tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל אלו מחלות בעלות סימפטומים דומים.
מגפות עולמיות של שפעת פורצות מדי 10–15 שנים.
בהתפרצויות קטנות יותר בשנת 1957 ובשנת 1968 מתו למעלה ממיליון איש.
מגפת השפעת הקטלנית ביותר בעת החדשה הייתה ב-1918, במחלה המכונה "השפעת הספרדית" בה מתו למעלה מ-40 מיליון איש ברחבי העולם.
חרף שמה של המגפה, מקורה לא היה בספרד.
המגפה נקראה כך משום שספרד הייתה נייטרלית במלחמת העולם הראשונה, ובניגוד למדינות הלוחמות, בספרד לא חלו חוקי הצנזורה על פרסום עובדת התפרצות מחלות ומגפות.
לכן הייתה ספרד הראשונה שפרסמה את קיומה של מגפת שפעת קטלנית, ובזמנו בתקשורת נראה כי התפרצות השפעת מתרכזת בעיקר בספרד.
בפועל, השפעת הספרדית הרגה מיליונים בכל העולם.
ישנם שלושה סוגים של נגיף השפעת: A, B ו-C.
נגיף שפעת מסוג A הוא הסביר ביותר לפגוע באופן חמור בבני אדם בשל יכולתו לעשות שימוש של נשאים בעופות, בציפורי מים ובחזירים.
שפעת הוא אחד הווירוסים שמסוגל לעבור מוטציות רבות מאוד, בשל תכונתו לעבור מוטציה הוא מתעתע במערכת החיסון האנושית וחודר לתוך התאים האנושיים.
בני אדם יכולים לפתח עמידות רבה יותר כנגד נגיפי שפעת מסוג B ו-C משום שהמוטציה שנגיפים אלה עוברים היא קלה.
נכון לתחילת המאה ה-21 ידועים למעלה מ-200 סוגים של נגיפי שפעת.
המקור למרבית נגיפי השפעת במזרח הרחוק, שם סמוכים בני האדם לחיות המשק שלהם, אווזים, ברווזים וחזירים.
משום כך מכונות התפרצויות שפעת שנתיות בשמות "שפעת הונג קונג", "שפעת בייג'ינג" וכו'.
ההידבקות במחלה נעשית באמצעות נגיפי המחלה המועברים בקלות רבה מאוד באמצעות האוויר, מה שהופך את המחלה למדבקת ביותר.
ההידבקות בשפעת מתבצעת על ידי מעבר הנגיף אל דרכי הנשימה.
שם הוא מזוהה על ידי תאי האפיתל שבדפנות דרכי הנשימה, כדבר מה בלתי מזיק ואולי אף רצוי לכאורה, עד שמתאפשר לו לחדור לתוכם.
בתוך כל תא מחבר הנגיף את החומר הגנטי שלו עם החומר הגנטי של התא, כך שיתאפשר לו לעשות שימוש בחלבונים של התא, לשכפל עצמו בקצב מהיר ביותר ולהתרבות בתוך שעות פי מאות אלפים ואפילו פי מיליונים.
לאחר זמן מה נהרס התא, הנגיפים החדשים מתפזרים וחודרים לתאים סמוכים, מתרבים גם בהם, הורסים גם אותם וחוזר חלילה.
כך נהרסים יותר ויותר תאים, המחלה מתקדמת, עד שמערכת החיסון מדבירה את הנגיף.
הדברת נגיף השפעת לוקחת כחמישה עד שבעה ימים.
במקרים נדירים כאמור, פחות מ-0.3% מסך כל החולים, כושלת מערכת החיסון והאדם מוצא את מותו.
המחלה נקשרת לקור וחורף, אולם אינה נגרמת ישירות מהקור.
קיימות מספר תאוריות באשר לתפוצתה הרבה של המחלה בעונת החורף.
הסבר אפשרי אחד לתפוצתה הרבה בחורף נובע מהטעם הפשוט של חוסר אוורור במקומות הומי אדם.
ייתכן שגם ריבוי ביקורי קרובים בעונת החורף (במדינות המערב) מעודד את ההתפשטות.
אפשרות נוספת היא שקור מגביר את יכולת השרידות של הנגיף לאחר ההדבקה.
במרץ 2008 פרסם ד"ר יהושע זימרברג (Zimmerberg) מארצות הברית את גילויו המחקרי בקשר לפרטי אופן ההדבקה בשפעת, והסיבה שבעטיה אופן הדבקה זה יעיל בחורף דווקא.
זימרברג גילה שלנגיף השפעת יש מעטפת דמוית ג'ל שמגנה עליו מהתייבשות כשהוא באוויר וכשהנגיף חודר לגרון, חום גוף המאכסן מתיך את המעטפת ומאפשר חדירה של הנגיף אל תוך תאי המאכסן.
אולם במזג אוויר חם מעטפת זו מותכת עוד באוויר והנגיף מאבד את הגנתו.
וירוסים נשימתיים לרוב חודרים דרך דרכי הנשימה באף.
מזג אוויר קר ויבש מייבש את הנזלת המהווה את קו ההגנה הראשון נגד אנטיגנים שונים.
תאי פגוציט שבמערכת החיסון, נוטים להיות פעילים פחות בגוף בטמפרטורות נמוכות, וכך פחות יעילים בזיהוי והשמדה של וירוסים.
חום מעל 38 מעלות צלזיוס.
כאבי שרירים, כאב עצמות וכאב מפרקים.
מקור כל תסמיני המחלה אינו בנגיף, כי אם במערכת החיסון עצמה.
חום הגוף עולה מפני שבלוטת ההיפותלמוס שבמוח גורמת לעלייתו כדי להאט את התפתחות הנגיף.
כאבי גרון מופיעים עקב פעילות תאי הרג של מערכת החיסון, שיעול ונזלת מתפתחים כדי לסלק את הפסולת (נגיפים וחלקי תאים מתים) שנבלעה בדרך כלל על ידי מאקרופאג'ים, תאים בלעניים של מערכת החיסון.
כאבי שרירים, עצמות ומפרקים, קשורים גם הם כולם למערכת החיסון.
ללא סיבוכים, המחלה נמשכת בדרך כלל כשבוע.
התסמינים של שפעת דומים לאלו של הצטננות, אם כי בדרך כלל חמורים יותר ולרוב אינם כוללים נזלת.
אנשים שמפתחים הצטננות לאחר חיסון שפעת עלולים לחשוב שהחיסון לא היה יעיל, דבר שמשפיע על החלטתם לקבל חיסון בשנה שלאחר מכן.
סיבוכים של שפעת שכיחים יותר בקרב אוכלוסיות בסיכון: מבוגרים מעל גיל 65, ילדים (במיוחד מתחת לגיל שנתיים), נשים הרות ואנשים בעלי מחלות כרוניות.
עם זאת, לעיתים ישנם נגיפי שפעת אלימים במיוחד, הנוטים לגרום לשיעור גבוה של סיבוכים גם אצל מבוגרים בריאים.
הסיבוך העיקרי, והוא הגורם הראשון לתמותה מתוך סיבוכי השפעת, הוא דלקת ריאות חיידקית.
סיבוך נוסף בעל שיעור תמותה גבוה הוא דלקת ריאות נגיפית - כלומר שנגיף השפעת עצמו גורם לה.
סיבוכים נוספים הם זיהומים שונים - באוזן התיכונה, בסינוסים ובסימפונות.
בנוסף קיימים סיבוכים חמורים ונדירים כמו דלקת שריר הלב ו.
טמיפלו, תרופה שפותחה על ידי חברת Gilead ושווקה על ידי רוש, התפרסמה עם התפרצות שפעת העופות החל משנת 2005. התרופה אמורה לקצר את משך הזמן של תסמיני השפעת בין חצי יום ליממה אם הטיפול מתחיל תוך 48 שעות מהופעת הסימפטומים, אך אינה מונעת הידבקות במחלה.
מדינות רבות בעולם ובהן ישראל רכשו את התרופה בכמויות גדולות לצורך טיפול מערכתי במקרה של התפרצות המונית של שפעת, אך מאז לא היו אירועים כאלה ולא נעשה בה שימוש.
בשנת 2018 אושרה לשימוש ביפן ובארצות הברית תרופה חדשה לשפעת בשם (Xofluza) אשר אמורה לגרום להקלה מהירה בתסמיני המחלה.
מאחר שנגיפי השפעת עוברים שינויים גנטיים תכופים, הרי תחלואה קודמת בשפעת אינה מחסנת בפני תחלואה עתידית בנגיף מזן שונה, אם כי לעיתים חסינות חלקית קודמת מגינה מפני מחלה קשה.
מאחר שההתפרצות העונתית של השפעת מתחילה בכל שנה בדרום-מזרח אסיה ורק כעבור חצי שנה מגיעה עם החורף לחצי הכדור הצפוני, ניתן להעריך לפי בידוד הזנים באסיה מה הצפי לשלושת הזנים הדומיננטיים לשנה הקרובה.
אלו ירכיבו את החיסון המיוצר בכל שנה.
השימוש הראשון בחיסון המוני נגד שפעת היה בחיילים אמריקאים במלחמת העולם השניה.
כיום ישנם שני סוגי חיסונים: חיסון מומת (בזריקה) וחיסון מוחלש (ניתן כתרסיס אף).
החיסון המומת ניתן בישראל בגילאי חצי שנה ומעלה.
החיסון מיוצר מנגיפי שפעת שגודלו בחלבוני ביצים ואשר מומתים ועוברים תהליך של פירוק (תהליך פירוק זה הוא זה שנתן לחיסון את השם Split).
משמעות הרג ופירוק נגיפי השפעת הנמצאים בחיסון היא, שאין אפשרות להידבק משפעת כתוצאה מהחיסון.
אך עם זאת עלול החיסון לגרום לתופעות לוואי של חום, עייפות, חולשה, הצטננות וכאבי שרירים (בעיקר במקום ההזרקה) אך אלו יימשכו לזמן קצר (יום-יומיים) ובחומרה יחסית נמוכה.
החיסון המוחלש ניתן בישראל בגילאי 2–49, כתרסיס אף.
הוא מכיל נגיף חי-מוחלש אשר אינו מסוגל להתרבות בטמפרטורת פנים הגוף, אלא מסוגל להתרבות רק בטמפרטורות קרות יותר.
בהתאם לזאת, הנגיף המוחלש מתרבה באף בלבד, והוא אינו מסוגל לגרום למחלה סיסטמטית.
חיסון מסוג זה יעיל במיוחד אצל ילדים.
החיסון אינו מיועד לשימוש אצל הסובלים מאסתמה או דיכוי חיסוני, או בנשים הרות.
תופעות לוואי אפשריות הן כאבי ראש וגרון, נזלת ושיעול.
אחת הסיבות לאמונה העממית הנפוצה, כי חיסון השפעת גורם בעצמו למחלת השפעת, היא זיהוי מוטעה של כל חום והצטננות כשפעת, בעוד שנגיף השפעת הוא רק אחד מנגיפים רבים הגורמים להצטננות.
ארגון הבריאות העולמי חילק בעבר את מהלך אירוע של התפרצות מגפת שפעת לשישה שלבים, המכסים את שלבי הדגירה, את המעבר מבעלי חיים לבני אדם ואת המגפה בין בני אדם.
בשלב 1 לא דווח על מעבר של הנגיף לבני אדם.
שלב 2 התחיל כשמתגלים מקרי הדבקה של בני-אדם.
בשלב 3 כשתוארו מקרים רבים של העברת הנגיף מבעלי חיים לבני-אדם, אבל מקרי ההדבקות מאדם לאדם נדירים מכדי להוות סיכון ישיר להתפרצות מגפה.
בשלב 4 כשכבר אותרו מקרי הדבקה מאדם לאדם, באופן העלול להפיץ את הנגיף בקהילה, מחוץ למתקנים רפואיים.
בשלב זה הסיכון להתפרצות מגפה גבוה, וארגון הבריאות ממליץ לכל מדינה המצויה בו לנקוט באמצעים דחופים למניעת מקרי הדבקה נוספים, אך האירוע אינו מוכר כמגפה בפועל.
על שלב 5 היה מכריז ארגון הבריאות העולמי אם התברר ששתי מדינות באזור אחד הגיעו לשלב 4. סביר שבשלב זה רוב מדינות העולם טרם יושפעו מן הנגיף, אבל ההכרזה על שלב 5 הייתה אמורה לדחוק בכל מדינה לסיים את ההתארגנות ואת יישום אמצעי המנע הקיימים ברשותה.
שלב 6 היה מוכרז באם המגפה משתוללת במדינה אחת לפחות באזור אחר של העולם, וההכרזה הייתה אמורה להתריע על קיומה של מגפה עולמית.
בעבר הגדיר ארגון הבריאות העולמי את ששת השלבים המתארים את תהליך ההדבקה בנגיף עד להפיכתו למגפה עולמית, הנתונים התייחסו לנגיף האינפלואנזה מחולל מחלת השפעת.
לארגון הבריאות העולמי נהלים לטיפול במגפות מסוג זה, שיש להן דפוס התפשטות קבוע.
לאחר שברוב המדינות ידווח על ירידה במספרי החולים, יכריז הארגון על השלב שלאחר-השיא, שבו אפשר להניח שהמגפה שוככת, אם כי עדיין ישנו חשש להתפרצותם של גלים נוספים.
בעבר, מגפות שפעת הכו גלים-גלים, שנמשכו חודשים, ויש להתכונן לאפשרות של חזרת המגפה בהתראה קצרה.
אחר-כך יחל השלב האחרון, שבו יקיים ארגון הבריאות העולמי תצפיות מקיפות כדי לוודא שהמגפה אכן שככה.
שֶׁפֶר הוא מושב בגליל העליון, דרום מערבית לצפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל.
שמו של המושב לקוח מספר בראשית מברכת יעקב אבינו לנפתלי (אשר בגבול נחלתו הוקם המושב): ולכן גם הוא נמצא סמוך למושב אמירים ("אמרי שפר" - אמירים שפר).
המושב הוקם בשנת 1950 ככפר עבודה לעולים מתימן בצמוד לפרוד ונקרא פרוד ב', פרוד עלית או פרדייה.
התושבים התפרנסו במקום מעבודה עבור הקק"ל.
לאחר זמן מה הוחלט על הקמת שני יישובי קבע משני צידי הכביש ובהתאם חולק גם היישוב הזמני לשניים, חלק של מפא"י וחלק של המזרחי.
באמצע 1952 הסתיימה בניית הבתים, אולם בהיעדר קרקע ומים לחקלאות סירבו התושבים לעבור לבתים ודרשו שיועברו לערים.
תושבי המקום התימנים החלו לנטשו ובסוף 1952 נשארו כ-300 נפש מתוך 1200.
במטרה לאפשר התיישבות חקלאית במקום עלה הרעיון לקחת 600 דונם מקיבוץ פרוד, רעיון שנתקל בהתנגדות אנשי הקיבוץ.
בשנת 1953 היישוב היה מוזנח והילדים לא למדו בבית ספר.
בשנת 1954 הוחלט להסב את המקום למחנה מיון לעולים חדשים והובאו אליו עולים ממרוקו שהועסקו בעבודות ייעור בסביבה.
עד סוף 1955 הובאו למקום עוד עולים בטפטופים.
במקום הוקם מושב של עולים מצפון אפריקה.
לכל מתיישב ניתנו שלושה דונם כרם, ארבעה דונם מטע וארבעה דונם זיתים.
כן הוקמו לולים וניתן דונם קרקע ליד הבית.
בשנת 1955 ניטע עבור המושב מטע שכלל 14 זני פירות שונים, אך בגלל העדר מים והכשרה לא מספקת של הקרקע תנובת המטע הייתה קטנה.
התושבים התפרנסו בדוחק מהמטע ומהלולים.
אך באמצע שנות ה-60 המטע החל להתנוון והתושבים צברו חובות כבדים.
שליש מהמטע נעקר כדי שיהיה ניתן להשקיע ביתרת המטע, אולם בסופו של דבר נעקר המטע כולו.
מגפה פקדה את הלולים והם חוסלו.
נכון ל-2025 גרים במושב כ-400 נפש ומרבית תושביו עדיין מתפרנסים מחקלאות, וכן מתיירות וצימרים.
בתחומי המושב נמצאת מצודת שפר, שבמקור נקראה "פרדיה".
זוהי אחת משרשרת מצודות גדר הצפון - מצודות טיגארט - שהוקמו בארץ ישראל על ידי הבריטים בתקופת המרד הערבי (1936-1939) ולאחריו.
המצודה נבנתה בין השנים 1938-1939 בדגם של מצודת כ"ח, כחלק מהמערך ההגנתי הבריטי בתקופת המנדט.
במהלך הקמתה ניסו תושבי הכפר פרדיה לחבל בבנייה.
לאחר עזיבת הבריטים, הוקם במקום כפר עבודה בשם פארדיה עבור עולים חדשים, והמצודה שימשה למגורי מדריכים וסגל הכפר.
בהמשך, המבנה הוסב לבית לבני נוער שנשרו ממסגרות חינוכיות, אך לאחר סגירתו ננטש באופן סופי.
שפעת העופות היא סוג של שפעת A מדבקת מאוד התוקפת בעיקר עופות.
נהוג לחלק את נגיפי השפעת הפוגעים בעופות לשתי קטגוריות בהתאם ליכולת הנגיף לחולל מחלה (פתוגניות) ולמאפיינים מבניים מולקולריים:
שפעת עופות עם פתוגניות נמוכה ( LAPI - Low pathogenic avian influenza) - גורמת לסימני תחלואה קלים, אם בכלל, בעופות.
מרבית הזנים של נגיף שפעת עופות הם בעלי פתוגניות נמוכה.
שפעת עופות עם פתוגניות גבוהה (HPAI - Highly pathogenic avian influenza) - גורמת לתחלואה סיסטמית קשה ולשיעורי תמותה גבוהים.
בלולים מסחריים צפופים, תחלואה בשפעת העופות הפתוגנית יכולה לגרום למאה אחוז תמותה, תוך 48 שעות.
המונח "שפעת העופות" הנהוג בעברית נוגע לשפעת עופות עם פתוגניות גבוהה (HPAI).
נגיפי שפעת עופות A בודדו ממעל 100 מינים שונים של עופות בר ברחבי העולם.
נגיפים אלה נמצאים באופן טבעי בקרב עופות מים ברחבי העולם ויכולים להדביק עופות משק מבויתים (תרנגולות, אווזים, ברווזים, תרנגולי הודו, ועוד), עופות בר יבשתיים ומינים אחרים של בעלי חיים.
עופות המים, בעיקר ברווזים ואווזים, נחשבים למאגר המקורי של נגיפי השפעת.
החל משנת 2020 שפעת העופות הולכת ומשתנה בקצב מהיר: כובשת אזורים גאוגרפיים חדשים ומרוחקים (כמו חדירתה לאמריקה, מהעולם הישן לעולם החדש), ומתפתחת ממחלה עונתית לזנים ששורדים מן החורף וממשיכים לחולל מחלה לאורך כל השנה וכך נשארים לעונה הבאה.
מגוון הגנוטיפים, תת-הזנים, עולה בקצב מהיר מהתפרצות להתפרצות, כמו גם מגוון מיני בעלי החיים החולים בהתפרצויות, מעופות לבעלי חיים אחרים – כלבי ים, דובים, חתולים וחיות פרווה (חורפנים, שועלים, דביבונים).
קצב המוטציות הגבוה של הנגיף מעורר חשש שהנגיף הקטלני יעבור מוטציה שתקנה לו כושר הדבקה מהיר מאדם לאדם, בדומה לנגיף השפעת האנושי הנפוץ, ובכך יביא למגפה עולמית הן של חיות בר והן של בני אדם.
האבולוציה המהירה של נגיפי שפעת העופות נגרמת הן על רקע שינוי האקלים שהוביל לשינויים בדפוסי נדידת עופות, והן על רקע המשבר האקולוגי שנובע מהרס של בתי גידול בשל ריבוי אוכלוסין, דחיקה של חיות בר ודרישה גוברת למזון מן החי שמובילה לגידול צפוף של בעלי חיים למזון.
לא רק בתעשיית המזון גדלים בעלי חיים בתנאי צפיפות אלא גם בתעשיית הפרווה, ובתנאי הצפיפות המחלות מתפשטות ומתפתחות.
במקרה של שפעת העופות, לאורך שנות האלפיים היו הלולים הצפופים קרקע פורייה להתפרצויות תחלואה והחל מ-2020 נוספו גם היונקים בתעשיית הפרווה ויונקים נוספים בקרב חיות הבר כמו דובי קוטב ובמרץ 2024 אפילו בבקר לחלב בארצות הברית.
ישראל נמצאת במוקד בסיכון גבוה לשפעת העופות בגלל היותה ציר נדידה מרכזי של עופות בר וצרכנית גדולה של בשר עוף לנפש.
בחורף 2021-2020 נראתה בפעם הראשונה בישראל התפרצות חסרת תקדים של שפעת העופות בעופות בר.
נפגעו ומתו אלפי עגורים באגמון החולה.
עד כה, לא נמצאה לנגיף זה תרופה שהוכחה כיעילה, אך קיימת הערכה שתרופת טמיפלו, הנמצאת בשימוש נגד שפעת רגילה, יכולה להפחית את נזקו של נגיף שפעת העופות על האדם.
כחלק מהמעקב אחר הנגיף, מתוחזקים זני נגיף שיוכלו לשמש כבסיס לחיסון המוני יעיל, במידה ותתפתח מגפה.
נכון לשנת 2024 הדבקה של בני אדם היא נדירה ביותר, אם כי התפשטות המחלה לבקר לחלב בארצות הברית במרץ 2024 עוררה את ארגון הבריאות העולמי להזהיר מפני הסכנה הנשקפת לבני אדם עם המעבר מעופות ליונקים שונים (שנצפה כבר החל משנת 2020).
מרבית בני האדם שנדבקו בשפעת עד כה היו במגע ישיר עם עופות נגועים חיים או מתים (גם כמזון), אך ישנם דיווחים שלא הוכחו על בני משפחה שנדבקו זה מזה.
התיאור הראשון של שפעת עופות מתוארך לשנת 1878 בצפון איטליה, כאשר תוארה כמחלה מידבקת של עופות הקשורה לתמותה גבוהה, שכונתה "מגפת העופות".
בתחילת המאה ה-20, נקבע כי "מגפת העופות" נגרמת על ידי נגיף.
עם זאת, רק ב-1955 הוכח כי הנגיף הוא נגיף שפעת מסוג A.
בשנת 1971, נגיף שפעת A סווג לראשונה על פי המאפיינים האנטיגניים של החלבונים אשר נמצאים על גבי המעטפת שלו:
המאגלוטינין (Hemagglutinin /HA /H) - ידועים לפחות 18 תת-סוגים של חלבוני H.
נאורואמינידז (Neuraminidase/ NA/ N) - ידועים לפחות 11 חלבוני N שונים.
בסיווג נגיף שפעת נהוג לציין את תת-הסוג בהתאם לשני חלבונים אלו, לדוגמה ,H5N8, H5N1, H7N9.
החל משנת 1980, חוקרים השתמשו בשיטה זו כדי לסווג נגיפי שפעת ללא קשר למין המקור (בני אדם, עופות, חזירים וכדומה).
נוהג זה נהוג גם היום.
בשנת 1981, המונח "מגפת העופות" הוחלף במונח המתאים יותר, שפעת עופות, בכנס הבינלאומי הראשון על שפעת עופות.
בשנת 1996 שהתקבל הדיווח הראשון על שפעת עופות פתוגנית H5N1 באווזים במחוז גואנדונג (Guangdong) בסין.
זו הייתה הפעם הראשונה שבה אובחנה הדבקה של בני אדם על ידי מוטציה של שפעת עופות.
בהונג קונג ב-1997, כשמונה-עשר בני אדם נדבקו בתת-הסוג H5N1 ושישה מהם מתו.
ל-H5N1 משמעות עולמית אדירה שכן עד היום הוא הצליח לגרום לתחלואה במעל ל-860 אנשים בריאים, מהם כחצי מתו מהמחלה.
במשך מספר שנים, נגיפי H5N1 לא אותרו בהיקף נרחב.
עם זאת, ב-2003, H5N1 הופיע מחדש בסין ובמספר מדינות נוספות וגרם להתפרצויות נרחבות של מגפה בעופות ברחבי אסיה.
ב-2005, עופות בר הפיצו את H5N1 לעופות משק באפריקה, המזרח התיכון ואירופה (בטורקיה, ברומניה, וברוסיה).
בנוסף, נפוצו ידיעות על התפשטות המחלה ליוון, שהתבררו כשגויות.
מערכות הבריאות בעולם נערכו למניעת הידבקות המונית של בני אדם במחלה.
בשנות ה-2000 בשל התפתחות גן ההמאגלוטינין (HA) של הנגיף לקבוצות גנטיות רבות (שושלות) אותרו מספר קווים גנטיים (גנוטיפים).
בשל החלפת גנים של נגיפי H5 מעופות משק ועופות בר, בשנים 2014-2016 מגיחים שני תת-סוגים חדשים מהשושלת שהחלה בגואנדונג: H5N6 ו-H5N8. ה-HA של שושלת זו ממשיך להתפתח באסיה, אפריקה, אירופה, המזרח התיכון וצפון אמריקה.
נגיפי H5 עם גנים שונים של נויראמינידאז (NA) ממשיכים להיות מזוהים, כולל בעופות בר ועופות משק בארצות הברית.
באמצע שנות ה-90 הציעה חברת רוש, יצרנית התרופה טמיפלו, לממשלות שונות בעולם להזמין את התרופה ונחתמו הזמנות רבות אך הן נעשו ברגע האחרון והחברה לא יכלה לספק אותן.
התפשטות שפעת העופות הביאה ללחץ על החברה להתיר ייצור של התרופה על ידי חברות אחרות, על מנת להגדיל את יכולת הייצור לאחר שהחברה מסרה כי לא תעמוד בביקושים.
החברה נכנעה ללחץ ובסוף אוקטובר 2005 החלה רוש במשא ומתן עם חברות תרופות אחרות בנושא.
במקביל, החלו להתעורר ספקות באשר ליעילות התרופה נגד הזן העלול לעבור מוטציה, אולם עד כה הנושא איננו ברור.
החשש בישראל היה שעופות נודדים שחונים חניית ביניים בשמורת החולה ובמקומות אחרים, עלולים להעביר את המחלה למדינה, וייתכן שהעופות החולים שאותרו בישראל נדבקו באופן זה.
תעשיית גידול העופות בסין נחשבת כמקור לכמה זנים של שפעת העופות והיוותה מוקד להתפרצות בין השנים 2016–2017, אז מתו יותר מ-300 בני אדם מהתפרצות זן אלים של הווירוס בסין.
ב-1 ביוני 2021 זוהה מקרה ראשון של זן חדש של וירוס שפעת העופות מסוג H10N3 בעיר ז'נג'יאנג בסין.
מחלה זו עלולה להדביק גם בעלי חיים אחרים ובהם צבאים, חזירים, חתולים, נמרים ולעיתים נדירות גם בני אדם.
משנת 2003 עד 2021 אירעו בכל העולם פחות מ-700 מקרי הדבקה של בני אדם, רובם המכריע מתוך מגע הדוק עם עופות נגועים.
מעל 53 אחוזים מבני האדם שנבדקו בנגיף מתו.
רוב החולים היו צעירים שהיו במגע קרוב עם עופות נגועים או משטחים הנגועים בהפרשות העופות.
הנגיף מועבר על ידי מגע בעופות נגועים או בהפרשות שלהם.
עד היום, רוב הנדבקים במחלה הם עובדי לולים או עובדי שווקים פתוחים.
טרם נודע על הידבקות מבשר עופות או ביצים למאכל.
אמצעי ההגנה המומלצים כדי להימנע מהידבקות הם:
הימנעות מקניית עוף, הודו וביצים ממקורות ללא פיקוח וטרינרי.
רחצת ידיים היטב לפני הכנת המזון ואחריה.
הפרדה בין כלים אשר באים במגע עם מזון לא מבושל ובין אלה המשמשים להגשת מזון מבושל.
הימנעות מבשר עוף, הודו וביצים שלא חוממו לטמפרטורה של 70 מעלות לפחות (שבה מומת הנגיף), כך שלא יישאר בשר בצבע ורוד, וכן ביצים תעבורנה בישול מלא.
מקרה ראשון של התפרצות שפעת העופות בארץ התגלה ב-17 במרץ 2006, בקיבוצים חולית ועין השלושה שבדרום הארץ, ובמושב שדה משה שבחבל לכיש.
בעקבות תמותה גבוהה של תרנגולי הודו שנועדו לפיטום, נמצא בבדיקה ראשונית שהעופות מתו כתוצאה מנגיף שפעת העופות.
בעקבות ממצא זה, החלה המתה של כל העופות החקלאיים (תרנגולות, תרנגולי הודו, אווזים וברווזים) ברדיוס של שלושה קילומטרים ממוקדי פגיעת המגפה, על ידי החדרת רעל למי השתייה בלולים, כמתחייב מפקודת בעלי החיים.
ב-20 במרץ, דווח על הידבקות נוספת בשני יישובים נוספים בדרום - ניר עוז ועמיעוז.
ב-22 במרץ התגלה הנגיף אף בעופות ברצועת עזה.
יום למחרת, אימת משרד הבריאות את התפשטות המחלה למושב בקעות בבקעת הירדן.
מוקד נוסף של מגפת שפעת העופות התגלה בקיבוץ כרם שלום הסמוך לקיבוץ חולית, ב-31 במרץ.
ככל הנראה, המחלה אשר התפרצה בחולית החלה להתפשט גם בכרם שלום הסמוכה.
ב-3 בינואר 2008, זוהה זן של שפעת העופות בתרנגולות בפינת חי בגן ילדים בבנימינה.
כל העופות שנמצאו בלולים ברדיוס של שלושה קילומטרים מגן הילדים הומתו.
ב-26 בינואר 2010 זוהה נגיף של שפעת העופות בלול בקיבוץ עין-שמר.
ב-6 במאי 2010 נתגלתה זן אלים מאוד של השפעת בשני אמוּ בפינת החי של קיבוץ עין גדי.
להערכת משרד הבריאות, ההדבקות נעשתה על ידי עופות נגועים שעברו במקום במסגרת נדידת ציפורים.
ב־11 במאי 2015 פרצה המגפה בלול תרנגולי הודו במושב בצת.
באוקטובר 2020 התגלתה התפרצות של המחלה בלול של 35,000 תרנגולים בקיבוץ מענית, ומיד לאחר מכן גם בקרב ברבורים בגן החיות התנ"כי בירושלים, בלול של 19,000 תרנגולי הודו ברבדים, בלול רבייה של 34,000 תרנגולים ברם און, ובפארק הלאומי ברמת גן.
בדצמבר 2021 הופיעה שפעת עופות מזן H5N1 בצפון הארץ וגרמה למותם של אלפי עופות באגמון החולה.
זואולוגים אחרים מציינים מקרים רבים של תמותה נרחבת באותה תקופה, של מיני עופות רבים, כגון: אלפי ברנטות לבנות-לחי בסקוטלנד, אלפי חופיות להקניות בהולנד, אלפי פרטים של קורמורן הכף בדרום-אפריקה, ואפילו מאות שקנאים בעמק המעיינות - כולם במקומות בהם לא בוצעה האכלה .
קיימת גם טענה כי ההתלהקות הטבעית ללינה של העגורים באגמון החולה (לגבי המינים שצוינו) היא הגורם להתפרצות זו.
בהמשך הנגיף אותר בלולים ביישובים מרגליות, מעין צבי, כפר ברוך, עין צורים, אביגדור, עין החורש, רם-און, גבעת יואב, דבורה, ברק.
ומאות אלפי תרנגולות הושמדו או מתו מהנגיף.
יש זואולוגים הסבורים שלהתפרצות בשנת 2021 מאגמון החולה גרמה צפיפות העגורים שהואכלו בידי אדם.
עד 14 בינואר 2022, המחלה פגעה באופן משמעותי בכ-20 מוקדי לולים ובעגורים באגמון החולה.
בדצמבר 2023 התגלתה המחלה בקיבוץ מגל שבצפון השרון.
משרד החקלאות הטיל סגר על הלולים בטווח 10 ק"מ מהלול שנמצא נגוע.
השפק הוא מטוס קרב תת-קולי פרי פיתוח של התעשייה האווירית האיראנית שהוא ככל הידוע מטוס הקרב הרביעי שפותח על ידי איראן.
לפי הנטען בתקשורת האיראנית, המטוס פותח על ידי מהנדסת.
ה"שפק" הוא מטוס אימון ותקיפה מתקדם שפותח בפקולטה לאווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנולוגית מאלכ אשתר שבטהראן.
בתחילת הפיתוח של המטוס לקחה רוסיה חלק פעיל מאוד אך לאחר מכן, לפי טענות האיראנים, עזבה רוסיה את הפרויקט והותירה את מרביתו בידיהם של המהנדסים האיראניים.
בחינות מנהרת רוח עבור מודל המטוס בקנה מידה של 1:7 כבר הושלמו וצילומים ששודרו בטלוויזיה האיראנית מלמדים כי נבנה מודל בגודל מלא.
פרויקט הפיתוח של השפק טרם הושלם, אך על פי מקורות רשמיים באיראן אמור המטוס להיות תת קולי ובעל תכונות חמקניות מתקדמות, בשל העובדה שהוא בעל שכבת ציפוי חיצונית בעלת יכולת ספיגה גבוהה של קרינת מכ"ם.
לפי אותם פרסומים, יצורו הסדרתי של המטוס אמור להתחיל בשנת 2008. האיראנים מקטלגים את ה"שפק" כמטוס קרב מהדור החמישי.
השפק מיועד להיות מטוס תקיפה ואימון דו-מושבי קל שעיצובו נשען על מטוסי מיג רוסיים מסדרות מוקדמות יותר.
כיסאות המפלט של המטוס הם מתוצרת רוסית ונראה כי הפרויקט כולו הוא פרויקט איראני-רוסי משותף.
לפי דיווחים נוספים אמורה התעשייה האווירית האיראנית לייצר את המטוס בשלוש גרסאות שונות: גרסת מטוס דו-מושבי (אימונים ותקיפה קלה), ושתי גרסאות נוספות של מטוס הפצצה חד-מושבי.
שְׁפֶּצְלֶה או שפעצל , המוכרות גם כבְּצֵקָנִיּוֹת, הן אטריות בצק, בצורת נטיפים, נפוצות בדרום גרמניה (בבאדן-וירטמברג ובוואריה), במערב אוסטריה, בחלק הגרמני של שווייץ, ב ולעיתים בצפון איטליה (בחבל דובר הגרמנית דרום טירול, שם הן נקראות "טרופי", Troffi).
בהונגריה גרסאות מקומיות שלו מוכרות בשם "נוקדלי" (Nokedli) או "נוקרלי" או גאלושקה, אך הן שונות בצורה ובדרך ההכנה.
שפצלה הוכנו גם במלטה עד לשנות ה-50, שם הן נקראו "פצלטי", אבל לאחר חדירת הפסטה התעשייתית, המאכל כמעט שנכחד.
הכנת שפצלה נעשית באמצעות הכנסת בצק למים רותחים והוצאת האטריות המוכנות.
הבצק הוא בצק פשוט של ביצים, קמח ומלח.
את הבצק מרסקים לצורת האטריות באמצעות מכשיר מיוחד, דמוי מגררת שטוחה ועליה תא ובו מונח הבצק ומוסע הלוך ושוב כך שהבצק נגרר לאטריות על המגררת.
ייתכן שמקור המילה "שפצלה" במילה "דרור" בגרמנית (Spatz), וצורת ההקטנה שלה ("דרורים קטנים").
השְׁפְּרֵה הוא נהר הזורם דרך מדינות סקסוניה, ברנדנבורג וכן דרך העיר ברלין שבגרמניה.
הנהר הוא אחד ממקורות נהר ההאבל.
נהר השפרה מחובר לנהרות שכנים על ידי תעלות, שהחשובה שבהן היא תעלת אודר-שפרה הנמשכת דרומית-מזרחית מברלין.
מוצאו של נהר השפרה מאזור לאוזיץ שבגבול גרמניה וצ'כיה.
הנהר זורם לאזור ביצות שפרוולד, וזורם דרך העיר ברלין עד לשפך נהר השפרה אל לנהר ההאבל במערב ברלין.
הנהר עובר דרך הערים באוצן, שפרמברג, קוטבוס, ליבנאו, ליבן, פירסטנוולדה ולבסוף ברלין.
לאחר שהוא עובר את קוטבוס, הנהר מתחלק לרשת של תעלות, ויוצר אזור מיוער בוצי המכונה יער שפרה עד ליבן.
לאחר מכן הוא עובר את פירסטנואלדה וקופניק ומתפתל דרך ברלין בכמה הסתעפויות כדי להצטרף לנהר האוול (יובל של האלבה) בספנדאו לאחר מסלול של 403 ק"מ.
על שמו של הנהר קרויים המחוזות בהן הוא זורם – שפרה נייסה ואודר שפרה.
שפעול פרוטאוליטי הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה.
אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים.
השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות.
ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP.
כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה.
התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים.
ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול.
כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין.
החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה.
בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים.
טריפסין, אנזים השייך למשפחת הסרין פרוטאזות.
הטריפסין מפרק חלבונים במהלך תהליך העיכול כאשר הוא מבקע שרשראות פוליפפטידיות בצד הקרבוקסילי של ליזין וארגינין.
האנזים מופרש מהלבלב בצורתו הלא פעילה - טריפסינוגן ובתריסריון עובר חיתוך והופך לטריפסין.
טריפסין למעשה מבצע בעצמו שפעול פרוטאוליטי לאנזימים שונים הקשורים לתהליך העיכול כמו כימוטרפסינוגן, טריפסינוגן.
הוא למעשה משפעל כללי של זימוגנים המגיעים מהלבלב.
קרישת דם משופעלת באמצעות מפל אקטיבציה של זימוגנים שמבטיח תגובה מהירה ומוגברת לטראומה.
בסיומו של מפל הפעילות מתבצע חיתוך של פיברינוגן על ידי תרומבין לקבלת פיברין, מרכיב חשוב במנגנון קרישת הדם.
ההורמון אינסולין, החיוני לוויסות רמות הגלוקוז בדם, הוא למעשה התוצר המוגמר הנוצר על ידי חיתוכים פרוטאוליטיים.
הפרה-פרואינסולין עובר שפעול פרוטאוליטי כאשר מקטע של 23 חומצות אמינו בקצה האמיני נחתכות.
בשלב זה מתקבל פרואינסולין שגם הוא עובר שפעול פרוטאוליטי- חיתוך בשני אתרים ספציפיים וקבלת האינסולין הבוגר.
שפעת החזירים היא שפעת אנדמית (קיים באזור תפוצה מצומצם, שעל-פי רוב יש לו אפיון אקולוגי ברור וגבולות חדים) לחזירים, העוברת מחזיר
אחד למשנהו בדומה לשפעת אנושית.
במקרים נדירים, יכולה המחלה לעבור מחזירים לבני אדם, אולם הסכנה העיקרית לבני אדם היא יצירת זן חדש של נגיף שפעת אנושית שמורכב ממקטעים גנטיים של נגיף שפעת החזירים, העובר בצורה ישירה בין אדם לאדם.
בסוף יוני 2020 חוקרים סינים גילו זן חדש של וירוס שפעת החזירים בשם G4, ועפ"י מחקר הוא מדבק מאוד ודומה לווירוס שהתפשט בשנת 2009.
שפעת החזירים נגרמת על פי רוב על ידי כמה מתתי הזנים של נגיף השפעת מסוג A ממשפחת ה־Orthomyxoviruses (משפחת נגיפי השפעת), אך ההבחנה אינה פילוגנטית, וחלק מהנגיפים גורמי המחלה שבודדו עד כה סווגו כנגיפי שפעת מסוג C.
הנגיפים גורמי המחלה נקראים "נגיפי שפעת החזירים" (Swine influenza virus; SIV) והם בדרך כלל נגיפים אנדמיים לאוכלוסיית החזירים.
קיים תיעוד על מקרים בודדים בהם נדבקו במחלה בני אדם באמצעות מגע עם חזירים.
תתי הזנים של הווירוס שפעת מסוג A שידועים כגורמי שפעת החזירים הם H1N2, H1N1 ,H1N3 ו־H3N2. לאחרונה גם ידוע H2N3. הן בקרב חזירים והן בקרב בני אדם שנדבקו מהם הנגיף זה, הנגיף גורם לתחלואה רבה, אך לתמותה מועטה.
המערכת החיסונית של החזירים מכירה שפעת זו ולכן גוף החזיר מתמודד עם המחלה בקלות יחסית.
כאשר מקטע שפעת זו עובר לבני אדם - המערכת החיסונית האנושית לא מכירה את הנגיף ולכן קשה לה להתמודד עם המחלה.
נגיפי שפעת אנושית שהתפתחו מנגיפי שפעת חזירים
במהלך המאה ה-20 במספר אירועים עלה חשד שנגיף השפעת מחולל המגפה בבני אדם הכיל בתוכו מקטעים גנטיים של נגיף שפעת החזירים.
אירועים דומים מצומצמים בהרבה היו גם בארצות הברית ב-1976, ב-1988, ב-1998, ובפיליפינים ב-2007.
התפרצות השפעת ב-2009 בצפון אמריקה
הנגיף התגלה לראשונה בארצות הברית באפריל 2009, והדבקה מאסיבית בין בני אדם דווחה לראשונה במקסיקו סיטי.
אף על פי כן כונתה המחלה תחילה באופן בלתי רשמי בשם "שפעת חזירים", בשל השערה כי מקור הנגיף מחולל המחלה בנגיפי שפעת החזירים.
מקרים רבים דווחו בתחילה בעיקר במקסיקו, ארצות הברית, ובקנדה, ולאחר מכן החלו דיווחים רבים נוספים מכל רחבי העולם.
ביוני 2009 הכריז ארגון הבריאות העולמי באופן רשמי על המחלה כמגפה.
ב-29 ביולי 2009, הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לרכוש חיסונים נגד שפעת החזירים מחברת מסאנופי, חיסון שעדיין היה בפיתוח באותה עת.
נשים הרות ונשים הנמצאות ב-4 השבועות הראשונים שלאחר הלידה נמצאות בקבוצת סיכון ללקות בשפעת H1N1. במהלך ההריון מערכת החיסון של האישה ההרה מדוכאת באופן טבעי ולכן היא חשופה יותר ללקות במחלה.
רוב הנשים ההרות החולות במחלה תסבולנה מסימפטומים מתונים אולם הן נמצאות בסיכון מוגבר לפתח סיבוכים של המחלה בהשוואה לכלל האוכלוסייה.
הסימפטומים של שפעת H1N1 אצל אישה הרה דומים לאלו של שפעת עונתית.
הסימפטום העיקרי הוא חום גוף העולה על 38 c ואליו יכולים להתלוות תסמינים:
רוב הנשים ההרות תפתחנה סימפטומים קלים ותחלמנה תוך 7 ימים.
יחד עם זאת קיימות עדויות ממגפות שפעת קודמות לכך שנשים בהריון נמצאות בסיכון גבוה יותר לפתח סיבוכים.
יותר נשים בהריון מאושפזות בבתי חולים עקב המחלה לעומת נשים שאינן בהריון.
עובדה זו נכונה במיוחד עבור נשים בהריון עם תחלואה נלווית.
סיבוכים אפשריים המופיעים לרוב בטרימסטר השני והשלישי של ההריון כוללים:
במידה שאישה הרה מפתחת דלקת ריאות קיים סיכוי קטן שהדבר יוביל ללידה מוקדמת או להפלה.
טרם נאסף מספיק מידע אודות הסיכונים להריון ולכן נדרשת משנה זהירות בכל הנוגע למניעה ולטיפול בשפעת H1N1 אצל נשים הרות.
אישה בהריון יכולה להפחית את הסיכון לחלות על ידי הימנעות מנסיעות לא הכרחיות ומשהייה במקומות הומי אדם.
ההמלצות לכלל האוכלוסייה אשר נוגעות להפחתת הסיכון להפיץ או לחלות בשפעת הH1N1 תקפות גם לנשים בהריון וכוללות:
רחצה של הידיים במים פושרים ובסבון באופן תדיר.
ניקוי משטחים כגון ידיות של דלתות, שולחנות עבודה, משטחי עבודה במטבח באמצעות חומרי ניקוי המצויים בכל בית.
כיסוי הפה והאף בממחטה חד פעמית בעת שיעול או התעטשות.
השלכה של הממחטה החד פעמית מייד עם תום השימוש.
כאשר אישה הרה חוששת שלקתה בשפעת H1N1 עליה ליצור קשר עם הרופא המטפל אשר ינחה אותה כיצד לנהוג.
במידה שבן משפחה או אדם קרוב להרה חלה במחלה, ייתכן שרופא המשפחה יחליט לרשום מרשם לתרופה נוגדת נגיף לאישה ההרה כאמצעי זהירות, שכן התרופה אינה משמשת למניעה אלא לטיפול בסימפטומים של המחלה.
שפץ ביתך היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת ABC בין השנים 1999-1991.
בישראל הסדרה שודרה במספר ערוצים, בהם הערוץ הראשון, ערוץ הילדים, ערוץ 3, ערוץ המזרח התיכון וערוץ סטאר וורלד.
הסדרה מתארת את המתרחש אצל משפחת טיילור מדטרויט.
מתמקדת באב המשפחה טים טיילור, העובד בתור שיפוצניק וגם מנחה תוכנית טלוויזיה משלו בשם "זמן שיפוץ".
בה הוא מסביר ביחד עם עוזרו, אל בורלנד, על הכלים לבנייה או שיפוץ, אבל בסיומו של כל אחד מהפרקים השתבש דבר מה.
טים טיילור (טים אלן) - נשוי ואב לשלושה ילדים.
טים הוא שיפוצניק ומנחה תוכנית טלוויזיה שחובב מכוניות וספורט.
ג'יל טיילור (פטרישה ריצ'רדסון) - אשתו של טים.
ג'יל היא אישה ישרה שלעיתים מעצבנת את בעלה ומאוחר יותר בסדרה היא מציגה את עצמה כפמיניסטית.
בראד טיילור (זאקרי טי בריאן) - הבן הגדול מבין שלושת הבנים.
אתלטי וחזק, נוטה לווכחנות ומריבות עם אחיו.
רנדי טיילור (ג'ונתן טיילור תומאס) - הבן האמצעי מבין שלושת הבנים.
נבון, תחמן שנוטה להיקלע לצרות.
מארק טיילור (טארן נואה סמית') - הבן הצעיר מבין שלושת הבנים.
נחשב לרגיש ופחדן עם פה גדול.
אלברט "אל" בורלנד (ריצ'רד קארן) - חברו של טים ועוזרו בתוכניתו "Tool Time".
הוא מציג ביחד עם טים את המוצרים לענייני בנייה או שיפוץ.
טים נוטה ליצור מצבים שנועדו "לעבוד" עליו.
ד"ר וילסון (ארל הידמן) - שכן של משפחת טיילור.
הוא נוהג לייעץ לטים בקשר לבעיותיו.
לאורך הסדרה כמעט ולא נחשף פרצופו משום שהוא עומד מאחורי הגדר המשותפת לחצרות הבתים.
ליסה (פמלה אנדרסון) - אחת העוזרות של טים בתוכניתו "Tool Time".
אנדרסון עזבה במהלך העונה השנייה משום שקיבלה תפקיד ראשי בסדרה הפופולרית "משמר המפרץ", למרות זאת היא חזרה בתפקיד אורח בהמשך הסדרה.
היידי קאפרט (דבי דאנינג) - המחליפה של ליסה בתור העוזרת של טים בתוכניתו "Tool Time".
שפע ימים בע"מ הייתה חברת אקספלורציה לחיפושי יהלומים, אבני חן וזהב.
החברה הוקמה במטרה לכרות אוצרות טבע באזור הכרמל.
החל מ-2016 פעלה החברה תחת הערת עסק חי לגבי יכולתה להמשיך ולהתקיים וטרם רשמה כל הכנסות מפעילותה.
בנוסף החזיקה ביתרת הפסד בסך 90 מיליון שקל.
באוקטובר 2018 החליט דירקטוריון החברה על מכירתה כשלד בורסאי והמשך מסחר במניה הנסחרת בבורסה בלונדון בלבד.
חברת אגרופומיס שוקי הון, רכשה 60% ממניות השלד הבורסאי תמורת כ-2 מיליון שקל.
במסגרת העסקה יצקה אגרופומיס לתוך השלד פעילות חדשה של אתרי מסחר אלקטרוני.
באוקטובר 2020 נמכר השלד הבורסאי של החברה והשם שלו שונה ל"נלה דיגיטל קומרס בע"מ".
החברה פיתחה שלושה קווי פעילות: הראשון תחת חברת הבת "ספוטנגו", שמחזיקה בחנויות פופ-אפ, אותן היא משכירה לשוכרים לתקופות קצרות.
קו פעילות שני הוא מימון חוץ-בנקאי לסוחרי אינטרנט.
קו הפעילות השלישי הוא רכישה והפעלה של חנויות וירטואליות.
פעילות המחקר והפיתוח של מכרות אבנים יקרות בישראל מתבצעת כיום בבלעדיות על ידי חברת שפע בישראל (ג'י.אם.) בע"מ.
בשנת ה'תשמ"ח 1988. ביקר ראש עיריית חיפה, אריה גוראל, במעמד חלוקת דולרים אצל הרבי מנחם מנדל שניאורסון, במהלכו אמר לו הרבי: "בחיפה יש ים, ואין להתרשם מדבר שהוא עמוק.
זהו מהעניינים של חיפה שיש לו ים, ושם יש עמק, ובעמק נמצאים אבנים טובות ומרגליות.
הקב"ה עשה דבר פלא – הוא הטמין אותם בעומק הארץ, ועל כל פנים, בעומק המענה" (חדירת המחרשה).
באותה עת לא זכו דבריו לתשומת לב של ממש.
בסוף שנות ה-90, ביוזמת אשת חסיד חב"ד תושבת לוד שהכירה את דברי הרבי אל גוראל, פנו קבוצה של חסידי חב"ד לאיש העסקים וחסיד חב"ד אברהם (אבי) טאוב במטרה לבחון באופן מעשי את דברי הרבי, שנפטר מספר שנים קודם.
טאוב נולד בישראל בשנת 1951 כבן למשפחת יהלומנים נתנייתית.
לאחר שירותו הצבאי השתלב בעסקי המשפחה והקים את קבוצת החברות "NDC" שעסקו בייצור ושיווק תכשיטים משובצים ביהלומים במרכזי מכירה לתיירים וישראלים.
כמו כן שימש טאוב בשליחות מטעם חב"ד ברוסיה בתקופת מסך הברזל.
על פי דברי טאוב, הם רואים בדברי האדמו"ר נבואה שעתידה להתגשם ולפיכך בנוסף להיבט העסקי, עבודתם היא שליחות הן להגשמת דברי רבם והן למען הבאת ברכה לעם ישראל.
טאוב הקים את החברה עם עזרתו של אחיו בנימין (בני).
אבי טאוב שימש כמנכ"ל החברה עד פטירתו ב-2019.
התפרסמה גם ביקורת שהציטוט האמור מדברי הרבי אינו מדויק כלל, ובעצם הרבי בדבריו כלל לא דיבר על מרגליות שבאזור נחל הקישון והעמקים.
החיפושים בהם פועלת החברה הם בהתאם לסטנדרטים עולמיים ומורכבים ממספר שלבים.
תהליך החיפוש והחקירה של אבנים יקרות הוא מטבעו תהליך "מתגלגל", שתוכנו, היקפו ועיתויו מסתמכים על מידע מצטבר הנאסף בד בבד עם התקדמותו.
פעילות האקספלורציה השוטפת של החברה מתרכזת בשני מישורים עיקריים: האחד – הגדרת המיקום של המרבץ המשני (Secondary Deposit) האלוביאלי בתוך השכבות בעמקי זבולון ויזרעאל לאורך אפיק נחל הקישון; והשני – חיפוש ובדיקות של המרבץ הראשוני (Primery Deposit) בגופים המגמטיים בהר הכרמל ובאזור רמות מנשה.
פעילות האקספלורציה כוללת, בין היתר, עבודת שטח, מיפוי, ביצוע סקרים גאופיזיים, גאוכימיים וגאולוגים, איסוף דגימות על פני השטח, ביצוע קידוחי סקר בקוטר קטן, קידוחים בקוטר רחב, וכן איסוף דוגמאות גדולות (Bulk Sampling), ביצוע בדיקות ויזואליות ומינרולוגיות של הממצאים.
החומר שנאסף במסגרת האקספלורציה מובל למתחם התפעולי ולמעבדות החברה בעכו, ועובר תחילה טיפול בשלבים הכולל בין היתר שטיפה, סינון, ניפוי והפרדה באמצעות מכשור טכנולוגי ייעודי שנרכש בחו"ל.
בשלב השני מתבצעים מיון והפרדה מינרלוגית על ידי צוות מקצועי שהוכשר במיוחד לצורך כך.
החברה מבצעת מעת לעת בדיקות גאוכימיות באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני סורק במעבדות חיצוניות בישראל ובחו"ל לצורך בדיקת ההרכב הכימי של מינרלים אינדקטורים לקימברליט (Kimberlitic Indicator Minerals – KIM) שנמצאו על ידה.
בהתאם לתעודת תגלית שקיבלה החברה ב-מרץ 2020 פועלת החברה אל מול רשויות התכנון לאשר הקמת מכרה להפקת אבני חן ראשון מסוגו בישראל.
במסגרת האקספלורציה של החברה נמצאו עשרות אלפים של מינרלים אינדיקטורים (KIM) להימצאות יהלומים, בהם גארנט, אילמניט, ספינל וקלינופירוקסן.
ממצאי החברה כוללים גם יהלומים (42 יהלומי מיקרו ו-34 יהלומי מאקרו), יהלום (מיקרו) אחד שנמצא כאמור על ידי דה-בירס, וכן אבני חן אחרות – ספיר, אודם וכ-2500 קריסטלים מהמינרל הנדיר מואסניט.
במסגרת פעולות האקספלורציה האמורות נמצאו גם מספר גרגרי זהב וכסף, אך עיקר מאמציה של החברה מושקעים בחיפוש אחר מרבצי היהלומים ואבני החן.
בשנת 2004 לאחר ביקור בשטחי החיפוש של החברה בהר הכרמל, של משלחת גאולוגים מסינדיקט היהלומים - דה בירס, התקבל דו"ח המאשר את ממצאי החברה להימצאות יהלומים באחד מאזורי החיפוש ברכס הכרמל.
החברה דיווחה החל משנת 2001, כי במסגרת פעילותה מצאה גבישי מואסניט - באותה עת היה הגדול שבהם בגודל של 3.5 מ"מ.
בעקבות ממצא זה פרסמה החברה בשנת 2009 פוסטר במסגרת כנס החברה הגאולוגית בשם Moissanite Discovery ומאז המשיכה לעסוק בחיפושי מחקר במטרה לאתר את סלע המקור של המואסניט בשטחי פעילותה.
בבדיקה מינרלוגית שנערכה במעבדות "שפע ימים" לגבי מדגמים שנאספו בתוך שטחי המחקר, נמצאו גרגרים נוספים של מואסניט בגדלים שמתקרבים לגודל של 3 מ"מ.
הייחודיות של הגרגרים הללו היא בעובדה שהם מכוסים ב"קליפה" בצבע לבן או אדום.
החברה החליטה לשלוח מספר גרגרים לבדיקה בז'נבה על ידי ד"ר אדווין גנוס (Dr.
Edwin Gnos) הנחשב למומחה בתחום זה.
בחודש אפריל 2012 התקבל מד"ר גנוס דו"ח בו צוין כי הוא מאמין שהגרגרים הם חלק מתוך מקור קימברליטי - "primary Kimberlite" כהגדרתו.
עוד צוין במסקנות הדו"ח שגרגרי המואסניט לא הובלו מרחק רב מהמקור שלהם וכי גרגרים גדולים אלו הם ממקור טבעי.
בנוסף המליץ ד"ר גנוס להמשיך ולחקור את האזור בו נמצאו גרגרים אלו.
בחודש דצמבר 2015 דיווחה החברה כי מצאה גביש נוסף של מויאסנייט בגודל 4.14 מ"מ.
ב-13 באוגוסט 2012 דיווחה החברה כי מצאה בשטחי החיפוש אבן יקרה ונדירה מסוג מואסניט בגודל של 4.1 מ"מ, לדברי החברה מדובר באבן הגדולה ביותר מסוג זה שהתגלתה עד היום בעולם.
ב-24 בינואר 2013 דיווחה החברה כי מצאה אבן חן יקרה מסוג ספיר בגודל של 5.72 קרט.
באוגוסט 2014 פרסם המכון הגמולוגי האמריקאי GIA מאמר המבוסס על מחקרם של הפרופסור לפיזיקה עמנואל פריש (Emmanuel Frisch), מנהלת פרויקט שפע ימים ורד טולדו, והמחברת ומומחית אבני החן אנטואנט מאטלינס (Antoinette Matlins) בו נבחנו גבישים של מואסניט אשר נמצאו על ידי חברת שפע ימים, בהם בגדלים שטרם נמצאו בעולם.
הם ציינו כי 30 הגבישים שנבחנו היו בעלי שש צלעות, דו-פירמידיים עד שטוחים, עם נוכחות רבה של פינקואיד (pinacoid), וכי הם היו שקופים עם צבעים הנעים בין כחול עמוק לירוק בהיר.
לדברי השלושה, בהתבסס על מציאת שפע גבישים שבורים ניתן להניח שאפשר למצוא גבישים במידות גדולות יותר.
ב-7 באוגוסט 2014 העניק רשם הפטנטים וסימני המסחר, לשפע ימים, תעודות רישום ובעלות על סימני מסחר (בעברית ובאנגלית) כדלהלן: "מויסאנייט טבעי על ידי שפע ימים" "NATURAL MOISSANITE BY SHEFA YAMIM"
לטענת החברה זהו גילוי הראשון בטבע של מינרל מסוג זה שמקורו בכדור הארץ.
ב־7 בינואר 2019 דיווחה החברה כי בעקבות תוצאות מחקרים מדעיים שנערכו על ידי מעבדות באוסטרליה ובאיטליה, נתקבל אישור רשמי מהמדענים של האגודה הבינלאומית למינרלים IMA – International Mineralogical Association על רישום מינרל חדש בטבע, ייחודי ונדיר ביותר שהתגלה בשטחי הפעילות שלה.
המינרל החדש, המופיע לראשונה בטבע התגלה בתוך אבן החן הייחודית "ספיר כרמל", שנמצאה על ידי חברת הבת במקטע התיכון של הקישון - נקרא על ידי החוקרים בשם הייחודי: "כרמלטזייט" המורכב מצירוף של הר הכרמל – האזור בו נמצא המינרל החדש והאלמנטים שממנו הוא מורכב טיטאניום - זירקון - אלומיניום (TAZ)
החברה מחזיקה בהיתרים בלעדיים (חקירה וחיפוש) שקיבלה מהמפקח על המכרות במשרד האנרגיה והמים בשטח כולל של כ-660 אלף דונם.
שטחי ההיתרים כוללים את אפיק נחל קישון בעמק זבולון, עמק יזרעאל, הכרמל, אזור רמות מנשה ומגדל העמק.
ב-מרץ 2020 קיבלה החברה "תעודת תגלית" למחצב קורונדום עשיר בטיטניום, בתעודה מצוין כי המינרל אינו סחיר בשוק העולמי כאבן חן ותעודת התגלית תישלל מהחברה אם לא תצליח לשווקו בעולם.
בחודש אפריל 2012 אושרה עסקה שבה חברת השלד הבורסאית "אלוני מיתר" קנתה 75% מחברת "שפע ימים" בתמורה ל-90% מהון המניות של "אלוני מיתר".
בהתאם לפרטי העסקה שונה השם של חברת השלד "אלוני מיתר בע"מ" ל"שפע ימים בע"מ", ונסחרה בבורסה תחת שם זה.
לאור הפסקת עשיית השוק במניה שלעיל, המניה והאופציה "אלוני מיתר אפ 2" נכנסו לרשימת ניירות הערך דלי הסחירות.
ב-26/08/12 החלה המנייה "שפע ימים" להיסחר בבורסה.
מאז 2015 החברה פועלת תחת הערת עסק חי לגבי יכולתה להמשיך ולהתקיים.
ב-18 בדצמבר 2017 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסת LSE בלונדון בסימון SEFA והחל המסחר בהן.
במרץ 2020 הגישה החברה לבית המשפט בקשה לאישור הסדר נושים בינה ובין נושיה.
ב-אוגוסט 2021 החליטו הדירקטוריון ובעלי המניות למכור את החברה כשלד בורסאי ולהמשיך את פעילות האקספלורציה והכרייה כחברה פרטית עם אותם בעלי מניות בשם: שפע בישראל (ג'י.
ב-ינואר 2022 חתמה שפע בישראל חוזה שיווק והפצה בבלעדיות עם חברת הולי ג'מס (אי.סי.) בע"מ, בעלי המותג HOLYGEMS, שנשלטת על ידי שפע בישראל (92%).
בהתאם להסכם בין החברות, לחברת הולי ג'מס זכות הקניה הבלעדית של אבני הגלם הנכרות על ידי שפע בישראל ובהתאם לכך היא המשווקת הבלעדית שלהן.
הולי ג'מס מלטשת את אבני החן ומשבצת אותם בתכשיטים יוקרתיים, הן בקולקציות מסחריות והן בקולקציות המסווגות על ידה כ-"One of a kind".
הולי ג'מס בשותפות עם שפע בישראל מפעילה מרכז מבקרים וחנות מפעל במעבדות החברה שבאזור התעשייה הדרומי של עכו.
משקיעי החברה ובעלי תפקידים בה
משנת 1999 ועד ליום תחילת המסחר בבורסה גייסה החברה 181 בעלי מניות פרטיים מהארץ ומחו"ל שהשקיעו כ-14 מיליון דולר.
נכון לאוגוסט 2021 לחברת שפע בישראל מאות בעלי מניות, וגיוס ההון הכולל שלה מיום הקמתה מתקרב ל-40 מיליון דולר.
עד לחודש מרץ 2012 שימש כגאולוג ראשי של החברה אלן רופ (אביו של החזאי דני רופ).
אלן רופ היה בעל ניסיון בחיפושי יהלומים במכרות ביבשת אפריקה.
בעקבות פטירתו של אלן רופ ב-2012 מונה כגאולוג ראשי הווארד גלן קופרשמיט.
קופרשמיט בעל ניסיון של למעלה משלושים וחמש שנים בתחום תעשיית החיפוש והכרייה של אבנים יקרות.
באפריל 2013 החליט קופרשמיט לסיים את תפקידו כגאולוג ראשי.
ביוני 2020 מונתה ד"ר רלי ולד ליועצת גאולוגית ראשית של החברה.
ומר ג'יימס קמפבל, מנכ"ל חברת כריית היהלומים בוטסואנה דיימונד בדרום אפריקה ולשעבר חבר דירקטוריון בחברת דה בירס, מונה ליועץ גאולוגי חיצוני.
לאחר פטירתו של מייסד ומנכ"ל החברה אברהם טאוב בספטמבר 2019 מונתה ביוני 2020 בתו טלי שלם למנכ"ל החברה.
כיום משפחת טאוב מחזיקה בכ-30% מהחברה.
שִׁפְעוּל או אַקְטִיבַצְיָה הם היכולת ליצור פעולה חדשה או להגביר פעולה קיימת.
השפעול מאפשר להגביר את רמת העוררות.
להבדיל מהשפעול, אינהיביציה או עכבה מתייחסת ליכולת הדיכוי של תגובות או פעולות מסוימות, על ידי הפסקתן או מניעתן.
אנרגיית שפעול היא האנרגיה המינימלית הדרושה להפעלת תגובה כימית ספונטנית.
בנוירולוגיה השפעול מתייחס לעוררות של תגובות במערכת העצבים.
מקורה של הפעילות העיקרית במערכת העצבים הוא בגירויים המעוררים דחפים עצביים.
דחפים אלה מפיקים אותות העוברים מתא עצב אחד לתאים הסמוכים לו.
תא עצב יכול להישאר במצב מנוחה במשך זמן רב.
ניתן להפעיל אותו רק בעקבות גירוי מתאים.
לצורך שפעול של תא עצב מסוים על הגירוי לגרום לשינויים במתח החשמלי של קרום התא, כך שיעבור את מתח המנוחה שלו.
האזור המוטורי העיקרי ממוקם באונה המצחית, בקדמת החריץ המרכזי.
הוא מעורב באופן הישיר ביותר בשליטה על התנועה.
לצורך כך הוא יכול לשפעל חלקים שונים של מערכת השרירים.
לקשב יש תפקיד חשוב בתהליך עיבוד המידע החושי בכך שהוא גורם לשפעול כללי המכוון לקליטת גירויים מהסביבה ומאפשר ברירה של חלקי הקלט הרלוונטיים מתוך שלל הגירויים המתחרים.
זהו השלב הראשון בתהליך התפיסה.
באימונולוגיה, שיפעול הוא המעבר של לויקוציטים וסוגי תאים אחרים המעורבים במערכת החיסון, למצב פעיל, כלומר דלקתי.
דיכוי או השבתה, הם המעבר בכיוון ההפוך.
איזון זה מווסת היטב, שכן מידה קטנה מדי של שיפעול גורמת להגנה לקויה מזיהומים, בעוד מידה גדולה מדי של שיפעול גורמת למחלות אוטואימוניות.
שיפעול והשבתה נובעים ממגוון גורמים, כולל ציטוקינים, קולטנים מסיסים, תוצרים של חומצה ארכידונית, קורטיקוסטרואידים, אנטגוניסטים לקולטנים, מולקולות הצמדה, תוצרים חיידקיים ותוצרים נגיפיים.
השפרגביט , מכונה גם אזור יהלומים 1 , הוא אזור בשטח של כ-26 אלף קמ"ר בדרום-מערב נמיביה, המיועד לכריית יהלומים ועל כן הכניסה אליו אסורה.
גבולו הדרומי של השפרגביט הוא גבולה הדרומי של נמיביה, עם דרום אפריקה, לאורך נהר אורנג'.
גבולו המערבי הוא האוקיינוס האטלנטי, לאורך של כ-320 ק"מ, עד כ-70 צפונית לעיר לידריץ.
ב-1884 הקימה הקיסרות הגרמנית את המושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית, בשטחה של נמיביה של ימינו.
לאחר גילוי יהלומים בדרום-מערב המושבה, קבעו הגרמנים בשנת 1908 כי כריית היהלומים תתבצע באופן בלעדי על ידי חברת דויטשה דיאמנטנגזלשאפט (Deutsche Diamantengesellschaft; "חברת היהלומים הגרמנית"), והגדירו לשם כך את גבולות האזור האסור.
האזור נשאר בידי גרמניה רק שנים ספורות.
זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, נענתה דרום אפריקה לבקשת בריטניה, ופלשה לדרום-מערב אפריקה הגרמנית.
המערכה באזור נמשכה קרוב לשנה, עד שב-9 ביולי 1915 נכנעו הגרמנים.
דרום אפריקה הנהיגה מדיניות זהה בשפרגביט, אך העבירה את זכויות הכרייה לתאגיד הדרום אפריקאי דה בירס.
דרום אפריקה שלטה בדרום-מערב אפריקה במשך מרבית המאה ה-20, תחילה מכוח מנדט של חבר הלאומים, ולאחר מכן שלטון דה פקטו שלא הוכר על ידי הקהילייה הבינלאומית.
ב-1990 העניקה דרום אפריקה לנמיביה עצמאות.
זיכיון הכרייה בשפרגביט הועבר לתאגיד חדש, נאמדב (Namdeb), בבעלות משותפת של ממשלת נמיביה ותאגיד דה בירס.
בשנת 2004 הוכרזו שטחי השפרגביט כגן לאומי.
נוכחותו הדלילה של האדם באזור אפשרה לאוכלוסיית בעלי החיים באזור לשגשג.
בין היתר מצויים בשפרגביט ראמי צבי, דלגנים, צבועים חומים, שלצדפים אפריקנים, עפרוני דיונות, ועוד.
כן גדלים בשפרגביט 776 מיני צמחים, מהם 234 אנדמיים לדרום-מערב נמיביה.
על אף ההכרזה על השפרגביט כגן לאומי, הוא עדיין מוגדר כאזור סגור, פרט לעוסקים בכריית היהלומים, ולא ניתן לבקר בו ללא אישורה של חברת נאמדב.
היישוב היחיד הקיים כיום בשטח השפרגביט הוא העיירה אורניימונד, שבקצה הדרום-מערבי שלו, בסמוך לשפך נהר אורנג' ולגבול עם דרום אפריקה.
עד 2012 נוהלה העיירה בידי נאמדב (ולפני כן בידי דה בירס), ורק באותה שנה הוקמה רשות מקומית שראשה ומועצתה נבחרו על ידי התושבים.
העיר לודריץ, שבצפון-מערב השפרגביט, וכן כביש הגישה אליה, מהווים מובלעת שהשפרגביט משתרע מצפון ומדרום להם.
ערי כורים נוספות שהיו בשפרגביט ננטשו עם השנים והיו לערי רפאים.
הידועה שבהן, קולמנסקופ, מצויה בסמוך ללודריץ, ונגישה לציבור הרחב.
שִׁפְעַת רְבִיבִים הוא אחד מפיוטי תיקון הגשם לשמיני עצרת מאת רבי שלמה אבן גבירול.
בקרב יהדות ארצות האסלאם נהוג לשיר את הפיוט לפני תפילת מוסף בשמיני עצרת, כפתיחה לתיקון הגשם.
הפיוט נכתב כקטע הראשון בקרובה לתפילת מוסף של שמיני עצרת, עבור ברכת מגן אברהם, ובשל כך הוא מסיים במילים "אלף המגן תלוי עליו", המזכירות את חתימת הברכה.
במשנה במסכת תענית נכתב כי שמיני עצרת, יומו האחרון של חג הסוכות, הוא הזמן שבו יש להפסיק לומר "מוריד הטל" ולהתחיל באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם".
פיוט זה הוא כעין הקדמה להתחלת בקשת הגשם, בפיוט מבקשים את הורדת גשם בשפע לצורך תנובת הגידולים החקלאיים.
פרט לבקשה לגשם, מוצגת בפיוט גם בקשה לגאולה.
המתפללים מבקשים מהאל שישלח את המשיח המכונה 'עופר' ויביא את הגאולה.
המשיח והגשם ישקמו את ירושלים, המוצגת כעיר "בנויה לתלפיות" וכן "פרדס רמונים", וישיבוה לקדמותה.
בפיוט נעשה שימוש בדימויים שהושאלו משיר השירים, המשלבים בין הבקשה המיידית, גשם שיוביל לשפע כלכלי, לבין המשאלה הרחבה, גאולה ובניית בית מקדש.
הפיוט כתוב באקרוסטיכון: שלמה חזק.
רבי אברהם פונטרימולי, רב באיזמיר, כתב קונטרס ארוך ומקיף על פיוט זה.
במחזורי ספרד הישנים אומרים את הפיוטים בתוך חזרת הש"ץ של תפילת מוסף, וכן נוהגים בקהילות הפורטוגזים עד היום.
ברוב קהילות הספרדים נוהגים היום לומר את הפיוטים קודם תפילת מוסף.
דייוויד שפרד סמית' הבן הוא מגיש טלוויזיה אמריקני.
הגיש בעבר את "דו"ח פוקס עם שפרד סמית'" ו"סטודיו B" בימי חול בערוץ פוקס ניוז.
באוקטובר 2013 הפך סמית' למגיש של "שפרד סמית' מדווח", כמו גם עורך ראשי של מחלקת המבזקים המיוחדים (Breaking News).
ב-2017 יצא בפומבי מהארון, תוך שהוא מגולל את ההתלבטות שלו לחשוף את עצמו כעובד של רשת שמרנית.
שפססכאף היה פרעה מצרים העתיקה.
השישי והאחרון מבין פרעוני השושלת הרביעית.
מלך בין 4 ל-7 שנים בסביבות שנת 2510 לפנה"ס.
על משפחתו של שפססכאף לא ידוע דבר ודאי.
הוא עלה לשלטון לאחר מותו של מנכאורע, כך שסביר להניח שהיה בנו.
בהנחה שהוא אכן היה בנו של מנכאורע, אמו יכולה להיות חאמרנבטי השנייה או רקטר או אישה אחרת ששמה אינו ידוע לנו.
בהתאם למנהג הפרעוני, ייתכן ושפססכאף נשא לאישה את אחותו חנטקאוס הראשונה אולם הדבר אינו ודאי כלל.
המלכה בונפר נזכרת ככהנת שלו, מה שהוביל חוקרים שונים להנחה שהיא הייתה אשתו.
אם כי היא יכולה להיות גם בתו.
לא ידוע גם על אף צאצא ודאי שלו, אם כי ידוע כי אציל בן התקופה בשם פאהסהאפס היה נשוי לאישה בשם חמאת' הנזכרת כבת של מלך.
ייתכן שהיא הייתה בתו של שפססכאף אולם ייתכן גם שהיא הייתה בתו של אוסר כאף.
שפססכאף נחשב לשליט האחרון של השושלת הרביעית.
מנתון מכנה אותו סברח'רס ומזכיר מלך נוסף בשם תמפתיס אשר שלט זמן קצר לאחר שפססכאף.
עם זאת, בשום מקור אחר לא נזכר שמו של תמפתיס, ולפיכך יש השוללים את קיומו, ואחרים מזהים אותו עם הפרעה דדפרע אשר תקופת שלטונו אינה ברורה.
באשר לסיבות נפילתה של השושלת הרביעית, נותרו בעיקר אגדות, ונראה כי האירוע קשור לסכסוך בין הפרעה לכת כהני רע.
ברשימת המלכים מטורינו נכתב כי מלך ארבע שנים.
מנתון טוען כי מלך שבע שנים.
קיומו ידוע לנו בעיקר מאזכורים אקראיים של כהני דת ששרתו תחתיו.
בניגוד לקודמיו, שפססכאף לא בנה לעצמו פירמידה, אם כי שיפץ והשלים את פירמידת מנכאורע אשר בה נקבר אביו.
עם זאת, באבן פלרמו צוין כי כבר בשעת שלטונו הראשונה של שפססכאף הוא בחר לעצמו מקום לבנות בו פירמידה.
כנראה הוא לא סיים אותה, אולי בשל תקופת שלטונו הקצרה.
קברו מזוהה כיום עם מסטבת פאראון.
הועלתה השערה כי שפססכאף לא סיים את בניין הפירמידה שלו, ויורשיו החליטו להשלים אותה כמסטבה במקום כפירמידה.
במוזיאון לאמנות בבוסטון נמצא פסל ראש אשר בעבר היה מקבל לזהותו עם שפססכאף, אולם כיום מקובל להאמין כי הוא מנכאורע.
שפעת הונג קונג (ידועה גם בשם מגפת השפעת 1968) הייתה התפרצות שפעת שהתרחשה בשנים 1968–1969 וגרמה לפי ההערכות למותם של כמליון בני אדם ברחבי העולם.
ההתפרצות נגרמה ממוטציה בנגיף מסוג H3N2, שמשתייך לקבוצה A של השפעת.
מקרה ההדבקה הידוע הראשון בשפעת הונג קונג התרחש ב-13 ביולי 1968. ייתכן וההתפרצות החלה בסין לפני שהגיעה להונג קונג, אבל טענה זו מעולם לא הוכחה.
עד סוף אותו חודש התרבו הדיווחים על התפרצויות גם בווייטנאם ובסינגפור.
למרות ההתפרצות שהתרחשה עשר שנים קודם לכן, בהתפרצות השפעת של 1957, חל שיפור מועט בלבד במניעת מגפות.
באותה עת, עיתון הטיימס היה הראשון שהתריע מפני סכנת התפרצות.
עד ספטמבר אותה שנה התפשט הווירוס גם במדראס ובומביי שבהודו, הפיליפינים, תאילנד, צפון אוסטרליה ואירופה.
בהמשך אותו החודש הווירוס הגיע גם לקליפורניה כשכוחות צבא ארצות הברית חזרו ממלחמת וייטנאם.
עם זאת, ההתפרצות לא הפכה לנרחבת עד חודש דצמבר.
עד תחילת 1969 דווחו על מקרי שפעת גם ביפן, אפריקה ודרום אמריקה.
בברלין, מספר המתים הגבוה עבר את רף הספיקה של המערכת והגופות אוחסנו במנהרות הרכבת התחתית.
במערב גרמניה נאלצו עובדי איסוף האשפה לקבור את המתים בשל מחסור בקברנים.
בסך הכל, במזרח ומערב גרמניה נרשמו 60 אלף מקרי מוות.
באזורים מסוימים בצרפת חצי מכוח העבודה רותק למיטה לאחר שחלה, והתעשייה נפגעה מכך במידה קשה.
בבריטניה, שירותי הדואר והרכבות סבלו גם כן משיבושים.
בהונג קונג, מוקד ההתפרצות, בה הצפיפות הייתה יותר מ-6,000 נפש לקמ"ר, הגיעה המגפה לשיאה כעבור שבועיים, וארכה בסך הכל כשישה חודשים מיולי עד דצמבר 1968. מספר המתים מהמגפה הגיע לשיאו בחודשים דצמבר וינואר.
בתקופה זו גבר העיסוק המדעי בבריאות הציבור ובנגיפים ופורסמו מאמרים רבים בנושאים אלו.
בהשוואה למגפות אחרות שהתחוללו במאה ה-20, שפעת הונג קונג גרמה לשיעור תמותה נמוך יחסית.
המגפה התפשטה בקרב האוכלוסייה ללא מגבלות על הכלכלה, עד שחיסון היה זמין כארבעה חודשים אחרי שהחלה.
וירוס מסוג H3N2 גרם לשפעת גם בחורף 1969/1970 וגרם לגל שני וחמור יותר של מתים.
עם זאת, כיום הוא מוגדר כשפעת חורף רגילה שדומה לרוב השנים.
שפעת הונג קונג הייתה המקרה הידוע הראשון של התפרצות נגיף מזן H3N2, אף שקיימות ראיות סרולוגיות לכך שהייתה התפרצות של נגיף מזן H3N1 במגפת השפעת של שנת 1889. הווירוס שגרם להתפרצות שפעת הונג קונג בודד בבית החולים המלכה מרי בהונג קונג.
הן וירוס H2N2 והן H3N2 הכילו גנים שאופייניים לשפעת העופות.
תתי הסוגים החדשים האלו נוצרו בקרב חזירים והועברו לבני אדם.
החזירים נחשבו ל"מארח הזמני" של השפעת מפני שהם מאפשרים לקיים סוגים שונים של וירוסים.
עם זאת, נראה כי חיות אחרות גם כן מסוגלות להעביר מחלות ישירות לבני אדם, וייתכן כי השפעת הספרדית נגרמה כתוצאה מהעברה ישירה מציפורים לבני אדם.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) בארצות הברית העריכו כי בסך הכל מתו ממגפת השפעת ב-1968 כמיליון בני אדם בכל רחבי העולם.
לפי הערכת ה-CDC, כ-100 אלף איש מתו בארצות הברית משפעת באותה שנה; רובם בני 65 ומעלה.
עם זאת, משפעת הונג קונג מתו פחות אנשים ביחס למגפות אחרות ממספר סיבות.
ראשית, ייתכן ונשארה בקרב חלקים מהאוכלוסייה חסינות למגפת השפעת N2 שהתפרצה באסיה בשנת 1957. שנית, המגפה לא צברה מספיק הדבקה עד חופשות החורף בבתי הספר, שצמצמו את ההדבקה.
שלישית, הטיפולים הרפואיים שהוענקו לחולים קשה השתפרו באותן שנים, ורביעית גדלה הזמינות של האנטיביוטיקה נגד זיהומים בקטריאליים משניים.
למגפה היו שני דפוסי תמותה ברורים מבחינה גאוגרפית.
בצפון אמריקה (בעיקר בארצות הברית וקנדה) הייתה עונת השפעת חזקה יותר ב-1968/1969 לעומת השנייה.
באזור הגאוגרפי השני (בריטניה, צרפת, יפן ואוסטרליה) עונת המגפה השנייה הייתה חזקה פי שניים עד חמישה לעומת הראשונה.
לישראל הגיעה שפעת הונג קונג בדצמבר 1968–ינואר 1969, ופורסמו הערכות לפיהן 20% מהישראלים ידבקו בשפעת, ושייגרם נזק כלכלי של כ-25 מיליון לירות לתל"ג של ישראל.