tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שחקנים נוספים שהגיעו למועדון היו ראול אלביול, אסקיאל גאראי ואסטבן גראנרו.
אנטוניו אדאן הפך לשוער השלישי של הקבוצה, לאחר שהועלה ממחלקת הנוער.
המאמן החדש מנואל פלגריני היה נתון בלחץ כבד לספק הצלחה מיידית בעקבות ההחתמות לפני העונה.
בשנתם הראשונה, חברי העידן השני של הגלאקטיקוס לא הצליחו לזכות באף תואר.
הם הובסו 4–0 מול אלקורקון בגביע המלך (בסופו של דבר הפסידו 4–1 בסיכום), מה שזכה לכינוי אלקורקונזו (Alcorconazo), ולאחר מכן הודחו מליגת האלופות בשמינית הגמר זו השנה השישית ברציפות (הפסידו לליון 2–1 בסיכום הכללי).
לאחר ההדחות הללו קיבל פלגריני אולטימטום מנשיא המועדון פרס שריאל תצטרך לזכות בלה ליגה או שהוא יפוטר.
בסיום העונה המקומית, ריאל מדריד קבעה שיא מועדון של 96 נקודות, עם 31 ניצחונות ו-102 שערים, אך בכל זאת סיימה במקום השני בלה ליגה לאלופה המכהנת ברצלונה.
ריאל מדריד שוב סבלה מהחלטות רעות בחלון ההעברות, שכן וסלי סניידר ואריין רובן, שהועברו לאינטר מילאנו ובאיירן מינכן בהתאמה ולא הוחתמו במועדון מפני שנחשבו מיותרים, מילאו כל אחד תפקידי מפתח בהגעתן של קבוצותיהם לגמר ליגת האלופות 2010 בסנטיאגו ברנבאו.
לאחר שריאל לא זכתה באליפות ב-2009/10, מנואל פלגריני אכן פוטר וז'וזה מוריניו מונה למאמן.
עוד לפני שהסתיימה עונת 2009/10 הקבוצה חיזרה באופן פעיל אחרי מוריניו, שאימן את אינטר מילאנו לזכייה בליגת האלופות, כולל ניצחון בחצי הגמר על ברצלונה (מה שמנע ממנה לזכות בליגת האלופות באצטדיונה הביתי של ריאל) בדרך להשגת טרבל יבשתי.
מוריניו שוחרר על ידי אינטר, שקיבלה חבילת פיצויים שוברת שיאים, ב-27 במאי 2010.
למרות היותו מאמן ולא שחקן, מוריניו כונה לעיתים קרובות גם הוא "גלאקטיקו".
הוא היה מבוקש כמאמן בשל הצלחותיו בעבר, לאחר שרק בתחילת הקריירה שלו הוביל את פורטו הלא-מפוארת לאליפות אירופה היסטורית, ואז הוביל את צ'לסי ואינטר חסרות-ההישגים להצלחות מקומיות ויבשתיות.
בעוד ריאל מדריד רצתה להפוך את הגעתו לטירוף תקשורתי, מוריניו הטיל וטו על תוכניות המועדון שכללו לכאורה מסע ענק ברחובות מדריד או בהצגה של חולצה לבנה ענקית על פני המגרש.
פלורנטינו פרס נעדר במהלך ההצגה הצנועה שהודיעה על מינויו של מוריניו.
רק המנכ"ל חורחה ולדאנו, העיתונאים ומוריניו נכחו בה.
ריאל מדריד המשיכה את מסע ההחתמות שלה עם רכישות השחקנים אנחל די מריה, סרחיו קנאלס, פדרו לאון, ריקארדו קרבאליו, סאמי ח'דירה ומסוט אוזיל.
ח'דירה ואוזיל מילאו בקיץ שלפני העונה תפקידי מפתח בהגעה של נבחרת גרמניה למקום השלישי במונדיאל 2010. ב-20 באפריל 2011 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בעידן הגלאקטיקוס השני, לאחר ניצחון 1–0 על ברצלונה בגמר גביע המלך, כאשר כריסטיאנו רונאלדו הבקיע את השער המכריע בתוספת הזמן.
ריאל גם הצליחה לעבור את שמינית הגמר בליגת האלופות לראשונה מזה שבע שנים, והגיעה לחצי גמר עונת בו הפסידו לאלופה לבסוף ברצלונה.
בלה ליגה, ריאל סיימה כסגנית לבארסה עם 92 נקודות, כשהבלאנקוס מובסים 0–5 במחזור ה-13 ומסיימים בתיקו 1–1 במחזור ה-32, ובכך השיגו את הנקודה הראשונה שלהם בששת משחקי הליגה האחרונים מול הבלאוגרנה.
במאי 2011 מונה הגלאקטיקו לשעבר זינדין זידאן לג'נרל מנג'ר של המועדון, ולדאנו.
בעונת זכתה ריאל מדריד באליפות ספרד ה-32 שלה בניצוחו של ז'וזה מוריניו, עם שיאי ליגה של 100 נקודות, 121 שערים, הפרש שערים של +89 והכי הרבה ניצחונות חוץ לעונה בלה ליגה.
רגע המפתח היה הניצחון 2–1 על בארסה בקאמפ נואו ב-21 באפריל, ההפסד הביתי הראשון של ברצלונה בעונה, שהגדיל את היתרון של ריאל מדריד בטבלה לשבע נקודות כשנותרו ארבעה משחקים לסיום, והוביל לכך שהבלאוגרנה, ברשות המאמן פפ גוארדיולה, איבדה את תואר הליגה.
בליגת האלופות הגיעה הקבוצה לחצי הגמר, שם התמודדה מול באיירן מינכן (בניהולו של יופ היינקס, שהוביל בעבר את ריאל מדריד לזכייה בליגת האלופות ב-1998).
הבלאנקוס הפסידו במשחק הראשון 1–2 וניצחו במשחק השני 2–1 בבית (כששחקן העבר של ריאל מדריד, אריין רובן, כובש פנדל כדי להשוות את התוצאה בסיכום).
באיירן ניצחה 3–1 בדו-קרב הפנדלים, בו הבעיטות של כריסטיאנו רונאלדו וקאקה נעצרו על ידי מנואל נוייר מבאיירן, וסרחיו ראמוס החמיץ.
ריאל מדריד החלה את עונת 2012/13 בזכייה בסופר קאפ הספרדי, כשהיא מנצחת את ברצלונה בשערי חוץ.
עם זאת, הסופר קאפ היה התואר היחיד של הבלאנקוס באותה עונה, אף על פי שהם היו קרובים לזכות בכולם.
ריאל סיימה שוב כסגניתה של בארסה בלה ליגה, עם 85 נקודות, והגיעה לחצי גמר ליגת האלופות זו השנה השלישית ברציפות, שם הודחה על ידי בורוסיה דורטמונד בתוצאה 3–4 בסיכום.
ריאל הרשימה גם בגביע המלך, וניצחה את ברצלונה בחצי הגמר לפני שהפסידה את הגביע ליריבתה העירונית אתלטיקו מדריד 1–2 בהארכה.
העברה משמעותית באותה עונה הייתה החתמתו של לוקה מודריץ' טוטנהאם הוטספר תמורת כ-33 מיליון פאונד.
לאחר ההפסד לאתלטיקו בגמר גביע המלך, פרס הודיע על עזיבתו של מוריניו בתום העונה ב"הסכמה הדדית".
ריאל ניצחה את ברצלונה בשלושה מששת המפגשים באותה עונה (2–1 בסופר קאפ בבית, 3–1 בגביע המלך בחוץ, 2–1 בליגה בבית), סיימה שניים בתיקו (2–2 בליגה בחוץ, 1–1 בגביע המלך בבית) והפסידה פעם אחת (2–3 בסופר קאפ בחוץ).
הניצחון הבולט ביותר הגיע בחצי גמר גביע המלך, בו הדיחה מדריד את המחזיקה ברצלונה 4–2 בסיכום לאחר 3–1 בקאמפ נואו (עם צמד של רונאלדו) לאחר תיקו 1–1 בברנבאו.
הניצחון השלישי על ברצלונה הגיע במחזור ה-26 בלה ליגה, אז ריאל ניצחה 2–1 משערים של כרים בנזמה וסרחיו ראמוס.
עם זאת, בשנה האחרונה של מוריניו נרשמו קרבות פנימיים בינו לבין מספר גלאקטיקוס כמו איקר קסיאס, סרחיו ראמוס, פפה וכריסטיאנו רונאלדו.
מדיניות הבחירה של מוריניו יצרה מחלוקת: השוער והקפטן הוותיק קסיאס לא שיחק מאז ינואר 2013 אף על פי שכבר החלים מהשבר בידו, ובמקומו עמד בין הקורות דייגו לופס, שהיה בכושר מצוין בקמפיין המקומי והאירופי במהלך היעדרותו של קסיאס.
בליגת האלופות, ריאל מדריד הדיחה את מנצ'סטר יונייטד בשמינית הגמר, כשהמשחק הראשון בברנבאו נגמר בתיקו 1–1 וריאל השיגה ניצחון 2–1 לאחר מהפך באולד טראפורד (משחק שהיה שנוי במחלוקת בעקבות כרטיס אדום שנשלף לשחקן יונייטד נאני), כשכריסטיאנו רונאלדו כבש בשני המשחקים.
הקבוצה הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות בפעם השלישית ברציפות, אך הפסידה לבורוסיה דורטמונד 1–4, כשרוברט לבנדובסקי הבקיע את כל ארבעת השערים.
הניצחון הביתי 2–0 של ריאל במשחק השני עם שני שערים מאוחרים לא הספיק כדי לבטל את היתרון המצטבר של דורטמונד 4–3, שקבע קלאסיקר גרמני בגמר 2013.
ריאל עלתה לגמר גביע המלך מול היריבה העירונית אתלטיקו מדריד לאחר שניצחה את ברצלונה 4–2 בסיכום חצי הגמר.
עם זאת, הבלאנקוס לא הצליחו לזכות בגביע, לאחר שרוב הבעיטות שלהם נעצרו על ידי השוער הבלגי (ושחקן ריאל בעתיד) טיבו קורטואה.
אתלטיקו כבשה בתוספת הזמן וניצחה 2–1.
למרות שחתם על הארכת חוזה לארבע שנים ב-2012, מוריניו עזב את ריאל מדריד בהסכמה הדדית עם המועדון בסיום עונת 2012/13, על רקע סכסוכים עם שחקני המפתח קסיאס, ראמוס ופפה.
ב-25 ביוני 2013, קרלו אנצ'לוטי הפך למאמן ריאל מדריד לאחר שחתם על חוזה לשלוש שנים.
יום לאחר מכן הוא הוצג במסיבת עיתונאים במדריד, שם הוכרז גם שזינדין זידאן ופול קלמנט יהיו עוזריו.
ב-1 בספטמבר 2013 הוכרזה העברתו של גארת' בייל מטוטנהאם הוטספר, שהצטרף לבנזמה ורונאלדו בהתקפה המדרידאית.
העברתו של הוולשי הייתה שיא עולמי חדש, כאשר מחיר ההעברה נע סביב 100 מיליון אירו.
בעונתו הראשונה של אנצ'לוטי במועדון ריאל מדריד זכתה בגביע המלך, כאשר בייל הבקיע את שער הניצחון בגמר מול ברצלונה.
ב-24 במאי 2014 ניצחה ריאל את היריבה העירונית אתלטיקו מדריד בגמר ליגת האלופות, זכתה בתואר האירופי הראשון שלה מאז 2002, והפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בעשרה גביעי אירופה.
שלישיית ההתקפה של הבלאנקוס, בייל, בנזמה ורונאלדו, שזכתה לכינוי "BBC", סיימה את העונה עם 97 שערים (ממוצע של 32.33 שערים לשחקן).
ב-12 באוגוסט 2014 זכתה ריאל מדריד ב מול אלופת עונת ב, סביליה, בתוצאה 2–0. כריסטיאנו רונאלדו כבש את שני השערים של מדריד, שזכתה בתואר ה-78 של המועדון.
בסופר קאפ הספרדי מול אתלטיקו, סיימה ריאל את משחק הבית שלה בתיקו 1–1 לאחר שערים של חאמס רודריגס וראול גרסיה, וההכרעה עברה לאצטדיון ויסנטה קלדרון.
מריו מנדז'וקיץ' הימם את ריאל אחרי שתי דקות בלבד במשחק השני וכבש את השער היחיד במשחק, ואתלטיקו זכתה בתואר.
במשחק האחרון של העונה, מרטין אודגור הנורווגי הפך לשחקן הצעיר ביותר של ריאל מדריד אי פעם ששיחק בלה ליגה.
את העונה פתח רפאל בניטס כמאמן הקבוצה, אך ב-4 בינואר 2016 הוא פוטר והוחלף על ידי זינדין זידאן.
ב-28 במאי 2016 ניצחה ריאל את יריבתה העירונית אתלטיקו בגמר ליגת האלופות, וזכתה בתואר האירופי האחד-עשר שלה.
ב-2 במאי 2017, רונאלדו כבש שלושער וריאל עלתה ליתרון 3–0 מול אתלטיקו מדריד במשחק הראשון של חצי גמר ליגת האלופות.
ב-6 במאי 2017, צמדים של מוראטה ורודריגס מול גרנדה הובילו את מדריד לניצחון 4–0. ב-10 במאי 2017, שער של איסקו הספיק לריאל כדי להעפיל לגמר ליגת האלופות, למרות הפסד 1–2 לאתלטיקו במשחק השני, מפני שריאל ניצחה 4–2 בסיכום שני המשחקים.
ב-14 במאי 2017, צמד של רונאלדו ושערים של נאצ'ו וקרוס הבטיחו לריאל ניצחון 4–1 על סביליה.
ב-17 במאי 2017, צמד נוסף של רונאלדו ושערים של בנזמה וקרוס הביאו למדריד ניצחון חוץ 4–1 מול סלטה ויגו.
הניצחון הזה העלה את מדריד ליתרון בטבלת הליגה על ברצלונה, כשנותר משחק אחד לסיום העונה.
ב-21 במאי 2017, ניצחון 2–0 על מאלגה משערים של רונאלדו ובנזמה, הבטיח למדריד את אליפות הליגה ה-33 בתולדותיה בעונת .
ב-3 ביוני 2017 זכתה מדריד בליגת האלופות 2016/17 לאחר שהביסה את יובנטוס 4–1 בגמר, עם צמד של רונאלדו ושערים של קאסמירו ומרקו אסנסיו.
ריאל זכתה בגביע אירופה בשני ברציפות, השלישי בארבע שנים וה-12 בסך הכל שלה.
עם הניצחון הזה, מדריד הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה פעמיים ברצף בגביע בעידן ליגת האלופות.
ריאל מדריד זכתה בליגת האלופות בפעם השלישית ברציפות כשניצחה את ליברפול 3–1 בגמר, והפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בשלושה תארים רצופים מאז .
זה היה גביע אירופה הרביעי של ריאל בתוך חמש שנים, שיא תקופת הדומיננטיות האירופית של קבוצה כלשהי מאז הדומיננטיות של הבלאנקוס עצמם בשנות ה-50 וה-60.
ויניסיוס ז'וניור – הוחתם ב-2018 תמורת 45 מיליון אירו מפלמנגו.
טיבו קורטואה – הוחתם ב-2018 תמורת 35 מיליון אירו מצ'לסי.
אדן אזאר – הוחתם ב-2019 תמורת 135 מיליון אירו מצ'לסי.
אדר מיליטאו – הוחתם ב-2019 תמורת 50 מיליון אירו מפורטו.
פרלאן מנדי – הוחתם ב-2019 תמורת 50 מיליון אירו מליון.
רודריגו – הוחתם ב-2019 תמורת 45 מיליון אירו מסנטוס.
דויד אלאבה – הוחתם ב-2021 בחינם מבאיירן מינכן.
אדוארדו קמבינגה – הוחתם ב-2021 תמורת 31 מיליון אירו מרן.
אנטוניו רודיגר – הוחתם ב-2022 בחינם מצ'לסי.
אורליאן צ'ואמני – הוחתם ב-2022 תמורת 80 מיליון אירו ממונקו.
ג'וד בלינגהאם – הוחתם ב-2023 תמורת 103 מיליון אירו מדורטמונד.
קיליאן אמבפה – הוחתם ב-2024 בהעברה חופשית מפריז סן-ז'רמן.
רונאלדו עזב את המועדון ב-2018 ליובנטוס, מה שגרם לעונה הגרועה ביותר של ריאל מזה עשור.
המועדון נכנס במקביל לבנייה מחודשת ארוכה, שהחלה להניב פירות בעונת , בה זכתה באליפות הליגה.
עונת 2020/21 שוב הסתיימה ללא תואר עבור הבלאנקוס, אך המועדון חזר לחצי גמר ליגת האלופות לאחר שתי הדחות רצופות בשמינית הגמר.
לבסוף, בעונת 2021/22 הושגה פריצת הדרך.
בהנהגתו של קרלו אנצ'לוטי, שחזר לקדנציה שנייה במועדון, ריאל זכתה בדאבל של הלה ליגה וליגת האלופות.
בגמר, ריאל ניצחה את ליברפול 1–0 בשחזור המפגש מ-2018. כך, למרות הבנייה מחדש וסוף עידן הגלאקטיקוס, ריאל זכתה בגביע אירופה החמישי שלה בתשע שנים.
עם זאת, הזכייה הזאת הייתה שונה לחלוטין מקודמותיה.
למרות מעמדה של ריאל כקבוצה המעוטרת ביותר בתולדות ליגת האלופות, היא נחשבה לאנדרדוג בעונה זו, לאחר שדורגה שביעית בסיכויי הזכייה לפני תחילת שלב הבתים בספטמבר 2021, והפייבוריטית הייתה פריז סן-ז'רמן (שבעצמה בנתה מעין גלאקטיקוס, בכיכובם של ליונל מסי, ניימאר וקיליאן אמבפה).
לפני תחילת שלב הנוקאאוט בפברואר 2022 ריאל שוב דורגה במקום השביעי, אחרי מנצ'סטר סיטי, באיירן מינכן, ליברפול, צ'לסי, פריז סן-ז'רמן ואייאקס, ונחשבה לאנדרדוג מול כל הקבוצות מולן התמודדה (פריז, צ'לסי, סיטי וליברפול, לפי הסדר).
לכן, הזכייה של מדריד נחשבת בין הפחות צפויות בהיסטוריה המודרנית של ליגת האלופות.
לפני עונת הוחלט במכבי תל אביב, לרגל חגיגות המאה למועדון (שהוקם ב-1906) ובעקבות העפלת הקבוצה לליגת האלופות בעונה שעברה, להקים פרויקט "גלאקטיקוס" מקומי לקראת העונה.
באותה המועדון היה בתקופה קשה לנוכח מחאות אוהדים נגד הבעלים לוני הרציקוביץ' בעקבות הוויתור על אבי נמני דווקא אחרי עונת האליפות ב-, ומי שהגה את הרעיון היה דווקא אחד מבעלי מועדון הכדורסל של מכבי תל אביב, דייוויד פדרמן, ששכנע את הרציקוביץ' להגדיל משמעותית את תקציב הקבוצה.
פדרמן טס לאנגליה ושכנע את אייל ברקוביץ', שחקן פורטסמות', לחתום בקבוצה.
במסיבת העיתונאים בה הוצג בקבוצה הכריז ברקוביץ' כי קבוצתו תזכה בדאבל.
בקבוצה הוחתמו גם אבי יחיאל, בלם נבחרת ישראל, ג'ובאני רוסו, שעבר לקבוצה ישירות ממכבי חיפה, ובלסינג קאקו, שהוחתם מבולטון וונדררס מהפרמייר ליג.
שיא חלון ההעברות של הצהובים היה החתמתו בחזרה של נמני מבית"ר ירושלים.
הזרים כריסטיאן גונזאלס האורוגוואי, ז'וזה דוארטה הברזילאי ואאוג'ן טריקה הרומני חתמו גם הם בקבוצה.
המועדון אף שבר את שיא המינויים שלו, עם 9,500.
העונה של מכבי תל אביב נפתחה רע עם הפסד 2–3 לבני יהודה במסגרת גביע הטוטו ותבוסה בדרבי להפועל תל אביב 0–3. הקבוצה גם הודחה מגביע אופ"א אחרי 2–2 בהארכה באצטדיון בלומפילד מול אפואל ניקוסיה, ו-2–3 בסיכום.
למרות ניצחונות בפתיחת הליגה 1–0 על בית"ר ירושלים ו-2–0 על הפועל תל אביב, הקבוצה הפסידה 0–1 להפועל כפר סבא ומכבי חיפה החלה לברוח.
בעקבות ריאיון של ברקוביץ' לפגוש את העיתונות בערוץ 2, בו תקף את קבוצתו על כך שלא החתימה חלוץ, השעה אותו המאמן ניר קלינגר מהקבוצה.
כבר בנובמבר עמד הפער בין הצהובים למכבי חיפה על 11 נקודות, והקבוצות הגיעו למשחק ביניהן במומנטום הפוך.
חיפה ניצחה 2–1 והגדילה את הפער ל-14. לאחר הפסד לבית"ר ירושלים התפטר קלינגר מתפקידו ובמקומו מונה בני טבק, מאמן קבוצת הנוער של המועדון, אך הוא הוחזר לפני שאימן פעם אחת את הקבוצה הבוגרת.
טון קאנן, שאימן את בית"ר ירושלים עד שפוטר ממנה, מונה למאמן הקבוצה ב-20 בדצמבר.
בפברואר הוחתמו בקבוצה גיורגי דמטרדזה, אלווין בצ'ירי והנרי מקינאווה בניסיון לשפר את המצב, וזמן קצר לאחר מכן ניצחו הצהובים את מכבי חיפה 1–0 משער של אופיר חיים.
השפל של הקבוצה בעונה היה התבוסה 0–4 להפועל עכו מהליגה הלאומית במסגרת גביע המדינה.
מכבי תל אביב סיימה את העונה במקום השישי עם 44 נקודות.
בסיום העונה פרש ברקוביץ' מכדורגל, והעונה הסתיימה בכישלון חרוץ.
גלב ז'רדב (בבלארוסית: Глеб Жэрдзеў; נולד ב-18 במאי 2000 במינסק שבבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת קשר הכנף במקסליין ויטבסק מליגת העל הבלארוסית.
ז'רדב גדל במחלקת הנוער של מינסק.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הבלארוסית, וערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
במהלך עונת הושאל ז'רדב למשך תקופה קצרה לנפטאן נובופולוטסק מהליגה הבלארוסית הראשונה.
הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
בעונת הושאל ז'רדב לסלביה מאזיר מליגת העל הבלארוסית.
הוא ערך 23 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-7 בפברואר 2022 חתם ז'רדב על חוזה קבוע בסלביה מאזיר מליגת העל הבלארוסית.
הוא ערך 29 הופעות ליגה במהלך עונת , בהן הבקיע עשרה שערים.
בינואר 2023 חתם בבני יהודה תל אביב.
גלב קרז'יז'אנובסקי היה מהנדס סובייטי, מדינאי וחבר קרוב של ולדימיר לנין.
קרז'יז'אנובסקי נולד בשנת 1872 בסמרה למשפחה מעורבת פולניה-גרמנית.
בגיל 13 הוא התחיל להתפרנס משיעורים פרטיים והכיר את פעילי נרודנאיה ווליה.
בשנת 1889 הוא סיים לימודים בעירו ועבר לסנקט פטרבורג בו סיים בשנת 1894 לימודים במכון לטכנולוגיה עם קבלת תואר מהנדס.
באותה תקופה הוא הכיר את לאוניד קראסין.
ביחד עם ולדימיר לנין הוא פעל להקמת "איחוד המאבק לשחרור מעמד הפועלים".
בשנת 1895 קרז'יז'אנובסקי נעצר ונשלח ל-3 שנות גלות לסיביר.
בהיותו בסיביר הוא התחתן והתחיל לעבוד במערכת מסילת ברזל.
בספטמבר 1901 קרז'יז'אנובסקי עם אשתו עזבו את רוסיה.
במינכן הוא נפגש עם לנין וסוכם שהוא יחזור לסמרה להמשך פעילות מחתרתית.
בהיותו בסמרה הוא היה פעיל בתקופת מהפכת 1905. בשנת 1907 הוא עבר לסנקט פטרבורג והתחיל לעבוד בחברת חשמל המקומית.
בשנת 1909 קרז'יז'אנובסקי פרסם את ספרו הראשון על תורת החשמל.
בשנת 1910 הוא עבר למוסקבה בה כיהן בתפקידי ניהול במערכת החשמל העירונית וקידם הקמת תחנות כוח חדשות.
בפברואר 1917 הוא נבחר לסיעת בולשביקים במועצת העיר מוסקבה.
לאחר מהפכת אוקטובר קרז'י'ז'אנובסקי פעל לשיקום מערכת חשמל עירונית.
בתחילת 1920 קרז'יז'אנובסקי ניסח עבודה על חישמול רוסיה הסובייטית.
הוא היה בין מפתחי תוכנית גואלרו.
בשנת 1921 קרז'יז'אנובסקי מונה למנהל הראשון של "גוספלאן", סוכנות ממשלתית לתכנון המשק הסובייטי.
קרז'יז'אנובסקי דגל בתכנון משק מבוזר ובכך התנגש עם עמדות של ראשי המפלגה לרבות יוסיף סטלין.
בשנת 1930 הוא נאלץ לעזוב את התפקיד ובמקומו מונה ולריאן קויבישב.
בשנת 1929 התקבל קרז'יז'אנובסקי לשורות אקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנים 1929–1930 כיהן כסגן הנשיא שלה.
הוא הועמד בראש "מכון לאנרגיה".
פעילות המכון התרכזה בפיתוח עקרונות לתחנות כוח חדשות ופיתוח רשת חשמל ארצית.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 נודע לסטלין שקרז'יז'אנובסקי מותח ביקורת על פעילותו במכתבים פרטיים.
קרז'יז'אנובסקי פוטר מרוב התפקידים בהם כיהן אך לא נעצר.
בשנת 1956 פרסם קרז'יז'אנובסקי ביחד עם וניאמין וייץ ספר על עקרונות בניית מערכת החשמל הארצית בברית המועצות.
קרז'י'זאנובסקי נפטר בשנת 1959 ונטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
על פעילותו הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ו-5 פעמים עיטור לנין.
גלב פרנק היה ביופיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.
הוא היה אחיו של איליה פרנק, חתן פרס נובל לפיזיקה.
גלב פרנק נולד בשנת 1904 בניז'ני נובגורוד.
אביו היה מתמטיקאי יהודי עם שורשים מפולין.
בשנת 1902 הוא התנצר כדי להתחתן באופן רשמי.
בשנת 1925 גלב פרנק סיים לימודים באוניברסיטה בסימפרופול.
בשנת 1929 פרנק החל לעבוד במכון לחקר פיזיקה בלנינגרד.
בהמשך הוא עבר למוסקבה ועבד במספר מכוני מחקר של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1935 פרנק סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנת 1946 פרנק הקים מעבדה לחקר ביופיזיקה שבהמשך גדלה והתפתחה למכון מחקר נפרד.
בשנת 1957 הוא מונה למנהל המכון וניהל אותו עד לפטירתו.
פרנק השתתף בפיתוח פצצה גרעינית סובייטית על כך פעמיים קיבל פרס ברית המועצות.
בנוסף לעבודה מחקר פרנק היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה (כיהן כפרופסור) ובמכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה.
פרנק היה חבר מערכת ועורך ראשי של מספר כתבי עת מדעיים בתחום התמחותו.
פרנק התמחה בחקר קרינת על-סגול ביולוגית.
הוא היה שותף לבניית מיקרוסקופ אלקטרונים הראשון של ברית המועצות.
על פעילותו המדעית פרנק קיבל מספר עיטורים.
החל משנת 1946 הוא היה חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
פרנק נפטר בשנת 1976 ונטמן בעיירה ליד מוסקבה בה ממוקם המכון שהוא עמד בראשו.
גְלֵבּ אִיוָאנוֹבִיץ' אוּסְפֶּנְסְקִי היה סופר רוסי, מהבולטים שבתנועת הנרודניקים, אשר תיאר בסיפוריו הקצרים את חייהם של הפועלים והאיכרים באזורי הכפר הרוסיים ואת מלחמתם בבעלי האדמות.
אוספנסקי נולד בטולה, לאיוואן יעקובלביץ' אוספנסקי, פקיד בכיר במשרד הממשלתי המקומי לנכסי מדינה, ולנדז'דה גלבובנה אוספנסקאיה (לבית סוקולוב).
הוא נקרא על שם סבו מצד אמו, גלב פומיץ' סוקולוב ששימש ראש המשרד לנכסי המדינה בטולה ובהמשך בקלוגה.
בשנת 1853 החל אוספנסקי ללמוד בגימנסיה של טולה, שם הצטיין, ובשנת 1856 עבר עם משפחתו לצ'רניגוב.
בעת לימודיו בגימנסיה המקומית, הקדיש אוספנסקי חלק ניכר מזמנו לקריאת קלאסיקות רוסיות והשתתף באלמנך הספרותי של בית הספר.
בספטמבר 1861 החל לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג, אולם סולק מהלימודים שלושה חודשים לאחר מכן, עת האוניברסיטה נסגרה זמנית עקב מהומות סטודנטים.
בשנת 1862 החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, אך עד מהרה עזב מסיבות כלכליות.
מותו של אביו ב-9 בינואר 1864 הותיר אותו עם אחריות נוספת לפרנסת משפחתו.
הוא נסע חזרה לצ'רניגוב והצליח לקבל מענק של 400 רובל.
סיפוריו הקצרים הראשונים של אוספנסקי, "מיכליץ'" ו"האידיליה" פורסמו ב-1862 בכתב העת של לב טולסטוי יאסנאיה פוליאנה ובכתב העת זריטל (הצופה), בהתאמה.
בשנת 1863 הצטרף אוספנסקי לצוות העיתון מוסקובסקייה ודומוסטי (חדשות מוסקבה) כמגיה.
בסתיו של אותה שנה עבר לסנקט פטרבורג ופרסם את "הסמרטוטר" בירחון ביבליוטקה דליה צ'טניה (הספרייה לקריאה).
בינואר 1864 החל לתרום לשבועון רוסקויה סלובו (המילה הרוסית) סיפורים כגון: "בלילה", "האלמוני", "בכפר" ו"סקיצות מחייו של פקיד".
שנה לאחר מכן סיפוריו, "המקום הצנוע שלנו" ו"הזר", החלו להופיע בשבועון הסאטירי איסקרה (ניצוץ), וכן "מפגשי כפר" בסוברמניק, שהעניקו לו מענק שנתי של 110 רובל.
ב-1866, לאחר סגירתו של סוברמניק, יצא האוסף הראשון של סיפוריו הקצרים בסנקט פטרבורג.
בשנת 1866 פרסם סדרה של סקיצות על החיים בפרברי עיר הולדתו, טולה, תחת הכותרת "מנהגי רחוב רסטריאייבה", אשר ביססה את המוניטין שלו כסופר.
פרקים ראשונים ממנה הופיעו בגיליונות פברואר ומרץ של סוברמניק, בעוד אחרים פורסמו מאוחר יותר על ידי ז'נסקי וסטניק (המבשר לנשים) ולוך.
באותה שנה ראה אור בסנקט פטרבורג ספרו הראשון, "סקיצות וסיפורים".
במאי 1867, לאחר שעבר את בחינות ההסמכה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, נסע לעיירה אפיפן שבמחוז טולה והחל לעבוד שם כמורה.
מאוחר יותר באותה השנה יצא לאור בסנקט פטרבורג ספרו השני, "חגים וחיי יומיום במוסקבה".
בשנת 1868 הצטרף אוספנסקי למשרדו של אלכסנדר אובארוב במוסקבה כשליח.
באפריל הופיע סיפורו הראשון "התא" באוטצ'סטוונייה זפיסקי (רשמי המולדת).
הוא המשיך לתרום לכתב עת זה עד לסגירתו ב-1884, תוך שהוא עובד יחד עם ניקולאי נקרסוב ומיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין.
במאי 1870 התחתן עם אלכסנדרה בראייבה, מורה מהעיר יילץ.
שנה לפני כן פורסם החלק הראשון של "יאוש", "תצפיותיו של מיכאיל איבנוביץ'", באוטצ'סטוונייה זפיסקי.
ב-1871 הופיעו חלקים 2 ו-3, והספר יצא כמהדורה נפרדת.
במאי 1871 יצא אוספנסקי למסע לאורך הנהרות אוקה ווולגה, שהביא לכתיבת שני ספרי סקיצות מטיילים.
למן אוקטובר 1873 נשאר אוספנסקי תחת פיקוחה של המחלקה השלישית, מעקב שנמשך כמעט שלושים שנה והוסר ב-1901. ב-1874 הופיעו שני חלקי הנובלה "איש קטן מאוד" באוטצ'סטוונייה זפיסקי, אך הפרסום נעצר: גיליון מאי של המגזין נפסל על ידי הצנזורה.
באותו עשור, כאשר מצבו הכלכלי השתפר, נסע למקומות רבים, והתוודע למספר פופוליסטים מהפכניים, כמו פיוטר לברוב (עורך המגזין ופריוד בלונדון, שמספר חודשים מאוחר יותר פרסם את חיבורו "אדם לא יחביא מחט בשק") וסרגיי סטפניאק.
בשנת 1875 נסע אוספנסקי שוב לפריז, שם פגש את איוואן טורגנייב.
האחרון קרא את אחד מסיפוריו, "עותרים", בבוקר הספרותי של פולין גארסיה-ויארדו, וזכה להצלחה רבה.
באותה שנה גם יצא לאור ספרו "מים עומדים.
סקיצות מהמחוז ומעיר הבירה" בסנקט פטרבורג.
באפריל 1876 הצטרף בשנית למשפחתו בפריז, ולאחר מכן בספטמבר נסע לסרביה, כחלק מחיל המתנדבים הרוסי, כדי להילחם בכיבוש הטורקי.
בעקבות זאת פרסם כמה חיבורים פוליטיים בשם "מכתבים מסרביה".
לאורך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 המשיך אוספנסקי לכתוב על תנאי החיים והעבודה של האיכרים הרוסים.
בקיץ 1877 בילו אוספנסקי ומשפחתו בפלך נובגורוד.
כתוצאה מכך, החלה להתפרסם באוטצ'סטוונייה זפיסקי סדרת הסקיצות "מיומן הכפר", על חיי האיכרים המקומיים שם.
ב-1878 הוא עבר לכפר ליד סמרה כדי להמשיך בסדרת "מיומן הכפר".
ב-1878 יצאו לאור בסנקט פטרבורג שניים מאוספיו, "מספר הזיכרונות.
סקיצות וסיפורים" ו"מהחדש ומהישן (שונות)".
הנובלה "ילדים קטנים" הופיעה באוטצ'סטוונייה זפיסקי ב-1880. במרץ באותה שנה ארגן אוספנסקי מפגש ספרותי לאיוואן טורגנייב שאליו הצטרפו קבוצה של סופרים צעירים, בהם ניקולאי זלטוברצקי, ניקולאי נאומוב, אלכסנדר ארטל וסרגיי קריוונקו.
זמן קצר לאחר מכן עבר אוספנסקי לפלך נובגורוד להתארח באחוזתו של א"ו קמנסקי וכתב שם את "איכרים ועבודת איכרים", חיבור שהרשים מאוד את טורגנייב.
ספר נוסף של אוספנסקי, "האנשים ודרכי הכפר בן ימינו" יצא לאור במוסקבה.
בשנת 1881 קנה אוספנסקי בית בסיברינטסי שבמחוז נובגורוד, כדי לבלות שם את שארית חייו.
בנובמבר 1881 סימן "סיפורי הזקן" את הופעת הבכורה שלו בכתב העת רוסקאיה מיסל (מחשבה רוסית).
בשנת 1882 הופיע באוטצ'סטוונייה זפיסקי "בלטאז' החשוד", וכן שני ספרים נוספים, "צרות הכפר" (כרכים א'-ג') ו"כוחה של האדמה", יצירתו הידועה ביותר, המבוססת על מחקריו על החיים בפלך נובגורוד הכפרי.
באביב 1883 נסע אוספנסקי לדרום הרוסי, שם ביקר בטיפליס, בבאקו ובלנצ'ראן, ופגש אנשים מעדות דתיות שונות, מקרטלי דייג ומתאגידי נפט פרטיים, דבר שהביא לכתיבת "הערות מהדרך".
בהמשך אותה שנה הוציא פלורנטי פבלנקוב את שלושת הכרכים הראשונים של "יצירותיו של גלב אוספנסקי".
ב-20 באפריל 1884 נסגר להוותו אוטצ'סטוונייה זפיסקי.
שנה לאחר מכן יצא במסע לקייב, לאודסה, לרוסטוב על הדון, ליסנטוקי ולקיסלובודסק.
באותה שנה הופיעו "סקיצות מהחיים הרוסיים" שלו ברוסקאיה מיסל, ו"על-זמניות" בקוסקייה ודומוסטי.
בסדרה של חיבורים בשם "על זה וזה" (Кой про что) הוא החל את מערכת היחסים שלו עם סוורני וסטניק (המבשר הצפוני) ב-1886. לאחר טיול נוסף בדרום חתם אוספנסקי על חוזה מניב עם המוציא לאור א"מ סיביריאקוב, שקנה את הזכויות על כל יצירותיו תמורת 18,500 רובל.
בסוף 1886 יצא הכרך השמיני והאחרון של אוסף היצירות מאת אוספנסקי במסגרת החוזה הישן.
בדצמבר 1886 החל רוסקי וסטניק לפרסם קובץ נוסף של חיבורים וסקיצות בשם "אנחנו: במילים, בחלומות ובמעשים", שהרשים את ולדימיר קורולנקו.
בתחילת 1887 ערך אוספנסקי טיול דרך בולגריה שהביא לכתיבת "רשמים מטיול בדנובה".
בסתיו של אותה שנה נחגג יום השנה ה-25 לקריירה הספרותית שלו בעיתונות הדמוקרטית הרוסית ובחוגי הספרות.
ב-16 בנובמבר נבחר אוספנסקי לחבר כבוד של החברה הספרותית הרוסית.
אחד מסיפוריו דאז, "עוף הקיטור", זכה לשבחים מלב טולסטוי.
ספר החיבורים של אוספנסקי "מִסְפָּרים חיים" (על חיי העובדים בחברה של קפיטליזם גואה) נותר בלתי גמור עקב בעיות צנזורה.
באמצע 1888 נסע לסיביר וחזר עם הסדרה "מכתבים מהדרך".
בטומסק פגש כמה אסירים פוליטיים, כמו גם את הסופר ניקולאי נאומוב.
באוקטובר החל הרוסקאיה מיסל לפרסם את הסדרה "חטאים כבדים".
בדצמבר יצאו לאור בהוצאת פבלנקוב "יצירות מאת גלב אוספנסקי" בשני כרכים, עם הקדמה מאת ניקולאי מיכאילובסקי, וזכו להצלחה מסחרית.
ביוני 1889 הביא מסעו של אוספנסקי לאזורי אורנבורג ואופה, שם ביקר אנשים שיושבו מחדש, לכתיבת אוסף של סקיצות בשם "מאורנבורג לאופה.
הערות מהדרך" שיצא בהוצאת רוסקי וסטניק.
באוגוסט של אותה שנה יצאה לאור אסופה נוספת, "יצירותיו של גלב אוספנסקי", בשני כרכים.
ב-21 באוקטובר 1889 התאבד ניקולאי אוספנסקי, בן דודו של גלב.
"המוות הנורא הזה החשיך את חיי בצורה הנוראה ביותר", כתב באחד המכתבים.
בתחילת 1890 ערך אוספנסקי טיול לבלארוס.
בקיץ הוא ביקר שוב בוולגה ונסע דרומה.
בינואר 1891 פורסמו "מכתבי המתיישבים מחדש" על ידי רוסקאיה מיסל.
אוספנסקי לקה בהפרעה נפשית באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19, ולא הצליח להמשיך ביצירתו הספרותית.
בשנת 1890 הוא התחיל לציין במכתביו שהוא מרגיש חולה מאוד.
"דוקטור שרשבסקי בדק אותי וגילה את שורש הבעיה: המוח שלי!" הוא כתב במכתב למיכאילובסקי ב-18 בפברואר 1891. באפריל נפטר חברו של אוספנסקי, ניקולאי שלגונוב.
הוא ניסה להחליף אותו כראש המדור לענייני פנים ברוסקאיה מיסל, אך מחלתו המתקדמת לא אפשרה זאת.
הרעב באזור הוולגה החריד את אוספנסקי והניע אותו להתחיל במה שהוא כינה "סיפור ההרס של אנשים", אך בריאותו הידרדרה עד מהרה.
את ראש השנה האזרחית של 1892 הוא בילה במרפאתו של ד"ר סובוטין.
במרץ הוא עוד הצליח לערוך טיול לאתרים שנפגעו באופן הקשה ביותר באזור הוולגה ולפרסם רשמים ברוסקאיה מיסל ואת האנתולוגיה "לעזור לרעבים".
בסוף יוני חלה החמרה משמעותית במצבו והוא נכנס למרפאה של ד"ר פריי בסנקט פטרבורג, שם שהה עד 20 בספטמבר.
משם הוא הועבר לבית חולים קטן יותר בקולמובו, בסמוך לנובגורוד.
בספטמבר 1893 הודיע אוספנסקי לו"מ סובולבסקי שהוא התחיל לכתוב ספרי זיכרונות על איוואן טורגנייב, על מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין, על ורה פיגנר ועל "עוד אנשים רבים שדאגו לארץ הרוסית".
בסוף ספטמבר הוא הצליח לערוך מסע קצר דרך פלך נובגורוד.
בדצמבר, בעת שהיה חולה מאוד ונתמך על ידי בנו, אלכסנדר, ביקר את ולדימיר קורולנקו בניז'ני נובגורוד.
בשנת 1894 ערך אוספנסקי טיול נוסף מקולמובו, כעת כדי להשתתף באספת הסטודנטים באולם דבוריאנסקויה סובראניה.
את שש השנים הבאות בילה בבית החולים קולמובו.
במרץ 1900 הוא הועבר למרפאה הפסיכיאטרית הסמוכה לסנקט פטרבורג.
בין השנים 1900–1902 אושפז בבית החולים נובוזנמנסקאיה, שם ב-24 במרץ 1902 נפטר.
הוא נקבר בבית הקברות וולקובו בסנקט פטרבורג.
ליצירותיו של אוספנסקי הייתה השפעה ניכרת על הספרות והחברה הרוסית, והן זכו לשבחים רבים מחבריו הסופרים, בהם לב טולסטוי, אנטון צ'כוב, מקסים גורקי ולאון טרוצקי.
שפתו הייתה עממית, והוא השתמש בניבים מקוריים וחריפים.
גלב ולדימירוביץ' בקלנוב היה גנרל בכוחות המזוינים של ברית המועצות.
הוא היה מפקד מצטיין בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה, שפיקד על גייסות.
הוא עוטר בעיטור גיבור ברית המועצות.
גלב בקלנוב נולד במוסקבה, במשפחה אמידה.
אביו, ולדימיר בקלנוב, היה בעלים של מפעל טקסטיל.
אמו, אלכסנדרה, הייתה שחקנית תיאטרון לשעבר.
גלב היה הצעיר מששת ילידי המשפחה.
אחת מאחיותיו, אולגה, הייתה שחקנית קולנוע מפורסמת בארצות הברית (היגרה לשם ב־1926).
גלב בקלנוב למד בבית ספר תיכון והצטיין בהתעמלות אקרובטית, היה אלוף מוסקבה לנוער.
לאחר מכן למד במכללה טכנולוגית.
בשנת 1932 התגייס לשורות הצבא האדום.
במהלך השירות עבר הכשרה לקצונה ונשאר לשירות קבע.
שירת ביחידות חיל רגלים כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה, קצין מבצעים גדודי, עוזר ראש מטה של רגימנט.
לאחר המלחמה למד באקדמיה צבאית במוסקבה.
בשלבי הפתיחה של פלישת הגרמניה הנאצית לברית המועצות היה גלב בקלנוב ראש מטה של רגימנט חיל רגלים.
הוא השתתף עם היחידה בקרב ביאליסטוק-מינסק.
ביולי 1941 מונה למפקד גדוד, עמו לחם בקרב סמולנסק.
באוגוסט 1941 נפצע קשה בקרב ליד העיר אורשה.
בהתחלה הוחלט לשחררו מן השירות הצבאי בשל חומרת הפציעה, אך בקלנוב התעקש לחזור לשירות.
בנובמבר 1941 הוא הוחזר לשירות ומונה למפקד גדוד צוערים בבית הספר לקצינים בעיר אומסק.
בינואר 1942 שב לחזית הלחימה.
הוא מונה למפקד חטיבה ולחם איתה באזור העיר סטאראיה רוסה.
ביוני 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיה מס' 299, איתה השתתף בקרב סטלינגרד.
על הצטיינותו בקרב זה הוענק לבקלנוב עיטור אלכסנדר נבסקי ואמריקאים העניקו לו (ולעוד קצינים שהצטיינו בקרב סטלינגרד) צלב השירות המצוין.
במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל-מיור.
במאי 1943 מונה גלב בקלנוב לפקד על דיוויזיית המשמר ה-13 (יחידה שהצטיינה בקרב סטלינגרד, עליה פיקד בעבר אלכסנדר רודימצב).
בקלנוב הוביל את הדיוויזיה בקרב קורסק ולאחר מכן בקרב דנייפר.
הדיוויזיה השתתפה בשחרור הערים פולטבה וקרמנצ'וג.
באביב 1944 השתתף עם הדיוויזיה בקרבות במערב אוקראינה, בין היתר במבצע לבוב-סנדומייז'.
באוקטובר 1944 מונה גלב בקלנוב למפקד קורפוס המשמר ה-34 של ארמיית המשמר החמישית.
הקורפוס שבפיקודו השתתף במבצע ויסלה-אודר, מתקפת שלזיה התחתית, מתקפת שלזיה העילית וכיתור העיר ברסלאו.
באפריל 1945 השתתף הקורפוס בקרב על ברלין.
לאחר כיבוש ברלין נשלחו יחידות הקורפוס לצ'כוסלובקיה, כאשר בדרך הן כבשו את דרזדן.
בצ'כוסלובקיה הגיעו יחידות הקורפוס עד לקו המפגש עם הכוחות האמריקאים.
על תפקודו בקרב על ברלין הוענק לגלב בקלנוב תתואר גיבור ברית המועצות.
בתום המלחמה פיקד גלב בקלנוב על קורפוס המשמר ה-20. הוא למד באקדמיה של המטה הכללי של הצבא האדום.
בשנת 1946 הועלה לדרגת לוטננט גנרל.
בתחילת 1948 מונה לראש אגף הכושר הקרבי במפקדת כוחות היבשה.
באותה שנה נסע עם משלחת סובייטית ללונדון, שם תיאם את השתתפות המשלחת האולימפית של ברית המועצות באולימפיאדת הלסינקי.
בשנים 1954 - 1959 פיקד על הארמייה ה-13. לאחר מכן היה מפקד המחוז הצבאי הסיבירי.
בשנת 1960 הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק.
בשנת 1964 מונה למפקד קבוצת הכוחות הצפונית (יחידות צבאיות סובייטיות שהוצבו בפולין).
בשנת 1967 פרש מהשירות הצבאי.
לאחר הפרישה מהשירות עסק בקידום הספורט בברית המועצות.
היה יושב ראש האיגוד להתעמלות של ברית המועצות, היה חבר בוועד האולימפי של ברית המועצות.
גלב בקלנוב נישא פעמיים, היה אב לשתי בנות ובן.
גלגיליות (מאנגלית: Roller Skate – רולר סקייט) הן נעליים שבתחתיתן מחוברים גלגלים, המאפשרים החלקה על משטחים חלקים.
הגלגיליות נפוצות כפעילות פנאי או כספורט.
עם הזמן השתנה עיצובן ועלתה קרנן של גלגיליות הלהב – רולר בליידס, המאתגרות את שיווי המשקל והיכולת של הרוכב יותר מהגלגיליות הרגילות.
השם הנפוץ כיום בישראל לגלגיליות הלהב הוא "רולר", להבדיל מן הגלגיליות שגלגליהם מסודרים בשני טורים, הקרויות בדרך כלל "סקטים".
הגלגיליות תועדו לראשונה במאה ה-18, וב-1819 נרשמו כפטנט על ידי ממציא צרפתי.
גלגיליות ראשונות אלו היו בעלות ארבעה גלגלים שהיו מסודרים בשתי שורות, בדומה לגלגיליות המודרניות, אך היו קשות ביותר לתמרון.
עם הזמן הן התפתחו ויכולת המחליק לפנות בהן כרצונו ובקלות השתפרה, עד שבשנת 1863, ממציא ניו יורקי תכנן גלגיליות שבהן ארבעת הגלגלים יכולים להסתובב בחופשיות בהתאם לתנועות המחליק.
מערכת הגלגלים החדשה זכתה לאהדה רבה והפכה את ההחלקה על הגלגיליות לפעילות פנאי נפוצה.
פיתוחים נוספים, כמו פיתוח ושיפור הגלגלים עצמם והתקנת מעצור פשוט בקצה הנעל שאפשר בלימה מהירה וחלקה, נרשמו במהלך המאה ה-19 והפכו את ההחלקה על הגלגיליות לפשוטה יותר.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 החלו להתפתח גלגיליות הלהב, שמוכרות בשם המותג "רולר בליידס".
בגלגיליות אלו הותקנו הגלגלים בטור עורפי.
העיצוב החדש אפשר לנוע במהירות רבה יותר מחד, ומאידך לאתגר יותר את המחליק מבחינת השמירה על שיווי המשקל.
כעשור אחר כך זיהה זוג חובבי הוקי קרח ממינסוטה את הפוטנציאל העיצובי והחליט להשתמש בו כדי לשחק במשחקם האהוב גם בקיץ באמצעות החלפת המחליקיים בגלגיליות להב.
הרעיון זכה לתפוצה רחבה ובמהלך השנים הפך למעין ספורט משל עצמו – "הוקי רולר".
פיתוחים נוספים של הגלגיליות הביאו ליצירת משחקי ספורט נוספים עבורן, כמו החלקה קבוצתית בגלגיליות, "החלקה אגרסיבית" (ספורט אתגרי שבו משתמשים בגלגיליות להב עם רווח בין הגלגלים לביצוע להטוטים שונים (כמו קפיצה ממעקה)), מרוצי גלגיליות ואף החלקה אמנותית.
בעולם מתקיימות אליפויות לאומיות או בינלאומיות של גלגיליות להב.
החלקה מהירה (באנגלית Inline speed skating) היא ענף נוסף ומרכזי שהתפתח סביב תרבות גלגיליות הלהב.
ההתפתחות הטכנית המבוססת על טכניקת ה-double push שאותה פיתח צ'אד הדריק, שיחד עם היווצרותן של קבוצות ובתי ספר ברחבי העולם, הובילה להיווצרות ענף ספורט רחב היקף.
ענף ההחלקה המהירה מועמד להצטרף כענף ספורט אולימפי באולימפיאדת 2016, אולם לבסוף הוחלט שלא לצרפו.
ענף ההחלקה המהירה החל את דרכו בישראל משנת 2004 כאשר פריצת הדרך הגדולה הגיעה בשנת 2010 שמקצה רשמי הוכנס כחלק ממרתון תל אביב בו לקחו חלק מעל ל-230 מחליקים למרחק חצי מרתון (21.1 ק"מ) אותו ניצח איתי דרורי.
כיום, קיימים מספר מקומות בהם מתאמנים המחליקים להחלקה המהירה, בעיקר בפארקים במהירות שעולה על 40 קמ"ש.
בשנת 2012 הקימו מספר מחליקים בשיתוף אתרים דומים באירופה את סקייטלנד ישראל, האתר הראשון שמייבא ומוכר ציוד לענף ההחלקה המהירה ונותן מענה על ידי מחליקים מקצועיים מהענף.
"מועדון החלקה מהירה עוצמה תל אביב" הוא המועדון הראשון בישראל להחלקה מהירה אשר נמצא איגוד הגלגיליות השייך לאיגוד "אילת".
בית ספר Speed iL הוא בית הספר הראשון להחלקה מהירה שהחל את דרכו מתוך מועדון "עוצמה" ובשיתוף עם האיגוד.
החלקה אמנותית על גלגיליות קיימת במספר מועדונים בישראל: בחולון, גבעתיים, גבעת שמואל, ראשון לציון ומודיעין-מכבים-רעות-נצרת, יבנה .
הקטגוריות שבהן קיימת תחרות הן סולנים לפי דירוג, להקות, רביעיות, ועוד.
בעבר היה בארץ גם מקצה זוגות אך עקב מיעוט בנים אין יותר זוגות.
החלקה אמנותית על סקייטים זהה כמעט בכל חוקיה להחלקה על הקרח אמנותית.
מועדוני הגלגיליות בארץ מתחרים באליפויות אירופה בסולנים ולהקות ההחלקה על גלגיליות נפוצה גם בישראל.
מחליקים רבים מחליקים להנאתם או משתתפים בתחרויות שונות, כגון הוקי גלגיליות.
כמו כן ידועות קבוצות החלקה על גלגיליות אשר מתארגנות לטיולים ברחובות ערים על גבי גלגיליות.
התאחדות הגלגיליות בישראל חברה בהתאחדות אילת – ארגון הגג של ענפי הספורט בישראל, שאינם אולימפיים.
ענף ההחלקה המהירה נמצא בחיתוליו בישראל, אך נציגים מישראל מייצגים את המדינה בתחרויות בינלאומיות.
ב-2011 נוסדה בתל אביב ליגת הרולר דרבי הראשונה בישראל, בשם TLV Derby Girls.
רולר דרבי הוא ספורט מגע, בו מתנהלות תחרויות בין קבוצות מחליקים בגלגיליות.
גלגול נשמות הוא תהליך שעוברת הנשמה, על פי אמונה רווחת, לאחר המוות.
האמונה בגלגול נשמות נפוצה בתרבויות שונות.
קיימות גישות שונות בפרשנות האמונה בגלגול נשמות.
הבסיס המשותף להן מתאר תהליך שבו נשמתו של אדם שנפטר חוזרת לעולם הנשמות ולאחר מכן יורדת שוב לעולם ומתגלמת בגוף תינוק אנושי אחר.
הגישות נפרדות בהבנת התהליך כחד פעמי, רב פעמי, או אין סופי, ובשאלה האם נשמתו של האדם מתגלגלת ומופיעה דווקא באדם או אף במצבים אחרים, לדוגמה, צמח או בעל חיים או דומם.
האמונות בדבר גלגול נשמות מעלות הסברים שונים.
הסבר מקובל הוא כי אדם שלא השלים את תפקידו בעולם, שב אליו בדמות אחרת.
גישות מסוימות סבורות כי הגלגול החדש יהיה בהתאם למעשיו הטובים או הרעים בגלגולים קודמים, או בהתאם לדבר מה שעליו לתקן בגלגול זה.
בכל רחבי העולם ישנם אנשים הטוענים כי חוו באופן אישי תופעות הקשורות לגלגול נשמות.
יש הסבורים כי חוויות סף מוות המתארות מעבר לעולמות אחרים ומפגשים עם ישויות אור המאפשרות לחווים להיזכר בחייהם הקודמים, וילדים המתארים חוויות מחיים קודמים, מהווים ראיה לקיומו של גלגול נשמות.
תיאורים אלה מעומתים עם אפשרות של היחשפות הנחקר לידע זה במהלך חייו שלו.
יש מטפלים בתחום הפסיכולוגיה או הרפואה האלטרנטיבית שאימצו את ההשלכות של רעיון גלגול הנשמות במסגרת שיטות טיפוליות שונות.
במקורות היהדות היסודיים: התנ"ך, התלמודים והמדרשים אין אזכור לגלגול נשמות.
האזכור הראשון לנושא, על דרך השלילה, נמצא אצל רב סעדיה גאון שכתב
מתנגדים מתקופת הראשונים לעיקרון גלגול הנשמות הם ראב"ד הראשון, ר' אברהם בר חייא, ר' אברהם בן הרמב"ם, בנימין מטודלה, המאירי, ר' יצחק אבן לטיף, ר' חסדאי קרשקש, ר' שמואל אבן צרצה, ר' יוסף אלבו, ר' ידעיה הפניני.
הרא"ש, בתשובה לשאלת בנו רבי יהודה על עמדתו בנושא, דחה את הראיות והסברות התומכות באמונת הגלגול וסבר שהיא נוגדת את דברי חז"ל, אך חתם את דבריו במילים "אם קבלה הוא נקבל כי אין טעם מספיק".
בתקופות המאוחרות (שלאחר התפשטות תורת הקבלה) אנו מוצאים שהתקיים פולמוס פומבי בשאלת האמונה בגלגול נשמות בעיר קנדיאה שבכרתים בשנת 1466. ר' אברהם אבן מיגאש בסוף המאה ה-16 כתב באריכות כנגד האמונה בגלגול נשמות בספרו "כבוד אלהים".
במאה ה-19 רש"ר הירש ראה באמונה בגלגול נשמות אמונה מצרית העומדת בניגוד לאמונה היהודית.
בתחילת שבתו כרבה של העיר פרנקפורט, גם נדפס שם (1854) החיבור 'בן דוד' - ספרו של הרב יהודה אריה ממודנה (מהמאה ה-17) כנגד האמונה בגלגול נשמות.
אף אצל הרש"ש בן ליטא במאה ה-19 ניתן למצוא פקפוק בגלגול נשמות.
רבנים אחרים קיבלו את רעיון הגלגול בבני אדם, אבל דחו את הרעיון שנשמת אדם יכולה להתגלגל בבעלי חיים, למשל ר' שם טוב אבן שם טוב (הראשון), ר' יהודה חייט, ר' מרדכי יפה בעל הלבוש.
לעומת ההתעלמות וההתנגדות במקורות הקדומים ואצל הוגי היהדות בתקופת הראשונים, בספרות הקבלה ובמיוחד בספר הזוהר ובכתבי האר"י, מופיע הסבר מפורט על תפקיד הגלגול ועל פירוט הנשמות שהתגלגלו.
לפי שיטה זו, רוב האנשים שנולדים בעולם הם גלגולים של נשמות "ותיקות", ומיעוטן הן נשמות חדשות.
מבחינה תאולוגית נותנת תורה זו מענה לבעיות של שכר ועונש, ובפרט הסבר לאסונות המתרחשים לתינוקות שאינם בני עונשין, ואסונות המתרחשים לצדיקים, כמו למשל גורלם של עשרת הרוגי מלכות שהיו תלמידי חכמים הגדולים בדורם, בכך שתולים את האסון בחטא שבוצע כשהיו בני יעקב בגלגול קודם ומכרו את יוסף אחיהם.
הרב עובדיה יוסף חולל סערה, כאשר ציטט את דבריו של האדמו"ר אהרן ראטה המשתמש ברעיון הגלגול כדי לספק הסבר להתרחשות השואה.
דבריו של ראטה עצמם התבססו על דעתו של האר"י, לפיה גורלם של קורבנות האינקווזיציה בספרד נקבע בהתאם לגלגוליהם הקודמים.
גם בספרות החסידית מופיעים סיפורים על גלגול נשמות.
בניגוד לתפיסות מזרחיות הרואות בגלגול תופעה שהיא מטבעו של עולם, לפי תפיסת הקבלה נועד הגלגול להביא לתיקון הנשמה.
ההתנסות החווייתית היא הכוח המניע המגלגל את נשמת האדם בחזרה לעולם, והיא גורמת לה לשאוף לקנות דעת.
מאידך, רק השובע גורם להיעדר רצון.
פירושו של דבר, שגלגולה של נשמה יסתיים כאשר הנשמה התפתחה דיה, ואין בה יותר רצון להיוולד מחדש.
על פי הקבלה, שאיפתה של הנשמה היא להישאר תמיד במצב של מודעות טהורה, מבלי להיות תלויה בקיום הגופני (המצריך את גלגולה של הנשמה לתוך גוף, המשית עליה את מגבלות החיים הגופניים), וכך נתונה הנשמה בגוף במאבק מתמיד.
על פי הקבלה, יש סיבות מיוחדות הגורמות לגלגול נשמות.
הגורם הראשי והקדמון המוזכר הוא אי העיסוק בפריה ורבייה וערירות.
עניין זה משמעותי ביותר להשקפה זו, כי על ידי הולדת בנים האדם משאיר חלק מנפשו בעולם הזה, ובכך ממשיך את הבריאה גם לאחר מותו.
אם האדם אינו עושה זאת, עליו לרדת שוב לעולם הגשמי.
במבט כולל יותר מגדיר זאת ספר הזוהר כהפרת ברית שבין האדם לקב"ה, המחייבת את האדם למאמץ מקסימלי בגילוי השכינה, כך אומר הסבא דמשפטים לרשב"י: .
על פי הזוהר, גם מצוות הייבום קשורה לגלגול, כיוון שהאח שנותר ללא בנים, "מיעט את הצלם" בכך שלא הותיר שריד מנשמתו בעולם, לפיכך על אחיו להשלים אותו.
זו גם הסיבה לחומרת עונשו של אונן שהקב"ה המיתו, ככתוב "לבלתי נתן זרע לאחיו", כפי שמספרת התורה בבראשית.
המקובל ר' חיים ויטאל אמר על עצמו שהוא גלגולו של המלך חזקיהו, ועל רבו האר"י - שהוא היה גלגולו של משיח בן יוסף.
כמאתיים שנה אחר כך אמר על עצמו ר' שלום שרעבי שהוא גלגולו של האר"י.
היו גדולי ישראל נוספים שהצהירו על זהותם בגלגולים הקודמים.
רעיון גלגול הנשמות שזור ברוב דתות המזרח (בעיקר בהודו ובסין), ובחלקן הוא מהווה מרכיב אמונה מרכזי.
בהינדואיזם - המוות נתפש כהחלפה של בגד גוף אחד בבגד גוף אחר.
כך פועל "חוק שימור אנרגיית הנשמה".
הסיבה לגלגול הנשמות היא הצורך לשוב ולתקן ליקויים מחיים קודמים במבנה האישיות של האדם לאחר שצבר קארמה.
החיים נתפסים כמסע התפתחותי-רוחני ארוך וממושך בעולם, שלא ניתן להשלים בגלגול אחד.
על פי אמונה זו, הנשמה שבה ומתגלגלת כל פעם מחדש בגוף לפי רצונה, ובוחרת את המקום, הזמן וההורים שלהם תיוולד, לפי התיקון שהיא יודעת שעליה לבצע (יש לה גם אפשרות להתחרט בחודשים הראשונים של ההריון).
על פי אמונה זו ניתן להסביר מפגש עם אדם זר שנראה מוכר מאז ומעולם, או תחושה שכבר היינו בסיטואציה מסוימת, אף שאנו יודעים שלא חווינו אותה (דז'ה-וו).
בעקבות גישה זו, יש טיפולים הקרויים "שחזור גלגולים", שמנסים לרפא מתוך התייחסות לטראומות ישנות ש"נצרבו" בנשמת המטופל באחד מגלגוליו הקודמים.
הבודהיזם, אשר ממעט לעסוק בנושאים מטאפיזיים (ואף נמנע מהם במובנים רבים), רואה בגלגול נשמות משל בלבד.
מטרתו העיקרית של המתרגל ההולך בדרך המתומנת הנאצלת שהתווה הבודהה היא להגיע לנירוואנה, שחרור מהסמסרה והשגת הארה.
כיוון שהגישה הבודהיסטית מדגישה את ארעיותן וריקנותן של כל התופעות, ובכלל זה גם מושג "העצמי" (כמתואר בשלושת סימני הקיום), מה שמתגלגל בפועל הוא האמונה של האדם בקיומו כישות נפרדת בעולם התופעות.
ההכרה בריקנות התופעות, בהיעדר העצמי ובתהליך ההתהוות המותנית, שוברת את אשליית המהות הנפרדת ומחלצת ממעגל הגלגולים.
עקרונות אלו מגולמים במושג קארמה.
זרמים בודהיסטיים מסוימים נעזרים ברעיון גלגול הנשמות על מנת להקל על המאמינים בקיומו ללכת בדרך הדהארמה, בעיקר בסביבות חברתיות ותרבותיות שבהן הוא רווח.
התייחסות ישירה לגלגולי החיים הנדרשים בדרך לשחרור מסבל מופיעה במודל ארבעת שלבי ההארה.
ניתן לראות בכך אמצעי רטורי לדרבון האדם להגיע ליעד הנכסף כבר בגלגול חייו הנוכחי.
על פי הבודהיזם הטיבטי, הדלאי לאמה הוא גלגול נשמתו של הבודהיסטווה אַוַולוֹקִיטֶשְוַורָה.
לאחר מותו נשמתו מתגלגלת לגופו של רך נולד.
תינוק זה מאותר באמצעות סדרה של מבדקים דתיים-מסורתיים, ולימים הופך לדלאי לאמה החדש.
מאז 17 בנובמבר 1950 מכהן בתפקיד הדלאי לאמה ה-14 טנזין גיאטסו.
מבין הפילוסופים היוונים, פיתגורס, סוקרטס ואפלטון האמינו ברעיון של גלגול נשמות.
כמה מקורות עתיקים מאשרים כי פיתגורס טען כי הוא יכול לזכור את חייו הקודמים.
שילוב בין הפילוסופיה הפיתגורית וגלגול נשמות היה מקובל בכל רחבי העולם העתיק.
לפי המתואר בדיאלוג פיידון, בסוף חייו אומר סוקרטס "אני בטוח שאשוב לחיות, ושהחיים יפרחו מתוך המוות".
לעומת זאת, קסנופון אינו מזכיר את האמרה כמעידה על אמונה בגלגול נשמות.
אפלטון מציג תיאור מפורט של גלגול נשמות, למשל האגדה על אר, המופיעה בסוף חיבורו "המדינה".
קיים ויכוח אם תיאורים אלה צריכים לקבל פרשנות מילולית.
מארסילו פיצינו (התאולוגיה של אפלטון 18, 3-4) טוען כי אפלטון מתייחס לגלגול נשמות כאמצעי אלגורי.
בהרמטיקה, סדרה מצרית-יוונית של כתבים אודות קוסמולוגיה ורוחניות, המיוחסת להרמס טריסמגיסטוס, הדוקטרינה של גלגול נשמות מהווה מוטיב מרכזי.
הדרוזים מאמינים בגלגול נשמות, לצד האמונה בגורל קבוע מראש.
האמונה בגלגול נשמות היא אחד העקרונות הבסיסיים בדת הדרוזית, והיא משפיעה בצורה ניכרת על אורח חייהם והשקפת עולמם של הדרוזים.
לדידם אדם דרוזי מתגלגל מיד לאחר מותו בנשמת תינוק דרוזי הנמצא בגוף אישה הרה, ועם לידתו זוכר לעיתים חלק מחייו הקודמים.
אמונתם העזה בגלגול מהווה, בין היתר, נחמה לצער על אובדן החיים.
הדרוזים גם מאמינים כי ביום הדין האדם ייתן דין וחשבון בפני בורא עולם על אודות כל גלגוליו.
על פי השקפה זו, הגוף בשביל הנשמה הוא כמו בגד שהיא מחליפה במוות.
מתוך אמונה שהגוף הוא ריק ללא הנשמה והוא אינו מתקיים ללא הנשמה, הדרוזים אינם רואים כל ערך בגוף אלא רק בנפש, ברוח ובנשמה.
מכאן נובע שהצד הרוחני באדם הוא העיקר ולא הצד הגשמי-מוחשי.
לפיכך אדם נדרש לכבוש את יצר הרכושנות והחומריות.
מכאן צומחת גם סובלנות למעשי האחר, אשר היה יכול להיוולד בגלגול אחר ואפילו למשפחת השכנים מהגלגול הקודם.
חוסר חשיבותו של הגוף הגשמי בא לידי ביטוי גם בהיעדר הצורך בטקסי קבורה מסובכים, במצבה או בעלייה לקבר המת במועדים קבועים או אף בהבאת הגופה למקום מגורי משפחת המת.
אף על פי שקיימים בתי קברות, לרוב אין מצבות, פרט לבית הקברות הצבאי לחיילי צה"ל בעספיא.
אמונת גלגול הנשמות גם מלמדת שאין לבכות את המת, מאחר שנשמתו התגלגלה לתינוק חדש בלידה חדשה המביאה שמחה למשפחתו.
קיימים סיפורי גלגולים רבים מאוד בכפרים הדרוזים בישראל.
בעיקר סיפורים שבהם אנשים חזרו לכפר שבו חיו בגלגול קודם, וכן סיפורים על ילדים דרוזים שמזהים את בני משפחתם מהגלגול הקודם, כולל שמותיהם, עיסוקיהם ואף מיקום שבו הנשמה בגלגול הקודם הסתירה אוצרות, מסמכים וחפצים אחרים בבית שבו גרה בגלגול קודם.
באוקטובר 2025, עלתה בקשת 12 הסדרה "נוטוק", המספרת על משפחה דרוזית שבנם בן ה-6 טוען שנשמתו התגלגלה מאדם אחר.
מחקרים שונים נערכו על ידי פסיכולוגים ופסיכיאטרים מרחבי העולם בנושא גלגולי נשמות.
הן ספרים רבים נכתבו ובהם תיעודים של המטופלים מתארים את מה שהם מבינים כקורות חייהם בגלגולים קודמים, ולעיתים תיעודיהם מושווים עם פרטים על המציאות המתוארת.
טוקר (פסיכיאטר ילדים) בספרו 'חיים לפני החיים: חקירה מדעית של זיכרונותיהם של ילדים מחיים קודמים' ועוד.
תיאורים המובנים כזיכרונות מחיים קודמים מועלים לעיתים היפנוזה.
הטיפול נפוץ מסוג זה מכונה "רגרסיה היפנוטית".
בדיקה מדעית של מקרים מסוג זה תלתה את תיאורי הנבדקים בזיכרונות נשכחים מהחיים הנוכחיים או בהנחיות שנתן המטפל בעת ההיפנוזה.
טענה ביקורתית נוספת כנגד רגרסיה היפנוטית דומה לטענות שמועלות בעד אי קבילות הוכחות משפטיות ביחס לאירועים שהעד אינו זוכר בהכרה מלאה.
את הטענות הביקורתיות כלפי עדויות אלה ניתן לחלק לשלושה סוגים:
"עצה היפנוטית" שנותן המטפל למטופל, בעודו מדריך את רצפי האסוציאציות של דמיונו לכיוון ידוע מראש.
"השתלת זיכרונות" - בדומה להדגרת חלומות, מחשבה בלתי פוסקת על הטיפול, תוצאותיו והשלכותיו על חיי המטופל מדגירה מסרים תת-הכרתיים שבאים לידי ביטוי בעת התממשקות של המטפל עם חלקים בתת-ההכרה (אוטוסוגסטיה).
מחשבות האדם מיוצגות על ידי שינוי פיזיקלי (בעיקר חשמלי) במוח, ואין שום מנגנון שיכול לאפשר להם לחיות כאשר הגוף עצמו מת.
טיעון זה הוא טיעון אד איגנורנטיאם.
טיעון ספקולטיבי נגד גלגול הנשמות מתמודד עם התיאור הנפוץ בקרב נבדקים של מוות אלים בחיים קודמים, כגון בתאונת דרכים או ברצח.
טיעון זה מצביע על העובדה שמרבית בני האדם אינם מתים מוות אלים, ולכן סיפורים אלה היו צריכים להיות מיעוט בין הסיפורים שמתארים המטופלים.
טיעון זה מניח כי גלגול הנשמות, אם הוא קיים, הוא תופעה אוניברסלית המתרחשת אצל כלל בני האדם.
נושא גלגול הנשמות נחקר על ידי מספר פסיכולוגים ופסיכיאטרים, שטענו שקיים מתאם אמפירי בין הדיווחים לבין התרחשויות.
מחקרים אלו העניקו לגלגול הנשמות לגיטימציה הסברית, תוך התעלמות מאי הכרת המנגנון של התופעה.
אוסף הדיווחים המפורט ביותר בנוגע לגלגול נשמות פורסם על ידי ד"ר איאן סטיבנסון.
סטיבנסון, שהקדיש 40 שנה לחקר ילדים שטענו שחיו בעבר כאדם אחר ודיברו על נושאים ומושגים שלא אמור היה להיות להם ידע לגביהם.
סטיבנסון נקט שיטות מדעיות של ריאיון ותצפית ותיעד את דבריהם.
לאחר מכן ניסה לזהות מי המנוח אשר הילד התייחס אליו בדבריו וניסה לאמת את טענות הנחקר באמצעות עובדות מחייו של המנוח, תוך בחינת האפשרות שלילד היה מפגש מוקדם עם העובדות על חיי המנוח.
מקרי המבחן החשובים ביותר מבחינת מחקר זה, הם דיווחים על ילדים שמספרים באופן ספונטני על מה שנראה כזיכרונות מחיים קודמים, ובפרט ילדים שגדלו בסביבה תרבותית שבה לא קיימת אמונה בגלגול הנשמות.
כאשר חקרו סטיבנסון ועמיתיו דיווחים אלה הם זיהו מקרים שבהם הדיווחים תאמו מאורעות מחייהם של אנשים שנפטרו מספר שנים לפני הולדתו של הילד המדווח.
אחד ממאמריו, שפורסם בשנת 2000 בכתב העת Medical Hypotheses, כלל 856 מקרים של ילדים שטענו לזיכרונות מחיים קודמים.
מתוך כלל המקרים, 67 אחוז הוגדרו כ"מקרים פתורים".
כחלק ממחקרו נחשף סטיבנסון לדיווחים על התאמה בין כתמי לידה ומומים מולדים אצל הנחקרים, ובין פציעות וצלקות אצל הנפטרים.
בדיקת התאמה זו בתיעוד הרפואי של הנפטרים, כאשר היה זה בנמצא, גילתה לעיתים כי למנוח הייתה פציעה כלשהי, לא אחת כזו הקשורה בנסיבות מותו, באזור שבו הופיע בגופו של הנחקר כתם לידה או מום מולד כלשהו.
לדוגמה, סימן על החזה והגב של ילד תאם באופן מדויק לפצעי כניסה ויציאה של כדור אקדח בנפטר.
סטיבנסון סבור כי שיטות הבדיקה המחמירות שלו מאפשרות, למרות אפשרויות ההסבר האחרות, לראות בגלגול נשמות הסבר רציונלי לזיכרונות המדווחים על ידי הילדים.
חוקר נוסף, ד"ר בריאן וייס, ראש המחלקה הפסיכיאטרית בביה"ח הר סיני במיאמי שבפלורידה, אשר קודם לכן שימש כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת פיטסבורג, אף הוא מומחה להיפנוזה, פרסם ב-1988 את ספרו "Many Masters, Many Lives", (בעברית "שורשים ושיעורים בזמן").
הספר נכתב מנקודת ראותו של וייס כפסיכיאטר בכיר, שנחשף לגלגול נשמות תוך טיפול בחרדותיה ובפחדיה של נערה צעירה, שאותה הוא מכנה קתרין, אשר תיארה במהלך הטיפול ההיפנוטי את מה שנראה כגלגול קודם.
לדבריו, מבחינה טיפולית שחזור חייה הקודמים הניב תוצאות משמעותיות ומידיות.
תוך כדי התהליך שעברה קתרין עבר גם וייס מהפך תפיסתי, זאת בעיקר משום שבמהלך הטיפול סיפרה קתרין לווייס, באמצעות מה שכינתה "מדריך רוחני", פרטים על ילדו שנפטר ועל הגורמים לפטירתו - פרטים שלא היו ידועים בבית החולים שבו עבד.
כמו כן, היא סיפקה לו פרטים על אביו המנוח, כולל שמו היהודי, שאף הוא היה מידע עלום.
ניתוח הנושא הורחב בספריו המאוחרים יותר: "ריפוי בנבכי הזמן", "רק האהבה היא ממשית" ועוד.
החוקר ד"ר מייקל ניוטון, בעל דוקטורט בפסיכולוגיה, חבר באגודה האמריקנית לפסיכולוגיה ומהפנט מוסמך, הקים את מכון ניוטון בארצות הברית, ופיתח טכניקת רגרסיה משלו וטכניקת ריפוי.
ניוטון גילה שהוא יכול להעלות במטופליו את מה שנראה כמצב הנשמה בין הגלגולים.
בספריו מסע הנשמות, ו"גורלן של נשמות" מובאים מקרים של מטופלים רבים שהיו שקועים בהיפנוזה עמוקה, ותיארו באופן מפורט חוויות שנתפסו על ידם כחוויות בין גלגוליהם.
ואילו בספרו "זיכרונות מהעולם הבא", מובאים דיווחים מפורטים ומרתקים מטיפולי היפנותרפיה, שנעשו ברחבי העולם על ידי מטפלים שהוכשרו במכון ניוטון, שהחזירו אנשים לחיים שבין הגלגולים.
רודולף שטיינר כתב בתורתו על גלגול נשמות ותיאר בספריו הרבים פרטים שלא היו ידועים לפניו.
כך גם בספרי האחווה הלבנה האוניברסלית מאת פטר דנוב, ותלמידו אומרם מיכאל איבנהוב, וכמו כן בכתבי התאוסופיה.
שאנטי דווי, ילדה הודית טענה שאיננה שאנטי אלא אישה בשם לוגדי באי.
שאנטי סיפרה לבני משפחתה על בעלה מחייה הקודמים, על מגוריה בכפר 'מאטהורה', ופרטים שונים מחייה הקודמים.
בן דודה של שאנטי, פרופסור קישן צ'אנד, חקר את הפרטים שסיפרה וגילה כי אכן קיים אדם העונה לשם של בעלה באותה כתובת אותה מסרה לו שאנטי.
וכן גילה כי לקידרנאת הייתה אישה בשם לוגדי שנפטרה בעת לידת בנם שנה קודם ללידתה של שאנטי.
כשהסיפור של שאנטי התפרסם בהודו, מהטמה גנדי מינה 15 חוקרים לחקור את הסיפור, ולפרסם אותו בצורה נרחבת יותר בתקשורת.
בסיור מסוקר לכפר שאנטי זיהתה מיד את אמו ואחיה של בעלה כביכול.
יתר על כן, היא דיברה איתם בניב המקומי ולא בהינדית שדיברה בדלהי.
שאנטי הראתה את הדרך אל ביתה למרות שמעולם לא הייתה בכפר המדובר.
פרופסור אינדרה סן מבית הספר שהקים שרי אורובינדו אוגר את כל המסמכים והמחקרים על שאנטי דווי.
מדענים שהשתתפו במחקר והיו עדים למה שראו הסכימו כי שאנטי איכשהו זוכרת את חייה במאטהורה, ולא הצליחו למצוא הסבר מדעי לתופעה.
בשנת 1958 פרסמו הוושינגטון פוסט ועיתונים ממדינות אחרות ראיונות עם שאנטי דווי, ובשלב מאוחר יותר היא אף העניקה ראיון נוסף לד"ר איאן סטיבנסון, יו"ר המחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת וירג'יניה, ולד"ר רואט.
בקשה לקבל עדותו של מנוח, באמצעות נשמתו שהתגלגלה, על פי הנטען בבקשה, לילד בן 7 שאת תצהירו ביקשו יורשי המנוח להגיש, נדחתה ביולי 2011 על ידי שופטת בית המשפט המחוזי בחיפה, יעל וילנר.
נימוקה: "דיני הראיות במדינת ישראל מצויים בסְפֵירָה המשפטית שאינה זהה ואינה חופפת לסְפֵירָה האמונית/דתית.
משכך, אין באפשרותי להיעתר לבקשה, שכן התצהיר שהגשתו מבוקשת, אינו עונה על הדרישות על פי פקודת הראיות והדין הנוהג."
גלגל (נקרא גם אופַן) הוא מכשיר מכני בצורת גליל או טורוס, אשר פעולתו הבסיסית ביותר היא המרת תנועה סיבובית (לרוב סביב ציר קבוע) לתנועה בקו ישר.
גלגל עם ציר הוא אחת משש המכונות הפשוטות המוכרות עוד מן העת העתיקה של אירואפרסיה.
אופן מתייחס באופן פרטני יותר לגלגל המשמש אמצעי תחבורה.
גלגלים אינם קיימים בטבע, והגלגל נחשב לאחת ההמצאות העתיקות החשובות ביותר.
כיום הגלגל עם ציר הוא הבסיס לתחבורה ולרוב המכונות שנמצאות בשימוש.
המצאת הגלגל מיוחסת לתרבות קדומה אשר התקיימה בדרום מסופוטמיה בתקופת עובייד באלף החמישי לפנה"ס.
היא גם נחשבת להמצאה פשוטה לכאורה, אך גאוניותה בפשטותה, שכן התנופה שנתנה המצאת הגלגל הייתה משמעותית ביותר מבחינה טכנולוגית והיוותה מפנה גם מבחינה היסטורית.
עד שהומצא הגלגל גררו משאות על משטחים כשלצורך זה היו מגייסים מספר רב של אנשים, כדי להזיז מטען בסדר גודל של עשרות קילוגרמים.
לאחר המצאת הגלגל די היה באיש או בעל-חיים רתום אחד שיעשה את אותה עבודה.
נראה שבשלב ראשון גילו בני-האדם שלצורך העברת חפצים כבדים ממקומם ניתן לשאת אותם או לגרור אותם על הקרקע.
בשלב מאוחר, המגלשת נכנסה לשימוש אשר הלך וגבר.
על מנת להקל עוד את המלאכה, בזמנים ומקומות בהם לא נערם שלג על האדמה שאפשר שימוש במזחלות, אפשר היה להיעזר בבולי עץ בעלי צורה מעוגלת.
ומכאן הדרך לשים את בולי העץ מתחת למשאות לא הייתה ארוכה, וכך הבחינו שבעצם אפשר לחתוך את בולי העץ לפרוסה דקה וכך נוצר הגלגל הראשון.
עדויות ארכאולוגיות ראשונות לשימוש בגלגל
לפי העדויות שבידי הארכאולוגים, כלי רכב בעלי גלגלים הומצאו לאחר שנת 4000 לפנה"ס.
על פי הממצאים, ככל הנראה בסביבות שנת 3500 לפנה"ס:
טבלאות חימר ועליהן סימנים פיקטוגרפיים של "קרון עם גלגלים" נמצאו ברובע מקדש איאנה (Eanna) בחפירות הארכאולוגיות שבאוּרוּכּ (ארך).
מתוך כמה אלפי טבלאות, הסימן ל"עגלה" מופיע שלוש פעמים בלבד.
זאת בעוד הסימן של "מזחלת" מופיע 38 פעמים.