tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות הניצחונות הייתה הקבוצה על סף העלייה לפיינל פור, אך בסופו של דבר עלתה נהריה בזכות שני ניצחונות יותר.
בתחילת עונת 2008/2009 מאמן הקבוצה היה עדי אזולאי.
במשך העונה התחלפו עוד שני מאמנים (אבנר יאור ורובי בלינקו) והקבוצה סיימה במקום השמיני בליגה.
בסדרת הפלייאוף התמודדה הקבוצה נגד מכבי תל אביב.
במשחק הראשון הם ניצחו את תל אביב בזכות שלשת ניצחון של טרה קלי.
בסדרה עצמה הפסידה הקבוצה 3-1 ולא עלתה לפיינל פור.
בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לשלב חצי-גמר גביע המדינה בכדורסל ונעצרה בידי קבוצת הכדורסל בני השרון.
לקראת עונת 2010/2011 הקבוצה רכשה את שני שחקני ה-NBA דזמון פארמר וגייב פרואיט, והחזירה את ראשון טרנר שהצטיין במדיה לפני שנתיים.
אריאל בית הלחמי פוטר באמצע העונה לאחר שלא ענה על הציפיות.
במקומו מונה המאמן אלי רבי.
את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-10 והאחרון בטבלה, והיא הפסידה בסדרת הישרדות בליגה נגד מכבי חיפה בתוצאה 3-1, וירדה לליגה הלאומית.
אך בעקבות תוכנית המנהלת להרחיב את הליגה מ-10 ל-12 קבוצות, נשארה לבסוף בליגת העל.
ומיד לאחר מכן, החתימה את שמעון אמסלם כמנהל מקצועי, ואת אריק אלפסי כמאמן.
בסוף עונת 2011/2012 באמצע משחק מספר אחד בסדרת הפלייאוף מול מכבי ראשון לציון שחקנה של אשקלון מרקו קילינגסוורת' ירד לספסל כתוצאה משתי עבירות טכניות, התעמת השחקן עם מנהלו המקצועי שמעון אמסלם וכתוצאה מכך בתאריך החמישי במאי הודיע בעלי הקבוצה יוסי דהן על פיטור אמסלם מהקבוצה.
בקיץ 2012 הודיע הבעלים יוסי דהן שלא ימשיך לתמוך בקבוצה והייתה על סף פירוק, אך התערבות של ראש עיריית אשקלון ותמיכה כלכלית של מכללת אשקלון הצילו את הקבוצה ותשחק בעונת 2012-2013 בליגת העל ועדי אזולאי התמנה לתפקיד מאמן הקבוצה.
בסוף מרץ 2013 פוטר אזולאי והוחלף באריאל בית הלחמי, ובתום העונה למרות החלפת המאמנים נשרה הקבוצה לליגה הלאומית בפעם השנייה בתולדותיה.בעונת 2016/17 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית.
בסוף עונת 2016/17 נשרה הקבוצה לליגה א' והתפרקה באופן סופי.
את מקומה תפסה קבוצת האוהדים העירונית "אליצור "איתו" אשקלון" שאף נפגשה מולה לדרבי בעונת 2016-2017 בליגה הארצית בו הפסידה אליצור אשקלון פעמיים.
אליצור היא אגודת ספורט דתית מיסודה של הסתדרות הפועל המזרחי, נוסדה בשנת 1939.
בשנת 1938 החלו יחיאל אליאש ואברהם בר-אוריין בארגון מחלקות דתיות בהגנה.
מכיוון שההגנה סירבה לארגן יחידות דתיות נפרדות, והתעקשה שיש לגייס את האנשים לפי סדר רישומם לגיוס, נהגו אליאש ובר-אוריין לבצע רישום מוקדם של האנשים.
לצורך כך הקימו את "משמרות אליצור", אשר הוגדר כארגון ספורט ושימש כמסווה לפעילות בהגנה, בדומה לשימוש של חברי הגנה אחרים בכרטיסי חבר של הפועל או מכבי.
אולם בניגוד להפועל ומכבי, בתקופה הראשונה לא עמדה מאחורי אליצור כל פעילות ספורטיבית.
את השם אליצור הציעו הרב משה צבי נריה ואברהם קסטנבוים.
מטרות הארגון הוגדרו בפרסום בהצופה באפריל 1939 כ:
"לחסן את כוחותיו הגופניים של הצעיר והעובד הדתי, להכשיר מחנה מגובש לפעולות יישוביות לאומיות־דתיות, להחדיר את רוח המשמעת והסדר בחוגי הנוער הדתי וחינוך של נאמנות למפעל בנין ארץ ישראל עובדת דתית".
לצד הארגון הוקם ארגון "ידידי אליצור" שנועד לדאוג למשאבים לפעילות הארגון, ליצור אוירה חיובית לפעילות של אליצור ולהעלות את מספר חברי אליצור.
במאי 1939 ארגן משמרות אליצור בכפר הנוער הדתי, במימון שהועבר על ידי הרב מאיר בר-אילן, קורס מפקדים במתכונת של הקורסים של ההגנה, על מנת להתמודד עם המחסור במפקדים דתיים בהגנה.
קורס נוסף התקיים בנחלת יהודה בשנת 1940.
באביב 1939 קיבל אליאש רשות מהוועד הפועל של הפועל המזרחי לארגן פעילות ספורטיבית באליצור והוא החל בארגון שיעורי התעמלות בתל אביב, ירושלים, רחובות, פתח תקווה, חדרה וחיפה.
בחיפוש אחר מדריכי ספורט פורסם בעיתון הצופה קריאה לכל מי שיש לו ניסיון בהדרכת ספורט או מכיר מדריך כזה להפנות אותו לארגון.
במהלך החיפוש מצא אליאש את ראובן גרייסמן שלמד לימודים על תיכוניים בספורט בגרמניה בקבוצה הדתית רמת השומרון שישבה בפרדס חנה והוא מינה אותו למרכז מקצועי של אליצור.
להנהלת אליצור מונו צבי ברנשטיין, שמעון וסרמן, יהודה שפיגל, האדריכל אברהם שרגנהיים שהיה ממנהיגי מכבי העולמי ויחיאל אליאש.
יום ייסוד אליצור הרשמי נקבע לט"ו באב תרצ"ט וביום זה נפתח קורס ראשון למדריכי ספורט של התנועה בכפר הרואה.
הקורס נמשך שבעה שבועות והשתתפו בו 36 חניכים.
בנוסף להדרכה באתלטיקה קלה, התעמלות ומשחקי ספורט ניתנה הדרכה של קורס מ"כים מטעם ההגנה.
בהמשך התקיימו קורסים מחוזיים שהכשירו עוד 85 מדריכים ומדריכות, אולם אלו לא הספיקו לאור כמות החניכים הגדולה.
בראשית הדרך הגיע עיקר המימון מהמחלקה להכשרה גופנית של הוועד הלאומי ומהמרכז העולמי של המזרחי הודות לתמיכה הרבה של הרב מאיר בר-אילן.
לעומת זאת, הפועל המזרחי, שהייתה ענייה מאוד באותה תקופה העבירה רק סכומים קטנים.
באוגוסט 1940 התקיים כינוס ארצי ראשון של משמרות אליצור.
בחול המועד פסח תש"א ארגן התנועה יום ספורט ארצי.
קבוצות הכדורגל של אליצור לא שחקו בליגות של ההתאחדות מפני שלא הסכימו לשחק בשבת, למעט הקבוצה הירושלמית אשר לאור מספר הקבוצות הלא יהודיות בליגה שלא שיחקו בשבת, הוסכם שתוכל גם היא לא לשחק בשבת.
דבר זה גרם לפגיעה ברמת משחקי הכדורגל של רוב קבוצות אליצור.
בסוף שנת תש"א היו באליצור 36 סניפים ובהם 2440 חברים.
בקיץ 1942 הוציאה אליצור מכתב של ד"ר אהרן ברט, הרב ישעיהו שפירא ופרופסור אברהם הלוי פרנקל שקרא לידידי אליצור לפעול להגדלת התנועה, ליצירת אווירה אוהדת לתנועה בקרב הציבור הדתי ולהשגת מימון לפעילות הארגון.
אליצור דרשה שיהיה לה נציג בהנהלת המחלקה להכשרה גופנית של הוועד הלאומי אך עד אמצע שנת 1942 לא הושג הסכם בנידון.
משנת 1943 ניהל אברהם בר-אוריין את פעילות ההסברה בארגון.
בנובמבר 1944 חתמה תנועת אליצור על קול קורא תחת הכותרת "מלחמה לנוער העברי בטרור ובמבצעיו", שסימן את פתיחת הסזון.
בשנים שטרם קום המדינה, לאחר סירוב הפלי"ם להכנסת לוחמים דתיים לשורותיו, הקים אברהם בר-אוריין את ה"הסקציה הימית" בארגון.
לאחר הקמת המדינה הסתיים תפקידה של אליצור כפלטפורמה של הכנה לקראת גיוס, והיא הפכה לארגון ספורטיבי עם התמקדות בפעילות חברתית.
בין השאר דאגה האגודה להקמת סניפים בעיירות הפיתוח.
אחרי פרישתו של יחיאל אליאש התמנה אברהם בר אוריין להובלת אליצור.
המנהל הבא של אליצור היה ד"ר יהושע ירון, בוגר הקורס הראשון של לימודי חינוך גופני במכון וינגייט, אשר שירת בתפקיד עד 1955 עת מונה מחליפו כיו"ר האגודה זאב ברוורמן אשר כיהן בתפקיד כ־45 שנה.
בקיץ 2015 חידשה אליצור את מסורת הנבחרות, אותן היא שולחת מחוץ לישראל והוקמה נבחרת נערים שנסעה למסע משחקים בארצות הברית מול קהילות יהודיות, את הנבחרת אימן רועי שרוני.
יו"ר הארגון הוא אלי עציון.
בספטמבר 2017 נבחר אלי עציון לקדנציה שנייה בתפקיד יו"ר הארגון.
אליצור רמת גןאליצור כוכב יאיר
אליצור טירת כרמלאליצור הר חברון
תרכובת אָלִיפַטית היא תרכובת אורגנית שאינה ארומטית.
בתרכובת אליפטית קיימים קשרים קוולנטים רגילים (פשוטים, כפולים או משולשים); בתרכובת ארומטית, לעומת זאת, קיימים קשרים קוולנטיים מיוחדים, המהווים מצב ביניים בין קשר פשוט וקשר כפול.
קשרים אלו מעניקים לתרכובת תכונות מיוחדות .
תרכובות רבות מכילות חלק ארומטי וחלק אליפטי (למשל שרשרת פחמימנית ארוכה (אליפטית) הקשורה לטבעת בנזן ארומטית).
למרות שקיימות אלפי תרכובות ארומטיות, הרי שרוב התרכובות האורגניות הן אליפטיות.
אֶלִּיפְּסוֹאִיד הוא גוף תלת-ממדי שכל חתך שלו יוצר אליפסה.
צורתו של כדור הארץ ניתנת לתיאור על ידי אליפסואיד.
המשוואה הכללית שמתארת אליפסואיד במערכת צירים קרטזית היא:
, כאשר הם קבועים המכונים צירי האליפסואיד.
המרחק בין מרכז האליפסואיד לבין הנקודות שנמצאות על פני האליפסואיד נקראים חצי ציר.
כאשר בהתאם לגודל של מוגדר חצי ציר ראשי וחצאי ציר משניים.
קיימים מקרים פרטיים של אליפסואיד:
ספרואיד אפשר לקבל כגוף סיבוב של אליפסה.
זוהי, בקירוב, צורתו של כדור הארץ (הפחוס בקטבים בגלל השפעת הסיבוב).
זוהי צורתם של כדורי פוטבול ורוגבי.
בספרות המתמטית אליפסואיד הוא שם כללי לכל סוגי האליפסואיד, אולם בספרות מדעית אחרת (בעיקר גאודזיה), אלפסואיד מתאר ספרואיד.
נפחו של אליפסואיד הוא .
שטח הפנים של אליפסואיד הוא
ו- הם אינטגרלים אליפטיים מהסוג הראשון והשני בהתאמה.
במקרה הכללי ניתן להגדיר אליפסואיד n ממדי (נקרא לעיתים היפראליפסואיד) באמצעות :
כאשר היא מטריצה חיובית, ו- הם וקטורים.
הווקטורים העצמיים של קובעים את צירי האליפסואיד, והערכים עצמיים שלה הם ההופכיים של ריבועי חצאי הצירים, ואילו c מגדירה את מרכז האליפסואיד.
באופטימיזציה ובלמידת מכונה נעשה שימוש באליפסואיד ממד גבוה במסגרת שיטה איטרטיבית לאופטימיזציה קמורה, המוכרת כשיטת האליפסואיד , שבמסגרתה נוצרת סדרת אליפסואידים שלהם נפח הולך וקטן בכל שלב עד להתכנסות למציאת הפתרון.
אליפים הוא רומן נעורים מאת הסופרת אסתר שטרייט-וורצל, שראה אור בשנת 1982 בהוצאת עמיחי.
זהו ספרה השמיני, ואחד מספריה המצליחים ביותר.
הספר זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.
בשנת 2005 עובד הספר להצגה לילדים ונוער באותו שם, ובשנת 2011 עובד לסדרת טלוויזיה באותו שם.
הספר מתמקד בהווי של תלמידי פנימייה חקלאית בשנות השישים.
הספר מספר על רוני, נער מתבגר שאיבד את אמו, העובר ללמוד בפנימיה החקלאית "גנות".
עלילת הספר מתרחשת בישראל של סוף שנות השישים.
בבית הספר הפנימייתי נכנס רוני כתלמיד כיתה ט' – "אליף" (על אותו משקל מכונים תלמידי כיתה י' – "בטיחים", תלמידי י"א – "ג'מילים", וי"ב – "דלידים").
רוני וחבריו נאלצים להתמודד עם הדלידים, אשר מכינים עבורם טקסי-קבלה משונים.
כאשר הדלידים גילחו את שערם של כמה מהבנים, רוני הוביל את שאר האליפים לגלח את ראשם.
האליפים גם משיגים לעצמם טלוויזיה אחרי שהדלידים רצו מהם כסף לראות את משחק הכדורסל של מכבי תל אביב.
את כל אלה רוני קיבל, כחלק מהווי בית הספר.
אך כאשר הדלידים מנצלים את סמכותם לרעה, והופכים מספר תלמידים חלשים לעבדים שלהם, הוא מוביל מהלך מול מנהלת בית הספר ומגן על חבריו.
רוני צריך להתמודד גם עם דוידי, נער יתום מאם שבא משכונת-מצוקה, אשר אביו נהג להכותו, עד שנכנס לכלא בעוון גנבה.
במהלך הספר דוידי מתאהב באילנה, אהובתו של רוני.
דוידי מנסה לשקם את חייו אך נתקל בקשיים מרובים.
רוני מתמודד גם עם מערכת יחסים מורכבת עם אביו ואמו החורגת.
רוני שונא אותה, וחושב שאביו שכח את אמו שנפטרה.
לאחר שנולדת לו אחות קטנה הזוכה לשם לימור, היחסים ביניהם מתחילים להשתפר.
הספר מבוסס על הפנימייה החקלאית "כנות" השוכנת ליד צומת גדרה, מקום בו לימדה הסופרת תקופה מסוימת.
המושבה ג' המצוינת בספר מבוססת על העיר גדרה.
רון (רוני) מצגר - ילד תל אביבי מבית טוב, שבחר ללמוד בפנימיה משום שאינו מסתדר עם אביו, אברהם, הידוע כעורך-דין מצליח, שנשא לאשה את מזכירתו, דבורה, לאחר פטירת אמו של רוני מסרטן בהיותו בן שתים-עשרה וחצי.
הוא אינו שואף להיות חקלאי, אך מעדיף להתרחק מהבית, משום שהוא סבור כי אביו שכח את אמו, וכי הוא משוכנע שחייו ישתנו ויהיו מאושרים הרבה יותר כאשר יהיה רחוק מהבית, רחוק מאביו, רחוק מהאישה השנייה שנשא אביו ובעיקר מהגעגועים העזים לאמו.
במהלך הסיפור, יולדת דבורה, אשתו השנייה של אביו, אחות קטנה לרוני, לימור.
כאשר רוני מגיע לראשונה ל"גנות" הוא נחשב ל"אליף", תלמיד השנה הראשונה בפנימייה.
הוא משתלב בקבוצה של נערים ונערות, אליפים כמותו, וכל אחד מהם זוכה לקבלת פנים אישית מהדלידים אשר מכינים עבורם טקסי-קבלה שונים.
רוני הוא נער מקובל בחברת האליפים ופעיל במועצת התלמידים.
הוא מגן על החלשים ולוחם נגד הדלידים.
הוא מאוהב באילנה, אך סבור כי ליבה נוטה לדוידי.
לכן כאשר ניצה, ילדה שאוהבת אותו, מציעה לו חברות, הוא נענה לבקשתה אך אומר לה שלצערו, לעולם לא יוכל להשיב לה אהבה כזו שהיא מרעיפה עליו.
לקראת סוף הסיפור, יחסיו של רוני עם אביו ואשתו דבורה משתפרים וגם היחסים עם אילנה, והם הופכים לזוג.
רוני ילד נאה מאוד, ובמהלך לימודיו בגנות הוא נעשה גבוה יותר, חסון, שרירי ושזוף.
אילנה - נערה יפה ואהובתו של רוני, הגיעה לגנות מחולון במטרה להגשים את הייעוד שלמדה בעבר בתנועת הנוער.
במשך הסיפור היא מתיידדת עם דוידי, ילד בעייתי, ועוזרת לו לחזור לדרך הישר ולהתיידד עם שאר האליפים.
כאשר דוידי מואשם בגנבה, אילנה עושה הכול כדי להוכיח את חפותו ובסופו של דבר מצליחה.
אילנה הופכת לחברתו של דווידי לאחר ניסיון ההתאבדות שלו, אך לקראת סוף הספר היא מגלה את אהבתה אל רוני, וכאשר הוא נפרד מניצה, היא נפרדת מדוידי, בן זוגה הקודם.
לאילנה עיניים כחולות, היודעות לעיתים להיות כה רציניות, גומות חן וצמות עבות וחומות.
היא נערה נבונה וטובה מאוד.
במהלך הסיפור אילנה עוזבת את גנות, מושפלת, לאחר שנפלה קורבן לתעלול אכזרי של הדלידים, אך בהשפעת רוני היא חוזרת, והם הופכים לזוג.
דוידי - ילד שמגיע ממשפחה מסובכת משכונת הארגזים.
דוידי הוא נער יתום מאם, אשר אביו היושב בכלא על גנבה, נהג להכות אותו ואת אמו של דוידי (ייתכן ודמותו מבוססת על דמות הנער דוד, גיבור הסרט "הילד מעבר לרחוב").
לגנות הוא מגיע לאחר שהות במוסד לעבריינים צעירים, בתקווה להתחיל חיים חדשים.
תקוות אלו מתחילות להישכח כאשר הוא פוגש בפנימייה נער מעברו, הדליד משה דינר, עמו גדל בשכונת הארגזים, שמספר לכל הילדים על עברו של דוידי.
דוידי נתקל בקשיים רבים בזמן התאקלמותו בגנות ורוב התלמידים ראו אותו כ"מכונס בתוך עצמו, מתרחק מזולתו ונראה כמו פושע".
במשך הסיפור לדוידי מודבקת תווית הגנב.
אך במהרה, לאחר מאמציה של אילנה, תווית זו נמחקת והוא מתחיל להיפתח כלפי תלמידי גנות.
במהלך שיטוטיו בתל אביב בזמן חופשה, פוגש דוידי שני אנשים מעברו: פואד ורחמים הפושעים.
השניים כופים עליו לפרוץ לחנות עבורם, ולאחר שהוא עושה כמצוות הוא חוזר אל גנות אומלל ומסכן.
פואד ורחמים עוקבים אחריו, ומורים לו שלא יגלה דבר למשטרה עליהם, או שיאנסו ויפגעו באילנה (בה דוידי מאוהב).
בגלל איומיהם של פואד ורחמים, דוידי שוקע בדיכאון ובפחד ומחליט לשים קץ לחייו.
הוא נוטל כדורים מהמרפאה, אך רוני מוצא אותו בחדרו זמן קצר מאוחר יותר, ומציל את חייו.
דוידי מובל לבית חולים, אך גם לאחר שהבריא, הוא מסרב לשוב לגנות.
ונשאר בבית החולים יותר זמן מהנדרש.
בבית החולים הוא מכיר את דוקטור פרידמן, שנשלח לעזור לו בעקבות ניסיון ההתאבדות הכושל.
דוקטור פרידמן הופך לאדם בו דוידי מאמין ובוטח, והאחרון מרשה לעצמו לחלוק עם הדוקטור הכל, פרט לסיפור על רחמים ופואד, מכיוון שהוא זוכר את איומם על אילנה, אהובתו.
גם היא באה לבקר אותו, והוא דוחק בה להיות בת זוגו.
היא מסכימה, על אף שאין היא באמת מאוהבת בו.
לקראת סיום הסיפור הוא חוזר ללא הודעה מוקדמת לגנות.
לאחר שגילה שרוני ואילנה הם זוג הוא מכנה את אילנה "זונה!", ומבעד לערפל הצער מכה את רוני שניסה להגן עליה.
לאחר שהבין מה עשה, הוא נמלט מגנות אל כפר סמוך, שם הוא מתיידד עם רפתן ושמו זאב רביץ.
דוידי מבקש לגור עם הרפתן, אך זה מסרב ואומר שאין בביתו מקום.
דוקטור פרידמן מאפשר לדוידי לגור בכפר, יחד עם זוג חוואים מבוגרים ששמחים לאמץ אותו.
שאול - מכונה "קטנצ'יק" בידי בני שכבתו וכמה מהתלמידים המבוגרים.
כינוי זה קיבל בגלל מראהו הצנום והקטן.
הוא נשלח לגנות מתוך מחשבה שהעבודה והשמש יחזקו אותו, אך למעשה הוא חשוף שם למחלות רבות (בעיקר צינון קשה, שפעת, ודלקת ריאות), ולמאמץ יתר.
שאול מדבר בשפה גבוהה מאוד, ועל כך הוא זוכה מדי פעם ללעג מחבריו, אך רוב הזמן מופגנות כלפיו חיבה וחמלה.
בשליש השני ללימודים, מאובחן שאול באיוושת לב ודלקת פרקים חמורה, והוא נאלץ לעזוב את גנות, אליה ישוב רק לתקופה קצרה לקראת סוף השנה.
עקב ממדי גופו הקטנים, חשוף שאול לבריונות מצד הדליתים, ואף בתחילת הספר מורה לו משה דינר (דליד הידוע בגלל מעשיו הרעים) לבצע עבורו את כל מטלותיו.
כאשר מגלים זאת מיכה, גדי, ורוני, הם נשבעים להגן עליו ופונים לחנה - מנהלת בית הספר - שמענישה את הדלידים עונש כבד.
גדי ומיכה - הגיעו אל גנות מן הכפר הסמוך.
הם באו כדי ללמוד כיצד לגדל ולעבד בעתיד את אדמותיהם.
הם היו חברים לחדר של רוני, והכירו איש את רעהו מילדותם הרכה ומאז צעדו יחד החל מגן הילדים לאורך כל הכיתות בבית הספר היסודי ואז הגיעו לגנות.
הם מתמצאים בחקלאות כי עזרו להורינם בעבודה במשק..
לגדי יש שלושה אחים ולמיכה יש שתי אחיות תאומות, תחיה וניצה (ובקיצור: תחיצה).
הדסה - חברתו לספסל של רוני.
בשונה מהתלמידים, היא העדיפה בכל הפסקה וגם לעת ערב, להקשיב לפריטתו על פסנתר של מורה האהוב לגינון, שמוליק.
הוריה והמנהלת חנה לא ראו את הידידות בין השניים בעין יפה בגלל הפרש הגילאים ביניהם, העומד על עשרים ואחת שנים.
הוריה של הדסה דורשים מחנה להפסיק את החברות בין בתם לשמוליק, וזו דורשת ממנו להצטרף לחוג אקדמאי בנושא גינון, ואל גנות יוכל לשוב פעם בשבועיים.
כאשר התגלה הדבר לשמוליק והדסה, והם מגיבים בצורה קשה.
גם כשניסתה לבלות עם בני גילה היא הבינה שבן הזוג היחיד שתרצה הוא שמוליק.
כמו אילנה גם היא נפלה קורבן לתרגיל משפיל של הדלידים.
לאחר שסודותיה התגלו, היא אמרה שמי שלא עבר את ההשפלה על בשרו, לא מסוגל להבין.
פיני (פנחס) - מדריכם האהוב של האליפים.
מתגורר בגנות יחד עם אשתו שוש, והשניים מצפים לתינוק הנולד בסוף השנה.
פיני הוא בוגר יחידה קרבית וטיפוס חובב הרפתקאות, שמחבב מאוד את כל חניכיו - בעיקר את חברי הוועד (רוני, אילנה, מיכה, גדי).
באמצע השנה, לוקח פיני כמה ילדים לטיול בטבע.
הוא מסתבך עם חנה כאשר זו מגלה שבעת הטיול, גדי כמעט טבע, ואילנה נקעה את קרסולה.
חנה דורשת ממנו להתפטר, וכך הוא עושה.
הוא חוזר ללימודים לאחר שחניכיו המסורים שובתים מעבודתם, ומפגינים כנגד חנה על פיטוריו.
הפגנת הבריונות הראשונה של הדלידים - ביום העבודה הראשון, רוני משובץ במטעים.
שם אורבים לו כמה דלידים ומאלצים אותו לגרור כרכרה מלאה בתפוזים, כאילו היה סוס או חמור.
אירוע זה יהיה נקודת ההתחלה ביריבות בין האליפים והדלידים, ובמיוחד ברצונו של רוני להעמידם במקומם.
גילוי העבדות של שאול (קטנצ'יק) - רוני מגלה כי שאול, שותפו לחדר, הוא עבד לדליד, וכמוהו כמה מהאליפים החלשים.
רוני מספר למיכה וגדי מה עשו הדלידים לשותפם לחדר המפוחד, והשלושה נמצאים ליד שאול כל רגע, על מנת להגן עליו ממשה דינר - הדליד אותו הוא שירת.
רוני מחליט להעמיד את משה דינר וחבריו הדלידים במקומם, ובישיבת מועצת התלמידים, מדווח לחנה על הכל.
דבריו נתמכים בעדות של שאול המפוחד, שמספר שהדלידים אף הכו אותם והתעללו בהם.
חנה, המומה מהדברים, פונה אל אמוץ - דליד וראש מועצת התלמידים - אשר בלית ברירה מודה באשמה, ומאוחר יותר אף מתפטר מתפקידו.
החשדות בדוידי, והתפרצותו הראשונה - לאחר שחפצים רבים נגנבים מבית האליפים, מספר משה דינר שדוידי גר איתו באותה שכונה, שם היה גנב מוכר.
דבריו גורמים לשאר האליפים לחשוד בדוידי, שמרגיש בודד יותר ויותר.
בסופו של דבר, לאחר שנגנב רדיו מאליפית, מתעמתים איתו יתר האליפים.
הוא מגיב באלימות כלפיהם וכלפי שוש (אם הבית) שמנסה להרגיע את הרוחות.
בהיעדרו, מחליטה אילנה למצוא את הגנב האמיתי, מכיוון שאינה מאמינה שדוידי הוא שאחראי לגניבות.
היא מעמידה פני חולה על מנת לארוב לגנב בביתן האליפים.
באחד הימים, היא תופסת את אהוד - בטיח המאוהב בהדסה - גונב רכוש של כמה ילדות, ומדווחת על כך לדן (מנהל בית הספר).
אהוד עובר תחקור על ידי חנה, ולבסוף מודה באשמה.
למרות שהבטיח לא לגנוב יותר, חבריו הבטיחים אינם בוטחים בו עוד, ובחופשת הפסח הוא נמלט מגנות, ולא חוזר.
אליפז לוי (Eliphas Lévi) הוא שם העט של תאורטיקן המאגיה והאוקולטיזם הצרפתי אלפונס לואי קונסטאן (Alphonse Louis Constant) (8 בפברואר 1810 - 31 במאי 1875).
השם אליפז לוי הוא המקבילה העברית של השם Alphonse Louis.
עד 1848 פרסם מספר חיבורים דתיים נוצרים ושני חיבורים רדיקליים ולאחר מכן נידון פעמיים לעונשי כליאה קצרים.
ב-1854, בביקור שערך באנגליה, נפגש עם אדוארד בולוור-ליטון ויחד איתו החל בסדרה של כתבות, בנושא המאגיה.
אליפז לוי נולד בפריז שבצרפת, כבנו של סנדלר ולמד בסמינר הרומי-קתולי, אותו עזב לאחר תקופה קצרה.
לוי החל את לימודיו בסמינר והתכונן להתקבל לכמורה בכנסייה הקתולית.
הוא כתב מספר יצירות דתיות, ובהן "המנהגים המוסריים והדוקטרינות של הרציונליזם בצרפת" (1839 Des Moeurs et des Doctrines du Rationalisme en France), חוברת ברוח זרם האנטי-נאורות וחוברת בשם "אמו של האלוהים" (1844 La Mère de Dieu).
בזמן שהותו בסמינר התאהב ועזב מבלי שהוסמך לכמורה.
לאחר שעזב את הסמינר, כתב מספר יצירות, בהן שתי חוברות קיצוניות: "בשורת העם" (L'Evangile du Peuple 1840) ו"עדותה של החרות" (Le Testament de la Liberté), שפורסמה בשנת המהפכות 1848, אשר הובילו פעמיים למאסרו לתקופות זמן קצרות.
בשנת 1853 ביקר לוי באנגליה, שם פגש את הסופר אדוארד בולוור-ליטון (Edward Bulwer-Lytton), אשר התעניין ברוזקרויצניזם כנושא ספרותי והיה נשיא של מסדר רוזיקרוציאני קטן.
חיבורו הספרותי הראשון של לוי בנושא הקסם הופיע ב-1854 בשם "הדוגמה והריטואל של המאגיה העליונה" (Dogme et Rituel de la Haute Magie) ותורגם לאנגלית על ידי ארתור אדוארד וייט (Arthur Edward Waite) בשם "קסם טרנסנדנטלי, הדוקטרינות והטקסים שלו" (Transcendental Magic (Levi), its Doctrine and Ritual).
ספר זה נחשב ליצירה החשובה ביותר של לוי.
תאוריית הקסם של אליפז לוי
ספריו של לוי נחשבים בעלי דמיון מפותח, אך עם זאת בעלי דיוק נמוך.
השורות הראשונות המפורסמות מתוכו מייצגות נושא אחד וחיוני של האוקולטיזם, את טעמו ואת האווירה שהוא נושא עמו:
ב-1861 הוא פרסם ספר המשך, "המפתח לתעלומות הגדולות" (La Clef des Grands Mystères).
עבודות נוספות של לוי בנושא הקסם כוללות "סיפורים ותמונות" (1862 Fables et Symboles) ואת "המדע של הרוחות" (1865 La Science des Esprits).
ב-1868 הוא כתב את "הארקנה הגבוהה, גילוי האוקולטיזם" (Le Grand Arcane, ou l'Occultisme Dévoilé), אשר פורסם רק לאחר מותו ב-1898.
הגרסה של לוי לקסם הייתה להצלחה גדולה במיוחד לאחר מותו.
הספיריטואליזם, שהיה מאוד פופולרי משני צידי האוקיינוס האטלנטי בשנות ה-50 של המאה ה-19, תרם רבות להצלחתו.
תורת הקסם שלו הייתה משוחררת מפנאטיות מופגנת, גם אם עדיין הייתה אפלה ועמומה.
לא היה לו דבר למכור והוא לא העמיד פנים כי התקבל לאיזו אגודת סתרים מזויפת.
לוי שילב את קלפי הטארוט בתאוריית הקסם שלו ובשל כך קלפי הטארוט הפכו חלק חשוב בערכת הציוד ההכרחי של קוסמי המערב.
בספרו החשוב הוא מייחד 22 פרקים לקלפי הטארוט, בהם הוא מצמיד כל קלף לאות באל"ף בי"ת העברי ולאפיון אחר של האלוהים.
לוי היה הראשון להכריז כי הכוכב בעל 5 הקצוות שחודו האחר מופנה למטה ושניים כלפי מעלה מייצג את "הרע", ומחומש שחודו האחד מצביע למעלה ושניים מטה הוא "טוב".
יצירותיו של לוי מלאות בתיאורים שונים של "הקסם" וה"קוסם" (Magician, Magic).
"לבצע קסם פירושו להיות מתחזה, לדעת מהו קסם פירושו להיות חכם".
"קסם הוא אלוהות האדם המושגת על ידי האיחוד של האמנה".
"הוא מביט על הרשעים כנכים אשר יש לרחם עליהם ולרפא אותם, על העולם, עם שגיאותיו והמידות הרעות שבו, שהוא לדידו בית החולים של אלוהים שבו הוא רוצה לשרת."
"הם נטולי פחד ותשוקה, אינם נשלטים על ידי רמאות, אינם חולקים טעויות, אוהבים ללא אשליות, סובלים בסבלנות, מגיבים בשקט של המחשבה הנצחית...המכשף אינו יכול להיות בור, כי הקסם מרמז על עליונות, אומנות, התעלות, ההתעלות מציינת שחרור בעזרת ידע.
המכשף מקדם בברכה את העונג, מקבל את העושר, זוכה לכבוד אך לעולם איננו עבד לאחד מהם, הוא יודע כיצד להיות אביון, להתנזר ולסבול, הוא סובל את הנשייה ברצון מפני שהוא אדון לאושרו שלו, אינו מצפה או מקבל דבר מגחמותיו של הגורל.
הוא יכול לאהוב מבלי שיהא נאהב, הוא יכול ליצור אוצרות בלתי נדלים, להעלות עצמו מעל לרמת הכבוד והיקר של הגורל.
הוא מחזיק במה שהוא מחפש, בעיקר שלווה עמוקה.
הוא אינו מצטער על דבר שחייב להסתיים, אך נזכר בסיפוק שפגש אך טוב בכל הדברים.
תקוותו היא ביטחון, כי הוא יודע שהטוב הוא נצחי והרע ארעי.
הוא נהנה מהבדידות אך אינו בורח מחברת בני אדם, הוא ילד בין ילדים, שמח בחדוות נעורים, שקול עם המבוגרים, סבלני כלפי הטיפשים, שמח עם החכמים.
הוא מחייך עם כל המחייכים, אבל עם כל הבוכים, מעודד את החזקים אך סבלני כלפי החלשים, אינו פוגע באף אחד, אין לו צורך לסלוח כי לעולם לא יחשיב עצמו נפגע.
הוא מרחם על אלה המבינים אותו בצורה שגויה, ומחפש הזדמנות לשרתם, רק בכוח הטוב הוא נוקם את נקמתו בכפויי הטובה."
"אל תשפוט, דבר כמה שפחות, אהוב ועשה".
לוי מזהה שלושה יסודות בסיסיים של הקסם:
העולם החומרי הוא רק חלק קטן מהמציאות הכללית, אשר כוללת בתוכה מישורים ורמות תודעה אחרים.
ידע מלא וכוח מלא ביקום ניתנים להשגה דרך מודעות למישורי מציאות אחרים אלה.
אחד החשובים ברמות המציאות הללו הוא "האור האסטרלי" (Astral Light, האור הכוכבי), נוזל קוסמי אשר בכוח הרצון ניתן לעצבו לצורה פיזית.
כוח זה ממלא את כל החלל והיצורים החיים.
שליטה בו מעניקה לקוסם כוח בלתי מוגבל.
רעיון זה לא היה מקורי של לוי ורווח במאה ה-19.
אדם יכול להגדיר את הלא נודע בעזרת השערותיו וידיעותיו במה שידוע.
האידיאל האלוהי של הזמן העתיק יצר את הסטביליזציות שבאו אל קיצן, אל לו לאדם להתייאש כאשר הוא רואה את אלוהי אבותינו הברבריים הופכים לשטן של ילדינו היותר נאורים.
כוח הרצון האנושי הוא כוח אמיתי, המסוגל להשיג כמעט הכל, מהשגרתי ועד הפלאי.
אקסיומה 1: "שום דבר לא עומד בפני רצונו של האדם כאשר הוא יודע מה אמיתי ורוצה את מה שטוב.
אקסיומה 9: "הרצון של האיש הטוב הוא רצונו של האל עצמו וחוק הטבע."
אקסיומה 20: "קל יותר לשבור שרשרת ברזל משרשרת פרחים".
אקסיומה 21: "אם תצליח לא לפחד מהאריה, האריה יפחד ממך.
אמור לסבל 'רצוני שתהפוך לעונג' ותיווכח שהוא כזה – ואף יותר מעונג הוא יהא לברכה."
היצור האנושי הוא מיקרוקוסמוס, מיניאטורה של המאקרו קוסמוס האוניברסלי, השניים מקושרים ביסודם.
גרימת שינוי ברמה אחת עשויה להשפיע על רמה אחרת."
"האדם הוא האלוהים בעולם, והאלוהים הוא האדם בשמיים".
לוי הצהיר כי הוא הושפע מאוקלטיסט וסופר מוקדם יותר, פרנסיס באריט.
הוא נחשב כמייסד תנועת תחיית הקסם במאה ה-20. כאמור לעיל, השפיע לוי על הסופר אדוארד בולוור-ליטון (שכתב את ימיה האחרונים של פומפיי) וכן כמה יצירות שהפכו את הקסם לפופולרי בשלהי המאה ה-19. לוי וליטון השתייכו לקבוצה, שכנראה לייטון יסד, אשר עסקה בלימוד אספקטים שונים של אוקולטיזם.
ללוי הייתה השפעה עמוקה על "המסדר ההרמטי של השחר המוזהב", שאימץ חלקים רבים מתורתו של לוי.
הוא מיחס להם עבודת שטן אלילית.
בספרו מופיע התחריט המפורסם של בפומט.
לפי מקור אחר, לוי הצטרף לבונים החופשיים ב-1861, ואלברט פייק, מי שהיה המפקד הריבוני הגדול של הנוסח הסקוטי בבניה החופשית בארצות הברית, הושפע מלוי.
לפי המקור בספרו של פייק, "מוסר ודוגמה" (1871 Morals and dogma), הוא מצטט מכתביו של לוי ושואב ממנו את התאוריה שלו על היותו של לוציפר למעשה פן אלוהי המייצג את הרע או הכוח האפל בעולם.
אליסטר קראולי, שנולד באותה שנה בה נפטר לוי והיה חבר בשחר המוזהב, טען כי הוא גלגולו של לוי.
קראולי זיהה את בפומט עם התגלמותו של הורוס ועל סמך זיהוי זה פיתח את ההגות שלו בדבר תלמה.
1839, Des Moeurs et des Doctrines du Rationalisme en France, "המוסר, המנהגים המוסריים והדוקטרינה של הרציונליזם בצרפת".
1855, Dogme et Rituel de la Haute Magie, "הדוגמה והריטואל של המאגיה העליונה", שתורגם לאנגלית בשם "Transcendental Magic, its Doctrine and Ritual", "הדוקטרינה והריטואל של המאגיה הטרנסצנדנטלית".
אֱלִיפַז הוא דמות מקראית, בנו הבכור של עשו ואשתו עדה.
לאליפז היו ארבעה אחים למחצה: רעואל, יעוש, יעלם וקרח.
לאליפז היו שישה בנים: תימן, אומר, צפו, געתם, קנז, ועמלק, שהיה אבי העם הראשון שנלחם בעם ישראל.
עמלק הוא בנו של אליפז מפילגשו תמנע.
בספר דברי הימים נמנית תמנע בין בניו של אליפז, ולכן יש מדרשים המייחסים לאליפז גילוי עריות, ובהם תמנע היא גם בתו וגם פילגשו.
אליפז מוזכר במדרש בהקשר לבריחתו של יעקב מאחיו עשו, מחשש לחייו, אל דודו לבן הארמי שישב בחרן.
בעקבות בריחת יעקב, שלח עשו את בנו אליפז לרדוף אחריו ולהורגו.
כאשר השיג אותו אליפז, התחנן יעקב על חייו, אך אליפז טען שמוטלת עליו החובה למלא את מצוות אביו.
יעקב נתן את כל אשר היה לו לאליפז ובכך אפשר לו לקיים את מצוות אביו וכן לא לפגוע בו נפש, שכן "עני חשוב כמת".
על פי ספר יוסיפון, בנו של אליפז, צפו, היה למלכם של הכתים עם שחרורם מעול קרתגו.
אליצור "רלף קליין" אלקנה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהיישוב אלקנה, שמשחקת בליגה ב' החמישית והאחרונה בחשיבותה בישראל אשר בשיאה שיחקה בליגה הארצית ומעולם לא שיחקה בליגה הראשונה.
הקבוצה מארחת באולם הפיס ביישוב אלקנה.
למועדון יש מחלקת נוער קטנה ובה 3 קבוצות גיל.
הקבוצה הוקמה בשנת ושיחקה בליגה האחרונה עד שנת , אז החל רלף קליין לאמן את הקבוצה, והעלה אותה מליגה ב' לליגה א' ב-.
בעונה לאחר מכן המשיך לאמן את הקבוצה עד לימיו האחרונים.
בעונת 2004/05 זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לליגה ב'.
בעונת 2009/10 העפילה הקבוצה לליגה הארצית בפעם הראשונה והיחידה מאז הקמתה והייתה לקבוצה הראשונה מיהודה ושומרון ששיחקה בליגה זו.
לאחר ששיחקה עונה אחת בלבד בליגה הארצית, פורסם כי קבוצת הבוגרים תפורק ורק קבוצות הנוער ימשיכו לשחק.
לאחר שנתיים ללא קבוצת בוגרים חזרה הקבוצה לשחק והחל מעונת 2013/14 מתמודדת הקבוצה בליגה ב'.
לאחר מותו של רלף קליין הוחלט להנציח את זכרו בקבוצת אליצור אלקנה והקבוצה שינתה את שמה ל"אליצור רלף קליין אלקנה"
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל (בפורטוגזית: Campeonato Estadual do Rio de Janeiro) היא ליגת הכדורגל הבכירה של מדינת ריו דה ז'ניירו שבברזיל.
ארבע הקבוצות החזקות באליפות מדינת ריו דה ז'ניירו, הן מבחינת הישגים והן מבחינת פופולריות, הן פלמנגו, בוטפוגו, פלומיננסה וואסקו דה גאמה, כולן מהבירה ריו דה ז'ניירו.
אליפות ריו דה ז'ניירו נוסדה ב-1906 והיא השלישית הוותיקה ביותר בברזיל, אחרי אליפות סאו פאולו (1902) ואליפות באהיה (1905).
היא מאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של מדינת ריו דה ז'ניירו (Federação de Futebol do Estado do Rio de Janeiro), אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל הברזילאית.
עד לשנת 1978, הליגה כללה קבוצות מהעיר ריו דה ז'ניירו בלבד ונקראה Campeonato Carioca (קמפאונטו קריוקה בתעתיק לעברית, שפירושו "אליפות העיר ריו דה ז'ניירו").
באותה תקופה, העיר ריו דה ז'ניירו הייתה בירתה של מדינה בשם גואנברה, בזמן שהייתה מדינה אחרת בשם ריו דה ז'ניירו (שבירתה הייתה ניטרוי), עם ליגת כדורגל נפרדת.
בשנת 1975 אוחדו המדינות גואנברה וריו דה ז'ניירו למדינת ריו דה ז'ניירו הנוכחית, שבירתה העיר ריו דה ז'ניירו.
כתוצאה, אוחדו גם הליגות ב-1978 וכך נוצרה אליפות מדינת ריו דה ז'ניירו הנוכחית, עם קבוצות מכל המדינה.
על אף שאינו השם הרשמי יותר, וכבר אינו מדויק, "קמפאונטו קריוקה" ממשיך להיות כינוי עממי נפוץ לתחרות, בברזיל ומחוץ לה.
שש עשרה קבוצות משתתפות מדי שנה באליפות ריו דה ז'ניירו.
לאליפות שלושה שלבים: סיבוב ראשון הקרוי "גביע גואנברה", סיבוב שני הקרוי "גביע ריו", ושני משחקי הגמר, אשר מפגישים את זוכות שני הסיבובים, כל משחק במגרש הביתי של אחת המשתתפות.
אם אותה הקבוצה זוכה בשני הסיבובים, אזי היא נקבעת כאלופת המדינה ללא קיום שלב משחקי הגמר.
הפורמט הנ"ל תקף מאז שנת 2008. בין 2004 ו-2007 הפורמט היה זהה למעט מספר המתחרות, שהיה 12 במקום 16. עד לשנת 2003, היו מספר פורמטים שונים, כולל מספר ניסיונות שבוטלו כעבור שנה או שנתיים.
אך המשותף לרוב השנים, מאז 1965, הוא הענקת גביע גואנברה ומאז 1982 (למעת בשנים 1994 ו-1995), הענקת גביע ריו.
גביע גואנברה (בפורטוגזית: Taça Guanabara) היא תחרות שמהווה את הסיבוב הראשון של אליפות ריו דה ז'ניירו מאז 1972. התחרות נוסדה בשנת 1965 במטרה לקבוע את נציגתה של מדינת גואנברה דאז בטאסה ברזיל ושוחקה בנפרד מאליפות ריו דה ז'ניירו עד לשנת 1971.
הקבוצות המשתתפות מחולקות לשני בתים של שמונה קבוצות כל אחד.
הבתים מוגרלים כך שכל אחד מכיל בדיוק שתיים מבין ארבע הקבוצות הגדולות (פלמנגו, ואסקו דה גאמה, פלומיננסה ובוטפוגו).
שלב הליגה, בו כל קבוצה משחקת פעם אחת נגד כל קבוצה אחרת באותו בית,
שלב שני, המונה ארבע מתחרות (שתי המובילות מכל בית), בו שני משחקי חצי-גמר (מקום ראשון של בית אחד נגד המקום השני בבית האחר) ומשחק גמר אחד.
בנוסף, הקבוצות המסיימות במקומות 3 ו-4 בכל בית מתחרות בתת-תחרות נפרדת, על גביע אחר, פחות יוקרתי.
גביע ריו (בפורטוגזית: Taça Rio) היא תחרות שנוסדה בשנת 1978 ומאז 1982 היא הסיבוב השני של אליפות ריו דה ז'ניירו.
הקבוצות המשתתפות מחולקות לאותם שני הבתים של גביע גואנברה של אותה השנה.
כמו לגביע גואנברה, לתחרות שני שלבים - שלב ליגה ושלב נוקאאוט, עם שני חצי-גמר ומשחק גמר אחד.
אולם, להבדיל מגביע גואנברה, בשלב הבתים כל קבוצה משחקת פעם אחת נגד כל קבוצה בבית האחר, ולא באותו הבית.
להלן רשימת אלופות ריו דה ז'ניירו מאז תחילת המפעל ועד היום.
עונת 2013 של הליגה הראשונה של אליפות ריו דה ז'ניירו החלה ב-19 בינואר והסתיימה ב-19 במאי.
להלן רשימת המשתתפות בתחרות לפי בתים.
סיבוב ראשון: גביע גואנברה 2013
דירוג הקבוצות לפי מספר נקודות בתום שלב הבתים של גביע גואנברה 2012 היה:
סיבוב שני: גביע ריו 2013
דירוג הקבוצות לפי מספר נקודות בתום שלב הבתים של גביע ריו 2012 היה:
גמר אליפות ריו דה ז'ניירו 2013
מאחר שבוטפוגו נצחה את שני סיבובי התחרות, היא הוכרזה אלופת ריו דה ז'ניירו ל-2013 ללא צורך במשחקי גמר.
אליפים היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר שודרה החל מ-23 בינואר 2011 ועד לסיומה ב-5 באוגוסט 2013 במשך 3 עונות ו-180 פרקים בערוץ הילדים עבור לקוחות yes.
הסדרה מבוססת על הספר "אליפים" של אסתר שטרייט-וורצל.
הספר עובד לסדרת דרמה, תוך התאמת עלילת הספר לתקופתנו.
הסדרה צולמה בכפר הירוק, באולפני ברודקאסט חולון, באלפי מנשה ובכפר הנוער כנות.
הסדרה מתרחשת בבית הספר גנות, פנימייה חקלאית.
גנות מחולקת לארבעה שנתוני לימוד, המוצגים לפי כינויים ייחודיים למקום ("אליפים" – חניכי שנה א', "בטיחים" – חניכי שנה ב', "ג'מילים" – חניכי שנה ג' ו"דלידים" – חניכי שנה ד').
הסדרה עוסקת בדינאמיקה החברתית בין האליפים לדלידים, אשר מתעמרים בהם כדרך קבע ומטילים בהם מורא כחלק ממסורת ותיקה המונהגת במקום, ללא ידיעת סגל ההוראה.
הדמות הראשית, רוני, הוא בנו הלא מוכר של ראש הממשלה מנישואיו הראשונים.
לאחר שאימו נפטרה ואביו ניהל זוגיות חדשה, רוני החליט לעזוב את הבית ולעבור לגנות בזמן ששומר על הרקע ממנו בא בסוד.
כשרוני מגיע אל הפנימיה, הוא פוגש בחברים חדשים – אילנה, שאולי (קטנצ'יק), מיכה, גדי, ניץ, הדס ודוידי, הקרויים "אליפים".
רוני ואילנה נחשבים לאמיצים שבחבורה, הם לא מפחדים מהדלידים ודורשים לנקום בהם על יחסם המבזה והמשפיל.
רוני מתאהב באילנה ממבט ראשון והיא בו, אך ניץ, שפוגשת אותו, מתאהבת בו גם כן ומרחיקה אותם אחד מהשניה.
בסוף העונה, רוני ואילנה נעשים לזוג.
שיא הסכסוך בין האליפים לדלידים אירע כאשר רוני ניסה להקליט את אמוץ ודינר, האכזרים והקשים שבדלידים, בשעה שתכננו פעולת נקם באליפים.
רוני נכשל במאמציו, אך מצליח לשכנע את חבריו לכיתה לגלות את האמת לחנה, מנהלת גנות, על היסטוריית ההתעללויות המרה של הדלידים, שעד עתה נשמרה בסוד.
בתגובה, חנה מפטרת את אמוץ מתפקיד יו"ר מועצת התלמידים ומאפשרת לכל החניכים להתמודד על התקן.
בעקבות פיטוריו, התערער מעמדו של אמוץ בקרב הדלידים, שבחרו בדינר לייצג אותם כיו"ר מועצת התלמידים.
מטעם האליפים נבחר רוני להתמודד על התפקיד.
דינר ורוני קובעים עימות אחד על אחד לפני הבחירות.
שעות לפני תחילת העימות, רוני נחטף ומובל למחסן חקלאי נטוש, שם הוא מגלה שחוטפיו הם הדלידים.
כל החניכים בפנימייה נחקרים לגבי היעלמותו המסתורית של רוני.
בסופו של דבר, חוזר רוני בכוחות עצמו לגנות, שם פוגש באביו ומבין שסודו נתגלה.
התעלול האחרון של הדלידים כלפי האליפים בעונה היה שדינר התחזה לפסיכולוג, הקליט את האליפים ושידר לכל הפנימייה את הסודות שלהם דרך הכריזה של חדר המנהלת.
כשחנה מגלה על המתיחה היא דורשת מהדלידים להתוודות מי אחראי לכך, אבל הם מסרבים ולכן היא מבטלת להם את הבגרויות ומחליטה להשאיר אותם ללמוד שנה נוספת בגנות.
הדלידים בצעד נואש פונים לאליפים על מנת שיבקשו ממנה להעניש רק את דינר משום שהוא פעל על דעת עצמו, ובתמורה האליפים דורשים מהם להחליף איתם במגורים.
בלית ברירה הם מסכימים וחנה מחליטה שהעונש יחול רק על דינר.
דוידי הוא נער עבריין שהגיע לפנימייה על תנאי.
פואד ורחמים, חבריו של אביו, ממררים את חייו.
דוידי מתאהב באילנה והם נעשים זוג אך נפרדים בגלל איומים מצד פואד ורחמים.
בסוף העונה, האליפים מוציאים לפועל תוכנית ללכידת פואד ורחמים.
התוכנית מצליחה תוך כדי מסיבת הסיום, שבה הדלידים עוזרים להם.
העונה השנייה מתחילה בכך שצלמי פפראצי מצלמים את התלמידים בגנות לחדשות, מפני שרוני, בנו של ראש הממשלה, לומד שם.
לגנות מגיעים שלושה תלמידים חדשים, שירי, קטי ורמי (ברמן).
שירי מתנכלת לדוידי, שמנסה להתקרב אליה.
רוני ואילנה מתמודדים עם קשיים בחברות שלהם, ואילו רוני מכיר אליפית וגורם לאילנה לקנא.
דינר שנשאר כיתה ממשיך בתעלוליו.
בפרק 99 הוא מתנשק עם אילנה, אך בהמשך מתגלה שהוא ניהל איתה מערכת יחסים רק כדי לנצל אותה.
סמדר, סגנית המנהלת החדשה, היא אישה קפדנית ונוקשה, שבהמשך הורסת את גנות, מגרשת את חנה מניהול גנות, ומשתלטת על משרת המנהלת.
היא מפטרת את המדריכים וממנה את שכבת הדלידים ושכבת הבטיחים להיות מדריכים.
היא טוענת בפני התלמידים שצריך לסגור את גנות, בעוד היא מתכננת להפוך את גנות לבית ספר פרטי, בו ילדים של מפורסמים ועשירים יילמדו במקומם.
שכבת הבטיחים מתגייסת לפעולה ועוזרת להחזיר את חנה לתפקיד המנהלת ולהחזיר לגנות את מעמדו כבית ספר חקלאי, ביחד עם עזרה של דינר בסיום העונה.
לבסוף, הכל חוזר למקומו בשלום.
בשנתם האחרונה החבורה הופכת לדלידית ומתרגשת להתחיל את שנת הלימודים האחרונה שלה בגנות.
לגנות מצטרפים תלמידים חדשים, האליפים, וביניהם נועם.
נועם היא בת לעד מדינה, שמאוימת על ידי עבריין בשם "האיגואנה" שמחפש אחריה כדי לתפוס אותה ולסחוט את אביה על מנת שלא יעיד כנגדו.
כדי שהאיגואנה לא יצליח לאתר אותה, נועם נרשמה לגנות כבן.
הדלידים מנסים להיות ה"סלבדורים" של גנות, אלא שהאליפים החדשים שומעים על ההיסטוריה של מלחמות הדלידים באליפים והם מקדימים תרופה למכה.
האליפים מגלים שהסיבה לריב הגדול בין האליפים לדלידים היא שבשנתה הראשונה של חנה כמנהלת, דליד גנב וקרע את דגל גנות, שמקומו מאז לא נודע.
האליפים והדלידים מתחרים ביניהם במציאת הדגל.
צחי, הקבלן שעושה שיפוצים בגנות, הוא האדם שגנב בעבר הדגל וגם הוא מנסה למצוא אותו.
לאחר שהדלידים מוצאים את הדגל, נועם גונבת אותו מרוני והאליפים מגלים בו מפה המסבירה כיצד להגיע לאוצר עתיק בעל ערך שנמצא באתר הבנייה בגנות.
צחי הקבלן מעוניין למצוא את האוצר ולנקום במנהלת בית הספר חנה על כך שסילקה אותו בעבר מהלימודים.
האליפים מוצאים את המפה ומתחילים לחפש אחר האוצר, אולם צחי הקבלן מתנכל להם במטרה להשיג את מפת האוצר ואף מאיים עליהם.
חנה, מנהלת גנות, מתווכחת עם צחי על מזימותיו ואיומיו כלפי האליפים.
בתום הוויכוח צחי דוחף את חנה באתר הבנייה והיא נופלת.
לאחר שצחי מצא את מפת האוצר, חנה מתעוררת עם בעיית זיכרון לטווח קצר.
במרכז הפרק האחרון של העונה עומדות חגיגות 60 שנים להיווסדה של גנות.
מתברר שהאוצר היה אוסף בולים עתיקים מימי קום המדינה, שהיו על המכתבים של חנה.
הבולים יצאו במהדורה ישנה ולכן שווים המון כסף.
האיגואנה מצליח לאתר את נועם ומגיע לגנות, אבל הוא נתפס.
צחי הקבלן מנסה לפוצץ את הסליק ובכך לחבל באירוע החגיגי, אך אמיר מצליח לנטרל את הפצצה.
הסדרה מסתיימת בריקוד משותף של הדלידים והאליפים על במת האירוע.
לאחר כתוביות הסיום נראה שחנה מביאה קציצות לצחי, שכעת נמצא במעצר.
בעונה הראשונה הם אליפים, בעונה השנייה הם בטיחים ובעונה השלישית הם דלידים.
רוני מצגר (יותם קושניר): הדמות הראשית בסדרה, בנו הבכור והלא מוכר של ראש הממשלה.
ילד אשר אפשר לזהות בו הרבה תכונות של מנהיג.
בא לגנות במטרה להתרחק מהבית.
לא מסתדר עם אביו, ושונא את אשתו של אביו ובעונה השלישית מצטער על זה והם משלימים.
בתחילת העונה הראשונה היה בן זוגה של ניץ אך הם נפרדים משום שמבין שהוא לא באמת אוהב את ניץ אלא את אילנה.
מאוהב באילנה ובהמשך נהפכים לזוג.
נחטף באמצע העונה הראשונה על ידי אמוץ וצימבל משום שרצו לנצח בבחירות למועצת התלמידים, ובכך סודו הגדול התגלה, והאליפים (חוץ מניצה) כועסים עליו מאוד.
חברם הטוב של גדי, מיכה וקטנצ'יק.
בין העונה הראשונה לשנייה נולדה לו אחות חורגת.
בעונה השנייה מיכל האליפית החדשה מתאהבת בו ומנסה להפריד בינו לבין אילנה ומצליחה, ולבסוף האמת מתגלה ורוני ואילנה חוזרים.
בעונה השלישית מגלים שרוני ואילנה נפרדו.
במהלך העונה, הוא ונועם היו באויבות מושבעת עד שהם נרגעים ומבינים ללב אחד של השני ואחרי שהוא הופך להיות בן זוגה של נועם לאחר שגילה את זהותה האמיתית.
אך לבסוף הם נפרדים והוא ואילנה חוזרים.
סולק מגנות כאשר לקח אחריות על היעלמות הדגל, אך חזר אחרי שחנה שמעה את הסיפור האמיתי ושכל חבריו מרדו.
חברו הטוב ביותר של ברמן.
אילנה הורטוגו (יסמין עיון): נערה טובת לב, ישרה, חכמה, כריזמטית, מנהיגה באופייה, אוהבת את הטבע ודוגלת באורגניות.
לרוב כולם מכנים אותה "חננה".
בעונה הראשונה בת זוגו של דוידי אך הם נפרדים, מאוהבת ברוני ובהמשך נהפכים לזוג.
חברתם הטובה של ניץ והדס.
בעונה השנייה נפרדת מרוני לאחר שראתה תמונה מזויפת שבה מראים את רוני ומיכל האליפית מתנשקים, ולבסוף אילנה מגלה את האמת וחוזרת לרוני.
בעת הפרידה של רוני ואילנה, אילנה נעשית בת זוגו של דינר, אך מגלה שדינר העביר מידע לסמדר ונפרדת ממנו.
בסוף העונה, רוני ואילנה חוזרים.
בעונה השלישית, מגלים שרוני ואילנה נפרדו במהלך החופש.
אילנה עוזרת למייק לישון בגנות מכיוון שראתה שהוא מחוסר בית.
בסוף העונה, היא ורוני חוזרים.
שאול (שאולי/קטנצ'יק) (אלון סנדלר): נער מצחיק ומשעשע, הכינוי "קטנצ'יק" הודבק לו על ידי גדי בשל גובהו.
במהלך העונה הראשונה מתגלה שלשאולי יש מום בלב, מה שמונע ממנו לבצע עבודות פיזיות.
במהלך העונה הראשונה מתגלה גם כי אימו חולת אלצהיימר, ניתן להבחין בכך מפני שלא זוכרת את יום הולדתו או את העובדה ששלחה אותו ל"גנות".
חברם הטוב של גדי, מיכה ורוני.
בעונה השנייה מתאהב בקטי, הוא מלמד אותה לרכב על אופניים.
לאחר לחץ מגדי ומיכה הוא ממציא שיש לו חברה בשם ירדן, אך קטי מגלה שזה שקר ומתעצבנת עליו על כך ולא רוצה להיות חברה שלו יותר, אבל לבסוף סולחת לו ואחר מכן הופכת להיות בת זוגו.
באמצע העונה השלישית היא מגלה את אמא ואבא שלה והיא צריכה לעזוב את גנות ולגור איתם, בכך היא נפרדת מקטנצ'יק ואז הם חוזרים.
גדי צימבל (אסף הרץ): נער מושבניק ואחיו הקטן של ירון צימבל.
חברו הטוב ביותר של מיכה וחברם של רוני וקטנצ'יק.
לקראת סוף העונה הראשונה מתאהב בניץ והופך להיות בן זוגה.
בעונה השנייה מתברר כי הוא וניץ נפרדו בכך שהיא עברה לגור בפריז והוא הפך לבן זוגה של מיכל, אך בעונה השלישית מסופר שהם נפרדו.
אביו הכה אותו ואת אחיו בעבר אך נכנס לטיפול.
מתקבל לסיירת בצבא אך עצוב כי מיכה לא התקבל, ולכן משכנע אותו לעשות את מבחני הזימון לממר"ם.
מיכה (עומר דרור): מיכה הוא נער טוב לב, אכפתי, חסון, גאון במתמטיקה, אינטליגנט ומצחיק.
חבר ילדות של גדי אשר גדל איתו באותו הקיבוץ והגיע יחד איתו לפנימיית "גנות".
הוא וגדי מנסים "להתחיל" עם בנות בשביל השעשוע, דבר הגורם להן להתעצבן עליהם יותר.
מיכה וגדי נוהגים לפעול מבלי לחשוב יותר מדי במצבים כמו קטטות או סכסוך עם אחרים, דבר שהרבה מאוד פעמים מסבך אותם.
בעונה הראשונה בן זוגה של דנה הדלידית (לאחר שהתנשקו במפתיע) אך נפרדו כי היא הלכה לצבא, בעונה השנייה נהפך לבן זוגה של סיוון האליפית אך בעונה השלישית ניתן להבין שהם נפרדו.
במהלך העונה הוא מקבל זימון לממר"ם, אך מבטל זאת לטובת שירות בסיירת לצד גדי.
לאחר שהוא נכשל בגיבוש וגדי עובר אותו נוצר ביניהם ריב, אך גדי משכנע אותו להגיש בקשה נוספת למבחני הקבלה לממר"ם והוא מקבל זימון חדש בסופו של דבר.
דוידי כהן (גיא סלניק) (עונות 1–2): נער עני, יתום מאם עם עבר קשה.
אביו יושב בכלא מאז שהוא קטן והוא חונך על ידי עבריינים בשכונת הפשע שבה גר.
התמודד עם בעיות שתייה כבר מגיל צעיר מאוד.
בהתחלה נראה כאדם סגור ואלים אך עובר שינוי אחרי שמגיע לגנות ומתגלה כמופנם ורגיש.
מסובך עם זוג עבריינים מעברו הרחוק שסוחטים אותו ומאיימים על חייו עד מעצרם בסיום העונה הראשונה, ובעונה השנייה דוידי ושירי נהפכים לזוג.
לפני העונה השלישית, עוד כשהיו ג'מילים, הוא עבר לאילת עם אבא שלו ונפרד משירי תוך כדי.
הדס (מאיה ורטהיימר) (עונות 1–2): נערה שקטה, ביישנית ומופנמת.
בתחילת העונה הראשונה הייתה ביישנית במיוחד וגמגמנית, אך מרגע שהכירה את שמוליק (מושא אהבתה) הפכה לבעלת ביטחון עצמי.
מרבה לבקר ולעבוד בגן הירק, במיוחד בגלל שמוליק.
חברתן הטובה של ניץ ואילנה.
עזבה לפני העונה השלישית מכיוון שהצטיינה בגן הירק וקיבלה זכות לפתח את המקצוע.
ניצה (שני אביב) (עונה 1, אורחת בעונה 2): נערה חדה, שתלטנית, צינית.
עסוקה כמעט תמיד בעצמה ובמראה שלה.
בחורה שיודעת מה היא רוצה ולא מתביישת להשיג את זה.
מאוהבת ברוני ובהמשך נהפכת לבת זוגו אך לבסוף מבינה שרוני לא באמת אוהב אותה ושהוא מאוהב באילנה ונפרדת ממנו, ולבסוף נהיית בת זוגו של גדי.
חברתן הטובה של אילנה והדס.
בעונה השנייה מתברר כי עברה לגור בפריז אצל דודתה, ויש לה חבר בשם קלוד.
מארחת את אילנה בזמן נופש בישראל לאחר שאילנה ברחה מהבית.
שירי (אינה בקלמן) (עונה 2, אורחת בעונה 3): המנהיגה הבלתי מעורערת של שלישיית הבטיחים החדשים.
שירי היא נערה יפה ובעייתית אך עם זאת, אינטליגנטית, חזקה וחכמה.
מגיעה יחד עם חבריה קטי וברמן לפנימיית "גנות" ומהר מאוד הם הופכים לשנואים על ידי הבטיחים.
בעלת עבר משותף ולא נעים עם דוידי, שירי כועסת על דוידי בטענה שנטש אותה בעת מעשה גנבה וסיבך אותה עם המשטרה.
בסוף העונה השנייה שירי ודוידי מניחים את משקעי העבר בצד ונהפכים לבני זוג.
בעונה השלישית מופיעה בתפקיד אורח, נסעה לאילת לדוידי וגילתה שיש לו חברה כבר שנה ושברמן הוא זה ששלח לה את המכתבים ולא דוידי ולכן חזרה ל"גנות".
עוזבת שוב את גנות לאחר שגונבת מחנה כרטיסי אשראי כדי לברוח לחו"ל אך נתפסת לאחר שקטי מספרת לחנה איפה היא.
רמי "ברמן" (יהלי סער) (עונות 2–3): נער ציני, רגיש ומרדני אשר מגיע עם שירי וקטי לגנות.
חברם הטוב של קטי ושירי.
תמיד מביע את מה שהוא חושב בקול ולא מפחד.
מאוהב בשירי, אך היא לא מבינה שהוא מאוהב בה.
בהמשך הסדרה הוא ודוידי מתחברים למרות הכעס של שירי על דוידי.
בעונה השלישית הפך לבן זוגה של ספיר בעקבות כך שהוא העלה שיר שלה ועשה את הלייקים והתגובות בעצמו, למרות כל הריבים שהיו להם כהרגל.
חברו הטוב ביותר של רוני בעונה השלישית.
בעונה השלישית החברות שלו עם שירי נשברת.
קטי (נעה פרידמן) (עונות 2–3): חברתם הטובה של שירי וברמן.
בתחילת השנה היא עושה כל מה ששירי אומרת לה, ממש בלי שום דעה משלה, אך במהלך הסדרה לומדת על עצמה רבות והופכת לעצמאית.
קטנצ'יק ממציא שיש לו חברה בשם ירדן וקטי מגלה שזה שקר, על כך היא מתעצבנת עליו ולא רוצה להיות חברה שלו יותר.
אחר כך סולחת לו ונהפכת להיות בת זוגו, ובאמצע העונה השלישית היא מגלה שאמא ואבא שלה חוזרים לישראל והיא צריכה לעזוב את גנות ולגור איתם וכך היא נפרדת מקטנצ'יק ואז הם חוזרים.
קטי מספרת לחנה איפה שירי נמצאת וכתוצאה מכך עוצרים את שירי.
ספיר ירושלמי (בתאל משיאן) (עונה 3): נערה חזקה ועצמאית אשר הצטרפה לחבורה כשהיו ג'מילים.
מסתירה את העובדה שעובדת כמלצרית במועדון "הקרנף" בלילות כדי לעזור לפרנס את משפחתה.
בהמשך העונה ברמן מגלה על כך והשניים נהפכים לזוג.
בסוף העונה ספיר וברמן חוזרים להיות יחד לאחר שעזר לספיר לגייס כסף בזכות סרטוני שירה שלה שהעלה ליוטיוב.
מנהיג הדלידים, ילד טוב ירושלים מול חנה, מתחרה עם משה דינר על תפקיד הנהגת הדלידים.
בעונה השנייה הופך להיות מדריך ומתאהב בעדן.
לקראת סוף העונה השנייה פוטר על ידי סמדר אך לבסוף חזר לאחר שהיא נעצרה.
הוא ועדן זוג (לפי העונה השנייה).
משה דינר (מקס אולארצ'יק) (עונה 1–2): דליד.
אכזרי, עוקצני, אלים, אשר שונא אליפים.
בעונה הראשונה עושה כל מה שאמוץ מורה לו לעשות, אך מורד בו מאחורי גבו.
שונא את אמוץ ובעיקר מקנא בו.
לקראת סוף העונה הראשונה התחזה לפסיכולוג וחנה מגלה זאת ומענישה את כל הדלידים, ולבסוף האמת מתגלה וחנה מענישה רק אותו ומשאירה אותו שנה.
מתאהב בדנה, אך היא לא מעוניינת בקשר עמו.
בסוף העונה הראשונה הוא והדלידים עוזרים לדוידי ולאליפים לעצור את פואד ורחמים מלגנוב כסף מגנות.
בסוף העונה הוא עוזר לבטיחים להעיף את סמדר.
ירון צימבל (צימבל) (ניר אבראשי) (עונה 1, אורח בעונות 2–3): דליד שאופיו בטיפשותו.
אחיו הגדול של גדי וחבר טוב של דינר.
עושה כל מה שדינר מורה לו לעשות.
בעונה השנייה נופל ממלגזה ונפצע קשה.
בעונה השלישית עוזר לגדי להתאמן לסיירת.
קארין (הדס מורנו) (עונה 1): דלידית.
בעלת ביטחון עצמי שופע ודורסנית.
מאוהבת באמוץ, אך הוא לא מבין שהיא מאוהבת בו.
דנה (יערה פלציג) (עונה 1): דלידית.
חסרת ביטחון, ומצבי הרוח שלה משתנים מהר מאוד.
דינר מאוהב בה, אך היא לא מעוניינת בקשר עמו.
מתאהבת במיכה ונעשית בת זוגו.
בעונה השנייה מסופר שהתגייסה לצבא ולכן היא ומיכה נפרדו.
יגאל (גיא כהן) (עונה 2): דליד וחבר טוב של דינר.
קצת טיפש ועושה כל מה שדינר אומר לו.
מיכל (שירה נאור) (עונה 2): אליפית, הייתה מאוהבת ברוני בתחילת העונה השנייה, עשתה לאילנה חיים קשים וגרמה לה לקנא.
בסוף העונה הייתה בת זוגו של גדי.
הזוג נפרד בחופש הגדול באותה שנה.
סיוון (רוני גורנשטיין) (עונה 2): אליפית, חברתה הטובה של מיכל.
היא ומיכה מאוהבים ונהפכים במהלך העונה השנייה לבני זוג, ובזכות החוכמה שלה עזרה למיכה לעבור את מבחן התאוריה לטרקטורונים.
היא ומיכה ניסו לשדך בין מיכל וגדי.
נועם (תותי ניניו) (עונה 3): נערה דורסנית, מפוזרת, ופזיזת מחשבה (לרוב יתר על המידה), נוהגת לחשוב שכולם נגדה, ובכך מסבכת את העניינים לא פעם.
מגיעה לגנות במטרה לברוח מהאנשים אשר רודפים אחריה, ובעקבות כך מתחזה לבן.
החלה מלחמת אליפים-דלידים רק מפני ששמעה את רוני מלכלך על אבא שלה.
חברתם הטובה של מזי וספוטניק.
הפכה לבת זוגו של רוני, אך לאחר שהיא ורוני הבינו שהם לא מתאימים, הם נפרדו.
מזי (עופרי קציר) (עונה 3): נערה מפונקת, ילדותית, תלותית, חכמה וחריפה.
חלק מהשלישייה של נועם וספוטניק.
ספוטניק מאוהב בה, אך היא לא מבינה את זה ולבסוף מגלה זאת ומסרבת להיות בת זוגו של ספוטניק.
בפרק האחרון אומרת לו שהיא תצא איתו אם הם יצליחו לצאת בחיים מהסליק.
אמיר (ספוטניק) (גלעד מן) (עונה 3): נער טוב ירושלים, ילד של אמא, חסר ביטחון ופחדן, חבר טוב של מזי ונועם.
מאוהב במזי, אך היא לא מבינה את זה ולבסוף מזי מגלה זאת ומסרבת להיות בת זוגו, והוא נפגע מזה.
בפרק האחרון נרמז לנו על תחילת קשר בין השניים.
אמיר וחנה הם היחידים שגילו מה הוא האוצר האמיתי של גנות.
ברגע האחרון אמיר בודק את תחושותיו וחנה קורצת לו ומאשרת לו שזה נכון.
חנה (איילת מרגלית): מנהלת גנות כבר 40 שנה, אישה בשנות ה-70 לחייה.
אין לה משפחה משלה וכל חייה מוקדשים לפנימייה.
בעונה השנייה מתפטרת מתפקידה לאחר שהופללה על ידי סמדר, ובפרק האחרון של העונה השנייה מגלה על כך וחוזרת להיות המנהלת של הפנימייה ובנוסף לכך גם מפטרת את סמדר.
בעונה השלישית חנה שוכרת את שירותיו של צחי לשיפוץ חדר האוכל, ולאחר מכן מתגלה שהוא התלמיד היחיד שהועף מגנות על ידי חנה.
בהמשך הוא מפיל את חנה מהפיגומים באתר הבנייה.
לאחר שחנה חוזרת מבית החולים היא מאבדת את זכרונה, אך הוא חוזר לה והיא מגלה לצחי שהמכתבים הם האוצר.
לבסוף מאשרת לאמיר שהבולים שעל המכתבים שווים המון כסף.
ריבה (אסתי זקהיים): הטבחית של גנות.
נוהגת לתאר דברים ומצבים בעזרת אוכל לעיתים תכופות.
בעונה השנייה משתפת פעולה עם הבטיחים כדי לעצור את סמדר.
פיני (קובי מחט) (עונה 1–2): מדריך האליפים.
פיני קפדן, בעל משמעת גבוהה והוא יד ימינה של חנה עד שהיא מפטרת אותו אך חוזרת בה עקב שביתה שעשו האליפים למענו.
בעונה השנייה אחראי מדריכים עד שסמדר מפטרת אותו וחוזר עם פיטוריה של סמדר.
שמוליק (אורי זלצמן) (עונה 1–2): בעונה הראשונה הוא מדריך.
בן 18 בשנת שירות, ואחראי על גידול הירקות האורגנים.
הדס התאהבה בו והוא בה על אף שחנה לא מסכימה על הקשר ביניהם וגורמת לו להתפטר.
בעונה השנייה, שמוליק נכנס לכלא על כך שהוא לא נעל את הנשק שלו בשני מנעולים (מה שקרה לבסוף הוא שברמן נפצע בזרוע).
אביגדור זכרוני (נבו קמחי) (עונות 1–2): מפקח ממשרד החינוך.
בעונה הראשונה מגיע לגנות בשביל לסגור אותה בגלל חובות של חנה.
בעונה השנייה מגיע לגנות בגלל שסמדר טענה שחנה מעלה בכספי גנות למרות שזה דבר שהוא לא נכון כי סמדר המציאה את זה בשביל להעיף את חנה מגנות ושהיא תחליף אותה, אבל הוא לא יודע את זה.
אמוץ (עידו ברטל) (עונה 1–2): בעונה הראשונה הוא מנהיג הדלידים האכזר, ויושב ראש מועצת תלמידים.
עושה רושם של בחור טוב, אחראי וישר, אך הוא בעצם המוח שמאחורי ההתעללויות.
במהלך הסדרה הוא משתנה והופך לאחראי יותר.
בעונה השנייה הוא מדריך בגנות, ומפוטר על ידי סמדר על כך שהביע את דעתו על פיטוריו של פיני.
במהלך העונה הוא מתאהב בעדן והופך לבן זוגה.
עדן (רוני דואני) (עונה 2–3): בעונה השנייה זו שנתה הראשונה של עדן כמדריכה והיא מצליחה לעשות כמעט את כל הטעויות האפשריות.
בהתחלה היא ודינר הופכים להיות ידידים ואז הופכים לזוג ולאחר מכן הם נפרדים, בהמשך היא ואמוץ מתאהבים והם הופכים לזוג.
בעונה השנייה היא המדריכה של הבטיחים ובעונה השלישית היא המדריכה של האליפים.
פואד ורחמים (מתי אטלס ויגאל עדיקא) (עונה 1): פושעים מהשכונה של דוידי.
סוחטים את דוידי שעבד אצלם בעבר והוא נענה לבקשותיהם מכיוון שהם איימו להחזיר את אבא שלו לפשעים, אך נתפסים בכך שהופללו על ידי דוידי שהם גנבו כסף מגנות.
סמדר פרישמן (אורנה פיטוסי) (עונה 2): סגנית המנהלת החדשה, עושה הכל כדי להשלים את מזימתה – להעיף את חנה ולהפוך את גנות לפנימייה לעשירים בלבד.
דבר אחד היא לא לקחה בחשבון במזימה שלה, את שכבת הבטיחים.
משליטה סדר חדש בגנות ובו מחליטה על חולצות בית ספר תואמות ומשחקת ברוני ובדינר, להם היא מעניקה תפקידים בעלי סמכויות של מדריכים ומנצלת זאת לטובתה.
דוידי, רמי (ברמן), שירי ואילנה הקימו מחתרת שמטרתה להדיח אותה מההנהלה.
נעצרה על ידי המשטרה בסוף העונה ותפקיד מנהלת גנות חזר לחנה.
יצחק ברזילאי (צחי בר) (אבי גרייניק) (עונה 3): קבלן שעורך שיפוצים בגנות.
מתחזה לאיש בשם צחי בר, ולמרות זאת חנה מגלה על זהותו.
התלמיד היחיד שאי פעם סולק מגנות מכיוון שגנב את דגל גנות מידי האליפים כאשר היה דליד.
הפיל את חנה מהפיגומים וכמעט גרם לכך שהתפוצץ הסליק בתור נקמה על כך שלא הבין מה הוא האוצר האמיתי של גנות.
"איגואנה" (שמוליק כהן) (עונה 3): איש מהעולם התחתון שאביה של נועם הסתבך איתו ורוצה לפגוע באביה, נעצר בסיום העונה.
רמי (אליעד נחום) (עונה 1): בטיח.
באמצע העונה נבחר להיות יושב ראש מועצת התלמידים של גנות לאחר שרוני פורש מהתפקיד.
מתאהב בניץ אך היא לא מעוניינת בקשר עמו.
בעונה השנייה מסופר שעבר לפנימייה אחרת.
אברהם מצגר (שמיל בן ארי) (עונה 1): ראש הממשלה.
ביחסים גרועים איתו בעקבות מות אמו.
מאז התחתן עם מישהי חדשה בשם דבורה.
ניתן להבין שנולדה לו בת בין העונה הראשונה לשנייה.
שמעון כהן (גרא סנדלר) (עונה 1): יושב בכלא, אבא של דוידי.
נכנס לכלא כי הוא הופלל על ידי פואד ורחמים.
לאחר שיצא מהכלא פואד ורחמים מכריחים אותו לשוב לפשעים אך דוידי עוצר זאת.
טלי תכלת (שירה קצנלנבוגן) (עונה 1–2): עיתונאית שבאה לגנות.
בעונה אחת באה לגנות כדי לברר האם יש תלמיד בגנות שהוא הבן של ראש הממשלה.
אך כשחנה מגלה זאת, חנה מסלקת אותה.
בעונה השנייה, היא באה לראיין את רוני ואילנה, אך במזימתם להדיח את סמדר מהתפקיד ולשים בתקשורת על ההתנהלות של סמדר.
דבורה מצגר (רמה מסינגר) (עונה 1, אורחת בעונה 3): אשתו החדשה של ראש הממשלה (אביו של רוני).
דבורה מנסה להתקרב לרוני אך לא מצליחה, בסוף העונה הראשונה מתגלה שהיא בהריון.
ברוך צימבל (גיל פרנק) (עונה 2): אביו של גדי וירון, נהג בעבר להכות אותם כשהם עשו בעיות.
לאחר שגדי העיר את תשומת לבו הוא החליט ללכת לטיפול כדי לשלוט בעצבים שלו.
תמי/ירדן ישראלי (שחר ביטון) (עונה 2): בת דודתו של שאולי, מתחזה לחברה שלו בשביל שהבטיחים לא יצחקו עליו.
מתאהבת בברמן וכמעט שאר הבנים.
קלוד לביא (אלדר ברנטמן) (עונה 2): החבר הצרפתי של ניץ שבא איתה לביקור בגנות היישר מצרפת.
יעקוב הורטוגו (מורדי גרשון) (עונה 2): אבא של אילנה.
אבא של נועם (ישי גולן) (עונה 3): אבא של נועם, עד מדינה והגורם לבריחתה לגנות.
יניב כהן (יעקב זדה דניאל) (עונה 3): חבר של אבא של נועם.
מייק (שון מונגוזה) (עונה 3): הגיע מגאנה, בן 17. בא לעבוד אצל יצחק באתר הבנייה ובמקום זה מעביד אותו (כאשר אומר לו שמחר תגיע משכורתו, אך דבר זה אינו קורה) במטרה למצוא את הדגל של גנות.
מייק היה עובד לא חוקי ונעצר על ידי המשטרה והועכב משקרים של צחי.
אך בזכות החבורה חנה הסדירה את מעמדו והוא עבר לנהל את גן הירק.
בינואר 2012, עם עליית העונה השנייה של הסדרה, עלתה גם אפליקציה בשם אליפים – החוויה הדיגיטלית, שזכתה במקום שלישי בתחרות העולמית PromaxBDA, בקטגוריית Interactive Promotion.
האפליקציה מכילה בין השאר את הספר אליפים במהדורה דיגיטלית, בתוספת סרטוני וידאו מהסדרה.
בשנת 1982 יצא הרומן לנוער - אליפים, מאת אסתר שטרייט-וורצל בהוצאת עמיחי.
הספר הוא בעל 402 עמודים, וזכה להצלחה גדולה.