tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שר ההגנה הנוכחי הוא הגנרל פאן ואן זאנג שנכנס לתפקידו ב-8 באפריל 2021.
משרד ההגנה (בבורמזית: ကာကွယ်ရေးဝန်ကြီးဌာန) הוא משרד בממשלת מיאנמר האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מיאנמר.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הטטמדאו (צבא מיאנמר) ועל גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות למנהיג המדינה.
במיאנמר, תפקיד שר ההגנה הוא צבאי ולא פוליטי.
שר ההגנה הוא גנרל שנבחר לתפקידו בידי ראש המדינה.
בימים כתיקונם מפקד שירותי ההגנה כפוף ישירות לשר ההגנה.
עם זאת, מאז 2021 נמצאת מיאנמר תחת משטר צבאי, ומפקד שירותי ההגנה מין אונג הלינג משמש כמנהיג המדינה.
ב-1 בפברואר 2021 הוא מינה את הגנרל מיה טון או לתפקיד שר ההגנה.
משרד ההגנה (בתאית: กระทรวงกลาโหม) הוא משרד בממשלה התאילנדית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של תאילנד.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולמלך תאילנד המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
המשרד בגלגולו הנוכחי הוקם בשנת 1887, בפקודת ראמה החמישי, מלך תאילנד, כדי ליצור פיקוד צבאי קבוע.
פקודה זו באה כתוצאה של האיום הגובר שהציבו מעצמות המערב על שלמותה של סיאם.
המשרד שוכן לראשונה באורווה ישנה של סוסים ופילים מול הארמון הגדול.
מבנה חדש בסגנון אירופאי הוקם בהמשך כדי לשכן אותו.
כיום משמש מטה משרד ההגנה כאתר היסטורי חשוב בבנגקוק.
בתחילה פיקד המשרד רק על הצבא המלכותי של תאילנד (נוסד ב-1847), אך לאחר מכן הועבר לסמכותו גם הצי המלכותי התאילנדי (נוסד ב-1887), ולבסוף גם חיל האוויר המלכותי התאילנדי (נוסד ב-1913).
ב-2014 ביצע הצבא התאילנדי הפיכה ותפס את השלטון בממלכה.
ראש כוחות ההגנה פריות צ'אן-אוצ'ה מינה את עצמו לראש ממשלת מעבר, ואת מפקד הצבא התאילנדי פראוויט וונגסואן מינה לשר ההגנה בממשלתו.
ב-10 ביולי 2019 הדיח פריות את פראוויט מהתפקיד ומינה את עצמו לשר ההגנה.
משרד ההגנה הלאומית (בקמרית: ក្រសួងការពារជាតិ) הוא משרד בממשלה הקמבודית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של קמבודיה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים המלכותיים של קמבודיה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולמלך קמבודיה המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
משרד ההגנה מחזיק מועדון כדורגל משלו בשם מועדון הכדורגל של משרד ההגנה הלאומית.
המועדון משחק בליגת העל הקמבודית.
שר ההגנה מאז 27 ביוני 2006, הוא תה באן ממפלגת העם הקמבודית.
משרד ההגנה (בנפאלית: रक्षा मन्त्रालय) הוא משרד בממשלה הנפאלית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של נפאל.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של נפאל, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
הוא מדווח ישירות לראש הממשלה ולנשיא, המשמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים.
ראש מטה הצבא (מקביל לרמטכ"ל) מדווח ישירות לשר.
מאז איחודה של נפאל ב-1770, התקיים משרד צבאי שפיקח על הכוחות המזוינים.
עם זאת, רק ב-1950 הוקם משרד אזרחי שניהל את פעילותם של אנשי הצבא.
מאז 16 בדצמבר 2021, משמש ראש הממשלה שר באהדור דאובה גם כשר ההגנה.
משרד ההגנה הלאומית (במנדרינית: 中华人民共和国国防部) הוא משרד בממשלת סין.
בראש המשרד עומד גנרל אשר נבחר לתפקיד שר ההגנה בידי ראש הממשלה ומאושר בידי הקונגרס הלאומי העממי.
בניגוד למקובל במרבית מדינות העולם, למשרד ההגנה אין סמכויות פיקודיות מעשיות.
הפיקוד על הצבא מסור בידי הוועדה הצבאית המרכזית, ותפקידו של משרד ההגנה מתמצה בתיאום בין הצבא להנהגת המפלגה הקומוניסטית, ובייצוג דיפלומטי של הצבא במגעים עם צבאות אחרים.
גנרל ויי פנגחה מכהן כשר ההגנה מאז 19 במרץ 2018. הוא שר ההגנה הראשון שמגיע משורות חיל הטילים של צבא השחרור העממי ולא משורות הכוח הקרקעי של צבא השחרור העממי.
משרד ההגנה (במונגולית: Монгол Улсын Батлан хамгаалах яам) הוא משרד בממשלה המונגולית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מונגוליה.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של מונגוליה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
משרד ההגנה מנהל באופן ישיר את האוניברסיטה הצבאית המונגולית, הארכיון הצבאי המונגולי, אתר נופש המיועד לוותיקי השירות, ואף רשת חנויות כלבו בשם "בורטה" המיועדת לחיילים ותיקים ובשירות.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של מונגוליה ב-1911, ועבר גלגולים שונים עד ימינו.
שר ההגנה הנוכחי הוא גירסדיין שאיקנבאיר מהמפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה שנכנס לתפקידו ב-8 ביולי 2020.
משרד ההגנה (במקדונית: Министер за одбрана) הוא משרד בממשלת מקדוניה הצפונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של מקדוניה הצפונית.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים של מקדוניה הצפונית, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך.
משרד ההגנה הוקם עם הכרזת העצמאות של מקדוניה הצפונית מיוגוסלביה ב-1991. סלביאנקה פטרובסקה מכהנת כשרת ההגנה מאז 17 בינואר 2022.
משרד ההגנה (בצ'כית ובסלובקית: Ministerstvo národní obrany או בראשי תיבות: MNO) היה משרד בממשלת צ'כוסלובקיה אשר היה אמון על מדיניות הביטחון של המדינה.
משרד ההגנה (בהינדי: रक्षा मंत्रालय; באנגלית: Ministry of Defence (MoD)) הוא משרד ממשלתי הודי הממונה על הכוחות המזוינים של הודו.
על פי סטטיסטה , משרד ההגנה ההודי היה המעסיק הגדול ביותר בעולם ב-2022, עם 2.99 מיליון מועסקים.
חברת הודו המזרחית הבריטית הקימה ב-1776 מחלקת הגנה בממשלתה שבכלכותה, וב-1789 קיבלה המחלקה מזכירות עצמאית בנפרד ממחלקת יחסי החוץ.
מחלקה זו שולבה בממשל הבריטי הישיר שהחליף את שלטון החברה ב-1833. ב-1942, במהל מלחמת העולם השנייה, פוצלה המחלקה לשניים: מחלקת המלחמה ומחלקת ההגנה.
ב-1946 נקראה המחלקה מחלקת הביטחון.
עם הקמת הודו ב-1947 הוקם תחתיהם משרד ההגנה ההודי.
ב-1962, בעקבות מלחמת הודו–סין, הוקמה במשרד מחלקת הפיתוח ההגנתי (Department of Defence Production - DDP).
ב-1965 הוקמה מחלקת הצרכים הצבאיים, שנועדה לנהל את צורכי האספקה.
משרד ההגנה ההודי מפעיל מספר מוסדות לימוד והכשרה, בהם אוניברסיטת הביטחון הלאומי .
סינג צ'אנדרה שקאר סמג'וואדי ג'נטה (ראשטריה) 10 בנובמבר 199021 ביולי 1991 צ'אנדרה שקאר פ.
נרסימהה ראוהקונגרס הלאומי ההודי 21 ביולי 199126 ביולי 1991פ.
נרסימהה ראו 6 במרץ 199316 במאי 1996 פרמוד מהג'אן מפלגת העם ההודית 16 במאי 1996 1 ביולי 1996 אטאל ביהארי ואג'פאיי מולאיאם סינג ידאב סמוג'וואדי 1 ביולי 1996 19 במרץ 1998 ה.
משרד ההגנה (בסרבית: Министарство одбране, בקרואטית: ministar obrane, בסלובנית: Ministrstvo za obrambo, במקדונית: Министерство за одбрана) היה משרד בממשלת יוגוסלביה אשר היה אמון על מדיניות הביטחון של המדינה.
בתקופת ממלכת יוגוסלביה, משרד ההגנה נקרא "משרד הצבא והצי".
בימי מלחמת העולם השנייה, הממשלה היוגוסלבית הגולה, פיצלה את המשרד לשניים: "משרד הצבא" ו"משרד הצי וחיל האוויר".
בינואר 1942, שני המשרדים אוחדו מחדש למשרד אחד: "משרד הצבא, הצי וחיל האוויר", שהופקד בידי מפקד הצ'טניקים דראז'ה מיכאילוביץ'.
בתקופת השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה, תוארו של שר ההגנה היה "מזכיר ההגנה הפדרלי".
לאחר ביטול השלטון הקומוניסטי והקמת "הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה", שונה שם התפקיד ל"שר ההגנה".
התפקיד נותר על כנו עד הכרזת העצמאות של מונטנגרו ב-3 ביוני 2006, אז פוצל המשרד לשני משרדים נפרדים: משרד ההגנה הסרבי ומשרד ההגנה המונטנגרי.
משרד ההגנה של הרפובליקה הערבית הסורית הוא משרד ממשלתי סורי האחראי על הכוחות המזוינים של סוריה.
על פי החוקה הסורית, נשיא הרפובליקה הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים, ושר ההגנה הוא סגנו בתפקיד זה.
מורהף אבו קסרה (21 בדצמבר 2024–מכהן)
משרד החוץ בישראל, כבמדינות אחרות בעולם, עוסק בגיבוש מדיניות החוץ של הממשלה, בביצועה ובהסברתה – המשרד מטפל בניהול יחסיה הבין-לאומיים של המדינה.
המשרד מייצג את המדינה בפני ממשלות זרות וארגונים בין-לאומיים; שוקד על קידום קשרי הכלכלה, התרבות והמדע, ומקדם את שיתוף הפעולה עם ארצות מתפתחות.
המשרד גם משמש ככלי מרכזי בטיפוח הקשרים עם הקהילות היהודיות בתפוצות.
המשרד פועל בכמה מוקדים, דרך המשרד הראשי הממוקם בקריית הלאום בירושלים, ודרך נציגויות ישראל מחוץ לישראל, שגרירויות וקונסוליות.
בראש המשרד עומד שר החוץ, והוא האחראי על הניהול התקין של המשרד, ועל ביצוע מדיניות החוץ של הממשלה.
בעיצוב וגיבוש של מדיניות החוץ יש השפעה רבה לראש הממשלה (השפעה רבה מהשפעתו על משרדי ממשלה אחרים), ולעיתים מבצע ראש הממשלה מהלכים מדיניים חשובים באופן עצמאי, או תוך שיתוף מזערי של משרד החוץ.
משרד החוץ אמון גם על ההסברה ויצירת תדמית חיובית למדינת ישראל.
בעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה והמלחמה על ההסברה בתקשורת, נמתחה ביקורת על תפקודו של מערך ההסברה במשרד החוץ.
משרד החוץ הישראלי נוהג לסייע לישראלים השוהים מחוץ לישראל ונקלעים למצוקה בשל אסון טבע, תאונה או מלחמה.
במקרים כאלה מקים משרד החוץ חדר מצב ומעדכן את משפחותיהם בישראל.
רחבת הכניסה הראשית קרויה על שם אבא אבן.
שר החוץ הוא העומד בראש משרד החוץ.
תפקידו הוא לייצג את ממשלת ישראל בעולם וליישם את מדיניות החוץ שהיא מתווה.
מאחר שראש הממשלה הוא גורם מרכזי בקביעת מדיניות החוץ, נתפש שר החוץ כמייצג אותו אישית, במיוחד בעת שהוא נפגש עם שרים וראשי מדינות זרים.
כפועל יוצא ממבנה המשטר בישראל (ממשלה הנשענת על קואליציה רב-מפלגתית), נהנה שר החוץ מחופש פעולה רחב, והדבר גורם לעיתים לחוסר אחידות בניהול מדיניות החוץ: מחד, שר החוץ עלול לחרוג מן המדיניות הממשלתית המוצהרת.
מאידך, ראש הממשלה יכול לעקוף מצב זה, הן באמצעות פניה ישירה לנציגים הדיפלומטיים מחוץ לישראל (בפרט שגריר ישראל בארצות הברית), והן באמצעות שימוש בגורמים אחרים לייצוג ראש הממשלה (שרים אחרים או שליחים אישיים).
שר החוץ נדרש להיות דמות ייצוגית של ישראל בתחומה ומחוצה לה, וכ"דיפלומט הראשון של ישראל" הוא מרבה לייצג את ישראל ועמדותיה בכנסים, פגישות אישיות ופגישות פסגה, שבהם נוכחים אישים בכירים מעצבי מדיניות ודעת קהל.
בהיותו אחד התפקידים הבכירים בממשלה, תיק שר החוץ היה בשליטתן הכמעט-בלעדית של שתי מפלגות השלטון הגדולות: העבודה (על גלגוליה השונים) והליכוד.
רבים מאלה שכיהנו בתפקיד שר החוץ כיהנו גם כראש ממשלת ישראל בתקופה אחרת בחייהם.
כחלק מהיותו אחד משבעת סמלי השלטון שר החוץ מאובטח בידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים של שירות הביטחון הכללי.
שר החוץ הראשון של ישראל היה משה שרת, מטעם מפלגת מפא"י, והשר הנוכחי הוא גדעון סער מטעם מפלגת הימין הממלכתי.
לשכתו של שר החוץ מורכבת מעובדים במשרות אמון ומעובדים מקצועיים.
הראשונים אינם עובדים מן המניין של המשרד, וכל שר חוץ רשאי למנות אותם על פי שיקוליו.
העובדים המקצועיים הם העובדים הקבועים של משרד החוץ, והם אמונים על ביצוע העבודה השוטפת בלשכה.
שר החוץ נחשב לאחד מהשרים הבכירים בממשלת ישראל וכתוצאה מכך הוא חבר בוועדות שרים:
ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי (על פי חוק)
ועדת שרים למינויים בשירות החוץ
שיקולים של מוסר במדיניות המשרד
למשרד החוץ תפקיד מכריע בכינון יחסים דיפלומטים עם מדינות בעולם, הידוקם ושימורם.
תפקיד זה מוטל על אגפיו השונים של המשרד, אך נשען על שרי החוץ ושגרירי ישראל כגורמי מפתח.
כפי שמלמד העבר, ובכל אימת שהלה מייצגים את ישראל בעולם, הם פועלים לחזק ולהעמיק את קשריה של ישראל, עם מדינות שיש לישראל עימן יחסים דיפלומטים קיימים או עם מדינות איתן טרם הוכשרו היחסים.
החלטותיהן של מדינות לניתוק או הגבלת היחסים הדיפלומטים עם ישראל נובעים ממניעים שונים, אידאולוגיים, ביטחוניים, כלכליים ודתיים.
לאור זאת, אפשר לתמרן את מדיניותו של משרד החוץ לפעול באפיקים שונים, כדי "לשכנע" את אותן המדינות בתועלת שבקיום יחסים משותפים או בקיומם של אינטרסים משותפים.
יחסים בין מדינתיים של ישראל עם מדינות המבוססים על יחסי מסחר, מכירת נשק, טכנולוגיה וכיוצא בזה תורמים אף הם לחיזוק היחסים.
עם זאת, ישנם קווים אדומים מוסריים בביצוע מדיניות החוץ, עליהם ישראל איננה מוכנה לעבור, אף על פי שהם פוגעים במטרותיה הבין-לאומיות.
מספר פעמים סירבה ישראל, בלחצם של נציגי משרד החוץ, למכור ולהעביר נשק אל גופים שונים בעולם, למשל לניקרגואה ולאל סלוודור.
בשנות השמונים ניסה להימנע משרד החוץ מתמיכה פומבית במשטרי האפרטהייד באפריקה.
שיקולים אלה של ישראל מסכנים ופוגעים ביחסיה הדיפלומטים עם מדינות שונות.
אולם, שיקולים מוסריים שגויים עשויים אף הם להוביל להסתבכות ישראל בזירה הבין-לאומית, כפי שהיה במבצע שלום הגליל, כאשר ניסתה ישראל לסייע למיעוט הנוצרי להגן על עצמו בלבנון.
בטרם הוקם המשרד, הפעילות בנושא מדיניות החוץ רוכזה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, בראשה עמד משה שרת, לימים שר החוץ הראשון.
ההחלטה על הקמת משרד החוץ נפלה בקיץ 1946 בישיבת הנהלת הסוכנות היהודית בראשות דוד בן-גוריון ומשה שרת.
מלאכת ההקמה הוטלה על ד"ר ולטר איתן, דובר הסוכנות והמנכ"ל העתידי של המשרד.
איתן הקים באותה שנה את המוסד להשתלמות שליד המחלקה המדינית.
מוסד זה נועד להכשיר פקידים בכירים בשירות המדינה ובמשרד החוץ לכשיקום.
תפקיד המוסד היה לחנך את בוגריו לתחום המגעים והקשרים עם גורמי חוץ.
ב-30 בינואר 1948 העבירו חניכי המוסד הצעה להקמת משרד החוץ העתידי של ישראל לעיונו של שרת.
אף על פי שלא התקיים דיון על המסמך בסוכנות ולא התקבלה החלטה עליו, עם הכרזת המדינה, הוקם משרד החוץ על פי התוכנית.
בראשית ימי המדינה שכן משרד החוץ בתל אביב-יפו, גם לאחר שמשרדי ממשלה רבים עברו לירושלים.
שר החוץ, משה שרת, חשש שמעבר משרד החוץ לירושלים, בניגוד להחלטות האומות המאוחדות, עלול לקומם את מדינות העולם.
במהלך 1952 עבר משרד החוץ לירושלים, לבתי הכפר הערבי הנטוש שייח' באדר, עד אז שוכנו במקום עולים חדשים שפונו מהבתים.
בשטח הריק בין בתי הכפר הוקמו במהירות 25 מבנים נוספים, חד קומתיים, בבנייה טרומית, ששימשו בנוסף למשרד החוץ גם כמשרדים לרשות הפיתוח, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשרדי ממשלה נוספים.
שירות החוץ מורכב מסגל העובדים הדיפלומטים, הממלאים תפקידים מדיניים, מינהליים וקונסולריים בנציגויות ובמטה המשרד בירושלים.
התפיסה המונחת בבסיסו היא של שירות חוץ מקצועי ולא פוליטי.
שירות החוץ המדיני – אמון על ניהול המגעים המדיניים עם נציגי ממשלות זרות וארגונים בין-לאומיים, פעילות בתחום ההסברה והדיפלומטיה הציבורית, סיכול מדיני, דיפלומטיה כלכלית, קשרים בין-דתות ועם היהודים בתפוצות ועוד.
שירות החוץ המינהלי – אמון על ניהול ההיבטים האדמיניסטרטיביים בעבודת משרד החוץ וכן על השירות הקונסולרי.
עובדי המשרד שאינם חלק משירות החוץ שייכים לדירוג האחיד בשירות המדינה (השירות המינהלי) או מועסקים בחוזי העסקה אישיים.
הנהלים וההוראות הנוגעים לשירות החוץ מאוגדים בתקנון שירות החוץ, המתפרסם על ידי הנהלת המשרד.
התקנון הנוכחי נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2004 והוא מתעדכן מעת לעת.
התקנון נפתח בקוד האתי של משרד החוץ, המפרט את הערכים והנורמות המצופים מאנשי שירות החוץ.
עבודת משרד החוץ מחייבת מבנה וארגון שונים של כח אדם מאלה של יתר משרדי הממשלה.
על פי הסדרים בין הנהלת המשרד לוועד העובדים ולנציבות שירות המדינה, נקבע כי בשירות המדיני ובשירות החוץ המנהלי לא ימונו עובדים למשרות בישראל ומחוצה לה על פי מכרזים פנימיים, כנהוג בשאר משרדי הממשלה, אלא בידי ועדות מינויים של המשרד (ועדת מינויים לראשי נציגויות, ועדת מינויים עליונה וועדת מינויים שנייה).
עם זאת, הממשלה יכולה למנות, על פי המלצת שר החוץ וחוות דעת נוספת של ועדת המינויים בנציבות שירות המדינה, 11 ראשי נציגויות דיפלומטיות.
מינויים אלה פטורים ממכרז פומבי ואינם נדונים בוועדות המינויים של המשרד.
ועדת המינויים לראשי נציגויות מחליטה על מינויים לראשי נציגויות (שגרירים וקונסולים כלליים) בכפוף לאישור הממשלה, ועדת המינויים העליונה מחליטה על מינויי סמנכ"לים וראשי אגפים.
ועדת המינויים השנייה מחליטה על מינויים בדרגות נמוכות יותר: עד ראש חטיבה בישראל ועד ציר מחוץ לישראל, ובנוסף היא מחליטה גם על קידום עובדים – העלאה בדרגה או מעבר של עובד משירות לשירות.
התקנון קובע ששיבוץ עובד בתפקיד או העברתו לתפקיד אחר טעונים אישורה של ועדת המינויים המתאימה.
משרד החוץ מפעיל ברחבי העולם כמאה משלחות דיפלומטיות, מתוכן כשמונים שגרירויות, כעשרים קונסוליות כלליות ומשרדי ייצוג וחמש משלחות מיוחדות.
בשל העובדה שלישראל יחסים דיפלומטיים עם כ-160 מדינות, רבות מהשגרירויות מואמנות ליותר ממדינה אחת.
בנוסף, לישראל כעשרה שגרירים ניידים היושבים בירושלים ומואמנים למדינות שונות ברחבי העולם.
הנציגויות מופקדות על הידוק הקשרים בין ארץ השרות למדינת ישראל במישור המדיני, הכלכלי, ההסברתי, התרבותי והמדעי על פי מדיניות המשרד.
בנוסף, עליהן להביא בפני הגורמים הממשלתיים הבכירים בארצות הכהונה את קווי המדיניות הישראלית בתחומים השונים.
גודלן של הנציגויות משתנה ממדינה למדינה: בנציגויות גדולות עשויים לשרת שליחים רבים, הכוללים דיפלומטים מקצועיים לצד נספחים ביטחוניים ומסחריים, נספחי משטרה, תיירות, חקלאות ועוד.
בנציגויות קטנות, לעומת זאת, משרתים לרוב 2–3 דיפלומטים, הממלאים את מגוון התפקידים הקשורים לעבודת הנציגות.
ראשי הנציגויות, הנושאים באחריות הכוללת לעבודת הנציגות, כפופים למטה משרד החוץ ומדווחים לו על פעולותיהם.
אחראי תחומי הטיפול הקונסולריים עליהם מופקד משרד החוץ: החל בהענקת שירות לאזרחי ישראל בארץ; דרך הקשר עם גופים ומוסדות ישראליים וזרים בישראל ובחו"ל, וכן הקשר עם נציגויות זרות וארגונים בין-לאומיים בארץ; וכלה בניהול המערך הקונסולרי של המדינה בנציגויות ישראל הפזורות בחוץ-לארץ.
אחראית על פעילות הקונסולים ועובדי המדורים הקונסולריים בחוץ לארץ.
המחלקה מופקדת, בין היתר, על תיאום וקישור בין הנציגויות בחו"ל לגורמים בארץ בתחומים שבאחריות משרד הפנים, צבא, הסוכנות היהודית ועוד.
המחלקה מופקדת על הכשרת היוצאים לחוץ לארץ לכהן במדורים הקונסולריים (קונסולים, עובדים מקומיים, ישראלים וזרים), ביקורי מטה בנציגויות ומתן הדרכה שוטפת במקום.
מחלקת דרכונים רשמיים ואשרות רשמיות
המחלקה מופקדת על ניפוק דרכונים ישראליים רשמיים (דיפלומטי ושירות) ולהשגת אשרות רשמיות ליוצאים לשליחות בחוץ לארץ ולנוסעים בדרכונים רשמיים.
המחלקה עוסקת באימות (כולל "אפוסטיל") של מסמכים ציבוריים, לא נוטריוניים, המיועדים לשימוש בחוץ לארץ ובניפוק תעודות של משרד הפנים לאזרחים ישראלים בחוץ לארץ.
המחלקה אחראית גם על הענקת אשרות רשמיות לדיפלומטים זרים המשרתים בארץ ולעובדי משק בית זרים המועסקים אצל הדיפלומטים בארץ.
מופקדת על סיוע לישראלים בחוץ לארץ, במתן מידע מוקדם ואזהרות נסיעה על אזורים שונים בעולם, ובסיוע לישראלים במצוקה.
כמו-כן, עוסקת המחלקה בכל הנוגע לטיפול הקונסולרי בעצירים ואסירים ישראלים בחו"ל.
מופקדת על הקשר עם הנציגויות הזרות בארץ ואחראית על התאום והקישור למול הגופים הממסדיים בישראל.
מפקחת ומבקרת את פעילות האגף לעניינים קונסולריים במשרד החוץ ואת פעילות הקונסולים והעובדים במדורים הקונסולריים בחו"ל.
בנוסף, אמונה המחלקה על הטיפול בפניות ותלונות הציבור בנושאים קונסולריים ומקדמת את תחום שיפור השרות ללקוחות במדורים הקונסולריים בחו"ל.
נציג משרד החוץ במשרד הפנים
נציג משרד החוץ ברשות האוכלוסין וההגירה טיפול בסוגיות של מדיניות בין משרד החוץ ורשות האוכלוסין, ניתוח נהלים של רשות האוכלוסין והתאמתם למציאות בנציגויות ישראל בחו"ל וגישור ותיאום בין עובדי לשכות רשות האוכלוסין והקונסולים בחו"ל.
בנוסף לכך הנציג חבר בוועדה ההומניטרית ובוועדה למשתלמים בחקלאות ומטפל במגוון רחב של מקרים פרטניים מורכבים או מעוכבים בהם נדרש תיאום צמוד בין משרד החוץ לרשות האוכלוסין.
מסגרת הפעילות של האגפים הללו מבוססת על חלוקה גאוגרפית.
כל אגף מרכז את הפעילות הנמצאת בתחום אחריותו הגאוגרפית.
קיימים שבעה אגפים ולהם מספר מחלקות המייצגות חלוקת משנה גאוגרפית.
כל אגף אחראי לפעילות המדינית הנערכת במדינות אשר בתחום עיסוקו, פעילות המתבצעת על ידי השגרירויות והקונסוליות.
אחראי על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל בצפון אמריקה ומתמקד במגזרי הממשל, בקונגרס בוושינגטון וביחסים עם המדינות הנפרדות באמריקה (באמצעות הקונסוליות הכלליות ברחבי ארצות הברית) ובתיאום עם משרדי ממשלת ישראל (בעיקר לשכת ראש הממשלה ומשרדי הביטחון והאוצר).
מחלקת צפון אמריקה מופקדת גם על מערכת היחסים של ישראל עם קנדה ומקיימת קשר שוטף עם השגרירות באוטווה ועם שתי הקונסוליות הכלליות בטורונטו ובמונטריאול.
אחראי על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל עם המדינות במרחב אסיה והפאסיפיק, כולל מדינות חשובות כמו סין, יפן, הודו, קוריאה הדרומית, אוסטרליה ומדינות דרום-מזרח אסיה.
האגף פועל לשפר ולהעמיק את שיתוף הפעולה המדיני, הכלכלי, התרבותי והטכנולוגי בין ישראל למדינות אסיה והפאסיפיק, תוך הדגשת החשיבות האסטרטגית של יחסים אלו לקידום האינטרסים של מדינת ישראל באזור.
אחראי על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל עם המדינות במרחב מרכז אסיה וכל המדינות שנכללו בעבר בברית המועצות, ובראשן רוסיה, נכללות באגף אירו אסיה, למעט שלוש (ליטא, לטביה ואסטוניה) שהצטרפו מאז לאיחוד האירופי.
האגף פועל לשפר ולהעמיק את שיתוף הפעולה המדיני, הכלכלי, התרבותי והטכנולוגי בין ישראל למדינות מרכז אסיה והבלקן, תוך הדגשת החשיבות האסטרטגית של יחסים אלו לקידום האינטרסים של מדינת ישראל באזור.
מופקד על המשא ומתן המולטילטרלי בין ישראל למדינות ערב, על תיאום עם משרדי הממשלה בנושא המשא ומתן הבילטרלי, על הובלה ועל ריכוז ותיאום הפעילות במסלול הרב-צדדי.
כמו כן עוסק האגף בטיפוח תהליך הנורמליזציה עם העולם הערבי, והוא מופקד על מחקר וגיבוש יחסים בילטרליים עתידיים עם כלל מדינות ערב.
האגף מתאם את פעולות המשרד עם משרדי ממשלה אחרים בנושאי ירושלים ומתאם את פעולות קבוצות העבודה לניהול המשא ומתן בענייני מים, פליטים, פיתוח כלכלי, בקרת נשק ואיכות הסביבה.
מופקד על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל עם 47 מדינות אפריקה שמדרום לסהרה.
האגף מקדם את היחסים המדיניים עם מדינות אלו, אחראי על הפעלת 11 שגרירויות ישראל הנמצאות ביבשת ומתאם ומתכלל את עבודת אגפי משרד החוץ השונים הפעילים באפריקה, ביניהם אגפי כלכלה, מש"ב ואסטרטגית.
אחראי על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל עם המדינות במרחב אמריקה הדרומית, מקסיקו, וכן מדינות מרכז אמריקה.
אחראי על הייצוג הישראלי וקידום יחסי ישראל עם ארגון האו"ם על שלוחותיו השונות.
תפקידו המרכזי של האגף הוא גיוס תמיכה בין-לאומית בעמדות ובמהלכים מדיניים של ממשלת ישראל בזירה בין-לאומית, בלימת מהלכים פלסטינים וערביים כנגד ישראל בזירת האו"ם, והפסקת האפליה ביחס לישראל באו"ם.
אחראי על ניהול וקידום יחסי החוץ של ישראל עם המדינות במרחב מרכז ומערב אירופה.
מרכז אירופה – מופקדת על קשרים בילטרליים עם עשר המדינות הבאות: גרמניה, צרפת, בלגיה, שווייץ, הולנד, פולין, צ'כיה, הונגריה, סלובקיה ואוסטריה, שבהן מיוצגת ישראל על ידי שגרירים בנציגויות תושבות, ועם ארבע המדינות: סלובניה, לוקסמבורג, ליכטנשטיין ונסיכות מונקו שבהן מיוצגת ישראל על ידי שגרירים לא תושבים;
דרום אירופה – מופקדת על קשרים בילטרליים עם שמונה המדינות הבאות: בולגריה, רומניה, טורקיה, יוון, קפריסין, איטליה, ספרד ופורטוגל, שבכולן מיוצגת ישראל על ידי שגרירים בנציגויות תושבות, ועם שלוש מדינות נוספות: אנדורה, סן מרינו ומלטה, שבהן מיוצגת ישראל על ידי שגרירים לא תושבים.
צפון אירופה – מופקדת על קשרים בילטרליים עם המדינות הבאות: בריטניה, אירלנד, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, לטביה, ליטא ופינלנד, שבהן מיוצגת ישראל על ידי שגרירים בנציגויות תושבות, ושתי מדינות: אסטוניה ואיסלנד, שבה מיוצגת ישראל על ידי שגריר לא תושב.
מחלקת ארגונים אירופאיים– אחראית על קידום היחסים הבילטרליים בין ישראל לשורה של ארגונים מולטילטרליים באירופה: האיחוד האירופי, נאט"ו, מועצת אירופה, ואבש"א.
האגף אחראי על המאמץ המנוהל באמצעות מטה משרד החוץ והנציגויות לקדם בזירה הציבורית והתקשורתית את מגוון האינטרסים המדיניים, ביטחוניים וכלכליים של מדינת ישראל.
גוף מקצועי הפועל מול מערכות תקשורת ועיתונאים בישראל ובמדינות העולם.
פעול ישירות מהמטה ובאמצעות נציגויות ישראל בחוץ לארץ.
אמונה על הובלת הפעילות הדיגיטלית של משרד החוץ, שבמרכזה תפעול הנכסים הדיגיטליים של המשרד, חיזוקם ומינופם, בשרות יעדי המשרד המדיניים, הדיפלומטים והמיתוגיים.
אמונה על איתור והפקת תכנים ותוצרים כתובים, ויזואליים ואלקטרוניים לשימושים של הדיפלומטיה הציבורית והדיגיטלית לטובת נציגויות ישראל בחוץ לארץ כמו גם עבור ציבורי יעד ספציפיים והקהל הרחב.
אחראית על הובלת אסטרטגיית ההסברה לטווח הבינוני והארוך, הנחלתה לגורמי המשרד, לנציגויות ולגופים נוספים.
המחלקה עובדת מול ועם גופים חוץ ממשלתיים במטרה לקדם את תדמית ישראל מול קהלי יעד נבחרים בחוץ לארץ.
עוסקת בהקמת פרויקטים רוחביים ובניית תוכניות פעולה ארוכות טווח בדיפלומטיה ציבורית.
בתוך כך אחראית על ליווי ובקרה של פרויקטים ותוכניות פעולה.
מובילה קידום נרטיב ישראלי-ממסדי המדגיש ערכי שוויון וצדק המתכתב עם השיח הערכי הבין-לאומי, תוך חיזוק מעורבות משרד החוץ בפעילותה החברתית הענפה של הממסד הישראלי.
מופקדת על יצוא התרבות וטיפוח קשרי תרבות בין היצירה הישראלית לעולם.
עיקר פעילותנו הוא תיווך בין היצירה הישראלית ועולם התרבות ברחבי העולם, תיווך בין האמנים שלנו להיכלי התרבות והפסטיבלים ברחבי העולם, בדרך כלל דרך ובעזרת נציגויות ישראל הפרושות ברחבי הגלובוס.
מופקדת על ההיבטים המדיניים של יחסי מדינת ישראל עם התפוצה היהודית בכל מקום, ועל המאבק באנטישמיות בכלים המדיניים של מדינת ישראל.
בנוסף, מנהלת את הקשר של משרד החוץ עם הארגונים היהודים המרכזיים ברחבי תבל ועם מנהיגות הזרמים ביהדות בצפון אמריקה.
כמו כן, מקדמת פיתוח מנהיגות יהודית צעירה בקהילות היהודיות באמצעות קורסים ומסגרות הכשרה, ופועלת לקדם באמצעות נציגויות ישראל את נרטיב הפליטות של הקהילות היהודיות מארצות ערב.
עוסק בסוגיות מדיניות-ביטחוניות מרכזיות העומדות על סדר היום הלאומי.
כן עוסק האגף, כחלק מחוק הפיקוח על הייצוא, גם במתן היתרי שיווק ורישיונות יצוא של נשק ישראלי לחו"ל.
הגורם המנחה והמוביל את הדיפלומטיה הכלכלית של משרד החוץ.
אחראי על ניהול והכוונה של מדיניות החוץ הכלכלית הישראלית, מרכז את הטיפול במגוון הנושאים הכלכליים הבין-לאומיים ברמה הבילטרלית, האזורית והגלובלית, מול ארגונים כלכליים בין-לאומיים ובכללם ה־OECD.
המערך הטכנולוגי יוזם ומחדש אשר מציב את המשרד בחזית הידע והקדמה במטרה לתרום להעצמת יכולותיו בביצוע אפקטיבי של משימותיו, תוך שימוש בפתרונות תקשוב מתקדמים.
אחראית על פיתוח ותחזוקת מערכות המידע במשרד החוץ.
המערכות תומכות בעשייה המדינית והמנהלית של יחידות המשרד במגוון סביבות עבודה.
אחראית על תעבורת המברקים בכל ערוצי התקשורת בארץ ובחו"ל, הפצה וניתוב המברקים המבוסס על מערך נוהלי תפוצה, גיוס והכשרה של עובדי קשר בנציגויות, בקרה אפיון וניטור תקלות.
המחלקה אחראית על יישום מדיניות אבטחת המידע במערכות המידע אשר הנקבעת על ידי ממונה הגנה בסייבר.
אחראית על ניהול, ארגון, ושימור המידע והידע הארגוני במשרד החוץ ובנציגויות ישראל ברחבי העולם ועל הטמעת הנחיות גנזך המדינה בארכיון האלקטרוני ובארכיון הפיזי.
אחראית על הקמה פיתוח ותחזוקה של תשתיות תקשורת אקטיביות ופסיביות, בראייה של ארגון גלובאלי ובמתן תמיכה מתמשכת.
המחלקה תומכת, מטפלת ופותרת תקלות מחשב לצד ביצוע מטלות ומשימות נקודתיות ורוחביות.
מטפלת בתקציב וחלוקתו למטלות השונות, חוזים והתקשרויות ובמנהל התקין להוצאתו.
כמו כן, אחראית המחלקה על ביצוע רכש ולוגיסטיקה בהיבטי תקשוב, גיוס וטיפול במשאבי אנוש ממיקור חוץ.
אמונה על נושאי התקשוב בנציגויות ישראל בחוץ לארץ בהיבטים של אפיון התשתית בנציגויות חדשות, התקנת הציוד, תחזוקה ושדרוג מערכות.
בנוסף, עוסקת המחלקה בפיתוח מערכות חדשות, תמיכה בתקלות באמצעות מוקד סיוע וביקורים תקופתיים בנציגויות.
גוף החשיבה והתכנון האסטרטגי במשרד החוץ, שייעודו לבצע הערכת מצב אסטרטגית מקיפה, לבחון את משמעויותיה לישראל, לשרטט תרחישים אפשריים ולגבש חלופות למדיניות רצויה.
מופקדת ואחראית על ארגון ותיאום של הטקסים הרשמיים הקשורים לאישים רשמיים ממדינות זרות כגון ראשי מדינות, ראשי ממשלות, שרי חוץ ושרים אחרים בביקורים בישראל.
היא מתאמת עם הלשכות ועם המשרדים הנוגעים בדבר את ביצוע האירועים והטקסים.
הדבר אמור ביחס לביקוריהם הרשמיים בחוץ לארץ של נשיא המדינה, ראש הממשלה ושר החוץ.
בנוסף המחלקה אחראית לקיום קשר עם ראשי הנציגויות הדיפלומטיות והקונסולריות ועם עובדיהם וכן עם הנציגויות המיוחדות של מוסדות בין-לאומיים.
כמו כן, מופקדת על פרסום הרשימה הדיפלומטית ועל הנפקת תעודות מיוחדות לסגל הדיפלומטי, הקונסולרי והמינהלי של הנציגויות הזרות ושל המוסדות הבין-לאומיים.
גוף מחקר והערכה של משרד החוץ המתמקד במדינות ובנושאים העומדים במרכז הפעילות המדינית-דיפלומטית של ישראל.
המרכז לשיתוף פעולה בין-לאומי אמון על סיוע של מדינת ישראל למדינות מתפתחות בעולם, באמצעות הדרכה והכשרה, בישראל ומחוצה לה בתחומי החקלאות, הרפואה, החינוך ורווחה.
מעניק ייעוץ משפטי שוטף לגורמי המשרד והנציגויות, בין היתר, מייצגים את המדינה בפורומים בין-לאומיים, שותפים להליכי ליטיגציה בארץ ובחו"ל, מנהלים משא ומתן לכינון הסכמים בין-לאומיים ועוד.
במסגרת עבודתם נוטלים נציגי האגף חלק פעיל בישיבות ממשלה, בוועדות הכנסת ובדיונים בבתי משפט, ועובדים בשיתוף פעולה עם המשפטנים בכל יתר משרדי הממשלה הרלוונטיים.
מופקד על ניהול כוח האדם, על הטיפול השוטף בעובדי משרד החוץ בארץ ובחוץ לארץ ועל הדרכת העובדים בארץ, לקראת נסיעה לחוץ לארץ ובמשך שירותם בחוץ לארץ.
והיא מחולקת לשתי מחלקות וחטיבה אחת: מחלקת עובדים חו"ל, מחלקת עובדים פנים, וחטיבת הדרכה.
אגף כספים אחראי על ביצוע תקציב המשרד בהתאם לחוק.
האגף מקיים פיקוח ומעקב על ביצוע תקין של העבודה הקשורה בהוצאות כספיות ומקיים מערכת חשבונות, בארץ ובחוץ לארץ, העונה על צורכי המשרד בכל הקשור לניהול חשבונות
מופקדת על מערכת בנושא פרט ורווחה של עובדי המשרד ובני משפחותיהם בארץ ובחוץ לארץ.
החטיבה מטפלת בתהליכי הקליטה, השיגור, הפרט והרווחה הקשורים בשיגור עובדי המשרד ובני משפחותיהם לחוץ לארץ ובקליטתם בארץ בשובם, כגון: שיגור מטענים, כרטיסי טיסה, רישום לבתי הספר בארץ וכיוצ"ב.
מופקדת על נושאי נכסי המדינה בחוץ לארץ, הן בנדל"ן והן בנכסים אחרים.
מופקדת על מכלול נושאי הביטחון בארץ ובנציגויות בחוץ לארץ.
היא פועלת בהתאם להנחיות המקצועיות הניתנות על ידי שירות הביטחון הכללי.
מופקדת על ריכוז עבודת המטה, על איסוף ומיון הדרישות התקציביות מיחידות המשרד השונות ועל התאמתן לתוכניות העבודה של האגפים והנציגויות.
ב-2011 באירועי תקיפת שגרירות ישראל בקהיר עקב ראש הממשלה בנימין נתניהו אחר השתלשלות האירועים וניהל את האירוע ממרכז המצב של משרד החוץ.
ב-2022 עקב שר החוץ יאיר לפיד ממרכז המצב אחר פינוי האזרחים הישראלים, הדיפלומטים ומשפחותיהם מקייב עם פרוץ מלחמת אוקראינה-רוסיה.
ב-2024 במהלך תקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם כדי לנהל ולעקוב מקרוב אחר ההתפתחויות.
למרכז המצב תפקידי ופעילות שונה במצב חירום ושגרה:
קשר שוטף עם כלל גופי הביטחון בארץ
גורם מקשר לנקודות הכניסה לארץ וטיפול בכל מעברי הגבול
תאום וסיוע במתן אישורים לטיסות ועגינות מיוחדות
ריכוז מידע רלוונטי מן התקשורת, מן הנציגויות ומגורמי פנים וחוץ אודות התרחשויות המהוות סיכון לאזרחים ישראלים ולנציגויות ישראל בעולם
טיפול ומעקב אחר תלונות של אזרחים זרים
פעולות טרור בארץ ובחוץ לארץ
אסונות טבע ותאונות בארץ ובחוץ לארץ
מבצעים מיוחדים – אד הוק
תיאום סיוע הומניטארי ושיגורו למדינה זרה
בשנת 1974 הוקם המרכז למחקר מדיני לאחר המלצתה של ועדת אגרנט לחזק את מסוגלותה של ישראל להערכות מדיניות אל מול ההערכות הביטחוניות של מחלקת המחקר של אמ"ן.
תפקידו של המרכז הוא לחקור היבטים מדיניים וכלכליים של יחסי החוץ של ישראל.
המרכז הוא יחידה עצמאית במשרד החוץ והוא מהווה גם חלק מקהיליית המודיעין הישראלית.
היחידה מגייסת כוח-אדם מחוץ לעובדי המשרד.
כיום, עוסק המרכז, בנוסף להיבטים מדיניים, גם בהיבטים אסטרטגיים וכלכליים, והוא מתייחס לאזורים גאוגרפיים מגוונים ולא רק למזרח התיכון וסביבתו.
לפי דוח מבקר המדינה לשנת 2006 הבוחן היבטים בפעילות משרד החוץ, קיים במשרד פיצול ארגוני רב במחלקות, ובה בעת חל גם גידול משמעותי במספר יחידותיו בשנים 2000–2005. הגידול במספר היחידות מגדיל את מספר המנהלים וסגניהם.
לדעת המבקר, השינויים הללו, כשנבחן הקשר בין מבנה המשרד להשגת יעדיו, מעוררים חשש שמא הם נועדו למלא גם את הצרכים האישיים של העובדים בו, ולא את צרכיו הארגוניים של המשרד בלבד.
הדו"ח מצטט את מסמכי הנהלת המשרד מהם עולה, כי קיים מחסור בצוערים הנובע מפערים בהיקף גיוס הצוערים שהחלו בשנת 2000 עקב יישום החלטות ממשלה לקיצוץ כוח אדם בשירות המדינה.
בדו"ח שפרסם מבקר המדינה בשנת 2020 נמתחה ביקורת על הפחתת תקציב המשרד בזמן שתקציב המדינה גדל וכן על ביזור נרחב של פעילויות החוץ למשרדי ממשלה אחרים.
תחומי המשרד עברו עם השנים לאחריותם של המטה לביטחון לאומי, משרד התפוצות, המשרד לשיתוף פעולה אזורי והמשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה, תקציביו קוצצו ונסגרו מספר שגרירויות.
בתוכנית "עוצמה בשעת מבחן" שפרסם מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון בשנת 2019, נמתחה ביקורת על "הזנחה מתמשכת" של השירות המקצועי במשרד החוץ על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בגינת משרד החוץ נמצאת אנדרטה לזכרם של עובדי משרד החוץ שנפלו בעת מילוי תפקידם בשליחויות שונות מחוץ לישראל.
מדי שנה, כיום לפני יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, נערך טקס ממלכתי לזכר הנופלים בשירות החוץ.
מרביתם נרצחו בפעילויות טרור מכוונת נגד שגרירויות ישראל בעולם.
הטקס נערך במעמד שר החוץ ובני משפחות הנופלים.
הטקס נערך ביום שלפני יום הזיכרון מאחר שהנופלים בשירות החוץ אינם נחשבים כחללי פעולות האיבה.
יחידת הביטחון מופקדת על מכלול נושאי הביטחון בארץ ובנציגויות בחוץ לארץ.
יחידת האבטחה הממלכתית בשגרירויות בחו"ל
יחידת אבטחת המשרד והעובדים בארץ
אבטחה פיזית של המשרד בארץ ושל נציגויות ישראל בחוץ לארץ;
הנחיות לגבי התנהגות מונעת בחוץ לארץ, בבתי מלון, בטיסות או בהפלגות;
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הוחלט להקים בניין חדש למשרד החוץ במקום המתחם בשייח' באדר.
בעיות במימון הפרויקט הביאו להחלטה לממן את הבנייה בעסקה סיבובית.
אדמת מתחם משרד החוץ, תועבר לידי קבלן שיקים במקום שכונה מיוחדת לדיפלומטים זרים וישראלים, על פי התוכנית המקורית במקום היה אמור לקום גם בית ההארחה הרשמי של מדינת ישראל
(דוגמת הבלייר האוס שבוואשינגטון) ושני בתי מלון עם 600 חדרים בסך הכול.
בכסף ששולם בעבור אדמת מתחם משרד החוץ מומנה בנייתו של הבניין החדש.
בשנת 2003 עבר משרד החוץ לבנייו החדש שהוקם ומינהל מקרקעי ישראל החל בשיווק הקרקע במתחם.
יאיר זכתה במכרז על רוב השטח, תמורת 435 מיליון שקל, והחלה בהקמת פרויקט "משכנות האומה" בשנת 2007.
בשנת 2004, נבחר בניין משרד החוץ, בתחרות השנתית שעורך המכון האמריקאי לאדריכלות (AIA) בשיתוף עם מגזין Business Week ו-Architectural Record, בין עשרת הבניינים הטובים בעולם לשנה זו.
הבניין, בתכנון משרד האדריכלים הישראלי קולקר קולקר אפשטיין, בשיתוף האדריכל הקנדי אי.ג'י.
בשנת 2008 פורסם מחקר אשר בחן את הקשר בין אסתטיקה של משרד החוץ לבין יחסי הכוחות בין קבוצות העובדים בו.
(1894–1965)מפא"י14 במאי 194819 ביוני 1956הזמניתהראשונההשנייההשלישיתהרביעיתהחמישיתהשישיתהשביעית2גולדה מאיר
(1898–1978)19 ביוני 195612 בינואר 1966השמיניתהתשיעיתהעשיריתהאחת עשרההשתים עשרההמערך הראשון
העבודההארבע עשרההחמש עשרההשש עשרה4יגאל אלון
העבודה20 באוקטובר 198622 בדצמבר 1988העשרים ושתיים9משה ארנס
גשר18 ביוני 19966 בינואר 1998העשרים ושבע12ראש הממשלה
(1949–)הליכוד-גשר-צומתהליכוד6 בינואר 199813 באוקטובר 199813אריאל שרון
(1923–2016)עבודה-מימדהעבודה7 במרץ 20012 בנובמבר 2002העשרים ותשע(12)בנימין נתניהו
(1949–)הליכוד18 בדצמבר 201211 בנובמבר 2013הליכוד - ישראל ביתנוהליכודהשלושים ושלוש(17)אביגדור ליברמן
(1954–)כחול לבןחוסן לישראל17 במאי 202013 ביוני 2021השלושים וחמש20רה"מ/החלופי
מקום המדינה תפקיד שר החוץ אויש באופן רציף, אך תפקיד סגן שר החוץ נראה לציבור בפעם הראשונה בשנת 1981, כשיהודה בן מאיר נבחר לכהן בתפקיד זה.
האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה היא חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שכיהנה בין השנים 2015–2020 תחת רה"מ לשעבר בנימין נתניהו שכיהן גם כשר החוץ.
עם מינויה לתפקיד זה, החל פולמוס סביב המינוי בטענה כי חוטובלי היא שומרת נגיעה, ומתוקף תפקידה יהיה עליה ללחוץ ידיים של פוליטיקאים רבים מהעולם.
תמונהשם(תקופת חיים)סיעהסגן לשר תחילת כהונה סיום כהונהממשלהיהודה בן-מאיר
(1939–2025)מפד"ליצחק שמיר 11 באוגוסט 1981 13 בספטמבר 1984ממשלת ישראל התשע עשרהממשלת ישראל העשריםגשר - מרכז ציוני דתימפד"לרוני מילוא
(1949–)הליכודחרות 24 בספטמבר 1984 20 באוקטובר 1986ממשלת ישראל העשרים ואחתבנימין נתניהו
(1949–)הליכודמשה ארנס 29 בדצמבר 1988 11 בנובמבר 1991ממשלת ישראל העשרים ושלושדוד לויממשלת ישראל העשרים וארבעיוסי ביילין
(1948–)העבודהשמעון פרס 4 באוגוסט 1992 17 ביולי 1995ממשלת ישראל העשרים וחמשאלי דיין
(1949–)24 ביולי 199518 ביוני 1996אהוד ברקממשלת ישראל העשרים וששנואף מסאלחה
(1943–2021)ישראל אחתהעבודהדוד לוי5 באוגוסט 19997 במרץ 2001ממשלת ישראל העשרים ושמונהאהוד ברקשלמה בן עמימיכאל מלכיאור
(1954–)ישראל אחתמימדשמעון פרס7 במרץ 20012 בנובמבר 2002ממשלת ישראל העשרים ותשעעבודה-מימדמימדמג'לי והבה
(1954–)קדימהציפי לבני 29 באוקטובר 2007 31 במרץ 2009ממשלת ישראל השלושים ואחתדני אילון
(1955–)ישראל ביתנואביגדור ליברמן 1 באפריל 2009 5 בפברואר 2013ממשלת ישראל השלושים ושתייםבנימין נתניהוזאב אלקין
(1971–)הליכוד - ישראל ביתנוישראל ביתנו19 במרץ 201312 במאי 2014ממשלת ישראל השלושים ושלושאביגדור ליברמןצחי הנגבי
(1978–)בנימין נתניהו 19 במאי 2015 5 בינואר 2020ממשלת ישראל השלושים וארבעישראל כ"ץעידן רול
(1984–)יש עתידיאיר לפיד28 ביוני 202129 בדצמבר 2022ממשלת ישראל השלושים ושששרן השכל
(1984–)הימין הממלכתיגדעון סער11 בנובמבר 2024מכהנתממשלת ישראל השלושים ושבע
משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה הוא משרד ממשלתי אשר אחראי על קידום המדע והמו"פ (מחקר ופיתוח) בישראל, קביעת מדיניות בנושא זה ומתן ייעוץ בתחום כוח אדם מחקרי ומדעי לממשלה ולכפופיה.
כמו כן, אחראי המשרד על רשות החדשנות, סוכנות החלל הישראלית ועל קשרי המדע הבינלאומיים של ישראל.
המשרד משקיע במחקר ופיתוח באמצעות מענקי מחקר, מלגות והקמת מרכזי ידע על פי תחומי העדיפות הלאומית הנקבעים מדי שנה על ידי המדען הראשי של המשרד.
המשרד הוקם בשנת 1982, ומאז עברו שמו ותחומי אחריותו גלגולים אחדים.
עם הקמת המשרד עמד בראשו הפיזיקאי זוכה פרס ישראל, יובל נאמן, מטעם מפלגת התחייה.
מרבית השרים שעמדו בראש המשרד היו ללא ניסיון בתחום המדעי או הטכנולוגי.
המשרד הוקם בשנת 1982 ונקרא משרד המדע והפיתוח, לאחר שתחום אחריותו היה כפוף למשרד האנרגיה והתשתית משנת 1977 עד אותה שנה.
עד שנת 1977 הייתה כפופה "המועצה המדעית" ולאחר מכן "המועצה הלאומית למו"פ" למשרד ראש הממשלה.
במשך השנים שינה המשרד את שמו מספר פעמים ואף צורפו לאחריותו תחומים שהיו שייכים למשרדים אחרים.
שנה לאחר הקמתו שונה שם המשרד ל"משרד המדע והטכנולוגיה".
השם הוחזר לשמו המקורי כשנה לאחר מכן, וחזר לשמו השני בשנת 1988. בשנת 1993, במסגרת הממשלה ה-25 שונה שם המשרד למשרד המדע והאמנויות, וצורף אליו תיק התרבות שהיה חלק ממשרד החינוך, זאת במטרה לפצות את שולמית אלוני שאולצה לפרוש מתפקידה כשרת החינוך והתרבות.
בנימין נתניהו שהקים את הממשלה ה-27 שב והפריד את תיק התרבות מהמשרד ושמו שונה ל"משרד המדע והטכנולוגיה".
עם הקמתה של ממשלת ברק, בשנת 1999, שונה שם המשרד ל"משרד המדע, התרבות והספורט" וצורפו אליו תיקי התרבות והספורט, השר שכיהן במשרד היה מתן וילנאי.
בשנת 2003 הפריד אריאל שרון מהמשרד את תיקי התרבות והספורט ושם המשרד שונה ל"משרד המדע והטכנולוגיה".
במסגרת הקמת הממשלה ה-31 הופרדו תיקי התרבות והספורט מתיק החינוך, והועברו למשרד המדע והטכנולוגיה.
בממשלה זו כיהן אופיר פינס-פז כשר המדע התרבות והספורט, עד להתפטרותו עקב הצטרפות סיעת ישראל ביתנו לקואליציה.
לאחר מכן שימשה יולי תמיר כממלאת מקום שר המדע התרבות והספורט, ואחריה מונה לתפקיד ראלב מג'אדלה.
בעקבות ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו לקראת הקמת הממשלה ה-32 הופרדו הסמכויות בתחום התרבות והספורט ממשרד המדע, והוקם משרד חדש, משרד התרבות והספורט, בראשות השרה לימור לבנת.
בראש משרד המדע והטכנולוגיה הועמד השר דניאל הרשקוביץ, ראש מפלגת "הבית היהודי", שהיה פרופסור למתמטיקה בטכניון בטרם הצטרף לפוליטיקה.
בממשלה ה-33 שונה שם המשרד למשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, ובראשו עמד השר יעקב פרי.
בתחילתה של הממשלה ה-34, עמד בראש המשרד דני דנון עד שמונה לשגריר ישראל באו"ם, במהלך כהונתה של הממשלה ה-34, בעת שבראש המשרד עמד השר אופיר אקוניס, הוחזר שם המשרד לשם משרד המדע והטכנולוגיה.
במהלך כהונת ממשלת ישראל השלושים ושש, ב־3 באוגוסט 2021, שונה שם המשרד למשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה, וכן הועברה "רשות החדשנות" ממשרד הכלכלה, לפיקוח המשרד.
בראש המשרד עמדה השרה אורית פרקש-הכהן.
בממשלת ישראל השלושים ושבע, אופיר אקוניס שב לכהן כשר במשרד זה.
בהמשך כהונתה של ממשלה זו, במרץ 2024, הוחלף על ידי השרה גילה גמליאל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נדרש המשרד להתמודד התדרדרות במעמדן הבין-לאומי של האוניברסיטאות בישראל, עקב החלטות של אוניברסיטאות ומדענים בעולם לנתק את קשריהם עם אוניברסיטאות ומדענים בישראל.
ב-3 ביוני 2024 הציגו בכירי המשרד, ובראשם השרה גמליאל, את חומרת המצב בפני ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, ודיווחו ש-90 מיליון ש"ח מתקציב המשרד הוקצו לפעולות למניעת חרם אקדמי.
פיתוח וקידום תשתיות מדעיות פיזיות וגם אנושיות
העמקת קשרי המדע של ישראל עם שאר העולם
הגברת פעולות בתחום המדע בנגב ובגליל
קידום ועידוד פעולות מדעיות בקרב לא יהודים, עולים ונשים
הפיכת המשרד לארגון מאוחד, על מנת לייעל אותו
לסייר ולהיות יותר נוכחים בשטח, כדי לשפר את קשרי המשרד עם הרשויות והתושבים
לשפר את תדמיתה של ישראל בעולם
לקצר את תהליך חלוקת התקציב בעזרת האינטרנט
מועצות, תוכניות וגופים באחריות המשרד
במסגרת המשרד פועלים המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, תוכנית התשתיות הלאומיות, המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי, סוכנות החלל הישראלית, ומרכזי מחקר ופיתוח אזוריים.
וכן פועלת "רשות החדשנות" כרשות סטטוטורית, הנמצאת תחת הפיקוח של המשרד.
אחד הנדבכים העיקריים של משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה הוא קידום פעילות המו"פ בישראל.
במסגרת זו המשרד מוביל את התוכנית הלאומית לפיתוח תשתיות מדעיות וטכנולוגיות בישראל.
המטרות העיקריות של התוכנית הן מיצוי כוח האדם המקצועי והפוטנציאל הכלכלי הטמון בתחומי המדע והטכנולוגיה שבהם לישראל יתרון יחסי.
במסגרת התוכנית, משקיע המשרד במחקרים בתחומי עדיפות לאומית מתוך ראייה אסטרטגית כוללת של צורכי המשק לטווח הבינוני והארוך.
יותר מ-80% מתקציב המשרד מופנה למימון מחקרים באקדמיה ובמכוני המחקר ולטיפוח תשתיות מדע אנושיות ופיזיות.
המשרד משקיע בתוכנית בשלושה אמצעים עיקריים:
מענקי מחקר: התוכנית נועדה להוות גשר בין המחקר הבסיסי האקדמי לבין הפיתוח היישומי ולצמצם את זמן ההבשלה של רעיונות טכנולוגיים שימושיים.
מלגות: המשרד מעניק מגוון מלגות, החל ממלגות לסטודנטים לתואר ראשון ועד למלגות פוסט דוקטורט בתחומי המדע והטכנולוגיה.
מרכזי ידע תשתיתיים: מדי שנה מקים המשרד מרכזי ידע תשתיתיים במוסדות מחקר ובהם ציוד מתקדם ייחודי ויקר במיוחד אשר אינם בהישג יד של מוסד בודד.
מטרת המרכזים הם לחזק ולבסס את תשתית המחקר המדעי בישראל.
מרכז ידע תשתיתי מפתח ומשכלל את הטכנולוגיה ומעמיד אותה לרשות קבוצות מחקר.
משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה הקים ותומך במרכזים למחקר ופיתוח (מו"פ) אזוריים הפזורים ברחבי הארץ.
פעילות המרכזים היא חוליה נוספת במערך המחקר הישראלי.
המרכזים עוסקים במחקרים בתחומי מדעי הטבע והסביבה, מדעי החברה והחקלאות.
המחקרים נעשים באזור, עבור האזור ועל האזור, על ידי מדענים וחוקרים שלרוב מתגוררים באזור.
המרכזים פועלים תחת חסות מוסד להשכלה גבוהה.
המרכזים הקיימים היום הם : אגודת הגליל, אזורי המשולש, אזורי יהודה, מרכז מדע ים המלח, המכון לחקר הגולן, מרכז ידע גליל עליון, מרכז מדע רמון ומרכז מו"פ אזורי השומרון ובקעת הירדן שממוקם באוניברסיטת אריאל בשומרון.
תנאי להקמת מרכז הוא היותו לפחות במרחק של 20 ק"מ לפחות מאחת מארבע הערים הגדולות.
התמיכות למחקרים ניתנות על בסיס עקרונות התמיכה לשם קידום המדע והטכנולוגיה בישראל.
בין השאר ניתנת תשומת לב לביסוסו, העמקתו של המחקר המדעי התשתיתי, כולל באזורי הפריפריה של המדינה וכן העלאת מודעות הציבור לנושאי המדע.
המגוון של האזורים אקולוגיים, בעלי עניין חברתי וכלכלי, הם הבסיס למחקר אזורי הייחודי.
(המחקר והפיתוח (המו"פ) האזורי מתבסס על חוקרים המעורים במקום אשר יש להם זיקה ועניין בפיתוח האזור.
אופי הפעילות משתרעת על מגוון רחב ביותר של נושאים נשענת על התמיכה של המשרד.
המשרד פועל מתוך תפיסה שכדי לשמור על רמה גבוהה במחקר מדעי דרוש טיפוח מערך איתן של קשרי חוץ מדעיים.
נחיצות טיפוח קשרים מדעיים בין מדינות גוברת על רקע התחזקותה של הגלובליזציה של המדע וההתפתחויות המהירות במדע.
המשרד פועל בשלושה מישורים לטיפוח קשרי החוץ המדעיים:
שיתופי פעולה מדעיים: משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה ממונה על יישומם של הסכמי המדע הדו-לאומיים של מדינת ישראל.
במסגרת הסכמי המדע מתקיימים כינוסים דו-לאומיים, מחקרים משותפים בין מדענים ישראלים ועמיתיהם בעולם וביקורי משלחות.
המשרד פועל תמידית להרחבה ולהעמקה של הקשרים הדו-לאומיים באמצעות הגדלת התקציב המיועד למחקרים משותפים וחתימת הסכמים עם מדינות נוספות.
במסגרת זו מקדם משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה את התוכנית לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי באירופה (COST).
ארגונים בינלאומיים: המשרד אחראי לייצוגה ולהשתתפותה של ישראל בארגוני מדע בינלאומיים כגון מאיץ החלקיקים הגדול בעולם שמפעיל ארגון CERN, תוכנית המסגרת האירופית למחקר ופיתוח והמעבדה האירופאית לביולוגיה מולקולארית (EMBL).
המשרד פועל להבטיח את נגישותם של מדענים ישראליים למתקני מחקר גדולים ואת אפשרויות שילובם בשותפויות מחקר בינלאומיות גדולות.
כינוסים מדעיים: המשרד מקיים כינוסים מדעיים בינלאומיים בישראל בתחומי המדע השונים ותומך בהם.
דרך כינוסים אלו ומיזמים נוספים, פועל המשרד כדי להגביר את המודעות בעולם לפוטנציאל ולחוזקה של ישראל בתחומי המדע והטכנולוגיה.
רשימת שרים במשרדי המדע לדורותיו
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלהמשרד המדע והפיתוח1יובל נאמן
(1925-2006)התחיה26 ביולי 198213 בספטמבר 1984התשע עשרההעשריםהתחיה-צומתהתחיה2גדעון פת
המפלגה הליברלית13 בספטמבר 198422 בדצמבר 1988העשרים ואחתהעשרים ושתייםהליכודמשרד המדע והטכנולוגיה3עזר ויצמן
לא ח"כ11 ביוני 199021 בינואר 1992העשרים וארבע4ראש הממשלה
שינוי13 ביולי 199231 בדצמבר 1992העשרים וחמש6שמעון שטרית
(1946-)העבודה31 בדצמבר 19927 ביוני 1993משרד המדע והאמנויות7שולמית אלוני
רצ7 ביוני 199318 ביוני 1996העשרים וחמשהעשרים וששמשרד המדע8זאב בנימין בגין
הליכוד18 ביוני 199616 בינואר 1997העשרים ושבע9ראש הממשלה
(1942-)ישראל אחתהעבודה6 ביולי 19995 באוגוסט 1999העשרים ושמונהמשרד המדע, התרבות והספורט13מתן וילנאי
(1944-)ישראל אחתהעבודה5 באוגוסט 19992 בנובמבר 2002העשרים ושמונההעשרים ותשע14לימור לבנת
(1950-)הליכוד15 בדצמבר 200228 בפברואר 2003משרד המדע והטכנולוגיה15אליעזר זנדברג
(1948-)קדימה18 בינואר 20064 במאי 2006משרד המדע, התרבות והספורט20אופיר פינס-פז
(1961-)העבודה-מימדהעבודה4 במאי 20061 בנובמבר 2006השלושים ואחתיולי תמיר (ממלאת מקום)1 בנובמבר 20061 בפברואר 200721ראלב מג'אדלה
(1949-)הליכוד31 במרץ 20096 במאי 2009השלושים ושתייםמשרד המדע והטכנולוגיה22דניאל הרשקוביץ
(1953-)הבית היהודי6 במאי 200918 במרץ 2013השלושים ושתייםמשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל23יעקב פרי
(1944-)יש עתיד18 במרץ 20134 בדצמבר 2014השלושים ושלושראש הממשלה בנימין נתניהו (ממלא מקום)הליכוד4 בדצמבר 20144 במרץ 2015(9)ראש הממשלה
(1971-)14 במאי 201527 באוגוסט 2015השלושים וארבעמשרד המדע והטכנולוגיה25אופיר אקוניס
(1963-)כחול לבןחוסן לישראל17 במאי 202012 בינואר 2021השלושים וחמשחילי טרופר (ממלא מקום)12 בינואר 202112 באפריל 202127חילי טרופר
(1978-)3 במאי 202113 ביוני 2021משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה28אורית פרקש הכהן
תמונה שם(תקופת חיים)סיעה תחילת כהונה סיום כהונה ממשלהגאולה כהן
משרד ההסברה היה משרד ממשלתי שהתקיים לסירוגין בין השנים 1974–2023.
משרד ההסברה הראשון הוקם ב-1 באפריל 1974, כחלק ממשרדיה של ממשלת ישראל, ופורק ב-1 באפריל 1975. המשרד היה אמון על ריכוז פעולות ההסברה בישראל ובחוץ לארץ, תוך פעולה משותפת עם משרד החוץ בנוגע להסברה בחוץ לארץ.
במרץ 2009 הוקם משרד ההסברה והתפוצות, במהלך הקמת הממשלה ה-32. לתחום האחריות של המשרד הועברו מרכז ההסברה, לשכת הפרסום הממשלתית ולשכת העיתונות הממשלתית.
לאחר הבחירות לכנסת ה-19 והשבעת הממשלה ה-33 במרץ 2013, הוחלט על ביטולו של משרד ההסברה והתפוצות לפי דרישתו של שר האוצר יאיר לפיד ועל איחודו עם מערך ההסברה הלאומי שבמשרד ראש הממשלה.
במאי 2015, עם הקמתה של הממשלה ה-34, הועברה פעילות ההסברה למשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה שבראשות גלעד ארדן.
בינואר 2023 הוחלט למנות את השרה במשרד ראש הממשלה גלית דיסטל-אטבריאן לשרת ההסברה.
ב-12 באוקטובר 2023 דיסטל-אטבריאן התפטרה מתפקידה בממשלה וחזרה להיות חברת כנסת בעקבות טבח שבעה באוקטובר שהתרחשה פחות משבוע קודם לכן.
מיד לאחר ההתפטרות, היא צוטטה באומרה כי "משרד ההסברה התרוקן מסמכויות ומהווה בזבוז של כספי ציבור, ולא יכול לתרום למדינה תרומה משמעותית".
ההתפטרות נכנסה לתוקף לאחר 48 שעות, וכעבור ימים אחדים החליטה הממשלה על סגירתו.
המשרד, שהוקם בהשראת מסקנות דו"ח ועדת פלד מ-1969, התבסס על גוף הנהלת שירותי ההסברה שחדל להתקיים.
לשכת העיתונות הממשלתית- ממשרד ראש הממשלה
מחלקת הפרסומים הממשלתית- ממשרד האוצר
היחידה לפרסומים, היחידה לטיפול בכתבי חוץ, מרכז האינפורמציה, חלק ממחלקת האורחים ויחידת התערוכות, סרטים ורדיו- ממשרד החוץ
מרכז ההסברה ושירות הסרטים בראשות יהודה אילן - ממשרד החינוך.
עשרה ימים לאחר הכרזה זו, התפטרה גולדה מאיר מראשות הממשלה.
אגף זה נועד להיות מטה לפעולות תעמולתיות בישראל ומחוצה לה.
האגף פעל לביצוע מעקב אחר ההתרחשויות בתחום המדיני והביטחוני במשך כל שעות היממה, תוך עיבוד הצעות לתגובות הסברה מידיות כאשר מתעורר הצורך בהן.
האגף החל בפעולתו, עקב קשיים טכניים, רק במחציתו השנייה של חודש נובמבר 1974, כשבינואר 1975 מנה 12 עובדים.
האגף פעל לעיבוד תכנים להסברה שוטפת, היזון חוזר בנושא ההסברה וארגון פעולות הסברה והדרכה.
המעקב בוצע בעזרת מרכז דיווח ותפוצה של האגף, שתפקידו היה לרכז את הידיעות המגיעות מהתקשורת וגורמים שונים.
לצורך כך העמיד המרכז מספר צוותים לתורניות: צוות פנים האחראי לאיסוף, דיווח והערכה שוטפת בנושאי ההסברה בארץ כפי שמתקבל מאמצעי התקשורת ורשות השידור וצוות חוץ האחראי לאיסוף, דיווח והערכה שוטפת של אמצעי התקשורת בחוץ לארץ בשיתוף משרד החוץ.
האגף הכין מצע רעיוני לגיבוש תוכני ההסברה הממלכתיים והנהלת המשרד קיימה סדרת דיונים על כך בהשתתפות ראשי היחידות של מרכז ההסברה.
כדי להבטיח פעולה תקינה של האגף בתחום ההסברה בחוץ לארץ, נקבעו נוהלי פעולה ליחסי גומלין בין משרד החוץ לבין משרד ההסברה אולם לא נקבעו בכתב דרכי תיאום בין האגף לבין יתר יחידות משרד ההסברה.
השירות, שהוקם על ידי מרכז ההסברה בשנת 1957 ובאפריל 1970 הועבר למשרד החינוך והתרבות, היה הגוף היחידי שהורשה להפיק סרטים מטעם המדינה ולהפיצם בישראל ומחוצה לה.
בנוסף, באחריות השירות היה להפיק תוכניות מיוחדות ומשדרי שירות של כל משרדי הממשלה עבור הטלוויזיה.
בשירות הועסקו 14 עובדים, אשר נעזרו מדי פעם בבעלי מקצוע מענף הקולנוע והטלוויזיה.
משנת 1973 עד סוף דצמבר 1974 הושלמה הפקתם של 50 סרטים, ו-73 היו בשלבי הפקה שונים.
בשירות הוקמה ועדת נושאים, במסגרת משרד ההסברה, שתפקידה היה לדון בתכני הסרטים ובמדיניות הפקתם והפצתם.
הלשכה סיפקה שירותים לעיתונות הישראלית ולנציגי התקשורת הזרה.
היא פעלה בירושלים ובתל אביב והועסקו בה 57 עובדים.
הלשכה פרסמה באופן רצוף ידיעות והודעות ממשלתיות, והפיצה בשפה האנגלית ידיעות מדיניות, צבאיות וכלכליות, ומידע בנושאים כלכליים העשויים לעניין את העיתונות הזרה.
מחלקת הצילומים של הלשכה שימשה כמרכז לצילומים הנוגעים לכל שטחי החיים במדינת ישראל.
המחלקה הכינה כתבות מצולמות וסיפקה תצלומים לכתבים החוץ לפי בקשתם.
שירות ה-Israel News Service) I.N.S) גובש לקראת סוף 1974 במשרד ההסברה במטרה לספק שירות ידיעות שיניב מדי יום כתבות ופרשנות לכתבים זרים ולסוכנויות הידיעות הזרות בישראל.
בתחילה הופעל השירות באופן ניסיוני למשך מספר חודשים, לשם הערכת יעילותו.
הנהלת משרד ההסברה העריכה כי השירות יעלה כחצי מיליון לירות ישראליות לשנה, והשירות במסגרת המשרד נשאר במתכונתו הניסיונית.
משרד ההסברה ניסה להתוות דפוסי תיאום עם משרדים ממשלתיים אחרים.
פורום ההסברה הממלכתית שהתכנס באופן דו שבועי, מילא את פונקציית התיאום בעיקרו, מעצם הכללת נציגי משרד החוץ, נציגי צה"ל, נציגי הסוכנות היהודית, נציגי רשות השידור ונציגי משרדים ממשלתיים אחרים בהתאם לצורך- משרד החינוך והתרבות, משרד התיירות ועוד.
בהשתתפות גורמים אלו, הוקמו שתי ועדות: האחת, לתיאום בנושא פרסומים והשנייה לתיאום בנושא סרטים, במסגרת יחידות משרד ההסברה.
בנוסף לנוהלי הגומלין בין משרד החוץ לבין המשרד במסגרת האגף למעקב ותכנים, נוהל תיאום ההסברה עם משרד הביטחון התגבש במהלך עבודתו של משרד ההסברה.
בנוסף לתיאום שוטף באופן יומי, נקבע כי נוהל ההסברה בשעת המלחמה ימוסד על ידי שר הביטחון ושר ההסברה.
בשעת רגיעה, נקבע, שדובר צה"ל וקצין חינוך ראשי ישתתפו בפורום ההסברה הממלכתית, כאשר קצין החינוך הראשי ישתתף בנוסף בוועדת הפרסומים של משרד ההסברה.
נוהל התיאום עם רשות השידור נתקל בקשיים, עקב היותה רשות סטאטוטורית עצמאית.
עם זאת, נקבעה פונקציה למעקב אחר שידורי הרדיו והטלוויזיה ונערך פורום חדשות שבועי.
שר ההסברה, והמנהל הכללי לחלופין, תקשרו באופן שוטף עם יו"ר הוועד המנהל של רשות השידור, המנכ"ל ומנהלי המחלקות השונות של הרדיו והטלוויזיה.
נוצר מצב בו הגוף העוסק בהסברה בפועל, אחראי על כוח האדם ועל הפעלתו, ואחראי על הפיקוח הוא משרד החוץ.
הן משרד החוץ, משרד התיירות ומשרד הביטחון על יחידותיהן, עסקו בפרסום חוברות הסברה, הפצת מידע לעיתונות חוץ, הכנת סרטים ותוכניות רדיו, הכנת תערוכות והשתתפות בהן, ייזום ותכנון כנסים ומפגשים בינלאומיים.
הסברה ישראלית מול פעולת אש"ף להכרת האו"ם במדינה פלסטינית
ארגון אש"ף פעל מאז הקמתו ב-1964 לערעור זכותה של מדינת ישראל להתקיים.
בסיוע של מדינות ערב והמשטר הסובייטי, פעל ארגון אש"ף באמצעות תעמולה להצגתה של מדינת ישראל כמדינת טרור ואפרטהייד, השוללת את זכויות הערבים.
מלבד שרים ואישים ישראלים ויהודים רבים שהתראיינו באמצעי התקשורת הבינלאומיים בניסיון להציג את עמדת ישראל לגבי המהלך הפלסטיני להכרת האומות המאוחדות במדינה פלסטינית ללא משא ומתן עם ישראל, ארגן משרד ההסברה והתפוצות פרויקטים מגוונים של דיפלומטיה ציבורית אשר השתמשה באזרחים, סטודנטים ומתנדבים להסברת ישראל בעולם.
דוגמה לכך הייתה בניו יורק, בניסיון להמחיש את ההבדל המהותי שבין צעדים חד-צדדיים לצעדים הבנויים על דיאלוג ושיח, משרד ההסברה והתפוצות, בשיתוף הקונסוליה הישראלית בניו יורק והמועצה היהודית לקשרי קהילה, ארגן אירוע הידברות ומפגש עם צעירים ישראלים מרקעים שונים, כדי שיספרו על החיים בישראל.
רפורמת ההסברה בעקבות דוח מבקר המדינה 2007
בעקבות דוח מבקר המדינה מס' 60 א', החליטה הממשלה ביולי 2007 (החלטה מס' 1936) על הקמת מערך ההסברה הלאומי.
במסגרת זו הוחלט על הקמת מטה ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, אשר יתאם את כל גורמי ההסברה במדינת ישראל כדי להציג מדיניות הסברה אמינה, אחידה ועקבית.
ובתפקידו לאגד את המסר הלאומי של כל גורמי ההסברה בישראל כגון: משרד ראש הממשלה, משרד החוץ, משרד ההסברה והאסטרטגיה, משרד המודיעין, דובר צה"ל ופיקוד העורף.
הצעות הרפורמה: ניהול מדיניות מול הקמת משרד ממשלתי
מנגד, יש הסבורים כי הקמת משרד נוסף למערך משרדי הממשלה רק תנפח את המנגנון הממשלתי ותכביד על משלמי המסים בישראל.
גוף זה, שדומה במתכונתו ל"הנהלת שירותי ההסברה" משנת 1966, ו"רשות ההסברה" מ-1977, יהיה כפוף לאחריותו המיניסטריאלית של ראש הממשלה, ואליו יצורפו כל גורמי ההסברה הפזורים כיום בין משרדי הממשלה: משרד החוץ, משרד הביטחון, משרד החינוך, משרד התיירות ודוברי המשרדים השונים.
כפי שטען דוד פרחי לאחר פירוקו של משרד ההסברה, גם כיום יש הטוענים כי להסברה יש תפקיד ומשקל, ולפעמים משקל מכריע אך לא בשלב ביצוע המדיניות], כי אם בשלב עיצובה גיבושה או שינויה.
מכל וכל, ישנה גישה הגורסת כי האלטרנטיבה להסברה הממשלתית היא בדמות ארגונים א-ממשלתיים וארגונים וולנטאריים מן הצד השני של המתרס בתקווה להשפיע על התחום הפוליטי.
אולם גישה אחרת בדמות הדיפלומטיה הציבורית גורסת כי ארגונים א-ממשלתיים וארגונים וולנטאריים משלימים למעשה את עבודת הממשלה כאשר ישנו שיתוף פעולה בין הגורמים הממשלתיים אליהם.