ההשקעה הקנדית באינדונזיה לתקופת 2005 עד 2011 כללה 37 פרויקטים בשווי 157 מיליון דולר.
המגזר העיקרי הן לפי מספר הפרויקטים וערך ההשקעה הוא ענף הכרייה.
המספר הגדול ביותר של פרויקטים של השקעות קנדים נמצא באי ג'אווה, אך שווי ההשקעה הדולרי הגדול ביותר נמצא בסולווסי.
יחסי אינדונזיה–סודאן כוננו רשמית בשנת 1960. בפברואר 2012, במהלך ביקורו של שר החוץ הסודאני עלי קארטי בג'קרטה, אינדונזיה וסודאן הסכימו לטפח יחסים דו-צדדיים בפוליטיקה, מדע, חינוך וכלכלה.
אינדונזיה מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום, ואילו סודאן מחזיקה שגרירות בג'קרטה.
בשתי המדינות אוכלוסיית המוסלמים הגדולה ביותר ושתיהן חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היחסים ההיסטוריים בין אינדונזיה לסודאן החלו מוקדם יותר לפני עצמאותם של אינדונזיה וסודאן.
בשנת 1910 הגיע עולמא מסודאן, השייח' אחמד סורקטי הגיע לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים והקים את קרן אל אירסאד הפועלת עד כה בחינוך האסלאמי.
בשנת 1955 השתתפה משלחת סודאן בוועידת אסיה אפריקה בבנדונג, אינדונזיה.
למרות שבאותה תקופה סודאן הייתה עדיין תחת שלטון בריטניה-מצרים, אינדונזיה הראתה את תמיכתה בכך שהכירה בסודאן כמדינה עצמאית ממצרים.
בשנת 1960 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות וצוינו עם פתיחת השגרירות האינדונזית בחרטום.
עם זאת, בשנת 1967 נסגרה השגרירות האינדונזית בחרטום בגלל מעצורים כספיים, ונפתחה מחדש ב-6 בינואר 1996.
חברת הנפט והגז הממשלתית האינדונזית פרטמינה והחברה הפרטית מדקו אנרגי אינטרנשיונל מבצעים חיפושים אחר נפט בסודאן.
הנפט הוא הייצוא העיקרי של סודאן לאינדונזיה, ואילו אינדונזיה מייצאת רהיטים, מצברים לרכב, מלט ונייר לסודאן.
באפריל 2013 הקימו אינדונזיה וסודאן ועדה טכנית משותפת לחקלאות.
כדי להבטיח את תעשיית הטקסטיל ואת אבטחת המזון, אינדונזיה הביעה את העניין שלה להשקיע במגזר החקלאי והחקלאי בסודאן, במיוחד במטעי כותנה, סוכר ואורז.
יחסי אינדונזיה–ניגריה הם היחסים הדו-צדדיים של אינדונזיה וניגריה.
יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1965. שתי המדינות חברות בארגונים רב-צדדיים כמו ארגון המדינות הבלתי-מזדהות, ארגון הסחר העולמי, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC) וארגון D-8 לשיתוף פעולה כלכלי.
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לרפובליקה של אינדונזיה מתוארכים לשנת 1965, כאשר אינדונזיה פתחה את משלחתה הדיפלומטית התושבתית בלאגוס.
בשנת 1976 ניגריה פתחה את משלחתה בג'קרטה.
ניגריה הייתה המדינה האפריקנית שמדרום לסהרה הראשונה שהקימה משלחת דיפלומטית באינדונזיה.
אינדונזיה מכירה בתפקיד החשוב שממלא ניגריה באזור תת-סהרה והפכה את ניגריה לשערה למערב ומרכז אפריקה.
נערכו גם חילופי ביקורים ברמה הגבוהה ביותר, על ידי הנשיא עבד א-רחמן וחיד שביקר בניגריה בשנת 2001 והנשיא אולוסגון אובסנג'ו שביקר שלוש פעמים באינדונזיה בשנת 2001, 2005 ו-2006.
הנשיא עומארו יאר אדואה והנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו מאינדונזיה נפגשו בניו יורק בשנת 2007 והסכימו לחזק את המשך היחסים הכלכליים בין המדינות על ידי הגברת הסחר ועידוד השקעות.
בפברואר 2013 ביקר יודהויונו באבוג'ה בליווי 99 אנשי עסקים לחיזוק יחסי הסחר, ופגש את נשיא ניגריה גודלוק ג'ונתן.
בשנת 2001 חתמו אינדונזיה וניגריה על הסכם השיתוף הכלכלי והטכני והקימו את הוועדה המשותפת.
שתי המדינות חתמו בפברואר 2013 על הסכמים ארוכי טווח בנושא חברות תעופה ותחזוקת מטוסים.
ההסכם והחוזים הם בין מתקן התחזוקה של גרודה Aeroasia, אינדונזיה, עם מקביליו הניגרים, כולל קאבו אייר, סילברבק אפריקה, האק אייר, מקס אייר ושירות אייר בע"מ.
במרץ 2007 הוקם משרד התייעצות בין הוועדה לפשעים כלכליים ופיננסיים (EFCC) לבין ועדת השמדת השחיתות של אינדונזיה (KPK).
טיוטות MOU אחרות / הסכמים שהוחלפו בין המדינות כוללות שיתוף פעולה בסחר, קידום הדדי והגנה על השקעות, חקלאות, גז וסמים אסורים.
ניגריה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של אינדונזיה אחרי דרום אפריקה, בשנת 2011 שווי הסחר הגיע ל-2.99 מיליארד דולר, אשר היוו 21.66 אחוז מסך המסחר של אינדונזיה עם אפריקה.
בשנת 2013 היקף הסחר הדו-צדדי בין המדינות הסתכם ב-2.2 מיליארד דולר.
ישנן מעל 15 חברות אינדונזיות שפועלות כיום בניגריה כמו אינדורמה, אינדופוד, קלבה פארמה וסייאפ מאס אוטאמה.
Indofood, למשל, הקימה מפעל אטריות בניגריה מאז 1995, שם Indomie הפכה למותג פופולרי ובעלת מפעל לייצור האטריות הגדול ביותר באפריקה.
שתי המדינות גם מתכננות מפעל מתנול ודשן בסך 2.5 מיליארד דולר בניגריה עם פרטמינה מאינדונזיה ו-NNPC מניגריה בשיתוף פעולה עם יורוכם אינדונזיה וויבה מתנול מניגריה.
יחסי אינדונזיה–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אינדונזיה לרפובליקה של סינגפור.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים פורמליים ב-7 בספטמבר 1967, חודש לאחר הקמת האיגוד של האומות הדרום-מזרח אסייתיות (ASEAN) ב-8 באוגוסט 1967. אינדונזיה וסינגפור הן שתיים מחמש המדינות המייסדות של ASEAN (יחד עם מלזיה, תאילנד והפיליפינים).
שתי המדינות הן גם חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות ו-APEC.
לאורך השנים קיימו אינדונזיה וסינגפור חילופי דברים סדירים של ביקורים רמי דרג, שהונעה על ידי שיתוף פעולה כלכלי חזק במגוון רחב של תחומים, כולל בריאות, ביטחון ואיכות הסביבה.
בעשור האחרון הייתה סינגפור בעקביות המשקיעה הזרה המובילה באינדונזיה.
בשנת 2017 צוינו 50 שנה ליחסים הדיפלומטיים באירוע חגיגי המכונה RISING50, מיזוג של "RI" לרפובליקה של אינדונזיה ו-"SING" לסינגפור.
היחסים בין אינדונזיה העתיקה לסינגפור מתוארכים לתקופת ממלכות קדומות, אזור המצרים היה חלק מתחום Srivijaya עוד במאה ה-7. נגרקרטגאמה, שיר אפוס ג'אווני שנכתב בשנת 1365 בתקופת מג'פהיט, התייחס גם ליישוב באי שנקרא Temasek ('עיר הים' בג'אוונית העתיקה).
בשנות ה-90 של המאה ה-14, סולטן פלמבאנג, פרמסווארה, נמלט לטמסק לאחר שהודח על ידי ממלכת מג'פהיט.
במהלך המאה ה-14, סינגפור נקלעה למאבק בין סיאם (כיום תאילנד) לאימפריה המג'פיטית המבוססת על ג'אווה על השליטה בחצי האי המלאי.
לפי סג'רה מלאיו, סינגפור הובסה בהתקפה מג'פיטית אחת.
הוא שלט באי במשך כמה שנים, לפני שנאלץ לעבור למלאקה שם הקים את סולטנות מלאקה.
בתחילת המאה ה-19 הייתה סינגפור בשליטה בריטית כישוב המצרים ובהמשך כמושבת הכתר, כאשר באותה תקופה הארכיפלג האינדונזי נפל בהדרגה תחת שליטה של חברת הודו המזרחית ההולנדית כהודו המזרחית ההולנדית.
לאחר העצמאות של אינדונזיה בשנת 1945 וההפרדה של סינגפור ממלזיה בשנת 1965, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים דו-צדדיים ב-1966. בשנת 1967 הקימו את ASEAN יחד עם תאילנד, הפיליפינים ומלזיה, במטרה לחתור לשלום ויציבות באזור.
יחסים דיפלומטיים רשמיים כוננו בין סינגפור לאינדונזיה ב-7 בספטמבר 1967.
50 שנה ליחסים דיפלומטיים רשמיים
יובל הזהב של היחסים הדיפלומטיים בין אינדונזיה לסינגפור צוין בסדרת אירועים באוגוסט: מפגש "ארבע עיניים" בין שני המנהיגים, השקת הספרים RISING50, נושא חותמות זיכרון משותף, נטיעת עצים בגנים הבוטניים בסינגפור.
נערך גם המפגן הראשון המשולב אי פעם של 20 מטוסי קרב מרפובליקה של חיל האוויר של סינגפור (RSAF) ומחיל האוויר האינדונזי (TNI-AU), במערך המספר "50".
בחזית הכלכלית נערך פורום השקעות ונחתמו תשעה מזכרות הבנות (MOU), כולל שיתופי פעולה בחינוך ומחקר, חילופי סטודנטים, סביבה ואנרגיה.
ממוקם על נתיב הים העמוס ביותר במצר מלאקה, המשמש כאחד מהנתיבים המרכזיים בעולם, הסחר עם סינגפור חשוב לאינדונזיה לספק את הקישור לסחר עם שאר העולם.
כמו כן להפך, עסקים אינדונזיים חשובים גם עבור סינגפור.
סחר הוא המניע הנפוץ העיקרי של יחסי החוץ של שתי המדינות.
היקף הסחר של אינדונזיה–סינגפור מגיע ל-36 מיליארד דולר סינגפורי (29.32 מיליארד דולר).
סינגפור היא המשקיעה הזרה המובילה באינדונזיה, עם סך מצטבר של 1.14 מיליארד דולר ב-142 פרויקטים.
המסחר בין שתי המדינות הסתכם בכ-68 מיליארד דולר בשנת 2010. במקביל, היצוא האינדונזי ללא נפט וגז לסינגפור הוא הגבוה ביותר באזור.
סינגפור היא מקור המבקרים הראשון באינדונזיה עם 1,373,126 מבקרים בשנת 2010. להפך, אינדונזיה היא גם המקור המוביל ביותר בסינגפור, והגיעה ל-2,592,222 מבקרים בשנת 2011.
מלבד מטרות עסקיות, המבקרים באינדונזיה נמשכים לסינגפור בעיקר לצורך קניות, סיור בעיר ואתרים באי עם פארקי השעשועים, גני החיות, המוזיאונים והגנים שלה.
בעוד הסינגפורים נמשכים לאינדונזיה בעיקר בגלל טבעה ותרבותה, באלי ואי באטם השכנים פופולריים במיוחד בקרב המבקרים מסינגפור.
ב-3 באוקטובר 2005 פגש ראש ממשלת סינגפור לי הסיין לונג את נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו בבאלי, יומיים בלבד לאחר הפיגועים בבאלי.
הם הסכימו לחזק את המאבק בטרור ושוחחו גם על שיתופי פעולה בתחומי הכלכלה, הסחר, האנרגיה וההשקעות.
היחסים עם אינדונזיה הם בדרך כלל טובים, אם כי הנושאים המוזכרים כיום כוללים איסור על ייצוא של חול וגרניט, ששניהם מהווים בסיס לענף הבנייה של סינגפור.
מחסור בקרקעות ובמרחבים בסינגפור הביא אותם להרחיב את האי באמצעות טיוב קרקעות.
החומרים הדרושים לשיקום, חולות וגרניט מיובאים לרוב מאינדונזיה.
חציבת חולות משטחים אינדונזיים עוררה דאגה לנושאי איכות הסביבה.
באוגוסט 2005 חתמו סינגפור ואינדונזיה על מזכר הבנות להרחבת זכויות התעופה בין המדינות.
ביוני 2013, סינגפור סבלה מאובך שנבע משריפה כדי לפנות אדמות מטעים בריאו הסמוכה, סומטרה, אינדונזיה.
אובך יוני 2013 הגיע לשיא הגרוע ביותר והגיע לרמות המזהמים ביותר של אובך מאז 1997. האובך עורר התראה בריאותית מצד ממשלת סינגפור, הכעיס את אזרחי סינגפור והביא גם למתח דיפלומטי כלשהו, כשממשלת סינגפור מחתה על הקשיחות באינדונזיה בטיפול בנושא, והפצירה בממשלת אינדונזיה לחפש אמצעים יעילים להפחתת התרחשות זיהום האובך בגבול.
בנוסף, היו גם הבדלים בין שתי המדינות בנוגע לניהול אזור המידע על טיסות איי ריו (FIR).
סינגפור בדרך כלל טענה שהיא שולטת ב-FIR על בסיס הסדר שנערך על ידי ארגון התעופה האזרחית הבינלאומי, וכי מדובר בבטיחות ויעילות תעופה.
עם זאת, כמה פקידים אינדונזים בעבר ובהווה טענו נגד זכותה של סינגפור לעשות זאת, ונימקו כי ה-FIR הוא הקובע הקריטי לריבונותה וההגנה האווירית של אינדונזיה.
אמנם נראה כי העניין אינו פוגע משמעותית ביחסים הדו-צדדיים, אך מעת לעת מועלים טענות משני הצדדים.
יחסי אינדונזיה–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לבין מלזיה.
אורך הגבול בין המדינות הוא 1,881 ק"מ.
ב-16 בספטמבר 1963, הוכרזה עצמאות מלזיה, שלחלקים ממנה (סבה וסארוואק) גבול משותף עם אינדונזיה.
אינדונזיה הגיבה בחריפות לשלילה על הקמת המדינה החדשה, מכיוון שנשיא אינדונזיה סוקרנו האמין שמלזיה תהפוך לבסיס ל"נאוקולוניאליזם ואימפריאליזם" והדבר עלול לערער את תוצאות המהפכה האינדונזית.
כמו כן, ראש ממשלת מלזיה עבדול רחמן הסכים לספק שטח לבסיס כוחות הצבא הבריטי במדינה, והפדרציה של מלזיה סיפקה סיוע למורדים - הממשלה המהפכנית של הרפובליקה של אינדונזיה בשנת 1958. לאחר הקמת מלזיה החל באינדונזיה גל של הפגנות אנטי-מלאיות ואנטי-בריטיות, וכתוצאה מכך שריפת השגרירות הבריטית.
חברי המפלגה הקומוניסטית באינדונזיה כבשו את המטעים הבריטיים ועסקים אחרים, שהועברו אז לממשלת המדינה.
ב-23 בספטמבר 1963, סוקרנו הודיע כי על אינדונזיה להשמיד את מלזיה.
יחידות פריליליטריות אינדונזיות נכנסו באופן בלתי חוקי לשטח מלזיה אך נלכדו לפני שהספיקו ליצור קשר עם מתנגדים מקומיים.
אירוע זה סימן את תחילת העימות האינדונזי–מלזי, שבו בריטניה, ארצות הברית, ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין גם נטלו חלק.
בדצמבר 1964 בחרה העצרת הכללית של האו"ם את מלזיה כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון, ובתגובה הודיע סוקרנו על נסיגת אינדונזיה מארגון זה והבטיח להקים ארגון בינלאומי אלטרנטיבי חדש.
בשנות ה-70, לאחר סיום העימות האינדונזי–מלזי, השתפרו היחסים בין המדינות.
ממשלות שתי המדינות החלו לשתף פעולה במסגרת ASEAN.
מתכונת היחסים החדשה התחזקה בזכות קרבה אתנית של שני העמים, דת, תרבות ושפה דומה.
היבטים שליליים נמשכו: מהגרים אינדונזיים לא חוקיים במלזיה, חששות אינדונזיה מיצוא קלטות שמע אסלאמיות קיצוניות ממלזיה, אולם התפתחות הסחר בין המדינות תרמה לכינון יחסים טובים.
עם זאת, בסוף שנות ה-80 ממשלות אינדונזיה ומלזיה התרחקו זו מזו, מכיוון שראו גישות שונות לפתרון בעיות של אינטראקציה עם שותפיהן העיקריים של המסחר, בפרט, מלזיה התערבה באופן שגוי ביחסים המתפתחים בין סינגפור ואינדונזיה.
בשנת 1992 הביעה אינדונזיה ב-ASEAN את דחייתה של המערכת המלזית של הקבוצה הכלכלית במזרח אסיה, שהדגישה את עמדותיה השונות של שתי המדינות לגבי עתיד ASEAN.
לדוגמה, בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות, ראש ממשלת מלזיה, מאהאטיר מוחמד, דיבר בחריפות עם סיסמאות פרו-אסייתיות ופרו-אסלאמיות, שהייתה שונה מאוד מעמדתו המתונה של נשיא אינדונזיה סוהארטו.
בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בסכום של 25 מיליארד דולר.
בשנת 2016 היקף הסחר פחת משמעותית והסתכם ב-14.3 מיליארד דולר.
בשנת 2017 הציבה ממשלות שתי המדינות מטרה להשיג היקף סחר של 30 מיליארד דולר.
מרבית האוכלוסיות בשתי המדינות ממוצא אוסטרונזי או מלאי.
רוב האוכלוסייה במדינות אלו היא מוסלמית.
מלזיה ואינדונזיה הן החברות המייסדות של ASEAN ו-APEC, כמו גם חברי תנועת המדינות הבלתי מזדהות, G8 האסלאמית והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
אינדונזיה מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור ו-5 קונסוליות בג'והור באהרו, קוטה קינבאלו, קוצ'ינג, פננג וטאוואו.
מלזיה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה ו-3 קונסוליות במדן, פקאנבארו ופונטיאנאק.
יחסי אינדונזיה–מונגוליה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין מדינת מונגוליה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אינדונזיה לבין מונגוליה כוננו רשמית ב-21 בדצמבר 1956. מונגוליה מתכננת להקים מרכז לימודים אינדונזי באוניברסיטה הלאומית המונגולית.
מוסד זה ישמש אזרחים מונגולים ללמוד על אינדונזיה בפרט בהיבטים התרבותיים, הפוליטיים וההיסטוריים.
מגוואטי סוקרנופוטרי, נשיאת אינדונזיה (2003)
סוסיליו באמבאנג יודהויונו, נשיא אינדונזיה (2012)
אינדונזיה מיוצגת במונגוליה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה באולן בטור, בירת המדינה.
אינדונזיה האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על מונגוליה.
מונגוליה מיוצגת באינדונזיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת המדינה.
יחסי אינדונזיה–קמבודיה הם היחסים הדו-צדדיים של קמבודיה ואינדונזיה.
מאז שנוסדו יחסים דיפלומטיים בשנות ה-60, אינדונזיה הייתה תומכת איתנה לשלום ויציבות בקמבודיה.
בשנת 1992 סיפקה אינדונזיה כוחות לרשות המעבר של האו"ם בקמבודיה, ותמכה בחברות קמבודיה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בשנת 1999. קמבודיה העריכה שאינדונזיה סייעה לה בעקביות, במיוחד בבניית יכולות.
שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות ואיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
מערכת היחסים בין אינדונזיה העתיקה לקמבודיה מתוארכת לממלכת צ'נלה וג'אווה סיילנדרה וגם מסריג'איה; הוזכר כי המלך ג'ייאווארמן השני התגורר תקופה מסוימת בג'אווה בתקופת שלטונו של סיילנדרס, ובשנת 802 הכריז על ריבונות קמבודיה מג'אווה והכריז על עצמו כמונרך אוניברסלי ובכך התחיל את תקופת אנגקור.
ישנם קווי דמיון בולטים בין מקונג באקונג מהמאה ה-9 לבין מקדש בורובודור, מה שמרמז כי בורובודור שימש כאב-טיפוס של באקונג.
בוודאי היו חילופי מבקרים, אם לא משלחות, בין האימפריה החמרית לסיילנדרס בג'אווה, והעבירו לקמבודיה לא רק רעיונות, אלא גם פרטים טכניים ואדריכליים.
קמבודיה השתתפה בוועידת באנדונג, שהתקיימה באפריל 1955. הוועידה הובילה להקמתה של המדינות הבלתי-מזדהות.