tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דניס מרקונטו (באיטלקית: Denis Marconato; נולד ב-29 ביולי 1975 בטרוויזו) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת דינמו סאסארי.
מרקונטו נחשב לאחד מטובי שחקני ההגנה באירופה בתקופתו.
מרקונטו הצטרף למחלקת הנוער של מועדון בנטון טרוויזו בשנת 1990, וזכה עם המועדון בשלוש אליפויות ליגת הנוער בין 1991 ל-1994. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בנטון בסרייה א' בעונת , אך לא מצא לבסוף מקום בסגל הקבוצה.
הוא הושאל לעונה אחת לפלור פאדובה, שם הפגין כישרון רב.
הוא חזר לבנטון טרוויזו בעונת , והמאמן מייק ד'אנטוני נתן לו הפעם תפקיד גדול יותר בקבוצה.
בעונה זו הוא זכה עם בנטון באליפות איטליה הראשונה שלו, ונבחר גם ל-MVP של הסופר קאפ האיטלקי לשנת 1997. ב-1999 הוא זכה עם קבוצתו בגביע ספורטה, וב-2000 זכה עמה בגביע האיטלקי ונבחר ל-MVP של הטורניר.
בשנים שלאחר מכן זכה מרקונטו עם בנטון בשתי אליפויות איטליה נוספות (2002 ו-2003), שלושה גביעים איטלקיים נוספים (2003, 2004 ו-2005) והיה שותף בכיר לשתי העפלות לפיינל פור היורוליג, בשנים 2002 ו-2003. בעונתו האחרונה בטרוויזו כיהן מרקונטו כקפטן הקבוצה.
בקיץ 2005 עבר מרקונטו לקבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, יחד עם חברו האיטלקי ג'יאנלוקה באזילה.
עם ברצלונה הוא הופיע בפיינל פור היורוליג ב-2006, וזכה בגביע המלך הספרדי ב-2007.
בעונת עבר מרקונטו לקבוצה הספרדית ברוז'ה GBC.
בעונה שלאחר מכן הוא חזר לאיטליה והצטרף למונטפסקי סיינה, עמה זכה פעם נוספת בסופר קאפ האיטלקי.
בצעירותו שיחק מרקונטו באליפות אירופה עד גיל 20 ב-1994, ובאליפות אירופה עד גיל 22 ב-1996. מכאן ואילך הוא היה אחד מהשחקנים החשובים והמובילים בנבחרת הבוגרת של איטליה.
ההישגים הבולטים שלו עם הנבחרת היו הזכייה באליפות אירופה בכדורסל ב-1999, הזכייה במדליית הכסף באליפות של 1997 ובמדליית הארד באליפות שנערכה ב-2003; וכן הזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת אתונה ב-2004.
בנוסף, מרקונטו השתתף עם נבחרת איטליה באליפויות אירופה בשנים 2005 ו-2007, ובאליפות העולם בכדורסל בשנת 2006.
דניס פונביזין היה סופר רוסי מתקופת יקטרינה הגדולה, בין ראשוני המחזאים הרוסים.
פונביזין נולד במשפחה של אבירי המסדר הליבוני שעברו לרוסיה הצארית בתקופת איוואן הרביעי.
בתקופתו, נהוג היה לכתוב את שם משפחתו בצורה "פון ביזין", אך מאז המאה ה-19 מקובל לכתוב את השם במילה אחת.
הוא למד בבית הספר ליד אוניברסיטת מוסקבה והשלים את השכלתו באוניברסיטה עצמה.
בשנת 1760 נסע עם חבריו לסנקט פטרבורג.
בעיר זו הכיר את מיכאיל לומונוסוב ולראשונה ראה הצגת תיאטרון.
בשנים 1761–1769 בהתאם להזמנת סוחר ספרים מוסקבאי הוא תרגם ספרים מגרמנית ומצרפתית.
במקביל לעבודות התרגום הוא החל לכתוב בעצמו.
התרגומים והכתיבה עזרו לו גם בקידום בשרות המדינה עד שהתמנה לעוזרו של אחד השרים.
בשנת 1769 הוא הוזמן להקראת מחזה שלו "בריגדיר" לפני יקטרינה הגדולה.
במהלך הקראות נוספות הוא הכיר את ניקיטה פנין והתקרב אליו.
בשנת 1769 הוא התמנה לעוזר של פנין ונמנה עם מקורביו.
קצת לפני מותו של פנין ובהנחיתו, כתב פונביזין מאמר על תקופת שלטונה של הקיסרית.
המאמר כולל ביקורת נוקבת על הנעשה במדינה, שיטת המקורבים-מאהבים וממליץ על שינויים שלטוניים, כולל הנהגת החוקה למדינה.
בשנת 1777 נסע לצרפת והתגורר בה תקופה ארוכה יחסית.
במכתביו משם תיאר את החברה הצרפתית ועשה השוואות בינה לבין החברה הרוסית.
בשנת 1782 פרסם מאמר בשם "מחשבות על החוקים הנדרשים" (Рассуждение о непременных государственных законах) שהיה מיועד לפאבל הראשון.
הוא ציין שללא הקלות ייתכן מרד איכרים חדש.
החל משנת 1782 פרסם סדרת מאמרים בירחון של האקדמיה הרוסית למדעים שעל חבריה נמנה משנת 1783. פונביזין ביקר בחריפות את השלטון, את חוסר השקיפות במערכת המשפטית, את חוסר היושר בין האצילים ואת שיטת המקורבים.
המאמר האחרון בסדרה נאסר לפרסום.
לאחר מותו הוטמן בבית הקברות לזרב שבמנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.
פונביזין נחשב אחד המייסדים של הספרות הרוסית.
הוא תרם בתחום המחזות ובתחום הפובליציסטיקה.
אלכסנדר פושקין העריך מאוד את יצירותיו.
דניס סילק היה משורר, מחזאי, עיתונאי ומתרגם ישראלי שכתב בשפה האנגלית.
סילק נולד בלונדון, אנגליה למשפחה יהודית.
בגיל שבע עשרה החל לעבוד אצל המו"ל John Lane.
סילק החל להתעניין בציונות בשנות העשרים לחייו.
הוא עשה שירות לאומי בחיל האוויר המלכותי ובמשך שנה עבר הכשרה חקלאית בסאסקס.
תחילה התגורר בקיבוץ אולם אחר כך עבר לשכונת אבו תור בירושלים, שם קבע את מקום מגוריו בישראל.
הוא עבד במשך שנים רבות בג'רוזלם פוסט ועזב אותו כאשר העיתון פנה מקו ליברלי שבו היה ידוע במשך שנים לקו ימני.
סילק כתב שירים כבר מגיל 16 אולם החל לפרסם אותם רק כשהיה בן 30.
בשנת 1976 הוציא יחד עם חברו הרולד שימל ספר תרגומי שירה מעברית לאנגלית, "Fourteen Israeli Poets".
תרגם לאנגלית את מחזהו של חנוך לוין "יעקובי ולידנטל" (1979).
דניס מק'יואן (כתב גם תחת שמות העט דניאל איסטרמן וג'ונתן אייקליף) היה סופר, מרצה, עורך עיתונות ועיתונאי בריטי, ממוצא אירי, שחי וכתב כעיקר בניוקאסל שבאנגליה.
לימד באוניברסיטת ניוקאסל והיה נשיא האגודה לרפואה טבעונית בבריטניה.
מק'יואן, יליד בלפסט, צפון אירלנד, למד בשנים 1967–1971 באוניברסיטת דבלין (טריניטי קולג' (דבלין)) ספרות אנגלית עד לקבלת תואר MA, כאשר במקביל והחל מ-1965, כלומר עדיין כנער, הוא החל רואה עצמו כבהאי.
בעקבות אמונתו זו הוא המשיך באוניברסיטת אדינבורו בלימודי פרסית, ערבית ולימודי האסלאם.
את עבודת הדוקטורט שלו בלימודי פרס הוא השלים באוניברסיטת קיימברידג' (קינג'ס קולג') ב-1979.
בשנים 1979–1980 לימד אנגלית וציוויליזציה איסלאמית, באוניברסיטת מוחמד החמישי בעיר פאס, במרוקו, ואחר כך עזב את הדת הבהאית (1980), חזר לבריטניה ומ-1981 שימש כמרצה ללימודי ערבית והאסלאם באוניברסיטת ניוקאסל והתמחה בתחומי השיעה והדת הבהאית.
בשנת 1986 היה לעמית כבוד במרכז האיסלאמי ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת דורהאם.
היה עמית ספרותי של קרן רויאל באוניברסיטת ניוקאסל בשנים 2005–2008. עבודתו באוניברסיטת ניו קאסל הופסקה עקב לחצים של תורמים מערב הסעודית והוא הוחלף על ידי מרצה סעודי.
בשנים 2009–2010 היה עורך הרבעון האמריקאי "מידל איסט", שייסד דניאל פייפס ב-1994. הוא הוחלף על ידי אפרים קארש, אך המשיך לשמש גם אחר כך כעורך בכיר ברבעון זה.
ב-1975 נישא לבת', גם היא סופרת, בעלת תואר דוקטור לרפואה הומיאופאתית, כתבה כ-20 ספרים על הומיאופתיה, בריאות וחיים טבעיים, כולל "ספר התרופות הטבעי", "ספר רפואה טבעית", "מדריך מעשי למשפחה ולבריאות" אשר יצא לאור בהוצאת בלומסברי בשנת 1999, "הומיאופאתיה: רפואה במשך המאה ה-21" (קייל Cathie, 2006) ועוד.
מק'יואן עצמו היה חסיד הרפואה האלטרנטיבית מאז 1960. בשנים האחרונות לחייו פיתח את צד הסוציולוגיה והפוליטיקה של הרפואה והרצה בפני סטודנטים לרפואה על נושאים אלה.
במשך שנים רבות היה נשיא האגודה לרפואה טבעית בבריטניה.
נפטר ב-2022, בן 73, מסיבוכי מגפת הקורונה.
מק'יואן פרסם בשמו האמיתי שורת ספרים, חלקם רבי מכר, העוסקים באסלאם ובטרור האסלאמי מחד וב, מאידך.
המשיך לעבוד ולכתוב בתחום חקר האסלאם עד שנתו האחרונה.
הוא והסופרת הבריטית-יהודיה מלאני פיליפס, היו יחידים כמעט בנוף האינטלקטואלי הבריטי, שכתבו על התפתחות האסלאם הקיצוני וסכנת השתלטותו על בריטניה.
הם גם היו מהבודדים הפרו ישראלים בין האינטלקטואלים הבריטים.
מק'יואן אף כתב בלוג מיוחד המוקדש להגנה על ישראל.
בין ספריו בנושאים אלו: "חטיפת הבריטים בידי האסלאם", מחקר על השנאה לכל מה שאינו מוסלמי ובעיקר על האנטישמיות במסגדים המוסלמים בבריטניה ובמוסדות תרבות ולימוד אחרים שם, "דו"ח על בתי הספר המוסלמים בבריטניה", שפורסם באינטרנט על ידי Civitas ועוד.
בשנת 2009, האתר Civitas פרסם דו"ח נוסף שלו על "השריעה חוק או דין אחד לכל".
בנוסף, מק'יואן פרסם בשם העט דניאל איסטרמן (Daniel Easterman) לפחות 16 מותחנים בדיוניים רבי מכר שרקעם הוא האנטישמיות האסלאם והטרור האיסלאמי ובשם עט נוסף – ג'ונתן אייקליף (Aycliffe) עוד לפחות שמונה רבי מכר שרקעם פנטסיה ורוחות רפאים.
מותחנים תחת השם דניאל איסטרמן הוא החל לכתוב בשנת 1984 - "הרוצח האחרון", ומאז הופיעו כאמור מותחנים רבים נוספים שלו, שהפכו רבי מכר, כמו "חצות בצהריים", "K", "הבודהה התשיעי", "המיקלט השביעי" ועוד.
רוב המותחנים הללו עסקו באותו כיוון של מחקריו המדעיים - טרור מוסלמי אנטישמי, אף כי הפעם מהכיוון הבדיוני ולא זה המדעי.
תחת שם העט ג'ונתן אייקליף כתב דניס מקיואן שורת ספרי פנטסיה ורוחות רפאים, שהפכו אף הם רבי מכר.
באפריל 2011 כתב מק'יואן מכתב לתמר פוגל הנערה ניצולת הטבח באיתמר:
את המכתב המקורי ניתן למצוא למשל כאן.
דניס קולין לירי הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי.
הוא התפרסם לראשונה כסטנדאפיסט, במיוחד בהופעות ב-MTV (כולל השיר הקומי "Asshole").
לירי החל לקחת תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה החל משנות ה-90, כולל תפקידים משמעותיים בסרטים "ליל הדין" (אנ') (1993), "חטופים שכאלה" (אנ') (1994), "הצניחה הגדולה" (1995) ו"לכשכש בכלב" (1997).
בשנות ה-2000, הוא עלה לתהילה וכיכב בסדרת הטלוויזיה "הג'וב" (אנ') (2001–2002) והיה הכוכב והשותף ליצירה של הסדרה הקומית "הצילו" (אנ') (2004–2011) שם גילם את דמותו של טומי גאווין (אנ'), עבורו קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים, אחת על כתיבה ושתיים על משחק.
הוא המשיך לקבל תפקידים גדולים כולל קפטן ג'ורג' סטייסי (אנ') בסרט "ספיידרמן המופלא" (2012) ובהמשכו "ספיידרמן המופלא 2" (2014), ובתור המאמן הראשי של קליבלנד בראונס וינס פן בדרמה "יום הבוחר" (אנ') (2014).
מ-2015 עד 2016, לירי כתב ושיחק בסדרה הקומית "סקס, סמים ורוקנרול" (אנ') ברשת FX; ובשנים 2019–2021 כיכב בתור אב המשפחה שון מודי בסיטקום "משפחת מודי" (אנ') ברשת Fox.
דניס קולין לירי נולד ב-18 באוגוסט 1957, בווסטר, מסצ'וסטס, בן להורים מהגרים קתולים מקילארני (אנ'), מחוז קרי, אירלנד.
לירי הוא אזרח הן של ארצות הברית והן של אירלנד.
לירי היא דודן שלישי של מנחה הטלוויזיה קונאן או'בריאן.
לירי למד בבית הספר התיכון Saint Peter's (כיום Saint Paul's) בווסטר והמשיך את לימודיו באמרסון קולג' (אנ') בבוסטון.
באמרסון, הוא פגש את חברו לקומיקס מריו קנטוני (אנ'), שלירי מחשיב את חברו הקרוב ביותר.
בעודו סטודנט, הקים לירי את הרכב הקומדיה של אמרסון, להקה שממשיכה בקמפוס עד היום.
לאחר שסיים את לימודיו באמרסון ב-1981, לימד לירי שיעורי כתיבת קומדיה בבית הספר במשך חמש שנים.
במאי 2005 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ודיבר בטקס בסיום לימודי התואר הראשון שלו; והוא מופיע כד"ר דניס לירי על הכריכה של ספרו "Why We Suck" משנת 2008.
לירי החל את דרכו כקומיקאי בבוסטון בתור מנחה תוכנית קומית מחתרתית ובמספר תוכניות טלוויזיה מקומיות.
בשנת 1987 הופיע לראשונה בטלוויזיה הממלכתית בשעשועון " Remote Control" לצידו של אדם סנדלר.
לי זכה להערכה רבה בשנת 1992 על מופע הסטנד-אפ שלו "No Cure for Cancer " שזיכה אותו בפרס בפסטיבל אדינבורו.
התפרסם כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-90 בסרטי הפעולה "איש ההרס" בתפקיד מנהיג המחתרת אדגר פרנדלי, "ליל הדין"
ובקומדיות "בזמן שגנבת" לצידה של סנדרה בולוק, "חטופים שכאלה" בתור הפושע גאס, "הצניחה הגדולה" בתור הקצין דייוויד פול ו"משחקי רחוב".
ב-1997 שיחק לירי בדרמה הסאטירית של בארי לוינסון "לכשכש בכלב" בתפקיד מעצב אופנה פאד קינג ובמותחן הפשע "להתגרות במוות" בתור לונו וקיו שומר ראשו של מאפיונר צ'ארלי ברנט (כריסטופר ווקן).
ב-1999 הופיע לירי בסרט הפשע "השוד המושלם" בהפקתו של פירס ברוסנן בתפקיד הבלש מייקל מק'יין ובסרטו של קלינט איסטווד "פשע אמיתי".
ב-2001 הופיע לירי בתפקיד הראשי בסדרת המשטרה הקומית אותה יצר "הג'וב" ושיחק בקומדיית הפשע "צרות כפולות" לצד סטיב בושמי.
ב-2003 דיבב בסרט האנימציה "עידן הקרח" את דמותו של הסמילדון דייגו.
את הדמות דיבב לירי גם בסרטי ההמשך "עידן הקרח 2: נמסים מצחוק", "עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים", "עידן הקרח: חוגגים בגדול", "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה" ו"עידן הקרח: מסלול התנגשות".
בשנת 2004 יצר את הסדרה "הצילו" ביחד עם הבמאי פיטר טולן בהשפעת פיגועי 11 בספטמבר בהם נהרגו 343 כבאים.
הרעיון הראשוני של לירי היה ליצור סרט קולנועי על כבאים לאחר טראומת ה-11 בספטמבר.
בשנת 2004 עלתה לאוויר הסדרה בכיכובו של לירי אודות חייו של הכבאי טומי גאווין הסובל מאלכוהוליזם ומבעיות משפחתיות קשות בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר.
הסדרה בת 7 העונות זכתה לרייטינג רב לביקורות מהללות מצד המבקרים, לירי היה מועמד על הופעותיו לפרס גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי.
ב-2008 הועמד לירי לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי על הופעתו בסרט הטלוויזיה הפוליטי "ספירה חוזרת" של רשת HBO בתפקיד מייקל ווהלי, היועץ הפוליטי של המועמד לנשיאות אל גור .
בשנת 2014 עלתה ברשת USA Network סדרת הטלוויזיה הקומית "Sirens", בה לירי לקח חלק בפיתוח שלה ובכתיבת התסריט.
הסדרה חודשה לעונה שנייה שנה לאחר מכן.
לירי נשוי לסופרת אן למבק לירי מאז 1989. הם הכירו כשהוא היה המורה שלה בשיעור אנגלית באמרסון קולג'.
אן לירי פרסמה ספר זיכרונות, "An Innocent, a Broad", על לידתו המוקדמת של בנם בביקור בלונדון.
היא גם כתבה רומן, "Outtakes From a Marriage", שראה אור ב-2008. הרומן השני שלה, "הבית הטוב", ראה אור ב-2013. המאמר שלה בטור בניו יורק טיימס על נישואיה לדניס שימש השראה לפרק מסדרת הטלוויזיה "אהבה מודרנית" (אנ'); פרק 4 - "Rallying to Keep the Game Alive".
בדצמבר 1999 מתו שישה כבאים בשריפה שפרצה בסמוך לאזור מגוריו, בשריפה נספו בן דודו וחבר קרוב של לירי.
לאחר המקרה הקים לירי את קרן "Leary Firefighters Foundation" שבאמצעותה גייס מיליוני דולרים עבור ציוד לתחנות כיבוי.
לירי הוא חובב הוקי קרח ויש לו משטח החלקה בחצר האחורית בביתו ברוקסברי (אנ'), קונטיקט, עם צנרת מותקנת מתחת למשטח הקרח כדי לעזור לו להישאר קפוא.
הוא אוהד בין היתר את קבוצות הספורט בוסטון ברואינס, בוסטון רד סוקס וגרין ביי פאקרס.
לירי מתאר את עצמו כ"ג'ק קנדי הדמוקרטי" עם כמה אידאולוגיות שמרניות, כולל תמיכה בצבא.
לירי אמר פעם בראיון לגלן בק, "הייתי דמוקרט כל החיים, אבל עכשיו בגילי, הבנתי שהדמוקרטים מבאסים, והרפובליקנים מבאסים, ובעצם כל המערכת מבאסת.
אבל אתה צריך ללכת בתוך מערכת כדי למצוא את מה שאתה רוצה."
על אמונותיו הדתיות אמר בעבר, "אני קתולי מיושן במובן הטוב של המילה.
אתה יודע, גדלתי עם הורים אירים, הורים מהגרים אירים.
ההורים שלי התפללו כל הזמן, לקחו אותנו למיסה.
ואבא שלי היה מקלל לפעמים בגאלית.
זה לא נהיה יותר דתי מזה.
אבל, לא, אחרי זמן מה, הבנתי לימדו אותנו לא נכון.
לא גידלתי את הילדים שלי ביראת אלוהים.
גידלתי אותם עם התחושה של, אתה יודע, בשבילי, ישו היה הבחור הנהדר הזה..."
הוא הסנדק של דמיאן הארלי (אנ'), בנה של השחקנית אליזבת הארלי.
+שנהסדרהתפקידהערות1987–1990Remote Controlדמויות שונותתפקיד ראשי (5 עונות); 19 פרקים
בייבי3 פרקים1995Favorite Deadly Sinsג'ייקסרט טלוויזיה של שואוטיים
גם במאי1997מלחמת האזרחים השנייהויני פרנקוסרט טלוויזיה של HBOSubway Storiesבחור בכיסא גלגליםסרט טלוויזיה של HBO2001–2002הג'וב (אנ')מייק מק'נילתפקיד ראשי (2 עונות); 19 פרקים
גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל2002Contest Searchlightעצמו4 פרקים
גם תסריטאי ומפיק בפועלשיחות מלוכלכותג'ו סמית'דיבוב; פרק: "Denis Leary & Sarah Silverman"2004–2011הצילו (אנ')טומי גאווין (אנ')תפקיד ראשי (7 עונות); 93 פרקים
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2005)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים על כתיבה יוצאת מן הכלל בסדרת דרמה (אנ') (2005)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת דרמה (2006, 2007)2008משפחת סימפסוןעצמודיבוב; פרק: "Lost Verizon"ספירה חוזרת (אנ')מייקל וולי (אנ')סרט טלוויזיה של HBO
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2008)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2009)2011עידן הקרח: חוגגים בגדולדייגודיבוב; סרט טלוויזיה של Fox2014–2015Sirensיוצר ותסריטאי (23 פרקים)
סדרת טלוויזיה של רשת USA Network2015–2016סקס, סמים ורוקנרול (אנ')ג'וני רוקתפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים
גם יוצר, תסריטאי, במאי ומפיק בפועל2016לייט נייט שואו עם ג'יימס קורדן ביל קלינטוןפרק: "S2.E146"עידן הקרח: בריחתה של הביצהדייגודיבוב; סרט טלוויזיה של Fox2018–2019, 2022ממלכת החיות (אנ')בילי9 פרקים2019איש משפחהמכונאי רכבדיבוב; פרק: "Girl, Internetted"2019–2021משפחת מודי (אנ')שון מודיתפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים
גם מפיק בפועל (8 פרקים; 2021)2022חוק וסדר: פשע מאורגןפרנק דונלי9 פרקים2024מתבייתיםמיקי מורגןתפקיד ראשי; 8 פרקים2025–הווהחיילי שמנת (אנ')קולונל פטריק קוויןתפקיד ראשי; 10 פרקים
דניס לואיס היא אתלטית בריטית בעבר.
היא אלופה אולימפית (סידני 2000), סגנית אלופת העולם פעמיים ברציפות (אתונה 1997 וסביליה 1999), אלופת אירופה (בודפשט 1998) ופעמיים ברציפות אלופת משחקי חבר העמים הבריטי (ויקטוריה 1994 וקואלה לומפור 1998) בקרב שבע.
במשחקי חבר העמים שנערכו בוויקטוריה, קנדה בשנת 1994 זכתה לואיס במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,325 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 סיימה לואיס בקרב שבע במקום שביעי בתוצאה של 6,299 נקודות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה לואיס במדליית ארד בקרב שבע בתוצאה של 6,489 נקודות, אחרי ע'אדה שועאע מסוריה (6,780 נקודות) ונטליה סזנוביץ' מבלארוס (6,563 נקודות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום 23 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.33 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכתה לואיס במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6,654 נקודות, אחרי זאבינה בראון מגרמניה (6,739 נקודות) ולפני רמיג'יאה נזרובינה מליטא (6,566 נקודות).
באליפות אירופה באתלטיקה, שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 1998 זכתה לואיס במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,559 נקודות.
חודש לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בקואלה לומפור, מלזיה בספטמבר אותה שנה היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 6,513 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 זכתה לואיס פעם נוספת במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6,724 נקודות, אחרי אוניס בארבה מצרפת (6,861 נקודות) ולפני ע'אדה שועאע (6,500 נקודות).
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה לואיס במדליית זהב בקרב שבע בתוצאה של 6,584 נקודות, לפני ילנה פרוחורובה מרוסיה (6,531 נקודות) ונטליה סזנוביץ' (6,527 נקודות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיימה לואיס במקום חמישי בקרב שבע בתוצאה של 6,254 נקודות.
באולימפיאדת אתונה (2004) סבלה לואיס ממספר פציעות ופרשה מהתחרות קרב שבע לאחר הקפיצה לרוחק, המקצוע החמישי.
דניס מקווגי (Denis Mukwege; נולד ב-1 במרץ 1955) הוא גינקולוג קונגולזי, מומחה בטיפול בנשים שנפלו קורבן לאונס.
מאז 1996 טיפל עם עמיתיו בעשרות אלפי נשים שנפגעו במהלך מלחמת קונגו השנייה.
ב-2018 זכה, בצוותא עם נאדיה מוראד, בפרס נובל לשלום "על מאמציהם לסיום השימוש באלימות מינית כנשק בסכסוכים ובמלחמות".
מקווגי נולד בבוקאבו שבקונגו הבלגית, השלישי מבין תשעת ילדיו של כומר פנטקוסטלי.
הוא סיים לימודי רפואה בבורונדי ב-1983. לאחר שהתמחה בגינקולוגיה בצרפת, חזר לקונגו ב-1989. הוא עבד בבית חולים בלאמרה, והתמחה בטיפול בנשים הסובלות מפיסטולה.
בית החולים נהרס במהלך מלחמת קונגו הראשונה ועשרות מהמאושפזים ואנשי הצוות נהרגו.
מקווגי נמלט לקניה, וב-1996 חזר לקונגו והיה ממייסדי בית החולים פאנזי בבוקאבו שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
גם בית חולים זה נהרס במלחמה, וב-1998 נאלץ מוקווגי להקימו מחדש.
בעקבות מלחמות האזרחים בקונגו, החל בית החולים בניהולו של מקווגי לטפל בנשים רבות שעברו אונס קבוצתי, ונגרמו להן פציעות מכוונות באיבר מינן על ידי המורדים.
במקביל ייסד מקווגי את קרן פאנזי (שלימים נקראה על שמו) לטיפול בקורבנות, שמסייעת לנשים בטיפול משפטי ופסיכולוגי ובייעוץ בתחומים נוספים.
בספטמבר 2012 נשא נאום בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות, ובו קרא להתערבות מיידית של העולם לעצירת הפשעים נגד האנושות שנעשים במזרח קונגו, ולפעולה נגד המדינות שתומכות בקבוצות המורדים (כשהוא מתכוון לרואנדה שמחמשת אותם).
הוא מתח ביקורת גם על מדינתו, שלא מספקת הגנה לאזרחיה.
כחודש לאחר נאומו נעשה ניסיון התנקשות בחייו, כשחמושים השתלטו על ביתו בבוקאבו ואיימו על ילדיו בשעה ששהה מחוץ לבית.
עם הגיעו למקום תקפו אותו ורצחו את שומר ראשו.
בעקבות האירוע נמלט מקווגי עם משפחתו לשוודיה, ומשם לבלגיה.
ב-2015 קיבל תואר דוקטור למדעי הרפואה מהאוניברסיטה החופשית של בריסל.
ב-2007 זכה בפרס זכויות האדם של הרפובליקה הצרפתית, ב-2008 זכה בפרס זכויות האדם של האו"ם ובפרס אולוף השוודי.
ב-2009 זכה בתואר אביר לגיון הכבוד הצרפתי.
ב-2010 זכה במדליית ראול ולנברג מטעם אוניברסיטת מישיגן, ב-2011 בפרס המלך בודואן מבלגיה, ב-2013 זכה בפרס הקיום הנכון, ב-2014 זכה בפרס סחרוב לחופש המחשבה, ב-2016 זכה בפרס סיאול לשלום ונכלל ברשימת טיים 100.
בנוסף זכה לתוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות אקדמיים שונים בהם אוניברסיטת אומאו בשוודיה ואוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
באוקטובר 2018 זכה, בצוותא עם נאדיה מוראד, בפרס נובל לשלום.
דניס ויליאם סיאהו (יאשיהו) שיאמה היה פיזיקאי יהודי-בריטי.
סיאמה נולד במנצ'סטר, הממלכה המאוחדת, בנם של נלי עדס ואברהם סיאמה (שמאע במקור).
אביו יליד מנצ'סטר ואמו ילידת מצרים, אך לשניהם יש שורשים יהודיים מחלב, סוריה.
בשנת 1953 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג', על עבודה בהנחייתו של פול דיראק שעסקה בעקרון מאך ובאינרציה.
לימד באוניברסיטת קורנל, בקינגס קולג' לונדון, באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת טקסס באוסטין, אך בעיקר נמנה עם סגל אוניברסיטת קיימברידג' (בשנות ה-50 ובשנות ה-60) ועם סגל אוניברסיטת אוקספורד (בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80).
סיאמה ותלמידיו תרמו תרומה משמעותית להתפתחות הפיזיקה בבריטניה אחרי מלחמת העולם השנייה.
הוא נחשב אחד מאבות הקוסמולוגיה המודרנית.
מספר רב של אסטרופיזיקאים וקוסמולוגים עשו את עבודת הדוקטורט בהנחייתו, בהם:
דניס ריצ'רד מקדאנה הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בין השנים 2021–2025. בשנים 2013–2017 כיהן כראש סגל הבית הלבן ה-27, בתקופת הכהונה השנייה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
קודם לכן, כיהן כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל.
מקדאנה נולד בסטילווטר, עיירה קטנה במינסוטה, כבן למשפחה קתולית בת 11 ילדים של ויליאם וקתלין מקדאנה.
הוא למד באוניברסיטת "סנט ג'ון" בקולג'וויל שבמינסוטה, שם רכש תואר ראשון בהיסטוריה ובספרדית בשנת 1992.
לאחר סיום לימודיו, טייל ברחבי אמריקה הלטינית ועבד כמורה בתיכון בבליז.
לאחר מכן שב לארצות הברית ולמד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים בשנת 1996.
בין השנים 1996–1999 עבד מקדאנה כעוזר בוועדת החוץ בבית הנבחרים של ארצות הברית, תוך התמקדות באמריקה הלטינית.
שימש בין היתר יועץ בכיר למדיניות חוץ עבור הסנאטור טום דאשל.
לאחר הפסדו של דאשל במירוץ לבחירתו מחדש ב-2004, שימש יועץ חקיקה עבור קן סלזאר, הסנאטור החדש מטעם קולורדו.
ב-2004 היה בנוסף חבר במכון המחקר הליברלי "Center for American Progress".
בשנת 2007 נשלח מארק ליפרט, מי ששימש יועצו הבכיר ביותר למדיניות חוץ של הסנאטור ברק אובמה, לשרת בעיראק וגייס את מקדאנה כדי להחליפו בתפקיד באופן זמני.
מקדאנה המשיך לעבוד לצד הסנאטור אובמה, ושימש יועץ למדיניות חוץ במהלך ההתמודדות שלו בבחירות לנשיאות ב-2008.
בנובמבר 2008, עם בחירתו של ברק אובמה לנשיא ארצות הברית, מונה מקדאנה לאחראי על תקשורת אסטרטגית במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, ולאחר מכן היה ראש הסגל של המועצה.
באוקטובר 2010 הודיע הנשיא ברק אובמה כי מקדאנה יחליף את טום דונילון כסגן היועץ לביטחון לאומי, מפאת קידומו של האחרון לתפקיד היועץ לביטחון לאומי לאחר עזיבתו של הגנרל ג'יימס ג'ונס את התפקיד.
במאי 2011 נצפה מקדאנה בתמונות שצולמו בחדר המצב של הבית הלבן, בזמן מבצע חנית נפטון שבו נהרג אוסמה בן-לאדן.
לאחר בחירתו המחודשת בנובמבר 2012, מינה הנשיא אובמה בינואר 2013 את מקדאנה לראש סגל הבית הלבן, בהחליפו את ג'ק לו שמונה למזכיר האוצר של ארצות הברית.
בדצמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי בחר במקדאנה להיות המזכיר לענייני חיילים משוחררים בממשלו העתידי.
כהונתו תמה עם השבעתו השנייה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2025.
דניס סוארס פרננדס (בספרדית: Denis Suárez Fernández, נולד ב-6 בינואר 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דפורטיבו אלאבס מהלה ליגה.
סוארס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של סלטה ויגו.
הוא חתם במנצ'סטר סיטי ב-23 במאי 2011, שם שיחק בקבוצת הנוער ושותף במספר משחקים מועט גם בבוגרים.
המשחק הראשון שלו בבוגרים של מנצ'סטר סיטי הוא ערך בסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג, כאשר נכנס כמחליף של סמיר נאסרי בדקה ה-67 בניצחון 5–2 נגד וולברהמפטון ב-17 במאי 2012. בשנת 2012, הוענק לו פרס השחקן הצעיר של מנצ'סטר סיטי על ידי אוהדי הקבוצה.
ב-22 באוגוסט 2013, סוארס עבר לברצלונה לארבע שנים.
במהלך העונה 14–2013 הוא שיחק בעיקר בברצלונה אתלטיק וכבש בה 7 שערים.
ביולי 2014, הושאל סוארס לסביליה למשך שתי עונות במסגרת עסקת מכירתו של איוואן רקיטיץ' לברצלונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-12 באוגוסט 2014 במסגרת הסופר קאפ האירופי באצטדיון קארדיף סיטי, במשחק זה שיחק 78 דקות לפני שהוחלף בהפסד 0–2 לריאל מדריד.
ב-11 בדצמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק של סביליה בליגה האירופית נגד הקבוצה הקרואטית רייקה.
סביליה זכתה בסיום העונה בליגה האירופית, אך סוארס לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה הקבוצה 2–3 את דניפרו, ונותר על הספסל לאורך כל המשחק.
ב-29 באוגוסט 2015 חתם לארבע שנים בוויאריאל.
ב-23 ביוני 2016 חתם לארבע שנים בברצלונה.
ב-1 ביולי 2019 חתם לארבע שנים בסלטה ויגו, כאשר ברצלונה קיבלה תמורתו כ-13 מיליון אירו.
ב-30 בינואר 2023 הושאל לאספניול עד לסוף העונה.
ב-27 ביוני 2023 חזר לאחר שבע שנים לויאריאל.
ב-29 באוגוסט 2025 חתם על חוזה לשנתיים בדפורטיבו אלאבס.
במקביל לתחילת הקריירה הוא שותף בקבוצות ספרד בגילאים השונים.
הוא שותף בזכיית נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה ב-2012. ב-29 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות נגד לקראת יורו 2016.
דניס ליאונידוביץ' מצוייב הוא פסנתרן קלאסי רוסי.
דניס מצוייב נולד באירקוטסק שבברית המועצות בשנת 1975, בן יחיד לזוג הורים מוזיקאים.
אימו היא מורה לפסנתר ואביו פסנתרן ומלחין.
כבר בגיל צעיר מאוד גילה כישרון מוזיקלי, בגיל 3 ביצע על הפסנתר הביתי מנגינה ששמע בטלוויזיה.
עד גיל 15 למד מוזיקה בעיר הולדתו ובשנת 1990 עבר ללמוד במוסקבה באמצעות מלגה שהוענקה לו לשם כך, הוא הופיע עם מוזיקאים צעירים מחוננים נוספים ברחבי אירופה וארצות הברית.
בשנת 1991 עברו גם הוריו למוסקבה כדי לאפשר לו להתמסר לקריירה המוזיקלית שלו.
הוא למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל-יד הקונסרבטוריון של מוסקבה.
בתחרות הבינלאומית הראשונה שהשתתף בה ב-1994, ביוהנסבורג, דרום אפריקה, זכה בפרס הראשון.
באותה שנה החל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה כתלמידו של אלכסיי נסדקין ומ-1997 אצל הפסנתרן סרגיי דורנסקי .
בשנת 1998 בהיותו בן 23 לבד זכה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית ה-11 .
מצוייב היה נושא לפיד באולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י.
הוא תומך מוצהר של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, גיבה בפומבי את התנהלותו מול אוקראינה בסיפוח חצי האי קרים ב-2014.
מצוייב הוא המנהל האמנותי של פסטיבלים אזוריים ובינלאומיים רבים ברוסיה.
והוא מופיע בקונצרטים רבים ברחבי רוסיה ואירופה.
בשנים האחרונות מנגן מצוייב גם מוזיקת ג'אז, והיה הפסנתרן הקלאסי הראשון שהופיע עם קונצרט ג'אז באולם המופעים של קונסרבטוריון מוסקבה.
הוא ציין את פסנתרן הג'אז הקנדי אוסקר פיטרסון כבעל השפעה מכרעת על סגנון הג'אז שלו.
דניס סטמפר לוסון הוא שחקן ובמאי סקוטי.
הוא מוכר מהופעתו בתפקיד ג'ון ג'רנדייס בעיבוד של ה-BBC לרומן "בית קדרות", בתפקיד גורדון ארקהרט בסרט "גיבור מקומי", בתפקיד מפקח בילוש סטיב מקאנדרו בסדרה "תחבולות חדשות" של BBC One, ובתפקיד ודג' אנטילס בטרילוגיית סרטי "מלחמת הכוכבים".
לוסון נולד בקריף שבמחוז פרת'שייר בסקוטלנד.
הוא בנם של פיליס ננו (שם נעורים סטמפר) ולורנס לוסון.
לוסון למד בבית הספר היסודי בקריף .
אחרי שעבר את הבחינות המשיך ללמוד ב"מוריסון אקדמי" ואחר כך בבית הספר למשחק האקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה , אחרי שנכשל בבחינות הקבלה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
הוא עבד במכירת שטיחים והופיע בתיאטרון חובבים לפני שהתקבל ללימודים באקדמיה המלכותית הסקוטית.
תחילת קריירה המשחק של לוסון הייתה ב-1969 כשהופיע בתפקיד קטן במחזה "הגלגול" בווסט אנד שבלונדון.
מאז שיחק בדרמות טלוויזיוניות כמו "הסוחר מוונציה" (1973) לצדו של לורנס אוליבייה ששיחק בתפקיד שיילוק, בדרמה המוזיקלית "Rock Follies" (מ-1976) ובמיני-סדרה "Dead Head" (מ-1986).
לוסון שיחק בתפקיד הטייס ודג' אנטילס בשלושת הסרטים של טרילוגיית "מלחמת הכוכבים".
הוא הרבה לשחק על במות התיאטרון בווסט אנד, ומהופעותיו הבולטות היו בשנים 1983 ו-1984 במחזמר "Mr.
ב-1999 ביים לוסון את ההפקה "Little Malcolm and His Struggle Against the Eunuchs" שהועלתה בתחילה בתיאטרון המפסטד ואחר כך הועבר לתיאטרון קומדי בווסט אנד הלונדוני, בכיכובו של אחיינו, יואן מקגרגור, בתפקיד הראשי, מלקולם סקרודייק.
ב-10 בדצמבר 2005 השתתף בתוכנית הרדיו "Loose Ends" בהגשת נד שרין, ברדיו 4 של ה-BBC.
ב-2005 שיחק לוסון בתפקיד ג'ון ג'רנדייס, התפקיד הראשי בסדרה עטורת השבחים של ה-BBC, עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס, והיה מועמד לפרס אמי על הופעתו.
שנתיים אחר כך שיחק בתפקיד פיטר סיים בסדרת הדרמה "ג'קיל" של ערוץ BBC One.
הסדרה היא עיבוד מודרני של הספר "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד" בכיכובו של ג'יימס נסביט.
עוד הופיע לוסון בתפקיד קפטן "דרדנוט" פוסטר בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", עיבוד של רשת ITV לספרי "הורנבלואר" מאת סי אס פורסטר.
בסדרה "רובין הוד" שיחק לוסון בתפקיד שריף וינצ'סטר.
לוסון הופיע בתפקיד ז'ורז' בהפקה מחודשת של המחזמר "כלוב העליזים" בווסט אנד.
עוד קודם לכן כיכב לוסון בהפקה מחודשת בלונדון של המחזמר "Pal Joey".
לוסון כיכב בסיטקום "Above Their Station" של ה-BBC שכתב ריס תומאס , הופק ושודר רק פרק פיילוט של הסדרה.
הוא הופיע לצדה של הלנה בונהם קרטר בסרט הטלוויזיה "איניד" של רשת BBC Four המבוסס על חייה של הסופרת איניד בלייטון.
לוסון גילם את דמותו של קנת' דארל ווטרס, מנתח לונדוני שהופך לבעלה השני של בלייטון.
ביולי 2009 הופיע לוסון בתפקיד אלכסנדר פלמינג בדרמה "Breaking the Mould: The Story of Penicillin" לצדו דומיניק וסט.
בסדרת הפשע "Marchlands" ששודרה בפברואר 2011 שיחק לוסון בתפקיד הסבא של אליס.
ב-2011 הופיע לוסון במחזה "The Acid Test" מאת אניה רייס בתיאטרון רויאל קורט.
בשנת 2012 החליף לוסון את ג'יימס בולאם בסדרת הטלוויזיה "תחבולות חדשות" בעונה התשיעית של הסדרה.
לוסון סיפר שהוצע לו לגלם שוב את תפקיד ודג' בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" אבל הוא סירב כי חשב שהוא ישתעמם בתפקיד.
אחותו של לוסון, קרול דיאן מקגרגור, היא אמו של השחקן יואן מקגרגור.
ללוסון הייתה מערכת יחסים עם השחקנית דיאן פלטשר אותה פגש כשהופיעו יחד בהפקה של המחזה "הלילה השנים עשר".
ב-1979 נולד בנם המשותף, ג'יימי.
ב-1985 הכיר לוסון את השחקנית שילה גיש בצילומי הסרט "That Uncertain Feeling".
השניים חיו יחד במשך עשרים שנה, וב-2004 הם התחתנו באנטיגואה.
גיש נפטרה מסרטן כשנה אחר כך, ב-9 במרץ 2005.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1969 Dr.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1971 טיטוס אנדרוניקוס Titus Andronicus מרטיוס תיאטרון ראונד האוס 1972 England's Ireland תיאטרון ראונד האוס 1973 Kaspar תיאטרון Almost Free 1973 Sarah B.
Divine תיאטרון קוצ'ריין 1975 Kidnapped at Christmas וורדר מולינס תיאטרון שו 1977 The Dog Ran Away האח דייוויד תיאטרון המפסטד 1977 Censored Scenes from King Kong סטיבן תיאטרון אופן ספייס 1978 We Can't Pay!
דניס ססו-נגוסו הוא פוליטיקאי מהרפובליקה של קונגו המשמש כנשיא המדינה מאז שנת 1997. בעבר היה נשיא גם בשנים 1979–1992.
במהלך תקופתו הראשונה כנשיא, עמד בראש משטר חד-מפלגתי במשך 12 שנים, עד שהוועידה הלאומית (הפרלמנט) החליטה על לקיחת סמכויותיו והפיכת תפקיד הנשיא לתפקיד סמלי בלבד.
הוא נוצח בידי פרופסור פסקל ליסובה בבחירות שנה לאחר מכן.
הוא עמד בראש האופוזיציה במשך 5 שנים וחזר לשלטון באוקטובר 1997, אחרי שמליציות שלו הדיחו את הנשיא ליסובה והובילו למלחמת אזרחים בת ארבעה חודשים, שבמהלכה נהרגו עשרות אלפי אזרחים.
הוא נבחר שוב בבחירות בשנת 2002 ו-2009. בשנת 2015 העביר במשאל עם תיקון למבוא החוקה אשר מאפשר לו להתמודד לעוד קדנציה.
הוא נבחר מחדש בבחירות שנערכו בשנת 2016.
באוקטובר 2021, דניס סאסו נ'גאסו צוטט בשערוריית "מסמכי פנדורה".
על פי קונסורציום העיתונאים הבינלאומי, בשנת 1998, ממש לאחר חזרתו לשלטון של דניס סאסו נ'גאסו, היא החברה על פי הדיווחים, אינטר אפריקאן השקעות נרשמה באיי הבתולה הבריטיים, מקלט מס קריבי.
דניס סאסו נ'גואסו מכחיש כי מדובר במסמכים.
נולד בצפון המדינה בשנת 1943. התגייס לצבא בשנת 1960, קצת לפני שהמדינה קיבלה עצמאות.
הוא יועד לקבל הכשרה באלג'יריה ובצרפת ולאחר ההכשרה להצטרף לגדוד הצנחנים המובחר של קונגו.
בתחילת שנות ה-60 פיתח עמדות סוציאליסטיות ולקח חלק בהפיכה הצבאית שנערכה בשנת 1968. בדצמבר 1969 ייסד את מפלגת העבודה הקונגולזית (PCT).
בשנת 1970 הפך לראש סגל האבטחה של מועצת הנשיאות.
ב-16 במרץ 1977 הנשיא נגואבי חוסל.
מועצה בת 11 חברים שהיו אנשי צבא השתלטה על המדינה בהנהגת יואכים יהומבי-אופנגו.
בשנת 1979 התרחשה עוד הפיכה וססו-נגוסו מונה לנשיא ב-27 במרץ, לאחר שהוועד של מפלגת העבודה אישרה את המינוי.
בתחילת הקדנציה ססו-נגוסו ניהל משא ומתן על הלוואות מקרן המטבע הבינלאומית ואפשר למשקיעים זרים מצרפת ומאמריקה לקיים פעולות שאיבת נפט ומינרלים חיוניים מקונגו.
הוא גם נסע למוסקבה בשנת 1981 במטרה לחתום על הסכם ידידות של עשרים שנה עם ברית המועצות.
בכינוס קונגרס ה-PCT שהתרחש בסוף יולי 1984 הוא נבחר לקדנציה נוספת כנשיא הוועד המרכזי של המפלגה וכנשיא הרפובליקה.
בשנים 1986–1987 היה נשיא ארגון אחדות אפריקה.
בסוף שנת 1987 התמודד עם ניסיון הפיכה בצפון המדינה אשר נכשל בסופו של דבר.
בסוף יולי 1989 הוא נבחר להמשיך בתפקידו.
קריסת מסך הברזל וסוף המלחמה הקרה גרמו לססו-נגוסו להוביל תהליכים של ליברליזציה כלכלית והפחתת מעורבותה של המדינה במשק.
בפברואר - יוני התקיים כנס ארצי (אשר היה בעל נוכחות אופוזיציונרית רבה), בה הוחלט על הגבלה עמוקה של הנשיאות ועל הקמת ממשלת מעבר, עד קיום בחירות בשנת 1992. כוחו של ססו-נגוסו היה כה מוגבל, עד כדי כך שהיה צריך אישור של ממשלת המעבר בכל פעם שרצה לצאת מהמדינה.
בבחירות שנערכו ביוני - יולי 1992, מפלגת העבודה קיבלה רק כ-18 מושבים מתוך 125, והייתה לשישית בגודלה.
בבחירות לנשיאות שנערכו באוגוסט של אותה השנה, ססו-נגוסו הפסיד בסיבוב הראשון לאחר שהגיע למקום השלישי עם 17% מהקולות.
בסיבוב השני פסקל ליסובה ניצח עם 61% מהקולות והתמנה לנשיא.
תקופת שלטונו של ליסובה התאפיינה בחוסר יציבות ועימותים רבים.
במאי 1997 החלו עימותים אלימים באוואנדו בין תומכיו של יואכים יהומבי-אופנגו לבין תומכיו של ססו-נגוסו.
לאחר שהשלטונות ניסו לעצור שני גברים שהיו מעורבים בעימותים אלו, פרצה מלחמת אזרחים.
ססו- נגוסו, הנעזר בכוחות מאנגולה, ניצח לבסוף במלחמה, והושבע לנשיא ב-25 באוקטובר.
שנתיים לאחר מכן נחתמו חוזי שלום עם גורמי אופוזיציה ותוכננו בחירות לשנת 2002, למרות שלא כל האופוזיציה חתמה על ההסכמים.
בבחירות, שנערכו ב-10 במרץ 2002, ססו-נגוסו ניצח עם כ-90% מהקולות, לאחר שהמועמדים הבולטים ביותר באופוזיציה היו מנועים מהתמודדות.
מועמד אחר הסיר את מועמדותו כמספר ימים לפני הבחירות, בטענה שהתוצאות יהיו מבוימות.
באותה השנה אורה חוקה המאריכה את קדנציית הנשיאות מחמש שנים לשבע שנים.
הוא הושבע מחדש ב-14 באוגוסט.
שימש כנשיא האיחוד האפריקאי בשנים 2006–2007. בשנת 2009 נבחר שוב לתפקיד עם 78.61% מהקולות.
עכשיו הוא עושה הסכם שלום לבין איראן לישראל היום ל03/02/2026
דניס סמית הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
סמית' גדל בפאייטוויל שבקרוליינה הצפונית, בילדותו אמו עזבה את הבית והוא גדל עם אביו.
למד בתיכון טריניטי קריסטיאן בעיר ושיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר.
בשנתו השנייה בתיכון זכתה הקבוצה באליפות המדינה, בשנתו השלישית התיכון נבחר לשחקן השנה בתיכונים במדינת קרוליינה הצפונית וסייע לקבוצה להעפיל עד שלב חצי הגמר באליפות התיכונים.
לפני תחילת שנתו האחרונה בתיכון קרע באוגוסט 2015 את רצועת ברכו במהלך משחק בקבוצת AAU והושבת מפעילות.
בעקבות הפציעה סיים סמסטר קודם את לימודיו בתיכון על מנת שיוכל להירשם לאוניברסיטה כבר בינואר 2016 ולהתמקד בשיקום לפני תחילת העונה בליגת המכללות.
בליגת המכללות שיחק עבור אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
הוא השיג ממוצע של 18.1 נקודות, 6.2 אסיסטים ו-4.9 ריבאונדים למשחק במהלך העונה בה שיחק בקבוצה.
בתום העונה נבחר לשחקן השנה הראשונה של העונה בליגת ה-ACC, ולחמישייה השנייה של הליגה.
הוא בחר לוותר על המשך הלימודים באוניברסיטה ולהירשם לדראפט ה-NBA.
בדראפט 2017 נבחר במקום התשיעי על ידי דאלאס מאבריקס.
במשחק הבכורה במדי דאלאס קלע סמית' 16 נקודות ומסר 10 אסיסטים בהפסד 117-111 לאטלנטה הוקס.
הוא רשם במהלך העונה טריפל דאבל של 21 נקודות, 10 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בניצחון על ניו אורלינס פליקנס, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה.
באמצע עונת הועבר סמית' בטרייד יחד עם וסלי מת'יוז, דיאנדרה ג'ורדן ושתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון לניו יורק ניקס, תמורת קריסטפס פורזינגיס, קורטני לי, טריי ברק וטים הארדוויי הבן.
לטרייד זה קדמה השבתתו של סמית' למספר משחקים בטענות של פציעה ומחלה, ושמועות שבדאלאס ישנו רצון להעביר אותו בטרייד עקב חוסר התאמה מקצועית של סמית' על המגרש עם הרוקי לוקה דונצ'יץ'.
בפברואר 2021 הועבר סמית' בטרייד לדטרויט פיסטונס, תמורת דריק רוז.
בספטמבר 2021 חתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס.
בספטמבר 2022 חתם על חוזה בשארלוט הורנטס.
ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשקלע 12 נקודות בניצחון על סן אנטוניו ספרס.
ביולי 2023 חתם על חוזה בברוקלין נטס.
דניס לוקטב (נולד ב-6 באפריל 2000) הוא שחיין ישראלי.
אלוף ישראל, אלוף המכביה העשרים (2017), זוכה מדליית ארד מהמשחקים האולימפיים לנוער (בואנוס איירס 2018) וסגן-אלוף אירופה לנוער (הלסינקי 2018) במשחה ל-200 מטר חופשי.
הוא שיאן ישראל במשחה ל-200 מטר חופשי ואלוף אירופה בשחייה לנוער (הלסינקי 2018) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ייצג את ישראל ב-4 אליפויות עולם (בודפשט 2017, קוואנגג'ו 2019, בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) ובאולימפיאדת טוקיו (2020).
לוקטב שחיין מכבי אשדוד, התאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן, ומינואר 2017 התאמן בהדרכתו של קאיו קאג'ביץ' ומספטמבר אותה שנה תחת בהדרכתו של לוקה גברילו.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה לוקטב במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:17.57 דקות, אחרי גיל קיזלר ממכבי חיפה שקבע שיא ישראלי חדש של 8:03.98 דקות וגיא מוסקוביץ', ממכבי קריית ביאליק (8:13.86 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.62 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:58.50 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בהודמזוושרהיי הונגריה ביולי 2016 זכה לוקטב במדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, איתי כרמי ואלון שמי בתוצאה של 7:23.03 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:49.66 דקות, התוצאה המהירה מבין השחיינים הישראלים.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.17 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:50.66 דקות ועלה מהמקום החמישי, במקום 16 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.05 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:26.56 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.27 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:01.45 דקות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 2017 זכה לוקטב במדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, איתי כרמי ואלון שמי בתוצאה של 7:19.57 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.48 דקות, התוצאה המהירה מבין השחיינים הישראלים.
שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה העשרים הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:49.31 דקות, לפני אלון שמי (1:51.49 דקות) וג'אד הווארד מארצות הברית (1:52.34 דקות).
באליפות אירופה לנוער שנערכה בהלסינקי ביולי אותה שנה זכה לוקטב בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם גל כהן גרומי, בר סולובייצ'יק ותומר פרנקל בתוצאה של 7:16.28 דקות, לפני רוסיה (7:17.49 דקות) ובריטניה (7:17.93 דקות), לראשונה בהיסטוריה של נבחרת ישראלית בשחייה.
כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 1:47.78 דקות.
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.95 דקות, אחרי כרישטוף מילאק הונגריה (1:47.19 דקות) ולפני רובין הנסון משוודיה (1:48.65 דקות).
באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) שנערכה באוקטובר זכה לוקטב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.53 דקות, אחרי כרישטוף מילאק (1:47.73 דקות) ורובין הנסון (1:48.14 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.12 דקות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 3:52.04 דקות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-12 באפריל 2019 סיים לוקטב חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:51.45 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של עידו הבר (3:51.54 דקות).
באליפות אירופה שנערכה במאי הוא סיים ביחד עם רון פולונסקי, אנדראה מורז ואנסטסיה גורבנקו במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 7:32.96 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, גל כהן גרומי ומירון חרותי בשיא ישראלי חדש של 3:15.35 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.63 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביוני 2023 זכה לוקטב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש וקריטריון אולימפי של 1:46.17 דקות לפני תומר פרנקל (1:46.90 דקות) וגל כהן גרומי (1:47.39 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.55 דקות, לפני ליאור מזרחי מירושלים רבתי (2:02.56 דקות) וענבר דנציגר מהפועל ירושלים) (2:03.67 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 48.54 שניות, אחרי תומר פרנקל שקבע שיא ישראלי חדש של 48.18 שניות, שניהם שיפרו את השיא הקודם הוותיק בן 14 השנים של נמרוד שפירא בר אור (48.93 שניות) ולפני גל כהן גרומי (49.28 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 53.20 שניות.
באולימפיאדת פריז סיים במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, גל כהן גרומי ואלכסיי גליבינסקי בתוצאה של 3:15.41 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.87 שניות.
דניס ליל הוא שחקן בריטי יליד ניו זילנד.
ליל נולד בהמילטון שבניו זילנד.
ב-1959 הצטרף לחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד (RNZAF).
בהיותו בחיל האוויר הביע עניין בתיאטרון חובבים ובחיקוי דמויות מתוכנית The Goon Show של ה-BBC.
במהלך הקריירה שלו בחיל האוויר השתתף בהפקות של אופרה ותיאטרון.
ב-1967 היגר מניו זילנד לבריטניה.
ליל הופיע פעמיים בסדרת המדע בדיונית של ה-BBC "דוקטור הו".
ב-1977 גילם את ד"ר פנדלמן במיני-סדרה "Image of the Fendahl", וב-1984 שיחק בתפקיד סר ג'ורג' הצ'ינסון במיני-סדרה "The Awakening".
אחרי שהופיע בפרק אחד בעונה הראשונה של הסדרה הפוסט-אפוקליפטית "ניצולים" של טרי ניישן, קיבל ליל תפקיד ראשי בעונה השנייה והשלישית של הסדרה.
בשנות התשעים של המאה העשרים שיחק בקומדיות המצבים "Outside Edge" בתפקיד דניס, וב"על שוטים ואנשים" בדמות אלן פארי, אביה של קסנדרה.
עוד הופיע ליל בתפקיד חבר הפרלמנט השיכור סר טלבוט בוקסומלי בפרק בעונה השלישית של "הפתן השחור" (Blackadder the Third), ובתפקיד השמש בספיישל חג המולד "Blackadder's Christmas Carol".
ב-1993 שיחק בדמות סר רובן אסטוול בפרק "The Underdog" בסדרת הטלוויזיה "פוארו".
הוא הופיע בפרק "Gunmen of the Apocalypse" בסדרה "ננס אדום".
ב-2002 גילם את קלמנט אטלי בסרט הטלוויזיה "ברטי ואליזבת".
בשנים 2003 עד 2011 כיכב לי בדרמה "The Royal" של ערוץ ITV1 בתפקיד מנתח בכיר מר רוז.
ברדיו הופיע ליל במחזה "The Christian Brothers" מאת רון בלייר.
בפברואר 2016 הופיע ליל בפרק "A Dying Art" בעונה ה-18 של סדרת הפשע "רציחות במידסומר" של רשת ITV.
ליל מתגורר בריים אינטרינסקה שבדורסט.
הוא נשוי לוונסה ולבני הזוג שני ילדים.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1972 The Train Now Standing מר פוטס סדרת טלוויזיה 1974 Who Killed Lamb?
דניס פבר היא מנחת טלוויזיה צרפתייה.
פבר נולדה בניס, בגיל תשע עשרה החלה לעבוד ב-TMC, ערוץ הבידור במונקו וב-1971 החלה לעבוד בערוץ TF1, באותה שנה גם שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Madame êtes-vous libre ?".
במהלך שנות ה-60 החלה לפרסם טור קבוע בעיתון France-Soir.
ב-1975 זכתה בפרס "7 d'Or", פרס הטלוויזיה הצרפתי בקטגוריה "המנחה הטובה ביותר".
ב-1976 החלה להנחות תוכנית בוקר בתחנת הרדיו "Europe 1" שם ראיינה פוליטיקאים ואמנים מדי בוקר.
היא הנחתה את האירוויזיון 1978 שנערך בפריז.
ב-1981 הייתה דוברת הניקוד הצרפתי באירוויזיון.
ב-2008 התמודדה ברשימת הרפובליקנים בבחירות לראשות עיריית ניס.
הרשימה אליה הצטרפה, בראשות כריסטיאן אסטרוסי, ניצחה בבחירות ונבחרה למועצת העיר.
ב-1965 נישאה לבמאי ולאחר מכן התגרשה, ב-1978 נישאה לשף וב-1980 נולדו להם תאומות.
דניס לולין (באנגלית : Dennis Loline) הוא אוטובוס דו-קומתי מתוצרת כלי הרכב המסחריים (אוטובוסים, כלי רכב ייעודיים לשדות תעופה, רכב לפינוי אשפה וכבאיות) "Dennis Specialist Vehicles Limited" בעיר "Guildford" הבריטית בין השנים 1958–1966.
בדגמי "Dennis Loline III" תוכננו 68 מושבים (29 מושבים בקומה התחתונה, ו-39 מושבים בקומה העליונה).
"Dennis Loline III" (סורג קדמי מול הרדיאטור)
דניס סרגייביץ' ספיצוב הוא גולש סקי למרחקים רוסי, שזכה בשלוש מדליות באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018).
הוא מתמודד עבור מחוז, טיומן ואגודת הספורט הצבאית צסק"א והוא מחזיק בדרגת רב"ט.
בתחרויות הבוגרות הוא משתתף מאז עונת 2015/2016. הוא זכה במדליית כסף באליפות רוסיה במרוץ שליחים 2016 וזכה גם במדליית הכסף ב-2017 במרוץ שליחים ובסקיאתלון.
הוא גם זכה בגביע רוסיה.
במשחקי החורף האולימפיים הצבאיים שנערכו בסוצ'י ב-2017 זכה במדליית כסף במרוץ 15 ק"מ בסגנון חופשי.
הוא זכה גם בתחרויות הבינלאומיות של פדרציית הסקי הבינלאומית (FIS).
בשלב הסופי של "הטור דה סקי" 2018 (עד 9 ק"מ) סיים במקום ה-13. בסך הכל בדירוג של גביע העולם 2017/2018 שהוצג בינואר 2018, הוא דורג במקום הרביעי בקרב ספורטאים עד גיל 23.
באולימפיאדת החורף שנערכה בקוריאה התמודד בסקיאתלון על המקום הראשון, אך לבסוף סיים במקום הרביעי והפך להיות הספורטאי ראשון בקרב גולשים צעירים מתחת לגיל 23 שהגיע למעמד זה.
במרוץ נפרד של 15 ק"מ הוא סיים במקום השלישי וזכה במדליה האולימפית הראשונה שלו.
במרוץ שליחים 4x10 ק"מ העפיל לשלב הסופי ולאחר מרוץ צמוד דניס הגיע למקום השני וזכה גם במדליית כסף.
המשחקים האולימפיים ספרינט ספרינטקבוצתי 15 ק"מ 15+15 ק"מ 50 ק"מ מרוץ שליחים פיונגצ'אנג 2018 —2 3 42
דניס סברה היא כבאית מתוצרת יצרנית כבאיות ורכבים ייעודיים לשדות תעופה Dennis Specialist Vehicles הבריטית אשר יוצרה בין השנים 1995–2007.
כושר מטען: 13-17 טון ציוד
מכל בקיבולת של 2,000 ליטר מים
תאורת עבודה: 110 וולט כולל טלסקופ פנטומטי
שמשות חלון בטיחותיות מזכוכית - חלת שכבתית בעובי של 11מ"מ
משאבה - 2,250 ליטר לדקה ב-7 נקודות שאיבה
80 ליטר קצף בתא המטען
ציוד חיתוך / הפצה הידראולי
דניס סוג N היא כבאית מתוצרת "Dennis Brothers of Guildford" אשר מאוחר יותר הפכה ליצרנית כבאיות ורכבים ייעודיים לשדות תעופה Dennis Specialist Vehicles הבריטית אשר יוצרה כנראה בין השנים 1908–1930.
מפעל החברה מוקם ב"Guildford" בבריטניה.
דגם ה"דניס סוג N" היה בסיס לכבאיות שפיתחה החברה במהלך השנים.
שלדת הרכב "N-Type" נבנתה מפלדה מגולגלת מסומנת ומכווצת בנקודות המתאימות.
המארז כלל מסגרת משנה שעליה הונחו המנוע ותיבת ההילוכים.
באשר לדגמים מאוחרים יותר, משאבת המים הייתה משאבה צנטריפוגלית, ולא משאבת בוכנה שהייתה בשימוש על ידי יצרנים אחרים.
במקום שבו המים סופקו בלחץ של ברז, במקום ביניקה מאגם, הועלה הלחץ הנוסף הזה באמצעות המשאבה הצנטריפוגלית, בעוד שמשאבת בוכנה הייתה מחניקה אותו.
חסרונה של המשאבה הצנטריפוגלית היה כוח ציר ניכר שנוצר על ידי אימפלר המשאבה (pump impeller), המחייב דחף.
היצרן פתר את הבעיה על ידי אימפלר כפול-צדדי המאזן את הכוח הכללי.
המנוע שהורכב בדגמי "דניס סוג N" היה מתוצרת "White and Poppe" מקובנטרי.
דניס לנצט הוא אוטובוס מתוצרת יצרן כלי הרכב המסחריים (אוטובוסים, כלי רכב ייעודיים לשדות תעופה, רכב לפינוי אשפה וכבאיות) "Dennis Specialist Vehicles Limited" הבריטי בעיר "Guildford" אשר יוצר בין השנים 1981–1991.
כשליש מדגמי "דניס לנצט" יוצאו לברמודה ולדרום אפריקה
אוטובוס נמוך-רצפה - כאשר גישה בכיסא גלגלים דרשה התאמה של כיסא, כמה מפעילי אוטובוסים ומועצות רכשו את דגמי "דניס לנצט"
חלק מהדגמים שימשו כספריות ניידות
ניר טיבור (נולד ב-18 ביוני 1993) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ורב נגן ישראלי המוכר בשם הבמה דניס לויד (Dennis Lloyd).
לויד האמן המושמע ביותר ברשימת האמנים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי.
טיבור נולד בתל אביב להורים גדעון וטל, וגדל ברמת גן.
בגיל שמונה החל לנגן על חצוצרה ובגיל 13 לימד את עצמו לנגן בגיטרה.
בתיכון למד בבית ספר לאומנויות תלמה ילין בגבעתיים, ושירת בצבא כלוחם בחיל הים.
בתחילת הדרך ניסה את מזלו בישראל, ולאחר שזכה להתעלמות מצד תחנות הרדיו העלה לויד את שיריו לרשתות ספוטיפיי ויוטיוב, שם התגלה על ידי שדרני מוזיקה ותחנות רדיו בעולם, אשר החלו להשמיע אותו.
ב-2015 הוציא את הסינגל הראשון "(Playa (Say That", לקראת סוף 2015 עבר לבנגקוק, תאילנד למשך כשנה, שם כתב 35 שירים, לאחר מכן חזר לישראל.
בשנת 2016 הוציא את הסינגל "Nevermind", שזכה להצלחה רבה בישראל ובעולם, תוך שדורג במצעדים שונים בעולם וקיבל את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
נכון למרץ 2025, הוא השיר הישראלי המושמע ביותר בספוטיפיי, תוך שצבר מעל למיליארד השמעות בפלטפורמה.
בתחילת שנת 2017 הוציא את הסינגל "Leftovers".
ב-2018 הוא התראיין למגזין הבילבורד, וגם הופיע באחת מתוכניות הלייט-נייט הכי נצפות בארצות הברית, "ג'ימי קימל לייב".
מגזין TIME כלל את שירו, "Nevermind" ברשימת 12 שירי הקיץ האהובים בעולם.
באיטליה הגיע למעמד אלבום זהב ושיריו נמצאים בראש רשימות ההשמעות באייטונס ברחבי העולם.
בשנת 2019 הוציא לאור את מיני-אלבום הבכורה שלו, Exident.
האלבום כולל את הסינגל "Never Go Back", שהפך במהרה ללהיט, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, והצליח להיכנס גם למצעדים אחרים ברחבי העולם.
כמו כן, השיר היה לשיר הישראלי המושמע ביותר בספוטיפיי באותה השנה.
ב-14 בספטמבר 2019 הוציא את השיר "Wild West" אשר נכלל בפסקול המשחק "FIFA 20".
ב-12 ביוני 2020, יצא שירו "Alien" שזכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, למקום השלישי במצעד השירים הישראליים בספוטיפיי והופיע במצעדים נוספים בעולם.
השיר מהווה כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, Some Days.
את הסינגל השני מהאלבום, "Anxious", הוציא ב-22 בינואר, ואת הסינגל השלישי, "The Way", הוציא ב-4 ביוני.
האלבום יצא לאור ב-2 ביולי 2021. ב-12 בנובמבר הוציא את הסינגל "Young Right Now" ביחד עם רובין שולץ.
ב-1 ביולי 2022 הוציא את הסינגל "Breakdown".
ב-23 בספטמבר הוציא את הסינגל "Berlin".
ב-6 בינואר 2023 הוציא את הסינגל "Today, Tomorrow".
ב-28 באפריל הוציא את הסינגל "Whatever It Takes".
ב-16 ביוני הוציא את הסינגל "Oceanside".
ב-23 באוגוסט הוציא את הסינגל "Not Around Me".
ב-12 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "Reasons" המתמקד בהתמודדות עם משקעים מהעבר ובקושי לשחררם.
ב-21 בפברואר 2025 הוציא לאור את הסינגל "Mad World".
נכון לפברואר 2025 הוא הישראלי המושמע ביותר ברשימת האמנים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי עם כ-6.7 מיליון מאזינים חודשיים (אך לא מופיע ברשימת ה-500 האמנים המושמעים), ובמקום ה-6 ברשימת האמנים הישראלים הנעקבים ביותר בספוטיפיי עם כ-615 אלף עוקבים.
על בסיס נתונים אלו לויד נמצא ברשימת ה-1,000 האמנים המושמעים ביותר של ספוטיפיי.
בזמנו, נכנס לרשימת 100 האמנים המושמעים ביותר בעולם.
לויד עבר עם בת זוגו לחווה קטנה בפורטוגל.
דניס יוג'ין סקוט הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 12.9 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
מאז שנת 2009 משמש כפרשן של משחקי NBA בערוץ TNT.
סקוט נולד בעיר הייגרסטאון שבמרילנד, ובנעוריו למד באוקטון שבווירג'יניה.
בשנת 1987 החל ללמוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ("ג'ורג'יה טק"), ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 21.4 נקודות בממוצע למשחק.
בעונתו השלישית הוביל את הקבוצה, לצד הרכז קני אנדרסון, להעפלתה הראשונה אי פעם לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לאחר שקלע 40 נקודות במשחק רבע הגמר מול אוניברסיטת מינסוטה.
גם במשחק חצי הגמר הצטיין סקוט עם 29 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול UNLV.
לאורך אותה עונה הוביל את כל שחקני "מחוז ה-ACC" עם ממוצע של 27.7 נקודות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה.
בדראפט ה-NBA 1990 נלקח סקוט בבחירה הרביעית על ידי אורלנדו מג'יק, לקראת עונתה השנייה בליגת ה-NBA.
בעונת הרוקי שלו היה הקלעי השני בקבוצתו עם 15.7 נקודות בממוצע למשחק, ואת העונה העוקבת פתח מצוין עם 19.9 נקודות למשחק אך נעדר מ-64 המשחקים האחרונים בשל פציעה.
ב-5 העונות הבאות המשיך להיות אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, לצד שאקיל אוניל, פני הארדוויי וניק אנדרסון, עם ממוצע של 14.3 נקודות למשחק.
בעונת השיגה אורלנדו את המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי (57–25), והעפילה לגמר ה-NBA לראשונה בתולדותיה.
בספטמבר 1997, לאחר 7 עונות באורלנדו, הועבר סקוט בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לדרק הרפר ואד אובאנון.
לאחר 54 משחקים בלבד עם המאבריקס הועבר בטרייד נוסף לפיניקס סאנס, בתמורה לסדריק סבאלוס.
בעונת שיחק עבור ניו יורק ניקס ומינסוטה טימברוולבס, ובעונה העוקבת, שהייתה האחרונה בקריירה שלו, שיחק עם ונקובר גריזליס.
בעת פרישתו ניצב במקום התשיעי ברשימת קלעי השלשות המובילים בתולדות ה-NBA, עם 1,214 שלשות.
דניס לינדסי הוא מנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, המשמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
לינדסי נולד בעיר פריפורט שבטקסס, ובין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת ביילור אשר בווייקו, טקסס.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפילו ה"ביילור ברס" לטורניר אליפות המכללות לראשונה מזה 38 שנים, בהובלתם של מייקל ויליאמס ודריל מידלטון.
בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1991/1992, פתח בחמישייה הפותחת של הקבוצה לצדו של דייוויד וסלי, וקלע 10.6 נקודות בממוצע למשחק.
בכך תמה קריירת המשחק של לינדסי, אשר לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1992.
בשנת 1996 הצטרף לינדסי לצוות המקצועי של קבוצת יוסטון רוקטס בתור סקאוט ומנהל מחלקת הווידאו, ובהמשך קוּדם לתפקיד האחראי על פיתוח שחקנים.
בין השנים 2002–2007 שימש ביוסטון כסגן הנשיא לפעולות כדורסל.
בין השנים 2007–2012 שימש כעוזרו של ג'נרל מנג'ר סן אנטוניו ספרס, אר.
באוגוסט 2012 מונה לג'נרל מנג'ר של יוטה ג'אז, במקומו של קווין אוקונור.
להלן רשימה חלקית של פעולותיו הבולטות בתפקיד:
בדראפט 2013 בחר את רודי גובר בבחירה ה-27.
ביוני 2014 מינה את קווין סניידר למאמן הקבוצה במקומו של טיירון קורבין.
בדראפט 2014 בחר את דנטה אקסום בבחירה החמישית ואת רודני הוד בבחירה ה-23.
באוקטובר 2014 החתים על חוזה את ג'ו אינגלס.
ביולי 2016 העביר את הבחירה ה-12 בדראפט 2016 (טוריאן פרינס) לאטלנטה הוקס, בתמורה לג'ורג' היל.
בערב דראפט 2017 העביר לדנוור נאגטס את טריי ליילס ואת הבחירה ה-24 בדראפט (טיילר ליידון), בתמורה לבחירה ה-13, בה בחר את דונובן מיטשל.
ביוני 2017 החתים על חוזה את ריקי רוביו.