tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עמד בראש עמותת "עיניים בדרכים", שפועלת לפיתוח מנהיגות לבטיחות בדרכים בקרב צעירים, ובראש עמותת "מנטור לחיים", שעוסקת בשילוב חיילים בודדים בחברה.
יאיר וולנסקי (נולד ב-19 בפברואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, המשמש מבקר מערכת הביטחון.
שירת כמפקד חטיבה 401, כסגן מפקד עוצבת הפלדה, כמפקד חטיבת קרייתי וכסגן מבקר מערכת הביטחון.
יאיר וולנסקי גדל בירושלים, בנם של חוה והרב עודד ולנסקי, מרבני ישיבת הר המור.
אביו הוא נצר לרבי שלמה מטולוצין, לראש"ז וליואל משה סלומון.
אחיו אברהם וגיסתו אביטל נרצחו בפיגוע ירי ב-2002 ליד לובאן א-שרקיה.
בילדותו למד בתלמוד תורה מורשה, ובשנות התיכון למד בישיבת ירושלים לצעירים.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון, שירת כלוחם בגדוד 82 של חטיבה 7 ולאחר קורס מפקדי טנקים כמפקד טנק בפלוגה ב' של הגדוד.
לאחר קורס קציני שריון שירת כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה א' בגדוד 82. בתקופה זו לחם עם הגדוד ברצועת הביטחון.
לאחר מכן שירת כמפקד פלוגה בחטיבה 460 וסמג"ד בגדוד 82. ב-2004 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7 ופיקד עליו גם בתקופת מלחמת לבנון השנייה, שבה נותר הגדוד בפעילות בט"ש בגזרת רצועת עזה.
תחת פיקודו לחם הגדוד בגזרת רצועת עזה ופגע בעשרות מחבלים, את תפקידו סיים בשנת 2006.
בשנים 2006–2008 שירת כמפקד גדוד 195 בחטיבה 460, המכשיר טירונים לחיל השריון.
בשנים 2008–2010 שירת כראש זירת צפון בחטיבת המבצעים.
הועלה לדרגת אל"ם ובשנים 2010–2013 פיקד על חטיבת קרייתי, חטיבת שריון במילואים.
בתקופתו עברה החטיבה הסבה מטנקי מרכבה 1 לטנקי מרכבה סימן 4 והייתה בכך חטיבת המילואים הראשונה שצוידה בטנקים אלו.
במקביל לתפקידו כמח"ט קרייתי שירת גם כראש מטה עוצבת המפץ בשנים 2010–2012. בשנים 2013–2014 שירת כסגן מפקד עוצבת הפלדה.
ב-25 באוגוסט 2014 מונה למפקד חטיבה 401 ושירת בתפקיד זה עד 21 ביולי 2016. בתפקידו הבא מונה למפקד מגמת איתמ"ר בבית הספר לפיקוד ולשליטה של זרוע היבשה.
ב-9 באפריל 2018 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לסגן מבקר מערכת הביטחון.
ביוני 2022 מונה למבקר מערכת הביטחון.
יאיר טאומן (Tauman; נולד ב-20 בינואר 1948) הוא פרופסור לכלכלה ומנהל המרכז לתורת המשחקים בכלכלה באוניברסיטת סטוני ברוק, סגן דקאן בית ספר אדלסון ליזמות באוניברסיטת רייכמן אותו ייסד כשהמוסד נקרא המרכז הבינתחומי הרצליה, שם כיהן כדיקן בית הספר למנהל עסקים.
טאומן למד בתואר ראשון מתמטיקה וסטטיסטיקה, ותואר שני ושלישי במתמטיקה מאוניברסיטה העברית.
את עבודת הגמר שלו לתואר מוסמך והדוקטורט כתב בהנחיית ישראל אומן, שדרכו החל להתעניין בתורת המשחקים.
תחומי המחקר שלו הם תורת המשחקים וארגון תעשייתי.
טאומן גם עוסק במחקר שימושים של תורת המשחקים בעולם העסקים, דוגמת ניהול מכרזים, רשתות התקשורת ומסחר אלקטרוני.
שימש כמרצה בבית הספר למינהל עסקים קלוג באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו, ב באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת המדינה של ניו יורק.
בשנת 1981 הוציא יחד עם ישראל אומן ושמואל זמיר את הספר "תורת המשחקים".
מאז 1989 טאומן שותף לארגון כינוס בינלאומי שנתי בניו יורק בתורת המשחקים.
בסוף שנת 2007, לאחר עלייה של 2,000% במחיר המנייה ושיפור בתוצאות החברה, נמכרה החברה לנאספרס הדרום-אפריקאית ב-1.9 מיליארד דולר.
חברי הקבוצה הרוויחו 300 מיליון דולר על השקעתם.
כולל בהצעת מכר של מניות בהיקף של כ-50 מיליון דולר חצי שנה לפני המכירה.
בינואר 2010, מונה לדקאן בית הספר אריסון למינהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה.
במאי 2011, היה בין המשקיעים בחברת מעבדות אנאפורנה, יחד עם אביגדור וילנץ שייסד את גלילאו טכנולוגיות, שנמכרה לחברת אמזון בינואר 2015.
משנת 2011 מכהן כדירקטור בבנק הפועלים.
ב-2019 בית המשפט המחוזי בתל אביב קנס את טאומן, יחד עם דירקטורים אחרים ומנהלי הבנק, בגין רשלנותם על מתן אשראי והלוואות עתק, בסכום כולל של 150 מיליון שקל, לנוחי דנקנר וחברות פרטיות שהיו בבעלותו, למרות הסיכון הרב שהוא לא יעמוד בהחזרים (כפי שאכן קרה).
במרץ 2013, היה טאומן בין האנשים שנתנו ערבות בנקאית כדי לממן למפלגת יש עתיד את מערכת הבחירות.
ב-2021 היה טאומן מעורב בהשתלטות עוינת על חברת המידע הפיננסי הבריטית ADVFN, והדחת המייסד והמנכ"ל שלה קלם צ'יימברס.
טאומן הפיק סרט דוקומנטרי אודות אחותו בשם "אחותי תקווה" (My Sister Tikva), אשר נבחר בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים Chagrin כסרט הטוב ביותר בקטגוריית הסרטים הבינלאומיים.
בתו, פרופ' יעל טאומן קלעי היא מדענית מחשב וקריפטוגרפית.
הרב יאיר גזבר (נולד בי"ד בטבת תשכ"ה 19 בדצמבר 1964) הוא ראש ישיבת ירושלים לצעירים, ממייסדי וממנהלי תתמ"ד "נחלה" בשכונת הר נוף בירושלים ור"מ בישיבת מרכז הרב.
נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב, לצבי חנוך וצביה גזבר.
בגמר התיכון, למד בישיבת קדומים אצל הרב יצחק בן שחר, ולאחר שנתיים וחצי עבר לישיבת מרכז הרב, שבה למד עד שנת ה'תשנ"ז, בה התמנה לר"מ על ידי ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
במשך 19 שנה שימש ר"מ לבני שיעור א'.
בשנת תשנ"ט היה ממייסדי תלמוד תורה ממ"ד "נחלה" בשכונת הר נוף בירושלים, וניהל אותו.
בשנת ה'תשע"ו התמנה לראש ישיבת ירושלים לצעירים ביחד עם הרב ירחמיאל וייס לקראת פרישתו בשנת ה'תשע"ז.
בעקבות כך, צמצם פעילותו בישיבת מרכז הרב וחדל מלהיות ר"מ של שיעור א', אך הוא ממשיך להעביר שם שיעורים באמונה.
נשוי ללאה, בתו של הרב שמואל יניב ואב לשמונה.
בנו הבכור הוא הסופר יהודה גזבר־פניגשטיין.
גיסו הוא חגי לובר (נשותיהם אחיות) שבנו יונתן אלישע, נהרג בעזה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
2 אחיינים נוספים, הלל ויגל למשפחת יניב, נרצחו בפיגוע בחווארה ב-26 בפברואר 2023.
ישרי לב – פירוש על מסילת ישרים שנערך על פי שיעוריו.
בין השאר עוסק הספר בנושאים: עניינו של הרע בעולם, התערות נכונה בחברה, משמעותו של ספר מסילת ישרים לדורנו, התמצאות במבנה הנפש, יופי ואסתטיקה בעבודת ה', היחס בין הרוח לחומר, מהו כבוד אמיתי?
ומה מקומה של תורת הרמח"ל בבית מדרשו של הרב קוק.
הספר נערך על ידי תלמידו הרב עזריאל שפנגנטל, מנהל ספריית ישיבת מרכז הרב, שאף הוסיף לספר סיכום של תולדות הרמח"ל ועיקרי משנתו.461 עמודים.
הספר זכה להסכמותיהם של הרב שמואל יניב, הרב יעקב שפירא והרב מרדכי שריקי ראש מכון רמח"ל.
פירוש על נתיב התורה למהר"ל שנערך על פי שיעוריו.
בהוצאת מכון מים חיים המוציא ספרים וחוברות מתורתם של רבני ישיבת מרכז הרב.
הולך ואור – ב' כרכים, שיחות לספרים בראשית ושמות, הוצאת מכון מים חיים.
אור הישועה – שיעורים באורות התשובה, פורסם על ידי מכון מן החבורה בישיבת ירושלים לצעירים.
כמו כן, ערך והוציא לאור חלק מספריו של חמיו הרב שמואל יניב.
יאיר כהן (נולד ב-16 ביולי 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, ששירת כמפקד יחידה 8200. מאז שחרורו כיהן כמנהל כללי ודירקטור במספר חברות, בהן אלרון, אלביט מערכות, אלקטרה מוצרי צריכה, Ectel, אינפיניטי בית השקעות ועוד.
כיום הוא מרצה לסייבר במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטאות תל אביב, בר-אילן וחיפה.
יאיר כהן נולד וגדל בקיבוץ עין החורש.
הוריו חנה וינו הגיעו לקיבוץ בשנת 1939 בהיותם בני 16 ברכבת האחרונה שבה הנאצים נתנו ליהודים לעזוב את צ'כוסלובקיה.
בשנת 1972 למד ערבית בגבעת חביבה על מנת להיות גשר אנושי לחברה הערבית בישראל.
סיים ב-1985 תואר ראשון בהיסטוריה, בלשון ובספרות ערבית מאוניברסיטת בר-אילן ובשנת 2000 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די.
כהן התגייס לחיל המודיעין בשנת 1973, במחזור הראשון שהגיע ליחידה 8200 לאחר מלחמת יום הכיפורים.
עשה את שירותו בסדיר ובקבע כקב"ר בבסיס אום חשיבה ובגזרת תעלת סואץ – זירת היעד העיקרית בשנים אלו.
בשנים 1981–1983 הוביל כקצין הב"ר המרחבי את ייצוב מערך מודיעין האותות החדש של היחידה בנגב במסגרת מבצע רמון והמעבר מסיני.
בשנים 1985–1990 הוצב באג"ם היחידה, ובהמשך התמנה כסא"ל לענף שתפקידו להגדיר את הצרכים המבצעיים של היחידה למרכזי הפיתוח הטכנולוגיים.
בשנים 1990–1993 התמנה לראש הזירה הצפונית ביחידה שמיקודה העיקרי הוא זירות סוריה ועיראק.
לצד המעקב הסיגינטי על סוריה כזירת היעד העיקרית מול ישראל עלה והתפתח האיום מעיראק של סדאם חוסיין.
כהן שימש ראש הזירה לכיסוי הסיגינטי של היחידה במלחמת המפרץ.
בשנים 1993–1996 שירת כמפקד מרכז המודיעין של היחידה בדרגת אל"ם.
בשנים אלו התווספה לראשונה לכיסוי המודיעיני הרחב של 8200 הזירה הפלסטינית.
היחידה הקימה לשם כך תשתית טכנולוגית, סיגינטית ומודיעינית.
בשנים 1996–1999 שירת כסגן מפקד היחידה שאחראי על בניין הכוח ועל תוכנית העבודה היחידתית.
לאחר לימודי תואר שני בוושינגטון שירת בשנים 2001–2005 כמפקד יחידה 8200. אתגרי היחידה בשנים אלו בתחום אספקת המודיעין ובתחום הפיתוח הטכנולוגי היו עצומים.
בזירה הפלסטינית חזרו ונשנו פיגועי טרור ששיאם בפרוץ האינתיפאדה השנייה וסופם עם "מבצע חומת מגן".
בזירה הלבנונית והאיראנית נמשך האתגר המודיעיני מול חזבאללה, משמרות המהפכה והגרעין.
בזירה העיראקית פרצה מלחמת המפרץ השנייה שהסתיימה בהפלתו של סדאם חוסיין.
במקביל לאיומים ארוכי השנים האלו התרכזה היחידה בעליית האיום מצד ארגוני הג'יהאד האסלאמיים העולמיים שמכוונים כנגד ישראל, כפיגועים בקניה, ושיאם כנגד ארצות הברית בפיגועי 11 בספטמבר.
בשנים אלו זכתה היחידה לפרסי הוקרה כפרס ביטחון ישראל, פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות ועוד.
בתום ארבע שנים בתפקיד מפקד היחידה, בשנת 2005 כהן השתחרר מצה"ל.
ביולי 2005 התמנה לסגן נשיא חברת ההשקעות אלרון וכלל אנרגיה מקבוצת IDB.
במסגרת זו הוביל השקעות וכיהן כדירקטור במספר חברות בת של אלרון בהן סטרלינג, רדלייב, סייפנד, RDC, אטלנטיום, אקוויז, 3DV ועוד.
כמו כן כיהן מטעם חברת כלל תעשיות כיו"ר ECtel שנסחרה בנאסד"ק עד מכירתה ב-2009 ל-cVIDYA.
ב-2009 הקים את חטיבת הסייבר בחברת אלביט מערכות וכיהן בתפקיד זה עד 2015.
בשנים 2015 ו-2016 היה מנכ"ל קבוצת ההשקעות הטכנולוגיות של פרי-טק, ובמסגרת זו עדיין מכהן כיו"ר חברת החישה החקלאית אגרינת.
במקביל מאז שנת 2009 פעל כדירקטור וכיועץ בחברות רבות כ-TSG IT, אבוני, ביונד מוביליטי, אינפיניטי בית השקעות, האקריו ועוד.
בין השנים 2012–2018 היה חבר ויו"ר של פרס הרמטכ"ל ומפא"ת לטכנולוגיות ולטכנולוגים המצטיינים בצה"ל.
כמו כן נמנה עם חבר השופטים לפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
החל משנת 2016 מלמד מגוון קורסים בתחום הסייבר במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטאות: תל אביב, בר-אילן וחיפה.
כיהן כדירקטור בבית הספרים הלאומי והשתתף כדובר לרגל הוצאת ספריהם של עמוס עוז, חיים גורי, דויד גרוסמן, אריאל הירשפלד, אמיר גוטפרוינד, שירלי אברהמי ובהרצאות באירועים ספרותיים שונים.
בשנת 2022 נשא דברים בטקס חלקת אותות "ההגנה" בקיבוץ עין החורש, אשר שני הוריו, ינו וחנה כהן, נמנו בין מקבלי האותות.
נשוי לדפנה ולהם ארבעה ילדים.
יאיר ויינרב (נולד ב־25 בספטמבר 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב רדיו וטלוויזיה ומבזקן בתאגיד השידור הישראלי.
מספטמבר 2016 ועד מאי 2017 הגיש, יחד עם תמר אלמוג, את מהדורת החדשות "יומן" ששודרה בליל שבת בערוץ הראשון ועבר להגיש תוכנית דומה בערוץ כאן 11. מאז שסיים תפקיד זה, הוא מגיש מדי יום את תוכנית הכלכלה "צבע הכסף" בכאן ב.
ויינרב עשה את שירותו בצה"ל בחיל המודיעין.
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה.
ב־1998 השלים את קורס הכתבים של הערוץ הראשון.
בין השנים 1998–2007 שימש כתב ומגיש ברשת ב' של קול ישראל.
במהלך עבודתו ברדיו סיקר ויינרב מגוון נושאים.
בהם צבא, הכנסת, כלכלה וחינוך.
הוא הגיש מספר תוכניות רדיו בתחנה, ובהן התוכנית הכלכלית "צבע הכסף", מגזין חדשות הלילה של קול ישראל "כל היום" ותוכנית הבוקר המוקדמת "אור ראשון".
ב־2007 הצטרף ויינרב לצוות הכתבים והמגישים של הערוץ הראשון ובמהרה התמנה להיות כתב לענייני כלכלה באזור המרכז, תפקיד אותו מילא במשך שבע שנים.
לאורך השנים, הגיש מספר תוכניות.
בהן התוכניות הכלכליות "מבט לכסף" ו"מדד יומי" וכן תוכנית האקטואליה השבועית "סיכום שבועי".
כמו כן, שימש כמבזקן חדשות וכתב במהדורת החדשות היומית של הערוץ, "מבט".
בספטמבר 2014 מונה לכתב המדיני של הערוץ הראשון במקומה של איילה חסון, אשר מונתה לתפקיד המנהלת-בפועל של חטיבת החדשות של הערוץ.
בספטמבר 2016 נבחר להגיש את מהדורת החדשות "יומן" אשר שודרה בימי שישי בערוץ הראשון ביחד עם תמר אלמוג, שם החליף את עודד שחר שחזר להגיש את התוכנית "פוליטיקה".
עם סגירת רשות השידור ותחילת פעילותו של תאגיד השידור הישראלי, המשיך וינרב להגיש, באופן זמני, את "חדשות השבוע", המהדורה שהיוותה את המשכה של "יומן", ועשה זאת עד לסוף 2017. באותו זמן סיים את תפקידו ככתב המדיני של הערוץ.
מאז, הוא מגיש את יומן הכלכלה של כאן ב, "צבע הכסף", בארבעת הימים בהם משודרת התוכנית מדי שבוע.
נוסף על כך, הוא משמש מבזקן חדשות במהדורות הבוקר המשודרות בכאן 11 ומגיש מחליף של "הבוקר הזה", תוכנית הבוקר של כאן ב'.
ב־2006 זכה ויינרב ב"פרס הכתב המצטיין על שם אילן רועה".
נוסף על תפקידיו בעיתונות, ויינרב מדריך מסעות לפולין מטעם "יד ושם".
יאיר יונה (נולד ב-11 במרץ 1981) הוא מוזיקאי-יוצר, יזם ומפיק, נגן בס, גיטרה אקוסטית (6 ו-12 מיתרים, וגיטרת סלייד).
כותב מוזיקה המושפעת מפסיכדליה, ממוזיקה ניסיונית, מפולק, מבלוז, ממוזיקה מסרטים, ומאמביינט.
בגיל 15 לימד את עצמו לנגן בגיטרה, ובגיל 16 התחיל לנגן בגיטרת בס.
בשנת 2003 נסע ללונדון לשנתיים ללימודי הנדסת קול במכללת SAE וגילה שם את עולם הפולק הבריטי והבלוז בעקבות האזנה למוזיקאים כמו ברט ג'אנש, וויז ג'ונס ואחרים.
שם גם החל להאזין למוזיקת ג'אז, במיוחד למוזיקה של קולטריין ומינגוס, והחל לכתוב שירים.
בשנת 2005 חזר לארץ והחל לעבוד בחנות האוזן השלישית בתל אביב.
במסגרת עבודתו שם הקים מחדש את הלייבל הרדום Earsay, והוציא לאור אלבומים למוזיקאים מיקי שביב, אלברט בגר, רוקפור, מידנייט פיקוקס ואחרים.
הוציא לאור מחדש את אלבומו של שלום גד "סוף המדבר" בשנת 2005, שהיה בלתי ניתן להשגה עד אז, ובשנת 2006 את האלבום של שירי המחזה "מלכת אמבטיה" של חנוך לוין וזהר לוי, תקליט שהיה נדיר מאוד עד אז, והוצאתו מחדש עוררה הדים רבים.
באותה שנה פתח את בלוג המוזיקה Small Town Romance, שנבחר במשך כמה שנים לאחד הבלוגים הטובים ברשת.
הבלוג עסק במוזיקה אלטרנטיבית מחוץ לרדאר, פסקולים מסרטים, ג'אז, פסיכדליה ועוד.
בתקופה זו חבר יונה לשני חברי תיכון שלו – עומר הרשמן ורן יעקובוביץ', שחזרו מניו יורק, והקימו להקה בשם Jet Sam, שהוציאה ב-2006 אלבום אחד, EP בשם Remote.
עם האלבום הזה יצאו לסיבוב הופעות בחוף המזרחי של ארצות הברית, 29 הופעות ב-30 ימים.
הלהקה הייתה פעילה כשנתיים בסה"כ.בשנת 2005, הצטרף ללהקת פונץ' למשך שנתיים והופיע אתם בסיבוב ההופעות של האלבום פינוקיו, שבהקלטתו השתתף כבסיסט.
בשנת 2007 נענה לקריאה של המוזיקאית ענת דמון לעזור בהקמת הלייבל החדש אנובה מיוזיק, שהיא פתחה יחד עם המשקיע שוקי גולדווסר.
יאיר יונה מונה להקים ולנהל את אנובה מיוזיק ביחד עם שותפו דאז שוקי פרי.
הלייבל החדש הוציא תחתיו אלבומים רבים, ביניהם של רוקפור, אטליז, נועה בביוף, עמית ארז, רות דולורס וייס, אלברט בגר, ועוד רבים אחרים, ותפס מקום מרכזי בסצנת האינדי המקומית.
יונה עזב את אנובה מיוזיק ב-2010.
בשנת 2009 חבר להרכב חדש בשם Buffalos, שגם בו היו חברים עומר הרשמן ורן יעקובוביץ', וביחד עם אייל דיין וסיון לשד הוציאו אלבום אחד.
בשנה זו התחיל לכתוב מוזיקה אינסטרומנטלית לגיטרה אקוסטית, בסגנון שמשלב קאנטרי בלוז אמריקאי, פולק בריטי, ומזרח תיכון, תחת ההשפעות של מוזיקאים כמו ג'ון פאהי, רובי באשו, ליאו קוטקה וברט ג'אנש.
אלבומו הראשון, Remember, יצא בישראל בשנת 2009 באנובה מיוזיק, ובארצות הברית יצא ב-2010 בלייבל Strange Attractors Audio House.
ההוצאה האמריקאית של האלבום הגיעה לרשימת 20 האלבומים האקספירמנטליים הטובים של השנה, במגזין פיצ'פורק.
ב-2010 הוציא לאור את אלבום סולו הגיטרה השני שלו, World Behind Curtains, באנובה בישראל, וב-Strange Attractors בשנת 2011. בעקבות האלבום הזה הוזמן לנגן בפסטיבל Hopscotch הידוע בצפון קרוליינה, וכן הוזמן לנגן גם בתחנת הרדיו WFMU בניו ג'רזי .
בשנת 2010 נכנס לעולם היזמות והשיווק הדיגיטלי, ובמשך חמש שנים עבד לסירוגין ביחד עם סטארטאפים בשלבי ההקמה הראשוניים שלהם, ביניהם: iAlbums ,Tonara ו-HearMeOut.
באותה שנה חבר למוזיקאים יוני קרצ'מר ועידו בוקלמן להקמת לייבל פרי-ג'אז חדש בשם OutNow Recordings, ובו זמנית ליווה וניהל את דרכו המקצועית של אלברט בגר למשך שנתיים.
בשנת 2011 הקים ביחד עם יאיר עציוני וברי ברקו את Farthest South, שם ניגן בס, שהיה הרכב של מוזיקה מאולתרת ושילב אלמנטים של פסיכדליה, אוונגרד, טכנו, קראוטרוק ועוד.
ב-2012 יצא האלבום הראשון של הלהקה, Omens & Talismans, עם אלברט בגר בסקסופון.
האלבום חיבר פרי-ג'אז, פסיכדליה וקראוטרוק.
בשנת 2014 יצא Spheres & Constellations – יצירה מאולתרת בת כמעט 40 דקות של מוזיקת חלל אמבייאנטית ואטית.
באותה שנה חברו למשורר והסופר רון דהן לאלבום בשם נעורים, כשם הספר של דהן.
באלבום זה קורא דהן את הספר העוסק בחוויותיו כמילואימניק במלחמת לבנון השנייה, וההרכב מנגן פסקול חי ומאולתר לקריאה שלו.
באותה שנה כתב יאיר יונה את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "זמן משפחה" של ניצן גלעדי; ותרם ביצוע משלו לשיר משעמם לפרויקט מסע אספלט, אלבום גרסאות כיסוי לשירי סשה ארגוב, בהפקת טלי פולק וקול הקמפוס.
בשנים 2012–2014 הגיש תוכנית שבועית בת שעתיים בשם "סונאר" ברדיו הבינתחומי, שעסקה במוזיקת שוליים על כל סוגיה.
בשנת 2013 תרם קטע מקורי חדש לאוסף Imaginational Anthem 5, סדרת אוספים של מוזיקה אינסטרומנטלית לגיטרה.
בשנת 2014 שיתף פעולה ההרכב Farthest South עם סולן להקת Can דאמו סוזוקי, בסשן באולפני קול הקמפוס, 106FM.
בשנת 2015 חבר למתופף עופר ביימל להקמת Water Knives, צמד בס-תופים המושפע מסגנונות, כגון דיסקו, אפרו ביט, פסיכדליה, מוזיקה אלקטרונית ועוד.
בשנה זו הגיש במשך מספר חודשים תוכנית בשם Lentils ברדיו Resonance Extra הלונדוני.
ב-2016 הפיק מוזיקלית וקונספטואלית ביחד עם תומר שרון (תומש) את המופע רדיו אינשאללה, מופע קומי-מוזיקלי הבנוי מעיבודים חדשים לקלאסיקות ישראליות על החיים בישראל מזוויות שונות.
באותה שנה יצא לאור אלבום הסולו השלישי שלו, חרב, שעוסק בחוויות האנושיות של האנשים מאחורי מלחמת יום הכיפורים בצורת פסקול ועל פני עשרה קטעים.
יאיר יונה כתב מעין מסמך מוזיקלי עם נרטיב אחר ואלטרנטיבי, רחוק מאתוסים לאומיים, על המלחמה הזו ועל כל המלחמות האחרות.
במקום בסיבוב הופעות מוצג חרב בערבי האזנה שבהם הקהל מקבל אוזניות אלחוטיות שדרכן מושמע האלבום בשלמותו, בעוד המאזינים חובשים כיסויי עיניים כדי "לחבר את הקהל לחוויית האזנה אחרת," לדברי יונה.
ב-2016 החל להופיע עם Water Knives, במסגרת הסיבוב הופיע עם הדואו בפסטיבל אינדינגב ובפסטיבל יערות מנשה.
יאיר יונה מתגורר ביפו עם בת זוגו וביתו ועם שתי כלבותיהם.
השיר משעמם ב"מסע אספלט" משירי סשה ארגוב - 2011
השתתף בהפקה המוזיקלית, בהופעות ובהקלטות אלבומיה של ירונה כספי:
אלוף ישראל (1964) ושיאן ישראל בריצת 400 מטר משוכות, שחקן ומאמן הפועל חולון והפועל רחובות וכן שחקן נבחרת ישראל בכדוריד.
חבר מועצת עיריית חולון וממלא מקום ראש העיר חולון.
למד בישיבת בני עקיבא לפיד מודיעין ושיחק כדוריד בקבוצת הפועל הרצליה.
עבר לחולון ועבד כמורה לחינוך גופני בתיכון חדש בחולון.
במקביל, שיחק ואימן כדוריד בקבוצת הפועל חולון ואחר כך בקבוצת הפועל רחובות, וכן בנבחרת ישראל בכדוריד.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בסוף יוני 1963 זכה טאו במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:00.6 דקות, אחרי פביאן דרזנר מהפועל ירושלים שקבע שיא ישראלי חדש של 58.5 שניות ולפני עודד גינדין מהפועל נען (1:01.3 דקות).
בתחרות בין נבחרת ישראל לבין נבחרת יוון שנערכה בסלוניקי, יוון ביוני 1964 קבע טאו בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 58.3 שניות, שיפור לשיא בן השנה של פביאן דרזנר (58.5 שניות).
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 56.9 שניות, לפני עודד גינדין מהפועל נען שקבע תוצאה זהה וד.
וינברג מאליצור (1:02.00 דקות) ומדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.1 שניות, אחרי לוי פסבקין (22.5 שניות) ולפני י.
קנר מהפועל חדרה (23.3 שניות)
בשנות ה-80 הקים טאו את "הירוקים" במפלגת העבודה, שחרתה על דגלה את חשיבות איכות הסביבה.
בשנת 1989 נבחר לראשונה למועצת עיריית חולון וכיהן בתפקיד זה במשך כ-5 קדנציות.
שימש בתפקיד ממלא מקום ראש עיריית חולון עד ליום מותו.
טאו היה נשוי לעדינה, אב לשלושה ילדים, ירון, אורית ואסף וסב ל-7 נכדים.
ירון נהרג בתאונת דרכים כשהיה בן 17.
ב-24 בינואר 2013 חנך מוטי ששון ראש העיר חולון אולם ספורט חדש על שמו של יאיר טאו.
בשנת 1997 זכה טאו באות יקיר הספורט של עירית חולון
בשנת 2010 זכה טאו בעיטור כבוד על מפעל חייו לקידום הספורט בענף הכדוריד ובאתלטיקה, מטעם הכנסת, בשיתוף עם המשרד לענייני גמלאים.
יאיר הוכנר (נולד ב-28 בפברואר 1975) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק ומבקר ישראלי.
מאז שנת 2003, הוכנר הוא מבקר קולנוע בפורטל הסרטים הישראלי "סרט" והעורך של מדור ביקורות הקולנוע שבו.
מאז שנת 2006, הוכנר הוא המייסד והמנהל של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, הפסטיבל הבין-לאומי לקולנוע גאה בתל אביב.
בשנת 2005 יצא "ילדים טובים" - סרט הביכורים של הוכנר, אותו כתב, הפיק וביים.
הסרט, בו מככבים דניאל אפרת, יובל רז ונילי צרויה, מתאר את שגרת חייהם של מני וטל, נערי ליווי בתל אביב שמתאהבים האחד בשני.
הסרט השתתף בכ-40 פסטיבלים ברחבי העולם, בהם זכה בפרסים שונים, לרבות בפרס "תגלית השנה" בפסטיבלי הקולנוע הגאים בניו יורק ולוס אנג'לס, ובפרס "הסרט הטוב ביותר" במונטריאול.
בשנת 2008 יצא סרטו העלילתי השני באורך מלא כבמאי וכתסריטאי.
הסרט התקבל לפסטיבל ונציה ונבחר לבחירה הרשמית בתחרות האריה הקווירי.
עוד בשנת 2008, יצא הסרט "פאקינג דיפרנט תל אביב", המורכב ממספר סרטים קצרים.
ביניהם, "ספסל ימין ושמאל" בבימויו של הוכנר ובכיכובן של אביטל ברק, ליאת אקטע וגילה גולדשטיין.
הסרט נבחר להיות סרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה 2008, והבחירה הרשמית הפסטיבל הבינלאומי של ברלין - מסגרת הפנורמה 2009.
בשנת 2017, הודיע הוכנר על פרישתו מתפקידו כמנהל הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה.
מה-9 במאי 2023 הוא חבר רשמי באקדמיה האירופית לקולנוע.
פאקינג דיפרנט תל אביב (2008)
הרב יָאִיר כָּלֵב (נולד בו' באלול ה'תשט"ז, 13 באוגוסט 1956, בחולון) הוא מחזיר בתשובה ומרצה העוסק בהנחלת ספר התניא לציבור הרחב, מוזיקאי וזמר, המבצע ניגוני חב"ד.
מייסד עמותת "תניא - מודעות עצמית ביהדות", המפעילה אתר אינטרנט, בלוג ומגזין שבועי.
לדבריו, בצעירותו התעניין במוזיקה ובפילוסופיה והתחבר במיוחד לספר "מורה נבוכים" של הרמב"ם.
ב-1980 מלאו 90 שנה לייסוד העיר רחובות, וכלב מונה לנהל מחזמר שהפיקה העירייה לכבוד האירוע.
בה'תשמ"ב (1982) חזר בתשובה והחל ללמוד תורה עם רב מרחובות.
בהמשך התחתן ועבר לרמת גן, שם החל ללמוד עם המשפיע הרב מאיר בליז'ינסקי והפך לחסיד חב"ד.
בשנת ה'תש"ן (1990), החל למסור שיעור בספר התניא בביתו, בהמשך התרחבה הפעילות וכיום הוא מרצה בישראל ובעולם, מוסר סדנאות, סמינריונים, שבתונים והתוועדויות.
כלב יסד עמותה בשם "תניא - מודעות עצמית ביהדות", הוא פתח גם אתר אינטרנט בשם "עמותת תניא" ובו הוא מדווח על פעילויותיו, מעלה סרטונים וכותב מאמרים בנושאי יהדות.
לרב כלב גם בלוג, שבו הוא מעלה סרטונים מצולמים של שיעורי תניא.
הוא מפרסם עלון שבועי בשם "מגזין תניא".
לרב כלב היה בעבר מדור בעלון "קרוב אליך".
שיעוריו מאופיינים בהורדת הדברים לפועל באופי פסיכולוגי, מה שהוא מכנה "ילקוט עצות מעשיות לעזרה ראשונה נפשית".
בהופעותיו נוהג הרב כלב לבצע ניגוני חב"ד, בעיקר ניגונים שקטים וניגוני התעוררות, מאלו הפחות מוכרים בציבור.
הוא שר ומנגן בגיטרה ומלווה במקהלה ונגנים, בהם אורן צור ונדב בכר.
בעבר שיתף פעולה עם להקת "א גרוייסע מציאה".
ביצועיו יצאו לאור בסדרת אלבומים.
היה מגיש שיעור תניא מדי יום רביעי ומוצאי שבת ברדיו קול ברמה.
במשך תקופה מסר גם פינה יומית ברדיו "כל הנשמה".
הרב כלב חווה מוות קליני והתראיין על כך לעיתון "בקהילה".
נשוי לעפרה, אב ל-6 ילדים ומתגורר בכפר חב"ד.
יאיר הופמן (29 באפריל 1937 – 22 בנובמבר 2019) היה פרופסור בחוג למקרא, באוניברסיטת תל אביב.
מחקריו ופרסומיו המדעיים עסקו בספרות הנבואה, בהיסטוריוגרפיה מקראית, בספרות החכמה, בספרות המזמורים במקרא ובמזרח התיכון הקדום ובתאולוגיה מקראית.
יאיר הופמן נולד בתל אביב בשנת 1937 למלכה ולאליהו הופמן, שבשנת 1929 עלו ארצה כחלוצים מקרקוב שבפולין עם תנועת הנוער "עקיבא".
בהיותו בן שנה לקחוהו הוריו לקרקוב לביקור, בניסיון לשכנע את בני המשפחה לעזוב את פולין ולעלות לארץ.
ניסיון השכנוע לא צלח, וכל המשפחה שנותרה בפולין נספתה בשואה.
בגיל שנתיים עבר עם הוריו לגור בשכונת שיינקין, לימים חלק מגבעתיים, ושם גר עד גיוסו לצבא.
את לימודיו עשה ברמת גן, בבית הספר היסודי יהל"ם ובבית הספר התיכון אוהל שם, שם קיבל את תעודת הבגרות.
הצטרף לצופי רמת גן כחניך, ולאחר מכן כמדריך.
עם סיום לימודיו התיכוניים היה הופמן חבר גרעין הצופים 'אל-ניר', התגייס לנח"ל, שרת בנח"ל המוצנח.
יחד עם כל הגרעין הצטרף לקיבוץ תל-קציר.
לאחר השחרור מהצבא חזר לגבעתיים, ושם נישא לחברתו לגרעין בלהה לפין.
הוא החל לעבוד כמורה ממלא מקום בבתי ספר יסודיים, לימד את כל המקצועות בכל הכיתות, מכיתה א' עד כיתה ח'.
תוך כדי כך למד בעצמו לבחינות הסמכה להוראה, עבר אותן בהצלחה, וקיבל תעודת הוראה ממשרד החינוך.
במקביל נרשם בשנת 1959 ללימודי מקרא וספרות באוניברסיטת תל אביב, שזה עתה הוקמה.
בשנת 1962 קיבל תואר בוגר בספרות עברית ובמקרא, ותעודת הוראה לבית ספר תיכון.
בשנת 1967 קיבל תואר מוסמך במקרא.
תוך כדי לימודיו באוניברסיטה לימד הופמן בבית הספר היסודי בקיבוץ עינת (שנתיים), בתיכון עירוני ט' בתל אביב (שנתיים).
הוא הקים עם מספר חברים את 'גימנסיה גורדון' בתל אביב, בה לימד ואותה ניהל במשך שש שנים, עד לקבלת קביעות, בשנת 1978, בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1974 הוכתר כדוקטור לפילוסופיה, באוניברסיטת תל אביב.
את התזה כתב בהדרכת פרופסור יעקב שלום ליכט בנושא "הנבואות על הגויים במקרא".
הופמן לימד באוניברסיטאות בדרום אפריקה במחלקה לעברית באוניברסיטת קייפ טאון בשנת 1981 (University of Cape-Town), בארצות הברית במחלקה לעברית באוניברסיטת ויסקונסין במילווקי בשנת 1986 (University of Wisconsin, Milwaukee), ובאוניברסיטת אורגון יוג'ין, במחלקה לדתות, בתוכנית יהדות בשנת 2006 (University of Oregon, Eugene).
הופמן השתתף בעשרות כנסים וסימפוזיונים מדעיים בישראל, באירופה, בארצות הברית, באוסטרליה ובדרום אפריקה.
הדריך תלמידי מ"א ודוקטורנטים רבים, המלמדים היום באוניברסיטת תל אביב ובמכללות אקדמיות.
בשנת 2007 נבחר הופמן לעורך של 'בית מקרא', כתב העת הוותיק והיחיד בישראל לחקר המקרא בהוצאת מוסד ביאליק.
בשנת 1983 היה אחד מראשוני המתיישבים באלפי מנשה.
נפטר ב-22 בנובמבר 2019, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.
הופמן חיבר וערך שבעה עשר ספרים, למעלה ממאה מאמרים וערכים אנציקלופדיים בתחום המקרא ומחקרו, כמו גם מאמרי ביקורת בעברית ובאנגלית.
בספרו "הנבואות על הגויים במקרא" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1977), הראה הופמן, בניגוד למה שהיה מקובל עד אז במחקר המקרא, שנבואות הפורענות לגויים במקרא לא היו בהכרח לאומניות, אלא באו לבטא את האוניברסליות של אלוהי ישראל כאדון ההיסטוריה העולמית וכמנהיגה.
חקירת הנבואות על הרקע ההיסטורי של זמני חיבורן הביאה אותו למסקנה שדברי פורענות לגוי זה או אחר, בהִתפרשָׁם על רקע זמנם, רמזו אף לפורענות, ולאו דווקא לישועה לישראל.
מחקר זה תרם לשינוי הגישה במחקר כלפי סוגה נבואית זו.
התברר שאין זו סוגה בעלת מסר 'לאומני', כביכול, הסותר את המוסר הנבואי.
אין אפוא מקום לטענה, שהייתה מקובלת במחקר, שנבואות הגויים לא חוברו על ידי הנביאים שבספריהם הן משובצות, אלא על ידי עורכים מאוחרים.
אדרבא, חלק גדול מהן חובר על ידי הנביאים להם הן מיוחסות, ואין הן מנוגדות למוסר הנבואי.
בספרו "יציאת מצרים באמונת המקרא" (הוצאת מפעלים אוניברסיטאים, תל אביב, 1983), מתייחס הופמן לכל האזכורים של יציאת מצרים במקרא.
תוך כדי בחינתם וקביעת זמנם, הוא הצביע על התפתחות מסורת יציאת מצרים מסיפור שבטי מצומצם למסורת בישראל (ממלכת הצפון).
לאחר כיבוש שומרון בידי האשורים והגליית חלק מתושבי הממלכה אימצה ממלכת בית דוד בירושלים את המסורת, ואף נתנה לה מעמד מכונן.
בית המלוכה ראה בה כלי נוח לאיחוד מחדש של כל העם, ומכשיר פוליטי יעיל לביסוס הרפורמה הדתית של יאשיהו בשנת 621 לפסה"נ.
בעת הגלות התעצמה המסורת והייתה למיתוס מכונן בעל מעמד של טיפולוגיה, כלומר אירוע של גאולה בעבר המבשר את גאולת ישראל בעתיד.
הופמן סבור שמעמדה של מסורת יציאת מצרים לאורך הדורות נקבע כתוצאה מתהליכים פוליטיים וחברתיים בממלכת הצפון ובממלכת יהודה ובתקופת הגלות בבבל.
התמונה ההיסטורית-התרבותית שנפרשה בספר השפיעה על חקר יציאת מצרים ועל הבנת הרקע ההיסטורי-פוליטי של שלבי התפתחותה.
שלמות פגומה – ספר איוב ורקעו
ספרו "שלמות פגומה – ספר איוב ורקעו" (הוצאת מוסד ביאליק 1995; נוסח אנגלי A Blemished Perfection, The Book of Job in Contex, Sheffield Academic Press, Sheffield, 1996) הוא מחקר רב תחומי, המשלב בתוך חקר המקרא הקלאסי גם תאולוגיה, ספרות המזרח הקדום, תורת הספרות החדשה, לינגוויסטיקה, אמנות פלסטית ומוזיקה.
לדעת הופמן ספר איוב הוא בעיקרו של מחבר אחד, לרבות הפרולוג והאפילוג, והוא ביטוי לאחדות של צורה ותוכן באמנות: המבנה הפגום, כביכול, של הספר, נראה למחבר כדרך המתאימה ביותר להציג את לבטיו האמוניים של איוב ואת ספקותיו באשר לצדקת האל.
הספר מצביע על השפעות של הספרות המצרית והמסופוטמית על ספרות המקרא ועל מחבר ספר, איוב, שחי ככל הנראה בבבל בתקופת הגלות.
היצירות המצריות והמסופוטמיות שיש להן נגיעה לספר מובאות בספר בתרגום לעברית.
התאנים הטובות: גלות יהויכין ומורשתה
הספר "התאנים הטובות: גלות יהויכין ומורשתה" (ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2018, 617 עמודים) הוא המחקר המקיף היחיד על גלות יהויכין, שבה הגלה נבוכדנאצר השני מלך בבל בשנת 598 לפסה"נ מירושלים לבבל את המלך יהויכין ומשפחתו ועמם אלפי יהודים.
הספר מתמקד בשני מרכזי הגולים, עיר הבירה בבל, והמושבה תל אביב, על נהר כבר, באזור ניפור, שבה פעל יחזקאל הנביא.
לאחרונה התגלו לוחות חמר של כתבי יתדות שמקורם בסביבה זו, ובהם שמות עבריים של יישובים חקלאיים, כגון 'עיר יהודה' 'בית נשר' ושמות עבריים של מתיישבים.
לטענת המחבר ראשוני המתיישבים במושבות אלו היו מגולי יהויכין, ולאחר 11 שנים, בעקבות חורבן ירושלים ומקדשה, הצטרפו אליהם גולי החורבן שגלותם מכונה גלות בבל.
הספר בוחן את אסטרטגיות ההישרדות של שתי קהילות גולי יהויכין, עוקב אחר קשריהן עם ירושלים, ומראה שגלות יהויכין שמשה מצע לקליטתם של גולי החורבן בשנת 586 לפסה"נ.
התשתית הכלכלית, החברתית והדתית שפיתחו גולי יהויכין ריככה את הלם הגלות של פליטי החורבן והקלה על קליטתם בגולה.
גולי יהויכין ערכו ספרי מורשת כמו התורה, נביאים ראשונים ואחרונים ועוד, ואף הוסיפו בהם קטעים שהם חיברו, ששיקפו את מצבם בגלות.
הם הוכיחו שניתן להמשיך בחיי יצירה לאומית בגלות אף ללא מקדש.
אלמלא הם ספק אם גולי החורבן היו יכולים להיקלט ולשמור על צביונם הלאומי והדתי, וספק אם לכורש היה טעם לפרסם את "הכרזת כורש" משנת 538 לפסה"נ שקראה לגולים לשוב לירושלים ולבנות מחדש את המקדש.
הדימוי "תאנים טובות" לגוליי יהויכין נטבע על ידי ירמיהו הנביא (ירמיה כד 2–3), ובא לעודדם ולחזקם בגלות.
בדיעבד התברר, שאכן תרומתם להמשך קיומו הלאומי והדתי של העם הייתה מכרעת.
ביטוי לעיסוקו של פרופ' הופמן בתאולוגיה מקראית יש בין השאר, בחמשת הספרים שערך יחד עם פרופ' הנינג גרף רבנטלוב (Henning Graf Reventlow, Bochum University, Germany) תחת כותרת המשנה "…In Jewish and Christian Tradition".
בכל אחד מן הספרים נאספו מאמרים של חוקרים מאוניברסיטאות בישראל ובוכום בעיקר מתחומי המקרא, הברית החדשה, מגילות מדבר יהודה, תאולוגיה.
מחקרים אלה עובדו למאמרים מהרצאות שניתנו בכנסים דו-שנתיים שנערכו לסירוגין באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בוכום.
בספר זה 15 מאמרים מתחומי המקרא, התלמוד, הברית החדשה.
במוקד רוב המאמרים בעיית התיאודיציה.
בספר זה 14 מאמרים שעניינם מסורות הבריאה במקרא והשפעותיהן המאוחרות.
המאמרים נחלקים לשלושה חלקים: המקרא, היסטוריה דתית והיהדות המוקדמת, ותאולוגיה סיסטמטית.
בספר זה 14 מאמרים שמתמקדים בבעייתיות התאולוגית של קיום הרוע בעולם.
המאמרים נחלקים לארבעה חלקים: המקרא, תולדות הדת והיהדות, בעיות סיסטמטיות, ספרות מודרנית.
בספר זה 10 מאמרים שעניינם התמודדות הספרות הדתית עם משברים מדיניים.
בספר 10 מאמרים הנחלקים לשלושה חלקים: המקרא, היהדות המוקדמת והתקופה הרומית, והתקופה המודרנית.
בספר זה 10 מאמרים הדנים בהיווצרות עשרת הדברות ובהשפעתן על התרבות והחשיבה הדתית החל מתקופת המקרא דרך הגותם של אוגוסטינוס ומרטין לותר ועד לחינוך בן זמננו.
הופמן פירש בסדרת "עולם התנ"ך" (הוצאת רביבים, רמת גן), את הספרים ירמיה (1983), ישעיה (1986), ואת הקובץ הרביעי של ספר תהילים, פרקים צ'-ק"ו (1995).
ערך את האנציקלופדיה הישראלית לתנ"ך (3 כרכים, הוצאת מסדה, רמת-גן) 1988.
הספר "סוגיות בחקר המקרא" עוסק מתוך גישה ביקורתית בשאלות חיבור המקרא ועריכתו עד לגיבוש הסופי של נוסח המסורה.
שני פירושים מדעיים של הופמן יצאו בסדרת "מקרא לישראל", פירוש מדעי למקרא, בהוצאת עם עובד ומאגנס, תל אביב - ירושלים: "ספר ירמיה עם מבוא ופירוש" (שני כרכים, 2001); "ספר מיכה עם מבוא ופירוש" (2017).
בפירוש לספר ירמיה מצדד הופמן בדעה שספר ירמיה הוא אנתולוגיה של נבואות, סיפורים ומזמורים שרק חלק מהם של ירמיהו, וחלק אחר של עורכים מאוחרים מן התקופה שלאחר חורבן המקדש.
הוא מראה שנבואות מאוחרות שיוחסו לירמיהו נכתבו במגמה לחזק את רוחם של הגולים בבבל, בהראותן, שכשם שנבואות החורבן של ירמיהו התגשמו, כך גם תתגשמנה נבואות הישועה שלו.
אף בפירושו לספר מיכה מחזיק הופמן בדעה שהספר הוא אנתולוגיה של נבואות.
בסיס האנתולוגיה היה קובץ נבואות של מיכה המורשתי בן המאה השמינית לפסה"נ, ועליו נוספו בשלבי עריכה שונים נבואות מתקופת הרפורמה הפולחנית של יאשיהו בשנת 621 לפנה"ס, מתקופת גלות יהויכין ומתקופת שיבת ציון.
את הספר חותם מזמור, כדוגמת מזמורי ספר תהילים, שנכתב כאפילוג לספר כולו.
הרב יאיר חפוטא (?, מרקש - ט"ו בתמוז ה'תשס"ג, יולי 2003, באר יעקב) היה רב מרוקאי-ישראלי, שכיהן כרבה הספרדי של באר יעקב.
נולד במרקש שבמרוקו לרב משה ואסתר חפוטא.
סבו מצד אביו היה הרב מסעוד חפוטא, רב העיר בני מלאל ובן לאחת משלוש משפחות השוחטים במרקש, וסבו מצד אמו היה הרב אברהם מור יוסף.
למד בישיבות הגדולות במרקש, תחילה בישיבתו של הרב יעקב דהאן ולאחר מכן בישיבתו של הרב אברהם אביטבול, וכן אצל רב העיר מרדכי קורקוס, והעלה על הכתב את חידושי תורתו של האחרון.
הוא התפרסם במרקש ומחוצה לה כגדול בתורה, וחבורת לומדי תלמוד בעיון החלה להיאסף סביבו בשבתות.
הוא התמנה לראש השוחטים העיר, כסופר בית הדין בבית דינו של רב העיר משה זריהן וכרב בית הכנסת "צלאת אל כבירה" במרקש, שם גם שימש כחזן ובעל קורא.
נשא לאישה את מסעודה, בת הרב שלמה עמאר ובת לשושלת הרבנים של משפחת פינטו.
בשנת ה'תש"ט עלה לישראל (על אף שהוצעה לו משרת דיינות במרקש) והתיישב ב"מעברת חוטר" במושבה באר יעקב.
זמן קצר לאחר מכן, לאחר שנפגש עמו הרב הראשי לישראל דאז, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, והתרשם מגדלותו, הפציר בו לקבל על עצמו משרת רבנות בכל יישוב שיבחר, והרב יאיר העדיף להישאר במושבתו, והתמנה לכהן כרבה של באר יעקב.
בתפקיד זה כיהן כחמישים שנה עד לפטירתו.
לצדו כיהן הרב האשכנזי משה מנחם יעקובזון.
בשנת 1955 נעצר עם כמה מחסידיו בשל נזק שגרמו לבית קפה במושבה שהיה פתוח בשבת.
נפטר בט"ו בתמוז ה'תשס"ג ונקבר בהר המנוחות בירושלים, סמוך לקבר החיד"א.
בנו הוא הרב אברהם חפוטא, ראש ישיבת הרמב"ם בתל אביב וראש כולל "מדרש רמב"ם" בפתח תקווה.
חתנו הוא הרב שמואל בן דוד תושבי באר יעקב רואים בו כהרב הראשי הספרדי לבאר יעקב מכהן כראש כולל אברכים רי"ח השדה ע"ש הבן איש חי ורב בית הכנסת משכן יאיר ע"ש חמיו.
יאיר חצרוני (נולד בשנת 1971) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב, המכהן כסמפכ"ל משטרת ישראל.
חצרוני שירת כלוחם וקצין ביחידת המסתערבים (ימ"ס) עזה בין השנים 1993–1997.
עם סיום שירותו המשיך בתפקידי פיקוד וליבה במחוז תל אביב, בהם: מודיעין-בילוש (1997–2000), מפקד יס"מ מרחב איילון (2000–2005) ולאחר מכן כקצין אג"מ מרחב ציון שבמחוז ירושלים (2009–2011), מפקד תחנת רחובות שבמחוז מרכז (2012–2014), מפקד תחנת לב תל אביב שבמחוז תל אביב (2014–2017), מפקד מרחב שומרון שבמחוז ש"י (2017–2019).
בשנת 2019 קודם יאיר חצרוני לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב הנגב במשטרת ישראל.
בשנת 2021 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
בשנת 2023 קודם לדרגת ניצב ומונה לתפקיד ראש את"ל.
בספטמבר 2024 מונה למפקד מחוז מרכז.
בנובמבר 2025 הודיעו השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר ומשטרת ישראל שיאיר חצרוני ימונה לתפקיד סמפכ"ל המשטרה.
יאיר גלילי (נולד ב-10 ביולי 1970) הוא פרופסור מן המניין למדעי ההתנהגות ומרצה בכיר לתקשורת ופסיכולוגיה באוניברסיטת רייכמן (המרכז הבינתחומי).
עמית בכיר במכון למדיניות נגד טרור (ICT); מייסד וראש יחידת המחקר בהתאחדות לכדורגל בישראל,; חבר בוועדת רישוי מועדונים של איגוד הכדורגל האירופאי אופ"א ומוסמך (CPsychol) האגודה הפסיכולוגית הבריטית (British Psychological Society).
כמו כן, משמש סא"ל (מיל.) גלילי, כיועץ ארגוני בכיר במגוון יחידות בצה"ל וראש מערך המיון במרכז כושר קרבי.
גלילי הוא נינו של הרב קופל ויסוקר, ראש הוועד הראשון של פתח תקווה (1898).
נולד וגדל בעיר, והתחנך בבתי הספר עין גנים וברנר.
שירת בצה"ל כקצין במגוון יחידות שדה ומינהלה.
בשנת 1999 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו לקנט שירד (Sheard) ואריק דנינג באוניברסיטת לסטר, בריטניה.
שימש במשך כ-15 שנים כחבר סגל, מרצה ודיקאן המכללה לחינוך גופני ומדעי הספורט במכון וינגייט.
משמש כיום כראש המעבדה לחקר הספורט, התקשורת והחברה בבית הספר לתקשורת וכחבר סגל בכיר בתוכנית התואר השני בפסיכולוגיה של הספורט בבית הספר לפסיכולוגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה.
במשחקים האולימפיים בפריז (2024) שימש גלילי כיועץ הקוגניטיבי/מנטלי (Chief Behavioral Officer) של נבחרת הכדורגל האולימפית (U23) של ישראל.
הנבחרת נטלה חלק בטורניר הכדורגל האולימפי כאחת משלוש הנבחרות האירופאיות (בנוסף לצרפת המארחת), שהעפילו מטורניר היורו לצעירות שנערך בשנת 2023.
גלילי חוקר היבטים התנהגותיים של ביצוע (Performance), ונחשב (יחד עם אמיר בן-פורת) לחלוץ בתחום חקר הסוציולוגיה של הספורט והפעילות הגופנית בישראל.
ספרי הלימוד שלו (עם בן-פורת ורוני לידור) "במגרש המשחקים" 2009 (לקורס "מבוא לספורט וחברה" ב) ו"ספורט, פוליטיקה וחברה בישראל" (Routledge, 2007) נחשבים לטקסטים המקיפים הראשונים על הספורט מנקודת מבט ישראלית.
במקביל, גלילי חוקר בשנים האחרונות השפעות טכנולוגיות על היבטים מנטליים וקוגניטיביים בספורט.
מחקריו (עם רועי סמואל ואחרים) על השפעות הVideo Assisting Referee (VAR) רואים אור בכתבי עת מובילים בתחום.
בשנת 2018, מחקרו על תופעת "החנק תחת לחץ" של שחקני נבא" (עם תלמידו לשעבר איליה מורגולוב) זכה לתהודה עולמית ובכלל זה בכתב העת "ניו-יורקר" ופורום הכלכלה העולמי.
מחקריו משנת 2019 על כוחו התקשורתי והאקטיביזם החברתי, של הכדורסלן לברון ג'יימס לצד "אינטליגנציה מלאכותית ועיתונאות הספורט", זוכים לתהודה דומה.
מחקריו העיקריים עוסקים בתחומים הבאים:
היבטים פסיכו-חברתיים של פעילות גופנית וספורט.
קבלת החלטות תחת לחץ בספורט.
גלילי כתב וערך 10 ספרים ולמעלה מ-200 מאמרים שפיטים בכתבי עת אקדמיים בתחומים שונים הקשורים להיבטים התנהגותיים וחברתיים של ספורט, פעילות גופנית ומאמץ.
עורך אקדמי (Associate Editor) וחבר המערכת המדעית של כתב העת BMC Psychology
עורך (Academic Editor) וחבר המערכת המדעית של כתב העת PLOS ONE.
במגרש המשחקים – ספורט וחברה בפתח המאה ה-21 - יאיר גלילי, רוני לידור ואמיר בן-פורת בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה (2009).
ספורט ומגדר בחברה הישראלית: מאפיינים, זהויות ויצוגים - בעריכת יאיר גלילי, משה לוי ואילן תמיר, בהוצאת המרכז הבינתחומי הרצליה (2016)
מומחיות ומצוינות: מבט רב תחומי (עם גרשון טננבאום).
יאיר ורטהיימר (נולד ב-3 בנובמבר 1955) הוא טניסאי עבר ישראלי.
אלוף ישראל בטניס (1976) וחבר נבחרת ישראל, ייצג את ישראל במשחקי אסיה (טהראן 1974) וזכה במדליית הזהב בזוגות מעורבים ביחד עם פאולינה פלד.
במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בספטמבר אותה שנה זכה ורטהיימר במדליית זהב בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם פאולינה פלד לאחר שצמד הטניסאים מסין לא התייצב למשחק הגמר.
בכינוס הפועל העשירי שנערך בתל אביב במאי 1975 זכה ורטהיימר בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בטורניר זוגות גברים ביחד עם יוסף שטבהולץ לאחר ניצחון במשחק הגמר ב-3 מערכות.
מדליית כסף בגברים לאחר שהפסיד במשחק הגמר ליהושע שלם בשתי מערכות (7-5, 6-4).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1976 זכה ורטהיימר בתואר לגברים.
בשנת 1978 מלגת לימודים והחל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בארצות הברית ושם שיחק בקבוצת הטניס של האוניברסיטה.
ורטהיימר החל להשתתף בנבחרת גביע דייוויס של ישראל בשנת 1972 ושיחק עד לשנת 1980. הוא השתתף ב-12 טורנירים ובמאזנו 6 ניצחונות ו-4 הפסדים ביחידים ו-5 ניצחונות ו-6 הפסדים בזוגות ובסך הכל 11 ניצחונות ו-10 הפסדים.
השתתף בתחרויות סניורים שנערכו בישראל, במשך שנים רבות.
ורטהיימר חזר לישראל בסיום לימודיו בארצות הברית ועבד במשך כשנתיים כמאמן ראשי באקדמיית הטניס שהוקמה במרכז לטניס ברמת השרון.
הוא סיים את לימודיו לתואר שני באוניברסיטת תל אביב.
ורטהיימר עוסק בתחום שוק ההון והפיננסים.
יאיר כץ (נולד ב-23 בספטמבר 1980) הוא מזכיר ארגון העובדים הארצי של עובדי התעשייה האווירית לישראל.
כץ נולד ברמת גן ועד לגיוסו לצה"ל, התגורר בבני ברק.
למד בבית הספר היסודי "הגבעה" בבני ברק (מה שכיום סמינר חרדי לבנות "תהילה").
הוא בנם הצעיר של רותי ושל חיים כץ, שר בממשלה, ולו שני אחים גדולים.
הוא החל את שירותו הצבאי בשנת 1999 כלוחם ביחידת דוכיפת, משם יצא לקורס קצינים וסיים את שירותו כסגן מפקד בית הספר לקליעה במתקן אדם.
כץ הוא בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בהנדסת תעשייה וניהול ובעל תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה הפתוחה.
בנוסף, הוא בוגר תוכנית "מעוז" ולמד קורס בניהול באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2009 החל לעבוד בתעשייה האווירית לישראל כמהנדס תכנון ובקרה.
במסגרת עבודתו בחברה כיהן כראש צוות בקרת פרויקטים במפעל טילים בתעשייה האווירית האמון על פרויקטים בשווי מאות מיליוני דולרים.
בשנת 2017 נחקר באזהרה יחד עם אביו חיים כץ במסגרת חשד שניהל רשימות עובדים שלא התפקדו למפלגת הליכוד.
הפרקליטות סגרה את התיק בשנת 2020 בטענה כי "אין בטענות משום עבירות פליליות".
בשנת 2013 נבחר כץ לנציג המהנדסים במפעל מבת שביהוד.
לאחר שנתיים וחצי התמודד לתפקיד יו"ר נציגות המהנדסים בארגון הארצי של עובדי תע"א (ייצוג של 6,000 מהנדסים בתע"א) ונבחר.
בין הישגיו הבולטים ניתן למנות את הסכמי השכר של המהנדסים והסדרת הזכאות האקדמית למדורגי המחקר.
במאי 2018 נבחר לתפקיד מזכיר הארגון הארצי של עובדי תע"א, המאגד תחתיו את חמשת ארגוני העובדים בחברה, לאחר שקיבל למעלה מ-90% מהקולות בבחירות.
בתפקיד זה כץ מייצג את 15,000 העובדים של התע"א.
⁠חתימה על הסכמים קיבוציים לטובת עובדי החברה
⁠הוביל שינוי ארגוני משמעותי שכלל המלצה על מבנה חדש שאושר על ידי הדירקטוריון – מיזוג של 3.5 יחידות עסקיות ליחידה אחת, שאפשר את הצלחת תחום התעופה האזרחית.
⁠יזם שינוי במבנה השכר בחברה – מעבר לשכר מבוסס תוצאות ומודל בונוסים דיפרנציאלי המעודד מצוינות, בשיתוף הנהלת החברה.
⁠⁠הוביל תהליך הכנה להנפקה (IPO) – יצר מעורבות ואמון בקרב קהלים מגוונים בעלי אינטרסים שונים: הנהלת החברה, העובדים והממשלה.
⁠הוביל לשיפור מערך ההסעדה בחברה וקידום מהפכת תרבות ופנאי בארגון והשקעה גדולה בסל רווחה מוגדל.
⁠⁠קידום חלוקת בונוסים כספיים לראשונה לעובדי החברה
⁠⁠קידום הליך מיתוג מחדש לארגון העובדים שכלל אתר אינטרנט ואפליקציה ארגונית
⁠⁠בסוף שנת 2020 הוביל החלטה לוועדת שרים לענייני הפרטה שאישרה את הנפקת מניות מיעוט בחברה אך ורק באישור ארגון העובדים.
נשוי לאודליה ולהם שלוש בנות.
יאיר הירש (נולד ב-26 במרץ 1976) הוא מנהל ישראלי, שימש מנכ"ל משרד הפנים ומכהן כמנכ"ל חברת אלומה קרן תשתיות (2020) בע"מ.
הירש גדל בחיפה ולמד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים וישיבת ההסדר שבות ישראל.
הוא שירת בצה"ל כקצין בסדיר ובהמשך שירת במילואים כמפקד פלוגה ומפקד גדוד בחטיבת החרמון, הוא קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת כרמ"ט חטיבה 11. עם פרוץ מתקפת ה-7 באוקטובר 2023 הגיע לעוטף עזה יחד עם אלוף-משנה יצחק בן בשט.
בקיבוץ בארי חברו לכוח מיחידת הניוד 444, שהפעיל טיגריס ממוגן, ונטלו חלק בפעולות חילוץ של אזרחים מבתיהם והעברתם לאזורים בטוחים במהלך הלחימה
הירש בוגר תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
כיהן כמנכ"ל בשתי חברות בנות בתחום המזון בקבוצת ליימן שליסל וכסמנכ"ל התפעול בקבוצת התקשורת של איש העסקים שלמה בן-צבי שכללה בין היתר את מקור ראשון, ואת החינמון ישראלי.
באוגוסט 2007, פוטר מתפקידו לאחר כישלון השקת החינמון "ישראלי".
בשנים 2015–2019 כיהן כראש מטה שרת המשפטים איילת שקד.
לאחר סיום תפקידו כראש מטה חזר לתחום העסקי ושימש מנכ"ל בפועל בחברת KCR המתמחה בניהול חברות שנקלעו לקשיים תזרימיים תחת נאמן בית המשפט.
בנוסף כמרכז ומוביל מדיניות ופיתוח עסקי בחברות ביטחוניות.
כמו כן שימש מנכ"ל חברת משק אחיה.
לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש ב-2021 מונה למנכ"ל משרד הפנים שבראשות איילת שקד.
עם כניסתו לתפקיד, מאחר שהוא מתגורר במאחז קידה במבנה שמעמדו התכנוני לא הוסדר, חתם הירש על הסדר למניעת ניגודי עניינים, בו התחייב להימנע מטיפול בנושאים הקשורים למאחז קידה ובנושאים הקשורים למקבצי בנייה שאינם מוסדרים באופן חוקי ונמצאים בתחום יהודה ושומרון, אלא באישור היועץ המשפטי של המשרד.
ב-20 ביולי היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הורה לנציבות שירות המדינה לבחון מחדש את מינויו של הירש למנכ"ל משרד הפנים, לאחר שהתברר שקיים צו הריסה נגד ביתו במאחז קידה, ולא צו להפסקת עבודות כפי שטען תחילה.
בהמשך קבע מנדלבליט שניתן לאשר את מינויו של הירש למרות קיומו של צו ההריסה.
באוגוסט 2023 פורסם שהירש מונה למנכ"ל אלומה קרן תשתיות (2020) בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
הירש נשוי ואב לשבעה, מתגורר במאחז קידה.
יאיר זלטנרייך (נולד ב-2 ביוני 1949) הוא היסטוריון ישראלי.
לימד בחוג לחינוך ובחוג ללימודים רב תחומיים במכללה האקדמית תל-חי, ובחוגים אלה גם כיהן כראש החוג.
כיום הוא פרופסור אמריטוס במכללה זאת.
כמו כן לימד במהלך חייו במוסדות אקדמיים נוספים, ובהם: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה ומכללת צפת.
זלטנרייך נולד בתל אביב למקסימה (לבית וינברג) ילידת כפר תבור ומורה בבית ספר יסודי בעיסוקה, ולאלישע, יליד פולין, שהגיע בשנת 1944 לארץ-ישראל עם הבריגדה היהודית, ועבד בבנק לאומי לישראל.
למד בילדותו בבית ספר יסודי "המרכז" ברמת גן, ובתיכון למד בבית ספר אליאנס תל אביב.
בשנים 1967-1970 שירת שירות חובה בצבא בחיל הקשר, ומאוחר יותר שירת גם שנה אחת בשירות קבע.
לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד לימודים אקדמיים: בשנים 1970-1973 למד היסטוריה כללית ולשון צרפתית באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1973-1975 למד לתואר שני בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
שעסקה בבחינת ה-minu מ-1519 בברטאן, כתב בהנחיית פרופ' מיכאל הרסגור.
בשנים 1976-1982 למד לתואר שלישי בהיסטוריה חברתית ב בצרפת.
את עבודת הדוקטור שעסקה במשפחת האצולה של בית רואן בין השנים 1396–1540, כתב בהנחיית פרופ' .
הוא סיים את לימודיו בהצטיינות.
כשחזר לישראל ערך "פסק זמן" בעבודתו האקדמית, ועבר לעבוד בבנק לאומי לישראל בתחום ההשקעות.
הוא הגיע לתפקיד מנהל מחלקה בהנהלה הראשית של הבנק.
בשנת 1996 החליט לחזור לתחום האקדמי.
בשנת 1997 החל ללמד במכללה האקדמית תל-חי.
בשנת 2008 התמנה כמרצה בכיר, ובשנת 2016 התמנה כפרופסור חבר.
בשנים 2008-2014 כיהן כראש החוג לחינוך במכללה האקדמית תל-חי, ובשנים 2015-2018 היה ראש החוג ללימודים רב-תחומיים שם.
במקביל לעבודתו במכללה האקדמית תל-חי לימד גם באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה הפתוחה ובמכללת צפת.
כיום הוא ממשיך לחקור, לכתוב ולפרסם בתחומי התמחותו, ומשמש כחבר במערכת כתב העת "דור לדור".
מחקריו של זלטנרייך עוסקים בשני תחומים של היסטוריה תרבותית החופפים האחד לשני.
הראשון עוסק בהיבטים של גבולות תרבותיים וחברתיים לא ברורים בין סביבות אנוש.
עבודת הדוקטור שלו נגעה בשאלות של ניעות חברתית וביחסי עוצמה לא רשמיים ב"קליינטלות" (מערכת שבה מתקיימים קשרי פטרון-קליינט).
מחקרים מאוחרים יותר עסקו בשאלת יחסי העוצמה בין חברת יק"א הן מול איכרי המושבות והן מול מסגרות עוצמה אחרות ביישוב העברי.
בהקשר זה עסק זלטנרייך בהשפעתם של דימויים, ובמיוחד דימויים עצמיים כגון גבריות, על תפיסות עוצמה.
מחקריו העניקו משקל רב להיסטוריה מקומית, כמחדדת מצבי קיצון במיקרו-סביבות וכך מסייעת לניסוח שאלות הנוגעות למרחב הכלל-ארצי.
תחום המחקר השני נוגע בהיבטים שונים של השפעות טרנס-לאומיות אירופיות על התרבות העברית בתקופת היישוב.
במסגרת זו כתב זלטנרייך שורת מחקרים הדנים בראשית תולדותיו של החינוך העברי וכן בחן את מידת הטמעתם של היבטים רגשיים ביישוב העברי.
מחקריו בתחום זה מדגישים את נסיונותיהם של יחידים לשמר 'מקלטים רגשיים' בתוך המרחב העברי שהכתיב משטר רגשי דומיננטי.
בנושא זה סיים לאחרונה כתיבת ספר בנושא החברה המגויסת בתקופת היישוב (כותרתו: "דגלי הרוח, החברה המגויסת בתקופת המנדט").
אחד מילדיו הוא המלחין והמעבד המוזיקלי מיכאל זלטנרייך.
יאיר זלטנרייך, האנשים מכאן: מחנכים וחינוך במושבות הגליל בתקופת היישוב (1939-1882), ירושלים ורמת גן: יד בן צבי וההוצאה לאור של אוניברסיטת בר-אילן, 2014.
ציונה גרוסמרק, חיים גורן, יאיר זלטנרייך ומוסטפא עבאסי (עורכים), מחקרים חדשים של הגליל.
ספר העשור לכנס מחקרי גליל, תל חי וירושלים, המכללה האקדמית תל חי והוצאת כתר, 2009.
ציונה גרוסמרק, חיים גורן, מוסטפא עבאסי, יאיר זלטנרייך וזאביק גרינברג (עורכים), מחקרים חדשים של הגליל.
ספר שני, זיכרון יעקב, הוצאת איתי בחור, 2016.
זלטנרייך פרסם כ-40 מאמרים ופרקים בספרים.
יאיר זלטנרייך ויוסי כץ, "אש מתחת לאפר: ניסיונות להתיישבות יהודית בסוריה ובלבנון בשנות השלושים", ציון, ע"א/ ד', (2006), עמ' 499-473.
יאיר זלטנרייך, "פעולותיה של חברת פיק"א לשימור נחלותיה בסוריה ובלבנון", קתדרה, 127 (2008), עמ' 88-65.
יאיר זלטנרייך, "גבריות, כבוד וגוף במושבות פיק"א בגליל בתקופת היישוב", סוציולוגיה ישראלית, י"א/1 (2009), עמ' 157-137.
יאיר זלטנרייך, "דימויים הדדיים של מורים ואיכרים במושבות הגליל בתקופת היישוב", קתדרה, 147 (2013), עמ' 114-81.
יאיר זלטנרייך, "עיצוב תרבות מגויסת בימי מאורעות תרצ"ו: 'ספר מאורעות תרצ"ו' ו'קובץ השומר' ", עיונים, 33 (2020), עמ' 243-220.
ספרי לימוד בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה
זלטנרייך כתב שני ספרים המיועדים לסטודנטים במדע המדינה ובתוכנית המ.א.
יאיר זלטנרייך, סוגיות בהתפתחות משטרים דמוקרטיים במערב, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2000.
יאיר זלטנרייך, דמוקרטיה בין יציבות למשברים: משטרים רפובליקניים בצרפת במאה העשרים, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2004 (אחד הספרים שנלמדו בקורס "דמוקרטיות ודיקטטורות במאה ה-20").
יאיר זרמי (נולד ב-13 במרץ 1942) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה סביבתית של המכונים לחקר המדבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מומחה לדינמיקה לא-ליניארית.
יאיר זרמי נולד בכפר הדר, בן למשה זרמי (זילברשטרום) ולרבקה לבית איזנברג, וגדל בכפר סבא.
אביו, שהיה בכיר בחברת סולל בונה בשרון ונמנה עם בוני בית החולים מאיר ובית ברל, נפטר בצעירותו.
את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון כצנלסון.
לאחריהם הצטרף למסלול העתודה האקדמית, ולמד לתואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
את לימודיו אלה השלים בהצטיינות ב-1962, ומיד החל בלימודי התואר השני בפיזיקה, בהנחיית פרופ' ניסן זלדס.
מחקרו עסק באינטראקציות בין קונפיגורציות במודל החלקיק היחיד בגרעינים.
ב-1964 התגייס לצה"ל ושירת כקצין במרכז המחשבים הצה"לי (ממר"ם).
השתחרר ב-1967 והמשיך לשרת שנים רבות במילואים כקצין תותחנים, עד הגעתו לדרגת רב-סרן.
במכון ויצמן למדע וכחוקר צעיר
עם סיום שירותו, שב זרמי לספסל הלימודים והחל את לימודיו לתואר שלישי בפיזיקה.
עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' חיים הררי והוגשה ב-1970, נשאה את הכותרת "מודלים דינמיים לאינטראקציות חזקות של האדרונים".
זרמי היה תלמידו הראשון של הררי.
בשנים 1970–1972 שהה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) כעמית בתר-דוקטורט.
באותה תקופה פעלו שם שניים מגדולי הפיזיקאים במאה ה-20, חתני פרס נובל ריצ'רד פיינמן ומארי גל-מאן.
גישת המחקר האינטואיטיבית-מפשטת של פיינמן ויחסו לחוקרים צעירים היו לקווים מנחים עבור זרמי בפעילותו המדעית.
לאחר מכן שהה כשנה במרכז למחקר גרעיני בז'נבה.
בשובו לישראל, הצטרף כמדען סגל אל המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן, אך ב-1979 עזב את המכון ועבר למכון לחקר המדבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
המעבר היה כרוך בהסבה ממחקר בפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים למחקר באנרגיית השמש והפיזיקה של הסביבה.
במכונים לחקר המדבר ותפקידים ציבוריים
ב-1987 מונה זרמי לפרופסור מן המניין, כמינוי משותף עם המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון.
כיהן כחבר או כיושב ראש של ועדות מקצועיות רבות של הקרן הלאומית למדע, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, המועצה להשכלה גבוהה, משרד המדע ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בה גם שימש במספר ניכר של תפקידי מנהל אקדמי.
לאורך השנים שהה כחוקר אורח באוניברסיטת סטוני ברוק, ביוניברסיטי קולג' לונדון ובאוניברסיטת אוקספורד, ושימש כיועץ למספר תאגידים וגופים.
עוד היה מעורב בהכנת התוכנית לבית הספר ללימודי מדבר והיה מנהלו השני.
זוהי הזרוע החינוכית של המכונים לחקר המדבר, בה לומדים (נכון ל-2024) כ-240 תלמידי מחקר, והנחה לאורך השנים תלמידי תיכון מבית הספר התיכון לחינוך סביבתי ביישובו בפרויקטים שונים בפיזיקה, כמו אנרגיית השמש וכאוס.
ב-2010 יצא לגמלאות אך ממשיך לעסוק במחקר פעיל.
לאורך השנים היה זרמי שותף לכתיבתם של למעלה מ-100 מאמרים שראו אור בכתבי עת שפיטים, וכן כתב 7 פרקים בספרים בתחומי מחקרו.
כמו כן, כתב יחד עם עמיתו פיטר קאהן ספר העוסק בדינמיקה לא-ליניארית.
מזה שנים רבות הוא מלמד באוניברסיטת בן-גוריון קורס ייחודי העוסק בתחום זה.
מחקרו של זרמי עוסק במערכות לא ליניאריות, בעיקר בפיתוח כלים ושימוש בשיטות מתורת ההפרעות, כמו גם קישורים למערכות קוונטיות.
כמו כן, חוקר מערכות אוסצילטוריות שאנרגיית התנודה שלהם גדולה מאוד, ודינמיקה של סוליטונים.
פוטוסינתזה באצות חד-תאיות מנקודת מבט פיזיקלית
במקביל, עוסק זרמי בניסיון להבין בגישה פיזיקלית פשוטה היבטים מסוימים של תהליך הפוטוסינתזה ויצירת הביומסה באצות חד תאיות הנחשבות כמקור עתידי למזון לאנושות, לביו-דלק, מזון ואספקת חמצן לאסטרונאוטים בטיסות חלל, ועוד.
אולם, יעילות הניצול של פוטונים באלומת האור לשם הפקת ביומסה באופן טבעי נמוכה, ויורדת עם עוצמת האור.
למשל, באור שמש מלא, רק אחוזים בודדים משטף הפוטונים מנוצלים.
תהליך הפוטוסינתזה ושרשת התהליכים המובילים בעקבותיו לייצור ביומסה מורכבים ביותר.
בכל אלה מעורב מספר גדול של ביומולקולות העוברות שורה ארוכה של ריאקציות כימיות.
למרות המורכבות של המערכת, נראה שהגורם המרכזי ליעילות הנמוכה של ניצול הפוטונים הוא שהאבולוציה יצרה מנגנון פוטוסינתטי שהתאים, כנראה, לתנאים מלפני מיליארדי שנים: המהירות הגבוהה ביותר שהוא יכול לנצל פוטונים היא פוטון אחד כל 10 מילי-שניות, לערך.
הסיבה היא שהאנרגיה שלפוטון שנבלע מועברת מהשלב הראשון של התהליך לשלב השני על ידי יונים שמושכים אלקטרונים שעוררו על ידי האנרגיה – כל אלקטרון, על ידי פוטון אחד.
להבדיל מתהליך הבליעה של הפוטון ומריאקציות של עירור האלקטרונים (כל אלה לוקחים משכי זמן קצרים מאוד), תהליך מעבר היונים מהשלב הראשון לשלב השני כרוך בדיפוזיה של היונים דרך ממברנות תוך-תאיות.
הביולוגים מעריכים את השלב הזה בסדר גודל של 10 מילי-שניות.
התלות בעוצמת האור של שני גדלים שנמדדים באופן שוטף על ידי ביולוגים: קצב הניצול של פוטונים הנבלעים בשלב הראשון של התהליך הפוטוסינתטי וקצב ניצול הפוטונים בייצור הביומסה, ניתנת להסבר מתוך שיקולים פיזיקליים פשוטים שאינם כרוכים בפתרון של מערכת גדולה מאוד של משוואות דיפרנציאליות.
תוך שימוש בשיקולים פשוטים של ספירת פוטונים, לקיחה בחשבון של הסטוכסטיות של הגעת פוטונים באלומה ומשך הזמן המעכב של 10 מילי-שניות, מנסה זרמי להסביר כמה מהתוצאות הנמדדות, ואולי, למצוא דרכים לשפר את יעילות התפוקה של ביומסה במתקנים גדולים.
פיזיקה אטמוספירית ופיזיקה של הסביבה
זרמי פיתח שיטה חדשה לתאוריה של גלי רוסבי.