tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זה היה סרט חדשני, עוצמתי ונפלא אני עושה סרטים יותר ארציים".
הסרט יצא מחדש לאקרנים ב-2002 בגרסה מיוחדת לרגל שנת ה-20 להפקתו, שכללה שינויים באפקטים מיוחדים וסצנות נוספות.
בעקבות הצעה של סטיבן ספילברג, כלל הבמאי ג'ורג' לוקאס דמויות מהזן של אי.טי.
בסצנה קצרה בסרטו מלחמת הכוכבים – פרק 1: אימת הפנטום.
ב-2002, הסרט "אי.טי." הכניס עוד כ-300 מיליון דולר ובסך הכל הכנסותיו הסתכמו בכ-793 מיליון דולר.
בגרסה המיוחדת שיצאה בשנת 2002, לרגל 20 שנה לסרט, נוסף דיבוב עברי מלא, ויצא DVD בגרסה מחודשת ובאיכות צפייה משופרת, עם תוספות מיוחדות אודות הסרט.
בטלנובלה "משחק החיים" מצוין שאי.טי.
הוא הסרט היחיד של ענבר (עמנואל הורי) שאינו סרט רומנטי שמצוי בביתה.
באחד הפרקים של "זהו זה!" לאחר שמוני צופה ב"אי.
טי." הוא חפץ בחבר חייזר עד שמגיע מדביר (גידי גוב) שהוא מחשיב אותו לחייזר אמיתי, אף על פי שהוא יודע שהוא אינו חייזר ורק חפץ בחבר חדש.
ב"רחוב סומסום" חוצני הייפ ייפ שאלו את קרמיט אם הוא אי.טי.
כשהוא סקר על מקרה שבו הדוד משה חשב שבחוותו נחתה חללית חייזרים, לבסוף הסתבר שמדובר בפריזבי של זוג ילדים.
באחת מתוכניות סוף העונה של "ארץ נהדרת" מוצגת גרסה עתידנית של פנינה רוזנבלום (מריאנו אידלמן) שאי.טי.
משמש בתור עוזר הבית שלה, על אף שהיא קוראת לו "אתי".
בתוכנית "רק בישראל" לימור שלפה בובה של אי.טי.
סמל חברת ההפקה של ספילברג "אמבלין אנטרטיינמנט" נשא את דמותם של אי.טי ואליוט בסצנת האופניים, כשהירח בסמל מוקטן ומשמש כרקע.
בגאולוגיה, אי גבוה הוא מונח שמתאר אי שמקורו געשי.
המונח נועד להבדיל בין איים מסוג לזה לאיים נמוכים שמקורם מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או להתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית.
המונח "אי גבוה" נועד לתאר את מקור האי ולא בהכרח את גובהו יחסית ל"איים נמוכים".
קיימים מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים שלעיתים מכונים "איונים" או "סלעים", בעוד שמספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה שהם איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית מתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים.
שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.
האיים הגבוהים בנויים מסלעים קדומים (גנייס, צפחה, דיוריט, אמפיבוליט) ומבזלת.
מלבד המקור המשותף אין דמיון בין האיים הגבוהים השונים – בגודלם או בצורתם, אם כי ברובם המבנה האופייני הוא הרים תלולים שמורדותיהם מכוסים ביערות המסתיימים לעיתים בחרוטים געשיים.
דוגמאות לארכיפלג של איים גבוהים הם איי מרקיז ואיי הוואי.
הנקודה הגבוהה ביותר באוקיינוס השקט מצויה על אי גבוה, הר הגעש הכבוי מאונה קיאה (Mauna Kea) שבאי הוואי – 4,205 מטרים.
אי ג'יאנליאן (בסינית: 易建联; נולד ב-27 באוקטובר 1987 בגואנגדונג) הוא כדורסלן סיני, המשחק בקבוצת גואנגדונג סאות'רן טייגרס מליגת העל הסינית.
הוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
אי ג'יאנליאן נולד לאי ג'ינגליו ולמיי מיילינג, שהיו שניהם שחקני כדוריד בעברם.
הוריו לא רצו לשלוח אותו בתחילה לבית ספר לספורט, אך לאחר שמאמן בית הספר המקומי לספורט צפה בו במשחק כדורסל רחוב, הוא שכנע את הוריו של ג'יאנליאן לשולחו להתאמן בצורה מקצוענית.
בשנת 2002 הוזמן אי על ידי אדידס, שרצתה להחתימו על חוזה חסות, למחנה מיוחד לזיהוי כישרונות שלה בטינק שבניו ג'רזי, שם הוא התחרה נגד השחקנים הבכירים מליגת התיכונים של ארצות הברית.
מאוחר יותר באותה שנה חזר אי לסין, והצטרף לקבוצת גואנגדונג סאות'רן טייגרס בליגת ה-CBA.
בעונתו הראשונה בקבוצה, , הוא השיג ממוצעים של 3.5 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק, ושיפר את ממוצעיו ל-7.3 בנקודות ובריבאונדים בסדרת הגמר של הליגה, שבה הפסידה הקבוצה לבאיי רוקטס.
הוא זכה בתואר "רוקי השנה" של הליגה.
בעקבות הכישורים שהפגין אי, הוא נחשב בתקשורת לממשיך דרכו של יאו מינג.
בשלוש העונות הבאות הוביל אי את קבוצתו לזכייה בשלוש אליפויות רצופות של ה-CBA, וב-2006 אף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת הוא קבע ממוצעים של "דאבל דאבל" של 24.9 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק ונבחר ל"שגריר הליגה" של העונה, אך הפסיד עם גואנגדונג בסדרת הגמר של הליגה לבאיי רוקטס.
לאחר מכן נרשם אי לדראפט ה-NBA 2007, ונבחר על ידי מילווקי באקס במקום השישי.
ביוני 2008 עבר אי לניו ג'רזי נטס.
הוא הפגין יכולת טובה בחודשים הראשונים של עונת , אך בינואר סבל מפציעה נוספת שהשביתה אותו ממשחק למשך שישה שבועות.
בבחירות למשחק האולסטאר הוא סיים במקום השלישי בהצבעת האוהדים לפורוורד הפותח של נבחרת המזרח, אם כי רבים ייחסו זאת לסינים הרבים שהצביעו בעבורו.
לאחר חזרתו מהפציעה הוא לא הצליח לשחזר את יכולתו מהתקופה שלפניה ואיבד את מקומו בחמישייה הפותחת.
הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 8.6 נקודות ו-5.3 ריבאונדים למשחק.
בראשית עונת סבל אי מפציעה נוספת, שבגינה השתתף ב-52 משחקים בלבד.
עם זאת, לאחר חזרתו מהפציעה הפך לאחד מהשחקנים המובילים של ניו ג'רזי והשיג ממוצעים של 12 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק.
השיפור ביכולתו האישית לא עזר לקבוצה שסיימה את העונה עם המאזן החלש בליגה - 12 ניצחונות בלבד ו-70 הפסדים.
לאחר אותה עונה עבר אי לקבוצת וושינגטון ויזארדס, שבתמורה העבירה לניו ג'רזי את קווינטין רוס.
אי שיחק לראשונה עבור נבחרת סין באולימפיאדת אתונה 2004. הוא השתתף עמה גם באליפות העולם בכדורסל בשנת 2006. הוא השיג בטורניר זה ממוצעים של 6 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק, והופעותיו הרשימו מאוד את ראשי הנבחרת הסינית ואת מאמני הנבחרות האחרות.
במשחקים האסיאתיים שהתקיימו בדוחא בהמשך אותה שנה, זכה אי עם נבחרת סין במדליית הזהב.
אי השתתף עם נבחרת סין גם באולימפיאדת בייג'ינג 2008. בשלב הבתים הוא השיג "דאבל דאבל" במשחק מול אנגולה וקלע את הסל המכריע במשחק הניצחון מול גרמניה, שהעלה את נבחרתו לרבע הגמר שם הפסידה לנבחרת ליטא.
הוא סיים את הטורניר עם ממוצעים של 9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
באליפות אסיה 2009 זכה אי עם נבחרת סין במדליית הכסף.
אֶי איראן (בפרסית: ; תרגום: הו איראן) הוא המנון איראני פופולרי, אשר אף על פי שמעולם לא קיבל מעמד רשמי, הוא שימש כהמנון בפועל בתקופת המעבר שבין נפילת השאה לאימוץ ההמנון האיראני הנוכחי.
מילות השיר חוברו בידי חוסייני גול-אֶ-גולאב בשנת 1946 והשיר הולחן בידי רוהולה ח'אלגי.
גול-אֶ-גולאב אהב את המולדת ואת שפת האם שלו, והקדיש את השיר לאיראן ולאדמותיה.
הראיה לעובדה זו היא שבשפה הפרסית ישנן מילים רבות השאולות מערבית, ואילו המחבר שילב בשיר זה שלוש מילים בערבית בלבד.
מכיוון שבשיר אין נטיות פוליטיות לעומת ההמנון הרשמי כיום, המפאר את המהפכה האסלאמית, וההמנון הרשמי בתקופת השאה, שפיאר את השאה, רבים באיראן, בין אם הם תומכים בעקרונות האסלאמיים ובין אם לאו, תומכים באימוץ שיר זה כהמנונה הרשמי של איראן.
רחוק ממך מחשבות האנשים הרעים
הו אויב, אם הנך מסלע, אני מברזל
הלוואי וחיי יוקרבו בשביל מולדתי הטהורה
למענך, אפילו חיינו אינם בעלי ערך.
אאחל לאדמות איראן ארצנו להיות נצחיות
אבני הרייך תכשיטים ופנינים הם
מתי אוכל לשחרר את לבי מחיבתך?
גלי לי, מה היתי עושה אילולא חיבתך
כל עוד סבב כדור הארץ ומעגל השמים נמשכים
האור של האלוהות ידריך אותנו
במטרתך, מתי חיינו בעלי ערך?
איראן הו גן-עדן ירוק שלי
גם עם גשמים של אש על גופי
אחר מאשר אהבתך לא אעריך בלבי
ממימייך, אדמתך ואהבתך נוצרה צורתי
אם אהבתך תעזוב את לבי הוא יישאר שומם
הלואי ואדמות איראן ארצנו יהיו נצחיות
אי אפשי בתקנת חכמים ("אי-אפשי" = אין רצוני, לא נוח לי) הוא כלל הלכתי שפירושו שאדם רשאי לוותר על הזכויות והחובות המוענקות לו מתוקף תקנת חז"ל, כאשר מטרת התקנה היא להיטיב עמו.
ההנחה שכאשר אדם טוען ש"אי אפשי בתקנת חכמים" מקבלים את טענתו, משמשת גם כטיעון משפטי במשפט הישראלי.
טענת "אי אפשי בתקנת חכמים" שכיחה במקרים בהם התקנה שנועדה לטובת האדם, גורמת לו להפסד מבחינתו.
הכלל תקף רק כאשר התקנה נועדה רק לצרכו ולטובתו של האדם, כיוון שרק במקרה כזה הוא יכול לומר שהוא לא חפץ בטובה זו ומעדיף לוותר עליה.
בנוסף, תוקף הדין הוא רק לגבי תקנות חכמים, ומאידך, בדאורייתא, כגון שאומר "דין ודברים אין לי בירושת אבי כשימות" לא יועיל התנאי ובעל כרחו יהא שלו, אלא אם יתן לאחרים בלשון מתנה.
במקרה שבו נוסף לתקנה שהוא מבקש לבטל עוד תקנה, אלא שהיא משנית לה, הכלל יכול להתקיים למרות התקנה הנוספת.
כך, למשל, יכולה אישה לומר לבעלה "איני ניזונת ואיני עושה", אני לא רוצה לתת לך את כספי ואני מוותרת על זה שתהיה חייב לפרנסני בשביל זה, למרות שבכך גם הבעל מפסיד את מעשי ידיה.
זאת משום שעיקר התקנה היא שהבעל יפרנס את אשתו, והחובה על האישה למסור לו בתמורה את מעשי ידיה- היא פשוט כדי למנוע מצב של איבה ביניהם .
לעומת זאת, הבעל לא יכול לוותר על תקנה זאת משום 'אי אפשי'.
זאת משום שעיקר התקנה הוא שיפרנס את אשתו, ומעשי ידיה הם החלק הפחות חשוב בתקנה, ולכן היא אינה לטובתו.
נחלקו הפוסקים האם יכול אדם לחזור בו לאחר שטען טענת 'אי אפשי בתקנת חכמים'.
לשיטת הר"ן, אדם אינו יכול לחזור בו, שאם כן, תוכל אישה לטעון 'איני ניזונת' כאשר תרוויח, ולבטל את הטענה כשלא, והתקנה תהיה ריקה מתוכן.
לשיטת הרמ"א, אדם יכול לחזור בו, שכן מראש ידו על העליונה; התקנה נועדה לטובתו.
לכן, בכל שבוע שיתן בעלה מזונותיה, תתן לו מעשי ידיה, ולהפך.
לשיטת התוספות, בהגדרת הטענה יכול אדם לחזור בו, שכן אי אפשר לבטל תקנת חכמים לגמרי.
מקרים נוספים בהם חל הכלל
ירושה מדרבנן - יכול אדם הזכאי לירושה לבחור לוותר עליה, אם מסיבה כלשהי הוא מעדיף שלא לירש.
היפוך שבועה - בשבועה הנתבע יכול בדרך כלל להישבע ולהיפטר, אך ישנם מצבים בהם תיקנו חז"ל שהתובע יכול להישבע ולקבל את כספו.
טענת אי אפשי במקרה זה מעניקה לתובע את היכולת לומר "אי אפשי בתקנת חכמים" ולהחזיר את חובת השבועה לנתבע.
אין נפרעים מנכסים משועבדים – במקום שיש בני חורין - כאשר אדם קנה קרקעות מחייב, וקנה את העידית בשלב האחרון, לפי כללי הגביה, כלל השעבודים של החייב חלים על הקרקע שנותרה בת חורין אחרונה.
אם יאמר הקונה "אי אפשי בתקנת חכמים", יחזרו כל בעלי החוב של המוכר לגבות כדינם, דהיינו הניזק יגבה עידית, המלווה יגבה בינונית, וכתובת האשה תיגבה מזיבורית.
אי בשמש הוא סרט דרמה רומנטי אמריקאי משנת 1957 בהפקתו של דאריל זאנוק, בבימויו של רוברט רוסן ובהשתתפותם של ג'יימס מייסון והארי בלפונטה בתפקידים הראשיים.
עלילת הסרט מתרחשת באי הפיקטיבי סנטה מרתה' והוא צולם באיים ברבדוס וגרנדה בשיטת הסינמסקופ.
התסריט מבוסס על רב-מכר בשם זהה מאת הסופר הבריטי אלק וואו משנת 1955.
מלקולם ארנולד הלחין את הפסקול שמלווה את הסרט, ואילו את שיר הנושא "אי בשמש", כתב הארי בלפונטה והלחין אירווינג בורגס.
שיר זה זכה לביצועים רבים מאת מבצעים כגון בלפונטה, חוזה קאררס, קטרינה ולנטה ואחרים.
הסרט מציף בעיות בגזענות וביחסים בין גזעיים ועורר ויכוחים רבים בארצות הברית.
בכמה ערים אף לא הקרינו אותו בעקבות איומים מצד הקו קלוקס קלאן.
הסצנה הפותחת של הסרט מציגה צילום פנורמי של אי בקריביים, שבו נראים תושבי המקום עובדים בשדות ובנמל.
ברקע נשמע קולו של קריין המפרט כי האי, סנטה מרטה, היה בעבר קולוניה צרפתית, אך כיום הוא תחת שליטה בריטית, ורוב אוכלוסייתו מורכבת מתושבים שחורים או בני תערובת.
עיתונאי אמריקאי בשם בראדשו (בגילומו של הארטלי פאוור) מגיע לסנטה מרטה במטרה לחקור את האירועים המתרחשים באי ואת המתחים הגזעיים ההולכים וגוברים לקראת הבחירות הקרובות.
מקסוול פלורי (ג'יימס מייסון), בן לשושלת בעלי מטע באי, מגלה סיגריה מצרית אקזוטית במאפרה שלו ומתחיל לחשוד שאשתו, סילביה (פטרישיה אוונס), בוגדת בו.
מקסוול, סילביה וג'וסלין (ג'ואן קולינס), אחותו הצעירה של מקסוול, מגיעים למסיבה בבית המושל לכבוד יואן טמפלטון (סטפן בויד), בן המושל, שמבקר באי בדרכו לאוקספורד.
למסיבה מגיעים גם דייוויד בויאר (הארי בלפונטה), פעיל שחור המתכנן להתמודד בבחירות הקרובות לבית המחוקקים, ומרגוט סיטון (דורותי דנדריג') המלווה אותו לאירוע, אף על פי שאינה מרגישה בנוח.
במהלך המסיבה, יואן נמשך אל ג'וסלין בעוד דניס ארצ'ר (ג'ון ג'סטין), עוזרו של המושל, נמשך למרגוט.
בה בעת, אחותה של סילביה, מייוויס נורמן (ג'ואן פונטיין), מתחברת לבויאר.
כאשר בויאר מודיע על כוונתו להתמודד בבחירות, מיוחסי האי דוחקים במקסוול לרוץ נגדו כדי לא לאבד את הדומיננטיות שלהם באי.
מקסוול מבחין שהילרי קארסון (מייקל רני), גיבור מלחמה בדימוס, מעשן את אותו סוג סיגריות מצריות שמצא קודם לכן במאפרה שלו, ובדרכו הביתה עם סילביה, הוא מתעמת איתה, מאשים אותה בבגידה ואונס אותה.
ג'וסלין ויואן משוחחים ביניהם בעת טיול על חוף הים.
במהלך השיחה מביעה ג'וסלין כמיהה לעזוב את האי.
במקביל, דניס מבקר את מרגוט בבית המרקחת שבו היא עובדת כפקידה ומזמין אותה לנשף אצל המושל.
מקסוול, שעדיין חושד בסילביה, נוסע העירה לחפש אותה ומגלה שהיא הלכה לקניות עם קארסון, מה שמגביר את זעמו.
מקסוול מודיע להוריו שהוא מתכנן לרוץ לבית המחוקקים.
אביו, ג'וליאן (בייזיל סידני), מביע ספק שמקסוול יוכל לנצח, ומקסוול מאשים את הוריו בכך שהם מעדיפים את בנם ארתור, שמת כגיבור מלחמה, ואף אומר שמוטב לו היה נולד שחור.
בויאר לוקח את מייביס אל כפר הדייגים שבו נולד, והעיר מתכוננת לקרנבל.
ג'וסלין ויואן נוסעים אל ביתו של מקסוול, מלווים על ידי דמות חבושה מסכה הצופה בהם.
לאחר שהייה קצרה בבית, הם מתכוננים לנסיעה הביתה, ומגלים שמישהו גנב חלק מהמנוע של המכונית.
לכן, הם נאלצים לבלות את הלילה ביחד.
למחרת בבוקר, לוקח יואן את ג'וסלין הביתה ומציע לה נישואין.
גברת פלורי מעודדת את הקשר ביניהם, אך ג'וסלין מהססת.
העיתונאי בראדשו מפרסם כתבה על כך שסבתו של ג'וליאן, פלורי, היא שחורה.
ג'וסלין מרגישה נבגדת וחוששת שילדיה יהיו שחורים.
בלילה מתעמת מקסוול עם קארסון ברחוב, והם מגיעים לביתו של קארסון.
מקסוול דורש שקארסון יניח לסילביה, בתגובה מעליב קארסון את מורשת הגזע של מקסוול, ואז תוקף אותו מקסוול וחונק אותו למוות.
בניסיון לטשטש את עקבותיו, לוקח מקסוול את ארנקו של קארסון ומשליך אותו מרכבו בדרך.
הקצין הממונה על החקירה, הקולונל וויטינגהם (ג'ון ויליאמס), מדבר עם מקסוול בקצרה מספר פעמים ומתחיל לחשוד בו, ואף רומז לו זאת.
מקסוול מגיע לעצרת פוליטית כדי להציג את המצע שלו בהתמודדות לבית המחוקקים.
סילביה מגלה למקסוול שקארסון הגיע לביתם כדי לשאול על תרומה לצדקה, ומקסוול מבין שחשדותיו בו לבגידת אשתו היו מופרכים.
מקסוול מתחיל לנאום ומדבר על המורשת השחורה שלו, והקהל בז לו.
מקסוול מתפרץ וצועק "מעולם לא רציתי להיות אחד מכם".
באותו לילה ג'וסלין מגלה לאמה שהיא בהריון, אך מסרבת להתחתן עם יואן בגלל הדם השחור שלה.
גברת פלורי מגלה כי ג'וליאן הוא לא אביה האמיתי, ולכן היא טהורה מבחינה גזעית.
מקסוול שוקל להתאבד אך לא מצליח בכך, והולך לחפש את הקולונל כדי להודות בפשעו.
בסיום הסרט, מתפטר דניס מתפקידו ומבקש ממרגוט להתלוות אליו ללונדון.
ג'וסלין ויואן נישאים ועולים על מטוס לאנגליה.
מייביס מציעה לבויאר שגם הם ייסעו לארץ אחרת ויתחתנו.
בתגובה, קובע בויאר שאנשיו לעולם לא יבינו מערכת יחסים עם אישה לבנה, ושהוא חייב להיות שם בשבילם, והם נפרדים.
מקסוול פלורי (ג'יימס מייסון) הוא בעל מטע מצליח בעל רכוש רב.
הוא נשוי לסילביה פלורי (פטרישיה אוונס) בה הוא חושד כי היא בוגדת בו עם הילרי קארסון (מייקל רני).
דייוויד בויאר (הארי בלפונטה) הוא פוליטיקאי, המייצג את מעמד הפועלים.
הוא מתאהב במייוויס נורמן, ולוקח אותה מספר פעמים לאזורים הכפריים בהם נמצאים העובדים.
מייוויס נורמן (ג'ואן פונטיין) היא אישה עשירה שמתאהבת בדייוויד בויאר.
ג'וסלין פלורי (ג'ואן קולינס) היא אחותו של מקסוול.
נמצאת במערכת יחסים עם יואן טמפלטון.
מרגוט סיטון (דורותי דנדריג'), מוכרת בבית מרקחת, מגיעה עם דייוויד לנשף שנערך בבית מושל האי אך במהרה מתאהבת בעוזר מושל האי, דניס ארצ'ר.
הילרי קארסון (מייקל רני) הוא גיבור מלחמה בגמלאות.
מקסוול חושד בו כי הוא מנהל רומן עם אשתו.
סילביה פלורי (פטרישיה אוונס) נשואה למקסוול.
דניס ארצ'ר (ג'ון ג'סטין) הוא המאהב של מרגוט סיטון ועוזרו של מושל האי.
יואן טמפלטון (סטפן בויד) הוא בנו של מושל האי ומאוהב בג'וסלין פלורי.
גברת פלורי (דיאנה וויניארד) היא אמם של מקסוול וג'וסלין ונשואה לג'וליאן פלורי.
ג'וליאן פלורי (בייזיל סידני) נשוי לגברת פלורי ואביהם של מקסוול וג'וסלין.
הקולונל וויטינגהם (ג'ון ויליאמס) הוא ראש המשטרה והוא חוקר את הרצח של הילרי קארסון.
המושל טמפלטון (רונלד סקוויר) הוא מושל האי ואביו של יואן טמפלטון.
בראדשו (הארטלי פאוור) הוא כתב אמריקאי המסקר את המתרחש באי לקראת הבחירות הקרובות.
הרומן של אלק וואו יצא לאור בהרחבה ב-Ladies' Home Journal במאי 1955 תחת הכותרת "Sugar Baron".
בסוף סיפורו של וואו, מקסוול מתאבד.
דמותו של בויר בסרט מורכבת ממנהל העבודה של וואו ועורכי דין שחורים מאותו הזמן.
דריל זאנוק קנה את הזכויות לרומן של וואו לפני פרסומו.
"אי בשמש" הייתה ההפקה העצמאית הראשונה של זאנוק עבור Twentieth Century-Fox לאחר שסיים את כהונתו כסגן נשיא האולפן.
על פי החומרים הכלולים ברשומות המחלקה המשפטית בספריית UCLA, דנה וינטר הוצגה במקור כג'וסלין וג'ואן קולינס הייתה אמורה לשחק את סילביה.
הסרט צולם בברבדוס ובטרינידד באיי הודו המערבית.
צילומי אולפן צולמו ב-MGM ליד לונדון, אנגליה.
בסרט מוצגים מספר רומנים בין-גזעיים, ועולה הנושא של "דם לבן טהור" מול דם "מעורב" במשפחתו של מקסוול.
הרומנים הבין-גזעיים היו לא מקובלים באותה התקופה, והסרט זכה לביקורות מעורבות עם יציאתו למסכים.
בניגוד למידע המופיע בנוגע לסרט באוספי הספריית האקדמיה האמריקאית לקולנוע, שלפיו לא התעוררו התנגדויות לתיאורו של רומן בין-גזעי, מחלוקת רבה התחוללה עם יציאתו לאקרנים.
לפי מאמר שפורסם ביולי 1957 בעיתון DV, הסרט "אי בשמש" נאסר בממפיס, טנסי, בגלל התיאור המפורש של נישואי תערובת ובשל עבירה על סטנדרטים מוסריים.
ב-1 ביולי 1957 בניו-אורלינס, פתח הלגיון האמריקאי בקמפיין (שלא צלח) להפסקת הקרנת הסרט, בטענה כי הוא מסייע למפלגה הקומוניסטית בניסיונה ליצור חיכוך בין הגזעים.
במיניאפוליס, מינסוטה, הושק קמפיין נוסף לביטול ההקרנות.
אף על פי שהמאמץ לא צלח, מאמר שפורסם ביוני 1957 מתעד שיחות ומכתבים שהתקבלו בתיאטראות ברחבי מיניאפוליס אשר התנגדו להקרנת הסרט.
כמו כן, ביוני 1957, תיאר העיתון DV את מבול דואר השיטנה שקיבלה ג'ואן פונטיין אשר שיחקה את מייוויס נורמן בסרט, מכיוון שדמותה הייתה מעורבת ברומן בן-גזעי עם הדמות ששיחק בלאפונטה.
אי בודד הוא אי מבודד, קטן יחסית, המוקף מים מכל עבר ונמצא הרחק מהיבשת או מאיים מיושבים אחרים.
ברוב המקרים מדובר באי שאינו מיושב דרך קבע, ולעיתים אף אינו נגיש בקלות לכלי שיט.
עצם היותו מבודד הופך אותו למושא עניין בתחומים מגוונים כגון גאוגרפיה, ביולוגיה, תרבות פופולרית ואף פילוסופיה.
האי הבודד הוא כתופעה גאוגרפית ייחודית הטומנת בחובה עניין מדעי, סמליות תרבותית ואתגר הישרדותי.
בקולנוע, בתיאטרון ובספרות איים בודדים משמשים לעיתים קרובות כמפלט לניצולים מספינות טרופות.
איים אלה לעיתים קרובות מממשים סטראוטיפים של "גן עדן".
מבחינה גאוגרפית, אי בודד עשוי להיות תוצר של פעילות געשית, שוניות אלמוגים, סחיפה ימית או התרוממות קרקע.
ישנם איים בודדים באוקיינוסים, באגמים גדולים ואף בנהרות רחבים.
הבידוד הפיזי של האי תורם לעיתים רבות להתפתחות מערכות אקולוגיות ייחודיות, ולעיתים אף למיני בעלי חיים וצמחים אנדמיים – כאלו שאינם קיימים בשום מקום אחר על פני כדור הארץ.
בשל כך, חוקרי טבע וביולוגים נמשכים לאיים בודדים לשם מחקר מדעי ושימור טבע.
כמה איים בודדים מוגנים כשמורות טבע.
האי דבון בקנדה הוא האי שאינו מיושב הגדול בעולם.
בהיעדר יישוב קבע, אי בודד לרוב אינו כולל תשתיות אנושיות, ולעיתים אין בו מקורות מים מתוקים או מזון זמין.
לכן הוא מהווה סביבה אתגרית לשרידה אנושית.
מצב זה הפך את האי הבודד לסמל תרבותי של בדידות, הישרדות ואתגר קיומי.
הדימוי של אדם הנקלע לאי בודד, מרצונו או שלא מרצונו, מופיע ביצירות רבות, מהספרות הקלאסית דוגמת רובינזון קרוזו מאת דניאל דפו ועד לסרטי קולנוע מודרניים כמו "להתחיל מחדש" בכיכובו של טום הנקס.
בסיפורים אלה משמש האי זירה להתמודדות האדם עם הטבע, עם עצמו ועם שאלות קיומיות של תלות, חירות, תקווה ושפיות.
במקרים מסוימים, נעשה שימוש באיים בודדים למטרות ייחודיות.
איים שכאלה שימשו לאורך ההיסטוריה כתחנות מעבר לימאים, כמחנות בידוד לחולים (כגון מצורעים), וכאתרי מחקר מדעי, צבאי או סביבתי.
במאה ה-20, כמה איים בודדים באוקיינוס השקט שימשו אף כאתרי ניסויים גרעיניים.
למשל בתקרית ולה נטען שישראל ביצע ניסוי גרעיני על אי בודד, אולם טענה זו לא אומתה.
לעיתים, איים בודדים משמשים כשמורות טבע סגורות, לאור החשיבות האקולוגית הרבה של מערכות החיים שבהם.
ישנם איים בודדים בבעלות פרטית.
- חבר מכוכב אחר הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות המבוסס על סרט בעל אותו שם, אשר פותח והופץ על ידי אטארי בע"מ ויצא לאור בדצמבר 1982 לקונסולות המשחקים אטארי 2600. מטרת המשחק היא להדריך את דמותו של אי.טי.
דרך מסכים שונים כדי לאסוף שלושה חלקים של טלפון בין-כוכבי שיאפשרו לו ליצור קשר עם כוכב הבית שלו.
בעקבות ההצלחה המסחרית של הסרט ביוני 1982, סטיב רוס, מנכ"ל "וורנר מדיה" ששלטה באטארי, החל במשא ומתן עם הבמאי סטיבן ספילברג וסרטי יוניברסל על זכות הפקת משחק וידאו המבוסס על הסרט.
העסקה נחתמה חודש לאחר מכן, ולמרות שהפרטים המדויקים של העסקה לא נחשפו בהודעה, דווח מאוחר יותר כי אטארי שילמה 20–25 מיליון דולר עבור הזכויות - נתון שהיה גבוה מאוד בזמנו עבור רישוי משחקי וידאו.
בתחילה תוכנן גם משחק ארקייד המבוסס על הסרט, אך הדבר נחשב בלתי אפשרי בהתחשב בזמן הפיתוח הקצר.
על עיצוב המשחק הופקד הווארד סקוט וורשו (לפי בקשתו של ספילברג), ששאף ליצור לו עיבוד חדשני.
סוכם שפיתוח המשחק יסתיים ב-1 בספטמבר, מה שהשאיר לוורשו קצת יותר מחמישה שבועות לפיתוח המשחק.
הזמן הקצר שהוקצה לפיתוח נקבע כדי שאטארי תוכל להוציא את המשחק לאור לפני חג המולד של אותה שנה.
וורשו פילח את המשחק לארבעה רעיונות: עולם, מטרה, הדרך להשגת מטרה ומכשולים.
הוא ראה בעיני רוחו משחק עם שישה שלבים, ובהתאם לעלילת הסרט קבע כי השגת הטלפון בין-כוכבי תהיה המטרה.
וורשו ובכירים אחרים באטארי הציגו את העיצוב הזה בפני ספילברג, שלא הביע התלהבות, אך הוחלט להמשיך באותו כיוון.
הזמן שנותר הוקדש לתכנות המשחק.
אטארי ציפתה למכירות אדירות בעקבות הפופולריות של הסרט, ועל סמך היציבות של תעשיית משחקי הווידאו באותה תקופה.
עקב מגבלות זמן, לא נוסה המשחק על משתמשי קצה.
נטען שהחברה קיבלה תחושת ביטחון מזויפת עקב הצלחת גרסת הקונסולה שלה לפק-מן, שהצליחה מסחרית למרות ביקורות רעות.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ראשונית, ואף הופיע ברשימת 15 משחקי הווידאו המובילים של מגזין ה"בילבורד" בדצמבר 1982 ובינואר 1983. עד סוף 1982, המשחק מכר למעלה מ-2.6 מיליון עותקים.
עם זאת, לפחות 669,000 עותקים הוחזרו לאטארי ב-1983. נטען שהמשתמשים עצמם (ילדים ברובם) העדיפו במקום את המשחק "Pitfall!" .
למרות שהמשחק היה רב מכר בתקופת החגים, קמעונאים רבים ציינו שנתוני המכירות שלו לא עמדו בציפיות.
גם "וורנר מדיה" הביעה אכזבה ממספר המכירות.
נתוני מכירות נמוכים מהצפוי בשילוב עם עודף מלאי, יצרו אירוע שלילי של היצע וביקוש - שגרמו לקמעונאים להוזיל שוב ושוב את המחיר.
כמות הסחורה שלא נמכרה, יחד עם רישיון הסרט היקר ומספר ההחזרות הרב, גרמו לכישלון כלכלי גדול עבור אטארי.
בעוד שהביקורות על הסרט היו חיוביות ביותר, המשחק התקבל באופן שלילי על ידי המבקרים, כאשר רוב ההערות התמקדו בעלילה, במשחק ובוויזואליה.
ב-1984, המגזין "Softline" בחר אותו כמשחק השני הכי גרוע של אטארי, אחרי "קונגו בונגו" .
מאוחר יותר המשחק כונה "מפותל ומטופש" על ידי מבקר של "GameSpy", ואילו הסופר סטיבן קנט תיאר את המשחק כ"ידוע לשמצה", עם גרפיקה "פרימיטיבית", משחקיות "משעממת" ו"סיפור מאכזב".
עד היום הוא נחשב כאחד המשחקים הגרועים בכל הזמנים, ואף דורג כגרוע ביותר על ידי המגזינים "PC World" ב-2006, "FHM" ב-2009, ו-"Electronic Gaming Monthly" ב-2017.
כישלונו של המשחק נחשב עד היום כגורם עיקרי לקריסת תעשיית משחקי הווידאו ב-1983. עם זאת, עוד לפני שהמשחק שוחרר, הענף היה במיתון כלכלי.
תזמון יציאתו לאור הוביל לכך שהמשחק זכה למוניטין כאחראי להתרסקות של 1983. אטארי, שכבר לפני יציאת המשחק בסוף 1982 החלה לאבד דומיננטיות ככל שמתחרים נוספים נכנסו לשוק, נכנסה לחובות כלכליים בעקבות הכישלון.
בספטמבר 1983, עיתון הניו יורק טיימס, דיווח כי בין עשר לעשרים משאיות הובילו משחקים וקונסולות של אטארי ממחסן החברה באל פאסו, טקסס אל מזבלה בעיר אלאמוגורדו, ניו מקסיקו.
נטען שכל הציוד שהובל במשאיות נקבר במזבלה בעיר וכוסה בבטון.
פקידי אטארי ואחרים מסרו דיווחים שונים על מה שנקבר, אך לאורך השנים עלו השערות שרוב העותקים שלא נמכרו של המשחק אי.טי.
ב-28 במאי 2013 העניקה ועדת העיר אלמוגורדו גישה למזבלה לחברת הבידור "Fuel Industries", במטרה ליצור סרט תיעודי על האגדה והן כדי לחפור באתר הקבורה.
כמעט שנה לאחר מכן, ב-26 באפריל 2014, התגלו בשעות המוקדמות של החפירה שרידי המשחק אי.טי.
למרות ההשערות המוקדמות, רק 10% מתוך כ-1,300 משחקים שנמצאו במתחום היו של אי.טי.
בדצמבר 2014, מכון סמית'סוניאן הוסיף עותק מהמשחק שנמצא בחפירות לאוסף שלהם.
בשנת 2015, מוזיאון הנרי פורד הוסיף לתצוגה הקבועה שלו כמה עותקי משחק שנמצאו, דגימה של עפר מזבלה שנלקחה מאתר הקבורה ופריטי לבוש שלבש צוות החפירות.
המרכז לתולדות המחשוב בקיימברידג', אנגליה, קיבל גם הוא כמה חפצים שנמצאו בניו מקסיקו, המוצגים כיום בגלריה של המוזיאון.
אי בופורט הוא אי בים רוס שבאנטארקטיקה.
הוא האי הצפוני ביותר בארכיפלג רוס, השוכן במרחק של 21 ק"מ מצפון לכף בירד שבאי רוס.
הוא מופה לראשונה ב-1841 על ידי ג'יימס קלארק רוס, שקרא לו על שם סר פרנסיס בופורט, הידרוגרף בצי המלכותי הבריטי.
האי בופורט הוא שריד שחוק של הר געש שכבתי בזלתי מתקופה בלתי ידועה.
צורתו היא של חצי מעגל.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא פסגת פטון, שגובהה 771 מטרים מעל פני הים.
לאי מגוון של פני שטח ובתי גידול.
רוב חלקו המערבי של האי מכוסה במתינות בשדות קרח משופעים עם צוקי קרח בגובה של כ-20 מטרים מעל החוף.
הצדדים המזרחי והדרומי של האי חשופים ברובם עם צוקים תלולים בלתי נגישים שמתנשאים ישירות מהים.
כאן לאדמה נטולת הקרח יש מדרון עדין ועליה בריכות בעונת הקיץ ונחלים קטנים של מי הפשרת שלגים המתנקזים אל החוף.
האי בופורט מוגדר כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד כדי לשמר את המערכת האקולוגית הטבעית שלו וכדי להגן על הסוגים הרבים והמגוונים של הציפורים השוכנות בו.
האי מבודד וקשה לגישה וביקורים של בני אדם נערכים בו לעיתים רחוקות.
במידה רבה הוא לא סובל מפעילות אנושית ישירה, והיו מעט הזדמנויות להגעתם של מינים פולשים אליו בהשוואה למקומות אחרים בים רוס.
אף על פי שבאי נערכו כמה מחקרים, הוא לא נחקר בצורה מקפת.
באי שוכנות מושבה קטנה של פינגווין קיסרי באזור הקרח הסמוך לחוף בקצהו הצפוני, מושבה גדולה של פינגווין אדלי על חוף מורם הקרוי חוף קדוולדר בקצה הדרום-מערבי, וכמה מושבות של חמסן דרומי.
האי הוגדר כ"אזור ציפורים בעל חשיבות" על ידי BirdLife International.
באי אזור נרחב של צמחייה על מורנה בגובה של 5 עד 7 מטרים מעל החוף בקצה הצפוני של האי.
המורנה היא ברוחב של עד 50 מטרים.
רוב הצמחייה כוללת את מין טחבי עלים Bryum argenteum.
זהו האזור הנרחב והרצוף ביותר של טחבי עלים הידוע באזור מצר מקמרדו.
ישנה גם חברה מגוונת של אצות.
מיקום זה הוא אחד מהדרומיים ביותר בו מצויות אצות שלג אדומות.
המיקום הוא מועדף לצמחייה בשל טמפרטורות הקיץ החמות.
מיקומה הצפוני והמחסום שניתן לה על ידי צוקי הקרח הגבוהים מגינים עליה מפני רוחות.
את אספקת המים מקבלת הצמחייה מצוקי הקרח ומשולי שטחי השלג.
אי במערבולת: שרות זלדה הוא פרויקט מוזיקלי שיצא בשנת 2019 ובו נשים הלחינו וביצעו את שירי המשוררת זלדה.
במסגרת הפרויקט יצא לאור ספר - דיסק שהפיקה מוזיקלית תום דרום ובו 14 שירים בלחנים חדשים וקטע בקולה של זלדה.
באלבום השתתפו יוצרות רבות בהן אהובה עוזרי, יהודית רביץ, רז שמואלי, שרון רוטר ואסתר רדא.
לצד האלבום, עוצבה חוברת מקיפה ובה ביוגרפיית המשוררת, כולל מילות השירים שהולחנו ושיר חדש שלא יצא עד אז לאור.
בחוברת הופיעו גם מכתבים אישיים שכתבה, הערות ורשמים ספרותיים על שיריה, ציטוטים מראיונות ופרשנויות של משוררים אחרים לשירים.
לצד הטקסטים הופיעו צילומים וציורים שאיירה זלדה עצמה.
שרון ינאי, בחרה את השירים, ערכה את התחקיר ההיסטורי ואיגדה את הספר.
היא ניהלה את הפרויקט המוזיקלי עבודה עברית שיצא ב-2008 וערכה מאז במשך למעלה מעשור את סדרת האלבומים "סדרת המשוררים" שיצאה בחברת נענע דיסק.
בסדרה הזו יצאו מספר ספרי-דיסקים שהוקדשו למשוררים עבריים בולטים בהם "עשוי מאותיות" לחיים גורי, אבן גבירול, אדומי השפתות, שרות לאה גולדברג, והיספיקו החיים?
הבחירה במשוררת זלדה נעשתה באופן מודע, במטרה להנגיש את שפת השירה לקהל הרחב.
בהשוואה לפרויקטים קודמים, לראשונה נבחרו מבצעות נשים בלבד שהלחינו, עיבדו וביצעו את השירים למילותיה.
מהאלבום יצאו שני סינגלים: "בנחל אכזב" שביצעו יהודית רביץ ותמר אייזנמן ו"עם סבי" בביצוע נרקיס ללחן של ענת מלמוד.
עטיפת הספר נושאת דיוקן עצמי שציירה זלדה וכתבי היד מתוך עזבונה במכון גנזים.
בין כותרות המאמרים: ד"ר מלילה הלנר-אשד, בכל סרלואי, ד"ר ביטי רואי.
תום דרום - הפקה מוזיקלית, עיבודים, תכנותים, קולות רקע, מקלדות ופסנתר
כל הלילה בכיתי – הפקה מוזיקלית: יוגב גלוסמן ותום דרום
צל ההר הלבן – הפקה מוזיקלית: ערן ויץ ותום דרום
כאשר חי המלך – עיבוד והפקה מוזיקלית: אסי בן סימון
ניצן זעירא - מפיק מוזיקלי
איתמר ציגלר - בס וגיטרות
שחם אוחנה - בס וקונטרבס
רון בונקר - גיטרות ובנג'ו
אביבה עוזרי - בולבול טרנג בשיר "נשמתי"
מיקה הרי - וורליצר בשיר "צל ההר הלבן"
האלבום הוקלט באולפני הסליק וקיצ'ה.
עיצוב הספר מאת יעל אלברט.
אי אלמוגים הוא סוג של אי שנוצר מדריטוס אלמוגים ומחומר אורגני נלווה.
הוא מתרחש באזורים טרופיים וסוב-טרופיים, בדרך כלל כחלק משונית אלמוגים שגדלה עד כדי כיסוי שטח הגדול משטח השונית שמתחת לים.
ניתן להשתמש במונח "אי נמוך" כדי להבדיל בין איים מסוג זה לאיים גבוהים שנוצרים כתוצאה מפעולה געשית.
שוניות אלמוגים הן חלק מהמערכות האקולוגיות העתיקות ביותר על פני כדור הארץ, לאורך זמן גאולוגי הן יוצרות שוניות מסיביות של אבן גיר.
סביבת השונית תומכת ביותר מיני צמחים ובעלי חיים מכל בית גידול אחר.
שוניות אלמוגים חיוניות לחיים בהיבטים מרובים שחלקם כוללים מבנה, אקולוגיה ומחזורי תזונה אשר כולם תומכים במגוון הביולוגי שבשוניות.
שוניות אלמוגים בונות שלדים גירניים מסיביים המשמשים כבתים לבעלי חיים כמו דגים המסתתרים בתוך השונית ודגי השבלול הנצמדים ישירות למבנה האלמוגים.
המבנים מסייעים גם לצמחים הזקוקים לשמש לבצע פוטוסינתזה, על ידי הגבהת הצמחים אל פני האוקיינוס, שם אור השמש יכול לחדור למים.
המבנים גם יוצרים אזורים רגועים באוקיינוס המספקים מקום לשגשוג של דגים וצמחים.
לאורך זמן גאולוגי שונית עשויה להגיע לפני השטח ולהפוך לאי אלמוגים, שם היא מתחילה מערכת אקולוגית חדשה לגמרי עבור יצורים מבוססי יבשה.
אי אלמוגים מתחיל כאי וולקני מעל נקודה חמה.
כאשר הר הגעש מגיח מהים, בפאתי הר הגעש צומחת שונית שוליים.
בסופו של דבר הר הגעש זז מהנקודה החמה באמצעות טקטוניקת הלוחות.
ברגע שזה קורה, הר הגעש כבר לא יכול לעמוד בקצב שחיקת הגלים ועובר שקיעה.
ברגע שהאי שקוע, האלמוגים חייבים להמשיך לגדול כדי להישאר באזור האפילגי, מה שגורם לאלמוג לגדול לאטול עם לגונה רדודה באמצע.
הלגונה עוברת הצטברות ויוצרת אי העשוי כולו מחומרי קרבונט.
התהליך מתוגבר מאוחר יותר עם שרידי צמחים שגדלו באי.
המונח "אי נמוך" מתייחס למקור גאולוגי ולא לסיווג של גובה.
ישנם איים נמוכים, כמו בנבה, מקאטה, נאורו וניואה, המתנשאים לכמה מאות מטרים מעל פני הים, בעוד ש"איים גבוהים" רבים (אלה ממוצא געשי) מתנשאים לכמה מטרים מעל פני הים, ולעיתים מסווגים כ"סלעים " בלבד.
"איים נמוכים" מקיפים את הלגונות של האטולים.
שני סוגי האיים נמצאים לעיתים קרובות בסמיכות זה לזה.
תופעה זו מצויה במיוחד באיים של דרום האוקיינוס השקט, שבהם איים נמוכים נמצאים בשוניות השוליות המקיפות את רוב האיים הגבוהים.
רוב איי האלמוגים בעולם נמצאים באוקיינוס השקט, אך ניתן למוצאם גם באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס ההודי.
הטריטוריות האמריקאיות של איי ג'רוויס, בייקר והאולנד הם דוגמאות לאיי אלמוגים באוקיינוס השקט.
אטולים באוקיינוס האטלנטי נמצאים בארכיפלג סן אנדרס, פרובידנסיה וסנטה קטלינה של קולומביה.
טריטוריית האיחוד של איי לאקשדוויפ של הודו היא קבוצה של 39 איי אלמוגים, יחד עם כמה איים קטנים.
חלק מהאיים השייכים לקיריבטי נחשבים לאיי אלמוגים.
האיים המלדיביים מורכבים מאיי אלמוגים.
האי סנט מרטין הוא אי אלמוגים ששטחו 8 קמ"ר וממוקם בבנגלדש.
איי אלמוגים ממוקמים גם ליד פטאיה וקוסאמוי שבתאילנד.
האלמוגים חשובים למגוון הביולוגי ולגידול אוכלוסיות הדגים.
איי אלמוגים רבים הם קטנים עם גובה נמוך מעל פני הים.
לפיכך הם נמצאים בסכנה מפני סופות ועליית מפלס הים.
באמצעות שינויים כימיים ופיזיקליים בני אדם יכולים לגרום לפגיעה משמעותית במערכות השוניות ולהאט את יצירתן של שרשראות איי אלמוגים.
שוניות האלמוגים מאוימות על ידי השפעות אנתרופוגניות רבות, שלחלקן כבר היו השפעות משמעותיות ברחבי העולם.
שוניות גדלות במים רדודים, חמים ודלים בחומרים מזינים, שם אינן מתחרות עם הפיטופלנקטון.
על ידי הוספת דשנים לנגר המים, אוכלוסיות פיטופלנקטון יכולות להתפוצץ ולחנוק את מערכות שוניות האלמוגים.
הוספת יותר מדי משקעים עלולה לגרום לבעיה דומה על ידי חסימת השמש, הרעבה של הזואוקסנטלות שחיים על האלמוגים וגורמים להם לעבור תהליך הלבנת אלמוגים.
מידת החומציות של האוקיינוס היא גם גורם המשפיע על איי האלמוגים.
האלמוגים עשויים מסידן פחמתי ומומסים על ידי חומצה פחמתית.
עם העלייה בפחמן דו-חמצני מתגובות בעירה באטמוספירה באמצעות משקעים, פחמן דו-חמצני מתערבב עם מים ויוצר חומצה פחמתית המעלה את חומציות האוקיינוס שמאטה את צמיחת האלמוגים.
למרות שלאיים נמוכים עשויים להיות פחות בתי גידול פוטנציאליים מאיים גבוהים, ולכן מגוון המינים נמוך יותר, מחקרים על שני סוגי האיים בפאלאו מצאו שמגוון המינים, לפחות במים שמסביב לאי, מושפע יותר מגודל האי מאשר ממקורו.
באיים נמוכים יש אדמה דלה וחולית ומעט מים מתוקים, מה שמקשה על עיבודם.
הם לא יכולים לתמוך במגורים אנושיים כמו גם באיים גבוהים.
הם גם מאוימים על ידי עליית פני הים עקב התחממות כדור הארץ.
האנשים שכן חיים על איים נמוכים שורדים בעיקר בשל דיג.
לאיים נמוכים יש בדרך כלל אקלים אוקיאני.
אי גאות הוא אי סמוך חוף שהופך לחצי אי לסירוגין בהתאם למחזוריות הגאות והשפל.
איי גאות מתחברים ליבשה במצר יבשה באופן טבעי כאשר מפלס הים נמצא בשפל, כשמפלס הים עולה בגאות הם חוזרים להיות איים.
בשל הייחודיות של התופעה, נחשבו איים אלו כאתרים קדושים בתקופות קדומות ובהרבה מקרים ניתן למצוא בהם אתרי פולחן דתיים, כך לדוגמה באי גבעת סנט מייקל ובמון-סן-מישל.
במקרים רבים, איי גאות כוללים כביש גישה או 'שביל מורם' (Causeway) שבעצמו מוצף לסירוגין ומאפשר גישה לאי רק בשעות מסוימות לאורך היום.
אי באגם אטרזה הוא ציור נוף מאת הצייר האוסטרי גוסטב קלימט (1862–1918), שנוצר בין השנים 1901–1902.
הציור נוצר במהלך חודשי הקיץ שבהם שהה קלימט ליד אגם אטרזה שבזאלצקמרגוט באוסטריה.
זוהי דוגמה מוקדמת לציור שיצר קלימט בפורמט ריבועי – סגנון שהפך לאופייני ליצירתו.
היצירה הייתה בבעלותם של אירנה ופאול הלמן, זוג יהודי שנרדף על ידי הנאצים.
אירנה נרצחה בשנת 1944 במחנה ההשמדה אושוויץ, ובנה ברנרד נרצח בשנת 1943 במחנה ההשמדה סוביבור.
במאי 2023 נמכר הציור בבית המכירות סותבי'ס שבניו יורק תמורת 53.2 מיליון דולר.
הוא נמכר מאוספו של אוטו קאליר, שהציג אותו בשנת 1940 בתערוכה "ניצלו מאירופה" בגלריה לאמנות גלריה סנט אטיין שבניו יורק, ובכך חשף לראשונה את עבודות קלימט בפני קהל אמריקאי.
מאז שנת 1898 נהג קלימט לבלות את חודשי הקיץ באזור זאלצקמרגוט, שם צייר לראשונה תחת כיפת השמיים.
הציור הוא אחד משני ציורים שיצר קלימט של אותו נוף בתקופה שבין 1900 ל-1902. היצירה הראשונה, ששמה אטרזה (Attersee), צוירה בשנת 1900 ונמצאת כיום במוזיאון לאופולד בווינה.
יש המצביעים על הקבלות בין ציור זה לבין עבודותיו של הצייר האימפרסיוניסטי הצרפתי קלוד מונה, בעיקר באופן בו שני האמנים מתארים את פני המים.
אי המטמון הוא ספר הרפתקאות נודע שנכתב על ידי הסופר הסקוטי רוברט לואיס סטיבנסון ופורסם לראשונה כספר בשנת 1883. במקור פורסם הסיפור כסיפור בהמשכים במגזין "Young Folks" בשנים 1881–1882 תחת השם "טבח האונייה, או: אי המטמון".
בסיפור מתואר ג'ים הוקינס, נער המוצא מפת מטמון ויוצא יחד עם ימאים למציאת המטמון בדרך רצופת סכנות ומכשולים.
סטיבנסון החל לכתוב את אי המטמון בגיל 30. אי המטמון היה הצלחתו הראשונה כסופר.
הספר זכה לגרסאות קולנוע וטלוויזיה רבות.
15 הפרקים הראשונים נכתבו בברמר, סקוטלנד בשנת 1881. היה זה סוף אוגוסט, וסטיבנסון היה בחופשה יחד עם חמישה מבני משפחתו.
אותם ימים היו קרים וגשומים, ובנו החורג של סטיבנסון, לויד אוסבורן, העביר את הימים בציור.
כך סיפר לויד על הימים ההם:
"הייתי עסוק עם קופסת צבעים, והזדמן לי לצבוע מפת אי שציירתי.
סטיבנסון נכנס בזמן שסיימתי את הצביעה, ובעניין האוהב שהביע כלפי כל דבר שעשיתי, נטה מעבר לכתפי, ובמהרה היה מעבד את המפה ומוסיף שמות.
לעולם לא אשכח את הרטט של גבעת המשקפת ואי השלדים, אף לא את ההתלהבות משלושת הצלבים האדומים!
ושיא העניין, כאשר כתב את המילים "אי המטמון" בפינה הימנית העליונה!
ונראה שהוא ידע על זה כל כך הרבה – הפיראטים, האוצר הקבור, האיש שננטש על האי.
'הו, לסיפור על זה!' קראתי, מלא התפעלות, ובדרך כלשהי גם מודע להתלהבותו שלו מהרעיון".
תוך שלושת הימים בהם צייר סטיבנסון את מפת האי למען לויד, כתב סטיבנסון את שלושת פרקי הספר הראשונים, אותם קרא בקול לבני משפחתו.
האחרונים העלו הצעות שונות: לויד עמד על כך שלא תהיינה נשים בסיפור.
אביו של סטיבנסון הציע את תכולת ארגז החפצים של בילי בונס, והציע את הסצנה בה מתחבא ג'ים בתוך חבית-תפוחים.
שבועיים לאחר מכן, חברו של סטיבנסון, ד"ר אלכסנדר ג'פ, הביא את הפרקים המוקדמים אל עורך המגזין "אנשים צעירים", אשר הסכים לפרסם פרק מדי שבוע.
כאשר הגיע הסתיו לסקוטלנד, עזבה משפחת סטיבנסון את בית הקיץ שלה וחזרה ללונדון, אך לסטיבנסון הייתה מחלה כרונית מולדת, אשר שמה סוף לכתיבה כאשר הגיע סטיבנסון לפרק 15. מודאגים מהמועד האחרון להגשת פרקי הספר לעורך העיתון, נסעו הסטיבנסונים באוקטובר אל דבוס, שווייץ.
אוויר ההרים הצלול חולל פלאים וסטיבנסון היה יכול להמשיך ולכתוב.
כך, בקצב של פרק ליום, סיים סטיבנסון לכתוב את הסיפור במהרה.
בזמן הפרסום הראשוני במגזין "אנשים צעירים", בין אוקטובר 1881 לבין ינואר 1882, נכשל הסיפור במשיכת תשומת לב או להגדיל את מכירות המגזין, אך כאשר הוצא הסיפור לאור כספר, ב-1883, הפך הוא במהרה לפופולרי.
על ראש ממשלת הממלכה המאוחדת ויליאם יוארט גלאדסטון, נאמר כי נשאר ער עד 2 בלילה כדי לסיים את הספר.
ג'רארד מנלי-הופקינס כתב על הספר: "אני חושב שסטיבנסון מפגין בדף אחד יותר גאוניות משעושה וולטר סקוט בספר שלם".
השפעת הספר על תפישת הפיראטים הייתה רבה.
סטיבנסון חיבר את הפיראטים לעד עם מפות, מפרשיות שחורות, איים טרופיים וימאים בעלי רגל אחת עם תוכים על כתפיהם.
מפת האוצר עם סימון ה-X המסמן את מיקום האוצר הטמון הוא אחד הסממנים המוכרים ביותר של פיראטים, ועדיין, הרעיון כולו דמיוני ומקורו במפתו המקורית של סטיבנסון.
הביטוי "אי המטמון" הפך לניב נפוץ.
הודות למכתביו ומאמריו של סטיבנסון, אנו יודעים רבות על מקורות השראתו.
המקור הראשון היה המפה, אך הוא שאב גם מיצירותיהם של אישים כגון דניאל דפו, אדגאר אלן פו ו-וושינגטון אירווינג.
סטיבנסון נהג לומר כי היצירה "לבסוף", מאת צ'ארלס קינגסלי היוותה מקור השראה מרכזי.
מקור ההשראה לדמותו של ג'ון סילבר הארוך היה חברו של סטיבנסון, ויליאם הנלי.
לויד אוסבורן תיאר אותו כ"ברנש נפלא, נלהב ורחב כתפיים עם זקן גדול ואדום וקב-הליכה.
היו לו חיוניות ואש שלא ייאמנו".
במכתב להנלי, לאחר פרסום אי המטמון, כתב סטיבנסון: "ברצוני להתוודות.
היו אלה מיומנותך וכוחך למרות נכותך אשר הולידו את ג'ון סילבר הארוך.
הרעיון של בעל המום, השולט ומעורר יראה בקרב הבריאים בגופם, נלקח כולו ממך".
ספרים אחרים הדומים לאי המטמון כוללים את "אי האלמוגים" (1858) מאת רוברט מייקל בלנטיין ו"הפיראט" (1836) מאת פרדריק מריאט.
הספר "מכרות המלך שלמה" (1885) מאת הנרי ריידר הגרד הוא תוצר התערבות בין הגרד לאחיו, בה התערב הגרד שיוכל לכתוב ספר טוב יותר מ"אי המטמון".
סטיבנסון מעולם לא נתקל בפיראטים אמיתיים בחייו.
למרות זאת, תיאוריו על הפלגה, ימאים והחיים בים משכנעים מאוד.
אביו וסבו היו שומרי מגדלור והפליגו לעיתים תכופות סביב סקוטלנד, עורכים ביקורות על מגדלורים.
להפלגות אלו לקחו עמם את רוברט הצעיר.
שנתיים לפני כתיבת הספר, חצה סטיבנסון את האוקיינוס האטלנטי.
כל כך משכנעים היו תיאוריו, עד שבשנת 1890 אמר ויליאם בטלר ייטס לסטיבנסון כי הספר "אי המטמון" הוא היחיד שממנו סבו הימאי של ייטס נהנה בכל ימי חייו.
תיאור האי שבספר מבוסס על תיאור איסלה דה לה חובנטוד שנקרא באותה תקופה "אי התוכים" ושימש מסתור לשודדי ים.
קיימת השערה לפיה סיפור אי המטמון ודמויותיו מבוססים על אירועים אמיתיים שקרו ב-1750. קפטן פלינט ולונג ג'ון סילבר מבוססים על אוון לויד ואחיו בעל רגל העץ ג'ון לויד שקברו 52 תיבות אוצר ספרדי באי נורמן שבקבוצת איי הבתולה הבריטיים.
רוברט לואיס סטיבנסון מספר, ב-4 הזדמנויות, שהמלחים (הפיראטים העתידים למרוד) על הספינה שרקו את השיר "ליליבולרו" בתור סימן מקדים למרד.
שיר זה נודע בהיסטוריה הבריטית כשיר מרד, ושימש כמילת קוד בין המורדים הקתולים האירים בשנת 1641.
הסיפור מתרחש במאה ה-18, בשנת 1761. ג'ים הוקינס הוא נער צעיר הגר בפונדק הים "האדמירל בנבו", השייך להוריו.
הפונדק נמצא בקרבת בריסטול, אנגליה.
ימאי זקן ומאיים, בשם בילי בונס, המכנה את עצמו "קברניט", מופיע בפונדק – אך מת זמן קצר לאחר מכן משבץ מוחי (כתוצאה של שתייה מרובה של רום), לאחר שהוצג בפניו ה"כתם השחור", הודעה פיראטית סודית אשר מדיחה את הקברניט ממעמדו.
לפני מותו ביקש בונס מג'ים להזהירו במקרה ויראה בסביבה ימאי בעל רגל אחת.
ג'ים ואמו פותחים בחופזה את תיבת-הים של בילי, כדי לגבות תשלום מהימאי עבור שהייתו בפונדק.
בפנים, מצאו השניים (בין שאר הדברים בתיבה) יומן-אונייה ומפה.
כשהם שומעים צעדים מחוץ לפונדק, הם עוזבים במהירות כשהמסמכים בידם, לפני שרודפיו של בילי פורצים אל הפונדק ובוזזים אותו, בחפשם אחר המסמכים.
ג'ים מבין שלמסמכים שהשיג מתיבת-הים ערך רב, ולכן מביא את המסמכים שמצא לשני מכרים אריסטוקרטיים מקומיים: ד"ר ליווסי ובעל-האחוזה ג'ון טרלוני.
האחרונים מזהים את המפה כמפה לאוצרו האגדי של הקפטן פלינט הידוע לשמצה, הקבור באי הגולגולת באיי הודו המערבית.
טרלוני מתחיל מיד בתכנון מסע.
בזמן שהוא מחפש אנשי צוות לספינה שקנה, ה"היספניולה", משכנע אותו ג'ון סילבר הארוך לשכור אותו עצמו כטבח, כמו גם עמיתים רבים של פלינט שהפליגו עמו וזאת תוך הסתרת זהותו וזהותם כאנשי צוות אנייתו של פלינט לשעבר.
ג'ים מבחין כי ג'ון סילבר הארוך הוא קטוע רגל, אך לא מייחס לכך חשיבות.
האדם היחיד אשר שכר טרלוני וראוי לאמון הוא קפטן אלכסנדר סמולט – אך טרלוני נפל בקסמו הכריזמטי של סילבר ומאמין כי סילבר טוב יותר מסמולט.
הספינה יוצאת לדרכה ללא כל תקלות, עד שג'ים שומע במקרה את תוכניותיו של סילבר למרד ורצח.
ג'ים מספר לקפטן על סילבר ועל שאר הצוות המרדני, וסמולט הופך למנהיג "הצוות הנאמן".
כשהספינה מגיעה לאי, קפטן סמולט ממציא תוכנית להרחקת מרבית המורדים מהספינה – לתת לצוות זמן פנאי על החוף.
בלי שיודיע לשותפיו, חומק ג'ים אל סירת הפיראטים ושט עמם אל החוף.
מפוחד מהפיראטים, בורח ג'ים אל היער על האי.
ממקום מחבואו, עד ג'ים לרציחתו של אחד המלחים אשר לא הסכימו להצטרף אל המורדים על ידי סילבר.
ג'ים נמלט עמוק יותר, אל ליבו של היער, ונתקל בבן גַן, המשוגע-למחצה.
בן היה פעם חבר בצוות ספינתו של פלינט, אך ננטש על האי שלוש שנים לפני התרחשות הסיפור.
בינתיים, סמולט ואנשיו מגיעים אל החוף ומוצאים מקלט ב"מבצר הקורות", אשר אותו בנה פלינט לפני שנים.
ג'ים מגיע אל מבצר הקורות ומספר על קורותיו ועל מפגשו עם בן.
למחרת, סילבר מופיע עם דגל לבן, מבקש הפסקת-אש ומנסה לשאת ולתת עם סמולט, אך הדבר רק מוביל למריבה רועמת.
כשעה אחר-כך, הפיראטים תוקפים את המקום, וכתוצאה מכך חמישה פיראטים ושני משרתיו של טרלוני נהרגים והקפטן נפצע.
ג'ים, הלהוט לפעול, הולך אחרי גחמות לבו, נוטש את שותפיו וחומק אל סירת הנצרים המוחבאת בין העצים שהכין בן גן במו ידיו.
לאחר שמצא את סירתו של בן, מפליג ג'ים אל הספינה העוגנת במטרה לחתוך את חבל העוגן, ובכך למנוע מהפיראטים לברוח.
הוא אכן עושה זאת, אך מגלה כי סירתו נסחפה אל קרבת מחנה הפיראטים, וחושש שיתגלה.
הפיראטים אינם מבחינים בג'ים, וזה האחרון נסחף סביב לאי עד שהוא מבחין בספינה הנסחפת עם הזרם.
כשהוא מגיע אל הסיפון, מבחין ג'ים כי רק אחד משני הזקיפים שנשארו על הספינה נשארו.
ישראל הנדס הרג את הזקיף השני מתוך שכרות, וישראל עצמו פצוע קשה.
ג'ים משתלט על הספינה תוך מאבק עם ישראל, ג'ים נפצע, אך מצליח להרוג את ישראל.
ג'ים חוזר למבצר הקורות בלילה ומגלה כי הפיראטים מחזיקים בה כעת.
סילבר לוקח את ג'ים כבן ערובה, ואומר לו כי הקפטן נתן להם, הפיראטים, את מפת האוצר, אספקה ואת השליטה במבצר בתמורה לחייהם.
סילבר אינו מצליח לפקד על הצוות שלו, המאשים אותו בבגידה.
סילבר מציע לג'ים שיעזרו האחד לשני לשרוד על ידי העמדת פנים שג'ים בן ערובה.
אך, הצוות מציג לסילבר "כתם שחור" ומודיע לו כי הודח ממעמדו כמנהיגם.
בניסיון להשתלט על צוותו, מראה להם סילבר בערמומיות את מפת האוצר כדי לפייסם והם בוחרים בו פה-אחד להיות מחדש הקפטן שלהם.
למחרת, מוביל סילבר את אנשיו ואת ג'ים אל מיקום הסימון שאמור להצביע על אתר המטמון – ולמרבה אימתם, הם מגלים כי הסימן היא גופתו של אחד מאנשיו של קפטן פלינט, שגופתו מצביעה לעבר אתר המטמון.
כאשר הקבוצה מגיעה אל אתר המטמון הם מזדעזעים לגלות כי התיבה כבר נחפרה והמטמון נלקח, פרט למספר מטבעות.
הפיראטים זועמים ומוכנים לחסל את סילבר ואת ג'ים אחת ולתמיד.
ברגע זה, הד"ר ליווסי, הפיראט אברהם גריי ובן גן מופיעים מבין השיחים ופותחים באש על החבורה, הורגים את מרבית הפיראטים ומבריחים שלושה מהם.
בנקודה זו, מחליף סילבר צד והיות והציל את חייו של ג'ים, הוא מתקבל אל הצוות הנאמן.
לאחר שהשקיעו שלושה ימים בהעברת המטמון ממערתו של בן אל הספינה, מתכונן הצוות להפליג חזרה הביתה.
מתקיים דיון בדבר גורלם של שלושת הפיראטים אשר ברחו במהלך העימות.
למרות תחנוניהם של המורדים, הם ננטשים על האי – עתיד טוב יותר מהחזרתם לאנגליה רק כדי שיומתו בתלייה.
סילבר מורשה להצטרף אל ההפלגה אל הנמל הספרדי-אמריקני הנמצא בקרבת מקום.
שם, בורח סילבר (בעזרתו של בן גן) מהספינה כשהוא לוקח עמו חלק מהמטמון.
הד"ר ובעל-האחוזה שבים לאנגליה וממשיכים בסדר יומם הרגיל, חרף העובדה שהתעשרו.
קפטן סמולט פורש מחייו בים וחי בשלום באנגליה.
בן גן בזבז את כל כספו תוך 19 יום והפך לקבצן.
הד"ר ובעל-האחוזה נותנים לו קצבה חודשית, והופכים אותו לאדם מן השורה.
ג'ים הוקינס – נער המנהל עם הוריו את הפונדק "האדמירל בינבו", גילה את מפת המטמון והצטרף לנסיעה לגלות את המטמון.
בילי בונס – הפיראט שהחזיק את מפת המטמון, היה קצין ראשון בצוות האוניה של קפטן פלינט.
ג'ון טרלוני – אציל בעל אחוזה, השואף לגלות את המטמון של קפטן פלינט.
ד"ר דייוויד ליווסי – רופא האנייה, שופט שלום ובעברו חייל בצבא הבריטי אשר לחם בקרב פונטנוי.
קפטן אלכסנדר סמולט – קברניט האונייה.
ג'ון סילבר הארוך (מכונה גם: ברביקיו / לונג ג'ון) – אדם ערמומי המשמש טבח האנייה.
בעבר היה חלק מצוות האונייה של שודד הים המפורסם קפטן פלינט.
סילבר הוא קטוע רגל עד מעל הברך ולכן נאלץ להשתמש בקב.
אף על פי כן, רבים מן האיורים לספר מציגים אותו כבעל רגל עץ.
ישראל הנדס – פיראט, היה התותחן בצוות של פלינט, מפקד סירה באנייה.
בן גאן – פיראט שננטש על האי
אברהם גריי – שוליית נגר האונייה (הפיראט היחיד שהצטרף לצוות של סמולט).
אי המטמון תורגם פעמים רבות לעברית:
תרגום של ישראל פישמן, הוצאת קפת הספר, תרפ"ו 1926.
תרגום של ישראל פישמן, הוצאת יהושע צ'צ'יק, תש"ז 1947.
תרגום של יצחק אברהמי, הוצאת ש.
תרגום של ישראל פישמן, הוצאת יהושע צ'צ'יק, תשי"ט 1959.(דפוס סטראוטיפי של מהדורת תש"ז).
תרגום של חמדה אלון, הוצאת מ.
תרגום של ישראל פישמן, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1971.
תרגום של אוריאל אופק, הוצאת כתר ספרים, סדרת ספרי כתרי, 1974.
תרגום של אליעזר כרמי, הוצאת יעד, 1975. (תרגום מלא של אליעזר כרמי)
תרגום נוסף של אליעזר כרמי, הוצאת רביבים, 1980.(עיבוד מקוצר של אליעזר כרמי)
תרגום של אליעזר כרמי, הוצאת שלגי, 1982. (הוצאתו של אורי שלגי נקראה בעבר בכמה שמות, ביניהם: רמדור, יעד, נירם, פנתר ועוד.) (תרגום מלא של אליעזר כרמי)
תרגום של רותי שמעוני, הוצאת זמורה ביתן, תשנ"א 1991.
תרגום של יעל זיידמן ומיכאל חזק, הוצאת ספרית מעריב, תשנ"ה 1994.
תרגום של בינה אופק, הוצאת עופרים, תשס"א 2001.
תרגום חוזר של רותי שמעוני, הוצאת זמורה ביתן, תשס"ג 2002. (מהדורה מעודכנת)
תרגום של עמיחי הדרי, הוצאת קוראים, תשס"ה 2004. (עיבוד מקוצר)
תרגום של אוולין לוי, הוצאת דני ספרים, 2009
תרגום של אסף שור, הוצאת מודן/אוקיינוס, סדרת הרפתקה, 2020
אי המטמון זכה לעיבודים רבים לקולנוע ולטלוויזיה.
אחד המפורסמים היה של אולפני דיסני ב-1950 עם בובי דריסקול בתפקיד ג'ים הוקינס.
בשנת 1973 שודר סרט ההנפשה "אי המטמון" ברשת NBC המופק בידי Filmation והופץ על ידי אולפני האחים וורנר.
בשנת 2002 שודר סרט הנפשה נוסף "אי המטמון" בערוץ ניקלודיאון, כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons".
שלוש גרסאות קומיקס של "אי המטמון" הופיעו בעברית: גרסה שאייר עמנואל וודורניק ב"הארץ שלנו" ב-1981, גרסה הומוריסטית ב"דבר לילדים" ב-1983, וגרסה שכתב יורם מרק רייך ואייר יוסי סלם ופורסמה בהוצאת משכל ב-1992.
בשנת 1998 עובד הספר למחזה מאת דקלה כץ, והועלה על ידי "תיאטרון המפתח" כהצגת יחיד בשם "אי המטמון", במשחק ובימוי של אבי זליכה.
בשנת 2008 הועלה המחזמר "אי המטמון" בכיכובם של חן אהרוני, יעקב כהן, מרינה קבישר, עדי הימלבלוי ורודריגו גונזלס.
ב-2015 עלתה ההצגה "אי המטמון" בהשראת הספר בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער בעיבוד של אפרים סידון בבימוי של רענן ניסים פררה ומשה בן שושן ובהשתתפות בן רביד, שרון צור, ניסו כאביה, דויד בילנקה / בן פרי, רוית יעקב כהן, אמיר שורוש, תום חודרוב והילה שלו / עדי רביד.
אי די בי חברה לפתוח בע"מ המוכרת בשם המקוצר "אי די בי" היא חברה ישראלית הנמצאת בפירוק החל מ-2020. בעברה הייתה חברה ציבורית שנסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה הוקמה בשנת 1981 על מנת להעביר אליה את החזקות בנק דיסקונט בחברת דסק"ש ואת החזקות חברת האם בחברה הכלכלית לארץ ישראל כך שבוצעה הפרדה בין הפעילות הבנקאית לבין פעילות ההשקעות.
החברה הכלכלית לארץ ישראל הייתה חברת החזקות שנוסדה בשנת 1925 על ידי יהדות ארצות הברית במטרה לפתח את היישוב היהודי בארץ-ישראל על בסיס השקעות כלכליות.
בשנות פעילותה החברה הייתה לגדולה בתחומה, והייתה לבין החברות העיקריות ששלטו במשק הישראלי.
בסוף ימיה של החברה החזקותיה עברו לחברות ישראליות שונות כשהבולטת שבהן היא אי די בי חברה לאחזקות.
החברה נוסדה בשנת 1981 כדי לשמש למשפחת רקנאטי זרוע השקעות בנכסים שאינם בנקאיים, והוחזקה על ידי קבוצת אי די בי החזקות שהחזיקה גם בשליטה בבנק דיסקונט.
שמה, כמו זה של החברה שהחזיקה בה, נגזר מראשי התיבות באנגלית של "בנק דיסקונט לישראל".
ביולי 2000 מוזגה חברת "כלל" לתוך "אי די בי פיתוח", באמצעות המרה של מניות "כלל" למניות "אי די בי פיתוח".
ערב המיזוג החזיקה "אי די בי פיתוח" ב-61% ממניות "כלל".
בנובמבר 2005 מכרה אי די בי פיתוח כ-37% ממניות חברת קו מנחה לחברת קמן אחזקות באמצעות חברת הבת "כלל טכנולוגיות מידע".
בשנת 2009 רכשה אי די בי פיתוח את חברת התיירות הפרטית של נוחי דנקנר ואבי פישר, גנדן תיירות ותעופה (שעיקר החזקתה הייתה חברת ישראייר), ומיזגה אותה בחברה הפרטית כלל תיירות, שהוחזקה גם כן בידי אי די בי פיתוח.
ב-26 בפברואר 2009 נענו מרבית המחזיקים במניות החברה להצעת רכש למניותיה, ומניותיה נמחקו מהבורסה.
איגרות החוב של החברה המשיכו להיסחר ועל כן החברה המשיכה לדווח על תוצאותיה.
ביולי 2012 החברה השלימה את מכירת רוב החזקותיה בכלל תעשיות לחברה בשליטתו של לן בלווטניק.
בעקבות סכסוך שפרץ בין אלשטיין לבן משה נקבע שבן משה ימכור את החזקותיו בחברה לאלשטיין תמורת 152 מיליון ש"ח.
בספטמבר 2020 החברה נכנסה לפירוק בעקבות חובות למחזיקי איגרות החוב.
בעקבות זאת נמחקה החברה ממסחר בבורסה והפכה לחברה פרטית.
IDBG - חברת נדל"ן מניב, בעלת נכס עיקרי אחד בעיר לאס וגאס שבארצות הברית.
החזקה במניות מיעוט בחברת קולו טכנולוגיות
אי די בי חברה לאחזקות בע"מ (IDB זה ראשי תיבות של: Israel Discount Bank) היא חברה ישראלית שהוקמה בשנת 1969 על מנת לשמש כחברת האם של בנק דיסקונט ושל החברה הכלכלית לארץ ישראל.
החברה היוותה חלק מפירמידת שליטה.
בעקבות התדרדרות עסקיה הפכה לריקה מפעילות, ובשנת 2015 נמכרה כשלד בורסאי.
בסוף ימיה של החברה החזקותיה עברו לחברות ישראליות שונות כשהבולטת ביניהן היא אי די בי חברה לאחזקות.
בשליטת משפחת רקנאטי ומשפחת קרסו
החברה נוסדה בשנת 1969 כחברת החזקות, כשותפות של בנק דיסקונט והחברה הכלכלית לארץ ישראל, לצורך החזקת מניות בנק דיסקונט והחברה הכלכלית.
קבוצת אי די בי הייתה אז בבעלות ומשפחת קרסו.
השקעות החברה, דרך החברות הבנות שלה, כללו בנקים, מפעלי תעשייה, חברות ספנות, בנייה, חקלאות ועוד.
ב-1981 נוסדה חברת הבת אי די בי פיתוח כדי לשמש לקבוצה זרוע השקעות בנכסים שאינם בנקאיים.
מסוף שנות ה-70 ועד 1983 הייתה מניית החברה אחת מהמניות שווסתו במסגרת ויסות מניות הבנקים, וסופה שהוכנסה להסדר מניות הבנקים, אף שהחברה החזיקה גם בהשקעות שאינן בנקאיות.
לאחר שגובש הסדר מניות הבנקים ויצא לדרך, הוצאו ממנה מניות בנק דיסקונט והועברו לבעלות המדינה, ובסופו של דבר הונפקו לציבור.
השליטה בחברה עצמה נשארה בבעלות משפחות רקנאטי וקרסו.
ב-2001 רכש איש העסקים אליעזר פישמן כ-5% ממניות החברה.
במאי 2003 נרכש גרעין השליטה של החברה על ידי גנדן השקעות שבשליטת נוחי דנקנר, משפחת מנור יבואנית פיג'ו וסיטרואן ובעלת השליטה בבנק אגוד, ומשפחת לבנת, בעלת השליטה בקבוצת תעבורה.
החברה נחשבה לקונצרן הגדול במשק הישראלי.
היא השקיעה בתחומים נרחבים ומגוונים, בעיקר בענפי התקשורת, הנדל"ן, הפיננסים והמסחר.
עם החברות המוכרות שהיו בשליטתה נמנו חברת התקשורת "סלקום", הרשת הקמעונאית "שופרסל", חברת הביטוח "כלל ביטוח", חברת האגרוכימיה "מכתשים אגן", חברת המלט "נשר", חברת הנדל"ן "נכסים ובניין" ומפעלי נייר חדרה.
את אחזקותיה החזיקה באמצעות חברת הבת אי די בי חברה לפיתוח, שהייתה חברה ציבורית עד ל-26 בפברואר 2009. ביום זה הגישה החברה הצעת רכש למחזיקי המניות מקרב הציבור בסך של 41 ש"ח למנייה.
מרבית המחזיקים במניות החברה, שהיו בעיקר משקיעים מוסדיים, נענו להצעת הרכש, ואי די בי פיתוח נמחקה מהמסחר בבורסה.
דרך אי די בי פיתוח שלטה החברה ב"השקעות דיסקונט", ב"כלל עסקי ביטוח" ובכלל תעשיות.
ירידת ערך של חלק ניכר מהחזקותיה, בתחילת העשור השני של המאה ה-21, והפסדים גדולים, בעיקר על השקעותיה בבנק השווייצרי קרדיט סוויס ובפרויקט הדגל של הקמת מלון בלאס וגאס, הביאה לכך שהיקף חובות החברה עלה על שווי החזקותיה.
בעקבות זאת מכרה החברה ביולי 2012 את כלל תעשיות (49% ממניות החברה) תמורת 1.275 מיליארד ש"ח.
מאז מכירת כלל תעשיות ועד מאי 2014 החזיקה החברה רק ב"השקעות דיסקונט" וב"כלל עסקי ביטוח", ודרכן בשאר חברות הקבוצה שנותרו בידה.
למרות המכירה של כלל תעשיות, נכון לאוגוסט 2012 נסחרו איגרות החוב של החברה בתשואה לפדיון של בין 50% ל-100% ועלה חשש שהתברר כמוצדק, כי החברה תגיע לחדלות פרעון.
הדו"חות שפרסמה החברה לרבעון השני של 2012 הציגו הפסד של 1.27 מיליארד ש"ח, וכללו הערת עסק חי.
בספטמבר 2012 החברה לא העבירה במועד תשלום למחזיקי אג"ח סדרה ב' של החברה.
כתוצאה מכך חברת "מעלות" הורידה את דירוג המנפיק של החברה ל-"SD" (חדלות פרעון סלקטיבית), את דירוג אג"ח סדרה ב' ל-"D" (חדלות פרעון), ואת דירוג שאר סדרות האג"ח ל-"CC".
לאחר השקעה כושלת של חברות בקבוצה בקרדיט סוויס (השקעה אשר תחילה הניבה רווחים נאים ולאחר מכן ספגה הפסדים כבדים) ולאחר צניחה בערכן של חלק מהחזקות הקבוצה, התברר לקראת סוף 2012 שחברת אי.
בי אחזקות לא תוכל לעמוד בהתחייבויותיה לבעלי איגרות החוב שלה.
החובות של הקבוצה כולה לא היו רק לבעלי איגרות חוב מהציבור הישראלי אלא גם חובות של מאות מיליוני ש"ח לבנקים הישראלים בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט ובנק מזרחי-טפחות, גורמים מוסדיים ישראלים (למשל קרנות פנסיה) וכן למספר בנקים וגורמים בחו"ל.
בי אחזקות היו גם חובות לבנק לאומי (כ-100 מיליון) ולבנק קרדיט סוויס (כ-160 מיליון) אך החובות לבעלי האג"ח היו משמעותיים הרבה יותר ועמדו על כ-1.8 מיליארד.