tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אינטרוספקציה, בתרגום לעברית: אינטרו=פנימה, ספקציה=הסתכלות, כלומר, הסתכלות או התבוננות פנימה, או בחינה עצמית פנימית.
ב"פנימה" הכוונה לעולם הפנימי של האדם, כלומר לנפש: מחשבות, רגשות, צרכים, זיכרונות וכדומה.
אינטרוספקציה משמשת גם בפילוסופיה, באמנות, בטיפול נפשי, ברפואה, במדיטציה וגם כאחת משיטות המחקר בחלק מהענפים של הפסיכולוגיה.
בכל אחד מהתחומים הללו, האדם - נבדק, מטופל, מטפל או יוצר - מתבונן (או מתבקש להתבונן) אל תוך עולמו הפנימי, מזהה תהליכים פסיכולוגיים העוברים עליו בזמן מסוים או במהלך ביצוע פעולה כלשהי, ויכול לבטא או לדווח (למשל לחוקר או למטפל) על מחשבות, גורמי הנעה, רגשות, חוויות ותחושות שאותם זיהה בתוכו.
טביעת המונח 'אינטרוספקציה' מיוחסת לווילהלם וונדט שפרסם ב-1879 את הספר "עקרונות הפסיכולוגיה הפיזיולוגית" בו דגל במחקר ניסויי ובשימוש באינטרוספקציה.
האינטרוספקציה כידע ייחודי לכל אדם
ישנה מחלוקת בנוגע לשאלה האם אינטרוספקציה מקנה למתבונן ידע ייחודי על עצמו, שאף אדם אחר לא יכול לקלוט מהתבוננות עליו, או שהיא זהה במהותה להתבוננות על נפשותיהם של אנשים אחרים.
אליסון גופניק טוענת שהתבוננות "פנימית" איננה שונה אצל בני האדם מהתבוננות על בני אדם אחרים, מאחר שילדים מפתחים את יכולת האינטרוספקציה שלהם באותו הגיל בו הם מפתחים את יכולתם להבין את הנפשות של אחרים.
בשיטה יש הנחה סמויה שאדם יכול להיות צופה מהצד בזמן שהוא עצמו פועל וחש בחוויות.
מבקרים, כדוגמת ניסבט וילסון (Nisbett & Wilson, 1977), גילו שבפעמים רבות נבדקים לא הצליחו להסביר במדויק את סיבות התנהגותם, או את הסטימולציה שהובילה לסיבה/ות התנהגותם, או את הקשר בין הסטימולציה לסיבה/ות.
בנוסף, התגלה כי אנשים שונים מסיקים, בסיטואציה זהה, מסקנות שונות מאינטרוספקציה ולכן קשה להגיע למסקנות לגבי מהותה, ויש שראו באינטרוספקציה כחסרת חשיבות עבור הפסיכולוגיה.
חוקר בשם ווטסון טען שאינטרוספקציה היא התבוננות על התודעה, בעוד הפסיכולוגיה נועדה להבין את התנהגות בני האדם (ביהביוריזם), ואין צורך ב "פנייה" לתודעה עבור הפסיכולוגיה.
כאשר החלו פסיכולוגים לחקור פסיכולוגיה התנהגותית ולעשות ניסויים בבעלי חיים, זנחו במידה חלקית את האינטרוספקציה ככלי מחקר לטובת פסיכולוגיה התנהגותית, בין השאר מאחר שבעלי חיים לא יכולים לדווח על תחושותיהם.
אינטרלאקן היא עיירה בקנטון ברן בשווייץ.
העיירה מפורסמת בזכות נופיה והיא בעיקרה עיירת קיט.
היא שוכנת בין אגם ברינץ ואגם תון ומכאן שמה – בלטינית Inter Lacus, בין האגמים.
בעיירה שתי תחנות רכבת במזרח העיירה ובמערבה.
בנוסף ישנם בה שני פוניקולרים.
קווי הרכבת הראשיים מקשרים את אינטרלאקן עם שפיץ, תון, ברן ולוצרן.
בנוסף, מוצעים גם שירותי שיט דרך אגם ברינץ לעיר ברינץ, ודרך אגם תון לערים שפיץ ותון.
מרבית תושבי העיר מתפרנסים מתעשיית התיירות.
מנזר אוגוסטינוס בעיר, שנבנה בשנת 1130 ופעל עד 1528 הוא מאתרי התיירות הבולטים.
בעבר נודעה אינטרלאקן בזכות תעשיות הדפוס, הטקסטיל ושענות.
באינטרלאקן מוצעות למבקרים פעילויות ספורט שונות וביניהן צניחה חופשית, גלישה לקניונים, גלישה אווירית, רחיפה וסקי.
אטרקציה תיירותית נוספת הסמוכה לעיר היא הר היונגפראו שגובהו 4,158 מטר ועליו תחנת הרכבת הגבוהה באירופה – 3,450 מטר.
פארק מסתורין העוסק בעל-טבעי ונמצא בבעלות אריך פון דניקן, נסגר ב-2006 בשל קשיים כלכליים, לאחר שלוש שנות פעילות.
אטרקציית תיירות נוספת היא רכיבת אופניים.
עבור רוכבי האופניים ישנם מסלולים רבים אשר עוברים מסביב לשני האגמים אשר משני עבריה של העיירה.
ישנם חנויות רבות במרכז העיר להשכרת אופניים אשר מותאמות לכל הרכב משפחתי וגיל.
בעירה מתקיים פסטיבל שנתי בשם Greenfield Festival.
זהו פסטיבל מטאל ורוק כבד המתקיים בשטח של שדה תעופה של העיירה בתחילת הקיץ.
הלהקות המשתתפות מגיעות מכל אירופה ומחוצה לה.
אינטרדבוצ'קה הוא סרט קולנוע סובייטי שצולם בשנת 1988 וזכה לפופולריות רבה.
במהלך שנת 1989 כ-40 מיליון אנשים ראו את הסרט בבתי הקולנוע.
הוא נחשב לשיאן הצפיות בקולנוע הסובייטי לאותה שנה.
הסרט היה פופולרי מאוד בתקופת הפרסטרויקה והיה נחשב לפריצת דרך בהקשר להעלאת נושא הזנות למרכז העלילה בסרט סובייטי.
על תפקידה בסרט זה, ילנה יאקובלבה זכתה בתואר שחקנית השנה וקיבלה פרס ניקה.
בשנת 1988 יצאה לאור נובלה של ולדימיר קונין "אינטרדבוצ'קה".
לראשונה לספרות הסובייטית במרכז העלילה הייתה זונה.
תחילה זה גם היה שם הנובלה, אך בסוף העורכים לא העזו להוציא יצירה עם שם זה והחליפו אותו לשם אחר, שפירושו "ילדה בינלאומית".
לאור הצלחת הנובלה והסרט תחדיש זה השתרש בשפה הרוסית בת ימינו.
לאור הצלחת הנובלה הסופר הציע למירה טודורובסקי זכויות על הסרט.
היא שכנעה את בעלה להיות הבמאי של הסרט החדש.
היה זה אחד הסרט הסובייטים הראשונים שצולמו ללא תמיכה ממשלתית, תוך ניצול מימון פרטי (שוודי) במשולב עם סכום שהתקבל ממוספילם.
הצילומים נערכו במהלך שלושה חודשים בלנינגרד ובשוודיה.
במהלך הצילומים ולדימיר קונין שהיה גם שותף לכתיבת התסריט התנגד לכמה מהפירושים שנתן הבמאי לתסריט ועזב את אתר הצילומים.
בשנת 2001 הוצא תקליטור של הסרט.
האחות טניה זייצבה (ילנה יאקובלבה) עוסקת בזנות בנוסף לעבודתה בבית החולים.
כל הלקוחות שלה הם תיירים זרים.
באופן מפתיע אחד מהם מציע לה להתחתן ולנסוע איתו לשוודיה.
טניה מסכימה, אך היא נדרשת לקבל אישור מהשלטונות הסובייטיים.
לקבלת האישורים נדרש כסף רב, וטניה נאלצת לחזור למקצוע העתיק.
בסופו של דבר היא מקבלת את האישורים הנדרשים ועוזבת את ברית המועצות.
בהיותה בשוודיה טניה מרגישה בודדה, אף על פי שבעלה החדש אוהב אותה.
החבר היחיד שלה הוא נהג משאית שמעביר ממנה מתנות לאימה בלנינגרד.
בשיחת טלפון עם חברתה מלנינגרד טניה מגלה שנפתחה חקירה נגדה באשמת שימוש במטבע זר (דבר שהיה אסור בברית המועצות).
החוקרים הגיעו לאימה של טניה ומספרים לה מאין היה לבתה כסף רב ואיך היא יכולה הייתה להרשות לעצמה קניות של דברי ערך רבים.
בהיוודע לה מקור פרנסתה של בתה, האם מנסה להתאבד, אך נותרת בחיים.
טניה מנסה להגיע ללנינגרד אך נהרגת בתאונת דרכים.
אינטרמצו הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1939. הסרט הוא רימייק של הסרט השוודי "אינטרמצו" משנת 1936 עם אינגריד ברגמן בתפקיד הראשי.
סלזניק ראה את הסרט השוודי והתרשם ממשחקה של ברגמן שעד אז הייתה שחקנית לא ידועה.
הוא הביא אותה להוליווד ונתן לה את התפקיד הראשי למולו של לסלי הווארד שהיה אז שחקן מפורסם לאחר משחקו בחלף עם הרוח.
זה היה סרטה הראשון בהוליווד והופעתה בו הקפיצה את הקריירה שלה.
הסרט מתאר קשר רומנטי בין כנר מפורסם ובעל משפחה עם פסנתרנית צעירה ויפה.
בנסיבות הזמן נקטע קשר זה המהווה רק אינטרמצו (הפסקת ביניים) בחייהם.
הולגר ברנדט (לסלי הווארד) הוא כנר וירטואוז מפורסם.
לאחר מסע קונצרטים מוצלח בניו יורק הוא חוזר לאשתו, בתו ובנו בסטוקהולם ופוגש בביתו את אניטה הופמן (אינגריד ברגמן), מורתה לפסנתר של בתו.
אניטה מתחילה לנגן בהתלהבות את הקונצרט לפסנתר של אדוארד גריג.
הולגר מתבונן בה ומצטרף אליה בנגינה בכינור.
הוא מציע לה להיות מלווה שלו בפסנתר בקונצרטים שלו והיא מסכימה.
אניטה מעריצה את הולגר ככנר מפורסם וכגבר עם השפעה חזקה.
הוא מתאהב בה כי היא צעירה, יפה ומוכשרת ומציתה בו את טעם החיים שנשחקו בנישואיו המשעממים.
לאחר שאינו יכול לשמור את סודו, הוא מספר לאשתו כי התאהב באניטה ועוזב את הבית.
הם פותחים במסע הופעות מוצלח ובסופו הם מגיעים לנופש בעיירה קטנה על חוף הים בדרום צרפת ונהנים שם כמו זוג בירח דבש.
הולגר מתגעגע למשפחתו ואניטה מבחינה בכך שהולגר מתקשר שם עם ילדה קטנה שמזכירה לו את בתו.
היא מקבלת מכתב המאשר כי קבלה מלגה ללימודי פסנתר בפריז.
היא מראה את המכתב להולגר ושורפת אותו לעיניו כי לדבריה הוא חשוב לה יותר.
לאחר שהמורה שלה לפסנתר, תומאס סטנבורג (ג'ון האלידיי), מגיע למקום ומשכנע את אניטה כי אל לה לוותר על הקריירה שלה, היא משתכנעת ועוזבת את הולגר.
הולגר מחליט לחזור לסטוקהולם לפגוש את בתו.
כשהוא מגיע לבית הספר שלה, היא מבחינה בו, רצה אליו ונפגעת קלות ממכונית.
הולגר מביא אותה לביתו ומחכה כל הלילה לראות מה שלומה.
בינתיים הוא מבקש סליחה מבנו ומתפייס איתו.
בבוקר מודיעה לו אשתו שהבת יצאה מכלל סכנה.
הולגר מתכונן לעזוב את הבית אך אשתו סולחת לו והוא חוזר אליה.
אינטרמצו בפריז הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1961 בבימויו של מרטין ריט עם פול ניומן, סידני פואטייה, ג'ואן וודוורד ודיאן קארול בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "פריז בלוז" מאת הארי פלנדר משנת 1957. הרומן העלה את בעיית הגזענות בחברה האמריקאית והתסריט מטפל בבעיה באופן יותר "מרוכך".
הסרט צולם בשחור-לבן בפריז ומשובצים בו האתרים המפורסמים של העיר.
לואי ארמסטרונג מופיע בסרט בתור נגן חצוצרה (בשם Wild Man Moore) עם תזמורתו ומצטרף ל"נגינתם" של ניומן ופואטייה.
דיוק אלינגטון חיבר את פסקול המוזיקה של הסרט והיה מועד על כך לפרס אוסקר לפסקול המוזיקה לסרט מוזיקלי.
הפסקול יצא ב-1961 בתקליט בהשתתפותם של אלינגטון וארמסטרונג והיה מועמד לפרס גראמי.
בישראל הופץ הסרט על ידי יוניטד ארטיסטס אוף ישראל.
רם בוואן (פול ניומן) ואדי קוק (סידני פואטייה) הם נגני ג'אז אמריקאים המתגוררים ומנגנים בפריז.
רם הוא נגן טרומבון ואדי הוא סקסופוניסט שחור שבחר לעבור לפריז בגלל הגזענות שחווה בארצות הברית.
רם מנסה את כוחו בהלחנה אבל אדי לא מתרשם מיצירותיו.
הם מנגנים בלהקה ג'אז שכוללת גם את הגיטריסט המוכשר "ג'יפסי" (סרג' רג'יאני) שרם מנסה ללא הצלחה לגמול מסמים קשים.
לפריז מגיע חצוצרן הג'אז הנודע Wild Man Moore (לואי ארמסטרונג) ורם מגיע לפגוש אותו בתחנת הרכבת ולתת לו יצירה שהלחין.
בתחנה הוא נפגש גם עם שתי בחורות אמריקאיות שבאו לשבועיים לפריז, ליליאן קורנינג (ג'ואן וודוורד) וקוני למפסון (דיאן קארול).
ליליאן היא גרושה עם שני ילדים וקארול היא מורה שחורה.
רם מזמין אותן למועדון בו הוא מופיע.
ליליאן וקוני מגיעות להופעה במועדון הג'אז ומתלהבות.
עד מהרה מתפתחים קשרי ידידות בין שתי הבחורות ושני הנגנים והם יוצאים לסיורים ברחבי פריז.
ליליאן מתקשרת אל רם שנגינתו שבתה אותה.
היא מבקשת לפתוח פרק חדש בחייה עם רם בארצות הברית אך רם לא מוכן לוותר על הקריירה המוזיקלית שלו.
גם הקשר בין קוני ואדי מתהדק והיא מבקשת אותו לחזור אתה לארצות הברית ולהקים ביחד משפחה אך הוא לא מוכן לחזור לארץ שמפלה אותו בתור אדם שחור וכי בפריז מתייחסים אליו בתור אדם ואמן בלי קשר לצבע עורו.
רם נפגש עם מפיק ג'אז בשם ברנרד שעבר על יצירותיו ומודיע לו שהן קלות, חסרות עומק ואין בהן חידוש.
רם מדוכא מהביקורת הזאת ומודיע לליליאן שהוא מוכן לחזור אתה לארצות הברית.
בתחנת הרכבת נפרד אדי מקוני ומבטיח להגיע לארצות הברית בזמן הקרוב.
ליליאן מחכה לרם אבל כשהוא מגיע הוא אומר שהחליט בכל זאת להישאר בפריז ולעסוק במוזיקה.
שתי הבחורות נפרדות משני הנגנים ובכך מסתיים האינטרמצו שלהן בפריז.
אינטרלוקין 10 הוא חלבון הבנוי מ 178 חומצות אמינו, ומקודד על ידי גן הנמצא על כרומוזום 1. החלבון מופרש בעיקר ממונוציטים ובכמות יותר קטנה מלימפוציטים.
IL 10 נקשר לקולטן IL 10, קולטן הנמצא על תאים של מערכת החיסון.
קולטן IL 10 הוא טטרמר הבנוי משתי יחידות אלפא ושתי יחידות בטא.
לקולטן יש דומיין תוך תאי וחוץ תאי.
חשיפה של תאים ממערכת החיסון (תאים לבנים) לאנטיגן גורמת להפעלה של תהליך דלקתי.
התהליך מתווך על ידי אינטרלוקינים כדוגמת IL 1, IL 6 ו־TNFα.
קשירה של הליגנד (IL 10) לקולטן IL 10 תגרום לזרחון של STAT3 להפעלתו.
STAT3 בצורתו המזורחנת מגיע לגרעין התא ודרך NF-κB יגרום ליצירה של חלבונים שהם מצידם יעכבו את התהליך הדלקתי ויעכבו את הסינתזה של IL 1, IL 6 ו־TNFα.
מכאן אפשר להבין שחסר של החלבון או של הקולטן יגרמו לפעילות יתר של מערכת החיסון ולנזקים שיגרמו מכך.
חוסר ב-IL 10 ובקולטן IL 10
חסר באינטרלוקין 10 או בקולטן ל-IL 10 היא מחלה גנטית נדירה מאוד, שבבסיסה חסר של חלבון המשמש כמעכב של התהליך הדלקתי.
המחלה גורמת להשפעה על מערכות רבות בגוף האדם לרבות הופעה מוקדמת מאוד של מחלת מעי דלקתית, זיהומים מרובים ופריחה עורית.
תינוקות שנולדו עם חוסר ב-IL 10 או בקולטן IL 10 יסבלו מגיל צעיר מאוד מכשל בשגשוג, שלשולים מרובים ולא נשלטים, פריחה מפושטת בגוף, זיהומים חוזרים.
המאפיין העיקרי של המחלה הוא מחלת מעי דלקת מוקדמת (Very early onset IBD), מחלת המעי הדלקתי מופיעה בצורה סוערת וקשה עם התלקחויות מרובות.
בגיל מאוחר יותר הילדים נמצאים בסיכון מוגבר ללימפומה.
נכון לאוגוסט 2017, ניתן לטפל במחלה באמצעות השתלה של מח עצם.
האבחנה של המחלה היא גנטית, במקרה בו הרופא מעלה חשד בשל הסתמנות קלינית של תינוק עם שלשולים מרובים, זיהומים חוזרים, כשל בשגשוג, פריחה וייתכן גם סיפור משפחתי, נשלח דם לבדיקה ספציפית של הגנים הן של IL 10 והן של קולטן IL 10.
הטיפול במחלה בנוי מטיפול תומך במחלת המעי הדלקתית ובזיהומים החוזרים הטיפול הדפניטיבי למחלה הוא השתלה של מח עצם.
הטיפול במחלת המעי הדלקתי מצד עצמו הוא קשה, חלק מהחולים נזקק להוצאה של אליאוסטום על מנת להגן על המעי והתוצאות של הטיפול לבדו הן מוגבלות.
הטיפול בהשתלה של מח עצם כורך בתוכו סיכונים, אך השתלה מוצלחת יכולה להוביל לשיפור משמעותי בחומרת המחלה ואף להוביל לריפוי של המחלה.
ההשתלה גם מקטינה את הסיכון להתפתחות של לימפומה בגיל מבוגר.
בישראל, בית החולים סורוקה מטפל במספר גדול יחסית של ילדים הסובלים מחסר של IL 10, הטיפול בנוי מצוות רב תחומי הכולל רופאי ילדים מומחים באימונולוגיה ובגסטראנטרולוגיה וכולל ביצוע השתלה של מח עצם בבית החולים שניידר ופתרון ניתוחי בעת הצורך.
אינטרוספציה היא היכולת לחוש, לקבל ולאמוד אותות הנובעים מתוך הגוף.
חוש זה משמש את בני האדם לקבלת מושג על מצבם הגופני בין אם מודע או לא, וכן בסיס לרגשות ומצב רוח.
בניגוד למושג "אקסטרוספציה" המשמש להגדרת החישה של אותות שאינם נובעים מתוך הגוף, כדוגמת חום, כאב וגירוד, אינטרוספציה, משמשת להגדרת החישה של אותות הנובעים מתוך הגוף עצמו, ללא קשר לאותות חיצוניים.
המודעות לאותם אותות גופניים משתנה מאדם לאדם בדרך שבה הם אומדים, ניגשים, ומגיבים לאותן תחושות.
תפקידה של האינטרוספציה הוא שימור הומאוסטזיס בגוף (איזון בסביבה הפנימית של הגוף), ומעלה מודעות עצמית אצל האדם.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים של אינטרוספציה
ישנם שלושה נתיבים עצביים המובילים את המידע מתוך הגוף אל המוח:
סיבים עצביים אלה מרשתים את כל רקמות הגוף המחוברות ללמינה 1 בחומר האפור שבחוט השדרה, ומעבירים תשדורות בנוגע לפעילות, טמפרטורה, כימיה, מטבוליזם וסטטוס הורמונלי של העור, שרירים, מפרקים, שיניים וקרביים.
אותות תחושתיים אלה נכנסים לחוט השדרה דרך השכבה השטחית של הקרן הדורסלית (גבו של עמוד השדרה שדרכו נכנסים אותות סנסוריים ומוטוריים).
מהקרן הדורסלית המידע מועבר לתלמוס, ונוירונים מסדר שלישי (Third order neurons) בגרעין ה-VPM שבתלמוס מעבירים את המידע הלאה לאינסולה.
נתיב זה מעביר מידע מאזור הקרביים והאיברים השונים בו אל המוח.
עצב הואגוס מעביר מידע חישתי אל גזע המוח, משם המידע עובר לתלמוס ולאינסולה.
נתיב זה מעביר מידע על פרופריוספציה (מיקום הגוף והאיברים בחלל) ומגע עדין שמגיע מרצפטורים בעור.
מידע ממכנורצפטורים (רצפטורים בעור הרגישים ללחץ על העור) ומקולטני פרופריוספציה מגיע אל גנגליוני השורש הגבי (צבירים של גופי תאי עצב).
משם המידע מועבר למדולה ולתלמוס, ומהתלמוס לאזור הסומטוסנסורי בקליפת המוח.
אינטרוספציה בהקשר לתסמונות פיזיולוגיות ופסיכיאטריות
במגוון של תסמונות פסיכיאטריות ופיזיולוגיות ישנו שיבוש במנגנון האינטרוספטי.
הפרעת פאניקה - הפרעות בנשימה ובקצב לב הם סימפטומים המזוהים עם התקף פאניקה.
מחקרים הראו כי מטופלים עם הפרעת פאניקה, מדווחים על מודעות תחושתית גבוהה יותר לסימפטומים הגופניים, אך אין לדעת אם דבר זה אכן נכון או מושפע מניסיון קודם של אותם מטופלים עם התקפים דומים.
עם זאת, מחקרים נוספים מצאו כי מטופלים עם הפרעת פאניקה מרגישים את פעימות לבם באופן מדויק יותר מאנשים בריאים, גם כאשר ניתנות להם תרופות המטשטשות את קצב הלב, כלומר הם מציעים כי מטופלים אלה בעלי מודעות אינטרוספטית גבוהה יותר מהרגיל.
פוסט-טראומה - מחקרי הדמיה מצאו כי מטופלים בעלי פוסט טראומה הפגינו ירידה בפעילות האינסולה הקדמית הימנית, אזור זה אחראי על זיהוי חוסר ההתאמה בין מצב קוגניטיבי וגופני (אינטרוספטי).
בנוסף נמצא כי מטופלים אלה הראו ירידה באקטיבציה של סיבי הלמינה 1, המקושרים לתלמוס ולאינסולה ומועברים דרכם תחושות גופניות, כלומר הוצע כי מטופלים אלה חווים חוסר באינטרוספציה.
אנורקסיה נרבוסה - מטופלים בעלי אנורקסיה נרבוזה לרוב מפתחים חוסר רגישות לאותות אינטרוספטיים מהגוף, כמו רעב, אך עם זאת מדווחים על רגישות לתחושות אחרות.
למרות הפוקוס העיקרי במחלה על נראות חיצונית של הגוף, ישנם דיווחים על שינויים בתוך הגוף עצמו, למשל תחושה בלתי מובחנת של שובע או חוסר הבחנה בין מצבים רגשיים לתחושות גופניות (אלקסיתימיה).
דיכאון מז'ורי - מחקרים מצאו כי נשים הסובלות מדיכאון זה נוטות להיות פחות מדויקות במשימה של זיהוי קצב לב (משימה אינטרוספטית), מאשר גברים עם אותו דיכאון.
בנוסף נמצא שמטופלים עם דיכאון זה, באופן כללי מדייקים פחות במשימת זיהוי קצב הלב, לעומת זאת, מטופלים מדוכאים בעלי התקפי חרדה, מראים דפוס של עלייה באנטרוספציה לעומת מדוכאים ללא חרדה.
הפרעה טורדנית-כפייתית - נמצא כי בעלי הפרעה זו מראים דיוק גבוה יותר במשימת זיהוי קצב לב.
אוטיזם - נבדקים על הספקטרום האוטיסטי מראים פחות מודעות אינטרוספטית מאשר נבדקים נוירוטיפיקליים.
יש המשערים שדפוס זה נובע מאלקסיתימיה (חוסר יכולת להרגיש, להביע ולזהות רגשות), שלרוב מקושרת עם אוטיזם.
עם זאת, ישנם מחקרים המראים שלאורך זמן, אוטיסטים מראים עלייה באינטרוספציה ואף עוקפים את הנבדקים הנוירוטיפקלים.
כיום ישנו ריבוי של מחקרים העוסקים בניסיון להבין לעומק את מנגנון האינטרוספציה, בדגש על איך עיבוד אינטרוספטי מעוצב על ידי ניסיון בתרגול יכולת זו.
הבנה זו חשובה משום שהיא תוכל לספק תשובות בנוגע למרכיבים ברווחה נפשית ועמידות לסטרס.
הקשר בין אינטרוספציה לרווחה נפשית מתווך על ידי מנגנון של ויסות עצמי, אשר עוזר לאדם להגיע להומאוסטזיס (איזון גופני) - אשר מוביל לרווחה הנפשית.
כלומר, כאשר אדם הוא בעל יכולת אינטרוספטית גבוהה יותר, יש סיכוי גדול שהוא יהיה בעל יכולת לווסת את רגשותיו ותגובותיו בצורה אדפטיבית ומיטבית, וויסות זה יוביל לרווחה נפשית גבוהה יותר.
בנוסף, מחקרים מציעים כי רפלקציה על תהליכים אינטרוספטים חשובה להתנהגות אדפטיבית בעולם, כלומר כאשר אדם חושב על אינטרוספציה או מבצע אותה, הדבר מוביל אותו להתנהג באופן התואם יותר את סביבתו.
הגוף שלנו מעביר לנו מסרים באופן קבוע, בנוגע לתחושות פיזיות, רגשות ועוד, ככל שאדם לומד להקשיב לגופו באופן מדויק וסדיר יותר, הוא מקבל יותר מידע על עצמו, ומודע לעצמו.
אותה מודעות עצמית מובילה את האדם להגיב לסביבתו בצורה מותאמת יותר, פרופורציונלית יותר ובהתאמה למציאות הגופנית והרגשית של אותו אדם.
אינטרוספציה במדיטציות, בדגש על מיינדפולדנס
מדיטציות המבוססות גוף (בעלות דגש להתבוננות פנימית וחיצונית על הגוף), לרוב מערבות קשב לתחושות אינטרוספטיות.
למדיטציות אלה מספר מטרות מעבר לתרגול מודעות אינטרוספטית, ומעניקות שיטה ייחודית לאימון אותה מודעות.
אחת מהמדיטציות הללו היא מיינדפולדנס, המכילה בתוכה תרגול אינטרוספטי נרחב.
מקובל להגדיר מיינדפולדנס כיום כמודעות פתוחה, לא שיפוטית וקשובה לזרם המחשבות והחוויות בהווה, עם דגש על חוויות פנימיות וחיצוניות בגוף.
מיינדפולדנס קיבלה בשנים האחרונות במה מרכזית במחקרים מדעיים עקב השפעתה על בריאות, ובמיוחד על הקשר לדיכאון.
נמצא כי מיינדפולדנס אינטרוספטי משנה תפקודים קוגניטיביים נרחבים כמו ייחוס עצמי, קשב, וויסות רגשי.
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו היא קבוצת אופני כביש בלגית בדרג ה-UCI World Team.
אינטרמארשה, רשת מרכולים, ואנטי, חברת הנדסה, וגרופ–גובר מאטריו, ספקית חומרי בניין בלגית, הן הספונסריות הראשיות של הקבוצה, שקנתה ב-2021 את רישיון הוורלד טים של CCC.
הקבוצה נוסדה ב-2008. בשנת 2011 הפכה למקצוענית עם הצטרפותה לדרג הפרו קונטיננטל.
הקבוצה ידועה בעיקר ביכולות שלה במרוצים חד יומיים בבלגיה או בהולנד, המזכירים קלאסיקות, ורוב הישגיה בשנות קיומה הגיעו במרוצים כאלו.
הרוכבים הבולטים שלה בשנותיה הראשונות היו דנילו נאפוליטאנו האיטלקי, סטיבן ואן דייק ההולנדי, ביורן ליוקמנס וז'מפי דרוקר.
משנת 2013, הקבוצה מוזמנת לשלושה מונומנטים מתוך החמישה, לייז'–בסטון–לייז', רונדה ון פלנדרן ופריז - רובה.
בשנת 2017, זכתה הקבוצה בכרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנה בה הוזנק מליאז'.
גם בשנת 2018 ו-2019 נבחרה לטור, והרוכב הבולט שלה במרוץ היה גיום מרטן, שסיים בשלוש הפעמים שהקבוצה התחרתה בטור במקומות הגבוהים ביותר מבין הקבוצה, 23, 21 ו-12. בעונת 2020 עבר מרטן לקבוצת קופידיס.
ב-2021, קנתה הקבוצה את רישיון הוורלד טים של CCC ועלתה לדרג הבכיר של קבוצות בענף, שקבע שתהיה מוזמנת לכל מרוצי הוורלד טור, והיא צפויה לערוך הופעות בכורה בג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה.
בנובמבר 2013, פרש סטיבן ואן דייק, מרוכבי הקבוצה הבולטים בשנותיה הראשונות, לאחר שהושעה לתקופה של שמונה שנים בעקבות שימוש בחומר אלטרנטיבי שמטרתו להגדיל את האוזון בגוף.
אינטרלוד הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1957 בבימויו של דאגלס סירק, עם ג'ון אליסון ורוסאנו בראצי בתפקידים הראשיים.
זאת דוגמה למלודרמות הקולנועיות של סירק שזכו להצלחה בשנות ה-50 שזכו להצלחה מסחרית גדולה כשיצר מלודרמות קולנועיות כמו: "חיקוי לחיים", "כל שהשמים מרשים", "נכתב ברוח", "השיגעון הנפלא" ועוד.
העלילה בסרטים מסוג זה בדרך כלל סובבת סביב מכשול המונע בעד שני אנשים מלממש את אהבתם ועוקבת אחר בעיות שונות במערכת היחסים ביניהם.
בעוד שסרטים אלו זכו בזמן אמת לביקורות שליליות מצד המבקרים, שתפסו אותם כ"נשיים מדי" וסנטימנטליים, כיום במאי קולנוע, מבקרים וחוקרי קולנוע מחשיבים אותם ליצירות מופת.
הלן בנינג (ג'ון אליסון) מגיעה מפנסילבניה למינכן שם קבלה עבודה במרכז תרבות אמריקאי בשם "בית אמריקה".
שאיפתה היא לעשות הפסקה (אינטרלוד) בחייה ולהתנסות לתקופה קצרה בניסיון חדש ואולי באהבה חדשה.
בשדה התעופה היא פוגשת בד"ר מורלי דיואר (קית' אנדס), רופא אמריקאי צעיר שמכיר את משפחתה ומתחיל לחזר אחריה אך היא אינה מעוניינת בו.
מנהלת המרכז פרו סבינס (ג'יין ווייט) מארגנת קונצרט של המרכז עם התזמורת הסימפונית המקומית עליה מנצח טוניו פישר (רוסאנו בראצי).
הן מגיעות לחזרת התזמורת וטוניו מנצח על התזמורת אך לפתע מקבל הודעה דחופה להגיע לביתו והוא עוזב את המקום במהירות ולא מתייחס להלן ולפרו.
הלן מגלה את כתובתו של טוניו ומגיעה לשם.
טוניו גר בארמון של הרוזנת אירנה ריינהרד (פרנסואז רוסליי).
היא מוצאת את טוניו מנגן לפני אישה מסוימת והוא פוטר אותה בהבטחה שהקונצרט יתקיים במועדו.
הם נפגשים אחר כך בנשף וטוניו מתרכך, מבקש סליחה ומתחיל לחזר אחריה.
הוא לוקח אותה לזלצבורג לבקר בבית הולדתו של מוצרט ואחר כך לבית הקיט שלו שם מתהדקת אהבתם.
המשבר קורה כשהיא מגלה שהוא נשוי לרני (מריאן קוך) שזאת האישה שפגשה בביתו.
היא רוצה לנתק את קשריהם אבל טוניו מגלה לה שאשתו סובלת ממחלת נפש שמתבטאת בתקופות של דיכאון והתפרצויות וכי הרופאים אובדי עצות בקשר לטיפול.
הלן מגיעה לבית הרוזנת ורני מבקשת מהלן לא לנתק אותה מבעלה.
הרוזנת שהיא דודתה של רני תומכת שתישאר למען בריאותו הנפשית של טוניו.
רני בורחת לאגם ומנסה להתאבד בטביעה.
הלן מצילה אותה ומתקשרת לד"ר מורלי דיואר לטפל בה.
הוא מטפל ברני והיא מתאוששת.
הלן מודיעה לטוניו כי לטובת שניהם היא חוזרת לארצות הברית והם נפרדים בכאב.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ון אליסוןהלן בנינגרוסאנו בראציטוניו פישרמריאן קוךרני פישרקית' אנדסמורלי דיואררופאפרנסואז רוסייאירנה ריינהרדרוזנתג'יין ווייטפרו סבינס
אינטרמדיה היא סוכנות ידיעות רוסית, אשר נוסדה ב-1993 על ידי יבגני ספרונוב, אלכסנדר שומסקי ודמיטרי אנושין.
סוכנות הידיעות מפרסמת חדשות על מוזיקה, קולנוע ותיאטרון, וכן חדשות אקטואליה.
כמו כן, סוכנות הידיעות מפרסמת מדי שבוע את מצעדי המוזיקה ברוסיה, בהתבסס על מכירות שירים והזרמת מוזיקה.
מאז אפריל 2010, היא אחראית, בשיתוף פעולה עם איגוד תעשיית ההקלטות הרוסי, על הענקת אישורי הקלטת מוזיקה ברוסיה.
מאז פברואר 2018, אינטרמדיה אחראית על הענקת אישורי הקלטת מוזיקה ברוסיה.
אינטרהוטל הייתה רשת מלונות יוקרה מזרח־גרמנית, שהוקמה בשנת 1965.
במקור, רשת המלונות הכילה מלון אחד ביעדים הבאים: ברלין, ארפורט, ינה, מגדבורג.
שני מלונות בקמניץ (אז קארל־מארקס־שטאדט) וחמישה מלונות בלייפציג.
מלונות 5 כוכבים של הרשת שירתו אקסקלוסיבית אורחים ממדינות לא־סוציאליסטיות, מלונות 4 כוכבים הוקמו עבור בעיקר אורחים ממדינות קומקון.
למשל מלון פארק אין ברלין של היום, שטאדט ברלין דאז, נבנה עבור תיירים מברית המועצות.
נוסף על כך היו כמה מלונות 3 כוכבים בערים קטנות יותר, כמו מלון "אלפנט" בויימאר.
כמעט כל מלונות היוקרה בגרמניה המזרחית היו חלק מרשת אינטרהוטל, עם כמה יוצאים מן הכלל כמו מלון "נפטון" בוורנמונדה ומצודת ססילהוף בפוטסדאם.
איגוד הקו־אופרטיבים הצרכניים ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית היה בעלים של מלונות גם, בעיקר מלונות 4 ו-3 כוכבים כמו מלון "קונסום ארולונגסהיים" באוברהוף, שהיום עדיין נמצא בבעלותה של התנועה הקו־אופרטיבית בגרמניה.
לאחר איחודה מחדש של גרמניה, רוב המלונות היו מנוהלים על ידי חברה באותו השם.
ב-1991 כמה נמכרו לקבוצת קלינבייל, וב-2006 כמה נמכרו לקבוצת בלאקסטון.
מלונות האינטרהוטל היו תחת הפיקוח של המשרד לביטחון המדינה המזרח־גרמני, זהו השטאזי, תחת מחלקת התיירות.
השטאזי ניסה לפקח על כל הפעילויות של תיירים בין־לאומיים על ידי שליחת חשפניות לחדרים שהיו בפיקוח אודיו ווידאו.
הם התרכזו בעיקר על מלונות שבהם שוחחו החלטות פוליטיות, כמו מלון "בלויוו" בדרזדן.
אינטרהאמווה הוא ארגון חצי-צבאי של בני הוטו הפעיל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובאוגנדה.
האינטרהאמווה הוקמה בסביבות שנת 1990 כתנועת נוער של התנועה הרפובליקנית הלאומית לדמוקרטיה ופיתוח (MRND בראשי התיבות בצרפתית), שהייתה אז מפלגת השלטון של רואנדה, ונהנה מתמיכת ממשלת "כוח ההוטו".
האינטרהמווה, בהנהגת רוברט קג'וגה, היו המבצעים העיקריים של רצח העם ברואנדה, במהלכו נהרגו בין 500,000 ל-1,000,000 בני טוטסי, טווה, והוטו מתונים מאפריל עד יולי 1994. המונח "אינטרהמווה" הורחב לציון כל המיליציות האזרחיות או הקבוצות שרצחו טוטסים.
האינטרהאמווה גורשו מרואנדה לאחר ניצחון החזית הפטריוטית הרואנדית (RPF) בהנהגת הטוטסי במלחמת האזרחים ברואנדה ביולי 1994, ונחשבים לארגון טרור על ידי ממשלות רבות באפריקה ובהעולם המערבי.
האינטרהאמווה וקבוצות פורשות כמו הכוחות הדמוקרטיים לשחרור רואנדה (FDLR) ממשיכים לנהל התקוממות נגד רואנדה ממדינות שכנות, שם הם מעורבים גם בסכסוכים מקומיים ובטרור.
השם "אינטרהאמווה" יכול להיות מתורגם כ"אלה שעובדים יחד" או בקירוב כ"אלה שנלחמים יחד" בקיניארואנדה.
המילה "עבודה" שימשה כסלנג בשידורי רדיו גזעניים במהלך רצח העם - "לעבוד" משמעותו היה להשתמש במצ'טות כדי להרוג.
את השם "אינטרהמווה" ניתן לפרק כך: "אינטרה" נגזר מהפועל "גוטרה", שפירושו "לעבוד"; "אמווה" פירושו "יחד" וקשור למילה "רימווה" שפירושה "אחד".
רוברט קג'וגה, שהיה חלקית טוטסי (דבר חריג לקבוצה זו), היה נשיא האינטרהאמווה.
סגן הנשיא של האינטרהמווה היה ז'ורז' רוטגנדה.
האינטרהמווה הוקם מקבוצות של צעירים ממפלגת ה-MRND.
הם ביצעו את רצח העם ברואנדה נגד הטוטסים ב-1994.
תחנת הרדיו RTLM, שנוסדה על ידי נשיא רואנדה ז'ובנל הבירימנה ואשתו, הייתה פופולרית בקרב האינטרהמווה בשל סדר היום הפרו-הוטו המובהק שלה, בין היתר.
מאוקטובר 1993 ועד סוף 1994, היא שימשה כאמצעי להפצת תעמולה אתנוצנטרית וקסנופובית נגד הטוטסים, ההוטו המתונים והבלגים.
לעיתים קרובות היא עודדה את מעשי רצח העם המתמשכים על ידי הפצת פחד בקרב ההוטו שהטוטסים ירצחו אותם, ושידור המיקומים של טוטסים מסתתרים או מנסים לברוח.
לאחר הפלישה של החזית הפטריוטית הרואנדית (RPF) של הטוטסים לבירה הרואנדית קיגאלי, אזרחים רואנדים רבים וחברי האינטרהמווה ברחו למדינות שכנות, בעיקר למה שהיה אז זאיר, כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ולטנזניה.
סודאן קיבלה בברכה חברי אינטרהמווה לשעבר בג'ובה, ובמרץ 1998, הגיעו לג'ובה מניירובי הקולונל תרסיס רנזהו, הפרפקט לשעבר של קיגאלי, והקולונל אלויס נטיווירגבו, מפקד משמר הנשיאות הרואנדי לשעבר, כדי לארגן אותם.
היה כמעט בלתי אפשרי להביא את האינטרהמווה לדין צדק כי הם לא לבשו מדים ולא היה להם קבוצה מאורגנת בבירור של חסידים.
הם היו השכנים, החברים ועמיתי העבודה של הטוטסים.
לאורך המלחמה, חברי האינטרהמווה עברו למחנות פליטים ועקורים פנימיים.
שם הקורבנות היו מעורבבים עם האויב, מה שהקשה על העמדת חברי האינטרהמווה לדין.
אך בית המשפט גאצ'אצ'ה הוקם לפחות בניסיון להכניס את הרוצחים לכלא.
הוא זכה לביקורת ממקורות רבים על היותו פגום, כאשר השופטים קיבלו הכשרה בלתי מספקת וצדדים רבים במערכת המשפט היו מושחתים.
בעיה זו הובילה לכליאת אנשים חפים מפשע רבים וגרמה לבתי הכלא להיות צפופים מדי.
במהלך המלחמה, מיליוני פליטים הוטו רואנדים ברחו לזאיר (כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), יחד עם חברים רבים של האינטרהמווה, משמר הנשיאות וכוחות הממשלה הרואנדית (RGF).
לאחר גיוס של מספר משמעותי של הוטו קונגולזים, הארגון לקח את השם צבא השחרור של רואנדה (ALiR).
עם משטר קגאמה עדיין בשלטון, חברים עדיין משתתפים בפשיטות גבול ממחנות הפליטים.
בשנת 1999, אינטרהמווה תקפו וחטפו קבוצה של 14 תיירים בפארק הלאומי ביווינדי, אוגנדה.
הסיפור הוצג בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, בתוכנית "Locked Up Abroad: Uganda".
מנהיגי האינטרהמווה הועמדו לדין בעיקר דרך בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה באַרוּשָׁה, טנזניה.
בית הדין הרשיע לפחות 41 אנשים, לעיתים קרובות עם מאסרי עולם, כולל ראש הממשלה הזמני לשעבר ז'אן קמבנדה וז'ורז' רוטגנדה.
נמלטים נתפסו והועמדו לדין במדינות אחרות, כולל ז'אן-מארי ויאני מודהיניוקה (המכונה "זוזו"), מנהיג אינטרהמווה שנמצא מסתתר בשיקגו, אילינוי, בינואר 2011.
אינטרוויזיון 2025 הייתה תחרות שירה בינלאומית שהתקיימה בלייב ארנה בפאתי העיר מוסקבה ברוסיה.
התחרות התקיימה ב-20 בספטמבר 2025 בהשתתפות של 22 מדינות, ביניהן רוסיה, סין, הודו ועוד.
התחרות כללה נציגים בעיקר מטעם BRICS, חבר המדינות, אמריקה הלטינית והמזרח התיכון.
תחרות הזמר של האינטרוויזיון היא תחרות שירים בינלאומית הנערכת בחסות הפדרציה הרוסית כאלטרנטיבה לתחרות הזמר של האירוויזיון, ממנה הורחקה.
אירוע האינטרוויזיון האחרון התרחש בעיר סוצ'י שבחבל קרסנודאר, רוסיה ב-2008.
ב-3 בפברואר 2025 חתם פוטין על צו רשמי המכריז על התחרות, שעתידה להתקיים במוסקבה במהלך 2025. סגן ראש הממשלה דמיטרי צ'רנישנקו מונה ליו"ר הוועדה המארגנת של האירוע, ומנהל מדיניות הפנים סרגיי קיריינקו מונה ליו"ר המועצה המפקחת.
באפריל 2025 פורסם כי התחרות תתקיים ב-20 בספטמבר 2025 באולם Live ארנה שבמוסקבה בהשתתפות 22 מדינות.
ב-29 באוקטובר 2023 ראש ממשלת רוסיה מיכאיל מישוסטין הודיע על תוכניות להקמת תחרות שירים בין-תחומית שתתקיים בשנת 2024 בסנט פטרסבורג.
עם זאת, ב-21 במרץ 2024 שונה המיקום המתוכנן למוסקבה.
התקציב שמונה לתחרות הוא 600 מיליון רובל (7 מיליון דולר, 24 מיליון שקל).
ביוני באותה שנה התחרות נדחתה לשנת 2025.
ב-16 במאי 2025, הלוגו והסלוגן הרשמי של התחרות נחשפו על ידי המארגנים.
הלוגו המעוין מבוסס על סגנון הסופרמטיזם הרוסי.
על פי המארגנים, הסלוגן שנבחר לתחרות, "המוזיקה שבלב המדינה שלך" , אמור להמחיש את האופי המאחד של האירוע המוזיקלי ואת היכולת שלו "לגרום למיליון לבבות לפעום ביחד".
ההצבעה נקבעה בידי חבר המושבעים הבינלאומי מהמדינות המתחרות.
כל מדינה מתחרה מספקת חבר מושבעים אחד, המוגדר כ-"דמות תרבותית ממדינתה".
הרשימה הבאה כוללת רק את חברי המושבעים שהוכרזו רשמית על ידי המארגנים.
- מוחסן סייד אחמד עיסא
ממשלת רוסיה תיאמה באופן ישיר את ההשתתפות של המדינות הזרות בתחרות.
ב-12 ביוני, רשימה של 20 מדינות שאושרו להשתתף בתחרות הוכרזה באופן רשמי במסיבת עיתונאים.
מדגסקר אושרה גם היא כמשתתפת ב-25 ביולי ואתיופיה, קניה וברזיל הודיעו על השתתפותן בהמשך.
במהלך התחרות, כלי התקשורת הממשלתיים הרוסיים TASS הודיעו כי הזמרת שהייתה אמורה לייצג את ארצות הברית, ואסי, לא תופיע.
הם טענו כי הדבר נובע מ"לחץ פוליטי חסר תקדים מצד ממשלת אוסטרליה", שכן לוואסי יש אזרחות כפולה של שתי המדינות.
בנוסף, המשתתף הרוסי שאמן ביקש לפרוש מהתחרות לאחר הופעתו בטענה ש"אינו מעוניין בניצחון, אלא בהכנסת אורחים ובמתן הזדמנות למשתתפים האחרים".
הארגון הבינלאומי לשיטור פלילי הוא ארגון בינלאומי לתיאום ולשיתוף פעולה בין כוחות משטרה ברחבי העולם לצורך טיפול בפשיעה.
זהו הארגון הבינלאומי הגדול ביותר לשיטור פלילי.
מטה הארגון ממוקם בליון שבצרפת.
לארגון יש שבעה משרדים אזוריים ברחבי העולם ולשכה מרכזית לאומית (NCB -National Central Bureau) בכל אחת מ-196 המדינות החברות
האינטרפול מספק תמיכה בחקירות, מומחיות והכשרות לכוחות אכיפת חוק ברחבי העולם ושימוש במאגרי מידע עולמיים.
הוא מתמקד בשלושה תחומים עיקריים של פשיעה חוצת גבולות: טרור, פשיעת סייבר ופשיעה מאורגנת.
תחומי האחריות הנרחבים של הארגון כוללים כמעט כל סוג פשע גלובלי, כולל פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, פורנוגרפיית ילדים, סחר בבני אדם וזנות, סחר בסמים וייצורם, סחר בנשק, גניבות רכב, פשע ימי, שחיתות פוליטית, הפרת זכויות קניין רוחני, וכן פשיעה כלכלית, לרבות זיוף כספים והלבנות הון.
הארגון גם מקל על שיתוף פעולה בין מוסדות אכיפת חוק לאומיים באמצעות מאגרי מידע פליליים (DNA, תמונות וטביעות אצבעות) ורשתות תקשורת.
הארגון אחראי בין היתר על הוצאת התראות ("הודעות אדומות", Red Notice) אודות מבוקשים בינלאומיים ובקשות לצווי הסגרה ומעצר, ליישום במסגרת סמכויות ובגבולות המדינות המשתפות פעולה עם האינטרפול.
הסוכנות גם מוציאה התראות צהובות בנוגע לנעלמים ונעדרים שיש בעניינם אינטרס בינלאומי.
לאינטרפול תקציב שנתי של 176 מיליון אירו (נכון לשנת 2023), כאשר רובו מגיע מתרומות שנתיות של כוחות משטרה ממדינות החברות בארגון.
הארגון מנוהל על ידי אספה כללית המורכבת מכל המדינות החברות, שבוחרת את הוועדה המבצעת ואת הנשיא האחראים לפיקוח על מדיניות הארגון וניהולו.
נשיא האינטרפול הנוכחי הוא אחמד נאסר אל-ראיסי מאיחוד האמירויות הערביות.
הפעילות השוטפת מנוהלת על ידי המזכירות הכללית, המונה כ-1,000 עובדים מיותר מ-100 מדינות, הכוללים אנשי משטרה ואזרחים.
המזכירות הכללית מנוהלת על ידי המזכיר הכללי, כרגע יורגן שטוק, לשעבר סגן ראש המשרד הפדרלי לפשעי פלילים בגרמניה.
ולדסי אורקיזה מברזיל מונה על ידי הוועד המנהל כמחליפו המיועד של שטוק ב-2025.
בהתאם לחוקתו, האינטרפול שואף להישאר נייטרלי פוליטית בביצוע משימותיו, ולכן נאסר עליו להשתתף בפעילויות פוליטיות, צבאיות, דתיות או גזעיות, או להתערב במחלוקות מסוג זה.
הארגון פועל בארבע שפות: אנגלית, ערבית, צרפתית וספרדית.
האינטרפול משתף פעולה עם ארגונים על-יבשתיים ולאומיים בעלי סמכות בינלאומית, כגון ה-FBI האמריקאי, ה-AFRIPOL (המשטרה הבינלאומית האפריקאית), ה-AMERIPOL (המשטרה הבינלאומית של דרום אמריקה), ה-ASEANAPOL (המשטרה של יבשת אסיה), ה-EUROPOL (היורופול האירופאי), ה־European Border and Coast Guard Agency – Frontex (משמר הגבולות והחופים של האיחוד האירופי) והאו"ם.
שיתוף פעולה משטרתי בינלאומי התנהל עד המאה ה-19 על בסיס זמני וממוקד במטרות מסוימות.
בשנת 1851 הוקם "איחוד המשטרה של המדינות הגרמניות" כאמצעי לשיתוף פעולה בין כוחות משטרה במדינות דוברות גרמנית.
מאמצים דומים, כמו ועידת רומא ב-1898 למאבק באנרכיסטים, נכשלו.
בתחילת המאה ה-20, גידול בנסיעות בינלאומיות ובמסחר יצר צורך בשיתוף פעולה משטרתי בינלאומי.
ב-1914 התקיים קונגרס משטרתי בינלאומי במונקו, שדיבר על עקרונות לשיתוף פעולה בינלאומי, חקירות פשיעה והסדרת הסגרות, עקרונות שהפכו לבסיס לאינטרפול.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ב-1923, יזם יוהאן שובר, מפקד משטרת וינה, קונגרס נוסף שבו הוסכם להקים את "הוועדה הבינלאומית לשיטור פלילי" (ICPC), קודמתו הישירה של אינטרפול.
שובר נבחר לנשיא הראשון של הארגון ומטהו נקבע בווינה.
הממלכה המאוחדת הצטרפה לארגון ב-1928, ועד 1934 מספר המדינות החברות בארגון גדל ל-58.
בשנת 1938, לאחר סיפוח אוסטריה, עבר הארגון לשליטת גרמניה הנאצית וב-1942 מטהו הועבר מוינה לברלין, שם נותר עד לתום מלחמת העולם השנייה.
באותה תקופה, מרבית המדינות החברות פרשו מהארגון.
ראשי הארגון במהלך המלחמה היו קצינים בכירים בארגון ה-SS, כמו ריינהרד היידריך וארנסט קלטנברונר.
הארגון למעשה חדל מלפעול במלואו במהלך המלחמה עד סיומה.
עקב מחסור בתיעוד, המקור היחיד כמעט להבנת השימוש שעשו הנאצים באינטרפול, הוא מחקרו של יורגן ישקה אשר ראה אור במאמר בשם "Interpol zwischen 1933 und 1945".
מיד לאחר סיפוח אוסטריה, פיטר ריינהרד היידריך, ראש המשרד הראשי לביטחון הרייך, את ראש משטרת וינה.
מכיוון שהמשטרה האוסטרית חדלה מלהתקיים, מוזג תפקיד ראש המשטרה האוסטרית עם תפקיד ראש המשרד לביטחון הרייך בברלין.
בפועל מונה קצין האס אס האוסטרי אוטו שטיינהיזל לתפקיד, אך הוא היה למעשה איש קש.
הארגון ניתק את קשריו עם משטרות צרפת, בריטניה ופולין, אך המשיך לקיים קשרים עם חלק ממדינות העולם, בהן ארצות הברית.
עם מותו של שטיינהיזל ב-1940 התבקש היידריך על ידי מעט הנציגים שהשתתפו בהצבעה לקחת על עצמו את תפקיד ראש האינטרפול באופן רשמי.
ב-27 במאי 1942 הרגו פרטיזנים צ'כים את היידריך ולתפקיד מונה ארנסט קלטנברונר.
כלפי חוץ ביקשו הנאצים להציג דימוי רציני של הארגון כבלתי תלוי.
גופי השיטור של המדינות הכבושות וכן הגרורות ואלו הנייטרליות המשיכו לדווח למטה האינטרפול והמשיכו להוות בעיקר במערב אירופה, גורם במשפט הפלילי וכביכול לגורם שהשפיע על פרשיות פוליטיות או מדיניות, עד כי במספר מקרים פושעים פליליים יהודים שהיו עצורים במשטרה ניצלו ממשלוח להשמדה.
אחת הטענות השגויות המופיעות לעיתים במחקרים ותיאורים אחרים על התקופה הנאצית היא שוועידת ואנזה, אותה ארגן היידריך התקיימה במטה האינטרפול.
מקור השגיאה הוא בעובדה שמטה האינטרפול שכן ברחוב ואנזה (Kleine Wannseestrasse), הקרוי על שם "אגם ואנזה הקטן" בעוד הוועידה התקיימה בווילה השוכנת לחופו של אגם ואנזה הגדול.
הארגון הוקם מחדש תחת השם "הארגון הבינלאומי לשיטור פלילי" (ICPO) על ידי נציגי בעלות הברית מבלגיה, צרפת, מדינות סקנדינביה ובריטניה, ומטה הארגון החדש הוקם בסן-קלו, עיירה בפרברי פריז.
השם "Interpol" היה במקור רק כתובת הטלגרף של הארגון, והפך לחלק משמו הרשמי רק מאוחר יותר, בשנת 1956. הארגון שינה את מקומו פעם אחת נוספת ב-1989, אז הועבר לעיר ליון שבצרפת.
האינטרפול נמנע מהתערבות בתביעות נגד פושעי מלחמה נאצים בשל סעיף בחוקת הארגון שאסר על התערבות בנושאים פוליטיים.
בתגובה לכך, בסין מסרו הרשויות כי ווי שוהה בארצו ומוחזק על ידי הרשות למלחמה בשחיתות לצורך חקירה שלא פורטה תכליתה.
ב-7 באוקטובר 2018 הודיע האינטרפול כי מנג חונג-ווי הנמצא בסין התפטר מתפקידו.
ב-21 בינואר 2020 נשפט ונכלא ל-13 שנים וחצי בשל עבירות שביצע בסין עוד טרם מינויו לנשיא האינטרפול.
ניתן לפנות לאינטרפול דרך המשטרה המקומית במקרה צורך בדיווח על נעדרים בחו"ל.
בנוסף במקרה של הפקת מסמכים רשמיים מרובים מאותו סוג קיימת חובת דיווח של הרשויות, כמו רשות האוכלוסין וההגירה על הפקת תעודות זהות או דרכונים חדשים ומרובים, על העניין לאינטרפול.
במקרים ספציפיים ניתן לפנות לאינטרפול באופן ישיר:
ניתן לפנות ל"וועדה לפיקוח על קובצי אינטרפול" בבקשת גישה למידע, תיקון או מחיקה.
פנייה כזו מוגשת בדרך כלל במקרים של צווי מעצר בינלאומיים שאינם מוצדקים.
או דיווח על הונאות בינלאומית המתבצעת בשם אינטרפול באמצעות טופס ייעודי באתר אינטרפול.
תפקידו העיקרי של אינטרפול הוא להקל על שיתוף הפעולה בין גופי אכיפת חוק במדינות שונות, במטרה להיאבק בפשיעה חמורה ובינלאומית, כמו טרור, פשע מאורגן, ייצור לא חוקי של סמים, סחר בסמים, הברחות נשק, סחר בבני אדם, הלבנת הון, פורנוגרפיית ילדים, פשעי מחשב, שוחד וסחר לא חוקי בבעלי חיים.
הארגון מסייע למדינות חברות באיתור ובהסגרת פושעים נמלטים באמצעות מערכות מידע ומאגרי נתונים משותפים.
אינטרפול אינו פועל ככוח משטרה על-לאומי ואין לו סמכות לעצור אנשים או לנהל חקירות באופן עצמאי.
הגבלות אלו נועדו למנוע שימוש לרעה בארגון על ידי מדינות לצרכים פוליטיים או רדיפת מתנגדי שלטון.
עם זאת, היו מקרים בהם מדינות ניסו לעשות שימוש במערכות אינטרפול, כמו בקשות ל"הודעות אדומות", כדי לרדוף יריבים פוליטיים.
בשל מחויבותו לנייטרליות פוליטית, חוקת האינטרפול אוסרת על מעורבות הארגון בחקירות שאינן מערבות כמה מדינות חברות יחד וכן אוסרת על מעורבות בכל חקירה של פשעים מסוג פוליטי, צבאי, דתי או גזעני.
האינטרפול הוא הארגון הבינלאומי השני בגודלו בעולם (לאחר ארגון האומות המאוחדות).
נכון לאוקטובר 2024 הוא כולל 196 מדינות חברות, ולכל אחת מהן משרד בארגון אשר משמש לקישור בין המדינה והארגון.
משרד זה מאפשר לארגוני השיטור של המדינה גישה למידע המוחזק בארגון שהתקבל משאר המדינות החברות.
יעילות המודיעין נובעת מההנחה שפושעים רבים נעזרים בפעולתם באנשי קשר מרחבי העולם ופעולותיהם הפליליות אינן מוגבלות למדינת המוצא שלהם.
הצורך במשרדים אלה נובע מחוסר היכרות האינטרפול עם ארגוני השיטור הרבים ברחבי העולם וצורך בגוף ממשק אשר יעבד וינתב את המידע הנדרש למקומות הנדרשים.
מימון הארגון, כ-30 מיליון אירו בשנה, מגיע מתרומות שנתיות של המדינות החברות בו.
הארגון מפרסם מספר סוגי הודעות:
הודעה אדומה – הודעה על חשוד בפלילים
הודעה צהובה – הודעה על נעדר
הודעה שחורה – הודעה על נעדר שסביר שמת, למקרה שתימצא גופתו
הודעה כחולה – הודעה המבקשת מידע על מקום הימצאו של אדם
הוועדה לפיקוח על תיקי אינטרפול
בשנת 2008 תיקנה העצרת הכללית של האינטרפול את חוקתה כדי להקים את הוועדה לפיקוח על תיקי אינטרפול ("CCF").
גוף זה הוא עצמאי בעל שני תפקידים עיקריים:
מתן ייעוץ בנוגע לכל שימוש במידע אישי שברשות האינטרפול;
קיום דיון בבקשות גישה למאגרי המידע של האינטרפול.
אולם, התפקיד הבולט ביותר של ה-CCF הוא לדון בעתירות משפטיות המוגשות על ידי חשודים המבקשים את ביטולן של "הודעות אדומות" שהוצאו על שמם ועניינן הכרזה בינלאומית עליהם כמבוקשים למעצר ולהסגרה.
עתירות מהסוג הזה, ככלל, מצליחות אך ורק כאשר הוצאת "ההודעה האדומה" נחשבת להפרת החוקה של האינטרפול או לפגיעה בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם משום שהיא הוצאה מטעמים פוליטיים, דתיים, צבאיים או גזעניים.
בראיון שנתן לירחון העסקי "פורבס" ביולי 2013, העיר הסניגור הישראלי, עו"ד ניק קאופמן, כי הדיון בעתירות מעין אלה יכול להימשך חודשים כאשר הוועדה אינה מחויבת לנמק את החלטתה ואין עליה זכות הערעור.
החל מ-2002, החל האינטרפול לאסוף מידע על תעודות זהות ודרכונים גנובים או אבודים ממדינות החברות בארגון, ומדינות הארגון מנסות לשלב בדיקות אלה בביקורות הדרכונים שלהן, על מנת למנוע התחזות וזיוף זהויות.
נכון לשנת 2006, מסד הנתונים כולל מעל ל-10 מיליון תעודות שנגנבו או אבדו.
ישראל אינה שותפה במאגר זה.
באינטרפול משתתפות מרבית המדינות החברות באו"ם.
מדינות בודדות חברות באו"ם אולם אינן חלק מהאינטרפול והן: טובאלו, פלאו, קוריאה הצפונית.
בספטמבר 2017 החליטה מליאת הארגון לקבל את מדינת האיים איי שלמה כחברה בארגון.
באותה הצבעה הוחלט גם לצרף את הרשות הפלסטינית כחברה בארגון.
אִינְטֶרְפּוֹלַצְיָה היא שם כולל לשיטות בתחום האנליזה הנומרית.
הרעיון המרכזי העומד מאחורי גישה זו היא האפשרות לייצר מידע חדש מאוסף נתונים סופי.
בפרט, היכולת לשחזר או ליצור פונקציה שערכה או נגזרותיה ידועים בנקודות מסוימות.
בשימושים ההנדסיים, פיזיקליים וכדומה, מטרת האינטרפולציה היא להתאים פונקציה שתקרב בצורה הטובה ביותר את התנהגותו של אובייקט הניסוי.
לדוגמה, נניח שבמסגרת ניסוי פיזיקלי נדגום מיקום של גוף במרחב בכל 5 שניות, כשהניסוי נמשך דקה.
נקבל 13 נתונים: מיקומו של הגוף בזמן ההתחלה, מיקומו כעבור 5 שניות וכן הלאה.
ברור כי אוסף מידע זה אינו מספק את כל המידע על התנהגות הגוף בכל נקודת זמן שהיא במהלך דקת הניסוי.
בשלב זה נכנס כלי האינטרפולציה לפעולה ומאפשר ליצור פונקציה המגדירה את המיקום המשוער לכל אורך הניסוי על פי מסד הנתונים שנדגמו.
בהינתן סדרה של נקודות מקור הנקראות צמתים (nodes) ו- נקודות יעד , אזי הפונקציה :
נקראת אינטרפולציה של הנקודות .
נניח כי נתונות 6 נקודות המידע הבאות, המייצגות למשל תוצאות מדידה כלשהי:
נרצה לדעת מה ערך הפונקציה הנעלמת בנקודה - לשם כך נוכל להיעזר באינטרפולציה.
אינטרפולציה היא שם למגוון רחב של כלים נומריים אשר מטרתם לאפשר קירוב של פונקציה שאינה ידועה, או לקרב על ידי עקום נקודות במישור או במרחב (או שילוב של שני האלמנטים הללו).
לכל שיטת אינטרפולציה יש יתרונות וחסרונות, ולפני בחירת שיטה זו או אחרת יש להתייחס לכמה בחינות, כגון מידת החלקות של הפונקציה המבוקשת, מספר נקודות המידע העומדות לרשותנו, מידת הדיוק הדרושה, כמות משאבי החישוב הנדרשים כדי לעמוד בדרישותינו ועוד.
לאחר התייחסות לשאלות מסוג זה ניתן לבחור שיטה לביצוע אינטרפולציה.
בדרך כלל ננסה לדעת בנוגע לכל שיטת אינטרפולציה מהי מידת החלקות של הפונקציה המתקבלת מחד, ומאידך לחקור את ה"טעות" המתקבלת מחישוב ערכים חדשים על ידי הפונקציה המתקבלת מהאינטרפולציה.
בשיטה זו, שהיא הפשוטה ביותר לחישוב, נחבר בקו ישר כל שתי נקודות מידע עוקבות.
באופן כללי, בהינתן: שתי נקודות מידע עוקבות, אזי הפונקציה הליניארית המחברת אותן היא:
כעת נוכל לענות על השאלה מה ערכה של הפונקציה בנקודה .
נעשה זאת על ידי בחירת והצבת הערך המבוקש בפונקציה המתקבלת.
ברור כי מחד גישה זו קלה לחישוב, אך מאידך תוצאתה אינה מדויקת על פי רוב.
חיסרון נוסף בשיטה זו היא שהפונקציה המתקבלת אינה גזירה בנקודות (הצמתים).
אינטרפולציה באמצעות פולינום היא הכללה של האינטרפולציה הליניארית.
בהינתן אוסף נקודות קיים פולינום אחד ויחיד ממעלה שאינה עולה על אשר עובר דרך כל הנקודות הנתונות, וכל שנותר הוא לחשב אותו.
דרך אחת לחשב פולינום לאינטרפולציה היא באמצעות צורת לגראנז' .
כך שלכל מתקיים , וכן .
מכאן נובע שהפולינום בצורת לגראנז',
במילים אחרות, הפולינום שהוגדר בצורת לגראנז' אכן עובר דרך הנקודות הנתונות.
דרך נוספת לחשב את הפולינום היא באמצעות צורת ניוטון.
לשיטה זו יתרונות על פני השיטה הקודמת בכך שהיא דורשת פחות פעולות חישוב, וקל להוסיף לפולינום הקיים נקודות נוספות, בעוד שבשיטת לגראנז' יש לחשב הכול מחדש.
כאשר הביטוי נקרא "הפרש מחולק", והוא מוגדר בצורה הרקורסיבית הבאה:
בשל יחידות פולינום האינטרפולציה, שיטה זו מניבה את אותו הפולינום שהניבה שיטת לגראנז', אך ביתר יעילות.
בשיטת ניוטון, כדי להוסיף נקודה נוספת לאינטרפולציה די לחשב את האיבר החדש שמוסיפים לסכום, ואין צורך לחשב את הסכום כולו מחדש.
בנוסף לכך, הצגת לגראנז' מורכבת מפעולות כפל וחילוק רבות יותר, שכרוכות בשגיאות עיגול.
אי לכך, מבחינה חישובית, שיטת ניוטון עשויה להיות מוצלחת יותר.
אינטרנט בכבלים הוא יצירת תקשורת בין ספק שירותי אינטרנט (ISP) ובין צרכן של שירותים אלה (משתמש ביתי או עסקי), באמצעות תשתית הכבלים שהונחה לשם אספקת שירותי טלוויזיה בכבלים.
העברת תקשורת IP (בעיקר גישה לאינטרנט) בכבלים היא טכנולוגיה נפוצה לתקשורת נתונים ברוחב פס גבוה.
בישראל, טכנולוגיה זו, אשר בשימוש על ידי חברת הכבלים HOT מהווה מתחרה עיקרית לטכנולוגיית ה־ADSL אשר בשימוש על ידי חברת התקשורת הגדולה בישראל, בזק.
התשתית של חברות הכבלים באמצעותה מועברים הנתונים היא תשתית של סיבים אופטיים.
בשכונות ובאזורים שהם קרובים לקצה הלקוח, הנתונים עובר דרך כבל קואקסיאלי, שמאפשר רוחב פס של מאות מגה-הרץ - מספיק לשידורי טלוויזיה, אינטרנט וטלפון מבוסס אינטרנט על כבל יחיד.
סוג תשתית זו, המשלב בין סיב אופטי לכבל קואקס נקרא HFC - Hybrid Fiber Coax.
כדי לאפשר תקשורת נתונים על גבי הכבלים, יש צורך בשני סוגי ציוד: מודם כבלים בצד הלקוח, ומערכת אשר מוכרת יותר בשמה הלועזי – CMTS Cable Modem Termination System .
ה־CMTS מקבל את כל תעבורת הנתונים המגיעה אליו מקבוצה כלשהי של לקוחות על ערוץ יחיד ומנתב זאת לספק האינטרנט.
כמו כן, ה־CMTS הוא הציוד מולו המודם מסתנכרן.
גם המודם וגם ה־CMTS עובדים בתקן תשתית הכבלים העולמי - דוקסיס.
לשם השוואה, תפקוד ה־CMTS מקביל לתפקוד ה־DSLAM במערך ה-ADSL.
שרתי החיוג של ספקיות האינטרנט בישראל
אינטרסקס (מאנגלית: Intersex) הם בני-אדם שיש להם סימני מין זכריים ונקביים כאחד (המונח הרפואי הוא התמיינות מינית שונה או התמיינות מינית אחרת (DSD) ).
אין נתונים מדויקים על מספר התינוקות הנולדים במצב בו מינם אינו זכרי או נקבי בבירור או על מספר האנשים החיים כאינטרסקס, והנתונים משתנים בהתאם להגדרת התופעה.
בהתאם לאומדנים רפואיים רשמיים, נולד תינוק אינטרסקס אחד בכל 1,500 עד 2,000 לידות.
לפי אומדנים אחרים, אך שנויים במחלוקת, היקף התופעה הוא כ-2% עד 4% מהאוכלוסייה.
בתחילת שנות ה-90 התגבשה בעולם קהילת אינטרסקס, וזו יצאה למאבק שמטרתו שינוי השיטה הרפואית הגורסת כי יש לנתח תינוקות אינטרסקסים בהקדם האפשרי.
המאבק הצליח במדינות שונות, והוא מתקיים בין היתר גם בישראל.
מקובל להגדיר את מינו של אדם בארבעה רבדים:
המין הגניטלי (אברי מין זכריים או נקביים)
המין הגונאדי (בלוטות מין זכריות או נקביות, כלומר אשכים או שחלות)
מין הורמונלי (מידת הריכוז של הורמוני מין כגון טסטוסטרון, אסטרדיול ופרוגסטרון)
המין הכרומוזומלי (כרומוזומי מין XX, XY או אופציות נוספות)
אצל רובם המכריע של האנשים קיימת התאמה בין ארבעת המדדים.
אינטרסקסים הם אנשים אצלם לא כל התכונות הנ"ל זכריות או נקביות, אם משום שחלק מהתכונות נקביות וחלק זכריות, או מפני שאחת התכונות נחשבת לא זכרית ולא נקבית.
רבים מהם נולדים עם אברי מין חיצוניים שאינם זכריים או נקביים בבירור.
במקרים אחרים אין התאמה בין אברי המין החיצוניים והפנימיים (במקרים נדירים לאותו אדם יש אשכים ושחלות, או בלוטת ביניים הנקראת "אובו-טסטיס").
ישנם אנשים הנולדים עם כרומוזומי מין שאינם XX או XY - למשל: XXY, XYY או כרומוזום X בודד.
הזהות המגדרית של אינטרסקס יכולה להיות סיסג'נדרית במקרה שהמין והמגדר שנבחרו עבורו או עבורה מקובלים על ידם, או טרנסג'נדרית במקרה שהיא אינה מקובלת.
בעולם הרפואה ידועים סוגים רבים של מצבים הגורמים לאינטרסקסואליות.
חלקם עוברים בתורשה (על פי רוב בתורשה אוטוזומלית רצסיבית), חלקם נובעים ממוטציות גנטיות חד-פעמיות (ללא היסטוריה משפחתית) והסיבות לחלקם עדיין אינן ידועות.
כמה מסוגי האינטרסקסואליות הנפוצים יותר:
מחסור באנזים 5 אלפא רדוקטז (alpha reductase deficiency-5) נובע משוני גנטי העובר בתורשה באופן אוטוזומלי-רצסיבי.
בעוברים בעלי מין כרומוזומלי XY (זכרי), הוא אינו מאפשר הפיכת טסטוסטרון להורמון הפעיל יותר DHT, ומעכב את התפתחות סימני המין הזכריים בעובר.
כתוצאה מכך עשויים להיוולד תינוקות בעלי אברי מין זכריים, אך לא פוריים; תינוקות עם היפוספדיאס (פתיחה נמוכה של צינור השתן, ולעיתים כיס אשכים פתוח); האשכים עלולים להיות טמירים; תינוקות עם אברי מין נקביים למראה, עם דגדגן גדול, וכן מצבי ביניים.
לעיתים קרובות בוחרים לגדל תינוקות בעלי איברי מין נקביים-למראה כילדות.
בגיל ההתבגרות מתחילים האשכים הטמירים להפיק הורמונים זכריים, ומתפתחים סימני מין משניים זכריים.
הדגדגן מתפתח לפין קטן, המסוגל להגיע לזקפה ופליטה.
לעיתים מתפתחת גם זהות מגדרית גברית.
חוסר באנזים 5 אלפא רדוקטאז נפוץ יותר בחברות בהן נהוגים או היו נהוגים נישואי קרובים.
בתסמונת אי-רגישות לאנדרוגן (androgen insensitivity syndrome), העוברת בתורשה (אם כי היא עשויה להיות תוצאה של מוטציה ספונטנית) תאי הגוף אינם מגיבים לאנדרוגן, שהוא ההורמון המפתח את סימני המין הזכריים.
אנשים עם תסמונת זו נולדים עם גוף נקבי למראה, עם אשכים טמירים (המייצרים את ההורמון הזכרי שהגוף אינו מגיב לו); ללא רחם ושחלות, ושער גוף מועט.
קיימת גם אי רגישות חלקית, העשויה להביא ליצירת אברי-מין שאינם חד-משמעיים.
הזהות המגדרית על פי רוב נשית.
לעיתים מתבצעת התערבות כירורגית להארכת הנרתיק כדי לאפשר חדירה וגינאלית.
מצבים שונים נגרמים בשל כרומוזומי מין שונים.
אנשים שיש להם רק כרומוזום X (45 כרומוזומים במקום 46) יפתחו תסמונת טרנר.
בנקבות שזה הקריוטיפ שלהן, סימני המין הנקביים מפותחים פחות מנקבות עם קריוטיפ XX.
מצבי תסמונת טרנר שבהם בחלק מהתאים יש כרומוזומי XY ובחלקם רק X (תופעה הידועה בשם מוזאיציזם - בעברית "פסיפסיות") עשויים להביא לאיברי מין שאינם חד-משמעיים.
זכרים בעלי כרומוזום X נוסף (קריוטיפ XXY) מפתחים תסמונת קליינפלטר.
האשכים שלהם קטנים וקשים, ובבגרותם סימני המין הזכריים חלשים יותר - לעיתים שיער גוף מועט וגדילת שדיים.
לעיתים הזהות המגדרית היא נשית.
בספרות הרפואית מתוארים צירופים רבים של כרומוזומי מין, כולל בני-אדם בעלי ארבעה כרומוזומי מין ויותר.
היפרפלזיה של יותרת הכליה היא תופעה תורשתית אשר לרוב גורמת לפעילות יתר של בלוטת יותרת הכליה, המביאה לייצור עודף של הורמוני מין.
בנקבות עשוי הדבר להתבטא באברי מין שאינם חד-משמעיים ובהתפתחות סימני מין משניים זכריים בגיל ההתבגרות.
זוהי הסיבה השכיחה ביותר למצבי אינטרסקס.
מצב הנגרם מעודף הורמונים ברחם
חשיפה ברחם במהלך ההריון לתרופה פרוגסטין (Progestin), בה השתמשו בשנות החמישים והשישים למניעת הפלות מוקדמות, גרמה לוויריליזציה מוגברת בעוברים ממין נקבה (Progestin-induced virilisation).
לתינוקות אלה דגדגנים מוגדלים, ובגיל ההתבגרות עשוי גופם לפתח סימני מין משניים זכריים.
חשיפה לאנדרוגנים ברחם עלולה לגרום גם להיפרלפזיה של יותרת הכליה.
אצל פרות ידועה תופעה כזו כאשר נולדים עגלים תאומים שהאחד מהם זכר והשנייה נקבה.
מאחר שאצל הפרות (בניגוד לבני האדם) השליה משותפת לשני התאומים הלא-זהים, מגיעים הורמונים זכריים אל עובר העֶגלה.
כתוצאה מכך נולדת פרה שאינה פורייה ובעלת דפוסי התנהגות זכריים (בבגרות המינית היא מנסה להרביע פרות אחרות).
פרה כזאת נקראת בתלמוד בשם פרה אילונית, ובאנגלית freemartin.
יחס החברה והממסד הרפואי לאנשים אינטרסקסואלים
מצבי אינטרסקס ריתקו, בלבלו והביכו את הממסד הרפואי ואת החברה כולה.
רק בשנים האחרונות התחילה הבנה גדולה יותר של הגורמים הרפואיים לאינטרסקסואליות, ושל ההשלכות החברתיות שלה.
במשנה מוזכרים שני סוגי אינטרסקסואליות: אנדרוגינוס (מי שנולד עם איברי מין של שני המינים) וטומטום (מי שאין אפשרות בלידתו לדעת מה מינו).
כמו כן מוזכרת "אישה אילונית":
תיאורים רפואיים רבים של מצבי אינטרסקס, במידה כלשהי של דיוק, מופיעים במסמכים היסטוריים בכל התקופות.
ילדים שנולדו עם איברי מין שאינם חד-משמעיים נחשבו לרוב כמפלצות, ולעיתים מצאו את עצמם מוצגים לראווה בקרקסים.
עם השתנות מדע הרפואה במאה התשע-עשרה בעולם המערבי, נוצרה נטייה להתערב באמצעים כירורגיים כדי "לתקן" את מה שנחשב כמום מלידה.
בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20, ובמידה מסוימת גם בימינו, נטו רופאים לבצע ניתוחים פלסטיים לקביעת מין בתינוקות - למשל כריתת דגדגנים מוגדלים ואשכים טמירים כדי להפוך תינוקות בעלי מין שאינו חד-משמעי לנקבות.
ההנחה הייתה כי בגיל ההתבגרות יהיה צורך בטיפול הורמונלי כדי להשלים את המעבר למין החדש.
טיפולים אלה הושפעו מתאוריות פסיכולוגיות מערביות אופנתיות בשנות השישים והשבעים שטענו כי הזהות המגדרית מבוססת אך ורק על תהליכי חיברות חיצוניים ולא על נתונים ביולוגיים.
אחת הבעיות הגדולות בביצוע ניתוחי קביעת מין בתינוקות ובילדים היא ההחלטה לאיזה מין לשייך את התינוק.
במאה התשע-עשרה ותחילת המאה העשרים התאוריה הייתה כי רקמת הגונאדות היא הקובעת - אם לתינוק יש רקמת אשך הוא זכר, אם רקמת שחלה התינוק נקבה.
תינוקות עם אובו-טסטיס נקראו בשם "הרמאפרודיטים אמיתיים" - להבדיל ממקרי אינטרסקס אחרים שנקראו "הרמאפרודיטים מדומים" או "אנדרוגינוס".
השמות "הרמאפרודיט" ו"אנדרוגינוס" נחשבים כיום לא-מדויקים ופוגעניים ויוצאים בהדרגה משימוש.
בעשורים האחרונים גברה הנטייה לקבוע את מין התינוק על פי המין הכרומוזומלי.
אולם אף אחת משתי הדרכים לזיהוי מין התינוק אינה מבטיחה זיהוי נכון של הזהות המגדרית.
ניתוחים לקביעת המין בילדים הם כיום נושא שנוי במחלוקת.
אגודת האינטרסקס של צפון אמריקה, הארגון הראשון שאיגד אינטרסקסים כנגד מדיניות הנירמול הרפואית פעלה עד שנת 2008, ואז סגרה את פעילותה לטובת ניסיון לייצר שינוי מתוך המערכת ובשיתוף הממסד הרפואי האמריקאי.
מאז סגירת הארגון, צצו ארגונים אזרחיים רבים בהנהגת אנשים אינטרסקס המנהלים מאבק זכויות של קהילת האינטרסקס מול המערכת הרפואית בארצות הברית ובעולם.
מאבקם של הארגונים בנהלים הרפואיים הפוגעים לטענתם בזכויות האנשים האינטרסקס להסכמה מדעת לטיפולים רפואיים, בזכות לשלמות הגוף, פוריות, אוטונומיה לקבוע את השתייכותם המינית בעתיד ועוד, צובר תאוצה וגורף תמיכה בשנים האחרונות מגופי זכויות אדם כגון האו"ם, ועדות אתיקה בין לאומיות ומחוקקים.
בשנת 2015 החליטה מדינת מלטה לאסור בחוק קיום ניתוחים באינטרסקס ללא הסכמתם.
עם זאת, ארגונים אלו ותומכיהם מצויים בחוסר הסכמה עמוק עם הממסד הרפואי ביחס ליעילות ובטיחות הניתוחים המבוצעים לילדים אינטרסקס.