tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לשנת 2022, למעלה מ-2.8 מיליון אזרחים רשומים לאזור האישי, ובפלטפורמה קיימים 80 שירותים מ-19 משרדי ממשלה שונים.
מנוע הזכויות הלאומי – בספטמבר 2020, הושק מנוע הזכויות הלאומי שמטרתו לסייע לתושבים למצות את הזכויות שלהם באופן פשוט ומותאם אישית.
מנוע הזכויות הלאומי פועל על בסיס שאלון אנונימי שממלא המשתמש, ולאחר מכן מוצגת בפניו רשימת הזכויות והשירותים הרלוונטיים אליו אישית, והסבר על אופן מימושם.
כיום מקודם תהליך של שילוב מנוע הזכויות הלאומי בתוך האזור האישי הממשלתי, כך שבעתיד, בעת כניסה לאזור האישי הממשלתי יוצגו למשתמש שירותים ציבוריים וזכויות הרלוונטיים באופן אישי עבורם, אותם יוכלו גם לממש בפשטות בתוך האזור האישי.
קמפוס IL – מיזם ממשלתי ללמידה דיגיטלית אשר הוקם בשנת 2015, מטרות המיזם הן: לצמצם פערים חברתיים, להקנות באמצעות מגוון קורסים חינמיים הזמינים לכל כלים מעשיים לשוק העבודה, ידע אקדמי ברמה גבוהה, וכן לאפשר הרחבת אופקים בין היתר בקרב אוכלוסיות שאינן נגישות לאקדמיה ולערוצי צריכת תוכן בתשלום.
חלק מהקורסים המוצעים במסגרת קמפוס IL, שייכים לאוניברסיטאות ולמכללות, ומאפשרים קבלת תעודת הסמכה או צבירת נקודות זכות לטובת תואר.
קמפוס IL מבוסס על תשתית בינלאומית מבית חברת edX, שפותחה על ידי אוניברסיטת הרווארד ו-MIT.
על ניהול וקידום המיזם אמונה יחידה בתוך המערך, הדואגת להעשרה מתמדת של התכנים המוצעים בהתאם לצורכי הציבור תוך התמקדות במגוון רחב של אוכלוסיות.
כיום ישנם למעלה מ-1,000,000 לומדים בכ-500 קורסים במיזם, על גבי תשתית המונגשת בשפות עברית, ערבית ואנגלית.
אוריינות דיגיטלית ברשויות מקומיות – בעקבות החלטת הממשלה 2733 הוקם מיזם לאומי לקידום אוריינות דיגיטלית, המיזם מתמקד באוכלוסיות שמתאפיינות באוריינות דיגיטלית נמוכה: אזרחים ותיקים, החברה הערבית, החברה החרדית ואנשים עם מוגבלויות, ומספק לאוכלוסיות הללו הכשרות והדרכות בכל הקשור לשימושי דיגיטל בסיסיים, כמו, ביצוע פעולות יומיומיות ושימוש באינטרנט.
נכון לשנת 2022, כ-200 רשויות מקומיות (מתוך 256) לוקחות חלק במיזם.
מערך הבינוי של חיל האוויר אחראי על בנייה ואחזקה של התשתיות וציוד הקרקע של חיל האוויר, להבטחת הרציפות המבצעית ולמימוש המשימות והיעדים החייל.
הפעילות במערכת הבינוי מתחלקת לשלושה תחומים עיקריים: אבטחת רציפות תפקודית של התשתיות וציוד הקרקע, פעולות אחזקה, ומימוש משימות בניין הכוח של חיל האוויר.
גוף המטה המרכזי הוא מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי, והוא מפעיל 10, יחידות שממוקמות בבסיסי חיל האוויר השונים.
בראש המחלקה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.
מערך הבינוי הוא חלק מהמערך הטכני של חיל האוויר.
מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי היא אחת מ-8 מחלקות במטה הטכנולוגי של חיל האוויר.
ראש מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי כפוף פיקודית לראש להק הציוד.
מפקדי יחידות הבינוי כפופים פיקודית למפקדי הבסיסים, וראש מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי הוא הסמכות המקצועית המנחה אותם.
במערך הבינוי משרתים חיילים בשירות חובה או שירות קבע, וגם אזרחים עובדי צה"ל, בעלי הכשרה טכנית ייעודית, ורובם בעלי השכלה רלוונטית לתחום אחריותם − מהנדסים, הנדסאים או טכנאים.
המערך משקיע באופן שוטף בהדרכה, הכשרה ושמירת כשירות של משרתיו.
ענף הנדסה אזרחית – סמכות מקצועית בחיל האוויר בתחום ההנדסה האזרחית לשדות התעופה הצבאיים.
ליזום ולהוביל את פעילות מערך הבינוי בתחומי המסלולים, קונסטרוקציה, אדריכלות, מקרקעין, מערכות מסלולים וצמ"ה.
להוביל את בנין הכוח וההפעלה בתחום הכשירות והכוננות של מערך הנדסת תשתיות ובינוי.
להוות סמכות "מהנדס העיר" בחיל האוויר.
להכשיר ולפתח את אנשי המערך בתחומי אחריותו ולהוות "בית חם" לגפי ההנדסה במערך הבינוי.
ענף הנדסת מערכות – הנושא באחריות הכוללת לזמינות המערכות האלקטרו-מכניות בחיל לשם הבטחת הרציפות המבצעית.
הענף מהווה סמכות מקצועית חיילית בתחומים: חשמל, גנרציה, מיזוג אוויר, דס"ל, מים וביוב.
הענף מוביל את תחום הדיגיטל בתשתיות וכן אחראי להתוות מדיניות ולממש פרויקטי התייעלות אנרגטית באמצעות מדור כחול בונה ירוק.
ענף תכנון – המרכז בתוכו את כל הפונקציות המשאביות והתפעוליות של מערך הבינוי ובתוכן תכנון ומימוש תקציבי אחזקה, משא"ן, איכות, בטיחות מהקמה לאחזקה, מיקור חוץ ומערכות מידע.
הענף מהווה "מערכת הפעלה" של מערך הבינוי ובהתאם מקיים ממשקי עבודה הדוקים עם כל יחידות הבינוי, ענפים המחלקה, ענפים במטה הטכנולוגי ומחלקות בלהק הרמ"ט.
ענף פרויקטים – המהווה סמכות מקצועית לניהול פרויקטי תשתיות ובינוי בחיל האויר.
הענף מהווה אינטגרטור מימוש של משימות תוכנית העבודה הפרויקטאלית של חיל האוויר: פרויקטי בניין כח והתעצמות, פרויקטי שיפוץ והתאמת תשתיות לצורכי חיל האויר.
הענף מטפל בפרויקט מקצה לקצה, קולט בסיום שלב הייזום ומוסר אותו למשתמש הקצה ולגורמי האחזקה בסיום תקופת הבדק.
כל זה דרך תהליכי התקשרות, ניהול תוכן הנדסי ופיקוח על הביצוע.
בענף משרתים קצינים ואנשי קבע מנהלי פרויקטים בדרגים השונים העושים שימוש בכלי ניהול שפותחו בענף.
ענף תוכניות – הוקם בסוף שנת 2019 על מנת לספק מענה מיטבי ואיכותי לצורכי חיל האוויר, שנמצא בשנים האחרונות בהתעצמות אדירה, עם היקפים חסרי תקדים של בניין כח בתחום התשתיות.
הענף אמון על מימוש בניין כוחו של החיל בתחום התשתיות, כחלק משלם מערכתי, בשיתוף הענפים המקצועיים במטה מערך הבינוי ויחידות הבינוי בשדה.
הענף מתמקצע בניהול פרויקטים ותוכניות מרכזיים לקליטת פלטפורמות מוטסות חדשות, היערכות חיל האוויר, פינוי מחנות ועוד.
יחידות הבינוי ממוקמות בבסיסים המרכזיים של חיל האוויר ואחראיות על כלל תשתיות הבסיס ועל בסיסי חיל האוויר ואתרי פריסה שונים במרחב.
היחידות אחראיות על אחזקה ופיתוח תשתיות ומערכות וזמינותם.
יחידות הבינוי מתחזקות מערכות שונות בתחומי החשמל, גנרציה, מים וביוב, מיזוג אוויר, דלק סילוני ועוד.
בנוסף, אחראיות יחידות הבינוי על כלל הציוד תומך מטוס לאחזקתו וזמינותו.
לצד האחזקה מנהלות היחידות תוכנית רחבה לפיתוח תשתיות וקליטת פלטפורמות ואמל"ח חדש.
יחידת בינוי 301 של בח"א 8
יחידת בינוי 302 של כנף 1
יחידת בינוי 303 של בח"א 6
יחידת בינוי 304 של כנף 4
מערך הבינוי במלחמת העצמאות - מהקמת שירות האוויר ועד הקמת חיל האוויר
בתחילת פברואר 1948 כלל מטה שירות האוויר חמש מחלקות: תכנון, הדרכה, מבצעים, הנדסה וציוד.
ב-16 בפברואר הוקמה מחלקת מודיעין, וכעבור שבוע הוקמה מחלקה נוספת, לבינוי שדות תעופה, ובראשה עמד שלמה גילוץ.
משה שירות האוויר עבר בינואר 1948 מרחוב מונטיפיורי 9 בתל אביב למחנה שרונה, לבניין מספר 68, וב-12 במאי העתיק שוב את מקומו, הפעם למלון "הירקון" בתל אביב.
היחידה ל"עבודות ובניין" שוכנה באחת מהרפתות של האיכרים הגרמניים בשרונה.
מחלקת הבינוי של שירות האוויר ריכזה כל אותה עת מידע על הבסיסים שהיו עדיין בידיים בריטיות.
המחלקה גם ריכזה את נושא המפות של בסיסי האוויר והמנחתים, ביחידת משנה בראשותו של ברוך קריס.
מאוחר יותר עברה יחידת משנה זו לפעול במסגרת מחלקת המבצעים של שירות האוויר.
אחת המשימות העיקריות בהן היייתה מעורבת מחלקת בינוי היה הטיפול בשדה דב − לב ליבו של שירות האוויר דאז.
עבודות הבנייה בשדה דב היו בעיצומן: מסלול הטיסה הוארך והוחל בסלילתו של מסלול שני באורך 1,100 מטרים.
כן נבנו מגדל פיקוח חדש ומשטחי חנייה למטוסים, הוקמו צריפים מיוחדים ובהם שירותים לטייסים ולצוותי הקרקע, והופעלה חווה מטאורולוגית.
קליטת שדות התעופה הבריטיים והכשרתם
במקביל לפעילות להכשרת מנחתים, פעלו גורמים שונים להעברת אחדים מבסיסי חיל האוויר הבריטי לידי כוחות היישוב.
בתחילה התמקדה הפעילות בבסיסי עקרון ורמת דוד, ועד אמצע מאי 1948 הצליחו נציגי ההגנה להעביר לרשותם את בסיס עקרון ואחר כך גם את רמת דוד.
לבסיסים בעקרון, בחצור ובשדה סירקין הוקמו קבוצות עבודה, שעיקר תפקידן היה בשיפוץ ושיקום המסלולים ובבינוי.
ההתארגנות המחודשת של חיל האוויר חייבה מעורבות של מפקדת החיל גם בנושא הכשרת הבסיסים, המסלולים והמתקנים לייעודם.
מחלקת העבודות של החיל פעלה נמרצות להנחת התשתיות החיוניות (או לשיקומן במקומות שהיו) בבסיסי החיל ובמסלולי החירום השונים ברחבי הארץ.
העיסוק המרכזי של המחלקה היה בהמשך פיתוחו של שדה דב, בבניית שדה התעופה בהרצליה ובהכשרתם הראשונית של בסיסי חיל האוויר החדשים בעקרון, ברמת דוד, בחצור ובכפר סירקין.
במקביל, המשיכה המחלקה לטפל במנחתי החירום הפזורים במרחבי הלחימה השונים בגליל, בנגב, באזור המרכז ובירושלים.
חברת "סולל בונה" שימשה כל העת כקבלן הביצוע העיקרי לעבודות הבנייה והשיפוץ השונות.
בנוסף, עסקה המחלקה בתכנון והצבה של מתקני הונאה והסוואה: כבר ב-1 ביוני ביקש מפקדה שלמה גילוץ לבנות 40 דמיים של מטוסים (דחלילים) ובהם 16 "דקוטות", 15 "מוסטנגים" ועשרה מטוסי "לייטנינג".
ב-8 ביולי הוחלף שלמה גילוץ על ידי סגן-אלוף משה ירמיצקי, שהתמנה לממלא מקום ראש מחלקת העבודות.
ירמיצקי פירט את יעדי המחלקה:
מטרת מחלקת עבודות היא לתכנן, לארגן ולהשגיח על ביצוע ואחזקה של שדות התעופה ומתקנים של חיל האוויר.
אין מחלקת העבודות מבצעת עבודות גדולות, כגון בניית מסלולים, הקמת אפשרויות שיכון וכדומה.
דברים אלה רק מתוכננים על ידי המחלקה ונמסרים לביצוע לקבלנים השונים, או לשירותים צבאיים אחרים תחת השגחת המחלקה.
העבודות שכן מבוצעות על ידי המחלקה הן רק אלה המבוצעות על ידי פלוגות העבודה בשדות, וגם אלה רק בגבולות מקומיים.
מטה מחלקת העבודות כלל בתקופתו של משה ירמיצקי את יחידות המשנה הבאות:
בניין שדות: בחירת המקומות המתאימים לשדות התעופה, תכנון השדה לאחר בחירת המקום, וכן תכנון כל המתקנים הדרושים לשדה פעיל.
בניין כללי: תכנון המבנים הדרושים לחיל האוויר, כמו בנייני מגורים ובנייני עזר למתקנים השונים.
מתקני חשמל ומכונות: אחריות לאספקת זרם החשמל לבניין חיל האוויר ולמתקני השדות, אספקת מים והנעת המשאבות.
מתקני דלק: אחריות להזמנת מכלי דלק, קבורתם באדמה והרכבת המשאבות הנדרשות לפעולה.
העלמה: טיפול ב"העלמת השדה, המתקנים והאווירונים הנמצאים בשדה אופרטיבי", תוך שיתוף פעולה עם תת-מחלקת בניין שדות ועם אגף המבצעים בחיל האוויר.
נכסים: אחריות לטפל "בכל רכוש חיל האוויר, הן השייך לחיל האוויר והן המוקפע".
התעצמות - בין מבצע "קדש" למלחמת ששת הימים
השינויים הטכנולוגיים ופריצות הדרך לאחר מבצע "קדש" חייבו גם את מערך הבינוי להיערך למשימות פיתוח והרחבה.
מטוסי הסילון הצרפתיים שנרכשו חייבו את הארכת המסלולים, החשש מתקיפת אויב הביא להמשך מאמצים לשיפור יכולת הספיגה, פרויקט הדת"קים שהחל עוד לפני מבצע "קדש", המשיך בתנופה, ודירים נוספים נבנו ברמת דוד וחצור ואחר כך גם בתל נוף.
אלה צוידו, זו לראשונה, גם במערכות לתדלוק ישיר.
המלחמה בסיני העלתה את המודעות לנושאי יכולת הספיגה ואת הצורך לפתח תורה ויכולת בתחום זה, שיאפשרו להיערך בשעת חירום.
בעיקר היה מדובר באתגר של סתימת מכתשי פצצות בתוך מסלולי הטיסה.
מחלקת בינוי והיחידות בבסיסים החלו, באמצעות חיל ההנדסה, לגייס ציוד מכני הנדסי לצורכי תיקונים צפויים של המסלולים בעיתות מלחמה: דחפורים, טרקטורים, מפלסות, מכבשים ואפילו גנרטורים.
הפריסה המחודשת − ממלחמת ששת הימים למלחמות ההתשה ויום הכיפורים
מלחמת ששת הימים נפתחה ב-5 ביוני 1967 במהלומה אווירית מקיפה של חיל האוויר על שדות תעופה ובסיסים צבאיים במצרים, במסגרת מבצע "מוקד".
תקיפות אלה היוו הפתעה מוחלטת ולמעשה הכריעו את המלחמה מראשיתה.
שדות התעופה המצריים הותקפו פעמים אחדות באותו יום, וחיל האוויר המצרי שותק כמעט לגמרי למשך שארית המלחמה.
מיד לאחר המכה הראשונה הותקפו גם שדות התעופה בסוריה, בלבנון ובירדן, ואף שדה התעופה המערבי ביותר בעיראק.
בניגוד למתקפה היבשתית, בכוונה תחילה רק נגד החזית המצרית, ההתקפה האווירית כוונה להשגת עליונות אווירית למשך כל ימי הלחימה.
כ-350 מטוסי אויב הושמדו ביום הראשון למלחמה, מתוך כ-600 המטוסים שהיו למדינות הערביות הלוחמות, ועד סוף המלחמה הושמדו 451 כלי טיס של חילות האוויר הערביים, לעומת כ-15 אבידות בלבד לחיל האוויר הישראלי.
ההשתלטות על השדות המצריים בסיני והכשרתם לפריסה
במהלך מלחמת ששת הימים פעל מערך הבינוי הסדיר של חיל האוויר, יחד עם פלוגות המילואים שלו, ככוח מבצעי.
בשל העליונות המוחצת של חיל האוויר לא נזקק המערך להוכיח את עצמו במשימתו העיקרית אליה התכונן רבות, משימת הספיגה.
עם כיבוש מרחבי סיני תרמו כל יחידות הבינוי את חלקן להכשרת שדות התעופה המצריים ולהשמשתם לצורכי חיל האוויר, וכן לבניית שדות נוספים, בעיקר בדרום סיני.
מקצין הבינוי החילי למחלקת הבינוי
עד שנת 1967 התבסס מערך הבינוי בחיל האוויר של הקב"ח (קצין בינוי חילי) בדרגת סא"ל ועל פקודיו הישירים שהיו רבי סרנים בתפקידי ראשי מדורים.
רוב בעלי התפקידים במערך הבינוי היו בגילאי 45-50, יוצאי הצבא הבריטי או עולים חדשים בעלי רקע של תכנון, פיקוח ובנייה.
לאחר מלחמת ששת הימים, ועם הכניסה למלחמת ההתשה, גדל המערך והפך ראשית למחלקת הבינוי החילית, ושלושה מהמדורים הפכו לענפים.
רמ"ח הבינוי יצחק בן-דב קודם לדרגת אל"ם, ושלושת ראשי הענפים − מהנדס החשמל משה קרן (קורלנדר) בענף מערכות, יצחק גרוס בענף תכנון ואיתן כהן בענף פרויקטים, קיבלו דרגות סא"ל.
נושאי השדה, התקציבים והמשק נותרו כמדורים.
בראשות יחידות הבינוי בבסיסים השונים הוצבו, מאותה עת, מפקדים בוגרי העתודה האקדמאית, רובם יוצאי מערך השדה.
כך גם היה במחלקת הבינוי עצמה: עתודאים צעירים בדרגת סרן, בעלי רקע הנדסי מכל יחידות הצבא, נקלטו במחלקה.
בין הקצינים הצעירים היו דוד לב (לבקו) ומנשה פרידמן, שבעתיד יהיו לראשי המחלקה.
מהנדסים ואדריכלים חולקו לצוותים, ולכל תחום הנדסי נשכרו חונכים מהידועים והמנוסים בשוק האזרחי.
למרות היותו של רוב הצוות צעיר וחסר ניסיון, המוטיבציה הגבוהה, המשמעת והדינמיות החלו לתת את פירותיהם תוך שנה.
עד מהרה הפך מערך הבינוי ל"אבן שואבת" למוכשרים ולמוצלחים שבין המהנדסים והאדריכלים שבצה"ל ובשוק האזרחי.
בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים הגיע מספרם של האזרחים עובדי צה"ל במחלקה וביחידות הבינוי לשיא כל הזמנים של כ-2,400 עובדים.
מספרם ביחידת הבינוי 301 היה כ-450, ומעט פחות ביחידה 302 וביחידות הבינוי האחרות.
במחלקת הבינוי פעלו באותה עת, במסירות ובאחריות כ-50 אע"צים.
אזרחים שימשו בתפקידי מפתח כמפקדי יחידות, כסגנים, כמנהלי עבודה, כמהנדסים בכירים, כטכנאים וכראשי מדורים.
מערך הבינוי במלחמת יום הכיפורים
מצב הכוננות שהוכרז בחיל האוויר עוד בערבו של יום הכיפורים הביא לכך שעוד בליל שבת ובשבת בבוקר התייצבו כל אנשי הבינוי, חיילים ואזרחים, ביחידותיהם.
במשך יום הכיפורים התייצבו גם חיילי המילואים.
אנשי ההסוואה יצאו ראשונים למשימותיהם.
היצ"ם, יחידת הציוד המכני-הנדסי, עסקה בגיוס הציוד האזרחי שהיה מפוזר בכל חלקי הארץ לטובת היחידות בבסיסים.
כאשר התבררו נזקי ההפצצה בבסיסים בסיני, יצאו אנשי החשמל של יחידות הבינוי, מפעילי הצמ"ה ועובדי הסלילה לשטח ותיקנו, לעיתים תחת אש, את כל המערכות שיצאו מכלל שימוש.
בעזרת אנשי המילואים הרבים הוכנו עמדות מגן ושופצו מקלטים.
הגידול העצום במספר הבסיסים העמיד בפני כל מפקד יחידת בינוי בעיות קשות בתחומי התחזוקה השוטפת, ואנשי הבינוי עמלו ללא לאות להתאים את כל המערכות להיקף הפעילות הנדרש.
בעת המלחמה היה אחוז ניכר מעובדי הבינוי האזרחיים מגויס ליחידות אחרות בצה"ל, הקבלנים האזרחיים הפסיקו את עבודתם, והובלת חומרים מבחוץ צומצמה בשל גיוס משאיות לתגבור יחידות השדה.
בח"א 3 ברפידים הותקף בגל הראשון של התקפות חיל האוויר המצרי על ידי שלוש רביעיות של מטוסי "סוחוי".
עשר פגיעות נמנו במסלול הראשי והמסלול המשני נפגע קלות, אך "פנטום" ראשון נחת עליו 30 דקות לאחר מכן.
המסלול הראשי תוקן תוך ארבע שעות ושוב לא הותקף.
שדה התעופה בביר תמדה, ששימש רק שדה חירום, ספג מכה קשה יותר ותיקונו הושלם רק ב-10 באוקטובר.
גם השדה באופיר, יחידת הבקרה במקום, סוללת ה"הוק", צומת הקשר והמפקדה הותקפו ונפגעו.
את המצב בשדה העיקרי בחזית סיני סיכם אל"ם אליעזר (ציט'ה) כהן, מפקד בח"א 3:
"נזקי ההפצצה בבח"א ובבסיסים אחרים היו כבדים.
בעזרת החיילים במקום ומעט אנשי בינוי שהיו בתורנות, התחלנו את תיקון המסלול בעבודת ידיים.
מיד אחר כך החלה "עבודת הפלאים" של אנשי יחידת הבינוי 339: צוות בינוי הגיע בטיסות וברכב, התפזרו בכל האתרים שנפגעו, ותוך 48 שעות תיקנו והשמישו את הטעון תיקון.
הם הפעילו את כל המערכות, הרכיבו, שיפצו והחזירו את כל הביסים ויחידות המשנה לפעילות מבצעית מלאה".
על שעשתה יחידת הבינוי 339 ביום הכיפורים סיפרה קצינת הבינוי עמליה מוספי:
"את המלחמה התחלנו ללא כוח אדם מינימלי.
כבר ביום הראשון של המלחמה התמודדנו עם פגיעה ישירה במסלול ובמגדל הפיקוח.
במהלך המלחמה קלטנו כוחות גדולים של אנשי קבע, מילואים ואזרחים מכל יחידות הבינוי, יצאנו לפריסות בג'בל יעלק וג'בל חמיר ונתנו שירותי בינוי בכל המרחב".
רוב אנשי הבינוי פעלו לשמירת יכולות בסיסי הטיסה לספיגה.
בכל אחת מיחידות הבינוי נפתח חדר מלחמה, ומערך הבינוי הפך למבצעי, כך שיוכל לתת מענה לדרישות השונות של הבסיס ולכוחות הפורסים.
אנשי יחידות הבינוי הסתובבו בדת"קים ובטייסות בשעות היום והלילה, כשהם מוכנים לתקן תקלות במערך אספקת הדלק, החשמל, האוויר הדחוס, תאורת המסלולים ותחנות הכוח.
סיפר מרדכי בן-אביר מיחידת הבינוי 303, מי שהיה אחראי על המערכות תחת פיקודו של סא"ל יהושוע פאר:
"בימים הראשונים של המלחמה, בגלל עומס הטיסות הגדול בבסיס חצרים, נוצרה בעיה במכלי האוויר הדחוס.
מערכת זו הייתה בנויה ממכלים גדולים, מהם הועבר האוויר למכלים קטנים יותר ומשם, דרך שסתום נפילת לחץ, למטוס.
לחץ המכלים בדת"ק 4 של טייסת 107 ירד וירד.
משמעות הדבר הייתה שהיה צורך להשתמש בציוד הידני, תוך איבוד זמן יקר, ואי אפשר היה להשתמש באוויר שנותר עדיין במכלים.
כשגילינו אנוכי ומהנדס המכונות סרג'יו אירוחימוביץ' את הבעיה, קישרנו ישירות בין מכלי הלחץ הגדולים לבין המתקנים בקרבת המטוסים.
האלתור אפשר למטוסים להניע ולהמשיך להמריא.
בסוף ההתנעות החזרנו את המערכת למצב ההפעלה האוטומטי, בתקווה שמצב זה לא יחזור פעם נוספת".
גם לאחר המלחמה המשיך מערך הבינוי בפעילות ההתבצרות וההתארגנות שלאחר הקרב, כשהוא נעזר במערך המילואים והלוגיסטיקה שנותר מגויס, יחד עם כלי הצמ"ה האזרחיים המגויסים.
השלום עם מצרים ופינוי סיני − ממלחמת יום הכיפורים ועד מלחמת שלום הגליל
העברת הכפיפות של מחלקת הבינוי ללהק הציוד
מחלקת הבינוי, שמשימותיה בעקבות מלחמת יום הכיפורים גדלו ורבו, שינתה שוב את פניה.
המחלקה, שפעלה כמחלקה עצמאית מבחינה תקציבית והייתה כפופה ישירות למפקד חיל האוויר, הוכפפה עתה ללהק ציוד.
בצד ריבוי המשימות השתנה גם המבנה הארגוני של המחלקה.
תחת הרמ"ח, אל"ם איתן כהן, שירתו עתה חמישה רע"נים: סא"ל משה קרן רע"ן מערכות, סא"ל שאול עמית רע"ן פרויקטים, סא"ל אלברט בהר רע"ן תחמ"ש, סא"ל מנשה פרידמן רע"ן תכנון וסא"ל איתן הוד רע"ן שדה.
בח"ק יעקב ינקוביץ' המשיך לשמש כרמ"ד תקציבים.
במחלקה שירתו בתקופה זו ב-140 אנשי צבא וכ-30 אזרחים.
בשלב זה הוצאה מלאכת אפיון הפרויקטים מידיהם של קציני המחלקה והופקדה בידי גורמים מהתחום המבצעי, ואנשי המחלקה שימשו מעתה כיועצים בכל תחומי הבינוי.
מערך הבינוי במלחמת שלום הגליל
עם תחילת המלחמה נקראו יחידות הבינוי לסייע לחיל האוויר ולכוחות היבשה בכל אתרי הפריסה.
משעלו הכוחות לצפון היה צורך להפוך את שדה התעופה במחניים מאתר פריסה קדמי לבסיס מבצעי של ממש.
יחידת הבינוי הצפונית 302 גויסה למאמץ.
כל אנשיה נקראו מביתם, ותוך זמן קצר נתנו מענה לדרישות התשתית במקום, כמו מקלחות, שירותי חשמל ותשתיות לקשר.
בנוסף לכך הכשירה היחידה אתרים עבור כוחות הנ"מ, כמו למשל האתר החדש במנרה, שהוקם על גבי מזבלה ישנה.
אתר נוסף נבנה בכוכב הירדן.
הפריסות במקומות בלתי צפויים, שהשתנו כל משך המלחמה חייבו מאמץ בנייה נרחב.
ציוד מכני הנדסי של יחידת היצ"ם גויס לסייע במאמץ ההתבצרות של צה"ל ברחבי הצפון ובלבנון.
בתחילת שנות התשעים נערכו במחלקת הבינוי מספר שינויים ארגוניים, ובהם צמצום מערך היצ"מים מחמש לשלוש יחידות, עריכת מחקר תקינה למטות יחידות הבינוי והקמת מדור תו"ב מערכתי.
במסגרת תוכנית העבודה של חיל האוויר לשנת 1992, בוצע ניתוח לבחינת גודלו הכולל של מערך הבינוי והצעות לייעולו.
העבודה כללה בחינה והצעה של תהליכים לביצוע מטלות הבינוי והמליצה על שינוי ארגוני במחלקה.
בעקבות יישום תוצאותיה נשען מאז מטה מחלקת הבינוי על ארבעה ענפים:
הנדסה אזרחית, ובו מדורים העוסקים במבנים, מסלולים, בפרויקטים ובציוד מכני הנדסי.
מערכות, ובו מדורים העוסקים בחשמל, במכונות ובמיזוג אוויר, במים וביוב, בדלק, בתחנות כוח ובגנרטורים.
תחזוקה, ומשק, העוסק במשק, צמ"ה, עיתוד ורכש וסדר הכוחות.
בקרה ופיקוח, ובו מדורי בקרה ופיקוח, תקציבים, מיכון, מקרקעין והנדסת שדה.
האלף החדש − מערך הבינוי לקראת העתיד
מערך הבינוי בראשית שנות האלפיים
הפעילות של מערך הבינוי בשנים הראשונות של שנות האלפיים עמדה בצלה של האינתיפאדה השנייה ושל המלחמה השנייה בעיראק, וכללה גם פעילות שגרתית של אחזקה שוטפת.
בשנים אלו נעשה רה-ארגון נוסף של מערך הבינוי, ונמשכו המאבק על הגדלת תקציב האחזקה, הטיפול בכוח אדם מתאים, שיפור הכוננות המבצעית, פיתוח ושיפור האמצעים לסתימת מסלולים ושמירה על קשר עם גורמי חוץ ידידותיים מקבילים, כולל כנסים וחילופי ידע בנושאי שיפוץ מסלולי טיסה, תאורת מסלולים, וסתימתם בעקבות הפצצה.
הרה-ארגון המקיף נעשה בשנים 2002 ו-2003, ובעקבותיו הפכה מחלקת בינוי למחלקת הנדסת בינוי ותשתיות.
פורסמו פקודת ארגון חדשה למחלקה, וכן פקודת ארגון אחודה לכלל יחידות הבינוי בחיל האוויר.
מחלקת הבינוי בוטלה כיחידת רישום עצמאית והפכה להיות מחלקה מקצועית בלהק הציוד של חיל האוויר.
השינוי המשמעותי היה בהעברת הכפיפות הפיקודית הישירה של מפקדי יחידות הבינוי מרמ"ח בינוי למפקדי הבסיסים.
שלוחות הבינוי בבית הספר הטכני בחיפה, בצריפין ובשדות מיכה הפכו ליחידות בינוי קטנות והוכפפו גם הן למפקדי הבסיסים בהם פעלו.
בנוסף לכך, הוקמו שלוש שלוחות בינוי לטיפול בנושאי הבינוי בפריפריה: שלוחת אגד נ"מ צפון, שהוכפפה ליחידת הבינוי בביס"ט הטכני בחיפה, שלוחת בית הספר לנ"מ ב"משאבים", שהוכפפה ליחידת הבינוי של חצרים, ושלוחת שדה דב, הנסמכת מקצועית על זו של לוד, והוכפפה גם היא למפקד שדה דב.
מחלקת הבינוי מאמצע שנות האלפיים
בסוף חודש אפריל 2003 עברה מחלקת מבניין ה' הישן למשכנה החדש, בקומה השמינית במגדל "כנרית".
המעבר נתקל ברגשות מעורבים, בעיקר בשל העובדה שבניין ה', שימש את המחלקה לדורותיה, נהרס כליל.
עם זאת, סביבת העבודה החדשה הקלה, בסופו של דבר, על המעבר וההסתגלות.
מערך הבינוי במטה ובשדה הוביל פרויקטי בניין כוח בהיקף משמעותי ובהם פרויקט "חומה" במסגרתו הוקמה תשתית למערך ה"חץ", תשתיות מבצעיות, תשתיות פרט ורווחה בבסיסים, תחנות דס"ל (דלק סילוני), תשתית משרדים, חוות מאמנים, האקדמיה לטיס ועוד.
הפרויקט הגדול והמשמעותי שהוביל המערך בתקופה זו היה הקמת תשתיות בבסיס נבטים – כנף 28 שבהמשך הפך לבח"א 28 – כדי לאפשר העברה ופינוי של בסיס התובלה בלוד, בח"א 27.
מימוש הפרויקט הוביל ענף נבטים בפיקודו של סא"ל בדימוס משה זליקוב.
בקיץ 2008 הושלם הפרויקט תוך עמידה מלאה בלוח הזמנים ובתקציב.
בשנים 2007-2008 פותחה מתודה סדורה להערכת מצב תחזוקתית של תשתיות הליבה.
ההישג העיקרי של הכלי החדש היה יצירת שפה אחידה לכל אנשי התשתיות בחיל האוויר המבוססת על עקרונות מוסכמים וקריטריונים הנדסיים כדי לאפשר הכוונה של ההשקעה באחזקת התשתית על בסיס המצב התחזוקתי שלה ועל פי חיוניות התשתית במדרג האנרגיה שהוגדר.
ב-2006 במלחמת לבנון השנייה הופעל מערך הבינוי ללא התרעה מוקדמת להקמת אתרי היערכות רבים במרחב הצפון, אבטחת רציפות תפקודית של מערכות ותשתיות הליבה והיערכות לשיקום התשתיות בספיגה.
מערך הבינוי זכה לשבחים רבים על פעילותו במלחמה ועל תמיכתו בפעילות המבצעית המאומצת של חיל האוויר.
עבודת מטה שהובילה מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי וסוכמה בשנים 2008-2010.
העבודה שינתה את פני המערך בעשור וחצי הבאים לאור העקרונות המחברים את המערך למשימה המבצעית.
העמ"ט הגדירה מחדש את מבנה יחידות הבינוי כאשר היחידות הפכו לצעירות יותר ו"צבאיות" יותר.
תמהיל המשרתים במערך הוסט מאזרחים עובדי צה"ל ללובשי המדים ומיקוד המשימות של המערך הושם על אבטחת הרציפות של התשתיות.
ב-2011 קלט חיל האוויר יכולת מבצעית חדשה ומהפכנית להגנה אקטיבית מפני איומים אוויריים על ידי ירוט רקטות קרקע-קרקע, כלי טיס ופצצות מרגמה.
היכולת המבצעית החדשה התבססה על ניידות של סוללות בהתאם לאיומים ומערך הבינוי לקח חלק מרכזי במשימה המבצעית של הגנה אווירית על המדינה דרך השותפות המלאה בהקמה של פריסות של סוללות כיפת ברזל, תחזוקה של אתרי הפריסה ואבטחת הרציפות של תשתית הפריסות.
השותפות המשמעותית הזו במשימה המבצעית קיבלה תוקף ומשנה חשיבות במבצע עמוד ענן בנובמבר 2012 והתחזקה עוד יותר לאורך התקופה בה חיל האוויר ביצע הגנה בשוטף על שמי המדינה.
מאז, לאורך כל ההסלמות, במבצעים כולל "צוק איתן" ב-2014 ו"שומר החומות" ב-2021 המשיכה השותפות במשימה המבצעית להוכיח את עצמה כבעלת משמעות מכרעת של מערך הבינוי באבטחת יכולת מבצעית של חיל האוויר.
לאורך השנים המשיך מערך הבינוי להתאים את עצמו.
ב-2014, במסגרת שרגון לצ"ד 3.0 קלטה המחלקה את ענף ציוד קרקע, שעבר למחלקה, נשאר לשאת את שמו והמשיך להוביל את רוב עולמות התוכן המקצועיים עליהם היה מופקד לפני המעבר.
בהמשך, עם הבשלת התהליכים ואחרי ביצוע סדנא אסטרטגית וצוותי משימה, הושלם המהלך גם בשדה ובמהלך 2021 עברו רוב גפי ש'ק (שירותי קרקע) בבסיסי הטיסה מטייסות תחזוקה ליחידות הבינוי.
שינוי זה הביא עמו תוספת כוח אדם משמעותית ליחידות הבינוי בדגש על גידול משמעותי באוכלוסיית לובשי המדים.
בין השנים 2013-2023 גדלו היקפי בניין כוח, באופן חסר תקדים וענף פרויקטים במטה המחלקה נדרש להוביל ולנהל פרויקטי בינוי עתירי מערכות אלקטרומכניות מורכבים ומיוחדים לצד ת"ע פרויקטלית שוטפת שהורחבה אף היא.
גידול זה שדרש לרוב גם מתן מענה זמני מהיר וגמיש התבסס על שיתוף פעולה מערכתי ועל יכולות ביצוע עצמי וניהול פרויקטים על ידי יחידות הבינוי.
צפי להמשך התעצמות, פרויקטי שוה"מ ובניין כוח תומך רכש סד"כ עיקרי (מטוס אדיר,
מטוסי F15IA, מתדלק, מסוק מחליף יסעור וכטמ"מ) שכנעו את מקבלי ההחלטות בחיל האוויר לפתוח ענף פרויקטלי נוסף במטה המחלקה ולחזק גם את הענפים המקצועיים.
באופן זה התרחבה מחלקת הנדסת תשתיות ובינוי והוקם בה ענף פרויקטים נוסף – ענף תוכניות.
מערך הבינוי בחיל האוויר צועד יחד הקדמה ומשלב בתשתיות החדשות שהוא מקים טכנולוגיות חדשות בבניה, במערכות אלקטרו-מכניות וגם באחזקה.
באופן זה, מערך הבינוי חלוץ בחיל האוויר בפיתוח ושילוב אחזקה חזויה ומערכות מתקדמות לניטור ובקרה של מצב התשתיות מרחוק.
בנוסף, מערך הבינוי פיתח עבור עצמו מערכת מידע ייעודית ומתקדמת המאפשרת לנהל את האינוונטר, האחזקה, התשתית, הפרויקטים ועולמות התוכן המשלימים כגון: ביקורות, הדרכה, בטיחות ועוד באותה מערכת מידע.
בשנה הקרובה תוטמע במערכת המידע טכנולוגיית BI שתאפשר, בין היתר, לנצל את פוטנציאל מיצוי המידע ובאופן הזה התייעלות ארגונית משמעותית.
האנשים במערך הבינוי נמצאים בבסיס היכולת המקצועית והנדסית הנדרשת לעמידה בייעוד המערך וביצוע המשימות השונות.
פורום המפקדים של המערך, בהובלת רמ"ח הנדסת תשתיות ובינוי מיישם תוכנית אנשים רחבה ומשמעותית לחיזוק השייכות, השליחות והמשמעות של כל המשרתים במערך − חיילים, נגדים, קצינים ואזרחים עובדי צה"ל, לצד טיפול בסביבת השירות, תנאי השירות, השקעה בקורסים, לימודים והכשרה וגם חלוקת תמריצים בהתאם למדיניות.
מערך הבינוי בחיל האוויר חלוץ בצה"ל בהחלפת מערכות אלקטרו-מכניות בזבזניות ומיושנות ושילוב טכנולוגיות חסכוניות, כגון: תאורת LED, PV, קוגנרציה, VRF ועוד.
בנוסף, מתקינים מערכות ניטור ובקרה להגברת החיסכון באנרגיה.
באופן זה מצליח מערך הבינוי בחיל האוויר לנצל בצורה מיטבית את ערוץ הלוואות ההתייעלות המטכ"לי המאפשר לקדם בצורה אפקטיבית את שדרוג המערכות המיושנות ווידוא התקנת מערכות חסכוניות בתשתיות החדשות.
מערך הבינוי הציב לעצמו מטרה להישאר חלוץ בתחום זה בצה"ל ובהתאם משקיע במחקר ופיתוח לאיתור מקומות נוספים בהם אפשר להתייעל, לחסוך ולהגביר את תחום ההתייעלות כמנוע צמיחה מרכזי.
מערך ההגנה האווירית לחם במלחמת חרבות ברזל עוד מיומה הראשון 7 באוקטובר 2023, במהלך מתקפת הפתע.
מאז ולאורך המלחמה המערך היה פרוס בהגנה בכל החזיתות – בחזית העיקרית שברצועת עזה, החזית הצפונית בלבנון ובסוריה, וכנגד מעורבות איראן, המיליציות פרו-איראניות בעיראק והחות'ים במלחמה.
מערך ההגנה האווירית התמודד במלחמה עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון, ומערכת ה"חץ" רשמה יירוטי בכורה מבצעיים באמצעות מיירטי חץ 2 וחץ 3, כולל יירוטים של טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה.
מאז תחילת המלחמה ועד נובמבר 2024 נורו לישראל מכל החזיתות קרוב ל-26,500 טילים ורקטות לצד כטב"מים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל התמודד מערך ההגנה האווירית בלחימה רב-זירתית עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון.
במטח הראשון שנורה מרצועת עזה לישראל כחלק ממתקפת הפתעה ב-7 באוקטובר בשעה 6:28 נורו בתוך 4 שעות כ-3,000 רקטות לעבר ישראל.
עם כניסת הכוחות הקרקעיים לתמרון ברצועה, נראתה ירידה משמעותית בכמות שיגור הטילים וקצב השיגורים מעזה פחת מכ-1,000 רקטות בממוצע בימים הראשונים לסביבות 100–150 ביממה בהמשך החודש הראשון.
בסה"כ נורו לעבר שטח מדינת ישראל כ-9,500 שיגורים במהלך החודש הראשון למלחמה.
במהלך המלחמה, מערך ההגנה האווירית נפרס בפריסה הגדולה והרחבה ביותר שלו אי פעם, המכוונות הן לזירה הצפונית והן לזירה הדרומית.
לראשונה, כלל אמצעי ההגנה האווירית של צה"ל נפרסו והופעלו בפריסת שיא של סוללות הגנה אויירית ברחבי הארץ, ובהם סוללות כיפת ברזל, יהלום (פטריוט), חץ, קלע דוד (שרביט קסמים) וכיפת מגן (כיפת ברזל ימית המופעלת על ידי חה"י), לצד אמצעי הגנה נוספים כמו לוחמה אלקטרונית, שהפילו מטרות עוינות בשמיים.
במלחמה נעשה שימוש מבצעי ראשון במערכות ההגנה האווירית "חץ 2" ו"חץ 3": ב-31 באוקטובר חץ 2 יירט מעל הים האדום טיל בליסטי ששיגרו החות'ים מתימן וב-4 בנובמבר יירט רקטת קרקע-קרקע מדגם עיאש 250 ששיגר חמאס מרצועת עזה לעבר אילת; ב-9 בנובמבר יירט חץ 3 מחוץ לאטמוספירה טיל בליסטי ששיגרו החות'ים.
ב-8 באפריל 2024 מערכת כיפה ימית על גבי סער 6 רשמה יירוט בכורה כשהפילה כטב"ם ליד אילת.
הפעילות הגיעה לשיא בתקיפה האיראנית על ישראל ב-13 ו-14 באפריל 2024, שבה יירט מערך ההגנה האווירית לצד מטוסי חיל האוויר טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים שלראשונה שוגרו מאדמת איראן.
מערכות ההגנה האווירית הישראליות יחד עם קואליציית ההגנה האווירית הבין-לאומית רשמו 99% הצלחה, דבר שנחשב להישג היסטורי בתולדות הלוחמה האווירית.
במהלך מבצע עם כלביא והמתקפה האיראנית על ישראל היה מערך ההגנה האווירית פרוס בפריסה מלאה, על ישראל שוגרו למעלה מ-550 טילים ונשמעו בה למעלה מ-12,708 אזעקות.
מערך ההגנה האווירית הצליח ליירט מאות טילים בליסטיים, כ-63 טילים הצליחו לחדור את מערך ההגנה הרב-שכבתי וגרמו ל-29 הרוגים ו-3,238 פצועים, 23 מתוכם במצב קשה.
15,000 אזרחים פונו מבתיהם, אחוזי היירוט נגד הטילים היו 86%.
איראן גם שיגרה למעלה מ-1,000 כלי טיס בלתי מאוישים מתאבדים לעבר ישראל.
רבים מהם מדגם שאהד 136 ושאהד 129. מתוך כ-1,000 כטב"מים איראניים ששוגרו לישראל, רק שניים חדרו את מערכות ההגנה והתפוצצו ביעדם.
בסך הכל מעל 99% מהכטב"מים יורטו.
במסגרת התקיפה שיגרה איראן לעבר ישראל כ-185 כלי טיס בלתי מאוישים, כ-110–130 טילים בליסטיים ו-36 טילי שיוט.
החל מהשעה 00:30 ב-14 באפריל, נסגר המרחב האווירי של מדינת ישראל לטיסות בין-לאומיות ופנים ארציות.
פגיעות בודדות זוהו בבסיס נבטים עם נזק קל לתשתית שלא פגע בתפקוד הבסיס, וכן נגרם נזק בציר במרחב החרמון, ילדה אחת בת 7 נפצעה באורח קשה בפזורה הבדואית בנגב כתוצאה משברי יירוט.
ב-30 באפריל 2024 הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.
גדוד 138, הגדוד האחרון שהפעיל את המערכת, הוסב לגדוד כיפת ברזל.
ב-21 במאי 2024, הודיע צה"ל על פתיחתו מחדש של גדוד 139 במערך ההגנ"א כגדוד "כיפת ברזל" נוסף לאור הצורך המבצעי לחַלק את מרחבי הפיקוד בצורה שתאפשר ניהול לחימה מותאם לגזרות הפעילות השונות.
נכון ל-10 ביוני 2024 מתחילת המלחמה שוגרו לעבר מדינת ישראל מעל 19,000 שיגורים מכלל הזירות, בנוסף מעל 150 כטב"מים יורטו על ידי מערך ההגנה האווירית.
ב-9 באוגוסט, בשיא המלחמה מול חזבאללה, שוגר טיל אוויר-אוויר מסוג "פיתון" של מערכת הנשק SPYDER לעבר כטב"ם ששוגר לכיוון כביש 4 בשטחי מועצת מטה אשר.
מערכת ההגנה האווירית "ספיידר" הפכה למבצעית במהלך המלחמה על מנת לשפר את המענה המבצעי לאיום כטב"מי הנפץ הרב-גזרתי, תוך חיזוק כלל מערכות ההגנה האווירית והרחבת המשאבים.
בערב 1 באוקטובר 2024 בתגובה להריגת אסמאעיל הנייה, והריגת עבאס נילפורושאן וחסן נסראללה במבצע סדר חדש שיגרה איראן למעלה מ-180 טילים בליסטיים מדגמים שונים לעבר ישראל בתוך כחצי שעה.
ב-7 במאי 2025, הודיע חיל האוויר על פתיחתו מחדש של גדוד 946 במערך ההגנ"א תחת אוגדה 91 כגדוד טקטי ייחודי, המתמחה בהגנה ברום הקרוב לקרקע.
הגדוד יפעיל מערכות נשק חדשות ויתמקד בשתי משימות עיקריות: הראשונה היא הגנה על נכסים חיוניים, כפי שמוגדרים על ידי האוגדה או הפיקוד.
המשימה השנייה היא הגנה על כוחות יבשה מתמרנים.
ובחודש יוני פורסם כי תיפתח כנף נוספת במערך.
ב-16 ביוני 2025, במהלך מבצע עם כלביא, דווח על שימוש מבצעי מוצלח ראשון במערכת ברק MX בו ירט חיל הים כטב"מים ששוגרו מאיראן.
גרסה יבשתית של המערכת, הופעלה על ידי מערך ההגנה האווירית במהלך המבצע, ורשמה יירוט בכורה ב-19 ביוני 2025.
מערך אלכסוני (נקרא גם "אגף נסוג") הוא מערך טקטי צבאי שבה צבא תוקף מרכז את כוחותיו להתקפה על אגף אחד של האויב.
מפקד הכוח מרכז את מרבית כוחו באגף אחד ומשתמש ביתרת הכוח כדי לרתק את קו האויב.
הדבר מאפשר למפקד בעל כוחות חלשים או שווים להשיג עליונות מספרית מקומית.
לאחר מכן יכול המפקד לנסות להביס את האויב חלק אחר חלק.
הטקטיקה הייתה בשימוש על ידי מצביאים מצליחים רבים.
מערך אלכסוני דורש כוחות ממושמעים המסוגלים לבצע תמרונים מורכבים בנסיבות משתנות.
בהתקפה במערך אלכסוני, מפקד הצבא היה מחליש במכוון חלק אחד של הקו כדי לרכז את כוחותיו במקום אחר.
לאחר מכן הם היו יוצרים מערך זוויתי או אלכסוני, מסיגים את האגף המוחלש ("מסרבים אגף") ותוקפים את האגף החזק ביותר של האויב באמצעות ריכוז כוחות.
ברגע שהאגף הקריטי היה מאובטח, המפקד היה מסובב את הכוחות ב-90 מעלות כדי "לגלגל" את קו האויב, והמערך הזוויתי היה ממשיך להתקדם.
הדרגים שלא השתתפו בתקיפה מילאו תפקיד חשוב בריסון צבא היריב על ידי שמירה על עמדה הגנתית ומאיימת, ובכך סיפקו הגנה לדרגים התוקפים על ידי העסקת כוח האויב.
לעיתים ניסו שני המפקדים לבצע את אותה טקטיקה (למשל הדיאדוכים שניסו לחקות את הטקטיקות של אלכסנדר).
המערך האלכסוני היה טקטיקה אהובה במיוחד על פרידריך השני, מלך פרוסיה.
ביצוע נאות של המערך האלכסוני של פרידריך היה כרוך בשלוש דרישות עיקריות.
ראשית, כל קצין היה צריך לדעת בדיוק כיצד ליצור גדוד מ"קו לטור, לשמור על מקומו בטור, ולאחר מכן להיפרס מחדש, בין אם בצורה רגילה או כמדורג להתקפה הסופית".
שני הצרכים הבאים היו שהחיילים יצעדו במבנה צפוף ובצעד אחיד.
צעידה בקצב אחיד לא הייתה בשימוש מאז ימי האימפריה הרומית; עם זאת, צעידה לא-קצובה, או "צעד חופשי", דרשה סדר צעידה מרווח כדי להבטיח שהחיילים לא יתקלו זה בזה, ולא ניתן היה ליישם את המערך האלכסוני במבנים לא מובנים כאלה.
לבסוף, כדי שהמערך האלכסוני יצליח, מנהיגי הכוחות היריבים היו צריכים להיות לא מודעים לטכניקה הפרידריכית, שכן תגובה מהירה מצדם יכלה לסכל אותה; ההתקפה דרשה צבא אויב מבולבל שאינו מסוגל לשינוי מהיר בפריסתו.
המערך האלכסוני של פרידריך נולד מתוך הרצון להכריע נקודת תורפה בקו האויב, ובכך לאפשר לכוח פרוסי קטן יותר עליונות בשדה הקרב.
היו מספר סכנות בניסיון לבצע מערך אלכסוני בקרב, בעיקר הסיכוי לפתיחת פער קטלני בין שני האגפים, או ששני הכוחות יאבדו לחלוטין קשר זה עם זה.
יתרה מכך, המערך האלכסוני הפרידריכי דרש צעדה ארוכה, בין אם במהלך הלילה או בשעות המוקדמות של בוקר התקיפה, מה שגרם לכך שהכוחות הפרוסיים המתקדמים היו כמעט תמיד תשושים בזמן שהגיעו למגע עם האויב.
היבט מסוכן נוסף של המערך האלכסוני היה שהוא דרש נחישות מוחלטת, שכן ברגע שהוצא לפועל, הדרגים המסתערים נפרסו ללא אפשרות להחזירם.
השימוש המתועד הראשון בטקטיקה דומה למערך האלכסוני היה בשנת 371 לפנה"ס בקרב לאוקטרה, כאשר התבאים תחת פיקודו של אפמינונדס הביסו את הספרטנים על ידי חיזוק האגף השמאלי שלהם לעומק של חמישים שורות, במקום לפרוס את חייליהם באופן שווה לאורך החזית.
מהלך זה עשוי היה לנבוע מקרב טגירה הקודם, שבו התבאים תחת פלופידס, בעל ברית פוליטי לאפמינונדס, הציבו את מיטב חייליהם במערך צפוף באגף השמאלי.
פיליפוס השני, מלך מוקדון, למד את הטכניקה של אפמינונדס בעת שהוחזק כבן ערובה בתבאי, ויורשיו, כולל אלכסנדר הגדול, השתמשו בה במסעות המלחמה שלהם.
אסקלפיודוטוס מזכיר את מה שנקרא פלנקס אלכסוני בחיבורו טקטיקה.
ידוע כי וגטיוס כתב על הטקטיקה שהפכה למערך הקרב האלכסוני.
וריאציה של המערך הידועה בשם הפטיש והסדן שימשה בהשפעה הרסנית על ידי ח'אלד בן אל-וליד בקרב הירמוך בשנת 636 לספירה.
הוא ריכז את כל פרשיו מאחורי האגף הימני שלו, והוביל הסתערות משולבת של פרשים ורגלים על האגף השמאלי הביזנטי, תוך שהוא מורה למרכז ולאגף השמאלי שלו לבצע התקפות ריתוק קלות כדי להעסיק את המרכז והימין של האויב.
כך הושמד לחלוטין האגף השמאלי הביזנטי, וכאשר הפרשים הביזנטים גורשו משדה הקרב, המרכז כותר, מה שהוביל לניצחון ערבי מוחץ.
מפקדים צבאיים מאוחרים יותר בעת החדשה המוקדמת השתמשו שוב בטקטיקות כאלה לאחר שגילו מחדש את כתבי העת העתיקה.
בקרב פאביה, המפקד העליון של האימפריה, פרננדו ד'אבאלוס, התקדם במערך אלכסוני.
בקרב ברייטנפלד, הגנרל הקיסרי יוהאן ט'סרקלס פון טילי ביצע גם הוא התקדמות אלכסונית נגד הכוחות השוודיים והסקסוניים של גוסטבוס אדולפוס ונהדף רק בזכות טקטיקות שדה הקרב המשולב העדיפות של השוודים.
קרב רוסבאך ב-1757 מדגים את המערך האלכסוני במרעו ובמיטבו.
צבא בעלות הברית הגדול, שהיה מאומן באופן שולי ובעל משמעת ירודה, ניסה לבצע התקפה אלכסונית מתוכננת-היטב אך מבוצעת-רע על האגף השמאלי הפרוסי.
הצבא הפרוסי הקטן בהרבה אך המאומן להפליא ובעל המשמעת המעולה הגיב בהתקפה אלכסונית מתוכננת היטב ומבוצעת בשלמות משלו על האגף הימני המתקדם של בעלות הברית.
הנסיגה הפרוסית המדומה פיתתה את בעלות הברית להתקדם, מה שגרם לחוסר ארגון נוסף בטורים הצפופים שלהם שכבר היו בערבוביה מהצעידה.
באמצעות ירי מרוכז של מוסקטים ותותחים מהחזית והסתערות של פרשים מוסתרים באגף ומאחור, הפרוסים השמידו במהירות את האגף הימני של בעלות הברית והניסו את צבאן.
גנרלים פרוסים תחת פרידריך הגדול השתמשו בטקטיקה בדרכם שלהם.
הצבא הפרוסי התוקף שלח כוח חלוץ חזק של רגלים ישירות לעבר האויב.
כוחות החזית העסיקו את תשומת לב האויב ושאר הכוחות תמרנו מאחוריהם.
הם יכלו גם לנצל כל מכשול זמין מקומית, תוך שימוש בשטח מעכב או בעשן התותחים והמוסקטים כדי להסוות תמרונים.
הפרשים הפרוסים הוצבו כך שיחפו על האגף של הגוף העיקרי.
פרידריך אף הורה לקצינים הבכירים שלו כי נחיתות מספרית היא למעשה יתרון בבואם ליישם את 'המערך האלכסוני שלו', שכן הם יכלו פשוט להחליש אגף אחד תוך חיזוק השני.
הגוף העיקרי של הצבא היה פורס את כוחותיו לצד אחד ונערך במדורג (או ב"מערך אלכסוני"), מפזר את עוצמת האש שלו ותוקף את אגף האויב החזק יותר בלחץ גובר.
הפרשים המגנים היו מנצלים כל קריסה של האויב.
פרידריך יישם לראשונה את המערך האלכסוני שלו בקרב הוהנפרידברג ב-1745, עם ניצחון גדול נוסף לאחר מכן, למרות נחיתות מספרית, בקרב לויטן ב-1757. היה זה בעשור זה, בין המלחמות השלזיות למלחמת שבע השנים, שפרידריך הביא את צבאו לשכלול כל התמרונים של מערך הקרב האלכסוני.
הטיעונים הסבירים והנוקבים ביותר להופעת המערך האלכסוני הפרידריכי הגיעו מרודולף קייבל, שטען שפרידריך אכן יישם אותו מאז הוהנפרידברג.
מכיוון שהאוסטרים למדו לקחים חשובים במלחמות על שלזיה, הטקטיקות הפרידריכיות היו, כפי שידע פרידריך מהמודיעים שלו, נושא לדיון בקבינט הווינאי, שם העיר פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ש'פריץ הזקן' מעדיף סגנון לוחמה של התקפה באגף אחד המכביד מאוד על חייליו.
לאחר מכן, ב-1760, מסמכים רשמיים שהושגו בלכידתו של מייג'ור-גנרל גצטריץ סיפקו תובנה ישירה לטקטיקות האלכסוניות של פרידריך, מה שאמר שפרידריך יכול היה מעתה להתמודד מול צבא מיודע היטב המסוגל להתנגד לטקטיקות שלו.
יתרה מכך, הכוחות הפרוסיים, שהיו תשושים מאוד עד שהגיעו ליעדם, חסרו את היכולת להדוף אויב הממוקם היטב, כמו בקרב קונרסדורף, או אויב שביצע פניית פרסה פתאומית, כמו בקרב צורנדורף או בקרב טורגאו.
טקטיקת המערך האלכסוני שימשה את הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה כדי להתעמת עם הצרפתים בקרב טרביה (1799).
"מעריב לנוער" הוא שיר מאת הזמרת-יוצרת הישראלית שירה זלוף, שבוצע על ידה במסגרת השתתפותה בעונת התוכנית "הכוכב הבא של ישראל לאירוויזיון 2026" ששודרה בקשת 12.
זלוף תיארה את "מעריב לנוער" כיצירה העוסקת בקשיים שחוותה כנערה מתבגרת, ובמרכזם התמודדות עם דימוי גוף וחוסר שלמות מול עצמה.
לדבריה, השיר מתייחס להשפעתם של סטנדרטים חיצוניים של יופי, כפי שהדבר מנוסח בשורה מן השיר המתארת כיצד "דפקו לי את הראש עם אידיאל היופי".
בכתבה שפורסמה על ידי TMI הודגש כי זלוף עסקה לאורך תקופה ארוכה בדימוי גוף ובמאבק יומיומי סביב אכילה, הן ביחס לעצמה והן בהקשר של נשים אחרות בסביבתה.
זלוף תיארה את המחיר הרגשי והגופני ששילמה בניסיון להיות "יפה בכל מחיר", והציגה את השיר ככזה שנולד מן המסע הזה ונכתב בעקבות התקופה שעברה.
הטקסט של "מעריב לנוער" כולל התבוננות ישירה במנגנוני אידיאל היופי ובשפעתם על תחושת הערך העצמי.
השיר מציג וידוי על חוסר ביטחון ועל התבגרות לצד אידיאל יופי שנתפס בעיני הדוברת כמעוות, ומתנסח באמצעות שורות שמדגישות את הלחץ החברתי ואת הפגיעה בדימוי העצמי.
במסגרת הפרסום הובאה גם שורה המתייחסת לצורך בהכרה ציבורית כדי שיקשיבו לה, באמצעות הדימוי של שער במגזין, מה שמעניק לשיר ממד של ביקורת על תנאי הקשב במרחב התרבותי.
זלוף ניסחה בפוסט אישי באינסטגרם תהליך שבו קול פנימי משתנה בהדרגה ממנגינה רגועה לצליל צורם ומכאיב, ותיארה ניסיון לעמוד בסטנדרטים חיצוניים גם במחיר של פגיעה עצמית.
תיאורים אלו מציבים את השיר בתוך מסגרת רחבה של כתיבה אישית המתכתבת עם חוויות גוף, אכילה והפנמת סטנדרטים, ומעצבים את "מעריב לנוער" כיצירה המגיבה לחוויה פנימית מתמשכת ולא לאירוע נקודתי.
שם השיר קשור לחוויה ספציפית שתיארה זלוף, שלפיה ניסתה לשיר במקום שבו היו תלויים שערים של "מעריב לנוער".
לדבריה, החוויה הותירה עליה רושם חריף, ולאחר ששרה שם הבינה שהדבר לא יצליח וחשה כי הדבר הותיר בה פגיעה רגשית.
מתוך חוויה זו נבחרו המילים לשם השיר, בהשראת המשפט שבו נאמר כי "אף אחד לא יקשיב עד שיהיה לי שער במעריב לנוער".
מערך מדעי ההתנהגות (ממד"ה) של צה"ל הוא מערך מקצועי, הפרוס בכל זרועות צה"ל, אשר מבחינה היררכית נחשב כמחלקת מטה.
ראש המערך כפוף לראש אגף כוח אדם (אכ"א) באופן ישיר, אך קציניו משתייכים לחיל הכללי.
יעוד המערך הוא ליישם ידע מתחומי מדעי החברה וההתנהגות לטובת שיפור האפקטיביות של יחידות צה"ל ולטובת מיצוי כוח אדם.
ראש המערך נושא גם בתפקיד יועץ הרמטכ"ל והמטה הכללי לענייני מדעי ההתנהגות, בשל תפקיד זה הוא בעל מקום קבע במטה הכללי.
במערך משרתים בעלי השכלה במדעי החברה כמו יועצים ארגוניים, סוציולוגים, מנהלי משאבי אנוש ופסיכולוגי מיון, שתפקידם להשתמש בסקרים, בראיונות, ובכלים ארגוניים נוספים על מנת לסייע בקבלת החלטות הקשורות לקידום ולהכשרת כוח אדם, כמו גם באיסוף מידע הקשור למשרתים בצה"ל כמו עמדות חיילי וקציני צה"ל בסדיר ובמילואים.
בנוסף, המערך מספק שירותי ייעוץ ארגוני אישי למפקדים בכירים.
בניגוד לתחומים אחרים בהם משרתי המערך מהווים גורם מייעץ ומשקיף, בתחומי המיונים בצה"ל המערך הוא הגורם המקצועי אשר אמון על בניית כלי המיון ותחזוקם.
זאת בשיתוף עם גורמים נוספים כמו גורמי רפואה, וגורמים פיקודיים בחילות השונים.
אישור סופי לקיום מיון כפוף בדרך כלל לאישור קצין החיל הראשי אליו כפופה היחידה הממיינת.
מטה המערך ממוקם במחנה דורי.
מחקריו ופרסומיו של המערך מסווגים בדרך כלל.
ראש מערך מדעי התנהגות כיום (2024) היא אל"ם שרית שיף אשר נכנסה לתפקיד ביוני 2023.
במערך מדעי ההתנהגות אוכלוסיית הקצינים מורכבת ברובה מחוזרי שירות בעלי השכלה אקדמית, אשר לאחר סיום תואר שני במדעי החברה בחרו להתגייס שנית לשירות קבע.
קצינים אלו מתפקדים כאנשי המקצוע במערך ולרוב נקראים 'יועצים'.
בנוסף, מספר קצינים מגיעים למערך דרך מסלול העתודה האקדמית, ומשמשים בשירות החובה כעוזרים אישיים של חוזרי שירות ותיקים או כעוזרי מחקר.
בתפקידם הם מסייעים לניהול משרד היועץ, ולתפעולו היום יומי.
בקבע, קצינים אלו נכנסים לתפקידים מקצועיים כיועצים מן המניין.
מלבד שתי אוכלוסיות אלו, חיילות אשר משובצות לתפקיד מאבחנת מדעי ההתנהגות יכולות לצאת לקורס קצינים ולהפוך לקצינות סיקור, הערכה ותפעול מיונים, או בדומה לבוגרי מסלול העתודה משתבצות לתפקידי עוזר ליועץ ותיק.
ממד"ה מחולק מבנית לחמישה ענפים : ענף פיתוח וייעוץ ארגוני (פא"ר), ענף פיתוח מערכות מיון, ענף הערכת קצונה בכירה, ענף מחקר (המכון הצבאי למחקר יישומי במדעי-ההתנהגות) וענף אנליטיקה אנושית (דאטה).
אלו מתקיימות בעיקר מבסיס המטה שבמחנה תל השומר.
בנוסף, היא מנחה את פרקטיקת פיתוח המנהיגות, שעיקר פעולותיה בבית הספר למנהיגות (ביסל"מ) שבבית גולדמינץ נתניה.
בראש כל ענף עומד קצין בדרגת סא"ל.
ענף פיתוח ארגוני הוא הגוף המנחה את תהליכי הייעוץ והפיתוח הארגוני של קציני מדעי ההתנהגות.
בנוסף, ראש ענף זה נושא באחריות על תהליכי משאבי האנוש של ממד"ה: איתור, גיוס, הכשרה ופיתוח של קציני מדעי ההתנהגות.
ענף פיתוח ארגוני כולל בתוכו גם את הפיקוד על המכללה הצבאית למדעי ההתנהגות.
מכללה זו מכשירה את קציני המערך בפרקטיקות השונות הנדרשות לתפקידם.
מלבד התייחסות לגורמים כמו שחיקה, סוציאליזציה לארגון ובניית צוותים, אשר יועצים ארגוניים באופן כללי עוסקים בהם, ענף זה אחראי גם לפיתוח תוכן המתייחס לגורמים ייחודיים למערכות צבאיות כמו סיוע בחזרה לשגרה לאחר פעילות מבצעית.
הייעוץ הארגוני נעשה באופן מבוזר על ידי קציני מדעי ההתנהגות הפועלים ביחידות השדה, בסיסי ההדרכה, יחידות המטה, הפיקודים, אגפי המטכ"ל והזרועות.
ענף פיתוח מערכות מיון הוא הגוף המנחה את תהליכי המיון בצה"ל.
בכלל זה הענף אחראי על פיתוח מערכות המיון בגיוס לצה"ל, כמו מבחן הדפ"ר ואופן חישוב המדד התכנוני, על מערכות המיון לקצונה, לסיירות וליחידות מיוחדות.
העברת המיון עצמו לרוב מתבצעת על ידי מעריכים מיחידות אחרות או על ידי גורמים אזרחיים, כאשר ענף המיון בממד"ה מהווה גורם מקצועי מתווה ומדריך, אך לא מתפעל.
לדוגמה, מערכות המיון בכניסה לצה"ל מועברות על ידי המדור הפסיכוטכני שביחידת מיטב.
ענף מחקר (המכון הצבאי למחקר יישומי במדעי ההתנהגות)
ענף מחקר, קרוי גם 'המכון הצבאי למחקר יישומי במדעי ההתנהגות', מפעיל חוקרים בעלי השכלה בתחומי מדעי החברה אשר באמצעות סקרים רוחביים, ראיונות, ניתוח מאגרי מידע של כוח אדם וסיכום תובנות ממחקרים מהאקדמיה והתעשייה, יוצרים ידע במטרה לסייע ליועצים הארגוניים ולמפקדי צה"ל.
הענף מחולק למדורים מתודולוגיים, הכוללים את מרכז הסיקור הצה"לי ואת מדור מו"פ ותשתיות מחקר, ולמדורים תחומיים.
ענף הערכת הקצונה הבכירה הוקם בשנת 1980, כתוצאה מדרישה גוברת לנתונים שיסייעו לצורך החלטות קידום ופרישה של קצינים בכירים בצה"ל.
ענף זה מפתח כלי הערכת משאבי אנוש ייעודיים לבכירים בצבא, מתפעל את איסוף המידע בכלים אלו, ומסייע לשימוש בתוצרי הכלים בדיוני איוש והשמה.
לדוגמה, ענף זה מתפעל את כלי הערכת העמיתים ("סוציומטרי קצינים נגדים") בו הקצינים והנגדים בצה"ל מעריכים אחד את השני פעם בשנה.
כלי נוסף הוא כלי הערכת הבכירים "אסף" המיועד לקצינים בדרג אל"ם ומעלה.
כמו כן, מתפעל ומפתח הענף שני מרכזי הערכה לדרגים בכירים בצבא (סא"ל, אל"ם בסדיר ואל"ם במילואים).
זאת לצד פתוח ותפעול תהליכי הערכה לנספחים צבאיים וכלים הערכתיים נוספים לדרג הבכיר.
הענף מתחלק לארבעה מדורים: מדור הערכה מטכ"לי מתפעל את כלי הערכת העמיתים הצה"לי, לצד כלים הערכתיים נוספים לדרג הבכיר.
מדור הערכת הספ"כ אחראי על הפעלת מרכזי הערכה לאל"ם בסדיר ובמילואים, ועל מיון נספחים צבאיים.
מדור הערכת סא"ל אחראי על הפעלת מרכזי הערכה לדרג הסא"ל, ומדור מחקר ופיתוח אחראי על פיתוח, הטמעה ומחקר של כלי הערכה קיימים וחדשים.
סמוך להקמת צה"ל בשנת 1948 הוקמה היחידה לפסיכולוגיה צבאית (יחפ"צ) על ידי רון שובל, פסיכולוג שהוכשר בצבא דרום אפריקה ולימים פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ויו"ר מועצת הפסיכולוגים בישראל.
מערך מדעי ההתנהגות הוקם בשנת 1980 כיחידת המשך ליחפ"צ, ומפקדו הראשון היה אלוף-משנה ראובן גל.
בשנת 1988 הוקם המכון להערכת הקצונה אותו הפעיל המערך.
בשנת 1992 החל המערך להפעיל את פרויקט הסוציומטריה (הערכת עמיתים).
פעילות זו של המכון להערכת הקצונה ושל הסוציומטריה אוגדה בהמשך תחת ענף הערכת הקצונה הבכירה אשר הוקמה בשנת 1998. מרכזי הערכה לדרג הסא"ל והאל"ם החלו בשנים 1993 ו-1998 בהתאמה, ומרכזי הערכה לדרג האל"ם במילואים החלו בשנת 2005.
שםתקופת כהונההערותאל"ם ד"ר ראובן גל1980-1982מקים היחידהאל"ם אלי פישוף1982-1985לימים מנכ"ל מכון פילתאל"ם ד"ר שלמה דובר1985-1989לימים מנכ"ל HRIאל"ם ד"ר משה אבן-חן1989-1992ראש ממד"ה במלחמת המפרץאל"ם גדי אמיר1992-1996אל"ם דניאל שטרול1996-2001אל"ם עופרה בן ישי2001-2004לימים המדריכה הראשית במכללה לביטחון לאומי
ודוקטור (Ph.D) לסוציולוגיה ואנתרופולוגיהאל"ם ד"ר אייל אפרתי2004-2008מייסד-שותף ERAאל"ם אביבה שקד2008-2012לימים חברת מועצת העיר ראש העיןאל"ם רוני טמיר2012-2017לימים דוקטור (Ph.D) לסוציולוגיה ואנתרופולוגיהתא"ל ד"ר הדס מינקה-ברנד2017-2023לימים מנכ"לית ג'וינט ישראלאל"ם שרית שיף2023-היום
מערך מופע , בתורת הגלים ובפרט בתחומי המיקרוגל והטלקומוניקציה, הוא מערך מסודר של אנטנות אשר הבדלי מופע (Phase) ביניהן משמשים כדי לכוון קרינה אלקטרומגנטית על ידי חיזוק הקרינה בכיוון הרצוי ודיכוי הקרינה בכיוונים לא רצויים, ובכך ליצור למעשה אלומה כיוונית.
תקשורת על בסיס מערך מופע הוצגה לראשונה בשנת 1905 על ידי זוכה פרס נובל קארל פרדיננד בראון שהדגים הגברה של תקשורת RF בכיוון מסוים.
במהלך מלחמת העולם השנייה השתמש לואיס אלוורז (גם הוא זוכה פרס נובל) במערך מופע למכ"ם הניתן לכוונון מהיר ל"צרכים יבשתיים", וסיוע לנחיתת מטוסים.
באותו זמן בגרמניה בנתה GEMA את המכ"ם Mammut 1..
מאוחר יותר טכנולוגיה זו אומצה עבור טלסקופי רדיו, וצוינה כסיבה להענקת פרס נובל לפיזיקה לאנתוני יואיש ומרטין רייל לאחר שמספר טלסקופים גדולים כאלו פותחו באוניברסיטת קיימברידג'.
הרעיון אומץ למכ"מים, והוכלל גם באנטנות רדיו אינטרפרומטריות.
מערך מופע הוא דוגמה לתופעת העקיפה דרך מערך של N חריצים או N מקורות קוהרנטיים.
מאחר שניתן לדמות כל מקור או אנטנה לחריץ הקורן גלי רדיו, הביטוי לעקיפה מחושב על ידי הוספת המופע φ לביטוי הכולל של הקרינה ובדומה לביטוי העקיפה הדומה לפונקציה sinc נקבל עבור כל חריץ N:
כעת נוסיף את פרמטר המופע φ לארגומנט ונקבל את הביטוי :
זהו ביטוי לשדה הגל האלקטרומגנטי, לצורך קבלת ביטוי לעוצמת הקרינה נעלה בריבוע:
כעת לשם הפשטה נקבע כי הקורנים נמצאים במרחק בין אחד לשני נקבל :
ערך הסינוס במונה של הביטוי השני מקבל ערך מקסימלי עבור
ככל שמספר הקורנים N יגדל הביטוי יושפע על ידי term כאשר סינוס נד בין 1- ל 1 נראה כי קביעת יגרום לכך שהאנרגיה המקסימלית תתקבל על ידי
אם נרצה לכוון את הזווית שבה משודרת אנרגיה מקסימלית כל מה שצריך זה לכוון את זווית המופע φ הקיימת בין האלמנטים.
כך מתקבל שינוי בכיווניות האלומה המשודרת או הנקלטת כפונקציה של שליטה אלקטרונית למשך במופע.
כהמחשה לאפקטיביות של מכ"מים מבוססי מערך פאזה, נביא את הדוגמה הבאה.
נניח שברשותנו אנטנה שמייצרת אלומה ברוחב של 2 מעלות, ומשדרת פולסים בתדר הישנות פולסים (PRF) של 1 קילוהרץ.
מערך הפאזה מאפשר להסיט את האלומה ב-2 מעלות בין כל פולס לפולס, קצב בלתי אפשרי עבור מכ"מים מבוססי סריקה מכנית.
החישוב הבא: מראה שידרשו 8.1 שניות כדי לכסות חצי ספירה באמצעות 8,100 כיוונים שונים של אלומת המכ"ם.
יכולת כזאת מספקת 12 הזדמנויות לגילוי ראשוני של טיל במהירות 3 מאך שנע מרחק של 100 ק"מ, קצב מתאים לצרכים צבאיים.
עם ההצגה של מכ"מי מערך המופע, נתאפשר לעקוב אחרי מטרה מסוימת ובמקביל לחפש אחר מטרות חדשות, וכך נוספה פונקציה חדשה לפעולת מכ"ם - עקיבה במהלך סריקה (TWS - Track while Scan).
שימושי מערך מופע הם רבים במיוחד בתחום המכ"ם, טכנולוגיה צבאית, רדיו-אסטרונומיה, פוטוניקה, תקשורת אופטית, ועוד.
שידור - בתחום שידורי הרדיו והטלוויזיה נעשה שימוש לשם שיפור השידור.
פוטוניקה -בתחום הפוטוניקה, לקראת סוף המאה ה-20 התפתח תחום המיקרוגל פוטוניקה או רדיו פוטוניקה ובו יישומים חדשים למכמ"ים המבוססים על מערך מופע באמצעות טכנולוגיות פוטוניות משולבות על מיקרוגל המשפרות בצורה משמעותית את הביצועים ויכולת המזעור של מערכי אלומות.
RFID - שימוש במערכי מופע לשיפור היכולת הזיהוי של RFID ובהרחבת טווחי הקליטה.
אופטיקה - מערכי מופע אופטיים PAO משמשת לניתוב וכיוון אלומות אור בשיטת שינוי מופע.
אולטרא סאונד - ברפואה ובבדיקות לא הורסות תעשייתיות נפוץ השימוש במתמרים אולטרסוניים הבנויים במערך מופע, על מנת להשיג אלומה ממוקדת במיוחד.
מערך הקברים של גוֹגוּרְיוֹ (קוריאנית צ'וסונגול 고구려 고분군; הנג'ה 高句麗古墳群 - "גוגוריו גובונגון") מונה 30 קברים מעוטרים ברחבי קוריאה הצפונית, אשר זכו למעמד של אתר מורשת עולמית בשנת 2004.
גוגוריו הייתה ממלכה חזקה בצפון מזרח סין וחצי האי קוריאה, בין המאה ה-5 והמאה ה-7, והייתה אחת משלוש הממלכות של קוריאה.
הממלכה הוקמה באזור קוריאה הצפונית של ימינו בשנת 227 לפנה"ס ובירתה הועברה לפיונגיאנג בשנת 427.
עד כה התגלו וזוהו למעלה מ-10,000 קברים מתקופת גוגוריו ברחבי סין וקוריאה הצפונית.
90 מהם מקושטים בציורי קיר ו-70 מאלה שוכנים בקוריאה הצפונית.
ההשערה היא שהקברים המקושטים הוכנו עבור מלכים, חברי משפחת המלוכה והמעמד האריסטוקרטי.
שלושים מתחמי הקברים ממוקמים בעיקר באזורים חקלאיים ומיעוטם נמצאים ליד כפרים.
אלה כוללים ערימות אבנים, מבנים מקורים או קברים בצורת תל.
הקברים עצמם שוכנים במתחם בנוי ומתחלקים לכמה סוגים - חדר בודד, שני חדרים, שלושה חדרים ומעלה וכן חדר צדדי.
אל הקברים מסוג זה מובילים מסדרונות והם בנויים מאבן.
לקברים מגוון רחב של תקרות, חלקן משוכללות מאוד, שכן עליהן לכסות שטח רחב ללא תמיכת עמודים, כאשר גושי אבן גדולים נושאים עליהם את משקל האבנים או את תל האדמה.
ציורי הקיר מאופיינים בצבעים חזקים והם מתארים את חיי השגרה והמיתולוגיות הקוריאניות.
עד לשנת 2005 התגלו 70 ציורי קיר, רובם באגן הנהר טידונג ליד פיונגיאנג, אזור אנאק בדרום פרובינציית הואנגהי ובג'יאן שבמחוז ג'ילין הסיני.
הציורים בקברים מתחלקים לכמה סוגים: דיוקנאות, ארבע האלוהויות ביחד, ארבע האלוהיות בנפרד וציורים למטרות אסתטיות.
הנימוקים של אונסק"ו להכללת האתר ברשימת אתרי המורשת העולמית היו:
ציורי הקיר הם יצירות אמנות מתקופת גוגוריו.
הקברים עצמם משקפים יכולות הנדסיות ברמה גבוהה.
המנהגים התרבותיים של גוגוריו השפיעו על כל מזרח אסיה, כולל יפן.
באתר ניתן ללמוד באופן ייחודי על תרבות גוגוריו בהיבט היומיומי ובהיבט של מנהגי הקבורה.
קברי גוגוריו הם דוגמה חשובה לטיפולוגיה של קברים.
ממלכת גוגוריו התקיימה במשך כ-700 שנים בין שנת 37 לפנה"ס לשנת 668 לספירה.
הממלכה הוקמה באזור שנקרא היום הנפה האוטונומית חְווָאנְזֶ'ן (桓仁, פין-יין Huánrén) שבמחוז ליאונינג הסיני, ושליטי הממלכה העבירו את עיר הבירה שלהם לעיר גְווֹנֵי (כיום בתחומי העיר ג'יאן במחוז ג'ילין בסין) בשנת 3 לפנה"ס, ב-427 להר טיסונג באזור פיונגיאנג, ולבסוף לטירת ג'אנגן הנמצאת במרכז פיונגיאנג של ימינו.
פיונגיאנג שכנה באותה תקופה בנקודה אסטרטגית חשובה והייתה מרכז פוליטי, כלכלי ותרבותי חשוב.
מסיבה זו החליטו שליטי גוגוריו להעביר את עיר הבירה שלהם לפיונגיאנג ולהשקיע משאבים רבים בפיתוחה.
ממלכת גוגוריו הרחיבה את שליטתה וכבשה את צפון מזרח סין ומחצית מקוריאה, כך שהיא הפכה לגורם דומיננטי במזרח הרחוק.
המורשת התרבותית הבולטת ביותר של הממלכה היא אלפי הקברים.
קברים בתוך גבעות (שחלקם כללו ציורי קיר) הפכו לנפוצים מאוד לאחר שעיר הבירה עברה לפיונגיאנג, אך הם קיימים גם בחלקים אחרים של הממלכה.
רוב הקברים סבלו מחפירות לא מסודרות במהלך המילניום האחרון.
התוצאה של כך היא שמעט מאוד קברים נחקרו באופן מדעי ומספר הממצאים השלמים שנמצאו בקברים איננו גבוה.
הקברים זכו לתשומת לב עולמית ב-1905 כאשר שלטון הכיבוש היפני אפשר לציבור לגשת אליהם.
המחקר והתיעוד המדעיים הראשונים בוצעו על ידי מומחים יפנים בין 1911 לשנות ה-40. החל מ-1945 מתבצעים במקום סקרים, חפירות ותיעוד מסודרים.
בשנות ה-40 בוצעו מספר פעולות שימור מבנים קלות, כגון הגבלת הכניסה לקברים ובניית כניסה חדשה לחלקם.
עבודות התחזוקה, שמירה ושימור הרגילות החלו ב-1946, ובנוסף מונתה לאתר הנהלה מסודרת ונחקקו מספר חוקים.
במאי 2006 התגלו 2,360 קברים יחידים במהלך העבודות בשמורת הטבע יונפנג.
בנוסף, החוקרים גילו שרידים של עיר עתיקה.