tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האב מרוצה ומוכרז תאריך הנישואים עם לטיציה.
ביום החתונה מתברר שכל התלמידים ברחו לקרקס.
אנדרו רודף אחריהם, נתפס על ידי האחים המכריחים אותו להשתתף במופע טרפז ולוליינות.
גם אביו נוכח במופע ומשוכנע שטוב לאנדרו שיהיה ליצן כי אחד מאבותיו היה ליצן מוכשר.
לבסוף לטיציה מתחתנת עם דדלי (רוברט קוט), אחיו של אנדרו, ואנדרו ממשיך עם הקרקס, צמוד לסלינה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותדני קייאנדרו לארבימורהפייר אנג'ליסלינה גאליניאשת קרקספטרישה קאץלסטיציה פיירצ'יילדארוסתו של אנדרונואל פרסלמת'יו לארביאבא של אנדרוסלווטורה באקליניאנתוניו גאלינימנהל הקרקסרוברט קוטדאדלי לארביאח של אנדרורקס אוונסגרגורי לארביאח של אנדרווולטר קינגספורדמר פיירצ'ילדאבא של לטיציה
וילר הוא משפטן אמריקאי שכיהן כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה בין השנים 2019–2021. לפני כן כיהן כיועץ הראשי של ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית.
וילר נולד בעיר המילטון שבדרום-מערב מדינת אוהיו, ב-23 בדצמבר 1964. ב-1987 השלים לימודי תואר ראשון בחוגי הביולוגיה והאנגלית באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, השוכנת בעיר קליבלנד.
כמו כן, ב-1990 השלים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
בשנים 1995–1997 עבד וילר כיועצו ראשי של הסנאטור ג'ים אינהוף ממדינת אוקלהומה.
במרוצת השנים מילא וילר שורה של תפקידים בסנאט של ארצות הברית, ובשנת 2005 נמנה וילר על ידי המגזין "National Journal" בין ראשי הסגל הבולטים ביותר בקונגרס של ארצות הברית.
באוקטובר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו למנות את וילר לסגן מנהל הסוכנות להגנת הסביבה.
בשלהי 2017 מועמדותו נדחתה בידי הסנאט, וב-3 בינואר 2018 החוזרה מועמדותו אל הבית הלבן בידי מליאת הסנאט.
עם זאת, מועמדתו הועלתה בשנית על ידי הנשיא טראמפ ולבסוף הוא הושבע לתפקידו ב-8 באפריל 2018. מינויו אושרר ברוב של 53 קולות מול 47, כשבעדו הצביעו שלושה סנאטורים דמוקרטים והם ג'ו מנצ'ין, היידי הייטקאמפ וג'ו דונלי.
ב-5 ביולי 2018 הודיע מנהל הסוכנות סקוט פרויט על כווונתו להתפטר ביום למחרת, ו-וילר נעשה מנהל הסוכנות בפועל.
ב-16 בנובמבר אותה שנה הוכרזה מועמדותו למנהל הסוכנות, אחרי שכיהן כמנהל הסוכנות דה פקטו לאורך חמישה חודשים.
ב-28 בפברואר 2019 אושר מינויו, והחל לכהן כמנהלה ה-15 של הסוכנות להגנת הסביבה.
אנדרו דרק לורנס הוא כדורסלן בריטי, המשחק בעמדת הרכז בסארי סקורצ'ס מליגת העל הבריטית.
בעונה הראשונה של אנדרו בקולג' בצ'ארלסטון, הוא הופיע בכל שלושים וארבעה המשחקים, עם ממוצע של 4.7 נקודות למשחק.
ב-30 בינואר 2010 לורנס השיג שיא עונתי של שלוש עשרה נקודות מול אוניברסיטת ג'ורג'יה דרום.
לורנס הופיע בכל שלושים ושישה המשחקים בעונתו השנייה במכללות, כולל שתי פתיחות.
הוא העמיד ממוצעים של 5.8 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
לורנס הוביל גם את הקבוצה בחטיפות.
עם שלושים ושבע בכל העונה.
בעונתו השלשית העמיד לורנס ממוצעים של 13.0 נקודות, 5.5 אסיסטים, 2.9 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק.
ב-2 בפברואר 2012 השיג לורנס שיא קריירה של 32 נקודות בהפסד אחרי שתי הארכות לאלון.
לאחר סיום הלימודים נבחר אנדרו לורנס כחבר בקבוצת ליגת הקיץ ב- NBA בוושינגטון וויזארדס 2013 הוא חטף 1.8, קלע 5.8 ו-קטף 2.5 למשחק.
לאחר שלא היה פעיל במהלך עונה שלמה עקב פציעה, ביולי 2015 חתם במועדון הספרדי גיפוזקואה באסקט ACB 2015–16.
ב-5 באוקטובר 2016 חתם לורנס עם סיגל פרישטינה מקוסובו.
ב-12 בדצמבר 2017 הוא עזב את פרישטינה וחתם במועדון הצרפתי שמפניה שאלון-ריימס באסקט להמשך עונת A Pro.
ב-11 בספטמבר 2017 חתם לורנס עם סיגל פרישטינה, וחזר למועדון למשך קדנציה שנייה.
ב-7 בדצמבר 2017 הוא עזב את פרישטינה וחתם בקבוצת סקאפאטי באסקט האיטלקית להמשך העונה הסדירה A2 - 2017–18.
באוגוסט 2019 חתם לורנס בלונדון סיטי רויאלס מליגת הכדורסל הבריטית.
ב-24 בספטמבר, לורנס ערך את הופעת הבכורה שלו בלונדון סיטי רויאל, קלע 27 נקודות וחילק 9 אסיסטים בניצחון חוץ על פלימות' ריידרס.
לונדון סיטי רויאלס התפרקו באמצע עונת 20–2019. ב-26 באוגוסט 2020 חתם לורנס בפלימות'.
אנדרו ואט , הידוע גם כואט (Watt), הוא מפיק מוזיקלי, זמר ופזמונאי אמריקאי זוכה פרס גראמי.
ואט גדל בגרייט נק, ניו יורק.
הוא למד בבית הספר התיכון הצפוני ג'ון ל.
מילר גרייט נק וסיים את לימודיו בשנת 2008. הופעותיו המקצועיות הראשונות היו נגינה בגיטרה עבור ג'ארד אוואן , קודי סימפסון וג'סטין ביבר.
בשנת 2013, ואט היה המייסד והגיטריסט של להקת הרוק קליפורניה בריד לצד גלן יוז (דיפ פרפל, בלאק סבאת') וג'ייסון בונהם (פורינר, לד זפלין).
בשנת 2015 הקליט והוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Ghost In My Head.
צ'אד סמית מרד הוט צ'ילי פפרז וג'ואי קסטילו מקווינס אוף דה סטון אייג' שימשו כמתופפים במיני-אלבום.
באוקטובר 2015, היה ואט למופע הפותח של ג'יינז אדיקשן.
בפברואר 2016, פתח גם את המופע של דה קאלט בלוס אנג'לס.
באותו החודש, שיבח מגזין רולינג סטון את ואט על הופעתו הקולית בהופעה החיה של "L.A.
Woman" לצד רובי קריגר כחלק ממחווה לריי מנזרק מהדלתות.
בשנת 2017, היה לחלק מכותבי השיר "Havana" של קמילה קביו בהשתתפות יאנג ת'אג, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
בפברואר 2020, היה למפיק אלבומו של אוזי אוסבורן, Ordinary Man.
באותה השנה, הפיק את "Break My Heart" של דואה ליפה, שהגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100, ו-"Midnight Sky" של מיילי סיירוס, שהגיע למקום ה-14 במצעד.
במרץ 2021 זכה ואט בפרס גראמי בקטגוריית "מפיק השנה, לא קלאסי", בטקס פרסי גראמי ה-63.
אנדרו יודי הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בדייצ'ין הצ'כית.
יודי החל את דרכו כשישחק בפנימייה הצבאית פורק יוניון שבווירג'יניה.
בשנת 2015, החל יודי לשחק באוניברסיטת קמפבל.
בעונתו הראשונה במכללה, שותף יודי ב-20 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 0.4 נקודות ו-1.3 ריבאונדים ב-7.0 דקות.
בעונתו השנייה, שותף יודי ב-29 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 5.8 נקודות, 4.9 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.8 חסימות ב-24.7 דקות.
בעונתו השלישית, שותף יודי ב-33 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 9.0 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים, 1.9 חסימות ו-1.0 חטיפות ב-24.6 דקות.
בעונתו האחרונה במכללה, שותף יודי ב-33 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.4 חסימות ב-32.3 דקות.
יודי החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2019, כשחתם בלוצ'נץ הסלובקית.
בלושנץ שותף יודי ב-28 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 6.3 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים ב-24.6 דקות.
ב-14 בנובמבר 2020 חתם יודי לשלוש שנים באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית.
לאחר פחות פחות מחודש, שוחרר יודי מהקבוצה.
בדצמבר 2020, חתם יודי בהפועל ירושלים כשחקן אימונים.
במאי 2021, לאחר שחלק מהזרים של ירושלים עזבו בעקבות מבצע שומר החומות, נרשם יודי בסגל הקבוצה.
יודי שותף ב-3 משחקים, בהם העמיד 1.0 נקודות ו-1.3 ריבאונדים ב-4.3 דקות.
בנוסף, הגיע השחקן יחד עם הפועל ירושלים לפלייאוף, שם הודחה הקבוצה ברבע הגמר לאחר הפסד 0–2 בסדרה להפועל גלבוע גליל.
בהמשך הוא שיחק בהולנד בקבוצת BAL מליגת משנה.
אנדרו לואיס הואנג (נולד ב-8 באפריל 1984) הוא זמר-יוצר, רב-נגן ואושיית יוטיוב קנדי.
הוא ידוע בזכות ערוץ היוטיוב שלו, המונה למעלה משני מיליון עוקבים.
הואנג החל להעמיד את יצירותיו למכירה פומבית באתר eBay, בעת שלמד מוזיקה באוניברסיטה המקומית.
הזוכים במכירה הפומבית היו מקבלים שיר מותאם אישית בכל ז'אנר, שכתוב ומוקלט לפי דרישותיהם.
לאור הצלחתו במכירות הפומביות בeBay, הקים הואנג אתר בשם "Songs To Wear Pants To", שבו המבקרים רשאים להזמין שירים בהתאמה אישית.
פופולריות האתר גברה כאשר הואנג החל לעשות הזמנות בחינם, בתנאי שרעיון השיר עניין אותו.
השירים החינמיים קיבלו תפנית קומית לעיתים קרובות, באמצעות לעג לאדם שהזמין את השיר.
כתוצאה מכך נוצר ארכיון ענף של קטעי היפ הופ, מוזיקה קלאסית, דו-וופ, מוזיקה אלקטרונית, פולק, רוק והבי מטאל שבוצעו כולם בידי הואנג.
הואנג נולד וגדל באוטווה שבאונטריו.
הוא בעל תואר ראשון לאמנויות יפות באוניברסיטת יורק.
שם למד מוזיקה לפני שהפך למפיק מוזיקלי ואושיית יוטיוב במשרה מלאה.
הוא גר בטורונטו יחד עם אשתו, אסתר באוזר ובתו אבלין.
אנדרו לינטנר האריס היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן מושל אוהיו בשתי תקופות כהונה שונות, וכמושל אוהיו ה-44. בצעירותו לחם האריס במלחמת האזרחים האמריקנית, והיה אחד מגיבורי קרב גטיסברג.
אנדרו האריס נולד במילפורד שבמחוז באטלר, אוהיו.
הוא התחנך בבתי ספר מקומיים, וב-1860, לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו, הוא התגייס כטוראי בצבא האיחוד.
עד מהרה טיפס האריס בסולם הדרגות והיה לקולונל של רגימנט הרגלים ה-75 של אוהיו, והשתתף ברבים מהקרבות של ארמיית הפוטומק.
ב-1 ביולי 1863, בקרב גטיסברג, הוא הוביל את אנשיו בנסיגה מוצלחת דרך שדה הקרב הלוהט של גבעת בית הקברות, שם הם התחפרו על המדרון הצפון-מזרחי.
כמי שפיקד בקרב על בריגדה, היה האריס בעל תפקיד מפתח בעיכוב המתקפות החוזרות ונשנות של כוחות הנמרים של לואיזיאנה בפיקודו של הארי הייז, וסייע להבטיח את החזקתה של הגבעה החשובה הזאת עבור ג'ורג' מיד.
האריס המשיך להוביל את כוחותיו בהמשך המלחמה, אף על פי שהוא נחל תבוסה מביכה באוגוסט 1864 בקרב גיינסוויל בפלורידה.
בתום המלחמה הוענקה לו דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל בצבא המתנדבים.
כעורך דין, החל האריס לעסוק במקצועו עם תום המלחמה ב-1865. בשנים 1866–1870 הוא כיהן בסנאט של אוהיו, ובשנים 1875–1882 כשופט שלום במחוז פרבל.
האריס נבחר פעמיים כסגן מושל אוהיו.
בפעם הראשונה ב-1891 וב-1893 כשותפו למרוץ של ויליאם מקינלי וכיהן כסגן המושל בשנים 1892–1896. בפעם השנייה הוא נבחר ב-1905, כאשר הדמוקרט ג'ון פטיסון נבחר כמושל.
פטיסון הושבע כמושל בינואר 1906, אך נפל למשכב מיד לאחר טקס ההשבעה ונפטר ביוני אותה שנה.
כסגן המושל, הושבע האריס במקומו כמושל וכיהן עד ינואר 1909. תקופת כהונתו כמושל, כולל החודשים הספורים בהם כיהן פטיסון, נמשכה באופן חד פעמי שלוש שנים עקב המעבר של אוהיו לבחירות בשנים זוגיות במקום בשנים אי-זוגיות.
בבחירות של 1908 ניסה האריס להתמודד למשרת המושל בזכות עצמו אך נוצח בהפרש קל לדמוקרט ג'דסון הרמון.
בעת כהונתו כמושל חתם האריס על חוק שאסר על תרומות לפוליטיקאים של תאגידים עסקיים.
אנדרו האריס נפטר באיטון שבאוהיו ב-13 בספטמבר 1915 כתוצאה ממחלת לב.
הוא נטמן בבית הקברות מאונד היל יוניון שבעיר.
על שמו נקרא ב-2005 כביש 127 שמחבר בין המילטון לאיטון בטקס בו השתתפו קרובי משפחתו.
אנדרו ויליאם ווקר הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומפיק סרטים קנדי.
אנדרו ויליאם ווקר נולד במונטריאול, קוויבק, קנדה, בנם של ג'ויס ווקר, ספרנית, וברוס ווקר, מנהל בית ספר.
אחותו היא השחקנית והדוגמנית ג'נימאי ווקר.
הוא בוגר מכללת ונייר, שם שיחק כדורגל וקיבל מלגה מלאה לשחק בבוסטון קולג'.
לאחר התחייבותו למשחק בקולג', הוא חזר הביתה למחנה אימונים באביב בוונייר וקרע את הרצועה הצולבת הקדמית שלו במהלך תרגיל שגרתי, ובכך סיים את קריירת הכדורגל שלו.
יחד יש להם שני בנים: ווסט, יליד יולי 2015, וולף, יליד דצמבר 2019. בשנת 2013, בני הזוג יחד עם חבר, הקימו את Clover, חברה שמבקבקת מיצים טריים בכבישה קרה, באזור לוס אנג'לס.
בשנת 2018, בני הזוג מיתגו מחדש את חברת המיצים שלהם, וקראו לה Little West על שם אהבתם לחוף המערבי ולבנם, ווסט.
ווקר הופיע בסרט "Abducted: Fugitive For Love" משנת 2007. הוא שיחק בתפקיד אורח בכמה סדרות טלוויזיה בהן "ER", "CSI: Miami", "CSI: N", "ללא עקבות", "ריבה", ו"המפץ הגדול".
בשנת 2010 כיכב אורח בסדרה הקומית של פוקס "בני טוסון", במערבון הספגטי "The Gundown", והיה מפיק שותף בהפקת הסרט "Dug Up".
ב-2011 הופיע ווקר במערבון הקנדי, "הפרש"(צולם ב-2009), והפיק ארבעה סרטי תעודה.
הוא היה שותף בהפקתן של כמה סדרות ריאליטי.
הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "Against the Wall", שבוטלה בדצמבר 2011 אחרי שלושה עשר פרקים.
בשנת 2012 כיכב בסרט הטלוויזיה "Bride for Christmas" לצד אריאל קבל.
לאחר מכן השתתף בסרט הטלוויזיה "A Dream of Christmas" משנת 2016. הוא השתתף בשישה סרטי טלוויזיה נוספים בשנת 2017, עוד סרט טלוויזיה ב-2018, ועוד שניים ב-2020. נכון לדצמבר 2020, ווקר כיכב בשמונה עשר סרטים עבור ערוץ הולמרק.
שנה כותרת תפקיד הערות 1994 Sirens בובי קוברין פרק: "The Needle and the Damage Done" 1995 Ready or Not דאג/ג'ייק פרק: "Crater Face" 1996 מי מפחד מהחושך?
אנדרו ג'יימס וות'רול (6 באפריל 1963 - 17 בפברואר 2020) היה מוזיקאי, דיג'יי, מפיק ורמיקסר אנגלי.
וות'רול היה דמות מפתח בתנועת האסיד האוס באנגליה של סוף שנות ה-80, והפיק רמיקסים לאמנים רבים כמו ניו אורדר, ביורק, The Orb, האפי מאנדייז, The Future Sound of London ומיי באלדי ולנטיין.
עבודת ההפקה שלו באלבום "Screamadelica" של להקת פריימל סקרים, ששילב הארד רוק, האוס ורייב, עזרה לתקליט לזכות בפרס מרקורי למוזיקה הראשון אי פעם בשנת 1992 ולהפוך לאחד האלבומים המפורסמים ביותר של שנות ה-90.
אנדרו ג'יימס וות'רול נולד ב-6 באפריל 1963 בווינדזור , ברקשייר, בדרום מזרח אנגליה.
בנעוריו נהג ללכת למסיבות Fאנק וסול, ולמסיבות דיסקו.
לאחר שסיים תיכון עזב את הבית בגיל 18 ועבד במגוון עבודות כולל באתרי בנייה, כעוזר נגר ובהובלת רהיטים.
בסוף שנות ה-80 עבר ללונדון.
בזכות אוסף התקליטים והידע המוזיקלי הנרחב שלו הוא הוזמן לתקלט במסיבות, בעיקר נורת'רן סול ואינדי.
וות'רול התחיל לכתוב כעיתונאי מוזיקה עצמאי (בשמו וגם בשם העט "אודרי ווית'רספון").
יחד עם טרי פארלי, סיימון אקל וסטיב מייז, הם הקימו את "Boy's Own", בתחילה כפאנזין שהתייחס לאופנה, תקליטים, כדורגל ונושאים אחרים.
קריירת הדיג'יי של וות'רול תפסה תאוצה כשהוזמן על יד דני רמפלינג לתקלט בליין המסיבות שלו Shoom.
וות'רול יחד עם טרי פארלי הפכו לתקליטנים הקבועים של האירוע, ובמסיבות Future/Spectrum של פול אוקנפולד ו-Trip של ניקי הולוויי.
הם גם ערכו מסיבות משלהם והקימו חברת תקליטים תחת השם "Boy's Own Recordings".
עבודת הסטודיו הראשונה של וות'רול הייתה לצד פול אוקנפולד ברמיקס של לשיר "Hallelujah" של ההאפי מאנדייז.
רמיקסים אחרים באו בעקבותיו: לשיר "World in Motion" של ניו אורדר, ואחריו "Loaded" – רמיקס לשיר "I'm Losing More Than I'll Ever Have" של פריימל סקרים שהפך את השיר ללהיט, ו-"A Mix of Two-Halves", גרסת כיסוי של להקת סנט אטיין לשיר "Only Love Can Break Your Heart" של ניל יאנג.
הרמיקס שלו ל-"Soon" של מיי בלאדי ולנטיין דורג במקום הראשון ברשימת "50 הרמיקסים הטובים ביותר אי פעם" של NME.
ב-1991 הוא הפיק את האלבום "Screamadelica" של פריימל סקרים.
הוא הקים את שלישיית המוזיקה האלקטרונית "The Sabres of Paradise" ב-1993, חברת תקליטים תחת אותו שם, וליין מסיבות רייב שנקרא "Sabresonic".
סייברס אוף פרדייס הוציאו שלושה אלבומים בין 1993 ל-1995. בתחילת 1996 ההרכב התפרק, ווות'רול הקים את "Two Lone Swordsmen", עם המפיק והדיג'יי קית' טניסווד.
באותה שנה הפיק את האלבום "Trailer Park" של בת' אורטון.
וות'רול יצר רמיקסים לעבודתם של ביורק, סוזי סו, The Orb, Future Sound of London, מאניק סטריט פריצ'רז, ג'יימס ורבים אחרים.
ב-2006 הוציא לאור את EP הסולו הראשון שלו "The Bullet Catcher's Apprentice" ואחריו אלבום הבכורה "A Pox on the Pioneers" ב-2009. בשנת 2013 שיתף פעולה עם Timothy J.
ב-1 ביולי 2014 וות'רול החל להנחות תוכנית רדיו חודשית, "Music's Not For Everyone", ברדיו NTS בלונדון.
בשנת 2016 הוציא לאור את האלבום "Convenanza" וכן אלבום רמיקס בשם "Consolamentum".
בשנת 2017 יצא אלבום האולפן השלישי שלו "Qualia ".
וות'רול מת ב-17 בפברואר 2020 בלונדון, בגיל 56 מתסחיף ריאתי.
אמורי אנדרו טייט השלישי הוא אושיית רשת אמריקאי-בריטי וקיקבוקסר מקצועי לשעבר.
בעקבות קריירת הקיקבוקסינג שלו, טייט החל לפרסם קורסים בתשלום דרך האתר שלו ובעקבות כך הפך למשפיע רשת.
דעותיו ואמירותיו המיזוגניות של טייט הביאו לחסימתו מכמה רשתות חברתיות.
ב-30 בדצמבר 2022, נעצר טייט ברומניה בחשד לסחר בבני אדם ולניהול ארגון פשע, לאחר שהתנהלה נגדו חקירה בגין עבירות אלו למשך שישה חודשים.
באותו יום, נשפט למעצר למשך 30 ימים.
במרץ 2023 טייט שוחרר למעצר בית.
טייט נולד ב-1 בדצמבר 1986 בוושינגטון די.
אביו האפרו-אמריקאי, אמורי טייט, היה אמן בין-לאומי בשחמט.
טייט למד לשחק שחמט בגיל חמש והתחרה בטורנירים למבוגרים בילדותו.
בשנת 2005, טייט החל לעסוק באגרוף ואמנויות לחימה.
בנובמבר 2008, טייט זכה במקום השביעי בקיקבוקסינג במשקל קל-כבד בבריטניה על ידי האיגוד הבינלאומי לספורט קיקבוקסינג (ISKA).
ב-2009, בזמן שעסק בפרסומות טלוויזיה ובשיווק, הוא זכה באליפות הבריטית של ISKA Full Contact Cruiserweight בדרבי, אנגליה, ודורג במקום הראשון במחלקה שלו באירופה.
הוא שיחק בעוד שלל משחקי ספורט של ISKA וזכה במקום השני בקיקבוקסינג במשקל קל-כבד בעולם.
לאחר מספר שנים, הוא פרש ממשחקי ספורט.
ב-2016 השתתף בעונה השבע-עשרה של האח הגדול הבריטי, ובמהלכה ספג ביקורת בשל מספר פוסטים הומופוביים וגזעניים ברשת החברתית טוויטר.
טייט הוצא מהתוכנית תוך שישה ימים מהצטרפותו אליה לאחר שהתפרסם סרטון שבו הוא נראה מצליף באישה במהלך משחק מיני.
גם טייט וגם האישה אמרו שהם חברים קרובים ושהפעולות שצולמו בסרטון היו בהסכמה.
טייט מציע באתרו קורסי הכשרה בנושא צבירת עושר ובנושאי "אינטראקציות בין גברים לנשים".
על פי האתר, הוא גם מפעיל אולפן פורנוגרפיה חיה ובו הוא מעסיק את חברותיו.
טייט ואחיו הקימו את העסק, והעסיקו כ-75 דוגמניות כדי למכור "סיפורים מזויפים" לצרכנים.
טייט טען כי הם הרוויחו מיליוני דולרים מהעסק, ושהמודל העסקי היה "הונאה מוחלטת".
טייט מפעיל את "Hustler's University", פלטפורמה שבה חבריה משלמים דמי חבר על מנת לקבל הדרכה בנושאי מסחר, כגון דרופשיפינג ומסחר במטבעות מבוזרים.
הפלטפורמה הפעילה תוכנית שיווק שותפים, שבה חברים קיבלו עמלה עבור גיוס אחרים לפלטפורמה.
טייט בלט מאוד ברשתות ובחדשות במהלך 2022 כאשר עודד את חברי Hustler's University לפרסם מספר רב של סרטונים שלו לרשתות חברתית במאמץ למקסם את הפופולריות שלו ושל העסק שלו.
נכון לאוגוסט 2022, לאתר שלו רשומים למעלה מ-100,000 מנויים, שאף כללו צעירים בגיל 13. באותו חודש, סטרייפ, החברה שהפעילה את הפלטפורמה של טייט, מנעה ממנויים חדשים להצטרף, ו-Hustler's University סגרה את תוכנית השיווק שלה.
ב-2017, הוא ספג ביקורת על פוסט שהעלה בו הוא טוען שדיכאון קליני "לא אמיתי".
שלושה מחשבונות הטוויטר של טייט הושעו, כל אחד בזמן שונה.
בשנת 2021, חשבון שהוא יצר כדי להתחמק מהחסימה שקיבל בחשבון הקודם שלו הושעה לצמיתות.
באינטרנט, טייט זכה לפופולריות בקרב חוגי ימין קיצוני כאשר הופיע מספר פעמים בערוץ החדשות הימני קיצוני InfoWars, והכיר ודיבר עם אנשי ימין קיצוני כגון פול ג'וזף ווטסון, ג'ק פוסובייץ' ומייק סרנוביץ'.
טייט הפך לפופולרי מאוד במהלך קיץ 2022, ועקף את דונלד טראמפ ו-COVID-19 בחיפושי גוגל ביולי.
עד אוגוסט, טייט תואר על ידי העיתונאי ראביל סיקדר מה"אינדיפנדנט" כ"דמות דמוית כת" ל"גברים צעירים חסרי כיוון" ונערים שתומכים בדעותיו האנטי-פמיניסטיות.
טייט תיאר את עצמו כ"סקסיסט לחלוטין" ו"מיזוגני לחלוטין".
הוא טען שנשים "שייכות לבית", שהן "לא יכולות לנהוג", שהן "ניתנות לגבר ושייכות לגבר", וטען שגברים מעדיפים לצאת עם בנות 18 ו-19 בגלל שהן קיימו יחסי מין עם פחות גברים.
טייט הצהיר כי החליט לעבור לרומניה, בין השאר, משום שהוא נוטה להיחקר פחות בגין האשמות על תקיפה מינית במזרח אירופה.
קמפיין סרט לבן, מלכ"ר המתנגד לאלימות בין גברים לנשים, טוענים כי טייט ודעותיו "מיזוגניות ביותר" והשפעותיה האפשריות ארוכות הטווח על קהל הגברים הצעיר שלו "מדאיג".
לפי תנועת "Hope not Hate", הנוכחות של טייט ברשתות החברתית עלולה להוות "מסלול חלקלק לימין הקיצוני" עבור הקהל שלו.
בתגובה לביקורת, טייט הצהיר כי התוכן שלו כולל "סרטונים רבים המשבחים נשים" ומטרתו בעיקר ללמד את הקהל שלו להימנע מ-"אנשים רעילים ובעלי ערך נמוך בכללותם".
בנוסף לכך, הצהיר שהוא מגלם "דמות קומית" וטען שאנשים האמינו ב"נרטיבים שקריים לחלוטין" לגביו.
באוגוסט 2022, טייט נחסם לצמיתות מאינסטגרם, שם היו לו 4.7 מיליון עוקבים, ונחסם גם מפייסבוק בשל הפרת המדיניות שלהם בנושא דברי שטנה.
בטיקטוק, סרטונים שמציגים את שמו כהאשטאג נצפו 13 מיליארד פעמים, וגם בטיקטוק חסמו את חשבונו לאחר שהם קבעו שהוא הפר את המדיניות שלהם מפני שהפיץ "תוכן שתוקף, מאיים, מסית לאלימות נגד, או עושה דה-הומניזציה של אדם או קבוצה".
זמן קצר לאחר מכן, יוטיוב גם היא חסמה את הערוץ שלו תוך ציון הפרות מרובות, כולל דברי שטנה ומידע מוטעה לגבי מגפת הקורונה, וטייט מחק לאחר מכן את הערוץ שלו ב-Twitch.
טייט הגיב לחסימות המרובות ואמר כי בעוד שרוב הערותיו הוצאו מהקשרם, הוא לוקח אחריות על אמירותיו.
המתאגרף ואיש הרשת החברתית ג'ייק פול גינה את הסקסיזם של טייט, אך מתח ביקורת על החסימות וטען שהן מהוות צנזורה ופגיעה בחופש הביטוי.
על פי הארגון Media Matters for America, התוכן של טייט המשיך להופיע בפייסבוק, באינסטגרם ובטיקטוק גם לאחר החסימות שקיבל, דרך חשבונות השייכים למעריציו.
ב-11 באפריל 2022, המשטרה הרומנית פשטה על ביתו של טייט לאחר ששגרירות ארצות הברית ברומניה התריעה בפניהם שאישה אמריקאית עשויה להיות מוחזקת כנגד רצונה במקום ביתו.
מאוחר יותר נפתחה החקירה על ידי המנהלת לחקירת פשע וטרור מאורגן ברומניה והורחבה לכלל האשמות של סחר בבני אדם ואונס.
ב-27 באפריל מסרה משטרת רומניה כי אף אדם לא הואשם או נעצר בפרשה.
החקירה נמשכת החל מאמצע 2022. טייט הכחיש כל עבירה.
ב-30 בדצמבר 2022, נעצרו טייט, אחיו הקטן טריסטן טייט ועוד שתי אלמוניות ברומניה בחשד לסחר בבני אדם וניהול ארגון פשע
ב-20 ביוני 2023, הודיעה התביעה הרומנית על הגשת כתבי אישום כנגד טייט, ואחיו טריסטן, ועוד שתי מכרות שלהם, בגין אונס, סחר בבני אדם, והקמת ארגון פשע, במדינות רומניה, אנגליה, וארצות הברית.
בשנת 2024 נעצר טייט בחשד לתקיפה מינית.
ב-24 באוקטובר 2022 טייט הכריז בחשבון ה-Gettr שלו כי הוא המיר את דתו לאסלאם.
מאוחר יותר התפרסם סרטון של טייט מתפלל במסגד באיחוד האמירויות הערביות.
בנובמבר 2023 האשים בתקשורת את ישראל ב"רצח עם" נגד האוכלוסייה הפלסטינית וטען כי מתקפת הפתע של ה-7 באוקטובר היא מקרה של "עין תחת עין".
אנדרו וילסון היה צייר נוף סקוטי.
נולד באדינבורו, למשפחה יעקובית ותיקה.
אביו היה ארצ'יבלד וילסון, ואמו אליזבת שילדס.
כשהיה צעיר למדי החל ללמוד אמנות אצל אלכסנדר נסמית', ולאחר מכן, בגיל שבע עשרה, נסע ללונדון, שם עבד זמן מה בבתי הספר של האקדמיה המלכותית.
הוא נסע לאיטליה בשנת 1800, וחזר לשם לסיורים נוספים, ולמד את המאסטרים הגדולים.
הוא גם ערך סקיצות רבות, בעיקר של האדריכלות בשכונות רומא ונאפולי.
וילסון חזר ללונדון ב-1803. הוא ראה את היתרון בייבוא תמונות מהמאסטרים הישנים, וחזר לאיטליה.
הוא הגיע לג'נובה, שם השתקע בחסות הקונסול האמריקני ונבחר כחבר באקדמיה הליגורית.
כחבר בחברה ההיא הוא נכח כשנפוליאון בונפרטה ביקר בתערוכתה, והתפעל מתמונתו של וילסון.
ב-1805 חזר דרך גרמניה ללונדון עם התמונות (מעל חמישים במספר) שרכש.
ביניהם היו "הנחש" של רובנס (בגלריה הלאומית של לונדון) והערצת המאגי (בגלריה הלאומית של סקוטלנד) של ג'קופו בסאנו.
בשנת 1808 נשא לאישה את רייצ'ל קר, בתו של ויליאם קר, והייתה לו משפחה של ארבעה בנים ושלוש בנות.
הבן הבכור היה צ'ארלס הית' וילסון.
וילסון השתקע בלונדון, צייר הרבה בצבעי מים, היה אחד מהחברים המקוריים של אגודת הציירים (1808), ושימש לתקופה מסוימת בתפקיד המורה לציור בקולג' הצבאי המלכותי.
הוא מונה ב-1818 למאסטר של האקדמיה לנאמנים, עבר לאדינבורו, שם תלמידיו כללו את רוברט סקוט לאודר, ויליאם סימסון ודייוויד אוקטביוס היל.
בהיותו בלונדון תרם לאקדמיה המלכותית, ובאדינבורו תמך במוסד המלכותי, שהוא היה מנהלו וגם חבר שותף לאמן.
בשנת 1826 הוא קיבל 100 ליש"ט מפיטר ספאלדינג דרך "קרן ספאלדינג", כאות הוקרה על כך שהוא עיצב מחדש את החלק של גני קווין סטריט באדינבורו מול ביתו של ספאלדינג כעשור קודם לכן.
סכום זה שווה בסביבות 8,000 פאונד במונחים נוכחיים.
עם הכסף הזה, בשנת 1826, הוא לקח את אשתו ומשפחתו לאיטליה.
הוא נסע דרומה, ובמשך עשרים השנים שלאחר מכן חי ברומא, פירנצה וגנואה.
במהלך תקופה זו ייעץ בענייני אמנות, אסף תמונות עבור לורד הופטון, לורד פמברוק, סר רוברט פיל ואחרים, והיה חלק חשוב בעבודות שסייעו מאוחר יותר בהקמת הגלריה הלאומית של סקוטלנד.
הוא גם צייר הרבה בשמן ובצבעי מים.
ב-1847, לאחר שעזב את משפחתו באיטליה, הוא ביקר שוב בסקוטלנד, אך ערב חזרתו, הוא מת באדינבורו ב-27 בנובמבר 1848.
אנדרו וויאט בלקמור הוא מוזיקאי, זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי, הידוע בזכות עבודתו המגוונת במוזיקת רוק אלטרנטיבי, אלקטרוניקה ואינדי פופ.
וויאט נולד וגדל במנהטן, ניו יורק, והחל את הקריירה המוזיקלית שלו בלהקות שונות בניו יורק, ובהמשך הפך לזמר הראשי של להקת הפופ האלקטרונית השוודית Miike Snow.
מעבר לקריירה שלו כאמן מבצע, וויאט נודע גם ככותב ומפיק עבור אמנים מובילים כמו ליידי גאגא, ברונו מארס וליאם גלאגר.
עבודתו זיכתה אותו בפרסים יוקרתיים כמו פרס האוסקר והגראמי, והוא ידוע בזכות סגנונו המוזיקלי הייחודי שמחבר בין חדשנות וטכניקה קלאסית.
אנדרו וויאט גדל ברחוב פרי שבמנהטן, בשכונה שוקקת חיים שהשפיעה רבות על טעמו האמנותי.
בשנות נעוריו החל לגלות עניין במוזיקה, ויצר קשרים ראשונים עם מוזיקאים צעירים אחרים בעיר.
בגיל 18 הקים את להקת Funkraphiliacs יחד עם המוזיקאי גרג קורסטין.
הלהקה התאפיינה בפופ ניסיוני, ובעקבות הצלחתם הראשונית חתם וויאט על חוזה כסולן עם חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
הוא עבד על אלבומו באולפני Real World של פיטר גבריאל, אך קשיים נפשיים והתמכרות לסמים הובילו לאשפוזו ולהפסקת פעילותו באותה תקופה.
לאחר תקופת שיקום, עבר לעיירה קטנה בקולורדו ולמד זמן קצר באוניברסיטת קולורדו.
התקופה הזו העניקה לו פרספקטיבה חדשה על חייו ועל יצירתו המוזיקלית.
לאחר סיום לימודים בקונסרבטוריון קלאסי, חזר וויאט לניו יורק שם פתח בפרק חדש בקריירה שלו.
הוא הקים את הלהקה The A.M.
יחד עם מייקל טייג' ופארקר קינדרד, מוזיקאים שהיו חברים בלהקתו של ג'ף באקלי.
הלהקה הצליחה להוציא אלבום אחד בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, אך לאחר מספר שנים התפרקה ב-2005. תקופה זו נחשבת לשלב משמעותי בהתפתחותו האמנותית של וויאט, כיוון שהיא סללה את דרכו לעבודה בפרויקטים מורכבים ומשמעותיים יותר.
וויאט הוא הסולן הראשי והכותב השותף של להקת הפופ האלקטרונית השוודית Miike Snow.
הלהקה זכתה להצלחה בינלאומית עם אלבום הבכורה שלהם ב-2009, וכללה להיטים כמו "Animal".
מאז הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים, Happy to You ו-iii, שחיזקו את מעמדה בזירת המוזיקה העולמית.
המוזיקה של Miike Snow ידועה בשילוב ייחודי של אלקטרוניקה חדשנית עם לחנים הרמוניים, ווויאט ככותב וכמבצע היווה גורם מרכזי בהצלחתם.
מעבר לפרויקטים האישיים שלו, וויאט עבד עם אמנים רבים בזירת המוזיקה הבינלאומית.
בשנת 2011 היה שותף לכתיבת הלהיט "Grenade" של ברונו מארס, שהפך ללהיט עולמי והגיע למקום הראשון במצעדים במדינות רבות.
בנוסף, הוא שיתף פעולה עם ליידי גאגא, לורד וליאם גלאגר, כשעבודתו עם גלאגר באלבום Why Me?
בשנת 2019, זכה וויאט בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על השיר "Shallow" מתוך הסרט "כוכב נולד".
השיר, שנכתב בשיתוף פעולה עם ליידי גאגא, מארק רונסון ואנתוני רוסומנדו, הפך לסמל של הסרט ולכוח מניע בהצלחתו.
השיר גם זכה בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית.
בשנת 2013, הוציא וויאט את אלבום הסולו הראשון שלו, Descender, שיצא בחברת התקליטים INGRID/Downtown Records.
האלבום כלל את התזמורת הפילהרמונית של פראג עם הופעות אורח של מוזיקאים כמו אנתוני רוסומנדו מהליברטינז ובראד טרוקס מ-Spiritualized.
האלבום זכה לביקורות חיוביות על העומק הרגשי שלו, ועל שילוב מרשים של אלמנטים קלאסיים ומודרניים.
תהליך היצירה של האלבום תועד בסרט דוקומנטרי קצר בשם "The Making of Descender", שהעניק הצצה לעבודה המורכבת מאחורי הקלעים.
במאי 2015, שיתף וויאט פעולה עם האמן Flume בשיר "Some Minds", שבו כתב וסיפק את הקולות.
מעבר לעבודתו המוזיקלית, וויאט חקר תחומים נוספים של אמנות.
הוא יצר מיצבים קוליים ואמנות וידאו לתערוכות בגלריות, ושיתף פעולה עם מארק רונסון ו-וויין מקגרגור ביצירת הבלט "Carbon Life".
אנדרו ליטון הוא מנצח תזמורת אמריקאי.
בנוסף, ליטון הקליט רבות מיצירותיו של גרשווין, הן כמנצח והן כפסנתרן עם התזמורות של דאלאס, בורנמות' והפילהרמונית המלכותית.
2003 – מדליית סאנפורד מאוניברסיטת ייל.
אנדרו מושן , משורר אנגלי, עורך, ביוגרף ומסאי.
אנדרו מושן, "משורר החצר" (Poet Laureate) הנוכחי (2006) בחצר המלוכה האנגלי, התמנה לתפקידו בשנת 1999 כאשר החליף את משורר החצר הנודע טד יוז.
מושן למד באוקספורד, ובתום לימודיו הורה בכמה אוניברסיטאות ולימד גם כתיבה יוצרת.
בד בבד עם הקריירה האקדמית שלו, ערך את מדורי השירה בכמה הוצאות ספרים ידועות באנגליה.
בשנת 1976 נתפרסמו שיריו הראשונים של אנדרו מושן, וזכו מיד להכרה רחבה באנגליה בעיקר, אך גם בארצות דוברות אנגלית אחרות.
בעת לימודיו פגש את המשורר היהודי-אנגלי פיליפ לארקין, ויחד יזמו כמה מפעלות שירה וכתיבה יוצרת.
הוא כתב, בין השאר, ביוגרפיות מוערכות על המשוררים קיטס ופיליפ לארקין, וזכה לפרסים חשובים על כתיבתו השירית והביוגרפית.
אנדרו מושן פרסם עשרות כרכים של שירה, ביוגרפיות, מסות, אוטוביוגרפיה ונובלות.
עד כה תורגמו לעברית רק מספר שירים בודדים משלו.
אנדרו אלברט כריסטיאן אדוארד מאונטבאטן-וינדזור הוא נסיך לשעבר של הממלכה המאוחדת, בנה השני וילדה השלישי של המלכה אליזבת השנייה מבית וינדזור.
הוא החזיק בתארים "דוכס יורק", "רוזן אינוורנס" ו"ברון קיליליי" מ-1986 עד 2025. הוא היה נסיך מלידה ועד 2025.
כל תאריו המלכותיים, דרגותיו הצבאיות והכבוד שלו נשללו ממנו בשנת 2025, עקב שערוריית ג'פרי אפשטיין.
תהליך שלילת תאריו החל בשנת 2019, כאשר רוב דרגותיו הצבאיות נשללו ממנו.
למרות שלילת תאריו, מאונטבאטן-וינדזור הוא השמיני בסדר הירושה לכתר הבריטי.
הנסיך אנדרו נולד ב-19 בפברואר 1960 בארמון בקינגהאם שבלונדון.
אמו הייתה המלכה אליזבת השנייה, בתם של ג'ורג' השישי ואליזבת בווס-ליון, אביו היה פיליפ דוכס אדינבורו, בנם של אליס, נסיכת באטנברג ואנדראס, נסיך יוון ודנמרק, על שמו נקרא הדוכס מיורק.
ב-8 באפריל 1960 הטביל אותו הארכיבישוף מקנטרברי לנצרות.
סנדקיו היו הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר, הנסיכה אלכסנדרה, לורד אלפינסטון, רוזן יוסטון וג'ורג'ינה קנארד.
אנדרו היה הילד הראשון שנולד למונרך בריטי מכהן מאז נולדה הנסיכה ביאטריס למלכה המכהנת ויקטוריה בשנת 1857.
בתחילה התחנך הנסיך בבית, ולאחר מכן למד במכינה "הית'רדאון" שבברקשייר.
בספטמבר 1973 הלך בעקבות אביו ואחיו הגדול, והחל ללמוד בבית הספר הסקוטי "גורדונסטון".
בשנת 1977, בין ינואר ליוני, השתתף הנסיך אנדרו בתוכנית חילופי תלמידים, שבמסגרתה למד בבית ספר באונטריו שבקנדה.
ביולי 1979 סיים את לימודיו בגורדונסטון עם "A-Level" (המקבילה האנגלית לתעודת בגרות) באנגלית, היסטוריה, כלכלה ומדעי המדינה.
בניגוד לאחיו, לא הלך אנדרו ללמוד באוניברסיטה.
בנובמבר 1978 נודע כי הנסיך אנדרו מתכוון להתגייס לצי המלכותי הבריטי בשנה שלאחר מכן.
במרץ-אפריל 1979 למד טיסה בבית הספר הימי המלכותי.
ב-11 במאי 1979 התקבל הנסיך לצי כמתלמד הטסת מסוקים, וחתם קבע ל-12 שנים.
ב-1 בספטמבר 1979 מונה אנדרו לקצין, ואחד עשר ימים לאחר מכן החל לשרת בעיר דארטמות'.
במהלך שנת 1980 עבר את קורס "הכומתות הירוקות" של חיל הנחתים המלכותי.
לאחר שסיים את שירותו בדארטמות', החל באימוני טיסה עם חיל האוויר המלכותי ולאחר מכן גם עם הצי המלכותי, שם למד להטיס את מסוק הגאזל הצרפתי.
בהמשך הסב אנדרו את מומחיותו למסוק מסוג וסטלנד סיקינג.
ב-1982 הצטרף הנסיך בפעם הראשונה ליחידה מבצעית ושירת על סיפון נושאת המטוסים אה"מ אינווינסיבל (Invincible).
ב-2 באפריל 1982 פלשה ארגנטינה לאיי פוקלנד, ובכך החלה מלחמת פוקלנד.
ספינתו של הנסיך אנדרו, האינווינסיבל, הייתה אחת משתי נושאות המטוסים היחידות שעמדו לרשות הצי ולכן מילאה תפקיד משמעותי בכוח המשימה שנשלח לכבוש מחדש את האיים.
תחילה הייתה הממשלה הבריטית מסויגת מהצטרפותו של הנסיך אנדרו למשימה, וביקשה להעבירו לתפקיד משרדי.
תרחיש בו בנה של המלכה נהרג בקרב היה אפשרי, והממשלה רצתה להימנע ממקרה כזה.
אף על פי כן, המלכה התעקשה כי הנסיך אנדרו יישאר עם ספינתו, ואכן הוא הצטרף למשימה כטייס משנה של מסוק ה"סי קינג".
כשהסתיימה הלחימה, וספינתו של הנסיך הגיעה בחזרה לנמל פורטסמות', הצטרפו המלכה אליזבת והנסיך פיליפ אל בני משפחותיהם של שאר חברי הצוות כשבירכו את החיילים בשובם.
ב-1983 הועבר הנסיך אנדרו לשירות האווירי של הצי המלכותי ולמד להטיס את מסוק הווסטלנד לינקס.
ב-1 בפברואר 1984 קודם הנסיך לדרגת לוטננט.
בשנים 1984–1986 שירת על סיפון אה"מ בראזן כטייס.
ב-1986 עבר הנסיך קורס לסגנים בקולג' הצי המלכותי שבגריניץ'.
בנוסף, עבר גם קורס בן ארבעה חודשים להדרכה בלוחמת מסוקים.
מפברואר 1987 עד אפריל 1988 שירת אנדרו כקצין ללוחמת מסוקים בטייסת 702 של הצי המלכותי.
בשנים 1988–1989 שירת על סיפון אה"מ אדינבורו, מתוכן כחצי שנה בתרגיל במזרח הרחוק.
מ-1989 עד 1991 היה אנדרו מפקד טיסה וטייס של מסוק הלינקס, על סיפון אה"מ קמפבלטאון, שהייתה במחצית השנייה של זמן שירותו עליה חלק מכוח נאט"ו בצפון האוקיינוס האטלנטי.
ב-1 בפברואר 1992 קודם הנסיך לדרגת לוטננט קומנדר, וב-12 בפברואר עבר את מבחני פיקוד האוניות.
בין 1993 ל-1994 פיקד על "אוניית הוד מלכותה קוטסמור".
ב-1995 וב-1996 שימש כטייס הראשי של טייסת 815 של הצי המלכותי, יחידת הטיסה הגדולה ביותר במחלקה האווירית של הצי המלכותי.
תפקידו העיקרי היה לפקח על תקניות הטיסות ולהבטיח יכולת מבצעית יעילה.
ב-27 באפריל 1999 קודם הנסיך לדרגת קומנדר.
הוא סיים את הקריירה שלו בצי המלכותי כקצין במשרד ההגנה הבריטי בלונדון, שם שירת מ-1999 עד יולי 2001, אז השתחרר מצבא הקבע.
ביולי 2005 קודם לדרגת קפטן.
ב-23 ביולי 1986 נישא הנסיך אנדרו לשרה פרגוסון, בתם השנייה של סוזן ורונלד פרגוסון, בטקס שנערך במנזר וסטמינסטר.
לאחר החתונה יצרה עבורו מחדש (בפעם השמינית) המלכה את התואר דוכס יורק עם תארים נלווים רוזן אינוורנס וברון קיליליג, התואר דוכס יורק ניתן באופן מסורתי לבן השני של המונרך.
הדוכסים הקודמים היו סבו ואבי סבו, ג'ורג' השישי וג'ורג' החמישי.
לנסיך אנדרו ולשרה, שנודעה מאז בתואר "הדוכסית מיורק", נולדו שתי בנות: הנסיכה ביאטריס (נולדה ב-8 באוגוסט 1988) והנסיכה יוג'יני (נולדה ב-23 במרץ 1990).
ב-19 במרץ 1992 הודיעו הנסיך אנדרו ואשתו שרה על כוונתם להיפרד.
מספר חודשים לאחר שנפרדו, הופיעו בעיתונות תמונות של הדוכסית יחד עם ג'ון ברייאן האמריקני, פרסום שחיסל את מעט הסיכויים שנותרו לאיחוד מחודש שלה עם הנסיך.
ב-1996 התגרש הזוג רשמית, ושרה חדלה מלהיקרא "הוד מעלתה המלכותית הדוכסית מיורק".
על אף הגירושין, נשמרו קשרי ידידות בין הנסיך לדוכסית, שגרה בביתו שבסאנינגהיל פארק עד שנת 2004. בעבר הנסיך היה מעורב גם במערכות יחסים עם השחקנית והזמרת האוסטרלית, קיילי מינוג ועם השחקנית האמריקאית, דמי מור.
משנת 2004 מתגורר הנסיך באכסניה המלכותית שבפארק וינדזור הגדול, ביתה לשעבר של סבתו, המלכה האם אליזבת בווס-ליון.
קודם לכן גר הנסיך בסאנינגהיל פארק.
כמו כן, יש לו משרד בארמון בקינגהאם.
משנת 2001 עד 2011 עבד הנסיך במשרד המסחר והתעשייה הבריטי, כנציגה המיוחד של הממלכה המאוחדת לסחר והשקעות בינלאומית, במסגרת תפקידו נסע הנסיך לוועידות בכל רחבי העולם.
קודמו בתפקיד זה היה אחיו הנסיך אדוארד.
לאחר 2011 מילא מספר תפקידים באקדמיה וקידם מספר יוזמות עסקיות וחברתיות.
בספטמבר 2019 נחשף כי הנסיך אנדרו עמד בקשרים עם עבריין המין ג'פרי אפשטיין ואף נתפרסמו עדויות לפיהן ניצל מינית קטינות שסיפקו לו אפשטיין וצוותו.
בנובמבר 2019 הנסיך אנדרו השעה את עצמו מכל תפקידיו הציבוריים בעקבות הפרשה.
במאי 2020, דווח שיפרוש באופן קבוע מכלל תפקידיו הציבוריים.
ב-9 באוגוסט 2021 תבעה וירג'יניה ג'ופרה את הנסיך אנדרו.
ב-15 בפברואר 2022, פורסם כי נחתם הסדר עקרוני מחוץ לכותלי בית המשפט בין הנסיך אנדרו ווירג'יניה ג'ופרה.
בהסדר נקבע שג'ופרה תבטל את תביעתה נגד הנסיך תמורת תרומה מצידו לקרן צדקה שהקימה לתמיכה בנפגעות עבירות מין, ואילו הנסיך הביע חרטה על קשריו עם אפשטיין, והכיר בסבלה של ג'ופרה ובסבל נשים נוספות שאפשטיין פגע בהן.
באוקטובר 2025 הודיע הנסיך כי לאחר שיחה עם המלך, החליט לוותר על השימוש תאריו המלכותיים, לרבות דוכסות יורק.
ב-30 באוקטובר הוכרז כי החל תהליך שלילת תאריו של אנדרו, לרבות תוארו כנסיך הממלכה המאוחדת ותואר דוכס יורק, וכי הוא צפוי לפנות את מעונו הרשמי.
בעוד שבהודעה זו נכתב כי שם משפחתו הוא "מאונטבאטן וינדזור", ב-12 בנובמבר דווח כי שם משפחתו ייכתב "מאונטבאטן-וינדזור" עם מקף, בהתאם לצו מלכותי משנת 1960 שהכריז על שם המשפחה הזה.
אנדרו פארוט הוא מנצח בריטי, הנודע בעיקר בביצועיו החלוציים, המצטיינים בבקיאותם ההיסטורית, למוזיקה טרום-קלאסית.
הוא מנצח על רפרטואר רחב, הכולל מוזיקה בת זמננו.
פארוט ניצח על ביצוע הבכורה של "לילה באופרה הסינית" מאת ג'ודית וייר כמו גם על ההקלטה הראשונה שלה.
הוא הקליט מוזיקה חדשה של מלחינים בריטים מודרניים נוספים ביניהם ג'ון טאוונר ושל ולדימיר גודאר.
בשנת 1973 ייסד פארוט את קונסורט טאברנר, מקהלה והרכב נגנים בכלים אותנטיים, השוכן בלונדון.
הוא היה המנהל המוזיקלי של נגני מוצרט של לונדון במשך שנים אחדות, עד ספטמבר 2006. כיום פארוט הוא המנהל המוזיקלי של קולגיום ניו יורק בניו יורק.
פארוט פרסם מאמרים חשובים על באך, מונטוורדי ופרסל, השתתף בעריכת ספר המזמורים החדש של אוקספורד וחיבר את מקהלת באך התמציתית, ספר ששאב את המידע לכתיבתו מעבודתו עם ג'ושוע ריפקין על ביצוע יצירותיו הווקאליות של באך בקול יחיד לכל תפקיד.
משנת 2007 משמש אנדרו פארוט כמנצח כבוד של תזמורת הבארוק ירושלים.
אנדרו ג'יימס קלאטרבאק המוכר בשם הבמה אנדרו לינקולן (Andrew Lincoln), הוא שחקן אנגלי.
נודע בעיקר בשל כיכובו בסדרה "המתים המהלכים", בתפקיד ריק גריימס.
נולד בשם אנדרו קלאטרבאק בלונדון שבממלכה המאוחדת.
אביו היה מהנדס ואמו, ילידת דרום אפריקה, אחות, והוא גדל בלונדון ובבאת'.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון, אז גם שינה את שמו.
תפקידו הראשון על מסך הטלוויזיה היה ב-1994, כשהשתתף בפרק בקומדיית המצבים "Drop the Dead Donkey".
פריצת הדרך שלו הייתה ב-1996, כשלוהק לסדרת הדרמה "החיים האלה", בה גילם את דמותו של אג, עורך דין צעיר שמפקפק בבחירותיו המקצועיות.
סדרה בולטת נוספת בה השתתף היא "חדר מורים" ("Teachers") (2001–2003), בה גילם את דמותו של המורה סיימון קייסי.
לינקולן גם ביים כמה מפרקי הסדרה, ואף היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית הבמאי החדש הטוב ביותר בשנת 2001.
בשנת 2003 השתתף בסרט הקולנוע "אהבה זה כל הסיפור", בו גילם את דמותו של מארק, המאוהב בכלתו של חברו הטוב ביותר.
בשנת 2004 השתתף בסדרה "סיפורי קנטרברי", על פי ספרו של ג'פרי צ'וסרבאותו השם.
בשנים 2005-2006 גילם תפקיד טלוויזיוני ראשי נוסף, ד"ר רוברט ברידג' בסדרה "החיים שאחרי".
בשנת 2010 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מכת מחץ" בתור יו קולינסון.
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "איזה מין שוויון", ובסרט הצרפתי "שובר לבבות" של הבמאי פסקל שומיי.
החל מ-2010 כיכב בסדרה הפוסט-אפוקליפטית "המתים המהלכים" של רשת AMC בתור ריק גריימס, שריף לשעבר.
תפקיד אשר גילם עד העונה התשיעית ב-2018.
בשנת 2020 שיחק לצדה של נעמי ווטס בסרט הדרמה הביוגרפי "לומדת לעוף" בתור קמרון בלום, בעלה של סאם.
בנוסף לתפקידיו כשחקן, עוסק לינקולן גם בקריינות של תוכניות טלוויזיה.
בשנת 2006 נישא לגאל אנדרסון, בתו של איאן אנדרסון (סולן להקת ג'ת'רו טאל), ובשנת 2007 נולדה בתם הבכורה.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס סאטורן2025השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיההמתים המהלכים: אלה שבחיים
אנדרו (אנדי) ג'ון פלטשר היה חבר להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד וממייסדיה.
פלטשר ניגן בס בלהקה שהקים עם וינס קלארק, עבר לנגן בסינתיסייזר, בלהקה "Composition of Sound", יחד עם מרטין גור.
בשנת 1980 הקימו השלושה את דפש מוד ביחד עם דייב גהאן, שנבחר כסולן.
הוא חבר הלהקה היחיד שמעולם לא כתב או הלחין שיר בלהקה, אף על פי שהביע עניין לעשות זאת בעבר.
פלטשר נפטר במאי 2022 בגיל 60. כחודש לאחר מותו, פורסם כי סיבת המוות היא מפרצת באבי העורקים.
היה נשוי לגריין ולהם שני ילדים: מייגן וג'ו.
להוריו קוראים ג'וי וג'ון, ויש לו שלושה אחים: סוזן, קרן וסימון כאשר הוא הבוגר מביניהם.
פלטשר התגורר במרכז לונדון, בשכונת הסיטי של וסטמינסטר.
אנדרו פייר הוא ביולוג יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2006 (יחד עם קרייג מלו).
אנדרו זאכרי פייר נולד בבית החולים של אוניברסיטת סטנפורד, במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, ארצות הברית.
פייר גדל ולמד בסניוייל הסמוכה.
אביו, ד"ר פיליפ פייר, בהיותו סטודנט ב-MIT, היה הנשיא של האחווה היהודית שם "אלפא אפסילון פאי" לשנת 1951. בהמשך דרכו היה האב מהנדס ב"עמק הסיליקון" של קליפורניה והגיע לדרגת המדען הראשי במשרד המהנדס הראשי של GTE.
אמו, ג'נט (לבית שראק), הייתה בתה של רוז שראק (לבית גולדסטין).
ב-1975, בגיל 16 בלבד, התקבל פייר לאוניברסיטת ברקלי קליפורניה, ובה סיים תואר ראשון במתמטיקה ב-1978. באותה שנה החל ללמוד לדוקטורט בביולוגיה ב-MIT, במימון קרן המדעים הלאומית האמריקאית.
פייר למד ועבד במסגרת פוסט דוקטורט בקיימברידג', אנגליה, במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית, עד נובמבר 1986. אז חזר לבולטימור, מרילנד, ארצות הברית, כחבר סגל מכון קרנגי הוושינגטוני.
ב-1989 התקבל גם כחבר הפקולטה לביולוגיה ומרצה מן המניין באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ועבד כמרצה וחוקר בשתי האוניברסיטאות במקביל במשך 14 שנה.
ב-2003 חזר לקליפורניה, לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד, בו הוא משמש כמרצה ופרופסור לפתולוגיה וגנטיקה עד היום.
פייר ומלו קיבלו את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ל-2006, בגין תגלית מ-1998, הקרויה RNAi - "הפרעה על ידי RNA".
הכוונה למצב בו ה-RNA, אשר בדרך כלל תפקידו להעביר אינפורמציה גנטית מהגנים, דהיינו מה-DNA, לחלבונים, מבצע פעולה הפוכה - עוצר את פעילותם של הגנים, ומונע את יצירת החלבונים על ידם.
מדובר בתגלית של מדע בסיסי, אשר השלכותיה רבות ובלתי צפויות לחלוטין, הן ברפואה ("כיבוי" גנים הגורמים למחלות שונות, כגון סרטן) והן להבנת הפעילות המיקרוביולוגית בתא באופן כללי.
רשימת הפרסים והתארים שפייר קיבל
פרס המדען הצעיר של מרילנד, 1997
פרס האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים בביולוגיה מולקולרית, 2003 (יחד עם קרייג מלו)
פרס וויילי של אוניברסיטת רוקפלר במדעי הביורפואה, 2003 (יחד עם קרייג מלו ואחרים)
חבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), 2004
פרס לואיס רוזנטל של אוניברסיטת ברנדייס למחקר רפואי, 2005 (יחד עם קרייג מלו ואחרים)
פרס הקרן הבינלאומית על שם גיירדנר, 2005 (יחד עם קרייג מלו)
פרס מסרי, 2005 (יחד עם קרייג מלו ואחרים)
פרס ארליך ודרמשטדטר, 2006 (יחד עם קרייג מלו)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, 2006 (יחד עם קרייג מלו)
אנדרו סטנדלי הוא דיפלומט בריטי שכיהן כראש משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל בשנים 2009–2013.
סטנדלי נולד בבריטניה ולמד תחילה בצרפת, אחר כך למד תולדות האמנות באוניברסיטת קיימברידג' ובהמשך סיים תואר מוסמך ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
הוא עבד בעבור ממשלת בריטניה באזור דרום האוקיינוס השקט ובעבור האומות המאוחדות בז'נבה ובבנגלדש.
בשנת 1986 החל לעבוד בנציבות האירופית.
תחילה שירת באסיה ובאמריקה הלטינית ואחר כך גם במטה הראשי של האיחוד האירופי בבריסל.
טרם הגעתו לישראל היה אחראי לתיאום וניתוח בתוך המנהלה הכללית של הנציבות לקשרי חוץ.
משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל היא נציגות דיפלומטית של האיחוד האירופי בישראל.
שמה הקודם היה "משלחת הנציבות האירופית למדינת ישראל", והוא השתנה עם כניסת אמנת ליסבון לתוקף ב-1 בדצמבר 2009, במסגרתה אף הוכפפה המשלחת לנציגה העליונה קתרין אשטון.
סטנדלי הגיש את כתב האמנתו לנשיא פרס ב-9 בדצמבר 2009 וסיים את תפקידו בשנת 2013. מחליפו בתפקיד היה לארס פאבורג-אנדרסן.
לאחר סיום תפקידו בישראל סטנדלי שימש כשגריר האיחוד האירופי למקסיקו.
אנדרו סאריס היה מבקר קולנוע אמריקאי.
מהתומכים המובהקים של "תאוריית האוטר" בקולנוע, וטובע המונח.
סאריס נולד בברוקלין, ניו יורק, לזוג מהגרים יוונים, תמיס (שם משפחתה המקורי קטוולוס) וג'ורג' אנדרו סאריס, וגדל באוזון פארק, קווינס.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה ב-1951. הוא ידוע כמי שהפך את תאוריית האוטר לפופולרית בארצות הברית וכמי שטבע את המונח במאמרו מ-1962, "הערות לגבי תאוריית האוטר" ("Notes on the Auteur Theory").
מקור התאוריה בכתביהם של מבקרי "מחברות הקולנוע", והיא גורסת כי הסרט הוא בראש ובראשונה יצירה אישית של הבמאי.
סאריס חיבר בשנת 1968 את הספר רב-ההשפעה "The American Cinema: Directors and Directions 1929-1968" ("הקולנוע האמריקני: במאים ובימויים 1929-1968"), ניתוח דוגמטי של אסופת סרטים מעידן הקול, מסודרים לפי במאי.
הספר השפיע על מבקרי קולנוע רבים אחרים וסייע בהעלאת המודעות לתפקידו של הבמאי ביצירת הסרט, ובפרט את המודעות לתאוריית האוטר.
הוא ציין גם במאים מהשורה השנייה והשלישית של הבמאים הטובים ביותר, שמערכם הוריד, למשל בילי ויילדר, דייוויד לין וסטנלי קובריק.
בספרו משנת 1998 "You Ain't Heard Nothing Yet: The American Talking Film, History and Memory 1927-1949" ("עוד לא שמעת כלום: הסרט המדבר האמריקאי, היסטוריה וזיכרון 1927-1949") שדרג את דירוגו של בילי ויילדר, כלל אותו בדרג ה"פנתיאון" והתנצל על הביקורת הקשה שהפגין כלפיו ב-The American Cinema.
במהלך שנים אלו נחשב יריבהּ של המבקרת פאולין קייל (Pauline Kael), מבקרת-על אחרת שהייתה ממבקרי תאוריית האוטר, ביקורת שהביעה במאמרה "Circles and Squares" ("עיגולים וריבועים").
סאריס אף התייחס ליריבות רבת-השנים שלו עם פאולין קייל, שלדבריו הביאה באופן מוזר לכך ש"עשינו אחד את השני.
מבקרי קולנוע רבים ציינו אותו כמי שהיה לו השפעה על הקריירה שלהם, ובהם ג'יי.
סאריס היה נשוי למבקרת הקולנוע מולי האסקל (Molly Haskell).
השיטה שבה בחר סאריס לדרג במאים בספרו The American Cinema ספגה ביקורת ונטען כלפיה שהיא אליטיסטית וסובייקטיבית.
במאים שלא נכנסו ל"פנתיאון" סווגו תחת קטגוריות שונות, בעלות כותרות מזלזלות פחות ויותר: "הצד הזנוח של גן עדן", "הטובים של השוליים", "פחות ממספק", "חביב במקצת", "רצינות מאולצת", "מוזרויות", "במאים של הצלחה אחת, וחדשים בעסק", "דורשים התעמקות נוספת", "פנו מקום לליצנים!" ו"שונות".
מבקרי תאוריית האוטר הדגישו פעמים רבות את הטבע ה"דוגמטי" שלה.
סאריס נודע במאמרו "הערות על תאוריית האוטר" כמהפכן וחלוץ, ובספרו The American Cinema הוא מגן על עצמו ואומר כי "המאמר נכתב במה שאני תפסתי כסגנון צנוע, ניסיוני וראשוני, זו בהחלט לא הייתה אמורה להיות המילה האחרונה שנכתבת בנושא".
בנוסף, אמר כי אין לתפוס את תאוריית האוטר כתאוריה כלל, אלא כ"אוסף של עובדות, תזכורת להחייאה של סרטים, לגאולה של ז'אנרים ולגילוי מחדש של במאים".
אנדרו לי פוטס הוא שחקן בריטי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו כקונר טמפל בסדרה "בראשית".
פוטס נולד בברדפורד שבמערב יורקשייר לאלן וסוזן פוטס והוא אחיה הצעיר של השחקנית שרה ג'יין פוטס .
הוא למד ב-Intake (בית ספר גבוה לאמנויות), והחל את הקריירה שלו בתיאטרון מוזיקלי.
הוא הופיע בסדרות טלוויזיה בריטיות רבות, ביניהן: המחלקה לילדים, דפיקות לב, המוזר, מלחמתו של פויל, חברים שמנים, רוז ומלונים ומטרה.
פוטס הופיע בסדרה "אחים לנשק" בתור טוראי ג'קסון, שנהרג מפציעה מהרימון שלו.
יש לו תפקיד חוזר בסיטקום "אידיאלי", כמו לי מסומם החוצה, חצי אחד שוערי הסיליקון להקת רוק קלים (מאוד).
לאחרונה הוא שיחק בגרסה הישנה יותר של מארק, בדרמה של ה-BBC 1 אישה לוהטת, שככבה גם בילי פייפר.
בשנת 2009 הוא שיחק את התפקיד של כובען במיני-סדרה הקנדית "Alice".
שיחק בסדרה בראשית בשנים 2007-2010 בתפקיד קונור טמפל, תפקיד אליו חזר בסדרת הבת "בראשית: עולם חדש" בתפקיד אורח.
בשנת 2023 התארח בעונה השלישית של סדרת הפנטזיה האמריקאית "המכשף" מבית נטפליקס.
אנדרו סקוט הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירי.
זוכה פרס באפט"א לשנת 2012. אנדרו נודע בזכות תפקידיו הטלוויזיוניים ובהם גילום דמותו של פול מקרטני בסדרת הטלוויזיה "Lennon Naked" של רשת ה-BBC, וכן בשל גילום תפקיד הארכי-נבל פרופסור ג'יימס מוריארטי בסדרת הטלוויזיה "שרלוק" שזיכה אותו בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי האקדמיה הבריטית.
סקוט נולד בדבלין שבאירלנד, למשפחה קתולית.
החל ללמוד משחק במכללת גונזגה שבדרום דבלין, אך נשר בטרם עת.
הוא נשר מלימודיו על מנת להצטרף לתיאטרון אבי.
בצעירותו שיחק בתיאטרון נוער והשתתף בשתי פרסומות לטלוויזיה האירית.
כשהוא היה בן 17 בלבד הוא נבחר לככב בסרטו הראשון "קוריאה".
אחרי ששיחק בתפקיד קטן בסרט "להציל את טוראי ריאן" של סטיבן ספילברג, החל לעבוד עם הבמאי קארל רייז בתיאטרון הגשר בדבלין על ההצגה "יום ארוך אל תוך הלילה", תפקיד שזיכה אותו בפרסים.
הוא הופיע בסרט נורה לצד יואן מקגרגור ובסרט הטלוויזיה שהוא עיבוד של "האמריקאי" של הנרי ג'יימס, לצד דיאנה ריג ומת'יו מודין.
שיחק בדרמה זוכת ה-BAFTA "קו אורך" ושיחק בסרט "אחים לנשק", ובסדרה "החיים שלי בסרט".
בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "המועדון של ג'ימי" של הבמאי הבריטי קן לואץ'.
כמו כן, בשנת 2015 שיחק בסרט ספקטר בתפקיד ראש שירות הביון המשולב מקס דנבי.
בשנת 2016 השתתף בסרטים: "אליס מבעד למראה" ו-"הכחשה".
בשנת 2017 גילם אנדרו את דמותו של פרופסור מוריארטי בסדרה "שרלוק" של סטיבן מופאט ומארק גאטיס.
ב-2017 גילם את המלט במחזה מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של רוברט הייק בהפקת תיאטרון פינטר בווסט אנד; הצגה צולמה עבור BBC Two.
ב-2018 גילם את דמותו של אדגר בסרט טלוויזיה לפי המלך ליר, לצד אנתוני הופקינס.
בשנת 2024 גילם את דמותו של טום ריפלי בסדרת המותחן הפסיכולוגי "ריפלי" שיצר סטיבן זאיליאן עבור נטפליקס, בהשארת הרומן "הכישרון של מר ריפלי" מאת פטרישה הייסמית'.
בשנת 2025 החל סקוט להופיע בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה "הדוד וניה" מאת צ'כוב, שמוצגת תחת השם "וניה".
בהפקה זו מגלם סקוט את כל הדמויות במחזה.
זכה פעמיים בפרס לורנס אוליבייה.
סקוט הוא הומוסקסואל, והוסיף כי "למרבה המזל, בימים אלה אנשים אינם רואים הומוסקסואליות כפגם אופי, אבל גם לא כמו חסד.
או כישרון, כמו לנגן בבנג'ו.
כמובן, זה חלק ממה שמרכיב אותי, אבל אני לא רוצה לסחור בזה".
סקוט דורג במקום ה-22 ברשימת "האינדיפנדנט" (Rainbow List 2014) - מאה ואחד לסביות, ביסקסואלים, הומוסקסואלים ואנשים טרנסג'נדרים ש'עושים שינוי אמיתי'.
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2024)כולנו זריםאדםסרט קולנוע
מועמד לפרס גות'הם לשחקן הראשי הטוב ביותר
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2024)
מועמד פרס האקדמיה האוסטרלית הבינלאומית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר (2024)
מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הראשית הטובה ביותר (2024)
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמה (2024)2025חוזרים לענייניםביירוןרצח כתוב היטב: התעורר, איש מתלי רוסמוגזמתג'ים וונליץ' רייך2 פרקיםTBAלב הַמַּאְפֵּלְיָהדיבוב
אנדרו סאקס (נולד כ-Andreas Siegfried Sachs; 7 באפריל 1930 – 23 בנובמבר 2016) היה שחקן בריטי, יליד גרמניה.
ידוע בתפקידו "מנואל" בסדרה המלון של פולטי, תפקיד שבגינו היה מועמד לפרס באפט"א.
סאקס נולד בשם אנדריאס זיגפריד סאקס לקטרינה, ספרנית, והנס אמיל, סוכן ביטוח בברלין, גרמניה.
אביו היה יהודי יליד גרמניה ואמו הייתה קתולית ילידת אוסטריה.
היו לו בנוסף אח ואחות גדולים ממנו.
אנדרו סאקס כתב בספרו האוטוביוגרפי שכאשר הנאצים עלו לשלטון והחלו החוקים הנוקשים נגד יהודים, אביו התקשר לאמו והתחזה לאיש דת איטלקי.
הוא הציע לה להיפרד מהבעל היהודי שלה ולקבל בתמורה חיים נוחים ושקטים.
אמו של סאקס סירבה כמובן ואף פרצה בבכי.
כך האב ידע שהיא אוהבת אותו לעולמים.
וכך בשנת 1938, זמן קצר לאחר אירועי ליל הבדולח, היגר עם משפחתו מגרמניה, בספינה שיצאה מנמל המבורג לנמל סאות'המפטון והם התיישבו בקילברן שבצפון לונדון, בריטניה ושם התגורר עד מותו.
הופיע לראשונה בהצגה בתיאטרון בשנת 1958.
בשנת 1960 נשא את מלודי לאנג (Melody Lang) ואימץ את שני בניה.
לימים ,נולדה בת יחידה לבני הזוג.
בניה של רעייתו ,שקודם לכן גדלו בצילו של אב אלים, אימצו את שם המשפחה של סאקס.
דמותו של המלצר מנואל, אותה גילם בסדרה "המלון של פולטי ", הייתה מזוהה עימו עד יום מותו.
הוא הופיע כמנואל גם זמן רב לאחר הפסקת צילומי הסדרה, בכל מיני אירועים ותוכניות אירוח טלוויזיוניות.
מלודי רעייתו, הופיעה לצידו בפרק האחרון בסדרה "המלון של פולטי".
בשנת 1998 דיבב בסדרת הילדים "חוות סוסי הפוני".
תפקידו המשמעותי האחרון היה בשנת 2012 בסרטו הראשון של דסטין הופמן כבמאי, "קוורטט".
משנת 2012 אובחן סאקס כחולה בדמנציה וסקולרית.
עקב מחלתו היה משותק ברגליו ומוגבל בדיבורו.
אנדרו סאקס נפטר בבית אבות סיעודי בלונדון.
אנדרו מרינר הוא קלרניתן אנגלי, המשמש כקלרניתן הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון מאז 1986, ממשיכו של ג'ק בריימר.
במהלך הקריירה התזמורתית שלו הרבה להופיע כסולן עם תזמורות ברחבי העולם וכנגן בהרכבים קאמריים.
כסולן מרינר מופיע בקביעות בלונדון, הן במרכז האמנויות ברביקן והן ברויאל פסטיבל הול.
הקריירה הבינלאומית הענפה שלו הביאה אותו ללה סקאלה במילאנו, לה פניצ'ה בוונציה, למוזיקפראיין בווינה וברחבי ארצות הברית ובאוסטרליה, שם הופיע במלבורן בקונצ'רטי של מוצרט ודגלאס ויילנד עם התזמורת הקאמרית של מלבורן.
אנדרו ניגן בבכורה עולמית של קונצ'רטי, שכתבו בשבילו רובין הולוויי, דומיניק מאלדובני וג'ון טאוונר.
מרינר הוא חבר באנסמבל של הסימפונית של לונדון ונהנה במשך השנים מנגינה עם מספר רב של קבוצות בינלאומיות אחרות.
בהן רביעיות המיתרים ממוסקבה, ורשה, אורלנדו ועוד.
הוא עבד עם כמה מן הנגנים הנודעים ביותר בחוגי המוזיקה הקאמרית, בהם אלפרד ברנדל, אנדרה פרווין, אנדראש שיף, לין הארל, סטיבן איסרליס, עמנואל אקס, הלן גרימו, סילביה מקנייר, אדיטה גרוברובה ועם הנגנים המנוחים ולאדו פרלמוטר וג'ורג' מלקולם.
נוסף להקלטות רבות עם התזמורת הסימפונית של לונדון, על תקליטורים ולסרטי קולנוע וטלוויזיה, הקליט מרינר את עיקר הרפרטואר הסולני והקאמרי לקלרינט בחברות הקלטה שטהטצף בהן פיליפס, EMI, צ'אנדוס וקולינס קלאסיקס.
הופעותיו הקונצרטיות משודרות דרך קבע ב-BBC.
בין מיזמי ההקלטה האחרונים חמישיית הקלרינט של רונלד קורפ והקונצ'רטו לקלרינט של הווארד בלייק עם סר נוויל מרינר והאקדמיה של סנט מרטין אין דה פילדס בחברת פנטטון קלאסיקס.
אנדרו מבוקש כמורה וכיועץ לכלי נשיפה מעץ, הוא נותן כיתות אמן, מדריך תזמורות ושופט בתחרויות ברחבי העולם.
במשך השנים, לימד בקונסרבטוריון של סידני, באקדמיה האוסטרלית הלאומית במלבורן, בג'וליארד, באקדמיה של הונג קונג ובאקדמיה דה לה מוזיקה ברומא והוא מדריך בקביעות נגנים בתזמורת העולם החדש של מיאמי.
הוא יושב בקביעות בחבר השופטים של תחרות הניצוח דונטלה פליק, בוועדה המייעצת של קרן שולטי ובחבר הנאמנים של קרן האטורי והוא "אמן באפט קראמפון".
כמו כן מרינר הוא פרופסור בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה ובאקדמיה המלכותית למוזיקה.
אנדרו פישר (באנגלית : Andrew Fisher; 29 באוגוסט 1862 – 22 באוקטובר 1928) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן שלוש פעמים כראש ממשלת אוסטרליה.
ממשלת הלייבור בראשותו של פישר שכיהנה בין השנים 1910 – 1913, השלימה תוכנית חקיקתית נרחבת, שהפכה את פישר, יחד עם ראש הממשלה מהמפלגה הפרוטקשוניסית, אלפרד דיקין, למניח היסודות למבנה המשפטי של האומה החדשה.
מורשת הרפורמות וההתפתחות הלאומית של ממשלת פישר עמדה לאחר מכן מעל המחלוקות שהתגלעו במהלך מלחמת העולם הראשונה והמאבק של בילי יוז להנהגת גיוס חובה.
תקופת כהונתו השנייה של פישר, שהחלה בעקבות הבחירות של 1910 עמדה בסימן של כמה התחלות: הייתה זו ממשלת הרוב הראשונה באוסטרליה שנבחרה בבחירות, הממשלה הראשונה שכיהנה במקביל לרוב של מפלגתה בסנאט וממשלת הרוב ברמה הלאומית הראשונה בעולם מטעם מפלגת לייבור כל שהיא.
באותה תקופה ייצגה הממשלה הזאת את שיא מעורבותה של מפלגת הלייבור בפוליטיקה.
ממשלה זו העבירה 113 חוקים והרפורמות שהיא ביצעה היו ללא תחרות בהשוואה לכל ממשלות אוסטרליה עד לממשלות שכיהנו בשנות הארבעים בהנהגתם של ג'ון קרטין ובן צ'יפלי.
תקופת כהונתו המצטברת של פישר כראש ממשלה של ארבע שנים ועשרה חודשים, שנייה באורכה רק לזו של בוב הוק, שהיה ראש הממשלה שתקופת כהונתו היא הארוכה ביותר מבין ראשי הממשלה מטעם מפלגת הלייבור.
אנדרו פישר נולד בכפר קרוסהאוס שליד העיר קילמאורס שבדרום-מערב סקוטלנד.
הוא היה השני מבין שמונת ילדיהם של רוברט פישר וג'יין גרבין.
חינוכו כלל לימוד בבית ספר, בבית ספר ערב וקריאת ספרים בספרייה.
בגיל 10 הוא החל לעבוד במכרה פחם.