tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עוזר מאמן בנגלדש, סטיוארט ווטקיס, אף אמר כי היעדרותו של סנדש ג'ינגאן ממשחקי מוקדמות אסיה בבית ה' למונדיאל הייתה יתרון קל עבורם.
"כלומר, ברור ששני המגנים הם שחקנים טובים מאוד.
סנדש מצוין, לא רק בהגנה אלא גם מהווה איום גדול במצבים נייחים", אמר לכתבים.
ג'ינגאן חזר לנבחרת הלאומית ב-25 במרץ 2021 במשחק ידידות נגד עומאן, שם גם היה קפטן הנבחרת.
השחקן המתפתח של השנה של ההתאחדות לכדורגל בהודו:
שחקן העונה בליגת העל ההודית:
נבחרת העונה בליגת העל ההודית:
סנה לינן (בהולנדית: Senne Maaike Lynen; נולד ב-19 בפברואר 1999) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה.
במחצית השנייה של עונת 2017/2018 הושאל מקלאב ברוז' לטלסטאר מליגת המשנה ההולנדית.
ב-2018 חתם בטלסטאר על חוזה קבוע לשנתיים.
ב-8 באוגוסט 2023 חתם לינן בוורדר ברמן מהבונדסליגה, לאחר שהגיע מאוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
סכום ההעברה דווח כשני מיליון אירו.
סנהדרין קטנה היא בית הדין השני בחשיבותו במשפט העברי לאחר הסנהדרין הגדולה.
הסנהדרין הקטנה מורכבת מעשרים ושלושה דיינים.
על פי ההלכה, בכל עיר ובכל מחוז בארץ ישראל יש למנות סנהדרין קטנה.
המצווה למנות בית דין בכל עיר נלמדת מהפסוק: , מהפסוק לומדים על חובת המינוי של בית דין בכל עיר שיש בה לפחות 120 תושבים, ובנוסף בית דין לכל שבט.
במקום שהיו בו פחות מ־120 תושבים היו ממנים בית דין של שלושה דיינים בלבד.
מהפסוק לומדים גם שהסנהדרין הקטנה יושבת בשער העיר.
חובת המינוי חלה רק בארץ ישראל, ואילו בחוץ לארץ המינוי הוא רשות.
מעבר לסנהדראות הקטנות שהיו בכל עיר, היו עוד שתי סנהדראות קטנות במקדש: אחת בלשכה שבפתח הר הבית על יד שער שושן, ואחת בלשכה שבפתח העזרה על יד שער עזרת הנשים.
מן הפסוק הזה לומדים על שלושה בתי דין בהר הבית בסדר חשיבות עולה:
סנהדרין קטנה נוספת של עשרים ושלושה דיינים, שישבה בפתח הר הבית והייתה גבוהה בסמכות מסנהדרין קטנה עירונית;
סנהדרין קטנה של עשרים ושלושה דיינים, שישבה בפתח העזרה והייתה גבוהה בסמכות מהסנהדרין הקטנה שישבה בפתח הר הבית;
סנהדרין גדולה של שבעים ואחד דיינים, שישבה בלשכת הגזית והייתה הסמכות העליונה.
כאשר בסנהדרין קטנה בעיר אחת נוצרו ספק בהלכה או מחלוקת שלא הוכרעו, היו פונים לסנהדרין קטנה שהייתה במעמד גבוה יותר ואם גם בה לא ידעו את ההלכה, היו פונים לסנהדרין הגבוהה יותר, עד הסנהדרין הגדולה, שם הייתה מוכרעת ההלכה.
לסנהדרין הקטנה, לעומת בית דין של שלושה, הייתה סמכות לדון דיני נפשות.
הסנהדרין הקטנה ישבה בחצי גורן עגולה כמו הסנהדרין הגדולה.
נשיא הסנהדרין הקטנה ישב במרכז, ואב בית הדין מימינו.
לפני הסנהדרין הקטנה ישבו שלוש שורות שבכל אחת עשרים ושלושה תלמידי חכמים לפי סדר החכמה, כך שהחכמים ביותר ישבו בשורה הראשונה.
כשהיה צריך להחליף או למנות דיין, היו לוקחים את התלמיד החכם ביותר מן השורה הראשונה וממנים אותו לדון.
סְנוּנִית (שם מדעי: Hirundo) היא סוג של ציפור שיר קטנה, הנפוץ ביותר במשפחת הסנוניתיים.
רוב מיני הסוג סנונית נמצאים באפריקה המרכזית והדרומית, אך מינים אחדים מופיעים באסיה, באוסטרליה ובסביבתה, ובאמריקה – באזורים שאינם צחיחים ביותר.
המין הנפוץ ביותר בסוג הוא סנונית הרפתות (Hirundo rustica).
כל המינים מהסוג Hirundo מתמחים בציד חרקים מעופפים.
הקן הטיפוסי לכל מיני הסוג Hirundo הוא גביע פתוח העשוי מכדוריות בוץ קטנות עם מעט עשב, ומוצמד לקיר (טבעי או מלאכותי).
למרבית המינים חלקים עליונים כהים מאוד עם גוון כחול, חלקי הגוף התחתונים לבנים עד חומים חלודיים (מלבד שני מינים כהים), ובאזור הפנים יש דגם המורכב בדרך-כלל מצבעי החלקים העליונים והתחתונים בתוספת כתם חום אדמדם יותר.
השם "סנונית" בשפות שונות, לרבות עברית, עלול להטעות.
למשל, סנונית המערות (Cecropis daurica), סנונית המדבר (Ptyonoprogne fuligula) וסנונית הסלעים (Ptyonoprogne rupestris) משויכות כיום לסוגים אחרים, אך בעבר הלא רחוק נחשבו בספרות המדעית למיני Hirundo.
טסית הבתים (Delichon urbicum) נקראה בעברית "סנונית ערים" אף-על-פי שכבר שויכה לפי שמה המדעי לסוג אחר.
עשורים אחדים קודם לכן נקראו "סנונית" ציפורים שאינן קשורות לסנוניתיים: מרומיות נקראו "סנונית ביצות", שחפיות ים נקראו "סנונית ים", ושדמיות נקראו "סנונית שדות".
בעיית השמות מחמירה ככל שפונים למקורות מוקדמים יותר.
בהיעדר מידע נוסף, יש אפוא להתייחס בזהירות לזהותם של בעלי-החיים המופיעים כ"סנונית" בטקסטים קדומים.
בעבר נחשבו למעלה ממחצית הסנוניתיים למינים מהסוג Hirundo.
כיום רק 15 מינים נחשבים ל-Hirundo, ואלה הם:
סנונית שחורה-חומה (Hirundo nigrorufa), אפריקה
סנונית חזה פנינה (Hirundo dimidiata), אפריקה
סנונית הרים (Hirundo domicola), הודו וסרי לנקה
סנונית פסיפית (Hirundo tahitica), איי אוקיאניה
סנונית מנומרת-כנף (Hirundo leucosoma), אפריקה המערבית
סנונית לבנת-זנב (Hirundo megaensis), אתיופיה
סנונית הברכה (Hirundo neoxena), אוסטרליה וניו זילנד
סנונית הרפתות (Hirundo rustica), אפריקה, אירואסיה, אמריקה הדרומית והצפונית, צפון אוקיאניה (נפוצה בישראל)
סנונית אדומת-חזה (Hirundo lucida), אפריקה
סנונית אתיופית (Hirundo aethiopica), אפריקה (תצפית יחידה בישראל)
סנונית אנגולה (Hirundo angolensis), מרכז אפריקה
סנונית כחולה לבנת-גרון (Hirundo nigrita), אפריקה המערבית
סנונית לבנת-גרון (Hirundo albigularis), אפריקה
סנונית חדת-זנב (Hirundo smithii) אפריקה ודרום-מזרח אסיה
הביטוי "הסנונית הראשונה" משמש כדימוי לתופעה המסמנת את תחילתו של שינוי (במצב פוליטי, מזג אוויר, אופנה, תרבות, וכדומה).
מקור הביטוי הוא בואה של הסנונית לארצות אירופה בראשית האביב, מה שמסמן את בואן הקרב של שאר ציפורי האביב ותחילת תקופת האביב.
הפתגם "סנונית אחת אינה מבשרת את בוא האביב" מצוטט אצל אריסטו, שמזהיר מפני הסקת מסקנה נמהרת על סמך מקרה בודד: .
במקורות קדומים מוזכרות סנוניות בהקשרים קשים להבנה עד כדי כך שזהות הסנוניות במקורות אלה מוטלת בספק.
למשל, במיתולוגיה הכנענית מסופר באגדת אקהת על דנאל הערירי שמתבשר שייוולד לו ילד.
דנאל מבצע פולחן מקדים להתעברות אשתו, ומכניס לביתו את אלות הפריון וההיריון – הכושרות והסנוניות, זובח לפניהן כמקובל ומתחיל לספור את חודשי ההיריון, ולאחר תשעה חודשים נולד בנו אקהת.
בתלמוד הבבלי (שבת עז, ב) מוזכרת "אימת סנונית על הנשר", ולפי רש"י, הסנונית "נכנסת תחת כנפי הנשר ומעכבו מפרישת כנפיו".
הסנוניות, ובמיוחד סנונית הרפתות, נפוצות באמנות מהעת העתיקה ועד ימינו, ופרטי הציורים והתבליטים אינם מותירים מקום לספק באשר לזהות הסנוניות.
למשל, באתר המינואי (כרתים) אקרוטירי (1600 לפנה"ס בקירוב) מופיעים פרסקאות של סנוניות הרפתות בסגנון קישוטי המרמז על התפעלות אסתטית מסנוניות, אך התנהגות הסנוניות המצוירות מורכבת במידה המעידה על התעניינות עמוקה יותר בהן.
דוגמה מפורסמת אחרת, מהרנסאנס, היא תמונת המזבח "המדונה של הסנונית" (קרלו קריבלי, 1491).
במקרה זה מופיעה סנונית הרפתות בציור כסמל משוער להתחדשות החיים, לישו ולמריה, וליכולתו של ישו לרפא מעיוורון.
ביצירות מודרניות נפוצים ייצוגי סנוניות, ובמיוחד סנונית הרפתות, וההתייחסות אליהן משלבת דמיון וסמליות עם התעניינות בסנוניות ממשיות ובאורחות חייהן.
למשל, בסיפור אצבעונית (הנס כריסטיאן אנדרסן, 1835) מופיעה סנונית כדמות פגיעה, נאמנה, משיבה טובה תחת טובה ונודדת.
בסיפור הנסיך המאושר (אוסקר וויילד, 1888) מופיעה סנונית כדמות המתגייסת למען עניי העיר והנסיך עד כדי הקרבה עצמית, וגם כאן לנדידה יש משקל רב.
ברוב ארצות העולם במשך רוב ההיסטוריה המוכרת, סנוניות קיננו במבנים מעשה ידי אדם, ואנשים קיבלו בסובלנות ואפילו בשמחה את נוכחות הסנוניות.
בשנים האחרונות מתגלים מקרי קונפליקט רבים בתוצאה מקינון ולינה של סנוניות בתוך מבנים, והשמדת קיני סנוניות ופעולות אחרות נגדן (כגון התקנת רשתות חסימה) נפוצות בבניינים עירוניים.
למיתון הקונפליקט פיתח ארגון מחקר הציפורים היפני את הלשלשית (מדף קטן קל מאוד המוצמד תחת קן הסנוניות), ומכון אדם וחיה בישראל שכלל את הלשלשית ואת השיטות להכנתה.
סְנוּזֶלֶן (Snoezelen) היא שיטת טיפול שהומצאה בהולנד עבור אנשים עם לקויות שונות במערכת העצבים המרכזית, כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי), דמנסיה, מחלות נפש ותופעות הקשת האוטיסטית.
הטיפול נערך בחדר הכולל מזרנים לבנים על הרצפה ועל הקירות, נורות בצבעים מגוונים ומשחקים אשר מגרים את החושים.
הסנוזלן ידוע גם בשם "סביבה רב חושית".
השם הוא שילוב של שתי מילים בהולנדית: סנופלן (snuffelen) או באנגלית to sniff - לרחרח; ודוזלן (doezelen) או באנגלית to doze - לנמנם.
הסביבה הרב חושית פותחה בראשית שנות השבעים בהולנד במרכז לליקויים קוגניטיביים דה–הרטנברג, על ידי Ad Verheul ו-Jan Huslegge, כאמצעי להרגעה ולשעות הפנאי.
המוסד, הנמצא בצפון הולנד, שימש תחילה בעיקר כמקור הנאה ורגיעה, עד שהופץ הידע עליו והוקמו בו מתקנים נוספים.
פיתוח החדר נוצר בעקבות קשייו של Verheul, מטפל באומנות, ללמד את מטופליו, שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית עמוקה, בשיטות המקובלות.
חלקם אף הסתגרו עוד יותר בתוך עצמם.
הוא החל להתבונן במטופליו במצבים אחרים וגילה שבסביבות מסוימות ועם מטפלים מסוימים הם רגועים יותר ואף פיתחו תקשורת.
הוא כינה זאת "לשבת במושב האחורי" - לקיחת מרחק מהמטופלים ללא שידול אקטיבי ללמידה, תסייע להם בסופו של דבר לשחרר אנרגיות מיוזמתם ולחקור את סביבתם באופן פעיל.
במסגרת עבודתם במרכז לאנשים עם מוגבלויות החלו החוקרים ללמוד כיצד אנשים מגיבים לסביבתם.
הם הציגו ריחות, מוזיקה, מגע וטעם לאנשים שאיתם עבדו במרכז.
בנוסף הם ערכו ניסוי ביצירת סביבות פעילות ומרגיעות.
דרך המחקר הזה התפתח הסנוזלן.
לאחר תצפיות רבות הסיק Verheul כי הסביבה הפיזית משפיעה על התחושות והמעשים של האדם; והתנהגותו של המטפל מהווה משתנה חשוב, המשפיע על יוזמותיו ופעילותו של המטופל.
סנונית היא סוג של מפרשית חד תרנית פתוחה.
שמה של המפרשית נגזר משמה של הציפור סנונית.
היא בנויה מעץ או מפיברגלס.
אורכה הוא כ-7.6 מטרים, וגובה התורן שלה הוא 8.5-9.5 מטרים.
בשנות השלושים, תחת המנדט הבריטי, התחיל השיט לתפוס תאוצה בארץ ישראל.
בתחילת הדרך, מטרות השיט העיקריות היו כיבוש הים (דיג, מסחר ולוחמה) וההעפלה הבלתי חוקית לישראל.
בתחילה כלי השיט ששימשו את היהודים היו סירות דיג ערביות וסירות הצלה בריטיות, ובהמשך פותחו בארץ סירות הלווייתנית.
הלווייתנית שימשה בעיקר להורדת מעפילים מהספינות הגדולות ולחינוך הימי.
השימוש בלווייתנית קטן, ובה בעת החלו בייצור הסנונית.
תחילה היא יוצרה מעץ, ומאוחר יותר מפיברגלס.
ישנם שני סוגים של סנונית - סנונית עבד וסנונית עמירם.
סנוניות העמירם (סנונית ישראלית) הן סנוניות קלות וצרות יותר.
התחתית שלהן שטוחה יותר, והן מהירות יותר ברוחות חדות.
סנוניות העבד (סנונית בינלאומית) רחבות יותר, כבדות ובתחתיתן בולטת השדרית לאורך כל הסירה.
הסנוניות משמשות את שבטי צופי הים השונים, כפר הנוער הימי "מבואות ים", בית הספר לקציני ים עכו וכן את המרכזים הימיים.
המקום היחיד בו עדיין בונים סנוניות הוא "מספנת האחים חמאדי" שבעכו.
משקל גוף מינימלי: 300 ק"ג
תורן: עמוד אלומיניום הקבוע בקדמת הסירה, אליו מחוברים המפרשים.
מנור: קורת אלומיניום, המחוברת לתורן באופן ניצב, ומקבעת את שפתו התחתונה של המפרש הראשי.
מפרש ראשי: צורתו משולש עשוי בד חזק, ממוקם מאחורי התורן ומעל המנור, ומחובר לשניהם.
מפרש חלוץ: קטן יותר מהמפרש הראשי וקדמי יותר ממנו.
גם צורתו משולש ותפקידו להוריד את הסירה ביחס לרוח.
מיתר ראשי: חבל באמצעותו ניתן למתוח ולשחרר את המפרש הראשי, בהתאם לכיוון הרוח ועוצמתה.
מיתרי חלוץ: חבל באמצעותו ניתן למתוח ולשחרר את המפרש החלוץ, וכן להעבירו מדופן לדופן בהתאם לכיוון הרוח.
הגה: לוח עץ היורד לתוך המים מירכתי הסירה, ומכוון את כיוון התנועה של הסירה.
רומפל: מוט המחובר להגה, באמצעותו ניתן לכוון את הגה הסירה.
חרב: עשויה לוח עץ גדול ומאסיבי יותר מההגה, ממוקמת במרכז הסירה, וניתנת לשליפה החוצה או דחיפה מתוך הסירה אל המים, משמשת למניעת סחף ברוחות קדמיות וצד.
סנוט (Snot), הייתה להקת נו-מטאל שפעלה בקליפורניה באמצע שנות ה-90. הלהקה התפרקה לאחר מותו של סולן הלהקה, ליין סטרייט בתאונת דרכים בדצמבר 1998.
Get Some, יצא בשנת 1997 והיה אלבום הסטודיו היחיד של הלהקה עם סטרייט כסולן.
לאחר התפרקות ההרכב בשנת 1998 יצאו לסנוט עוד שני אלבומים: Strait Up, יצא בנובמבר 2000 וכולל שירים במבוצעים על ידי חברי הלהקה, כאשר את מקומו של סטרייט על המיקרופון תופסים סולנים מלהקות נו-מטאל ופ'אנק מטאל אחרות.
בקיץ 2002 יצא אלבום הופעה של הלהקה.
סנוב הוא כינוי לאדם המתנשא על סביבתו, ורואה עצמו כשייך לקבוצה נעלה מסיבה כלשהי, למשל מוצא, מעמד כלכלי, אינטלקט, אנינות טעם ומומחיות בתחום כלשהו (כמו יין, קפה או מוזיקה), חינוך, צורת דיבור ועוד.
סנוביות נחשבת למהותית במיוחד כאשר הבסיס לתחושת העליונות רעוע במיוחד.
לראשונה נעשה בה שימוש במשמעותה הנוכחית בחלק הראשון של המאה ה-19 בבריטניה, אך מקורה אינו לגמרי ברור.
אפשר שהתפתחה בדרך כלשהי מ-snab שמופיעה במילון מ-1781 במשמעות "סנדלר סקוטי".
ככל הנראה אין רגליים לסברה כי המקור הוא בראשי התיבות sine nobilitate, היינו, "ללא אצולה", שבהם כונו תלמידים בבית הספר היוקרתי איטון שהוריהם לא היו אצילים.
המילה זכתה לפופולריות בעקבות ספרו של ויליאם מקפיס ת'אקרי "The complete book of snobs" - אסופה של טורים סאטיריים שפורסמו בעיתון פאנץ' ויצאה לאור ב-1848. הספר מונה סוגים שונים של סנובים ושל התנהגויות סנוביות בחברה בת הזמן, ומבוסס על ניסיונו העשיר של ת'אקרי בחברתם של סנובים.
בחברה של ימינו, שבה הריבוד למעמדות מעורפל יותר מאשר בחברה הוויקטוריאנית, לובשת תופעת הסנוביזם צורות שונות והדינמיקה שלה מורכבת יותר מאשר זרימה של אופנות מחוגי האצולה מטה.
סנואו פטרול היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בסקוטלנד, רוב חבריה במקור מן הערים בגנור ובלפסט, צפון אירלנד.
ללהקה חוזה הקלטות בחברת ההקלטות Polydor Records.
במקור הוקמה הלהקה כלהקת אינדי-רוק, אך בשנים האחרונות הלכה הלהקה לכיוון הרוק האלטנטיבי ונכנסה לזרם המרכזי עם שיריה Run, Chasing Cars, ו-Signal Fire שמופיע גם בפסקול הסרט ספיידרמן 3.
הלהקה הוקמה בסוף 1994 על ידי הסטודנטים גארי לייטבודי ומרק מקללנד, ונקראה "Shrug" באוניברסיטת דונדי בסקוטלנד.
הלהקה החלה להופיע באוניברסיטה ובפאבים, ולאחר מכן שינתה את שמה ל"Polar Bear" בסוף 1995. בימיה המוקדמים, הלהקה הייתה מעמידה פנים שהיא להקת בל וסבסטיאן כדי לקבל כניסה חופשית למועדון הסטודנט בבית ספר גלאזגו לאומנויות.
באמצע 1997, הלהקה הוציא את המיני-אלבום הראשון שלה שנקרא " Starfighter Pilot" וכלל שלושה שירים.
ריצ'רד קולבורן מלהקת בל וסבסטיאן ניגן תופים באלבום זה.
ללהקה התגלה שישנה להקה אמריקאית עם אותו שם.
כדי למנוע בעיות משפטיות שינתה הלהקה את שמה ל"Snow Patrol".
באותה תקופה, הצטרף ג'וני קווין כמתופף קבוע ללהקה, איתו הושלם הרכב הלהקה.
הלהקה הוציאה את המיני אלבום הבא שלה שנקרא "Little Hide".
הם הוציאו שני סינגלים מתוך אלבום זה, אחד עם אותו שם והשני נקרא " One Hundred Things You Should Have Done in Bed".
לסינגלים הוצאו קליפים והלהקה החלה להופיע בטלוויזיה.
הראיון הראשון שלהם ב-MTV היה ב-1998. באותה שנה, יצא אלבום הבכורה של הלהקה שנקרא " Songs for Polarbears".
בנוסף באותה שנה, לייטבודי אסף אומנים סקוטים מלהקות שונות והם הופיעו יחד כסופרגרופ.
לאחר שחברת התקליטים "Jeepster" החליטה להפסיק את עבודתה עם הלהקה, הצטרף הגיטריסט נתן קונולי ללהקה, והלהקה חתמה בחברת התקליטים "Polydor".
הלהקה הגיעה להצלחה במיינסטרים לאחר יציאת השיר "Run", מתוך אלבומם השלישי, "Final Straw" שיצא ב-2003.
ב-16 במרץ 2005, מקללנד עזב את הלהקה, ופול וילסון החליף אותו כנגן הבס.
באפריל 2005, הודיעה הלהקה על סיבוב הופעות ארוך, ועל הוספתו של הקלידן טום סימפסון כחבר רשמי בלהקה.
בקיץ 2005, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם U2, אשר מהווה על הלהקה השפעה גדולה.
ב-10 בדצמבר 2005, הוציאה הלהקה בגרסה חדשה את השיר של ג'ון לנון, "Isolation", כחלק מהקמפיין של אמנסטי אינטרנשיונל שנקרא " Make Some Noise".
מאוחר יותר, ב-2007, השיר הצטרף לאלבום אוסף של גרסאות כיסוי לשירי לנון שנקרא " Instant Karma: The Amnesty International Campaign to Save Darfur".
הלהקה סיימה להקליט את האלבום "Eyes Open", והאלבום יצא ב-1 במאי 2006. הסינגל הראשון בבריטניה היה "You're All I Have".
בנוסף הושמע השיר גם בפרק סיום העונה של הסדרה מגרש ביתי.
ב-30 בדצמבר 2006, השיר נבחר כ"השיר של כל הזמנים" ברדיו וירג'ין.
השיר "Open Your Eyes" הושמע בפרק סיום העונה של הסדרה "ER" ב-18 במאי 2006, בסדרה ה-4400, באנטומיה של גריי וב-"The Black Donnellys".
ב-30 ביולי 2006, הופיעה הלהקה בפרק סיום העונה של תוכנית המוזיקה "Top of the Pops" עם השיר " Chasing Cars".
בעונה השביעית של האנטומיה של גריי בעת שאריזונה וקאלי עוברות תאונת דרכים הושמע השיר "Chasing Cars" כשהשחקנים שרים אותו.
ב-26 בנובמבר 2006, האלבום "Eyes Open" הפך לאלבום הנמכר ביותר באותה שנה בבריטניה.
ב-17 במרץ 2007, הופיעה הלהקה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" עם השירים "You're All I Have" ו-"Chasing Cars".
הלהקה תרמה את השיר "Signal Fire" כפסקול לסרט ספיידרמן 3. ב-7 ביולי 2007, השתתפה הלהקה בלייב ארת' והופיעה באצטדיון ומבלי בלונדון.
ב-24 באוקטובר 2008 הוציאה הלהקה את האלבום החמישי שלה, A Hundred Million Suns.
הלהקה הוציאה את אלבומה השישי, Fallen Empires, ב-14 בנובמבר 2011. לסינגל ראשון מהאלבום, הנקרא Called Out in the Dark, יצא וידאו קליפ, בו משחק ג'ק דוונפורט.
סנונית הרפתות (שם מדעי: Hirundo rustica) היא המין הנפוץ ביותר במשפחת הסנוניתיים.
סנונית הרפתות היא ציפור שיר קטנה.
צידו העליון של גופה כחול כהה בוהק, הצד התחתון בהיר, צידו התחתון של הראש אדום-חום, רגליה קצרות, הזנב ארוך ומתפצל בקצהו בצורה דמוית-מזלג, והכנפיים מחודדות וארוכות אף הן.
אורכה של סנונית הרפתות 16–21 ס"מ, מתוכם 2–6 ס"מ הן נוצות הזנב.
סנונית הרפתות היא מעופפת מעולה: היא יכולה לשהות זמן רב באוויר, והיא אף תופסת חרקים ושותה מים תוך כדי תעופה.
תזונתה של סנונית הרפתות מורכבת מחרקים מעופפים.
הפרט המזוהה המבוגר ביותר שנמצא בטבע היה בן קרוב ל-16 שנים.
סנונית הרפתות מצויה ביבשות אירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה.
קיימים שישה תת-מינים מובחנים של סנונית הרפתות, שמתרבים לרוחב חצי הכדור הצפוני.
ארבעה מתת-המינים הם נודדים מובהקים, ואזורי החריפה שלהם מכסים את מרבית חצי הכדור הדרומי, החל ממרכז ארגנטינה, ופרובינציית הכף שבדרום אפריקה בדרום, ועד דרום-מזרח אסיה והודו בצפון.
סנונית הרפתות אינה בסכנת הכחדה, וגודל האוכלוסייה העולמית מוערך בכמה מאות מיליונים.
עם זאת האוכלוסייה העולמית נמצאת בירידה יציבה עקב פגיעה ישירה ועקיפה בבתי גידול, שינוי האקלים וכן פגיעה ישירה בציפורים ובקיניהן.
בישראל יש אוכלוסייה יציבה (כלומר נמצאת בארץ כל השנה) מתת-המין H.
transitiva, וגם אוכלוסייה חולפת מתת-המין H.
קינון במבנים מעשה ידי אדם
סנונית הרפתות בונה קן דמוי ספל; כשהקן צמוד לקיר צורתו חצי ספל.
הקן עשוי מבוץ המעורב במעט קש, בתוספת חומרים רכים לריפוד.
הקן מוצמד לקיר קרוב מאוד לתקרה, או נשען על עצם כלשהו (צינור, כרכוב וכדומה) קרוב מאוד לתקרה.
עונת הקינון העיקרית בישראל היא מרץ-אוגוסט, אך סנוניות מעטות עשויות להתחיל לקנן מוקדם יותר ולסיים את הקינון מאוחר יותר.
מחזור קינון נמשך קרוב לחודש וחצי, וזוג אחד עשוי לקיים 1–3 מחזורי קינון בעונה.
סנוניות הרפתות עשויות להשתמש באותו קן במשך שנים רבות.
סנונית הרפתות מעדיפה להשתמש במבנים מעשה ידי אדם לקינון.
כתוצאה מכך קיים במקומות מסוימים קשר בין מידת תפוצתה לבין ההתיישבות האנושית באזור.
שמה העברי של סנונית הרפתות, בדומה לשמה האנגלי (סנונית האסמים), מקורו בכך שמקומות אלו היו במשך אלפי שנים אתרי הקינון המועדפים על מין זה ביישובים של בני אדם.
סנוניות הרפתות הסתגלו גם לקינון בערים, סמוך לתקרה של מעברים מקורים.
בתחילת שנות האלפיים בקירוב עברו סנוניות רבות בישראל לקנן בחניונים תת-קרקעיים.
קינון הסנוניות במבנים עירוניים מעורר לעיתים קרובות קונפליקט עם אנשים שמסתייגים מהקן עצמו או מהלשלשת הנופלת ממנו וממקומות העמידה של הסנוניות.
עיקר הקונפליקט ניתן לפתרון בעזרת לשלשית — מדף קל מאוד (מפלסטיק או מקרטון) המוצמד תחת הקן.
לשלשיות קלות משווקות ביפן, ואילו בישראל יש להכין אותן באופן עצמאי, למשל במסגרת שיעורים מיוחדים.
סנונית הרפתות ניזונה מחרקים מעופפים, ולכן היא יכולה להביא ברכה לאדם; ייתכן שזוהי הסיבה לתפוצתן הגבוהה של אמונות טפלות חיוביות לגבי סנונית הרפתות וקינה.
קיימות מספר רב של התייחסויות תרבותיות לסנונית הרפתות — בספרות ובספרות דתית — בשל הימצאותה בקרבת יישובים אנושיים ונדידתה השנתית המובהקת (אצל חלק מתת-המינים).
סנונית הרפתות היא הציפור הלאומית של אסטוניה.
סנוניות הרפתות שאינן מקננות נוהגות ללון בלהקות בתוך צמחייה סבוכה כגון קנים.
בעולם נצפו ריכוזי לינה המונים מאות אלפי סנוניות ואפילו מיליוני סנוניות.
ריכוז גדול יחסית — רבבות סנוניות לפחות — התקיים בישראל במחצבות ברקת בשנות ה-80 של המאה הקודמת.
בתחילת שנות האלפיים בקירוב עברו סנוניות יציבות רבות בישראל ללון בחניונים תת-קרקעיים (ולפעמים בגובה קומת הקרקע) במשך כל השנה.
ריכוזים אזוריים עשויים לכלול למעלה מאלף סנוניות בחניון אחד.
הסנוניות בוחרות בחניונים כחללים ענקיים המוגנים הן מפגעי מזג האוויר הן מטורפים; בחניונים יש גם מקומות עמידה מיטביים (צינורות כיבוי ותעלות חשמל) באורך מאות מטרים.
ריבוי הלשלשת בריכוזי לינה של סנוניות בחניונים הביא גל של פעילות עבריינית שנועדה לפגוע בסנוניות, לצד פעולות חוקיות מאולתרות שנועדו להרחיקן.
מזעור הקונפליקט בין הסנוניות לבני-האדם בחניון מחייב זהירות רבה וידע מתאים.
הפעילות המבטיחה ביותר למניעת הקונפליקט צריכה להתבצע בשלבי התכנון והבנייה של החניון.
סנונה (Senuna) היא אלה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית.
קיומה של האלה לא היה ידוע בעת החדשה עד שנת 2002 עת התגלה אתר פולחן בבאלדוק שבהרטפורדשייר על ידי אלן מיק (Alan Meek).
שמה הראשון של האלה כפי שנחשף בחפירות ארכאולוגיות זוהה בטעות כ-"סנואה", אולם קריאה חוזרת של החוקרים, שנעזרו בממצאים נוספים שהתגלו בחפירה, העלתה כי השם הנכון הוא "סנונה".
מפסלי האלה שהתגלו ניתן ללמוד כי בעת המפגש בין התרבות הקלטית לבין התרבות הרומית, זוהתה האלה עם האלה מינרווה מהמיתולוגיה הרומית (בדומה לאלה סוליס שפולחנה היה נפוץ בבאת').
מממצאים ארכאולוגיים ניתן ללמוד כי פולחן האלה התבצע במעיין אליו נזרקו חפצים פולחניים שהוקרבו לאלה.
סביב האגם היו מבני מגורים לעולי הרגל והכוהנים.
כמותם ואיכותם של חפצי הפולחן שנקברו בבאלדוק (ככל הנראה לצורך הגנה עליהם) במהלך המאה השלישית או המאה הרביעית מעידים על כך שמדובר במרכז פולחני גדול.
חפצי הפולחן שהתגלו כללו תכשיטים עשויים זהב ומשובצים אבנים יקרות וחרוזי זכוכית, קמע המתאר אריה דורך על גוגלת שור, וכן פסלים של האלה, המתארים אותה כאישה לבושה גלימה ששערה אסוף.
כמו כן התגלו חמש כתובות המוקדשות לאלה והמציינות את שמה.
ממצאים אלה מוצגים כיום בחדר 49 של המוזיאון הבריטי.
ייתכן שמקור שמה של האלה במילה הקלטית הקדומה "seno" - "זקנה".
כמו כן ייתכן קשר בין שם האלה לנהר סאונה (שמו הקדום של נהר האלדה של ימינו).
סנון (Senonian) היא תקופה גאולוגית, לפי חלוקה שאינה בשימוש עוד, שהחלה לפני כ-90 מיליוני שנים ונמשכה עד לפני כ-65 מיליוני שנים והייתה התקופה האחרונה בתת-תור קרטיקון עליון.
סלעים מתקופה זו נפוצים בישראל בשולי הסלעים מתקופת הקנומן-טורון והם ברובם סלעי קירטון וצור.
בתקופה זו שקעו גם סלעי פוספוריט בנגב, ומהם מפיקים פוספטים (חומר המכיל תחמוצות זרחן).
תקופת הסנון חולקה ל-4 גילאים: קוניאק, סנטון, קמפן ומאסטריכט.
הר סנודון הוא ההר הגבוה ביותר בוויילס וההר הגבוה ביותר בבריטניה דרומית להרי סקוטלנד.
הר סנודון נחשב לאחד משבעת פלאי ויילס.
ההר הוא חלק מרכס הרי סנודון, רכס הממוקם בצפון מערב ויילס, אורכו כ-10 קילומטר והוא הרכס הגבוה מבין רכסי ההרים בתוך שמורת סנודוניה, כאשר פסגת סנודון היא הגבוהה ביותר.
אזור סנודון ורכס ההרים נחשב לבעל כמות המשקעים הגדולה ביותר באי הבריטי עם כ-4,500 מ"מ שנתי.
ניתן לעלות לפסגת סנודון באמצעות רכבת הר סנודון (Snowdon Mountain Railway) שנפתחה לציבור בשנת 1896 ומגיעה לתחנת הפסגה הנמצאת מטרים ספורים מהפסגה עצמה, לצד התחנה על הפסגה ממוקם מבנה המשמש חנות לתיירים ומטיילים.
מלבד העלייה ברכבת, ישנם מספר מסלולי העפלה מוכרים השונים זה מזה בדרגת הקושי שלהם, כאשר הדופן הצפון מזרחית היא התלולה ביותר.
סנונית היא עמותה המקדמת את החינוך המתוקשב בישראל באמצעות שילוב מיטבי של הטכנולוגיה בתהליכי הוראה, למידה והערכה.
העמותה מתמחה בפיתוח מוצרי תוכן חינוכי מתוקשב למערכת החינוך ולשעות הפנאי.
העמותה ממוקמת בירושלים בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית.
עמותת סנונית הוקמה בשנת 1994, כמיזם של האוניברסיטה העברית על ידי פרופ' נאוה בן-צבי ומר דודו רשתי, בימים בהם עולם האינטרנט היה בראשיתו.
בקיץ 1999 הפכה סנונית לעמותה עצמאית ללא כוונות רווח, מיסודם של האוניברסיטה העברית בירושלים ומשפחת ניר ובברלי ברקת.
מנכ"לית העמותה היא גלית כספי מעוז.
גלים פרו היא סביבה דיגיטלית חינוכית המשולבת במערכת החינוך בישראל, אשר נוצרה מתוך איחוד של מערכות "גלים" ו"עת הדעת".
הסביבה מציעה מגוון רחב של תכנים לימודיים איכותיים במקצועות שונים עבור תלמידי כיתות א'–ט', תוך שילוב טכנולוגיה מתקדמת ונגישה, שמטרתה לייצר חוויית למידה אינטראקטיבית, נגישה ומותאמת לעידן הדיגיטלי.
המערכת פותחה מתוך תפיסה חינוכית הרואה בהוראה מקצוע בעל ערך ותשוקה, ושואפת לצמצם את העומס הבירוקרטי המוטל על המורים.
באמצעות הכלים המובנים בסביבה, ניתן לייעל את תהליך ההוראה, לקצר את זמן ההכנה ולהתמקד בהיבטים הפדגוגיים של עבודת ההוראה.
הסביבה מעודדת למידה פעילה, חקר וגילוי, תוך שאיפה להציע חלופה לספרי לימוד מודפסים ולהפוך את התלמידים לשותפים פעילים בתהליך הלמידה.
גלים - סביבות הלימודים באתר גלים מיועדת לתלמידי ומורי כיתות א' - ט', מותאמת לתוכנית הלימודים של משרד החינוך ומאושרת על ידו.
התפיסה הפדגוגית העומדת בבסיסו של האתר היא כי תפקידו של המורה לשמש לתלמיד מצפן ולתמוך בו בתהליך רכישת המיומנויות הדרושות לו לצורך ניווט בים המידע ועולמות התוכן.
האתר עלה לרשת האינטרנט בספטמבר 1998 ומאז עבר מספר שדרוגים שהמשמעותי שבהם עלה בשנת 2017. גלים היא סביבה לימודית מתוקשבת, הממלאת את צורכי הלומדים הצעירים, מוריהם והוריהם, ומאפשרת לימוד חוויתי המשלב ידע, הנאה ותקשורת.
גלים מציעה פרויקטים לימודיים ומשחקים בכל תחומי הדעת והמקצועות ובנושאים כמו חגים, חברה וכישורי חיים ועוד.
גלגלון - גלגלון הוא אתר למידה חווייתי לתלמידי בית ספר יסודי.
האתר מכיל את כל תחומי הדעת, והלימוד בו נעשה באמצעות שילוב של תרגול ומשחק.
האתר עלה לאוויר בתחילת מגפת הקורונה, כצורך שעלה מן השטח לספק מענה לילדים הנשארים בבית, וממשיך לספק תכנים איכותיים למנויים עד היום.
בניגוד למיזמים אחרים של עמותת סנונית, אתר גלגלון משווק לקהל הביתי במטרה לצמצם פערי לימוד, ולהקנות לילדים הרגלי למידה עצמאיים.
בנוסף ליחידות הלימוד, באתר גם מגזין חדשות לילדים, ותכנים להורים.
על הגובה - פרויקט משותף של עמותת סנונית ומערך ממשל זמין במשרד האוצר.
מטרת המיזם היא להקנות ערכים, ידע ומיומנויות רלוונטיים לחיי הילדים בהווה ולחייהם בתור מבוגרים בחברה בישראל בעתיד.
כדי לממש מטרה זו, חושף הפורטל בפני הילדים שורה של נושאים מרכזיים ובהם: שמירה על אורח חיים בריא ופעיל, חינוך לשמירה על הסביבה, חינוך פיננסי, עקרונות לשימוש מושכל בטוח והוגן ברשת האינטרנט, שימוש חסכוני ונבון במים ובמשאבי אנרגיה, פיתוח כלים להתנהגות בטוחה והפנמת הערך של מדינת רווחה.
העיסוק בנושאים אלו נעשה בדרך חווייתית ומהנה בסביבה עתירת אנימציה, משחקים ופעילויות.
פורטל על הגובה מיועד בעיקר לשעות הפנאי, ולכן תפיסת הפיתוח המרכזית שלו מבוססת על למידה ממשחק.
משחקי על הגובה מאפשרים לילדים להתנסות במצבי חיים אותנטיים, לפתח מיומנויות וכישורי חיים, לפתור בעיות ולרכוש ידע.
המשחקים מלווים על ידי יחידות תוכן אינטראקטיביות, המציעות מידע משלים ומרחיבות ומעמיקות את הידע הנרכש במשחק.
הזמנה לפיוט - המיזם קם במטרה לתת את התמונה הכללית הרחבה ביותר של עולם הפיוט לאורך הדורות ובימינו אנו.
האתר שהוקם במסגרתו מציג מדורים רבים הקשורים להיבטיו השונים של עולם הפיוט.
במרכז האתר שני מאגרים: הראשון הוא מאגר של פיוטים ולחנים, בו ניתן למצוא פיוטים על פי חלוקה לקטגוריות שונות, לחנים וביצועים שונים לכל פיוט.
השני הוא מאגר עיוני בו ניתן למצוא מידע עיוני כללי מגוון המאפשר הבנה מעמיקה יותר של הפיוט.
קטגוריות נוספות אשר נמצאות באתר הן "רדיו האתר" ו"פיוט בווידאו", "שיתופיוט", ו"קהילות שרות".
אתר חדש יותר שהוקם בשיתוף "סנונית" והספרייה הלאומית נקרא אתר הפיוט והתפילה.
אתר ספר האגדה - אתר ספר האגדה הוא מיזם משותף לבית אבי חי ולעמותת סנונית.
האתר מלווה את ההוצאה המחודשת של ספר האגדה בשנת השבעים לפטירתו של יהושע חנא רבניצקי שערך, יחד עם חיים נחמן ביאליק, את ספר האגדה.
באתר מבחר סיפורים, עם קישורים למקורות שמהם ערכו אותם ביאליק ורבניצקי, ולפסוקים מן המקרא המוזכרים בהם.
לחלק מן הסיפורים מצורפים מבואות, קישורים להרחבה, והפניות לקריאה נוספת.
ניתן למצוא באתר סיפורים אשר עובדו עבור ילדים, בתוספת איורים עם אפשרות להקראה.
סיפורים מהלב - תוכנית שייעודה לסייע לילדים להתמודד עם מצבי לחץ ומשבר, המתרחשים בעקבות המציאות הביטחונית בישראל.
במסגרת המאמצים הלאומיים לשיקום הצפון מפגעי מלחמת לבנון השנייה ומן הטראומות שנגרמו בעקבותיה, פיתחה "סנונית" תוכנית המיועדת לתת מענה לילדי ישראל המתגוררים באזורי העימות, לעזור להם להתמודד עם תחושות החרדה ולגעת בעולמם הפנימי בעזרת ביבליותרפיה.
התוכנית "סיפורים מהלב" פועלת בבתי ספר ובבית כסביבה מקוונת, ומציעה פעילויות יצירתיות וחווייתיות לילדים המתמודדים עם מצבי משבר הקשורים למצב הביטחון.
הסביבה מאפשרת לפסיכולוגים לסייע לילדים דרך הרשת, ותספק להורים ולמורים כלים לעבודה עם הילדים.
יא סאלאם - אתר אינטרנט ללימוד ערבית תקשורתית, אשר הוקם במסגרת המיזם "שפה כגשר תרבותי".
האתר מבוסס על תוכנית לימודים ניסיונית וחדשנית הכוללת מערכי שיעור המלמדים את יסודות השפה התקשורתית ומרכיבי התרבות הערבית.
תוכנית הלימודים פותחה בסיוע ובמימון יוזמות קרן אברהם.
האתר מאפשר לילדים יהודים בכיתות ה'-ו' לרכוש מיומנויות של שפה ערבית תקשורתית, לתרגל ולהבין את השפה בהקשר התרבותי שלה.
באתר נעשה שימוש בעזרי המחשה רבים (וידאו, שמע, תמונות, משחקים) כדי להתגבר על האתגר של לימוד שפה נשמעת באמצעים כתובים המאפשרים תרגול.
המיזם "שפה כגשר תרבותי" פותח על ידי עמותת סנונית תחת האמונה כי השפה מבטאת זהות, תרבות ומסורת, ואינה רק אמצעי תקשורת.
ידיעת השפה והתרבות הערבית, הכרת מורשתו של האחר והיכולת להשתמש בשפה ביום-יום יאפשרו דיאלוג שוויוני "בגובה העיניים" ויתרמו להעמקת ההבנה ההדדית בין יהודים לערבים, המבוססת על כבוד הדדי ועל שוויון.
חדשות הילדים - מטרת האתר להעניק לילדים כלים למיומנויות של אוריינות דיגיטלית להבנה של החדשות, לקריאה בין השורות ולחשיבה חופשית, דמוקרטית וביקורתית.
האתר מספק להורים ולמורים כלים להתמודדות עם העברת מידע ולהתייחסות לסוגיות מורכבות בעזרת שימוש באקטואליה ובאמצעים פדגוגיים ייחודיים.
האתר מספק במה המאפשרת לילדים להתבטא, להביע דעה ולהעלות שאלות ובעיות שמעסיקות אותם בחיי היום־יום, בחייהם החברתיים ובתור אזרחים צעירים במדינת ישראל.
כמו כן, האתר מקנה לילדים יכולות ניסוח ונימוק, גמישות מחשבתית וסובלנות לדעות מגוונות.
מקראנט - פורטל העוסק בתחומי היהדות והמקרא.
האתר כולל מאגרים והפעלות התומכים בהוראה ובלמידת מקרא בחטיבות הביניים ובבתי הספר העל יסודיים במגזר הכללי.
סביבת "מקראנט" כוללת את מאגר ספרות הקודש, סרטונים לילדים ומבוגרים, מאגרי מידע, מאגר הפעלות וקהילת מורים פעילה.
הפורטל הוא יוזמה משותפת של "סנונית", מט"ח, "גשר" וקרן אבי חי.
האתר הוקם במטרה ליצור מאגר אינטרנטי איכותי ומקצועי במקרא ובכך לגרום הנאה והנעה בלימוד המקצוע.
בנוסף, האתר מאפשר יצירת במה לשיח בין מורים למקרא, נגישות לחומרים רחבים ומעשירים בתהליך ההוראה, ומתן תשובות לקשיים ושאלות.
עמותת סנונית זכתה בשנים 2011 ו-2021 לציון "טוב מאוד" לפי דירוג מידות המודד אפקטיביות של ארגונים ללא מטרות רווח בהגשמת ייעודים.
העמותה בעלת תו תקן "מידת השקיפות" ושותפה לפרויקט "עיגול לטובה".
סֵנוֹטֶה (מספרדית: Cenote; במקור משפת מאיה יוקטק "דזונוט" שפירושו "באר") היא בולען שנפער בסלע, המוצף בחלקו במי תהום.
מקור המונח בלשונם של התושבים בני המאיה של חצי האי יוקטן – ומשמעותו: מקום בו ניתן להשיג מים.
חלק מהסנוטות, דוגמת "הסנוטה הקדושה" ("cenote sagrado") בצ'יצ'ן איצה, היוו אתר חשוב בפולחן הדתי של המאיה.
הסנוטות מהוות לעיתים כניסה למערכת מערות תת-קרקעיות מוצפות, ומשום כך הן מהוות כיום אתרים פופולריים ביותר לצלילת מערות.
סנוטות הן פתחים בפני השטח למאגרי מים תת-קרקעיים.
אף שהסנוטות הידועות ביותר הן בריכות מים גדולות שקוטרן כמה עשרות מטרים, כדוגמת אלו בצ'יצ'ן איצה, מרבית הסנוטות קטנות בהרבה וחבויות בין עצי היער הגשם הטרופי, ולא בהכרח יש בהן מים.
אף שמקור המונח במקסיקו נעשה שימוש במונח סנוטה על-מנת לתאר תופעות קרסטיות דומות בארצות אחרות דוגמת קובה ואוסטרליה, בנוסף למונח הכללי יותר: בולענים.
המים בסנוטות הם בדרך-כלל צלולים מאוד, שכן מקורם הוא מי גשם שחלחלו באיטיות דרך שכבות הסלע למאגר מי התהום, תהליך שסינן מהמים את מרבית הרחופת.
מהירות זרימת המים בסנוטות משתנה: בחלק מהסנוטות הקצב איטי מאוד, בין מטר ל-1,000 מטרים לשנה, ובחלקן זרימת המים מהירה - עד 10 ק"מ ביום.
תהליך היווצרות הסנוטות כולל שני שלבים עיקריים.
בשלב הראשון נוצר חלל תת-קרקעי כאשר המסלע שמתחת לפני השטח, הבנוי אבן גיר, מתמוסס בהשפעת המים החומציים.
חלל תת-קרקעי זה עשוי להיות מחובר למערכת פעילה של מערות.
בשלב השני מתמוטטת התקרה הסלעית שמעל לחלל התת-קרקעי כאשר אינה מסוגלת עוד לתמוך במשקלה, ונוצר פתח בפני השטח אל החלל התת-קרקעי.
גושי הסלע שנפלו לתוך המים יתמוססו גם הם, ויפנו בכך מקום לגושי סלע נוספים.
קצב התמוטטות התקרה גדל בתקופות שבהם גובה פני מי התהום יורד והתקרה אינה נתמכת יותר על ידי כוח הציפה שמעניקים המים.
תקרת הסנוטות יכולה להתמוטט לחלוטין וליצור בכך בריכת מים גלויים, או להתמוטט חלקית כשחלק מהסלע תלוי עדיין מעל המים.
הסנוטות הידועות ביותר דומות לבריכת מים עגולה שקוטרה כמה עשרות מטרים ודופנותיה אנכיים, אבל במרבית הסנוטות יש צורך להתכופף ואפילו לזחול על-מנת להגיע אל המים.
סנוטות עתיקות עשויות להתמלא בשפוכת, בדרדרת ובחומרים אורגניים, ובסופו-של-דבר הגישה למים נחסמת ונותר אגן שעל מדרונותיו התלולים גדלה צמחייה.
שלב זה קרוי סנוטה יבשה.
בצפון ובצפון-מערב חצי האי יוקטן שוכנות הסנוטות מעל חללים שעומקם נע בין 50 ל-100 מטרים מתחת לגובה מי התהום של ימינו.
עם זאת, נראה כי סנוטות מעטות בלבד מחוברות למערכת נרחבת של נהרות תת-קרקעיים, ומרביתן ניזונות ממי אקוויפר המפעפעים דרך הקירות או דרך סדקים.
לעומת זאת, הסנוטות המצויות לאורך החוף הקריבי של חצי האי יוקטן (כחלק ממדינת קינטנה רואו (Quintana Roo)) מאפשרות גישה למערכות נרחבות מאוד של מערות.
נכון ל-2003 נתגלו 91 מערכות כאלו שאורכן הכולל מעל ל-500 קילומטרים, בהן שלוש מערכות המערות המוצפות הגדולות בעולם:
"אוקס בל הא" (Ox Bel Ha בשפת המאיה – "שלושה נתיבי מים") שאורכה 107 ק"מ, עומקה המקסימלי 33 מטרים והכוללת 60 סנוטות.
נוהוך נא צ'יצ'ה (Nohoch Nah Chich, בשפת המאיה – "כלוב ציפורים ענק") שאורכה 71 ק"מ.
סיסטמה דוס אוחוס (Dos Ojos, בספרדית – "זוג עיניים" בשל זוג סנוטות צמודות המהוות את הכניסה העיקרית למערכת) שאורכה 57 ק"מ, עומקה המקסימלי 119 מטרים והיא כוללת 24 סנוטות.
חצי האי יוקטן מכיל מערכת אקוויפר חופית נרחבת, בה ערוכים המים בכמה שכבות השונות בצפיפותן.
שכבה דקה של מים מתוקים הניזונה ממי גשמים מצויה מעל, כשהיא צפה על-פני שכבת מים מלוחים הכבדה ממנה.
שכבת המים המלוחים נעה כלפי החוף, הן משום שמים מתוקים מתערבים בה או בשל תנועת שכבת המים המתוקים המושכת אחריה את שכבת המים המלוחים העליונה.
כפיצוי יש תנועה של מים מלוחים יותר בשכבה העמוקה ביותר כלפי היבשה.
האקוויפר הוא לכן מערכת אנכיאלינית (מיוונית "קרוב לים" מערכת הקשורה לים).
כאשר הסנוטה שהיא מערה מוצפת מאפשרת גישה עמוקה לתוך האקוויפר, ניתן להגיע לממשק שבין המים המתוקים והמים המלוחים.
ממשק זה המכונה הלוקלינה (מיוונית "מצע המלח") ומתרחש בו שינוי חד בריכוז המלח בשכבה שאורכה קצר יחסית.
העומק בו מצויה ההלוקלינה נגזר מצירוף של כמה גורמים: האקלים – ובמיוחד כמות מי הגשמים היורדים באזור והמחדשים את מי האקוויפר, מידת החלחול של הסלע, פיזור המערות, הקשרים ביניהן ועד כמה הן מנקזות ביעילות את המים לחוף, וכן המרחק מהחוף.
ככלל, ההלוקלינה עמוקה יותר ככל שהמרחק מהחוף גדל, וביוקטן עומק זה הוא בין 10 ל-20 מטרים מתחת לגובה פני מי התהום בחוף ו-50 ועד 100 מטרים מתחת לפני מי התהום במרכז חצי האי.
מים מלוחים מצויים מתחת לכל חצי האי.
ב-1936 הוצעה שיטת מיון של סנוטות המבוססת על צורתן:
סנוטות דמויות כד (Cenotes-cántaro) – סנוטות שהפתח שלהם צר מקוטר גוף המים שמתחתיהן.
סנוטות צילינדריות (Cenotes-cilíndricos) – סנוטות שקירותיהן אנכיים.
סנוטות אגניות (Cenotes-aguadas) – סנוטות של אגן מים רדודים.
מערות (grutas) – סנוטות שהכניסה אליהן אופקית והן מכילות חלקים יבשים.
שיטת מיון זו התבססה על תצפיות מעל מי התהום, ולכן משקפת בצורה חלקית את התהליכים שיצרו את הסנוטות ואת הקשרים ההידרוגאוכימיים עם מערכת המערות המוצפת שמתחת לסנוטות.
אלו החלו להתגלות רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך כאשר החל מחקר באמצעות צלילת מערות.
הקשר בין סנוטות לבין מכתש צ'יקשולוב
סנוטות מצויות בשפע בכל רחבי חצי האי יוקטן, ועם זאת קיים ריכוז גדול במיוחד של סנוטות לאורך קשת המקבילה לשולי מכתש צ'יקשולוב, מכתש פגיעה הקבור מתחת לקרקע.
מכתש זה אותר תחילה בשל צורת הקשת בה התהוו הסנוטות, אבל זוהה אחר-כך באמצעים גאופיזיים (כולל מיפוי כבידה), ונבחן באמצעות קידוחים עמוקים.
המכתש מתוארך לתקופה שבין הקרטיקון לשלישון, כלומר לפני כ-65 מיליון שנים.
פגיעת המטאוריט באתר זה מזוהה עם התקופה שבה נכחדו יצורים רבים, בין השאר כל סוגי הדינוזאורים, אירוע המכונה הכחדת קרטיקון-שלישון.
בחצי האי יוקטן אין נהרות אלא מספר קטן של אגמים, וגם אלה הם בדרך-כלל יותר ביצות מאשר אגמים.
הסנוטות, שתפוצתן נרחבת, הן מקור מי השתייה הקבועים העיקריים במרבית חצי האי יוקטן.
ליישובים העיקריים של המאיה נדרשה גישה לאספקת מים נאותה, ולכן הערים – ובכלל זה העיר הידועה צ'יצ'ן איצה – נבנו סביב בארות טבעיות אלה.
חלק מהסנוטות, דוגמת "הסנוטה הקדושה" (cenote sagrado) המכונה גם סנוטת הקורבנות (Cenote de los Sacrificios) ומהווה חלק מאתר המורשת העולמית של צ'יצ'ן איצה, היוו אתר חשוב בפולחן הדתי.
בהאמינם כי בריכות אלו הן פתחים לעולם הבא, נהגו תושבי המקום להשליך לעיתים חפצים יקרים לתוכן.
שמועות בדבר מנהג זה ואף בדבר קורבנות אדם שהושלכו לסנוטות התפשטו בקרב הספרדים עוד מכיבוש מקסיקו במאה ה-16. בישוף ספרדי כתב: .
אדוארד הרברט תומפסון (Edward Herbert Thompson; 1935-1857), חוקר חובב של המאיה שכיהן כקונסול ארצות הברית ביוקטן ובקמפצ'אה, רכש ב-1894 את החווה והמטעים שבתחומיהם שכנה עיר המאיה צ'יצ'ן איצה והתגורר שם עם משפחתו.
בהתבססו על הסיפורים החליט תומפסון לחקור את הסנוטה הקדושה – בריכה שקוטרה 60 מטרים ועומקה כ-15 מטרים עד קו המים.
ב-1904 הציב תומפסון עגורן ומחפר פרימיטיביים ובעזרתם שלה ממעמקי הבאר כדורים של קטורת ריחנית, פכים לנסך ונטיפות זהב.
כאשר המחפר לא שלה דברים נוספים לבש תומפסון בגדי אמודאים של אותה תקופה וירד אל הסנוטה שוב ושוב.
עד 1911 העלה תומפסון כ-30,000 פריטים שונים מהסנוטה, שכללו תכשיטים מזהב, ירקן וטורקיז, אבל גם עצמות אדם – בוגרים וילדים – שהוכיחו כי האגדה בדבר הקרבת קורבנות אדם לאל הגשם היו נכונות.
ב-1961 חזרו הארכאולוגים לסנוטה הקדושה ובאמצעים מודרניים מצאו עוד כ-4,000 פריטים וגולגולת של אישה צעירה.
בחלק מהמקרים (בייחוד קרוב לחוף) מהוות הסנוטות פתח למערכת מערות תת-קרקעיות מוצפות.
משום כך הן מושכות אליהם צוללני מערות.
צוללים מיפו ועדיין ממפים את מערכות המערות הנרחבות, שחלקן משתרעות לאורך של כמה עשרות קילומטרים (מעל 100 קילומטרים במקרה של מערכת "אוקס בל הא" –"Ox Bel Ha"), אבל מרבית הצלילות הן של חובבים המחויבים על-פי חוק להיעזר במדריכים מקומיים.
גם כך לא מעט צוללים, כולל מנוסים, קיפחו את חייהם בסנוטות.
סיסטמה דוס אוחוס (Dos Ojos), סמוך לטולום
הסנוטה הקדושה (Cenote Sagrado), סמוך לצ'יצ'ן איצה
רחיצת רכבים / אקטון הא (Aktun Ha / Car Wash)
קסטקונבילקסונן (Xtacunbilxunan) בסמוך לעיירה בולונצ'ן (Bolonchén)
בית קברות לחיות - (Pet Cemetery)
דווילס באת' (Devil's Bath – "מרחץ השטן") בצפון האי ונקובר
פארק המדינה בוטומלס לייקס (Bottomless Lakes State Park, מילולית: אגמים בלא קרקעית) בסמוך לרוזוול בניו מקסיקו
באר מונטזומה (Montezuma's Well) עמק ורדה (Verde) באריזונה
אגמי אואנס (Ewens Ponds) בסמוך להר גמבייה (Mount Gambier), אוסטרליה הדרומית
סנודוניה (בוולשית: Eryri; באנגלית: Snowdonia) הוא פארק לאומי ואזור גאוגרפי בצפון-מערב ויילס שבממלכה המאוחדת.
האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1951, כאשר רוב שטח השמורה נמצא במחוז גוויניד' ורק החלק הצפון-מערבי נמצא במחוז קונווי.
כאמור, בשנת 1951 סנודוניה הפכה באופן רשמי לפארק הלאומי השלישי שהוכרז בממלכה המאוחדת (אחרי אזור האגמים ואזור הפסגות בצפון ומרכז אנגליה).
שטח השמורה כולל 2,130 קילומטרים רבועים ונכללים בה הרי סנודון, הנחלים, הנהרות והעמקים שסביבם ורצועת חוף באורך 60 ק"מ בצד הצפון-מערבי של ויילס, שנמצאת בשימור.
השמורה נקראת כך על שם הרי סנודון, אשר הפסגה הגבוהה ברכס נמצאת באזור הצפון-מערבי שלה.
בדומה לפארקים לאומיים אחרים בבריטניה (ובשונה מהנהוג בשאר העולם), הפארק הלאומי מורכב משטחים בבעלות פרטית (כ-69.9%) לצד ארגוני שימור לאומיים בהם נציבות היערות (15.8%) וקרן השימור הלאומית (National Trust; כ-8.9%).
עד לשנת 1998, כל שטחי הפארק היו במחוז גוויניד' אשר היה גם אחראי לניהולם.
משנה זו חלק מהשטח הועבר למחוז קונווי וניהול השמורה משותף לשני מחוזות אלו לצד האספה הלאומית של ויילס, כאשר הניהול מתבצע באמצעות 'הרשות הלאומית של פארק סנודוניה'.
בפארק מבקרים כ-6 מיליון מטיילים בשנה, מה שהופך אותו לפארק השלישי הכי פופולרי באנגליה וויילס.
במיוחד נפוצים בשטחי הפארק טיולי שטח וטיולי הרים.
רוב שטחי סנודוניה מאופיינים באזורים הרריים ורכסי הרים, בהם ההרים הגבוהים ביותר בוויילס ומהגבוהים בבריטניה.
בין רכסי ההרים ישנם גם עמקים, נהרות ונחלים; בהם נהר הקונווי ונהר המאודאך וכן מספר אגמים וביניהם אגם באלה (גוף המים הטבעי הגדול ביותר בוויילס), אגם טראוספיניד' ואגם טריוורין.
מרכיב נוסף בפארק הוא רצועת החוף שהוגדרה כשטח שימור מיוחד.
החוף באורך של 60 ק"מ מתחיל בחצי האי ל'ין בצפון ויילס ומגיע לאורך החוף המערבי, עד למרכז ויילס.
בין היתר כוללים החופים מערכות דיונות ייחודיות לצד טבע וחי ייחודי.
השימור לאורך החוף מגביל את הפיתוח והבנייה, דבר התורם להגנה על הטבע הייחודי ברצועת החוף.
אף על פי שרוב שטחי הפארק אינם מיושבים, בסנודוניה ישנן מספר עיירות קטנות.
במרכז הפארק נמצא שטח שהופרד ממנו כדי לאפשר פיתוח תעשייתי סביב פסטיניוג שבעבר כללה מספר מכרות צפחה.
מבחינת התחבורה, מספר כבישים עיקריים עוברים דרך סנודוניה, בהם A5 החוצה אותה בצפון, A470 העובר פחות או יותר לאורך המרכז מצפון לדרום ו-A494 החוצה את שטח הפארק בדרום.
סנונית היא סירה מהירה מתוצרת חברת "ברטרם" (Bertram) האמריקאית.
היא שימשה את שייטת 13 של חיל הים הישראלי מסוף שנות ה-60 ועד שנות ה-80. הסירות שימשו לפעולות פשיטה, סיור ולחימה ימית במסגרת מבצעי השייטת בכמה ממלחמות ישראל ובעימותים בגזרות שונות.
עם מינויו של רס"ן זאב אלמוג למפקד שייטת 13 במאי 1968, פעל אלמוג לשדרוג כושר התמרון והחדירה של לוחמי השייטת.
לשם כך נרכשו עשר סירות מהירות מתוצרת "ברטרם", באורך של 28 רגל (כ-8.5 מטרים).
הסירות צוידו במכ"ם ובמקלעים, וקיבלו את השם "סנונית".
ה"סנוניות" שימשו את לוחמי השייטת במגוון משימות, בהן חדירה חשאית, סיור חמוש, תקיפת מטרות חופיות וחילוץ כוחות.
במהלך השנים פותחו גם גרסאות מיוחדות של הסירה לצרכים ייחודיים.
הסנוניות והפצחנים שימשו את לוחמי שייטת 13 במבצעים אחדים במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים ובלחימה בלבנון במספר מבצעים בולטים:
מבצעי "דבש" ו"עוקץ" – סדרת סיורים התקפיים נגד מחבלים בדרום לבנון בראשית שנות ה-70, שבוצעו באמצעות סנוניות חמושות.
מבצע ליידי (16–17 באוקטובר 1973) – במהלך מלחמת יום הכיפורים שימשו שתי סנוניות לחילוץ לוחמים שפשטו על נמל פורט סעיד.
מבצע רודוס (13 באוקטובר 1973) – שתי סנוניות, בפיקוד רס"ן אלי מרק, ניסו לתקוף סירות גומי מצריות במעגן האי שדואן.
הסירות לא אותרו, ובמקום זאת תקפו הלוחמים את החוף המצרי באש.
מבצע מגבית 15 (19–20 באוקטובר 1973) – פשיטה על נמל ע'רדקה שבמהלכה השתמשו לוחמי השייטת בשתי "סנוניות" ובשני "פצחנים", בפיקוד רס"ן גדי שפי.
בשלב זה הפצחנים טרם עברו ניסויי אמינות, ולא הוכרזו כמבצעיים.
אחד הפצחנים סטה ממסלולו והתפוצץ ממנגנון השמדה עצמית, השני אמנם פגע במזח בין שתי ספינות קומאר, אך לא התפוצץ.
שני המפעילים נאספו תחת אש כבדה בידי סנוניות האיסוף ונסוגו לשארם א-שייח'.
מבצע מגבית 16 (21–22 באוקטובר 1973) – שלוש סנוניות ובהן לוחמי שייטת 13 חמושים ברקטות "לאו" תקפו סטי"ל מצרי במעגן ע'רדקה, והעלו אותו באש.
תקיפת אי הארנבות (יוני 1984) – סנונית השתתפה בתקיפת אי הארנבות בדרום לבנון, במסגרת פעילות נגד מטרות חזבאללה באזור החוף.
בשנת 1973 פותחה בשייטת גרסה התקפית של הסירה, שכונתה "פצחן".
הפצחן התבסס על גוף הסנונית ונשא מטען של 270 ק"ג חומר נפץ מרסק (חנ"מ).
מפעיל הסירה יועד לנווט אותה לעבר היעד ולקפוץ ממנה לפני הפגיעה.
השימוש בפצחן נועד להשמיד מטרות יקרות ערך, כגון ספינות אויב או מתקני חוף.
סנואו היל הוא אי מושלג כמעט כולו, באורך 33 ק"מ וברוחב 12 ק"מ, סמוך לחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי.
מצפון-מזרח מפריד בינו לבין האי רוס מצר האדמירליות.
זהו אחד ממספר איים הסובבים את חצי האי הידוע בשם ארץ גרהאם, הקרוב לדרום אמריקה יותר מכל חלק אחר של יבשת אנטארקטיקה.
את האי גילתה ב-6 בינואר 1843 משלחת בריטית בראשות ג'יימס קלארק רוס, שכיון שלא היה בטוח מה הקשר שלו עם היבשה, קרא לו "סנואו היל" ("גבעה מושלגת"), משום שחיפוי השלג שלו עמד בניגוד לאדמה החשופה של האי סיימור הסמוך.
את עובדת היותו אי נפרד קבעה בשנת 1902 המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בראשות אוטו נורדנשלד, שעשתה שם את עונות החורף של 1901, 1902 ו-1903 אחרי שאונייתה אנטארקטיק נלכדה בקרח הים.
האי שימש למשלחת כבסיס לחקר האיים השכנים וחוף נורדנשלד של חצי האי האנטארקטי.
צריף העץ שהקימה הקבוצה העיקרית של המשלחת השוודית בפברואר 1902, הידוע גם בשם "בית נורדנשלד" הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 38), בעקבות הצעה שהגישו ארגנטינה והממלכה המאוחדת להאספה המייעצת לברכית האנטארקטית.
אתר בקצה הדרום-מערבי של האי, המקיף 263 הקטאר של קרח ים סמוך לחוף, הוכר כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA) על ידי האיגוד הבינלאומי לצפרות, משום שהוא מאכלס מושבת קינון של כ-4000 זוגות של פינגווינים קיסריים.
זו אחת משתי מושבות יחידות מסוג זה על יבשה באזור חצי האי האנטארקטי; המושבה השנייה נמצאת באיי דיון.
סנונית מדבר (שם מדעי: Hirundo fuligula) היא מין של ציפור שיר ממשפחת הסנוניתיים.
סנונית מדבר, בשונה מרוב הסנוניות, נמצאת לעיתים קרובות הרחק ממקור מים.
הסנונית מתרבה בעיקר בהרים אך גם באזורים נמוכים יותר כמו אזורים סלעיים וכן בסביבת ערים.
סנונית מדבר קטנה ביחס לציפורי שיר אחרות וצבעה מותאם לסביבתה.
צבע גופה התחתון הוא חום בהיר, כנפיה וזנבה צבעם חום כהה, סנטרה וגרונה בצבע ורדרד ובהיר יותר.
תת-המין המצוי בישראל נוטה להיות בהיר יותר עם סנטר וגרון לבנים ולא ורדרדים.
סנונית מדבר ניזונה מחרקים, אותם היא צדה תוך כדי מעוף.
הסנונית דואה באוויר בזמן שיחור המזון - חרקים מעופפים וכדומה - לאורך צוקים, בהרים ולפעמים מעל מקורות מים
סנונית מדבר, שלא כמו רוב הסנוניות, חיה בזוגיות ולא בלהקה.
הזוג יוצא יחד לשיחור מזון, ולפעמים מצטרפים אליו כמה מיני סנוניות אחרים.
הקן שסנונית מדבר בונה מורכב מבוץ ולרוב ממוקם במקומות צפופים ובצוקים.
כמו כן, גם במבנים מעשה ידי אדם.
הזוג מקנן לרוב ביחידות ולעיתים בקבוצות קטנות.
אם גורם זר מתקרב לקן מגיבות הסנוניות בתוקפנות.
לסנונית המדבר ישנם שמות רבים בשפות שונות.
שם אנגלי לסנונית המדבר - Rock Martin
שם ערבי לסנונית המדבר - خطّاف الصّخور
שם לטיני לסנונית המדבר - Hirundo fuligula
פירוש השם המדעי הוא סנונית מפוצלת מפויחת גרון.
סנונית המדבר מצויה לרוב בחלקים המדבריים של המזרח התיכון וצפון אפריקה.
בישראל ניתן למצוא את סנונית המדבר (וסנוניות רבות אחרות) בכל אזור החבל המדברי.
בשנים האחרונות מתפשטת הסנונית גם לאזור החבל הים תיכוני - ירושלים, שפלת יהודה וגוש דן.
סנונית אתיופית (שם מדעי: Hirundo aethiopica) היא מין של ציפור בינונית בגודלה, שמשקלה נע בטווח 10–17 גרם.
מצויה בעיקר באזורי מרכז אפריקה.
הסנונית ניזונה מחרקים מעופפים, וקולה הוא ציוץ מלודי.
חלקי גופה העליונים צבועים בכחול כהה זוהר ועל מצחה מתנוסס כתם ערמוני.
החזה שלה בצבע לבן מלוכלך עם גוון של אדום חיוור.
זנבה מפורץ והנוצות בצדדיו מוארכות.
מוטות הכנפיים שלה הם באורך 24–30 ס"מ.
בית הגידול של הסנונית האתיופית הוא במרכז אפריקה.
היא נמצאת מחוף האוקיינוס האטלנטי ועד האוקיינוס ההודי.
בית הגידול נמצא באזורים פתוחים מכוסי עשב ושיחים כמו סוואנה, ולפעמים בחורשים דלילי עצים.
בתקופת הקינון ניתן לראותה בצוקים ליד החוף.
בישראל היא נדירה ביותר ונצפתה לראשונה במרץ 1991.
הסנונית האתיופית ניזונה בעיקר מחרקים מעופפים, כגון: דבורים, נמלים, טרמיטים, ציקדות וזבובים.
קולה של הסנונית האתיופית הוא ציוץ מלודי: " cheep –cheep".
סְנוֹבְסְק (באוקראינית: Сновськ; ביידיש: סנאווסק) היא עיר במחוז צ'רניהיב ומשתייכת למחוז משנה (ראיון) סנובסק.
במקור נקראה העיר קורז'יבקה (Коржівка, או קורז'ובקה (Коржовка) ברוסית) ובסוף המאה ה-19 שונה השם לסנובסק, על שם הנהר סנוב הסמוך לעיר.
בין השנים 1935–2016 העיר נקראה שצ'ורס (Щорс) על שם המצביא האוקראיני ניקולאי שצ'ורס.
ב-21 במאי 2016 החליטה המועצה העליונה להחזיר את שמה המקורי של העיר, עקב החוק האוסר שמות ממוצא קומוניסטי.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 שכנה בסנובסק ישיבתו של "החפץ חיים".
ב-1926 האוכלוסייה היהודית הגיעה לשיא של 2,416 נפשות, ועליהן נוספו עוד כמה עשרות בכפרים הקרובים.
משנת 1927 עד מלחמת העולם השנייה רב המקום היה הרב שניאור זלמן גרליק.
רבים מיהודי העיר נמנו על חסידי חב"ד.
ערב מלחמת העולם השנייה מספר היהודים בעיר ירד דרסטית ל-1,402 (כ-16.3% מבני העיר), ככל הנראה בעקבות ההולודומור והגירה למקומות אחרים.
הנאצים כבשו את סנובסק ב-3 בספטמבר 1941, ועד אז יותר ממחצית האוכלוסייה היהודית הצליחה לעזוב את המקום או שבניה גויסו לצבא האדום.
היהודים שנותרו נצטוו להירשם ולענוד את הטלאי הצהוב, ואולצו גם לבצע עבודות.
היהודים רוכזו בגטו ברחוב פרורזנאיה.
במספר אקציות במהלך 1941–1942 הנאצים רצחו קבוצות גדולות, בסיוע המשטרה האוקראינית.
חלק מהיהודים הועברו לצ'רניגוב ונרצחו שם.
אחרים הובאו לעיר ממקומות אחרים במחוז שצ'ורס ונרצחו בעיר.
ב-21 בספטמבר 1943 שוחרר הגטו על ידי הצבא האדום.
נהר סנוב הוא נהר המפריד בין מחוז בריאנסק שברוסיה לבין מחוז צ'רניגוב שבאוקראינה.
הוא יובל של נהר דסנה (שהוא יובלו של נהר דנייפר).
רוחב ערוץ הנהר בתחילתו בין 4 ל-14 מטרים, בסופו רוחבו בין 20 ל-40 מטר.
עומק הנהר בין 1.5 ק"מ מנובמבר–ינואר הנהר קופא עד למרץ–אפריל.
מחוז המשנה סְנוֹבְסְק (באוקראינית: Сновський район) היא מחוז משנה (ראיון) במחוז צ'רניהיב שבצפון אוקראינה.
מרכז הראיון ממוקם בעיר סנובסק.
כמות האוכלוסין בראיון עומד על 23,904 (נכון לשנת 2016).
בין השנים 1935-2016 מחוז המשנה נקרא שצ'ורס על שם המצביא האוקראיני ניקולאי שצ'ורס.
ב-21 במאי 2016 החליטה המועצה העליונה להחזיר את שמה המקורי של העיר, ובעקבות כך גם של מחוז המשנה, עקב החוק האוסר שמות ממוצא קומוניסטי.
קלאודיה אלכסנדרה פליסיאנו , הידועה בשם הבמה סנואו דה פרודקט (Snow Tha Product), היא ראפרית ושחקנית אמריקאית ממוצא מקסיקני.
בשנת 2011 הוציאה את סינגל הפריצה שלה, "Holy Shit".
ההצלחה של השיר תפסה את תשומת ליבם של שלוש חברות התקליטים המובילות, סוני, יוניברסל ואטלנטיק אשר יצרו איתה קשר.
בסופו של דבר, חתמה סנואו באטלנטיק.
ב-26 באוקטובר 2012, סנואו הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Unorthodox, תחת חסותה של חברת "סטריט סייסנס".
הסינגלים "Drunk Love" ו"Woke Wednesday" מתוך האלבום הפכו לפופולריים מאוד.
באותה השנה, הופיעה בשירים של אמנים מרכזיים, בהם די ג'יי פול וקריז קליקו.
בנובמבר 2012 הופיעה בקונצרט ה-"ABN Reunion" ביוסטון.
באותה השנה, ב-12 בדצמבר, הוציאה לאור את המיקסטייפ Good Nights & Bad Mornings.
בשנת 2018, הוציאה סנואו את המיקסטייפ "Vibe Higher", אותו השיקה בסיבוב הופעות אשר התקיים בין 2017 ל-2018, את המיקסטייפ הוציאה תחת חברת התקליטים העצמאית שלה, "פרודקט אנטרטיינמנט".
האי סנואו או האי סנו הוא אי המכוסה לחלוטין קרח, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 6 קילומטרים דרומיית - מערבית לאי ליווינגסטון.
אורכו של האי 20 קילומטרים ורוחבו של האי 8 קילומטרים.
שטחו של האי 120.4 קילומטרים רבועים.
האי סנואו הוא ביתה של מושבת הרבייה הצפונית ביותר של פינגווינים קיסריים.
האי התגלה על ידי צידי כלבי ים אמריקאים ובריטיים קודם לשנת 1820.
האי מופה לראשונה בשנת 1822 - ראו המפה משמאל.
שמו של האי ניתן לו על ידי ציידי כלבי הים האמריקאים והבריטיים בשנת 1821 לערך.
סנונית ליס (נולדה ב-24 ביולי 1980) היא סופרת ישראלית, עיתונאית ומבקרת מוזיקה.
ליס נולדה וגדלה בקיבוץ עין שמר, בת לאמנית צילה ליס ולטייס הקרב בדימוס אורי ליס.
כשהייתה בת 20, מעט לפני סיום שירותה הצבאי כמש"קית ת"ש, סבלה מפריצת שני דיסקים בגב התחתון ובעקבות כך מהגבלות שונות בתפקוד.
לאחר מכן החלה לסבול ליס מכאבים בחלקים שונים בגופה וממגוון תסמינים.
במשך השנים הוערך כי ליס מתמודדת עם תסמונת הפיברומיאלגיה אך כשהייתה בת 39, התגלה כי למעשה מדובר במחלה מיטוכונדיראלית נדירה מאד.
בשנים 2006–2009, שימשה ליס כמבקרת מוזיקה וככתבת תרבות וטכנולוגיה באתר התוכן נענע 10 ובעכבר העיר אונליין וכתבה למגוון מגזינים וכלי תקשורת.
ב-2006 הקימה ליס עם בן זוגה, העיתונאי גבע קרא עוז, את "סנונית תוכן" - חברה לתוכן ולשיווק בדיגיטל, המספקת שירותי תוכן ושיווק ברשתות חברתיות לחברות גדולות, עסקים קטנים ובינוניים ועמותות.
במסגרת עבודתה סיפקה ליס שירותי תוכן לחברות רבות ובהן: בנק הפועלים, yes, אסותא מרכזים רפואיים, אגודת צער בעלי חיים בישראל, מכללת עתיד ועוד.
ספרה הראשון של ליס, "כל הג'אז הזה", ראה אור ב-2017. הספר הוא רומן מכתבים המתרחש כולו באינטרנט ובמרכזו גיבורת הספר שמסלול חייה נקטע בעקבות תאונת דרכים טראומטית.
הספר עוסק בהתמודדות שלנו, כיחידים וכחברה, עם חולשות כלפי עצמנו וכלפי האחר, נושא שלליס היה חשוב להביא לידי ביטוי בעקבות המפגש שלה עם המערכת הרפואית ועם תגובות החברה למצוקות שלה.
"כל הג'אז הזה" משלב אלמנטים השייכים לעולם הישן לכאורה כמו כתיבת מכתבים, לצד שפה עכשווית וסלנג, וכלל גם אתר אינטרנט ייעודי לספר.
ספרה השני, "תשע דרכים להיפרד", ראה אור ב-2022. הספר הוא אסופת סיפורים קצרים המציגים מציאות עתידנית או מקבילה, שבה טכנולוגיה מחליפה לא פעם יחסים בין אישיים.
את הסיפורים מאכלסות דמויות צבעוניות, תלושות החוות פרידות מסוגים שונים: מבני זוג, מבני משפחה, מאורחות חיים ומכישורים גופניים.
הספר מועמד לפרס גפן לספרות מדע-בדיוני ופנטזיה לשנת 2023 בקטגוריית ספרי המקור.
בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בלימודי תרבות.
עבודת התזה שלה בהנחיית פרופ' עדיה מנדלסון-מעוז באוניברסיטה הפתוחה, עוסקת בטראומה ובמוגבלות דיבור בדמויות גברים בספרות העברית העכשווית.
ליס ניהלה בהתנדבות במשך כמה שנים את פורום עמותת אס"ף - הארגון הישראלי הרשמי לחולי פיברומיאלגיה ו-CFS באתר nana10, וכיום מנהלת בהתנדבות את קבוצת הפייסבוק "הריון, לידה ואימהות עם מוגבלות".
כל הג'אז הזה, הוצאת סנונית תוכן, 2017
תשע דרכים להיפרד, הוצאת סנונית תוכן, 2022
Someone's Secret, הוצאת סנונית תוכן, 2023.
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה העיתונאי גבע קרא עוז ועם שני ילדיהם.
סנולנד הוא סרט קולנוע ישראלי שהופק ב-2020 בבימויו של יוני זיכהולץ, עם אורי פפר, שלומי קוריאט, טלי שרון ונתי קלוגר בתפקידים ראשיים.