tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סדיקה הידראולית – לגואר גאם תפקיד חשוב בתעשיות הפקת נפט וגז טבעי המשתמשות בקדיחה הידראולית, בה מבצעים שימוש בלחץ גבוה על מנת לבקע סלעים.
נגזרות שונות של גואר גאם משמשות להסמכת הנוזל המשמש לקידוח הידראולי.
חקלאות – פוליסכרידים המבוססים על פולימרים המסוגלים לספוח כמויות גדולות של מים, כמו גואר גאם, נמצאים בשימוש בחקלאות.
הוספה של חומרים כאלה לאדמה יכולה להבטיח זמינות של לחות מתמשכת שיכולה לתחזק את הצמח גם באזורים צחיחים.
למעשה, הם מתנהגים כמאגרי מים קטנים באדמה המשחררים את המים בהתאם לדרישות הצמח.
גואר גאם נעכל במידה מועטה ביותר על ידי הגוף.
בשל היותו סיב תזונתי סופח מים, גואר גאם משמש כחומר משלשל, המסייע להסדרת פעילות המעיים.
הוא מסייע בהקלה על עצירות ובטיפול במחלות מעיים כרוניות כמו קרוהן, קוליטיס ותסמונת המעי הרגיז.
בנוסף, צריכה של גואר גאם מקושרת להורדת רמות הכולסטרול והגלוקוז בגוף.
הודות ליכולתו ליצור ג'ל, גואר גאם תורם לתחושת שובע לאורך זמן ומאט את קצב התרוקנות המעיים.
על כן, תזונה המכילה גואר גאם מפחיתה את התיאבון והרעב, דבר העשוי לעזור בירידה במשקל ומניעת השמנת יתר.
גואר גאם ונגזרותיו יעילים גם כנגד מחלות נוספות כמו כולרה ושלשולים.
גוּאַנְצַ'אלֶה (באיטלקית: Guanciale) הוא בשר משומר איטלקי המופק מלחי חזיר.
שמו נגזר מ-"guancia", המילה האיטלקית ל'לחי'.
מורחים לחי חזיר במלח ובתבלינים (בדרך כלל פלפל שחור או אדום טחון, טימין או שומר, ולפעמים שום) ומשמרים אותה למשך שלושה שבועות או עד שהיא מאבדת כ-30% ממשקלה המקורי.
טעמו של הגואנצ'אלה חזק יותר ממוצרי חזיר אחרים, כמו פנצ'טה, והמרקם שלו עדין יותר.
עם הבישול, השומן בדרך כלל נמס, ונותן טעם עמוק לתבשילים ולרטבים שמשתמשים בו.
ניתן לחתוך את הגואנצ'אלה ולאכול ישירות במנות קטנות, אך הוא משמש לעיתים קרובות כמרכיב במנות פסטה, כגון ספגטי אלה קרבונרה, ורטבים, כמו רוטב אלה מטריצ'אנה.
זוהי מומחיות של מרכז איטליה, במיוחד אומבריה ולאציו.
פנצ'טה, בייקון איטלקי משומר שבדרך כלל אינו מעושן, משמש לעיתים כתחליף לגואנצ'אלה.
גוארני אנטוניו פרנקו (בספרדית: Guaraní Antonio Franco) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי.
המועדון נוסד בשנת 1932 בעיר פוסאדאס.
בעבר הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה וכיום משחקת בליגה הרביעית.
המועדון הוקם בשנת 1932 בעקבות סגירת מועדון כדורגל אחר.
לתפקיד נשיא המועדון נבחר אנטוניו פרנקו וקבוצת המועדון החלה להופיע בשם "גוארני".
בהמשך היא נקראה על שם הנשיא הראשון.
קבוצת המועדון שיחקה בליגה אזורית.
בשנת 1937 היא לראשונה ניצחה בליגה אזורית.
בסך הכול היא ניצחה בה 39 פעמים (בפעם האחרונה בשנת 2023).
לאחר תחילת תחרויות ארציות במסגרת "אליפות לאומית" קבוצת המועדון שיחקה בה 4 פעמים - בפעם הראשונה בעונת 1971 בליגת העל הארגנטינאית ובפעם האחרונה בעונת 1985 בליגת העל הארגנטינאית.
הקבוצה שיחקה במשך 18 עונות בליגת המשנה הארגנטינאית (בפעם האחרונה בעונת 2015).
בליגה השלישית הקבוצה שיחקה ב-10 עונות (בפעם האחרונה בעונת 2017/2018.
הקבוצה משחקת אצטדיון קלמנטה דה אוליביירה שכולל כ-22 אלף מקומות.
גובה פני הים הוא מדד לגובהם של פני הים (או האוקיינוס) במקום שבו הם פוגשים ביבשה.
גובה פני הים משמש נקודת ייחוס לציון גבהים על-פני כדור הארץ – נהוג לציין גובהם של מקומות גאוגרפיים, כגון הרים ועמקים, ביחס לגובה פני הים הממוצע.
גובהם של מקומות הנמצאים מעל פני הים, מצוין בסימן פלוס, או במילים "מעל פני הים".
גובהם של מקומות הנמצאים מתחת לפני הים, מצוין בסימן מינוס, או במילים "מתחת לפני הים".
המקום הגבוה ביותר מעל פני הים הוא הר אוורסט, שגובהו 8,848+ מטר (או, על פי מקורות אחרים, 8,850+ מטר).
עקב פחיסות כדור הארץ, זהו איננו המקום המרוחק ביותר ממרכז כדור הארץ, אלא הר צ'ימבורסו.
המקום הנמוך ביותר מתחת לפני הים ביבשה הוא ים המלח.
תכונות פיזיקליות שונות, ובפרט לחץ האוויר, משתנות עם שינוי הגובה שבו נמדדת התכונה.
הערך המקובל שניתן לתכונה מסוימת, כגון מהירות הקול או טמפרטורת הרתיחה של המים, הוא ערכה בגובה פני הים.
גובה פני הים נקבע כנקודת ייחוס משום שעקב חוק כלים שלובים הוא יחסית אחיד על פני כדור הארץ, ללא שינויים גדולים בזמן ובמרחב.
עם זאת, בעוד שהמדד הנקרא "גובה פני הים" נשאר בעל ערך קבוע, מפלסם האמיתי של פני הים אינו קבוע לגמרי.
מפלסם של פני הים לרוב דומה על פני כל הימים, אך יש יוצאים מן הכלל בשל מספר גורמים לרבות: משקל סגולי שונה עקב מליחות שונה, טמפרטורה, רוח, וכן אנומליית כבידה.
בטווח זמן קצר, מפלסם של פני הים משתנה על פני עונות השנה ובמהלך היממה, בשל תופעות גאות ושפל, בשל הפשרת קרחונים ובשל גורמים אחרים.
בטווח זמן ארוך, מפלס פני הים משתנה בהשפעת שינויים אקלימיים וגאולוגיים.
על-פי ממצאים ארכאולוגיים, מעריכים שבמשך כשלושת אלפים שנה, עד תחילת המאה ה-19, מפלס פני הים היה כמעט קבוע, עם עליה של 0.2-0.1 מילימטר לשנה.
מאז שנת 1900 מפלס פני הים עולה ב-1–3 מ"מ לשנה, כאשר מדידות לווייניות אשר החלו בשנת 1992 מציינות עליה ממוצעת של 3.61 מ"מ בשנה.
החישוב הממוצע מושפע גם משינויים עונתיים, אולם המגמה נשמרת לאורך השנים.
נכון ל-2016, גובה פני הים הממוצע עלה ב-8 ס"מ מתחילת המדידות הלוויניות.
העלייה אינה אחידה ברחבי העולם, ומושפעת גם מהזרמים, והשדה הגרביטציוני (שינוי במסת הקרח משפיע גם על שדה הכבידה של כדור הארץ).
נכון ל-2016, באוקיינוס ההודי גובה פני הים עולה בממוצע 5 מ"מ בשנה, ובאוקיינוס השקט, בכ-10 מ"מ בשנה.
יש הטוענים שהגידול בקצב העלייה של מפלס פני הים הוא תוצאה של ההתחממות הגלובלית, המשפיעה על מפלס פני הים בשתי דרכים:
גידול בכמות המים בימים עקב הפשרת הקרחונים היבשתיים.
התפשטות המים עקב עליית הטמפרטורה שלהם.
קביעת גובה ממוצע של פני הים
בשל השינויים וההבדלים בגובה פני הים, נקבע הגובה הממוצע במדינות שונות על פי מדידות במקומות שהרשות המוסמכת לכך החליטה עליהן, ולפיו מחושבים הגבהים באותן מדינות.
לדוגמה, בבריטניה מחושב גובה פני הים הממוצע לפי מדידות בליברפול ובניולין שבקורנוול, בצרפת מקום המדידה הוא במרסיי, ובספרד באליקנטה.
הגובה הממוצע של פני הים התיכון בארץ ישראל נקבע על ידי המנדט הבריטי בשנת 1920. בעזרת מכשיר מדידה שנקרא מראוגרף (Mareographe) בוצעו לאורך חופי הים התיכון, בעיקר בנמלים, אלפי מדידות במשך שנה שלמה בכל שעות היום וחושב הגובה הממוצע בכל אזור מדידה.
על סמך מדידות אלו הוחלט שגובה פני הים (גובה אפס) הוא באזור נמל יפו.
נקודת האפס מצוינת במקום זה וניתן לראות את סימונה על החוף ביפו.
עד היום, כל ציוני הגובה במדינת ישראל מצוינים ביחס לנקודה זו, הן בסימון במפות והן בנקודות הקבע.
גובי-אלטאי (במונגולית: Говь-Алтай аймаг) הוא השני בגודלו מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה - רק מחוז אומנוגובי גדול ממנו.
האיימאג ממוקם במערב המדינה ובירתו היא אלטאי.
גוביסומבר (במונגולית: Говьсүмбэр аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה.
האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא צ'ויר.
גובה תנועות הוא מיקום הלשון ביחס לגג חלל הפה.
לכל תנועה ללא יוצאות מהכלל יש גובה תנועות בנוסף למיקום.
ישנן שבע דרגות מוכרות של גובה תנועות:
בגאומטריה, המושג גובה מוגדר בהקשר של מצולעים וגופים אחדים:
במשולש הגובה הוא האנך היורד מקודקוד המשולש לצלע שמולו (או המשכה).
בטרפז ובמקבילית הגובה הוא האנך המחבר בין שתי צלעות מקבילות.
בפירמידה ובחרוט הגובה הוא האנך היורד מהקודקוד לבסיס.
במנסרה, בגליל, ובחרוט ופירמידה קטומים, הגובה הוא האנך המחבר בין הבסיסים.
בכיפה הגובה הוא האנך העולה ממרכז הבסיס המעגלי למעטפת הכדורית.
נהוג לסמן קטע זה באות h, מהמילה האנגלית height (גובה).
שלושת הגבהים במשולש נפגשים בנקודה אחת (זה נובע מהכיוון ההפוך למשפט צ'בה).
נקודה זו נמצאת, יחד עם מפגש התיכונים ומפגש האנכים האמצעיים, על ישר אוילר.
אם שני משולשים שווים בשלושת הגבהים שלהם, הם חופפים.
אכן, שלושת הגבהים מאפיינים את המשולש באופן הבא: נניח ש- הם הגבהים לצלעות במשולש.
אז שטח המשולש הוא , והצלעות הן .
הזווית בין שני גבהים משלימה לזווית בין הצלעות.
ואם היא הזווית בין שתי צלעות a,b, אז שטח המשולש הוא .
מבין כל המשולשים שהגבהים שלהם לצלעות a,b נתונים, למשולש ישר הזווית (שבו a,b מאונכים) יש השטח המקסימלי.
משולש שבו שני גבהים שווים הוא שווה-שוקיים.
מבין כל המשולשים שיש להם קודקוד על כל צלע של משולש חד-זווית נתון, המשולש בעל ההיקף הקטן ביותר הוא זה המחבר את עקבי הגבהים (את הבעיה הציע ופתר ב-1775).
במצולעים, הגובה משמש לחישוב השטח:
שטח המשולש הוא כאשר a הוא אורך הבסיס לגובה.
שטח המקבילית הוא כאשר a הוא אורך הבסיס לגובה.
שטח הטרפז הוא כאשר a ו-b הם אורכי הבסיסים.
בגופים, הגובה יכול לשמש לחישוב הנפח:
נפח הפירמידה והחרוט הוא כאשר s הוא שטח הבסיס ו-h הוא הגובה.
נפח המנסרה והגליל הוא כאשר s הוא סכום שטחי הבסיסים ו-h הוא הגובה.
נפח כיפה שרדיוס בסיסה a וגובהה h הוא .
המשפט שקובע כי שלושת הגבהים של משולש נפגשים בנקודה אחת לא מנוסח באופן מפורש בטקסטים מתמטיים יווניים ששרדו, אבל נעשה בו שימוש כצעד ביניים בספר הלמות (טענה 5), המיוחס לארכימדס (המאה ה-3 לפנה"ס), שמצטט את "ההערות לחיבור על משולשים ישרי זווית", חיבור שלא שרד.
הוא הוזכר גם על ידי פאפוס מאלכסנדריה ("האוסף המתמטי", כרך VII, טענה 62, עמוד 340).
המשפט נוסח והוכח באופן מפורש על ידי אל-נאסווי (המאה ה-11) בהערות שכתב על ספר הלמות, שמייחס משפט זה לאל-קושי (המאה ה-10).
מאוחר יותר, ויליאם צ'אפל הוכיח אותו ב-1749.
הוכחה אלגנטית במיוחד ניתנה על ידי פרנסואה יוזף-סרבויס (1804) ובאופן בלתי על ידי קרל פרידריך גאוס (1810): שרטטו ישר המקביל לכל אחת מצלעות המשולש דרך קודקוד המשולש הנגדי לאותה צלע, כך שייווצר משולש חדש מנקודות החיתוך של שלושה ישרים אלו.
אז המשולש המקורי הוא משולש האמצעים של המשולש החדש (כלומר צלעות המשולש המקורי הן קטעי אמצעים של המשולש החדש), וגבהי המשולש המקורי הם אנכים אמצעיים של המשולש החדש, ולפיכך נפגשים בנקודה אחת (במרכז המעגל החוסם של המשולש החדש).
גוּבִּיוֹ (Gubbio), עיר בנפת פרוג'ה בצפון-מזרח מחוז אומבריה שבמרכז איטליה.
המרכז ההיסטורי של העיר נשמר יפה.
יש בו רחובות צרים וארוכים, בנויים מאבן אפורה.
בעיר יש קתדרלה והריסות רומיות.
היא מפורסמת בזכות קדרות בסגנון מיוליקה, וכן ב"מרוץ הנרות" (Corsa dei Ceri), המתרחש כל שנה ב-15 במאי.
במרוץ זה מתחרות במעלה הר אינג'ינו (Ingino), שמתחתיו בנויה העיר, שלוש קבוצות, הנושאות פסלי ענק של הקדושים אובלדו, ג'ורג'ו ואנטוניו.
הייתה במקור עיר אומברית בשם איגוביום (Iguvium).
נמצאו בה לוחות ברונזה מהתקופה, כתובים בשפה האומברית, שמכונים "הלוחות האיגוביים" (Iguvine Tables).
היא נכבשה בידי הרומאים, והפכה לעיר רומאית משגשגת.
במאה ה-11 הייתה עיר חופשית (comune) חזקה, אשר שלחה כאלף אבירים למסע הצלב הראשון.
על-פי המסורת, הם היו הראשונים אשר הגיעו לכנסיית הקבר הקדוש.
אחרי תקופה זו, היא הייתה מעורבת במלחמות נגד הערים השכנות לה ונשלטה (למעט תקופות קצרות) על ידי הכנסייה הקתולית.
ב-1384 כבשו אותה דוכסי אורבינו.
משפחת גבריאלי (Gabrielli), שהייתה המשפחה החזקה בעיר, ניסתה שוב ושוב לצבור כח, אך במאה ה-17 עם הירידה בכוחה, סופחה למדינת האפיפיור כחלק ממונטפלטרו.
כבערים אחרות באיטליה, גם בגוביו הייתה קיימת קהילה יהודית.
בשורת הרדיפות סביב המגפה השחורה בסוף המאה ה-15 גורשה הקהילה היהודית מן העיר (בשנת 1486), אך מאוחר יותר שבה אליה.
גוארפארי (במקור: Guarapari) היא עיר חוף באספיריטו סנטו, ברזיל, יעד תיירות פופולרי.
החוף שלה מפורסם ברמת הרדיואקטיביות הטבעית הגבוהה של החול שבו.
גוארפארי היא חלק מאזור מטרופולין ויטוריה, במרחק של 47 ק"מ דרום לבירת המדינה ויטוריה.
אוכלוסייתה של גוארפארי היא 126,701 תושבים (נכון ל-2020) והשטח שלה הוא 592 קמ"ר.
זהו אתר תיירותי מוכר, הידוע בחופי החול הלבן המתפתלים שלו, המגובים בפיתוח מסחרי, המתפרסים דרומה עד נובה גוארפארי ומאייפה.
עם קו חוף בנוי בצפיפות בדומה לוילה וֵליה ווויטוריה, העיר מושכת תיירים עונתיים רבים, ולכן חווה תנודות משמעותיות במספר התושבים בעונות השנה השונות.
הרשות המקומית כוללת את שמורת קונצ'ה דוֹסטרה (Concha d'Ostra Sustainable Development Reserve), בשטח של 953 הקטאר (2,350 דונם), שהוקמה בשנת 2003 כדי להגן על מנגרובי המפרץ של גוארפארי.
הרשות כוללת גם את פארק המדינה פאולו סזאר וינה (Paulo César Vinha), בשטח של כ-1,500 הקטאר (3,700 דונם), המגן על אזור של דיונות, לגונות וביצות לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי.
בעבר נקראה שמורת הטבע סטיבה (Setiba), הפארק מהווה דוגמה בלתי מופרעת למערכת אקולוגית חופית, והוא חשוב במיוחד לאוכלוסיות מקומיות של צבים ועופות.
ברשות המקומית נרשמה נוכחות אירופית כבר משנת 1585, כאשר מיסיונרים ישועים בנו קפלה קטנה וחפרו באר.
לאורך קטע של כ-800 ק"מ בחוף האטלנטי של ברזיל, מצפון לריו דה ז'ניירו ועד לאזור שמדרום לבאיה, חול החופים העתיקים הוא רדיואקטיבי באופן טבעי.
גלי הים מכים בהרי החוף העשירים במונזיט, שהוא פוספט של מתכות נדירות המכיל אורניום ותוריום.
רמת הקרינה הרדיואקטיבית הטבעית בנקודות מסוימות בחוף גוארפארי נמדדה כ-175 מיליסיוורט לשנה (20 מיקרוסיוורט לשעה); בנקודות אחרות ניתן להגיע למינון של עד 55 מיקרוסיוורט לשעה.
רמת החשיפה הממוצעת ברחבי ארצות הברית היא 0.34 מיקרו-סיוורט לשעה (μSv/h), בעוד שצילום רנטגן של בית החזה הוא חשיפה חד-פעמית של 0.1 מיליסיוורט (mSv), ובדיקת CT של הבטן והאגן עם וללא חומר ניגוד מהווה חשיפה של 20–30 מיליסיוורט.
בעיר גוארפארי, רמות הקרינה נמוכות בהרבה: מחקר שנערך בקרב 320 תושבים הראה כי הממוצע של המנה הנקלטת הוא 0.6 מיקרו-סיוורט לשעה, המקביל ל-5.2 מיליסיוורט בשנה.
גוּאַשׁ (מצרפתית: Gouache) הוא סוג של צבעי מים בעלי גוון אטום.
כמו צבעי מים אחרים, צבעי גואש מורכבים מפיגמנט, חומר עיבוי (בדרך כלל גומי ערבי) ומים.
לעיתים מוסף צבען גיר לעיבוי.
צבעי גואש קיבלו את שמם לראשונה במאה ה-18, אף על פי שהיו בשימוש החל מהמאה ה-12 בשמות אחרים.
בין המאות ה-16 וה-18 הוצמד הכינוי "גואש" לשילוב של צבעי שמן וטמפרת ביצים.
מקור השם הוא מהמילה האיטלקית "גוּאָצוֹ" (Guazzo), שמשמעותה צבע התזה או צבע מים.
ישנם גם צבעי גואש המכונים "טוש טוש".
צבעי גואש קלים לניקוי, זולים לייצור ומדוללים במים בלבד.
תכונות אלו הפכו אותם לצבעי הלימוד העיקריים בבתי-ספר לציור, וכן בכיתות נמוכות ובגני ילדים.
מרבית צבעי הגואש הנמכרים כיום בקמעונאות הם בדרגה נמוכה יחסית, ומיועדים לילדים המנסים לראשונה אמנות במכחול.
על בסיס צבעי הגואש המוכרים, מייצרים היום צבעי גואש בעלי ברק מתכתי, זוהר, ואף מכיל חלקיקים נוצצים המורחפים בצבע.
אף על פי שצבעי גואש היו פופולריים במאות ה-18, ה-19 ובתחילת המאה ה-20 באמנות גבוהה, בחמישים השנה האחרונות הם ירדו מגדולתם כמדיום ציור בשל עלייתם של צבע אקריליק, שהיו עמידים יותר, נוחים יותר לשימוש וזולים באותה מידה.
עם זאת, גם כיום ניתן להשיג צבעי גואש באיכות גבוהה ללא הזמנה מיוחדת במרבית חנויות האמנות וכלי הכתיבה.
ישנם מספר מצומצם של יצרנים בארץ של צבעי הגואש.
צבעי גואש נוחים מאוד לשימוש, אך בד בבד סובלים ממספר בעיות שלא ניתן להימנע מהן.
ראשית, עקב הימצאות גיר במרביתם, הגוון שלהם משתנה משמעותית לאחר הייבוש: הצבע מאבד ברק, ומשנה את בהירותו.
שנית, הם אינם עמידים בלחות ורטיבות, וכמו צבעי מים ניתן להרוס ולהשחית ציור יבש על ידי הרטבתו, ולו בטעות.
עם זאת, ניתן להגן על ציורי גואש מפני מים, בין השאר על ידי יישום של ספריי לכה.
בתאוריית המוזיקה גובה הוא מונח המציין את התדר היסודי של צליל.
הגובה הוא אחת משלוש התכונות הבסיסיות העיקריות של הצליל הנשמע, יחד עם עוצמת הצליל (loudness) וגוון הצליל (timbre).
גובה הצליל הוא תחושה, כלומר תופעה פסיכו-פיזיולוגית הקשורה לגורם פיזי חיצוני.
בפועל, את תדר היסוד האמיתי ניתן למצוא על ידי מדידה פיזיקלית.
אולם סולם הגבהים הזה עשוי להיקלט באופן שונה באזנינו, בעיקר בגלל צלילים עיליים.
הגובה היחסי של תו של סולם מוזיקלי נקרא "דרגה".
גובה הצליל מושפע מאורך הגל המופק מרעידות באוויר
גובה מוחלט פירושו תדר מדויק (למשל, התדר המוחלט של קולן A (של התו לה) הוא 440 הרץ, וזהו גובה מוחלט).
גובה יחסי פירושו היחס בין התדרים, כלומר המרווחים, במסגרת מונחים סולפג'יים.
טרנספוזיציה, או השאה, היא שיטה להתאמת הצלילים, כך שהגובה המוחלט של כל תו "יידחה" כך שיתאים לכלי נגינה מסוים, מנעד מסוים וכדומה, תוך כדי שמירת המרווחים (שהם למעשה הגבהים היחסיים).
כלים המפיקים גובה מוחלט מול כלים שאינם
רוב האינסטרומנטיים המנגנים את המלודיה של היצירה, מפיקים גובה צליל מוחלט.
כלים שאינם כאלה הם למשל בעיקר כלי הקשה כמצילה, תוף, וכדומה.
גם דיג'רידו נבל פה וכלים אחרים אינם מפיקים גובה צליל מוחלט.
גובה הוא מידתו של מרחק אנכי של עצם מנקודת ייחוס מסוימת.
גובה נמדד ביחידות מידה לאורך, כגון מטר.
שתי נקודות ייחוס נפוצות למדידת גובה:
התנשאות – גובה של עצם ממישור כלשהו שהעצם נמצא עליו, למשל גובה של בניין מהקרקע שעליה הוא בנוי או גובהו של אדם מכפות רגליו ועד לראשו, שהוא למעשה גובהו מהרצפה שעליה הוא עומד.
גובה מעל פני הים או גובה מתחת פני הים – משמש לציון גובהם של עצמים על פני כדור הארץ, כגון הרים או יישובים.
יש להבחין בין גובהו העצמי של העצם ובין הגובה שבו הוא נמצא.
בהתאם לכך משתנה גם נקודת הייחוס המשמשת לציון הגובה.
כאשר מציינים שגובה המטוס הוא 10 מטרים, הכוונה היא למרחק האנכי בין הנקודה הנמוכה ביותר על פני המטוס, לבין הנקודה הגבוהה ביותר על פניו.
נקודת ייחוס נוחה לצורך זה היא המשטח עליו המטוס חונה.
כאשר מציינים שהמטוס טס בגובה 10,000 מטרים, הכוונה היא לגובה שבו הוא נמצא מעל פני הים.
כדי לצין התייחסות לגובה שאינו עצמי משתמשים ברום.
במקרים רבים, הרום מצין גובה שאינו עצמי, וביחס לפני הים.
גובה משמש פעמים רבות למדידת שיאים ולקביעתם: האדם הגבוה ביותר, הבניין הגבוה ביותר, ההר הגבוה ביותר, המטוס שטס בגובה הרב ביותר וכדומה.
מדידת גובהו של עצם בתנאים מסוימים אינה מבטיחה שהגובה יישמר בכל סביבה שהיא, או במילים אחרות, גובה אינו בהכרח ערך אבסולוטי אלא תלוי בסביבתו.
דוגמה נפוצה היא מדידת גובהו של האדם: גובהו של אדם הנמדד בגובה פני הים יהיה קטן מגובהו של אותו אדם אם יימדד בסביבה חסרת כוח משיכה, בחלל למשל.
את ההבדל בגבהים הנמדדים ניתן לראות כאשר מודדים את אותו אדם בעמידה ובשכיבה, והתוצאות שיתקבלו יהיו שונות.
גובה קונצרט הוא מושג מוזיקלי, הנוגע ליחס הגובה שקבוצת כלי נגינה מתכווננת על פיו לצורך ביצוע.
"גובה קונצרט" עשוי להשתנות מהרכב להרכב, ולאורך ההיסטוריה המוזיקלית חלו בו שינויים ניכרים.
המושג משמש גם ביחס לתדר לצליל לה בתזמורת, כלומר, "גובה קונצרט" מציין את ההבדל בין התווים הכתובים בפרטיטורה לצלילים הנשמעים בפועל.
כדי למנוע חשש לאי-הבנה וכפל-משמעות בהתייחס לגבהי צליל בכלים שיש בהם טרנספוזיציה, המונח "גובה קונצרט" מתייחס כאן לכלי נגינה שאין נעשית בו טרנספוזיציה.
בספרות המוזיקה משתמשים גם במונח "גובה סטנדרטי בין-לאומי".
כלים שבהם נעשית טרנספוזיציה מנגנים בסולמות שונים מאלה שבהם מנגנים כלים שאין בהם טרנספוזיציה – לדוגמה, נגינת דו בקלרינט במי♭ או בחצוצרה בסי♭ מפיקה סי♭ של כלי שאין בו טרנספוזיציה.
צליל זה ייקרא אפוא "סי♭ קונצרטי".
כוונון בין-לאומי מוסכם לגובה קונצרט נקבע ב-1960 כתדר של 440 תנודות בשנייה (הרץ) לצליל לה.
כיוון הכלים בתזמורת נעשה לפי לה בתדר זה, שאותו משמיע בדרך כלל אבוב, שיש לו יחסית מעט אוברטונים.
בהרכבים של כלים אותנטיים משתמשים על פי רוב בתדר נמוך יותר, שהיה מקובל בתקופות קודמות: הנפוץ ביותר מבין אלה הוא לה=415Hz, כלומר נמוך בחצי טון מן הגובה המודרני.
במוזיקת בארוק צרפתי נפוץ הגובה לה=392Hz, כלומר בערך טון אחד נמוך מן הגובה המודרני, ובמוזיקה מן התקופה הקלאסית מנגנים לעיתים קרובות בגובה ביניים כלשהו – בדרך כלל לה=430Hz.
במוזיקה מוקדמת יותר יש הבוחרים כלים גבוהים יותר, בסביבות לה=460Hz.
בעשורים האחרונים ניכרת מגמה בקרב תזמורות מודרניות, במיוחד בארצות הברית, לנגן על פי לה בגובה 442 או אף 443 הרץ, מה שנותן צבע מבריק יותר ואינו מחייב שינוי בכלי הנגינה הקיימים.
ג'ובאני פרנצ'סקו ברביירי (באיטלקית: Giovanni Francesco Barbieri, הידוע בכינוי גוארצ'ינו (Guercino); 8 בפברואר 1591 – 22 בדצמבר 1666) היה צייר איטלקי בן תקופת הבארוק מאזור אמיליה-רומאניה שהיה פעיל ברומא ובבולוניה.
משמעות המילה גוארצ'ינו באיטלקית היא "פוזל", כינוי שהוענק לו משום שלקה בפזילה.
גוארצ'ינו ידוע בייחוד ברישומיו הרבים.
גוארצ'ינו נולד בצ'נטו, כפר בין בולוניה לפרארה.
בגיל 17 הוא למד אצל בנדטו ג'נארי (Benedetto Gennari), צייר מהאסכולה הבולונזית.
ב-1615 הוא עבר להתגורר בבולוניה, שם זכו עבודותיו לשבחים מפי הצייר לודוביקו קאראצ'י (Ludovico Carracci) הזקן.
ב-1618 התגורר בוונציה, למד אצל פאלמה ג'ובאנה (Palma Giovane) ולמד להוקיר את ציוריו של טיציאן.
הוא חזר לבולוניה וצייר שני ציורי קנבס גדולים: "עורבים מזינים את אליהו" ו"שמשון נלכד בידי פלשתים", במה שנראה כחיקוי של סגנונו של קאראווג'ו (אם כי בלתי סביר כי היה מסוגל לראות במו עיניו את הציורים המקוריים של קאראווג'ו, שהתגורר ברומא).
ציורים אלו נעשו עבור החשמן יאקופו סרה (Jacopo Serra), שליח האפיפיור בפרארה.
את הציור "Et in Arcadia ego" (בלטינית "גם אני הייתי בארקדיה") או "הרועים מארקדיה" צייר גוארצ'ינו ב-1618 במקביל לציור "אפולו פושט את עורו של מארסיאס" בפאלאצו פיטי.
סגנונו הראשון, כך טען פעמים רבות, הושפע מהציור של אניבלה קראצ'י בצ'נטו.
כמה מיצירותיו המאוחרות יותר מתקרבות לסגנון של גווידו רני, והן מצוירות בקלילות ובצלילות רבה יותר.
המרקיז אנצו בנטיווליו (Enzo Bentivoglio), ממשפחת האצילים ששלטה בבולוניה, המליץ על גוארצ'ינו בפני החשמן אלסנדרו לודוויזי (Alessandro Ludovisi), לעתיד האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר, שהיה במקור מבולוניה.
השנתיים בהן שהה גוארצ'ינו ברומא היו פוריות ביותר.
ב-1623 חזר גוארצ'ינו לבולוניה ונשאר בה עד מותו.
ב-1655 שילם המסדר הפרנציסקני של רג'ו לגוארצ'ינו 300 דוקאטים עבור עיטור המזבח של "לוקאס הקדוש מראה ציור של המדונה עם ילד" (כיום במוזיאון נלסון-אטקינס לאמנות בקנזס סיטי).
גם משפחת קורזיני (Corsini) שילמה לו 300 דוקאטים עבור "ההלקאה של ישו" שצויר ב-1657.
גוארצ'ינו הצטיין במהירות הגדולה שבה הכין יצירות – הוא השלים לא פחות מ-106 עיטורי מזבח גדולים עבור כנסיות, ובנוסף הוא צייר 144 ציורים נוספים.
ב-1626 הוא החל להכין את הפרסקו לקתדרלת פיאצ'נצה (Duomo di Piacenza).
הוא המשיך לצייר וללמד ציור עד מותו ה-1666, תוך צבירת הון נכבד.
גובורובו (בפולנית: Goworowo; ביידיש: גאוואראווע) הוא כפר במחוז אוסטרולנקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב הוקם בראשית המאה ה-14 כיישוב כנסייתי.
לאחר חלוקת פולין נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית, וזאת עד שנת 1918. בסוף המאה ה-19 ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב משריפות.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-18, והקהילה שבמקום, אשר החזיקה בית כנסת ובית עלמין, פרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה.
בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 כיהן כרב הקהילה יעקב יהודה כהנא בוצ'יאן.
טרם מלחמת העולם הראשונה חיו בכפר למעלה מ-2,000 יהודים, רוב תושביו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נאסרו בידי השלטונות הרוסיים מספר מנכבדי הקהילה ביישוב, ובהם רב הקהילה אלטר משה מרדכי בורשטין, באשמת סיוע לגרמנים, ואלו שוחררו רק לאחר השתדלות פרנסי הקהילה.
בד בבד יהודים רבים נמלטו מהכפר.
עם תום המלחמה פרעו ביהודי המקום חיילי הצבא הכחול, תוך ביצוע מעשי התעללות וביזה.
בסיוע יוצאי הכפר בארצות הברית, השתקמה הקהילה בכפר לאחר המלחמה, ואף נבנה במקום בית כנסת חדש וגדול.
בין מלחמות העולם פעלו בכפר המפלגות הציוניות השונות, הגם שרוב הקהילה הייתה חרדית, והשתייכה לחסידויות שונות.
כמו כן, בכפר פעלו קיבוצי הכשרה, אשר חלק מבוגריהם עלו לארץ.
ב-8 בספטמבר 1939 נכנסו לכפר הגרמנים, ועד מהרה החלו במעשי התעללות ושוד ביהודי המקום.
כעבור כשבועיים רוכזו כאלפיים יהודי הכפר, ונדחסו לבית הכנסת הגדול בו.
יהודים שהסתתרו בבתיהם נורו במקום, ובתי היהודים הועלו באש.
הגרמנים החלו להצית את בית הכנסת על היהודים שבו, אך בשלב מסוים הותר ליהודים לצאת מהמבנה הבוער.
יהודי הכפר הנותרים הועברו לאוסטרולנקה, וממנה לשטחים שבשליטת ברית המועצות.
שם נספו רובם לאחר פרוץ מבצע ברברוסה.
גואשרו או עוף השמן (שם מדעי: Steatornis caripensis) הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים.
הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והוא חי בלהקות במערות.
בלילות עופות אלה יוצאים לאכול.
הגושארו, בדומה לעטלפים מנווטים באמצעות אקולוקציה.
הגואשרו חיים בצפונה של דרום אמריקה ובאיי טרינידד וטובגו.
הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה.
הם ניזונים במיוחד משמן של סוגים מסוימים של דקלים ומצמחים עריים טרופיים.
הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות.
צבעו בעיקר חום-אדמדם עם כתמים לבנים על הכנפיים, ופלג גוף תחתון בצבע קינמון עם כתמים לבנים בצורת יהלום ומסגרת בצבע שחור.
הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים.
גובה החובות או האספן הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של אלכסיי קרסובסקי, שגם כתב את התסריט וזהו סרט הביכורים שלו.
הקרנת הבכורה נערכה ב-9 ביוני 2016 במסגרת פסטיבל הקולנוע "קינוטאבר" שבו הוענק פרס השחקן הטוב ביותר לקונסטנטין חבנסקי.
הסרט שוחרר להקרנות מסחריות ב-6 באוקטובר 2016 וב-16 באפריל 2017 הסרט שודר בערוץ הטלוויזיה NTV.
העלילה מתפתחת בעזרת שיחות טלפון אשר מקבל ארתור במשרדו החושפות בפנינו את עולמו.
ארתור הוא הדמות היחידה אשר נראית במהלך הסרט כאשר לאורכו דמויות נוספות משתתפות רק באמצעות קולם.
הסרט התקבל באהדה רבה על ידי המבקרים וזכה לתשבחות.
ארתור (קונסטנטין חבנסקי) הוא גובה חובות ציני.
בעבודה שלו הוא מצליח לגרום ללקוחותיו לשלם את חובותיהם ללא שימוש באלימות, בשיטות מתוחכמות ופסיכולוגיות.
כפסיכולוג טוב, הוא מהר מאוד מוצא את נקודת התורפה של החייב ומשתמש בכך במיומנות רבה.
אך לפתע ארתור מוצא את עצמו קורבן לסחיטה.
וידאו שערורייתי בהשתתפותו מופץ ברשת האינטרנט; כתוצאה מכך, כל חבריו ועמיתיו לעבודה מתרחקים ממנו והוא נועל את עצמו במשרד, תוך שהוא מנסה לשקול את האפשרויות שלו — האם לבצע התאבדות או שבלילה אחד עליו לברר מי מפליל אותו.
כמעט כל הסרט מתרחש בתוך משרד בגורד שחקים מוסקבאי.
הצילומים התרחשו בזמן אמת בטווח זמן של לילה בודד במשרד שכור בגורד שחקים במתחם מוסקבה סיטי.
שנה פרס קטגוריה תוצאה2016פרס פסטיבל קינוטאבר בסוצ'יהשחקן הטוב ביותר
(קונסטנטין חבנסקי)פרס פסטיבל קרלובי ואריפרס Fedora של התאחדות מבקרי הקולנוע של אירופה והמזרח התיכוןפרס פסטיבל מרידיאן פסיפיק בולדיווסטוקפרס אהדת הקהל לסרט הרוסי הטוב ביותר2017פרס נשר הזהבהסרט העלילתי הטוב התסריט הטוב (אלכסיי קרסובסקי) 2017פרס ניקהפריצת השנה
גוביזאורוס (שם מדעי: Gobisaurus; מילולית: "לטאת גובי") הוא סוג של דינוזאור צמחוני בן למשפחת האנקילוזאוריים שחי בסין הפרהיסטורית לפני 92 מיליון שנה, בקרטיקון העליון.
מאובניו של הדינוזאור התגלו במשלחת מ-1959-1960 למדבר גובי של מונגוליה הפנימית, סין ומספר שלדים נוספים התגלו בין 1990 ל-1997. ממצאים אלה השתייכו למין דינוזאור אחד, Gobisaurus domoculus שקיבל את שמו ב-2001 מפיליפ קורי ושאו קסיג'ין (Zhao Xijin).
המשמעות של שם המין היא: "נחבא מהנוף", עקב הימצאותו לאחר 3 חודשי חיפושים.
דינוזאור זה הגיע, ע"פ החוקר גרגורי ס.
פאול לאורך 6 מטרים ולמשקל 2.5 טונות והוא היה מכוסה בגבשושיות גרמיות על פני גופו והוא היה קרובו של השמוזאורוס, מאותו אזור.
אורך הגולגולת שלו הגיעה ל-46 ס"מ.
הוא היה צמחוני בעל שורת שיניים אחוריות גדלות וקצה החרטום הגדול כוסה במקור קרני.
לדינוזאור זה היו נחיריים בולטים גדולים מאוד.
ככל הנראה הוא היה סוג פרימיטיבי במשפחת האנקילוזאוריים ולעיתים משויך יחד עם השמוזאורוס הקרוב לתת-משפחה Shamosaurinae.
גוביאתריום (שם מדעי: Gobiatherium; מילולית: "הבהמה של מדבר גובי") הוא סוג של יונק גדול נכחד מתקופת האאוקן שחי במשך אמצע האאוקן לפני 46–52 מיליון שנה במונגוליה.
המאובנים של יונק זה התגלו במונגוליה ב-1930 בידי משלחת חוקרים של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע למרכז אסיה.
ממצאים אלו תוארו לראשונה ב-1932 בידי החוקרים הנרי פיירפילד אוסבורן ווולטר ו' גריינג'ר.
סוג זה השתייך לסדרת הדינוצרטים, דמויי-הקרנפיים, אך סוג זה היה שונה מקרוביו כמו היואינטתריום והאאובסילאוס מאמריקה הצפונית.
הוא הגיע לאורך משוער של 3.8 מטרים ולמשקל קטן יחסית של 400 קילוגרם.
הוא היה חסר כל סימן לקרניים או לניבים גדולות.
הוא היה בעל גולגולת נמוכה וחוטם בעל מבנה כדורי מעליו, שלא ברור מה מטרתו.
המבנה המוזר של גולגולתו הוביל להפרדתו לתת-משפחה משלו - Gobiatheriinae וכמה חוקרים אף משייכים אותו למשפחה עצמאית (Gobiatheriidae).
יונק זה חי במהלך האאוקן באזור מדבר גובי שהיה שופע ביערות בהם מיני יונקים קדומים, כמו כימולסטיים ותנינים מהלכים.
גוביקונודון (שם מדעי: Gobiconodon) הוא סוג של יונק פרהיסטורי, שחי בתור היורה והקרטיקון לפני 166 עד 94 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה כלל מינים רבים שחיו בעיקר ברחבי אסיה, אך כמה מינים התגלו גם בבריטניה וספרד, במרוקו, והמין Gobiconodon ostromi התגלה בארצות הברית (שבעבר הייתה מאוחדת עם אסיה).
הוא השתייך לסדרת האאוטריקונודונטים, לצד הרפנומאמוס.
עם זאת כמה חוקרים משייכים אותו לסדרה הנכחדת Gobiconodonta.
מאובניו של הגוביקונודון התגלו לראשונה במדבר גובי שבמונגוליה, שבו נמצאו לסתות תחתונות שבורות שלו.
הגוביקונודון היה מהגדולים שבכל יונקי המזוזואיקון, אך לא עלה על משקל של 4.5-5 קילוגרם ובאורך 45 עד 50 סנטימטרים.
יונק זה היה בעל מבנה שרירי עם ראש גדול ונראה שדמה באורח חייו לגירית.
עם זאת היו לו לסתות קשוחות בעלות ניבים בולטים ומלתעות חזקות כמו של צבועים.
מבנה זה מתאים בעיקר למינים אוכלי נבלות וייתכן מאוד שהיה אוכל נבלות כמו קרובו הרפנומאמוס, אך אולי גם צייד של חיות קטנות, לרבות צעירי דינוזאורים.
המינים הרבים ותפוצתם הרחבה רומזים על כך שהיה יונק מצליח מאוד בתקופתו.
גובה המיסים הוא סרט פעולה מותחן פשע דרמה נאו-נואר אמריקאי, שכתב וביים דייוויד אייר שגם הפיק את הסרט עם כריס לונג.
בסרט מככבים שיה לה-באף ובובי סוטו בתפקידים הראשיים לצדם של ג'ורג' לופז, לאנה פרייה, אלפידה קרילו, בריאן אורטגה וברנדן שאוב בתפקידים משניים.
הסרט מסמן את שובו של אייר לקולנוע אחרי היעדרות של כיותר משלוש שנים אחרי הסרט "בהיר" של נטפליקס.
הסרט מתמקד בסיפורם של שני גובי מיסים בשירות העולם התחתון העובדים עבור אדון פשע בשם "ויזארד" ואחד מהם צריך להגן על משפחתו בעקבות יריבות.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 באוגוסט 2020 בידי חברת RLJ בהפקת Cross Creek Pictures.
דייוויד (בובי סוטו) וקריפר (שיה לה-באף) עובדים כ"גובי מיסים" בשירות העולם התחתון, במיוחד עבור אדון פשע בשם ויזארד ואוספים את כספו ואת "המיסים" שלו מכנופיות ברחובות העיר של לוס אנג'לס.
כאשר אויבו הישן של ויזארד חוזר העירה ממקסיקו, כל עסקיו של ויזארד נופלים ודייוויד מוצא את עצמו בניסיון נואש להגן על משפחתו.
שיה לה-באף - קריפר, גובה מיסים אפל, קר ומנוכר העובד עבור ויזארד ביחד עם דייוויד וזוכה למוניטין אימתני ואף נקרא "השטן" בידי רבים.
לה-באף קעקע את פלג גופו העליון והאחורי במספר רב של קעקועים מיוחדים כסימני היכר של גנגסטר ברחובות, מה שזכה לתהודה תקשורתית רחבה.
בובי סוטו - דייוויד, גובה מיסים נדיב העובד עבור ויזארד ונאלץ לשתף פעולה עם קריפר.
סינתיה קרמונה - אלכסיה צ'בס
ב-21 ביוני 2018 הוכרז כי השחקן שיה לה-באף ישתף פעולה ביחד עם הבמאי-יוצר דייוויד אייר עבור הסרט "גובה המיסים", מה שמסמן את שיתוף הפעולה השני ביניהם בעקבות סרט המלחמה "זעם" (2014).
הוכרז גם כי אייר יפיק את הסרט עם שותפו כריס לונג דרך חברת "סיידר פארק בידור" שלהם.
הסרט מסמל את חזרתו של אייר לקולנוע ובימוי אחרי היעדרות של 3 שנים מאז עשיית הסרט "בהיר" (2017) עבור נטפליקס ואף מסמל את חזרתו של אייר לז'אנר הפשע.
חודש לפני כן; במאי 2018, דייוויד אייר הודיע כי הוא ניסה לשכנע את השחקן ברנדן שאוב במשך כמעט 3 חודשים עבור הופעת אורח כתפקיד של חבר כנופיה בסרט.
לאחר מכן; ביולי 2018, צ'לסי רנדון, לאנה פרייה, גבריאלה פלורס, ג'ורג' לופז וסינתיה קרמונה הוכרזו כי הם הצטרפו לסרט.
הצילומים לסרט החלו ב-16 ביולי 2018 והסתיימו כחודש לאחר מכן, ב-16 באוגוסט של אותה השנה, בניהולו של סלבטור טוטינו והצילומים נערכו בעיקר בלוס אנג'לס, קליפורניה ובמקסיקו.
במהלך הצילומים; נחשף שיה לה-באף כשהוא מקועקע בפלג גופו העליון עם הכיתוב "קריפר" באנגלית על בטנו.
לאחר מכן; דווח כי לה-באף באמת קעקע את עצמו עבור התפקיד.
זוהי הפעם השנייה שבה דמות בסרטו של אייר מופיעה כמקועקעת, כשהראשונה לעשות זאת היא הג'וקר בגילומו של ג'ארד לטו ב"יחידת המתאבדים" (2016).
בחודש מאי 2020, דווח כי חברת RLJ רכשה את זכויות ההפצה עבור הסרט.
ב-1 ביולי 2020, דייוויד אייר פרסם את הטריילר הרשמי הראשון של הסרט באינסטגרם שלו.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 באוגוסט 2020 בפורמטים דיגיטליים ולא לבתי הקולנוע בעקבות מגפת הקורונה.
גובה האדם או קומתו הוא המרחק מהחלק התחתון של הרגליים עד לקצה הראש של גוף האדם, אשר נמדד כאשר האדם עומד זקוף.
גובה האדם נמדד לעיתים רבות באמצעות סטדיומטר , בדרך כלל בסנטימטרים במדינות בהן נפוצה השיטה המטרית, או ברגל ואינץ' במדינות בהן נפוצה השיטה האימפריאלית.
גובהו של אדם מבוגר מושפע על ידי הגנים שלו.
כאשר קבוצת אוכלוסייה חולקת רקע גנטי משותף וגורמים סביבתיים משותפים, לעיתים רבות חלק גדול מאותה קבוצת האוכלוסייה יהיו בעלי גובה ממוצע אופייני.
בקבוצות אוכלוסייה אלו המקרים בהם אנשים יהיו בעלי גובה יוצא דופן (סטייה של כ-20% מהגובה הממוצע) לרוב נובעת ממקרים של גיגנטיזם או גמדות, אשר הם מצבים רפואיים הנגרמים כתוצאה מגנים ספציפיים או הפרעות במערכת האנדוקרינית.
גורם נוסף המשפיע על גובהם של בני אדם הוא התזונה שלהם.
הגובה הממוצע של קבוצת אוכלוסייה באזורים מסוים, או של אינדיבידואלים, יכולים גם לשמש כאינדיקטורים לאיכות התזונה של אותה האוכלוסייה, או של אותו האינדיבידואל.
באזורים עם מקרים קשים של עוני או באזורים בהם ישנם לחימה מתמשכת גורמים סביבתיים כמו תת-תזונה כרונית במהלך תקופת הילדות או תקופת גיל ההתבגרות עלולים לגרום לצמיחה מאוחרת או להפחתה ניכרת בגבוה של אנשים מבוגרים.
הוא גדל מהיוולדו עד הגיעו לבגרות ואז קטן עם הזקנות האדם.
כמו כן, במהלך היום גובה האדם אינו קבוע, בשעות הבוקר הוא בשיא גובהו ומתנמך בהדרגה במהלכו, עקב גורמים כמו פעילות גופנית כוח המשיכה.
קיימת קורלציה בין הגובה לאינדיקטורים שונים אודות הבריאות של האדם, כמו, בין היתר, תוחלת החיים של האדם.
מחקרים מראים שיש קשר בין גובה נמוך יחסית לבין תוחלת חיים ארוכה יותר.
לאנשים בעלי קומה נמוכה יש לעיתים רבות גם לחץ דם נמוך יותר והם נוטים פחות לחלות בסרטן.
אוניברסיטת הוואי מצאה כי "גן אריכות החיים" FOXO3 אשר מפחית את השפעות ההזדקנות נמצא בדרך כלל בקרב אנשים נמוכי קומה.
עבור אנשים בעלי קומה נמוכה קטן גם הסיכון ללקות באי ספיקה ורידית כרונית .
על פי מחקר בריטי שבוצע במהלך המאה ה-20 עלה כי למרות שגברים גבוהים נוטים להביא יותר ילדים מגברים נמוכים.
עלה גם כי לנשים בגובה נמוך מהממוצע היו ילדים רבים יותר מאשר נשים גבוהות יותר.
מחקרים בארצות הברית מצאו מתאם בין גובה האדם לבין הכנסתו, כך שאנשים גבוהים יותר מרוויחים בממוצע יותר.
הגובה הממוצע של גברים ונשים במדינות העולם
גובה היוהרה מוגדר על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירוני (CTBUH) כהפרש הגובה בין החלק הגבוה ביותר של גורד שחקים לקומה הגבוהה ביותר הנמצאת בשימוש (לרוב סיפון תצפית, משרד, מסעדה, קומה מסחרית או מלון/מגורים).
מכיוון ש-CTBUH מדרג את הבניינים הגבוהים בעולם לפי גובהם עד לשיא, מספר מבנים נראים גבוהים יותר בדירוג מאשר בדרך כלל בגלל צריחים ארוכים במיוחד.
המחלוקת החלה כאשר מגדלי פטרונס הוכתרו בתואר המבנים הגבוהים בעולם בשנת 1998, אף על פי שהגג שלהם היה נמוך ב-63.4 מטרים מזה של מגדל ויליס, שאחז בתואר עד אז, כך שהם זכו בתואר הנחשק בזכות הצריחים שבראשם.
האוחז בתואר הנוכחי, בורג' ח'ליפה שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות, מתנשא רשמית לגובה של 828 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר המצויה בשימוש יום-יומי ממוקמת בגובה 585 מטרים מעל פני הקרקע.
כלומר, גובה היוהרה שלו הוא 244 מטר, שהם 29% מגובה הבניין הכולל.
ללא תוספת גובה זאת, הבניין עדיין היה אוחז בתואר הבניין הגבוה בעולם, אך בהפרש של שני מטרים בלבד מהבא בתור אחריו, מגדל שאנגחאי שבסין.
מגדל ג'דה שבסעודיה, המועמד המוביל להדחת הבורג' חליפה מתואר הבניין הגבוה בעולם, צפוי להיתמר לגובה של מעל 1,000 מטרים, אך הקומה הגבוהה ביותר שלו צפויה להיות ממוקמת בגובה של 630 מטרים מעל פני הקרקע.
המשמעות היא ש 370 המטרים העליונים (שווה ערך לבניין בן 85 קומות), או 37% מגובה הבניין הכולל, לא יהיו בשימוש.
כאשר גובה היוהרה אינו נכלל, התקדמות הגובה של הבניינים הגבוהים בעולם נראית צנועה בהרבה בהשוואה.
ה-CTBUH דורש כי גובה היוהרה של המבנה יהווה פחות מ-50% מהגובה הכולל של המבנה כדי שיוגדר כ"בניין".
אחרת, הוא נחשב למגדל תקשורת ואינו כשיר לדירוג.
גוב האריות היא קבוצת טרור פלסטינית מאזור שכם שביצעה פיגועי ירי נגד אזרחים יהודים ונגד חיילי צה"ל באזור.
החוליה החלה לפעול באופן גלוי באוגוסט 2022, שיא פעילותה היה באוקטובר 2022, אך לאחר כמה פעולות יזומות נגדה מצד כוחות הביטחון הישראליים שבמהלכן חוסלו כמה מחברי החוליה, ובעקבותיהן 15 מחברי החוליה הסגירו את עצמם למנגנון הביטחון של הרש"פ – ניכרה דעיכה מתמשכת בפעולות הטרור של החוליה.
בפברואר 2024 אמר מפקד חטיבת שומרון, אלוף-משנה שמעון סיסו, כי "אנשי 'גוב האריות' ממחנה הפליטים בלאטה כבר אינם קיימים בשטח אחרי כל פעולות הסיכול".
"גוב האריות" צמח מתוך גדוד שכם, והיה שותף לו בהקמה איברהים אל-נבולסי, שנהרג על ידי צה"ל.
"גדוד שכם" (كتيبة نابلس) הוא ארגון טרור פלסטיני מהעיר שכם שהוקם במאי 2022. באופן רשמי, הוא השתייך לשלוש הזרועות הצבאיות המרכזיות: פלוגות אל-קודס של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל-אקצא של פת"ח, וגדודי עיז א-דין אל-קסאם של חמאס, והוא הוקם במקביל לקבוצות דומות כמו גדוד ג'נין וגדוד טובאס.
קבוצות אלו שומרות על שיתוף פעולה מבצעי, כפי שהודגם בלחימה משותפת נגד כוחות צה"ל במהלך מבצע בשכם בפברואר 2023, שם נלחם גדוד שכם לצד "גוב האריות" וגדוד בלאטה.
חוליית "גוב האריות" הוקמה על ידי מוחמד אל-עזיזי ומזוהה רשמית עם גדודי חללי אל-אקצא, אף שפועלים בה גם מחבלים מארגוני טרור אחרים, בעיקר חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
עיקר פעילותה של החוליה, אשר מונה לפי הערכות צה"ל כמה עשרות מחבלים, מתמקד בביצוע פיגועי ירי באזור יהודה ושומרון, בדגש על מרכז וצפון השומרון.
אנשיה מנו כמה עשרות מחבלים, אשר היו נוהגים לתעד את הפיגועים שהם מבצעים.
לפי הערכות מערכת הביטחון הישראלית, החוליה זכתה לחסות כלכלית שלוחת חמאס בטורקיה.
בעקבות פעילותה, חסמה הרשת החברתית "טיקטוק" את חשבונה של החוליה באותו חודש במטרה למנוע הסתה לפעילות טרור.
ישראל נקטה צעדים נגד פעילות זו, ובאמצע אוקטובר הורה שר הביטחון בני גנץ לשלול היתרי כניסה לישראל ל-164 מבני משפחותיהם של גורמי טרור משכם, שרובם המכריע מזוהה עם חוליית "גוב האריות".
בראשית אוקטובר פורסם בעיתון "א-שרק אל-אווסט" כי ישראל והרשות הפלסטינית הציעו לחברי החוליה להסגיר את עצמם לידי הרשות, להיעצר על ידה ולקבל חנינה בתמורה להתחייבות ישראלית שלא לתקוף או לעצור אותם, אך לטענת העיתון הם סירבו להצעה.
עם זאת, בחודש שלאחר מכן פורסם כי כ-60 חמושים, כולל כמה מראשי החוליה, הסגירו עצמם לידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים כדי לקבל מחסה מפני ישראל.
על פי הסכם החנינה, הם ישהו במעצר עד להסדרת מעמדם מול השב"כ.
הרשות הפלסטינית הציעה בנוסף לחברי החוליה למסור את נשקם תמורת 70,000 ש"ח לכל רובה, והיטמעות במנגנוני הביטחון הפלסטיניים, לעיתים במעמד של קצינים.
בעקבות הצעה זו, 20 חמושים מסרו את נשקם.
באפריל 2023 הוציאו חברי החוליה להורג את זוהיר אל-ע'ליט, תושב הקסבה של שכם, בטענה לשיתוף פעולה עם ישראל ומסירת מידע רגיש על בכירי הארגון.
ביוני 2024 הודיעה ארצות הברית כי הטילה עיצומים על הארגון.
למרות פעולות הסיכול והסגרת המחבלים, באפריל 2024 עדיין נותרו מחבלים המשתייכים לארגון שניסו לבצע פיגועים לעבר כוחות צה"ל באזור שכם, ובמאי 2024 ביצע מחבל מהארגון פיגוע דריסה בצומת המטווחים בו נהרגו שני חיילים.
עם זאת, בפברואר 2024 הצהיר מפקד חטיבת שומרון, אלוף-משנה שמעון סיסו, כי לאחר פעולות הסיכול הנרחבות אנשי "גוב האריות" ממחנה הפליטים בלאטה כבר אינם קיימים בשטח.
חוליית "גוב האריות" נטלה אחריות למספר פיגועי טרור שבוצעו החל מאוגוסט 2022, והתמקדו בעיקר באזור שכם והשומרון.
בספטמבר 2022 ביצעה החוליה ירי לעבר היישוב הר ברכה בשני לילות רצופים, ונגרם נזק קל.
במהלך ניסיון ירי נוסף שתוכנן לאחר מכן, מארב של כוחות גולני וצנחנים הביא להריגתו של אחד מחברי החוליה, סאא'ד אל-כוני, שהיה רכוב על אופנוע.
בחודש אוקטובר 2022 חלה הסלמה בפעילות החוליה.
ב-2 באוקטובר בוצע פיגוע ירי לעבר מונית ואוטובוס ישראליים בצומת בית פוריכ, ונהג המונית נפצע באורח קל.
באותו יום נפצע חייל קל מירי לעבר מפגינים ישראלים בכניסה לשכם ופצעו חייל באורח קל.
ב-11 באוקטובר הכריזו חברי החוליה על שלושה ימי פעולות טרור מוגברות.
במהלך הבוקר של אותו יום נרצח לוחם סיירת גבעתי בפיגוע ירי ליד שבי שומרון.
בנוסף, באותו היום והערב בוצעו שישה פיגועי ירי נוספים באזורי שבי שומרון, קדומים וצומת הביתות בכניסה לחווארה, ללא נפגעים.
למחרת, ב-12 באוקטובר, בוצעו שני פיגועי ירי סמוך לקדומים ולעבר אוטובוס סמוך לקבטיה, גם כן ללא נפגעים.
במהלך אותו הלילה התרחשו חילופי אש באזור שכם בזמן ניסיונות פגיעה במתפללים בקבר יוסף, וכן בוצעו פיגועי ירי לעבר מחסום צה"ל ומוצב תל ארס, ללא נפגעים.
בהמשך אותו חודש, ב-14 באוקטובר, שניים מחברי החוליה ביצעו פיגוע ירי לעבר בית אל, בו נפצע אדם קל מרסיסים.
מארב של צה"ל שהבחין בירי הרג את אחד המחבלים, והשני נפצע קשה, נמלט לרמאללה ונתפס לאחר מכן יחד עם שני סייענים.
במהלך דצמבר 2022 לקחה החוליה אחריות על מספר פיגועי ירי, כולל ירי לעבר מחסום חווארה ובית פוריכ, ושלושה אירועי ירי לעבר עמדת צה"ל בהר גריזים.
ירי זה בוצע גם לעבר כוחות צה"ל שנכנסו לעיר העתיקה של שכם בתגובה להריגת מחבל שביצע פיגוע דקירה בחווארה ב-2 בדצמבר .
ב-20 בדצמבר בוצעו שלושה פיגועי ירי נוספים לעבר כוחות צה"ל, ללא נפגעים.
בתחילת ינואר 2023 בוצעו שלושה פיגועי ירי נוספים לעבר יעדים באזור שכם, כולל לעבר רבש"ץ הר ברכה שהשיב באש, ולעבר מחסום חווארה, ללא נפגעים.
במרץ 2023 ירו ארבעה מחברי החוליה לעבר כוח סיירת גולני בצומת ג'ית.
הכוח השיב באש, הרג שלושה מהם ועצר את הרביעי.
הפיגוע האחרון שנטלה עליו החוליה אחריות המופיע במידע הוא פיגוע הדריסה בצומת המטווחים ב-29 במאי 2024, בו נהרגו שני לוחמי חטיבת כפיר.
עד אמצע פברואר 2023 נהרגו על ידי צה"ל והימ"מ מעל עשרים מבין פעילי החוליה, ועשרה נעצרו:
מוחמד אל-עזיזי (מייסד גוב האריות) נהרג.
ב-28 באפריל 2023 אחיו, עודאי, הסגיר עצמו לידי מנגנוני הביטחון הפלסטינים בשכם מחשש שיותקף על ידי ישראל.
עבד א-רחמאן צבאח – נהרג (יחד עם אל-עזיזי ב-24 ביולי 2022).
אבראהים א-נאבולסי (נהרג יחד עם צבוח על ידי הימ"מ ב-9 באוגוסט 2022).
אסלאם צבוח – נהרג יחד עם נאבלוסי
סאא'ד אל-כוני (נהרג על ידי מארב של כוח צנחנים וגולני שסיכלו ניסיון פיגוע נוסף).
מחבל מהחוליה שביצע ירי לעבר בית אל נהרג במארב של צה"ל.
ב-18 באוקטובר 2022 עצרו כוחות יחידת המסתערבים של מג"ב, שב"כ וחטמ"ר שומרון את צהיב עאכף ג'מיל א-שתייה, המשתייך על פי החשד לחוליית הטרור "גוב האריות".
ועל פי החשד ביצע פיגוע ירי.
ב-23 באוקטובר 2022, בסביבות 01:30, נהרג תאמר כילאני, שהיה ממקימי החוליה ואחד מראשיה, בפיצוץ בשכם.
בחוליית "גוב האריות" טענו שמדובר בהתנקשות באמצעות מטען חבלה שהוצמד לאופנוע שלו, אך ישנם דיווחים כי מדובר בתקלה במטען שניסה להניח בכניסה לעיר שכם.
למרות שהסיכול הממוקד יוחס לישראל בשל דיוק הביצוע, ישראל נמנעה מלאשר או להכחיש את מעורבותה.
בליל 25 באוקטובר 2022, סביב השעה 00:30, נכנסו כוחות ימ"מ וצה"ל, בשיתוף עם שב"כ, לקסבה של שכם, ופוצצו מעבדת מטענים של החוליה.
בתוך כך הכוחות הרגו 5 מחברי חוליית גוב האריות, בהם אחד מראשי ומייסדי חוליית הטרור – ודיע סביח חוח (31), שהיה היעד המרכזי של המבצע, וכן את משעל בגדאדי, חמדי סביח קיים, עלי ח'אלד ענתר וחמדי מוחמד שרף.
בחילופי האש נפצעו 21 איש, בהם גם מחמוד אל-בנא, הנחשב בעיני רבים למפקד החוליה.
המבצע לווה בירי של חמושים לעבר כוחות צה"ל וימ"מ, ובמפגני כוח של חמושים בשכם ובערים פלסטיניות מרכזיות נוספות.
נעשה גם ניסיון להצית את קבר יוסף.
בעקבות המבצע ב-25 באוקטובר, למחרת, ב-26 באוקטובר, הסגירו עצמם 4 מחברי החוליה, ובהם מחמוד אל-בנא, מראשי החוליה, לידי מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית מחשש שכוחות צה"ל יתנקשו בהם.
ב-22 בפברואר 2023 נכנסו כוחות הביטחון לקסבה של שכם וכיתרו בית ובו שני מבוקשים מהחוליה שהתבצרו שם יחד עם פעיל מהגא"פ ועל פי המידע המודיעיני התכוונו לבצע פיגוע ירי בטווח המיידי ואחד מהם היה מעורב בפיגוע הירי ליד שבי שומרון.
בחילופי האש שהתפתחו עם מחבלים ששהו באזור נהרגו 8 פלסטינים נוספים.
9 מהמחבלים ההרוגים הם חברי החוליה.
בלילה שבין 21 ל-22 בספטמבר 2023 עצרו לוחמי ימ"מ וסיירת חרוב בשכם את ח'אלד טבילה, שהיה ממייסדי "גוב האריות", לאחר שהפעילו נוהל סיר לחץ על ביתו.
ב-24 בנובמבר 2025, לאחר שהתחמק ממעצר צה"ל במשך כשנה וחצי, כשביצע את הפיגוע בצומת המטווחים, שבו נהרגו שני חיילי צה"ל, חוסל המחבל עבד אל ראוף א-שתייה בשכם, בידי כוח מיוחד של הימ"מ והשב"כ, בעקבות מודיעין על בית בו שהה.
במקום נעצרו מספר פלסטינים נוספים שסייעו למחבל.
גוביהדרוס (שם מדעי: Gobihadros; מילולית: "הדרוזאור גובי") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת האורניתופודים שהיה קרוב רחוק להדרוזאוריים והשתייך לקבוצה הדרוזאורומורפה.
הוא התקיים במשך הקרטיקון של מרכז אסיה במדבר גובי לפני 96 עד 83.6 מיליון שנה מזמננו, בין הקנומן לסנטון.
הסוג הכיל מין יחיד - Gobihadros mongoliensis, על שם מונגוליה, בה התגלה.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בידי משלחת מחקר יפנית ומונגולית בין 1993 ל-2004 בתצורות בהאן שירה שבמונגוליה והוא תואר בידי החוקר Khishigjav Tsogtbaatar ב-2019, אף שכבר תואר בעבודת המחקר שלו מ-2008, נוסף על החוקרים: David B.
ממצאי ההדרוזאור היו כמעט שלמים למעט הגולגולת עם עצם ירך באורך 72.8 ס"מ עד 104 ס"מ, וכנראה הפרט הבוגר הגיע לאורך 3 עד 7.5 מטרים, אם כי כנראה שהיה צעיר.
ישנה מחלוקת על אורכו המתבססת בשאלה האם הייתה בחלק מהאזורים ספיגת עצמות, אשר נראות יותר קצרות מכפי שהיו בחיי הדינוזאור.
המחקרים מראים שהיה קרוב לדמויי-הדרוזאורים כמו הבקטרוזאורוס, הפרובקטרוזאורוס, האאולמביה והקלאוזאורוס אך בניגוד אליהם היה בעל רכסי שיניים בעלי אמייל דו-שכבתי על שיני רכס הקצה של הלסת העליונה המכונה פרה מקסילה (Premaxilla) ובלטו בלסת התחתונה שלוש רכסי שיניים קטנות יחסית, דבר השונה ממרבית דמויי-ההדרוזאורים וקרוב להדרוזאוריים האמיתיים.
גבינת גובין היא גבינת חלב פרה מובשלת מבחוץ, רכה למחצה, עם קליפה ורודה ולבנה.
הטעמים הקרמיים מלווים עם טעמי הלוואי של פטריות ואגוזים ומשתנים בהתאם לבגרות הגבינה.
חברת Gubbeen Farmhouse Products מייצרים גם גבינת גובין מעושנת.
גבינת גובין מיוצרת מאז 1979 על ידי טום וג'יאנה פרגוסון בחוות גובין בשטח של 2500 דונם בשול (Schull), מחוז קורק באירלנד.
השם "גובין" הוא אנגלייזציה של המילה האירית "Gobín" שפירושה באירית "פת קטן", והשם בו מכונה מפרץ מקומי סמוך.
כל החלב המשמש לגבינה מגיע מעדר הפרות החולבות שלהם, שהוא תערובת של מספר גזעים; הולשטיין בריטית, זימנטל (Simmental cattle), ג'רזי (Jersey cattle) וקרי (Kerry cattle).
החלב מאוחסן במכלים שאליהם מוסיפים תרבית סטרטר ואנזים הגבנה, מה שגורם להתקרשות החלב.
לאחר מכן חותכים את החלב המוקרש ומערבבים עד שמתפתחים הנתחים.
הגבינה מפותחת בחדרי הבשלה בהם שוטפים את הקליפה מדי יום.
זהו חלק חשוב בתהליך שכן השטיפה מולידה את התפתחות קליפת השטח הייחודית ומפתחת את הטעמים האופייניים.
הגבינה מפתחת טעמים עמוקים יותר כשהיא מתבגרת.
בשנת 2001, זן חדש של חיידקים המייצרים חומצת חלב בשם Microbacterium gubbeenense, נקרא על שם המחקר לגבי הבשלת ומריחת גבינת גובין.
כל גלגל גבינה הוא 15 ס"מ בקוטר, 5 ס"מ בגובה, שוקל 1200 גרם ובעל תכולת שומן של 48%.
הגבינה זמינה גם כמיני-גליל במשקל 400 גרם.
גבינת גובין זכתה בפרסים רבים, הן ברמה הלאומית והן הבין-לאומית.
מדליית כסף 2011 בפרסי הגבינה האירית עבור גבינה רכה למחצה
מדליית זהב 2010 בטקס פרסי הגבינה הבריטית עבור גבינה רכה למחצה
מדליית זהב לשנת 2016 בטקס פרסי הגבינה הבריטית עבור גבינה שטופת קליפה
מדליית זהב 2016 בטקס פרסי הגבינה הבריטיים לגובין מעושן בוגר
גוב סולבסברי היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשנים 1863–1865, ולאחר מכן ועד 1871 כמושל דלאוור ה-41. הוא הוביל את ההתנגדות למתן זכויות האזרח לאפרו-אמריקאים בדלאוור.
גוב סולסברי נולד במחוז קנט שבדלאוור, כבנם של ויליאם ומרגרט אן סמית' סולסברי.
אביו היה צאצא למשפחת סולסברי מוויילס, אך שינה את איות שם המשפחה מ-Salusbury ל-Saulsbury לאחר המהפכה האמריקאית בשל תחושות האהדה הלויאליסטיות של המשפחה.
הוא היה אחיהם הבכור של הסנאטורים וילארד סולסברי האב ואלי סולסברי ודודו של הסנאטור וילארד סולסברי הבן.
גוב סולסברי למד בדלאוור קולג' שבעיר ניוארק, וב-1842 סיים לימודים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה.
הוא נשא לאישה את רוזינה ג'יין סמית', ולשניים נולדו חמישה ילדים.
סוסלברי היה רופא, וב-1861 היה לנשיא האגודה הרפואית של דלאוור.
ב-1873 הוא היה אחד ממייסדי וסלי קולג' בדובר.
סולסברי נבחר כחבר הסנאט של דלאוור, וכיהן בו החל מ-1863. במושב הסנאט של 1865 הוא כיהן כיושב הראש שלו, ומתוקף תפקידו הושבע כמושל דלאוור כאשר ב-1 במרץ אותה שנה נפטר בעת כהונתו המושל המכהן ויליאם קאנון.
ב-1866 הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה כמושל בזכות עצמו לאחר שהביס בבחירות את ג'יימס רידל, וכיהן בתפקיד עד 17 בינואר 1871. ב-1876 הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית.
עם בחירתו של סולסברי כמושל, השיבה המפלגה הדמוקרטית לעצמה את השליטה המוחלטת בדלאוור.
הוא התנגד בתקיפות לאשרור התיקון ה-13, התיקון ה-14 והתיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית.
הוא ועמיתיו למפלגה בדלאוור נקטו בכל צעד אפשרי כדי לסכל את יישומם, והתכחשו לזכויות האזרח החדשות שניתנו לאפרו-אמריקאים.
בין אלו נכללה הצעה שאפרו-אמריקאים שהורשעו בפשעים מסוימים יימכרו מחדש לעבדות.
הצעה מעוררת פחד זו הצליחה כל כך עד שאף רפובליקני לא נבחר לאספה הכללית של דלאוור ב-1868, ובשנים שלאחר מכן כמעט ולא נבחר אף אחד מהם.
עם תום תקופת כהונתו כמושל, ביקש סוסלברי לאייש את המושב בסנאט של ארצות הברית שאויש על ידי אחיו, וילארד סולסברי.
וילארד הסתבך בבעיה ידועה של שתייה, ורבים ביקשו שהוא יוחלף.
לרוע מזלו של גוב סולסברי, האח השלישי, אלי סולסברי, ביקש גם הוא להיבחר למושב זה.
לאחר בחירות ממושכות באספה הכללית, נעשה ברור לווילארד סולסברי שהוא לא יוכל להיבחר, והעביר את התמיכה בו לאחיו אלי, שבסופו של דבר נבחר.
גוב סולסברי שב לעיסוקו במשרה מלאה ברפואה.
גוב סולסברי נפטר ב-31 ביולי 1881 בדובר, ונטמן בבית הקברות של הכנסייה המתודיסטית וסלי שבעיר.
גובה גיאופוטנציאל הוא קואורדינטה אנכית המתייחסת לגובה פני הים הממוצע של כדור הארץ (ההנחה היא שבגובה זה גובה הגיאופוטנציאל הוא אפס גיאופוטנציאל (Geopotential )) המייצגת את העבודה הכרוכה בהרמת יחידת מסה אחת על פני יחידת אורך אחת דרך חלל היפותטי שבו מניחים כי תאוצת הכבידה קָבוּעַה.
ביחידות SI, הפרש גובה גיאופוטנציאלי של מטר אחד מרמז על הובלה אנכית של חבילה שמסתה קילוגרם אחד, תוך אימוץ ערך הכבידה הסטנדרטי (Standard gravity , ששיעורו 9.80665 מטר לשנייה בריבוע), המתאים להפרש עבודה קבוע או אנרגיה פוטנציאלית של 9.80665 ג'אול.
הגובה הגיאופוטנציאלי שונה מהגובה הגאומטרי (כפי שניתן בסרט מדידה) מכיוון שכוח הכבידה של כדור הארץ (Gravity of Earth ) אינו קבוע, ומשתנה במידה ניכרת עם הגובה והרוחב.
לפיכך, הפרש גובה גיאופוטנציאלי של 1 מטר מרמז על מרחק אנכי (Vertical position ) שונה במרחב הפיזי: "יש להרים את מסת היחידה גבוה יותר בקו המשווה מאשר בקוטב, אם יש לבצע אותה כמות עבודה".
מושג זה שימושי במטאורולוגיה, אקלימטולוגיה ואוקיינוגרפיה, וגם נשאר מוסכמה היסטורית באווירונאוטיקה כגובה המשמש לכיול מדי גובה ברומטריים (Pressure altitude ) של מטוסים.
גיאופוטנציאל מוגדר בתור האנרגיה הפוטנציאלית הכבידתית (Gravitational energy ) ליחידת מסה בגובה :
כאשר מייצג תאוצה הנובעת מכוח הכבידה, הוא קו רוחב, ו- מסמן גובה גאומטרי.
גובה הגיאופוטנציאל ניתן לקבלה מנורמליזציה של פוטנציאל גיאופוטנציאלי על ידי האצת הכבידה:
כאשר כוח הכבידה הסטנדרטי בגובה פני הים הממוצע, מבוטא בצורה דיפרנציאלית,
לגובה גיאופוטנציאל יש תפקיד חשוב במחקרים אטמוספיריים ואוקיינוגרפיים.
ניתן להחליף את הצורה הדיפרנציאלית לעיל במשוואה ההידרוסטטית ובחוק הגז האידיאלי וזאת בכדי לקשר בין הלחץ לבין טמפרטורת הסביבה ולגובה הגיאופוטנציאל בכדי לבצע מדידה באמצעות מדי גובה ברומטריים ללא קשר לקו הרוחב או לגובה הגאומטרי:
כאן ו- מייצגים לחץ וטמפרטורה של הסביבה בהתאמה, כפונקציות של גובה גיאופוטנציאל, ו- הוא קבוע הגז הספציפי.
עבור האינטגרל שלאחר מכן, הפישוט המתקבל על ידי הנחת ערך קבוע של תאוצת כבידה הוא הסיבה היחידה להגדרת גובה הגיאופוטנציאל.
מדעים גיאופיזיים דוגמת מטאורולוגיה מעדיפים לעיתים קרובות לבטא את כוח גרדיאנט הלחץ האופקי כשיפוע הגיאופוטנציאל לאורך משטח בלחץ קבוע, כיוון שזה מקנה לו תכונות של כוח משמר.
לדוגמה, במודלי תחזיות מזג אוויר (Numerical weather prediction ), המשוואות הפרימיטיביות (Primitive equations ) נפתרות באמצעות שימוש בלחץ הידרוסטטי כקואורדינטה אנכית, ומבטאות שיפועים של משטחי לחץ אלה במונחים של גובה גיאופוטנציאל.
תרשים של גובה גיאופוטנציאל עבור רמת לחץ בודדת באטמוספירה מציג את האפיקים והרכסים (אזורי לחץ גבוה (High-pressure area ) ואזורי לחץ נמוך) הנראים בדרך כלל בתרשימים אוויריים עליונים.
עובי הפוטנציאל הגיאופוטנציאלי בין רמות הלחץ - הפרש גבהים גיאופוטנציאלים בין 850hPa לבין 1000hPa, למשל, פרופורציונלי לטמפרטורה הווירטואלית הממוצעת באותה שכבה.
ניתן להשתמש בקווי מתאר של גובה גיאופוטנציאליים לצורך חישוב הרוח הגיאוסטרופית (Geostrophic win ).
שירות מזג האוויר הלאומי (National Weather Service ) של ארצות הברית מגדיר גובה גיאופוטנציאל בתור:
"בערך הגובה מעל פני הים של מפלס לחץ.
לדוגמה, אם תחנה מדווחת שגובה לחץ 500mb [מיליבר] הוא 5600 מטרים, זה אומר שגובה האטמוספירה מעל אותה תחנה שבה הלחץ האטמוספירי הוא 500 מ"ב עומד על 5600 מטר מעל פני הים.
זהו גובה משוער המבוסס על נתוני טמפרטורה ולחץ."
גובה ההסעה החופשית הוא הגובה באטמוספירה אליו מגיעה חבילת אוויר שמורמת באופן אדיאבטי עד למצב רוויה, עת היא נהיית חמה יותר מסביבתה.
משלב זה, לחבילת האוויר כוח ציפה חיובי, כך שהיא יכולה לתחזק הסעה (קונבקציה) עצמית.
הדרך הנפוצה לקביעת גובה ההסעה החופשית היא באמצעות הרמת חבילת אוויר מגובה נמוך לאורך המפל האדיאבטי היבש (Lapse rate (אנ')), עד שהיא חוצה את קו יחס הערבוב הרווי שלה: נקודת חציה זו נקראת גובה העיבוי המורם (Lifting Condensation Level, LCL (אנ')).
מגובה זה, החבילה העולה עוקבת אחר המפל האדיאבטי הלח.
אם במהלך שלב זה טמפרטורת החבילה גבוהה מטמפרטורת הסביבה, הגובה בו זה קורה הוא גובה ההסעה החופשית.
ההרמה נמשכת עד לגובה בו טמפרטורת חבילת האוויר משתווה עם טמפרטורת הסביבה, נקודה הידועה בתור גובה שיווי המשקל (Equilibrium level, EL).
מכיוון שנפח חבילת האוויר לאחר גובה ההסעה החופשית גדול יותר מנפח האוויר הסובב אותה, אזי לפי משוואת הגז האידיאלי ( PV = nRT), היא פחות צפופה, ומתחילה לצוף (יש לה כוח ציפה חיובי).
כתוצאה מכך, החבילה ממשיכה לעלות עד לגובה שיווי המשקל, בו הטמפרטורה שלה משתווה עם טמפרטורת האוויר באותו הגובה.
אם למסת האוויר יש גובה הסעה חופשית אחד או יותר, היא עלולה להיות לא יציבה, מה שעשוי להוביל להיווצרות עננים קונבקטיביים כמו קומולוס, ואף ליצירת סופות רעמים.
מהרגע בו חבילת אוויר מגיעה לגובה ההסעה החופשית, ועד לנקודה בה החבילה העולה הופכת שוב קרה יותר ביחס לסביבתה (גובה שיווי משקל), היא צוברת אנרגיה קינטית המחושבת לפיי האנרגיה הפוטנציאלית הזמינה בהסעה (CAPE (אנ')), והיא מהווה מדד לפוטנציאל לחוות אירועי מזג אוויר קיצוני.