tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קרוול ברישום F-BVPZ מוצג במוזיאון דלתה, סמוך לנמל התעופה אורלי.
מועדון ספורט קרוזיירו (בפורטוגזית: Cruzeiro Esporte Clube) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר בלו הוריזונטה שבמדינת מינאס ז'ראיס, ברזיל.
היא ואתלטיקו מיניירו הן שתי קבוצות הכדורגל הגדולות במינאס ז'ראיס.
בשנת 2019, כאשר המועדון חוגג 98 שנים להיווסדו, קרוזיירו ירדה לראשונה בתולדותיה לליגה הברזילאית השנייה.
נכון לעונת 2025/2026 הקבוצה משחקת בליגת העל הברזילאית.
הבעלים (90%) הנוכחי של הקבוצה הוא כדורגלן העבר של נבחרת ברזיל, רונאלדו.
להיסטוריה של קרוזיירו דמיון מסוים לזו של פלמיירס, הוותיקה ממנה ב-7 שנים.
קרוזיירו נוסדה ב-2 בינואר 1921 על ידי מהגרים איטלקים מבלו הוריזונטה.
שמה המקורי, בדיוק כמו זה של פלמיירס, היה "סוסיאטה ספורטיבה פלסטרה איטליה" וצבעי מדיה היו כצבעי דגל איטליה: אדום, לבן וירוק.
עד לשנת 1925 היה מועדון פלסטרה איטליה (של מינאס ז'ראיס) פתוח לחברים מהקהילה האיטלקית בלבד, אז הוחלט להרשות הצטרפותם של חברים מהחברה הברזילאית הכללית.
דיונים בקרב חברי המועדון בנוגע לאופי הלאומי שלו המשיכו לאורך שנות ה-30, כאשר ההתלבטות הייתה בין שימור האופי האיטלקי של פלסטרה איטליה לבין התפתחות כמועדון כלל ברזילאי.
מלחמת העולם השנייה הכריעה את הדילמה.
בגלל צו ממשלתי שאסר לארגונים בברזיל לשאת שמות המזוהים עם מדינות הציר, נאלץ מועדון פלסטרה איטליה להחליף את שמו בשנת 1942. תוך מספר חודשים השתנה שם המועדון ארבע פעמים, מ"פלסטרה איטליה" ל"פלסטרה מיניירו" ול"איפירנגה", עד שקיבל את שמו הנוכחי "קרוזיירו".
השם קרוזיירו מתייחס לקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (בפורטוגזית: Cruzeiro do Sul), שהיא אחד מסמלי ברזיל, ובכך הביעה הנהגת קרוזיירו את ההכרעה הסופית לטובת אופי ברזילאי מובהק למועדון.
הסופר קאפ הדרום אמריקאי: (1)
טאסה ברזיל (אוחד עם ליגת העל): 1966.
הגביע הברזילאי: (5) (שיא משותף)
אליפות מינאס ז'ראיס - (38)
קרוודי היא גבינת שמנת סקוטית בה נעשה שימוש במאכלים מסורתיים במטבח הסקוטי, כגון בהכנת קראנאכאן.
הגבינה רכה ומתפוררת, וטעמה חמוץ.
בגבינה זו אחוזי שומן נמוכים ביותר, משהיא מיוצרת מחלב דל שומן.
ייצור הגבינה החל בסקוטלנד במהלך ימי הביניים וסוברים כי היא הכנתה בסקוטלנד החלה במאה השמינית בהשפעת הפלישה ה ויקינגית.
קרוזינג (מאנגלית: Cruising for sex) הוא כינוי לפרקטיקה של חיפוש יחסי מין מזדמנים, בדרך כלל אנונימיים, במקומות ציבוריים.
קרוזינג יכול להיעשות ברגל או ברכב ומתקיים לרוב באזורים מסוימים הידועים כאתרי קרוזינג.
אתרים כאלה עשויים להיות פארקים ציבוריים או שירותים ציבוריים.
מקור המונח בסלנג הפנימי של הקהילה ההומוסקסואלית האמריקאית במחצית הראשונה של המאה ה-20. באותה תקופה, יחסי מין הומוסקסואליים לא היו חוקיים בארצות הברית, כך שהיה בטוח יותר לקיים אותם באנונימיות מחוץ לבית ולדבר עליהם באמצעות מונח סלנג פנימי, שלא יובן על ידי מי שמחוץ לקהילה.
משמעות המושג (שפירושו המילולי הוא "שִׁיוּט" – להשיט כלי שיט בים הפתוח, לרוב ללא יעד מוגדר) היא שיטוט (wandering) או הסתובבות (walking around) באזור מצומצם מסוים, לרוב לא שיטתית, על-מנת "לראות מה (או ליתר דיוק – מי) יִקָרֵה בדרך".
בישראל, אתר קרוזינג היסטורי מפורסם הוא גן העצמאות בתל אביב, המשמש ככזה (במידה מצומצמת) עד היום.
נוסף עליו, אתרי קרוזינג נודעים במיוחד הם: חוף הים בגעש ("חוף הנודיסטים"), החוף הנפרד בתל אביב (נורדאו – "חוף הדתיים"), גן העצמאות בירושלים, גן הזיכרון בחיפה גן רמז בבאר שבע וחוף עתלית.
קרוזיירו דו סול (בפורטוגזית: Cruzeiro do Sul) היא עיר במערב מדינת אקרי שבברזיל.
מצפון גובלת קרוזיירו דו סול במדינת אמזונאס ומדרום היא גובלת בפרו.
הפעילות הכלכלית העיקרית בעיר היא ייצור גומי וענפי הכלכלה הנוספים הם גידול קסאווה, קפה ואורז.
את העיר משרת נמל תעופה שהוא המערבי ביותר בברזיל שפועלות בו טיסות בלוח זמנים סדיר.
קרוז' היא עיר בקנטון ז'נבה שבדרום-מערב שווייץ, בצמוד לעיר ז'נבה.
קרוז' מוזכרת לראשונה בימי הביניים המוקדמים כקוואדרוביום .
ב-1248 היא הוזכרה כקארוגיום (Carrogium), ובמאה ה-14 הייתה ידועה כקווארואיז או קווארוגי (Quarrouizz או Quarroggi).
העיר הנוכחית נבנתה בראשית 1786 על ידי ויטוריו אמדאוס ה-3 שהיה מלך סרדיניה ודוכס סאבויה.
בדומה לפרברים אחרים של העיר ז'נבה, הייתה נחשבת קארוז' לתקופה מסוימת במהלך המאה ה-19 לחלק מהטריטוריה של צרפת, וחל עליה החוק הצרפתי.
המנהיג הסוציאליסטי הנודע פרדיננד לסל נהרג בדו-קרב על אדמת קרוז'.
קרוז' (בליטאית: Kražiai, קרז'יאי; בפולנית: Kroże, קרוז'ה; ביידיש: קראָזש) היא עיירה קטנה במחוז שאולאי שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
התיעוד הראשון לעיירה הוא משנת 1257. לאחר קרב גרונוולד בראשית המאה ה-15 הפכה העיירה לעיירת מחוז, ובמאה ה-17 נעשתה למרכז קתולי אזורי.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקרוז' הוא מהמאה ה-15. מקרוז' יצאו החל מהמאה ה-18 רבנים חשובים, ובהם אבא חסיד.
משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיירה אל מעבר לים.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,125 יהודים, כשליש מתושביה.
בין מלחמות העולם התגוררו בעיירה כ-530 יהודים, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות.
ב-24 ביוני 1941, יומיים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, תוך שריפת רוב בתיה.
יהודי העיירה שנמלטו ממנה, הוחזרו אליה, ורוכזו באורווה ובמחסנים, תוך שוד רכושם בידי הליטאים.
ב-8 ביולי 1941 הועברו למעלה מ-400 יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה לגטו שהוקם באחוזת שיוקשטה (Sajukste) הסמוכה לעיירה, שם הועסקו בעבודות כפייה.
ב-22 ביולי 1941 נורו למוות ביער קופרי (Kupris) כ-390 יהודים מגטו זה.
ב-2 בספטמבר 1941 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים ליטאים את אחרוני יושבי הגטו - 64 ילדים ו-5 מבוגרים, ובהם רב העיירה.
מועדון הכדורגל קרוטונה הוא מועדון כדורגל מהעיר קרוטונה שבמחוז קלבריה שבאיטליה, המשחק בסרייה ג'.
בסיום עונת 2016/2015 העפיל לראשונה בתולדותיו לסרייה א'.
המועדון, אשר הוקם לראשונה בשנת 1910, משחק באצטדיון "אציו שידה" המכיל 16,547 מקומות ישיבה.
המועדון הראשון מקרוטונה, "מילון קרוטונה" הוקם בשנת 1910. המועדון שיחק בליגות האזוריות, ובשיאו השתתף בליגה השלישית שנקראה באותה תקופה "פרימה דיוויסיון" (כיום ליגה פרו).
המועדון התקיים עד למלחמת העולם השנייה, כשלאחריה הוקם המועדון החלופי שנקרא "יוניון ספורטיבה קרוטונה", אשר היווה המשך ישיר לקודמו.
המועדון החדש שיחק במשך שבע עונות בסרייה ג', הליגה השלישית.
בעונת 1962/1963 המועדון ירד לסרייה ד', אך חזר לאחר עונה אחת בלבד לליגה השלישית.
במשך 14 השנים הבאות המועדון שיחק בסרייה ג', כאשר בעונת 1976/1977 רשם את עונת השיא שלו כאשר סיים במקום השלישי - אחד מתחת לבארי שקודמה לליגה השנייה.
בשנת 1978 מבנה הליגות באיטליה אורגן מחדש, וסרייה ג' חולקה לשתי ליגות - סריה ג'1 וסרייה ג'2, אשר היוו את הדרג השלישי והרביעי במבנה הליגות באיטליה, בהתאמה.
קרוטונה ירדה לסרייה ג'2, ופשטה את הרגל שנה אחת מאוחר יותר.
את יוניון ספורטיבה קרוטונה החליפה הקבוצה החדשה "ארגון ספורטיבי קרוטונה", שהחלה לשחק במסגרת הליגה החובבנית "פרימה קטגוריה", שהייתה אז הדרג השמיני של הליגות במדינה.
הקבוצה החדשה התקדמה במעלה הליגות במהירות תוך שהיא רושמת עלייה של 4 ליגות תוך 5 שנים.
בעונת 1984/1985 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לסרייה ג'2, אך שרדה שם רק עונה אחת, וכבר בתום עונת 1985/1986 שבה הקבוצה לליגה החמישית.
בעונה הבאה שמה של הקבוצה שונה ל"קרוטון קלצ'ו" והיא שבה לסרייה ג'2, בה נשארה עד שנת 1991. בשנה זו פשטה הקבוצה החדשה אף היא את הרגל, וכתוצאה מכך הוקמה הקבוצה תחת שמה הנוכחי: "מועדון הכדורגל קרוטונה".
הקבוצה הטרייה החלה את דרכה בליגה השביעית, וקודמה במהרה במעלה הליגות עד שהגיעה לסרייה ג'1 - לראשונה בתולדות המועדון על כל גלגוליו.
בשנת 2000, הקבוצה העפילה לראשונה בהיסטוריה לסרייה ב', בה נשארה רק עונה אחת.
בסוף אותה עונה נאלצה לשוב לליגה השלישית לעונה נוספת, שבסופה העפילה שוב לסרייה ב'.
במשך העשור הבא הקבוצה התנדנדה בין הליגה השנייה לשלישית, עד שביססה את מקומה בליגה השנייה בתחילת העשור השני של המאה.
בסיום עונת 2010/2011 הקבוצה סיימה במקום ה-11 בסרייה ב'.
גם את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום ה-11, דבר שביסס את היותה של קרוטונה הקבוצה החזקה ביותר במחוז קלבריה במקומה של רג'ינה קלצ'ו הדועכת.
את עונת 2013/2014 התחילה הקבוצה בצורה טובה ואף הייתה כמעט עד סוף העונה במקום השלישי, אך, מפני שהפסידה את משחקה האחרון קרוטונה סיימה את העונה במקום השישי בלבד - המוביל לפלייאוף העלייה בו הפסידה לבארי ונשארה בסרייה ב'.
בניגוד לעונותיה הקודמות של הקבוצה, עונת 2014/2015 נפתחה בצורה רע והקבוצה הדרדרה עד המקום האחד לפני האחרון.
במחצית השנייה של העונה הקבוצה השתפרה ועלתה מספר מקומות, אך לא יצאה מסכנת ירידה עד סוף העונה ונאלצה להתמודד בפלייאוף ההישארות בו ניצחה ונשארה בליגה.
עונת 2015/2016 הייתה עונת השיא בתולדות הקבוצה כאשר הגיעה עד לסיבוב הרביעי של הגביע ונעצרה רק על ידי מילאן.
בהמשך העונה הקבוצה הייתה בצמרת הליגה וסיימה את העונה במקום השני - במרחק נקודה מהאלופה קליארי.
בעקבות מיקומה בצמרת, קרוטונה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה באיטליה בעונת 2016/2017.
בעונת 2016/2017 הצליחה קרוטונה להינצל מירידת ליגה בזכות ניצחון האחרון, לאחר שהייתה מתחת לקו האדום מהמחזור השני ועד למחזור הלפני האחרון.
עונה לאחר מכן ירדה ליגה.
קרוטונה העפילה לסריה א' בעונת 2019/2020 אחרי שסיימה במקום השני.
בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לסרייה ג' לאחר שסיימה במקום ה-19.
קרוזון היא קומונה בחבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת.
הקומונה קרוזון ממוקמת בחצי האי קרוזון על החוף המערבי של מחוז פיניסטר ונכון לשנת 2015 מתגוררים בקומונה זו 7,601 תושבים.
בדומה לעיירות אחרות בצרפת, בקרוזון נערכים מספר פסטיבלים במהלך השנה.
הפסטיבל המפורסם ביותר בעיירה הוא 'Festival du Bout du Monde' ("פסטיבל סוף העולם"), פסטיבל מוזיקה הנערך בשבוע הראשון של אוגוסט.
בקומונה זו נולד השחקן הצרפתי המפורסם לואי ז'ובה.
בנמל הקומונה שוכנות צוללות טילים בליסטיים של הצבא הצרפתי.
שטחה הכולל של הקומונה הוא 80.37 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2015, מתגוררים בקומונה 7,601 תושבים.
בדרום הקומונה נמצא אתר הנופש מורגד אשר שוכן על חוף הים.
קַרוֵודילוֹל (carvedilol) היא תרופה פומית ממשפחת חוסמי בטא המשמשת לטיפול באי-ספיקת לב ויתר לחץ דם.
זהו חוסם בטא לא בררני הפועל על הקולטנים האדרנרגיים β1 ו-β2, וכן על קולטני α1.
קרוודילול הייתה תחת פטנט משנת 1978, והיא אושרה לשימוש בארצות הברית ב-1995. היא כבר משווקת גם כתרופה גנרית.
התרופה משווקת בישראל בשמות: קרבדקסון, דימיטון וקרוודילול טבע.
קרוודילול ניתנת בהתוויה לטיפול באי-ספיקת לב, לרוב בשילוב עם מעכבי ACE ומשתנים.
התרופה נצפתה במחקרים כמפחיתה תמותה ואשפוזים חוזרים בגין אי-ספיקת לב.
לתרופה השפעה מעכבת על הקולטנים האדרנרגיים של מערכת העצבים הסימפתטית, ובכך היא מסייעת בדיכוי הציר הנוירוהורמונלי הפועל בהתפתחות אי-ספיקת לב.
בנוסף, קרוודילול ניתנת כקו שני לטיפול ביתר לחץ דם, לעיתים בשילוב עם תרופות נוספות להורדת לחץ דם.
קרוודילול היא חוסם בטא לא בררני העובד על קולטני β1 ו-β2, וכן חוסם α1. האננטיומר S אחראי לפעילות החוסמת בטא, ואילו לאננטיומר R יש פעילות חוסמת אלפא.
התרופה נקשרת באופן הפיך לקולטנים בטא-אדרנרגיים בשריר הלב.
עיכוב הקולטנים הללו מונע את תגובתם לדחף סימפתטי, ומוביל לירידה בקצב הלב ובכיווציות שריר הלב.
מנגנון זה מסייע לאנשים עם אי-ספיקת לב ומקטע פליטה ירוד, שבהם מערכת העצבים הסימפתטית מופעלת כמנגנון פיצוי על כושר הכיווץ הלקוי של הלב.
חסימת קולטני α1 על ידי קרוודילול משרה התרחבות של כלי הדם, דבר אשר מפחית את תנגודת כלי הדם ההיקפיים ומוריד כך את לחץ הדם.
הירידה בלחץ הדם אינה מלווה בטכיקרדיה תגובתית בשל העיכוב של קולטני בטא בלב.
לאחר נטילה פומית לתרופה זמינות ביולוגית של 25%–35% בשל מטבוליזם בכבד.
המטבוליזם מתבצע על ידי אנזימים ציטוכרומיים, CYP2D6 ו-CYP2C9, בתהליכים של חמצון טבעת ארומטית וגלוקורונידציה, ולאחר מכן גלוקורונידציה נוספת וגפרות.
לשלושת המטבוליטים הפעילים עשירית מההשפעה מרחיבת כלי הדם של התרכובת הראשונית, אולם המטבוליט 4'הידרוקסיפניל חזק פי 13 בחסימת קולטני בטא.
זמן מחצית החיים הממוצע של התרופה לאחר נטילה פומית הוא 7–10 שעות, כתלות באננטיומר.
הרוב המוחלט, כ-98%, מהקרוודילול בדם קשור לחלבוני פלזמה, בעיקר לאלבומין.
התרופה היא תרכובת בסיסית והידרופובית עם נפח פיזור בשיווי משקל של 115 ליטר.
קצב סילוקה מהפלזמה נע הין 500 ל-700 מ"ל לדקה.
ספיגת התרופה מואטת בנטילה עם אוכל, אולם הדבר אינו משנה משמעותית את הזמינות הביולוגית.
נטילת קרוודילול עם אוכל מפחיתה את הסיכון לתת-לחץ דם תנוחתי.
ישנה התוויית נגד לשימוש בתרופה באנשים עם אסתמה או עווית הסימפונות (ברונכוספאזם), מאחר שפעולתה הלא-בררנית על קולטני β2 עלולה להשרות כיווץ של הסימפונות.
התוויות נגד נוספת הן קיום חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה או שלישית, תסמונת הסינוס החולה, ברדיקרדיה עמוקה (בהיעדר קוצב לב) או יציאה חריפה מאיזון של אי-ספיקת לב.
המלצת מנהל המזון והתרופות האמריקאי היא לא ליטול את התרופה עם ליקויים חמורים בתפקוד הכבד.
בטיחות התרופה בהיריון או בהנקה אינה ברורה דיה.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר (שכיחות של מעל 10%) כוללות: סחרחורת, עייפות, תת לחץ דם, שלשול, חולשה, דופק איטי, עלייה במשקל והפרעה בזקפה.
התרופה עלולה למסך תסמינים של היפוגליקמיה, ולגרום לכך שאדם החווה היפוגליקמיה לא יחוש בה.
קרוטי 1918 (באוקראינית: «Крути 1918»; שווק במדינות המערב בשם "חורף האמיצים") הוא סרט מלחמה אוקראיני משנת 2019, המגולל את הקרב שניהלו כוחות אוקראיניים על העיר קרוטי, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
הסרט זכה לתקצוב ממשלתי נרחב ולתמיכת הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע.
הסרט הופק בסיוע ממשלת אוקראינה בתקציב של 52 מיליון הריבניה
אך לא זכה להצלחה קופתית משהרוויח 7.3 מיליון הריבניה בלבד.
ראשית המאה העשרים הייתה תקופה קשה מאוד עבור האוקראינים.
אבל אז הם עדיין הצליחו להשיג את עצמאותם וכל משימתם אז הייתה להגן על העצמאות השברירה הזו בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
לשם כך, רבים היו מוכנים להקריב קרבנות ולהתייצב למען עצמאות הרפובליקה.
בשנת 1918 התרחש אחד האירועים הקשים ביותר - קרב קרוטי, ליד קייב.
כמה מאות סטודנטים מקומיים, החליטו להגן על ארצם מפני 4,000 חיילים חמושים היטב של הצבא האדום.
קרב קרוטי התפרסם בהיסטוריה האוקראינית בתור אחד הקרבות הקשים בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
הרפובליקה העממית של אוקראינה, חורף 1918. שני אחים אנדריי ואולכסיי סביצקי מתאהבים בסופיה היפה אך הרפובליקה האוקראינית הטרייה זקוקה ללוחמים בעקבות הגעתו של הצבא הבולשביקי עם כ-4,000 איש, בפיקודו של הגנרל מוראביוב, המתקדם לעבר קייב, במטרה לכבוש את העיר.
אנדריי ואולכסיי מגויסים אל היחידה האוקראינית הקטנה שאחראית להגן על העיר קרוטי ומונה 400 חיילים - מתוכם 300 סטודנטים המתבצרים בתחנת הרכבת קרוטי.
העימות בין הכוחות הופך לקרב עקוב מדם כאשר החיילים הצעירים נאלצים להקריב את עצמם במאבק נגד הצבא האדום.
שם השחקן/ית שם הדמותמקסים דונץ וולודיהאנדריי פדינצ'יק אולכסיי סאביצקיאלינה קובאלנקו אוקסנהיבגני למאך אנדריי סאביצקיולאד ניקיטיוק פאבליבהן נישצ'וק האב פיפסקיאולכסנדר פיסקונוב ואלריקויטאלי סאליי הגנרל מוראביובדמיטרו סטופקה סימון פטליורהאוסטפ סטופקה קומיסר הצבא האדוםאולכסיי טריטנקו אברקי הונצ'ארנקונטליה ואסקו אםרומן יאסינובסקי קציןבוגדן יוסיפשצ'וק אוטמאנסקימיקולה פרסטיוק מיקולה גנקביץ'
קרוזה B 741 (בצ'כית : Karosa B 741) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני ובינעירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בין השנים 1997–1991 בצ'כיה.
דגם "קרוזה B 741" מוגדר כ"אוטובוס ארוך" ("אוטובוס מפרקי").
סוג שלדה - חצי תומך עצמי עם מסגרת
דגם "קרוזה B 741" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" ) - גובה רצפה מקרקע 89 סנטימטר
מספר מושבים : 42 מושבים, 108 נוסעים בעמידה, סך הכל 150 נוסעים + נהג
קרוזה B 741 (בצ'כית : Karosa C 935) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בין השנים 2001–1996 בצ'כיה
מנוע דיזל תוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו
45 מושבים + 16 נוסעים בעמידה, סך הכל 61 נוסעים + נהג
דגם ""קרוזה C 935" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" )
קרוזה מספר 80 (בצ'כית : Karosa NO 80) הוא אב טיפוס של אוטובוס בתצורה "Trailer bus" מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בשנת 1960 בצ'כיה
הנגרר (Semi-Trailer bus), הנשען בקצהו הקדמי על משטח העגינה של הגורר, ועל ציר אחד, של גלגלים בקצהו האחורי.
גוף דגם "קרוזה מספר 80" התבסס על דגם "Škoda 706 RTO" תוצרת סקודה
29 מושבים + 51 מקומות עמידה, סך הכל 80 מקומות (מכאן נובע שם הדגם)
תצורה מושבים : 2 + 2 כולל מעבר מרכזי
דגם "קרוזה מספר 80" הוצג לציבור בשנת 1961
משנת 1962 הופעל דגם ה-"קרוזה מספר 80" במשך 17 שנים בברטיסלאבה, סלובקיה
קרוזה LC 956 (בצ'כית : Karosa LC 956) הוא אוטובוס תיירות מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בין השנים 2006–2001 בצ'כיה
מנוע דיזל מסוג "Iveco Cursor F2 B" (מנועי פיאט - איווקו "Iveco Cursor" )
מנוע אחורי מותקן מאחורי הציר האחורי
הגישה היא דרך שתי דלתות חיצוניות
המושבים ניתנים להתאמה במצב שכיבה עם תצורת 2 + 2
דגם "קרוזה LC 956" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" )
קיבולת מכל דלק - 350 ליטר
קרוזה ŠM 11 (בצ'כית : Karosa ŠM 11) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa אשר יוצר בין השנים 1965–1981 בצ'כיה.
אב הטיפוס הוצג בשנת 1962
דגם "קרוזה ŠM 11" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" )
31 מושבים, 59 מקומות עמידה, סך הכל 90 נוסעים
27 מושבים, 69 מקומות עמידה, סך הכל 96 נוסעים
הטרוליבוס הוא אוטובוס ציבורי המונע באמצעות רשת החשמל.
בין השנים 1970–1964 יוצרה גרסת טרוליבוס בשם "סקודה T11".
גוף דגם ה-"Škoda T11" התבסס על דגם "קרוזה ŠM 11".
אב הטיפוס יוצר בשנת 1964.
יוצרו 8 יחידות מתוכם 4 יחידות נרכשו על ידי רשות התחבורה בעיר פלזן (2 יחידות בשנת 1966 ו-2 יחידות בשנת 1970).
3 יחידות נרכשו בשנת 1967 על ידי רשות התחבורה בברטיסלאבה בסלובקיה.
הטרוליבוס האחרון בשירות, בעיר פלזן, עבר שיפוץ בשנת 1980.
מספר נוסעים : 23, מקומות עמידה 71, סך הכל 94 נוסעים.
קרוזה B 941 (בצ'כית : Karosa B 941) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa , אשר יוצר בין השנים 2002–1997 בצ'כיה
דגם "קרוזה B 941" מוגדר כ"אוטובוס ארוך" ("אוטובוס מפרקי").
דגם "קרוזה B 741" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" )
מספר מושבים : 41 מושבים + נהג, 118 נוסעים בעמידה, סך הכל 159 נוסעים + נהג
קרוזה B 961 (בצ'כית : Karosa B 961) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa , אשר יוצר בין השנים 2006–2002 בצ'כיה
שלדה - חצי תומך עצמי עם מסגרת
דגם "קרוזה B 941" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" )
מנוע דיזל אחורי מתוצרת איווקו
מספר מושבים : 45 מושבים + נהג, 122 נוסעים בעמידה, סך הכל 167 נוסעים + נהג
קרוטושין (בפולנית: Krotoszyn; בגרמנית: Krotoschin ביידיש: קראטשין או קראטאשין) היא עיירה במחוז פוזנן שבפולין.
בעבר התקיימה בקרוטושין קהילה יהודית גדולה, ופעל בה דפוס עברי גדול.
הקמתה של קרוטושין מיוחסת לאביר קרוטון.
במאות ה-15 וה-16 בעלי המקום היו האצילים ממשפחת קרוטובסקי .
העיר התפתחה רבות בזכות שני ירידים שנתיים שהתקיימו בה.
בפרט נודעה קרוטושין כמרכז לסחר בטקסטיל, שיפון, סלרי, משקאות חריפים וענבר.
לאחר הרפורמציה הייתה העיר למוקד מלחמות דת בין קתולים לפרוטסטנטים.
ב-1645 פלשו השוודים לפולין , ופגעו קשות בקרוטושין ובאוכלוסייתה.
הם שרפו חלקים נרחבים מהעיר ורצחו באכזריות נשים וילדים.
לאחר כחודשיים הלוחם הפולני סטפן צ'רנייצקי שחרר את העיר מידי השוודים.
באותה התקופה, שריפות נוספות כילו בתים רבים בעיר.
לאחר השחרור החלה קרוטושין להשתקם, וכבר בסוף המאה ה-17 הייתה שוב לעיר מסחר מרכזית ומשגשגת, שמשכה אליה סוחרים מכל רחבי פולין ושלזיה.
שריפה גדולה שפרצה ב-1777 כילתה כמעט לחלוטין את העיר.
בחלוקת פולין השנייה (1793) הועבר אזור פוזנן וקרוטושין בכללו לידי פרוסיה, שהעבירה את הבעלות על קרוטושין לידי נסיכות טורן וטקסיס ב-1819. נסיכי טורן וטקסיס הוסיפו לתוארם את התואר "נסיך קרוטושין".
קרוטושין עברה תהליך מהיר של "גרמניזציה", קרי התערות בתרבות הגרמנית, והוא לווה בצמיחה דמגורפית מואצת, בתיעוש וצמיחה כלכלית ובהתפשטות ההשכלה.
הוקמו מספר בתי ספר וכן גימנסיה, ואחוז האנאלפאביתים ירד בצורה דרסטית.
ב-1834 הוכרה קרוטושין כעיר, והיא קיבלה רישיון לעריכת ארבעה ירידים בשנה.
ב-1919, לאחר הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה, קרוטושין חזרה לידי פולין.
מרבית תושביה היהודים והגרמנים היגרו לתוככי גרמניה.
עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בראשית ספטמבר 1939, נכבשה קרוטושין בידי הגרמנים והייתה לחלק מאזור ה"ורתגאו", כלומר האזור הפולני שסופח לרייך השלישי.
מסורות מייחסות את ראשית התיישבות היהודים בקרוטושין כבר למאה ה-14. ב-1632 העניקה האצילה רוזדרז'בסקי כתב חסות (פריבילגיה) ליהודי קרוטושין.
במאה ה-16 נפגעה הקהילה קשות מהכיבוש השוודי, אך גם לאחר שחרור העיר בידי הפולנים, טבחו הללו ביהודים, והקהילה נותרה מדולדלת.
היהודים והקהילה לוו כסף רב לצורך שיקומם, והקהילה הגיעה לחובות עתק.
לצורך התמודדות עם חובות הקהילה, תוקנו תקנות חדשות שכללו מניעת חברי הקהילה להיבחר למועצת הקהילה מבלי לשלם מס גבוה, הגבלת השימוש בתכשיטים, הגבלת מוזמנים לחתונות וצמצום חתונות של בני זוג עניים.
התקנות בוטלו כעבור שנים אחדות, עם ההתאוששות הכלכלית.
ב-1764 כבר מנתה הקהילה 1,749 נפשות (יותר משליש ממספר התושבים) והיא הייתה למרכז יהודי חשוב בפולין.
לאחר הסיפוח לגרמניה, סבלו בתחילה היהודים מסדרי הממשל הנוקשים של פרוסיה, אך ב-1800 פורסמו תקנות חדשות ליהודי השטחים המסופחים, שהקלו את מצבם.
הם הורשו להיבחר למועצות העיר, לפי מבפרם הילסי באוכלוסייה, ובקרוטושין שבה היהודים מנו מעל שליש מהתושבים, הם שלחו 15 נציגים למועצת העיר.
במקביל, החל שגשוג כלכלי כתוצאה מהתפתחות הסחר עם הערים הפרוסיות.
מצבם החברתי-כלכלי של התושבים השתפר בצורה ניכרת.
במקביל, החלה הקהילה לקבל אופי יותר יהודי-גרמני מודרני, עובדה שהשפיעה על חיי הדת בקרוטושין .
היהודים ראו את עצמם גרמנים פטריוטיים, והשתתפו בכל מלחמות פרוסיה וגרמניה, ובם אף ספגו אבידות רבות בקרבות.
במפנה המאה העשרים החלה הגירה מסיבית של צעירים יהודים מקרוטושין לתוככי גרמניה.
לפני מלחמת העולם הראשונה מנתה הקהילה רק כ-411 נפש.
לאחר המלחמה, כששבה קרוטושין לידי פולין, התגברה ההגירה לגרמניה, והקהילה מנתה ב-1919 רק 119 יהודים.
עד פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 נותרו בקרוטושין כ-50 יהודים בלבד.
ימים ספורים לאחר פלישת גרמניה לפולין נותרו בה כ-17 יהודים.
גורלם היה כגורלם של יתר היהודים שחיו תחת המשטר הנאצי – רדיפות והחרמת רכוש, והם גורשו לשטחי הגנרלגוברנמן באוקטובר של אותה השנה, שם היה גורלם זהה לשאר היהודים.
מרבית בני הקהילה התפרנסו ממסחר זעיר וממלאכה, אך במחצית השנייה של המאה ה-18 החלו יהודים לפתח קשרי מסחר עם ערים במזרח גרמניה כמו לייפציג, ברסלאו ופרנקפורט על האודר, לצד מסחר עם יתר ערי פולין.
המסחר עם ערי פולין חדל לאחר הסיפוח לפרוסיה, אך קשרי המסחר בתוך גרמניה גברו עתה, והביאו לשגשוג כלכלי.
יהודי האזור נודעו במיוחד בתעשיית העץ המפותחת שלהם.
ב-1843 נחנך מבנה חדש לבית כנסת בקרוטושין.
החל מאמצע המאה ה-19 החלו השלטונות הפרוסיים להכיר רק ברבנים בעלי השכלה אקדמית.
הגורמים השמרנים בקהילה, ובראשם רבנים, התנגדו לכך, והוויכוח הידרדר לכדי מהומות של ממש, שהושקטו רק לאחר התערבות משטרתית.
גם ניסיונותיהם של תומכי הרפורמה להנהיג חידושים ותיקונים בסדרי התפילה גרמו לסכסוך קשה וממושך בקהילה, שחייב לעיתים את התערבות המשטרה.
בשנת 1894 החליטה הנהגת הקהילה להכניס עוגב אל בית הכנסת וללוות את התפילה בשירה של מקהלת נשים.
השמרנים התנגדו בתוקף, והוויכוח ניטש שוב במלוא תוקפו.
שני הצדדים, שלא נכונו לפשרה, פנו לערכאה עירונית, חרף ההסתייגות הנמרצת בהלכה לצעד כזה.
לבסוף, התקבלה הצעתו של הרב ד"ר יחזקאל אדוארד באנט לפיה ייבנה בית כנסת נוסף, שאליו יוכנסו העוגב והמקהלה.
בית כנסת זה היה ככל הנראה הראשון באזור פוזנן שהנהיג שינויים בסגנון הרפורמי.
ב-1883 הוקם בקרוטושין בית דפוס עברי על ידי בער לייב מונאש.
שנים מספר לאחר מכן הוקם בית דפוס עברי שני.
בית הדפוס בקרוטושין ידוע בעיקר בשל הדפסת התלמוד הירושלמי בשנת 1886. מהדורת קרוטושין של הירושלמי מתייחדת בכך שהיא הודפסה בכרך אחד, עם פירוש קצר מאת רבי דוד בן מנשה דרשן מקרקוב, בדומה למהדורת קראקא 1609. מהדורה זו נחשבה בעבר למהדורה מדויקת ונוחה לשימוש, והפניות רבות הופנו אליה.
רבנים שונים כיהנו בקרוטושין, ביניהם:
ר' מנחם מנדל אוירבך, מחבר "עטרת זקנים" (נזכר כרב הקהילה ב-1672).
ר' משה בנו של ר' שבתי כהן.
ר' מנחם מנדל מרגליות (עד 1760)
ר' משולם זלמן הכהן, מחבר "בגדי כהונה" (נפטר ב-1824).
ר' צבי הירש הכהן, בנו של ר' רפאל הכהן כ"ץ (כיהן משנת 1776).
התחייב לשלם מכיסו את מס הרבנות לשלטונות.
כיהן בקהילה יותר מ-50 שנה, עד לפטירתו ב-1828.
ר' ישראל ב"ר יהודה לייב, תלמידו של ר' עקיבא איגר.
בימיו כיהן כראש בית-הדין ר' בנימין קצנלנבויגן, מחבר "מנורת הזהב".
בתקופתו החריפו המאבקים בין האורתודוקסים לבין המתקנים.
הרב ד"ר היינריך ברגר, עורכו הראשי של כתב-העת Methodik des Judischen Religionsunterichts (כיהן בין 1898 ל-1912)
הרב ד"ר גוסטב כהן (כיהן בימי מלחמת העולם הראשונה).
בנוסף עליהם, חיו בעיר גם ר' טוביה ב"ר יחזקאל אשע, מחבר הספר "עט ברזל" ורבי שבתי בס שהתיישב באחרית ימיו בקרוטושין, ונפטר בה.
כמו כן, נולדו בקרוטושין הרבנים הרפורמיים איזידור קאליש ומקס דינמן.
הקהילה הפעילה בית ספר יסודי יהודי שהוכר על ידי הממשלה, ובנוסף לו בית ספר ללימודי הקודש.
בשנת 1896 למדו בבית-הספר היהודי היסודי 192 תלמידים.
בתי הספר נוהלו בקפידה על ידי הנהגת הקהילה והרב, שהיו מעורבים היטב בנעשה בו.
לקהילה היו מוסדות צדקה ועזרה הדדית רבים, בהם חברת ביקור חולים, וחברת עזרת נשים.
ב-1864 נוסדה ביוזמתן של הרב ד"ר דוד יואל חברת "מקיצי נרדמים" שפרסמה כתב עת עברי ועסקה באיסוף תרומות ליהודי ארץ ישראל.
ב-1907 נוסד בקרוטושין סניף של "חברת עזרה ליהודי גרמניה", שתמכה אף היא בהתיישבות חקלאית בארץ-ישראל ובמפעלי חינוך בארץ.
לפני מלחמת העולם הראשונה נוסד בעיר סניף "האגודה לתולדות עם ישראל וספרותו", ונפתחה ספרייה ציבורית.
פעילות ציונית ממוסדת ראשונה בקרוטושין החלה בשנת 1907, אז נוסדה אגודה ציונית על ידי גיאורג גרינשפק שעסקה במכירת שקלים ציונים.
ב-1918 נוסד מועדון ציוני לנערות.
מרינה ולריבנה קרוט (; נולדה ב-21 בפברואר 1996), ידועה בשם המשפחה שלה קרוט (), היא זמרת, מלחינה, כותבת ונגנית בנדורה אוקראינית.
קרוט נולדה ב-21 בפברואר 1996 בחמלניצקי שבאוקראינה למשפחה פרולטריונית.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות בעיר הולדתה בכיתת הבנדורה.
לאחר מכן המשיכה ללמוד באופן אקדמאי במכללה למוזיקה בחמלניצקי על שם ודיסלב זרמבה.
במהלך שנים אלו זכתה במספר תחרויות כישרונות אוקראיניות בפרט וסלאביות ככלל.
קרוט התגוררה עם משפחה מעוטת יכולת, ומגיל 15 החלה לכלכל את עצמה מכספים שהרוויחה בהופעות שונות.
היא חסכה כמה חודשים לטובת הוצאת אלבום הבכורה שלה, haltur, ולאחר סיום הלימודים במכללה עברה לגור ב כדי לפתח את יצירותיה המוזיקליות ולפרסמן.
בשנת 2017 השתתפה קרוט בעונה השמינית של "The X Factor", שם ביצעה בשלב האודישן את השיר "הללויה" של לאונרד כהן.
היא עברה לשלב מחנה האימונים פה אחד על ידי ארבעת השופטים, שם ביצעה את "Ноченька" של טינה קרול.
היא הודחה בשלב בתי השופטים ולא עברה לשלב ההופעות החיות.
בשנת 2018 הוציאה את אלבומה השני, Arche, ובשנת 2019 את המיני-אלבום Albino.
ב-5 בפברואר 2020 הוציאה לאור את השיר "99", אתו השתתפה בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2020. שלושה ימים לאחר מכן הופיעה בשלב חצי הגמר, וקיבלה את מספר הנקודות הגבוה ביותר מחבר השופטים ומהקהל (8 מהשופטים ו-8 מהקהל).
בשלב הגמר הגיעה למקום השלישי לאחר שקיבלה 9 נקודות.
המנצחת באותו אירוע הייתה להקת גו איי עם השיר "Solovey".
ב-17 בנובמבר 2022 נחשף כי קרוט עתידה להשתתף בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2023 פעם נוספת.
שירה היה "Kolyskova", והיא הגיעה למקום השני.
שלושה ימים לאחר הגמר הארצי חשפה רשות השידור האוקראינית כי קרוט, שהגיעה למקום השני, ערערה על ניצחונם של טבורצ'י, בטענה שהם השתמשו בקול ליווי אסור במהלך שירם (קולו של הסולן נשמע פעמיים בהופעה החיה).
קרוזט דה סבואה היא פסטה שטוחה קטנה בצורת ריבוע, שיוצרה במקור באזור סבואה בדרום מזרח צרפת.
קרוזטים הוכנו באופן מסורתי בבית על ידי עקרות בית שהשתמשו בכוסמת או בחיטה או לפעמים גם וגם.
פסטה זו משמשת בעיקר להכנת שתי מנות אזוריות, ה־croziflette (גרסה של טרטיפלט) ו-crozets עם דיוט (סוג מנה בשרית עם ירקות).
השם קרוזט מגיע מהמילה הפרנקו-פרובנסלית croé שפירושה מעט.
קרוויל היא בירת מחוז קר, טקסס, ארצות הברית.
אוכלוסיית קרוויל מנתה 24,278 נפשות במפקד האוכלוסין של 2020. קרוויל נקראת על שם ג'יימס קר, שהיה מייג'ור במהפכה הטקסנית, וחברו של המייסד-המתיישב ג'ושוע בראון, שהיה המתיישב הראשון באזור.
עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שבני אדם חיו באזור המכונה קרוויל כבר לפני 10,000 שנה.
שבטים אינדיאנים באזור כללו את שבטי הליפן אפאצ'י, הקיוואה והקומאנצ'י.
החל משנת 1857, טוחן-אמן גרמני בשם כריסטיאן דיטרט ובונה הטחנות בלתזר ליך פתחו טחנת קמח ומנסרה גדולה על הצוק.
טחנה זו הייתה מקור קבוע של חשמל והגנה מפני שיטפונות, והפכה לפעילות הנרחבת ביותר מסוגה באזור ממערב לניו בראונפלס וסן אנטוניו.
זמן קצר לאחר מכן, צ'ארלס שריינר רכב על הפופולריות החדשה של קרוויל בכך שסיפק את צרכיה המסחריים.
שריינר הקים אימפריה משפחתית שסייעה לפתח את שגשוגה המוקדם של קרוויל, בכך שהחזיק כמעט בכל מגזרי העסקים של קרוויל, כולל מפעלי הובלה, קמעונאות, סיטונאות, בנקאות, חוות, שיווק ותיווך.
ביתו האלגנטי של שריינר במרכז העיר, מבנה אבן רומנסקי ברחוב ארל גארט 226, הוא אתר מוזיאון היל קאנטרי במרכז העיר קרוויל.
מלחמת האזרחים האטה את התפתחותה של קרוויל, אך עם תחילת עידן השיקום, הפריחה הכלכלית והגיוון האתני של קרוויל החלו מחדש, ככל שגבר הביקוש בסן אנטוניו לעצים, תוצרת חקלאית ואומנים.
פריחתה של קרוויל הושפעה גם משילוב של הפסקת הפשיטות של האינדיאנים והתרחבותה לעסקי גידול בקר, כבשים ועיזים.
בקר היה הבסיס לפריחה של סוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ושנות ה-90 של המאה ה-19. בשנת 1887, רכבת סן אנטוניו וארנסס פאס הגיעה לקרוויל, ובשנת 1889 העיירה התאגדה, עם צורת ממשל עירוני של מועצת העיר.
קרוויל הציגה גידול אוכלוסין יציב לאורך המאה ה-20. באמצע שנות ה-90 תיאר הוול סטריט ג'ורנל את קרוויל כאחת העיירות הקטנות העשירות ביותר באמריקה.
עד שנת 1995, אוכלוסיית העיר הרשמית עדיין מנתה פחות מ-18,000 תושבים ועוד 20,000 איש התגוררו באזורי מגורים אמידים יחסית מדרום לנהר ובשאר המחוז.
במשך שנים רבות חוותה קרוויל גם הגירה משמעותית של צעירים שגדלו באזור.
האקלים באזור זה מאופיין בקיץ חם ולח ובחורף מתון עד קריר בדרך כלל.
על פי מערכת סיווג האקלים של קופן, לקרוויל יש אקלים סובטרופי לח, המכונה בקיצור "Cfa" במפות האקלים.
פסטיבל הפולק קרוויל הוא פסטיבל קיץ שנתי הכולל מוזיקאי פולק מרחבי ארצות הברית וקנדה.
קרוויל היא ביתו של יריד האמנויות והמלאכות השנתי של מדינת טקסס, בו משתתפים אומנים ובדרנים מרחבי המדינה.
מחנה האריות של טקסס ומחנה הקיץ של חוות אקו היל ממוקמים גם הם בקרוויל.
קרוויל אירחה את מבחני הירי האולימפיים באולימפיאדת הקיץ 2012 במרכז הירי היל קאנטרי.
ביום שבת, 15 באוקטובר 2023, חוותה קרוויל ליקוי חמה טבעתי נדיר על הירח.
שישה חודשים לאחר מכן, ביום שני, 8 באפריל 2024, נחגג פסטיבל ליקוי חמה בקרוויל את ליקוי החמה המלא והנדיר של הירח.
ב-4 ביוני 2025 שיטפונות שתוארו כ"קטסטרופליים" אשר נגרמו עקב עלייה מהירה של נהר גוואדלופה לאחר שכמויות גדולות של גשם ירדו בבת אחת במרכז טקסס.
כתוצאה מכך נהרגו עשרות בני אדם.
קרוויל היא ביתה של אוניברסיטת שריינר, אוניברסיטה פרטית אשר נוסדה בשנת 1923 על ידי שוטר טקסני לשעבר, קפטן צ'ארלס שריינר.
בית הספר רשום באופן עקבי כאחת המכללות המובילות לאמנויות ליברליות באזור מערב ארצות הברית על ידי מדריך המכללות הטובות ביותר באמריקה של U.S.
תומאס היידן צ'רץ', שחקן ("הג'ונגל מת מצחוק", "דרכים צדדיות", "ספיידרמן 3", "גן עדן אמיתי")
סטייסי סאת'רלנד, גיטריסטית להקת מעליות הקומה ה-13, קבורה בבית הקברות סנטר פוינט
ג'ון אייק וולטון, מתופף להקת מעליות הקומה ה-13
קרווין מריו אנדרדה נבארו (בספרדית: Kervin Mario Andrade Navarro; נולד ב-13 באפריל 2005 בסיודד גואיאנה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי תל אביב ובנבחרת ונצואלה.
אנדרדה נולד בסיודד גואיאנה שבוונצואלה, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דפורטיבו לה גואירה במסגרת ליגת העל הוונצואלית.
ביולי 2023 חתם בפורטלזה מליגת העל הברזילאית.
ב-1 בספטמבר 2025 חתם לארבע שנים במכבי תל אביב.
ב-24 במרץ 2024 ערך אנדרדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת גואטמלה במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר קופה אמריקה 2024, וערך הופעה אחת בטורניר, בניצחון 0–3 על נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב הבתים.
קרווין פביאן אריאגה וילאנואבה (בספרדית: Kervin Fabián Arriaga Villanueva; נולד ב-5 בינואר 1998) הוא כדורגלן הונדורסי המשחק בעמדת הקשר האחורי בלבאנטה ובנבחרת הונדורס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפלטנסה ב-5 בפברואר 2017 בניצחון 1–3 על חוטיקלפה במסגרת ליגת העל ההונדורסית.
את שערו הראשון כבש ב-12 באפריל 2017 נגד ריאל סוסיידד בתיקו 1–1.
ב-23 ביולי 2019 חתם אריאגה במרתון וערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 באוגוסט 2019 בניצחון 0–1 על לובוס UPNFM.
ב-16 בפברואר 2022 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת מינסוטה יונייטד מה-MLS.
ב-27 ביוני 2024 חתם על חוזה לשלוש שנים בפרטיזן מליגת העל הסרבית.
ב-9 בינואר 2025 הושאל לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה עד לסוף העונה.
ב-2 ביולי 2025 חתם אריאגה על חוזה לשלוש שנים בלבאנטה מהליגה הספרדית הבכירה.
ב-10 באוקטובר 2020 ערך אריאגה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס במשחק ידידות נגד נבחרת ניקרגואה.
קרוטון על ההדסון הוא כפר במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק, ארצות הברית.
אוכלוסייתו מנתה 8,327 נפש במפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2020 .
הוא ממוקם בעיירה קורטלנדט כחלק מפרבריה הצפוניים של העיר ניו יורק.
הכפר נוסד בשנת 1898. חשיבותו היא בעובדה שסכר ניו קרוטון ממוקם בסמוך אליו, ושנהר קרוטון נשפך לנהר הדסון בתוך שטח שיפוטו.
ההיסטוריה הקולוניאלית של קרוטון-און-הדסון מתוארכת למאה ה-17, ועדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שהיא אוכלסה על ידי אינדיאנים ילידים כבר בשנת 4950 לפנה"ס.
שבט הקיצ'וואנק, חלק מקונפדרציית הוואפינגר של אומת האלגונקווין , היו ילידי האזור, והיו אחראים לכמה משמות המקומות הידועים בקרוטון-און-הדסון כיום.
הקיצ'וואנק קראו לביצה המפרידה בין פארק קרוטון פוינט לשפך נהר קרוטון "סנאסקווה", שם ששימש מאוחר יותר לפארק צפונה יותר.
קרוטון עצמה נחשבת כקרויה על שם הצ'יף האינדיאני של שבט הקיצ'וואנק, קנוטן, שמשמעותו רוח סערה.
לוחית על סלע בפארק קרוטון פוינט מסמנת את המקום בו נחתם הסכם שלום בשנת 1645 בין המתיישבים ההולנדים לשבט קיצ'וואנק, תחת עץ אלון עתיק.
הולנדים נוספים הגיעו בעשורים שלאחר מכן, תחילה כדי לסחור ולאחר מכן, בשנות ה-60 של המאה ה-17, כדי ליישב את האזור.
סטפנוס ואן קורטלנדט החל לרכוש בשנת 1677 אדמות באזור כדי לבנות אחוזה, אותה שנה בה מונה לראש עיריית ניו יורק.
היא הוענקה לו בשנת 1697 באמצעות מכתב הרשאה מלכותי (פטנט) כאחוזת קורטלנדט , כולל האזור המכונה קרוטון לנדינג במקום בו נהר קרוטון פוגש את נהר ההדסון, שם נבנה האחוזה.
מפקד אוכלוסין משנת 1718 דיווח על 91 תושבים, כולל מתיישבים הולנדים וקווייקרים אנגלים.
אנשים עבדו באחוזה בעיקר כחקלאים או טוחנים.
עד המאה ה-19, חקלאות, ספנות, בניית ספינות וייצור קמח ולבנים הפכו לתעשיות הדומיננטיות, יחד עם העבודות על מסילת הרכבת ובניית סכר קרוטון וסכר ניו קרוטון ואמת המים החדשה של הקרוטון.
פרויקטים מרכזיים אלה של עבודות ציבוריות במאה ה-19 – מילאו תפקיד מרכזי בעיצוב ההתפתחות הדמוגרפית של קרוטון-על-ההדסון וביססו את חשיבותה באזור.
בנייתם של פרויקטים אלה הביאה לזרם של מהגרים גרמנים, אירים ואיטלקים, שהגיעו לעבוד, ולאחר מכן התיישבו עם משפחותיהם באזור.
זרם המהגרים הגדיל משמעותית את אוכלוסיית הכפר והאזורים הסובבים אותו, כך שעד למועד הקמתו בשנת 1898, אוכלוסיית הכפר גדלה ל-1,000 נפש, ובתחילת המאה ה-20 ללמעלה מ-1,700 נפשות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, חשיבותה של קרוטון על ההדסון כעיר רכבת פחתה כאשר מנועי דיזל החליפו את מנועי הקיטור, ושירות נוסעים למרחקים ארוכים הופסק בהדרגה.
עם זאת, היא המשיכה להתרחב בגודלה ובאוכלוסייתה כאשר חיילים אמריקאים חזרו מהמלחמה והתיישבו בקהילה.
אזור המכונה "עמק GI" התפתח מתחת לרחוב גרנד בסביבות 1945 ורחוב וולף פותח ב-1947.
בשנת 2020 מנתה האוכלוסייה המתועדת 8,327 תושבים.
קרוטון על ההדסון המשיכה להתפתח ככפר פרברי עם קהילה אמנותית משגשגת, ושמרה על המגוון התרבותי העשיר שראשיתו עוד בהתיישבותה המוקדמת.
קרויסוס (יוונית: Κροῖσος) היה מלך לידיה שבאסיה הקטנה בשנים 560 לפנה"ס-546 לפנה"ס, בנו של אליאטס.
קרויסוס נחשב לאחד האנשים העשירים בעולם העתיק.
כהמשך למדיניותו של אביו כבש קרויסוס את הערים היווניות לחופי אסיה הקטנה.
הוא אירח יוונים בביתו, שנודע כמקום מקלט לפליטים פוליטיים; המפורסם ביניהם הוא סולון מאתונה.
קרויסוס מימן את הקמתו מחדש של מקדש ארטמיס באפסוס, אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק.
סולון מאתונה מתארח אצל קרויסוס, והלה מראה לו את העושר הרב שיש לו ושואל אותו מי הוא האיש המאושר ביותר, לפי דעתו.
סולון אינו מתרגש מעושרו של קרויסוס ונותן לו שם של אתונאי שיש לו ילדים טובים והוא מת בכבוד.
קרויסוס, המאוכזב מהתשובה, שואל לגבי האיש השני בעיר.
גם התשובה השנייה אינה קרויסוס, אלא מספר על שני אתלטים שזכו באולימפיאדה ובאחד מהמקרים, בו מרכבת אמם נהרסה, סחבו השנים את מרכבתה, כשהיא עליה וזכו לכבוד.
הפעם, קרויסוס נפגע ושואל את סולון אם הוא משווה אותו לאדם פשוט.
סולון עונה לו שהעושר מביא צרות ועד אשר לא ימות קרויסוס הוא לא יוכל לומר לו אם הוא אכן אדם מאושר או לא.
קרויסוס אינו שמח מהתשובה ומסלק אותו ולכן האל מחליט להעניש את קרויסוס.
קרויסוס חולם חלום שבנו ימות מחנית.
בעקבות החלום קרויסוס אוסר על בנו להתקרב אל נשק.
יום אחד מגיע אל הממלכה אדם בשם אדראסטוס אשר הרג בטעות את אחיו.
קרויסוס מקבל את הנער אליו כאורח.
בזמן הארוחה מגיעים שליחים ומודיעים שחזיר בר הורס את היבול והם מנסים לתפוס אותו, הם מבקשים מקרויסוס שיביא את בנו כדי שיוכל לעזור להם.
קרויסוס מסרב ובנו ששומע את זה כועס על אביו כיוון שבדרך זו אביו פוגע בכבודו כאציל (חלק מתכונות האצילים ביוון הייתה לחימה).
האב מנסה להסביר לבנו על החלום שלו ועל כך שהוא מנסה להגן עליו.
הבן מפציר באביו, מסביר לו שהחלום אמר שימות מחנית ולא חזיר, עד שלבסוף האב נכנע ושולח את בנו יחד עם אדראסטוס ומבקש ממנו להגן על בנו.
העלילה מסתבכת כאשר אדראסטוס זורק חנית על החזיר המת ובטעות הורג את בנו של קרויסוס, הוא חוזר בבושת פנים אל הארמון יחד עם הגופה ומתחנן שהמלך יהרוג אותו.
קרויסוס מרחם על אדראסטוס, אולם הנער לא מסתפק בכך ובסוף מתאבד על קבר הבן.
בהמשך העלילה קרויסוס הבין כי הפרסים מתחזקים הוא שלח שליחים אל המקדשים כדי שיבררו אם עליו לצאת למלחמה מול הפרסים.
קרויסוס ציווה על השליחים לשאול שאלה את האורקל, מה עליו לעשות.
השליחים הגיעו אל הנביא בדלפי ששר שיר אותו מפרש קרויסוס כשיר שענה נכון על שאלתו.
הוא שלח מתנות וקורבנות למקדש דלפי ושאל אם כאשר יצא למלחמה נגד הפרסים האם הוא ינצח.
תשובת האורקל הייתה שאימפריה גדולה תיפול.
בהמשך שאל קרויסוס מתי שלטונו ייגמר - תשובת האורקל :
קרויסוס פרש את הנבואה כחיובית והחליט לצאת למלחמה נגד פרס.
עקב השתלטות פיסיטאטוס על אתונה והפיכתה לטירניה, בחר קרויסוס לא לכרות ברית עם אתונה, אלא עם הספרטים.
כמו גם, יש סיפור צדדי נוסף על הזקן ליכס שמצא את עצמות אגממנון.
כורש היה באותה עת מלך הפרסים, והוא ניצח את קרויסוס בקרב בזכות אחד החיילים שלו.
בזמן המצור, לחייל לידי אחד נפלה הקסדה בצד תלול של העיר.
החלק הזה של החומה הושאר ללא שמירה מפני שהיה תלול מאוד ונחשב כבלתי ניתן לכיבוש.
החייל ירד לשם כדי להחזיר לעצמו את הקסדה, והצליח בכך.
הפרסים ראו את זה ולמחרת טיפסו מאותו מקום, וכבשו את העיר.
קרויסוס מובל לאש ואז נזכר בדברי סולון.
הוא קורא בשמו שלוש פעמים.
כורש מנסה להבין מה הוא אומר.
לבסוף בוחר קרויסוס לספר לו על שהתרחש.
בתום הסיפור ירא כורש לשרוף את קרויסוס מנקם האלים וציווה לכבות את האש.
הם לא מצליחים להתגבר על האש, לכן, קרויסוס מתחנן לאל אפולו שיוריד גשם וכך ניצל.
כורש שואל את קרויסוס מי שלח אותו להילחם בו והוא אומר שהאל היווני עודד אותו לעשות זאת.
כורש שואל את קרויסוס מה היה רוצה לקבל וקרויסוס עונה שהוא רוצה שיאסרו את האל במקדש דלפי שעודד אותו לצאת למלחמה.
הנביאה במקדש מוצאת את האל פטור מהאשמה בשל גזירת אורקל עליה כיפר קרויסוס, שהתרחשה לפני 5 דורות כאשר גיגס רצח את המלך לבקשת אשתו (שאיימה עליו כי אם לא יהרוג את המלך וינשא לה, תספר על מעשיו).
כמו כן, הם מוציאים את האשמה בפרוש הנבואה באופן שגוי.
על פי סיפור נוסף, קרויסוס הפך ליועץ למלך כורש.
על סמך האגדה הזו כתב הרצל את אחד מסיפוריו הנודעים, "סולון בלידיה".
קרול אן דאפי היא משוררת בריטית ומחזאית שנולדה בגלאזגו, סקוטלנד.
דאפי נולדה למשפחה קתולית בגלאזגו כמבוגרת מבין 5 אחים.
מגיל 6 היא גדלה במחוז סטפורדשייר באנגליה, לשם עברו הוריה.
הוריה של אימה היו אירים, וכך גם אחד מסביו של אביה, (שהיה פעיל איגוד מקצועי, וניסה להתמודד ב-1983 על מקום בפרלמנט מטעם הלייבור, אך נכשל).
מגיל צעיר רצתה לכתוב וציינה שני מורים שחיזקו אצלה שאיפה זו.
בגיל 15 פורסמו שיריה הראשונים, ובגיל 16הכירה את מי שיהיה בן זוגה ל-10 השנים הבאות, המשורר, אדראה הנרי (Adrian Henri).
כדי להיות בקרבתו עברה ללמוד באוניברסיטת ליברפול שם קיבלה תואר בפילוסופיה בשנת 1977. לאחר שנפרדו עברה להתגורר בלונדון.
לאחר הפרידה מהנרי הכירה את המשוררת ג'קי קיי Jackie Kay איתה חיה כ-15 שנה.
באותה תקופה ילדה את ביתה אלה (נולדה ב-1995).
בשנת 1996 עברה למנצ'סטר שם היא מתגוררת עם בתה, ומרצה באוניברסיטת מנצ'סטר.
דאפי טענה לאחר של נבחרה ב-1999 שלא הייתה מקבלת את המינוי בכל מקרה, ואמרה בריאיון לעיתון הגרדיאן 'לא אכתוב שיר לאדוארד ולסופי.
אף משורר שמכבד את עצמו לא צריך לעשות זאת'.
בעקבות כך דאפי שקלה ב-2009 לסרב למינוי, אך לבסוף החליטה שתקבל אותו עליה למען עמיתותיה המשוררות.
היא אמרה: "אני רואה בכך אות של הכרה במשוררות הגדולות שיש לנו עתה ועל כן החלטתי להיענות".
עם הודעת קבלת המינוי, דאפי, פרסמה בדף הספרות של "גרדיאן" שיר חדש, "נבואות לב", שהקדישה למשוררת אואה פאנתרופ
אוסף השירים הראשון שלה "Fifth Last Song" הופיע ב-1982 .
דאפי היא אחת המשוררות המפורסמות ביותר בבריטניה, ועבודותיה נלמדות כחלק מתוכנית הלימודים שם לבחינות הבגרות בספרות אנגלית.
פרס סומרסט מוהם עבור Selling Manhattan ב-1988
פרס ווייטברד עבור Mean Time ב-1993
פרס פורוורד לשירה עבור Mean Time
פרס ת"ס אליוט עבור Rupture ב-2006
קרויצברג הוא רובע במערב ברלין, גרמניה.
בשנת 2001, במסגרת רפורמת הרבעים, אוחדה קרויצברג למחוז מוניציפלי אחד עם שכונת פרידריכסהיין הצמודה, והמחוז המאוחד נקרא באופן רשמי פרידריכסהיין-קרויצברג, אך בפי התושבים והמבקרים נשמרת ההבחנה בין שני הרבעים.
הברלינאים מבדילים בין שני חלקיה של קרויצברג לפי מספרי המיקוד הישנים: החלק קרויצברג 61, הגדול יותר, וקרויצברג 36 (הקרוי גם SO36), הקטן יותר אך המוכר יותר.
בזמן שגרמניה המזרחית הייתה קיימת, הייתה קרויצברג 36 מוקפת משלושה כיוונים בחומת ברלין ונוצרה בה אווירה אלטרנטיבית.
הרובע גובל בפרידריכסהיין (Friedrichshain) במזרח, במיטה (Mitte) בצפון ובמערב, בטמפלהוף (Tempelhof) בדרום-מערב, בטירגארטן (Tiergarten) במערב, ובנויקלן (Neukölln) בדרום.
בכיוון מזרח-מערב חוצים אותו קווי הרכבת התחתית U1 בצפונו ו-U7 בדרומו, וכן הקווים U6 ו-U8 בכיוון צפון-דרום.
הרובע נוצר בשנת 1920 מאיחוד של האזורים טמפלהופר פורשטאדט (Tempelhofer Vorstadt - פרוור טמפלהוף), דרום פרידריכשטאדט (Friedrichstadt) וחלק מלואיזנשטאדט (Luisenstadt).
בזמן מלחמת העולם השנייה שרדו החלקים טמפלהופר פורשטאדט ולואיזנשטאדט ללא פגע.
בפברואר 1945 נהרס לגמרי בהפצצות בעלות הברית האזור של הלשס טור (Hallesches Tor - שער האלה), פרינצנשטרסה (Prinzenstraße) ורחוב קוך (Kochstraße) והוא נבנה בצורה מודרנית לאחר המלחמה.
שם הרובע ניתן לו בספטמבר 1921, על שם גבעת קרויצברג - גבעה קטנה בפארק ויקטוריה (Viktoriapark), בדרום מערב השכונה.
הרובע מפורסם בעיקר בגלל ההיסטוריה המרגשת של החלק המזרחי של רובע קרויצברג 36, שהיה מוקף בגבול משלושה עברים ונודעה בשנות ה-70 וה-80 כמרכז החיים האלטרנטיביים והפלישה לבתים (סקווטים).
היום חלק זה של הרובע הוא אחד העניים בברלין.
החלק קרויצברג 61 הוא עשיר בהרבה, בעיקר האזור ליד רחוב ברגמן (Bergmanstraße) וגנייזנאו (Gneisenaustraße).
כמעט שליש מ-160 אלף תושבי הרובע הם מהגרים, בעיקר טורקים, המתגוררים בעיקר בקרויצברג 36. חלק מרכזי מהאוכלוסייה ברובע הוא מוסלמי.
אתר מוסלמי מרכזי בשכונה, לדוגמה, הוא מסגד עומר בן אל-ח'טאב.
ב-1987 ובמשך כמה שנים רצופות היו בקרויצברג 36 מהומות בקשר לאירועי אחד במאי, שכללו עימותים עם שוטרים.
מאז שנת 2005 שככו המהומות באופן משמעותי והן יותר צעדות עם סממני שמאל אידאולוגי וקומוניסטיים ופחות אירועי אלימות.
איחוד גרמניה ונפילת החומה הפך את קרויצברג מרובע בקצה העיר ליד החומה לרובע במרכז בירת גרמניה ועובדה זו משכה חברות רבות לרובע, במיוחד לאורך נהר השפרה וליד גשר אוברבאום (Oberbaumbrücke).
היום נחשב הרובע לצעיר מאוד ואטרקטיבית בקרב צעירים וסטודנטים במיוחד, יחד עם פרנצלאואר ברג ופרידריכסהיין.
מרכז קרויצברג 36 נמצא באורניינשטראסה (Oranienstraße - רחוב בית אורנז') ובו בתי קפה ומועדונים רבים (ידוע במיוחד הוא המועדון SO36) ומרכז קרויצברג 61 נמצא ברחוב ברגמן (Bergmannstraße) האופנתי.
בקרויצברג מספר אתרי תיירות, המוכרים שמביניהם: המוזיאון היהודי בברלין בתכנון דניאל ליבסקינד; פארק ויקטוריה; אורניינשטראסה (Oranienstraße), בתי הקפה והמועדונים שלו; פארק גרליץ (Görlitzer Park); רחוב ברגמן (Bergmannstraße) ובתי הקפה שבו; תחנת המעבר בחומת ברלין צ'קפוינט צ'ארלי; וכן תעלת לאנדוור (Landwehrkanal) והגדה ע"ש פאול לינקה (Paul-Lincke-Ufer).
קרול ברג היא סופרת פנטזיה אמריקאית.
ברג היא בעלת תארים אקדמיים במתמטיקה ומחשבים ולפני שהחלה בכתיבה ספרותית הייתה מתגננת מחשבים.
ברג חיה עם בעלה ושלושה בנים בהרי קולורדו.
קרול ברג ביקרה בישראל במסגרת פסטיבל אייקון 2007.
התחדשות (תרגום: ענבל שגיב-נקדימון, הוצאת גרף, 2007, 495 עמ')
Unmasking () (2007) , נובלה המתרחשת בעולם של טרילוגיית הראי-קירא
2003 - פרס קולורדו לספרות עבור Song of the Beast
2005 - פרס גפן עבור ספר הפנטסיה המתורגם הטוב ביותר בעבור השתנות
2009 - פרס קולורדו לספרות עבור Breath and Bone
2011 - פרס קולורדו לספרות עבור The Soul Mirror
2020 - פרס קולורדו לספרות עבור An Illusion of Thieves
רובע קְרוֹידוֹן של העיר לונדון הוא אחד מרובעי העיר לונדון.
הרובע נמצא בדרום העיר והוא מהווה חלק מלונדון החיצונית.
שטחו של הרובע כ-87 קמ"ר והוא הגדול ברבעי לונדון מבחינת אוכלוסייתו.
במרכז הרובע נמצאת העיר ההיסטורית קרוידון (על שמה קרוי הרובע), שהוקמה על ידי הסקסונים במאה השמינית והמוזכרת בספר יום הדין כעיירה בה מתגוררים 365 תושבים.
ככל הנראה, ההתיישבות באזור זה מקורה עוד בתקופה הפרה היסטורית.
מקור השם קרוידון במילה האנגלו- סקסית croeas deanas שמשמעה "עמק הכרכום" על שם צמחי הכרכום הרבים שגדלו באזור, או לפי גרסה אחרת מהמילים croie dune - "גבעת הגיר" על שם הגבעות הגיר הסמוכות לעיר.
בארמון קרוידון שבעיר התגורר הארכיבישוף לפרנק עת שכיהן כארכיבישוף מקנטרברי
עיר זו, שהייתה עיר שוק קטנה עד ראשית המאה ה-19, הפכה במהלך המהפכה התעשייתית והמאה ה-20 לאחת הערים הגדולות ביותר הסמוכות ללונדון, עד שנבלעה על ידי העיר לונדון.
קו מסילות הברזל מברייטון ללונדון עבר דרך העיר והגביר את גדילתה ותיעושה.
בראשית המאה ה-19 הפכה העיר לעיר הגדולה ביותר במחוז סארי.
בראשית המאה ה-20 הפכה העיר למרכז לייצור מכוניות ותעשיית המתכת.
מסיבה זו סבלה העיר מהפצצות כבדות במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
רובע קרוידון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע העירוני של קולסדון ופארלי והרובע הכפרי של קרוידון שהיו חלק ממחוז סארי.
הרובע נמצא בקצה לונדון רבתי.
דרומית לרובע עובר כביש M25, במזרח הרובע נמצא רובע ברומלי, בצפון הרובע נמצא רובע למבת', ומערבית לרובע נמצאים הרבעים מרטון וסאטון.
אזורי המסחר העיקריים של הרובע נמצאים באזור קרוידון ואזור נורת' אנד.
שטח הרובע 86.52 קמ"ר, והוא המחוז ה-256 בגודלו מבין מחוזות אנגליה.
פני השטח מכוסים גבעות נמוכות ביניהם זורמים נחלים לכיוון נורת' דאונז בסארי.
יער האלונים שצמח בדרום הרובע שימש בעבר גבול טבעי לרבעים למבת', קמברוול וברומלי.
מרבית היערות נכרתו עד שנת 1825 אולם מספר שרידים מהיערות נותרו.
נהר הוונדל זורם דרך הרובע אל נהר התמזה.
הנהר עובר דרך וודנסוורת' ופאטני לעבר ואדון.
מאז קביעת גבולות הרובע ב-1965 נכללות בו השכונות אדינגטון, אדיסקומב, אשברטון, המסי גרין, נורברי, דרום נורווד, צפון נורווד, מערב נורווד, סטרת'אם, סלהרסט, סלסדון,
פרלי, פיירפילד, קולסדון, קומב, קנלי, קריסטל פאלאס ושרלי.
על פי מפקד שנערך בשנת 2013, בקרוידון מתגוררים כ-372,000 תושבים.
משערים כי נכון לשנת 2019 מתגוררים ברובע כ-386,000 תושבים, ובהתאם קרוידון היא המחוז ה-15 מבחינת האוכלוסייה ברחבי אנגליה (מתוך 314 מחוזות).
על פי המדגם, הגיל הממוצע הוא 33.75.
מרבית תושבי הרובע (55%) הגדירו עצמם כלבנים, 20% כשחורים, 16% כאסייתים.
על פי המפקד משנת 2001, ברובע 215,124 תושבים המגדירים עצמם נוצרים, מרביתם פרוטסטנטים.
הדת השנייה בגודלה היא אסלאם עם 17,642 מאמינים.
48,615 מתושבי הרובע הגדירו עצמם כחסרי דת.
הרובע מנוהל על ידי מועצת הרובע בה 70 חברים אשר נבחרים ב-24 אזורי בחירה.
מאז 1994 ועד 2006 שלטה מפלגת הלייבור במועצה.
בשנת 2006 זכתה המפלגה השמרנית הבריטית בשליטה במועצה.
הבחירות הבאות מתוכננות לשנת 2010.
רובע קרוידון נחלק לשלושה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי:
מפלגה מספר חברים לייבור 40 שמרנים 30 המפלגה הליברל-דמוקרטית 0
מועצת הרובע מעסיקה כ-10,000 עובדים בתחום החינוך, הסיעוד והעבודות הציבוריות.
השירותים לציבור נחלקים בין בניין עיריית קרוידון ובין בניין ברנרד וות'רהיל הסמוך אליו.
בבניין העירייה שוכנים חדרי מועצת הרובע, חדר ראש מועצת הרובע, ומוסדות התרבות והמורשת של הרובע.
מבנה זה הוא השלישי מבין בתי העירייה ששימשו את קרוידון.
הראשון נבנה בשנת 1566 או 1609. מבנה העירייה השני נבנה בשנת 1808 על מנת לספק את צורכי העיירה הגדלה, אולם נהרס לאחר שנבנה המבנה הנוכחי בשנת 1895, מבנה שתוכנן על ידי האדריכל המקומי צ'ארלס הנמן.
בשנות ה-60 נבנה מבנה נוסף, בניין טברנר, כדי לשמש לקבלת קהל וסיוע לציבור בתחום המוניציפלי.
ב-2013 עברו שירותים אלה לבניין חדש בן 12 קומות שנבנה בעלות של 107 מיליון פאונד ונקרא על שמו של חבר הפרלמנט המנוח תושב קרוידון ברנרד וות'רהיל.
בשנת 1992 נחנך בקרוידון סניף איקאה המשתרע על 23,000 מ"ר, ושוכן במבנה של תחנת הכוח הישנה של קרוידון.
פתיחת הסניף הביאה להתעוררות כלכלית של האזור כולו שהפך בתחילת המאה ה-21 לפארק מסחרי עם סניפים של רשתות כמו דקאתלון, TK Maxx, ועוד, וכן בית קולנוע, אולם באולינג, מסעדות ובתי קפה.
חברות גדולות רבות בחרו למקם בקרוידון את משרדיהן הראשיים בשל החיבור הנוח בתחבורה ציבורית הן למרכז לונדון והן לדרום אנגליה, וכן בשל ההגבלה שהייתה קיימת בסיטי של לונדון עד לסוף המאה ה-20 על בניית מגדלי משרדים.
בין היתר שוכנים בקרוידון משרדי מס ההכנסה הבריטי (HMRC), משרד הפנים הבריטי, ההנהלה האירופאית של AIG, רשת הפארם סופרדראג וחברת ההלבשה התחתונה אן סאמרז.
קרוידון היא מרכז תחבורתי אזורי.
הכביש הישן מלונדון לברייטון (דרך A23) עובר בשטחה, ולאורכו חנויות ואתרי מסחר רבים (בהם חנות איקאה) והכביש המהיר דרך M23 מתחיל בקצה הדרומי של הרובע.
למרות שהרכבת התחתית של לונדון אינה משרתת את קרוידון, היא מרושתת במסילות רכבת רבות המקשרות את קרוידון לתחנות ויקטוריה, לונדון ברידג', בלאקפריירס וקינגס קרוס במרכז לונדון, וכן לערי החוף הדרומיות של אנגליה - ברייטון, הייסטינגס, סאות'המפטון ועוד.
קווי הרכבת מופעלים על ידי החברות סאות'רן ותמזלינק, ותחנת קרוידון מזרח (East Croydon) היא תחנת הרכבת העמוסה ביותר בדרום אנגליה.
קרוידון נמצאת באזור 5 של התחבורה הציבורית בלונדון, ובתחומה פועלות גם תחנות הרכבת קרוידון דרום (South Croydon), קרוידון מערב (West Croydon), סנדרסטד, פרלי, סלהרסט (המשמשת את אצטדיון הכדורגל של קבוצת קריסטל פאלאס), קולסדון ועוד.
בשנת 2000 נחנכו בקרוידון שלושה קווי חשמלית (הטראם של לונדון), המקשרים את השכונות המזרחיות של האזור (ניו אדינגטון, אלמרז אנד, בקנהאם) עם מרכז קרוידון ווימבלדון.
ב-2010 נוסף לרשת התחבורה הציבורית של קרוידון גם אחד מקווי הרכבת העילית של לונדון, העוצר בתחנות Norwood Junction ו-West Croydon.
ב-2024 שמו של הקו נקבע כ-Windrush Line, כמחווה לאוכלוסיית המהגרים של קרוידון.
ברובע עוברים קווי אוטובוסים רבים המקשרים אותו למרכז לונדון ולנמל התעופה לונדון הית'רו.
בית החולי האוניברסיטאי הוא בית חולים מרכזי, הפועל במערב הרובע.הוא התפרסם בכך שהיה בית החולים הראשון בעולם בו ניתנו חיסונים נגד מגפת הקורונה.
בית חולים נוסף הפועל ברובע הוא בית החולים Purley War Memorial.
שני בתי חולים אלה מופעלים על ידי שירות הבריאות הלאומי (NHS).
ברובע קרוידון יותר בתי ספר מאשר בכל רובע אחר של העיר לונדון.
ברובע 95 בתי ספר יסודיים, 21 בתי ספר תיכוניים שש-שנתיים ו-3 מוסדות להשכלה גבוהה: מכללת קרוידון הפועלת במרכז שכונת קרוידון, מכללת ג'ון ראסקין הממוקמת בשכונת אדינגטון, ומכללת קולסדון.
קבוצת הכדורגל קריסטל פאלאס פועלת ברובע ומשחקת באצטדיון סלהרסט פארק.
בנוסף אליה פועלים ברובע מועדון הכדורגל קרוידון בארנת הספורט של קרוידון; והקבוצה קולסדון יונייטד (מועדון שהוקם בעקבות איחוד מועדון הכדורגל קולסדון טאון עם מועדון הכדורגל סאלפורדס) במרכז הספורט נת'רן.
ברובע פועלים שלושה מועדוני ראגבי וכן מועדון פוטבול.
מתחם התרבות המרכזי של קרוידון נמצא באולמי פיירפילד, שנפתחו ב-1962 ונחנכו מחדש לאחר שיפוץ מסיבי ב-2019, ובהם אולם קונצרטים, אולם תיאטרון אשקרופט וגלריה.
מגדל השעון של קרוידון הוא משכנם של הספרייה הגדולה מבין הספריות ברובע, אולם הופעות, בית קולנוע עצמאי, והמוזיאון לתולדות קרוידון.
המבנה צמוד לבית העירייה שנבנה בשנים 1892–1896 לפי תכנון של צ'ארלס הנמן.
פסל ברונזה של המלכה ויקטוריה הוצב מחוץ למבנה ב-1903.
קרוידון מפורסמת גם באומנות הרחוב שבה, וברחבי הרובע ניתן קרוב ל-60 ציורי קיר, חלקם נוצרו במסגרת פסטיבל אומנות רחוב בשנת 2018.
נמל התעופה קרוידון שימש עד סגירתו ב-30 בספטמבר 1959 כשדה התעופה הבינלאומי של לונדון.
לאחר סגירתו, הפך הטרמינל שלו לאתר תיירות, ובמקום מרכז כנסים ותערוכות.
ברובע מצויים מוזיאון קרוידון, טחנת הרוח שירלי (טחנה שנבנתה בשנת 1854 הפועלת גם בימינו), ארמון אדינגטון (שנבנה במאה ה-16, והורחב במאה ה-18), מגדל נסטלה - אחד המבנים הגבוהים ביותר בבריטניה, ומיטשהאם קומון - פארק ציבורי גדול.
ארמון קרוידון, שנבנה בשנת 960, המצוי ברובע, שימש כארמון הקיץ של הארכיבישוף מקנטרברי מאז המאה ה-15.
שוק הרחוב של סארי הפועל ברובע, הוקם בשנת 1276.
ברובע יוצאים לאור שני שבועונים מקומיים: הקרוידון אדוורטיזר שהחל לצאת לאור משנת 1869, שמופץ בכ-2500 עותקים מדי שבוע נכון לשנת 2020, וסאטן אנד קרוידון גארדיאן, בבעלות ניוזקווסט מדיה גרופ.
אתר חדשות מקומי נוסף הוא אינסייד קרוידון.
לרובע קרוידון עיר תאומה אחת -
נבחר בשנת 1866 לתפקיד דומניטור של הנסיכויות הרומניות המאוחדות ובשנת 1881 הוכרז כמלך רומניה.
חבר כבוד של האקדמיה הרומנית מ-1867 ונשיא כבוד ופטרון של האקדמיה מ-1879 ועד ל-1914, גנרל-פלדמרשל של צבא האימפריה הרוסית ומפקד הכוחות הרומניים והרוסיים שלחמו ברומניה ובבולגריה נגד צבא האימפריה העות'מאנית במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
חיי קרול לפני בחירתו לדומניטור