tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אנג'לה ווקר נולדה וגדלה במילווקי שבויסקונסין, היא למדה היסטוריה באוניברסיטת פלורידה הצפונית , אך נשרה בשנה הלימודים האחרונה וטענה כי היא "יכולה להרוויח יותר כסף כנהגת אוטובוס מאשר כמורה".
ווקר עבדה במשך שנתיים כנהגת באוטובוסים של חברת קווי גרייהאונד באזור פלורידה, אך עם חלוף הימים החליטה ווקר לעבור לקרוליינה הצפונית, שם התחתנה ועברה במהרה חזרה לפלורידה, אך גם שם לא התגוררה זמן רב והיא חזרה למילווקי בשנת 2009, שם התקבלה לעבודה כנהגת אוטובוסים.
היא הייתה בעבר המועמדת לסגן הנשיא של המפלגה הסוציאליסטית האמריקאית בבחירות לנשיאות ב-2016 וזאת לצידה של המועמד לנשיאות מימי סולטיסיק אך לאחר הבחירות עברה ווקר למפלגה הירוקה.
במאי 2020 הכריז מועמד המפלגה הירוקה האווי הוקינס כי בחר בווקר להיות שותפתו למירוץ, ווקר היא האפרו-אמריקאית השנייה שמועמדת לתפקיד סגנית הנשיא מטעם המפלגה הירוקה והראשונה ממדינת קרוליינה הדרומית.
ווקר מגדירה את עצמה כביסקסואלית וצמחונית.
אנג'לה פריסטרי (באלבנית: Anxhela Peristeri; נולדה ב-24 במרץ 1986), ידועה בשמה הפרטי אנג'לה, היא זמרת אלבנית.
בדצמבר 2001, פריסטרי השתתפה בקדם האלבני לאירוויזיון 2001, "פסטיבלי אי קנגס", עם השיר "Vetëm ty të kam", ולא זכתה לייצג את ארצה בתחרות האירוויזיון.
בדצמבר 2016, פריסטרי השתתפה בתחרות השירים האלבנית, "Kënga Magjike", שם סיימה במקום השני עם השיר "Genjeshtar".
שנה לאחר מכן, בדצמבר 2017, היא זכתה בתחרות עם השיר "E Çmendur".
בדצמבר 2019, חזרה לתחרות והשתתפה בה בפעם השלישית.
היא זכתה במקום השלישי עם השיר "Dikush i imi".
באוקטובר 2020, רשות השידור האלבנית (RTSH), הכריזה על פריסטרי כאחת מעשרים ושישה מתמודדים שיתחרו בקדם האלבני לאירוויזיון 2021, "Festivali i Këngës 59".
ב-23 בדצמבר 2020, פריסטרי זכתה בתחרות ונבחרה לייצג את אלבניה באירוויזיון 2021 עם השיר "Karma".
אנג'לה קליין (נולדה ב-1975) היא אמנית ישראלית.
קליין נולדה במושב בן שמן בשנת-1975. בשנת 2000 סיימה תואר ראשון במדרשה לאמנות, ובשנת 2006 סיימה תואר שני בחוג לאמנות-יצירה, באוניברסיטת חיפה.
היא מלמדת במדרשה לאמנות מאז שנת 2002 ושימשה בה כראש מדור פיסול, דיקאנית הסטודנטים וראש התוכנית למצוינות.
בשנת 2014 קליין מונתה לראש המחלקה לאמנות במדרשה ללימודי אמנות של מכללת בית ברל.
היא הציגה תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה והשתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות.
קליין זכתה בפרסים חשובים, ביניהם פרס הדסה ורפאל קלצ'קין (2007), פרס האמן הצעיר משרד החינוך והתרבות (2003) ומלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל (2000).
יצירותיה המוקדמות של קליין עסקו בפירוק מושג הציור, על ידי יצירת אובייקטים פיסוליים המורכבים משכבות של צבע.
ביצירותיה המאוחרות יותר, קליין עושה שימוש במגוון של טכניקות אמנותיות כצילום או מיצב, בעזרתן בוחנת קליין את היחס שבין ציור לפיסול ובין הצופה ליצירות האמנות.
עבודותיה עוסקות בקו התפר בין ציור לפיסול ובין ה"רדי מייד" לאובייקט האומנותי, מאופיינות בניקיון ומינימליזם, ומלוות במרחב לשוני המבטא ריבוי משמעויות.
בשנת 2003 הציגה במוזיאון הרצליה תערוכת יחיד בשם "Linea Alba" מונח רפואי שפירושו "הקו הלבן" המתייחס לגיד שעובר במרכז הגוף.
התערוכה כללה רצף עבודות העשויות צבע, זכוכית ומתכת החומקות מהגדרה ברורה של ציור או פיסול, ומעוררות שאלות על מעמדו של הציור, מעמדו של האובייקט והגבולות הדיפוזיים שבין מדיומים אומנותיים.
ב-2009 הוצגה בגלריית המדרשה התערוכה "Aquarela-Umbrella-Angela" (2009) שאצר דורון רבינא.
שם התערוכה מבטא משחק מילים מחורז: אקוורל, על ציורי האקוורל השחורים שנתלו בכניסה לתערוכה, המטרייה כאזכור לרדי מייד הנקשר לדאדאיסטים-סוריאליסטים וחתימת שמה אנג'לה.
על קירות החלל הלבן בגלריה המוארת באור כחול קר, נתלו אובייקטים גאומטרים לבנים, אשכולות ביצים שחורות תלויות על עמוד, בתוספת שני ציורי אקוורל, גלויה של היכל הספר בסיבוב של 90 מעלות ועבודה של חישוק על קיר בשם "Back to Blue".
השם של העבודה המתייחס לצבע הכחול מתקשר לאמן איב קליין.
קליין בוחנת את היחסים בין היש והאין, בין החומר והאין-חומר ובין חלל הגלריה כמרחב מלא-ריק.
בנוסף מציגה בתערוכה: חישוקים לבנים מכופפים ממתכת, לפעמים הם מופיעים בזוג ולפעמים בבודדת.
הם מצופים במעטפת לבנה המעניקה להם גלזורה של חרסינה או זכוכית חלבית.
בשנת 2010 הציגה קליין בסדנאות האמנים תערוכה בשם "White Minolta", בה הציגה מיצב שהורכב מציור וסדרת תצלומים העוסקת ביחסי גוף והצבע הלבן שנעשתה בעת שהייתה של קליין בדיסלדורף.
התצלומים נעשו בסטודיו בו עבדה ומופיעים בהם אנשים אותם פגשה בגרמניה והזמינה להתארח לזמן מה בסטודיו.
במפגש עמם, קליין משחה על פניהם צבע לבן באצבעותיה והתצלומים כולם מבקשים לגעת באפשרותו של מעבר זהיר שבין זרות לאינטימיות, המתרחש עם קיומו של מגע גופני – אצבעותיה על פני אדם שעדיין איננו מוכר אך כבר אינו זר.
בשנת 2011 הציגה בגלריה הקיבוץ תערוכת יחיד בשם "גלם" .
בשנת 2013 הוצגה בגלריה האוניברסיטאית לאמנות תערוכתה בשם "Something old, something new, something borrowed, something blue", שאצר דורון רבינא.
הכותרת לתערוכה שאולה משיר אנגלי מהמאה ה-19, "משהו ישן, משהו חדש" המונה את הדברים שהכלה, על פי המסורת, לשאת ביום כלולותיה.
קליין מציגה בתערוכה צורות בסיסיות: קו, עיגול, ריבוע, קובייה.
אובייקטים כמו בתי ארנבים, מתקני האכלה לציפורים, חפצי רדי-מייד ואובייקטים תעשייתיים בעלי צורות בסיסיות, ומופשטות הצבעים תעשייתיים ומינימליסטיים.
1996–2000 תואר ראשון, המדרשה לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
2005–2006 תואר שני, החוג לאמנות-יצירה, אוניברסיטת חיפה, חיפה
2000 מלגת קרן תרבות אמריקה-ישראל
2003 פרס אמן צעיר, משרד החינוך והתרבות
2007 פרס לאמן יוצר באמנות פלסטית ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין, קרן תרבות אמריקה-ישראל
2011 פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות.
2002 –"Monte Carlo magic", סדנאות האמנים, תל אביב
2003 – "Linea Alba" מוזיאון הרצליה לאמנות
2004– Livering גלריית סדנאות האמנים, תל אביב
2009 – "Aquarela-Umbrella-Angela גלריית המדרשה, תל אביב, אוצר :דורון רבינא
2010 – "White Minolta", סדנאות האמנים תל אביב
הרבה אנג'לה וורניק בוכדל היא הרבה הבכירה של בית הכנסת הרפורמי Central Synagogue במנהטן שבניו יורק, ארצות הברית.
בוכדל נולדה בסיאול שבדרום קוריאה ובגיל חמש עברה עם משפחתה לטאקומה שבוושינגטון.
אביה הוא יהודי רפורמי ואמה בודהיסטית.
בגיל 16 ביקרה בישראל במסגרת תוכנית עמיתי ברונפמן לצעירים יהודיים מארצות הברית.
לבוכדל תואר ראשון בלימודי דת.
כסטודנטית באוניברסיטת ייל הייתה חברה באחוות "אחוות הגולגולת והעצמות"' והייתה לאחת מהנשים הראשונות שהיו חברות באחווה.
בשנת 1999 הוסמכה כחזנית, ובשנת 2001 הוסמכה כרבה על ידי היברו יוניון קולג'.
לאחר מכן מונתה כעוזרת הרב וחזנית בבית הכנסת וסטצ'סטר בסקרסדייל שבמדינת ניו יורק.
בשנת 2006 הצטרפה לבית הכנסת במנהטן כחזנית, ובשנת 2014 נבחרה לתפקיד הרבה הראשית של בית הכנסת.
במהלך כהונתה מספר המגיעים לבית הכנסת בערב שבת הוכפל, ורשימת ההמתנה לחברות בבית הכנסת טיפסה ליותר מ־300. בוכדל תומכת בנישואין בין יהודים לשלא יהודים, אם הם מעוניינים לקיים אורח חיים יהודי בביתם, אף ללא גיור.
אנג'ל הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי מרגי, שיצא לאור ב-4 ביולי 2021, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום השני שלו, לא להיות לבד.
השיר נכתב על ידי מרגי, יחד עם סטטיק וג'ורדי, שיצרו עבורו גם את הלהיט "הזוג הזה".
נכון לנובמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-5.7 מיליון צפיות ביוטיוב.
באתר פרוגי נכתב כי "הסינגל נפתח נקי של מרגי בליווי פסנתר וקול אדיר ואז הופך לשיר קצבי, כייפי ומרים".
מבחינת התוכן, נכתב כי "מרגי טוען בשירו החדש שצריך להישאר מי שאתה ולהביא את עצמך לידי ביטוי".
דור מאיר מועלם ממאקו כתב על השיר ביקורת חיובית, בה טען כי בשיר מרגי "סוף סוף מציג את כל היכולות שיש לו; משירה ופלואו דרך ריקוד ועד לערימות של סטייל".
ככה אני אוהב את מרגי!".
אנג'ל אלון (נולדה בשנת 1950) היא פעילה חברתית ישראלית, ששימשה אם אומנת ל-217 ילדים, בהם ילדים בעלי צרכים מיוחדים שננטשו.
השיאה משואה ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל.
אלון נולדה בשנת 1950 במרוקו.
עלתה ממרוקו בגיל 11 ונקלטה במעברה ברחוב מילרוד באשקלון.
בגיל 18 נישאה לשלמה והשניים עברו לגור בנתיבות.
הרעיון להפוך למשפחת אומנה עלה בשיחה מקרית שערכה עם חברה, היא התקבלה למערכת הקלט והצטרפה בהמשך למכון סאמיט.
במשך עשור שימשה יחד עם בעלה כמשפחת אומנה, ואחר כך גם הפכה לאומנת חירום.
במשך יותר מ-30 שנים, פתחה את ביתה וטיפלה ב-217 תינוקות וילדי אומנה במצבי סיכון, ביניהם תינוקות שננטשו בבתי חולים, ילדים שחוו הזנחה, ילדים עם מוגבלויות קשות, ותינוקות שנולדו עם תסמונת גמילה (להורים מכורים לסמים).
אלון טיפלה בילדים עד שנמצאה עבורם מסגרת מתאימה כגון אומנה, אימוץ או חזרה לבית ההורים הביולוגיים.
ב-2004 קיבלה מעיריית נתיבות את "אות יקירת העיר".
ב-2021 קיבלה יחד עם בעלה שלמה אות מפעל חיים מנשיא המדינה ראובן ריבלין.
על עשייתם למען ילדי האומנה.
בשנת 2022, נבחרה להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל.
הנימוק כפי שנמסר על ידי שר התרבות חילי טרופר בשם הוועדה הוא "אנג'ל אלון היא סמל לנדיבות ולרגישות חברתית יוצאת דופן.
217 תינוקות וילדי אומנה זכו בזכותה לבית חם ולחיבוק אוהב.
בלבה הגדול היא עטפה אותם ומעניקה לכולנו צוהר להבנה מהי אהבת אדם".
אחיה הוא כדורגלן העבר מוריס ז'אנו.
היא נשואה לשלמה ואם לשמונה ילדים.
אנג'לה מורלי הייתה מלחינה ומנצחת אנגלייה.
מורלי עברה ניתוח לשינוי מין בשנת 1972 וחיה כאישה טרנסג'נדרית מוצהרת, ואף הייתה הטרנסג'נדרית הראשונה שהועמדה לאוסקר.
מורלי הייתה מועמדת לשמונה פרסי אמי, וזכתה בשלושה.
שלוש הזכיות היו בקטגוריית בימוי מוזיקלי יוצא דופן, בשנים 1985, 1988 ו-1990 עבור עבודתה ב-"Christmas in Washington" ועבור שתי תוכניות טלוויזיה מיוחדות בכיכובה של ג'ולי אנדרוז.
מורלי הייתה אישה טרנסג'נדרית והיא עברה ניתוח לשינוי המין ב-1972. שם המשפחה שבחרה לאחר הניתוח – מורלי, היה שם הנעורים של אמה.
מורלי הייתה נשואה פעמיים; הנישואים הראשונים היו לפני הניתוח לשינוי המין עם בריל סטוט, זמרת אשר נפטרה לפני שינוי המין של מורלי.
הנישואים השניים היו עם כריסטין פארקר, שגם היא הייתה זמרת, ותמכה במורלי במהלך תהליך שינוי המין שלה.
למורלי שני ילדים, בן ובת.
אנג'לה מורלי נולדה בשם וולטר סטוט בלידס, יורקשייר בשנת 1924. אביה היה שען וניהל חנות משפחתית של תכשיטים.
מגיל צעיר אהבה מורלי מוזיקת ריקודים, והרבתה להאזין לג'ק פיין ולהנרי הל.
מורלי נולדה למשפחה מוזיקלית; אביה ניגן בבנג'ו-יוקלילי ואמה אהבה לשיר (בעלת קול קונטראלטו).
כשהייתה בת 8 אביה קנה לה פסנתר צ'אלן זקוף והיא החלה ללמוד פסנתר, אך שלושה חודשים לאחר מכן אביה נפטר (בגיל 39).
כך השיעורים נפסקו ואף פעם לא המשיכו (אלו היו שיעורי הפסנתר היחידים שהיא אי פעם לקחה).
שנה לאחר מכן, אמה מכרה את החנות המשפחתית ושתיהן נסעו לגור עם הורי האם בעיירה סווינסטון, בדרום יורקשייר.
כשהייתה בת 10 מורלי ניגנה על כינור במשך חודש אחד והפסיקה, ובגיל 11 היא למדה לנגן על האקורדיון וניצחה בכמה תחרויות, עד שלבסוף שופט מה-BBC אמר לאמה שאין לה עתיד בנגינה באקורדיון, ושכדאי שמורלי תעבור לכלי שמנגנים בו בלהקות או בתזמורות, כדוגמת הקלרינט או הסקסופון.
בעקבות כך, אמה קנתה לה קלרינט ומורלי החלה לקחת שיעורי קלרינט ולנגן בתזמורת הבית ספרית, כמה חודשים לאחר מכן גם החלה לנגן בסקסופון אלט.
מורלי הצטרפה וניגנה ללא תשלום בלהקה סמי-מקצועית שהונהגה על ידי ברט קלרג במקסברו.
מורלי עזבה את בית הספר בגיל 15 ויצאה לסיבוב הופעות עם להקת הנוער של ארצ'י (Archie's Juvenile Band) תמורת 10 שילינגים לשבוע.
בזמן מלחמת העולם השנייה להקות רבות החלו לאבד חברי להקה בעקבות הגיוס הצבאי בבריטניה, ולכן מוזיקאית מוכשרת ומקצועית בת 15 הייתה מבוקשת מאוד ברחבי בריטניה.
מורלי עברה מלהקה ללהקה עד גיל שבע עשרה וחצי, כשהצטרפה ללהקה של אוסקר רבין בתור נגנית אלט מובילה.
בתקופה זו מורלי המשיכה להופיע עם הלהקה ובמקביל עבדה על שידורים ויצירת תקליטים (כמו "Waiting for Sally" ו-"Love in Bloom").
כמו כן, במהלך השנתיים שלה בלהקה היא החלה ליצור עיבודים תמורת תשלום.
בגיל 20 מורלי הצטרפה לתזמורת של ג'רלדו, אשר ניגנה ברדיו של ה-BBC.
במסגרת זו מורלי התמקצעה בעיבוד, ולמדה הרמוניה, קונטרפונקט והלחנה מהמלחין ההונגרי מתיאש שייבר וניצוח מהמנצח הגרמני וולטר גוהאר (עד אז הייתה מורלי אוטודידקטית).
בגיל 26 החליטה מורלי לוותר על הקריירה בנגינה בשביל להתמקד בכתיבת עיבודים ולחנים.
בגיל 29 הפכה להיות המנהלת המוזיקלית של חברת הפקות חדשה, פיליפס.
בפיליפס היא עיבדה והלחינה שירים לכל האומנים החתומים על חוזה ואף לעיתים גם לאומנים אמריקאים.
למרות שרוב האומנים הבריטים ביצעו גרסאות כיסוי ללהיטים אמריקאים, מורלי הייתה נחושה להפוך את התקליטים לייחודיים ככל האפשר.
בנוסף, היא החלה להקליט אלבומים אינסטרומנטליים משל עצמה, להלחין סרטים תחת שמה, להלחין בשביל סדרת קומדיה פופולרית – "Hancock's Half Hour" של ה-BBC (אשר לה היא גם כתבה את נעימת הפתיחה) ולהלחין עבור "The Goon Show" שהייתה אחת מתוכניות הרדיו המצליחות ביותר.
ב-1957 הלחינה את פסקול הסרט "בואו נשמח" בכיכובם של ורה-אלן וטוני מרטין.
מורלי תיארה את שנות ה-50 כ-"תקופה מאוד מרגשת להקליט וליצור תקליטים", בזכות טכנולוגיות חדשות ומתקדמות, אך ההתקדמות הטכנולוגית הזאת לא הגיעה לעולם הקולנוע והיא תיארה את חוויית ההאזנה להלחנות חדשות בקולנוע כ-"עינוי מוחלט".
בעקבות כך, כשהייתה בת 36 החלה לדחות את כל ההצעות להלחנת סרטים.
בשנות ה-60 היא הלחינה ועיבדה עם אמנים כמו בני גודמן, נלסון רידל ומל טורמה וגם כתבה מנגינות לסרטים תיעודיים.
בנוסף, מורלי ניצחה על התזמורות באירוויזיון 1962 ובאירוויזיון 1963.
מורלי התחרטה על כך שדחתה הצעות להלחין סרטים נבחרים וניסתה בכל כוחה להיכנס שוב לעולם הלחנת הסרטים, עד שלבסוף חזרה להלחין סרטים משנת 1969 והלחינה את המנגינות בסרטים "The Looking Glass War", "When Eight Bells Toll" ו-"Captain Nemo and the Underwater City".
בשנת 1974 מורלי הלחינה את הסרט "הנסיך הקטן" שבזכותו היא הייתה מועמדת לאוסקר (בכך הפכה לטרנסג'נדרית הראשונה שהייתה מועמדת לאוסקר), בשנת 1976 היא הלחינה את "The Slipper and the Rose: The Story of Cinderlla" ובשנת 1978 היא הלחינה את הסרט "גבעת ווטרשיפ" (עבודתה המפורסמת ביותר).
בנוסף להלחנות הסרטים מורלי ניצחה על תזמורת הרדיו של ה-BBC.
בשנת 1980 עברה לגור בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, שם היא בעיקר עבדה בטלוויזיה האמריקאית; והלחינה סדרות אמריקאיות ובהן "שושלת", "דאלאס", "קגני ולייסי" ו"אשת חיל".
מורלי הייתה מועמדת לאמי 8 פעמים ומתוכם זכתה 3 פעמים עבור ההלחנה של "Christmas in Washington" ועבור שתי תוכניות טלוויזיה מיוחדות בכיכובה של ג'ולי אנדרוז.
בנוסף לקריירה האישית שלה, מורלי גם סייעה לג'ון וויליאמס להלחין את הפסקול בסרטים "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה", "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", "סופרמן", "אי.טי.
- חבר מכוכב אחר", "שכחו אותי בבית", "שכחו אותי בבית 2", "רשימת שינדלר" ו-"הוק".
בשנת 1994 עברה מורלי לגור בסקוטסדייל, אריזונה, ארצות הברית.
שם היא נפטרה מסיבוכים לאחר נפילה ב-2009.
אנג'ל טילבר (ברומנית: Angel Tîlvăr; נולד ב-11 בפברואר 1962) הוא פוליטיקאי רומני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
המכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 31 באוקטובר 2022.
טילבר נולד באורקשט, במחוז וראנצ'ה, ב-11 בפברואר 1962. הוא למד בפקולטה לשפות זרות באוניברסיטת בוקרשט וסיים את לימודיו ב-1985. לאחר מכן עבד כמורה לאנגלית, וב-2004 נבחר כחבר הסנאט של רומניה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-2008 הוא נבחר לבית הנבחרים של רומניה, וב-2012 נבחר פעם שנייה, וב-2016 נבחר בשלישית.
ב-2020 הוא נבחר בפעם השנייה לסנאט.
ב-31 באוקטובר 2022 הוא מונה לשר ההגנה הלאומית בממשלתו של ניקולאיה צ'וקה, לאחר התפטרותו של וסילה דינקו.
אנג'לה אגוילאר אלווארז אלקלה היא זמרת אמריקאית.
אנג'לה אגוילאר אלווארז אלקלה נולדה לפפה אגילאר ואנליז אלווארז אלקלה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-8 באוקטובר 2003. לאגוילאר יש אזרחות כפולה - אמריקאית ומקסיקנית.
בשנת 2012, כשהייתה בת 9 בלבד, הוציאה אגוילאר את האלבום Nueva Tradición, עם אחיה, לאונרדו.
הוא כלל ארבעה שירים של לאונרדו וארבעה של אנג'לה.
בשנת 2016, אגוילאר השתתפה בפסטיבל BBC 100 Woman במקסיקו סיטי.
בגיל 13 בלבד, היא אמרה לחדשות ה-BBC שתעשיית המוזיקה נשלטת על ידי גברים וקיוותה שזה ישתנה.
בינואר 2018, אגוילאר ומשפחתה פתחו בסיבוב הופעות בסגנון רכיבה-מוזיקלי שזכה לכינוי "Jaripeo Sin Fronteras".
אגוילאר ליוותה את אביה, פפה, את דודה, אנטוניו ואחיה, לאונרדו אגוילאר.
ב-2 במרץ 2018, אגוילאר הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה, Primero Soy Mexicana, בהפקת אביה, פפה.
האלבום כלל 11 שירי רנצ'רה ידועים שבוצעו בעבר על ידי זמרים בולטים מקסיקניים.
בספטמבר 2018, אגוילאר הייתה מועמדת לתגלית השנה ואלבומה, Primero Soy Mexicana היה מועמד לאלבום הראנצ'רו/מריאצ'י הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי הלטיני ה-19. בדצמבר 2018, אלבומה של אגוילאר, Primero Soy Mexicana, היה מועמד לפרס גראמי לאלבום המוזיקה המקסיקנית האזורית הטובה ביותר.
בינואר 2020, אגוילאר הוציאה אלבום מחווה לזמרת האמריקאית, סלינה, בשם Baila Esta Cumbia.
בספטמבר 2021 היא הוציאה את אלבומה השלישי, Mexicana enamorada.
באפריל 2021 היא הוציאה את "En Realidad", הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי שלה.
נכון למאי 2023, היא צברה כ-322.8 מיליון השמעות בפלטפורמות הסטרימינג.
ב-25 ביולי 2024, פורסם כי אגוילאר נישאה לזמר-יוצר המקסיקני, כריסטיאן נודאל .
החתונה התקיימה בחווה פרטית במורלוס, מקסיקו.
בני הזוג הודיעו שהם ביחד רק כחודשיים לפני החתונה.
אנג'לה ג'ורג'ינה בוּרדֶט-קוּטס (Angela Georgina Burdett-Coutts; 21 באפריל 1814, לונדון, אנגליה – 30 בדצמבר 1906, לונדון, אנגליה) הייתה נדבנית בריטית שנודעה במפעלי הצדקה שלה, ובמיוחד בתמיכתה בהקניית השכלה ופתרונות דיור לבני דלת העם.
אנג'לה בורדט-קוטס הייתה בתם של פרנסיס בורדט , פוליטיקאי טורי רדיקלי ושל סופיה קוטס (Coutts), יורשתו של בנקאי לונדוני עשיר.
אנג'לה בורדט-קוטס השתמשה בעושרה המופלג, שאת רובו ירשה מידי סבתהּ החורגת , כדי לממן מפעלי צדקה למיניהם והייתה לשם דבר בנדיבותה.
בורדט-קוטס התמקדה בשיפור תנאי החיים של חסרי היכולת ובמערכות החינוך הציבורי, בעיקר בשכונות האיסט אנד של לונדון.
היא חברה לצ'ארלס דיקנס בייסוד Urania Cottage – מעון מקלט לנשים במצוקה, בעיקר לחילוצן ממעגל הזנות.
רבות מהן נשלחו לאדלייד, בירת אוסטרליה הדרומית, ובורדט-קוטס תרמה סכומים גדולים לביצור הכנסייה האנגליקנית שם.
בורדט-קוטס תמכה, כאביה לפניה, בחיזוק הכלכלה האירית המדולדלת אחרי משברי הרעב הגדול.
בין היתר הייתה פעילה בחברה למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים ודחפה להקמת מתקני מי שתייה במקומות ציבוריים.
במקרים רבים תרמה בסתר ובשל כך דבק בה הכינוי "Lady Unknown" (גבירה אלמונית).
חלק נכבד מן המימון שנדרש לסקר ירושלים של צ'ארלס וילסון ב-1864–1865 הגיעה מתרומתה.
כוונתה הייתה להביא לפתרון הקשיים באספקת מים נאותים לתושבי העיר.
עוד קודם לכן, ב-1850, תמכה בהקמת בית המומרים הפרוטסטנטי בירושלים.
לאות הוקרה על מפעלי הצדקה שלה העניקה לה המלכה ויקטוריה ב-1871 תואר אצולה.
בורדט-קוטס הייתה הראשונה ב-1872 בשורת הנשים יקירות העיר לונדון.
ב-1874 הייתה ליקירת העיר אדינבורו.
ב-1888, עם ייסוד מסדר ג'ון הקדוש, הייתה לאישה הראשונה שצורפה אליו כעמיתה.
בורדט-קוטס, שחיי החברה שלה היו ענֵפים ופעלתניים מאוד, דחתה בעקביות הצעות נישואין רבות.
על פי השמועה ביקשה להינשא לידידהּ הקרוב ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, למרות הפרש הגילים ביניהם.
ב-1881, והיא בת 66, נישאה לוויליאם להמן אשמיד ברטלט , יליד ארצות הברית ובוגר אוניברסיטת אוקספורד, שהיה צעיר ממנה ב-37 שנים ושימש כמזכירהּ.
לבני הזוג לא היו צאצאים, ואחרי מותה ניהל את עיזבונהּ והמשיך לתמוך במפעלי הצדקה שלה.
בורדט-קוטס מתה בגיל 92 ונקברה ב-7 בינואר 1907 ברוב טקס בכנסיית וסטמינסטר.
אנג'לה פיי קינסי או אנג'לה קינזי היא שחקנית אמריקאית.
זוכת פרס אמי לבידור בשעות היום.
קינסי ידועה בשל תפקידה כאנג'לה מרטין, דמות בסיטקום המשרד (2005–2013).
קינסי שיחקה גם בסיטקום Your Family or Mine, סדרה אמריקאית המבוססת על הסדרה הישראלית סברי מרנן ובסדרה הקומית בלי תגובות שליליות .
תפקיד המשחק שלה בסדרה "המשרד" סלל עבור קינסי את הדרך לתפקידי משחק רבים, בין היתר בסרט נערה גבוהה, סרט דרמה קומי-רומנטי של נטפליקס, בסיטקום הקומי A.P.
Bio, והשתתפות קבועה בתוכנית Deliciousness של ערוץ MTV.
משדרת את הפודקאסט Office Ladies ביחד עם השחקנית ג'נה פישר.
קינסי נולדה בעיר לפאייט בלואיזיאנה.
כשהייתה בת שנתיים, עברה משפחתה להתגורר בג'קרטה בירת אינדונזיה, שם עבד אביה כמהנדס קידוח.
המשפחה התגוררה שם 13 שנים.
קינסי למדה בבית הספר הבין-תרבותי בג'קרטה.
במהלך תקופה זו, היא למדה אינדונזית, שפה שהיא עדיין מדברת מדי פעם.
המשפחה חזרה לארצות הברית והתמקמה בארצ'ר סיטי בטקסס כשאנג'לה הייתה בת 14. קינסי בוגרת לימודים אקדמיים בתחום שפה אנגלית ובעלת תואר ראשון מאוניברסיטת ביילור, שם הייתה חברה באחוות צ'י אומגה, "לקחה שיעורי תיאטרון רבים ככל האפשר", והשתתפה בתוכנית "ביילור בלונדון".
לאחר שסיימה את לימודיה האקדמאיים בביילור בשנת 1993, קינסי החלה התמחות בתוכנית האירוח של NBC, ה-Late Night עם קונאן או'בריאן.
את ההתמחות היא תיארה "חוויה "מדהימה".
היא עבדה עבור מוביל הלהקה של התוכנית, המתופף מקס ויינברג.
החוויה נתנה השראה לקינסי לצאת לטיול מחוף לחוף עם חבר מניו ניו יורק לקליפורניה.
קינסי עברה להתגורר בלוס אנג'לס ולקחה שיעורי אימפרוביזציה בכמה בתי ספר למשחק.
לאחר מכן היא עבדה בשירות לקוחות של מוקד מרפאות שיניים ועשתה תפקידי משחק קטנים בפרקים בודדים בסיטקומים שונים.
היא דיבבה את הדמות "אנג'לה" בשני פרקים של סדרת האנימציה המלך היל.
בתחילת 2005, היא נבחנה לתפקיד פקידת הקבלה (פאם ביסלי) לסדרה "המשרד".
אחרי שנאמר לה על ידי מפיקי הסדרה שהיא "קצת עצבנית מדי בשביל פאם", היא נקראה לחזור לאודישן לתפקיד אנג'לה מרטין וזכתה בתפקיד.
היא גם הופיעה בסדרה מונק בתפקיד רוצחת בשם ארלין בוראס ובעונות נוספות של סדרה זו בשנים 2007 ו-2008.
ביוני 2007, קינסי הייתה שותפה לקבלת פרס פרס אמי לבידור בשעות היום על הופעתה בסדרת רשת.
בקיץ 2011, היא הפכה לפרזנטורית החדשה של חברת מוצרי השיער Clairol, והופיעה בסדרה של פרסומות בטלוויזיה לסדרת מוצרי השיער של החברה Nice'n Easy.
בשנת 2013 היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הבחורה החדשה.
ב-2014 ו-2015 קינסי שיחקה בעונה הראשונה והשנייה בסדרה הקומית The Hotwives של הולו.
ב-2015 היא גם שיחקה בסרט "אולסטארס".
קינסי משחקת בסדרה המקורית של נטפליקס, Haters Back Off את בת'אני, אימה של הדמות האינטרנטית מירנדה סינגס לצד השחקנים קולין באלינג'ר וסטיב ליטל.
למרות שהעונה הראשונה קיבלה ביקורות מעורבות יחסית, קינסי זכתה לשבחי המבקרים על הופעתה.
בשנת 2019, קינזי כיכבה בסרט הרומנטי של נטפליקס נערה גבוהה, שם היא משחקת את ג'ודי, אמא של הדמות הראשית אווה מישל.
בשנת 2020 קינסי הייתה מנחת התוכנית של דיסני פלוס Be Our Chef וחברה בפאנל התוכנית Deliciousness של MTV.
ב-11 בספטמבר 2019, קינזי פרסמה בטוויטר שהיא עובדת עם השחקנית ג'נה פישר על פודקאסט שבועי בשם Office Ladies.
בציוץ היא כתבה שהפודקאסט יכלול "סיפורים וסקופים מאחורי הקלעים (של הסדרה "המשרד")...
כמו גם קצת התלוצצות של חברות הכי טובות על החיים האישיים".
הפרק הראשון של הפודקאסט עלה לשידור ב-16 באוקטובר 2019. בפודקאסט מתארחים גם שחקנים נוספים מצוות הסדרה "המשרד", והוא זכה בפרס פודקאסט השנה בטקס פרסי הפודקאסטים HeartRadio Podcast Awards 2021.
ב-18 ביוני 2000 היא נישאה לסופר והמפיק וורן ליברשטיין אחיו של פול ליברשטיין, שגילם את טובי פלנדרסון בסדרה המשרד.
לזוג נולדה בת במאי 2008. ב-18 בפברואר 2009, קינסי ובעלה נפרדו.
הסוכן שלה יצא בהצהרה שהשניים ממשיכים להיות חברים.
ביוני 2010, פורסם כי קינסי הגישה בקשה לגירושין בעקבות "הבדלים בלתי ניתנים לגישור".
ב-4 באוגוסט 2016, הודיעה קינסי שהתארסה עם מי שהיה בן זוגה במשך תקופה ארוכה, השחקן והאופה ג'ושוע סניידר, אב לשני בנים.
הזוג התחתן ב-13 בנובמבר 2016. הם מנהלים ביחד ערוץ יוטיוב ואתר בשם Baking with Josh & Ange.
היא אמרה שסבתא שלה לא צופה בסדרה המשרד כי היא מרגישה שהגיבור מייקל סקוט "וולגרי" מדי.
קינזי אמרה שסבתה אומרת 'מותק, אנחנו כל כך גאים בך, אני גאה בך, אבל לא אכפת לי מהתוכנית ואני לא צופה בה.
קינסי תומכת של הארגון Ally Cat Allies ארגון ללא מטרות רווח המוקדש לחתולים.
שנה פרס קטגוריה הסדרה תוצאה 2007 גילדת שחקני המסך הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרה קומית המשרדזכייה 2008 גילדת שחקני המסך הופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרה קומיתזכייה פרסי ארץ הטלוויזיה Future Classicזכייה 2020 פרסי שורטי הפודקאסט הטוב ביותר (ביחד עם ג'נה פישר)Office Ladiesמועמדות
אנג'לה דניס אולסוברוקס היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מרילנד מאז 2025. בשנים 2018-2025 כיהנה כנציבת מחוז פרינס ג'ורג'.
היא האישה הראשונה שכיהנה כנציבת מחוז פרינס ג'ורג', והאישה השחורה הראשונה שנבחרה לנציבת מחוז בהיסטוריה של מרילנד.
אולסוברוקס, חברת המפלגה הדמוקרטית, שירתה כתובעת המחוזית של פרינס ג'ורג' בין השנים 2010–2018.
אולסוברוקס נולדה וגדלה במחוז פרינס ג'ורג' והשלימה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת דיוק ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד.
היא החלה את הקריירה שלה כעורכת דין בשירות חברות מקומיות בטרם נהייתה מעורבת בממשל המחוז כתובעת לענייני אלימות במשפחה ומונתה לפקידה בממשלו של נציב המחוז ג'ק ב.
היא נבחרה לתובעת מחוז פרינס ג'ורג' ב-2010 ונבחרה מחדש ב-2014. אולסוברוקס כיהנה כנציבת מחוז פרינס ג'ורג' החל משלהי 2018, ונבחרה מחדש לתפקיד בבחירות 2022.
במהלך הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2024 התמודדה על מושבו של הסנאטור הפורש בן קרדין.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גברה על חבר הקונגרס דייוויד טרון וניצחה בבחירות הכלליות את מושל מרילנד לשעבר לארי הוגאן, ונהייתה לסנאטורית הראשונה של מרילנד ממוצא אפרו-אמריקאי, ולאישה האפרו-אמריקאית השלישית שנבחרה לסנאט של ארצות הברית בכל ארצות הברית.
בנוסף, אולסוברוקס היא האישה השנייה המייצגת את מרילנד בסנאט האמריקאי, לאחר ברברה מיקולסקי.
אולסוברוקס נולדה בעיר סוטלנד (Suitland) שבמרילנד, בתם של ג'יימס אולסוברוקס, שעבד כמחלק עיתונים עבור הוושינגטון פוסט וכמוכר מכוניות, ופטרישיה אולסוברוקס (לבית ג'יימס) שהייתה פקידת קבלה.
משפחתה עברה מסנקה שבקרוליינה הדרומית למרילנד ביולי 1956 זמן קצר לאחר שסבא רבא שלה, ג'יי.
ג'יימס, נורה ונהרג על ידי השוטר צ'ארלס לי תוך כדי התנגדות למעצר.
לי לא הואשם במותו של ג'יימס לאחר שחבר מושבעים מצא כי פעל מתוך הגנה עצמית לאחר שהשניים החלו להתקוטט בזמן שלי ניסה לעצור את ג'יימס על "יצירת הפרעה".
אולסוברוקס גורסת כי שם המשפחה שלה הוא ממוצא מערב אפריקאי או אינדיאני.
אולסוברוקס גדלה בקמפ ספרינגס שבמרילנד, ולמדה בבית הספר התיכון ע"ש בנג'מין בנקר בוושינגטון הבירה.
בשנת 1993 השלימה באוניברסיטת דיוק לימודי תואר ראשון במדיניות ציבורית ולימודים אפרו-אמריקאיים, וב-1996 השלימה לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד בבולטימור.
לאחר שעברה את בחינות לשכת עורכי הדין של מרילנד ב-1996, עבדה אולסוברוקס במשרד עורכי הדין "DLA Piper" ו-"DeCaro, Doran", במקביל להתמחותה בלשכתם של שופטי בית המשפט המחוזי הפדרלי ויליאם ד.
קווארלס ודונה היל סטטון עד 1997. בשנה זו התקבלה לעבודה כעוזרת התובע המחוזי במחוז פרינס ג'ורג', שם הוטל עליה לטפל בתיקי אלימות במשפחה.
ב-2002 עזבה את משרד התובע המחוזי כדי לעבוד כאשת הקשר של נציב המחוז ג'ק ב.
ב-2003 מונתה למנכ"לית רשות ההכנסות של מחוז פרינס ג'ורג'.
אולסוברוקס נהייתה מעורבת בפוליטיקה לראשונה כאשר כיהנה כנשיאת מועצת התלמידים בבית הספר התיכון שלה.
מאוחר יותר התמחתה בלשכתה של אלינור הולמס נורטון, נציגת וושינגטון הבירה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
אולסוברוקס השתתפה בוועידה הדמוקרטית הלאומית של 1992 כמתמחה מטעם השדולה השחורה בקונגרס, והתנדבה במסע הבחירות הנשיאותי של מושל ארקנסו ביל קלינטון.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 עבדה במטה הבחירות הנשיאותי של סגן נשיא ארצות הברית אל גור.
בבחירות 2008 לנשיאות התמודדה לתפקיד צירה בוועידה הדמוקרטית הלאומית עבור המועמדת לנשיאות הילרי קלינטון, אך בעקבות הוועידה בה נבחר ברק אובמה למועמד המפלגה הסבה את תמיכתה אליו.
בשנת 2009 התמודדה לראשונה לתפקיד ציבורי – כאשר הגישה מועמדות לתפקיד תובעת מחוז פרינס ג'ורג'.
לימים תספר כי שאפה להתמודד לתפקיד זה לאחר שקראה כתבת פרופיל על התובעת המחוזית של סן פרנסיסקו, קמלה האריס בכתב העת "Essence", זמן קצר אחרי שקראה את ספרה של האריס "Smart On Crime".
האריס תמכה בהתמודדותה של אולסוברוקס לתובעת הכללית של פרינס ג'ורג'.
אולסוברוקס נבחר לראשונה לתובעת מחוז פרינס ג'ורג' בנובמבר 2010, ונבחרה מחדש ב-2014. היא האישה הראשונה והאדם הצעיר ביותר שכיהן כתובע המחוזי בהיסטוריה של פרינס ג'ורג'.
במהלך הבחירות הראשונות שלה זכתה אולסוברוקס לחסותם של מזכירת ההזדקנות של מרילנד גלוריה לולה, נציבי המחוז בעבר ובהווה ויין קארי וג'ק ב.
ג'ונסון, והתובע המחוזי המכהן גלן אייבי.
כתובעת המחוזית נקטה אולסוברוקס בגישה קשוחה נגד הפשיעה במחוז תוך תמיכה במתן שיקום לקטינים שהורשעו במשפט פלילי.
במהלך כהונתה צנח שיעור הפשיעה האלימה בכ-50%, בהתאם למגמה הלאומית.
אולסוברוקס הגבירה את התביעות של המחוז נגד ונדליזם ופריצה למכוניות, והעמידה לדין באופן אישי את ריצ'מונד פיליפס, שנידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם בגין רצח פילגשתו ובתם.
היא גם העמידה לדין את דארון בוסוול-ג'ונסון, שנידון לשני מאסרי עולם על שרצח את בתו בת השנתיים ואת אמה.
היא תמכה ביוזמותיו של נציב המחוז רושרן בייקר לרכז את משאבי הממשל בקהילות הנאבקות בבעיות חברתיות ולהתמקד במערכת החינוך הציבורית של המחוז בה ראתה מקור לירידה בשיעור הפשיעה.
היא גם הקימה יחידה לתביעות מיוחדות במשרדה לטיפול בפשיעות כלכליות, שחיתות שלטונית, ואלימות משטרתית.
אולסוברוקס גייסה כספים עבור הגדלת מספר עורכי הדין במשרדה ופעלה להרחבת שיעורי ההרשעה.
היא חילקה את התובעים במשרדה לששת מחוזות המשטרה של המחוז כדי לטפל בתיקים נקודתיים לכל אזור, והתרכזה בטיפול בדאגות של איכות חיים, בהפחתת שיעור ההיעדרויות מבתי הספר הציבוריים, ובהרחבת הגישה לשירותים חברתיים.
אולסוברוקס עבדה עם התובעת הכללית של קליפורניה קמלה האריס ביישום תוכנית להפחתת מועדות במחוז פרינס ג'ורג' באמצעות אימוץ התוכנית "בחזרה למסלול" שהציגה האריס בקליפורניה.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הייתה צירה בוועידה הדמוקרטית הלאומית עבור המועמדת הילרי קלינטון.
ב-28 ביולי 2017 הכריזה אולסוברוקס על כוונתה להתמודד לנציבת מחוז פרינס ג'ורג' בבחירות 2018. המצע שלה כלל הגדלת מימון החינוך הציבורי, העלאת המיסוי של המסחר, ושיפור בטיחות הציבור באמצעות הגדלת התעסוקה במשטרת המחוז.
במהלך הבחירות המקדימות זכתה אולסוברוקס לתמיכת מערכת הוושינגטון פוסט, הסנאטור כריס ואן הולן, חברי הקונגרס סטני הוייר ואנתוני בראון, ואיגודי עובדים רבים.
היא זכתה בפריימריז הדמוקרטי עם 61.8% מקולות הבוחרים, וגברה על שמונה מתמודדים אחרים בהם חברת הקונגרס לשעבר דונה אדוארדס וחבר הסנאט של מרילנד אנתוני מיוז.
בבחירות הכלליות ניצבה בפני מועמד המפלגה הרפובליקנית ג'רי מאטיס שמאוחר יותר פרש מהמירוץ והביע תמיכה באולסוברוקס ב-29 באוגוסט 2018, מה שהותיר אותה ללא התנגדות רשמית ולגרוף 98.9% מהקולות בבחירות הכלליות.
במהלך הבחירות למושל מרילנד ב-2022 נתפסה אולסוברוקס כמועמדת אפשרית לתפקיד מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך היא בחרה להתמודד לכהונה שנייה כנציבת מחוז פרינס ג'ורג'.
בפריימריז הדמוקרטי גרפה 90.9% מהקולות ונבחרה למועמדת המפלגה בפעם השנייה.
בבחירות הכלליות התמודדה פעם נוספת ללא התנגדות ונבחרה פה אחד לכהונה שנייה.
בבחירות אלה העניקה את תמיכתה למועמד הדמוקרטי למושל וס מור, במה שתואר מאוחר יותר כ"תמיכה החיונית ביותר" למסע הבחירות של מור.
בנובמבר 2022, לאחר זכייתו של מור בבחירות הכלליות, נבחרה אולסוברוקס כיו"ר-משותפת בצוות המעבר השלטוני שלו ושל מבקרת המדינה הנבחרת של מרילנד ברוק לירמן.
אולסוברוקס הושבעה לתפקיד ב-3 בדצמבר 2018, והפכה לאישה הראשונה שנבחרה לנציבת מחוז פרינס ג'ורג', וגם לאישה השחורה הראשונה שכיהנה כנציבת מחוז בהיסטוריה של מרילנד.
בוועידה הדמוקרטית הלאומית 2020 הייתה צירה למען ג'ו ביידן, ואף נכחה בהשבעה של ביידן לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2021. בוועידה הדמוקרטית הלאומית 2024 הייתה פעם נוספת צירה וגם נאמה בשבחה של המועמדת הדמוקרטית קמלה האריס.
במהלך כהונתה כנציבת המחוז, אולסוברוקס ספגה ביקורת מצד אישים לטינים על שלא מינתה אף אדם ממוצא היספני לממשלתה בת 39 החברים, אף על פי שלטינים מהווים 21.2% מאוכלוסיית המחוז.
בהצהרות ל"וושינגטון פוסט" הודתה אולסוברוקס שניתן היה לעשות יותר כדי לכלול לטינים בממשלתה, ומקורביה בממשלה טענו שלעיתים לא מתקבלים מועמדים לטינים למשרות שניתן למנות אותם אליהן.
לאחר הביקורת זו מינתה אולסוברוקס את מנואל קסטיליו לתפקיד ראש מערך אבטחת המידע, הקימה את משרד העניינים הרב-תרבותיים, והפכה את התרגומים הספרדיים של מסמכי המחוז לנגישים יותר, ולאחר מכן טענה כי ייצוג הלטינים בכוח העבודה של המחוז עלה מ-6% ל-23% במהלך כהונתה.
באפריל 2020 שיבחה אלסוברוקס את ממשלו של המושל לארי הוגאן הרפובליקני על רכישת חצי מיליון ערכות לבדיקת קורונה מקוריאה הדרומית דרך "מבצע חברות מתמשכת", ולאחר מכן ביקשה 90,000 מתוך הערכות הללו עבור תושבי מחוז פרינס ג'ורג'.
במאי 2020, כאשר שיעור האשפוזים החל להתייצב במרילנד, אולסוברוקס הביעה דאגה מכוונות המדינה להתחיל בהקלה על חלק מהמגבלות הקשורות לקורונה, ונימקה את התנגדותה לכך בהסתמכות על דו"חות של מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית המראים כי המחוז עדיין מתמודד עם עלייה במקרי הקורונה.
מאוחר יותר באותו החודש, אולסוברוקס העבירה 8 מיליון דולר לתוכנית סיוע בשכר דירה למחוז, כדי לסייע לאנשים שנפגעו כלכלית מהמגפה.
היא גם הצטרפה כמעט לכל נציבי מחוזות מרילנד ושלחה מכתב למושל מרילנד לארי הוגן, בו התריעו כי תחומי השיפוט שלהם "חסרי משאבים מספקים" על מנת לנקוט בצעדים לפתיחה מחדש של המסחר במחוזותיהם.
ב-28 במאי 2020, הודיעה אולסוברוקס כי המחוז יתחיל ב"פתיחה הדרגתית" של המסחר, ויקים כוח משימה בשם "Prince George's Forward" כדי לעזור למחוז בהתאוששות מהמגפה.
המחוז עבר לשלב השני של פתיחה מחדש ב-15 ביוני 2020.
ביולי 2020, בעקבות עלייה במספר מקרי הקורונה במחוז, יצרה אולסוברוקס את "צוות שגרירי הציות לקורונה" במטרה לוודא שעסקים עומדים בהנחיות הקורונה של המחוז.
עם המשך העלייה במקרים, תחילה נמנעה מלהטיל מגבלות חדשות אך מיד לאחר מכן הטילה מגבלה של 50 איש מקסימום באירועים חברתיים.
בחודש ספטמבר אותה שנה מיאנה לעבור לשלב השלישי של תהליך הפתיחה מחדש, והצביעה על כך שב-13 אזורי מיקוד במחוז שיעור התחלואה עמד על חמישה אחוזים או יותר.
בנובמבר הטילה על מגבלות ריחוק חברתי בברים, מכוני כושר ומסעדות במחוז פרינס ג'ורג' בעקבו העלייה בתחלואה.
בינואר 2021 הודיעה אולסוברוקס כי מחלקת הבריאות של המחוז תבטל כל תור לחיסון קורונה שנקבע לאחר 9 בפברואר, כחלק מ"אתחול מחדש" בעקבות זיהוי מקרים שבהם תושבים ממחוזות סמוכים הגיעו למחוז פרינס ג'ורג' כדי להתחסן.
בפברואר של אותה שנה השיקה קמפיין בשם "גאים להיות מוגנים" בשיתוף בתי חולים ועמותות מקומיות, במטרה להילחם בדיסאינפורמציה על חיסונים ולעודד את התושבים להתחסן.
לאחר מכן, הצטרפה למאמצים כלל-מדינתיים לקידום החיסונים.
במאי 2021 הסירה אולסוברוקס את רוב מגבלות הקורונה במחוז בשל ירידה במקרי הקורונה.
בנוסף, היא הצטרפה למנהיגים מקומיים ששלחו מכתב למושל הוגאן בו קראו להטיל הקפאה זמנית על פינוי דיירים כדי לתת לשלטון המקומי זמן נוסף להגות תוכניות לסיוע בשכר דירה.
באוגוסט 2021 השיבה אולסוברוקס את חובת עטיית המסכות הרפואיות בחללים סגורים במחוז, בעקבות עלייה במקרי קורונה שנבעו מהתפרצות וריאנט דלתא של נגיף הקורונה.
חובת המסכות הוסרה ב-28 בפברואר 2022.
ב-9 במאי 2023 הודיעה אולסוברוקס על התמודדותה בבחירות לסנאט של ארצות הברית במרילנד 2024. במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית ניהלה אולסוברוקס קמפיין שהתמקד בענייני פנים כגון ביטחון קהילתי ובריאות הציבור, לצד הדגשה של הקריירה הפוליטית שלה כתובעת וכנציבת מחוז.
את מסע הבחירות שלה מיקה באזור המטרופולין של בולטימור, שנחשב לאזור קריטי בבחירות המקדימות והכלליות.
אמצעי תקשורת ראו בה תחילה כפייבוריטית לזכייה במירוץ, והיא זכתה לתמיכה ניכרת מצד דמוקרטים בכירים במרילנד בהם סטני הוייר, וס מור, כריס ואן הולן, בוורלי ביירון, קוואיסי אמפומיי וג'ון סארביינז.
הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית הפכו במהרה למאבק בין כספים ותמיכות, כאשר אולסוברוקס זכתה למספר התרומות האישיות הגדול ביותר, בעוד יריבה, חבר הקונגרס דייוויד טרון, מימן את מסע הבחירות שלו בעצמו בסכום של 61.7 מיליון דולר, והוציא פי עשרה יותר מאולסוברוקס.
טרון ניצל את הונו העצמי הגדול כדי לנהל קמפיין תקשורתי נרחב בכל המדינה, בעוד מטה הבחירות של אולסוברוקס ניסה ליצור בריתות גיוס כספים עם תומכים בולטים.
לכן, מטה הבחירות של אולסוברוקס השתמש באירועי בחירות כדי לפגוש תומכים פוטנציאליים, ורק בשבועות האחרונים של הפריימריז הריץ סדרת תשדירי בחירות שחשפו את הישגיה וקידמו את התמיכות בה.
ברוב תקופת הבחירות המקדימות פיגרה אולסוברוקס מאחורי טרון בסקרי דעת הקהל, אך בשבועות האחרונים זכתה לתמיכה משמעותית כאשר טרון נפגע בעקבות פליטות פה אחדות ותרומות שארגונו "Total Wine & More" העניק לפוליטיקאים רפובליקנים.
ב-14 במאי 2024 ניצחה אולסוברוקס בבחירות המקדימות עם 54% מהקולות, כאשר התמיכה בה הגיעה בעיקר מהמחוזות העירוניים והמאוכלסים ביותר במדינה, במיוחד במחוז ביתה פרינס ג'ורג'.
מנגד, טרון זכה לתמיכה בעיקר באזורים הכפריים של מרילנד ובמחוז פרדריק.
אלסוברוקס התמודדה בבחירות הכלליות מול מושל מרילנד לשעבר לארי הוגאן.
היא הטילה בספק את יכולות החקיקה של הוגאן, ניסתה לקשר אותו לנשיא לשעבר דונלד טראמפ שאינו היה אהוד במרילנד, וניסתה להזכיר לבוחרים שניצחון של הוגאן יוביל לשליטה רפובליקנית בסנאט.
היא הובילה על הוגן בסקרים הכלליים, אך בפער קטן יותר מהרגיל עבור הדמוקרטים במרילנד.
אולסוברוקס ניצחה את הוגן ב-5 בנובמבר עם 54.6% מהקולות.
ב-3 בינואר 2025, עם השבעת הקונגרס ה-119 של ארצות הברית, החלה אולסוברוקס את כהונתה בסנאט האמריקאי.
היא הסנאטורית האפרו-אמריקאית הראשונה ממרילנד, כמו גם האישה הראשונה המייצגת את מרילנד בקונגרס מאז פרישתן של ברברה מיקולסקי ודונה אדוארדס בינואר 2017, והאישה השלישית בלבד שנבחרה לסנאט האמריקאי לאחר קרול מוזלי בראון וקמלה האריס (ליסה בלאנט רוצ'סטר נבחרה במקביל לאולסוברוקס גם היא).
היא שובצה כחברה בוועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים; בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות; בוועדת הבריאות, החינוך והעבודה; ובוועדה המיוחדת להזדקנות.
פלורנס אנג'לה מרגרט מורטימר-בארט הייתה טניסאית בריטית.
היא זכתה ב-3 תוארי גראנד סלאם ביחידות, באליפות וימבלדון (1961), באליפות צרפת הפתוחה בטניס (1955) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (1958) ובסך הכול זכתה ב-4 תוארי גראנד סלאם.
היא התחילה לשחק טניס בגיל צעיר.
באליפות צרפת הפתוחה 1951 מורטימר השתתפה לראשונה.
בשנת 1955 היא זכתה בתחרות נשים ובשנת 1956 היא הפסידה בגמר.
באליפות וימבלדון 1951 מורטימר הודחה בשלבים המוקדמים.
בשנת 1958 היא הצליחה להגיע לגמר תחרות נשים ובשנת 1961 ניצחה בגמר.
בתחרות זוגות נשים היא ניצחה בשנת 1955.
באליפות ארצות הברית הפתוחה מורטימר לא זכתה להצלחה יתרה.
ההישג שלה היה הפסד בחצי גמר תחרות הנשים בשנת 1961.
באליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 1958 מורטימר ניצחה בתחרות נשים.
באותה השנה היא הפסידה בגמר בתחרות זוגות נשים וזוגות מעורבים.
מורטימר סבלה מילדות מבעיות שמיעה.
בשנת 1962 היא עברה ניתוח ששיפר את השמיעה שלה אך יכולות משחק הטניס ירדו.
היא הפסיקה להשתתף בתחרויות גדולות.
אנג'לה מורטימר התחתנה עם ג'ון בארט, שחקן טניס ושדרן ספורט.
מורטימר כתבה ספר על פעילותה בטניס, My Waiting Game.
בשנת 1967 היא התקבלה למסדר האימפריה הבריטית.
בשנת 1993 מורטימר נכללה בהיכל התהילה של הטניס.
שנהיריבה בגמרתוצאהאליפות צרפת הפתוחה 1955 דורותי הד2–6, 7–5, 10–8אליפות צרפת הפתוחה 1956 אלתיאה גיבסון0–6, 10–12אליפות אוסטרליה הפתוחה 1958 לוריין קוהלן6–3, 6–4אליפות וימבלדון 1958 אלתיאה גיבסון6–8, 2–6אליפות וימבלדון 1961 כריסטין טרומן4–6, 6–4, 7–5
אנג'לינה ג'וֹלי היא שחקנית, קולנוענית והומניטרית אמריקאית.
ג'ולי זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "נערה בהפרעה".
סרטים רבים בהשתתפותה היו לשוברי קופות ברחבי העולם, והמצליח שבהם, "מליפיסנט", השיג למעלה מ-750 מיליון דולר ברחבי העולם.
מלבד הצלחותיה הקולנועיות נודעה ג'ולי גם ביופיה, והוכתרה לא פעם כאחת מהשחקניות היפות ביותר בעולם הבידור.
תהילתה והצלחת סרטיה הקנו לה מעמד של כוכבת הוליוודית ואחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בתעשיית הקולנוע האמריקאית.
בתחום הציבורי עשתה שימוש בתהילתה זו גם לקידום מפעלים הומניטריים ולצדקה בחסות קרנות שונות.
נולדה בשם אנג'לינה ג'ולי ווייט (Angelina Jolie Voight) בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
אביה הוא השחקן זוכה פרס האוסקר ג'ון ווייט ואימה הדוגמנית והשחקנית מרצ'לין ברטרנד; דודה הזמר צ'יפ טיילור, ורבים מבני משפחתה, לרבות אחיה, עוסקים אף הם באומנויות הבמה.
ב-1976, שנה לאחר הולדתה, נפרדו הוריה של ג'ולי, ואחיה והיא עברו להתגורר עם אימם בעיר הקטנה פליסיידס שבמדינת ניו יורק.
במהלך שהותה בניו יורק נחשפה ג'ולי לעולם הקולנוע והוקסמה ממנו.
10 שנים מאוחר יותר, כשהייתה בת 11, חזרה ג'ולי ללוס אנג'לס עם משפחתה, ושם החלה את צעדיה הראשונים בעולם המשחק.
עם המעבר ללוס אנג'לס נרשמה ג'ולי למכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
עם זאת, בראיונות עימה היא מספרת על תחושת דחייה חברתית אותה חשה באותן שנים, מאחר שמשפחתה לא הייתה עשירה או בעלת אמצעים כמו של חבריה לספסל הלימודים, וכן כי אלו צחקו על מראה הכחוש ועל משקפיה וגשר השיניים אשר הרכיבה באותו זמן.
בגיל 14 ניסתה את מזלה בקריירת דוגמנות, אך משזו לא פרחה התערערה תחושת הביטחון העצמי של ג'ולי.
בתקופה זו חלה טלטלה בחייה של ג'ולי - היא פרשה מלימודי המשחק והדרמה והחלה לבלות בהופעות רוק כבד וריקודי פוגו אלימים.
לימים סיפרה כי באותן שנים צילקה עצמה באמצעות סכין בניסיון מזוכיסיטי להרגיש כאב, לבשה בגדים שחורים וצבעה שערה לסגול וכי שאפה להיות קברנית.
בגיל 16 נפרדה מחברה לחיים באותה תקופה ושכרה דירה בקרבת מגוריה של אימה.
היא סיימה את לימודיה התיכוניים וחזרה ללימודי המשחק.
דמותו של אביה נפקדה זמן רב מחייה של ג'ולי, על אף מספר ניסיונות לקרב בין השניים ואף שיתוף פעולה קולנועי מאוחר יותר.
על אף שבתחילת הקריירה שלה עדיין נשאה את שם אביה, היא הופיעה תחת שם הבמה ג'ולי.
במהלך חייה הבוגרים נודעו שלוש מערכות יחסים עיקריות של ג'ולי, שלושתן עם בני זוג אותם הכירה על סט צילומי אחד מסרטיה.
כך היה עם בעלה הראשון, השחקן הבריטי ג'וני לי מילר, אשר שיחק לצידה בסרט "מרדף ממוחשב".
השניים נישאו ב-28 במרץ 1996, שנה לאחר עליית הסרט לאקרנים, אך הנישואין הדרדרו במהרה.
השניים החלו לחיות בנפרד שנה לאחר טקס נישואיהם, עת הקריירה הקולנועית של ג'ולי החלה לנסוק, ולבסוף התגרשו ב-1999.
חבריה של ג'ולי להפקות הסרטים העירו כי הייתה נוהגת "להיכנס לדמות" באופן מוקצן ולעיתים סירבה לדבר עם בעלה כדי לא "לצאת מהדמות".
באותן שנים גילמה ג'ולי דמות סוציפתית ב"נערה בהפרעה" ואת הדוגמנית המכורה לסמים ג'יה, דבר אשר הקשה את התקשורת עימה, הן עבור עמיתיה המקצועיים והן עבור בעלה.
שנה לאחר גירושיה הראשונים נישאה ג'ולי בשנית, הפעם לשחקן האמריקני בילי בוב תורנטון, הנישואים נמשכו בין השנים 2003-2000. בסרטה הראשון שהיה העיבוד הקולנועי למשחק המחשב המצליח "טומב ריידר" ב-2001. לוהק אביה ג'ון ווייט לתפקיד אביה.
תחילה התנגדה ג'ולי למהלך, לאור הקשרים הרופפים בין השניים אך לאחר שהתקבל לתפקיד הדבר חידש את היחסים בין השניים לתקופה מסוימת.
ב-2002 הגדילה לעשות ושינתה את השם באופן רשמי, ללא שם המשפחה ווייט.
לימים, לאחר הצלחתה של ג'ולי והולדת הנכדים, ניסה האב לחדש את מערכת יחסיו עם ביתו, אך ללא הצלחה - זאת לאור רגשות הטינה שצברה ג'ולי לאורך השנים בעקבות גירושי הוריה וניתוק היחסים מצד האב עם אימה, אחיה ואיתה לאורך שנים רבות.
מאוחר יותר טען אביה כי לג'ולי בעיות רגשיות קשות, בעוד שג'ולי אמרה כי על אף שאינה כועסת על אביה, הרי שאיננה מעוניינת לפתח עמו מערכת יחסים קרובה.
נישואיה לבילי בוב תורנטון התחילו והסתיימו באופן דומה לראשונים - ג'ולי הכירה את ת'ורנטון על סט סרטם המשותף "מגדל פיקוח" והשניים התגרשו שלוש שנים לאחר שנישאו.
אך לא רק בזאת נדמו הנישואין, אלא גם במפגן האהבה והמסירות הפומבי אשר הפגינה ג'ולי עם כל אחד מבני זוגה, לעיתים עד למידות פרובוקטיביות.
כך, לדוגמה, בטקס נישואיה עם מילר עטתה ג'ולי מכנסי עור וחולצת טריקו לבנה ועליה כתוב שמו של מילר בדמה שלה.
עם ת'ורנטון חלקה ג'ולי תליונים ובתוכם דמם של בני הזוג, אותם ענדו השניים לצוואריהם כאות לאהבתם.
בראיונות לאחר כל אחת מתקופות הנישואין הקצרות ציינה ג'ולי כי חוסר החלטיות בדבר זהותה או חוסר בגרות הם שתרמו לפרידות המהירות.
קו דמיון נוסף בין שתי מערכות יחסים אלו הוא קיום המשך יחסים טובים וידידותיים בין בני זוגה לשעבר לבין ג'ולי גם לאחר התפוררות מערכת היחסים הרומנטית.
במשך נישואיה לשני בעליה הראשונים אימצה ג'ולי ילדים.
בעודה נשואה לת'ורנטון אימצו השניים תינוק קמבודי יתום.
ג'ולי החליטה לאמץ את הפעוט הקמבודי, שהיה באותה העת בן 7 חודשים, לאחר שביקרה פעמיים במדינה, לראשונה בעת צילומי הסרט "טומב ריידר" ומאוחר יותר בשליחות הומניטרית של האו"ם.
לאחר גירושיה מת'ורנטון אימצה ג'ולי תינוקת אתיופית בת 6 חודשים, אך באותה העת התקשורת כבר החלה לשער לגבי מערכת יחסים חדשה של ג'ולי.
לאחר ששיחקה ג'ולי יחד עם בראד פיט בסרט מר וגברת סמית', החל ניתוק בקשריהם של השחקנית האמריקאית ג'ניפר אניסטון ובראד פיט.
במרץ 2005 הגישה אניסטון בקשה לגירושין מבעלה דאז - השחקן בראד פיט.
צהובונים אמריקאיים העלו השערות כי בין הסיבות לגירושין היה רומן מחוץ לנישואין של פיט עם ג'ולי.
השניים נפגשו במהלך 2004 כאשר גילמו זוג נשוי בחידוש לסרטו של היצ'קוק - "מר וגברת סמית'".
צלמי פפראצי פרסמו תמונות של השניים עם בנה המאומץ של ג'ולי על חוף הים בקניה כחודש לאחר תחילת הליך הגירושין של פיט, דבר אשר הגדיל הסערה בתקשורת הצהובה בנושא.
באותה התקופה סירבו ג'ולי ופיט להגיב לשאלות העיתונאים בדבר מערכת היחסים האפשרית ביניהם.
ג'ולי כן הגיבה להשערה כי זו התחילה בעת צילומי הסרט, כאשר פיט היה עדיין נשוי, באומרה כי לעולם לא הייתה מנהלת רומן עם גבר נשוי, מאחר שאביה בגד באימה בעודם נשואים.
היא סיכמה דבריה בהסתייגויות חריפות מהרעיון: "זה לא משהו שאוכל לסלוח עליו.
לא אוכל להסתכל על עצמי במראה בבוקר שלאחר מכן.
לא אמשך לגבר שבגד באשתו".
מספר שנים לאחר גירושיו של פיט מאניסטון ג'ולי ופיט הפכו לזוג.
פיט הגיש בקשה להוסיף את שמו כהורה מאמץ לבנה ולביתה של ג'ולי בדצמבר 2005 וזו אושרה בינואר 2006, זמן קצר לאחר שג'ולי התוודתה בריאיון כי היא נושאת ברחמה את ילדתם המשותפת.
נולדה האחרונה במאי 2006 בנמיביה.
ג'ולי ופיט המשיכו לאמץ, וקיבלו למשפחתם יתום וייטנאמי, אשר היה בן 3 בעת האימוץ.
עם הזמן הזוג הפך לאייטם תקשורתי בפני עצמו, והכיסוי החדשותי בעניינם הלך וגבר.
בני הזוג זכו לכינוי "בראנג'לינה", כהלחם של שני שמותיהם, ותצלומים שלהם ושל ילדיהם הפכו למוצרים יקרי ערך עבור עיתוני הבידור והצהובונים.
ההורים פתרו את הבעיה עם ביתם המשותפת בכך שמכרו את התמונות ישירות למפיצים, במקום להמתין שצלם פפראצי זה או אחר יתגנב "לתפוס" תמונה.
העניין התקשורתי אך גבר עם הודעתה של ג'ולי ב-2008 כי היא נושאת ברחמה זוג תאומים מפיט.
השניים, בן ובת, נולדו ב-12 ביולי באותה שנה.
את הזכות לצילומים ראשונים של השניים מכרו ג'ולי ופיט תמורת 14 מיליון דולר למגזין People, ואת הסכום תרמו לצדקה.
ב-13 באפריל 2012, לאחר 7 שנות זוגיות ושישה ילדים, מתוכם שלושה מאומצים ושלושה ביולוגיים, הכריזו אנג'לינה ג'ולי ובראד פיט על אירוסיהם.
במאי 2013 חשפה בטור ב כי עברה כריתת שדיים מלאה, של שני שדיה, לאחר שגילתה כי היא נושאת מוטציה בגן ה-BRCA1, המגביר את הסיכוי ללקות בסרטן השד ובסרטן השחלות.
במהלך הטיפולים גם עברה שחזור דו-צדדי של שדיה.
בטור שכתבה עודדה ג'ולי נשים בעלות היסטוריה משפחתית של סרטן השד או השחלות (אמה של ג'ולי מתה בגיל 56 מסרטן השחלות) להיבדק בדיקת גנים כדי לדעת האם הן נמצאות בקבוצת הסיכון.
ב-23 באוגוסט 2014 נישאו השניים.
בשנת 2014 שיחקה ג'ולי יחד עם ביתה ממערכת היחסים עם בראד פיט, בסרט מליפיסנט.
ב-11 בפברואר 2015, פורסם כי ג'ולי ופיט אימצו ילד סורי.
ב-19 בספטמבר 2016 הגישה ג'ולי תביעת גירושים מבראד פיט, בגלל "חילוקי דעות שלא ניתנים לגישור".
פרסומה הרב של ג'ולי משך תשומת לב תקשורתית רבה לחייה הפרטיים במהלך השנים.
מערכת היחסים שלה עם בעלה השחקן בראד פיט וגם הסערה לאחר שנפרדו, ומשפחתם הרחבה המשותפת זכו לסיקור תקשורתי נרחב.
תביעות הגירושין ההדדיות נמשכו הרבה מעבר למצופה, בשל הדיונים על משמורת הילדים.
בדצמבר 2024, ג'ולי ופיט הגיעו להסכם גירושין לאחר מאבק משפטי שנמשך שמונה שנים.
עורך הדין של ג'ולי הצהיר שההסכם הוא רק חלק מתהליך מתמשך, ושג'ולי מתמקדת בשלום ובריפוי המשפחה מאז הפרידה.
ההסכם כולל ויתור על כל תמיכה כלכלית עתידית מצד שני הצדדים.
במהלך המחלוקת, ארבעה מילדיהם הפכו לבגירים ולכן לא נדרשה החלטת משמורת עבורם.
שילה, אחת מבנותיהם, קיבלה אישור משפטי ב-2024 להסיר את שם המשפחה "פיט" משמה.
פרטי סכסוך המשמורת נשמרו תחת מעטה סודיות בזכות השימוש בשופט פרטי.
ההסכם לא השפיע על סכסוך משפטי נוסף בין השניים בנוגע ליקב הצרפתי Chateau Miraval שרכשו ב-2012 בו פיט תבע את ג'ולי על כך שמכרה את חלקה ביקב ללא הסכמתו, בניגוד להסכם בלתי כתוב ביניהם.
עם עליית קרנה תדמיתה של ג'ולי הפכה למקור עניין בקרב העיתונות, ולעיתים הרי שתדמיתה התקשורתית היא זו שעוררה את העניין התקשורתי.
ג'ולי ניחנה לדעת רבים ביופי רב ותפקידים רבים אותם גילמה במהלך הקריירה שלה היו של נשים מפתות או דוגמניות.
בין הבולטות שבדמויות אלה היא לארה קרופט, הדמות הראשית בסדרת משחקי הווידאו "טומב ריידר".
ג'ולי נבחרה מספר פעמים בסקרים שונים לאחת הנשים היפות בעולם, אם לא היפה שבהן.
ג'ולי נודעה גם בקעקועיה הרבים, הכוללים ציטוטים ואימרות במספר שפות.
עם הזמן הסירה חלק מקעקועיה, לרבות שמו של בעלה השני לאחר שהשניים התגרשו.
ג'ולי נהגה לעיתים בפרובוקטיביות במעמדים ציבוריים, אשר הלהיטה רבות את התקשורת הצהובה אשר החלה לעקוב אחר מעשיה.
הצהרות אהבה והפגנת חיבה רבה לאחיה במהלך טקס האוסקר התפרשו על ידם כרמיזה לגילוי עריות, על אף שהוכחשו נמרצות על ידי השניים.
מנגד, ג'ולי סיפקה חומר רב לצהובונים לגבי חיי המין שלה ודיברה בפתיחות בראיונות על סקרנותה לגבי יחסים סאדו-מאזוכיסטים.
ג'ולי היא ביסקסואלית וניהלה בעבר מערכת יחסים עם השחקנית ג'ני שימיזו אותה הכירה בניו יורק.
מנהגים לא שגרתיים אחרים אשר אימצה, כגון התליונים התואמים מלאי הדם שחלקה עם בעלה השני, היוו מקור לסקרנות ציבורית ותקשורתית.
ג'ולי סיכמה בעבר את תדמיתה הפרובוקטיבית באומרה כי בליבה נותרה כשם שהייתה בילדותה: "סתם נערה פאנקיסיטית עם קעקועים".
לאחר סיום התיכון החלה ג'ולי להתמקד בקריירת הדוגמנות והמשחק.
ג'ולי החלה לדגמן עוד בגיל 14, עת חתמה על חוזה ראשון בתחום.
בצעירותה הרבתה לדגמן בארצות הברית ובאירופה, בעיקר בלונדון ואף הופיעה במספר וידאו קליפים.
עם התמקדותה מחדש במשחק בגיל 16 החלה לאמץ את שיטת המשחק של אביה - התבוננות באנשים כדי להדמות להם.
לאחר סיום התיכון והתנסות קצרה במשחק בסרטי הסטודנטים העצמאיים שהפיק אחיה, פנתה ג'ולי להופיע בסרטי קולנוע מסחריים.
הופעתה הראשונה הייתה ב-1993 בסרט מדע בדיוני דל תקציב בשם "מכונת תופת 2", שם שיחקה פאם פאטאל אנדרואידית.
מאוחר יותר זכתה לראשונה לתשומת לב ציבורית נרחבת יותר, בסרט "מרדף ממוחשב" - בו גילמה את דמותה של האקרית מושכת.
ביקורת ב ציינה אותה לטובה הן בזכות מראה והן בזכות כישורי המשחק שהפגינה.
הסרט, אשר נחל כישלון קופתי באקרנים, זכה לתחייה מחודשת בהפצה מסחרית לווידאו.
במהלך צילומי הסרט פגשה בבעלה הראשון, השחקן ג'וני לי מילר, לו נישאה כשנה לאחר צילומי הסרט.
הופעותיה בשנים שלאחר מכן התרבו עד מאוד, ובין 1995 ל-1997 הופיעה ג'ולי במספר רב של סרטים.
בבולט שבהם, "פוקס פייר", שיחקה ג'ולי דמות משנית ושוב זכתה לביקורות מהללות מקרב העיתונים אשר טענו כי כישוריה ומראה מאפילים על אלו של הכוכבים הראשיים.
לקראת סוף תקופה זו בקריירת המשחק של ג'ולי הייתה זו דווקא הופעה בקליפ לשירם של חברי להקת האבנים המתגלגלות "Anybody Seen My Baby" עליה ניתן היה להצביע כהופעתה הבולטת ביותר, ואולי הראשונה ביצירה מצליחה במיוחד.
ג'ולי גילמה את הדמות הנשית הראשית, אחריה רודף סולן הלהקה מיק ג'אגר, והצלחת השיר במצעדים הובילה לשידורים חוזרים ונשנים של הקליפ.
המפנה בקריירה של ג'ולי החל בשנת 1997, בה כיכבה בסרט הטלוויזיה Geroge Wallace באחד התפקידים המשניים.
הפעם שבחי העיתונאים לא נעצרו בדפי העיתון ובטורי הביקורת, וג'ולי קיבלה עבור תפקיד זה את פרס גלובוס הזהב, וכן מועמדות לפרס אמי.
בשנה העוקבת גילמה ג'ולי את דמותה של הדוגמנית ג'יה קרנג'י בסרט הטלוויזיה אשר נשא את שמה - "ג'יה".
הסרט, אשר זכה לביקורות נלהבות, כלל סצנות פרובוקטיביות וכן סצנות עירום של ג'ולי וזיכה אותה בשנית בפרס גלובוס הזהב.
ג'ולי ניצלה את נסיקת הקריירה שלה דווקא למיתון מספר הסרטים בו הופיעה.
אם בשנים הקודמות הייתה מופיעה בכ-4 סרטים בשנה, הרי שמספר זה החל לרדת ל-3 ול-2. במקום השתתפות בהפקות נוספות החליטה ג'ולי להשקיע זמן רב יותר בלימודים והיא נרשמה ללימודי קולנוע ותסריטאות באוניברסיטת ניו יורק.
ב-1999 הופיעה ג'ולי ב"מגדל פיקוח", אשר כשל הן בקופות והן בביקורות, אך זאת תחנה בקריירה של ג'ולי מאחר שבה פגשה את בעלה השני - בילי בוב ת'ורנטון, אשר גילם את בעלה של בת דמותה בסרט.
הופעות בולטות יותר שלה באותה שנה היו בסרט "אספן העצמות", אשר הצליח בקופות אך כשל בביקורות, ו"נערה בהפרעה" - עליו הורעפו ביקורות מהללות רבות.
בזה האחרון גילמה ג'ולי צעירה חולת נפש כתפקיד משנה לגיבורת הסרט, אשר גולמה על ידי וינונה ריידר.
על אף שרבים ציפו שהסרט יסמן את חזרתה של ריידר, בעברה כוכבת מצליחה ופופולרית, למרכז הבמה ההוליוודית, הרי ששוב דמותה של ג'ולי האפילה על אלו של חבריה לסרט.
ג'ולי זכתה בגלובוס הזהב בפעם השלישית עבור תפקידה זה והוסיפה למניינה גם את פרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה.
תשומת הלב התקשורתית לה זכתה וההכרה בה ככוכבת הוליוודית גרמו לקריירת הקולנוע שלה לנסוק לגבהים חדשים.
על אף שרבים מסרטיה בתקופה זו לא זיכו אותה בביקורות חיוביות רבות, הרי שבתוך שנים מספר הפכה ג'ולי לאחת מהשחקניות היקרות ביותר בהוליווד ועד מהרה קיבלה בממוצע יותר מ-15 מיליון דולר עבור הופעותיה.
סרטה הראשון בתקופה זו היה העיבוד הקולנועי למשחק המחשב המצליח "טומב ריידר" ב-2001. בעבור גילומה את גיבורת הגרסה הקולנועית למשחק, לארה קרופט, ג'ולי קיבלה 7.5 מיליון דולר.
הסרט זכה לביקורות שליליות רבות וכך גם הופעתה של ג'ולי, אך לא היה בהן די כדי להשפיע על הביקוש אליו בקופות הקולנוע, והסרט היה ללהיט בינלאומי וגרף יותר כ-275 מיליון דולר באקרנים ברחבי העולם.
לאחר מספר סרטים פחות מצליחים סרט ההמשך של טומב ריידר - "טומב ריידר 2: סוד החיים" שוב היה להצלחה כבירה עבור ג'ולי בשנת 2003 והיא קיבלה עבורו 12 מיליון דולר.
סרטה המצליח הבא, בשנת 2004, היה סרט ההנפשה "תפוס ת'כריש", בו תרמה את קולה לאחת מדמויות המשנה.
באותה שנה הופיעה גם בסרט "אלכסנדר", כאולימפיאס, אימו המניפולטיבית של אלכסנדר מוקדון.
על אף שהסרט כשל בקופות בארצות הברית, הרי שזכה להצלחה רבה בהקרנות במדינות אחרות וגרף למעלה מ-100 מיליון דולרים.
ב-2005 ג'ולי השתתפה בחידוש לסרטו של אלפרד היצ'קוק, "מר וגברת סמית'".
בגרסה החדשה, ג'ולי גילמה רוצחת שכירה לצד כוכב הוליוודי אחר, בראד פיט, אשר גילם את בעלה, רוצח שכיר אף הוא.
מערכת היחסים הבדיונית הפכה במהרה למציאותית והשניים הפכו לזוג מתוקשר, בזמן שהסרט עצמו זכה להצלחה עצומה וגרף כ-478 מיליון דולר ברחבי העולם.
סרטה הבולט הבא היה ב-2007, עת שיחקה בסרט "בכוח הלב", אודות העיתונאי היהודי דניאל פרל.
ג'ולי שיחקה בתפקיד הראשי בסרט, כאשתו של פרל, וזכתה בעבור הופעתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב.