tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרושתו היא עשירה ולא מוזכר הרבה בסדרה עליה.
בסיום הסדרה, דופנשמירץ חדל להיות רשע והופך למורה למדעים בכיתה של ונסה.
משחק מדי יום שלישי בכדורת עם פרי הפלטיפוס ואלרת"ם.
לינדה פלין-פלטשר (Linda Flynn-Fletcher) (קרולינה ראה): אמא של פיניאס וקנדיס.
בעבר יצאה עם דופנשמירץ, ובכך גרמה לו לנסות להשתלט על דאנוויל רבתי.
אחר כך היא הפכה לכוכבת פופ בשם "לינדנה" שהוציאה להיט שנכתב על עצמה, בשם "אני לינדנה ואני רוצה רק לכייף".
דופנשמירץ מודע לכך שהיא הפכה לכוכבת פופ, אך איננו מודע לכך שהיא חיה באותה עיר עדיין.
חלק 1" (Where's Perry - Part 1) דופנשמירץ רואה העתק רובוטי של כל משפחת פלין-פלטשר ומשיב: "אני חושב שיצאתי עם זאתי, אה..
אבל לא ידעתי שהיא הייתה רובוט!".
לורנס פלטשר (ריצ'רד או'בריאן) הוא אביו הביולוגי של פרב.
יודע על המצאותיהם של פיניאס ופרב ואפילו עד לבניית דברים.
ללורנס אח תחרותי בשם אדריאן פלטשר שנשוי ללוסי פלטשר.
יש לו שישה אחיינים: שלושה בנים ששמם (לפי הידוע) הוא בקהאם, שני אחיינים ששמם פלה (פרודיות לשחקני כדורגל; דייוויד בקהאם ופלה), ואחיינית, המבוגרת מבין כולם, ששמה עליזה בקהאם פלטשר.
פרנסיס "מייג'ור" מונוגרם (ג'ף מארש): מנהל את אלרת"ם (ארגון ללא ראשי תיבות מגניבים) המפקד של פרי ושל סוכנים אחרים.
לעיתים רבות, כאשר הוא מספר לפרי על המזימות של דופנשמירץ, הוא גם מספר דברים שלא קשורים לנושא.
ונסה דופנשמירץ (אוליביה אולסון): בתו של היינץ דופנשמירץ, היא מופיעה במספר פרקים בהם היא עוזרת לאביה.
פאנקיסטית-גותית, נולדה ב-15 ביוני, ובדומה לקנדיס היא מנסה להוכיח לאמה שאביה (היינץ דופנשמירץ) מרושע ולא מצליחה.
מאוהבת במונטי מונגרם, בנו של מייג'ור מונוגרם.
עם זאת, אהבתם אינה מתממשת ולבסוף, כפי שנראה בפרק Act your age, היא יוצאת עם פרב.
היא גם למעשה הדמות היחידה שפונה לפרב בשמו המלא, "פרבס".
בנוסף, מתגלה כי היא ידעה גם על אהבתה של איזבלה לפיניאס במשך כל פרקי הסדרה.
החל מהפרק האחרון היא עוברת התמחות באלרת"ם.
ג'רמי ג'ונסון (מיטשל מוסו): חבר של קנדיס וידידם של האחים.
אחיה הגדול של סוזי ג'ונסון, עובד בסלאשי בורגר.
ג'רמי מנגן על גיטרה, ואף לימד את היינץ דופנשמירץ באחד הפרקים (כשהוא לא מודע שהשיעור היה לשם מזימה מרושעת).
סטייסי היראנו (קלי הו): חברתה הטובה של קנדיס.
סטייסי אוהבת אופנה, קניות ולהקת בנות בשם בטיס (שגם קנדיס אוהבת).
בניגוד לדעתה של קנדיס, סטייסי חושבת שפיניאס ופרב בונים דברים מעניינים (דבר שלעיתים מרגיז את קנדיס), אך לרוב משתפת פעולה עם קנדיס.
היחידה שיודעת שפרי סוכן באלרת"מ (עונה 4 פרק 109) ומאוחר יותר הופכת להיות סוכנת אלרת"מ (עונה 5).
ג'ני בראון (אליסון סטונר): חברתה השנייה של קנדיס פלין.
היא רודפת שלום עולמי, ובדומה לקו המחשבה של סטייסי, מוצאת גם היא את המצאותיהם של פיניאס ופרב מעניינות.
ג'ני מוגדרת כאחותו של ג'נגו בראון, אף שמעולם לא הוצג קשר כלשהו ביניהם בסדרה.
קארל קרל (טיילר אלכסנדר מאן): המתמחה ללא שכר של מייג'ור מונוגרם, מייג'ור מונוגרם מנסה למנוע ממנו ללכת למשימות אך לפעמים הוא נכשל וקארל יוצא למשימה.
בפרק Act your age שמתרחש 10 שנים לאחר אירועי הסדרה מתגלה שקארל החליף את תפקידו של מייג'ור מונוגרם לאחר שפרש.
רוג'ר דופנשמירץ (ג'ון או'הארלי): אחיו של ד"ר דופנשמירץ.
ראש העיר של דאנוויל ודודה של ונסה, הופיע במספר פרקים.
רוג'ר היה האח האהוב על הוריו ותמיד הצליח בכל מעשיו.
רוג'ר הוא גם אהוב על תושבי העיר מלבד דופנשמירץ.
דופנשמירץ ניסה דרכים שונות על מנת להביסו ואף פעם לא הצליח.
ג'נגו בראון הוא חבר של פיניאס ופרב, אבא של ג'נגו הוא אומן אשר יוצר פריטים כענקיים והוא הופיע במספר פרקים.
את קולו של ג'נגו מדבב אלק הולדן.
ג'נגו הוא בנו של אמן מפורסם ששמו בפו, ואחיה של ג'ני בראון.
ג'נגו מאוד אתלטי, כפי שנראה בפרק "הקרקס" הוא הניח את רגלו מאחורי ראשו וכינה את עצמו "הבייגל האנושי".
את הופעת הבכורה שלו בסדרה, ערך ג'נגו בפרק "מסיבת חוף", כאשר ביופורד התנפל עליו בתחרות גלישה.
הוא אוהב את הסרט "הרפתקה בחלל", ובפרק "נוצות החנונים" התחפש לדמות מסרט זה.
ג'נגו היה השופט במירוץ המרכבות שערכו פיניאס ופרב.
לג'נגו שיער חום ולרוב הוא לובש חולצת טריקו צהובה, ומכנסיים אדומים-כתומים.
ג'נגו נקרא על שם ג'נגו מארש, בנו של ג'ף "סוומפי" מארש, אחד מיוצרי הסדרה.
מיפ (לורנזו לאמאס): חייזר, פיניאס ופרב בטעות פוגעים בחללית שלו כשהיא צפה בחלל, ולכן היא מתנגשת בחצר שלהם.
מיפ מתואר כיצור חמוד ביותר וכדי למצוא אותו פיניאס ופרב משתמשים ב"מד חמידות".
קנדיס התבלבלה וחשבה שמיפ הוא בובת "בנגרו" (בנגרו היא בובה המשלבת בין שתי חיות שנות כגון: פרה וצפרדע) לאחר שבובתה הקודמת התגלתה כמכוערת.
מיפ הוא סוכן חשאי בדומה לפרי הפלטיפוס והוא יכול להילחם באמצעות אמנות לחימה דומה לאמנות הלחימה שפרי משתמש בה.
מיפ מסוגל לירות קשתות מפיו ששורפות את כל מה שהן נוגעות בו.
מיפ נלחם נגד מיטש: יצור הדומה למיפ ופיניאס חשב שהוא אביו.
מיטש אוסף יצורים נדירים מבתיהם אך הוא הכי אהב את הבלון שלו שדופנשמירץ קורא לו בלוני ואילו מיטש שינה את שמו לקולין.
מיטש באותו הגודל של מיפ אך בעל חליפת שריון הגורמת לו להיראות גדול.
לאחר שמיפ ניצח את מיטש הוא תלש את שפמו שיכול לתרגם שפות והודה לפיניאס, פרב וקנדיס על העזרה.
מיפ נקרא בשמו מכיוון שהוא אומר רק מיפ.
לאחר שהוא ניצח את מיטש מופיעה מאחוריו מפלצת ירוקה ענקית, מיפ אמר שהיא חמותו מה שאומר שהוא נשוי.
סוזי ג'ונסון (קארי וולגרן): אחותו הקטנה של ג'רמי והפחד הכי גדול של קנדיס וגם של ביופורד.
בכמה פרקים היא בונה מתקנים משוכללים כדי למנוע מקנדיס "לגנוב" ממנה את ג'רמי.
בטי ג'ו פלין: סבתם של פיניאס וקנדיס פלין, אמה של לינדה פלין, סבתו החורגת של פרב פלטשר, מתגוררת במחנה של קלייד פלין ביער דאנוויל.
קלייד פלין (עברית: יורם יוספסברג): סבם של פיניאס וקנדיס פלין, אביה של לינדה פלין, סבו החורג של פרב פלטשר, בעל מחנה ביער דאנוויל, מארח את משפחת פלין-פלטשר בכל קיץ.
רג'ינלד (רג') פלטשר (עברית: יורם יוספסברג): סבו של פרב פלטשר, אביו של לורנס פלטשר, סבם החורג של פיניאס וקנדיס פלין, מתגורר בלונדון, בעברו אהב לקפוץ מעל ערוצים בעזרת אופנוע הנקרא "המקרל הקדוש", בעברו נודע כ"מוכר הדגים המעופף".
ויניפרד פלטשר: סבתו של פרב פלטשר, אמו של לורנס פלטשר, סבתם החורגת של פיניאס וקנדיס פלין, מתגוררת בלונדון, הופיעה במספר פרקים.
אירווינג (עברית: מולי שולמן, גדי לוי): ילד חנון המעריץ את פיניאס ופרב, כל החדר שלו מלא בפוסטרים של פיניאס ופרב.
יש לו אח גדול בשם אלברט ששונא את פיניאס ופרב ובאחד בפרקים עוזר לקנדיס להכות את פיניאס ופרב.
פינקי: הצ'יוואווה של איזבלה מופיע במספר פרקים, גם הוא סוכן חשאי בסוכנות של פרי הפלטיפוס ונלחם במעצבת אופנה מרושעת.
שרלין דופנשמירץ: גרושתו של היינץ דופנשמירץ, מופיעה במספר פרקים.
ונסה מנסה להוכיח לה שאבא שלה (היינץ) מרושע, כמו קנדיס עם פיניאס ופרב, אך כמו קנדיס לא מצליחה לעשות זאת.
נורם (עברית: יורם יוספסברג): רובוט אשר נבנה על ידי דופנשמירץ.
ברוב הפרקים משתמשים בנורם כשהוא מתערב בחייהם של פיניאס ופרב.
דופנשמירץ יצר את נורם בשביל מטרתו הקבועה: לכלוא את הסוכן פ'.
באותו פרק שבו הוא נבנה, רואים דופנשמירץ ופרי סרט על האויב של הפלטיפוס.
לבסוף המסקנה היא שהפלטיפוסים נכחדים מהעולם בגלל האדם.
בכמה פרקים צוין שנורם רואה את דופנשמירץ בתור האבא שלו.
בנות הצופים הן חבורת בנות מיוחדות מחוג הסיור 46321. הלבוש שלהן הוא מדים מיוחדים וכובע "ברט" כתום, ובתלבושת גם סרט צהוב אשר עליו מדביקים את האותות.
המספר הגבוה של האותות ביום אחד הוא 50. האות הכי נפוץ בין הבנות הוא אות ה"עזור לשכניך".
לבנות יש דפיקה סודית והן תמיד מוכנות עם בלוני מים למקרה של "פולשים".
בדרך כלל סובלת בשביל הקבוצה.
יש כאלה שאומרים שהיא מאוהבת בביופורד.
גרטשן (עברית: מיכל רשף): מעין הסגנית של איזבלה, אחותה הגדולה של קייטי.
מרכיבה משקפיים, יש כאלה שאומרים שהיא אוהבת את פרב, אבל אין תשובה מפורשת לכך.
ג'ינג'ר: בעלת שיער שחור ועור חום.
אחותה הקטנה של סטייסי היראנו.
מילי: בעלת שיער חום נפוח, יש כאלה שאומרים שהיא מאוהבת בג'נגו.
קייטי: בעלת שיער בלונדיני עם קוקיות.
אין לה תפקיד משמעותי בסדרה.
אחותה של גרטשן והילדה הכי קטנה - בת 3.
הולי: בעלת שיער הדומה לקייטי ועור כהה.
בעלת נחישות רבה להשיג אותות ולהיות כמו איזבלה.
יש כאלה שאומרים שהיא מאוהבת באירווינג.
בסדרה ישנן מספר להקות וזמרים:
לאב הנדל - להקה נוסטלגית ואהובה משנות ה-80. באחד הפרקים, פיניאס, פרב וקנדיס מאחדים אותם למופע קאמבק לכבוד יום הנישואים של הוריהם כשאלה לא מודעים לכך.
בטיס' - הבטיס' היא להקת בנות שקנדיס וסטייסי מעריצות.
באחד הפרקים, קנדיס וסטייסי מתלוות אליהם בדרך להופעה, אך הבטיס דווקא מתייחסות אליהן כמשרתות.
הבלג'יטלס - הלהקה של בלג'יט ראי, הופיעה במופע רוק הקיץ.
ג'רמי וה"נלווים"- הלהקה של ג'רמי ג'ונסון.
פיניאס והפרביות - הלהקה של פיניאס פלין, פרב פלטשר, איזבלה גרסיה-שפירו ובנות הצופים.
הופיעה בפרק "כוכב נולד" אשר קנדיס הייתה מתמודדת מספר 100 וזכתה לשיר איתם.
לינדנה - להקתה של לינדה פלין (אמם של פיניאס וקנדיס פלין) בשנות ה-80. הלהקה התפרקה בשנות ה-90. בחלק מן הפרקים נראה כי חברי הלהקה מנסים לבצע איחוד שלה.
מקס מודם והמחשבים - להקתו של לורנס, אשר ניסה להרשים את לינדה (לינדנה) במופע החזרת כוכבי שנות ה-80.
אחי פאות הפייסלי - להקת בנים האהובה על סטייסי וקנדיס, באחד הפרקים קנדיס ניסתה להשיג כרטיס להופעה אך לא הצליחה וכדי להשיג כרטיס הייתה צריכה להשיג 50 אותות צופיות ביום.
קאובוי פיצי/טייני קאובוי - להקת בנים האהובה על סטייסי וקנדיס.
הופיעו איתם בפרק מעונה 3 בשיר "אני אוהב נקניק" כשקנדיס ניסתה להשיג פריטים מקוריים של הלהקה ומוזכרים בפרק בעונה 2 כאשר אמה של סטייסי לא הסכימה לה ללכת עם קנדיס להופעה שלהם כי חשבה שקנדיס לא אחראית.
פנחס (פיני) גרוב (12 בדצמבר 1925 - 16 באוגוסט 2011) היה פעיל חברתי ומנהיג פועלים, ראש ועד העובדים של מפעל הטקסטיל "אתא" ומי שעמד במרכזו של מאבק ציבורי נגד סגירת המפעל ב-1985.
גרוב נולד בשנת 1926 בפולין למשפחת חסידי גור.
גרוב עלה לארץ ישראל בנעוריו והחל לעבוד במפעל "אתא" כרתך דוודים בשנת 1942, בגיל 16, והמשיך כמסגר וכראש ועד העובדים של המפעל, שמנה בשיאו כ-2,600 פועלים.
מפעל "אתא" החליף במהלך השנים מספר בעלים, עד שבשנת 1977 נרכש על ידי חברה לישראל שהייתה אז בבעלות איש העסקים שאול אייזנברג.
ביולי 1983 הודיעה רשת החנויות הבריטית מרקס אנד ספנסר שתפסיק לרכוש את תוצרת המפעל.
רשת "מרקס אנד ספנסר" רכשה באותן השנים כ-85% מתוצרת המפעל, בעקבות זאת הודיע המפעל מיד על פיטורי 550 עובדים מתוך 2,600. יו"ר ונשיא מרקס אנד ספנסר מרקוס זיו היה ציוני תומך ישראל, אך איכות המוצרים של המפעל לא עמדה בסטנדרט של הרשת, לאחר שנים של חוסר השקעה בציוד מודרני במפעל.
במקביל החלו מגעים בין ההסתדרות והממשלה על הזרמת הון וביצוע תוכנית הבראה, שתכלול פיטורי עובדים נוספים.
תחילה גרוב התנגד למהלך ונאבק מול מועצת פועלי חיפה שהסכימה לתוכנית.
ב-26 בדצמבר 1984, אושרה תוכנית ההבראה בהסכמת גרוב, שכללה הזרמת הון ממשלתית והתחיבות של ההסתדרות לרכוש סחורה מהמפעל.
בראשית 1985 נעשנה ניסיון ליישום את תוכנית ההבראה של המפעל, אך חוב של כ-20 מיליון דולר לבנק לאומי הקשה על קידומה.
מאחר שהבנק סירב לדחות את החזרתו.
במרץ, פוטרו עוד כמה מאות עובדים, פיטורים עליהם הוסכם בתוכנית ההבראה.
במקביל נמשכו הניסיונות למכירת המפעל, אך בפועל הוא חדל לייצר.
גרוב הוביל מאבק ציבורי מר, שכלל התבצרות במפעל.
במשך כמה חודשים נמשך המאבק למניעת סגירת המפעל.
גרוב עצמו כבר הגיעה לגיל פרישה, לאחר 43 שנות עבודה במפעל.
ובסוף 1985 נסגר המפעל סופית וכל עובדיו פוטרו.
המאבק הסתיים אמנם בסגירת המפעל אך גם הפנה את עין התקשורת והציבור אל גרוב.
בין היתר אמר עם סגירת המפעל: "זהו יום שחור לפועלי ישראל, שמשקף את חורבן היצירה ומסמל את תקומתה של קבוצה מתעשרת שעלתה לראש הסולם" ו"למה מעדיפים את כרישי הנדל"ן על פועלים, המבקשים רק דבר אחד לעבוד, הם מבקשים צדק חברתי".
זאת לאחר ששטח המפעל נמכר לטובת הקמת המרכז המסחרי הקריון.
לאחר שביתת "אתא" וסגירת המפעל היה גרוב לפעיל חברתי בתחום התאגדות העובדים, פעל כמדריך ועדי עובדים וסייע במאבקים שונים.
לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה בשנת 1988 הקים את תנועת "ועד 1 - מועצת ועדי העובדים", שביקשה להיות אלטרנטיבה להסתדרות.
גרוב חבר למפלגת מפ"ם, שהתמודדה באופן עצמאי בפעם הראשונה מאז שנת 1965. גרוב הוצב מקום השביעי ברשימה אך היא זכתה רק בשלושה מנדטים.
גרוב נפטר בעיצומה של המחאה החברתית של קיץ 2011, עובדה שגררה תגובות מהציבור לפיהן גרוב חזה את תוצאות המצב הכלכלי ומחה כנגדן שנים רבות לפני התפרצות המחאה החברתית.
הובא למנוחות בבית העלמין החדש "ארץ החיים" בקריית אתא .
גייג' היה עובד רכבת בארצות הברית אשר נפגע במוחו במהלך תאונת עבודה.
פיניאס גייג' נולד בארצות הברית בשנת 1823, וכבר בשנת 1848 כשהיה בן 25 עבד כמהנדס ומנהל כוח העבודה ברכבת בין העיר ראטלנד לעיר ברלינגטון.
יום אחד עבדו עובדי הרכבת בניפוץ סלעים שהפריעו למעבר פסי הרכבת החדשים.
פיניאס וצוותו החלו בהערכות לפיצוץ, אך התהליך השתבש, ומוט ברזל באורך מטר ששימש כחלק מהמסילה, עף, חדר לראשו של גייג' דרך הראש (כשהוא מחורר את מוחו) ונחת כמה מטרים לאחור.
להפתעת כל עמיתיו לעבודה, גייג' לא מת, לא איבד את הכרתו, ואף הרגיש טוב, כאילו לא נפצע כלל.
הוא הצליח ללכת לרופא בכוחות עצמו, ורופאיו: דוקטור ויליאמס ודוקטור ג'ון הארלו, דיווחו שראייתו ושמיעתו עדיין תקינות, ויכולותיו השכליות לא נפגעו.
האזור בו גייג' נפגע קרוי האונות הפרונטליות, או האונות המצחיות.
אזור זה במוח נמצא מעל המצח וקשור בשליטה בהתנהגות.
זהו האזור המפותח ביותר במוח האדם ומהווה כשלושים אחוז מנפחו.
אצל חיות אחרות חלק זה במוח הרבה יותר קטן.
לאחר הטיפול, רופאיו שמו לב להתנהגות מאוד ילדותית של גייג'.
גם בני משפחתו שמו לב לשינוי התנהגותו: גייג', שהיה אדם אחראי, טוב לב, שקדן ורציני, הפך לאימפולסיבי, גס, ילדותי וחסר התחשבות.
גייג' עזב את משפחתו לדרום אמריקה, ובשנת 1860 מת מסטטוס אפילפטיקוס.
לאחר התאונה שעבר גייג' הוא תואר על ידי הרופא שלו כ"עקשן, טרחן, ועם זאת גחמני, הפכפך, מתנדנד, אשר בתככנותו רוקם תוכניות רבות לעתיד אשר ננטשות עוד טרם שסיים לתכנן....
ילד ביכולותיו השכלית, אך עם התשוקות החייתיות של גבר חזק".
המקרה של גייג' שינה את ההתייחסות למוח.
בעקבות התאונה הבינו שהמוח מורכב מאזורים וחלקים שונים, אשר לכל אחד מהם תפקיד שונה, ושיש קשר בין המוח לנפש.
אף על פי שתאונתו של גייג' הפכה לאחד המקרים המפורסמים ביותר בתולדות חקר המוח, ושתפיסת העולם לגבי המוח השתנתה, לא הייתה לה תרומה משמעותית להבנת אופן פעולת המוח.
הרופאים לא בדקו בדיקה מעמיקה את מוחו, והייתה חסרה השוואה באופיו לפני התאונה לבין אחרי התאונה.
הבנה מעמיקה של תפקיד האונה המצחית התאפשרה בעקבות המצאת הניתוח הלובוטומי, כשמונים שנה לאחר מכן.
הליך הלובוטומיה על גרסאותיו השונות כלל הרס רקמות באונה המצחית וניתוק רקמת החיבור בה, בדומה לתאונת העבודה של גייג' והתיימר לטפל בתסמינים פסיכיאטרים מגוונים ולהעלימם לצמיתות.
ההליך התבסס על השינוי הדרמטי שנגרם עקב המניפולציה על האונה המצחית ונשען על ניסוי שבוצע בשימפנזות בו חיתוך חלקים מהאונה הפרונטלית הביא לירידה באגרסיביות בקופים שנותחו.
כבר מיד לאחר הניתוח היה ניתן להבחין במה שנתפס כשלווה, ניכר כי הבעיות הנפשיות של המטופלים נעלמו והטיפול נתפס כהצלחה מסחררת.
על אף ההקלה והשיפור, המנותחים נותרו על פי רוב מנותקים ואפתיים, חסרי רגשות או רוח חיים, אחרים פתחו הפרעות נוירולוגיות, קונטיביות והתנהגותיות שונות.
מבין התופעות הבולטות שנצפו היו קשיים בהתמצאות, קשיים חריפים ביכולות התכנון, חוסר ספונטניות שהתבטא בחוסר עניין מוחלט ברצון והנעה לפעולה ללא עידוד ודחיפה מחוץ, קושי ביוזמה באינטראקציות חברתיות דוגמת פתיחה בשיח.
כמו כן נצפו מקרים רבים של פיגור שכלי, אפילפסיה, מוות, שיתוק והחרפה של בעיות התנהגות הקשורות במוסר, אמפתיה ושיקול דעת - כולם כתוצאה מהניתוח.
תופעות הלוואי הוזנחו עקב בטענה כי היתרונות בשיטה עולים על חסרונותיה - תפיסות מסוג זה נבעו מדעות קדומות על תחום בריאות הנפש שנפוצו עד סוף המאה הקודמת.
ד"ר וולטר פרימן, איתו מזוהה טיפול הלובוטומיה, התייחס למקרים הללו כתוצאה הטובה ביותר שניתן היה להפיק ואף תיאר את המטופלים לאחר הניתוח כ"חיות מחמד ביתיות נחמדות".
השימוש בלובוטמיה החל לדעוך החל מאמצע המאה ה-20, עם התפתחות והתייעלות הטיפול התרופתי ונאסר במספר רב של מדינות עד סוף שנות ה-70.
כיום, רבים מהליקויים שנפגמו בעקבות ניתוחי הלובוטומיה מזוהים עם תהליכים חשובים המתקיימים באונה הפרונטלית.
פיני קידרון (נולד ב-5 בספטמבר 1969) הוא שחקן ישראלי.
בשנת 1995 סיים שלוש שנות לימודי משחק בבית הספר "בית צבי" לצד אסנת פישמן, דודו ניב, יוסי עיני, מיכל ינאי, נירו לוי ועירית פשטן.
בתיאטרון בית ליסין השתתף בהצגות: ב-1994 גילם את בלו בהצגה "שיחות עם אבי" שכתב הרב גרדנר וביים היי קיילוס, הצגה שהייתה שיתוף פעולה בין תיאטרון בית ליסין ותיאטרון חיפה.
גילם את עו"ד נוצ'לה בהצגה "פילומנה"; גילם את מפקח ברנרד בהצגה "הרולד ומוד"; גילם את לזר בהצגה "סתיו ימיו"; גילם את קולונל האטי הפיל במחזמר שביים חנוך רוזן "ספר הג'ונגל" לצד טוביה צפיר, תום אבני ואחרים; וגילם את טיבורציו בהצגה "התאומים מוונציה".
בשנת 2000 השתתף במחזמר שכתב וביים עידן עמית "פוקהונטס", בו גילם את ראש השבט האינדיאני (אביה של פוקהונטס) לצד אלינור אהרון, אייל בוחבוט, טוביה צפיר, משה פרסטר, ודפנה ארמוני, בהפקה פרטית בבית החייל בתל אביב.
באותה שנה הצטרף לתיאטרון הבימה.
באותה שנה גילם תפקידים שונים בקומדיה המוזיקלית "המכשפה" שכתב אברהם גולדפדן וביים מיכאל גורביץ'.
ב-2002 גילם נהג מונית, פקיד קבלה בבית מלון ואת מושיק בעלה של נעמי (טל צדקוני) בהצגה "תמרה" שכתבה לאורה ריבלין וביים חנן שניר.
ב-2003 גילם את דייב בוקטינסקי בהצגה "ללכת עד הסוף" שכתב טרנס מקנלי וביים סטיבן דקסטר.
ב-2004 גילם את שמואל איסר, אביה של אסתר'ל (ריקי בליך), ואת פייביש הסוחר מלובלין, בעלה של רייזלה (מיכל ורשאי) בהצגה "הנאהבים והנעימים" שכתבו מוטי לרנר וישראל זמיר ע"פ סיפור מאת בשביס זינגר וביים חנן שניר; וגילם את בובו פורטונה בהצגה "בגדי המלך" שכתב נסים אלוני וביים מיכאל גורביץ'.
ב-2005 החל לגלם את אשר בהצגה שביים אילן רונן "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" לצד אבי קושניר.
גילם לצד דביר בנדק את נחמן טוש, האחראי על החינוך והתרבות, ואת ציון בעל בית המלון בהצגה שכתב אילן חצור וביים אילן רונן "מבקר המדינה 2005".
ב-2006 גילם את וולף הרופא לצד דב נבון ויגאל נאור בהצגה "הנודניק" שביים משה נאור.
ב-2007 החל לגלם את עמי כהן לצד דבורה קידר ואסנת פישמן בהצגה "החותנת" מאת אנדרו ברגמן; ואת צ'ארלס, בנם של מטילדה (מרים גבריאלי) וצ'רלי (אריה מוסקונה) בהצגה "אוגוסט: מחוז אוסייג'" שכתב טרייסי לטס וביים אילן רונן.
ב-2009 גילם לצד מוני מושונוב את בז'ראנו, סמל במשטרת יפו בהצגה שכתב דניאל לפין ע"פ אפרים קישון "השוטר אזולאי".
ב-2011 גילם את המספר ואת איז'ו לצד עידן אלתרמן ואלון נוימן במחזמר "נתתי לה חיי" שכתב וביים מאור זגורי ע"פ שירי דני סנדרסון.
ב-2012 גילם את ד"ר איינשטיין לצד אלון נוימן ותומר שרון בהצגה "רעל ותחרה" שכתב ג'וזף קסרלינג וביים משה קפטן.
ב-2013 גילם את אלפרד דוליטל במחזמר "גבירתי הנאווה" בתיאטרון הבימה.
ב-2016 החל לגלם את תפקיד אמיל בורקהאוזן בהצגה "לבד בברלין" בתיאטרון הבימה.
ב-2024 שב לגלם את דמותו של הפיל בהעלאה המחודשת של המחזמר "ספר הג'ונגל".
ב-1996 החל לגלם את צ'ארלי, הנהג של צבי רוטנברג, בסדרה "כסף קטלני".
ב-1997 גילם את חיים בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס".
ב-1998 גילם גנב בסיטקום "שמש".
ב-1999 גילם את פיני בסדרת הטלוויזיה "המופע של קושניר" שביים עדי בנימינוב.
ב-2003 השתתף בסדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור".
ב-2001 גילם מנהל סופרמרקט בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל", ב-2005, גילם באותה בסדרה בתפקיד אורח את ביקו השכן.
ב-2004 השתתף לצד טוביה צפיר, ארז שפריר ומסקי שיברו בקלטת הילדים "סבא טוביה - סיפורים כיד המלך".
בשנים 2006–2007 גילם את ביז'ו בסדרת הטלוויזיה "השמיניה" שביים רובי דואניאס.
ב-2007 גילם לצד אלון אבוטבול את יונס בסרטו של ארנון צדוק, "רק כלבים רצים חופשי".
בשנים 2008–2009 השתתף בסדרת הטלוויזיה "לאהוב את אנה".
ב-2009 גילם את נוביצקי בסדרת הטלוויזיה "ראש גדול" שביים אבישי גולדשטיין.
ב-2011 גילם את יוני, חבר של חפר בסדרה "רמזור" שביים אוהד פרח, וגילם את הרטל בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" שביים שמואל הספרי.
ב-2012 החל לגלם את פיני בר-און בסיטקום "משפחה לא בוחרים" ששודרה בערוץ 2.
ב-2013 גילם את מאמן נבחרת ה-NBA "השועל" - תפקיד אורח במספר פרקים בסדרת הנעורים "החממה".
ב-2014 גילם את חצ'ואל - תפקיד אורח בסדרת הדרמה "אחת אפס אפס".
בהמשך השנה, החל לגלם בתפקיד קבוע את מר בוקובסקי, אבא של מקסים, בסדרת הנעורים של yes "שוברי גלים".
ב-2015 גילם את שמוליק ינקו בסדרת הסיטקום "פרודים" שששודרה בערוץ 2.
באותה השנה התארח בסדרה הקומית של קשת 12 "צומת מילר", בתפקיד יורם הבוס של רותם (עדי חבשוש) בסופר-פארם.
ב-2021 גילם את עוזרו של הלוביסט אלכס טורצ'ין, אסף הללויה, בסדרה "מותק בול באמצע" של כאן 11.
ב-2023 גילם מפקד תחנת המשטרה בנהריה בעונה השנייה של השוטרים בקשת 12.
אחותו, דוקטור תמי קדרון, ניהלה בעבר את תיכון רוטברג למדעים ואומנויות ברמת השרון.
פיני קבלו (נולד ב-16 באוקטובר 1952, בבית שאן) כיהן כראש המועצה האחרון של בית שאן, בשנת 1998 וכראש עיריית בית שאן, משנת 1999 עד שנת 2003, מיד לאחר שבית שאן קיבלה מעמד של עיר.
קבלו כיהן לאחר שלמה בן לולו ולפני ז'קי לוי - שני יריבים ותיקים על ראשות מועצת ועיריית בית שאן במשך יותר משלושה עשורים.
קבלו עמד בראש רשימה עצמאית לראשות העירייה, שהייתה מקורבת למפלגת העבודה.
בתקופתו של קבלו היה משבר בתעשייה הישראלית.
מפעל כיתן בעיר נסגר ומפעל עוף טוב עמד בסכנת סגירה.
בנוסף לזאת, קיבוצי האזור נאלצו לפטר עובדים, תושבי בית שאן והמתיחות בין תושבי העיר לקיבוצים גדלה.
קבלו ראה את הרגעת הרוחות כחלק מתפקידו ויזם אירועים משותפים לתושבי העיר והקיבוצים.
מלבד האירועים המשותפים, קבלו שיתף פעולה עם המועצה האזורית בקעת בית שאן, בראשות יעל שאלתיאלי במיזם פינוי אשפה ובהקמת גן תעשייה בשם "פארק צבאים".
קבלו קידם את הספורט והבריאות באזור.
הוא הקים בבית שאן מרכז רפואי ויזם קנייה של ניידת טיפול נמרץ לעיר, כך שתושבי העיר והאזור לא יהיו תלויים בשירותים רפואיים המצויים בעפולה.
הוא גם הקים בעיר בית ספר לכדורגל, שמשרת את תושבי עמק בית שאן כולו.
קבלו יזם את הקמת שכונת רבין בעיר ולצורך זה, עיריית בית שאן קנתה קרקע משני קיבוצים באזור.
הקיבוצים, באותה תקופה היו חייבים לבנקים כסף רב וקבלו דאג שכספי רכש הקרקעות לא יעוקלו על ידי הבנקים.
לפני שעמד בראש הרשימה הוא כיהן כמזכיר מועצת הפועלים בבית שאן ואחרי שירותו כראש העיר הוא תפס מקום חשוב במרכז השלטון המקומי.
מאז 2003 הוא יו"ר סיעת העבודה בהסתדרות ומכהן כסגן יו"ר ההסתדרות.
רודלפינה (פיני) שטיינדלינג (10 בספטמבר 1934 - 27 באוקטובר 2012), הייתה אשת עסקים אוסטרית-יהודית ונדבנית, שהואשמה בגנבת כרבע מיליארד יורו.
בין השנים 1959 ל-1969 הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית האוסטרית, ואף כונתה "פיני האדומה".
בשנת 1973 מונתה למנהל חברת Novum, ושימשה כנאמנה היחידה של החברה בין השנים 1978 ל-1992. החברה הייתה רשומה במזרח גרמניה הקומוניסטית, ושימשה כצינור לחברות ואנשי עסקים מהמערב שרצו לעשות עסקאות במזרח גרמניה.
לאחר איחוד גרמניה, במשך שנים נחשבה לתורמת ולמקורבת לחוגי השמאל בישראל וכן לאיש העסקים מרטין שלאף.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 עברה להתגורר בתל אביב.
שטיינדלינג הייתה חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, בעמותה של מרכז יצחק רבין, בחבר הנאמנים הבינלאומי של מכון ויצמן למדע ועמיתת כבוד של המרכז הבינתחומי הרצליה.
פיני הואשמה בהברחת כספים מחברה, שהייתה בבעלות המדינה, לחשבונות פרטיים בשווייץ.
בשנת 2010 פסק בית משפט שעל שטיינדלינג להחזיר סכום של כ-230 מיליון יורו מחשבון בנק בשווייץ לגרמניה.
בעלה, דולי שטיינדלינג, היה בנעוריו לוחם במחתרת בצרפת כנגד הנאצים.
בשנת 2003 פרסם בהוצאת יד ושם ספר על קורותיו, בעריכת פרופסור חיים אבני, חתנו.
פיני רבנו (נולד ב-1 ביוני 1956) הוא משורר ישראלי.
נולד בעין כרם בירושלים לאם ילידת איסטנבול בטורקיה, נצר למגורשי ספרד ולאב שהיה נצר למשפחה רבת דורות בירושלים.
מינקותו דיבר פיני שתי שפות עברית ולאדינו, שעדיין שימושית בפיו, והיה חשוף למוזיקה ולשירת הלאדינו, שמצלולה השפיע עליו עמוקות.
בשכונה בה גדל נחשף גם לאווירת הכנסיות ולצלילי פעמוניה, יחד עם התודעה של היותו צאצא של היהודים נרדפי הכנסייה בספרד.
הוא מתגורר בירושלים מאז ועד היום.
פיני החל לכתוב שירה בגיל 13 וכתב לפרקים שירים אותם לא שמר.
שאיפותיו המקצועיות התמקדו בתחום המדע ולכך כיוון עצמו בלימודיו כבר במגמה הביולוגית בגימנסיה רחביה, שם סיים ללמוד בשנת 1974.
בגיל 17, פרצה מלחמת יום כיפור ופיני איבד את אביו שנפצע אנושות במלחמה ונפטר כעבור 10 חודשים מבלי שהכרתו שבה אליו.
מפגש עם מוראות המלחמה דרך פציעתו האנושה של אביו, הביקורים בבית החולים הדסה ביום השמיני של המלחמה וחשיפה למראות קשים של חיילים רבים פצועים באופן אנוש, מפוחמים ומונשמים במחלקה לטיפול נשימתי נמרץ, היוו חוויה טראומטית ובעלת השפעה ניכרת על חייו, על אמונותיו ועל יצירתו.
פיני התגייס לצבא, עשרה חודשים לאחר פרוץ המלחמה, אביו נפטר מפצעיו ימים ספורים לאחר הגיוס.
במהלך שירותו הצבאי נפגע פיני באירוע מבצעי במדבר יהודה, וסובל מאז מהלם קרב.
לאחר השחרור מן הצבא פיני פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, סיים תואר ראשון בביולוגיה בהצטיינות והתחיל לחקור, במסגרת תוכנית לדוקטורט ישיר, תופעות פלסטיות של מערכת העצבים המרכזית בשנים 1982–1986. כמו כן תרם לחקר מנגנונים נוירופיזיולוגיים באפילפסיה, ובכך פנה להגשים את הייעוד שייעד לעצמו.
במשך כל שנותיו באקדמיה, השירה ליוותה את פיני כעיסוק פרטי מבלי שפרסם.
משנת 1978 פיני חי בזוגיות עם תמר גרינבאום, פסיכולוגית קלינית במקצועה, ובשנת 1982, בעיצומה של מלחמת לבנון הראשונה, הם נישאו באוניברסיטה העברית בירושלים.
מתקופה זו ואילך אשתו החלה לשמר את שירתו.
התוכניות האקדמיות של פיני השתבשו, לאחר שחזר בשנת 1984 לשירות מילואים פעיל, מה שהיה חשוב לו כדי לקחת חלק בחברה בה הוא חי.
הגיוס למילואים פתח מחדש את פצעי הטראומה שלו, וכך בשנת 1986, הוא נסוג לביתו, והסתגר בו.
היה ניסיון נוסף לחזור לחיי המחקר באקדמיה בשנת 1989 ולסיים הדוקטורט, שלא צלח.
פיני התכנס לפעילות בבית והתמסר לגידול שני בניו.
במקביל, השקיע עצמו בלימוד עצמי של פסיכואנליזה.
הלימוד בשילוב עם הכשרתו במדעי הטבע מהווה בסיס למאמרים אותם כתב בנושאים המקשרים בין ביולוגיה, פסיכואנליזה ופילוסופיה.
מאמר על תפקיד התנועה החופשית בהתפתחות ובפסיכופתולוגיה, אותו כתב בשיתוף פעולה עם זוגתו, נתן ביטוי לתיזה אותה כתב באמצעות מקרה קליני שלה.
מאמר זה התפרסם בשנת 1995 בכתב העת הפסיכואנליטי: The psychoanalytic study of the child.
פיני כתב מאמרים נוספים העוסקים בהתמודדות עם שאלות יסוד בהתפתחות הגבול בין אני לאובייקט, ובחוויה הריקה, המהווה מרכיב בסיסי בהתפתחות הנפש, ואשר טרם פורסמו.
שירתו של פיני רבנו, עוסקת במגוון רחב של נושאים.
בנוסף לשיריו הפוליטיים, שירתו עוסקת בחוויית הטראומה, באהבה, בהגות מחשבתית על המצב האנושי, כולל נושאים חברתיים ומשמעות החיים.
בשנת 2006, כשפרשה אשתו מן השירות הציבורי, הוא החל ללמד אותה את שפת השירה.
במשך כשנתיים פיני החל לצאת איתה מהבית למקומות ציבוריים ולכתוב שם שירה שצמחה מתוך השהות הממושכת ביחד.
הם כתבו וקראו זה לזה את שיריהם ואלה לוקטו בסופו של דבר בספר "שתי וערב, דו-שיח של שירים", שסביבו טבע פיני את המושג 'דו-שיח פואטי' לתאר את התהליך ואת התוצאה שמופיעה בספר, ואשר מהווה מעין קונטרפונקט של שירה, כפי שניסח זאת עמוס לויתן, בהתייחסו לספר אשר יצא בהוצאת גוונים 2008.
ביקורת על הספר נכתבה על ידי המשוררת והמבקרת יהודית מליק שירן בכתב העת "על הדרך".
ביקורת נוספת נכתבה בכתב העת המקוון 'עולמות'.
השירה, שהחלה לצאת לאור לראשונה הן בספר והן בכתבי עת שונים: עיתון 77, מטעם, אפריון, גג, הליקון, ועיין ערך שירה, הוציאה את פיני למרחב הציבורי אחרי שנים של הסתגרות.
הוא החל לקרוא את שיריו בפורומים שונים במסגרת האיגוד כללי של סופרים בישראל, ואגודת הסופרים, בהם הוא חבר.
בבית הלוחם, בו הוא חבר, הציגו הוא ואשתו את הספר ואת הקונספט של דו-שיח פואטי.
ספר שיריו השני "פה מפוחית", יצא לאור בהוצאת כרמל בשנת 2010.
ספר שיריו השלישי "בסוף כל השירים באים אל האוזן למות", יצא בשנת 2014 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
ספר שיריו הרביעי "באתי זר באתי עד לכאן", יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
6 משיריו תורגמו לערבית על ידי פרופ מואסי וכמה מהם הופצו באתרים ערביים.
באחד מן השירים נאמר: "אני רוצה להיות גנב מתכות/לגנוב מתכות מקליעים/...מקולות המתכת הנשברים /של אבות אחים וילדים" או בשיר "עתון יורה בעיתון" [שם] הוא כותב "זו חכמת האצבעות/ הרוצות להרוג/ ומצליחות שלא".
שתי וערב, דו-שיח של שירים, הוצאת גוונים, 2008 - ספר משותף לפיני רבנו ולזוגתו תמר (גרינבאום) רבנו
פה מפוחית, הוצאת כרמל, 2010
בסוף כל השירים באים אל האוזן למות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014
באתי זר באתי עד לכאן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016
בין היש לבין האין, הוצאת כרמל, 2024
למד אצל יצחק דנציגר ורודי להמן.
הלימודים אצל דנציגר היו בעיקר תאורטיים וכללו טיולים ברחבי הארץ, כדי ללמוד על הקשר בין האדם למקום, אהבת הטבע ואהבת האדם.
לימד שחזור עתיקות ברשות העתיקות הישראלית.
היה חבר באגודת הציירים והפסלים הישראלית משנת 1977. כיהן כחבר בחבר השופטים של האגודה.
בשנת 1991 הוציא פיני את ספרו "ליצן מת מצחוק" בהוצאת טרקלין, הספר מאגד בתוכו שירים וצילומי פסלים.
התגורר בשכונת בת גלים בחיפה, במבנה הראשון שהוקם בשכונה - טחנת הרוח הטמפלרית.
פסל אבן מגן דוד אדום בלוד – אב עם ילדיו
פסל בזלת בגן קריניצי ברמת גן – רעות (ידיים)
פסל בזלת בגן קופת חולים ברמת גן (רח' הרצל) – אמהות
פסל אבן בגן כהנא (רח' אבא הלל סילבר) ברמת גן – אשה עם שמש (הבריאה)
אתר ההנצחה לימאי צי הסוחר שמקום קבורתם לא נודע ברמת הדר בחיפה
תבליט ממלט לבן בלובי בניין בלוס אנג'לס (רח' ברטון וויי)
פיני עדן (נולד ב-19 באוגוסט 1945) הוא מוזיקאי, תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע ישראלי.
עדן החל את דרכו כזמר בלהקת "שבעת המינים" של מועדון החמאם בהנהלת חיים חפר ודן בן אמוץ.
עמו השתתפו בלהקה גבי ברלין, אמנון נדב ושרה'לה שוב.
לאחר מכן החל לחבר תסריטים, בין השאר לסרטים "אבא גנוב" (יחד עם חיים מרין) ו"אבא גנוב 2" (יחד עם שלמה משיח).
בשנת 1993 חיבר את התסריט לסרט "מנת יתר", בבימויו של שמואל אימברמן.
בשנת 1997 כתב תסריט לסרט "דנה לא רוקדת", אף הוא בבימויו של אימברמן.
בין השנים 1998–2000 שימש כתסריטאי הסדרה "בעקבות הסיפורים הקסומים" ובמקביל חיבר תסריטים לסדרה הקומית "משפחת עזאני", בבימויו של ארנון צדוק.
בשנת 1999 כתב את התסריט לסרט "תסתכל לי בעיניים" בבימוים של צדוק.
בשנת 2001 חיבר את התסריט לסרט "אינג'יל" בבימויו של צדוק ובהפקתו של ערן ושימש כמפיק שותף בסרט.
ב-2003 יצר את הסדרה "צימרים" ששודרה בערוץ 1. כתב, ביים והפיק את הסרט "קמטי צחוק", בהשתתפות ליא קניג, יוסף כרמון ואפרת לביא.
כמו כן הלחין את פסקול הסרט, במשותף עם רפי תורן.
בעבר, היה ממשתתפיה הקבועים של תוכנית הרדיו "לצון נופל על לצון" וכתב טור הומוריסטי שבועי בעיתון "ידיעות אחרונות".
הטור נקרא "סיפורים שנפלו לי".
בנוסף שימש שנתיים כמרצה לתסריטאות, עריכת תוכן וכתיבה יוצרת בבית הספר לקולנוע של המכללה למינהל וכתב וביים כעשרים הצגות, בהן: "לא סמים עליכם", "הצבע זהב", "הולכים לאיבוד לדעת", "זה עובר עם עגיל" ו"בירה ודי".
פנחס "פיני" פלד (1940 – אוגוסט 2011) היה מנהל חברות וארגונים מגוונים של התנועה הקיבוצית, עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל.
פלד עבר לקיבוץ עין כרמל כילד חוץ בהיותו בן 11. הוא שרת בצה"ל בסיירת שקד ובתום שירותו הצבאי התנדב במסגרת שנת שירות בקיבוץ כיסופים שבנגב.
שם הכיר את זיוה, רעייתו וביחד חזרו להתגורר בקיבוצו.
הוא שימש בתפקיד מזכיר הקיבוץ, מרכז משק ומנהל מפעל קל-קר עין כרמל.
הוא פעל במשך שנים רבות בארגון משקי התק"ם וביסס קשרי מסחר עם טורקיה.
הוא מילא מספר תפקידים ציבוריים, חבר הנהלת הפועל, יו"ר איגוד השחייה בישראל בשנים 1992, לאחר שהחליף בתפקיד את ד"ר סלי מזור ועד נובמבר 2000 וחבר הנהלת ארגון ותיקי הפועל.
פלד שימש בתפקיד מנהל התזמורת הקאמרית הקיבוצית מנובמבר 2006 ונאלץ להתמודד עם גירעון כבד.
הוא הוביל לפתרון שהתבסס על שותפות בין עיריית נתניה ובין התנועה הקיבוצית בבעלות על התזמורת.
במקביל שימש בתפקיד מנכ"ל ברית התנועה הקיבוצית, האחראית לגופים התרבותיים והאמנותיים של התנועה.
לפיני וזיוה פלד נולדו, שלושה ילדים.
פלד נפטר בשנת 2011 ממחלת הסרטן בהיותו בן 70, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עין כרמל.
פיני משה (נולד ב-25 בינואר 1960) הוא מעצב ישראלי, המעצב בעיקר תפאורה לתיאטרון ולטלוויזיה.
הוא בוגר החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב במגמת עיצוב תפאורה ותלבושות.
הוא עיצב את התפאורה עבור מספר רב של סדרות טלוויזיה, חלק ניכר מהן בטלוויזיה החינוכית; וכמו כן עבור שורה של מחזות ואופרות שהועלו בארץ, מתוכם מחזות פרינג' לצד מחזות קאנוניים כ"בית ברנרדה אלבה" ו"שלוש אחיות".
ב-1986 זכה בפרס הראשון בפסטיבל עכו בקטגוריית עיצוב תפאורה ותלבושות, על ההצגה "עור" מאת ענולה שמיר ונגה אשד.
כמעצב השתתף בין 2005 ו-2006 בשלוש תערוכות קבוצתיות של אמני תחריט והדפס בבית "אגודת האמנים" ובבית אסיה שבתל אביב עירו, ולימד באוניברסיטה הפתוחה ובמספר מכללות.
עבודותיו בתחום העיצוב לטלוויזיה כוללות סטים של תוכניות ידועות כ"זהו זה!", "תיק תקשורת", "אהבה מעבר לפינה", "פולישוק" ,"בנות הזהב", "חוצה ישראל" ו"פיק אפ", כמו גם "רואים 6/6", "תעלם ותכלם" ו"חצי המנשה", ועוד רבות אחרות.
בעיצוב לתיאטרון נגע בכל הסוגות המטופלות בישראל, החל מהצגות מסחריות בתיאטראות הבולטים דרך תלבושות להפקות התזמורת הפילהרמונית ועד תפאורה להפקות בתי הספר השונים למשחק ותיאטראות ילדים וחובבים.
פיני (פנחס) יוסף הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
שימש מפקד המכללה לפיקוד טקטי, מפקד חטיבת כרמלי, מפקד יחידת אגוז ומפקד גדוד 12.
יוסף התגייס לצה"ל, והתנדב לשייטת 13. במהלך מסלול ההכשרה בשייטת נפצע ועבר ליחידת שמשון.
בסיום הקורס חזר ליחידת שמשון ומונה למפקד צוות מסלול, כשפורקה היחידה עבר עם צוותו ליחידת אגוז.
לאחר מכן מונה למפקד צוות לוחמים ביחידת אגוז.
בהמשך שירת כסגן מפקד פלגה ביחידה.
לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של יחידת אגוז, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, בין היתר השתתף במבצע מהלך מבריק, במהלכו פגע כוח מהיחידה בחוליית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה בלבנון, והרג שמונה מחבלים.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 12. לאחר מכן מונה למפקד פלגה ביחידת אגוז.
בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקיד בין היתר בזמן מלחמת לבנון השנייה, ובכלל זה במהלך קרב מארון א-ראס.
בשנת 2007 מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני, ושימש בתפקיד עד שנת 2008.
ב-21 באוגוסט 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה, ולאחר מכן בפעילות מבצעית, בין היתר בתפיסת קו בגבול רצועת עזה, שם נהרג סגנו, .
את תפקידו סיים בשנת 2010. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2010–2012. לאחר מכן מונה למפקד יחידת אגוז בין השנים 2012–2014, והיה בכך למפקד הראשון שהשלים מסלול פיקוד מלא ביחידה, ממפקד צוות ועד הפיקוד עליה.
במהלך תקופת פיקודו ביחידה זרק לוחם באחת הפלגות צואה על ראש חברו, וסגל הפיקוד ביחידה נמנע מתגובה הולמת, בעקבות זאת נענשו מפקדי הפלגה, וליוסף נרשמה הערה פיקודית בתיקו האישי, וזאת על אף ההערכה המקצועית הרבה לה זכה.
בשנת 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת כרמלי.
לאחר שמפקד יחידת אגוז, יונתן רום, נפצע במהלך מבצע צוק איתן, שב וקיבל פיקוד על היחידה, והובילה בלחימה ברצועת עזה עד לסיום המבצע.
ב-31 באוגוסט 2017 מונה במקביל למפקד המכללה לפיקוד טקטי.
בתפקידו כמפקד חטיבת כרמלי שימש עד 15 בספטמבר 2018 ובתפקידו כמפקד המכללה לפיקוד טקטי שימש עד 24 באוקטובר 2019.
ב-16 בינואר 2017, מפקד פיקוד הצפון, אביב כוכבי, מינה ועדת חקירה בראשותו, על מנת לחקור את נסיבות התאונה בה נהרג טכנאי בחיל הטכנולוגיה והאחזקה, בעת טיפול טכני שגרתי בזחל של נגמ"ש מרכבה (נמ"ר), במהלך אימון של גדוד 51.
פינידי ג'ורג' (Finidi George; נולד ב-15 באפריל 1971 בפורט הרקורט) הוא כדורגלן עבר ניגרי, אשר שיחק כקשר ימני.
ג'ורג' עשה לעצמו שם עולמי במדי אייאקס אמסטרדם מהולנד, כאשר היה שחקן מפתח בקבוצה שזכתה ב-8 תארים משמעותיים, כולל ליגת האלופות בעונת 1994-1995. אחרי כן, שיחק מספר שנים בספרד במדי ריאל בטיס, ולקראת פרישתו ממשחק שיחק אף באנגליה.
במהלך שנות ה-90, נחשב לשחקן חשוב בסגל הנבחרת הניגרית, וייצג את מולדתו בשני גביעי עולם.
אחרי ששיחק בשלושה מועדוני כדורגל במולדתו, הגיע ג'ורג' לאייאקס ב-1993, יחד עם חברו לנבחרת ניגריה נוואנקוו קאנו.
כבר בעונתו הראשונה באמסטרדם, יצר רושם חיובי של שחקן מרשים, לאחר שכבש 4 שערים ב-27 משחקי ליגה, ועזר לקבוצתו לזכות בליגת העל ההולנדית.
גם בשתי העונות שלאחר מכן זכה עם אייאקס באליפות הולנד.
בעונת 1994-1995, שותף להישג המרשים של אייאקס, כאשר שיחק בהרכב הקבוצה בניצחון משחק גמר ליגת האלופות נגד מילאן האיטלקית.
בשנת 1996 עבר לספרד, לקבוצת ריאל בטיס.
במדי קבוצתו החדשה, כבש מספרים דו-ספרתיים של שערים במרבית עונותיו שם, ועזר לקבוצתו האנדלוסית לסיים במקום הרביעי של הלה ליגה כבר בעונתו הראשונה.
באותה העונה, בטיס גם סיימה גם כסגנית מחזיקת גביע המלך הספרדי, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לברצלונה 3-2, לאחר הארכה.
אחרי שבשנת 2000, בטיס ירדה לליגת המשנה בספרד, עבר ג'ורג' לשחק במאיורקה.
לאחר עונה אחת בלבד, חתם במועדון הפרמייר ליג איפסוויץ' טאון, תמורת 3.1 מיליון פאונד.
אחרי שנתיים לא מרשימות באנגליה, ולאחר שקבוצתו החדשה ירדה ליגה, ג'ורג' שוחרר מאיפסוויץ' ביוני 2003.
בנובמבר 2003, כשהיה בן 32 נבחן מחדש בקבוצתו לשעבר מאיורקה.
לאחר המבחנים הקצרים, חתם שנית במועדון מהאיים הבלאריים.
אחרי שסיים עם מאיורקה במקום ה-11 בלה ליגה, החליט בקיץ של אותה העונה לפרוש ממשחק פעיל.
באמצע נובמבר 2010, חזר למועדונו הראשון בספרד, בטיס, בתפקיד מנהל לכדורגל בינלאומי במועדון.
למרות זאת, החליט על המשכת מגוריו בפאלמה דה מיורקה, מקום מגוריו מאז שפרש ממשחק.
ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת ניגריה ב-1991, במשחק מוקדמות גביע אפריקה לאומות נגד בורקינה פאסו.
במהלך המשחק, הוא בישל 3 שערים לראשידי יקיני, וכבש שער בעצמו, כאשר המשחק הסתיים בתוצאה 7-1. היה שותף לזכיית נבחרתו בטורניר הגמר של גביע אפריקה לאומות 1994 שנערך בתוניסיה.
ג'ורג' היה חלק מסגל נבחרת ניגריה למונדיאל 1994 בארצות הברית, בו ניגריה זכתה בבית אליו הוגרלה והודחה בשלב שמינית הגמר.
פינידי זכה לכבוש שער, במשחק הניצחון 2-0 מול יוון.
הוא המשיך לייצג את ניגריה גם במונדיאל 1998 בצרפת, בו ייצג את מולדתו בכל משחקיה בטורניר.
סך הכל ג'ורג' צבר 62 הופעות בנבחרתו.
פנחס (פיני) זהבי (נולד ב-24 באוגוסט 1942) הוא סוכן כדורגלנים ישראלי.
זהבי היה מעורב בכמה מן העסקאות הגדולות של העברת שחקנים ידועים בין המועדונים הגדולים בעולם, ונחשב לאחד הסוכנים החשובים בענף.
בקיץ 2017 היה זהבי מעורב בהעברה היקרה ביותר בתולדות הכדורגל, זו של ניימאר לפריז סן-ז'רמן.
זהבי נולד בנס ציונה שם הכיר בגיל צעיר את יעקב שחר, לימים הבעלים של מכבי חיפה.
כמו שחר, אף הוא שיחק כדורגל בסקציה נס ציונה, ואף אימן נערים, כל זאת עד שהתגייס לצבא.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד כלכלה באוניברסיטה, אך נטש לאחר כשנה.
זהבי החל לעבוד כעיתונאי ספורט בחדשות הספורט, בידיעות אחרונות, בו שידרג באופן ניכר את מדור הספורט, ושנים לאחר מכן, עבד גם בחדשות.
כמו כן, היה הבעלים והעורך של מגזין הספורט "גול", ושותף ב'סמי בורקס'.
תוך כדי עבודתו העיתונאית, אשר נמשכה עד 1988, זהבי יצר קשרים, אשר התבררו בהמשך כמועילים, עם דמויות חשובות בעולם הכדורגל.
בין אלה נכללים גריים סונס וקני דלגליש.
בנוסף, יצר קשרים עם דמויות ציבוריות ועם אנשי עסקים.
כמו כן, ארגן את בואן של מספר קבוצות מחו"ל למשחקי ידידות בישראל, ובואן לווה ביחסי ציבור מקדימים.
ההעברה הראשונה בה היה לזהבי חלק, נערכה ב-1979, ובמהלכה עבר אבי כהן ממכבי תל אביב לליברפול תמורת 200,000 פאונד, שערכם כיום (2023) כמעט מיליון פאונד.
ב-1980 ארגן את השאלתו של השחקן היהודי-בריטי (ולימים סוכן כדורגל) בארי סילקמן ממנצ'סטר סיטי למכבי תל אביב (בה השחקן לא הותיר חותם).
בשנת 1990 זהבי היה מעורב בעסקת העברתו של רוני רוזנטל מסטנדרד לייז' לליברפול, אותה אימן אז דלגליש.
במהלך שנות ה-90 התרחבה פעילותו של זהבי.
באותה תקופה נפתחה הליגה האנגלית ביתר שאת בפני אירופה, בייחוד כאשר הוקמה הפרמייר ליג.
בנוסף, גברה מאוד נדידת כדורגלנים מן הגוש המזרחי מערבה.
יחד עם גידול במספר ההעברות, גדלו מאוד גם סכומי הכסף הכרוכים בכך.
תחום נוסף בו שגשגה פעילותו של זהבי היה העברת כדורגלנים מדרום אמריקה, ביניהם מרסלו סאלאס, לאירופה.
גם שורשיו וקשריו בישראל הובילו לכמה עסקאות, למעשה, פיני זהבי היה מעורב ברבות מעסקאות המעבר של שחקני כדורגל ישראלים באי הבריטי.
וכך, בנוסף לאבי כהן ולרוזנטל, זהבי היה מעורב בהעברת אייל ברקוביץ', תחילה לסאות'המפטון, אותה אימן אז סונס, ואחר כך לווסטהאם יונייטד.
זהבי היה מעורב גם בעסקאות העברה אחרות הנוגעות לקבוצות ישראליות.
כך היה מעורב בהעברת השוער פרדרג ראיקוביץ' למכבי תל אביב באוגוסט 2015. הקשרים שנוצרו בווסטהאם הביאו לשתי עסקאות גדולות יותר בהן היה זהבי מעורב: העברת ריו פרדיננד מאותה קבוצה ללידס יונייטד ב-2000, תמורת 18 מיליון פאונד, ושנתיים אחר כך העברת אותו שחקן למנצ'סטר יונייטד תמורת 30 מיליון פאונד.
העמלה של זהבי באותה עסקה עמדה על 1,130,000 פאונד.
באותה תקופה זהבי היה מעורב בכמעט כל ההעברות הגדולות של מנצ'סטר יונייטד, כמו זו של יאפ סתאם ללאציו תמורת 16.5 מיליון פאונד, ב-2001, או של חואן סבסטיאן ורון בכיוון ההפוך, תמורת 28.1 מיליון פאונד, באותה שנה.
בשנת 2003 זהבי היה מעורב מאוד בהשתלטותו של רומן אברמוביץ' על צ'לסי, ובהחתמת מספר גדול של כוכבים בולטים בשורותיה.
זהבי, שנחשב למקורב לאברמוביץ', הרוויח, על פי האומדן, כחמישה מיליון פאונד בהעברות של צ'לסי, שהסתכמו ב-111 מיליון פאונד בקיץ של אותה שנה.
לזהבי היה מגע הדוק גם עם מועדון כדורגל פורטסמות'.
הוא היה מעורב בהעברתם של אייל ברקוביץ' (2004) ושל יעקובו איגביני (2003) לשורותיה, כאשר האחרון עבר אליה ממכבי חיפה אשר בבעלות שחר, ועוד.
ביולי 2005 זהבי תיווך בהעברת יעקובו למידלסבורו, ואף כאן קיבל מיליוני פאונד כעמלה.
ב-2006 זהבי היה מעורב ברכישת פורטסמות' על ידי אלכסנדר גאידמק, בנו של ארקדי גאידמק, וזאת לאחר שסייע לאב לרכוש את בית"ר ירושלים.
זהבי היה מעורב בעסקאות נוספות של הקבוצה האמורה, כולל, ביוני של אותה שנה, הבאת אברהם גרנט כמנהל טכני.
בהמשך זהבי היה מעורב ברכישת גלן ג'ונסון מצ'לסי (אוגוסט 2007), במכירת סאלי אלי-מונטארי לאינטר (2008) תמורת 12.7 מיליון פאונד, ברכישת טל בן חיים הבלם (2009) ועוד.
בשנת 2010 התברר כי המועדון, שנכנס בינתיים לקשיים כספיים, חב לזהבי יותר משני מיליון פאונד.
בשנת 2008 הוא היה קשור להעברתו של רנה לימה למכבי חיפה.
זהבי היה מעורב בהעברתם של קרלוס טבס וחבייר מסצ'ראנו מקורינתיאנס הברזילאית לווסטהאם יונייטד, אשר נחתמה ב-31 באוגוסט 2006.
ביולי 2015 פיני זהבי הוביל קבוצת משקיעים שרכשה את רויאל מוסקרון-פרוולץ מליגת העל הבלגית.
בתחילת ספטמבר 2020 שכר מנור סלומון את שירותיו של זהבי כסוכן.
בשנת 2017 זהבי היה אחד מהאחראים להעברת ניימאר מברצלונה לפריז סן-ז'רמן בעסקה כוללת שעלותה כ-500 מיליון יורו, ודמי ההעברה לבדם הסתכמו ב-222 מיליון יורו.
בינו לבין אביו של השחקן (שהוא גם סוכנו), נערכו כמה פגישות, כולל פגישה כמה חודשים לפני סגירת מה שנחשבה להעברת השחקן היקרה בכל הזמנים.
בקיץ 2022 זהבי שימש כסוכן בעסקה בה הועבר רוברט לבנדובסקי מבאיירן מינכן לברצלונה.
בשנת 2023 זהבי היה אחד מהאחראים להעברת ניימאר מפריז סן-ז'רמן לאל-הילאל הסעודית, בעסקה כוללת שעלותה כ-300 מיליון יורו.
זהבי חולק עם אלי עזור את הבעלות על חברת צ'רלטון, אשר מחזיקה בזכויות שידור בישראל של שידורי ספורט שונים.
כן יש לו חלק בבעלות על חברה ארגנטינית העוסקת בספורט מוטורי.
זהבי אלמן מאשתו הראשונה ונשוי בשנית לטלי זהבי, ולו שני ילדים ממנה ועוד שניים מהנישואים הראשונים.
אחיו היה פרופסור יזהר זהבי, מבכירי הקרדיולוגים בישראל.
בבעלותו דירה בצפון תל אביב, אך הוא מרבה להתגורר בלונדון.
פיניאס ביירד או'קונל המכונה פיניאס, הוא זמר, כותב שירים, מפיק מוזיקלי, מוזיקאי ושחקן אמריקאי.
הוא כתב והפיק שירים עבור אמנים אחרים, ביניהם אחותו הצעירה, בילי אייליש.
הוא זכה בשמונה פרסי גראמי מתוך 13 מועמדויות.
בשביל עבודתו עם אחותו הוא זכה בהקלטת השנה פעמיים ברצף, אלבום השנה, שיר השנה, אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר, מפיק השנה, לא קלאסי ואלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר.
בנוסף הוא גם היה מועמד לפרס גראמי לתגלית השנה בשל עבודות כזמר סולו.
השיר שלו ושל אחותו "No Time to Die" מהסרט "לא זמן למות" זיכה את שניהם בפרס אוסקר, פרס הגלובוס הזהב ופרס גראמי.
פיניאס הוציא כמה סינגלים כאומן סולו, והמיני-אלבום שלו Blood Harmony, יצא לאור באוקטובר 2019. המיני-אלבום כולל את השיר "Lets Fall In Love For The Night", השיר הכי מוצלח שלו נכון להיום, שהגיע למקום 17 בטבלת השירים האלטרנטיבים של בילבורד בארצות הברית.
אלבום הבכורה שלו Optimist, יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021.
כשחקן, כיכב או'קונל בסרט העצמאי, "Life Inside Out".
בנוסף לכך, הוא ידוע בזכות תפקידו כאליסטר בסדרת הטלוויזיה, "Glee".
הוא גם הופיע בתוכנית הקומדיה האמריקאית משפחה מודרנית.
פיניאס נולד לשחקנית והתסריטאית מגי ביירד, והשחקן פטריק או'קונל.
השניים הם מוזיקאים גם כן.
הוא גדל בלוס אנג'לס, והחל לכתוב ולהפיק שירים בגיל 12. בשנת 2015, השתתף בסדרת הטלוויזיה Glee.
בין היתר, הוא הזמר וכותב השירים של להקת Slightlys, שזכתה בפרסים שונים ובתחרויות שונות בלוס אנג'לס.
פיניאס כותב ומפיק שירים ואלבומים עבור אחותו, בילי אייליש.
הוא כתב והפיק ביחד איתה את המיני-אלבום הראשון שלה Don't Smile at Me, אשר הגיע אל המקום ה-14 במצעד הבילבורד 200. פיניאס הפיק וכתב שירים ביחד עם אייליש, אשר נכללו באלבום הבכורה שלה, .
הסינגל הראשון של פיניאס "New Girl", יצא לאור בשנת 2016. הקליפ של השיר הופץ בשנת 2019. בהמשך, הוציא את הסינגל "I'm in Love Without You" בשנת 2017, ושמונה סינגלים נוספים בשנת 2018: "", "", "", "", ""," ", "" ו-"Let's Fall in Love for the Night".
הוא קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריית "תגלית השנה".
בשנת 2024 הוציא או'קונל את אלבום האולפן השני שלו For Cryin' Out Loud.
בהמשך השנה, שיחק בתור ג'ייסון בסדרה "למות מאהבה" (אנ') של רשת Peacock.
במרץ 2025 פיניאס שכר מנהל חדש – ג'ייסון אוון מחברת Sandbox Entertainment שמנהל אמנים מוכרים כמו קייסי מאסגרייבס וקלסי בלריני.
ביוני 2025 הכריז פיניאס על הקמת הצמד "The Favors", עם הזמרת אש.
ב-6 ביוני הוציאו את השיר "The Little Mess You Made", מתוך אלבומם הראשון, The Dream, שיצא בספטמבר 2025.
פיניאס הושפע מאמנים שונים, תוך שהצהיר כי: "אנשים אמרו, 'הוא ישתף פעולה עם טיילור סוויפט' ובתגובה תהיתי לעצמי 'אני?'; אני חושב שהיא נפלאה.
כתיבת השירים שלה נתנה לי השראה במשך שנים.
אני בדרך כלל לא אוהב לעצבן אנשים ולבקש ליצור עמם מוזיקה.
אם היא רוצה ליצור איתי כמה דברים, אני בטוח שאדע מזה ואז ניצור כמה דברים ביחד".
פיניאס במערכת יחסים עם היוטיוברית קלאודיה סולבסקי מאז שנת 2018. הוא הוציא שיר בשם "Claudia", אשר כתב בלילה הראשון בו נפגשו.
בספטמבר 2025 התארס לסולבסקי לאחר שבע שנות זוגיות.
פיניאס הוא אחיה הגדול של בילי אייליש.
אייליש ציינה כי לשניהם יש את התופעה "סינסתזיה".
כמו אחותו, הוא גדל כצמחוני מלידה, וכמוה, הוא עבר לטבעונות בשנת 2014.
שנהפרויקטתפקידהערות2011מורה רעהספנסר2013החיים מבפנים החוצהשיין2017Confessions of a Teenage Jesus Jerkטום2021בילי אייליש: העולם קצת מטושטשעצמוסרט דוקומנטרי2022אדומה אשג'סידיבובTBAThe Trainer
שנהפרויקטתפקידהערות2013–2014משפחה מודרניתרוני הבן2 פרקים2015Gleeאליסטר4 פרקיםAquariusילד2 פרקים2022כשבילי פגשה את ליסהעצמודיבוב
פיניה (בהונגרית: Pinnye) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בפיניה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
פיניאס ופרב הסרט: המסע אל היקום המקביל הוא סרט הנפשה טלווזיוני אמריקאי משנת 2011, מסוגת קומדיה והרפתקאות לכל המשפחה, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני "פיניאס ופרב" ששודרה לראשונה בשנת 2007 והופצה ברחבי העולם.
הסרט בוים ונכתב על ידי דן פוונמיר, יחד עם ביומו של רוברט יוז וכתיבתם של ג'ון קולטון בארי וג'ף "סוומפי" מארש.
הסרט הוכרז לראשונה על ידי ג'ף "סוומפי" מארש במהלך ראיון בשנת 2010 לעיתון "דיילי טלגרף", כאשר זהו סרט ההנפשה הרביעי של ערוץ דיסני.
עלילת הסרט מתרחשת במהלך העונה השלישית של הסדרה, והיא עוקבת אחר פיניאס ופרב, שני אחים חורגים המגיעים ליקום מקביל בעקבות עזרתם לדוקטור דופנשמירץ, בו הם פוגשים גרסאות אפורות של עצמם ושל חברם.
הסרט שודר ברחבי העולם בערוץ דיסני ודובב לשפות שונות.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-5 באוגוסט 2011 בדיבוב אנגלי, וזכה להצלחה רבה כאשר צפו בו כ-7.6 מיליון צופים.
בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית ב-28 באוקטובר 2011, ובעקבות הביקוש הרב שודר פעם נוספת בתרגום לעברית ב-12 בדצמבר באותה שנה.
בשנת 2014 שודר בעונה הרביעית של הסדרה הפרק "סיפורים מהמחתרת" ("Tales from the Resistance: Back to the 2nd Dimension"), אשר עוקב על המתרחש ביקום המקביל חודשיים לאחר סיום עלילת הסרט.
ב-28 באוגוסט 2020 הופץ בדיסני+ סרט נוסף שמבוסס על הסדרה בשם "פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום".
לכבוד יום השנה החמישי להצטרפותו של פרי הפלטיפוס למשפחה, פיניאס ופרב בונים בדמינפוס, כדור נוצה פלטיפוסי.
כאשר הבדמינפוס עף למעבדתו של ד"ר היינץ דופנשמירץ, פיניאס ופרב עוזרים לו בתמימות להפעיל את המצאתו האחרונה, ממד-אחרטרון, אשר גורמת להם להגיע ליקום מקביל.
ביקום המקביל, הם פוגשים גרסאות חלופיות של עצמם, ומגלים מציאות חדשה בה ד"ר היינץ דופנשמירץ מהיקום המקביל שולט בעולם.
במהלך הסרט רואים כיצד פיניאס ופרב יחד עם חבריהם החדשים מהיקום המקביל מצילים את המצב.
הדיבוב העברי בוים על ידי עמיחי בר טוב, והופק על ידי אסנת סדן באולפני אלרום.
בארצות הברית, DVD של הסרט הופץ ב-23 באוגוסט 2011, אשר הוא כלל בנוסף לסרט 8 סצנות שנמחקו, פרשנויות, שירים, פרקים, קליפים ועוד.
במאי 2015, הופץ DVD של הסרט עם כתוביות בעברית על ידי האוזן השלישית.
פסקול הסרט הנקרא "Phineas and Ferb: Across the 1st and 2nd Dimensions", הופץ ב-2 באוגוסט 2011, כאשר הוא כולל 22 שירים - 8 מתוך הסרט ו-14 מתוך הסדרה.
הפסקול הוקלט והופץ על ידי חברות התקליטים "וולט דיסני רקורדס" ו"הוליווד רקורדס".
חברת וולמארט מכרה את הפסקול עם 10 שירים נוספים.
בגרסה העברית של הסרט, רוב השירים דובבו בניהולו המוזיקלי של עמיחי בר טוב.
משחק וידאו בשם "Phineas and Ferb: Across the 2nd Dimension" הופץ ב-2 באוגוסט 2011 עבור Wii, פלייסטיישן 3 ונינטנדו DS.
במשחק, השחקנים מקבלים תפקיד בתור פיניאס, פרב, פרי הפלטיפוס, ודמות בלעדית למשחק, הסוכן ט', בזמן שהם מטיילים בעולמות.
בזמן שהם מטיילים בעולמות, הדמויות משתמשות בגאדג'טים כדי להביס את האויבים.
המשחק הופץ ונמכר גם בישראל בדצמבר 2011.
לסרט נוצר אתר אינטרנט בו היה ניתן לשחק במשחקים מיוחדים בהשראת הסרט, לצפות בתמונות ובסרטונים, ולקרוא מידע על העלילה והדמויות.
בהשראת הסרט הופצו בובות, מוצרי בית, חולצות ומגזינים.
כמו כן, נמכר ב-28 ביוני 2011 ספר המתאר את עלילת הסרט אשר עובד על ידי אלי או'ריאן, בהפצת Disney Book Group.
הספר תורגם לעברית על ידי יואב כ"ץ, והופץ בישראל על ידי ידיעות ספרים בשנת 2012.
מאט בלום מאתר "Wired" כתב שהסרט הוא קלאסיקה עם הקריקטורת הטובות ביותר שנעשו אי פעם.
בנוסף הוא הדגיש את ההומור הנמצא בסרט שמכוון למבוגרים, דבר שהופך אותו למהנה לכל הגילאים.
מבקר הטלוויזיה מאתר "לוס אנג'לס טיימס", רוברט לויד, אמר שהוא נהנה מהסרט וציין שהוא מציג את הרגש ביחס בין בעלי חיים לבעלים שלהם.
נואל מוריי מאתר "The A.V.
Club", נתן לסרט ציון +B בטענה שנושא האקשן בסרט היה שונה מהסדרה, אך למרות זאת הסרט הצליח לספק את מעריציו, כולל הדיאלוגים המקסימים.
בספרד הסרט הופץ בבתי הקולנוע, שם הוא הרוויח ממכירות הכרטיסים כ-5,689,121 דולר.
בריאיון לאתר "הארץ" נשאל דן פוונמיר לגבי אזכור של הסרט בסדרה, והוא ענה "אנחנו דנים בזה עכשיו, כי אמנם החזרנו את כל האירועים לנקודת האפס, אבל אנחנו שוקלים לגרום לאחת הדמויות להיזכר באירועי הסרט בהבזק פתאומי.
אנחנו אוהבים בדיחות חוזרות כאלה".
ב-25 בנובמבר 2014 שודר במקור הפרק "סיפורים מהמחתרת" ("Tales from the Resistance: Back to the 2nd Dimension"), אשר משמש כפרק 45 בעונה הרביעית של הסדרה "פיניאס ופרב".
הפרק משמש כהמשך לסרט, ורואים בו מה קורה ביקום המקביל חודשיים לאחר עלילת הסרט.
אורך הפרק הוא כ-22 דקות, וכיכבה בו בתפקיד אורח אליסון ג'ני בתפקיד שרלין דופנשמירץ, אשתו של ד"ר היינץ דופנשמירץ.
סרט נוסף שמבוסס על הסדרה בשם "פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום" הופץ ב-28 באוגוסט 2020 בדיסני+.
רוב המדבבים המקוריים של הסרט חזרו לדבב גם בו, מלבד תומאס סאנגסטר, המדבב של פרב, שהוחלף בדייוויד אריגו ג'וניור.
אירועי הסרט מתרחשים לפני הפרק האחרון של הסדרה.
פיניאס ופרב נוסעים ברחבי הגלקסיה כדי להציל את אחותם קנדיס שנחטפה על ידי חייזרים ומצאה אוטופיה בכוכב לכת מרוחק מאחיה הקטנים והמעצבנים.
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק ואפרת ענבל, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום.
בנוסף השתתפו בדיבוב העברי דדי זהר וקובי ליקורמן.
גילן שחף, אלונה אלכסנדר ודדי זהר ביצעו שירים שהתנגנו לאורך הסרט, אשר תורגמו על ידי גיא זיידמן.
ב־11 באפריל 2019, הוכרז כי סרט חדש בשם פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום יוצג בהקרנה ראשונה בדיסני+ תוך שנה מיום השקתו.
מרבית שחקני הסדרה ישובו על תפקידיהם, למעט תומאס סאנגסטר שדיבב בעבר את פרב, ויוחלף על ידי דייוויד ארגו ג'וניור, שדיבב את פרב בסדרה "חוקי המרפי של מיילו".
לטענתו של ג'ים ברנשטיין, הסרט אינו קשור לסרט הקולנוע של "פיניאס ופרב" שתוכנן בעבר.
הסרט הופץ לראשונה בדיסני+ ב-28 באוגוסט 2020.
בינואר 2026, חברת וולט דיסני אישרה את הפקתו של סרט שלישי בסדרה, אשר מתוכנן לצאת לשירות הסטרימינג דיסני+ ולערוץ דיסני.
יוצרי הסדרה המקוריים, דן פוונמיר וג'ף "סוומפי" מארש, יחזרו להוביל את הפרויקט בתפקידי הפקה וכתיבה.
צוות המדבבים המקורי של הסדרה צפוי לשוב לתפקידיו, כולל וינסנט מרטלה כפיניאס, דייוויד אריגו ג'וניור כפרב ואשלי טיסדייל כקנדס.
ההפקה של הסרט החדש מתוכננת להתחיל במהלך שנת 2026.
פיני חדד (נולד ב-28 בנובמבר 1966) הוא זמר מוזיקה מזרחית ישראלי.
חדד הוציא שמונה אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד.
הוא פרץ לתודעה עם שירו "לא לבד" ב-1993.
חדד נולד וגדל במושב שער אפרים להורים ממוצא תימני.
הוא גדל בסביבה מוזיקלית, ומגיל צעיר בילה בקרבת אמנים כמו חיים משה ומרגלית צנעני.
כשהתבגר יותר עבד במוסך וחסך כסף על מנת להגשים את חלומו – קריירה מוזיקלית והפקת אלבום משלו, ולמטרה זו קיבל סיוע קיבל מהמפיק יוסי בן דוד.
בן דוד, בן דודו של חיים משה, החתים את חדד על חוזה אמרגנות והפקות והשניים יצאו לדרך.
חדד פרץ לתודעה עם השיר "לא לבד" – שיר הנושא של אלבומו הראשון שיצא ב-1993. "לא לבד" הפך ללהיט גדול שיצא בתקופה שבה הז'אנר השולט במוזיקה המזרחית הייתה שירים ללחנים טורקיים וערביים שביצעו זמרים דוגמת עופר לוי וזהבה בן.
חובבי המוזיקה הים תיכונית הרכה, המתינו לשיר "קליל" יותר, ולשם הפנה חדד את האלבום שלו (בדומה לאבי פרץ עם הלהיט "קשה לי" שיצא שנה לפני).
את השיר עיבד וניגן (ברוב הכלים) נחום עושרי (גיטרות, גיטרה בס, קלידים ותכנות תופים), ואיתו השתתפו בהקלטות גם אריס נחום בבוזוקי ויגל כוכבי בכלי הקשה.
מלבד שיר הנושא שהצליח, בלטו באלבום גם "השבועה ביננו", והבלדה "ציפור כנף".
היוצר המרכזי באלבום היה אביחי מליחי שכתב והלחין בין היתר גם את "לא לבד".
מליחי, שהיה מוכר כגיטריסט בהופעות, הפך עם צאת "לא לבד" ליוצר מבוקש מאוד במוזיקה המזרחית.
באמצע 1994 יצא חדד עם אלבומו השני, "אולי נחזור", שבו המשיך בקו המוזיקלי - סגנון ים תיכוני "קליל", לצד בלדות עם נגיעות רוק.
נחום עושרי עיבד גם את האלבום החדש.