tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באלבום זה מבנה השירים היה פשוט יותר, מוזיקה "קליטה" יותר, והושם דגש חזק יותר על קולו של הסולן: אלו הם הצעדים שגם מטאליקה נקטה באלבום השחור שלה במטרה להעצים את הצלחתו הרווחית של האלבום.
מאסטיין ושאר חברי הלהקה חשו מתוסכלים, כאשר בילי ריי סיירוס מנע מהם את המקום הראשון במצעד הבילבורד כאשר זכה עם שירו Achy Breaky Heart.
האלבום הבא, Youthanasia, יצא בשנת 1994 וגם הוא נחל הצלחה.
באמצעות דבקותם בכיוונם החדש, שנקבע על ידי האלבום הקודם, האלבום הכיל בתוכו סאונד יותר רגוע, שקט ואטי.
במהלך מסע ההופעות הופיעה מגאדת' גם בישראל.
האלבום הבא, שנקרא Cryptic Writings, שוחרר ב-1997 ונטה יותר לכיוון ההארד רוק, אם כי עדיין הכיל את הצליל המיוחד המזוהה עם מגאדת'.
ניק מנזה עזב את הלהקה בשנת 1998 והוחלף על ידי ג'ימי דגראסו.
סגנון ההארד רוק ניכר עוד יותר באלבום הבא, Risk, משנת 1999. היקף מכירותיו היה נמוך יחסית.
זמן קצר לאחר שחרורו, פרש מרטי פרידמן מהלהקה והוחלף על ידי אל פיטרלי.
הלהקה חיפשה דרך לסיים את החוזה עם חברת ההקלטות קפיטול רקורדס, לכן הוציאה לאור אלבום אוסף בשם Capitol Punishment: The Megadeth Years.
האוסף כלל בתוכו שני שירים חדשים, שעליהם מגאדת' התחייבו לפי החוזה עם קפיטול.
בשנת 2001, מגאדת' חתמו על חוזה עם חברת התקליטים סנקצ'וארי רקורדס, ולאחר זמן קצר הוציאו אלבום חדש, בשם The World Needs a Hero שהוכרז על ידי המעריצים כחזרה מוצלחת לשורשי הת'ראש המוכרים של הלהקה.
ב-3 באפריל 2002, מאסטיין הכריז בפומבי על עזיבתו את הלהקה.
הסיבה הרשמית הייתה פגיעה עצבית בידו השמאלית.
החברים האחרים החליטו לפרק עקב זאת את הלהקה.
הדבר נראה כסופה של להקה בת כמעט 20 שנה.
בהדרגה, הפיזיותרפיה עזרה לידו של מאסטיין להחלים.
לאחר שלמד מחדש לנגן על הגיטרה, הוא כתב את אלבום הסולו הראשון שלו ותכנן הנפקה מחודשת של הקטלוג של מגאדת'.
בשנת 2004 הוא יצר קשר עם חברי הלהקה המוקדמת עם בקשה לעזרה בהקלטת האלבום החדש שלו שנקרא במקור Blackmail The Universe (שמו של השיר הפותח את האלבום), אך שמו שונה ל-The System Has Failed (ביטוי מתוך השיר השלישי, Kick The Chair שמבקר את מערכת המשפט).
בגלל ההסכם עם חברת ההקלטות שלפיו מגאדת' מתחייבת לאלבום נוסף, האלבום היה חייב להשתנות מאלבום סולו לאלבום האחרון של מגאדת'.
האלבום הוקלט עם ויני קוליוטה על התופים, כריס פולאנד (שניגן עם מגאדת' בשנות ה-80) על גיטרה מלווה וג'ימי לי סלואס על גיטרת הבס.
כמו שדייב מאסטיין אמר: "מגאדת' באיטיות קמה לתחייה".
לאחר צאת האלבום בתחילת יולי 2004, The System Has Failed זכה לביקורות טובות כאלבום שמחזיר את מגאדת' ל"תור הזהב" מסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, ואף הגיע למקום ה-18 ברשימת הבילבורד האמריקני.
לאחר הוצאת האלבום הוחלפו פולאנד, סלואס וקוליוטה בבסיסט ג'יימס מקדונו והאחים גלן ושון דרובר על הגיטרה והתופים.
במהלך השנתיים העוקבות חברי הלהקה יצאו לסיבובי הופעות ברחבי העולם ולאחר מכן לסיבוב הופעות שנקרא בשם Gigantour, שהתמקד בארצות הברית וקנדה והשתתפו בו להקות נוספות.
מאסטיין יזם את הפסטיבל על מנת לעודד הופעות מטאל ואת פעילותן של להקות אחרות.
סיבוב ההופעות הגיע לממדים כאלו שהוא הצטייר כאירוע המתחרה ב"Ozzfest", אותו ארגן אוזי אוסבורן.
בהופעה בארגנטינה, מאסטיין הפתיע את הקהל והודיע שמגאדת' תמשיך לפעול ותוציא אלבום נוסף.
במהלך התקופה שלאחר הוצאת "The System Has Failed", מגאדת' בהרכבה החדש הגבירה את פעילותה: מאסטיין עבר להשתמש בגיטרות של חברת "Dean" ובעקבותיו גם עבר גלן דרובר.
ב-21 במרץ 2006 יצא מארז האוסף "Arsenal of Megadeth" ב-DVD, וב-15 במאי 2006 מגאדת' חתמה עם חברת הפקות המטאל הידועה Roadrunner Records.
ב-10 בפברואר 2006 הבסיסט ג'יימס מקדונו הוחלף בג'יימס לומנזו וב-15 במרץ, הקמע המצויר של מגאדת' "Vic Rattlehead" עוצב מחדש בתחרות מעצבים גרפיים באתר DeviantArt.com.
ב-22 באוגוסט וב-5 בספטמבר הלהקה הוציאה אלבום הופעה כפול ו-DVD של סיבוב ההופעות Gigantour משנת 2005. ב-2 בדצמבר יצא אלבום ההופעה "That One Night: Live in Buenos Aires" שצולם בהופעה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
לאחר גיבושם של שירים חדשים, ב-19 באפריל 2006 חברי הלהקה החלו להקליט באנגליה את אלבומם האחד עשר.
במספר קטעי תיפוף שהוקלטו, שון דרובר השתמש בציוד של ג'ון בונהאם מלד זפלין.
לאחר הפסקה לסיבוב ההופעות Gigantour 2006, הלהקה חזרה ב-21 בנובמבר להקלטת האלבום בקליפורניה.
ב-4 במרץ 2007 שוחררה רשימת השירים שתופיע באלבום.
לבסוף, ב-15 במאי 2007 יצא לאור האלבום החדש של מגאדת', United Abominations, כשעל עטיפתו ניתן לראות את ויק בגרסתו החדשה על רקע בניין האו"ם המותקף (שהופיע גם על עטיפתו של Peace Sells...But Who's Buying?).
האלבום כלל 11 שירים, שחלקם הושמעו מוקדם יותר בהופעות חיות, ברדיו או ניתנו לשמיעה או הורדה מאתר הלהקה.
האלבום עוסק כקודמיו בנושאים פוליטיים שונים (United Abominations, שם האלבום, הוא עיוות של United Nations) ומסתמן כאחד המוצלחים ביותר של מגאדת', שהגיע למקום השמיני ברשימת הבילבורד האמריקני.
ב-9 באוקטובר 2007 הוציאה הלהקה מארז מיוחד הנקרא Warchest ("תיבת מלחמה").
על עטיפת המארז צויר איור ממוחשב של שרשיר כדורי רובה, אשר מובלט החוצה מהמארז.
המארז מכיל חמישה דיסקים: שלושת הראשונים מכילים שירים ודמואים אותם הקליטה הלהקה בין השנים 1985 ל-2004, הרביעי מכיל הקלטה של הופעה חיה שנערכה ב-1990 באנגליה והחמישי הוא DVD של הופעה שהוקלטה ב-1992 באולם ההאמרסמית' אפולו שבלונדון.
ב-15 בספטמבר 2009 יצא אלבומם הבא של הלהקה, Endgame, הפעם עם כריס ברודריק כגיטריסט מוביל.
האלבום הגיע למקום התשיעי ברשימת הבילבורד 200, למקום הראשון ברשימת אלבומי ההארד רוק ולמקום שני ברשימת אלבומי הרוק.
הוא קיבל ביקורות טובות ונחשב לממשיך את הצלחתו של האלבום הקודם.
יש שהשוו את האלבום עם אלבום מוקדם של הלהקה, So Far, So Good...
בפברואר 2010 חזר ללהקה הבאסיסט לשעבר של מגאדת', דייוויד אלפסון, וזאת ביוזמתו של המתופף שון דרובר.
ב-16 באפריל 2011 הלהקה הופיעה בישראל בפעם רביעית בתולדותיה.
בהופעה שנערכה בגני התערוכה צפו כ-6,000 איש.
בסוף ההופעה מאסטיין אמר שהם רוצים לחזור פעם נוספת לישראל.
אלבום האולפן ה-13 של הלהקה, TH1RT3EN, שוחרר ב-1 בנובמבר 2011. זה האלבום הראשון מאז איחוד הלהקה ב-2004, שבו משתתף הבסיסט דייוויד אלפסון.
השירים Sudden Death ו-Public Enemy No.1 מהאלבום TH1RT3EN בנוסף לשיר Head Crusher מהאלבום Endgame היו מועמדים לפרס גראמי בתואר ביצוע המטאל הטוב ביותר.
ב-2011 הלהקה הוציאה גרסה מחודשת לאלבום Peace Sells...
But Who's Buying?, לכבוד חגיגות ה-25 שנים לצאתו לראשונה.
מגאדת' הודיעה על חידוש סיבוב ההופעות GiGantour בשנת 2012. סיבוב ההופעות יכלול את מגאדת', להקת ההבי מטאל הבריטית מוטורהד, להקת המטאל גותי האיטלקית לקונה קויל ולהקת ההבי מטאל הדנית VolBeat.
בקיץ 2012 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם הבדרן רוב זומבי.
לאחר כעשור בו ניגן דרובר בלהקה, הוא הודיע על עזיבתו בשל רצונו לנסות אפיקים חדשים.
עד מהרה עזב גם ברודריק, בשל חילוקי דעות אומנותיים (ושניהם אגב הצטרפו ללהקת Act of Defiance).
ב-29 במרץ 2015 נודע כי המתופף כריס אדלר מלהקת Lamb of God יעבוד עם מגאדת' על אלבומה החדש של הלהקה, ה-15 במספר.
ב-2 באפריל נודע כי הגיטריסט הברזילאי קיקו לוריילו, לשעבר מלהקת אנגרה, הצטרף באופן רשמי ללהקה.
בשנת 2021 בעיצומי העבודה על אלבום החדש, פוטר דייוויד אלפסון מהלהקה עקב שערורייה מינית.
את מקומו של אלפסון החליף באסיסט הלהקה לשעבר ג'יימס לומנזו שהצטרף לסיבוב הופעות, ולאחר כשנה במאי 2022, הודיעה הלהקה באופן רשמי כי ג'יימס לומנזו יצטרף באופן קבוע.
בתחילת דצמבר 2025 הכריזה הלהקה כי היא מתכננת "סיבוב פרידה" ב-2026. מאסטיין התראיין בתוכנית הרדיו Trunk Nation With Eddie Trunk של SiriusXM, והסביר כי הסיבה היא אתגרים בריאותיים איתם הוא מתמודד.
מגאדת' היא להקת הבי מטאל.
אף על פי שהלהקה מוכרת על פי רוב כלהקת ת'ראש מטאל, חלק מאלבומיה אינם שייכים לסגנון זה.
שני האלבומים הבאים של מגאדת', Countdown to Extinction מ-1992 ו-Youthanasia מ-1994, שמרו על מספר אלמנטים של ת'ראש, אך היו יותר בסגנון של הבי מטאל מסורתי.
כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת מ"ארבע הגדולות" - הלהקות המרכזיות בסגנון הת'ראש מטאל, לצד מטאליקה, סלייר ואנתרקס.
שני האלבומים הבאים של מגאדת', Cryptic Writings מ-1997 ו-Risk מ-1999, התרחקו מסגנון הת'ראש, ועל פי רוב מתוארים כהבי מטאל, כאשר לעיתים Risk מתואר כהארד רוק יותר מאשר כהבי מטאל.
אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, The World Needs a Hero מ-2001, מציג חזרה מסוימת לשורשי הת'ראש מטאל של הלהקה, אף על פי שהוא הושפע יותר מהבי מטאל רגיל.
באופן דומה, גם האלבומים הבאים של הלהקה תוארו כסגנון שבין ת'ראש מטאל לבין הבי מטאל מסורתי.
ישנם מספר נושאי שירים החוזרים שוב ושוב באלבומים.
נושאי מלחמה וצבא - במיוחד מלחמה גרעינית - הוא נושא משותף להרבה משירי הלהקה.
למעשה שם הלהקה הוא עיוות של המילה Megadeath, מונח שהומצא בצבא ארצות הברית ומשמעותו - "מוות של מיליון אנשים".
לבד ממלחמה גרעינית ישנם נושאים לשירים כמו קונספירציות ממשלתיות, שחיתות וצביעות השלטון והחברה, מלחמות קדושות (השיר "Holy Wars") ואפילו הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בנוסף שירים רבים עוסקים בנושאים חברתיים ופוליטיים כגון התמכרות להימורים, הכחדת חיות בר, ורודנות.
כמו כן, למגאדת' ישנם שירים רבים בנושאים הקשורים למערכות יחסים, כולם מדברים על פרידה/בגידה או בעלי "טוויסט" אפל.
ב-1995 הופיעה הלהקה בארץ כחלק ממסע הופעות בינלאומי לקידום האלבום Youthanasia שיצא באותה שנה.
שתי הופעות של הלהקה התקיימו באולם הסינרמה שבתל אביב.
ב-22 ביוני 2005 שוב הופיעה מגאדת' בישראל במסגרת פסטיבל מטאליסט בחוף פלמחים בראשון לציון, לצידה של להקת הת'ראש הגרמנית דסטרקשן ולהקות נוספות; אך לצערם של המעריצים המשטרה נאלצה להפסיק את ההופעה לאחר ארבעה שירים בלבד עקב קריסת גדר הלחץ בתקרית נפצעו מאבטח ואדם מהקהל.
במרץ 2007 הודיע דייב מאסטיין כי הלהקה תשוב לישראל "להשלים את מה שהתחילו" ולהופיע מול הקהל הישראלי.
ההופעה התקיימה ב-2 ביולי 2007 בהאנגר 11 בנמל ת"א, הפעם ללא פסטיבל ולהקות חימום רבות אלא אחת בלבד - Betzefer.
במהלך ההופעה דייב דיבר רבות עם הקהל, ציין את אהדתו הרבה לקהל המעריצים בארץ.
בסיום ההופעה הודיע דייב, שהוא תמיד מקיים הבטחות ושההופעה היא קיום ההבטחה, לחזור ולנגן בתל אביב, לאחר הפסקת ההופעה הקודמת בפסטיבל מטאליסט 2005.
ב-16 באפריל 2011 הופיעה מגאדת' בפעם הרביעית בישראל והפעם בביתן 1 שבגני התערוכה בתל אביב.
ההופעה הייתה המופע האחרון במסגרת ה-"Endgame Tour" שהחל ב-2009. בהופעה צפו כ-6,000 אנשים.
בסיום ההופעה הודיע מאסטיין כי ייתכן שהלהקה תחזור להופעה נוספת עוד כמה שנים.
הופעתה המתוכננת של הלהקה בתל אביב ב-6 באוגוסט 2014 בוטלה עקב המצב הביטחוני לאחר מבצע צוק איתן.
ב-2 ביולי 2016 הופיעה הלהקה בפעם החמישית בישראל, במתחם הלייב פארק בראשון לציון, במסגרת סיבוב ההופעות לקידום האלבום Dystopia שיצא באותה השנה.
קיקו לוריירו - גיטרה מלווה (2014 ואילך)
דירק ורביורן - תופים (2016 ואילך)
+מועמדויות לפרס גראמי על ביצוע המטאל הטוב ביותר שנה טקס מס.
כל הסינגלים המופיעים בפסקולים אוגדו יחדיו באלבום Hidden Treasures:
1989 "סיוט חשמלי" - הסינגל No More Mr.
1991 "מסע הכזבים של ביל וטד" - הסינגל Go To Hell
1993 "אחרון גיבורי הפעולה" - הסינגל Angry Again
1993 "החוויה של ביוויס ובאטהד" - הסינגל 99 Ways to Die
1993 "האחים סופר מריו" - הסינגל Breakpoint
1995 "סיפורים מהצד האפל" - הסינגל Diadems
1999 "חייל אוניברסלי 2" - הסינגל Crush 'em
מַגֵּב הוא כלי בעל להב גומי חלק, המשמש לשליטה או עצירה של זרימת נוזל על משטח חלק.
המגב משמש לניקוי משטחים ולהדפסה.
מקורו של המגב הוא כלי עשוי עץ ששימש דייגים לקרצוף סיפוני סירותיהם.
המגב המודרני בעל הלהב היחיד נרשם כפטנט על ידי אטור סתקון בשנת 1936. זה היה מכשיר קל משקל בעל להב גומי גמיש וחד מאוד.
"חברת מוצרי אטור" היא עדיין המובילה ביצור מגבים.
למגב המשמש לניקוי רצפות ידית ארוכה ודומה במעט למטאטא שבקצהו להב גומי ולא מברשת.
ניתן להשתמש בו לאחר שהרצפה נשטפה במים או במי סבון, כדי לגרוף את המים לפתחי ניקוז.
ניתן גם לכרוך עליו סחבה שנטבלה במי סבון ובאמצעותה לשטוף את הרצפה או ליבש את הרצפה לאחר שטיפתה באמצעות סחבה יבשה.
מגב החלונות משמש בעיקר להורדת נוזלי הניקוי והקצף המלוכלך מחלון הזכוכית שנוקה.
בתחילת המאה ה-20, מנקי חלונות התחילו להשתמש במגב שיקגו, כלי מגושם בעל שני להבי גומי כבדים.
החלפת הלהבים דרשה שחרור של שנים עשר ברגים נפרדים.
בהדפס משי משתמשים במגב כדי שהדיו יתפרס באופן שווה על גב השכפול, כך שנוצרת תמונה חלקה על משטח ההדפסה.
למגבי מסכי משי יש להבים דקים יותר ופחות גמישים ממגבי החלונות.
מגב דומה (המכונה "שפכטל") משמש ליישור טיח בריצוף או ריעוף.
המגב משמש גם בחדר חושך, בהדפסת תמונה, לייבוש נייר הצילום לאחר השטיפה ולפני הייבוש, למניעת קמטים.
מגארה היא עיר ביוון ופרבר של הבירה אתונה, וב-2011 התגוררו בה 28,591 איש.
היא ממוקמת 42 ק"מ צפון-מערבית מאתונה, לחופי במפרץ הסרוני ומול האי סלמיס.
מגארה הייתה אחד מארבעה אזורים של מחוז אטיקה, שנמשלו על ידי ארבעת בניו של המלך המיתולוגי פנדיון השני.
בנו ניסוס היה שליט העיר.
עד למאה השביעית לפני הספירה, היו תושבי מגארה תלויים מבחינה מדינית בקורינתוס.
הם הקימו ליד עירם עיר חדשה, מגארה היבלאיה, פוליס קטנה מצפון לסירקוזה (בסיציליה).
לאחר-מכן פתחו תושבי מגארה במלחמת עצמאות שבה ניצחו, והקימו את הערים ביזנטיון וכלקדון (בערך ב-667 לפנה"ס).
במהלך המלחמה הפלופונסית (431-404 לפנה"ס), מגארה נלחמה לצד ספרטה.
אחד מהמנהיגים החשובים ביוון, שהנהיג את מגארה, היה ביזאס.
לפי האגדה, התייעץ ביזאס עם האורקל בדלפי, ולפי עצתה הקים את העיר ביזנטיון על שמו (שמה שונה אחר כך לקונסטנטינופול ובסוף לאיסטנבול).
תאוגניס, משורר מהמאה ה-6 הגיע מן העיר מגארה.
תושבי מגארה נודעו בבניית מקדשים רבים.
הירונימוס, מחבר ה'וולגטה', אמר על תושבי העיר מגארה: "הם בונים כאילו שהם יחיו לעד; הם חיים כאילו ימותו מחר..."
מגארה מחוברת על ידי כביש-מהיר A8 לפלופונסוס, מערב יוון ואתונה, ועל ידי הפרואסטיאקוס, רכבת הפרברים של אזור אתונה.
לפני התרחבות העיר בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, השטח שמסביב לעיר היה חקלאי ברובו.
ממערב למגארה שוכנת העיר ניאה פראמוס, וממזרח לה קאקיה סקאלה.
מדרום לעיר נמצא הכפר פאצ'י, הידוע בגלל הטברנות שלו והדייג.
עוד יותר דרומה נמצא שדה תעופה צבאי, שגובל במפרץ מגארה.
מַגְבֵּהַּ מֵכָנִי (מכונה גם גֵ'ק) הוא מכשיר המשמש להרמת ציוד כבד.
המגבה המכני הנפוץ ביותר הוא מגבה מכונית, אשר משמש להגבהת הרכב מעל פני הקרקע לשם ביצוע טיפול תקופתי או תיקון.
מגבה מכונית, בנוי כך שישתמש בעקרונות מכניים כדי לאפשר לאדם להרים בכוחו כלי רכב.
מגבהים חזקים יותר משתמשים בכוח הידראולי כדי להרים משקל כבד יותר לגובה רב יותר.
על מגבה בדרך כלל מצוין כושר ההרמה המקסימלי שלו (למשל, 1.5 טון).
מגבית ההתגייסות הייתה מפעל לאיסוף תרומות, בכסף ובימי עבודה, שפעל ביישוב העברי בארץ ישראל החל מקיץ 1942. התרומות נועדו לסיוע למשפחותיהם של מתנדבי היישוב לצבא הבריטי ולרווחתם של החיילים עצמם.
בהמשך פעולתה הורחבו מטרותיה של המגבית, וכללו גם סיוע לניצולי השואה.
בהתאם לכך הוחלף שמה למגבית ההתגייסות וההצלה.
בנוסף למגבית ההתגייסות שפעלה כמס ישיר, פעל במקביל לה "כופר היישוב", כמס עקיף.
בראש המגבית עמד אהרן ברט.
מגבון לח הוא פיסת בד (בעיקר בד לא ארוג) או נייר הספוג בחומרים שונים, שהשימוש בו הוא בדרך כלל לצורך ניקוי או חיטוי.
האמריקאי ארתור ג'וליוס נחשב כממציא המגבונים הלחים.
ג'וליוס היה קפדן בניקיון ולא אהב שאצבעותיו נעשות דביקות אחרי אכילה במסעדה או בבית.
הוא חשב כי מפית רטובה וחד פעמית תעשה עבודה לא פחות טובה מהמפית הסטנדרטית או ממים וסבון.
הוא עבד בתעשיית הקוסמטיקה והחל לייצר את המגבון הלח הראשון בעזרת מכונה פשוטה, בשנת 1957 בלופט במנהטן.
ג'וליוס רשם כסימן מסחר את שם המותג Wet-Nap בשנת 1958 (מוצר שעדיין נמצא בשימוש מאז).
הוא חשף את המצאתו בתערוכת המסעדות הלאומית של 1960 בשיקגו ובשנת 1963 החל למכור מוצרי Wet-Nap להרלנד סנדרס, מייסד רשת המזון המהיר KFC, שמעודדת את לקוחותיה לאכול עם הידיים.
הוא הציעה שכחלק מהשירות יוגש לכל סועד גם מגבון לח.
סנדרס התלהב וביצע הזמנה ראשונה.
לאחר מכן חברות מוצרי צריכה דוגמת קימברלי קלארק ופרוקטר אנד גמבל החלו לייצר ולמכור את המגבונים הלחים בקופסאות פלסטיק עגולות שהציעו מגבונים בשרשרת.
הפופולריות של המגבונים גדלה, ועמה גם הביקוש.
במקביל, בגלל שיפורים טכנולוגיים והתייעלות בייצור, ירד גם המחיר.
במשך השנים מאז פותחו ושווקו מגבונים לחים מסוגים שונים למטרות שונות.
אף על פי שסוג החומר ממנו עשוי המגבון הוא בעל חשיבות מסוימת, עיקר פעולתו תלויה בטיב החומרים בהם הוא ספוג.
למשל, מגבונים לניקוי הידיים מכילים על פי רוב דטרגנטים שונים או אלכוהול; מגבונים לצורכי החתלה של תינוקות מכילים חומרים המרגיעים את העור ומונעים תפרחת; ומגבונים לניקוי העיניים מכילים חומרים מונעי דלקות עיניים.
התרכובות הספוגות במגבונים לרוב מוגנות בפטנט ומיוצרות על ידי חברות תרופות המתמחות בתרופות מדף ללא מרשם.
מגבונים לחים באריזות בודדות מחולקים ללקוחות של מסעדות, בעיקר אלה שבהן האכילה נעשית בידיים, לצורך ניקוי לפני הסעודה או לאחריה.
חברות תעופה מגישות לנוסעים מגבונים לחים לצורך רענון לקראת הנחיתה.
מגבונים לחים מנייר עבה משמשים בעיקר לניקוי תינוקות בעת החתלה.
בפועל משמשים מגבונים הנמכרים לניקוי תינוקות גם למטרות אחרות, כגון ניקוי כלים סניטריים או רהיטים בבית.
במדינות רבות נמכרות אריזות של מגבונים לחים המיועדים לניקוי אובייקטים ספציפיים - כמו משטחי עבודה במטבח, אסלות, ואפילו בעלי חיים.
מגבונים לחים המיועדים לניקוי על פי רוב ספוגים במים, לעיתים בתוספת בושם או חומרי ריח אחרים.
מגבונים המיועדים לחיטוי על פי רוב ספוגים באיזופרופיל אלכוהול.
מגבונים לחים המיועדים ללקוחות מסעדות ארוזים, לרוב, כל אחד בנפרד.
מגבונים המיועדים לטיפול בתינוקות ארוזים בחבילות שבחלקן עשרות עד מאות יחידות.
בישראל מספר מפעלים המייצרים מגבונים.
מפעל "על-בד", בקיבוץ משואות יצחק, החל לייצר מגבונים ב־1985 תחת המותג "Fresh Ones".
עם השנים, הדטרגנטים והחומרים המשמרים הוחלפו במרכיבים טבעיים יותר ולמגבונים נוספו שימושים נוספים.
במקור, המוצר יועד כולו לשימוש עבור תינוקות וב, רק כ-50% מהייצור מיועדים למטרה זו.
בשנים האחרונות עולה המודעות להשלכות הסביבתיות של השימוש במגבונים לחים.
תהליך ההפקה נעשה על ידי יציקת תערובת צלולוזה (תאית) באופן שמבטיח קבלת עיסה צפופה של שתי וערב, בעלת עמידות למאמצים חיצוניים.
עובדה זו משפיעה על אופן ומשך התפרקותו של המגבון.
כל סוגי המגבונים הלחים, גם אלה המכונים "מתכלים", מתכלים לאט לאין ערוך יותר מניר טואלט וזאת בשל צפיפות החומר ואופן עיבודו, וכן בשל העובדה שלעיסה מוסף גם פלסטיק לשיפור העמידות.
בכמויות גדולות השימוש במגבונים הופך למפגע סביבתי משמעותי.
בישראל צורכים מדי שנה כ-3.1 מיליארד מגבונים.
מגבונים לחים שנזרקים לאסלה הביתית סותמים לעיתים קרובות את הצנרת הביתית או את צינורות הביוב העירוניים.
מגבונים שלא נתקעים בדרך, מגיעים אל מפעלי הטיהור כגון מפעל השפד"ן, ונעצרים על ידי מגובי ענק בתחילת הליך טיהורם של המים.
פינוי הגבבה השנתי ממפעל השפד"ן עולה מאות אלפי שקלים בשנה.
עלות פתיחת הסתימות שיוצרים המגבונים מסתכמת בכ-100 מיליון פאונד בשנה בבריטניה, 18 מיליון דולר בניו יורק וכ-12 מיליון שקל בשנה בגוש דן.
הדרך היחידה להימנע מהנזק לצנרות מלבד אי-שימוש במגבונים היא השלכתם לפח האשפה או לקומפוסט.
רק מגבונים שאינם מכילים פלסטיק מתפרקים בקומפוסט.
עם זאת, דרושים תנאים מיוחדים להתפרקותם, על פי תלות בסוג החומר.
מגאפון הוא מכשיר נייד המשמש להגברת קול הדיבור, בעיקר כאשר המשתמש בו נושא דברים בפני מספר רב של מאזינים.
מבנהו הקוני של המגאפון מונע מגלי הקול להתפזר, וממקד אותם בכיוון מסוים.
יתרון זה הוא גם חסרונו של המגאפון, שכן מי שאינו נמצא בכיוון אליו מכוון המגאפון לא שומע את הדברים באותה עוצמה בה שומע את הדברים מי שהמגאפון מכוון כלפיו.
ראשוני המגאפונים, שכונו "חצוצרות דיבור", פותחו בידי סמואל מורלנד ואתנסיוס קירכר, והוצגו לחברה המלכותית ב-1671. כיום, מרבית המגאפונים הם אלקטרוניים, וכוללים גם מיקרופון, מגבר ורמקול.
מגאפונים משמשים, בין היתר, דוברים בהפגנות, כרוזים באירועי ספורט, ואנשי משטרה וכוחות הצלה לשם פיזור התקהלויות.
מגאקלס היה השם של כמה אישים בולטים שפעלו באתונה העתיקה בתקופות שונות, ממשפחת האלקמיונידים.
ארכון אתונה במאה 9-10 לפנה"ס
מגאקלס הראשון שיש תיעוד שלו היה הארכון ה-23 של אתונה בין 892-922 לפנה"ס וייתכן שהיה דמות מיתית.
הוא מוזכר בספר הכרוניקון של אוסביוס מקיסריה, אשר מתאר את הכרונולוגיה של השליטים והערים המרכזיות בעולם העתיק תוך הסתמכות על כתבים אשר אבדו במרוצת השנים, שמתעדים את ההיסטוריה האנושית מן המאה ה-7 ואף מאוחר יותר.
למעט אזכור זה, אין שום ידע אחר עליו.
ארכון אתונה במאה ה-7 לפנה"ס
מגאקלס השני, מהמאה ה-7 היה החבר הידוע הראשון של משפחת האלקמיונידים.
הוא שימש כארכון של אתונה והיה האחראי להוצאתם להורג של קילון ואחיו, אשר ניסו לבצע הפיכה בשלטון של אתונה ב-632 ללא הצלחה.
לאחר כישלונם, ברחו קילון ואחיו לאזור האקרופוליס, כדי לזכות בחסותה של האלה אתנה.
מגאקלס, הוביל את האתונאים לתפוס את האחים, ושכנע אותם לצאת לקראת ההמון בתואנת שווא ששום רע לא יאונה להם.
עם צאתם של קילון ואחיו, הוביל מגאקלס את סקילתם.
בגלל שהיו תחת חסות האלה, נתפס הדבר כחילול קודש.
כתוצאה ממעשה זה, מגאקלס ומשפחתו הפכו למושא של קללה מתמשכת שנותרה על כל חברי המשפחה עד להתפרקותה.
מגאקלס השלישי היה הנכד של מגאקלס השני, בנו של אלקמיון וחבר במשפחת האלקמיונידים.
מגאקלס היה יריב של הטיראן פייסיסטראטוס מהמאה ה-6 לפנה"ס.
מגאקלס, יחד עם שותפו ליקורגוס, הגלו את פייסיסטראטוס מחוץ לאתונה.
אולם לאחר שסכסוך עלה בין מגאקלס וליקורגוס, זמם מגאקלס יחד עם יריבו לשעבר, פייסיסטראטוס, דרך להחזיר את פייסיסטראטוס לאתונה ולהדיח את ליקורגוס.
הרודוטוס טוען שהם אף הונו את האתונאים על ידי הצבת מתחזה לאלה אתנה שתלווה את פייסיסטראטוס עם שובו לעיר.
העסקה בין מגאקלס לפייסיסטראטוס נחתמה על ידי נישואים של ביתו של מגאקלס לפייסיסטראטוס.
אולם זמן קצר לאחר מכן מגאקלס פנה שוב כנגד פייסיסטראטוס משזה מיאן להוליד ילדים עם ביתו של מגאקלס.
אותו מגאקלס מאוחר יותר התמודד באזור 560 לפנה"ס או מאוחר יותר, עם היפוקליידס, על ידה של אגריסטה ביתו של קליסתנס מסיקיון (שיהפך לדודו של קליסתנס האתונאי).
הבכור, היפוקרטס, היה אביו של מגאקלס נוסף (שהוגלה מאתונה ב-486 לפנה"ס).
בתם, אגריסטה, הייתה אימם של פריקלס ואריפון.
בנם הצעיר, קליסתנס היה ככל הנראה אביה של דיינומכה, אימו של אלקיביאדס.
לפיכך, מגאקלס השלישי היה הסבא-רבא של פריקלס ואלקיביאדס.
מגאקלס הרביעי, הנכד של היפוקרטס, ואחיינו של קליסתנס, מתואר במקורות לעיתים כאביה של דיינומכה, ולפיכך - סבו של אלקיביאדס.
מקורות אחרים סבורים שדודו של מגאקלס, קליסתנס היה סבו של אלקיביאדס.
ב-490 לפנה"ס, לאחר קרב מרתון, התגלה מגן מסומן על הר פנטלי, מעל מרתון.
ככל הנראה מטרת המגן הייתה לסמן לפרסים לשוט מעבר לכף סוניו ולתקוף את אתונה שהייתה ללא שמירה, שכן כל הלוחמים שלה התרכזו במרתון.
הרודוטוס טוען שהאלקמיונידים הואשמו באופן גורף בעבור מעשה בגידה לכאורה זו.
מאחר שמגאקלס היה הדמות הבולטת במשפחת האלקמיונידים באותה תקופה, חשד באהדה לפרסים נתלה מעליו לאחר הקרב.
כמה שנים לאחר מכן ב-486 לפנה"ס, מגאקלס הוגלה.
אוסטרקה שונים שנמצאו עם שמו, סומנו עם הערות לגבי עושרו המופלג וחיבתו לשפע והדר.
מגאקלס כובד על ידי המשורר פינדארוס, שכתב עליו בזכות ניצחונו כגולה במרוץ המרכבות בהמשחקים הפיתיים באותה שנה, 486 לפנה"ס.
מחקרים מודרניים, אשר מתבססים על ממצאים ארכאולוגיים, מוכיחים שמגאקלס הוגלה פעמיים מאתונה.
מגאס היא עיר הבירה של רפובליקת אינגושטיה שבדרום הפדרציה הרוסית.
שוכנת על גדות נהר סונז'ה, יובל של נהר טרק, ומרוחקת כארבעה קילומטרים דרומית-מזרחית לנזראן.
העיר נוסדה בשנת 1995, ובשנת 2002 החליפה את נזראן כבירת הרפובליקה.
מגאס היא הבירה הקטנה ברוסיה, בשנת 2014 התגוררו בעיר 4,756 תושבים.
עד לשנת 1992 הייתה אינגושטיה חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאלית האוטונומית צ'צ'נו-אינגוש.
לאחר נפילת ברית המועצות הפכה אינגושטיה לרפובליקה עצמאית שבירתה הייתה נזראן.
בנזראן לא היו מבני ממשל, ומשרדי הממשלה שכנו בבתי ספר ובתי מלון.
בשנת 1995 הורה נשיא הרפובליקה; רוסלאן אושב, על הקמת בירה חדשה לרפובליקה.
בשנת 2000, חמש שנים לאחר מכן, קיבלה מגאס מעמד של עיר.
בשנת 2002 הושלמה העברת משרדי הממשל למגאס והיא הפכה לבירת הרפובליקה.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2002, התגוררו בעיר 275 תושבים בלבד.
מגבטס (המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא פרסי, שכישלונו במצור על האי נקסוס גרר את המרד האיוני.
על פי הרודוטוס מגבטס היה קרוב משפחתו של דריווש הראשון.
הרודוטוס טוען גם שמאוחר יותר לאחר מלחמת פרס יוון ניסה המצביא הספרטני פאוסניאס לשאת לאישה את בתו של מגבטס.
אם כי תוקידידס טוען דווקא שפאוסניאס נישא לבתו של חשיארש הראשון.
בשנת 501 לפנה"ס הגיש טיראן מילטוס אריסטגורס בקשה לארטפרנס הסטרפ של סרדיס לספק לו 200 ספינות מלחמה לצורך כיבוש האי נקסוס.
ארטפרנס קיבל אישור משושן ונתן לאריסטגורס את הספינות.
את מגבטס הוא צרף למשלחת כשותף לפיקוד עם אריסטגורס.
אולם קצין יווני בשם סקילכס התרשל בשמירה על אחת מהספינות שהיו נתונות לפיקודו של מגבטס, זה האחרון העניש אותו באכזריות.
אריסטגורס שסקילכס היה ידידו זעם על כך והעליב את מגבטס.
כנקמה החליט מגבטס להכשיל את המסע, הוא שלח שליחים לנקסוס כדי שיודיעו שם על ההתקפה המתקרבת.
המצור הכושל ערך ארבעה חודשים ובסופו נאלצו הפרסים לסגת.
המעשה גרר לבסוף מרד צד אריסגורס, המרד התפשט לכל איוניה וזכה לכינוי המרד האיוני.
חוקרים כגון משה עמית מפקפקים באמינות הסיפור, שכן לא נראה שמגבטס יבגוד במלכו רק לצורך נקמה אישית.
ובהמשך הוא אף נזכר מדי פעם כממלא תפקידים צבאיים שונים.
יש חוקרים הסבורים שהמצור נכשל לא באשמת מגבטס והפרסים האשימו את היוונים בכישלון.
תוקידידס מזכיר גם שמגבטס היה הסטרפ של דאסקיליון והוחלף בארטבזוס בהוראת חשיארש הראשון.
מגאקליטה (Megaclite ; נקרא גם Jupiter XIX) הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק אשר התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכתו של האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג הירח בשם S/2000 J 8.
קוטרו של מגאקליטה הוא 5.4 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.30 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של מגאקליטה סביב צדק הוא 24,687,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 792.437 יממות.
מגאקליטה בעל בהירות נראית של 21.7.
מגאקליטה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.421.
הוא נקרא על שם מגאקליטה, אמם של תֶבֶה ושל לוקרוס לפי המיתולוגיה היוונית.
מגאקליטה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, קבוצת ירחים זו קרויה על שמו של הירח פסיפאה, ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, לקבוצה זו משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, אוטונואה, ספונדה, יורידמה והגמונה.
מֶגאנוירה (שם מדעי: Meganeura; מילולית: "עצב ענקי") הוא סוג חרק נכחד מהקרבון הפנסילבני שהתקיים כ-305–299 מיליון שנה לפני זמננו.
המֶגאנוירה, חרק ענק דמוי שפירית, נחשבת לאחד מהחרקים המעופפים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, עם מוטת כנפיים של למעלה מ-75 ס"מ.
מאובן שלה התגלה לראשונה במכרות פחם בקומנטרי שבצרפת ב-1880.
חרק זה אינו שייך לסדרת השפיראים המוכרת כיום, אלא לסדרה הנכחדת מגאנויסופטרים, השייכת לקבוצה אודונטופטרים שבה השפיריות הקיימות בזמננו.
המגאנוירה התקיימו ככל הנראה בשלהי תקופת הקרבון (לפני כ-300 מיליון שנה).
באותה תקופה כמות החמצן ששררה באטמוספירה הייתה גבוהה מזו שבימינו והגיעה לכ-35% מכלל תכולת האוויר.
אצל חרקים מערכת הנשימה מבוססת על טרכיאות, צינורות חמצן שדרכם עובר החמצן באמצעות דיפוזיה של הגזים דרך פתחים בגוף החרק.
שיטה זו היא בעלת יעילות נמוכה ומגבילה את גודלם של החרקים המודרניים.
אחת ההשערות היא שכמות החמצן הגבוהה בתקופת הקרבון אפשרה נשימה יעילה יותר שבזכותה יכלו החרקים להגיע לממדים גדולים.
השערה נוספת היא שהגעתה של המגנאורה למדדים כאלה התאפשרה בשל העדר מתחרים אוויריים או אויבים טבעיים.
המגאנוירה הייתה חרק טורף שניזון מחרקים אחרים וככל הנראה גם מבעלי חיים קטנים אחרים כדוגמת דו-חיים שהופיעו באותה תקופה על פני היבשה.
המגאנוירה מופיעה בספר פארק היורה של מייקל קרייטון, בתור יצור מוזר שחודש בידי חברת "אינג'ן", אף שאינה שייכת לתקופת הדינוזאורים.
מספר פרטים עופפו ברחבי הפארק וכנראה נהרגו עם הפצצת הפארק.
היא לא נראית על המסך בסרט שנעשה על פי הספר.
בנוסף היא נראית בזיכיון במשחקי מחשב כמו: פארק היורה 3: בניית פארק או "Jurassic Park Amiga game version".
המגאנוירה נראית בללכת עם מפלצות של ה-BBC בפרק השני, בו היא נמלטת מפרוטרוגירינוס וחוטפת טרף לעכבישי ענק.
היא נראית גם בפארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון בפרק החמישי והיא מובאת לפארק.
כמו כן נראה פרט מת במעבדה בסדרה בראשית: עולם חדש.
היא נראית בסרט ה-IMAX, Sea Rex 3D ומוזכרת בסרט "Giant Monsters", של ג'ף קורווין.
היא נראית בסדרת הילדים רכבת הדינוזאורים.
ייתכן שהיא נראית בתחילת הסדרה טרה נובה.
חברת מגאפון היא חברת תקשורת המפעילה רשת סלולרית ברוסיה ומספקת שירותי טלפוניה מקומית, שירותי גישה לאינטרנט ושיחות בינלאומיות.
בשנת 1993 החברה הוקמה לראשונה בסנקט פטרבורג בשם "GSM צפון-מערב" ובשנותיה הראשונות הייתה בבעלות מפעילות סלולרי מסקנדינביה.
במאי 2002 אורגנה מחדש תחת השם מגאפון.
החברה פועלת ב-83 סובייקטים פדרליים של רוסיה וכך גם בטג'יקיסטן ובאבחזיה ודרום אוסטיה.
נכון לסוף 2015 היו מנויים בה 100.8 מיליון איש.
במאי 2017 מערך המחשוב של החברה נפגע מתוכנת הכופר "WannaCry".
מג רוסוף היא סופרת אמריקאית שמתגוררת בלונדון, בריטניה.
ספרה המפורסם ביותר "ככה אני חיה עכשיו" זכה בשלל פרסים, מתוכם בפרס הבריטי Guardian Children's Fiction Prize, בפרס פרינץ האמריקאי ובנוסף היה הבסיס לסרט תחת אותה כותרת.
ספרה השני "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי והוכרז בתור ספר הילדים הטוב ביותר שיצא לאור בבריטניה באותה שנה.
מג רוסוף נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס למשפחה יהודית בת ארבע אחיות.
בגיל 18 היא למדה באוניברסיטת הרוורד אנגלית ואמנות אסתטית, ואז עברה ללונדון על מנת ללמוד פיסול בבית ספר יוקרתי לאמנות ועיצוב.
כשהייתה בת 24 היא חזרה לארצות הברית ועברה לניו יורק לאחר שסיימה את התואר שלה, שם עבדה בתור פרסומאית וכתבת עבור מגזין פיפל ומאוחר יותר עבור ניו יורק טיימס.
בזמן עיסוקה היא החלה לעבוד בתור רעיונאית והמשיכה בכך למשך 15 שנים, במהלכן חזרה ללונדון וגרה שם מאז.
היא סיפרה שסיבתה להתחיל לכתוב הייתה מות אחותה מסרטן.
באותו שבוע שבו ספרה הראשון פורסם, אובחנה בעצמה כחולת סרטן השד.
רוסוף ממשיכה במקצועה כסופרת עד היום.
עמדתה של רוסוף באשר לכתיבה קובעת כי מקורה בסופר.
היא מפרטת ומצדיקה אותה באומרה:
היא טענה זאת בעת שיח אינטרנטי, בו הגיבה על תגובה של אקטיביסטית לגבי ספרי ילדים המשווקים למיעוטי המיעוטים.
בתגובתה, רוסוף הסבירה כי התכלית של ספר איננה להעביר מסר מסוים מאוד או לקדם שינוי חברתי, אלא להרחיב את דעת הקורא על ידי שימוש בפילוסופיה ונקודת המבט של הסופר.
זהירות חזירי פרא (2005, תורגם על ידי רימונה די-נור)
ככה אני חיה עכשיו (2004, תורגם על ידי אהוד תגרי)
ג'סטין קייס (2006, תורגם על ידי מרב זקס-פורטל)
תארו לעצמכם שאינני (2013, תורגם על ידי מאירה פירון)
ג'ונתן ללא רסן (2016, תורגם על ידי יואב כ"ץ)
מג רוסוף זכתה בעצמה בתואר חברה באגודה המלכותית לספרות בשנת 2014, יחד עם פרס אסטריד לינדגרן בשנת 2016.
ספרה "ככה אני חיה עכשיו" זכה ב-8 פרסים משנת 2004 עד 2006, מתוכם Guardian Children's Fiction Prize, ופרס Michael L.
על כתית ספר זה היא הייתה מועמדת לקבלת Orange Award for New Writers בשנת 2005, אך הפרס הוענק לדיאנה אוונס.
ספרה "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי ועוד 4 פרסים שונים, בנוסף לספרים What I was ו-The Bride's Farewell שהיו מתמודדי הגמר למדליה בשנים 2008 ו-2011. "תארו לעצמכם שאינני" היה מתמודד הגמר עבור פרס ה-U.S.
מייגן "מג" שוומב היא אסטרונומית אמריקאית ומדענית פלנטרית.
שוומב גילתה והייתה מעורבת בגילוי של מספר גופים טרנס-נפטוניים.
שוומב היא אחד ממייסדי פרויקטים של מדע אזרחי כמו Planet Four ו-Planet Hunters.
נכון ל-2018, היא חוקרת במצפה הכוכבים ג'מיני בהוואי.
בשנת 2006 סיימה בהצטיינות יתרה תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת פנסילבניה.
היא המשיכה לתואר שני באסטרופיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, אותו סיימה ב-2008.
בשנת 2011 סיימה דוקטורט במדעים פלנטריים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה.
נושא המחקר שלה היה:"מעבר לסדנה: מחקר באזורים המרוחקים של מערכת השמש", היועץ שלה היה האסטרונום מייקל.
בין השנים 2010 - 2013 שוומב ביצעה מחקר כבתר דוקטורנטית באוניברסיטת ייל.
שוומבר עבדה במכון לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה של האקדמיה הסינית של טאיפיי בטאיוואן מ-2013 עד 2016.
החל משנת 2016, שוומבר היא חוקרת במצפה הכוכבים ג'מיני בהוואי.
שוומבר היא המייסדת של חשבון הטוויטר Astrotweeps, חשבון אסטרונומיה המארח מדענים וחוקרים בנושאי אסטרונומיה בכל שבוע.
בנוסף התחילה בפרויקט שנקרא Astronomy on Tap שבו אסטרונומים וחוקרים מרצים בפאבים ומסעדות אודות המחקר שלהם.
שוומב מעורבת בפרויקטי מדע אזרחי.
היא אחד מהמדענים המייסדים בפרויקט Planet Four (חלק מZooniverse ), פרויקט הממפה את השינויים העונתיים בקוטב הדרומי של מאדים.
כמו כן היא חלק מהצוות המדעי של Planet Hunters (), אשר מנתח את תוצאות המידע מטלסקופ החלל קפלר בחיפוש אחר כוכבי לכת חוץ שמשיים.
האסטרואיד 11814 Schwamb קרוי על שמה.
שוומב התמחתה בחקר סדנואידים, שהם גופים טרנס-נפטונים (עם מסלולים כמו סדנה) עם פריהליון שגדול מ-50 יחידות אסטרונומיות, וחצי ציר גדול שגדול מ-150 יחידות אסטרונומיות.
היא גילתה והייתה מעורבת בגילוי של מספר גופים טרנס נפטונים:
מספר שם תאריך גילוי מצפה החלל המעורב חוקרים שותפים בגילוי הערות 1 10 במאי 2007 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 2 גונגגונג 17 ביולי 2007 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ עבודת הדוקטורט של שוומב 3 25 באוגוסט 2008 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 4 11 בינואר 2008 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון 5 9 בספטמבר 2010 מצפה הכוכבים לה סילה דייוויד ל.
טורטלוט 6 8 באוקטובר 2010 מצפה הכוכבים לה סילה מייקל בראון 7 11 בנובמבר 2010 מצפה הכוכבים לה סילה דייוויד ל.
טורטלוט 8 14 באוגוסט 2010 מצפה הכוכבים לה סילה דייוויד ל.
טורטלוט 9 3 בנובמבר 2010 מצפה הכוכבים לה סילה דייוויד ל.
טורטלוט 10 14 באוגוסט 2010 מצפה הכוכבים לה סילה דייוויד ל.
טורטלוט 10 24 בספטמבר 2008 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 10 8 באוקטובר 2010 מצפה הכוכבים לה סילה -
בנוסף, הייתה מעורבת בתצפיות ראשוניות של הגופים הבאים, שטרם קיבלו זיהוי מספרי רשמי:
מספר שם תאריך גילוי מצפה החלל המעורב חוקרים שותפים בגילוי הערות 1 11 בספטמבר 2007 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 2 26 בספטמבר 2008 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 3 24 בספטמבר 2008 מצפה הכוכבים פאלומר מייקל בראון, דייוויד ל.
רבינוביץ 4 17 באפריל 2012 מצפה הכוכבים לה סילה - 5 18 במאי 2012 מצפה הכוכבים לה סילה -
מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (בספרדית: Magallanes y de la Antártica Chilena, או בקיצור, רק מגאיאנס) הוא הדרומי והגדול ביותר (מבחינת שטח) מבין 16 מחוזות צ'ילה.
בירת המחוז היא פונטה ארנס.
במחוז מתגוררים כ-165,533 תושבים (נכון לשנת 2017), מה שהופך אותו למחוז השני הכי פחות מאוכלס במדינה.
הנקודות הגאוגרפיות הבולטות במגאיאנס הן כף הורן, הארכיפלג ארץ האש, מצר מגלן ושטח צ'ילה באנטארקטיקה.
רוב שטח מגאיאנס הוא הררי מאוד, ואינו מותאם לחקלאות ולמגורי אדם.
האזור מאופיין בטמפרטורות נמוכות ורוחות חזקות לאורך השנה.
באיים המערביים יש אקלים קר, לח וגשום, כאשר ממוצע הגשמים השנתי עומד על כ-3,500 מ"מ לשנה.
כ-80% מהתושבים מתגוררים בבירה פונטה ארנס, שמשמשת כמרכז מסחרי וכן לחקר אנטארקטיקה.
במחוז מתגוררים מעט מאוד אנשים ביחס לשאר מחוזות צ'ילה כאשר רק מחוז אייסן קטן ממנו.
מספר התושבים הנמוך נובע בין השאר מהמועד המאוחר בו החלה ההתיישבות המקומית.
בשנת 1854 התגוררו במגאיאנס רק כ-150 נפש כאשר הצמיחה הדמוגרפית המשמעותית חלה בשלהי המאה ה-19 עם התפתחות החקלאות.
בפונטה ארנס ובשאר המחוז ישנו אחוז לא מבוטל של פורטוגזים, רוסים, סקנדינבים, הולנדים וגרמנים.
בשנת 1891 הוקמה אוניברסיטה מקומית.
מבחינה כלכלית, מקורות ההכנסה המרכזיים של המחוז הם נפט, תיירות וחקלאות כבשים.
אחוז העוני עומד על כ-5.8%, מה שהופך את מגאיאנס למחוז הכי פחות עני בצ'ילה.
בנוסף על כך, המחוז מחזיק בשיא ההכנסה הממוצעת למשק בית בצ'ילה.
מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה מחולק ל-4 פרובינציות: אנטארקטיקה צ'ילנה, מגאיאנס, טיירה דל פואגו ואולטימה אספרנסה שמחולקות ל-11 קומנות.
פרובינציהבירהמספרשםשם בשפת מקורתושבים 2017אנטארקטיקה צ'ילנהפוארטו ויליאמס1אנטארקטיקהAntártica1382קאבו דה אורנוסCabo de Hornos2,063מגאיאנספונטה ארנס3לגונה בלנקהLaguna Blanca2744פונטה ארנסPunta Arenas131,5925ריו ורדהRío Verde6176סן גרגוריוSan Gregorio799טיירה דל פואגופורבניר7פורבנירPorvenir6,8018פרימוורהPrimavera1,1589טימאוקלTimaukel405אולטימה אספרנסהפוארטו נטאלס10נטאלסNatales21,47711טורס דל פיינהTorres del Paine1,209
מֶגָאניסוֹפּטֶרָה (שם מדעי: Meganisoptera) היא סדרת חרקים נכחדת מהקרבון פנסילבני עד הפרם שחיה כ-251–320 מיליון שנה לפני זמננו בביצות העתיקות של אירופה, רוסיה, סין ושתי האמריקות.
חרקים אלו ידועים בעיקר בגלל שהם היו החרקים הגדולים בעולם.
הם חיו בתקופה בה היה שפע חמצן באטמוספירה והאקלים היה לח בהרבה מאשר כיום.
הגדולה בחרקי הסדרה הייתה המגאנוירה שמוטת כנפיה הגיעו ל-75 ס"מ.
בצורתם דמו לשפיריות הקיימות והשתייכו לקבוצה אודונטופטרה, שבה מצויות גם השפיריות.
ככל הנראה הם חיו בדומה לשפיריות ועפו בעזרת ארבע כנפיים, אך הם יכלו לצוד יצורים גדולים יותר מהשפיריות החיות.
למעשה ייתכן שהיו להם מעט מאוד אויבים טבעיים.
מגארַכְנֶה (שם מדעי: Megarachne; מילולית: "עכביש ענק") הוא סוג של חסר חוליות קדום גדול ביותר שהיה שייך לקבוצה בעלי כליצרות בה כלולים העכבישים והעקרבים המודרניים.
ייתכן שהוא דמה להם אך היה שייך לסדרה נכחדת - עקרבי מים שכשמם חיו ברובם בתוך הימים והאוקיינוסים.
סוג זה בדומה לעוד סוגים מהמשפחה Mycteroptidae היה בעל מאפיינים של יצור יבשתי.
המאובנים של היצור התגלו על כמה סלעים בסן לואיס שבארגנטינה.
יצור זה הגיע לאורך 54 סנטימטר והיה לעכבישן הגדול ביותר שדרך על פני האדמה (בעבר סברו שעכבישים נכחדים מהקבוצה מסוטליים היו גדולים יותר אך אין לכך עדות).
הוא חי במים מתוקים, אך לא בים כמו רוב עקרבי המים.
הוא היה בעל צורה שטוחה מעט איתה אולי יכל "לטאטא" את הקרקעית ולחלץ החוצה חסרי חוליות.
לא ידוע אם יצור זה חי כיצור יבשתי ואולי אף טיפס על עצים.
הוא חי כנראה ברחבי האגמים של ארגנטינה לפני 306-298 מיליון שנה, אז היה אקלים לח וחמים בהרבה מארגנטינה של היום.
כמו כן היו אחוזי חמצן גבוהים מאוד באוויר, דבר שגרם לחסרי חוליות שונים לגדול.
מגאנוירופיס (שם מדעי: Meganeuropsis) הוא סוג נכחד של חרק דומה לשפירית גדולה אשר חי ביערות השרכים העצומים של הפרם.
חרק זה היה קרוב למגאנוירה, אך היה מעט קטן יותר.
מאובני חרק זה התגלו ב-1937 בקנזס והכיל 2 מינים.
המאובנים שנמצאו הכילו שרידי כנף באורך 330 מ"מ והחרק עצמו הגיע לאורך 430 מ"מ ולמוטת כנפיים של 690-710 מ"מ.
דבר זה הופך את המגאנוירופיס לאחד החרקים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם, לצד המגאנוירה, המזותהיירוס והמגאטיפוס מאותו הזמן.
החרק הגדול היה טורף שצד פרוקי-רגליים קטנים ממנו, ראשנים ודו-חיים קטנים.
עם זאת עקב גודלו הוא היה חייב לקלוט כמויות רבות של חמצן.
כשיערות השרכים דעכו נידון החרק להכחדה.
מַגֵּב שִמְשָׁה (בסלנג: וִישֶׁר, מגרמנית: Scheibenwischer) הוא מגב המשמש בכלי רכב מנועי לניקוי השמשה ולסילוק מי גשם ממנה.
רוב המכוניות מצוידות בזוג מגבים לשמשה הקדמית, אם כי קיימות מכוניות עם מגב יחיד.
יש גם משאיות ואוטובוסים המצוידים בשלושה מגבים לשמשה הקדמית.
במכוניות מסוימות יש מגב נוסף לניקוי השמשה האחורית.
המגבים הקדמיים מופעלים בדרך כלל על ידי מנגנון ארבעה מוטות המאפשר את תנועתם המתואמת.
את המגב המציאה האמריקאית מרי אנדרסון ב-1903, ורשמה עליו פטנט ב-1904.
בביקור בניו-יורק בחורף 1902, בעת נסיעה ברכבת חשמלית הבחינה מרי אנדרסון שנהג הרכבת נסע עם חלונות קדמיים פתוחים בחלקם, עקב קושי בשמירה על החלון הקדמי נקי.
כשחזרה לביתה היא שכרה את שירותיו של מעצב, עבור עיצוב מגב בהפעלה ידנית לשמירה על שמשה קדמית נקייה, ושכרה חברה מקומית שתייצר מודל עובד.
היא הגישה בקשה לפטנט, וב-1903 הוענק לה פטנט ל-17 שנים עבור מגב שמשה.
המכשיר כלל מנוף בתוך הרכב, ששלט על להב גומי בצד החיצוני של השמשה הקדמית.
המנוף מופעל כדי לגרום לזרוע לנוע קדימה ואחורה על השמשה הקדמית.
למנוף חוברה משקולת שהבטיחה מגע רציף בין המגב לבין החלון.
מכשירים דומים נעשו מוקדם יותר, אבל מכשירה של אנדרסון היה הראשון שהיה יעיל.
ב-1905 ניסתה אנדרסון למכור את הזכויות להמצאתה באמצעות חברה קנדית ידועה, אך החברה דחתה את ההצעה, בטיעון ש"אנחנו לא רואים בזה ערך מסחרי שיצדיק את ההתחייבות שלנו".
לאחר סיום תוקפו של הפטנט בשנת 1920, והעלייה בתעשיית המכוניות, הפכו מגבי השמשה הקדמית אשר מבוססים על העיצוב הבסיסי של אנדרסון לציוד סטנדרטי.
בשנת 1922 הפכה קדילאק ליצרנית הרכב הראשונה שאימצה אותם כציוד סטנדרטי.
מגאריקיון (שם מדעי: Magericyon) הוא סוג נכחד של יונק טורף, שחי באירופה של תקופת המיוקן לפני 10 עד 9 מיליון שנה מזמננו.
יונק זה היה בעל דמיון לכלביים ולדוביים, אך השתייך למשפחה נפרדת - כלבי דב.
המאובנים של טורף זה התגלו בספרד המודרנית ותוארו בשנת 2008. הסוג כולל שני מינים: Magericyon anceps ו-Magericyon castellanus.
טורף זה היה היפרקרניבור גדול מאוד באורך של 2.2 מטרים ומשקל של עד 200 קילוגרם.
הוא היה בעל רגליים חזקות שצוידו בטפרים רחבים, אך לא התאימו לריצה מהירה, והיה בעל לסתות דומות ללסתות של זאב או שועל, אך היו חזקות בהרבה.
השיניים הטוחנות שלו היו שטוחות והניבים היו רחבים וקצרים יחסית, אך מחודדים ומותאמים לניפוץ עצמות.
טורף זה היה בעל עוצמת נשיכה חזקה משל צבועיים, בשל מבנה שרירי הלסת והצוואר החזקים.
השלד של יונק זה נחשף במהלך 1981 במדריד בספרד, והוא נחשב תחילה לממצא של אמפיקיון, טורף קרוב מאותה המשפחה.
בהמשך העבירו אותו לסוג נפרד.
הטורף הקדום חי ביערות ושטחי המרעה העשבוניים של ספרד הקדומה שבאותו זמן קיימה עדרי פרסתנים כמו הקרנף אצרתריום, ההיפריון, החזיר Microstonyx והפילאי Tetralophodon וכן כמה מיני אנטילופות וג'ירפיים.
במישורים אלה התקיימו גם טורפים כמו המכיירודוס ועוד שנחרבים, דוביים כמו האגריותריום והאינדרקטוס והצבוע הקדום פרוטיקטיתריום.
מרבית טורפים אלה היו זריזים יותר מהמגאריקיון, ואולי הוא חטף להם את טרפם בהנחה שצדו בכמות גדולה יחסית לגופו.
התחרות עם טורפים מוצלחים כמו השנחרבים עיצבה את יחסי הגומלין בין שתי הקבוצות והובילה לשגשוג הדדי.
הסולטן מֵגָאט אִיסְקֵנְדָר שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם רָגָ'א פָרָמֵסְוּוארָה (נפטר ב-1424) היה הסולטאן השני של סולטנות מלאקה ובנו של פרמסווארה, מייסד הסולטנות.
דבר קיומו של מגאט איסקנדר שאה היה נתון למחלוקת לאורך השנים.
היו שטענו כי הוא למעשה פרמסווארה לאחר שהמיר את דתו והתאסלם, ואילו אחרים טוענים כי הוא בהכרח אדם אחר והשליט השני של מלאקה.
לפי מקורות היסטוריים, היו לו יחסים טובים עם שושלת מינג והאימפריה הסינית, וכן נהג לשלם מיסים לסין באופן קבוע.
במקורות פורטוגזיים נכתב כי הוא דחף להעברת הסוחרים מסינגפור למלאקה.
בשל סתירות שהתגלו בין המקורות הסיניים, המלאיים והפורטוגזיים, קיימת אי-הסכמה בדבר השליטים הראשונים של סולטנות מלאקה.
התעודות המלאיות מעלות כי מייסדה של מלאקה היה איסקנדר שאה, ואילו הפורטוגזים מעניקים לו את השם פרמסווארה, ולדבריהם איסקנדר שאה היה הבן שלו.
מהצד הסיני, נטען כי בנו של פרמסווארה נקרא מגאט איסקנדר שאה.
החוקר ריצ'רד אולף וינדסטדט היה בין הראשונים לתמוך בדבר קיומו של מגאט איסקנדר שאה כבר ב-1935. עם זאת, הוא חזר בו זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה עם מציאת סומה אוריינטל מאת החוקר הפורטוגזי טומה פירס ב-1944. מנגד, טוען ז'ורג' ס.
דס כי איסקנדר שאה היה שמו של פרמסווארה לאחר שהתאסלם.
בספר שהוצא לאור על ידי המכון ללימודי דרום-מזרח אסיה הועלו ראיות לכך שמגאט איסקנדר שאה היה השליט השני של מלאקה.
במאמר שפורסם נטען כי פרמסווארה ביקר בסין ב-1411 וכי לא ייתכן שהסינים היו טועים ומכנים את האדם שביקר אותם שלוש שנים מאוחר יותר כבנו.
על פי ההיסטוריה של מינג "הנסיך מוגאסקנדרשאה שילם מס לסין ב-1414. אחרי שעודכן שאביו של הנסיך מת, הקיסר נתן לו מטבעות זהב והעניק לו את תואר היורש.
אחרי כן איסקנדר שאה החל לשלם מיסים קבועים לקיסר".
לפי סומה אוריינטל, בנו של פרמסווארה התאסלם בגיל 72 ומת כשהיה כבן80.
לפי חלק מההערכות, ייתכן שהתאסלמותו של מגאט איסקנדר שאה הקלה עליו לקשור קשרים עם ג'וגראט ובנגל.
"מגבות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט.
השיר יצא לאור בתור סינגל ב-19 ביולי 2021 על ידי חברת התקליטים Y.V פרודקשנס.
הוא נכתב על ידי ירדן פלג, רון ביטון ואיתי שמעוני והופק על ידי פלג.
בריאיון לאתר וואלה אמרה בוחבוט:
הוידאו קליפ של השיר בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והופק על ידי גלית בורנצוויג.
בתחילת הקליפ נראית בוחבוט לבושה בחולצה ורודה מכופתרת וחצאית מיני תואמת ומשקפי שמש של חברת פאטושה כשהיא יושבת על המחצלת.
לאחר מכן היא עוברת לרקוד עם קבוצת רקדניות על החוף ובהמשך הן פוגשות את השחקן שחר טבוך, את כוכב הטיקטוק עדן דניאל גבאי ואת קוסטיה וסילקוב כשהם שרים קריוקי על במה מאולתרת.
בוחבוט מתפרצת לשירת הקריוקי כשהיא בבגד ים לבן בזמן שהאחרים מסתכלים עליה בפליאה.
לאחר מכן נראית בוחבוט עומדת ברכב עם גג פתוח כשהיא לבושה בחלוק צבעוני, לאחר מכן היא והרקדניות מתחילות לרקוד בחוף ולקראת הסוף, מצטרפים אנשים רבים לריקודים על החוף.
תוך שבועיים מיציאתו מנה סרטון הקליפ ביוטיוב מעל ל-1.3 מיליון צפיות ונכון לנובמבר 2022 הוא מונה מעל ל-4 מיליון צפיות ביוטיוב.
באתר מאקו תיארו את השיר: "בוחבוט מתנסה בשיר החדש שלה בסגנון מוזיקלי שונה ממה ששחררה עד עכשיו, וברגעים מסוימים הוא אפילו מזכיר קצת את סגנון ה-PC שאפשר למצוא היום בקרב הדור הצעיר של הטיקטוק בארצות הברית".
כחודש לפני יציאת השיר נבחרה אגם בוחבוט להוביל את הקמפיין השנתי של העמותה הישראלית "האגודה למלחמה בסרטן" ובמסגרתו הקליטה חידוש לשיר "חכם בשמש", שבו מעבירים לקהל את ההנחיות לשמור על עצמו בחשיפה לשמש.
ב-1 באוגוסט 2021 פורסם באתר פרוגי כי בעקבות פרסום הקליפ של "מגבות" החליטו בעמותה לגנוז את הקליפ "חכם בשמש" שכבר צולם.
במענה לדברים השיבו משרד יחסי הציבור של אגם:
מגארה (Megara) היא להקת רוק ספרדית שהוקמה במדריד בשנת 2015, המורכבת כיום מקנסי לובט, ויטי קרוקוטה, טיו רובר בואנו ורפאלה טאצ'ה.
הלהקה ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2024 עם השיר "11:11".
ב-1 ביולי 2015, הלהקה הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Muérase quien pueda.
ב-23 במאי 2016, הלהקה הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, Siete.
אלבום האולפן השני שלה, Aquí todos estamos locos יצא ב-15 בינואר 2018.
במרץ 2021 הוציאה הלאה שני מיני אלבומים: ב-1 במרץ הוציאה את Truco o trato (Capítulo I) וב-29 במרץ את Pink Side.
המיני-אלבום הרביעי שלה, Truco o trato (Capítulo II), יצא ב-13 במאי 2022.
ב-28 באוקטובר 2022, הלהקה הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Truco o trato.
ב-2023, הלהקה השתתפה בקדם האירוויזיון של ספרד לאירוויזיון 2023, Benidorm Fest 2023 עם השיר "Arcadia".
ב-31 בינואר, הלהקה הופיעה בחצי הגמר הראשון של הקדם, בו הגיעה למקום הרביעי עם 111 נקודות.
ב-4 בפברואר, הלהקה הופיעה בגמר של הקדם, בו הגיעה למקום הרביעי עם 106 נקודות.
ב-2024, הלהקה השתתפה בקדם האירוויזיון של סן מרינו לאירוויזיון 2024, Una voce per San Marino 2024, לאחר שהשיר לא היה בין 16 השירים שנבחרו ל-Benidorm Fest 2024 על ידי תאגיד השידור הספרדי RTVE.
ב-20 בפברואר, הלהקה הופיעה בחצי הגמר השני של הקדם, שבו לא העפילה ישירות לגמר, אלא העפילה לשלב הזדמנות שנייה, שהתקיים ב-23 בפברואר, ובו נודע כי הלהקה העפילה לגמר.
ב-24 בפברואר, הלהקה הגיעה למקום הראשון, ולאחר מכן ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2024. ב-9 במאי עלתה להקת מגארה על בימת חצי הגמר השני של האירוויזיון וביצעה את שירה "11:11".
פרובינציית מגאיאנס (בספרדית: Provincia de Magallanes) היא אחת מארבע פרובינציות בדרום צ'ילה, במחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה.
הפרובינציות הן: אנטארקטיקה צ'ילנה, טיירה דל פואגו, מגאיאנס ואולטימה אספרנסה.
בירת המחוז היא העיר פונטה ארנס.
חלקה המזרחי של הפרובינציה ממוקם לאורך החוף הצפוני של מצר מגלן, וחלקו המערבי משתרע על פני המצר משני צידי הקטע הצפון-מערבי שלו לכיוון האוקיינוס השקט.
היא גובלת בפרובינציית אולטימה אספרנסה מצפון ובפרובינציית טיירה דל פואגו מדרום.
בפרובינציה נמצאת נקודת הכניסה היבשתית והאווירית העיקרית לאזור הדרומי ביותר בצ'ילה.
אפשרות נוספת היא להגיע מארגנטינה, דרך ריו גז'גוס ברכב, או בטיסה, לשדה התעופה הבינלאומי קרלוס איבנייז דל קמפו .
על פי מפקד האוכלוסין של המכון הלאומי לסטטיסטיקה משנת 2017, שטחה הוא 36,400 קילומטרים רבועים.
+קומונהמספר תושביםפונטה ארנס (Punta Arenas)131,592ריו ורדה (Río Verde)617לגונה בלנקה (Laguna Blanca)274סן גרגוריו (San Gregorio)799
כפרובינציה, מגאיאנס היא מחוז מנהלי ברמה השנייה של צ'ילה, בראשות מושל הממונה על ידי הנשיא.
היא מורכבת מארבע קומונות (בספרדית: comunas) כל אחת מהן מנוהלת על ידי עירייה המורכבת מאלקלדה ומועצה עירונית.
מאז 2021, בפרובינציית מגאיאנס אין נציג נשיאותי מחוזי.
על פי חוק הביזור החדש, מושלי הבירה האזורית והמושלים האזוריים מתבטלים, וכתוצאה מכך צוותיהם מתמזגים לתוך המשלחת הנשיאותית האזורית, בראשות הנציג הנשיאותי האזורי של מגלאנס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית.
לכן, אין משלחת נשיאותית מחוזית למגלנס.
בפרובינציה ישנם מספר מקומות תיירותיים, כמו פורט פאמין ופוארטה בולנס , שתי מושבות פינגווינים והפארק הימי הראשון במדינה.
מגבת היא פיסת בד סופג, המשמשת לייבוש עצמים על ידי ספיחת הלחות (בדרך כלל מים) מהם, במגע ישיר, על ידי תנועת שפשוף או על ידי לחיצה.
החומר הטוב ביותר למגבת היא כותנה ארוגה או סרוגה לרוב עם לולאות שמגדילות את שטח הספיגה, החומר השני הוא פשתן.
בתקופת יוון העתיקה וברומא העתיקה, אין שום אזכור שלאנשים הייתה מגבת מיועדת להתנגב בה, הם פשוט התייבשו ביריעות בד כלשהן.
בציור מתקופת שלטונו של קונסטנטינוס, בשנים 337-312, נראים רומאים לאחר מרחץ עטופים במעין סדינים גדולים ופיסות בד קטנות יותר על הפנים.
ב-1292 כרוזים עירוניים הסתובבו ברחובות פריז והיללו את מעלות בתי המרחץ, חלקם עם חדרי אדים וחלקם עם אמבטיות, המחירים היו שונים וכללו לעיתים גם ארוחת בוקר ומיטה.
בפריז היו באותה תקופה 26 בתי מרחץ ציבוריים.
אך שיא האופנה היה אמבטיה בבית, וכדי למשוך שוכרים הוסיפו סוכני בתים גם בדי פשתן מיוחדים לשימוש אחרי הרחצה.
ב־1328 כללה רשימת המלאי של קלמנטיה מהונגריה, אשתו של לואי העשירי, מלך צרפת, "סדיני אמבטיה" או פיסות בד ששימשו לציפוי האמבטיה שתהיה יותר נוחה.
חצר בורגונדי החזיקה סדיני רחצה עם מידות שתועדו.
מתקופת הרנסאנס התחילה רתיעה מרחצה, כי האמינו שהמים מפיצים מגפות, כך נעלמו האמבטיות ויחד עמן גם בדי הניגוב.
השתמשו רק בפיסות בד חיתול לחות לניגוב רטוב של הזיעה מהפנים והידיים.
ויש אזכורים של "בד רחצה", באותה תקופה נפוץ מאוד השימוש בבשמים ומים ריחניים.
הדגש על הניקיון עבר לבגדים התחתונים.
עד שנות ה-50 מגבות מטבח לניגוב כלים היו בדרך כלל ארוגות במשבצות או עם פסים.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20, כחלק מהתאוששות שאחרי מלחמת העולם השנייה, מגבות מטבח מודפסות עם שלל דוגמאות החלו לקשט מטבחים.
מגבות המטבח המודפסות הראשונות הגיעו משוודיה.
יצרני פשתן באירלנד שעסקיהם היו במצב רופף, התקנאו בשוודים.
חברת תומאס סומרסט ושות' האירית שכרה את האמנית לוסיין דאי (Lucienne Day), שהצליחה לעצב מגבות שהיו הצלחה מסחרית.
גם המעצבת הבריטית לורה אשלי, החלה לעצב מגבות מטבח עם הדפסים.
אחריהן התחילו מעצבים נוספים לעצב מגבות עם מפות ושמות של ערים והן הפכו למזכרות לתיירים ולמעין אמנות עממית.
מגבת אמבטיה - משמשת כדי לנגב את הגוף לאחר הרחצה.
צורתה היא בדרך כלל מלבנית וממדיה 75×150 ס"מ.
מגבת חוף - בדרך כלל גדולה יותר ממגבת אמבטיה.
אף על פי שהיא גם משמשת למטרת ייבוש, השימוש העיקרי שלה הוא להוות משטח לשכב עליו.
מגבות חוף בדרך כלל מקושטות בדוגמאות צבעוניות.
מגבת ידיים - בדרך כלל קטנה הרבה יותר ממגבת אמבטיה (בערך 30x60 ס"מ), והיא משמשת כדי לנגב את הידיים לאחר רחיצה.
מגבת נייר - היא פיסת נייר שיכולה לשמש כמגבת באופן חד פעמי ואז היא מושלכת לאשפה.
גליל עם הכנה לחיתוך של מגבות נייר בדרך כלל מונח על מוט אופקי מתאים שאורכו גדול במעט מאורך הגליל (או כל מתקן מתאים אחר).
מגבות נייר מגיעות לעיתים גם בצורה של יריעות נפרדות מקופלות.
מגבת מטבח - יש שני סוגים של מגבות מטבח, סוג אחד הוא מגבת לולאות מוקטנת המשמשת לניגוב הידיים, הסוג השני הוא מגבת המשמשת לייבוש כלי אוכל וסכו"ם לאחר הדחתם.
בדרך כלל היא ארוגה מפשתן, או מתערובת פשתן וכותנה.
מגבות פשתן מודפסות בשלל איורים וכתובות שונות ומשמשים גם כמזכרת לתיירים.
ניתן גם להשתמש במגבות למטרות אחרות פרט לייבוש עצמים:
אם עוטפים את הגוף במגבת גדולה מספיק, היא יכולה לשמש כפריט לבוש.
באופן כזה ניתן גם להחליף בגדים על חוף הים מבלי להיחשף.
משתי מגבות אפשר לתפור בגד ושכמיה לחוף, כפי שתיארה שולמית הרטל בספר לבנות הנעורים 'בוטיק בבית' שנפוץ בארץ ב-1970.
מגבת יכולה להיות משטח לישיבה, עמידה או כל יציבה אחרת, שמונעת מגע ישיר עם חול, סלע, כיסא או כל עצם אחר.
בצורה כזו אפשר להימנע מלהתלכלך, כמו גם להישען על משטח נעים יותר, ובמקרה של ערום חלקי או מלא, למנוע את מגע העור (שהוא אולי מלוכלך) במשטח.
כדי להכין את העור לגילוח, ישנם ספרים שמשתמשים במגבות לחות וחמות.
מגבת רטובה סביב הפנים היא אמצעי הגנה מצוין נגד שאיפת עשן במקרה של שרפה.
המגבת בסדרה "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה"
המגבת נחשבת לפריט שימושי שיש לכל אחד, אך אף אחד לא עוצר וחושב על השימושיות שלו.
הסופר דאגלס אדמס קרא תיגר על הקביעה הזו בספרו "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", שזכה למעמד של ספר פולחן עבור קוראים רבים.
הוא תיאר את הדמויות בספר כמטיילים ברחבי היקום, בדרך כלל כטרמפיסטים, שגילו שמגבת היא הפריט השימושי ביותר שהם יכולים לשאת עמם.
המטייל פורד פרפקט משתמש בספר בביטוי "אדם שתמיד יודע איפה המגבת שלו" כדי לתאר אדם שהוא באופן כללי ערני ומוכן לכל.
לכן המליץ המדריך לטרמפיסטים תמיד לשאת עמם מגבת כדי ליצור את הרושם שהם יהיו אורחים טובים.
כמו כן, מגבת יכולה לשמש כערסל, שמיכה או שכמיה.
אפשר להספיג את פינות המגבת בוויטמינים, ואף לשזור פיסות תיל לתוכה.
אפשר לקשור את פינות המגבת וליצור תיק.
אם המגבת רטובה, אפשר אפילו להשתמש בה ככלי נשק לעת מצוא בתגרות, ואם המגבת יבשה, אז אפשר גם להתנגב בה, אם היא מספיק נקייה.
מעריציו של אדמס נתפשו לרעיון, והמגבת מסמלת את דבקותם בספרים.
הם חוגגים את "יום המגבת" ב-25 במאי.
במגבות ישנות שחלקים מהן התבלה, אפשר להמשיך ולהשתמש, או על ידי הפיכתן למגבות קטנות יותר או מפיות רחצה, לנעלי בית, כיסוי לקרש גיהוץ, מפיות לתינוקות.
אפשר להפוך קטעי מגבות לסמרטוטי רצפה או ניקיון.
ממגבות המטבח העשויות פשתן או תערובת פשתן וכותנה אפשר לתפור בגדי קיץ.
מגדיאל הייתה אחת מארבע המושבות שמהן נוסדה הוד השרון, ומאז 1964 מהווה שכונה בעיר זו.
המושבה עלתה על הקרקע ב-24 באוקטובר 1924, כיישוב של איכרים בני המעמד הבינוני הבורגני מעולי העלייה הרביעית, יוצאי פולין וליטא.
זאב וילנאי הציע את השם מגדיאל, שם של עיר בארץ אדום המופיע בתנ"ך ב - "אַלּוּף מַגְדִּיאֵל אַלּוּף עִירָם, אֵלֶּה אַלּוּפֵי אֱדוֹם לְמֹשְׁבֹתָם בְּאֶרֶץ אֲחֻזָּתָם הוּא עֵשָׂו אֲבִי אֱדוֹם"; הצעתו של ד"ר וילנאי התקבלה ושם המושבה נקבע כ"מגדיאל".
ביום העלייה על הקרקע הקימו המתיישבים באופן סמלי את הצריף הראשון של היישוב.
מגדיאל הוקמה על ידי מוסדות ההסתדרות הציונית העולמית באופן מאורגן ומתואם.
את הקרקע בשטח של 4,000 דונם, באזור הכפר הערבי ביאר עדס, רכשה חברת "הכשרת היישוב" מהשייח' אבו כישכ.
שטח נוסף במקום רכשה הקרן הקיימת לישראל.