tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זאת ידוע מתוך מכתבו של פרונטו, ממנו עולה כי הבקשה בשמו של אפיאנוס לקבל את דרגת הפרוקוראטור נעשתה במהלך השלטון המשותף של מרקוס אורליוס ולוקיוס ורוס (בשנים 169–161).
למרות שאפיאנוס זכה במשרה, לא ברור אם הייתה זו משרה אמיתית או תואר כבוד בלבד.
מכיוון שמשרת הפרוקוראטור הייתה פתוחה למעמד הפרשים בלבד, החזקתו בה יכולה ללמד על הרקע של משפחתו.
אפיאנוס היה נאמן באופן בולט לרומא האימפריאלית והעריך את הסדר שהשליטה בכל רחבי העולם התרבותי.
הוא התנגד לחוגים יווניים שטפחו בלבם רגשות אנטי-רומאיים.
אך עם זאת, כיליד מצרים, הוא התגאה בעברה המפואר של שושלת המלוכה התלמיית במצרים.
תאריך נוסף שידוע על חייו, הוא שחיבורו, "היסטוריה רומית", הופיע בזמן כלשהו לפני שנת 162.
אפיאנוס מת לאחר שנת 160. תאריך מותו המדויק אינו יודע אולם הוא מוערך בסביבות 165 לספירה.
יצירתו ההיסטורית הגדולה ששרדה, "רומאיקה" (Ῥωμαικά, Romaika), הידועה בשמה הלטיני "היסטוריה רומאית" (Historia Romana), נכתבה ביוונית ב-24 ספרים, לפני שנת 165. יצירה זו היא אוסף של מונוגרפיות היסטוריות.
היא מספקת תיאור של עמים שונים וארצות שונות משחר ההיסטוריה ועד שילובם באימפריה הרומית.
הספרים דנים בעיקר במלחמות רומא, והחיבור הוא מקור חשוב לידיעותינו על מלחמות האזרחים ברומא במאה ה-1 לפנה"ס.
מתוך יצירה זו נשמרו כמעט בשלמותם כ-10 ספרים, המתארים את המלחמה הפונית השנייה (ספרים 7-6), המלחמות בצפון אפריקה (ספר 8), המלחמות הסוריות (ספר 11, "סיריאקה"), מלחמות מיתרידטס (ספר 12) ומלחמות האזרחים של סוף הרפובליקה הרומית (17-13).
רק קטעים בודדים נשמרו מחיבוריו על מלחמותיה הקדומות של רומא לפני המלחמה הפונית השנייה (5-1) והמלחמות נגד הממלכות ההלניסטיות (10-9).
כל ספריו שדנים בתולדות רומא מהקמת הקיסרות (24-18) אבדו לחלוטין.
החלקים החשובים ביותר בחיבורו של אפיאנוס הם חמשת הספרים 13–17 על מלחמות האזרחים, מכיוון שהם המקור המקיף והמדוקדק היחיד שיש בידינו על תקופה היסטורית משמעותית ביותר, שבמהלכה הפוליטיקה הרומאית סערה בשל סכסוך בין סיעות.
בחיבור בולט במיוחד המבנה האתנוגרפי.
אפיאנוס ככל הנראה השתמש בו כדי להקל על התמצאות קוראיו במהלך האירועים, שהדבר היחיד שמאחד אותם הוא הקשר שלהם אל רומא.
מקורותיו של אפיאנוס אינם ברורים, מאחר שהוא מציין את מקור המידע שלו רק בנסיבות מיוחדות.
המתחים והמוראות של המרד היהודי בזמן טראיאנוס (115–117) היו ידועים לאפיאנוס מניסיונו האישי.
בסוף הספר ה-24, הוא מספר על כך שנאלץ "להימלט מהיהודים בזמן המלחמה שהתחוללה במצרים", שבעת בריחתו היה "מוקף אויבים מכל עבר", ושניצל כאשר עלה על ספינת-קרב במקום הספינה שהמתינה לו שכבר "נתפסה על ידי היהודים".
עם זאת, הקטעים ששרדו מחיבורו מכילים עקבות מעטות בלבד של שנאה או בוז כלפי היהודים.
בספרו על סוריה, אפיאנוס מספר על כיבושיו של פומפיוס במזרח לאחר ניצחונו על מיתרידטס במחצית הראשונה של המאה ה-1 לפנה"ס:
בניגוד לדברי אפיאנוס, פומפיוס לא הרס את ירושלים בזמן המצור עליה, אלא הסתפק בהריסת חומותיה בלבד (ב-63 לפנה"ס).
דברי אפיאנוס, על כך שאדריאנוס הרס את ירושלים שוב לאחר שכבר הרס אותה אספסיינוס, תומכים בהשקפה שירושלים נפלה לזמן מה בידי המורדים היהודים במהלך מרד בר-כוכבא (132–136), ובכך אפיאנוס הוא למעשה אחד המקורות היחידים המעידים על כך.
אפיאנוס מתייחס לכיבוש ירושלים בזמן אריסטובולוס גם בספר על מלחמות מיתרידטס.
בספר הזה הוא מתאר את הטריומף (מצעד ניצחון) של פומפיוס בסוף ספטמבר 61 לפנה"ס, בו צעדו המלכים השבויים ובהם גם "אריסטובולוס, מלך היהודים", שהיה היחיד מבין המלכים שהוצא להורג בטקס.
אלא שאריסטובולוס לא הוצא להורג מיד, ואפילו המשיך למלא תפקיד פעיל בהיסטוריה היהודית במשך שנים רבות, עד הרעלתו בשנת 49 לפנה"ס על ידי תומכיו של פומפיוס.
בספרו השני על מלחמות האזרחים של רומא, אפיאנוס מציין שכמעט כל עמי הלבנט שלחו סיוע לפומפיוס במאבקו נגד יוליוס קיסר, ובהם גם "העברים ושכניהם הערבים".
אלה היו חיילים יהודים שנשלחו לפומפיוס על ידי תומכיו, הורקנוס הראשון ואנטיפטרוס האדומי.
על פי ההיסטוריון הביזנטי זונאראס, אפיאנוס הזכיר בספר ה-22 של ההיסטוריה הרומאית שלו את הנבואה שיוספוס טען שנמצאת בכתבי הקודש, על כך שאיש מארץ יהודה עתיד להפוך לשליט העולם.
אפיאנוס מספר שבזמנו שלו, כאשר הקיסר טראיאנוס "היה משמיד את העם היהודי במצרים" (במרד התפוצות), היהודים החריבו "במצב החירום של המלחמה" את מקדש נמסיס.
אפיגוניות (מיוונית: ἐπίγονοι, נולד אחרי) היא תכונה ספרותית של יצירה חקיינית, ההולכת בעקבות דגם ספרותי מצליח.
החקיינים, הממשיכים הספרותיים, נקראים אפיגונים.
האפיגונים הראשונים שנזכרו בהיסטוריה היו משוררים יווניים שלא התעלו למעלת קודמיהם הגדולים, ורק הלכו מתוך חיקוי בעקבותיהם.
יצירתם של האפיגונים היא לרוב חסרת מקוריות, חסרת גדולה, ומנצלת את הצלחת קודמיהם.
המילה אפיגון משמשת הרבה כנשק במלחמות ספרותיות.
אם בין דורות של סופרים, אם בין חבורות ואם בין כתבי עת.
כל צד נוהג להאשים את הצד שכנגד באפיגוניות.
יוצרים גדולים ויצירות גדולות מולידים אפיגונים קטנים.
כך למשל כונו המשוררים העבריים שכתבו בנוסח נתן זך משנות החמישים, אפיגונים של נתן זך.
וכך למשל, בעקבות הופעת ספריו של גבריאל גארסיה מארקס בעברית, בראשית שנות השבעים, קמו בארץ שחיקו את כתיבתו, המכונה "ריאליזם פנטסטי" והוגדרו אפיגונים.
אֶפִּיגְרַפְיָה הוא ענף במדע הארכאולוגיה העוסק במיון ובחקר של כתובות ותחריטי סימנים ואותיות על גבי אבן, מתכת, חרס וחומרים דומים.
תחום זה נבדל מתחומי המחקר של כתבי יד עתיקים, שנכתבו בדיו על נייר, גוויל, קלף או פפירוס, תחומים הנקראים "פפירולוגיה" ו"פלאוגרפיה".
ענף האפיגרפיה מהווה את אחד מעמודי היסוד של המחקר הארכאולוגי המודרני.
האפיגרפיה עוסקת הן בחקר בלשני של הכתוב והן בניתוח כתובות אלו כמסמכים המעידים על אירועים היסטוריים ועל חיי התרבות בתקופות קדומות.
מדע האפיגרפיה החל להתפתח במאה ה-16. בראשיתו, הוא התמקד בכתובות בשפה הלטינית.
בין חשובי החוקרים בתחום זה ניתן למנות את וילהלם הנצן, בארטלומיו בורגסי, ותאודור מומזן.
האחרון היה היוזם של קורפוס הכתובות הלטיניות (Corpus Inscriptionum Latinarum) – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת.
עד היום יצאו כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות.
בתגובה לפרויקט גרמני זה, יזמה האקדמיה הצרפתית את קורפוס הכתובות השמיות.
ענף ארכאולוגי הקשור לאפיגרפיה הוא הנומיסמטיקה, העוסק בחקר המטבעות.
אוסף הכתובות הלאטיניות – אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1863 בעריכת תאודור מומזן, שמכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות, ומקבצן לעבודה אחת.
כתובות נבחרות בלטינית - אוסף כתובות בלטינית בעל שלושה כרכים שנערך על ידי הרמן דסאו.
העבודה פורסמה בשלושה חלקים בשנים 1892–1916.
השנה האפיגרפית - אוסף כתובות בלטינית ויוונית היוצא לאור כל שנה בצרפתית.
Roman Military Diplomas (בעברית: "דיפלומות צבאיות רומאיות", ובקיצור: RMD) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכתם של מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.
אוסף הכתובות השמיות – אוסף אלפי כתובות בשפות שמיות (פיניקית, ארמית, חמיירית, שבאית ועוד שפות ערביות קדומות).
רפרטואר הכתובות השמיות – אוסף לא ממוין של כתובות בשפות שמיות שונות, שלא התפרסמו ב־CIS, כולל כתובות עבריות.
כתובות כנעניות וארמיות – אוסף מצומצם של כ־300 כתובות בשפות שמיות צפון־מערביות (פיניקית, מואבית, עמונית, עברית וארמית לניביה), המהווה סטנדרט לציטוט כתובות בשפות אלה.
אוסף הכתובות של יודיאה-פלשתינה – קורפוס שמטרתו לתעד את כל הכתובות המתוארכות בין המאה הרביעית לפני הספירה ועד למאה השביעית לספירה בשפות שונות, שהתגלו בשטח ישראל (למעט השומרון והגולן מטעמים פוליטיים).
אפרת (אפי) בן ישראל (נולדה ב-26 במאי 1955) היא שחקנית, זמרת, מדבבת ובמאית דיבוב ישראלית.
מתרגמת ובמאית דיבוב באולפני "דאבי דאב".
לאורך השנים השתתפה בהפקות רבות על הבמה ובטלוויזיה, ומזוהה יותר מכל עם תפקידה בתוכנית הילדים "פרפר נחמד".
בן ישראל נולדה וגדלה בחיפה.
באמצע שנות השבעים שירתה בצה"ל בצוות הווי הנח"ל.
בשנת 1978 השתתפה כזמרת מלווה של הזמרות ג'וזי כץ ונאוה ברוכין בפסטיבל הזמר והפזמון.
בשנת 1979 השתתפה בשנית בפסטיבל הזמר והפזמון כחלק מלהקת "שלושים שנה ושיר" עם השיר "עוד לא אבדה תקוותנו" שזכה במקום התשיעי.
באותה שנה השתתפה גם בתוכנית "ימי כסלו" של רשות השידור בהנחיית נעמי שמר, בניצוחו של גיל אלדמע ולצידם של אסתר שמיר, אריק סיני ועוזי חיטמן.
בתוכנית ביצעה בין השאר את השירים "שבחי מעוז" ו"אליעזר בן יהודה".
באותה שנה השתתפה גם בהצגה הסאטירית "ערוץ 2" שכתבו אפרים סידון וב.
במהלך שנות השמונים ועד סוף שנות התשעים הופיעה בעשרות פרקים של הסדרה "פרפר נחמד" בהפקת הטלוויזיה החינוכית והפכה לאחת מכוכבות הילדים הבולטות בישראל.
בינואר 1982 הוציאה לרדיו את המוכר ביותר מבין שיריה "אישה ילדה" (מילים: צילה דגן, לחן: קובי אושרת).
השיר זכה להצלחה רבה ואף הוצב במקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל במשך מספר שבועות ברציפות.
בשנת 1983 הוציאה שיר נוסף בשם "להאמין", גרסה עברית של שמרית אור לשיר לשיר הלועזי ELLE IMAGINE שעיבד הנרי ברטר.
בסוף 1987 הוציאה לרדיו את השיר "חסד האהבה" (מילים: רחל שפירא, לחן: מיץ הלר) שיצא רק כסינגל ולא הגיע לכדי הקלטת אלבום.
השיר להצלחה יחסית, ואף צולם לקליפ במסגרת התוכנית "להיט בראש".
ביצעה את זמריר הבחירות של מפלגת הליכוד בבחירות 1988.
בן ישראל היא מוותיקי תחום הדיבוב בישראל, ועוסקת בו החל משנת 1989, בה השתתפה בדיבוב הסרט "פיקניק הארנבים" אשר שודר בטלוויזיה החינוכית, בתפקיד אמא ארנבת.
בקדם-אירוויזיון 1993 התחרתה לצידו של נתן נתנזון עם השיר "מרקוני", שהגיע למקום ה-11.
בשנת 1995 השתתפה במחזמר "צלילי המוסיקה" לצידם של חני נחמיאס, ששי קשת, דינה גולן בתפקיד מנהלת משק הבית של הקפטן ובתפקיד האחות מרגרטה.
עוד ב-1995 חברה לחקי שומר-שלום מהוצאת "שירו נע" והוציאה בהפקתה של חקי שומר-שלום מספר תקליטורים (אז קלטות) של שירי תנועה לילדים, "שער לשנה"- שירים לפתיחת השנה החדשה, "שירולדת", המיועד לחגיגות ימי הולדת, עונות השנה – סתיו חורף ואביב קיץ.
וגולת הכותרת – "אהבת ישראל" – שירים ליום העצמאות, יום ירושלים ועל ארץ ישראל.
בשנת 1996 השתתפה במחזמר "עליסה בארץ הפלאות" בהפקת מנחם גולן לצד חני נחמיאס, צחי נוי, ירון מנשה ואוליביה אפלבאום.
בשנת 1997 החלה בן ישראל לעבוד באולפני נ.ל.ס של עוזי פוקס, כבמאית דיבוב וכמדבבת, בהם ביימה דיבובים לסדרות ולסרטים רבים, ואף דיבבה בהם.
בשנת 1998 השתתפה במחזמר "סיסי הנסיכה" בהפקת מרים עציוני לצד עודד מנשה, דנה דבורין, גילי ורנר, גאולה נוני, שרית סרי, והילה סורג'ון פישר.
בשנת 2002 החלה לעבוד באולפני "דאבי דאב", כבמאית וכמדבבת, ובהם היא עובדת עד היום באופן נרחב.
במשך השנים דיבבה בסדרות רבות וביימה דיבובים רבים לסרטים ולסדרות, ביניהם "מועדון ווינX", "עלילות בבאי", "משפחת קדמוני", "הטיטאנים", "סברינה", "נארוטו" ועוד.
בן ישראל תרמה את קולה לגרסאות העבריות לסרטים "היפהפייה והיחפן", בו גילמה שני תפקידים: דארלינג ופג, "טרזן", בו גילמה את קאלה, "אנסטסיה", בתפקיד פלגמנקוף.
בין השנים 2001- 2002 השתתפה בסדרה "שחר" בתפקיד פרידה העובדת הסוציאלית הרעה.
בתה עדי השתתפה בסדרה וגילמה בה את גל, אחותו של שחר (בגילום איתי שגב).
בשנים 2003 ו-2010 גילמה את מלכה קופרמן בסדרה "הפיג'מות".
בשנת 2004 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "שמש".
במשך שנים רבות הייתה שחקנית וקריינית תשדירי רדיו, הידועים שבהם: "פיצה מקפיצה" לחברת "מעדנות", "קריסטל – מכונת כביסה", "אמא, אני רוצה דני" לחברת שטראוס ועוד.
בשנת 2007 שחקה בתוכנית "זומזום" בתפקיד אחותה של מלכה (מרגלית צנעני).
בשנת 2009 ביצעה בן ישראל את שיר הפתיחה של הסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" בערוץ הילדים.
בפברואר 2010 התארחה בן ישראל בתוכנית הטלוויזיה "התבורי'ס", שם ביצעה מחרוזת של שירים מתוך התוכנית "פרפר נחמד" בדואט עם שותפה לתוכנית דאז, דודו זר.
בשנת 2016 החלה בן ישראל להתנדב כנהגת אמבולנס במד"א.
בשנת 2019 החלה בן ישראל להשתתף בסדרת הטלוויזיה "הנוכלות" לצד אילן פלד ויעל פוליאקוב.
בשנים האחרונות היא מופיעה בפני ילדים, בהצגות ילדים וכזמרת בערבי שירה בציבור.
היא ביימה את הדיבוב העברי של הסדרה "בייבלייד X", שהחלה את שידוריה בשנת 2024.
בן ישראל היא אם חד-הורית למדבבת והשחקנית עדי זינו.
לאחר מותו של השחקן והקומיקאי ספי ריבלין טענה עדי שריבלין הוא אביה.
לדברי ג'ודי שלום ניר מוזס, הכיר ריבלין בבתו ואף דאג לה מבחינה כלכלית.
בן ישראל מתגוררת בבית אריה.
אפידאורוס (יוונית: Ἐπίδαυρος) הייתה עיר קטנה ביוון העתיקה, בקרבת המפרץ הסרוני (ומפרץ אפידאורוס).
העיר שכנה למרגלות ההרים אראכנאיו, בריגה וטיטיו, ולפי האגדה היא מקום הולדתו של אסקלפיוס.
העיר המודרנית אפידאורוס (Επίδαυρος), המהווה חלק ממחוז ארגוליס ונמצאת במרחק קצר בכיוון מזרח מארגוס, נבנתה ליד העיר העתיקה.
האתר מוקדש לאלים המרפאים במיתולוגיה היוונית – אפולו, אסקלפיוס והיגיאה.
המבנה הראשון שבו נתקלים כאשר מגיעים לאפידאורוס הוא הפרופיליאה (סוג של שער).
המתוארכת לתקופה המיקנית ומורכבת משתי גלריות של 6 עמודים.
הבניין השני הוא מקדש אסקלפיוס הבנוי בסגנון דורי.
המבנים האחרים הם האוואטו, מגורי הכהנים, מקדש ארטמיס, מקדש אפולו והתיאטרון.
אפידאורוס הייתה עיר עצמאית ולא נכללה בתחום שלטונה של ארגוליס עד התקופה הרומית.
אפידאורוס הייתה חלק מטריטוריה גדולה יותר בשם אפידאוריה שכללה, בנוסף לעיר, שטח קטן.
העיר נחשבת כמקום הולדתו של אסקלפיוס, בנו המרפא של אפולו, והיא ידועה בשל המקדש לאסקלפיוס השוכן במרחק 8 קילומטרים מהעיר ובשל התיאטרון שנמצא בה ופעיל עד התקופה הנוכחית (2008).
במאה ה-6 לפנה"ס נוסדה קהילה של מאמיני אסקלפיוס באתר שבו נחשף מאוחר יותר מקדש המתוארך לתקופה המיקנית.
האסקלפיון באפידאורוס היה מרכז הריפוי החשוב ביותר בעולם הקלאסי.
במהלך המאה ה-5 לפנה"ס המקדש שגשג בזכות הניסים הרפואיים שהתרחשו בו ובזכות משחקי הספורט שנערכו באצטדיון, המתוארך לאותה תקופה, אחת לארבע שנים.
תור הזהב של אפידאורוס נמשך גם במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר נבנו מקדש אפולו מאליטאס, בגובה 430 מטרים מעל גובה פני הים, והמונומנטים הגדולים של מקדש הרה (הריון).
מקדש אסקלפיוס כלל בתוכו את התולוס (בניין עגול המשמש למטרות קבורה), מגורי החולים, מרחצאות אסקלפיוס, הגימנסיון, והתיאטרון הנחשב ליצירת אמנות של האדריכלות היוונית.
אסקלפיוס, שהיה אל הרפואה במיתולוגיה היוונית, הביא רווחה למקדש, ובמאה ה-4 והמאה ה-3 לפנה"ס המקדש הפך לאחד הבניינים החשובים ביותר ביוון, והגיעו אליו חולים מרחבי יוון ואף מהמזרח התיכון.
המקדש בנוי בסביבה טבעית בעלת מאפיינים טבעיים הנחשבים לרגועים ורכים, והייתה לה השפעה מכרעת על החולים, ובייחוד על אלה שסבלו ממחלות נפש.
פרסומו של המקדש המשיך גם בתקופה ההלניסטית.
בשנת 87 לפנה"ס המקדש נבזז על ידי הגנרל הרומאי לוקיוס קורנליוס סולה, ובשנת 67 לפנה"ס הוא נבזז פעם נוספת, הפעם על ידי שודדי ים.
במאה ה-2 המקדש שגשג שוב תחת שלטונם של האימפריה הרומית, אך ב-395 סבל מפשיטה של הגותים.
פרסומו של המקדש נמשך עד המאה ה-5, גם לאחר הגעת הנצרות והשתקת האורקלים, אך כמרכז ריפוי נוצרי.
ב-1881 החלו במקום חפירות על ידי החברה הארכאולוגית של אתונה ובפיקוחו של פ.
Καββαδία), והן נמשכו עד מותו.
הרווחה שהובאה לאפידאורוס בזכות המקדש אפשרה לתושבים לבנות מספר מונומנטים אזרחיים: התיאטרון הענק שהפעים את הגאוגרף היווני פאוסניאס בזכות הסימטריה והיופי שלו ומשמש להופעות תיאטרון מאז, היכל הסעודה הטקסי, המרחצאות והפלאייסטרה (palaestra) שהיא רחבה ציבורית שבה נאספו הבאים למפגשים חברתיים, שיחות פוליטיות ועסקיות.
התיאטרון תוכנן במאה ה-4 לפנה"ס על ידי הפסל פוליקליטוס הצעיר.
בתקופה הרומית הוספו לתיאטרון 21 שורות מושבים נוספות, ובסך הכל היו בו 55 שורות.
בדומה לתיאטראות יווניים אחרים, הנוף מאחורי החלק הפתוח של התיאטרון מהווה חלק ממנו.
התיאטרון מפורסם בשל האקוסטיקה שלו, המאפשרת ל-15,000 הצופים לשמוע מילים גם כאשר הן לא מוגברות באמצעי מלאכותי, וללא קשר למקום ישיבתם.
מדריכי התיירים במקום נוהגים לפזר את הקבוצות שבאחריותם בפינות האצטדיון, ולהדגים להם כיצד הם מצליחים לשמוע הצתת גפרור במרכז הבמה.
במחקר שנערך ב-2007 על ידי ניקו פ.
דהקלרק וסידני דקייסר מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה הוסק כי התכונות האקוסטיות של התיאטרון הן ככל הנראה יד המקרה: השורות הבנויות מאבן גיר מסננות את התדרים הנמוכים של הקול, כגון מלמול שנובע מהקהל, ומגבירות או מחזירות קולות בתדירות גבוהה שמגיעים מהבמה.
אפרים (אפי) עידן (עבדו) (נולד ב-5 במרץ 1961), הוא קצין צה"ל בדימוס, ששימש בתפקידיו האחרונים כראש מטה פיקוד הדרום, מפקד עוצבת אדום ומפקד חטיבת ביסלמ"ח.
לאחר סיום שירותו בצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני אסטרטגי.
נולד בחיפה, גדל והתחנך בשכונת נווה שאנן.
ביולי 1979 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני.
בגולני עבר עידן מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר.
עם תום המסלול יצא בזימון מהיר לקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לחטיבה, מונה למפקד מחלקה ולחם במלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1983 מונה למפקד פלוגה בגולני.
לאחר מכן היה עידן מפקד האימון המתקדם של החטיבה וסגן מפקד גדוד 12. בשנת 1990 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12 (ברק).
לאחר מכן שימש עידן כסגן מפקד חטיבת גולני.
בקיץ 1995 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה למח"ט בנימין (גזרת רמאללה).
תקופה זו אופיינה ביישום הסכמי אוסלו ב' שכללה היערכות מחדש באיו"ש וכן את אירועי "ברזל לוהט" בעקבות פתיחת מנהרת הכותל, שהחלו במחסום הערק מדרום לרמאללה.
שימש בתפקידו עד שנת 1997. בין השנים 1997–1999 שימש מפקד חטיבת ירושלים ובמקביל מפקד מרכז אימוני החי"ר בצאלים.
בקיץ 2000 החל לשמש בתפקיד מפקד בית הספר למ"כים ומקצועות החי"ר.
לאחר מספר חודשים פרצה האינתיפאדה השנייה.
החטיבה בפיקודו הייתה הראשונה שהופעלה למשימה חטיבתית, ובהמשך הקימה את החטיבה המרכזית ברצועת עזה.
מאוחר יותר פיקד על מבצעים חטיבתיים ברצועת עזה וכן ב"חומת מגן" באיו"ש.
בשנת 2003 שירת תקופה קצרה כסגן מפקד אוגדת יהודה ולאחר מכן כפרויקטור המבצעי של מרחב התפר ועסק בגיבוש ומימוש התפיסה המבצעית.
בינואר 2004 מונה למפקד עוצבת אדום, תקופה בה התעצמו האתגרים המבצעיים שהתבססו על תשתית ההברחות שהתפתחה לאורך שנים רבות.
בתקופה זו גיבש תפיסה מבצעית שלמה להגנת גבולותיה הדרומיים של המדינה ובכלל זה תוכנית "שעון חול".
מיד לאחר ההתנתקות החל בתפקיד ראש מטה פיקוד הדרום כאשר האתגר המרכזי היה ניהול ההיערכות מחדש של כוחות צה"ל מחוץ לרצועה.
תפקידו האחרון של עידן בצה"ל היה בשליחות מיוחדת לייעוץ אסטרטגי רב תחומי לצבא במדינה עם קשרים אסטרטגיים מיוחדים עם ישראל.
עידן סיים שירותו הצבאי ביוני 2009.
למד באוניברסיטת חיפה, סיים תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בהצטיינות במדע המדינה.
בוגר המכללה לפיקוד של הצבא האמריקאי והמכללה לביטחון לאומי.
מאז שחרורו מצה"ל עוסק בייעוץ ביטחוני.
מתגורר בזכרון יעקב, נשוי לליאור ואב לשני ילדים.
אפיאנו ג'נטילה (איטלקית: Appiano Gentile) היא עיירה הנמצאת במחוז לומברדיה שבצפון איטליה, כ-35 קילומטר צפונית-מערבית למילאנו וכ-12 קילומטר דרומית לקומו.
מפורסמת בעיקר בשל כך שבה שוכן מתחם האימונים של קבוצת הכדורגל האיטלקית, אינטר מילאנו.
בעיירה שוכנת כנסיית סטפנוס הקדוש (Chiesa di Santo Stefano), הקדוש המגן על המקום, ובה מוצגות יצירות של קרלו פרנצסקו נובולונה ושל איזידור ביאנקי.
כמו כן, שוכנות בה הכנסיות: פונטנה (עם פרסקאות מהמאה ה-17), לזרטו, סן ברתולומיאו (בסגנון רומנסק) והיכל הגברת מהר הכרמל.
אפיאנו ג'נטילה היא עיירה עתיקה שנמצאת בפרובינציה של קומו.
בעיירה עוברים מספר קווי אוטובוסים שמופעלים על ידי חברת SPT שפועלת באזור קומו ועל ידי חברת FNM, אלו קווים שמתבצעים רק באזור האגמים.
למען נסיעה ליעד רחוק ניתן לנסוע לאחת הערים הקרובות, כשקומו היא היעד הראשי ונסיעה אליה באוטובוס עורכת כ40 דקות, ומן העיר אליה מגיעים לנסוע ברכבת אל עבר היעד המבוקש, כולל הערים הגדולות כמו מילאנו, רומא, ונציה או פירנצה.
להלן קווי האוטובוסים שעוברים באפיאנו:
אפיאנו - גואנצטה - לומאזו.
אפיאנו - לוראנגו מרינונה - לומאזו.
קומו - לואיסגו - אפיאנו.
אולגיאטה קומסקו - אפיאנו - לומאזו.
אפיאנו - סארונו - ארסה.
לומאזו - אפיאנו - טראדטה.
חגיגות הפטרון סטפאנוס הקדוש (26 בדצמבר).
שוק אמצע השבוע מתקיים כל יום שלישי מ7:00 עד 13:30.
שוק הפשפשים "אפיאנו נטורה" המוכר פריטים ביולוגיים ומלאכותיים מתקיים ביום הראשון השני של חודש אוגוסט וביום ראשון השלישי של חודש ספטמבר.
"היריד הגדול" מתקיים ביום שלישי הראשון של חודש אוגוסט ויום שלישי הראשון של חודש דצמבר.
הפסטיבל האפיאנסי מתקיים בספטמבר הראשון של העשור.
אפיאורניים (שם מדעי: Aepyornithidae) היא משפחת עופות ענקי ממדים וחסרי יכולת תעופה שנכחדה הידועה גם כעופות הפיל.
עופות הפיל התקיימו במדגסקר עד המאה ה-17. במשך שנים נחשב לגדול עופות הפיל המין Aepyornis maximus שהתנשא לגובה של יותר מ-3 מטרים ומשקלו הגיע לכ-400 ק"ג.
עם זאת ב-2018 מין גדול בהרבה תואר, הוורומבי (Vorombe titan) שהגיע למשקל 783 ק"ג והיה הגדול שבכל העופות.
מקור השם "עוף הפיל" הוא מתיאורו של מרקו פולו את העוף כרוק ב-1298, אף שנראה שהוא התכוון לעוף דמוי עיט החזק דיו כדי "לאחוז בפיל עם טפריו".
במשפחת האפיאורניים היו 3 סוגים:
סוג ומין יחיד וורומבי (Vorombe titan)
הכחדת עוף הפיל התקיימה מתחילת הרביעון עד סוף המאה ה-17, כאשר הוכחד על ידי האדם הלבן שהתיישב במדגסקר.
אחת הסיבות שתרמו להכחדתם היה שימוש למאכל בביצים הגדולות שלהם שהיקפן מטר ואורכן יכול להגיע עד 34 ס"מ.
אפרים (אפי) נוה (נולד ב-15 בדצמבר 1968) הוא עורך דין ישראלי, שכיהן כראש לשכת עורכי הדין בישראל בשנים 2015–2019. קודם לכן כיהן כיושב ראש ועדת האתיקה במחוז תל אביב והמרכז, כראש מחוז תל אביב והמרכז, כחבר במועצה הארצית של לשכת עורכי הדין וכחבר בוועד המרכזי של הלשכה.
הוא שותף מייסד במשרד עורכי הדין "אטיאס-נוה".
ב-13 ביוני 2017 נבחר על ידי לשכת עורכי הדין כאחד מנציגיה בוועדה לבחירת שופטים.
כהונתו החלה בחודש ינואר 2018, ובדצמבר 2018 פרש מהוועדה, לאחר שהוגש נגדו כתב אישום בעבירה של יציאה מישראל שלא כחוק בצוותא.
בספטמבר 2022 הורשע בעבירות של כניסה ויציאה מישראל שלא כחוק ובקבלת דבר במרמה.
ב-16 בינואר 2019 נעצר ונחקר באזהרה כחשוד העיקרי בפרשה של שוחד מיני במינוי שופטים.
בעקבות חשיפת הפרשה התפטר נוה מתפקידו כראש לשכת עורכי הדין.
ב-21 במרץ 2021 החליט המשנה לפרקליט המדינה שלא להעמידו לדין בפרשה זו.
נולד כאפרים נבעה לדני ואדה נבעה, ילידי עיראק.
בתיכון למד בבית הספר ע"ש "תגר" באשקלון.
ב-1987 התגייס לצה"ל ושירת תחילה בחיל השריון, אך לאחר תאונת דרכים רוב שירותו הסדיר היה בממר"ם.
למד משפטים שלוש שנים במכללת רמות משפט והשלים את הסמסטר האחרון של לימודי תואר בוגר במשפטים (תואר ראשון) באוניברסיטת תל אביב, לצד סטודנטים נוספים ממחזורו, עקב הפסקת פעילות המכללה.
בשנת 1995 הוסמך כעורך דין לאחר התמחות בבית משפט השלום בתל אביב, אצל השופטת שרה דותן.
בשנת 1999 הקים ביחד עם עו"ד אלישע אטיאס את משרד עורכי הדין "אטיאס - נוה", העוסק בתחומי הביטוח והנזיקין.
ב-21 ביוני 2011 נבחר לראש מחוז תל אביב והמרכז בלשכת עורכי הדין, שהוא המחוז הגדול בלשכה שאיגד בתוכו, עד שנת 2019, כ-70 אחוזים מעורכי הדין בישראל.
ב-2012 ייסד את "המדרשה למשפט מעשי של מחוז תל אביב והמרכז", שהיא פרי שיתוף פעולה עם מוסדות אקדמיים במחוז תל אביב והמרכז ומטרתה לספק לעורכי הדין העשרה מקצועית.
במהלך כהונתו כיושב ראש ועדת האתיקה של מחוז תל אביב והמרכז, ערך רפורמה בכללי האתיקה של לשכת עורכי הדין בעניין התרת והרחבת הפרסום האינטרנטי, לרבות שינוי גישת הוועדה ביחס לכללי הפרסומת של עורכי דין והתאמתם לעידן האינטרנט.
נציב תלונות הציבור על השופטים, השופט אליעזר גולדברג, מצא את התלונה כמוצדקת ופורום ראשי המחוזות בלשכה בהנהגתו של נוה הוביל מאבק להעברתה של השופטת מכהונתה, אך שר המשפטים, יעקב נאמן הוביל לפשרה שבמרכזה הסתפקות בהחלטתו של נשיא בית המשפט העליון, אשר גרוניס, על אזהרה חמורה לאלשיך.
בהיותו ראש מחוז תל אביב בלשכת עורכי הדין, קרא לעורכי הדין להעדיף העסקת עורכי דין צעירים על פני מתמחים, בשל הצפת הענף ועל פי הכלל של עניי עירך קודמים.
ביוני 2015 נבחר ליו"ר לשכת עורכי הדין.
בינואר 2017 הגיש נוה תביעה בגין עוולת פרסום לשון הרע על סך של כמיליון ש"ח נגד העיתונאית שרון שפורר.
לתביעה זו גייס נוה את לשכת עורכי הדין שגם תבעה את שפורר, זאת בעקבות סדרת כתבות שפרסמה ביוני 2017, ובהן העלתה טענות לפיהן ייתכן שמקורבים לנוה ותורמים של מסעות הבחירות שלו זכו לעדיפות בקבלת תיקי בוררות המופנים ללשכת עורכי הדין.
נוה הכחיש את האמור בכתבות ואף טען כי פרסומיה של שפורר, במקביל להליך המשפטי המתנהל ביניהם, מנוגדים לכללי האתיקה העיתונאית.
בספטמבר 2019 ביקשו נוה ולשכת עורכי הדין להפסיק את ההליכים נגד שפורר.
בית המשפט קיבל את הבקשה, דחה את התביעה נגד שפורר ופסק לזכותה הוצאות בסך של 70,000 ש"ח.
בנובמבר 2017 התפרסם תחקיר של עמרי אסנהיים בתוכנית "עובדה", אשר הציג את הרקע להליך מינוי השופטים במדינה.
נוה התראיין לתחקיר והציג בו את עמדותיו בנוגע למינוי שופטים ואת שיתוף הפעולה שלו עם שרת המשפטים איילת שקד.
במהלך התחקיר הקליט נוה את משתתפי כנס לשכת עורכי הדין באילת.
הוא התפטר מתפקידו בינואר 2019. במקומו נבחר אבי חימי.
במאי 2021, דווח כי תיווך בין איילת שקד לבנימין נתניהו במגעים להרכבת ממשלה וניסה למנוע הקמת ממשלה בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד.
ביוני 2023 התמודד בבחירות לראשות לשכת עורכי הדין וקיבל 19% מקולות הבוחרים, ובכך הפסיד ליריבו עמית בכר.
באפריל 2025 הודיע כי יתמודד בפריימריז בליכוד במחוז חוף.
בשנת 2018 נחקר באזהרה בחשד למרמה ולעבירה על חוק הכניסה לישראל.
על פי החשד, ניסה לסייע לזוגתו שנלוותה אליו, בר כץ, להיכנס לישראל מבלי להציג את דרכונה.
נוה הודה בחקירתו בביצוע המעשה וכן בסיוע לכץ לצאת מהארץ ללא ביקורת דרכונים.
נוה הסביר את מעשהו ברצונו להסתיר מאשתו את נסיעתו עם זוגתו לחו"ל מאחר שלטענתו הוא נתון למעקבים של חוקרים פרטיים בעקבות משפט גירושים.
ב-25 בדצמבר הוגשו כתבי אישום נגד נוה ונגד כץ בגין יציאה מישראל שלא כחוק בצוותא, כניסה לישראל שלא כחוק בצוותא וקבלת דבר במרמה בצוותא.
עם פרסום החשדות נגדו השעה עצמו נוה מהוועדה לבחירת שופטים, ועם הגשת כתב האישום הודיע על פרישתו מהוועדה.
ב-27 בדצמבר 2018 טען נוה בריאיון לתוכנית "עובדה" כי הוא סירב למינויו של שי ניצן, אשר כיהן באותה העת כפרקליט המדינה, לכהונה בבית המשפט העליון, ובשל סירובו זה, הועמד נוה לדין.
פרקליטות המדינה הכחישה ודחתה על הסף את טענות נוה.
בספטמבר 2022 הורשעו נוה ובת זוגו בעבירות של כניסה ויציאה מישראל שלא כחוק ובקבלת דבר במרמה בפרשה.
בנובמבר 2022 נגזר עונשו לחודשיים מאסר על תנאי וקנס של 2,000 ש"ח.
במאי 2023 דחה בית המשפט המחוזי מרכז את בקשתם למחיקת האישום, בין השאר נטען בפסק הדין ש"הגם שלמעשים אין קשר ישיר לתפקידו ולמעמדו של המערער בתקופה הרלוונטית כיו"ר לשכת עורכי הדין, הרי שלא ניתן להתעלם מתפקידו ומעמדו זה בעת בחינת האינטרס הציבורי".
בנוסף לכך דחה בית המשפט גם את בקשת המדינה להחמרת העונש שהוטל על הזוג.
בקשת רשות ערעור שהגישו בני הזוג לבית המשפט העליון נדחתה.
בעקבות הרשעה זו הועמד נוה לדין משמעתי בלשכת עורכי הדין, והוטל עליו עונש של השעיה לחודשיים וקנס של 5,000 ש"ח.
בחודש ינואר 2019 נעצר נוה ונחקר באזהרה בחשד שפעל למינוי וקידום שופטים בתמורה לשוחד מיני, בפרשה שזכתה לכינוי פרשת המין והמינויים.
בעקבות זאת התפטר מתפקידו כראש לשכת עורכי הדין.
בסיום החקירה הודיעה המשטרה שהתגבשה תשתית ראייתית כנגד אפי נוה ונגד השופטת אסתר כרייף לביצוע עבירות מתחום טוהר המידות, ובדצמבר 2019 הודיעה הפרקליטות על החלטתה להעמיד את נוה ואת כרייף לדין באשמת שוחד, וזאת בכפוף לשימוע.
המידע שהחל חקירה זו הועתק מהטלפון הסלולרי של נוה שנמסר לעיתונאית גלי צה"ל הדס שטייף, שמסרה אותו לחוקר פרטי לשם פריצתו.
ב-20 בינואר 2019 הגיש נוה תלונה במשטרה נגד שטייף בגין נטילת הטלפון הנייד שלו ללא רשות ובגין הפריצה אליו.
בנוסף תבע נוה מגלי צה"ל ושטייף פיצוי של כ-7 מיליון ש"ח והשבת כל ההעתקים של כל החומרים שהיו במכשיר הטלפון.
במאי 2019 הגדיל נוה את סכום התביעה ב־141,000 ש"ח נוספים, בעקבות פרסומים של שטייף נגדו שבהם כינתה אותו – בין היתר – "תולעת אשפה".
במרץ 2021, לאחר שימוע שנערך לנוה, החליט המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים שלמה למברגר לסגור את התיק נגד נוה ונגד כרייף.
לדברי למברגר, הפריצה למכשיר הנייד של נוה נעשתה שלא כדין, ובית המשפט עלול לפסול את הראיות שנבעו ממנה.
בנוסף, "יהיה זה לא הוגן, ולא נכון, לעשות שימוש בראיות שמקורן בפגיעה קשה בפרטיותו ובזכויותיו של נוה".
במרץ 2024 פורסמו שיחות שערך עם איתן אורנשטיין – בהן סיכמו על עסקאות קח-תן במסגרתן קידם נוה את מועמדותו של אורנשטיין לנשיאות המחוזי, בתמורה לעזרה של אורנשטיין לנוה במגוון נושאים, ביניהם הזזת השופטת דליה גנות מתחום הנזיקין ומינוי שופטים כלבבו, בהתאמה לאינטרסים עסקיים שלו.
ב-28 במאי היחידה הארצית לחקירות הונאה בלהב 433 עיכבה לחקירה את נוה ואורנשטיין בחשד לשוחד, מרמה והפרת אמונים.
נוה נשוי לבר נוה, להם שתי ילדות משותפות והם מתגוררים בתל אביב.
מנישואיו הקודמים הוא אב לשישה.
אחיו הוא צביקה נווה, מיסד קבוצת CGI.
אפי שושני (נולד ב-14 בפברואר 1967) הוא מלחין, מעבד, מפיק, מנהל מוזיקלי, מרצה ויזם ישראלי.
אפי שושני נולד וגדל בגבעתיים למלכה ונתן שושני, מהנדס חשמל ומנהלת חשבונות.
כשהיה בן 15 נפטר אביו.
מכיתה א' ועד גיל שמונה עשרה למד נגינה (חלילית, מנדולינה, פסנתר) אך התמקד בעיקר בלימודי הלחנה ועיבוד בקונסרבטוריון "אנזאגי" ברמת-גן ובמסלול זה גם סיים לימודיו.
מאז שחרורו מהצבא ב-1989/90, עוסק אפי שושני בהלחנה, עיבוד והפקה מוזיקלית
הוא כותב בסגנונות שונים: מוזיקה קלאסית, רוק כבד, פסיכדלי, פופ, אתני ועוד.
עד היום הלחין מוזיקה ללמעלה מ-400 מחזות ומחזות זמר שהוצגו בתיאטראות הבימה, באר שבע, תיאטרון בית ליסין, חיפה, הספרייה, הקאמרי, הסימטה, הקיבוץ, מופע ובית צבי.
הלחין להצגות שעלו בפסטיבלים כמו פסטיבל עכו, ופסטיבל חיפה להצגות ילדים.
הלחין מוזיקה להצגות ילדים רבות.
הלחין מוזיקה לסרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.
ניהל מוזיקלית אירועים מסחריים ושיווקיים.
הלחין מוזיקה לסדרות הנפשה בערוץ הטלוויזיה האמריקאי BFTV.
עם שחרורו מהצבא הצטרף כקלידן ומעבד להרכב "איך זה עובד באמת", בהפקת עמירם גרוס, בו היו חברים יוסי פרץ, גדי פור ומודי בראון.
בשנת 1990 עבד כקלידן ומעבד מוזיקלי וליווה את הצמד אורנה ומשה דץ בסיבובי הופעותיהם בארץ.
1991 - פסטיבל עכו - פרס ציון לשבח עבור המוזיקה להצגה "השד האחרון".
1994 - פסטיבל חיפה להצגות ילדים - פרס המוזיקאי המצטיין עבור המוזיקה להצגה "דון קישוט".
2011\2012 - פרס הבמה לילדים ונוער למלחין הטוב ביותר עבור המוזיקה להצגה "האוצר שבהר".
שושני הגה את פרויקט "שפת אם" אותו הפיק ולו עיבד את המוזיקה.
במסגרת הפרויקט זמרות מלאומים שונים ומארצות שונות בעולם (איטליה, נורווגיה, צ'כיה, הונגריה, שוודיה וישראל ועוד) שרות שירי עם בשפתן.
השיר הראשון מתוך הפרויקט שיצא לאור היה שיתוף הפעולה עם הזמרת ההונגריה אנדרה גרק (Andrea Gerak).
השיר צבר תאוצה באירופה ושהה שבועיים במקום הראשון במצעד פזמוני מוזיקת עולם בבריטניה.
השיר Oh Live Love של הזמרת Karolina Kamberská יצא כסינגל בצ'כיה ונכנס היישר למקום השלישי במצעד של "רדיו 1" ברפובליקה הצ'כית.
גם שיר זה עשה דרכו אל מחוץ למדינת המוצא שלו (צ'כיה) והגיע לעשירייה הפותחת של מצעד פזמוני מוזיקת עולם בפורטוגל, שם שהה במשך שישה שבועות ברציפות.
הפרויקט כולל את השיר עברי "כוכבים בדלי" ששרה מאיה אברהם ואת מילותיו כתב עקיבא נוף.
השיר הצ'כי נלקח על ידי מפיק אמריקאי לסרט קולנוע אמריקאי שהופק סביב אותה שנה 2009\2010 "מדיסון".
תוצר הפרויקט יצא כדיסק בהפקת חברת הליקון ביום האישה הבינלאומי 2011.
באביב 2011 נסע שושני לעיירה טרזין, בה פעל גטו טרזיינשטט בתקופת השואה, עם הספר "אין פרפרים פה", שכתבו וציירו ילדי הגטו ותרגמה לאה גולדברג, מכשיר הקלטה וכלי נגינה.
הרעיון לנסוע התגבש לאחר שבחורף ישב באולפן בתל אביב וניסה לתת ביטוי מוזיקלי למצוקתם של ילדי הגטו.
הוא הסתובב בטרזין חמישה ימים עם הספר, ובמלון הלחין בהשראת המקום.
שם יצר את האלבום "אין פרפרים פה".
בארץ יצר אלבום סקיצות ובמקביל יצר מופע ניסיוני עם סטודנטים למשחק בבית הספר "הדרך", שם הוא מלמד.
בעקבות פרסום המופע ברשתות החברתיות, יצרה עמו קשר איילת בכנר, שסיפרה שסבה, אלי בכנר, כתב את מילות השירים "שיר העכבר", "כן, כן, ככה זה" ו"לאדם הסברה".
בספר "אין פרפרים פה" לא צוינה זהות המחבר.
שושני פגש את בכנר (יליד 1931) שגר ביישוב מולדת.
אלבום הסקיצות הגיע לרוני ורטהיימר מכאן 88 ובערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה 2012 הוזמן שושני לשוחח על תהליך הלחנת שירי הספר, ורוב האלבום הושמע.
בינואר 2019 פנה בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה ביד ושם אל שושני בבקשת תוכן אמנותי לכנס מורים ארצי שעמד להתקיים ביד ושם בקיץ 2019. שירי הילדים שנכתבו בגטו והולחנו על ידי שושני, נבחרו למופע שמחבר זיכרון ואמנות.
שושני חבר לרחל אורנשטיין מיד ושם ותוך חצי שנה הופק מופע בו עלה בכנר לבמה.
במרץ 2020 הוטל סגר בישראל בעקבות מגפת הקורונה, במהלכו יצרו שושני ואורנשטיין פרויקט עבור יד ושם - קליפ שיתופי המבוסס על השיר "הפחד" מאת אווה פיקובה, הכלול בספר "אין פרפרים פה".
לפרויקט גויסו והתנדבו ילדים מאירופה, דרום אמריקה וישראל.
לקליפ גויס השחקן והקריין גיל פרנק.
בקליפ מנגנת צ'לו דומיניקה וייס הוסקובה, נכדתה של הלגה וייס הוסקובה .
הלגה ואווה גרו יחד בחדר 24 בבית הילדים של גטו טרזין.
השקת הקליפ השיתופי נעשתה בערוץ יד ושם ביוטיוב.
הקליפ והשיר יצרו הדים בתקשורת הישראלית והעולמית.
הייתה זו הפעם הראשונה שיד ושם השיק קליפ בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
בעצם יצירת תוכן זה, נוצר פרויקט עצמאי בהובלת שושני ואורנשטיין, היסטוריונית וחוקרת שואה, המבוסס על תיעוד היסטורי, מילים שכתבו ילדים בגטו טרזין, הולחנו על ידי אפי, והופקו לכדי קליפ תחת הכותרת "כשזיכרון פוגש אומנות", במטרה לעצב זיכרון תרבותי של השואה.
במהלך חודש ספטמבר 2020 פנתה שגרירות צ'כיה בישראל לאפי שושני ורחל אורנשטיין בבקשה להפיק עבור משרד החוץ הצ'כי, קליפ המבוסס על מילים שנכתבו בשואה וישקף את התרבות הצ'כית.
הקליפ היה מיועד להקרנה במסגרת שגרירות צ'כיה בישראל ולשימוש משרד החוץ הצ'כי על כל היבטיו.
במקרה זה בחרו רחל ואפי לצלם לקליפ את "העכבר", שיר שכתב בכנר עם 2 חבריו שלא שרדו.
בכנר ושני חבריו - מירוסלב קושק והנוש לוי, כתבו את מילות השיר בזמן שהייתם בגטו טרזין.
הקליפ צולם בפראג ובתל אביב במהלך חודש אוקטובר, תחת הסגר השני שהכתיבה הקורונה.
לצורך כך נרתמו ילדי בית ספר לאודר בפראג לצילומים והקלטות בצ'כיה ומנגד, נרתמו ילדי המקהלה הצעירה של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.
בחודש ינואר 2021, שחררו אפי ורחל קליפ שלישי מתוך הפרויקט.
שמו של השיר הנבחר היה "כן כן ככה זה".
גם את מילותיו כתב הילד אלי בכנר עם שני חבריו, מירוסלב קושק והנוש לוי.
אלי בכנר חוגג את יום הולדתו התשעים והוא חי במושב מולדת בצפון הארץ.
לשיר "כן כן ככה זה" נבחר השחקן והזמר אקי אבני.
הקליפ צולם במושב מולדת, מקום מגוריו של בכנר.
הקליפ שוחרר לתקשורת ביום השואה הבינלאומי, ינואר 2021, וזכה לתגובות רבות במדיות השונות.
עם סיום הפקת קליפ זה פנו שושני ואורנשטיין להפקת קליפ עבור יום השואה 2021 .
הקליפ הבא ששוחרר היה לשיר "אשר שקע" .
שנכתב על ידי הילד זדנק אורנסט Zdeněk Ornest בן 14 בגטו טרזין.
לביצוע שיר זה בחרו שושני ואורנשטיין בזמרת משי קלינשטיין.
הקליפ שוחרר לתקשורת ביום השואה 2021 והביא עימו התעניינות גדולה מצד עיתונאים.
סרט הקולנוע "הבולשת חוקרת" (בימוי - מרק רוזנבאום).
סרט הקולנוע "כולם מחכים רק לי" (בימוי - אקי אבני).
סרט התעודה "פרלה יקירתי" (בימוי - איילת הלר).
סדרת הדוקו "24 שעות" (בימוי - רוני קובן).
סדרת הדוקו "אמיר פרישר גוטמן - חייו ומותו של כוכב פופ" (YES דוקו -- בימוי ציפי ביידר)
סרט הדוקו "ריקי גל - נערת רוק" (קסטינה תקשורת - HOT 8 - בימוי ציפי ביידר)
סרט הדוקו "מיום כיפור שעבר" (בימוי - נועם דמסקי)
סדרת הטלוויזיה "כאן גרים בכיף" (בימוי - רועי פלורנטין)
סדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" (בימוי - נאור ציון) .
סרט הדוקו "המספרה של מימי" (בימוי - רחלי שוורץ).
סרט דוקו "קצינת נפגעים גולני" (בימוי - ציפי ביידר)
סרט התעודה "דקל שפל צמרת" (בימוי - איילת הלר).
סדרת הטלוויזיה "שולחן לשישה" (בימוי - אייל סלע).
סרט התעודה "חבורת היתומים" (בימוי - נועם דמסקי)
סרט התעודה "הגבורה" (בימוי - ציפי ביידר) .
סדרת הטלוויזיה "תקומה" (במאים שונים)
סרט טלוויזיה "ראס פינה" (בימוי - איילת ברגור)
סרט הדוקו "מכורים לשחור " (בימוי - איילת הלר)
סרט הדוקו "המגשרות" (בימוי - נועם דמסקי.
בשנת 1989, עם שחרורו מהצבא, הכיר אפי שושני את הסופר והמחזאי עוזי בן כנען.
באותה שנה, כתב בן כנען את ההצגה הראשונה שלו כמחזאי.
מי שהכיר בין שושני לבין בן כנען, היה השחקן גיל אלון, שהיה מיועד לשחק את התפקיד היחיד במחזהו החדש של בן כנען.
לאחר פגישה קצרה בין שושני לבין בן כנען, נוצר חיבור מקצועי וחברי, שמינף את שיתף הפעולה לכדי יצירות משותפות, כאשר הראשונה מביניהן הייתה המונודרמה "מחשבות קטנות" בכיכובו של גיל אלון - מחזה לשחקן יחיד שהושק בצוותא תל אביב ורץ במהלך שנים ברחבי הארץ.
בשנת 1991 כתב שושני מוזיקה להצגה בשם "השד האחרון".
הצגה אשר מבוססת על סיפורו של יצחק בשביס-זינגר.
את הסיפור עיבדה וביימה יוספה אבן-שושן.
ההצגה הועלתה באולמות האבירים במתחם הקלאסי של פסטיבל עכו.
בעקבות כך יצר שושני פסקול אשר זרם מחלל לחלל ובעזרתו הובל הקהל לזירת ההתרחשות הבאה, על-פי כרונולוגיית המחזה.
שושני זכה בציון לשבח על מוזיקה מקורית לשנת 1991.
בשנת 1991 הלחין את המוזיקה להצגה "בדיונות" שהציגה בתיאטרון הסמטה בבימויו של ניקו ניתאי.
ניתאי הכיר בינו לבין גרי בילו, מנהלו של בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי", שהתרשם משושני ומאז ועד היום אחראי שושני על כתיבת המוזיקה לרוב ההצגות המועלות בתיאטרון בית צבי.
בשנת 1993 הלחין את המוזיקה להצגה "אביב מתעורר" בבית צבי.
זו הייתה מוזיקה ווקלית, שהושרה בפי הזמרים, ללא ליווי של כלי נגינה, איתה הופיעו במוסקבה ולנינגרד.
בשנת 1994 היה אחראי שושני להפקה המוזיקלית ולעיבודים של התקליט "בא הזמן" של נסים גרמה; במסגרת העבודה עליו הוא עבד עם מאיר אריאל ומני בגר.
בשנת 1994 כתב אפי שושני מוזיקה להצגה "דון קישוט" שביים רונן פלד חדד על פי עיבוד של יורם גל.
בהצגה שיחקו שמעון מימרן, עזרא דגן ושרגית ביקובסקי.
שושני זכה בפרס המלחין הטוב ביותר במסגרת פסטיבל חיפה להצגות ילדים לשנת 1994 בשל הדרך בה בחר לעצב את הפסקול של ההצגה.
בשנת 1999 קיבל לידיו שושני, את תפקיד המעבד והמנהל המוזיקלי של המחזמר "שיער".
שושני העדיף לטפל ולעטוף את שירי המחזמר בסגנון הרוק הבועט.
המחזמר עלה בתיאטרון רמת גן תחת בימוי של גדי ענבר ורץ במהלך 10 שנים.
בשנת 2000 כתב שושני את המוזיקה להצגה "מתקן החלומות" בהפקת מילשטיין הפקות.
המחיז וביים מיקי יוסף על פי ספרו של אורי אורבך.
בשנת 2002 כתב שושני את המוזיקה להצגה "הילד שאהב את הירח" בהפקת תיאטרון נדנדה, כתבה איילה קורקוס על פי ספרו של פאול קור, וביים אבי מלכה.
בשנת 2004 חברו יחדיו, בשנית, גדי ענבר (הבמאי והכותב) ואפי שושני, ויחד יצרו את המחזמר "מיקה שלי".
מחזמר שסיפר את סיפורה של המדינה בין מלחמת ששת הימים למלחמת יום כיפור.
המוזיקה במחזמר הייתה מורכבת משיריו של יאיר רוזנבלום.
במסגרת המחזמר שושני יצר פרשנות חדשה לשירים שהיו מושרשים בהוויה הישראלית.
בשנת 2005, במלאת עשור להירצחו של יצחק רבין, חבר אפי שושני לבמאי והמחזאי גדי ענבר ויחד יצרו את המחזמר "מי שחלם".
המחזמר עסק בסיפור חייו של יצחק רבין מימיו בפלמ"ח ועד ליל הירצחו בעצרת למען השלום.
המחזמר עלה בהיכל התרבות והשתתפו בו מהידועים שבשחקני ישראל כמו עודד תאומי, גילה אלמגור, אסנת וישינסקי, חני נחמיאס, הראל סקעת, שלומית אהרון, עודד לאופולד, אסף אשתר ועוד.
במסגרת תפקידו של שושני כמעבד ומנהל מוזיקלי של המופע, נתן הוא פרשנויות חדשות ואינטרפטציה חדשה לשירים מוכרים כמו "מי שחלם", "הרעות", "לו יהי", "שומר החומות", "באב אל-וואד" ועוד.
העלאתו של המחזמר גרמה לביקורת בכלי התקשורת על ענבר (הבמאי) ושושני (המנהל המוזיקלי).
טקס פתיחת המכבייה ה-17 - בשנת 2005 עיבד והפיק מוזיקלית את טקס פתיחת המכביה ה-17 שנערכה באצטדיון רמת גן.
טקס הדלקת המשואות בהר הרצל - בשנים 2007 ו–2008 עיבד וניהל מוזיקלית את הטקס הרשמי של הדלקת המשואות בהר הרצל.
במסגרת תפקידו כמנהל מוזיקלי ומעבד של טקס הדלקת המשואות בהר הרצל, בשנת ה-60 למדינה, יצר שושני עיבוד חדש לשיר "ירושלים של זהב".
העיבוד החדשני שהוצג בטקס יצר רעש תקשורתי חזק למחרת.
עד כדי דיון רדיופוני בין אילנה דיין ואיתן הבר אודות התעוזה שלקח על עצמו שושני בעצם השמעת עיבוד חדש (ופרובוקטיבי לטענתם) בבמה מכובדת רשמית וממלכתית ובשידור חי לכל רשתות הטלוויזיה.
כתיבת מוזיקה לתיאטרון הלאומי של בולגריה
בשנת 2009 הוזמן להלחין מוזיקה בתיאטרון הלאומי של בולגריה, למחזה, "משרתם של שני אדונים".
את המחזה ביים חברו של שושני, הבמאי מיטקו בוזקוב.
בשנת 2009 חברו הבמאי אילן שטורם (ששימש אז כסגנו של מנהל בית צבי, גרי בילו) ושושני, ויחד יצרו, לראשונה בארץ, עיבוד בעברית למחזמר הידוע "אנני".
את תפקידה של הילדה אנני גילמה אור אילן.
בין היתר שיחקו במחזמר אוולין הגואל, מלי לוי-גרשון, צביקי לוין, נועה גורן ועוד רבים.
המחזמר זכה להצלחה רבה באותה שנה ורץ 4 פעמים ביום ברצף, במשך 8 ימים.
המחזמר "הבית שלנו" Our house
בשנת 2010, חברו שנית הבמאי אילן שטורם ושושני ויחד יצרו גרסה ישראלית למחזמר "הבית שלנו".
המחזמר אשר הגיע מלונדון, התבסס על מיטב להיטיה של להקת מדנס.
המחזמר עלה בתיאטרון רמת גן ושושני הופקד על ניצוח של 7 נגנים חיים.
בשנת 2010 שיתפו פעולה הבמאי משה קפטן ואפי שושני ויחד יצרו גרסה ישראלית למחזמר המצליח "רנט".
בגרסה הישראלית של המחזמר כיכב השחקן והזמר תום אבני.
אופרת הרוק שכללה כ-80 דקות רציפות של מוזיקה ללא אתנחתא טקסטואלית בין שיריה (כנהוג באופרה).
בשנת 2011 הלחין שושני מוזיקה להצגה בשם "האוצר שבהר".
הצגה שנכתבה ובוימה על ידי הבמאית והכותבת הדס קריידלמן-גלבוע.
הצגה עוסקת במיחזור אשפה ולצורך זה אסף שושני פסולת אשר ניתן לנגן עליה.
את אותה פסולת (בקבוקים, פחיות, שקיות, קופסאות, מתכות שונות) דגם למחשב וכך יצר שפה מוזיקלית חדשה.
על עבודתו זו זכה שושני בפרס מלחין השנה 2011\2012 בקטגוריית הילדים והנוער.
בשנת 2011 חבר שושני לבמאי דניאל אפרת ויחד יצרו, חידשו ונתנו פרשנות חדשה למחזה "איש חסיד היה" אשר נכתב עובד ונערך על ידי דן אלמגור.
את כל אותם ניגונים חסידיים מן המקורות אשר שזורים באופן טבעי בערב החסידי, צבע שושני בעיבוד מודרני, רוקיסטי, אלקטרוני, ובעל עומק ונופך מיסטי.
בשנת 2012 חבר שושני לבמאי שוקי וגנר ויחד העלו את הגרסה החדשה והמעודכנת למופע המוזיקלי "זרעים של מסטיק".
את העיבוד לסיפורה של הכותבת לאה נאור, עשו דניאל אפרת ועידן עמית, והמופע עלה בהפקת תיאטרון בית ליסין.
המחזה, מבוסס על שיריו של המלחין הוותיק, נחום היימן.
לצורך כך קיבל שושני אישור מנחום היימן לעשות ולעבד כרצונו את שירי המחזמר.
בדצמבר 2013 נערך "חג המחזמר בת-ים" - חג המחזמר העברי הראשון, בניהולו האמנותי של אורי פסטר.
למופע הוגשו שישים מחזות זמר, ארבעה התקבלו, ביניהם "זרעים רעים" שכתב גל אפק והלחין שושני.
היה זה המחזמר היחיד בפסטיבל שבו שולבה סימופנט רעננה עם גיטרות חשמליות ויחד ניגנו תחת הכותרת "רוק כבד".
בשנת 2014 כתב שושני את המוזיקה להצגה "המסע הגדול של כספיון" הפועלת בטכניקת התיאטרון השחור, בהפקת תיאטרון נדנדה, כתבה וביימה איילה קורקוס על פי ספרו של פאול קור.
שושני חתום על הלחנת מוזיקה של כ-400 הצגות.
שושני מלמד מוזיקה בבתי הספר למשחק "הדרך" ו"בית צבי".
במקביל, הוא מעביר הרצאות בנושא מוזיקה לתיאטרון קולנוע וטלוויזיה במסגרת השלמת ניקוד לתואר ראשון לסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון ובמכללת ספיר.
אפרים (אפי) דֶפְרין (נולד ב-17 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המשרת כדובר צה"ל.
קודם לכן שימש כסמנכ"ל שיווק ברפא"ל.
בצה"ל שירת כראש חטיבת תבל, נספח צה"ל בהודו וכמפקד חטיבה 27.
אביו ברוך עלה מרומניה ואימו עליזה עלתה ממרוקו.
בנעוריו למד בבית ספר מקצועי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבה 7 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים.
בהמשך השלים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקת טנקים.
שירת במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם בשנת 1997 כמפקד פלוגה בגדוד 75 של חטיבה 7.
במלחמת לבנון השנייה שירת כמפקד גדוד 9 של חטיבה 401, הוביל אותו בקרב בסלוקי, שבמהלכו נפצע באורח קשה.
לאחר מספר שבועות החלמה שב לפקד על גדודו.
בהמשך שירת כמפקד גדוד 532 בחטיבה 460 וכקצין אג"ם אוגדה 162. השתלם בקורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד חטיבה 27. לאחר שסגר את החטיבה והיא פורקה, נכנס בשנת 2014 לתפקידו כסגן מפקד עוצבת געש וכיהן בתפקיד עד שנת 2015. ב-12 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו לנספח צה"ל בהודו.
דפרין הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון, והמשיך בתפקידו גם כשהחטיבה הוכפפה לאגף האסטרטגיה והמעגל השלישי כחטיבת תבל.
באוגוסט 2024 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל לאחר 33 שנות שירות.
בספטמבר 2024 היה עמית אורח במכון היהודי לביטחון לאומי של אמריקה (JINSA) וכתב מאמרים על ציר פילדלפי, איראן ולבנון.
במרץ 2025 חזר לשירות סדיר עם החלטת הרמטכ"ל אייל זמיר למנותו לדובר צה"ל.
נשוי לסא"ל (מיל') כרמל דפרין וולפסון, ששירתה בתפקידים בכירים בחיל החינוך והנוער.
אפרים (אפי) חביביאן (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב.
כיהן כנציג משטרת ישראל במטה לביטחון לאומי וכמפקד מרחב ציון.
חביביאן היה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא.
שירת בצה"ל כלוחם וכקצין בחטיבת הצנחנים והשתחרר לאחר מילוי תפקיד של סגן מפקד פלוגה.
התגייס למשטרת ישראל ב-1984, הצטרף ליס"מ ירושלים ב-1991 כסגן מפקד היחידה וב-1995 מונה למפקדה.
במהלך יולי 1995 היה מעורב באירוע בו הפעיל אלימות פיזית נגד נשים מהישוב היהודי בחברון שמחו על מעצר בנות משפחתן.
חביביאן נדון לארבעה חודשי מאסר על תנאי ולקנס בסך של 5000 ש"ח לאחר שהורשע בבית משפט השלום בעבירה של תקיפה הגורמת לחבלה ממשית לאישה אחת ותקיפה סתם של שתי נשים.
כיהן כסגן מפקד מרחב דוד.
ב-2007 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה לקצין אג"ם של מחוז ירושלים.
בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד מרחב נגב במחוז דרום.
בינואר 2014 מונה למפקדו של מרחב קדם, מרחב חדש של המחוז שאחראי על פעולות השיטור במזרח ירושלים.
באוקטובר 2014 מונה למפקד מרחב ציון בדרגת תת-ניצב.
בעקבות רצח שירה בנקי והדקירות במצעד הגאווה בירושלים ב-2015 נרשמה לחביביאן הערה פיקודית לאור ליקויים בפעילות מרחב ציון, בעיקר בציר המודיעיני.
במרץ 2016, מונה חביביאן לתפקיד נציג משטרת ישראל במטה לביטחון לאומי.
חביביאן נשוי, אב לארבעה ומתגורר בכפר מנחם.
אפי נכסים בע"מ, שנקראה עד יולי 2019 אפריקה ישראל נכסים בע"מ ונודעה בשם המקוצר אפריקה נכסים, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייזום, הקמה, תפעול והשכרה של מבנים לתעשייה, למשרדים ולמסחר בישראל ובאירופה (במדינות רומניה, צ'כיה, סרביה, גרמניה, פולין, בולגריה, לטביה והונגריה).
החברה הייתה בשליטתה של אפריקה ישראל להשקעות בע"מ ומרכזת את פעילות הנדל"ן המניב של הקבוצה בישראל ובחו"ל.
ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללים במדד תל אביב 90 ובמדדים נוספים.
יו"ר החברה הוא איתן בר זאב ומנכ"ל החברה הוא אבי ברזילי.
בעלת השליטה בחברה היא חברת ביג מרכזי קניות.
החברה נוסדה בשנת 1971 כחברה פרטית בשם "פרק לתעשיות עתירות מדע בע"מ"
כדי להקים את פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה על ידי אפריקה ישראל להשקעות בשיתוף מכון ויצמן למדע.
בשנת 1984 שינתה שמה ל"קריית ויצמן – פרק המדע בע"מ", בשנת 2003 שינתה שמה לשם "אפריקה ישראל נכסים בע"מ" ובשנת 2019 שינתה שמה לשם הנוכחי.
בספטמבר 2004 הפכה החברה לחברה ציבורית עם רישום ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2012 אברהם נובוגרוצקי מונה למנכ"ל החברה וכיהן בתפקיד עד לשנת 2019.
ביוני 2018 זכתה החברה ביחד עם חברת שיכון ובינוי במכרז קריית התקשוב של צה"ל בבאר שבע.
במרץ 2019 רכשה קבוצה בראשות החברות מגה אור החזקות וביג, יחד עם שורה של גופים מוסדיים, 51% ממניות החברה ב-1.2 מיליארד שקל.
בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה ובניהולה בישראל:
פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה.
מגדל היובל ובית פסגות בתל אביב
אפיאלטס היה יווני איש מליס, שהתפרסם בכך שבזמן קרב תרמופילאי הראה לפרסים מעבר בהרים שדרכו יכלו לאגף את היוונים ולהשמידם.
מאז הפך שמו מילה נרדפת לבוגד ביוון.
כאשר פלשו הפרסים ליוון, התבצרו 300 לוחמים ספרטנים תחת פיקודו של לאונידס הראשון במעבר צר המכונה תרמופילאי, הקרב זכה לכינוי קרב תרמופילאי.
בזכות המעבר הצר ושיטת הפלנקס הצליחו היוונים לעכב בהצלחה את הצבא הפרסי הגדול פי כמה.
אולם בוגד יווני הגיע אל מלך פרס חשיארש הראשון והציע לו להראות לו מעבר צר בהרים שאפשר לאגף את הצבא היוני, בתמורה לטובות הנאה.
הרודוטוס מציין שהמעבר הסודי היה מוכר היטב לתושבי המקום.
ככל הנראה זהות הבוגד לא הייתה ברורה - הרודוטוס מציין כחשודים אפשריים גם את אוניטס בן פנגורוס איש קריסטוס ואת קורידלוס מאנטיקרה, אולם סבור שאפיאלטס בן אורידמוס הוא האשם האמיתי.
הוא שואב חיזוק לדבריו מהעובדה שהוא הפך למבוקש בידי היוונים לאחר הקרב.
המלך שלח את מצביאו הידרנס יחד עם אפיאלטס אל המעבר.
הם הלכו כל הלילה דרך יער אלונים כשהגיעו לפסגת ההר נתקלו בבני פוקיס שהוצבו שם לשמירה בידי לאונידס.
הידרנס נבהל משום שסבר שאלו הספרטנים, אולם אפיאלטס הרגיע אותו ואמר שאלו הפוקים.
אלו האחרונים נבהלו גם הם משום שסברו שהפרסים יוצאים להתקפה על פוקיס.
הם נסוגו מערבה ותפסו עמדות, אולם הפרסים התעלמו מהם והמשיכו מזרחה.
עם עלות השחר הבחינו הספרטנים בפרסים המתקרבים.
לאונידס הורה במהירות לבעלי בריתו לסגת בטרם יחסמו הפרסים את דרכי המילוט.
כשעלתה השמש התקיפו הפרסים בלי לחכות להידרנס.
התפתח קרב קשה במהלכו נהרג לאונידס.
בהמשך הקרב הצטרף הידרנס למערכה והספרטנים נהרגו עד אחד.
אפיאלטס לא הרוויח דבר מהקרב, שכן כישלונותיהם של הפרסים בקרבות סלמיס ופלטאיה הכריחו אותם לסגת מיוון.
הוא הפך כאמור למבוקש ביוון, הוא נמלט לתסאליה וכאשר חזר נרצח בידי יווני בשם אתינדס.
הרודוטוס כותב שאתינדס לא רצח אותו בגלל הפרס שהבטיחו הספרטנים אלא בגלל סיבה אחרת שאותה הוא לא מציין.
אולם למרות זאת אתינדס קיבל מהספרטנים את הפרס המובטח.
בסרט 300 הספרטנים (1962), אפיאלטס מגולם בידי קירון מור.
הוא מסגיר את הספרטנים לפרסים בגלל חמדנותו, וכן בגלל אהבה נכזבת לספרטנית יפה.
הוא מציע את עזרתו ללאונידס, אולם הוא דוחה אותו בגלל מומו, שיהרוס את המבנה של הפלנקס.
כנקמה, אפיאלטס מסגיר את הספרטנים.
עד היום השם אפיאלטס משמש ביוון שם נרדף לבגידה, כמו יהודה איש קריות בנצרות, וידקון קוויזלינג בנורווגיה, בנדיקט ארנולד בארצות הברית, ואנדריי ולאסוב ברוסיה.
אפרים "אפי" שריר (נולד ב-21 בדצמבר 1951) הוא צלם ישראלי.
כצלם עיתונות צילם אירועים היסטוריים.
כיום, צלם "ידיעות אחרונות" בצפון וצלם טבע.
בשנת 1984 החל לעבוד כצלם בסוכנות יפפ"א (IPPA).
משנת 1988 מועסק כצלם מטעם עיתון ידיעות אחרונות.
עבד כצלם ידיעות אחרונות בבאר- שבע, תל אביב, ירושלים.
התמקם סופית בצפון (גליל, גולן ועמקים) בשנת 2000.
במהלך עבודתו כצלם צילם עבור גופי תקשורת אירועים היסטוריים בהיסטוריה של מדינת ישראל כדוגמת האינתיפאדה הראשונה, משפט דמיאניוק, שהות צה"ל בלבנון, ההתנתקות, מלחמת לבנון השנייה, השרפה בכרמל וכן אירועים חדשותיים ואישיים.
אחת מתמונותיו המפורסמות היא תמונת עמיר פרץ צופה דרך משקפת סגורה.
במהלך השנים תבע שריר מספר גופי תקשורת שהשתמשו בתמונה ללא מתן קרדיט.
בתביעות אלה זכה במעל 26,000 שקל.
שריר מתגורר בקיבוץ שמיר ומצלם עבור ידיעות אחרונות ו-ynet.
נוסף על כך, הוא מלמד צילום ומעביר סיורים וסדנאות צילום קבוצתיות בנושאים שונים.
"צלמים נגד היד החזקה, הפגנת צילומים", קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, תל אביב, פברואר 1988.
"עשור להתנתקות" – תערוכת צילומים של צלמי עיתון "ידיעות אחרונות", מתחם התחנה הראשונה, ירושלים, יולי 2015.
במתמטיקה, האֶפִּיגְרָף של פונקציה f : Rn→R היא קבוצת הנקודות שנמצאות מעל או על הגרף:
האפיגרף המוגבל הוא האפיגרף ללא הגרף עצמו:
הגדרה זהה קיימת לפונקציה שלוקחת ערכים מהתחום R ∪ ∞., ובמקרה זה, האפיגרף הוא הקבוצה הריקה אם ורק אם f זהה לאינסוף ().
אפשר גם להגדיר את האפיגרף כאשר התמונה היא כל מרחב וקטורי.
בצורה דומה, אפשר להגדיר את קבוצת הנקודות שמתחת לגרף, שהיא ההיפוגרף.
פונקציה היא קמורה אם ורק אם האפיגרף שלה היא קבוצה קמורה.
פונקציה היא פונקציה רציפה למחצה אם ורק אם האפיגרף שלה היא קבוצה סגורה.
אפיגנטיקה התנהגותית היא תחום מחקר שבוחן את ההשפעה של מנגנונים אפיגנטיים על התנהגות בעלי חיים ובני אדם.
האפיגנטיקה ההתנהגותית עוסקת בהשפעה הדו-כיוונית בין תהליכים אפיגנטיים ביולוגים וסביבתיים.
שינויים ביולוגים וסביבתיים הם מקור לשינויים אפיגנטיים התנהגותיים רבים שהשפעותיהם באות לידי ביטוי בצורות שונות ומגוונות כמו הפרעת דחק פוסט-טראומטית, אובדנות, זיכרון ולמידה.
רוב הממצאים מתחום האפיגנטיקה ההתנהגותית מגיעים ממחקרים בבעלי חיים.
תחום זה מושפע מתחומים מדעיים שונים כמו חקר המוח, פסיכולוגיה, פסיכיאטריה, גנטיקה, ביוכימיה ופסיכופרמקולוגיה.
על אף שקיימים מחקרים רבים בנושא אפיגנטיקה, תחום הגנטיקה ההתנהגותית הוא יחסית צעיר.
עם זאת, במספר מועט של שנות מחקר, אפיגנטיקה התנהגותית הצליחה להסביר ולקרב את המדע לפתור בעיות רפואיות רבות כמו פיגור, אוטיזם, סכיזופרניה והפרעות נוירולוגיות שונות.
היסטורית הגילוי של אפיגנטיקה התנהגותית
בעבר נעשה שימוש במונח אפיגנטיקה על מנת לתאר תהליכים שלא היו ניתנים להסבר באמצעות עקרונות גנטיים.
הפער בהבנה לא נבע בעקבות מחסור ביכולות טכניות לאפיין גנים נוספים או ממחסור בידע תאורטי על גנים חדשים, אלא בעקבות פער בין הידע הקיים לנו על גנים (גנוטיפ) לבין המגוון הקיים בו הגנים באים לידי ביטוי (פנוטיפ).
אפיגנטיקה התנהגותית מצמצמת את הפער הקיים על ידי כך שהיא מסבירה כיצד השפעות סביבתיות וביולוגיות עלולות להשפיע על הגנים באמצעות שינויים מולקולריים הגורמים לשינויים באופן בו גנים ספציפיים באים לידי ביטוי.
קיימים שני מנגנונים עיקריים שגורמים לשינויים אפיגנטיים.
שני המנגנונים משפיעים בעצמה שונה בהתאם למיקום הגנטי בו הם מתרחשים:
מתילציה - בתהליך זה מולקולת מתיל מתקשרת לרצף גנים על גבי הגנום והיא מקשה על רצף גנים אלו לעבור תהליך שעתוק ובכך, לבוא לידי ביטוי בתצורה של חלבון.
אצטילציה- בתהליך זה מולקולת אצטיל מחליפה מולקולת מימן ובכך היא גורם לרצף הגנים הספציפי בו היא מתיישבת לעבור תהליך שעתוק ביתר קלות ובכך לגרום לגן לבוא לידי ביטוי בתצורה של חלבון.
המקורות הסביבתיים והביולוגיים לשינויים של אפיגנטיקה התנהגותית
בטווח הקצר לאירועי חיים מלחיצים יש השפעות הבאות לידי ביטוי בשינויים בהתנהגות וירידה ברמת הרווחה האישית.
אולם, יש ללחץ גם השפעות בטווח הארוך ולעיתים אפילו השפעות בין דוריות.
מחקרים מראים כי שינויים ארוכי טווח אלו נגרמים כתוצאה משינוי בצורה בה גנים באים לידי ביטוי במוח ובאזורים מרכזיים אחרים בגוף.
קורטיזול הוא הורמון שמשחק תפקיד מרכזי בתגובות לחץ.
מחקרים מראים כי לרמה נמוכה או גבוהה מדי של קורטיזול יש השפעות התנהגותיות שעלולות להוביל להפרעות התנהגותיות שונות ופסיכופתלוגיות.
אחד התהליכים שגורמים לשינוי ברמות קורטיזול הוא מתילציה בגן מסוים על גבי רצף ה- DNA שעלול לגרום לייצור מוגבר או מופחת של קורטיזול.
מתילציה בגנים מסוימים עלולה להיגרם מגורמים סביבתיים, חברתיים וביולוגיים שמתרחשים בשלבים מוקדמים של הילדות כמו הינקות והילדות המוקדמת.
למרות ההשפעות הנרחבות של ההורמון אוקסיטוצין על מגוון התנהגויות חברתיות, קיים מספר מועט של מחקרים שבחנו את הורמון אוקסיטוצין בהקשר של אפיגנטיקה.
מחקרים מצאו שתהליך מתילציה של אוקסיטוצין, שיש לו השפעות נרחבות על כמות האוקיסטוצין בגוף, מושפע מהתעללות בילדות ומשפיע על כמות הסימפטומים של דיכאון וחרדה בבגרות.
ההשפעות השונות של אפיגנטיקה התנהגותית
מכיוון שקיים מספר רב של מחקרים שבחנו את הגורמים הגנטיים שמטרימים להתאבדויות, הסיבות הנוירוביולוגיות עדיין נותרות לא ברורות.
מחקרים מהשנים האחרונות מתחום האפיגנטיקה ההתנהגותית מראים שהגורמים הגנטיים אותם חיפשו במשך כל השנים אינם קבועים.
מחקרים אלו טוענים כי הגורמים מצויים בשינויים אפיגנטיים הגורמים להשפעות העלולות להוביל לדיכאון שעלול להטרים להתנהגות אובדנית בשילוב של תנאים סביבתיים.
הפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD).