tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חברי הדירקטוריון חייבים להפעיל שיקול דעת כדי להשיג מטרה זאת ואין להם רשות לוותר על רווחים או לא לשלם דיבידנדים כדי להיטיב עם הציבור.
היות שחברת פורד היא עסק למטרת רווח, אין לפורד זכות להשתמש בה כצדקה, דבר שייחשב כביזת נכסי החברה.
בית המשפט פסק שעל הדירקטוריון לשלם דיבידנד נוסף של 19 מיליון דולר.
בעלי הנפש הוא ספר בן שבעה פרקים שכתב הראב"ד במאה ה-12 ועוסק בהלכות נידה.
על דברי הספר הסתמכו בחיבוריהם התוספות, הרמב"ן, הרשב"א, הרא"ש, המאירי, בעל ההגהות מימוניות, רבי יוסף קארו בספרו הבית יוסף, ועוד.
רבי זרחיה הלוי, חיבר כנגד הספר השגות בשם "סלע המחלקות".
מיום הופעתו בכתב יד ועד ימינו, נדפס הספר במהדורות רבות.
אך בין הציטוטים מתוך הספר, אותם מביאים הראשונים בחיבוריהם, לבין המופיע במהדורות המודפסות, קיימים שינויים גדולים ובעלי משמעות.
הרב יוסף קאפח, חיפש פתרונות לסתירות אלו, ומצא אותם בכתבי יד מהספרייה הלאומית בירושלים, ומספריית אוקספורד.
כתוצאה מתגליותיו אלה, התפרסמה מהדורה חדשה ומוגהת של הספר בהוצאת מוסד הרב קוק.
הספר מחולק לשבעה שערים, ששת הראשונים עוסקים בהלכות נדה, ואילו השביעי עוסק בענייני קדושת הזיווג.
בהקדמה מסביר המחבר מה הביאו לקרוא לספר בשם "בעלי הנפש".
לדבריו על מנת לקיים מערכת יחסים בין אדם לאשתו, בהתאם לחוקים ולזמנים שקבעה התורה, על האדם להיות מהמושלים בנפשם, ולא מאלו שהנפש מושלת בהם, אנשים אלו נקראים "בעלי הנפש".
בהמשך מפרט המחבר את ההבדל בין שאר בהמות וחיות, שנבראו זכר ונקבה, לבין האישה שנבראה מצלעו של האדם, ועל כן האדם הוא יצור מונוגמי בניגוד לרוב שאר בעלי החיים.
עובדה זאת מחייבת את האדם לאהוב את אשתו ולכבדה כאילו היא אחד מאבריו, וכן להפך.
המחבר משתף את הקורא בסיבה אשר הביאה אותו לכתוב הספר, והיא המורכבות של דיני טהרת המשפחה, ורצונו לרכזם ולהבהירם, כדי למנוע מבני אדם לחטוא בשגגה בנושאים אלה.
שער ראשון - שער הפרישה
בשער זה מפרט הראב"ד 9 מקרים שונים, מן הקל אל הכבד, בהם אדם פורש מאשתו, ואסור לו להתייחד עימה.
המדובר במקרים בהם הפרישה היא לפרק זמן מסוים, שלא כמו במקרים בהם הפרישה היא לצמיתות, והוא אכן חייב לגרשה.
פרישה מקומית - איסור תשמיש המיטה דווקא במקום הספציפי בו נמצאים בני הזוג, אך הם מותרים במקום אחר.
האכסנאי - מי שמתאכסן בבית מלון אינו רשאי לשמש עם אשתו.
(הבהרה: המדובר באכסניות של פעם, בהם ישנו מספר אנשים בחדר אחד.
אך אם לבעל ואשתו הוקצה חדר לעצמם, אינו צריך לפרוש ממנה).
בפני כל חי - איסור תשמיש המיטה בפני בני ביתו ועבדיו.
תשמיש היום - לאור היום (כשאחרים יכולים לראות אותו).
בית שיש בו ספרי תורה וכתבי קודש, או תפילין, עד שיהיו מכוסים בכיסוי כפול.
פרישה בימי רעבון - איסור לקיים יחסים בימי הרעב, בכל המדינה.
המקור לאיסור לתשמיש המיטה בימי רעב, הוא התלמוד במסכת תענית: שנאמר:
פרישה עצמית - פרישה בעקבות נדר.
המדיר את עצמו מן התשמיש, אסור בקיום יחסים בכל מקום בעולם, עד שיתיר את נדרו, וכן פרישת יום הווסתות - פרישה סמוך לווסת היא האיסור לקיים יחסי אישות, במועד הצפוי על פי ההלכה של וסת האישה.
האיסור קיים בכל מקום בעולם, ובכל זמן עד לגיל הבלות.
פרישת חמשת העינויים - האיסור לקיים יחסים הוא אחד מחמשת העינויים הנוהגים ביום הכיפורים ובתשעה באב.
איסור זה אין לו היתר לעולם, והוא נוהג תמיד.
פרישת האבל בתוך שבעת ימי חופתו - חתן שמת לו אחד משבעת קרובים, בועל בעילת מצווה, ולאחר מכן פורש מאשתו לשבעת ימי המשתה, ולאחריהן עוד שבעת ימי האבל.
במקרה זה לא די בהרחקה רגילה, אלא שהוא ישן עם האנשים, והיא ישנה עם הנשים, אך הפרישה היא רק מייחוד לילה, ולא משאר דברים.
פרישת הנידה - אישה בפרק הזמן בו היא מדממת את דם הווסת, נעשית טמאה ונקראת נידה.
בימי הנידה (ימי הדימום בתוספת ימים נוספים על פי ההלכה), בעלה פורש ממנה, ואין זאת רק פרישה מתשמיש, אלא גם מחיבוק, נישוק, שיחה בטלה, מזיגת כוס, הצעת המיטה, רחיצת פניו ידיו וגליו, אכילה בשולחן אחד, ועוד, אך אין כאן איסור ייחוד.
פרישת הנידה ביום חופתו - כלה, ביום החופה, שטרם נבעלה ונמצאה נידה, כיוון שהיא כבר אשתו והייצר גדול, יש בה את כל איסורי הנידה בתוספת איסור ייחוד לילה, והוא ישן בין האנשים והיא בין הנשים.
פרישת אשת ישראל שקינא לה ונסתרה - אשת ישראל שקינא לה ונסתרה, היא אישה שבעלה התרה בה, בפני עדים, לבל תתיחד במקום סתר עם גבר זר מסוים, ולאחר הקינוי היא נסתרת עם אותו גבר זר, הרי היא נעשית סוטה ואסורה להתייחד עם בעלה, ביום ובלילה, עד שתיבדק בשתיית 'המים המרים'.
פרישת אשת כהן שנשבתה - אשת כהן שנשבתה נחשבת כמי שנאנסה בשוגג, והיא נאסרת לבעלה בכל איסורי הנידה, ואין לה היתר לעולם.
שער שני - שער הווסתות
שער זה עוסק במועדים שבהם חובה על אישה לפרוש מבעלה, ולא משום שראתה דימום, אלא בגלל שאלו מועדים שראתה בהם דימום, בעונות קודמות.
בשער זה מובאים ההבדלים בדינה של אישה שאורכו של המחזור החודשי שלה זהה בכל פעם, לבין אישה שאורך המחזור שלה שונה מפעם לפעם.
כמו כן מובאים הכללים כיצד נקבעים מועדי הווסת.
דוגמאות אחדות לכללים המפורטים בשער:
וסת קבוע - וסת שכבר היה באותו מועד 3 פעמים, צריך 3 פעמים רצופות שיקרה במועד אחר כדי לבטלו, בעוד שווסת שאינו קבוע, מתבטל בפעם אחת.
וסת קבוע שהתבטל - וסת שהתבטל אך לא השתנה ליום קבוע אחר, אם היא חוזרת לראות באותו יום אפילו פעם אחת, צריכה שוב 3 פעמים רצופות שיקרה במועד אחר כדי לבטלו, מה שאין כן בווסת שאינו קבוע.
וסת בימי זיבה או נידה - לא ניתן לקבוע מועד ווסת, כך שיחול בתוך ימי הנידה, או בימי הזיבה.
וסת שאינו קבוע - אישה שהשתנה יום הווסת שלה, חוששת בחודש הבא גם למועד הקבוע, וגם למועד החדש, עד שימלאו 3 פעמים למועד החדש.
וסת הקפיצות - אישה המקבלת וסת בגלל גירוי חיצוני, כגון מאכל חריף, או פעולה גופנית חריגה (קפיצה).
המועד יהפוך לקבוע בתנאי שבמשך 3 פעמים רצופות, תבוא הווסת בגלל אותו גירוי חיצוני.
שער שלישי - שער הכתמים
כתם - הוא מראה של דם, שאישה מצאה על אחד מבגדיה או מצעיה.
חז"ל תיקנו כי במקרה שכזה אין האישה יכולה להיטהר לבעלה עד שתקיים את כל דיני הטהרה כאישה נידה.
בפועל ישנן הקלות רבות בדיני הכתמים.
ובסופו של דבר רק מעט מאוד כתמים אכן יטמאו את האישה.
בשער זה מפרט הראב"ד את דיני הכתמים, צבעם, מיקומם, ושיעורם.
כן מתייחס לאפשרות שניתן לתלות את הדם בגורם אחר, כגון שעברה בשוק של קצבים, ואולי הדם ניתז עליה, או שאר דברים העלולים ליצור כתם זהה לכתם של דם.
לסיכום השער מביא המחבר 9 סוגי כתמים ודיניהם.
שער רביעי - שער הספירה והבדיקה
שבעה נקיים - בשער זה מפורטים הדינים לאחר שפסקה יציאת הדם, ונעשתה בדיקת הפסק טהרה, שיש לספור שבעה נקיים כמו אצל אישה זבה.
ממתי מתחילה האישה לספור, ואת הלכות הבדיקה בזמן ימי הספירה.
כן מפורטים, סוגי הבדיקות שיש קלה יותר, ויש חמורה יותר.
שער חמישי - שער הטבילה
טבילה - אישה נשואה, לאחר שחלפו ימי נידתה (הפסיקה לראות דם, וספרה שבעה ימים), כדי שתותר לבעלה עליה לטבול במקווה.
בשער זה מפרט המחבר את דיני הטבילה, החפיפה, והחציצה.
שער שישי - שער המים
מקווה - שער זה עוסק בהלכות מקווה.
שער שביעי - שער הקדושה
שער זה מתבסס על מאמר חז"ל:
בסיום פרשת שמיני מצוּוִים בני אהרן הכהנים, להבדיל בין הטמא לטהור..., ולהורות לבני ישראל.
כן הם מצוּוִים לשמור על קדושת עצמם.
כל זה מופיע בסמיכות לפרשה הבאה אישה כי תזריע.
מסמיכות הדברים מלמדים חז"ל את הכלל שמי שמקפיד על קדושה בשעת תשמיש המיטה נולדים לו בנים הראויים להוראה.
בשער זה, מפרט המחבר כללים ותקנות כיצד על האדם להתנהג בעת תשמיש מיטתו.
כן, הוא כולל בשער, כוונות ומחשבות אותן צריך האדם לחשוב בשעת המעשה.
כל אלו על מנת שהמעשה יהיה מתוך קדושה, ועל כן נקרא השער, שער הקדושה.
סלע המחלקות - השגות הרז"ה
בעלי אף יבש (שם מדעי: Haplorhini, מיוונית: 'אף פשוט') היא תת-סדרה בסדרת הפרימטים המכילה את הקופיפים והאנתרופואידים.
האנתרופואידים כוללים את הקופים צרי-האף, ביניהם ההומינואידים, שאליהם שייך גם האדם.
תת-סדרה זו נבדלת בכמה מאפיינים מבעלי אף לח.
המינים בקבוצה זו איבדו את האנזים שמאפשר לייצר ויטמין C.
האף היבש אינו מחובר לשפה העליונה, לכן מאפשר מגוון רחב של הבעות פנים.
היחס אצלם בין המוח לגוף גדול הרבה יותר מאשר אצל בעלי אף לח והחוש העיקרי בו הם משתמשים הוא ראייה.
קבוצה קופים צרי אף (Catarrhini)
קבוצה קופים רחבי אף (Platyrrhini)
לעיתים גם תת-משפחת קופי הלילה (aotinae) נחשבת למשפחה עצמאית (Aotidae).
בעלי חיים אוכלי אדם הם בעלי חיים אוכלי בשר אשר תוקפים והורגים בני אדם למזון, בדרך כלל לאחר ציד בדומה לציד של נטרפים אחרים.
חלקם הקטן הם ציידים אקטיביים אחרי אנשים, אך רובם ינסו לטרוף אנשים חלשים או פצועים שיתקלו בהם.
המונח אינו כולל בעלי חיים שניזונים מחלקי גופות אנושיות כאוכלי נבלות או מבעלי חיים שיאכלו אנשים שהרגו שלא למטרת ציד.
רבים מציידים אלה הם טורפי-על בבית גידולם והתנהגותם של חלקם עשויה לפתח אצלם דפוס המקרב לאכילת אנשים (למשל לאחר התרגלות לציד חיות בית או פרימטים אחרים).
בעוד בעבר אנשים נמצאו בתפריטם של טורפים רבים קיימים ונכחדים, כיום האדם אינו נמצא בתפריט של אף טורף גדול, כשהיוצא מהכלל הוא מספר חתולים גדולים, אשר למדו לצוד אנשים ביעילות באזורים מסוימים כמו בהודו ועוד מדינות מתפתחות, מה שנדיר בהרבה במדינות מפותחות.
בעלי חיים הטורפים כיום אנשים, הם בעיקר משני מיני התנינאים הגדולים ביותר: תנין הים ותנין היאור.
עם זאת מספר טריפות נגרמות עקב עימותים בין בני אדם לחיות בר, הגוררים חיות בר לקרבה לאדם, מה שמעלה את הסיכויים שיטרפו אנשים.
לפי גינס שיאי עולם (לשנת 1997), הטורף שהרג הכי הרבה אנשים היה טיגריס צ'מפוואט מנפאל, אשר הרג 436 בני אדם למאכל עד שנורה ב-1907.
לרוב חיות טורפות אוכלי אדם ספגו יחס שלילי (למשל אצל זאבים וכרישים), הגדול בהרבה מסכנתם לאדם בטבע והדבר גם הוחדר לתרבות בסיפורים ואזכורים שונים.
עם זאת יסוד הסיפורים נעוץ במספר מקרים אמיתיים.
מספר דתות כמו ההינדואיזם נוהגות לכבד מספר טורפים כמו טיגריסים ואף להציע מנחות לאלים כמו לבונביבי , כדי להימנע מהתקפות טיגריסים, אשר לטענתם מגולמים כרוחות של האל דאקשין ראי .
במספר תרבויות כמו ברומא העתיקה נהגו להוציא להורג על ידי חיות טורפות כמו אריות ונמרים או להילחם בהם עם גלדיאטורים ועם אבירים וציידים מבוקשים, אשר עטו את פרוות הטורפים בביתם כגביע ציידים.
הדבר גם גורם לציד נרחב של הטורפים בידי ציידים ולירידת מספרם בטבע, מה שגרם נזק אקולוגי, מאחר שרבים מהם הם טורפי-על העוזרים לסביבה ומדללים את מספר הנטרפים, דבר אשר נפגע בהיעדרם.
בתרבות הרווחת נפוצים גם מפלצות בדיוניות אוכלות אדם כמו החיה מז'בודן ועוד ואף צמחים אוכלי אדם .
ישנם גם סיפורים חסרי אמיתות על חיות אמיתיות שנחשבות לאוכלי אדם (למשל לווייתנים גדולים).
טיגריס – הטיגריס הוא החתול הגדול ביותר בעולם ומהקטלניים ביותר.
כ-1,000 בני אדם נטרפו מדי שנה על ידי טיגריסים עד לתחילת המאה ה-20 כיום התמעטו התקיפות כתוצאה מהגנה טובה יותר על בני אדם אך גם ובעיקר עקב התמעטות אוכלוסיית הטיגריסים.
אריה – כמו הטיגריסים, האריות טורפים אנשים לעיתים קרובות כשהם חלשים מכדי להצליח לצוד טרף אחר, לעיתים על סף גוויעה ברעב.
עם זאת הם לא בררנים ויצודו אנשים בהם הם נתקלים וחלק מהאריות אשר עשו זאת היו במצב בריא.
הטריפות הקטלניות ביותר היו של שני פרטים של אריות צאבו, אשר טרפו כ-130 עובדים של הרכבת שבין קניה לאוגנדה, עד שלבסוף נורו בידי הצייד ג'ון פטרסון.
נמר – נמרים גדולי ממדים יטרפו אנשים בתדירות משתנה, אך בניגוד לאריות וטיגריסים אינם טורפים אנשים בעודם חלשים.
מרבית הטריפות נרשמו בהודו וסביבתה.
יגואר – יגוארים לא תוקפים לרוב אנשים, אם כי עדויות מראות שהמצב היה שונה לפני הגעת הספרדים לאמריקה.
גם בימינו עדיין נרשמות מספר תקריות של טריפות יגוארים.
מספר חוקרים טוענים שהתקיפות עלולות להתרבות אם יתמעטו מספר הקפיברות בטבע, מה שיפנה את היגוארים להתקרב ליישובי האדם וללמוד לצוד בני אדם.
פומה – תקיפות של פומה יותר נדירות מחתולים אחרים, אך עדיין מתרחשות באזורים בהם הפומה התרגלה לחיות בקרבת בני אדם ולהתבסס על חיות מחמד כטרף, מה שמעודד אותה לצוד אנשים חלשים.
עם זאת הפומות אינם רואות באדם טרף טבעי ויחפשו טרף אחר.
זאב – זאבים לא טורפים אנשים לעיתים קרובות, אך להקות גדולות ורעבות מספיק ינסו לתקוף עוברי אורח בודדים.
לעיתים זאבים רעבים ינסו לצוד ילדים ואנשים חלשים, דבר הקורה בעיקר בהודו.
גם כלבי בית נטושים שהופכים לפראיים עשויים לטרוף אנשים, אם כי הדבר נדיר ביחס לכמות התקיפות של כלבים.
כך גם אצל הדינגו, כלב הבר האוסטרלי.
ידועים רק שלושה מקרים מאומתים של אנשים שנטרפו בידי דינגו, ביניהם עזריה צ'מברלין.
קויוט – קויוטים רגילים כמעט ולא תוקפים אנשים למאכל, למעט ילדים קטני קומה והדבר קורה באזורים בהם הם התרגלו לחיי ערים.
קויוטים מזרחיים נוצרו מהכלאה של קויוטים עם זאבים והם תוקפניים יחסית.
למרות זאת קויוטים טרפו אנשים בהצלחה רק בשני מקרים מאומתים.
תן – אף שלרוב התנים נמנעים מקרבה לאדם ידועה מקרה בו נטרף ילד בן 9 בהודו בידי להקת של 7 תנים זהובים וגופתו נמצאה אכולה.
רוב הדובים הם לא טורפי אדם טבעיים, לבד מהדוב הלבן.
דובים לבנים הם טורפי-על אגרסיבים שינסו לאכול כל טרף אפשרי בסביבתם, לרבות אנשים וידועים מספר מקרי טריפות שלהם, מה שגובר גם בעת שדובים רבים סובלים מתת-תזונה עם התחממות האקלים.
גם דובים אחרים ידועים בטריפת או ציד של אנשים למאכל.
דוב גריזלי מהרי הרוקי נתפס כשבבטנו שרידי אדם ובגדים, מה שגרם להריגתו.
תקריות של טריפות דובים חומים התרחשו בין השאר באלסקה, סיביר וביפן, שם התרחשה סדרת תקיפות של דוב חום אוסורי , בהם נהרגו מעל 7 אנשים.
גם דובים שחורים אמריקאים ואסייתים ידועים בטריפת אנשים, כשלמעשה מרבית התקיפות שלהם נובעות מציד.
לעומת זאת הדוב השפתני האגרסיבי, רק לעיתים נדירות מחפש לטרוף אנשים, אף שאכל גופות של אנשים שנהרגו.
שני מיני הצבועיים הגדולים ביותר יכולים לצוד ילדים או אנשים חלשים ובודדים: צבוע נקוד וצבוע מפוספס.
ייתכן שמספר מלחמות אזרחים במספר מדינות באפריקה, הובילו לעליית התקיפות מאחר שהצבועים התרגלו לאכילת גופות של הרוגים ולרכוש טעם לבשר אדם, אף שהצבועים מתפקדים גם כטורפים פעילים אפורטוניסטים.
ידוע במיוחד מקרה מ-2003 על הבהמה הרצחנית ממלאווי , בו צבוע מנומר הרג לפחות 3 אנשים ופצע עוד 16, עד שנורה.
חזירי בר וחזירי בית שהתפראו יכולים להפוך לטורפים של אנשים איטיים, בייחוד באזורים בהם אוכלוסייתם גדולה מאוד כשהם תוקפים בלהקה או לצד איכרים לא זהירים כשמרבית התקריות מתרחשות בארצות הברית ובהודו.
עם זאת חזירים הם אוכלי כל והם תוקפים רק במקרים נדירים וגם אז התקיפות לרוב אינם לציד.
לעיתים להקות חולדות גדולות במיוחד יכולות לתקוף אנשים חלשים שאינם יכולים להימלט.
נרשמו תקריות נדירות של טריפות אנשים שיכורים בידי חולדות בצרפת ובמיורקה.
אף שמספר פרימטים תקפו ואף הרגו אנשים הם אינם רואים באדם טרף.
מין הפרימט הלא-אנושי היחיד שידוע בטריפת ילדים הוא שימפנזה מצוי, כאשר פרטים גדולים ופראיים במיוחד טרפו ילדים ותינוקות מכפרים סמוכים.
מספר שבטי אנשים גם ידועים בקניבליזם.
התנינים הם הטורפים התוקפניים והקטלניים ביותר לבני אדם כיום הרואים באדם טרף טבעי וחלש, אותו הם תוקפים ממארב מיימי.
המין הקטלני ביותר הוא תנין היאור ההורג אנשים רבים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה וכן תנין הים הגדול והאגרסיבי.
טורפים נוספים שכיחים פחות הם תנין הביצות, תנין אמריקני, קיימן שחור ואליגטור אמריקני, אם כי כמעט כל מיני התנינים ינסו לצוד אנשים בהזדמנות הנכונה.
תניני היאור תוקפים מדי שנה באפריקה בין 275 ל-745 בני אדם וכ-63% מהתקיפות מסתיימות במוות, כך שבממוצע כ-300 בני אדם נהרגים כל שנה בידי תניני יאור.
התנין גוסטב, תנין יאור זקן באורך של למעלה מ-6 מטרים, התפרסם עקב אגדה לפיה טרף 300 בני אדם.
באוסטרליה ודרום-מזרח אסיה תנין הים אחראי לכמה עשרות תקיפות בשנה, מהן כמחצית מסתיימות במוות.
הסיבה למיעוט התקיפות הוא שהתושבים המקומיים יודעים להיזהר מתנין הים ולשמור מרחק בטוח ממנו, בין השאר בזכות קיומן של תשתיות מים מוסדרות (בניגוד למצב בחלקים נרחבים באפריקה, בה התושבים חולקים את מקורות המים עם תנינים), נוסף על העובדה שהתנין שוחה גם הרחק מהחופים.
בארצות הברית התקיפות נגרמות בעיקר בידי אליגטור אמריקני, אשר צד לעיתים ילדים ואנשים חלשים ממארב.
אליגטורים גדולים ינסו לתקוף גם גברים בוגרים, אך התקיפות נדירות ועדיין לפחות 28 תקיפות קטלניות של אליגטורים אמריקאים התרחשו בארצות הברית מאז 1970 .
נחשי ענק ממשפחת הפיתוניים והחנקיים יכולים לטרוף ילדים קטנים והגדולים מביניהם מסוגלים לטרוף בהצלחה אנשים קטני ממדים.
רוב הנחשים יתקשו לבלוע אדם בוגר, מאחר שכלוב הצלעות שלו רחב מדי להיכנס לגופם והם אינם יכולים לבתר אותו לפני הבליעה.
ישנם רק מינים ספורים הידועים בטריפת בני אדם ואלה כוללים את הגדולים בנחשים החיים: אנקונדה כהה, פיתון סלעים אפריקני, פיתון השיחים, פיתון בורמזי ופיתון מרושת.
מביניהם הפיתון המרושת הוא הידוע ביותר ביכולתו לטרוף בני אדם.
בדרום מזרח אסיה ובפרט באינדונזיה, שם הוא נפוץ בטבע ומגיע לאורך של למעלה מ-7 מטרים, מדווחים מדי שנה מספר מקרים של טריפת בני אדם (בעיקר נשים וילדים).
הלטאה היחידה בעולם שיכולה לטרוף אנשים היא כוח ענק או "דרקון הקומודו" מאינדונזיה.
עם זאת הכוח איטי ואינו מחפש אנשים למאכל.
מרבית התקיפות אינן מסתיימות בטריפה מוצלחת, אלא רק בפציעה קשה של האנשים וההצלחה נובעת לרוב על אנשים שאבדו.
מחקר מ-1974 עד 2012 מציג 5 מקרי טריפה של בני אדם בידי הכוח, לאחר תקיפה של 24 אנשים.
עופות בודדים ינסו לטרוף אנשים ובכל המקרים מדובר בילדים ותינוקות.
העופות היחידים שידועים בוודאות כטורפי אנשים הם: עיט לוחם ועיט כתר אפריקני, כשהראשון צד ילד בהצלחה והשני ידוע על מתקפה על תינוק, בה העיט נהרג בידי אנשים מתגוננים ועדיין נמצאו עצמות אנושיות בקינו.
גם עיטם לבן-זנב תועד כשאולי ניסה לחטוף ילד בנורווגיה (אך נכשל).
מסופר שגם עיטים זהובים או הרפיות צללו לטרוף ילדים, אך הדבר לא הוכח בוודאות.
מספר כרישים תוקפים אנשים וידועים לשמצה בכך, כשארבעת המינים הקטלניים ביותר הם עמלץ לבן, כריש טיגריסי, כריש שורי וכריש ארך-גף, אשר נודע כטורף ניצולי ספינות בשתי מלחמות העולם.
עם זאת בניגוד לאמונה הפופולרית, שזכתה לייצוג נרחב בתרבות, רוב הכרישים נמנעים מקרבה לאדם ותקיפות כרישים רבות מיוחסות לסקרנות טבעית של כרישים גדולים, להתקפי זלילה וכן לטעות בזיהוי עם טרף אחר כמו כלבי ים, כאשר הכרישים לרוב לא אכלו את האנשים לאחר התקיפות.
עדיין במספר תקריות כרישים אכלו בשר אנושי, בין השאר של ניצולי ספינות.
דגי גרם טורפי אדם כוללים להקות פיראניות גדולות מאוד מנהר האמזונאס, אשר יכולות לתקוף אנשים בעיתות נדירות ביותר, אך מספר ההרוגים מהם קטן מאוד בניגוד לדימוי הרווח.
גם שפמנונאים ענקיים כמו שפמנון תניני ענק, החשודים (ללא הוכחה ודאית) בציד אנשים בנהר קורי שבנפאל.
ייתכן שגם כמה שפמנונים גדולים כמו שפמנון ויילס, פיראיבה ושפמנון חד זנב, צדו אנשים לאחר שניזונו מגופות אנושיות.
מבין הדקריים ידועים שני מינים שאולי ניסו לתקוף צוללנים אולי למאכל, אך מעולם לא נתפסו בציד פעיל: דקר ענקי ודקר גוליית אטלנטי, אך ייתכן שהדבר נבע מבלבול בזיהוי כטרף טבעי.
המין דיונון הומבולדט הוא האגרסיבי ביותר מבין הסילוניות.
אף שמעולם לא תועד ציד דיונונים גדולים ניסו להתקיף צוללנים ולמשוך אותם איתם ולפי סיפורי מלחים כבר נטרפו מספר אנשים בידיהם.
תקיפות דומות ייתכן שקרו עם דיונון ענק, אך גם הם לא הוכחו.
"בעלי דם חם" הוא שם מיושן לבעלי חיים הומיאותרמיים, המסוגלים לשמור על יציבות טמפרטורת הגוף בטמפרטורות סביבה משתנות, על ידי ויסות תהליכים מטבוליים.
כאשר מתייחסים ל"בעלי דם חם" מתכוונים לציפורים ויונקים המקיימים שני תנאי תרמורגולציה: , ו-Tachymetabolism.
לשאר בעלי החיים דרגות שונות של תרמורגולציה שאיננה הומיאותרמית.
"בעלי דם חם" התפתחו כנראה כיצורי לילה ופעלו בזמנים בהם "בעלי דם קר" נאלצו להאט את פעילותם, בהיעדר שמש לחימום גופם.
באופן כללי, שני מושגים מתחום התרמורגולציה מקושרים ל"בעלי דם חם":
תרמו= חום) זהו מצב שבו טמפרטורת הגוף נשמרת בתחום צר, למרות שינויים סביבתיים, בעזרת תהליכים פנימיים בלבד, ללא תלות במקור חום חיצוני.
Tachymetabolism – שמירה על קצב גבוה של המטבוליזם, אפילו במצב מנוחה.
תכונה זו מאפשרת מעבר מהיר בין מצב מנוחה לערנות.
יצורים בעלי יכולת כזו זקוקים למזון רב, ולרוב אינם מסוגלים לצום לתקופות ארוכות כפי שמסוגלים זוחלים "בעלי דם קר".
ויסות חום הגוף אצל הומיאותרמים
חום נוצר בגוף בעיקר ברמת השרירים ובאברי גוף פנימיים, מתחת לשכבות מבודדות של עור ושומן תת-עורי, תוך ניצול מזון, על ידי נשימה תאית.
כאשר הדם עובר דרך האיברים הללו הוא מתחמם ומתקרר כשהוא עובר קרוב לפני שטח הגוף, אם טמפרטורת הסביבה נמוכה מטמפרטורת הגוף.
בבעלי חיים הומיאותרמיים מתקיים ויסות חום פיזיולוגי, המבוקר על ידי אזור ההיפוטלמוס במוח.
ויסות חום הגוף בתנאי חום:
-התרחבות כלי הדם ההיקפיים, שגורמת לקרינת חום אל מחוץ לגוף.
הגברת זרימת הדם לאזורים היקפיים גם מעלה את הולכת החום לסביבה.
- הגברת ההזעה- התנדפות הזיעה מורידה את טמפרטורת הגוף.
בעלי חיים נטולי בלוטות זיעה משיגים אפקט דומה על ידי הלחתה, או ליקוק הפרווה.
מצד שני, פעולות אלו גורמות לאיבוד מים, שעלול לסכן את חייהם של יצורים החיים באזורים צחיחים.
במצבים כאלה, גם הומיאותרמיים מחפשים מסתור מפני השמש במהלך היום ומרכזים את פעילותם בשעות הלילה
-עליה בקצב הנשימה, להוצאת האוויר החם מהריאות
ויסות חום הגוף בתנאי קור - בתנאי קור, המשימה העיקרית היא לא לאבד חום לסביבה
-התכווצות כלי הדם ההיקפיים ועל ידי כך צמצום זרימת הדם ההיקפית.
פעולה זו מקטינה את אובדן חום הגוף אל הסביבה הקרה.
כשטמפרטורת העור יורדת מתחת לעשר מעלות צלזיוס, כלי הדם הקרובים לפני העור מתרחבים ונחסמים לסירוגין, וכך נמשכת אספקת הדם לעור תוך פרקי זמן קצרים, מבלי לאבד חום רב לסביבה.
-עליה במטבוליזם-בתנאים של קור מתון, משמשת העלאת קצב חילוף חומרים לייצור חום נוסף
-הרעדת שרירים-23 מעלות צלזיוס היא טמפרטורה הקריטית בה מתחיל רעד.
רעד שרירים מגדיל את תפוקת החום פי 2 עד פי 5 יחסית לרמה הבסיסית.
- התפתחות שכבת שומן עבה, תת-עורית.
אצל דב הקוטב עובי שכבת השומן היא כ-10 סנטימטר
- תרדמת חורף המלווה בירידה במטבוליזם
- אצל יונקים בעלי פרווה, הפרווה סומרת תודות להתכווצות בלתי רצונית של שרירים בבסיס השערות.
הפרווה הסומרת לוכדת שכבת אוויר המשמשת בידוד נוסף לגוף.
אצל האדם, שהוא חסר פרווה, ניתן להבחין בשריד אבולוציוני של תופעה זו במה שנקרא "עור ברווז".
שרירים בעור עדיין מתכווצים בקור, בניסיון לסמור את הפרווה, שכבר התנוונה.
מקרה יוצא דופן התגלה אצל החולד העירום.
מכרסם זה, המצוי במזרח אפריקה, חי עמוק מתחת לאדמה, בסביבה של ריכוז חמצן נמוך מאד.
הוא יכול לשרוד ללא חמצן כלל במשך 20 דקות, ועד 5 שעות באווירה מעוטת חמצן.
הוא עושה זאת על ידי השהיית תנועה, הורדה דרסטית של הדופק והפחתת נשימות.
התוצאה של שינויים אלה היא ירידה ברמת המטבוליזם ובטמפרטורת הגוף.
כך הוא מוריד את צריכת האנרגיה ומסתפק בנשימה תאית מינימלית.
התופעה היא חלק משגרת חייו של החולד, ומלווה בשינויים תדירים בטמפרטורת הגוף שלו, למרות השתייכותו למחלקת היונקים, המצטיינים בשמירה על חום גוף קבוע.
"בעלי דם קר" הוא מונח מיושן ומטעה.
המונח הנכון הוא יצורים אקטותרמיים או פּוֹיקִילוֹתרמיים; (מקור המילה מיוונית:פויקילוס= מגוון, תרמוס= חום).
אלה בעלי חיים אשר חום גופם אינו קבוע ומשתנה בהתאם לטמפרטורת הסביבה.
העלאת חום גופם מותנית בזמינות וביכולת לנצל מקורות חום חיצוניים ולכן נקראים גם אקטותרמיים (אקטוס =מבחוץ).מקור החום העיקרי שלהם הוא השמש.
מצב זה קיים בכל חסרי החוליות ושלוש מחלקות של חוליתניים: דגים, דו-חיים וזוחלים.
טמפרטורת הגוף קובעת את קצב התהליכים הביוכימיים בתאי הגוף, לכן גם ביצורים פויקילותרמיים יש צורך בוויסות מסוים של טמפרטורת הגוף, אותו הם מבצעים באמצעים שונים.
בגלל תלותם בתנאים סביבתיים, רבים מהאקטותרמיים איטיים בתנועותיהם בלילה ובשעות הבוקר המוקדמותופעילותם מתגברת כאשר טמפרטורת הגוף מגיעה לטמפרטורה האופטימלית לאנזימים בגוף.
אצל מרבית הדגים טמפרטורת הגוף קרובה לזו של המים סביבם, מה שמסתכם בטמפרטורת גוף קבועה למדי, במשך כל עונה.
בגלל שהדגים חיים במים קרירים או קרים ממש, קצב המטבוליזם שלהם איטי.
הטמפרטורה המועדפת של סרטנים ושל השמך יכולה להשתנות במהלך היום, והטמפרטורה המועדפת של הקרפדה משתנה בהתאם למצבה התזונתי.
הצרכים המשתנים הללו נענים על ידי תזוזתם ממקום למקום.
מינים מסוימים של זוחלים הם בעלי תכונות אנטומיות המאפשרות להם ניצול משופר של אנרגיית השמש.
אחת מהן היא שטח פנים גדול יחסית למסת הגוף.
תכונה זו מאפשרת קליטה מהירה של חום או איבוד מהיר שלו, במקרה הצורך.
מקרה ייחודי של התאמה נמצא אצל חרדון מצוי.
זו מתבטאת בשינוי צבע הגוף בשעות שונות של היום.
בבקרים גופו כהה יותר ונע בין אפור לשחור ממש, לקליטה מרבית של קרינה.
בהמשך היום ילך צבעו ויתבהר עד שייעשה לאפור-צהבהב, בשעות הצהריים.
השינוי בצבעים עונה על הצורך של החרדון ללווסת את חום גופו לטמפרטורה אופטימלית, כדי להיות מסוגל לבצע פעילות.
התאמה אנטומית נוספת של זוחלים לתנאי סביבתם היא קיום שכבת שומן תת-עורית, לצמצום איבוד מים מגופם.
תכונה זו חשובה מאחר שרוב הזוחלים הם יצורים יבשתיים, וחלק מהם חיים באזורים צחיחים.
אולם, בעיקר נמצא התאמות התנהגותיות:
רביצה בשמש, אצל פעילי יום
קליטה של חום ממשטח חם, כגון קרקע שחורה (שאגרה חום במהלך היום), אצל פעילי לילה
נחשים מסתלסלים על מנת לשמר את חום הגוף ונפתחים כדי להתקרר.
עמידה על קצות האצבעות (אצל לטאות למיניהן)
התנשמות בפה פתוח - הלחתה
הרעדת הגרון בפה פתוח - אידוי מהיר של מים וקירור מערכת הנשימה
זוחלים החיים באזורים בעלי אקלים מתון מקיימים תרדמת חורף, המתבטאת בחוסר פעילות והאטה משמעותית של המטבוליזם.
בתקופה זו הם מאבדים עד 10% ממשקל גופם, למרות שאינם ניזונים.
מנגד, קיימת "תרדמת קיץ", להקטנת פעילות בעונה היבשה, לשימור מים.
היא מתרחשת כאשר טמפרטורת הסביבה גבוהה מאד או במצב של בצורת.
בתרדמת הקיץ הזוחל יאבד ממשקל גופו, בגלל אובדן מים ומלחים.
מקרה מעניין הוא זה של צפרדע העצים מצפון אמריקה (Rana sylvatica).
בהיותה שייכת לדו-חיים, היא יצור פויקילותרמי.
כאשר טמפרטורת הסביבה מתחילה לרדת, בתוך תאיו של גוף הצפרדע מתחיל להצטבר שתנן וסוכר (שמגיע מהכבד).שני חומרים אלה משמשים כמעכבי קפאון, וכאשר הטמפרטורה בחוץ יורדת הרבה מתחת ל-0 מעלות, הצפרדע מתחילה לקפוא, אך בגלל תוכן התאים לא נוצרים גבישים העלולים לקרוע את התאים.
התהליכים המטבוליים של הצפרדע עוצרים וליבה מפסיק לפעום.
כאשר מגיע האביב והטמפרטורה הסביבתית עולה, הלב חוזר לפעום והצפרדע שבה לפעילות מלאה.דוגמה נוספת של יצור פויקילותרמי השורד בטמפרטורת קיפאון הוא זחל של עש הדובון הארקטי הצמרי
זחל זה אמור לאכול, להתגלם ולהפוך לבוגר-פרפר.
אולם, באזור הארקטי, הקיץ קצר מאד והזחל אינו יכול לקבל מספיק מזון כדי להגיע לשלב הגולם.
לכן, כאשר מגיע החורף, המיטוכונדריה בתאיו מתפרקים ונוצר גליצרול, המשמש כחומר מונע קיפאון.
בעזרת חומר זה, העש קופא מבלי שבתאיו ייווצרו גבישי קרח מפרקי תאים.
כאשר חוזר הקיץ, בתאי העש נוצרים שוב המיטוכונריה והוא חוזר לפעילות רגילה.
תופעה זו יכולה לחזור על עצמה 14 פעם, במשך 14 שנה, עד שהעש מגיע לשלב הגולם.
בעלי ברית הוא סרט מתח בריטי-אמריקאי בבימויו של רוברט זמקיס, שכתב סטיבן נייט ובכיכובם של בראד פיט ומריון קוטיאר.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי של שני מתנקשים במלחמת העולם השנייה שבמהלך משימת התנקשות בפקיד גרמני התאהבו.
הסרט יצא לאקרנים ב־23 בנובמבר 2016.
בשנת 1942 במרוקו הצרפתית קצין המודיעין, מקס וטן (בראד פיט), מתאהב בלוחמת המחתרת הצרפתייה, מריאן ביז'ור (מריון קוטיאר), במהלך משימה מסוכנת בשטח אויב, כאשר השניים אמורים להרוג קצין נאצי מסוכן.
מריאן גרה במרוקו כבר כמה חודשים ומדריכה את מקס על מנהגי האזור.
הם נוסעים למטווח ומתאהבים שם.
לאחר מכן הם נפגשים עם קצין תקשורת במרוקו ומקס מרשים אותו עם יכולותיו, בעקבות כך מריאן נאלצת לשקר שהוא עובד כרייה בפריז וכי הוא לא מדבר אנגלית.
לאחר הצלחת המשימה, מקס מציע למריאן לטוס איתו ללונדון ולהיות אשתו, מריאן מקבלת אישור שהייה והשניים מתאחדים בלונדון, לאחר שהשניים מנהלים חיים נורמלים לחלוטין ואף נולדה בתם, אנה, נקרא מקס למדור תקשורת וריגול מיוחד ומתברר לו שחושדים באשתו כמרגלת גרמנייה (נאצית).
מודיעים לו שכעבור 48 שעות ידעו סופית ואם זה יתברר כנכון הוא יצרך להוציא להורג את מריאן במו ידיו באשמת בגידה.
הוא מגלה שהשמרטפית המבוגרת של אנה היא מרגלת של גרמניה הנאצית והיא איימה על בתם- ובעקבות כך אשתו ריגלה גם כן לטובת הנאצים (באי רצון).
היא מסבירה לו את זה והוא סולח לה אך מדור התקשורת מגלה זאת ואומר למקס, שאם יתנגד להוציא להורג את מריאן, הוא בעצמו ייתלה.
הם מתכננים לברוח (בעזרת אחד המטוסים בבסיס שבו עובד מקס) למדינה נייטרלית עם בתם אנה אך המשטרה סוגרת אותם שם ומצווה על מקס לרצוח את מריאן.
הוא מתנגד אך מריאן מתאבדת במו ידיה.
בראד פיט - מקס וטן
מריון קוטיאר - מריאן ביז'ור
ג'ארד האריס - פרנק הסלופ
מת'יו גוד - גיא סנגסטאר
ליזי קפלן - ברידג'יט וטן
אנטון לסר - עמנואל לומברד
ג'וש דילן – קפטן אדם הנטר
ב־6 בפברואר 2015 הודיעה חברת סרטי פרמאונט כי רוברט זמקיס יביים מותחן רומנטי במלחמת העולם השנייה בו יככב בראד פיט וסטיבן נייט יכתוב את התסריט המקורי.
ב־8 ביוני 2015 מריון קוטיאר לוהקה לשחק את הלוחמת הצרפתייה בסרט לצד פיט.
באוגוסט אותה שנה מסר נייט כי התסריט יתבסס על סיפור אמיתי ושהצילומים יחלו בינואר 2016.
ב־28 בינואר 2016 ג'ארד האריס הצטרף לסרט וליזי קפלן הצטרפה לצוות השחקנים במרץ.
הצילומים העיקריים החלו בפברואר 2016 בלונדון.
במאי עברו הצילומים לגראן קנריה, האיים הקנריים לסצנות המתרחשות בקזבלנקה.
אלן סילבסטרי, ששיתף פעולה עם זמקיס בכל סרטיו, הלחין את המוזיקה לסרט.
בעלי היכולות היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על שהופקה עבור פוקס, המבוססת על חוברות הקומיקס של מארוול קומיקס "אקס-מן".
זאת סדרת הטלוויזיה השנייה הקשורה לסדרת סרטי אקס-מן אחרי סדרת הטלוויזיה "לגיון", ושתיהן מתרחשות ביקום בדיוני משותף משלהן.
הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של "פוקס המאה ה-20" בשיתוף פעולה עם חטיבת הטלוויזיה של מארוול.
היוצר מאט ניקס משמש כמפיק בפועל.
בסדרה מככבים סטיבן מוייר ואיימי אקר כזוג הורים הנאלצים לצאת למנוסה מפני הממשלה יחד עם שני ילדיהם המתגלים כמוטאנטים, אותם מגלמים נטלי אלין לינד ופרסי היינס וייט, ולהצטרף למחתרת מוטאנטית.
בעידן בו המוטאנטים נרדפים על ידי הממשלה, חייהם של משפחת סטראקר מתנהלים על חיי מנוחות - האב, ריד סטראקר, הוא תובע מחוזי אשר מייצג את הממשלה בתיקים נגד המוטאנטים והאם, קייטלין, היא אחות במקצועה.
לאחר שמתגלה בתאונה בתיכון המקומי כי שני ילדי המשפחה, לורן ואנדי, הם למעשה מוטאנטים, המשפחה נאלצת לצאת למנוסה על חייהם הן מפני הממשלה והן מפני גורמים עוינים אחרים ולהצטרף למחתרת מוטאנטית הנלחמת על חייה וזכויותיה, אשר בין חבריה נמנים ת'אנדרבירד, בלינק ופולאריס.
סטיבן מוייר - ריד סטראקר: אב משפחת סטראקר ותובע מחוזי אשר מייצג את הממשלה בתיקים מול מוטאנטים, שנאלץ לרדת עם משפחתו למחתרת ולהגן על ילדיו לאחר שמתגלה כי הם מוטאנטים.
בעקבות ניסוי שאביו ערך עליו הוא איבד את כוחותיו המוטאנטים.
איימי אקר - קייטלין "קייט" סטראקר: אם משפחת סטראקר ואחות המתמודדת עם הגילוי כי שני ילדיה הם מוטאנטים.
לדברי ניקס, אף על פי שלקייטלין אין כוחות על, היא לא מוצגת כאמא או אחות רגילה בסדרה והוא אהב את הקונספט בסדרה שמציג את התהליך שקייטלין עוברת מאמא מהפרברים ללוחמת מחתרתית.
נטלי אלין לינד - לורן סטראקר: בתם של ריד וקייטלין ואחותו של אנדי.
לאחר תאונה בתיכון בה היא ואחיה לומדים, היא חושפת בפני משפחתה כי היא הייתה מודעת לעובדת היותה מוטאנטית מגיל צעיר.
ללורן יש את היכולת ליצור שדות כוח באמצעות דחיסת אוויר.
פרסי היינס וייט - אנדי סטראקר: בנם של ריד וקייטלין ואחיה של לורן, הלומד במהלך תאונה בתיכון בו הוא ואחותו לומדים כי הוא מוטאנט.
אנדי הוא נער מנודה חברתית ובעל רגישות גבוהה.
לאנדי יש את היכולת להרוס עצמים באופן טלקינטי.
שון טיל - מרקוס דיאז/אקליפס: מוטאנט מרדן בעל היכולת לספוג פוטונים ולהמיר אותם לאנרגיה, השתייך בעברו לקרטל סמים.
דמותו של אקליפס היא דמות מקורית שפותחה במיוחד עבור הסדרה.
ג'יימי צ'ונג - קלאריס פונג / בלינק: מוטאנטית סרקסטית והיפראקטיבית בעלת יכולות טלפורטציה והיכולת לפתוח ולסגור פורטלים כרצונה.
דמותה של בלינק גולמה בעבר על ידי השחקנית פאן בינגבינג בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה"
אמה דומונט - לורנה דיין / פולאריס: מוטאנטית אמיצה ונאמנה, אך בעלת הפרעה דו-קוטבית בעלת היכולת לשלוט בשדות המגנטיים שמסביבה.
לדברי ניקס, בסדרה קיימת "איזו שהיא מודעות" לעובדה כי לורנה היא בתו הביולוגית של מגנטו, מה שמוביל לשאלה האם דמותה של לורנה תהיה דמות בזכות עצמה או שמא היא יורשתו של מגנטו בהיעדרו.
בלייר רדפורד - ג'ון פראודסטאר / ת'אנדרבירד: מוטאנט אינדיאני משבט האפאצ'י בעל יכולות על-אנושיים, סיבולת גבוהה וחושים מחודדים.
ת'אנדרבירד הוא מנהיג קבוצת המחתרת אליה משפחת סטרוקר מגיעים בעודם נסים מפני הממשלה.
קובי בל - ג'ייס טרנר: סוכן "שירותי הסנטינל" המתקשה עם הדרישות קרות-הדם שבעבודתו.
סקיילר סמואלס - אסמה, פיבי וסופי פרוסט / האחיות פרוסט: שלישיית אחיות בעלות אינטרסים מנוגדים לשל המחתרת, "שירותי הסנטינל" ותעשיות טראסק.
סמואלס גילמה לראשונה את דמותה של אסמה, שהופיעה באמצע העונה, ולאחר מכן גם את פיבי וסופי, שתי אחיותיה של אסמה שהופיעו בפרק סיום מחצית העונה.
לבושה ותסרוקתה של סמואלס עוצבו כך שישמשו מחווה להופעת השלישייה בקומיקס המקורי, אך עם זאת, גרסתן הנוכחית של השלישייה חורגת במספר מובנים מגרסתן הקומיקסית - אסמה הייתה אחת משתי האחיות שמתו לפני שהחמישייה הפכה לשלישייה.
מכיוון שהשלישייה לבושה באופן זהה, סמואלס ניסתה לבדל בין השלישייה באמצעות צורת דיבורן והתנהגותן.
סמואלס קודמה לתפקיד ראשי בעונתה השנייה של הסדרה.
גרייס גילי - ריבה: חברה במעגל הפנימי שיש לה קשרים ומעריצים ממעמד החברה הגבוהה.
אלנה סאטין - סוניה סיימונסון/חולמת: מוטאנטית וחברה במחתרת בעלת היכולת לשחק כרצונה בזיכרונם של האנשים הסובבים אותה.
בת הזוג של ג'ון אשר מכנה אותו ג'וני.
נרצחת על ידי רודריק קמפבל במהלך ניסויים.
היילי לויט - סייג': מוטאנטית וחברה במחתרת בעלת היכולת לעבד מידע על-אנושי הכולל זיכרון צילומי וחשיבה אנליטית
גארט דילהונט - רודריק קמפבל: חוקר מוטציות ומדען הנמצא במשימה "מפוקפקת מבחינה מוסרית", לטיהור גזע האנושות מהגן המוטאנטי.
קמפבל אחראי לפיתוח תוכנית "כלבי הציד".
ג'רמיין ריברס - שאטר: מוטאנט וחבר במחתרת בעל היכולת להפוך את עורו לדמוי גביש קשיח.
זאק רוריג - גאס/פולס: מוטאנט בעל היכולת לגרום לקצר חשמלי במערכות חשמליות ולהשבית אותם, כמו גם להשבית יכולות של מוטאנטים אחרים.
גאס הוא חברו הטוב של ג'ון, שנלכד ומוחו נשטף במהלך תוכנית "כלבי הציד".
דינרט דה פרייטס - פדרו: מוטאנט בעל עור כחול ומראה ארי עם היכולת להקרין פחד.
שרון גלס - אלן סטראקר: אמו של ריד וסבתם של לורן ואנדי.
ריימוד ג'יי בארי - אוטו סטראקר: אביו המנוכר של ריד וסבם של לורן ואנדי, המתגלה כמוטאנט בעצמו.
אוטו הוא בנו של אנדראס, הצלע הגברי שבתאומי "הפנריס".
ג'פרי נורדלינג - דניאל: אחיה של קייט.
מישל ויינטימיליה - כרמן גארה: מאהבתו לשעבר של מרקוס וראש הקרטל בהווה.
על מנת להציל את לורנה, כרמן מאלצת את מרקוס לעשות פעולות מוטאנטיות נגד רצונו.
פרנסס טרנר - פולה טרנר: אשתו של ג'ייס, אשר לא חזרה לעצמה מאז מות בתם המשותפת
ג'קסון רוז מור - גרייס טרנר: בתם של ג'ייס ופולה, אשר מתה לפני אירועי הסדרה.
ג'יימס ג'ונס - טריידר: מוטאנט בעל היכולת ליצור אשליות חזותיות במוחם של אנשים אחרים
פול קופר וקייטלין מהנר - התאומים אנדראס ואנדריאה פון סטראקר/הפנריס: צמד תאומים טרוריסטים ואבותיהם הקדמונים של לורן ואנדי, אשר להם אותן היכולות שיש לנכדיו של אנדראס, ובשילוב יכולותיהם, השניים הופכים לישות קוסמית הרסנית בשם "הפנריס".
ניקס הסביר כי הבחירה לקרוא לדמויות הראשיות (לורן ואנדי) בשם "סטראקר" הייתה מכוונת לאחר שצצו ברשת תאוריות על כך שלורן ואנדי הם למעשה עיבוד מחודש של התאומים אנדראס ואנדריאה פון סטראקר.
אך מאוחר יותר נחשף כי אכן התאומים יופיעו בסדרה וכי לורן ואנדי הם למעשה נכדיו של אנדראס.
סטן לי מופיע בהופעת קמע כלקוח בפאב.
ביולי 2016, לאחר שהפיילוט של סדרת טלוויזיה שהייתה אמורה להיות מבוססת על ארגון מוטאנטי בשם מועדון הלפייר וקשורה ליקום האקס-מן לא צלח ובוטל, רשת "פוקס" נתנה אור ירוק לקידום פיילוט לסדרה אחרת הגם היא תתבסס על יקום האקס-מן.
הפיילוט החדש, שנכתב על ידי היוצר ומעריץ מושבע של חוברות הקומיקס של "אקס-מן", מאט ניקס, שינה את סגנון הסדרה המיועדת לסדרת הרפתקאות פעולה המספרת על הורים רגילים המגלים כי שני ילדיהם הם מוטאנטים.
הנשיא של "Fox Entertainment", דייוויד מאדן, הצהיר כי "פיתוח נכס השייך למארוול היה בראש סדר העדיפויות של הרשת - ואנחנו כל כך מרוצים מהדרך שבה מאט ניקס הוביל אותנו אל היקום המרגש הזה".
הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של פוקס המאה ה-20 וחטיבת הטלוויזיה של מארוול, לצד מפיקי הסרטים של יקום האקס-מן, בריאן סינגר, לורן שולר דונר, וסיימון קינברג, והמנהלים של חטיבת הטלוויזיה של מארוול, ג'ף לואב וג 'ים צ'ורי.
הגרסאות המוקדמות של התסריט של הפיילוט של ניקס התקבלו בהתלהבות על ידי מנהלי הרשת, ומנכ"ל הרשת, גארי ניומן, ציפה לטיוטה סופית בתחילת ינואר 2017, עם פיילוט גמור בתוך שבועות ספורים.
בסוף החודש, רשת "פוקס" הזמינו באופן רשמי את הפיילוט של הסדרה, תחת הכותרת "סדרת הרפתקאות של מארוול ללא כותרת" ("untitled Marvel action-adventure series").
במרץ, דונר קראה לסדרה בשם "The Gifted", והבהירה כי מדובר בכותרת זמנית עבור הסדרה.
ב-9 במאי, רשת "פוקס" הזמינה את הסדרה בשם זה.
פרשנים מסוימים קראו לפיילוט "אחד הפיילוטים החמים ביותר בעונת הפיתוח של שידורי 2017".
העונה הראשונה תוכננה להיות בת עשרה פרקים.
באוגוסט, לן ויסמן הצטרף כבמאי וכמפיק בפועל של הסדרה.
ניקס הצהיר כי הסדרה תספר סיפור יותר "אינטימי" מהסרטים שבחנו סוגיות שעסקו סביב נושא מוטאנטים וניסיון לספר סיפור יותר אינטימי יהיה הרבה יותר קשה לעשות בסרט של שעתיים כי [הסרט] צריך להתרחש מהר מאוד וצריך להגיע מהר יותר לכל האקשן.
הנושאים העתידים להיבחן במהלך הסדרה משקפים בעיות מודרניות ומציאותיות, כגון טבח מוטאנטים על ידי רשויות הביטחון רק בשל שונותם החיצונית, או הסכמה של הממשלה להתייחס לסוגיית המוטאנטים רק באם הם יסכימו להזדהות בפומבי ולוותר על פרטיותם, מה שמהווה אלגוריה להפרת זכויות האדם או זכויות הפרט.
בנוסף, ניקס ציין כי מסילת הרכבת המחתרתית שימשה כהשראה לכתיבת המחתרת המוטאנטית.
בהתייחסו לסדרת הסרטים של "אקס-מן", ניקס הצהיר כי חברי קבוצת ה"אקס-מן" ייחשבו כנעדרים במהלך אירועי הסדרה, והיעדרותם תהיה קו עלילה נוסף שהסדרה תחקור.
זמן לא רב לאחר מכן, ניקס ציין כי קו העלילה שיעסוק בהיעדרותם של חברי "אקס-מן" במהלך אירועי הסדרה, הוא אחת מהתעלומות המרכזיות של הסדרה.
בפברואר 2017, בלייר רדפורד לוהק לדמותו של סאם, מוטאנט המנהיג מחתרת מוטאנטית, ג'יימי צ'ונג לוהקה לדמותה של בלינק, מוטאנטית פופולרית שהופיעה בעיבודים קודמים של "אקס-מן", בין היתר בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה, סטיבן מוייר לוהק לדמותו של ריד סטראקר ושון טיל לוהק לדמותו של המוטאנט מרקוס דיאז, שפותחה במיוחד עבור הסדרה.
עם הכרזת הסדרה באופן רשמי בחודש מאי, התגלה כי רדפורד יגלם למעשה את ת'אנדרבירד.
סינגר, מי שביים כמה מסרטי אקס-מן בעצמו, החליט לביים את פרק הפיילוט של הסדרה בעצמו לאחר שלוח הזמנים עבור סרט שכבר עסק בבימויו, השתנה.
סינגר הדגיש כי "מבחינת הטון הוויזואלי, הסדרה תהיה מאוד מאוד שונה מהסרטים", וציין כי יהיו "כמה דברים שיהיו נחותים יותר ויזואלית [ביחס לסדרת הסרטים של אקס-מן], אך לב העניין ומרכז הסדרה על עלילותיה של המשפחה [משפחת סטראקר]".
סינגר החל את ההפקה ב-27 בינואר, וצילם את הפיילוט תחת הכותרת "גן עדן" ("Heaven") ב-13 במרץ 2017 בדאלאס, טקסס, והשלים את צילומי הפיילוט עד 11 באפריל.
עד סוף אותו החודש, צולמו גם צילומים משלימים עבור הפיילוט.
במאי 2017, ועדת הסרטים של דאלאס הודיעה כי שאר הפרקים של "בעלי היכולות" לא יצולמו בעיר.
ההפקה של הסדרה דחתה את מועד הצילומים בתקווה שהחוק לבי החזרי המס במדינה ישונו על ידי בית המחוקקים של טקסס, אך משלא יכלו יותר לדחות את תחילת מועד הצילומים, ההפקה החליטה לצלם את שאר הסדרה באטלנטה שבג'ורג'יה.
צילומי שאר הפרקים של הסדרה התחילו ב-17 ביולי.
בינואר 2017, דונר הסביר שבניגוד לסדרת הטלוויזיה "לגיון", שזו סדרת טלוויזיה הראשונה שקושרה ליקום הסרטים של "אקס-מן", הסדרה הנוכחית "היא מהווה חלק הרבה יותר נרחב מן מיקום הסרטים של אקס-מן בכך שהסדרה עוסקת בהצגתם של מוטאנטים הנחשבים שנואים בחברה...
אתה יכול להרגיש שאתה נמצא ביקום של אקס-מן", ולמרות זאת, "היקום הקולנועי לא יושפע מסדרות הטלוויזיה ["לגיון" ו"בעלי היכולות"] בכלל.
הם [הסרטים] פשוט ימשיכו להתקיים בדרך שהם מתקיימים".
ניקס הוסיף כי "סרטי ה'אקס-מן' לא מסתדרים כולם בשורה מושלמת מבחינת המשכיות וכרונולוגית, אז זה לא כאילו שאני נאלץ להתאים את עצמי אל חריץ מסוים, [אבל] אם אתה אוהב את היקום הזה ואת היקום של הסרטים, הסדרה בהחלט קורצת אל הסרטים.
הסדרה והסרטים בהחלט קיימים באותו היקום הכולל." ניקס רצה שהקשר בין הסדרה לסרטים יהיה הרבה יותר כללי מהקשר שבין "סוכני " לבין הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול, ואמר: "אני חושב שזה מגניב, אבל 'סוכני ' כבר עשתה קשר כזה".
כמו כן, ניקס ציין כי "יש כמות מוגבלת של דמויות [קיימות] שאני יכול להשתמש בהם, ואני משתמש בכמה מהם, אבל אחרים מהם אני פשוט ממציא".
עד מהרה, ניקס פירט כי הסדרה "מכילה מספר דמויות שהמעריצים יתרגשו לראות אותם.
אני לא יכול לדבר על הפרטי פרטים, אבל זה לא כאילו שלא מתקיים בה קבוצת ה'אקס-מן'".
דונר חשפה כי קבוצה פופולרית מסוימת בחוברות הקומיקס של מארוול, שאכן תתקיים בסדרה, היא חיל הסנטינל, נבלי-על רובוטיים אשר תפקידם הוא לצוד מוטאנטים ולהשמידם שהופיעו במספר עיבודים קודמים שנעשו לחוברות הקומיקס של אקס-מן, אך דונר הבהירה כי הופעתם של חיל הסנטינל בסדרה תהיה שונה מאוד ממה שנראה לפני כן.
ביוני 2017, מוייר הצהיר כי ציר הזמן של "בעלי היכולות" יתרחש בין סדרת הטלוויזיה "לגיון", בו המוטאנטים עודנם נחשבים "זן לא מובן", לסרט "לוגאן - וולברין", אשר מסמל את סוף עידן המוטאנטים.
מוייר הוסיף, "אנחנו משובצים בתוך ציר הזמן הזה, אבל בינתיים, אנחנו לא מקושרים מספיק [לשאר הסרטים ביקום].
אני חושב שהם [המפיקים] נתנו לעצמם הרבה מרחב פעולה כדי להיות מסוגלים ללכת למקומות שונים, אבל יש לנו עלילה משלנו בתוך היקום שמניעה אותנו הלאה מבלי לעשות זאת [באמת]".
חודש לאחר מכן, ניקס ציין כי הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" הקים צירי זמן מרובים ושונים ביקום הסרטים של "אקס-מן", וכי הסדרה מנצלת את העובדה הזו על מנת להימנע מהסרטים שנעשו ובמקום זאת, לספר את הסיפור שלה.
מפיקי הסדרה הצליחו לקבל אישור לפיילוט על רשת "פוקס", לאחר שניסיונם הקודם ליצור סדרה המבוססת על יקום ה"אקס-מן" בשנת 2016 לא יצא לפועל.
הסדרה הוכרזה רשמית במאי 2017.
הסדרה עלתה לשידור לראשונה ברשת "פוקס" ב-2 באוקטובר 2017. רשת הטלוויזיה "CTV" רכשה את זכויות השידור עבור קנדה.
בישראל, הסדרה שודרה ב-yes Action.
ב-7 באפריל 2019, לאחר עונה ראשונה בת 13 פרקים ועונה שנייה בת 16 פרקים, רשת "פוקס" הכריזה על ביטולה של הסדרה בעקבות עסקת דיסני-פוקס.
בין אם הקשר [בין הסדרה לשאר הסרטים] תורם או לא להצלחת סדרה שעדיין לא ראינו - מעורבותו של סינגר אינה תורמת ליקום, מפני שסרטי של האקס-מן הופכים ליותר ויותר מבולגנים ו ...
הטריילר נצפה מעל 31 מיליון פעמים ביום השחרור, כולל מעל ל-11 מיליון צפיות ב-YouTube.
דבר זה היווה הצלחה לעומת הטריילר של הסדרה המצליחה "החיים עצמם" שפורסם שנה לפני כן.
במהלך מצגת לוח הזמנים של "פוקס", סוכני ממשלה מדומים מ"סוכנות שירותי הסנטינל" של הסדרה ניהלו את "מרכז הבדיקות לזיהוי מוטאנטים" והציעו בדיקות גנטיות למעוניינים על מנת לראות אם הם נושאים את "הגן המוטאנטי" בדמם, כשתוצאות הבדיקות יישלחו להם כחודש לאחר מכן.
קטעים מהסדרה הוקרנו בכנס הקומיק-קון, סן דייגו שנערך ב-2017.
הכתב מאט וב מיטוויץ' מהאתר "TVLine" התרשם מהפיילוט הראשוני שהוצג באירוע אקסקלוסיבי, ושיבח את העלילה ואת האפקטים החזותיים.
מיטוויץ' הרגיש שכל צוות השחקנים היה מגובש, והדגיש זאת באומרו כי "זה לא הישג קל עם אנסמבל בסדר גודל כזה".
בנוסף, הוא גם הדגיש כי היחסים בין הדמויות השונות נבנו בצורה טובה בין שני הטוויסטים המשמעותיים שהופיעו בפרק.
מיטוויץ' סיכם וציין כי הסדרה עומדת בפני תחרות קשה מבחינת דירוגים והצלחה, אך קיים סיכוי שהסדרה תהיה מוצלחת יותר מ"גות'האם" שאותה החליפה בלוח השידורים של "פוקס".
בעלי חיים בספורט נחשבים כסוג של חיות עבודה.
בעלי חיים ממינים שונים אומנו ואולפו, כדי לשלבם בענפי ספורט מסחריים.
שניים מבעלי החיים הנפוצים ביותר בספורט הם סוסים וכלבים.
סוגי אירועי ספורט לבעלי חיים
ישנם סוגים רבים של אירועי ספורט המיועדים לבעלי חיים, בהם משתתפים גם בני האדם ברמות שונות.
מאידך, בחלקם ההשתתפות היא אך ורק של החיות.
רוב ענפי הספורט כוללים אימונים, בעוד שחלקם יכולים לכלול גם גידול סלקטיבי.
ישנם אירועים רחבי היקף הכוללים בעלי חיים במגוון ענפי ספורט.
רודיאו יכול לכלול ענפי ספורט רבים ושונים, החל מרכיבה על שוורים ועד למרוצי מעבר בין מוטות .
סוגי מרוצי בעלי חיים הידועים הם מרוצי סוסים, מרוצי כלבים (למשל מרוץ כלבי גרייהאונד, מרוץ כלבי מזחלות ), מרוץ יונים ומרוצי גמלים.
הצורה הפופולרית ביותר של ספורט הקשור לבעלי חיים היא המרוץ.
אירועי מרוץ מסוימים מערבים באופן ישיר בני אדם כרוכבים בעוד שאחרים רואים את החיות מתחרות לבד.
בענפי ספורט מסוימים הרוכב אינו רוכב ישירות על החיה.
דוגמאות לכך כוללות מרוצי סוסים רתומים לכרכרות , מרוץ מזחלות כלבים והספורט הפופולרי של יוון העתיקה והאימפריה הרומית של מרוצי מרכבות.
מרוצי כלבי גרייהאונד, היא צורה פופולרית של מרוצי בעלי חיים, שהתחילה בראשית המאה ה-19 בארצות הברית, לאחר שהכלבים הובאו מאירופה כדי לשלוט באוכלוסיית הארנבות.
בעוד מרוצי מסלולים הם הנפוצים ביותר, ישנן צורות אחרות של מרוצים.
כגון מרוץ יונים, בו יוני דואר מוצאות את דרכן הביתה ממרחק מוגדר.
מרוץ קמבאלה , הוא מרוץ של שוורי תאו במדינה קרנאטקה, הודו.
מרוץ קמבאלה מתקיים בכ-50 עיירות/כפרים מדי שנה, במהלך החורף.
אירועי מרוץ בעלי חיים הם דרך נפוצה להימורים, במיליארדי דולרים ברחבי העולם מדי שנה.
זו אחת הסיבות לכך שמדינות מסוימות הפכו ספורט שכזה לבלתי חוקי.
אירועים אחד על אחד בצוותים
ישנם אירועים תחרותיים שלא מתקיים בהם מרוץ הכוללים בעלי חיים.
פולו היא דוגמה, בה המתחרים מכים בכדור באמצעות פטישים ייעודיים בשעה שהם רכובים על הסוסים.
פולו פילים החל בתחילת המאה ה-20 כאשר חברי האצולה הבריטית בנפאל החלו לעסוק בספורט זה.
במאות ה-14 עד ה-16 תחרות הפלה ברומח הייתה אירוע במסגרת טורניר אחד על אחד פופולרי בהשתתפות אבירים רכובים על סוסים.
ברוב המדינות, הפעלת שני בעלי חיים או יותר להילחם זה בזה, כגון קרב תרנגולים וקרבות כלבים, נתפסת כאכזרית ולכן היא אסורה על פי חוק.
מאידך, ישנן קרבות בין בעלי חיים שהם חוקיים במדינות ברחבי העולם, כגון קרבות בין פרות והיאבקות גמלים .
מלחמת שוורים היא מצורות הספורט החוקיים בהם בני אדם נלחמים בבעלי חיים.
לספורט זה יש היסטוריה ארוכה במסורת הספרדית והפורטוגזית.
ל-jallikattu , יש מסורת ארוכה בטאמיל נאדו, הודו.
עם זאת, לא כל בעלי החיים המתחרים גדולים כשוורים, לדוגמה קרב צרצרים הוא ענף ספורט פופולרי במקאו ובהונג קונג, ההימורים בענף ספורט זה הם בניגוד לחוק.
ישנו ענף ספורט עם בעלי חיים הנלחמים עד זוב דם שנועדו לבידור, ענף ספורט זה נקרא ספורט דם .
בספורט זה מניחים פיתיונות לנשיכת כלבים .
סוגים שונים של בעלי חיים מונחים כפיתיונות בתוך בור, בכלובים ולפעמים קשורים לעמוד, הננשכים על ידי כלבים.
סוגי הפיתיונות נעים בין פיתיונות שהם עכברים , פיתיונות שהן גיריות , אפילו פיתיונות שהם דובים ופיתיונות שהם אריות .
מסופר גם על פיתיונות שהם אנושיים שהועמדו לנשיכות כלבים.
בקרבות בהם הפיתיונות הם בעלי חיים גדלים התחרות היא על כוח וכושר עמידה.
הצייד החל כמרכיב מכריע בחברות ציידים-לקטים, בהיותו מקור מזון חשוב.
ביות בעלי חיים ופיתוח החקלאות הפחיתו את הצורך בצייד, כאשר המזון היה זמין יותר.
הצייד הפך לספורט לבני המעמדות החברתיים הגבוהים, ברוב חלקי אירופה של ימי הביניים.
בני המעמדות הגבוהים (אריסטוקרטיה ואנשי דת גבוהים) קבלו כפריבילגיה את הזכויות הבלעדיות לצייד באזורים מסוימים של הטריטוריות פיאודליות.
צייד מסוכן, כגון ציד אריות או חזירי בר, התבצע על גבי סוסים (או מרכבות, כמו במצרים הפרעונית ובמסופוטמיה).
צייד מסוג זה פעל בדומה לטורנירים ולספורט גברי: סוג של בילוי מכובד, תחרותי, כדי לעזור לאצולה לתרגל מיומנויות מלחמה בזמנים של שלום.
ברומא העתיקה ה" Venatio " היה סוג של בידור שהעמיד בני אדם (גלדיאטורים) מול בעלי חיים מסוכנים באמפיתיאטרון.
בעידן המודרני, צייד הוא בדרך כלל חוקי כל עוד הוא מתבצע ברישיון, אם כי ישנן מדינות שהצייד בהן לא מוסדר.
בעלי חיים יכולים להיות משני הצדדים של הצייד, המסייעים לציידים או הניצודים בעצמם.
ציד שועלים היה נושא במחלוקת, במיוחד בבריטניה, לגבי נחיצותו והאכזריות הכרוכה בכך .
דיג שונה במקצת מענפי ספורט אחרים.
לרוב הוא בילוי או תחביב.
עם זאת, הוא יכול להיות גם ספורט תחרותי.
ירי ביונים היה אחד מאירועי הירי של אולימפיאדת הקיץ בפריז בשנת 1900. המתחרים באירועים אלו התחרו על כמות היונים החיות שהם פגעו בהן.
היונים שוחררו בזו אחר זו מ'כלובים' מול היורים.
תחרויות של אימון או רבייה
תחרויות נועדו להדגיש את המצוינות באילוף או בגידול של בעלי החיים.
יש מגוון רחב של ענפי רכיבה על סוסים בקטגוריה זו, כולל קפיצות ראווה ודרסאז', המוצגים במשחקים האולימפיים.
ברמות נמוכות יותר, מתקיימות תערוכות סוסים המציעות מגוון רחב של תחרויות הן ברכיבה והן בנהיגת סוסים, כמו גם תחרויות שבהן מעריכים את מבנה הגוף של הסוסים.
כלבים, מאולפים, הם אחת החיות הפופולריות ביותר שמופיעות בתחרויות של בעלי חיים.
תחרויות של כלבי רועים מסוג בורדר קולי המובילים עדרי צאן פופולריים במדינות רבות ומשמשים כדי להדגים עד כמה הכלב יכול לעזור במשק החקלאי ובטיפול בצאן.
ענפי ספורט כלבים אחרים בקטגוריה זו כוללים תחרויות זריזות כלבים, לפיהם הכלבים צריכים להתמודד עם מסלולי מכשולים, וצייתנות, שבהם עליהם לבצע סדרה מוגדרת מראש של משימות.
Crufts - קראפט , היא תערוכת כלבים בינלאומית המתקיימת בבריטניה בה מתחרים הכלבים על התאמת מבנה הגוף שלהם לדרישות הגזע.
תערוכה זו מתקיימת מאז שנת 1886. בעוד שכלבים הם חיית התצוגה הנפוצה ביותר, מופעי חתולים נפוצים גם הם.
לשני סוגי החיות הללו יש מגוון רחב של גזעים והם מתחרים בקטגוריות השונות, תוך השוואה של כל פרט לגזע ה"אידיאלי".
ישנם כמה בעלי חיים יוצאי דופן שגם הם לוקחים חלק בתחרויות, כמו ארנבים המתחרים בקפיצת ראווה של ארנבים וצפרים ממין פרוש מצוי המתחרות בווינקנלאז' , תחרות המודדת את כמות הציוצים של העופות בשעה.
תחרות זו נפוצה במיוחד בבלגיה.
במדיה ובתרבות הפופולרית ישנם סרטים וסדרות טלוויזיה אודות בעלי חיים בספורט.
הסרטים והסדרות יכולים להיות מציאותיים המשלבים בעלי חיים בפעילות שהם אולפו לבצע או בדיוניים המשלבים פעילויות שהם לא באמת יכולים לבצע.
Seabiscuit הוא סרטון משנת 2003 המתאר מדויק את יכולותיו של הסוס המאולף האמריקאי בעל אותו שם, בעוד שהסרטון MVP: Most Valuable Primate, הוא סרט על שימפנזה המשחקת הוקי, שאינו מציאותי.
סרט האנימציה מ-1980 Animalmpics הוא בדיוני לחלוטין אודות המשחקים האולימפיים וכולל חיות שנתנו להן תכונות אנושיות מן סוג של האנשה.
בסרט המיטה המעופפת משנת 1971 קיים שילוב של לייב אקשן ואנימציה, חיות מונפשות משחקות משחק כדורגל.
באופן דומה, הופקו מספר פרסומות בטלוויזיה בהן השתמשו בסוסים מסוג Budweiser Clydesdales ובבעלי חיים אחרים בתפקידי לייב אקשן והנפשה ממוחשבת כדי להיראות כאילו הם משחקים פוטבול אמריקאי.
בין השנים 1976 עד 1999, ה-BBC שידר את הסדרה One Man and His Dog , סדרת טלוויזיה אודות אימון כלבי רועים.
במקביל ה-BBC שידר גם שלוש סדרות בשם Pets Win Prizes , בהן התחרו חיות מחמד מאולפות.
הסדרות היו סוג של שעשועון שבו חיות המחמד של המתמודדים צריכות לבצע משימות שונות.
תוכנית הטלוויזיה האמריקאית אדם נגד חַיָה משנת 2003 הציגה בני אדם מול בעלי חיים במגוון אתגרים יוצאי דופן, כולל אכילה תחרותית בין אלוף העולם טאקרו קובאיאשי ודוב חום.
בעלי חיים אנדמיים בארץ ישראל הם בעלי חיים החיים רק בארץ ישראל ולא בשום מקום אחר בעולם.
מכיוון שתפוצת מינים אלה מוגבלת ממילא לתא שטח קטן יחסית, הם רגישים במיוחד לשינויים בסביבתם ולהשפעות האדם, שכן הם עלולים להיכחד לחלוטין מהעולם.
מינים מסוימים אשר היו אנדמיים לארץ ישראל, נכחדו ממנה ומהעולם כולו.
דוגמה למקרה כזה היא ייבוש אגם החולה, אשר הביא איתו הכחדת מיני דגים שהיו אנדמיים לאגם.
אתר מפורסם בישראל בכמות מיני בעלי החיים האנדמיים בו הוא מערת איילון.
המערה היא מערכת אקולוגית ייחודית, והמקום היחיד בישראל שנמצאו בו בעלי חיים יבשתיים החיים במערות בלבד ולא יוצאים אל מחוצה להן.
המערה הייתה מערכת סגורה ומנותקת במשך מיליוני שנים, ויש בה יצורים חיים אנדמיים, שהתפתחו במשך תקופה ארוכה בנפרד מהסביבה החיצונית.
במערה התגלו שמונה מיני בעלי חיים ירודים, ששבעה מהם לא תוארו למדע לפני כן.
בעלי חיים אנדמיים בארץ ישראל
צבי השיטים (Gazella gazella acaciae) - תת-מין של צבי מצוי האנדמי לחלוטין לישראל, שאוכלוסייתו מונה, נכון ל-2021, כ-33 פרטים בלבד, החיים באזור מוגדר בחי-בר יטבתה שבערבה.
חדף הרמון (Crocidura ramona) - התגלה לראשונה בשנת 1996 במכתש רמון על ידי קבוצת חוקרים ישראליים והוא מין אנדמי לישראל.
יערון חרמוני (Apodemus hermonensis) - התגלה לראשונה בשנת 1989 בחרמון.
נמצא בחרמון ברום 1,200 מטרים ומעלה ואולי גם בלבנון.
מריון החולות (Meriones sacramenti) - המין תת-אנדמי לאזור החוף של צפון סיני (מצרים), ולישראל, בה הוא נמצא באזורים מסוימים בצפון הנגב ובמישור החוף שמדרום לירקון.
צב יבשה מדברי (Testudo werneri) - צב יבשה האנדמי לחלוטין לנגב המערבי ולמישור ימין בישראל.
גודל האוכלוסייה העולמי מוערך ב-3,000 פרטים, שרובם המכריע חי כיום בתחומי ישראל.
צפע החרמון (Montivipera bornmuelleri) - נחש ארסי, אנדמי לאזורים מסוימים הנמצאים בסוריה, לבנון וישראל: הרי הלבנון, הרי מול הלבנון והחרמון הלבנוני, הסורי והישראלי וייתכן שאף במספר אתרים נוספים ברמת הגולן.
שנונית באר שבע (Acanthodactylus beershebensis) - לטאה האנדמית לישראל וחיה במישורי וגבעות הלס של הנגב, בעיקר באזור בקעת באר שבע וסביבתה.
שממית החרמון (Mediodactylus amictopholis) - לטאה ממשפחת השממיות שככל הידוע אנדמית לאזור החרמון ולהרי לבנון שם היא שוכנת בגבהים של 1,300 מטר ומעלה.
עגולשון שחור-גחון (Latonia nigriventer) - חסר זנב קטן ממשפחת העגולשוניים, אשר היה אנדמי לאגם החולה, ונחשב לנכחד מאז שנות ה-50 עם ייבושו של האגם, עד לגילויו מחדש בשנת 2011.
בינון דור (Oxynoemacheilus insignis) - דג הנמצא בסכנת הכחדה ותפוצתו מוגבלת למעיינות עמק בית-שאן.
בינון החולה (Oxynoemacheilus galilaeus) - דג האנדמי לאגם החולה ולאזור פתחת הנחלים אשר הזינו אותו.
לבנון הירקון (Acanthobrama telavivensis) - מין דג מים מתוקים האנדמי לישראל.
עד לפני כ-50 שנים היה נפוץ במערכת נחלי החוף של ארץ ישראל, אולם בשנות ה-50 וה-60 חלה ירידה חדה במספריו, וכיום הוא נמצא על סף הכחדה.
לבנון הכנרת (Acanthobrama terraesanctae) - תפוצתו העיקרית של לבנון הכנרת היא באגם הכנרת ובירדן, כשהוא נצפה לעיתים באגמים נוספים בישראל.
לבנון החולה (Acanthobrama hulensis) - מין שהיה אנדמי לישראל, והיה מצוי בביצות - כגון החולה, אך נכחד כליל מהעולם.
טברנון חולתי (Tristramella simonis intermedia) - תת-מין של טברנון כנרתן שהיה אנדמי לאגם החולה ונכחד מהעולם לאחר ייבושו.
מברישימון הערבה (Cerbalus aravaensis) - מין עכביש אנדמי לישראל ולירדן.
- עכביש האנדמי לישראל, נתגלה במערה באזור עפרה.
קרוי על שם חוקר המערות עמוס פרומקין.
סומית איילון (Typhlocaris ayyaloni) - מין בסכנת הכחדה, משום שידוע על הימצאו רק באקוויפר הירקון-תנינים, שחווה ירידה במפלס המים.
סומית הגליל (Typhlocaris galilaea) - מין של חסילון האנדמי למעיין עין נור בצפון הכנרת.
בנאית ישראלית (Tapinoma israele) - מין נמלה אנדמית לישראל ולאלג'יריה.
ברודן בוהק (Amata mestralii) - עש צבעוני האנדמי לישראל, סוריה ולבנון.
שבלול החרמון (Helix pachya) - מין אנדמי לארץ ישראל ונמצא רק במורדות החרמון, בעיקר בשמורת נחל חרמון.
(Dugesia golanica) - תולעת שטוחה הקרויה על שם רמת הגולן, שהוא אזור תפוצתה הבלעדי בעולם.
אובדן בתי הגידול הוא אחד מהאיומים המרכזיים על בעלי החיים האנדמיים לארץ ישראל.