tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקרה זה ההשוואה כמעט ברורה: "המאחה העירומה", שצוירה על ידי פרנסיסקו דה גויה יותר ממאה שנה קודם לכן, והייתה, ללא ספק, התייחסות לציור הזה וכנראה לפחות לציור אחר, "שוכב עירום עם זרוע על מצחו".
בהשוואה לציורי עירום אחרים של מודיליאני, ב"עירום בנחת" הוא מצליח להעניק נגיעה אקספרסיבית משונה בעוצמת המראה ובשימוש המיומן במעט הצבעים, והופך את הציור לסמל.
סמל אוניברסלי, יחד עם ה"מאחה" של גויה, של חושניות נשית (מודרנית במקרה זה) הוצג בצורה פרובוקטיבית אך מכילה ומלנכולית, כמעט מופשטת.
מבקר האמנות של הגרדיאן, , מציין שמודיליאני ממשיך במסורת של "ונוס מאורבינו" של טיציאן.
המסורת ההיא של האדרת גוף האדם מחדיר את המיניות של העירום של מודיליאני, שהומצאה מחדש עשור לפני כן על ידי ציוריהם של פבלו פיקאסו ואנרי מאטיס.
ג'ונס מעיר כי מודיליאני היה אמן דתי ודתו הייתה תשוקה.
עירוי תאי דם אדומים הוא עירוי של תאי דם אדומים, אשר הופרדו במטרה לשמש לעירוי דם.
עירוי זה נעשה בעיקר כאשר חולי אנמיה יורדים מתחת לרף ההמוגלובין המומלץ המינימלי, אשר עומד על 70–80 גרם לליטר.
בקרב מבוגרים, ליטר אחד של עירוי תאי דם אדומים צפוי להעלות את ריכוז ההמוגלבין בכ־10 גרם לליטר.
עירויי דם חוזרים נצרכים בקרב חולי סרטן העוברים טיפול באמצעות כימותרפיה, או בקרב חולים אשר יש להם הפרעות ברמת ההמוגלובין בדם.
עירוי תאי דם אדומים משמש על מנת לסייע לחולי אנמיה להחזיר את היכולת לספק חמצן לתאים השונים בגוף, זאת בשל פגיעה גופנית או בשל בעיה בריאותית.
בעבר, הטיפול במקרים אלו נעשה באמצעות עירוי דם, אך כיום הוא נעשה על ידי עירוי תאי דם אדומים.
יותר ממאה מיליון יחידות עירוי דם נאספות בכל שנה, וכמחצית מהן נתרמות לאוכלוסייה במדינות מפותחות.
במדינות מתפתחות, כ־65% מעירוי תאי דם אדומים ניתן לילדים הסובלים מסוגים שונים של אנמיה בילדות.
שימוש שכיח נוסף במדינות אלו הוא מתן עירוי תאי דם אדומים לנשים הסובלות מסיבוך הריוני.
בעוד שבמדינות מפותחות, מרבית מעירויי תאי הדם האדומים ניתנים למבוגרים מעל גיל 65.
כאשר נשקלת האפשרות לעירוי תאי דם אדומים למטופל, מומלץ לקחת בחשבון את ההקשר הרפואי הכולל, ובין היתר את ההעדפה האישית ואת התחלופות האפשריות.
מומלץ להשתמש בעירוי בעת מקרים בהם רמת ההמוגלובין בדם יורדת מתחת ל־70–80 גרם לליטר.
קביעת רף זה, ולא נמוך יותר ממנו, מצמצמת את מתן עירויי הדם ב־43%.
לא קיימות ראיות אשר מצביעות על קשר בין אי מתן עירויי תאי דם אדומים למטופלים הנמצאים מעל רף זה ובין תמותה או גורמים המקדמים אותה.
מחקר ביסס את ההשערה לפיה מדיניות של אי מתן עירוי תאי דם אדומים מעל 70–80 מיליגרם לליטר אינה מסכנת מנותחי לב, ובמקביל חוסכת עד כ־24% מעירויי הדם.
קיימות פחות ראיות המצביעות על טווח אופטימלי לבעלי מחלות לב, כולל אלו הסובלים מהתקף לב.
הקו המנחה המוצע הוא רף גבוה במקצת של רמת המוגלובין בדם – 80 מיליגרם לליטר, כל עוד המטופל לא עבר ניתוח לב.
בקרב חולי תלסמיה, התלויים בעירויי דם באופן קבוע על מנת למנוע הידרדרות במצבם הבריאותי, נדרש רך גבוה יותר של רמות המוגלובין בדם – 90 מיליגרם לליטר.
קיים חוסר ודאות לגבי הרף המומלץ לחולי התסמונת המיאלודיספלסטית או חולי אנמיה אפלסטית.
על כן הקו המנחה הוא התאמה אישית למטופל בכל הנוגע לעירוי תאי דם אדומים.
קיימים פחות ראיות לגבי רף מומלץ לעירוי תאי דם אדומים בקרב ילדים בהשוואה למבוגרים.
התקיים רק מחקר בודד במדינויות שונות של רף עירויי תאי דם אדומים בקרב ילדים.
במחקר זה נמצא כי כאשר רמות ההמוגלובין בקרב ילדים נמוכות מ־70 מיליגרם לליטר, עירוי תאי דם אדומים מומלץ גם בקרב ילדים.
תופעות לוואי עלולות לכלול תרוגות אלרגיות הכוללות אנפילקסיס, המוליזה וזיהום.
מתן עירוי דם לאדם שאינו מתאים לכך עלול להיות קטלני.
על מנת למנוע תופעות לוואי, מבוצעות בדיקות תאימות הבודקות את התאמתו של מקבל העירוי לקבל את דם התורם.
אנטיגנים בדם התורם נבדקים אל מול נוגדנים בגוף מקבל העירוי.
האנטיגנים הנפוצים החשובים לשם כך הם A, B, ו־Rh, אשר מסומן בסימון "חיובי" (קיים) ו"שלילי" (לא קיים).
האותיות A ו־B מציינות את קיומם של אנטיגנים מסוגים אלה, כאשר עדר אנטיגנים משני סוגים אלה מצוין באות O.
לכן, אדם שבדמו -RH אינו יכול לקבל תרומת דם מאדם שדמו +RH.
אדם שבדמו +RH יכול לקבל תרומת דם מאדם שבדמו -RH.
לרוב, איסוף הדם נעשה ממתנדבים.
לאחר מכן, הדם מוכנס לצנטריפוגה, בה תאי הדם הדחוסים יותר נמשכים לקרקעית, ונוזל הפלזמה נשאר בחלק העליון.
הפלזמה מופרדת ותאי הדם האדומים מאוחסנים עם כמות מינימלית של נוזל.
לעיתים, תהליך הפרדת כדוריות הדם האדומות על ידי מכשיר אפרוזה, אשר נמצא כבר במקום התרומה ומחובר ישירות לתורם.
תרומת תאי דם אדומים לעיתים מופרדת באופן שיענה על צרכים ספציפיים של מטופל.
המקרה הנפוץ ביותר הוא הסרת תאי הדם הלבנים מתרומת הדם, הנקראת גם ליאוקורדציה (Leukoreduction).
תאי הדם האדומים מאוכסנים בקירור עד 45 ימים.
במטופלים מסוימים, שימוש בתאי דם שנתרמו לפני זמן מועט הוא חשוב.
למשל, בקרב תינוקות, קורא הקו המנחה לשימוש בתאי דם שנתרמו לכל היותר לפני שבוע, על מנת להבטיח תפקוד אופטימלי של תאי הדם.
עירוי תוך-רחמי הוא עירוי דם לעובר במקרים של אנמיה עוברית קשה, למשל, במקרה שתאי הדם האדומים העובריים נהרסים על ידי נוגדנים של האם.
עירוי תוך-רחמי מבוצע על ידי רופאים מיילדים המומחים ברפואת האם והעובר.
העירוי התוך-רחמי הראשון בוצע בשנת 1964.
הסיבה השכיחה ביותר לאנמיה עוברית היא חוסר התאמה במרכיבי דם שונים בין דמה של האם לדמו של העובר (בשל סוג הדם של האב).
במקרה של חוסר התאמה בין דם האם לדם העובר, עלולים להיווצר נוגדנים אצל האם (ישנה אפשרות ליצירת נוגדנים גם בעקבות קבלת עירוי מוצרי דם שאינם תואמים), אשר עוברים את מחסום השליה לדם העובר ועלולים לגרום אצלו להרס כדוריות הדם ולאנמיה.
הגורם השכיח ביותר לאנמיה עוברית הוא גורם רזוס.
קיימות 29 קבוצות מוגדרות של סוגי דם בקבוצת Rh ויותר מ־600 אנגדים על כדוריות הדם האדומות (האנטיגנים השכיחים באנמיה עוברית הם: D,E,C,c,K).
האנטיגן השכיח ביותר הוא אנטי D.
החל משנות ה־80 ניתן למנוע את היווצרות הנוגדנים באמצעות הזרקת נוגדנים הנקשרים ל־+Rh של כדוריות הדם של העובר שעברו למחזור הדם של האם, בכך נמנעת יצירת נוגדנים אימהיים כנגד ה־Rh העוברי.
החיסון, המופק מפלזמה של תורמים בעלי -Rh שבדמם קיימים נוגדנים כנגד +Rh, ניתן כיום למניעה לכל אישה הרה עם -Rh, בשבוע ה־28 להריון.
ניתן לבדוק את רמת הנוגדנים בדמה של האם באמצעות מבחן קומבס (coombs indirect).
ניתן גם לבדוק את רמת ההמוגלובין על ידי נטילת דגימת דם מחבל הטבור.
העירוי אינו מבוצע בחדר ניתוח, אך כל הכלים המשמשים לעירוי עוברים עיקור קפדני ואנשי הצוות לובשים גלימות ניתוח על מנת להקטין את הסיכון לזיהום.
12 שעות לפני ביצוע הפעולה יש לבצע לאם עירוי אנטיביוטיקה.
קודם לביצוע הפעולה מרדימים את אזור הדקירה בהרדמה מקומית.
העירוי נעשה בעזרת מחט ארוכה המוחדרת לרחם דרך הבטן תחת הנחיית אולטרה סאונד, המחט מוחדרת לכלי דם בחבל הטבור.
תחילה שואבים מעט דם לדגימת רמת האנמיה, הדגימה נבדקת במכשיר הנמצא בחדר הטיפולים או במעבדת בית החולים.
לאחר קבלת תוצאות רמת ההמטוקריט, ניתן לקבוע את כמות הדם שיש להערות לעובר.
הדם מוערה בעירוי חליפין – שואבים כמות דם מהעובר וכנגדה מזריקים כמות שווה של דם חדש.
לאחר עירוי של הכמות המשוערת, נלקחת דגימה נוספת כדי לוודא שרמת ההמטוקריט תקינה (40%).
ישנו סיכון שכתוצאה מהפעולה עלול להיווצר זיהום ברחם, זיהום בעובר, צירים מוקדמים, דימום יתר, ערבוב של דם עוברי ואמהי ודליפת מי שפיר.
במקרים נדירים עלולה הפעולה אף לגרום למות העובר.
שיעורי ההישרדות של העוברים לאחר עירוי תוך-רחמי דרך חבל הטבור הם יותר מ־90% עבור עוברים שאין להם הידרופס פטאליס וכ־75% עבור עוברים שיש להם הידרופס פטאליס.
בדרך כלל האם תושאר להשגחה במחלקה להיריון בסיכון לפחות 24 שעות.
במקרה שהושג גיל היריון מספיק (שבוע 36 ואילך), ישנה עדיפות ליילד את העובר באמצעות השראת לידה או ניתוח קיסרי מלבצע עירוי תוך-רחמי.
במקרה כזה יידרש העובר לכשייולד לעבור עירוי חליפין.
עירוי תת-עורי (Hypodermoclysis), הוא מתן תת-עורי של נוזלים לגוף, לרוב תמיסות מלח או גלוקוז.
משמש כתגבור נוזלים לגוף במצבים בהם יש אבדן נוזלים קל כתוצאה מהתייבשות קלה, שלשול או הקאות מרובות.
ניתן להשתמש בעירוי תת-עורי כאשר יש צורך בקצב איטי של ספיגת נוזלים בהשוואה לעירוי תוך ורידי.
בדרך כלל קצב העירוי מוגבל ל־1 סנטימטר קוב לדקה (כ-1.5 ליטר ביממה), אם כי ניתן להגדילו על ידי שימוש בשני מוקדי עירוי בו זמנית.
היתרונות העיקריים של עירוי תת-עורי על פני עירוי תוך ורידי הוא שהוא זול ויכול להינתן על ידי אנשים שאינם אנשי צוות רפואי במינימום פיקוח.
לכן הוא מתאים במיוחד לטיפול ביתי.
החסרונות העיקריים הם סכנה לבצקת במקום העירוי או תגובה מקומית אחרת במקום ההזרקה.
וכן חוסר היכולת להוסיף לעירוי חומרי הזנה או תרופות.
מועדון כדורגל עירוני מודיעין היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר מודיעין- מכבים-רעות, המשחקת בליגה הלאומית.
הקבוצה הוקמה בשנת 2009 ביזמת תושב העיר עיתונאי הספורט לשעבר בידיעות אחרונות דוד בן שימול וראש עיריית מודיעין מכבים רעות חיים ביבס, ומשחקה הראשון אי פעם התקיים בספטמבר 2009, במשחק נגד מכבי שגב שלום בליגה ג', שם היא ניצחה 1–5 בסיבוב השני של גביע המדינה לעונת 2009/2010.
בעונתה הראשונה בליגה (2009/2010) סיימה מודיעין במקום השישי עם 23 נקודות ב-16 משחקים.
בעונתה השנייה סיימה מודיעין במקום הרביעי עם 52 נקודות ב-24 משחקים.
בעונתה השלישית (2011/2012) סיימה מודיעין במקום הראשון ולקחה את האליפות עם 79 נקודות ב-28 משחקים ועלתה לליגה ב'.
באותה עונה שברה מודיעין שיא כשניצחה את הפועל רמלה בתוצאה הגבוהה 0–21.
בעונתה הראשונה של מודיעין בליגה ב' (2012/2013) סיימה במקום השביעי ובעונתה השנייה סיימה במקום הרביעי והעפילה לפלייאוף העלייה לליגה א' שם ניצחה הקבוצה 0–1 את בית"ר גבעת זאב, אך בסיבוב השני הפסידה 0–1 להפועל רהט מה שהשאיר אותה בליגה ב'.
בעונתה השלישית סיימה מודיעין במקום השני, מרחק ארבע נקודות בלבד מבני אילת שעלתה על חשבונה לליגה א'.
בעונת 2015/2016 וגם בעונה שאחריה סיימה מודיעין במקום החמישי.
בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום השמיני ובעונה שאחריה סיימה במקום השביעי.
בעונת 2019/2020 סיימה מודיעין במקום ה-11, הנמוך ביותר אליו הגיעה בליגה ב'.
בקיץ 2020 ולקראת עונת 2020/2021, קנתה עירוני מודיעין 12 שחקנים חדשים, ביניהם שלומי ארבייטמן (העונה כונתה על ידי האוהדים כ"עונת הגלאקטיקוס"), במטרה להעפיל לליגה א'.
העונה נפתחה רק בחודש דצמבר והוקפאה בגלל התפשטות נגיף קורונה.
ב-9 במרץ 2021 הוחזרה הליגה ומודיעין סיימה במקום הרביעי בבית א'.
את עונת 2021/22 סיימה עירוני מודיעין במקום הראשון בליגה ב' דרום ב' והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה א'.
ההישג הגיע לאחר ניצחון בתוצאה 0–2 במחזור האחרון של הפלייאוף, ב-2 באפריל 2022, על מכבי עירוני נתיבות, שהחזיקה עד למשחק במקום הראשון.
בעונתה הראשונה של עירוני מודיעין בליגה א' (2022/2023) סיימה במקום ה-11, לאחר שהשתתפה במאבקי תחתית.
מאמנה של הקבוצה, שי מאור.
התפטר במהלך עונה זו והפך להיות מנהל מקצועי, אותו החליף כדורגלן העבר חיים לוי.
בעונה 2023/2024 חוותה הקבוצה עונה מוצלחת יותר תחתיו של מאמנה, ארז בנודיס.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי כאשר במרבית העונה התחרתה על המקום הראשון שמקנה עלייה לליגה הלאומית.
בשלב הראשון של הפלייאוף שיחקה הקבוצה מול שמשון תל אביב שסיימה במקום הרביעי והפסידה לה ובכך הודחה מהפלייאוף וסיימה את העונה.
ב-22 באפריל 2025 לקראת סיום עונת 2024/2025 הבטיחה את העפלתה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה.
אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון עירוני מודיעין, המשמש את קבוצת הבוגרים ומכיל כ-500 מקומות עמידה.
לאחר העפלתה של מודיעין לליגה הלאומית הוחלט לשפץ את המגרש: להחליף את הדשא ולהקים עמדת שידור.
תוכניות מ-2017 להרחבת המגרש לאלף מקומות ישיבה וקירויו מחדש הוקפאו בשל התוכנית לקדם בניית אצטדיון עירוני חדש שניתן יהיה להרחיבו לפי הצורך אף כמגרש לנבחרת הלאומית.
עירוני מקיף רמות הוא בית ספר תיכון וחטיבת ביניים הנמצא בשכונת רמת הנשיא בבת ים.
עירוני מקיף רמות הוא המקיף הממלכתי הגדול ביותר בבת ים ומכיל 6 שכבות לימוד וכ-1300 תלמידים.
המקיף הוקם בשנת 1965 כבית ספר על-יסודי ארבע שנתי במשכנו הקודם בשכונת רמת יוסף, אשר במקומו כיום ממוקמת חטיבת הביניים של מקיף שש-שנתי אורט רמת יוסף.
לאחר יישום תהליך החיטוב בתחילת שנות ה-2000, עבר מקיף רמות למשכנו הנוכחי בשכונת רמת הנשיא, במבנה אשר שימש לפני כן את תיכון "אורט רמת עופר", והפך מתיכון אליטיסטי ממיין, למקיף שש שנתי.
המקיף כולל חמישה מבנים מרכזיים.
מבנה התיכון, מבנה כיתות ז', מבנה כיתות ח'-ט', מבנה הנהלת חטיבת ביניים ומבנה מעבדות תיכון.
מבנה כיתות ז' מכיל בקומתו העליונה את מעבדות החטיבה ואת חדר הלבורנטיות.
בנוסף, מבנה כיתות ז' ומבנה כיתות ח'-ט' מחוברים ביניהם בגשר אשר במרכזו האודיטריום- חדר גדול המסוגל להכיל כמות תלמידים גדולה (לשם כינוסים שכבתיים לדוגמה).
בכל אחת מהקומות במבנה ז' ובמבנה ח'-ט' ממקום משרד רכז השכבה.
מבנה הנהלת חטיבת הביניים מכיל את חדר המורים, את מזכירות חטיבת הביניים, את משרד המנהלת ואת משרדי הרכזים שאינם רכזי שכבות.
מבנה התיכון הוא מבנה גדול ובו ארבעה מסדרונות מרכזיים אשר בכל אחד מהם שישה חדרים.
פנים המבנה עצמו מעוצב כחלל גדול בקומת הכניסה, מרפסות רבות אל קומת מן הקומה העליונה ובנוסף, מכיל גם אמפי תיאטרון אל הקומה התחתונה.
מבנה התיכון כולל בתוכו מספר חדרים מיוחדים ביניהם:
מעבדת מדעי המחשב, המכילה אבזור רב לשם למידת מדעי המחשב.
מעבדת פיזיקה, חדר גדול ומעוצב אשר נבנה כולו על ידי רכז המקצוע.
חדר רב תכליתי, אשר מסוגל להכיל כמות רבה מאוד של תלמידים (לשם כינוסים דו שכבתיים לדוגמה).
חדר 25, חדר הנמצא בסוף המסדרון השמאלי העליון ובו מספר כיתות פרטני פנימיות (חדרים 26, 27, 28).
בנוסף, מבנה התיכון הראשי מכיל גם חדר מוזיקה ומספר חדרי חזרות, חדר המורים, משרדי רכזים, מזכירות התיכון ומשרד מנהלת התיכון.
בקומה התחתונה ממקומת ספריית בית הספר וקפיטריה.
מחוץ למבנה התיכון, ממוקם מבנה מעבדות התיכון ובו ארבע מעבדות שונות.
בבית הספר, קיים גם אולם ספורט אחד גדול ומרווח אשר מכיל גם חדר כושר פנימי.
מחוץ למבני הלימודי, ישנן מדשאות רבות, רחבה גדולה אשר משמשת לטקסי בית הספר, מגרש ספורט וספסלים רבים.
מסלולי לימוד ייחודיים בחטיבה ובתיכון
בחטיבת הביניים קיימים מספר מסלולי לימודי ייחודיים, בנוסף לכיתות העיוניות.
שביט: במסלול זה, התלמידים לומדים בנוסף למקצועות הלימוד אשר לומדים בכיתות העיוניות, פיזיקה ומדעי המחשב.
בנוסף, מבקרים התלמידים אחת לשנה במכון דוידסון לשם העשרה חינוכית.
נחשון: במסלול זה, התלמידים לוקחים חלק בתוכנית "נחשון" הארצית ובה אחת לשבוע יוצאים להעשרה חינוכית מגוונת בנושאים שונים.
תוכנית זו ממשיכה אף בתיכון.
חינוך גופני: במסלול זה, התלמידים מתמחים בתחום השחייה או בתחום הכדורסל ויוצאים במהלך השנים לתחרויות שונות בתחומם.
בנוסף, נחשפים התלמידים לפעילויות ספורט מגוונות כמו טיפוס על קיר, ספורט ימי, ניווטי שטח.
תלמידי המסלולי נבחנים לבסוף בחמש יחידות לימוד, מתוכן ארבע עיוניות ואחת מעשית.
דרך רוח: במסלול זה, תלמידי התיכון במסלול לומדים את לימודי המגמה, באוניברסיטת תל אביב בשיעורים המועברים על ידי מרצים.
לבסוף, התלמידים ניגשים לבגרות בספרות או בפילוסופיה ובאפשרותם לבחור בין בחינת בגרות עיונית, לבין הגשת עבודת גמר.
המסלול כולל השתתפות בהרצאות ובסיורים, מפגשים עם אנשי רוח ואף מעניק לתלמידים המשך ליווי גם לאחר סיום לימודיהם כמו כן, גם מלגות לחלקם.
"עירום ומפוחד" היא סדרת ריאליטי אמריקאית המשודרת בערוץ דיסקברי החל מ-2013. כל פרק מתאר את התמודדותם של שניים או יותר משתתפים, גברים ונשים הנפגשים לראשונה עירומים ומקבלים את המשימה לשרוד בטבע פראי במשך 21 יום עם אמצעים מינימליים.
במהלך העריכה מטשטשים את אבריהם המוצנעים של המשתתפים, כך שאינם נראים לצופים בסדרה.
הסדרה משודרת בישראל, במגבלת גיל 14, עם תרגום כתוביות בעברית.
(בארצות הברית במגבלת גיל 12).
כל פרק מתאר את ההתמודדות של זוג משתתפים שאינם מכירים זה את זה, החל מהירידה מכלי הרכב שהוביל אותם לנקודת המפגש ועד לחילוץ מהשטח.
לעיתים ההפקה מספקת למשתתפים אמצעים הנראים לה חיוניים ביותר כמו: כילה.
עד העונה החמישית בשנת 2014 המתמודדים לא קיבלו כל פרס או תשלום, למעט כיסוי הוצאות הטיסה והלינה לפני הצילום ואחריו.
החל מעונה זו, כל מתמשתתף שעמד באתגר קיבל מענק של 5,000 דולר.
בסיס הבית של ההפקה הוא בארצות הברית והוא אחראי על הליהוק (בחירת המשתתפים), מציאת המיקום של כל פרק, קשר עם הרשויות הרלוונטיות וכן משמש "בסיס אם" למקרה צורך בחילוצים מורכבים שאינם ביכולת של "צוות השטח".
כל פרק מתרחש באזורי טבע פראי, בארצות הברית (לואיזיאנה, פלורידה ואלסקה) או במדינות אחרות, כמו: פנמה, ניקרגואה, מלזיה, טנזניה, מוזמביק, נמיביה, הודו, הפליפינים ועוד.
צוות השטח כולל את המפיקים, מתאמים עם הרשויות שבהן מתרחש העלילה, צלמים, אנשי רפואה ואנשי מנהלה.
הצוות שוהה במחנה שנבנה לא הרחק מהמשתתפים, אך אין ביניהם כל קשר, למעט חריג או בעיה רפואית דחופה.
במקרים חריגים ביותר, צוות ההפקה מתערב במהלך העלילה (כמו: דוב תוקף), או מפסיק אותה לחלוטין (כמו: מזג אוויר קיצוני).
צוות צילום מלווה את המשתתפים לאורך שעות היום, אך נאסר עליו להיות בקשר עם המשתתפים או להתערב במהלך העניינים.
צוות הצילום לא נוכח בשעות הלילה.
בעריכת הפרק העורכים משלבים את הקטעים שצולמו על ידי הצלמים ההפקה, עם צילומים של המשתתפים עצמם (במיוחד בלילה).
בתחילת כל פרק, הצופה נחשף לציון "דירוג הישרדות פרימיטיבית" של כל אחד מהמשתתפים PSR (Primitive Survival Rating).
הציון ניתן על ידי ההפקה בהתבסס על נתוני כושר ומיומנויות הקשורות להישרדות, ניסיון בתחום וחוזק נפשי.
בסוף כל פרק, לאור יכולותיו וביצועיו של כל משתתף בהישרדות ההפקה מעדכנת את הציון האישי וכן את פער המשקל בין תחילת העלילה לסופה.
לאחר ה"בכורה" של עונת 2015, כתב בריאן מוילן (Brian Moylan) מאמר בהגרדיאן שכותרתו: "עירום ומפוחד היא "תוכנית הריאליטי" הטובה ביותר בטלוויזיה".
במהלך הכתבה הוא ציין "העירום שלו הוא קצת גימיק, אבל אין בו אופי מיני בכלל, במיוחד ברגע שאתה רואה איך חוסר בגדים גורם לאנשים האלה לסבול עוד יותר".
בביקורת על הבכורה ב-2013, כתב בריאן לורי (Brian Lowry) מ-Variety שהתוכנית "טיפוסית לז'אנר, אך עדיין מצחיקה, ולו רק מפני שהתוכנית לוקחת את עצמה ברצינות".
דייוויד הינקלי (David Hinckley) מהניו יורק דיילי ניוז, העניק לתוכנית: 3 מתוך 5 כוכבים.
מייק הייל (Mike Hale) מ"ניו יורק טיימס" הביע ספקות אם הסכנות הכרוכות בסיטואציות שעמן מתמודדים הזוגות בכל פרק היו אותנטיות (ציין שראה שהזוג בהקרנת הבכורה של הסדרה נראה נקי ומגולח יותר מאשר הוא היה מצפה לאחר שבועיים).
"עירום ומפוחד XL": החלה בשנת 2015, בערוץ דיסקברי.
האותיות XL מרמזות על גידול בממד הזמן של האתגר: 40 יום (XL בספרות רומיות).
בחלק מהפרקים השתתפו באתגר יותר משני משתתפים.
"עירום ומפוחד: האחרון שנותר": משתתפים ששרדו בעונות הקודמות של "עירום ומפוחד" מתחרים על פרס כספי של 100,000 דולר, באתגר שאורכו 45 יום, בן מספר שלבים וכדי לזכות בפרס "כל האמצעים כשרים" (כמו: הטעייה, התנהגות שאינה חברית, העתקה, גניבה).
עירום גברי, זרועות מתוחות מעלה הוא ציור של האמן הבריטי ויליאם אטי, שהתפרסם בזכות מחקריו האנטומיים מהטבע ויכולתו לטפל בטונים של עור אנושי באופן שזכה לשבחים נרחבים בזמנו.
הציור מציג עירום גברי בעמידה דרמטית, ידיו מורמות וקשורות ברפיון באמצעות חבלים סביב פרקי ידיו.
גופו של הדמות מקומר לאחור, והוא נדמה כקורס באיטיות, מחליק לאורך הקיר.
הציור מדגים את התעניינותו העמוקה של אטי בצורת הגוף האנושי ונחשב למחקר סטודיו שלא הוצג בפומבי במהלך חייו של האמן.
היצירה נותרה באוספו הפרטי עד מותו.
תנוחתו של הדוגמן מזכירה את תיאורי ישו המורד מהצלב, וייתכן כי מדובר במחקר מוקדם לציור נרטיבי רחב היקף שלא מומש.
"עירומים" הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי ומתופף להקת הרוק מוניקה סקס שחר אבן צור כאמן סולו, אשר יצא לאור ב-20 באוגוסט 2003 על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
בתחילת שנות האלפיים החליט סולן מוניקה סקס יהלי סובול לעצור זמנית את פעילות הלהקה במטרה להתמקד בכתיבת ספרו "בין דירות".
בעקבות זאת, גיבש אבן צור להקה חדשה עוד באותו היום, אליה צירף את גיטריסט שייגעצ שיקו פלדמן והבסיסט הראשון של מוניקה סקס יוסי חממי, ואלה החלו לעבוד על חומרים חדשים עבור אלבום עתידי.
האלבום הוקלט בספטמבר 2002 עד מאי 2003 באולפן ההקלטות של גיטריסט תיסלם יזהר אשדות (למעט "ורד ממני", אשר הוקלט באולפני פיץ') והופק על ידי אבן צור עצמו.
בהקלטת ועיבוד האלבום נטלו חלק דמויות בולטות מהרוק הישראלי באותה העת, בהם כל חברי מוניקה סקס, אביב גפן, בסיסט היהודים אבי סטרול וקלידן התעויוט דניאל סלומון.
את יציאת האלבום ליווה הסינגל "עירומים", אשר זכה להצלחה רבה.
יהלי סובול – גיטרה (3)
אלון ידגר – קלידים (6)
אבי סטרול – גיטרה בס (12)
עירום בישיבה (Female Nude) הוא ציור שמן על בד, שצויר בסביבות 1916–1917 בידי האמן האיטלקי אמדאו מודיליאני.
היצירה מתארת דמות אישה עירומה השרועה בתנוחה חושנית ושלווה, ונחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות לסדרת ציורי העירום שצייר מודיליאני בשנותיו האחרונות בפריז.
הציור מצוי באוסף מוזיאון קורטולד בלונדון, בנאמנות סמואל קורטולד.
בין השנים 1916 ו־1917 יצר מודיליאני מספר ציורי עירום נשי, בתקופה שבה פעל בלב הסצנה האוונגרדית של פריז.
יצירות אלו עוררו תגובות חריפות ונחשבו לשנויות במחלוקת ביחס למוסכמות האמנותיות של ראשית המאה העשרים.
אף שהתנוחות של הדמויות נשענו על מסורת ארוכה של עירומים קלאסיים שהוצגו בסלון הפריזאי, האופן שבו טופלו הדמויות והחומריות של הציור נתפסו כסטייה מן האידיאל האקדמי.
המחלוקת סביב ציורי העירום של מודיליאני הגיעה לשיאה בשנת 1917, כאשר תערוכתו בגלריה של ברת וייל במונמארטר נסגרה על ידי המשטרה בטענה לחוסר צניעות.
הציור מציג אישה עירומה היושבת בתנוחה המזכירה עירום קלאסי רגוע וחולמני.
הדמות נשענת על צורה אדומה בצדו הימני של הקומפוזיציה, וקיר כחול נראה ברקע.
גופה ופניה מוארכים ומפושטים, ראשה צר ואליפטי, שערה כהה וארוך, ושיער הערווה גלוי לעין.
קווי המתאר של הגוף מצוירים בפשטות צורנית, בעוד פרטים מסוימים, ובהם אזור החזה ושיער הערווה, מודגשים באופן ברור.
פני השטח של הציור מעידים על תהליך עבודה ישיר: הצבע הונח במשיחות קצרות וגסות, עובד כשהוא עדיין רטוב, ונחרט באמצעות קצה המברשת, כך שסימני הכלי וחריטות עמוקות נותרו גלויים.
היצירה מגלמת עיבוד רדיקלי של מוסכמות ציור הדמות הנשית במערב, תוך שילוב בין יסודות מסורתיים לבין מאפיינים אוונגרדיים.
תנוחתה השלווה של הדמות מאזכרת עירומים אידיאליים מן המסורת המערבית, אך הראש המוארך, הפישוט הצורני ותווי הפנים המודגשים שואבים השראה מאמנות מצרית, אפריקאית ואוקיינית, שמודיליאני הכיר מקרוב בלימודיו במוזיאון האתנוגרפי בפריז.
הטיפול הגס בצבע, סימני החריטה, הפנים הסמוקות והישירות שבה מודגש הממד המיני יוצרים ייצוג של יופי גולמי ואקספרסיבי, אשר עמד בניגוד חריף לסטנדרטים האסתטיים של ציורי הסלון בני הזמן.
תיאור שיער הערווה, שנחשב טאבו מוחלט בציור האקדמי של התקופה, היה האלמנט השנוי ביותר במחלוקת והוביל לזעזוע ציבורי ולסגירת תערוכתו של מודיליאני בשנת 1917.
עירייה היא יחידת שלטון מקומי, שתפקידה לדאוג לרווחת התושבים בעיר נתונה.
את ראש העירייה וחברי מועצת העירייה, בוחרים תושבי העיר אחת לתקופה מסוימת (בישראל – אחת לחמש שנים).
במדינות רבות (ובמידה מסוימת – גם בישראל), נהוג שהמפלגות השונות, החברות גם ברשות המחוקקת וברשות המבצעת, מעמידות מועמדים מטעמן לראשי ערים ורשימות למועצת העיר, בשאיפה שאלה יקדמו את ענייניהן בעיר.
ניתן לחלק את תפקידי העירייה לשני תחומים עיקריים:
בתחום מתן השירותים ניתן להבחין בין:
שרותי תברואה – פינוי אשפה מבתים ועסקים, מחזור אשפה, ניקוי רחובות ושווקים, הדברת מזיקים ופינוי פגרים.
שיפור פני העיר – טיפוחה ושמירתה של חזות העיר, תחזוקת הכבישים והמדרכות, טיפוח ותחזוקה של פארקים וגנים, התקנת אמצעי בטיחות וסימון כבישים, התקנת לוחות מודעות ועוד.
חניה עירונית – תכנון מערך החניה בעיר, שילוט ותמרור החניה המוסדרת, הפעלת חניונים עירוניים ופינוי צירי תנועה.
כבאות והצלה – שירותי חירום – כיבוי והצלה, ביקורות למתן רישיון עסק, מתן אישורי בנייה ואכלוס, הדרכות וייעוץ בכל הקשור לנושאי הבטיחות בפני אש.
שירות וטרינרי – שמירה על בריאות הציבור מפני מחלות וסכנות שמקורן בבעלי החיים, פיקוח על כל מוצרי המזון שמקורם מהחי – בשר, דגים, מוצרי חלב, עופות וביצים, כדי למנוע הפצת מחלות והרעלת מזון, רישום וחיסון בעלי חיים ועוד.
מים – בעבר אחד השירותים העיקריים שהייתה מספקת העירייה היה אספקת מים, אולם יוזמה של משרד הפנים להפרטת משק המים העירוני הובילה לחקיקת "חוק תאגידי המים והביוב – 2001" אשר אוסר על הרשויות המקומיות ובכללן העיריות החל מפברואר 2008 לטפל בכל נושא המים והביוב שברשותן ולהעביר את הטיפול לתאגיד פרטי.
שירותי רווחה – ילדים ונוער במצוקה, משפחות וזוגות במצוקה, נפגעי אלימות, קשישים, חסרי בית, מכורים לסמים ועוד.
בריאות הציבור – קידום בריאות לנשים הרות, תינוקות ופעוטות, תלמידים מבוגרים וקשישים.
חינוך – גני ילדים, חינוך יסודי, חינוך על יסודי וחינוך מיוחד.
ספורט – ניהול, אחזקה והפעלה של מרכזי ספורט עירוניים, פיתוח תשתיות ספורט, קיום אירועים מרכזיים ופיתוח ספורט בשכונות.
דת – הקמת בתי כנסת ומקוואות.
תרבות ופנאי – אירועי תרבות, ספריות עירוניות, מרכזים קהילתיים ומרכזי אומנויות.
רישוי בנייה – הוצאת היתרי בנייה, בדיקת התוכניות והכנתן לדיון בוועדת התכנון המקומית או המחוזית.
פיקוח על הבנייה – אכיפת חוק התכנון והבנייה, פיקוח על הבנייה והתאמתה להיתר הבנייה.
איתור עבירות, הכנת כתבי אישום וביצוע צווי הריסה.
רישוי עסקים – הוצאת רישוי לכל העסקים הטעונים רישוי, סיורים ובדיקות, מתן רישיונות לשילוט ולאירועים המוניים.
פיקוח על מבנים מסוכנים – איתור מבנים מסוכנים והנחיה בטיפול להסרת הסכנה.
עירוני קריית שמונה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר קריית שמונה, המשחקת בליגת העל.
לזכות הקבוצה אליפות אחת, בה זכתה בעונת 2011/2012, וזכייה אחת בגביע המדינה בעונת 2013/2014. כמו כן זכתה הקבוצה ארבע פעמים בגביע הטוטו (פעמיים בליגת העל), ופעם אחת בגביע אלוף האלופים.
עירוני קריית שמונה נוסדה כתוצאה מאיחוד שתי הקבוצות שייצגו בעבר את העיר, הפועל קריית שמונה ומכבי קריית שמונה.
הפועל קריית שמונה, שהייתה הקבוצה הבכירה יותר בעיר, נוסדה בשנת 1956 ושיחקה במשך רוב שנותיה בליגות הנמוכות של הכדורגל הישראלי.
בשנת 1957 כבר עלתה מליגה ג' לליגה ב', ובשנת 1965 עלתה לליגה א' שהייתה אז ליגת המשנה.
לאחר מכן התנדנדה בין הליגה השנייה לליגה השלישית מספר שנים.
בשנים 1981–1985 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית (שהייתה ליגת המשנה).
בשנת 1985, ירדה הקבוצה לליגה א', שם נשארה במשך 9 עונות.
בשנת 1994 עלתה הקבוצה שוב לליגה הארצית, אך ב-1997 הפסידה 1–3 למכבי עירוני אשדוד וירדה חזרה לליגה א'.
יריבתה העירונית - מכבי קריית שמונה הקבוצה הפחות בכירה ומוכרת, הוקמה בשנת 1970, שיחקה בליגות הנמוכות בישראל בכל שנות קיומה, ולא הצליחה להתרומם מעולם מעבר לליגה השלישית במחוז צפון.
בתחילת המאה ה-21, כשהפועל קריית שמונה שיחקה בליגה א' ואילו מכבי קריית שמונה שיחקה בליגה ב', הגיע לעיר איש העסקים ויו"ר חברת "איתוראן" איזי שרצקי.
שרצקי קנה את הבעלות על שתי הקבוצות העירוניות, והחליט לאחד אותן לקבוצה חדשה שנקראה עירוני "איתוראן" קריית שמונה.
בפועל קבוצת מכבי קריית שמונה פורקה, והקבוצה המאוחדת תפסה את מקומה של הפועל קריית שמונה בליגה א', ולמעשה ברישומי ההתאחדות לכדורגל המשיכה להיקרא "הפועל קריית שמונה".
שרצקי הכריז עם איחוד הקבוצות כי ברצונו שהקבוצה תהיה בכירה בכדורגל הישראלי, ושחזונו שהקבוצה תזכה באליפות ותשחק במפעלים האירופיים.
בשנת 2001 העפילה הקבוצה המאוחדת לליגה הארצית.
לאחר שתי עונות בהן שהתה בליגה זו, עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל.
בעונת 2003/2004, עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הלאומית, הייתה הקבוצה קרובה לעלייה לליגת העל בפעם הראשונה בתולדותיה, אך לא הצליחה לנצח במחזור האחרון של עונה זו את קבוצת הפועל רעננה, ועקב כך כשלה.
בעונת 2004/2005 סיימה הקבוצה במקום השמיני בלבד בליגה הלאומית, תוך שהיא נאבקת נגד הירידה לליגה הארצית.
בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום השלישי, תחת הדרכת המאמן אייל לחמן.
בעונת 2006/2007, תחת הדרכת מאמנה החדש רן בן שמעון, הצליחה הקבוצה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת העל, לאחר שהבטיחה את עלייתה ב-5 במאי 2007, לאחר ניצחון 5–2 על בני לוד, וסיימה את העונה במקום הראשון בליגה.
בעונה זו זכתה הקבוצה גם בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, לאחר ניצחון 4–2 בפנדלים על קבוצת בני סכנין.
בעונת 2007/2008, עונתה הראשונה בליגת העל, סיימה הקבוצה במקום השלישי, והעפילה להשתתפות במוקדמות גביע אופ"א בפעם הראשונה בתולדותיה.
ב-17 ביולי 2008 ערכה הקבוצה את הופעתה הראשונה במפעל במסגרת שלב המוקדמות הראשון, באצטדיון קריית אליעזר נגד מוגרן בודווה ממונטנגרו, במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. במשחק השני שנערך במונטנגרו ניצחה קריית שמונה 3–0, ועלתה לסיבוב המוקדמות השני, אך הפסידה בו 1–2 בסיכום שני המשחקים לליטקס לובץ' הבולגרית.
בתום עונת 2008/2009 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שהפסידה 1–2 למכבי פתח תקווה במחזור האחרון.
בעונת 2009/2010 זכתה שוב בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, לאחר שניצחה בגמר 3–1 את הפועל ראשון לציון.
בתום העונה חזרה הקבוצה לליגת העל לאחר שסיימה במקום הראשון בטבלה.
ב-19 בינואר 2011 זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע הטוטו של ליגת העל לאחר ניצחון בגמר על מכבי פתח תקווה.
בהמשך העונה הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה אך הפסד להפועל תל אביב מנע את עלייתה ההיסטורית לגמר הגביע.
הקבוצה סיימה את עונת 2010/2011 בפלייאוף העליון של ליגת העל, במקום החמישי.
בעונת 2011/2012, בהדרכת המאמן רן בן שמעון, זכתה קריית שמונה באליפות המדינה חמישה מחזורים לפני סיום העונה, אחרי שהובילה בפער גדול על הפועל תל אביב ברוב שלבי העונה ואף סיימה בהפרש של 14 נקודות מהמקום השני בסיום העונה.
קריית שמונה הציגה הגנה טובה ואף סיימה כקבוצה שספגה הכי מעט בליגה באותה עונה.
בנוסף זכתה הקבוצה בעונה זו בפעם השנייה ברציפות בגביע הטוטו, אחרי שניצחה את הפועל תל אביב 4–3 בדו-קרב בעיטות עונשין.
לאורך כל העונה ליווה העיתונאי ציון נאנוס את הקבוצה וצילם את הסרט "כוכבי הצפון" על הדרך שעברה הקבוצה להשגת האליפות.
בקיץ 2012 שינתה הקבוצה את סמלה, והסירה את המילה והלוגו של חברת איתוראן שבבעלותו של איזי שרצקי מסמלה, עקב איסורה של אופ"א שסמל הספונסר של קבוצות המשתתפות במפעלי הארגון יופיע בסמל הקבוצה.
ב-17 ביולי 2012 השתתפה קריית שמונה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, נגד אלופת סלובקיה ז'ילינה, והפסידה 0–1 בחוץ אך ניצחה 2–0 בגומלין באצטדיון קריית אליעזר, ולאחר מכן גברה על הקבוצה האזרית נפטצ'י באקו, כאשר ניצחה אותה 4–0 בבית, וסיימה בתיקו 2–2 את משחק הגומלין.
בפלייאוף הפסידה קריית שמונה 1–3 בסיכום שני המשחקים לבאטה בוריסוב, והודחה מליגת האלופות.
בעקבות הדחתה בסיבוב האחרון לפני שלב הבתים של ליגת האלופות, העפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית, בו הוגרלה לבית הכולל את אולימפיק ליון, אתלטיק בילבאו וספרטה פראג.
הקבוצה הודחה מהמפעל לאחר שתי תוצאות תיקו וארבעה הפסדים.
בעונת 2012/2013 עלתה הקבוצה, לראשונה בתולדותיה, לגמר גביע המדינה, בו הפסידה 3–4 להפועל רמת גן בבעיטות הכרעה.
בליגה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, וסיימה את העונה במקום החמישי בטבלה.
בעונת 2013/2014 הגיעה שוב הקבוצה למעמד גמר גביע המדינה, בו ניצחה את מכבי נתניה 1–0 לאחר הארכה, וזכתה בגביע הראשון בתולדותיה.
בליגה סיימה הקבוצה במקום השלישי.
ב-14 במאי 2015 פוטר המאמן ברק בכר מתפקידו לאחר שניהל משא ומתן על מנת לחתום בקבוצת הפועל באר שבע, ובמקומו מונה עוזרו בני בן זקן כמאמן זמני עד לסיום עונת 2014/2015, בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, אשר הבטיח לה מקום בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית.
לקראת עונת 2015/2016 מונה סאלח חסארמה למאמן הקבוצה.
ב-15 באוגוסט 2015 זכתה הקבוצה בגביע אלוף האלופים, לאחר ניצחון 4–5 בבעיטות הכרעה על מכבי תל אביב.
בפברואר 2016 פוטר חסארמה עקב הידרדרותה של הקבוצה לתחתית הליגה, ובמקומו מונה שלומי דורה שהשאיר את הקבוצה בליגה, אך חוזהו לא הוארך בתום העונה.
לקראת עונת 2016/2017 מונה מוטי איווניר למאמן הקבוצה.
חמישה חודשים בלבד לאחר המינוי ולאחר שבעה הפסדים רצופים, פוטר איוניר ובמקומו מונה מאמן קבוצת הנוער, בני בן זקן.
לאחר שלושה משחקים בתפקיד פוטר בן זקן על ידי שרצקי, ובמקומו מונה תומר קשטן, שסיים את העונה במקום ה-7 בליגה וחוזהו לא חודש.
לקראת עונת 2017/2018 מונה חיים סילבס למאמן הקבוצה.
הקבוצה הגיעה עד לחצי גמר גביע המדינה, וסיימה את העונה במקום ה-7 בליגה.
במהלך עונת 2018/2019, לאחר המחזור ה-16, פוטר סילבס מתפקידו ובמקומו מונה תומר קשטן.
מחזור אחד לפני סיום העונה, כשהקבוצה עדיין בסכנת ירידה, פוטר קשטן בעקבות ביקורת שמתח על שרצקי בריאיון ל"ידיעות אחרונות.
את העונה סיימה הקבוצה במקום העשירי וניצלה מירידת ליגה.
לאחר תום העונה, ב-19 במאי 2019 חתם מסאי דגו כמאמן הקבוצה לעונה אחת.
ב-20 באוקטובר 2019 פוטר דגו מתפקיד המאמן לאחר שורה של חוסר הצלחות בליגה, ובמקומו מונה קובי רפואה שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה במקום ה-12.
עונה לאחר מכן הצליחה הקבוצה להגיע למקום השישי בפלייאוף העליון, לאחריה סיים רפואה את חוזהו ואת תפקידו בקבוצה.
בתחילת עונת 2021/2022 מונה עמיר נוסבאום למאמן הקבוצה אך ב-8 בנובמבר 2021, לאחר רצף תוצאות שליליות, פוטר מתפקידו.
במקומו ב-9 בנובמבר 2021 מונה סלובודאן דראפיץ' למאמן הקבוצה.
ב-11 באפריל מונה מנחם קורצקי למאמן לעונת 2022/2023. ב-21 בדצמבר 2022, לאחר שמנחם קורצקי התפטר מאימון הקבוצה, מונה ניר ברקוביץ' למאמן.
ב-14 בפברואר מונה שוב סלובודאן דראפיץ' למאמן.
ב-6 במאי 2023 נשרה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר 13 שנה.
ב-16 במאי מונה שי ברדה למאמן.
בעונה שלאחר מכן עלתה הקבוצה חזרה לליגת העל לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה.
למרות ששיחקה לאורך העונה בלי אצטדיון ביתי.
בעונת 2024/2025 סיימה הקבוצה במקום ה-9 בליגת העל כאשר גם בעונה זו לא שיחקה בביתה בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
האצטדיון הרשמי של הקבוצה נקרא "האצטדיון העירוני קריית שמונה".
הוקם בשנת 1989, ושימש כאצטדיון הביתי של קבוצת הפועל קריית שמונה במשך שנים רבות.
לאחר איחוד הפועל קריית שמונה ומכבי קריית שמונה, הוא משמש את הקבוצה העירונית - עירוני קריית שמונה.
עם עלייתה של הקבוצה לליגת העל החלו עבודת בנייה של יציע מזרחי נוסף בעל 3,000 מקומות ישיבה וחנייה מרווחת בחלקה הצפונית של האצטדיון.
בספטמבר 2008 נסתיימו העבודות ותכולת האצטדיון הוגדלה על ידי בניית היציע המזרחי החדש ל-5,300 מקומות ישיבה מתוכם 2,300 ביציע המערבי ועוד 3,000 מקומות ביציע המזרחי.
ב-2021 נחשפה תוכנית שהוכנה במשרד האדריכלים מנספלד קהל להרחבת האצטדיון לכ-10,000 מקומות שעיקרם בבניית היציע המערבי מחדש, קירוי היציעים, יצירת חזיתות מודרניות לאצטדיון ועוד.
במהלך מלחמת חרבות ברזל פונתה העיר והקבוצה נאלצה באצטדיונים אחרים במשחקי הבית.
ארגון האוהדים הרשמי של הקבוצה הוקם בשנת 2007 ונקרא "Blue Lions 07".
עירוני קריית שמונה משתתפת במסגרות אירופאיות החל מעונת 2008/2009
משחקי עירוני קריית שמונה במסגרות אירופאיות עונה מפעל שלב מועדון משחק בית משחק חוץ תוצאה סופיתגביע אופ"אסיבוב ראשון מוגרן בודווה1-10-31-4סיבוב שני ליטקס לובץ'2-10-02-12012/2013ליגת האלופותשלב המוקדמות השני מ.ש.ק.
ז'ילינה0-21-01-2שלב המוקדמות השלישי נפטצ'י באקו0-42-22-6פלייאוף באטה בוריסוב1-12-03-1הליגה האירופיתשלב הבתים (בית 9) אולימפיק ליון4-32-0מקום רביעי אתלטיק בילבאו2-01-1 ספרטה פראג1-13-12014/2015הליגה האירופיתשלב המוקדמות השלישי דינמו מוסקבה2-11-13-22015/2016הליגה האירופיתשלב המוקדמות השלישי סלובן ליברץ3-02-15-1
עונות בליגה הראשונה – 17
עונות בליגה השנייה – 5
מיקום הכי נמוך – 1 בליגה א' (הליגה השלישית)
הופעת שיא בליגת האלופות – שלב הפלייאוף (2012/2013)
הופעת שיא בליגה האירופית – שלב הבתים (2012/2013)
הניצחון הגבוה ביותר בליגת העל – 6-2 על נוף הגליל ב-8.1.2022
שיאן ההופעות בכל הזמנים במשחקי ליגה: אדריאן רוצ'ט, 250 הופעות
מלך השערים בכל הזמנים במשחקי ליגה: שמעון אבו חצירא, 35 שערים
להלן רשימת המאמנים מאז הקמת עירוני קריית שמונה בתחילת שנות ה-2000:
ראו גם: :קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
מאמן ראשי שי ברדהעוזר מאמן מנו הרוניאןמאמן שוערים סמיון רחמןמאמן כושר דוד בובלילאנליסט אלון כהן
בפיזיקה, עירוּר (אקסיטציה) הוא תהליך של עלייה של חלק במערכת ממצב היסוד (כלומר מצב האנרגיה המינימלית האפשרית) למצב מְעוֹרָר (כלומר מצב בעל אנרגיה גבוהה יותר).
בדרך כלל, המונח משמש לתיאור מצב אטומים, מולקולות, יונים, גרעיני אטום ועוד.
לעירור תפקידים חשובים בתהליכים פיזיקליים רבים מספור.
בין היתר, הוא ממלא תפקיד מרכזי ביצירת קרני לייזר ובאפקט הפוטואלקטרי.
עירור אלקטרון הוא הגדלת האנרגיה שיש לאלקטרון קשור לאטום מעל לרמה הבסיסית שלו, כלומר לאחת מרמות העירור הקבועות שלו.
המונח עירור מתייחס בפיזיקה לאנרגיה של כל חלקיק אשר נמצא מעל למינימום הקבוע שלו בטבע.
דרגת החום (הטמפרטורה) של חומר עשויה להורות על רמת העירור שלו.
אורך החיים של אלקטרון במצב מעורר הוא בדרך כלל קצר, כאשר עם חזרתו למצב הבסיסי משתחררת אנרגיה: בצורה של פוטון אור במקרה של אטום סתמי (נייטרלי ללא מטען חשמלי), או על ידי עירור ואף שחרור אלקטרונים נוספים מרמות עירור אחרות באותו אטום במקרה של יונים.
עירוני קריית אתא היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית אתא, המשחקת בליגת העל בכדורסל.
הקבוצה הוקמה בשנת על ידי יעקב בקר, ונרשמה לליגה ג' (הליגה החמישית) שבה שיחקה במשך שנתיים.
רוב השחקנים היו יוצאי קבוצת הפועל קריית אתא שהתפרקה.
המשחקים נערכו תחילה במגרש פתוח של בית ספר בקריית אתא.
בשנת 1976 החל נפתלי בנטוב לנהל את הקבוצה, לאחר שפרש ממשחק פעיל באגודה.
בשנים 1976–1980 שיחקה הקבוצה בליגה ב' ובתחילת שנות השמונים החלה לשחק בליגה א' (הליגה השלישית).
משחקי הבית של הקבוצה באותה עת נערכו במגרש הפתוח של "בית הפועל".
מאמני הקבוצה בתקופה זו היו מרקו פדרמן, שרון רוזנר, ויעקב מנין, שחקני עבר בקבוצת הפועל קריית חיים מהליגה הלאומית.
בשנת 1989 העפילה בפעם הראשונה לליגה הארצית, שהייתה באותה עת השנייה בחשיבותה, תחת הדרכתו של המאמן חגי רום.
הקבוצה לא הצליחה להישאר בליגה, ובמשך 10 השנים הבאות שיחקה בליגה א' כשהיא אינה מצליחה לנצח כלל במשחקים המכריעים על ההעפלה לליגה הארצית.
הקבוצה הצליחה להעפיל לליגה הלאומית בסיום עונת 1998/1999, ולראשונה לליגת העל בסיום עונת 1999/2000. קריית אתא שיחקה בליגת העל במשך 3 עונות, שבסיומן ירדה ליגה מהמקום האחרון בליגה.
בשנת 2000 אוחדה הקבוצה עם מכבי קריית מוצקין, אך האיחוד פורק כעבור שלוש שנים.
באותן שנים הקבוצה שיחקה בליגת העל.
בעונת 2003/2004 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הלאומית, אך ויתרה על השתתפותה בליגת העל עקב בעיות פיננסיות.
בסיום עונת 2007/2008 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון 3–1 בסדרה מול קבוצת ברק נתניה, כשבמשחק המכריע היא מנצחת 77–76 משלשה של אילן נניקשווילי בשנייה האחרונה של המשחק.
בעקבות העלייה ההנהלה גייסה בסיום העונה תקציב של 5.125 מיליון שקלים להשתתפות בליגת העל.
בתום עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה השנייה, ובסיום עונת 2009/2010 הדרדרה עד לליגה הארצית.
לאחר עונה אחת (2010/2011) העפילה לליגה הלאומית מהמקום הראשון.
בתחילת עונת 2011/2012 עזבה הקבוצה את אולם פינסקר (המכיל כ-500 מקומות), ועברה לשחק באולם חדש שנבנה בעיר ברחוב דוד רמז, המכיל 1,000 מקומות ישיבה.
בשנת 2015 הוקם ארגון האוהדים הראשון בהיסטוריה של הקבוצה, המכונה "White Foxes 15"- "השועלים הלבנים", אך לאחר מספר עונות, בעקבות חילוקי דעות בין מנהיגי הארגון, הוא חדל מלהתקיים.
בעונת 2014/2015 הפסידה הקבוצה בגמר פלייאוף העלייה לליגת העל לאחר הפסד 2–3 בסדרה מול מכבי קריית גת.
ב-3 באוקטובר 2015 הוכתרה הקבוצה כמחזיקת הגביע בלאומית לאחר שגברה על קבוצת הפועל באר שבע בני שמעון בתוצאה 69-56.
ב-29 ביוני 2015 חתם יוסי בונן כמאמן בקבוצה במקום מקומו של שרון אברהמי.
ב-15 במאי 2017 חתם שקד שוהם כמאמן הקבוצה.
ב-21 בדצמבר פוטר שקד שוהם מתפקידו כמאמן הקבוצה ובמקומו מונה באותו היום שרון אברהמי (שהתפטר יומיים קודם לכן מהפועל חיפה).
בסיום עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום ה-2 והודחה בסדרת רבע הגמר לאחר הפסד 1–2 בסדרה להפועל רמת גן.
בסיום עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום ה-7 והודחה בסדרת רבע הגמר לאחר הפסד 1–2 בסדרה למכבי קריית מוצקין.
את עונת 2019/2020 סיימה הקבוצה במקום ה-5 כאשר נעצרה הליגה במחזור ה-22.
בסיום עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-4 והודחה בסדרת רבע הגמר לאחר הפסד 1–2 לאליצור נתניה.
את עונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום ה-4. אמין סטיבנס זכה בתואר השחקן הזר של העונה עם ממוצעים של 23.8 נקודות (63.3% ל-2), 3.3 אסיסטים, 10.9 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות למשחק.
גור לביא, אשר הושאל מהפועל חיפה, זכה בתואר תגלית העונה עם ממוצעים של 12.1 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים.
בשלב רבע הגמר ניצחה את א.ס.
רמת השרון 3–1. לאחר מכן, בסדרת חצי הגמר, הקבוצה גברה עם 1-3 על עירוני נהריה שסיימה במקום הראשון.
בסדרת הגמר גברה הקבוצה על מכבי עירוני רמת גן מהמקום השלישי 3–0 ועלתה לליגת העל בכדורסל לעונת 2022/2023. בעונת 2023/2024 בליגת העל בכדורסל עלתה לסדרת חצי הגמר לאחר ניצחון 3-0 על מכבי עירוני רמת גן (כדורסל גברים), שם הפסידה 2-1 להפועל תל אביב.
בעונת 24/25 המאמן שרון אברהמי עזב את הקבוצה ובמקומו מונה עוזר המאמן של הקבוצה אלדד בנטוב.
הקבוצה סיימה במקום ה-12 בסיום העונה הסדירה ובסיום הבית התחתון סיימה במקום ה-11, וניצלה מירידת ליגה בזכות ניצחון חוץ 82-69 על אליצור עירוני נתניה
עיריית חיפה היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר חיפה.
ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית חיפה בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.
בעקבות הקרב על חיפה באפריל 1948 ובריחת ערביי העיר נותרו בעיר רק שניים מחברי המועצה הערביים.
במהלך 1948 התקיים דיון ציבורי לגבי איחוד יישובי מפרץ חיפה לעיריית חיפה.
בתחילת נובמבר 1948 מינה שר הפנים יצחק גרינבוים ועדת חקירה לסיפוח
הקריות, בראשותו של מנהל המחלקה לשלטון עצמי במשרד הפנים, ד"ר יעקב וירקליך, איש הציונים הכלליים.
שאר חברי הוועדה היו דוד הכהן ופנחס מרגולין, חברי ועדת העירייה; משה פלימן ואריה גרושקביץ, נציגי הקריות; משה גוטל לוין, יו"ר ועד קהילת חיפה (לשעבר); והמהנדס אלחנן ברכיהו (בורוכוב), נציג קק"ל.
הרכב הוועדה שיקף איזון בין נציגי מחנה הפועלים למחנה האזרחי, ובין תומכי הסיפוח למתנגדיו.
הוועדה קיימה תשע ישיבות בין נובמבר 1948 ליולי 1949. וירקליך ניהל אותה בשלושת ישיבותיה הראשונות, ולאחר הקמת ממשלת ישראל הראשונה והתחלפות השר החליפו הממונה על מחוז חיפה, יעקב ברגמן, שלא היה מזוהה פוליטית.
הוועדה הגישה ב־16 באוגוסט 1949 דו"ח לשר, שסיכם את העמדות השונות שהובעו בפניה ואת עמדות חברי הוועדה.
הוועדה המליצה על סיפוח מידי של קריית חיים, קריית ים והשטחים ממערב ומדרום; להשאיר להכרעתו של השר את החלק המערבי של אזור התעשייה ואת קריית ביאליק; ולדחות את סיפוחם של שאר השטחים, שרוב חברי הוועדה התנגדו לצירופם לחיפה.
ב־13 באוקטובר הציע שר הפנים חיים משה שפירא לספח את המפרץ כולו לחיפה ולהקים בקריות מועצות משנה, בהתאם להצעה של אליהו מירון, מנהל המחלקה לשלטון עצמי.
מירון הציע הסכם מפורט בין עיריית חיפה לעיריות המשנה, כשעיריית חיפה תטיל את המיסים העירוניים ולכל עיריית משנה תהיה ועדת הערכה משלה שבה ישתתף נציג העירייה.
אזור התעשייה, לפי הצעתו, צריך להוות חלק בלתי נפרד משטח העירייה, וניתן יהיה לשקול עבורו הקלות במיסים.
בהתאם להצעתו הוחלט לבחור ועדה שתורכב משני נציגי משרד הפנים, שני נציגי העירייה, ונציגי האזורים המועמדים לסיפוח, שתדון בהצעה ותגיש את מסקנותיה בתוך שבוע.
מהלך הדיונים הסתבך הסיפוח, וקריית ביאליק, קריית מוצקין וקריית אתא התנגדו לסיפוח.
ב־4 ביוני 1950 קיימה עיריית חיפה מסיבה לכבוד סיפוחם של קריית חיים, קריית שמואל, קריית חשמל והחלק המזרחי של אזור התעשייה לשטחה.
כמה גושים שהושמטו מצו הסיפוח המקורי צורפו בצו שנחתם ב־10 ביולי.
החלק המערבי של אזור התעשייה, שהפך לנמל הקישון נותר כמובלעת בשטחה של חיפה וסופח לה רק בנובמבר 1956 לאחר השלמת בנייתו של הנמל.
ביולי 1978 הכריז שר הפנים יוסף בורג על הקמת מועצה מקומית ברובע קריית חיים, מועצת המשנה הראשונה בישראל.
בראש הפירמידה הפוליטית של חיפה עומד ראש העירייה, הנבחר אחת לחמש שנים בבחירות אישיות.
במקביל לבחירת ראש העירייה נבחרים, בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת, חברי מועצת העיר המתמודדים ברשימות שונות, שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות לכנסת בפוליטיקה הלאומית.
ראש העירייה הנבחר זקוק לתמיכתם ואמונם של חברי מועצת העיר, וכדי להשיג חופש פעולה רחב, ירכיב על פי רוב קואליציה גדולה ככל האפשר.
ראשי סיעות הקואליציה מתמנים בדרך כלל לסגניו או ממונים לתפקידים בכירים בעירייה.
מועצת העיר חיפה מורכבת מ-31 חברי מועצה הנבחרים, כאמור, במסגרת רשימות שונות בנפרד מראש העירייה.
היא מוסמכת על ידי תושבי העיר להחליט בעניינים הנוגעים להם והנמצאים על סדר היום העירוני.
בידי המועצה הסמכות לחוקק חוקי עזר עירוניים ולפקח על אכיפתם, לבקר את פעילות העירייה, לדון במדיניות העירייה ובתוכניותיה, לאשר מינוי בכירים לתפקידים שונים בעירייה, וכן לאשר את תקציב העירייה ולקבל החלטות שונות הנוגעות לו.
בישיבות המועצה מתקיימים דיונים והצבעות הנוגעים להחלטות הוועדות השונות ולענייני הניהול השוטף, עולות הצעות לסדר היום ומובאות שאילתות לנציגי העירייה.
ישיבות המועצה מהוות במה לחברי המועצה, בעיקר לחברי האופוזיציה, להעלאת נושאים החשובים להם לדיון גלוי.
בישיבת העירייה שנערכה ב-22 בינואר 1951, קבע ראש העירייה אבא חושי, בצעדו הראשון בתפקיד, כי ישיבות מועצת העירייה ייערכו בדלתיים פתוחות וזאת על מנת שכל הדיונים יהיו פומביים.
עד החלטה זו היו כל ישיבות העירייה נערכות בדלתיים סגורות.
ישיבות המועצה מתקיימות מדי יום שלישי בראשית כל חודש.
בחודש יולי 2021 קמה התאגדות כנגד ראש העיר המכהנת בשם "מועצת השינוי" או "מועצת השינוי והשפיות" (כפי שהם מכנים את עצמם).
"מועצת השינוי" מתנגדת לראש העיר ואף הצליחה לשלול את שכרם של שלושה מסגניה (שהירה שלבי, דוד עציוני ולזר קפלון) ולמנות שני סגנים בתואר מטעמם (סופי נקש ושמשון עידו).
מתוקף כך מועצת העיר הייתה "מועצה לעומתית" ולקליש רותם לא היה רוב במועצה.
בדומה לכנסת, גם למועצת העיר ישנן ועדות המהוות מוסדות משנה המופקדים על עניינים ספציפיים.
ועדות החובה (ועדות שכל רשות מקומית חייבת להקים) הפועלות לצד מועצת העיר הן: ועדת מכרזים, ועדת ביטחון, ועדת מל"ח, ועדת הנחות, ועדת ערר על שומת הארנונה, ועדת תמיכות, ועדת כספים, ועדה לענייני ביקורת, ועדה לקליטת עלייה, ועדה לבטיחות בדרכים, ועדת חינוך וועדת איכות הסביבה.
מליאת מועצת העיר משמשת ועדה המקומית לתכנון ולבנייה.
ועדה נוספת היא ועדת הנהלה, המורכבת מנציגי סיעות הקואליציה והדומה באופייה להנהלת הקואליציה בכנסת.
לצד ועדות החובה, ישנן גם ועדות רשות שהקימה המועצה, והן: ועדת קניות, ועדת נכסים, ועדת תרבות, ועדת נוער, ועדת ספורט, ועדת שמות, ועדת תברואה, ועדת רווחה, ועדה תורנית, ועדת בריאות, ועדת פיטורין, ועדת ערר על הוצאה לפנסיה מוקדמת, ועדת רישוי עסק, ועדת ביטוחים, ועדת מינוי עורכי דין ושמאים וועדת אגרות.
עד שנת 1940 היו מרבית התושבים בחיפה ערבים ולכן ראשי העיר היו ערבים.
בשנת 1940 הפכו היהודים לרוב, דבר שהתבטא גם בבחירות לראשות העיר עם בחירתו של ראש עיר יהודי ראשון.
1913–1920: חסן שוכרי, על שמו נקרא הרחוב בשכונת הדר הכרמל בו שוכן בניין העירייה
על שמו נקרא רחוב התפר בין הדר הכרמל לואדי ניסנאס.
1951–1969: אבא חושי, על שמו נקרא ציר מרכזי בעיר - שדרות אבא חושי; האזור בו נמצאת אוניברסיטת חיפה שהוקמה ביוזמתו נקרא "רמת אבא חושי", ובנווה שאנן נמצא המרכז הקהילתי בית אבא חושי שנקרא על שמו.
1969–1973: משה פלימן, על שמו המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן, בית הספר עירוני ה' וכן רחוב ראשי במבואותיה הדרומיים של העיר.
1973–1975: יוסף אלמוגי, על שמו נקראת שכונת רמת אלמוגי.
1975–1978: ירוחם צייזל, על שמו קרויה דרך ראשית בעיר התחתית.
1978–1993: אריה גוראל, על שמו קרוי הרכבל שהוקם ביוזמתו.
1993–2003: עמרם מצנע, עזב לאחר זכייתו בבחירות לראשות מפלגת העבודה.
2003: גיורא פישר, היה ראש עיר זמני לאחר התפטרות עמרם מצנע.
2003–2018: יונה יהב, בעבר כיהן כחבר מפלגת העבודה וח"כ מטעמה אך לאחר מכן עבר למפלגות קדימה וכולנו.
2018–2024: עינת קליש רותם, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד.
בעבר הייתה אדריכלית ומתכננת ערים.
2024 ואילך: יונה יהב, ראש עיריית חיפה לשעבר ששב לתפקיד לאחר שהודח.
כיהן בעברו כח"כ מטעם מפלגת העבודה.
בניין עיריית חיפה נמצא בשכונת הדר הכרמל, אל מול גן הזיכרון.
הוא נבנה בסגנון מונומנטלי מנדטורי בריטי, ונחנך ב-29 ביוני 1942. המבנה תוכנן על ידי האדריכל בנימין חייקין.
המבנה משמש את העירייה, אולם בשל מחסור במקום, הועברו חלק ממשרדיה למבנה מלון שעמד מאחורי בניין העירייה.
משרד ראש העיר ומליאת מועצת העיר נותרו בבניין המקורי.
האות מוענק אחת לשנה, ל-18 אנשים שנבחרים מקרב ההמלצות והמועמדויות שהוצגו.
בין המעוטרים באות: שלום ואנו, שבח וייס, עמירם חרלף, אברהם ב.
יהושע, עמוס כרמלי, צפורה לסקוב, דוד לסקוב, אפי נצר, אברהם סכנין ומשה עמאר.
בעשורים האחרונים העיר חיפה, קהילתה ומועצת העיר עומדים בפני מספר אתגרים.
עירוני רחובות היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר רחובות, המשחקת בליגה הלאומית.
הקבוצה אירחה בעבר באולם "ברזילי" ברחובות שמכיל 1,000 מקומות.
בעונת 2015/2014 עברה להיכל הספורט שנבנה בתיכון "קציר" בעיר ומכיל 500 מקומות.
בעבר נקראה הקבוצה "מכבי רחובות" ולקחה אליפויות וגביע בשנות ה-50 וה-60. בשנת 2002 התפרקה קבוצת מכבי, וב-2005 הוקמה הקבוצה מחדש בשם "עירוני רחובות".
בשנות ה-30, נוסדה קבוצת הכדוריד "מכבי רחובות", כשאז שיחקו במתכונת של 11 שחקנים בקבוצה והיא קטפה הישגים רבים.
באותן שנים התקיימו משחקי הכדוריד של המכביות השונות ברחובות.
מרדכי מוקסיי, משחקני הקבוצה של התקופה, רכש עבור השחקנים תלבושת אדומה ומאז כונו שחקני מכבי רחובות בשם "השדים האדומים".
בשלהי שנת 1951 החלה לפעול הליגה בכדוריד.
השחקנים הבולטים במכבי רחובות בשנות ה-50 היו אורי כהן, נוטמן, צ'רני, בועז לודמילובסקי, רוטנשטייך, שייבה, שני, יעקב פיינשטיין, אברהם קנטי (השוער), נחום גורביץ, חיים שפק, עמיהוד שני, יחזקאל הרמלך, עזי חייט, והשוער גדעון (גיגי) כהן (אחיו של אורי כהן).
עונת 1954/1955 הייתה העונה הרשמית הראשונה בליגה תחת התאחדות הכדוריד בישראל ומכבי רחובות הייתה הקבוצה שזכתה בתואר האליפות הראשון בתולדות הכדוריד במדינת ישראל.
כמו כן היא זכתה פעמיים רצוף לאחר מכן.
בשנת 1958/1959 החל לפעול מפעל גביע המדינה בכדוריד, ומכבי רחובות הייתה הראשונה שזוכה גם בתואר זה (וזהו גם התואר האחרון שלה עד היום).
בשנות ה-70 ירדה קרנה של הקבוצה, ומאז אמצע שנות ה-80 החלה תקופת דעיכה של הקבוצה ביחד עם יריבתה העירונות הפועל רחובות, וההגמוניה בכדוריד הישראלי עברה לקבוצות מראשון לציון.
לאחר התפרקות הקבוצה במקביל ליריבתה העירונית הפועל, הקמת קבוצה מאוחדת בתחילת המילניום לא הועילה והסתיימה בפירוקה של הקבוצה הבוגרת סופית בשנת 2002.
עם זאת, גם בשנים שהמועדון לא התקיים נמשך טיפוח צעירי העיר בבתי הספר לכדוריד בהנחיית המאמן אמיתי דיין.
רבים מתוכם בלטו כשחקנים בקבוצות צמרת ובנבחרת ישראל, ביניהם גל אברהם, עמיר שור וחן בירנבאום.
בשנת 2005 הוקמה קבוצת "עירוני רחובות" שהתבססה על השם, המסורת, המגרש והתשתיות של מכבי רחובות.
הקבוצה הורכבה משחקנים בוגרי קבוצת הנוער, רובם חיילים משוחררים, ששבו לפעילות לאחר הפסקה בת שלוש שנים עקב שירותם הצבאי.
הקבוצה חידשה את פעילותה בליגה הארצית (השלישית), עלתה מיד לליגה הלאומית (השנייה) והצליחה במאבק עלייה גם לליגת העל (הראשונה), בה היא משחקת כיום.
עירוני קריית אונו (בעבר: אליצור קריית אונו, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר קריית אונו המתמודדת בליגה הארצית.
הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל.
בעונת השתתפה הקבוצה בליגת העל במשך עונה אחת בלבד בהדרכת המאמן דני ברזילי.
בעונת 1987/88, כשלה הקבוצה בניסיון העפלה לליגת העל לאחר התמודדות מול מכבי ראשון לציון ומכבי פתח תקווה, שהוכרעה מחזור אחד לפני סיום העונה בהפסד בנקודה מול ראשון לציון, משלשת ניצחון של רוני בוסאני, לאחר יתרון 17 נקודות של קריית אונו במחצית.
לאחר מכן התקיימה הקבוצה בליגות הנמוכות, עד שחדלה מלפעול בשנת 2001. מחלקת הנוער של האגודה הוקמה מחדש לאחר שנתיים, ומפעילה 12 קבוצות בגילאים השונים.
הקבוצה מארחת ב"אולם רימונים" בקריית אונו.
ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ומכבי גני תקווה לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.
בשנת 2012 לאחר הפרישה מהאיחוד עם מ.כ.
הבקעה, הוקמה מחדש קבוצת בוגרים למועדון בשם עירוני קריית אונו.
הקבוצה זכתה בעונת 2013/14 בגביע האיגוד של ליגה ב', כשהשלימה ניצחון כפול בשני מפגשים מול קבוצת מכבי בית דגן.
יושב ראש המועדון הוא אבישי בר-נתן.
בסוף עונת עלתה קריית אונו לליגה הארצית, ושובצה במחוז הדרומי.
בסיום עונת 2015/16 סיימה הקבוצה במקום ה-6 בליגה הארצית.
בסיום עונת 2016/17 סיימה הקבוצה במקום ה-9, במרחק הפסד בודד מירידת ליגה.
בסיום עונה זו עברה הקבוצה לשחק בליגה הארצית במחוז צפון.
בסיום עונת 2017/18 סיימה במקום ה-10 בליגה הארצית אך החליטה לוותר על משחקי המבחן וירדה לליגה א'.
בסיום עונת 2018/19 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה א' שרון במאזן של 20 ניצחונות ו-2 הפסדים ועלתה לליגה הארצית.
כיום מארחת הקבוצה את משחקיה באולם בית הספר עלומים בקריית אונו.
עִירו֗נִיוּת חדשה או עִירו֗נִיוּת מתחדשת היא מושג בתחום של תכנון ערים ואזורים השייך אל הענף של עיצוב עירוני שהוקם בעקבות "תנועה עולמית חדשה" שהוקמה במהלך המאה ה-20 שמטרתה לבצע שינויים בהיבטים רבים בערים המודרניות, כחלופה למגמות הפרבור ותכנון עירוני מוטה רכב פרטי.
התנועה שמה דגש על קיימות (sustainability), קהילתיות, תכנון נוח להולכי רגל ותחבורה ציבורית, ותכנון אקולוגי.
עירוניות מתחדשת כוללת דרכי חשיבה חדשות על צורה והתפתחות עירונית.
בהסתמך על דוגמאות מהערים המוצלחות בעולם.
גישות עירוניות חדשות מאששות את המשיכה של קהילות קומפקטיות, מעורבות, ניתנות להליכה ויחסית עצמאיות.
במקום שיטות פיתוח מכוונות לרכב, עירוניות חדשה לאדריכלות מסורתית ולדפוסי בנייה המאפשרים הליכה ויוצרים זהויות עירוניות חזקות.
העירוניות המתחדשת רואה בעיר את שיאה של הציוויליזציה המפותחת שמקנה לה את עמוד השדרה הכלכלי, היוזמה התרבותית, והאווירה הבורגנית שאפיינו את העיר האירופאית במאות השנים האחרונות, ומנסה להחזיר לעיר המערבית את אותם תפקידים שהוזכרו להעיל.
יסודות התנועה נעוצים עוד בשנות ה-60 וה-70, בשינויים שעברה העיר קוריטיבה בברזיל, אך היא קמה כתנועה בארצות הברית בתחילת שנות ה-80. בסוף שנות ה-90 החלה התנועה לצבור תאוצה ושינויים דומים נכנסו גם לערים כמו פורטלנד ו בוגוטה, ובשנות ה-2000 למלבורן, שיקגו ועוד.
צעדים בכיוון זה נלקחו גם בערים רבות אחרות כמו פריז, ניו יורק, ועוד מאות ערים, בעיקר באירופה ובארצות הברית.
רעיונות מרכזיים בתנועה הם :
התנגדות לפרבור ולבעיות הכרוכות בו.
תכנון מוטה תחבורה ציבורית שמעודד גם הליכה ורכיבה על אופניים.
עירוב שימושי קרקע להקטנת נסועה ברכב פרטי, חיסכון בשטח ובתשתיות, והגדלת השימוש ברחובות כמקום התרחשות ומפגש.
תמהיל דיור - עירוב של אנשים מרקע סוציו-אקונומי שונה כדי לקבל עיר מגוונת ולהקטין מתחים חברתיים.
בניה מרקמית וציפוף העיר בניסיון להקטין נסיעה ברכב.
ניתוח הוליסטי של העיר כמערכת מורכבת והתייחסות לבעיות סביבה וחברה.
יצירת מתחמים ציבוריים ומקומות למפגשים אזרחיים.
בתחילת המאה ה-20 ערים בארצות הברית היו בנויות בצורה קומפקטית, עם עירוב שימושי קרקע בשכונות.
הדפוסים האלה החלו להשתנות כאשר תחבורה ציבורית זולה יצרה אפשרות למעבר לפרברים, כדי להימלט מהזיהום התעשייתי והצפיפות בתוך הערים.
הדבר קיבל תאוצה על ידי בניית בתים גדולים יותר, שיטת המיקוד, והעלייה של הרכב הפרטי.
לאחר מלחמת העולם השנייה חל זינוק חד בבניית פרברים.
הפרברים הוקמו בעידוד הממשלה - על ידי סבסוד פדרלי לתוכניות "בנה ביתך", תוכנית לאומית להקמת כבישים מהירים, ובנייה שמעודדת שימוש ברכב פרטי.
הפרדת שימושי קרקע (בניגוד לעירוב שימושי קרקע) - של מגורים, מסחר, חינוך ועבודה במתחמים או שכונות נפרדות גררו הגדלת כמות הנסיעות הנדרשת ובזבוז שטחים נרחבים.