tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ברווז אמריקאי שחור (שם מדעי: Anas rubripes) הוא מין של ברווז ממשפחת הברווזיים המצוי במזרח אמריקה הצפונית.
ברווז זה הוא הכבד במיני הסוג ברווז והוא מגיע לאורך של 54–59 ס"מ, למוטת כנפיים של 88–95 ס"מ ולמשקל 720–1,640 גרם בממוצע.
הברווז הגדול ביותר (ממין זכר) שקל 1.4 ק:ג.
הברווז דומה במראהו לברכייה, והוא מסוגל להתרבות איתה וליצור זני כלאיים.
בעבר סברו שהוא תת-מין אנדמי של ברכייה אך כיום הוא נחשב למין נפרד.
ברווזים אלה בעלי פלומה חומה עד שחורה והם בעלי מקור צהוב שטוח המותאם לסינון מזון צף.
כיפת הראש שחורה ומצידי העיניים עובר פס כהה.
הכנפיים שחורות עם סימן כחול בולט בצידן החיצוני, ובצידן הפנימי הן לבנות עם קצוות שחורים.
הברווזים חיים רק במזרח אמריקה הצפונית מדרום קנדה באזור הימות הגדולות (המדינות ססקצ'ואן וניופאונדלנד ולברדור), עד צפון ארצות הברית: אילינוי, מישיגן, ניו ג'רזי, אוהיו, קונטיקט, ורמונט, דקוטה הדרומית, וירג'יניה המערבית, מיין והחוף האטלנטי של קרוליינה הצפונית.
בית הגידול של הברווז הוא בסביבות לחות ובבריכות טבעיות או אגמים.
הוא יימצא גם בביצות ועל סכרי בונים וגם בשולי יערות.
הברווזים נודדים דרומה בעונת הסתיו כדי להימנע מהקור החורפי.
ברווזים אלה ניזונים לרוב על פני המים על ידי שכשוך המקור וסינון מה שנתפס בו.
מזונם הוא בעיקר צמחי מים ואצות, אך גם בעלי חיים קטנים כמו סרטנאים קטנים, חרקי מים, רכיכות ודגיגים.
הצעירים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות מימיים.
הברווז מקנן על פני המים בקן עשוי ענפים או צמחייה, שבו מטילה הנקבה 6-14 ביצים מוסוות, הבוקעות כעבור 30 יום.
הצעירים מאוימים על ידי טורפים רבים הכוללים עופות דורסים ממגוון מינים, עורבים, אנפות, צבים נשכניים, צפרדעי שור, אליגטורים, דביבונים, בואשים, שועלים וזאבי ערבות.
עם זאת, מצב השימור של המין מוגדר ללא חשש.
ברווז אוקלנד (שם מדעי: Anas aucklandica) הוא מין עוף בסוג ברווז, המין אנדמי לאיי אוקלנד שליד ניו זילנד.
בעבר היה נפוץ בכל האיים אולם היום הוא נפוץ רב באיים שאין בהם טורפים האיים אנדרבי, אדמס, ודיסאפוינטמט.
מין זה נפוץ רק באיי אוקלנד.
הוא דומה לברווז קמבל (Anas nesiotis) המצוי גם בניו זילנד ושניהם עופות חסרי יכולת תעופה.
בית הגידול שלו הוא חוף הים ואגמים.
זהו אחד המינים היחידים במשפחת הברווזיים שהוא מין טורף.
רוב תזונתו מורכב מחרקים, שטצדאים וחסרי חוליות קטנים אחרים.
בעקבות חוסר יכולת התעופה שלו והגעת טורפים לאיי אוקלנד, המין נמצא בסכנת הכחדה.
ברווז אפריקאי שחור (שם מדעי: Anas sparsa) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, החי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.
הוא שייך לסוג ברווז וקרוב מאוד לברכיה.
ברווז זה מגיע לאורך ממוצע של 48 עד 57 סנטימטרים, כשהזכרים יותר גדולים מהנקבות, והוא בעל נוצות כהות עם כתמים לבנים לאורך הגב והכנפיים, החלק הפנימי של הכנפיים שחור עם קצוות כחולים, הראש שחור עם מקור כהה ושטוח והרגליים כתומות.
תפוצת הברווז היא לאורך אפריקה שמדרום לסהרה באגמים, ביצות או בריכות של מים מתוקים ולעיתים קבוצת ברווזים תנדוד יחדיו אחרי מים.
הוא מצוי מאתיופיה ודרום סודאן בצפון עד דרום אפריקה בדרום.
מספר אוכלוסיות חיות גם במערב אפריקה בדרום-מזרח ניגריה, קמרון וגבון.
מספר אוכלוסיות חיות בגדות יערות גשם בין צמחי מים ובהם הם גם מקננים.
הקן עשוי מצמחייה מיימית או מעשבים, ובתוכו הנקבה מטילה 4 עד 8 ביצים ודוגרת עליהם במשך 30 יום.
הברווז חי לרוב בזוגות או בקבוצות קטנות נחבאות והוא פעיל בעיקר בשעות הלילה, אז הוא מחפש צמחי מים, אצות ויצורי מים קטנים כמו חרקים, סרטנאים או דגיגים שהוא לוכד עם מקורו בשכשוך נמרץ.
הוא עצמו עלול ליפול טרף לתנינים, עופות דורסים או חתוליים.
לאפרוחים הבוקעים טורפים רבים עוד יותר ומספר תטולות לא בוקעות עקב ריבוי טורפים ושודדי קינים.
ברווז האנדים (שם מדעי: Anas andium) הוא מין ברווז דרום אמריקאי.
מין זה משתייך לסוג ברווז ולתת-הסוג Nettion.
תפוצתו מוגבלת לפסגות האנדים בקולומביה, ונצואלה ואקוודור, וחולף נדיר יחסית בפרו.
הוא שוכן באזורי ביצות מים מתוקים, ומעדיף בתי גידול פלוסטרינים (ביצה המכילה ריכוז גבוה יחסית של מלחי ים) על פני נהרות.
המין לא נחשב מאוים על ידי IUCN.
רצף ה-DNA המיטוכונדריאלי של שרשיר קרוליינה, השונה ממנו מאוד במראהו, הוא הקרוב ביותר לשל ברווז האנדים.
מרבית החוקרים מסכימים על 2 תת-מינים:
Anas andium altipetens (קונבר, 1941) - הפסגות של צפון מערב ונצואלה וחלקים סמוכים של קולומביה.
Anas andium andium ( סקלטר & סאלווין, 1873) - הפסגות של קולומביה ואקוודור.
מין זה והמין ברווז נקוד נחשבים לפעמים לאותו המין (Anas flavirostris), אך מרבית החוקרים מתייחסים לשניים כמינים נפרדים.
כמינים נפרדים, הברווז הנקוד מקבל את השם המדעי Anas flavirostris.
מוטת הכנפיים היא כ-41.5 ס"מ.
מרבית גופו בצבע חום-אפרפר ודפוס נוצות מחוספס עם כתמים קטנים צפופים על ראשו.
החזה בעל נוצות שחורות במרכזן ואפורות בקצוות, מזכירות במעט קשקשים.
ניתן להבדיל בין מין זה לבין הברווז הנקוד בניצוי הכהה והברור יותר של ברווז האנדים.
ברווז לברדור (שם מדעי: Camptorhynchus labradorius) הוא מין נכחד של עוף ימי ממשפחת הברווזיים.
הוא העוף הראשון שנעלם מיבשת אמריקה בגל הכחדת המינים שהחל מיד עם יישוב היבשת בידי האירופאים.
המין, שלא היה מצוי בשפע בזמנים אלו, הושמד בטרם ניתנה הזדמנות לגונן עליו ולחקור את אורח חייו.
בעונת הרבייה התעטר הזכר הבוגר בכסות נוצות שחורה ולבנה, בעוד שהזכר המתבגר והנקבה הבוגרת עטו כסות חומה-אפורה וכתמים לבנים בכנפיים.
המקור המשונה יועד כנראה לשליית צדפות וסרטנאים מן המים הרדודים.
אזורי המחיה של המין מעולם לא הוגדרו בוודאות, ומשוער כי קינן באזורי הסלעים של מפרץ סנט לורנץ ובחופי לברדור, הממוקמים במחוז קוויבק שבמזרח קנדה.
העוף חרף בקרבת החוף האטלנטי של צפון אמריקה, כולל אזור לונג איילנד וניו יורק שם נצפה ונורה הפרט האחרון ב-12 בדצמבר 1878.
חוסר המורא מהאדם, טווח מחיה אקולוגי מצומצם ותפוצה מעטה מלכתחילה תרמו להכחדות המהירה של המין.
ברווז צולע הוא ביטוי המשמש לתיאור נושא משרה נבחר אשר כהונתו קרבה לסיומה, ובמיוחד נושא משרה אשר יורשו כבר נבחר.
נושאי משרה שכאלו הם לא פעם בעלי כוח פוליטי מופחת, כיוון שבעלי תפקידים אחרים מגלים נכונות מעטה יותר לשתף עמם פעולה.
מעמדו של נושא משרה כברווז צולע עשוי לנבוע מן הנסיבות הבאות:
הוא הפסיד בהתמודדות על תקופת כהונה נוספת במשרתו;
הוא בחר שלא להתמודד על תקופת כהונה נוספת בתום כהונתו הנוכחית;
הגבלת כהונה המונעת ממנו מלהתמודד על תקופת כהונה נוספת;
משרתו בוטלה ועברה מן העולם ועל אף זאת עליו לשמש בה עד תום תקופת כהונתו.
בצד יכולתו הפוליטית המקוצצת, נמצא "ברווז צולע" בעמדה ייחודית, שבה הוא איננו צפוי לשאת במסגרת בחירות עתידיות בתוצאות המעשים שיעשה בשלהי כהונתו.
עובדה זו מעניקה לו חירות רבה יותר לקבל החלטות לא פופולריות.
כך, נשיא ארצות הברית השני, ג'ון אדמס, והקונגרס ה-6 היוצא, חוקקו ערב כניסת יורשיהם למשרותיהם את חוק השפיטה, 1801 (Judiciary Act of 1801).
חוק זה - שכונה "חוק שופטי החצות", יצר משרות נוספות של שופטים פדרליים, שאדמס הזדרז לאייש והסנאט הזדרז לאשר.
דוגמה נוספת היא חנינות שנויות במחלוקת ל-140 איש שהעניק הנשיא ה-42, ביל קלינטון, ביום האחרון שלפני סיום כהונתו בשנת 2001.
הביטוי ברווז צולע נטבע במאה ה-18 בבורסה לניירות ערך בלונדון, שם שימש לתיאור סוחר בבורסה אשר לא עמד בחובותיו הכספיים.
באופן מילולי הוא מתאר ברווז אשר איננו מסוגל לעמוד בקצב התנועה של להקתו, והופך בשל כך למטרה לטורפים.
הביטוי החל לשמש לתיאור פוליטיקאים במחצית המאה ה-19.
בפוליטיקה של ארצות הברית מכונה התקופה שלאחר מערכת הבחירות לקונגרס בחודש נובמבר ועד להתכנסות הקונגרס החדש בראשית השנה שלאחר מכן, כ"תקופת הברווז הצולע".
בדומה, נשיא מכהן וסגנו שמחליפיהם כבר נבחרו, נחשבים במהלך תקופה זו לברווזים צולעים ועוסקים במהלכה בהעברת השלטון.
עד 1933 היו הנשיא והקונגרס החדשים נכנסים לתפקידם ב-4 במרץ.
המושב האחרון של הקונגרס היוצא היה נערך מחודש דצמבר שלאחר הבחירות ועד לחודש מרץ, וכונה בשל כך "מושב הברווז הצולע".
הביקורת על מציאות זו והבעיות התפקודיות שהיו כרוכות בה הביאה ב-1933 לקבלת התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית, אשר הקדים את מועד התכנסות הקונגרס החדש ל-3 בינואר ואת מועד השבעת הנשיא החדש ל-20 בו.
בעקבות זאת קוצרו תקופות הברווז הצולע שלהם.
אפשר שתקופת הברווז הצולע הגרועה ביותר בארצות הברית הייתה תקופת המעבר בין ממשלו של הנשיא ג'יימס ביוקנן לבין ממשל הנשיא אברהם לינקולן, במהלך חורף 1860–1861. עמדת ביוקנן הייתה שלמדינות ארצות הברית אין הזכות לפרוש מן הברית, אך גם שהממשל הפדרלי לא היה רשאי לפתוח במלחמה כדי למנוע זאת מהן.
בין הבחירות לנשיאות לבין מועד כניסת לינקולן לתפקידו פרשו מן הברית שבע מדינות ואירעה ההידרדרות שהובילה לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית חודש לאחר מכן.
גם תקופת הברווז הצולע של הנשיא הרברט הובר ב-1932–1933 הייתה קשה: יורשו, פרנקלין דלאנו רוזוולט, סירב לבקשתו לפגישה במטרה לגבש תוכנית משותפת לחילוץ כלכלת ארצות הברית מהמשבר המחריף שבו הייתה נתונה, וטעמו לכך היה שצעד כזה יכבול את ידיו בכהונתו.
התקופה שנמשכה עד כניסת רוזוולט לתפקידו הייתה למעשה נטולת מנהיגות, ובמהלכה הגיעה כלכלת המדינה לעצירה לאחר שאלפי בנקים נסגרו.
ראש ממשלת ישראל ממשיך לכהן בתפקידו כברווז צולע עד שמחליפו נבחר ומסיים להרכיב ממשלה.
בישראל היו ראשי הממשלה בנימין נתניהו ואהוד ברק לברווזים צולעים לאחר הפסדיהם בבחירות לראשות הממשלה.
נתניהו היה נתון במצב זה ממועד הבחירות ב-17 במאי 1999, בהן הפסיד לברק, ועד להקמת הממשלה העשרים ושמונה בראשות ברק ב-6 ביולי.
ברק הפסיד לאריאל שרון בבחירות המיוחדות לראשות הממשלה ב-6 בפברואר 2001 והוסיף לכהן בתפקידו עד להרכבת הממשלה ה-29 בראשות שרון ב-7 במרץ.
במקרה יוצא דופן, ראש הממשלה אהוד אולמרט הודיע ב-30 ביולי 2008 על כוונתו להתפטר מתפקידו כשמפלגת קדימה תבחר את מחליפו, אך המשיך לכהן כשמונה חודשים עד להקמת ממשלה בראשות בנימין נתניהו, תקופה במהלכה מחליפתו ציפי לבני נכשלה בהקמת ממשלה, הבחירות הכלליות הוקדמו, ובסמוך אליהן ישראל יצאה למבצע עופרת יצוקה.
ברווז עצים (שם מדעי: Aix sponsa), הידוע גם בשם ברווז קרולין, הוא מין של ברווז בסוג מנדרין הנפוץ בצפון אמריקה.
זהו אחד מעופות המים הצבעוניים ביותר בצפון אמריקה.
גודלו של ברווז מבוגר ממוצע 47–54 ס"מ עם מוטת כנפיים באורך של 66–73 ס"מ.
הוא חולק גנים עם מנדרין סיני.
לזכר בוגר נוצות ייחודיות וססגוניות וצבע עיניים אדום, והחלקה לבנה במורד הצוואר.
הנקבה צבעונית פחות, היא בעלת עיניים לבנות וגרון לבן.
כאשר הם שוחים, מזיזים ברווזי העצים את ראשם קדימה ואחורה בתנועת טלטול, מה שהופך אותם לקלים לזיהוי.
אזור הרבייה ובית הגידול שלהם הוא ביצות מיוערות, אגמים רדודים, בריכות טבעיות ונחלים במזרח צפון אמריקה, בחוף המערבי של ארצות הברית ובמערב מקסיקו.
בדרך כלל הם מקננים בחללים שבעצים הקרובים למים.
הנקבות מרפדות את הקן בנוצות וחומרים רכים אחרים, ומרכיבים אותו בראש העץ כדי לספק הגנה מטורפים.
בניגוד לברווזים אחרים, לברווז העצים יש טפרים חדים על מנת לאפשר התיישבות על עצים.
גודל התטולה נע בין 7 ל-15 ביצים, עליהן דוגרת הנקבה במשך כשלושים ימים.
עם זאת, אם תיבות הקינון ממוקמות קרובות זו לזו, היא עשויה להטיל ביצים בקנים שכנים.
כתוצאה מכך, עשויים הקנים להכיל 30 ביצים, ולהוביל לדגירה כושלת (התנהגות זו מכונה "הטלת קן").
לאחר הבקיעה קופצים ברווזונים מהקן שבעץ ועושים את דרכם אל המים.
הקן יכול להיות עד 140 מטר מקו החוף.
הם ניזונים בעיקר מפירות יער, בלוטים, זרעים, וגם חרקים, מה שהופך אותם לאוכלי כל.
ברווזי העצים בכל ימות השנה נפוצים במגוון מקומות בדרום אמריקה, אבל רוב האוכלוסייה נודדת לצפון לקראת החורף.
הם נודדים בחורף מעל דרום אמריקה מעל האוקיינוס האטלנטי.
75% מהברווזים שבאוקיינוס השקט לא נודדים.
בסוף המאה ה-19 קטנה משמעותית אוכלוסיית ברווזי העצים כתוצאה של אובדן בתי גידול, ומציד שלהם לשימוש כמזון ולשימוש בנוצות לשוק כובעי הנשים באירופה.
בתחילת המאה ה-20 אוכלוסיית ברווזי העצים נעלמה כמעט לחלוטין, ולא ניתן כמעט למצוא ברווזי עצים כמו בעבר.
בתגובה לכך נחתמה ב-1916 אמנת הציפורים הנודדות, וב-1918, חוקק חוק נגד ציד ברווזי עצים.
אוכלוסיית ברווזי העצים החלה להתאושש באיטיות רק בשנת 1920. פיתוח תיבות הקינון המלאכותיות בשנת 1930, סייע להתפתחות אוכלוסיית ברווזי העצים.
בעלי קרקע, כגון מנהלי פארקים ושמורות טבע יכלו לעודד רביית ברווזי עצים על ידי בניית תיבות קינון ליד אגמים, ביצות, בריכות ונחלים.
העיר פולדה שבמינסוטה אימצה את ברווז העצים כקמע רשמי, ולכן ניתן למצוא תיבות קינון רבות באזור.
הגידול באוכלוסיית הבונה בצפון אמריקה לאורך כל טווח סייע גם כבית גידול אידיאלי וביצה עבור ברווזי העצים.
אוכלוסיית ברווזי העצים גדלה במידה רבה בשנים האחרונות כתוצאה מהגדלת כמות תיבות הקינון וההגבלות על הציד.
ברווז העצים הפך להיות הברווז השני הנפוץ ביותר בצפון אמריקה, אחרי ברכייה.
ברווז מוסקובי (שם מדעי: Cairina moschata; מכונה גם ברבר וכן בַּרְבּוּרִית; מאנגלית: Muscovy Duck) הוא מין יחיד בסוג Cairina שבמשפחת הברווזיים אשר מקורו במקסיקו, מרכז ודרום אמריקה.
להקות פרא של ברווזים אלו נמצאות בפארקים ובגינות ציבוריות גם בארצות הברית, קנדה אירופה וגם ישראל.
ברווז זה לצד הברכייה הוא מאבות ברווז הבית.
הברווז המוסקובי בוית על ידי האינדיאנים באמריקה, ובמאה ה-16 הובא המין לאירופה.
למרות שמו, מוצאו של המין אינו במוסקבה.
מקור הכינוי הוא ככל הנראה בין השנים 1550 ל-1600, כאשר ספנים של "חברת הסחר המוסקבאית" (Muscovy Trading Company), הביאו את הברווז לאירופה.
בשר הברווז זכה לפופולריות בשל טעמו ומרקמו.
רבייתו של הברווז המוסקובי חלה כאשר היום מתחיל להתארך.
הנקבה מטילה בין 20 ל-30 ביום ויש מקרים שאף 50 ביצים נמצאו בקן אחד.
כעבור כ-40 יום מתחילה הבקיעה.
אפרוחי הברווז בוקעים בהפרשים גדולים שיכולים להגיע לכמה ימים ומיד ברגע הבקיעה הם מתחילים לאכול וכעבור כמה שעות אף להתרוצץ בחופשיות.
כאשר האפרוחים בוקעים הנקבה מלמדת אותם לאכול ולעיתים אף עוזבת את הקן על מנת להאכיל את אפרוחיה.
שאלות הכשרות של בשר הברווז המוסקובי הייתה נתונה לוויכוח בקרב פוסקי הלכה ביהדות.
עד היום כשרותו של הברווז שנויה במחלוקת בקרב פוסקים שונים.
הרש"ר הירש התייחס לסוגיה הזאת, וכתב: "דברי מכתבו הגיעוני...
אודות הני בר אווזות מוסקאווי דאקס שהם משונים בצורתם, בבניינם ובכל תבנית גופם מכל שאר שאנו אוכלין בשאר ארצות, וביציהם עגולות ירקרקות לבנות...
אין להתיר שום עוף אם לא על פי מסורה מן הקדמונים...
ובפרט בעופות הללו אשר ביציהם עגולות וזה סימן מובהק להיותם טמאים", ויש עוד שאסרו יחד עם הרש"ר הירש (וכמו כן יש שהתירו, וראה בהפנייה).
כנגד זה, כתב הרב נפתלי צבי יהודה ברלין: "בדבר אווזות גדולים ומשונים מאווזות המצויים בינינו באורך צווארם ובגבשושית שעל החרטום, ומאז זה הרבה שנים שנתחדשו ובאו להם, נהגו בקהל קדוש לאוכלם בחזקת אווז, ועתה יצאו עליהם עוררין אולי הם מין אחר...
אבל אחר שכבר נהגו לאכלם ומסתמא גם אז היה על פי הוראת חכם שנראה לו שהוא מין אווז הטהור, והוחזקו בזה להיתרא - אין לנו לאסרם ולהוציא לעז על אבותינו שאכלו עוף טמא ח"ו...
ותדע שהיתר העוף אינדיק שאנו אוכלין היו הרבה מערערים עליהם בשעה שהביאום מאינדיא ולא היה מסורת על כשרותם, וגם עוד היום יש מחמירים ופורשים מהם, ומכל מקום כבר נהגו להיתר ואין פוצה פה, והוא משום שכבר הוחזקו להיתרא ואין ראיה לאסרם, הכי נמי בהני אווזות הגדלות".
הרב יוסף אהרן טאראן, ששימש שוחט בארגנטינה, מציין בספרו כי הברווז נשלח לירושלים, אל רבה של העיר, הרב שמואל סלנט, שבחן את כשרות העוף והתיר אותו, הורה לשוחט לשחוט את העוף לקראת חג הפסח, ולבסוף אכל ממנו בעצמו.
בעת האחרונה ד"ר זהר עמר וד"ר ארי זיבוטפסקי כתבו מאמרים ובהם הם מסבירים למה לדעתם ברווז הברבר צריך להיות כשר, ואין הוא שונה מתרנגול ההודו הכשר, כפי שכתב הנצי"ב.
לעומת זאת, הרב מאיר מאזוז והרב שמואל טל אוסרים אותם באכילה.
ברווז משויש (בַּרְוָז מְשֻׁיָּשׁ, שם מדעי: Marmaronetta angustirostris) הוא מין יחיד בסוג Marmaronetta המשתייך לברווזים צוללים.
הוא נקרא כך בגלל צבעיו, המזכירים טקסטורה של שיש.
אורכו של הברווז המשויש הוא כ-39–42 ס"מ.
הבוגרים בעלי גוון חום-צהבהב וכתמים בצבע בז', ועל עיניהם כתם שחור.
הצעירים דומים אך בעלי כתמים בהירים רבים יותר.
בתעופה הכנפיים נראות חיוורות ללא דפוס בולט.
בעבר ברווז זה היה נפוץ באזור הים התיכון, אך כיום אזורי הדגירה שלו מקוטעים ומוגבלים למספר מקומות בדרום ספרד, מערב אפריקה, וישראל.
במזרח הוא שורד בביצות בדרום עיראק ואיראן, ובמספר מקומות מבודדים בטורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן, עיראק, ומערב סין.
בית הגידול של ברווזים אלה הוא אזורי שפלה, בה הם בונים את קניהם בתוך צמחייה גבוהה או על עצים.
גודל התטולה נע בין 7 ל-10 ביצים.
מצב השימור של הברווז המשויש מוגדר כפגיע בעקבות ירידה באוכלוסייתו.
הגורמים לכך הם הרס בתי גידול וציד.
הברווז המשויש הוא עוף חברותי, אפילו בתקופת הקינון.
מלבד עונת הרבייה הלהקות קטנות בדרך כלל, אם כי דווח גם על קבוצות גדולות בעת הנדידה.
הברווזים המשוישים מלקטים את מזונם במים רדודים מפני המים או בצלילה.
הם ניזונים בעיקר מאצות וחסרי חוליות החיים במים.
הברווז המשויש היה נפוץ בעמק החולה עד ליבוש הימה באמצע המאה ה-20. פעולה זו הביאה לקריסת האוכלוסייה במקום ובכלל, ונותרו רק כמה עשרות בודדות של זוגות שדוגרים כיום באגמון חולה.
בישראל, כמו בעולם כולו, מוגדר הברווז המשויש כמין בסכנת הכחדה.
לאחר עונת הקינון, עוזבים רוב הפרטים את עמק החולה ונודדים דרומה.
ברווז מנומש (שם מדעי: Stictonetta naevosa) הוא מין של ברווז אוסטרלי ממשפחת הברווזיים המהווה מין יחיד בסוגו ובתת-המשפחה שלו.
הוא בעל נקודות שחורות על כל גופו ומכאן קיבל את שמו.
אורכו של הברווז 55-50 ס"מ והוא בעל מקור אדום אצל הזכר וחום עד שחור אצל הנקבה ובעל ראש גדול ושחור.
הגוף בצבע אפור עם נקודות לבנות לאורך כל הגוף, מה שמזכיר מעט נמשים.
ברווז זה נוטה לעוף בגובה נמוך ולכופף את ראשו, מה שגורם לו להיראות כבעל גיבנת.
שויך בתחילה לתת-משפחת ברווזים מצויים, אך עתה משויך לקבוצה נפרדת בתת-משפחה עצמאית.
הוא התפתח לפני שאר הברווזים ביבשת העתיקה גונדוונה לפני ששאר הברווזים הגיעו לשם.
ברווזים אלה משכשכים את מזונם על פני המים ושולים בעזרת המקור דברים אכילים כמו צמחי מים או יצורים קטנים.
הם שוכנים בביצות, עדיף שופעות צמחייה ואגמים אוסטרליים אך בעונת הרבייה ובתקופות יובש ינועו לעבר ים פתוחים.
באגן מארי-דרלינג ובאגם אייר שהמים שם מתייבשים לעיתים קרובות, הברווזים נוהגים לעוף עד לחופים ומתקבצים שם בהמונים.
הם די פגיעים לרובים עקב ההתקהלות וכן עקב מנהגם לעוף בגובה נמוך.
דבר זה גורם להם להיטרף גם על ידי עופות דורסים, תנינים ונחשים.
הברווזים לא נמצאים בסכנה אך מספרם נמצא בירידה עקב ציד (אף שהוא מוגן) ומהתייבשות ביצות בהם הוא חי.
ברווז טבעתי (שם מדעי: Callonetta leucophrys) הוא מין של ברווז החי בדרום אמריקה ומהווה מין יחיד בסוגו.
לזכרים גוף אפור בהיר ומקור כחול ועל עורפם פס שחור עם רקע לבן, המזכיר צורת טבעת, שנתן למין את שמו.
החזה צהבהב, הכנפיים אדמוניות, וחומות בקצותיהן.
קולות ברווז זה שקטים ומזכירים מעט קולות חתול.
הנקבות לעומת הזכרים חומות בהירות כשקצה הראש כהה והמקור אפור.
ברווזים אלה נחשבים לחלק מתת-משפחת ברווזים מצויים אם כי יכול להיות שהם קרובים לקבוצתה של הטדורנה.
הם קרובי משפחה של ברווז הרעמה וברווז פינץ' האוסטרלים.
הם נפוצים בארגנטינה ופרגוואי וכן בבוליביה, ברזיל ואורוגוואי.
הם חיים ביערות גשם מימיים, בביצות ובקרחות יער וכן בבריכות מבודדות.
ברווזים אלה אינם מחליפים את צבע הנוצות במשך השנה.
ברווז ורוד-אוזן הקרוי גם ברווז הזברה (שם מדעי: Malacorhynchus membranaceus) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים המצוי בטבע באוסטרליה ובעל מקור מוארך.
מין זה יחידי בסוג Malacorhynchus, לאחר שמין נוסף - Malacorhynchus scarletti מניו זילנד - נכחד.
ברווז זה מזכיר מעט את הברווז האוסטרלי ממין Anas rhynchotis שגם לו מקור מוארך, אך הוא קטן יותר ובעל גוף לבן מפוספס.
הוא מגיע לאורך 38–40 ס"מ ובעל מקור כחול גדול, ראש אפור עם עורף וכנפיים חומות וסימונים שחורים מסביב לעיניים הלבנות.
הציידים לבנים ובעלי פסים שחורים אופקיים ונתנו לו את שמו השני.
את שמו הראשון הוא קיבל על שם החלק הוורוד מאחורי העיניים, חלק שאינו כל כך בולט.
ברווז זה שונה משאר הברווזים מהקבוצה ברווזים מצויים וקרוב יותר למינים כמו ברווז מושק, צחראש ואולי גם טדורנה.
הוא הברווז הידוע היחיד שיש לו פיגמנטים קרוטנואידים בקצה הראש, בחלק הוורוד שלו.
הברווזים חיים באוסטרליה בזוגות, ונמצאים במקומות שיש בהם מים עומדים, כולל בפנים המדינה באזורים יבשים מאוד.
הם משתמשים במקורם הגדול כדי לגרוף סרטנונים, רכיכות וחרקים, ויכולים גם לסנן פלנקטון וחלקיקי מזון קטנים בעזרת קצות הלסתות.
לעיתים הם מייצרים ערבול של מים כדי להעלות את היצורים החיים בהם למעלה.
הם מתרבים בקצה הבריכה, והקן עשוי מחומרים אורגניים.
בשנים טובות הם יכולים לקיים רבייה מוצלחת, אך בעיתות יובש מעטים מאוד מצליחים להתרבות.
ברווז נהרות (שם מדעי: Merganetta armata) הוא מין עוף מים ממשפחת הברווזיים החי באמריקה הדרומית בעיקר באזור הרי האנדים.
ברווז זה התגלה ב-1842 על ידי החוקר ג'ון גולד (John Gould; 1881-1804) ונחשב למין בתת-משפחת ברווזי צדפות יחד עם הטדורנה והברווז הכחול (Hymenolaimus malacorhynchos) מאוסטרליה, לאחר שהיה חבר בתת-המשפחה Cairininae שבוטלה.
הזכר בעל נוצות חומות עם פלג גוף עליון שחור ומקור אדום ורגליים אדומות.
לעומת הזכר הנקבות קטנות יותר וצבען לבן עם 2 פסים שחורים לאורך הראש והעיניים עד הצוואר והבטן והכנפיים מפוספסות בפסים דקים שחורים והכנפיים חומות, אך כמו לזכרים גם מקורן ורגליהן אדומות.
מבנה גופם של הברווזים מוארך מעט ומתאים לשחייה מהירה והמקור גם דק.
הם נפוצים רק בהרי האנדים מקולומביה בצפון עד לארץ האש בארגנטינה בדרום.
הם חיים בנהרות ההר ומקננים במערות הרריות ואזורים מוגנים נוספים.
הם שחיינים חזקים שלא חוששים גם ממי שלגים קפואים, אך מעופפים חלשים ולא תמיד זהירים.
מזונם העיקרי הוא חסרי חוליות תת-מימיים בתוספת חולייתנים קטנים שנמצאים.
הברווזים נמצאים בירידה עקב פגיעה במקור תזונתם על ידי דגי טרוטה פולשים, זיהום, הרס יערות וסכירת נהרות לתחנות כוח.
עם זאת האוכלוסייה נחשבת ליציבה כיום.
ברווז לבן-כנף (שם מדעי: Asarcornis scutulata) הוא מין של ברווז ממשפחת הברווזיים וקרוב משפחתו של ברווז מוסקובי.
בעבר גם שויך לאותו הסוג, אך כיום שייך לסוג יחידי.
הוא חי בטבע בהודו ובנגלדש ולאורך דרום-מזרח אסיה עד לסומטרה וג'אווה שבאינדונזיה, והוא הציפור הלאומית של אסאם.
ברווז גדול זה דומה לברווז מוסקובי בגודלו ומגיע לאורך 66–81 ס"מ, ולמוטת כנף של 116–153 ס"מ.
הוא אפור כהה בגופו, הכנפיים והצוואר לבנים והמקור כתום כהה.
העיניים צהובות, והצוואר מכוסה נקודות שחורות.
הצדדים ליד הזנב כחלחלים, והרגליים כתומות.
הנקבות דומות לזכרים, אך הן קטנות ומנומרות יותר עם צוואר פחות לבן.
ברווזים אלה חיים בדרום-מזרח אסיה בביצות, אגמים ונהרות איטיים וגם בקצוות יערות, והם יוצאים בלילות.
הם ניזונים בשכשוך מעשב, אורז, דגנים, זרעים, צמחי מים, חלזונות, דגיגים וחרקים.
ברווז זה נעשה נדיר יותר ויותר ומצב השימור שלו מוגדר בסכנת הכחדה.
הסיבות לכך הן פגיעה ביערות בהם הוא חי, זיהום הביצות והנהרות, וכן ציד וגידול אפרוחים באופן לא חוקי על ידי בני-אדם.
ברווז מושק (שם מדעי: Biziura lobata) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים המצוי בדרום אוסטרליה.
מין זה הוא היחיד בסוגו, לאחר שקרובו ברווז מושק ניו זילנדי (Biziura delautouri) נכחד.
והוא משויך לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב.
הוא קיבל את שמו מהריח שהוא מפיק בעונת הרבייה.
למרות הבדלי הגודל הם די דומים במראם, בעלי פלומה חומה ואפורה המנומרת בלבן, הצוואר מוטה לאחור ועל העורף נוצות זקופות.
אלו הברווזים הכי כבדים מהברווזים הנוהגים לצלול, לאחר האדרית שחורת-הכיפה.
גופם שקוע מאוד במים והרגליים לא בולטות, אך עוזרות לשחייה.
הזנב זקוף ובעל נוצות זקורות בצורת עלה.
בעונת הרבייה הזכרים בולטים בעיקר בשק העור שתלוי להם מתחת למקור וצבעו חום.
הזכרים מדיפים ריח מושק שהקנה לברווז את שמו.
מין זה מצוי בדרומה של אוסטרליה, במערב אוסטרליה, ויקטוריה ובאי טסמניה.
הם חיים באגמים רחבים ועמוקים וביצות, והם יוצאים ליבשה לעיתים נדירות.
כמו כן הם מעופפים גרועים ופגיעים ויעופו רק בעת צורך גבוה.
הם ישנים בלילות באגמים עם רגל אחת מורמת וראש בתוך הכנפיים.
לעומת המגושמות ביבשה הם דווקא מהירים במים ויודעים לצלול טוב.
הם מחפשים מתחת למים טרף קטן כמו חיפושיות מים, לובסטרים של מים מתוקים מסוג Cherax, חלזונות וצדפות ועוד חסרי חוליות, בתוספת עשבי ים ודגים.
הם יכולים לצלול עד עומק 6 מ'.
הבוגרים חיים ביחידות בדרך כלל, אך הצעירים מתקבצים יחדיו.
הם יכולים להגיע בטבע לגיל 20 שנה.
הנקבות מקננות על גדות האגמים בין צמחי המים.
ברווזים אלה אינם בסכנה בטבע.
לעיתים נדירות הם נורים בידי ציידים וכן הם מושפעים מעט מהתייבשות ביצות או חדירת מי ים אליהם.
ברווז עצים אוסטרלי או ברווז הרעמה (שם מדעי: Chenonetta jubata) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים החי רק באוסטרליה, והוא המין היחיד בסוגו, לאחר היכחדות המין ברווז פינץ' מניו זילנד, שניהם מהסוג צ'נונטה.
למרות השם הוא איננו קרוב לברווז העצים מאמריקה הצפונית.
ברווז זה מזכיר במראהו אווז קטן, אורכו 45–51 סנטימטרים, והוא בעל נוצות אפורות בהירות על הבטן עם חזה מנוקד בלבן וצוואר וראש כתומים אצל שני הזוויגים.
המקור אפור וכפי שהשם המדעי מרמז יש לברווז רעמת נוצות קטנה לאורך העורף והצוואר.
הכנפיים חומות ולנקבות פס שחור לאורך העיניים.
ברווז זה מסווג לעיתים בקבוצת ברווזים מצויים או בברווזי צדפות (כמו הטדורנה).
קרוב משפחתו הקרוב ביותר הוא ברווז טבעתי מאמריקה הדרומית.
הברווזים נפוצים בכל אוסטרליה וכן בטסמניה.
ברווז זה פחות מימי מקרוביו ונראה רועה בין העשבים וכן בחורשים, שדות, ביצות, חופים ואף באזורים עירוניים ובפארקים.
לעיתים הוא גם מצוי באגמים עמוקים בחיפוש מזון.
הברווז מעופף גרוע ובגובה נמוך, וכשהוא מפוחד הוא בורח לבין העצים.
בטיסה ישירה הוא יותר מהיר וכמה אוכלוסיות נודדות ככה בשיא הקיץ.
מזונו מורכב מעשבים, גרגירים, זרעים, עשבי תיבול וגם מחרקים.
הם לא נכנסים למים עמוקים לעיתים קרובות ומעדיפים לאכול ביבשה או במים רדודים.
כמו ששמו מרמז הוא מקנן בעצים והנקבה מטילה 9–11 ביצים.
הזכרים נשארים עם הנקבות לטפל בצאצאים.
ברווז מצויץ (שם מדעי: Lophonetta specularioides) הוא מין של ברווז טרופי המצוי באמריקה הדרומית והוא בעל ציצה לראשו.
מין זה יחיד בסוג Lophonetta, אך בעבר שויך לסוג ברווז.
הוא בעל נוצות חומות כהות על הראש, הכנפיים והזנב, הצוואר לבן ועל הבטן והחזה נוצות חומות בהירות ומנומרות בלבן.
המקור ארוך ושחור והרגליים כחלחלות.
שמו ניתן לו עקב הציצה האחורית, החומה בהירה, של עורפו.
כמו לשאר הברווזים הזכר גדול מהנקבה מעט.
ברווזים אלה חיים במערב דרום אמריקה בצ'ילה, ארגנטינה, פרו ובוליביה.
הם שוכנים בעיקר לחופי ימים וגם בערבות ובנהרות בהרי האנדים וניזונים בצלילה מחסרי חוליות ומאצות.
הם מקננים בין עשבים גבוהים ומטילים 5-7 ביצים.
ברווז כחול (שם מדעי: Hymenolaimus malacorhynchos) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים שבסדרת האווזאים האנדמי לניו זילנד והוא מין יחיד בסוגו.
אורכו של הברווז הכחול 55 ס"מ בממוצע והוא בעל נוצות כחולות-אפורות, ראש כהה מעט יותר מהגוף ומקור מרובע בצבע צהוב ושחור בקצה ומסביבם פיסות עור קטנות ורדרדות-לבנות.
העיניים צהובות וקטנות, נוצות החזה מנומרות בכתום והרגליים כחולות.
ברווזים אלה משמיעים קול שרקני וצפצפני.
ברווז זה יחידי בסוגו ואין לו קרובי משפחה.
בעבר החשיבו אותו כשייך לתת-משפחת ברווזים מצויים (Anatinae) אך כיום הוא נחשב ליותר קרוב לברווזי צדפות (Tadorninae) כמו הטדורנה.
למין זה גם אין תת-מינים למרות שיש הבדלים קטנים בין אוכלוסיית האי הצפוני והדרומי.
הוא חי בנהרות הרריים ומקנן בגזעים חלולים, במערות ובאתרים מוגנים אחרים.
הוא מעופף איטי וחלש אך שחיין מהיר הצולל כדי להשיג את מזונו המורכב בעיקר מחרקים וזחליהם וכן מצמחייה.
ברווזים אלה חיים בזוגות נאמנים לכל החיים.
מצב השימור של הברווז הוא בסכנת הכחדה ובטבע נותרו בערך 2,500 פרטים בוגרים.
הם בסכנה מטריפה על ידי סמורים שהובאו לניו זילנד, תחרות עם דגי טרוטה הצדים גם הם חרקים במים וסכירה של נהרות לתחנות כוח.
במהלך השנים חלו מספר תוכניות שימור והצלה לברווז זה מטעם ממשלת ניו זילנד וארגוני חיות.
ברווז כותנה גמדי (שם מדעי: Nettapus coromandelianus) הוא הברווז הקטן ביותר בעולם ולמעשה המין הקטן ביותר במשפחת הברווזיים.
הוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה כולל באי בורנאו.
נקרא על שם פלומה הלבנה המעטרת את גופו, הנראית כמו כותנה.
תפוצתו בדרום-מזרח אסיה בפקיסטן, בהודו, בבנגלדש ולאורך דרום-מזרח אסיה עד לצפון אוסטרליה.
הוא נפוץ באגמי מים מתוקים, בביצות, בשדות אורז ובתעלות מים ולעיתים גם בפארקים עירוניים.
עם זאת הוא עלול להיפגע מזיהום וכתוצאה מיבוש אגמים ובריכות וכן מציד המתבצע על ידי האדם.
אורכו 26 ס"מ ומשקלו מגיע ל-160 גרם בלבד.
הוא מזוהה בעיקר בגלל גודלו הקטן וכן בפלומתו הלבנה, בפס השחור שמעל עיניו ובמקורו השחור.
עיניו אדומות ולזכר נוצות ירוקות בקצוות הכנפיים וכן "כתר" חום כהה קטן.
הנקבה חיוורת יותר, בעלת כנפיים חומות ומקור קטן ובהיר.
ברווז זה חי על פני המים בלהקות גדולות ובפעמים רבות עם ברווזים אחרים כמו ברווז שורק (Dendrocygna).
הוא חי בחבורות בטבע ומקנן בסבך של עצים מתים.
הוא נמצא רוב הזמן במים ואוכל בעיקר זרעים וצמחייה כמו פרחי נופרים בתוספת חרקים וסרטנים קטנים.
ברווז כנף-ברונזה (שם מדעי: Speculanas specularis; מכונה גם ברווז ממושקף) הוא מין יחידי בסוגו במשפחת הברווזיים וקרוב משפחתם של ברווז ברזילאי, ברווז קיטור וברווז מצויץ, וכמוהם הוא מצוי בטבע באמריקה הדרומית.
בעבר הוא נחשב למין בסוג ברווז.
אורכו של ברווז זה עד 54 ס"מ ומשקלו עד 1 ק"ג.
הוא בעל נוצות בהירות בצבעים הדומים לצבעי ברונזה, שנתנו לברווז זה את שמו.
הכנפיים כהות יותר ובקצוות הן אפורות.
הראש חום כהה עם פס לבן מתחת לעין ופס לבן על הצוואר.
הרגליים צהובות, והזנב אפור כהה.
הברווז חי בטבע בנהרות מהירים ובאגמים שבמדרונות הרי האנדים בארגנטינה ובדרום צ'ילה.
כמו כן הוא חי בבריכות, ביצות גבוהות ויערות לחים.
הוא אוכל כל הניזון הן מהחי והן מהצומח וניזון בטבילה.
הוא נהנה במיוחד מאכילת שבלולים.
הוא ניזון גם מפרחי נורית, אלף עלה וזרעי גומא ואגמון, עלי וזרעי הצמח Potamogeton, שעירי כנף ומיני חרקי מים.
הוא חי בקבוצות קטנות או בבדידות בבגרות.
הנקבה בונה קן בסביבת המים העשוי מצמחי מים ומפלומות נוצה ולפעמים אף מקננת במבנה מלאכותי.
ברווז זה איננו בסכנה בטבע, אבל צפוי להתקרב לסיכון עקב פגיעה באזור חיותו בנהרות הרי האנדים והיערות סביבם.
ברווז לבן-גב (שם מדעי: Thalassornis leuconotus) הוא מין של ברווז אפריקני פרימיטיבי השייך לתת-משפחה ייחודית במשפחת הברווזיים.
הוא מקורב לתת-משפחת ברווזים שורקים (Dendrocygninae) ובצורה פחותה יותר לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב (Oxyurinae) והוא המין היחידי בסוגו.
ברווז זה מזכיר מעט בצורתו מיני טבלנים גדולים והוא דומה בהרגליו מעט לטבלן, אך איטי בהרבה בשחייתו.
הוא בעל מקור גדול ואפור ותחילת לסתו לבנה.
הכנפיים כתומות מנומרות והגוף אפור-צהוב-חום.
ברווז זה חי בדרומה של אפריקה בנהרות, אגמים וביצות מסנגל עד צ'אד במזרח ומאתיופיה עד דרום אפריקה במערב.
כמו כן הוא חי באי מדגסקר.
הברווז חי בקבוצות קטנות או ביחידות וניזון מצמחייה מימית ומחרקים או סרטנונים.
צבעי הברווזים עוזרים בהסוואתם מטורפים פוטנציאלים ובשעת סכנה הם יצללו לעומק עד חצי דקה, בדרך כלל בין פרחי מים צפים העוזרים לברווז להסתוות.
הטורפים כוללים חתולים שונים, תנים, תנינים, נחשי פיתון, לטאות כוח ועופות דורסים.
ברווז ורוד-ראש (שם מדעי: Rhodonessa caryophyllacea) הוא מין של עוף ממשפחת הברווזיים המצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע וחי בביצות מסוימות בתת-היבשת ההודית.
מין זה הוא יחיד בסוגו.
ברווזים אלה נחשבו הרבה זמן לשייכים לתת-משפחת ברווזים מצויים (Anatinae) אך הוא בעל דורבנות אחוריים וכן התנהגותו וצורת התזונה, מה שאינו קיים בקבוצה זו.
הצוואר של הברווז גם בעל יכולת התרחבות מיוחדת המאפשרת לו לשרוק באופן מיוחד.
חוקרים מסוימים סיווגו אותו בסוג נטה (Netta) או צולל (Aythya), אך ההצעות לא התקבלו.
הברווז מגיע לאורך 41–43 ס"מ וני המינים דומים בגודל.
הוא בעל גוף שחור וצוואר ארוך וורוד.
הראש גם מוארך וורוד והמקור אדום ומוארך וכן קצה הכנפיים ירוקות וחומות בקצה.
לנקבות לעומתו צוואר וראש צהבהבים ומקור חיוור.
לעיתים עלולים להתבלבל בינו לנטה אדומת-ראש (כשמסתכלים מרחוק), אך הוא בעל צוואר ארוך בהרבה מהנטה ובעל גוף שחור.
ראשם של הצעירים הוא לבן כמעט לגמרי.
תפוצת הברווז העיקרית היא מצפון לנהר הגנגס ועד למערב נהר הברהמפוטרה במדינה ההודית ביהר וייתכן שגם ממערב לשם אך גם בנפאל, בנגלדש ואולי גם במינמאר.
ברווזים אלה חיים ביחידות או בזוגות ולעיתים נדירות גם בקבוצות קטנות.
הוא נפוץ בביצות ובריכות ביערות גשם ובין עשבים גבוהים, שם הוא מקנן, ולא במים עמוקים מאוד.
הברווזים ניזונים בטבילה מצמחייה מימית ורכיכות.
ברווז זה כמעט ונכחד בטבע בעיקר עקב הרס בית גידולו ואולי ציד, אך ככל הנראה אף פעם לא היה נפוץ בטבע.
ישנם חוקרים הטוענים שהוא נכחד כבר.
נצפו מספר ברווזים כאלה במינמאר אבל נטען שהברווזים הללו הם ברווזים מהמין Anas poecilorhyncha.
ע"פ ארגון ה-IUCN מוגדר המין בסכנת הכחדה חמורה.
ברווז סלוודורי (שם מדעי: Salvadorina waigiuensis) הוא מין של עוף מים קטן החי בגינאה החדשה והוא המין היחיד בסוגו.
הוא נדיר ומצוי בסכנת הכחדה בטבע.
הוא קרוי על שם החוקר האיטלקי תומאזו סלוודורי (Tommaso Salvadori; 1835 – 1923).
ברווז זה מגיע לאורך 38–43 ס"מ, מוטת כנפיים של 56–71 ס"מ ומשקל של 342 גרם, כשהזכרים גדולים יותר מהנקבות.
הוא חום מפוספס בלבן לאורך הגב והכנפיים, הבטן צהבהבה והצוואר והראש כהים עם מקור צהוב.
החלק הפנימי של הכנפיים ירוק והרגליים כתומות.
ברווזים אלו חיים רק ביערות, הנהרות והנחלים של הרי גינאה החדשה והם מקננים בסמוך למים, מטילים 2–4 ביצים.
הם גם ניזונים במים בשכשוכים או בצלילה מצמחייה, מחרקים ומדגים קטנים.
הם קרובים לברווזים המצויים מהסוג ברווז (Anas), אך משוייכים לתת-משפחת ברווזי צדפות (Tadorninae) יחד עם ברווזים הדומים להם בהרגליהם כמו ברווז כחול וברווז נהרות.
הברווז מצוי בסכנה בטבע עקב ציד, פגיעה בבית הגידול וטריפה בידי כלבים שפלשו לגינאה החדשה וכן עקב דיג חובבני.
ברווז צהוב-מצח (שם מדעי: Mareca penelope) הוא מין ברווז בינוני בגודלו, בעל ראש עגלגל וצוואר קצר בצבע חום ומצח צהבהב.
מוטת כנפיו היא כ-80 ס"מ, ואורך גופו כ-50 ס"מ.
הוא נפוץ בעיקר בצפון אירופה ואסיה.
בישראל הוא מצוי בחורף בצפון ובמרכז.
לברווז יכולת תעופה מהירה וצלילה נמוכה.
הוא ניזון מאוכל צמחוני, בעיקר מירק טרי.
לברווז צהוב-מצח צוואר קצר, ראש גדול ומעוגל ומקור קצר.
לזכר יש ראש וצוואר בצבע חום ומצח צהוב.
חלקי הגוף האחוריים שחורים ושאר הגוף אפור.
אצל הנקבה הבטן לבנה, צידי הגוף והצוואר חומים ושאר חלקי הגוף אפורים.
ברווז צהוב-מצח דוגר באגמים רדודים, בביצות יער ונופי ביצות, בברכות, במאגרי מים, מקווי מים - גם בדרגת מליחות גבוהה - ולעיתים בשדות פתוחים.
תפוצתו של ברווז צהוב-מצח היא בצפון אירופה ואסיה, בעיקר בצפון רוסיה- שם הוא דוגר בביצות יער, על גדות אגמים ובבריכות בטונדרה.
ברווזים צהובי-מצח חורפים בישראל מחודש אוקטובר עד תחילת חודש מרץ.
לעיתים יש עיכוב בנדידת הברווזים האלה צפונה והם יכולים להישאר בארץ עד סוף אפריל.
הם מצויים בעיקר בצפון הארץ ובמרכזה.
ריכוזים קבועים של ברווזים צהובי-מצח נמצאים בחורף במאגרי הגולן ובאגמון החולה.
מידותיו של ברווז צהוב-מצח הן: אורך 42-50 ס"מ ומוטת כנפיים 71-80 ס"מ.
משקלו הממוצע של הזכר כ-763 גרם ומשקלה הממוצע של הנקבה - 684 גרם.
גודלו של הברווז הוא בינוני ביחס לשאר הברווזים.
הוא בעל ראש מעוגל וגדול, יחסית, מקור קטן וזנב מחודד.
ברווז צהוב-מצח עף בלהקות קטנות ושוהה בנפרד ממינים אחרים של ברווזים.
בעת התעופה יש לו סימנים מאוד בולטים, צווארו הדק וכנפיו החיצוניות משוכים לאחור, הבטן הלבנה והזנב המחודד בולטים לעין.
בנוסף, בעת שחייה צלילתו נמוכה וצווארו אסוף על גבו.
ברווז צהוב-מצח הוא ברווז חששן, הממהר לצאת מפני המים ולחתור בכנפיו במהירות בעת סכנה.
נוסף על כך, הזכר משמיע קולות שריקה הנשמעים למרחק.
ברווז צהוב-מצח ניזון אך ורק ממזון צמחוני: מירק טרי, פלנקטון, עשבייה ירוקה ולעיתים מזרעים.
ברווז כותנה (שם מדעי: Nettapus) הוא סוג של ברווז מתת-משפחת ברווזים מצויים, החיים באגמים ונהרות טרופיים בעולם הישן.
אלו הברווזים הקטנים ביותר, כשהקטן מכולם הוא ברווז כותנה גמדי שאורכו 26 ס"מ ומשקלו 160 גרם בלבד.
הברווזים אוכלים בדומה לשאר הברווזים המצויים על פני המים.
הם מלקטים זרעים, צמחי מים וחרקים קטנים.
הם קטנים ופגיעים מאוד ולכן מסתתרים בין צמחי מים גדולים כמו נימפיאות.
לעיתים הם נצפים יחד עם ברווזים מסוגים אחרים כמו ברווזים שורקים.
ברווז גמדי אפריקני (Nettapus auritus)
ברווז פינץ' (שם מדעי: Chenonetta finschi) הוא מין נכחד של ברווז יבשתי גדול שהיה אנדמי לאיי ניו זילנד והוכחד מן העולם.
על בסיס המאובנים שהתגלו באיים עולה שבעבר הוא היה אחד העופות הנפוצים ביותר.
מעמדו המדעי של מין זה נקבע סופית רק בשנת 1930 על ידי האורניתולוג האוסטרלי וולטר אוליבר (Walter Reginald Brook Oliver; 1957–1883), ובשל תאריך הכחדתו המוקדם למדי מעולם לא נצפה פרט חי ממין זה על ידי האירופאים.
בדומה לברווזים רבים, ישנה מחלוקת האם מין זה משויך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לברווזי צדפות.
בעוד שבעבר הוא נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי Euryanas finschi, כיום מוסכם שהוא משויך לסוג צ'נונטה (Chenonetta), בשל הקשר ההדוק שלו למין ברווז עצים אוסטרלי (או ברווז הרעמה).
מקור שמו של ברווז זה הוא על שם הצפר וחוקר הטבע הגרמני הקולוניאלי - פרידריק הרמן אוטו פינץ' (Friedrich Hermann Otto Finsch; 1917–1839).
ברווז פינץ' היה גדול יותר מאשר ברווז הרעמה, וככל הנראה משקלו היה כפליים ממנו (בסביבות 1–2 קילו) וגם היו לו רגליים גדולות יותר.
בממדי גופו הוא היה דומה כנראה לברווז שחור פסיפי ובמקצת לאווזים.
כנפיו לעומת זאת היו קטנות בהרבה ולא מפותחות, ומשערים כי יכולת התעופה שלו אבדה במהירות יחסית לאחר שהוא הגיע לניו זילנד (בדומה לעופות רבים כמו הקאקאפו המואה והקיווי).
מעט מאוד ידוע על הביולוגיה של המינים, אולם מכיוון ששרידיו נמצאו באופן נרחב בניו זילנד, נראה שבניגוד לברווזים אחרים הוא לא היה קשור כל כך למקורות מים.
בשל כך, הוא גם היה אוכל עשב וצמחייה קרקעית אחרת לצד פירות ומספר חסרי חוליות שהשתרבבו למזונו.
הוא אכלס כרי דשא, שיחים או יערות דלילים שכללו לעיתים גם ביצות ואגמים.
ככל הנראה אזורי הרבייה והקינון המועדפים עליו אזורים חלולים כדוגמת גזעי עצים שנפלו בדומה לברווז הרעמה וכן שקעים באדמה ובכניסה למערות.
ברווז פינץ' נכחד ככל הנראה כתוצאה מציד על ידי המאורים שהגיעו לאיים כחלק מההתיישבות הפולינזית, אם כי יש הסוברים שההכחדה הושלמה דווקא על ידי האירופאים.
חוקרים מסוימים מעריכים שכבר מ-750 לספירה החלה ירידה הדרגתית באוכלוסיית הברווז וב-1350 מצבו היה על סף הכחדה; עובדה זאת נתמכת בכך שהברווז מעולם לא תואר בחיים על ידי האירופאים.
בין הגורמים העיקריים להכחדה ניתן למנות את אכילת ביצי ואפרוחי הברווז על ידי בעלי חיים שהובאו לאיים כדוגמת חולדה פולינזית, בעוד שחלקו של שינוי האקלים בהכחדה בשל הצטמצמות בית הגידול אינו ברור.
בדומה לציפורי ניו זילנד גדולות אחרות, רבים משרידיו נמצאו בערימות פסולת של המאורים.
תיארוך רדיואקטיבי של העצמות מראה שהברווז היה עדיין קיים עד המאה ה-15 או המאה ה-17. תיאור של ציד "אווז גאלאפגוס" גדול באי הצפוני של ניו זילנד מרמז שהמין אולי שרד עד 1870. מכיוון שחלפו מאות שנים ללא צפייה בפרט חי המין מסווג על ידי IUCN כמין נכחד (EX).
ברווז צדפות או אווז צדפות (שם מדעי: Chloephaga) הוא סוג של עופות מים מאמריקה הדרומית השייכים למשפחת הברווזיים.
ברווזים אלה דומים לאווזים ורובם מכונים בשם זה, אף שאינם שייכים לתת-משפחת האווזים אלא לברווזי הצדפות הקטנים מהם.
הם קרובי משפחתם של אווז אורינוקו (שכמוהם אינו אווז אמיתי), הטדורנה והיאורית.
לברווזים אלו רגליים ארוכות, גוף לבן או אפרפר, צוואר ארוך מט ומקור קצר וחרוטי.
כולם חיים בדרום אמריקה, באזורים ממוזגים והם מצויים הרבה זמן מחוץ למים, בשדות או בחופים.
הם אוכלי עשב או אוכלי אצות ורכיכות שונות.
בעבר שייכו לסוג זה גם את אווז האנדים, אך כיום הוא כלול בסוג נאוצ'ן לצד אווז אורינוקו.
ברווז קיטור (שם מדעי: Tachyeres) הוא סוג של עופות מים מאמריקה הדרומית השייכים למשפחת הברווזיים ולתת-משפחת ברווזי צדפות.
ברווזים אלה חיים רק באמריקה הדרומית במדינות צ'ילה וארגנטינה והם חסרי יכולת תעופה, למעט המין Tachyeres patachonicus.
הברווזים בינוניים בגודלם ובעלי ראש גדול, מקור צהוב או כתום וכתם לבן מסביב לעיניהם.
גופם אפור או חום והם מצויים בעיקר סביב החופים.
הברווזים ניזונים בשחייה ושכשוך של מקורם במים, בחיפוש צמחייה מימית, חרקים או רכיכות מימיים.
ברווז חד-זנב (שם מדעי: Anas Acuta) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים, שנפוץ בצפון אמריקה הצפונית, וכן בצפון אסיה.
אורך גופו 51–66 ס"מ ומשקלו כ-1250-800 גרם (הזכרים גדולים וכבדים יותר).
זהו ברווז גדול, שגזרתו עדינה.
הברווז הזכר ניכר בצבעיו הבולטים: ראשו וגרונו, שצבעם חום-שוקולד, מנוגדים לחזה ולבטן הלבנים.
התת-שת (שורש הזנב) שחור והזנב לבן.
בתעופה, בולט בכנפיו סמל המזכיר דגל ירוק בעל שוליים לבנים.
רגליו אפורות, וצבע עיניו צהוב-חום.
הנקבה, שצבעה חום-מנומר כשאר נקבות הברווזים, בולטת בצווארה הארוך והצר ובמקורה הארוך והמחודד.
צבע ראשה נוטה פעמים רבות לג'ינגי, רגליה אפורות ונוטות לצבע כחול, וצבע עיניה חום.
כאשר הברווז מתהפך, בולטים מחוץ למים התת-שת השחור והזנב המחודד.
הברווז חד-הזנב מקנן באזורי הטייגה והטונדרה, צפונית לתחום התפוצה של הברכייה.
כל האוכלוסיות של ברווז זה נודדות דרומה בחורף.
האוכלוסיות האירופאיות והמערב-אסייתית נודדות למרכז אירופה, לאפריקה ולמזרח התיכון.
על אף שהוא אינו מוכר כמין בסיכון, אוכלוסייתו העולמית נמצאת במגמת ירידה.
באמריקה הצפונית ירד מספר הפריטים בכ-70%.
ברווז זה הוא חולף שכיח בשתי עונות - סתיו וחורף - במספרים קטנים.
בסתיו הוא נראה החל מסוף אוגוסט, כשהוא חולף מעל לים התיכון בלהקות קטנות, או כשהוא חונה במאגרי מים בפנים היבשת.
שני הזוויגים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.
החיזור וההזדווגות נעשים בתוך המים.
עונת הרבייה היא בין אפריל ליוני.
הנקבה מטילה 7–9 ביצים, והקן נבנה על הקרקע.
במקרה של הרס הקן על ידי טורף, הנקבה תטיל תטולה נוספת ("דגירת מילואים").
הנקבה דוגרת לבדה, ומשך הדגירה הוא בערך 22 - 24 ימים.
הצעירים נשארים עם אמם עד שכל גופם מתכסה בנוצות.
בערך חצי מהאפרוחים זוכים להגיע לבגרות מינית.
הברווז חד הזנב ממעט לפעול ביום, ואוכל בעיקר בשעות בין הערביים.
סביבת המחיה שלו היא נחלים, והוא מעדיף מים עמוקים יותר ממרבית הברווזים.
צווארו הארוך מותאם לאכילה מהבוץ שעל קרקעית הנחלים, ולעיתים הוא אף צולל על מנת לאסוף מזון.
כך הוא נמנע מתחרות על משאבי המזון עם מיני ברווזים אחרים, שאינם נוהגים כמתואר.
ברווז זה נחשב חששן למדי.
ברווז כרבולי (שם מדעי: Sarkidiornis) הוא סוג של ברווז ממשפחת הברווזיים החי באזורים הטרופיים של אפריקה שמדרום לסהרה, מדגסקר, הודו, דרום-מזרח אסיה ואמריקה הדרומית בביצות, נהרות ואגמים.
ברווזים אלה מזוהים בעיקר בזכות צווארם הגדול המנומר בשחור ועקב הבליטה הגדולה שעל מקורם.
בעבר היה בסוג מין יחיד - ברווז הבליטה אך תת-המין ברווז בליטה אמריקאי הופרד למין עצמאי.
ברווז קינמון (שם מדעי: Spatula cyanoptera) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים החי באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
הוא קיבל את שמו מצבעם המיוחד של ראשו וחזהו, הדומה לצבע קינמון.
ברווז זה הוא קרובה של המרית מאירואסיה.
לברווז זה 5 תת-מינים שאחד מהם כנראה נכחד:
במראהו הברווז דומה למין ברווז כחול-כנפיים (Spatula discors) המצוי באותם אזורים ולעיתים מתרבה איתו ברביית כלאיים.
הברווז מגיע לאורך 41 ס"מ, למוטת כנפיים של 560 מ"מ ולמשקל של 400 גרם בקירוב.
בדומה למרבית הברווזים הוא בעל דו-צורתיות זוויגית כאשר הזכרים בעלי נוצות בצבע חום-קינמון לאורכם עם כנפיים אפורות בעלות נוצות שחורות-בהירות לאורכם ובעלי גב כתום.
הראש גדול וצבעו חום-כהה עם מקור רחב ושחור הדומה למקור המרית, עיניים כתומות בעלות טבעת בולטת ואזור שת שחור.
הנקבה אפורה ומוסוות ובמראה דומה לנקבת הברכייה אם כי המקור רחב יותר.
הברווז נפוץ ברחבי ביצות ואגמים ממערב ארצות הברית ודרום קנדה ובחורף הם נודדים דרומה לקליפורניה, מקסיקו והאיים הקריביים אך נדירים באמריקה המרכזית.
הם נפוצים גם באמריקה הדרומית לאורך האנדים בטווח של מעל 4,000 מטר עד לארגנטינה ולאיי פוקלנד.
הברווז ניזון בעיקר מעשבים, צמחי מים שונים ומרכיכות וחרקים.
הברווז משכשך את מקורו הגדול במים ושולה את המזון במים הרדודים.
ברווז קיטור מגלני (שם מדעי: Tachyeres pteneres) הוא מין ברווז חסר יכולת תעופה ממשפחת הברווזיים.
הוא חי בדרומה של אמריקה הדרומית, בדרום צ'ילה לאורך החופים וכן בארכיפלג צ'ילואה וארץ האש, בקצה הדרומי של היבשת.
מין זה הוא הגדול מבין ברווזי הקיטור.
הוא מגיע לאורך 65–84 ס"מ, מוטת כנפיים של 85–110 ס"מ ומשקל של 3.5-7 ק"ג, כאשר הזכרים מעט יותר גדולים מהנקבות אך דומים להן במראה.
מוטת הכנפיים של הברווז קצרה מכדי לאפשר לו לעוף אך מסייעת לו לחתור במהירות במים.
צבעו אפור-כחול עם נקודות לבנות לאורך הגוף.
הרגליים והמקור הגדול כתומים ובולטים והראש כהה מעט משאר הגוף.
העיניים שחורות ומוקפות בטבעת לבנה, ממנה נמשך פס לבן עד אחורי הראש.
קצות הכנפיים לבנים וכך גם הזנב.
הברווזים חיים סביב חופים או אגמים קטנים ברחבי תפוצתם.
תפריטו של הברווז מתבסס על מזון מהחי אותו הוא תופס מתחת למים.
הוא ניזון מסרטנים שונים, רכיכות ימיות ומדגים.
בעונת הרבייה הוא יאכל חלזונות, חרקים, שטצדאים ושווה-רגלאים.
הזכרים אגרסיביים מאוד בעונת הרבייה ויגרשו כל פולש המתקרב לשטחם.
בשאר עונות השנה הם מתקהלים לצד עופות מים אחרים.
הם מקננים בצמחייה עבותה בקרבת המים, לעיתים בקנים טבעיים או בנקרות נטושות של פינגווינים.
הנקבה מטילה 4–11 ביצים הבוקעות תוך 28-40 יום.
הצעירים גדלים לצד הוריהם ומתחילים לשחות לאכול מגיל צעיר בכוחות עצמם.
הם מגיעים לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש.
לברווזים הצעירים או הביצים ישנם מספר טורפים: שחפיים, חמסניים, קרקרים, יסעורי ענק ושועלים.
לברווזים הבוגרים ישנם מעט טורפים.
ברווז כחול-כנפיים או מרית כחולת-כנפיים (שם מדעי: Spatula discors) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים החי באמריקה הצפונית וחורף באמריקה המרכזית ובצפון אמריקה הדרומית.
הוא קרוב למרית הצפונית ולמין ברווז הקינמון, איתו הוא מתרבה בתחומי מחייתו, ומשויך יחד איתם לסוג מרית.
ברווז זה מגיע לאורך 40 ס"מ, למוטת כנפיים של 58 ס"מ, ולמשקל 370 גרם בממוצע.
הזכר של ברווז זה בעל נוצות אדמדמות-אפורות ומעליהם נקודות שחורות רבות לאורך בטנו וחזהו.
הראש אפור עם מקור כחול כהה רחב וליד עינו ישנו פס לבן אופקי החוצה את הראש.
כפי ששמו מרמז, הכנפיים של הברווז כחולות אך הקצוות אפורים והחלק העליון לבן ומתחתיו ירוק.
הזנב חום והרגליים צהובות ובעלות קרום שחייה רחב.
לעומת הזכר הנקבה אפורה ומוסווית, מה שעוזר לה להיעלם מטורפים.
ברווז זה נפוץ לאורכה של אמריקה הצפונית מאלסקה עד נובה סקוטיה בצפון ודרומה לאורך רוב ארצות הברית עד לצפון טקסס, אך מתרחקים מדרום אלסקה ורכס הרי הרוקי ונפוצים בעיקר סביב חופי האוקיינוס האטלנטי.
עם זאת בחורף הברווזים נודדים דרומה לאורך קליפורניה, מקסיקו ואמריקה המרכזית ועד לצפון אמריקה הדרומית.
לעיתים נדירות יחצו את האוקיינוס האטלנטי לעבר אירופה.
תחום מחייתו של הברווז הוא בביצות, נהרות איטיים, אגמים ובריכות לאורך תפוצתו וגם בערבות עשב ואפילו בקרבת החוף.
הברווז צף על המים בעזרת נוצותיו השומניות והוא מסנן על פני המים צמחייה מימית, חרקים, סרטנונים ורכיכות.
עם זאת מרבית הזמן הוא מעדיף לרעות ביבשה מעשבים, דגניים וזרעים שונים או חרקים.
הברווז כחול הכנפיים מתרבה סביב ינואר עד פברואר.
הנקבה מקננת על גדות המים בקן עשוי מעשבים וצמחייה ובו מילה 8–10 ביצים הבוקעות בין 21 ל-27 יום.
עם זאת קנים רבים מושמדים בידי לשודדי ביצים ובעיקר בידי הראקון, בואש מפוספס ובואשן מזרחי וכן ממתקפות קויוטים, עורבים, עקעקים, עופות דורסים וטורפים דומים.
ברווז מוכתם-מקור (שם מדעי: Anas poecilorhyncha) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים המצוי במקווי מים מתוקים ממזרח אסיה עד הודו ופקיסטן.
הוא שייך לסוג ברווז וקרוב לברכיה.
משמעות שמו המדעי הוא: "ברווז בעל מקור מנוקד".
ישנם 2 תת-מינים למין ברווז זה:
Anas poecilorhyncha haringtoni - מצוי בטבע במיאנמר ובדרום-סין וסביבתה.
כמה חוקרים משייכים את המין ברווז מוכתם-מקור מזרחי (Anas zonorhyncha) החי בסביבות הונג קונג, לתת-מין הכלול במין זה.
ברווז זה בעל פלומה לבנה משורטטת באפור והכנפיים שלו כהות עד שחורות.
הצוואר לבן ומחלקו העליון עד הפנים הוא אפור-לבן מנומר.
המקור שחור עם קצה צהוב בולט, בליטה אדומה, המתפשטת עד קצה הראש, ופס שחור לאורך העיניים.
כפות הרגליים ורודות וחלקם הפנימי של הכנפיים ירוקות.
אין הבדלי זוויגים בין הזכרים לנקבות, אך הצעירים חומים וכהים יותר מהבוגרים.
הברווזים חיים בחבורות קטנות סביב אגמים וביצות לאורך אזורים טרופיים במזרח אסיה, דרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה, והם מתרחקים ממקווי המים לעיתים נדירות.
כמה מהאוכלוסיות המזרחיות החלו לנדוד צפונה בקייצים בשנים האחרונות.
הברווז צמחוני וניזון בשעות בין הערביים והערב מצמחי מים, אצות, תולעים ומזון דומה שהוא מסנן עם מקורו הרחב.
הם גם ניזונים מיבולי אורז, ולעיתים נרדפים בשל כך.
באזורים מסוימים באסיה צדים את הברווזים דרך קבע.
טורפים נוספים של הברווז כוללים עופות דורסים, כלביים, חתוליים, נחשים, תנינים ולוטרות.
את האפרוחים טורפים אויבים נוספים כמו עורבים ושחפים.
ברווז צהוב-מקור (שם מדעי: Anas undulata) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים, המצוי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בדרום ובמזרח אפריקה.
ברווז זה הוא קרובם של השרשיר ושל הברכייה, איתם מספר אוכלוסיות מתערבבות ומכליאות לעיתים, והוא מגיע לאורך 51 עד 58 סנטימטרים בממוצע, כששני הזוויגים דומים במראה.
הברווז אפור עם כתמים חומים מנומרים עליהם.
הראש שחור והמקור צהוב ורחב בעל קצה כהה.
הרגליים אפורות עם קרומי שחייה וקצוות הכנפיים לבנות אך בעלות קצוות ירוקים או כחולים-ירוקים מבחוץ.
הברווז מצוי בסביבות מים מתוקים באזור חיותו ולעיתים ינדוד בלהקות גדולות למקווי מים מקומיים.
דבר זה קורה בעיקר בעונת היובש בחלקים שונים של אפריקה, בהם האגמים מתייבשים קבוע.
הוא מצוי לאורך מקווי מים פתוחים סמוך לצמחי מים והוא ניזון בשכשוך בדומה לברכיה מצמחייה מיימית, אצות ובעלי חיים קטנים.
לרוב הוא אוכל בשעות הערב או בין הערביים.
הברווז מצוי לעיתים גם בפרברים, פארקים ואגמים עם סכרים.
הוא מקנן על המים בקן עשוי מצמחייה מיימית והנקבה מטילה בקן 6 עד 12 ביצים.
ברווז לבן-לחיים (שם מדעי: Anas bahamensis) הוא מין של ברווז ממשפחת הברווזיים, החי באמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, דרום פלורידה והאיים הקריביים באזורים הטרופיים.
הוא סווג לראשונה ב-1758 בידי קארולוס לינאוס.
בדומה לברווזים דרומיים רבים, גם אצל מין זה הזוויגים זהים.
לשניהם נוצות חומות-כתומות בהירות, מסורטטות בשחור, וכנפיים וכיפת ראש כהים יותר.
הלחיים לבנות והמקור רחב ואפור עם בליטה ורודה בקדמתו.
הצעירים חסרים את הבליטה הזו.
ברווז לבן לחיים ייחודי במראהו ואין כל בעיה להבחין בינו לבין מיני ברווזים אחרים.
ברווז זה ניזון משפת המים בשכשוך ומחפש צמחי מים או פלנקטון ויצורי מים קטנים אחרים.
לעיתים נראים פרטים לבקנים באוכלוסייה.
הברווז חי בסביבות שונות מאגמים עד לגונות, שפכי נהרות וביצות מנגרובים ואף בחופי הים.
הוא מקנן בקן עשוי צמחייה ליד שפת המים.
Anas bahamensis bahamensis - מצוי בקריביים ונודד גם לדרום פלורידה.
מתרבה בארגנטינה אך נודד צפונה בחורף.
ברווז השווה מיליון הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1975 בבימויו של וינסנט מקוויני, עם דין ג'ונס, טוני רוברטס וסנדי דאנקן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפור של טד שנכתב בהשראת משל איזופוס על התרנגולת שהטילה ביצי זהב, מציאת מקור עושר, התפרעות וחזרה לחיים הקודמים.
למרות שמו של הסרט בעברית, העלילה מתמקדת בברווזה ממין נקבה.
דין ג'ונס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
סנדי דאנקן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה ביותר.
אלברט דולי (דין ג'ונס) עובד כחוקר במכון ביולוגי.
הוא חוקר התנהגות של בעלי חיים.
אלברט שקוע בחובות ומסרב לתת כסף לבנו ג'ימי (לי מונטגומרי) שרוצה לרכוש גור כלבים.
אשתו קייטי מכינה לו רסק תפוחים לעבודה כדי שיחסוך הוצאה על אוכל.
היא טועה במרכיבים ומוסיפה חרדל ו אבקת קארי.
אלברט זורק את השקית בחדרו וברווזה המשמשת אותו למחקר במעבדה טועמת את הרסק, מתחילה להתפרע ונכנסת לחדר הרנטגן, שם היא נחשפת לקרינה.
מנהל המעבדה ד"ר גוטליב (ג'ק קרושן) כועס ופוקד על אלברט לסלק את הברווזה ולקחת אותה לביתו.
הבן ג'ימי, המאוכזב מזה שאין לו כלב, מתאהב לבסוף בברווזה וקורא לה "צ'רלי".
צ'רלי בורחת לחצרו של השכן פינלי הופר (ג'ו פלין), וכלבו של פינלי נובח עליה ופותח במרדף, שבסופו פינלי ואלברט מוצאים את עצמם בתוך הבריכה.
לאחר מכן צ'רלי מטילה כמה ביצים.
להפתעתו, אלברט מוצא בתוכן חלמון עשוי זהב טהור.
הוא מערב בזה את ידידו עורך הדין פרד (טוני רוברטס).
קייטי, שעדיין לא מודעת ליכולותיה החדשות של צ'רלי, רוצה להיפטר ממנה ומוסרת אותה לחקלאי בשם פורדהם (ארתור האניקאט).
כאשר אלברט מגלה את הדבר, כל המשפחה מגיעה אל פורדהן, במטרה את צ'רלי מבין מאות הברווזים הדומים.
בהמשך מסתבר שלצ'רלי יש התניה פבלובית לנביחות כלב, ובכל פעם שהיא שומע זאת היא מטילה ביצה עם חלמון זהב.
אלברט מסיק שהדבר הוא ככל הנראה תוצאה של השחיפה לקרינה במעבדה.
משפחת דולי מתחילים למכור את חלמוני הזהב לצורפים, ובמהרה פורעים את כל חובותיהם.
אלברט קונה מכונית מהודרת והמשפחה מתחילה לחיות חיי מותרות.
השמועה על הזהב שמופץ עושה גלים בכל העולם, ומגיעה עד הנשיא ניקסון, שמטיל על רטלדג' (ג'יימס גרגורי), מנהל רשות המיסים, למצוא את מקור הזהב.
פינלי, שעובד במשרד האוצר, בולש אחרי אלברט ומגלה למנהל רטלדג' את מקור הזהב.
אנשי משרד האוצר מבצעים חיפוש בביתו של אלברט, אבל ג'ימי בורח עם צ'רלי.
בתום מרדף משעשע ברחובות העיר, ג'ימי מוצא את עצמו תלוי על סולם בגובה רב, אך אלברט מציל אותו.
לבסוף נערך משפט לאלברט בגין הפצת זהב לא חוקי.
השופט מזמן את צ'רלי, ואלברט נובח לעומתו.
אולם, בשלב זה נראה כי האפקט של קרינת הרנטגן נעלם.
צ'רלי מטילה ביצה, והשופט פותח אותה ומוצא בתוכה חלמון רגיל.
אלברט מזוכה מכל אשמה וחוזר לחיים נורמליים עם משפחתו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותדין ג'ונסאלברט דוליביולוגטוני רוברטספרד היינסעורך דיןסנדי דאנקןקייטי דוליג'ו פליןפינלי הופרשכןלי מונטגומריג'ימי דוליארתור האניקאטמר פורדהםחוואיג'יימס גרגורירטלדג'מנהל רשות המיסים
ברווזן (בַּרְוָזָן) או פלטיפוס (שם מדעי: Ornithorhynchus anatinus) הוא מין יונק ייחודי בעל פה הדומה למקור ומטיל ביצים המשתייך למשפחת הברווזניים.
זהו המין היחיד בסוגו והיחיד החי במשפחה, אף שבעבר היה סוג נוסף – האובדורודון (Obdurodon).
הברווזן מוגדר מאובן חי, והוא בין היונקים המיוחדים בעולם: הוא שייך לסדרת יונקי הביב שכיום רק הוא והקיפודניים נמנים עימה.
בני סדרה זו מטילים ביצים במקום להמליט גורים, וטמפרטורת הגוף שלהם נמוכה בהרבה משאר היונקים.
הוא נמנה גם עם הקבוצה הנדירה של יונקים ארסיים.
הברווזן חי באוסטרליה וסביבתה בלבד.
הברווזן נתגלה לראשונה לאירופאים באוסטרליה בשנת 1798. המושל השני של ניו סאות' ויילס, קפטן ג'ון האנטר, שלח לממלכת בריטניה הגדולה חתיכת עור של ברווזן ורישום בדמותו.
בתחילה המדענים הבריטיים היו בטוחים כי מדובר במתיחה.
כך למשל, ג'ורג' שאו (1751–1813), בוטניקאי וזואולוג אנגלי, פרסם את התיאור הראשון של בעל החיים הייחודי בכתב העת "Naturalist's Miscellany" בשנת 1799, ובו טען כי קשה שלא להטיל ספק באמינות הגילוי.
גם רוברט נוקס האמין כי ייתכן ומדובר בפחלוץ שהוכן בידי מספר אסייאתים.
גופו של הברווזן נראה כגופה של חיה דמוית-בונה שנתפר לה מקור של ברווז.
שאו אף ניסה לבדוק השערה זו, ובעזרת מספריים ניסה למצוא תפרים בגוף הברווזן.
שמו האנגלי של הברווזן, "Platypus", נגזר מן המילים היווניות "πλατύς" (בתעתיק: "פלאטיס", כלומר רחב ושטוח) ו-"πους" (בתעתיק: "פוס", כלומר כף-רגל), ויחד – "כף רגל שטוחה".