tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן הריונה לא רצתה דן-אדל לדעת את מין העובר, וגילתה, למעשה, שמדובר בבת רק לאחר הלידה.
היא השתתפה במסע ההופעות של להקתה בעודה בהריון.
ב-1 ביוני 2009 נולד לבני הזוג ילד נוסף ושמו רובין איידן (Robin Aiden).
ב-30 במרץ 2011 נולד לזוג ילדם השלישי ושמו לוגאן ארווין (Logan Arwin)
נכון לשנת 2010 מתגוררת דן-אדל בהולנד.
בעבר, היא התגוררה בעשר ארצות שונות, ובהן: אינדונזיה, אתיופיה, סורינם, תימן וסרי-לנקה.
לקראת סופה של שנת 2017 לא היה מידע חדש על פעילות הלהקה, בעמוד הפייסבוק הרשמי של הלהקה פורסמה הכרזה מדן-אדל כי היא חוזרת בקרוב.
ב-10 בנובמבר 2017 דן-אדל הכריזה בסרטון וידאו על פרויקט מוזיקלי שלה שפורסם בעמוד הפייסבוק הרשמי של הלהקה.
לאחר סיבוב ההופעות האחרון שלהם דן-אדל חוותה מחסום כתיבה ולא הייתה מסוגלת לכתוב שירים חדשים עם הלהקה.
בנוסף לכך היא גם התמודדה עם בעיות אישיות.
דן-אדל החליטה לכתוב שירים לעצמה במטרה לעזור לעצמה להתמודד עם בעיות אלה, כמה זמן לאחר מכן התגלה שאביה חלה בצורה קיצונית, עם סיום הפרויקט אף התגלה שאביה נפטר כתוצאה ממחלתו והפרויקט מוקדש לזכרו.
כשנתיים לאחר מכן שבהן דן-אדל כתבה לעצמה, היא החליטה לשתף את החומר בפומבי ועם חברי הלהקה, ונתנה לפרויקט המוזיקלי את השם My Indigo.
שרון הר פז (נולדה ב-1954) היא סופרת, עורכת לשונית ועורכת תכנים ישראלית.
הר פז נולדה בתל אביב.
למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים.
עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים.
במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.
הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית.
הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו.
ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון.
הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ.
ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים.
דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.
הר פז גם מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת מטעם ההוצאה לאור "קציר מלים" שבבעלותה.
בדידות, אהבה, מוות: שירים (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
סגול: רומן לסבי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
אפס: רומן פמיניסטי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
ארגמן: רומן פוליטי (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
קלייר, רומן מאת ניקול קון (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
בכל צחוק דמעה, רומן מאת לזלי ניומן (קציר, קציר מלים, התשס"ו 2005)
הסיגריה שאחרי, קובץ סיפורים מאת הדי בורשטיין (קציר, קציר מלים, התשס"ג 2002)
הזקן עם הבייגלים: ספר ילדים מאת אריה אבני (רמת גן, פוקוס, התשס"ח 2008)
שרון וכסלר (נולדה ב-17 בינואר 1970) היא חזאית ואשת תקשורת ישראלית.
אביה הוא פרופ' מנחם רון וכסלר, מומחה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי הדסה.
וכסלר למדה בבית הספר התיכון בויאר.
היא בעלת תואר שני בחינוך מן האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2016 החלה ללמוד לימודי אוצרות באוניברסיטת תל אביב.
משנת 1993 עד סגירת רשות השידור הגישה וכסלר את תחזית מזג האוויר במהדורת מבט של הערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית.
בשנים 2003–2008 שימשה חזאית בתוכניתו של רפי רשף "נכון להבוקר", ששודרה בגלי צה"ל, ואף השתתפה בפינה יומית עם הכתב מנחם הורוביץ.
וכסלר אף נמנתה למשך כמה חודשים עם צוות מגישי התוכנית הלילית "כל היום", ששודרה ברשת ב' של קול ישראל.
ב-2008 השתתפה בעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים", ששודרה אז בערוץ 2, וסיימה במקום הרביעי.
מאז עליית תאגיד השידור הישראלי "כאן" לאוויר במאי 2017, היא מגישה את תחזית מזג האוויר במהדורות המרכזיות.
נוסף על כך הגישה עם אורי לוי את התוכנית "מבט לאחור", ומאז פסק שידורה היא מגישה עם לוי את התוכנית "שרון ואורי".
מפעם לפעם היא משמשת גם מגישה מחליפה ב"חדשות הלילה".
בנובמבר 2021 החלה להגיש את תוכנית הרדיו "כאן בסביבה" בכאן ב', גם כן לצידו של אורי לוי.
בנובמבר 2025, שמעון עשור, עורך בחטיבת החדשות, פרסם ברשת החברתית פייסבוק כי הושעה מעריכת תוכניתם של שרון וכסלר ואורי לוי, לאחר שחשף, לטענתו, כי בעלה של וכסלר ייצג כעורך דין את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, ללא גילוי נאות מצדה.
עוד טען כי וכסלר הביאה להשעייתו.
וכסלר מתגוררת בהר אדר, נשואה לעורך הדין ינון סרטל, לזוג חמישה ילדים.
שרון דרוקר (נולד ב-26 ביולי 1967) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי.
דרוקר גדל בקבוצת מכבי פתח תקווה תחת המאמן ישראל לב.
לאחר מכן שיחק בהפועל אילת ובהמשך שיחק במכבי קריית מוצקין.
בעונת עלה עם הפועל אילת לליגת העל, ובעונת התמודד עם מכבי קריית מוצקין על העלייה.
בגיל 28 החליט לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה בברך.
דרוקר החל את קריירת האימון שלו בשנת כעוזר מאמן של אריק שיבק במכבי עירוני רעננה.
בעונת התמנה דרוקר למאמנה הראשי של הקבוצה ונשאר בתפקיד עד עונת .
בעונתו הראשונה בקבוצה העפיל דרוקר לגמר הפלייאוף הישראלי ושם הפסיד למכבי תל אביב 3:1. בקיץ חתם בקבוצת הפועל גליל עליון ואימן אותה במשך עונה אחת.
בשנים - שימש כמאמנה של הפועל ירושלים.
בעונת זכה עם הקבוצה בגביע יול"ב לאחר ניצחון בגמר על ריאל מדריד.
בעונת אימן את קבוצת אוראל גרייט הרוסית.
את עונת החל כמאמנה של קבוצת ריטאס וילנה הליטאית, אך פוטר (כשבמאזנו 13 ניצחונות ו-2 הפסדים) על ידי נשיא המועדון, יונאס וינאוסקאס, שידוע ביחסיו העכורים עם מאמנים.
הסיבה הרשמית לפיטוריו הייתה: "אי שיתוף שחקני בית".
בשנים - שימש כמאמנה של אוסטנדה הבלגית.
בשנתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות ובשנתו השנייה בגביע.
בקיץ 2008 חתם דרוקר בפורטיטודו בולוניה האיטלקית ל-3 שנים, אך חוזהו הופר תוך זמן קצר.
המאמן החליט לתבוע את המועדון וחזר לאוסטנדה שהזעיקה אותו כשהיא ממוקמת במקום האחרון בטבלה.
מנובמבר 2008 ועד יוני 2010 שימש דרוקר כעוזר מאמן של פיני גרשון בקבוצת מכבי תל אביב.
בשנתו הראשונה בקבוצה כעוזר מאמן זכה באליפות המדינה בכדורסל.
ביוני 2010 שוחרר ממכבי בעקבות הפסד האליפות להפועל גלבוע גליל.
ב-18 ביוני 2013 חתם דרוקר בקבוצת הפועל גלבוע גליל מליגת העל, אותה אימן במהלך עונת 2013–2014 והוביל למקום ה-8 בליגת העל.
ב-17 ביוני 2014 חתם דרוקר בקבוצת מכבי ראשון לציון מליגת העל.
ב-26 בינואר 2016 מונה למאמן נבחרת בולגריה, אך חודש לאחר מכן ויתר על המשרה לטענתו מסיבות אישיות.
ב-14 באפריל 2016 פוטר דרוקר ממכבי ראשון לציון.
ב-12 ביולי 2017 מונה למאמן קבוצת אקדמיק סופיה הבולגרית
ב-18 בנובמבר 2017, מונה למאמן הפועל אילת באותו זמן היה המאמן השני של האילתים שגם שיחק בעבר בקבוצה ועזב את אקדמיק סופיה.
ביוני 2019 חתם לשתי עונות כמאמן הפועל חולון ב-5 בדצמבר פוטר מתפקידו.
ביוני 2020 חתם לשנתיים כמאמן בני הרצליה, בסיום עונת 2020/21 עזב את הרצליה לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-11. ומונה למאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים
ביוני 2022 מונה למאמן הפועל חיפה מליגת העל, באפריל 2023 פוטר לאחר 14 הפסדים רצופים כאשר הקבוצה במקום ה-11.
בעונת 2024/25 מונה בחזרה להיות מאמנה של מכבי ראשון לציון בליגה הלאומית, ב-8 בדצמבר 2025 פוטר דרוקר ממכבי ראשון לציון.
שרון הוא אחיו של העיתונאי רביב דרוקר.
אב לבן ובת מנישואיו הראשונים להדס דרוקר (במקור זוסמן), ובן מהיוצרת הדוקומנטרית ציפי קרליק.
מאמן העונה בליגת העל בכדורסל ב-2000.
זכייה בגביע יול"ב עם הפועל ירושלים ב-2004.
זכייה ביורוקאפ צ'לנג' עם אורל גרייט ב-2005/2006.
זכייה באליפות בלגיה עם אוסטנד ב-2007.
זכייה בגביע בלגיה עם אוסטנד ב-2008.
אליפות המדינה בכדורסל עם מכבי תל אביב כעוזר מאמן ב-2009.
שרון גל (נולד ב-13 באוגוסט 1974) הוא עיתונאי, איש טלוויזיה ורדיו ישראלי.
כיהן כחצי שנה כחבר הכנסת העשרים מטעם סיעת ישראל ביתנו.
מגיש את תוכנית 7 שרון גל בi24NEWS ושדרן בתחנת הרדיו גלי ישראל.
נולד בשם שרון אלגאוי בטירת כרמל לג'וסלין ולעמוס.
שירותו בצה"ל כלל שירות קרבי בחטיבת גולני ושירות בגלי צה"ל.
גל עבד ברדיו חיפה, ברדיו קול הים האדום ובתפקיד כתב העיתון "הארץ" בצפון.
בתחילת המאה ה-21, כאשר הקימו את "חדשות 10" בערוץ 10, היה גל לכתב הרשת בחיפה, לאחר מכן שימש כתב לענייני משטרה.
יצר את הסרט התיעודי "רק תאיר יודעת" על רצח תאיר ראדה, ששודר בערוץ 10 בשנת 2008. ביים כתבות עבור התוכנית "שישי" בערוץ 10.
ממרץ 2009 ועד מאי 2013, הגיש את תוכנית הכלכלה הלילית בערוץ 10 "לילה כלכלי".
בתוכניתו היה מעורב בבחירת התכנים וביצירתם.
נמנה עם אנשי התקשורת המעטים שמתחו ביקורת על האופי של המחאה החברתית בשנת 2011, ובמיוחד על אחת ממנהיגותיה, דפני ליף.
באוקטובר 2010 שודרה בערוץ 10 סדרה תיעודית בת ארבעה פרקים בהנחייתו, "המדריך למיליון הראשון".
במרץ 2014 החל להגיש תוכנית כלכלה יומית ברדיו תל אביב.
בנוסף, ביוני אותה השנה, החל להגיש באותה התחנה תוכנית אקטואליה בשעות הבוקר בשם "שרון גל בבוקר".
באוקטובר 2014 החל להגיש תוכנית אקטואליה יומית בערוץ 20, "בשבע".
התוכנית של גל בערוץ 20 נקראה "כלכלי בלילה", ועלתה ב-22 באוקטובר 2015. החל מספטמבר 2016 עבר להגיש את תוכנית האקטואליה היומית "לפני כולם" ששודרה מדי ערב בערוץ 20. בנובמבר 2016 הפסיק במפתיע להגיש את התוכנית.
ביולי 2017 התחיל להגיש את תוכנית האקטואליה המרכזית של רדיו דרום ורדיו גלי ישראל, בכל בוקר (א'–ה') משעה שמונה עד עשר.
בשנת 2019 עזב בפתאומיות את ערוץ 20. בתוכנית "המתחזים" נחשף כי באותה תקופה נפל קורבן לתרגיל הונאה מצד אישה שהכיר.
במרץ 2019 החל להגיש לצד רני רהב את תוכנית האירוח "שרון ורני בע"מ", בימי שישי ברשת 13. בספטמבר 2019 ירדה התכנית מהאוויר לאחר עונה אחת בלבד.
באפריל 2020 החל להגיש את התכנית "חמש עם שרון גל" בערוץ 13.
בפברואר 2023 הודיע כי החליט לעזוב את ערוץ 13 ולעבור לעכשיו 14, שם הגיש את המהדורה המרכזית לצד מגי טביבי.
במרץ 2024 הודיע שיחזור לרשת 13 אך בעקבות איומי ערוץ 14 על הפרת חוזה נשאר בערוץ וקיבל רצועת שידור משלו בשבע.
בינואר 2025, עבר לערוץ i24NEWS ובו מגיש רצועה יומית קבועה - "שבע עם שרון גל" המשודרת בכל ראשון עד חמישי בשעה 7 בערב.
בינואר 2014 הודיע על כניסתו לתחום הנדל"ן והקים את חברת "שרון גל יזמות".
הפרויקט הראשון עליו הכריז, בשיתוף עם חברת "דוידסון" היה התמודדות במכרז על הקמת שני מגדלים ברחוב קראוזה בחולון במסגרת קבוצת רכישה.
במרץ 2014 זכה גל במכרז והחל למכור דירות.
בבחירות לכנסת ה-20 נבחר גל לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו.
ביומו הראשון בתפקיד הגיש את הצעת החוק "עונש מוות למחבלים", אך הצעת החוק לא אושרה (6 בעד, 94 נגד).
ב-2 בספטמבר 2015, כחצי שנה לאחר כניסתו לתפקיד, הגיש את התפטרותו מהכנסת.
לאחר ההתפטרות חזר גל לערוץ 20 ולהגיש תוכנית הכלכלה היומית.
בהמשך הסביר שעזב עקב הרגשה של בזבוז זמן וחוסר יכולת להשפיע מתוך האופוזיציה.
ב-14 בפברואר 2017 נכנס לבית "האח הגדול" בערוץ 2 ששודר בקשת, כאחד מהדיירים החדשים בסבב השני וסיים את התוכנית במקום הרביעי.
בתקופה זאת היה גל שקוע בסכסוך משפטי עקב דרישת חוב, והנושה אף הגיש בקשה לעקל את שכר השתתפותו של גל בתוכנית לבית המשפט.
גל היה לחבר הכנסת השלישי שמשתתף בתוכנית מציאות לאחר כהונתו, אחרי פנינה רוזנבלום וענבל גבריאלי.
באוקטובר 2019 קיבל את "פרס השדר המצטיין" של אגודת העיתונאים תל אביב על שידוריו בתחנות הרדיו גלי ישראל ורדיו דרום.
גל התחתן בעבר שלוש פעמים, מתוכן פעמיים לאותה אישה.
הוא אב לבן ובת מנישואיו הקודמים.
במאי 2022 התחתן בפעם הרביעית, עם הדוגמנית דניאל ארמה.
ביולי 2021 נולדה לזוג בת ובמרץ 2025 נולד לזוג בן.
למשך שלוש שנים חבש כיפה וקיים מצוות.
בשנת 2012 חדל מאורח החיים הדתי, אך לדבריו נשאר מאמין ומסורתי.
הוא סיפר בראיון הכניסה ל"האח הגדול" כי הוא ובנו אינם שומרים שבת, ואילו בתו כן שומרת.
ביולי 2017, שוב חזר בתשובה והתקרב לרב יגאל כהן מבני ברק.
באוקטובר 2018 שוב הוריד את הכיפה, אך לדבריו נשאר מסורתי.
שרון זליקובסקי (נולדה ב-23 בנובמבר 1970) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית, יוצרת ומבצעת מוזיקה, מאמנת להתפתחות אישית ומעבירה הרצאות וסדנאות בנושא.
זליקובסקי נולדה באילת לאביגדור, פרופסור לרפואת כלי דם, ולנילי, אחות בבית חולים.
בילדותה עברה להתגורר ברמת השרון שם גדלה.
בילדותה רקדה בלהקת התנועתרון, ובשירותה הצבאי הייתה מדריכת חי"ר.
בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי (1996), וסדנת "משחק מול מצלמה" של רות דייכס (1996).
בוגרת לימודי אימון בבית הספר להקשבה וטרנספורמציה "Emotion" של נטלי בן דוד (2012).
זליקובסקי התפרסמה לראשונה ב-1998 בסדרה "טירונות" בבימויו של אורי ברבש, שם כיכבה לצדו של אקי אבני.
היא הופיעה בתפקידים ראשיים בסדרות הטלוויזיה: "טיפול נמרץ" (2002), "כתב פלילי" (2005),
כמו כן הינחתה זליקובסקי את תוכניות הטלוויזיה "ספורטיוי" בערוץ 2, את התוכנית "הכל כתוב" לצידו של הגרפולוג אילון בן יוסף בערוץ 2, את התוכנית "זמן מיסטיקה" (2011-3) בערוץ 10 ואת התוכנית "חכמים בלילה" בערוץ 20 (ערוץ מורשת).
שיחקה במספר הצגות תיאטרון, בהן "חברות הכי טובות" ו"ליזיסטרטה" בתיאטרון הקאמרי, "הם יגיעו מחר" ב"תיאטרון הקיבוץ", "שבועת האדרה" בתיאטרון לילדים ונוער של אורנה פורת, "כובע מלא גשם" בתיאטרון הספרייה,"מטודלה" תיאטרון הסימטה ועוד.
זליקובסקי הופיעה בפרסומות רבות ואף קריינה מספר לא מבוטל של פרסומות.
בנוסף לתפקידיה על הבמה היא שידרה בגלי צה"ל את התוכנית "לא רוצים לישון בשמירה" לצידו של יניב מורוזובסקי ברדיו מהות החיים את התוכניות "השראה.עכשיו" ו"למצוא את היש" לצידו של יחזקאל משה.
ברדיו קול רמה"ש (103.6fm) היא משדרת זו השנה התשיעית את התכנית "קפה עם שרון" בה היא מארחת מרואיינים מעוררי השראה.
במקביל לקריירת המשחק, שרון עוסקת בהוראת דרמה, ומלמדת במשך שנים תיאטרון בבתי ספר.
בין השנים 2010-2016 עבדה כיועצת תקשורת בתחום הבריאות ובדוברות.
בעשור האחרון שרון מתמקדת באימון אישי להתפתחות והעצמה ומעבירה הרצאות וסדנאות בנושא.
בשנת 2017 הוציאה את האלבום "הקול שלי", בו חידשה בין השאר את "מגדל הפזמון" של לאונרד כהן.
שרון, היא אם לבת ומתגוררת ברמת השרון, מאמנת לשינוי דפוסי חשיבה בשיטת סאטיה ומייסדת את "plan Be" שיטה ללימוד כישורי חיים דרך תיאטרון.
"יקר לך"- הפקה עצמאית למגזר החרדי בתפקיד שרונה (אנטיגוניסט) 2025
"להפוך את העולם" בבימוי אורי רביד ויניב טל בתפקיד גרטל (2021)
הנה אנחנו סרט בבימוי ניר ברגמן בתפקיד שרונה (2020)
"ג'וני ואבירי הגליל" (2015) - סדרת טלוויזיה.
"שנת אפס" (2004) - סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף פיצ'חדזה.
"הבולשת חוקרת" (2000) - מותחן בבימויו של מרק רוזנבאום.
"טירונות" (1998) - סדרת טלוויזיה בבימויו של אורי ברבש.
"תמונות יפואיות" (1996) - סדרת טלוויזיה.
שרון הכהן-בר (נולדה ב-16 באוקטובר 1964 בקריית טבעון) היא שחקנית ישראלית.
נולדה בשם שרון הכהן בקריית טבעון, שם גדלה.
אמה ויולה, מורה למוזיקה, הייתה הצעירה מבין ארבע בנותיה של תלמה ילין.
למדה משחק ודרמה בבית הספר של ניסן נתיב.
כמו כן הכהן-בר היא בוגרת סמינר הקיבוצים במסלול הוראה בתיאטרון ובימוי תיאטרון לתואר B.E.D.
החל משנת 2002 הכהן-בר היא כותבת ומורה לתיאטרון בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים.
בשנת 1985, בזמן לימודיה בסטודיו למשחק ניסן נתיב, לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "כפפות", אך הפקת הסרט התעכבה כשנה, עקב קשיים בגיוס התקציב הדרוש, לאחר שצילומי הסרט החלו ונפסקו.
בינתיים, ביולי 1985, נבחרה לשחק את דמותה של "דודה לולה", קרובת משפחתו של אלכס מהקומדיה הרומנטית "אלכס חולה אהבה".
צילומי הסרט נערכו במהלך אוגוסט-ספטמבר 1985, הוא יצא לאקרנים ביולי 1986 וזכה להצלחה מסחרית.
הסרט "כפפות " יצא לבסוף לאקרנים בספטמבר 1986 אך קיבל ביקורות שליליות, כשל בקופות וירד מהאקרנים לאחר שבועיים בלבד.
בשנת 1987 שיחקה בתיאטרון באר שבע במחזה תזמורת על תנאי, המבוסס על האוטוביוגרפיה של פניה פנלון.
בשנת 1988 שיחקה בסרט האקשן האמריקאי, שצולם בישראל, "נשר הברזל 2" בתפקיד טייסת קרב סובייטית, תחת שם במה בינלאומי שקיבלה (שרון ברנדון).
בשנת 1989 שיחקה בסרט "שדות ירוקים" בבימויו של יצחק צפל ישורון, בפרק השני של סדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" לצד ששון גבאי.
והשתתפה בסרט "אש צולבת" בבימויו של גדעון גנני (המבוסס על סיפור הוצאתה להורג של חיה זיידנברג) לצד דן תורג'מן, אריה אליאס ומכרם ח'ורי.
בשנת 1990 השתתפה בסרט "שורו" לצד משה איבגי וקרן מור באותה שנה גם שיחקה, בתפקיד עיתונאית אמריקאית שהגיעה לדווח מישראל, בסרט "דרכון", שצולם במשותף על ידי אולפני הקולנוע של ברית המועצות, ישראל, צרפת ואוסטריה.
בשנת 1991 שיחקה במחזה "הבשורה על פי קריסטין" מאת אסטבן גוטפריד, ובמחזה "סוף עונת החלומות" שעלהתיאטרון בית ליסין.
בנוסף שיחקה בשני סרטי סטודנטים קצרים של בוגרי בית הספר לאמנות קמרה אובסקורה "תצעקי בשקט" של שירה ריכטר ו"למראית עין" של איתן בן־נון, ובסרט האמריקאי "cover up".
בשנת 1995 השתתפה בפרק בודד (חלום ליל קיץ) של הסדרה "עניין של זמן", ובסרט "זכרון דברים" של עמוס גיתאי לצד אסי דיין.
ב-2002 השתתפה בתפקיד ראשי בטלנובלה המצליחה "לחיי האהבה" לצד יהודה לוי, גיל פרנק, סופי צדקה ונתן רביץ.
ב-2003 שיחקה בתפקיד אורח בדרמה היומית אהבה מעבר לפינה.
ב-2006 השתתפה בסדרה "אגדת דשא" לצד סמי הורי, גלית גיאת ואורי גבריאל.
ב-2007 שוב שיתפה פעולה עם אסי דיין בסרט חופשת קיץ בבימויו של דוד וולך, שיחקה בפרק בסדרה "האי" בתור מישהי שליבי ואנה עובדות עליה ושיחקה בסרט "ג'וליה מיה" לצדו של דורי בן זאב.
ב-2014 שיחקה כתפקיד אורח בסדרה "עממיות", בתור פסיכולוגית.
ב-2019 השתתפה בסרטים "בשורות טובות" ו"היום שאחרי לכתי".
נשואה למנהל הצוללת הצהובה בירושלים, אצ'ה בר ואמא של ניצן בר ותומר בר.
שרון הולצמן (נולד ב-16 באפריל 1969) הוא זמר-יוצר ישראלי, מפיק מוזיקלי ומנחה סדנאות כתיבה והלחנה, חבר בלהקת אבטיפוס, שפיתח קריירת עצמאית לאחר התפרקותה וחזר לשתף עימה פעולה לאחר חזרתה לפעילות.
עם סיום שירותו הצבאי, הצטרף הולצמן ב־1990 ללהקת "אבטיפוס" כבסיסט.
במקביל, למד קולנוע במגמת הקולנוע ב"קמרה אובסקורה – בית הספר לאמנות".
ב-1994 הלחין מספר שירים עבור אלבום הבכורה של איגי וקסמן, אדום.
בין השירים שהלחין, " אדום", "אין לי מה לומר לך", "מאוד פרוע", "תפצע כשתרוץ אלי שוב", "פרופוליס" ו"עליה קבוצתית למזבח".
ב-1995 פרסמה "אבטיפוס" אלבום ראשון, "מה החזאי מבין", שזכה להצלחה גדולה ומכר מעל ל-40 אלף עותקים.
באלבום כתב והלחין הולצמן את השיר " בוקר טוב עולם", וכן את השירים "אשה אשה" ו"קצב הזמן", שאותם גם שר.
הולצמן גם ביים את הקליפ לשיר "בוקר טוב עולם".
במקביל, סיים את לימודי הקולנוע שלו כשסרטו הקצר "המנהל" זיכה אותו בפרס הבמאי המצטיין של "קמרה אובסקורה – בית הספר לאמנות" לשנת 1995.
ב-1997 יצא לאור אלבומה השני של אבטיפוס, "איך עושים מים".
לאלבום זה כתב והלחין הולצמן מספר שירים ובהם "אוקייאנוס", "לא היית שם בשבילי", "ציפור" ו"כמה אני אוהב", שבהם גם היה הסולן.
הוא גם ביים את הקליפ לשיר "ציפור".
לאחר פירוק הלהקה, המשיך הולצמן בשיתוף פעולה עם איגי וקסמן, כשהלחין את רוב שירי אלבומה לא מחכה יותר לדוור.
בין השירים שהלחין לאלבום: בדרך למילווקי, שיר הנגב, לעצום עיניים, תיפצע כשתרוץ אלי שוב, קח את מה שיש בי ועוד.
בדצמבר 2001 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, פתח את ליבך, שאת רובו כתב והלחין..
הולצמן ביים שני קליפים מתוך האלבום, קליפ לשיר הנושא של האלבום פתח את ליבך ואת הקליפ לשיר "מחר יקרה לי משהו טוב" מתוך האלבום.
ב-2004 הוציא הולצמן את אלבום הסולו השני שלו סיכוי קלוש בהפקה עצמית..
באלבום זה כתב והלחין הולצמן את כל השירים ועיבד אותם לבדו.
מאלבום זה הצליחו השירים סיכוי קלוש ו מה שאני רוצה שזכה להכרה רחבה יותר ב-2007 כשנבחר להיות שיר הנושא של הסדרה מסודרים.
הולצמן ביים שני קליפים לשירים מתוך האלבום – את הקליפ לשיר לא לבד ואת הקליפ לשיר מה שאני רוצה.
האלבום זכה להצלחה וקיבל ביקורות חיוביות.
לאלבומה של איגי וקסמן מסתובבים שיצא ב-2006 הלחין הולצמן את השיר תמיד אוהב, תמיד נפגע.
ב-2008 הוציא הולצמן אלבום שלישי, זהב בהפקתו של העיתונאי והמוזיקאי ארי קטורזה.
האלבום שסימן שיא יצירתי בקריירה של הולצמן זכה לשבחי הביקורות וזכה בתארים כגון "אלבום הרוק של שנת 2008" ו"אלבום שהוא אבן יסוד ברוק הישראלי", אבל למרות הביקורות האוהדות לא זכה להצלחה מסחרית.
הולצמן ביים שני קליפים לשירים מתוך האלבום: מחכה לאיש שלי ושבעה ימים.
ביוני 2010 יצא אלבומו הרביעי, בוער, בהפקתם המוזיקלית של גיא מנטש ויהל דורון שהתפרסמו מאוחר יותר כגיא ויהל מהתוכנית The Voice ישראל.
לצד שירים מקוריים שנכתבו עבור האלבום, כלל האלבום גם גרסאות כיסוי של הולצמן עם זמרים אחרים לשירים קודמים שלו.
בין הזמרים שהתארחו באלבום היו ג'קו אייזנברג, ששר עם הולצמן את בוקר טוב עולם, חמי רודנר, שהשתתף בדואט סיכוי קלוש, ירמי קפלן, ששר עם הולצמן את השירים "יש מקום" ו מה שאני רוצה, אבי בללי ששר עם הולצמן את השיר אשה אשה ורונית שחר, ששרה איתו את השיר ציפור.
ב-2012 נבחר שירו היום אתה יוצא מזה לשמש כשיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה היומית "סטופ כדור הארץ" בערוץ הוט 3.
ב-2013 יצא אלבום האוסף שלו שרון הולצמן – המיטב שזכה להצלחה.
ב-2014 הוציא את השירים "רוח חדשה" ומלאכים נופלים.
שהוא שיר מחווה למוזיקאי גבריאל בלחסן.
ב-2018 החל להנחות סדנאות ומפגשי כתיבה והלחנה שבהם הוא מדריך ומלווה יוצרים ויוצרות בתהליך כתיבה והלחנה ייחודי שמאפשר להם לפגוש את עצמם כיוצרים ולהוציא מעצמם את המיטב.
סדנאות הכתיבה וההלחנה של שרון הולצמן מפורסמות מפה לאוזן והסדנה נחשבת לאחת הטובות בתחום.
בינואר 2020, ולאחר נתק ארוך שנים, חזר לשתף פעולה עם להקת אבטיפוס.
ב-2020 יצאו השירים למקום שאליו אני הולך, מחדש ונקי, "כמו לדפוק על השער הלא נכון", שווה להילחם על זה (דואט עם הזמרת מיה יוהנה), השקרים רבים ואיפה שתהיי, סינגלים מתוך אלבומו החמישי – "מחדש ונקי", שיצא לאור בספטמבר 2020.
באוגוסט 2022 יצא לאור האלבום ערק לימונים, פרויקט משותף של שרון הולצמן ואריאל אביזוב - ערק לימונים, בהפצה של חברת נענע דיסק.
בנובמבר 2022 החל הולצמן להוציא לאור סינגלים חדשים מתוך אלבום סולו חדש בהפקתו המוזיקלית של ליעד ברוידא.
השירים שיצאו: ימים ברקיע, שיר אהבה, מחוץ לעיר, תהיי האויב שלי, דעות קדומות וגרסת כיסוי לשיר זן נדיר.
האלבום המלא – רוקנרולר – יצא במאי 2023 בהפצה של חברת נענע דיסק וזכה לביקורות טובות.
ביולי 2024 החל לערוך ולהגיש ב"קול רמת השרון" תוכנית שבועית בשם "ד"ר ניינטיז" שעה של שירים ישראליים ולועזיים משנות ה-90. התוכנית משודרת בימי חמישי ב-20:00.
באוגוסט 2025 יצא אלבום הופעה חיה שהוקלט במועדון הקמלוט בשנת 2005. האלבום שרון הולצמן בהופעה בקמלוט 2005 הוא קפסולת זמן שתופסת רגע מעבר בחייו של המוזיקאי שרון הולצמן.
לצד שירים מכל התקופות יש באלבום קאבר לשיר של אלביס קוסטלו - לא רוצה לבוא לשינקין - I dont want to go to chelsea.
האלבום מתקבל בצורה חיובית והוא אלבום הסולו השמיני של שרון הולצמן.
ב-2007 במסגרת יחסי הציבור לאלבום זהב הציף הולצמן את אתר האינטרנט שלו בדף המעוצב בסגנון ידיעה חדשותית מאתר ynet ובה הכריז על מותו ממנת יתר.
ב-2015 עוכב על ידי רשות ניירות ערך, בחשד כי העלה אתר הנחזה לאתר "גלובס" ובו העלה כתבה חיובית על חברת גבעות עולם ולאחר מכן פרסם הפניה לכתבה בפורומים שונים במטרה לשכנע משקיעים להשקיע במניות החברה .
מה החזאי מבין – להקת אבטיפוס – 1995
איך עושים מים – להקת אבטיפוס – 1997
לא מחכה יותר לדוור – איגי וקסמן – 1997
ערק לימונים (עם אריאל אביזוב) – 2023
שרון בר-זיו (נולד ב-2 באפריל 1966) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה.
שרון בר-זיו נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים.
אביו משה בר-זיו, עבד כמנהל סניף בנק ואמו אביבה בר-זיו, היא מורה לאמנות וציירת.
הוא הבכור במשפחה ולו שתי אחיות.
למד בתיכון קלעי, ולאחר מכן התגייס לנח"ל ושירת כחובש קרבי.
בוגר החוג לחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2007 השתתף בקורס כתיבה ועריכת תסריט Script Factory של ה-BBC.
בר-זיו נשוי לאמנית מרב דני והם הורים לילדה.
במהלך שירותו הצבאי שיחק בסרטו של רנן שור "בלוז לחופש הגדול", בתפקיד מרכזי.
עם תום השירות הצבאי למד משחק בסטודיו של ניסן נתיב, ואף כתב והופיע במופע סטנד-אפ אישי.
ב-1994 קיבל תפקיד ראשי במחזהו של וודי אלן "הקוסם מברוקלין" בתיאטרון הבימה, הצגה שזכתה להצלחה רבה.
בר-זיו גילם את דמותו של הקוסם מברוקלין, בתפקיד אמו שיחקה ליה קניג ובתפקיד אביו שיחק מוסקו אלקלעי.
בנוסף, שיחק במחזותיו של יוסף אל-דרור "המובן מאליו" ו"לופ".
ב-1998 שיחק בתפקיד מרכזי בהצגה "השחקן" בתיאטרון הקאמרי, מאת ובבימויו של הלל מיטלפונקט, המגולל את קורותיה של להקת שחקנים נודדת בפולין.
במהלך שנות התשעים שיחק בסדרות הטלוויזיה "עניין של זמן", "שתוק שואו", "הכל נשבר במשפחה" והופיע בפרסומות שונות.
במקביל כתב תסריטים לתוכניות "פלטפוס", "שמש" ועוד.
החל משנת 2000 עבד במשך כעשר שנים כקופירייטר ומנהל קריאטיב בתחום הפרסום.
תחילה עבד בשוק הפרטי עם משרד הפרסום אריאלי, צרפתי שטרנשוס וכן עם למל כהן.
לאחר מכן התמחה בפרסום ציבורי בלשכת הפרסום הממשלתית בה עבד עבור משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, משרד התמ"ת, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועוד.
בין היתר עבד על קמפיינים למאבק באיידס, יצר את "מדליק מי שמקליק", הפורטל הממשלתי "gov.il" ואחרים.
סרטו העלילתי הראשון באורך מלא הוא "חדר 514" (2011).
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2012 (ACID), זכה בציון לשבח על הבימוי בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, פרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל גרנדה שבספרד ופרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים על שם טרקובסקי ברוסיה.
הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי העולם ונמכר להפצה על ידי חברת ההפצה הצרפתית "סופי דולאק".
חברת ההפצה האמריקאית "Film Movement" רכשה את הסרט להפצה בארצות הברית וקנדה.
בפסטיבל חיפה 2016 זכה התסריט שלו "ואהבת לרעך" בפרס הראשון (מענק פיתוח מקרן הקולנוע הישראלי) בתחרות הפיצ'ינג הבינלאומית 'הסיפור שלנו'.
ב-2018 כתב וביים את "בוקר טוב ילד" בהפקת מארק רוזנבאום (טרנספקס).
הסרט הוקרן בפסטיבל חיפה 2018 והופץ בבתי הקולנוע בישראל ב-2019. בסרט משחק בר-זיו בתפקיד הראשי יחד עם השחקנית קרן מור.
צילם זיו ברקוביץ' וערכה אווה קפלון.
תוכנית/סדרה ערוץ במאי שנים שמש ערוץ 2, ערוץ הילדים, בריזה יואב צפיר, רובי דואניאס, עופר ויצמן, שירלי שטרן 1998 פלטפוס הטלוויזיה החינוכית בר-זיו הוא יוצר השם "פלטפוס" מופיע וכותב מערכונים לחברי הצוות אמצע שנות התשעים
סרט במאי תפקיד שנהבוקר טוב ילדשרון בר זיודויד2018 חדר 514 שרון בר-זיו אדם באוטובוס 2012 רק שתדעי לך (27 דקות) מולי לנדסמן שפילמן בתפקיד ראשי 1995 בשכנות טובה (44 דקות) צביקה זלינגר בתפקיד ראשי 1991 בלוז לחופש הגדול רנן שור קובי 1987
שרון דנון (נולדה ב-22 בספטמבר 1979) היא שחקנית, במאית ותסריטאית ישראלית.
שרון דנון נולדה וגדלה בראשון לציון, מכיתה ז' עד שהתגייסה לצבא הייתה בחוג לתיאטרון של נועם בן אז"ר.
בצה"ל שירתה בתיאטרון חיל האוויר, במסגרתו שיחקה את אבישג בהצגה "החקירה", שאילן חצור עיבד וביים.
בזמן הצבא השתתפה בסדנת משחק של רחל שור.
ההצגה הראשונה בה שיחקה בתיאטרון הרפרטוארי הייתה "פרויקט מקבת'" במסגרת התיאטרון הקאמרי.
דנון בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב (2003-2000), בין חבריה לכיתה היו לוסי דובינצ'יק, רועי אסף, אודי רוטשילד וליאת אזר.
במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל.
הצגת הסיום שלה בסטודיו הייתה "מחזמר", פרי עטם של משה נאור ומעיין בלום, בבימויו של נאור, שהמשיכה ורצה אחר-כך בצוותא.
בתום לימודיה שיחקה בהצגה "מיתוס", במסגרת אנסמבל עיתים של רנה ירושלמי, וטסה עם ההצגה לפסטיבלים שונים ברחבי תבל.
בהמשך גם למדה במגמת קולנוע בבית הספר לאומנויות "מנשר לאמנות" ולמדה צילום ב"צילום בעם", בית ספר לצילום.
בשנים 2004–2012 שיחקה שרון דנון בתיאטרון אורנה פורת בתפקיד הראשי של עדי, בהצגה "העדי של עדי".
היא שיחקה במדיטק בתפקיד הראשי של חנה'לה בהצגה "קרישנדו ואני" על פי ספרה של דבורה עומר.
היא גם קריינה את הספר בסדרת ספרי שמע שניתן להוריד בתשלום מרשת האינטרנט ובנוסף לכך קריינה את הספרים "בקבוק הבושם של אמא" מאת יונה טפר, "קירות שלא רואים" מאת עפרה גלברט-אבני ו"אילן והדבר שנעלם" מאת מירה סביר.
ב-2005 שיחקה בהצגה "הדוכסית של אמלפי" מאת ג'ון ובסטר, בבימויו של גדי רול, בתיאטרון חיפה.
היא גילמה את דמותה של קריולה, אשת סודה והמלווה של הדוכסית של אמלפי (רותי גולדברג-רוזן).
בהצגה שיחקו גם יוסף אבו ורדה, ג'וליאנו מר ודורון תבורי.
בין השנים 2006 ל-2013 הייתה דנון שחקנית התיאטרון הקאמרי.
בשנים 2010–2012 שיחקה בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי" של ברכט בבימויו של אודי בן-משה.
ב-2004 הייתה לה תוכנית קיץ יומית "סברס" בטלוויזיה החינוכית, ששודרה בחופש הגדול.
בשנים 2005–2006 דנון הנחתה ושיחקה ב"שוונג", תוכנית נוער של מערכונים וראיונות בטלוויזיה החינוכית.
דנון שיחקה במיני-סדרה "חברות הכי טובות" ב-HOT, בתפקיד סופי.
הסדרה מספרת על שלוש נשים בצעירותן ובבגרותן.
ענת וקסמן שיחקה את סופי בבגרותה.
היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אדומות", "שירות חדרים", "פרשת השבוע" ו"הבורר".
ב-2013 דנון כתבה וביימה את הסרט הקצר "עקומה מעל גיל שלושים", שהוצג בסינמטק חיפה, במסגרת פסטיבל סרטים קצרים.
בסרט היא מביאה את נקודת המבט הצינית שלה על המושג רומנטיקה.
שנה סרט תפקיד במאי פרסים ופסטיבלים 2011 חסימות (22 דקות, סרט קצר, בי"ס מעלה) קטי גולן רייז השתתף בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב, בפסטיבל הסרטים הקצרים בגליל, זכה פרס בפסטיבל סרטי הסטודנטים הבינלאומי שנערך במינכן, גרמניה.
2013 על חבל דק (סרט קצר) טלי עקומה מעל גיל שלושים שירי שרון דנון השתתף בפסטיבל חיפה קצר ומצחיק וזכה במקום שני בפרס חביב הקהל של אתר ynet, היה לסרט הנצפה ביותר בסינמטקים לשנת 2014 (במסגרת פרויקט מנה ראשונה של גרין פרודקשנס.)
שרון לין ויצ'מן-ג'ונס היא שחיינית עבר אמריקאית.
אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) במשחה ל-200 מטר חזה.
הייתה לשחיינית האמריקאית הראשונה שזכתה במשחה זה, במשחקים האולימפיים והיחידה עד לזכייתה של אמנדה בירד באולימפיאדת אתונה 2004.
היא החלה להתאמן בגיל 11 במועדון השחייה אולימפיה שבפורט וויין, אינדיאנה.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה ויצ'מן בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:44.4 דקות, לפני ג'ורג'יצה ביידוב מיוגוסלביה (2:46.4 דקות) וגלינה פרוזומנשיקובה מברית המועצות (2:47.0 דקות) ובכך הייתה לשחיינית האמריקאית הראשונה שזכתה במשחה זה, במשחקים האולימפיים.
מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:16.1 דקות, אחרי ג'ורג'יצה ביידוב שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:15.8 דקות, וגלינה פרוזומנשחיקובה (1:15.9 דקות).
בשנת 1973 נישאה ויצ'מן לדייוויד ג'ונס ונולדו להם שני בנים.
בשנת 1991 זכתה ויצ'מן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
שרון רות הֶייז (באנגלית Sharon Ruth Hays; נולדה ב-1956) היא סוציולוגית פמיניסטית אמריקאית.
היא משמשת כפרופסור בחוג לסוציולוגיה ובתוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC) ועוסקת בתחומים של סוציולוגיה תרבותית, סוציולוגיה של אי שוויון, לימודי מגדר ותאוריה סוציאלית.
בעבודותיה היא מרבה לעסוק בתופעות חברתיות, כלכליות ופוליטיות בארצות הברית ובהשלכותיהן על האתגרים הלא מדוברים ולא מטופלים העומדים בפני האימהות האמריקאיות.
שרון רות הייז נולדה ב-1956. אמה, דוריס הייז סודקמפ (2004-1921), גידלה אותה ואת ארבע אחיותיה והתחתנה בשנית עם דונלד סודקמפ (Donald Sudkamp).
ב-1988 נישאה הייז לתומס ג'ורג' אלרס (Ehlers), ונכון לשנת 2014 הם מתגוררים בלוס אנג'לס.
את ספרה השני Flat Broke with Children: Women in Age of Welfare Reform היא הקדישה לבעלה ולזכרה של אמו ג'סיקה מרקס (1930–2000) שגידלה אותו בילדותו יחד עם שלוש אחיותיו כאם חד הורית בקצבת סעד.
הייז סיימה לימודיה לתואר ראשון בסוציולוגיה בשנת 1977 באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
היא סיימה את לימודי המוסמך בסוציולוגיה בשנת 1989 והשלימה תואר דוקטור לסוציולוגיה בשנת 1993; שניהם באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
משנת 1993 ועד שנת 2005 היא חקרה ולימדה באוניברסיטת וירג'יניה ומאז 2005 ועד היום היא פרופסור לסוציולוגיה ולנשים ומגדר באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC).
הייז משמשת כעורכת במספר הוצאות ביניהן ההוצאה לאור של אוניברסיטת אוקספורד (Oxford University Press), ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו (University of Chicago Press) ו-Routledge.
וכן בכתבי עת שונים, ביניהם כתב העת האמריקאי לסוציולוגיה (American Journal of Sociology) ובכתב העת מגדר וחברה (Gender and Society).
בספרה The Cultural Contradiction of Motherhood בחנה הייז את יצירת המודל האמהי בתרבות.
לצורך כך היא סקרה את ההיסטוריה של תאוריות לגידול ילדים וכן רבי מכר של שנות השמונים העוסקים בגידול ילדים.
בנוסף היא ראיינה 38 עם אמהות לילדי בני 2–4 שנים מחתכי אוכלוסייה שונים בסן דייגו, קליפורניה.
ב-1991 היא הציגה את מודל האמהות האינטנסיבית (Intensive mothering).
לטענתה מודל אימהות זה הוא תרבותי וממוגדר ביסודו והוא מעודד אימהות להשקיע את מרב זמנן, מרצן וכספן בגידול הילדים.
אידיאל אמהות זה מבנה סתירה תרבותית בין הספירה הביתית וערכי הנתינה ללא תמורה ובין הספירה הציבורית ועולם העבודה המקדש מימוש עצמי וקפיטליזם.
סתירה תרבותית זו עשויה להיראות כבעיה פרטית אך היא נוגעת לכלל החברה ובפרט לאמהות, כאשר מעל ממחצית האמהות לילדים קטנים עובדות ונמצאות למעשה בין שתי הספירות ומתמודדות עם קונפליקט עבודה-משפחה זה.
מבקרי הספר טענו שהיה צורך לערוך את הבדיקה על מדגם רחב יותר של משפחות בארצות הברית ומחוצה לה כדי להבין את ההשפעה של התרבות והמדיניות הציבורית.
בנוסף ומאחר והספר עוסק במגדור התפקיד ההורי לאימהות חסרה בדיקה גם של צד האבהות ולו כדי להבין יותר טוב את היווצרות אידאולוגיית האימהות האינטנסיבית.
ביקורת נוספת על עבודה זו הייתה שעל אף שהייז היא מהראשונים ששמו דגש ובחנו בצורה שיטתית את האמהות כאידאולוגיה בספרה, הטיעון שלה בנוגע לאמהות אינטנסיבית הוא בעייתי.
היא הציגה את התפישות של אמהות שראיינה אך היא לא חקרה את מעשיהן בפועל כך שיכול להתקיים פער בין מה שהן חושבות ומה שהן עושות.
כמו כן, היא העלתה שאלה מה הביא לאימהות האינטנסיבית ובסופו של דבר הגיעה לסתירה בטענה שגישה זו משרתת את האינטרסים של בעלי הכוח ומאידך משמשת ככלי לניגוח בערכי הקפיטליזם.
בשנת 1996 יצאה לדרכה רפורמת סעד בארצות הברית (PRWORA) שנועדה לעודד אנשים מאוכלוסיות עוני לקחת אחריות אישית על חייהם ולצאת לעבוד בעזרת תוכנית הכשרות ותמריצים.
בספרה Flat Broke with Children: Women in the Age of Welfare Reform הייז בחנה את רפורמה זו ואת תוצאותיה ומצביעה על כך שבשונה מגישות רווחה קודמות שהניחו שהאישה צריכה לגדל את הילדים והגבר הוא המפרנס רפורמה זו מטפלת בשני מישורים שהיא הגדירה כ"תוכנית המשפחה" ו"תוכנית העבודה".
לטענת הייז מערכת העידוד והעונשים של הרפורמה מושתת על הנחה שנשים עניות הזקוקות לסעד הן נשים בעלות מוסר עבודה ירוד שלא לקחו אחריות מספקת על מצבן ועל גידול ילדיהן ומעודדת הבאת ילדים במסגרת משפחה בה יש בעל מפרנס ("תוכנית המשפחה") או לחלופין מעודדת את האם לצאת לעבוד ("תוכנית העבודה").
בפועל, מעל 90% ממקרי הסעד שטיפלה בהן התוכנית היא של אמהות חד הוריות שבסופו של דבר יצאו לעבוד במשכורות רעב אצל מעסיקים שנצלו את תלותן במקום העבודה.
פתרון זה פגע גם באמהות שנמצאו במצב בלתי אפשרי וגם בילדיהן שלא קיבלו טיפול הולם וגם לא הטבה במצבם הכלכלי.
הייז הביאה את הפן האישי של נזקקות הסעד.
היא הציגה נשים שהן בעלות מוסר וערכים נורמטיביים והציפה את ההתמודדויות והשיקולים העומדים בפניהן.
מבקרי הספר טענו כי הייז מניחה שיש תהליכים פוליטיים העומדים מאחורי רפורמה זו.
היא מדברת על סתירה תרבותית בין הרציונל של שוק העבודה וערכי המחויבות והמשפחה אך היא לא העלתה אלטרנטיבות והסברים אפשריים נוספים כפי עשתה בספרה הקודם.
שרון אקסלרוד (נולדה בשנת 1970), היא אלופת ישראל בשחייה בעבר.
אקסלרוד התאמנה בקבוצת הפועל עמק חפר/נתניה בהדרכתו של שמריהו נאבל.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכתה אקסלרוד במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.90 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (1:11.73 דקות) וורד ליברמן ממכבי תל אביב כפר המכביה (1:11.86 דקות)
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה אקסלרוד בשתי מדליות, זהב וכסף.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי.
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 סיימה אקסלרוד פעמיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.88 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:34.18 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:11.27 דקות, לפני דורית משלר (1:12.38 דקות) והדס פדה מהפועל נהריה ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.76 דקות, לפני הדס פדה (2:37.67 דקות) ודורית משלר (2:39.63 דקות).
שרון דוידוביץ' (נולד ב-5 באפריל 1986) הוא שדרן, עיתונאי, במאי טלוויזיה ומגיש ספורט ישראלי.
דוידוביץ' נולד וגדל בשכונת מרמורק ברחובות, ולמד בבית הספר התיכון ע"ש אהרן קציר.
ב-2004 התגייס לצה"ל ואת שירותו עשה בגלי צה"ל, שם שימש כמפיק חדשות, כתב ספורט ומפיק ועורך התוכנית "עושים ספורט".
מיד עם שחרורו, ב-2007, הצטרף לערוצי צ'רלטון, שם שימש בהתחלה כשדרן קווים, מגיש פינות ביורו 2008 ובהמשך שדרן של משחקי כדורגל, כדורסל, טניס וענפי ספורט נוספים המשודרים בערוץ.
בנוסף דוידוביץ' מגיש אולפנים ומביים ומקריין כתבות צבע.
בין 2011 ל-2014 שידר גם בטלוויזיה החינוכית את אליפויות התיכונים בכדורגל, כדורעף, קטרגל וכדוריד.
במקביל לעבודתו בטלוויזיה, בשנים 2010–2017, עבד דוידוביץ' במערכת הספורט של ynet ובידיעות אחרונות.
בשניהם הוא שימש כפובליציסט וכתב, בעיקר בתחום הספורט.
ב-2014 הגיש תוכנית לילית בגלי צה"ל יחד עם הקריין עודד דוידוב.
ביולי 2017 החל להגיש פינת ספורט שבועית בתוכנית "הבוקר עם טל ואביעד" בתחנת "אקו 99 FM".
החל משנת 2022 החל להשתתף בתוכנית גם כמגיש אורח כשאחד מהמגישים העיקריים נעדר.
לאחר ירידתה של התוכנית המשיך להגיש את פינת הספורט גם בתוכנית שהחליפה אותה, "בוקר חדש" עם טל ברמן, אביה פרחי ותם אהרון.
ב-2017 הוציא בצוותא עם אלעד זאבי ספר בשם "נבחרת החלומות", העוסק בליגת ה-NBA ובכדורסל וסוקר את 50 השחקנים הגדולים ביותר בשנים 1992–2017.
ב-2019 הוציא בצוותא עם אסף כהן ספר בשם "אגדות דשא", העוסק בכדורגל עולמי וסוקר את 50 השחקנים הגדולים ביותר בדור האחרון – מאז חקיקתו של חוק בוסמן.
ב-2021 יצא הספר השלישי בסדרת "50 הגדולים", כאשר הוציא יחד עם אלעד זאבי את "סיפור אולימפי", על 50 הרגעים הגדולים בתולדות המשחקים האולימפיים.
ב-2022 הוציא ספר ראשון לבדו, "פלאי מונדיאל" על 50 הרגעים הגדולים בתולדות גביע העולם.
ב-2024 פרסם עם אסף כהן את "אגדות דשא 2.0" עם דירוג 50 הכדורגלנים הגדולים במאה ה-21.
ביוני 2021 נבחר להיות המגיש הראשי של "יורו 2020" ששודר בערוצי ספורט 1 וברשת 13. ביוני 2022 נבחר לצוות השדרים מטעם כאן 11 למשחקי מונדיאל 2022 שנערכו בקטר.
בקיץ 2024 הוא נבחר להגיש את אולפן היורו של ספורט 1.
לדוידוביץ' יש ערוץ פייסבוק בלעדי ששמו "שרון דוידוביץ'/אוי דוידוביץ'", שם הוא נוהג להעלות את כל הכתבות שעורך בנושאים האקטואליים לספורט.
מתחילת עונת 2018/19, החל להקליט פודקאסט אודות הפרמייר ליג, בשם "בשירות הוד מלכותה", בשיתוף עם בן פורגס ואסף כהן.
בתחילת 2020 החל להקליט את הפודקאסט "עושים NBA", בשיתוף עם ערן סורוקה, משה דוידוביץ' ועידן לוצקי.
בתחילת 2023, החל להגיש יחד עם טל ברמן את הפודקאסט "לא כוחות" המדבר על ספורט מזווית אחרת.
ב-2025 חצה דוידוביץ' את גבולות שידורי הספורט והצטרף לתאגיד השידור כאן11, בתור מגיש מהדורת חדשות הלילה במקומו של עקיבא נוביק.
דוידוביץ' נשוי לדנה ואב לשלושה.
נבחרת החלומות: דירוג 50 הכדורסלנים הגדולים ביותר בדור האחרון (2017).
אגדות דשא: 50 הכדורגלנים הגדולים בדור האחרון (2019).
סיפור אולימפי: 50 הרגעים הגדולים בתולדות האולימפיאדה (2021) ביחד עם אלעד זאבי
פלאי מונדיאל: 50 הרגעים הגדולים בתולדות גביע העולם (2023)
אגדות דשא 2.0: 50 הכדורגלנים בדור המילניום (2024) ביחד עם אסף כהן
היא סגנית אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-400 מטר חופשי וזוכת מדליית ארד באליפות העולם (שנגחאי 2011) במשחה ל-200 מטר גב.
נוסך לכך, שותפה לשיא העולם במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) ומחזיקה בו זמנית ב-12 שיאי הולנד (6 בבריכה אולימפית ו-6 בבריכת 25 מטר).
ון רוננדאל נולדה בבארן וגדלה בסוסט.
מאוחר יותר עברה עם משפחתה לצרפת.
בשנת 2009 התאמנה בהדרכתה של יאנט מולדר באיינדהובן ומשנת 2010 התאמנה בהדרכתו של יקו ורהרן.
משנת 2014 היא מתאמנת בהדרכתם של פיליפ לוקאס בנרבון שבצרפת ומרסל ואודה באיינדהובן.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, סרביה בסוף יולי 2008 זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפראג, צ'כיה ביולי 2009 זכתה ב-2 מדליות, זהב וכסף.
מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.59 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא הולנד חדש של 2:07.78 דקות, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית (2:05.10 דקות) ובלינדה הוקינג מאוסטרליה (2:06.06 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.14 דקות.
באולימפיאדת לונדון סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:57.28 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:00.72 דקות, במקום 11 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.50 דקות ובמקום 20 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.61 דקות.
אלופת אירופה וכוכבת שחייה במים פתוחים
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2014 זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף והייתה לשחיינית המציינת של תחרויות השחייה במים פתוחים.
מדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:29.9 דקות, אחרי איזבל הרלה מגרמניה (57:55.7 דקות) ולפני מיריה בלמונטה מספרד (58:41.4 דקות).
מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.76 דקות, אחרי ג'סמין קרלין מבריטניה (4:03.24 דקות) ולפני מיריה בלמונטה (4:04.01 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה, קטר בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אינגה דקר, פמקה המסקרק וראנומי קרומווידג'ויו בשיא עולם חדש של 7:32.85 דקות (הנוכחי, 2016), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:52.73 דקות.
סגנית אלופת עולם במים פתוחים ובבריכה
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:55.5 דקות.
3 ימים לאחר התחרויות במים פתוחים, היא השתתפה בתחרויות השחיה בבריכה וזכתה במדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא הולנד חדש של 4:03.02 דקות, אחרי כוכבת האליפות קייטי לדקי מארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:59.13 דקות ולפני ג'סיקה אשווד מאוסטרליה שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 4:03.34 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:03.74 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-800 מטר בשיא לאומי חדש של 8:24.12 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:56:32.1 שעות, לפני רקלה ברוני מאיטליה (1:56:49.5 שעות) ופוליאנה אוקימוטו מברזיל (1:56:51.4 שעות).
חברתה לאימונים אורלי מולר מצרפת שסיימה שנייה, נפסלה לאחר שדחפה את ברוני לפני הנגיעה בקיר בתום המשחה.
שבוע לפני כן, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.44 דקות.
באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:59:31.7 שעות, אחרי אנה מרסלה קוניה (1:59:30.8 שעות) ולפני קרינה לי מאוסטרליה (1:59:32.5 שעות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד.
נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:08.9 שעות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 57:33.9 דקות, לפני צ'לסי גובקה מאוסטרליה (57:35.0 דקות) ואנה מרסלה קוניה (57:36.8 דקות) ובמשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:26.8 שעות, לפני מריה דה ואלדס מספרד (1:57:26.9 שעות) ואנג'ליקה אנדרה מפורטוגל (1:57:28.2 שעות).
באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:03:34.2 שעות, לפני מואישה ג'ונסון מאוסטרליה (2:03:39.7 שעות) וג'ינברה טדאוצ'י מאיטליה (2:03:42.8 שעות).
3 פעמים (2014, 2016 ו-2018) זכתה ון רוונדאל בתואר שחיינית השנה בעולם בשחייה במים פתוחים.
שרון המיס שיפר היא כימאית ופיזיקאית העובדת כחלק מסגל מעבדת הכימיה באוניברסיטת אלינוי.
מנהלת קבוצת מחקר המתמקדת בפיתוח ויישום של שיטות תאורטיות בהשוואה לתגובות כימיות בממשקים, ומכהנת כעורכת הראשית של האתר Chemical Reviews.
כתבה עד היום יותר מ-200 מאמרים אקדמיים.
שיפר נולדה ב-27 במאי 1966 בניו יורק, ארצות הברית.
היא למדה באוניברסיטת פרינסטון, וסיימה את לימודיה בשנת 1988. בשנת 1993 קיבלה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת סטנפורד.
עם סיום לימודיה פרופ' שיפר מונתה כחברה בסגל אוניברסיטת נוטרדאם, שם פעלה כחוקרת בשנים 1995–2000. בשנת 2000 עברה פרופ' שיפר לאוניברסיטת פנסילבניה, שם עבדה במשך 12 שנים עד לשנת 2012. באוגוסט 2012 פרופ' שיפר הצטרפה למחלקה לכימיה באוניברסיטת אלינוי ושם היא עובדת עד היום (נכון ל-2016).
המחקר שלפרופ' שיפר מתמקד בפיתוח ויישום של שיטות תאורטיות חישוביות לתיאור תגובות כימיות בשלבי ממשקים.
המחקר מתבצע באוניברסיטת אלינוי באורבנה שמפיין במחלקה לכימיה.
הוא מתחלק לשלושה תחומים: תגובות של העברת פרוטונים לאלקטרונים, תהליכים אנזימטיים, ושיטות מבנה אלקטרוניות.
יעדי המחקר נוגעים לקביעת העקרונות הפיזיקליים בתהליכי זירוז העברת המטען.
במהלך עבודתה, פרופ' שיפר תרמה לחברה דרך מספר פרויקטים שיזמה והובילה, כגון אולימפיאדת המדעים באילינוי, מוזיאון המדע של הילדים בארצות הברית, מחנה שנתי לנערות אשר מקדם נערות לחקר מדעי, שיתוף פעולה עם תיכון בארצות הברית על מנת לקדם את הכימיה והפיזיקה בבתי הספר ועוד.
בשנת 2010 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקאית לפיזיקה.
בשנת 2011 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקאית לכימיה.
בשנת 2012 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקנית לאומנויות ומדעים.
בשנת 2013 פרופ' שיפר הייתה חברה באקדמיה הלאומית למדעים ובאגודה האמריקאית לקידום המדע לשנת 2015.
בשנת 2014 פרופ' שיפר נבחרה לחברה לאומית באקדמיה למדעים מולקולריים בארצות הברית.
במהלך חייה זכתה שיפר במספר פרסים חשובים על עבודתה:
1996 – פרס הקרן הלאומית למדע על עבודתה בגילוי התאגדות של אפקטים קוונטים בהדמיה על תגובות מעבר של פרוטונים.
2005 – פרס Iota Sigma Pi Agnes Fay Morgan Research 2005- פרופ' שיפר זכתה במדליית מדע מהאקדמיה הבינלאומית של קוונטים מולקולריים
2008 – פרס האגודה האמריקאית לכימיה מחלקת אקרון
2011 – פרס של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית על שיטה להרחבת המחקר בזמן של 10 שנים בלבד.
שרון חנס (נולד ב-1972) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, וכיהן כדקאן הפקולטה ממרץ 2017 ועד מרץ 2022. תחומי המחקר וההוראה שלו הם ממשל תאגידי, דיני ניירות ערך וניתוח כלכלי של המשפט.
חנס הוא בוגר תואר ראשון במשפטים ובחשבונאות (שניהם בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב (1997).
במסגרת הפקולטה למשפטים, זכה בתקופת לימודיו בפרס הרקטור ונכלל במשך כל אחת משנות לימודיו ברשימת מצטייני הדקאן.
היה חבר מערכת בכתב העת עיוני משפט.
את התואר במשפטים השלים בממוצע המדורג במקום הראשון במחזור שלו, מתוך 416 סטודנטים.
בחוג לחשבונאות נכלל גם כן ברשימת מצטייני הדקאן בכל אחת משנות לימודיו, והשלים את התואר בממוצע המדורג במקום השני במחזור שלו, מתוך 200 סטודנטים.
הוא התמחה אצל השופט אליהו מצא בבית המשפט העליון.
את התואר השני במשפטים עשה באוניברסיטת ניו יורק, שם היה מלגאי של קרן האוזר (1999).
עבודת הגמר שלו עסקה בתחום דיני תאגידים.
קיבל את התואר בציון הממוצע הגבוה במחזור (1999).
את הדוקטורט במשפטים כתב באוניברסיטת הרווארד (2001), בנושא דיני תאגידים ומשפט פיננסי, שם היה מלגאי של קרן בייס.
עם שובו לישראל בשנת 2001, הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
כיהן כמרצה, מרצה בכיר וכפרופסור חבר, וב-2014 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
הוא מלמד קורסים בתחומי המחקר העיקריים שלו, שהם דיני תאגידים ומשפט מסחרי.
הוא שימש כסגן הדקאן (2009–2011), כמנהל מרכז-על צגלה למחקר משפטי בין-תחומי, כעורך הראשי של כתב העת Theoretical Inquiries in Law וכמנהל תוכנית תל אביב-ברקלי.
הוא לימד קורסים כפרופסור אורח בבתי הספר למשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית.
הוא מתגורר בתל אביב עם אשתו, הדר, ושלושת ילדיהם.
הרב שרון בראוס היא מייסדת בית הכנסת "עיקר" בלוס אנג'לס, ומכהנת בו מאז הקמתו בשנת 2004. היא נחשבת בין הרבנים המשפיעים ביותר בארצות הברית.
היא פעילה, דוברת ודורשת בנושאי צדק חברתי, שיתוף פעולה בין מיעוטים, מאבק בגזענות ובאנטישמיות.
בראוס היא בוגרת אוניברסיטת קולומביה: תואר בוגר מ-1995 ותואר מאסטר בזכויות אדם, והוסמכה לרבנות בתנועה הקונסרבטיבית בידי בית המדרש לרבנים באמריקה ב-2001.
עד 2004 כיהנה בקהילת בני ישורון בניו יורק, אז עברה ללוס אנג'לס וייסדה את קהילת "עיקר".
בית הכנסת עיקר נחשב לאחד מ-50 הארגונים היהודיים (ללא מטרות רווח) החדשניים ביותר מדי שנה מאז ייסודו, ונחשב מוקד ליהודים צעירים ובלתי-מזדהים בלוס אנג'לס.
היא מכהנת בפקולטה של מכון הרטמן צפון אמריקה, קרן וקסנר, REBOOT, הסמינר תאולוגי אובורן, המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל ועוד.
ברשימת הרבנים של המגזין The Daily Beast דורגה מקום חמישי ב-2012 ומקום ראשון ב-2013. המגזין Forward דירג אותה בין 50 היהודים האמריקאים המשפיעים ביותר.
מגזין ניוזוויק בחר בה לדמות הדתית המשפיעה ביותר בקהילה היהודית בארצות הברית.
ב-2013 בירכה את הנשיא אובמה וסגן הנשיא ביידן באירוע התפילה הלאומי בעקבות השבעתם לקנדציה השנייה.
ב-2017 נאמה בעצרת של מצעד הנשים בוושינגטון בעקבות השבעתו של דונלד טראמפ לנשיאות, כנגד גזענות ואנטישמיות.
לצדה נאמה הפעילה הפלסטינית-מוסלמית לינדה סרסור, והשתים שיתפו פעולה גם בגיוס כספים לשיקום בתי קברות יהודיים שחוללו.
שרון ואורי (לשעבר שישי בחמש) הוא מגזין אקטואליה שבועי בהנחיית אורי לוי ושרון וכסלר.
התוכנית משודרת מדי יום שבת בשעה 17:00.
התוכנית כוללת מבזקי חדשות, ראיונות וסיכום חדשות השבוע והיום.
התוכנית עלתה לשידור בערוץ הראשון, ושודרה מדי יום שישי ב-17:00 בהגשת אורי לוי וכנרת בראשי.
בעקבות סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי, עברה התוכנית מהערוץ הראשון ל"כאן 11".
התוכנית הראשונה ב"כאן 11" שודרה ב-19 במאי 2017. את כנרת בראשי מחליפה מאז בהגשת התוכנית שרון וכסלר.
בפברואר 2020, עם מעבר שידורי התאגיד לירושלים והשקת האולפן החדש, שונה שם התכנית ל"שרון ואורי".
ב-19 בדצמבר 2022 עברה התוכנית למתכונת יומית והיא שודרה בימים ראשון עד חמישי, מהשעה 15:00 עד 16:00. מנחות נוספות שהנחו את התוכנית בעבר לצידו של אורי לוי היו קרן אוזן ויפעת גליק.
ב-31 במרץ 2023 חזרה התוכנית למתכונת שבועית והיא משודרת בימי שישי כבעבר בהנחייתם של אורי לוי ושרון וכסלר מהשעה 18:00 עד 19:30.
ב-17 במאי 2025 החלה התוכנית להיות משודרת בהנחיית אורי לוי ושרון וכסלר מהשעה 17:00 עד 18:55 נוכח שינויים בלוח השידורים.
שרון דותן (נולדה ב-25 באוקטובר 1971) היא סופרת ילדים ונוער ישראלית, יוצרת הסדרה "אינסטה בייב".
שרון דותן נולדה בשכונת רחביה, ירושלים.
בת לשולה וישראל חביב; שרון היא בת הזקונים, לה שתי אחיות ואח.
בוגרת תיכון בית חינוך בירושלים.
בתום שירותה הצבאי עברה להתגורר בתל אביב וכיום מתגוררת ברמת השרון.
בוגרת תואר ראשון בספרות עברית, ספרות אנגלית והיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב.
בעלת תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק מהקריה האקדמית אונו.
סיימה לימודי תעודה ביחסי ציבור ו'מיתוג אישי' אצל תמי לנצוט ליבוביץ – תדמית והתנהגות בעסקים.
העבירה הרצאות לחברות פרטיות בנושאים: יצירתיות, מיתוג אישי, יצירת רושם ראשוני ואומנות ה"סמול טוק".
עבדה כמנהלת מותג בחברת AHAVA, מעבדות ים המלח.
שרון דותן כתבה עד כה (2018) ארבעה ספרי ילדים ונוער: שניים לגיל הרך: ושניים לנוער.
"אינסטה בייב" – הרומן האחרון פרי עטה, עוסק בחיי בני הנוער בעידן הרשתות החברתיות, העוסק בבריונות ברשת ואלימות במשפחה.
פרופ' ניצה בן דב, הארץ
"אינסטa בייב הוא סיפור אוניברסלי, העוסק באומללותן של משפחות העושר וביתר דיוק: באופנים השונים של נטישת ילדים על ידי הוריהם, ובכאב המלווה כל ילד נטוש באשר הוא...
אבל האלמנט הייחודי ביותר בסיפור הנרקם ב"אינסטa בייב" הוא העובדה שילדי השכונה, שכל אחד מהם הוזנח או נבגד באופן אחר על ידי הוריו, מתאחדים ויוצרים לעצמם משפחה חלופית...
הם חבורה מגובשת שמנסה בעזרת כוחה של אחווה וחברות, להגליד את פצע הנטישה וליצור לעצמה תא משפחתי אלטרנטיבי.
עם זאת, כל אחד מהם קשור בקשר של אחריות הורית לאחות או אח מהמשפחה הביולוגית..."
"אילו היו ממציאים מכונת רנטגן מיוחדת, שתפקידה היה לשקף את מציאות החיים בישראל, את החברה הישראלית ואת מוסדותיה השונים, המכונה הזו הייתה אמורה כמובן לשקף גם את המצב העכשווי במערכת החינוך הישראלית.
עד שתומצא המכונה הזו, אם בכלל, אפשר לראות ברומן של שרון דותן, "אינסטה בייב", כשיקוף אולי הכי מדויק והכי מוצלח, נכון לעכשיו, של מערכת החינוך הישראלית על כל אורותיה וצלליה."
שרון דותן זכתה באות יקירת 'תנועת הרצליה למען תושביה', שהוענק לה על ספרה "אינסטה בייב".
נימוקי הפרס: "מחקרך המקדם את המלחמה באלימות בכלל ובתוך כותלי בתי הספר בפרט."
ביוני 2018 עלתה לרשת האינסטגרם סדרת הרשת "אינסטה בייב" המבוססת על הספר פרי עטה בשם זה.
הסדרה מורכבת מ-15 פרקים, כל פרק באורך דקה אחת.
שרון דותן היא יוצרת הסדרה.
הסדרה זכתה למעלה מ־3 מיליון צפיות.
רז הולך לגן, איירה בריל הליס; עריכה - אורית צמח, רמת גן: הוצאת תאומים, 2009.
רז עושה אמבטיה, איירה: נורית צרפתי; רמת גן: הוצאת תאומים, 2012.
חבורת קרוזו ותעלומת הקופסה; עריכה - איריס ארגמן; איורים ועיצוב עטיפה - צבי פלדמן; רמת גן: הוצאת תאומים, 2011.
אינסטa בייב, עורכת: לילי פרי; כפר סבא: הוצאת טוטם, 2014.
שרון ורני בע"מ הייתה תוכנית אירוח אקטואלית שבועית בהגשת שרון גל ורני רהב, ששודרה בימי שישי בערב בין ה-8 במרץ ל-27 בספטמבר 2019 ברשת 13.
התוכנית עלתה ב-8 במרץ 2019 ברשת 13. התוכנית עלתה במטרה להתחרות בתוכנית " אופירה וברקוביץ'" שמשודרת בקשת 12.
ב-5 ביולי וב-12 ביולי 2019 החליפה מרגלית צנעני את רני רהב בהגשת התוכנית.
ב-31 באוגוסט 2019 הודיע רני רהב להנהלת "רשת" על רצונו להפסיק להגיש את התוכנית.
בעקבות כך עלתה האפשרות שמרגלית צנעני תחליף את רני רהב באופן קבוע.
ב-25 בספטמבר 2019 (יומיים לפני התוכנית האחרונה) פורסם שמגיש התוכנית שרון גל יגיש תוכנית כלכלית חדשה שתחליף את התוכנית "ברקוד".
בעקבות כך הוחלט לא לחדש את התוכנית לעונה שנייה בהגשת שרון גל ומרגלית צנעני.
ב-27 בספטמבר 2019 שודרה התוכנית האחרונה לאחר עונה אחת בלבד.
בכל תוכנית, רני רהב ושרון גל מארחים ומראינים את האנשים המרכזיים של אותו השבוע.
הביקורות על התוכנית הראשונה, שבה האורחת המרכזית הייתה שרה נתניהו, היו חריפות במיוחד.
המבקרים טענו כי גל ורהב אינם שואלים שאלות קשות את המרואיינים, ואף מתחנפים אליהם.
עוד טענו המבקרים שההגשה בין גל לרהב "יבשה" ולא קיימת ביניהם "כימיה".
מבקרי הטלוויזיה הגדירו את התוכנית ככישלון.
שרון לורנסיה הורגן היא שחקנית, תסריטאית, קומיקאית ומפיקה אירית.
היא ידועה בעיקר מהסדרות הקומיות "Pulling" (מ-2006 עד 2009) ו"קטסטרופה" (2015–2019), בהן כיכבה והייתה שותפה לכתיבה.
הורגן יצרה את הסדרה הקומית "גירושים" של רשת HBO.
ב-2008 זכתה הורגן בפרס הקומדיה הבריטית לשחקנית הטובה ביותר על הסדרה "Pulling", ופרק הסיום של עונת 2009 זכה בפרס הקומדיה הבריטית לדרמה הקומית הטובה ביותר.
הורגן הייתה מועמדת שבע פעמים לפרס באפט"א לטלוויזיה.
ב-2016 זכתה בפרס לתסריטאית הקומדיות הטובה ביותר על הסדרה "קטסטרופה" (יחד עם רוב דילייני), והייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים עבור תסריט מצטיין לסדרה קומית.
הורגן זכתה שש פעמים בפרסי הקולנוע והטלוויזיה האיריים (IFTA) הן עבור המשחק והן עבור הכתיבה לסדרה "קטסטרופה".
אמה אורסולה היא אירית ממחוז קילדייר, והוריה הגיעו ממידפילד קרוב לערים קילקלי וסווינפורד שבמחוז מאיו.
אביה ג'ון הורגן הוא מניו זילנד.
כשהייתה בת ארבע עברו הוריה לבליווסטאון שבמחוז מית' באירלנד.