tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העבודות כוללות סדרת שיפורים בטיחותיים, בהם הקמת הפרדה קשיחה בין המסלולים, הקמת מחלף חדש בצומת נחל עמוד, מערבית לצומת הקיים, והקמת שש הפרדות מפלסיות באמצעות מחלפונים (מחלפים קטנים): מחלפון נטופה וכניסה למחנה הצבאי נטפים, מחלפון בועיינה-נוג'ידאת, מחלפון עילבון, מחלפון מסד-רביד, מחלפון צלמון ומחלפון קדרים.
עוד מתוכננים בפרויקט, בניית מעבר אקולוגי לבעלי חיים בין צדי הכביש והקמת גשרים ופינוי סוללות בנחלים עמוד, עכברה וצלמון, בנוסף לשיקום נופי של השטח.
ייחודם של גשרים אלה, הוא בפירוק סוללות עפר שהוקמו בתוכן לפי עשרות שנים ומנעו מעבר מטיילים ובעלי חיים בין שני צדי הכביש.
הגשרים החדשים, שהקמתם תואמה עם מוסדות התכנון ונציגי הגופים הירוקים, כוללים מפתחים רחבים שיאפשרו תנועת מטיילים ובעלי חיים וזרימת מי גשמים באפיק הנחל.
השדרוג מבוצע במסגרת תוכנית יצירת עורק תחבורה ממוחלף שמחבר את כביש 6 לצומת עמיעד שבגליל המזרחי.
בנוסף שודרג כביש 77 ממחלף ישי עד מחלף גולני וגם הוארך עד מחלף תל קשיש.
שדרוג זה קנה נסיעה רציפה במהירות מרבית מותרת של 100 קילומטרים לשעה ללא צמתים ורמזורים.
נכון לפברואר 2017, החלו עבודות להקמת "מפרידן" אשר יבטל את צומת חנה הנוכחי ואף הרחבת הכביש באזור הצומת שעתיד להתבטל.
המחלף נפתח לתנועה ביולי 2020.
לקראת סוף 2018 החלו עבודות בצומת משמר הגבול לצורך הקמת מחלף.
כביש 7 הוא כביש ראשי רוחבי בשפלת החוף בישראל.
הכביש מקשר את הכבישים 6 (חוצה ישראל) ו-3 עם כבישי מישור החוף.
אורכו של הכביש כ-14 קילומטר ממחלף אשדוד במערב עד מחלף שורק במזרח.
בדרכו חוצה כביש 7 את כביש 40 במחלף גדרה.
הכביש מתחיל את דרכו ככביש מהיר צפונית-מזרחית לאשדוד, עובר מדרום לגדרה ומצפון ליישובים חפץ חיים, בית חלקיה ויד בנימין.
במערב, הוא נמשך עוד כ-3 ק"מ ככביש 41 כקטע מרומזר ממחלף אשדוד לשערי נמל אשדוד.
קטע מכביש 7, ממחלף אשדוד עד מחלף גדרה, סומן עד 2014 ככביש 41.
תכנון הכביש החל ב-1999 וחלקו הראשון של כביש 7, מצומת גדרה לכביש 3, נחנך ב-29 במרץ 2004. על חשיבות הכביש נאמר:
זאת ועוד, לדברי סגן מהנדס מחוז תל אביב, מיכאל וולמן:
ההערכה היא שכביש 7 הוסיף כ-10,000 כלי רכב בשנה לנפח התנועה בכביש 6.
עלות הקמתו של הקטע הדו-מסלולי המזרחי (לא כולל הפקעות) נאמדה בתחילה ב-70.5 מיליון שקל, אך בפועל הגיעה העלות ל-110 מיליון שקל.
הקמת הכביש מומנה בחלקה על ידי נתיבי ישראל (אז מע"צ) ובחלקה על ידי חברת כביש חוצה ישראל.
החלק המערבי של הכביש תוכנן להחליף את כביש 41 ולהפוך אותו לכביש מהיר עם הקמה של מספר מחלפים.
ביולי 2011 פרסמה החברה הלאומית לדרכים את המכרז לשדרוג כביש 41 מדרך ראשית לדרך עם מאפיינים של כביש מהיר.
חלק נכבד בפרויקט כלל את ביטולם של צמתים לאורך התוואי והפיכתם למחלפים או מעברים תת-קרקעיים.
במסגרת העבודות הוקמו שני מחלפים מרכזיים: מחלף גדרה ומחלף בית רבן.
העבודות, בהשקעה של כחצי מיליארד שקל, הסתיימו באוגוסט 2014. עם השלמת העבודות בקטע, הוא החליף את כביש 41 שקוצר באופן משמעותי ונותר רק בתחומי העיר אשדוד.
לפי תוכנית המתאר הארצית לדרכים, צפוי שדרוגו של כביש 3 בין מחלף שורק מזרחה עד למחלף לטרון עם כביש 1, כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום.
במסגרת שינוי זה צפויה הסבת קטע הדרך לכביש מהיר, ומתוכננת העתקת מחלף לטרון כקילומטר צפונה.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבות כביש 7 ממערב למזרח 0 מחלף אשדוד בני דרום 3 מחלף בית רבן גבעת ושינגטון (גישה ליישובי המועצה האזורית גדרות) (גישה לקיבוץ קבוצת יבנה, לגבעת ושינגטון ולישיבת כרם ביבנה) 7 מחלף גדרה גדרה 13–14 מחלף שורק יד בנימין
כביש 70 הוא כביש אורך ארצי המתחיל במחלף יגור וממשיך צפונה דרך עמק זבולון למרגלות הרי הגליל המערבי, ומשמש כציר אורך מקביל לחוף הצפוני של ישראל ולכביש 4 הקרוב יותר אל החוף.
אורכו של הכביש הוא 43.3 קילומטר.
הכביש מסתיים בצומת חניתה שבשלומי.
בין מחלף גבעות אלונים למחלף סומך, כביש 70 חולק קטע עם כביש 6, וכתוצאה מכך בקטע זה הכביש מוגדר ככביש מהיר.
הקטע מזכרון יעקב לצומת העמקים היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.
בשנת 1935 נסלל הקטע מזכרון יעקב לבת שלמה ובשנת 1938 הוחלט על תיקונו.
בשנת 1939 הוא תואר על ידי מבקר: .
בשנת 1937 נשקלה האפשרות לכלול את הדרך מזכרון יעקב ליקנעם בכביש תל אביב – חיפה, אולם לבסוף נבחרה האופציה דרך עתלית לאורך החוף.
ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי עארה בנימוק: .
באוגוסט 1946 החלה אגד לקיים בכביש שירות אוטובוסים.
לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים על הציר, לעומת כביש 65 שנחשב מסוכן יותר ליהודים.
במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 70 במקום כביש 4. בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי עארה, עברה התנועה לגליל דרך כביש 70. בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש.
במהלך שנת 1968 נסגר החלק המערבי של הכביש לצורך העבודות.
בהמשך נבנה גשר להולכי רגל מעל הכביש, בבת שלמה.
הקטע הדרומי מזכרון יעקב ליקנעם ולצומת העמקים שוקם החל מיולי 1972. פתיחת הכביש תוכננה לדצמבר 1973, אולם הוא נפתח כבר באוקטובר 1973 בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים ושימש את צה"ל להעברת כוחות לרמת הגולן.
הקטע הצפוני, מיגור לטמרה נפתח בשנת 1979.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים.
בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה-צומת יבור לדו-מסלולי.
קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 70, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים.
ב-2011 נחנך מחלף סומך שהחליף את הצומת הקיים במפגש עם כביש 6 וכביש 79.
צומת אבליים ישודרג למחלף, ושני חלקי כביש 781 יחוברו, מועד ביצוע טרם נקבע.
צומת זבולון ישודרג למחלף זבולון, כביש 780 יתחבר לכביש 762. מועד ביצוע טרם נקבע.
כביש 57 הוא כביש רוחב ארצי המוביל מנתניה בשרון לאזור טולכרם, מערב השומרון ושכם ועד גשר אדם בבקעת הירדן.
הכביש קיים באורכו המלא לפחות מתקופת המנדט הבריטי וחלקים ממנו אף ישנים יותר.
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 הכביש מחולק למעשה לשלושה קטעים נפרדים, האחד מנתניה ועד מחלף ניצני עוז בכביש 6, השני מטולכרם ועד מחסום צה"ל בבקעות שבמזרח השומרון והשלישי משם ועד לגשר אדם.
תוואי הכביש ההיסטורי שבין ניצני עוז לבין בקעות עובר דרך טולכרם ושכם ונמצא ברובו בשטחי A או B של הרשות הפלסטינית, הוא אינו מסומן עוד ככביש 57 וחלות בו מגבלות תנועה שונות.
הכביש ההיסטורי היווה אחד משלושת הכבישים שחצו את ישראל לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם כביש 1 וכביש 25).
תוואי הכביש בחלק זה הוא למעשה "המותניים הצרים" של המדינה, שכן אורכו כ-15 קילומטרים ממרכז נתניה ועד ניצני עוז ומבואות טולכרם, שם עבר קו הגבול עם ירדן עד מלחמת ששת הימים (כיום עובר בסמוך מאוד לקו הירוק כביש 6).
קטע כביש זה מחבר בין נתניה, כביש החוף, צומת השרון וכביש 4 לכפר יונה וחלקו המזרחי של השרון.
בעקבות מלחמת העצמאות נקטע הכביש בנקודת הגבול, וחולק לכביש ישראלי קצר בין נתניה לקו הירוק, וכביש ירדני בין טול כרם לשכם ולגשר אדם.
במלחמת ששת הימים נכבש חלקו המזרחי של הכביש, ששימש כציר התקדמות של חטיבה 5 מהשרון לעבר השומרון, והכביש עבר לשליטה ישראלית מלאה.
חלק זה של הכביש הוא דו מסלולי.
לקראת פתיחת כביש 6, החליטה הממשלה בשנת 2001 על הרחבת הכביש לדו מסלולי וסלילת כביש עוקף לכפר יונה שיחליף את התוואי הנוכחי המפריד בין רובה של כפר יונה לשכונה צפונית קטנה.
בעוד שהכביש הורחב לדו-מסלולי, סלילת הכביש העוקף התעכבה.
נכון ל-2013 טרם הסתיים תכנונו וסלילתו דורגה כבעלת חשיבות נמוכה יחסית.
בעקבות האינתיפאדה השנייה ובניית גדר ההפרדה נחסם קטע הכביש בגדר בסמוך לנקודת הכניסה לאזור תעשייה ניצני שלום, והוא נותק מחלקו המזרחי שהמשיך לטולכרם.
נכון ל־2016 במקום מתאפשרת כניסת ערבים-ישראלים בלבד לטולכרם, אך אין מתאפשרת יציאה.
חלקו השני של הכביש, בין טולכרם, דרך שכם עד לצומת בקעות הוא כביש רציף חד מסלולי.
כביש זה מתבסס על תוואי נחל שכם ונסלל עוד בתקופת הטורקים.
מיעוט הדרכים הסלולות בארץ בתקופה זו הוביל לכך שעל הדרך הסלולה עברה התנועה מיפו וקלקיליה אל שכם, וזאת עד לסלילתו של כביש 55 הדרומי והקצר בהרבה ב־1935. בחלקו הראשון בין טול כרם לצומת ענב משמש הכביש לתנועה פלסטינית בלבד, ומקשר בין טול כרם, וכפרים בסביבתה לנור א-שמס וענבתא, ומהם לשכם.
בעבר עבר הכביש במרכז העיר טול כרם, אך כיום הוא עובר בחלקה הצפוני.
בסמוך לכביש נסללה בזמן מלחמת העולם הראשונה מסילת השומרון שקישרה בין עפולה ומסילת העמק, אל המסילה המזרחית, ונועדה לסיוע לוגיסטי לצבא העות'מאני.
קטע כביש זה שימש עד לסלילת כביש חיפה-תל אביב הישן (בשלהי שנות ה־30 של המאה ה־20) כחלק מהדרך הראשית מצפון הארץ למרכזה, מהגליל וחיפה דרך נצרת (קודם לסלילת כביש 66 באמצע שנות ה-30, שקישר את חיפה וג'נין ללא צורך במעבר בנצרת), ג'נין, טולכרם וקלקיליה עד תל אביב.
קטע הדרך העובר בתוואי נחל ובסביבה ערבית צפופה יצר סכנה ביטחונית, שבאה לידי ביטוי בהתקפות רבות על תחבורה יהודית וכוחות צבא ומשטרה בריטיים במהלך החלק הראשון של המרד הערבי הגדול.
התקפות אלו הביאו להאצת התוכניות לסלילת כביש 4, שעבר במישור החוף וקישר בין תל אביב לחיפה וממנה לגליל, בנתיב קצר יותר.
לקטע כביש זה קיים כביש 557, כביש עוקף המיועד לתנועת ישראלים שהוקם לאחר הסכמי אוסלו העוקף את האזור מדרום, ועובר בסמוך ליישובים קלנסווה, טייבה, אבני חפץ, שופה, ענב, ספארין ובית ליד, ומתחבר בחזרה לכביש בצומת עינב, בסמוך למחסום צה"ל, הממוקם על קטע הכביש הפלסטיני.
מצומת עינב ועד לצומת שבי שומרון התנועה בכביש זה משותפת לישראלים ולפלסטינים.
מצומת שבי שומרון ועד לשכם התנועה בכביש היא שוב פלסטינית בלבד.
הכביש עובר דרך דיר שרף, מחסום בית איבא ומרכז העיר שכם, על בסיס תוואי נחל שכם.
משכם מזרחה הכביש חד מסלולי, ומתבסס על תוואי דרך מבוא השמש המקראית בסמוך לערוץ נחל תרצה (ואדי אל פארעה), היורד משכם מזרחה אל בקעת הירדן.
בקטע זה עד למחסום צה"ל בסמוך למושב בקעות התנועה היא פלסטינית בלבד.
במלחמת העולם הראשונה שימש קטע זה כציר נסיגה של כוחות טורקיים משכם לבקעת הירדן ועבר הירדן.
הנסיגה שעברה בציר צר בין הרים תלולים זוהתה על ידי תצפיות אוויריות של הכוח הבריטי, וזה הפעיל את חיל האוויר לחסימת הדרך והשמדת הכח הטורקי בקרב נחל תרצה.
הכביש שופץ בשנת ה-30 על מנת לחזק את הקשרים בין שכם לעבר הירדן והוא נפתח לתנועת מכוניות בשנת 1934. הכביש היה נסגר לעיתים בגלל גשמים.
האזור בו עובר כביש זה נמצא בשליטת ישראל והתנועה בו משותפת לישראלים ולפלסטינים.
לאורך קטע של 2 ק"מ הוא חופף לכביש אלון, ואז נפרד ממנו בצומת חמרה, מקום בו שציר אלון המרכזי (כביש 508) יוצא ממנו לכיוון דרום.
כביש 57 ממשיך עד גשר אדם (ג'סר דמיא) על נהר הירדן המשמש כמעבר גבול לסחורה בין ישראל לירדן.
כביש 55 הוא כביש רוחב ודרך היסטורית המובילה מכפר סבא שבשרון הדרומי עד מבואות העיר שכם שבשומרון, שם הוא מתחבר עם כביש 57 המוביל לבקעת הירדן ועבר הירדן, ועם כביש 60. אורכו של הכביש 25.5 ק"מ.
בכביש נתיב אחד לכל כיוון והוא מואר לכל אורכו.
בכביש שוליים למעט בגשרים, והעקיפה מותרת בו במספר מועט של קטעים.
הכביש נמצא בהליכי תכנון וביצוע להכפלתו וסלילתו ככביש עם שני נתיבים לכל כיוון.
הדרך מקלקיליה לשומרון ולשכם דרך עזון היא אחת הדרכים העתיקות ביותר במערב השומרון.
בסקר ארכאולוגי שבוצע באזור בשנות ה-80 של המאה ה-20 נמצאו לאורכו ביצורים מתקופת הברזל הקדומה II ועד התקופה ההלניסטית.
בחלק מהתקופות הייתה הדרך במצב תחזוקה רע, ונעשה שימוש בכביש 57 הצפוני והארוך יותר לחיבור תעבורתי בין אזור יפו והשרון הדרומי לאזור שכם.
הכביש נסלל בשנת 1935 במסגרת הקלת הנגישות של כפרי השומרון לשכם.
הכביש קיצר את הדרך מקלקיליה לשכם בכ-20 קילומטר לעומת המצב לפני סלילתו, עת נדרשו הנוסעים לעבור דרך טולכרם.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, היה "כביש 55" לציר מרכזי בתוכנית לפיתוח שורה של התנחלויות.
באוגוסט 1978 הציג שר החקלאות אריאל שרון, שקיבל את האחריות לפיתוח יהודה ושומרון לאחר "המהפך" הפוליטי ב, ועליית הליכוד לשלטון, את תוכנית הפיתוח של האזור.
שרון הכריז על תוכנית להקמת אשכול יישובים לאורך הכביש, שיכלול 2,000 יחידות דיור.
המטרה הייתה ליצור חיץ בין היישובים הערבים בצפון ודרום השומרון, באמצעות התיישבות יהודית.
ההתנחלויות שהוקמו לאורך הציר כללו את קרני שומרון, מעלה שומרון, אלפי מנשה, קדומים ועמנואל.
באותה עת כביש 55 עבר בתוך קלקיליה, עזון ונבי אליאס.
כביש 55 המשיך צפונית מזרחית מצומת כפר סבא מזרח היישר לתוך קלקיליה, עבר בקטע קצר של כביש 444 בתוך קלקיליה, והמשיך מזרחה.
שר השיכון דוד לוי, בקיץ 1987, על תוכנית לסלילת כביש עוקף קלקיליה.
בעקבות פריצת האינתיפאדה הראשונה וריבוי מקרים של יידוי אבנים ובקבוקי תבערה על כלי רכב ישראלים שנסעו בתוך קלקיליה, אישר שר הביטחון יצחק רבין, בפברואר 1988, הפקעת קרקעות לצורך סלילת עוקף קלקיליה.
שנה אחר כך, בפברואר 1989, נחנך הקטע הראשון של העוקף, באורך שלושה ק"מ, והוחל בסלילת עוקף עזון.
במהלך טקס חנוכת העוקף הפגינו פעילי תנועת "כך" נגד הסלילה, בטענה שסלילת כבישים עוקפים היא כניעה לטרור.
עוקף עזון נחנך באמצע שנות ה-90.
בצידו המערבי כביש 55 מתחבר לרחוב ויצמן בכפר סבא, המחבר את הכביש לקרבת צומת רעננה.
בעבר נכלל קטע זה בכביש 55, ורוב התנועה על כביש 55 עברה דרך הרחוב הראשי של כפר סבא.
עם סלילת כביש 531, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, נסלל חיבור למחלף אלישמע.
תושבי שכונת "גאולים" בכפר סבא, עתרו לבית המשפט נגד סלילת הכביש.
אחר כך נמשכו העבודות וביולי 2001 עתר תושב השכונה לבית המשפט לעניינים מינהליים לאסור על פתיחת קטע הכביש לתנועה, בטענה שהכביש הוקם שלא על פי תוכנית המתאר, על שטח ציבורי פתוח, וללא שמע"צ ועיריית כפר סבא דאגו להקמת מיגון אקוסטי שיגן על הבתים בשכונה מפני רעש.
ב-23 במאי 2002 נחנך לבסוף הכביש שמחבר את צומת עדנים דרך נווה ירק לצומת כפר סבא מזרח.
כביש זה סומן בתחילה כחלק מכביש 55, במקום רחוב ויצמן שהוצא מהסימון של כביש 55 והוגדר כדרך עירונית.
בהמשך שונה הסימון של הקטע החדש ומאז הוא נחשב לחלק מכביש 40, וכביש 55 מתחיל בצומת כפר סבא מזרח.
בניית גדר ההפרדה ומעבר אליהו
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2002, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר הפרדה החוצה את תוואי הכביש.
לצורך הפרדת תנועת כלי הרכב הפלסטיניים והישראליים לאורך הכביש, תוכנן תחילה כביש חדש בין קרני שומרון ליישוב מתן, כביש 5250, שישמש את התנועה הישראלית בלבד.
כך שתנועת כלי הרכב הפלסטינים לכיוון קלקיליה והכפר חבלה תמשיך על כביש 55 שהמשכו לכיוון כפר סבא יחסם.
לתוכנית כביש 5250, עלו התנגדיות רבות.
בהן תושבי היישוב מתן שחששו מהתנועה הרבה שתעבור דרך היישוב.
בנוסף תוואי הכביש עבר בשטח הררי קשה לבנייה ודרש הפקעה של מאות דונמים של קרקעות מהכפרים הפלסטינים, בנוסף לקרקעות שהופקעו לצורך בניית הגדר.
במקום זאת נבנתה גדר ההפרדה באזור כך שתכלול גם את אלפי מנשה וכביש 55 בקטע המוביל אליה, שאחריו נבנה מעבר אליהו.
כחלק מבניית גדר ההפרדה הוקמה מנהרה באורך כמה עשרות מטרים מתחת לכביש 55, המחברת בין העיר קלקיליה לכפר חבלה מדרום.
בעקבות הערכת המצב שגיבשו תושבי הכפרים ולאחר שבית המשפט הבין-לאומי בהאג פסק שבניית גדר ההפרדה אינה חוקית, הם עתרו לבג"ץ.
לטענתם, התוואי הקיים של כביש 55 גורם לכך כי לפלסטינים תהיה רק יציאה אחת מקלקיליה ומעברים עם פיקוח ביטחוני בשאר היציאות לשטחים החקלאיים מסביב לעיר.
ב-15 בספטמבר 2005 ניתן פסק הדין שקבע כי תוואי גדר ההפרדה בסביבות העיר קלקיליה יעבור שינוי.
בעקבות הפסיקה נעשו שינויים בתוואי הגדר, אך הוגשו שתי עתירות נוספות על ידי המועצה המקומית אלפי מנשה, שביקשה לתקן את התוואי כך שיאפשר ליישוב להתרחב בעתיד, ומועצות חמישה כפרים פלסטיניים, שביקשו לתקן את התוואי כך שיורחק מאדמותיהן ומבתיהן לכיוון הקו הירוק.
עם זאת החיבור בין קלקיליה לחבלה נשאר כפי שנבנה, כלומר המעבר הוא במנהרה כך שחלק מהאדמות החקלאיות של הכפרים נותרו מצידה השני של הגדר.
סלילת עוקף נבי אליאס והרחבת הכביש
בתחילת שנת 2016 הוחל בהכנות לסלילת עוקף נבי אליאס, שיסיט את תוואי כביש 55 אל מחוץ לכפר.
לצורך כך הוצאו צווי הפקעה ל-104 דונם של קרקע חקלאית בקרבת הכפר נבי אליאס, שהייתה בבעלות פרטית של פלסטינים.
בעלי האדמות עתרו לבג"ץ, שבנובמבר 2016 דחה את העתירה.
250 עצי זית עתיקים נכרתו לצורך סלילת הכביש העוקף.
בינואר 2018 הסתיימו העבודות לסלילת הכביש והוא נפתח לתנועה.
בשנת 2018 אושרה תוכנית להרחבת הכביש והפיכתו לדו-מסלולי, בקטע שבין מעבר אליהו לכניסה לקרני שומרון.
באוגוסט 2021 אישרה מועצת התכנון העליונה ב, תוכנית להרחבת הכביש גם בקטע שבין מעבר אליהו לקו הירוק.
בקטע זה, הידוע בשם "ציר המשתלות", אושרה הפקעה של 68 דונם קרקע שעליה ממוקמות חממות של תושבי הסביבה.
באפריל 2023 החלו העבודות להרחבת הכביש והפיכתו לדו-מסלולי, במקטע שבין מעבר אליהו וצומת אלפי מנשה.
התוכנית לסלילת מקטע עוקף פונדוק
בשנת 2021 הוחלט לסלול מקטע שיעקוף את הכפר אל-פונדוק, שנחשב לאחד הקטעים המסוכנים בכביש ומספר פעמים נרגמו מכוניות ישראליות כשנסעו בקטע הכביש העובר בתוך הכפר.
לאחר שנבחן השטח ותוכנן תוואי לכביש, פלש פלסטיני בן הכפר פונדוק אל התוואי, והחל בבנייה בלתי חוקית במקום.
התרעותיה של תנועת רגבים, שדיווחה בראשית הבנייה, לא טופלו, וכחלוף שנה הושלמה הבנייה ובמקום ניצבת וילה גדולה בעלת מגרש רחב, החוסמת את תוואי הכביש המתוכנן.
כמו כן, במקטע נוסף של התוואי, הוקם מאהל בדואי.
פלישות אלו מונעות את סלילת הכביש כמתוכנן.
לאחר הפיגוע הקשה בכביש בו' טבת ה'תשפ"ה, החלו העבודות במקום.
במהלך שנת 2023 היו מקרים של יידוי אבנים על רכבים שעברו בכביש באזור עזון.
בבוקר כ"ח באדר ב' תשפ"ד אפריל 2024 התבצע פיגוע ירי בכביש.
בבוקר ו' טבת ה'תשפ"ה, 6 בינואר 2025 התבצע בכביש פיגוע הירי באל-פונדוק, שני מחבלים רצחו בירי שלושה יהודים ופצעו שבעה נוספים.
כביש 541 הוא כביש רוחב אזורי בישראל, העובר בשטח בנוי בתחומי הערים הרצליה ורעננה.
הכביש היה בעבר אחד מצירי הרוחב החשובים בשרון הדרומי והוא מקשר בין צירי האורך הארציים - כביש 2, נתיבי איילון וכביש 4. אורכו של הכביש כ-9 ק"מ.
כביש 541 מתחיל במערב במחלף הסירה, מקום בו הוא מצטלב עם כביש 2. כחצי קילומטר מזרחית לתחילתו, מצטלב הכביש עם נתיבי איילון במחלף שבעת הכוכבים ועובר מעל למסילת החוף.
בתחומי העיר הרצליה עובר כביש 541 במספר רחובות משדרות שבעת הכוכבים, לרחוב הרב קוק, ובצומת הרב קוק וארלוזורוב מתחבר לקצה הצפוני של כביש 482 שקצהו הדרומי בצומת עלית ברמת גן ומשם פונה שמאלה לשדרות בן-גוריון ממשיך לרחוב סוקולוב, ולבסוף לדרך ירושלים.
מעט לאחר כניסתו של כביש 541 לתחומי העיר רעננה הוא הופך לרח' אחוזה, רחובה הראשי של העיר, ומסתיים בצומת רעננה, מקום בו הוא פוגש את כביש 4 ואת כביש 402.
בעבר תוכנן שכביש 541 החדש יוקם על בסיס תוואי כביש 5503, מצומת ניר אליהו עד צומת בית ברל.
מצומת בית ברל, הכביש ימשיך מאחורי מושב גן חיים ושכונת "כפר סבא הירוקה" אל עבר מחלף חדש בכביש 4.
בחלק מהזמן חשבו לקרוא 541 לכביש החדש המתחיל בדרך שמעון פרס ברעננה ומתחבר אל מרכז התחבורה בשפיים, לכביש 20 ולכביש 2. בסופו של דבר הכביש הזה נקרא 543.
כביש 531 הוא כביש רוחב בישראל, החוצה את השרון הדרומי ממערב למזרח, ומקשר בין כביש 6 לכביש 2 ולנתיבי איילון בסמוך למושב רשפון.
אורכו הכולל של הכביש כ־14 קילומטר, לרוחבו ארבעה עד שישה נתיבי נסיעה, והקמתו כללה בניית 10 מחלפים ו־36 גשרים.
בתחילה היה המיזם אמור לצאת לפועל בשיטת PFI, שבמסגרתה מקים היזם, מתכנן, מתחזק ומתפעל את הכביש במשך 25 שנה, ומקבל תשלום קבוע מהמדינה, אולם בשנת 2010 הוחלט במשרד התחבורה כי העבודות יבוצעו על ידי החברה הלאומית לדרכים וימומנו מתקציב המדינה.
בשל מורכבותן והיקפן הכספי הגבוה של העבודות הוחלט לפצל את הפרויקט לחמישה מכרזים שונים.
בפברואר 2011 פורסם מכרז לבניית מחלף ג'לג'וליה שנבנה בהצטלבות עם כביש 444. חודש אחר כך פורסם מכרז להקמת מחלף רעננה דרום, שיורכב מגשר, מנהרה ומסילת רכבת בעלות מוערכת של כ-850 מיליון שקל.
מכרז זה מכין את הקרקע לסלילת מסילת השרון.
המכרז להקמת הקטע המרכזי של הפרויקט, בין ג'לג'וליה לרעננה דרום פורסם חודש אחר כך והוא משלב בתוכו תחנת רכבת נוספת (רעננה מערב) וקטע ממערכת הסעת ההמונים של השרון, ה-BRT.
בחודש יולי 2012 נבחרה קבוצה בראשות חברת אשטרום להקמת קטע הדרך הגדול ביותר בפרויקט.
העבודות כללו את הארכת כביש 20 (נתיבי איילון) לכיוון צפון, ממחלף שבעת הכוכבים נכלל חיבור כביש 20 לכביש 531. במסגרת העבודות, הוקמו שלושה מחלפים חדשים ומסילות חדשות ומחברים את מסילות הרכבת הפרבריות החדשות של ערי השרון למערכת המסילתית הארצית.
לסלילת הכביש קמו מתנגדים רבים.
הארגונים הירוקים המליצו על ביטול סלילת הכביש ועל הקמת מסילת הרכבת בלבד.
עוד הוקם ועד פעולה שביקש לסלול את קטע הכביש במנהרה כדי להפחית מפגעי זיהום ורעש.
עיריית הרצליה ועיריית רעננה ותושבים באזור הסמוך לתוואי הכביש המתוכנן הגישו ערעור לבג"ץ ודרשו שהמדינה תסלול את מרבית הקטע העובר ביניהן בתוך מנהרה, על מנת לצמצם את זיהום האוויר ואת השטחים שיידרשו לצורכי הכביש.
בג"ץ החליט לדחות את הערעור ולאפשר את סלילת הכביש במתכונתו המאושרת.
בחודש יוני 2009, דחה בג"ץ את כל ארבע העתירות למען מנהורו של הכביש.
הכביש נפתח לציבור בהדרגה במשך שנים אחדות, בהתאם להתקדמות סלילתו.
בשנת 2015, אורכו של החלק הפתוח לשימוש הציבור של כביש 531 היה כ-7.2 קילומטר והוא קישר בין כביש 402 (דרך השרון) בסמוך לצומת כפר סבא למחלף חורשים במזרח.
בסיומו המערבי של הכביש בדרך השרון נוצר צוואר בקבוק, שגרם לעומסי תנועה כבדים בכביש.
הקטע המרכזי של הכביש, המחבר את כביש 402 לגבול רעננה והרצליה, אך ללא השלמת מחלף רעננה דרום, נפתח בינואר 2016. הקטע המערבי, מנתיבי איילון לרעננה, נפתח (בכיוון זה בלבד) בדצמבר 2016. באפריל 2017 נפתחו לתנועה חלק הכביש במחלף רעננה דרום שמעל כביש 4, והקטע המוביל מרעננה לכביש 2 ולנתיבי איילון.
ב-7 באוגוסט 2018 נחנך חיבור כביש 531 עם נתיבי איילון מכיוון דרום.
ב-13 בדצמבר 2018 נחנך הקטע האחרון, המאפשר גישה מכביש 2 לכביש 531 ולנתיבי איילון.
עם פתיחת הכביש לכל אורכו, נחסמה הגישה ממנו לכיוון צומת רעננה וכביש 4 צפון, גישה שהתאפשרה באופן זמני במשך שנים רבות במהלך בניית הכביש דרך מחלף מל"ל.
על פי תוכנית המספור החדשה של משרד התחבורה, כביש 531 צפוי להיות ממוספר מחדש בתור כביש 51, בתור כביש ארצי מהיר, לאורך כל אורכו.
בדומה לכבישים אחרים בישראל (נתיבי איילון, כביש 1 וכביש 6), עוברת מסילת רכבת בין שני מסלוליו של הכביש.
לאורך מסילת הרכבת ממוקמות ארבע תחנות רכבת פעילות: הוד השרון – סוקולוב, כפר סבא – נורדאו, רעננה – דרום ורעננה – מערב.
מסילת השרון, שמסלולה התפצל ממסילת החוף אל כביש 531, השלימה מסילה טבעתית בין ערי דרום השרון והערים שנמצאות על הגדה הדרומית של הירקון – תל אביב, בני ברק, פתח תקווה וראש העין.
כביש 66 הוא כביש אורך במערב עמק יזרעאל, הנמתח לאורך מורדותיהם המזרחיים של רמות מנשה והכרמל ומקשר בין יוקנעם, אזור מדרך עוז, משמר העמק לצומת מגידו ומעבר סאלם.
אורכו הכללי של הכביש הוא 18 ק"מ.
הכביש המודרני מבוסס על דרך עתיקה שקישרה בין חיפה, לג'ון וג'נין.
הדרך נסללה לראשונה באופן חפוז בתחילת 1929 מצומת העמקים ועד תל מגידו, לכבוד ביקור מתוכנן של ג'ון ד' רוקפלר בחפירות הארכאולוגיות במגידו, שלא יצא לבסוף אל הפועל.
בסלילה השתתפו פועלים ערבים ויהודים שעבדו על מקטעים שונים.
הכביש יוחד לשימוש של החופרים במגידו בלבד, ונאסר השימוש בו למטרות אחרות.
עם זאת, הותר לחברי משמר העמק (השוכנת בסמוך מאוד לדרך) להשתמש בכביש ברכב של הקיבוץ.
בין השנים 1932–1936 נסלל הכביש מחדש לשימוש כלל הנהגים, דבר שקיצר את מרחק הנסיעה בין חיפה לתל אביב ב־35 ק"מ.
במהלך המרד הערבי הגדול סבלו הנוסעים בכביש מירי מצד הכפרים הערביים לאורכו, והשלטונות הבריטיים הטילו על הכפרים קנסות שנועדו לממן כוחות משטרה לשמירת הכביש.
מאוחר יותר, עם סלילת כביש 4 במישור החוף, עברה התנועה הבין-עירונית לכביש זה, ופחתה חשיבותו של כביש 66. כינויו של הכביש בתקופה זו היה 'כביש מגידו', או 'כביש חיפה-ג'נין'.
במהלך מלחמת העצמאות שימש הכביש את צבא ההצלה בבואו מג'נין לקרב משמר העמק.
בתום המלחמה, עבר קו הגבול בין ישראל לירדן באמצע הכביש, בסמוך לג'למה, והכביש חולק לשני חלקים נפרדים.
הכביש שנותר בשטחה של ישראל הפך מכביש ראשי בין ג'נין לחיפה לכביש אזורי בשימוש מועט ובתחזוקה לקויה.
בעת ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל בינואר 1964, נפתח בנקודת הגבול בין שני חלקי הכביש מעבר גבול מיוחד, בו עבר האפיפיור מירדן לישראל.
במלחמת ששת הימים שימש הכביש כציר פריצה של חטיבה 45 למבואותיה המערביים של ג'נין, ולכיוון עמק דותן.
לאחר סיום המלחמה שב ואוחד הכביש לקשר בין חיפה ואזור ג'נין, ממנו הגיעו פועלים פלסטינים רבים לעבודה בישראל.
ביולי 1968 דווח על כוונה לשקם את הכביש, ששימש את יישובי העמק.
בסמוך לצומת התשבי נסלל מעקף צפוני קצר כתחליף למעבר בתוך יקנעם.
נכון לשנת 2022, מספר צמתים לאורך הכביש שודרגו והותקנו בהם רמזורים - צומת הזורע, צומת מדרך עוז וצומת היוגב.
שדרוג צומת משמר העמק נמצא בעיצומו, לקראת הרחבת הצומת והתקנת רמזורים.
בנוסף, הותקן מעקה הפרדה לאורך רוב תוואי הכביש בין צומת התשבי לצומת מגידו.
בחודש אוקטובר 2022, הכריזה שרת התחבורה מרב מיכאלי על הוספת פרויקט שדרוג כביש 66 לתוכנית החומש של משרד התחבורה, והקצאת תקציב של 120 מיליון ש"ח.
הכביש נחשב למסוכן, ואירעו בו תאונות דרכים רבות.
באר עינות ניסנית ליד צומת היוגב
כביש 71 הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, העובר בעמק יזרעאל ועמק בית שאן.
תוואי הכביש מקביל לתוואי של נחל חרוד בעמק חרוד ולזה של מסילת הברזל עליה נסעה בעבר רכבת העמק.
אורכו של הכביש הוא 31 קילומטר, והוא מוביל מעפולה במערב, דרך בית שאן, ומסתיים במעבר נהר הירדן.
התוואי המזרחי של הכביש הסלול כיום, שימש במהלך ההיסטוריה – עוד מתקופת הברונזה – כדרך המובילה מבית שאן למגידו ומשם אל דרך הים.
דרך זו הייתה מסועפת גם ברשת הדרכים הרומיות בארץ ישראל.
סלילת הכביש המודרני התבצעה על ידי ממשלת המנדט שאישרה את סלילת הכביש מעפולה לבית שאן בתחילת 1936. בשלב הראשון נסלל הכביש מעפולה לבית השיטה.
הכביש נסלל על ידי סולל בונה.
בסיסו הוכן בחודשים ספטמבר–נובמבר 1936 והמשך העבודות והסלילה נעשו לאחר הפסקה לתקופת הגשמים, בין מרץ ליולי 1937. רוחב הכביש היה 6 מטר.
סלילת הקטע משיטה לבית שאן נמסרה לקבלן לביצוע באוגוסט 1939.
באפריל 2016 נחנך בכביש מחלף בחיבור עם כביש 669. במסגרת העבודות להקמת המחלף הוכנה גם הפרדה מפלסית עבור מסילת העמק.
במסגרת התוכנית למספור הכבישים של משרד התחבורה ל-2018, צפוי כביש 71 למוזג לקטע של כביש 675 (כביש התענכים), לאורך כל אורכו.
הקטע הישן ממחלף נבות ועד הכניסה המזרחית לעפולה ימוספר ככביש 711.
משכן לאמנות ע"ש חיים אתר
כביש 553 הוא כביש רוחב אזורי, המוביל ממחלף פולג במערב ועד יעף במזרח.
תוואי הכביש עובר בין יישובים חקלאיים ומושבים, והוא חוצה את כביש 4 במחלף דרור (לשעבר צומת בני דרור).
הכביש הוא אחד מצירי הרוחב החשובים בשרון הצפוני והוא מקשר בין צירי האורך הארציים - כביש 2 וכביש 4. אורכו של הכביש כ-13 ק"מ.
קטע הכביש בין מחלף פולג לבין צומת תל מונד רב מסלולי, וחלקו שממזרח לצומת תל מונד הוא כביש צר ללא הפרדה בין-מסלולית.
הכביש חוצה את מסילת החוף, ועקב כך נוצרו בו בשעות אחר הצהריים פקקים כבדים.
ב-12 ביוני 2006 ארעה במקום תאונת הרכבת בבית יהושע, שהייתה מהגדולות שאירעו במדינת ישראל.
בתאונה התנגשה רכבת נוסעים שיצאה מנמל התעופה בן-גוריון אל עכו בטנדר שנתקע במפגש הכביש-מסילה, וכתוצאה מכך נהרגו חמישה מנוסעי הרכבת ויותר מ-80 נפצעו.
בעקבות זאת הוקם גשר מעל פסי הרכבת, תוואי הכביש שונה והוא שופץ.
ב-2019 אושרה תוכנית להסיט את הכביש לתוואי דרומי יותר מאזור כפר עבודה ומזרחה, להמשיך את הכביש מזרחה עד לכביש 6 ולהתחבר אליו באמצעות מחלף חדש, מחלף אלכסנדר, סמוך לכוכב יאיר-צור יגאל.
קטע הכביש בין המחלף החדש לצומת תל מונד מתוכנן להתרחב במהלך העבודות לכביש דו מסלולי בן שלושה נתיבים לכל כוון.
ע"פ הרפורמה של משרד התחבורה, הכביש יקבל מעמד של כביש ראשי ויהפוך לכביש 59.
כביש 581 הוא כביש אזורי הכולל שני מקטעים: כביש רוחב בעמק חפר, המחבר בין צומת הרא"ה על כביש 4 לצומת מגל וכביש אורך המחבר את צומת מגל לצומת כלניות על כביש 574.
הקטע הרוחבי של הכביש, מגבעת חיים להמעפיל היה לקראת ביצוע לאחר קום המדינה בפברואר 1949. העבודות על הכביש היו בעיצומן בפברואר 1950, ובאפריל 1950 קיבלה מועצה אזורית עמק חפר הלוואה מהממשלה לצורך סיום סלילת הכביש.
מאזור קיבוץ המעפיל נמשך הכביש דרומה לכיוון גן יאשיה ובחן.
הקטע האורכי נסלל ככביש גישה לקיבוץ להבות חביבה ונועד לחבר אותה ליישובי מועצה אזורית מנשה.
העבודה החלה בספטמבר 1951 והכביש נחנך בדצמבר 1952 בטקס רשמי, בעת שהיה דרך ללא זיפות.
חברת אש"ד סירבה לספק שירות אוטובוסים על הכביש והכביש סבל מבלאי מהיר.
בשנת 1962 דרש קיבוץ להבות חביבה שהמדינה תיקח על עצמה את עלות הקמת הכביש שכן הוא הפך להיות כביש אזורי המשרת מספר יישובים ולא הוגן שהעלויות יכוסו על ידי הקיבוץ לבדו.
בשנות ה-70 חוברו שני מקטעי הכביש.
מאז פתיחת מחלף באקה-ג'ת על כביש 6 בשנת 2004 שימש כביש 581 לקישור בין כביש 6 לכביש 4, ולחיבור כביש 4 עם כביש 65 בדרך העוקפת את חדרה, גבר מאוד עומס התנועה בכביש.
פתיחת כביש 9 ביולי 2014 שמה קץ לשימושים אלו בכביש והחזירה את השימוש בו לרמה המקומית.
כמה מהצמתים לאורך כביש 581 הוגדרו "צמתים אדומים" משום שהתרחשו בהם תאונות דרכים רבות.
תושבי היישובים הקימו ועד פעולה, הנקרא 'מטה יישובי עמק חפר למען בטיחות בכביש 581' הקורא לרשויות לטפל בדחיפות במפגעי הבטיחות לאורכו ולהוציא אל הפועל את הפרויקטים הבטיחותיים המתוכננים על הכביש..
בשל כך, הוקמו לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21 כיכרות במספר צמתים לאורך הכביש.
כביש 672 הוא כביש אורך אזורי בצפון ישראל.
הכביש, באורך של כ-42.5 ק"מ, מחבר את מרכז מטרופולין חיפה בצפון עם רמות מנשה בדרום, לאורך גב הר הכרמל.
הוא עובר לכל אורך הרכס, תוך שהוא משרת את יישובי ואדי מילק, כפרי הכרמל – עספיא ודלית אל-כרמל, פארק הכרמל, אותו הוא חוצה; אוניברסיטת חיפה בהר טללים ודניה, אחוזת שמואל וכרמל מרכזי, כאשר בתחומי חיפה הוא מחליף את שמו – משדרות אבא חושי לרחוב חורב ולשדרות מוריה.
בצומת שדרות הנשיא ודרך הים, הידוע גם כ"מרכז הכרמל", פונה הכביש בחדות מערבה וגולש לאורך דרך הים במורד ההר, עד למפגשו עם שדרות ההגנה – כביש 4, לחוף הים התיכון.
בחלקו הגדול הבין-עירוני כביש 672 ידוע כדרך נופית, וככזה גם מסומן במפות.
כקילומטר וחצי דרומית לאוניברסיטה יוצאת ממנו דרך נופית נוספת, כביש 7212, היורדת מזרחה לכיוון נשר.
כבישים משניים אחרים שמתחברים אליו הם כבישי יקנעם עילית, כביש 6953 למשמר העמק ומסלולים קטנים בפארק הכרמל.
חלקו של הכביש בין שכונת אחוזה ועספיא נסלל בשנת 1941, כחלק מקו ההגנה של הצבא הבריטי על רכס הכרמל במלחמת העולם השנייה.
כביש 551 הוא כביש רוחב בישראל, החוצה את השרון הצפוני ממערב למזרח, ומקשר בין כביש 2 לבין כביש 4.
ביולי 2001, אישרה ועדת השרים לכלכלה את סלילתו של הכביש, יחד עם 8 כבישי רוחב אחרים שיחוברו לכביש 6. על פי התכנון הייתה סלילת הכביש אמורה להסתיים ביולי 2004.
בספטמבר 2001, הגישה החברה להגנת הטבע לוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה מרכז התנגדות לסלילת הכביש.
לטענתה, שהייתה מבוססת על חוות דעת של הגאוגרף פרופסור אליהו שטרן, הכביש מיותר לחלוטין, הוא יהווה פגיעה באגן נחל פולג, אחד השטחים הפתוחים האחרונים שנותרו באזור המרכז, ואחד המסדרונות האקולוגיים החשובים ביותר בצפון מטרופולין תל אביב.
בנוסף טענה כי בקטע שבין מחלף קסם ומחלף אייל בכביש 6 מתוכננים מספיק כבישי רוחב, שהופכים כביש זה למיותר.
בניהם כביש הרוחב 531, כביש 553 וכביש 541. סלילת כביש 551 בקטע שבין מחלף הדרים בכביש 4 לכביש 2 החלה אך שר התחבורה אפרים סנה הורה על הפסקת העבודות ביוני 2002.
במהלך 2004 ביקשה חברת מע"צ להתחיל בסלילת הקטע המזרחי בכביש 551, בין כביש 6 לכביש 4. החברה להגנת הטבע ועמותת אדם טבע ודין פנתה לבית המשפט המחוזי בתל אביב, שדחה את הבקשה להוציא צו ביניים, האוסר על מע"צ להתחיל בביצוע העבודות.
אך בדצמבר 2004, הודיעה מע"צ, שבשל שיקולי תקציב, אין בכוונתה לסלול את הכביש בשלב זה.
בשנת 2006 שוב ביקשו להתחיל בעבודות הסלילה, ושוב נעשתה פנייה לבית המשפט המחוזי בתל אביב שנדחתה.
ובינואר 2007, שופטת בית המשפט העליון, דבורה ברלינר, דחתה את בקשת החברה להגנת הטבע לצו ביניים שיעצור את הליכי התכנון של הכביש.
בפברואר 2008 הודיע מנכ"ל מע"צ, אלכס ויז'ניצר, על פרסום מכרז לתכנון וביצוע הכביש, אך זמן קצר אחר כך הפרויקט הוקפא.
בנובמבר 2024 קיבלה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הטענות לפיהן אין הכרח תחבורתי בכביש וכי לסלילתו, ממחלף אייל למחלף הדרים, יהיו השפעות קשות על הסביבה.
כביש 551 - החלק הסלול
נכון לשנת 2020, מורכב הכביש משני קטעים קצרים, הראשון בן 1.5 קילומטר הנמצא סמוך לקיבוץ ניר אליהו וקיבוץ אייל שנסלל כחלק ממחלף אייל.
וקטע נוסף שנמצא במחלף הדרים (אורכו כקילומטר), כאשר הכביש עובר מתחת לכביש 4 ומגיע עד לסמוך לבית חולים קריית שלמה, שמצפון ליישוב חרוצים.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבות כביש 551 0 מחלף הדרים בית מעצר הדרים כביש 4
כביש 675, המכונה גם כביש התענכים, הוא כביש אזורי בעמק יזרעאל המקיף את עפולה מדרום.
מהכביש יש הסתעפויות ליישובי התענכים, ומכאן כינויו.
הכביש מתחיל בצומת הסרגל ומסתיים במחלף נבות ואורכו כ-13 ק"מ.
נחשב לעורק תחבורתי מרכזי באזור הגלבוע.
הכביש שלאורך השנים היה ברובו כביש חד מסלולי וללא הפרדה קשיחה, נחשב ככביש מסוכן אשר בו מתרחשות בתדירות גבוהה תאונות דרכים.
בין היתר מאחר שהוא עורק תחבורה למשאיות רבות, המגיעות מאזור בית שאן ועמק הירדן וכן מאזורי תעשייה כמו מבואות הגלבוע.
בין התאונות הבולטות נמנה אסון חפציבה שהתרחש בשנת 1986.
בסמוך לתוואי הכביש צומחים כחמשת אלפים עצים רובם אקליפטוסים.
הכביש מאופיין ברובו בנוף של שדות חקלאיים.
הכביש קיים לפחות משנות החמישים של המאה ה-20 כשהוקם חבל התענכים.
לאור הסיכונים בתוואי כביש 675 מקדמת חברת נתיבי ישראל תוכנית להכפלתו של הכביש לנתיב דו מסלולי.
להקמת מחלפים בו ולשיפור מאפיינים בטיחותיים אחרים כמו תאורה רימזור צמתים וכיוצא בזה.
ע"פ תוכנית משרד התחבורה של מספור הכבישים שהוצגה ב-2018, מספרו של כביש 675 צפוי להשתנות למספר 71 לכל אורכו, ובכך להתמזג עם כביש 71 במחלף נבות ולשנות את מסלול של כביש 71 משם ועד צומת מגידו.
בעוד שמקטעו הנוכחי של כביש 71 מצומת נבות צפונה ישונה למספר 711.
צומת נורית המוביל אל היישוב נורית
בית העלמין של מעברת זירעין
אנדרטה לנופלים במלחמת העצמאות, של חברי הפלמ"ח ובני ההכשרה שהקימה את קיבוץ יזרעאל אשר נפלו בקרבות בשלוחת זירעין
תל יזרעאל התל מזוהה עם העיר המקראית יִזְרְעֶאל.
הכולל בסמוך לכבוש את חזית הביצור מימי המלך אחאב הכוללת שער תאים, חפיר יבש עמוק ורחב וחלקלקה משופעת הבנויה עפר וחצץ מהודק.
היישובים אביטל, מרכז יעל, פרזון ומיטב
שרידי מסילת הברזל הטורקית עפולה-ג'נין
היישובים ניר יפה, מלאה, אומן, וגדיש
מסתיים בצומת הסרגל ומעברו השני מנחת מגידו
כביש 66 היה כביש מהיר ראשי בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס.
כאשר הכביש נפתח לראשונה לתנועה בשנת 1926 הוא היה אחד מהכבישים המהירים הראשונים בארצות הברית.
נתיבו המקורי של הכביש היה באורך 3,940 ק"מ והוא חצה שלושה אזורי זמן בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס כאשר הוא עובר דרך שמונה מדינות: אילינוי, מיזורי, קנזס (קילומטרים בודדים), אוקלהומה, טקסס, ניו מקסיקו, אריזונה וקליפורניה.
הנתיב המקורי של הכביש קישר במכוון בין עיירות קטנות רבות לאורך המערב התיכון.
לאורך השנים עבר כביש 66 מקצי שיפורים רבים אשר שינו את נתיבו ואורכו הכולל.
רבים ממקצי השיפורים העניקו לנוסעים בו נתיבים מהירים יותר ובטוחים יותר או חלקים חדשים שעקפו את הכבישים שעברו דרך מרכזי הערים.
כביש 66 היה הנתיב העיקרי בו עברה במהלך המאה ה־20 תנועה רבה אל עבר מערב ארצות הברית, במיוחד במהלך קערת האבק והשפל הכלכלי הגדול של שנות ה־30. הכביש סייע רבות לצמיחת הכלכלות של היישובים שדרכם הוא עבר.
רבים מהאנשים שניהלו עסקים בתוואי הכביש זכו לאורך השנים להצלחה רבה בשל הפופולריות הגוברת לה זכה הכביש – אותם האנשים נלחמו בהמשך לשמר את הכביש כאשר החל לגדול האיום של בניית כבישים מהירים חלופית.
בשנת 1985 הוצא כביש 66 באופן רשמי ממערכת הכבישים הבין־מדינתיים לאחר שהוחלט כי תוואי הכביש לא היה מועיל עוד.
רוב התנועה עברה לכבישים מהירים בין־עירוניים עוקפים.
הכבישים הבין־מדינתיים ה־40, ה־57 וה־15 נסללו על שרידי הנתיב המקורי של כביש 66.
חלק מהנתיב המקורי של הכביש עדיין זמין כאטרקציה תיירותית תחת השם "Historic Route 66" (כביש 66 ההיסטורי).
השיר Route 66 של להקת הרוק הרולינג סטונז עוסק בכביש זה.
בשנת 2006, אולפני האנימציה פיקסאר השתמשו בכביש 66 בתור נקודת ההתרחשות של סרטם מכוניות.
במהלך השנים קיבל כביש 66 כינויים רבים.
ישר אחרי שהוזמן, הוא נודע כ"כביש האלכסוני הגדול" בגלל שהוא נמתח משיקגו בצפון לאוקלהומה סיטי בדרום.
לאחר מכן פורסם כביש 66 על ידי אגודת הכביש המהיר 66 כ"רחוב הראשי של אמריקה".
השם היה בשימוש גם על ידי תומכי כביש 40, אך קבוצת כביש 66 הצליחה יותר.
ברומן ענבי זעם מאת ג'ון סטיינבק, הכביש המהיר נקרא "אם הכבישים" ("The Mother Road") שמו הרווח של הכביש היום.
השם האחרון לכביש 66 ניתן על ידי אגודת הכביש המהיר 66 בשנת 1952 כשם הלא רשמי "הכביש המהיר וויל רוג'רס" ("The Will Rogers Highway"), למרות ששלט הוצב בדרך עם שם הכביש בסרט של ג'ון פורד "ענבי זעם" שיצא לאקרנים בשנת 1940, 12 שנים לפני שהארגון קרא לכביש בשם זה.
כביש 652 הוא כביש אורך אזורי בבקעת הנדיב, שמתחיל במחלף חנה בפרדס חנה ונגמר בצומת שפיה בזכרון יעקב.
אורכו הכולל של הכביש הוא כ-16.5 ק"מ.
הכביש חולף בתחומן של פרדס חנה, בנימינה וזכרון יעקב.
סלילת הכביש בקטע שבין שוני וזכרון יעקב החלה עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, על ידי יק"א.
העבודה נפסקה במהלך המלחמה וחודשה לאחר המלחמה על ידי קבוצת אום אל עלק של פועלים עבריים.
הקטע בין פרדס חנה ובנימינה נסלל בשנת 1929 בעת הקמת פרדס חנה.
מחלפים וצמתים מרכזיים לאורך הכביש
אהוד מנור מתאר את הכביש בשיר "הכביש הישן", בו הוא מתאר את חוויותיו בנסיעה בכביש.
השיר הולחן על ידי רמי בר דוד ובוצע על ידי הדודאים.
כביש 705 הוא כביש אזורי בכרמל, שעובר כמעט כולו בעיר נשר המוביל מעמק זבולון לכביש 672 (דרך אבא חושי) המהווה קו פרשת המים על הכרמל ליד אוניברסיטת חיפה.
הכביש, באורך של כ-5 ק"מ, מחבר את העיר נשר בצומת נשר בכביש 752 שלמרגלות הכרמל עם רכס הכרמל שבחיפה בכביש 672 סמוך לאוניברסיטת חיפה.
הכביש נסלל בתחילת שנות ה-2000, עם התפתחות הבנייה בעיר נשר, ומהווה תחליף לנסיעה בכביש 7212 הצר והמפותל.
הכביש נסלל בחלקו במקום בו עבר כביש צר ומתפתל שנסלל בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי חברת "מחצבי אבן" שהתאגדה בשנת 1958. חברת "מחצבי אבן" הקימה את מחצבת מחצבי אבן בתוך הוואדי של נחל נשר.
הכביש המשיך והגיע עד כביש 672. הכביש הצר והמתפתל הגיע גם לשטח בית הקברות של נשר שהוקם בשנת 1965 ושוכן בסמוך וממערב למחצבה.
כביש 705 שרת גם את המחצבה עד שהיא נסגרה בשנת 2011, בעקבות מאבק שניהלה עיריית נשר לאורך שנים לסגירת המחצבה.
סגירת המחצבה נעשתה לאחר החלטה של בית המשפט העליון.
בהמשך הדרך מצד ימין הוקם בשנת 2015 "מצפור גלית" לזכרה של השוטרת רס"ל גלית ארביב, שנהרגה ב-2002 בעת שמנעה פיגוע.
בשל מיקומו, מהווה הכביש עורק גישה מרכזי לאוניברסיטת חיפה עבור תושבי הגליל והצפון.
הכביש עובר בגשר מעל נחל קטיע ומאופיין בחלקו בנוף מיוער והררי.
חלקו התחתון של הכביש עובר מעל נחל נשר.
מכביש זה ניתן להגיע לשכונת סביוני הכרמל הסמוכה לשכונת דניה שבחיפה, לפארק נשר, לשכונת רמות יצחק שבנשר, לבית הקברות של נשר ולמחצבת נשר.
לאורך הכביש יש שמונה צמתים, מהם שבעה בעיר נשר וצומת אחד בחיפה.
הצומת האחרון שרומזר הוא הצומת עם רחוב קרן היסוד בשכונת תל חנן.
בצומת זה התרחשו תאונות רבות, ולכן עיריית נשר הפכה את הצומת למרומזר בחודש אוקטובר 2023.
הכביש מתוחזק על ידי חברת נתיבי איילון.
שמות רחובות בהם הכביש עובר
בחלקו התחתון והמרכזי, בתחום נשר, נקרא הכביש דרך משה על שם "משה שייבר".
חלקו העליון של הכביש, בסמוך לכביש 672 שנמצא בתחום חיפה, נקרא דרך אוסקר שינדלר.
הוא נפגש בכביש 672 שעל רכס הכרמל, שנקרא בקטע זה שדרות אבא חושי.
ההחלטה לקרוא לקטע הכביש העובר בעיר נשר "דרך משה" על שמו של משה שייבר, התקבלה בישיבת מועצת נשר שהתקיימה ב-24 באוגוסט 1981 ומופיעה בפרוטוקול הישיבה מאותו יום בסעיף 3 בהחלטה 434. להלן נוסח ההחלטה:
מחצבת מחצבי אבן הוקמה על ידי בנימין קב ונקי שהיה ממנהלי סולל בונה.
משה שייבר, יהודי עשיר מדטרויט, על שמו "דרך משה", היה שותפו של קב ונקי, ממקימי המחצבה.
הוא סיפק את הציוד למחצבה ללא תמורה.
+קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 705 ממערב למזרח0צומת ללא שם חיפהצומת אוסקר שינדלרצומת רחוב התאנהנשרצומת רחוב דרך אוריצומת בית הקברות של נשרצומת רחוב הלוטםצומת רחוב קרן היסוד4.77צומת רחוב המגינים4.92צומת דרך השלום5צומת נשר
כביש 5710 הוא כביש בצפון מישור החוף המחבר את שושנת העמקים, צוקי ים, חבצלת השרון, ביתן אהרון, כפר ויתקין, ומחלף חבצלת.
בעבר, חיבר גם את צפון נתניה.
הכביש כולל שלושה מקטעים עיקריים:
קטע צפון-דרום לאורך חוף הים המחבר את חבצלת השרון לנתניה.
קטע זה, למרות שהוא פעיל מ-1966, אינו חוקי ונסגר בסוף 2013.
קטע מזרח-מערב המחבר את כביש 2 לחבצלת השרון וצוקי ים ומהווה בחלקו המערבי כביש פנימי בשם "דרך הים" של חבצלת השרון.
קטע צפון-דרום המחבר את כביש 5720, בית חרות וביתן אהרון לכביש 2.
משנת 1966 מחבר קטע כביש המשתרע מצפון לדרום את קצהו המערבי של כביש 5710 לקצה הצפוני של נתניה.
עם התפתחות העיר נתניה התגברה התנועה לצפון נתניה על דרך 5710 דרך חבצלת השרון באופן שלטענת תושבי חבצלת השרון היה למטרד סביבתי ובטיחותי.
בשנת 2008 פנו תושבים מצוקי ים וחבצלת השרון לבית המשפט המחוזי בתל אביב בדרישה להורות על סגירת הקטע הדרומי של הכביש המאפשר מעבר לתוך נתניה.
בית המשפט נענה לבקשה לאחר שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה שמדובר בכביש לא חוקי וקבע שהכביש ייסגר תוך שלושה חודשים.
לבקשת מלון בלו ביי ועירית נתניה הושהתה הסגירה עד בירור העניין בערעור ובאוקטובר 2010 הושב התיק לבית המשפט המחוזי לבירור נוסף.
בדיון החוזר טענו מלון בלו ביי ועירית נתניה שאם הקטע הדרומי אינו חוקי, גם כלל הכביש מצפון לדרום אינו חוקי.
במענה לכך, נציגם של תושבי צוקי ים וחבצלת השרון הסכים לסגירת כל קטע הכביש צפון-דרום.
לבסוף הוסכם בפשרה שהכביש ייסגר תוך שלוש שנים, בסוף שנת 2013. במהלך שלוש השנים אמור להסתיים הליך אישור וסלילת כביש עוקף שיחבר את צפון נתניה לכביש החוף.
תכנון כביש זה הוחל בשנת 1988 אך התנהל בעצלתיים, לטענת אנשי חבצלת השרון בגלל שעיריית נתניה פעלה לטרפד אותו.
בתור חלופה לתושבי צפון נתניה נבנה מחלף חדש בין מחלף נתניה למחלף חבצלת על כביש 2, שנקרא מחלף איינשטיין.
כביש 667 הוא כביש רוחב אזורי החוצה את הרי הגלבוע ומכונה גם דרך נוף הגלבוע.
הכביש מתחיל במפגש עם כביש 675 מזרחית לקיבוץ יזרעאל, עובר בסמוך לפסגות הגלבוע ומסתיים בכביש 90 מדרום למושב שדי תרומות.
אורכו של הכביש הוא 27.5 ק"מ.
תוואי הכביש הוא הררי ומפותל.
בחלקו הצפון-מערבי הוא צר ומרובה מעברי בקר.
הכביש עובר בסמוך לפסגות רכס הגלבוע ובהן הר שאול, הר מלכישוע, הר גיבורים, הר לפידים, הר ברקן, הר אחינועם והר יצפור.
ק"משםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 667 מצפון-מערב לדרום-מזרח0צומת נוריתיזרעאל כביש 6751.5צומת ללא שםגן נרכניסה לגן נר2.5נוריתכניסה לנורית5.5הגלבועגישה להר שאול14נחל יצפורכביש 666615.5מעלה גלבועכניסה למעלה גלבוע15.8כניסה לבסיס צבאי18.5מירבכניסה למירב, מלכישוע ומיטל (כביש 6672)27.5צומת מירבשדי תרומות כביש 90
כביש 574 הוא כביש אורך אזורי בצפון-מזרח השרון.
הכביש מתחיל בזמר, עובר בבאקה אל-גרבייה ונגמר בצומת משמר הגבול במפגש עם כביש 65. אורכו של הכביש הוא 15.2 ק"מ.
מדרום לזמר, בשטחי הרשות הפלסטינית, קיים תוואי כביש נוסף שהיווה חלק מכביש 574. תוואי כביש זה מתחיל בעזון וחוצה את טולכרם.
חלקים מכביש 574 הוגדרו כמוקדי סיכון, ובשנים האחרונות החלה חברת נתיבי ישראל בביצוע שיפורים בטיחותיים לאורך הכביש.
בשנת 2022 החל פרויקט בטיחותי להסדרת צומת אבתאן במועצה המקומית זמר, שהוסב למעגל תנועה.
במסגרת הפרויקט בוצעו הסדרת הצומת, מערכת ניקוז והקמת מערכות תאורה.
תקציב הפרויקט עמד על כ-10 מיליון ש"ח, והוא בוצע על ידי חברת מפלסי הגליל, עם מועד סיום שתוכנן לאוגוסט 2022.
בתכנון המקורי של מסילת הרכבת המזרחית, היו אמורים להקים מסילת רכבת (מסילת מנשה) על תוואי כביש 574, עם תחנת רכבת סמוך למחלף משמר הגבול, כקרובה ביותר לחריש.
במאי 2024, בעקבות התנגדות עיריית חריש, אושרה סופית במועצה הארצית לתכנון ובנייה חלופה שונה (חלופה 4.1), לפיה תוקם תחנת רכבת בכניסה לחריש, והמסילה תעבור סמוך לכביש 6 מצידו המערבי, במקום על תוואי כביש 574. שינוי התוואי קיבל גם את תמיכת המשרד להגנת הסביבה לאחר בחינת ההשפעה הסביבתית של החלופות השונות.
צמתים לאורך הכביש בחלקו הישראלי
ק"משםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 574 מדרום לצפון0צומת זמר זמרכביש 57143.7צומת ללא שםג'תרחוב אל-שאפעי4.4 רחוב אחמד אבו עסבה6.7באקה אל-גרבייהדרך ביר באקה ( לכיוון דרום)10צומת מצר כביש 592310.9צומת כלניות שער מנשה11.8צומת נרבתהכביש 640312.6צומת ללא שםגבעת חביבהכניסה לגבעת חביבה12.8כניסה למענית13.5מעניתכניסה למועצה אזורית מנשה14.1צומת חרישברקאי15.2 מחלף משמר הגבול ברקאי, חריש
כביש 669 הוא כביש רוחב אזורי העובר בעמק חרוד ובעמק בית שאן למרגלות הר הגלבוע.
אורכו של הכביש הוא כ-11.5 ק"מ, והוא עוקף את העיר בית שאן מדרום-מערב.
הכביש עובר בסמוך למעיינות רבים, בהם מעיינות גן השלושה ופארק המעיינות.
הכביש משרת את יישובי הסביבה וכן את הנוסעים לבקעת הירדן וירושלים ומטיילים רבים.
בשל קרבתו לאתרי נופש וסיור המאפיינים את האזור, לעיתים התנועה בו עמוסה בזמני החופש והחגים ובפרט בחודשי הקיץ.
על פי נתוני עמותת אור ירוק המבוססים על נתוני הלמ"ס, אירעו בכביש 50 תאונות דרכים לאורך עשר השנים שקדמו ל-2024 ובהן נפגעו 139 בני אדם, כאשר שניים נהרגו וחמישה נפצעו קשה.
ק"משםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 669 מצפון-מערב לדרום-מזרח0מחלף בית השיטהבית השיטה כביש 712צומת ללא שםחפציבהכניסה לחפציבה3צומת ללא שםבית אלפאכניסה לבית אלפא4צומת ללא שםבית אלפאכביש 66664.5צומת ללא שםגן השלושהכניסה לגן השלושה6צומת ללא שםניר דודכניסה לניר דוד7צומת מסילותמסילותכביש 66678צומת ללא שםמסילותכניסה למסילות9צומת ללא שםרשפיםכניסה לרשפים11צומת ללא שםשלוחותכניסה לשלוחות11.5צומת שלוחותעין הנצי"ב כביש 90, כביש 6678
כביש 5233 הוא כביש רוחב מקומי שיוצא מכביש 444 בסמוך למחלף ג'לג'וליה.
במקטעו מצומת מתן ועד לכניסה לכפר ברא הוא נחשב לאחד מ-68 הכבישים החד מסלוליים המסוכנים בישראל נכון לשנת 2018.
סלילת הכביש החלה בשנת 1955 כדי לאפשר גישה לקיבוץ חורשים ולמושב ירחיב, שנבנה כמה שנים קודם לכן.
הכניסה אליו הייתה מכביש 444.
בשנת 1995, כחלק מהתכנון להקמתו של כביש 531, תוכנן שינויו של תוואי הכביש כדי לאפשר לכביש 531 (העתידי) להיות כביש מהיר ללא רמזורים.
+קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 5233 מדרום לצפון 0 מחלף ג'לג'וליה חגור 0.6 צומת ללא שםג'לג'וליה רחוב 160 בג'לג'וליה 1.9כפר ברא כביש הגישה לחורשים, כביש הגישה לכפר ברא 3.2 צומת מתן ירחיב מתן/ירחיב כביש הגישה לנירית, כביש הגישה לירחיב, כביש הגישה למתן
יער חורשים נמצא בסמוך לכביש.
צומת מתן הוא הצומת הגדול ביותר בכביש זה.
הוא מקשר בין הכבישים 444 ו-5233, והוא נמצא במחלף ג'לג'וליה.
צומת מתן קישר משנת 1955 עד שנת 2013 בין הכבישים 444 ו-5233. בשנת 2013, נפתח צומת מרומזר בין הכבישים 5233 ו531, מה שאפשר גישה נוחה יותר לנוסעים מכביש 5233 לכביש 531. ביולי 2017, נפתחה ההפרדה המפלסית בין הכבישים 5233/531, שאילצה את הבאים מכביש 5233 ואליו לעבור בצומת מתן.
כיום, מתוכנן שדרוג של הכביש - יציאה נוספת ממנו שמתחברת ישירות לרמפה של כביש 531 לכיוון מזרח ולבסוף לכביש 6. בנוסף לכך, מתוכננת הרחבת הכביש - לכביש בעל שני נתיבים לכל כיוון.
בצומת מתן עוברים רכבים שנוסעים לכביש 5233, רכבים שיוצאים ממנו לכביש 444 בכיוון צפון (חלקם פונים בהמשך לכביש 531 שממנו חלק נוסעים מזרחה לכיוון כביש 6, וחלק מערבה, להמשך כביש 531) ורכבים שיוצאים ממנו לכביש 444 בכיוון דרום.
בצומת זה ישנה פנייה מסוכנת מכיוון תחנת הדלק "פז" בסמוך למושב חגור.
בפנייה זו, מכוניות שנכנסות לתחנת הדלק ויוצאות ממנה עוברות דרך נתיבים.
בפנייה לתחנת הדלק, יש שדה ראייה מצומצם - מה שגורם מדי פעם לתאונות.
בנוסף לכך, ישנו עומס רב בצומת מכיוון שזו היציאה היחידה מהכביש (מלבד היציאה בכפר קאסם, מה שמצריך מעבר דרך כפר ברא).
+שם היישובשנת הקמהמספר תושבים (2017)סוג יישובג'לג'וליההתקופה הממלוכית9,836מועצה מקומיתחורשים1955310קיבוץירחיב19491,005מושבכפר בראתחילת המאה ה-203,489מועצה מקומיתמתן19953,577יישוב קהילתינירית1981970יישוב קהילתי
בסך הכול, ישנם קיבוץ, מושב, שני יישובים קהילתיים ושתי מועצות מקומיות בסמוך לכביש.
סך כל התושבים המתגוררים ביישובים אלו (נכון ל-2017): 19,187.
כביש 7110 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את כביש 2 לוועד המקומי עתלית ולקיבוץ נווה ים.
הכניסה לכביש היא ממחלף עתלית.
הכביש נסלל כדי לאפשר גישה לעתלית (אז מועצה מקומית) ולקיבוץ נווה ים מכביש 2.
הכביש עובר לכל אורכו ברחוב דרך הים, שמהווה את הרחוב הראשי של עתלית, ובהמשך, את כביש הגישה לנווה ים.
כביש 6400 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את המועצות המקומיות ריינה ומשהד לנוף הגליל.
וכן בין נוף הגליל לבין מערכת הדרכים הבינעירונית ובפרט לכביש 79 המגיע עד לקריות שבמפרץ חיפה.
הכביש הוא דו-מסלולי (שני נתיבים בכל צד).
העבודות לסלילת הכביש החלו במרץ 1998, ונערכו בין היתר כהכנה גם לקראת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל בשנת 2000.
כביש 6400 מתחיל בסמוך לבתי העלמין החדש והישן של נוף הגליל.
הכביש חוצץ בין המועצה המקומית ריינה, לבין שכונות נוף הגליל שעל רכס הר יונה.
בספטמבר 2001 נחנך גשר הר יונה המחבר את שכונות הר יונה עם כביש 6400.
בקצה הכביש במקטע הנפגש עם כביש 79 וכביש 754 בצומת ריינה, נערך בימים אלה פרויקט תשתיתי גדול לבניית שני גשרי רכבת באורך של כ-ק"מ, העוברים בין היתר מעל הצומת.
העבודה עליהם ועל הכבישים הסמוכים להם צפויה להימשך כ-3 שנים.
על תוואי חלקו הצפוני של הכביש צפויה לקום מסילת הרכבת הקלה חיפה–נצרת, כמו כן במקטע באורך 0.1 קילומטרים מצומת משהד תוקם תחנת הרכבת הקלה "ריינה".
כחלק מהפרויקט מתבצעות חפירות ארכאולוגיות מקדימות במקום.
העבודה להשלמת כל פרויקט הרכבת הקלה בקו חיפה-נצרת אמורה להסתיים עד לשנת 2027.
+קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 6400 מצפון לדרום 0 צומת משהד משהד 0.2 צומת ללא שם נוף הגליל שדרות מעלה יצחק 2.5
כביש 5613 הוא כביש רוחב מקומי שמקשר בין היישובים תנובות, ינוב, גאולים וצור משה הנמצאים במועצה האזורית לב השרון עם פרדסיה וקדימה-צורן.
בעבר מספר הכביש היה 1206ג.
+קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 5613 ממערב למזרח0צומת פרדסיה פרדסיה0.3צומת ללא שםרחוב התהילה0.6שדרות בן-גוריון0.65צור משהרחוב הפרדסים1.1רחוב השיבולים1.8רחוב החורשים3.1צומת גאולים גאולים3.6כיכר ללא שםקדימה צורןשדרות יצחק רבין3.8גאוליםרחוב ההרחבה6.1כיכר המייסדיםינוברחוב מעלה הרימון ומבוא הגפן7.5צומת ינוב ליד כפר יונה
כביש 67 (מכונה "דרך ואדי מילֶק") הוא כביש רוחב ארצי בצפון ישראל, והוא אחד משני עורקי התנועה העיקריים החוצים את הכרמל תוך שהם מחברים בין מישור החוף הצפוני לכביש 6 (האחר הוא כביש 65 הידוע גם ככביש ואדי עארה).
אורכו של הכביש הוא 13 קילומטרים.
הכביש מתחיל במחלף זכרון יעקב ומסתיים במחלף עין תות במפגש עם כביש 6.
הכביש היה קטע של כביש 70, אך עם פתיחת כביש 6 בקטע הצפוני ממחלף עין תות בחודש נובמבר 2018, קיבל הקטע מספר כביש עצמאי.
הכביש היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.
בשנת 1939 היא תוארה על ידי מבקר: .
ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי עארה בנימוק: "ישנה דרך אחרת נוחה היוצאת מעמק יזרעאל בקרבת יקנעם ועוברת ליד בת שלמה וזכרון יעקב".
לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים היישוביים על הציר, לעומת כביש 65) (כביש ואדי עארה) שנחשב מסוכן יותר ליהודים.
במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 67 במקום כביש 4 (כביש החוף נסלל רק לאחר המלחמה).
בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי עארה, עברה התנועה לגליל דרך כביש ואדי מילק.
בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש (70) לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים.
בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה – צומת יבור לדו-מסלולי.
קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 67, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים.
ב-2018 נחנך מחלף תל קשיש שהפריד את מספור כביש 67 לכביש 70.
בשנת 2014 נחנך גשר מעל כביש 67 בכניסה המזרחית לפוריידיס, המתחבר לכביש 652.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבות כביש 67 ממערב למזרח 0 מחלף זכרון יעקב מערבית לזכרון יעקב 2 צומת פוריידיס פוריידיס 4 צומת שפיה מאיר שפיה, כניסה למאיר שפיה 8 מחלף בת שלמה בת שלמה כניסה לבת שלמה 13 מחלף עין תות רמות מנשה
כביש 6953 (מכונה גם "כביש ג'וערה", על שם הבסיס ההיסטורי שנמצא במסלולו) הוא כביש מקומי באזור רמות מנשה המחבר את כביש 66 (בסמוך לקיבוץ משמר העמק) לכביש 672, בסמוך לקיבוץ דליה.
הכביש נמצא כולו בתחום השיפוט של מועצה אזורית מגידו, והיישוב היחידי שנמצא בסמוך אליו הוא קיבוץ עין השופט וכן המוסד החינוכי חברת הנעורים רעות שלידו.
לאורך הכביש ישנן יציאות למסלולי טיולים באזור המרחב הביוספרי שבפארק רמות מנשה.
+קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 6953 ממערב למזרח0צומת עין השופטליד דליה1.4כיכר ללא שם ליד עין השופטכביש 6954, כביש גישה אל התיכון האזורי "מגידו"1.7צומת ללא שםעין השופטכביש גישה אל עין השופט2.4ג'וערהכביש גישה אל ג'וערה6.1משמר העמקכביש גישה אל משמר העמק6.7צומת משמר העמק
כביש 653 הוא כביש רוחב אזורי בבקעת הנדיב, שמתחיל בצומת בנימינה, עובר דרך בנימינה-גבעת עדה ונגמר בכניסה לקיבוץ רגבים, לאחר מעבר מתחת לגשר עליו עובר כביש 6. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-11 ק"מ.
לקראת סוף 1929 הוחל בסלילת הכביש על ידי פיק"א, כדי להקל על החיבור בין גבעת עדה לבנימינה, והוא נסלל במהלך שנת 1930. בין סוללי הכביש היו חברי קיבוץ השומר הצעיר בבנימינה.
כביש 651 (כונה גם בשמות כביש פרדס חנה-קיסריה, כביש איטונג-דרך הים או בקיצור כביש איטונג.) הוא כביש רוחב אזורי שמתחיל בצומת פל-ים, שממזרח ליישוב הקהילתי קיסריה, ומסתיים בצומת איטונג שבפרדס חנה-כרכור.
אורכו הכולל של הכביש הוא כ-5 ק"מ.
בחלקו העובר בפרדס חנה מכונה בשם רחוב דרך הים בהיותו אחד הכניסות היחידות ליישוב ואשר מחברו אל כביש 4 יישובי מישור החוף ואל עבר הים.
ב-1955 פרסם משרד העבודה על פתיחת הכביש שיחבר בין פרדס חנה לכביש החוף ויאפשר פיתוח של אזור תעשייה בסמיכות לכביש החדש.
הכביש נסלל בעיקר על ידי תושבי מעברת אור עקיבא ותושבים נוספים מהאזור.
לימים יורחב המקום לפארק תעשייה קיסריה.
כביש זה התחבר לרחוב דרך הים של פרדס חנה.
עלות סלילת הכביש החדש עמדה על 110 אלף לירות, חברת פיק"א השתתפה במחצית מהעלות.
לפי משרד העבודה, הפרויקט תרם בשעתו 3500 ימי עבודה ובכך תרם לתעסוקה של תושבי הסביבה.
כביש המוכר גם בשם כביש קיסריה-פרדס חנה, כונה גם בשם כביש איטונג על שם מפעל איטונג שנחנך בערייה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
אזור הכביש שימש גם כאתר לכריית זיפזיף בשנות ה-60.
קילומטריםשםסוג מפגשמיקוםדרכים מצטלבותכביש 651 ממערב למזרח0צומת פל-יםקיסריה כביש 42צומת ללא שםפארק תעשייה קיסריהרחוב השיטה2.5רחוב חלמיש3מסעף ללא שםדרך למפעל איטונג3.5צומת ללא שםפרדס חנה-כרכוררחוב המסילה3.7דרך הרכבת ורחוב התנאים4רחוב הדרים4.5רחובות רבי עקיבא והאורנים4.8רחוב הדקלים5צומת איטונג כביש 652
כביש 6 חוצה צפון היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר נבחרה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט קטעים 3 ו-7 של כביש 6 (צפון).
בהתאם לתנאי המכרז ביצוע הקטעים האלו הם בשיטת בנה-הפעל-העבר ולפיכך "כביש 6 חוצה צפון" אחראית על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 34 שנים הכוללת את תקופת ההקמה ובשנת 2049 צפוי הכביש לעבור לידי מדינת ישראל.
אודות פרויקט כביש 6 חוצה צפון
פרויקט כביש 6 חוצה צפון הוא פרויקט פרי החלטת ממשלה משנת 2010, בהובלתו של שר התחבורה ישראל כ"ץ.
בין מחלף יקנעם למחלף תל קשיש, עוקף את "מסדרון יקנעם" וצומת התישבי הפקוק ומהווה את ציר התנועה הראשי בין מרכז ודרום לצפון הארץ.
מחבר בין מחלף העמקים למחלף סומך.