tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המרוץ הראשון התקיים בשנת 1983 במסלול ברנדס האטץ' הבריטי והמרוץ האחרון התקיים בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן.
כמחצית המרוצים (12) התקיימו במסלול נורבורגרינג בגרמניה.
בשנים מוקדמות לא היה גרנד פרי אירופה אירוע בפני עצמו, אלא תואר כבוד שניתן לאחד ממרוצי העונה שהתקיימו באירופה.
המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923. המרוץ האחרון בו נעשה שימוש בשם היה גרנד פרי בריטניה שהתקיים בשנת 1977.
גרנד פרי אירופה נוסד על ידי האיגוד הבינלאומי של מועדוני הרכב המוכרים (AIACR) כתואר של כבוד.
המרוץ הראשון שזכה לתואר היה גרנד פרי איטליה שהתקיים בשנת 1923 במונצה.
בהמשך התקיים המרוץ בצרפת, בבלגיה ובספרד.
בשנת 1929 לא התקיים המרוץ, אך הוא שב להתקיים בשנת 1930 בבלגיה.
היה זה המרוץ האחרון שהתקיים עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1947 חודש המרוץ והתואר הוענק למרוצים שונים במהלך 30 השנים הבאות (למעט 4 שנים שבהן לא התקיים המרוץ: 1953, 1969-1971).
גרנד פרי אירופה לא תוכנן להתקיים מראש ונוצר כפתרון זמני.
בעונת 1983 תוכנן לקיים מרוץ במהלך חודש ספטמבר בפארק פלאשינג מדוז, ניו יורק, אך האירוע בוטל כשלושה חודשים לפני התאריך.
מנהלי מסלול ברנדס האטץ' שבבריטניה הציעו לקיים מרוץ חלופי במסלול.
מכיוון שבותה עונה כבר התקיים גרנד בריטניה ניתן למרוץ הנוסף השם גרנד פרי אירופה.
ההצלחה הגדולה של האירוע הובילה להחלטה לשוב לקיימו גם בעונה הבאה.
ברנדס האטץ' היה המסלול שאירח את הגרנד פרי הבריטי בשנים זוגיות (בשנים אי זוגיות התקיים המרוץ במסלול סילברסטון) ולכן לא התאפשר לקיים בו את המרוץ בשנת 1984. במקום זאת נקבע כי המרוץ יתקיים במסלול הנורבורגרינג הגרמני.
המרוץ שב לברנדס האטץ' בשנת 1985. לקראת שנת 1986 הוצא המרוץ מן הסבב ואת מקומו תפס גרנד פרי הונגריה.
בשנת 1990 בנה איש העסקים היפני את מסלול הניפון אוטופוליס במטרה לארח בו מרוצי פורמולה 1. בשנת 1992 נעשו תוכניות לקיים במסלול החדש את גרנד פרי אסיה, שאמור היה להתקיים שנה לאחר מכן.
בסופו של דבר התוכניות נגנזו.
במקומן החזיר ברני אקלסטון לסבב את גרנד פרי אירופה, שהתקיים במסלול דונינגטון פארק.
שנה לאחר מכן עבר המרוץ למסלול חרס בספרד.
המרוץ שב להתקיים בחרס גם בעונת 1997 ונודע בעיקר בשל האירוע בו התנגש מיכאל שומאכר בז'אק וילנב.
בעקבות התאונה נענש שומאכר באיבוד כל הנקודות שצבר במהלך העונה (לפני הפסילה דורג במקום השני בטבלת האליפות).
המרוץ שב לנורבורגרינג בעונת 1995 והתקיים במסלול גם שנה לאחר מכן.
בשנים 1997 ו-1998 שונה שם המרוץ לגרנד פרי לוקסמבורג.
בשנת 1998 לא נכלל הגרנד פרי האירופאי בסבב התחרויות.
המרוץ שב לגרמניה בעונת 1999 והמשיך להתקיים במסלול עד לשנת 2007. בין השנים 2008 - 2012 התקיים המרוץ בולנסיה, ספרד.
לאחר הפסקה של שלוש שנים בהן לא התקיים המרוץ הוא התחדש בשנת 2016 ברחובות באקו, אזרבייג'ן.
שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי אזרבייג'ן וגרנד פרי אירופה הוצא מסבב התחרויות.
נהגים שניצחו את המרוץ מספר פעמים
ברשימה נכללים רק נהגים שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.
קבוצות שניצחו את המרוץ מספר פעמים
ברשימה נכללים רק קבוצות שניצחו את המרוץ יותר מפעם אחת.
גרנד פרי הודו הוא מרוץ גרנד פרי שנתי שהתקיים בין השנים 2011–2013 במסגרת אליפות הפורמולה 1. המרוץ נערך במסלול בודהה הבינלאומי במדינת אוטר פרדש שבצפון הודו.
סבסטיאן פטל ניצח את שלושת המרוצים.
בתחילת שנת 1997 תוכנן לקיים מרוץ גרנד פרי בקולקטה.
בדצמבר 2003 נחתם הסכם לשבע שנים לקיום מרוץ בהיידראבאד.
על פי התכנון המרוץ הראשון תוכנן להתקיים בשנת 2007 במסלול שתוכנן להיבנות במקום.
כחודש לאחר החתימה הופעלו לחצים להעביר את המרוץ מהיידראבאד למומבאי.
ברני אקלסטון, המחזיק בזכויות המסחריות של הפורמולה 1 הכריז כי המארגנים מצפים לקיום מרוץ בהודו בתוך 3 שנים, לא משנה באיזה משני היעדים הוא יתקיים.
במחצית השנייה של שנת 2004 הוכרזו שני הפרויקטים כ"מתים".
עיריית מומבאי החליטה "לא לבזבז כסף על מכוניות מזהמות, בעוד ישנן בעיות חמורות יותר".
השטח שעליו תוכנן להיבנות המסלול בהיידראבאד שינה את ייעודו להפך לפארק לתעשיות מתקדמות.
לאחר משא ומתן ארוך בין הוועד האולימפי ההודי ואקלסטון הוכרז ביוני 2007 על הסכם לקיום גרנד פרי במסגרת עונת 2009. המרוץ תוכנן להתקיים במסלול שאמור היה להיבנות בעיר גורגאון.
בספטמבר אותה שנה הוכרז על העברת המרוץ למסלול בודהה הבינלאומי בעיר גרייטר נוידה ודחייה של שנה.
בספטמבר 2008 הוכרזה על דחייה נוספת לעונת 2011.
מסלול בודהה הבינלאומי תוכנן על ידי הרמן טילקה מתוך מטרה להיות המסלול המהיר באליפות עם זמני הקפה של פחות מדקה ועשרים שניות.
המסלול נחנך באופן רשמי ב-1 בספטמבר 2011. מרוץ הבכורה התקיים כחודשיים לאחר מכן והיה המרוץ ה-17 מתוך 19 בעונה.
בקשת הויזה של חלק מאנשי הצוותים של הקבוצות השונות, ביניהם ניקו רוזברג, נהגה של קבוצת מרצדס, נדחתה.
בסופו של דבר הורשו להיכנס למדינה כל אנשי הצוותים.
סבסטיאן פטל זינק למרוץ מהפול פוזישן ושמר על ההובלה עד לסיומו של המרוץ במהלכו קבע גם את זמן ההקפה המהירה.
ג'נסון באטן ופרננדו אלונסו השלימו את הפודיום.
פטל זינק מהפול פוזישן וניצח את המרוץ גם בשנה השנייה.
באטן קבע את זמן ההקפה המהירה.
מספר הצופים ירד בצורה חדה מ-95,000 צופים בשנה הראשונה ל-65,000 בשנה השנייה.
הניצחון השלישי של פטל הבטיח לו את הזכייה באליפות הנהגים בעונת 2013 ואת הזכייה של קבוצת רד בול באליפות היצרנים.
הממשל המקומי ביקש להתייחס למרוצים כאירוע בידור ולא כתחרות ספורט ולהטיל מיסים גם על ההכנסות של הקבוצות מפרסים במהלך המרוץ.
הנושא היה נתון במחלוקת מאז קיום המרוץ הראשון ואף הגיע לבית המשפט המקומי.
משלא הושגה הסכמה הוחלט על ביטול המרוץ.
גרנד פרי טורקיה הוא מרוץ גרנד פרי שהתקיים במסגרת אליפות הפורמולה 1. המרוץ המתקיים לראשונה בשנת 2005 במסלול איסטנבול פארק, שתוכנן על ידי הרמן טילקה.
הגרנד פרי הראשון נערך בטורקיה באוגוסט 2005 כמרוץ ה-14 בעונה.
המרוץ התקיים במסלול איסטנבול פארק, שנבנה במיוחד עבור האירוע בהשקעה של כ-150 מיליון דולר.
המסלול תוכנן על ידי הרמן טילקה והנסיעה בו היא נגד כיוון השעון.
קימי רייקונן זינק למרות מהפול פוזישן ושמר על ההובלה לאורך כל המרוץ עד לניצחון.
פליפה מאסה שסיים במקום השני במרוץ הבכורה ניצח את המרוץ בעונה לאחר מכן.
טקס הענקת הפרסים לווה בשערורייה לאחר שמהמט עלי טלאט, שהעניק את הגביע, הוצג לצופים בטלוויזיה כנשיא הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין, מדינה שאינה מוכרת על ידי אף מדינה מלבד טורקיה.
בעקבות האירוע פתחה הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) בחקירה האירוע בשל פגיעה בנייטרליות הפוליטית של הארגון.
בעקבות האירוע הוטל קנס של 5 מיליון דולר על המארגנים.
מספר הצופים במרוץ היה במגמת ירידה מתמדת.
לקראת שנת 2011 הודיע ברני אקלסטון על כוונתו להכפיל את התשלום הנדרש ממארגני המרוצים, אך לבסוף הדבר לא יצא לפועל והמרוץ התקיים כסדרו.
ביולי 2011 הוכרז כי המרוץ לא יהיה חלק מסבב המרוצים בעונת 2012 בשל חוסר הסכמה עם השלטון הטורקי על העלויות.
בינואר 2013 דחו השלטונות שוב את העסקה שהוצעה להם לחידוש המרוץ באותה שנה והביאו לביטולו הסופי של המרוץ.
במהלך שנת 2017 פורסם כי קיימת "הסכמה עקרונית" לחזרת הגרנד פרי לסבב התחרויות, אך טרם נקבע לכך מועד.
באוגוסט 2020 הוחזר המרוץ כחלק מלוח המרוצים של עונת 2020 שהשתנה במהלך העונה בעקבות מגפת הקורונה.
לואיס המילטון ניצח את המרוץ, ניצחון שהבטיח לו את הזכייה באליפות בפעם השביעית.
באפריל 2021 נוסף המרוץ שוב ללוח המרוצים, במקומו של גרנד פרי קנדה, שבוטל עקב מגבלות הקורונה.
שבועיים לאחר מכן בוטל בשל נתוני הקורונה הגבוהים במדינה.
בחודש יוני הוחזר ההמרוץ ללוח המרוצים, הפעם במקומו של גרנד פרי סינגפור.
שנה נהג יצרן 2021 ולטרי בוטאס מרצדס 2020 לואיס המילטון מרצדס 2011 סבסטיאן פטל רד בול-רנו 2010 לואיס המילטון מקלארן-מרצדס 2009 ג'נסון באטן בראון-מרצדס 2008 פליפה מאסה פרארי 2007 פליפה מאסה פרארי 2006 פליפה מאסה פרארי 2005 קימי רייקונן מקלארן-מרצדס
גרנד פרי בריטניה הוא מרוץ גרנד פרי המתקיים אחת לשנה כחלק מסבב מרוצי אליפות הפורמולה 1. הגרנד פרי הבריטי הוא המרוץ הוותיק ביותר באליפות - היה זה מרוץ הבכורה שפתח את האליפות בשנת 1950, עונת הבכורה.
מרבית המרוצים נערכו במסלול סילברסטון.
מאז שנת 1948 המנצח במרוץ מקבל את "גביע הגרנד פרי הבריטי" המוענק על ידי "מועדון הרכב המלכותי".
מסלול ברוקלנדס נבנה בשנת 1907 בוייברידג', שבמחוז סארי הנמצא בסמוך ללונדון.
היה זה המסלול הראשון שתוכנן מלכתחילה לשמש כמסלול מרוצים ושימש גם כאחד משדות התעופה הראשונים במדינה.
מרוץ הגרנד פרי הראשון תוכנן על ידי הנרי סגראב, נהג המרוצים הבריטי שניצח בגרנד פרי צרפת בשנת 1923 ובגרנד פרי סן סבסטיאן שנה לאחר מכן.
במרוץ הבכורה ניצחו צמד הנהגים הצרפתים לואי וגנר ורוברט סנישאל.
שנה לאחר מכן התקיים במסלול הגרנד פרי השני.
במהלך השנים הבאות התקיימו בבריטניה מספר מרוצים, שלא היו חלק מסבבי האליפות.
גרנד פרי דונינגטון התקיים בשנים 1937 ו-1938 בדונינגטון פארק.
המרוצים התקיימו בשליטה של היצרנים הגרמנים.
ברנד רוזמאייר וטאציו נובולארי, שניהם נהגי חברת יוניון אוטו ניצחו במרוץ.
ברוקלנדס נפגע במהלך מלחמת העולם השנייה ונזנח בסיום המלחמה.
מסלולי מרוצים חדשים נבנו במקומם של בסיסי חיל האוויר הבריטי שיצאו משימוש.
מועדון הרכב המלכותי יזם את מרוץ הגרנד פרי הראשון במסלול סילברסטון ב-2 באוקטובר 1948. את המרוץ ניצח לואיג'י וילורסי שהתחרה עבור מזארטי.
המסלול עבר שינויים רבים על מנת להפוך אותו למסלול מהיר יותר לקראת המרוץ השני שהתקיים בשנת 1949.
בשנת 1950 הוצגה אליפות הפורמולה 1 וגרנד פרי בריטניה נבחר להיות מרוץ הבכורה של האליפות.
המלך ג'ורג' השישי היה בין הצופים במרוץ וראה את ג'וזפה פארינה מנצח במרוץ.
בעונת 1951 ניצח חוסה פרוילאן גונזלס במרוץ, ניצחון שהיה ניצחון הבכורה של קבוצת פרארי באליפות.
אלברטו אסקרי ניצח בשני המרוצים הבאים לפני שגונזלס השיג ניצחון שני בשנת 1954.
החל מעונת 1955 התקיים הגרנד פרי במסלול אינטרי ובסילברסטון, לסירוגין.
סטירלינג מוס ניצח במרוץ לאחר קרב צמוד עם חואן מנואל פנג'יו.
קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית וזכתה בכל ארבעת המקומות הראשונים במרוץ.
פנג'יו ניצח במרוץ שנה לאחר מכן עבור פרארי.
מוס ניצח במרוץ בעונת 1957, הפעם עבור קבוצת ואנוול.
המרוץ האחרון באינטרי התקיים בעונת 1962. ג'ים קלארק ניצח במרוץ בפעם הראשונה.
בהמשך ינצח במרוץ עוד ארבע פעמים.
את מקומו של המסלול באינטרי תפס בעונת 1964 מסלול ברנדס האטץ' הנמצא במחוז קנט.
המסלול נבנה בשנת 1950 והורחב משמעותית עשור לאחר מכן.
בניגוד למסלול השטוח באינטרי מסלול ברנדס האטץ' מאופיין בפניות חדות ושינויי גובה רבים.
המרוץ בעונת 1969 סיפק קרב צמוד בין ג'קי סטיוארט ויוכן רינדט.
רכבו ושל רינדט ספג פגיעה קשה בכנף האחורית של הרכב ונאלץ להיכנס לרחבת הטיפולים על מנת לתקן את הבעיה.
שנה לאחר מכן היה זה רינדט שהשיג את הניצחון.
במרוץ בעונת 1973 אירעה תאונה גדולה במהלך ההקפה הראשונה, תאונה בה היו מעורבות 11 מכוניות, אך ללא נפגעים.
לקראת עונת 1975 נוספה פניית שיקיין נוספת, פניית וודקוט (Woodcote), על מנת להאט את המהירות בה נכנסות המכוניות לפנייה.
גשם כבד ירד במהלך המרוץ, והוביל נהגים רבים, ביניהם ג'ודי שכטר וג'יימס האנט, להחליק מחוץ למסלול.
אמרסון פיטיפלדי ניצח במרוץ, שקוצר בעקבות הגשם.
שינויים נוספים בוצעו במסלול בעונת 1976. באותה שנה עורר המרוץ מחלוקות גדולות.
הטלוויזיה הבריטית סירבה לשדר את המרוץ בשל החלטתה של קבוצת סורטיס לפרסם על המכוניות את חברת דורקס, יצרנית הקונדומים.
האנט ניצח במרוץ, אך לאחר מכן נפסל בשל תלונות של פרארי וקבוצות אחרות והניצחון ניתן לניקי לאודה, שסיים במקום השני.
קליי רגצוני ניצח במרוץ בברנדס האטץ' בעונת 1979, הניצחון הראשון של קבוצת ויליאמס.
לאודה ניצח שוב בגרנד פרי בעונת 1984 ועלה לראש טבלת הניקוד של האליפות בכל הזמנים.
איירטון סנה זינק למרוץ בעונת 1985 מהמקום הרביעי, אך לקח את ההובלה לאחר הפנייה הראשונה.
הוא הוביל לאורך חלקים גדולים של המרוץ, אך לבסוף נותר ללא דלק והפסיד במרוץ לאלן פרוסט.
המרוץ בעונת 1986 היה האחרון שהתקיים בברנדס האטץ'.
ז'אק לאפיט, בן ה-42, נפגע בתאונה בפנייה הראשונה.
תאונה שהביאה לסיום קריירת המרוצים שלו.
נייג'ל מנסל שמכוניתו נתקעה בתחילת המרוץ החליף למכונית הרזרבית של נלסון פיקה, שותפו לקבוצה, וניצח עימה במרוץ.
המסלול בסילברסטון עבר מספר שינויים לקראת עונת 1987. מנסל, שבחר שלא להחליף צמיגים במהלך המרוץ, שבר את שיא המסלול 11 פעמים בדרך לניצחון שני ברציפות.
בסיום המרוץ פרצו מאות צופים לתוך המסלול.
בשלושת המרוצים הבאים סיים מנסל במקום השני אחרי סנה (1988) ופרוסט (1989, 1990).
בסיום המרוץ בשנת 1990 זרק מנסל את הכפפות לקהל והכריז על פרישה, הכרזה ממנה חזר בסופו של דבר.
לקראת עונת 1991 עבר המסלול, שנחשב למסלול המהיר באליפות, שינוי משמעותי שהאט את קצב הנהיגה.
מנסל ניצח בשני המרוצים הבאים.
לאחר פרישתו ניצחו במרוץ שני נהגים אחרים של קבוצת ויליאמס, פרוסט ודיימון היל.
בעקבות מותם של איירטון סנה ורולנד רצנברגר בגרנד פרי סן מרינו של שנת 1994 בוצעו במסלול מספר שינויים.
שינויים נוספים נעשו שנתיים לאחר מכן.
במהלך המרוץ של 1999 נפצע מיכאל שומאכר ושבר את רגלו.
בעקבות הפציעה החמיץ את מרבית העונה ויצא ממרוץ האליפות.
בשנת 2003 פרץ למסלול קורנליוס הורן, שנודע בהתפרצויות לאירועים במטרה לעורר מודעות לכך שסוף העולם מתקרב.
המרשלים הצליחו לתפוס אותו ולהורידו מהמסלול ובהמשך נעצר על ידי המשטרה.
מחלוקת בין מועדון נהגי המרוצים הבריטי (BRDC), בעלי המסלול בסילברסטון ובין הנהלת הפורמולה 1 לגבי מימון השיפוצים הנדרשים במסלול הוביל לספקות לגבי המשך המרוץ.
באוקטובר 2004 הוצא המרוץ מסבב התחרויות המתוכנן לשנת 2005 בשל סירוב של הבעלים לשלם את דמי ההשתתפות שנדרשו.
בסופו של דבר נחתם חוזה חדש לקיום המרוץ לחמש שנים נוספות.
ביולי 2008, שנה לפני סיום החוזה, הוכרז כי יחתם הסכם עם דונינגטון פארק ל-10 שנים.
דונינגטון פארק לא הצליח להשיג את המימון הנדרש ובדצמבר 2009 נחתם חוזה חדש עם סילברסטון ל-17 עונות.
בעונת 2021 הוחלט על קיום פיילוט של שלושה מרוצי ספרינט שישולבו במהלך העונה, במקום מקצה הדירוג המסורתי.
מרוץ הספרינט הראשון התקיים בשבת שלפני הגרנד פרי.
ולטרי בוטאס ניצח במרוץ הספרינט.
הוא הוביל לאורך מרבית המרוץ, אך 12 הקפות לסיום, בעקבות הוראה קבוצתית, איפשר ללואיס המילטון לעקוף ולנצח את המרוץ.
קבוצות המופיעות בכתב מודגש הן קבוצות שעדיין פעילות באליפות
קבוצות המופיעות עם רקע ירוק הן קבוצות שהתחרו בעידן שלפני מלחמת העולם השנייה
קבוצות המופיעות עם רקע ורוד הן קבוצות שהתחרו בשנים בהן המרוץ לא נכלל כחלק מאליפות הפורמולה 1
מרוצים המסומנים ברקע ורוד לא היו חלק מאליפות הפורמולה 1
גרנד פרי וייטנאם הוא מרוץ גרנד פרי, שהיה צפוי להצטרף ללוח המרוצים של אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2020. המרוץ תוכנן כמסלול רחוב בהאנוי, עיר הבירה של וייטנאם.
הרעיון לקיים מרוץ בווייטנאם נבחן על ידי ברני אקלסטון, בעת ששימש כמנכ"ל הפורמולה 1. אקלסטון זנח את הרעיון מכיוון שבאותה עת התקיימו כבר ארבעה מרוצים ברחבי אסיה.
בנוסף, הכישלונות של גרנד פרי קוריאה וגרנד פרי הודו העלו בו ספקות לגבי היכולת לקיים מרוץ לטווח אורך בווייטנאם.
הרעיון התעורר מחדש לאחר שחברת ליברטי מדיה רכשה את הזכויות המסחריות לאליפות בינואר 2017. קיומו של המרוץ הוכרז בנובמבר 2018 והוא המרוץ הראשון שנוסף על ידי ליברטי מדיה לאליפות.
מרוץ הבכורה נקבע ל-5 באפריל, המרוץ השלישי בעונת 2020. התפרצות נגיף הקורונה הביאה לדחיית המירוץ, ובהמשך לביטולו.
המירוץ תוכנן להיערך בעונת 2021 אולם בוטל בעקבות מאסרו של יושב ראש הוועד העממי של האנוי, שהיה אחד ממארגני המרוץ, לאחר שהורשע בקבלת שוחד (השוחד לא קשור למרוץ עצמו).
המרוץ תוכנן להתקיים במסלול באורך 5.565 ק"מ ברחובות האנוי הבנוי נגד כיוון השעון.
המסלול תוכנן על ידי הרמן טילקה בשיתוף עם הרשויות המקומיות.
חלק מהמסלול מבוסס על כבישים קיימים וחלקו על כבישים שיסללו במיוחד לצורך המרוץ ולאחר מכן יפתחו לתנועת הציבור הרחב.
גרנד פרי סינגפור הוא מרוץ גרנד פרי, המתקיים אחת לשנה כחלק מסבב מרוצי אליפות הפורמולה 1. המרוץ מתקיים במסלול רחוב באזור מתחם מרינה ביי ובשנת 2008 היה המרוץ הראשון באליפות שהתקיים בלילה.
בין השנים 1966–1973 התקיים המרוץ כחלק מאליפות הפורמולה ליברה.
בשנת 2008 הצטרף כחלק מאליפות הפורמולה 1. פרננדו אלונסו, נהגה של קבוצת רנו, היה המנצח הראשון במרוץ.
הגרנד פרי של סינגפור תואר לעיתים קרובות על ידי נהגים כ"מרוץ הקשה ביותר בלוח השנה של פורמולה 1".
סיבולת הנהגים עומדת באתגרים קשים עקב גורמים כמו חום גבוה, לחות גבוהה, כמות גבוהה של זיעה ואיבוד נוזלי גוף, מספר גבוה של פינות (סה"כ 19) ומרווח קטן לטעויות (בשל חוסר בשוליים לטובת אזורי בריחה במירוץ המתבצע ברחובות העיר).
המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1961 בשם "Orient Year Grand Prix".
שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי מלזיה.
לאחר קבלת העצמאות של סינגפור בשנת 1965 שונה שם המרוץ לגרנד פרי סינגפור.
המרוץ חדל להתקיים אחרי שנת 1973 בשל מספר סיבות: עלייה בעומס התחבורה, הסכנות הבטיחותיות ואי הנוחות שנגרמה בשל חסימת הכבישים לטובת המרוצים
במאי 2007 נחתם חוזה לקיום מרוץ בסינגפור במשך 5 שנים, החל מעונת 2008. חברת התקשורת הסינגפורית סינגטל (Singtel) נתנה את החסות המרכזית לאירוע.
ממשלת סינגפור מימנה 60% מעלות האירוע בסך 90 מיליון דולר מתוך 150 מיליון דולר, העלות הכוללת.
החום והלחות הגבוהים בסינגפור, הנגרמים עקב האקלים הטרופי והרצון להתאים לשעות השידור המקובלות למרוצים באירופה הביאו להחלטה לקיים את המרוץ כמרוץ לילה.
למרות זאת, הטמפרטורה בסביבת תא הנהג יכולה להגיע עד ל-60 מעלות צלזיוס.
המסלול הואר לכל אורכו על ידי 1,600 פנסים.
מרוץ הבכורה התקיים בספטמבר 2008, כמרוץ ה-15 מתוך 18 בעונה.
פליפה מאסה מקבוצת פרארי זינק מהפול פוזישן, קימי רייקונן, חברו של מאסה לקבוצה, קבע את זמן ההקפה המהירה.
פרננדו אלונסו, שזינק מהמקום ה-15, ניצח את המרוץ.
ניקו רוזברג ולואיס המילטון השלימו את הפודיום.
לקראת המרוץ בשנת 2009 נעשו מספר שינויים בשלוש הפניות הראשונות במסלול על מנת לאפשר יותר עקיפות.
שינוי נוסף נעשה בפנייה מספר 10 בה היו מספר תאונות במהלך המרוץ הראשון.
אלונסו שב וניצח את המרוץ בשנת 2010, הפעם כנהג בקבוצת פרארי.
במהלך המרוץ בעונת 2015 התפרץ צופה למסלול, לאחר שטיפס על הגדר.
סבסטיאן פטל ודניאל ריקארדו נאלצו לפנות בחדות על מנת להימנע מלפגוע בו.
מכונית בטיחות הוזנקה למסלול והצופה נעצר על ידי המשטרה המקומית ונלקח לחקירה.
בשנת 2012 נחתם חוזה חדש לקיום המרוץ 5 שנים נוספות עד לשנת 2017. ב-2017 נחתם חוזה הארכה נוסף ל-5 שנים נוספות עד לשנת 2021.
מגפת הקורונה הובילה לביטול המרוץ בעונות 2020 ו-2021.
מסלול המירוץ מתבצע במעגל מפותל באורך מסלול כולל של מעל 305 קילומטרים (190 מייל) הכולל 62 חזרות על מסלול באורך 4.94 ק"מ, אשר בשילוב עם תכונות הקרבה שלו לקירות מוביל לצורך תכוף בשימוש במכוניות בטיחות, ומרחיב עוד יותר את זמן המירוץ עד להתקרבות למגבלת זמן של שעתיים.
המירוץ בוחן עמידה במגבלות הן לנהגים והן למכוניות.
יש לו כמה פניות של 90 מעלות, עם רמה גבוהה של שונות, הכוללת קטעים טכניים ושינויי כיוון מהירים.
העקיפה נעשית בעיקר בסוף הגזרה הראשונה, שם המהירויות הגבוהות ביותר.
אזורי מרווח בריחה קיימים בקצה המקטעים הישרים הארוכים, אך הם קצרים בסטנדרטים של פורמולה 1. במרבית מקטעי המסלול, מכוניות רצות קרוב מאוד לחומות.
באופן כללי, הניצחון תלוי בניסיון ובכישוריו של הנהג.
גרנד פרי קוויבק הוא מרוץ אופניים קנדי חד יומי, שנערך בחודש ספטמבר מאז 2010 שמתחיל ונגמר בקוויבק.
המרוץ הוא חלק מסבב מרוצי הוורלד טור.
המנצח הראשון במרוץ הוא תומא ווקלר הצרפתי.
ביחד עם גרנד פרי מונטריאול, שני המרוצים נחשבים לצמד ומאורגנים על ידי אותה חברה.
סיימון גרנס האוסטרלי היה הרוכב הראשון שניצח בשני המרוצים באותה שנה (ב-2014).
ב-2018, הפך מייקל מת'יוס לרוכב השני שמנצח בשני המרוצים באותה השנה.
באופן לא אופייני, המרוץ (בניגוד לרוב המרוצים החד יומיים) מתקיים במתכונת של הקפות בתוך קוויבק.
11 הקפות, שכל הקפה היא 18.1 ק"מ ובמהלכם הרוכבים עוברים בארבעה טיפוסים שונים.
שנהרוכבקבוצה2010תומא ווקלרטלקום2011פיליפ ז'ילברקוויק סטפ2012סיימון גרנסאוריקה - גרין אדג'2013רוברט חסינקבלקין2014סיימון גרנסאוריקה - גרין אדג'2015ריגוברטו אוראןקוויק סטפ2016פטר סאגאןטינקוף2017פטר סאגאןבורה - האנסגרוא2018מייקל מת'יוססאנווב2019מייקל מת'יוססאנווב2020המרוץ לא התקיים מפאת מגפת הקורונה בקנדה2021המרוץ לא התקיים מפאת מגפת הקורונה בקנדה2022בנואה קונפרואהAG2R Citroën2023ארנו דה לילוטו–דסטני2024מייקל מת'יוסקבוצת ג'ייקו - אלולה2025ז'וליאן אלאפיליפTudor Pro Cycling Team
הוא מרוץ אופניים קנדי חד יומי, שנערך בחודש ספטמבר מאז 2010 שמתחיל ונגמר במונטריאול.
המרוץ הוא חלק מסבב מרוצי UCI World Tour.
המנצח הראשון במרוץ הוא רוברט חסינק ההולנדי.
ביחד עם גרנד פרי קוויבק, שני המרוצים נחשבים לצמד ומאורגנים על ידי אותה חברה.
באופן לא אופייני, המרוץ (בניגוד לרוב המרוצים החד יומיים) מתקיים במתכונת של הקפות בתוך מונטריאול.
17 הקפות, שכל הקפה היא 12.1 ק"מ ובמהלכם הרוכבים עוברים בשלושה טיפוסים שונים.
שנהרוכבקבוצה2010רוברט חסינקראבובאנק2011רוי קושטהמוביסטאר2012לארס פיטר נורדהוגקבוצת אינאוס2013פטר סאגאןקנונדייל2014סיימון גרנסאוריקה גרין אדג'2015טים וולנסלוטו סודאל2016גרג ואן אוורמאטבי.אמ.סי2017דייגו אוליסייו.איי.אי אמירטס2018מייקל מת'יוססאנווב2019גרג ואן אוורמאטצה.צה.צה2022טאדיי פוגאצ'אריו.
גרנד פרי דרום אפריקה הוא מרוץ גרנד פרי, שהתקיים 33 פעמים.
המרוץ היה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 מתחילת שנות השישים ועד מחצית שנות השמונים.
המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1934 במסלול הנסיך ג'ורג' שבאיסט לונדון.
מלחמת העולם השנייה הובילה לביטולו של המרוץ, שהתחדש רק בשנת 1960. המרוץ הוצא מלוח התחרויות אחרי עונת 1985 בעקבות המאבק של המדינות כנגד מדיניות האפרטהייד בדרום אפריקה.
בעקבות ביטול האפרטהייד בשנת 1991 חזר המרוץ לאליפות, התקיים עוד פעמיים בטרם בוטל.
המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1934 במסלול באורך 23.4 ק"מ שעברה באזורים מיושבים בסביבות העיר איסט לונדון.
מלחמת העולם השנייה הובילה לביטול המרוץ בשנת 1940, שלא שב להתקיים במשך 20 שנים.
בשנת 1959 נסלל מסלול קבוע.
בשנת 1960 התקיימו בדרום אפריקה שני מרוצי גרנד פרי, שלא היו חלק מסבב האליפות.
המרוץ הצטרף לסבב האליפות בעונת 1962. במרוץ הבכורה ניצח גרהאם היל, מרוץ שסיים את העונה.
מסלול קיאלאמי, שנבנה בתחילת שנות השישים במטרופולין של יוהנסבורג, החל לארח את הגרנד פרי בשנת 1967. ג'ים קלארק ניצח את המרוץ בשנת 1968 בפעם הרביעית.
היה זה הניצחון האחרון בקריירה של הבריטי.
בשנת 1970 היה זה ג'ק ברבהאם שניצח במסלול את המרוץ האחרון בקריירה.
פיטר רסבון נפצע קשה בתאונה במהלך האימונים לקראת המרוץ ולאחר מכן מת מפצעיו.
תאונה קטלנית נוספת אירעה בעונת 1977 בה טום פרייס, נהגה של קבוצת Shadow, מצא את מותו תוך שהוא פוגע והורג את אחד המרשלים שעמדו לצידי המסלול.
המסלול הגבוה (6,000 רגל מעל גובה פני הים) והמהיר העניק יתרון למנועי הטורבו שנכנסו בתחילת שנות השמונים.
בשנת 1982 היתרון של מנועי הטורבו הגיע עד לפער של 150 כוח סוס.
קבוצת רנו, שהייתה חלוצת מנועי הטורבו, ניצחה את המרוץ בעונת 1980 וב-1982. המאבק בין הפדרציה הבינלאומית לספורט (FISA) וארגון היצרנים (FOCA) הוביל לכך שבעונת 1981 המרוץ התקיים כמרוץ שאינו חלק מהאליפות.
בעונת 1983 המרוץ היה האחרון בעונה.
שלושה נהגים התמודדו על תואר האליפות: אלן פרוסט, נלסון פיקה ורנה ארנו.
פרוסט וארנו נאלצו לפרוש בשל בעיות מנוע.
פיקה סיים את המרוץ במקום השלישי וזכה בתואר.
קיום המרוץ בשנת 1985 לווה בביקורת הגוברת כלפי משטר האפרטהייד במדינה.
מדינות שונות החלו להחרים אירועי ספורט שאירעו במדינה בעקבות מצב בהחירום שהוכרז על ידי הממשלה בחודש יולי.
קולות רבים קראו להחרים את המרוץ.
וקבוצות רנו וליז'ייה לא לקחו בו חלק לאחר שממשלת צרפת החליטה על החרמת אירועים שהתקיימו בדרום אפריקה.
פרוסט, שהבטיח כבר את הזכייה באליפות במדי קבוצת מקלארן, כן השתתף במרוץ.
בעקבות ביטול משטר האפרטהייד בשנת 1991 שב המרוץ לסבב התחרויות בעונת 1992. נייג'ל מנסל ניצח את המרוץ בבכורה המחודשת.
שנה לאחר מכן התנהל מאבק צמוד בין פרוטס, איירטון סנה ומיכאל שומאכר, שהסתיים בניצחונו של הצרפתי.
ביולי 1993 נמכר המסלול לאיגוד הרכב הדרום-אפריקאי.
עלויות קיום מרוץ פורמולה 1 היו גבוהות ולא רווחיות ולא הופסק קיומו של הגרנד פרי.
שנים המופיעות עם רקע ורוד הן שנים בהן התקיים הגרנד פרי, אך לא כחלק מאליפות הפורמולה 1
גרנד מקאט רוסיה הוא מוזיאון פרטי בסנקט פטרבורג, רוסיה.
זהו דגם של פארק מיניאטורות שתוכנן בסולם של 1:87, המכסה שטח של 800 מ"ר.
באזור זה מוצגות תמונות קולקטיביות של מחוזות הפדרציה הרוסית.
זהו מתווה הדגם הגדול ביותר ברוסיה והשני בגודלו בעולם (אחרי מיניאטור וונדרלנד בהמבורג, גרמניה).
הדגם ממוקם בבניין בן שתי קומות שנבנה בשנת 1953, בסגנון אימפריאלי סטליניסטי.
יוצר הפרויקט הוא איש העסקים הפטרבורגי סרגיי מורוזוב.
לקח חמש שנים לבנות את המודל והיה צורך בהעסקת למעלה ממאה איש.
ראשית, נוצרה מסגרת עץ המשמשת כבסיס למודל ואז נוצרו היסודות לכבישים ולרכבות.
מאוחר יותר הותקנו צלעות העץ שכוסו בשכבת טיח ליצירת הצורה הרצויה של הנוף.
המבקרים הראשונים הורשו לבקר במוזיאון באפריל 2011. במשך 14 החודשים הבאים המוזיאון עבד במצב מבחן, ובו התאפשר לבקר בו רק בסוף השבוע.
הפתיחה הרשמית התקיימה ב-8 ביוני 2012.
המודל מציג דימוי של חיי היומיום ברוסיה, המתממש באמצעות מודלים.
מצבים יומיומיים אלה מייצגים פעילויות אנושיות שונות כמו עבודה, פנאי, ספורט, לימודים, שירות צבאי, חיי מדינה, נסיעות, חגיגות המוניות ואפילו ניסיון לברוח מהכלא.
התחבורה היבשתית מיוצגת על ידי מכוניות ומשאיות מסוגים שונים, חשמליות, אוטובוסים, רכבות וציוד חקלאי, ציוד בנייה ומכשור צבאי.
למבקרים יש הזדמנות להפעיל דברים על הדגם על ידי לחיצה על כפתורים אינטראקטיביים המוצבים מסביב.
כל 13 דקות משתנה התאורה של המודל כשהיום הופך בהדרגה ללילה.
תאורת הלילה נמשכת 2 דקות.
יותר מ-800,000 פנסי LED בצבעים שונים משמשים להארת המודל מבלי ליצור צללים.
תנועת המכוניות בדגם היא מציאותית.
המכוניות והאוטובוסים נעצרים ברמזורים, בתחנות האוטובוס ובאותות מהבהבים והם משנים מהירות ועוקפים זה את זה.
האנרגיה החשמלית לרכבים מתקבלת באמצעות טעינה אלחוטית מתחת לדגם, כך שלמכוניות עצמן לא נראה שיש אספקת חשמל.
זהו השימוש הראשון בשיטה זו להזזת מכוניות בדרך זו.
כדי לייעל את התנועה במערך הרכבות המוקטן, היא נבנתה ברמות רבות באמצעות יותר מ־2,500 מטרים של מסילות ו-452 תיבות מתג.
המספר הכולל של מלאי הרכבות הוא למעלה מ-2,700, מתוכם 250 קטרים ו-10 רכבות ניקיון מיוחדות.
מגוון הרכבות הנעות נוצר באמצעות שני מחלפי אקדח המאחסנים עד 60 רכבות ושולחים אותם בעת הצורך.
במערך ישנם גם שני פטיפונים שיכולים להפוך את הקטר ב-180 מעלות.
בשנת 2014 המוזיאון נכנס לרשימת 10 המוזיאונים המובילים ברוסיה, הרשומים על ידי המשתמשים באתר התיירות TripAdvisor.
בשנת 2014 נכנסה גרנד מאקט רוסיה לעשרת המקומות המצולמים המובילים ביותר בסנקט פטרבורג.
גרנד פרי ערב הסעודית הוא מרוץ גרנד פרי, שהצטרף ללוח המרוצים של אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2021. המרוץ יתקיים כמרוץ לילה במסלול רחוב בעיר ג'דה שבמערב ערב הסעודית.
הגרנד פרי בערב הסעודית הוצג לראשונה בטיוטת לוח המרוצים לקראת עונת 2021 שהוצגה באוקטובר 2020 על ידי מועצת הפורמולה 1. שבוע וחצי לאחר מכן הוצג המרוץ באופן רשמי בלוח המרוצים שפורסם לקראת העונה.
המרוץ נקבע כמרוץ לילה שיתקיים במסלול רחוב בעיר ג'דה.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את ההחלטה לקיים את המרוץ במדינה המפרה זכויות אדם רבות.
לדברי הארגון, קיום המרוץ מאפשר להסיח את הדעת מאותן הפרות של זכויות אדם ומייצר למדינה תדמית לגיטימית.
מרוץ הבכורה התקיים בתחילת דצמבר 2021 והיה המרוץ ה-21, ואחד לפני האחרון, בעונה.
מיק שומאכר התנגש עם רכבו במחסום הבטיחות במהלך ההקפה העשירית והוביל לדגל אדום ולעצירת המרוץ.
לואיס המילטון, זינק מהפול פוזישן, קבע את זמן ההקפה המהירה וניצח את המרוץ.
הניצחון הוביל לשוויון בנקודות בטבלה בין המילטון למקס ורסטאפן לקראת מרוץ סיום העונה.
המרוץ השני בערב הסעודית התקיים פחות מארבעה חודשים לאחר מכן.
במהלך האימונים המקדימים ביום שישי ירו מורדים חות'ים מתימן טילים ופגעו במתקני נפט של חברת עראמקו, במרחק לא רב מהמסלול.
העשן המיתמר מאזור הפגיעה נראה באוויר במהלך האימון הראשון והוביל לדחייה של 15 דקות בפתיחת האימון השני בשל פגישת חירום שערכו הנהגים יחד עם סטפנו דומניקאלי, מנכ"ל האליפות.
איגוד נהגי הגרנד פרי ערך פגישה נוספת של הנהגים בשעות הלילה ולאחר ארבע וחצי שעות של דיונים התקבלה החלטה של כלל הנהגים להמשיך ולהתחרות.
מקצה הדירוג הופסק פעמיים בשל דגלים אדומים לאחר התנגשויות של ניקולאס לטיפי ומיק שומאכר.
שומאכר, שמכוניתו נפגעה קשה, נלקח לבית חולים לבדיקות.
למרות שמצבו היה טוב החליטה הקבוצה כי הוא לא יתחרה במרוץ והקבוצה תעלה למרוץ עם רכב אחד בלבד.
סרחיו פרס ניצח במקצה הדירוג וזכה בפול פוזישן בפעם הראשונה בקריירה.
בשל סמיכות לפתיחת חודש הרמדאן בשנת 2024 הוקדם הגרנד פרי, המרוץ השני בעונה, ליום שבת במקום יום ראשון.
על מנת לאפשר את הפירוק וההרכבה של כל הציוד בזמן הוקדם גם מרוץ פתיחה העונה בבחריין לשבת.
שנה פול פוזישן הקפה מהירה מנצח יצרן 2021 לואיס המילטון לואיס המילטון לואיס המילטון מרצדס 2022 סרחיו פרס שארל לקלר מקס ורסטאפן רד בול 2023 סרחיו פרס מקס ורסטאפן סרחיו פרס רד בול 2024 מקס ורסטאפן שארל לקלר מקס ורסטאפן רד בול 2025 מקס ורסטאפן לנדו נוריס אוסקר פיאסטרי מקלארן
גרנד פרי אמיליה-רומאניה הוא מרוץ גרנד פרי, שנערך במסגרת אליפות הפורמולה 1 במסלול הבין-לאומי אנזו ודינו פרארי, הידוע כאימולה.
התפרצות מגפת הקורונה בעולם בתחילת שנת 2020 הובילה לעיכוב ושינוי לוח המרוצים שתוכנן לעונה.
גרנד פרי אמיליה-רומאניה נוסף ללוח המרוצים המחודש במהלך חודש יולי, כאירוע חד-פעמי, יחד עם מרוצים נוספים שהוחזרו ללוח המרוצים במקום מרוצים שבוטלו.
בשל אילוצים לוגיסטיים האירוע נערך במסגרת של יומיים בלבד, כאשר בשבת התקיים אימון אחד בלבד ומקצה דירוג.
ולטרי בוטאס זינק מהפול פוזישן, אך לואיס המילטון, בן קבוצתו, ניצח במרוץ.
המשך התפשטות המגפה בעולם הובילה להחזרת המרוץ גם ללוח המרוצים של עונת 2021, כמרוץ השני בעונה, במקומו של גרנד פרי סין שבוטל.
המילטון זינק מהפול פוזישן, אך איבד את ההובלה בזינוק לטובת מקס ורסטאפן, שזינק מהמקום השלישי ושמר על ההובלה לאורך כל המרוץ.
המרוץ נכלל גם בלוח המרוצים של עונת 2022 ומארגני האליפות הכריזו על חתימת חוזה לקיומו עד לעונת 2025.
המרוץ אמור היה להיות המרוץ השישי בעונת 2023 ותוכנן להתקיים ב-21 במאי.
גשמים כבדים שירדו באזור בשבוע שקדם למרוץ גרמו להצפות והובילו להחלטה על ביטול המרוץ שלושה ימים לפני תחילת האירועים.
הצוותים הטכניים, שכבר היו במסלול ועסקו בהכנת הציוד, התבקשו לפנות אותו.
שנה נהג קבוצה 2020 לואיס המילטון מרצדס 2021 מקס ורסטאפן רד בול 2022 מקס ורסטאפן רד בול 2022 לא התקיים בשל שיטפונות 2024 מקס ורסטאפן רד בול 2025 מקס ורסטאפן רד בול
גרנד פרי שטיריה הוא מרוץ גרנד פרי שנתי, המתקיים במסגרת אליפות הפורמולה 1. המרוץ מתקיים במסלול רד בול רינג בו מתקיים גם גרנד פרי אוסטריה.
התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן.
במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה.
גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה, שהתקיים ברד בול רינג.
שבוע לאחר מכן נערך באותו המסלול גרנד פרי שטיריה.
לואיס המילטון זינק המפול פוזישן וניצח את המרוץ.
אף על פי שהתכנון המקורי היה לקיים את המרוץ כאירוע חד פעמי הוא נוסף ללוח המרוצים גם בעונת 2021 במקומו של גרנד פרי טורקיה שבוטל עקב התפרצות הקורונה במדינה.
שנה נהג יצרן 2021 מקס ורסטאפן רד בול רייסינג 2020 לואיס המילטון מרצדס
גרנד פרי מיאמי הוא מרוץ גרנד פרי שנתי המהווה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם, שנבנה במיוחד לצורך האירוע.
ההצעה הראשונית לקיום מרוץ גרנד פרי במיאמי ניתנה בשנת 2018. על פי התכנון המרוץ הראשון היה אמור להתקיים כבר בשנת 2019. עיכובים שנגרמו בשל תוכניות הפיתוח של נמל מיאמי הובילו לדחיית תאריך היעד לשנת 2021. מיקום המסלול שונה לאזור אצטדיון הארד רוק ומגרשי החנייה הסמוכים לו.
המרוץ לא נכלל בסופו של דבר בלוח המרוצים לעונה.
באפריל 2021 נחתם חוזה ל-10 שנים לקיום המרוץ החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם שנבנה במיוחד לצורך האירוע.
תושבים המתגוררים בסמוך למסלול ניסו למנוע את קיומו של המרוץ ופנו לבית המשפט בטענה שהרעש שנגרם כתוצאה מהמרוץ פוגע באיכות חייהם ויכול אף להוביל לפגיעה ממשית בבריאותם.
בית המשפט דחה את הטענות ואפשר את קיום המרוץ כמתוכנן.
מרוץ הבכורה התקיים ב-8 במאי, כמרוץ החמישי של עונת 2022. שארל לקלר זינק למרות מהפול פוזישן ומקס ורסטאפן ניצח את המרוץ.
בשידור החי של מרוץ הבכורה צפו 2.58 מיליון אמריקאים, שיא צופים במרוץ פורמולה 1 בשידור חי במדינה.
בעונת 2024 נוסף למרוץ הגרנד פרי גם מרוץ ספרינט.
במרוץ נקבע שיא צפייה חדש: 3.1 מיליון צופים ראו בשידור חי ברשת ABC את ניצחון הבכורה של לנדו נוריס באליפות
שנה פול פוזישן הקפה מהירה מנצח קבוצה 2022 שארל לקלר מקס ורסטאפן מקס ורסטאפן רד בול רייסינג 2023 סרחיו פרס מקס ורסטאפן מקס ורסטאפן רד בול רייסינג 2024 מקס ורסטאפן אוסקר פיאסטרי לנדו נוריס מקלארן 2025 מקס ורסטאפן לנדו נוריס אוסקר פיאסטרי מקלארן
שנה פול פוזישן מנצח קבוצה 2024 מקס ורסטאפן מקס ורסטאפן רד בול 2025 אנדראה קימי אנטונלי לנדו נוריס מקלארן
גרנד פרי עולמי K-1 הוא טורניר קיקבוקסינג בינלאומי, המתקיים מדי שנה מאז 1993 על ידי ארגון K-1.
בכל שנה, K-1 מארח טורנירים בני שמונה משחקים עבור 16 לוחמי גראנד פרי כדי לקבוע את אלוף הקיקבוקסינג בדרגות משקל שונות.
בטורנירים זכו לוחמים מפורסמים, ביניהם ארנסטו הוסט וסמי שילט, שזכו בטורניר ארבע פעמים.
בשלושה טורנירים זכו פטר ארטס ורמי בוניאסקי.
בשנת 2010 אליסטר אוברים ניצח בתחרות ובכך היה המתאבק הראשון שמחזיק בתואר בנוסף לאלוף MMA.
גרנד פרי קטר הוא מרוץ גרנד פרי המתקיים בקטר מדי שנה במסגרת סבב אליפות הפורמולה 1. המרוץ הראשון התקיים ב-21 בנובמבר בעונת 2021 במקומו של גרנד פרי אוסטרליה, שבוטל עקב מגפת הקורונה באוסטרליה.
המרוץ צפוי להתקיים כמרוץ שנתי באופן קבוע החל מעונת 2023.
גרנד פרי אוסטרליה תוכנן להתקיים כמרוץ הפותח של עונת 2021, אך נדחה לחודש נובמבר בשל המשך התפשטות מגפת הקורונה באוסטרליה.
בחודש יולי בוטל המרוץ באופן סופי.
בספטמבר נחתם חוזה לקיום המרוץ כמחליפו של הגרנד פרי האוסטרלי.
בנוסף, נחתם חוזה לעשר שנים המבטיח קיום סדיר של המרוץ, החל מעונת 2023. המרוץ מתקיים במסלול הבינלאומי לוסיל, המשמש גם את תחרויות ה-MotoGP.
מרוץ הבכורה התקיים ב-21 בנובמבר, כמרוץ ה-20 בעונה.
לואיס המילטון זינק מהפול פוזישן וניצח את המרוץ.
שנה נהג קבוצהמסלול 2021 לואיס המילטון מרצדס המסלול הבינלאומי לוסיל 2023 מקס ורסטאפן רד בול 2024 מקס ורסטאפן רד בול 2025 מקס ורסטאפן רד בול
גרנד פרי בלגיה הוא מרוץ גרנד פרי המתקיים מדי שנה כחלק מאליפות הפורמולה 1. מסלול המרוצים ספא-פרנקורשאמפ נבנה בשנת 1921, אך עד לשנת 1924 שימש רק למרוצי אופנועים.
בעקבות ההצלחה של מרוץ 24 השעות של לה מאן, שנערך לראשונה בשנת 1923, הוחלט לקיים במסלול את מרוץ 24 השעות של ספא.
מאז הקמתו, מסלול ספא-פרנקורשאמפ ידוע בשל מזג האוויר הבלתי צפוי שלו.
פעמים רבות יורד גשם באזור ולעיתים קרובות חלק מהמסלול יבש בעוד קטעים אחרים גשומים וחלקים.
הגרנד פרי הבלגי הוגדר כגרנד פרי אירופה שש פעמים בין השנים 1925 ל-1973, תואר של כבוד שניתן מדי שנה למירוץ גרנד פרי אחד באירופה.
הגרנד פרי הראשון התקיים בשנת 1925 במסלול המרוצים ספא-פרנקורשאמפ, שהתפרש על פני כ-14.5 ק"מ (9 מייל).
אנטוניו אסקרי, נהגה של קבוצת אלפא רומיאו, ניצח את המרוץ.
בנו, אלברטו אסקרי, ינצח את המרוץ בשנים 1952 ו-1953. בארבע השנים הבאות לא התקיים המרוץ.
לואי שירון ניצח את המרוץ השני שהתקיים בשנת 1930. בשנת 1931 הפך הגרנד פרי למרוץ סיבולת שכלל 88 הקפות של המסלול (כ-1320 ק"מ בסה"כ).
לקראת המרוץ של שנת 1939 נוספה למסלול פניית ריידיון (פנייה מס' 4) הצמודה אל פניית או רוז' (Eau Rouge) הידועה.
התנאים במרוץ היו קשים מאוד ועל האירוע העיבה התאונה בה מצא את מותו ריצ'רד "דיק" סימן בזמן שהוביל את המירוץ.
הוא נכנס לפנייה במהירות, החליק מהכביש ומכונית המרצדס בה נסע החלה לעלות באש.
לאחר שחולץ מהרכב סבל מכוויות קשות ונפטר מאוחר יותר בבית החולים.
מלחמת העולם השנייה גרמה לביטולו של המרוץ, שחודש ביוני 1946 בפארק בואה דה לה קומבה בבריסל.
מסלול ספא-פרנקורשאמפ שונה כדי להפוך אותו למהיר עוד יותר, וקצר אותו ל-14.1 ק"מ (8.7 מייל).
כל הפניות האיטיות בוטלו: פניית ההירפין של סטבלוט והשיקיין של מלמאדי הפכו לפניות מהירות.
בשלב זה, כל פינה מלבד לה סורס הייתה מהירות במיוחד.
במהלך תקופה זו נודע כאחד המסלולים הקיצוניים, המאתגרים והמפחידים ביותר בתולדות הספורט המוטורי.
ב-1950 הוצגה אליפות העולם בפורמולה 1; מרוץ הבכורה נשלט על ידי חואן מנואל פנג'יו הארגנטינאי ונינו פארינה האיטלקי, שניהם מקבוצת אלפא רומיאו.
פאנג'יו ניצח את המרוץ ופארינה ניצח במירוץ של השנה הבאה.
אלברטו אסקרי ניצח את המרוץ בשנת 1953 עבור קבוצת פרארי, בעוד פנג'יו וחוסה פרוילאן גונזלס נאלצו לפרוש בשל בעיות היגוי במזארטי.
פנג'יו שב וניצח את המרוץ פעמיים רצופות: בשנת 1954 ניצח עבור מזארטי ושנה לאחר מכן עבור מרצדס.
מלחמת סיני גרמה לעלייה חדה במחירי הדלק בבלגיה ובהולנד, דבר שהוביל לביטול המרוץ בשנת 1957. בשנת 1958 שודרג המסלול ונבנו בו מתקנים חדשים והישורת באזור רחבת הטיפולים הורחבה.
למרות השדרוגים המסלול צבר מוניטין שלילי ונתפס כמסלול לא-סלחני, מסוכן ומאתגר מנטלית.
חלק מהנהגים סירבו להתחרות במסלול בשל כך.
תוואי המסלול היה דומה לתוואי לפני השיפוץ והשוליים היו קטנים מאוד, כמעט ולא קיימים בחלק מהמקומות, דבר שלא השאיר מקום לטעויות.
הפניות החדות והישורות הארוכות הפכו את המסלול למהיר מאוד.
על מנת שלא לאבד מהירות בפניות היה צורך לבחור בקווי פנייה מדויקים, אחרת איבוד הזמן היה משמעותי.
מזג האוויר באזור הוא בלתי צפוי.
במרוצים רבים, בעוד שחלק אחד של המסלול היה יבש וזרחה בו השמש, בחלקים אחרים ירד גשם.
בשנות החמישים לנהגים לא היה קשר רדיו עם הקבוצות והם נתקלו בגשם ללא התראה מוקדמת.
אופי המסלול גרם לכך שמכוניות שהחליקו על המסלול יכלו לפגוע בעמודי טלגרף, קירות אבן, גדרות או עצים שהיו צמודים לשולי המסלול.
נהגים רבים נהרגו או נפצעו קשה כתוצאה מתאונות שאירעו במהלך התחרויות השונות.
המרוץ לא התקיים בשנת 1959. המרוץ ששב שנה לאחר מכן נחשב לאחד המרוצים הקטלניים בתולדות הספורט המוטורי.
במהלך האימון המקדים למרוץ סטירלינג מוס, שהתחרה במכונית לוטוס פרטית, איבד גלגל במהלך הנסיעה.
מוס, שנחשב אז לאחד מנהגי המרוצים הטובים בעולם, נזרק ממכוניתו ונחת מחוסר הכרה באמצע המסלול.
האנגלי שבר את שתי הרגליים, שלוש חוליות, כמה צלעות והיו לו חתכים ושפשופים רבים.
הוא שרד אבל לא התחרה במשך רוב אותה שנה.
הבריטי מייק טיילור, שנהג גם הוא בלוטוס, סבל מכשל בהיגוי והתנגש בעצים ליד המסלול בסמוך לפניית סטבלוט.
הוא נלכד במכונית במשך זמן מה עם פציעות חמורות בראש ובצוואר.
התאונה סיימה את קריירת המרוצים שלו.
מאוחר יותר תבע בהצלחה את מייסד לוטוס קולין צ'פמן בבית המשפט הבריטי על מכירת מכונות פגומות.
בהקפה 17, הבריטי כריס בריסטו, שנהג בקופר, נלחם על המקום השישי מול ווילי מייריס הבלגי.
בריסטו, שהיה לו מוניטין של נהג פרוע, מעולם לא נהג בספא לפני כן.
מייריס היה ידוע גם הוא כנהג אגרסיבי.
השניים נגעו בגלגלים זה של זה, והאנגלי איבד שליטה, התהפך והתנגש בסוללה בצד ימין של המסילה.
המכונית התגלגלה מספר פעמים, בריסטו נזרק ממכוניתו וראשו נערף על ידי גדר תיל שהייתה לצד המסלול והוא נהרג במקום.
גופתו נחתה חלקית על המסלול.
מייריס המשיך להתחרות, אבל פרש מהמירוץ מאוחר יותר בשל בעיות בתיבת היהלוכים.
חמש הקפות לאחר מכן הבריטי בן ה-26 אלן סטייסי, שהיה במקום השישי נפגע בפניו מציפור חולפת, לא רחוק מהמקום שבו נהרג בריסטו.
הוא איבד שליטה על מכוניתו במהירות של 228 קמ"ש, המכונית טיפסה למעלה ועפה מהסוללה שליד המסלול.
לאחר שחדרה 10 מטר של שיחים עבים, המכונית נחתה בשדה הנמוך בכ-25 מטר מהמסלול.
בפגיעה בשדה, המכונית התפוצצה, עלתה בלהבות וסטייסי נהרג.
לא ידוע אם הפגיעה שברה את צווארו או שהאש שרפה אותו בעודו מחוסר הכרה.
ג'ק ברבהאם האוסטרלי ניצח במירוץ, וג'ים קלארק השיג את הנקודות הראשונות שלו בקריירה כשסיים במקום החמישי.
קלארק, כמו נהגים אחרים, פיתח סלידה עזה מהמסלול לאחר שנאלץ לסטות במהירויות קיצוניות כדי להימנע מלדרוס את גופו חסר הראש של בריסטו.
פרארי הייתה דומיננטית במרוץ של שנת 1961 ונהגיה סיימו בכל ארבעת המקומות הראשונים, כאשר פיל היל מנצח את המרוץ.
שנה לאחר מכן ניצח את המרוץ ג'ים קלארק, ניצחון ראשון מתוך ארבעה רצופים.
המרוץ של שנת 1963 התנהל תחת גשם כבד.
קלארק סיים את המרוץ בפער של 4.5 דקות לפני ברוס מקלארן, שהגיע שני.
הגרנד פרי של עונת 1966 היה מרוץ גשום במיוחד.
סופת גשם חזקה גרמה לשבעה נהגים לאבד שליטה בפניית ברונוויל.
ג'קי סטיוארט החליק מהמסלול, נתקע בעמוד טלגרף והתהפך לצידי המסלול.
סטיוארט נשאר במכונית ההפוכה במשך כ-30 דקות בעוד דלק ממכל הדלק שנפגע נוזל על המכונית והנהג.
גרהאם היל ובוב בונדורנט עצרו את מכוניותיהם וחשו לעזרתו של חברם.
בגלל היעדר אמצעי בטיחות ברכבים באותם ימים נאלצו השניים להשאיל מפתח ברגים מאחד הצופים ונעזרו בו במהלך החילוץ.
התאונה הובילה לדרישה גוברת לשימוש באמצעי ביטחות במרוצים.
שנה לאחר מכן אירעה שוב תאונה קשה.
מייק פארקס, נהגה של קבוצת פרארי, התרסק במהירות של 150 קמ"ש, לאחר שהחליק על כתם שמן שנזל ממכוניתו של סטיוארט.
כתוצאה מהפגיעה הוא היה שרוי בתרדמת במשך שבוע ובשל הפגיעות ברגליו היה חשש שיאלצו לכרות אותן.
הרופאים הצליחו להציל לבסוף את רגליו, אך הוא לא חזר להתחרות במרוצי מכוניות.
בשנת פורמולה 1 עונת 1968 הוצג במרוץ חידוש הנדסי שנעשה בו שימוש בפעם הראשונה באליפות: כנפיים שנועדו לשפר את האווירודינמיות של המכונית.
כריס אמון, זכה בפול בפוזישן בפער של 4 שניות לפני ג'קי סטיוארט.
ברוס מקלארן ניצח את המרוץ, הניצחון הראשון שהשיגה מקלארן כיצרנית.
גם במרוץ זה אירועה תאונה חמורה.
בריאן רדמן הבריטי התרסק במהירות גבוהה לתוך פורד קורטינה שחנתה לצד המסלול, ומכונית הקופר שלו עלתה באש.
הוא נכווה קשות וגם שבר קשות את זרועו הימנית; הוא לא התחרה במשך רוב אותה שנה.
אירועי הבטיחות הרבים הובילו להעלאת דרישות מצד הנהגים לשיפור אמצעי המיגון במסלול.
ג'קי סטיוארט, נציג איגוד נהגי הגרנד פרי, העלה את הנושא בפני מנהלי המסלול בסיור שערך במקום לקראת המרוץ של עונת 1969. מנהלי המסלול סירבו לשאת בעלויות.
בתגובה הקבוצות האיטלקיות, הבריטיות והצרפתיות הודיעו שלא ישתתפו במרוץ והוא בוטל.
המרוץ האחרון במסלול התקיים בשנת 1970. גדרות בטיחות הותקנו לאורך המסלול, אך הן לא היו מספיק חזקות בשביל לעצור את המכוניות שמהירותן הגיעה ל-240 קמ"ש.
שנה לאחר מכן בוטל שוב המרוץ מכיוון שלא עמד בתקנות הבטיחות של הפדרציה הבין-לאומית לרכב.
בעקבות כך הוחלט להעביר את האירוע למסלולים אחרים.
מארגני הגרנד פרי החליטו לחלק את האירוע על פני שני מסלולים: ניבל-בולר הסמוך לבריסל וזולדר בצפון המדינה.
אמרסון פיטיפלדי ניצח את המרוץ הראשון שהתקיים בניבל.
ג'קי סטיוארט ניצח את בזולדר שנה לאחר מכן.
המרוץ שב לניבל ב-1974 ופיטיפלדי השיג ניצחון נוסף, אך המסלול לא זכה לפופולריות והמארגנים החליטו להוציא אותו מלוח המרוצים.
הגרנד פרי של עונת 1981 היה עמוס באירועי בטיחות.
במהלך האימון ביום שישי קרלוס ראוטמן, נהגה של קבוצת Arrows, דרס בטעות מכונאי של קבוצת אוסלה.
המכונאי מת מפצעיו למחרת היום.
בעקבות האירוע החליטו הנהגים לשבות, דבר שהוביל לדחיית הפתיחה של המרוץ.
לקראת הזינוק התגלתה בעיה במכוניתו של ריקארדו פטרזה והמכונאי דייב לוקט נכנס למסלול בשביל לסייע לפטרזה להניע את המכונית.
המארגנים, שלא הבחינו בכניסת המכונאי למסלול, הזניקו את המרוץ בזמן שלוקט עדיין עמד על המסלול.
זיגפריד סטור, נהגה של השני של קבוצת Arrows, פגע עם מכוניתו בחלק האחורי של המכונית של פטרזה במקום בו עמד המכונאי.
לוקט נפל על הרצפה מחוסר הכרה.
כשהמכוניות הגיעו שוב לישורת בתחילת המסלול (לוקט כבר פונה מהמסלול, אך מכוניתו הפגועה של סוטר עדיין עמדה כשסביבה שברים רבים) מספר מרשלים קפצו לתוך המסלול ונופפו לנהגים עם דגלים צהובים במקום דגלים אדומים.
לקראת התחלת ההקפה השלישית הבינו הנהגים שיש בעיה ועצרו על המסלול מרצונם.
המרוץ הוזנק מחדש וראוטמן השיג את הניצחון.
ז'יל וילנב נהרג במהלך אימון בזולדר ב-1982 לאחר התנגשות עם יוכן מאס בפניית הבוט המהירה.
הפרארי של וילנב התהפכה מספר פעמים והקנדי נזרק ממכוניתו במהלך התאונה; הוא נפצע קשה ומת במהלך הלילה בבית החולים הסמוך למסלול.
מסלול ספא-פרנקורשאמפ עוצב מחדש בהיקף של 7 ק"מ.
אלן פרוסט ניצח במרוץ הראשון במסלול החדש במרוץ שנערך בעונת 1979. המסלול החדש זכה במהירות לפופולריות בקרב הנהגים והצופים.
בשנת 1984 חזר המרוץ לזולדר באופן חד פעמי.
מישל אלבורטו מקבוצת פרארי ניצח במרוץ הפורמולה 1 האחרון שהתקיים במסלול.
על מנת להתמודד עם מזג האוויר הגשום במרוצים לקראת עונת פורמולה 1 עונת 1985 נסלל המסלול מחדש תוך שימוש באספלט מיוחד בעלות של 3 מיליון ליש"ט.
העבודות עצמן נדחו בשל תנאי מזג האוויר ובוצעו רק 10 ימים לפני הגרנד פרי.
בימי המרוץ מזג האוויר היה חם ובמהלך האימון הראשון האספלט החדש החל להתפרק.
ניסיון לתקן את המסלול נעשה במהלך הלילה שבין שישי לשבת, אך בתחילת האימון הראשון בשבת מצב המסלול הלך והחמיר.
לאחר התלבטויות רבות בשבת בערב הוחלט על דחיית המרוץ.
בסופו של דבר נדחה המרוץ לאמצע ספטמבר.
איירטון סנה ניצח במרוץ, ניצחון ראשון מתוך חמישה שהשיג במסלול.
נייג'ל מנסל ניצח במרוץ בעונת 1986. שנה לאחר מכן התנגשות בין מנסל וסנה סיימה עבור שניהם את המרוץ לאחר שמנסל ניסה לבצע עקיפה מבחוץ על הברזילאי.
סנה ניצח בארבעת המרוצים הבאים, ששניים מהם היו גשומים במיוחד.
המרוץ בשנת 1988 היה הראשון שנערך בסוף אוגוסט/תחילת ספטמבר.
מאז מתקיים המרוץ תמיד בתקופה זאת של השנה.
מיכאל שומאכר ערך את מרוץ הבכורה שלו בגרנד פרי של שנת 1991. שנה לאחר מכן השיג באותו מסלול את הניצחון הראשון בקריירה.
בעקבות מותם של סנה ורולנד רצנברגר במסלול אימולה בשנת 1994 נוספה פניית שיקיין בתחתית האו רוז'.
שנה לאחר מכן בוטלה הפנייה.
באותה שנה ניצח שומאכר את המרוץ, כמו גם את שני המרוצים הבאים.
המרוץ בשנת 1998 התקיים תחת תנאי גשם כבדים.
המרוץ הופסק לאחר תאונה בה היו מעורבים 13 מתוך 22 הנהגים בפנייה הראשונה של המרוץ.
גשם חזק ירד לאחר ההזנקה המוחדשת של המרוץ גרם לראות נמוכה.
שומאכר התנגש מאחור במכוניתו של דייוויד קולטהרד ונאלץ לפרוש כשהוא חוזר לאזור הטיפולים בנסיעה על שלושה גלגלים.
שומאכר הכועס יצא ממכוניתו ורץ למוסך של מקלארן, שם התעמת עם קולטהרד.
שמונה נהגים בלבד סיימו את המרוץ, שניים מהם היו בפיגור של חמש הקפות.
דיימון היל ניצח במרוץ, הניצחון הראשון של קבוצת ג'ורדן באליפות.
הניצחון של שומאכר בשנת 2001 היה הניצחון ה-52 בקריירה והעלה אותו למקום הראשון ברשימת מנצחי המרוצים באליפות.
קימי רייקונן ניצח במרוץ בשנת 2004. שומאכר, שסיים שני באותו המרוץ, הבטיח בכך את זכייתו באליפות הנהגים בפעם השביעית.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המרוץ לא התקיים פעמיים: בשנת 2003 בוטל המרוץ עקב התקנות בבלגיה שאסרו על פרסום מוצרי טבק.
בשנת 2006 לא נכלל המרוץ בלוח המרוצים מכיוון שנדרש לבצע במסלול תיקונים, שלא ניתן היה להספיק לסיים עד למועד המרוץ.
בתאונה שאירעה במהלך מרוץ פורמולה 2 בעונת 2019 נהרג אנטואן הובר.
גשם כבד שירד בשנת 2021 הוביל לכך שהמרוץ הוזנק תחת דגל צהוב.
אחרי שתי הקפות מאחורי מכונית בטיחות המרוץ נעצר בדגל אדום ולא חודש.
מקס ורסטאפן, שינק מהפול פוזישן, הוכרז כמנצח.
בשל קיצור המרוץ הוענקו למשתתפים רק מחצית מהנקודות.
ההחלטה על חלוקת הנקודות הביאה לביקורת רבה כלפי שיטת הניקוד והבאיה לשינוי הכללים לקראת העונה הבאה.
רקע ורד מסמן מרוץ שלא היה חלק מאליפות הפורמולה 1.
רקע צהוב מסמן מרוץ שהיה חלק מאליפות אירופה לפני מלחמת העולם השנייה
רקע ירוק מסמן מרוץ שהיה חלק מאליפות העולם ליצרנים שהתקיימה לפני מלחמת העולם השנייה.
נהגים המופיעים בכתב מודגש עדיין פעילים באליפות.
יצרנים שניצחו את המרוץ מספר פעמים
הגרנד פרי של אבו דאבי עונת 2021 (בשמו הרשמי גרנד פרי אבו דאבי איתיחאד איירווייז 2021) היה מרוץ מכוניות שנערך ב-12 בדצמבר 2021 במסלול יאס מרינה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות.
המירוץ היה הסבב העשרים ושניים והאחרון בעונת 2021 של אליפות הפורמולה 1. מקס ורסטאפן ולואיס המילטון הגיעו אל המרוץ בשוויון נקודות: 369.5 נקודות.
הפדרציה הבין-לאומית לרכב פתחה בחקירה בעקבות המרוץ ובעקבותיה הוכנסו תיקונים והבהרות לכלי המרוצים לקראת העונה הבאה.
מייקל מאסי, שהיה מנהל המרוצים, הוחלף, אך תוצאת המרוץ לא שונתה.
זכייתו של ורסטפן הבטיחה את תואר אליפות הנהגים הראשון שלו בקריירה.
קבוצת מרצדס זכתה באליפות היצרנים בפעם השמינית ברציפות, וקבעה שיא חדש.
המרוץ היה המרוץ האחרון של קימי רייקונן שפרש בגיל 42 לאחר קריירה שהתפרסה על פני שני עשורים, בהם התחרה ב-349 מרוצים.
שידור המרוץ נצפה על ידי יותר מ-108 מיליון איש ברחבי העולם.
המירוץ היה אמור להתקיים במקור ב-5 בדצמבר, אך הוא נקבע מחדש לאחר דחיית גרנד פרי אוסטרליה עקב מגפת הקורונה.
בתאריך המקורי נקבע גרנד פרי ערב הסעודית והמירוץ באוסטרליה בוטל בסופו של דבר והוחלף בגרנד פרי קטר.
מסלול יאס מרינה עבר שיפוץ שקיצר את אורך המסלול ואת זמן ההקפה הצפוי במטרה אפשר מהירות גבוהה והזדמנויות העקיפה.
פניית השיקיין לאחר סיבוב 4 הוסרה, ופנייה מספר 5 (שהייתה מספר 7 לפני הפיתוח מחדש) הורחבה.
רצף הפניות של ארבע הפניות שהיו פניות 11–14 הפך לישורת ופנייה אחת, פנייה מספר 9. רדיוס הפניות 12–15 (בעבר 17–20) הוגדל כדי לאפשר למכוניות להיכנס לפנייה במהירות גבוהה יותר.
ג'ק איטקן נהג עבור קבוצת ויליאמס באימון הראשון, במקום ג'ורג' ראסל.
ניקיטה מזפין נמצא חיובי לקורונה לאחר מקצה הדירוג, מה שאילץ את פרישתו מהמירוץ, הוא לא הוחלף.
הגרנד פרי היה מרוץ הפורמולה 1 האחרון עבור הזוכה באליפות בעונת 2007, קימי רייקונן, שהודיע על כוונתו לפרוש בתום העונה.
המרוץ היה גם האחרון עבור אנטוניו ג'יובינאצי, שעבר להתחרות באליפות הפורמולה אי, וניקיטה מזפין, שחוזהו בוטל בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. ג'ורג' ראסל וולטרי בוטאס התחרו בפעם האחרונה עבור קבוצות ויליאמס ומרצדס, בהתאמה.
ראסל החליף את בוטאס במרצדס, בעוד הפיני עבר להתחרות עבור אלפא רומיאו.
הונדה התחרתה בפעם האחרונה כספקית המנועים של קבוצות רד בול ואלפאטאורי, שעברו לייצר את המנועים לקראת העונה הבאה תחת השם "רד בול מנועים".
מקצה הדירוג התחיל בשעה 17:00 לפי השעון המקומי.
החלק הראשון של מקצה הדיורג (Q1) הופסק לזמן קצר בעקבות תאונה של נהג האס.
לואיס המילטון וולטרי בוטאס קבעו את הזמנים המהירים ביותר.
בתחילת החלק השני (Q2) המילטון השיג יתרון של 4 שניות על פני מקס ורסטאפן, שעשה שימוש בצמיגים בתרכובת מדיום.
לאחר שתי הקפות נחליף ורסטאפן לצמיגים בתרכובת רכה והצליח לקבוע את הזמן המהיר ביותר.
בחלק האחרון של המקצה (Q3) נעזר ורסטאפן בסליפסטרים שנוצר אחרי המכונית של סרחיו פרס, חברו לקבוצה, והשיג את הפול פוזישן.
המרוץ הוזנק בשעה 17:00 לפי השעון המקומי.
לואיס המילטון עם זינוק טוב יותר ממקס ורסטאפן לקח את ההובלה בתחילת המרוץ.
ורסטאפן ניסה להחזיר לעצמו את המקום בפנייה מספר 6, במאבק על המיקום הוא אילץ את המילטון לצאת מגבולות המסלול.
הבריטי חזר למסלול כשהוא שומר על המקום הראשון.
רד בול הגישה מחאה בטענה שהיתרון הושג בצורה לא חוקית וביקשה שיאלצו את המילטון להחזיר למקס את המקום, אך הטענה נדחתה.
תלונה שהוגשה לדיילי המרוץ נבדקה והוחלט שאין צורך בבדיקה נוספת.
המילטון, שהתחרה עם צמיגים בתרכובת מדיום, הצליח להגדיל את הפער מורסטאפן, שהתחרה עם צמיגים בתרכובת רכה, דבר שהוביל לשחיקה מהירה של הצמיג.
עצירות בפיט ומכונית הבטיחות הווירטואלית
ורסטפן נכנס להחלפת צמיגים בהקפה ה-13, בעוד המילטון נכנס הקפה מאוחר יותר, שניהם החליפו לצמיגים בתרכובת הקשה.
בשלב זה סרחיו פרס עבר להוביל את המרוץ.
הקבוצה ביקשה ממנו לעכב ככל הניתן את המילטון על מנת לאפשר לורסטאפן לצמצם את הפער.
ניסיונות ההגנה של פרס אפשרו לצמצם את הפער מ-11 שניות ל-1.3 שניות, אך בהקפה ה-20 הצליח המילטון לעקוף ולשוב למקום הראשון.
עד לנקודת אמצע המרוץ הצליח המילטון להגדיל את הפער עד ל-4 שניות
בהקפה ה-26 התנגש קימי רייקונן בגדר הבטיחות בפנייה מס' 6 ונאלץ לפרוש מהמרוץ האחרון שלו בקריירה.
באותה הקפה פרש גם ג'ורג' ראסל עקב בעיות בתיבת ההילוכים.
בהקפה ה-35 נעצר אנטוניו ג'יובינאצי על המסלול עקב בעיה בתיבת ההילוכים.
העצירה הובילה להזנקת מכונית בטיחות וירטואלית.
רד בול ניצלה את ההזמנות והכניסה את ורסטאפן להחלפה של סט חדש של צמיגים קשים, ללא איבוד של מיקום על המסלול.
קבוצת מרצדס הנחתה את המילטון שלא להיכנס להחלפת צמיגים.
עם סט הצמיגים החדש ורסטאפן הצליח לצמצם את הפער מ-17 שניות עד ל-11 שניות, אך לא בקצב מספיק בשביל לעקוף את המילטון לפני תום המרוץ.
ניקולאס לטיפי נאבק על מיקום עם מיק שומאכר במהלך ההקפה ה-53 של המרוץ.
בפנייה 14 התרסק בפנייה וגרם ליציאה של מכונית בטיחות.
המילטון שוב לא נכנס להחלפת צמיגים מתוך חשש שמכונית הבטיחות תסתיים והוא יאבד את ההובלה.
ורסטפן, לעומת זאת, ניצל את ההזדמנות והחליף לסט חדש של צמיגים בתרכובת רכה.
פרס נאלץ לפרוש עקב בעיה בלחץ השמן במכונית.
לאחר החלפת הצמיגים ורסטאפן נשאר במקום השני בדירוג הכולל, אך חמש מכוניות שהיו בפער של הקפה נכנסו בינו לבין המילטון (המכוניות של לנדו נוריס, פרננדו אלונסו, אסטבן אוקון, שארל לקלר וסבסטיאן פטל).
במהלך פינוי המסלול משברי המכונית של לטיפי קיבלו הנהגים הוראה כי הם לא יורשו לעקוף את המילטון, אך בהקפה ה-57 של המרוץ נתן מייקל מאסי, מנהל המרוץ, הוראה שרק חמשת הרכבים יכולים לעקוף את המילטון.
מיד לאחר שמכוניתו של פטל סיימה את העקיפה הודיע מנהל המרוץ כי מכונית הבטיחות תיכנס לרחבת הטיפולים בסיום ההקפה כדי לאפשר הקפה אחרונה של מרוץ ללא מגבלות.
טוטו וולף כעס על ההחלטה.
בהקפה האחרונה ורסטאפן הסתייע בצמיגים החדשים שלו כדי לצמצם את הפער מהמילטון, עד הצליח לעקוף אותו בפנייה מס' 5. המילטון ניסה לעקוף בחזרה, אך ורסטאפן הצליח להדוף את הניסיונות, לסיים את המרוץ כמנצח ולזכות בתואר האליפות הראשון.
המילטון סיים שני, קרלוס סאינס סיים שלישי ויוקי צונודה רביעי, ההישג הכי טוב שלו בקריירה עד אותה נקודה.
מרצדס צברה מספיק נקודות בשביל להבטיח זכייתה שמינית ברציפות באליפות היצרנים וקבעה שיא חדש.
קבוצת מרצדס הגישה ערעור על תוצאות המרוץ.
הקבוצה טענה כי ורסטאפן עקף את המילטון תחת מגבלות מכונית הבטיחות וכי מייקל מאסי הפר את הנהלים בכך שאפשר רק למכוניות שהיו לפני ורסטאפן לעקוף את המילטון ולא לכל הנהגים שהיו בפיגור של הקפה.
לדבריהם על פי התקנות היה צריך להזניק את המרוץ מחדש רק הקפה לאחר מכן, דבר שהיה מעניק להמילטון את הניצחון והאליפות.
הטענה הראשונה נדחתה ונקבע שורסטאפן לא עקף את המילטון תחת מגבלות מכונית הבטיחות.
הטענה השנייה הייתה יותר שנויה במחלוקת ומרצדס נעזרה בייעוץ משפטי בנושא.
מרצדס טענה שלפי סעיף 48.12 שאם ניתנת הוראה המאפשרת למכוניות הנמצאות בפיגור של הקפה, יש לאפשר לכל המכוניות לבצע עקיפה ולא רק לחלק.
בנוסף טענו שמכונית הבטיחות צריכה להיכנס לאזור הטיפולים רק בסוף ההקפה אחרי שכל המכוניות ביצעו את העקיפה.
בהתאם לכך ביקשה הקבוצה לקבוע כי המילטון הוא המנצח במרוץ והזוכה באליפות.
רד בול טענה שבתקנה כתוב "Any car" ולא "All cars".
בנוסף, טענה הקבוצה שהוראות סעיף 48.13 גוברות על הוראה 48.12. טענה שלישית הייתה שסעיף 15.3 נותן למנהל המרוץ סמכות להחליט על פי שיקול דעת על השימוש במכונית בטיחות.
לבסוף טענה הקבוצה כי התוצאה לא הייתה משתנה גם אם כל שמונת המכוניות הנוספות היו עוקפות את ורסטאפן והמילטון.
מאסי טען שהעיקרון המנחה של סעיף 48.12 הוא לפנות מהדרך את המכוניות שמפריעות למאבק על הניצחון וכי כל הקבוצות הסכימו עקרונית שהמרוץ יסתיים תחת תנאי מרוץ.
דיילי המרוץ דחו את הערעור של מרצדס וקיבלו את הטענה של רד בול שסעיפים 48.13 ו-15.3 בתקנות הספורטיביות של האליפות מעניקים למנהל המרוץ סמכות לקבל החלטות כרצונו בנוגע למכונית הבטיחות.
לדבריהם באותה מידה הוא היה יכול להודיע על סיום המרוץ בהקפה ה-57 וולהכריז על המילטון כמנצח.