tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא הופיע בבתי משפט עליונים שונים בהודו.
וכיהן כנשיא לשכת עורכי הדין ברג'סטאן.
דנהקר היה חבר במפלגות ג'נטה דאל והקונגרס הלאומי ההודי.
נבחר ללוק סבהה מטעם ג'נטה דאל בבחירות ב־1989 ממחוז בחירה בראג'סטאן.
ב-1991 עבר דהנקר לקונגרס הלאומי ההודי, והתמודד מטעמה בבחירות ללוק סבהה על מושב בלוק סבהה והפסיד, ונבחר מטעמה לחבר האספה המחוקקת של ראג'סטאן.
דהנקר התמודד בשלישית ללוק סבהה בבחירות הכלליות בהודו ב-1998 והגיע למקום השלישי.
דהנקר הצטרף למפלגת העם ההודית בשנת 2003. הוא היה חבר בוועדת מערכת הבחירות של מפלגת העם ההודית ב-2008, וב-2016 עמד בראש מחלקת המשפטים והמשפטים של המפלגה.
ב-20 ביולי 2019 מונה דהנקר על ידי נשיא הודו ראם נאת' קובינד למושל מערב בנגל.
לאחר שהפך למושל מערב בנגל, דהנקר ניהל עימותים פומביים תכופים עם ממשלת המדינה וראש השרים של המדינה ממאטה בנרג'י.
בתגובה כינתה מפלגת טרינמול קונגרס השלטת במערב בנגל את דהנקר כ"מנהיג האמיתי של האופוזיציה".
דהנקר התפטר מתפקיד המושל ב-17 ביולי 2022, לאחר שהוצע כמועמד למשרת סגן נשיא הודו.
ביולי 2022 הודיעה מפלגת העם ההודית כי דהנקר ישמש כמועמד מטעמה לסגן נשיא הודו בבחירות שהתקיימו ב-6 באוגוסט באותה שנה.
דהנקר הוכרז כמנצח כשהשיג 528 קולות מתוך 725 קולות שני בתי הפרלמנט ההודי חברי מפלגת השלטון במערב בנגל, טרינמול קונגרס, נמנעו בבחירות ורק שני חברים מטעמם הצביעו הצביעו.
דהנקר ניצח בבחירות 2022 עם 74.37% מהקולות ורשם את מרווח הניצחון הגבוה ביותר מאז הבחירות ב-1992.
דהנקר הושבע לתפקידו ב-11 באוגוסט 2022 כשהוא מחליף וניקאיאח נאידו.
ב־21 ביולי 2025 התפטר דהנקר מתפקידו כסגן הנשיא מטעמים בריאותיים.
דהנקר התחתן עם ד"ר סודש דנקאר בשנת 1979, ויש להם בת אחת.
גַ'גַגִ'יוַאן ראם (בהינדי: जगजीवन राम; 5 באפריל 1906 – 6 ביולי 1986) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כסגן ראש ממשלת הודו וכשר ההגנה.
היה מנהיג בולט של הדלית וכיהן כחבר בלוק סבהה למעלה מ-40 שנה.
ג'גג'יואן ראם נולד ב-5 באפריל 1908 בארהה בנשיאות בנגל בהודו הבריטית (היום בביהר, הודו) למשפחה ממעמד הטמאים (ה"אסורים במגע" ההינודאים), אך ב-1928 החל להתייחס אל עצמו כדלית, מילה הינדית המתורגמת כמדוכא.
ראם היה אחד מראשוני בני הקאסטה לגבל השכלה גבוהה באוניברסיטת בארנס ההינדואית בוואראנסי קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת כלכותה ב-1931. במקביל ללימודיו, החל מ-1928 היה מעורב בהקמת ועדות וגופים לחיזוק מעמדם של בני הדלית.
ב-1931 הצטרף ראם לקונגרס הלאומי ההודי, וב-1935 היה מזכיר ליגת המדוכאים הכלל הודית, ארגון שנועד לסייע לבני הדלית.
ב-1937, עם הקמת האספה המחוקקת של ביהר נבחר ראם לחבר בה.
במהלך שנות הארבעים נעצר ראם פעמיים עקב מעורבותו בתנועת צאו מהודו.
עם הקמת הממשלה הזמנית בראשות ג'ווהרלל נהרו ב-1946 צורף אליה ראם, שהיה השר הצעיר ביותר בה, כשהוא מכהן כשר העבודה.
ב-1960 הואשם ראם בהעלמת מיסים, לאחר שלא שילם מס במשך שנים.
ראם טען שהוא שכח לשלם.
ראם תמך באינדירה גנדי בהתמודדותה על ראשות מפלגת הקונגרס, ולאחר מות לאל בהדור שסטרי ומינויה לראש ממשלת הודו ב-1966, מונה לשר העבודה, התעסוקה והשיקום (1966–1967), ולאחר מכן לשר המזון והחקלאות (1967–1970).
ב-1970 מונה ראם לשר ההגנה של הודו, תפקיד בו החזיק במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש ומלחמת הודו–פקיסטן השלישית ב-1971, בה הכוחות המזוינים של הודו הביסו את פקיסטן והביא לעצמאות בנגלדש.
ב-1974 מונה לשר החקלאות וההשקיה, וכיהן בתפקיד המהלך מצב החירום בהודו.
בעקבות הכרזת אינדירה גנדי בינואר 1977 על תום מצב החירום ועריכת בחירות חדשות, התפטר ראם בפברואר 1977 מתפקידו בממשלה לצד חמישה שרים נוספים והקים את מפלגת הקונגרס לדמוקרטיה שתמכה מפלגת ג'נטה שהוקמה כאיחוד האופוזיציה נגד אינדירה גנדי.
הקואליציה בראשות הג'נטה ניצחה בבחירות, וראם היה אחד משלושת המועמדים הבולטים לעמוד בראשות הממשלה, לצד מורארג'י דסאי וצ'אראן סינג.
מנהיגי התנועה החליטו לבקש את דעתו של ג'בפרש נאריאן , שנחשב למנהיג הרוחני של התנועה, שבחר בדסאי.
ראם מונה בשנית לשר ההגנה בממשלת מורארג'י דסאי במאי 1977, ומפלגתו התאחדה עם הג'נטה.
בינואר 1979 מונה לסגן ראש ממשלת הודו לצד צ'אראן סינג.
עם התפוררות הממשלה ביולי 1979 עבר לאופוזיציה.
עם תבוסת ממשלת צ'אראן סינג בהצעת אי-אמון בתוך חודש לכהונת ממשלתו ביקש ראם לנסות את כוחו בהרכבת ממשלה, אך נשיא הודו נילאם סנג'יווה רדי הורה על קיום בחירות חדשות.
בבחירות הכלליות ב-1980 היה ראם מועמד מפלגת ג'נטה לראשות הממשלה, אך המפלגה זכתה ב-31 מושבים בלבד.
ראם חבר לקונגרס (U) וב-1981 פרש והקים את הקונגרס (J) , או הקונגרס הלאומי ההודי (ג'גג'יואן).
ראם כיהן בלוק סבהה עד מותו ב-6 ביולי 1986.
כאחד המנהיגים הבולטים של בני מעמד הטמאים, ג'גג'יואן ראם היה בעל השקפה דתית-הינדואית והתנגד לרעיונות של מעבר בני הדלית לדת אחרת, השקפה שמבטאה הבולט היה בהימראו ראמג'י אמבדקר.
ראם אף טען כי מעבר לדת אחרת אינו צפוי לשפר את מעמד הטמאים, שנוהג גם בדתות כמו הסיקיזם ושהוא בעיקרו מהווה נסיגה מפני העימות והניסיון להביא לשיפור החברה ההודית.
בדתו היה ג'גג'יואן ראם מחסידי רבידס , פייטן וקדוש הינדואי מהמאה ה-13, שהיה אף הוא בן למעמד הטמאים.
בין 1976 לפטירתו ב-1986 השקיע ראם מאמצים רבים על מנת להקים לו מקדש בוואראנסי.
ג'ובראן ג'רג' בסיל הוא פוליטיקאי לבנוני נוצרי מארוני, מנהיג מפלגת המרכז-ימין "הזרם הפטריוטי החופשי" משנת 2015 וראש סיעת "לבנון החזקה" ב משנת 2018. בסיל הוא חתנו (ויועצו הבכיר מ-2005) של נשיא לבנון לשעבר מייסד הזרם הפטריוטי החופשי, מישל עאון.
בסיל נולד למשפחה נוצרית-מרונית בעיר החוף הצפונית בתרון.
רכש השכלה יסודית ואקדמית והוא בעל תואר ראשון ושני בהנדסה אזרחית מהאוניברסיטה האמריקאית בביירות (1992 ו-1993 בהתאמה).
והיה חבר במספר ארגוני התנדבות בהם הצלב האדום הלבנוני.
בין השנים 1998 ו-2005 היה בסיל פעיל בתפקידים שונים ב"זרם הפטריוטי החופשי".
בשנת 2005 התמודד בבחירות הכלליות על המושב המארוני לפרלמנט מטעם מחוז בתרון, אך לא נבחר.
בין השנים 2005 ו-2008 עמד בראש "הזרם הפטריוטי החופשי".
בסיל כיהן כשר התקשורת בממשלתו של פואד סניורה ממאי 2008 עד יוני 2009, ולאחר מכן כשר האנרגיה והמים בממשלתו של סעד חרירי.
הוא הפסיד בבחירות הכלליות ב-2009.
לאחר המשבר הפוליטי בינואר 2011 וקריסת ממשלת חרירי (שלטענת בסיל ואחרים כמו חמיו, נכפתה על חרירי בידי הסעודים) כיהן בסיל כשר האנרגיה והמים גם בממשלתו החדשה של נג'יב מיקאתי מיוני 2011, ובתפקיד שר החוץ החל מפברואר 2014.
במהלך כהונתו כשר האנרגיה והמים הבטיח לספק חשמל 24 שעות ביממה.
הוא הוביל קמפיין לחיפוש נפט וגז בים התיכון, ולייצור חשמל באמצעות טורבינות צפות מול חופי לבנון על ידי חברה טורקית בשם Karpowership , אך התוכנית לא יצאה לפועל בשל חילוקי דעות פוליטיים מתמשכים בלבנון.
בבחירות הכלליות ב-2018 נבחר לחבר הפרלמנט הלבנוני מטעם מחוז הבחירה צפון 3 .
בסיל הוביל את הפגנות תומכי "הזרם הפטריוטי החופשי" בנובמבר 2019 בדרישה למאבק בשחיתות בפוליטיקה ובמערכת המשפט.
אך הואשם בעצמו בשחיתות ובנפוטיזם, האשמות שאותן דחה כקנוניה פוליטית נגדו.
באסיל נחשב למצדד נוצרי במחנה התומך בחזבאללה השיעי.
אך יחסו המוצהר כלפי ארגון הטרור אינו חד-משמעי.
ב-2017 עורר סערה ציבורית בלבנון כשאמר בריאיון לערוץ הטלוויזיה אל מיאדין כי ללבנון אין בעיה אידאולוגית עם ישראל וכי היא אינה מתנגדת לכך שישראל תחיה בביטחון.
לאחר שהתחוללה סערה ונשמעו קריאות להתפטרותו, טען בסיל כי דבריו הוצאו מהקשרם בתהליך עריכת הריאיון.
באוקטובר 2023, על רקע תחילת מלחמת חרבות ברזל הביע התנגדות לפתיחת חזית נגד ישראל.
באפריל 2024 צוטט בסיל כמי שחושש מפני מלחמה מול ישראל במצבה הכלכלי של לבנון באותה עת.
למרות זאת, ביולי 2024, לאחר חודשים ממושכים של לחימה במסגרת החזית הצפונית של מלחמת חרבות ברזל, פרסמה סוכנות הידיעות תסנים כי מפלגתו תומכת ומסכימה עם חזבאללה לגבי עימות עצים נגד ישראל
לבסיל ולאשתו, שנטל מישל עאון, שלושה ילדים.
חותנו הוא נשיא לבנון לשעבר מישל עוון, מייסד "הזרם הפטריוטי החופשי".
ג'בר חמוד הוא ראש המועצה המקומית סאג'ור.
ג'בר חמוד נולד לסלים ועפיפה וגדל בכפר סאג'ור.
בצבא שירת בין היתר כראש מדור הדרכה וביקורת באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
לאחר שירות של 25 שנה השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן.
לאחר מכן עבד כמורה נהיגה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד לראשות המועצה מול תשעה מועמדים.
בסיבוב הראשון של הבחירות זכה חמוד ל-25.51% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול חסון גאנם שזכה ל-23.86% מהקולות.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה בשנית מול ג'יהאד עווידה ועפיף דאהר, וניצח עם 61.80% מהקולות לעומת 35.30% לדאהר.
בשנת 2014 נבחר ליו"ר פורום ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול סאמח אבראהים חאתם גאנם, וניצח עם 45.98% (1,311 קולות) לעומת 45.63% (1,301 קולות) לגאנם.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול נוהאד אבראהים וגבר על אבראהים עם 54.9% מהקולות לעומת 45.1% לאבראהים.
הוא בוגר המכללה האקדמית הערבית.
חמוד נשוי לרות ואב לשישה.
ג'דיידה-מַכּר היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל.
היישוב שוכן ב, מזרחית לעכו ומערבית לכביש 70. שני הכפרים ג'דיידה ואל-מכר אוחדו למועצה אחת בשנת 1990. הרוב המכריע של תושבי ג'דיידה-מכר הם ערבים-מוסלמים, לצד מיעוט קטן של ערבים-נוצרים.
ג'דיידה הוקם במאה ה-16 על ידי ערבים מסוריה.
משמעות שמו של היישוב בעברית הוא "חדשה".
במאה ה-19 נחכרו אדמות היישוב על ידי חיים פרחי שהיה היועץ של מושל עכו.
בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של הכפר.
מַכּר (או: אל-מַכּר) הוקם גם הוא במאה ה-16 על ידי תושבים מלבנון אך במקום ישבו תושבים כבר מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר, על פי הערכה, בין 160–300 נפשות, כמחציתם דרוזים וכמחציתם מוסלמים.
יש המעריכים כי במקום שכן היישוב "מכרה" שממנו בא חפר המכרי שהיה מגיבוריו של דוד המלך.
בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של אל-מכר.
כל תושבי הכפר ערבים, והרכבם בקירוב הוא:
בשנת 2014 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הקמת העיר טנטור, עיר ערבית חדשה, בצמוד ומדרום לעיר.
בשנת 2021 פורסם כי כדי למנוע מהומות פוליטיות, הוחלט להרחיב לממדי עיר את היישוב ג'דיידה-מכר בבניית 8,000 יחידות דיור, ולבטל את הקמת העיר החדשה טנטור.
ג'הרקאנד (בהינדי: झारखण्ड; מילולית: ארץ היערות (ג'הר = יער, קהאנד = ארץ)) היא מדינה בצפון מזרח הודו שנוצרה ב-15 בנובמבר 2000 כתוצאה מחלוקת מדינה ביהר לשתי מדינות.
גובלת במדינות: ביהר בצפון, צ'האטיסגאר ואוטר פרדש במערב, אודישה בדרום ומערב בנגל במזרח.
ב-1765 כבשו הבריטים את החבל, והוא קיבל את השם ג'הרקהאנד.
תחת שלטון הבריטים אירעו מספר מרידות ומלחמות של בני השבטים, האחרונה שבהן מ-1895 ל-1900, בנהגת בירסה מונדה.
בשנות הארבעים החלו התנועות לקידום האידוואסי לחתור להקמת יחידה מנהלית נפרדת בג'הרקאנד, אשר נכללה בביהר מפיצול ביהר ואוריסה תחת חוק ממשלת הודו, 1935. בבחירות הראשונות ל ב־1952 התמודדה מפלגת ג'הרקאנד והייתה למפלגת האופוזיציה העיקרית באספה.
המפלגה הגישה לוועדה שהכינה את חוק ארגון מחדש של המדינות ב־1955 הצעה להקמת מדינה בשם ג'הרקאנד, שתכלול את 6 מחוזות מביהר, לצד 9 מחוזות ממערב בנגל, אוריסה ומאדהיה פרדש.
ב־1997 קיבלה האספה המחוקקת של ביהר, בה שלטה ראשטריה ג'נטה דאל בין היתר בתמיכת הג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה, החלטה לפצל את ג'הרקאנד מהמדינה.
ג'הרקאנד הוקמה ב-15 בנובמבר 2000, כפיצול מביהר.
הדבר נעשה במקביל לשני פיצולים נוספים שנעשו באותה תקופה על ידי ממשלת הודו: אוטראקהאנד מאוטר פרדש וצ'האטיסגאר ממאדהיה פרדש.
התאריך נבחר כיום הולדתו של בירסה מונדה, הנחשב למנהיג בולט בקרב בני השבטים במדינה.
עונה מומלצת: אוקטובר - נובמבר
המדינה עשירה באוצרות טבע, נמצאים בה כשליש מכלל המחצבים הנמצאים בכל הודו.
יערות, צמחי תבלין ומרפא, וכן תעשייה.
המדינה מנסה לפתח תיירות, הן תיירות פנים והן תיירות חוץ.
לשם כך מטופח הפארק הלאומי פלמו (באטלה) שבו ניתן לראות טיגריסים ופילים.
כמקובל בהודו, ג'הרקאנד היא דמוקרטיה פרלמנטרית, כאשר בראש המדינה עומד המושל בעל המעמד הטקסי, בעוד שבפועל הנהגת המדינה נמצאת בידי ראש השרים של ג'הרקאנד הנבחר על ידי האספה המחוקקת של ג'הרקאנד.
מהקמת המדינה התחלפו מפלגת העם ההודית וג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה בהנהגת המדינה, להוציא תקופה קצרה שבה כיהן פוליטיקאי עצמאי כראש השרים.
נכון לפברואר 2024, מפלגת ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה נמצאת בשלטון במדינה.
האוכלוסייה היא בעיקרה בני שבטים (אדיוואסי), המסוכסכים בינם לבין עצמם.
ג'וֹ (杖:じょう, jō?) הוא מקל עץ המשמש ככלי נשק יפני מסורתי.
הוא פותח ביפן העתיקה לצורך אימון סמוראיים ולדו-קרב.
הג'ו משמש לרוב בג'וֹדּוֹ (אומנות המקלות) ובאייקידו.
בנוסף ישנם כוחות משטרה יפנים שעדיין משתמשים בג'ו.
לפי האגדה הג'ו הומצא על ידי סמוראי בשם קטהסויושי (夢想 權之助 勝吉) לאחר שתקף סמוראי אחר בשם מיאמוטו מוסאשי (宮本 武蔵 ) והלה הכה אותו עם עץ מדורה שהיה זרוק לידו, והפיל אותו.
קטהסוישי כל כך הורשם, שהוא עזב את המקום והקים בית ספר ללחימה במקל כנגד חרב.
הג'ו הוא כלי נשק, הדורש טכניקה, דיוק וזריזות ולא כוח.
המכות של הג'ו מכוונות לרוב למקומות פגיעים בגוף האדם דוגמת הרקות.
הג'ו קצר מהבו ולכן דורש זריזות גדולה יותר, אך הג'ו ארוך יותר מהבוקן (חרב עץ) ולמרות זאת דרושה מיומנות גבוהה כדי להילחם בקרב של ג'ו נגד חרב.
בשונה מהחרב והסכין את הג'ו אפשר לתפוש בכל מקום לכן מספר המכות האפשריות בו הוא כמעט אין סופי.
באייקידו יש לג'ו שלושה שימושים מרכזיים:
ג'ו-דורי - הנגא (NAGE - מבצע הטכניקה) לא מחזיק בנשק, והאוקא (UKE - התוקף) תוקף בעזרת מקל.
על הנגא להגן על עצמו מהתקפות שונות כגון דקירה לבטן מכה לצד הראש ומכה לחזית הראש.
ג'ו-נגא - הנגא מחזיק במקל והאוקא תופס את המקל שלו, הנגא צריך להטיל את האוקא או לנעול אותו בבריח.
ישנן תפיסות שונות ורבות בהן יכול האוקא לתפוס את המקל של הנגא, לכל אחת מהן יש עשרות הגנות שונות.
ג'וגי - הג'וגי הוא קאטה של תנועות בעזרת המקל המדמות קרב בין לוחם בעל מקל לכמה תוקפים התוקפים לרוב בחרבות (אין שום תוקפים במציאות והקאטה נעשית לבד).
הג'וגי בוחן את איכות המכות של האייקידוקה.
ישנם שלושה ג'וגים באייקידו, ג'וגי 1 - 3.
בג'ודו (אומנות המקלות) יש שני סוגים של שימושים.
הראשון הוא הג'וגי, גם כן רצף של מכות כנגד סייפים.
הקאטות הן סה"כ דומות לקאטות באייקידו רק שבג'ודו יש 12 קאטות שונות.
כיוון שמאז ומעולם האומנות הייתה קשורה מאוד לאכיפת החוק, גם בלימוד האומנות לומדים דברים רבים הקשורים לעניין, לדוגמה שימושים שונים של המקל כדי להכניע, לרתק ואף לקשור את בן הזוג.
הג'ו עשוי לרוב מעץ אורן (בימינו בעיקר אורן טיוואני), לכל אדם מתאים ג'ו באורך אחר, ג'ו צריך להגיע מהרצפה עד לבית שחיו של האוחז בו, כך שאורכו הממוצע הוא 128 ס"מ.
עובי הג'ו הוא בין 24 ל-30 מ"מ, עובי המקנה לו חוזק ועמידות בד בבד עם משקל מתאים ונח לשימוש.
על הג'ו להיות ישר לכל אורכו על מנת לשמור על הדיוק בלחימה איתו.
ג'ו ישר מתגלגל היטב על רצפה ישרה.
ג'פרי אטקינס, הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'ה רול הוא ראפר ושחקן קולנוע אמריקאי.
ג'ה רול הוציא עד כה 7 אלבומים ומכר 20 מיליון עותקים בכל רחבי העולם.
ג'פרי אטקינס נולד בקווינס, ניו יורק.
אמו וסבו השתייכו לכת "עדי יהווה" וכך חינכו גם אותו.
כאשר אטקינס היה בן חמש, אחותו מתה מסיבוכים בדרכי הנשימה.
בבית הספר היה מסתבך בתגרות והוא עבר בין מספר בתי ספר.
אטקינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 1994 בהרכב "Cash Money Click".
את השם "ג'ה רול" קיבל מאחד מחבריו שהחל לכנות אותו כך בזמן שאחרים קראו לו "ג'ה".
הפריצה הגדולה שלו באה בעקבות השתתפותו בשיר הפסקול של הסרט "שעת שיא", בו שיחקו ג'קי צ'אן וכריס טאקר.
ג'ה רול שר את השיר, "Can I Get A", יחד עם ג'יי זי והראפרית אמיל.
השיר הצליח גם בזכות הקליפ שלו.
אלבום הבכורה שלו, "Venni Vetti Vecci" יצא בשנת 1999. מתוכו יצאו שלושה סינגלים: "Holla Holla", "It's Murda" יחד עם ג'יי זי וDMX, ו-"Daddys Little Boy" עם האחים אייסלי.
האלבום יצא דרך חברת תקליטים דה אינק, דרכה הוציא 5 אלבומים נוספים.
זהו גם האלבום הראשון שיצא דרך חברת התקליטים החדשה שנולדה בהתחלה כלייבל של דאף ג'אם.
האלבום הגיע למכירות של פלטינה תוך שנה.
מיד לאחר שיצא האלבום, אירב גאדי, המפיק של ג'ה רול והעומד בראש חברת התקליטים 'מורדר אינק', צירף אותו לג'יי זי ו-DMX בסיבוב ההופעות שלהם, תחת ההרכב "Murder Inc".
המטרה הייתה לצרף את הראפר החדש לשני ראפרים גדולים ומפורסמים על מנת שיצבור קהל מעריצים גדול.
בקיץ 2000 יצא סינגל חדש יחד עם הזמרת כריסטינה מילאן: "Between You And Me".
הסינגל נכלל באלבומו השני: "Rule 3:36" שיצא ב-10 באוקטובר באותה שנה.
האלבום הגיע במהרה למקום הראשון במצעד הבילבורד ומכר פלטינה משולשת.
בשנת 2001 יצא אלבומו השלישי, "Pain Is Love".
שלושה סינגלים יצאו מתוכו: "Livin It Up" עם קייס, "Im Real" עם ג'ניפר לופז, "Always On Time" עם אשנטי ו-"Down Ass Bitch".
בשנת 2002 יצא אלבומו הרביעי, "The Last Temptation".
האלבום מכר 230,000 העתקים בשבוע הראשון שיצא ומכר פלטינה כפולה.
באותו הזמן בערך התחיל הסכסוך בין ג'ה רול וחברי חברת התקליטים מורדר אינק בה הוא חתום עם הראפרים 50 סנט וג'י יוניט.
האלבום כלל את הסינגלים "Thug Lovin" עם בובי בראון, "Mesmerize" עם הזמרת אשנטי ו-"The Pledge" עם אשנטי ונאז.
בשנת 2003 הוציא את אלבומו החמישי, "Blood In My Eye".
רוב שירי האלבום כללו השמצות על 50 סנט, ג'י יוניט, אמינם, באסטה ריימס וחברת אפטרמת' אנטרטיינטמנט, חברת התקליטים של ד"ר דרה, בה חתום ג'י יוניט.
הלהיט הכי גדול מהאלבום הוא 'Clap Back'.
בשנת 2004 יצא האלבום "R.U.L.E" דרך חברות התקליטים דאף ג'אם ודה אינק ('מורדר אינק' שהחליפה את שמה).
האלבום הצליח וג'ה רול הוציא שלושה סינגלים מתוכו: "Wonderful" עם אשנטי ואר קלי, "New York" עם ג'אדקיס ופאט ג'ו ו"Cought Up" עם לויד.
בקיץ 2009 אמור לצאת אלבומו השמיני "The Mirror Reloaded".
האלבום, שהוקלט במהלך 2006–2007 והיה אמור להיקרא "The Mirror" היה אמור לצאת בנובמבר 2007, אך מועד יציאתו נדחה בעקבות כישלון שני הסינגלים שלו מתוכו, "Uh-Oh" ו-"Body", וכן בגלל בעיות חוקיות עם סימפולים באלבום.
ג'ה רול החליט להקליט שירים חדשים לאלבום החדש ולקרוא לו בשם אחר.
את רוב השירים מהאלבום המקורי ג'ה רול הוציא במיקסטייפ "Atkins Files Vol.
1" שהופץ חינם באינטרנט דרך הדף שלו במייספייס.
ג'ה מסוכסך עם שלל ראפרים ביניהם 50 סנט ואמינם בשל תקיפות הדדיות בשיריהם.
ב-2002 שיחק בסרט "חצי מת" יחד עם סטיבן סיגל.
ביולי 2011 בית משפט דן אותו למאסר של למעלה משנתיים בבית הכלא הפדרלי, לאחר שהורשע בהעלמת מס.
בשנת 2017 הוגשו כנגד ג'ה רול עשרות תביעות שהגישו רוכשי כרטיסים ומשקיעים בפסטיבל פייר (Fyre) הכושל.
כנגד שותפו ומארגן הפסטיבל, בילי מקפרלנד, הוגש כתב אישום בגין הונאה.
נשוי לעיישה מורי ולהם 3 ילדים.
שנה סרט דמות2000Turn It Upדייוויד "ג'ייג'" ויליאמס 2001 מהיר ועצבני אדווין 2002 חצי מת ניקולס פרייזר 2003 מת לצעוק 3 הסוכן תומפסון 2004 The Cookout בלינג בלינג 2005 Back in the Day רג'י קופר 2005 מחלק 13 סמיילי2007Furnaceטרנס 2011 אל תיעלם לי פוסטר
ג'די אוסמן (בטורקית: Cedi Osman; נולד ב-8 באפריל 1995) הוא כדורסלן טורקי-מקדוני-בוסני המשחק בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג, ובנבחרת טורקיה.
אוסמן נולד בעיר אוחריד שברפובליקת מקדוניה, בן לאב טורקי ואם בוסנית.
ב-1999 עברה משפחתו לסרייבו והוא החל לשחק כדורסל במועדון בוסנה סרייבו.
ב-2007 עבר לשחק במועדון אנאדולו אפס בטורקיה.
את הקריירה המקצועית החל ב-2011 כשהושאל לקבוצת פרטינבל איסטנבול מהליגה הטורקית השנייה.
במהלך עונת 2012/2014 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת של אנאדולו אפס.
הוא שיחק עם הקבוצה בליגה הטורקית וביורוליג.
בעונת 2014/2015 רשם ממוצע של 6.7 נקודות ו-3.7 ריבאונדים במשחקי היורוליג וסייע לקבוצה להעפיל עד שלב רבע גמר.
כמו כן זכה עם הקבוצה בגביע הטורקי.
בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 3.6 נקודות בשלב הבתים המוקדם של היורוליג ובשלב הטופ 16 שיפר את הממוצע ל-10.7 נקודות למשחק.
אוסמן נבחר במקום ה-31 בדראפט ה-NBA של שנת 2015 על ידי מינסוטה טימברוולבס.
הזכויות להחתמתו הועברו בערב הדראפט לקליבלנד קאבלירס.
ביולי 2017 סיכם על חוזה בקליבלנד לשלוש עונות תמורת 8.3 מיליון דולר, ועוד 800,000 דולר ששילמה קליבלנד לאנאדולו אפס תמורת שחרורו.
לאורך הפלייאוף שותף ב-14 מתוך 22 משחקי הקבוצה, וקלע 14 נקודות בסך הכול.
בעונה העוקבת, לאחר עזיבתו של לברון ג'יימס, הפך אוסמן לשחקן חמישייה קבוע, וקלע 13.0 נקודות בממוצע למשחק.
אוסמן חבר בנבחרות הלאומיות של טורקיה משנת 2011. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2011 קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2012 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וקלע 6.4 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2013 היה חלק מנבחרת טורקיה שזכתה באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בלטביה, הוא קלע באליפות 5.8 נקודות בממוצע למשחק.
באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בכרתים הוביל את הנבחרת לזכייה בטורניר ונבחר ל-MVP של האליפות, הוא רשם בטורניר ממוצע של 13.7 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק.
ב-2014 צורף לנבחרת הבוגרת של טורקיה.
הוא היה השחקן הצעיר ביותר בסגל הנבחרת שהשתתפה בגביע העולם בכדורסל 2014 שהתקיים בספרד.
קלע בטורניר 2.1 נקודות בממוצע למשחק.
באליפות אירופה בכדורסל 2015 רשם ממוצעים של 12.7 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק.
באליפות אירופה בכדורסל 2017 היה הקלע המצטיין בנבחרת ורשם ממוצע של 16 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
נור א-דין מוחמד סלים הידוע בכינוי האימפריאלי ג'האנגיר (בפרסית: جهانگیر, "כובש העולם"; 31 באוגוסט 1569 – 28 באוקטובר 1627), היה השליט המוגולי הרביעי, אשר מלך בין השנים 1627-1605.
במהלך חייו כתב ג'האנגיר יומן, בו הוא תיעד חלקים נרחבים מחייו.
ביומנו ג'האנגיר פורש הן מאורעות גדולים והן פרטים קטנים מחיי היומיום בחצר המלוכה.
ניתן ללמוד על הרפתקאותיו, אהבותיו והרגליו, כמו נטייתו לצרוך אופיום ואלכוהול.
שלטונו של ג'האנגיר אינו מאופיין בהתפתחויות פוליטיות או צבאיות משמעותיות וגבולות האימפריה אותם כונן אכבר, אביו, נותרו פחות או יותר כפי שהיו.
באופן כללי ניתן לתאר את תקופת מלכותו של ג'האנגיר כתקופה של שלום ושגשוג עבור האימפריה המוגולית, ומעלתה העיקרית הייתה בפריחתה התרבותית.
ב-31 באוגוסט 1569 נולד סלים, השליט המוגולי הרביעי והבן הבכור של אכבר וראג'קומארי היר קונווארי המכונה מרים א-זמאני , נסיכה ראג'פוטית , בתו של ראג'ה ברמל .
סלים היה השליט המוגולי הראשון אשר אמו לא הייתה ממשפחה טורקית או פרסית.
חסר סבלנות לרשת את השלטון, בשנת 1599, בעת שאכבר נסע דרומה לרמת דקאן, ניצל סלים את היעדרותו כדי למרוד באביו.
בשנת 1603 חמידה באנו בגום , הידועה בכינוייה מרים מכּאני (Maryam Makani), אמו של אכבר וסבתו של סלים, הצליחה לפייס בין השניים.
לפני מותו, אכבר הניח את טורבנו על ראשו של סלים, פעולה שסמלה את סלים כממשיך דרכו.
מעט לאחר מות אביו, בשנת 1605, עלה סלים לשלטון בעיר אגרה וקיבל על עצמו את התארים הפרסיים הבאים: אבו אל-מוזאפר נור א-דין מוחמד ג'האנגיר (Abulmozuffer Noureddeen Mohammed Jehangir), שפירושם 'אב הניצחון', 'אור הדת – מוחמד' ו'כובש העולם'.
מיד לאחר עלייתו לכס המלוכה היה על ג'האנגיר להדוף את מרידת בנו הבכור ח'וסרו מירזא , אשר קיווה בעצמו לרשת את מקומו של סבו.
נרדף על ידי אביו, ח'וסרו מירזא ברח לדלהי ולאגרה.
בשנת 1606 לאחר מאבק, ח'וסרו מירזא ובני בריתו הובסו, נתפסו והובאו למשפט בפני ג'האנגיר.
שותפיו למרד נענשו בחומרה והומתו לאחר עינויים קשים וח'וסרו סומא ונאסר.
לאחר פרשיה זו, העניק ג'האנגיר את אהבתו לבנו השלישי, ח'וראם, אשר הצליח לרשת את המלוכה שנים לאחר מכן ומוכר כשאה ג'האן.
בהמשך שלטונו, נאלץ ג'האנגיר להילחם בח'וראם, בנו האהוב, שמרד בו אף הוא.
לראשונה ג'האנגיר מתייחס לח'וראם ביומנו כ"נבזה", ככל הנראה כיוון שבשנת 1622 רצח את אחיו הבכור ח'וסרו.
למעט מאבקי השלטון של הנסיכים, ח'וסרו מירזא וח'וראם, ומספר התפרעויות קצרות ובעלות אופי מקומי, המחוזות הפנימיים של האימפריה המוגולית נהנו על פי רוב משקט ויציבות במשך שבע עשרה השנים שבין שתי המרידות.
ג'האנגיר העמיק את השליטה האימפריאלית בתוך הגבולות הפורמליים של האימפריה.
המהרנה אמאר סינג הראשון ממאוור , מנהיג ראג'פוטי של ממלכת אודאיפור היווה את המטרד הפנימי העיקרי עבור ג'האנגיר.
בשנת 1613, לאחר מספר מערכות כושלות, צייד ג'האנגיר את בנו ח'וראם בצבא חדש ושלח אותו להרי ראג'סטאן כדי להכניע את המהראנה.
ח'וראם ניהל מערכה נחושה, במהלכה הוא שלח חיל פרשים להטריד את כוחותיו של המהראנה ולקח את חשובי הממלכה כבני ערובה, המהראנה אמאר סינג נכנע וקיבל את מרותו של ג'האנגיר.
כניעתו אותתה כי התנגדות למוגולים היא חסרת ערך.
ראג'ות גאים שחוו רק היתקלויות ספורדיות עם המנהיגים ההינדו-אסלאמיים, הסכימו לראשונה להשתטח בפני ג'האנגיר ונצטוו לשלם מיסים שנתיים.
בעת מרידתו של ח'וסרו מירזא בשנת 1605, הנסיך נפגש עם הגורו ארג'ן , הגורו הסיקי החמישי.
ארג'ן נתן את ברכתו לנסיך המורד בפנג'אב, ובשל כך ג'האנגיר הורה להחרים את נכסיו ולהמיתו (אירוע שהוביל להכרתו כמרטיר הסיקי הראשון שהומת בידי המוגולים).
גורו הרגובינד , בנו הצעיר של ארג'ן ששרד, נטל על עצמו את מקומו של אביו ובנה מבצר באמריטסר.
ג'האנגיר דיכא את יומרתו של המנהיג הסיקי הצעיר להמליך את עצמו כראג'ה.
הוא אסר את הרגובינד למשך שנתיים.
לאחר שחרורו, הרגובינד העתיק את משק ביתו ואת המוסדות הסיקיים המרכזיים צפונה למרגלות הרי ההימלאיה.
נסיגתו אל ההרים הובילה לסיום רדיפתו ורדיפת חסידיו בזמן שלטונו של ג'האנגיר.
לאורך הגבולות המזרחיים והמערביים של האימפריה, בחבל בנגל ובשטחים שבהם נמצאת היום אפגניסטן, פרצו באופן קבוע התקוממויות.
את מרב מאמצו הצבאי השקיע ג'האנגיר בהרחבת שטחי האימפריה הדרומיים.
ההתנגשויות מימיו של אכבר הלכו והחריפו, בעיקר בשל תחבולותיו של הסריס החבשי מאלכּ אמבר , אשר מדי פעם הצליח להביס את הצבא המוגולי.
בזיכרונותיו כותב ג'האנגיר כי הדבר הראשון שהורה לאחר עלייתו לשלטון היה יצירת "שרשרת הזהב והצדק".
השרשרת הייתה עשויה מזהב והייתה באורך של כעשרים ושבעה מטרים.
קצה אחד השתלשל מתוך הבאסטיון המלכותי במצודה שבאגרה, בעוד הקצה השני הודק לקרקע לצד הנהר.
מטרת השרשרת הייתה לאפשר לכל אחד לפנות באופן ישיר לג'האנגיר, במקרים בהם פקידי המשפט היו מוטים בהחלטותיהם או בעת התבוששות גלגלי הצדק.
הצדדים הפגועים יכלו לבוא בכוחות עצמם לשרשרת ועל ידי שקשוקה לאותת כי הם מחכים להביע את מחאתם על העוולה שנגרמה להם בפני הוד מלכותו.
ג'האנגיר הסדיר את כל החוקים שאביו חוקק והוציא צו שהכיל שתים עשרה תקנות, חריגות לתקופתו, מבחינת האנושיות, הצדק והתבונה הפוליטית שבהן.
כמו למשל, תקנה שנועדה למנוע ביזות ולהקל על המטיילים ותקנה המורה על הקמת בתי חולים בכל הערים הגדולות ברחבי האימפריה.
ג'האנגיר גם פקד לשחרר את כל האסירים וציווה כי אין לכלוא בעתיד מעבר לשנה ללא ידיעתו ואישורו.
בריאותו של ג'האנגיר התרופפה בשל שתיית אלכוהול, שימוש באופיום ורדיפת נשים, מצב שאפשר לנור ג'האן כוח רב ושליטה בחצר.
בעקבות מזג האוויר החם בשנת 1627, נסע ג'האנגיר בפעם האחרונה לקשמיר.
לאחר ימים ספורים, הוא חלה באופן חמור.
במסע חזרה, ב-28 באוקטובר 1627, לא הרחק מלאהור, ג'האנגיר נפטר.
אף אחד מבניו לא היה עמו במותו.
בנו החמישי, הנסיך שאהריאר תפס את המלוכה בעזרתה של נור ג'האן והנסיך ביסינגהאר מירזא (בנו של הנסיך דניאל ) ושלט כחודשיים עד שצבאו נחל תבוסה מידי צבא בפיקודו של אסף ח'אן אחיה של נור ג'האן, והוא הוצא להורג.
את השלטון תפס למשך כחודש דוואר אולם ב-23 בינואר 1628 ח'וראם, בנו השלישי של ג'האנגיר ירש את כס המלכות, נטל לעצמו את הכינוי שאה ג'האן והוציא את יריביו להורג.
לג'האנגיר היו נשים וילדים רבים.
בנו הבכור, ח'וסרו מירזא, נולד באוגוסט 1587, היה בנה של מאנבוואטי באיי , נסיכה ראג'פוטית ואשתו הראשונה של ג'האנגיר, אותה נשא בפברואר 1585. ח'וראם, בנו השלישי של ג'האנגיר, נולד בינואר 1592 מהנסיכה הראג'פוטית ג'ודה ביי , אותה הוא נשא בינואר 1586.
תשומת-לב מיוחדת משכו נישואיו של ג'האנגיר לנור ג'האן שנולדה בשם מהר-אן-ניסה.
במשך כחמש עשרה שנים בלטה אישיותה המרשימה ועובדת היותה האישה בעלת העוצמה הרבה ביותר בתקופת השיא של האימפריה המוגולית.
בשנת 1611 ג'האנגיר פגש את האלמנה הצעירה של קצין מוגולי שנהרג בבנגל, חיזר אחריה ונשא אותה לאשה.
נור ג'האן נודעה ביופייה ושירתה בפמליה של אחת מהאלמנות של אכבר.
אביה מירזא ע'יאס בג היה בן אצולה בכיר בחצר המלוכה של ג'האנגיר.
בהמשך קיבל את התואר "אעתימאד א-דוולה" (Itimad-ud-Daula) ונהנה מכוח כמעט בלתי מוגבל.
אחיה אסף ח'אן הפך גם הוא לאישיות רבת עוצמה בממלכה.
המלכה החדשה הפכה במהירות לאשתו האהובה של ג'האנגיר ובנישואיהם היא קיבלה את התואר 'נור ג'האן', 'אור העולם'.
האשה החכמה, האתלטית והכישרונית הייתה הכוח המניע והמשפיע מאחורי כס המלוכה, יחד עם אביה ואחיה.
צווים אימפריאליים רשמיים הונפקו לפעמים בשמה של נור ג'האן.
ג'האנגיר טבע את שמה על גבי מטבעות ובמשך יותר מעשור הסתמך רבות על עצתה.
הודות לאשתו נור ג'האן, ג'האנגיר יכול היה לחיות חיי מותרות, להקדיש זמן רב לעיסוק באומנות ובמדעים ולהשקיע זמן מועט בענייני השלטון.
בזיכרונותיו של ג'האנגיר באה לידי ביטוי התעניינותו בנושאים רבים ובעיקר באמנות, לה העניק חסות.
הוא השקיע אנרגיות רבות בתרבות החצרונית של המוגולים, הבולטת בעיטוריה הזוהרים ותכנן ארבעה גנים מרהיבים בצפון הודו ובקשמיר.
ג'האנגיר אהב את תחום הציור המיניאטורי שהיה אסתטי בעיניו והיה מבקר תובעני ואנין טעם.
האמנים המוכשרים של הסדנה האימפריאלית ציירו מגוון רחב של נושאים לבקשתו של ג'האנגיר: חיות, פרחים ומוטיבים טבעיים אחרים.
תחת שלטונו האופנות הנטורליסטיות באמנות המוגולית הגיעו לשיאן.
ג'האנגיר תיעד לפרטי פרטים את תצפיותיו על עולם הצומח ועל ממלכת החי שבארצו.
ציירי החצר ציירו עדויות מאוירות של כל מה שהתרחש, מגילוי צמחים נדירים ועד לפגישות השליט עם הסופים, ובפרט עם היוגים.
עבור ג'האנגיר חלק מן הציורים שימשו גם ככלי פוליטי, באותו האופן ששימשו את אביו.
בשל המתיחויות התמידיות מהן סבל מחוז קנדהאר , רצה ג'האנגיר לכונן יחסים טובים עם האימפריה הספווית.
לשם כך, בשנת 1611, שיגר ג'האנגיר משלחת בכירים נושאת מתנות אל עבאס שאה הראשון, שהעדיף לטפח יחסים דיפלומטיים חמים עם ג'האנגיר לאחר ניסיונו הכושל האחרון לכבוש את קנדהאר.
בחורף 1622 עבאס שאה הראשון ניצל את מחלתו של ג'האנגיר ואת מאבקם של ח'וראם ונור ג'האן על השליטה בחצר הטימורית, כדי להוביל צבא פרסי לקנדהאר.
חיל המצב המוגולי שלא הוכן כהלכה, נכנע בטרם יכלה להגיע תגבורת וקנדהאר שבה להיות תחת שליטה פרסית.
חברת הודו המזרחית הבריטית החלה לסחור בהודו בזמן שלטונו של ג'האנגיר.
הדיפלומט תומאס רו תיאר בצורה בהירה את החיים בחצר המלוכה המוגולית ואת הקשיים עמם הבריטים נאלצו להתמודד, כגון המתנות הרבות שהיה עליהם להעניק לשליט המוגולי ולפקידים הבכירים כדי לגרום לדברים להתבצע.
הקונפליקטים שהתעוררו בין הסוחרים האירופאים השונים — אנגלים, הולנדים ופורטוגזים — היוו מטרד רציני עבור הפקידים האימפריאליים והסוחרים שבשפת-הים.
ג'האנגיר עצמו שאף לקיים יחסים חברותיים עם הרשויות הפורטוגזיות בגואה.
בשנת 1613, לכדו הפורטוגזים ארבע ספינות אימפריאליות בעלות אוצר רב שחלקן אף היו שייכות לאמו של ג'האנגיר, מרים א-זמאני.
ג'האנגיר זעם ושיגר את מושל סוראט לתבוע פיצויים.
המפקד המוגולי הגיע להסדר עם רב החובל האנגלי אותו הוא גייס לעזרתו, וכך המשנה למלך הפורטוגזי הובס על ידי הצי האנגלי.
במקביל הכוחות האימפריאליים כתרו את מחוז דמאן ורוב הפורטוגזים שחיו בגבולות האימפריה המוגולית נעצרו, מיסיונרים פורטוגזיים סולקו ודתם ופולחנם נאסרו.
מוכרעים מכל הבחינות, הפורטוגזים פתחו במשא ומתן לשלום, שבסיומו נחתמה ברית בין הצדדים.
עד לסיום שלטונו של ג'האנגיר לא פרצו מלחמות נוספות בין המוגולים והפורטוגזים.
השקפותיו הדתיות של ג'האנגיר בלבלו את בני זמנו ואת הדורות שלאחריו כאחד.
היו שייחסו לו אתאיזם או אקלקטיות, חשבו כי הוא מוסלמי אדוק, נוצרי בליבו, בעל אמונות תפלות ואפילו סברו כי הוא בז לכל האמונות.
בני פּראסאד מתאר בספרו כי ג'האנגיר האמין באלוהים ובקדושים.
דוקטרינת התגלמויותיו של האל ההינדואיסטית נראתה בעיניו כחסרת ערך, האמונות בנוגע להולדתו, עוניו וצליבתו של ישו לא התקבלו על דעתו והוא ידע רק מעט אודות הכיתות המוסלמיות וההינדיות שצמחו באימפריה שלו.
ג'האנגיר היה שבע רצון ומסופק מתרגול מדיטציה ביחס לאל האחד ומהקפדה על הטקסים הדתיים.
מבחינה אינטלקטואלית הוא התעניין מאוד בסופיות, בודאנטה וביוגים.
ג'האנגיר סבר כי מטיפים פופולריים ופנאטיים מסכנים את היציבות החברתית והפוליטית וטיפל בהם באופן נוקשה.
הוצאתו להורג של הגורו ארג'ן הוצגה כרדיפה, אך היא נעשתה בגין סיבות פוליטיות.
לרוב ג'האנגיר נמנע מרדיפות דתיות.
הבטחתו, כאשר עלה לשלטון, לקבוצה מתומכיו להאדיר את האסלאם, אלצה אותו לאמץ גישה נוקשה.
לתקופה מסוימת הוא הטיל חרם על מסדר הישועים והוא טבע את סמלי הדת המוסלמית על מטבעותיו במשך כשלוש שנים.
ג'האנגיר הרשה למיסיונרים נוצריים להטיף באופן חופשי ברחבי האימפריה.
הוא לא הטיל מחדש את מס הג'יזיה, שבוטל על ידי אכבר עוד בשנת 1564, ולאחר נישואיו לנור ג'האן זכו השיעים בכוח פוליטי והשפעה בממלכתו.
למעט מקרים יוצאים מן הכלל, מדיניותו הדתית של ג'האנגיר הייתה סובלנית.
ביומנו הוא שיבח את עיקרון ה'שלום עם כולם' שייסד אביו ולרוב נהג לפיו.
ג'הימאן אבן מוחמד אבן סייף אל-עותייבי , היה מנהיג אסלאמיסטי קנאי צאצא לשבטי האח'ואן ולשעבר איש צבא סעודי, אשר עמד בראש המורדים בקרב על הכעבה בשנת 1979 במהלכו נכבשו למשך מספר שבועות הכעבה ומסגד אל-חראם במכה במטרה להפיל את בית סעוד.
ג'הימאן נולד בכפר א-סאג'יר בפרובינציית אל-חסא, ביישוב שהוקם על ידי המלך אבן סעוד על מנת לשכן את שבטי האח'ואן שנלחמו למענו.
ביישוב זה שכונה היג'רה בדומה לישובי אח'ואן אחרים, שכן שבט עותייבי - אחד השבטים הבולטים באזור נג'ד.
רבים מקרוביו המבוגרים של ג'הימאן, השתתפו בקרב סביליה במהלך ההתקוממות של האח'ואן נגד אבן סעוד - כולל אביו של ג'הימאן וסבו סולטאן בן בג'ד אל-עותייבי שהיה אחד ממנהיגי המרד.
עותייבי גדל באווירה עוינת במיוחד לבית המלוכה הסעודי, ולמד על כך שהמלכים הסעודים בגדו בעקרונות הדתיים המקוריים שלמענם נלחמו האח'ואן עבור אבן סעוד.
עותייבי סיים ללמוד בבית ספר ללא יכולת קריאה שוטפת, אך אהב לקרוא טקסטים דתיים מהקוראן.
בדומה ללוחמי אח'ואן ששולבו בצבאו של אבן סעוד לאחר דיכוי המרד, ג'הימאן שירת אף הוא במשמר הלאומי הסעודי בין 1955 ל-1973. לאחר מכן הוא עזב את המשמר הלאומי ועבר לעיר אל-מדינה שם נפגש עם מוחמד אבן עבדאללה אל-קאחטאני - אף הוא בן לצאצאי אח'ואן משבט קאחטאן.
הוא נשא לאישה את בתו של הנסיך סאג'ר אל-מוחא ואת אחותו של מוחמד אל-קאחטאני, ונולדו לו 3 בנים ו-2 בנות.
ג'הימאן וגיסו מוחמד, הצטרפו בעיר אל-מדינה לקבוצה סלפית מקומית שנקראה אל-ג'מאעה אל-סלפיה אל-מוחתסיבה בראשות השיח' הסעודי עבד אל-עזיז אל-באז.
אל-באז השתמש במעמדו הדתי הנכבד כדי להשיג תרומות עבור הקבוצה, וג'הימאן עבד באותו זמן גם בקנייה תיקון ומכירה מחדש של מכוניות ממכרזים עירוניים.
אל-עותייבי התגורר במתחם מאולתר במרחק חצי שעה ממסגד הנביא בעיר, ורבים מחבריו לקבוצה השתכנו באכסניה קרובה שכונתה על ידם בית אל-אח'ואן (בית האחים).
אל-עותייבי וחביריו הטיפו לאורח חיים צנוע ופשוט ויישום הקוראן והחדית' בחיי היום יום, והוטרדו מהחדשנות המערבית שהחלה לפשות בחברה הסעודית על חשבון האסלאם האמיתי לטענתם.
ג'הימאן התנגד לשילוב נשים בכוח העבודה, בטלוויזיה, ללבוש הקצר של שחקני הכדורגל הסעודים וכן למטבע הסעודי הנושא את דיוקנו של המלך.
ב-1977, השיח' אל-באז עזב את אל-מדינה לריאד, וג'הימאן הפך למנהיג של הקבוצה הסלפית אשר פיתחה לעצמה השקפה קיצונית דתית.
חברים מבוגרים בקבוצה התעמתו עם ג'הימאן על ההשקפות הקיצוניות, וכתוצאה מכך הקבוצה התפלגה לשנים.
נאמני ג'הימאן כינו את עצמם אל-אחואן כדי לרמז שבדומה לאח'ואנים המקוריים גם הם באים להילחם נגד הכפירה והחדשנות בסעודיה, ואל-עותייבי הפך לקיצוני יותר בדעותיו והטיף נגד שיח'ים בכירים התומכים בממשלה.
בניגוד למתנגדי המשטר הווהאבים שקדמו לו, ג'הימאן יצא גם נגד העולמא הווהאבית הסעודית שלטענתו בגדה באסלאם ומציעה נאמנות לשליטים מושחתים בתמורה לעושר.
בהמשך, עותייבי וחסידיו עברו לריאד, שם הם הסבו את תשומת לבם של כוחות הביטחון הסעודיים.
הוא וכ-100 מתומכיו נעצרו בקיץ 1978 במהלך הפגנה נגד בית המלוכה, אך שוחררו לאחר שאבן באז חקר אותם והכריז עליהם שאינם כופרים.
במהלך שהותו בכלא, לג'הימן היה חיזיון לטענתו שגיסו אל-קאחטאני הוא המהדי, וביציאתו מהכלא הוא החל לסחוף אחריו מאמינים רבים על כך שאחרית הימים מתקרבת.
ב-20 בנובמבר 1979, ביום הראשון של שנת 1400 האסלאמית, קבוצה חמושה היטב של 400 עד 1,000 אנשים בהנהגת אל-עותייבי, השתלטו על מסגד אל-חראם.
הצידוק שלו לכיבוש האתר הקדוש ביותר לאסלאם, הייתה הטענה שבית סעוד איבד את הלגיטימיות שלו עקב שחיתות וחיקוי המערב.
הצבא הסעודי בסיוע פקיסטני וצרפתי פתח במצור על המסגד שנמשך כשבועיים, כשלקראת סופו נפתח קרב אכזרי ביותר בין הצדדים שגרם להרוגים רבים לכל הצדדים.
אל-עותייבי ו-63 מורדים שנתפסו חיים נכלאו ונשפטו למוות.
אל-עותייבי הוצא להורג בעריפת ראש על ידי השלטונות הסעודים ב-9 בינואר 1980 בעיר מכה.
אחד מבניו שירת כקצין במשמר הלאומי הסעודי.
ג'המי הוא כינוי גנאי לקבוצת החסידים של ג'אהם אבן ספוואן .
הכינוי היה נפוץ בקרב מוסלמים בעבר, ובעיקר בקרב חסידי האסכולה החנבלית.
חסידי אבן ספוואן האמינה בדטרמיניזם, תפיסה שגורסת כי לבני האדם אין רצון חופשי, ומשמעותה באסלאם היא שאללה קובע את כל המאורעות בעולם הזה.
בזמנים המודרניים, נעשה שימוש במושג הזה בעיקר על ידי סלפים קיצוניים, כדי ללעוג לקבוצות סופיות שמחזיקות בתאולוגיה הדטרמיניסטית המדוברת.
ג'הולופטרוס (שם מדעי: Jeholopterus; משמעות שמו מלטינית: "כנפי ג'הול") הוא סוג של פטרוזאור קטן אשר חי ביורה העליון לפני 164 מיליון שנה.
הוא קרוי על שם האזור של העיר צ'נגדה או ג'הול, שבמחוז חביי, סין, בה מאובניו נמצאו.
המאובנים התגלו ב-2002 בתצורות טיאוג'ישאן בידי החוקרים שו שינג וג'ואו ג'ונגה (Zhou Zhonghe).
הג'הולופטרוס היה מעופף קטן ביותר בעל מוטת כנפיים של עד 90 ס"מ - אחד מהקטנים שבפטרוזאורים, והוא חי ביערות סין בהם הוא עופף עם כנפיו הקרומיות.
הוא היה גולגולת באורך 28 מ"מ בעלת לסת גדולה ורחבה בתוכה שיניים רבות.
היה לו צוואר קצר וכנפיים ארוכות אך זנב מגומד.
ככל הנראה הוא עופף בדומה לעטלף מודרני כמו קרובו מאירופה - האנורוגנתוס.
היו לו טפרים בקצוות הזרועות ואולי הם עזרו לו לטפס על ענפים.
פטרוזאור זה נחשב לקרוב לסוג Batrachognathus, שניהם בעלי מאפיינים שונים מעט משאר בני משפחתם.
הוא היה ניזון בעיקר מחרקים או מדגים.
ג'האנסי (בהינדי: ; באורדו: جھانسی; באנגלית: Jhansi) היא עיר היסטורית בהודו אשר ממוקמת במחוז ג'האנסי שבדרום מערב מדינת אוטר פרדש.
מספר התושבים בעיר היה 505,693 נכון ל-2011. ג'האנסי ממוקמת בגובה 285 מטר מעל פני הים.
העיר של ימינו היא שוק חקלאי שנמצא בצומת דרכים ורכבות מרכזי.
העיר, המוקפת חומה, התרחבה סביב מצודה שנבנתה בשנת 1613. האזור כולו נרכש על ידי הבריטים בשנת 1853.
עונת החורף בג'האנסי משכה מסביבות אוקטובר עד סוף פברואר, עונת האביב נמשכת מסוף פברואר ועד אפריל, ועונת הקיץ נמשכת מאפריל עד סוף יוני.
עונת המונסון מתחילה לרוב בשבוע השלישי של יוני (אם כי זה משתנה מעט משנה לשנה) ומסתיימת לרוב בשבוע האחרון של ספטמבר.
ממוצע הגשמים עבור העיר הוא כ-900 מ"מ בשנה אשר יורדים כמעט אך ורק במהלך שלושה וחצי החודשים של המונסון.
בעוד שבקיץ ישנם טמפרטורות גבוהות במיוחד (עד 47 מעלות צלזיוס במהלך מאי), בחורף הטמפרטורות יכולות להגיע ל־0–1 מעלות צלזיוס.
טמטריוס ג'אמל "ג'ה" מוראנט הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ממפיס גריזליס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
ידוע כשחקן זריז, מהיר ואקרובטי.
מוראנט נולד בדאלזל אשר בקרוליינה הדרומית, ולמד ב"תיכון קרסטווד" אשר בעיר סאמטר הסמוכה.
בגיל 13 שיחק תקופה קצרה בקבוצת הנוער "סאות' קרוליינה הורנטס" מליגת ה-AAU, לצד זאיון ויליאמסון.
בשתי עונותיו האחרונות בליגת התיכונים רשם מוראנט ממוצעים של כ-27 נקודות, 8 ריבאונדים ו-8 אסיסטים למשחק, ונבחר בשתי העונות לחמישיית העונה בליגה האמריקאית לתיכונים קטנים (3A All-State).
בשנת 2017 החל מוראנט ללמוד באוניברסיטת המדינה של מארי אשר בקנטקי, ובעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה קלע 12.7 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים למשחק.
בעונתו השנייה הציג שיפור משמעותי כאשר הוביל את כל שחקני ליגת המכללות עם ממוצע של 10.0 אסיסטים למשחק, אליהם הוסיף 24.5 נקודות למשחק.
בכך הפך לשחקן הראשון בליגת המכללות אשר קולע לפחות 20 נקודות ומוסר לפחות 10 אסיסטים למשחק במשך עונה שלמה (מאז החלה הליגה לספור אסיסטים בשנת 1983).
בסיום העונה הסדירה נבחר מוראנט לשחקן המצטיין של "מחוז אוהיו ואלי" (OVC) ולחמישיית העונה של ליגת המכללות כולה (First-team All-American).
במשחק הראשון של טורניר אליפות המכללות רשם מוראנט טריפל דאבל של 17 נקודות, 11 ריבאונדים ו-16 אסיסטים, והוביל את קבוצתו לניצחון מול אוניברסיטת מרקט בתוצאה 83–64. בכך השוותה הקבוצה את הישג השיא שלה – העפלה לשלב "32 הגדולות" של טורניר המכללות.
בסיבוב השני הפסידה מארי סטייט מול אוניברסיטת המדינה של פלורידה בתוצאה 62–90, על אף 28 נקודות של מוראנט.
לאחר ההדחה הודיע מוראנט על כוונתו לוותר על המשך לימודיו האקדמיים, ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר מוראנט על ידי ממפיס גריזליס בבחירה השנייה, אחרי זאיון ויליאמסון שנבחר ראשון.
במשחקו השלישי ב-NBA, מול ברוקלין נטס, קלע 30 נקודות ומסר 9 אסיסטים בניצחון קבוצתו 134–133. ב-9 בפברואר 2020 השיג את הטריפל דאבל הראשון שלו, כאשר קלע 27 נקודות, קלט 10 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים בניצחון הגריזליס מול וושינגטון ויזארדס.
בעונת הרוקי שלו העמיד ממוצעים של 17.8 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק, והוביל את הגריזליס למקום התשיעי באזור המערבי.
בספטמבר 2020 הוכרז כזוכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
בעונת 2021/2022 נבחר מוראנט לראשונה בקריירה למשחק האולסטאר כשחקן פותח בחמישיית המערב.
בעונה זו גם קיבל את התואר השחקן המשתפר של העונה ב-NBA.
בשנת 2022 הופיע ברשימת טיים 100 נקסט של המגזין "טיים".
בעונת 2022/2023 הסתבך ג'ה מוראנט בהתנהגות הרסנית ולא ראויה והושעה, פעם שנייה, להשעייה והפעם ל-25 משחקים, לאחר שבפעם הראשונה הושעה ל-8 משחקים.
מוראנט חזר לשחק, לאחר ההשעייה, ב-19 בדצמבר 2023 במשחק מול ניו אורלינס פליקנס, וקלע 34 נקודות, כאשר 27 מתוכן קלע במחצית השנייה.
ב-8 בינואר 2024 נפצע מוראנט בכתפו במשחק אימון ובכך סיים את עונת 2023/2024.
ג'האנה פלמינג הייז היא פוליטיקאית ומחנכת אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת קונטיקט.
הייז היא האישה האפרו-אמריקאית והדמוקרטית השחורה הראשונה שמייצגת את קונטיקט ב.
ב-2016 זכתה לתואר "מורת השנה של ארצות הברית".
הייז נולדה ב-8 במרץ 1973 בווטרברי, וגדלה במיזמי דיור ציבורי בעיר זו.
היא השלימה לימודי תעודה במכללה הקהילתית של עמק נאוטאק ולה תואר ראשון מאוניברסיטת דרום קונטיקט.
בשנת 2012 השלימה באוניברסיטת סנט ג'וזף לימודי תואר שני בהוראה.
בשנת 2014 היא קיבלה תעודת השנה השישית (SYC) מבית הספר לחינוך באוניברסיטת ברידג'פורט.
עבודתה הראשונה של הייז הייתה בבית הספר להכשרה בסאות'בורי שבקונטיקט.
היא המשיכה ללמד ממשל והיסטוריה בבית הספר התיכון ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי בווטרברי.
היא גם הייתה יושבת ראש ועדת הביקורת תיכון קנדי, שהעניק הדרכה מתקדמת לתלמידים מחוננים, והייתה יועצת משותפת של "HOPE", מועדון שירות לסטודנטים בבית הספר התיכון ע"ש קנדי.
ב-2015 היא הייתה מורת השנה בתיכון ולאחר מכן מחנכת השנה במחוז הבית-ספרי של ווטרברי.
כעבור שנה, בשנת 2016, היא נבחרה למורה השנה של מדינת קונטיקט.
פרס זה זיכה את הייז בתשומת לב תקשורתית רחבה.
בריאיון עיתונאי ל"וושינגטון פוסט" אמרה: בעת שהתארחה בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס, אמרה הייז כי לימדה את תלמידיה "אדיבות" ו"שירות קהילתי".
לאחר קבלת פרס מורת השנה של קונטיקט נאמה בפני אגודת החינוך הלאומית .
במהלך בחירות 2018 התמודדה אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של קונטיקט.
ב-14 באוגוסט 2018 זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג המחוז בבית הנבחרים.
ב-6 בנובמבר אותה שנה נבחרה בבחירות הכלליות, ונהייתה לדמוקרטית האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה מטעם קונטיקט לבית הנבחרים.
לצד אייאנה פרסלי ממחוז הקונגרס השביעי של מסצ'וסטס, פרסלי נמנתה בין שתי הנשים האפרו-אמריקאיות היחידות שנבחרו בבחירות אלה לקונגרס מניו אינגלנד.
בבחירות 2020 נבחרה מחדש לתקופת כהונה שנייה.
כבר ב-24 בספטמבר 2019 הכריזה על תמיכתה בפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שבועות לפני פתיחת ההליכים הרשמיים בידי ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.
בדצמבר אותה שנה הצביעה בעד הדחתו.
ב-20 בספטמבר 2020 אובחנה כחיובית למחלת נגיף קורונה 2019.
ג'דסון הרמון היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית מאוהיו, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד, ובהמשך כיהן כמושל אוהיו ה-45.
ג'דסון הרמון נולד בניוטאון, אוהיו לבנג'מין פרנקלין הרמון וג'וליה ברנסון.
הוא נקרא על שמו של המיסיונר הבפטיסטי אדונירם ג'דסון.
שני הוריו הגיעו ממשפחות ממוצא אנגלי ועליהן נמנו אנשים ששירתו במלחמות הקולוניאליות ובמלחמת העצמאות של ארצות הברית.
הרמון היה קרוב משפחה מקרבה רחוקה של פרנסס פולסום, רעייתו של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד, דרך אמה, אמה הרמון.
ב-1866 סיים הרמון את לימודיו באוניברסיטת דניסון.
הוא המשיך ללמוד בבית הספר למשפטים של סינסינטי (שהתמזגה לימים עם אוניברסיטת סינסינטי) וב-1869 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ב-1876 הוא נבחר כשופט בבית משפט השלום, אך חודשים ספורים לאחר מכן הוא התפטר כדי להתמודד, ללא הצלחה, על מושב בסנאט של ארצות הברית.
ב-1878 הוא נבחר כשופט בבית המשפט העליון של סינסינטי וכיהן במשרה זו עד 1887, עת התפטר כדי לשוב לעריכת דין במגזר הפרטי.
ב-8 ביוני 1895, עם מינויו של ריצ'רד אולני כמזכיר המדינה של ארצות הברית, מונה הרמון במקומו על ידי הנשיא גרובר קליבלנד כתובע הכללי של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום תקופת נשיאותו השנייה של קליבלנד.
לאחר מינויו, דחק הרמון בקונגרס לתקן את כמה מהחולשות של חוק ההגבלים העסקיים של שרמן.
הוא גם פרסם את ההצהרה המפורשת ביותר של מה שנודע כ"דוקטרינת הרמון לריבונות מוחלטת" , שהייתה "הכללים, העקרונות והתקדימים של המשפט הבינלאומי הפומבי שלא הטילו כל אחריות או מחויבות על ארצות הברית" במקרה שבו מעורבים תביעות מצד מקסיקו על נזקים הנוגעים להסטת ערוץ הריו גראנדה.
ב-1908 נבחר הרמון כמושל אוהיו.
ב-1910 הוא נבחר לכהונה שנייה כמושל, והפעם הביס בבחירות את מי שלימים יהיה נשיא ארצות הברית, וורן הרדינג.
ביוני 1912 הוביל הרמון את משלחת אוהיו לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית, שהתקיימה בבולטימור, שם הוא היה מועמד לנשיאות.
מועמדותו הייתה בעיקר בשל היותו "הבן המועדף" של אוהיו והוא זכה לתמיכה גם ממדינות אחרות ובסבב ההצבעה הראשון של הוועידה הוא קיבל את קולותיהם של 148 נציגים.
בשל העובדה שאף אחד מהמועמדים לא זכה ברוב הנדרש של שני שלישים מהקולות, תהליך הבחירה המשיך.
עד לקיום סבב ההצבעה ה-26 לא עלה בידו של אף אחד מהמועמדים לקבל את הרוב הנדרש ולהיבחר כמועמד לנשיאות והתמיכה בהרמון הצטמצמה ל-29 קולות בקושי, שכן הוועידה נטתה להתלכד סביב שני המועמדים המובילים, יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, צ'אמפ קלארק, ומושל ניו ג'רזי, וודרו וילסון.
ההצבעה המשיכה עד הסבב ה-39, בו זכה וילסון לתמיכתו של ויליאם ג'נינגס ברייאן כדי להשיג את הרוב הדרוש ולהיבחר כמועמד המפלגה לנשיאות.
לאחר הוועידה שב הרמון לאוהיו כדי להמשיך ולכהן כמושל.
עם סיום כהונתו השנייה כמושל בינואר 1913 הוא סיים את כהונתו.
ב-1870 נשא הרמון לאישה את אוליביה סקוביי, בתו של רופא מהמילטון, אוהיו.
ג'דסון הרמון נפטר בסינסינטי ב-22 בפברואר 1927 ונטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבעיר.
על שמו נקרא מחוז באוקלהומה.
ג'הייבה ג'מאל פלויד הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בבני הרצליה מליגת העל בכדורסל.
פלויד למד בבית הספר תיכון בעיר הולדתו סיירוויל, ניו ג'רזי.
בעונתו האחרונה, ב-2014, הוא נבחר לפריצת השנה בעיר ולחמישיית העונה באזור בזמן ששימש כקפטן הקבוצה.
פלויד שיחק כדורסל מכללות במכללת הצלב הקדוש, ונחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בפטריוט ליג.
ב-2018 וב-2019 נבחר לחמישיית ההגנה ולשחקן ההגנה של העונה באזור, ואף הוכנס לחמישיות העונה (השלישית ב-2018 והשנייה ב-2019).
בשנתו האחרונה במכללות העמיד פלויד ממוצעים של 12.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-2.4 חסימות וקלע ב-67% מהשדה, מקום שלישי בחטיבה I של ה-NCAA.
הוא מדורג ראשון באחוזי שדה בקריירה בפטריוט ליג (65.6%) ושני בחסימות בקריירה במכללת הצלב הקדוש.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2019 הצטרף פלויד לריזן לודוויגסבורג מהבונדסליגה הגרמנית, אך עזב אותה לפני שהופיע במשחק אחד וב-13 בספטמבר חתם בלאריסה מליגת העל היוונית בכדורסל.
וב-20 משחקים העמיד ממוצעים של 5.1 נקודות ו-5 ריבאונדים וסיים כמלך החסימות של הליגה עם 44 (2.2 למשחק).
בקיץ 2020 חתם פלויד בפרומיתאס פטרס מהליגה היוונית וזכה עימה בסופר קאפ, אך שוחרר וב-12 באוקטובר חתם בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל.
הוא סיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 10.7 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק, וסיים כמלך החסימות של הליגה עם 1.7 למשחק.
הוא קלע ב-72.4% לשתי נקודות והוליך את הליגה גם בנתון זה.
ב-3 ביוני 2021 קלע שיא קריירה של 25 נקודות, 10 ריבאונדים, 10 מ-10 מהשדה ו-42 נקודות מדד בניצחון 91–89 על הפועל ירושלים במשחק השני של רבע גמר פלייאוף עונת .
הוא הוביל את הקבוצה לגמר הליגה, בו הפסידה 1–2 למכבי תל אביב בסדרת הטוב מ-3.
ב-7 ביולי 2021 חזר פלויד ליוון וחתם בפנאתינאיקוס מהיורוליג.
עם זאת, בדצמבר הוא שוחרר וחתם בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-24 ביוני 2022 הוא חתם בגלאטסראיי הטורקית ובקיץ שיחק במדי פיניקס סאנס בליגת הקיץ של ה-NBA.
במרץ 2023 הוא שוחרר מהקבוצה בהסכמה הדדית.
ב-13 ביוני 2023 חתם פלויד בפרומיתיי האוקראינית מהליגה הלטבית-אסטונית, אך שוחרר כעבור חודש מבלי ששיחק.
ב-23 בפברואר 2024 הוא חתם במרקזפנדי דניזלי מליגת העל הטורקית, וב-7 במאי חתם לשארית עונת בבני הרצליה מליגת העל בכדורסל.
ג'האד חסן הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל.
המכהן כסגן מפקד מחוז ת"א.
חסן נולד וגדל בכפר הדרוזי סאג'ור.
התגייס למשמר הגבול, שירת בתפקיד לוחם, התקדם ושירת במגוון תפקידי פיקוד.
בין היתר היה מפקד פלוגת מג"ב בשכם וכן ראש ענף סָמלים בבסיס הדרכה של החיל.
ב-2003 היה אחד ממדליקי המשואות בטקס הדלקת המשואות.
בהמשך שירת בתפקיד סגן מפקד מג"ב צפון וסגן מפקד מג"ב ירושלים.
ב-2019 מונה למפקד מג"ב דרום, באפריל 2021 מונה למפקד מג"ב איו"ש ובמאי 2023 למפקד בה"ד מג"ב.
בינואר 2025 מונה חסן לתפקיד סגן מפקד מחוז תל אביב יפו.
חסן הוא בוגר קורס מפקדי פלוגות וכן קורס פיקוד ומטה.
חסן נשוי ואב לשניים והוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים.
אחיו עימאד חסן שירת אף הוא כקצין בכיר במג"ב.
בחטיאר ממאדוב (נולד ב-29 בספטמבר 1993), המכונה ג'ה חאליב הוא ראפר, זמר ומפיק תקליטים קזחי.
בחטיאר ממאדוב נולד ב-29 בספטמבר 1993 באלמטי לאב אזרי ולאם קזחית.
הוא למד מוזיקולוגיה וניהול בקונסרבטוריון הלאומי של קזחסטן.
כשהחל את קריירת הסולו שלו, הוא קיבל את שם הבמה "ג'ה חאליב".
לדבריו, חאליב הוא שם פיקטיבי, ואילו ג'ה הוא שמו של האל רסטפארי.
בין עבודותיו המוקדמות, הפופולריות ביותר היו "Твои сонные глаза", "SnD", "Сжигая дотла" ו-"Ты для меня".
זמן קצר לאחר מכן גברה הפופולריות שלו מחוץ לקזחסטן.
הוא הוציא בשנת 2016 את אלבום הסולו הראשון שלו בשם "Если че, я Баха".
בשנים 2015 ו-2016 הוא נכלל ברשימת כוכבי השואוביז והספורט של מגזין פורבס קזחסטן.
ביוני 2017 הוא זכה בפרס Muz-TV 2017 בקטגוריית "פריצת השנה".
בשנת 2018 הוא קיבל את פרס גרמופון הזהב הראשון שלו על השיר "Медина" במוסקבה.
בקיץ 2019, הוא עבר לקייב, שם הוא המשיך לעבוד על אלבומו "Выход в свет".
הוא הוציא את האלבום ב-29 באוקטובר 2019, שהכיל 14 רצועות.
בחטיאר ממאדוב התחתן בקיץ 2020 וב-2021 קיבל אזרחות רוסית.
ג'ון-און: הטינה (ביפנית: 呪怨じゅおん ) הוא סרט אימה יפני שנכתב וביום על ידי טאקאשי שימיזו בשנת 2002. זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "ג'ו-און" והראשון שיצא לאולמות הקולנוע (השניים הראשונים יצאו בקלטות וידאו לצפייה ביתית).
בסרט מככבים מגומי אוקינה, מיסאקי איטו, טאקאשי מאצויאמה ויואי איצ'יקאווה.
הסרט הוצג לראשונה ברחבי ארצות הברית בפסטיבל הסרטים "Screamfest Horror Film Festival" שבלוס אנג'לס ב-18 באוקטובר 2002 בהפצת אולפני Lions Gate Films.
הסרט קיבל ביקורות אוהדות מהמבקרים, אבל הושווה לרעה לסרט "רינגו".
הצלחת הסרט גרמה להפקת סרטי המשך, עיבודים אמריקאים, משחק וידאו וסדרת טלוויזיה בשם "הטינה: בראשית" שמשודרת ברשת הזרמת המדיה Netflix.
העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.
לפי כתוביות הפתיחה, נאמר שכאשר אדם מת בעיצומו של זעם רב, קללה נולדת.
הקללה רובצת במקום המוות וכל מי שנכנס אליו מקולל גם הוא וסופו למות מוות אכזרי.
בשנת 1994, אדם בשם טאקאו סא'אקי רצח את אשתו קיאקו לאחר שהוא מגלה שהיא מאוהבת בגבר אחר וכן רצח את חתול המשפחה מר בכליאתו בתוך מיקרוגל דולק.
הרצח מוליד קללה בתוך הבית, הגורמת לקיאקו להופיע כאונריו (רוח נקמנית בפולקלור היפני) ההורגת את כל מי שנכנס אל הבית.
לאחר הרצח, קיאקו הורגת את טאקאו ואת בנם הצעיר טושיו, מה שהופך את כל בני המשפחה לרוחות נקמניות.
בשנת 1999, 5 שנים לאחר הרצח, משפחת טוקונאגה עוברת להתגורר בבית משפחת סא'אקי.
המשפחה כוללת את איש העסקים קאטסויה, אשתו קאזומי ואמו החולה סאצ'י.
קאזומי נהרגת על ידי הקללה במהירות בעוד רוחו של טאקאו משתלטת על גופו של קאטסויה והורגת אותו לאחר מכן.
אחותו של קאטסויה, היטומי (שלא גרה בבית משפחת סא'אקי, אלא בדירה אחרת בטוקיו) גם נהרגת לאחר שרוחה של קיאקו עוקבת אחריה ממקום עבודתה והורגת אותה בביתה.
עובדת סוציאלית בשם ריקה נישינה נשלחת על ידי הבוס שלה הירוהאשי לבית משפחת סא'אקי כדי לטפל בסאצ'י החולה.
היא פוגשת בטושיו (המופיע בפניה כילד חי ולא כרוח), חוזה בקיאקו הורגת את סאצ'י ולאחר מכן מתעלפת.
הירוהאשי מגיע לבית, מוצא את סאצ'י המתה ואת ריקה המעולפת ומזעיק את המשטרה.
שני בלשים, נקאגאווה ואיגראשי מגלים את גופותיהם של קאצויה וקאזומי בעליית הגג וכן לומדים על היעלמותה של היטומי ועל מותו של מאבטח במקום עבודתה.
גופתו של הירואשי מתגלה גם היא וריקה מתחילה להירדף על ידי רוחות משפחת סא'אקי.
במהלך חקירתם אודות המיתות בבית משפחת סא'אקי, נקאגאווה ואיגראשי יוצרים קשר עם בלש לשעבר בשם טויאמה, שחקר את הרציחות שהתרחשו בבית בעבר, אך זנח את התיק בגלל הפחד מהקללה.
טויאמה, המאמין בקללה נכנס אל הבית במטרה לשרוף אותו, במחשבה שכך הקללה תיפסק, אך שומע קבוצת בנות מתבגרות שנמצאות בקומה העליונה.
אחת מהבנות, ששמה מתברר להיות איזומי, מצליחה לברוח מהבית ונתקלת בטויאמה המבוהל בדרכה החוצה.
בזמן הזה, שאר הבנות נהרגות על ידי הקללה.
קיאקו מופיעה למולו, אך טויאמה מצליח לברוח ממנה והיא הורגת את נאקאגאווה ואיגראשי.
זמן מה לאחר שביקרה בבית, ריקה המשיכה הלאה עם חייה.
חברתה מאריקו, מורה בבית ספר יסודי הולכת לבקר תלמיד שלה שנעדר מבית הספר, שלפי הרישומים מתגורר בבית משפחת סא'אקי.
ריקה מבינה שמאריקו הולכת לבית המקולל ומנסה להגיע לשם בזמן כדי להציל אותה, אך ללא הצלחה ומאריקו נהרגת על ידי הקללה.
ריקה, בהיותה בבית מבחינה בקיאקו שכעת נראית כמותה ומבינה שהרוח הנקמנית שבה היא נתקלה בתחילה הייתה היא בעצמה ושהיא אחת הרוחות שרודפות את הבית.
עם הגילוי, רוחו של טאקאו הורגת את ריקה ומניחה את גופתה באריזת פלסטיק בעליית הגג.
ריקה, כעת מתה ובעלת עור חיוור ושיער שחור וארוך, פוקחת את עינייה ומפיה בוקעים חרחורי גסיסה.
לאחר שהפכה בעצמה לרוח נקמנית, נידונה לנצח לרדוף את מקבילתה החיה ולמות שוב ושוב במעין לולאת זמן אינסופית.
בשנת 2006, טויאמה בסופו של דבר נהרג על ידי הקללה ומשאיר אחריו בת בשם איזומי (שבשנת 1999 הייתה ילדה בגיל היסודי).
איזומי, שהגיעה לגיל ההתבגרות מבקרת בבית משפחת סא'אקי ביחד עם חברות מהתיכון, אך הן נהרגות על ידי הקללה והיא מצליחה לברוח.
בדרכה החוצה, היא נתקלת בטויאמה, אביה שבא לשרוף את הבית.
זהו אותו האירוע שטויאמה היה עד לו שנים קודם לכן.
איזומי מפתחת רגשות אשם לאחר שהצליחה לברוח מהבית בעוד חברותיה נהרגו בגלל הקללה והופכת לפרנואידית ולא יציבה.
איזומי, הרדופה על ידי הרוחות של חברותיה שצופות בה, רואה בחיזיון את אביה בפעם האחרונה ונלקחת לעולם הרוחות על ידי קיאקו.