tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טיפול פסיכואנליטי שעברה אצל הפסיכיאטר היהודי אוטו ראנק השפיע עליה מאוד.
ראנק היה גם המטפל שלה וגם המאהב שלה.
בביקורה השני אצל ראנק, נין הרהרה על תשוקתה "להיוולד מחדש" כאישה וכאמנית.
בשלהי קיץ 1939, כשתושבים זרים רבים עזבו את צרפת בשל המלחמה המתקרבת, נין עזבה את פריז וחזרה לניו יורק עם בעלה (לפי בקשתו, אזכורים של גילר הושמטו ברובם מיומניה שיצאו לאור בימי חייה).
על פי יומניה, בתקופתה בפריז ניהלה נין אורח חיים ביסקסואלי, בוהמייני וסוער עם נשים רבות וגברים שונים, הבולט שבהם היה הסופר הנרי מילר.
יומניה (שנערכו לאחר מותה בידי בעלה השני), מספרים כי יחסיה עם מילר היו מלאי תשוקה עזה ופיזיים מאוד.
נין האמינה שההיריון שהסתיים ב-1934 בהפלה היה מהנרי מילר.
ב-1947, כשהייתה בת 44, פגשה את השחקן רופרט פול במעלית במנהטן, בדרכה למסיבה.
פול היה צעיר מנין ב-16 שנים.
ב-17 במרץ 1955, בעודה נשואה לגילר, היא נישאה לפול באריזונה, ועברה לחיות איתו בקליפורניה.
גילר נשאר בניו יורק ולא ידע על נישואיה השניים של נין עד מותה ב-1977.
ב-1966 נין ביטלה את נישואיה עם פול, בעקבות בעיות משפטיות שעלו מכך שגם גילר וגם פול ניסו לרשום אותה כרעייתם בטפסי מס ההכנסה שלהם.
על אף ביטול נישואיהם, נין ופול המשיכו לגור יחדיו כאילו היו נשואים, עד מותה ב-1977.
אחרי מותו של גילר ב-1985, פול הזמין את הוצאתם לאור של היומנים המלאים של נין.
חמישה כרכים יצאו לאור באנגלית.
נין הזכירה כהשפעות את הסופרת ג'ונה בארנס, מחלוצות הספרות הלסבית, ואת הסופר ד"ה לורנס.
בכרך הראשון של יומניה ציינה כי היא כותבת בהשראתם של מרסל פרוסט, אנדרה ז'יד, ז'אן קוקטו, פול ואלרי וארתור רמבו.
בנוסף לעבודתה ככותבת, נין הופיעה במספר סרטי קולנוע.
דמותה מופיעה גם בסרט "הנרי וג'ון".
עבודותיה החשובות ביותר של נין, הן לפי דעתה והן לפי דעתם של חוקרים, הן יומניה.
היומנים, המקיפים עשרות שנים, מספקים תובנות מעמיקות לחייה וקשריה האישיים.
נין הכירה באופן אינטימי מספר סופרים, אמנים, פסיכואנליטיקאים ודמויות בולטות אחרות, וכתבה עליהם לעיתים קרובות, במיוחד על אוטו ראנק.
לאור מעמדה כסופרת המתארת קבוצת ידוענים גברית בעיקרה, יומניה של נין נחשבים למשמעותיים כי סיפקו נקודת מבט מ"הצד השני".
מבקרי ספרות רבים מהללים את נין כאחת הכותבות הדגולות ביותר של ארוטיקה נשית.
היא הייתה אחת הנשים הידועות הראשונות שחקרו את תחום הכתיבה הארוטית במלואו, ובהחלט הייתה האישה הבולטת הראשונה במערב שכתבה ארוטיקה.
לפניה, ארוטיקה שנכתבה על ידי נשים הייתה נדירה.
לפי הכרך הראשון של יומניה, נין נתקלה לראשונה בכתיבה ארוטית כשחזרה לפריז עם בעלה, אמה ושני אחיה בסוף גיל ההתבגרות שלה.
הם שכרו את דירתו של אמריקאי שנסע לחופשת הקיץ, ונין נתקלה בכמה ספרים בצרפתית, אותם קראה בזה אחר זה.
"מעולם לא קראתי ספרות ארוטית באמריקה", כתבה, "הייתי תמימה לפני שהתחלתי לקרוא בהם, אבל כשסיימתי את כולם, לא היה דבר שלא ידעתי על הרפתקאות מיניות".
בשנות הארבעים, מתוך מצוקה כלכלית, החלו נין, הנרי מילר וכמה מחבריהם לכתוב ספרות ארוטית ופורנוגרפית עבור "אספן" אנונימי, תמורת דולר אחד לעמוד.
הם עשו זאת כמקור פרנסה, נין מעולם לא תכננה לפרסם את כתביה, אך שינתה את דעתה בתחילת שנות השבעים והרשתה להוציאם לאור.
נין הייתה חברה קרובה (ולעיתים גם מאהבת) של אנשי ספרות ואמנות רבים, ביניהם הנרי מילר, ג'ון סטיינבק, אנטונן ארטו, גור וידאל, לורנס דארל ואחרים.
הרומן והחברות שניהלה עם מילר השפיעו עליה מאוד, הן מינית והן ככותבת.
בכרך השלישי של יומניה המלאים, Incest ("גילוי עריות"), היא כתבה על אביה בצורה גלויה ומפורטת.
כשאביה של נין שמע את כותרת הספר הבדיוני הראשון שלה, "בית גילוי העריות", הוא חשש כי היא חשפה בו את ההתעללות שעברה, כאשר למעשה, ההתעללות הוסוותה בספר היטב.
בשנת 1979, שנתיים לאחר מותה פורסם ספר סיפורים אירוטיים Little Birds.
בשנת 2020 סופיה אל-מאריא יצרה סדרת טלוויזיה שמבוססת על הספר.
עלייתה של התנועה הפמיניסטית בשנות ה-60 העניקה לכתביה של נין נקודת מבט פמיניסטית, שהפכה את נין למרצה פופולרית באוניברסיטאות שונות.
מנגד, נין עצמה תיעבה את המיליטנטיות של התנועה הפמיניסטית והתרחקה מאוד מהאקטיביזם הפוליטי שלה.
"אני אוהבת גברים וגברים אינם האויב", אמרה.
"גברים הם המין השני, והם הפרטנר ליצירת הבנה וגשר בין המינים".
החל משנת 1973 זכתה נין בהכרה ממסדית ופרסים רבים, בהם תוארי כבוד מאוניברסיטאות.
היא מתה בלוס אנג'לס ב-4 בינואר 1977, שלוש שנים אחרי שאובחנה כחולה בסרטן.
גופתה נשרפה, ואפרה פוזר מעל מפרץ סנטה מוניקה.
בעלה הראשון, יו גילר, מת ב-1985, ואפרו פוזר גם הוא באותו המקום.
רופרט פול הוציא מהדורות חדשות ומלאות של יומניה, החל מ-1985 ועד מותו ב-2006. חלקים גדולים של יומניה של נין עדיין לא יצאו בגרסה מלאה.
הגרסאות המקוריות של היומנים נמצאות בספריית אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-1990 ביים פיליפ קאופמן את הסרט "הנרי וג'ון", המבוסס על הרומן של נין "הנרי וג'ון: מתוך יומניה המלאים של אנאיס נין".
הסרט עסק ביחסיו של הנרי מילר עם אשתו ג'ון.
הדלתה של ונוס (אדם, 1981, תרגמה נירה צפריר)
הנרי וג'ון (זמורה־ביתן, 1996, תרגמה מיה דבש)
גילוי עריות: מתוך 'יומן של אהבה', היומן הבלתי מצונזר של אנאיס נין 1932-1934 (זמורה־ביתן, 2003, תרגם ישראל סמילנסקי)
אולטריס ארוטיקה (פרדס הוצאה לאור, 2020, תרגמה רינה ז'אן ברוך, ערכה עדי סלמור)
אנאיס מוקנגר מאלי (נולדה ב-22 בינואר 1988) היא דוגמנית ומעצבת אופנה צרפתית.
אנאיס נולדה בטולון שבצרפת לאם מצ'אד ואבא פולני.
מצגת בעיר ניו יורק וגם הלכה בשביל סופי תיללט ובטסי ג'ונסון.
אנטולי איוונוביץ' רוגוז'ין היה קצין רוסי, ששירת הצבא האימפריה הרוסית, התנועה הלבנה והיה המפקד האחרון של החיל הרוסי בסרביה במלחמת העולם השנייה ושיתף פעולה עם הנאצים.
רוגוז'ין נולד בסטניצה צ'רוולן בטרק, בנו של קצין קוזאקי.
לאחר שגדל בבית ספר לצוערים וסיים את בית הספר לפרשים על שם ניקולאי, פיקד רוגוז'ין על מספר יחידות קוזקים בפרס.
בשובו לרוסיה בשנת 1914, נלחם בחזית דרום-מערב במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן שירת בקייב, לאחר מכן נסע לטרק שם התמודדה יחידתו עם מרד שפרץ בעקבות מהפכת פברואר.
ביוני 1918, רוגוז'ין השתתף במרד קוזקים נגד הבולשביקים והפך לחלק מהתנועה הלבנה.
לאחר שעזב את רוסיה, רוגוז'ין שירת בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים במשמרות הגבול.
במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל הרוסי, שסייע לנאצים והפך למפקד גדוד.
הוא קיבל את צלב הברזל על גבורה בקרב.
עם מותו של הגנרל בוריס שטייפון, הוא הפך למפקד האחרון של החיל.
רוגוז'ין הצליח לנהל משא ומתן על כניעה עם הכוחות הבריטיים.
הוא ואנשיו היו מטרה של סמרש שעמלה ללכוד אותם.
אך הם ניצלו על ידי הגנרל הבריטי סטיל.
הוא הפך למפקד מחנה הפליטים וסייע בארגון פינוי אנשי החיל והיה בין האחרונים שעזבו את המחנה בשנת 1951. הוא ארגן את ארגון הוותיקים הלוחמים בחיל הרוסי (Союз Чинов Русского Корпуса), והקים גם את כתב העת Nashi Vesti (ידיעותינו).
רוגוז'ין עבר לארצות הברית ושם המשיך להיות פעיל בארגוני התנועה הלבנה.
הוא מת ב-6 באפריל 1972, ונקבר במנזר הכנסייה האורתודוקסית הרוסית נובו-דביבו בננוט, ניו יורק, בקפלה שהוקדשה לחיל הרוסי.
אנאנדין עמאר (במונגולית: Анандын Амар; 1886 - 10 ביולי 1941) היה ראש מדינת מונגוליה בשנים 1932 עד 1936 ושירת פעמיים כראש ממשלת מונוגליה בשנים 1928–1930 ו-1936–1939. עמאר היה פוליטיקאי מוערך, והיה ידוע בהגנתו על העצמאות המונגולית כלפי השליטה ההולכת וגוברת של ברית המועצות על המדינה.
למרות זאת, ניסיונותיו לעצירת הטיהורים של הורלוגין צ'ויבלסאן וה-NKVD הסובייטי כשלו.
הפופולריות של עמאר גם גרמה לטיהורו על ידי צ'ויבלסאן בעשירי ביולי, 1941.
עמאר נולד בשנת 1886 במחוז חנגל שבפרובינציית בולגאן בצפון-מרכז מונגוליה.
בבית הספר, עמאר למד מונגולית, מנצ'ורית וטיבטית.
מאוחר יותר הוא עבד את דרכו מפקיד מקומי לתפקיד במשרד החוץ של מונגוליה מ-1913 עד 1919.
מאוחר יותר הצטרף עמאר למפלגת העם המונגולית בשנת 1923, ונבחר לנשיא הוועד המרכזי של הMPRP באוגוסט 1924. בשנים 1923 - 1928 כיהן עמאר כסגן ראש הממשלה, ובמקביל החזיק בתיקי ממשלה אחרים בתקופות שונות, כולל; שר לענייני חוץ, שר לענייני פנים ונשיא המועצה הכלכלית.
עמר מונה לראש ממשלה ב־21 בפברואר 1928, לאחר מותו של באלינגיין טסרנדורג'.
הסובייטים, שכבר חשדו ביוקרה שממנה נהנה במונגוליה, צמצמו את סמכותו בכך שהקצו אותו מייד לעבוד במכון כתבי היד.
הקדנציה הראשונה של עמאר כראש ממשלה הסתיימה ב־27 באפריל 1930.
בשנים 1930 - 1932 היה יו"ר ועדת המדע, ובאותה תקופה כתב שני ספרים; השנה העשירית והפקה מדעית (1931) והתפתחות הכתב הלאומי המונגולי (1933).
בשנים 1932 - 1936 כיהן כיו"ר נשיאות בית המועצה הקטנה.
עמאר מונה לראש ממשלה בפעם השנייה (ובמקביל לשר החוץ) ב־22 במרץ 1936, לאחר סילוקו של פלג'דין גנדן משני המשרדים.
גנדן התנגד ללחץ הסובייטי להשמיד את הכנסיות הבודהיסטיות של מונגוליה ונזף בפומבי ביוסיף סטלין בקבלת הפנים של שגרירות מונגוליה.
על אף שעמאר היה ראש הממשלה החדש, ח'ורלוג'ין צ'ויבלסן הפך לפוליטיקאי המועדף החדש של סטלין, וכראש משרד משרד הפנים החדש שנוצר היה בפועל האדם החזק ביותר במונגוליה.
צ'ויבלסאן הגדיל את כוחו במאי 1936, כאשר שינה את כללי ועדת הפנים על מנת להקל על מעצרם של פוליטיקאים בכירים ללא התייעצות עם הממונים הפוליטיים.
זמן קצר לאחר שהפך לראש ממשלה בשנת 1936, החמירו עמאר ודנסראנבליגין דוגום, יו"ר נשיאות "המועצה הקטנה" עם צ'ויבלסאן ומוסקבה כאשר חננו אסירים שהשתתפו בפרשת לקומבה לכבוד חגיגות חמש עשרה למהפכה.
אויביו של עמאר, ובמיוחד צ'ויבסלן, השתמשו באירוע כדי לקשר אותו לטבעת הריגול הפיקטיבית של לקומבה.
עמאר הואשם יותר ויותר בהשתתפות בפעילות אנטי מהפכנית שגרמה לצ'יבאלסן להצהיר: "עלינו להיפטר מיוצר הצרות הפיאודלי הזה, עמאר!"
עמאר אינו היה יכול למנוע את הטיהורים הגדולים שגרמו יועצי צ'ויבלסאן וה-NKVD במשרד הפנים של המדינה משנת 1937 עד 1939. במשפט הראווה הראשון, שהועלה בתיאטרון המרכזי בין 18 ל -20 באוקטובר 1937, בכה עמאר בגלוי, כאשר חבריו הקרובים נידונו למוות.
בגלל המשך הפופולריות של עמאר בקרב המונגולים, סטלין היה להוט לחסל אותו.
הוא הורה לצ'ויבלסן כי מנהיג המפלגה דורג'אווין לוונשאנרב יפתח בקמפיין תעמולה נגד ראש הממשלה הפופולרי, וב־6 במרץ 1939 הוקיע לובשנשארב את עמאר בישיבה מורחבת של הוועד המרכזי של ה- MPRP ואמר כי "עזר למזמינים אנטי-ממשלתיים, התנגד למעצרם והזניח את הגנת הגבולות.
הוא בגד בארצו שלו והיה בוגד במהפכה.
ברגע שצ'יבאלסן אישר את הגינוי, הוועד המרכזי פנה במהירות כנגד עמאר.
"אף על פי שאני מאמין בדת, הדבר היחיד שאני מאמין בו עוד יותר הוא שמונגוליה צריכה לעמוד איתן על רגליה כדי להפוך למדינה עצמאית.
הייתי בין הראשונים שהתמסרו להתפתחות של ארצי, ולבי נשבר כאשר אני סוף סוף חוזה בעצמי נקרא בוגד ומואשם בפשע"
עמאר נמצא אשם בתום המשפט היומי.
הוא הורחק ממשרדו של ראש הממשלה, גורש מ- MPRP ונעצר על ידי משרד הפנים.
ביולי 1939 עבר המקרה של עמר ל- NKVD, ועמאר נשלח לעיירה הסיבירית צ'יטה ואחר כך למוסקבה.
עם סילוקו של עמאר, נבחר צ'ויבלסן לראש ממשלה והפך למנהיג הבלתי מעורער במונגוליה, ובמקביל החזיק במשרדו של ראש הממשלה, שר לענייני פנים, שר המלחמה ומפקד הכוחות המזוינים של מונגוליה.
במוסקבה עונה עמאר עד להודאתו המלאה בכל ההאשמות שהושמעו נגדו.
למרבה האירוניה, בעודו ממתין למשפט במוסקבה עמאר נכלא עם לוונשאנשארב, אותו אדם שעצר אותו ואשר נפל קורבן לטיהוריו של צ'ויבלסאן זמן קצר לאחר מכן.
ב־10 ביולי 1941, עמר נשפט על ידי טרויקה סובייטית ונידון למוות.
לאורך כל המשפט עאמר עמד על כך שאם הרפובליקה העממית המונגולית הייתה באמת מדינה עצמאית, עליו להיות מועמד לדין בבית משפט מונגולי.
דבריו המוקלטים האחרונים היו "זה אופייני שכאשר מעצמה גדולה מיישבת מדינה קטנה, מנהיגיה נעצרים ונרדפים.
הניסיון האישי שלי ממחיש את היחס הזה של ברית המועצות כלפי מונגוליה ".
הוא הוצא להורג מיד במגרש הירי קומונארקה ליד מוסקבה.
ב־15 בדצמבר 1956, לאחר שבדק את הטיהורים של סטלין, לא מצאו עמיתים צבאיים שום עדות לפשעיו של עמאר.
אנאלינגוס (מלטינית: analingus,מלולית "ליקוק פי הטבעת") המכונה לעיתים בסלנג רימינג הוא אקט של מין אוראלי הכולל ליקוק של פי הטבעת.
לאקט זה שמות רבים, ביניהם קשר אנאלי-אוראלי ומין אנאלי-אוראלי, והוא ידוע גם בשמות סלנג נוספים.
האנאלינגוס דורש תשומת לב גבוהה להיגיינה, בגלל סיכונים בריאותיים הקשורים במחזור צואה-פה של מחלות.
המונח אנאלינגוס מתועד לראשונה בשפה האנגלית בתרגום שבוצע על ידי פ.ג' רדמן משנת 1899 למהדורה העשירית לספרו של הסקסולוג ריכרד פון קראפט-אבינג משנת 1886 Psychopathia sexualis.
שמות נוספים בשפה הדבורה כוללים גם רימוש, אכילת תחת ובאנגלית השלכת סלט (מאנגלית: tossing a salad).
ההנאה עבור הצד המבצע בעת האנאלינגוס מבוססת בדרך כלל יותר על עקרון המעשה.
בפי הטבעת יש ריכוז גבוה של עצבים מה שהופך אותו לאזור ארוגני, וכך המקבל עשוי לקבל הנאה מגירוי אנאלי חיצוני.
בחלוקת תפקידי המין לאקטיבי ופסיבי הצד המקבל את האנאלינגוס נחשב כבן הזוג הפסיבי במעשה, והאדם שמבצע את האנאלינגוס נחשב הצד האקטיבי.
אנשים עשויים לעסוק באנאלינגוס לשמו, או כחלק ממשחק מקדים לפני מין אנאלי או וגינאלי.
מחקרים מצביעים על כך שאנאלינגוס הוא יחסית נדיר בקרב נשים במסגרת יחסי מין לסביים.
אנאלינגוס יכול לכלול מגוון טכניקות לגירוי של פי הטבעת, כולל נשיקות או ליקוקים; האקט יכול לכלול גם את הלשון הנעה סביב קצה פי הטבעת או מעלה ומטה בפנים העכוז, ובתוך פי הטבעת.
ניתן לבצע אנאלינגוס במספר תנוחות מין הכוללות:
בן הזוג הפסיבי נמצא על ארבע בתנוחת דוגי כאשר בן הזוג הפעיל מבצע בו אנאלינגוס מאחור.
בן הזוג הפסיבי נמצא על גבו בתנוחה המיסיונרית כשרגליו מורמות גבוה ומשוכות לכיוון החזה, עם תמיכה כלשהי (למשל כרית) מתחת למותן לצורך נוחות ולהעלאת ישבן.
כאשר נחשף פי הטבעת של בן הזוג, בן הזוג הפעיל כורע ברך בין רגליו של בן הזוג לביצוע האנאלינגוס.
השותף הפסיבי נמצא למעלה, בתנוחת 69. בן הזוג הפסיבי עשוי לשכב על בן הזוג הפעיל בתנוחה המיסיונרית, עם רגליים מורמות גבוה מקדימה כדי להעלות את ישבנו של בן הזוג לביצוע אנאלינגוס בפי הטבעת החשוף.
לעיתים קרובות מבצעים אנאלינגוס בשילוב עם תנוחת 69 המפורטת לעיל, ובאופציה אחרת בן הזוג הפעיל שוכב על גבו ובן הזוג הפסיבי יושב על הפנים.
עמדה זו מאפשרת לבן הזוג הפאסיבי להיות פעיל יותר או אפילו דומיננטי מכיוון ששני הצדדים יכולים לשחרר את מותניהם בקלות ולדחוף את האגן.
הטרומבון החלוד, במהלכה גבר עומד בזמן שבן הזוג הפעיל מבצע בו את האנאלינגוס מאחור, בדרך כלל ממצב של כריעה, וגם מבצע אוננות על בן הזוג העומד.
השם נבחר מאחר שיש במנח זה מעט דמיון למישהו שמנגן בטרומבון.
יש באנאלינגוס סיכונים בריאותיים פוטנציאליים הנובעים ממגע אוראלי עם צואה אנושית.
העברת הפה על איברי המין מייד לאחר העברתו באזור פי הטבעת יכולה לגרום למעבר של החיידק Escherichia coli (להלן: "E.
coli") לשופכה, מה שמוביל לזיהום בדרכי השתן.
נוטים להאמין ש-HIV / איידס לא מועברים בקלות דרך אנאלינגוס.
אנאלינגוס עם מספר גבוה של בני זוג מזדמנים מגדיל את הסיכונים הבריאותיים הנלווים לאקט זה.
באופן כללי, אנשים הנושאים זיהומים שעשויים להיות מועברים במהלך אנאלינגוס נראים בריאים.
טפילי מעי עשויים להיות בצואה אם נצרך בשר שאינו מבושל מספיק.
הצואה מכילה שרידי הפטיטיס A רק אם האדם הנגוע אכל מזון מזוהם.
מחקר אחר מציע מתאם בין מין אוראלי לסרטן ראש צוואר.
ההערכה היא כי הדבר נובע מהעברה אפשרית של נגיף ה-HPV מכיוון שנגיף זה היה מעורב ברוב מקרי סרטן צוואר הרחם.
המחקר מסכם כי אנשים שהיו להם 1–5 פרטנרים מיניים אוראליים במהלך חייהם היו בסיכון כפול לסרטן הגרון בהשוואה לאנשים שמעולם לא עסקו בפעילות זו.
אלה עם יותר מחמישה שותפים למין אוראלי היו בסיכון מוגבר של 250% בהשוואה לאלו שמעולם לא עסקו בפעילות זו.
שיטות מין בטוח עשויות לכלול שטיפה יסודית של האזור פי הטבעת לפני האנאלינגוס כדי לשטוף את מרבית חלקיקי הצואה החיצוניים ולהפחית את הסיכון להתכווצות של לזיהום שמקורו בצואה.
חוקן יכול גם להפחית את הסיכון למגע צואה ישיר.
ניתן להשתמש גם בחוסם שיניים דנטלי, ופרקטיקה אחרת היא להימנע מיחסי מין לא מוגנים הכרוכים בכך לאחר קיום יחסי מין אנאליים.
אם לבן הזוג המקבל יש נגעים כלשהם או פצעים פתוחים באיברי המין, או אם לבן הזוג המבצע יש נגעים כלשהם או פצעים פתוחים בפה או על הפה, או חניכיים מדממות, הדבר מהווה סיכון מוגבר לזיהומים המועברים במגע מיני.
צחצוח שיניים, שימוש בחוט דנטלי, ואכילת אוכל פריך (למשל חטיף תפוחי אדמה) מעט לפני או אחרי ביצוע אנאלינגוס מעלה גם את הסיכון להעברה של זיהומים אלו, מכיוון שהפעולות האלו עלולות לגרום לשריטות קטנות בחלק הפנימי של השפתיים, הלחיים והחיך.
פצעים וחתכים קטנים אלו, גם כאשר הם מיקרוסקופיים, מגדילים את הסיכוי להידבק בזיהומים המועברים במגע מיני שניתן להעביר דרך הפה בתנאים אלה.
אנאלינגוס בכפייה ובעיקר בפומבי שימש כסוג של השפלה ועונש, בעיקר אצל אסירים.
השימוש בפרקטיקה זו במלחמת שלושים השנים תואר על ידי הסופר הגרמני הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן כבר בשנת 1668 בספרו Simplicius Simplicissimus.
בדרך כלל מכונה הפרקטיקה הזו כ"ליקוק תחת", והמונח עדיין נמצא לעיתים בשימוש בשפת הדיבור השגורה, כדי לתאר התנהגות של מישהו שמכבד יתר על המידה או מועיל למישהו שהוא בעל סמכות.
במערכת הכלא בארצות הברית אנאלינגוס הוא אחד מהדרכים בהן אסיר אחד משלם את דמי החבר שלו לאסיר אחר.
בסלנג הכלא ידועה פעילות זו כ"tossing a salad".
אנאני (באיטלקית: Anagni) היא עיר לאטינית עתיקה בנפת פרוזינונה שבמרכז איטליה.
אנאני ממוקמת כ־50 ק"מ מזרחית ודרומית לבירה רומא, וידועה בחשיבותה לכנסייה הקתולית בימי הביניים, בהיותה עיר נופש עבור האפיפיור.
ארבעה אפיפיורים נולדו באנאני, הבולט שבהם הוא בוניפקיוס השמיני.
אנאני מוזכרת בכתבי הרומאים העתיקים (ורגיליוס, סרוויוס, טיטוס ליוויוס), ובימי האימפריה הרומית הייתה מקום החביב על הקיסרים לחופשת קיץ, בשל הקרבה לרומא ומזג האוויר הנוח יותר בקיץ.
אנאני הוכרזה כדוכסות במאה החמישית, והעמיקה קשריה עם האפיפיורים במהלך המאה העשירית.
אפיפיורים רבים ראו באנאני מקום מושב חליפי, בריא יותר מרומא הצפופה ומוכת המגפות.
המאה השלוש עשרה האירה פנים לאנאני, ותוך מאה שנים נולדו שם ארבעה אפיפיורים: אינוקנטיוס השלישי, גרגוריוס התשיעי (אשר ב־1227 נידה את פרידריך השני בקתדרלה בעיר), אלכסנדר הרביעי ובוניפקיוס השמיני.
חייו של בוניפקיוס השמיני שזורים באנאני.
בתחילת המאה ה-14 התגלעו חילוקי דעות בינו לבין פיליפ הרביעי (פיליפ היפה) בשל רצונו של האחרון למסות את אזרחיו על מנת לממן את מלחמותיו.
בתגובה בוניפקיוס פרסם את האגרת המפורסמת אחת קדושה בה טען לעליונות הכנסייה על השלטון החילוני.
פיליפ ארגן משלחת לוחמים לאנאני במטרה לתפוס את בוניפקיוס, וב־7 בספטמבר 1303, כוח בן אלפיים לוחמים שהוביל גיוֹם דה נוֹגָרֶה פשט על ארמון האפיפיור באנאני , שם שהה בוניפקיוס עם אחיינו.
בוניפקיוס ניצל ממוות ושוחרר לאחר מכן על ידי תושבי אנאני.
האפיזודה זכתה לחיי נצח בקומדיה האלוהית לדנטה (פורגטוריו, שיר XX, שורות 85–93), בה השווה את פיליפ לפונטיוס פילאטוס.
בצל מאבקי הכוח בין השלטון החילוני הצרפתי לאפיפיורות שהטילה עוגן באיטליה, האפיפיורות נדדה לאביניון, ואנאני איבדה מכוחה הפוליטי והכלכלי.
העיר שימשה בעיקר משכן הקיץ של האפיפיורים, עד שהוחלפה בקסטל גנדולפו.
אנאלנה שרלוטה אלמה ברבוק היא פוליטיקאית גרמנייה המכהנת כנשיאת העצרת הכללית של האו"ם.
בעבר כיהנה כשרת החוץ של גרמניה וכמנהיגת מפלגת הירוקים הגרמנית לצידו של רוברט האבק.
כיהנה כחברת הבונדסטאג מטעם מדינת ברנדנבורג בין השנים 2013 ל-2025.
ברבוק גדלה כבת לאם עובדת סוציאלית ואב מהנדס מכונות.
היא התגוררה בחווה חקלאית ליד העיר הנובר.
למדה בבית הספר בהנובר והייתה חלק מתוכנית חילופי תלמידים בה נשלחה לפלורידה.
כנערה, הייתה מתעמלת תחרותית בטרמפולינה ואף השתתפה באליפויות גרמניה וזכתה שלוש פעמים במדליית ארד.
בין 2000 ל-2004 למדה מדע המדינה ומשפט ציבורי באוניברסיטת המבורג.
ב-2005 סיימה את לימודי התואר השני במשפט בין-לאומי פומבי בבית הספר לכלכלה של לונדון.
עוד באותה שנה סיימה התמחות במכון הבריטי למשפט בין-לאומי והשוואתי.
בין 2005 ל-2008 עבדה במשרדה של חברת הפרלמנט האירופי אליזבת שרדטר (Schroedter), שהייתה נציגת מפלגת הירוקים הגרמנית.
בין 2008 ל-2009 שימשה יועצת בנושא מדיניות חוץ וביטחון עבור מפלגת הירוקים בבונדסטאג.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-2009 התמודדה ללא הצלחה למקום ברשימת מפלגת הירוקים.
בבחירות שנערכו ב-2013 הצליחה להבטיח את מקומה ברשימת המפלגה ונבחרה לחברת הבונדסטאג.
במהלך כהונתה הראשונה הייתה חברה בוועדה לענייני כלכלה ואנרגיה וכן בוועדה לענייני אירופה.
בנוסף לכך השתתפה בכנסי אמנת האו"ם בנושא שינויי האקלים שנערכו בוורשה (2013), לימה (2014), פריז (2015) ומרקש (2016).
בינואר 2018 נערכה ועדת מפלגת הירוקים בהנובר, וברבוק נבחרה בה לאחת משני יושבי הראש של המפלגה, לאחר שגרפה כ-64% מהקולות בפריימריז, ולצידה רוברט האבק.
ב-2019 נבחרה מחדש לתפקיד לאחר שגרפה 97.1% תמיכה.
באפריל 2021 הודיעו ברבוק והאבק כי הוחלט להעמיד את ברבוק כמועמדת המפלגה לתפקיד הקנצלרית לקראת הבחירות שנערכו בספטמבר 2021. בבחירות אלו הירוקים הגיעו להישג השיא שלהם, ולמרות זאת הייתה זו תוצאה מאכזבת למפלגה, שקיוותה שברבוק תיבחר לקנצלרית.
במהלך מסע הבחירות הסתבכה ברבוק בשערוריית גנבה ספרותית, לאחר שהתגלה שבספרה החדש הופיעו לפחות 29 העתקות.
עקב כך הופסקה הדפסת הספר.
ב-8 בדצמבר הושבעה לתפקיד שרת החוץ תחת הקנצלר אולף שולץ מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ביוני 2025 ברבוק נבחרה לכהן כנשיאת העצרת הכללית של האו"ם במהלך מושבה ה80 שהחל בספטמבר 2025. היא קיבלה 167 מתוך 194 הקולות שהצביעו.
נשואה לדניאל הולפלייש, ולזוג שתי בנות.
מייג'ור-גנרל אנטולי איוואנוביץ' קוזנצוב (נולד ב-16 בנובמבר 1957 קוברוב, מחוז ולדימיר) הוא איש ק.ג.ב.
לשעבר, שימש כמאבטחו של בוריס ילצין, לאחר מכן ראש הביטחון הנשיאותי וראש שירות הביטחון של נשיא הפדרציה הרוסית.
הוא בוגר בית הספר הגבוה של הק.ג.ב.
כיהן כקצין במנהל התשיעי של הק.ג.ב בברית המועצות (שהיה אחראי לאבטחת אישים.
עבד בשירות הביטחון של נשיא הפדרציה הרוסית (והיה מאבטחו האישי של ילצין).
שימש כראש שירות הביטחון הנשיאותי.
אנאליזה סקארונה (באיטלקית: Annalisa Scarrone; נולדה ב-5 באוגוסט 1985), הידועה יותר בשמה הפרטי אנאליזה או נאלי, היא זמרת-יוצרת, מפיקת תקליטים ואשת טלוויזיה איטלקית.
היא התפרסמה לאחר שהשתתפה בעונה העשירית של תוכנית הכישרונות "אמיצ'י די מריה דה פיליפי" בשנים 2010–2011, שם סיימה במקום השני.
לאחר מכן, אנאליזה השתתפה בפסטיבל סן רמו 2013 עם השיר " Scintille " וסיימה במקום התשיעי.
אנאליזה השתתפה בפסטיבל המוזיקה בסן רמו 2015 עם השיר " Una finestra tra le stelle " וסיימה במקום הרביעי.
בשנת 2016 היא חזרה לפסטיבל המוזיקה בסן רמו עם הסינגל " Il diluvio universale " שסיים במקום האחד עשר, ושוב במהדורת 2018 עם " Il mondo prima di te ", סיימה שלישית, ובשנת 2021 סיימה במקום השביעי עם " Dieci " ב-Sanremo 2021 .
היא קיבלה מספר פרסים, כולל פרס MTV Europe Music Award, פרס מוזיקת רוח ופרס Lutezia עבור עבודות כתיבת השירים שלה, ומועמדויות לפרס Kid's Choice ולפרסי המוזיקה העולמית .
היא הקליטה 6 אלבומים ו-25 סינגלים, קיבלה 8 דיסקי פלטינה ו-10 דיסקי זהב, ומכרה למעלה ממיליון עותקים.
היא גם כתבה שירים לאמנים אחרים ובהם ג'אנה נאניני, פדץ, בנג'י ופדה, ושיתפה פעולה עם אנטונלו ונדיטי, ג'אנלוקה גריניאני, מרצ'לה בלה, ונומאדי.
בשנים 2015–2019 היא הנחתה את תוכנית הטלוויזיה המדעית באיטליה "הכל באשמתו של איינשטיין".
נולדה בכפר קטן בשם קארקר במחוז סאבונה שבחבל ליגוריה שבאיטליה, לאלוויו ומאורה, עוד מגיל קטן עסקה במוזיקה, בנעוריה עבדה כברמנית וגם עסקה במוזיקה, בשנת 2009 סיימה את לימודיה בתחום הפיזיקה מאוניברסיטת טורינו.
ב-12 במאי 2023, נישאה לבן זוגה משנת 2020 פרנצ'סקו מוגילה, איש עסקים איטלקי.
שנהפרסקטגוריהתוצאהמקור2024פרס המוזיקה של MTV אירופההאמן האיטלקי הטוב ביותר
אנאנדי גופאלראו ג'ושי הייתה הרופאה ההודית הראשונה שלמדה רפואה מערבית.
היא הייתה האישה ההודית הראשונה שהוסמכה לרפואה בארצות הברית.
נקראה גם בשמות נוספים, בהם אננדיבאי ג'ושי.
שמה האמצעי, גופאל, הוא קיצור של גופאלראו, שמו הפרטי של בעלה.
נולדה בשם יאמונה ג'ושי, וגדלה במשפחת ברהמינים באזור קונקן בהודו.
בהתאם למנהגי התקופה והמשפחה, היא נישאה בגיל 9 לגופאלראו ג'ושי, אלמן שהיה מבוגר ממנה בעשרים שנה.
לאחר הנישואין, בעלה של יאמונה שינה את שמה הפרטי לשם אנאנדי.
היא נכנסה להריון בגיל 14, אך התינוק מת לאחר עשרה ימים עקב חוסר הזמינות של שירותי הטיפול הרפואי בהודו.
אירוע זה הותיר בה טראומה וגרם לה להחליט ללמוד רפואה.
לדבריה, אחת הסיבות המרכזיות לשיעורים הגבוהים של תמותת נשים ותמותת תינוקות בהודו הייתה משום שרוב הנשים שהודו באותה עת חששו לקבל טיפול רפואי מגבר, בגלל נורמות חברתיות.
בשנת 1850 נפתחה בפילדלפיה, ביוזמת הקווייקרים, המכללה ללימודי רפואה לנשים, שהיה בית הספר הראשון בעולם שקיבל נשים ללימודי רפואה.
נשים מרחבי העולם הגיעו ללמוד במכללה, בהן ג'ושי.
היא החלה את לימודיה בשנת 1883, ושהותה בארצות הברית סוקרה רבות בעיתוני התקופה, כשהיא עונדת תכשיטים הינדיים מסורתיים, שנחשבו למראה אקזוטי.
היא הייתה הסטודנטית הזרה הראשונה במכללה, ולימודיה מומנו על ידי תיאודישה קרפנטר, נדבנית ממדינת ניו יורק.
היא למדה שם לצד קיי אוקאמי, שהגיעה מיפן, ותבאט אסלאמבולי, יהודיה-כורדית מסוריה.
הן התפרסמו בתצלום משותף בו הן לבושות בבגדיהם המסורתיים.
בכיתתה למדה גם סוזן לה פלש פיקוט.
כשסיימה את לימודיה במרץ 1886 המלכה ויקטוריה, שהייתה גם קיסרית הודו, שלחה למכללה מכתב ברכה על ההישג.
בסוף שנת 1886 שבה להודו, ועבדה כרופאת נשים במשך כחודשיים בבית חולים במהאראשטרה, אך בתחילת שנת 1887 חלתה בשחפת.
ג'ושי מתה בפונה משחפת בגיל 21, ומילותיה האחרונות היו "עשיתי כל מה שיכולתי".
בכל רחבי הודו התאבלו על מותה.
האפר שלה נשלח לתיאודישה קרפנטר, שטמנה אותו בבית הקברות של משפחתה בפוקיספסי, ניו יורק.
אף על פי שעסקה ברפואה זמן קצר בלבד, היא זכתה לתהילה בזכות נחישותה והשקעתה הרבה במקצוע.
היא הייתה האישה הראשונה בהודו שלמדה רפואה מערבית, והיוותה השראה לנשים רבות בהודו שפנו לעסוק במקצועות הרפואה.
סיפור חייה של ג'ושי תואר במספר ספרים, בהם ביוגרפיה שראתה אור זמן קצר לאחר מותה.
מכון רפואי בלאקנאו מעניק מדי שנה פרס על שמה, וממשלת מהאראשטרה הקימה קרן על שמה, המעניקה מלגות לנשים ללימודי רפואה.
מכתש בכוכב נוגה קרוי על שמה, ובמרץ 2018 צוינה בגוגל דודל.
בשנת 2017 הועלה בהודו מחזה על חייה בשם "דוקטור אנאנדיבאי ג'ושי", שזכה בפרסים רבים.
בשנת 2019 יצא סרט קולנוע במראטהית אודות חייה, שזכה אף הוא במספר פרסי קולנוע.
אנאם (בכתב סיני: 安南; איות חלופי: Anam), או Trung Kỳ (中圻), הייתה מדינת חסות צרפתית המקיפה את שטחה של אימפריית דאי נאם במרכז וייטנאם.
לפני הקמת הפרוטקטורט, השם אנאם שימש במערב כדי להתייחס לווייטנאם כולה; אנשים וייטנאמים כונו אנאמיטים.
הפרוטקטורט של אנאם הפכה לחלק מהודו-סין הצרפתית ב-1887, יחד עם שני אזורים וייטנאמים נוספים, קוצ'ינצ'ינה (בווייטנאמית: Nam Kỳ) בדרום וטונקין (Bắc Kỳ) בצפון.
באזור הייתה מערכת כפולה של ממשל צרפתי ווייטנאמי.
ממשלת שושלת נווין עדיין שלטה באופן נומינלי באנאם ובטונקין כאימפריית דאי נאם, כאשר הקיסר מתגורר בהואה.
ב-1948 אוחדה מדינת החסות בממשלה המרכזית הזמנית של וייטנאם, שהוחלפה בשנה שלאחר מכן במדינת וייטנאם שזה עתה הוקמה.
הצרפתים שמרו באופן חוקי על מדינת החסות עד שחתמו רשמית על הריבונות ל-Bảo Đại ולממשלת מדינת וייטנאם ב-1950 לאחר חתימת הסכמי אליזה ב-1949. האזור חולק בין צפון וייטנאם הקומוניסטית לדרום וייטנאם האנטי-קומוניסטית תחת תנאי הסכם ז'נבה משנת 1954.
אנאם פירושו "דרום שקט" בסינית-וייטנאמית, הטופוניום נגזר מ (בסינית: 安南; פין-יין: Ānnán).
בהיסטוריה של וייטנאם, הייעוד הוא אחד מכמה שניתנו על ידי הסינים לטונקין, טריטוריית הליבה של וייטנאם של ימינו המקיפה את העיר האנוי, שכללה את השטח ממפרץ טונקין ועד להרים המקיפים את המישורים של הנהר האדום.
השם הוחל גם על הרי אנאמיט , רכס הרים לאורך 1,100 ק"מ שגובהו נע עד 2,958 מטר שמפריד בין וייטנאם ולאוס.
השפה הווייטנאמית או הדיאלקטים המרכזיים שלה נקראו "אנאמית", כמו במילון המכונן "Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum".
השימוש בשם אנאם נחשב בדרך כלל משפיל פוגעני לאנשים וייטנאמים, ובדרך כלל נעשה בו שימוש באופן סרקסטי.
Trung Kỳ (אוית גם Trung Kì) משמש במקום זאת בהקשרים פורמליים.
לפחות מילון אחד תרגם את Annamiticum כ-Việt.
לקראת סוף המאה ה-18 מרד הפיל את אדוני נווין, אך אחד מהאדונים, ג'יה לונג, בסיוע כוח צרפתי, רכש בשנת 1801 שליטה על כל וייטנאם של ימינו (אנאם, טונגקינג וקוצ'ינצ'ינה).
כוח זה נרכש עבורו על ידי המונסיניור פייר פיניו דה באן, הבישוף הטיטולרי של אדראן.
המונסיניור ראה במצבה הפוליטי של אנאם אמצעי לביסוס השפעה צרפתית בהודו-סין ולאזן את הכוח הבריטי בהודו.
לפני כן, בשנת 1787, ג'יה לונג חתם על הסכם עם לואי השישה עשר, מלך צרפת, לפיו בתמורה להבטחה לסיוע הוא הסגיר את טוראן ופולו-קונדור לצרפתים.
הסכם זה מסמן את תחילת ההשפעה הצרפתית בהודו-סין.
לאחר כיבוש קוצ'ינצ'ינה בשנים 1858–1862, חידשו הצרפתים ב-1883 את התפשטותם בדרום אסיה.
הסכם הפרוטקטורט הראשון נחתם ב-1883, אם כי הוא הוחלף בשנה שלאחר מכן באמנה מעט מתונה יותר.
עם הסכם טיינטסין, סין הכירה במדינת החסות הצרפתית על אנאם וטונקין וזנחה באופן מרומז את טענותיה שלה לריבונות על וייטנאם.
אנאם וטונקין הפכו לחלק מהודו-סין הצרפתית ב-1887. ב-9 במאי 1889, הם חולקו לשני Residences supérieures, כל אחד כפוף למושל הכללי של הודו-סין הצרפתית.
שושלת נווין עדיין שלטה באופן נומינלי על שתי מדינות החסות.
טונקין נשלט דה פקטו ישירות על ידי הצרפתים, בעוד שהממשלה האימפריאלית שמרה על מידה מסוימת של סמכות על אנאם.
ב-27 בספטמבר 1897 הוחלפה המועצה האימפריאלית הווייטנאמית באנאם במועצת שרים, שהייתה דה יורה בראשות הנציג הצרפתי.
אנאם כללה רצועה מתפתלת של טריטוריה שאורכה בין 750 ל-800 ק"מ באורך, עם שטח משוער של .
הייתה לה אדמה עשירה ומשופעת היטב, המניבה יבולים טרופיים, והייתה עשירה במינרלים טבעיים.
המדינה הייתה מורכבת בעיקר ממגוון רמות והרים מיוערים, העוברים צפונה ודרומה ומשתפלים לעבר החוף לרצועה צרה של מישורים ברוחב בין 12 ל-50 ק"מ.
ההרים בותרו לרוחב על ידי עמקים צרים קצרים, שדרכם עברו נהרות, שרובם יבשים בקיץ ושוצפים בחורף.
הסונג מא והסונג קה בצפון, והסונג בא, דון נאי וסה בנג חאן בדרום, הם הנהרות היחידים בכל גודל באזור.
הנמל הראשי הוא זה שמציע מפרץ טוראן במרכז קו החוף.
מדרום לנקודה זו, החוף מתעקל כלפי חוץ ונשבר על ידי חצאי איים ושקעים; מצפון הוא קעור וגובל במקומות רבים בדיונות ולגונות.
באנאם, העונה הגשומה מתחילה במהלך ספטמבר ונמשכת שלושה או ארבעה חודשים, בהתאם למונסון הצפון מזרחי וגם לתקופת טייפון.
במהלך הגשמים הטמפרטורה משתנה בין 15 מעלות צלזיוס (או אפילו נמוך יותר) ל-24 מעלות צלזיוס.
יוני, יולי ואוגוסט הם החודשים החמים ביותר, המדחום מגיע לרוב ל-29 ואף ל-30 מעלות צלזיוס או יותר, אם כי חום היום מפוצה במידה מסוימת על ידי רעננות הלילות.
המונסון הדרום מערבי שמביא גשם בקוצ'ינצ'ינה חופף לעונה היבשה באנאם, הסיבה היא כנראה שההרים והרמות הגבוהות המפרידות בין שתי המדינות שומרים על המשקעים.
בתקופה הצרפתית הייתה תעשייה מועטה.
הכלכלה הייתה חקלאית המבוססת על:
גידול האורז, הגדל בעיקר בדלתות הקטנות שלאורך החוף ובחלק מהמחוזות נותן שני יבולים בשנה.
דיג, המלחת דגים והכנת רוטב דגים.
טוויה ואריגה של משי בוצעו במה שהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה כינתה "קווים עתיקים...
תולעי משי [מגודלות] בצורה עדינה".
גידולים אחרים היו תה, טבק, כותנה, קינמון, עצים יקרים וגומי.
קפה, פלפל, קנה סוכר ויוטה גודלו גם הם במידה מינורית.
הייצוא כלל תה, משי גולמי וכמויות קטנות של כותנה, אורז וקנה סוכר.
היבוא כלל אורז, מוצרי ברזל, קמח, יין, אופיום ומוצרי כותנה.
היו מכרות פחם בנונג סון, ליד דה נאנג, וכן כרייה של זהב, כסף, עופרת, ברזל ומתכות אחרות המתרחשות בהרים.
סחר בבני אדם בנשים וילדים אנאמיטים לסין התרחש משנות ה-1870 עד שנות ה-1940. הסחר, שנשלט על ידי הסינים, התבצע ברובו על הים, כאשר הנמלים העיקריים היו דה נאנג ו-Qui Nhơn, הפתוחים למסחר אירופי.
אנאם נשלטה בתיאוריה על ידי הקיסר שלה (ממשפחת Nguyễn Phúc, שהייתה גם השושלת השלטת של המדינה הווייטנאמית הקודמת באזור), בסיוע ה-"comat" או המועצה החשאית.
מועצה זו הורכבה מראשי שש המחלקות המיניסטריאליות שמונו על ידי הקיסר, כלומר פנים, כספים, מלחמה, טקסים, צדק ועבודות ציבוריות.
באופן רשמי ארבע מדינות החסות של הודו-סין הצרפתית נשלטו על ידי המלכים בהתאמה, אך למעשה מדינות החסות היו כולן בשליטה הדוקה של הנציבים הבכירים של צרפת.
כפי שהמושל הכללי של הודו-סין הצרפתית, פייר פאסקייה, הצהיר: "המלך מולך אבל הנציב העליון שולט".
הכוח היעיל במדינת החסות היה בידיו של הנציב העליון כאשר הן המלך והן הפקידים הגבוהים המקומיים מילאו תפקיד כפוף למשרדו.
ה-Resident Superior, שהוצב בהואה, היה נציגה של צרפת והשליט הווירטואלי של המדינה.
הוא עמד בראש מועצה (Conseil de Protectorat) שהורכבה מראשי השירותים הצרפתיים באנאם, יחד עם שני חברי "comat"; גוף זה דן בשאלות מיסוי המשפיעות על תקציב אנאם ובעבודות ציבוריות מקומיות.
מושל יליד (Tong Doc או Tuan Phu), בסיוע צוות ילידים, ניהל כל אחד מהמחוזות שאליהם חולקה המדינה, ופקידים ילידים בדרגה נמוכה יותר שלטו באזורים שאליהם חולקו מחוזות אלו.
המושלים קיבלו את פקודותיהם מהממשלה האימפריאלית, אך הם היו תחת עיניהם של הנציב העליון של צרפת.
פקידים ילידים מונו על ידי בית המלוכה, אך לנציב העליון היה סמכות לבטל מינוי.
המנדרינים או המעמד הרשמי גויסו מכל דרגות האנשים בבחינה תחרותית.
במחוז טוראן (דה נאנג), בית משפט צרפתי לבדו הפעיל את סמכות השיפוט, אך הוא ניהל את חוק הילידים בכל הנוגע לילידים.
מחוץ לשטח זה שרדו בתי הדין של הילידים.
החל מ-1 בינואר 1898, הצרפתים השתלטו ישירות על הזכות לגבות את כל המיסים בחסות אנאם ולהקצות משכורות לקיסר של שושלת נווין והמנדרינות שלה.
בהודעה מיום 24 באוגוסט 1898 כתב הנציב הממונה של אנאם: "מעתה ואילך, בממלכת אנאם אין עוד שתי ממשלות, אלא רק אחת" (כלומר שממשלת צרפת השתלטה לחלוטין על הממשל).
במהלך התקופה הצרפתית מערכת החינוך בעלת האוריינטציה הקונפוציאנית הוחלפה אט אט בגרסה מקומית של מערכת החינוך הצרפתית.
לפני השליטה הצרפתית מורים קיבלו הערכה רבה במערכת הקונפוציאנית וככזה אחד הערכים המסורתיים של העם הווייטנאמי הוא קידום למידה וכבוד רב למחנכים.
בשיטה הישנה הזו המורים נחשבו "רק נמוכים מהמלך" (הקיסר) על פי דו"ח משנת 2010 של הבנק העולמי.
כדי להפוך למורה בווייטנאם הקיסרית, המנדרינים יבקשו מאלה שהגישו בקשה להיות מורים כבר לקבל ציונים גבוהים בבחינות תחרותיות בסגנון קונפוציאני, כמו גם הישגי למידה קודמים מצוינים.
הדו"ח של הבנק העולמי מ-2010 ציין גם כי באופן היסטורי בווייטנאם מורים היו מוזמנים להתגורר יחד עם כפריים אמידים כדי שיוכלו להדריך את ילדי המשפחות העשירות הללו כמו גם ילדים אחרים שחיו בכפרים.
מיד לאחר הקמת המושבה קוצ'ינצ'ינה הצרפתית הקימו הצרפתים בתי ספר ללמד את הווייטנאמים צרפתית ווייטנאמים צרפתיים על מנת להכשיר מתורגמנים לצבא.
בקוצ'ינצ'ינה החלו הצרפתים מיד להחליף את המנגנון הממשלתי של שושלת נווין במנגנון הממשלתי הצרפתי והחינוך היווה חלק חשוב בתהליך זה.
מערכת חינוך והכשרה זו שהוקמה בקוצ'ינצ'ינה הצרפתית עמדה בתחילה בשתי המטרות הבסיסיות שהציבו הצרפתים בסיוע להכשיר הן מתורגמנים והן מזכירים עבור הממשל הצבאי והקולוניאלי הצרפתי, תוך ארגון חינוך חדש עבור האוכלוסייה הילידית שהפכה מילים צרפתיות לפופולריות וערכה רומניזציה את השפות המקומיות, זה האחרון נעשה כדי להחליף בהדרגה את התווים הסיניים.
למרות מאמציהם, מילים צרפתיות לא אומצו בקלות והכתב הסיני נמשך מכיוון שהמטרות הללו מצאו הצלחה מוגבלת רק בקוצ'ינצ'ינה הצרפתית.
בעקבות הקמת שתי מדינות חסות על שושלת נווין הרחיבו הצרפתים את מערכת החינוך שהקימו בקוצ'ינצ'ינה לשאר וייטנאם.
מערכת החינוך החדשה המבוססת על המערכת הצרפתית הוקמה בתקווה להכשיר אנשים ילידים שיוכלו לשרת את האינטרסים הצרפתיים במערכת הקולוניאלית.
במהלך התקופה הקולוניאלית הצרפתים בנו בתי ספר יסודיים, בתי ספר יסודיים, מכללות יסודיות, בתי ספר תיכוניים ושלוש אוניברסיטאות ברחבי וייטנאם, בכל מקומות החינוך הללו הייתה השפה הצרפתית כשפה העיקרית ששימשה להוראה.
בשנת 1906, צרפת חוקקה את הרפורמה החינוכית הראשונה שלה בהודו-סין הצרפתית כדי להרחיב את השפעתה על האוכלוסיות המקומיות.
רפורמות אלו נועדו לשלוט בחייהם הרוחניים של האנשים ולהגביל את השפעת המנדרינים הקונפוציאניים.
המנדרינים המסורתיים נתפסו כאיום על ההשפעה הצרפתית שכן השתמשו בקונפוציאניזם כדי לקדם את הלאומיות הווייטנאמית.
הרפורמות של 1906 יישמו את הצרפתית בכל רמה.
בשנת 1906 המקצועות הבסיסיים לבנים היו קריאה וכתיבה, מתמטיקה, היסטוריה, גאוגרפיה, מוסר וחשבונאות, בעוד שהמקצועות הבסיסיים לבנות היו קריאה וכתיבה, מתמטיקה, מוסר, היגיינה ועבודות בית.
חינוך מקצועי הוקם גם כדי להכשיר את האוכלוסייה הילידית לעבוד עבור בעלי הון צרפתים כפועלים מיומנים.
מכיוון שרק מספר קטן של בתי ספר נבנו ברחבי וייטנאם, הגישה לבתי ספר אלה הייתה מוגבלת ביותר ועד 95% מהאוכלוסייה הווייטנאמית נשארו אנאלפביתים במהלך רוב תקופת השליטה הצרפתית, מה שמראה על חוסר היעילות של מערכת החינוך.
בשנת 1917 נקבעו קווים מנחים חינוכיים ברורים עבור הודו-סין הצרפתית, וברמת בית הספר היסודי ניתנו שיעורים בווייטנאמית עם הוראות שנכתבו ב-Chữ Quốc Ngữ להחלפת תווים סיניים.
האלפבית Quốc Ngữ שימש כדי להפוך את הווייטנאמית ל"כלי המשמש להובלת אידאולוגיה ואינטרסים צרפתיים בהודו-סין".
בעוד שתומכי המשטר הקולוניאלי הצרפתי יטענו שהשלטון הצרפתי הוביל לשיפורים עצומים במערכת החינוך הווייטנאמית.
הנתונים הסטטיסטיים הרשמיים שנאספו ונשמרו על ידי השלטונות הצרפתיים בהודו-סין מטילים ספק בקביעות מסוג זה.
בשנת 1939 לא יותר מ-15% מכלל הילדים בגיל בית הספר קיבלו חינוך כלשהו, בעוד ש-80% מכלל האוכלוסייה הווייטנאמית נותרו אנאלפביתים.
זה היה בניגוד לתקופות הפרה-קולוניאליות שבהן רוב העם הווייטנאמי היה ברשותו לפחות מידה מסוימת של אוריינות.
האנאטילי היו שבט גאלי ששכן באזור הרי האלפיל בפרובנס בתקופת הברזל.
הם מוזכרים בשם Anatiliorum על ידי פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה).
ייתכן ששמם קשור לאנתיה הגאלית, שפירושה "נשמות".
פליניוס מזכיר regio Anatiliorum (אזור אנטיליורום) הממוקם בין ה-Campi lapidei (הנחל העתיק ה-Crau) לבין הטריטוריות של דקסיוואטס (בין דוראנס לבין הרי לוברון) והקווארי (סביב אביניון ו-Cavaillon של ימינו).
השטח שלהם היה ממוקם צפונית לליביקי והאוואטיקי, מזרחית לארקומיקי.
לפי ההיסטוריון גיא בארוול, הם היו חלק מהקונפדרציה הסלובית.
אופידום עם זכויות לטיניות שניתן על ידי פליניוס כאנטיליה נקשר לאתר וֶרְנֶג , ליד סלון-דה-פרובנס .
אנאליה פיגרה היא שחיינית צרפתייה ילידת גיאנה הצרפתית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2022), אלופת אירופה (רומא 2022) וסגנית אלופת אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-50 מטר גב, וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-100 מטר גב.
פיגרה נולדה בקאיין שבגיאנה הצרפתית.
סגנית אלופת אירופה בבריכת 25 מטר
בנוסף, סיימה במקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.45 שניות, ובמקום 14 במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב בתוצאה של 1:41.71 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות בדצמבר סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בשיא צרפת חדש של 25.96 שניות, ובמקום 19 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.63 שניות.
בנוסף, סיימה במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות של המשחה, במקום שביעי במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:36.36 דקות, ובמקום תשיעי במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:48.49 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.40 שניות, אחרי קיילי מאס מקנדה (27.31 שניות) וקתרין ברקוף מארצות הברית (27.39 שניות).
בשלב חצי הגמר של המשחה קבעה שיא צרפת חדש של 27.29 שניות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא צרפת חדש של 27.27 שניות, לפני סילביה סקאליה מאיטליה (27.53 שניות) ומייקה דה ווארד (27.54 שניות).
בנוסף, סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.24 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן שבאוסטרליה בדצמבר סיימה במקום 11 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.26 שניות, ובמקום 24 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.50 שניות.
בנוסף, סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב בשיא צרפת חדש של 1:43.96 דקות יחד עם שרלוט בונה, מלני הניק ובריל גאסטאלדלו, לאחר שבשלב המוקדמות קבעה הרביעייה שיא צרפת חדש של 1:44.86 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.04 שניות, ובמקום 30 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.67 דקות.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן שברומניה בדצמבר זכתה במדליית כסף במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה.
בנוסף, זכתה בשתי מדליות ארד: במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.28 שניות, אחרי קירה טוסנט (25.82 שניות) ולואיז הנסון משוודיה (26.23 שניות), ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה.
אנאמין היא קבוצה פונקציונלית עם הנוסחה R2N-C(R')=CR2. אנאמינים הם ריאגנטים המשמשים בסינתזה אורגנית והם תוצרי ביניים בכמה תגובות המזורזות על ידי אנזימים.
המילה "אנאמין" נגזרת מהסיומת en-, המשמשת כסיומת של אלקן, ומהשורש אמין.
ניתן להשוות זאת לאנול, שהיא קבוצה פונקציונלית המכילה גם אלקן (en-) וגם אלכוהול (-ol).
אנאמינים הם אנלוגים חנקניים של אנולים.
אנאמינים הם גם נוקלאופילים טובים וגם בסיסים טובים.
התנהגותם כנוקלאופילים מבוססי פחמן מוסברת באמצעות מבני הרזוננס הבאים.
כפי שמוצג על ידי קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, החלק של C3NC2 באנמינים קרוב למישורי.
סידור זה משקף את ההכלאה של sp2 של ליבת ה-C=CN .
גאומטריית E לעומת Z משפיעה על הריאקטיביות של אנאמינים.
הטבע מעבד (יוצר ומפרק) סוכרים באמצעות אנזימים הנקראים אלדולאזות.
אנזימים אלה פועלים על ידי יצירה הפיכה של אנאמינים.
אנאקראון, היה משורר לירי יווני בן המאה השישית לפנה"ס.
אנאקראון נולד בתיאוס שבאסיה הקטנה, ובעת מצור המלך הפרסי כורש על האזור עקר לאבדרה.
הוא הוזמן על ידי השליט פוליקרטס להורות לבנו את מקצוע המוזיקה ושם, בארמונו, חיבר שירי אהבה רבים.
אף היפארכוס, המושל האתונאי, הזמין את אנאקריאון לחצרו כדי שיקדם שם את השירה הלירית.
כביטוי לשמו הטוב, לאופיו הנעים ולכישוריו, גמלו לו האתונאים בהצבת פסלו בעיר ואף הנציחו את דמותו על גבי כלים קראמיים.
רק מעט מאוד מיצירותיו שרדו, ואף הגיעו אלינו דרך ציטטות מחיבורי אחרים.
יצירתו הלירית של אנאקריאון כללה המנונים (שירי דת) לאלים, שירי משתה ושירי אהבה.
הללו נכתבו בפשטות ובחן וכן בריסון רגשות.
התפרצויות רגשיות נתפסו כברבריות ועל כן נמנעו משוררים מכובדים, דוגמת אנאקריאון, להיסחף לסגנון זה.
אנאקריאון חיבר גם ימבים ואלגיות, כשהאחרונות כללו גם הקדשות על גבי מצבות.
שירתו של אנאקריאון השפיעה על יצירתו של הסטיריקון אריסטופאנס.
בתקופה ההלניסטית התפתח ז'אנר של חיקוי אנאקריאוני בשם "אנאקריאונטיאה", שבה מונצחת דמותו של אנאקריאון כאיש מזדקן מאוהב ומבוסם דרך קבע.
אָנָאפוֹרָה היא אמצעי ספרותי המאופיין בחזרה על מילה או ביטוי בתחילת שורה, פסקה או בתים רצופים.
לדוגמה יש לי חלום בנאום מרטין לותר קינג, או הביטוי עוד זה מדבר וזה בא בספר איוב ובעקבותיו בשיר ברית דמים.
מטרת השימוש באנאפורה היא להבליט ולהדגיש מסר כלשהו.
בנוסף, האנאפורה היא אמצעי אסתטי וצורני, כלומר מעין קישוט של הטקסט.
המילה היא הלחם בסיסים מיוונית של אָנָא (אחורה) ופֵרֵיִין (לשאת).
בבלשנות, כינוי אנאפורי או אֶנְדוֹפוֹרִי (ובעברית כינוי מוסב) הוא רכיב במשפט המתייחס לרכיב אחר שקדם לו.
למשל: נורית זרקה את הפרח, כי הוא היה נבול.
כינוי הגוף האנאפורי הוא מתייחס אחורה לשם העצם "פרח".
בניסוח אחר, קודמנו של הכינוי "הוא" זה "פרח".
האנאפורה משמשת כבר בתנ"ך ובמידה מסוימת גם במשנה.
האנאפורה משמשת בקטעים שיריים, בנאומים, בסיסמאות ובקטעי פרוזה.
לרוב, החזרה מתרחשת בשורות קצרות מאוד וההפרש בין שתי חזרות על המילה היא באורך של לא יותר מ-5–12 מילים.
אולם יש המזהים אנאפורה בקטעים ארוכים.
כך, למשל פותחים פרקים ב', ד', ה' וו' במסכת שבת במילה "במה": "במה מדליקין" (ב') "במה טומנין" (ד') "במה בהמה יוצאה" (ה') "במה אישה יוצאה" (ו'), ויש הרואים בחזרה זאת אנאפורה.
לא תענה ברעך עד שקר.
אנאפורה זו שבספר איוב שימשה גם בפזמון השיר הטראגי בן ימינו ברית דמים על שני בנים בעלי שם זהה שנפלו במלחמת לבנון ומשפחותיהם נקשרו זה בזה בשכול.
הנביא ישעיהו מדגיש את מילוי הארץ בדברים שליליים על ידי אנאפורה של הביטוי "ותמלא ארצו":
המקונן במגילת איכה מדגיש את המסך שה' שם בינו לבין עם ישראל, על ידי אנאפורה של המילה "סכותה":
הדוברת בשיר אורן של לאה גולדברג משתמשת באנאפורה על מנת להמחיש את הפער בין ארץ מולדתה לארץ ישראל:
כאן לא אשמע את קול הקוקִיה,
כאן לא יחבוש העץ מצנפת שלג (אורן, לאה גולדברג)
בהמשך השיר ישנה אנאפורה נוספת שתפקידה להשלים ולתקן את האנאפורה הראשונה הדוברת מתגברת על הפער בין שתי הארצות באמצעות הזדהותה ותחושת השותפות שלה עם האורנים:
בשיר אחר, חמסין של ניסן, כתבה גולדברג:
בשירה של זלדה שני יסודות, האנאפורה נועדה לבטא את השיממון ואת הקיבעון שלוקה בהם הברוש בעיני הלהבה:
בלי שמץ של חרות (שני יסודות, זלדה)
בשיר ליל חניה, שירו שלנתן אלתרמן, חוזר מוטיב הלילה שבע פעמים:
ליל חניה, ליל זמר, ליל שחקים רקוע
ליל רוב מלאכות חופזות, ליל אד מן הדוודים
ליל שמוסך את כישופה של רעות רוח
בבניינה של ממלכה, ליל נדודים
בשיר אז אמר השטן, גם הוא של נתן אלתרמן, חוזר מוטיב השלילה:
שלומי זמיר משתמש באנאפורה בשיר להיות יחד.
האנאפורה משמשת להדגיש את המילה "יחד" שחוזרת 9 פעמים בשיר, הוא רצה להדגיש את החשיבות והיופי שבזוגיות.
האנאפורה משמשת בנאומים מפורסמים רבים.
וינסטון צ'רצ'יל השתמש באנאפורה "אנחנו" (we shall) בנאום "נילחם בחופים" בימי מלחמת העולם השנייה.
מרטין לותר קינג השתמש באנאפורה "יש לי חלום" בנאומו המפורסם על שוויון בין-גזעי:
זהו חלום ששורשו עמוק בתוך החלום האמריקאי.
יש לי חלום, שיבוא יום בו תקום האומה ותקיים את יעודה האמיתי: אנו מאמינים בקביעות האמת הברורות הללו שבני האדם כולם נבראו שווים.
יש לי חלום שיום יבוא ובהרי אדום של ג'ורג'יה בני העבדים לשעבר ובני האדונים בעלי העבדים לשעבר, ישבו יחדיו באחווה.
אנארת' (Unearth) היא להקת מטאלקור אמריקאית ממסצ'וסטס.
הלהקה הוקמה בשנת 1998. הם חתומים בחברת Century Media Records והוציאו שמונה אלבומי אולפן.
אלבום האולפן האחרון שלהם, The Wretched; the Ruinous, יצא ב-5 במאי 2023.
אנארת' הוקמה על ידי באז מקגרת', מייק רוטברג, כריס רייבי וקן סוסי בבוסטון, מסצ'וסטס בשנת 1998. הלהקה החלה את דרכה בשם Point 04, המתופף מייק רוטברג בחר בשם "Unearth" מתוך רצון שהלהקה תביא משהו חדש וייחודי לז'אנר המטאל וההארדקור, כאילו היא "חושפת" סאונד שלא נשמע כמותו קודם.
הם צברו תאוצה במהירות בבוסטון וזכו לשבחים רבים בעיתונים.
הם יצאו לסיבוב הופעות קצר בצפון-מזרח ארצות הברית עם אמנים נוספים בז'אנר המטאלקור.
במאי 1999 הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם, Above the Fall of Man.
לאחר מכן חתמה הלהקה בלייבל Eulogy Recordings והוציאה את האלבום The Stings of Conscience בשנת 2001. מגזין Guitar World כינה את האלבום "פורץ דרך", וכתב כי "אותם אבות מייסדים של המטאלקור שילבו ליינים מלודיים עם ריפים אגרסיביים באופן בולט ומקורי".
לאחר מכן הוציאה הלהקה את המיני אלבום השני שלהם, Endless, בשנת 2002. במהלך הכנת האלבום, הבסיסט כריס רייבי עזב את הלהקה, ובמקומו הצטרף ג'ון מגד.
ג'ון "סלו" מגד – באסיסט
אנאפורנה (בנפאלית: अन्नपुर्ण) הוא רכס פסגות בהרי ההימלאיה ואחד מאזורי התיירות העיקריים של נפאל.
אורך הרכס 55 ק"מ ופסגתו הגבוהה ביותר אנאפורנה 1 מגיעה לגובה של 8,091 מטר, גובה זה ממקם אותה כפסגה העשירית בגובהה בעולם.
הרכס משתרע מזרחית לנהר הקאלי גאנדקי שמפריד אותו מרכסי הדהאולאגירי.
משמעות המילה אנאפורנה היא אחת מההתגלמויות של האלה פרוואטי.
תרגום שמה מסנסקריט הוא "אלת האסיף" או "אלת המזון".
פסגה גובה מיקום עולמי אנאפורנה I 8,091 מטר דירוג 10 אנאפורנה II 7,937 מטר דירוג 16 אנאפורנה III 7,555 מטר דירוג 42 אנאפורנה IV 7,525 מטר לא הר נפרד גנגפורנה 7,455 מטר דירוג 59 אנאפורנה דרום 7,219 מטר דירוג 101
אנאפורנה I נכבשה לראשונה ב-3 ביוני 1950 על ידי צוות צרפתי.
פסגה זו הייתה הפסגה הראשונה מעל 8,000 מטר שהעפילו עליה בהצלחה.
ניסיונות מעטים מאוד צלחו מאז, ונכון ל-2012 כ-32% מהמטפסים נספו בניסיונות הטיפוס.
191 איש הצליחו להגיע לפסגה ולחזור בשלום אך 61 איש נספו בדרך.
זה אחוז הנספים הגבוה ביותר בכל פסגות 8,000 המטרים.
אנאפורנה II נכבשה ב-1960 על ידי קבוצת בריטית/הודית/נפאלית שבראשה ג'ימי רוברטס (Jimmy Roberts).
אנאפורנה III נכבשה ב-1961 על ידי משלחת הודית שבראשה מוהן קואלי (Mohan Kohli).
אנאפורנה IV נכבשה ב-1955 על ידי משלחת גרמנית שבראשה היינץ שטיינמץ (Heinz Steinmetz).
גנגפורנה (Gangapurna) נכבשה ב-1965 על ידי משלחת גרמנית שבראשה גונת'ר האוזר (Günther Hauser).
אנאפורנה הדרומית (ידועה גם כדאקשין או מודיטס) נכבשה ב-1964 על ידי קבוצת יפנית.
מצ'פוצ'ארה (Machapuchare) היא פסגה חשובה נוספת (6993 מטר).
תרגום השם בשפה הסנסקריט הוא "זנב הדג".
פסגה זו נחשבת כמקום קדוש למקומיים.
מטפס ההרים נדב בן-יהודה הוא הישראלי הראשון אשר כבש את פסגת ההר הגבוהה ביותר, היא אנאפורנה I המגיעה לגובה של 8,091 מ', ב-1 במאי 2016.
שמורת האנאפורנה Annapurna Conservation Area Project - ACAP נחשבת כאחד מאזורי הטרקים היפים בעולם ואזור תיירות הטרקים הפופולרי והמפורסם ביותר בנפאל.
השמורה הוקמה ב-1986 על ידי המלך מהאנדרה ומכילה את כל רכס האנפורנה, כ-7600 קמ"ר.
כדי למנוע פגיעה סביבתית היא הוגדרה כ"אזור לשימור" ולא פארק לאומי כנהוג.
ACAP מאפשרת לכמות מוגבלת של מקומיים לגור בתחומי השמורה ולנהל אכסניות לטיילים הפוקדים את האזור.
העיר המרכזית באזור היא פוקארה השוכנת על שפת האגם Phewa וממנה ניתן לצאת לטרקים ולהצטייד במזון.
בתחומי השמורה ניתן למצוא מגוון רחב של תנאי אקלים, קרקע, תוואי שטח וסוגי צמחייה.
באזורים הנמוכים יותר נשלט הנוף על ידי טרסות אורז ונהרות רחבים וככל שעולים בגובה משתנה הנוף דרך חורשות ירוקות עד, עצי מחט ומפלים גבוהים ועד קרקע חשופה וטרשית, פסגות מושלגות וקרחונים תלויים.
אזור מוסטנג (הגובל בטיבט) אף מציג אזור אקלימי של מדבר צל גשם ודומה בכך למדבר יהודה.
שלושה מהטרקים המפורסמים בשמורה הם:
טרק אנאפורנה בייס קמפ (Annapurna Base Camp - ABC או Annapurna Sanctuary): טרק זה מתחיל בפדי, למרגלות הרכס וממשיך עד למרגלות פסגת אנפורנה I בגובה 4,130 מטר.
המסלול הלוך חזור נמשך כ-8 ימים.
טרק סובב אנאפורנה (Around Annapurna): טרק המקיף את קבוצת פסגות האנפורנה ובכך מאפשר לראות גם את נופי טיבט השכנה ונהר הקאלי גאנדקי.
אורכו המלא הוא 260 ק"מ ונקודת הגובה המקסימלית במסלול היא במעבר ההרים ת'ורונג לה הנמצא בגובה של כ-5,416 מטר.
המסלול מעגלי ונמשך כ-14 יום במקור, כיום ישנן אופציות של קיצור קטעים על ידי רכבי שטח - ביום הראשון לטרק, ובסיומו לאחר הפס.
ב-14 באוקטובר 2014 התרחשה סופת שלגים ברכס.
במפולת נהרגו 43 מטיילים בעת שהשתתפו בטרק זה.
טרק ג'ומסום (Jomsom Trek): טרק זה הוא בעצם חלק מטרק "סובב אנאפורנה".
בסופו נמצא הכפר "טאטופאני" (מים חמים) אשר כשמו נמצא ליד נביעות מים חמים מהסלע.
בשמורה מספר אגמים וביניהם אגם טיליצ'ו הנמצא בגובה 4,949 (או 4,919 לפי מקור אחר) ונחשב לאחד האגמים הגבוהים ביותר בעולם.
אגם זה נוצר עקב פעילות קרחונית ונמצא באזור בעל נגישות קשה ואף מסוכנת בעונות מסוימות.
המבקרים המועטים באגם מגיעים במהלך טרק סובב אנאפורנה, כמסלול צדדי של יומיים-שלושה ממננג, או במסלול חלופי בו נעשית חציית ההרים בין ג'ומסום למננג בנקודה אחרת מאשר ת'ורונג לה (מסלול קשה ומסוכן המטוייל על ידי משלחות מיוחדות בדרך כלל).
בשנת 2000 ביקרה באגם משלחת צלילה מרוסיה וערכה בו את אחת הצלילות הגבוהות בעולם אי פעם.
אנבידיה היא חברה אמריקאית, ספקית גדולה של מיקרו-שבבים המשמשים לערכות שבבים של מחשבים אישיים, יחידות עיבוד גרפיות (GPU), כרטיסי מסך (מאיצים גרפיים), חישובי בינה מלאכותית, התקני מדיה ותקשורת וקונסולות משחקים.
החברה מוכרת בזכות סדרות כרטיסי המסך למחשב GeForce ו-Quadro, סדרת ערכות השבבים nForce, וסדרת השבבים טגרה לסמארטפונים ולטאבלטים.
המטה הראשי של החברה נמצא בסנטה קלרה שבקליפורניה.
החברה היא ספקית פלטפורמות לארבעה שווקים מרכזיים: משחקים, ויזואליזציות מקצועיות, מרכזי נתונים, וכלי רכב.
בנוסף מפתחת החברה פלטפורמות לשוק הבינה המלאכותית והלמידה העמוקה.
בסוף יוני 2024 הפכה לחברה הציבורית בעלת שווי שוק הגבוה בעולם.
ב-21 בינואר 2025 הגיע שווי השוק שלה ל-3.46 טריליון דולר, והיא הפכה שוב לבעלת שווי השוק הגבוה בעולם.
ביולי 2025 שווי השוק שלה היה גבוה מ-4 טריליון דולר, ובכך הייתה לחברה הראשונה אי פעם שעשתה כך.
בסוף אוקטובר 2025 שווי השוק שלה עבר את ה-5 טריליון דולר.
חברת Nvidia הוקמה בשנת 1993 על ידי שלושה מייסדים, המהנדסים האמריקאים כריס מלקווסקי וקרטיס פרים, ולצדם מעצב המעבדים האמריקאי-טאיווני ג'נסן הואנג.
המוצר הראשון שלה היה כרטיס המולטימדיה NV1 שייצא בשנת 1995, ומחירו היה 199 דולר.
אף שהיה מאוד מתקדם לזמנו בשל השימוש בליבת 3D, הוא לא זכה להצלחה רבה.
הסיבה – עם יציאת Windows 95 וטכנולוגיית ה-Direct3D, לא היה כדאי לייצר את המעבדים הגרפים של Nvidia.
בשנת 1997 הוציאה Nvidia את הכרטיס השני שלה, עם המעבד RIVA 128. הכרטיס הצליח במיוחד, והיווה תחרות ל-VooDoo Rush שנחשב להצלחה.
Nvidia המשיכה לפרוץ באותה עת עם יתר סדרת כרטיסי RIVA וסדרת ההמשך, RIVA TNT, שנחשבה לסדרת הדגל של החברה באותה עת.
כרטיסים אלו נועדו להתחרות ביתר כרטיסי Voodoo של 3dfx, וכן בכרטיסים נוספים: Rage של ATi, סדרת Savage של S3 Graphics, וכרטיסי המסך של PowerVR.
לאחר שחברת 3dfx, היצרנית של כרטיסי Voodoo ואחת החברות המובילות בשוק המעבדים הגרפים, פשטה רגל בשנת 2000, Nvidia קנתה אותה, וכך גם הורידה את אחת מהיריבות הגדולות שלה וגם הוסיפה לעצמה הרבה עובדים עם ידע וטכנולוגיות שהיו ספציפיות ל-3dfx.
בדצמבר 2000 נמסר כי Nvidia שילמה 186 מיליון דולר עבור הרכישה.
משנת 1999 והלאה שלטה Nvidia בחלק גדול מהשוק, כאשר הפכה את סדרת כרטיסי המסך GeForce לסדרה העיקרית שלה.
בשנת 2003 פיתחה Nvidia והוציאה לשוק את סדרת מעבדי FX, שגם נכללו במשפחת ה-GeForce.
באותה שנה גם חברת ATi עלתה במכירות, בזכות הוצאת סדרת Radeon החדשה שהייתה מאוד מוצלחת.
לאחר שמיקרוסופט החליטה לפעול ביחד עם ATi כדי לבנות את המודל של DirectX 9.0, הכרטיסים של Nvidia סבלו מקשיים עם פלטפורמת ה-DirectX 9.0. התברר כי Nvidia החליטה לרמות ולהעלות לכאורה את התוצאות שלה במבחני הביצועים, ללא עלייה מקבילה בביצועים עצמם.
לאחר שנודע הדבר, ATi זכתה באמון הצרכנים, ומאז הפכה למתחרה אמיתית.
בשנת 2010 דיווחה חברת משחקי הווידאו Valve שבקרב לקוחותיה Nvidia מחזיקה ב-59.11% מהשוק.
ב-2016 פתחה החברה מרכז פיתוח בישראל ובלונד שבשוודיה.
באוקטובר 2018 פתחה החברה קבוצת מחקר בישראל, שמתמקדת בבינה מלאכותית.
במרץ 2019 הגיעה להסכם על רכישת חברת רכיבי התקשורת הישראלית מלאנוקס בסכום של 6.9 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה באפריל 2020.
בספטמבר 2020 הודיעה Nvidia על רכישת חברת ARM holdings, מפתחת מעבדי ARM, בכ-40 מיליארד דולר.
במאי 2023 הכריזה החברה כי תקים בישראל מחשב-על בתחום הבינה המלאכותית.
המחשב, ששמו Israel-1, צפוי לשמש תחילה את אנבידיה לצורכי מחקר ופיתוח ולשיתופי פעולה עם התעשייה, ובהמשך יהיה זמין כחלק משירות מחשוב-העל בענן של אנבידיה, Nvidia DGX Cloud, כך שארגונים וגופים נוספים יוכלו להשתמש בו.
שלב ראשון של המחשב החל לפעול בנובמבר 2023, והשלמת בנייתו תוכננה ל-2024. בנובמבר 2024 נכלל המחשב במקום ה-34 ברשימת TOP500 של מחשבי העל החזקים בעולם.
ב-30 במאי 2023 הגיע שווי השוק של החברה ליותר מטריליון דולר.