tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסמל עבר מספר שינויים במרוצת השנים, ועודכן ב-1956, בשנות ה-70 וב-2000. סך הכל עבר הסמל שלושה גלגולים מרכזיים, כאשר כולם שומרים על מבנה הסמל והמוטיבים המרכזיים בו, עם שינויים עיצוביים קלים.
בשנת 2012 שונה עיצוב סמל העיר שוב, פעם רביעית, במטרה לעצב סמל ש"מתאים יותר לשנות האלפיים".
הסמל עוצב באופן גרפי מודרני יותר תוך שמירה על המוטיבים המרכזיים בסמליה הקודמים של העיר.
על העיצוב החדש נמתחה ביקורת הן על השינויים הרבים בסמל העיר והן על חוסר הרלוונטיות שלו בכך שמציג ספינה וים כסמל לעליה לארץ שמתקיימת לרוב דרך טיסה, בנוסף לכך שלקריית מוצקין אין גישה לים.
במרץ 2017 אומץ סמליל ממותג חדש לעיר שנועד לשנות בהדרגה את סמלה פעם נוספת.
סמל העיר קריית אתא, סמלה הרשמי של העיר קריית אתא והעירייה, אומץ עם כינונה של קריית אתא כעיר ב-1969. לעיר סמליל ממותג שעוצב ב-2015 ופורסם ב-1 בינואר 2016 לכבוד חגיגות 90 שנה לעיר.
סמל העיר מורכב מקו כחול בצורת זיגזג היוצר ציור של מפעל בעל גג משופע שמארובתו יוצא עשן.
המפעל המופיע בסמל הוא מעל אתא שבסמוך העיר.
בתחתית הסמל מופיע שמה של העיר.
הסמל מורכב מצורות גאומטריות היוצרות ביחד את המילה "אתא" בכתב מחובר, הנע בצבעיו מירוק לכחול.
לפני כינונה של קריית אתא, בשטחו היו שני יישובים כפר אתא וקריית בנימין, שלשתיהן סמל משל עצמן.
סמלה של קריית בנימין עוצב על ידי עליזה מילשטיין, תושבת כפר אתא, וסמלו של כפר אתא אומץ שנה לאחר מכן, ב-16 באפריל 1960. עם האיחוד בין שני היישובים שונה שם המועצה ל"קריית אתא", וסמל הכפר הפך לסמל הקריה המאוחדת.
עם ההחלטה על הפיכתה לעיר ב-1969, הכריזה עיירית קריית אתא על תחרות לעיצוב במל העיר החדש.
הדרישה לסמל הייתה לייצג שני מרכיבים בהתפתחות בעיר - חקלאות ותעשייה.
את סמלה החדש עיצב יעקב לנדאו, תושב תל אביב.
ב-1 בינואר 2016, לכבוד אירועי 90 שנה לקריית אתא פורסם הסמליל הממותג של העיר.
סמל העיר ראש העין, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1 בדצמבר 1968.
הסמל מורכב ממגן בעל שדה כחול המוטען בראשו באיור של כנפי נשרים ובתחתיו מזרקה.
הרעיון לעיצוב הסמל נלקח מהפסוק מספר שמות שמופיע בראשו:
הפסוק מתאר את רעיון השיבה לארץ ישראל, ממנו נלקחו איור כנפי הנשרים שמופיעות בראש הסמל.
גם שאר המוטיבים בסמל נועדו לסמל את עלייתם לארץ ואת שאיפתם לבניין העיר של תושביה הראשונים.
הבתים עם העצים מסמלים את רצונם להקים יישוב כפרי וחם עם המורכב מבתים קטנים עם גגות רעפים אדומים.
דוגמת המרבד בתחתית הסמל וכנפי הנשר והפסוק הם אזכורים למבצע על כנפי נשרים (המכונה גם מבצע מרבד הקסמים) ומהווים ביחד סמל ואזכור לעלייה מתימן.
המזרקה בתחתית הסמל מסמלת את מעיינות ראש העין, מקורות נחל הירקון, שסמוכים לעיר.
את הסמל עיצב אהרון אלקלעי, תושב העיר שהיה מדריך לציור וגרפיקה בבית הנוער.
בעיצוב הסמל היה מעורב גם מרדכי יצהרי, סופר ומשורר יליד תימן ותושב העיר.
הסמל אושר בישיבת המועצה בראשות שלום מנצורה ב-1 בדצמבר 1968.
סמל העיר רמלה, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1952 ואושר ב-13 בנובמבר 1958.
סמל העיר מורכב ממגן בעל שדה ירוק כהה, ובו נראים בלבן ענף ועלי עץ זית, זכר לכרמי הזית הנרחבים מהם ייצרו הן שמן והן סבון ושהיו מרכיב משמעותי בכלכלת העיר, גלגל שיניים המדגיש את פיתוחה התעשייתי של העיר ומגן דוד המסמל את זהותה של העיר כעיר עברית הקולטת עלייה.
במסגרת תחרות שפורסמה על ידי העירייה לעיצוב סמל העיר נבחרה עיצובו של הגרפיקאי תושב ירושלים צבי נרקיס ונבחר ב-1952 על ידי ועדה בראשות יעקב בן-סירא.
על הזכייה בתחרות זכה ב-150 לירות ישראליות.
הסמל אומץ רשמית על ידי הכנסת ב-18 באוקטובר 1970.
סמל זה הונצח על בול של דואר ישראל שהונפק ב-9 ביולי 1969 בערך נקוב של 0.18 ל"י בעיצוב האחים שמיר.
בשנת 2012, מותגה העיר מחדש עם סמל חדש המכיל את מגדל העיר העתיק תחת הסלוגן "קרובה ללב שלך".
בשנת 2021 שונה הסלוגן ל"עיר עולם".
סמל העיר רעננה, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-2023.
הסמל מורכב מצורה המזכירה תלתן שמסמל את עץ ההדר ששולח את פירותיו לכיוונים שונים.
ההסתעפות בכיווני הצמיחה של עץ ההדר נועדה לסמל את ההסתעפות מפעלי התעשייה בעיר.
צורת העץ מוטענת בשם העיר ומאחוריה מגדל מים העומד מעל בריכת מים, אלו מייצגים את שלושת מגדלי המים שהיו במושבה שהיו עומדים מעל בריכות מים.
מעל שם העיר בסמל משלושים המייצגים גגות רעפים וגגותיהם של מבני תעשייה.
השילוב בין מגדלי המים ועץ ההדר, שמסמל גם תעשייה, לגגות המסמלים תעשייה נועד לסמל את השילוב בין חקלאות לתעשייה שיש בעיר.
הסמל עוצב ב-1963 בידי ישעיהו בן-יליד, בן המושבה.
עיצובו של בן-יליד נבחר על ידי חברי מועצת רעננה במסגרת תחרות גרפיקאים ליצירת סמל למועצה המקומית רעננה.
ב-1989 "שופץ" הסמל על ידי המעצבת נאוה פורת ונוספה לו הסיסמה "רעננה - פנינת השרון".
ב-2009 הוסף מוטו נוסף מעל הסמל - "כל יום מחדש!".
הסמל שונה באופן זמני מספר פעמים לאורך ההיסטוריה של העיר לרגל החגיגות להיווסדה (כגון חגיגות 50, 75, 80, 90, 95, ו-100 שנים לעיר).
ב-2013, עם בחירתו לראשות העיר של זאב בילסקי, בוטלו השינויים שבוצעו בסמל השני והוחזר הסמל הוותיק של העיר.
ב-2021 עודכן הסמל ושונה לגרסה מינימליסטית יותר של עץ ההדר, עם הסתעפות הפירות תוך שילוב מגדל המים.
בעץ ההדר שולב המספר 100, לרגל חגיגות המאה של רעננה.
סמל העיר קריית אונו, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1954.
סמל מורכב מאיור של עץ הדר המורכב מעיגול ירוק ובתוכו שלושה עיגולים כתומים קטנים, ממנו יוצא קו שחור כלפי מטה, גזע העץ, ומשני עבריו עלים ירוקים גדולים.
הסמל אומץ על ידי ועדה שהקים ראש המועצה הראשון של קריית אונו, יעקב כהן, לאחר פרישתו של היישוב ממועצה אזורית אונו ב-1954.
ב-2010, לכבוד חגיגות 70 השנים להקמת העיר, נערך סקר בקרב תושבי העיר לבחירת סמל מתוך שש אפשרויות.
הסמל הנבחר כלל את סמלה הרשמי של העיר לצד המספר 70 בצבעי ירוק וכחול, ומימינו עיגולים רבים בצבעי כחול, ירוק וכתום, חופפים אחד לשני ויוצרים צורה של בועות סבון, לסמל התווסף המוטו "איכות חיים".
ב-2020, לכבוד חגיגות 80 השנים להקמת העיר, אומץ סמל נוסף, דומה לסמל ה-70, שכלל את המספר 80 לצד סמלה הרשמי של העיר.
מהמספר "פרחו" כלפי מעלה גרסאות מוקטנות בצבעי ירוק וכתום של סמל העיר.
הסמל נבחר מתוך ארבעה עיצובים אפשריים במסגרת סקר אינטרנטי שנערך בין תושבי העיר.
סמל העיר רמת גן, סמלה הרשמי של העיר רמת גן והעירייה, אומץ בנובמבר 1958. הסמל מופיע על דגלה של העיר, על רקע כחול.
הסמל מורכב ממגן בעל שדה ירוק מוטען בצורת כוכב משושה מעוגל, המזכיר מגן דוד, ומוקף ב-7 כוכבים משושים לבנים קטנים.
הצבע הירוק מסמל את גני העיר, מהם שמה, הכוכב הגדול, מגן הדוד, מסמל את העם היהודי ו-7 הכוכבים מסמלים את יום העבודה בן 7 שעות שהופיעו גם בדגל שבעת הכוכבים שהופיע בחזונו של בנימין זאב הרצל.
השמש מסמלת הן את האור והחום המאפיים את ארץ ישראל והן את "היום החדש המפציע לעם ישראל".
במרכז הכוכב עץ תמר, מתחתיו טנא ובו אשכול ענבים ופירות הדר ויצולי מחרשה מופיעים לרוחב הסמל, כולם מסמלים את עברה החקלאי של העיר.
בחלקו הימני התחתון של הכוכב מצוירת חומת אבן, כסמל לתנופת הבניה בעיר ושלושת העצים הצומחים ממנה מסמלים את היותה עיר גנים.
בתחתית הסמל קלף ועליו שם העיר, "רמת-גן".
הסמל אומץ באופן רשמי בנובמבר 1958. סמל העיר הונצח על בול של דואר ישראל שהונפק ב-9 ביולי 1969 בערך נקוב של 0.80 ל"י בעיצוב האחים שמיר.
סמל הפלמ"ח הוא סמלו הרשמי של ארגון הפלמ"ח.
הסמל, אשר עוצב בבסיסו על ידי אריה אלחנני ולאחר מכן עובד לצורתו הסופית על ידי אנשי הפלמ"ח יצחק מאיר והצייר נפתלי בזם, הורכב משיבולים מוזהבים וחרב כסופה, המסמלים את המלאכה ואת ההגנה.
הסמל נחשף לראשונה ביולי 1945, בכינוס השני של הפלמ"ח.
בל"ג בעומר תש"א (15 במאי 1941) החליט המטה הארצי של 'ההגנה' על הקמת הפלמ"ח, ראשי תיבות של "פלוגות מחץ".
לאחר הכינוס הראשון של הפלמ"ח, נדרש היה לעצב סמל ודגל לארגון.
חברי הארגון פרסמו מספר הצעות.
בניהן פטיש וחרב, חרב ומסביבה נחש מתפתל, ברק, חבצלת, ומגן דוד שבמרכזו מתנוסס הכיתוב "פלמ"ח".
הסמל שנבחר נחשף לראשונה ב־20 ביולי 1945, בכינוס השני של הפלמ"ח, כפי שתואר בספר הפלמ"ח: .
טקס חשיפת הדגל והסמל מתואר ביתר פירוט בידי יגאל אלון ב ספרו "מגמות ומעש".
במסדר הנעילה של הכנס בהשתתפות אלפי אנשים, ובנוכחות אישי ציבור רבים, מסר ישראל גלילי, ממלא מקום הרמ"א, את הדגל ליצחק שדה, מפקד הפלמ"ח: "במרכז הדגל רקום סמל הפלמ"ח, שהובא לראשונה בפני החטיבה והציבור כולו - שתי שבלי זהב משולבות חרב מכסיפה".
הסמל מבטא את אופיו של הפלמ"ח, המשלב בין היעוד הצבאי ליעוד ההתיישבותי.
החרב, הלקוחה מסמל מפקדי המחלקות ב"הגנה", ושלובו שיבולים במקום עלי זית, כסמל העבודה העברית.
מעצבו היה האדריכל אריה אלחנני, אשר עיצב גם את סמל ההגנה וסמל צה"ל.
מיכל גולן, בתו של אלחנני, טוענת שאביה הגה את רעיון העיצוב.
אחרים מייחסים זאת לחברת הפלמ"ח שושנה ספקטור.
בשנות המנדט הבריטי הסמל היה חשאי.
עם זאת, במלחמת העצמאות, עוד לפני הכרזת העצמאות, הוא פורסם בפומבי והופיע במרכז סמלי שלוש חטיבות הפלמ"ח: חטיבת יפתח, חטיבת הראל וחטיבת הנגב, וכן בסמל הפלי"ם שם נוסף עוגן לחרב.
זכאי אות מלחמת הקוממיות נהגו לענוד את סמל הפלמ"ח על אותותיהם, עד אשר בוטל רשמית.
בתרבות, מזוכר סמל הפלמ"ח ברמיזה, בשיר הורה היאחזות מאת יחיאל מוהר: .
סמל העיר קריית מלאכי הוא סמלה הרשמי של העיר קריית מלאכי ועירייתה.
סמלה של קריית מלאכי מבטא הערכה לראשוני היישוב והורכב ממקצועות תעסוקה מהם התפרנסו ראשוני היישוב:
לבנים – ייצגו את ענף הבניה
פרח הפִּשְׁתָּן – סימל את המפעל הראשון בקרית מלאכי – מפעל "הפישתן"
גלגל שיניים – סימל את ענף התעשייה
פטיש – סימל את ענף בתי המלאכה
מאזניים – סימלו את ענף המסחר.
בשנת 2022, במסגרת חגיגות ה-70 לעיר, וכחלק מהליך מיתוג-מחדש, נערכה הצבעה בקרב התושבים על סמליל לעיר.
הוצגו שלושה סמלילים לבחירה אשר בכולם המוטו היה "לחלום, לשאוף, להגשים".
בסמליל הנבחר מופיע סמל העיר ולצידו חיצים במגוון צבעים המשדרים תנועה ורב גוניות.
הם מבטאים חיבור בין העבר להווה, ואת השאיפה קדימה.
על רקע החיצים ניצבה משפחה הצופה אל העתיד ולצידה מגדל המים המפורסם בקריית מלאכי, בניינים ואלמנטים מהטבע.
בפועל, בסמליל שפורסם הוסרה תמונת המשפחה הצופה קדימה.
סמל העיר קריית גת הוא סמלה הרשמי של העיר עיריית קריית גת.
הסמל בצבעים ירוק ואדום כאשר הירוק מאפיין את השדות הירוקים שבליבם יושבת העיר.
והאדום זכר לנופלים במלחמת הקוממיות ששחררו את האזור מידי המצרים.
החומה מסמלת את הביטחון שמקנה העיר לתושביה דהיום וכאזכור לביצורי רחבעם מלך יהודה
גלגל השיניים – מייצג את התעשייה המקומית המתחדשת
ענף הכותנה מסמל את הגידול החקלאי שאפיין את שדות החבל והיה חומר הגלם לתעשיית הטקסטיל המקומית.
בשנת 2009 דרש חבר המועצה בני חסון להחליף את סמל העיר בטענה כי הוא דומה בצבעיו לדגל איראן.
העירייה לא פסלה על הסף את הצעתו והוחלט כי תוקם ועדה שתבחן את החלפת הדגל.
סמל העיר רמת השרון, הוא סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1958. הסמל מופיע על דגלה של העיר, על רקע כתום.
הסמל שעיצב זאב ליפמן כולל מגדל מים, פרחים ושם העיר והוא מסמל את ראשית העיר כמושבה חקלאית.
את סמל העיר עיצב זאב ליפמן מסטודיו רולי במסגרת תחרות לעיצוב שנערכה בסוף בשנות ה-50 של המאה ה-20.
סמל העיר מייצג את אופייה החקלאי של העיר בראשית דרכה.
רמת השרון נוסדה כמושבה חקלאית, ובתחילתה היו המים משאב קריטי לחקלאות ולחיי היום-יום.
מגדלי מים נבנו כדי לספק לחץ מים יציב לכלל התושבים והחקלאים, ולכן הם הפכו לסמל של קהילה מתפתחת, עצמאות ותשתית חזקה.
מגדל המים של רמת השרון, הסמוך לתיכון רוטברג שנבנה בשנת 1930 ואינו פעיל מאז שנת 1999 הוא אתר מוכר בעיר ונחשב לאחד מסמלי העבר שלה.
המגדל, מסמל את ההיסטוריה וההתפתחות של היישוב.
גידול פרחים היווה חלק מרכזי מהפעילות הכלכלית של תושביה, לצד פרדסים וגידולים חקלאיים נוספים.
הפרחים מסמלים את הפוריות, הצמיחה וההתפתחות של היישוב, ומייצגים את הקשר ההדוק בין תושביו לטבע ולמרחבים הירוקים שאפיינו אותו.
בנוסף, שילובם של הפרחים בסמל העיר מבטא גם את הרצון לשמר את המורשת החקלאית של רמת השרון, תוך כדי התקדמותה לעבר עיר מודרנית ומפותחת.
הם משמשים כסמל לאיכות חיים גבוהה, אסתטיקה וחדשנות, המשקפים את אופייה הייחודי של העיר כיום.
סמל הרפובליקה העממית של לוגנסק (LPR) הוא אחד מסמלי המדינה של הפדרציה הרוסית, הסובייקט הפדרלי הלא מוכר בדרך כלל.
הרפובליקה העממית של לוגנסק הכריזה על עצמאות מאוקראינה בשנת 2014 ואימצה את סמלה הלאומי באותה שנה, אך זכתה להכרה בין-לאומית מוגבלת בלבד, כשהיא מוכרת רק על ידי רוסיה, סוריה וקוריאה הצפונית וב-2022 הצטרפה לרוסיה.
לפני אישור סמל המדינה על ידי רשויות הרפובליקה הבדלנית, שתי גרסאות שימשו כסמלי מדינה זמניים.
תחרות לעיצוב סמל חדש נערכה ב-15 במאי 2014. סמל המדינה הרשמי אושר ב-29 באוקטובר 2014.
מאפריל עד מאי 2014 – נשר דו-ראשי עם סמל לוגנסק ושני ראשים מוצלבים מתחתיו (לפעמים ללא ראשים); מתואר גם על הדגל הראשון של הרפובליקה הפדרלית של לוגנסק.
מיוני עד אוקטובר 2014 – סמל אוקראינה של אזור ללוגנסק עם כמה שינויים (צבעי הדגל האוקראיני הוחלפו בסרט של ג'ורג ' הקדוש, והטקסט שמתחת למגן הוא "רפובליקת העם של לוגנסק".
סמל הרפובליקה העממית של דונייצק (DPR) מציג נשר דו-ראשי מוזהב המחזיק מגן אדום על חזהו, עם רקע שחור, פסים אופקיים לבנים ודגל כחול עליון.
הנשר מתואר ללא כתר ואוחז במגן.
נשר דו-ראשי: הנשר הזהוב בעל שני הראשים הוא סמל משמעותי, ששימש בעבר על דגלי כמה משרדים ומחלקות רוסיים.
מגן: על חזה הנשר יש מגן אדום, הנשר על סמל המדינה מתואר ללא כתר.
רקע: העיצוב כולל רקע שחור עם פסים אופקיים לבנים, ודגל כחול בחלקו העליון עם הכיתוב "ДОНЕЦКАЯ НАРОДНАЯ РЕСПУБЛИКА" (תרגום: "רפובליקת העם של דונייצק").
הקשר היסטורי ומעמד משפטי: סמל הרפובליקה העממית של דונייצק שימש לראשונה על כרזות קמפיין לפני משאל העם על העצמאות במאי 2014. גרסה חדשה של סמל המדינה אושרה ב-21 ביוני 2014, שהיא הגרסה הנוכחית.
הרפובליקה העממית של דונצק היא מדינה שהוכרה על עצמה על ידי מספר מצומצם של מדינות, בעיקר רוסיה.
רוב המדינות החברות באו"ם רואות את השטח כחלק מאוקראינה.
סמל חוף השנהב בצורתו הנוכחית אומץ בשנת 2011. הסמל המקורי, שתבניתו נשמרת עד היום, אומץ בשנת 1964.
במרכז הסמל נמצא מגן ירוק, שהוא אחד מהצבעים הכלל אפריקאים ונמצא גם בדגל חוף השנהב.
בתוך המגן מוטען ראש פיל בצבעים לבן-זהב.
לפיל יש חשיבות לאומית רבה באומה הזו כיוון שכמות החיות הרבה הקיימת בחוף השנהב היא המקור לשנהבים על שמם נקראת המדינה.
מעל המגן הירוק נמצאת שמש עולה, גם היא בצבעים זהב-לבן, המסמלת את התחלות חדשות ותקופה חדשה.
מתחת למגן הירוק נמצאת כרזה, אף היא בצבעים זהב-לבן.
בכרזה נכתב שמה המלא של המדינה בצרפתית, השפה הרשמית של חוף השנהב: "République de Côte d'Ivoire".
לצדי הכרזה יש שני עצי דקל, גם בצבעים זהב-לבן.
סמל טורקיה (טורקית: Türkiye Arması) הוא חצי סהר וכוכב אדומים המופיעים גם בדגל טורקיה, אך בצבע לבן.
לסמל אין מעמד רשמי בטורקיה, אולם הוא מופיע על תעודות זהות ודרכונים רשמיים של המדינה.
סמל המדינה מעוצב בצורה המזכירה את סמל האימפריה העות'מאנית.
מעמדו של הסמל אינו מוסדר בחוק.
סמל מדינת ויומינג או החותם הגדול של מדינת ויומינג אומץ על ידי בית המחוקקים השני של המדינה בשנת 1893 ושונה על ידי בית המחוקקים השישי של המדינה ב-1921.
שני התאריכים המופיעים על החותם - 1869, 1890 מציינים את מועדי הקמת הממשלה הטריטוריאלית ואת מועד כניסתה של המדינה לאיחוד (בהתאמה).
הדמות במרכז הסמל מחזיקה מטה שבקצהו דגל שעליו המילים "זכויות שוות" המציין את העובדה שבויומינג (בניגוד למדינות אחרות בארצות הברית) היה שוויון זכויות לנשים מאז ומעולם.
שני הגברים, העומדים משני צידי הדמות המרכזית מסמלים את הבוקרים ואת הכורים, שתי התעשיות העיקריות של המדינה.
המספר 44 המופיע על הכוכב בעל חמישה הקצוות מסמל את העובדה שהמדינה היא המדינה ה-44 להצטרפות לאיחוד.
בראש העמודים מצויים מנורות המסמלים את אורה של החכמה, ועל הקלף הסובב את שני העמודים רשומות המילים: שמן, מכרות, בקר ודגן - הענפים עליהם מתבססת כלכלת המדינה.
סמל ויילס או הסיכה המלכותית של ויילס אושרה בחודש מאי 2008 והיא מבוססת על שלט האצולה של ל'ואלין הגדול נסיך ויילס בן המאה ה-13.
המגן מחולק לארבעה רבעים - אדום וזהב, ובכל אחד מהם מופיע אריה במטען מנוגד לצבעו של הרבע.
מעל המגן מונח כתר האימפריה הממלכתי ומסביבו המוטו Pleidiol Wyf I'm Gwlad (מוולשית: "אני נאמן לארצי") וסביבו ארבעת הצמחים הלאומיים של אומות הבית: הדרדר לסקוטלנד, השושנה לאנגליה, התלתן לאירלנד והכרישה לווילס.
בשנת 1911 נסיך ויילס ויורש העצר, שעתיד להיות אדוארד השמיני מלך בריטניה הוציא צו הקובע את שלט האצולה שלו וקבע כי השלט ייצג גם את נסיכות ויילס.
השלט שנבחר היה מקובל קודם ולכן ונקרא "שלט האצולה של ל'ואלין" (ל'ואלין הגדול).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החליט הנסיך צ'ארלס להוסיף לסמל את הכתר המסמל את היותו יורש העצר.
סמל טובאלו הוא שלט אצולה עם רצועה חיצונית מוזהבת שעליה שמונה רכיכות ושמונה עלי בננה המסמלים את המשאבים הטבעיים של המדינה.
במרכז שלט האצולה בקתה על רקע שמים כחולים.
הבקתה ניצבת על שדה ירוק, ותחתיה תיאור של גלים כחולים על רקע זהוב המסמלים את האוקיינוס השקט.
מתחת למגן רשומה בטובלואזית באותיות לטיניות הכתובת: Tuvalu mo te Atua - מוטו המדינה - "טובאלו למען האל".
הסמל הוא שלט אצולה הנתמך על ידי שני אריות תומכים, המסמלים את עוצמת תושבי המדינה.
החץ והקשת בסמל מסמלים את הקריאה לכל האזרחים לפעול למען החופש הפוליטי במדינה.
במרכז שלט האצולה כתובות האותיות RT באדום על רקע זהוב.
אלה ראשי תיבות של שם המדינה בצרפתית: République Togolaise.
מעל הסמל מופיעים שני דגלי טוגו.
מתחת השלט, על רצועת קלף מוטו המדינה: Union, Paix, Solidarite (איחוד, שלום, סולידריות).
סמל טונגה עוצב בשנת 1875 עם חקיקת חוקת המדינה.
לפי ההיסטוריון איאן קמפבל הסמל עוצב בידי המיסיונר שירלי וולדמר בייקר ששהה בממלכה במשך שלושים שנה ואף היה ראש ממשלתה.
לפי מקורות אחרים הסמל עוצב בידי נסיך מקומי.
סמל טונגה הוא שלט אצולה המחולק לארבעה חלקים.
במרכז השלט מגן דוד וצלב.
שלוש החרבות המצויות ברביע הימני התחתון של הסמל מסמלות את שלושת בתי המלוכה ששלטו בטונגה - השושלות: טואי טונגה, טואי האטאקאראלאואה והשושלת הנוכחית טורי קאנוקופולו.
היונה עם ענף עץ הזית המופיעה ברביע השמאלי התחתון מסמלת את השאיפה לשלום בטונגה (סמל המתבסס על סיפור נח והמבול).
שלושת הכוכבים המופיעים ברביע השמאלי העליון מסמלים את שלוש קבוצות האיים העיקריות של טונגה: טונגטאפו, ואואו והאאפאי.
הכתר המופיע ברביע הימני העליון מסמל את העובדה שטונגה היא מונרכיה.
סביב הכתר שני דגלי המדינה, בתחתיתו, על קלף רשום מוטו המדינה ובראש הדגל עלי זית וכתר המסמלים את בית המלוכה של טונגה.
סמל וייטנאם עוצב לפי הסמלים של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם ובו נראה הכוכב הצהוב על הרקע האדום.
גלגל השיניים והיבול מסמלים את שיתוף הפעולה של החקלאות והעבודה התעשייתית במודל הקומוניסטי.
הסמל אומץ כסמל של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם (צפון וייטנאם) ב-30 בנובמבר 1955 והפך לסמל לאומי בעקבות האיחוד עם דרום וייטנאם ב-2 ביולי 1976.
חותם מדינת טקסס אומץ כחלק מחוקת מדינת טקסס בשנת 1845, והתבסס על חותם רפובליקת טקסס, שאומץ ב-25 בינואר 1839. חוקת 1845 קובעת כי "יהיה חותם למדינה, אשר יישמר על ידי המושל וישמש אותו באופן רשמי.
החותם האמור יהא כוכב מחומש, המוקף בעלי עץ זית ועץ אלון, והמילים 'מדינת טקסס.'".
העיצוב הרשמי, שצויר על ידי חואן וגה, אומץ בשנת 1991 על ידי מזכיר המדינה של טקסס ג'ון האנה והמושלת אן ריצ'רדס.
עיצוב צידו הקדמי של הסמל עונה להגדרות שנקבעו בחוקת מדינת טקסס ב-1839 וכולל כוכב מחומש המוקף בעיגול המורכב משני ענפים - אחד של עץ זית והשני של עץ אלון.
ענף עץ זית, שניתן לזהותו בכך שנושא עליו מספר זיתים שחורים, נמצא בצידו הימני של הסמל, מסמל שלום בעוד שענף עץ האלון, שניתן לזהותו בכך שנושא עליו בלוטים, נמצא בצידו השמאלי של הסמל, מסמל עוצמה.
העיצוב לצדו האחורי של החותם אומץ במקור בשנת 1961 כגרסה מפורטת ומקושטת יותר לסמל המדינה ודומה יותר לסמלי מדינות המונהגים באמריקה הלטינית.
החוק שבו אומץ הסמל רשמית היה חריג בכך שלא כלל מלל בחוק אלא רק את תמונתו של הסמל, רק בשנת 1991 חוקק חוק רשמי המגדיר במלל את עיצוב הסמל:
הסמל בחלקו האחורי מציג את ההיסטוריה של מדינת טקסס והרוח של המדינה.
המגן המרכיב את הסמל כולל ציורים המתארים שלושה אירועים מרכזיים בעצמאותה של טקסס:
ציור תותח גונזלס, המסמל את קרב גונזלס שהיה הקרב הראשון במהלך המהפכה הטקסנית.
ציור גשר וינס, הגשר שהושמד במהלך קרב סן ג'סינטו, ובעזרת כך אפשר את הניצחון על הטקסנים, אותו מסמל.
ציור האלמו, מקום תבוסתם הקשה ביותר של הטקסנים במהפיכה נגד טקסס, ואתר הזיכרון המשמעותי במדינה.
את המגן מקיפים ששת הדגלים של המדינות שבשלב כלשהו שלטו בטריטוריה בה קיימת מדינת טקסס.
הדגלים מסודרים לעמודה שמאלית, בה האימפריות ששלטו בטקסס, והעמודה הימניה, בה המדינות העצמאיות שטקסס הייתה חלק מהן.
שתי העמודות מסודרות לפי סדר כרונולוגי.
במקור הופיע בסמל דגל הקרב של מדינת טנסי כיצוג לקונפדרציה של מדינות הדרום, ובמסגרת חקיקת החוק ב-1991, הוחלף הדגל בדגל הלאומי הראשון, "דגל הכוכבים והקורות".
סמל טקסס שונה 5 פעמים מאז עצמאותה של טקסס ב-1836. סמלה המקורי, שאומץ על ידי קונגרס רפובליקת טקסס ב-10 בדצמבר 1836 בחוק שקבע כי "בעתיד סמלה הלאומי של הרפובליקה יכלול כוכב בודד, עם המילים 'רפובליקת טקסס' בצורה מעוגלת בראש הסמל, שגם הוא יהיה עגול.
אחרי שהתעכב סיפוחה של הרפובליקה לארצות הברית שינה הקונגרס השלישי של הרפובליקה את עיצוב הסמל ויצר את סמל האצילות של הרפובליקה ב-1839. והוסיף את ההגדרה כי צבע הרקע של הסמל יהיה בצבע תכלת.
לאחר הצטרפותה של טקסס לאיחוד ב-1845, אימצה המדינה החדשה את ניסוח עיצוב הסמל לחוקתה, עם שינוי המדינה "רפובליקה" ל"מדינה".
במשך שנות קיומה של המדינה היו גרסאות עצמאיות שונות ורבות לסמל של המדינה עד שהוסדר רשמית בחוק ב-1992.
אין חוק המחייב אימוץ סמל מחוזי, אך הוא מספק סמלים לבתי המשפט המחוזיים, לפקידות המחוז ולשאר משרדי המחוז.
עד שנת 1975, סמל בתי המשפט המחוזיים הכילו כוכב מחומש, ואת המילים "Commissioners Court, ---- County, Texas" (בית המשפט המחוזי, מחוז ----, טקסס).
בתי משפט מחוזיים כיום רשאים לעצב לעצמם את הסמל, באישור מזכירות מדינת טקסס.
עם זאת, נפוץ שלמחוזות שונים יהיה חותם או סמל המאומצים באופן לא רשמי.
מחוזות רבים אימצו סמל המכיל כוכב מחומש בודד ועלי עץ זית/אלון במרכז.
בחלק מסמלי המחוזות מופיעה הכתובת "The State of Texas" (מדינת טקסס) בראש הסמל, ושם המחוז מתחת.
אחרים החליפו את הכיתוב "מדינת טקסס" בשם המחוז, ומתחתיו מופיעה שנת ייסוד המחוז.
יוצא דופן הוא מחוז האריס, שסמלו מכיל את דגל טקסס ומעליו שם המחוז.
סמל זימבבואה אומץ ב-21 בספטמבר 1981.
הסמל מתאר שני קודואים (סוג של אנטילופה) העומדים על ערימת אדמה עם גבעולי חיטה, ערמות כותנה וראש תירס.
על הרגליים נמצא גם סרט עם המילים ""איחוד", "חרות", "עבודה".
המגן עצמו בצבע ירוק עם מספר גלים בצבע לבן-כחול למעלה וייצוג זימבבואה הגדולה.
מאחורי המגן-מכוש ורובה AK-47 קשורים בסרטים ממשי ירוק וצהוב.
בפסגה, כוכב אדום וציפור גדולה.
קודואים - איחוד השבטים השונים.
ערימת אדמה - צורך לספק אותה לתושבי המדינה.
סרט - הצורך באיחוד וחירות
מגן - פוריות האדמה ומים.
מכוש ורובה - מאבק לשלום ודמוקרטיה
רצועות משי - תקווה לעתיד.
מסר על מהפכת 1980 ומאבק על חברה שוויונית.
ציפור גדולה - זהות לאומית.
סמל זמביה אומץ ב-24 באוקטובר 1964 עם הכרזת העצמאות.
למעשה הוא מהווה את סמלה של המושבה צפון רודזיה משנת 1927 עם שינויים קטנים בהתייחס לסמל של פדרציה של רודזיה ונייסלנד שהתקיימה בשנים 1954–1963.
נשר מייצג את החרות ותקוות העם לעתיד.
מגן מייצג את מפלי ויקטוריה עם מים לבנים מעל הסלע השחור.
צבע שחור מייצג את תושבי המדינה ונהר זמבזי, מקור לשם המדינה.
הסמל כולל גם ציורים של משאבי הטבע, מינרלים, מכרות, חקלאות וחיי הטבע.
המגן נתמך על ידי שני אנשים (גבר ואישה) המייצגים את האומה.
מילים בסרט - "זמביה אחת, אומה אחת" מתייחס לשבטים שוחרי שלום ומאוחדים.
סמל טנזניה כולל מגן האבירים, דגל המדינה ומשולש הזהב.
החלק הזהוב מסמל את המינרלים של המדינה, החלק בצבע האדום מתחת לדגל מסמל את הפוריות של האדמה והגלים מסמלים את הים, האגמים והחוף של המדינה.
בחלק הזהוב מופיע לפיד זוהר המסמל חירות, לימודים וידע.
החנית מסמלת את ההגנה על החירות.
גרזן ומעדר מסמלים את הכלים שתושבי המדינה מנצלים לפיתוח המדינה.
המגן עומד על הר קילימנג'רו.
חטי הפילים נתמכים על ידי גבר ואישה עם שיח שום על רגלי הגבר ושיח כותנה על רגלי האישה.
הם מסמלים את נושא שיתוף הפעולה.
סיסמת המדינה כתובה בסוואהילי ואומרת "חירות ואיחוד"
סמל ונקובר הוענק לעיר ונקובר שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה על ידי "מכללת שלטי האבירים" ב-31 במרץ 1969.
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה שבחלקו העליון, משמאל ומימין, שני פרחי מורן המסמלים את הפרובינציה (ומופיעים גם על סמל קולומביה הבריטית).
במרכז שלט האצולה מופיע משולש ירוק המסמל את היערות הרבים שסביב העיר, ובמרכזו עמוד טוטם המסמל את תרבות האינדיאנים המקומית.
משני צידי המשולש הירוק מצוירים גלים בכחול ולבן המסמלים את האוקיינוס השקט ואת הנהרות שסביב העיר.
מעל שלט האצולה מופיע ציצה שעליה מופיע כתר המסמל את העיר עצמה וספינה המסמלת את חשיבות הסחר הימים לכללת העיר והיות הסחר הימי והנמל הטבעי הסיבה להקמת העיר.
לשלט האצולה שני תומכים - חוטב עצים ודייג המסמלים את שני ענפי הכלכלה המסורתיים העיקריים עליהם התבססה כלכלת העיר.
מתחת לשלט האצולה מופיע המוטו של העיר: "בים, ביבשה ובאוויר אנו משגשגים" .
סמל זה הוא השלישי מבין הסמלים של העיר ונקובר.
בשנת 1928 נעשה ניסיון לרשום את סמל העיר ברישומי מכללת האבירים, אולם התברר שהסמל אינו תואם את כללי ההרלדיקה ולא ניתן לרושמו.
ועדה שהוקמה על מנת לפתור בעיה זו דנה בבעיה ארבע שנים ולא מצאה פתרון.
בשנת 1962 הוקמה ועדה נוספת ברשות מזכיר העירייה.
לוועדה הכינה ארבע סקיצות לדגל אשר נדנו על ידי מועצת העיר.
בשנת 1964 הגישה המועצה את העיצוב הנוכחי למכללת האבירים, אשר אישרה את הסמל וכן את "תג" (Badge) העיר הכולל כתר ובו משוט וגרזן המסמלים את העיר וענפי כלכלתה העיקריים.
התג מופיע על דגל העיר.
סמל ונצואלה הנוכחי אושר לראשונה על ידי הקונגרס ב-18 באפריל 1836, ומאז עבר שינויים מעטים בלבד.
הסמל מעוגן בחוק הדגל, הסמל וההמנון הלאומיים (Ley de Bandera, Escudo e Himno Nacionales), שהועבר ב-17 בפברואר 1954.
המגן מחולק לפי צבעי הדגל הלאומי.
בצד שמאל למעלה, על רקע אדום, אלומת חיטה מייצגת את איחוד 24 המדינות של הרפובליקה, ואת שגשוג האומה.
בצד ימין למעלה, על רקע צהוב, מוצגים כלי נשק (חרב, סיף ושלוש חניתות) ושני דגלים, המאוגדים יחד בזר דפנה, כסמל לניצחון במלחמה.
בבסיס, על רקע כחול, נמצא סוס פרא לבן, שככל הנראה מייצג את פלומו בלאנקו, סוסו של סימון בוליבר, דוהר בחופשיות, כסמל לעצמאות וחירות.
מעל המגן מצטלבות שתי קרני שפע, מהן נשפכים פירות וירקות, המסמלים את השפע.
משני צידי המגן נמצאים ענפי זית ודקל, שמתאגדים בתחתית הסמל בחבק גדול בצבעם הלאומיים (צהוב המסמל שפע, כחול המסמל את האוקיינוס המפריד את ונצואלה מספרד, ואדום המסמל את דמם ואומץ לבם של העם).
על הפס הכחול מופיעות הכתובות הבאות באותיות זהובות:
על פי כללי השלטים, על כל הבהמות לפנות לדקסטר של השלט.
עד 1954 הסוס דהר לסיניסטר וראשו פנה לסיניסטר שלא לפי כללי השלטים.
בשנים 1954-2006 הסוס דהר לסיניסטר, כשראשו מופנה לדקסטר.
ב-9 במרץ 2006 אישרה האספה הלאומית של ונצואלה את שינוי סמל ונצואלה כך שהסוס ידהר לדקסטר וראשו יפנה לדקסטר, שינוי שנכנס לתוקפו ב"יום הדגל" ב-12 במרץ 2006. הוגו צ'אווס ביקש את שינוי הסמל לאחר שבתו בת התשע, רוסינס, תיארה את הסוס כ"מסתכל לאחור".
מבקרים רבים סוברים כי שינוי הכיוון הוא הצהרה פוליטית של ממשלת השמאל של הנשיא צ'אווס.
סמל טביליסי עוצב בשנות ה-80 המאוחרות ואושר באופן רשמי כחותם הרשמי של העיר ב-8 ביוני 2005.
מקורו של הסמל הוא שלט אצולה גאורגי של כתובת באלפבית הגאורגי המודרני נקרא "מחדרולי" ("כתב האבירים"), "თბილისი" (תבּיליסי) כאשר האות "თ" גדולה מעוצבת כבז ופסיון הממחיש את האגדה על טביליסי.
סמל ונואטו התקבל בשנת 1980 לאחר שוונואטו קיבלה עצמאות מבריטניה וצרפת.
בסמל מופיע לוחם מלנזי עם חנית בידו ומאחוריו הר געש.
מתחתיו יש מגילה עליה כתוב "אנו עומדים עם האל" (long god yumi stanap) בשפת ביסלמה (אחת מהשפות הרשמיות ברפובליקה) בכתיב לטיני.
מאחוריו מצוירים שני עלי ציקסין שהם הסמל הלאומי של ונואטו.
ברקע של הסמל יש חט של חזיר בר.
עלי הציקסין מסמלים את העולם וחטו של חזיר הבר הצלחה (חזיר בר מסמל במסורת הוונואטית עושר).
הרעיון לסמל היה של ראש הממשלה הראשון של ונואטו, וולטר ליני.
את הגרסה המקורית של הסמל עיצב האמן האוסטרלי ריק פרייזר בשנת 1980.
סמל טג'יקיסטן הוא גרסה מותאמת של הסמל המקורי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית, בו נעשה שימוש עד התפרקות ברית המועצות ב-1991. כמו סמלן של רפובליקות פוסט-סובייטיות אחרות, גם הסמל הנוכחי משמר כמה ממרכיבי הסמל הסובייטי.
במרכז הסמל נמצא אותו הכתר שמופיע בדגל טג'יקיסטן.
הכתר מתייחס למילה הפרסית "טאג'", שמשמעותה כתר, ממנה נגזר שמו של העם הטג'יקי, על פי אחת ההשערות.
בבסיס הסמל מופיעים ספר פתוח וכן הרי פמיר, המהווים חלק נרחב משטחה של הרפובליקה.
מסביב מופיעים ענפי כותנה בצד אחד וחיטה בצד השני, כמו גם סרט עם הצבעים הלאומיים - אדום, לבן וירוק.
סמל טסמניה הוא סמלה הרשמי של מדינת טסמניה שבאוסטרליה.
הסמל הוענק למדינה במאי 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי.
כיום השימוש בסמל מועט, ולמעט בהצגתו במבני ממשל ובבתי המשפט המדינתיים, מעדיפה ממשלת המדינה להשתמש בלוגו החדש שלה הכולל זאב טסמני המציץ מבעד לעשב גבוה.
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה המחולק לחמשה חלקים ומציג את ענפי החקלאות העיקריים המהווים את הענף הכלכלי המרכזי של המדינה: בחלק השמאלי העליון של הסמל מופיעה אלומת שיבולים, במרכז הסמל מופיע אייל ובחלקו התחתון תפוחים.
ציצת הסמל היא אריה אדום המסמל את המלוכה האוסטרלית.
משני צידי מגן האבירים שני תומכים - זאבים טסמנים (Thylacinus cynocephalus) - מין נכחד.
מתחת שלט האצולה מופיע על קלף מוטו המדינה בלטינית: Ubertas et Fidelitas (פריון ואמונה).
סמל ויקטוריה הוא הסמל הרשמי של מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.
ויקטוריה הייתה הראשונה מבין מדינות אוסטרליה שקיבלה סמל רשמי.
הסמל הוענק למדינה ב-6 ביוני 1910 על ידי המלך ג'ורג' החמישי.
הסמל הוענק בעקבות בקשה של ממשלת המדינה למשרד המושבות בשנת 1909. במסגרת מכתב הבקשה, ביקשה המדינה כי הסמל ישלב אלמנטים שסימלו את המדינה מאז שנת 1877 - ובהם הצלב הדרומי.
כמו כן ראש ממשלת המדינה, ג'ון מוריי, ביקש כי בסמל יעשה שימוש בכתר ה"אימפריאלי" (ככל הנראה מאחר שחשב שמדובר בכתר של האימפריה - ואולם מדובר בסמל מתקופת בית טיודור, שאין לו כל קשר לאימפריה הבריטית.
על פי הנוהג, נעשה שימוש בסמלים בכתר אדוארד הקדוש, כאשר בכתר אדוארד הקדוש חצאי הקשת עולים משולי הכתר ואז יורדים לעבר מרכז הכתר למקום חיבורם מתחת המונד, בעוד שבכתר אימפריאלי חצאי הקשת עולים לעבר מקום המפגש במרכז הכתר למקום חיבורים מתחת המונד.
בשנת 1958 הפך האימפרסה (Epacris impressa Labill) לפרח הרשמי של המדינה, והוחלט לשלבו בסמל.
ב-28 במרץ 1973 חתמה המלכה אליזבת השנייה מלכת אוסטרליה על צו מלכותי המוסיף את הפרח לגבעת הדשא שבבסיס הסמל, משני צידי שלט האצולה.
במסגרת צו זה נקבע שהכתר שיחזיק הקנגורו יהיה כתר אדוארד הקדוש, כמקובל.
במרכז הסמל שלט אצולה כחול שעליו חמישה כוכבים לבנים המסמלים את הצלב הדרומי.
בציצת הסמל, מעל הקסדה חצי קנגורו מחזיק בידיו את כתר אדוארד הקדוש.
משני צידי שלט האצולה שני תומכים: השמאלית - אישה לובשת גלימה כחולה, המחזיקה ענף עץ זית בידה המרוחקת משלט האצולה (היד הימנית), לראשה זר עלי דפנה, והמסמלת שלום; והימנית - אישה הלובשת גלימה אדומה המחזיקה בידה המרוחקת משלט האצולה (היד השמאלית) קרן שפע, לראשה זר עשוי שיבות, והמסמלת רווחה.
מתחת לסמל מופיע מוטו המדינה באנגלית: שלום ורווחה.
מוטו זה, היה המוטו הראשון של גוף ממשלתי באוסטרליה שעשה שימוש בשפה האנגלית.
סמל טורקמניסטן הוא החותם הרשמי של המדינה ומורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה.
הסמל נוצר לראשונה לאחר שטורקמניסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות ב-1991. בין 1992 ו-2003 היה הסמל עגול.
כיום צורתו רובע אלחיזב, ۞, כוכב בעל שמונה קצוות, שהוא סמל מוסלמי (דתם של מרבית הטורקמנים).
הכוכב ירוק עם שוליים זהובים.
במרכז הכוכב צורה מעגלית שבה שיבולי חיטה, מתומנים המצויים באריגת שטיחין מסורתית ובאמצע סוס אחאל-טקה, מקור גאווה לאומי.
חלק מן האלמנטים בסמל המדינה מצויים גם בדגל טורקמניסטן.
סמל הרשות הפלסטינית כולל עיט צלאח א-דין, מגן וכיתוב.
העיט, המופיע בשני סמלים ערביים נוספים – סמל עיראק וסמל מצרים הוא עיט המזוהה עם צלאח א-דין.
דמות העיט היא זהה לחלוטין בשלושת הסמלים הללו, והעיט בסמל תימן הוא וריאציה שלו.
תחתיו, מחזיק העיט שלט עליו כתוב בערבית "السلطة الفلسطينية" – "הרשות הפלסטינית".
המגן במרכז הסמל הוא בצבעי הדגל הפלסטיני המורכב בצבעי הלאומיות הכלל ערבית.
סמל חבר הסאר הוא סמל המדינה הגרמנית חבל הסאר.
עיצובו הוא מגן מחולק לרבעים המציגים כל אחד את חלקי החבל.
הסמל אומץ כסמל המדינה עם סיום החסות הצרפתית על פי חוק של ממשלת חבל הסאר והוטען על הדגל הלאומי כדגל המדינה.
הרבע הראשון מציג את שלט האצולה של נסיך נאסאו-זארבריקן - אריה ארז'ן (כסף) בתנוחת פסיעה מוכתר בכתר אור (זהב) על רקע אזור (כחול).
סביב האריה פזורות נקודות ארמין כסופות.
הרבע מייצג את הערים זארבריקן (Saarbrücken) ונוינקירכן (Neunkirchen).
הרבע השני מציג את שלט האצולה של הנסיך הבוחר הארכיבישוף מטריר - צלב גולס (אדום) תלת־ממדי על רקע לבן.
הרבע מיצג את מרזיג-ודרן (Merzig-Wadern) ואת סנט ונדל (St.
הרבע השלישי מציג את סמל דוכסות לוריין - שדה זהב ובתוכו באנד (קו אלכסוני) אדום המוטען בשלוש ציפורים לבנות.
הרבע מייצג את העיר סארלואי.
הרבע הרביעי מציג את סמל הפלאטינאט של הריין - אריה זהב מוכתר בכתר אדום על רקע שחור.
הרבע מיצג את סארפאלץ (Saarpfalz).
נסיך נאסאו-זארבריקןארכיבישוף מטרירדוכסות לורייןהפלאטינאט של הריין
סמל וֵנוּס (♀) הוא הסמל של האלה ונוס, מקבילתה הרומית של אלת האהבה היוונית אפרודיטה.
הסמל מורכב מעיגול שמתחתיו צלב, והוא מסמל את המראה של ונוס.
כבר בזמנים קדומים שימש הסמל באסטרולוגיה ואסטרונומיה לציון כוכב הלכת נוגה.
סמל ונוס משמש במספר תחומים:
סימול המין הנשי או הנקבי.
סימול כוכב הלכת נוגה, הנקרא בלשונות רבות "ונוס", ויום שישי, ששמו מכיל בלשונות לטיניות רבות את שמה של ונוס.
היוניקוד של הסמל הוא U+2640.
חותם מדינת וושינגטון הוא הסמל הרשמי של מדינת וושינגטון, ובו מונצח דיוקן דמותו של "אבי האומה" האמריקאית, ג'ורג' וושינגטון.
הדיוקן צויר על ידי גילברט סטוארט.
בטבעת החיצונית של הסמל כתוב: "The Seal of the State of Washington" (עברית: "סמל מדינת וושינגטון") ושנת הקמתה של המדינה, 1889. בשנה הזאת הופכת מדינה להיות המדינה מספר 42 בקונפדרציית המדינות של אמריקה.
הסמל מופיע גם בדגל מדינת וושינגטון, במרכז, כאשר מתחתיו רקע ירוק.
הסמל עוצב על ידי צ'ארלס טלאקוט, בהתבסס על דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון, שצויר על ידי גילברט סטיוארט.
בסמל היה אמור להופיע איור של הר ריינייר שנמצא במחוז פירס של מדינת וושינגטון, אבל טאלקוט התנגד לכך, והציע תחתיו את דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון.
בנוסף לסמל הנוכחי, לסגן מושל המדינה יש סמל משלו, שנוצר בשנת 1959.
החותם הגדול של מדינת ויסקונסין הוא חותם המדינה הרשמי של מדינת ויסקונסין.
מזכיר המדינה משתמש בו כדי לאשר פעולות ממשלתיות של המושל, חוץ מפעולות משפטיים.
החותם מורכב מסמל המדינה, ובנוסף טבעת חיצונית עם המילים: "Great Seal of the State of Wisconsin" (בעברית: "סמלה הגדול של מדינת ויסקונסין") ומתחתיה 13 כוכבים המציינים את מספר המדינות שהיו לפני הקמת מדינת ויסקונסין, ה-14 במספר.
בסמל אפשר לראות למעלה את:
מוטו המדינה, "Foward" (בעברית: "קדימה")
ברבע הצפון מערבי, מחרשה המסמלת את החקלאות במדינה.
ברבע הצפון מזרחי, כלי כרייה, המסמלים את הכרייה בארץ.
ברבע הדרום מערבי, יד אוחזת בפטיש, סמל לתעשיית הבנייה בארץ.
ברבע הדרום מזרחי, עוגן, המסמל את הדיג ותעשיית הספנות בארץ, ובעיקר את יכולת הניווט של אנשיה.
במרכז מגן המדינה נמצא סמל ארצות הברית הכולל את מוטו ארצות הברית "E Pluribus Unum" (מלטינית: "מתוך רבים אחד")
התומכים במגן הם מלח ואיכר (לפעמים נחשב ככורה), עובדים המייצגים עוד פעם את תעשיית החקלאות.
משמאל קרן השפע המייצגת שגשוג ושפע.
13 מטילי עופרת המייצגים את עושר המינרל במדינה, ובנוסף את 13 המדינות שהיו לפני קום ויסקונסין.
הסמל והחותם מדגישים רעיית צאן וכרייה.
ב-1848, הקמת ויסקונסין, כריית מתכות כמו עופרת וברזל היו ענף כללי חשוב מאוד בהתפתחותה של ויסקונסין.
בשלהי המאה ה-20 הופסק ההרגל עקב הידלדלות המחצבים.
החותם והסמל היו חשובים בעת ניווט מנהרות מיסיסיפי אל נהרות ויסקונסין.
הסמל הפסיק להיות חשוב בתחום הניווט באגמים כאשר במאה ה-19 החליפו מסילות הברזל את הספינות.
החותם הגדול של מחוז קולומביה או סמל מחוז קולומביה הוא סמלם הן של המחוז, והן של בירת ארצות הברית וושינגטון די.
הסמל מציג את אלת הצדק מניחה זר על פסלו של ג'ורג' וושינגטון.
על הסמל מופיע המוטו של המחוז, בלטינית: "צדק לכל" (JUSTITIA OMNIBUS), השנה 1871 – שנת ייסוד המחוז במתכונתו הנוכחית.
ברקע הסמל מופיע מבנה קפיטול ארצות הברית (בניין מושבו של הקונגרס של ארצות הברית), בימין הסמל, ורכבת הנוסעת על גשר רכבת תחת שמש זורחת, בשמאלו.
סמל זה החליף את הסמל המקורי, בו הניחה אלת הצדק את הזר על פסלה של אלת החרות שניצב בראש בניין הקפיטול.
החותם הגדול של מדינת טנסי או סמל טנסי הוא סמל מדינת טנסי שבארצות הברית.
הסמל אומץ ב-25 בספטמבר 1801, ועיצובו שונה במעט בשנת 1987.
חוקת טנסי שאומצה ב-6 בפברואר 1796 מצווה על כך שלמדינת טנסי יהיה חותם.
במשך מספר שנים הוראה זו לא קוימה, ורק בשנת 1801 עוצב החותם.
העיצוב נבחר ב-25 בספטמבר באותה שנה.
בשנת 1987 החליטה האספה הכללית של טנסי על תיקון הסמל ועדכונו.
על פי חוקת המדינה הסמל נשמר על ידי מזכיר מדינת טנסי ומשמש את מושל מדינת טנסי בעת חתימה על מסמכים רשמיים של המדינה.
בראש הסמל מופיע המספר הרומי XVI המסמל את היות מדינת טנסי המדינה ה-16 של ארצות הברית.
בחלקו העליון של הסמל מופיעות מחרשה, שיבולת חיטה, וצמח כותנה.
מתחת שלושת איורים אלה מופיעה המילה "חקלאות" באנגלית (Agriculture).
בעת עיצוב הסמל היה גידול הכותנה והחיטה המרכיבים עליהם התבססה כלכלת המדינה, וגם כיום שני גידולים אלה הם גידולים מרכזיים הגדלים במדינה.
בחלקו התחתון של הסמל מופיעה סירה ועליה איש החותר בה.
תחת הסירה מופיעה המילה "מסחר" באנגלית (Commerce).
עיצוב מקורי זה שונה בשנת 1987 לסירת נהר בלא איש חותר.
סירה זו מסמלת את חשיבות הסחר לכלכלת המדינה - סחר, אשר בעת עיצוב הסמל, עבר בעיקר בשלושה הנהרות הגדולים העוברים במדינה: טנסי, קמברלנד והמיסיסיפי.
סביב החותם מופיעות המילים "החותם הגדול של מדינת טנסי" .
בחותם המקורי הופיע גם המילים "6 בפברואר 1796" (Feb.
6th, 1796) אולם בעקבות תיקון הסמל מופיעה רק השנה.
סמל טורונטו נוצר לאחר איחוד הרשויות בעיר ב-1997. לאחר שהתקבלו הצעות לעיצובו מחברי מועצת העיר ותושביה, הוא עוצב סופית באוקטובר 1998 בהשפעת המיזוג.
המגן מתאר את שני בנייני עיריית טורונטו (בצהוב) ואת השמיים ביניהם ומעליהם שיוצרים את האות T בכחול כתחילית של טורונטו.
הציצה כוללת נשר זהב, המסמל את האומות הראשונות וכתר מוראלי, המסמל את העיר והעיטורים שעליו הגיעו מסמליהן של הערים שמוזגו לטורונטו: צפון יורק (לב אדום), יורק ומזרח יורק (ורד לבן).
בצדדים ניצבים שני תומכי הסמל, הבונה והדב.
הבונה מסמל את התעשייה בעיר בכלל ואת תעשיית הפרוות ההיסטורית בפרט.
לצווארו שרשרת עלי אלמון שהיו סמלה של העיר אטוביקוק שפירוש שמה "המקום בו גדלים עצי אלמון".
התליון שעל השרשרת הוא משושה זהב המסמל כוורת שמייצגת גם היא את התעשייה בעיר.
הדב מסמל את הגנת העיר ליושביה, השרשרת על צווארו זהה לשרשרת של הבונה אלא שעל תליון הדב מופיע פרח הקולומביין (Aquilegia, Columbine) שהיה סמלה של העיר סקרבורו.
מיקום התליונים מראה את המיקום הגאוגרפי של הערים, סקרבורו במזרח ואטוביקוק במערב.
החלקה היא גבעה ירוקה שבה שלושת הנחלים שזורמים בטורונטו ונשפכים לימת אונטריו, האמבר, דון ורוז'.
תחתם, בין שני עלי אדר, מופיע מוטו העיר Diversity Our Strength (מאנגלית: הגיוון הוא כוחנו) שנקבע לאחר מיזוג הרשויות.
סמל ויניפג הוא סמלה הרשמי של העיר ויניפג, קנדה.
הסמל הנוכחי החליף את קודמו ב-1972 לאחר שאושר על ידי המכללה להרלדיקה (College of Arms) שבאנגליה.
צורת המגן היא אנגלית, ועליו מופיעים שלושה עשר כוכבי זהב בשדה כחול, המסמלים את שלוש עשרה המושבות שהתאחדו לעיר ויניפג על רקע שמיה הכחולים של העיר.
תחתם מצויר פרח כרכום בשדה ירוק המסמל את מיקומה של ויניפג במרחבי הערבה.
הציצה כוללת את שער מבצר גארי (Fort Garry), מבצר של חברת מפרץ הדסון מ-1822, המסמל את ההיסטוריה של העיר.
הסרטים מעל ומתחת המגן, מסמלים את אחדות תושבי העיר.
המוטו המופיע בתחתית הוא UNUM CUM VIRTUTE MULTORUM (מלטינית: אחד עם כוח של רבים).
סמל חבל הבסקים הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית חבל הבסקים שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן מחולק לרבעים שמבוססים על הסמלים ההיסטוריים של מחוזות חבל הבסקים.
הרובע השמאלי העליון (הקנטון) מבוסס על סמלו של מחוז אלבה (Álava) המעוצב כשדה זהב שעליו מבצר כסף על סלע כסוף שעומד על תל ירוק.
למבצר דלת ושני חלונות כחולים.
מהגבעה יוצאת יד המניפה חרב, שתיהן כחולות.
מימין למבצר עומד זקוף אריה אדום.
הרובע השני מבוסס על סמלו של מחוז ביסקאיה והוא מעוצב כשדה כסף עם גבול זהב שעליו שמונה סאלטיירים אדומים.
בשדה מופיעה גבעה חומה שעליה האלון של גרניקה, עץ המסמל את עצמאות הבסקים.
גזע העץ חום ועליו ירוקים ומאחוריו צלב יווני לבן שזרועו התחתונה מוסתרת.
הרובע השלישי מבוסס על סמלו של מחוז גיפוסקואה (Guipúzcoa) והוא מחולק לשדה זהב שבו שלושה עצים ירוקים מעל גלים בצבעי כחול ולבן המסמלים את מפרץ ביסקאיה.
עד 1982 הוא הכיל את סמל נווארה, אולם ממשלת נווארה דרשה להסירו.
הסמל מוקף בזרי אלון עם עלים ירוקים ובלוטים בצבעי ירוק וזהב, ייצוג נוסף של האלון מגרניקה.
הסמל אומץ על ידי ממשלת חבל הבסקים ב-1936, אולם נאסר לשימוש לאחר הפסדם של הרפובליקנים, ובתוכם הבסקים, במלחמת האזרחים בספרד ועלייתו לשלטון של פרנסיסקו פרנקו.
ב-1978 חזר הסמל לשימוש חוקי.
סמל ולנסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד.
הסמל יורש את עיצובו מסמלו של פדרו הרביעי, מלך אראגון והוא מורכב ממגן זהב שעליו ארבעה פסים אדומים - סמלה של ממלכת אראגון.
המגן מוטה ב-45° שמאלה (לעין הצופה, בהרלדיקה זוהי נטייה ימינה) ומעליו מותקנת קסדה כסופה שהמצחה שלה סגורה.
לקסדה מעטה כחול מצידו האחד ואדום מצידו השני, ועל הצד הכחול צלב איניגו אריסטה (Iñigo Arista; צלב פאטה שמזרועו התחתונה בולט משולש צר) כסף.
מעל הקסדה, מופיע כתר אראגון העשוי זהב ולו שמונה פרחי חבצלת ושמונה פרחים מעוטרים בפנינים.
הציצה היא דרקון זהב שכנפיו פרושות, שיניו לבנות ולשונו אדומה.
לאחר הקמת הקהילה האוטונומית, הוא נקבע בחוק ב-13 בדצמבר 1984.
ההבדלים העיקריים בין הסמל הנוכחי לסמלו של פדרו הרביעי הם בקסדה ובעטרה שהיו אז בסגנון שנחשב מלכותי וכעת הם "פשוטים" יותר.
סמל וירג'יניה המערבית הוא סמלה הרשמי של מדינת וירג'יניה המערבית שבארצות הברית.
הסמל הוא עגול ובעל רקע לבן ובמרכזו סלע שעליו חקוק התאריך 20 ביוני 1863, התאריך שבו נוסדה המדינה והצטרפה לאיחוד, מדינות ארצות הברית שהתנגדו לעבדות בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.
לרגלי הסלע מוצלבים שני רובים ומצנפת פריגית המסמלת את החירות מעבדות שלמענה נלחמה המדינה.
משמאל לסלע ניצב אדם המסמל חקלאות, בידו גרזן ומחרשה ולידו צמח התירס.
בצד השני עומד אדם המסמל את התעשייה, בידו מכוש ומאחוריו סדן וקורנס.
סביב הרקע הלבן, טבעת זהב מעוטרת שבה כתוב למעלה "מדינת וירג'יניה המערבית" ולמטה המוטו בלטינית "Montani Semper Liberi" (אנשי ההרים תמיד חופשיים; וירג'יניה המערבית מכונה גם מדינת ההרים).
בין שני הכיתובים, כוכבים שחורים.
מצדו השני של הסמל, נמצא "הסמל הקטן" שמשמש בשינוי קל גם כחותם המושל.
מתואר בו אזור חקלאי בין הרים וסביבו המוטו "Libertas E Fidelitate" (חירות מתוך נאמנות).
יוצר הסמל הוא Joseph H.
סמל זכויות יוצרים, Ⓒ (אות C רישית הנתונה במעגל, ומסמנת את המילה האנגלית Copyright, זכויות יוצרים), הוא סימן כתב המסמן קיום זכויות יוצרים ביצירות.
השימוש בסמל מתואר בחוק זכויות היוצרים של ארצות הברית, ובאופן בינלאומי על ידי האמנה הבינלאומית לזכויות יוצרים.
בישראל מעניק חוק זכויות יוצרים, התשס"ח-2007 הגנת זכות יוצרים לכל יצירה ספרותית, אמנותית, דרמטית או מוזיקלית בתנאי שמדובר ביצירה מקורית של האדם.
הגנה זו אינה מצריכה סימון של היצירה בסמל Ⓒ, אך נהוג להשתמש בו כדי להבהיר שמדובר ביצירה מוגנת.
זה המצב גם במדינות רבות בעולם.
הודעת זכויות היוצרים נדרשה לראשונה בארצות הברית, על ידי חוק זכויות היוצרים משנת 1802. על פי הקונגרס שבוושינגטון: "באופן כללי, הודעת זכויות היוצרים צריכה להופיע על היצירה המוגנת בזכויות היוצרים, אך במקרה של יצירה אומנותית, כגון ציור, ניתן היה לחרוט את הסימן על פני החומר של היצירה".
סמל זכויות היוצרים ©, הוצג בארצות הברית לראשונה בסעיף 18 בחוק זכויות היוצרים משנת 1909. באותה התקופה, החוק פעל רק על יצירות אמנותיות כגון ציורים, עבודות גרפיקה ופיסוליות.
בשנת 1954, החוק הרחיב את שימוש הסימן בכל יצירה שפורסמה ובעלת זכויות יוצרים.
להקלדת הסימן במחשב במערכת הפעלה חלונות: Alt+0169
סמל טוקלאו הוא סמל שבמרכזו תיבה מסורתית המגולפת מעץ המשמשת דייגים מקומיים בטוקלאו.
באמצע התיבה צלב לבן והכיתוב בטוקלאית : "Tokelau mo te Atua" שפירושו "טוקלאו לאלוהים", אלה יחד משקפים את השפעת הנצרות על טוקלאו.
תיבת העץ, הנקראת "טולומה"", מהווה את מרכז הסמל.
התיבה משמשת לנשיאת ציוד דיג בסירות קאנו או במכלי אחסון, והיא בעלת מכסה המתחבר אליה על ידי חוטים העשויים מסיבי קוקוס קלועים.
החוטים העבים מעוצבים באופן המאפשר הידוק מיטבי של המכסה כך שאם הקופסה נופלת לים, תכולתה לא תישפך.
השימוש בתיבה מעיד על מרכזיות הדיג באי.
הסמל אושר כסמלה הלאומי של טוקלאו במאי 2008 על ידי המלכה אליזבת השנייה מלכת ממלכת ניו זילנד.
לפני כן נעשה שימוש בסמלה של ניו זילנד ובדגל הניו זילנדי.
הפרלמנט של טוקלאו (ה"גנרל פונו") משתמש בסמל זהה ובחלקו העליון תוספת של כתר אדוארד הקדוש, סמל הפרלמנט אושר ב-7 באוקטובר 2013 על ידי המושל הכללי והמלכה אליזבת השנייה.
סמל מדינת ורמונט הוא חותם הכולל עץ אורן בעל 14 ענפים העולה מהיער, ומעליו אלומת תבואה.
14 הענפים מסמלים את שלוש עשרה המושבות ואת ורמונט כמדינה ה-14 שהתקבלה לאיחוד.
בימין החותם מופיעה גם פרה, המייצגת את ההיסטוריה של משק החלב בוורמונט.
בחלקו העליון של החותם יש קווים גליים, שאולי מרמזים על עננים; הקווים התחתונים מרמזים על מים.
המשפט "חופש ואחדות" - המוטו של ורמונט - מרוכז מתחת לשם המדינה.
החותם שימש לראשונה את ממשלת רפובליקת ורמונט שאימצה את החותם ב-1779.
החותם מיועד לשימוש להטבעת מסמכים רשמיים ולא לשימוש דקורטיבי.
סמל כימי הוא קיצור שמו של יסוד, המייצג אותו בטבלה המחזורית ובנוסחאות כימיות והניתן לו לפי שמו, שהוא לרוב לטיני או יווני, או על שמה של אישיות.
לכל יסוד סמל כימי ייחודי, בן אות אחת או שתיים, הראשונה גדולה והשנייה קטנה.
לאחדים מהיסודות המלאכותיים שאין להם שם פרטי, אלא רק שם זמני, סמל זמני בן שלוש אותיות.
דוגמאות: שמו הלטיני של החמצן – Oxygenium, ולכן הסמל שלו הוא O.
שמה הלטיני של הכספית Hydrargyrum, ולכן היא מסומנת Hg.
סמלו של הרובידיום הוא Rb.
הסמלים הכימיים הראשונים הומצאו בראשית המאה ה-19 על ידי ג'ון דלטון, אשר השתמש בסמלים מיוחדים שהוא עצמו המציא.
הדבר אמנם הקל על רישום נוסחאות כימיות, אך הקשה מאוד על מדפיסים, שנאלצו לייצר תווים נוספים על-מנת שיוכלו להכניס את הסימולים לספרים.
לכן, כעבור כמה עשרות שנים הציע הכימאי השוודי יונס יעקב ברצליוס להחליף את הסמלים של דלטון בסמלים שמורכבים מאותיות האלפבית הלטיני, ולהתאים לכל יסוד סמל לפי שמו, שזוהי גם השיטה הנהוגה כיום.
סמל הממלכה ההאשמית של ירדן נגזר מהסמל ההאשמי והוא מסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על האומה הירדנית.
הסמל מכיל חלקים רבים: בראשו הכתר שמסמל את המונרכיה.
מתחתיו מצוי הכיסוי שמטרתו לסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על ירדן.
צבעו האדום של הכיסוי מסמל את הקורבן ואילו הצבע הלבן בפנים מסמל את הטוהר.
בתוך הכיסוי ישנם מספר אובייקטים.
שני הדגלים של המרד הערבי באימפריה העות'מאנית, אשר מהווים בסיס לדגל ירדן ואשר שימשו בסיס לדגל של הממלכה ההאשמית של עיראק.
העיט מסמל עוצמה ואומץ, והוא עומד על גלובוס שבא לסמל את התפשטות האסלאם בעולם.
מתחת לעיט ולגלובוס יש מגן המוקף במגוון כלי נשק, ומטרתם לסמל את הרצון להגן על כל מה שצודק, ולהילחם בכל מה שלא צודק.
מתחתיו כרזה שעליה כתוב בערבית (בסדר הבא: אמצע, ימין שמאל): "מלך הממלכה האשמית של ירדן, אשר מקווה לעזרה והצלחה מאלוהים, עבדאללה בן חוסיין" (לפני עלייתו לשלטון של עבדאללה, הכיתוב על הכרזה התייחס ל"חוסיין בן טלאל בן עבדאללה").
בתחתית הסמל, מתחת לכרזה, מופיעה מדליה שהיא האות הגבוה ביותר שניתן בממלכת ירדן.
מצדי המדליה נמצאים כף תמר ושיבולי חיטה.
הסמל הלאומי של כף ורדה עשוי כעיגול שבתוכו כתוב שמה הרשמי של כף ורדה בשפתה הרשמית, פורטוגזית (República de Cabo Verde).
בתוך העיגול נמצא משולש כחול ובתוכו לפיד המסמל את החופש של האחדות הלאומית.
הסמל מוקף בעשרה כוכבים המסמלים את האיים של כף ורדה, והם דומים לכוכבים המצויים על דגל כף ורדה, ומתחתיו יש שני עלי "פלומב בוב" (plumb-bob), המסמלים צדק ויושרה.
הסמל אומץ על ידי כף ורדה ב-23 בספטמבר 1992, ביחד עם דגל כף ורדה, עם אימוץ חוקה חדשה לאיים.
שלט האצולה של טריטוריית יוקון, או, בשמו המלא: "מגן הוד מלכותה בעבור טריטוריית יוקון" (Arms of Her Majesty in Right of the Yukon Territory) ניתן על ידי המחלקה לענייני אינדיאנים ופיתוח הצפון של הממשל הפדרלי הקנדי.
הסמל תוכנן על ידי אלן בדוז בשנות ה-50 של המאה ה-20 ואושר על ידי המלכה אליזבת השנייה, מלכת קנדה בשנת 1956.
חלקו התחתון של המגן מסמל את הרי יוקון.
עיגולי הזהב (שנקראים בזנטס - מטבעות זהב של ימי הביניים) מסמלים את עושרה של הטריטוריה במחצבים, ואת הולדתה בבהלה לזהב של קלונדייק.
הקווים הלבנים הגליים מסמלים את נהרות הטריטוריה.
הצלב האדום בראש המגן מסמל את אנגליה, והקשת דמוית הפרווה שמעל המגן מסמלת את עושרה של הטריטוריה בפרוות.
בראש המגן עומד כלב אלסקן מלמוט על ערימת שלג.
בסמל בית הנסיכות של ליכטנשטיין משתמשות משפחת המלוכה והרשויות הממשלתיות.
אזרחים רשאיים להשתמש בסמל הגדול רק כאשר השימוש הוא לטובת המדינה.
על הסמל ניתן לראות השפעות מאזורים באירופה שליכטנשטיין הייתה מעורבת בהן, אם בכיבוש ואם בנישואין.
רבע אחד מייצג את שלזיה, מחוז בגבול גרמניה-צ'כיה-פולין, השני את מזרח פריזיה, מחוז בצפון מערב גרמניה, השלישי את מחוז אופבה בצ'כיה והרביעי את מחוז קונרינגה.
מתחת לסמלים מופיע השופר המייצג את מחוז קרנוב שבצ'כיה.
במרכז חמשת הסמלים מופיע מגן זהוב-אדום.
הסמל מוצג כאילו לבוש בגלימת ארגמן וכתר נסיך ליכטנשטיין.
בסמל הקטן, המייצג את משפחת המלוכה לעיתים, הכתר מופיע ישירות מעל המגן שבמרכז הסמל הגדול.
סמל יוון עוגן בחוק ב-15 במרץ 1822 והוא מוצג גם על מדי הצבא היווני וכוחות הביטחון.
מאז ייסודו עבר הסמל שינויים רבים, עקב שינויי שלטון.
כיום, הוא כולל מגן כחול ובתוכו צלב יווני לבן.
המגן מוקף בשני ענפי דפנה.
סמלה המקורי של יוון הורכב מהאלה אתנה וינשוף.
קאפודיסטריס, ראש הממשלה הראשון של יוון המודרנית, הוסיף גם פניקס לסמל, לאות לידה מחדש.
בתקופת שלטון המלך אוטו, נוסף כתר ושני אריות תומכים, מעוטרים בכתר.
לאחר מכן השתנה הסמל שוב בתקופת המלך גאורגיוס הראשון.
הסמל הנוכחי נכנס לתוקף עם סיום המלוכה ביוון, בשנת 1967.
החותם הקיסרי של יפן (ביפנית: 菊の御紋 - קיקו נו גומון, "סמל החרצית האצילי" או "סמל החרצית הקיסרי") הוא המון והסמל המשמש את המשפחה הקיסרית ביפן ומופיע על המסמכים הרשמיים שלה.
לפי חוקת מייג'י משנת 1890 איש לא היה רשאי להשתמש בחותם הקיסרי מלבד הקיסר, שהחותם שלו היה חרצית עם 16 פרחים לשוניים, עד שנת 1947. לכן, לכל חבר במשפחה הקיסרית היה חותם שונה במקצת.
מקדשי שינטו השתמשו באותן שנים בחותם כסמלם או השתמשו באלמנטים שונים ממנו לסמל שלהם.
הקיסר גו דאיג'ו ניסה בשנת 1333 לשבור את שלטון השוגון ביפן.
לאחר שנכשל והוגלה הוא אימץ סמל חרצית עם 17 פרחים לשוניים כדי להבדיל את עצמו מממשיכו, הקיסר קוגון , שהמשיך להשתמש בחותם שבו 16 פרחים לשוניים.
הסמל מופיע כפרח חרצית צהוב או כתום, עם קווי מתאר שחורים או אדומים.
במרכז מופיע עיגול המוקף ב-16 פרחים לשוניים.
מערכת נוספת של 16 פרחים לשוניים של חרצית מוטים ביחס לחזית מופיעה מאחורי המערכת החזיתית, וניתן לראות אותה בקצוות התפרחת.
דוגמה לשימוש בסמל ניתן למצוא במסדר החרצית, המסדר הגבוה ביותר ביפן.
שאר חברי המשפחה הקיסרית משתמשים בסמל חרצית בעל 14 פרחים לשוניים.
חרצית בעלת 16 פרחים לשוניים משמשת כסיכה לחברי הדיאט של יפן (בית הנבחרים היפני), מסדרים, פקודות רשמיות, דרכונים וכו'.
במהלך ההיסטוריה כל קיסר עיצב לעצמו את חותמו, ולא היה חותם אשר נשמר במהלך הדורות.
גם כיום אין חותם קבוע בחוק, אך השימוש הרווח הוא בסמל המופיע על הדרכונים של אזרחי יפן.
סמל לבנון הוא סמלה הלאומי של לבנון המורכב ממגן בצבעי דגל לבנון.
המגן בצבע גולס (אדום) ובמרכזו בנד (פס אלכסוני) סיניסטרי בצבע ארז'ן (לבן) ועץ ארז הלבנון מוטען במרכזו.
במרכז המגן מופיע העץ המסמל את המדינה – ארז הלבנון על רקע לבן.
הארז, הגדל על הר הלבנון מהווה סמל לקדושה, לנצח ולשלום.
הצבע הלבן בסמל מסמל את השלג על הרי הלבנון, הטוהר והשלום.
הצבע האדום מסמל את דם החיילים הלבנונים שנשפך על מנת לשחרר את לבנון מעול הקולוניאליזם.
סמל טריסטן דה קונה הוענק לאיים בשנת 2002. קודם לכן, בהיות האיים שטח חסות של סנט הלנה השתמשו האיים בסמל סנט הלנה.
הסמל הוא שלט אצולה שעליו ארבעה אלבטרוסים כחולים ולבנים (בחלקו העליון של הסמל - אלבטרוסים כחולים על רקע לבן, ובחלקו התחתון צבעים הפוכים).
תומכי המגן הם שני סרטנים האופייניים לאיים.
בראש המגן כתר ימי המסמל את בית המלוכה הבריטי וסירה ארוכה האופיינית לאיים.
מתחת לסמל מופיע מוטו האיים - "באמנותנו כוחנו" (Our faith is our strength).
הסמל מופיע על גבי דגל טריסטן דה קונה שהוא יוניון ג'ק שעליו הסמל, וכן בדגל מושל האיים.
סמל כווית אומץ רשמית בשנת 1962.
במרכז הסמל מוצגת ספינה המסמלת את קשר המדינה לסחר הימי במפרץ הפרסי.
הספינה ניצבת על בז, מעליה רשום שם המדינה בערבית ("דולת אלכוית"), ועל צוואר הבז תלוי מדליון שעליו דגל המדינה.
ספינות דאו הן סמל למסחר במפרץ הפרסי, ולפיכך מופיעה ספינת דאו גם בסמלי קטר ואיחוד האמירויות הערביות.
הבז הוא סמלו של שבט קורייש, ולפיכך מופיע אף הוא בסמלים בחצי האי ערב.
סמל לוקסמבורג הוא סמלה הרשמי של מדינת לוקסמבורג.
הסמל מציג מגן מוטען בעשרה פסים לרוחבו, בצבעי כסף וכחול לסירוגין.
עליהם מוטען אריה אדום שלשונו וטפריו זהב, זנבו כפול ומצטלב ועל ראשו כתר.
מעל המגן, כתרו של הדוכס הגדול שליט המדינה.
בגרסאות הסמל הבינוני והגדול, תומכים במגן שני אריות זהב זקופים בעלי זנבות כפולים.
לסמל הגדול מספר תוספות: את המגן מקיף סרט ירוק ועליו עיטור מסדר כתר האלון של לוקסמבורג, צלב לבן שמרכזו ירוק.
גלימה מלכותית שצבעה החיצוני ארגמן, והפנימי פרוות צובל.
מקורו של העיצוב בימי הביניים מסמל דוכסות לימבורג ההיסטורית, ששטחה מחולק כיום בין לימבורג ההולנדית ולימבורג הבלגית.
ההבדל היחיד בין הסמלים הוא הרקע שמאחורי האריה המופיע במרכז שלט האצולה.
בסמל לימבורג הפסים מאחורי האריה הם בצבעי זהב ואדום, ואילו בסמל לוקסמבורג הפסים צבועים כסף וכחול.
מעמדו הרשמי של הסמל נקבע בחוק ב-1972.
סמל לטביה נוצר לאחר הכרזת העצמאות של רפובליקת לטביה ב-18 בנובמבר 1918.
הסמל משלב סמלים לאומיים והיסטוריים של לטביה.
השימוש בסמל הופסק בשנת 1940, כאשר לטביה נכללה בברית המועצות וחודש בשנת 1991 עם קבלת עצמאות מחדש.
השמש בחלקו העליון של שלט האצולה מסמלת את הלאומיות הלטבית.
השמש סימלה כסמל הלאומיות הלטבית על ידי הרובאים הלטבים – ה-latviešu strēlnieki – שגויסו על ידי רוסיה במלחמת העולם הראשונה.
17 קרני השמש מייצגים את 17 מחוזות לטביה בהתאם לחלוקה שהייתה במדינה בשנת 1921.
שלושת הכוכבים מעל שלט האצולה מייצגים את איחוד שלושת המחוזות ההיסטוריים וידזמה, לטגייל וקורזמה זמגייל) למדינה אחת.
על הסמל מופיעים סמלי האזורים ההיסטוריים.