tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פיקוס הגומי מעדיף אור שמש בהיר אך יכול להסתגל גם למעט אור.
הוא סובלני לבצורת, אך מעדיף אדמה לחה שאינה רוויה במים.
הוא גדל היטב במיוחד בסביבה לחה וטרופית.
מין זה וזניו מתרבים ברבייה וגטטיבית באמצעות על ידי ייחורים.
ניתן להשתמש בתרבית רקמות לקצב צמיחה מהיר.
ניתן להשתמש במיץ החלב הלבן ("לטקס") המכיל גומי טבעי שנפלט במקרה של פציעות על מנת לייצר גומי.
עם זאת, רק עץ הגומי (Hevea brasiliensis), שאינו קרוב משפחה של עץ זה, משמש לייצור לטקס מסחרי.
פיקוד מערכות החלל הוא פיקוד עתידי של כוח החלל של ארצות הברית, שנועד להיות אחראי לפיתוח, רכישה והפעלת יכולות החלל הצבאיות, כמו גם על השיגור ותחזוקה של מערכות חלל.
פיקוד מערכות החלל נועד גם להפעיל פיקוח על כלל פעילויות המדע והטכנולוגיה של כוח החלל.
הפיקוד הוכרז כחלק מהמבנה של כוח החלל האמריקני ב-30 ביוני 2020, פיקוד מערכות החלל נועד לרכז את המחקר הצבאי, פיתוח, רכישות והשקת פעילויות בפקודה אחת.
הפיקוד מיועד להביא תחתיו גם פעילויות של רכש ציוד חלל בצבא ובצי.
הרעיון זכה לשבחים רבים על ידי קציני חלל צבאיים בדימוס, כמו גם אנשי תעשיית החלל האמריקאית.
לוטננט גנרל ג'ון תומפסון, מפקד מרכז מערכות החלל והטילים, מתוכנן להתמנות למפקד הפיקוד.
פיקוד מערכות החלל נועד לאחד את כל האלמנטים של מחקר, פיתוח ורכישה בחלל, כאשר מרכז מערכות החלל והטילים הוא הליבה.
משרד תקשורת לוויין מסחרי, (בסיס: וושינגטון די.
מנהלת מעבדת מחר של כלי רכב בחלל, בחיל האוויר
דיונים מתנהלים על העברת אלמנטים לרכישת חלל בצבא ובצי, כולל רכיבי רכישת החלל של פיקוד החלל והגנה מפני טילים ומשרד התקשורת הלווינית של חיל הים לידי SSC.
עם זאת, "[זה] נותר לטווח ארוך...
מכיוון שאף אחד מהשירותים לא סימן שהוא מוכן למסור נכסים כלשהם."
פיקוח על בחירות הוא פעילות לתיעוד ודיווח אודות מהלך בחירות, כדי לחשוף במקרה הצורך הונאת בחירות.
הלגיטימיות של מערכת בחירות עשויה להיות מושפעת מהביקורת של מפקחי הבחירות.
פיקוח על בחירות כרוך בתצפית על בחירות על ידי מפלגה עצמאית אחת או יותר, בדרך כלל ממדינה אחרת או מארגון לא ממשלתי (NGO).
המפלגות המפקחות שואפות בראש ובראשונה להעריך את ניהול הליך הבחירות על בסיס חקיקה לאומית וסטנדרטים בינלאומיים של בחירות.
ישנם משקיפי בחירות ארציים ובינלאומיים מטעם מדינות אחרות או ארגונים בינלאומיים.
משקיפי בחירות אינם מונעים ישירות הונאת בחירות, אלא מתעדים ומדווחים על מקרים חשודים.
הפיקוח עשוי לשמש להפחתת תמריצים, מניעה או מזעור של פרקטיקות הפוגעות באיכות הבחירות, וכן לאלימות הקשורה לבחירות.
הפיקוח על הבחירות מתייחס לתהליך הבחירות לאורך תקופה ארוכה, ולא להליכי יום הבחירות בלבד.
הלגיטימיות של בחירות יכולה להיות מושפעת מקיומו של פיקוח, אלא אם כן המשקיפים עצמם נתפסים כמוטים.
חוקרים מבחינים בין ארגוני פיקוח על הבחירות מבחינת איכות.
חלק ממשקיפי הבחירות, לעיתים קרובות אלה שיש להם קשרים למדינות אוטוריטריות, נותנים תוקף לבחירות גם כאשר הן פגומות באופן בוטה.
הבחירות הראשונות שהיו תחת פיקוח היו למעשה משאל בוולאכיה ונסיכות מולדובה.
למעשה, עד מלחמת העולם השנייה פיקוח על בחירות היה די נדיר ובמהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 פחות מ-10% ממערכות הבחירות בעולם היו תחת פיקוח.
רק עם סיום המלחמה הקרה והגדרת סטנדרטים בינלאומיים על התנהלות בחירות החלו מדינות להקים ולהפעיל גופי פיקוח על בחירות, הן מקומיים והן בינלאומיים.
בשנות ה-2000 מספר הבחירות המפוקחות החל לעלות והגיע לכ-80% מהבחירות בעולם.
בשנים האחרונות גדלה השכיחות של מפקחי בחירות באיכות ירודה אשר נותנים תוקף לבחירות לא תקינות.
לפקחי בחירות אלה נוטים להיות קשרים עם מדינות אוטוקרטיות וארגונים אזוריים אוטוריטריים, כמו ארגון שיתוף הפעולה של שנחאי (SCO), חבר העמים של מדינות עצמאיות (CIS), הארגון לדמוקרטיה ופיתוח כלכלי (GUAM) וקהילה לפיתוח דרום אפריקה .
פיקוח על בחירות ברחבי העולם
בישראל ועדת הבחירות המרכזית לכנסת אחראית בין היתר על פיקוח הבחירות לכנסת ומדי מערכת בחירות מגייסה הוועדה מאות מפקחי בחירות.
במרבית המקרים פקחי בחירות בישראל אינם רשאים להשתמש במצלמת הגוף למעט מקרים בה קיים חשד לביצוע עבירה פלילית בקלפי או בסמוך עליו.
ב-21:30, חצי שעה לפני סגירת הקלפיות בישראל פורסים פקחים במספר קלפיות שנקבעות מדי מערכת בחירות מראש.
הפקחים נשארים באזור הקלפיות עד תום ספירת הקולות על מנת שיוכלו לתעד את הליך הספירה.
המבצע נערך לאחר פנייה מראש הממשלה ויו"ר הליכוד בנימין נתניהו, ועלות המצלמות הייתה מיליון וחצי ש"ח.
המבצע כונה "טוהר הבחירות" ומטרתו המוצהרת הייתה מניעת זיופים, כגון התחזות למצביעים אחרים.
במהלך אותו יום בחירות, לאחר שהוגשו לגביו תלונות בעניין, קבע השופט חנן מלצר, יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, כי התיעוד החזותי במהלך שעות ההצבעה הוא אסור, אך הוא ביקש מהמשטרה להחזיר את המצלמות שהיא לקחה, ולאפשר להשתמש בהן להקלטת שמע.
הוא גם ציין, כי חברי ועדת הקלפי יוכלו מאוחר יותר לתעד את ספירת הקולות באמצעות המצלמות, אך יהיה עליהם להודיע על כך לכל המשתתפים בספירה.
גם לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודיעה מפלגת הליכוד כי בכוונתה להציב מצלמות גם בבחירות אלו.
לאחר שימוע בנושא קבע השופט מלצר ב-26 באוגוסט, כי אסור למפלגות ולרשימות המועמדים להציב מצלמות בקלפיות, וכי הצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית.
ארגונים בינלאומיים כמו ארגון מדינות אמריקה, מועצת אירופה, האיחוד האפריקאי, האיחוד האירופי והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה פורסים באופן קבוע צוותי פיקוח על בחירות במספר מדינות ברחבי העולם.
גם ארגונים לא ממשלתיים תורמים במאמצי הפיקוח; כך למשל מרכז קרטר מילא תפקיד מרכזי בפיקוח על בחירות 2010 בסודאן.
מאמצים לאומיים לפיקוח על הבחירות מתנהלים בדרך כלל על ידי ועדת הבחירות המקומית.
הסוג הנפוץ ביותר של פיקוח בחירות מקומי הוא באמצעות משקיפים מטעם המפלגות, אשר דואגים לאינטרסים של מפלגתם.
פעילויות יום הבחירות של משקיפים אלו כוללים לעיתים קרובות בדיקה מדוקדקת של תהליכי ההסמכה, ההצבעה, הספירה והטבלאות בקלפי לאורך יום הבחירות.
במדינות רבות קיימות גם קבוצות משקיפים מקומיות לא מפלגתיות.
פיקוס זוחל (שם מדעי: Ficus pumila) המכונה גם תאנה זוחלת או תאנה מטפסת, הוא מין של צמח פורח ממשפחת התותיים.
הצמח אנדמי למזרח אסיה (סין, יפן ווייטנאם) והוטמע מלאכותית בטבע באזורים מסוימים בדרום-מזרח ודרום-מרכז ארצות הברית.
שם הוא קיים גם באופן מתורבת כצמח בית.
השם המדעי של המין בלטינית pumila פירושו "גמד", ומתייחס לעלים הקטנים במיוחד של הצמח בצעירותו.
בישראל, הפיקוס הזוחל נפוץ כצמח נוי.
הפיקוס הזוחל הוא ירוק-עד ועצי, הוא משתרג ונצמד למשטחים בעזרת שורשונים, ויכול להתפשט כך על פני שטח רחב ולכסות כל מה שבדרכו.
העלים הצעירים הם דקים וקטנים בהרבה מהעלים בצמח הבוגר, הם סגלגלים, בצורת לב, אסימטריים, עם ורידים מנוגדים.
השורשים האוויריים מפרישים לטקס שקוף שמתקשה בייבוש, ומאפשר לענפים להיצמד לגוף התומך בהם.
כפי שמעיד שמו, לצמח יש נטייה לזחול ולטפס, עקב כך הוא משמש לעיתים קרובות בגני נוי ובנופים שבהם הוא מכסה את האדמה ומטפס על עצים וקירות.
הוא עמיד לקור ושורד עד מעלה אחת (צלזיוס) ואינו עמיד לכפור.
לכן באזורים ממוזגים הוא נראה לעיתים קרובות כצמח בית.
הוא גדל במהירות ודורש מעט טיפול.
הוא עשוי להיות פולשני כאשר תנאי הסביבה נוחים.
השורשים המשניים או הקנוקנות שלו עלולים לגרום נזק מבני למבנים מסוימים עם מלט שביר או מבנים העשויים מחומרים שבירים.
הוא זכה בפרס מצטיין הגינה של החברה המלכותית להורטיקולטורה.
הצמח דורש את צרעת הפיקוס להאבקתו, והוא נאכל על ידי זחלים של הפרפר Marpesia petreus.
awkeotsang - תאנה זוחלת אוקאוטסנג, זרעי הפירות משמשים במזרח אסיה להכנת ממתקים
quercifolia - תאנה זוחלת עלה האלון
Ficus pumila 'Curly' - תאנה זוחלת מתולתלת; העלה בצורה מקומטת
בטייוואן, מרוקנים את פירותיו ומייבשים אותם, לאחר מכן מגרדים את הזרעים מהפרי היבש.
תערובת של הזרעים, מים, ממתיקים ולימון יוצרת ג'לי הנאכל כקינוח בטיוואן ומכונה אייאו ג'לי (愛玉子), בסינגפור נקרא הקינוח ג'לי קרח (文頭雪).
בדומה למיני צמחים אחרים במשפחת התותיים, מגע במוהל המופרש מהם ("חלב תאנים") יכול לעורר פיטופוטודרמיטיס, דלקת עור שעלולה להיות חמורה.
אף על פי שהצמח אינו רעיל כשלעצמו, התאנה המטפסת מופיעה במסד הנתונים של ה-FDA של צמחים רעילים.
זאת קבוצה של איקריוטים חד-תאיים הטרוטרופיים ימיים בגודל של פחות מ-3 מיקרומטרים.
בעבר היה נהוג לסווג אותן כאצות אוקריוטיות ובתור הפיקופלנקטון הפוטוסינתטי הקטן ביותר, אבל תפיסה זאת השתנתה כשהתגלה שהם לא מבצעים פוטוסינתזה.
המין הראשון, והיחיד עד כה, שזוהה כשייך לקבוצה זאת ותואר הוא Picomonas judraskeda, אם כי מינים נוספים זוהו בדגימות גנטיות.
הפיקוזואה שייכים סיסטמטית לארכיפלסטידה כקבוצה קרובה לאדומיות, למרות שהם אינם מקיימים פוטוסינתזה ואינם בעלי פלסטידים.
בסוף שנות ה-90 במסגרת הפרויקט האירופי Picodiv נעשה מאמץ לסווג כמה שיותר אורגניזמים מהפיקופלנקטון (פלנקטון שקטנים מ-2 מיקרומטר) ובמסגרת מאמץ זה, נלקחו דגימות במשך שנתיים מהאוקיינוס האטלנטי, הים התיכון, ומחופי סקוטלנד, אלסקה ונורווגיה.
במסגרת מחקר זה נמצאו מינים רבים של פיקופלנטון וביניהם גם איסופים מוקדמים של פיקוזואה, במיוחד באזורים הקרים והעניים ברכיבים תזונתיים של מי הים.
באזורים אלה, הם יכולים להוות עד 50 אחוז מהביומסה.
בשל העובדה שדוגמאות אלה נאספו בצורה שלאו דווקא שמרה את הפרטים עצמם, רבים מהמינים האלה נותרו עד היום ללא תיאור מלא.
רמזים לקיומם של הפיקוזואה זוהו לראשונה באמצעות גני 18S ב-RNA הריבוזומלי בשנת 2007. האזורים האלה בגנום הכילו רצפי גנים לא מוכרים לצד רצפי גנים שהיו מוכרים כבר מקבוצות דומות.
במאמר, מסבירים קלאוס ולנטין ולינדה מדלין, מחברי המחקר וביולוגים מולקולריים במכון אלפרד וגנר לחקר הקוטב והים בברמרהאבן, ש-"רצפי הגנים שנמצאו באצות אלה לא יכלו להיות קשורים לקבוצה מוכרת של אורגניזמים".
האצות במחקר זה נמצאו בדגימות פלנקטון שמקורן מאזורים שונים בצפון האוקיינוס האטלנטי ובים התיכון וההפתעה העיקרית הייתה שהחוקרים גילו קבוצה של אורגניזמים שלמרות היותם חדשים לחלוטין במדע, לא היו מוכרים קודם.
מלבד רצפי הגנים הלא מוכרים, החוקרים זיהו בדגימות גם חלבונים בשם פיקוביליפרוטאינים.
באצות אדומיות, שאכן היום אנחנו חושבים שהן קרובות לפיקוזואה, חלבונים אלו מופיעים כפיגמנטים.
אבל בקבוצת האצות שהתגלתה לאחרונה, נראה שהפיקוביליפרוטאינים כלולים בתוך הפלסטידים, שם מתרחשת הפוטוסינתזה.
תגלית זו, סיפקה את האינדיקציה הברורה האחרונה לכך שהחוקרים גילו קבוצת אצות שלא זוהתה בעבר.
מתוך הגילוי של הפיקוביליפרוטאינים (באנגלית, phycobiliproteins) ובגלל הגודל הקטן שלהם, החוקרים כינו את הקבוצה החדשה "Picobiliphyta".
קרבה לאורגניזמים אחרים והגדרה כמערכה נפרדת
ב-2011 התפרסמו שני מחקרים שטענו שלמרות המחשבה הראשונית שמינים מקבוצה זאת מקיימים פוטוסינתזה, כנראה שטענה זאת אינה נכונה.
מחקר משנת 2011 של צוות בינלאומי ממכון המחקר אקווריום של מונטריי ביי, אוניברסיטת דאלהוזי והמוזיאון לתולדות הטבע בלונדון מצא שלתאים שנמצאו באוקיינוס השקט אין סממנים המעידים על פיגמנטים פוטוסינתטיים, והגיע למסקנה שסביר להניח שמינים אלה אינם מקיימים פותוסינתזה.
מחקר מאוחר יותר ב-2011, שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת רוטגרס ומעבדת ביגלו למדעי האוקיינוס, השתמש בריצוף של הגנום הגרעיני השלם משלושה תאי פיקוזואה בודדים כדי להראות גם שבתוך תאים אלה אין חלבונים ממוקדי-פלסטידים או שאריות של מערכת פוטוסינתטית.
מכאן הסיקו שהפיקוזואה הם ככל הנראה הטרוטרופים ושאלמנטים כאלה שנמצאו בתוך התאים במחקרים קדומים הם תוצאה של תזונה.
בשנת 2013, רמקומר סיניוסאן, ניקול סאוסן ומייקל מלקוניאן (כולם מאוניברסיטת קלן) יחד עם לינדה מדלין (מהאגודה הביולוגית הימית של בריטניה) תיארו רשמית את מה שנקרא עד אז כ"picobiliphytes" כמערכה חדשה בשם Picozoa, ובפרסום זה כללו גם פעם ראשונה חתכים של התאים מתחת למיקרוסקופ.
מספר מאפיינים ייחודיים בתא מבססים את מיקומם הפילוגנטי העצמאי, כגון אברון הזנה ייחודי, תנועה יוצאת דופן וצורת תזונה הטרוטרופית.
לא נמצאו עקבות של חלקיקים נגיפיים או חיידקיים בתוך התאים ההטרוטרופיים הללו, מה שגרם למחברים אלה להציע שהם ניזונים מחלקיקים אורגניים קטנים מאוד.
משנת 2021, מאמרים שנעשה בהם ריצוף של מינים קרובים רבים של חד-תאיים הראו בצורה חד משמעית שהפיקוזואה אכן קרובים בעיקר לאדומיות, מה שהופך אותן לקבוצה היחידה בארכיפלסטידה שאינה יצרה אנדוסמביוזה עם ציאנובקטריה כדי לקיים פוטוסינתזה.
מתוך המערכה כולה תואר רק מין אחד בצורה מלאה, וזה המין Picomonas judraskeda.
מהתנהגותו הייחודית המתואר במאמר שתיאר את המין, ניתן ללמוד על ייחודה של המערכה הזאת.
רצף התנועה המיוחד הזה יכול לחזור מספר פעמים לפני שהפרט נעצר לזמן ארוך נוסף.
במחקרים רבים הוצע כי ה-Picozoa הם הטרוטרופים, והועלו השערות רבות לגבי מה אפשרי שיהיה סוג המזון שהם יצרכו.
במסגרת מחקרים מאוחרים יותר שבהם נעשה מחקר באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים של המבנים הפנימיים של התאים, נראה שפתח האכילה שלהם צר ולכן לא יכול לאפשר טריפה של איקריוטים אחרים.
בנוסף לכך, מאחר שבריצוף מאוחר של פרטים חיים לא נמצאו חלקים של דנא בטקריאלי, החוקרים הניחו שפרטים אלה גם לא אכלו חיידקים שלמים.
לאחר מכן, נותרו שתי תיאוריות מרכזיות:
האחת הסבירה יותר היא שהתאים ניזונים מקולואיד של ליפופוליסכרידים שהם מולקולות חשובות בממברנות של חיידקים גראם-שליליים.
במידה וזאת אכן האופציה הסבירה הדבר יכול להסביר גם את סגנון "התנועה החפוזה" של הפרטים שנועד ליצור תנועת שאיבה אל עבר פתח האכילה של הפרטים.
התיאוריה השנייה שנותרה היא שמינים אלה ניזונים מוירוסים.
מכיוון שווירוסים נפוצים מאוד בסביבה הימית, זהו הסבר אפשרי, וייתכן שלא נצפו שאריות של וירוסים בתוך התאים בגלל גודלם הקטן.
פיקודון היא גבינה צרפתית מחלב עיזים המיוצרת באזור סביב נהר הרון בדרום צרפת.
פירוש השם באוקסיטנית הוא "חריף".
הגבינה עצמה מיוצרת במספר סוגים, כל אחד קטן, שטוח וצורתה עגולה, החל מצבע לבן מנומר ועד לצבע זהוב.
פאטה (תוך) הגבינה מתובל ויבש בצורה יוצאת דופן, תוך שמירה על מרקם חלק ועדין.
בעודה צעירה לגבינה יש קליפה לבנה רכה ובעלת טעם עדין ורענן.
אם מיושנת זמן רב יותר, הגבינה עלולה לאבד מחצית ממשקלה וכתוצאה מכך הקליפה זהובה עם מרכז הרבה יותר קשה וטעם מרוכז יותר.
פיקודון מיוצרת במספר סוגים, כל אחד תואם את תקנות ה-AOC (כינוי מקור מוגן - הצרפתי).
Picodon de l'Ardèche - (60-40 גרם) הסוג הנפוץ ביותר, עם חומציות ניכרת.
Picodon de Crest - (60 גרם) עשויה מהחלב האיכותי ביותר המעניק טעם חזק יותר.
Picodon du Dauphiné - נמכרת בדרך כלל מיושנת היטב.
Picodon de Dieulefit - (90-40 גרם) נמכרת בסוגים צעירים ומיושנים כאחד.
Picodon de la Drôme - (45 גרם) חומציות נמוכה, עם טעמים מלוחים ומתוקים כאחד.
Picodon à l'huile d'olive - כבושה בשמן ער אציל ושמן זית.
העמק התחתון של הרון לרוב יבש מדי לייצור יין, אבל אידיאלי לעיזים לרעות על הדשא הדליל והשיחים העמידים הפזורים לאורך הגבעות.
פיקודון עשויה מחלב עם כמות קטנה בלבד של אנזים הגבנה והאנזים מוסף בטרם החלב ניצוק לתבניות קטנות מנוקדות חורים זעירים.
חלבון לקטי, קצף קפוא וחלב מרוכז או אבקת חלב אסורים לשימוש על פי התקנות.
את הגבינה ממליחים פעמיים באמצעות מלח דק ויבש.
הגבינה נשארת לייבוש לפחות ארבעה עשר ימים, אם כי ארבעה שבועות נפוץ יותר.
גבינות שמסומנות בשיטת הבשלה Dieulefit (על פי הקומונה של Dieulefit) מעידות על כך שההבשלה כללה שטיפת פני הגבינה במים באמצעות הידיים ולאחר מכן הגבינה נשארת להתיישן בצנצנות חרס מכוסות למשך חודש לפחות.
פרמייר - כלומר בחווה חקלאית,
ארטיזנלי כלומר - מלאכת יד
והמוצר הסופי הוא מינימום של 45% שומן (מהחומר הבש).
פיקודון מיוצר לאורך כל השנה, אם כי ייצור פרמייר מתרחש רק בין האביב לסתיו.
בסך הכל ייוצרו 584 טון בשנת 2005. הייצור מתבצע בעיקר במחוזות ארדש ודרום (Drôme), אם כי התקנות מתירות גם את קנטון Barjac ב-Gard ו-Valréas בווקלוז.
מעמד AOC הוענק בשנת 1983.
פיקוד מרכז של כוחות צי ארצות הברית היא מפקדה מרכזית בצי ארצות הברית המספקת פיקוד, בקרה מבצעית ותיאום של כוחות הצי האמריקני בתחום האחריות של פיקוד מרכז של ארצות הברית.
גזרת פעילות המפקדה היא באזור המפרץ הפרסי, הים הערבי, ים סוף ומפרץ עומאן.
תחת המפקדה פועל הצי החמישי של ארצות הברית.
מקורו של הפיקוד בכוח המזרח התיכון (MEF) שהוקם על ידי צי ארצות הברית ב-1949, לצורך נוכחות באזור המפרץ הפרסי.
ב-1971 הוקם בסיס קבע בבחריין.
יחד עם הקמת פיקוד מרכז של ארצות הברית ב-1983 הוקם גם פיקוד כוחות הצי באזור שהוכפף אליו.
ב-1995 הוקם (מחדש) הצי החמישי וקצין בדרגת תת-אדמירל מונה למפקד הצי והפיקוד.
ב-2002 מונה מפקד הפיקוד והצי החמישי גם למפקד הכוחות הימיים המשולבים, כוח משימה המורכב מקואליציה של שותפים אזוריים ובינלאומיים על מנת להבטיח את הסדר והביטחון באזור ולשמור על נתיבי השיט האזוריים.
הכוחות הימיים המשולבים - כוח ימי רב לאומי המשלב נציגויות מ-46 מדינות, בפיקוד מפקד הפיקוד, תת-אדמירל שהוא גם מפקד הצי החמישי.
סגנו הוא קצין בדרגת קומודור מהצי המלכותי הבריטי.
הכוח מורכב מחמישה כוחות משימה:
CTF 150 - כוח משימה משולב לאזור מפרץ עומאן ומלחמה בטרור
CTF 151 - כוח משימה משולב למלחמה בפיראטיות
CTF 152 - כוח משימה משולב לאזור המפרץ הפרסי
CTF 153 - כוח משימה משולב לאזור ים סוף ומפרץ עדן
CTF 154 - כוח משימה משולב לאימונים ימיים
הצי החמישי של ארצות הברית:
TF-50 - כוח תקיפה ימי המורכב מנושאת מטוסים, סיירת ומשחתת.
TF-51 - כוח משימה לתגובה לאירועי חירום, סיוע הומניטרי וכן פיקוד על כוחות לוחמה אמפיבית באזור.
הכוח מורכב ממגוון אוניות סער אמפיבית ומגוון כלי טיס הממריאים אנכית
TF-52 - כוח משימה ללוחמת מוקשים מורכב מציידת מוקשים, מסוקים, צוותי חבלה וסילוק פצצות וכלי צלילה בלתי מאוישים.
TF-53 - כוח משימה לוגיסטי, כולל ספינות עזר, תדלוק ותחמושת
TF-54 - כוח צוללות, כולל צוללת טילי שיוט וצוללת תקיפה
TF-55 - כוח משימה לשליטה בפני השטח הימיים, כולל סיירת, משחתת ואונייה ללוחמת חופים
TF-56 - כוח משימה העוסק בבין היתר בפינוי מטעני נפץ, לוחמת חוף ימית וכוחות תמיכה לוגיסטיים
TF-57 - כוח משימה אווירי למשימות מעקב וסיור ימיים, מורכב ממטוסי סיור ימיים וכלי טיס בלתי מאוישים
TF-59 - כוח משימה המפעיל מערכות בלתי מאוישות ובהן כלי טיס, כלי שיט, וכלי צלילה
פיקוח על שכר דירה משמעותו בדרך כלל קיומה של מערכת חוקים או תקנות בשוק השכירות של דירות, עם השפעות שנויות במחלוקת על איכות הדיור ועל התוצאות הסופיות של צעדי הרגולציה השונים.
בדרך כלל, מערכת פיקוח על שכר דירה כוללת:
פיקוח מחירים: מגבלות על סכום שכר הדירה שבעל בית רשאי לגבות, המכונה בדרך כלל פיקוח על שכר הדירה או ייצוב שכר הדירה
בקרת פינוי: סטנדרטים לפיהם בעל בית רשאי לסיים את השכירות ולפנות את השוכר, גם בניגוד לרצונו
חובות על המשכיר או השוכר בנוגע לתחזוקה נאותה של הנכס
מערכת פיקוח ואכיפה על ידי רגולטור ונציב תלונות בלתי תלוי
המונח "פיקוח על שכר דירה" מכסה קשת של כללי רגולציה שיכולה להשתנות מקביעת הסכום המוחלט של שכר הדירה המקסימלי שניתן לגבות, ועד להצבת מגבלות שונות על הסכום ששכר הדירה יכול לעלות.
הגבלות אלה עשויות להשתנות בין שכירות קיימת או חדשה.
נכון לשנת 2016, לפחות ב-14 מתוך 36 מדינות ה-OECD יש צורה כלשהי של פיקוח על שכר הדירה, כולל ארבע מדינות בארצות הברית.
תקנות שכר הדירה מיושמות בצורות רבות ומגוונות.
קיים קונצנזוס בקרב כלכלנים כי פיקוח על שכר הדירה מפחית את איכות וכמות יחידות הדיור בשוק ההשכרה.
פיקוח על שכר דירה יכול לחול במספר אופנים של פיקוח על מחירים:
תקרת מחיר: הידועה גם כמערכת הקפאת שכר דירה, או פיקוח שכר דירה מוחלט, בה אסורה העלאת שכר דירה לחלוטין (שכר הדירה מוקפא בדרך כלל בשיעור שהיה בעת חקיקת החוק).
פיקוח על דירות פנויות: בו מחיר השכירות יכול לעלות בשיעורים מסוימים, אך הוא מוסדר גם במעבר בין שכירויות (שוכר חדש משלם כמעט אותו שכר דירה כמו השוכר הקודם)
ביטול פיקוח על שכירות פנויה: המגביל את עליית המחירים במהלך תקופת שכירות, אך מאפשר לדמי השכירות לעלות לפי מחיר השוק בין שכירויות.
פיקוח על מחירי השכירות נותר המרכיב השנוי ביותר במחלוקת במערכת של רגולציה על שכר דירה.
יש קונצנזוס בקרב כלכלנים שפיקוח על שכר דירה מפחית את האיכות ואת הכמות של יחידות דיור להשכרה.
דוגמה היסטורית אחת התרחשה בארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.
כ-80% מהדיור להשכרה הוצב תחת פיקוח על שכר הדירה ב-1941. התוצאה שנצפתה הייתה שבעלי בתים בחרו למכור את הדירות שלהם במחירים לא מפוקחים במקום להשכיר אותן במחירים מפוקחים, מה שהוביל לעלייה בבעלות על בתים ולירידה בכמות הדירות להשכרה.
כלכלנים נאו-קלאסיים וקיינסיאנים טוענים שצורות מסוימות של תקנות פיקוח על שכר דירה יוצרות מחסור או מחריפות את המחסור בשוק הדיור, על ידי הרתעה של משקיעים פרטיים מהשקעה בשוק השכירות.
ב-1971 אמר הכלכלן השוודי והמומחה לתחום הדיור , כי "פיקוח על שכר הדירה נראה כטכניקה היעילה ביותר הידועה כיום להרס עיר – למעט הפצצות".
בסקר מרובד ואקראי שנערך ב-1992 בקרב 464 כלכלנים, סטודנטים לתארים מתקדמים בכלכלה וחברי האגודה האמריקאית לכלכלה, 93% "הסכימו באופן כללי" או "הסכימו עם התנאים" ש"תקרת שכר דירה מפחיתה את כמות ואיכות הדיור הזמין".
במחקר של דייוויד סימס מ-2007 על הדה-רגולציה של שוק הדיור בקיימברידג', מסצ'וסטס, הוא מצא כי "לפיקוח על שכר הדירה הייתה השפעה מועטה על בניית דיור חדש, אך היא עודדה את הבעלים להרחיק את הדירות משוק השכירות באופן משמעותי".
פול קרוגמן כותב שפיקוח על שכר הדירה מעכב בנייה של דירות חדשות, יוצר יחסים גרועים בין שוכר למשכיר, ובשווקים שבהם לא כל הדירות נתונות תחת פיקוח שכר דירה, הוא גורם לעלייה בדמי השכירות עבור הדירות שלא בפיקוח.
תומאס סואל כתב ב-2008 כי פיקוח על שכר דירה מפחית את היצע הדיור, והצהיר כי פיקוח על שכר דירה מגביר בליה עירונית.
ב-1994, המצביעים בסן פרנסיסקו העבירו יוזמה שהרחיבה את חוקי הפיקוח על שכר הדירה הקיימים בעיר, כך שהם יכללו דירות קטנות מרובות יחידות עם ארבע יחידות או פחות, שנבנו לפני 1980 (כ-30% ממלאי הדיור להשכרה בעיר באותה תקופה).
מחקר משנת 2019 מצא כי חוקי הפיקוח על שכר הדירה של סן פרנסיסקו הביאו לכך שבעלי דירות הוציאו 30% מהיחידות המפוקחות בשכר דירה משוק השכירות והובילו לירידה של 15% בסך יחידות הדיור בעיר, ולעלייה של 7% בשכר הדירה בעיר.
על שוכרים בעלי הכנסה נמוכה
מחקר של בית הספר לעסקים של קולומביה משנת 2021 מצא כי ישנם יתרונות לרגולציה על שכר דירה, וטען כי "יציבות הדיור שהיא מספקת מועילה באופן לא פרופורציונלי למשקי בית בעלי הכנסה נמוכה".
כדי להתמודד עם האתגרים העומדים בפני אנשים ומשפחות בעלי הכנסה נמוכה בהבטחת דיור בר השגה, מחקרים מציעים התערבויות יעילות יותר.
על פי סקירת מחקר של ליסה סטרטבנט, אסטרטגיות מפתח כוללות הגדלת שוברי דיור פדרליים והרחבת תוכנית זיכוי מס דיור לבעלי הכנסה נמוכה (LIHTC), שניהם נתפסים כמבטיחים יותר ליצירת אפשרויות דיור בר השגה.
מזהה, לצד שוברי דיור, גם צמצום של תקנות בנייה מגבילות כחלופה מרכזית לשיפור דיור בר השגה.
הם טוענים כי תקנות אלו מנפחות, ובכך מגבילות, את הזמינות של יחידות להשכרה במחיר סביר.
הפחתת הנטל הרגולטורי ופישוט הליכי האישור יעודדו בנייה חדשה וירחיבו את היצע הדיור.
פיקוח על שכר הדירה שימש ברומא כבר בשנת 1470 כדי להגן על התושבים היהודים מפני הפקעת מחירים.
מאחר שנאסר על היהודים במדינת האפיפיור להחזיק בנכסים, הם היו תלויים בבעלי אדמות נוצרים, שגבו מהם דמי שכירות גבוהים.
ב-1562 העניק האפיפיור פיוס הרביעי ליהודים את הזכות להחזיק בנכס בשווי של עד 1,500 סקודי רומי וקבע ייצוב שכר דירה.
בשנת 1586 הוציא האפיפיור סיקסטוס החמישי צו המורה לבעלי בתים להשכיר בתים לדיירים יהודים במחירים סבירים.
פיקוח שכר דירה במדינות שונות
בישראל אין פיקוח על שכר הדירות אם כי ישנו חוק לשכירות הוגנת, ומפעם לפעם עולה הצעה להסדיר פיקוח בחוק על מחירי השכירות, או שמשרד השיכון מנסה לקדם רפורמות בתחום, כולל המלצות למחירי שכירות סטנדרטיים ומדדי מחירים – אך ללא פיקוח על שכר הדירה.
רגולציה של שכר דירה בארצות הברית היא נושא שמנוהל בנפרד בכל מדינה.
ב-1921, בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי הסדרת דמי השכירות במחוז קולומביה כאמצעי חירום זמני היא חוקתית, אך זמן קצר לאחר מכן, ב-1924, אותו חוק נפסל פה אחד על ידי בית המשפט העליון.
לאחר הניו דיל של שנות ה-30, בית המשפט העליון הפסיק להתערב בחקיקה חברתית וכלכלית, ומדינות רבות אימצו כללים לפי רצונן.
בתיק פישר נגד עיריית ברקלי משנת 1986, קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי אין סתירה בין פיקוח על שכר דירה לבין חוק שרמן.
פיקוח על שכר הדירה היה קיים בכמה קהילות במסצ'וסטס בין השנים 1970 ל-1994. במהלך תקופה זו, לפחות 20% מכל הדירות בפיקוח שכר דירה בקיימברידג' שיכנו עשירים.
רובן המכריע שיכנו בעלי הכנסה בינונית וגבוהה, כולל פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק.
נכון לשנת 2018, ב-4 מדינות (קליפורניה, ניו יורק, ניו ג'רזי ומרילנד) ובמחוז קולומביה יש יישובים שבהם קיימת צורה כלשהי של פיקוח על שכר הדירה למגורים (עבור מבנים רגילים, למעט בתים ניידים).
37 מדינות אוסרות או מונעות פיקוח על שכר דירה, בעוד ש-9 מדינות מאפשרות לערים שלהן לחוקק פיקוח על שכר דירה, אך אין להן ערים שיישמו זאת.
ביישובים בהם קיים פיקוח על שכר הדירה, הוא מכסה לעיתים קרובות אחוז גדול ממלאי היחידות להשכרה באותה עיר.
לדוגמה, בעיר ניו יורק בשנת 2011, 45% מיחידות ההשכרה היו "מיוצבות שכר דירה" או "מפוקחות שכר דירה".
במחוז קולומביה ב-2014, קצת יותר מ-50% מיחידות ההשכרה היו בפיקוח שכר דירה, בסן פרנסיסקו, ב-2014, כ-75% מכלל יחידות ההשכרה היו בפיקוח.
ב-2019, קליפורניה העבירה תקרת שכר דירה כלל ארצית לעשר השנים הבאות, המגבילה את עליית שכר הדירה השנתית ל-5% בתוספת אינפלציה אזורית.
באותה שנה, בית המחוקקים של אורגון העביר הצעת חוק שהפכה את המדינה לראשונה שאימצה מדיניות פיקוח על שכר דירה ברחבי המדינה.
חוק זה מגביל את העלאת שכר הדירה השנתית לאינפלציה בתוספת 7 אחוזים, כולל ביטול פיקוח על דירות פנויות, פטור על בנייה חדשה למשך 15 שנה, ושמירה על האיסור הממשלתי על מדיניות פיקוח על שכר דירה מקומי.
בנובמבר 2021, המצביעים בסיינט פול, מינסוטה העבירו יוזמת הצבעה לפיקוח על שכר הדירה שהגבילה את העלאת שכר הדירה השנתית ל-3 אחוזים, כולל דירות פנויות, ללא פטור לבנייה חדשה וללא אפשרות להוסיף את שיעור האינפלציה להעלאת המחיר המותרת.
לאחר מכן חלה ירידה של 80% בבקשות להיתרי דיור רב-משפחתיים חדשים, בעוד שבמיניאפוליס השכנה, שם הבוחרים אישרו למועצת העיר לנסח תקנה לפיקוח על שכר הדירה, שטרם נחקקה, אך עשויה לפטור בנייה חדשה ממכסות הפיקוח על שכר הדירה – ההיתרים עלו ב-68%.
תקנת השכירות הגרמנית מצויה במסגרת הקודקס האזרחי הגרמני בסעיפים 535 עד 580a.
כמקובל במשפט הגרמני, התקנות בנויות לחלק מופשט וכללי יותר שחל על כל החוזים מסוג מסוים, ואחריו סעיף ספציפי יותר לתחומי יישום ספציפיים של חוזים מסוג זה.
החוק הגרמני מבחין בין מחיר השכירות בנקודת ההתחלה של החוזה לבין עליית שכר הדירה לאורך כל תקופת החוזה.
בדרך כלל, מחיר השכירות בנקודת ההתחלה של החוזה נקבע על פי ההסכם החוזי בין הצדדים.
רק באזורים ייעודיים עם שוק דיור בעייתי, מחיר השכירות בתחילת ההסכם מוגבל בחוק.
עליות במחירי השכירות לאורך תקופת חוזה השכירות נדרשות לעקוב אחר "רמת שכירות", שהיא מסד נתונים של מחירי שכירות מקומיים.
מסד זה אוסף את כל מחירי השכירות של חוזי שכירות חדשים בארבע השנים האחרונות, ובעלי בתים רשאים להעלות את המחירים בהתאם לעליית מחירי השכירות באותו יישוב.
ריבית שכר הדירה אסורה לחלוטין, כך שכל עליית מחיר מעל 20 אחוז במשך שלוש שנים אינה חוקית.
ניתן לפנות שוכרים בניגוד לרצונם בהליך בית משפט מסיבה טובה, ובהתראה של שלושה חודשים לפחות.
בפועל, לבעלי בתים יש תמריץ מועט להחליף שוכרים, מכיוון שעליית מחירי השכירות מעבר לאינפלציה מוגבלת.
מערכת זכויות לנכס המושכר נועדה להבטיח את איכות הדיור ומחייבת את המשכיר לתחזק אותו.
במקומות רבים, כמו ברלין, יש זכות חוקתית לדיור הולם, והן דורשות מבניינים ליצור חללי מגורים בגודל מסוים ובגובה תקרה מסוים.
בשנת 2020 יישמה ברלין הקפאת שכר דירה, דבר חסר תקדים בשוק הדיור הגרמני.
זה הועיל לשוכרים, אבל צמצם משמעותית את היצע הדיור החדש, ופגע באלה שמחפשים דירה.
הקפאת שכר הדירה בוטלה ב-2021.
העלאות שכר הדירה השנתיות בהולנד מוגבלות למקסימום של אינפלציה בתוספת 1%.
רגולציה על שכר הדירה כיסתה את כל שוק השכירות במגזר הפרטי בבריטניה בין השנים 1915 ל-1980. עם זאת, מאז , זה הפך לחלק ממדיניות המפלגה השמרנית לנקוט דה רגולציה ולפרק את הפיקוח על שכר הדירה.
הרגולציה על כל השוכרים החדשים בוטלה על ידי , והותירה את המסגרת הרגולטורית הבסיסית של 'חופש החוזים' של המשכיר לקבוע כל מחיר.
תקנות שכר הדירה שורדות בקרב מספר קטן של מועצות, ולעיתים קרובות התעריפים שנקבעו על ידי הרשויות המקומיות משקפים את עליית המחירים בשוק הפרטי הלא מפוקח.
סין הודיעה באוגוסט 2021 על תקנות שכר דירה ארציות חדשות המגבילות את עליית שכר הדירה השנתית המקסימלית ל-5% בכל האזורים העירוניים, המהווים למעלה מ-2/3 מהאוכלוסייה וכוללים את רוב 250 מיליון השוכרים במדינה.
חבל קטלוניה בספרד העביר חוק להסדרת שכר דירה בספטמבר 2020.
תקנות שכר הדירה נקבעות בצרפת על סמך מדד הייחוס לשכר דירה, המשמש כבסיס למה שבעלי דירות יכולים להעלות את שכר הדירה השנתי.
ביולי 2022, צרפת הציגה תקרה חדשה על העלאת שכר הדירה השנתית במקסימום של 3.5% לשנה אחת.
בקנדה, ישנם חוקי הסדרת שכר דירה בכל מחוז.
לדוגמה, באונטריו חוק השכירות למגורים 2006 דורש שמחירי הנכסים המושכרים לא יעלו יותר מ-2.5 אחוזים בשנה, או נתון נמוך יותר שנקבע על ידי שר בממשלה.
פיקסאר היא אולפן קולנוע וחברה העוסקת באנימציה ממוחשבת, אשר נוסדה בשנת 1986 ונמצאת בבעלות חברת וולט דיסני.
החברה הוציאה לאקרנים 28 סרטים באורך מלא.
הראשון שבהם הוא "צעצוע של סיפור" והאחרון, לעת עתה, הוא "אליאו".
סרטי חברת פיקסאר זכו ב-17 פרסי אוסקר, החל מסרטה הקצר "צעצוע פח".
בשנת 1984 פוטר האנימטור הצעיר ג'ון לאסיטר מאולפני ההנפשה של וולט דיסני, מאחר שהעלה למודעות של האולפן את יכולותיה של האנימציה הממוחשבת לעולם הקולנוע, אך תוכניותיו לא התאימו לאלו של בכירים בדיסני שראו בסרטים אלו מוצר נחות יחסית באולפן, לאחר כישלונות רבים של האולפן באותה תקופה.
ג'ון קיבל הצעה להצטרף למחלקת האפקטים הממוחשבים בחברת לוקאס פילם.
ג'ורג' לוקאס זיהה את הפוטנציאל החבוי באנימציה הממוחשבת במדיום הקולנוע.
בשלב זה לא היה ניתן לעשות שימוש מקצועי רב בטכנולוגיה זו, אלא ליצור דברים בעזרת צורות גאומטריות פשוטות יחסית.
ג'ון לאסיטר חבר לקבוצה של אנשי מדע וביניהם אד קטמול - (אחד ממייסדי פיקסאר), שניסו ליצור קולנוע בצורה חדשנית - אנימציה ממוחשבת.
ראשית, יצרו תמונה של נוף פסטורלי אשר היה בנוי בצורה גאומטרית הבנויה מחלקיקים של צורות.
בשלב זה הבינו כי ניתן ליצור בטכנולוגיה דברים גדולים ומורכבים יותר כמו נופים, מקומות ורקע.
בשנת 1984 הקבוצה לקחה זאת לשלב הבא, והפיקה סרט קצר בשם "הרפתקאותיהם של אנדרה וולי ב", סרט זה שילב בין נוף הבנוי במחשב לדמויות ממוחשבות.
הדמות אנדרה הייתה דמות קטנה מעוצבת בצורות גאומטריות שונות ומעוגלות ברובן.
הדמות קיבלה השראה מהסקיצות המקוריות של מיקי מאוס שגם הוא עשוי מצורות גאומטריות שונות, אך ג'ון לאסיטר לא אהב את התוצאה.
הוא הרגיש שהדמות שיצר אינה טבעית מספיק, והוא חיפש דרכים חדשות ומתקדמות יותר ליצירת הדמות של אנדרה.
אד קטמול ועמיתיו עבדו יחד על "טכנולוגיית הטיפה", זוהי מעין טיפה תלת־ממדית ממוחשבת אשר ניתן לקבל ולהזיז בגמישות ומקנה תחושת תזוזה אורגנית וריאליסטית.
בעזרת הטכנולוגיה הם הצליחו ליצור לראשונה סרט אנימציה ממוחשבת קצר בצורה מורכבת וחדשנית.
הסרט עורר עניין רב בציבור.
בשנת 1986 קנה סטיב ג'ובס את המחלקה מג'ורג' לוקאס בסכום של 10 מיליון דולר, והקים את "פיקסאר" כחברה עצמאית, כשהוא בראשה.
החברה יצרה סרטונים קצרים תוך כדי שיפור מתמיד מאחד לשני.
הטכנולוגיה השתפרה וכך גם כמות הרבדים שדרכם ניתן לספר סיפור באמצעות טכנולוגיית האנימציה הממוחשבת.
אותם סרטים אמנם קיבלו תגובות אוהדות בקרב קהל צופים, מבקרים, ואנשי טכנולוגיה, אך הניבו הכנסות נמוכות בלבד.
תדירות הזמן ליציאה של סרט קצר הייתה בעייתית.
ג'ובס הפסיד במשך מספר שנים כמה מיליוני דולרים בכל שנה.
כדי לשרוד הם יצרו פרסומות בעזרת הטכנולוגיה ואף מכרו מחשבים שהסטודיו הרכיב ויצר.
בשנת 1991 חברו פיקסאר וחברת וולט דיסני במטרה ליצור סרט ראשון באורך מלא בטכנולוגיית הנפשה ממוחשבת.
הרעיון היה שפיקסאר תפיק את הסרט ודיסני תהיה אחראית על הפצתו.
ב-19 בנובמבר 1995 הוציאו פיקסאר וחברת דיסני את סרטם המשותף הראשון, "צעצוע של סיפור".
הסרט הופק בתקציב של 30 מיליון דולר, זכה לביקורות נלהבות והכניס מעל 361 מיליון דולר ברחבי העולם.
כאשר פיקסאר ערכה הנפקה ראשונה לציבור של מניות החברה כמה ימים אחר כך, ב-29 בנובמבר 1995, היא עלתה על ההנפקה של חברת נטסקייפ כהנפקה הגדולה ביותר של השנה.
בחצי השעה הראשונה של המסחר בבורסת נאסד"ק, מניית פיקסאר עלתה מ-22 דולר ל-45 דולר, ודחתה את המסחר בגלל פקודות קנייה ללא תחרות.
המניה טיפסה ל-49 דולר וסגרה את היום ב-39 דולר.
הסרט הבא שהפיקו השתיים היה "באג לייף", שיצא לאקרנים בנובמבר 1998, והיה לסרט הקולנוע הממוחשב הראשון שהופק ביחס מסך סינמסקופי של 2.35:1. כדי להתאימו לגרסת הווידאו המקובלת, שונה מיקום דמויות בסצנות כך שיישארו בפריים.
"צעצוע של סיפור 2", שיצאה לאקרנים בנובמבר 1999, הופק בעלות של 90 מיליון דולר, כולל תשלומים של 5 מיליון דולר לטום האנקס ולטים אלן עבור דיבוב, והכניס 485 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2003 פרצה מחלוקת בין דיסני ופיקסאר לגבי שיתוף הפעולה שלהם.
פיקסאר הייתה מעוניינת שדיסני והאולפנים האחרים שעימם היא עובדת, ימשיכו לטפל בשיווק הסרט לבתי הקולנוע ובשיווק הווידאו הביתי, אולם בתחומים אחרים כמו משחקי וידאו, מוצרי צריכה והפצת טלוויזיה, ביקשה פיקסאר לקבל לידה שליטה שיווקית מלאה, תחומים שעד אז נעשו בידי דיסני.
אחר כך הודיעה פיקסאר על ביטול השותפות לאחר שחוזה ההפצה בין החברות הסתיים.
פיקסאר עדיין הייתה מחויבת להפקת סרט נוסף עם דיסני תחת ההסכם הקיים, הסרט "מכוניות".
במקביל הודיעה חברת דיסני כי היא בונה אולפני אנימציה חדשים, כדי ליצור את סרט ההמשך השלישי בסדרת "צעצוע של סיפור" ללא פיקסאר, ומאחר שהיא מחזיקה בזכויות על סדרת "צעצוע של סיפור", ומכיוון שפיקסאר לא תשתתף בהפקת הסרט, הוא ייוצר באולפנים חדשים בקליפורניה.
בנובמבר 2004, יצא לאקרנים הסרט "משפחת סופר על", וגרף בסוף השבוע הראשון להקרנתו בארצות הברית הכנסות מוערכות של כ-70 מיליון דולר.
במרץ 2005 הודיע נשיא דיסני, רוברט אייגר, שהוכרז כיורש של המנכ"ל הוותיק מייקל אייזנר, כי הוא מעוניין לשוחח עם סטיב ג'ובס בנוגע לחידוש שותפות הפצת הסרטים של שתי החברות.
בקיץ 2005 נכנסו שתי החברות למשא ומתן על הסכם הפצה חדש.
בינואר 2006 נמכרה פיקסר לחברת דיסני תמורת שבעה מיליארד דולר, כולם בעסקת מניות, כך שמחזיק מרבית מניות פיקסאר, סטיב ג'ובס (עם 50.1%), היה לבעל המניות הפרטי הגדול ביותר בחברת דיסני (עם 7%) ובעל מושב בדירקטוריון דיסני.
הסרט הראשון שיצא לאקרנים אחרי הרכישה היה "מכוניות", שזכה בפרס אנני לסרט הטוב ביותר.
ב-20 באפריל 2010 חנכו האולפנים סטודיו חדש באזור העיר התחתית של ונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
הסטודיו ייצר לאולפנים סרטים קצרים והפיק סדרות אנימציה של החברה.
ההפקה הראשונה של הסטודיו הייתה פרק בסדרה "Cars Toons".
ב-18 ביוני 2010 יצא לאקרנים סרט התלת מימד "צעצוע של סיפור 3" של דיסני ואולפני פיקסאר, ובאוגוסט 2010 שבר הסרט את שיא ההכנסות הקודם, שהיה שייך ל"שרק 2", והפך לסרט האנימציה המצליח ביותר בכל הזמנים, עם הכנסות של יותר ממיליארד דולר ברחבי העולם.
ב-21 ביוני 2019 יצא לאקרנים הסרט "צעצוע של סיפור 4", ורשם פרק נוסף של הכנסות מרשימות בקופות הכרטיסים של הסדרה.
בסוף השבוע הראשון גרף הכנסות של 118 מיליון דולר בצפון אמריקה, והכנסות בינלאומיות של כ-129 מיליון דולר.
ב-14 ביוני 2024 יצא לאקרנים הסרט "הקול בראש 2", שפתח בשבוע הראשון עם 294.2 מיליון דולר והרוויח 1.699 מיליארד דולר בקופות בכל העולם.
הסרט הוא הסרט הרווחי ביותר של פיקסאר וסרט האנימציה הרווחי ביותר.
ב-20 ביוני 2025 הסרט "אליאו" יצא לאקרנים.
בשבוע הראשון שלו באקרנים הרוויח 35 מיליון דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לסרט עם נתוני הקופות בשבוע הראשון הכי נמוכים של פיקסאר..
לי אונקריץ' – צעצוע של סיפור 2 (במאי שותף), מפלצות בע"מ (במאי שותף),מוצאים את נמו (במאי שותף), צעצוע של סיפור 3, קוקו, קוקו 2.
בראד בירד – משפחת סופר על, רטטוי, משפחת סופר על 2.
אש ברנון - צעצוע של סיפור 2. (במאי שותף).
פיט דוקטר – מפלצות בע"מ, למעלה, הקול בראש, נשמה.
רוני דל כרמן - הקול בראש (במאי שותף).
ג'ון לאסיטר – צעצוע של סיפור, באג לייף, צעצוע של סיפור 2, מכוניות, מכוניות 2.
בראד לואיס - מכוניות 2 (במאי שותף).
קלסי מאן - הקול בראש 2.
אדריאן מולינה - קוקו (במאי שותף), קוקו 2 (במאי שותף), אליאו.
אנגוס מקליין - מוצאים את דורי (במאי שותף), שנות אור.
פיטר סון – הדינוזאור הטוב, אלמנטלי, משפחת סופר-על 3.
אנדרו סטנטון – באג לייף (במאי שותף), מוצאים את נמו, וול-E, מוצאים את דורי, צעצוע של סיפור 5.
דייוויד סילברמן - מפלצות בע"מ (במאי שותף).
דן סקנלון – בית ספר למפלצות, קדימה.
סטיב פיורסל - אמיצה (במאי שותף).
בוב פיטרסון - למעלה (במאי שותף).
בראיין פיי – מכוניות 3.
ג'אן פינקווה - רטטוי (במאי שותף).
דניאל צ'ונג - קופצים בראש
אנריקו קאסרוזה - לוקה, גאטו.
ג'וש קולי – צעצוע של סיפור 4.
ג'ו ראנפט - מכוניות (במאי שותף).
דומי שי - אדומה אש, אליאו.
2016 – "מוצאים את דורי" (Finding Dory)
"משפחת סופר-על 3" (Incredibles 3)
לאורך השנים חברת סרטי האנימציה, פיקסאר, הוציאה מלבד הסרטים באורך מלא שלה גם סרטים קצרים, אשר חלקם יצאו לקולנועים ולמדיה הביתית עם סרטים אחרים של פיקסאר, וחלקם יצאו כסרטים עצמאיים.
משנת 2007 הוציאה החברה שלושה תקליטורי DVD בשם "אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר" אשר הציגו חלק מהסרטים הקצרים של פיקסאר.
במארז הראשון הייתה כלולה רצועת קול אופציונלית, שבה ניתן היה לשמוע את הבמאים נותנים הערות בגוף הסרט על הסרטונים ("קומנטרי").
5 מהסרטים הקצרים של חברת פיקסאר זכו בפרסי אוסקר: צעצוע פח, המשחק של גרי, עבור הציפורים, פייפר ובאו.
1984 – ההרפתקאות של אנדריי ווואלי ב.
(.Andre and Wally B) - הסרטון הראשון שיצר ג'ון לאסיטר, אחרי שעזב את אולפני דיסני.
1986 – לוקסו ג'וניור (.Luxo Jr) - נחשב לסרט הראשון של פיקסאר.
בעקבות הסרטון הזה, שילבו פיקסאר את מנורת השולחן בלוגו שלהם, באופן בו מוצג הלוגו בהנפשה, בתחילת כל סרט שלהם, מאז 1995.
1988 – צעצוע פח (Tin Toy) זוכה פרס אוסקר לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר.
הסרט הוא הראשון של פיקסאר שזכה בפרס אוסקר.
1989 – מזכרות (Knick-Knack) - בשנת 2003, אולפני דולבי דיגיטל שכללו את הסרט באיכות גבוהה יותר, ופרסמו לתקליטי ה-DVD.
1997 – המשחק של גרי (Geri's Game) - זכה בפרס אוסקר עבור סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר
2000 – עבור הציפורים (For the Birds) - זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר המונפש הטוב ביותר בשנת 2001
2002 – המכונית החדשה של מייק (Mike's new car) - מבוסס על הסרט מפלצות בע"מ
2003 – הקפיצה הגדולה ('boundin)
2005 – המתקפה של ג'ק ג'ק (Jack-Jack Attack) - מבוסס על הסרט משפחת סופר-על
2005 – תזמורת של איש אחד (One Man Band)
2006 – מטור ואור הרפאים (Mater and the Ghostlight) - מבוסס על "מכוניות".
2007 – חברך העכברוש (Your friend the rat) - מבוסס על "רטטוי".
2009 – המשימה המיוחדת של דוג (Dug's Special Mission) - מבוסס על הסרט למעלה
(.George and A.J) - מבוסס על הסרט למעלה
2011 – חופשה בהוואי (Hawaiian Vacation) - מבוסס על "צעצוע של סיפור".
2011 – פעמיים באז בבקשה (Small Fry) - מבוסס על "צעצוע של סיפור".
2012 – חיית מסיבות (Partysaurus Rex) - מבוסס על "צעצוע של סיפור".
2013 – האגדה של מורדו (The Legend of Mor'du) - מבוסס על סיפור מהסרט "אמיצה".
2014 – מסיבת השנה (Party Central) - מבוסס על "בית ספר למפלצות".
2015 – הדייט הראשון של ריילי?
(Riley's First Date) - מבוסס על הסרט הקול בראש
2016 – פייפר (Piper) - זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר המונפש הטוב ביותר בשנת 2017. ובפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 2017.
2018 – באו (Bao) זוכה פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
2020 – חיי מנורה (Lamp Life) - מבוסס על הסרט צעצוע של סיפור 4
הסרטים ממחלקת האפקטים הממוחשבים של פיקסאר בחברת לוקאס פילם (רשימה חלקית)
סרטמלחמת הכוכבים פרק 5: האימפריה מכה שניתשודדי התיבה האבודהמלחמת הכוכבים פרק 6: שובו של הג'דייאינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור
סרטי פיקסאר שיצאו לDVD ועדיין אפשר לרכוש אותם
פִּיקְסֶל היא יחידת מידע גרפית בסיסית במחשב, המתארת נקודה בתמונה דיגיטלית.
החלק הקטן ביותר של הקווים, התווים, והצורות שעל צג המחשב או בתמונה המודפסת.
כל תמונה בנויה ממאות אלפי עד עשרות מיליוני נקודות קטנות, ונקודה זו היא יחידת תמונה.
עבור ממדי תמונה קבועים, ככל שהתמונה מורכבת מיותר פיקסלים, צפיפות הפיקסלים שלה (הנמדדת ביחידות ppi) גדולה יותר.
כתוצאה מכך, רמת ההבחנה שלה תהיה גבוהה יותר, ויאמר עליה שהרזולוציה שלה גבוהה יותר.
התמונה תכיל יותר פרטים ותהיה חדה, טובה וקריאה יותר.
רזולוציה של מסכים ישנים היא ברמה של 600 על 800, כלומר, תמונת מסך כזו מורכבת מ-480,000 פיקסלים.
במצלמות דיגיטליות טובות מספר הפיקסלים לתמונה הוא מיליוני פיקסלים - בדרך כלל 15–50 מיליון (מיליון פיקסלים, או 1,048,576 במדויק, קרויים מגהפיקסל).
בשילוב עם עדשה טובה מספיק, יכולת הבחנה גבוהה זו נותנת תמונות איכותיות וברורות.
לעיתים, כאשר הרזולוציה של התמונה נמוכה מדי, ניתן להבחין בנקודות המרכיבות את התמונה.
תופעה זו נקראת גרעיניות (פיקסלציה), והיא מעידה על כך שרמת ההבחנה נמוכה מדי, לרוב בשל הגדלת התמונה יתר על המידה.
מושג נוסף השייך לפיקסל הוא עומק הצבע של הפיקסל.
עומק הצבע משמעותו היכולת של כל פיקסל בודד להציג מגוון צבעים רב יותר, שתורם לייצג תמונה באופן הקרוב יותר אל המציאות ולהציג תמונה פוטו ריאליסטית.
בתחילת ההתפתחות של המחשבים האישיים הייתה אפשרות להציג רק 16 צבעים בכל פיקסל.
כיום הטווח של עומק צבע במחשבים נע בין 8 ביט לבין 32 ביט לפיקסל, שהוא טווח שבין 256 גוונים לבין 4,294,967,296 גוונים.
עומק צבע של 16 מיליון גוונים הוא מעבר לטווח ההבחנה של העין האנושית.
במסכים שונים ישנה חלוקה לתת פיקסלים, בדר"כ מחולקים לצבעי ה-RGB.
פיקסי (Pixie) הוא יצור מיתי מהפולקלור האנגלי.
הפיקסים נצפו ותועדו בעיקר במחוזות קורנוול (Cornwall) ודבון (Devon) שבקצה הדרום-מערבי של אנגליה.
בשפה המקומית היצורים השובבים האלו נקראים פיקסיז או "האנשים הקטנים".
לרוב הם מתוארים כבעלי אוזניים מחודדות, חסרי כנפיים, צבע ירקרק ובעלי שיער אדום.
אחת האגדות מספרת על כך שהפיקסים היו אנשים שלא היו מספיק טובים לגן עדן, אך לא רעים מספיק לגיהנום, ולכן נכלאו על האדמה לנצח.
אגדה אחרת טוענת שהם היו דרואידים שהתנגדו לנצרות ונשפטו על ידי אלוהים, שהפך אותם קטנים וקטנים מדי יום עד אשר קיבלו את הנצרות.
אחת התאוריות היותר חדישות טוענת ששמם של הפיקסים בא מגזע הפיקטים שחיו בסקוטלנד לפני הקלטים.
אפשרות נוספת היא שהם גרסה שונה ליצורים אחרים שמסופר שחיו באיי בריטניה, הלפרקונים.
מסופר שהפיקסים נהנים לעשות תעלולים לאנשים, לדוגמה, לגנוב את מכנסיהם או לזרוק עליהם דברים.
בלילה הם גונבים סוסים ומביאים אותם לפני הזריחה כשרעמת הסוס מסובכת וקשורה.
בדרת'מור שבדוון, מטיילים שאבדה דרכם באזורי הביצות הרגישו את ה"פיקסי-לד", כלומר הפיקסים הולכו אותם וגרמו להם להרגיש בחילות ותעתועים, מה שגרם להם לאבד את דרכם עוד יותר בביצות.
נאמר שאם הופכים את הבגדים הפיקסים מתבלבלים ועוזבים את הקרבן.
פיקסים, כמו רוב היצורים בפולקלור הבריטי, מפחדים מברזל ומעשן, יש סברה שמשם הגיעה הפרסה למזל, כדי לדחות את הפיקסים מהבית.
משפחות בכפרים חקלאיים השאירו מתנות קטנות לפיקסים כמו קערות מזון, צלחות חלב וכל טוב אחר שבא מהקציר הראשון של אותה עונה.
כשבני האדם הראו כבוד, לפעמים הפיקסים עזרו במטלות הבית במהלך הלילה.
המושג "פיקסי" הופיע בלא מעט סרטים וספרים, כמו למשל בספר הילדים הנודע "צ'ארלי בממלכת השוקולדה" של רואלד דאל שבו וילי וונקה מציג סוכריית "מקל הפיקסי", או למשל להקת הרוק האלטרנטיבי פיקסיז.
בישראל ישנו אף בית תוכנה הקרוי על שם להקה זו - פיקסיסופט.
בספר "הארי פוטר וחדר הסודות" מתוארים הפיקסיז כאשר המורה להגנה נגד כוחות האופל מביא לכתה כלוב מלא ביצורים קטנים כחולים דמוי אדם העפים ללא כנפיים אשר יוצרים אנדרלמוסיה כשהם משתחררים.
בסקוטלנד הם מתוארים כפיות שובבות וצחקניות.
בסרט פיטר פן של אולפני וולט דיסני מוגדרת טינקר בל כפיה, אך פיטר מתייחס לאבקה הנושרת ממנה כאל "אבקת פיקסי".
הפיות בסרטים אחרים של דיסני שונות מהותית מטינקר בל, כך שנראה שאנשי דיסני התכוונו להגדיר את הפיקסים כסוג של פיות.
פיקסיז היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקנית.
על אף התקופה הקצרה שבה פעלה והעובדה שהוציאה רק ארבעה אלבומים באורך מלא, הפכה לאחת מלהקות הרוק המשפיעות ביותר של שנות השמונים והתשעים של המאה העשרים.
פיקסיז הייתה אחת הלהקות שהצליחה להכניס את הרוק האלטרנטיבי, אשר לפניה היה נחלתם של אוהדים מועטים בלבד, אל תודעת הציבור.
הפיקסיז הוקמה בבוסטון, מסצ'וסטס ב-1986 וכללה עד שנת 2014 ארבעה חברים קבועים:
בלאק פרנסיס (Black Francis) - שירה וגיטרות.
פרנסיס נולד בשם צ'ארלס תומפסון (Charles Thompson) ושינה את שמו לאחר הקמת הלהקה.
קים דיל (Kim Deal) - שירה וגיטרה בס.
John Murphy (גב' ג'ון מרפי) באלבומים הראשונים של הלהקה, על שם בעלה, ממנו התגרשה לאחר מכן.
בשנת 2013 עזבה את הלהקה.
דייוויד לאברינג (David Lovering) - תופים.
ג'ואי סנטיאגו (Joey Santiago) - גיטרות.
פז לשנטין (Paz Lenchantin) - שירה וגיטרה בס.
הצטרפה ללהקה באופן רשמי בשנת 2014 לאחר עזיבתה של קים דיל.
צ'ארלס תומפסון נפגש לראשונה עם ג'ואי סנטיאגו במעונות הסטודנטים של אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט והם החלו לנגן יחד בזמנם החופשי.
בהמשך לימודיו נסע במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים לפוארטו ריקו, אך התקשה בלימודי ספרדית ומאס במגורים בדירה עם שותף שאותו תיאר כ"עליז, מוזר ומשוגע", וחזר לבוסטון.
הוא החליט לפרוש מלימודיו באוניברסיטה ולהקים עם סנטיאגו להקה.
בינואר 1985 הוא פרסם מודעה בה הזמין מתופף ובסיסט שאהבו את פיטר, פול ומרי והוסקר דו (Hüsker Dü); בכך הייתה הבעה של טעמו המוזיקלי - פולק ופאנק רוק (Punk rock).
היחידה שנענתה למודעה הייתה קים דיל.
למרות שלא ניגנה בס לפני כן, תומפסון החליט שהיא תתאים ללהקה.
דיל ניסתה לצרף את אחותה התאומה קלי דיל המתופפת, אך זה לא צלח.
בעלה של דיל, ג'ון מרפי, המליץ על המתופף דייוויד לאברינג ובכך הושלם הרכב הלהקה.
שם הלהקה נבחר באקראי ממילון.
ההגדרה של המילה פיקסי, נראתה מתאימה - "אלפים קטנים ועושי צרות".
בקיץ 1986 הופיעה הלהקה לראשונה במועדון הראתסקלר (The Rathskeller) בבוסטון.
על ההופעה הזו נאמר שהיא הייתה "אולי ההופעה הגרועה ביותר בתולדות הרוק", אבל הלהקה המשיכה להופיע.
בהופעה משותפת עם להקת ת'רואינג מיוזז (Throwing Muses) הם משכו את תשומת לבו של המפיק גארי סמית' מאולפני פורט אפאצ'י (Fort Apache Studios).
באולפנים האלה הפיקסיז הקליטו לראשונה באופן מקצועי מספר שירים שהופצו במה שכונה "הקלטת הסגולה" (The Purple Tape).
כבר בקלטת הזו נקבע הסגנון שיאפיין את רוב שירי הלהקה: שירים קצרים - רובם פחות מ-2 דקות, גיטרות צורמות, ושירה חזקה עם צרחות רבות.
ב-1987 שחררו הפיקסיז את המיני-אלבום Come On Pilgrim; שמו היה מבוסס על אמרה של זמר הרוק הנוצרי לארי נורמן - "Come on, pilgrim, you know he loves you" - "בוא, צליין, אתה יודע שהוא (ישו) אוהב אותך".
בלאק פרנסיס גדל במשפחה נוצרית פנטקוסטלית ורבים משיריו עוסקים בנושאים נוצריים - דמויות מקראיות, מטיפים נוצריים וכיוצא בזה.
גם שירתו של פרנסיס שכללה צרחות אקסטטיות, הושוותה לסגנון של מטיפים פנטקוסטליים.
שני שירים בתקליט הושפעו מחשיפתו של פרנסיס לתרבות היספנית בפוארטו ריקו.
ב-1988 פיקסיז הוציאו את האלבום הראשון באורך מלא, Surfer Rosa.
את האלבום הפיק סטיב אלביני.
לראשונה הופיע בו שיר ששרה קים דיל, Gigantic, שהיה לאחד הלהיטים המוכרים של פיקסיז.
שירים בולטים אחרים באלבום הם Where Is My Mind?
(שהופיע לאחר מכן בפסקול הסרט מועדון קרב).
כתבי העת הבריטיים מלודי מייקר (Melody Maker) וסאונדז (Sounds) בחרו בו כאלבום השנה והלהקה זכתה לחוזה הפצה עם חברת אלקטרה רקורדס.
בעקבות הצלחת התקליט הלהקה יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית, הממלכה המאוחדת והולנד.
האלבום השני של פיקסיז, Doolittle, יצא בשנת 1989. הפיק אותו גיל נורטון, אשר נתן לו צליל נקי יותר מקודמיו, אך הוא עדיין כלל שירי רוק רועשים שעסקו בנושאים דומים - דת, מיניות ואלימות, אך עם הומור רב.
באלבום היה שיר אחד שנכתב ובוצע על ידי קים דיל, Silver, ושיר אחד שבוצע על ידי דייוויד לאברינג, La La Love You.
מוזיקאים רבים, בהם תום יורק (רדיוהד), פי ג'יי הארווי, קורט קוביין (נירוונה) וג'יימס איהא (הסמאשינג פאמפקינס) הודו שהאלבום השפיע עליהם מאד.
במהלך סיבוב ההופעות של Doolittle התגבר המתח בין פרנסיס לבין דיל, שרצתה לשלב יותר שירים פרי עטה בהופעות.
לאחר כמה ריבים הלהקה יצאה לחופשה של כמה חודשים.
דיל הקימה עם אחותה קלי את להקת הברידרז, שהוציאה אלבום הבכורה שלה, Pod בהמשך השנה.
האלבום השלישי של הלהקה, Bossanova יצא בשנת 1990. באלבום זה הסתמן שינוי כיוון משמעותי עבור הפיקסיז: לראשונה כל השירים באלבום נכתבו על ידי פרנסיס (למעט שיר הפתיחה Cecilia Ann, שהיה גרסת כיסוי לשיר של להקת The Surftones) ולא היה בו שום שיר שכתבה דיל.
גם שירתה של דיל הוגבלה רק לקולות רקע בשירים מעטים.
בנוסף, חלק משירי האלבום עסקו בטיסה בחלל ומדע בדיוני, תחביבים של פרנסיס שלא באו לידי ביטוי באלבומים הראשונים.
רוב השירים היו יותר מופנמים ומלודיים וארוכים יחסים לאלבומים קודמים.
במהלך סיבוב ההופעות של Bossanova קים דיל כמעט פרשה מהלהקה, אך החליטה להישאר בעקבות הופעות מוצלחות ותגובות אוהדות מהמעריצים.
בשנת 1991 יצא אלבום האולפן האחרון של הלהקה, Trompe le monde (צרפתית - "לרמות את העולם").
לאלבום היה צליל רוקיסטי כבד יותר, וקולה של דיל כמעט לא נשמע בו.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות מצליח, במהלכו חיממה את להקת U2.
הלהקה התפרקה ב-1993 עקב מתחים וחילוקי דעות, בעיקר בין פרנסיס ודיל; האחרונה שאפה לשלב משיריה באלבומי הלהקה, דבר שזכה להתנגדות מצד פרנסיס.
הלה הודיע באופן ספונטני בראיון טלוויזיוני על פירוק הלהקה מבלי ששאר חבריה ידעו על כך; באותו היום שלח לחברי הלהקה את הודעת הפירוק בפקס.
כל חברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה בפרויקטים עצמאיים.
המצליחה ביותר הייתה קים דיל, אשר להקתה, הברידרז, (The Breeders), אותה הקימה עוד כשפעלה בלהקת הפיקסיז, זכתה להצלחה מפתיעה עם האלבום "Last Splash", ממנו מוכר במיוחד הלהיט "Cannonball".
האלבום הפך לאלבום זהב בארצות הברית.
בלאק פרנסיס הפך את שמו לפרנק בלאק והוציא מספר אלבומי סולו אשר זכו לביקורות מעורבות ולהצלחה מועטה בהשוואה לפיקסיז.
דייוויד לאברינג וג'ואי סנטיאגו הקימו יחדיו את הלהקה The Martinis, אשר הוציאה אלבום בודד.
בשנת 2004 התאחדו הפיקסיז לסיבוב הופעות אשר זכה להצלחה רבה ונמשך מעל שנתיים.
אחר כך המשיכו בקריירות המוזיקה הנפרדות שלהם, וב-2009 הודיעו על איחוד נוסף להופעה אחת בפסטיבל שיתקיים בבריטניה בקיץ של אותה שנה.
בשנת 2008 בסיסטית הלהקה קים דיל הופיעה בארץ בתל אביב במועדון הזאפה.
ב-2010, יצאה הלהקה למסע הופעות חדש שבמסגרתו אמורה הייתה להופיע בין היתר בישראל.
שלושה ימים לפני המועד בו ההופעה בישראל הייתה אמורה להתקיים, הודיעה הנהלת הלהקה על ביטולה בשל "אירועים שמעבר לשליטת הלהקה", אולם לפי הערכת המעורבים בהפקת המופע הביטול בא בעקבות תקרית ספינת המרמרה (המשט לעזה).
בשנים לאחר מכן, חברי הלהקה הגיעו להופיע בישראל.
עזיבתה של דיל והצטרפותה של לשנטין
ביוני 2013 הודיעה קים דיל שהיא עוזבת את הלהקה.
ובסיבוב ההופעות האירופי של הלהקה באותה השנה, החליפה אותה קים שאטוק המוכרת בעיקר כחברה בלהקת "The Muffs".
באותו החודש הוציאה הלהקה שיר חדש אחרי עשור הנקרא "Bagboy".
באפריל 2014 הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם Indie Cindy.
וכך אלבום זה הפך לאלבום הראשון של הלהקה ללא קים דיל.
לסיבוב ההופעות של האלבום הצטרפה אל הלהקה פז לשנטין, אשר ידועה כחברה לשעבר בלהקות "Zwan" ו-"A Perfect Circle".
בנוסף, לשנטין הקליטה מעט מהשירים מהאלבום.
באותה שנה, לשנטין הפכה לחברה רשמית בלהקה.
ב-17 ביוני 2014 הופיעו הפיקסיז באצטדיון בלומפילד בתל אביב, במסגרת "פסטיבל רוקנרולר".
ב-6 ביולי 2016 הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם "Head Career".
לראשונה באלבום זה הופיע השיר "All I Think About Now", שבו לשנטין שרה בעצמה.
ביולי 2017 הלהקה הגיעה בשנית להופעה בישראל לצמד הופעות בקיסריה.
בדצמבר 2019 פורסם כי הלהקה עומדת להופיע שוב בישראל.
מועד ההופעה נקבע ל-14 ביולי 2020, באקספו תל אביב, אך בגלל התפשטות מגפת הקורונה בישראל ההופעה נדחתה ליולי 2021, ונדחתה שוב ל-11 ביולי 2022.
ב-2019 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השביעי שלה - "Beneath the Eyrie".
פיקלהאובה (גרמנית: Pickelhaube) היא קסדה גרמנית שהייתה בשימוש הצבא הגרמני, מכבי האש והמשטרה.
הפיקלהאובה עוצבה לראשונה ב־1842 על ידי מלך פרוסיה, פרידריך וילהלם הרביעי, בתהליך איטי התפשט עיצוב הקסדה לשאר המדינות הגרמניות.
ממלכת בוואריה הייתה המדינה הגרמנית האחרונה שאימצה את הפיקלהאובה, בשנת 1887.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נוכחו הגרמנים לדעת שהפיקלהאובה מספקת הגנה מועטה מכדורי האויב, ובמהלך 1916 היא הוחלפה על ידי השטאלהלם (Stahlhelm).
הפיקלהאובה המשיכה לשמש לאירועים טקסיים עד התמוטטות האימפריה הגרמנית ב־1918. היא נשארה בשימוש על ידי ארגוני וותיקי מלחמת העולם הראשונה עד שנת 1939.
בסוף המאה ה־19 הפיקלהאובה (או גרסה דומה לה) אומצה על ידי מספר מדינות כמו ארצות הברית, בריטניה, צ'ילה, פורטוגל, נורווגיה, אקוודור, שוודיה, רוסיה, מקסיקו וקולומביה.
כיום הפיקלהאובה עדיין בשימוש על ידי המשמר המלכותי השוודי, משטרת התנועה בירדן, המשמר הנשיאותי בקולומביה והאקדמיות הצבאיות של צ'ילה ואקוודור.
הפיקלהאובה הייתה עשויה מעור עם ציפוי מתכת וקוץ מתכתי על ראש הקסדה.
כמו כן, הייתה קיימת גרסה טקסית שהייתה עשויה כולה ממתכת, עם סמל המדינה על חלק הקסדה הקדמי.
גרסה זו שימשה בעיקר קצינים בטקסים ובמצעדים.
פיקניק היא ארוחה הנאכלת בחיק הטבע או במקום פתוח (פארק ציבורי) בקרב בני המשפחה או חברים.
ארוחה זו מוכנת מראש (בניגוד לברביקיו המוכן בסמוך למועד האכילה) ומובאת למקום עריכת הפיקניק בצידנית או ב"סל פיקניק".
הארוחה נאכלת לרוב בישיבה על הקרקע על גבי מחצלת או שמיכה.
מקורה של המילה "פיקניק" במילה הצרפתית pique-nique, שהופיעה בשנת 1692 בספר Origines de la Langue Françoise מאת ז'יל מנאז' (Ménage).
מצרפתית עברה המילה לשפה האנגלית לצורה "picnic" (יש הסבורים שהמילה הגיעה לשפה האנגלית דרך הגרמנית - Picknick).
בראשית המאה ה-20 חדרה המילה גם ללשון העברית.
בעבר הוצעה המילה "טוּזִיג" (מארמית) כתחליף העברי ל"פיקניק", אולם לא השתרשה.
לאחר המהפכה הצרפתית נפתחו לציבור הצרפתי הפארקים המלכותיים להם הכניסה הייתה אסורה לפשוטי העם.
הבילוי של הצרפתים בפארקים כלל ארוחות שהתפתחו לאירוע הפיקניק המוכר בימינו.
בראשית המאה ה-19 הוקם בלונדון מועדון הפיקניק (Picnic Society) שהביא לאנגליה את הנוהג הצרפתי לאכול בפארקים בליווי משחקי בידור או נגינה.
הפיקניק הפך למנהג מקובל בתרבות המערבית ומופיע רבות הן באמנות והן בקולנוע.
ציור הפיקניק הידוע ביותר הוא יצירתו של האמן הצרפתי אדואר מאנה משנת 1862 - ארוחת בוקר על הדשא.
הסרט "פיקניק" משנת 1955 שעלילתו מתרחשת בעת ארוחת פיקניק, זכה בשני פרסי אוסקר.
פיקנטי הייתה חברה ומפעל עיבוד בשר ישראלי, בבעלות אריה שרגר ומשה בדש.
החברה התמחתה בטכניקות פרסום אגרסיביות, ועשתה שימוש בין היתר בזמרירים חוזרים ונשנים ברדיו.
החברה זכתה לפרסום גם בעקבות התמודדות של בדש בבחירות לכנסת.
בבעלות החברה היו מפעלים שייצרו נקניקים, סוגי סלטים שונים ומוצרי מזון נוספים.
החברה אף ייצרה ומכרה את החטיף "מקרנה", כתחליף ל"במבה" של חברת אׂסם.
בשיאה הפעילה החברה 12 חנויות בישראל, וחנויות נוספות הופעלו על ידי זכיינים.
בשל העובדה שלחנויות ולמפעלים היו אותם בעלים, יכלה חברת פיקנטי להימנע מפערי תיווך ולכן מכרה את מוצריה במחירים זולים מהמקובל.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, עם גל העלייה מברית המועצות לשעבר, עסקה פיקנטי במכירת ציורי שמן של אמנים עולים לצד מוצרי הבשר, ופרסמה עצמה כ"מפעל קולט עלייה".
סיוע פרסומי נוסף בא לחברה מהספרים שכתב ושיווק בדש, בהם מתח ביקורת קשה כלפי מערכת המשפט ורשויות המס בישראל.