tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בביקורת זו של מלאכי ראו חז"ל איסור להקריב סוגים שונים של קורבנות בעלות מומים שונים, איסור זה ידוע גם בשם 'הקריבהו נא לפחתך'.
נחלקו הראשונים בשאלה האם קרבן שטעון ביקור ארבעה ימים ולא ביקרו אותו, ולא היו בו מומים, כשר או פסול.
מדברי התוספות נראה שאם לא ביקרו הקרבן פסול.
לעומת זאת מדברי ראשונים אחרים נראה שהביקור אינו מעכב.
וכך סוברים גם אחרונים רבים.
ביקור נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג בטורקיה נערך ב-9 במרץ 2022 ועד למחרת.
הביקור היה חלק טקסי בתהליך חידוש היחסים בין שתי המדינות לאחר עשור של מתיחות, שבמהלכו הורדו יחסי ישראל–טורקיה לרמת משרדי קישור בלבד.
הוא זכה להתייחסות רבה בתקשורת הישראלית והטורקית.
במהלך הביקור נפגש הרצוג עם ארדואן והתארח בארמון דולמאבהצ'ה באיסטנבול, ונפגש עם נציגי יהדות טורקיה.
הרצוג היה למנהיג הישראלי הראשון שבא לביקור בטורקיה מאז שנת 2008. הביקור סימן תפנית אסטרטגית ביחסי ישראל–טורקיה, לאחר עשור של מתיחות דיפלומטית.
קבלת הפנים הרשמית בארמון הנשיאות באנקרה הייתה חמה, ושיקפה את רצונה של טורקיה להתקרב לישראל, בין היתר מתוך שיקולים כלכליים ואזוריים.
הביקור סלל את הדרך להחזרת השגרירים ולהידוק שיתוף הפעולה הביטחוני והמודיעיני, כמו גם ייצב את מעמדה של ישראל כשותפה לגיטימית במזרח התיכון, מול מדינה מוסלמית מרכזית החברה בנאט"ו.
בכך, שימש הביקור נקודת ציון בתהליך הנורמליזציה בין המדינות, וביסס תשתית לשיתופי פעולה עתידיים.
החל מ-1986 ועד ראשית העשור הראשון של המאה ה-21 נחשבו ישראל וטורקיה בעלות קרבה מיוחדת.
עם התחזקות הגורמים האסלאמיים בטורקיה ועליית רג'פ טאיפ ארדואן לשלטון בבחירות בשנת 2002 היא הלכה והתקרבה לאסלאמיסטיים, ויחסיה עם ישראל הצטננו.
שיא השפל ביחסים חל ב-2010 בעקבות אירועי המשט לעזה בהובלת ארגון "IHH" ובתמיכת ממשלת טורקיה, שלאחריהם הורידה טורקיה את דרג היחסים.
בשנים שלאחר מכן הגבירה טורקיה את תמיכתה בחמאס ובארגונים פלסטינים נוספים, והובילה החלטות אנטי-ישראליות בפורומים הבינלאומיים.
באוגוסט 2020, טורקיה הביעה התנגדות להסכם הנורמליזציה שנחתם בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות.
משרד החוץ הטורקי פרסם הודעה לפיה "ההיסטוריה לא תסלח לאיחוד האמירויות על ההסכם", והודגש כי לפלסטינים שמורה הזכות להגיב להסכם בעוצמה שיבחרו.
בהמשך אף נמסר כי נשקלת אפשרות לסגירת השגרירות הטורקית באיחוד האמירויות.
בתגובה, ישראל הביעה את תמיכתה ביוון לנוכח פלישות טורקיה למים הטריטוריאליים היווניים.
עם כניסתו של יצחק הרצוג לתפקיד נשיא מדינת ישראל, התקשר ארדואן לברך אותו.
מאז ניסה להרצוג להתניע מהלכים לחימום היחסים בין המדינות.
במהלך חצי השנה הראשונה לתפקידו דווח על שיחות ידידותיות רבות ועל קשר אישי בין השניים.
ב-9 בנובמבר 2021 נעצר זוג תיירים ישראלים, לאחר שצילמו את מעונו של נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן.
בעקבות זאת המטה לביטחון לאומי הוציא אזהרת מסע לטורקיה.
ב-18 בנובמבר 2021 הזוג שוחרר ושב לישראל.
באותו יום שוחח ראש ממשלת ישראל, נפתלי בנט, עם נשיא טורקיה.
זו הייתה השיחה הראשונה בין מנהיגי ישראל וטורקיה, מאז שנת 2013. עם הפשרת היחסים בין המדינות, בינואר 2022 דווח כי במהלך שיחה בין ארדואן להרצוג, הציע ארדואן להרצוג להיפגש עימו באנקרה.
כלי תקשורת ישראלים רבים ראו בזאת כ"תחילתה של ההתחממות המחודשת ביחסי ישראל-טורקיה".
בצהרי יום רביעי, 9 במרץ 2022, נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג ורעייתו מיכל הרצוג נחתו באנקרה.
לאחר שהניח זר על קברו של אבי האומה הטורקית מוסטפא כמאל אטאטורק, התקיים טקס קבלת הפנים שנערכה לנשיא הרצוג בארמון הנשיאות באנקרה, במופע טקסי רב־רושם.
ההכנות המדוקדקות מצד הממשל הטורקי נועדו להעניק להרצוג את מרב הכבוד, כאמצעי להדגשת חשיבות המהלך בעיני טורקיה, ולשקף את רצונה הממשלה להדגיש את חשיבות האירוע מבחינה מדינית.
זאת מתוך כוונה לסיים את העכירות שאפיינה את יחסי המדינות בתקופת נתניהו, ולפתוח דף חדש של פיוס ושיתוף פעולה.
הטקס הממלכתי המלא כלל פרישת שטיח אדום, משמר כבוד, תזמורת צבאית טורקית ניגנה את ההמנון הלאומי "התקווה", ודגלי ישראל הונפו לצד הדגלים הטורקיים ברחבת הארמון, וברקע נורו מטח כבוד בירי 21 תותחים.
משמר הכבוד כלל חיילים בלבוש היסטורי מייצג של תקופות שונות באימפריה העות'מאנית.
מדובר בפרקטיקה ייחודית שאותה שומר ארדואן לאירועים בעלי משמעות סמלית, והענקתה לאורח ישראלי הבהירה את גודל השינוי.
גם הנפת הדגלים בולטת, היות שזהו מפגן טעון במדינה מוסלמית שבה הסוגיה הפלסטינית זוכה לרגישות ציבורית רבה.
קבלת הפנים, כמו גם ההצהרות שנמסרו במהלכה, שיקפו שאיפה לנורמליזציה בין המדינות, ונשאו אופי סמלי לצד תכלית מדינית, תוך הדגשת הפוטנציאל לשיקום האמון ולביסוס תשתית לקשרים יציבים.
לאחר טקס קבלת הפנים הרצוג פרסם ברשת החברתית "טוויטר": "אני מודה לנשיא טורקיה ארדואן על קבלת הפנים החמה בארמונו.
אני מאמין שכל העמים, הדתות והמדינות יכולים וצריכים לחיות באזורנו בשלום, וכי שותפויות יביאו עימן ברכה ושגשוג עבור כולנו".
לאחר קבלת הפנים נכנסו הרצוג וארדואן לפגישה אישית בארמון.
השיחות הפרטיות הממושכות הוגדרו כ"חמות ופתוחות".
שניהם הדגישו את הצורך "לשקם את האמון" ולהשאיר את המשקעים מאחור, ואת מחויבותם לקידום דיאלוג ולבחינת תחומים פוטנציאליים לשיתוף פעולה, בהם אנרגיה, ביטחון, סחר ונושאים אזוריים אחרים.
הביקור זכה לסיקור נרחב בתקשורת הטורקית והבינלאומית.
עיתונים מובילים בטורקיה כמו "הורייט" ו-"Daily Sabah" הציגו את המפגש כהזדמנות נדירה, ואף פרשנים ביקורתיים למשטר הדגישו את הממד ההיסטורי של האירוע.
כלי תקשורת מערביים הדגישו את העובדה שזהו הביקור הרם ביותר של נציג ישראלי מאז התקרית במשט המרמרה (2010), ואת השלכותיו על האזור כולו.
בתום הפגישה, כינסו המנהיגים מסיבת עיתונאים, ארדואן התחיל לנאום בטורקית ולאחר מכן נאם הרצוג בעברית.
שניהם הצהירו כי פסגה זו היא "נקודת מפנה ביחסים בין טורקיה לישראל" והביעו תקווה לשיקום היחסים.
עם זאת, ארדואן בהצהרתו הוסיף גם שהסכסוך הישראלי–פלסטיני היה אחד הנושאים המרכזיים בפגישה, וכי הציג בפני הרצוג את החשיבות שמייחסים בטורקיה להפחתת המתיחות בין ישראל לפלסטינים, והדגיש את המעמד הייחודי שהטורקים מייחסים לירושלים ולשמירת מסגד אל-אקצא.
בבוקרו של יום חמישי ביקר בבית הכנסת המרכזי של איסטנבול, אליו הוא התקבל בתרועות שופר וקיבל בו עלייה לתורה.
את הביקור ליוו הרב הראשי של הקהילה הרב יצחק חליבה, סגן שר התרבות והתיירות הטורקי אחמט מיסבח דמירג'ן, נשיאי הקהילה היהודית איזק אברהם וארול כהן, ז'אק אשכנזי קונסול הכבוד באיזמיר ושליח חב"ד בטורקיה הרב מנדי חיטריק.
בצהרי אותו יום, בשעה 14:00, עלו הרצוג ורעייתו לטיסה חזרה לישראל.
במסגרת הביקור הוסכם בין ישראל לטורקיה כי טורקיה תחזיר לישראל את כתובת השילוח ששוכנת במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול, ובתמורה ישראל תעביר לטורקיה, פריט ארכאולוגי עתיק.
השפעת הביקור על יחסי טורקיה–ישראל
עצם קבלת הפנים הפומבית והחגיגית שנערכה, במדינה שבעבר הייתה מזוהה עם עוינות כלפי ישראל, לא הייתה מובנת מאליה.
היא נועדה לשדר מסר רב-ממדי לקהלים שונים – בתוך טורקיה ומחוצה לה.
לעולם המוסלמי, המסר הוא שטורקיה מוכנה לפשרות ולהידברות עם ישראל, גם כאשר קיימים חילוקי דעות חריפים בסוגיה הפלסטינית.
זהו ניסיון לשדר גישה פרגמטית יותר, המעדיפה שיתופי פעולה אזוריים על פני עימותים אידאולוגיים.
למערב בכלל ולארצות הברית בפרט, טורקיה מאותתת כי היא עדיין שחקן אחראי, בעל שיקול דעת, המעדיף יציבות אזורית ומעוניין לטפח יחסים פרגמטיים עם שותפות אסטרטגיות.
בכך, היא מבקשת לבסס מחדש את תדמיתה כגורם ממתן בזירה הבינלאומית.
לציבור הטורקי, מדובר במסר של תקווה להתאוששות כלכלית – דרך חידוש קשרים מועילים עם מדינות מפתח באזור.
ההדגש כאן הוא על תועלות מעשיות שיביאו שיפור ממשי לחיי היומיום של האזרחים.
ולבסוף, לישראל מועבר מסר של הזמנה לחדש את היחסים ושימור האינטרסים של שני הצדדים.
בחודשים שלאחר הביקור, מגמת ההתחממות ביחסים בין טורקיה לישראל נמשכה.
במאי 2022, הגיע לישראל שר החוץ של טורקיה, מבלוט צ'בושולו, בפעם הראשונה מזה 15 שנה, ונפגש עם שר החוץ יאיר לפיד, ועם שר התיירות יואל רזבוזוב.
ב-17 באוגוסט, הודיעו שתי המדינות על החזרת השגרירים וחידוש היחסים הדיפלומטיים במלואם.
לאחר ארבע שנים של הקפאת היחסים הדיפלומטיים מסרה אירית ליליאן את כתב ההאמנה לנשיא טורקיה ארדואן, והחלה ממלאת באופן רשמי את תפקיד שגרירת ישראל בטורקיה.
חודשים ספורים לאחר מכן, בינואר 2023, שאקיר אוזקן טורונלר מסר את כתב האמנה שלו לנשיא יצחק הרצוג, ומינויו כשגריר טורקיה בישראל נכנס לתוקף רשמית.
בפברואר 2023 פקדה רעידת אדמה קשה את אזור דרום טורקיה, וישראל שלחה משלחת של מאות אנשים שעסקו בחילוץ והצלה ובסיוע רפואי והומניטרי במסגרת "מבצע ענפי זית".
מאז חזרת נתניהו לשלטון, יחסי ישראל–טורקיה עברו ממצב של התחממות זהירה אל עבר עימות דיפלומטי, וביתר שאת על רקע מלחמת חרבות ברזל.
הן בקרב השלטונות והן בקרב האזרחים התגברו עמדות התומכות בטרור נגד ישראל.
ארדואן אמר בנאומו בפרלמנט הטורקי, כי "חמאס אינו ארגון טרור אלא תנועת שחרור שמנהלת מלחמה כדי להגן על אדמתה", וביטל את הגעתו המתוכננת לישראל.
ב-28 באוקטובר 2023, בעצרת תמיכה ענקית בתושבי רצועת עזה, שארדואן עודד הגעה אליה ואף השתתף בה בעצמו, הוא נשא את הדברים הבאים: "חמאס לא ארגון טרור, אבל את, ישראל, כובשת"; "ישראל עומדת מאחורי ה-PKK גם בכסף וגם בנשק.
ב-28 באוקטובר 2023, בעקבות הצהרתו כי "ישראל מבצעת פשעי מלחמה", הוחזרה מטורקיה השגרירה אירית ליליאן יחד עם שאר הנציגים הדיפלומטים.
ב-4 בנובמבר 2023, משרד החוץ הטורקי הודיע כי השגריר בישראל, סאקין אוזקן טורונלר, יחזור לאנקרה.
ב-2 באוגוסט 2022 ביקרה ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, בטאיוואן, יחד עם 5 חברי המפלגה הדמוקרטית.
הביקור התרחש עד 3 באוגוסט, והוא היה חלק מסיור במספר מדינות במזרח אסיה.
נכון לבוקר 2 באוגוסט, עוד לא היה ברור האם המשלחת תגיע לטאיוואן.
נציג הבית הלבן לביטחון לאומי, ג'ון קירבי, אמר בערב 1 באוגוסט כי סין עלולה להגיב במתקפת טילים באזור טאייוואן או לבצע כל פעולה צבאית אחרת כדי להראות את אי הסכמתה לביקור של משלחת אמריקאית בטאיוואן.
במקביל, אמר קירבי כי ארצות הברית לא מפחדת מאיומים מסין ולא תשב בחיבוק ידיים במקרה של תוקפנות כלשהי.
למרות האיומים מסין, נחתה פלוסי בטאיוואן עם משלחתה בשעה 22:43, בערב של 2 באוגוסט באמצעות מטוס צבאי.
המשלחת כללה 5 חברים בבית הנבחרים מטעם מפלגה הדמוקרטית: גרגורי מיקס, ראג'ה קרישנאמורת'י, סוזן דלבנה, אנדי קים ומארק טאקאנו.
המשלחת התקבלה על ידי שר החוץ הטאייווני ג'וזף וו .
ב-3 באוגוסט נפגשה פלוסי עם צאי יינג-ון, נשיאת טאיוואן.
לאחר מכן, הלכה פלוסי לפרלמנט של טאייוואן.
פלוסי עזבה את טאייוואן בשעה 18:00, בערב של 3 באוגוסט.
ראש ממשלת אוסטרליה, אנתוני אלבניזי, אמר כי "איננו רוצים לראות שינוי חד צדדי בסטטוס קוו".
ראש ממשלת ניו זילנד, ג'סינדה ארדרן, אמרה כי "דיאלוג ודיפלומטיה זה מה שאנחנו צריכים בזמנים מתוחים אלה".
דובר הקרמלין שברוסיה התנגד לביקור ואמר: "מה שקשור לביקור הזה והנסיעה הפוטנציאלית לטייוואן הוא פרובוקציה טהורה".
בפגישה של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, שהשתתפו בה 27 מדינות, כולל ארצות הברית, הזהיר האיגוד שהמתחים עלולים להוביל ל"עימותים פתוחים ולהשלכות בלתי צפויות", וקרא לאיפוק מרבי.
לאחר פגישה עם פלוסי, ראש ממשלת יפן פומיו קישידה תיאר את שיגורי הטילים של סין כ"בעיה רצינית לביטחון ארצנו ולביטחון עמנו" וכי "לפעולותיה של סין בהזדמנות זו יש השפעה רצינית על השלום והביטחון של האזור והקהילה הבינלאומית, וצריך להפסיק לאלתר את התרגילים הצבאיים".
הוא הוסיף כי ארצות הברית ויפן יעבדו יחד כדי לשמור על שלום ויציבות במצר טאיוואן.
בקוריאה הצפונית מתחו ביקורת על הביקור, אותו תיארו כ"התערבות לא זהירה".
בנוסף, הודיעו שאסור להפעיל כוח חיצוני בעניין טאיוואן, וכי מדינתם תומכת באופן מלא בסין.
גם פקיסטן הודיעה שהיא תומכת בסין, ומגנה את הביקור.
שרת החוץ של בריטניה, אליזבת טראס, הודיעה כי תגובתה של סין לביקור לא הולמת, וכי הביקור היה הגיוני לחלוטין.
הרפובליקה העממית של סין הגיבה בחריפות על האירוע, לאחר שציינה פעמים רבות בצורות שונות כי ביקורו של פקיד אמריקאי בכיר בטאיוואן ייחשב כהפרה של השלמות הטריטוריאלית, הריבונות והאינטרסים האסטרטגיים של סין, משום שסין רואה בטאיוואן חלק ממנה.
בשיחה טלפונית בין נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ונשיא סין שי ג'ינפינג, הזהיר ג'ינפינג כי ארצות הברית "תשחק באש" אם ביידן יאפשר לפלוסי לבקר בטאיוואן.
ב-2 באוגוסט, אמר שגריר סין באו"ם, ג'אנג ג'ון, כי ביקור כזה הוא פרובוקטיבי ויערער את יחסי סין-ארצות הברית.
שגריר ארצות הברית בבייג'ינג ניקולס ברנס זומן על ידי משרד החוץ הסיני, כדי למחות על ביקורה של פלוסי.
דוברת משרד החוץ בסין גינתה את הביקור, ואמרה: "לפוליטיקאים מסוימים לא אכפת מכלום בלבד רווחים אנוכיים ומשחקים גלויים באש בשאלת טייוואן".
משרד ההגנה הלאומית של טאיוואן דיווח כי ב-2 באוגוסט טסו 21 מטוסי קרב של חיל האוויר של צבא השחרור העממי (חיל האוויר הסיני) בשטח האווירי של טאיוואן.
עוד דיווח המשרד, שיום לאחר מכן, ב-3 באוגוסט, טסו מעל שטחם האווירי 27 מטוסים של חיל האוויר הסיני.
בליל 2 באוגוסט, מספר שעות לאחר נחיתת המשלחת בטאיוואן, סין החלה בתרגילים משותפים לחיל הים של צבא השחרור העממי וחיל האוויר בגבול טאיוואן.
כמו כן, בוצע ירי ארטילרי באש חיה במצר טאיוואן.
בנוסף, סין הודיעה שהם יערכו תרגילים צבאיים באזורים המקיפים את טאיוואן בין 4 באוגוסט ל-7 באוגוסט.
ב-5 באוגוסט הודיע משרד החוץ הסיני כי הטיל סנקציות על פלוסי ומשפחתה הקרובה בתגובה לביקורה בטייוואן.
לא ידוע מה יגרמו הסנקציות הסיניות נגד פלוסי.
בנוסף סין הטילה מספר סנקציות על ארצות הברית.
ראש ממשלת הונג קונג, ג'ון לי, הביע את התנגדותו הנחרצת למעשיה של פלוסי לאחר ביקורה בטייוואן.
הוא טען שביקורה של פלוסי ערער את הריבונות והסמכות הטריטוריאלית של סין, איים על השלום והיציבות ברחבי מצר טייוואן והפר באופן חמור נורמות בסיסיות השולטות ביחסים בין-לאומיים.
הוא גם הדגיש שממשלת הונג קונג מתנגדת נחרצות לכל התערבות חיצונית בענייניה הפנימיים של סין.
בארצות הברית, הסנאטורים הרפובליקנים הפגינו תמיכה נדירה בפלוסי.
למנהיג הרפובליקאי בסנאט, מיץ' מקונל, הצטרפו 25 סנאטורים רפובליקנים נוספים שהביעו תמיכה במסעה של פלוסי לטאיוואן.
הסנאטורים תיארו את הביקור כתואם למדיניות ארצות הברית לגבי שלמותה של סין.
בשנת 1994 ביקרה מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת השנייה ברוסיה, והייתה בכך למונרך הבריטי הראשון לבקר ברוסיה.
מסעה של המלכה כלל ביקור בן ארבעה ימים, לצד בעלה, דוכס אדינבורו הנסיך פיליפ.
אליהם התלווה גם דאגלס הרד, מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים.
הביקור החל ב-17 באוקטובר והסתיים ב-20 באוקטובר 1994, והיה אחד מביקוריה החשובים של המלכה מחוץ למדינתה.
קודם לכן, המונרך הבריטי היחיד שהגיע לרוסיה היה המלך אדוארד השביעי בשנת 1908. אך הוא לא דרך על אדמת רוסיה, אלא פגש את הצאר ניקולאי השני על היאכטה המלכותית, מחוץ לנמל הבלטי בטאלין, אסטוניה, אז חלק מהאימפריה הרוסית.
רצח קיסר רוסיה ניקולאי השני ומשפחתו בקיץ 1918 מנע כל אפשרות של ביקורי משפחת המלוכה הבריטית ברוסיה ובברית המועצות.
בשנת 1967, כאשר נשאל הנסיך פיליפ האם הוא ייסע למוסקבה כדי לעזור להקל על מתחי המלחמה הקרה, הוא השיב שהוא "מאוד אוהב לנסוע לרוסיה" למרות ש"הממזרים רצחו חצי מהמשפחה שלי".
בספטמבר 1973 השתתף הנסיך פיליפ באליפות אירופה ברכיבה על סוסים בקייב כנשיא הפדרציה הבינלאומית לרכיבה על סוסים עם בתו, הנסיכה אן.
הם היו לבני משפחת המלוכה הבריטית הראשונים שביקרו בברית המועצות מאז רצח ניקולאי השני.
ב-1989 ערך מנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב, ביקור רשמי בבריטניה, בו פגש את המלכה.
המלכה וגורבצ'וב נפגשו שוב ביולי 1991 בפסגת ה-G7 ה-17 בלונדון.
למרות זאת סירבה המלכה להזמנתו של גורבצ'וב לבקר בברית המועצות.
רק לאחר פירוק ברית המועצות, ביקר הנסיך צ'ארלס בסנקט פטרבורג במאי 1994, והמלכה נעתרה להזמנת נשיא רוסיה בוריס ילצין לבקר במדינה באוקטובר 1994.
התקשורת הרוסית התמקדה במלכה ובפופולריות שלה בבריטניה, כאשר סיקור הביקור בעיתונות ובטלוויזיה נמשך מספר ימים.
רוסיה תוארה על ידי ה"וושינגטון פוסט" כנמצאת בעיצומה של "פריחה מיני-מונרכיסטית", כאשר כמה סקרים הראו כי עד 18% מהרוסים הצביעו בעד החזרת המונרכיה.
הנסיך פיליפ אמר שהמלוכה שגשגה בבריטניה בשל היותה א-פוליטית בעוד שהצאר "היה, לפי החוקה, אוטוקרטי." פיליפ לא היה משוכנע שאנשים ברוסיה ירצו לחזור למונרכיה, למרות נוכחותן של מפלגות מונרכיסטיות ואמר "האם הם מעמידים פנים או שבאמת הם רוצים לחזור?
כי אני לא חושב שזה תענוג בלתי פוסק."
ראש ממשלת רוסיה ויקטור צ'רנומירדין לא חזר כמתוכנן מחופשה באתר הנופש סוצ'י ב כדי לקבל את פני המלכה, למרות שהיה רשום בפרוטוקול הבריטי הרשמי כמי שיקבל את פני אליזבת השנייה.
שר החוץ של רוסיה, אנדריי קוזירב, היה אמור לקבל גם הוא את המלכה אך לא חזר מניו יורק, שם השתתף בפגישות בארגון האומות המאוחדות בנושא עיראק.
על פי הדיווחים, קוזירב כעס על מקבילו הבריטי דאגלס הארד על שדחה את תוכניותיה של רוסיה לפתור את העניין העיראקי, על רקע אירועי מלחמת המפרץ הראשונה.
אליזבת השנייה התקבלה בנמל התעופה הבין-לאומי ונוקובו במוסקבה על ידי סגן ראש ממשלת רוסיה אולג סוסקובץ ומשמר כבוד.
ילצין ואשתו, נאינה, קיבלו את פני הזוג המלכותי באופן רשמי באולם גאורגי הקדוש בארמון הקרמלין הגדול.
הזוג המלכותי שהה ב כאורחיו של ילצין.
המלכה השתתפה בהופעה של ג'יזל בבלט הבולשוי, כשהיא יושבת ב"תיבת הצאר" מתחת לסמל ברית המועצות.
למחרת סיירה המלכה בקרמלין וב וביקרה בבית ספר האנגלי במוסקבה לפני שהשתתפה במשתה ממלכתי בהנחיית הנשיא ילצין.
בסעודה פנתה המלכה לילצין ואמרה, "אתה ואני בילינו את רוב חיינו באמונה שהערב הזה לעולם לא יכול לקרות.
אני מקווה שאתה שמח כמוני להוכיח שטעינו".
היא הניחה זר על קבר החייל האלמוני ליד חומת הקרמלין לזכר חללי מלחמת העולם השנייה.
אליזבת השנייה פגשה את ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב מחוץ לקתדרלת בזיל והיא גם פגשה את הפטריארך אלכסיי השני, מנהיג הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
המלכה טסה לסנקט פטרבורג ב-19 באוקטובר, שם ביקרה בקתדרלת פטרופבלובסקיה, הלכה לכנסייה קתולית ופגשה ילדים יתומים מקומיים.
אליזבת עזבה את רוסיה על סיפון יאכטה ב-20 באוקטובר 1994. לפני שחזרה לבריטניה ערכה ביקור רשמי בפינלנד.
בוריס ילצין אמר כי הביקור ברוסיה הוא "ההכרה המרבית בכך שהמדינה שלנו נמצאת בדרך לדמוקרטיה" ודוברו הראשי ויאצ'סלב קוסטיקוב אמר שביקור המלכה הוא עדות להתנערות רוסיה מעברה הרודני.
קוסטיקוב הוסיף שהם מודעים לכך שהמלכה הבריטית לעולם לא הייתה מבקרת במדינה קומוניסטית.
בעקבות הביקור הודיעה המפלגה המונרכיסטית הרוסית כי צברה 800,000 חתימות לתמיכה במשאל עם האם יש להקים מונרכיה חוקתית ברוסיה.
בהתייחסה לביקור, המלכה נאמה בנאום לחג המולד 1994 ואמרה כי מעולם לא חשבה שתוכל בחייה לנכוח בטקס תפילה בקתדרלת בזיל.
הנסיך פיליפ ערך ביקור נוסף ברוסיה לבדו ביולי 1995 כנשיא קרן חיות הבר העולמית.
בשנת 2003, המלכה אירחה את ולדימיר פוטין בעת ביקורו הממלכתי בלונדון ובשנת 2014 השניים נפגשו שוב במהלך אירוע לציון הפלישה לנורמנדי בצרפת.
ב-24 בפברואר 2022 פלשה רוסיה לאוקראינה באירוע שהחל את מלחמת רוסיה-אוקראינה.
בתחילת המלחמה סירב הנשיא זלנסקי להצעת ארצות הברית להתפנות למקלט, וטען ש"אני זקוק לנשק, לא לטרמפ".
במהלך שנת המלחמה הראשונה, העבירה ארצות הברית נשק ותחמושת בשווי כולל של מעל 50 מיליארד דולר, דבר שהציב אותה בראש רשימת המדינות התומכות באוקראינה.
בכל שנת המלחמה הראשונה (2022) זלנסקי לא יצא מתחומי אוקראינה.
זהו ביקורו השני של זלנסקי בבית הלבן.
בביקורו הראשון ב-2019 נפגש עם הנשיא דונלד טראמפ, שבין השאר, אמר לו כי "הוא מקווה שהוא והנשיא פוטין יסתדרו ויפתרו את הבעיות ביניהם".
ב-20 בדצמבר 2022 ערך הנשיא זלנסקי ביקור אצל מגיני העיר באחמוט, וקיבל מהם דגל אוקראינה החתום על ידי הלוחמים.
בשעות הלילה המאוחרות של אותו היום פרסמה ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, הודעה לנבחרי הציבור האמריקאי שעליהם להתייצב למחרת ל"אירוע דמוקרטי מכונן".
לאחר מכן פורסם כי הנשיא זלנסקי בדרכו לארצות הברית במטוס של הצבא האמריקאי.
במהלך הביקור ערך זלנסקי מספר פגישות עם ראשי הממשל האמריקאי, בראשם נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
בהצהרה משותפת שנשאו שני הנשיאים הודה זלנסקי לעם האמריקאי על התמיכה במאמץ המלחמתי של ארצו, וביידן הבטיח להעביר לאוקראינה מערכות הגנה אווירית מתקדמות מסוג פטריוט.
לאחר הפגישה עם הנשיא ביידן, נשא זלנסקי נאום בקונגרס האמריקאי.
בנאומו הפציר בחברי הקונגרס להמשיך את הסיוע שמעניקים האמריקאים לאוקראינה.
זלנסקי טען ש"אוקראינה חיה ובועטת", וציטט את ראש ממשלת בריטניה בזמן מלחמת העולם השנייה, סר וינסטון צ'רצ'יל, באומרו כי "אוקראינה לעולם לא תיכנע".
לאחר נאומו, העניק זלנסקי את הדגל שקיבל ממגיני באחמוט לפלוסי ולסגנית נשיא ארצות הברית, קמלה האריס, שהעניקה לו בתמורה דגל ארצות הברית, ש"נישא הבוקר על בניין הקפיטול".
ביקור ממלכתי הוא ביקור רשמי של ראש מדינה במדינה זרה, בהזמנת ראש המדינה של אותה מדינה זרה, כאשר האחרון משמש גם כמארח הרשמי למשך הביקור.
ביקורים ממלכתיים נחשבים לביטוי הגבוה ביותר ליחסים בילטרליים ידידותיים בין שתי מדינות ריבוניות, ומאופיינים באופן כללי בדגש על טקסים פומביים רשמיים.
ביקורים פחות רשמיים מביקור ממלכתי במדינה אחרת, הכוללים גם דגש מופחת על אירועים טקסיים, יכולים להיקרא (בסדר חשיבות יורד) ביקור רשמי, ביקור עבודה רשמי, ביקור עבודה, ביקור אורח ממשלה, או ביקור פרטי.
בעוד שראשי מדינות בדמוקרטיות פרלמנטריות רשאים להזמין ולקבל הזמנות באופן רשמי, הם עושים זאת בעצת ראשי הממשלה שלהם, שבדרך כלל מחליטים מתי תינתן או תתקבל ההזמנה מראש.
עם זאת, המלכה ערכה מדי פעם כמה ביקורים ממלכתיים ורשמיים בשם אחת ממלכות חבר העמים האחרות.
ביקורים ממלכתיים כוללים בדרך כלל חלק מהמרכיבים הבאים או את כולם, אם כי לכל מדינה מארחת יש מסורות משלה:
ראש המדינה המבקר מתקבל מיד עם הגעתו על ידי המארח (או על ידי נציג נמוך יותר, אם שני ראשי המדינה אמורים להיפגש מאוחר יותר במקום אחר) ועל ידי השגריר שלו במדינה.
מטח כבוד של 21 רובים נורה לכבוד ראש המדינה המבקר.
שני ההמנונים הלאומיים מנוגנים על ידי תזמורת.
ההמנון של האורח בדרך כלל מתנגן ראשון.
סקירה של משמר כבוד צבאי.
ראש המדינה המבקר מוצג רשמית בפני פקידים/נציגים בכירים של המדינה המארחת, וראש המדינה המארחת מוצג בפני המשלחת המלווה את ראש המדינה המבקר.
חילופי מתנות בין שני ראשי המדינה.
ארוחת ערב ממלכתית, עם קוד לבוש של טוקסידו או עניבה לבנה, נערכת על ידי ראש המדינה המארח, כאשר ראש המדינה המבקר הוא אורח הכבוד.
ביקור בפרלמנט המדינה המארחת, ולעיתים קרובות ראש המדינה המבקר מוזמן לשאת נאום רשמי בפני חברי בית המחוקקים.
ראשי המדינות המבקרים בנקודות ציון במדינה, הכוללים לעיתים הנחת זר באנדרטה צבאית או בבית קברות.
עריכת אירועי תרבות החוגגים את הקשר בין שני העמים.
ראש המדינה המבקר מלווה בדרך כלל על ידי שר בכיר בממשלה, בדרך כלל על ידי שר חוץ.
לפי הפרוטוקול הדיפלומטי, משלחות המורכבות מארגוני מסחר מלוות גם ראש המדינה המבקר, ומציעות הזדמנות לרשת ולפתח קשרים כלכליים, תרבותיים וחברתיים עם מנהיגי התעשייה במדינה המבקרת.
בתום ביקור ממלכתי, ראש המדינה המבקר מפרסם באופן מסורתי הזמנה רשמית לראש המדינה המארח, לביקור גומלין.
מכיוון שהעלויות של ביקור ממלכתי משולמות בדרך כלל על ידי המדינה המארחת, רוב המדינות מארחות פחות מעשרה ביקורים ממלכתיים בשנה.
רוב ראשי המדינה הזרים שוהים במעונו הרשמי של ראש המדינה המארח, בבית הארחה השמור למבקרים זרים, או בנציגות הדיפלומטית של מדינתם במדינה המארחת.
ביקורים ממלכתיים של מנהיגים או דמויות עולמיות ידועות, כמו המלכה אליזבת השנייה, נשיא ארצות הברית או האפיפיור, מושכים לעיתים קרובות תקשורת ופרסום רבים והרבה קהל.
מדי פעם, ביקורים כאלה כוללים גם הפגנות.
ביקורים ממלכתיים בארמניה מתקיימים בעיר הבירה ירוואן, כאשר בדרך כלל מתקיים טקס קבלת פנים בנמל התעופה הבין-לאומי זוורטנוץ.
ראשי מדינות זרים מתקבלים במעון הנשיא ואילו ראשי ממשלה מתקבלים במעון ראש הממשלה.
מאז 1991, מנהיגים זרים המגיעים לביקור בארמניה חולקים כבוד לקורבנות רצח העם הארמני במתחם ציצרנקברד.
בביקור במתחם רוב המנהיגים זוכים לסיור במוזיאון, נוטעים עצים ליד האנדרטה ומניחים זרים ליד הלהבה הנצחית.
ביקור ממלכתי בבלגיה מתחיל בסקירת מסדר כבוד מול הארמון המלכותי בבריסל, ולאחר מכן המלך והמלכה נפגשים בפרטיות עם ראש המדינה המבקר ובן זוגו.
היום הראשון של הביקור הממלכתי מסתיים באופן מסורתי עם משתה ממלכתי בטירת לייקן, שהיא מעונו הרשמי של מלך הבלגים.
נהוג שהמלך מעניק את הצלב הגדול של אביר מסדר לאופולד במהלך ביקורים ממלכתיים.
טקסי הגעה מתקיימים בגבעת הפרלמנט או באחוזת רידו, שם מתקבל האורח על ידי ראש ממשלת קנדה או המושל הכללי של קנדה, בהתאמה.
ביקורים ממלכתיים כוללים גם ביקור באנדרטת המלחמה הלאומית.
משרד הפרוטוקול אחראי על ההיבטים התפעוליים של ביקורים ממלכתיים ורשמיים בקנדה ומנהל את כל האירועים הקשורים לביקור.
הוא גם מגדיר את כללי הטקס לביקורים ממלכתיים של ראשי מדינות וממשלות.
ביקורים ממלכתיים ורשמיים בקנדה מבוצעים על ידי המונרך של קנדה או נציגו – המושל הכללי, המשנה למושל או חבר אחר ממשפחת המלוכה.
הביקור הממלכתי הראשון של קנדה היה בארצות הברית בשנת 1937, כאשר ארצות הברית העניקה למושל הכללי את המעמד המקביל שניתן לראש מדינה מבקר.
עם זאת, המושל הכללי לא קיבל סמכות רשמית לייצג את קנדה בביקורים ממלכתיים עד 1947.
סיורים בקנדה שנערכים על ידי המונרך של קנדה (ובני משפחת המלוכה אחרים) אינם ביקורים ממלכתיים/רשמיים, שכן המונרך עורך את הסיורים המלכותיים בתפקידו כראש המדינה הקנדי, ולא כראש מדינה זר.
בנוסף, מכיוון שהריבון הקנדי משותף ל-14 ממלכות חבר העמים האחרות, ביקורים ממלכתיים אינם נערכים בין קנדה למדינות חבר העמים האחרות, כאשר ביקורים רשמיים מבוצעים על ידי המושל הכללי או ראש הממשלה, בהתאמה.
טקסי נחיתה ממלכתיים ברפובליקה העממית של סין מתקיימים בחצר המזרחית של האולם הגדול של העם בכיכר טיין-אן-מן בבייג'ינג.
משמר הכבוד לטקס הוא משמר הכבוד של חיל המצב של בייג'ינג בליווי מוזיקלי של הלהקה הצבאית המרכזית של צבא השחרור העממי.
בזמן שהלהקה הצבאית מנגנת את ההמנונים הלאומיים של שתי המדינות, סוללת ארטילריה יורה מטח כבוד.
לאחר שהלהקה מסיימת את הופעתה, שני המנהיגים סוקרים את משמר הכבוד בהזמנת מפקד המשמר.
לאחר מכן המנהיגים פוגשים תלמידי בית ספר המנופפים בפרחים ובדגלי שתי המדינות.
בשלב זה, הלהקה מבצעת מארש צבאי או שיר עם מארצו של המבקר.
אם ראש ממשלה, קנצלר או יורש עצר מבקר בסין, טקס קבלת הפנים מתקיים על ידי ראש הממשלה.
אם המבקר הוא נשיא, מושל כללי או מלך, טקס קבלת הפנים יתקיים על ידי הנשיא.
משמר הכבוד של צבא השחרור העממי צועד לאחר מכן מהכיכר לצלילי מארש צבא השחרור העממי.
הטקס מסתיים עם תרגולת צבאית של תזמורת הצבא.
במהלך ביקורים ממלכתיים, מוענקים עיטורים לאומיים לנכבדים המבקרים, כולל מסדר הידידות.
לכבוד נכבדים המבקרים ברפובליקה הסינית (טאיוואן) נערך טקס בן כ-30 דקות בכיכר המרכז הלאומי לאמנויות הבמה בטאיפיי, בירת המדינה.
לאחר השמעת ההמנונים, הנשיא מלווה את המבקר על פני משמר הכבוד של הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית.
לאחר שסקר את החיילים, נשיא הרפובליקה הסינית נושא דברי ברכה, ולאחר מכן המנהיג הזר נואם ומקבל את מפתח העיר מראש עיריית טאיפיי.
טקסי ההגעה לצרפת מתקיימים בארמון האליזה או באינווליד, בהשתתפות להקת חיל הרגלים ובתרועת חצוצרה על ידי להקת המשמר הרפובליקאי הצרפתי וגדוד הרגלים הראשון של המשמר הרפובליקאי.
היכל הכבוד (Le Vestibule d'Honneur) באליזה הוא המקום שבו נשיא צרפת נפגש עם מבקרים ומקיים פגישות בילטרליות.
לקראת סוף הביקור, ראש המדינה או הממשלה המבקר ינאם בארמון בורבון בפני הסנאט, ויקיים פגישות עם חברי הפרלמנט.
במהלך הביקור הממלכתי, המבקר יניח זר על קבר החייל האלמוני בשער הניצחון בפריז.
ביקורים ממכלתיים בגאורגיה מתקיימים מחוץ לארמון הנשיאות של גאורגיה בטביליסי.
הטקס נערך על ידי משמר הכבוד ולהקת המשמר הלאומי של גאורגיה.
הלהקה מנגנת את שירי צבא גאורגיה במהלך סקירת משמר הכבוד.
בתקופת נשיאותו של מיכאיל סאקשווילי, הלהקה ניגנה את מארש גדוד פראוברז'נסקי במהלך ביקורים ממלכתיים.
הנכבדים בדרך כלל נפגשים עם ראש הממשלה, יושב ראש הפרלמנט והקתוליקוס-פטריארך של גאורגיה כולה בנפרד מהנשיא.
ארוחות ערב ממלכתיות מתקיימות גם בתוך ארמון הנשיאות עם נוכחים משתי המדינות.
במהלך ביקורים ממלכתיים בגרמניה, טקסי הקבלה נערכים על ידי הוואכטבטליון הגרמני (גדוד המשמר) ולהקת המטה של הבונדסוור.
חריג לכך היה ב-3 במאי 2007 במהלך ביקורו של נשיא צרפת ז'אק שיראק בברלין, במהלכו סיפקה הבריגדה הצרפתית-גרמנית את משמר הכבוד.
בהתאם למעמד האורח, טקסים ממלכתיים מתקיימים בארמון בלוו או במתחם הקנצלר.
בשנים האחרונות, ביקורים ממלכתיים צוינו באנדרטאות כגון עמוד הניצחון של ברלין, האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו ואנדרטת המלחמה הסובייטית (טירגארטן).
במהלך ביקורים ממלכתיים, נכבדים זרים מבקרים בדרך כלל במדינות גרמניה האחרות מחוץ לבירה.
בניגוד לפרוטוקול הצבאי המסורתי של ברלין, מאז יולי 2019 הוצבו כיסאות מחוץ למשרד הקנצלרית בשל הפרשיות החריגות של הקנצלרית אנגלה מרקל שכללו רעידות ואי שקט במהלך טקס הכבוד.
נכון ל-2022, רק ראש ממשלת מולדובה מאיה סנדו וראש ממשלת דנמרק, מדה פרדריקסן, התקבלו במתכונת זו.
מנהיגים זרים מתקבלים ברשטרפטי בהוון בניו דלהי במהלך ביקורים ממלכתיים.
ראשי מדינות זוכים גם למטח כבוד של 21 רובים, וראשי ממשלה למטח של 19 רובים.
הלהקות ומפקד משמר הכבוד נבחרים ברוטציה בין הצבא, הצי וחיל האוויר.
בשנת 2015, מפקדת הטיס פוג'ה תאקור הפכה לקצינה הראשונה שהובילה משמר הכבוד למנהיג זר.
נשפים ממלכתיים מתקיימים גם עבור נכבדים זרים ברשטרפטי בהוון ומתארחים על ידי נשיא הודו.
למעלה מ-100 אורחים מוזמנים להשתתף בנשפים של המדינה, כולל סגן נשיא הודו, ראש ממשלת הודו, פקידי ממשל ומנהיגי מפלגת השלטון.
נשיא מדינת ישראל, בתפקידו כראש המדינה, מוביל את אירועי קבלת הפנים והוא המארח הרשמי של מנהיגים זרים המבקרים בישראל.
משמר כבוד המורכב מאנשי כל חילות צבא הגנה לישראל מקבל את פני האורח בנמל התעופה בן-גוריון.
רוב הביקורים הממלכתיים כוללים במסלול ביקור באנדרטת יד ושם, שם המנהיג, בליווי ראש הממשלה, מצית מחדש את הלהבה הנצחית ומניח זר לזכר 6 מיליון היהודים שנרצחו בשואה.
כשמכובדים מגיעים לבירת איטליה, רומא, הם מתקבלים בטקס קבלת פנים קצר בשדה התעופה על ידי ראש המשרד הטקסי הדיפלומטי ופקידים אחרים, אשר לאחר מכן מארחים חברה לאורח לזמן קצר בחדר הישיבות כדי לאפשר את הטיפול ברשמיות בשדה התעופה.
טקס ההגעה לנכבדים זרים המבקרים ברומא מתקיימים בארמון קווירינאלה (מעונו הרשמי של נשיא איטליה) או בארמון קיג'י (מעונו הרשמי של ראש ממשלת איטליה).
במהלך הטקס, משמר הכבוד מסופק על ידי יחידה צבאית ולהקה צבאית תומכת המופיעה המנגנת את ההמנון הלאומי של מדינת האורח ואת המנון איטליה.
בשנים האחרונות, הברסליארי, הקרביניירי והצי האיטלקי סיפקו משמר כבוד לטקסים.
שאר הביקור כולל פגישות דו-צדדיות, שיחות אחד על אחד, מסיבת עיתונאים משותפת וארוחת ערב ממלכתית, שבה מתקיימים חילופי מתנות והענקת עיטורים.
למחרת נראה הנחת זרים בקבר החייל האלמוני במזבח המולדת.
כל אירועי הטקס בבירה מאורגנים על ידי משרד הטקסים של המדינה.
בפרט, מחלקת הטקסים של משרד ההגנה מטפלת בפרוטוקול הקשור לכוחות המזוינים האיטלקיים, ומחלקת הטקסים הדיפלומטית של משרד החוץ מטפל בפרוטוקול הקשור לאורחים דיפלומטיים.
יפן שולחת הזמנות למבקרי מדינה ומבקרים רשמיים שואפת לקדם את הידידות והיחסים בין יפן למדינת המוזמן.
בנוסף לביקורים ממלכתיים ורשמיים, ממשלת יפן מגישה גם כמה צורות אחרות של הזמנות לבקר במדינה.
ההזמנה של מבקרים מעשיים רשמיים, מבקרים מעשיים ומבקרים במשרד החוץ של יפן נועדה לקדם משא ומתן, לחזק את הביטחון ולשמש לתיאום מדיניות וכו'.
הזמנת השרים היא הזמנה המורחבת לשרים ממדינות אחרות, ומטרתה להעמיק את הבנתם ביפן ולשלוח מידע על יפן על סמך הידע שהושג באמצעות הזמנות דרך כנס, בדיקה וכו' עם VIP ומומחים יפנים.
במהלך הביקורים הממלכתיים של אנשים המשתייכים לשתי הקטגוריות העליונות (מונרך, נשיא, נסיך, ראש ממשלה וכדומה), מוצב משמר כבוד של המשמר הקיסרי וכוחות ההגנה של יפן.
ביקורים ממלכתיים נערכים במקסיקו סיטי על בסיס קבוע.
טקסי ההגעה מתקיימים בדרך כלל בארמון הלאומי, במקום מושבו של הנשיא או בנמל התעופה הבין-לאומי של מקסיקו סיטי.
בהזדמנויות מסוימות מתקיים בקמפו מרטה טקס הוקרה בהשתתפות חיל המשמר הנשיאותי של המשמר הלאומי.
טקס ההגעה מתחיל במשמר כבוד המדגל את נשקו עם הגעתו של האורח לארמון הלאומי.
לאחר שהאורח מגיע עם נשיא מקסיקו (והגברת הראשונה) לחצר הדרומית של הארמון, חברי משמר הכבוד מדגלים את נשקם בעוד להקת הכוחות המזוינים של מקסיקו מנגנת את ההמנונים של שתי המדינות (המנון מקסיקו תמיד מנוגן ראשון).
לאחר מכן נשיא מקסיקו מציג את חברי הקבינט שלו לפני שהמכובד המבקר מציג את חברי המשלחת המלווים אותו.
לאחר שהדבר נעשה, מפקד פלוגת משמר הכבוד של המשמר הלאומי מזמין את האורח לסקור את משמר הכבוד.
ביקורים ממלכתיים בהולנד בדרך כלל נערכים על ידי ראש מדינה זר, ולא ראש ממשלה.
עם הגעתו למדינה יערך לנכבד סיור בעיר הבירה אמסטרדם, הכולל טקס הנחת זרים באנדרטה הלאומית.
נכבדים זרים מתקבלים בדרך כלל על ידי המלך בארמון המלכותי של אמסטרדם, שם הם מקבלים משמר כבוד.
זה המקום בו מתקיימים כל הפגישות במהלך הביקור.
במהלך ביקור ממלכתי, המלך ההולנדי מקיים ארוחת ערב ממלכתית לכבוד האורח, לפעמים בארמון המלכותי באמסטרדם ולפעמים במעונו של המונרך, ארמון נוריינדה בהאג.
במהלך ביקורים ממלכתיים נהוג להעניק את הצלב הגדול של מסדר אריה הולנד.
למרות שביקורים ממלכתיים בקוריאה הצפונית אינם מתרחשים לעיתים קרובות בשל בידודה של המדינה, הם מתקיימים ברמה הגבוהה ביותר כאשר הם מתרחשים.
דיוקנאות של המנהיג המבקר והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית תלויים בכל רחבי העיר ובנמל התעופה הבין-לאומי סונאן בפיונגיאנג, שם מתקיים טקס ההגעה.
במהלך הטקס, משמר הכבוד של הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית, המורכבת מחיילים מכוחות היבשה, חיל הים, חיל האוויר, המבצעים המיוחדים והכוחות האסטרטגיים, יחד עם מחלקה של השומרים האדומים, מעניקים כבוד בזמן שהלהקה המרכזית של הצבא מבצעת את המנון האורח והמנון קוריאה הצפונית.
לאחר מכן, מפקד המשמר מדווח למנהיג לפני שהוא סוקר את משמר הכבוד.
לאחר מכן הם נוסעים בשיירת מנוע שלוקחת אותם לבית ההארחה של המדינה לפגישותיהם.
בדרך לבית ההארחה, משמר כבוד של איגוד הילדים הקוריאני מעניקה למנהיג המבקר מטפחת כבוד אדומה בשם כל החברים הנוכחים, ובנוסף מוענקים זרי פרחים על ידי נציגים מטעם הצבא, תושבי פיונגיאנג וממשלת העיר.
ביקורים ממלכתיים בולטים שנערכו במאה ה-21 במדינה היו של נשיאי קוריאה הדרומית, כמו רו מו-היון ב-2007 ומון ג'יאה-אין ב-2018, וכן של נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג באותה שנה.
במהלך ביקורו של שי, הוא הפך למנהיג הסיני הראשון שביקר בארמון קומסוסאן והשתתף בפתיחה המחודשת של משחקי ההמונים של אריראנג באצטדיון האחד במאי.
ביקורים ממלכתיים בבירת נורווגיה, אוסלו, מתחילים בסקירת המשמר המלכותי הנורווגי בארמון המלוכה על ידי המכובד המבקר ומלך נורווגיה.
ברגע שהם נמצאים בארמון, המונרך מוביל את המכובד לחדר הציפורים להחלפת מתנות.
הביקור כולל גם טקס הנחת זרים במבצר אקרשוס, שהוא גם מעונו הרשמי של ראש ממשלת נורווגיה.
בערב מתקיימת בארמון המלכותי ארוחת ערב חגיגית בהשתתפות משפחת המלוכה הנורווגית לכבוד ראש המדינה המבקר.
הביקורים תמיד מלווים על ידי שר החוץ הנורווגי ונציגי הממשלה.
בין 2 ל-4 ביקורים ממלכתיים באוסלו וביקורים מלכותיים במדינות אחרות מתבצעים בשנה, בדרך כלל על ידי המלך.
מחלקת פרוטוקול המדינה של משרד החוץ של רוסיה אחראית על ארגון ביקורים ממלכתיים במדינה.
היא נוסדה ב-18 בדצמבר 1991, בצו מס' 291 של הנשיא בוריס ילצין על בסיס שירות מדיניות החוץ של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.
תפקידיה של המחלקה נעים מהזמנות לביקורים ועד הכנת לוח זמנים לביקור.
המחלקה מארגנת לרוב פגישות, אירועים טקסיים, הנחת זרים, וארוחות בוקר וצהריים.
גם משרד הפרוטוקול הנשיאותי בסגל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית משרת מטרה דומה.
ראש מדינה או ממשלה זר מקבל משמר כבוד מרגימנט משמר פראובראז'נסקי ה-154 ומהלהקה הצבאית המיוחדת עם הגעתו למסוף ה-VIP בנמל התעופה הבין-לאומי ונוקובו, שם הוא מתקבל בדרך כלל על ידי סגן שר החוץ הרוסי.
ראשי מדינות לוקחים חלק בטקס קבלת פנים עם נשיא רוסיה באולם מסדר סנט ג'ורג' בארמון הקרמלין הגדול.
ביקורים ממלכתיים בממלכת ספרד מתקיימים בהשתתפות מלך ומלכת ספרד.
אירועי היום מתחילים כשהמכובד המבקר מגיע ברכב מיוחד לארמון המלכותי בבירה מדריד.
כשהמכובד מגיע, מתכוננות יחידות של המשמר המלכותי הספרדי לתחילת טקס הקבלה.
הטקס מתחיל בכך שכל היחידות מדגלות את נשקן לקול קריאת המפקד ומבצעות הצדעה מלכותית, תוך השמעת המנון האורח והמנון ספרד.
לאחר מכן ניגשים שלושה קצינים בכירים מהמשמר ליציע המרכזי כדי לדווח לאורח ולמלך על מוכנות הגדוד לסקירה.
לאחר מכן הם מתחילים את סקירת משמר הכבוד.
לאחר סיום הסקירה, מתקיים מצעד צבאי גדול בחצר הקדמית של הארמון, כשהלהקות הצבאיות מנגנות מוזיקה צבאית בזמן שהיחידות צועדות.
הטקס הממלכתי הבולט הנוסף שמתקיים בארמון הוא ארוחת הערב הממלכתית, אותה מנחה המלך, ובה נוכחים הנכבד המבקר ומשלחתו, משפחת המלוכה הספרדית, ראש ממשלת ספרד ופקידי ממשל נוספים.
במהלך הביקור המנהיג המבקר רשאי לשאת נאום בפני מושב משותף של הקורטס חנרלס, הפרלמנט הדו-ביתי (המורכב מהסנאט וקונגרס הנציגים).
ביקורים ממלכתיים באוקראינה מנוהלים על ידי המחלקה הראשית לטקסים של לשכת נשיא אוקראינה וכן מחלקת הפרוטוקול של משרד החוץ.
בביקורים ממלכתיים מעורבים נשיא אוקראינה, יושב ראש המועצה העליונה וראש ממשלת אוקראינה.
ראשי המדינות נפגשים בנמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל, ובמהלך המפגש פוגשים אותם ילדים בתלבושות לאומיות אוקראיניות ומעניקים להם לחם.
לאחר מכן הם מוסעים לארמון מרינסקי כדי לקבל משמר כבוד מגדוד משמר הכבוד הנשיאותי של קייב.
להקת הגדוד מנגנת את ההמנונים לאומיים של שתי המדינות, ומתקיימת הצדעה ארטילרית של 21 תותחים.
כשהאורח מרכין את ראשו בפני דגל אוקראינה, הוא מברכים את משמר הכבוד בקריאת הקרב "סלבה אוקראיני" (הברכה הרשמית של הכוחות המזוינים של אוקראינה).
לאחר הטקס נערכות הפגישות וארוחת בוקר/צהריים לכבוד האורח.
בקייב קיימת מסורת של הנחת זרים בקבר החייל האלמוני.
ביום הראשון לביקור, ככלל, מתקיימת ארוחת ערב ציבורית מטעם נשיא אוקראינה לכבוד ראש המדינה באולם האדום של ארמון הנשיאות.
בתום ארוחת הערב הממלכתית מתקיים קונצרט באולם הלבן.
הפרוטוקול קובע כי ביקור ממלכתי נמשך זמן רב יותר (3–4 ימים) מביקור רשמי (2–3 ימים).
חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות מבצע מטס תוך כדי צביעת השמיים בצבעי דגל המדינה של האורח, כאשר מכוניתו של המנהיג מגיעה לארמון הנשיאות עם ליווי רכוב של הצבא.
עם הגעתו, הוא מתקבל על ידי נשיא איחוד האמירויות הערביות או סגן המפקד העליון של הכוחות המזוינים, שם שניהם מקבלים משמר כבוד צבאי ממשמר הנשיאות של איחוד האמירויות.
בעודם בתוך הארמון מקבלים את פניהם גם ילדים המנופפים בדגלי איחוד האמירויות ובדגלי המדינה המבקרת.
העיר אבו דאבי מקושטת בדרך כלל לקראת הביקור, כאשר דגלים מונחים ברחובות ותמונות גדולות של מנהיגי המדינה המבקרת ואיחוד האמירויות מוצבות על מבנים גדולים.
ביקור ממלכתי בממלכה המאוחדת הוא אירוע מלכותי הכולל את המונרך ושאר בני משפחת המלוכה.
טקס קבלת פנים מתקיים בדרך כלל הרחבת משמר הסוסים (יש גם מקרים שבהם הוא מתקיים בארמון בקינגהאם או טירת וינדזור), כאשר משמר הכבוד מסופק על ידי חברי משמר המלך.
בהתאם לאזור בו מתקיים הטקס, מיד לאחר סקירת משמר הכבוד תתקיים צעדה.
לאחר מכן האורח הזר והמלך נוסעים לארמון בקינגהאם בתהלוכת כרכרה בליווי מספר רב של חיילים רכובים מחיל הפרשים.
טקס קבלת הפנים מלווה במטח כבוד של 21 רובים שנורים מגרין פארק וממצודת לונדון.
כ-150 אורחים מוזמנים לארמון בקינגהאם למשתה הממלכתי בערב באולם האירועים.
ביקורים ממלכתיים אינם מתרחשים באופן רשמי בין הממלכה המאוחדת ל-14 ממלכות חבר העמים הבריטי האחרות, שכן המדינות הללו חולקות כולן מונרך וראש מדינה משותפים.
גם ביקור שערך המלך בממלכת חבר העמים אינו נחשב לביקור ממלכתי, אלא נקרא סיור מלכותי (Royal Tour).
סיורים בממלכות חבר העמים נערכים על ידי המונרך בתפקידו כמלך אותה ממלכה, ולא כמלך בריטניה.
כתוצאה מכך, ביקורים מטעם בריטניה בממלכות חבר העמים האחרות נערכות בדרך כלל כביקורים רשמיים של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת.
לעומת זאת, ביקורים רשמיים בממלכה המאוחדת על ידי ממלכה אחרת בחבר העמים מבוצעים בדרך כלל על ידי המושל הכללי או ראש הממשלה.
מתרחשים רק בהזמנת נשיא ארצות הברית בתפקידו כראש המדינה וראש הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
ביקורים רשמיים מתייחסים לביקור של ראש ממשלה בוושינגטון.
במהלך ביקורי המדינה מתקיימים בדרך כלל אירועים רבים בבירה, בהשתתפות מאות אנשים.
הביקור הממלכתי הראשון בארצות הברית התקיים ב-1874 על ידי קלאקאוה מממלכת הוואי, ואחריו פדרו השני, קיסר ברזיל ב-1876.
האירועים עשויים לכלול טקס במסלול הטיסה בבסיס אנדרוז של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, טקס הגעה (בבית הלבן או בפנטגון), ארוחת צהריים המאורגנת על ידי מחלקת המדינה, ארוחת ערב ממלכתית ונאום בפני הקונגרס.
"ביקור מולדת" הוא מיני־אלבום מאת הזמרת והיוצרת הישראלית מיקה קרני, שיצא לאור בינואר 2025.
מיקה קרני כתבה את מילות שירי האלבום בשיתוף עם עמיר לב בתהליך ממושך, לאורך כמעט שנה.
קרני תיארה את עמיר לב כ"מרתק" וככזה שחידש לה כל כך הרבה, עד ששינתה את תהליך היצירה הרגיל אצלה, והחליטה להמתין עם הלחנת השירים עד לסיום כתיבת המילים.
היא סיפרה שהיא באה ללב עם "טקסטים שנראו לפעמים כמו פוסטים [...] לא היה להם שום צורה של שיר.
הם היו מאוד מבולגנים, אבל מאוד אותנטיים".
קרני כתבה את מילות רוב שירי האלבום לפני טבח שבעה באוקטובר, אבל שינתה את חלקם לאחר הטבח: חלק מהשירים התמקדו יתר על המידה, לדעתה, בחוויות הפרטיות והאישיות שלה, ולאחר הטבח היא הרגישה שזה "לא נכון", לכן היא ולב שינו אותם.
השירים עברו שינויים עד שלב המיקסים.
לראשונה הקליטה קרני את השירים בביתה, בחדר השינה שלה, ונעזרה לשם כך בבנהּ הבכור, שסייע לה בהפעלת תוכנת האבלטון לייב.
עמיר לב הכיר לקרני את המפיק רונן סאבו.
כאשר לב פנה לסאבו, כוונתו הייתה שסאבו יתכנת את התופים ויוסיף גרוּב ליצירה, אך כבר מתחילת העבודה סאבו נטל בה חלק משמעותי הרבה יותר.
הוא סייע ב"תרגום" השירים שהלחינה קרני לשירים קומוניקטיביים ונגישים יותר.
"[סאבו סייע] 'לתרגם' את זה [...] להכניס אותם לגרוב, להכניס אותם לאיזה תלם קצבי", סיפרה קרני.
סאבו התחיל בעבודה על השיר "לברוח".
קרני אהבה את התוצאה וביקשה ממנו להפיק את כל השירים.
העבודה המשותפת נעשתה בהתכתבות, תוך שהשניים מחליפים ביניהם ערוצי הקלטה עם חלקי העבודה של כל אחד מהם.
סאבו סיפר שהוא הפיק את השירים כך ש"יש מצע של גרוב, אבל המון רגש ומוזיקליות סביב זה, כלומר שהגרוב לא ישתלט" (על המוזיקה ועל המילים).
קרני הדגישה שנזקקה בעניין הגרוב לסאבו משום ש"כל עניין הגרוב, אני יודעת שאין לי בזה מושג, אבל הוא מאוד חשוב לי, כי אני לא רוצה לשקוע ב...
אני אוהבת לשמוע מוזיקה שמרימה אותי גם אם המילים שלה הן לא שמחות.
אני רוצה לזוז ממוזיקה [...] וזה משהו [...] שאני לא מבינה בו [...] סאבו הביא פה את כל הדבר הזה...
האפשרות גם לזוז מהדברים האלה, למרות שהם לפעמים כבדים בתוכן שלהם".
קרני הסבירה שהשם שבחרה לאלבום, "ביקור מולדת", מתייחס ל"ביקור במולדת האישית שלי.
עוד לפני שבעה באוקטובר החלטתי להיכנס פנימה ולבדוק עם עצמי דברים דרך השירים האלה, וקראתי לזה 'ביקור מולדת'.
זה מתחבר גם למה שאנחנו חווים עכשיו, ולמולדת שאני אישית קשורה אליה, ושיש לי אהבה בלתי מוסברת אליה".
מיקה קרני – זמרה, זִמרת רקע, פסנתר, כינור, קלידים (3), גיטרה (3), חלילית (1)
אלעד מוסקטל – בס (5)
רונן סאבו – קלידים, תכנותים, כלי הקשה, סיטארה
איתי בר חן – חלילית
עמיר שהאסר — חליל פרסי, חליל ניי (2)
הפקה מוזיקלית — רונן סאבו, מיקה קרני
דונלד טראמפ, הנשיא ה-47 של ארצות הברית, יצא לביקור בן ארבעה ימים במזרח התיכון ב-13 במאי 2025.
באפריל 2025 הודיעה קרוליין לוויט, דוברת הבית הלבן, כי טראמפ יבקר בערב הסעודית, בקטר ובאיחוד האמירויות במהלך חודש מאי.
הביקור לא כלל את ישראל, אך טראמפ הבהיר מאוחר יותר שישראל לא הודרה במכוון מהביקור, וטען כי הקשר שלו עם המדינות בהן ביקר "טוב מאוד לישראל".
חודש לאחר מכן, דיווח אתר החדשות אקסיוס כי במהלך הביקור תתקיים פסגה של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
נציגי ערוצי החדשות לא הורשו לנסוע באייר פורס 1. בעקבות כך, תא כתבי הבית הלבן הביע את התנגדותו להחלטה.
לקראת הביקור ניסה ממשל טראמפ לפתור את ההשלכות של נפילת משטר אסד, להשיג את שחרור החטופים במלחמת חרבות ברזל, להביא לסיומה את מלחמת אוקראינה–רוסיה ולבלום את תוכנית הגרעין האיראנית.
הממשל התכוון גם לחתום במהלך הביקור על הסכמי רכש בנוגע למינרלים ולמוליכים למחצה.
טראמפ גם הציע לשנות את שמו של המפרץ הפרסי ל"מפרץ הערבי", מה שהגביר את המתיחות עם איראן, אם כי התוכניות לשנות את שם המפרץ נזנחו מאוחר יותר בשל התנגדות איראנית, על פי CNN.
ב-12 במאי, טראמפ עצר זמנית ב בסאפוק כדי לתדלק לפני שימשיך לריאד.
בדרך לערב הסעודית, הוא התראיין לשון האניטי מפוקס ניוז.
טראמפ נפגש עם מוחמד בן סלמאן למחרת, הוא חזר על קריאתו להגדיל את ההשקעות של סעודיה בארצות הברית מ-600 מיליארד דולר לטריליון דולר; נתון השווה בקירוב לתוצר המקומי הגולמי של ערב הסעודית במשך שנה ועולה על סך נכסיה של קרן ההשקעות הציבורית הסעודית.
טראמפ ומוחמד חתמו על הסכם "שותפות כלכלית אסטרטגית" הכולל מכתב כוונות בשווי 142 מיליארד דולר לשיפור יכולות ההגנה, מזכר הבנות עם משרד המשפטים האמריקאי ובנושאים של משאבי אנרגיה, שיתופי פעולה בהתמודדות עם מחלות והסכמים בין לנאס"א ובין ממשלת ערב הסעודית ו להקים תערוכה ייעודית לנמר הערבי.
הביקור שיפר את מעמדו של מוחמד בתוך הממשל הסעודי, שכן המלך סלמאן, שלא הופיע במהלך הביקור, נעלם במידה רבה מהעין הציבורית.
בניגוד לפסגת ריאד ב-2017, מוחמד היה זה שקיבל את פניו של טראמפ בנמל התעופה הבין-לאומי ריאד המלך ח'אלד, ולא אביו סלמאן.
במקביל לביקור, התקיים פורום השקעות שכלל את המנכ"לים של , סיטיגרופ ופלנטיר טכנולוגיות.
במהלך הפורום, אנבידיה ו-AMD הודיעו כי יספקו מוליכים למחצה ל-Humain, חברת בינה מלאכותית סעודית, בפרויקט שהיקפו 10 מיליארד דולר.
אילון מאסק, יועצו של טראמפ, הצהיר כי ממשלת סעודיה אישרה תוכניות להשתמש בסטארלינק לתעופה ולספנות ימית, וכי הוא הראה רובוטים של אופטימוס לטראמפ ולבן סלמאן.
בנאומו עודד טראמפ את סעודיה להצטרף להסכמי אברהם, הודיע כי יסיר את הסנקציות מעל סוריה ולחץ על איראן להתקדם במשא ומתן על תוכנית הגרעין שלה.
טראמפ גם הכריז כי "חמאס הוא האשם היחיד בסבלו של העם בעזה" וקרא למדינות המפרץ לגנות את ארגון הטרור חמאס.
DataVolt, חברה סעודית, התחייבה להשקיע 20 מיליארד דולר בתשתיות אנרגיה ובמרכזי נתונים בארצות הברית; בתמורה, חברות אמריקאיות השקיעו 2 מיליארד דולר בפרויקטים סעודיים, כולל , ופרויקט התיירות .
העסקאות שהוכרזו הסתכמו בהיקף השקעות של כ-283 מיליארד דולר.
טראמפ גם השתתף בארוחת ערב ממלכתית בא-דרעיה.
לפני צאתו לדוחה נפגש טראמפ עם נשיא סוריה אחמד א-שרע, והפציר בו להצטרף להסכמי אברהם.
בפגישה השתתפו גם מוחמד בן סלמאן ונשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן שהשתתף באופן מקוון.
טראמפ השתתף בפסגה של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ עם תמים בן חמד אאל ת'אני מקטר, משעל, אמיר כווית, וחמד בן עיסא אל-ח'ליפה מבחריין, כשגם עומאן ואיחוד האמירויות שלחו את נציגיהם, ו בהתאמה.
בדברי הפתיחה שלו, בן סלמאן קרא לסיום מלחמת חרבות ברזל באופן שיוביל ליעדים שנקבעו ביוזמת השלום הערבית.
טראמפ הגיע לדוחה ב-14 במאי, שם נפגש עם האמיר תמים בן חמד אאל ת'אני.
שעות לאחר מכן, קטר איירווייז חתמה על הסכם לרכישת עד 210 מטוסים מבואינג במה שטראמפ תיאר כ"הזמנת המטוסים הגדולה ביותר בהיסטוריה של בואינג".
ארצות הברית הודיעה על עסקאות בשווי של למעלה מ-243 מיליארד דולר עם קטר, כולל הסכם הגנה בשווי מיליארד דולר עם ריית'יאון לשיפור היכולות של קטר נגד מל"טים, חוזה בשווי 2 מיליארד דולר עם ג'נרל אטומיקס לכלי טיס בלתי מאוישים MQ-9B ו-38 מיליארד דולר לבסיס חיל האוויר אל-עודייד.
מאוחר יותר השתתף טראמפ בארוחת ערב ממלכתית בארמון לוסייל וקרא לקטר לסייע לשפר את יחסי איראן – ארצות הברית.
לאחר הארוחה, טראמפ ותמים התכנסו לטקס העברת אירוח גביע העולם בכדורגל לארצות הברית.
במהלך הביקור, התבטא טראמפ שוב בנוגע לתוכניתו לרצועת עזה בשליטה אמריקאית, "יש לי רעיונות לעזה שאני חושב שהם טובים מאוד.
נהפוך אותה לאזור של חופש, תנו לארצות הברית להתערב ונהפוך אותה לאזור של חופש, אני אהיה גאה מאוד אם ארצות הברית תוכל לקבל אותה.
ניקח את הרצועה ונהפוך אותה לאזור של חופש".
איחוד האמירויות הערביות (15-16 במאי)
טראמפ הגיע לאבו דאבי ב-15 במאי, והפך לנשיא האמריקני השני שמבקר במדינה.
הוא סייר במסגד שייח' זאיד עם חאלד בן מוחמד אל נהיאן.
איחוד האמירויות הערביות העניקה לטראמפ את אות , העיטור האזרחי הגבוה ביותר במדינה.
במהלך הביקור, משרד המסחר של ארצות הברית הודיע על עסקה עם איחוד האמירויות וחברת הבינה המלאכותית להקמת מרכז הנתונים הגדול ביותר לבינה מלאכותית מחוץ לארצות הברית באבו דאבי.
בנוסף, נחתמו עסקאות עם איחוד האמירויות בהיקף של 200 מיליארד דולר, והן כוללות רכישת 28 מטוסי בואינג מצד האמירתים, הקמת מפעל אלומיניום באוקלהומה ופיתוח פרויקטים בתחום האנרגיה.
טראמפ השתתף באירוע עסקי וביקר במרכז בין-דתי למחרת לפני שחזר לארצות הברית.
ביקורו של טראמפ בסעודיה סימן "שינוי משמעותי במדיניות החוץ של ארצות הברית במזרח התיכון", שבו לארצות הברית אין אויבים, לפי הוושינגטון פוסט.
הניו יורק טיימס ציין כי התחייבותו של טראמפ לא לתת עוד "הרצאות על איך צריך לחיות" במזרח התיכון מהווה בעצם גינוי לעשרות שנים של מדיניות חוץ אמריקאית באזור.
ביקורו של טראמפ בקטר מצטרף לשינויים בתדמית של המדינה, כולל אירוח מונדיאל 2022.
החלטתו של טראמפ להסיר את הסנקציות מסוריה נתפסת כקריטית לשיקום המדינה.
טראמפ הציב לסורים כמה דרישות מקבילות, ובהן הצטרפות סוריה להסכמי אברהם ונורמליזציה עם ישראל, וגירוש ומאבק בטרוריסטים הנמצאים בה.
הביקור הגיע על רקע עסקאות שנסגרו בין השאר גם עם משפחת טראמפ, כולל מגדלי מגורים ממותגים של טראמפ שאמורים לקום בדובאי ובג'דה, אתר גולף ממותג של טראמפ בקטר, עסקה בין חברת ההשקעות האמירתית הממשלתית וחברת הקריפטו הקשורה לטראמפ, והשקעות ציבוריות במיזמים של ג'ארד קושנר.
ב-11 במאי דיווחה ABC News כי טראמפ מתכוון לקבל מטוס בואינג 747 מבית ת'אני, צעד שעורר בעיות אתיות.
גם נציגים רפובליקנים הביעו חששות לגבי קבלת המטוס, בעיקר משיקולים של ביטחון לאומי.
המשא ומתן בין ארצות הברית לאיראן והטון המתון יותר של טראמפ בנושא איראן, זכו לשבחים מצד נשיא בחריין, חמד בן עיסא אל-ח'ליפה; בעקבות תקיפת הנציגויות הדיפלומטיות של ערב הסעודית באיראן ב-2016, בחריין ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם איראן, אך ניסתה מאז לשקם אותם.
בנוסף, בסוריה נערכו חגיגות בעקבות הודעת טראמפ כי יסיר את הסנקציות מעל המדינה.
הוועדה הנבחרת של בית הנבחרים האמריקאי לתחרות אסטרטגית בין ארצות הברית למפלגה הקומוניסטית הסינית מתחה ביקורת על הסכם מתוכנן למכירת מוליכים למחצה למדינות במזרח התיכון, וראתה בו נקודת תורפה פוטנציאלית במאבק מול סין.
ביקור הנסיך הבוחר מהסן אצל אנשל מאיר רוטשילד הוא ציור מיניאטורי מאת מוריץ דניאל אופנהיים, שנוצר בין השנים 1825–1850. הציור מתאר אירוע היסטורי מחיי משפחת רוטשילד בפרנקפורט, בו ביקר וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, בבית המשפחה.
היצירה מדגישה את הקשר הכלכלי בין רוטשילד לנסיך, ומטרתה לחזק את תדמיתה של המשפחה כבעלת יושרה והון לגיטימי.
הציור הוא חלק מצמד מיניאטורות (מס' 421110 ו-421460), המבוססות על סצנות נרטיביות שצוירו קודם לכן בשמן על קנבס על ידי אותו אמן.
אופנהיים, מהבולטים באמני יהדות גרמניה במאה ה־19, יצר את היצירות כהמחשות של רגעים מרכזיים בסיפור עלייתה של משפחת רוטשילד.
הפקת המיניאטורות ושכפולן יועדו להפצה בקרב גורמים רבי השפעה וממון במטרה להציג את יושרת המשפחה בעסקיה ולבסס את הלגיטימציה לעושרה.
הציור מתאר את ביקורו של הנסיך הבוחר וילהלם הראשון מהסן בבית משפחת רוטשילד ברחוב היהודים בגטו פרנקפורט.
בשנת 1806 סופחו אדמותיו של הנסיך על ידי כוחות נפוליאון, אך חלק ניכר מהונו הוברח מהאזור והופקד בידי משפחת רוטשילד.
המשפחה ניהלה את הנכסים, השקיעה אותם והשיבה אותם לבסוף לנסיך בשלמותם, פעולה שהביאה תועלת הדדית לשני הצדדים וחיזקה את מעמדה הכלכלי של המשפחה.
במרכז הסצנה נראה אנשל מאיר רוטשילד מקבל את פני הנסיך, כשלצדו שלושת אחיו: נתן, ג'יימס (יעקב מאיר) ושלמה רוטשילד.
קרל רוטשילד כורע בפינה השמאלית התחתונה ומוציא חפצי ערך מתוך תיבה, ובצד הימני של הרקע נראית אמם, גוטה רוטשילד.
המיניאטורות נוצרו כהעתקים מוקפדים מיצירות שמן גדולות ונועדו לשמש כאמצעי ייצוגי.
באמצעותן ביקשה המשפחה להעביר מסר של יושרה, אמינות וחשיבות תרומתה הכלכלית במערכת היחסים עם בתי אצולה, כדוגמת זו של הנסיך מהסן.
הפצתן בקרב גורמים משפיעים שימשה אמצעי לחיזוק מעמדה החברתי והפוליטי של המשפחה.
היצירה ממוסגרת במסגרת מלבנית עשויה ברונזה מוזהבת.
בגב המסגרת חקוקה כתובת הכוללת פרטים ביוגרפיים של בני משפחת רוטשילד:
אמשל מאיר רוטשילד, שנולד ב־12 ביוני 1773 ונישא לאווה הנאן; שלמה מאיר רוטשילד, שנולד ב־1774 ונישא לקרולינה שטרן; נתן מאיר רוטשילד, שנולד ב־1777 ונישא להאנה כהן; ג'יימס (יעקב מאיר) רוטשילד, שנולד ב־1792 ונישא לבטי רוטשילד; קרל מאיר רוטשילד, שנולד ב־1788 ונישא לאדלייד הרצ; והנרייטה רוטשילד, שנישאה לאברהם מונטיפיורי.
כולם היו בניו ובתו של מייסד השושלת מאיר אמשל רוטשילד ורעייתו גוטה לבית שנאפר.
הציור ניתן כמתנה על ידי ליאופולד רוטשילד למלכה מרי בשנת 1910.
ביקור מהאדונית הישנה הוא ציור שנוצר בשנת 1876 בידי האמן האמריקאי וינסלו הומר.
הציור נמנה עם כמה יצירות שיצר הומר, ככל הנראה, במהלך ביקור שערך בווירג'יניה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19 — ביקור שבמהלכו שב לאזור שבו שירת ככתב מלחמה מטעם כוחות האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
חוקרי אמנות הצביעו על כך שהרכב הציור שואב השראה מציור מוקדם יותר של הומר, אסירים מהחזית, שבו מוצגת קבוצת חיילים הקונפרדציה שבויים המתבוננים בקצין איחוד במבט מתריס ובלתי מתנצל.
היצירה ביקור מן הגברת הישנה, יחד עם ציורים נוספים של הומר המתעדים את חיי האפרו-אמריקאים בדרום בתקופת השיקום, הוצגה במדינות הצפון לקהל צפוני, וזכתה לשבחים כ"תיעוד יקר ערך של מגזר חשוב בחיי וירג'יניה במהלך תקופת השיקום."
בצדו השמאלי של הציור נראות שלוש נשים שחורות הלבושות בבגדים קרועים: אחת מהן יושבת, השנייה עומדת ואוחזת תינוק שחור, והשלישית ניצבת במרכז הקומפוזיציה.
הן פונות אל אישה לבנה מבוגרת — היא "האדונית הישנה" שעל שמה נקרא הציור — הלבושה בשמלת אלמנה שחורה עם צווארון תחרה לבן, עומדת זקופה ומתבוננת ישירות בשאר הדמויות.
הסצנה מתרחשת בבקתה השייכת לנשים השחורות, אף כי כותרת אלטרנטיבית שניתנה ליצירה מתארת אותה כמתרחשת במטבח של האדונית.
ההטון המכוון של הציור נתון במחלוקת בקרב ההיסטוריונים של האמנות.
חוקרים מוקדמים טענו כי יש מרכיב של "הומור" בקומפוזיציה, בעוד שמבקרים מאוחרים טוענים כי היצירה מבקשת להעביר מסר של עמידה איתנה והתנגדות מצד העבדים המשוחררים כלפי גבירתם לשעבר — או לחלופין, ליצור תיאור שמציג את השחורים המשוחררים בדימוי מרוסן ובלתי מאיים, תוך הפחתת מעמדם והצגתם באופן ילדותי ומצומצם.
על פי הביוגרף המוקדם של וינסלו הומר, ויליאם האו דאונס (William Howe Downes), "תשומת לבו של הומר נמשכה בעוצמה כלפי השחורים" בעת ששירת ככתב מלחמה בצבא הפוטומק של האיחוד.
עניין זה התחדש בשנת 1877, כאשר ערך סיור בדרום שלאחר המלחמה ויצר סדרת יצירות שעסקו בעיקר בדמויות שחורות.
בין יצירות אלו נכללות ציורים מוכרים כגון מתלבשים לקרנבל (Dressing for the Carnival, 1877).
לדברי דאונס, "האזכור היחיד הידוע למסע דרומה הוא זה שביצע בשנת 1877", אך "השאלה מתי וכמה פעמים שב הומר לבקר בדרום לאחר מלחמת האזרחים" נותרה פתוחה.
לכן, לא ברור אם חזר בפועל לווירג'יניה וצפה בסצנה הדומה לזו שבציור ביקור מהאדונית הישנה, אם שיחזר אותה מתוך זיכרונות מתקופת המלחמה, או שמא בנה את הקומפוזיציה באמצעים בימתיים בסטודיו.
הכותרת המקורית של הציור, "ביקור מהאדונית הישנה", שהיא גם הכותרת הנהוגה כיום, נושאת משמעות כפולה.