tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הלך הרוח בעיר הושפע רבות מהנעשה בטריפולי.
ב-26 במאי 2013 פגעו שתי רקטות בדרום ביירות בשטח שנשלט על ידי חזבאללה, תוך פציעת 5 אנשים וגרימת נזק לרכוש ולבתים.
המורדים הסורים נטלו אחריות למעשה והודיעו שזו נקמה על המעורבות של חזבאללה בכיבוש קוסייר מידי המורדים.
ב-9 ביולי 2013, התפוצצה מכונית תופת בפרוור המהווה מעוז של חזבאללה בדרום ביירות, ופצעה 53 בני אדם.
ההתקפה בוצעה ביום הראשון של הרמדאן והחריפה את המתח הסוני-שיעי.
ב-15 באוגוסט 2013, התפוצצה מכונית תופת בביירות, וגרמה להריגת 24 אנשים ולפציעתם של למעלה מ-200. גדודי עיישה, נטלו אחריות לפיצוץ והודיע שהפיגוע כוון נגד חזבאללה.
בחודש יולי 2013, נמנע פיגוע טרור גדול של ארגון אל-קאעידה התומך במורדים סוריים בעקבות אזהרה של ה-CIA לגורמים ביטחוניים בלבנון.
על פי הדיווחים הוכנו כ-7 טון חומרי נפץ ומחבלים מתאבדים לפגיעה במעוז החזבאללה בדרום ביירות.
ב-19 בנובמבר 2013, בוצעו שני פיגועי התאבדות מול השגרירות האיראנית בביירות, בהם נהרגו לפחות 23 אנשים, ונפצעו יותר מ-160. ארגון גדודי עבדאללה עזאם נטל אחריות על הפיגוע.
ב-4 בדצמבר 2013, חסאן א-לקיס - מפקד צבאי בכיר של החזבאללה נהרג בדרום ביירות לאחר שחמושים ירו לעברו עם אקדחים שעליהם מורכבים משתיקי קול.
קבוצת מורדים סונים לבנונית נטלה אחריות על ההתנקשות, בכנותה את אל-קיס כ"אדריכל הטבח בקוסייר".
ב-27 בדצמבר 2013, מכונית תופת פגעה בשיירה של מוחמד שטח - שר האוצר הלבנוני לשעבר במרכז ביירות.
בפיצוץ נהרגו 8 ונפצעו 70.
ב-2 בינואר 2014, התפוצצה מכונית תופת בפרוור חארת חריכ של ביירות, הנחשב למעוז חזבאללה.
ב-19 בפברואר 2014, פיגוע התאבדות התרחש במרכז התרבותי של איראן בביירות, בו נהרגו לפחות שבעה בני אדם.
בין ההרוגים, בנוסף למתאבדים היו ארבעה אזרחים וקצין צבאי.
גדודי עבדאללה עזאם נטלו אחריות על הפיגוע.
ב-12 בנובמבר 2015, התרחשו הפיגועים בביירות; שני מחבלים מתאבדים התפוצצו ברובע בורג' אל-ברג'נה, המזוהה עם חזבאללה.
אלה היו הפיגועים החמורים ביותר בביירות מאז שהסתיימה מלחמת האזרחים בלבנון.
בימים שלאחר הפיגועים עצרו כוחות ביטחון הפנים של לבנון כעשרה חשודים, רובם סורים, במחנה פליטים פלסטינים בבורג' אל-ברג'נה.
איש הדת הסוני השייח' אחמד אל עסיר ותומכיו, התבצרו בשכונות בעיר צידון במחאה על החזקת נשק על ידי ארגון החזבאללה.
אירוע זה הוביל להתנגשויות בין תומכי עסיר לחברי הארגון הנאצריסטי העממי.
ב-8 באוגוסט 2012, נערכו חילופי אש בין תומכים ויריבים של עסיר במהלכם נפצעו 5 אנשים.
ב-11 בנובמבר 2012, שלושה בני אדם נהרגו וארבעה אחרים נפצעו לאחר שתומכים סלפיים של עסיר התעמתו עם תומכי חזבאללה בעיר צידון.
עסיר הודיע שאת חזבאללה יהיה ניתן להשקיט רק באמצעות דם.
ב-3 בינואר 2013, אדם אחד נהרג ושלושה נפצעו במהלך עימותים בין ארגון הנאצריסטי העממי המזוהה עם חזבאללה לבין תומכי אסיר במהלכם נהרג אדם אחד.
בתחילת יוני 2013, פרצו עימותים בפרבר של צידון בין הכוחות הנאמנים לעסיר לבין כוחות חזבאללה.
ב-23 ביוני 2013, פרצו קרבות קשים בין הצבא הלבנוני לבין החמושים של עסיר.
למחרת, צבא לבנון פתח במבצע לטיהור צידון ובמהלכו נהרסו לפחות 4 נגמש"ים וכן מספר רכבי צבא אחרים.
הקומנדו של צבא לבנון תפס קומפלקס שהיה בשליטת החמושים של עסיר, ולפי הדיווחים עסיר נמלט משם זמן קצר קודם לכן.
בסך הכל, לפחות 50 בני אדם נהרגו במהלך הלחימה.
מתוכם 18 חיילים לבנונים, 20 - 40 חמושים, ארבעה לוחמי חזבאללה ושני אזרחים.
בקרבות בעיר נפצעו 128 חיילים לבנונים, 60 חמושים של עסיר, מעל 50 אזרחים ו-15 לוחמי חזבאללה.
במאי 2012, מורדים סורים חטפו 3 פעילים פרו סורים בכפר זיתא בלבנון בסמוך לגבול הסורי.
בתגובה לכך, צבא סוריה חטף 60 פועלים סונים בסוריה - מה שהוביל לעסקת חילופי שבויים.
ב-22 במאי, נחטפו לפחות 16 עולי רגל שיעים לבנונים על ידי צבא סוריה החופשית (FSA) בחלב.
FSA הכחיש את אחריותו לחטיפה, והחוטפים שזהותם אינה ידועה הצהירו שהם ישוחררו רק אם לבנון תכיר באופוזיציה הסורית.
בסוף מאי, שני חקלאיים לבנונים נחטפו על ידי פרו-סורים והובלו לסוריה.
ריפעת עיד מהמפלגה הדמוקרטית הערבית שימש כגורם מתווך בשחרורם.
בחודש יוני נחטפו מספר אנשים בתגובה לחטיפות אחרות.
ב-25 באוגוסט, נחטף לראשונה אזרח זר מכווית בבקעת הלבנון.
האופי הפוליטי של החטיפה לא היה ידוע.
השבט השיעי אל-מג'דאד חטף קבוצה של 20 אנשים בתואנה שהם מה-FSA (אף על פי שבפועל רובם היו טורקים), זאת בתגובה לחטיפה של אחד משבטם על ידי ה-FSA ב-13 באוגוסט; חלקם שוחררו מאוחר יותר לאחר שהתברר שהם אינם משתייכים ל-FSA.
כתוצאה מגל החטיפות, סעודיה, טורקיה, קטר ומדינות אחרות במפרץ הפרסי הזהירו את אזרחיהן מנסיעות ללבנון.
חסן נסראללה אמר שהמצב יוצא מכלל שליטה וגרר ביקורת על ארגונו שאחראי לזליגה של המלחמה בסוריה לשטחה של לבנון.
בשנה הראשונה של מלחמת האזרחים בסוריה, המורדים הצליחו לכבוש עיירות אסטרטגיות בגבול סוריה-לבנון כמו זבדאני וקוסייר.
חזבאללה שהחל לעזור למשטרו של אסד בתחילה עם יועצים צבאיים ולבסוף עם גדודים שלמים של לוחמים, היה חשוף מעתה לפגיעות מצד המורדים הסורים שתיעבו את הארגון בשל מעורבותו בדיכוי האוכלוסייה הסונית בסוריה.
בתחילת קיץ 2012, לראשונה שני לוחמי חזבאללה נהרגו בהיתקלות עם המורדים הסורים ששהו בשטח לבנון.
ב-17 בספטמבר, מטוסים של חיל האוויר הסורי התקיפו מטרות מגובה של 500 לתוך שטח לבנון ליד העיירה ערסאל בטענה שהן מכוונות נגד מורדים.
בעקבות התקיפה בשטחה של לבנון מישל סלימאן ביקש לפתוח בחקירה.
ב-22 בספטמבר, קבוצת לוחמי צבא סוריה החופשית תקפו מעבר גבול ליד העיירה ערסאל - פלישה שנייה של גורם זר בתוך שבוע.
הקבוצה נרדפה על ידי צבא לבנון בגבעות שבגבול ונעצרה, אך שוחררה לאחר מכן בלחצם של גורמים מקומיים.
מישל סלימאן שיבח את הפעולות שננקטו על ידי צבא לבנון כאמצעי לשמירה על הנייטרליות של לבנון.
סוריה קראה שוב ושוב לנקיטת סנקציות על המורדים שלטענתה מסתתרים בעיירות בגבול סוריה-לבנון.
ב-11 באוקטובר התרחשה זליגה של פגזים לעבר השטח הלבנוני.
במהלך החודש, חסן נסראללה הכחיש שארגונו נלחם לצד הצבא הסורי, אך טען שהם מאבטחים כפרים לבנונים מפני המורדים.
ב-1 בפברואר 2013, חיילים לבנונים התעמתו עם חמושים סלפיים בערסאל ליד הגבול הסורי, כאשר ניסו לעצור חשודים בטרור.
שני חיילים נהרגו ושמונה נפצעו.
החמושים הביאו את גופות החיילים אל כיכר העיר וחגגו שם.
זמן קצר לאחר מכן, חמושים תקפו חיילים לבנונים במחסום צבאי בבקעת הלבנון, הרגו שני חיילים והותירו אחריהם חייל גוסס.
החמושים נמלטו בחזרה לתוך סוריה.
שלושה חשודים, סורי שני לבנונים, נעצרו בהמשך.
מספר ימים לאחר מכן, יותר מתריסר רקטות ופצצות מרגמה נורו מסוריה לאזור בעלבכ שנחשב למעוז חזבאללה.
ב-2 ביוני 2013, נהרגו לפחות 12 מורדים סורים במארב עין אל-ג'אווז של חזבאללה.
זמן מה לאחר מכן נורו 9 רקטות ופצצות מרגמה לעבר בניינים באזור אקאר בלבנון.
ב-12 ביוני 2013, מסוק של צבא סוריה ירי טילים רקטות לעבר העיירה ערסאל ונפצעו מספר אנשים.
ב-16 ביוני, ארבעה גברים שיעים מהכפרים הסמוכים נהרגו תוך כדי שנהגו סמוך לערסאל.
במהלך חודש יוני 2013 נורו סך הכול 18 רקטות ופצצות מרגמה שפגעו בעיירה בעלבכ וגרמו לשינוי מיקומו של הפסטיבל הבינלאומי בבעלבכ.
ב-16 ביולי 2013, שיירה של חזבאללה שנסעה סמוך לגבול הסורי הופצצה על ידי ג'בהת א-נוסרה וכתוצאה מכך נהרג לוחם אחד ונפצעו שלושה.
ב-14 בנובמבר 2013, שני מסוקי צבא סוריים חצו את הגבול ללבנון וירו תשעה טילים על פרברי מגורים בערסאל.
ב-23 בדצמבר 2013, דווח כי לפחות 32 חמושים של ג'בהת א-נוסרה נפלו במארב של חזבאללה בלבנון.
האירוע היה אחד המפגשים הקטלניים בין המורדים וחזבאללה מאז תחילת המלחמה בסוריה.
ב-16 בינואר 2014, מחבל מתאבד התפוצץ במעוז של החזבאללה בעיר הרמל.
3 בני אדם נהרגו, כולל המחבל, ו-26 נפצעו.
יום לאחר מכן נורו רקטות על העיר וגרמו לנפגעים במקביל לשיגור רקטות לעבר מטרות בערסאל.
ב-24 בפברואר 2014, התרחשה בבעלבכ תקיפת שיירת נשק סורית שיועדה לחזבאללה - כנראה על ידי חיל האוויר הישראלי.
הרי קלמון בגבול סוריה-לבנון שימשו את המורדים הסורים כאזור מושלם לאספקת נשק מלבנון וכן כבסיס עורפי לפעולות סביב דמשק.
המורדים היוו איום הן לצבא הסורי שמחסני התחמושת הענקיים שלו בחומס היו סמוכים מדי לאזור והן עבור החזבאללה בשל קרבת ההרים לישובי השיעים בבקאע והחשיבות האסטרטגית שלהם.
ב-15 בנובמבר 2013, חיל האוויר הסורי פתח במתקפה אווירית כבדה על מעוזי המורדים משני צידי הגבול כשבמקביל אלפי לוחמי חזבאללה פתחו במתקפה קרקעית משטח לבנון שנמשכה חודשים רבים כדי לכבוש לגמרי או באופן חלקי את הערים הסוריות הסמוכות לגבול לבנון: קארָה, יברוד, זבדאני, סיידנאיה, א-נַּבֶּכּ ועוד.
לאחר קרבות ממושכים בכל האזור שערכו למעלה משנה, המורדים הסורים נדחקו בלבנון לאזור קטן באופן יחסי, כאשר חזבאללה השתלט לראשונה בפומבי על שטחים לבנוניים והניף שם את דגלו - כדי למנוע מהמורדים לכבוש אותם בחזרה.
למרות הניצחונות של חזבאללה, המאמצים לסלק את הג'יאהדיסטים לחלוטין מהרי קלמון לא הצליחו באותה עת.
צבא לבנון לא נטל חלק בקרבות.
מלבד הנוכחות של המורדים בהרי קלמון, במהלך 2012 ו-2013, כוחות של מורדים סורים שונים כבשו שטחים ריבוניים של לבנון בהרי מול הלבנון בגבול הסורי-לבנוני.
מחמת הטופוגרפיה המורכבת באזור, המאמצים לסלקם משם לא נחלו הצלחה.
בעוד שארגוני המורדים "המתונים" יחסית כצבא סוריה החופשית וצבא האסלאם מהחזית האסלאמית התבססו באזור כדי לנקום בחזבאללה, ג'בהת א-נוסרה לחמה תדיר גם בצבא לבנון והיא הפכה במהירות לגורם הדומיננטי באזור.
בעת כניסתה של המדינה האסלאמית למערכה בעיראק ובסוריה, היא טרם הסתכסכה עם שאר הארגונים ולחמה לצידם במשותף.
עלייתם של הגורמים הג'יהאדיסטים בגבול הסורי-לבנוני הפכה לאיום קיומי עבור לבנון ובמיוחד עבור החזבאללה שתומכיו השיעים גרים בבקאע הסמוכה לסוריה.
עם בשנים הראשונות היה מדובר יותר ב"זליגה" של ירי ובתקיפות קטנות, משנת 2014 לבנון עמדה בפני סכנה להצטרפות לכאוס בסוריה ובעיראק בעקבות כניסתו של דאעש לשטח לבנון.
העיירה ערסאל שבאזור הרי קלמון, היא העיירה הגדולה ביותר הסמוכה לגבול הסורי, ובשל חשיבותה האסטרטגית התרחשו בה תדיר חילופי אש בין המורדים שחדרו אליה לבין צבא לבנון.
ב-2 באוגוסט 2014, לאחר שכוחות הביטחון הלבנונים עצרו את מפקד חזית א-נוסרה באזור, כ-700 לוחמים של המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה פתחו בהתסערות על העיירה ערסאל שהחלה בתקיפת תחנת המשטרה בעיר ושביית 16 שוטרים.
בנוסף נהרגו 16 לוחמים ושני אזרחים יחד עם פציעת 25 חיילים ולקיחת 13 חיילים בשבי על ידי הג'יהאדיסטים.
במהלך 5 הימים הבאים העיר הפכה לזירת קרב רצחנית כשהקומנדו הלבנוני נטל חלק נרחב בהשתלטות על מבנים, ובסופה כוחות חזית א-נוסרה ודאעש נסוגו מהעיר.
האבדות במתקפה הסתכמו בלא פחות מ-60 ג'יהאדיסטים הרוגים, 20 הרוגים ו-85 פצועים לצבא לבנון וכ-42 אזרחים הרוגים.
לוחמי דאעש וא-נוסרה שנסוגו מהעיר, נערכו מחדש באזורים שבשליטתם בגבול סוריה-לבנון והופצצו שם על ידי חיל האוויר הסורי.
הקרב על ערסאל היה בין האירועים החמורים ביותר שהתרחש בלבנון כתוצאה ממלחמת האזרחים בסוריה.
לאחר כישלון המתקפה על ערסאל, המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה המשיכו לשמור על דריסת רגל באזורים ההרריים והטרשיים שבאזור.
ב-25 באוגוסט 2014, למעלה מ-20 סיעות של FSA התמזגו ליצירת ברית חזקה במקביל להקמת ברית בין צבא האסלאם, אחראר אפר-שאם, לגיון אלרחמן ועוד.
ב-4 בינואר 2015, דאעש כבשו את כפר פליטה הלבנוני, אך חזבאללה בסיוע צבא סוריה כבשו אותו חזרה.
ב-23 בינואר 2015, צבא לבנון סגר את מעבר גבול בעקבות עימות עם המורדים שבמהלכו הם כבשו בסיס לבנוני.
בסוף ינואר 2015, המדינה האסלאמית הודיעה על כוונתה לחזק את עמדותיה באזור קלמון, על מנת לבצע פעולות טרור עתידיות בלבנון וכן שהשייח' אחמד עסיר מתמנה לאמיר של דאעש בלבנון.
הלחימה בהרי קלמון ובערסאל המשיכה להתרחש בשנת 2015 ללא תפנית ממשית, כשכל צד תוקף את השני באמצעות מארבים אחת לכמה זמן.
המורדים הקימו באזור רשת של מנהרות ובונקרים לקראת מתקפות אפשריות של חזבאללה - מה שהפך את שחרור האזור מפני המורדים למשימה קשה ביותר.
בסוף אפריל, סדרה של תקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי התרחשה באזור הרי קלמון ובמהלכו הותקפו מטרות ומחסנים ונהרגו חיילים סורים ומספר לוחמי חזבאללה.
לאחר תקופה ממושכת של חוסר הכרעה בהרי קלמון, חזבאללה החליט להתמקד בניתוק הג'יהאדיסטים מכל דרכי האספקה והגישה לערים לבנוניות או סוריות בשל המחיר היקר שיגבה מהארגון בניסיון לכבוש את השטחים הללו.
המורדים מצידם ממשיכים בביצוע מארבים ללוחמי חזבאללה ובהתבצרות בשטח שנכבש על ידם.
ביוני 2015, חוסל בכיר בחזבאללה - ע'סאן פקיה, על ידי המורדים בקלמון.
צבא לבנון הודיע כי עד לחודש יוני 2016, חוסלו כ-500 חמושים של דאעש וג'בהת א-נוסרה ונשבו 700 בגבול סוריה לבנון.
עד 22 ביוני 2016, הצבא הלבנוני והחזבאללה הצליחו להשיג שליטה על 95% מהשטח של המורדים, נותרו רק 50 קמ"ר שנשלטו על ידי דאעש והיאת תחריר א-שאם.
העימותים היומיומיים נמשכו בעיקר סמוך לעיירה ערסאל.
מסוף 2016 ועד תחילת 2017, התרחשו עימותים פנימיים בין דאעש להיאת תחריר א-שאם על השליטה באזור, שהחלישו היטב את שני הארגונים.
ב-21 ביולי 2017, צבא סוריה, החזבאללה ובהמשך גם צבא לבנון, פתחו במבצע צבאי משותף משני צידי הגבול לחסל אחת ולתמיד את הנוכחות הג'יהאדיסטים באזור.
מסוף יולי ועד סוף אוגוסט, התנהל משא ומתן עם כוחות דאעש והיאת תחריר א-שאם על הפסקת אש תמורת פינוי בטוח לשטחים שלהם בעומק סוריה.
כוחות היאת תחריר א-שאם נכנעו ופונו למעוז המורדים באידליב, בעוד שכוחות דאעש פונו למדבר הסורי ובהמשך הגיעו לאבו כמאל שנשלטה באותה עת על ידי הארגון.
לאחר הפינוי, צבא לבנון החזיר לעצמו את השליטה המלאה על לבנון לראשונה מזה שש שנים, והמלחמה באזור הסתיימה רשמית.
22 מאי 2012, סגן מנהיג חזבאללה, שייח נעים קאסם מסר את תנחומיו של נסראללה למופתי הסוני מוחמד רשיד קבאני לנוכח ההרוגים בטריפולי.
תנועת זרם העתיד קראה לראש הממשלה נג'יב מיקאתי להתפטר מיד, בטענה שממשלתו הראתה חוסר יכולת לשמור על ביטחון המדינה.
המנהיג הלבנוני סמיר ג'עג'ע האשים את חזבאללה בחימוש ואימון של קבוצות בטריפולי.
ב-12 באוקטובר 2012, מזכ"ל חזבאללה - חסן נסראללה הכחיש שהארגון נלחם בסוריה, אך על פי הדיילי סטאר הוא הודה שהם סייעו לאסד לשמור על 23 כפרים שיעים בעלי אזרחות לבנונית.
בחודש אוגוסט 2012, ראש הממשלה נג'יב מיקאתי, יליד טריפולי, מסר ש"בעקבות המאמצים לגרור את לבנון יותר ויותר לתוך הסכסוך בסוריה, מה שנדרש הוא שיתוף פעולה בין המנהיגים...כדי להגן על לבנון מפני הסכנה, והוא קרא לקהילה הבינלאומית לסייע ולמנוע מלבנון להפוך לתיאטרון נוסף של המלחמה בסוריה.
המלחמה בסוריה הגבירה את הקיטוב בין המחנות היריבים בלבנון.
מחנה ה-14 במרץ האשים את ממשלת סוריה בניסיון לגרור את לבנון לבעיה שלה.
מנגד, ריפעת עיד - ראש המפלגה הדמוקרטית הערבית, קרא לחזרה של הצבא הסורי לטריפולי כדי להטיל ביטחון בעיר והצעתו נדחתה על ידי ראש הממשלה נג'יב מיקאתי.
מחנה ה-14 במרץ ארגן גם הפגנה שבה קרא לגירוש השגריר הסורי במחאה על הטבח בסוריה.
אף על פי שהקואליציה של ממשלת לבנון במהלך זמן זה הייתה ממחנה ה-8 במרץ הפרו-סורי, גורמים מתונים בה התרחקו מתמיכה באסד, וחלק מהם גיששו אחר בריתות עם המחנה היריב.
וליד ג'ונבלאט - מנהיג דרוזי לבנוני וראש המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, נקט עמדה נגד אסד אף על פי שבעבר היה בעל בריתו.
הגדילה במספר הפליטים הסורים בלבנון הביאה לחששות שהמערכת הפוליטית במדינה המבוססת על העדתיות תלך ותתערער.
מספר מפלגות שנחשבו בעבר לתומכות אסד הסכימו עם מחנה ה-14 במרץ לניתוק הקשרים בין המדינות.
ב-25 במאי 2013, נסראללה הודיע שחזבאללה נלחם במלחמת האזרחים בסוריה נגד קיצונים אסלאמיים ושהארגון לא יאפשר לחמושים סורים להשתלט על שטחים בסוריה הגובלים בלבנון.
בנאום טלוויזיוני, הוא אמר: "אם סוריה תיפול על ידי אמריקה, ישראל והתכפירים, האנשים באזורנו ייכנסו לתקופה חשוכה".
מנהיגי מחנה ה-14 במרץ ואישים לבנונים בולטים אחרים קראו לחזבאללה לסיים את מעורבותו בסוריה כדי לא לערב את לבנון במלחמה לא לה.
סובחי אל-טופיילי, ממנהיגי חזבאללה לשעבר שנוקט כיום בגישה ביקורתית כלפי הארגון - אמר: "חזבאללה לא צריך להגן על משטר פושע שהורג את האנשים שלו ומעולם לא הגן על הפלסטינים".
הוא הוסיף ש"לוחמי החזבאללה שהורגים ילדים ומפחידים אנשים והורסים את בתיהם בסוריה שילכו לעזאזל".
קבוצות שיעיות וסוניות ביקשו מחזבאללה "לא לפתוח חזית עם העם הסורי וגרירת לבנון למלחמה בהם".
וליד ג'ונבלאט, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, קרא לצמצם את מעורבות חזבאללה בממשלה וטען כי "חזבאללה נלחם בתוך סוריה עם הוראות מאיראן".
הנשיא המצרי מוחמד מורסי - איש האחים המוסלמים - גינה את חזבאללה ואמר ש"אין לחזבאללה מקום בסוריה".
האו"ם: ב-21 במאי 2012, מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון ביקש להרגיע את הרוחות לאחר עימותים ב-22 באוגוסט 2012, וסגנו לעניינים פוליטיים ג'פרי פלטמן, תיאר את המצב בלבנון כ"מסוכן" בפגישה של מועצת הביטחון, והזהיר כי הידרדרות בסוריה עשויה לפגוע ביציבות של לבנון.
: ב-23 במאי 2012, שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב אמר כי יש איום ממשי שהעימות בסוריה יגלוש ללבנון.
סעודיה: ב-23 במאי 2012, המלך עבדאללה כתב לנשיא לבנון, מישל סולימאן שהוא מודאג מהאלימות האחרונה בטריפולי, ובעיקר מהאופי העדתי של האלימות.
: ב-25 במאי 2012, מזכירת המדינה הילרי קלינטון קראה לאיפוק ואמר כי ארצות הברית מודאגת שהתסיסה בסוריה תתרום לחוסר היציבות בלבנון.
בחודש מאי, השגריר האמריקני מאורה קונלי נפגש עם ראש ממשלת לבנון, נג'יב מיקאתי והביע את דאגתו בעקבות המצב הביטחוני בטריפולי וכן שיבח את המאמצים של הממשלה להרגיע את הרוחות.
מחוז זלין או מחוז זלינסקי (בצ'כית: Zlínský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, הממוקם בחלק המרכזי-מזרחי של מוראביה ההיסטורית.
המחוז נקרא על שם בירתו, העיר זלין.
מחוז זלין, מחולק לארבעה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
זָלִיפִּיֶה (בפולנית: Zalipie) הוא כפר בדרום פולין, בפרובינציית פולין קטן.
הכפר שוכן כ-7 ק"מ מערבית לאולסנו וכ-13 ק"מ צפונית-מערבית לדומברובה טרנובסקה, ו-68 ק"מ מזרחית לבירת המחוז, קרקוב.
במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נהרגו 17% מאוכלוסיית הכפר.
נכון ל-2004 בכפר מתגוררים כ-750 תושבים.
הכפר, המכונה גם בשם "כפר הפרחים", מפורסם בשל נטיותיהם האמנותיות-דקורטיביות של תושביו, ומשמש אטרקציה תיירותית החל מראשית המאה ה-20. הכפר על פרטיו; חזיתות 20 הקוטג'ים (ובחלק מהם אף בקירות הפנימיים), בארות, אסמים, לולים, מבני עזר חקלאיים, גדרות, רהיטים וכלי בית, מעוטרים בציורים פרחוניים ססגוניים.
בשנים האחרונות החלו ללמד בבית הספר שבכפר את אמנות הציור הייחודית לכפר זה.
מקור הנוהג לעיטורים הפרחוניים אינו ברור דיו, אך קיימת השערה כי הדבר התפשט מאחת מבנות הכפר שקישטה את הכנסייה המקומית במהלך שיפוציה.
הסבר אחר רווח יותר הוא שכתמי הפיח שיצאו מהתנורים הותירו את רישומם גם לאחר הסיוד, ועל כן עם בוא החגים נהגו לצבוע אותם ולעטר סביבם בפרחים.
כאשר המסורת החלה, היו נשות הכפר משתמשות באבקות צבע עם חלב ובתערובת של אפר סיד ועוד, ואת מברשות הצבע יצרו משיער הפרות המקומיות, או מגזע עץ כתוש בתחתיתו.
לשם שימור מסורת הציור בכפר, וכניסיון התאוששות ממלחמת העולם השנייה, מתקיימת בו מדי שנה באביב - מאז 1948 - תחרות לבני הכפר על "הבית המקושט היפה ביותר".
למרות ייחודיותו התיירותית של הכפר, הוא אינו עמוס בתיירות במהלך השנה.
הגישה אל הכפר היא דרך כביש צר וארוך, וכן בתוך הכפר הרחב עצמו נדרשת ניידות רבה.
פרז'ליקו איבנק (בסלובנית: Željko Ivanek; נולד ב-15 באוגוסט 1957) הוא שחקן סלובני-אמריקאי, זוכה פרס אמי על תפקידו בתור ריי פיסק בסדרת הדרמה "Damages" של רשת FX.
בנוסף, היה מועמד לשלושה פרסי טוני על עבודתו בתיאטרון ברודוויי.
ב-1960, כאשר היה איבנק בן שלוש, היגר ביחד עם הוריו ואחיו הבכור לקליפורניה שם למד אביו באוניברסיטת סטנפורד, ב-1962 משפחתו חזרה ליוגוסלביה וב-1967 עברו שוב פעם לארצות הברית.
הוא שיחק במספר מחזות בתיאטרון קהילתי באזור מפרץ סן פרנסיסקו וב-1978 סיים תואר בתיאטרון באוניברסיטת ייל, לאחר מכן הוא גם הלך ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
הוא שיחק בעיבוד למחזה "ברקיע התשיעי" מאת קריל צ'רצ'יל ועליו זכה בפרס ובמחזה איש הכריות, הוא הופיע לעיתים קרובות בברודוויי והיה גם מועמד לפרס טוני על משחקו ביומן חוף ברייטון.
ב-1988 שיחק את רוברט קנדי בסרט טלוויזיה של HBO.
ב-1992 שיחק מורה לצרפתית בסרט הדרמה "זר במגרש".
הוא הרבה לשחק בטלוויזיה דמויות של עורכי דין ופוליטיקאים ובין תפקידים אלו ניתן לכלול את הופעותיו בסדרות "תיקים באפלה", "רצח מאדום לשחור" ו"גיבורים", הוא גם שיחק שופט בפרק של הדרמה המשפטית "אלי מקביל" וגילם פסיכיאטר בשני פרקים של הסדרה "המנטליסט".
ב-1996 שיחק בסרטו של רידלי סקוט "ים של חברים", ובסרט "לאחר ג'ימי".
ב-1997 שיחק בסרט "דוני בראסקו", בסרט "ג'וליאן פו" לצד אליסון ג'ני ובדרמת הטלוויזיה של רשת CBS "אלן פוסטר" לצדן של ג'ולי האריס וג'נה מאלון.
משנה זו ועד 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה אוז בתור מושל המדינה דבלין.
ב-2000 שיחק בסרט הדני של הבמאי לארס פון טרייר "רוקדת בחשכה" לצד ביורק וקתרין דנב.
ב-2001 שיחק בסרט המלחמה "בלאק הוק דאון".
ב-2002 גילם חוקר בסרט "בוגדת" לצד ריצ'רד גיר.
ב-2003 שיחק בסרט דוגוויל לצד ניקול קידמן המהווה משל על החברה האנושית.
בשנת 2004 שיחק במותחן הפוליטי "המועמד ממנצ'וריה" של הבמאי ג'ונתן דמי, בכיכובם של מריל סטריפ דנזל וושינגטון.
ב-2007 החל לשחק את ריי פיסק בסדרה הדרמה "Damages" ועל תפקיד זה זכה איבנק בפרס אמי לשחקן משנה, באותה שנה שיחק את בעלה לשעבר של ג'ולייט ברק בסדרה "אבודים".
ב-2008 שיחק ערפד בסדרה "דם אמיתי".
ב-2010 ועד 2011 שיחק את ראש המודיעין הלאומי בסדרה "האירוע".
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא האספסוף" ברשת FOX בתפקיד סטפורד ווייט, ראש המחלקה הכירורגית.
הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת שירדה בתחילת 2013.
החל משנת 2014 הוא מופיע בסדרה "מזכירת המדינה" בתפקיד ראסל ג'קסון ראש סגל הבית הלבן.
בשנת 2017 שיחק בדרמה זוכת הפרסים "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" שביים מרטין מקדונה.
בשנת 2022 החל לשחק בדמותו של ארתור לוגן בדרמה המתח הפסיכולוגית של רשת שואוטיים "הכנס את האדם הנכון" המבוססת על הרומן באותו שם משנת 2004.
בשנת 2023 החל לגלם את דמותו של "הקרואטי" בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים: עיר המתים"; ספין-אוף רביעי לסדרת האימה "המתים המהלכים" מבית רשת AMC.
תיאה מייגן טרינידד , הידועה יותר בשם הבמה שלה, זלינה וגה היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
בעבר, היא הופיעה בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) תחת שם הבמה רוסיטה ובארגוני היאבקות עצמאיים תחת שם לידתה.
ב-TNA, היא הייתה פעם אחת אלופת זוגות הנוקאאוטס ביחד עם סריטה.
בנוסף, טרינידד היא מלכת הזירה הראשונה.
תיאה מייגן טרינידד נולדה ב-27 בדצמבר 1990 בקווינס, ניו יורק.
במהלך הילדות שלה, היא צפתה בהיאבקות לצד אביה, מייקל ואחיה הצעיר, טימותי.
הוריה התגרשו כשהיא ואחיה היו צעירים.
כשתיאה הייתה בת עשר, אביה נהרג בפיגועי 11 בספטמבר.
אביה עבד כאנליסט טלקום במרכז הסחר העולמי.
הוא היה בקומה ה-103 של המגדל הצפוני כשהוא קרס.
טרינידד אמרה שהיא נכנסה לעסקי ההיאבקות בגלל אבא שלה.
כשגדלה, טרינידד עבדה כיועצת במחנה ילדים אשר איבדו את הוריהם בפיגועי 11 בספטמבר.
בגיל 17, טרינידד החלה להתאמן תחת הדרכתם של חאבי-אייר, אזריאל ו-TJ פרקינס.
טרינידד ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה תחת שם הבמה דיווינה פליי בארגון National Wrestling Superstars (או בקיצור: NWS) ב-20 בפברואר 2010 בניו ג'רזי, קרב שבו הפסידה לבריטני סאבאג'.
חצי שנה לאחר מכן, פליי התחרתה נגד נייה והפסידה.
ב-1 באוקטובר באירוע של NWS, טרינידד החליטה להתחרות תחת שם הבמה החדש שלה, סנוקי פליי, אך רשמה הפסד בקרב זוגות מעורב באותו הערב.
לאחר שהתגלתה על ידי המתאבק טומי דרימר, טרינידד התחרתה בקרב חושך (קרב שאינו שודר לטלוויזיה) במסגרת מבחן הקבלה שלה לארגון ב-11 בינואר 2011, בהפסד לאנג'לינה לאב.
ב-27 בינואר, דווח שהיא חתמה על חוזה בארגון.
ב-10 בפברואר, טרינידד החלה להתחרות תחת שם הבמה, רוסיטה, והצטרפה לעלילה של בת דודתה, סריטה .
שבוע לאחר מכן, רוסיטה וסריטה ניצחו את אנג'לינה לאב ו-ולווט סקיי בקרב זוגות וקיבלו הזדמנות להתחרות על אליפות הזוגות של הארגון.
ב-13 במרץ באירוע "הדרך לניצחון", רוסיטה וסריטה ניצחו את לאב ווינטר וזכו באליפות הזוגות של TNA.
בפרק הבא של התוכנית אימפקט, רוסיטה וסריטה חברו לשורותיו של המתאבק הרננדז וביחד הם נקראו אמריקה המקסיקנית.
באותו הערב, השלושה נוצחו בקרב רחוב שלושה על שלושה על ידי מאט מורגן, לאב ווינטר.
ב-24 במרץ, המתאבק אנרקיה הצטרף לקבוצה.
בשבועות שבאו לאחר מכן, רוסיטה וסריטה הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד זוגות כמו אנג'לינה לאב וולווט סקיי, מדיסון ריין וטארה, ולווט סקיי ומיס טסמאכר, אך ב-21 ביולי הפסידו את חגורות האליפות למיס טסמאכר וטארה.
את הקרב החוזר קיבלו השתיים ב-7 באוגוסט, אך לא הצליחו להשיב אליהן את החגורות.
ב-22 במרץ 2012, רוסיטה וסריטה כשלו בניסיונן להחזיר את חגורות האליפות, הפעם כשהם נוצחו על ידי אריק יאנג ו-ODB.
ב-19 באפריל, רוסיטה וסריטה חברו לצד המתאבקות מדיסון ריין וגייל קים בהפסדן לברוק טסמאכר, טארה, ולווט סקיי ומיקי ג'יימס.
ב-15 באפריל, השתיים קיבלו הזדמנות נוספת על אליפות הזוגות, אך שוב הפסידו ליאנג ו-ODB, הפעם בקרב כלוב.
לאחר מכן, השתיים לא נראו יותר, אנרקיה עזב את הארגון והרננדז הפך לדמות הטובה, מה שסיים למעשה את פעילות קבוצת אמריקה המקסיקנית.
לאחר חודשים של חוסר פעילות, ב-9 בינואר 2013 דווח שהחוזה של טרינידד ב-TNA פג תוקף ושהיא סיימה את דרכיה בארגון.
ב-1 בפברואר, טרינידד אישרה את הידיעה.
ב-14 בפברואר 2015, רוסיטה חזרה לאירוע Knockouts Knockdown 3, שבו גברה בקרב על אנג'לינה לאב.
לקראת סוף חודש אוגוסט של שנת 2011, רוסיטה טסה למקסיקו להיות נוכחת באירוע של הארגון CMLL.
במהלך הביקור שלה במקסיקו, היא התאמנה תחת המאמנים של הארגון, ארתורו בריסטיין וטוני סלאזאר, ובסופו של דבר הוצע לה חוזה מטעם הארגון.
לעומת זאת, היא לא יכלה לחתום על חוזה זה, עקב יחסי העבודה בין TNA למתחרה המקסיקנית AAA.
ימים ספורים לאחר מקרה זה, רוסיטה הופיעה בתוכנית של AAA שנקראה Sin Límite, וקידמה עלילה, שבה מתאבקים מ-TNA פולשים לארגון זה.
ב-14 במאי 2011, רוסיטה ערכה את הבכורה שלה בזירה בארגון FWE בהפסד למתאבקת וינטר כאשר כריסטי האמי שימשה כשופטת האורחת.
רוסיטה ווינטר התחרו בשלושה קרבות חוזרים, שבהן וינטר ניצחה בכולם.
את החזרה שלה לארגון רשמה ב-24 במרץ 2012, שבו היא אתגרה את מריה קנליס על אליפות הנשים של הארגון, אך עשתה זאת ללא הצלחה כתוצאה מכך שווינטר הייתה מעורבת בקרב המשולש הזה והצמידה את רוסיטה כדי להפוך לאלופה החדשה.
ב-6 במאי 2015, הארגון Global Force Wrestling (או בקיצור: GFW) הודיע על הצטרפותה של טרינידד לרוסטר שלהם.
היא ערכה את הבכורה שלה בארגון חודש לאחר מכן בניצחון על ליידי טאפה.
ב-20 באוגוסט, הפרופיל שלה נמחק מהאתר של GFW.
ב-17 ביולי 2015, טרינידד ערכה את הבכורה שלה בארגון ROH, כאשר היא שימשה כמנג'רית של אוסטין אריס.
ב-2 בספטמבר 2016, טרינידד הצטרפה לארגון הנשים Shine, בקרב שבו ניצחה את סטורמי לי.
ב-4 במרץ 2013, טרינידד השתתפה במבחני קבלה ל-WWE.
היא ערכה מספר הופעות עבור הארגון בין השנים 2014 ל-2016, כולל השתתפות כאחת מהאנשים שליוו את המתאבק אדם רוז לזירה.
ב-26 באוקטובר 2016 היא הפסידה לאלופת הנשים של NXT, אסקה בפרק של התוכנית NXT.
ביוני 2017, טרינידד חתמה על חוזה בארגון ה-WWE והחלה להתאמן ב-WWE Performance Center.
היא החלה להופיע ב-NXT ב-9 ביוני, והתעמתה עם המתאבק אנדרדה "סיין" אלמאס לגבי ההתנהגות שלו ואף סטרה לו.
ב-19 ביולי, היא ליוותה את אלמאס לתקיפה שלו על סזאר בונוני, עד שהוא נסוג עקב בואו של נו ויי חוסה.
בשם זלינה וגה, היא ביססה את דמותה כמנג'רית רעה של אלמאס אשר ניצח את חוזה ב-9 באוגוסט.
באירוע NXT TakeOver: WarGames, שנערך ב-18 בנובמבר, וגה ליוותה את אלמאס לזירה לקרב שלו נגד דרו מקינטייר על אליפות ה-NXT.
וגה הסיחה את דעתו של מקינטייר ואף תקפה אותו במהלך הקרב, מה שאיפשר לאלמאס לנצל זאת ולזכות באליפות.
ב-27 בינואר 2018 במסגרת האירוע NXT TakeOver: Philadelphia, וגה הסיחה את דעתו של ג'וני גרגאנו במהלך הקרב שלו נגד אלמאס, מה שהוביל לתקיפה של אשתו של גרגאנו, קנדיס לאריי על וגה ובסופו של דבר בזמן זה, אלמאס הצליח לנצח בקרב ולשמור על האליפות.
יממה לאחר מכן באירוע רויאל ראמבל, וגה ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי כאשר היא ליוותה את אלמאס לקרב הרויאל ראמבל, שבו נכנס כמספר שבע והספיק להדיח את קופי קינגסטון, אך הודח לאחר מכן על ידי רנדי אורטון.
וגה ערכה את קרב הבכורה שלה בארגון במסגרת מופע בשידור ישיר של NXT ב-3 בפברואר לצד אלמאס נגד ג'וני גרגאנו וקנדיס לאריי.
ב-18 באפריל, היא לוותה לזירה על ידי אלמאס בקרב שנחשב כקרב הטלוויזיוני הראשון שלה.
בקרב זה, קנדיס לאריי ניצחה אותה ולמעשה זאת הייתה ההופעה האחרונה של וגה ואלמאס ב-NXT.
ב-24 באפריל במסגרת הפרק Women Collide של האירוע Worlds Collide, וגה נוצחה על ידי פייפר ניבן.
במהלך הסופרסטאר שייק-אפ של שנת 2018, אלמאס ווגה הועברו לתוכנית סמאקדאון.
וגה ערכה את הבכורה שלה ב-15 במאי כאשר היא ליוותה לזירה את אלמאס בקרב נגד יריב מקומי, שבו אלמאס יצא עם ידו על העליונה.
ב-31 ביולי, וגה רשמה את קרב היחידים הראשון שלה ברוסטר הראשי ובו ניצחה את לאנה.
וגה הצליחה לנצח אותה שוב גם בשבוע שלאחר מכן.
במסגרת קרב במופע המקדים לאירוע סאמרסלאם, שנערך ב-19 באוגוסט, וגה ואלמאס ניצחו בקרב זוגות מעורב את לאנה ורוסב.
יומיים לאחר מכן, הזוגות התחרו שוב והפעם לאנה ורוסב ניצחו לאחר עזרה מצידו של איידן אינגליש.
ב-2 באוקטובר, וגה ואלמאס נוצחו על ידי כרמלה ו-R-טרות'.
באירוע אבולושן, שנערך ב-28 באוקטובר, וגה השתתפה בקרב הבאטל רויאל של הנשים, אך הודחה על ידי ניה ג'קס.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר 2019, וגה התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר ה-20, אך הודחה על ידי ריאה ריפלי.
ב-15 באפריל, וגה הועברה ביחד עם אנדרדה לתוכנית Raw כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ.
ב-22 באפריל, נודע שוגה הועברה ביחד עם אנדרדה בחזרה לתוכנית סמאקדאון.
ב-8 ביולי בתוכנית Raw, זלינה וגה אנדרדה הפסידו בקרב זוגות מעורב לבקי לינץ' וסת' רולינס.
ב-14 באוקטובר, וגה הועברה ביחד עם אנדרדה לתוכנית Raw כחלק מהדראפט לשנת 2019. ב-4 בנובמבר, וגה ואנדרדה ניצחו בקרב זוגות את קרולינה וסין קארה.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר 2020, וגה התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר ה-25, אך הודחה על ידי שיינה בייזלר.
לילה לאחר הלילה השני של האירוע רסלמניה 36 בתוכנית Raw, וגה, אנג'ל גרזה ואוסטין ת'יאורי הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) וביאנקה בלאייר.
ב-10 באוגוסט, וגה הפסידה בקרב יחידים לביאנקה בלאייר.
ב-21 בספטמבר, וגה, שפצחה בקריירת יחידים וזנחה את אנדרדה ואנג'ל גרזה, ניצחה את מיקי ג'יימס בקרב אשר קבע את זהות הטוענת לכתר לאליפות הנשים של Raw, שתתמודד מול אסקה במופע המקדים לאירוע התנגשות של אלופים.
באירוע זה, שנערך ב-27 בספטמבר, וגה כשלה בניסיונה לזכות בתואר לאחר שהפסידה לאסקה כתוצאה מהכנעה.
קרב חוזר התקיים בין השתיים לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, וגם בו וגה הפסידה כתוצאה מהכנעה.
ב-23 באוקטובר במסגרת פרק של התוכנית Raw, וגה הפסידה לביאנקה בלאייר.
בחודש אוקטובר, וגה הועברה למותג סמאקדאון כחלק מהדראפט.
ב-13 בנובמבר, ארגון ה-WWE הודיע שהוא שחרר את וגה מהחוזה שלה.
באותו היום, טרינידד צייצה בדף הטוויטר שלה לגבי תמיכתה בנושא איגוד עובדים בענף ההיאבקות המקצועית.
מאוחר יותר נודע שהשחרור שלה נבע עקב התנגדותה של טרינידד לסגור את עמודי הפרופיל שלה בפלטפורמות השונות, שבהן היא הרוויחה כסף.
החזרה ל-WWE ומלכת הזירה (2021–היום)
וגה ביצעה את חזרתה לארגון ב-2 ביולי בפרק של התוכנית סמאקדאון, שבו סוניה דוויל הודיעה על כניסתה של וגה לקרב הכסף בבנק של הנשים באירוע כסף בבנק.
כבר באותו הערב היא הפסידה בקרב החזרה שלה לזירה לליב מורגן.
ב-23 ביולי, היא נוצחה על ידי טוני סטורם, שרשמה את מעברה הרשמי למותג.
ב-6 וב-20 באוגוסט, וגה הפסידה לביאנקה בלאייר בקרב שאינו היה על חגורת אליפות הנשים של סמאקדאון של האחרונה.
ב-24 בספטמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, וגה גברה על ליב מורגן.
בחלק של הדראפט, וגה הועברה לתוכנית Raw.
בחודש אוקטובר, וגה התמודדה בטורניר כתר המלכה, שבו הדיחה את טוני סטורם בסיבוב הראשון, את כרמלה בסיבוב השני ובקרב הגמר, שהתרחש ב-21 באוקטובר באירוע היהלום שבכתר, היא גברה על דודרופ וכתוצאה מכך הפכה לזוכת כתר המלכה הראשונה בתולדות הארגון.
ארבעה ימים לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, וגה גברה פעם נוספת על אותה דודרופ.
ב-1 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, המלכה זלינה וכרמלה ניצחו את אלופות זוגות הנשים של ה-WWE, ניקי A.S.H.
וריאה ריפלי בקרב שאינו היה על חגורות האליפות.
שבוע לאחר מכן, היא השתתפה בקרב מחומש מול ריאה ריפלי, ליב מורגן, ביאנקה בלאייר וכרמלה אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של Raw, שבסופו מורגן ניצחה.
ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, וגה ניצחה את ניקי A.S.H.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, וגה וכרמלה זכו באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שגברו על ניקי A.S.H.
ב-13 בדצמבר בפרק של התוכנית Raw, וגה השיגה ניצחון על ריאה ריפלי.
ב-3 בינואר 2022 בפרק של התוכנית Raw, וגה וכרמלה הגנו על אליפות הזוגות בהצלחה מול האלופות לשעבר, ניקי A.S.H.
ב-24 בינואר בפרק של התוכנית Raw, וגה נחלה הפסד לביאנקה בלאייר.
ב-7 במרץ בפרק של התוכנית Raw, המלכה זלינה וכרמלה הפסידו לליב מורגן וריאה ריפלי בקרב שאינו היה על חגורות האליפות.
ב-11 באפריל, וגה נחלה הפסד לביאנקה בלאייר בקרב שאינו היה על תוארה של האחרונה.
טרינידד נישאה למתאבק אליסטר בלאק בשנת 2018.
טרינידד אישרה שדוויין "דה רוק" ג'ונסון השפיע עליה לקחת חלק בסרטים ואף אמרה שהיא רצתה להיות הגרסה הנשית של ריי מיסטריו.
המתאבקת המשפיעה של השנה (2011)
PWI דירג אותה במקום ה-31 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2011
אליפות זוגות הנוקאאוטס של TNA (פעם אחת) (עם סריטה)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת) - עם כרמלה
אליפות ארצות הברית לנשים של ה-WWE (פעם אחת)
זֵלִימְחָאן חַנְגּוֹשְׁווִילִי או זלימחאן חאנגוֹשווילי (15 באוגוסט 1979 – 23 באוגוסט 2019) היה מפקד צבאי גאורגי ממוצא צ'צ'ני, מדינאי וטרוריסט, שלפי רשויות החוק ברוסיה היה בעל קשרים לארגונו של שאמיל בסאייב.
הוא נהרג בהתנקשות בברלין באוגוסט 2019. הרשויות בגרמניה חושדות כי ההתנקשות בוצעה על ידי כוחות הביטחון הרוסיים.
זלימחאן חנגושווילי נולד בשנת 1979 בכפר דואיסי בערוץ פנקיסי בגאורגיה.
בדואיסי סיים את לימודיו בתיכון ובסוף שנות התשעים נסע לאחיו הבכור זוראב בצ'צ'ניה.
הוא לחם במלחמת צ'צ'ניה השנייה נגד הצבא הרוסי והתגורר במחצ'קלה שבדאגסטן.
שירותי הביטחון הפדרליים האשימו אותו בשיתוף פעולה עם שאמיל בסאייב, והוא עזב לגאורגיה בשנת 2008. לטענת הרוסים, הוא התנדב לצבא הגאורגי במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008.
בשנת 2019 ביקש מקלט מדיני בגרמניה, לשם נמלט.
ב-23 באוגוסט 2019, לפי עדי ראייה, גבר רכוב על אופניים ירה בזלימחאן חנגושווילי באקדח עם משתיק קול בדרכו מתפילה במסגד בפארק טירגארטן ברובע טירגארטן שבברלין.
החוקרים בגרמניה טענו כי ישנם מניעים פוליטיים לרצח, וסוכנויות מודיעין של כמה ממדינות נאט"ו אינן מוציאות מכלל אפשרות מעורבות של סוכנים רוסים מהמודיעין הרוסי.
בעקבות התקרית, גרמניה הודיעה על גירוש מספר דיפלומטים רוסים מהמדינה.
הרב זליגמן יששכר מאייר (מאיר) (12 באוקטובר 1853, רייכלסהיים - 31 בדצמבר 1925, רגנסבורג) היה מבכירי רבני גרמניה האורתודוקסים בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. במשך 43 שנה היה רבה של קהילת רגנסבורג ורב מחוז רגנסבורג בצפון בוואריה.
כמו כן היה עורך ומו"ל של כתבי עת ופולמוסן בולט במאבק עם הוגים אנטישמיים דוגמת היינריך פון טרייצ'קה ומול חוקרי מקרא דוגמת פרידריך דליטש.
זליגמן מאייר היה מן הקולות הבולטים של היהדות האורתודוקסית במאבקה מול הרוב הליברלי ביהדות גרמניה.
במלחמת העולם הראשונה תמך נחרצות בעניינה של גרמניה.
זליגמן מאייר הוא סבו של הרב יששכר מאיר מייסד "ישיבת הנגב" וסבא-רבא של הרב חנניה צ'ולק מייסד ומנהל עמותת "עזר מציון".
זליגמן נולד בקהילה הכפרית רייכלסהיים, הדוכסות הגדולה של הסן, במדינת הסן דהיום.
אביו מאייר מאייר היה סוחר בהמות, מוצאה של אמו יטלא-יטה לבית זליג מצד אימה, הוא מרבני מיכלשטאדט ווורמייזא, ובהם זקיל (יצחק אריה) וורמסר "הבעל שם ממיכלשטדט" ואליהו לואנץ "הבעל שם מוורמייזא".
עד ראשית המאה ה-19 היה למשפחת מאייר מעמד של יהודי חסות, בהתאם לכתב חסות שניתן על ידי הגראף מארבך.
בשים לב ללמדנותו וכישרונו בתפילה ובזמירות, יועד מגיל צעיר לרבנות ונשלח בגיל 14 לבית המדרש במיינץ.
מורהו החשוב במיינץ היה הרב מאיר מרכוס להמן (שהיה גם עורך "דער איזראעליט") .
הרב להמן קידם אותו כמורה, ובהמשך, פיתח מאייר מגיל צעיר קריירה כמורה ודרשן, בין היתר בויסבאדן ובווצלר.
ב-1876 עבר לברלין והחל לעבוד כעורך עיתון "די יודישע פרסה" (Die Jüdische Presse) ובמקביל שקד על רכישת השכלה גבוהה.
בנוסף לעבודתו כעורך, פרסם מאייר גם חוברות בנושא מדיניות דתית בהן הוא עוסק בבעיות השעה בחיים היהודיים.
באחת מחוברות אלה, בשנת 1876 מאייר מתעד את הדיונים וההחלטה בפרלמנט הממלכתי הפרוסי על חוק "הפרישה מן הקהילה" משנת 1876, שאפשר באופן חוקי לזרמים השונים בקהילה יהודית להקים ארגון קהילתי משלהם.
לידתה של הסוגיה בפולמוס הפרדת הקהילה בפרנקפורט ורצונם של האורתודוקסים לפרוש מן הקהילה שקיבלה צביון רפורמי.
בפועל, בקושי נעשה שימוש בחוק זה.
כהונתו של מאייר ברגנסבורג התאפיינה, על אף מחלוקות פנימיות, בקהילה מאוחדת תחת הנהגה אורתודוקסית.
את השכלתו הכללית והתורנית השלים בבית המדרש לרבנים של עזריאל הילדסהיימר בברלין ובאוניברסיטת לייפציג.
כהונתו הארוכה ברגנסבורג החלה בינואר 1882 ונמשכה עד יום מותו.
הקריירה שלו בעיר התאפיינה ביחסים דו-משמעיים עם הסקציה הליברלית בקהילה היהודית: שיתוף פעולה ידידותי מחד ומאבק מאידך.
ב-1886 נישא למתילדה לבית האן, בתו של איש העסקים רפאל פוגל האן מגטינגן ואחותו של היזם, התעשיין ואספן היודאיקה מקס רפאל האן, יו"ר הקהילה היהודית בגטינגן.
ארבעת בניו קיבלו השכלה כללית ויהודית כאחד ופנו למקצועות החופשיים.
גולת הכותרת של כהונתו ברגנסבורג הייתה חנוכת בית הכנסת החדש בשנת 1912; בטקס החנוכה השתתפו נוצרים רבים וראש העיר מסר למאייר בחגיגיות את מפתחות הבית.
לאורך חייו ערך מאייר והוציא לאור מספר כתבי עת.
ברגנסבורג החל להוציא ב-1884 ירחון למשפחה היהודית בשם די לאובהוטה "Die_Laubhütte" (הסוכה) ובמקביל כתב עת פובליציסטי בשם דויטשה איזראעליטישה צייטונג (DIZ) "Deutsche Israelitische Zeitung".
מאוחר יותר אוחדו השניים, כאשר די לאובהוטה הופיע כנספח לדויטשה איזראעליטישה צייטונג.
מאמריו הידועים ביותר, בגנות האנטישמיות החדשה, פורסמו כנגד הפילוסוף הלאומני היינריך פון טרייצ'קה וכנגד הרמן מסנר עורך "עיתון הכנסייה האוונגלית החדש" ומזכיר "הברית האוונגלית הגרמנית" .
כמו כן היה פעיל בפולמוס שעסק במוצא החוקים המקראיים ופרסם חוברת ידועה כנגד האשורולוג פרידריך דליטש אשר טען שמוצא המוסר המקראי בחוקי חמורבי.
בחוברת אחרת ניסה לעורר את דעת הקהל להתוודע למצוקת היהודים בסרביה, רומניה ובאימפריה העות'מאנית.
ביקש לנצל את המודרניות עבור קידום החיים היהודיים והדת היהודית.
מאייר האמין באפשרות לסינתזה בין יהדות וגרמניות ודגל בתמיכה ללא מצרים במלכות - מלכות בוואריה וקיסרות גרמניה.
כיהודי וכאדם ראה בגרמניה ממלכה של חסד הנלחמת מלחמה צודקת מול הברבריות של האימפריה הרוסית כפי שהתבטאה בפוגרומים של 05–1903 (קישינב, אודסה ואחרים).
בהתאם לכך בניו שירתו בצבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה.
בדרך כלל התנגד לציונות כי ראה בה רעיון המסכן את שוויון הזכויות של היהודים בגרמניה.
מאייר היה אדם נעים הליכות ויחסיו עם הרשויות בעיר היו מצוינים, אך בענייני הלכה סירב להתפשר.
במקרה ידוע סירב לאשר את בית הכנסת בשטראובינג, בוואריה, שהיה תחת תחום שיפוטו, משום שהאלממור לא היה בדיוק במרכז ההיכל.
בסופו של דבר הוזז האלממור ב-85 ס"מ.
אפיזודה זו ממחישה את גישתו הנאו-אורתודוקסית – הקפדה על הצד הריטואלי-ההלכתי לעומת פתיחות בצד התרבותי.
בכל הנוגע לשפה, לבוש ותספורת ראה לנכון שהיהודים לא יבדלו משאר תושבי הארץ.
בהפרדה בין המינים נהג בפתיחות; רעייתו מתילדה הייתה אמנית ומבאי ביתה של הנסיכה מרגרטה לבית טורן-אונד-טקסיס; הנסיכה והרבנית נהגו לצייר בצוותא בגינות הטירה .
לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, ביטול המלוכה בבוואריה וכינון "מדינת בוואריה החופשית" דחה מאייר מכל בכל את הסוציאל-דמוקרטים.
התוכנית שלהם נראתה לו כ"אתאיזם יישומי", במפלגת העם הבווארית , לעומת זאת, הוא ראה ערבות להגנת האמונה באלוהים, עשרת הדיברות וכתבי הקודש: "אדמה זו קדושה ...
לבחירות בינואר 1919, הבחירות למדינה בבוואריה והבחירות לאספה הלאומית, תמך מאייר במפלגת ה-BVP, ואת המוטו שלהם "קתולי ופרוטסטנטי יד ביד בכל רחבי הארץ" רצה להחליף בביטוי מקיף יותר: "יהודי או נוצרי, מי שמאמין באלוהים יבוא למפלגת העם הבווארית!"
זלימחאן דג'בראילוביץ בקאייב הוא כדורגלן רוסי, חלוץ מועדון חימקי, מושאל ממועדון לוקומוטיב מליגת העל הרוסית.
הוא התחיל לשחק כדורגל בגיל 8 בהדרכת אביו, דג'בראיל.
במשך שנים אחדות אימן אביו אותו ואת אחיו סלטמוראד בשדה ליד תחנת הרכבת של נזראן.
בשנת 2007, בהיותו בן 10, אביו לקח את זלימחאן למבחנים בלוקומוטיב מוסקבה, שם עבדו מכריו, אך הוא לא עבר את המיונים ולאחר האימון השני חזר חזרה לאינגושטיה.
בהתעקשות סבתו, הוא נסע שוב למוסקבה והצליח להיכנס לאקדמיה של מועדון הפאר ספרטק מוסקבה.
הוא חי שנה וחצי ללא קרובי משפחה בפנימייה של המועדון, שיחק מעט ולא התפתח כשחקן כדורגל.
מאוחר יותר, ההורים עברו למוסקבה עם אחיו הצעיר.
המאמן הראשון שלו היה אלכסיי לונין.
לאחר שנכנס לאקדמיית ספרטק בגיל 11, בהתחלה לא התבלט בכלל, הוא היה קטן ושברירי.
אבל אימונים סיזיפיים בהדרכת אביו סייעו לו לשמור על מקומו בקבוצה.
משנת 2013 החל לשחק בקבוצת הנוער של האדומים-לבנים.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הנוער ערך ב-15 ביולי 2013 במשחק החוץ של המחזור הראשון של אליפות הנוער מול קריליה סובייטוב סמרה (0:1), כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 במקום פאבל גלובה.
24 באוגוסט 2013 במשחק החוץ של מחזור 6 באליפות הנוער מול אמקר (2:1) עלה בהרכב הפותח ובדקה ה-61 של המשחק כבש את שערו הראשון.
בסך הכל שיחק 61 משחקים בקבוצת הנוער, בהם כבש 10 שערים.
ב-26 באפריל 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון המילואים ספרטק-2 במחזור 23 של הליגה הרוסית השנייה בכדורגל בעונת 2013/14 מול מטאלורג ויקסה (2:3) והחליף את קונסטנטין סביצ'ב בדקה ה-72 של המשחק.
ב-7 באפריל 2016, במשחק החוץ של מחזור 30 בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה בעונת 2015/16 מול בלטיקה (1:1), הוא נכנס להרכב הפותח וכבש את שערו הראשון עבור ספרטק-2 בדקה ה-51. בסך הכל, הוא שיחק 53 משחקים עבור ספרטק-2 וכבש 4 שערים.
ב-23 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בספרטק במשחק החוץ במסגרת שלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל 2015/2016 מול וולגה ניז'ני נובגורוד (7:0), כשעלה כמחליף בדקה 61 במקום דניס גלושאקוב.
ב-28 באוקטובר הוא נכנס כמחליף גם במשחק החוץ של שמינית הגמר מול קובאן קרסנודאר (0:1).
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית ב-23 ביולי 2017 במשחק החוץ של המחזור השני מול אופה (0:0) והוחלף בדקה ה-69. בסך הכל, בעונת 2017/18 שיחק חמישה משחקים עבור ספרטק בליגת העל.
ב-1 באוגוסט 2018 הוא הושאל לארסנל טולה, בהדרכת אולג קונונוב.
ב-4 באוגוסט 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון החדש במשחק המחזור השני בליגת העל הרוסית מול זניט סנקט פטרבורג (0:1), כשיצא בדקה ה-67 של המשחק במקום דניל לסובוי.
ב-12 באוגוסט, במשחק המחזור השלישי מול אחמט גרוזני (3:1), הוא כבש את שערו הראשון במדי ארסנל.
ב-15 בספטמבר, במשחק המחזור השביעי באליפות רוסיה מול קריליה סובייטוב (4:0), הוא נכנס כמחליף בדקה ה-72 במקום אוונס קנגאווה וכבש את השער הרביעי במפגש זה ב-15 בספטמבר.
ב-22 בספטמבר, במשחק המחזור השמיני מול רובין קאזאן (2:2), הוא נכנס להרכב הפותח וכבש את הכדור בדקה ה-76 של המשחק.
ב-9 בנובמבר, במשחק המחזור ה-15 באליפות רוסיה מול אנז'י מחצ'קלה (2:0), בדקה ה-63 של המשחק, הוא כבש את השער השני וקבע את תוצאת הסיום במשחק זה.
לאחר המשחק עם אנז'י, מאמן ארסנל, אולג קונונוב, עבר לספרטק מוסקבה ואיגור צ'רבצ'נקו מונה למאמן החדש.
ב-3 בדצמבר, במשחק המחזור ה-16 באליפות רוסיה מול זניט (4:2), הוא כבש בדקה ה-77 של המשחק ובכך עזר לקבוצתו לנצח.
באותו יום הופיע מידע שספרטק רצתה להחזיר את באקייב מהשאלה במהלך פגרת החורף.
ב-20 באפריל 2019, במשחק המחזור ה-24 באליפות רוסיה מול אופה (2:1), הוא הבקיע בדקה השלישית.
ב-4 במאי, במשחק המחזור ה-27 מול לוקומוטיב מוסקבה (2:0), הוא כבש בדקה ה-24 של המשחק וב-10 במאי, במסגרת המחזור ה-28 באליפות רוסיה מול אנז'י מחצ'קלה (1:0), בדקה ה-34 הוא הבקיע פנדל והביא לקבוצתו את הניצחון במשחק.
בסך הכל שיחק 25 משחקים עבור ארסנל בליגה, בהם כבש 8 שערים ובישל 2 שערים, שיחק 4 משחקים בגביע הרוסי.
ביוני 2019, לאחר תום ההשאלה, הוא חזר לספרטק.
לאחר שחזר מהשאלה בארסנל, לקראת עונת 2019/20, הוא שיחק תחת מי שאימן אותו בארסנל, אולג קונונוב.
הוא שיחק את משחקו הראשון לאחר שחזר ב-13 ביולי 2019 במשחק המחזור הראשון באליפות רוסיה מול סוצ'י (1:0), במשחק זה הוא יצא בהרכב הפותח ושיחק משחק מלא.
בתחילת עונת 2019/20 הוא הפך לקשר ההתקפי הימני העיקרי של ספרטק.
ב-20 ביולי, במשחק המחזור השני באליפות רוסיה מול רוסטוב (2:2), הוא הוכר על ידי פרשני ערוץ הטלוויזיה Match Premier כשחקן הטוב ביותר במשחק.
ב-8 באוגוסט, הוא הבקיע שני שערים במשחק החוץ של סיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית מול "טון" השווייצרית (3:2).
ב-11 באוגוסט, במשחק החוץ של המחזור החמישי באליפות רוסיה מול אחמט (3:1), הוא כבש שני שערים במחצית הראשונה, כשגם במשחק הזה הוא נבחר לשחקן הטוב ביותר במפגש זה.
ב-25 בספטמבר, במשחק שלב 16 האחרונות בגביע הרוסי מול קאמאז הטטארית (2:1), הוא בישל שני שערים לאסקיאל פונסה ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לשלב הבא.
לאחר פיטוריו של אולג קונונוב מתפקיד המאמן בסוף ספטמבר 2019 ומינויו של דומניקו טדסקו למחליפו, בקאייב הועבר מעמדת הקשר הקיצוני לעמדת קשר התקפי והוא הפך לשחקן מפתח בספרטק.
ב-27 באוקטובר, במשחק של המחזור ה-14 באליפות רוסיה בדרבי של מוסקבה מול לוקומוטיב מוסקבה (3:0), הוא בישל שלושה שערים.
ב-9 בנובמבר, במשחק המחזור ה-16 באליפות רוסיה מול קרילייה סובייטוב (2:0), הוא בישל והבקיע פנדל והוכתר למצטיין המשחק.
ב-29 בפברואר 2020, במשחק החוץ של המחזור ה-20 מול דינמו מוסקבה (2:0), הוא יצא בהרכב הפותח והבקיע ממסירה של אלכסנדר סובולב בדקה ה-29 של המשחק ובישל שער בדקה ה-62 לרומן זובנין ובכך נבחר שוב לשחקן המצטיין.
ב-4 במרץ 2020, במשחק רבע גמר הגביע הרוסי מול צסק"א (3:2), הוא הבקיע בדקה הרביעית, אך באחת ההתנגשויות עם יריב במהלך במחצית הראשונה הוא קיבל זעזוע מוח ולא עלה למחצית השנייה.
במאי 2020, באקייב נדבק בקורונה ועונת 2020/21 לא התחילה טוב עבורו, המשחק שלו היה צל חיוור מזה שהראה בעונה הקודמת.
החל מאוגוסט, הוא החל לקבל פחות ופחות זמן משחק.
החלפתו של באקייב במהלך המשחק או להפך, הכנסתו כמחליף במחצית השנייה החלה בהדרגה להפוך לנוהל קבוע.
ב-26 באוגוסט 2020, במסגרת המחזור החמישי באליפות רוסיה, הוא כבש את שערו הראשון בעונת 2020/21, כשבעט בעיטת עונשין מול רוטור וולגוגרד (1:0) בדקה ה-55. בנובמבר, הקשר לא הועלה בהרכב הפותח.
בקו ההתקפה השני במקומו שיחק השוודי ג'ורדן לארסון.
בפברואר 2021, דינמו מוסקבה הציעה עבורו 5 מיליון יורו עבורו, אך ההצעה נדחתה על ידי ספרטק.
בסך הכל, בעונת 2020/21 שיחק 26 משחקים במדי ספרטק (23 באליפות ו-3 בגביע), כבש שער אחד ובישל 7 שערים (6 באליפות ו-1 בגביע).
בסיום העונה סיים עם ספרטק במקום השני בליגה.
הוא הבקיע את שערו הראשון בעונת 2021/22 ב-9 בדצמבר 2021 במשחק המחזור השישי של הליגה האירופית מול לגיה ורשה הפולנית (1:0), שהעניק לקבוצתו את הניצחון ועזר לספרטק לסיים במקום הראשון בבית.
השער נגד המועדון הפולני היה הראשון עבור בקאייב מאז אוגוסט 2020. ב-20 באפריל 2022 במשחק רבע גמר הגביע הרוסי מול צסק"א מוסקבה (1:0) בדקה ה-21 הוא הבקיע בעיטת עונשין ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר.
ב-24 באפריל 2022, במשחק החוץ נגד רוסטוב (2:3), שיחק באקייב את משחקו ה-100 בכל המסגרות במדי ספרטק.
ב-29 במאי 2022, מיד לאחר הזכייה בגביע הרוסי אחרי הניצחון על דינמו מוסקבה (2:1), הודיע בקאייב שזהו משחקו האחרון בספרטק והוא עוזב את המועדון.
בסך הכל, בעונת 2021/22 הוא שיחק 36 משחקים בכל הטורנירים וכבש שלושה שערים.
בסך הכל, עבור ספרטק, בתקופה שבין 2015 ל-2022, הוא שיחק 105 משחקים וכבש 14 שערים ובישל 29 שערים.
ב-2017 זכה בקאייב בסופרקאפ הרוסי עם ספרטק.
ב-2018 סיים עמה במקום השלישי ו-2021 סיימה ספרטק כסגנית האלופה.
ב-15 ביוני 2022, עבר כשחקן חופשי למועדון זניט סנקט פטרבורג.
את שער הבכורה הבקיע בעת שהבקיע את בעיטת העונשין במשחק המחזור השלישי מול לוקומוטיב ב-20 ביולי 2022. במרץ 2025 הודיע כי בתום עונת 2024/2025 יעזוב את זניט ולא ימשיך לשחק במדיה.
בקיץ 2023 הושאל לעונה אחת למועדון אל ווהאדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
באוגוסט 2024, הושאל לקבוצת חימקי, שאך זה חזרה לליגת העל הרוסית בכדורגל.
בסתיו 2016 הוא זומן לראשונה לנבחרת הנוער של רוסיה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-10 בנובמבר 2016 במשחק ידידות מול נבחרת שווייץ (1:2).
ב-31 במאי 2017 הוא כבש את השערים הראשונים בנבחרת, כשכבש צמד במשחק ידידות מול בלארוס (7:0).
ב-14 במאי 2019, לראשונה, הוא נכלל בסגל המורחב של נבחרת רוסיה למשחקי טורניר מוקדמות יורו 2020 נגד סן מרינו וקפריסין.
ב-23 במאי 2019 הוא נכלל ברשימה הסופית של השחקנים שיזומנו להתכונן למשחקי מוקדמות אליפות אירופה 2020. ב-13 באוקטובר 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה במשחק החוץ מול נבחרת קפריסין (5:0), כשיצא בדקה ה-78 במקום אלכסיי איאונוב.
ב-19 בנובמבר 2019, הוא הופיע לראשונה בהרכב הפותח של נבחרת רוסיה במשחק מול נבחרת סן מרינו (5:0).
ב-7 בספטמבר 2021, במשחק מוקדמות מונדיאל 2022 מול נבחרת מלטה (2:0), הוא כבש את שערו הראשון בנבחרת רוסיה, כשהבקיע מבעיטת עונשין בדקה ה-84 של המשחק.
הסופר קאפ הרוסי בכדורגל: 2017
ד"ר זליק ראובן פָּאוּל (28 באפריל 1912 – 28 בספטמבר 1972) היה רופא ומפקד אוניית המעפילים קאטינה.
לפני קום המדינה שימש כרופא בשירות שלוש המחתרות – ההגנה, אצ"ל ולח"י.
במהלך שנות ה-50 לימד בבתי ספר לאחיות, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ובמכון וינגייט, ובשנות ה-60 מילא תפקידי ניהול שונים במשרד הבריאות.
זליק ראובן פאול נולד בי' באייר תרע"ב בעיירה זילופה שהשתייכה לאימפריה הרוסית (כיום בלטביה), כאחד מששת ילדיהם של הרב חיים אהרן בצלאל הכהן פאול וחיה-ליבה לבית לימן.
הוריו, שניהם בני העיר דאוגבפילס (דווינסק) שבלטביה, העתיקו בשנות העשרים את מגוריהם לעיר יאוניילגבה (פרידריכשטאט), שם כיהן האב כרב העיר וכאב בית דין, ניהל את בית הספר העברי והיה חבר מועצת העיר וסגן ראש העירייה.
זליק ראובן גדל בבית ציוני, למד בגימנסיה העברית בריגה והיה חניך תנועת הנוער בית"ר.
ב-1930 החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הגרמנית בפראג בירת צ'כוסלובקיה.
בחופשות הקיץ שב ללטביה ושימש כאחראי לשירותי הרפואה במִפקדת מחנה בית"ר.
את שירותו הצבאי עשה ביחידת רוכבי אופניים של צבא לטביה.
במאי 1937 סיים את לימודי הרפואה, שב לריגה ועבד כרופא בבית החולים היהודי "ביקור חולים" בעיר.
במארס 1938, כאשר חזר לפראג כדי להתמחות בגינקולוגיה ובמיילדות, החלו לנשב באירופה רוחות מלחמה.
הסכמי ועידת מינכן, וכניעת מדינות אירופה לתביעתו של היטלר לסיפוח חבל הסודטים, עיצבו במידה רבה את תפיסת עולמו הפוליטית.
לימים, כמפקד בעלייה הבלתי לגאלית וכרופא בתנועות המחתרת, גילה עמדה נחרצת כנגד מה שלדעתו היה גילויי חולשה ותבוסתנות בקרב היישוב היהודי, ונהג לומר כי "כאן לא תהיה מינכן שנייה – אסור לעולם שננהג כמו צ'כוסלובקיה!"
בינואר 1939 החליט לקטוע את תהליך התמחותו כדי להצטרף לשיירת עולים בלתי לגאליים במסגרת עליית אף-על-פי.
כ-800 עולים, בית"רים ברובם, יצאו ברכבת מבְּרְנוֹ שבצ'כוסלובקיה, בדרכם לנמל קונסטנצה שברומניה – שם המתינה להם אוניית המעפילים קאטינה.
בנמֵל דרשה משטרת רומניה להעלות לאונייה גם קבוצה מקומית של אנשי העולם התחתון.
שליח האצ"ל נתן קלפוס, שאמור היה להצטרף למסע ולפקד עליו, נתפס על ידי הבריטים, ובהוראת זאב ז'בוטינסקי הוטל הפיקוד על ד"ר פאול.
הוא שוכנע לקבל על עצמו את המשימה, לאחר שהובהר לו כי סירובו עלול לחרוץ את גורל ההפלגה.
המסע בים, שצפוי היה להימשך ימים אחדים, הסתבך והתארך לשלושה חודשים.
במהלכו הפך זליק פאול לדמות מרכזית במסע הישרדות שבעטיו הוגדרה עליית "קאטינה" כ"אחת האומללות בשיירות, שנתייסרה בכל פגעיה וייסוריה של הדרך הבלתי-חוקית על פני ימים סוערים וגלים זועפים".
במהלך ההפלגה הצילה "קאטינה" 750 מעפילים מספינה אחרת, "ג'פו", רגע לפני טביעתה של זו.
מבצע ההצלה הכפיל את מספר הנפשות בבטן האונייה, יצר תנאים בלתי נסבלים וגרם לתסיסה רבה וגם לאלימות בין המחנות השונים שנוצרו בקרב המעפילים.
ארבעה מהנוסעים מתו מדלקת קרום המוח, רבים אחרים חלו בשל תנאי הסניטציה הירודים.
"קאטינה" איבדה קשר עם החוף, הוכרזה כנושאת מגפה ונעה כאוניית רפאים בים התיכון, כאשר הדגל השחור שהיא מניפה מונע ממנה לעגון ולקבל סיוע.
לאחר שנותק הקשר בין מרכז ההעפלה באירופה לבין האונייה, הצליח ד"ר פאול לרדת אל החוף ביוון כדי להזעיק עזרה.
המסע הגיע לקיצו במוצאי היום האחרון של חג הפסח תרצ"ט (1939), כאשר אחרוני מעפילי "קאטינה" הצליחו לרדת בחוף כפר ויתקין ולהתפזר בשלום ברחבי הארץ.
מיד לאחר ירידתו מהאונייה נכלא בכפר ויתקין בידי אנשי ה"הגנה" שביקשו להסגירו לבריטים.
הוא הצליח להימלט ולהגיע אל מפקדת האצ"ל בתל אביב.
כעולה לא חוקי וכרוויזיוניסט נמנע ממנו לעבוד כרופא, והוא סבל מיחס מתנכר של מוסדות היישוב.
בשל כך מצא את פרנסתו בתחילת דרכו בארץ בעבודות ניקיון בבית חרושת "עסיס" ברמת גן ובקטיף ואריזה בפרדס בגדרה.
ב-1940 התקבל לעבודה כסניטר בבית החולים "הדסה" הר הצופים.
כדי להפוך את מעמדו בארץ לחוקי, הצטרף בראשית שנות ה-40 למשטרת היישובים העבריים כנוטר בשירות ממשלת המנדט במחוז עזה.
בחסות תפקידו זה אִרגן בכל יישובי הדרום קורסים לעזרה ראשונה ב"הגנה" והדריך בהם.
לפי השקפתו הציונית, לא הייתה כל סתירה בין נטייתו הרוויזיוניסטית לבין פעילותו זו, שכן לתפיסתו לכל הפלגים ביישוב היהודי מטרה אחת, גם אם דגלו בדרכים שונות להגשמתה.
כך, במקביל לעבודתו הרפואית ב"הגנה" שימש כרופא גם באצ"ל ובלח"י, עסק בפעילות עלומה בשורות המחתרות והוכרז כמבוקש על ידי השלטון הבריטי.
ב-1944 החל לעבוד כפתולוג במכון הפתולוגי של בית חולים הדסה תל אביב.
בשנת 1947 פרש מתפקידו זה והקים את המכון לסטטיסטיקה רפואית ב"הדסה".
לאחר קום המדינה שובץ ד"ר פאול במערך המילואים של צה"ל כקצין רפואה.
הוא לימד פיזיולוגיה ואנטומיה בבתי הספר לאחיות שליד בתי החולים "הדסה" ו"אסותא", במכון וינגייט ובבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ו"הדסה".
בסוף שנת 1956 החל לעסוק ברפואה תעסוקתית ועבד כרופא תעשייה בקופת חולים כללית ובחברת "קרגל".
ב-1960 התקבל לעבודה במשרד הבריאות וניהל את לשכת הבריאות המחוזית בבאר שבע.
בתום שנה לעבודתו ב מוּנה למנהל לשכת הבריאות ברחובות.
בשנת 1963 השלים לימודי התמחות בבריאות הציבור והחל לעבוד בלשכת הבריאות בתל אביב כממונה על כל בתי החולים ומוסדות הסיעוד הלא-ממשלתיים.
בתפקיד זה החזיק עד יומו האחרון.
ב-1 באוגוסט 1939 נשא ד"ר פאול לאישה את חיה קוּלֶר, בוגרת הסמינר העברי לגננות בריגה.
חיה עלתה ארצה בסוף שנת 1934, הקימה את גן הילדים הפרטי הראשון ברמת גן ועבדה בו 57 שנים רצופות, עד לגיל 79.
ב-1940 נולדה בתם הבכורה שרה, וב-1944 נולדו התאומים שלומית (מיקי) ונֹעַם.
במאי 1941 הגיעה אל ד"ר פאול הגלויה האחרונה מבני משפחתו בלטביה.
חצי שנה לאחר מכן נספו בגטו ריגה הוריו ואחותו נחמה, ושלוש שנים לאחר מכן נספה במחנה הריכוז דכאו אחיו שמואל זנוויל (זאוול).
אחיותיו הרופאות, שושנה ואידה, ואחותו הצעירה גיטה התגייסו לצבא האדום וניצלו עם משפחותיהן ממלתעות הנאצים.
ד"ר זליק ראובן פאול ורעייתו חיה התגוררו עד לימיהם האחרונים בדמי מפתח ברח' הרצל 61 ברמת גן, בדירתם הצנועה שאחד מחדריה שימש כגן ילדים.
ד"ר פאול נפטר ממחלת הסרטן, בערב שמחת תורה תשל"ג (28 בספטמבר 1972), בגיל 60. "אשרַי שזכיתי לראות בתקומת מדינת ישראל", אמר ערב מותו.
אלמנתו חיה, שחינכה שלושה דורות ברמת גן, האריכה ימים עוד 28 שנים אחריו ונפטרה בינואר 2000.