tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלקים שונים של התוכנית יכולים להישמר בקובצי bytecode נפרדים, בדומה לקובצי object המקושרים על ידי linker, אבל שלא כמו קובצי object, קובצי bytecode נטענים דינאמית בזמן ריצה.
תוכניות בייטקוד ניתנות להרצה על ידי ביצוע ניתוח תחבירי (parsing) וביצוע ישיר של ההוראות אחת אחרי השנייה.
מפרשי בייטקוד שעובדים בצורה כזאת הם מאוד פורטביליים (יבילים).
מערכות אחרות שנקראות dynamic translators (מתרגמים דינאמיים), או (מהדרים "בדיוק בזמן"), מתרגמות בייטקוד לשפת מכונה בזמן ריצה, ברגע שהוא נדרש.
זה הופך את המכונה הווירטואלית ללא פורטבילית, אבל לא גורם לאיבוד הפורטביליות של הבייטקוד עצמו.
לדוגמה, קוד בשפות Java ו-Smalltalk בדרך כלל נשמר בפורמט בייטקוד, אשר בשלב מאוחר יותר עובר הידור JIT כדי לתרגם את הקוד לשפת מכונה לפני ההרצה שלו.
אופן פעולה כזה גורר עיכוב לפני תחילת הריצה של התוכנית, בזמן שהבייטקוד עובר הידור לשפת מכונה (native), אבל משפר משמעותית את מהירות הריצה עצמה בהשוואה לפירוש ישיר של קוד המקור – בדרך כלל בכמה סדרי גודל.
בזכות השיפור הנ"ל בביצועים, כיום הרבה מימושים של שפות תכנות מריצים תוכניות בשני שלבים – תחילה מהדרים את קוד המקור לבייטקוד, ואז מעבירים את הבייטקוד למכונה וירטואלית.
לפיכך קיימות מכונות וירטואליות עבור השפות Forth, PHP, Python, Java ו-TCL.
לעומת זאת, המימושים של השפות Perl ו-Ruby (גרסה 1.8) פועלים על ידי מעבר על ייצוג של abstract syntax tree אשר מופק מקוד המקור.
c-- (נהגת כסי מינוס מינוס) היא שפת תכנות שנוצרה ב-1988 על ידי סיימון פייטון ג'ונס ונורמן רמסי, המבוססת על שפת C.
השפה לא מיועדת להיכתב על ידי מתכנתים אנושיים, אלא להיווצר על ידי מהדרים לשפות עיליות מאוד על מנת להקל על העבודה בהפקת קוד מכונה.
שלא כמו שפות ביניים רבות, השפה נכתבת בטקסט ASCII, ולא בבייטקוד או בפורמט בינארי אחר.
שם השפה הוא מעין בדיחה, ובא לבטא את העובדה ש־C-- היא צורה מצומצמת לשפת C, כמו ש־C++ היא צורה מורחבת של שפת C.
(בשפת C, האופרטורים -- ו־++ מציינים "הקטנה ב-1" ו־"הגדלה ב-1" בהתאמה.)
הגרסה הראשונה פורסמה ב-1988, והגרסה האחרונה, גרסה 2.0, פורסמה במאי 2005.
"Bye Bye Baby" (בעברית: "בַּי בַּי מֹתֶק") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Erotica.
השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 1993, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר, מאבריק רקורדס וסייר רקורדס.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד שבאיטליה, וה-15 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
השיר נכתב על ידי מדונה, שפ פטיבון ואנתוני שימקין והופק על ידי מדונה ופטיבון.
השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ, המשלב גם את סגנון הדאנס.
השיר מדבר על הרגשות של מדונה ועל המחשבות שלה בנושא הסאדו-מזוכיזם, שמדבר על מגוון של פרקטיקות, אירוטיות בסגנון חיים בעלי מרכיב מרכזי של שליטה.
סטיבן הולדן מניו יורק טיימס, טען כי מדובר בשיר "ערמומי", תוך שתיאר אותו כשיר "נועז, אמיץ ונמרץ".
עם השיר הופיעה מדונה לראשונה ב-2 באוקטובר 1993, בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV.
בין היתר, הופיעה עם השיר לאורך כל סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "The Girlie Show World Tour".
בהופעות, הייתה לבושה כאדון ויקטוריאני בתלבושת גברית, כולל כובע ומעיל פרווה.
ישנה הופעה של מדונה עם השיר אשר נכללה באלבום הווידאו, The Girlie Show: Live Down Under.
Bye Bye (בעברית: ביי ביי) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך אלבומה האחד עשר, E=MC².
השיר יצא לאור ב-15 באפריל 2008, כסינגל השני מתוך האלבום, על ידי חברת תקליטים איילנד רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר נכתב על ידי מריה קארי, טור אריק הרמנסן, מיקל ס.
אריקסן וג'ונטה אוסטין והופק על ידי קארי וסטארגייט.
כמו כן, יצא הסינגל בפורמט של תקליטור והורדה דיגיטלית.
בין היתר, השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםארצות הברית14 באפריל 2008הורדה דיגיטליתאיילנד15 באפריל 2008רדיו איירפלייהממלכה המאוחדת23 ביוני 2008תקליטור • הורדה דיגיטליתאירופה18 ביולי 2008
C'est pour toi הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הקנדית סלין דיון.
האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 1985, על ידי חברת התקליטים TBS.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "C'est pour toi" ו-"C'est pour vivre".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבום של קוויבק.
האלבום הופק על ידי פול באילרגיון, אדי מרנאיי ורודי פסקל.
בקנדה יצא האלבום ב-27 באוגוסט 1985, על גבי תקליט וקלטת שמע.
האלבום עצמו הצליח לכבוש את פסגת מצעד האלבומים של קוויבק, ושיר הנושא שלו הצליח להגיע אל המקום השלישי במצעד השירים של קוויבק.
השיר "Elle", נכלל באלבום ההופעה השני של דיון À l'Olympia, אשר יצא לאור בשנת 1994.
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגקנדה27 באוגוסט 1985TBSתקליטTBS 503קלטת שמעTBS 4503
C'est pour vivre (בעברית: זה בשביל לחיות) הוא אלבום האוסף השביעי של הזמרת הקנדית סלין דיון.
אלבום האוסף יצא לאור ב-3 בפברואר 1997, על ידי חברות תקליטים שונות.
שם האלבום נגזר משם השיר "C'est pour vivre", אותו הוציאה דיון בשנת 1985.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-32 במצעד האלבומים של ולוניה.
אלבום האוסף הופק על ידי אדי מרנאיי, רומנו מוסומארה ורודי פסקל אשר הפיקו בעבר עבור דיון אלבומים נוספים כדוגמת , , ו-.
אלבום האוסף יצא לראשונה בבריטניה ב-3 בפברואר 1997, על ידי חברת התקליטים נקטר מאסטרס, בפורמט של תקליטור.
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגבריטניה3 בפברואר 1997נקטר מאסטרסתקליטורNTRCD076
"C'est pour toi" (בעברית: "זה בשבילך") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית-צרפתייה סלין דיון.
השיר יצא לאור ב-9 בספטמבר 1985, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השביעי שלה C'est pour toi, על ידי חברת התקליטים TBS.
השיר הופץ לראשונה בקוויבק ובקנדה.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד שבקוויבק.
ב-21 בספטמבר 1985 השיר נכנס למצעד השירים של קוויבק והגיע למקום השלישי ושהה עשרים שבועות במצעד, מה שהפך אותו לאחד מהשירים המצליחים ביותר של דיון באותה העת.
על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה דיון את הבי-סייד שלו "Pour vous".
בשנת 1985, הופץ הווידאו קליפ הרשמי שלו.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם9 בספטמבר 1985תקליטTBS
התקן נחתם טכנית על ידי WG21 בפגישה בפראג בפברואר 2020, אושר ב-4 בספטמבר 2020, ופורסם על ידי ISO בדצמבר 2020.
השינויים שהוחלו על טיוטת העבודה של C++ 20 שגובשה ביולי 2017 בטורונטו כוללים:
concepts (מה שהפך אותו לתקן הוא גרסה מקוצרת; מתוארת גם כ"Concepts Lite")
רשימות פרמטרים של על lambda
השינויים שהוחלו על טיוטת העבודה C++ 20 בישיבת הסתיו בנובמבר 2017 באלבוקרקי כוללים:
אתחול של משתנה נוסף בטווח של הצהרת for
למבדות דיפולטיות חסרות מצב (stateless)
"Bye Bye Baby" (בעברית: "בַּי בַּי מֹתֶק") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך Fearless (Taylor's Version).
השיר יצא לאור ב-9 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שלושת השירים "That's When", "We Were Happy" ו-"Don't You".
השיר נכתב על ידי סוויפט וליז רוז והופק על ידה ועל ידי ג'ק אנטונוף.
השיר זכה להצלחה נאה ברחבי העולם, אף על פי שנכתב במקור כמה שנים טרם הופץ ברחבי העולם.
עם יציאתו, "Bye Bye Baby" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה.
גם במצעדי הפזמונים זכה להצלחה רבה, כאשר דורג במקום ה-49 במצעד שירי הקאנטרי.
"Bye Bye Baby" היה שיר שלא יצא לאור, שנועד לאלבום האולפן השני שלה, Fearless.
בנוסף לכך, פרסמה סוויפט רשימת רצועות התחלתית, במסגרתה נחשף כי לשיר קראו במקור "The One Thing".
במרוצת השנים, הקליטה סוויפט את השיר מחדש עבור Fearless (Taylor's Version), תוך שמילותיו והפקתו שונו.
לורה סיסק שעבדה עם סוויפט בעבר, לקחה חלק בהנדסתו של השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
"Bye Bye Baby" ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג99Consequence214 השירים שג'ק אנטונוף הפיק, מדורגים מהגרועים לטובים ביותר180For The Winדירוג השירים הטובים ביותר ב-Fearless (Taylor's Version)24
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם9 באפריל 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתריפבליק
(בסינית: 字节跳动; בפין-יין: Zìjié Tiàodòng) היא חברת טכנולוגיית אינטרנט רב-לאומית סינית, שמטה החברה שלה נמצא בבייג'ינג (בירת סין), אם כי, על פי חוק היא שוכנת באיי קיימן.
החברה, שנוסדה במרץ 2012 על ידי ג'אנג יימינג ושותפים סינים נוספים, ייסדה את יישומון שיתוף הווידאו והרשת החברתית המקוונת "טיקטוק".
היא פיתחה גם את פלטפורמת המידע והחדשות "Toutiao".
נכון ליוני 2021, בפלטפורמות החברה משתמשים מעל ל-1.9 מיליארד משתמשים מדי חודש.
בשנת 2016 החברה השיקה את Douyin, הגרסה הסינית של טיקטוק, ולאחר שנה רכשה תמורת מיליארד דולר את מיוזיקלי ומיזגה אותה עם השירות הקיים.
באפריל 2018 החברה סגרה את אפליקציית שיתוף הבדיחות Neihan Duanzi, שהתמקדה בממים סאטיריים, והסירה באופן זמני את Toutiao מחנויות האפליקציות הסיניות בשל הוראה של רגולטור מנהל הרדיו והטלוויזיה הלאומי הסיני.
החברה זכתה לתשומת לב ציבורית בשל האשמות כלפיה כי היא פעלה להסרת וצנזור תכנים לבקשת המפלגה הקומוניסטית של סין, כולל תכנים על פעילות מחנות המעצר בשׂינְגְ'יָאנְג.
ב-27 בפברואר 2019, ועדת הסחר הפדרלית האמריקאית – קנסה את חברת טיקטוק העולמית ב-5.7 מיליון דולר, עקב איסוף מידע מקטינים מתחת לגיל 13, תוך הפרה של חוק הגנת הפרטיות המקוונת לילדים של ארצות הברית.
בעקבות כך, הוסיפה ByteDance בטיקטוק מצב לילדים בלבד שחוסם העלאת סרטונים, בניית פרופילי משתמשים, הודעות ישירות והערות על סרטונים של אחרים, תוך כדי שהיא ממשיכה לאפשר לילדים צפייה והקלטה של תוכן באמצעות האפליקציה.
במרץ 2024 עבר חוק בארצות הברית שמחייב את מכירת טיקטוק עד ינואר בשנה שאחר כך, או שהמוצר ייאסר לשימוש במדינה.
במאי הגישה החברה עתירה נגד החוק, ובדצמבר פנתה לבית המשפט העליון בנושא.
שלמה זלמן שוקן , מקים ההוצאה נולד במרגונין (Margonin), פרוסיה, בשנת תרל"ז, 30 באוקטובר 1877. אביו יצחק, היה סוחר ממשפחה ותיקה בחבל פוזנן שסופח לפרוסיה בעת חלוקת פולין, אמו חוה נולדה לבית הרמן.
שוקן קיבל חינוך יהודי מסורתי וגרמני כללי והשתלם בידיעות המסחר בגנייזנו (גנזן), לייפציג וברלין.
ב-1901 יסד ביחד עם אחיו שמעון בצויקאו שבסקסוניה בית-מסחר "כל-בו", שפעל בצורה יעילה ברכישה, בארגון ובריכוז המכירה, מה שגרם לתושבים רבים לקנות במקום.
כמו כן, שוקן פיתח את המסחר בשיטה זו לתהליך מחושב ומתוכנן בדייקנות מדעית, הצליח לחבב על קהל הקונים את צורת האספקה שפיתח ובמשך הזמן עלה מספר בתי-מסחרו לעשרות בערים הגדולות של גרמניה.
כמו כן, הוא נעשה גורם חשוב בעולם המסחר והכלכלה בגרמניה בזכות שכלוליו המתמידים בהפצת הסחורות שגדלו עם הצורך, היצור והתעסוקה בבית העסק.
הוא הפך לחבר נשיאות התאחדות בעלי בתי מסחר "כל-בו" ופרסם מאמרים בעיתונות המסחרית בגרמניה שנקראו בעניין רב.
תוך פעולתו המסחרית התעניין שוקן בתרבות יהודית וכללית.
אסף מיטב יצירות רוחניות ובמשך הזמן נתאספה בביתו שבצוויקאו ספריה גדולה בה ספרים עבריים ולועזיים ואוסף של ספרים עבריים נדירים, ובהם גם טקסטים יחידים באירופה.
לפני מלחמת העולם הראשונה הצטרף לתנועה הציונית והשתדל להכניס גם לתוכה מהשיטה העסקית המחושבת שהייתה קיימת בעסקיו.
מאחר שבשנות מלחמת העולם הראשונה נבצר מהציונות בגרמניה לעסוק בפעולות ארצישראליות של ממש, חוץ מפעולות עזרה ותמיכה ביישוב הקיים תוך השקעת כספים, היה הצורך העיקרי להכשיר פעילים ציונים לעלייה לארץ ישראל.
שוקן השקיע את מאמציו בהכשרת עולים באמצעות תמיכה בחינוך עברי והפצת ידיעת ערכי היהדות ההיסטורית והוקרתם.
את המשימה ביצע במידה רבה של התמסרות והצלחה כראש ועדת התרבות היהודית של הסתדרות ציוני גרמניה.
שוקן הקים את הוצאת ספרי שוקן בגרמניה ב-1931 כדי לספק ליהודים קוראי גרמנית ספרים קטנים וזולים, בנושאים יהודיים שונים בעלי ערך תרבותי ורוחני.
את סדרת הספרים Bücherei des Schocken Verlag הקים שוקן לאחר שהתייעץ עם מרטין בובר (Martin Buber; 8 בפברואר 1878 – 13 ביוני 1965), משה שפיצר (עורך ההוצאה) ולמברט שניידר (היצרן ומנהל המסחר של הוצאת שוקן).
הסדרה נועדה לבחור את היצירות הבולטות בכל הספרות היהודית המתאימות לקוראים היהודים כתגובה לעליית הנאצים לשלטון ב-1933. שני מאפיינים בולטים של הסדרה הן הרב גוניות של התכנים שהופיעו בה ומהירות ההוצאה שלהם.
בסדרה יצאו 83 כותרים שונים המעבירים תפיסה שונה של יהדות מבחינה תרבותית, דתית וחברתית.
נושאי הכותרים שיצאו בסדרה מקיפים את התנ"ך, ספרות תורנית, שירת ימי הביניים ושירה עברית מודרנית, פילוסופיה ומיסטיקה, פולקלור ותרבות פופולרית, מכתבים וזיכרונות, ספרות מודרנית, שירה בגרמנית וביידיש, וכן היסטוריה יהודית ומקורות היסטוריים יהודיים.
עם עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה הוצאות ספרים במדינה הפסיקו לעבוד עם כותבים יהודים, ובכך הפסיקו לפרסם ולמכור ספרים שנכתבו על ידי יהודים.
הוצאת ספרי שוקן מילאה את מקומן בכך שנתנה במה לספרים הנכתבו על ידי יהודים, עד לסגירתה על ידי השלטון הנציונל-סוציאליסטי ב-1939.
לדעת סטפאני מהרר, להוצאת שוקן היו שלושה תפקידי מפתח בתקופת פעילותה בגרמניה.
ראשית, ההוצאה בנתה גשר בין יהודים ללא-יהודים באמצעות שיתוף הפעולה בין המוציא לאור לבעלי המלאכה המיומנים, בניגוד למדיניות הנאצית שעודדה וכפתה לעיתים הפרדת יהודים מאינטראקציות חברתיות ותרבותיות עם לא-יהודים.
תהליך הייצור של ספרי שוקן יצר מפגש בין שתי קבוצות חברתיות אלה שהופרדו בכוח.
שנית, ספרי שוקן איחדו את הקהילה הגרמנית-יהודית והפכו יהודים מתבוללים לקרובים יותר תרבותית ומסורתית ליהדות, בזכות הקריאה בטקסטים מסורתיים בתרגום ובמהדורות נגישות ומבוארות.
הספרים הם גורם חשוב בבניית כל קהילה, כאשר בוחנים אותם ביחס לתקופה ניתן להבין את חשיבותם עבור יהודי גרמניה הנרדפים.
לבסוף, מספר משמעותי של פרסומים של הוצאת שוקן הביעו התנגדות למשטר הנאצי.
בפרסומים אלו הביקורת לעיתים הושמעה ביישום על המסורת התאולוגית היהודית ופרשנות קונטקסטואלית של טקסטים דתיים.
עליית הנאצים והשפעתה על הוצאת שוקן
האירוע שהשפיע על הוצאת שוקן בגרמניה יותר מכל הוא עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933. אירוע זה הוביל להשתלשלות אירועים שהשפיעה על עתיד ההוצאה ועל פעילותה.
תחילה, למרות המדיניות האנטי-יהודית הקשה שנקטה בה מפלגת השלטון נותרה להוצאה האפשרות לפרסם ספרים עם תוכן יהודי.
עם זאת, על אף שלא ננקטו מהלכים ישירים כנגד הוצאות עם תוכן יהודי בספרם, ננקטו מהלכים עקיפים כנגדן.
ניתן לציין בין היתר את שריפת הספרים שנתפסו כמתנגדים לנאציזם ב-10 במאי 1933 כאחד המהלכים העקיפים נגד הוצאות ספרים עם תוכן יהודי.
במקרה זה נשרפו ספרים בעשרים ושתיים ערים עם אוניברסיטאות ברחבי גרמניה.
שריפת הספרים אורגנה בצורה לאומית כ"קמפיין כנגד הרוח הלא גרמנית" (Aktion wieder den undeutschen Geist) על ידי אגודת הסטודנטים הגרמנית ונתמכה על ידי דמויות נאציות בולטות ובהן יוזף גבלס.
מטרת אותו קמפיין הייתה להחיות את התרבות הגרמאנית הפוליקסטית ובמהלכו, ביחד עם הטקסטים היהודיים נשרפו גם טקסטים קומוניסטים, מרקסיסטים, ליברלים, דמוקרטיים ואחרים.
בהוצאת שוקן תפסו את הקמפיין כנגד הספרים כאיום ממשי על ההוצאה.
ב-23 במאי 1933, למברט שניידר כתב מכתב לגרשם שלום Gershom Gerhard Scholem) 5 בדצמבר 1897 –21 בפברואר 1982 (שחי בירושלים ועבד על כותר עבור ההוצאה.
שניידר כתב כי פעילות הוצאת שוקן הושעתה ולא ברור אם היא תוכל להמשיך את מלאכתה.
עם זאת, הוא גם שאל את שלום מתי יסיים את הכתיבה, שאלה שמעידה על האופטימיות של הוצאת שוקן ועובדיה בכך שימשיכו להוציא ספרים.
כעדות לכך, בקיץ 1933, שוקן ושניידר, ביחד עם מרטין בובר ומשה שפיצר החליטו להגדיל את בית ההוצאה לאור.
בסתיו של אותה שנה, הוצאת שוקן הציגה שתי סדרות חדשות: ה-Schocken Almanac, שנתון שהציג את הספרים החדשים לקוראי ההוצאה; ה-Schocken Bücherei, אשר הכילה אוסף של כותרים קצרים והפכה במהרה לסדרת הספרים הפופולרית בהוצאה.
בשנים הבאות, השלטון הנאצי חייב הוצאות ספרים יהודיות לפרסם אך ורק טקסטים של מחברים יהודיים.
הוראה זו דווקא תרמה להתפתחות הוצאת שוקן ולצמיחתה כבית הוצאה לאור, שכן הוציאה כמעט אך ורק תוכן יהודי.
בהמשך, בקיץ 1937, למרות המדיניות האנטי-יהודית הכבדה שהחלה לפעול בגרמניה ובראשה חוקי נירנברג המורחבים, בתי ההוצאה היהודיים המשיכו לפעול.
בעקבות זאת, ההוצאות שהוציאו תכנים יהודיים היו יותר חופשיות מאשר המוציאים לאור לציבור הגרמני הרחב.
השלטון פיקח אחרי אותם מוציאים לאור לציבור הגרמני והשתמש באיומים כאמצעי דיכוי עליהם כאשר פרסמו יצירות של סופרים בלתי-רצויים לדעת השלטון הנאצי.
כדי להימנע מדיכוי השלטון, המוציאים לאור לציבור הגרמני השתמשו בצנזורה פנימית איפוק פוליטי והדרה של מחברים לא רצויים.
הדיכוי גרם רק לסופרים ובתי הוצאה לאור מעטים להביע התנגדות או מחאה כנגד מגבלות הרייך השלישי.
לעומת זאת, הוצאת שוקן המשיכה להוציא ספרים עם תוכן יהודי ואפילו פרסמה ספרים עם ביקורת על המדינה הנאצית ועל המדיניות הפאשיסטית והאנטישמית שלה.
החל מסתיו 1933, הוצאת שוקן הביעה ביקורת באמצעות הכותרים שהוציאה לאור.
המטרה של זלמן שוקן הייתה להחזיר את "יהדות גרמניה המתבוללת" חזרה לשורשיה.
על אף שלא היה אדם דתי ולפיכך לא ראה במסורות דתיות חלק מליבה של היהדות, הוא ראה ערך גדול בחשיפה לתכנים יהודיים.
עבורו, התרבות היהודית הייתה המהות של היהדות.
שוקן הציג את עצמו כאדם אשר חזר לשורשיו על ידי קריאה של ספרים יהודיים, והשיג גישה למסורת אבותיו דרך תרבות ספרותית.
על אף הסכנה שבהמשכת פרסום תכנים יהודיים והבעת ההתנגדות לשלטון באמצעותם, שוקן ועובדיו בהוצאה האמינו במשמעות של חיבורים אלו ובחשיבותם לחיזוק רוחם של היהודים, וגם הלא-יהודים תחת שלטון הדיכוי הנאצי.
הדוגמה הראשונה להתנגדות של הוצאת שוקן היא מסתיו 1933. במבוא לSchocken Almanach הראשון, כתב מרטין בובר על הקשיים איתם נאלצו היהודים להתמודד באותה העת וגם הציע נחמה.
בנוסף, הוא הזהיר את קוראיו הלא-יהודים שלא להתפתות אחרי שלטון הנאצים, אותו השווה לביצה של זרחן (phosphoreszierender Sumpf).
בובר הביע את ביקורתו באמצעות טקסטים נוספים, כדוגמת Zwiesprache (Dialogue), שפרסם ב-1934 כמהדורה מחודשת של טקסט של בובר מ-1923. הטקסט עוסק בדיאלוג בין נוצרים ויהודים ובו הוסיף בובר דיון על המצב הפוליטי העכשווי בתקופה.
בטקסט המחודש, בובר לא רק מגנה את האידאולוגיה השגויה והכיוון השגוי אליו ההמון צועד, אלא גם קורא לרשויות "אוטורוטירה פנטומית" (erredete, erschiene Scheinautorität).
בשונה מהטקסט הראשון שיצא ב-1933, בטקסט זה אין מילות נחמה, ונראה כי הוא פונה דווקא לקוראים לא-יהודיים.
מאהרר טוענת כי הפתיחה של בובר בטקסט מרמזת על כך שאין מקום לדיאלוג בין שתי החברות – "הגרמנית" ו"היהודית".
פרט נוסף המחזק טיעון זה הוא שככל הנראה, על אף שתוכנם של פרסומי שוקן היו יהודיים, הם היו פופולריים מאוד בקרב קבוצות מסוימות של קוראים לא-יהודים.
למרות שעל חנויות ספרים "גרמניות" נאסר באופן רשמי למכור פרסומים עם תכנים יהודיים, רבות מהן עדיין עשו זאת באופן בלתי חוקי.
יתר על כן, חנויות ספרים יהודיות היו נגישות באופן חופשי, והיה ניתן להזמין את ספרי הוצאת שוקן בדואר מה שהקל על זמינותם.
אמצעי נוסף להבעת התנגדות ההוצאה לדיכוי הנאצי היה בציטוטים מהתנ"ך שהופיעו בתחילתם של חלק מהכותרים, או בהדפסת פרקי תנ"ך שלמים.
כך לדוגמה, בובר עשה שימוש בציטוטים מהתנ"ך בBücherei.
במבוא של הכותר הראשון שיצא בסדרה, Die Tröstung Israels, בו הודפסו פרקים מ'-נה' של ספר ישעיהו, בובר הביא ציטוט מהכתוב בספר (וישעיהו מא', 8-10): "וְאַתָּה יִשְׂרָאֵל עַבְדִּי, יַעֲקֹב אֲשֶׁר בְּחַרְתִּיךָ; זֶרַע, אַבְרָהָם אֹהֲבִי.
הספר עצמו מרכז את נבואות ישעיהו בן אמוץ ובו יש מעבר חד מנבואות של אבדון וחורבן לנבואות של נחמה וגאולה.
בציטוט המובא על ידי בובר, ה' מבטיח לעם ישראל שהוא איתו, גם בגלות ושאין עליו לפחד כי הוא ימשיך להגן על עם ישראל.
בשימוש בציטוט זה, בובר העניק לקוראיו מילות נחמה, הבטחות לגאולה, פיוס עם אלוהים ושיקום פיזי, ובכך העניק להם משמעות להתמודדות עם הדיכוי הנאצי וחיזק את רוחם.
שוקן ביסס את סדרת הספרים Bücherei des Schocken Verlag על המודל הקיים של הוצאת אינזל (Insel Verlag) שספריה התאפיינו בעיצובם היפה ובמחירם הזול.
תנאי העבודה של עובדי הוצאת שוקן היו מאתגרים.
מצד אחד עליהם היה להתמודד עם מגבלות חוקיות על ייצור ספרים יהודיים, ומצד שני היה עליהם להמשיך ולעמוד בסטנדרטים הגבוהים שהציב שלמה זלמן להפקת ספרים בהוצאה.
האיכות הגבוהה, הפונקציונליות והאסתטיקה של הספרים היו סימן ההיכר של הדמות הציבורית של שוקן.
ב-1914 פרסם שוקן את ספרו הראשון שכלל את נאומי הרצל בקונגרס הציוני.
הוא נתן את הספר לצירי הקונגרס של "הפדרציה הציונית של גרמניה".
קורט בלומנפלד, שקיבל את הספר, ציין את האיכות שלו לחיוב וטען כי הוא הספר הציוני הראשון שעומד בסטנדרטים האמנותיים של שיטת הדפוס המודרנית.
שוקן טען כי העיצוב והתוכן של הספרים חייבים להשלים אחד את השני.
עדות בולטת לאמונתו זו של שוקן ניכרת בסדרת Schocken Bücherei בה קיים עיצוב כריכה אחיד, בגודל 11x19 ס"מ ולמרות זאת, רוחב הדפים בסדרה היה מגוון, וכך גם הטיפוגרפיה שבה נעשה שימוש.
נוסף לכך, בחלק מהספרים היה עיצוב מיושן, ובאחרים עיצוב מודרני, אלו מותאמים לתוכן הספר ומקנים לכל ספר מראה מסוג אחר.
הספרים היו כרוכים תמיד בקרטון מצבע אחד או בפשתן.
לספרים הייתה כותרת ותווית שדרה המציגה את מספר הסדרה ועלותם הייתה 1.25 מארק לכרכים מקרטון ו-2.50 מארק לפשתן.
למרות שהספרים הופקו בפרק זמן קצר, הקפיד שוקן על הייצור של כל אחד מהם תוך שנתן תשומת לב מיוחדת למראה החיצוני והעימוד שלהם.
משה שפיצר ולמברט שניידר היו אחראים על המשימות הארגוניות בהוצאה כגון תקשורת עם מחברים, רשויות, מדפיסים וספקי ציוד.
כמו כן, הם היו אחראים על הסקירה והתרגום של כתבי היד.
אפילו ב-1938, תחת לחץ עצום של השלטונות, עובדי ההוצאה הצליחו להוציא עשרים וחמישה ספרים.
באוגוסט של אותה שנה נאלץ שניידר לעזוב את ההוצאה כי הוא נחשב "ארי" ולכן לא הורשה לעבוד יותר עבור שוקן.
ב-1939 תחת הגבלות השלטון נסגרה ההוצאה.
בסדרה יצאו סך הכל 83 יצירות, המחולקות ל-92 מספרים עקב הקצאות מחדש ומספור כפול של ספרים.
היקף ההדפסה היה בין 3,000 עד 5,000 עותקים לכותר, ובמקרים מסוימים הודפסו כ-10,000 עותקים עבור 11 כותרים שהודפסו מחדש.
רשימת היצירות בסדרה, מחברן, שנת הוצאתן ותיאור קצר שלהן (1933-1939):
מתוך ישעיהו, פרקים 40–55. תרגום של מרטין בובר ופרנץ רוזנצוויג.
תרגום ועריכה של פרנץ רוזנצוויג.
עריכה ומבוא של ארנסט הופמן.
1934. בתרגום ועריכת עמנואל בן-גוריון.
פתגמים עממיים עם ביאור של אברהם טנדלאו.
14 ש"י עגנון: Und das Krumme wird gerade (והיה העקוב למישור).
17 קארל וולפסקהל: Die Stimme spricht (הקול מדבר).
18 אריה לודוויג שטראוס: Geschichtenbuch.
19 פרנץ קפקא: Vor dem Gesetz (לפני החוק).
ארבעה מאמרים על התנהגות אדם לאדם על פי תורת היהדות.
עם הקדמה של מרטין בובר.
אגדת יוסף בציורים בצבעי מים מאת יהודי רוסי אלמוני מתקופת הבידרמאייר.
מצורפים גם פרקי התנ"ך הרלוונטיים שתורגמו על ידי מרטין בובר ופרנץ רוזנצוויג ועם הקדמה מאת ארנה שטיין-בלומנטל.
נאסף על ידי עמנואל אולסבנגר.
1935. סיפורים על צמחים וחיות.
25 משה נחום צובל: Der Sabbat.
26 רמב"ם: More Newuchim (מורה הנבוכים).
חתך שיטתי של יצירותיו של הרמב"ם.
בחירה, העברה והצגה על ידי נחום גלאצר.
בחירה, תרגום והסבר על ידי אריה לודוויג שטראוס.
אגדות מאוספי מיכה יוסף ברדיצ'בסקי (בן-גוריון).
תיאור בן זמנו של רדיפת היהודים תחת הקיסר קליגולה.
תרגום, עריכה, והצגה על ידי יוחנן הנס לוי.
בחירה, תרגום והקדמה על ידי מקס דינמן.
תיאור חייו ויצירותיו של חיים נחמן ביאליק.
עם כמה דוגמאות תרגום וניתוחי שירה.
39 לודוויג אוגוסט פרנקל: Nach Jerusalem (ירושלימה!).
41 אריה לודוויג שטראוס: Land Israel.
44 אהרון ברנשטיין: Mendel Gibbor.
דוחות מסעות ומכתבים מארץ ישראל בשלוש מאות שנים האחרונות.
היסטוריה של היהודים והגטו ברומא.
עברית וגרמנית, עשרים ושלושה פרקים מספר תהילים בתרגום מרטין בובר.
זיכרונות יהודים לאורך שלוש מאות שנים.
בחירה ועריכה על ידי הנס באך.
עריכה והסברה של דניאל גולדשמידט.
בחירה ואחרית דבר מאת ורנר קראפט.
59 צבי גרץ: Die Konstruktion der jüdischen Geschichte הערות שוליים ואחרית דבר מאת לודוויג פויכטוונגר.
61 יצחק בער: Galut (גלות).
1936. מחשבות על הציונות משלוש מאות שנים האחרונות.
63 זלמן יצחק אנכי: Reb Abbe.
68 אנטה פון דרוסטה-הילסהוף: Die Judenbuche (עץ היהודים).
עם הקדמה מאת אויגן טויבלר.
עברית וגרמנית, תרגום של קלמן ופרידה שלזינגר.
נאסף ונערך על ידי ארנו נאדל.
תרגום של נחום גלאצר ומשה שפיצר.
80 היינריך היינה: Der Rabbi von Bacherach (הרבי מבכרך).
בעריכת אריק לודוויג לוונטל, איורי לודוויג שוורין.
1937. היסטוריה של תקופת התלמוד.
83 אריה לודוויג שטראוס: Kleine Nachtwachen.
מכיל שבעה איורים המבוססים על רישומים של ליברמן.
85 מנדלי מוכר ספרים: Die Fahrten Binjamins des Dritten (מסעות בנימין השלישי).
89 לורד ביירון: Kain (קין).
שיר חזיון על פי כתבי הקודש.
המשיח ועידן המשיח בתלמוד ובמדרש.
C,XOXO הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קמילה קביו.
האלבום יצא לאור ב-28 ביוני 2024, בהוצאת חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס וגפן רקורדס.
בספטמבר 2022, לאחר צאת אלבום האולפן השלישי של קביו, Familia שיצא באותו השנה, הוכרז שקביו עזבה את חברת התקליטים שלה אפיק רקורדס והוחתמה בחברת הקליטים באינטרסקופ רקורדס חברת בת של יוניברסל מיוזיק גרופ.
קביו התארחה בראיון של אלכסנדרה קופר מ-"Call Her Daddy", שם חשפה שהאלבום שלה "באמת יושבת בחוסר הנוחות של דברים ומבינה שלא תהיה תשובה מסודרת בקופסה", הסביר עליה קביו.
"אני מרגישה חזקה בדרכים האלה, חלשה בדרכים האלה, ואין כאן תשובה ברורה אמיתית".
לאחר מכן היא הוסיפה כי "אבל תהליך האלבום היה מסע כזה.
זה התחיל בכך שהייתה לי כוונה לחזור לאיך שזה התחיל בשבילי, שזה פשוט לשבת עם עצמי ולחזור באמת לתשוקה הראשונה של כתיבת שירים.
מתחרפנת על רפרנסים ואמנים ושירה - מה שלא יהיה - ובאמת מנצלת את זה."
בראיון לקידום הסינגל "I Luv It" עם זיין לאו מאפל מיוזיק, קביו פתחה כיצד משתפי הפעולה של C,XOXO אל גווינצ'ו וג'ספר האריס עזרו לה להוביל יציאה קולית מעבודתה הקודמת.
"אני כן מרגישה שאני מוזרה, וזו המוזיקה שאני אוהבת, וזו המוזיקה שאני הכי גאה לעשות בה.
אני חושבת שהרבה פעמים זה מגיע למציאת אנשים שהם גם מוזרים, ושל ג'ספר.
מוזר, גווינצ'ו מוזר, ואני חושבת ששלושתנו הצלחנו לשמור את זה בתוך הבועה הזו של כאילו, אנחנו לא נותנים פ---, ואנחנו פשוט הולכים לעשות מה שאנחנו חושבים שהוא אש."
ב-6 במאי, הכריזה קביו על צאת אלבום האולפן הרביעי שלה C, XOXO, שיצא לאור ב-28 ביוני 2024. שם האלבום נחשף לראשונה על ידי מגזין בילבורד.
ב-31 באוגוסט קביו הכריזה על הוצאת מהדורה מורחבת לאלבום, שתצא לאור ב-6 בספטמבר 2024 ותכלול שיר חדש בשם "Godspeed".
קביו שיתפה טיזר לשיר החדש באינסטגרם עם הכיתוב: "אני מאחלת לך כל טוב, אבל רחוק ממני", מה שמעיד על אפשרות שהשיר עוסק בפרידה.
הסינגל המוביל של האלבום "I Luv It" בהשתתפות הראפר האמריקאי, פלייבוי קרטי, יצא לאור ב-27 במרץ 2024. קביו ביצעה את "I Luv It" בלייב בפעם הראשונה, יחד עם הזמרת לנה דל ריי בערב הפתיחה של סוף השבוע השני בפסטיבל קואצ'לה 2024, שהיא גם הופעת הבכורה שלה בקואצ'לה עצמה.
ב-8 במאי 2024, הכריזה קביו על צאת הסינגל השני "He Knows" בהשתתפות ליל נאז X, שיצא לאור ב-10 במאי.
האלבום ספג ביקורות על כך שהוא לכאורה מחקה את הסגנון של צ'ארלי XCX.
קביו אמרה שהיא מעריצה של צ'ארלי XCX אך טענה שההשוואות נעשו עוד לפני שהאלבום יצא, מבלי להקשיב למוזיקה בפועל.
+מקבץ רשימות של גופים אשר דירגו את האלבום C,XOXOשם הארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 202485Complex50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 202444
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור C,XOXOאזורתאריך יציאהפורמט (ים)גרסהחברת תקליטיםהערותכלל העולם28 ביוני 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטסטנדרטיתאינטרסקופ • גפןארצות הברית2 ביולי 2024הורדה דיגיטליתרצועת בונוס3 ביולי 2024כלל העולם6 בספטמבר 2024הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהדלוקס
"Bye" (בעברית: "ביי") הוא שיר של הזמרת והשחקנית האמריקאית אריאנה גרנדה, המופיע כרצועה השנייה באלבום האולפן השביעי שלה, Eternal Sunshine.
השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2024, יחד עם שאר האלבום, תחת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
השיר הוא קטע פופ ודיסקו קצבי המושפע מסגנון שנות ה-70, העוסק בתמות של שחרור עצמי, החלמה ומציאת הכוח לעזוב מערכת יחסים רעילה.
השיר זכה לשבחי המבקרים, שתיארו אותו כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וכאחד מרגעי השיא באלבום, תוך ציון ההפקה המלוטשת של מקס מרטין והביצוע הקולי של גרנדה.
אף שלא הופץ כסינגל מסחרי עם צאת האלבום, השיר זכה לקידום משמעותי באוקטובר 2024, אז שוחררה גרסת הופעה חיה שלו (בליווי וידאו קליפ) כחלק מהמהדורה המורחבת Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live).
מבחינה לירית, גרנדה תיארה את השיר כאחד הקשים ביותר לכתיבה באלבום בשל הניסיון להעביר מסר של פרידה ממקום של מודעות עצמית ואמפתיה, ולא רק כהטחת אשמה.
גרנדה יצרה את השיר בנקודת מעבר משמעותית בקריירה שלה, לאחר הפסקה ממושכת מהוצאת מוזיקה מאז אלבומה Positions משנת 2020. במהלך תקופה זו התמקדה גרנדה בהכנות ובצילומים לעיבוד הקולנועי של המחזמר "מרשעת".
ההחלטה ליצור את השיר והאלבום התגבשה באופן בלתי מתוכנן בעקבות שביתת השחקנים והתסריטאים בהוליווד ב-2023, שהובילה להפסקת הצילומים ופינתה לגרנדה זמן לחזור לאולפן.
כתיבת השיר הושפעה מהשינויים האישיים שעברה גרנדה באותה תקופה, בראשם גירושיה מדלטון גומז ותהליך של צמיחה אישית והחלמה.
גרנדה תיארה את השיר כחלק מ"אלבום קונספט" העוסק בפיסות שונות של אותה חוויה רגשית ומערכת יחסים.
גרנדה חשפה כי השיר נכתב במידה רבה בהשראת אמה, ג'ואן, ומהווה מחווה עבורה.
היא הגדירה אותו כ"שיר של אמא שלי" בשל היותו שיר דיסקו, הז'אנר האהוב על אמה, וציינה כי כתבה אותו מתוך הערכה לכוח של אמה לומר "ביי" לקשר שאינו נכון עבורה.
השיר נכתב על ידי גרנדה עצמה בשיתוף פעולה עם המפיקים מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה.
תהליך ההקלטה בוצע באולפני ג'ונגל סיטי בניו יורק במהלך סדרת מפגשים שנערכו בין ספטמבר לנובמבר 2023. גרנדה הייתה מעורבת באופן פעיל בהנדסת הקול ובעיבוד ההרמוניות הקוליות המורכבות המאפיינות את השיר.
גרנדה העידה כי השיר עבר שינויים רגשיים וליריים משמעותיים מתחילת העבודה עליו ועד לגרסתו הסופית.
הגרסה הראשונה של השיר נכתבה ביום שבו גרנדה הייתה "מאוד נסערת ורגשית", ולכן היא הייתה "תגובתית" מדי.
גרנדה ביצעה מספר סבבי תיקונים בטקסט כדי להבטיח שהמסר לא ייתפס כהטחת אשמה בוטה, אלא כפרידה המבוססת על אמפתיה, כבוד לטוב שהיה בקשר והכרה בכך שהשניים ניסו לגרום לו לעבוד.
המפיק מקס מרטין סייע לה לשמור על האיזון הזה ולא "לדלל" את האמת שלה יתר על המידה.
שם השיר נחשף לראשונה ב-7 בפברואר 2024 דרך סרטון "Reels" באינסטגרם, שבו חשפה גרנדה שלוש רצועות מהאלבום.
ב-27 בפברואר פורסמה רשימת השירים המלאה.
גרנדה בחרה במודע שלא לשחרר את "Bye" כסינגל מקדים לפני צאת האלבום, מתוך רצון שהקהל יחווה את היצירה כסיפור שלם ומלוכד.
גרנדה ביצעה את השיר בגרסה חיה באוקטובר 2024, עם שחרור המהדורה המורחבת Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live).
גרסה זו לוותה בוידאו קליפ תזמורתי שבו הופיעה עם הרכב של עשרה נגנים.
מבחינה מוזיקלית, השיר הוא יצירת פופ ו-R&B המשלבת אלמנטים מובהקים של מוזיקת דיסקו ופאנק.
השיר תואר על ידי מבקרים כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וסומן כקטע "היפ בוגי".
השיר שואב השראה רבה ממוזיקת שנות ה-70, ובמיוחד מסגנון ה"פילדלפיה סול".
ההפקה משלבת בין סאונד רטרו נוסטלגי לבין מקצבים מודרניים, כשהיא מהווה מחווה לאמנים כמו דיאנה רוס ולהקת Earth, Wind & Fire.
מבחינה תמטית, הסגנון המוזיקלי של השיר הוגדר כ"ניקוי אורוות רגשי", שבו הלחן האנרגטי משמש כלי לשחרור מהעבר.
השיר נשען על הפקה עשירה הכוללת "כלי מיתר דיסקו", גיטרות "ווא-ווא" ושימוש בסינתיסייזרים מלוטשים.
גרנדה שילבה בשיר גם פעמונים בסגנון האופייני למוזיקה של שנות ה-70 כדי להעמיק את תחושת הרטרו.
גרנדה מפגינה בשיר יכולות ווקאליות ורסטיליות, החל משירה בטון "סטקטו" המדגיש את החלטיות הפרידה, ועד לשימוש בטכניקת השריקה המופיעה בסיום השיר.
רגע השיא הקולי בשיר מזוהה עם חלק הקדם-פזמון, שבו היא מבצעת "פאלסטו מטפס" המעביר תחושה של מודעות עצמית ותקווה.
גרנדה, המוכרת במעורבותה הפעילה בהנדסת קול, יצרה עבור השיר שכבות רבות של הרמוניות קוליות הבנויות כולן מקולה שלה.
ההפקה, בניצוחם של מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה, נחשבת למלוטשת מאוד ומצליחה לאזן בין פופ נגיש לבין מורכבות מוזיקלית.
כשיר השני באלבום, "Bye" מתפקד כמענה ישיר לשאלות שנשאלו ברצועת הפתיחה ("Intro (End of the World)").
בעוד ששיר הפתיחה מאופיין בחוסר ודאות, "Bye" מציג מבנה מוזיקלי נחוש ואסרטיבי יותר, המייצג את ההחלטה לעזוב מערכת יחסים רעילה.
הנושא המרכזי בשיר הוא שחרור עצמי, החלמה רגשית ומציאת הכוח הפנימי לעזוב מערכת יחסים שאינה משרתת עוד את גרנדה.
השיר מתפקד כ"המנון כוח נשי" ליברטיבי, שבו גרנדה מחליטה להשיב לעצמה את אושרה ולצאת מקשר רעיל.
בראיון ציינה גרנדה כי השיר היה הקשה ביותר לכתיבה באלבום, מכיוון שהיא רצתה להימנע ממסר של "לך לעזאזל" ובמקום זאת להתמקד בצורך לסיים את הקשר ממקום של אמפתיה וכבוד לטוב שהיה בו.
היא משתמשת בשורה "לפחות אני יודעת כמה קשה ניסינו" כדי לתת קרדיט למאמץ המשותף שהושקע בקשר לפני סיומו.
כחלק מ"אלבום קונספט", השיר "Bye" ממוקם כמענה לשאלות שעלו ברצועת הפתיחה ("Intro (End of the World)"), שבה גרנדה תוהה אם היא במערכת היחסים הנכונה.
"Bye" מספק את התשובה המעשית לתהייה הזו דרך פעולת הפרידה, בעוד השיר העוקב לו, "Don't Wanna Break Up Again", מתואר כ"הנגאובר" הרגשי שלאחר הפרידה, מה שמדגיש את המורכבות האנושית של התהליך.
השיר משתמש במספר דימויים מרכזיים כדי להעביר את תחושת השחרור וההחלמה.
בשורת הפתיחה, גרנדה שרה: "זו לא הפעם הראשונה שהייתי בת ערובה לדמעות הללו".
דימוי זה מרמז כי כאבי לב מהעבר הכינו אותה להתמודד עם הפרידה הנוכחית בבגרות רבה יותר, וכי היא כבר אינה מוכנה לאפשר לרגשות השליליים לשלוט בה.
בטקסט מופיע הדימוי של חברתה במציאות, קורטני צ'יפולוני, המחכה לה במכונית בחניה.
דימוי זה מעגן את התהליך הרגשי במציאות מוחשית של יציאה פיזית מהבית המשותף, ומדגיש את חשיבותן של מערכות תמיכה חבריות בתהליך ההתנתקות.
השיר זכה למהלך שיווקי משמעותי לאחר יציאת האלבום המקורי, במסגרת הפצת המהדורות המורחבות.
באוקטובר 2024 שחררה גרנדה את המהדורה Eternal Sunshine (Slightly Deluxe and Also Live), שכללה גרסאות חיות לשבעה משירי האלבום, וביניהם גרסה תזמורתית ל-"Bye".
כחלק מהקידום, הופץ וידאו קליפ של ההופעה החיה שבו גרנדה מבצעת את השיר בליווי הרכב של עשרה נגנים.
השיר זכה לקידום אורגני נרחב בפלטפורמת הטיקטוק, שם הפכו שורות מהפזמון לוויראליות בסרטונים רבים.
השיר התקבל בקרב מבקרים מוזיקליים באופן חיובי ברובו, כאשר רבים סימנו אותו כאחד מרגעי השיא באלבום.
המבקרים שיבחו במיוחד את השילוב בין סאונד הדיסקו של שנות ה-70 לבין הפקה מודרנית מלוטשת.
השיר תואר כרצועת "דיסקו דיווה" מנצחת וכקטע "היפ בוגי" המזמין ריקוד המהול בעצב.
מבקרים ציינו לטובה את השימוש בכלי מיתר הדוקים, גיטרות "ווא-ווא" ופעמונים המזכירים את להקת Earth, Wind & Fire, תוך מתן "פאנץ'" מודרני לסאונד הרטרו.
הביצוע של גרנדה זכה לשבחים, במיוחד השימוש בטכניקות שירה מגוונות כמו ה"פאלסטו המטפס" בטרום-פזמון וצלילי השריקה בסיום.
חלק מהמבקרים השוו את עוצמת קולה בשיר לשירים מאלבומיה המוקדמים, כמו "Greedy" או ההפקה המאפיינת את Yours Truly.
השיר הוגדר כ"המנון כוח נשי" ליברטיבי וכגרסה בוגרת של השיר "Thank U, Next" עבור עידן הפוסט-גירושים של גרנדה.
המבקרים העריכו את המורכבות הלירית שבה גרנדה בוחרת לעזוב מערכת יחסים מתוך מודעות עצמית ואמפתיה, ולא רק מתוך כעס.
בכתב העת Biִllboard השיר דורג גבוה מאוד ותואר כ"פנינה אמיתית".
לצד השבחים, היו מבקרים שהציגו נקודת מבט מסויגת יותר.
חלק מהמבקרים טענו כי השיר נוקט בגישה לירית ומוזיקלית "פשוטה מדי".
מבקרים מסוימים חשו כי סגנון הדיסקו-סול של פילדלפיה בשיר מרגיש יותר כ"חיקוי לא מכוון" מאשר כמחווה מלאת כבוד.
היו שציינו כי אף שהשיר מוצלח, האווירה הכללית שלו לא מצליחה להגיע לרמה של המנוני פרידה איקוניים כמו "I Will Survive" של גלוריה גיינור, וכי חסר בו "מכשול" מלודי חזק מספיק.
חלק מהביקורות הפחות אוהדות התייחסו לשימוש הנרחב של גרנדה במונחים מעולם הטיפול הפסיכולוגי, וטענו כי המילים לעיתים נשמעות ככאלו שנלקחו מאינפוגרפיקה באינסטגרם, מה שעלול להיתפס כשטחי עבור מאזינים מסוימים.
"C'est La Vie" (בעברית: "אלה החיים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האלבנית בסה בהשתתפות בלדביטס.
הוא יצא לאור ב-28 בפברואר 2020, בהוצאה עצמאית, כסינגל השישי מתוך אלבום האולפן החמישי של בסה, Stubborn.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי באלבניה.
השיר נכתב והופק על ידי בסה.
עטיפתו כוללת תצלום של בסה לבושה בחליפה צהובה ועניבה כחולה.
היא עומדת מול מראה בחדר מלתחה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-72.4 אלף השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-29 בפברואר 2020.
נכון ליוני 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-640 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם28 בפברואר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהוצאה עצמאית
"Bye Bye Bye" הוא שיר של להקת הבנים האמריקאית אן סינק, מתוך אלבום האולפן השלישי שלהם, No Strings Attached.
הוא יצא לאור ב-17 בינואר 2000, כסינגל המוביל מתוך האלבום.
השיר היה להצלחה מסחרית, והגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, ולעשירייה הפותחת בכל מדינה בה נכנס למצעד.
השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי בשנת 2001, בקטגוריית "הקלטת השנה".
ב-2024, זכה השיר להצלחה מחודשת לאחר שנכלל בסרט "דדפול & וולברין" של היקום הקולנועי של מארוול.
"Bye Bye Bye" נכתב והופק על ידי קריסטיאן לונדין וג'ייק שולצה, כחלק מ-Cheiron Productions, עם כתיבה נוספת של אנדראס קרלסון.
לונדין ציין כי השיר היה "מונע לחלוטין על ידי ההפקה".
קרלסון כתב את מילות השיר בזמן שעשה מבחן נהיגה בסטוקהולם.
השיר נועד במקור להיות מוקלט על ידי להקת הבנים האנגלית פייב, אך הם דחו אותו מכיוון שרצו להפוך ללהקת ראפ.
קרלסון נזכר שאחד מחברי הלהקה מיד קרא לאבטחה שלו ועזב לשדה התעופה.
הפזמון של השיר נכתב במקור כראפ, כאשר פייב חששו שהם יתחרו מול אמינם.
השיר נוצר גם כתגובה לשירים מובילים של להקות בנות כמו "No Scrubs" של TLC ו-"Bills, Bills, Bills" ו-"Bug a Boo" של דסטיניז צ'יילד, שנחשבו ל"השמצת גברים".
חברת התקליטים ג'ייב רקורדס חששה ש-"Bye Bye Bye" פורסם מוקדם מדי ביחס לאלבום, מה שגרם להם לשקול הוצאת סינגל שני כדי לשמר את העניין.
השיר נכנס למצעד בילבורד הוט 100 במקום ה-42, בשבוע של 29 בינואר 2000, והגיע לעשירייה הפותחת בשבוע של 4 במרץ.
השיר נשאר בעשירייה הפותחת עד 20 במאי 2000, למשך 12 שבועות.
הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי, באפריל 2000, בו שהה כשבועיים רצופים.
במצעד 40 שירי המיינסטרים, השיר הגיע למקום הראשון ב-4 במאי 2000, ונשאר בראש המצעד למשך 10 שבועות.
השיר הגיע לראש המצעדים באוסטרליה וניו זילנד, ולמקום השלישי בממלכה המאוחדת.
בשבוע של 24 במרץ 2014, נכנס השיר מחדש למצעד הסינגלים הניו זילנדי, בו הגיע למקום ה-14.
ב-2024, בעקבות הכללתו בפתיח של הסרט "דדפול & וולברין" של היקום הקולנועי של מארוול, זכה השיר להצלחה מחודשת ונכנס מחדש למצעדים שונים, בהם בילבורד הוט 100, בו נכנס מחדש למקום ה-44.
השיר מופיע בסרט אקס-מן 2 מ-2003, בסרט טיל אדום מ-2021, בפרק ה-11 בעונה השנייה של טד לאסו, ובסצנת הפתיחה של הסרט דדפול & וולברין מ-2024.
C&A היא רשת אופנה קמעונאית הולנדית, עם לפחות 1,300 סניפים ברחבי אירופה ולפחות 330 סניפים ברחבי ברזיל.
החברה מקיימת זכיינות במקסיקו והרפובליקה העממית של סין, תחת שמות אחרים.
משפחת ברנינקמאייר סחרה בפשתן ובטקסטיל מאז המאה ה-17 במטינגן .
האחים קלמנס (Clemens) ואוגוסט (August) ברנינקמאייר הקימו את החברה כחברת טקסטיל בסנייק, שמאוחר יותר קיבלה את השם הנוכחי מהאות הראשונה של שמם.
עד 1910, פעלו עשרה סניפים ברחבי הולנד.
בשנת 2000, עקב תחרות מצד טסקו ו-Asda , כמו גם הרחבת רשתות אחרות כמו H&M, זארה וטופשופ, הודיעה C&A על פרישתה מהשוק האופנה הבריטי, שבו היא פעלה מאז 1922 תחת השם C&A Modes, עם 109 סניפים.
הסניפים האחרונים בבריטניה נסגרו במהלך 2001. ידוע כי פריימרק קנתה מ-C&A מיקומים של שישה סניפים.
ביוני 2009, C&A פרשה משוק האופנה הארגנטינאי.
בחודשים מאי ויוני 2017 סגרה החברה ארבע חנויות בהולנד עקב מכירות נמוכות.
בפברואר 2020, Grupo Axo הסכימה לרכוש את סניפי החברה במקסיקו, אך ביטלה את החוזה מאוחר יותר במרץ 2021. סניפי החברה במקסיקו נמכרו ביוני 2023 ל-Grupo Alfra, בעלי רשת האופנה המקסיקנית, Cuidado con el Perro .
ב-20 באוגוסט 2020, C&A מכרה את סניפיה ברפובליקה העממית של סין ל-Zhongke Tongrong Private Equity כדי להפעיל את החנויות שלה במדינה דרך זכיינות.
בשנים 2021 ו-2022, החברה סגרה 70 סניפים והצהירה כי היא רוצה שעד שנת 2026, מחצית מהמכירות שלה יגיעו מאונליין.
במרץ 2022, החברה סגרה את המותג Canda שלה, שייצר בגדים רשמיים, עקב הירידה במכירות כתוצאה ממגפת הקורונה.
ביוני 2022, החברה החלה למכור בגדים דרך אמזון.
בנוסף לכך, החברה סגרה את 14 סניפיה בסרביה ביולי 2022, לאחר שהוכרזה כפושטת רגל לאחר שלא שולמו את כל חובותיה ולאחר שהתגלה שהייתה קורבן להונאת מכס על ייבוא סחורות מסין.
"C'est la vie" (בעברית: "אלו החיים") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר ההולנדי-קונגולזי קלאוד קיאמבה.
הוא יצא לאור ב-27 בפברואר 2025 דרך חברת התקליטים קלאוד 9, ונכתב על ידי קיאמבה, ארנו קראבמן, יורן ואן דר וורט ולאון פול פלמן.
נבחר באופן פנימי על ידי תאגיד השידור השידור ההולנדי (AVROTROS) לייצג את המדינה באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.
"C'est la vie" נכתב והולחן על ידי קיאמבה, לאון פול פלמן, יורן ואן דר וורט וארנו קראבמן, כאשר שני האחרונים שימשו כמפיקי השיר.
קיאמבה תיאר את השיר כמחווה להוריו, ובפרט לאמו.
בהתייחסו למסרים שבשיר, הוסיף: .
תאגיד השידור ההולנדי AVROTROS, האחראי על השתתפות הולנד בתחרות האירוויזיון, אישרה ב-23 באוקטובר 2024 על כוונתה להשתתף באירוויזיון 2025, תוך אישור כי תהליך הבחירה ייערך באופן פנימי, לאחר שנציג באירוויזיון 2024, יוסט קליין, דחה את הצעת התאגיד לייצג את המדינה פעם נוספת.
ב-19 בדצמבר 2024 הודיע AVROTROS כי בחר בקיאמבה לייצג את הולנד באירוויזיון.
תהליך הבחירה בוצע על ידי ועדה מיוחדת, שבה היו חברים הזמרים ז'קלין גובהארט ויאפ רסהמה, שדרני הרדיו קרוליין בורחרס, הילה נורזאי וסנדר לנטינחה, וכן מגיש הטלוויזיה והסופר קורנלד מאס.
השלב הסופי של האודישנים התקיים ב-9 בדצמבר וכלל רשימה מצומצמת של שישה מתמודדים, ובהם הזמרים יודית ואן הירטום ופול מוריס.
הולנד שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-13 במאי.
הולנד הופיעה כמדינה ה-13, אחרי ולפני .
בסוף הערב הוכרזה הולנד כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר.
מאוחר יותר התברר כי הולנד דורגה במקום השלישי עם 121 נקודות.
הולנד שובצה להופיע בהתאם להחלטת המפיקים.
הולנד שובצה כהופעה ה-12, אחרי ולפני .
הולנד דורגה במקום ה-12 עם 175 נקודות; 133 נקודות מהשופטים, ו-42 נקודות מהקהל.
Bypass Paywalls Clean (בראשי תיבות: BPC) הוא תוסף דפדפן חופשי בקוד פתוח שעוקף חומת תשלום.
התוסף פותח על ידי magnolia1234, והוא משתמש בטכניקות כמו מחיקת Cookie והצגת תוכן מארכיוני אינטרנט.
התוסף תומך במוזילה פיירפוקס וגוגל כרום.
דפדפנים אחרים כגון ספארי ו-Brave נתמכים עם חוסמי מודעות של צד שלישי כל עוד רשימת המסננים של BPC וסקריפט המשתמש מיובאים.
התוסף פורסם באתר Add-ons for Firefox עד שהתקבלה הודעת הסרה על פי חוק DMCA נגד תוסף הפיירפוקס בפברואר 2023.
התוסף הופץ במקור ב-GitLab לפני שהוסר באפריל 2024, כאשר הוגשה הודעת הסרה על פי חוק זכויות היוצרים של המילניום הדיגיטלי (DMCA) נגד מאגר קוד המקור שלו.
לאחר מכן, magnolia1234 העביר את Bypass Paywalls Clean ל-GitHub, שם הוא הושפע מהודעת DMCA נוספת שהוגשה על ידי News Media Alliance, מה שהוביל ל-GitHub להגביל את הורדות התוכנה ו-3,879 הפורקס שלה באוגוסט 2024.
"C'est la vie" (מילולית: "אלה החיים") הוא שיר מ-2012 של זמר הראיי האלג'יראי ח'אלד שהפיק המפיק המרוקאי-שוודי רדוואן ושוחרר ב-Division AZ של יוניברסל מיוזיק.
השיר הוא דו-לשוני, הבתים הם בערבית אלג'יראית והפזמון החוזר בצרפתית.
השיר נחשב לקאמבק של ח'אלד בצרפת לאחר היעדרות של שלוש שנים מהמצעדים.
השיר יצא ביולי 2012, נכנס למצעד הסינגלים הצרפתי במקום ה-30 וטיפס עד למקום הרביעי.
השיר הגיע לעשירייה הראשונה גם במצעדים בבלגיה וסלובקיה, צעד גם במצעדים בהולנד, רומניה, שוודיה ושווייץ וזכה להשמעות ברדיו בקנדה.
C'est La Vie מכר למעלה ממיליון עותקים באירופה, 1.8 מיליון עותקים במזרח התיכון ובצפון אפריקה, ולמעלה מ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום שבו יצא השיר הגיע למקום ה-5 במצעד האלבומים הרשמי של צרפת, ובשנת 2013 הגיע הסינגל לפלטינה של איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי.
ב-2013 הזמר האמריקאי מארק אנתוני הקליט גרסת סלסה לשיר בשם "Vivir Mi Vida" (מילולית: "לחיות את חיי") לאלבום האולפן שלו "3.0".
את הגרסה הפיק סרחיו ג'ורג' והיא הוקלטה ב-The Hit Factory Criteria במיאמי, פלורידה.
אנתוני ביצע אותה בהופעה חיה בטקס פרסי המוזיקה הלטינית של "בילבורד| לשנת 2013. הקליפ, בבימויו של קרלוס פרז מ-Elastic People, יצא ב-10 בספטמבר 2013. "Vivir Mi Vida" זכה בפרס הגראמי הלטיני לשנת 2013 לאלבום השנה והיה בחמשת המקומות הראשונים במצעד השירים הלטיניים בארצות הברית במשך 51 שבועות.
בנוסף הגיע למקום הראשון בקולומביה, למקום השני בספרד, ולמקום ה-16 במקסיקו.
באלבום של אנתוני נכללה גם גרסת פופ לשיר עם הלחן המקורי של ח'אלד.
ב-2017 ג'ניפר לופז, אשתו לשעבר של אנתוני, ביצעה גרסת כיסוי לשיר ב-"Spotify Session" שלה כמחווה לאמו המנוחה, חמותה לשעבר.
נכון לדצמבר 2025, הקליפ לגרסה של אנתוני לשיר זכה ליותר מ-1.2 מיליארד צפיות ביוטיוב.
הזמר הישראלי גד אלבז הוציא בינואר 2013 גרסת קאבר לשיר בשם "ה' מלך", כדואט אמונה עם אביו, הזמר בני אלבז.
הגרסה של אלבז משלבת מילים בעברית ובצרפתית, אך הנוסח אינו קשור למילות השיר המקוריות של ח'אלד, אלא כולל תוכן דתי.
בנוסף הוציא אלבז גם גרסה בעברית בלבד.
"ה' מלך" הפך ללהיט בישראל ובקהילות יהודיות דתיות ברחבי העולם.
נוסח הפזמון החוזר זהה לשירו של יוסף קרדונר בעל אותו השם:
ב-2016 חבר אלבז חבר לראפר החסידי ניסים בלאק והקליט איתו גרסת ראפ לשיר, שנקראה "ה' מלך 2.0" כדי להבדילה מהגרסה המקורית של אלבז.
הראפ של ניסים הוא באנגלית, ומשלב אלמנטים של "גרסת 1.0" של השיר.
גם גרסה זו היא דו-לשונית עם מילים בעברית ובאנגלית, אך ללא המילים בצרפתית מהגרסה המקורית של אלבז.
גרסה זו של השיר הצליחה יותר מהראשונה, ולוותה בקליפ שהפיק דניאל פינקלמן ובו אלבז וניסים רוקדים על רקע קו הרקיע ורחובות ניו יורק.
ב-2017 הראפר ההולנדי עלי בי הוציא את הסינגל "Voy a Bailar", עיבוד לשיר של ח'אלד עם אלמנטים מתוך הקאבר הלטיני "Vivir Mi Vida" של מארק אנתוני.
עלי בי הוסיף לשיר גם ראפ בהולנדית ובסינגל השתתפו גם בוף, רולף סאנצ'ז ורדוואן.
השיר הגיע למקום ה-9 במצעד ההולנדי השבועי, ולמקום ה-55 במצעד ההולנדי השנתי.
השיר הפך ללהיט באינדונזיה המוסלמית, לאחר שב-2017 קמפיין פוליטי מקומי השתמש בשיר "Kobarkan Semangat Jakarta", שהתבסס על "C'est la vie" ו-"Hashem Malach", אך מבלי לתת קרדיט לאף אחת מהגרסאות.
הקמפיין הביא לפופולריות של הגרסה הצרפתית של חאלד ושל הגרסה העברית של אלבז בטוויטר באינדונזיה.
הגרסה הספרדית "Vivir Mi Vida" של מארק אנתוני הושמעה ב-12 באוגוסט 2023 באצטדיון רוג'רס סנטר בטורונטו לפני משחק של טורונטו בלו ג'ייז נגד שיקגו קאבס, במהלך טקס לכבודו של שחקן הבלו ג'ייז חוזה באוטיסטה.
c-Raf הוא אנזים ממשפחת חלבוני קינאזות של סרין ותראונין המקודד באדם על ידי הגן RAF1. לאנזים זה חשיבות במסלול מעבר אותות MAPK/ERK והוא פרוטואונקוגן.
Raf הוא MAP קינאז קינאז קינאז (MAP3K) אשר מופעל בעקבות Ras, שהוא GTPase הנמצא על הממברנה.
לאחר הפעלתו Raf-1 יכול לזרחן ולהפעיל את הקינאזות MEK1 ו-MEK2 שבתורם מזרחנים ומפעילים את הקינאזות ERK1 ו-ERK2. חלבוני ERK מופעלים הם גורמים פלאוטרופים הקשורים לפיזיולוגיה של התא ולהם תפקיד חשוב בבקרת ביטוי של גנים המעורבים במחזור חלוקת התא, אפופטוזה, התמיינות ונדידה של תאים.
גן ה-raf הראשון שהתגלה היה האונקוגן v-raf.
בהמשך נמצאו הומולוגיים תאיים של v-raf (לא אונקוגניים), שמופיעים בגנומים של איקריוטיים רבים, והתברר כי הם יכולים להפוך לאונקוגנים לאחר שהם עוברים מוטציה.
A-Raf ו-B-Raf הם שתי קינאזות עם רצף דומה ל-Raf-1.
שביט C/2011 L4 ("פנסטארס") הוא שביט לא מחזורי שנראה בעין בלתי מזוינת, והגיע לפריהליון שלו ב-10 במרץ 2013. בהירות נראית השביט בפריהליון הייתה 2.
השביט התגלה ביוני 2011 במצפה הכוכבים Pan-STARRS שבהוואי.
כאשר השביט התגלה, הוא היה בבהירות נראית 19. במאי 2012 השביט הגיע לבהירות 13.5, וניתן היה להבחין בו באמצעות טלסקופים חובבניים גדולים מאזורים בהם זיהום האור נמוך.
באוקטובר באותה השנה קוטר ההילה הוערך בכ-120,000 קילומטרים, בערך פי 10 מקוטר כדור הארץ.
שביט פנסטארס עבר בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ ב-5 במרץ 2013, במרחק של כ-1.09 יחידות אסטרונומיות.
בתחילה, שוער שבהירות השיא של השביט תהיה בסביבות 0 (בדומה לכוכבים וגה, ארקטורוס וקפלה).
באוקטובר 2012 שוער שבהירות השיא שלו תהיה 4- (בדומה לכוכב הלכת נוגה בשיאו), אך תוך זמן לא רב ההערכות חזרו להיות דומות להערכות הראשוניות.
בפועל, בהירותו בפריהליון הייתה 2. לפי הערכות גסות של תצפיתנים חובבים בהירות השביט עלתה במעט דווקא כשבוע לאחר הפריהליון והגיעה לדרגה 1.
ככל הנראה לקח לשביט מיליוני שנים להגיע לאזור הפנימי של מערכת השמש מעננת אורט.
לאחר שיעזוב את האזור הפלנטרי של מערכת השמש, מעריכים שאורך המחזור ("השנה") שלו יהיה כ-105,000 שנות ארץ.
שביט C/2012 S1, הידוע גם כשביט ISON, הוא שביט לא מחזורי מחכך שמש.
השביט התגלה ב-21 בספטמבר 2012 על ידי האסטרונומים ויטלי נבסקי מבלארוס וארטיום נוביצ'ונוק מרוסיה, במצפה הכוכבים ISON בקרליה שברוסיה, באמצעות טלסקופ מחזיר אור בקוטר 40 ס"מ.
עם גילויו, נטען בסיקורים תקשורתיים שונים שבהירות נראית השיא שלו תשיג את זו של הירח המלא או אף תעבור אותו, ולכן כונה "השביט של המאה".
בפועל, הוא נראה אך בקושי לעין בלתי מזוינת.
כשהתגלה, ב-21 בספטמבר 2012, היה ISON במרחק של כ-6.29 יחידות אסטרונומיות מהשמש, מעבר למסלולו של כוכב הלכת צדק.
זמן קצר לאחר גילויו הובחן כי מאפייני המסלול שלו דומים לאלו של השביט הגדול של 1680 והועלתה השערה שהם התפרקו מאותו גוף אב, אך השערה זו נפסלה.
ב-1 באוקטובר 2013 חלף השביט במרחק של כ-10,800,000 ק"מ ממאדים, קרוב פי 6 מהמרחק הקרוב ביותר שלו מכדור הארץ.
ב-31 באוקטובר מרחק השביט מהשמש היה זהה למרחק הממוצע של כדור הארץ מהשמש - יחידה אסטרונומית אחת (כ-149,600,000 ק"מ).
לפריהליון הגיע השביט ב-28 בנובמבר 2013, בשעה 18:36 UTC.
מאחר שרדיוס השמש הוא כ-700,000 ק"מ, השביט למעשה עבר במרחק של כ-1,100,000 ק"מ מפני השטח של השמש.
מסלולו של השביט הוא כמעט פרבולי, מה שמרמז על כך שזהו שביט "טרי" המגיע למערכת השמש הפנימית בפעם הראשונה ושמקורו הוא בעננת אורט.
ב-14 בינואר 2014 כדור הארץ חלף קרוב מאוד למקום שבו היה השביט ב-31 באוקטובר 2013, כך ששוער כי ייתכן ויהיו במסלול זה חלקיקים מזנב השביט מה שיגרום למטר מטאורים חד פעמי.
לא ניתן היה לדעת בוודאות האם יתרחש מטר מטאורים משום שמעולם לא תועד מקרה דומה בעבר.
בפועל, לא דווח על פעילות מטאורים חריגה.
ב-19 בנובמבר בהירותו הייתה בסביבות 5. בהירותו המשיכה להתגבר בימים שלפני הפריהליון.
החלליות SDO ו-SOHO הצופות באופן קבוע בשמש ועקבו אחר השביט בהתקרבו אליה לא הצליחו לאתרו לאחר המעבר הקרוב לשמש ב-28 בנובמבר 2013. על פי רוב ההערכות שפורסמו באותו הזמן השביט התמוסס סמוך לרגע הפריהליון.
מספר שעות לאחר הפריהליון אותר אזור בהיר שהיה ככל הנראה שיירי הגרעין.
אזור זה החל להתבהר אך החוויר שוב לאחר מספר שעות נוספות.
יום לאחר הפריהליון, ב-29 בנובמבר, בהירות השביט הוערכה ב-5. ב-30 בנובמבר בהירותו הוערכה ב-7, חיוור יותר משניתן לראות ממקום חשוך (גם מבלי להתייחס לקרבתו אל השמש), ומאז ככל הנראה המשיך להחוויר במהירות.
ב-2 בדצמבר פרויקט הצפייה בשביט ISON אישר שהשביט התפרק.
לאחר גילויו בשנת 2012 כונה השביט בפי גופי תקשורת רבים "השביט של המאה", ונטען שבהירותו עשויה להיות כשל הירח המלא.
באוקטובר 2013 טור בדיילי מייל תיאר את השביט כשביט המאה וטען שבהירותו תהיה פי 15 משל הירח.
מספר מדענים ביקרו את הסיקור התקשורתי הנרחב.
האסטרונום קארל בטנס טען ביולי 2013 ש"מעט מאוד אסטרונומים וחוקרי שביטים רציניים חשבו ש-ISON יהיה בהיר כמו הירח המלא.
זו לגמרי המצאה של התקשורת.
אמרנו את זה במשך חודשים, אף אחד מאיתנו בפרויקט הצפייה ב-ISON לא חזה ש-ISON יהיה עד כדי כך בהיר".
דניאל רוסנפלד (נולד ב-9 במאי 1989) המוכר יותר בשם הבמה שלו C418, הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקה ומהנדס סאונד גרמני, מוכר בעיקר כיוצר ומפיק המוזיקה של משחק המחשב מיינקראפט.
רוסנפלד נולד בקמניץ (לשעבר: "קרל-מרקס-שטאדט") שבמזרח גרמניה ב-1989 וגדל שם.
הוא למד בתחילת שנות ה-2000 ליצור מוזיקה בעזרת הגרסאות המוקדמות של אימפולס טראקר ואבלטון לייב, שהיו כלים מאוד ראשוניים באותה תקופה.
אחיו, הארי רוסנפלד, שהציג לו את אבלטון לייב, הגיב ש"אפילו טיפש" יכול ליצור בקלות מוזיקה עם זה.
אחיו גם נודע בשם C818, וממנו דניאל לקח השראה לשם C418. לדבריו, "השם מאוד סתמי, ואין לו משמעות אמיתית."
בשנת 2007, רוסנפלד פתח בלוג שבו הוא העלה שיר שבועי.
הבלוג "Blödsinn am Mittwoch" (עברית: "שטויות ביום רביעי") נוצר בערך בזמן בו התעניין רונספלד בפיתוח מוזיקה למשחקי מחשב, כתוצאה מכך הוא הצטרף לחברת פיתוח אינדית בשם TIGSource.
בשלב זה, החל רונספלד להיות מעורב בכתיבת פסקולים למשחקי מחשב שלא זכו לפרסום רב.
בTIGSource, שיתף פעולה עם היוצר של משחק המחשב מיינקראפט, מרקוס פרסון (Notch).
רוזנפלד היה אחראי על המוזיקה, הפסקולים והקולות במשחק.
הוא עשה זאת עוד בשלב שהמשחק עדיין לא פותח.
כיוצר מוזיקה עצמאי, רוסנפלד לא נחשב כחבר צוות בחברת מוג'אנג, החברה שעומדת מאחורי מיינקראפט.
עד היום, רונספלד מחזיק את זכויות היוצרים למוזיקה של המשחק, ואף יצר 2 אלבומים שכוללים את המוזיקת רקע של מיינקראפט.
הפסקול הראשון של מיינקראפט יצא ב-4 במרץ 2011 באתר המוזיקה שלו.
כחצי שנה לאחר מכן התחילו להפיק סרט דוקומנטרי על יצירת המשחק מיינקראפט.
רוזנפלד התבקש ליצור מוזיקה המיועדת לסרט, ולאחר מכן הוסיף את המוזיקה לאלבום הראשון שלו ב-2012.
חוץ מהפסקול למיינקראפט, הלחין רוסנפלד מוזיקה משלו.
הוא העלה חלק גדול מהמוזיקה לעמוד הבנדקמפ שלו, שם העלה 16 אלבומים עצמאיים.
כשמיינקראפט יצא לאור, יצירותיו הפכו פופולריות במהירות, מה שאפשר לרוסנפלד להתפרנס ממוזיקה בלבד.
זו הייתה ההשראה לאלבום 72 minute of Fame.
התוכן של האלבום קשור בעיקר לסטייל של החיים של רוזנפלד.
האלבום היה האלבום הראשון של רוסנפלד שיצא גם כאלבום פיזי.
ב-2015 יצא האלבום - 148. וכמו האלבום הקודם שלו, האלבום התייחס הרבה לחייו האישיים, אף על פי שבמקרה הזה, המשמעות הייתה יותר מוסתרת במילים.
דניאל רוזנפלד הוציא את האלבום 2 Years of Failure בשנת 2016, שכלל מבחר של קטעי מוזיקה שנועדו לפרויקטים או שירים ולא יכלו להתאים בשום מקום.
חלק מהמוזיקה נועדה למשחק מז'אנר "פאזל יפני".
והכי בולט, באלבום יש את הרמיקס שלו לפתיח של דברים מוזרים שהפך לפופולרי בשנת 2018, ועד היום, זה השיר הכי מושמע של רוזנפלד בSoundCloud.
רוסנפלד שחרר את Dief בשנת 2017.
ב־20 ביולי 2018 הכריז רוזנפלד על אלבום אולפן, Excursions, עם יציאת הסינגל הראשי שלו, "Beton".
הסינגל השני שלו, "Thunderbird", יצא ב-20 באוגוסט 2018. האלבום המלא יצא ב־7 בספטמבר 2018.
Excursions שוחרר על גבי תקליטור, ובנוסף, גם על תקליטור ויניל מוגבל על ידי Driftless Recordings בינואר 2019.
הוא הגיע לבהירות נראית בעוצמה של כ-5 והיה גלוי לעין בלתי מזוינת באזורים חשוכים ללא אור הירח.
אורך המחזור של כוכב השביט מוערך בכ-50,000 שנות ארץ.