tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מערד מרחוב מואב אל כביש 3199. הכביש תחילה עולה ובהמשך יורד אל בקעת קנאים, עובר ליד כפר הנוקדים, חוצה ועולה שוב מזרחה ואחרי 11.3 ק"מ עולה אל הקצה הצפוני של הר קנאים.
הר קנאים הוא "הר מישאר" טיפוסי.
גוש קירטון שנשאר על עומדו, אחרי שכל סביבתו נסחפה.
ההר- שלוחה טרפזית של חצי ק"מ – נשאר עומד זקוף ובולט 70 מטר מעל סביבתו.
על קדקודו שארית שכבות אבן צור.
על גבי ההר מתמשך שביל צר מצפון לדרום ואליו עולה שביל מסומן כחול.
השביל עולה בקרבת חניון הלילה.
הוא תלול למדי והעלייה דורשת מאמץ וזהירות (במיוחד הירידה).
מפסגתו נשקף נוף: הרי מואב, מפעלי האשלג ובריכות האידוי, מצדה, הר נמר, הרודיון, יישובי הר חברון, הר עמשא, ערד, מצפה זוהר.
חוויה מיוחדת היא עלייה להר עם שחר וצפייה בזריחת השמש מעל הרי מואב.
קיים גם שביל עלייה ברור לא מסומן שבהתקרבו אל הקצה העליון הופך להיות מסוכן למעבר.
מוטב להימנע מעלייה בשביל זה.
שביל גמלים ברור יורד מהאזור מתחת לקצה הצפוני של הר קנאים על גבי שלוחה מתונה מזרחה אל עבר קמר קנאים.
השביל אינו מסומן ועל פי חוק רשות הטבע אינו מותר לתנועה.
השביל יורד בפיתולים בנויים בערוצון במדרון התלול של הקמר ואינו נצפה ממצדה בגלל גבעה חוסמת שפסגתה 76 מטר מעל פני הים.
אפשר שבזמנים קדומים הייתה זו דרך עורפית סמויה מהעין שאפשרה להגיע בהסתר אל מצדה.
בנובמבר 1961 פרץ סילון גז טבעי בקידוח "הר קנאים 1" שביצעה חברת נפטא.
באפריל 1962 התגלה גז בקידוח "הר קנאים 2", כקילומטר מצפון לקידוח הראשון.
ב-1970 הקימה נפטא מתקן להפרדת הגפרית מהגז המופק, ואשר הכיל מימן גופרתי בשיעור גבוה מדי.
הר קופולה הוא הר בצורת כיפה, המהווה את הגבול הדרומי-מזרחי של הרי רואן בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,500 מטרים מעל פני הים.
הר זה הוא ההר החמישי בגובהו באי אלכסנדר.
ההר צולם מן האוויר לראשונה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1937.
ההר נסקר בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שם זה ניתן להר בשל צורתו (צורת כיפה - משמעו המילה "קופולה" היא "כיפה").
הר קפלן הוא הר מסיבי ברכס יוז, בהרי המלכה מוד, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 4,255 מטרים מעל פני הים;
ההר הוא ההר הגבוה ביותר ברכס יוז; והוא החמישי בגובהו באנטארקטיקה.
ההר מתנשא לגובה של 1,783 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 5 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר וקסלר.
ההר נקרא על שמו של ג'וזף קפלן (Joseph Kaplan), שהיה יושב הראש של הוועדה הלאומית של ארצות הברית לעניין השנה הגאופיזית הבינלאומית (U.S.
השנה הגאופיזית הבינלאומית התקיימה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958.
הר קופר הוא הר גדול, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7 קילומטרים ממערב לרכס אסמן, ומצידו הדרומי של קרחון ארתור.
גובהו של ההר 530 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,051 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר התגלה מהאוויר, בטיסות שנערכו בשנת 1934 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
בירד נתן להר את שמו.
בירד קרא להר על שמו של מריאן סי.
Cooper), מפיק סרטי קולנוע הוליוודי.
הר קירקבי הוא הר שולחן (הר בעל פסגה שטוחה), גדול ובולט, בקצה הצפוני של רכס פורתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממזרח למסיב קרוהן.
אורכו של הר גדול זה 9 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב), ושיא רוחבו 4 קילומטרים (בקצהו המערבי); ההר מתחדד ונהיה צר יותר לכיוון מזרח.
גובהו של ההר 2,100 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 460 מטרים מעל הרמה המקיפה אותו.
הראשונים שהגיעו אל ההר היו אנשי משלחת מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של וו.
ההר נקרא על שמו של סידני לורימר קירבי (Sydney L.
Kirkby), סוקר שעבד בתחנת מוסון בשנת 1956 ובשנת 1960.
הר קלירי הוא פסגה ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בקצה הצפוני של מסיב אנדוור.
גובהה של הפסגה 1,400 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-3,189 בגובהו באנטארקטיקה.
הפסגה מתנשאת מעל בקע פא טיו טיו, שמצפון לפסגה.
הפסגה נקראת על שמו של פיטר קלירי (Peter Cleary), אשר שירת בחטיבה האנטארקטית של ניו זילנד מאז שנת 1978, ואשר עבד במסגרת תוכניות חקר של ניו זילנד ושל בריטניה, כמפעיל כלבים, ועסק בתמיכה לוגיסטית.
הר קסיוס (נקרא גם ראס קורון) הוא דיונה לחוף ימת ברדוויל בסיני.
למרות גובהו הנמוך (רק כ-60 מטר) ההר בולט בנוף השטוח.
הגאוגרף סטרבון מתאר את יהודה בה שוכנים היהודאים וכותב כי קצוותיה המערביים של יהודה לכיוון הר-קסיוס מיושבים באידומים וחסומים בידי אגם.
סטרבו מוסיף כי אדומים אלה לאחר שמרדו בנבטים גורשו והצטרפו ליהודים וחלקו איתם את אותם מנהגים.
על ההר נמצאו שרידי יישוב רומי.
בסיס דפנה היה בסיס קדמי של חיל הים, שפעל בתקופת מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים והשנים שלאחריה בהר קסיוס, תחת אחריות בסיס אשדוד.
כתוצאה מכיבוש חצי האי סיני ורצועת עזה, במלחמת ששת הימים התארך מאוד חוף הים התיכון של מדינת ישראל.
הבסיס הוקם ביוני 1970 מייד לאחר האירוע של טיבוע ספינת הדיג אורית ופורק במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979.
הר קניקולה או הר קאניקולה הוא הר במרכז חצי האי טרינטי, שבחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא הר דו-פסגתי (יש לו שתי פסגות); שתי פסגות ההר סלעיות.
גובהה של פסגה אחת 890 מטרים מעל פני הים.
גובהה של הפסגה השנייה 825 מטרים מעל פני הים; פסגה זו היא הפסגה ה-4,459 בגובהה באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממזרח לגבעת סיריוס.
ההר ממוקם על קו פרשת הקרחונים המפריד בין קרחון ראסל המזרחי לבין קרחון ראסל המערבי.
ההר מחובר למישור לואי-פיליפ, שמצפון לו, באמצעות אוכף בקע ורדיקל, ההר מתחבר לרמת טרקיה שמדרום מערב לו באמצעות אוכף בקע סרם.
ההר מופה לראשונה באוגוסט 1946 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם ניתן בשל היותו סמוך לגבעת סיריוס.
"קניקולה" הוא שם נרדף של הכוכב סיריוס (אשר על שמו נקראת גבעת סיריוס) - הכוכב הבהיר ביותר בשמי כדור הארץ.
הר קיפין או הר כיפין הוא הר בקצה הצפוני ביותר של רכס חבר העמים, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא לשון יבשה, החודרת לצידו המזרחי של קרחון בירדמור; ההר מתנשא בתלילות מעל קרחון זה.
להר צבע חום-אדמדם, הבולט בסביבתו.
גובהו של ההר 1,778 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,440 בגובהו באנטארקטיקה.
להר שלוחה שאורכה 7 קילומטרים לכיוון צפון.
ההר מרוחק 35 קילומטרים מהר קתרין, שאף הוא ממוקם לגדת קרחון בירדמור (בסמוך לשפך הקרחון למדף הקרח רוס).
ההר נקרא על שם אבן קיפין תומאס (Evan Kyffin Thomas), מבעלי עיתון "הרג'יסטר" (The Register) שיצא לאור בעיר אדלייד, בירת מדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה.
קיפין תומאס הפליג יחד עם ארנסט שקלטון במסעו של שקלטון מאנגליה לאוסטרליה, בדרכו לחקר הקוטב.
הר קליבלנד הוא הר ברכס לואיס, בשטח הפארק הלאומי גליישר, במחוז גליישר שבמדינת מונטנה שבארצות הברית.
ההר ממוקם בחלק הדרום-מזרחי של הפארק הלאומי גליישר.
ההר ממוקם 4.8 קילומטרים דרומית-מזרחית לקצה הדרומי של אגם ווטרטון.
ההר הוא ההר הגבוה ברכס לואיס (המשתרע על כל חלקו הצפוני של הפארק, ואף ממשיך לתוך החלק הדרומי של פרובינציית אלברטה שבקנדה), והגבוה בהרי הפארק הלאומי גליישר; גובהו של ההר 3,191 מטרים מעל פני הים.
הר קליבלנד הוא ההר ה-147 בגובהו במונטנה, וה-5,076 בגובהו בארצות הברית.
ההר אינו ההר הגבוה במדינת מונטנה (ההר הגבוה במונטנה הוא פסגת גרניט, שגובהה - 3,904 מטרים מעל פני הים - היינו, גבוהה ב-700 מטרים מהר קליבלנד).
יחד עם זאת, הר קליבלנד נודע בגובהו בשל התנשאותו הרבה ומדרונותיו התלולים.
הר קליבלנד מתנשא לגובה של 1,593 מטרים מעל סביבתו.
המדרונות הצפון-מערביים של הר קליבלנד עולם גובה יחסי של 1,200 מטרים על פני מרחק של 0.64 קילומטרים.
וחלק ממדרונות ההר אנכיים לחלוטין - דבר נדיר ביותר בארצות הברית.
בשל כך הר קליבלנד הוא והוא ההר ה-4 בהתנשאותו במונטנה וההר ה-80 בהתנשאותו בארצות הברית.
החלק המזרחי של השטחים שהפכו לימים לשטחי הפארק הלאומי גליישר, נרכשו בשנת 1895 (תקופת הכהונה השנייה של נשיא ארצות הברית קליבלנד), על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית מקונפדרציית בלאקפוט.
נרכש על ידי הממשלה הפדרלית מקונפדרציית Blackfoot.
בשל כך החליטה הוועדה לשמות גאוגרפיים של ארצות הברית לקרוא להר על שמו של הנשיא קליבלנד.
הטיפוס הראשון המתועד לפסגת הר קליבלנד בוצע בשנת 1920 על ידי פרנק ב.
בדומה להרים אחרים בפארק הלאומי גליישר, הר קליבלנד מורכב מסלעי משקע שמקורם החל בתקופת הפרקמבריון ועד לתקופת היורה.
הר קרבס הוא הר נישא, בחלק המרכזי של רכס לילי, לרגלי הרי הנסיך אולף, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,630 מטרים מעל פני הים, הר קרבס הוא ההר ה-1,303 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 7 קילומטרים מצפון להר דניאל.
ההר התגלה על ידי משלחת חציית מדף הקרח רוס האמריקאית ( U.S.
Ross Ice Shelf Traverse Party ), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957 – 1958, בפיקודו של אלברט פ.
ההר נקרא על שם קומנדר מנסון קרבס (Manson Krebs), מצי ארצות הברית, שהיה טייס מסוקים ומטוסים, בטייסת צי ארצות הברית VX-6, במהלך מבצע קיפאון עמוק (מבצע דיפ פריז).
הר קינזי הוא הר ברכס סאפורטרז, אזור חוף דופק, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הר קינזי ממוקם בקצה המזרחי של קרחון בירדמור.
הר קינזי ממוקם 9 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת רנפרלי, שבקצה רכס סאפורטרז.
גובהו של הר קינזי 3,110 מטרים מעל פני הים.
שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה 1907–1909 (משלחת נמרוד).
Kinsey), מהעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, אשר טיפל בצרכי המשלחת הבריטית באנטארקטיקה, בניו זילנד.
הר קינט הוא הר גדול ומעוגל המתנשא לגובה של , ביבשת אנטארקטיקה.
הר זה נמצא ברכס מאונטניר של ארץ ויקטוריה, בצד הדרומי-עליון של הקרחון המפותל (Meander Glacier), כ-9 קילומטרים דרומית-מזרחית לרכס ההובי (Hobbie Ridge).
ההר מופה בין השנים 1960–1964 על ידי המכון הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקר גאולוגי ובאמצעות צילומי אוויר של הצי האמריקני.
שמו של ההר נקבע על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שם Urbain J.
Kinet, ביולוג בתחנת מקמרדו, שפעל בתחנה בשנים 1965-1966.
הר קירסארג' הוא הר הממוקם בווילמוט ובוורנר, ניו המפשייר, ארצות הברית.
שני פארקים ממלכתיים ממוקמים בבסיסו הצפוני והדרומי של ההר - פארק המדינה ווינסלו ופארק המדינה רולינס, בהתאמה - וההר כולו נמצא בתוך יער מדינת קירסארג'.
ביום בהיר מאוד, נראים ממגדל האש שעל הפסגה גורדי השחקים של העיר בוסטון - במרחק של 130 קילומטרים.
הפסגה נותרה חשופה מאז שריפת יער ב-1796.
שמו של ההר התפתח משנת 1652 עם השם המקומי, Carasarga, שניתן לו על ידי שבט ה-Pennacook.
לפי ההערכות פירושו "הר מחורץ של אורנים".
קירסארג' הוא הר בדד, ולמרות שגובהו מתון בלבד, הבידוד שלו נותן לו גובה יחסי של 640 מטרים מעל הקרקע הנמוכה המפרידה בינו לבין ההרים הגבוהים יותר מצפון.
זה הופך את קירסארג' לאחד משנים עשר ההרים בניו המפשייר עם נישאות טופוגרפית של מעל 610 מטרים (2,000 רגל).
הר קירסארג' ניצב בתוך אגן הניקוז של נהר מרימאק , המתנקז למפרץ מיין.
המדרונות המערביים של ההר מתנקזים לתוך Cascade Brook, שזורם צפונה אל נהר בלאקווטר , נהר הזורם סביב הבסיס הצפוני והמזרחי של קירסארג', בסופו של דבר מתנקז לנהר קונטוקוק , יובל של מרימאק.
המדרונות הצפוניים והמזרחיים של ההר מתנקזים ישירות יותר לנהר בלאקווטר.
פניו הדרומיים של הר קירסארג' מתנקזים אל מדו ברוק, יובל של נהר וורנר , הזורם לדרום מזרח לנהר קונטוקוק.
קירסארג' הוא יעד פופולרי לטיולים.
הפסגה היא הנקודה הגבוהה לאורך מסלול ההליכה Sunapee-Ragged-Kearsarge Greenway באורך 120 קילומטרים המקשר בין 10 עיירות ומקיף את אזור Kearsarge-Lake Sunapee במערב ניו המפשייר.
הדרך המהירה ביותר לפסגה היא מאזור הפיקניק של Rollins State Park על הרכס הדרומי של ההר, הנגיש דרך "דרך הר קירסארג'" מהעיר וורנר.
הגישה בצד המערבי של ההר היא מאזור הפיקניק של Winslow State Park דרך Winslow Trail (1.8 מייל) או Barlow Trail (2.6 ק"מ), שנבנה בשנת 1997 על ידי Trailwrights, קבוצת שבילים מתנדבת, עבור SRK Greenway.
הטיול המלא בקטע גרינוויי בהר קירסארג' משתרע על פני 5.8 מיילים (9.3 ק"מ) מאזור הפיקניק ווינסלו דרך שביל בארלו לפסגה ודרך שבילי רולינס ולינקולן בדרום-מערב לכביש עמק קירסארג' בצפון סאטון.
שביל ווינסלו והפארק הלאומי בצד וילמוט נקראים על שמו של אדמירל ג'ון ווינסלו, מפקד ה-USS Kearsarge, שביוני 1864 הטביע את ה-CSS אלבמה בתעלת למאנש בקרב ימי מפורסם של מלחמת האזרחים האמריקאית.
באופן ישיר יותר, הפארק נקרא על שמו של מלון שניצב בשטח, בית ווינסלו, אתר הפיקניק הנוכחי.
הר קטדין הוא ההר הגבוה ביותר במדינת מיין בארצות הברית בגובה 1,606 מטרים.
הוא נקרא קטדין, שפירושו "ההר הגדול", על ידי הילידים הפנובסקוטים , הוא נמצא בצפון מזרח פיסקטקיס, מחוז פיסקטקיס, ומהווה את מרכז הפארק הלאומי בקסטר.
זהו מסיב תלול וגבוה שנוצר מחדירת גרניט שעברה בליה לפני השטח.
החי והצומח בהר אופייניים לאלו המצויים בצפון ניו אינגלנד.
קת'דין מוכרת לילידים באזור ולאירופאים לפחות מאז 1689. היא שימשה השראה לטיולים, טיפוסים, סיפורי יומן, ציורים וסונטת פסנתר.
האזור סביב הפסגה היה מוגן על ידי המושל פרסיבל בקסטר החל משנות ה-30 של המאה ה-20. קטדין הוא הקצה הצפוני של שביל האפלצ'ים ונמצא ליד קטע המכונה "מדבר מאה מייל".
בשנת 1967 הוגדר הר קטדין כנקודת ציון טבע לאומית על ידי שירות הפארקים הלאומיים.
ההר נקרא בדרך כלל רק "קטדין", אם כי השם הרשמי הוא "הר קטדין" כפי שהוחלט על ידי המועצה האמריקאית לשמות גאוגרפיים ב-1893.
הר קטע הוא הר געש רדום בצפון קו התלים הישראלי שבצפון רמת הגולן עליו בנוי היישוב נמרוד שהוא היישוב היהודי הגבוה בישראל וברמת הגולן, ההר בגובה 1,125 מטרים מעל פני הים, והוא בדרומו של רכס הר חרמון.
עד שינוי תוואי שביל הגולן, היה ההר סופו של המקטע הצפוני אשר התחיל באנדרטת חטיבת גולני בחרמון.
ההר הוא הפסגה ה-9 בגובהה ברכס קו התלים, על צלע ההר נמצא המעיין עין חרמון.
הר קטום הוא הר שולחן ברכס הקיר הדרומי שמהווה את גבולו הדרומי של מכתש רמון בין נחל נקרות לבין נחל גוונים.
גובהו 642 מטר מעל פני הים.
נמצא דרומית-מערבית להר מרפק השכן לו.
למרגלותיו המערביים עובר כביש 40. מדרום לו נמצא קיר האמוניטים.
ההר מצוי בשמורת טבע, אין אליו שביל מסודר והוא אסור בטיפוס.
בין שנות השישים לתשעים הייתה מסורת עליה להר של צוותי סיירת מטכ"ל, בסוף מסלול.
על ההר אין אבנים ולכן לוחמי הסיירת טיפסו עם תיקים מלאים באבנים וסיד והשאירו שם את סמלי הצוותים.
במקום נמצאו שרידי נאקב ורוגם.
למרגלות ההר נובע מעיין עין הר קטום שנובע רק בעיתות גשם חזק.
הר ראשמור הוא הר השוכן בדרום מערב מדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית.
ההר ידוע בשל האנדרטה בה מוצגים ארבעה מנשיאי ארצות הברית, שנחצבה בהר על ידי הפסל גאטסון בורגלם.
על כן ההר הוכרז על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית כאנדרטה לאומית.
האנדרטה מייצגת את 150 השנים הראשונות בהיסטוריה של ארצות הברית, והיא בנויה מארבעה פסלי ראש (פרוטומות) גדולי ממדים של נשיאיה, שגובה כל אחד מהם הוא 18 מטרים: ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, אברהם לינקולן ותאודור רוזוולט.
ההר כולו משתרע על פני שטח של 5.17 קילומטרים רבועים, והוא מתנשא לגובה של 1,745 מטרים מעל פני הים.
הר ראשמור הוא השוליים הצפון-מערביים של פסגת הארני (Harney Peak), מסלע בָּתוֹלִית גרניטי, שהוא הפסגה הגבוהה ביותר בגבעות השחורות: 2,208 מטרים.
את הנוף של הר ראשמור עיצבו במשך מיליוני שנים כוחות הטבע: חום, לחץ, השקעה, התרוממות וסחיפה.
הסלעים המרכיבים והמקיפים את האנדרטה הם חלק מהמסלע העתיק של הגבעות השחורות, המכונה "הליבה הגבישית" (crystalline core), שכולל את הסלעים העתיקים ביותר בדרום דקוטה, ובין העתיקים ביותר במערב ארצות הברית.
המסלע אומנם עתיק מאוד, אבל הטופוגרפיה (עיצוב פני השטח) צעירה יחסית מבחינה גאולוגית.
שני סוגים עיקריים של סלעים בונים את המסלע של הר ראשמור, סלעים מותמרים קדומים וסלעי גרניט צעירים יותר.
סלעים מותמרים – סלעים אלו נוצרו במקור כסלעי משקע על קרקעית ים רדוד בתקופת הפרקמבריון, לפני 2.5 עד 1.6 מיליארד שנים.
האזור, שנמצא כיום במערב דקוטה הדרומית, היה קרוב לחוף הים.
מכיוון שבתקופה זו לא הייתה תכסית של צמחייה על פני השטח שהייתה יכולה להאט את הסחיפה (תהליך איטי המתרחש על פני שנים רבות של התפרקות והתפוררות של סלעים) פעולה הסחיפה הייתה מהירה, וגרמה ליצירת כמויות רבות של חול וחרסית שנשטפו אל הים במי הגשמים והנהרות.
המשקל העצמי של משקעים אלו יצר לחץ וגיבש אותם לסלעי משקע - אבני חול ופצלים, שהגיעו בסופו של דבר לשכבות בעובי של קילומטרים אחדים.
סלעי גרניט - לפני כ-1.6 מיליארד שנים התרוממה מסה גדולה של סלע מותך ממעמקי קרום כדור הארץ.
כשהסלעים המותכים החלו להתקרר (עדיין עמוק מתחת לפני השטח) הם הפכו לגרניט, הקרוי כאמור "הליבה הגבישית" של אזור הגבעות השחורות.
הסלעים המותכים לא התקררו בדפוס אחיד, וכתוצאה מזה התקבלו גושי סלע גרניט דק-גרגיר שנוצרים בקירור מהיר, או - במקרה הנפוץ יותר - גושי גרניט גס-גרגיר ומחוספס הנוצרים בקירור איטי.
החלק העליון של הר ראשמור מורכב מגרניט דק-גרגיר, שהוא סלע מעולה לגילוף.
כאשר מסת הסלעים המותכים התקרבה לפני השטח, היא באה במגע עם אבן החול והפצלים.
החום והלחץ הגבוהים גרמו להתמוססות של חלק מסלעי המשקע, והיתר עברו התמרה.
אבן החול הפכה לסלע זגוגי קשה מאוד הידוע כקוורציט, והפצלים, הנפוצים יותר, הפכו לצפחה נציצית, סלע מותמר המתאפיין בתכונת הפצילות ללוחות דקים.
הלחץ הגבוה שפעל על הקוורץ והחרסית גרם לשינוי הרכב המינרלים בסלעים.
המינרלים החדשים הנפוצים ביותר בהר היו מוסקוביט וביוטיט, אך גם גארנט, סילימניט, סטאורוליט, קורדיאריט ופצלת השדה.
הלחץ גרם לסלעים להתעוות ולהתקפל.
ניתן לראות את נקודות המגע המדויקות בין הגרניט והסלעים המותמרים במקומות רבים על פני ההר כאי התאמה.
פני השטח של האנדרטה בנויים כולם מסלעי הגרניט ומהסלעים המותמרים (בעיקר צפחה נציצית).
ההיסטוריה הגאולוגית של האזור בתקופה שמלפני 1.6 מיליארד עד לפני חצי מיליארד שנים אינה ידועה.
ייתכן כי לא נוצרו בזמן הזה סלעים חדשים או שהם התבלו לגמרי.
במשך תקופה זו התבלו קילומטרים אחדים של סלעים מעל הגרניט, וחומרי הבליה יצרו את סלעי המשקע הימיים הנמצאים מזרחית לאזור.
בתקופה שמלפני 500 מיליון שנים ועד לפני 100 מיליון שנים נוצרו סלעי משקע (בעיקר אבן גיר), אלא שבאזור ההר סלעים אלה התבלו לחלוטין, וניתן לראותם רק בשולי הגבעות השחורות, בכל אחד מהכבישים המובילים אל מחוץ למרכז הגבעות השחורות.
סלעים אלה הושקעו בימות רדודות עם מותם של מיליוני אורגניזמים ימיים ששקעו לקרקעית, נקברו והפכו לסלעי משקע.
מערות ידועות בגבעות השחורות, כדוגמת מערת הרוח (Wind Cave) או מערת התכשיט (Jewel Cave), נוצרו באבן גיר זו.
לפני כ-70 מיליון שנים החלו הגבעות השחורות להתרומם, תהליך שעדיין נמשך כחלק מתופעת ההתרוממות של הרי הרוקי.
ההתרוממות הגיעה עד לגובה שיא של כ-6,100 מטרים מעל פני הים, אך בסופו של דבר פחת גובהן הממוצע של הגבעות השחורות לכ-1,200 מטרים בגלל בליה.
בתחילת ההתרוממות החלו סלעי המשקע שמעל הגרניט להיסדק, ולבסוף נסחפו כליל.
באזור האנדרטה הושלם תהליך הבליה במלואו, וכיום ניתן להבחין שם בגרניט, בפגמטיטים ובסלעים מותמרים בלבד.
רוב החומר מבליית הסלעים נסחף למרחק של עד כ-250 קילומטרים מזרחה, ויצר את סלעי המשקע של הפארק הלאומי בדלנדס, שעוברים כיום תהליך נוסף של סחיפה.
הגבעות באזור האנדרטה נוצרו מגרניט.
הקוורציט, הקשה לא פחות, יוצר פסגות משוננות מסוג גב חדיד, אבל הצפחה הנציצית העמידה פחות נוטה לעבור סחיפה ונוצרים בה גאיות וקניונים.
הפלורה והפאונה של הר ראשמור דומות לאלו של אזור הגבעות השחורות.
בין העופות ניתן למנות את הקתרטס התרנגולי, עיטם לבן-ראש ומספר מינים של בזים, המקננים במדפי סלע טבעיים בהר.
יערות האורן המקיפים את ההר הם בית גידול עבור עופות קטנים כגון ציפורי שיר, סיטיים, ונקריים.
היונקים האופייניים לאזור הם עכבר, טמיאס, סנאי, בואשיים, דרבן, דביבון מצוי, בונה, גירית, זאב ערבות, כבש גדול-קרניים, ושונר מצוי.
כמו כן, בהר יש בתי גידול של מספר מינים של חסרי זנב ושל נחשים.
בהר זורמים שני נחלים, והם בית גידול עבור אוכלוסיות דגים מגוונות.
חלק מבעלי החיים האנדמיים שבאזור ההר אינם מקומיים.
לדוגמה, צפירי הקורדילרים הם צאצאים של עיזים שהוענקו כמתנה מממשלת קנדה לפארק הלאומי קאסטר ב-1924, אך מאוחר יותר ברחו משטחי הפארק.
האזורים הנמוכים של המונומנט מכוסים בעצים ממחלקת המחטניים, המספקים הגנה מפני נזקי השמש.
עצים נוספים הגדלים על ההר הם Quercus macrocarpa (מין של אלון), אשוחית הגבעות השחורות, ו-Aegiros (תת-סוג של צפצפה).
בקרבת ההר גדלים תשעה מינים של שיחים.
על ההר גדלים מינים רבים של פרחי בר, לוע הארי, חמנית, וסגל.
הצמחייה באזורים הגבוהים דלילה יותר.
אולם, רק כחמישה אחוזים ממיני הצמחים הנמצאים באזור הגבעות השחורות אינם מקומיים במוצאם.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-460 מילימטרים, והיא לא מספיקה על מנת לקיים את המערכת האקולוגית של ההר.
עצים וצמחים אחרים מסייעים בוויסות הסחף העל-קרקעי.
המים הזורמים במורד ההר נאגרים על ידי מאגרים שונים שמהם ניזונים בעלי החיים.
כמו כן, באזור ההר יש מספר אקוויפרים הנוצרים כתוצאה ממרבצי אבן חול ואבן גיר.
ביערות הפונדרוסה של ההר מתרחשות שרפות לעיתים רחוקות.
ההר היה ידוע לבני הלקוטה מבני הסו בשם ששת הסבים (Six Grandfathers).
ארצות הברית השתלטה על האזור לאחר סדרה של התנגשויות צבאיות עם האינדיאנים שהתרחשו בין השנים 1876 ל-1877. נושא הבעלות על ההר עודנו שנוי במחלוקת עקב סעיף בהסכם פורט לראמי שנחתם ב-1868 בין ארצות הברית לשבט הלקוטה, ולפיו הובטחה הבעלות על ההר לבני השבט.
אנשי הלקוטה מחשיבים את הגבעות כאתר קדוש, אם כי ישנם היסטוריונים הסוברים כי בני הלקוטה עצמם כבשו את ההר מבני השאיין ב-1776. ב-1885 הוחלט לשנות את שם ההר ולקרוא לו על שמו של צ'ארלס ראשמור, איש עסקים ועורך דין ניו יורקי ידוע.
ב-1923 הגה היסטוריון מדרום דקוטה בשם דואן רובינסון את הרעיון להגדיל את נפח התיירות לאזור הגבעות השחורות באמצעות פיסול דמויותיהם של גיבורים ממערב ארצות הברית.
רובינסון זכה לתמיכה מקומית בדרום דקוטה, והסתייע בחבר הסנאט פיטר נורבק ובחבר בית הנבחרים ויליאם ויליאמסון.
הקונגרס האמריקני קיבל הצעת חוק שהתירה את גילוף ההר בשמורת היער הלאומית הארני, הידועה כיום כיער הלאומי הגבעות השחורות.
ב-1924 הצליח רובינסון לשכנע את האדריכל גאטסון בורגלם לבדוק האם האזור מתאים לבניית האנדרטה.
התוכנית המקורית הייתה לחצוב את הפסלים באזור ה"מחטים", אזור של סלעי גרניט גבוהים בגבעות השחורות שצורתם עמודים, מגדלים וצריחים.
בורגלם פסל תוכנית זאת בגלל האיכות הנמוכה של הגרניט והבליה הגבוהה, ובגלל העובדה שהמחטים לא היו מספיק יציבות כדי לתמוך בפסלים.
לאחר מכן הבחין בורגלם בהר ראשמור, והחליט כי המקום יתאים לצרכיו.
לבורגלם היו מספר סיבות שבגללן בחר בהר ראשמור.
כוחות הבליה העיקריים הפועלים כיום הם רוח, גשם, שלג וטריזי קרח הנוצרים כתוצאה מטמפרטורה נמוכה.
הכוחות הללו שוחקים באיטיות את סלעי האנדרטה.
אולם, הגרניט עמיד במידה רבה להשפעה זו, וקצב הבליה שלו הוערך בכ-2 מ"מ לכל אלף שנים.
מכך הוסק שהוא יהיה עמיד בפני הגילוף.
כתוצאה מתהליך הבליה הטבעי של רכס ההרים ניתן היה לחצוב באמצעות "קילוף" הגרניט מההר ומהשיסטים הרכים הסמוכים.
ניתן להבחין באזור המגע בין הגרניט לשיסט הכהה מתחת לפסל של וושינגטון.
כיוון שההר פונה לכיוון דרום-מזרח נהנו הפועלים מאור השמש לאורך רוב שעות היום.
בורגלם החליט להקדיש את המונומנט לנשיאי ארצות הברית, ובחר בג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, אברהם לינקולן ותאודור רוזוולט.
הנשיאים הללו נבחרו הודות למאמציהם לשמר את הרפובליקה ולהרחיב את שטחה, ומכיוון שסימלו, לדעת בורגלם, את 150 השנים הראשונות בהיסטוריה של ארצות הברית.
וושינגטון ולינקולן נבחרו ראשונים על ידי בורגלם מכיוון שהיו הנשיאים הידועים ביותר.
הבחירה בג'פרסון נבעה מכך שהוא היה זה שהכפיל את שטחה של ארצות הברית ב-1803, בעקבות רכישת לואיזיאנה.
הנשיא האחרון שנבחר היה תאודור רוזוולט, שהוצע על ידי הנשיא קולידג' על מנת להנציח את תרומתו להקמת שירות הפארקים הלאומיים.
בנוסף לכך ביקש קולידג' כי בהר ייחצבו שני פסלים של נשיאים רפובליקניים ואחד דמוקרט, מלבד פניו של וושינגטון.
התוכנית המקורית הייתה לפסל את הראש והחזה של ארבעת הנשיאים, אך לבסוף פוסלו רק הראשים כתוצאה ממגבלות תקציביות.
פיטר נורבק תמך בהצעה של בורגלם, ושכנע את הנשיא קלווין קולידג' ואת יורשו פרנקלין דלאנו רוזוולט לתמוך בפרויקט.
תמיכתם של הנשיאים סייעה לפרויקט לזכות גם בתמיכת הממשל הפדרלי, וב-3 במרץ 1925, לאחר משא ומתן ארוך, אישר הקונגרס את הקמתה של ועדת האנדרטה הלאומית הר ראשמור.
ב-4 באוקטובר 1927 החלו עבודות הבנייה בהר.
על מנת להסיר את הסלעים העבים מההר נעשה שימוש בדינמיט, עד לקבלת שכבה בעובי של 8 עד 15 סנטימטרים.
שכבה זו הוסרה בתהליך חירור, ולאחר מכן שוטחו פני ההר.
הפסל הראשון שנבנה היה זה של ג'ורג' וושינגטון.
הראש שלו גולף תחילה בצורת ביצה, ומאפייני הפנים שלו הוספו לאחר מכן.
לימינו של וושינגטון החלה בניית פסלו של ג'פרסון, אך שנתיים לאחר מכן התברר כי הגרניט נסדק יתר על המידה ובורגלם הורה לפוצץ את הפסל.
לאחר מכן החלה בנייתו המחודשת של הפסל, הפעם לשמאלו של וושינגטון.
בורגלם ו-400 הפועלים שעבדו תחתיו התמודדו עם תנאי מזג אוויר משתנים, שנעו בין חום גבוה בקיץ לקור מקפיא בחורף.
הם טיפסו במעלה גרם של 700 מדרגות לראש ההר, ולאחר מכן הורדו באמצעות כבלים וכיסאות מיוחדים לאזור העבודה.
הפועלים השתמשו במערכת כיווניות מיוחדת על מנת לתרגם את הדגם של בורגלם לתנאי השטח שעל ההר, שהיה גדול ממנו פי 12. לאחר שהמידות הדרושות סומנו על ההר, החלו פועלים בקדיחת חורים בגרניט, כך שניתן יהיה להטמין בהם דינמיט.
העבודה הייתה מסוכנת מאוד בגלל הדינמיט, ומכיני המטענים היו צריכים לעבוד ברמת דיוק גבוהה ביותר על מנת לפוצץ כמויות מדויקות של סלעים.
פיצוצי הדינמיט נמשכו עד שנותרה שכבת סלע בעובי 8 עד 15 סנטימטרים, ולאחר הסרתה נחשפה שכבת הגילוף.
בשלב זה קדחו וחצבו העובדים חורים קרובים מאוד בגרניט, שסייעו להסירו בקלות.
לאחר מכן שיטחו הפועלים את פני השטח של ההר.
כתוצאה מהשימוש בדינמיט נוצרו שברי סלע רבים, ולאור הקושי בשינועם לאתר פסולת הוחלט לבסוף להשאירם כחלק מהאנדרטה.
שירות הפארקים קיבל את הסמכות המנהלית על האנדרטה ב-1933. ג'וליאן ספוטס, מהנדס מטעם השירות, נשלח על מנת לעבוד לצידו של בורגלם.
הוא ייעץ לבורגלם בסוגיות טכניות אחדות, ושידרג את הקרונית שהובילה את הפועלים לראש ההר כך שתהיה יעילה ובטוחה יותר.
פסלו של וושינגטון הושלם ב-4 ביולי 1934. בניית הפסלים התבצעה כלהלן:
ג'ורג' וושינגטון: פסל זה נבנה ראשון.
כתוצאה מהמשבר הכלכלי שנגרם בשפל הגדול נמשכה הבנייה שבע שנים, והסתיימה רשמית ביום העצמאות של 1934. לפני טקס חנוכת הפסל הונח עליו דגל אמריקני גדול, ומסורת זו נמשכה עם בנייתם של שאר הפסלים.
תומאס ג'פרסון: פסל זה נבנה תחילה לימינו של וושינגטון, אך בורגלם הורה לפוצץ אותו כיוון שלא היה מרוצה מאיכות הסלע.
הפסל נבנה מחדש, אך הפעם לשמאלו של וושינגטון.
אברהם לינקולן: בנייתו של הפסל בקצה הימני של הצוק הייתה מורכבת יותר בגלל הזקן שאפיין את לינקולן.
הפסל נחנך ב-17 בספטמבר 1937, ביום השנה ה-150 לחתימה על חוקת ארצות הברית ב-1787.
תאודור רוזוולט: במקביל לבניית הפסל נבנו גם מתקנים שונים עבור התיירים.
בורגלם רצה לחצוב כתובת לאורך פסלי הנשיאים, ולתאר בה את תשעת האירועים החשובים ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
אולם, בגלל גודל האותיות התאורטי לא ניתן היה להבחין בהן ממרחק.
בגלל בעיות שנוצרו בגרניט הועבר פסלו של ג'פרסון למקומו הנוכחי, והפסל של לינקולן הועבר למקום שבו הייתה אמורה להיחצב הכתובת.
במקום הכתובת הזאת החליט בורגלם לבנות את היכל התעודות.
בורגלם החליט לבנות בקניון שמאחורי פסלי הנשיאים כניסה גדולה, עם דלתות בגובה 6 מטרים וברוחב 4 מטרים.
לפי בורגלם מידות החדר היו 80 על 100 רגל, והוא ייעד אותו לאחסון מסמכים היסטוריים, כגון חוקת ארצות הברית ומסמך הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
הוא רצה גם להכניס לחדר פסלי ראש של אמריקנים בעלי הישגים חשובים, ורשימת תרומות אמריקניות למדע, לאמנות ולתעשייה.
ב-1938 החלה בניית הכניסה לחדר.
הגרניט היה קשה יותר לחציבה בהשוואה לפסלי הנשיאים, והיה צורך להחליף את המקדחים בתדירות גבוהה.
מעבר לכך, כמות האבק הייתה כה רבה עד שלעיתים קרובות היא הפריעה לעבודות.
אולם, כעבור שנה הצליחו הפועלים לסיים את הכניסה, ולהתקדם לעומק של 70 רגל בתוך ההר.
בתקופה זו הייתה ארצות הברית על סף הצטרפות למלחמת העולם השנייה שהתחוללה באירופה, והמימון הוקטן.
בורגלם רצה לסיים את העבודה לאחר המלחמה, ולהגדיל את החדר בהשוואה לתוכניתו המקורית.
אולם, במרץ 1941 מת בורגלם בעקבות תסחיף שנגרם לו לאחר ניתוח שעבר בשיקגו.
בנו, לינקולן, המשיך בעבודות עד שנאלץ להפסיק את הפרויקט ב-31 באוקטובר 1941 בגלל היעדר מימון.
הוא לא הספיק לסיים את ההיכל.
העלות הכוללת של הפרויקט הייתה כמעט מיליון דולרים.
ב-1998 הסתיימה בניית ההיכל באמצעות שיתוף פעולה בין מערכת הפארקים הלאומיים למשפחת בורגלם.
ההיכל לא נחצב, ובמקומו הותקנה כספת טיטניום ברצפת הגרניט שבכניסה.
הכספת מכילה 16 אריחי פורצלן מצופים באמייל.
על האריחים נכתבו מילות החוקה, הכרזת העצמאות, היסטוריה וסיבות לחציבה בהר, ביוגרפיה וציטוטים של ארבעת הנשיאים, ביוגרפיה של גאטסון בורגלם, והיסטוריה של ארצות הברית.
הקפסולה המכילה את האריחים נאטמה עם פיסת גרניט.
באותה שנה הסתיימו עשר שנים של עבודות פיתוח שכללו, בין השאר, הקמת מתקנים עבור המבקרים ובניית שבילי טיולים.
ב-15 באוקטובר 1966 הוסף ההר למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
התיירות היא אחד הענפים המשמעותיים בכלכלה של דקוטה הדרומית, והר ראשמור הוא אחת מהאטרקציות התיירותיות החשובות ביותר בה.
בשנת 2004 ביקרו באנדרטה למעלה משני מיליון תיירים.
מוזיאון לינקולן בורגלם הוא חלק מהאנדרטה, ויש בו תיאטרון של 125 מושבים, בו מוצג סרט תיעודי קצר על בניית ההר.
מעל המוזיאון נמצאת גראנוויו טראס, שהיא אחת מנקודות התצפית הטובות ביותר על ההר.
השביל הנשיאותי, שהוא שביל הליכה וטיילת, מתחיל בגרנדוויו טראס וחוצה את יערות אורן הפונדרוסה, ומספק מבט מקרוב על האנדרטה.
בהר יש גם אמפיתיאטרון שבו מוצגת בזמן השקיעה תוכנית בת 30 דקות על בניית ההר, ולאחריה מואר ההר במשך שעתיים.
באזור נמצא גם הר המחטים המהווה אתר טיפוס הרים פופולרי.
במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה מתואר ההר כבסיס צבאי סודי של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
הר ראשמור שימש כאתר של סצנה בסרטו של אלפרד היצ'קוק משנת 1959, "מזימות בינלאומיות".
בסרטים רבים ביצעו פרודיה על ההר בכך שפיסלו עליו ראשים שונים.
בסרט ריצ'י ריץ' פיסלו את ראשי משפחת ריץ' על ההר, בגלל הונם הרב.
בסרטים קומיים אחדים דמות כלשהי משתלטת על כדור הארץ, והופכת את הר ראשמור להר עם ראשים בדמותה.
אחת הדוגמאות הידועות לכך היא בסרט סופרמן 2, בו השתלטו שלושת הפושעים מכוכב קריפטון על כדור הארץ, ובין היתר הרסו את הר ראשמור ופיסלו את דמויותיהם על ההר במקום דמויות הנשיאים.
לעיתים מוסף להר פסל חמישי, שמיקומו איננו קבוע.
לדוגמה, במהדורה המורחבת של מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון ניתן להבחין בראש של אישה אפרו-אמריקנית בלתי מזוהה.
ההר שימש השראה לעטיפת האלבום Deep Purple in Rock של להקת דיפ פרפל.
דגמים של ההר נמצאים במספר פארקי שעשועים ברחבי העולם.
בסדרה העולם אחרי האנושות הוזכר ההר כדבר המלאכותי האחרון שיישאר בכדור הארץ אחרי מעל 10,000 מאז היכחדות האנושות.
ב"ברבי: הסרט" מוצג הר רשמור באחד המסכים שקן רואה, ובהמשך הוא יוצר בברבילנד הר דומה עם ראשי סוסים.
באחד מפרקי הסדרה "פיניאס ופרב" פיניאס ופרב החליטו לכבוד יום הולדתה של קנדיס לפסל את ראשה בהר רשמור.
באחד מפרקי הסדרה "צבי הנינג'ה" דונאטלו חשב שקראנג מתכנן לפסל את פניו בהר רשמור, אך בעצם התכנון שלו היה לכבוש את תחנת הכוח שנמצאת באזור.
בסרט הטלוויזיה "הגרינים בעיר הגדולה הסרט: חופשה בחלל" קריקט תכנן בחופשה בין היתר, לפי עלונו, לפסל את ראשי משפחתו על ההר.
בסרט "הקול בראש 2" מוצג בארץ הדמיון הר בשם "הר ההערשמור" שבו חקוקים ראשי חברי הלהקה האהובה על ריילי.
בסרט "החבובות" משנת 2011 הארי המטורף פוצץ בסרט את דיוקנו של לינקולן בהר ויצר את דיוקנו שלו במקום.
הר רוריימה (בשפות אחרות: Monte Roraima, Cerro Roraima, Pico do Roraima, Roroima) הוא הגבוה ביותר בשרשרת הרי השולחן (או הטפויים) שמשתרעת על פני ונצואלה, גיאנה ומדינת רוריימה שבברזיל.
ונצואלה מתנגדת להכללה זו ותובעת ריבונות על האזור בגיאנה המכיל את הר רוריימה, חבל ארץ המכונה על ידי ונצואלה גיאנה אסקיבה.
בגיאנה זו הרמה הגבוהה ביותר, אך בוונצואלה ובברזיל ישנם הרים גבוהים יותר.
רוריימה היא רמה המורכבת מאבן חול שמתרוממת מעל לסוואנות וליערות הסובבים, ומהווה את הנקודה המפרידה בין ונצואלה, גיאנה וברזיל.
מפגש שלושת הגבולות נמצא בגובה 2,739 מטר, בפינה הדרומית-מזרחית של הפארק הלאומי קנאימה, ונצואלה.
הרי השולחן של הפארק נחשבים לאחת מהתופעות הגאולוגיות העתיקות ביותר על פני כדור הארץ, ומעריכים שהם נוצרו בעידן הפרקמבריון, לפני כ-2 מיליארד שנה.
גובהה הממוצע של הרמה כ-2,500 מטר, ובמקומות בהם השיפועים תלולים, דרכי הגישה לאזור קשות במיוחד.
למרות זאת, היה זה הטפוי המשמעותי הראשון שהעפילו לפסגתו: סיר אוורארד אם טורן העפיל אל הפסגה המיוערת ב-1884 וצפה אל הרמה משופעת המים והרוחות.
רעיון מקובל הוא שדיווחי משלחות ויקטוריאניות קדומות שנשלחו להר סיפקו לסר ארתור קונאן דויל השראה לכתיבת סיפור ההרפתקאות הקלאסי "העולם שאבד".
כיום, הר רוריימה הוא יעד לטיולי טרקים.
כמעט כל מי שמטפס על ההר מגיע אליו מהצד הוונצואלי.
רוב המטפסים שוכרים מדריך מן הכפר הסמוך - פאראטפוי.
למרות שהמעבר המגיע לרמה מסומן היטב והטיול בו פופולרי, קל מאוד ללכת לאיבוד על פסגת ההר מפני שישנם רק מעט נתיבים ברורים, והעננים הקרובים המכסים את סביבת הפסגה גורמים לראוּת במקום להיות בעייתית.
פירוש המילה פאראטפוי הוא "אל הטפוי".
המרחק מן הכביש המהיר הסלול הוא קצר וניתן להגיע ממנו בקלות ברכב שטח, או במכונית בקושי רב אם תנאי הכביש, שאינו סלול, טובים באופן יוצא דופן.
המסלול ניתן למעבר גם ברגל, מסלול הלוקח כיום אחד.
מפאראטפוי, רוב המטפסים מבלים יום שלם בהגעה לבסיס ההר, ויום נוסף בטיפוס בגרם המדרגות "El Rampa" - גרם מדרגות טבעי, כמו מעבר, למעלה לעבר הפסגה.
יומיים נוספים נדרשים בדרך כלל על מנת לחזור, ומטיילים רבים מעדיפים לבלות יום אחד בפסגת ההר כדי להשלים טיול בן חמישה ימים.
המסלול הלא-טכני היחיד לפסגה הוא מסלול הפאראטפוי; כל גישה אחרת להר דורשת ציוד טיפוס.
על ההר טיפסו גם מכיוון גיאנה וברזיל, אך מסלולים אלו מצריכים שליטה ביכולות טיפוס טכני.
שליש ממיני הצמחים בהר רוריימה התפתחו שם, והם מינים המיוחדים לרמה זו.
סביבות החיים מאופיינת בגשם היורד כמעט בכל יום מימות השנה.
כמעט כל השטח עשוי אבן חול חשופה ולכן לשורשי הצמחים קשה במיוחד להיאחז בקרקע.
רוב חומרי המזון שנמצאים בקרקע נשטפים בשיטפונות שיורדים בקצות הצוקים ויוצרים חלק ממפלי המים הגבוהים ביותר בעולם.
בשל המחסור בחומרי מזון, הפכו צמחים רבים לצמחים טורפים.
סוגי צמחים אלו הם קנקן הביצה, מספר מינים של טללית, וצמחים מסוג הנאדידים.
הר ריגי (Rigi) הוא הר במרכז שווייץ, השוכן בתחומי הקנטונים שוויץ ולוצרן ומהווה חלק משרשרת הרי האלפים.
הר זה ידוע גם בכינויו "מלכת האלפים".
פסגת ריגי מתנוססת לגובה של 1,797 מטר מעל לגובה פני הים ולמרגלותיו נמצאת ימת ארבעת הקנטונים.
ההר נגיש בקלות לקהל המבקרים, הודות לתחבורה ציבורית מפותחת, הודות לכך מוצעים במקום מספר אטרקציות לאורך כל עונות השנה: סקי וגלישת מזחלות וטיפוס הרים.
להר מגיעה "רכבת ריגי" הבאה מהעיירות גולדאו וויצנאו, וכן באמצעות רכבל העולה מהעיירה וגיס.
בשנת 1871, רכבת ההרים הראשונה של אירופה הגיעה לנקודת תצפית מדהימה זו.
כיום, שתי מסילות ברזל המשמשות את רכבת ריגי - אחת מויצנאו ואחת מארת-גולדאו - נוסעות אל ריגי קולם ולמלון הפסגה שלה.
ההר התפרסם, בין השאר, הודות לציוריו של הצייר האנגלי ויליאם טרנר שביקר באזור בראשית המאה ה-19. טרנר בחר בריגי כנושא למספר מציוריו החשובים ביותר, ובהם: "זריחה", "הריגי הכחול" ו"אגם לורנס".
הר רומם הוא פסגה בהר הנגב בגובה 1,006 מטר מעל פני הים.
ההר ממוקם מערבית להר רמון.
ההר הוא הר צפחות בנוי סלעים מטמורפיים - גניס וצפחת נציץ, ועורקי מחדר אדומים של גרניט פורפיר, והוא מהקדומים בסלעי האזור.
בשיא גובהו של ההר מצוי טומולוס - קבר מהתקופה הכלכוליתית או מתקופת הברונזה.
מהקבר שבראש הר רומם ועד הר רמון עובר קו חומה הבנוי נדבך אחד של אבני גוויל, ברוחב של כמטר.
הקו מקביל לזוויתה של השמש בעת שקיעתה ביום הקצר ביותר בשנה, לצופה בה מהר רמון.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בפסגת ההר התגלו שרידי מגדל רבוע (6X6 מ'), כנראה בית 4 מרחבים, שהשתמר לגובה 2-1 נדבכים מהתקופה הביזנטית.
על המדרון המזרחי של הגבעה התגלו שרידי 2 מבנים, באחד חדר עגול בקוטר 3 מ', בשני 3 חדרים עגולים בקוטר 3 מ', וחצר (בקוטר 20 מ').
קו K בנגב מהווה סוללה עתיקה שמחברת את ההר עם הר רמון.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בריכוזי פצלת הסלע האשלגנית שהתגלו בהר לתעשייה הקרמית.
בתקופה זו נסללו שבילי ההליכה בהר.
הרֶ מרסיאל רקוטוארימאננה רג'ונארימַמפיאנינה (במלגשית: Hery Martial Rakotoarimanana Rajaonarimampianina;מבטאים "הר מרסיאל רקוטוארימאנן רג'ונארמַמפיאן" ; נולד ב-6 בנובמבר 1958 באנצופינונדרי) הוא פוליטיקאי מלגשי, שכיהן כנשיא מדגסקר, בין ינואר 2014 לספטמבר 2018.
בעבר הוא כיהן כשר האוצר בממשל המעבר של אנדרי רג'ואלינה (רג'ואל).
בבחירות לנשיאות הוא היה מועמד המחנה של רג'ואל, אחרי שנמנע ממנו חוקית להציג את מועמדותו, בדומה לעוד שניים מהנשיאים הקודמים, דידייה רציראקה ומרק רבלומנה.
רג'ונאריממפיאנינה זכה בבחירות עם 53.5% מהקולות מול יריבו ז'אן-לואי רובינסון, נציג המחנה של מרק רבלומנה (46.51%).
רג'ונארימפיאנינה הוא כלכלן ורואה חשבון בהכשרתו.
הוא כיהן בעבר כפרופסור באוניברסיטת אנטננריבו.
ב-2018 כנדרש על ידי החוקה, התפטר מתפקיד הנשיא כדי להיות שוב מועמד לנשיאות, אולם לא הצליח לעבור לסיבוב השני של הבחירות.
בן משפחה ענייה מקרב האתניה מרינה שברמות הגבוהות של מדגסקר, הר רג'ונריממפיאנינה נולד בשנת 1958 ובילה את ילדותו ואת נעוריו באצופינונדרי, אחד מ-22 הכפרים (פוקונטאני) של קהילת סאבוצי נאמהנה, הנמצאת כ-15 ק"מ צפונית מאנטננריבו.
בשנת 1982 הוא סיים תואר שני במדעי הכלכלה במוסד לחינוך גבוה למשפטים, כלכלה, מנהל עסקים ומדעי החברה של אוניברסיטת אנקאצו של אנטננריבו.
הוא המשיך את לימודיו בקנדה, שבה סיים ב-1986 תעודת לימודים מעמיקים בפיננסים וראיית חשבון באוניברסיטת קבק בטרואה-ריווייר.
בשנת 1991 קיבל במדינה זו את ההסמכה לחשב כללי.
המשך הקריירה בתחום האקדמי והכלכלה
באותה שנה חזר רג'ונאריממפיאנינה למולדתו ועבד כיועץ מס.
הוא התמנה בהמשך למנהל מחקר במכון הלאומי מנהל עסקים וחשבונאות INSCAE באנטננריבו ומדריך, אחר כך פרופסור באוניברסיטת אנטננריבו ובמכון למנהל עסקים IAE בעיר מס בצרפת.
בשנת 1995 הוא הקים את החברה להנהלת חשבונות Auditeurs Associés - C.G.A בעיר הבירה.
עם 50 שותפים, החברה פועלת ברחבי מדגסקר בקשר עסקי עם חברות מסחר פרטיות לאומיות ובינלאומיות.
בשנת 2003 נבחר למשך 5 שנים רג'ונאריממפיאנינה ליושב ראש לשכת רואי החשבון ומנהלי החשבונות של מדגסקר והתמנה לסגן יושב ראש המועצה העליונה של ראיית החשבון ושל מועצת ה"ועד להצלת היושרה"
בשנת 2009 התמנה רג'ונאריממפיאנינה לשר האוצר והתקציב בתקופה של הקפאת רוב חבילות הסיוע הבינלאומי למדינה בעקבות ההפיכה משנת 2009
אחרי שנת 2011 שימש יושב ראש חברת התעופה "איר מדגסקר".
בשנת 2013 הקים רג'ונאריממפיאנינה את הארגון הפוליטי "כוחות חדשים למען מדגסקר"
מתחריו הראשיים היו אדגר מארי נואה ראזאפינדראווהי מטעם המפלגה המובילה TGV "Tanora Gasy Vonona", ז'אן-לואי רובינסון, מועמדו של הנשיא לשעבר מרק רבלומאננה הנמצא בגלות דרום אפריקה (מפלגת AVANA - Antoko ny Vahoaka Aloha No Andrianina) ושני ראשי ממשלה לשעבר של ממשל רג'ואלינה - אלבר קאמי ויטל ורואינדפו זפיצימאבאלו מונג'ה.
בסיבוב הראשון זכה רג'ונאריממפיאנינה ב-15.62% מהקולות, ועמד במקום השני אחרי רובינסון.
כל מתנגדי הנשיא לשעבר רבלומאננה זכו ב-55% מהקולות.
בסיבוב השני של הבחירות, שהוכרו על ידי פקחים בינלאומיים כ"חופשיות, שקופות, אמינות ומהימנות", עלה ג'ונאריממפיאנינה למקום הראשון, בתמיכתם של רג'ואלינה, של רולאן רציראקה, אחיין של הנשיא לשעבר דידייה רציראקה, ושל פיירו
כנשיא בחר רג'ונאריממפיאנינה שלושה יעדים מועדפים:החזרת מדינת החוק, ההזנקה מחדש של הכלכלה והמאבק בעוני.
למורת רוחו של מחנה רג'ואלינה הנשיא אישר את המשך כהונתו של עומר בריזיקי כראש ממשלה,
וביטל שני מוסדות ביטחוניים שהקים קודמו רג'ואלינה אחרי ההפיכה:מנהלת ביטחון השטח DST וכוח ההתערבות המיוחד FIS, שנחשבו על ידי הפרשנים הזרים למיליציות בשירותו של רג'ואלינה.
ב-26 במאי 2015 עמד הנשיא החדש בפני ניסיון בפרלמנט של תומכי שני הנשיאים הקודמים רג'ואלינה ורבלומאננה מאוחדים להדיחו מהתפקיד (עם 121 קולות מתוך 151 חברי פרלמנט.
נטען אחר כך כי רק 102 מקרב 121 המצביעים בעד נכחו ממש בישיבה) בעילה של "הפרות החוקה וחוסר כושר למשול".הואשם בין השאר כי ערבב דת ופוליטיקה כשנהג לנאום בכנסיות, כי לא טיפל כראוי בפריצת מגפה, ובסוגיית הפעלת תחנות הכוח במדינה.
בית הדין לחוקה דחה את מהלך כחסר יסוד ובלתי מתקבל על הדעת.
אחרי קרע עם תומכו העיקרי, רג'ואלינה, הקיף רג'ונארימפיאנינה את עצמו באישים בעלי מגמות פוליטיות שונות, כולל כאלה מקורבים לנשיאים רציראקה ורבלומאננה.
בבחירות לסנאט ב-29 בדצמבר 2015 מפלגתו זכתה ב-65% מהקולות.
רג'ונאריממפיאנינה הוא פעיל בכנסייה הפרוטסטנטית הקלוויסטית הגדולה באי - "כנסיית ישו המשיח של מדגסקר" (Fiangonan'i Jesoa Kristy eto Madagasikara).
אשתו השנייה, קלודיה ניבוהנטה אנדריאנמואזנה, היא אם בנו, מתייה מינוטאהיאנה רג'ונאריממפיאנינה, יליד קבק.
הנשיא התחתן בפעם השלישית בתקופה שלפני הבחירות בשנת 2013 עם והאנג'י, כ-20 שנה צעירה ממנו, אם לחמישה ילדים מנישואיה הקודמים.
קרנטל , הידוע גם בשם "הר הפיתוי" , הוא הר המתנשא מעל העיר יריחו, ממערב, בתחומי הרשות הפלסטינית.
פסגת ההר היא בגובה של כ-100 מטר מעל פני הים והנישאות טופוגרפית שלו כ-350 מטר מעל בקעת יריחו.
"קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קוורנטה" (quarranta, צורה מלטינית מאוחרת של המילה הלטינית הקלאסית "קוודרגינטה", quadraginta), שפירושה ארבעים.
לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13).
מכאן גם השם "הר הפיתוי" על שם "פיתויו של ישו".
שמו הערבי של ההר, ג'בל אלארבעין (הר הארבעים), משמר גם הוא את המסורת הזו.
דוק (או גם "דגון") מבצר מהתקופה החשמונאית.
בפרק האחרון של ספר חשמונאים א' (פרק טז, יא-טז) מתואר רצח שמעון התרסי, אשתו ושניים מבניו במדבר יהודה, במבצר דוק שמעל יריחו.
המבצר הוקם בתקופת בית שני אך לא ידוע על ידי מי נבנה, אך ודאי שכבר היה קיים בימי שמעון ב-135 לפנה"ס.
מאוחר יותר הוקמה במקום הלאורה השנייה במדבר יהודה על ידי חריטון.
כתף יריחו הוא חלק מההר שבראשו נמצא מבצר דוק שנבנה בתקופת בית שני ומנזר הקרנטל שהוקם במאה הרביעית.
השם "כתף יריחו" ידוע מהמקורות, בספר יהושע, כמקום אליו שלחה רחב את המרגלים ומספרי מכבים ומלחמות היהודים, כמקום אליו ברח תלמי בן חבוב לאחר רצח שמעון התרסי.
המערות בכתף יריחו מתחלקות לשניים, אלו מדרום לנחל פרת ואלו מצפון לו.
מנזר קרנטל נבנה מעל ל - 25 מערות טבעיות בגדה הצפונית של הוואדי, שהורחבו בתקופה הביזנטית על ידי נזירים.
מכלול המערות הדרומי כולל את מערת אביאור, מערת סנדל וקומפלקס מערות גדול שלא עבר הרחבה.
ב 1979 נערך סקר במערות בגדה הדרומית של הנחל על ידי המלח"ם, בסקר נתגלו בתחילה שלושה רובים קנדיים ותחמושת ובהמשך נתגלו שרידי עצמות וכלי חרס מהתקופה הכלקוליתית.
בשנת 1984 נתגלו במקרה מסרק עץ מתקופת בר כוכבא.
בשנת 1993 נערך "מבצע מגילה", שבמסגרתו נסרקו המערות ונתגלו בהן שרידי מגילות וממצאים מתקופות שונות.
המערה נקראת כך על שם שנמצא כתוב על מגילה מהמאה הרביעית לפנה"ס.
המערה היא קטנה יחסית בעלת שלוש כניסות והיא באורך של 26 מטר.
במערה נתגלו ממצאים משלוש תקופות עיקריות.
מהתקופה הכלכוליתית הממצאים הם מועטים, מספר חרוזים, שבבים, וממצאים עשויים עצם וניתן לשער שהמערה שימשה לקבורה בהסתמך על והשוואה לממצאים ממערת סנדל.
מהמאה הרביעית לפנה"ס נתגלו מגילות פפירוס בתוך סיר בישול מהתקופה הרומית המוקדמת.
בטרסה מתחת למערה נתגלו שרידי מגילות גם כן מהתקופה הרומית והתקופה הרומית המוקדמת, מה שמעיד על שימוש במערה וניקיונה בתקופות מאוחרות יותר.
כמו כן נתגלו שלדים של 38 בני אדם.
בין המגילות מהתקופה הרומית, נתגלתה אחת מתקופת כיבוש יריחו על ידי המלך הפרסי ארתחשתתא בשנת 343 לפנה"ס.
ככל הנראה היא הובאה לשם על ידי פליטים שברחו מהכיבוש של תלמי הראשון.
כמו כן נתגלתה דרכמה שנטבעה בשנת 323 בתקופת אלכסנדר הגדול.
מתקופת מרד בר כוכבא נתגלו כלי חרס שונים, כלי זכוכית, נר רומאי, טבעת ברונזה, מסרק, פיסות טקסטיל, סנדלי עור ומחט.
בנוסף, נתגלו שלוש מטבעות ברונזה מתקופה הקיסר אדריאנוס, שתיים נטבעו בקיסריה והשאר הוטבעו בגבע פיליפוס.
מהמאה ה – 14 נתגלו מטבע ממלוכי ושברי כלי חרס.
המערה נקראת כך היות שהממצא הראשון שנתגלה בה היה סנדל רומאי.
המערה היא מערה קרסטית שנתגלתה במהלך המבצע כשלוש מאות מטר מקומפלקס המערות הגדול.
במערה נמצאו שרידים של לפחות 18 בני אדם, תשעה מהם נמצאו בקבורה משנית והם מהתקופה הכלכוליתית והברונזה המוקדמת.
כמו כן נתגלו שלושה כלי חרס.
מתקופת בר כוכבא נתגלו תשעה שלדים שמשערים שהם של לוחמים שהתחבאו במערה.
הממצאים כוללים מספר כלי חרס האופייניים לתקופה נרות שמן, סירי בישול וכלי אחסון, מטבעות, סנדלי עור, שברי כוסות זכוכית, כמו גם חלקי מגילות פפירוס בשפה היוונית, תכשיטים כולל שתי טבעות זהב, עגיל וכפית כסף ונתגלו 26 מטבעות.
הקומפלקס שימש למגורים בתקופות רבות ושונות.
התחלת השימוש בוא היא בתקופה הכלכוליתית והברונזה הקדומה ועקב השימושים החוזרים ונשנים בקומפלקס זה, הממצאים בו הם מעטים ביותר.
דיר אל-קרנטל (מנזר קרנטל), מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק ההר.
ההר מוקף חומה שנבנתה לפני מלחמת העולם הראשונה ונועדה להגן על כנסייה שבנייתה לא הושלמה.
ב-1998 בנתה החברה השווייצרית-אוסטרית דופלמאייר-גאראוונטה רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,330 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים.
לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות (12 קרוניות סך הכל עם קיבולת של 8 אנשים כל אחת) ומתוכנן להסיע 625 אנשים בשעה.
כל המסלול הוא מתחת לפני הים: התחנה התחתונה היא בגובה 230- מטר והתחנה העליונה היא בגובה 50- מטר.
מגדל יריחו נמצא בתל יריחו, אך רן ברקאי ורועי לירן מאוניברסיטת תל אביב מציעים כי המבנה שימש למטרת מדידה אסטרונומית, וכי צל הר הקרנטל הגיע עד המגדל בדיוק ביום הארוך ביותר בשנה, וכך היווה המגדל למעשה לוח שנה.
החוקרים סבורים כי המגדל נבנה מסיבות תאולוגיות הקשורות להתקצרות הימים לאחר יום זה.
המגדל נתגלה בחפירות שבוצעו על ידי קתלין קניון בין השנים 1952–1958.
הר קרואופוט הוא הר בשטח הפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,055 מטרים.
בחלקו הצפוני המזרחי של ההר ממוקם קרחון קרואופוט.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1959 והוא נקרא על שם קרחון קרואופוט שעל ההר.
הקרחון נקרא על שם צורתו המקורית של הקרחון, עת היו לו שלוש אונות, אשר יצרו צורה של רגל של עורב בת שלוש אצבעות ("קרואו פוט" = רגל של עורב); (בשל התחממות כדור הארץ נמסה אחת מאונות הקרחון).
הראשונים שטיפסו על ההר היו אי.
הר רד מן הוא הר שגובהו 2,891 מטרים מעל פני הים, הממוקם ברכס בלו בהרי הרוקי הקנדיים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1917 בשל הצבע האדום של סלעיו, ובניגוד להר וייט מן (ההר הלבן) הסמוך.
הראשונים שטיפסו על ההר היו אנשי ועדת הגבולות הבינפרובינציאלית, אשר עשו זאת בשנת 1916.
הר רוקר הוא הר שגובהו 3,815 מטרים מעל פני הים, הנמצא דרומית לרכס ג'ונס הופקינס ומהווה חלק מרכס החברה המלכותית בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר התגלה על ידי משלחת דיסקברי (1901–1904), שנתנה להר את שמו על שם סר ארתור רוקר, מזכיר הכבוד של החברה המלכותית.
רכס רוקר (78°12′S 162°50′E) משתפל מההר מזרחה, ומבדיל בין קרחון גלסייר וקרחון וולקוט.
שמו של הרכס נקבע על ידי אנשי המשלחת האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, ניו זילנד בשנים 1060–1961.
מעבר סולפיד (Sulphide, גָּפְרִי, מן המילה גופרית; 78°12′S 162°45′E) הוא אוכף הנמצא על רכס רוקר.
שמו בא מרצועה של פצלי פיריט, היוצרים ריח גופריתי כאשר מקישים עליהם בחפץ קשה, כמו פטיש.
הר רובסון הוא ההר הגבוה בהרי הרוקי הקנדיים, וההר המתנשא ביותר בהרי הרוקי בצפון אמריקה.
גובהו של ההר 3,945 מטרים מעל גובה פני הים, והוא מתנשא מעל סביבתו ב־2,829 מטרים.
ההר ממוקם בשטח הפארק הפרובינציאלי הר רובסון, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר הוא חלק מרכס ריינבו.
הר רובסון הוא ההר השני בגובהו בקולומביה הבריטית (הר ואדינגטון שברכס הרי החוף הוא הגבוה ביותר).
מורדותיו הדרומיים של הר רובסון נראים בבירור מהכביש המהיר ילוהד ולרוב ההר מצולם מכביש זה.
הר רובסון מתנשא בחדות מעל סביבתו.
בצידו הדרומי עולה ההר הפרש גבהים של 2,975 מטרים מעל אגם קיני לפסגת ההר.
חלקו הצפוני של הר רובסון מכוסה קרחונים.
קרחון רובסון ממלא את האוכף בין הר רובסון והר רספלנדנט.
בראשית המאה ה־20 הקרחון, שהיה ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, הזין הן את אגם ברג והן את אגם אדולפוס (המצויים משני צידי קו פרשת המים, ולכן מי הקרחון זרמו הן לכיוון האוקיינוס הארקטי (דרך נהר סמוקי) והן לכיוון האוקיינוס השקט (דרך נהר רובסון).
מאז, עקב התחממות כדור הארץ, נסוג הקרחון, וכיום הוא מזין את נהר רובסון בלבד.
הר רובסון נקרא על שם קולין רובסון, סוחר פרוות שעבד בשביל החברה הצפון מערבית וחברת מפרץ הדסון, בראשית המאה ה־19. ההר לא נקרא על שמו של ראש ממשלת קולומביה הבריטית ג'ון רובסון (בניגוד לסברה הפופולרית).
אנשי האומות הראשונות - הטקסקוואקלט והסקוופמק קראו להר בשם "יה־האי־האס־קון" שמשמעו "הר הדרך הספירלית".
הר קרומוול הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם בעמק נהר סאנואפטה, בשטח הפארק הלאומי ג'ספר, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 3,380 מטרים מעל פני הים - ההר ה-32 בגובהו הבאלברטה, ההר הוא חלק מרכס וינסטון צ'רצ'יל והוא ממוקם כשני קילומטים מצפון לפסגת סטאטפילד.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1972 על ידי ג'י.
Monroe Thorington) והוא נקרא על שם אוליבר איטון (טוני) קרומוול (Oliver Eaton (Tony) Cromwell), מטפס הרים אמריקאי, אשר היה הראשון שטיפס על פסגות רבות בהרי הרוקי הקנדיים.
הראשונים שהגיעו לפסגת הר קרומוול היו א.
מונרו תורינגטון, ומורה הדרך אדוארד פיוז הבן (Edward Feuz jr) בשנת 1938.
בשנת 2005, טיפס ביל קורבט לפסגת הר קרומוול, מדד את גובהו של ההר באמצעות ה-GPS שלו והגיע למסקנה שגובהו של ההר 3,354 מטרים (11,006 רגל), ולכן הוא כלל את ההר בספרו "ההרים שגובהם מעל 11,000 רגל בהרי הרוקי" (The 11,000ers of the Canadian Rockies).
הר ראסל הוא הר באי ונקובר, בפרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה.
גובהו של ההר 1,742 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 663 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 26 קילומטרים צפונית מזרחית לעיירה ווס, ו-3 קילומטרים דרומית מערבית להר פאלמרסטון.
הר ראסל הוא הר במחוז אירון, במדינת מיזורי שבארצות הברית.
גובהו של ההר 526 מטרים מעל פני הים, ההר מתנשא לגובה של 32 מטרים מעל סביבתו.
ההר הוא אחד מהרי סנט פרנסיס; ההר נמצא 9.6 קילומטרים דרומית מערבית מהעיר אירונטאון.
ההר ממוקם מזרחית להר טאום סאוק, ושביל הליכה מקשר בין הפסגות דרך רכס הר ראסל.
ההר נקרא על שם ג'יילס ראסל (Giles Russell), איש עסקים מקומי.
הר ראמג' הוא הר סלעי חשוף ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,510 מטרים מעל פני הים.
ההר מצוי בצידו המערבי של קרחון ראמסייר, והוא ההר המערבי ביותר, לגדתו הצפונית של קרחון בירד.
ההר נקרא על שמו של קצין המכונות (צ'יף) לורנס א.
Rummage) מצי ארצות הברית, שנטל חלק בתיאום ההובלה מקרייסטצ'רץ' שבניו זילנד לתחנת מקמרדו במסגרת מבצע קיפאון עמוק בשנת 1965.
הר קרולין מיקלסן הוא הר קטן בין קרחון הארגריבס, וקרחון פולאר טיימס, בחוף אינגריד כריסטנסן שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 235 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא מעל הקצה הדרומי של מפרץ פרידז, 7 קילומטרים מצפון - צפון מערב לנונאטאק סווארתהאוזן, והוא ההר הגבוה באזור.
ההר התגלבה ב-20 בפברואר 1935 על ידי רב החובל קלאריוס מיקלסן שהגיע באונייה תורסהייבן (Thorshavn).
מיקלסן קרא להר על שם אשתו - קרולין מיקלסן, אשר נסעה עימו, והייתה האישה הראשונה אשר דרכה על אדמת יבשת אנטארקטיקה.
הר ריידר הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין נונאטאקי הארווי לבין הר קייזר.
ההר ממוקם 38 קילומטרים מזרחית לפסגת פיתגורס.
Ryder), שהיה קצין רדיו בתחנת מוסון בשנת 1961.
הר רידאוט הוא הר הממוקם בפארק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים באלברטה, שבקנדה.
הוא מהווה את המשען הדרומי של מעבר בולדר.
ההר קיבל את השם "רידאוט" בשנת 1908 על ידי ארתור אוליבר ווילר, המייסד של המועדון האלפיני של קנדה (AAC, Alpine Club of Canada), בשל היותו דומה לרידאוט (ביצור, הגנה צבאית חיצונית).
ניתן לטפס על ההר במסלול טיפוס בזחילה, שמדורג כבינוני עד קשה, ברכס הצפון מערבי.
כמו הרים אחרים בפארק באנף, הוא מורכב מסלע משקע שהונח בין תקופת הפרקמבריון לתקופת היורה.
הר רות' או הר רות בלק הוא הר מצוקי, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,170 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 6 קילומטרים ממערב להר גרדינר; בצידו הדרום-מזרחי של מורדו של קרחון ברטלט.
בירד קרא להר על שמה של רות' בלייק (Ruth Black), רעייתו המנוחה של ריצ'רד ב.
Black) שהיה חבר במשלחת בירד, וסייע בהפעלת ציוד סקרים, בדיקות ססמולוגיות, וציוד רדיו, באזור תחנת אמריקה הקטנה 2.
הר רות' גייד הוא הר בעל צורה פירמידלית, ברכס קווארלז, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 3,515 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-79 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים צפונית-מזרחית להר ודל-יארלסברג.
אמונדסן קרא להר על שמה של רות' סיבלי גייד (Ruth Sibley Gade), מרוצ'סטר, במדינת ניו יורק, שבארצות הברית.
בעלה של רות' גייד, האדריכל ג'ון גייד, תרם תרומה משמעותית למשלחתו של אמונדסן, ואמונדסן הודה לו על כך במתן השם להר.
הר קשק היא פסגה בדרום רכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,580 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 7 קילומטרים ממערב לפסגת גמבקורטה.
רכס נפטון כולו התגלה וצולם מהאוויר ב-13 בינואר 1956, בטיסה חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר.
הרי פנסקולה כולם (ובהם הפסגה) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1967 ובשנת 1968, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1966.
ההר נקרא בשם זה, על שמו של ג'ון פ.
Kaschak), מצי ארצות הברית, שהיה מכונאי מטוסים בתחנת אלזוורת', בחורף האנטארקטי בשנת 1958.
הר ריאה הוא הר נישא, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
מונולית הבילבורד ממוקם לצידו המערבי של ההר.
ההר ממוקם בין קרחון ארתור וקרחון בויד.
גובהו של ההר 490 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,141 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר התגלה מהאוויר, בטיסות שנערכו ב-5 בדצמבר 1927, על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
בירד קרא להר על שם בני הזוג ריאה, מפיטסבורג במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, שנתנו חסות למשלחתו.
הר קרייטון הוא הר ברכס פורתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהר גבאן.
גובהו של ההר 1,503 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,928 בגובהו באנטארקטיקה.
תצלומי האוויר צולמו בשנת 1965.
ההר נקרא ועל שמו של ד.
Creighton), שהיה מהנדס אלקטרוניקה, בתחנת מוסון, בשנת 1963.
הר קריק הוא הר תלול ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,240 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,521 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בסמוך ומצפון להר שולדר; בקצה הדרומי של רכס קירקווד.
ההר נקרא על שם קפטן אי.
Creak), האחראי על המצפנים (Director of Compasses) באדמירליות הבריטית.
הר רודס או הר רואודס הוא הר בחלק הצפוני של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין הר המפסון והר בונד.
הר ממוקם 3 קילומטרים ממזרח להר פורטאוס.
גובהו של הר רודס 547 מטרים מעל פני הים; הר רודס הוא ההר ה-5,025 בגובהו באנטארקטיקה.