tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שטוויטר ואתר הפורנו Pornhub אסרו הפצת חומרים פורנוגרפיים מבוססי בינה מלאכותית, אתר רדיט עדכן את המדיניות שלו ב-7 בפברואר 2018 ואסר פרסום פורנוגרפיה שנעשתה ללא הסכמת המשתתפים.
עם זאת, קהילות מקוונות אחרות ממשיכות לשתף פורנוגרפיית דיפ-פייק בפלטפורמות שבהן לא עדכנו את המדיניות.
בבריטניה ניתן להעמיד לדין מפיקי דיפ-פייק בגין הטרדה, אך יש דרישה לחוקק חוק ספציפי יותר.
בארצות הברית הוגשו אישומים מגוונים בדבר גנבת זהות, סייבר-סטוקינג ופורנוגרפיית נקם, ונידונה האפשרות לחוקק חוק מקיף יותר.
ביוני 2019 יצא לאור יישום מחשב לווינדוס וללינוקס בשם "DeepNude", המשתמש בטכניקת רשת אדברסרית גנרטיבית (GAN) להסרת ביגוד מתמונות של נשים.
לאפליקציה הייתה גרסה חינמית וגרסה בתשלום שעלתה 50 דולר.
ב-27 ביוני, לאחר חצי מיליון הורדות וקריסה של השרת, יוצרי האפליקציה הסירו את התוכנה ונתנו החזר כספי לרוכשים.
בסוף ינואר 2024 תמונות עירום מזויפות של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, שיוצרו באמצעות בינה מלאכותית, הופצו ברשתות החברתיות וזכו לתפוצה רחבה.
התמונות הפוגעניות עוררו תגובות זעם מצד ארגונים נגד פגיעה מינית, פוליטיקאים, מעריצים ומנכ"ל מיקרוסופט, סטיה נאדלה, שחברתו סיפקה את הכלים ליצירת התמונות.
בעקבות המקרה הוצע חוק בארצות הברית שיאפשר לקורבנות תמונות מזויפות לתבוע את יוצריהן ומפיציהן, והאיחוד האירופי הגיע להסכמה על חקיקה דומה.
יש הטוענים כי מעורבותה של דמות מפורסמת כמו סוויפט בסוגיה עשויה להעלות מודעות ולהוביל לרפורמה פוליטית בתחום פורנוגרפיית העמוקה (Deepfake).
הדוח "מצב הדיפייקס" מ-Home Security Heroes חושף תובנות משמעותיות לגבי שכיחותם והשפעתם של סרטוני דיפייק.
הממצאים העיקריים כוללים עלייה של 550% בסרטוני דיפייק באינטרנט מאז 2019, כאשר 98% מהם הם פורנוגרפיית דיפייק, המכוונת ברובה לנשים (99%).
חלק ניכר כולל בידור דרום קוריאני, ומספר גדול של צופי פורנוגרפיית דיפייק אינם חשים אשמה בצריכת תוכן זה.
התקדמות הטכנולוגיה מאפשרת כיום יצירת סרטוני דיפייק בפחות מ-25 דקות ללא עלות, באמצעות תמונה אחת ברורה בלבד.
הדוח מדגיש את הנגישות הגוברת והשימוש בכלי יצירת דיפייק, ומבליט את הצורך בשיקולים אתיים ובהגנות רגולטוריות.
ב-6 באפריל 2024 פורסמה כתבה בהמקום הכי חם בגיהנום אשר עוסקת בהפצת תמונות עירום מזויפות, המיוצרות באמצעות טכנולוגיות בינה מלאכותית אשר הפכה לתופעה מדאיגה הפוגעת בעיקר בנערות וצעירות.
בכתבה מצוין כי ההפצה של תמונות אלו ברשתות החברתיות נחשבת כפגיעה מינית ועשויה לגרום לנזק נפשי משמעותי לקורבנות, בדומה לפגיעה מינית פיזית.
התופעה מעלה שאלות לגבי הצורך בחיזוק החינוך המיני ומיומנויות הגלישה הבטוחה של בני נוער, כמו גם אתגרים משפטיים הנוגעים להתמודדות עם פגיעות מיניות מקוונות באמצעים טכנולוגיים חדשים.
מומחים קוראים לשיתוף פעולה בין ההורים למערכת החינוך על מנת לפתח דרכים יעילות להגנה על בני נוער מפני פגיעות אלו ולהקניית כלים להתנהלות מושכלת ובטוחה במרחב הדיגיטלי.
תופעות דומות דווחו גם בכתבה בניו יורק טיימס מאפריל 2024 לגבי חטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית.
על פי הדיווח, במהלך מרץ 2024, הזהיר ה-FBI כי הפצת חומרים מסוג זה, כולל תמונות מציאותיות לכאורה שנוצרו על ידי בינה מלאכותית וכוללות דימויים מיניים של קטינים הניתנים לזיהוי היא אינה חוקית.
למרות זאת, התופעה של תלמידים המשתמשים באפליקציות בינה מלאכותית נצלניות בבתי הספר היא כל כך חדשה, שחלק מבתי הספר לא החלו עדיין להתמודד עם התופעה.
הטכנולוגיה הגיעה לחשיפה בציבור הרחב בתקופה בה עדיין בוצעו חקירות בארצות הברית בנוגע להשפעתה של חברת קיימברידג' אנליטיקה ולגורמים מרוסיה על הבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2016, ועל רקע חשדות להתערבותן של רוסיה ומדינות נוספות בבחירות במדינות דמוקרטיות נוספות.
הציבור המערבי היה מודע לתופעות של שימוש במידע כוזב לצרכים פוליטיים, דוגמת השיטות הדיגיטליות להפצת פייק ניוז ברשתות החברתיות.
הדיפ-פייק נתפס כאיום לא מוכר להטיה אפשרית של תוצאות בחירות במדינות דמוקרטיות, להשפעה על תפיסות ציבוריות של ציבורים רחבים ולזריעת בלבול ומחלוקת בין מדינות יריבות.
הלחץ הציבורי על הרשתות החברתיות, שנתפסו בציבור ובקרב פוליטיקאים משני המחנות האמריקאים כאחראיות במידה מסוימת על ניצול הפלטפורמות שלהן לביצוע שיטות התערבות בתוצאות הבחירות, דחף אותן למהר ולחפש פתרונות לנושא, ולשתף פעולה עם חברות טכנולוגיה המציעות פתרונות לנושא.
ההנחה טרם הבחירות לנשיאות ארצות הברית של שנת 2020, הייתה שמדובר בטכנולוגיה לא מוכרת המתפתחת במהירות, כך שמציאת פתרון גורף לתופעה עד לבחירות הוא לא סביר.
בשנת 2019 הפכה קליפורניה למדינה הראשונה שחוקקה חוקים נגד הדיפ-פייק, כאשר אושרו במדינה שני חוקים - האחד אוסר על הפצה של סרטונים שעברו מניפולציה במטרה לפגוע בדמותו של מועמד פוליטי, או להשפיע על דעתם הפוליטית של מצביעים בטווח של 60 יום מיום בחירות.
השני מעניק לתושבי קליפורניה את הזכות לתבוע אדם שיצר דיפ פייק בו מוטמעת דמותם בחומרי פורנו ללא הסכמתם.
טקסס חוקקה חוק האוסר על יצירת והפצת סרטוני דיפ פייק שמטרתם לפגוע במועמדים פוליטיים.
וכן חוק התחזות פלילית שיכול להיות רלוונטי במקרים של דיפ פייק אם הנאשם התכוון להטיל אימה או לפגוע באדם, וידע שהווידאו מזויף.
טיוטת חוק הבינה המלאכותית האירופית מתייחסת למערכות המבצעות מניפולציות בדיפ-פייק.
החוק האירופי המוצע קובע חובת גילוי למערכות אלה, המחייבת לסמן בצורה ברורה וגלויה כי מדובר בתוכן לא אותנטי
חברת יוטיוב אוסרת לפרסם תוכן שעבר שינוי או עריכה באמצעים טכניים כדי להטעות משתמשים, ושעלול להוות סיכון רציני לנזק חמור.
הרצאות בנושא אוריינות תקשורתית, ובמיוחד אלה שהתמקדו ספציפית בטכנולוגיית דיפ פייק, הוכחו כיעילות בהעלאת שיעור הזיהוי של מסרים מזויפים.
אחת הסיבות ליעילות הגבוהה של הדרכת אוריינות ספציפית לדיפ פייק היא העובדה שעבור משתתפים רבים, זו הייתה החשיפה הראשונית שלהם למושג, מה שעורר תגובה זהירה יותר
מדריך הסייבר הלאומי מפרט דרכי הזיהוי מתבססות על בדיקה ויזואלית של עקביות וטבעיות.
הומלץ בו לבחון את הסרטון מקרוב על מסך גדול יותר או להאט את הפעלתו.
כן הומלץ לבבע חיפוש תמונות הפוך רשרעשוי לחשוף סרטונים דומים באינטרנט.
יש לשים לב סימנים לזיהוי דיפ פייק:
תנועת עיניים לא טבעית או היעדר מצמוץ.
תנועת גוף לא טבעית או תנועות קופצניות.
צבעים וגוונים חריגים או תאורה מוזרה.
שיניים שאינן נראות אמיתיות היעדר קווי מתאר מפרידים בין השיניים.
טשטוש או חוסר יישור בקצוות התמונות.
חוסר עקביות ותקלות באודיו, כגון סנכרון שפתיים לקוי, קולות שנשמעים רובוטיים או הגיית מילים מוזרה.
הבעיה מחריפה כאשר תוכן משותף ברשתות מוצפנות כמו ווטסאפ, שם הפלטפורמות אינן יכולות לנטר את התוכן.
טכנולוגיה יכולה רק להאט את התופעה ולא לחסל אותה.
ככל שטכנולוגיית דיפ-פייק מתפתחת נעשה קשה יותר ויותר להבחין בין זיוף למקור.
בשל כך, חוקרים החלו לפתח כלים לאימות תוכן ואיתור דיפ-פייק.
חלק מהמחקרים מתמקדים בזיהוי סרטוני דיפ פייק על ידי זיהוי עיוותים בפנים (face warping artifacts) ועל ידי זיהוי אותות ביולוגיים בסרטוני פורטרט סינתטיים:
הסטארט-אפ Truepic פיתח אלגוריתם לאימות תמונות באמצעות אפליקציה; חוקרים מאוניברסיטת אולבני פיתחו גלאי זיופים על סמך דפוסים לא טבעיים של מצמוצים.
חוקרים מאוניברסיטת דרום קליפורניה בשיתוף עם המכון לטכנולוגיות יצירתיות בלוס אנג'לס בנו אלגוריתם לזיהוי בינה מלאכותית בסרטוני וידאו של פוליטיקאים שעוקב אחר הבעות פנים זעירות הידועות גם כביומטריה רכה .
דרפ"א - סוכנות המחקר הטכנולוגי של הצבא האמריקאי החלה לפתח טכנולוגיות אוטומטיות לאיתור זיופים ואימות אותנטיות של סרטוני וידאו באמצעות מעבדת מדיה פורנזית, דוגמת זיהוי חוסר עקביות בתאורה על פני המשתמש.
דרפ"א גם מממנת מאמצים שמטרתם ללכוד דיפ פייק ותרמיות AI אחרות.
הוועדה הטרנס-אטלנטית ליושר בבחירות מפתחת כלים למניעת התערבות דיפ-פייקים בבחירות לנשיאות.
מתקיים מרוץ בין מפתחי טכנולוגיות יצירה של דיפ פייק לבין מפתחי טכנולוגיות זיהוי שלהם.
הוכח כי הפרעות אדברסריות (Adversarial perturbations) יכולות לשפר את תמונות הדיפ פייק ולבלבל גלאים נפוצים, ולהפחית את דיוק הזיהוי ממעל 95% לפחות מ-27%.
לעומת זאת, אמצעי נגד טכנולוגיים שנועדו להגן על גלאי דיפ פייק (Deepfake detectors) מפני ניסיונות מכוונים להערים עליהם (Deep Image Prior) הגיעו לדיוק של 95%–98% גם מול דיפ פייק שעוותו במטרה להטעות.
מבחינה טכנולוגית דיפ-פייק מבצעת סינתזת דימוי אנושי מבוססת בינה מלאכותית.
באמצעות סופראימפוזיציה וטכניקת למידת מכונה הידועה כרשת אדברסרית גנרטיבית (GAN).
בינואר 2018, הושקה תוכנה קניינית (להבדיל מתוכנה חופשית) בשם "FakeApp".
האפליקציה מאפשרת למשתמשים ליצור ולשתף בקלות יחסית סרטוני וידאו עם פנים שהוחלפו.
האפליקציה משתמשת ברשת עצבית מלאכותית, ודורשת מעבד גרפי ושטח אחסון של בין 3 ל-4 ג'יגה-בייט ליצירת וידאו מזויף.
התוכנה זקוקה לחומר ויזואלי רב של האדם שאת פניו רוצים להכניס לווידאו המקורי כדי שאלגוריתם למידה עמוקה ילמד איזה היבטים בתמונה יש להחליף.
התוכנה משתמשת בתשתית "TensorFlow" של גוגל.
באוגוסט 2018, חוקרים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי פרסמו מאמר שהציג אפליקציית ריקוד מזויף שיוצרת את הרושם של יכולות ריקוד מקצועי באמצעות בינה מלאכותית.
החל משנת 2019, "FakeApp" הוחלפה על ידי חלופות קוד פתוח דוגמת DeepFaceLab, FaceSwap ו-myFakeApp.
חברות עסקיות גדולות החלו להשתמש בטכנולוגית דיפ פייק.
חברת "Momo" הסינית יצרה את אפליקציית "Zao" שמאפשרת למשתמשיה לשתול את פניהם על קטעי טלוויזיה וקולנוע באמצעות תמונה אחת.
האפליקציה זכתה לפרסום רב בספטמבר 2019, לאחר שמשתמש בטוויטר פרסם סרטון קצר שלו כלאונרדו דיקפריו.
הסרטון הוויראלי נוצר תוך 8 שניות באמצעות האפליקציה.
במקביל לפיתוח תוכנות שמייצרות זיופים ויזואליים, פותחו גם תוכנות לעיבוד וזיוף קול.
בסוף שנת 2016, אדובי הכריזה על יצירת אב טיפוס לתוכנה חדשה בשם "VoCo" שתאפשר לקחת הקלטה של קול אנושי ולהוסיף לה בהקלדה מילים ומשפטים חדשים שיישמעו כאילו נאמרו על ידי הדובר המקורי.
התוכנה זקוקה לדגימת קול בת 20 דקות.
סטארט-אפ קנדי בשם Lyrebird מפתח מוצר שיאפשר ליצור הקלטה מלאכותית על סמך דגימת קול בת 60 שניות.
בסוף 2017, חברת באידו הסינית הכריזה על פיתוח Deep Voice, מטקסט לדיבור בזמן אמת, תוכנה לשיבוט קול שזקוקה לדגימת קול מקורית בת שניות אחדות בלבד.
במרץ 2018 פיתחה חברת ASI Data Science אלגוריתם עבור ועדה של ה-BBC שממיר טקסט כתוב לקול בקולו של טראמפ.
בניסוי מקוון הוקראו בקול שישה משפטים על ידי האלגוריתם ועל ידי חקיינים של טראמפ, בהם אלק בולדווין וג'ון די דומניקו .
מתוך 267 משתתפים, 90% מצאו את הגרסה שנוצרה על ידי האלגוריתם כיותר משכנעת וקרובה למציאות מאשר דגימות הקול האנושיות של החקיינים.
באפריל 2018 יצרו הבמאי והקומיקאי ג'ורדן פיל ומנכ"ל באזפיד ג'ונה פרטי סימולציית דיפ-פייק של אובמה שבה הוא מסביר על הסכנה של פייק ניוז.
התשדיר הוויראלי נפתח במילים: "אנו נכנסים לעידן שבו האויבים שלנו יכולים לגרום לזה להיראות כאילו כל אחד אומר כל דבר בכל נקודה בזמן.
הסרטון נוצר באמצעות אפליקציית החלפת הפנים FakeApp ותוכנת אפטר אפקטס.
בספטמבר 2018 שלחו שלושה נציגים מבית הנבחרים של ארצות הברית מכתב לראש המודיעין הלאומי שבו ביקשו ממנו להעריך את האיום שדיפ-פייקים מהווים על הביטחון הלאומי של ארצות הברית.
במכתב תיארו את הדיפ-פייק כזיוף דיגיטלי היפר-ריאליסטי והזהירו כי הטכנולוגיה יכולה להוביל לסחיטה ודיסאינפורמציה.
במלחמת רוסיה-אוקראינה תועד שימוש בדיפפייק שהציג את נשיא אוקראינה זלנסקי כביכול אומר לאזרחיו להיכנע לרוסיה, ודיפפייק של פוטין המכריז על ממשל צבאי.
בארגנטינה בשנת 2023 בקמפיין החירות השתמשו בדיפ פייק בקנה מידה גדול הן לקידום עצמי, כגון הצגת מועמד כמנהיג חזק, והן להכפשת יריבים, כגון הצגת מועמד כמטורף או כמי שמסביר כיצד עובד המסחר באיברים.
שימוש המוני זה יצר "מרוץ חימוש" בתוכן AI והוביל לשחיקה באמון.
בסלובקיה הופץ יומיים לפני הבחירות, דיפ פייק קולי שהופץ במהלך ימי שקט תקשורתי, שבו כביכול נשמע מועמד דן בתוכנית לזייף בחירות.
בהודו ראש הממשלה מודי השתמש בדיפ פייק של עצמו שר שירים פופולריים או נואם בשפות הודיות שונות כדי לחזק את תדמיתו ולהגיע לקהלים רחבים.
בהודו גם הופצה הקלטת אודיו שבה נשמע מנהיג אופוזיציה מטיל האשמות בנוגע לעסקאות פיננסיות לא חוקיות במפלגתו.
מנהיג זה הכחיש זאת ורמז שמדובר בדיפפייק קולי.
[...] הטכנולוגיה הזאת מערערת את האמון שלנו כחברה בעצם היכולת שלנו לברר את המציאות".
במרץ 2019 יצר המפתח הישראלי בר היללי מודל תלת-ממדי של בנימין נתניהו בשם "Synthesizing Bibi" (פרפרזה לתוכנית המחשב "Synthesizing Obama" משנת 2017).
היללי הודיע כי אין בכוונתו לפרסם את הקוד בגלל "רגישויות של פרויקטים מהסוג הזה".
בספטמבר 2019 שודר עימות טלוויזיוני מזויף בין מועמדים לראשות הממשלה בהנחיית ארז טל וישראל קטורזה בוועידת המשפיעים של חדשות ערוץ 12. העימות נוצר על ידי מפתחים מחברת "Canny AI" הישראלית; הוא משלב חקייני קול עם טכנולוגית דיפ-פייק שמייצרת מחדש את פני הפוליטיקאיים כך שיתאימו לקול המזויף.
בנובמבר 2019 נערך ראיון מזויף עם אביגדור ליברמן בתוכנית "מועדון לילה" באמצעות טכנולוגיית Deepfake.
בינואר 2021 איגוד האינטרט הישראלי והקליניקה למשפט, טכנולוגיה וסייבר באוניברסיטת חיפה פנו במשותף לוועדת הבחירות המרכזית בעניין דיפ פייק.
הם הביעו דאגה עמוקה מהשימוש בטכנולוגיית דיפ פייק והפצת מידע כוזב במהלך הבחירות.
הם פרטו את הסכנות הדמוקרטיות הטמונות בטכנולוגיה זו, שמקשה על זיהוי תוכן מזויף ועלולה להטעות את ציבור הבוחרים או לשבש את ההליך התקין של הבחירות.
כמענה לאיום זה, הם הציעו "ארגז כלים" הכולל המלצות ספציפיות לוועדה, כגון הגברת מודעות ציבורית, הנחיית גופי תקשורת לסמן תוכן מזויף, ויצירת מנגנוני אכיפה מהירים מול פלטפורמות תוכן מקוונות.
בנוסף, הם קראו לוועדה להסתייע בכלים פורנזיים טכנולוגיים על מנת להכריע באשר לאמינות תכנים העלולים להשפיע על הבחירות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, רשת ההשפעה האיראנית הפיצה סרטון של נתניהו שנוצר בטכנולוגיית דיפ-פייק, שהאשים את המפגינים ואת כוחות הביטחון בשיתוף פעולה עם חמאס.
רשת זו הפיצה גם סרטון דיפ-פייק, שבו רבנים מוכרים לכאורה מאשימים את נתניהו במחדל 7 באוקטובר.
מסמך של איגוד האינטרנט הישראל ממאי 2025 התייחס להונאות פיננסיות שעושות שימוש בסרטוני דיפ-פייק של פוליטיקאים, אנשי ציבור וידוענים כדי להגביר את האמינות.
לדוגמה סרטון המתחזה לראיון של פרופ' אמיר ירון, נגיד בנק ישראל, הממליץ על מוצר פיננסי מזויף ומפנה למודעה, סרטוני דיפ פייק של נועה קירל, של רותם סלע ועוד.
דיפ פאנק (Funk) הוא תת-סוגה מוזיקלית של מוזיקת פאנק (Funk) הכולל הדגשה של הגרוב ואלתור.
המונח משמש גם לתיאור הקלטות פאנק "נדירות" שנבדקו על ידי אספנים ותקליטנים.
אמנים כמו ג'יימס בראון והמטרס היוו מעין בסיס לתת-הסוגה המוזיקלית הזו.
מקורה של תת-הסוגה המוזיקלית היא בשנות ה-60 וה-70, בארצות הברית.
הסוגה המוזיקלית נורת'רן סול, שהיא מעין סוגת מוזיקה וריקוד שצמח בצפון ומרכז אנגליה בסוף שנות ה-60 מסצנת המוד הבריטית, בעלת קווי דמיון לדיפ פאנק.
דיפ האוס הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס, שמקורו בשנות ה-80 של המאה ה-20, כמיזוג בין שיקגו האוס לג'אז-פאנק ומוזיקת נשמה.
מקורותיו מיוחסים להקלטות המוקדמות של לארי הארד (תחת השם מיסטר פינגרס).
דיפ האוס ידוע בקצבים של בין 110 ל-125 פעימות לדקה, בייסליין מושתק, שימוש מרווח באלמנטים של כלי הקשה (בדרך כלל באמצעות מכונת התופים רולנד TR-909 ), צלילי מקלדת רכים, שימוש במבני אקורדים מתקדמים, מיקסים אמביינטים ושירה מלאת מוזיקת נשמה.
מילות השיר מתמקדות בדרך כלל בנושאים חיוביים/מרוממים או נושאים מלנכוליים הדומים יותר לבלוז.
שירי דיפ האוס נוצרו בעיקר על ידי מפיקים משיקגו, כגון מרשל ג'פרסון ולארי הארד (תחת השם מיסטר פינגרס).
הצליל הג'אזי הפך נפוץ יותר בשל השימוש המועדף בהפקה ובצלילי כלי נגינה עדינים יותר, אורגניים יותר (ועדיין מבוססי סינתיסייזר).
הסופר ריצ'י אונטרברגר הצהיר שסאונד האוס העמוק של הארד היה דומה בצליל השופע ובמוזיקת הנשמה של מוזיקת דיסקו מוקדמת.
הדי ג'יי האמריקאי, רון טרנט , טען כי המונח שימש בתחילה עבור עבודות המוזיקה של פרנקי נאקלס ורון הארדי .
המוזיקה נשארה פופולרית גם ב.
דיפ-טק היא סיווג של ארגון, בדרך כלל חברת סטארט-אפ, בעל מטרה מוצהרת לספק פתרונות טכנולוגיים לאתגרים מדעיים או הנדסיים מהותיים.
היסודות הטכנולוגיים עליהם מבוססים הפתרונות הם חדשניים.
לארגונים וחברות המוגדרים כדיפ-טק דרושים לרוב מחקר ופיתוח (מו"פ) ממושכים, והשקעות הון גדולות לפני מסחור מוצלח.
הסיכון העיקרי הוא כישלון טכני של הפתרון המוצע, בעוד שסיכון השוק נמוך משמעותית בשל הערך הפוטנציאלי הברור של הפתרון שהחברה מציעה.
חברות הדיפ-טק מפתחות מוצרים על תשתיות טכנולוגיות חדשניות דוגמת בינה מלאכותית, מחשוב קוונטי, הנדסת חומרים, רובוטיקה, ביוקונברג'נס וכדומה.
תחומים אפשריים ליישום דיפ-טק כוללים בין היתר: חקלאות, מדעי החיים, כימיה, תעופה, רובוטיקה, ביטחון, חלל ואנרגיה ירוקה.
בהיבט העסקי, לדיפ-טק יש שלוש תכונות מרכזיות: פוטנציאל השפעה משמעותי, זמן רב להגיע לבשלות שיווקית ודרישה להון התחלתי גבוה:
חידושים בתחום הדיפ-טק הם לרוב מהפכניים ועשויים ליצור שווקים חדשים או לשבש שווקים קיימים.
חברות דיפ-טק עוסקות לעיתים קרובות באתגרים חברתיים וסביבתיים גדולים, ויש לפיתוחים שלהן פוטנציאל להשפיע על חיי היומיום במידה ניכרת.
שבבים הם דוגמה לחדשנות שאפשרה חישוב במהירות ובקנה מידה חסר תקדים עד פיתוחם.
הזמן הדרוש לעבור ממדע בסיסי לטכנולוגיית דיפ-טק ישימה, ארוך משמעותית מזמן הפיתוח של סטארט-אפים המבוססים על טכנולוגיה זמינה.
לדוגמה, פיתוח הטכנולוגיה העומדת מאחורי בינה מלאכותית ארך עשרות שנים, ונכון לשנת 2023 חברות בינה מלאכותית מתפתחות במהירות בתחומים רבים.
הדרישה למימון גבוה בשלבים מוקדמים עבור מו"פ ופיתוח אב טיפוס ומחזור חיים ממושך של סטארט-אפים בתחום הדיפ-טק מאלצת אותם לסטות מהשיטות המקובלות לגיוס הון ראשוני.
בשל הסיכון הרב, בתחומים אלו לעיתים קרובות החברות ממומנות גם על ידי מענקים ממשלתיים ובינלאומיים, או תוך שיתופי פעולה עם חברות רב-לאומיות.
המימון לחברות דיפ-טק גדל משמעותית במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת.
לפי ה-Boston Consulting Group, סך ההשקעות בחברות דיפ-טק גדל מ-1.7 מיליארד דולר ב-2011 ל-7.9 מיליארד דולר ב־2016. סין משמשת כמנוע העיקרי בהשקעות בחברות דיפ-טק, כאשר המימון גדל ב-80% בכל שנה בין 2015 ל-2018, בהשוואה ל-10% בכל שנה בארצות הברית.
גם מדינות אירופה משקיעות בדיפ-טק.
על פי פייננשל טיימס, בשנת 2017 סך המימון לחברות דיפ-טק הגיע לכ-3 מיליארד אירו על פני כ-600 עסקאות.
תאגידי ענק כמו גוגל, פייסבוק, אמזון, יבמ ואפל, מביעים לעיתים קרובות עניין מוגבר ביישומי דיפ-טק בתחומי בינה מלאכותית, מציאות מדומה, רחפנים, רכבים אוטונומיים.
גם חממות טכנולוגיות ומאיצי סטארטאפים מעבירים את תשומת ליבם מסטארטאפים דיגיטליים למיזמי דיפ-טק.
מאיץ הסטארט-אפים HighTechXL שבאיינדהובן מתמקד באופן בלעדי במיזמי דיפ-טק.
במיפוי משנת 2019 שערכה חברת BCG לכ-8,500 סטארט-אפים של דיפ-טק מ-50 מדינות שונות, עלה כי 195 מתוכם הם של חברות ישראליות המייצגות 2% מכלל החברות במחקר, מה שהציב את ישראל במקום ה־11 בעולם מבחינת מספר אבסולוטי של סטארט-אפים בתחום.
במדידה של מספר חברות לנפש ישראל הובילה את השוק.
על פי הדו"ח, החברות הישראליות עוסקות בעיקר בתחום הבינה המלאכותית, מל"טים והרובוטיקה.
חברות ישראליות שהוזכרו בדו"ח הן זברה מדיקל, שמפתחת אלגוריתם לאבחון מחלות מהיר; סקייליין, העוסקת בניתוח השקעות נדל"ן באמצעות כלי ממוחשב שפיתחה; חברת הפינטק Personetics, שהאפקלציות שלה משרתות מוסדות פיננסיים.
חברות איירובוטיקס וקומונסנס רובוטיקס בתחום התעופה והרובוטיקה; Massivit ו-Xjet וכן קולפלנט בתחום ההדפסה התלת-ממדית; אינוויז בתחום הרכב האוטונומי, וקולור צ'יפ בתחום פיתוח רכיבים אופטיים למערכות תקשורת.
חברת דיפ-טק ישראלית נוספת היא חברת אימג'נדרי (Imagindiary) שהוקמה ב-2020 ומפיקה חלבוני חלב מפטריות באמצעות טכנולוגיית פרמנטציה מדייקת העושה שימוש באלגוריתמים של בינה מלאכותית ולמידת-מכונה שמאפשרים להגדיל את התפוקה ואת האיכות של החלבונים.
רבות מחברות הדיפ-טק בישראל התחילו את דרכם בעזרת מענקים מרשות החדשנות (בעבר "המדען הראשי") או בחממות טכנולוגיות.
דיסרגולציה רגשית היא מושג מרכזי בפסיכולוגיה ובפסיכיאטריה, המתאר קשיים משמעותיים בוויסות רגשות.
מושג זה חיוני להבנת התפתחותן והמשך קיומן של הפרעות נפשיות לאורך כל שלבי החיים.
בעבר, התמקד הדיון סביב דיסרגולציה רגשית בעיקר בילדים ובמתבגרים.
כיום, דיסרגולציה רגשית היא ממד פסיכופתולוגי מרכזי גם בקרב מבוגרים, המשפיע באופן ישיר על חומרת התסמינים הקליניים ועל התפקוד היומיומי.
דיסרגולציה רגשית היא ישות טרנס-נוזוגרפית, כלומר, אינה מוגבלת לקטגוריה אבחנתית ספציפית אחת.
במקום זאת, היא עוסקת בקשר שבין מנגנונים לקויים בוויסות רגשות לבין קטגוריות אבחנתיות שונות בפסיכיאטריה.
דיסרגולציה רגשית מאופיינת בסבילות נמוכה לתסכול, בעצבנות, ברגישות מוגברת לרגשות שליליים ובתנודתיות רגשית.
מאפיינים אלו חופפים במידה רבה להפרעת ויסות מצב רוח משבשת (DMDD), קטגוריה קלינית המופיעה במדריך האבחנות הפסיכיאטרי DSM-5 ומתארת עצבנות חמורה ומתמשכת.
דיסרגולציה רגשית כרוכה גם בחוסר יכולת לזהות ולקבל רגשות, ובקושי לבחור באסטרטגיות יעילות להתמודדות עם רגשות העולים.
הפרעת קשב ופעלתנות יתר (ADHD) היא הפרעה נוירו-התפתחותית המתמשכת לעיתים קרובות גם לבגרות.
קשיים בוויסות רגשי הם מרכיב שכיח בהפרעה.
קשיים אלו כוללים חוסר יציבות במצב הרוח, המתבטא בעצבנות, שינויים מהירים במצב הרוח וסבילות נמוכה לתסכול.
דיסרגולציה רגשית וקשיים רגשיים אחרים נפוצים ביותר בקרב אנשים המאובחנים עם הפרעת קשב ופעלתנות יתר.
קשיים אלו מדווחים בקרב כ-40% מהילדים ובטווח של 35-70% מהמבוגרים עם ADHD, כאשר נמצא כי הקשר בין התגובתיות הרגשית לחומרת התסמינים מתחזק עם הגיל.
מאפיינים רגשיים אלו מופיעים גם אצל אנשים עם ADHD שאינם סובלים מהפרעות נפשיות נלוות, דבר המצביע על כך שדיסרגולציה רגשית היא חלק אינהרנטי מ-ADHD.
אף על פי שדיסרגולציה רגשית נחשבת למרכיב מרכזי בחוויה של רבים עם ADHD, מדריך האבחון DSM-5 אינו כולל תסמינים רגשיים כקריטריונים אבחנתיים רשמיים.
במקום זאת, הוא ממליץ להתייחס אליהם כמאפיינים נלווים בלבד התומכים באבחנה.
עמדה זו נובעת, בין היתר, מכך שדיסרגולציה רגשית היא תופעה שחוצה אבחנות, המופיעה במגוון רחב של הפרעות נפשיות.
מבוגרים הסובלים מדיסרגולציה רגשית חווים קשיים תפקודיים משמעותיים בתחום החברתי, הלימודי והמקצועי, המתּווספים לאלה שנגרמים מסימני ההיכר העיקריים של ADHD.
דיסרגולציה רגשית קשורה לרמות גבוהות יותר של קשיים בינאישיים, הערכה עצמית נמוכה ובעיות תעסוקתיות.
קיים סיכון מוגבר לעבירות פליליות ולשימוש בחומרים ממכרים בקרב אנשים עם דיסרגולציה רגשית ו-ADHD.
הבסיס המוחי לדיסרגולציה רגשית אצל אנשים עםADHD קשרים בין פעילות אזורי מוח שונים.
באמצעות הדמיה תפקודית (fMRI), נמצא כי קישוריות תפקודית במוח קשורה באופן משמעותי לקשיים אלו בקרב צעירים.
כוללים אזורי המוח המרכזיים המעורבים בתופעה את קליפת המוח הקדם-מצחית (PFC), קליפת המוח האורביטו-פרונטלית (OFC), האמיגדלה והסטריאטום הוונטרלי.
דיסרגולציה רגשית ב-ADHD מאופיינת בשיבושים במנגנוני ויסות מסוג "מלמעלה למטה" (Top-down).
מנגנונים אלו מתייחסים ליכולתם של האזורים הקדמיים במוח, כגון קליפת המוח הקדם-מצחית, לווסת ולשלוט בתגובתיות הרגשית ובפעילות המערכת הלימבית.
משפיע קושי זה על היכולת לעבד ולהגיב לרגשות באופן מותאם.
דיפלודוקוס (שם מדעי: Diplodocus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד גדול, אוכל צמחים ממשפחת הדיפלודוקיים שחי בתור היורה.
פירוש השם "דיפלודוקוס" הוא "קורה כפולה", שם שמתייחס למבנה החוליות שלו.
הסוג דיפלודוקוס כולל שני מינים תקפים:
ועוד שני מינים מוטלים בספק:
מחקר שנערך ב-2015 טען שאמפיקוליאס פראג'ילימוס, דינוזאור שגילה אדוארד דרינקר קופ וגודלו הוערך בכ-40–60 מטר ומשקל של למעלה מ-100 טונות, איננו טקסון תקף, אלא פשוט פרט גדול מאוד של דיפלודוקוס, ושההערכות של קופ על גודלו היו מוגזמות.
עם זאת, מאמר מ-2018 חלק על כך וטען שאמפיקוליאס הוא למעשה סוג חדש בשם מאראפוניזאורוס שאורכו היה כ-30 מטר.
הדיפלודוקוס היה דינוזאור ארוך יחסית, כ- אורכו בממוצע, אך רזה ובנוי קל יחסית לאורכו - משקלו הממוצע היה לא יותר מ-20 טונות.
פרטים גדולים וזקנים במיוחד הגיעו לאורך של ומשקל של עד 27 טונות (כך למשל הפרט מהמין דיפלודוקוס הלורום שבעבר סווג כ"סייסמוזאורוס").
הדיפלודוקוס היה בעל גוף זאורופודי טיפוסי: צוואר ארוך, בטן גדולה הנתמכת בארבע רגליים דמויות עמודים וזנב ארוך.
זנבו של הדיפלודוקוס היה ארוך במיוחד ודמה במבנהו לשוט.
פלאונטולוגים ביצעו מספר מחקרים ביומכניים על זנבו של הדיפלודוקוס, כדי לברר את האופן שבו תפקד ואיזה תפקיד מילא עבור הדיפלודוקוס, כאשר שתי הסברות העיקריות הן אמצעי הגנה כשוט מצליף ואמצעי איתות היכול ליצור רעש אדיר בהצלפה מהירה וחזקה.
לאורך גבו של הדיפלודוקוס, מקצה הראש ועד לקצה הזנב, נמתחה שורה ארוכה של דוקרני קראטין קטנים, כ-18 ס"מ גובהם.
הגולגולת שלו הייתה קטנה, צרה ובעלת חוטם ארוך ובפיו היו מקובעים שיניים רבות דמויי עפרונות, שבאמצעותן תלש עלים וצמחייה.
בניגוד לשחזורים מוקדמים, נחיריו של דיפלודוקוס היו בחזית הגולגולת ולא בקודקודה.
מאובני הדיפלודוקוס התגלו בויומינג, קולורדו, יוטה ומונטנה שבארצות הברית ותוארו על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1878.
הדיפלודוקוס, ככל זאורופוד אחר, היה מגושם ואיטי בשל גודלו, והיווה טרף עבור טורפים רבים כגון האלוזאורוס, שהיה הטורף הנפוץ ביותר בעידן היורה וקרובי משפחתו, הזאורופגנקס והאפאנטריאס הגדולים שהיו טורפי על באזורי מחייתם.
עם זאת, בדומה לרוב הזאורופודים, כאשר הגיע הדיפלודוקוס לבגרות מלאה הפך גדול מדי עבור טורפים ובכך קיבל הגנה מלאה, מכיוון שאלו העדיפו להתרכז בפרטים הצעירים, הזקנים או החולים שבעדר ובכך להגדיל משמעותית את הסיכוי להצלחת הציד.
בשל כך הרבו הדיפלודוקוסים להסתובב בעדרים גדולים הכוללים פרטים מגילאים שונים ובכך לעלות את סיכויי ההישרדות של החלשים והמין כולו.
בזכות שיטה זו זכו הזאורופודים להיות אחת מקבוצות הדינוזאורים המצליחות ביותר, ששרדה עד לסוף הקרטיקון (אם כי הדיפלודוקוס נכחד כבר בסוף היורה).
הדיפלודוקוס הוא אחד הזאורופודים המוכרים ביותר והוא מוצג בתערוכות מוזיאונים יותר מכל זאורופוד אחר.
כמה תצוגות ידועות של דיפלודוקוסים הם ב: מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, שם היה שלד ידוע בשם "דיפי", מוזיאון הטבע בברלין ועוד.
עם זאת חלק מהתצוגות, הקיימות שנים רבות, מבוססות על דינוזאורים דומים כמו הברונטוזאורוס או שקיבלו תווית שגויה.
הדיפלודקוס נראה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה שונות, מדעיות ובדיוניות שלאורך השנים הציגו יותר ויותר פרטים עדכניים על מראהו.
הוא מופיע בסרט דיסני "פנטזיה" יחד עם דינוזאורים אחרים כמו טירנוזאורוס, שרובם חיו בקרטיקון ולא ביורה וראשו נראה שטוח מדי, בסרט "המסע לעמק החלומות" בתור הדמויות "דוק" ו"דרה", בסדרה "העולם האבוד" המבוססת על ספרו של ארתור קונאן דויל ובסרט "The Land That Time Forgot".
הדיפלודוקוס נראה בצורתו הנכונה בסדרה "הולכים עם דינוזאורים", בפרק השני ובסדרה הדומה, "הבלדה של Big Al".
בסדרות נראים עדר דיפלודקוס נע ביער כדי להתגונן מטורפים והנקבות מטילות ביצים בעזרת איבר ארוך דמוי-פין שעזר להם להוביל את הביצים לקרקע.
אין להנחה זו בסיס ממאובנים.
כמו כן הוא מוצג בסרט התיעודי "המוזיאון להיסטוריה של הטבע בחיים".
בסדרת סרטי "פארק היורה" לא נראה דיפלודוקוס, אך נראית בובה שלו על מדף בסרט הראשון בסדרה.
בסרט "עולם היורה" היה אמור להופיע דיפלודוקוס אך הוא נחתך והוחלף בקרוב משפחתו, האפטוזאורוס.
פרטי דיפלודוקוס נראים לצד עדר פרזאורולופוסים בתחילת הסרט "הדינוזאור הטוב", אף שגיבור הסרט הוא אפטוזאורוס.
בנוסף הוא מופיע במשחק ללכת עם דינוזאורים ובסדרות הדינוזאורים!, פלאווורלד ודינו דן.
הזמר תומאס וסלי פנץ המכונה "דיפלו", בחר בשם הבמה שלו על שם הדיפלודוקוס.
דיפלודוקיים (שם מדעי: Diplodocidae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת זאורופודה, המאופיינים בין השאר בראש קטן ומוארך עם שיניים דמויות עיפרון, צוואר ארוך וזנב ארוך במיוחד דמוי שוט.
הדיפלודוקיים חיו בתור היורה העליון וסוג אחד - ליינקופל התקיים בקרטיקון התחתון.
הם ניזונו בעיקר מצמחייה נמוכה אך כנראה אכלו לעיתים גם מעלי העצים הגבוהים.
הם היו ארוכים אך רזים יחסית: אורכו של הדיפלודוקוס היה כ-27–32 מטר ומשקלו לא יותר מ-20 טון.
דיפלודוקיים אחרים היו כבדים יותר אך עדיין בעלי מבנה גוף רזה יחסית לטיטאנוזאורים.
הם היו מן היצורים הארוכים ביותר שחיו אי-פעם עלי אדמות, ומענקי תור היורה.
הגדולים שבמשפחה היו הסופרזאורוס (הדינוזאור הארוך ביותר במשפחה: 34–42 מטר, 40–56 טונות) והאפטוזאורוס (הדינוזאור הכבד ביותר במשפחה: 33–56 טונות, 21–30 מטר).
ייתכן שהבארוזאורוס היה ארוך וכבד משניהם: אורך של ומשקל של 66–120 טונות.
ב-2015 התפרסם ב-PeerJ מחקר שמסווג מחדש את מיני משפחת הדיפלודוקיים, ובין השאר קבע שברונטוזאורוס הוא טקסון תקף ונפרד מאפטוזאורוס.
דיפירון (Dipyrone) או מטאמיזול (Metamizole) היא תרופה המשמשת כמשכך כאבים (אנלגטיקה) ומוריד חום (אנטי-פיורטיקה) שאיננו מגיב לאמצעי טיפול אחרים.
בישראל התרופה מוכרת בשמה המסחרי אופטלגין והיא אחת התרופות הנפוצות ביותר בשימוש.
לתרופה תופעת לוואי נדירה אך מסוכנת של אגרנולוציטוזיס.
בשל החשש, משנות ה-70 של המאה ה-20 נאסר השימוש בדיפירון בארצות הברית, ובהמשך במדינות נוספות כגון אוסטרליה, יפן וחלק ממדינות האיחוד האירופי.
הסיכון באוכלוסיית העולם מוערך כיום בכ-0.2-2 מקרים למיליון ימי שימוש, מתוכם 7% קטלניים.
או במילים אחרות, במדינה של 6 מיליון תושבים שכל אחד מהם נוטל דיפירון יום בחודש, יתרחשו 1-10 מיתות בשנה.
שכיחות התופעה משתנה על פי אזורים גאוגרפיים ונמוכה במיוחד במדינת ישראל, על אף שהשימוש בתרופה זו בה נפוץ ביותר.
למרות נתונים אלו, יש להדגיש שמספר מחקרים שנערכו בשנת 1998 והשוו בין מספר מקרי המוות למיליון איש כתוצאה מנטילת תרופות משככות כאבים שאינן ממכרות, הראו שאקמול ודיפירון בעלות סיכון דומה.
במחקר ראשון מספר מקרי המוות למליון איש היו: דיקלופנק (וולטרן) = 592, אספירין = 185, דיפירון = 25 ופרצטמול (אקמול) = 20. במחקר השני הנתונים היו: דיקלופנק (וולטרן) = 592, אספירין = 202, פרצטמול (אקמול) = 25 ודיפירון = 20. בשנת 2015 נערך מחקר מטא-אנליזה שהתבסס על 79 ניסויים.
המחקר מצא שאין הבדל בסיכון לאירועים שליליים ואירועים שליליים קיצוניים בין דיפריון לבין פרצטמול, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים ופלצבו.
נתונים אלו מצביעים על כך שרמת הסיכון של דיפירון דומה לרמת הסיכון של אקמול, ובסיכום המחקר טענו החוקרים ש"הערכת הסיכון שפורסמה בשנות ה-70 הייתה מוגזמת".
יחד עם זאת, בקרב ילדים עד גיל 17 לא ניתן לומר שהתרופה בטוחה כמו נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, ועל סמך תיאורי מקרה נראה שקיים סיכון לא זניח לאגרנולוציטוזיס.
בשנת 2022 התפרסם לראשונה מקרה מוות בישראל מאגרנולציטוזיס שנגרם מאופטלגין בייצור חברת טבע.
דיפירון סונתז לראשונה בגרמניה בשנת 1920, על ידי חברת Hoechst AG, ושיווקה החל בשנת 1922. התרופה הייתה בשימוש חופשי בכל העולם ללא מרשם עד שנות ה-70, אז עלה חשד כי היא גורמת לתופעת לוואי מסוכנת אך נדירה של אגרנלציטוזיס.
בשנת 1974 נאסרה התרופה לשימוש בשוודיה, ב-1977 היא נאסרה בארצות הברית ולאחר מכן גם במדינות נוספות, בהן: יפן, ואוסטרליה.
ברוב מדינות אירופה, התרופה ניתנת רק במרשם רופא.
ברוסיה, בישראל, בברזיל, במקסיקו, בסין, במצרים ובמדינות נוספות התרופה נמכרת ללא מרשם.
ברוסיה מהווה הדיפירון 80% משוק משככי הכאבים ללא מרשם.
מנגנון הפעולה אינו מפוענח דיו.
ידוע על עיכוב סינתזת פרוסטגלנדין במערכת העצבים המרכזית, עיכוב האנזים אדנילט ציקלאז (adenylate cyclase) המתווך כאב, תיתכן חסימה ישירה של יוני סידן.
המינון במבוגרים - 1000-500 מ"ג (2-1 טבליות) עד ארבע פעמים ביום ועד מינון מקסימלי של 4000 מ"ג ליממה.
הטיפות נתפסות בציבור בטעות כחזקות יותר משתי סיבות עיקריות:
נוזל נספג מהר יותר במחזור הדם ומשפיע מהר יותר על הכאב.
הנטייה לקחת מינון יתר בטיפות גבוהה יותר מבכדורים.
דיפירון אינו נחשב כתרופה מתאימה לשימוש בילדים קטנים, ואסור לתינוקות מתחת לגיל 3 חודשים או משקל של 5 ק"ג.
דיפירון, בניגוד למשככי כאבים רבים, אינו מגרה את מערכת העיכול, בטוח לשימוש במצבים שונים של חומציות בקיבה וניתן לקחת אותו על קיבה ריקה או מלאה.
אסור לשימוש לרגישים לדיפירון או למי שסובל מאגרנולוציטוזיס.
בטיחות בשימוש בהיריון והנקה לא הוכחה, אך לא הוכחה גם סכנה לעובר וליילוד בפועל ניתן בהריון ולאחר לידה לנשים מניקות.
בארצות הברית ובאנגליה ממליצים שלא להשתמש בתרופה זו אלא במצבים מיוחדים, וזאת עקב הסיכון של דיכוי מח העצם המלווה את השימוש בתרופה זו.
אין להשתמש בתרופה במשך יותר משבוע ללא ידיעת הרופא.
אם מופיעים חום, כתמים בעור, צמרמורת או כאבי גרון, יש להפסיק את לקיחת התרופה מייד ולפנות לחדר מיון או לרופא.
בעבר היה מקובל שאסור לאנשים אשר רגישים לפול שנובע ממחסור באנזים G6PD, אך לפי הספרות הרפואית העדכנית אין מניעה מלתת דיפירון לחולי G6PD במינונים המקובלים.
ירידה חדה בלחץ הדם, שתסמיניה האופייניים הם קצב לב מהיר, חיוורון, רעד, סחרחורת, בחילות או עילפון.
דיפלודוקוס הלורום (שם מדעי: Diplodocus hallorum) הוא מין גדול במיוחד של הדינוזאור הזאורופוד דיפלודוקוס.
דיפלודוקוס הלורום חי בסוף תור היורה מתקופת הקימרדג'יאן (Kimmeridgian) עד תקופת הטיתוריאן (Tithonian), בין 154 מיליון ל-144 מיליון שנה לפני זמננו.
כשנתגלה, הוא נחשב לאחד הדינוזאורים הגדולים ביותר על פני אדמות.
הוא היה גדול כל כך, עד ששמו שניתן לו הוא סיסמוזאורוס (תרגום: לטאה מרעידת אדמה).
דיפלודוקוס הלורום היה דינוזאור צמחוני.
בתחילה, חשבו שדיפלודוקוס הלורום מהווה סוג נפרד (סיסמוזאורוס), אך מחקרים שבוצעו לאחרונה הראו שמדובר במין גדול של דיפלודוקוס וב-2004 שונה שמו ל-דיפלודוקוס הלורום.
גם הערכות על גדלו קטנו באופן ניכר, ועומדות כעת על אורך של ומשקל של 27 טון מטרי.
השם "סיסמוזאורוס" ניתן לשלד חלקי שנתגלה ב-1979 בניו מקסיקו וכלל חוליות, אגן וצלעות.
אבני הקיבה שלכאורה נמצאו ליד המאובנים נראו כחלוקי נחל.
הגילוי זכה להכרה רשמית ב-1991. כחבר בסוג "דיפלודוקוס" דיפלודוקוס הלורום היה שייך למשפחת הדיפלודוקיים.
כמוהם, היו לו נחיריים בקצה האף (למרות שחורי הנחירים בגוגולת היו בחלק העליון של ראשו) ורגליו הקדמיות היו קצרות במקצת מרגליו האחוריות.
בחלוף הזמן, תיאורים והערכות אלו התבררו כמוגזמים.
מחקרים אחרונים מראים שאורכו היה רק (קצר מהסופרזאורוס) ושמשקלו היה בין 22 ל-27 טונות (קל יותר מהסופרזאורוס ומהאפטוזאורוס).
הערכות אלה מתבססות על ממצא המראה שחוליית הזנב הענקית שנמצאה הייתה ממוקמת קדימה יותר בזנב מאשר ג'ילט העריך.
המחקר מראה שבשלד השלם של הדיפלודוקוס שנמצא במוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע בפיטסבורג, פנסילבניה שעליו ההערכה של הדיפלודוקוס הלורום הסתמכה, חוליית הזנב ה-13 הייתה שייכת לדינוזאור אחר, דבר שהביא לסטייה של כ-30 אחוזים בהערכות.
המונח דיפוזיוניזם או דיפוזיה שייך לתחום האנתרופולוגיה החברתית ומשמש בחקר תרבויות לתיאור התפשטות של רכיבי תרבות - כמו רעיונות, סגנונות, דתות, טכנולוגיה, פרקטיקות וכדומה - בין יחידים מאותה קבוצה תרבותית או בין קבוצות תרבותית שונות.
דיפוזיה של חידושים בתוך תרבות קיימת למשל בקבלה של חידוש טכנולוגי כמו שעון-היד או המחשב-האישי, סגנונות מוזיקה כגון אופרה (באיטליה) ובוסה-נובה (בברזיל), סגנונות ואביזרי לבוש כמו מגבעות או ג'ינס-דנים (שהיו במקור בגדי עבודה), או רעיונות כמו דמוקרטיה ופמיניזם ועוד.
דיפוזיה בין-תרבויות גם היא תופעה נפוצה.
כך למשל, הדעה הרווחת היא, שהפרקטיקות החקלאיות התפשטו דרך דיפוזיה מאזור המזרח התיכון אל כל אזורי אירופה ואסיה לפני פחות מ-10,000 שנה ואומצו על ידי מגוון תרבויות עם חלוף השנים.
דוגמה נוספת לדיפוזיה בין-תרבויות היא חדירתן ושימושן של מרכבות מלחמה, ניצול ברזל וטכניקות התכה בעת העתיקה, או השימוש במכוניות ובחליפות עסקים בעולם המערבי במאה ה-20.
דיפוזיה יכולה להתרחש במגוון אופנים, דרך נדידה של אוכלוסיות/קבוצות שמביאות עימן את תרבותן או דרך נישואין בין בני-תרבויות שונות/שכנות.
רעיונות יכולים להתפשט ממקום למקום על ידי מבקרים מתרבות-זרה כמו סוחרים, חוקרים, חיילים, דיפלומטים ודומיהם.
דיפוזיה של חידושי טכנולוגיה פעמים רבות התרחשה על ידי "פיתוי" של קבוצה מסוימת את המדענים והעובדים המיומנים מקבוצות אחרות על ידי הצעת תמריצים כלכליים (וכך נגרמה חדירה של רעיונות חדשים).
בחברות יודעות קרוא וכתוב דיפוזיה יכולה להתרחש גם דרך מכתבים, ספרים או אמצעים כתובים ובימינו גם דרך אמצעי התקשורת המודרניים כמו הטלוויזיה והאינטרנט.
לאורך השנים הוצעו הרבה מודלים לדיפוזיה ביניהם:
"המודל ההליוצנטרי של דיפוזיוניזם" מודל על פיו כל התרבויות מקורן בתרבות אחת (הוצע על ידי גרפטון אליוט סמית) באנגליה.
לפי מודל זה, תרבויות פרימיטיביות נעדרות כוח התפתחות פנימית, קופאות על שמריהן ומתנוונות.
התרבות העתיקה הראשונה שחלה בה התפתחות בכל התחומים הייתה מצרים.
מצרים היא המרכז הקדמון היחיד המשמש כמקור שאר התרבויות שבאו אחריו.
במצרים התפתחו החקלאות, הטכנולוגיה, המדע, הדת, הכתב וכו'.
"מודל מעגל התרבויות" מודל על פיו כל התרבויות מקורן במספר קטן של תרבויות ("מעגל-תרבויות" - KULTURKREISE).
ממעגלים אלו חידושי התרבות זולגים לאזורים אחרים, שם מתערבבים עם זליגות ממעגלי תרבות אחרות ונוצרות תרבויות מקומיות חדשות.
"המודל האבולוציוני של דיפוזיוניזם" התאוריה על פיה חברות מושפעות אחת מן השנייה וכל בני האדם חולקים מאפיינים פסיכולוגיים דומים אשר הופכים אותם לשווים בסיכוי ליצור/לגלות חידוש, וכתוצאה משוויון זה ישנם חידושים והתפתחויות דומות באזורים מבודדים
ו"המודל התנכ"י" - מודל על פיו כל התרבויות ראשיתן באדם הראשון (אדם מסיפור אדם וחווה התנ"כי), במהלך תקופת הרנסאנס התאוריה זו עוצבה וכונתה בשם the great chain of being או בתרגום חופשי "שרשרת הקיום הגדולה".
אחת התפיסות שמוזכרות פעמים רבות בדיון על מודלים של דיפוזיה, שאפשר לקשור אותה למודל האבולוציוני של דיפוזיוניזם, היא התפיסה של "רעיון שהגיע זמנו".
על פי תפיסה זו פריט תרבותי חדש יופיע (לאחר שנענו מספר "תנאי-קדם") כמעט בו-זמנית ובאופן עצמאי ולחלוטין בלתי-תלוי במספר אזורים שונים ומרוחקים.
לאחר מכן יעבור הפריט בדיפוזיה רגילה בין קבוצות שכנות.
מושג זה של "רעיון שהגיע זמנו" אפשר לזהות בהתפתחויות דומות בחשבון אינפיניטסימלי מצד אייזק ניוטון (אנגליה) ולייבניץ (גרמניה) שפעלו באותה התקופה, או על ידי המצאת המטוס והמחשב.
יישום תאוריית הדיפוזיוניזם לאירופה של ימי הביניים
אחת הדוגמאות המרשימות ביותר של תאוריית הדיפוזיוניזם היא ההתקדמות הטכנולוגית האדירה שחדרה לאירופה במהלך 1000 עד 1700 לספירה.
בימי הביניים האימפריה הביזנטית והתרבויות האסיתיות היו הרבה יותר מתקדמות טכנולוגית מתרבויות אירופה.
אולם החל מהמאה ה-11 המצב השתנה ואירופה התקדמה מעבר לתרבות הרומית המזרחית, האסיאתית והמוסלמית בתחומי הטכנולוגיה הפרה-תעשייתית.
בימי הביניים הומצאו הרבה המצאות חשובות ובסיסיות שמקורן באזורים מגוונים מחוץ לאירופה, כמו למשל: אבק השרפה, מנגנון השעון, טכנולוגיות בניית ספינות, המצאת הנייר וטחנת הרוח.
אירופה לא רק אימצה את הטכנולוגיות האלו אלא גם שכללה את כושר הייצור וקנה המידה של הייצור.
הטכנולוגיות השונות נקלטו ושוכללו בהצלחה כה מרובה עד שהיה ברור לכל שאירופה התעלתה מעבר (אבולוציה טכנולוגית) לרמת הטכנולוגיה במדינת המקור.
למשל, בסוף המאה ה-14 כוחו של הצי האירופאי, שהשכיל לחמש עצמו בתותחים משוכללים, השמיד ביתר קלות ציים מתנגדים (בארצות ערב וסין), התקדמות שסללה את הדרך לשליטה בדרכי הים והובילה לעידן הקולוניאלי.
בעוד שרעיון הדיפוזיה מקובל על הכל, קיימות מחלוקות לגבי שיעור המידה בו ניתן ליישם את הרעיון בהקשרים ספציפיים.
הניסיונות להסביר דמיון בין שתי תרבויות לעיתים קרובות מאופיין באתנוצנטריות, היות שהסברים אלו מרמזים על קיומם של "מקבלים" שלכאורה לא היו מסוגלים להגיע לחידוש/גילוי פריט התרבות בעצמם.
דוגמה למחלוקת מסוג זה היא הצעתו של תור היירדאל לכך שקיים דמיון תרבותי בין תרבות הרי-האנדים (בעידן פרה-קולמבוס) שעבר דרך דיפוזיה לתרבות איי-פולינזיה, תאוריה שלא זוכה לתמיכה רחבה בחוגים אנתרופולוגים.
למעשה, כותבים אחדים הביעו התנגדותם לטענה זו מפורשות והביאו כראיה ניצחת את קיומן ומוצאן של הציוויליזציות הגדולות באנדים ובמרכז אמריקה בטרם הגיעו אל מקומות אלה האירופאים.
מחלוקות אלו מונעות חלקית על ידי שימוש-היתר והשחיקה של רעיון הדיפוזיה שהחלו להיות נפוצים מאוד בסוף המאה ה-19, תקופה בה הדיפוזיה הייתה ההסבר המקיף והנפוץ ביותר לדמיון בין תרבויות מפוזרות ומרוחקות גאוגרפית.
התומך הגדול ביותר של רעיון זה היה ויליאם גראהם סאמר שהציע שהתרבות לראשונה נולדה במצרים העתיקה ולאחר מכן עברה בדיפוזיה לכל האזורים אחרים.
תאוריית הדיפוזיוניזם לוקה בפגם נוסף אינהרנטי מעצם היותה ספקולטיבית, פגם ההופך אותה לקשה להוכחה או להפרכה; במיוחד כאשר מדובר על פריטי-תרבות פשוטים יחסית כמו "מבנים בצורת פירמידה" או "אל השמש" או "ציורי בעלי חיים על קירות מערות".
אחרי הכל, תהליך הדיפוזיה מתקיים בלעדית ובאופן טהור במישור המנטלי באופן (או לכל היותר במישור מילולי), זוהי תופעה שלא משאירה שום עקבות ארכאולוגיות.
לפיכך דיפוזיה ניתן להסיק או להקיש באחוזי וודאות גבוהים רק כאשר מדובר בדמיון יחסית מורכב בין תרבויות ובפריטי תרבות שהם די חריגים (כמו למשל מערכות כתיבה, מיתוסים מורכבים, או פנתאון/מקבץ של מספר אלים).
ביקורת נוספת על רעיון הדיפוזיה שהופנתה נגד רבות מההצעות של תהליכי דיפוזיה בין-תרבויות הוא הכשל במתן הסבר הולם לשאלה מדוע פריטי-תרבות מסוימים עברו בדיפוזיה ואחרים לא?
למשל ניסיונות "להסביר" את הציוויליזציות ב"עולם החדש" (אמריקה פרה-קולומבוס) על ידי דיפוזיה ממצרים העתיקה ואירופה אמורים לענות על השאלה מדוע פריטי תרבות בסיסיים כמו כלי-רכב עם גלגלים או אובניים (ליצירת כלי חרס) לא חצו את האוקיינוס בעוד שתופעת הכתיב ופירמידות-אבן כן עשו זאת.
הפונקציונליזם מתנגד לדיפוזיוניזם בטענה כי קווים ומוסדות תרבותיים נובעים מהצרכים האורגניים של כל חברה.
צרכים אלו הם משותפים לחברות השונות ועל כן גם הדמיון הרב בין החברות שאינו תוצר של דיפוזיה אלא של התפתחות אוטונומית שווה.
ערך זה עוסק בעיקר בדיפול של התפלגות מטען, המכונה דיפול חשמלי.
לדיפול של התפלגות זרם הקרוי דיפול מגנטי ראו מומנט מגנטי.
בפיזיקה ובכימיה דִיפּוֹל (או מומנט-דיפול.
בעברית: דו-קוטב) הוא תוצר של התפלגות מטען או זרם חשמלי.
תכונה זו מהווה מדד לקוטביות התפלגות המטען (או הזרם), כלומר קיום אזור אחד בעל עודף מטען חיובי ואזור שני בעל עודף מטען שלילי.
גודל הדיפול (חלוקת המטען משני צדדי המולקולה) שווה לגודל המטען כפול אורך הדיפול.
לפיכך ככל שהדיפול גדול יותר כך המשיכה שלו חזקה יותר.
הדיפול הוא גודל וקטורי המסומן לרוב ב-, כאשר הווקטור מצביע מן האזור הטעון שלילית אל האזור הטעון חיובית, וגודלו תלוי בכמות המטענים וההפרדה ביניהם.
לתכונת הדיפול חשיבות רבה בפיזיקה ובכימיה.
כך לדוגמה, לאטומים ומולקולות רבים יש דיפול האחראי לתכונותיהם החשמליות והמגנטיות.
אין לבלבל דיפול עם דה-פולריזציה כמו בדחפים עצביים.
הדיפול נוצר בעקבות חלוקת מטען על המולקולה.
לפיכך הן בעקבות קשר יוני באמצעות אניון וקטיון יצרו דיפול על מולקולה והן בשל קשר קוולנטי קוטבי.
למשל מולקולת המים () יוצרת שני דיפולים על אף שסך המטענים במולקולה שווה לאפס.
הדיפוליות של מולקולה תקבע את הכיוון שממנו היא תתחבר למולקולה אחרת וכך תשפיע על המבנה מולקולרי.
במילים אחרות, דיפול חיובי יעדיף להתחבר אל אניון במולקולה אחרת.
אם אין באפשרות להתחבר למטען, הוא ינסה להתחבר לדיפול אחר כאשר המצב האופטימלי הוא שמול דיפול שלילי יעמוד דיפול חיובי.
מאחר שבדרך כלל יש למולקולות מטענים נוספים, כמו זוג גלמוד הדיפול יתעקם מעט.
למשל במולקולת המים, המצב האופטימלי של המטענים (מימן-חמצן)זה מזה יהיה במרחק של 95.84 פיקו מטר וזווית של-104.5 מעלות בין שני המימנים לאטום החמצן.
הדיפול של אוסף מטענים נקודתיים הממוקמים בנקודות מוגדר כ:
הדיפול של התפלגות מטען רציפה, המאופיינת על ידי צפיפות מטען מוגדר כ:
כפי שניתן לראות מן ההגדרה, הדיפול הוא בעצם המומנט הראשון של התפלגות המטען.
באופן אנלוגי ניתן להתבונן במומנטים אחרים של התפלגות המטען הקרויים מולטיפולים.
כך לדוגמה, המומנט מסדר אפס, המוגדר כ: או כ: , מכונה מונופול והוא בעצם המטען הכולל של המערכת.
ההתנהגות החשמלית של המערכת נשלטת (במובן שיוסבר להלן) על ידי המולטיפול הראשון שלא מתאפס.
לפיכך הדיפול חשוב במערכת שהמונופול שלה מתאפס, כלומר במערכת של מטענים שבכללותה נייטרלית.
במערכת בה גם המונופול וגם הדיפול מתאפסים ההתנהגות החשמלית נשלטת על ידי המומנט השני של התפלגות המטען - הקוודרופול.
יש לציין שהגדרת הדיפול (ושאר המולטיפולים הגבוהים יותר) תלויה ברמת העיקרון בבחירת ראשית הצירים, אולם במקרה בו המונופול מתאפס ההגדרה אינה תלויה בראשית.
הפוטנציאל החשמלי הנוצר על ידי התפלגות מטענים נתון על ידי:
ניתן לפתח ביטוי זה כטור חזקות ב-:
כאשר המקדמים תלויים במומנט ה-י של התפלגות המטען.
אם המטענים ממוקמים באזור הראשית, אזי במרחק גדול ניתן להסתפק באיבר הראשון בטור שאינו מתאפס.
לפיכך, במקרה בו מדובר בהתפלגות מטען שבכללותה נייטרלית (עבורה המומנט מסדר אפס, המונופול מתאפס), הפוטנציאל החשמלי והשדה החשמלי הנגזר ממנו נקבעים (במרחק גדול מהתפלגות המטען) על ידי הדיפול.
דוגמה - דיפול המורכב משני מטענים נקודתיים
הדוגמה הפשוטה ביותר להתפלגות מטען בעלת דיפול היא שני מטענים נקודתיים המרוחקים מרחק זה מזה.
מומנט הדיפול של התפלגות מטען זו היא כאשר הווקטור מצביע מהמטען השלילי לחיובי.
פוטנציאל הנוצר על ידי דיפול:
שדה הנוצר על ידי דיפול (באזור מרוחק ביחס למרחק בין המטענים):
אנרגיה פוטנציאלית של דיפול בשדה חשמלי חיצוני :
אנרגיית האינטארקציה בין שני דיפולים :
כאשר הוא הווקטור המחבר בין מיקומי שני הדיפולים.
דיפולים חשמליים יגיבו לשדה חשמלי אחיד בסיבוב (כלומר יפעל על הדיפול מומנט סיבוב) ולגרדיאנט שדה חשמלי בתאוצה קווית (כלומר יפעל על הדיפול כוח שקול שונה מאפס), נוסף על התאוצה הסיבובית.
מכך נובעות שתי התכונות הבאות:
מומנט כוח שפועל על דיפול בשדה חשמלי חיצוני :
הכוח שפועל על דיפול בנוכחות גרדיאנט שדה חשמלי הוא:
דיפולים בעלי מומנט דיפול משתנה בזמן מקרינים קרינה אלקטרומגנטית:
קרינת דיפול - דיפול משתנה בזמן , פולט קרינה אלקטרומגנטית המאופיינת על ידי הפוטנציאל הווקטורי:
דיפווטר הורייזן הייתה אסדת קידוח במים עמוקים ביותר בעלת יצוב עוגנים ומיקום דינמי.
ב-20 באפריל 2010 אירע על אסדת הקידוח פיצוץ עז בשל התפרצות באר נפט תת-מימית, בו נהרגו 11 קודחים ונפצעו 17. באסדה פרצה שרפה שלא ניתן היה לכבותה ולאחר יומיים שקעה האסדה במצולות מפרץ מקסיקו תוך שהיא גורמת לדליפת הנפט הגדולה והחמורה בהיסטוריה.
ההערכות על קצב הדליפה מדברות על 35,000 עד 60,000 חביות ליום (5500 עד 9500 מטר מעוקב ליום), וכמות הנפט הגולמי שנשפכה לים הייתה גדולה פי 20 מהכמות שנשפכה מהמכלית באסון הנפט של אקסון ואלדז.
אסדת הקידוח Deepwater Horizon היא אסדת קידוח מהדור החמישי שנבנתה על ידי חברת Hyundai Heavy Industries, חברת בת של תאגיד יונדאי, באולסן שבקוריאה הדרומית ונרכשה על ידי חברת טראנסאושן.
היא נחכרה על ידי חברת האנרגיה הבריטית BP עד ספטמבר 2013. האסדה הייתה רשומה במג'ורו שבאיי מרשל ויעודה היה לקדוח בים הפתוח, במים עמוקים מאוד, לצורך חיפושי נפט.
אורך האסדה 121 מטר ורוחבה 78 מטר.
נכון ל-2010 היא הייתה אחת מכ-200 אסדות קידוח המסוגלות לקדוח לעומק של יותר מ-1,700 מטר.
בספטמבר 2009 קדחו עובדי BP שעל האסדה את באר הנפט העמוקה ביותר בהיסטוריה, לעומק אנכי של 10,685 מטר.
בניית האסדה החלה בדצמבר 1998 והיא נמסרה בפברואר 2001 לחברת טראנסאושן ואולם כל הפעילות במפרץ מקסיקו נוהלה על ידי החברה החוכרת BP.
פעילות זו כללה קידוחים בשדות הנפט התת-מימיים Atlantis, Thunder Horse, Kaskida ו-Tiber.
ב-2 בספטמבר 2009 הגיע הקידוח בשדה הנפט Tiber לעומק מרבי של 10,685 מטר, מהם 1,259 מטר במים.
ב-2002 שודרגה האסדה והותקנה בה מערכת בקרה המאפשרת לשלוט בקידוח מרחוק.
טכנאים ביוסטון שבטקסס מקבלים נתוני קידוח בזמן אמת מהאסדה ומעבירים הוראות תחזוקה וטיפול בתקלות.
באוקטובר 2009 האריכה חברת BP את חוזה החכירה של האסדה בשלוש שנים נוספות תמורת $544 מיליון דולרים, או כחצי מיליון דולרים ליום קידוח.
בזמן התאונה עבדה האסדה בשדה הנפט התת-ימי Mississippi Canyon Block 252, הידוע גם בשם Macondo Prospect.
שדה זה נמצא כ-80 קילומטר מהחוף הדרומי-מזרחי של לואיזיאנה.
על פי הדיווחים, פרצה האש על סיפונה של Deepwater Horizon בשעה 21:45 בערב ב-20 באפריל 2010. פקחי המשמרת דיווחו על התפוצצות עזה ופתאומית שהותירה בידם רק כחמש דקות לברוח מאז שנשמעה צפירת האזעקה.
בצילומי וידאו מהאירוע נראות תימרות אש ועשן המתנשאות לגובה של עשרות מטרים.
חום הלהבות היה כה רב עד שהתיך את הצבע שבדפנות סירות ההצלה שבאו לחלץ את הקודחים.
מחברת טראנסאושן, בעלת האסדה, נמסר כי העובדים היו בפעילות שגרתית ולא היה כל סממן שיכול להעיד על האסון הקרב.
לאחר שבערה למעלה מיממה, קרסה האסדה ושקעה במצולות המפרץ ב-22 באפריל 2010 בשעה 10:21. ב-30 באפריל 2010 עדיין לא נודעה סיבת ההתפוצצות בבירור, אם כי כל הסימנים מעידים על התפוצצות גז שהשתחרר במהירות.
בזמן ההתפוצצות ביצעה האסדה קידוח גישוש.
העובדים סיימו את תהליך יציקת המלט לתוך שרוול הקידוח כ-20 שעות לפני הפיצוץ והבאר עמדה לקראת בדיקת שלמות כוללת של כל הרכיבים.
לאחר תהליך זה אמורים היו הקודחים לסתום במלט את פי הבאר, עד לחיבורה מחדש למערכת הפקת נפט.
תהליך סתימת הבאר בפקק מלט לא הסתיים.
סתימה כזו מבוצעת במלט מעורב בקצף חנקני שהוא הרבה יותר מורכב לטיפול.
על פי ראיונות ותחקיר פנימי שערכה חברת BP עם הקודחים לאחר האסון, בועה גדולה של גז מתאן ברחה מן הבאר וירתה כלפי מעלה את עמוד הקידוח.
הבועה התפשטה במהירות תוך שהיא שוברת כמה מחסומי בטיחות, עד שהגיעה לפני הים והתפוצצה.
מנכ"ל טראנסאושן תיאר את האירוע ככשל פתאומי וקטסטרופלי של מערכת הבטון הממגנת.
לדבריו של מנהל אחר בטראנסאושן, הצטבר לחץ גדול מהרגיל בתוך הבאר.
כאשר גבר הלחץ, הוא התפשט במהירות וניצת.
הבוץ הכבד המוכנס לצינורות הקידוח כדי לסכך את המקדח, מנע תחילה את פריצת הגז, אך מנהלי הקידוח האמינו כי הקידוח הסתיים והחליטו להחליף את הבוץ במי ים.
הגז שלא הצליח לחדור את הבוץ פרץ בקלות את משקל המים המועט יותר ופרץ לפני השטח.
ההערכה היא שדלפו 28 מיליון חביות נפט
אמצעים למניעת זיהום נפט וניקוי האזור
הדליפה גרמה לאסון סביבתי שפגע בתעשיית הדיג במפרץ מקסיקו, ובתעשיית התיירות בחופי מפרץ מקסיקו, ובבתי הגידול של מיני עופות רבים.
נפגעו בעיקר בעלי חיים ימיים כדוגמת לווייתנים, דולפינים, דגים, סרטנים ועופות דוגמת שקנאים.
כדורי זפת המשיכו להתגלות בחופים גם ארבע שנים אחרי שהדליפה נעצרה.
מיליארדי דולרים שהושקעו באסדה נשפכו לים
כמובן פגיעה קשה גם בחברת הקידוח הבורסאית
ופיצוי כספי למקסיקו בגין פגיעה בדגה וזהום
ב-2016 יצא לאקרנים סרט בשם "אסון בלב ים" שהוכן על בסיס אירועי אסון "דיפווטר הורייזן".
הסרט בוים על ידי פיטר ברג והשתתפו בו מרק וולברג (בתפקיד ראשי), קורט ראסל, ג'ון מלקוביץ', ג'ינה רודריגז, דילן או'בריאן וקייט הדסון.
הסרט היה מועמד ל-2 פרסים בטקס פרסי אוסקר ה-89 (2016) בקטגוריות של אפקטים קוליים ואפקטים ויזואליים.
תומאס וסלי פנץ , הידוע בשם הבמה דיפלו (Diplo), הוא תקליטן זוכה פרס גראמי, מפיק מוזיקלי וכותב שירים אמריקאי מפילדלפיה.
השם "דיפלו" הוא קיצור של דיפלודוקוס, סוג של דינוזאור.
דיפלו הוא הבעלים של המועדון וקולקטיב המוזיקה "Hollertronix", והבעלים של חברת ההקלטות "מד דיסנט".
מלבד עבודתו כמפיק הוא משמש גם כמורה בבית ספר, ובנוסף לקריירה העצמאית שלו הוא עבד בשיתוף פעולה מוזיקלי והיה בן זוגה של הזמרת והיוצרת M.I.A.
הוא שיתף פעולה ויצר רמיקסים לאמנים רבים מוכרים כגון: מדונה, גוון סטפני, CSS ,Justice רדיוהד, Yeah Yeah Yeahs, בלאק ליפס, The Dead Weather, סנופ דוג, בלוק פארטי, לה טיגרה וקניה וסט.
בנוסף, השתתף כמפיק באלבום האחרון של דיזי רסקל.
דיפלו הופיע בתל אביב ארבע פעמים: לראשונה בשנת 2005 בהפקה של האומן 17, ופעמיים נוספות במועדון הברזילי.
הוא הופיע גם בלייב פארק בראשון לציון ב-2017 כחלק מהמייג'ור לייזר ולאחר מכן באותו הערב בבית מעריב בת"א.
דיפלו נולד במיסיסיפי, גדל באזורים שונים בדרום ארצות הברית והושפע מתרבויות מקומיות רבות.
הוא החל את לימודיו באוניברסיטת מרכז פלורידה ואז עבר לפילדלפיה לטובת לימודי המשך באוניברסיטת טמפל.
במהלך לימודיו שם צבר מוניטין כ-DJ, והוציא את האלבום הראשון שלו, "פלורידה", בשנת 2004.
לאחר ששמעה את אחד משיריו בשנת 2004, פנתה M.I.A.
לדיפלו בזמן שתקלט במועדון "פאבריק" בלונדון לאחר שבמקרה הוא ניגן בזמן שהיא נכנסה למועדון את הסינגל שלה "Galang", אותו השיג מעובד במגזין המוזיקה הלונדוני "i-D".
בהתייחסם לפגישתם הראשונה, אמרו השניים:
השניים החלו בקשר רומנטי שנמשך תקופה מסוימת, ויצרו שיתוף פעולה במיקסטייפ "Piracy Funds Terrorism Vol.
מאז יציאתו של המיקסטייפ הם ערכו שיתופי פעולה נוספים בשירים אחדים, ודיפלו תקלט במהלך סיבוב ההופעות של אלבומה "Arular" בשנת 2005. ב-2007 התעמתה M.I.A.
עם אמצעי התקשורת סביב מה שהרגישה כמניעים נסתרים של עיתונאים להפיץ מידע שגוי אודות חלקו של דיפלו בתקליטיה.
הסגנון המוזיקלי ביילה פאנק (המכונה גם "פאנק קריוקה", "פאבלה פאנק" או "פאנק דו ריו") היה תחום שעניין את דילפו במיוחד.
הוא נחשף אליה לראשונה כאשר תקלט במסיבה פרטית יחד עם צוות "Hollertronix" ומאז השתמש בסימפולים וקטעים מהשירים הללו במספר גדול של הפקות.
דיפלו נחשב לאחד האישים המרכזיים אשר ייבאו את הביילה פאנק מברזיל לארצות הברית, ולאחר שביקר בריו דה ז'ניירו ב-2004 הוא הוציא מספר מיקסים אשר הציגו את הסגנון לראשונה למאזינים בצפון אמריקה.
בנוסף, הסגנון בא לידי ביטוי באופן בולט בעבודתו המשותפת עם M.I.A.
במטרה למשוך תשומת לב נוספת לביילה פאנק, הפיק דיפלו בשנת 2009 סרט דוקומנטרי על הסגנון תחת השם "Favela on Blast".
דיפלו ערך שיתופי פעולה עם אמנים נוספים מפילדלפיה, כגון סנטוגולד, ספאנק רוק, אמנדה בלאק ומלוצ'ה, וכן עם ההרכב הצרפתי ג'אסטיס.
בשנת 2006 הוא הקים חברת תקליטים משלו בשם "Mad Decent" ובה החתים את הרכב הביילה פאנק בונדה דה רול ואת הראפר "Blaqstarr" מבולטימור.
בשנת 2009 חנך שיתוף פעולה עם הדיג'יי סוויטץ', אותו הכיר דרך העבודה על M.I.A., תחת השם מייג'ור לייזר (Major Lazer) ואלבומם הראשון תחת שם זה הוקלט בג'מייקה.
ב-3 במאי 2018, הוציאו לראשונה הרכב בשם "LSD" את השיר "Genius", ההרכב היה מורכב מ-דיפלו, סיה, ו-לברינת'.
כשבוע לאחר מכן ב-10 במאי ההרכב הוציאו שיר נוסף בשם "Audio" ב-8 באוגוסט ההרכב הוציאו שיר בשם "Thunderclouds".
ב-16 באוגוסט 2019, הוציא את השיר "Heartless", יחד עם מורגן וולן.
בשנת 2020 השתתף כשחקן בדמותו של ריצ'י ויליאמס בסרט המוזיקלי-רומנטי האמריקאי "לגעת בכוכבים" בכיכובה של דקוטה ג'ונסון.
ב-13 בדצמבר 2019, הוציא את השיר "On My Mind", יחד עם סיידפיס.
ב-24 ביוני 2020, הוציא את השיר "Looking for Me", יחד עם פול וולפורד וקארין לומקס.
ב-21 ביולי 2023, הוציא את הסינגל "Heartbroken", בהשתתפות ג'סי מורף ופולו ג'י.
דיפטיכון או דיפטיך (מיוונית: δίπτυχον – שני קפלים, שני פנים) הוא כינוי לכל אובייקט, הכולל שני לוחות שטוחים המחוברים יחד באמצעות ציר, ובייחוד ליצירות אמנות בצורה זו.
בעת העתיקה, בעיקר באימפריה הרומית ולאחריה באימפריה הביזנטית יצרו יצירות תבליט עשויות שנהב או עץ בצורת דיפטיכון.
לוחות אלה שמשו הן באמנות, והן ככריכה של חוברת כתיבה, כאשר פנים החוברת היה עשוי שעווה, בה כתבו, ואותה יכלו לשטח על מנת לאפשר כתיבה מחודשת.
בימי הביניים החלו ביצירת ציורים על גבי דיפטיכונים, חלקם לשימוש אישי, וחלקם כיצירות אמנות כנסייתית להצגה על המזבח בכנסייה.
בהמשך החלו להתפתח יצירות מסוג טריפטיכון למטרה זו.
כבר בימי הביניים המוקדמים נעשה שימוש בדיפטיכונים בכנסיות.
המונח שימש לתאר לוחות זיכרון עשויים שעווה אשר ניצבו בכנסיות ואיזכרו תורמים אשר תרמו לבניית הכנסייה.
הלוח ציין אנשים שעודם בין החיים על צד אחד של הדיפטיכון, ושמות תורמים שנפטרו על הצד השני.
שמות התורמים נקראו בציבור על ידי הדיאקון במהלך האוכריסטיה.
שימוש אחר שנעשה בדיפטיכון הוא ציון שמות קדושים נוצרים.
שימוש נוסף היה דיפטיכון אשר שימש כאיקונין ואשר כמרים נודדים נסעו עמו.
דיפטיכון זה נועד לצורך הקמת אתר תפילה נייד, שהוצב בתחילת התפילה וקופל בסופו.