tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 המדינות היו על סף תחילת פעילויות צבאיות במלחמת הלובסטרים.
בשנת 1964 הסכסוך הסתיים בהסכם.
בשנת 2005 נחתמו כמספר הסכמים שחיזקו את שיתוף הפעולה הביטחוני.
בשנת 2008 ברזיל קנתה מצרפת 50 מסוקי קרב, צוללת גרעינית וארבע צוללות צבאיות.
יחסי ברזיל–קניה הם היחסים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקת קניה.
ביולי 2010 ערך נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה ביקור ממלכתי בקניה, במהלכו חתם על מספר הסכמי שיתוף פעולה דו צדדיים.
ההסכמים כללו שיתוף פעולה בין המדינות בנושאי טכנולוגיית דלק ביו, חקלאות, אנרגיה, חקר משאבי טבע ודיור.
באפריל 2014 חתמו שתי המדינות על הלוואה למען חיזוק המכניזם של החקלאות בקניה.
בעסקה קידמה ברזיל הלוואה של 80 מיליון דולר.
העסקה נחתמה על ידי שר החקלאות הקנייתי ושר הפיתוח, התעשייה וסחר החוץ הברזילאי.
בשנת 2010 ייצאה ברזיל לקניה סחורה בשווי 121 מיליון דולר, וקניה ייצאה לברזיל סחורה בשווי 740,000 דולר.
בשנת 2012 גדל היקף הסחר משמעותית, כשברזיל ייצאה סחורה בשווי 289 מיליון דולר, וקניה ייצאה סחורה בשווי 1.1 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של ברזיל לקניה כולל כלי טיס, מכשירי חשמל ביתיים ותעשייתיים, מכונות כבדות לכרייה ובנייה, ציוד חקלאי, טרקטורים וחוטי אלומיניום.
קניה היא הקונה הגדולה ביותר באפריקה של מטוסי אמבראר הברזילאים.
לקניה יש שגרירות בברזיליה, המשמשת גם כשגרירות בוונצואלה.
יחסי ברזיל – פרגוואי הם קשרי חוץ בין ברזיל לפרגוואי.
היחסים בין ברזיל לפרגוואי השתפרו מאוד לאחר שהחלטת נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה "לולה" בשנת 2009 לשלש את תשלומיה לפרגוואי בגין אנרגיה מסכר הידרואלקטרי בגבולן.
על פי הסכמה, ברזיל תשלם לפרגוואי 360 מיליון דולר בשנה עבור אנרגיה ממפעל סכר איטייפו המופעל במשותף.
דה סילבה, כינה זאת "הסכם היסטורי" והעסקה נתפסה כניצחון פוליטי לנשיא פרגוואי פרננדו לוגו.
אך עדין נתרו בעיות עמוקות במערכת היחסים בין המדינות, ובראשן התנאים השליליים של אמנת איטייפו משנת 1973 לפיה פרגוואי חייבת למכור אנרגיה הידראולית לברזיל במחיר מגוחך ונוכחותם של 300,000 חקלאים ברזילאים, בעיקר מגדלי סויה, בפרגוואי שמשלמים מס מינימלי וגרמו לעזיבה של חקלאים קטנים פרגוואים מאזורים כפריים.
ביוני 2012 הסנאט של פרגוואי הצביע ברוב של 44 מול 39 סנאטורים להדיח את הנשיא פרננדו לוגו מתפקידו.
האירועים זכו לביקורת מצד מנהיגים של מדינות רבות באמריקה הלטינית, כולל ארגנטינה וונצואלה.
כתוצאה מכך, פרגוואי הושעתה ממרקוסור, גוש הסחר הדרום אמריקני, הכולל את ארגנטינה, ברזיל, אורוגוואי, וונצואלה.
יחסי ברזיל–רוסיה ראו שיפור משמעותי בשנים האחרונות, המאופיין על ידי הרחבת יחסי הסחר ושיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי.
היום, ברזיל חולקת ברית חשובה עם רוסיה, עם שותפויות בתחומים כגון טכנולוגיית חלל וטכנולוגיה צבאית, כמו גם תקשורת.
על פי סקר מרכז המחקר פיו בשנת 2017, 35% מהברזילאים רואים בצורה חיובית את רוסיה, בעוד 36% רואים אותה באור שלילי.
היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל ורוסיה כוננו ב-3 באוקטובר 1828, וברזיל הייתה המדינה הראשונה בדרום אמריקה שכוננה יחסים עם רוסיה.
ב-1876, קיסר ברזיל, דום פדרו השני, ערך ביקור פרטי ברוסיה.
היחסים הדיפלומטיים נותקו פעמיים: ב-1917, אחרי מהפכת אוקטובר (וחודשו ב-2 באפריל 1945) ובשנת 1947 בשל ממשלת הימין הצבאית של גספאר דוטרה (וחודשו ב-1961, במהלך ממשלת ז'אניו קואדרוס).
בברזיל שמרה על מערכת יחסים נייטרלית, אך רחוקה, עם ברית המועצות במהלך המלחמה הקרה.
היחסים בין שתי המדינות היו מוגבלים ליחסי סחר, הסכמי שיתוף פעולה עם חשיבות מינימלית.
ב-1988, ז'וזה סרניי ערך את ביקורו הממלכתי הראשון של ראש מדינה ברזילאי בברית המועצות.
עם נפילתה של ברית המועצות, לאחר הקמתה של הפדרציה הרוסית, השיחות בין שתי המדינות התרחבו.
ברזיל הייתה אחת המדינות הראשונות להכיר בפדרציה הרוסית, כיורשת של ברית-המועצות (26 בדצמבר 1991).
ב-1994, סלסו אמורים ערך את ביקורו הממלכתי הראשון של שר החוץ הברזילאי ברוסיה.
מאז, היחסים הדו-צדדיים בין רוסיה ברזיל מאופיינים על ידי דינמיקה חיובית של קשרים פוליטיים בכל הרמות.
בשנת 1997 הוקמה הוועדה הרוסית-ברזילאית לשיתוף פעולה ברמה גבוהה (CAN), בראשות ראש ממשלת הפדרציה הרוסית וסגן נשיא הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל והוסדר על ידי חוזה השיתוף בין ברזיל-רוסיה, שנחתם ב־21 בנובמבר 1997. המנגנון המבצעי שלה הוא הוועדה לשיתוף פעולה בין ממשלתי (CIC).
ביוני 2000 שתי המדינות חתמו על הסכמה בסיסית על יחסי שותפות.
בשנת 2001, קבעה ועדה ברמה גבוהה בראשות סגן נשיא ברזיל מרקו מאסייל, וראש ממשלת רוסיה, מיכאיל קסיאנוב, כמה הסכמים בילטראליים ארוכי טווח, שיזמו שותפות אסטרטגית בין שתי המדינות, ויצרו את הוועדה הממשלתית הרוסית-ברזילאית.
בשנת 2002, הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו ערך ביקור רשמי ברוסיה, כאשר נחגגה "שותפות אסטרטגית" בין שתי המדינות.
ובשנה שלאחריה, שר החוץ איגור איוואנוב ביקר בברזיל.
סגן נשיא ברזיל, חוזה אלנקאר, נסע למוסקבה בספטמבר 2003, כדי להיפגש עם נשיא רוסיה , ולדימיר פוטין, וגורמים בכירים בקבינט שלו.
שתי המדינות חתמו על הסכם חשוב בתחום טכנולוגיית חלל, הגנה מפני טילים, והעברת נשק צבאי.
בתגובה להזמנה של נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה, ולדימיר פוטין ערך ביקור רשמי בברזיל ב-22 בנובמבר 2004, במה שהיה הביקור הראשון של הנשיא הרוסי בהיסטוריה של היחסים בין שתי המדינות, כאשר ה"ברית הטכנולוגית" נחתמה בין שתי המדינות.
ב-18 באוקטובר 2005, במהלך ביקור של הנשיא לולה במוסקבה, סילבה ופוטין חתמו על הברית האסטרטגית הדו-צדדית ברזיל-רוסיה, כמו גם על הסכם אשר אפשר עבור סוכנות החלל הברזילאית לשלוח את האסטרונאוט הברזילאי הראשון, מרקוס פונטס, לחלל על סיפון סויוז TMA-8.
ב-2006, שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב ביקר בברזיל, כאשר מזכר הבנות להקמת מנגנון פוליטי דיאלוג ושיתוף פעולה בין מרקוסור לבין הפדרציה הרוסית נחתם.
ב-26 בנובמבר 2008, במהלך ביקור של הנשיא דמיטרי מדבדב בברזיל, שתי המדינות חתמו על הסכמי פטור מוויזה, ושיתוף פעולה בתחום החלל, הגרעין והתעשיות הביטחוניות.
הפסגה השנייה של BRIC נערכה בברזיליה, בעקבות הפסגה הראשונה ברוסיה.
ב-2012 הנשיא דילמה רוסף ביקר ברוסיה.
בשנה שלאחר מכן הושלמו 185 שנה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין רוסיה לברזיל.
בהזדמנות זו, שר החוץ הרוסי ועמיתו הברזילאי החליפו הודעות של ברכות, תוך הדגשת צירוף מקרים של עמדות בזירה הבינלאומית וחשיבות פיתוח עתידי של שיתוף פעולה.
שתי המדינות דוגלות בשמירה על זכויות אדם, ערכים דמוקרטיים, כבוד לריבונות לאומית, ראשוניות החוק הבינלאומי, רפורמה במכונים לממשל כלכלי ופיננסי גלובלי וביסוס התפקיד המרכזי של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ב-2014 נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ביקר בברזיל והשתתף בפסגת BRICS VI.
ובשנה לאחר מכן נשיא ברזיל, דילמה רוסף, השתתף בפסגת BRICS VII באופה.
ב-2017 נשיא ברזיל, מישל טמר, במהלך ביקור ברוסיה, חתם על סדרת הסכמים, כולל:
הצהרה משותפת של הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל והפדרציה הרוסית על דיאלוג אסטרטגי למדיניות חוץ;
תוכנית ייעוץ פוליטי בין משרד החוץ הברזילאי ומשרד החוץ של רוסיה לשנים 2018-2021;
מזכר הבנות בין משרד החוץ הברזילאי לבין המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה בתחום שיתוף פעולה כלכלי והשקעות;
פרוטוקול בין משרד הפיתוח, התעשייה והסחר החוץ הברזילאי לבין שירות המכס הפדרלי של רוסיה על שיתוף פעולה, מידע, חילופי דברים וסיוע הדדי לגבי מערכת אחידה של העדפות מכס של אירו האיחוד הכלכלי;
מזכר הבנות בין שירות ההכנסות הפדרלי של ברזיל, את משרד האוצר הברזילאי, ושירות המכס הפדרלי של רוסיה על חילופי מידע על סחורות וכלי רכב במחזור בין הרפובליקה של ברזיל והפדרציה הרוסית.
בשנים האחרונות, מערכת היחסים בין מדינות הצטמצמה באופן משמעותי באמצעות ביקורים של בכירים, דיאלוג רב-כיווני (האומות המאוחדות, G-20, BRICS), הגברת הסחר ושיתוף הפעולה, בעיקר בענייני תעופה וחלל, ועניינים טכנו-צבאיים.
ברזיל ורוסיה הם "שותפים אסטרטגיים ובני ברית טכנולוגיים".
שתי המדינות מחויבות להשיג סחר בסך 10 מיליארד דולר.
בשנת 2012 רשמה הבורסה הדו-צדדית כמעט 6 מיליארד דולר.
מספר החברות הברזילאיות המותקנות ברוסיה צמח משמעותית.
שיתוף הפעולה בעניינים סניטריים ופיטוזניטריים התקדם והועיל לסחר בבשר - רוסיה היא אחת היבואניות הגדולות ביותר של בשר בקר ובשר חזיר המיוצר בברזיל.
ברזיל ורוסיה שווים בעמדות בנושאים רבים העומדים על סדר היום הבינלאומי, וחולקות את האמונה כי יש צורך לרפורמה במבני הממשל העולמי, במטרה לבנות ארכיטקטורה מוסדית שתואמת את העולם העכשווי.
האיחוד של ה-BRICS הוא אחד הצירים של היחסים בין ברזיל ורוסיה.
בתחילה נתפס כמושג כלכלי גרידא, אולם כיום BRICS מציג את עצמו כפלטפורמה לתיאום פוליטי בהצעת פתרונות לאתגרים בינלאומיים.
שתי המדינות מחויבים לקידום שני BRICS פרויקטים של שיתוף פעולה - הבנק לפיתוח החדש והסדר העתודות המייצג.
שיתוף פעולה תרבותי הוא גם היבט חשוב בקשר הדו-צדדי.
מאז 2008 נערכות ברוסיה מהדורות שנתיות של פסטיבל הסרטים הברזילאי.
רוסיה תרמה להכשרה של רקדנים ברזילאים, במסגרת השותפות שנוצרה כאשר סניף בית הספר לבלט בולשוי נפתח בעיר ז'וינווילי (2001).
הסיכוי להרחיב את רשת השפות הפורטוגזית והרוסית באוניברסיטאות הרוסיות והברזילאיות העיקריות מדגים את ההתעניינות ההדדית ההולכת וגוברת של הסטודנטים.
בדצמבר 2018 ביקרו במוסקבה שלושה פארקי טכנולוגיה ברזילאיים במטרה ליצור דרכים לבינלאומי של סטארט-אפים ברזילאים ברוסיה.
יוזמה זו הייתה חלק מתוכנית החדשנות לדיפלומטיה של משרד החוץ הברזילאי, שעוררה את יצירת רשת הגנים והחממות העסקיות של BRICS.
ברזיל מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות הם יחסים דיפלומטיים קרובים, שבמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רחבים במגוון רחב מאוד של תחומים.
הקשרים הראשונים שבין שווייץ לברזיל החלו בתחילת המאה התשע עשרה, כאשר סוחרים שווייצרים גילו את ברזיל כשוק ייצוא מסקרן.
בשנת 1819 נפתחה הקונסוליה השווייצרית הראשונה מעבר לים בריו דה ז'ניירו.
החל מ-1818 ועד אמצע המאה העשרים, ברזיל הייתה יעד מועדף להגירה שווייצרית.
בשנת 1907, שווייץ פתחה נציגות דיפלומטיות בריו דה ז'ניירו, זו הועברה לברזיליה הבירה החדשה בשנת 1972. בנוסף לשגרירות, מחזיקה שווייץ שתי קונסוליות כלליות, שמונה קונסוליות כבוד ומרכז עסקים שווייצרי בברזיל.
קיימים בברזיל שני בתי ספר שווייצרים בסאו פאולו ובקוריטיבה.
ברזיל היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של שווייץ באמריקה הלטינית, הסחר ביניהן עבר במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת את רף חמישה מיליארד הפרנקים השווייצריים לסחר דו-צדדי כולל בשנה.
ברזיל מייצאת לשווייץ בעיקר מתכות וקפה.
מן הצד השני, שווייץ מייצאת לברזיל בעיקר מוצרי רוקחות שונים, כימיקלים ואלקטרוניקה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בברזיל יותר מארבע עשרה אלף אזרחים שווייצרים.
שווייץ מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בברזיל גם בדרג הקונסולרי באמצעות עשר קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בבלו הוריזונטה, קוריטיבה, פלוריאנופוליס, פורטלזה, מנאוס, פורטו אלגרה, רסיפה, ריו דה ז'ניירו, סלבדור, וסאו פאולו.
ברזיל מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
ברזיל מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים ז'נבה, וציריך.
יחסי ברזיל–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לבין פקיסטן.
הסכם הסחר הדו-צדדי בין פקיסטן לברזיל פועל מאז 1982. ברזיל מעוניינת לשפר את נפח הסחר עם פקיסטן.
נכון לשנת 2020 לשכת המסחר פקיסטן–ברזיל הוקמה בברזיל ונשיאה הנוכחי הוא מונאור איקבל.
ברזיל תומכת בפיתוח ענף החקלאות של פקיסטן.
ברזיל שהיא בעלת טכנולוגיות חקלאות מתקדמות עוזרת לפקיסטן לפתח את תחום החקלאות שלה.
סטודנטים פקיסטנים המסיימים את המכללה שלהם יכולים להגיש בקשה להזדמנות ללימודים באוניברסיטה בברזיל, עם עלויות שכר לימוד המכוסות על ידי ממשלת ברזיל, באמצעות התוכנית לחילופי סטודנטים (PEC-G).
תוכנית זו קיימת מאז 2012.
ברזיל היא אחת הקבוצות המובילות בכדורגל בעולם.
כדורגל ברזוקה מתוצרת פקיסטן שימש בגביע העולם בכדורגל 2014. אוהדי הכדורגל הפקיסטנים המושבעים תמכו בקבוצת הכדורגל הברזילאית בגביע העולם 2014.
ברזיל מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-3 קונסוליות בקראצ'י, לאהור ופשאוור, ואילו פקיסטן מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-2 קונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי ברזיל–סין מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין ברזיל לסין.
היחסים בין ברזיל לסין החלו בראשית המאה ה-19 ונמשכו עד שנת 1949, אז הופרעו בשל הקמת הרפובליקה העממית של סין (PRC).
היחסים הדיפלומטיים בין PRC לברזיל החלו רשמית בשנת 1974 בהסכמה על הקמתה והפעלתה של שגרירות ברזיל בבייג'ינג ושגרירות סין בברזיליה.
מאז התפתחו הקשרים הדו-צדדיים בעיקר על בסיס אי הפרעה, שוויון ותועלת הדדית (win-win).
הקשר הכלכלי והפוליטי ההולך וגובר בין המדינות אושר בביקור של לולה בסין, שכלל 450 נציגי עסקים ברזילאים.
שר החוץ הברזילאי צלזו אמורים ציין כי מערכת היחסים ההולכת וגוברת עשויה להיות חלק מ"קונפיגורציה מחדש של הגאוגרפיה המסחרית והדיפלומטית בעולם".
התחייבות משותפת מוקדמת שכללה את ברזיל וסין החלה בשנת 1812, כאשר מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, שהייתה אז בברזיל, ייבאה פועלים סיניים לעבודה במטע תה ליד ריו דה ז'ניירו.
בשנת 1900 התיישב בסאו פאולו גל רענן של מהגרים מסין.
בשנת 1879 הוביל אדמירל ארתור סילביירה דה-מוטה, הברון מג'ייגוואי, "משלחת ימית" לסין כדי לקיים יחסים דיפלומטיים, בעוד משלחת נוספת נשלחה ללונדון לדון בהגירה הסינית עם הדיפלומטים של סין בבריטניה.
היחסים הרשמיים בין האימפריה הברזילאית ושושלת צ'ינג נקבעו בספטמבר 1880 עם אמנת הידידות, המסחר והניווט.
הסינים סירבו, עם זאת, להתיר לברזילאים להעסיק סינים כעובדי קבלן, מתוך ידיעה שלעובדים שאינם לבנים מתייחסים "כמכונות או כאל עבודה זולה".
הבריטים התנגדו גם ליבוא העבודה הסינית לברזיל, והאמינו שהיא תביא בהכרח לעבדות דה-פקטו (העבדות בברזיל בוטלה רק בשנת 1888).
בשלהי 1893, חוסה דה קוסטה אזבדו, הברון מלדאריו, נסע לבייג'ינג למשא ומתן על חוזה הגירה חדש, אך הסינים לא התעניינו.
היחסים הרשמיים עם הרפובליקה של סין הסתיימו לאחר מלחמת האזרחים הסינית (1945–1949) וכוננו עם הרפובליקה העממית של סין רק בשנת 1974. במהלך המאה ה-21 התעסקו אנשי עסקים ברזילאים במידה מסוימת ממה שתיאר הפייננשל טיימס כקצב פיתוח איטי לכמה היבטים של מערכת היחסים.
לדוגמה, ברזיל הכירה רשמית בסין ככלכלת שוק בשנת 2004, אך עד 2009 לא בוצעו השינויים המקבילים להסדרי המסחר.
עם זאת, הושגה הסכמה במגוון רחב של סוגיות, ונוצר קשר אישי יוצא מן הכלל בין נשיאי המדינות.
בשנת 2010 התקיימה ועידת ה-BRIC השנייה בברזיל, עם הצעות שהוגשו לשיתוף פעולה מוגבר בין ברזיל לסין בנושאים פוליטיים ומסחריים וכן אנרגיה, כרייה, שירותים פיננסיים וחקלאות.
נשיא סין הו ג'ינטאו אמר בנאומו בפני הקונגרס הברזילאי ב-12 בנובמבר 2004 כי "גם אמריקה הלטינית וגם סין חוו חוויות דומות בהשגת שחרור לאומי, הגנה על עצמאות לאומית ובניית המדינה".
לכן, 'לשני הצדדים יש אותם רגשות ושפות נפוצות'.
הוא אמר כי "יחסי סין-אמריקה הלטינית צפויים לתמוך זה בזה במישורים הפוליטיים, לחזק את המשבר הכלכלי ולנהל קשרים תרבותיים קרובים".
באוגוסט 2019, סין הגנה על ברזיל מפני הביקורת המערבית על השריפות באמזונאס בשנת 2019, כאשר השגריר הסיני בברזיל תיאר את הביקורת כ"מעט מפוברקת".
זה הוביל לתודות של נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו, שתיאר זאת כ"מחווה מפוארת שחיזקה אותנו מאוד."
סין הפכה לשותפת הסחר הגדולה ביותר של ברזיל בשנת 2009. נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה, ורבים בתקשורת הברזילאית רואים בסין "השותף העסקי המבטיח ביותר של ברזיל ובעל ברית אסטרטגי", בשל "הביקוש הגובר במהירות לחומרי גלם ותוצרת חקלאית" של סין.
הסחר הבילטרלי צמח מ-6.7 מיליארד דולר בשנת 2003 ל-36.7 מיליארד דולר בשנת 2009.
סין וברזיל משתפות פעולה כלכלית בלא מעט פרויקטים מועילים הדדיים כמו ההכנות בשנת 1988 לקראת פרויקט משותף להקמת תוכנית לוויין משאבי האדמה סין–ברזיל, שבשנים 1999 ו-2002 הביאו לשיגור המוצלח של שני לוויינים המספקים מידע מפתח אודות (מקורות חדשים של) משאבים טבעיים.
שנית, חברת תקשורת לוויינית בינלאומית (INSCOM) הוקמה כמיזם משותף.
פרויקטים נוספים בטווח הלוויין של משאבי האדמה הם בניית פורטו דו אקו ליד ריו דה ז'ניירו, ויטוריה וקמפוס דוס גייטאקס, שיכולה להתמודד עם מכולות Chinamax לייבוא וייצוא חומרי גלם ומייצרת להפך.
השקעה חשובה בתשתית חשובה נוספת היא הקמת צינור יבשתי, כבישים ורכבות במהירות גבוהה.
ההשקעה הסינית בברזיל נוקטת גישות אסטרטגיות ועושה זאת בתחומים אסטרטגיים, כדי לבסס את תפקידה של סין בכלכלה הברזילאית, זה יוצר מנוף כלכלי, מרחיב את אזור ההשפעה של חברות סיניות בברזיל ומגביר את התלות ההדדית.
ההשקעות הסיניות בברזיל מתרכזות בעיקר בתעשיות האנרגיה, הכרייה, הפלדה והנפט.
בשנת 2010, למרות היחסים הידידותיים והקרובים בדרך כלל, ברזיל הייתה בין הכלכלות המתעוררות הבודדות שהביעו ביקורת פומבית על מדיניות סין ביחס למלחמת מטבעות שנקראה.
ברזיל קראה לסין לאפשר הערכה מהירה יותר של המטבע שלה, מה שיעזור למדינות אחרות להתמודד טוב יותר מול היצוא הסיני.
ברזיל גם מתחה ביקורת על מדיניות ארצות הברית ואמרה כי גם סין וגם ארצות הברית צריכות לנסות להימנע מהסלמה של מתח כלכלי הנוגע לסחר ומטבע.
המסחר בין סין לברזיל היה שווה כמעט 80 מיליארד דולר אמריקני נכון לשנת 2014. סין מרחיבה את הקשרים הכלכליים לאמריקה הלטינית, וברזיל נופלת בקטגוריה זו.
סין משקיעה בקו הולכה חשמלי ברזילאי מהאמזונס, וכן מייבאת מטוסים ברזילאים ובשר בקר.
סין וברזיל, שתיהן חברות ב-BRICS, מתחרות על השפעה באמריקה הלטינית.
ברזיל נחשבת למעצמה אזורית באמריקה הלטינית.
סין מבקשת גישה רבה יותר לחומרי גלם ממדינות אמריקה הלטינית כמו ארגנטינה וונצואלה כדי לתדלק את כלכלת הייצור שלהם.
בשנת 2017, סין החלה בבנייה של נמל גדול בצפון ברזיל שיוביל בעיקר מזון לארץ מולדתם.
מוצרים תקשורתיים ושירותים זורמים גם לשוק הברזילאי כתוצאה מפרויקט התשתית.
עם התוכנית של סין להשקיע בפיתוח ברחבי העולם, המדינה האמריקנית הלטינית קיבלה את היתרון של תוכנית ההשקעות הבינלאומית הסינית העתידית.
עם פיתוח התשתיות של נמלי הים ונתיבי המים בברזיל, צפויה הגישה לשוקי הסויה הסיניים לגדול.
מקור הסויה מארצות הברית שיגיע לסין יקטן.
ואילו שוק הסויה הברזילאי הופך לטוב יותר עבור הסינים.
סין רואה בברזיל, כמקור נוסף של סויה.
בסוף מרץ 2017, עקב סוגיות בקרת איכות של ענף הבקר והעופות הברזילאי; סין יחד עם דרום קוריאה, האיחוד האירופי, ושותפתה למסחר באמריקה הלטינית של ברזיל, צ'ילה, הפסיקו או צמצמו את יבוא הבשר מברזיל.
סוגיות בקרת האיכות כללו מקרי זיהום.
מספר ימים לאחר מכן, סין פתחה מחדש את שוקה בברזיל כדי לחדש את הגישה לנמלים שלה לאחר שאותרו חברות אריזות הבשר.
סין נחשבת ללקוח הגדול ביותר של ברזיל של מוצרי בשר.
בשנת 2016, כחברות בהתאחדות BRICS, נציגי סחר מכל חמש המדינות, כולל ברזיל וסין, הסכימו להתחיל להשקיע בקרב החברות, לעדכן את נמלי המסחר ולקידום סחר חופשי.
סין וברזיל ביצעו בנפרד עסקה שיתופית שתתמקד במספר מגזרים כלכליים, כולל פיתוח תשתיות, שירותים פיננסיים ותיירות.
בשנת 2017 הוכנסו לפעולה 20 מיליארד דולר אמריקאים שהתמקדו בפיתוח תשתיות בברזיל, אשר סין תשלם עליהם 75% מהקרן.
הבנקים בסין מתמקדים בעיקר בתשתיות אנרגיה.
לקוחות סיניים של אתנול אמריקני ילחצו כלכלית למצוא מקורות אתנול חלופיים בגלל תעריפי ארצות הברית וסין.
בשנים הקרובות דלק מבוסס אתנול לא יענה על הביקוש לאתנול בסין.
התאגידים הסיניים עשויים לפנות בעתיד הקרוב לברזיל כדי לעמוד בביקוש בשוק.
ברזיל מייצאת לאחרונה בשנים האחרונות חומרי גלם לסין.
ברזיל מייבאת בתורה מוצרים מסין.
באפריל 2018 קיבלה חברת הנפט הברזילאית פטרובראס כמה הצעות למכירת קו גז טבעי להגדלת הכנסות.
חברת קרנות דרך המשי של סין נקראה כאחד המציעים המעוניינים במערכת קווי הגז של החברה, שמחירם 21 מיליארד דולר אמריקאי.
פטרוברז בברזיל ו-CNPC קיימו שיחות על כך שהחברה הסינית תסכים לשדרוג בית הזיקוק הברזילאי בתמורה לקבלת נפט.
סין כבר לקחה חלק בפרויקטים האחרונים הקשורים לנפט ברזילאי.
באוקטובר 2019, בביקור ממלכתי בסין, הודיע בולסונארו על סיום הצורך בוויזה לכניסה סינית לברזיל.
סין מגדילה את ההשקעה בברזיל, תוך מימון חיפושי נפט לתיקון מסילות ברזל.
תיקון הרכבות והתשתיות הגיע לקראת אולימפיאדת ריו בשנת 2016. מתקיים גם סחר מגוון מחומרי גלם לציוד כבד ומוצרים תעשייתיים.
שתי המדינות חתמו גם על הסכם מטבע שיכלול יואן סיני וריאל ברזילאי בשווי של עד 30 מיליארד דולר.
עסקה זו נחתמה על מנת לספק מטבע חלופי לדולר האמריקאי ביואן הסיני.
סין נחשבת לשותפת הסחר הגדולה של ברזיל.
ברזיל וסין הן חברות בארגון כלכלי בשם BRICS, הכולל גם את רוסיה, הודו ודרום אפריקה.
סין תורמת 41% מסך תקציב פעילות הארגון.
ברזיל תורמת 18% מתקציב הפעילות.
מטרות סין וברזיל הן חלק ממטרה גדולה יותר, להגדיל את הסחר בקרב השווקים העולים והמתפתחים.
בנובמבר 2015, כמה ארגוני פלדה מברזיל, יחד עם מקסיקו, האיחוד האירופי וארצות הברית, דגלו שמדינות העושות עסקים עם סין צריכות להעריך את התנהגות המסחר שלהם לפני קבלת סין ככלכלת שוק.
בשנת 2016 נותרה ברזיל נייטרלית בוויכוח ארגון הסחר העולמי בסין, ומעמדם בשוק בענף המתכות.
סין הציבה אתגרים בפני מי שמפקפק בכלכלת השוק שלהם.
סין הואשמה במשלוח היצוא שלה לשוק הברזילאי.
בשנת 2015 הציעו ממשלות סין, פרו וברזיל תוכנית לבניית מסילת ברזל החל מהחוף האטלנטי בברזיל לחוף האוקיינוס השקט בפרו.
סין הסכימה לתמוך כלכלית בפרויקט הרכבת.
בשל המיתון האחרון בברזיל והדאגה הסביבתית ליער הגשם באמזונס, תוכנית הפרויקט המקורית שכללה ממשלת סין לא יצאה לפועל.
מערכת הרכבות היבשתית תקצץ בהוצאות המשא ובזמן לסין על ידי שימוש ברכבת המוצעת למשלוח חומרים מברזיל ופרו.
סין הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של ברזיל מאז 2009.
יחסי ברזיל–צ'ילה הם יחסי החוץ הרשמיים בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
צ'ילה וברזיל פעלו פעמים רבות כמתווכות בסכסוכים בינלאומיים, כגון המבוי הסתום המדיני בין ארצות הברית לבין מקסיקו בשנת 1914, ומניעת מצב מלחמה בין שתי מדינות אלו.
לאחרונה, במהלך המרד בהאיטי ב-2004, צ'ילה וברזיל השתתפו בכוח האו"ם למשימת ייצוב בהאיטי, אשר הובלה על ידי הצבא הברזילאי.
לדברי סקר ה-BBC World Service 2014, 62% מהצ'יליאנים רואים את השפעת ברזיל באופן חיובי, ורק 12% רואים זאת בצורה שלילית.
ב-22 באפריל 1836 כוננו יחסים דו צדדיים רשמיים בין שתי המדינות.
ב-1 בספטמבר 1838 נחתמה האמנה הדו-צדדית הראשונה בין שתי המדינות, הסכם סחר, ידידות וניווט.
במהלך חלק ניכר של המאות ה-19 וה-20, התנגשויות של ארגנטינה על אורוגוואי ופרגוואי עם ברזיל ועל פטגוניה עם צ'ילה, עשתה את ברזיל וצ'ילה לבעלות ברית קרובות.
במהלך מלחמת האוקיינוס השקט, כאשר צ'ילה נלחמה נגד פרו ובוליביה, ברזיל סיפקה תמיכה שבשתיקה עבור צ'ילה, נאלצה ארגנטינה אשר ניסתה להצטרף לברית של פרו–בוליביה, להישאר נייטרלית לאורך כל המלחמה.
ב-20 במאי 1914 נפגשו נציגי ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה (מדינות ABC) בניאגרה פולס, קנדה, לתווך באופן דיפלומטי, על מנת למנוע מצב מלחמה בין ארצות הברית לבין מקסיקו בשל כיבוש וראקרוס ופרשת טמפיקו.
ב-15 במאי 1915 נפגשו שלוש המדינות שוב כדי לחתום על אמנה רשמית יותר.
לאחר רעידת האדמה שפקדה את צ'ילה ב-27 בפברואר 2010, נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה, הביע סולידריות עם העם הצ'יליאני, בראשות הנשיאה מישל בצ'לט, והודיע על שליחת סיוע הומניטרי, שכלל בית חולים שדה בצי הברזילאי וצוותי חיפוש והצלה.
ברזיל מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-11 קונסוליות בבלו הוריזונטה, קמפינאס, קמפו גרנדה, קוריטיבה, פלוריאנופוליס, מאנאוס, פורטו אלגרה, ריו דה ז'ניירו, סלבדור, סאו פרנסיסקו דו סול וסאו פאולו.
מאידך, צ'ילה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-4 קונסוליות באיקיקה, פונטה ארנס, טמוקו וולפראיסו.
יחסי ברזיל–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
יחד, ברזיל ומקסיקו נחשבות כמדינות המאוכלסות ביותר באמריקה הלטינית ולשתי המדינות יש את הכלכלות המתעוררות הגלובליות הגדולות ביותר והן נחשבות למעצמות אזוריות.
שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, G-20, איגוד השילוב האמריקני לטיני, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקאיות והאו"ם.
הקשר הראשון בין ברזיל למקסיקו התרחש באוגוסט 1824, כאשר שתי המדינות התקשרו ביניהן באמצעות הייצוגים הדיפלומטיים שלהם בהתאמה בלונדון.
שתי המדינות הרחיבו את ההכרה ההדדית כמדינות עצמאיות והחליטו לפתוח במשא ומתן להקמת יחסים דיפלומטיים.
היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל למקסיקו כוננו ב-9 במרץ 1825. בשנת 1831, שתי המדינות הקימו נציגויות דיפלומטיות בבירות זו של זו בהתאמה.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 שתי המדינות היו המדינות היחידות באמריקה הלטינית שנשלטו על ידי מלכים; בברזיל על ידי הקיסר פדרו השני ובמקסיקו על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון; שני הקיסרים היו בני דודים.
בשנת 1914 הצטרפה ברזיל לקבוצה אזורית בשם מדינות ABC (שכללה גם את ארגנטינה וצ'ילה).
שלוש המדינות הללו היוו את המדינות העשירות והמשפיעות ביותר באמריקה הדרומית באותה תקופה.
באותה שנה התערבו מדינות ה-ABC בסכסוך דיפלומטי בין ארצות הברית למקסיקו שהיו על סף מלחמה בשל פרשת טמפיקו ועל הכיבוש שלאחר מכן של וראקרוס על ידי כוחות ארצות הברית.
מדינות ה-ABC נפגשו עם נציגי ארצות הברית ומקסיקו בניאגרה פולס, קנדה כדי להקל על המתח בין שתי המדינות ולהימנע ממלחמה שאכן לא התרחשה.
בין השנים 1910–1920 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל למקסיקו במהלך המהפכה המקסיקנית.
היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש בשנת 1920, כאשר ברזיל הכירה בממשלה המקסיקנית החדשה.
בשנת 1922 שודרגו המשלחות הדיפלומטיות בבירות זו של זו לשגרירויות, בהתאמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הן ברזיל והן מקסיקו היו שתי המדינות היחידות באמריקה הלטינית שהכריזו מלחמה על מדינות הציר ושיגרו כוחות להילחם בחו"ל.
ברזיל שלחה כוח משלוח להילחם באיטליה ואילו מקסיקו שלחה את טייסת הקרב ה-201 למלחמה בפיליפינים.
בשנת 1960 הפך הנשיא אדולפו לופס מטאוס לראש המדינה המקסיקני הראשון שערך ביקור רשמי בברזיל.
בשנת 1962 ביקר נשיא ברזיל ז'ואאו גולאר במקסיקו.
מאז הביקורים הראשוניים נערכו כמה ביקורים רמי דרג של מנהיגי שתי המדינות.
ב-1 ביוני 2002, מקסיקו וברזיל חתמו על הסכם השלמה כלכלית (המכונה ACE 53).
שני העמים פעלו באופן קרוב בפורומים בינלאומיים על מטרות הדדיות.
בשנת 2018, נשיא מקסיקו, אנריקה פניה נייטו ומנכ"ל Pemex, אמיליו לוסויה אוסטין, הואשמו בקבלת שוחד מן תאגיד רב-לאומי ברזילאי, Odebrecht באחד ממקרי השחיתות הגדולים בעולם.
ביקורים רמי דרג מברזיל במקסיקו
הנשיא פרננדו קולור דה מלו (1991)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו בברזיל
הנשיא אדולפו לופס מטאוס (1960)
הנשיא חוסה לופס פורטייו (1980)
הנשיא מיגל דה לה מדריד (1984)
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: אארומקסיקו, גול וLATAM ברזיל.
בוועידת ראשי ועידת המדינה ב-2009 העיר נשיא ברזיל לולה דה סילבה כי קיים "חוסר אמון" בין המדינות שצריך להתגבר עליו, על מנת להגדיל את הסחר, שלטענתו הוא מטרה עבור שתי המדינות.
הוא הציע שיחות ברמה גבוהה נוספת שמטרתה חיזוק הקשרים בין שתי חברות הנפט הלאומיות, פטרוברז ופמקס.
בשנת 2018, הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות הסתכם ב-10.1 מיליארד דולר.
היצוא העיקרי של ברזיל למקסיקו כולל: סחורות לתעשיית הברזל והפלדה; כלי רכב וחלקים; עופות קפואים ועיסת גופרית.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לברזיל כולל: כלי רכב מנועיים; חלקי רכב וחומצה טרפטלית ומלחיה.
בין 1999–2017, חברות ברזילאיות השקיעו 5 מיליארד דולר במקסיקו.
ברזיל היא המשקיעה הישירה הזרה הגדולה ביותר מאמריקה הלטינית במקסיקו וה-13 בגודלה בעולם.
במקביל, מקסיקו תרמה יותר מ־22 מיליארד דולר בהשקעות ישירות זרות בברזיל, והפכה גם למשקיעה הגדולה ביותר באמריקה הלטינית במדינה.
בשנת 2015 השקיעו בברזיל 128 חברות מקסיקניות.
כמה חברות רב-לאומיות מקסיקניות כגון Alpek, Alsea, Movil América, סמקס, Coppel, ו-Grupo Bimbo (בין היתר) פועלות בברזיל.
במקביל, 17 חברות ברזילאיות השקיעו מקסיקו וכמה חברות רב-לאומיות ברזילאיות כגון Embraer, Marfrig, Odebrecht ופטרוברז (בין היתר) פועלות במקסיקו.
ברזיל מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-2 קונסוליות בגוודלחרה ומונטריי.
מאידך, מקסיקו מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-3 קונסוליות בבלו הוריזונטה, ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
היחסים בין ברזיל לקנדה היו לבביים אך מוגבלים יחסית, אם כי היחסים בין המדינות התפתחו בהדרגה לאורך זמן.
קנדה רואה בברזיל שותפה חשובה דו-צדדית, אזורית ורב-צדדית, החולקת ערכים ואינטרסים חשובים המושרשים בחברות מגוונות, פתוחות ודמוקרטיות.
ברזיל היא המשקיעה השביעית בגודלה בקנדה.
בקנדה חיים כמעט 40,000 ברזילאים.
לפני שנות ה-20 של המאה ה-19 היו ברזיל וקנדה שתיהן מושבות של מעצמות אירופיות, ולא היו להן קשרים ישירים.
העצמאות של ברזיל הייתה מוקדמת בהרבה מזו של קנדה, והשליטה הבריטית ביחסי קנדה עם ממשלות זרות נמשכה עד תחילת המאה ה-20.
עם זאת, המסחר היה מספיק חשוב עד שקנדה פתחה את משרד הסחר הראשון שלה בברזיל בשנת 1866. שגרירות קנדה בברזיל לא נפתחה עד 1944, כשז'אן דסי היה השגריר הראשון של קנדה בברזיל.
במאי 1941 פתחה ברזיל צירות באוטווה.
השגריר הברזילאי הראשון בקנדה היה ז'ואאו אלברטו לינס דה בארוס.
כיום, בנוסף לשגרירות בברזיליה, קנדה מיוצגת גם על ידי קונסוליות כלליות בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו, משרד סחר בBelo Horizonte ומשרד סוכנות לפיתוח בינלאומי בקנדה ברסיפה.
גם הפוליטיקה של המלחמה הקרה פעלה ביחסים בין המדינות: בעוד קנדה הייתה חברה מייסדת בברית האטלנטית (נאט"ו) והייתה קשורה קשר הדוק למדיניות ארצות הברית, ברזיל הייתה משקיפה בגוש המדינות הבלתי-מזדהות ומנהיגיה החזיקו לעיתים בדעות קרירות על מדיניות ארצות הברית.
קנדה נותקה מאוד מאמריקה הלטינית ולא הצטרפה לארגון מדינות אמריקה עד 1990.
בשנות ה-90 היחסים הפכו חשובים יותר לשתי המדינות ככל שהתגברו קשרי הסחר וההשקעה, וקנדה התעניינה בהסכמי סחר אזוריים באמריקה הלטינית.
קשרים כלכליים הולכים וגדלים אלה מביאים לכמה סכסוכים.
הסחר הדו-צדדי הגיע ל-5.3 מיליארד דולר קנדי בשנת 2008, מה שהפך את ברזיל לשוק השני בגודלו של קנדה באמריקה הלטינית.
ההשקעות הקנדיות המצטברות בברזיל נאמדות בכ-9.2 מיליארד דולר קנדי בשנת 2008.
היחסים הכלכליים והדיפלומטיים שקעו לשפל של כל הזמנים בין השנים 1996–2001 בגלל כמה מחלוקות על מדיניות הסחר.
סלע המחלוקת העיקרי נובע מהיריבות בין יצרני התעופה והחלל בומברדיה מקנדה ואמבראר מברזיל.
כל אחד מהם הוא שחקן מרכזי בשוק המטוסים האזוריים.
בשנת 1996 פנתה קנדה לארגון הסחר העולמי בטענה כי המדינה הברזילאית מסבסדת את עלויותיו של אמברייר, וברזיל הגישה תביעה נגדית.
בשנת 1999 קבע ה-WTO כי שני הצדדים נושאים באשמה, ואמר לשתי המדינות לשנות את תוכניות קידום הייצוא שלהן.
קנדה נענתה, אך ברזיל לא עשתה זאת, מה שהוביל את ה-WTO להעניק לקנדה את הזכות להטיל סכום של 344.2 מיליון דולר סנקציות בשנה במשך שש שנים נגד ברזיל, למרות שהסנקציה לא נכנסה לתוקף.
בפברואר 2001, קנדה נקטה איסור זמני על יבוא בשר בקר ברזילאי, מחשש ל-BSE ("מחלת פרה משוגעת"), למרות שלא היו מקרים כאלו בברזיל.
הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA) חייב את ארצות הברית וגם את מקסיקו לאסור על יבוא בקר ברזילאי.
הברזילאים ראו בכך מהלך פוליטי שקשור לסכסוך המטוסים, ועד מהרה הקונגרס הברזילאי הצביע להשעות את אשרורם של כל האמנות עם קנדה, והתארגנו מחאות וחרמות עממיות נגד קנדה.
האיסור בוטל שלושה שבועות לאחר בדיקת צוות הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA).
קנדה וברזיל התנגשו גם הן סביב ההסכם המוצע לסחר חופשי של אמריקה, שממשלת קנדה קידמה באופן פעיל.
נשיא ברזיל, דאז פרננדו אנריקה קרדוזו, ראה את ההצעה בקור רוח יותר והעדיף ליצור גוש דרום אמריקאי ואז לנהל משא ומתן עם ארצות הברית וקנדה מעמדת כוח.
נראה כי כישלונה של ה-FTAA ויצירת איחוד האומות הדרום אמריקאיות הצדיקו את עמדתה של ברזיל.
יחסי ברזיל–מצרים הם היחסים ההיסטוריים והדו-צדדיים בין האזורים המהווים כיום את ברזיל המודרנית ומצרים.
היחסים הבילטרליים כוננו בשנת 1924. שתי המדינות נהנות בדרך כלל מקשרים ידידותיים ומהסכמים הדדיים בנושאים גלובליים חשובים רבים כמו פירוק נשק, אי-התפשטות גרעינית ונושאים סביבתיים בין היתר.
בנוסף לכך, שתיהן חברות במדינות הפסגה של מדינות דרום אמריקה-ערב בה חתמו על הסכמים בנושא שיתוף פעולה בתחומים רבים ושונים.
קשרים דיפלומטיים וקונסולריים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1906, ואילו היחסים הבילטרליים כוננו רשמית בשנת 1924.
היקף הסחר בין שתי המדינות הגיע לסביבות 1.5 מיליארד דולר בשנת 2009, כאשר היצוא הברזילאי במצרים הגיע לסכום של 1.4 מיליארד דולר והיבוא ממצרים הגיע לסכום של 87 מיליון דולר.
כ-58% מייבוא בעלי החיים של מצרים הם מברזיל.
מצרים היא השותפה הערבית הגדולה השנייה בברזיל, לאחר שייבאה בשנת 2011 2.62 מיליארד דולר מברזיל, ואילו היא השותפה הגדולה לייבוא הברזילאי, לאחר שייצאה בשנת 2011 344.72 מיליון דולר לברזיל, אשר כללו דשנים, דלק מינרלי וכותנה.
הייצוא העיקרי של מצרים בשנת 2009 היה נפט, אלומיניום, כותנה גולמית ועור, ואילו הייבוא העיקרי שלה היה עופות, שמנים, סוכר, פולי סויה ובשר.
ב-17 בינואר 2013, אישרה מצרים הסכם סחר חופשי עליו חתמה בעבר באוגוסט 2010 עם מרקוסור, והפכה למדינה הראשונה שסיימה את הליכי האישור.
בפגישה שנערכה בקהיר בשנת 2010 בה השתתף שר הפיתוח, התעשייה והסחר הברזילאי מיגל חורחה, שר התעשייה וסחר החוץ של מצרים ראשיד מוחמד ראכיד אמר לכנס כי המיזמים בין מצרים לברזיל הם מגוונים מאוד ויש כי יש הרבה שיתופי פעולה במגזר התעשייתי.
"איננו יכולים לשכוח שברזיל נחשבת כיום לאחת המדינות המתעוררות החזקות על הבמה הכלכלית העולמית, והייתה גם אחת המדינות הראשונות שהתאוששו מהמשבר הכלכלי העולמי בשנת 2009 ", אמר.
גורם בולט במשרד המסחר והתעשייה אמר כי מצרים ביקשה ממרקוסור לכלול טקסטיל, בגדים, חומרי בניין, ומוצרי הנדסה וכימיקלים בין הקטגוריות הראשונות.
ב-24 באוקטובר 2011 הודיע מנכ"ל התאגיד המצרי אורסקום, נאסף סוויריס, כי זרוע הבנייה של החברה "אורסקום תעשיות בנייה" (OCI) תקים יחד מפעל דשנים בשווי של 3 מיליארד דולר עם קבוצת EBX בברזיל.
המפעל אשר ימוקם בסופרפורט Açu של EBX בסאו ג'ואו דה בארה, ריו דה ז'ניירו, אמור להסתיים עד 2016. למתקן תהיה יכולת לייצר עד 3 מיליון טונות של דשני חנקן בשנה, ולפי EBX, יסייע לברזיל, יצרנית ויצואנית מרכזית עולמית של סחורות חקלאיות, להקטין את תלותה בדשנים מיובאים.
אייקה בטיסטה, מיליונר וראש EBX, אמר במיזם משותף עם סאוויריס כי המפעל יעזור "לשלוט באספקה האסטרטגית שלנו של סחורות מפתח הנדרשות לצמיחה ופיתוח ארוכת טווח של ברזיל".
אורסקום כבר חתמה על הסכם עסקי הפצה שנתיים קודם לכן בנובמבר 2009 עם FITCO / Fertipar הברזילאית, מפיצת האוריאה השנייה בגודלה במדינה, והחליטה להרחיב את הברית האסטרטגית הקיימת שלהם על ידי הקמת מיזם משותף בברזיל לסחר והפצה של מוצרי דשנים שסופקו.
על ידי קבוצת הדשנים OCI.
ברזיל מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר וקונסוליה כללית בפורט סעיד.
מצרים מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-2 קונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי ברזיל–מלזיה הם יחסי החוץ בין ברזיל למלזיה.
שתי המדינות עובדות מקרוב במגזר הכלכלי עם מותגים וחברות ברזילאיות רבות שעוקבות אחר השוק המלזי.
נכון לשנת 2012, חברות ברזילאיות השקיעו סך של 6 מיליארד דולר במלזיה.
חברת הכרייה הברזילאית Vale החלה בבניית מרכז העברת עפרות ברזל במלזיה.
ברזיל נותרה אחת ממוכרות הנשק הגדולות ביותר כמו גם יצואנית גדולה של סוכר ובשר למלזיה.
בהיותה בברזיל חתמה חברת הנפט המלזית פטרונאס על עסקה עם OGX.
שתי המדינות גם בתהליך של מיזמים משותפים לפיתוח דלק ביולוגי, ומלזיה חותרת אחר ההזדמנויות לסייע לברזיל בהרחבה המתוכננת של גישה לאינטרנט בפס רחב ברחבי הארץ.
ברזיל מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור.
מלזיה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקת פינלנד.
בשנת 1876, במהלך סיורו השני באירופה, ביקר פדרו השני, קיסר ברזיל בפינלנד וביקר במפלי המים באימטרנקוסקי.
בדצמבר 1919 הכירה ברזיל בעצמאות פינלנד, שהוכרזה שנתיים קודם לכן מרוסיה.
כעבור כמה חודשים ברזיל פתחה קונסוליה בהלסינקי.
בשנת 1929 כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
באותה שנה נוסדה מושבה "אוטופית" פינית עם 300 מתנחלים בעיירה פנדו בברזיל, איטטיה.
המושבה החזיקה מעמד רק עד 1940. בשנת 1937 נפתחה הצירות הדיפלומטית הפינית הראשונה בריו דה ז'ניירו.
במהלך מלחמת החורף בין פינלנד לברית המועצות; ברזיל העבירה מעל 10,000 שקי קפה לפינלנד.
בפברואר 1997 הפך הנשיא מרטי אהטיסארי לראש המדינה הפיני הראשון שביקר בברזיל והביא עמו משלחת ברמה גבוהה המייצגת את החברות הפיניות החשובות ביותר המעוניינות להרחיב את פעילותן בברזיל.
בשנת 2007 הפך הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה לנשיא ברזיל הראשון שביקר בפינלנד.
מאז התקיימו ביקורים ופגישות רבות בין מנהיגי שתי המדינות.
מאז הביקורים הראשוניים היחסים בין פינלנד לברזיל התהדקו.
בשנת 2017 פעלו יותר מ-54 חברות פיניות בברזיל והשקיעו מעל 72 מיליון אירו.
החברה הרב לאומית הברזילאית אמבראר בנתה ומכרה מטוסים עבור פינאייר.
בנובמבר 2017 פתחה פינלנד קונסוליה בסאו פאולו.
באותה שנה, בדצמבר 2017, השתתפו דיפלומטים ברזילאים בחגיגות מאה שנה לעצמאות פינלנד.
כמחווה, ריו דה ז'ניירו האירה את פסל ישו הגואל ומונומנטים ומבני ציבור אחרים בצבעים לאומיים פיניים.
בדצמבר 2019 חגגו שתי המדינות 100 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מברזיל לפינלנד
פדרו השני, קיסר ברזיל (1876)
סגן הנשיא מרקו מסיאל (2002)
הנשיא לואיז אינסיו דה סילבה (2007)
ביקורים רמי דרג מפינלנד בברזיל
ראש הממשלה קלבי סורסה (1986)
שרת החוץ טריה הלונן (1996)
ראש הממשלה מאטי ואנהאנן (2008)
ראש הממשלה יורקי קאטאינן (2012)
שר החוץ טימו סויני (2016)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים על הסכם כזה למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות ממס בענייני מיסי הכנסה (1997); מזכר הבנות בתחומי המחקר, התמיכה הלוגיסטית ורכישת מוצרי ושירותי הגנה (2015) וזכר הבנות לתחבורה אווירית (2018).
ברזיל מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
פינלנד מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה בסאו פאולו.
יחסי ברזיל–עיראק הם יחסי החוץ בין ברזיל לעיראק.
שתי המדינות חברות מלאות ב-G77. ברזיל הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שפתחה מחדש את שגרירותה בעיראק לאחר מלחמת המפרץ ב-1991.
ברזיל ביססה לראשונה יחסים דיפלומטיים עם עיראק בשנת 1967, ובסוף 1973 פתחה ברזיל שגרירות בעיראק וחתמה על הסכמי שיתוף פעולה עם עיראק.
בשנת 1975, בגלל משבר הנפט המעמיק ובחיפוש אחר השקעות פטרודולריות, ברזיל העדיפה את מדיניות החוץ שלה כלפי העניין הערבי בשלוש הצבעות מכריעות באו"ם.
הממשלה הצבאית של ברזיל שדרגה את ייצוגה בעיראק על ידי מינוי רצף של גנרלים ארבעה כוכבים כשגרירים בבגדאד.
ברזיל ועיראק היו שותפות סחר מרכזיות מאז סוף שנות ה-70. ברזיל הייתה זקוקה לנפט כדי להפעיל את המכונה התעשייתית שלה.
עיראק הייתה זקוקה למזון, תמיכה טכנית, מכשירי חשמל, מכוניות ואולי החשוב ביותר - כלי הנשק "ההגנתיים" שיצרה ברזיל.
היחסים של ברזיל עם עיראק נותקו במהלך מלחמת המפרץ, כאשר ברזיל תמכה בסנקציות של מועצת הביטחון של האו"ם שהוטלו נגד עיראק.
עם זאת, מאז שנת 2001 שתי המדינות חידשו את היחסים שבהן ממשלת ברזיל רצתה לקדם קשרים מסחריים הדוקים יותר עם בגדאד והודיעה על הפעלה מחדש של שגרירותה בבגדאד.
בשנות ה-80 ברזיל הייתה ספקית חשובה של מוצרים מתועשים לעיראק, והיא ייבאה כמויות נפט משמעותיות מעיראק.
באותה תקופה הסחר בין שתי המדינות הגיע עד 4 מיליארד דולר בשנה.
עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק בשנת 1980, כמעט 35 אחוזים מיבוא הנפט של ברזיל הגיע מעיראק.
בשנת 1981 דווח כי ברזיל מכרה עפרת אורניום בדרגה נמוכה לעיראק.
העיתון הברזילאי "Jornal da Tarde" דיווח כי כ-40 מדענים ברזילאים שהו בתחנת הכוח באוסיראק במהלך ההפצצה הישראלית בשנת 1981.
מלחמת המפרץ, שהביאה למבצע סערת המדבר בתחילת 1991, הציבה את ברזיל במצב עדין מאוד.
ועדות המשנה לקונגרס של ארצות הברית האשימו את ברזיל בייצוא טכנולוגיה ומומחיות לעיראק לפיתוח טיל המבוסס על טיל פיראנה (MAA-1).
בריגדיר חיל האוויר בדימוס הוגו אוליביירה פיבה לקח קבוצה פרטית של טכנאים ברזילאים לבגדאד כדי להשלים את הפרויקט הזה; תחת לחץ הורתה ממשלת קולור להחזיר את הקבוצה לברזיל.
במהלך מבצע "סערת המדבר" החזיקה חברת בנייה ברזילאית, מנדס ג'וניור, כמה מאות עובדים וטכנאים, כמו גם ציוד בשווי של כמה מיליוני דולרים, בדרום עיראק שעבדו בפרויקטים של רכבת והשקיה.
לפיכך, ברזיל, בניגוד לארגנטינה, לא השתתפה במבצע בעלות הברית.
ממשלת ברזיל נאלצה להעביר את המשא ומתן המרכזי שלה, השגריר פאולו דה טרסו פלחה דה לימה, מתפקידו בלונדון כדי לנהל משא ומתן על שחרור אנשי מנדס ג'וניור מעיראק ועל סילוק הציוד.
לברזיל הוענקו מחיר וביצועים של 5 מיליארד דולר באספקת טנק אוסוריו לערב הסעודית בשנת 1990, אך הסכסוך בכווית שינה את ההחלטה לטובת טנק M1 אברמס בארצות הברית.
שגריר ברזיל ברנרדו דה אזבדו בריטו בעיראק אמר כי למרות שברזיל לא תומכת בפלישה הצבאית בראשות ארצות הברית לעיראק בשנת 2003, שהדיחה את נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין, אין פירוש הדבר שהיא אינה מעוניינת להשתתף בשיקום עיראק.
ברזיל מחזיקה בעיראק שגרירות בבגדאד.
עיראק מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–פרו הם היחסים הדו-צדדיים ההיסטוריים והנוכחים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקת פרו.
שתי המדינות חברות בקבוצת ריו, ארגון מדינות אמריקה, ארגון מדינות אמריקה הדרומית והאו"ם.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בין השנים 1826–1827. שתי המדינות ממוקמות בחלק המרכזי של אמריקה הדרומית וחולקות גבול יבשתי של 2,822 ק"מ.
ברזיל מייצגת 1.5% מההגירה הבינלאומית של הפרואנים לשנת 2013. בנוסף, הברזילאים היוו 4.7% מהמהגרים בפרו בין השנים 1994–2012.
בשנת 2014 הסתכם הסחר בין המדינות ב-3.5 מיליארד דולר.
נכון לעכשיו, ברזיל ופרו מנהלות משא ומתן על הסכם השלמה כלכלי.
ברזיל מחזיקה בפרו שגרירות בלימה ו-5 קונסוליות בארקיפה, צ'יקלאיו, קוסקו, איקיטוס ופוקאלפה.
פרו מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-8 קונסוליות בבלו הוריזונטה, קוריטיבה, פורטלזה, מנאוס, ריו ברנקו, ריו דה ז'ניירו, סלבדור וסאו פאולו.
יחסי ברזיל–מרוקו הם יחסי החוץ בין ברזיל למרוקו.
שיתוף הפעולה בין ברזיל לבין מרוקו החל במהלך המאה ה-19, כאשר מהגרים מרוקאים הגיעו לברזיל.
בשנת 1861 פתחה ממשלת ברזיל את הקונסוליה הראשונה שלה בטנג'יר, אך רק מאז 1961, עם עצמאות מרוקו, היחסים הדו-צדדיים החלו להתפתח.
באותה שנה אף הוקמה שגרירות ברזיל ברבאט.
בתחילת 2016 החלו שני הצדדים לאותת על עניין מחודש בקידום קשרים כלכליים דו-צדדיים.
נראה כי ממשלת ברזיל החדשה חידשה עניין בשותפות דו-צדדית בין ברזיל למרוקו.
בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-1.4 מיליארד דולר.
ברזיל היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מרוקו באמריקה הדרומית בין בתחום היבוא ובין בתחום היצוא.
מעל 50,000 תיירים מרוקאים מבקרים בברזיל בכל שנה.
ברזיל מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט.
מרוקו מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי ברזיל–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לצ'כיה.
שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותם מתמקדת בהיסטוריה של ההגירה הצ'כית לברזיל.
כ-500 אלף ברזילאים הם ממוצא צ'כי.
הצ'כים הראשונים שהגיעו לברזיל הקולוניאלית היו ישועים שהגיעו לארץ כדי להפיץ את הקתוליות בשטחי ברזיל.
בשנת 1823, גל המהגרים הצ'כי הראשון הגיע לברזיל, כאשר רובם התיישבו באזורים הדרומיים של המדינה.
מהגר צ'כי וראש חברת באטה, יאן אנטונין באטה, ייסד כמה עיירות ברחבי דרום ברזיל.
בסוף מלחמת העולם הראשונה, ברזיל וצ'כוסלובקיה שנוצרה באותה עת (שכללה את צ'כיה וסלובקיה המדורניות) כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1918. בשנת 1920, צ'כוסלובקיה פתחה צירות דיפלומטית בריו דה ז'ניירו ובשנת 1921 ברזיל פתחה משלחת דיפלומטית בפראג.
במרץ 1939 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות עם הגעת הנאצים לפראג והקמת הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה.
גם צ'כוסלובקיה נאלצה למסור את שגרירותה בריו דה ז'ניירו לידי הגרמנים.
במהלך מלחמת העולם השנייה לחמו חיילים ברזילאים וצ'כוסלובקים זה לצד זה בחזית האיטלקית.
בשנת 1942 הוקמו יחסים דיפלומטיים מחדש בין ברזיל לבין הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה שבסיסה בלונדון.
בין 1940 ל-1950 הגיע גל שני של מהגרים צ'כים לברזיל, והתיישב בעיקר בחלקים המערביים המרכזיים של המדינה.
בשנת 1956 נבחר ז'וסלינו קוביצ'ק לנשיא ברזיל, הראשון ממוצא צ'כי.
בשנת 1960 שדרגו שתי המדינות את משלחותיהן הדיפלומטיות למעמד של שגרירויות.
בשנת 1988 הפך ראש הממשלה לובומיר שטרואוגל לראש ממשלת צ'כוסלובקיה הראשון שביקר בברזיל.
בשנת 1990, הנשיא פרננדו קולור דה מלו הפך לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בצ'כוסלובקיה.
בשנת 1993 התפצלה צ'כוסלובקיה לשתי המדינות הריבוניות של צ'כיה וסלובקיה.
בשנת 1994 ערך ראש ממשלת צ'כיה ואצלב קלאוס את הביקור הרשמי הראשון בברזיל מאז פירוק צ'כוסלובקיה.
מאז התקיימו מפגשים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
בינואר 2019 נפגש ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש עם נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו, במהלך הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שווייץ.
ביקורים רמי דרג מברזיל בצ'כוסלובקיה / צ'כיה
שר החוץ רוברטו קוסטה דה אבראו סודרה (1989)
נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה (2008)
ביקורים רמי דרג מצ'כוסלובקיה / צ'כיה בברזיל
ראש הממשלה לובומיר שטרואוגל (1988)
ראש הממשלה ואצלב קלאוס (1994)
שר החוץ יוזף זילנייץ (1995)
ראש ממשלת צ'כיה ייז'י פרואובק (2006)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו צדדיים כגון הסכם מסחר ומיסים (1931); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי (2008); הסכם לוועדה דו-צדדית משותפת (2009); הסכם בשיתוף פעולה הגנתי (2010) והסכם שותפות בין אמבראר ו-אארו וודוכודי (2011).
בשנת 2017 הסתכם המסחר בין ברזיל לצ'כיה בכ-600 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של ברזיל לצ'כיה כולל: חומרי גלם; עפרות; מוצרי בשר; דגים ומטוסים.
הייצוא העיקרי של צ'כיה לברזיל כולל: מנועי בוכנה וחלקיהם; חלקים ורכיבים לרכב מנועי; משאבות נוזליות; מנועים חשמליים וצינורות וצינורות.
ברזיל היא השותפה הגדולה ביותר של צ'כיה באמריקה הלטינית.
החברה הרב לאומית הברזילאית אמבראר פועלת בצ'כיה.
ברזיל מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בסאו פאולו.
יחסי ברזיל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין ממלכת תאילנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באפריל 1959. באותה שנה נפתחה שגרירות ברזיל בבנגקוק, ואילו שגרירות תאילנד בברזיליה נפתחה בשנת 1964. בשנת 2019 נחגגו 60 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות.
בשנת 2018 הפכה ברזיל לשותפת הסחר המובילה של תאילנד באמריקה הלטינית, ותאילנד דורגה במקום השביעי בין השותפות של ברזיל באסיה.
הסחר הדו-צדדי עלה על 3.5 מיליארד דולר, כאשר ברזיל ייצאה כ-2 מיליארד דולר וייבאה כ-1.4 מיליארד דולר - עודף של 600 מיליון דולר מצד ברזיל.
מעורבותן של חברות תאילנדיות במלונות ובאלקטרוניקה בברזיל נמצאת במגמת עלייה.
הקבוצה התאילנדית מינור אינטרנשיונל השקיעה רבות במלונות יוקרה כמו Tivoli Mofarrej, בסאו פאולו, Tivoli Ecoresort, בסלבדור, ו-NH Hotel, בקוריטיבה.
פרויקט תאילנדי גדול הוא אתר הנופש אננטרה מארו באהיה.
בשנת 2019 כ-66,000 תיירים ברזילאים ביקרו בתאילנד.
ברזיל מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה בפוקט.
תאילנד מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי ברזיל–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקה של סרביה.
היחסים כוננו לראשונה בשנת 1946 בין ברזיל לרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
ברזיל לא מכירה בקוסובו כמדינה עצמאית, והודיעה שאין בכוונתה לעשות כן ללא הסכמה של סרביה.
בשנת 2008 ובשנת 2012, שר החוץ של סרביה, ווק ירמיץ' ביקר בברזיל במטרה לקבל תמיכה במאבק מול עצמאותה של קוסובו.
ביוני 2010 שר החוץ דאז של ברזיל סלסו אמורים ביקר בסרביה.
ברזיל היא שותפה מסחרית העיקרית של סרביה באמריקה הדרומית.
בשנת 2011 הייצוא הוערך ב-4.3 מיליון אירו והיבוא ב-69.7 מיליון אירו.
עמדתה של ברזיל בעניין עצמאותה של קוסובו
בפברואר 2008 ממשלת ברזיל פרסמה שהיא מאמינה כי צריך להמשיך לנסות לחפש פתרון לסוגיית קוסובו באמצעות משא ומתן.
מאוחר יותר, שר החוץ סלסו אמורים הביע את דעתו שברזיל צריכה להמתין להחלטת מועצת הביטחון של האו"ם לפני שתגדיר את עמדתה הרשמית בנושא עצמאות קוסובו.
בספטמבר 2009 שגריר ברזיל בסרביה דנטה קואליו דה לימה אמר: "עמדתנו הבסיסית היא שאנו מכבדים את השלמות הטריטוריאלית של סרביה.
אנחנו תומכים בהחלטת ועידת הביטחון של האו"ם מס' 1244, שקוסובו היא חלק מסרביה."
יחסי ברזיל–נורווגיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לממלכת נורווגיה.
החל מהמאה ה-19, מהגרים נורווגיים החלו להתיישב בברזיל.
בשנת 1851, מהגרים נורווגיים היו מהחברים המייסדים של העיר ז'וינווילי במדינת סנטה קטרינה.
בשנת 1905 הייתה ברזיל אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות נורווגיה לאחר פירוק האיחוד השוודי-נורווגי.
מאז, היחסים בין ברזיל לנורווגיה נעשו לבביים, מבוססים על ערכים משותפים ומונחים על ידי כבוד הדדי.
בשנת 1967, אולף החמישי, מלך נורווגיה שהה בברזיל בביקור רשמי.
בשנת 1991, הנשיא פרננדו קולור דה מלו הפך לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בנורווגיה.
מאז הביקורים הראשונים התקיימו ביקורים ופגישות רבות בין מנהיגי שתי המדינות.
בשנים האחרונות המגעים בין ממשלות, חברות ואנשים פרטיים משתי המדינות התגברו, והעניקו דינמיות למערכת היחסים הדו-צדדית.
ברזיל היא אחד השווקים הגדולים ביותר בענפי הספנות והאספקה הנורווגיים, ונורווגיה וברזיל משתפות פעולה באופן הדוק בנושאים ימיים.
במהלך שריפות יערות הגשם באמזונאס בשנת 2019, נורווגיה השעתה את התשלומים לקרן אמזון של ממשלת ברזיל (מנגנון שנוצר כדי להגן על יער האמזונאס בברזיל) לאחר עלייה בפגיעה ביערות.
נורווגיה הייתה התורמת הגדולה ביותר של הקרן, והעניקה בעשור האחרון כ-1.2 מיליארד דולר.
ממשלת נורווגיה הביעה חשש משיעור כריתת היערות מאז שהנשיא ג'איר בולסונארו עלה לשלטון בברזיל.
ביקורים רמי דרג מברזיל לנורווגיה
סגן נשיא מרקו מקיאל (2002)
שר החוץ אנטוניו פטריוטה (2013)
ביקורים רמי דרג מנורווגיה בברזיל
ראש הממשלה גרו הרלם ברונדטלנד (1992)
שר החוץ יונס גר סטיורה (2011)
שר החוץ בורגה ברנדה (2014)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים כגון הסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי וטכני (1978); הסכם למניעת כפל מס (1980) ומזכר הבנות בנושא הוראות טכניות, היגייניות ותברואתיות המסדירות את הסחר הדו-צדדי במוצרי דייג ומוצרי חקלאות ים (2003).
ברזיל מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו.
לנורווגיה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בריו דה ז'ניירו.
יחסי ברזיל–פולין הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לפולין.
מעל 800,000 ברזילאים הם ממוצא פולני והופכים את ברזיל למדינה השנייה עם הקהילה הפולנית הגדולה ביותר בחו"ל (אחרי ארצות הברית).
באמצע המאה ה-19 עודד פדרו השני, קיסר ברזיל, הגירה פולנית לברזיל ותמך בעצמאותה של פולין, שבאותה תקופה נשלטה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה הרוסית והקיסרות הגרמנית.
הדיפלומט הברזילאי, רוי ברבוסה, דגל בעצמאות פולין בוועידות האג בשנת 1907. בין השנים 1869–1920 היגרו לברזיל מעל 60,000 מהגרים פולנים.
מרבית המהגרים הפולנים התיישבו במדינת פרנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הכריזה ברזיל מלחמה על מעצמות המרכז.
בתום המלחמה ברזיל השתתפה בחוזה ורסאי שהוביל להקמתה של פולין עצמאית.
פולין השיגה את עצמאותה בשנת 1918 וברזיל הפכה לאומה הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה בפולין ב-17 באוגוסט 1918. ב-27 במאי 1920, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים וצירויות דיפלומטיות נפתחו בבירות זו של זו, בהתאמה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939; ברזיל נותרה נייטרלית גם לאחר פלישת הכוחות הגרמנים לפולין.
ב-22 באוגוסט 1942 הכריזה ברזיל מלחמה על גרמניה ואיטליה לאחר שטובעו שש ספינות ברזילאיות באוקיינוס האטלנטי על ידי צוללות גרמניות.
גם הכוחות הברזילאים וגם הפולנים לחמו זה לצד זה במהלך המערכה בחזית האיטלקית.
ב-12 בספטמבר 1945 הכירה ברזיל בממשלה הזמנית הפולנית של אחדות לאומית.
זמן קצר לאחר מכן, שתי המדינות פתחו מחדש נציגויות דיפלומטיות.
בינואר 1961 הפך שר החוץ הפולני אדם רפצקי לנציג השלטון רם הדרג הראשון שביקר בברזיל.
זמן קצר לאחר ביקורו, שדרגו שתי המדינות את משלחתן הדיפלומטית לשגרירויות.
בשנת 1962 שר החוץ הברזילאי פרנשיסקו קלמנטינו דה סן טיאגו דנטש ביקר בפולין.
בשנת 2002, נשיא ברזיל פרננדו אנריקה קרדוזו החזיר ביקור בפולין והיה לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר במדינה.
בינואר 2019 ביקר שר החוץ הפולני יאצק צ'פוטוביץ' בברזיל כדי להשתתף בהשבעה של הנשיא ז'איר בולסונארו.
במאי 2020 חגגו שתי המדינות 100 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מברזיל לפולין
הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו (2002)
שר החוץ סלסו אמורים (2010)
שר החוץ לואיז אלברטו פיגיירדו (2012)
שר החוץ ארנסטו אראוז'ו (פברואר ומאי 2019)
ביקורים רמי דרג מפולין בברזיל
ראש הממשלה ולודז'ימייש צ'ימושביץ' (2003)
שר החוץ רדוסלב סיקורסקי (2012)
שר החוץ יאצק צ'פוטוביץ' (2019)
ראש הקבינט קשישטוף שצ'רסקי (2019)
בשנת 2018 הסתכם המסחר הכולל בין ברזיל לפולין ב-1.8 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי של ברזיל לפולין מורכב ממשאבים מינרליים, מכונות ומכשירים חשמליים, מזון, כימיקלים ופלסטיק.
הייצוא של פולין לברזיל מורכב ממכונות ומכשירים חשמליים, כימיקלים וכן פלסטיק, בעיקר גומי סינתטי.
ברזיל היא שותפת הסחר העיקרית של פולין באמריקה הלטינית.
חברת המטוסים הברזילאית אמבראר מכרה מטוסים לפולין המשמשים את חברת הדגל הפולנית לוט פוליש איירליינס ומשרד ההגנה הלאומי.
בשנת 2000 החלו המדינות החברות במרקוסור (הכוללות את ברזיל) והאיחוד האירופי (הכולל את פולין) במשא ומתן על הסכם סחר חופשי.
ברזיל מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בקוריטיבה.
יחסי ברזיל–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לסינגפור.
היחסים בין המדינות החלו בשנת 1889. בשנת 1935 הפך סמואל אריק טרוויס לקונסול הראשון של ברזיל בסינגפור, ובשנת 1949 מונה לקונסול הכבוד הראשון של ברזיל.
בשנת 1951 שקלה ממשלת ברזיל לפתוח נתיב של ספינות משא לסינגפור, ובאותה שנה ברזילאים שנמלטו משלטון הרפובליקה העממית של סין חזרו מסין דרך סינגפור.
לאחר מכן ביקרה ספינת ההדרכה הברזילאית אדמירל סלדאנה בסינגפור במהלך מסעה הראשון בעולם בשנת 1952, והפכה לספינת ההכשרה הימית הראשונה של ברזיל שביקרה במימי סינגפור.
ב-14 באוקטובר 1965 הכירה ברזיל בעצמאות סינגפור והפכה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה בעצמאות סינגפור.
בשנת 1957 כוננה ברזיל יחסים דיפלומטיים עם סינגפור.
בשנת 1979 הוקמה שגרירות ברזיל בסינגפור, ואילו שגרירות סינגפור בברזיל נחנכה בשנת 2013 על ידי שר החוץ של סינגפור, שאנמוגן.
השגרירות היא השגרירות הראשונה של סינגפור באמריקה הלטינית והסוכנות הזרה היחידה של סינגפור באמריקה הלטינית.
בשנה שלאחר מכן, נשיאת ברזיל דילמה רוסף, שנסעה לבריסביין שבאוסטרליה כדי להשתתף בפסגת ה-G20 שהתה בסינגפור, והפכה לנשיא ברזיל הראשון שביקר בסינגפור.
בין השנים 1995–2001, הייצוא של ברזיל לסינגפור היה פחות מ-500 מיליון דולר; בשנת 2002 היצוא עלה לראשונה על 500 מיליון דולר.
אף על פי שצנח בשנת 2003, הוא עלה לכ-500 מיליון דולר בשנה שלאחר מכן.
בין 2004 ל-2008 ערך הייצוא בדרך כלל הראה מגמת עלייה ואז ערך הייצוא החל להשתנות, אך בשנת 2013 הוא רשם שיא חדש של 3 מיליארד דולר.
ברזיל מייצאת בעיקר נפט מזוקק וספינות לסינגפור.
בספטמבר 2005 חתמה הסוכנות הבינלאומית לפיתוח ארגונים בסינגפור על מזכר הבנות עם הסוכנות לקידום השקעות יצוא בברזיל, אשר חודשה בשנת 2008. שני הארגונים קיימו גם סמינרים ופרויקטים לחיזוק שיתוף הפעולה בין חברות משתי המדינות בתחום מוצרי נדל"ן, טכנולוגיית מידע ותקשורת ושירותי שדה תעופה.
בשנת 2014, סינגפור וברזיל חתמו על הסכם תעופה ומשלוח בינלאומי כדי למנוע כפל מס.