tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאז איחוד גרמניה העיר היא חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שברפובליקה הפדרלית הגרמנית.
לאורך מספר תקופות בהיסטוריה של העיר היתה בה קהילה יהודית.
שטרויזל (מגרמנית: Streusel) הוא ציפוי פירורים המקובל באפייה ומגדנאות שמקורו בגרמניה.
מרכיביו הבסיסיים של השטרויזל הם חמאה, קמח וסוכר.
למתכון הבסיסי מקובל להוסיף אגוזים, לימון, קקאו או תבלינים כמו קינמון או וניל.
בתחילה מעורבבים סוכר וחמאה רכה במעבד מזון או בעזרת הידיים.
לאחר מכן מעורבב הקמח לתוך הבלילה עד להיווצרות פירורים ואלה מפוזרים על המאפה לפני אפייתו או במהלכה.
בשטרויזל נהוג לצפות מאפינס, לחמים, פאיים ועוגות (עוגות פירורים ועוגות קראמבל).
שטרסבורג אילקירש-גראפנסטדן באסקט היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שטרסבורג, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית.
המועדון נוסד בשנת 1929. בשנת 1938 החל להשתתף בליגה הבכירה.
בעונת 1948/49 הקבוצה ירדה לליגה השנייה.
בעונת 1960/61 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל.
מאז החלה היסטוריה של עליות וירידות מהליגה הראשונה לשנייה.
בעונת 1993/94 העפילה לליגה הבכירה תוך שהיא מגיעה גם לגמר הגביע הצרפתי ומפסידה בו לקבוצת אנז'ה 49.
בעונת 2004/05 (עם הישראלי אפיק ניסים) זכתה הקבוצה באליפות צרפת לאחר ניצחון 68-72 במשחק הגמר מול קבוצת נאנסי.
בעונת 2012/13 הגיעה לסדרת גמר האליפות והפסידה לקבוצת נאנטר 3-1. בעונת 2013/14 הפסידה בגמר הסופרקאפ הצרפתי 77-69 לקבוצת גראבלין דנקירק.
בנוסף הפסידה שוב את האליפות, הפעם לקבוצת לימוז' לאחר 3-0 בסדרת הגמר.
בעונת 2014/2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון 70:68 על לה מאן.
הקבוצה השתתפה במפעלים היבשתיים במסגרת גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב, היורוצ'לנג' והיורוקאפ.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה היה בהגעה לגמר היורוקאפ בעונת , בו הפסידה לגלאטסראיי.
עונת 2013/2014 הייתה העונה הראשונה והיחידה של הקבוצה בשלב הבתים של היורוליג.
הקבוצה מארחת בהיכל רנוס ספורט המכיל 6,200 מקומות ישיבה.
שטרי הדיוטות הוא איסור מדברי חז"ל לפיו אין לקרוא בשבת בשטרות ומסמכים של הלוואות ומסחר, והוא הרחבה של האיסור ממצוא חפצך האוסר לעשות בשבת הכנות לפעולות האסורות בשבת, גם אם הפעולות האסורות אינן מתרחשות בשבת.
בעל התניא מסביר:מאחר וחז"ל חששו שאדם יבוא לקרוא בשטרות האסורים בקריאה בשבת, הרחיבו חז"ל את הגזירה על כל כתב שכתוב בשפה זרה (ולא לשון הקודש), גם אם אין בו תוכן הרלוונטי לפעולות אסורות בשבת, ואפילו ההרהור במסמך ללא קריאתו אסור.
מכיוון שכך, נמצא שהאיסור קיים גם על דבר המותר לחלוטין בשבת, כמו אדם שמכין מערב שבת רשימה של אורחים שצריך לקרוא להם בשבת לסעודת שבת.
ונחלקו הפוסקים על ספרי חכמה: יש שאומרים שאסור ללמוד בשבת ובחג רק בדברי תורה ויראת שמים כי כל ספר שאין בו סרך קדושה אסור משום "שטרי הדיוטות", ישנה דעה אחרת האומרת שמותר לעיין בכל ספרי חכמה ורפואה, מפני שדברי חכמה אינם מחלפים בשטרי הדיוטות, וכן המנהג להקל.
"שטרלזונד" הייתה סיירת קלה מסדרת מגדבורג של הצי הקיסרי הגרמני.
הסדרה שלה כללה שלוש אוניות נוספות: מגדבורג, ברסלאו ושטרסבורג.
היא נבנתה במספנת AG Weser בברמן מ-1910 עד דצמבר 1912, כאשר נכנסה לשירות בצי הים הפתוח.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של 12 תותחי 10.5 ס"מ SK L/45 ומהירות מרבית של 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש).
שטרלזונד שובצה לכוחות הסיור של צי הים הפתוח במשך רוב הקריירה שלה.
היא ראתה פעולות משמעותיות בשנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה, כולל מספר מבצעים מול החוף הבריטי וקרבות מפרץ הלגולנד ושרטון דוגר, באוגוסט 1914 ובנובמבר 1915, בהתאמה.
היא לא נפגעה באף אחת מהפעולות.
האונייה הייתה במספנה במהלך קרב יוטלנד, ולכן היא החמיצה את הקרב.
לאחר תום המלחמה היא שירתה לזמן קצר ברייכסמרינה לפני שנכנעה למדינות ההסכמה.
היא נמסרה לצי הצרפתי, שם שירתה כמילוז עד 1925. היא הוצאה משירות רשמית ב-1933 ופורקה לגרוטאות שנתיים מאוחר יותר.
הדחק האונייה היה 4,570 טונות (4,500 טונות ארוכות) בתפוסה סטנדרטית ועד 5,587 טונות (5,499 טונות ארוכות) במעמס מלא.
הם תוכננו להספק של 25,000 כוחות סוס (19,000 קילוואט), ולהעניק לאונייה מהירות מרבית של 27.6 קשרים (51.1 קמ"ש), אבל היא הגיעה ל-35,515 כוחות סוס (26,484 קילוואט) ולמהירות מרבית של 28.2 קמ"ש (52.2 קמ"ש) במהלך בדיקת המהירות הראשונית שלה.
האונייה הייתה מוגנת על ידי חגורת שריון בקו המים בעובי 60 מילימטרים (2.4 אינץ') באמצע הספינה.
שטרלזונד הוזמנה תחת שם החוזה "ארזאץ קורמוראן", הונחה במספנת AG Weser בברמן בספטמבר 1910 והושקה ב-4 בנובמבר 1911, ולאחר מכן החלו עבודות האבזור.
היא נקראה על שם הסקונר הקודמת שטרלזונד, ונכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-10 בדצמבר 1912. לאחר מכן היא ערכה ניסויים ימיים, שנמשכו עד 15 בפברואר 1913. שטרלזונד בילתה את רוב הקריירה שלה בכוחות הסיור של צי הים הפתוח.
ב-16 באוגוסט, כשבועיים לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שטרלזונד ושטרסבורג ערכו סריקה לתוך ההופדן כדי לחפש כוחות סיור בריטיים.
שתי הסיירות נתקלו בקבוצה של שש עשרה משחתות בריטיות ובסיירת קלה במרחק של כ-.
בשל הנחיתות המשמעותית, שתי הסיירות הגרמניות ניתקו מגע וחזרו לנמל.
הפעולה הגדולה הראשונה של האונייה הייתה קרב מפרץ הלגולנד ב-28 באוגוסט 1914. סיירות מערכה וסיירות קלות בריטיות פשטו על מסך הסיור הגרמני במפרץ הלגולנד.
בשעה 12:30, שטרלזונד, דנציג ואריאדנה הגיעו כדי לתגבר את קונטר-אדמירל לברכט מאס, והפכו במהירות את הגאות נגד הסיירות הקלות הבריטיות.
זמן קצר לאחר מכן, סיירות המערכה הבריטיות התערבו והטביעו את אריאדנה ואת אוניית הדגל של מאס, קלן.
שטרלזונד ושאר הסיירות הקלות ששרדו נסוגו לתוך האובך ותוגברו על ידי סיירות המערכה של קבוצת הסיור I.
שטרלזונד ודנציג חזרו וחילצו את רוב הצוות של אריאדנה.
היא גם השתתפה בפשיטה על ירמות' ב-2–3 בנובמבר 1914, כמסך סיור של קבוצת הסיור I.
בזמן שסיירות המערכה הפגיזו את העיירה ירמות', שטרלזונד הניחה שדה מוקשים, שהטביע ספינת קיטור ואת הצוללת אה"מ D5 שהתייצבה ליירט את הפושטים הגרמנים.
לאחר השלמת ההפגזה חזרה השייטת הגרמנית לנמל מבלי להיתקל בכוחות בריטיים.
שטרלזונד נכחה גם במהלך הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי, שוב כמיסוך עבור קבוצת הסיור I.
בנסיגה לאחר הפגזת העיירות, הגרמנים כמעט יורטו על ידי הכוחות הבריטיים; הסיירת אה"מ סאות'המפטון הבחינה בשטרלזונד ובכמה סירות טורפדו, אולם בלבול על סיפון אוניית הדגל הבריטית אפשר לשייטת הגרמנית להימלט.
ב-25 בדצמבר פתחו הבריטים בפשיטה על קוקסהאפן, התקפה אווירית על בסיס הצי הגרמני בקוקסהאפן ובסיס האוויר נורדהולץ.
שטרלזונד ירתה לעבר אחד המטוסים התוקפים, אך לא הצליחה להפיל אותו.
האונייה הייתה שוב חלק ממסך הסיור של קבוצת הסיור I בקרב שרטון דוגר ב-24 בינואר 1915. שטרלזונד וגראודנץ הוקצו לקדמת המערך ורוסטוק וקולברג הפליגו משני צידי המערך; כל סיירת נתמכה על ידי חצי שייטת של סירות טורפדו.
בשעה 08:15, תצפיות על שטרלזונד וקולברג הבחינו בעשן כבד מאוניות מלחמה בריטיות גדולות שהתקרבו למערך.
מכיוון שהצי הגרמני העיקרי היה בנמל ולכן לא היה מסוגל לתמוך בסיירות המערכה, החליט היפר לסגת במהירות גבוהה.
אולם סיירות המערכה הבריטיות הצליחו להדביק את הגרמנים, ובקרב שלאחר מכן הוטבעה הסיירת המשוריינת הגדולה בליכר.
הדרדנוט קייזר וכמה אוניות אחרות יצאו החוצה כדי ללוות את שטרלזונד בחזרה לנמל.
האונייה לא הייתה זמינה למבצע הצי הגדול ב-23–24 באפריל 1918 בניסיון ליירט שיירה בריטית לנורווגיה.
לאחר המלחמה, שטרלזונד שירתה לזמן קצר ברייכסמרינה שאורגן מחדש בשנת 1919. הסכם ורסאי קבע כי האונייה אמורה להתפרק מנשקה ולהימסר למדינות ההסכמה תוך חודשיים מרגע החתימה על האמנה.
היא נמסרה לצרפת כשלל מלחמה תחת שם העסקה "Z".
האונייה נמסרה רשמית בשרבורג ב-3 באוגוסט 1920. עם הגעתה לצרפת, היא עברה שיפוץ קל שכלל בעיקר החלפת תותחי 8.8 ס"מ בתותחי נ"מ 75 מ"מ (3 אינץ').
שמה של האונייה שונה למילוז והיא שירתה לזמן קצר בצי הצרפתי בצי הים התיכון הצרפתי כחלק מהפלגה הקלה השלישית ביחד עם שאר הסיירות הגרמניות לשעבר סטרסבור ומץ והסיירת האוסטרו-הונגרית לשעבר טיונוויל.
מילוז נשארה בשירות עד שיפוץ בשנת 1925 בברסט.
בשלב זה, היא הייתה שחוקה לחלוטין ולכן הוכנסה למילואים זמן קצר לאחר השלמת השיפוץ.
ב-15 בפברואר 1933, מילוז נמחקה מרשימות הצי ופורקה לגרוטאות בברסט ב-1935. פעמון האונייה הוחזר מאוחר יותר לגרמניה והוא מוצג כעת באנדרטת הצי לאבו.
שי אביבי (נולד ב-29 באפריל 1964) הוא שחקן, קומיקאי, איש תוכן טלוויזיוני ומנחה טלוויזיה ישראלי.
אביבי נולד וגדל בעכו כאחד מבין שלושה ילדים של משה אביבי, יליד איראן למשפחת ארג'אן עם שורשים ביהדות בבל, ושל אהובה, ילידת ישראל, שהוריה עלו מליטא.
הוא אחיינו של אלי אביבי, שהיה "נשיא מדינת אכזיב".
את שירותו הצבאי עשה בנח"ל, ובמהלכו לקח חלק בלחימה במלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1991, לאחר לימודים בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, שיחק אביבי לראשונה, בסרטו של ערן ריקליס, "גמר גביע".
את הפריצה הראשונה קיבל אביבי באותה השנה 1991, כאשר היה מראשוני המנחים בערוץ הילדים בגלגולו הראשון, ובו הנחה במשך מספר שנים.
בשנת 1993 זכה לחשיפה משמעותית, כשהשתתף בתוכנית הסאטירה המצליחה "החמישייה הקאמרית", ששודרה בזכיינית "טלעד" של ערוץ 2 ולאחר מכן בערוץ הראשון.
לצד אביבי כיכבו קרן מור, דב נבון, רמי הויברגר ומנשה נוי.
בשנה זו שיחק בסרט "שלג באוגוסט", וכן השתתף בווידאו קליפ של הלהיט "יעקב" של להקת "ללדין", בו נראה מבצע ליפ סינק לקטע הראפ בשיר (אותו למעשה מבצע יאיר שדה).
במקביל, השתתף ב-1996 בסרט "מלכה לב אדום" של אתגר קרת ורן טל.
עם סיום דרכה של "החמישייה הקאמרית" בשנת 1997, חזר אביבי להנחיה, של תוכנית האירוח "מקרה לילה" (1997) והשעשועון "כוכבים בריבוע" (1999), שתיהן ב"שידורי קשת" בערוץ השני.
בנוסף, השתתף בסרטים "דרינג דרינג" ו"סוף העולם".
בשנת 1999 השתתף אביבי בדיבוב של תפקיד עצמו במשחק המחשב "פיפוש".
בשנת 2000 כיכב אביבי בסדרת הדרמה המצליחה "הבורגנים", לצד חבריו ל"חמישייה", ב"שידורי קשת" בערוץ 2. "הבורגנים" זכתה להצלחה רבה, ושידרה שלוש עונות עטורות שבחים ופרסים.
במקביל, השתתף בסדרה "צ'אנט לי" (2002) והנחה את "שני מומחים וטמבל" (2003) בערוץ "לוגי".
באותה שנה יצר את הסדרה "בשורות טובות" וכיכב בה בתפקיד עצמו.
הסדרה נוגעת בפרטים ביוגרפיים מחייו של אביבי כמו הקִרבה לרוחניות או עברו המקצועי בסדרות "הבורגנים" ו"החמישייה הקאמרית".
בהמשך השתתף בתפקיד אורח בסדרה "פרשת השבוע" בהוט.
בשנת 2009 שיחק בסדרת המקור של HOT 3 "תמרות עשן" – סדרת דרמה העוסקת ביישוב ברמת הגולן שכל תושביו נעלמים, בהשתתפות צחי גראד, אפרת בן צור ומרינה מקסימיליאן בלומין.
לקראת סוף 2009 הצטרף אביבי אל צוות ההצגה "תורת היחסים", שכתב וביים אייל דורון.
בהצגה הוא מגלם גבר נשוי המתאהב באחות צעירה ופתיינית (טלי שרון).
בפברואר 2010 הצטרף לעונה השלישית של התוכנית הסאטירית "שבוע סוף!".
בנוסף, לקראת סוף שנת 2009 השתתף בתוכנית "פעם בחיים", ונסע עם הזמר מוקי לישיבת התפוצות סמוך לקבר דוד שבירושלים.
בשנת 2011 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "גבוה וגרינבאום", וכן המשיך לעונה נוספת של "תמרות עשן".
בשנת 2012 השתתף בעונה השלישית של "חצויה" הנקראת "חצויה הדבר האמיתי" בתפקיד שאול, וכן השתתף בעונה השנייה של סדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה", לצד חברו לימי "החמישייה" רמי הויברגר.
באותה שנה החל לשמש כקריין בתוכנית המציאות "בואו לאכול איתי".
בתחילת שנת 2013 העלו אביבי ואשתו מיכל ליבדינסקי מופע אותו גם כתבו יחד ועוסק בחיי הזוגיות והנישואים.
בתחילה הציגו את המופע באירועים פרטים בסלון ביתם בפרדס חנה תחת השם: "כאן גרים בכיף – שי אביבי ומיכל ליבדינסקי" ובהמשך באולמות ציבוריים תחת השם "באושר ועושר – שי אביבי ומיכל ליבדינסקי".
בשנת 2015 החל להשתתף בעונת ה-VIP של התוכנית "מאסטר שף" וניצח בגמר התוכנית.
באותה שנה שיחק בסרט הקומדיה של דרור שאול, "פלאפל אטומי", בתפקיד ראשי.
כמו כן גילם באותה שנה את דמותו של המשנה לראש המוסד בסדרת המתח הטלוויזיונית "המדרשה".
בשנת 2016, שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "שבוע ויום", בו גילם אב שכול המתמודד עם מות בנו לאחר שמצא את מאגר הגראס הרפואי שזה הותיר אחריו.
בשנת 2017 גילם את התפקיד הראשי של אריאל בלוך בסרטו של שבי גביזון, "געגוע".
בשנת 2018 השתתף בסדרה "המנצח", בתפקיד אשר צוף, חוקר משטרתי המשתתף בחבורת זמר.
ב-2019 השתתף בסדרה "אמא מביכה".
בשנת 2020 החל שידור הסדרה "קיבוצניקים", בה גילם אביבי את גרשון קרפטיג, אביו של הדמות הראשית.
באותה שנה, שיחק בסדרת הטלוויזיה "בלקספייס" ברשת 13.
אביבי זכה בשנה זו בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר על משחקו בסרט "הנה אנחנו" של ניר ברגמן.
בשנת 2021 חזר להשתתף בדיבוב של תפקיד עצמו בחידוש למשחק המחשב "פיפוש".
בשנת 2024 השתתף כיועץ בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11. באותה שנה הופיע בסרטו של רנן שור "המעורר".
בדצמבר 2024 השתתף בפרקים 6–7, עונה 5 של קופה ראשית.
הוא שיחק את טוהר זאראמגאשדי, מנהיג כת שנשוי לשבע נשים.
בשנת 2025 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 והודח תשיעי.
בשנת 2026 השתתף בסדרה תראו אותי, וגילם את סבו של בן.
אביבי פעיל בתחומים חברתיים וסביבתיים רבים, ובעיקר במאבק לזכויות בעלי חיים.
בין השאר, השתתף לצד קרן מור בסרטון מחאה של עמותת אנימלס ותנו לחיות לחיות נגד המשלוחים החיים ולצד שי גולדשטיין בסרטון של עמותת אנימלס הקורא להוצאת האחריות על חוק צער בעלי חיים ממשרד החקלאות והעברתה למשרד להגנת הסביבה.
בשנת 2014 השתתף יחד עם בני משפחתו בפרויקט אתגר 22 של עמותת אנימלס, להתנסות בתזונה טבעונית.
ב-2002 הותקף על ידי מפטמי אווזים כשהשתתף בהפגנה נגד פיטום אווזים.
בשנת 2006 ערך בים המלח פסטיבל סרטים בנושא "אקולנוע".
אביבי נשוי למיכל ליבדינסקי, תסריטאית בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
לזוג שני ילדים, והם מתגוררים בפרדס חנה.
שי אגסי (נולד ב-19 באפריל 1968) הוא איש מחשבים ואיש עסקים ישראלי.
מייסד חברת Better Place ומנכ"ל החברה עד חודש אוקטובר 2012. קודם לכן כיהן כחבר הנהלת חברת התוכנה SAP.
אגסי נולד וגדל ברמת גן.
בנעוריו התגורר בארגנטינה למשך מספר שנים שם שימש אביו ראובן אגסי נציג "תדיראן" בדרום אמריקה.
סיים את לימודיו בבית הספר האמריקני שם וכשחזר ארצה החל ללמוד בטכניון עוד בטרם מלאו לו 16. במהלך לימודיו נפצע קשה בתאונת דרכים שבה פגע בו אוטובוס.
בשל פציעתו וזיהום בדם שחרר אותו צה"ל משירות חובה.
לאחר ההחלמה שב ללימודיו ובשנת 1990, בגיל 22, סיים את התואר הראשון במדעי המחשב.
לאחר מכן התנדב לשירות בצה"ל ושובץ בחיל המודיעין.
לאחר שירותו הצבאי הקים אגסי ביחד עם אביו את חברת "קוויקסופט", שעסקה בשיווק תוכנה למחשבי מקינטוש.
ב-1994–1995 פיתחה החברה את תוכנת "מנהל", להנהלת חשבונות בסביבת מקינטוש.
מאוחר יותר הכריזו על גרסה לסביבת "חלונות" בחברה בשם "טופמנג'".
לאחר כמה ניסיונות בפיתוח למידה ממוחשבת, הקים בסוף שנות ה-90 את חברת ההזנק Top Tier שפיתחה טכנולוגיה בשם Drag and Relate, שקישרה בין נתונים במערכות מידע ויצרה בסיס לפורטל ארגוני.
חברת באאן ההולנדית השקיעה בחברה 14 מיליון דולר ומאוחר יותר רכשה 95% ממנה, תמורת 110 מיליון דולר.
Top Tier נמכרה באפריל 2001 לחברת SAP הגרמנית תמורת 400 מיליון דולר, ושולבה בחטיבת הפורטלים של החברה.
לאחר מכן רכשה SAP גם את תוכנת "מנהל", תמורת 7 וחצי מיליון דולר.
ב-2002 נכנס אגסי כחבר הנהלת SAP העולמית, היה לחבר הדירקטוריון הראשון שאינו גרמני והיה הטכנולוג הראשי של החברה.
במשך שנה זו עמד בראש פרויקט הפיתוח של תוכנת ומתודולוגיית NetWeaver של SAP ושכרו היה חמישה מיליון דולר בשנה.
בסוף שנת 2006 החל לגלות עניין בתחום הרכב החשמלי.
בתחילת שנת 2007, לאחר ששמעון פרס ביקש ממנו לממש את חזון המכונית החשמלית בישראל וחוזהו של מנכ"ל החברה הוארך בשנתיים נוספות התפטר מתפקידו ב-29 במרץ 2007, כאשר הועיד פניו לפיתוח טכנולוגיות תשתית לכלי רכב חשמליים.
בנובמבר 2007 הודיע יחד עם עידן עופר מהחברה לישראל, על הקמת מיזם "Better Place" ("מקום טוב יותר"), להקמת מערך הטענה והחלפת סוללות להנעת מכוניות חשמליות.
באוקטובר 2012 הופסקה כהונתו כמנכ"ל החברה, ולאחר מכן התפטר מדירקטוריון החברה.
בשנת 2023 משמש אגסי כיו"ר חברת מאקאלו אופטיקס מרחובות, המפתחת לידאר לרכב אוטונומי.
ב-2003 הופיע שי אגסי ברשימת 20 האנשים המשפיעים על הכלכלה הגלובלית ב-CNN.
בשנת 2009 הופיע ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של TIME.
מגזין סיינטיפיק אמריקן בחר בו כאחד מעשרת המנהיגים הבולטים בעולם המדע לשנת 2009.
אגסי מתגורר בכפר שמריהו, הוא גרוש ואב לחמישה.
אחותו, דפנה, נשואה לראש השב"כ לשעבר רונן בר.
שי אבוטבול (נולד ב-16 בינואר 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר והיה קפטן קבוצת הפועל תל אביב.
אבוטבול גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ושיחק בנבחרות הצעירות של ישראל.
אבוטבול הופיע 16 פעמים במדי נבחרת הנערים, במדיה כבש 6 שערים, ולאחר מכן רשם 6 הופעות ושער אחד במדי נבחרת הנוער.
הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב הייתה בשנת 2002, במשחק מול בני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
מאז מופיע אבוטבול עם המספר 18 על גבו.
בפברואר 2003 הופיע אבוטבול לראשונה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול הנבחרת הצעירה של ארמניה.
בסך הכל הופיע 17 פעמים במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, וכבש שלושה שערים.
ב-20 באפריל 2005 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, במשחק מול הפועל נצרת עילית במסגרת המחזור ה-20 של ליגת העל.
עד לשנת 2007 לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה באופן קבוע, אך בשנה זו חל שיפור גדול ביכולתו, כשהגיע לקבוצה המאמן אלי גוטמן, ואבוטבול הפך לשחקן מפתח בקישור.
בעונת 2008/2009 הוביל את הקבוצה להתמודדות על האליפות מול מכבי חיפה.
בתחילת העונה כבש את שערו הראשון במסגרת אירופית, במשחק מול וויוודינה נובי סאד הסרבית בסיבוב המוקדמות של גביע אופ"א.
ב-28 בפברואר 2009, במהלך משחק ליגה מול בני סכנין, תוקל אבוטבול בחריפות על ידי אייזיק אובודו אוקוצ'ה ושבר את קרסולו.
כתוצאה מהפציעה עבר אבוטבול סדרת ניתוחים ונזקק לתקופת החלמה ארוכה, כך שלא חזר עוד לשחק בעונה זו.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השני ובפגרת הקיץ האריך אבוטבול את חוזהו לעוד 5 עונות.
במהלך עונת 2009/2010 חזר אבוטבול בהדרגה לסגל הקבוצה והיה שותף להישגים הגדולים של הקבוצה בעונה זו – זכייה בדאבל ומקום ראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית.
בסיבוב הראשון של עונת 2010/2011 כבש אבוטבול שער בניצחון 2–0 על מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר, אחרי כמעט שנתיים שלא הבקיע.
בעונה זו העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות וזכה עמה בגביע נוסף.
בעונת 2011/2012, לאחר עזיבתו של גילי ורמוט, מונה אבוטבול לקפטן שני בהפועל תל אביב, והוא ענד את סרט הקפטן כאשר ואליד באדיר לא שיחק.
עם זאת, לקראת סיום העונה הושעה אבוטבול על ידי הבעלים דאז, אלי טביב, לאחר שתקף אותו בראיון.
בעקבות השעייתו ופציעה ממנה סבל, החמיץ אבוטבול את גמר הגביע בו ניצחה הפועל 2–1 את מכבי חיפה.
עם זאת, בתום המשחק ועל אף התנגדות טביב, הצטרף אבוטבול לבאדיר וליגאל אנטבי בהנפת הגביע השלישי ברציפות בו זכתה הקבוצה.
את פתיחת העונה שלאחר מכן החמיץ אבוטבול עקב פציעה, וחזר לשחק רק בינואר 2013. בפלייאוף של עונת 2012/2013 כבש אבוטבול לראשונה בקריירה צמד שערים, במשחק מול מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד שהסתיים בתיקו 2–2.
לקראת עונת 2013/2014, בעקבות פרישתו של באדיר, מונה אבוטבול לקפטן הפועל תל אביב בצוותא עם גילי ורמוט.
בעונה זו בישל אבוטבול שני שערים וכבש שער אחד, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.
ב-27 במאי 2015, לאחר 13 שנים בקבוצה הבוגרת של המועדון, שוחרר אבוטבול מהפועל תל אביב.
ב-11 באוקטובר 2015 חתם במכבי שעריים מליגה א', במדיה שיחק עונה אחת.
ב-1 בספטמבר 2016 הודיע אבוטבול על פרישה ממשחק פעיל.
אבוטבול נישא לקרן בשנת 2005, ולהם חמישה ילדים משותפים.
בשנת 2014 השתתפו אבוטבול ואשתו בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מאמא ליגה" בערוץ 10, העוסקת בנשות כדורגלנים.
שי אביטל (רפופורט; נולד ב-1952) הוא אלוף במילואים בצה"ל, ששימש כמפקד מפקדת העומק.
בהמשך שימש כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה.
אביטל נולד וגדל במושב ארבל, ולמד בבית הספר החקלאי כדורי.
התגייס לצה"ל בשנת 1970 והתנדב לסיירת מטכ"ל.
מפקד פלוגת האימונים ביחידה באותה עת היה יוני נתניהו, ואביטל העיד כי הושפע ממנו מאוד.
עם סיום המסלול יצא אביטל לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה כמפקד צוות.
הוא הושפע מאוד גם מדמותו של מאיר הר-ציון.
אביטל נהג להקריא לחייליו מיומנו של הר-ציון ואף הזמין אותו להרצות בפניהם.
במלחמת יום הכיפורים לחם אביטל עם צוותו ברמת הגולן ובחצי האי סיני.
סיירת מטכ"ל עלתה לרמה כבר ביומה השני של המלחמה, ולקחה חלק בלחימה כפלוגת סיור מובחרת בעוצבת געש בפיקודו של רפול.
ב-9 באוקטובר 1973 הוקפץ כוח של היחידה, בפיקוד יוני נתניהו, למחנה נפח בעקבות הודעה על חדירת מסוקים המנחיתים לוחמי קומנדו סורים בקרבת הבסיס.
אביטל העיד כי היה זה קרב קשה, אשר כלל מגע אש מטווח קרוב והשלכת רימונים, שהוכרע בשל הביטחון והדוגמה האישית שהפגין נתניהו בקרב.
כמו כן השתתף אביטל במבצע בו חילץ כוח הסיירת בפיקוד נתניהו את סגן-אלוף (לימים אלוף) יוסי בן-חנן הפצוע מתל א-שמס.
לאחר מכן עברו אביטל וחייליו לחזית הדרום, השתתפו בלחימה במבואות איסמאעיליה ובהשתלטות על ג'בל עתקה.
בשנת 1974 השתתף בפריצה לדירת מגורים בבית שאן בה התבצרו שלושה מחבלים.
כל ששת הלוחמים מסיירת מטכ"ל שפרצו לדירה, ואביטל ביניהם, קיבלו משר הביטחון, שמעון פרס, ספר שירים של נתן אלתרמן כהוקרה על אומץ לבם.
ב-1975 השתתף אביטל במרדף אחר חוליה בת ארבעה מחבלים שחדרה מלבנון לאזור מטולה.
אביטל נתקל במחבלים לבדו והרג אותם בקרב קצר.
באותה שנה השלים קורס סיור ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
ב-1976 שהה בקניה ועסק בהכשרת כוחות המשמר של ראש הממשלה, ג'ומו קניאטה.
במבצע יונתן סייע בארגון נחיתת כוחות המחלצים בניירובי.
בשובו התמנה למפקד הפלגה הייעודית של סיירת מטכ"ל.
לאחר מספר חודשים נפצע באורח קשה בתאונת דרכים שגרמה לנכות בידו הימנית, ועבר תקופת שיקום ממושכת במהלכה יצא ללימודים.
ב-1979 חזר ליחידה ומילא בה תפקיד בכיר.
הוא השתתף בפעולת ההשתלטות על בית הפעוטות במהלך הפיגוע במשגב עם ב-1980. במרץ 1982 מונה למפקד סיירת מטכ"ל, ובתקופת כהונתו פרצה מלחמת לבנון הראשונה.
אביטל שהתנגד למלחמה, לחץ לשלב את הסיירת במלחמה כיחידת חיל רגלים רגילה, בין היתר בקרב על המיוערת.
במהלך המלחמה אמר אביטל, בכנס שנכחו בו שר הביטחון אריאל שרון והרמטכ"ל רפאל איתן, כי הוא מתנגד לעצם הרעיון של כניסת כוחות שריון לביירות, מעצם היותה עיר הבירה של מדינה שכנה.
עם זאת אמר אביטל שאם בכל זאת יוחלט להיכנס לעיר, הוא יוביל את חייליו במבצע.
ימים ספורים לפני שהוחלף על ידי עמר בר-לב השתתף בחילוץ בני הערובה שנחטפו בקו 300.
לאחר שנת לימודים בבסיס הפיקוד והמטה של חיל הנחתים של ארצות הברית, עשה ב-1986 הסבה לשריון ומונה למפקד גדוד 74 בחטיבה 188. בתחילת 1987 השתתף בקרב בו נהדפה התקפת חזבאללה על מוצב צד"ל.
במהלך הקרב הפר אביטל פקודה ישירה של מפקד החטיבה כשסירב לעצור את התקדמותו.
בהמשך פיקד על חטיבה 264 ועל חטיבה מרחבית באזור טול כרם.
ב-1990 יצא ללימודים בבוסטון וכשחזר מונה למפקד חטיבה 211, שירת כסגן מפקד עוצבת געש וקודם לדרגת תת-אלוף ולמפקד אוגדה 98. ב-1994 מונה למפקד עוצבת געש, אחר כך שימש כראש מטה פיקוד הצפון.
הוא יצא לחופשה במהלכה עסק בחקלאות עד שקודם לדרגת אלוף ומונה למפקד הגיס הצפוני.
בשנת 2000 עמד, מתוקף ניסיונו בכוחות המיוחדים, בראש ועדת החקירה לתקלה מבצעית של יחידת דובדבן בה התבצע ירי דו-צדדי בעת מבצע סימפוניית החיים למעצרו של מחמוד אבו הנוד, שהיה אז המבוקש מספר 1 בגדה המערבית והשתייך לגדודי עז א-דין אל-קסאם.
במהלך המבצע, שהתקיים בכפר עסירה א-שמאלייה, סברו בטעות שלושה מצלפי היחידה שחבריהם ששכבו על גג באזור המבצע הם למעשה מחבלים וירו בהם למוות.
בעקבות הכשל המבצעי הוחלט להשעות את היחידה זמנית מפעילות מבצעית ומפקדה מיקי אדלשטיין התפטר מתפקידו.
בתחילת האינתיפאדה השנייה שימש יועץ הרמטכ"ל לענייני טרור.
במסגרת זו הגיש דו"ח בעניין ייעול הפעילות הצבאית והאזרחית מול הפלסטינים בו המליץ על פיצול השליטה בלחימה ביהודה ושומרון לאוגדה נוספת (מספר חודשים אחר כך קמה והפכה אוגדת יהודה לאוגדת ביטחון שוטף נוספת בגזרה), ועל הידוק שיתוף הפעולה בין צה"ל לשב"כ.
לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף למפלגת מרצ.
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, שובץ אביטל במקום ה-39 ברשימת מפלגת קדימה, אך לא נבחר לכנסת.
ב-19 ביולי 2006 מונה למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ושימש בתפקיד זה עד תום כהונת הממשלה, באפריל 2009. בתפקידו זה התנגד למתווה המוצע לגדר ההפרדה במדבר יהודה, עקב פגיעתה במדבר.
בינואר 2012 חזר לשירות בצה"ל כמפקד מפקדת העומק, האמונה על מבצעים מיוחדים ורב-זרועיים בעומק האסטרטגי.
בספטמבר 2014 סיים אביטל את תפקידו כמפקד מפקדת העומק והשתחרר מצה"ל.
אביטל נשוי ואב לארבעה, שתיים מבנותיו שירתו כקצינות בסיירת מטכ"ל.
מתגורר במושב ארבל בו גידל כבשים לאחר שחרורו.
הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במדעי הקרקע והמים ובכלכלה חקלאית ומינהל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ויש לו תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בה למד במסגרת התוכנית לפיתוח מנהיגות של קרן וקסנר.
שי חדד (נולד ב-19 ביולי 1976), המוכר בשם הבמה שלו שי 360 (לשעבר שי שלל ידע) הוא ראפר, לשעבר חבר בהרכב ובלייבל משפחת תאקט ולשעבר בעל לייבל משלו, "א.מ.ת."
חדד נולד בחיפה, בגיל 11 עבר עם משפחתו מישראל למונטריאול שבקנדה, שם גדל.
זמן קצר לאחר מכן התחיל להתעניין בהיפ הופ.
באחד הביקורים שלו בארץ פגש את קובי שמעוני (סאבלימינל), בחנות "מאד מאן" בדיזנגוף סנטר.
בזמן הפגישה, התחברו והקליטו פריסטייל באולפן במקום.
סאבלימינל, שבאותו הזמן היה בעל מועדון, הזמין את חדד לתקלט במועדון - בתחילה באנגלית ומאוחר יותר בעברית.
חדד חזר לקנדה, סיים את בית-הספר התיכון והשלים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מונטריאול.
מדי שנה היה חדד מגיע לישראל ונפגש עם סאבלימינל.
באחת הפעמים הקליט איתו את השיר "מא' ועד ת'" שנכלל באלבום הבכורה של סאבלימינל, האור מציון.
בשנת 2001 הוציא את האלבום "Chapters" באנגלית בלייבל הקנדי Race United.
בהמשך עלה לישראל, הצטרף למשפחת תאקט והחל לתקלט במועדונים.
בשנת 2002 שיתף פעולה במספר שירים באלבום המשותף של סאבלימנל והצל, "האור והצל".
בשנת 2004 הוציא עם שאר חברי משפחת תאקט את האלבום אולסטארז שבו השתתפו כל אומני תאקט.
כעבור שנה הוציא את אלבום הבכורה בעברית, "חי".
הסינגלים מהאלבום "שבור את הדממה" ו"קבל" הפכו ללהיטים.
בשנת 2005 הקים לייבל משל עצמו שנקרא א.מ.ת, ראשי תיבות של אמנות, מוזיקה, תרבות.
בשנת 2009 הוציא את אלבומו השני "כולם רוצים את האמת".
בתחילת שנת 2010 עזב חדד את חברת התקליטים משפחת תאקט שבה היה חתום מאז הקמתה ואיתה היה מזוהה מאז שהתפרסם.
כיום הוא חתום בלייבל Shemspeed.
בשנת 2012 הוציא את השיר "הם לא נותנים לך מוזיקה" יחד עם סאיי רקורדס וצ'ה הישראלי.
השיר הופק על ידי ד"ר צ'אן (סאיי רקורדס).
לאחר יצירת אלבומו "כולם רוצים את האמת" פרש שי 360 מן הלייבל "משפחת תאקט" ועבר לקנדה, שם הוא ממשיך ליצור מוזיקת ראפ והיפ-הופ.
חדד נולד עם מום בליבו, שהתגלה בהיותו בן 16. הוא מגדיר את עצמו כמסורתי וציוני.
מהמוקד אל הרחוב (2009, אלבום אוסף של הלייבל שבבעלותו)
כולם רוצים את האמת (2009)
סוף עונת החרוזים (2012, סופר גרופ עם טונה ואורטגה)
שי-לי הירש (נולדה ב-15 בספטמבר 1988) היא שחקנית ישראלית.
לאחר שירותה הצבאי, למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
ב-2010 עלתה לשידור סדרת הדרמה של קשת, "חיים אחרים", בה גילמה את דמותה של אמונה חרות.
מאוחר יותר באותה השנה, עלתה לשידור הסדרה "חסמבה דור 3" ששודרה בערוץ HOT3 ובערוץ הילדים, שם גילמה את דמותה של רנן זהבי.
הסדרה המשיכה לעונה שנייה בקיץ 2013.
בנוסף, שחקה בהצגה "מהומה רבה על לא דבר" של תיאטרון באר שבע שעלתה ב-2011, שם היא גילמה את הרו.
ב-2011 שיחקה בהצגה "אמא שלו" של תיאטרון בית לסין, שם גילמה את ג'סיקה.
באותה השנה שיחקה בהצגה "ארץ קליק" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, שם גילמה את גילי.
על משחקה בהצגה זו זכתה שי-לי בשחקנית המצטיינת של 2011 מטעם פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים.
בנוסף, זכתה במקום השני בתחרות מלגות על שם עדי קמרי בשנת 2008.
ב-2016 שיחקה בסרטו הקצר של שחר שמאי "מנוטרל" לצד דניאל ליטמן.
שי-לי ליפא (נולדה ב-22 במאי 1974) היא מחברת ספרי בישול, מתכונאית (מפתחת מתכונים), עורכת קולינרית, יוצרת תוכן, מנחה ומגישת תוכניות בישול בטלוויזיה.
שי-לי ליפא נולדה וגדלה בתל אביב, ובגיל תשע עברה עם משפחתה לרעננה.
בצבא שירתה כקצינת שלישות בשלישות הראשית ברמת גן.
אחרי הצבא עשתה תואר ראשון בביולוגיה בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה שבאוניברסיטה העברית בירושלים, ועבדה כתקציבאית במשרד הפרסום שלמור אבנון עמיחי.
אחרי לידת בנה הבכור החליטה להגשים חלום ולהפוך את הבישול למקצוע, ובשנת 2004 החלה לכתוב במוסף "גורמה" של מגזין "את".
בשנת 2005 החלה לכתוב ולערוך בכתב העת "על השולחן".
בשנים 2009–2010 כתבה מדור אוכל במוסף סגנון של "מעריב".
מנובמבר 2011 הגישה ליפא עם שפים נוספים פינת בישול בתוכנית הטלוויזיה של אודטה שוורץ, "החיים על-פי אודטה".
הופיעה בעונה השלישית של התוכנית "מתכון בטוח" (2011) בערוץ 2, ביחד עם השפים אבי ביטון, ארז קומרובסקי, ליה שומרון, דודו אוטמזגין, שאול בן-אדרת וצחי בוקששתר.
נכון ל-2017 ליפא כתבה 11 ספרי בישול וספר קריאה לילדים בנושא סופר פוד, וערכה קולינרית שני ספרים של מיקי שמו בהוצאת "על השולחן": "מיקי שמו המיטב" (2009), "שבתות וחגים עם מיקי שמו" (2011).
כל ספריה בעברית מכילים מתכונים כשרים.
במאי 2012 החלה להגיש את התוכנית "הבית של שי-לי" בשידורי רשת, ערוץ 2. בכל תוכנית היא מבשלת 5 מנות נגישות, ידידותיות וקלות הכנה, למשפחה, חברים, קולגות ועוד.
בספטמבר 2015 החלה להגיש את התוכנית "סופר שי-לי" בערוץ 10. בכל תוכנית היא מבשלת ארוחה שלמה בת 4–5 מנות ומארחת בגינת ביתה מומחית ל"עשה זאת בעצמך".
במאי 2017 החלה להגיש את התוכנית "מתכון לחיסכון" בשידורי קשת, ערוץ 2. בכל תוכנית היא מבשלת 5 מתכונים חסכוניים (בזמן, חומרי גלם וכסף): מתכון עד 5 דקות, מתכון עד 5 מרכיבים, מתכון עד 50 שקלים, מתכון למזווה ומתכון למשקה זריז.
ליפא פיתחה מתכונים עבור חברות מזון, בהן תנובה, שמרית, סנפרוסט, מעדנות, הרדוף ומחלבות גד.
באוגוסט 2010, אחרי שאביה אובחן במחלת ה-ALS, הצטרפה ליפא לעמותת "פרס לחיים", והיא מתנדבת בעמותה.
נשואה לאיש העסקים רפאל ליפא, ולזוג בן ובת.
"פשוט לארח" (2005), הספר משלב מתכונים ועיצוב שולחן ונכתב ביחד עם אריאלה יריב-גוטנברג.
"חגים" (2007), ארוחות אירוח לכל חגי ישראל, מראש השנה עד שבועות, מכיל תשעה פרקים, כל פרק מוקדש לחג אחר.
המטבח הבריא של על השולחן (2007), ספר עב-כרס העוסק באוכל בריא שנכתב בצוותא עם המתכונאית אורלי פלאי-ברונשטיין ובייעוץ מיכל לנגברג, דיאטנית קלינית.
הספר מכיל חומר עיוני רב על המרכיבים התזונתיים של המאכלים השונים ומתכונים נלווים.
מטבח בריא לילדים (2010), ספר המיועד להורים המעוניינים לבשל מתכונים בריאים וטעימים עבור ילדיהם בליווי הסברים על ערכם התזונתי של המאכלים.
הספר נכתב בייעוץ התזונאית הקלינית מיכל לנגברג.
120 הקלאסיקות של שי-לי (2011), מגיש מאכלים ידועים מן המטבח העולמי ונותן מתכון מנצח עבור כל אחת מהן.
בין המנות בספר: סלט קיסר, ספגטי בולונז, שקשוקה, חריימה, רוסטביף, פוקאצ'ה, מוס שוקולד וטארט טאטן.
Deliciously Healthy – Vegetables (2012), ראה אור בשפה האנגלית בהוצאת לייז'ר ארטס במרץ 2012. הספר הוא חלק מסדרה של ארבעה ספרים בשם Deliciously Healthy, ומיועד לשוק האמריקאי.
ליפא כתבה את הספר המוקדש לירקות וחיברה 120 מתכונים שאמנם אינם צמחוניים, אבל הם בריאים ומעמידים במרכז את הירקות.
הבית של שי-לי (2012), מבוסס על תוכנית הטלוויזיה שלה.
כל פרק בספר, כמו בתוכנית, מציע ארוחה מלאה על פי נושא, שמותאמת לאורח ספציפי: ארוחה איטלקית, שבת המלכה, ארוחה דלת קלוריות, אוכל שילדים אוהבים ועוד.
המטבח הבלקני שלי (2014), בספר חוזרת שי-לי לשורשים המשפחתיים שלה: טורקיים מצד אמה ויווניים מצד אביה, ומביאה אסופה של מאכלים בלקניים עליהם גדלה.
אלישבע וסיירת הסופר פוד (2016), ספר קריאה מאויר לילדים המספר על הילדה אלישבע והיכרותה עם סוגים שונים של מזונות-על: שיבולת-שועל, בטטה, ברוקולי ועוד, והיתרונות התזונתיים הגלומים בהם.
שי-לי מבשלת – חגי תשרי (2016), הספר מציע מעל 40 מתכונים קלים לחגי תשרי: ראש השנה, יום כיפור וסוכות.
שי-לי מבשלת – חג האביב (2017), הספר מציע מעל 40 מתכונים קלים לחג הפסח ולחול המועד.
100% טבעי (2017), הספר מציע 100 מתכונים בריאים וקלים למיצים, שייקים, דייסות, ממרחים, חלב טבעוני וקינוחים.
הכל בסדר (2020), מדריך פרקטי, יצירתי ורוחני לארגון החיים באמצעות סידור המטבח.
כיהן כסגן ראש עיריית חיפה בשנים 2011–2018, מחזיק תיק החינוך וראש סיעת "יש עתיד צעירי חיפה" במועצת העיר חיפה.
כיום מנכ"ל ובעלים של חברת 'אלרם ישראל בע"מ' ושל חברת הנדל"ן האירופאית 'Balcony Apartments'.
אבוחצירה, בן לאליהו ונלי, נולד בקריית אתא, שם גדל והתחנך.
אבוחצירה הוא הבן הרביעי במשפחתו ולו שלוש אחיות.
את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון רוגוזין בעיר.
אבוחצירה נשוי לניצן ואב לשניים, מתגורר בשכונת נאות פרס בחיפה.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2008, הקים אבוחצירה, יחד עם גרעין מייסד של פעילי ציבור צעירים, את רשימת צעירי חיפה שהתמודדה על מקום במועצת העיר חיפה כרשימה על מפלגתית.
הרשימה נחלה הצלחה והצליחה להשיג שני מנדטים.
במסגרת ההסכם הקואליציוני שנחתם עם רשימתו של ראש העיר הנבחר, יונה יהב, סוכם כי אבוחצירה יכהן כסגן ראש העיר ברוטציה וכמחזיק תיק הצעירים במועצת העיר.
בחודש מאי 2011 החל אבוחצירה לכהן כסגן ראש העיר בפועל.
בחודש מאי 2012 נבחר לנהל את סניף מפלגת יש עתיד במחוז חיפה, ולעמוד בראש הרשימה המשותפת של המפלגה וצעירי חיפה.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2013, זכתה הרשימה המשותפת ב-3 מנדטים, ואבוחצירה נתמנה לכהן כסגן ראש העיר בפועל ומחזיק תיק החינוך.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2018, התמודד עם רשימתו יחד עם ראש העיר יונה יהב, כמספר 2 ברשימת "יונה יהב וצעירי חיפה", אולם אלה הפסידו בבחירות ולאחר הבחירות פינה יונה יהב את מקומו במועצת העיר ואבוחצירה הפך לראש הרשימה וחבר באופוזיציה.
שי אברמסון (נולד ב-4 ביוני 1974) הוא חזן ואיש צבא ישראלי המשמש כחזן הצבאי הראשי.
אברמסון נולד בירושלים לאסתי ורוני אברמסון, ששימש כסולן בית הכנסת הגדול בירושלים וניהל במשך שנים את התזמורת הקאמרית הישראלית.
החזן אברמסון נחשף לראשונה לעולם החזנות, בהיותו נער במקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים בתקופות הימים הנוראים.
בהמשך למד והעמיק בהשכלתו המוזיקלית אצל מיטב המורים באותה התקופה: נפתלי הרשטיק (חזן בית הכנסת הגדול בירושלים באותה תקופה, וממנו שי למד אף באופן מעשי) אלי יפה, ומשה שטרן.
אברמסון בוגר ישיבת בני עקיבא כפר הרואה.
את שירותו הצבאי החל בעתודה האקדמית, בלימודי לוגיסטיקה וכלכלה.
לאחר הלימודים והשלמת קורס קצינים, היה בעצמו מדריך בקורס קצינים, ומפקד פלוגת מפקדה ביחידת "מגלן" של חטיבת הצנחנים תחת פיקודו של אלוף-משנה דרור וינברג ז"ל.
בהמשך עבר אברמסון לתחום מערכות מידע ואמצעי לחימה באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
לאחר פרישתו של החזן סגן-אלוף חיים ויינר, החל החיפוש אחר מחליפו בתפקיד החזן הראשי.
אחד המתמודדים היה אברמסון, שכיהן אז כראש מדור אמל"ח תקשוב באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
לקראת טקס הפרידה ממפקד זרוע היבשה, האלוף בני גנץ, הוזמן אברמסון על ידי מארגן הטקס, סגן-אלוף זוהר ולוסקי לשאת באירוע את התפילה לשלום המדינה.
ולוסקי גילה את יכולת הזמרה של אברמסון כאשר זה התבקש לשאת תפילת "אל מלא רחמים" בביקור של משלחת צה"ל במחנות ההשמדה בפולין.
לאחר שסיים להתחזן, עלה לבמה הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, ולפני שפתח בנאומו, תהה: "שמעתי את החזן המדהים הזה, מי הוא?"
אברמסון המופתע הרים את ידו, והציג את עצמו.
אשכנזי הפטיר לעומתו שהחזנות הצה"לית ממתינה לו.
לא חלפו כמה דקות, ואת המקום שלידו תפס ראש אגף כוח אדם דאז, אלוף אלעזר שטרן, וכך מונה אברמסון לחזן הצבאי הראשי.
בשנת 2008 מונה אברמסון ל"חזן הראשי לצה"ל" וקודם לדרגת סא"ל.
בתחילת 2017 פרש משירות הקבע והמשיך בתפקיד החזן הראשי לצה"ל כאזרח עובד צה"ל.
אברמסון מופיע עם תזמורות והרכבים מוזיקליים בצה"ל: תזמורת צה"ל, התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער והרכבים מוזיקליים אחרים של חיל החינוך והנוער, תזמורת משטרת ישראל, מקהלת הרבנות הצבאית ולהקות צבאיות אחרות.
אברמסון משלב בשירתו, בין יצירות החזנות אותן הוא מבצע, גם שירים עבריים קלאסיים.
כמו כן מרבה להופיע עם מקהלות בארץ ובעולם במסגרת קונצרטים ושבתות חזנות.
החזן הראשי משתתף לעיתים קרובות באירועים ממלכתיים, מלווה את אישי המדינה בטקסים ואירועים בישראל ומחוצה לה וכן נשלח מטעם המדינה, משרד הביטחון וצה"ל לקהילות יהודיות בעולם.
אברמסון נחשב לחזן בעל טווח פעילות שונה משל קודמיו בתפקיד.
הוא מרבה להופיע בערבי התרמה לצה"ל ובמופעים למשפחות חיילים בודדים ומשפחות שכולות.
כך לדוגמה השתתף תדיר בבר המצווה ליתומי צה"ל ובכנס השנתי של קרן IMPACT!
אברמסון מופיע עם חזנים ומוזיקאים, בתפילות וקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים וכן הופיע בקהילות יהודיות בארצות הברית, דרום אמריקה, קנדה, אוסטרליה ואירופה.
ב-19 בדצמבר 2024 יצא לאור אלבומו התשיעי של הזמר הישראלי עברי לידר, "חלק לא נפרד מאחרים", בו אברמסון משתתף ברצועת הסיום, "מעבר".
באפריל 2022, גילם את יהודה בן גרים בסרט רשב"י - עיבוד קולנועי לסיפורו של שמעון בר יוחאי מאת יהודה גרובייס, לצד מוריס כהן, רותם זיסמן-כהן, דניאל גד, גולן אזולאי, אילן נוב, ישי לפידות, דניאל אהביאל ושוקי סלומון.
נשוי ליעל ולהם ארבעה ילדים.
בנוסף, מתנדב במגן דוד אדום כנהג אמבולנס בתחנת מודיעין.
"שים שלום" - לקט שירה עברית וחזנות (2011)
"מי באש" מתוך שלך, א.
כורם (2019), ביצוע של ונתנה תוקף ללחנו של יאיר רוזנבלום
שי אזולאי (נולד ב-5 במאי 1971) הוא צייר ישראלי.
בהיותו בן שמונה עברה משפחתו לערד.
הוא שירת בצנחנים והחל לצייר במהלך טיול למזרח הרחוק אחרי השחרור.
אזולאי למד ציור בבצלאל, שם השלים תואר ראשון בשנת 2000 ותואר שני בשנת 2007 בהצטיינות.
כמו כן, השתלם באקדמיה Minerva שבהולנד.
הציג תערוכות בישראל ומחוצה לה, בהן תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב (2011), בטוקיו בגלריית ארטאנויוראנו (2013),
תערוכות קבוצתיות בניו יורק, לונדון, פריז, ורומא.
עבודותיו נמצאות באוספים ציבוריים ופרטיים בארץ ובעולם ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון אשדוד, בנק פועלים, בנק דיסקונט, ובנק לאומי.
החל משנת 2010 הוא מרצה ביחידה ללימודי חוץ של בצלאל, ובשלוחה החרדית של בצלאל.
אזולאי נשוי ואב לשישה ילדים.
אחיו הוא השחקן גולן אזולאי.
ציוריו של שי אזולאי נמנים עם אותם עצמים מצוירים שגוף האדם ניכר בם, ולו רק מעצם עשייתם באמצעות פעולת הציור - שהלא הפעולה הציורית מתבצעת באמצעות הושטת היד קדימה לעבר העולם, וזו מטביעה את חותמה וזיכרונה בפריטים המצוירים.
אלא שבציוריו של אזולאי נוכחותו זו של הגוף אף מצוינת, מודגשת, זוכה לתמטיזציה בכמה דרכים: למשל, בהתווייתו של הגוף כריבוי פעמיו במרחב, כהתקבצותו לחבורת אנשים היושבים במעגל (מעגל קבוצתי), או כהזדמנותו ברבים בדמותן של בריות המסתדרות במפגן כלשהו לצורה של מגן דוד (מגן דוד).
בשני מקרים אלו, ייצוגו של הגוף ומעמדו הייצוגי הם אבני-הבניין בהרכבתה של צורה, שנהוג לסמל באמצעותה שלמות ואבסולוטיות.
לריבויו ולהתרבותו של הגוף בחלל מצטרפים דימויי גוף המטיל את עצמו על מקומו, כאשר בציורים כמו יריקה הגוף מוצג כפולט את חומרי גופו.
גוף זה מוצג כמטיל את שאריתו, המכתימה את העולם בסימן של הפרעה, של עודפות, של פעולה שיש עימה קלון.
התזת רוק זו, בין כל קהל העבודות של אזולאי, עשויה להיראות כהתרחשות המקבילה לנזילות הצבע הניגרות מתוך צורה ציורית מופשטת, למשל, מתוך צורה כתמית מרובעת של צבע שחור בציור שהיה.
בהקשר שכזה, אלמנטים ציוריים המייצגים את פניו האוטונומיות של הציור (שההיסטוריה המודרניסטית חשבה עליהם כאמצעים החוסמים את תפקידיו החקייניים, המימטיים של הציור) מוצגים כבני מינם של שיירי הגוף, כשאריות חילוף החומרים שלו הנפלטות אל החוץ.
בזמן שהגוף והציור מזילים את שאריותיהם – או גם, ברגע שבו הגוף והציור נעשים סרח-עודף נוזלי ששרד לאחר מעשה, הם קיימים בעולם כדמויות השייכות כל-כולן למעשה הציור, או למעשה תעתועים אחר, שכמו בסרטי-אימה מתגלות לפתע כגופים נזילים המגירים את חומרי תוכנן.
"ניתן לדבר על השארית כמו על מראה" כותב בודריאר, "פירוש הדבר הוא ש [...] הממשי התנדף כדי לפנות מקום לדימוי ממשי יותר מן הממשי, והיפוכו של דבר - השארית התנדפה מן המקום שהוקצה לה כדי להגיח מן הצד ההפוך, כמה שהיא הייתה השארית שלו וכו'".
בצד הפה היורק ישנו גם זה המצייר, פה שכמו מוציא מתוכו ציור, כאשר הדמות בציור כמו צייר-פה אוחזת את המכחול בפיה ומציירת עמו.
במקום שמתוך הפה ייצאו קול ודיבור (הנחשבים ביהדות כביטוי המובהק לנוכחותו ולתוקפו של סובייקט מוחלט), נפלט מתוכו ציור.
ואפשר לומר זאת גם כך: הפה משמיע ומדבר ציור.
ה"פה ועכשיו" של מעשה הציור מתממשים באמצעות הפה, ואיבר שפעם היה דובר פעולותיה של אמנות מושגית מועמד כעת לרשותו של הציור.
ציור זה, כנושא דברה של ראיית עולם מושגית ואיקונוקלסטית (שהרי קול ודיבור לא נועדו למראה עיניים), מיוצג, למשל, בשיעור ציור פה ורגל, כמתודה, כשיטה שיש לה בית מדרש של לימוד והתנסות.
ה"אסכולה" של ציור זה שייכת לנכים, למוגבלים-בגופם, לאלו שגופם הוא בבחינת חסר, אלו שגופם הוא כשארית של גופים תקניים יותר.
הציור של שי אזולאי אינו מתבצע באמצעות הפה או הרגל – אלא כדרך השגרה באמצעות היד; אבל כאשר דמותם של הציירים שתוקי היד ארוגה בפועלה של היד המציירת, דמותם זו גם עולה כעקב אכילס שלה.
דמויות ציירים שתוקי-יד אלו כמו מגלמים את היד ואת פועלה אשר עשויים היו שלא להיות.
או ליתר דיוק, ציירי פה-רגל אלו מגלמים את פועלה של היד המתמידה בציורה כמעשה שגם יכול היה שלא להיות.
מעשה ציור זה הוא שאריתו-פליטתו-מוצאו של גוף פגום, אך בה-בעת הוא גם הגוף הפגום עצמו, חומר-מחומריו, בשר-מבשרו.
הציור הזה, כמו הגוף הפגום, רוצה את תיקונו; והציור הזה, כמו הגוף הפגום, הוא גם כלי למעשה של "תיקון", מכשיר המסייע במאמץ לביטויו של דבר-מה (אידיאי?
ספיריטואלי?), שהוא תמיד גדול מכפי מידותיו.
"נדבך 11" - תערוכת יחיד בבית האמנים בירושלים, 2003.
"רשמים" - תערוכה קבוצתית בבית האמנים בירושלים, 2004.
"אורים" - תערוכה קבוצתית, מוזיאון ישראל, 2005.
"חברים חדשים" - תערוכה קבוצתית, בית האמנים בירושלים, 2006.
תערוכת יחיד בבית האמנים בירושלים, אוקטובר - נובמבר 2007.
"באופן פורמלי (2): ומה לעשות עם ציור במאה ה-21?" - תערוכה קבוצתית במוזיאון חיפה לאמנות, 2011.
"שותפי על" - תערוכה זוגית עם הפסל ראובן ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2011 - 2012.
גלריה Frieze, לונדון, אוקטובר 2011.
"הנמרודים החדשים", תערוכה קבוצתית בבית האמנים בירושלים, 2011 - 2012.
גלריה Arataniurano, טוקיו, מרץ 2013.
"גדול ממני" המוזיאון לאומנות השואה, יד ושם,ירושלים, ינואר 2024.
פרס על שם אסנת מוזס לאמן צעיר, 2007.
פרס מורשה -מוזיאון תל אביב
פרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות, 2011.
שי אזולאי (24 בדצמבר 1979) הוא סופר ומתרגם ישראלי הכותב בעברית ובאנגלית.
ב-2019 יצא לאור ספרו הראשון לזארטו בהוצאת פרדס.
אזולאי נולד בתל אביב וגדל בישראל ובניו יורק.
הוא למד בתיכון מקיף יהוד ושירת בצבא בגדוד שמשון.
סיפורו הראשון שראה אור הופיע בעיתון 77 ב-2004, בעת שהיה סטודנט לספרות אנגלית ותקשורת באוניברסיטת תל אביב.
כששב לישראל, אזולאי תרגם את "סלאח האילם" לעברית.
המחזה "המחלקה" שכתב הוצג בתיאטרון צוותא בשנים 2014–2015 ומחזה קצר פרי עטו, "זה לא אותו הצל", עלה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר 15 של צוותא בדצמבר 2012 בבימויו של ירון מוטולה.
ב-2016 סיפור מאת אזולאי זכה במקום השני בתחרות הכתיבה של המגזין הספרותי של פרנסיס פורד קופולה Zoetrope: All-Story.
בנוסף, אזולאי כותב ביקורות עבור הניו יורק טיימס.
לזארטו הוא רומן דיסטופי המתרחש בתל אביב.
הסיפור מתחיל בליל חורף אחד, בזמן שנתיבי איילון מוצפים וכל הגשרים המובילים אל העיר מתמוטטים.
ביום שלמחרת מוצבת חומת הפרדה לאורך רחוב סלמה ולב העיר - מנחל הירקון עד רחוב סלמה ומנתיבי איילון עד הים - הופך לאזור הסגר.
תושבי העיר נאלצים להתמודד עם הניתוק, המחסורים, ועם חוסר הוודאות בנוגע לעתידם ולסיבות להסגר.
הרומן יצא לאור ב-2019 בהוצאת פרדס.
בביקורת שכתב בעיתון "הארץ" עמרי הרצוג תיאר את הספר כ-"רומן שאפתני המתנהל במתח גבוה ומעורר פרנויה...דיסטופיה תל אביבית מטרידה וסוחפת, שרדפה אותי בזמן הקריאה וגם אחריה...".
בספטמבר 2020 הספר נבחר על ידי עיתון "לאשה" כאחת מהיצירות הישראליות שעשו את השנה תחת הכותרת "הספר שחזה את המגפה".
ב-2011 כתב אזולאי את המחזה הסאטירי "המחלקה", אשר מציג תמונה קיצונית ואבסורדית של צה"ל.
"שי" הוא שיר של המשוררת רחל.
הוא נכתב בתר"ץ 1930, ונכלל באסופת שיריה מנגד, שראתה אור בהוצאת דביר בתל אביב באותה שנה.
נושאי השיר הם החלוציות ונופי ארץ ישראל, הנצפים מדגניה א' בהם שהתה המשוררת בצעירותה בתקופת העלייה השנייה: הכנרת, הגולן, ואליהם המשוררת מביעה את אהבתה וגעגועיה.
באמצעות דימויי צמחי פרי שכיחים בחקלאות העברית בארץ ישראל בתקופתה, המכונסים אל "טנא" מטפורי, משרטטת המשוררת את מנעד הרגשות והגעגועים אל התקופה והנופים.
השיר המחורז הכולל שני בתים, מוצג כאיגרת לידיד, שלמשוררת ולו זכרונות עבר משותפים.הבית הראשון מתאר כוונה ורצון להביע במלוא יופיים את זכרונות העבר, עד כדי יצירה ספרותית; המשוררת מתארת את מאמץ היצירה, במבע ארספואטי.
השורה הראשונה בו משוחחת עם פסוק מספר ירמיהו: .
מילות השיר מזכיר את תורה ס"ג בליקוטי מוהר"ן, על הפסוק , שזהו זמר וניגון שהביאו אחי יוסף אתם מארץ ישראל למצרים כמנחה ליוסף, ולא הפירות שמובנות בפשט הפסוק.
יש כאן קשר גם לעולם החקלאות שיש לרחל קשר רב אליו, וגם לעולם החסידות והתורה שבו רחל קיבלה השכלה רבה בעיירת נעוריה.
בסיום השיר, מעניקה אותו המשוררת לידידהּ כמתנה - שי; מערך נפשי-יצירתי, שדרבן את יצירתה, והתקיים, כנראה, ברוב תהליך היצירה של שיריה.
כאן מדובר על מצוות הביכורים, שיש ציווי בתורה להביאם בחג השבועות.
רחל מציעה את השיר כמתנה, כמו שהיא הייתה מציעה לפני ה'.
משמעותו של הביטוי "שני-תולעת" (תולעת שני) בלשון המקרא וחז"ל היא חוט או סרט אדום.
בשורה זו רחל מתארת כיצד היא קושרת את הטנא, ובתוכו כל המראות שתוארו בשיר, באמצעות סרט אדום כאלמנט של קישוט והוספת צבעוניות.
ככל הידוע, "שי" הוא השיר היחיד שרחל שמעה את לחנו, שחיבר יהודה שרתוק (לימים שרת), מושר בימי חייה.
לחנו השני, חובר על ידי מוני אמריליו.
השיר בלחנו של אמריליו בוצע על ידי חוה אלברשטיין ודני גרנות, וצורף לתקליטם "שירי רחל" בשנת 1968.
לחנו השלישי, חובר על ידי לוי שער.
השיר בלחנו של שער בוצע על ידי הפרברים והדודאים, בביצוע זה הושמטו המילים "כְּבִשְׁנִי-תוֹלַעַת בָּהּ אֶקְשֹׁר הַטֶּנֶא", ככל הנראה בשל ההנחה שהביטוי "שני-תולעת" אינו מובן עבור הקורא או המאזין הממוצע, והמילה "תולעת" אף עלולה ליצור קונוטציה שלילית ותחושת גועל אצל המאזינים.
לחן זה זכה לביצועים עממיים רבים.
כמו כן, הזמר הבסקי בניטו לרצ'ונדי חיבר את הלחן של לוי שער לשיר הבסקי בביצועו: "Ni, Sahatsa bezala" (בעברית: "אני, כמו עצי ערבה").
כמו כן, קיים ביצוע נוסף של הזמר היווני יורגוס דאלארס עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
קיים ביצוע נוסף ביוונית ללחן של לוי שער בפי הזמר כריסטוס ת'יוואיוס.
ביוונית נקרא השיר To Doro.
השי'אר הוא גזע חייזרי בדיוני המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
אימפריית השי'אר (או אימפריום) היא אחת מתוך שלוש האימפריות החזקות ביקום מארוול, והיא מורכבת מאסופה נרחבת של גזעים, תרבויות ועולמות חייזריים, אשר ממוקמת בסמוך לאימפריות הקרי והסקרול.
הגזע החייזרי הופיע לראשונה בחוברת X-Men #97 מפברואר 1976, והוא נוצר בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.
חברי המשמר המלכותי של אימפריית השי'אר נוצרו כמחווה ללגיון גיבורי-העל של חברת DC קומיקס.
כפי שתואר בסאגת הפניקס האפלה, השליט המושחת של השי'אר, ד'קאן נראמני, ניסה להשתמש בגביש המק'קראן העוצמתי כדי להשתלט על היקום.
אחותו הצעירה לילנדרה והאקס-מן - בני בריתה החדשים - סיכלו את תוכניתו.
כתוצאה מכך, הוא נכנס לתרדמת בידי הגביש, ולילנדרה נטלה את תפקיד הקיסרית של אימפריית השי'אר.
מכאן ואילך, בין חברי האקס-מן לאימפריית השי'אר מתפתחים יחסי ידידות קרובה.
בהמשך, השי'אר העמידו את ריד ריצ'רדס למשפט באשמת רצח עם.
הוא נאשם בהחייאתו של נבל-העל גלקטוס, לאחר שזה האחרון הובס בכדור הארץ.
מעט לאחר תחייתו המחודשת, גלקטוס כילה את עולם המלכות של השי'אר, מה שהוביל למותם של מיליארדים.
במשפטו של גלקטוס הוא נמצא זכאי חרף פעולותיו, כיוון שטריבון השי'אר שוכנע כי גלקטוס הוא כוח חיוני שפועל למען שלום היקום.
בשנות ה-80, אחותם המעורערת בנפשה של ד'קאן ולילנדרה, דת'בירד, חזרה מגלות וניסתה להפיל את אחותה מכס המלכות.
למטרה זו, היא תקפה כמה מבני בריתה הארציים של לילנדרה, ואף הייתה אחראית לפלישתו של גזע טפילים חייזרי בשם "הזן" על כדור הארץ.
היא הובסה לבסוף בעזרתם של האקס-מן.
בקשת הסיפור מבצע סופה גלקטית של שנת 1992, אימפריית השי'אר סיפחה לעצמה את אימפריית הקרי בסוף המלחמה ביניהן, ודת'בירד נבחרה לשמש כמשנה למלך באימפריית הקרי.
אולם, היא לא החזיקה מעמד בתפקיד זה להרבה זמן, והסטטוס של שטחי אימפריית הקרי נותר בלתי ידוע.
אחותו המרשעת של צ'ארלס אקסבייר, קסנדרה נובה, השמידה את חלק הארי של אימפריית השי'אר.
כדי לעשות זאת, היא השתלטה על גופו של אחיה ואילצה את לילנדרה להנחיל מלחמת אזרחים.
ג'ין גריי היא זו שהביאה לסופו של הסכסוך.
אך למרות מאמציה, אימפריית השי'אר עדיין רצתה במותה.
בקשת הסיפור "פניקס: שירת הברבור", קבוצה מגזע השי'אר ניסתה להרוג את כוח הפניקס ואת ג'ין גריי תוך כדי, אך היא נמלטה מניסיון ההתנקשות.
בהמשך, השי'אר רצו למחות את גנום משפחת גריי מעל פני האדמה, ובכך למנוע את השתלטותו של כוח הפניקס על מוטאנט נוסף ברמת אומגה.
קומנדו המוות של השי'אר רצח את אביה, אחיינה ואחייניתה של ג'ין, כמו גם קרובים נוספים, בפלישה כוללת על כדור הארץ.
המעשה הנפשע גרם לבתה של ג'ין, רייצ'ל סאמרס, לתבוע נקמה באימפריית השי'אר.
נדמה כי מועצת השי'אר הייתה אחראית לכך, וכי לילנדרה לא הייתה מודעת לנעשה בשמה.
איום נוסף על אימפריית השי'אר היה בדמותו של נבל-על בשם וולקן.
במהלך שנות שלטונו, ד'קאן הרג את קתרין סאמרס - אמם של סקוט ואלכס סאמרס - שהייתה הרה.
ד'קאן שיעבד את הילד עד לבגרותו, מה שהוביל את וולקן להכריז נקמה על אימפריית השי'אר.
זאת ועוד, מתרחשת הפיכה שלטונית בניסיון להפיל את לילנדרה מכסאה ולהחזיר את ד'קאן לשלטון בעזרתה של דת'בירד.
קבוצת האקס-מן מצטרפת לקבוצת סטארג'אמרס במשימה לעצור את וולקן ואת ניסיון ההפיכה.
לבסוף, וולקן הורג את אביו, קורסייר, ואת ד'קאן, נוטל את כס המלכות לעצמו, והופך את דת'בירד למלכתו.
לילנדרה וקבוצת הסטארג'אמרס מובילים תנועת מחתרת נגד שלטונו של וולקן.
השי'אר הם גזע דמוי אנוש, מחושב וקר רוח, אשר חזותו היא בעלת מאפייני ציפור וכרבולת נוצתית מעטרת את ראשם כתחליף לשיער.
שני סגנונות שכיחים לכך כוללים את מעמד האריסטוקרטיה - הנוצות יוצרות מבנה משולש מעל הראש עם קצוות בפסגת הראש ושני צידי הכתפיים - ואת המעמד הרגיל - מבנה רעמתי עם קצה שטוח בפסגת הראש.
מבחינה אנטומית, לשי'אר עצמות חלולות וקלות, וזרועותיהם עדיין מעטרות קצוות נוצה כתוצאה ממיליוני שנים של אבולוציה נשכחת.
חייזר טיפוסי מהגזע יכול להרים טון אחד השקול לכוח כבידה ארצי, ויש לו סיבולת גבוהה מאוד.
למרבית השי'אר אין יכולות מיוחדות, ומעטים נושאים מטענים גנטיים כמו כנפיים המקנות להם יכולת תעופה.
השי'אר יולדים את צאצאם בצורת ביצים.
הם מגדלים ומקבלים הזנה בתאים מיוחדים והילדים נקראים "אבקוע".
שי-רה נסיכת הכוח היא סדרת אנימציה של אולפני "Filmation" מז'אנר פנטזיה/פעולה והמדע בדיוני, המבוססת על סדרת הצעצועים Masters of the Universe אשר מיוצרת על ידי חברת מאטל.
במרכזה עומדת שי-רה, אחותו התאומה של הי-מן מסדרת האנימציה "הי-מן ושליטי היקום", הנלחמת נגד כוחות הרוע ("השבט") בראשותו של הורדאק, מכשף רובוטי מרושע, שכבשו את את'ריה.
העונה הראשונה שודרה בשנת 1985, והשנייה שודרה בשנים 1986-1987. הסדרה שודרה בתרגום לעברית בשנות ה-90 בערוץ הילדים ובדיבוב לעברית מינואר 2014 בערוץ ג'וניור, יחד עם הסדרה "הי-מן ושליטי היקום".
בין העונות שודר ספיישל-קרוסאובר-כריסטמס - "He-Man and She-Ra - A Christmas Special" .
הנסיכה אדורה/שי-רה (She-Ra) - אשה חזקה והמנהיגה של המרד הגדול, אחותו התאומה של הנסיך אדם, כשהיא מקבלת כוחות שמה "שי-רה".
היא נחטפה בילדותה על ידי הורדאק, הכירה את אדם לראשונה בסרט "הי-מן ושי-רה: חרב הסודות", והיא אחת מהיחידות שיודעת את זהותו הסודית.
לחרבה יש יכולת להשתנות לכל חפץ, בפקודתה, מגלה בסוף שהיא מאוהבת בקטרה.
רוח מהירה/סופה (Swifty/Swift Wind) - הסוס המדבר של שי-רה אשר משתנה לחד-קרן מעופף בעונה הראשונה ויכול לתקשר עם שי-רה בצורה על-טבעית.
באחד הפרקים הפך לאב מזוגתו סטאר ווינד.
חץ וקשת (Bow & Arrow) - אחד המורדים, לפעמים הוא מתחפש כדי לברוח ליערות השורקים כדי להיפגש עם אביו.
קשת מעולה וכריזמטי, מאוהב בנסיכה נצנוץ.
מאדאם רז (Madame Razz) - מכשפה טובת לב אשר חיה ביערות השורקים עם המטאטא המדבר שלה.
מטאטא (Broom) - המטאטא המדבר של מאדאם רז.
כנשוף (Kowl) - יצור מעופף אשר מופיע כשילוב של קואלה וינשוף.
הוא אחד מהיצורים באת'ריה אשר מודע לזה שאדורה היא למעשה שי-רה.
אור תקווה (Light Hope; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה ברק) - השומרת של טירת הקריסטל.
יודעת את סודה של אדורה/שי-רה ומאמנת אותה כדי להיות ראויה לשאת את החרב הקסומה.
אור תקווה גנבה את אדורה/שי-רה מכוכב אחר הנמצא בצד השני של היקום דרך פורטל (שער) כדי לאמן אותה כדי להפעיל את הלב של כוכב הלכת את'יריה.
נצנוץ (Glimmer; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה זוהר) - נסיכת הירח הזוהר (בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה "ממלכת אור ירח"), הנהיגה את המורדים הגדולים לפני אדורה.
המלכה אנג'לה (Queen Angella) - המלכה של הירח הזוהר (בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה "ממלכת אור ירח") אמה של נצנוץ היא הקריבה את חייה בזמן שאת'יריה קרסה לתוך עצמה כאשר הוראדק הדליק את הפורטל.
פרוסטה (Frosta) - חברה במרד הגדול, יש לה כוחות קרח.
באחד הפרקים שבהם ביקר הי-מן את אחותו, התאהבה בו.
נטוסה (Netossa) - חברה במרד הגדול, השריון שלה הוא רשת.
פלטרינה (Flutterina) - חברה במרד הגדול בעלת כנפי פרפר.
אשר מתגלה כיצור משנה צורה שהעביר מידע לשבט.
מרמיסטה (Mermista) - נסיכת ים אשר הצטרפה למרד הגדול, אהובה הוא נץ ים.
פרפיומה (Perfuma) - חברה במרד הגדול, יש לה כוח להצמיח פרחים ושורשים.
נץ ים (Sea Hawk) - שודד ים אשר הצטרף למרד הגדול, הוא מאוהב במרמיסטה.
סטאר ווינד (Star Wind) - זוגתו של רוח כסופה.
הפכה לאם מבן זוגה רוח כסופה.
המלך מייקה (Micah) - המלך של ממלכת הירח, בעלה של אנג'לה, אביה של נצנוץ.
נעדר במשך 15 שנים לאחר שנשבה בעולם השבט.
נמלט משם ושב לכס המלוכה עם בתו נצנוץ.
ספינרלה (Spinnerella) - חברה במרד הגדול, בעלת יכולות סחרור אדירות הגורמות לסופה, בעת שהיא מסתחררת סביב עצמה יש לה את כוחות הרוח.
הורדאק (Hordak) - מנהיג השבט.
המורה של סקלטור, אשר זומם לשלוט באת'ריה.
ביכולתו לשנות את צורתו וחלקים בגופו, כולל לכלי ירייה וכלי רכב.
קטרה (Catra; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה חתורע) - המנהיגה של כוחות הרשע אשר יכולה להשתנות לפנתר, דבר שסייע לה כשהיא תעתעה בתושבי ממלכה תת-קרקעית של חתולים אנושיים שחשבו שזאת מלכתם הנעדרת.
בנוסף הזה, יש לה כוחות קסם, מאוהבת באדורה.
טוות הצללים (Shadow Weaver; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקראה אורגת הצללים) - הקוסמת העוצמתית של כוחות הרשע.
במקור היא וקאסטפאלה למדו אצל קוסם בשם "נורווין".
קיבלה את צורתה הנוכחית, לאחר שספגה את כוחותיה של אבן האפלה.
מנטינה (Mantenna; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקרא אנטניש) - חבר בכוחות הרשע.
יכול לירות מעיניו, כשהוא מוציא אותם, קרני לייזר וקרני קיפאון.
הורדאק, לשם שעשוע, נוהג להפיל אותו באמצעות דלת תת-קרקעית שהוא פותח מתחתיו.
גריזלור (Grizzlor) - חבר בכוחות הרשע.
סקורפיה (Scorpia; בגרסה הישנה, בערוץ הילדים, נקרא עקרביש) - חברה בכוחות הרשע בעלת זנב וצבתות של עקרב.
הורד פריים (Horde Prime) - הבוס של סקלטור והורדאק ואביו של הנסיך זד.
דמותו מופיעה כערפל בגוון שחור-ירוק, כשרק זרועו נראית.
אימפ (Imp) - מרגל קטן ודמוי עטלף שמשרת את הורדאק.
הנסיך זד (Prince Zed) - בנו של הורד פריים ויורשו היחיד.
לאחר שניצל על ידי שי-רה החליט להשכין שלום בין שני הצדדים לאחר שירש את כס המלכות.
אוקטביה (Octavia) - אחת מהמפקדים של אורדק.
יצורה שהיא חצי יצור ימי.