tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת עונת 2000/2001 שיחק דגמי בהפועל נצרת עלית שהייתה בליגה השלישית שם הבקיע 13 שערים בליגה בעונה, ולאחר מכן פרש מכדורגל, בגיל 34.
ב-2012 הורשע דגמי במעורבותו בהונאה ונידון לתשעה חודשי מאסר.
דגמי הורשע במסגרת עסקת טיעון לאחר שהודה כי קיבל הלוואה פייקטיבית בסך של כשלושה מיליון שקל מבנק לאומי וביצע הונאה.
עופר בנגל (נולד ב-2 באוגוסט 1952) הוא יזם סדרתי, ממציא, מייסד ומנכ"ל חברת החד-קרן הישראלית רדיס לאבס .
עופר בנגל נולד בשכונת צהלה שבתל אביב, ליצחק בנגל (לשעבר בלסקי) יליד הארץ, ועליזה בנגל (לבית אלט), ילידת אוסטריה.
אחיו, איל בנגל הוא פרופסור בפקולטה לרפואה בטכניון ואחיו השני, רועי בנגל הוא פסיכיאטר.
עקב שירותו הצבאי של אביו, נדדה משפחתו ברחבי הארץ ובילדותו גר בצהלה, בנצרת עילית, באילת, ברמת השרון ובירושלים, אליה עבר עקב שירותו של אביו כקצין הכנסת, ושם סיים לימודיו התיכוניים ב.
בשנת 1970 התגייס ל, למד הנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון בחיפה וסיים תואר ראשון בהצטיינות.
בין השנים 1974 ו-1983 שירת כקצין בלהק הציוד של חיל האוויר ביחידה שעסקה בפיתוח שינויים והתקנות במטוסי קרב.
תכנן שינויים במטוסי פנטום, סקייהוק, כפיר, F-15 ו-F-16, במהלכם היה מעורב בניסויי טיסה וניסויי מנהרת רוח בארצות הברית.
לפני הגעת מטוסי F-16 הראשונים לישראל למד את טכנולוגיות והנדסת המטוס בבסיס חיל האוויר האמריקאי היל שבמדינת יוטה בארצות הברית, יחד עם קבוצת הטייסים הישראלית הראשונה, ובהם אילן רמון, ובמפעל ג'נרל דיינמיקס, יצרן המטוס, בפורט וורת' טקסס.
במהלך שירותו תכנן מערכת נשיאת חימוש חדשנית ל-F-16, והיה מעורב, בין השאר, בהכנות לתקיפת הכור הגרעיני בעיראק.
ב-1983 הקים את חברת "תלתן פרויקטים תעופתיים" שעסקה בתכנון שינויים במטוסים ובין לקוחותיה היו התעשייה האווירית, תעש מערכות, אלביט מערכות, רפאל, ושני לקוחות גדולים בארצות הברית, ובין השאר תכננה את מערכת מתלי החימוש של מטוס הלביא, עד לסגירת הפרויקט בשנת 1987.
לקראת סוף שנות ה-80 החל להמציא צעצועים ומשחקים ומכר רעיונות לחברות קולקו ומילטון ברדלי (כיום חלק מחברת הסברו) וטומי ביפן, תמורת תמלוגים.
במסגרת גיוס כסף לחברת צעצועים חדשה פגש את האחים יהודה וזהר זיסאפל, והם שכנעו אותו לעבור לעולם ההייטק.
בשנת 1989 ייסד את חברת ריט טכנולוגיות בתחום תקשורת נתונים, הנפיק אותה בנאסד"ק בשנת 1997 וניהל אותה עד שנת 2000. החברה הייתה אחת החברות הראשונות במה שלימים כונה "קבוצת רד בינת" והייתה בין חברות ההייטק הראשונות בישראל.
החברה פיתחה מערכת ניהול חכמה לתשתית תקשורת של ארגונים גדולים ושל חברות טלפון.
בשנת 2000 ייסד את מובייל אקונומי, שפיתחה טכנולוגיה לעולם האינטרנט הנייד .
בשנת 2003 נמכרה הטכנולוגיה של החברה לחברת סמה .
בשנים שלאחר מכן ניהל שתי חברות הייטק במצוקה, לבקשת קרנות הון סיכון שהשקיעו בהן - אדג' מדיקל דיוויסיס שפיתחה גלאי לצילום רנטגן דיגיטלי, מטעם קרן סטאר וונצ'רס ו-SDT שפיתחה טכנולוגיה לגילוי חומרי נפץ, מטעם קרן סקויה קפיטל.
כמו כן כיהן כחבר במספר דירקטוריונים של חברות הייטק, ובהן של חברת קרשצ'נדו נטוורקס.
בשנת 2011 ייסד בנגל יחד עם יפתח שולמן את חברת "רדיס לאבס" שפיתחה פלטפורמה לניהול בסיסי נתונים בזמן אמת, על בסיס הקוד הפתוח Redis, והוא משמש כמנכ"ל שלה.
בכנס גוגל נקסט (Google Next 2019) באפריל 2019 הכריז, יחד עם מנכ"ל גוגל קלאוד תומאס קוריאן , על שיתוף פעולה אסטרטגי של רדיס לאבס עם חברת גוגל.
באפריל 2021 הכריזה החברה על גיוס הון של 110 מיליון דולר לפני שווי חברה של מעל 2 מיליארד דולר, בהובלת קרן טייגר גלובל , ובהשתתפות קרן ויז'ן פאנד של סופטבנק (Softbank) וקרן-TCV.
1983 - פרס מפקד חיל האוויר על פיתוח אמצעי לחימה למטוס F-16
1996 - פרס היצואן המצטיין
2008 - המנכ"לים המצטיינים של ההיי-טק לשנת 2008 על פי פורום מנכ"לי ההיי-טק של המי"ל
2017 – דלויט, פרס חברת התוכנה שגדלה הכי מהר בסיליקון ואלי
נישא לנעמי לבית פלדמן בשנת 1976, ולהם שני ילדים.
לאחר גירושיו נישא בשנית לאשת התקשורת אושרת קוטלר בשנת 1999 ולהם בת.
משנת 2014 הוא בזוגיות עם אוולין דואק, אשתו לשעבר של רוני דואק.
עופר ברנע הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להנדסה ביו-רפואית, בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב.
ברנע נולד בשכונת רמת עמידר, ברמת גן, להורים ילידי פולין שהגיעו ארצה בשנת 1949 אחרי מלחמת העצמאות.
אמו שרה ברחה מפולין בזמן מלחמת העולם השנייה לסיביר, ואחרי המלחמה חזרה לעיר לודז'.
אביו יצחק (במקור: ברנצווייג) ברח בזמן מלחמת העולם מפולין לקזחסטן, וחזר גם הוא ללודז' אחרי המלחמה.
אביו איבד את כל משפחתו בשואה.
אמו ואביו נפגשו לאחר המלחמה במסגרת פעילות משותפת שלהם בתנועת הנוער גורדוניה.
לאחר העלייה ארצה עבד אביו במשרד הביטחון ואמו במשרד ראש הממשלה.
התחיל ללמוד בבית ספר יסודי "עתיד" בשכונת רמת יצחק ברמת גן.
מכיוון שהוריו נסעו לשליחות ממלכתית לפולין, המשיך את לימודיו בבית ספר לילדי דיפלומטים בוורשה.
עם חזרת המשפחה ארצה סיים את לימודיו היסודיים בית ספר "ניצנים" ברמת אביב.
בתיכון למד במגמת אלקטרוניקה במכללת מקס פיין.
בשנים 1970–1975 שירת שירות חובה ושירות קבע בצבא בחיל הים.
עם סיום שירותו הצבאי התקבל, באופן חריג, ללימודים לתואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב, למרות שכבוגר בית ספר מקצועי לא הייתה בידו תעודת בגרות כנדרש בכללי הקבלה.
בשנים 1975–1980 למד לתואר ראשון בהנדסת חשמל והנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1980–1982 למד לתואר שני בהנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב.
את עבודת הגמר כתב בהנחיית פרופ' סיד דויטש (Sid Deutsch).
בשנת 1983, לאחר סיום התואר השני נסע לארצות הברית ולמד לתואר שלישי באוניברסיטת דרקסל בפילדלפיה.
את עבודת הדוקטור כתב בהדרכת פרופ' דב ירון וסיים בשנת 1987.
בשנת 1989 חזר לארץ והתמנה למרצה במחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2007 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנת 2020 פרש לגמלאות, אך הוא ממשיך לחקור, להנחות סטודנטים לתארים מתקדמים, ולפרסם.
הנחה במהלך השנים 48 סטודנטים לתואר השני, 10 דוקטורנטים ושני פוסט-דוקטורנטים.
בתחום זה פיתח ברנע מודלים מתמטיים של מערכות פיזיולוגיות וביצע סימולציות במחשב כדי להסביר אינטראקציות מורכבות בין מערכות.
המודלים שפיתח בנושא המערכת הקרדיו-פולמונרית של ילודים עם מומים מולדים, השפיעו על הבנת הנושא, ושינו את אופן הטיפול בילודים אלה.
בתחום זה הוא פיתח שיטת מדידה שמאפשרת למדוד משתנים שקשה להגיע אליהם ולמדוד אותם.
השיטה מבוססת על פיתוח מודל מתמטי שקושר בין מספר מדדים שניתן למדוד אותם לבין המדד שקשה למדוד אותו.
על ידי מדידת המדדים שניתן למדוד אותם ושיטות אופטימיזציה של המודל (inverse model) ניתן לשערך מדדים שקשה למדוד אותם.
ניתוח האינטראקציות בין נוזלים שונים בגולגולת לבין רקמת המוח, ברמה מערכתית וברמה התאית.
ברנע עוסק בתחום זה בשנים האחרונות, והוא מפתח מודלים חדשים שמאפשרים להתחקות אחרי תהליכים שנובעים מפגיעת ראש טראומטית ולפתח אופני טיפול מתאימים.
ברנע יזם את הקמתן של כמה חברות הזנק.
חברה שהוקמה בשנת 1998 בחממת ניות עם שלמה נבו (שייסד גם את חברת Slo-Flo) ועם ד"ר דן פרין, מומחה לגינקולוגיה.
מנכ"ל ונשיא החברה היה יוסי מכטיי, לשעבר מנהל השיווק של מחלקת ה-MRI של אלסינט.
החברה פיתחה מכשיר ממוחשב המדווח באופן רציף על פתיחת צוואר הרחם אצל האם וירידת ראש התינוק בתעלת הלידה, בשלב הפעיל של הלידה, המבוסס על טכנולוגיית אולטרה סאונד.
עיצוב המכשיר נעשה בידי המעצב התעשייתי אלון אבן פז, חברו של ברנע.
חברה שהטכנולוגיה שלה פותחה על ידי ברנע וד"ר עומר דורון, תוך שיתוף פעולה עם פרופ' גיא רוזנטל, מנהל טיפול נמרץ נוירוכירורגי במרכז רפואי הדסה.
המכשור נועד למדוד אלסטיות תוך-גולגולתית (מדד חשוב שלא ניתן היום למדוד), ולהגביר את זרימת הדם למוח אצל חולים שסובלים מפגיעות ראש טראומטיות.
חברה שעוסקת במדידות פיזיולוגיות בשינה להערכת נשימה ושינה.
המכשיר שמייצרת החברה הוא אישי ונשאר בחזקתו של המשתמש ומאפשר שימוש רב פעמי.
הנתונים עוברים ניתוח ממוחשב ומאפשרים הסקת מסקנות רחבות על סמך נתוני עתק (Big data).
נשוי לתמר לבית זק, פסיכולוגית קלינית ופסיכואנליטיקאית.
אב לשלושה (שתי בנות ובן).
מתגורר בשכונת נווה עמל בהרצליה.
לברנע אחות אחת, חיותה, פסיכולוגית קלינית, שנשואה לפרופסור זלי גורביץ'.
ברנע פרסם יותר מ-130 מאמרים מדעיים ומאמרים בכינוסים מדעיים בתחומי עיסוקו.
עופר בן צבי (נולד ב-11 בנובמבר 1972) הוא שופט ג'ודו ישראלי אשר היה לשופט הג'ודו הישראלי הראשון באליפות העולם ובמשחקים האולימפיים.
בן צבי היה חבר נבחרת הג'ודו, ב-1990 זכה באליפות הפועל במשקל עד 65 ק"ג.
בתחילת שנות התשעים עבר קורס שיפוט והחל לשפוט ולאמן.
בשנים 1998–2005 שימש כמנכ"ל איגוד הג'ודו בישראל ופעל להגדלת תקציבי משרד התרבות והספורט עבור איגוד הג'ודו.
בן צבי שופט בינלאומי מ-2004 ושפט בתחרויות בוגרים ונוער במסגרת תחרויות אירופאיות ועולמיות שונות.
החל מ-2018 נמנה כחלק מצוות השיפוט הבכיר של איגוד הג'ודו העולמי.
הוא שופט הג'ודו הישראלי הראשון שנבחר לשפוט בטורניר מאסטרס, באליפות העולם ובמשחקים האולימפיים.
בן צבי נשוי להילי וגר במתן.
הוא פיזיותרפיסט במקצועו והבעלים של קליניקת פיזיותרפיה.
עופר גלבוע (נולד ב-30 במאי 1959) הוא איש עסקים, תעשיין ויזם ישראלי.
בעל השליטה ב-Challenge Group האירופאית, המפעילה מודל של אינטגרציה גלובלית בתחום מטענים אוויריים מורכבים, הכוללת, בין היתר, את חברת התעופה Challenge Airlines IL (לשעבר ק.א.ל.).
כמו כן, הוא בעל השליטה בקבוצת התעשייה גאון אחזקות הציבורית ובחברת ההשקעות הפרטית Challenge Holdings.
חתן פרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים לשנת 2005.
גלבוע נולד בקיבוץ רשפים ובינקותו עבר עם הוריו לאשדוד.
כעבור שנים ספורות עברו ליישוב עשרת, שבו גדל והתחנך.
בתקופת התיכון ובה בעת ללימודיו בתיכון דה שליט ברחובות הדריך בתנועת הנוער "הצופים" ושימש כשליח מטעמה לתנועת "דרור הבונים" בארצות הברית.
התגייס לצה"ל בשנת 1977 לאחר שנה בקורס טיס, שירת כסייר אוויר ביחידת סיור האוויר המטכ"לית, שלף, שעליה פיקד לאחר שסיים בהצטיינות קורס קצינים.
גלבוע בעל תואר ראשון במשפטים (LLB) ותואר שני במנהל עסקים (MBA) שהשלים בהצטיינות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
במקביל ללימודיו באוניברסיטה התמחה אצל שופט בית המשפט העליון גבריאל בך ובמשרד יגאל ארנון, שבו גם עבד בהמשך כעורך דין בתחומי משפט מסחרי, בנקאות ונדל"ן.
לאחר סיום לימודיו שימש כלכלן ראשי של קבוצת דלתא גליל, המתמחה באספקת הלבשה תחתונה לרשתות אופנה בעולם.
בשנת 1992 התמנה לסמנכ"ל דלתא לונדון, חברת הבת הגדולה של דלתא גליל.
בשנת 1994 התמנה למנכ"ל החברה, שצמחה והתפתחה תחת ניהולו.
ב-1998 פרש גלבוע מהחברה ושב עם משפחתו לישראל.
בשנים 1998–1999 שימש גלבוע משנה למנכ"ל קבוצת עזריאלי.
בתפקידו זה הוביל את שיווק מגדלי עזריאלי בתל אביב.
בשנת 2000 החל גלבוע לכהן כמנכ"ל חברת הטקסטיל בגיר, שהעסיקה בתקופה זאת מעל 3,000 עובדים וסיפקה חליפות לרשתות שיווק בעולם.
גלבוע נכנס לתפקיד בעת משבר בחברה, שחל כתוצאה מכניסת ייצור זול מהמזרח הרחוק.
בתקופת ניהולו ננקטו צעדי הבראה: התייעלות תפעולית והעברת קווי הייצור למזרח הקרוב והרחוק ופתיחת שווקים חדשים.
בנוסף עוצבה אסטרטגיה של חדשנות בביגוד, כדוגמת חליפות מתכבסות, חליפות קלות במיוחד וחליפות מקררות שהתבססו על טכנולוגיה ייחודית של נאס"א.
בשנת 2004 רכש גלבוע ביחד עם שותף פיננסי את בגיר מאת קבוצת איי.די.בי הישראלית והוביל את החברה להנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, בשנת 2005. בשנת 2010 עזב גלבוע את החברה.
בשנת 2004 הוענק לגלבוע פרס איי.
בחדשנות בתעשייה על רקע הפיכת בגיר לחברה מובילה עולמית בחדשנות בתחום הביגוד.
כמו כן, בשנת 2005 זכה גלבוע פרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים, בזכות הובלת מהלכים פורצי דרך בבגיר: העתקת מפעלים, הנהגת חדשנות בביגוד ועוד.
בשנת 2010, לאחר פרישתו מבגיר, רכש גלבוע את השליטה בחברת התעופה ק.א.ל.
(קווי אוויר למטען) ביחד עם שותפו, קברניט אשל חפץ.
טרם הרכישה נקלעה החברה לקשיים ואף עמדה על סף קריסה.
מיד לאחר רכישתה נקטה החברה בתהליכי הבראה.
בהמשך הוחלט על הקמת קבוצה גלובלית, שמרכזה באירופה.
עוד הוחלט כי הקבוצה תתמקד בהובלה מדלת לדלת (Door-to-Door Shipping) של מטענים אוויריים גדולים ומורכבים במיוחד.
לשם כך נבחר להשקיע בצי מטוסים מודרני יותר: בואינג 747-400F, שיאפשר לקבוצה התמקדות ביעדים מובילים ברחבי העולם.
שם הקבוצה נקבע ל־Challenge Group והיא מורכבת משמונה חטיבות, שאחת מהם היא Challenge Airlines IL, לשעבר ק.א.ל.
מרכזה של קבוצת צ'אלנג' (Challenge Group) באירופה ושם גם יושבת הנהלתה.
לקבוצה שלוש חברות תעופה: בבלגיה, במלטה ובישראל, המפעילות אחד עשר מטוסי מטען רחבי גוף, מהם עשרה בבעלות הקבוצה.
בנוסף מפעילה הקבוצה בעיר ליאז' שבבלגיה מסוף מטענים מהגדולים באירופה, חטיבת שינוע יבשתי בתוך אירופה, זרוע תחזוקת מטוסים, זרוע ליסינג של מטוסים, וחטיבה לסחר במטענים.
צ'אלנג' מעסיקה כ־1,000 עובדים, רבים מהם במסוף בליאז' וכ־150 בישראל.
בשנת 2023 יזם גלבוע הקמת זרוע השקעות פרטית בשם Challenge Holdings.
במאי 2025 רכש עפר גלבוע, באמצעות זרוע ההשקעות Challenge Holdings, שבשליטתו, וכן בבעלות שותפו אשל חפץ, את השליטה בחברת גאון אחזקות, הפועלת בתחום תשתיות המים באמצעות שורה של חברות.
הרכישה בוצעה יחד עם מנכ"ל קבוצת גאון, גיא רגב.
גלבוע נשוי ואב לבת ושני בנים.
עופר גולן (נולד ב-1973) הוא יועץ תקשורת העובד בלשכת ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו; ודובר משפחתו.
ב-2011 דיברר את מחאת הרופאים, ב-2014 דיברר את אוניברסיטת אריאל בשומרון שפעלה למאבק ציבורי בעבור הכרתה כאוניברסיטה.
ב-2015 נשכר על ידי חבר הכנסת מאיר שטרית כדי לדברר אותו במאבקו להפוך לנשיא מדינת ישראל, על אף שנחשף כי הטריד מינית אישה, וסגר את הנושא באמצעות הסדר כספי.
ב-2016 מונה לדובר ערוץ 9 דרך חברת הדוברות "NOW YOU".
ב-2015 החל גולן לעבוד כמנהל קמפיין השטח של "הליכוד" תחת ניר חפץ.
בדצמבר 2017, לאחר מעצר חפץ, מונה למחליפו בדברור נתניהו בנוגע לתיקי נתניהו ובהודעות רשמיות בנוגע למשפחת נתניהו.
בבחירות לראשות הממשלה ב-2019 שימש גולן כמנהל הקמפיין של "הליכוד".
באוגוסט 2019 שכרו גולן, ישראל איינהורן ויונתן אוריך רכב בעל מערכת הגברה שנסע סביב ביתו של שלמה פילבר בעת שהפך עד מדינה נגד נתניהו בתיק 4000, והטרידו אותו מתוך מטרה שלא יעיד נגד נתניהו.
בעקבות זאת נפתחה חקירה כנגד השלושה בגין הטרדת עד.
ב-19 בינואר 2020 אושר חיפוש במכשירי הטלפון הסלולרי של גולן ושל אוריך בשל הטרדת פילבר.
בפברואר 2025 הוגש נגדם כתב אישום בגין הטרדת עד.
ב-28 במרץ 2022 נדחתה תביעת דיבה שהגישו גולן וטופז לוק בסך 420,000 ש"ח כנגד אהוד ברק.
תביעת דיבה שהגיש כנגד אורי משגב ורווית נאור סוכמה בפשרה.
ב-11 בפברואר 2025 פורסם כי גולן נחקר בשל חשד למעורבותו בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.
ביולי 2025 פורסם כי גולן היה שותף לעבודה בחברת "פרספשן", שעבדה עם קטר.
ביום בו פורסם המסמך ב"בילד", 6 בספטמבר 2024, כתב גולן לאלי פלדשטיין, דוברו של נתניהו לענייני צבא הודעה: "עבודה יפה!" וצירף קישור לכתבה בעיתון.
גולן לא נחקר בפרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר ולא נדרש לתת עדות, בשונה משותפיו לעבודה בחברת "פרספשן", יונתן אוריך וישראל איינהורן.
ב-2024 נשלח מטעם "פרספשן" לתת שירותי ייעוץ תקשורת לפוליטיקאי מרומניה, במקביל לעבודתו תחת רה"מ נתניהו, אך שמו הוסר מרשימת עובדי החברה באתר האינטרנט שלהם, כך שלא נחקר על מעורבותו בקשר הפסול עם הקטרים.
עופר ברונשטיין הוא ישראלי-צרפתי המשמש כיועצו של הנשיא הצרפתי עמנואל מקרון לענייני המזרח התיכון והסכסוך הישראלי-פלסטיני.
משפחות הוריו חיו מדורי דורות בצפת ובחברון.
בגיל תשע עברה משפחתו לצרפת, שם בילה את שנות נעוריו.
בגיל 17 הוא חזר לישראל, בילה בקיבוץ בית קשת ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת התקווה בתל אביב והחל לפעול למען צדק חברתי, שלום ופיוס עם ערבים ופלסטינים.
ב-1989 הקים יחד עם חנה קים, בני תורתי, בן דרור ימיני ויונתן דני את העיתון "הפטיש".
היה המנכ"ל והמו"ל של העיתון, שהתמקד בביקורת חברתית.
העיתון יצא לאור עד 1993.
בהמשך הקים את "המרכז הבינלאומי לשלום", יחד עם אניס אל-קאק , שהיה שגריר הרשות הפלסטינית בשווייץ, וכיהן כמנכ"ל המרכז.
בעשרות השנים האחרונות הוא חי בצרפת.
ב-2025, בתוקף תפקידו כיועץ נשיא צרפת, יעץ לעמנואל מקרון להכיר במדינה פלסטינית, דבר שבסופו של דבר קרה.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 התחתן עם הצלמת הלי פנסר .
עופר ברקן (נולד ב-1972) הוא איש תקשורת, קריין, מנחה טלוויזיה, מדבב ויזם ישראלי.
ברקן מזוהה בעיקר עם פעילותו ארוכת השנים בערוץ הקניות, בו שימש כמנחה וכבכיר בהנהלת הערוץ במשך 27 שנים.
כיום הוא יוצר תוכן ומשפיען רשת המתמחה בשיווק בווידאו לעסקים.
בשנת 1976, בגיל 4, עברה משפחתו להתגורר באופירה שבדרום חצי האי סיני, בעקבות שירותו הצבאי של אביו.
המשפחה התגוררה שם כשנתיים וחזרה לחיפה בשנת 1978. ברקן למד בבית הספר היסודי "הרצל" בשכונת כרמליה בעיר.
בשנת 1979 החל להתאמן בקבוצת "מכבי חיפה הר הכרמל", ובשנים 1982–1984 היה סגן אלוף הארץ לבני גילו בסגנון חזה.
את לימודי חטיבת הביניים והתיכון (כיתות י'–י"א) עשה בבית הספר "עירוני ה'" בחיפה.
בשנת 1989, בגיל 17, עבר עם משפחתו לרמת השרון וסיים את לימודיו בתיכון "רוטברג" בעיר.
בנובמבר 1990 התגייס לצה"ל ושירת במערך הנ"מ (כיום מערך ההגנה האווירית).
הוא שירת ביחידות ה"וולקן" וה"סטינגר" והשתחרר בדרגת סגן.
במסגרת שירות המילואים הועלה לדרגת סרן.
את צעדיו הראשונים בעולם התקשורת עשה ברקן בשנת 1993, בעודו חייל, כאשר נרשם ללימודי קריינות ב"אולפני גבע" בגבעתיים בהדרכתם של דן כנר, צ'ארלי בוזגלו ורם תדמור.
עבודתו הראשונה בתחום הייתה ככרוז בקניון "שופ אין" בראשון לציון.
לאחר שחרורו מהצבא במאי 1994, החל לעבוד בתחנת הרדיו האזורית "רדיו ראשונית", שם הגיש את תוכנית הבוקר ותוכניות לילה במשך כשנה.
במקביל, ניהל את מערך הכריזה ושימש כקריין במספר קניונים מובילים, בהם קניון איילון, דיזנגוף סנטר, קניון הזהב וגן העיר.
בשנת 1995 החל ללמוד לתואר בתקשורת וממשל במכון הטכנולוגי חולון (H.I.T), במסגרת חוג שנוהל על ידי איש הרדיו צבי סלטון.
בתחילת 1997 הצטרף ברקן ל"קול ישראל", שם עבד במשך שש שנים.
דיווח תנועה ממטוס קל ("העין הצופיה").
הגשת דיווחי תנועה מאולפני הרדיו ברוממה, ירושלים.
החל משנת 2002, שימש כשדרן בתוכנית הספורט "שירים ושערים" ושידר משחקי כדורגל וכדורסל בשידור חי.
הגשה ב-88FM במשך כשלוש שנים, שם ערך והגיש תוכניות המוקדשות לביטלס ולמוזיקת שנות ה-60, ה-70 וה-80.
בספטמבר 1997 עבר ברקן אודישן לערוץ הקניות והפך לאחד המנחים המזוהים ביותר עם הערוץ.
הוא עבד בערוץ במשך 27 שנים ברציפות, עד לסגירתו ביולי 2024. במהלך השנים שיתף פעולה עם מנחים כגון ירון פאר, ענת בירן ובועז הלחמי.
מלבד תפקידו כמנחה המציג מוצרים בשידור חי, מילא ברקן תפקידי מפתח בהנהלת הערוץ:
קריין הבית של הערוץ לתשדירי חסות בערוצים המסחריים (ערוץ 2, 12, 13).
החל משנת 1999 משמש ברקן כקריין פרסומות.
הוא שימש כקריין הבית של מותגים וגופים ציבוריים, בהם "ניו פארם", הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, המכללה האקדמית ספיר ו"עולם הקולנוע".
בין השנים 2000–2005 עסק בדיבוב סדרות וסרטי אנימציה, בעיקר ב"אולפני נלס".
פוקימון – כרוז ליגת הפוקימונים.
בשנת 2021 הקים עסק עצמאי בשם "מזרן ברקן".
מאז אוגוסט 2024, לאחר סגירת ערוץ הקניות, מנהל ברקן עסק להפקת סרטוני וידאו לרשתות חברתיות.
הוא יצר כ-5,000 סרטונים עבור מאות עסקים בישראל, הכוללים כתיבת תסריט, צילום, עריכה והפצה ויראלית.
בין השנים 1994–1999 התגורר בהרצליה.
בשנת 2001 נישא למיכל פורת ועבר להתגורר בשכונת "הרצליה הצעירה".
השניים התגרשו בשנת 2009. לברקן שני ילדים.
עופר ניסים (נולד ב־16 באפריל 1964) הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי ישראלי, מהבולטים בתחום המוזיקה האלקטרונית בישראל.
ניסים, המוכר גם בכינוי "עופרה", זכה בתואר "תקליטן השנה של ישראל" בין השנים 2005 ל-2007. בנוסף, נכלל ארבע פעמים ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של מגזין המוזיקה הבריטי DJ Magazine: בשנת 2006 דורג במקום ה־29, בשנת 2007 במקום ה־56, בשנת 2008 במקום ה־51 ובשנת 2009 במקום ה־43.
לאורך הקריירה שיתף פעולה עם אמנים רבים, בהם דנה אינטרנשיונל, מאיה סימנטוב, אילן פלד, מירי מסיקה, שרית חדד, קרן פלס, אייל גולן, נועה קירל, אביב גפן, עברי לידר, אילנית, הראל סקעת, נינט טייב, אניה בוקשטיין ואחרים.
בנוסף, שיתף פעולה עם אמנים בין-לאומיים כגון מדונה ומרטן סולברג.
הקריירה של ניסים החלה ב-1983, עת חבר ניסים למפיק המסיבות שמעון שירזי ויחדיו הפיקו מסיבות במועדון התיאטרון בתל אביב – במקום בו שכן מועדון הקברט הסאטירי באותו שם, ובו ניסים תיקלט בעיקר במסיבות של הקהילה הגאה שהחלה להתפתח באותה תקופה.
מסיבות אלו נחלו הצלחה ומשכו קהל רב.
במהלך שנות ה-90 החל בתפקיד תקליטן הבית ("רזידנט") של ליין המסיבות "Playroom", אותו קידם שירזי.
המסיבות התקיימו תחילה במועדון "המימד החמישי" ומאוחר יותר עברו למועדון "אלנבי 58".
עם סגירתו של "אלנבי 58" בשנת 2000, השיק שירזי את ליין המסיבות "FFF", תחילה במועדון "ZOOM" בנמל תל אביב, ולאחר מכן במועדון ה-TLV, ואף העניק השראה לסצנת מסיבת ההומואים בסרטם של בני הזוג גל אוחובסקי ואיתן פוקס, "ללכת על המים", שצולמה במקום.
בתקופה זו החל ניסים לגבש קהל מעריצים רחב, שהתקבץ סביבו ופקד בדרך קבע את המקומות שבהם תיקלט.
בשנת 2005, עם העברת ליין ה-FFF ממועדון ה-TLV למועדון החדש של שירזי, "Powder", נפרדו דרכיהם של שירזי וניסים.
בתקופה זו ניסים עסק בהפקה ותיקלוט מחוץ לישראל ובנוסף החל בשיתוף פעולה עם מתחרהו של שירזי, חיים פנחס, מבעלי המועדונים, ליין המסיבות של השניים נקרא "Squeeze" והתקיים אחת לחודש במועדון "DOME" התל אביבי.
מלבד פופולריות רחבת היקף בקרב הקהילה הגאה, ניסים זכה במספר רב של פרסים.
DJ העיר, מגזין המוזיקה שהיה מצורף למקומון התל אביבי "העיר", הכתיר את הליין "FFF" שאיתו ניסים היה מזוהה כליין השנה, ואת ניסים עצמו כתקליטן השנה.
כמו כן, ניסים זכה בשנים 2005–2007 בתואר תקליטן השנה של ישראל.
בשנת 2006, לאחר הפריצה הבינלאומית נבחר ניסים למקום ה-29 בדירוג 100 התקליטנים הטובים בעולם לפי דירוג DJ Magazine הבריטי.
כמפיק, עבד ניסים עם להקת "דרמה", בה גם היה סולן.
כמו כן שיתף פעולה עם הזמר אדם והזמרת שלווה ברטי.
עם זאת, מרב מרצו וכישרונו של ניסים התרכז בעבודתו עם הזמרת דנה אינטרנשיונל.
ניסים, שהכיר את אינטרנשיונל לפני שהחלה בתהליך ההתאמה המגדרית בתקופת נעוריה בשנות ה-80 במועדוני הקהילה הגאה בעיר הולדתה תל אביב, הפיק את אלבומיה הראשונים ותיפקד על תקן מנהלה האישי.
בתחילת הדרך יצרו יחד השניים מספר פרודיות על שירים ודמויות של זמרות מפורסמות, ביניהן גרסה מחודשת שמעולם לא הוקלטה לשיר "הצילו" של דפנה דקל.
בהשפעת ניסים, החלה אינטרנשיונל לשלב בשיריה המקוריים מוטיבים מזרחיים וכמו כן ג'יבריש בערבית, באנגלית ובעברית.
הסינגל הראשון של דנה אינטרנשיונל ועופר ניסים ברדיו היה "סעידה סולטנה", שהיה מעין פרודיה על השיר "My Name Is Not Susan" של הזמרת האמריקאית ויטני יוסטון.
בזכות השמעה מרובה ברדיו ובעיקר בתוכניתו של עופר נחשון ברשת ג', הפך השיר ללהיט, שהביא גם להחתמת השניים בחברת התקליטים IMP רקורדס המתמחה במוזיקת דאנס והאוס.
האלבום המלא והראשון בהפקתו של ניסים נקרא, דנה אינטרנשיונל ויצא באפריל 1993. מלבד שיר הנושא, כלל האלבום גם את השירים "פטה מורגנה" שכתב יואב גינאי והלחינו זאב נחמה ותמיר קליסקי, ואת "משחק הדמעות" שכתב אהוד מנור והלחינו ניסים ואינטרנשיונל.
במקביל להצלחה בארץ, חברת התקליטים הקפידה לדווח שהאלבום וקלטת שדרים של "סעידה סולטנה" זכו להצלחה במדינות ערב, ובראשן במצרים, כאשר אלה הופיעו בשם "שושו" (מילה מתוך השיר "דנה אינטרנשיונל").
ב-1994 הפיק ניסים את אלבומה השני של אינטרנשיונל, אומפטמפה.
מאלבום זה יצאו להיטים כמו "נוסעת לפטרה", "בתולה", "אני לא יכולה בלעדיך" וחידוש לשיר של להקת הנח"ל "ישנן בנות".
באותה שנה זכתה אינטרנשיונל בתואר זמרת השנה ברשת ג'.
האלבום זכה למעמד פלטינה (מעל 40,000 עותקים).
ניסים, שהשפעתו על התכנים באלבום הייתה מכרעת, זכה אף הוא להכרה ציבורית ותמונותיו, לבוש מכנסי ויניל הופיעו בספרון המצורף לדיסק.
לאחר הוצאה של אוסף רמיקסים (איפיטמפה) לשיריה של אינטרנשיונל בחברת התקליטים IMP רקורדס עזבו אינטרנשיונל וניסים את חברת התקליטים IMP, ועברו לחברת התקליטים הליקון.
האלבום מגנונה, שיצא בשנת 1996, כלל את הלהיטים "מגנונה" ("קוקוריקו") ו"דון קיחוטה" שכתב והלחין נינו אורסיאנו בהזמנה מיוחדת, אך אלבום זה לא זכה לשחזר את הצלחת "אומפטמפה" למרות הצלחת השירים ברדיו ובטלוויזיה.
במקביל לקריירה בארץ, דאגו השניים לייצא להיטי מועדונים לאירופה, שנהנו מפופולריות בסצנה הגאה.
"Cinquemilla" היה המוכר שבהם, ואף זכה לקליפ מושקע לתקופתו ששודר ב-MTV אירופה.
בשנת 1998 הגישה דנה את השיר "דיווה" בהפקתו של ניסים לרשות השידור ונבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון שהתקיים באותה שנה בממלכה המאוחדת.
השיר זכה באירוויזיון וסימן את תחילתה של הקריירה הבינלאומית הקצרה של אינטרנשיונל וניסים.
בשיאה הופיעה אינטרנשיונל בהופעות בטלוויזיה בכל העולם, בפסטיבלים חשובים ואף זכתה לפתוח את הגיי גיימס, האולימפיאדה הגאה שהתקיימה בשנת 1998 באמסטרדם.
בישראל הוציאו חברות התקליטים IMP והליקון דיסק אוסף, "דיווה", שזכה להצלחה בקרב הקהל המקומי.
עם זאת, האלבום הלועזי שהפיק ניסים לאינטרנשיונל הנקרא "Free" ולא מימש את הציפיות הגדולות.
לאחר חילוקי דעות וכנראה על רקע כישלון האלבום הבינלאומי של אינטרנשיונל נפרדו דרכיהם של אינטרנשיונל וניסים בשנת 2000.
בשנים שלאחר הפרידה מאינטרנשיונל התרכז ניסים בתיקלוט ולא עסק בהפקות מוזיקה מחוץ לנישה זו.
כוכבו של ניסים כמפיק החל לדרוך שוב בשנת 2003, אז חידש את שירן של האחיות פוינטר "I'm So Excited".
בשנת 2004 פגש עופר ניסים את הזמרת מאיה סימנטוב, שהכירה לו את ינון יהל.
תוך זמן קצר החל ניסים להשתמש בקולה הפעמוני והעמוק של סימנטוב בשיריו החדשים וברצועות ההאוס שניגן במועדונים.
נישא על גבי גל ההצלחה, הוחתם ניסים באותה שנה בחברת התקליטים הניו-יורקית סטאר-69, המנוהלת על ידי זוכה גראמי פיטר ראופר.
בשנת 2005 ראה אור אלבומו הבינלאומי הראשון של ניסים, First Time, וזאת במקביל לשני אלבומים בישראל: גרסה מקומית ל-First Time ו-Remixed, אוסף רמיקסים שהפיק ניסים ללהיטים של זמרים ישראלים ובינלאומיים.
עם סימנטוב הפיק מספר להיטים, בהם "First Time",
לאור הצלחת האלבום בשנת 2006 יצאה לו מהדורה כפולה שנקראה Second Time וכללה רמיקסים ושני שירים חדשים: "On My Own" והלהיט "Be My Boyfriend".
בנוסף, ניסים הפיק ויצר באותה תקופה שירי האוס גם עבור אמנים ישראלים מובילים כעברי לידר (Boys Just Wanna Have Fun, Cinderella Rockefella ו-Night in White Satin) וריטה (Jerusalem of Gold).
מקרב האמנים הבינלאומיים שעבורם מיקסס ניסים ניתן למנות את דיוות המועדונים Kristine W (שלהיטם המשותף "Wonder of it All" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של מגזין המוזיקה האמריקאי "בילבורד"), סוזן פלמר, דברה קוקס, דברה קופר ודונה סאמר.
בשנת 2007 הוציא ניסים דיסק כפול בין-לאומי נוסף, Forever Tel-Aviv.
האלבום כלל שיר חדש שלו ושל סימן-טוב "For Your Love" וגרסאות לשירים של ביונסה "One Night Only" ו-"Deja Vu" והלהיט "Hurt" של כריסטינה אגילרה.
בשנת 2006 מיקסס ניסים באופן לא רשמי שיר של הזמרת מדונה, השיר "Isaac" בו שילב ניסים את גרסתה של עפרה חזה לשיר "אם ננעלו".
בהמשך מיקסס ניסים סינגל נוסף למדונה מאותו אלבום, השיר "Jump", ובשנת 2007 מיקסס את שירה "The Beat Goes On" שהופיע באלבומה משנת 2008, Hard Candy.
כל אלה היו הקדמה לכך שבשנת 2012 זכה ניסים להפיק גרסת מועדונים רשמית לשירה של מדונה, "Girl Gone Wild".
הגרסה של ניסים זכתה להופיע בסינגל הרשמי ולשמש כשיר הפותח את סיבוב ההופעות "The MDNA Tour".
במסגרת אותו סיבוב הופעות שימש ניסים כמופע חימום בתל אביב ובאיסטנבול.
מדונה עשתה שימוש נוסף בגרסתו של ניסים בפרסומת הטלוויזיה לבושם שלה, Truth or Dare.
ניסים מיקסס באופן רשמי שיר נוסף מהאלבום MDNA, השיר "Turn Up the Radio".
לאור הצלחת שיתוף הפעולה חזר ניסים בשנת 2015 למקסס באופן רשמי את השיר "Living for Love" מאלבומה, Rebel Heart.
גרסתו של ניסים שימשה את מדונה בסיבוב ההופעות באותו השם, ובמהלך ההופעות הטלוויזיוניות לקידום האלבום.
ניסים מיקסס באופן רשמי שיר נוסף מאותו האלבום, השיר "Ghosttown".
לקראת סוף שנת 2007, לראשונה מזה שנים, חזר ניסים לנגן שירים של דנה אינטרנשיונל ואף עיבד מחדש לגרסת מועדונים עדכנית את להיטם המשותף משנת 1994 "נוסעת לפטרה".
בריאיון לעיתון מעריב בינואר 2008 התייחס ניסים לאינטרנשיונל ואמר בין השאר כי "דנה היא אישה מדהימה וזמרת מוכשרת.
כששמעתי את האלבום החדש שלה אמרתי לה שאני מאושר, כי ברור לי שהוא יצליח בענק".
למרות דעיכת תופעת מועדוני הריקודים בישראל, ממשיך ניסים להצליח בארץ ובעולם.
בשנים האחרונות הוזמן ניסים להופיע במקסיקו, קנדה, אוסטרליה וספרד, וזאת במקביל למדינות בהן הוא כבר מנגן בקביעות מזה שנים ובכללן ארצות הברית, צרפת וברזיל.
במאי 2008 הופיע ניסים באירוע הסגירה המרכזי של אירועי יום המלכה באמסטרדם, וכן בפתיחת אירועי הגאווה בברזיל.
באפריל 2008 הוציא ניסים את אלבומו הכפול Happy People.
הסינגל הראשון מהאלבום שיצא לתחנות הרדיו כבר בסוף 2007 כלל גרסת מועדונים לשירה של שרית חדד "זה ששומר עליי".
בנוסף, מופיעים באלבום שירים שהקליט ניסים יחד עם הזמרת מאיה סימנטוב: "I Wish You Were Here", "Im In Love" ,"Love Me", "Why", וכן שיר הנושא "Happy People", המהווה חידוש לשיר באותו שם משנות ה-90 של מארקי מארק.
באלבום הופיעו גם גרסאות לשירים של שירלי בייסי ("La Passione"), ג'ניפר לופז ("Qué Hiciste"), דברה קוקס ("Change") טירז פור פירז, ("Everybody Dance"), ז'אן-ז'אק גולדמן ("La Vie Par Procaration"), ארין המילטון ("The Flame"), וכן רמיקס לשירו של מייקל ג'קסון "Billie Jean", שיצא לכבוד מהדורת 25 השנה לאלבום, Thriller.
חצי שנה בלבד לאחר יציאתו של Happy People, הוציא עופר ניסים מהדורה חדשה לאותו האלבום בשם, Happy People - Winter Edition.
האלבום היה שונה לחלוטין מגרסת הקיץ שלו, ולראשונה הציג בו עופר ניסים את ההרכב החדש שילווה אותו בהפקות המקור שלו בשנים הבאות, הצמד Epiphony המורכב מהיוצר המוזיקלי איתי קלדרון והזמרת מיטל דה רזון.
שיתוף הפעולה הניב את להיטי המועדונים "Out of My Skin" ו-"Believe".
גם שיתוף הפעולה עם הזמרת בטי לשיר "Poison" בלט בין שירי האלבום ואף יצא כסינגל לרדיו.
באותה עת הוציאה חברת התקליטים האמריקנית של עופר ניסים, סטאר-69 רקורדס, אלבום בין-לאומי כפול ששמו, Offer Nissim: Remixed.
האלבום כלל גרסאות חדשות ללהיטיו הבולטים אשר עובדו מחדש על ידי Dj's שונים בהם פיטר ראופר, אנה פאולה ולדאו ועוד, ובנוסף מיטב הקטעים מתוך שתי הגרסאות של אלבומי, Happy People.
בתחילת 2010 הופיעו בתקשורת ידיעות על סכסוך בין עופר ניסים ל-DJ פיטר ראופר, מנהל חברת התקליטים האמריקנית שלו סטאר-69 רקורדס.
בעקבות אותן ידיעות החל ניסים לחפש חברת תקליטים בין-לאומית חדשה.
באותה תקופה המשיך לנגן במועדונים ברחבי העולם ובארץ קיים שלוש מסיבות ענק תחת ליין המסיבות שלו "Forever Tel Aviv" בגני התערוכה בתל אביב, כשהמסיבה השלישית הופסקה על ידי המשטרה בשל צפיפות יתר טרם הספיק ניסים לעלות על עמדת ה-DJ.
ביוני 2010 הוציא עופר ניסים שני אלבומים חדשים, Pride All Over 2010 אשר כלל שיתופי פעולה עם שלומי סרנגה (בשיר "Essi"), עברי לידר (בשיר "Fuck Off Berlin"), ניקה (בשיר "The One & Only"), סוזאן פאלמר עם מאיה סימנטוב (בשיר "You Stepped Into My Life") והצמד "Epiphony" (בשירים "Boxing Ring" ו-"Mr.
במקביל ראה אור אלבום האולפן השני והמלא של עופר ניסים עם "זמרת הבית" שלו מאיה סימנטוב.
לאחר מסיבה מוצלחת שהתקיימה במועדון האומן התל אביבי ואשר הוגדרה כמסיבת פיצוי עבור הקהל שרכש כרטיסים למסיבה שהמשטרה הפסיקה בגני התערוכה העביר ניסים את הליין שלו "Forever Tel Aviv" באופן קבוע אל המועדון.
במסיבה הראשונה הופיעו עם עופר ניסים על הבמה הזמרות מאיה בוסקילה, מאיה סימנטוב ומיטל דה רזון בחידוש לשיר "Love Child" של להקת הסופרימס, והזמרת ניקה.
ביוני 2011 הופיע ניסים במסיבת הגאווה המרכזית של ניו-יורק עם ה-DJ פיטר ראופר בפעם הראשונה מזה שנתיים.
במאי 2012 הוציא עופר ניסים את הסינגל "After All The Love Is Gone", עם הזמרת ג'וזי כץ (את המלים והלחן כתבו נתן סלור ויסמין אבן).
בשנת 2014 יצא הלהיט הארצי "Everybody Needs a Man" עם מאיה סימנטוב.
בשנת 2016 חזר לשתף פעולה עם דנה אינטרנשיונל בלהיט "We Can Make It".
בשנה זו הוציא עם אניה בוקשטיין את הלהיט "רוקדת", איתו הופיעה במצעד הגאווה השנתי.
בסוף שנת 2017 ניסים הופיע במרכז הירידים בתל אביב והציג את אלבומו החדש, Love, שכולל את הלהיטים האחרונים שלו.
בנובמבר 2018, הוציא עם אייל גולן את "לא מבינה עברית".
במרץ 2019, הוציא עם שרית חדד את הלהיט "שופוני".
ב-7 בדצמבר 2019, במסגרת אירוע התרמה של איגי - ארגון נוער גאה, התקיים קונצרט מחווה לעופר ניסים והשתתפו בו אומנים שונים שעבד איתם בהם אניה בוקשטיין, מירי מסיקה ומאיה סימנטוב שביצעו שירים שמיקסס בעבר בעיבודים מיוחדים, ובליווי של תזמורת ירושלים מזרח ומערב בניצוחו של תום כהן.
ב-19 במרץ 2025, יצא לאור הסינגל "Pieces" בביצוע ניסים ועדן גולן, במסגרת שיתוף פעולה ראשון ביניהם.
עופר טלקר (נולד ב-22 באפריל 1973 באשדוד) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מנהל מחלקת הנוער והבוגרים של קבוצת מכבי עירוני שדרות.
טלקר החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובעונת 1990/1991 שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון.
בעונת 1992/1993 היה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן ניסים בכר.
בעונת 1994/1995 עבר לקבוצת הפועל חיפה, כחלק ממסע הרכש שערך הבעלים רובי שפירא.
טלקר שיחק שבע שנים בהפועל חיפה, ועמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 1998/1999, ובגביע הטוטו בשנת 2001.
יכולתו הטובה בהפועל חיפה הובילה לזימונו לנבחרת ישראל לראשונה בשנת 1997. משחקו הראשון בנבחרת היהמינסק, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס.
ב-27 באוקטובר 2001 שיחק את משחקו האחרון בנבחרת, במשחק מול נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. בסך הכל הופיע 23 פעמים במדי הנבחרת, והבקיע שער אחד.
באמצע עונת 2001/2002 עבר טלקר לשחק במדי בית"ר ירושלים, בה שיחק ארבע עונות.
בעונת 2006/2007 עבר לשחק במדי הפועל כפר סבא, ובתום עונת 2007/2008 ירד עמה לליגה הלאומית.
בעונת 2008/2009 לא הרבה לשחק עקב פציעה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל.
בעונת 2009/2010 מונה טלקר למאמן קבוצת הנוער של מכבי הרצליה, עמה הצליח לעלות בשנת 2011 לליגה הראשונה, ובמקביל שימש עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת.
במאי 2011 מונה למאמן קבוצת הבוגרים של המועדון, ובעונתו הראשונה היה קרוב להעפיל עם הקבוצה לליגת העל.
ב-11 בפברואר 2013 מונה טלקר למאמנה של בית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, תפקיד בו שימש עד תום העונה.
בינואר 2014 מונה למאמן סקציה נס ציונה מליגה א'.
באותה שנה החל לשמש כמנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל בני יהוד.
ב-28 בינואר 2015 מונה טלקר למאמן הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית.
ב-19 בינואר 2016 פוטר מתפקידו.
ב-1 במרץ 2016 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה, אך כעבור חמישה ימים התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים.
ב-28 ביוני 2016 מונה טלקר למאמן הפועל הרצליה מליגה א'.
ב-11 בדצמבר 2017 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה.
בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה א'.
ב-1 ביולי 2018 מונה טלקר למאמן מכבי עירוני שדרות מליגה ב'.
בחודש יולי 2021 מונה בפעם הרביעית למאמן מכבי הרצליה.
בחודש ינואר 2022 מונה למנהל מחלקת הנוער והבוגרים של מכבי עירוני שדרות.
טלקר נולד באשדוד למשפחה ממוצא הודי.
טלקר היה נשוי לאביבה תבורי, גרושתו של שימי תבורי, ולזוג שתי בנות.
ב-2013 החל לצאת עם כוכבת "מעושרות", ג'ניפר סנוקל, וביוני 2014 הם נישאו.
באותה שנה השתתפו בני הזוג בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" בערוץ 10. באוגוסט 2016 השניים התגרשו.
עופר חוגי (נולד ב-17 באפריל 1962) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס שהורשע בפלילים.
חוגי נולד בישראל להורים שעלו מבגדאד, עיראק.
בעל תואר ראשון, וכן הסמכה לרבנות, מנכ"ל מוסדות אור החיים.
שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמ"ר.
ממקורביו של הרב ראובן אלבז.
נבחר לכנסת ה-15, ונכנס לכנסת ה-16 עם התפטרותו של יאיר פרץ, שהורשע בקבלת דבר במרמה.
ב-25 בדצמבר 2006 הורשע חוגי בבית המשפט המחוזי בירושלים בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, בשימוש במסמך מזויף, ברישום כוזב במסמכי תאגיד ובניסיון לקבל דבר במרמה, בעת שכיהן כמנכ"ל מוסדות "אור החיים".
חוגי זייף רשימות של תלמידים, כדי לקבל סכום גדול יותר ממשרד החינוך לתקציב ההסעות (כשני מיליון שקלים) על חוגי נגזרו שנתיים מאסר בפועל, שנה וחצי מאסר על תנאי וקנס של 12 אלף שקלים.
חוגי ערער לבית המשפט העליון על עצם הרשעתו ועל חומרת העונש והפרקליטות ערערה על קולת העונש.
ב-13 בנובמבר 2008 הוחמר עונשו של חוגי לשלוש שנים מאסר בפועל וכן קנס של 200 אלף שקלים.
בנובמבר 2010 השתחרר חוגי מהכלא אחרי שריצה שנתיים מאסר.
עופר נחשון (27 באפריל 1966 – 25 באוקטובר 2025) היה שדרן וקריין רדיו ישראלי שהחל את דרכו בקול השלום במהלך שנות ה-80, עבר אל רשת ג' של קול ישראל בתחילת שנות ה-90, ובהמשך, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, לכאן גימל.
היה נציג רשות השידור שהיה אמון על הגשת הניקוד הישראלי באירוויזיון עד לסגירתה.
נחשון נולד וגדל בתל אביב.
את אהבתו למוזיקה גילה בגיל צעיר, וכבר בגיל 5, ולמשך כשבע שנים, למד לנגן בפסנתר.
בגיל 15 החל לתקלט במסיבות, בתחילה במועדון החברים של רפי שאולי (לצד שוש עטרי וכריס ג'ונס, אחיה של גרייס ג'ונס), ולאחר מכן במועדון הליקוויד.
בגיל 16 התקבל נחשון לקורס לימודי רדיו, בהנחיית רם תדמור, במרכז ביכורי העתים.
לאחר הקורס ניסה להתקבל לתחנת גלי צה"ל, אך לא התקבל.
תחילת דרכו המקצועית הייתה בתחנת קול השלום של אייבי נתן, בה שידר בסוף שנות ה-80, את התוכנית "Drive Time".
אחרי שנה ב"קול השלום", קיבל נחשון הצעה מתחנת הרדיו, "ערוץ 7", שגם היא שידרה מספינה.
עם הניסיון והידע שצבר בשתי התחנות ניגש נחשון למבחנים בקול ישראל.
לאחר שעבר את מבחני הקול ומבחני הידע, התקבל נחשון לקול ישראל ב-1 בדצמבר 1990. ב-1992 החל לשדר ברשת ג' את תוכנית המוזיקה, שהפכה למזוהה ביותר איתו, "קופסת הלהיטים" (בעריכת רז ניצן).
שיתוף הפעולה בין השניים, נחשון וניצן, החל בתחנה עוד קודם בעבודה על תוכניות מוזיקה משותפות, ובאופן הדוק יותר בתוכנית בשם, "שעה בנון", ששודרה בקיץ 92'.
במקביל להגשת "קופסת הלהיטים", הגיש נחשון, במקומה של ריבי גדות, את המצעד הלועזי השבועי והשנתי ברשת ג' משנת 1991 ועד למצעד האחרון ששודר ב-1997.
בנובמבר 1997, עם קבלת ההחלטה על המעבר של רשת ג' לשידורי מוזיקה ישראלית בלבד, זכה נחשון לשדר את התוכנית האחרונה במתכונת הלועזית של התחנה, והגיש תוכנית סיכום מיוחדת בת שלוש שעות של "קופסת הלהיטים".
הוא נשאר בקול ישראל והגיש תוכניות שונות של מוזיקה ישראלית ברשת ג'.
כמו כן שידר תוכנית לילית בתחנת הרדיו 88FM.
ב-2005 עבר לארצות הברית, וכשחזר לישראל ב-2007 חזר לשדר ברשת ג'.
בתחילת שנת 2009, במסגרת לוח שידורים חדש של תחנת 88FM (שביצע יובל גנור, מנהל התחנה באותם ימים), חזר נחשון לשדר מדי יום, בשעות הצהריים, את "קופסת הלהיטים".
התוכנית, בגלגולה ב-88FM, לא שחזרה את ההצלחה מרשת ג', וירדה מלוח השידורים אחרי תקופה קצרה.
בין התוכניות ששידר נחשון בתחנות קול ישראל נמנות תוכנית המוזיקה היומית "באוויר" ברשת ג', ששידרה מוזיקה ישראלית ואירחה אמנים ישראלים; גרסה מחודשת של התוכנית היומית "קופסת הלהיטים", ששילבה להיטים משנות השמונים והתשעים עם להיטים עכשוויים; ותוכנית הדאנס "Club88fm" ב-88FM.
נחשון אף הגיש לעיתים את מהדורת החדשות של קול ישראל והגיש בטלוויזיה את מגזין הקולנוע "טלסינמה" בערוץ 1.
בשנים 2009–2017 נחשון הגיש את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון, במסגרת ההקראה הוא נהג מדי שנה להודות למדינה המארחת בשפתה.
ב-2017 חולל נחשון שערורייה זוטא כאשר הודיע בשידור חי באירוויזיון על סיום שידורי רשות השידור (במסגרת הקראת הניקוד הישראלי), דבר שהתפרש באופן שגוי בחו"ל כפרישה מוחלטת של ישראל מהאירוויזיון.
ב-2018 ניגש נחשון לאודישן לתפקיד הנחיה לקראת אירוח תחרות האירוויזיון בישראל ב-2019.
עם הקמת תאגיד השידור החל נחשון להגיש בתחנת הרדיו כאן גימל את התוכניות "בחזרה לעתיד", "שיא גימל" ו"שבת רטרו".
כמו כן, הגיש בשנת 2018 את הפודקסט "הכל זהב" (בעריכת ערן ליטוין), שהציג סקירה של תולדות הפופ הישראלי מראשית ימי הקמת המדינה ולאורך 70 שנה.
בנוסף, שימש קריין במהדורות חדשות הרדיו של תאגיד השידור הציבורי עד לפרישתו מהתאגיד בינואר 2025, לאחר 35 שנות שידור.
בשנת 1994 התראיין נחשון למוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות, וחשף את נטייתו המינית כהומוסקסואל.
הוא היה לאחד מאנשי התקשורת הראשונים שעשו זאת באופן פומבי, ושיתף שאף פעם לא הסתיר את זהותו המינית, ושעשה זאת מתוך רצון להוות מודל לחיקוי לבני נוער, שאינם בטוחים בזהותם המינית, ולטובת קידום זכויות להט"ב בישראל.
בשנים האחרונות לחייו התמודד נחשון עם בעיות רפואיות, כולל מחלת עיניים, שאילצה אותו להפסיק את עבודתו כקריין חדשות, ובכך למעשה לסיים את עבודתו בתאגיד השידור.
הוא נפטר ב-25 באוקטובר 2025, בביתו שבחולון, בגיל 59, ונטמן בבית העלמין ירקון.
הותיר אחריו הורים, ושני אחים.
עופר עיני (נולד ב-24 בינואר 1959) כיהן כיושב ראש הסתדרות העובדים הכללית החדשה מינואר 2006 ועד מאי 2014, ואחר כך כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל בשנים 2014–2018.
עיני נולד וגדל בבאר שבע כשני מבין ארבעה ילדים לשמעון עיני, יליד עיראק, ולולה, ילידת לוב.
עיני הוא יועץ מס בהכשרתו.
מנישואיו הראשונים לענת, הוא אב לארבעה ילדים.
נשוי בשנית מ-2014 לעו"ד רוית דום, אותה מינה ב-2011 למנכ"לית רשת עמל.
לאחר שחרורו מצה"ל החל לעבוד בנציבות מס הכנסה.
שנה לאחר מכן נבחר לוועד העובדים בסניף דרום של נציבות מס הכנסה.
זמן קצר לאחר מכן מונה ליושב ראש הוועד.
שמונה שנים אחר כך נבחר ליושב ראש ועד עובדי מס הכנסה הארצי.
בשנת 1999 נתמנה על ידי יו"ר ההסתדרות עמיר פרץ ליושב ראש הסתדרות עובדי המדינה.
בסוף 2004 מונה ליושב ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות.
במסגרת תפקיד זה ניהל עיני משא ומתן עבור עובדי ארגונים שונים, בהם עובדי הנמלים, מע"צ וחברות נוספות.
בשנת 2006 הוא מונה ליו"ר ההסתדרות ובמקומו בהסתדרות עובדי המדינה מונה אריאל יעקבי.
עם בחירתו של עמיר פרץ לראשות מפלגת העבודה והתפטרותו מתפקידו כיו"ר ההסתדרות, מונה עיני להיות ממלא מקומו.
לאחר מכן במאי 2012 התמודד בבחירות בראשות רשימת עוגנים מול איתן כבל תחת הסיסמה "הסתדרות בלי פוליטיקה" וזכה ל-66% מקולות הבוחרים.
כיו"ר הסתדרות, עיני הגדיל את מספר העובדים המאוגדים בהסתדרות.
ב-2009 הקים את האגף להתאגדות עובדים המלווה התאגדויות חדשות משלב ההתארגנות הראשונית ועד לחתימת ההסכם הקיבוצי.
עיני אף קידם חקיקה המגינה ומסייעת לעובדים בשלבי ההתארגנות הראשונים.
בשנת 2007 שימש כמתווך במשא ומתן בין ארגון המורים למשרדי האוצר והחינוך במהלך שביתת המורים הארוכה בחינוך העל-יסודי.
לדברי שרת החינוך יולי תמיר, הוביל עיני לפריצת הדרך שאפשרה את חתימת ההסכם בין הצדדים.
מתווה נוסף שגיבש הוביל ב-18 בינואר 2008 לסיום שביתת הסגל האקדמי הבכיר שנמשכה שלושה חודשים.
בשנת 2011 חתם על הסכם קיבוצי לקביעת פנסיה חובה מול נשיאות הארגונים העסקיים בראשות שרגא ברוש, ובהמשך נחתם על הסכם זה צו הרחבה שהפך אותו מחייב בכלל המשק.
בפברואר 2012 יזם עיני שביתה כללית שנמשכה חמישה שנועדה לצמצם את תופעת עובדי הקבלן ולהשוות את תנאיהם לתנאי העובדים הקבועים.
בסיומה חתם עיני עם האוצר הסכם המשפר את תנאי העסקתם של עובדי הקבלן במגזר הציבורי.
בנובמבר 2013 הודיע עיני שהוא פורש מתפקידו כיו"ר ההסתדרות בפברואר 2014, אך המשיך לכהן בתפקיד זה לאחר שהוגשה עתירה לבג"ץ נגד תהליך מינוי מחליפו.
עיני פרש מתפקידו במאי 2014.
בפברואר 2022 הודיע עיני על התמודדתו בבחירות ליו"ר ההסתדרות החדשה בסיעת כולנו-סלע בהסתדרות מול יו"ר ההסתדרות המכהן ארנון בר דוד.
הבחירות נערכו בחודש מאי ובהן קיבל עיני 22.2%.
במרץ 2022 פורסם תחקיר מיזם פייק ריפורטר לפיו רשת של בוטים ופרופילים פיקטיביים פעלה בפייסבוק ובטוויטר כדי לקדם את עיני לקראת הבחירות.
ב-31 ביולי 2014 נבחר עיני ליושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל והחליף בתפקיד את אבי לוזון.
הוא כיהן בתפקיד עד 2018.
באוקטובר 2014 החל עיני לשמש כיועץ לבנק דיסקונט בנושאי יחסי עבודה.
בקיץ 2017 נשכר לייעץ לחברת בתי הזיקוק אשדוד מקבוצת פז לאור דרישת ועד העובדים לחתימת הסכם קיבוצי חדש.
באוקטובר 2019 החל לייעץ לחברת סלקום במשא ומתן מול ועד העובדים.
הוא ייעץ גם לחברת אל על בנושא יחסי עבודה.
בשנת 2014 הקים יחד עם יו"ר התאחדות התעשיינים לשעבר שרגא ברוש את חברת עושרד לשיווק גז טבעי ולייצור חשמל מגז.
בינואר 2017 מונה לנשיא קרן הנדל"ן "אינבו".
עופר יואל לוי (נולד ב־17 ביוני 1964) הוא זמר ומלחין ישראלי.
לוי נולד וגדל בקריית אתא לחנה ולמרדכי, ילד שביעי מתוך תשעה ילדים והוא ממוצא כורדי.
הוא החל לשיר לראשונה על במה ומול קהל בגיל חמש וחצי.
בגיל שש הופיע באירוע משפחתי בביצוע שיר בערבית בשם "בהייה", של מוחמד אל-עזבי, שהיה אחד מזמרי מצרים באותה תקופה.
בגיל 12 עזב את בית הוריו ועבר להתגורר בקיבוץ אילון.
לאחר מספר שנים עזב את הקיבוץ וחזר לבית הוריו, על מנת לעזור לאביו שנקלע לקשיים כלכליים.
בגיל 17 עבר לוי תאונת דרכים בה איבד את אחיו, יצחק.
האחים חזרו מבילוי לילי באזור חיפה ובמהלך הנסיעה הדרדרו לתהום.
בשנת 1982 התגייס לוי לצה"ל.
תחילה ניסה להתקבל ללהקה צבאית, אך לדבריו יהורם גאון ומתי כספי לא קיבלו אותו.
לבסוף התגייס לחטיבת גולני והשתתף במלחמת לבנון הראשונה כמאגיסט בגדוד 13.
לאחר שחרורו מהצבא החל להופיע במועדונים בחיפה תחת השם הבדוי "פרדי" (Ferdi) כמחווה לזמר הטורקי פרדי טייפור.
לדבריו, זוהר ארגוב זיהה את כישרונו וסייע לפרסומו במועדונים השונים.
בשנת 1988 הוציא את אלבומו הראשון "הקלפן", שזכה להצלחה.
באלבום זה בלטו מספר שירים בעיבודו של יעקב למאי: "היכן אמצא לי אהבה"(מילים: בני ראובן), "די נמאס לי", "למה את שותקת" ו"לעולם לא נפרד".
בינואר 1990 הוציא לוי את האלבום "תפילת אדם", שהוקלט כ"אלבום הופעה" בעת הופעתו בטורקיה.
במאי 1990, זמן קצר לאחר צאת אלבום ההופעה, יצא אלבומו "לא יכול בלעדיה", שזכה גם להצלחה ונמכר בעותקים רבים.
עם השירים באלבום נמנים "אהבה אמיתית", "רוצה בה", ו"סאווח" (שיר מאת עבד אל-חלים חאפז).
יעקב למאי עיבד והפיק את שירי האלבום, ללא נגנים חיים (לפי צו האופנה של הז'אנר באותן שנים).
באלבום זה בלטו השירים שהפכו ללהיטים: "יום הרווקים", "החזירי לי את בני" (המוכר בשם "זה שובר לב של גבר") ו"מעיין הנעורים".
בשנת 1992 הוציא את אלבום האולפן הרביעי "אהיה לך מלך", שיצא בהפצה ראשונה תחת השם "נסתרות דרכי האל".
בשנת 1993 יצא אלבומו "אוהב לחיות", אשר זכה להצלחה רבה.
בין השירים באלבום - שיר הנושא, "מהי אהבה", "אין לי יום אין לי לילה", "לנצח לאהוב", "מחפש את בני", "מאוהב בגשם" (שלחנו לקוח משיר ספרדי של חוליו איגלסיאס), "דרך מפתה" ועוד.
לאור הצלחת האלבום, יצא לוי למסע הופעות, בין השאר בתיאטרון קיסריה ובבנייני האומה בירושלים.
באותה שנה, כתבה והלחינה נעמי שמר את השיר "הכל פתוח" בקלטת הילדים "אצלנו בפסנתר".
שנה לאחר מכן, ב-1994, הפך השיר ללהיט גדול בעקבות דואט של לוי יחד עם לאה לופטין, אשר הביא למופע משותף של השניים.
בינואר 1997 הוציא את האלבום "ציפור השמש", אשר זכה אף הוא להצלחה וגם השיר הנושא הוקדש לבתו ציפורה.
לאחר יציאת האלבום, החל לוי בתהליך חזרה בתשובה והפסיק להופיע במופעים מעורבים.
בשנת 1998 הוציא לוי את האלבום "בהופעה חיה", עם חידוש לשיר של פריד אל-אטרש, "בנאדי עליק".
בשנת 2002 הוציא את האלבום "שמע בני מוסר אביך", המורכב משירי קודש, לפי לחני עבר של לוי.
יחסית לאלבומיו הקודמים, נחשב אלבום זה לכישלון מסחרי, ובעקבותיו לקח לוי פסק זמן של כשנתיים.
בשנת 2004 הודיע לוי בתוכנית של שמעון פרנס שהוא חוזר לבמה, ובשנת 2005 הוציא את האלבום "מצייר אותך", אשר הניב להיטים רבים, כגון: "רוח ים" ו"אני ואת זו אהבה מהשמיים".
כשנתיים לאחר מכן, ב-2007, הוציאו זהבה בן ולוי את הדואט "שאני איתך".
בשנת 2010 הוציא לוי את האלבום "בדרך שבחרתי".
בשנת 2012 הוציאו לוי ואייל גולן את הדואט "רצתי אחרייך", אשר זכה להצלחה רבה.
במאי 2011 חידש לוי את שירו של שלמה ארצי "גבר הולך לאיבוד".
בשנת 2014 הוציא את האלבום "האישה של חיי" ובשנת 2015 את האלבום "ליבי שלך", אשר כולל חידוש לשיר "מעיין הנעורים", ושני חידושים לשיריו של משה פרץ.
עוד באותה שנה, הוציא יחד עם ישי לוי את הדואט "רק את", אשר זכה להצלחה רבה.
בשנת 2023, הוציא לוי יחד עם עדן בן זקן את הדואט "מקלט בטוח".
במרץ 2025 יצא הדואט "היום קמתי שמח" עם חנן בן ארי.
בספטמבר אותה שנה, הוציא יחד עם עדן חסון את הדואט "אליך ה'".
לוי מופיע ברחבי הארץ דרך קבע, בעיקר במועדוני זאפה השונים.
לוי היה נשוי מספר פעמים, בנותיו הן ציפורה ואמילי.
הוא דוד של הזמרת והשחקנית ליהי טולדנו, בתם של אחותו חגית ושל אבי טולדנו.
ב-1997 הורשע בעבירות מס ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי וקנס.
ב-2007 הושלך רימון רסס אל פתח ביתו.
עופר נמרודי (נולד ב-23 במאי 1957) הוא משפטן, איש עסקים ישראלי ומו"ל לשעבר.
עופר, בנו של יעקב נמרודי, חולש עם בני משפחתו על שורה ארוכה של חברות ועסקים בעיקר בתחומי הנדל"ן, התקשורת והאנרגיה.
עופר נמרודי נולד באיראן ב-1957, בעת שאביו, אל"ם יעקב נמרודי, שימש שם נספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון.
לאחר סיום שליחותו של האב ומספר שנים באיראן כאיש עסקים מצליח, שבה המשפחה לישראל ומתגוררת מאז בסביון.
בצה"ל שירת עופר נמרודי כמפקד סוללה בחיל התותחנים ובהמשך כמפקד סיוע חטיבתי, השתחרר ב-1979 וכעבור שלוש שנים השתתף במלחמת לבנון.
הוא סיים בהצטיינות לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב, עשה את התמחותו אצל שופטת בית המשפט העליון מרים בן-פורת, לימים מבקרת המדינה ולאחר מכן אצל פרקליטת מחוז ת"א (אזרחי) עו"ד נעמי שטרן וקיבל רישיון עורך דין.
ב-1989 סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
ב-1988 רכש אביו, יעקב נמרודי, את חברת הכשרת הישוב מהסוכנות היהודית, וכעבור שנה התמנה בנו עופר למנכ"ל החברה.
ב-1992 רכשה המשפחה את העיתון "מעריב" לאחר מותו של רוברט מקסוול, ועופר נמרודי התמנה למו"ל ועורך ראשי.
ב-1995, על רקע התחרות החריפה בין שני העיתונים הגדולים "ידיעות אחרונות" ו"מעריב", נעצר עופר נמרודי בחשד להאזנות סתר, וכעבור שלוש שנים הורשע ונידון לקנס של 1.16 מיליון ש"ח ול-8 חודשי מאסר אותם ריצה עד שחרורו ב-1999. פרשה זו מוכרת בציבור כ"פרשת נמרודי א'".
בעקבות פרשה זו, השעה עצמו מתפקידיו בעיתון "מעריב", אולם משפחתו נותרה המוציאה לאור של העיתון.
האירוע הזכור ביותר מפרשה זו, שודר במסגרת התוכנית תיק תקשורת.
בקטע וידאו שצולם בחדר החקירות, נראה נמרודי מנצל את יציאתו של החוקר מן החדר, כדי להכניס אל פיו מסמך שעלול להפלילו.
בדצמבר 1999, כעשרה חודשים לאחר שחרורו ממאסר, נעצר נמרודי שוב בפרשה הידועה כ"פרשת נמרודי ב'".
פרשה זו יסודה במידע שהעביר החוקר הפרטי רפי פרידן למשטרה ולפרקליטות.
על פי המידע הזמין נמרודי מפרידן את חיסולם של נוני מוזס ועמוס שוקן, בעלי העיתונים המתחרים.
לאחר הגשת כתב אישום הכולל סעיפים חמורים וביניהם קשירת קשר לרצח, התקיים משפט ארוך.
בית המשפט לא האמין לעדי המדינה (בהם פרידן), ובסופו של דבר חתמו הצדדים על עסקת טיעון, לפיה נמרודי הורשע בעבירות של שיבוש מהלכי משפט, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הטרדת עד ורישום כוזב במסמכי תאגיד.
על נמרודי נגזרו 15 חודשי מאסר וכן הופעל העונש של עשרה חודשי מאסר על תנאי שנגזר עליו במשפטו הקודם.
בנוסף נגזר עליו עונש של שנה מאסר על תנאי וקנס בסך 349,200 ש"ח.
המאסר בפועל שנפסק לו חפף את תקופת מעצרו בעת ניהול המשפט, ובסיומו של זה הוא שוחרר.
במהלך המשפט התרחש אירוע שבעקבותיו הורשעו אריה קרישק ויעקב נמרודי בשיבוש מהלכי משפט.
עם הגשת כתב האישום נגדו התפטר נמרודי מתפקידו כמנכ"ל "מעריב".
עם זאת, הרשעתו לא נשאה קלון, דרגותיו הצבאיות לא נשללו, החברות הציבוריות שבשליטת משפחתו המשיכו לתפקד ללא כל פגיעה ואף זכו להצלחה בהנפקות שונות של מניות לציבור.
לאחר שחרורו, שב נמרודי לנהל את "מעריב", "הכשרת הישוב" ועסקי המשפחה ולהובילם.
תחת ניהולו התרחבה פעילות קבוצת נמרודי באופן משמעותי והיא חולשת כיום על עסקים וחברות בתחומי הנדל"ן בישראל ומחוצה לה (ביניהם קניון שבעת הכוכבים בהרצליה), האנרגיה, התקשורת ומלונאות ונופש (רשת רימונים).
בעבר היו לקבוצה החזקות גם בתחום הביטוח באמצעות "", אולם אלה נמכרו בשנת 2006 לקבוצת אלעזרא.
בראשית מאי 2015 נעצר נמרודי לחקירה בחשד של מעורבות בפרשת רונאל פישר וכעבור חודשיים הודיעה המחלקה לחקירות שוטרים על סגירת תיק החקירה נגדו.
כניסתו של נמרודי לתחום התקשורת, ולעיתון "מעריב" בפרט, נחשבה חריגה בענף, מאחר שנמרודי עצמו, ואף כל בני משפחתו, לא עסקו עד אז בעיתונות או בכל תחום תקשורתי.
כניסה זו של בעלי הון לוותה בחשש ובעוינות של "משפחות התקשורת" הוותיקות (מוזס ב"ידיעות אחרונות" ושוקן ב"הארץ") ובתחרות קשה, שאותותיה ניכרים בתחום התקשורת הישראלית עד היום.
תחרות זו גם גררה את המו"לים המובילים לבלוע בתקופות מסוימות גם אמצעי תקשורת אחרים כגון ערוצי טלוויזיה בכבלים, עד לשלב בו נחקק חוק האוסר על בעלויות צולבות בתחום התקשורת.
ביוני 2011 מכרה חברת הכשרת הישוב את השליטה במעריב לחברת "דיסקונט השקעות" מקבוצת IDB שבשליטת נוחי דנקנר.
"הכשרת הישוב" ממשיכה להחזיק ב-27% ממניות מעריב.
נמרודי אף ממשיך להחזיק בבעלות על בית "מעריב".
ב-2012 כאשר העמיד דנקנר את מעריב למכירה, התברר שבקופה חסרים כ-30 מיליון ש"ח מכספי הפנסיה והפיצויים של העובדים.
עובדי העיתון האשימו בכך את נמרודי והפגינו מול ביתו בסביון.
בשנות האלפיים הרחיב עופר נמרודי מאוד את עסקיה של "הכשרת הישוב" בחו"ל.
החברה נכנסה לפיתוח נכסים גדולים בתחומי הנדל"ן למגורים (שכונות מגורים בוורשה ובבוקרשט), נדל"ן מסחרי (חברת MLP- Millennium logistic parks מחסנים לוגיסטיים בפולין ורומניה), קניונים (רומניה, רפובליקת מולדובה, מרוקו), מלונות ואתרי נופש (קנדה, מרוקו).
ב-2010 שוב הכניס את החברה לתחום חדש עם הקמתה של "הכשרה אנרגיה".
החברה הצעירה רכשה במהירות רישיונות ואופציות לרישיונות לחיפושי גז ונפט באגן המזרחי של הים התיכון (במים הטריטוריאליים של ישראל) ובים האדריאטי.
ב-2012 הופסקו הקידוחים בשדות "שרה" ו"מירה" לאחר שלא נמצא בהם גז.
נמרודי מתגורר בסביון בבית הידוע בתור "הבית הלבן", אשר מהווה חלק מנחלה המשתרעת על פני 30 דונם.
הוא נשוי בפעם השנייה ואב לשישה ילדים.
על פי פרסומים של החברות הציבוריות שבשליטת משפחתו, "מעריב" ו"הכשרת הישוב", עד מרץ 2012 הייתה משכורתו החודשית של עופר נמרודי 150 אלפי ש"ח ברוטו (צמוד למדד בגין נובמבר 2007).
החל ממועד זה, שונתה משכורתו החודשית והיא 160 אלפי ש"ח ברוטו (צמוד למדד בגין פברואר 2012).
אחותו של עופר, רות נמרודי-וייסברג, נהרגה בסיני ב-1996 כאשר רכב בו נסעה עלה על מוקש מצרי ישן בשדה מוקשים לא מסומן.
המשפחה הנציחה את זכרה בתרומה גדולה לארגון "וראייטי ישראל" המטפל בילדים פגועים, ומרכזו בירושלים נושא את שמה.
בת דודה שנייה שלו היא אילה בן גביר רעיתו של איתמר בן גביר.
עופר טלר (נולד ב-1955) הוא עיתונאי ישראלי, ומוציא לאור של המגזינים המקצועיים "רכב ותחבורה", "מזון", "יופי!" וכן אתרי אינטרנט אחדים.
טלר הוא בעל הוצאה לאור של עיתונים, אתרי אינטרנט, עיתונים דיגיטליים, ולוחות מודעות חינם ברשת.
בחברה שבבעלותו, "טלר תקשורת בע"מ", מועסקים עיתונאים רבים.
עופר טלר, יליד חיפה, החל את דרכו העיתונאית עוד כנער בעיתונים "הארץ שלנו", "מעריב לנוער" ו"במחנה גדנ"ע".
במהלך תפקידו היה שליח גלי צה"ל למשט ההצדעה לארצות הברית, שחגגה 200 שנה.
ערך תוכניות רדיו רבות, בהן גם תוכנית שכללה תיאור חי של צניחה.
בתום השרות ככתב בגלי צה"ל, בשנת 1978, שימש ככתב הטלוויזיה הישראלית בדרום.
בין השאר סקר באותה התקופה את פינוי יישובי חבל ימית.
בשנות השמונים שימש טלר ככתב בתוכנית "כלבוטק" בטלוויזיה הישראלית, וחשף בין היתר רמאויות בתחנות דלק, נטילת שוחד לעיני המצלמה, מחדלים בהרג כלבים ועוד.
היה סגן העורך בתוכניות הטלוויזיה "כולבוטק", "מדור" ו"בשידור חוקר" בהפקת רפי גינת.
התמנה למפיק ולבמאי בחברת ג.ג.
שימש ככתב בכיר בתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1986 הצטרף ככתב לעיתון "חדשות" ושימש שליח העיתון לניו-יורק.
כששב ארצה שימש רכז כתבים ב"חדשות".
בשנים 1990-1993 כיהן בתפקיד סגן עורך העיתון "העולם הזה" בתקופה שלפני סגירתו.
טלר הוא בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון.