tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמו כן עסקו הכוחות בירושלים בליווי שיירות אספקה מהשפלה לעיר, שיירות אספקה לגוש עציון, נווה יעקב, עטרות ושיירות להר הצופים, שנותר כמובלעת מנותקת מהעיר.
כתוצאה מכך סבלו אבדות קשות בשורה של התקפות על שיירות, כגון מחלקת הל"ה בדרכה לגוש עציון, שיירת עטרות בדרכה לנווה יעקב ועטרות, שיירת נבי דניאל בדרכה חזרה מגוש עציון ושיירת הדסה להר הצופים.
ערב קום המדינה מנתה חטיבת עציוני 3,166 חיילים ומפקדים.
בינואר/פברואר 1948 הוסב שמה של חטיבה עציוני לחטיבה 6. דוד שאלתיאל מונה כמפקד החטיבה ומפקד המחוז.
בתפקיד זה ניהל את המערכה הצבאית על ירושלים בשלהי מלחמת העצמאות.
החטיבה סבלה אבדות כבדות במלחמת העצמאות: 651 חיילים (כ- 20%) נהרגו; יותר מאלף (למעלה מ-30%) חיילים נפצעו; 581 (כ- 18%) הלכו לשבי בירדן (מהעיר העתיקה - 341, ומגוש עציון - 240).
במלחמה נפלו גם 425 אזרחים בהפגזות וצליפות.
בשלב הקרבות ההתקפי, לאחר קבלת תוכנית ד' של המטה הכללי, השתתפו כוחות עציוני ביחד עם חטיבת הראל בקרבות מבצע נחשון על הדרך לירושלים (4-11 באפריל 1948), ובקרב הקסטל על השליטה בנקודה מרכזית בדרך.
לוחמי עציוני השתתפו גם במבצע יבוסי שהתרחש בין 22 באפריל ו-4 במאי 1948. במסגרת המבצע הופעלו חיילי החטיבה בשלב ג' לכיבוש חלקים משכונת קטמון והשתתפו בקרב מנזר סן-סימון.
יחידות החטיבה השתתפו גם במבצע קלשון ב-14 במאי 1948. המבצע תוכנן ליום הסתלקות הבריטים מהעיר וכונה 'קלשון' על שום שתוכנן עם שלוש זרועות.
במבצע תוכננה השתלטות על שלושה אזורים - בצפון - כיבוש שייח' ג'ראח הערבית, המושבה האמריקאית, ובית הספר לשוטרים.
במרכז העיר - השתלטות על מתחם המשרדים של מרכז העיר (בווינגראד), מנזר נוטרה-דאם, בנייני ימק"א ומלון המלך דוד, ובדרום - המושבה הגרמנית, המושבה היוונית, מחנה אלנבי על דרך חברון, החלק המערבי של אבו תור, בקעה, תחנת הרכבת ובניין המדפיס הממשלתי.
בשלב פלישת הכוחות הערבים הסדירים התעוררו בעיות בירושלים עקב כניסת הלגיון הערבי לעיר והגעת כוחות מצריים לדרום העיר.
החטיבה, שסבלה מבעיות ארגון ופיקוד התמודדה עם יחידות מהצבא הערבי הסדיר החזק ביותר - הלגיון הערבי הירדני שהיה בפיקוד בריטי.
לפיכך סבלה החטיבה מכות קשות בראשית המלחמה: גוש עציון נפל ב-14 במאי 1948, בכפר עציון נהרגו רבים מלוחמי החי"ש של הגוש והיתרה הלכה לשבי בירדן.
כמו כן עטרות ונווה יעקב פונו למחרת.
בחזית הדרומית התנהל קרב רמת רחל בין כוחות האצ"ל וחטיבת עציוני ובין כוח גדול של הצבא המצרי והלגיון הירדני בתאריכים 20-25 במאי 1948. אבדות כבדות נגרמו לשני הצדדים והשטח עבר שלוש פעמים מיד ליד, אך לבסוף נשאר בידי מדינת ישראל.
בליל 18 וה-19 במאי הצליח הפלמ"ח לפרוץ לרובע היהודי ומחלקת חי"ש בת 80 לוחמים נכנסה אליו לתגבר את מגניו, אולם גם כך לא הצליח הרובע לעמוד מול התקפות הלגיון וב-28 במאי נכנע הרובע ומגניו נפלו בשבי.
ביולי 1948 נכשל מבצע קדם, הניסיון האחרון במלחמת העצמאות לכבוש את העיר העתיקה.
אך במקביל הצליחה חטיבת עציוני להדוף התקפות קשות של הלגיון באזורים נוטרדאם ושער מנדלבאום.
גדוד מכמש פורק במאי 1948 כתוצאה מחוסר כוח אדם בגלל אבדות ונפילת חיילים בשבי בגוש עציון והעיר העתיקה.
גדוד מוריה בפיקוד זלמן מרט סבל אבדות כבדות בהרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים והתעוררו בעיות בהפעלתו במסגרת החטיבה.
הוא פעל בנפרד מהחטיבה, סופח לחטיבת הראל (פלמ"ח) ועסק בהגנה על השיירות לירושלים ומשימות נוספות.
בסוף יולי 1948 מונה משה דיין למפקד המחוז ומפקד חטיבה 6/חטיבת עציוני.
לפי דרישת דיין הוחזר גדוד מוריה (61) לחטיבה.
לקראת סוף הקרבות בירושלים והפסקת האש הכללית בנובמבר 1948 ניהל דיין שיחות עם מפקד הלגיון הירדני בעיר על קו הפסקת האש בעיר ויצירת מובלעת הר הצופים והקו העירוני שחצה את העיר.
משה דיין המשיך בתפקידו כמפקד המחוז עד יוני 1949 והשתתף בשיחות שביתת הנשק עם ירדן במרץ 1949.
בסוף ספטמבר 1948 נחתם הסכם בין האצ"ל להגנה על פירוק יחידות אצ"ל בירושלים וגיוס החברים בהן לצה"ל.
כוחות אצ"ל בירושלים מנו אז כ- 700 לוחמים.
באוקטובר 1948 הוקמה חטיבה סדירה שנייה במרחב ירושלים - 'חטיבת המחוז'.
למפקד החטיבה מונה יצחק לוי (לויצה), ונכללו בה ארבעה גדודי חי"ש: 161, 162, 163, 164 ועוד שני גדודי חי"מ.
החטיבה הוקמה על בסיס פלוגות החי"ש, החי"מ והאצ"ל בירושלים.
בינואר 1949 הוחלט על הקמת חטיבת חי"ר סדירה חדשה בצה"ל - חטיבה 16 (למשך תקופה קצרה נקראה החטיבה - 160).
החטיבה הוקמה על בסיס גדודים מחטיבת עציוני/ 6, חטיבה 4 (מתל אביב), וכוחות חי"ש במחוזות ירושלים ותל אביב.
בחטיבה היו שלושה גדודים 43, 68 ו- 161. החטיבה הייתה אחראית על חזית באזור המרכז.
באותה תקופה נקבע סמל החטיבה הקיים עד היום.
באפריל 1949 נקבע שחטיבה 16 תהיה חטיבת העתודה למרחב ירושלים.
אותו זמן שונה הרכב החטיבה לשלושה גדודים (68, 161 ו- 163) ויחידת סיור 167. במהלך יוני 1949 התבצע שחרור חיילי החטיבה בשרות חובה והפיכת החטיבה לחטיבת מילואים.
באותו זמן נקבע שחטיבת המילואים תתבסס על חיילי המילואים המתגוררים בירושלים.
הוצא צו ההקמה של 'מחוז ירושלים (חטיבה 16)' (להלן חטיבה (מחוז) 16) שפורסם ב-30 ביוני 1949.
המבנה החדש הוקם על בסיס חיילים ומפקדים ירושלמיים שהיו בחי"ש, חי"מ, אצ"ל, הפלמ"ח, חטיבת עציוני וחטיבת המחוז.
האופי המקומי של כוח האדם של החטיבה הגביר את המוטיבציה ('הגנה על הבית', היכרות אישית בין החיילים), גרם לכושר התמצאות גבוה של החיילים והמפקדים בזירה ואפשר גיוס מהיר של החטיבה.
לגורמים אלו הייתה השפעה על תפקוד החטיבה במלחמת ששת הימים.
מלבד משימות הביטחון השוטף הייתה החטיבה אחראית על "הקו העירוני" ועל יחידת "מצוף", שטיפלה בכל נושאי "הר הצופים" כולל השיירה הדו שבועית שעלתה אליו בשטח שבשליטת ירדן משער מנדלבוים דרך שכונת שייח ג'רח.
ערב מלחמת יום הכיפורים היו חלק מלוחמי חטיבת ירושלים מוצבים בגזרת תעלת סואץ.
גדוד 68 גויס למילואים ונערך במעוזים של קו בר-לב.
מעוזי הקו החזיקו מעמד ברובם ביומיים הראשונים של המלחמה.
אולם, לנוכח המספרים העצומים של הכוחות המצריים הצולחים נפלו חלק מהמעוזים לידי המצרים והמגנים עליהם נהרגו או נלקחו בשבי.
חלק מהמוצבים פונו רגלית לאחור במבצעים הרואיים.
שאר גדודי החטיבה גויסו עם פרוץ המלחמה ונערכו להגנה על החזית המזרחית עם ירדן.
לאחר צליחת התעלה הועברו גדודי החטיבה לגדה המערבית של התעלה, ונשארו להגן על הקווים באזור איסמעיליה ואזור הגשרים.
החטיבה שוחררה אחרי מספר חודשים.
הגדוד קיבל אחריות על הגזרה ב־25 בספטמבר 1973 ונועד להיות בתעסוקה עד 24 באוקטובר 1973. לא הייתה אמורה להיות זאת תקופה מיוחדת ולא היה צפי לפעילות רצינית בגזרה.
עם זאת אט אט החלו אנשי החטיבה המוצבים בקו, לראות תנועות מאסיביות של שריון וחי"ר מצרי לאורכה של כול התעלה והעבירו גם דיווחים בקשר על כל המתרחש.
המטרה העיקרית של המצרים במבצע בדר שפתח את מלחמת יום הכיפורים הייתה חצייה מהירה של תעלת סואץ וכיתור מוצבי קו בר־לב והכנה להתקפת הנגד הצפויה של צה"ל.
התקפות הנגד המקומיות של החטיבות מהאוגדה 252 נהדפו על ידי כוחות חי"ר מצריים שהיו חמושים בטילי נ"ט רבים.
רק מוצב אחד - בודפשט - נותר בידיים ישראליות.
במהלך המלחמה ספג הגדוד מכה קשה, 76 מחייליו נפלו (30%), יותר מ-60 נישבו (24%) ורבים נפצעו.
מתוך 254 לוחמים ומפקדים של גדוד 68, פונו/חולצו/מולטו 118 לוחמים (46%).
מבצעי החילוץ התחילו בגזרה הצפונית בשבעה באוקטובר, ונמשכו עד תשעה באוקטובר.
המעוז היחיד שלא נפל בידי האויב והמשיך להילחם ללא הפסקה, הוא מעוז "בודפשט" בפיקוד מוטי אשכנזי ובסיוע ישיר ומרכזי של שני טנקים מגדוד 9 בפיקודו של המ"מ שאול מוזס.
כל שאר המעוזים לאורך התעלה פונו, או נפלו בידי המצרים.
מעוזי השרטון על חוף הים התיכון היו ראשונים לפינוי.
מעוז "בודפשט" כותר ממזרח על ידי כוח קומנדו מצרי, שלא אִפשר לפנות את המעוז.
מעוז "טרקלין", שלא הופגז ולא הותקף - פונה ללא תקלות בשבעה באוקטובר.
מעוז "דרורה", בפיקוד מולי רונן, על 23 החיילים שלו פונה במבצע דרמטי בליל השביעי באוקטובר.
בגזרה המרכזית: מעוז "חיזיון" (גשר פירדאן) נפל בידי המצרים אחר קרבות קשים; מעוז "פורקן" (איסמעיליה) חילץ ופינה את עצמו ללא נפגעים (33 לוחמים), בפיקוד המ"פ מאיר ויזל, בשמונה באוקטובר במבצע חילוץ דרמטי מדהים לשטחנו.
לוחמי מעוז "מצמד" (דוורסואר) נפלו בשבי המצרי לאחר קרבות קשים; ואילו מעוז "לקקן" (האגם המר הגדול) לא הופגז ולא הותקף.
בגזרה הדרומית: מעוז "בוצר" (בחיבור בין האגם המר הגדול לאגם המר הקטן) בפיקוד צביקה ציפמן - פונה ללא נפגעים, בתשעה באוקטובר; ומעוז "ליטוף" (ביציאת התעלה מהאגם המר הקטן) נפל בידי המצרים.
מעוז "מילאנו" פונה במבצע מורכב.
בשיחות של המג"ד עם המ"פ יעקב טרוסטלר, מפקד המעוז, התברר כי לא יהיה ניתן להיחלץ מהמעוז באור יום באמצעות זחל"מים, כיוון שהמעוז הוקף בכוחות מצריים גדולים עם נשק נ"ט בשטחנו ממזרח.
התוכנית, שעובדה במשותף, קבעה, שפינוי המעוז ברגל יתחיל בשעות החשיכה.
במעוז היו 43 אנשים, וביניהם חמישה-עשר שריונאים, שטנקיהם נפגעו, ופינו את עצמם למעוז, בחלקם פצועים.
כמו כן, היו בו כמה אנשי מנהלה, שהיו חלק מכוח המעוז.
ציר התנועה באזור קנטרה מזרח היה אמור להיות ניווט והתחמקות מזרחה, ואחר כך צפונה לכיוון תעוז "יורם".
בשעות החשיכה, יצא הכוח מהמעוז בתנועה רגלית שקטה.
הכוח נע באטיות עקב הפצועים ובזהירות רבה, כדי להימנע מהיתקלות עם הכוחות המצריים.
לאחר כמה שעות של תנועה נתקלו בכוח מצרי.
תוך כדי ההתחמקות, נוצר נתק בתוך הכוח.
24 לוחמים בפיקוד טרוסטלר וסגנו מיכה קסטכר הצליחו להתחמק ולהסתתר.
עם אור ראשון התגלה הכוח על ידי טנק ישראלי שהחל לירות עליהם בהנחה שמדובר בחיילים מצרים.
שנים מהשריונאים, אילן גידרון וגיל אופיר רצו לכיוון הטנק מנופפים בטלית על מנת שהטנק יזהה שהם חיילי צה"ל.
הם חולצו על ידי אותו טנק והגיעו לתעוז "יורם", ופונה לבלוזה בזחל"מים.
שני לוחמים נהרגו בהיתקלות ושבעה-עשר לוחמים, וביניהם הפצועים, ניתקו מהכוח העיקרי, והתגלו כשהסתתרו במבנה נטוש בעיר קנטרה בשמונה באוקטובר בבוקר.
בקרב נהרגו תשעה לוחמים, ושמונה לוחמים נפלו בשבי.
שאר כוחות החטיבה והמחוז (מאורגנים בשלושה גדודי חי"ר, 4 גדודי חי"ם, גדוד מרגמות 120 מ"מ, גדוד נ"ט 90 מ"מ, סיירת, פח"ח, מח' הנדסה ועוד) גויסו ביום שבת ה-6 באוקטובר ותפסו מערכי הגנה בדרומה של בקעת הירדן ועד מעלה אפרים וכן לאורכם של הצירים העולים לגב ההר לעבר ירושלים ורמאללה.
מיד בגמר המלחמה הוחלט להעביר שניים מגדודי החי"ר של החטיבה ומפקדת החטיבה לפיקוד צפון.
מפקדת החטיבה וגדוד 62 תוכננו להחליף את חטיבת גולני בג'ובתא אל חשב.
אולם, בשל מחסור בציוד חורף ואיכות הציוד האישי של החיילים הוחלט להעביר את החטיבה לגזרה המצרית כדי לתגבר את אוגדה 143 במרחב 'הצליחה' בגזרה המצרית - אפריקה.
'אפריקה' או 'ארץ גושן' היה השם שנתנו חיילי צה"ל לשטח שכבשה ישראל ממערב לתעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים.
גדוד 163 הועבר באוטובוסים לגזרתו ב'אפריקה'.
גדוד 62 בפיקודו של סא"ל שי רז נערך להגנה באזור הצליחה והגשרים עם, פלוגה באזור החווה הסינית מול מובלעת הארמייה השלישית המצרית, ופלוגה שסופחה לחטיבה 55 באזור איסמעיליה.
גדוד 161 בפיקודו של סא"ל גדעון מסד וגדוד 163 בפיקודו של סא"ל יעקב שריג ומחליפו סא"ל אלי קידר יחד עם גדוד המרגמות בפיקודו של סא"ל יוסי שושן, בפיקוד מפקדת החטיבה המח"ט אל"ם זאב עופר והסמח"ט סא"ל נחמיה שקד, נערכו מול חילי חטיבת הצנחנים 150 המצרית בגזרת אסמאעיליה וקבר החיל האלמוני.
כל העת אירעו תקריות בודדות בהן נורו גם מטחי ארטילריה וקטיושות מהם נפגעו הלוחמים.
במקביל נערכו גם שיחות שלום מקדימות בניהולו של הקמ"ן רס"ן דני אשר עם המפקדים המצרים, בחסות האו"ם, לפתרון בעיות מקומיות.
שם במטעי המנגו ועל שפת התעלה המערבית, תחת פיקודו של האלוף אריק שרון, שהו חיילי החטיבה כמעט חמישה חודשים עד לפנוי המרחב.
החטיבה הייתה מאחרוני הכוחות שחצו את גשרי התעלה מזרחה עם פינוי שטחי "אפריקה".
גדודי החי"ם של החטיבה יחד עם גדוד 68 המחודש נערכו כל העת להגנה במרחבי בקעת הירדן תחת פיקוד מאולתר בתחילה בפיקודו של אל"ם אליעזר אמיתי, מי שהיה מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים.
חטיבת מכבים הייתה חטיבה מרחבית של צה"ל שתפקידה היה לשמור על קו התפר באזור מודיעין ולמנוע אירועי פח"ע.
החטיבה פעלה תחת פיקוד אוגדת אזור יהודה ושומרון.
ב־2004, במהלך האינתיפאדה השנייה הוקמה כחטיבה מרחבית שביעית באוגדת איו"ש על בסיס מפקדת האגד הארטילרי עוצבת עמוד האש, ובהמשך על בסיס מפקדות של חטיבות תותחנים ושריון סדירות בהם חטיבת האש 282 חטיבה 188 וחטיבה 401. תפקיד החטיבה היה אחזקת קו התפר באזור מודיעין.
החטיבה הייתה אחראית מאזור נחל שילה שליד קלקיליה עד מבואות ירושלים.
החטיבה פיקחה מטעם הממשל הצבאי מעבר לקו הירוק על 32 כפרים פלסטיניים ותשעה יישובים ישראליים.
בין הכפרים הפלסטינים היו בית סירא, בידיה, חרבתא אל-מצבאח, בית עור א-תחתא, והיישובים הישראלים חשמונאים, לפיד, מתתיהו, מודיעין עילית, מבוא חורון, אורנית, מתן ואייל.
ביולי 2008 נסגרה החטיבה וחטיבת אפרים קיבלה את האחריות על רוב האזור.
בתקופת מבצע שובר גלים הוצב מפח"ט משימתי מכבים, שמקום מושבו היה במחנה עופר ותפקידו היה למנוע חציות במרחב התפר בגזרת אפרים ובנימין.
את המפח"ט איישו מפקדות של חטיבות חי"ר ושריון סדירות, כחטיבת הצנחנים וחטיבה 7.
שםתקופת כהונההערותבני מר2004–2005במקביל לתפקידו כמפקד אגד ארטילרי 215; לימים ראש מטה פיקוד הצפוןדוד סויסהבמקביל לתפקידו כמפקד אגד ארטילרי 282; לימים קצין תותחנים ראשירועי ריפטיןבמקביל לתפקידו כמפקד אגד ארטילרי 282; לימים קצין תותחנים ראשימשה שטריתבמקביל לתפקידו כמפקד אגד ארטילרי 215יוני גדג'2005–2007יצחק תורג'מןבמקביל לתפקידו כמפקד חטיבה 401; לימים ראש אט"ל
חטיבת התביעות היא יחידת התביעות של משטרת ישראל המהווה אחת משתי סמכויות התביעה העיקריות בבתי המשפט בישראל: פרקליטות המדינה, והתביעה המשטרתית.
מקורה של מערכת התביעה הפלילית בישראל וחלוקת הסמכויות בה הוא במודל המנדטורי, ולא חלו בו שינויים מבניים ומוסדיים משמעותיים מאז הקמת המדינה.
הבסיס החוקי לפעולת יחידת התביעות של המשטרה הוא סעיף 3 לפקודת המשטרה, הקובע כי: "משטרת ישראל תעסוק במניעת עבירות ובגילוין, בתפיסת עבריינים ובתביעתם לדין".
סעיף 12(א)(2) לחוק סדר הדין הפלילי קובע כי שוטרים, אשר מונו לכך על ידי המפקח הכללי של משטרת ישראל, מוסמכים לנהל משפט פלילי כתובעים מטעם המדינה.
חלוקת תיקי החקירה המוגשים לבתי המשפט, בין הפרקליטות ובין התביעה המשטרתית, מתבצעת על פי חומרת העבירה בכפוף לחוק סדר הדין הפלילי.
הפרקליטות מטפלת בכ-10% מהתיקים, רובם בעבירות חמורות, ויחידות התביעה במשטרה מטפלות בכ-90% מהתיקים, רובם בעבירות סדר ציבורי ואיכות החיים.
יחידות התביעה מרוכזות תחת "חטיבת התביעות", שהיא חטיבה אופרטיבית הכפופה למפכ"ל המשטרה.
חטיבת התביעות קובעת את ניהול כוח האדם ומכתיבה מדיניות אכיפה אחידה ליחידות התביעה.
מדורי היחידה אחראים על הנחיה מקצועית, פיקוח, בקרה, ייעוץ, חקיקה, טיפול בנושאים בעלי רגישות ציבורית וייצוג משטרת ישראל בוועדות הכנסת.
תובעי החטיבה מייצגים את המשטרה ב-37 בתי משפט השלום והנוער ברחבי הארץ ובשישה בתי משפט מחוזיים בדיוני ערר על החלטות מעצר ושחרור.
בחטיבה כ-550 תובעים ואנשי מנהלה וב-1 ביולי 2019 הצטרפו אליה עוד כמאתיים שוטרי תביעות התעבורה, תובעים ואנשי מנהלה, שהיו כפופים קודם לכן ליחידות אגף התנועה.
מאז הקמת החטיבה בוצעו מהלכים לביסוסה המקצועי והפיכתה לגוף עצמאי ובעל יכולת אכיפה, בדגש על מדיניות ארצית אחידה בנושאי התביעה.
נכון לשנת 2019 עומד בראש חטיבת התביעות תנ"צ עו"ד דדו זמיר.
התביעה המשטרתית בתקופת המנדט הבריטי
מראשית ימי המנדט עד 1924 היו בתוקף סדרי הדין העות'מאנים.
משנת 1924 הוחלו סדרי דין חדשים לפיהם עסקה המשטרה בניהול הליכים פליליים.
פקודת הפרוצדורה הפלילית העניקה סמכות להגשת אישום בפשעים חמורים לבית משפט מחוזי ליועץ המשפטי או בשמו.
האחראי לייצוג הממשלה בבתי המשפט היה יועץ הכתר שהיה כפוף ליועץ המשפטי.
בהליכים פליליים שנוהלו בבתי משפט שלום או עירוניים, יכול היה לנהל את ההליך כל שוטר, ולא רק היועץ המשפטי או בא כוחו.
משנות העשרים ניהלה המשטרה את רוב ההליכים הפליליים בבתי משפט השלום ואפילו המחוזיים.
שלטונות המנדט הכירו בבעייתיות בכך שהשוטרים חוקרים וגם מנהלים את התיקים הפליליים בבתי משפט מחוזיים, אך למרות הבעייתיות היה מובן ליועץ המשפטי שבתביעות פשוטות אפילו בבתי משפט מחוזיים, יש צורך בכוח אדם משטרתי עקב מחסור בכוח אדם איכותי במשרדי התביעה של הכתר.
גם מפקדי המשטרה הלינו על מחסור בכוח אדם איכותי במשטרה ועל הצורך להפנות כוח אדם איכותי לתביעות.
שוטרים בריטים עברו הכשרה בחוק ומשפט בבית הספר של המשטרה, חלק מהם המשיכו ללמוד משפטים מחוץ למשטרה ומשנת 1940 הופעלה תוכנית במסגרתה עברו שוטרים הכשרה במשרדי התביעה של הכתר, אך כאשר תובעים אלה קודמו לדרגת קצונה הם הועברו לתפקיד אחר.
התובעים הבריטיים לא הפכו לצוות קבוע של תובעים משטרתיים, אך התובעים המשטרתיים היהודים והערבים הפכו לסגל קבוע בבתי משפט השלום והדיונים התנהלו בעברית או בערבית.
שיקול הדעת שניתן לתובעי המשטרה היה צר.
הם לא הפעילו שיקול דעת אם לנהל את התיקים אלא הגישו לבית המשפט את כל התיקים שהועברו אליהם ממפקדות המשטרה.
התביעה המשטרתית עם קום מדינת ישראל
ועדת המצב שעסקה בתכנון מנגנוני המדינה שבדרך עוד לפני הקמת המדינה, נגעה גם בסמכויות התביעה של המשטרה והיה ברור כי תהיה מחלקת תביעות במשטרה שתקום.
ב"הצעה להקמת משטרה במדינה העברית", אשר נוסחה לקראת סוף 1947, תוכנן שבענף הפלילי של המחלקה לחקירת פשעים יהיה אגף לפקוח, תביעות וחקירות מיוחדות, אשר יהיו בו עורכי דין שיעסקו בתביעות.
ההצעה הוצגה על ידי יחזקאל סחרוב ב-23 בדצמבר 1947 בישיבה של ועדת משנה ב' של ועדת המצב ואושרה ב-20 בינואר 1948 בוועדת המשנה בה נטל חלק דוד בן-גוריון.
גם בהצעה שניסחו חיים (הרמן) כהן ושבתאי רוזן במאי 1948 להקמת "המחלקה המשפטית של ממשלת ישראל" (משרד המשפטים), הובהר שבראש התביעה הכללית יעמוד "התובע הכללי" במשרד המשפטים, אבל התביעה בעבירות קלות תישאר בידי המשטרה.
אחרי קום המדינה מונה פנחס רוזן לתפקיד שר המשפטים.
הוא וראשי התביעה הכללית, פרקליט המדינה חיים כהן, והיועץ המשפטי לממשלה יעקב שמשון שפירא, החליטו להקים גוף אחד של תביעה כללית ריכוזית כלל ארצית ולא מפוצלת.
ב-27 ביוני 1948 העביר שר המשפטים לשר המשטרה בכור-שלום שטרית "אי-אלה הערות ביחס לארגון התביעה הכללית", אולם שטרית התנגד לעמדה הריכוזית של שר המשפטים ורצה לשמור בידי המשטרה את כל סמכויותיה ובאוקטובר 1948 הוחלט להביא את המחלוקת בפני הממשלה.
ההנחיה הייתה שמחלקות חקירות פשעים תפעלנה בתיאום, בפיקוח ובהכוונה של פרקליטי המחוז, תעמודנה בקשר תמידי עם פרקליט המחוז, תתייעצנה איתו בכל הבעיות המשפטיות שתתעוררנה בחקירות פשעים, ותפעלנה בהתאם להוראותיו.
הובהר שרק פרקליטים יופיעו בבתי משפט מחוזיים ותובעי המשטרה יופיעו בפני בתי משפט השלום.
פרקליט המדינה הוציא חוזר לפיו על פרקליטי המחוז להנחות את המשטרה ותובעיה, אף על פי שתובעי המשטרה המשיכו לפעול בנפרד מפרקליטות המדינה.
ב-31 בדצמבר 1948 סיכם מנכ"ל משרד המשטרה את המחלוקת וההסדר: "התפתח ויכוח יסודי ומעמיק מאד בין שר המשפטים לבין שר המשטרה והמשא ומתן עדיין נמשך.
הובאו הצעות מסוימות לשנויים בחוק הקיים, אך עד אשר ייעשו תקונים בחוק הוסכם שהחקירה המקצועית והתביעה בפני בתי משפט השלום תהיינה נתונות בידי המשטרה והתביעה בפני כל בתי המשפט הגבוהים תהיה נתונה בידי פרקליט המדינה ועוזריו".
בפברואר 1949 העביר שר המשטרה את הסיכום הזה לראש הממשלה וההסדר שנוסח כפשרה זמנית – הפך לקבוע.
ביקורת על הפרדת רשויות התביעה
בשנת 1992 מתח נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר ביקורת על כך שהסמכת תובעים להופיע בבתי המשפט איננה סמכותו הבלעדית של היועץ המשפטי לממשלה ועל כך שלא מתקיימת ההפרדה המתבקשת בין הגוף החוקר לבין הגוף התובע, אלא שניהם כפופים למרות המשטרה.
על כפל רשויות התביעה נמתחה ביקורת בשנת 2001 על ידי מבקר המדינה, שבדק את סדרי העבודה של שני גופים אלה, וכתב: "השינויים, שהשפיעו על המשימות המוטלות על התביעה הפלילית, מעוררים את הצורך לבחון מחדש ומהיסוד את המבנה הקיים, את עצם ההצדקה לקיומם של שני גופי תביעה נפרדים".
בגוף דו"ח הביקורת מסביר המבקר את היתרונות שבהפרדת מערך התביעות מהמשטרה ובאיחוד גופי התביעה תחת כנפי הפרקליטות.
המשטרה צידדה במהלך כזה כבר בשנת 1997, אך פרקליטות המדינה דחתה זאת.
בסיכום כותב המבקר: "לדעת משרד מבקר המדינה, יש מקום לשקול איחוד התביעה המשטרתית והפרקליטות במסגרת ארגונית אחת - הפרקליטות.
גוף תביעה מאוחד כזה יוכל להבטיח את עצמאותן של כל יחידות התביעה הפלילית, להבטיח מדיניות תביעה אחידה, להתמודד טוב יותר עם בעיית העומס, ולהשתמש באופן יעיל יותר במשאבים הקיימים...".
בעקבות דו"ח ביקורת זה התקבלה החלטת ממשלה לאחד את גופי התביעה, אולם בפועל לא אוחדו הגופים האלה.
עם זאת, הוקמה במשטרת ישראל חטיבת התביעות, כדי לנהל באופן אחיד את כל יחידות התביעה מקצועית ואופרטיבית ולהפסיק את תלות יחידות התביעה ביחידות השטח של המשטרה.
כן נחקקה הוראת שעה מיוחדת, המסדירה את יחסי העבודה בין פרקליטות המדינה ובין מערך התביעות המשטרתי.
המבקר שב ומתח ביקורת על שהחלטת הממשלה משנת 2001 לא מולאה וגופי התביעה לא אוחדו בדו"ח שנתי 69ב בשנת 2019.
חטיבת התקיפה הרב-זרועית היא חטיבה בזרוע היבשה בצה"ל וגוף מטה, האחראי על התורה המשלבת בין כוחות האוויר, המודיעין והיבשה, פיתוח תפיסות, פיתוח ידע, התאמה באימונים ואמצעי לחימה.
חטיבת התקיפה מקדמת יכולות תקיפה במסגרת התמרון בכלל הזירות, ובתוך כך שילוב האש האווירית, היבשתית, הימית ובמימד הסייבר.
החטיבה הוקמה ב-12 בנובמבר 2020 במסגרת התוכנית רב שנתית "תנופה" של הרמטכ"ל אביב כוכבי, כלקח מהמטה המבצעי למודיעין ואש בפיקוד הצפון שהקים כוכבי כשהיה מפקד הפיקוד ושעליו פיקד אביעד דגן.
בשגרה, אחראית החטיבה על בניין הכוח של כל תאי התקיפה בצה"ל – מהמטה הכללי, דרך הפיקודים המרחביים ועד לרמת החטיבה – כולל בניית תורות הלחימה, שיטות הקרב ואחריות פיקודית להכשרה ואימונים באמצעות בית הספר לתקיפה.
בזמן לחימה כפופה חטיבת התקיפה לאגף המבצעים ומשתלבת כחלק ממכלול התקיפה המטכ"לי, כאשר מפקד החטיבה בשגרה ניהיה מפקד מכלול התקיפה בחירום.
בית הספר לתקיפה רב-זרועית נפתח בפברואר 2021 והוא מכשיר את כל העוסקים בתקיפה בצבא: מכלולי אש מרמת המטכ"ל ועד רמת החטיבות, גורמי מודיעין, תקשוב, אנשי אוויר ויבשה, קצינים בזרוע הים וכל המוסמכים לתקוף באחד מחמשת הממדים השונים – ים, יבשה, אוויר, סייבר וספקטרום.
הוא כולל כ-35 קורסים שונים המיועדים לחיילים מדרגת סמל ועד אל"ם.
+שםתקופת כהונההערותאסף צלאל12 בנובמבר 2020 - ינואר 2023מפקד החטיבה הראשון, סיים את תפקידו בעקבות מינויו למנכ"ל משרד החינוךאבירם סלעינואר 2023 - יולי 2023ממלא מקוםרועי בקשי9 ביולי 2023 - 10 בספטמבר 2025ע'10 בספטמבר 2025-
חטיבת התכנון היא חטיבת מטה באגף התכנון, האחראית על התכנון והבקרה של תוכניות העבודה השנתיות ותוכניות בניין הכוח הרב שנתיות של צה"ל.
החטיבה אחראית על גיבוש כיווני בניין הכוח בכלל התחומים – התעצמות ביכולות, ארגון צה"ל ותוכניות התשתית והפריסה של צה"ל, ובהתאם על הקצאת המשאבים לגופי צה"ל בתחומי התקציב וכוח האדם.
רח"ט התכנון המכהן הוא תא"ל דרור לוי.
ייעוד החטיבה כפי שמוגדר בפקודות צה"ל: .
לאחר מלחמת יום הכיפורים הוקם אגף התכנון, שלאורך השנים הורחב וכלל חמש מחלקות: המחלקה לתכנון ארוך טווח, המחלקה לתכנון אסטרטגי, מחלקת תקינה, מחלקת בניין צה"ל והמרכז לניתוח מערכות.
בשנת 1986 מונה שלמה שמיר כע' ראש אג"ת לתכנון בדרגת תא"ל שיעסוק בבניין הכוח.
בין השנים 2002–2005 כיהן תא"ל אופיר שהם כעוזר ר' אג"ת לתכנון ובתקופה זו מיסד את חטיבת התכנון והגדיר את תפקיד רח"ט התכנון, שהוכפפו אליו כל מחלקות בניין הכוח של אג"ת.
בשנת 2019 החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי, במסגרת התכנית הרב שנתית 'תנופה', כי יש למקד את אג"ת לעיסוק בבניין כוח רב-זרועי, והוחלט על פיצול אגף התכנון לשני אגפים: אגף התכנון ובניין הכוח הרב-זרועי, הכולל את חטיבת התכנון וחטיבת שילו"ח, ואגף אסטרטגיה ומעגל שלישי (הכולל את החטיבה האסטרטגית והחטיבה לקשרי חוץ).
כיום חטיבת התכנון אחראית על ייזום, עיצוב, גיבוש ותכנון נושאי בניין הכוח בצה"ל בענייני התעצמות, יכולות צבאיות, מבנה ארגוני ותשתיות.
בשגרה, נהוגים מנגנוני בקרה, ומגובשות פקודות ארגוניות וחלוקת תקציבים לתוכניות העבודה בכלל גופי צה"ל.
בחירום, החטיבה מרכזת את תהליכי בניין הכוח ברמה המטכ"לית, ומסייעת בניתוח המשמעויות ברמה הלאומית בנושאי מלאים, תמיכה במשק האזרחי וסוגיות נוספות.
בראש חטיבת התכנון עומד כיום תא"ל דרור לוי.
בחטיבת התכנון ארבע מחלקות, שבראשן עומדים קצינים בדרגת אלוף-משנה.
כל מחלקה כוללת מספר ענפים בעלי התמחויות מקצועיות שונות.
מחלקת התכנון אחראית על תכנון ובקרה של תוכניות העבודה השנתיות והרב שנתיות של צה"ל, והגדרת המשאבים למימושן.
המחלקה אחראית על תהליך האישור של תוכניות בניין כוח גדולות בנוהל מוסדר הכולל את הגדרת היעדים והתפוקות המבצעיות, לצד עלויות המרכיבים השונים של התכנית (להלן, נוהל בקרת פרויקטים מטכליים 10/1).
המחלקה אחראית לביצוע בקרה של התוכניות העיקריות בכל תחומי הבניין הכוח, המוכנות והקיום השוטף, וכן על תכנון ובקרת היקף כוח האדם ביחידות השונות בצה"ל באמצעות שיאי כוח אדם לאוכלוסיות השונות (מילואים, קבע, חובה ואזרחים עובדי צבא).
המחלקה כוללת קצינים העוסקים בבניין הכוח הצבאי וכן נגדים וקצינים מומחים בנושאי תקציב ומשאבי אנוש.
בראש המחלקה עומד קצין בדרגת אל"ם.
ראש המחלקה הנוכחי הוא אל"ם מעוז סלומון.
מחלקת הארגון אחראית על הגדרת היעוד, האחריות, התפקידים, הסמכות והמבנה הארגוני של יחידות צה"ל.
עבודת מחלקת הארגון כרוכה בהתאמת המבנה הארגוני וגיבוש הפקודות המסדירות את הסמכות והאחריות של היחידות השונות בהתאם למשימותיהן ולתחומי אחריותן.
כמו כן, המחלקה עוסקת במדיניות הכוללת ובהסדרה של הוראות הפיקוד העליון ופקודות הצבא, וכן גיבוש עמדת צה"ל בנושאי חקיקה הקשורים לגודלו וארגונו של צה"ל.
במחלקה משרתים קצינים ממגוון דיסציפלינות – קצינים העוסקים בתקינה, ארגון, בקרה, משפטנים ועוד.
ראש המחלקה הנוכחית היא אל"ם הילה פטוקה.
מחלקת פריסה ותשתיות אחראית על תוכניות בנין הכוח בתחום התשתיות ורציפות התפקוד של הצבא, ועוסקת בכל הנוגע לבסיסים ומחנות צה"ל ולמקרקעין צבאי.
בין תחומי אחריותה, הובלת מעבר צה"ל לנגב, אחריות מטכ"לית לסוגיות הנוגעות להגנת הסביבה והתייעלות אנרגטית, ייצוג צה"ל מול גופים אזרחיים ומוסדות התכנון בכל הרמות.
בחירום, המחלקה אמונה על המענה לפיקודים המרחביים ולזרועות להיערכות הכוחות הנדרשת בהיבטי התשתיות והפריסה.
במחלקה משרתים קצינים ממגוון דיסציפלינות – מומחי תוכן לנושאי הגנת הסביבה, סטטוטוריקה, מובילי פרויקטי תשתיות גדולים וכן קציני תכנון ותקציב.
ראשת המחלקה הנוכחית היא אל"ם זהר אבן-דר זסלבר.
המרכז לניתוח מערכות הוא גוף ניתוח המערכות וחקר הביצועים של המטה הכללי.
תפקידו של המרכז לניתוח מערכות הוא לתמוך את תהליכי קבלת ההחלטות במטה הכללי בתחומי בניין הכוח ולסייע לאגף המבצעים בניתוח סוגיות בהפעלת הכוח.
המרכז תומך את המחלקות האחרות בחטיבת התכנון ומהווה גוף מייעץ לרח"ט התכנון על בסיס מחקרים העוסקים בניתוח מערכות וסד"כ, תפיסות מבצעיות, בחינת חלופות הצטיידות והערכת התועלת המבצעית והמשמעות המבצעית של החלטות בבניין הכוח, המסייעים לעיצוב ותכנון התוכניות השנתיות והרב שנתיות של צה"ל.
במנת"ם משרתים קצינים טכנולוגיים מתחומי המדעים המדויקים וההנדסה, בוגרי תוכנית תלפיות, תוכנית פסגות והעתודה האקדמית.
אחד התפקידים המרכזיים של חטיבת התכנון הוא עיצוב, תכנון וגיבוש התכנית הרב שנתית (תר"ש) לצה"ל, והובלת תהליכי המימוש של התכנית לאורך שנות התר"ש.
תוכנית רב-שנתית לצה"ל היא המצפן להפעלת הכוח ולבניין הכוח הצבאי.
התכנית מתבססת על ניתוח של מגמות מאקרו בזירות הלחימה השונות – מאפייני האויב, מגמות גלובליות ולאומיות בתחומי הכלכלה, צבא-חברה, טכנולוגיה ועוד.
התכנית מתבססת על תפיסה לאורה יופעל הכוח הצבאי בשגרה, במערכה שבין המערכות (מב"ם) ובמלחמה.
תוכנית רב שנתית כוללת את היעדים המרכזיים לבניין הכוח ואת חלוקת המשאבים למימוש יעדים אלו (תוכניות ופרויקטים, רכש אמל"ח וסד"כ, שינויים ארגוניים גדולים, יעדי המוכנות והאימונים של כוחות צה"ל, בניית תשתיות, צמצום וסגירת סד"כ מתיישן ועוד).
לרוב, תר"ש מתהווה כל 4–5 שנים, בדרך כלל עם כניסת רמטכ"ל לתפקיד.
חטיבת מחקר והתערבות היא יחידת התערבות מיוחדת של המשטרה הלאומית הצרפתית.
יחידת BRI מתמחת בתיקים פליליים חמורים כמו שוד מזוין וחטיפות.
היחידה מנסה לתפוס עבריינים במעשה באמצעות מעקב אחר פעילויותיהם, טכניקה שניסתה לראשונה בשנות השישים של המאה העשרים בפריז.
הם משתמשים בשילוב של טכניקות מסורתיות וטכנולוגיה מודרנית לאיסוף מידע.
רוב משימות היחידה מבוצעות על ידי קצינים סמויים ללא מדים.
יש כיום יותר מ-15 יחידות BRI הממוקמות בערים הגדולות בצרפת.
הראשונה שבהם, יחידת BRI של פריז (או BRI-PP, כאשר PP מתייחס ל-Préfecture de Police ), נוצרה בשנת 1964.
בשנת 1972, בעקבות הטבח במינכן, הוחלט כי BRI-PP תהווה, כמשימה נוספת, גרעין של כוח משימה טקטי משטרתי המכונה בריגדה אנטיקומנדו או BRI-BAC.
כאשר היחידה מפעילה יחידות מיוחדות אחרות של מפקדת המשטרה.
היא הייתה מעורבת בפתרון משברים כבני ערובה מראשיתה בשנות השבעים המוקדמות ועד למצור פורט דה וינסנס בינואר 2015 וההתקפה על "בטקלאן" במהלך התקפות פריז בנובמבר 2015. במקרה של פורט דה וינסנס, יחידת BRI-BAC וה-RAID של המשטרה הלאומית פעלו יחד כחלק מכוח ההתערבות הלאומי של המשטרה.
הסרט "מלחמת המשטרה" משנת 1979 מתאר את היריבות בין החטיבה הטריטוריאלית לחטיבה למלחמה בכנופיות.
יחידת BRI במשטרת פריז מוצגת בסרט משנת 2004 36 Quai des Orfèvres ובסדרת הטלוויזיה Engrenages.
בסרט שהפיקה נטפליקס, ברונקס משנת 2020, מתוארת הפעילות המבצעית של היחידה.
כמו גם בסרט יחידה 36. את שניהם ביים במאי סרטי הפעולה אוליבייה מרשל.
חטיבת השומר (855) הייתה חטיבת חי"ר במילואים בצה"ל שהוקמה ופורקה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
בראש החטיבה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה.
מפקד החטיבה היה אל"ם איל רוסו.
חטיבת השומר הייתה חטיבה בצה"ל שהוקמה כלקח ממתקפת הפתע על ישראל.
היחידה התמקדה במשימת ההגנה על הגבולות הישראליים במהלך מלחמה, בכל גזרה בה הוצבה.
מאות חיילי מילואים ממגוון יחידות גויסו במהלך מלחמת חרבות ברזל לסדרת אימונים אינטנסיביים, שבסיומם הרכיבו את החטיבה.
החטיבה הורכבה ממספר גדודים שהוקמו עד מאי 2024:
גדוד "מגן דוד" (8551) שרבים מחייליו הם יוצאי גדוד נצח יהודה, אך מורכב גם מיוצאי יחידות חי"ר שונות, ביניהם יוצאי יחידות מיוחדות וסיירות.
גדוד "מגן יהונתן" (8552) המורכב מיוצאי יחידות חי"ר שונות.
גדוד "מגן שאול" (8553) המשלב לוחמות ולוחמים מגדודי הגנת הגבולות (חי"ר גבולות ולוחמי איסוף).
גדוד "מגן בארי" (8555) המורכב מיוצאי יחידות מיוחדות בגילאים מבוגרים, בפיקודו של סא"ל (מיל') יועז הנדל.
בתכנון היה הקמת גדוד מעורב נוסף (שמספרו היה אמור להיות 8554) על בסיס לוחמות ולוחמים מגדודי הגנת הגבולות (חי"ר גבולות ולוחמי איסוף).
החטיבה הוקמה במהלך מלחמת חרבות ברזל, כחלק מלקחי מתקפת הפתע שפתחה אותה.
חיילי החטיבה, שהגיעו למילואים מהיחידות השונות בצה"ל, גויסו תחילה לאימון הקמה גדודי, באימון הם פיתחו כשירות ומומחיות בלחימה לשמירה על גבולותיה של מדינת ישראל.
לאחר ביקורת רבה של חיילי ומפקדי הגדודים שהוקמו ביחידה על תפקוד המערך החטיבתי הוחלט בצה"ל על פירוק החטיבה וחלוקת הגדודים לחטיבות קיימות אחרות.
לאחר פירוק החטיבה, גדוד מגן דוד 8551 עבר לחטיבת ההרים, וגדוד מגן יהונתן 8552 עבר לעוצבת הגולן.
גדוד מגן שאול 8553, שהינו גדוד לא-מתמרן, עבר לאוגדת יערה השייכת לפיקוד העורף לצורך משימות הגנה.
גדוד מגן בארי 8555 נותר גדוד מרחבי.
שם תקופת כהונה הערות איל רוסו 2023 – 2024 מפקד החטיבה בהקמה ובפירוק החטיבה
במלחמת חרבות ברזל לחמה חטיבת כפיר (צק"ח כפיר, צק"ח 900) מספר רב של קרבות.
בטבח שבעה באוקטובר, ביום הראשון של המלחמה, סייעה החטיבה רבות בהדיפת מתקפת הטרור של חמאס.
בהמשך המלחמה התחלקה החטיבה לשלוש חזיתות: הראשונה – זירת התמרון הקרקעי בעזה שבו השתתפו כוחות החטיבה מצידה הצפוני של רצועת עזה.
השנייה – זירת יהודה ושומרון והשלישית בצפון, בגזרת הר דב שבה פעל גדוד נחשון.
בעזה, נכנס צוות הקרב החטיבתי למספר קרבות לאורך המלחמה.
הקרב הראשון היה קרב שג'אעייה, לאחר מכן הצטרפה החטיבה לקרב ח'אן יונס ולאחר לחימה ארוכה יצאה מהרצועה.
ביוני 2024 שבה החטיבה לקרב קצר במחנות המרכז שכלל את מבצע ארנון.
בנובמבר הצטרפה החטיבה לקרב ג'באליה השלישי והובילה את הלחימה באזור בית לאהיא.
בבוקר טבח שבעה באוקטובר הוקפצו לוחמי המסלול של סיירת חרוב וקיבלו פקודה להתייצב בקיבוץ בארי על מנת להשיב שליטה ביישוב ולפנות אזרחים.
הכוחות לחמו לצד גדודים נוספים של החטיבה ולצד יחידות נוספות: טנקים מגדוד 53 מחטיבה 188 בפיקודו של סא"ל סלמאן חבקה, שייטת 13, יהל"ם, גדוד 890, יחידת הלוט"ר, יחידה 504, ימ"מ, יחידת מצדה משירות בתי הסוהר יחידת דובדבן, יחידת מתפ"א של משטרת ישראל, פחת"ק 932 תחת פיקוד גדוד 74 וסיירת מטכ"ל.
לוחמי סיירת חרוב לחמו שעות ארוכות וטיהרו את הקיבוץ ממחבלים, בהם כאלה שהתבצרו בכמה מתחמים, בלחימה שנמשכה עד 9 באוקטובר בצוהריים.
אחד המתחמים היה בסמוך לחדר האוכל של הקיבוץ, התבצרו בו עשרות מחבלים שלקחו כבני ערובה 16 מאנשי הקיבוץ ואורחים, מתוך כוונה לחטוף אותם לעזה.
במהלך הקרב שהתפתח בין כוחות ימ"מ וצה"ל לבין המחבלים נהרגו 14 מבני הערובה וכן כל המחבלים ששהו במתחם.
במהלך הקרבות בטבח שבעה באוקטובר נהרגו סמ"ר נדב ביטון, לוחם בגדוד נחשון, (90), סמל נתן חי ליאר, לוחם בגדוד דוכיפת (94), וסמ"ר נהוראי סעיד לוחם בגדוד שמשון (92).
בפעם הראשונה מאז נוסדה בשנת 2005, ובפעם הראשונה מאז נהפכה לחטיבה מתמרנת בשנת 2020, השתתפה חטיבת כפיר בתמרון הקרקעי בעומק שטח רצועת עזה.
לוחמי כפיר החלו להילחם עם מחבלי החמאס ופעלו לאיתור המנהרות התת-קרקעיות של ארגון הטרור והשמדתן.
בשלב זה של התמרון הקרקעי כלל צוות הקרב החטיבתי את כוחות סיירת חרוב וגדוד דוכיפת.
ב-1 בנובמבר 2023 פלוגת כפיר בגדוד 450 של חטיבת ביסלמ"ח שכללה לוחמים משלושת גדודי החטיבה נכנסה ללחימה בצפון רצועת עזה.
ב-13 בנובמבר נהרג סמ"ר רועי מרום מפקד כיתה בגדוד 906, חטיבת ביסל"ח, אשר שירת כלוחם בסיירת חרוב.
הקרב הראשון של החטיבה התקיים במרחב רכס השבעים.
ארבעה ימים לאחר סיום מבצע בג'נין, נכנסה החטיבה לתמרון ברצועה.
במהלך הקרבות ברכס נחשפה מערכת תת-קרקעית רחבת היקף של חמאס.
ב-4 בדצמבר פעל צוות קרב של חטיבת כפיר בפעם הראשונה עם כוחות הנדסה, שריון וארטילריה, בצפון רצועת עזה.
לוחמי כפיר חשפו והשמידו יותר מ-30 פירי מנהרות, הכווינו עשרות תקיפות אוויריות וכ-100 תקיפות ארטילריה והשמידו מטרות רבות של חמאס.
ב-6 בדצמבר המשיכו כוחות היבשה במהלך הלילה בתמרון הקרקעי, כאשר צוות קרב של חטיבת כפיר פעל בצפון הרצועה.
לוחמי כפיר חיסלו עשרות מחבלים, איתרו והשמידו פירי מנהרות, ואמצעי לחימה אשר אותרו בשטח בית ספר.
ב-8 בדצמבר חטיבת כפיר פעלה בשכונת שג'אעייה.
צוות הקרב של כפיר כלל גם את גדוד דוכיפת שנע במקביל לסיירת חרוב, בצמוד לטנקי מרכבה סימן 4 של גדוד 9218 מחטיבה 4 וגדוד 53 מחטיבה 188. במהלך הקרבות חיסלו לוחמי כפיר כ-70 מחבלים מגדוד שג'אעייה של חמאס.
במהלך הקרבות נהרגו מפקד טנק ולוחם שריון במילואים של גדוד 53 מחטיבה 188. ב-9 בדצמבר כוח של חטיבת כפיר שפעל בשג'אעייה נתקל בחוליית מחבלים שהסתתרה בשטח בית ספר.
לוחמי כפיר חיסלו את המחבלים ואיתרו בשטח בית הספר פירי מנהרות ואמצעי לחימה.
ב-14 בדצמבר פעלו לוחמי צוות הקרב החטיבתי לטיהור החלק הדרום-מזרחי של שכונת שג'אעייה.
לוחמי החטיבה בהובלת לוחמי סיירת חרוב השמידו, עם כוח ההנדסה של החטיבה, מתחם בית ספר שבו פרס חמאס תשתית טרור נרחבת הכוללת עשרות טילי RPG, רובי קלשניקוב, מחסניות, רימונים, פירים תת-קרקעיים ומתחם אימונים צמוד.
בנוסף החזירו לוחמי החטיבה לקיבוץ נחל עוז את הטרקטורון של "יבולי נחל עוז", שנגנב בטבח שבעה באוקטובר ותועד כשעליו מחבלי חמאס רבים.
ב-21 בדצמבר 2023 הצטרפה החטיבה ללחימה בח'אן יונס, כחלק מהתקפה אוגדתית של עוצבת האש (אוגדה 98) לצד חטיבות שריון, חי"ר וקומנדו.
ב-8 בינואר 2024 במהלך פשיטות שביצע גדוד דוכיפת של חטיבת כפיר בח'אן יונס, אותרו תחמושת רבה ומדים של מחבלי נוח'בה.
באותה הפעילות פשט הכוח על מבנה ששימש לפעילות טרור במרחב ונתקל באש מחבלים שנפתחה לעברו.
במהלכה נהרג סמל רועי טל לוחם הגדוד.
ב-1 במרץ 2024, במהלך פעילות, פלוגת חי"ר של לוחמי החטיבה, שפעלו כחלק מגדוד 450 של חטיבת ביסלמ"ח, נכנסה למרחב חאן יונס, במטרה לאבטח ציר לוגיסטי, תוך פשיטה על יעדי טרור בפאתי חאן יונס.
בזמן שהכוח נכנס למבנה, הוא עלה על זירת מטעני חבלה בתוך המבנה ומחוצה לו שהופעלו על ידי מחבלים מרחוק.
כתוצאה מכך נהרגו סמל דולב חיים מלכה, סמל אפיק טרי, סמל ינון יצחק, לוחמי גדוד 450 של חטיבת ביסל"ח, אשר שירתו כלוחמים בגדוד "נחשון" (90) של חטיבת כפיר.
באותה תקרית נפצעו פצעים קשים מפקד מחלקה וארבע לוחמים, ושלושה נהרגו.
תשעה לוחמים נוספים נפצעו בדרגות שונות.
שני לוחמים נלכדו תחת ההריסות.
כוח של יחידת 669 הוקפץ אל המקום וסייע בחילוץ.
ב-2 ביוני 2024 החל צוות הקרב של חטיבת כפיר בלחימה במחנות המרכז במרכז רצועת עזה, ביניהם נוסייראת.
המשימה שהוגדרה היא הכרעת החטיבה המקומית האחרונה של חמאס שעדיין פועלת כמסגרת.
לוחמי כפיר ביצעו פעולות חישוף סביב הצירים של המחנות.
ב-9 ביוני השתתפו לוחמי החטיבה במבצע ארנון שבו שוחררו ארבעה חטופים.
ב-14 באוקטובר 2024 במהלך היתקלות עם מחבלי חמאס בציר פילדלפי נהרג סמל קורן ביתן לוחם בגדוד 450 (הכשרת מפקדי כיתות), אשר שירת כלוחם בגדוד דוכיפת (94) של החטיבה.
ב-8 במרץ 2024 החל גדוד נצח יהודה לפעול במרחב בית חאנון בצפון הרצועה, במקביל להגנה על הגדר ועוטף עזה.
הגדוד ביצע מספר פשיטות מקומיות לצורך הגנה על העוטף ולהשמדת תשתיות אויב במרחב.
לוחמי נצח יהודה השמידו עמדות נ"ט ותצפית, פירי מנהרות וכן חיסלו מחבלים במרחב.
ב-22 במאי 2024 ביצעו לוחמי גדוד נצח יהודה פעילות לסיכול תשתיות טרור בבית חאנון.
בעודם פועלים במרחב יחד עם כוחות הנדסה, צלף ארב ללוחמים ופגע בירי צליפה בסגן מפקד פלוגה בגדוד סרן ישראל יודקין, ולוחם הגדוד סמ"ר אליהו חיים אמסלם, שנהרגו במקום.
ב-26 במאי פורסם כי לוחם גדוד נצח יהודה סמ"ר בצלאל צבי קובץ נפטר מפצעיו לאחר שנפגע באותה התקרית בה נפלו שני קצין ולוחם מהגדוד, סמ"ר אמסלם וסרן יודקין, שהיו הראשונים מהגדוד שנהרגו במלחמה..
ב-19 בספטמבר 2024 הודיע דובר צה"ל כי גדוד נצח יהודה סיים 7 חודשי לחימה בבית חאנון ויצא מהרצועה.
הלוחמים השמידו תשתיות טרור וחיסלו מחבלים נוספים רבים מגדוד בית חאנון.
בין הפעולות הלוחמים נתקלו במחבלים שיצאו מפיר וחיסלו את החוליה.
אחד מחבריה, כך התברר, היה מפקד הפלוגה של מרחב בית חאנון בחמאס.
ב-30 בדצמבר 2024 נכנס גדוד נצח יהודה (97) למרחב בית חאנון.
במהלך סריקת מבנה שערך כוח לוחמים של הגדוד, טיל נ"ט שירו מחבלי חמאס פגע במבנה שבו היה הכוח.
כתוצאה מכך נהרג לוחם הגדוד סמל אוריאל פרץ, וכן שבעה לוחמים נפצעו מפגיעת הנ"ט, בהם שלושה באורח קשה - כולם מגדוד נצח יהודה.
ב-2 בנובמבר 2024 צוות הקרב החטיבתי של חטיבת כפיר הצטרף לחטיבת גבעתי ו-401, בפיקוד אוגדה 162, בלחימה במרחב ג'באליה עם מספר גדודים, בהם גדוד נחשון, גדוד שמשון, ואחד מגדודי השריון של חטיבה 188. חטיבת כפיר הובילה את הקרב בבית לאהיא, בשכונת הקצינים בעזבת בית חאנון ובשכונת שייח' זאיד.
ב-11 בנובמבר נכנס כוח לוחמי גדוד שמשון (92) לסרקית מבנה במרחב ג'באליה, מיד לאחר מכן נורה נ"ט לעבר הכוח עלי ידי מחבלי חמאס.
כתוצאה מכך נהרגו במקום 4 לוחמי הגדוד בהם: סמ"ר גרי ללהרואיקימה זולת, סמ"ר אור כץ, סמ"ר אופיר אליהו, וסמ"ר נווה יאיר אסולין.
ב-16 בנובמבר במהלך פעילות לוחמי גדוד נחשון (90) של החטיבה בבית לאהיא, נהרג לוחם הגדוד רס"ל (מיל') עידן קינן לאחר ירי צלף שפגע בו.
ב-17 בנובמבר גדוד נחשון פעל בבית לאהיא במהלך היתקלות בסמוך למבנה עם חוליית מחבלי חמאס נהרגו מפקד מחלקה בגדוד סגן יוגב פזי וכן הלוחם סמ"ר נועם איתן.
ב-19 בנובמבר נכנס כוח בהובלת מג"ד גדוד נחשון (90) לתוך מבנה ונתקל במחבלים.
כתוצאה מההיתקלות נהרג לוחם גדוד נחשון (90) רס"ל במיל' רואי ששון.
באותה תקרית נפצע באורח קשה מפקד גדוד נחשון (90) סגן-אלוף יואל גליקמן.
ב-26 בנובמבר במהלך הלחימה במרחב ג'באליה נהרג לוחם גדוד נחשון (90) סמל תאמר עוסמאן לאחר היתקלות עם מחבל.
ב-23 בדצמבר 2024 במהלך פעילות החטיבה בבית לאהיא לוחמים מגדוד שמשון (92) חיסלו מחבל, וכאשר הכוח שבו לשטח הפתוח הופעל עליהם מטען חבלה רב עוצמה.
כתוצאה מהפיצוץ מנהרגו שלושה מלוחמי הגדוד ביניהם: סגן אילי אטדגי - סגן מפקד פלוגה, סמ"ר נתנאל פסח, ורס"ל (במיל') הלל דינר.
ב-5 בינואר 2025 יצאה חטיבת כפיר מהרצועה לאחר חודשיים רצופים של לחימה במרחב צפון הרצועה.
בתקופה זו, לוחמי החטיבה השמידו תשתיות טרור רבות במרחב וחיסלו מאות מחבלי חמאס.
במהלך תקופת הסבב, איבדה החטיבה 13 מלוחמיה שנפלו בקרבות בצפון הרצועה.
ב-30 במאי 2025 פורסם שצוות הקרב של חטיבת כפיר החל לפעול תחת פיקוד אוגדה 36 במרחב ח'אן יונס שבדרום רצועת עזה, כחלק ממבצע "מרכבות גדעון".
כוחות החטיבה חיסלו עשרות מחבלים, איתרו והשמידו תשתיות טרור ואמצעי לחימה, ובהם זירות מטענים ומבנים ממולכדים ששימשו את ארגוני הטרור ברצועה.
ב-2 ביוני הכוחות איתרו והשמידו מחסן אמל"ח ובו מעל 100 רכיבי רקטות וציוד צבאי וחיסלו עשרות מחבלים.
ב-14 ביוני במהלך פעילות של גדוד שמשון (92) במרחב ח'אן יונס, חוליית מחבלים ירתה RPG לעבר כוח לוחמים של הגדוד.
כתוצאה מהירי נהרג רס"ל במיל' נועם שמש, מפקד כיתה בגדוד, באותה תקרית לוחם נוסף נפצע באורח קל באירוע.
ב-7 ביולי, בעת שכוח של גדוד נצח יהודה (97), חצה ציר באופן רגלי באזור בית חאנון, הופעלו בזה אחר זה⁠ שני מטענים שהונחו על הציר.
בזמן הליך פינוי הנפגעים כתוצאה מזירת המטענים, מחבלים ירו מתוך מארב לעבר כוחות החילוץ.
הכוחות המחלצים ספגו נפגעים נוספים, והפינוי הפך מורכב וממושך.
כוחות חילוץ נוספים הוקפצו לזירה כדי לחלץ את כלל הנפגעים.
בתקרית נפלו 4 לוחמי נצח יהודה בהם: סמ"ר משה שמואל נול, סמ"ר נועם אהרון מסגדיאן, סמל משה נסים פרש, סמ"ר מאיר שמעון עמר.
בנוסף 14 לוחמים נפצעו - 2 באורח קשה, 6 באורח בינוני ו-6 באורח קל.
כלל הפצועים פונו לטיפול רפואי בבית חולים.
ב-20 באוגוסט חוליה של כעשרים מחבלי חמאס פשטה על מוצב של חטיבת כפיר בציר מורג שבח'אן יונס, בדרום רצועת עזה, ופתחה בירי משולב של נשק קל ונ"ט לעבר הלוחמים.
במוצב שהו לוחמי גדוד נחשון וסיירת חרוב.
לוחמי כפיר לחמו במחבלים, כתוצאה מהקרב נפצעו 3 לוחמי גדוד נחשון כאשר אחד במצב קשה ושניים במצב קל.
ב-17 בנובמבר 2024 פורסם כי לוחמי סיירת חרוב פועלים בדרום לבנון, בפיקוד צוות הקרב של חטיבת אלון (228).
בפעילות, לוחמי סיירת חרוב פשטו על מספר יעדי טרור בכפרים בדרום לבנון.
הלוחמים איתרו והשמידו תשתיות תת-קרקעיות ובסמוך מחסני אמל"ח, ואופנועים מוכנים לפשיטה.
ב-9 בנובמבר דחפורי D9 פוצצו עשרות מטעני גחון ומטעני חבלה מאולתרים שהטמינו הפלסטינים בג'נין ומחנה הפליטים ג'נין, במהלך פעילות של חטמ"ר מנשה נגד טרור.
בסך הכול, הרגו הכוחות 15 מחבלים, השמידו פיר תת-קרקעי שהכיל אמל"ח ומטעני חבלה, וניטרלו עשרות מטענים שהוטמנו מתחת לכבישים.ב-14 בנובמבר כוחות מסיירת חרוב, מגדוד דוכיפת, מיחידת דובדבן במילואים, מהנדסה הקרבית, שב"כ וממג"ב איו"ש בפיקודה של חטיבת כפיר, פעלו כ-15 שעות האחרונות במבצע לסיכול טרור במחנה הפליטים טול כרם.
את הכוחות הובילו דחפור D9 משוריין ולביא"ה שחשפו עשרות מטעני גחון מוכנים לשימוש שהוטמנו מתחת הכבישים ולצידם במהלך הפעילות הלוחמים פגעו במחבלים חמושים בנשק ומטענים.
כוחות של סיירת חרוב איתרו והשמידו מעבדת מטענים שבתוכה נמצאו עשרות מטענים מוכנים לשימוש, אותם השמידו לוחמי יהל"ם.
בסך הכול נהרגו בעימות שבעה מחבלים פלסטינים.
בנוסף, כוח מג"ב עצר – על בסיס מידע מודיעיני מדויק של שב"כ – בכיר בגדוד "טול כרם" לאחר שניסה לברוח מהמחנה בחסות אמבולנס.
בליל 16–17 בנובמבר פעלו כוחות מחטיבת כפיר, חיל ההנדסה הקרבית ומג"ב בליווי כלי צמ"ה ממוגנים בעיר ג'נין ובמחנה הפליטים הסמוך לה.
ב-12 בדצמבר פעלו כוחות החטיבה תחת פיקודה של חטמ"ר מנשה בעיר ג'נין יחד כוחות הנדסה קרבית במילואים ושירות הביטחון הכללי.
כוח של יחידה 636 זיהה 4 מחבלים שיידו מטעני חבלה והכווין כטב"ם שחיסל אותם, כאשר אחד המחבלים התלקח כתוצאה ממטען חבלה שהחזיק.
ב-13 בדצמבר המשיכה הפעולה בג'נין וחוסלו עוד 6 מחבלים.
ב-14 בדצמבר הסתיימה הפעולה, בסך הכול יותר מ-10 מחבלים חוסלו במהלך המבצע, בעוד ששבעה לוחמי צה"ל וקצין נפצעו באורח קל.
ב-29 במאי, מחבל פלסטיני שנהג ברכב מסחרי גדול הגיע למחסום הבידוק חווה 6, שממוקם סביב שכם – בין הכניסה לחטמ"ר שומרון לכיוון היישוב איתמר.
המחבל דרס שני לוחמי גדוד נחשון שהיו בפעילות מבצעית במקום בעת ביצוע פעולות בידוק כלי רכב.
כתוצאה מפיגוע הדריסה נהרגו סמ"ר אליה הלל וסמ"ר דייגו שוישה הרסאג' שני לוחמי גדוד נחשון של החטיבה.
ב-27 ביוני, כחלק ממבצע של חטיבת מנשה לעצירת מבוקשים ואיתור אמל"ח, פעל כוח של סיירת חרוב במחנה הפליטים ג'נין.
במהלך הכניסה למחנה פרץ הכוח דרך אחד הצירים על גבי רכב מסוג פנתר.
כוח רפואי (תאג"ד) על גבי הפנתר עלה על מטען.
המטען התפוצץ על הרכב והביא לפציעות קלות של אחדים מהלוחמים.
כוח חילוץ הוקפץ לחלץ את הפנתר התקוע ולטפל בפצועים.
בעת שהלוחמים פרקו רגלית מהרכבים, הופעל מטען נוסף על הכוח.
כתוצאה מהמטען, נהרג סרן אלון סאקג'יומפקד מחלקת הצלפים של סיירת חרוב, ו-16 לוחמי סיירת חרוב נוספים נפצעו ופונו לטיפול בבית החולים.
ב-11 בספטמבר אירע בשעות הבוקר פיגוע דריסה סמוך לצומת אסף ליד היישוב לוז בבנימין.
המחבל נהג במכלית גז עם לוחית רישוי פלסטינית, האיץ לעבר כוח צה"ל במהלך פעילות מבצעית בצומת, התנגש בעוצמה בתחנת אוטובוס והרג במקום את סמ"ר גרי גדעון הנגהאל לוחם גדוד נחשון של החטיבה.
הלוחמים במקום ואזרח חמוש חתרו למגע ונטרלו את המחבל, תושב הכפר הפלסטיני ראפאת שבאזור רמאללה.
ב-21 בינואר 2025 פתחה אוגדת יהודה ושומרון במבצע "חומת הברזל" במרחב ג'נין אשר מטרתו להמשיך ולשמר את חופש הפעולה של צה"ל בכל יהודה ושומרון, להשמיד ולנטרל תשתיות טרור ו"פצצות מתקתקות".
במסגרת המבצע נכנסו לג'נין מספר גדודים, ביניהם גדוד נחשון וסיירת חרוב של החטיבה.
ב-30 בינואר כוח מסיירת חרוב נכנס לסריקות במבנה במחנה הפליטים בעיר, כחלק מהמבצע המתמשך.
במהלך קרב היריות נהרג לוחם הסיירת סמ"ר ליאם חזי, שהגן על חייליו בגופו.
שני המחבלים הצליחו להימלט מהמבנה לאחר קרב היריות.
מתחילת מלחמת חרבות ברזל איבדה החטיבה 35 מלוחמיה (נכון ל־23 באוגוסט 2025)
(97)סה"כהדיפת טבח שבעה באוקטובר110103 לוחמיםהתמרון הקרקעי ברצועת עזה8812827 לוחמיםזירת יהודה ושומרון302005 לוחמים
חטיבת חשמונאים (חטיבה 613, מוכרת גם בשם: החטיבה החרדית) היא חטיבת חיל רגלים סדירה בצה"ל הנמצאת תחת זרוע היבשה.
החטיבה פועלת במסגרת ייחודית שנועדה לאפשר ללוחם החרדי לשרת בצה"ל תוך שמירה מלאה על אורח חייו והקפדה על שמירת זהותו.
החטיבה מקפידה על מדיניות מותאמת לשירות צבאי של חרדים, הכוללת הפרדה מגדרית, זמני תפילה ולימוד תורה, מזון כשר למהדרין וסביבה המותאמת לערכי החיילים.
בראש החטיבה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה, מפקד החטיבה הנוכחי הוא אלוף-משנה שמר רביב.
החטיבה הוקמה בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל ועל רקע פסיקת בג"ץ בנוגע לגיוס בני הישיבות והליך חקיקת חוק הגיוס.
ביוני 2024 פורסם כי הרמטכ"ל אישר את התוכנית להקמת החטיבה החרדית בצה"ל שתכלול 3,000 לוחמים.
החטיבה תכלול שלושה גדודים של חיילים חרדים, שניים מהם גדודי חי"ר סדירים הכוללים שירות מלא, ועוד גדוד מילואים חרדי (שלב ב) בהכשרת רובאי 07, חי"ר מתמרן מיוחד.
הכשרת לוחמי המילואים החרדים תארך כשבעה חודשים, ותהיה ברמת רובאי 07. לאחר מכן הם יתפסו קו במשך חודשיים, ישוחררו ויזומנו על פי צורכי הצבא.
בדצמבר 2024 פורסם כי לוחמי הימ"מ ישתתפו בהכשרת לוחמי החטיבה החדשה.
סגל הפיקוד של החטיבה הונחה על ידי האלוף דוד זיני, מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים, ש"מפקדים מהציבור הדתי-לאומי יצטרכו ללמוד לא להביא את הערכים של הרב קוק לחטיבה, ולא להתנצח בהשקפה עם הבחורים החרדים".
עוד קבע כי סגל הפיקוד יורכב מ"חרדים עם טלפונים כשרים".
הרב אייל קרים, הרב הראשי לצה"ל, אמר בכנס ההכנה לקראת הקמת החטיבה כי "בכל הנושאים הדורשים מעבר בבסיסים שיש בהם בנות, נתייעץ עם ההנהגה החרדית".
את התוכנית הובילו ראש אכ"א אלוף יניב עשור ומפקד פיקוד ההכשרות והאימונים אלוף דוד זיני, לצד רבנים מהציבור החרדי.
הוסכם כי החטיבה לא תכלול נשים, וגם לא דתיים לאומיים.
כמו כן, תהיה לה ועדת קבלה מיוחדת שתוודא שאכן החיילים הם חרדים, וכל המפקדים יהיו דתיים.
במהלך פגישה עם הרב דוד לייבל לצורכי הקמת החטיבה החרדית, הותקפו האלוף זיני וראש חטיבת תכנון ומנהל כח האדם, תא"ל שי טייב, על ידי עשרות חרדים קיצוניים שהקיפו את רכבם, זרקו לעברם חפצים ובקבוקים וקראו קריאות נאצה.
שר הפנים משה ארבל וחברי כנסת נוספים גינו את התוקפים.
גדוד המילואים בחטיבה, הגיע כמיזם של חיילים חרדים מהשטח, במטרה, בין היתר, לקחת חלק בכל הקשור לבניית האמון בין צה"ל והחרדים, ולהוות מודל לחיקוי למלש"בים צעירים יותר, כמו גם לוודא שעולמם הרוחני של הצעירים לא ייפגע.
ב-18 ביולי 2024 אישר שר הביטחון יואב גלנט את המלצת צה"ל להוצאת צווים ראשונים לבני המגזר החרדי, כאשר שליחת הצווים תתחיל ב-21 ביולי 2024 ותתבצע בשלוש פעימות, שבכל אחת מהן יישלחו כ-1,000 צווים ראשונים לבני 18–26 מהציבור החרדי.
ב-4 בנובמבר 2024, כחלק מעבודת מטה המתקיימת בצה"ל להקמת חטיבת החשמונאים, הוצג לרמטכ"ל, רב-אלוף הרצי הלוי, סטטוס הקמת החטיבה.
תהליכי גיוס הסגל הפיקודי הושלמו לצד הקמת התשתיות לקליטת המתגייסים של הפלוגה הראשונה במהלך חודש דצמבר.
ב-5 בינואר 2025 התגייס המחזור הראשון לחטיבה, ובו כ-50 צעירים חרדים בפלוגה הסדירה ועוד כ-100 חיילים בפלוגת המילואים.
ב-1 ביוני 2025, סיים המחזור הראשון של פלוגה בגדוד המילואים את הכשרתו בטקס בכותל.
ב-28 בינואר 2025 שני חיילים מחסידות חב"ד הודחו מהיחידה כיוון שבניגוד לפקודות יצאו בכל בוקר לטבול במעיין.
בפברואר 2025 דווח כי החטיבה לא מתחייבת לתת לחייליה אפשרות לטבול במקווה ומחתימה אותם על כתב ויתור בעניין זה.
החטיבה תכלול גם גדוד בשם "סיירת יהושע" על שם יהושע בן נון.
ב-24 באפריל 2025 נכנסו לראשונה מפקדים של החטיבה לפעול בשטח רצועת עזה, כשהם מצטרפים ללוחמי חטיבת גבעתי ברפיח.
הכוח שנכנס כלל רק את הסגל הפיקודי בחטיבה מדרג המ"כים ומעלה.
ב-8 בספטמבר 2025 מפקד כיתה בחטיבה יחד עם כוחות נוספים חיסלו את המחבלים שביצעו את פיגוע הירי בצומת רמות בו נרצחו 6 אזרחים.
ב־5 באוקטובר 2025 חניכי קורס המ"כים הראשון של החטיבה נכנסו עם אוגדה 98 לתמרון בעיר עזה במהלך מבצע מרכבות גדעון ב', ויצאו עם הפסקת האש.
ב-30 בדצמבר 2025 הגדוד המבצעי הראשון של החטיבה, גדוד יונתן 521, נכנס לפעילות מבצעית בסוריה לתצפיות ואיסוף מודיעין על מיליציות מקומיות חמושות.
עם הקמת החטיבה הוקם בא"ח במחנה תבץ בצפון בקעת הירדן.
הגדוד הסדיר הראשון של החטיבה.
הגדוד ביצע תרגיל הקמה בפברואר 2026 והוכרז כמבצעי.
לוחמי חטיבת החשמונאים עוברים הכשרה קרבית ברמת רובאי 07, הלוחמים מוכשרים בבסיס "תבץ".
במסגרת ההכשרה מבצעים הלוחמים אימונים בכל חלקי הארץ, זאת על מנת להיערך לפעולה על פי הצורך המבצעי הנדרש ובכל מקום.
בהכשרתם, מבצעים הלוחמים אימוני ניווטים, לחימת לילה, תרגולי פשיטה והתקפה.
ההכשרה כולה ותשתיות הבסיס הותאמו לאורח החיים של הלוחם החרדי.
אורך מסלול נמשך כשמונה חודשים וכולל את שלב מעבר טירונות חי"ר למשך שמונה חודשים.
עם סיום המסלול ישתבצו לוחמי החשמונאים תחת מסגרת גדודית לוחמת של חטיבת חשמונאים, כאשר אזור הפעילות משתנה ופועל במסגרת חלופה בגזרות ו"תפיסת קו" לפי הצורך המבצעי.
משך השירות של לוחם בחטיבת החשמונאים הוא 32 חודשים.
בסיס האימונים החטיבתי (בא"ח) של חטיבת חשמונאים הוא בא"ח מכבים השוכן במחנה תבץ (בין מזרח השומרון לבקעת הירדן, בסמוך לתבץ המקראית, על פי אחד הזיהויים).
לרגל הקמת החטיבה החדשה, עבר מחנה תבץ שדרוג בעלות של 170 מיליון שקלים, שכלל הקמת ארבעה בתי כנסת ותשתיות המותאמות לציבור החרדי.
מג"ד הבא"ח הוא סא"ל עמרם חיון.
כמו כן, בהתאם לתפקידו בחטיבת חשמונאים, קיבל את השם "בא"ח מכבים".
+שםתקופת כהונההערותאבינועם אמונה2024–2026מקים החטיבה ומפקדה הראשוןשמר רביבפברואר 2026–הווה
חטיבת יזרעאלי (חטיבה 186) היא חטיבה מרחבית חי"ר במילואים הפועלת תחת אוגדה 96, שהוקמה כחלק מלקחי מלחמת חרבות ברזל להקמת אוגדה חדשה ובה חמש חטיבות חי"ר במילואים הנושאות את השם המשותף "חטיבות דוד".
בשגרה מתפקדת החטיבה כיחידת מילואים להקפצה מהירה בעתות חירום בגזרות הגליל המערבי, העמקים, עמק הירדן, צפון השרון ועמק בית שאן, כאשר תפקידה בזמן מלחמה הוא להיות הכוח המגן הראשוני על האזור עליו היא אחראית.
כיתר חטיבות דוד, מרבית חיילי החטיבה הם בגילאי 38 עד 58 בעלי שהיו בפטור משירות מילואים וחזרו לשירות.
גבולות הגזרה של החטיבה הם עין המפרץ ומנחמיה בצפון, וחדרה וטירת צבי בדרום.
חטיבת יזרעאלי מונה חמישה גדודים, בגבולות הגזרה של הגליל והגולן.
גדוד משמר העמקים (1861) – אחראי על קריית טבעון, חריש והיישובים הסמוכים.
גדוד אבישי (1862) – אחראי על נוף הגליל, מגדל העמק, רמת ישי והיישובים הסמוכים.
גדוד כרמל (1863) – אחראי על חיפה, הקריות והיישובים הסמוכים.
גדוד חרב שאול (1864) – אחראי על עפולה, בית שאן והיישובים הסמוכים.
גדוד אבשלום (1865) – אחראי על עתלית, זכרון יעקב, קיסריה, חדרה, בנימינה, גבעת עדה והיישובים הסמוכים.
חטיבת יהונתן (חטיבה 187) היא חטיבת חי"ר מילואים שהוקמה כאחת מ-5 החטיבות של אוגדה 96 והיא אחראית על גזרת השפלה, אזור השרון וגוש דן.
לוחמי החטיבה המיועדים הם בגילאי 23–58, בעלי הכשרת רובאי 07 ומעלה ובעלי פטור משירות מילואים פעיל.
מייסד החטיבה ומפקדה הראשון הוא אל"ם (מיל') שי באב"ד וסגנו סגן אלוף (מיל') שי פרץ.
הפורום המוביל כולל גם את הרמ"ט אלון אלפוביץ, קצין האג"ם אלון חליבה, קמ"ן החטיבה רועי בורשטיין, והמג"דים כפיר לביא, גיא פוזיצקי, גיא רוסו, יוחאי ברעם וערן רוזמרין.
יעוד החטיבה – הגנה על גבולות המדינה, מתן מענה למגוון תרחישים, והסרת איומים מתפרצים בהתאם ובכפוף לצורך מבצעי.
החטיבה מתוכננות לפעול ככוח תגובה מהיר, המשלים את מערך ההגנה הקיים על מנת לאפשר לצה"ל לפעול במהירות אל מול איומים במרחבים השונים.
יחודיות החטיבה היא בהתבססות על כוח מילואים מובחר, מנוסה ומקצועי.
המשרתים בחטיבה הם לוחמים בטווח הגילים 23–58, בעלי הכשרה צבאית של רובאי 07 ומעלה, אשר קיבלו פטור משירות מילואים פעיל ואינם משובצים לשירות מילואים פעיל ביחידות אחרות.
הלוחמים יתנדבו לחטיבה, וישויכו לגדודים השונים בהתאם למקום מגוריהם.
הלוחמים יחזיקו נשק אישי וציוד בסיסי בביתם על מנת לאפשר גיוס מהיר בשעת חירום וזמן תגובה קצר.
מבנה החטיבה והפריסה האזורית של הגדודים יאפשרו מענה עצמתי ומיידי לאיומים מתפרצים.
החטיבה תהיה בעלת גמישות מבצעית ויכולת לפעול במגוון זירות ותרחישים.
הגיוס לחטיבה הוא על בסיס התנדבותי, כאשר המטרה היא להקל על מערך המילואים הפעיל שחלק מאנשיו ביצעו מאות ימי מילואים במספר סבבים עד הקמת החטיבה.
החטיבה נקראת על שם יהונתן, בנו של שאול המלך.
סיסמת החטיבה - "לֹא נָשׂוֹג אָחוֹר", לקוחה מתוך קינת דוד.
חטיבת יהונתן מונה 5 גדודים בגבולות הגזרה שבין נתניה מצפון, ראשון לציון מדרום, מודיעין ממזרח ותל אביב ממערב.
לכל גדוד יגויסו 'בני האזור', בכפוף לצורך מבצעי:
גדוד חפר (1871) – אחראי על עמק חפר וצפון השרון
גדוד שרון (1872) – אחראי על אזור השרון והסביבה
גדוד גרופית (1873) – אחראי על תל אביב רבתי
גדוד לביא (1874) – אחראי על רמלה, לוד, ראשון לציון והסביבה
גדוד יהודה (1875) – אחראי על אזור מודיעין-מכבים-רעות
באוגוסט 2025, סיים גדוד 1873 של החטיבה ההכשרה שלו והחל בפעילות המבצעית הראשונה שלו – תפיסת קו בגזרת בנימין.
זוהי המשימה המבצעית הראשונה של גדוד כלשהו מאוגדה 96.
חטיבת מגן ג'רמאנה הייתה מיליציה דרוזית שפעלה בג'רמאנה, פרוור של דמשק, במטרה למנוע את נפילת פרוורי דמשק הדרוזיים לידי משטר סוריה.
הארגון נכנע ופורק ב-2 במאי 2025, לאחר שנכשל במטרתו ופרוורי דמשק נכבשו על ידי ממשלת המעבר של סוריה בראשות אל-ג'ולאני.
במהלך , החזית הדרומית במתקפת המורדים הסורים שהפילה את משטר אסד, חדר המבצעים הדרומי כלל גורמים דרוזיים, בהם חטיבת אל-ג'בל, וגברים של כבוד, שרצו גם הם במפלתו של אסד.
אולם, לאחר הפלת השלטון, הדרוזים לא הביעו אמון בממשלת המעבר הסורית בראשות אל-ג'ולאני, בין היתר בגלל עברו ועבר ארגונו כג'יהאדיסטים שלחמו נגדם.
בהתאם, הקימו דרוזים מיליציות סביב אזורי מגוריהם שמטרתם הגנה על הדרוזים.
חמושים תקפו ב-28 בפברואר 2025 רכב שהסיע דרוזים סמוך לנמל התעופה הבין-לאומי של דמשק שבג'רמאנה, ופצעו שני נוסעים קשישים.
באותו היום התרחש עימות במחסום צבאי ליד ג'רמאנה בין אנשי ביטחון לעובדי משרד ההגנה, וכתוצאה מכך נהרג איש כוחות הביטחון ונפצע אחד נוסף.