tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם הסבירו לו שהוא לא צריך לחצות גבולות עד שהוא באמת הבין.
לירי אלבג אמרה "הם מענישים, הם מתעללים, גם אם זה לא פיזית ויש פיזית, אז זה נפשית וזה פסיכולוגית, 'אתם לא תחזרו', 'כמו גלעד שליט'".
אמו ענת, אמרה "קיבלנו עדויות על התעללויות וחקירות שמתן עובר, עד רמה של עלייה לפני הקרקע כדי לנשום אוויר רגע לפני שהוא נחנק למוות".
ב-25 באפריל רוני קריבוי שנחטף וששוחרר בעסקה בנובמבר 2023, סיפר שהוא היה במנהרה עם מתן, וחיברו אותו למצבר של רכב וחשמלו אותו.
בתוכנית עובדה עם התצפיתניות, הוריו של מתן גם הופיעו ודיברו עם התצפיתניות.
ב-21 באפריל 2025 בני המשפחה של מתן הגיעו להפגנה מול שער בגין של הקריה בתל אביב בלבוש ירוק ובאיפור המדמה דם, ומסרו כי "זו תזכורת ללינץ' שעבר מתן".
אנגרסט שוחרר משבי חמאס ב-13 באוקטובר 2025 במסגרת הסכם חמאס–ישראל.
לאחר שחרורו סיפרה משפחתו שהוא עבר עינויים בשבי ועל גופו סימני כוויות.
עם זאת, הוא שוחרר במצב רפואי טוב.
הוא סיפר שחודש לאחר שנחטף ביקש מחוטפיו תפילין, סידור ותנ"ך, והם נענו לבקשתו.
"מתמזג" הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי הישראלי גיא מזיג, שיצא לאור ב-8 באפריל 2025 בהוצאת נענע דיסק.
בשני אלבומיו הקודמים, "השחור החדש" (2015) ו"השחור החדש יותר" (2021), מזיג היה אחראי בלעדי על כתיבה, הלחנה, נגינה, עיבוד והפקה.
ב"מתמזג", הוא בחר לשתף פעולה עם יוצרים נוספים, מתוך רצון "לצאת מאזור הנוחות" וליצור אלבום מגוון יותר.
העבודה על האלבום התבצעה במהלך תקופה של שנה וחצי, והוא הושפע מהמציאות הרגשית והביטחונית בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
האלבום כולל תשע רצועות, כאשר כל אחת מהן מציגה שיתוף פעולה עם אמן אחר או סגנון מוזיקלי שונה, כמו פרוגרסיב מטאל, פופ-פאנק, דיסקו-פופ ואלקטרופופ.
האלבום נפתח בטונים מלנכוליים ומתקדם בהדרגה לשירים קלילים ומרוממים, המשקפים את המסע הרגשי של מזיג בתקופה בה נוצר האלבום וכל רצועה באלבום מייצגת גוון רגשי אחר.
מזיג הדגיש כי האלבום הוא תוצר של "אינטליגנציה אנושית בלבד", עם נגינה חיה ושיתופי פעולה אותנטיים.
מתנ"ס (מרכז תרבות נוער וספורט) הוא מרכז קהילתי המקושר לפעילות הרשות המקומית, המשמש לפעילות של חינוך בלתי פורמלי ולפעילויות תרבות.
המתנ"ס מיועד לשמש ציר מרכזי בפעילות החברתית-קהילתית לכלל תושבי היישוב או השכונה בה הוא נמצא.
החברה למתנ"סים מפעילה מתנ"סים במגוון יישובים בישראל.
המתנ"ס הוא מוסד עצמאי הפועל כחברה לתועלת הציבור או כעמותה.
בראש כל מתנ"ס מכהנת הנהלה ציבורית האחראית באופן משפטי וציבורי על מדיניותו, על תקציבו ועל התוכניות המופעלות בו.
ההנהלה מעצבת וקובעת את מדיניות המתנ"ס על פי צורכי הקהילה המקומית והאזורית.
ההנהלות הציבוריות של מתנ"ס מורכבות מנציגים של הרשות המקומית, נציגים של החברה למתנ"סים ונציגי תושבים.
החברה למתנ"סים הוקמה בשנת 1969 והיא מפעילה כ-180 מתנ"סים ברחבי המדינה, בפריפריה ובמרכז, בעיירות הפיתוח, בערים, במועצות מקומיות ואזוריות, בכפרים, בקיבוצים ובמושבים, במגזר היהודי ובמגזר הלא-יהודי.
המרכז הקהילתי הוא מוסד עצמאי הפועל כעמותה (מלכ"ר) או כחברה לתועלת הציבור (חל"צ), על בסיס שותפות והסכמה עם הרשות המקומית, שבתחומה הוא נמצא.
חוזה מיוחד ואמנה מסדירים את מערכת היחסים בין הרשות המקומית, החברה למתנ"סים והמרכז הקהילתי המקומי.
רוב המרכזים הקהילתיים ממוקמים במבנים ייחודיים שהוקמו לצורך זה, והם מפעילים שלוחות ברחבי היישוב, מבני מעונות יום, אולמות מופעים, אולמות ספורט, ספריות, בריכות שחייה ועוד.
המרכז הקהילתי מנגיש שירותים לכלל התושבים כדי לגרום לכל תושב להרגיש משמעותי ושייך, מקדם תהליכי פיתוח ובינוי קהילתי, מקדם מעורבות ציבורית, התנדבות ויזמות ובנוסף מעודד גאווה ושייכות קהילתית כחלק מהחברה הישראלית.
שערי המרכז פתוחים רוב שעות היום לכל שכבות ומגזרי האוכלוסייה ולכל הגילים.
הפעילות מגוונת, גמישה ומקיפה נושאים רבים, בהתאם לצורכי התושבים ולרצונם, על ידי שיתופם בוועדות השונות הקובעות את פעילות המתנ"ס.
פעילויות המרכזים כוללות תחומים קהילתיים, חברתיים, חינוכיים ותרבותיים, בשילוב אוכלוסיות מגוונות, ביניהן גם בעלי מגבלה פיזית, מנטלית או נפשית.
בין הפעילויות אפשר למצוא: מסגרות למשפחה ולגיל הרך וכן מעונות וצהרונים, מרכזי למידה רב תחומיים ורב גילאיים, תוכניות לאנשים עם מגבלה נפשית – עמיתים, מנטלית-התנהגותית – רעים או פיזית – קהילה נגישה, חוגים ופעילויות העשרה בתחומים מגוונים, אירועי תרבות וספורט, תוכניות סיירות וטיולים, ותוכניות נוספות בהתאם לצורכי הקהילה.
המתנ"ס הוא חלק אינטגרלי מהקהילה ועל כן מהווה מוקד לפעילות קהילתית, חברתית, אזרחית ותרבותית לכלל תושבי היישוב.
עריכת פעילות קהילתית, חינוכית, חברתית ותרבותית למען טיפוח האדם והקהילה.
פעילות בתחום זה כוללת קבוצות פעילים מקומיות, מרכז השכלה למבוגרים, גינות קהילתיות ועוד.
יצירת מסגרות פעילות ותחומי עניין מגוונים לביטוי עצמי, לתרומה חברתית ובילוי בשעות הפנאי לכל טווח הגילים והמגזרים.
המתנ"סים מארגנים חוגים ופעילויות בין היתר בתחומי תיאטרון, מופעי בידור וזמר, סרטים, הצגות ילדים, סדנאות והרצאות, חוגים למוזיקה וסוגי ספורט שונים.
עידוד ופיתוח מצוינות ותחושת גאווה בקרב תושבי המקום.
הפעילות בתחום זה כוללת תוכניות מנהיגות לבני נוער ועידוד יוזמות תושבים.
הובלת תהליכים של שיתוף ציבור בתכנון העירוני.
פעילות מתנ"סים מחוץ לחברה למתנ"סים
לא כל המתנ"סים בארץ פועלים מטעם החברה למתנ"סים.
ישנן רשויות מקומיות שהמתנ"סים שפועלים בהן אינם מופעלים באמצעות החברה למתנ"סים, אף על פי שפעילותם והמבנה שלהם זהים ברוב המקרים.
תל אביב-יפו – הרשות המקומית הגדולה ביותר שבה המרכזים הקהילתיים לא מופעלים בידי החברה למתנ"סים, אלא בידי המחלקה למרכזים קהילתיים בעירייה, שנעזרת בחברה של הסוכנות היהודית לשם כך.
בהשוואה אליה, הערים הגדולות האחרות (ירושלים וחיפה), כן מפעילות את המרכזים הקהילתיים שלהן באמצעות החברה למתנ"סים.
אשדוד, באר שבע (כיוונים) ולוד – מפעילות את המתנ"סים באמצעות חברה עירונית.
הוד השרון, כפר סבא, רעננה וגבעתיים – מפעילות את המתנ"סים ישירות באמצעות העירייה.
מודיעין-מכבים-רעות - מפעילה את המתנ"סים באמצעות עמותת "סחלבים".
קרן ילדנו מרכזי תקוותנו – נוסדה בשנת 1952 ומפעילה מרכזים באזורי פריפריה.
מתן וילנאי (נולד ב-20 במאי 1944 בירושלים) הוא איש צבא ופוליטיקאי ישראלי.
השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף, אחרי שבתפקידו האחרון שימש כסגן הרמטכ"ל.
אחר כך, כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה ומפלגת העצמאות, כשר בממשלות ישראל וכן כשגריר ישראל בסין.
מאז 2021 מכהן כנשיא האוניברסיטה הסינית הבינלאומית בישראל (UIBE-ISRAEL) וכיו"ר ארגון "מפקדים למען ביטחון ישראל".
מתן וילנאי הוא בנם של חוקר ארץ ישראל זאב וילנאי ואסתר (לבית מרגוליאש), ילידת מצרים.
עשה את ילדותו בירושלים, למד בגימנסיה רחביה והיה חניך בשבט מצדה של תנועת הצופים.
בכיתה י"א הצטרף אל הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה.
סיים בהצטיינות את המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
סיים לימודים במכללה לביטחון לאומי, שימש כעמית מחקר במרכז ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, כעמית מחקר במרכז ללימודים אסטרטגיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בוושינגטון - שם התמחה בנושא "המהפכה בארגון הצבאי לקראת שנת 2000" - ובארגון וניהול ארגונים גדולים.
וילנאי בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית.
בשנת 1962 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ובפעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר ושימש כמפקד כיתה בגדוד.
לאחר מכן, יצא לקורס קציני חי"ר אותו סיים בהצטיינות.
שרת כמפקד מחלקה בצנחנים ולאחר מכן פיקד על פלוגה ב' בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים במהלך הפעולות הראשונות מול ה"פת"ח" שהחל אז בבצוע פעולות חבלה במדינת ישראל.
במסגרת זו נפצע קשה כאשר נטל חלק בפעולת סמוע – בדרום הר חברון - בנובמבר 1966. לאחר התאוששות מהפציעה שב לחטיבת הצנחנים, הוא לחם במלחמת ששת הימים בסיני וברמת הגולן.
לאחר המלחמה מונה למפקד סיירת צנחנים.
וילנאי פיקד על הסיירת במבצע תופת, שם נחת עם חייליו במסוקים בסמוך לעיירה כראמה שבירדן ולחם במחבלי הפת"ח.
עם סיום תפקידו בסיירת שירת כסגן מפקד גדוד 202. באוקטובר 1968 נקרא על ידי מח"ט הצנחנים דני מט לחזור ולפקד על הסיירת במבצע אחד המבצע העמוק ביותר בשטח האויב עד לאותה עת - מבצע הלם 35 לפיצוץ תחנת שנאים במצרים עילית.
לאחר מכן הועבר לחטיבת הבקעה לתפקיד קצין אג"ם חטיבתי, על מנת להחליף חבר שנהרג, רס"ן .
בחטיבת הבקעה השתתף בעשרות מרדפים ופעולות מיוחדות.
בשנת 1970, לאחר שסיים בהצטיינות לימודים במכללה לפיקוד ולמטה של צה"ל מונה לסגן מפקד סיירת מטכ"ל.
בסיומה של אותה שנה התמנה למפקד גדוד 890 – הגדוד שבו החל את שרותו הצבאי בחטיבת הצנחנים, ופיקד על שורה של פעולות מעבר לגבול, בתחומי לבנון ובהם מבצע "קנבוס 69" לפיצוץ בתי מחבלים בתנאי מזג אוויר קשים.
ב-1972 מונה לקצין אג"ם בפיקוד המרכז, תחת פיקודו של האלוף רחבעם זאבי.
בקרבות מלחמת יום הכיפורים עמד בראש כוח משימה מיוחד שפעל בחזית המצרית.
ב-22 באוקטובר עמד הכוח בפיקודו, אשר כלל את סיירת חרוב וכוח של שייטת 13, לבצע פשיטה על פורט פואד אשר בוטלה בשל כניסת הפסקת האש הראשונה לתוקפה.
ב-1974 מונה למפקד חטיבה 55, חטיבת צנחנים במילואים וב-1975 מונה למפקד חטיבת הצנחנים הסדירה (חט' 35).
השתתף במבצע אנטבה כסגן מפקד המבצע וכמפקד כוח הצנחנים.
בשנים 1976–1978 פיקד על בית הספר לקצינים של צה"ל.
ב-1977 מונה להקים את עוצבת חצי האש, חטיבת נ"ט חדשה יבילת אוויר וזאת כחלק מבניית תפיסה רחבה של הפעלת כוחות מוטסים בעומק שטח האויב.
בשנת 1978 סיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי.
באוגוסט 1978, בגיל 34, מונה כקצין חי"ר וצנחנים ראשי (קחצ"ר) והועלה לדרגת תת-אלוף.
לאחר שלוש שנים שבהן עסק בעיקר בהטמעת לקחי מלחמת יום הכיפורים במערך החי"ר והצנחנים, מונה למפקד עוצבת געש, בסיום הקרבות בביירות, במלחמת שלום הגליל, פיקד על מבצע פינוי כוחות צה"ל מביירות.
בדצמבר 1985, לאחר חופשת לימודים כעמית מחקר במרכז ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, הועלה לדרגת אלוף ושירת כראש אגף כוח האדם במטכ"ל, ומשנת 1989 כמפקד פיקוד הדרום.
בתפקיד זה שירת למעלה מחמש שנים בתקופת האינתיפאדה הראשונה.
בתקופה זו פיקד על אזור הדרום ורצועת עזה והתמודד עם פעולות טרור קשות עד לחתימה על הסכמי אוסלו.
בעקבות זאת יזם וילנאי את הקמת יחידת המסתערבים שמשון שפעלה ברצועת עזה.
כן יזם וילנאי את הקמת יחידת לוט"ר אילת כדי להתמודד עם פיגועי מיקוח במרחב אילת והערבה.
כמפקד פיקוד הדרום הוביל מדיניות של "מינימום חיכוך" בין כוחות צה"ל לאוכלוסייה המקומית.
מדיניות שצימצמה בנפגעים זמנית אך גם הותירה חלל ריק שאפשר לתנועת החמאס להתבסס בעזה.
בתפקיד זה היה וילנאי אחראי לביצוע הפריסה מחדש ברצועת עזה, על פי הסכמי אוסלו, ולבניית גדר המערכת סביב רצועת עזה.
ב-1994 מונה לראש אג"ם וסגן הרמטכ"ל, תחילה תחת אהוד ברק ולאחר מכן תחת אמנון ליפקין-שחק.
בנובמבר 1995, לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, הוביל את תכנון ההלוויה מתוקף תפקידו כסגן הרמטכ"ל.
בקיץ 1997 נפגש עם שר הביטחון יצחק מרדכי, אשר הציע לו לצאת לחופשת לימודים, ולאחר מכן להיכנס לתפקיד ראש המטה הכללי.
בנובמבר 1997 סיים וילנאי את תפקידו כסגן הרמטכ"ל, ובינואר 1998 יצא לחופשת לימודים בארצות הברית והיה עמית מחקר במרכז ללימודים אסטרטגיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בוושינגטון.
וילנאי התמחה בנושא "המהפכה בארגון הצבאי לקראת שנת 2000" - ובארגון וניהול ארגונים גדולים.
במועד מינוי הרמטכ"ל הודיע מרדכי לממשלה כי בחר בשאול מופז לרמטכ"ל, בניגוד לצפוי.
רבים, בהם וילנאי, טוענים שהסיבה לכך הייתה איבתו ארוכת השנים לווילנאי.
את תפקידו האזרחי הראשון, עוד לפני הצטרפותו לפוליטיקה, הציע לו שר החינוך בממשלת הליכוד, הרב יצחק לוי, ומינה אותו לעמוד בראש הוועדה הציבורית למניעת אלימות בבתי הספר ('ועדת וילנאי' אשר הוקמה על ידי ד"ר יוסי בן-גל).
מסקנות הוועדה אומצו על ידי שר החינוך יוסי שריד ומהוות מתווה מרכזי לטיפול באלימות בבתי הספר.
בנוסף, עוד בטרם נכנס לפוליטיקה, היה וילנאי שותף בהקמתו של בית ספר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
עם שחרורו מהצבא, הוזמן על ידי יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו, להצטרף לליכוד.
הצעתו של נתניהו כללה את תפקיד שר הביטחון בממשלה שהתכוון להקים לאחר בחירות שנת 1999. וילנאי דחה את ההזמנה ובחר בינואר 1999 להצטרף למפלגת העבודה, כאשר הכריז "אני מאמין בתנועת העבודה והעומד בראשה אהוד ברק; אם נפעל נכון ננצח".
אף על פי שהוגשו בפניו הצעות לשריון מקום ברשימת מפלגת העבודה לכנסת, בחר מתן וילנאי להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה.
בתום קמפיין של שלושה שבועות בלבד, נבחר וילנאי למקום השלישי ברשימת מועמדי המפלגה לכנסת ה-15.
עם הקמת הממשלה ה-28 בראשותו של אהוד ברק, בשנת 1999, מונה וילנאי לשר המדע, התרבות והספורט (המת"ס).
בממשלה זו כיהן גם כיו"ר הוועדה לטקסים וסמלים וכיו"ר ועדת השרים לענייני האזרחים הערביים, בה עיצב תוכנית כוללת לטיפול בבעיות המגזר הערבי - "תוכנית 4 מיליארד השקל" והיה חבר בקבינט המדיני-ביטחוני.
בתפקידו כשר הביא בין השאר לחקיקתו של חוק הקולנוע והקמת מועצה לאומית לתרבות, לחקיקת חוק הספורט המוטורי וחוק למניעת אלימות בספורט בדגש על מגרשי הכדורגל.
בנוסף ביקש לפעול לביטול הצנזורה על סרטים ומחזות.
בשנת 2001, לאחר הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה, בהן ניצח אריאל שרון, אשר הקים ממשלת אחדות לאומית (הממשלה ה-29), המשיך וילנאי לכהן בתפקיד שר המדע התרבות והספורט וכחבר בקבינט המדיני-ביטחוני.
בשנת 2003, לקראת הבחירות לכנסת ה-16, נבחר וילנאי במקום הראשון בבחירות המקדימות של מפלגת ה"עבודה".
בשנת 2005 התמודד על ראשות מפלגת העבודה, אך יומיים לפני הבחירות ויתר על התמודדותו ותמך במועמדותו של שמעון פרס מול עמיר פרץ ובנימין בן אליעזר.
עם כניסת העבודה לקואליציה מונה וילנאי לתפקיד שר במשרד ראש הממשלה.
וילנאי כיהן בתפקיד זה במשך שמונה חודשים, ולאחר מכן כשר המדע והטכנולוגיה כשלושה חודשים, עד פרישת מפלגת העבודה מהקואליציה.
עם חזרתו לשורות האופוזיציה בכנסת, החל וילנאי לכהן כממלא מקום בוועדת החוץ והביטחון, עד הבחירות לכנסת ה-17 שהתקיימו מספר חודשים לאחר מכן.
בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לכנסת ה-17 נבחר וילנאי במקום השביעי.
בכנסת ה-17 כיהן וילנאי כחבר בוועדת החוץ והביטחון, יו"ר ועדת משנה לנושאי כוח אדם וחבר בוועדת חוקה, חוק ומשפט.
במהלך כהונתו בכנסת יזם, בין היתר, את חוק זכויות הסטודנט (יחד עם אלכס מילר), וכן תיקון בחוק התשלומים לפדויי שבי, המרחיב את תחולתו גם לגבי פעילי מחתרות שנאסרו לפני 1947 (יחד עם חברי כנסת נוספים).
בנוסף, כיו"ר ועדת משנה לנושאי כוח-אדם של ועדת החוץ והביטחון החל וילנאי בקידום חוק המילואים אשר היה מונח שנים על שולחן הוועדה.
ב-2 ביולי 2007, עם מינויו של אהוד ברק לתפקיד שר הביטחון, מונה לסגן שר הביטחון בממשלה ה-31. במסגרת תפקידו הוטלה על וילנאי, בין השאר, אחריות על מערך המילואים ומערך העורף של מדינת ישראל, בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה.
בתקופת כהונתו העביר וילנאי את חוק המילואים וכן הקים את רח"ל - רשות חירום לאומית.
בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לכנסת ה-18 נבחר וילנאי במקום החמישי.
עם כניסת מפלגת העבודה לקואליציה הוצע לו תפקיד שר בממשלה, אך וילנאי העדיף להמשיך בתפקיד סגן שר הביטחון גם בממשלה ה-32.
ב-17 בינואר 2011 פרש ממפלגת העבודה יחד עם ארבעה חברי כנסת נוספים בראשותו של שר הביטחון, אהוד ברק, והקים אתם את סיעת העצמאות.
בעקבות המהלך מונה וילנאי לשר להגנת העורף.
בפברואר 2012 הוחלט למנותו כשגריר ישראל בסין וב-13 בחודש הגיש את התפטרותו מהכנסת ונשאר לשמש כשר בממשלה עד היכנסו לתפקיד השגריר.
ב-15 באוגוסט 2012 התפטר וילנאי מהממשלה.
בזמן כהונתו כשגריר, יצא וילנאי בביקורת קשה כלפי פקידי משרד האוצר על התנהלותם כלפי משרד החוץ ופגיעתם בתנאי השירות של שליחי המדינה ברחבי העולם, שאותה כינה "בריונות ושרלטנות".
ב-2019 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "ידעתי את ארצי".
ב-2020 מונה ליו"ר הארגון "מפקדים למען ביטחון ישראל".
בפברואר 2012 החל מתן וילנאי לשמש כשגריר ישראל בסין.
במסגרת כהונתו הועמקו היחסים בין המדינות והורחבה הפעילות הישראלית בסין.
וילנאי יצר וטיפח קשרים רבים עם הנהגת המדינה והמגזר העסקי בסין, מה שהוביל להגדלה משמעותית של היקף השקעות ההון מסין בישראל ולפיתוח תוכנית פעולה כוללת לקידום והרחבת הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות.
במסגרת הידוק הקשרים, וילנאי היה מעורב בהקמת נציגות משרד האוצר בבייג'ינג, בכתיבת פרוטוקול סחר מלא בין המדינות ולכניסת ישראל כחברה שותפה-מייסדת בבנק ההשקעות האסייתי לפיתוח תשתיות לאומיות.
בנוסף, יזם תוכנית להקמת רפתות מתקדמות בטכנולוגיה ישראלית במחוז חיילונג-ג'יאנג, הטמעת טכנולוגיות מים ישראליות בערים סיניות והקמת נציגות דיפלומטית חדשה בעיר צ'נגדו.
וילנאי שם דגש רב על קידום התיירות הסינית בישראל, ובמהלך כהונתו כשגריר קידם הסכמי ויזות ארוכות טווח בין המדינות.
במקביל, הוכפלו מספר קווי התעופה הישירים והיקף הטיסות בין סין לישראל ונפח התיירות גדל מכ-20,000 תיירים לכ-120,000 תיירים בשנה.
בתחומי המחקר והאקדמיה, פעל וילנאי להקמת קרן מלגות משותפת סינית-ישראלית לתמיכה בסטודנטים מסין וישראל, ופתיחה של שלוחת הטכניון בעיר שאנטואו, בפרובינציית גואנגדונג.
באוגוסט 2015 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו להאריך את כהונתו של וילנאי כשגריר לתקופה נוספת.
בינואר 2017 סיים את תפקידו כשגריר ישראל בסין, ושב לישראל.
הוא מונה לשמש כמנהל תוכנית המחקר על סין ב וכנשיא "לשכת המסחר ישראל אסיה".
שימש כנשיא הלשכה עד 2023 אז הוחלף על ידי ענת ברנשטיין-רייך.
החל משנת 2021, הוא מכהן כנשיא האוניברסיטה הסינית הבינלאומית בישראל (UIBE-ISRAEL).
האוניברסיטה היא שלוחה ישירה ועצמאית של אוניברסיטת UIBE בייג'ינג.
האוניברסיטה שפעלה בחסות הממשל הסיני נסגרה בספטמבר 2024, מכיוון שהחליטו שאינם מעוניינים בהמשך הפעילות בישראל בעקבות מלחמת "חרבות ברזל".
זאת למרות שלפני המלחמה הייתה כוונה להרחיב את הפעילות ולהקים גם מכון מחקר.
בינואר 2024 נאם בכרכור בעצרת מחאה.
בדבריו כינה את טבח שבעה באוקטובר בשם "טבח נתניהו" וטען שהממשלה "מספרת סיפורים" בסוגיית החטופים במלחמת חרבות ברזל: "זו ממשלה שבנויה על שקר.
מי שעומד בראשה הוא שקרן ידוע.
אני שירתי אצלו כשר ושגריר וכמפקדו בסיירת מטכ"ל.
הם מספרים סיפורים כאילו הם פועלים למען החטופים הם לא עושים כלום בעצם.
הוא נשוי לענת, עורכת דין במקצועה, ולזוג שלושה ילדים.
מתן גבעול (1 באוגוסט 1982 - 22 במאי 2011) היה כנר ישראלי, חבר בשלישיית תל אביב.
נולד לנילי וקובי גבעול, במשפחה בת ארבעה ילדים.
מילדותו למד לנגן בכינור ואחיו הבכור, עירא, בצ'לו.
שניהם למדו בבית הספר לאמנויות תל אביב.
מגיל 10 למד במשך שמונה שנים אצל נאוה מילוא בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה, והוא אף למד בבית הספר התיכון על שם תלמה ילין.
גבעול זכה בגיל 15 בתחרות וייניאבסקי הבינלאומית, בתחרות פרס קלרמונט, ובתחרות "קול המוסיקה לאמן הצעיר".
הוא ניגן באנסמבל סולני תל אביב וכן הופיע כסולן עם תזמורות שונות בישראל.
בגיל 18 ייסד עם אחיו עירא והפסנתרן יונתן ענר את "טריו תל אביב".
עקב מצבו הבריאותי (סבל מעיוות מולד - חזה קעור) קיבל פטור משירות בצה"ל ויצא ללימודים גבוהים בגרמניה, אצל זכר ברון בבית הספר למוזיקה בקלן ואצל אילן גרוניך בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין.
משם נסע ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון ניו אינגלנד שבבוסטון.
שם הכיר את הצ'לנית אליסה ויילרשטיין, עמה היה במערכת יחסים.
הוא גם למד אצל אביה דונלד ויילרשטיין.
בדצמבר 2009 נפטר אביו מסרטן הלבלב.
בפברואר 2010 יצא לאריזונה דרך גרמניה.
הוא החליט להפסיק לנגן ובקלן השאיר את הכינור שלו אצל חברה.
באריזונה תרגל דהאן יוגה (Dhan Yoga) ושב לישראל בקיץ אותה שנה, במטרה להקים מרכז יוגה דומה בירושלים.
לאחר מספר חודשים בהם ניסה להקים את המרכז בירושלים, שב באוקטובר לדירת אמו בתל אביב ונטש את העיסוק ביוגה.
בערב פסח 2011 נמשה מן הים בחוף תל ברוך, במרחק של כ-500 מטרים מן החוף.
הוא טען בפני אמו שיצא לשחות ולא ניסה להתאבד, למרות שהיה לבוש בבגדים ארוכים.
לאחר שנמשה מן הים החל לקבל טיפול פסיכולוגי.
ב-22 במאי 2011 הגיע לחזרות קונצרט סיום העונה של אנסמבל "סולני תל אביב" ובשעה 11 בבוקר ביקש לצאת להפסקה בטענה שסבל מכאבים.
הוא לא שב מן ההפסקה וגופתו נמצאה בסמוך, לאחר שהשליך עצמו לפני רכבת נוסעת.
מתן נאור (נולד ב-3 בנובמבר 1980) הוא כדורסלן עבר ישראלי וכיום תזונאי קליני המלווה מחלקות נוער בכדורסל.
נאור גדל במחלקת הנוער של מכבי רחובות.
הוא התחיל לשחק בליגת העל בוגרים בעירוני רמת גן בשנת 2000.
שנת 2001 הייתה עונת הפריצה של נאור, בה הוא שותף ב-28 משחקים תחת אימונו של אריק שיבק, והציג יכולת טובה ומגוונת.
בעונת 2002, תחת שרביטו של ארז אדלשטיין, היה נאור שותף לעונת שיא של רמת גן.
הקבוצה עלתה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה למכבי תל אביב 3-0 בסדרה.
בגביע המדינה בכדורסל הגיעה מכבי רמת-גן עד שלב חצי הגמר, שם הודחה על ידי הפועל ירושלים.
בסוף העונה חתם נאור בקבוצת הפועל תל אביב.
בעונה הזו שיחק נאור לראשונה בנבחרת ישראל, ואף פתח בחמישייה במשחק אחד, במסגרת קדם אליפות אירופה בכדורסל שהתקיימה בשוודיה.
נאור המשיך בעונה שלאחר מכן בהפועל תל אביב, ושיחק במספר משחקים בליגת העל ובאירופה.
עם זאת, נאור הפגין חוסר יציבות, דבר שגרם לירידתו לספסל ובהמשך גם לניפויו מסגל הנבחרת לקראת קדם אליפות אירופה.
בעונת 2004/5 חתם נאור בהפועל ירושלים.
בעונת 2005/2006 המשיך נאור בירושלים והיה חלק מסגל הקבוצה שהגיע לגמר גביע המדינה בכדורסל וגמר הפיינל פור בליגת העל בכדורסל.
בעונת 2006/2007 הושבת נאור ממשחק לתקופה ארוכה, ובמהלכה החמיץ גם את שלבי ההכרעה בגביע המדינה, תואר בו זכתה הקבוצה באותה שנה.
לקראת סיום העונה החלים נאור מן הפציעה הקשה, אך לא הצליח לחזור לכושר משחק ולא יכול היה לסייע לקבוצה בפיינל פור בו הפסידה למכבי תל אביב.
ביוני 2007 עזב את ירושלים וחתם בעירוני נהריה לעונה אחת.
לאחר קמפיין המוקדמות של נבחרת ישראל (קיץ 2008) לקראת אליפות אירופה בכדורסל, החליט נאור לקחת פסק זמן מכדורסל, ונסע לטייל בעולם.
לאחר שובו, בראשית 2009, חזר לקבוצת עירוני נהריה.
לאחר עונה אחת בעירוני נהריה החליט נאור להצטרף לקבוצת הפועל אוסישקין מליגה הארצית, העפיל עמה לליגה הלאומית, ושתי עונות לאחר מכן גם לליגת העל.
נאור נחשב לסמל קבוצת האוהדים, ושימש כקפטן הקבוצה מאז הצטרפותו.
בקיץ 2017 שוחרר נאור מהפועל תל אביב וחתם באליצור עירוני נתניה.
בקיץ 2018 חתם בהפועל חבל מודיעין מהליגה הארצית ועמה זכה באליפות הליגה והעפיל עמה לליגה הלאומית.
בקיץ 2019 חתם במכבי חדרה מהליגה הארצית.
במהלך הקריירה השלים נאור תואר ראשון בתזונה קלינית בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר שפרש מהליגות הבכירות החל לעבוד במקצוע.
כמו כן היה פעיל נאור בארגון השחקנים והיה בין הקולות הבולטים אשר קראו להשבית את הליגה לאורך השנים על מנת להגדיל את מספר הדקות של שחקנים ילידי ישראל.
אחיו הוא המתמטיקאי הישראלי אסף נאור.
מתן פורת (נולד ב־21 בינואר 1982 בתל אביב) הוא פסנתרן ומלחין ישראלי.
פורת נולד וגדל בתל אביב.
מגיל צעיר נמשך למוזיקה, ובגיל שמונה כבר החל לנסות להלחין יצירות.
בוגר בית הספר לאמנויות תל אביב ובית הספר התיכון תלמה ילין.
למד פסנתר באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל עמנואל קרסובסקי ומריה־ז'ואאו פירש וקומפוזיציה אצל אנדרה היידו וראובן סרוסי.
סיים את לימודי התואר השני בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, והמשיך את לימודיו בקומפוזיציה עם ג'ורג' בנג'מין ובפסנתר עם מאריי פרחיה בלונדון.
בשנת 2002, הוזעק פורת בהתרעה קצרה על ידי התזמורת הסימפונית ירושלים, למלא את מקומה של הפסנתרנית האמריקאית שרה וולפנזון, שביטלה את בואה לישראל.
בשנת 2003 זכה במקום השלישי בתחרות הבינלאומית לפסנתר בדבלין.
במשך השנים ניגן פורת עם התזמורת הסימפונית של שיקגו, עם התזמורת הקאמרית הישראלית, עם רביעיית איזאי, ניגן והקליט עם הפרויקט הקאמרי הישראלי, והופיע בפסטיבלים במרלבורו, רוויניה וורבייה.
ניגן באולמות הפילהרמוני בברלין, קרנגי הול בניו יורק, וויגמור הול בלונדון וארמון הלובר בפריז.
יצירותיו הוזמנו על ידי אלנה בשקירובה והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים ונוגנו בפסטיבל מונפלייה למוזיקה, שלזוויג-הולשטיין ופסטיבל יהודי מנוחין.
בינואר 2008 בוצעה האופרה שכתב, על פי "חוות החיות" של ג'ורג' אורוול, באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
ב־2009 כתב את "קופאדם", דרמה מוזיקלית לשחקן ואנסמבל, בעקבות סיפור קצר של פרנץ קפקא: "דין וחשבון לאקדמיה", שבוצעה על ידי איתי טיראן ואנסמבל גרופיוס בתיאטרון הקאמרי.
ב־2010 כתב את היצירה על פי "לירות בפיל" של אורוול, שבוצעה על ידי איתי טיראן ואנסמבל גרופיוס בפסטיבל למוזיקה קאמרית בירושלים.
באותה שנה בוצעה יצירה שכתב, "לאן עכשיו?", על ידי אנסמבל מיתר, והיצירה "מותם של מותם של השבלולים", על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
ב־2013 יצא בהוצאת מירארה אלבום הבכורה שלו, "וריאציות על נושא של סקרלטי", הכולל 24 יצירות של מלחינים שונים שמתייחסות לסונטה ק.32 מאת דומיניקו סקרלטי.
ב־2018 הוציא את אלבומו השני, "אור" (Lux), שכולל 13 רצועות עם יצירות קצרות, של ברטוק, שומאן, בטהובן, דביסי, סקריאבין, ליסט ושני מלחינים בני זמננו, מתיאס פינצ'ר ותומאס אדס.
ב־2020 הוציא את אלבומו השלישי, "קרנבל", שנבחר בין האלבומים הקלאסיים הטובים של השנה, על ידי מבקר המוזיקה של עיתון "הארץ" אמיר מנדל.
ב-1995 זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל בפסנתר ובקומפוזיציה
ב-2003 קיבל את פרס "לגיון הכבוד" השווייצרי
ב-2009 זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
ב-2009 זכה בפרס בתחרות ע"ש הצ'לן בוריס פרגמנצ'יקוב בגרמניה, בהרכב קאמרי שכלל גם את החלילן רואי אמוץ, הצ'לן עירא גבעול
מתן חוֹדוֹרוֹב (נולד ב-10 ביוני 1985) הוא פרשן כלכלי ויו"ר ועד עובדי חדשות 13 בערוץ 13.
חדורוב גדל בתל אביב כבן בכור במשפחה בת שני ילדים, לאם, מורה בחינוך מיוחד, ולאב, מורה לאנגלית ולמתמטיקה בבית ספר אקסטרני.
בשנת 1992, כילד בן שבע, הופיע עם עוד תלמידים, במסגרת הלימודים בבית הספר לאומנויות, במופע מיוחד משירי היוצרת נעמי שמר ובהשתתפותה, לכבוד ראש השנה התשנ"ג.
המופע, בו שר חודורוב קטע סולו, שודר בערוץ ראשון.
שנה אחר כך, הוא השתתף בקלטת הווידאו של צבי שיסל "כמו גדולים 2".
את שנות התיכון עשה ב"תלמה ילין" והוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במשפטים.
את דרכו העיתונאית החל ככתב לענייני תחבורה, עם גיוסו לגלי צה"ל בשנת 2003. במרוצת השנים סיקר עבור התחנה הצבאית גם את תחומי התעשייה והמסחר, ההסתדרות ושוק ההון.
בשנת 2005 מונה חודורוב לכתב הכלכלי הבכיר של גל"צ, לאחר עזיבתה של נועה קולפ לערוץ 10. בשנת 2006 החל לערוך אחת לשבוע את חדשות הבוקר בגלי צה"ל.
עד לשנת 2008 הוא ערך אחת לשבוע את יומן הבוקר של התחנה הצבאית "בוקר טוב ישראל".
חודורוב הגיש בגל"צ, כמחליף קבוע, רצועות שידור שונות ובהן "התוכנית הכלכלית" (בשעה 19:00); "יוצאים לאור" (בשעה 6:00); "24 היום שהיה" (ב-23:00) ו"מחשבות בע"מ" (שישי ב-8:00) יחד עם איתן ליפשיץ.
בשנים 2008–2009 שימש לסירוגין פרשן כלכלי בתוכניות הבוקר "יום חדש" (קשת) ו"העולם הבוקר" (רשת) בערוץ 2.
בדצמבר 2009 עזב את גל"צ והתמנה לתפקיד הכתב הכלכלי בחדשות עשר, שוב כמחליפה של נועה קולפ.
במסגרת זאת, הוא מכין כתבות למהדורה החדשות המרכזית ומשמש פרשן במהדורה וביתר תוכניות "חדשות 13".
נוסף על תפקידו המקצועי בערוץ, שימש חודורוב משנת 2012 כיושב ראש ועד העובדים של ערוץ 10. במסגרת זו היה ממובילי המאבק הציבורי למניעת סגירתו של הערוץ, וחתם עם דירקטוריון החברה על הסכם הבראה הכולל הפחתה זמנית בשכר תמורת פתיחת קרנות השתלמות לכל העובדים.
לאחר מיזוג רשת וערוץ עשר, נבחר חודורוב לשמש כיושב ראש הוועד של עובדי חדשות 13. חודורוב הוביל את עובדי חדשות 13 במאבק להדחת יוליה שמאלוב-ברקוביץ מתפקידה כמנכ"לית חדשות 13, בשל טענתם כי היא אינה עומדת בתנאים המינימליים למינוי כפי שהוגדרו בחוק וחששם מהטיה פוליטית.
בעקבות המאבק פרשה שמואלוב-ברוקביץ' בספטמבר 2024.
בשנת 2013 ערך והגיש שלושה פרויקטים דוקומנטריים מיוחדים במסגרת המהדורה המרכזית.
השלושה עסקו במצבם הכלכלי של הצעירים בישראל: "דור ללא פנסיה", אודות הסדרי הפרישה הירודים המצפים בעתיד לעובדים בני 50 ומטה; "היורדים החדשים", שתיעדה את תופעת ההגירה בקרב צעירים מישראל לאירופה ולארצות הברית בשל יוקר המחיה בישראל; "אדמה משוגעת", שבחנה האם למדינה יש אינטרס להעלות את מחירי הדיור לזוגות הצעירים.
סדרת הכתבות "היורדים החדשים" זכתה ביוני 2014 בפרס התקשורת השנתי של הארגון "בני ברית".
בשנת 2006 זכה בפרס קצין חינוך ראשי על שירותו בגלי-צה"ל.
ב-2008 נבחר חודורוב על ידי המגזין פורבס ישראל לאחד מ-300 האנשים המשפיעים במדינה מתחת לגיל 40.
בשנים 2008–2009 זכה לתעודות הוקרה ממפקד גל"צ יצחק טוניק.
בשנת 2012 נבחר על ידי העיתון "גלובס" כאחד מ-40 הצעירים המשפיעים בכלכלה הישראלית.
באוגוסט 2014 הוכרז כמי שנבחר לקבל את "אות אומ"ץ" לשנת 2014, בזכות הצטיינותו בפעילות למען קידום זכויות האזרח, תיקון עוולות חברתיות וחשיפת מעשי שחיתות שלטונית.
אחיו הוא השחקן ובמאי התיאטרון תום חודורוב.
לאחר גירושי הוריהם, מנישואים שניים של אמם יש לשניהם עוד אח ואחות.
במרץ 2015, חשף בראיון לידיעות אחרונות שהוא הומוסקסואל.
חודורוב הוא אב לבת ובן, אותם הביא לעולם בארצות הברית, בהליך פונדקאות שעבר יחד עם בן זוגו.
מתן חרמוני (נולד ב-25 באוקטובר 1969) הוא סופר וחוקר ספרות ישראלי.
בהיותו בן שנתיים נהרג אביו בתאונת דרכים.
הוא גדל בבאר שבע ובעומר.
בשנת 2005 קיבל תואר שני בספרות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על עבודה שכותרתה "ניו פומבדיתא - על הניסיון לכונן גולה עברית באמריקה".
בשנת 2014 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על עבודה שכותרתה "כל הנחלים זורמים לאמריקה : על תפקיד העולם החדש בספרות תקופת התחייה", שנעשתה בהנחיית פרופ' נסים קלדרון.
הוא מלמד ספרות עברית וספרות יידיש באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ונמנה עם סגל המחלקה לספרות, ללשון ולאמנויות של האוניברסיטה הפתוחה.
חתן פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ד (2014).
מינואר 2016 עד יולי 2019 ערך את כתב העת הספרותי "מאזנים".
היה נשוי לד"ר תמר מרין, מרצה לספרות, סופרת ומבקרת, ולהם בן ובת.
נמצא בזוגיות עם המאיירת והקומיקסאית תמר בלומנפלד, ולהם בן.
היברו פבלישינג קומפני, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011. נכלל ברשימת חמשת המועמדים הסופיים לפרס ספיר לשנה זו, וזיכה את חרמוני בפרס ברנשטיין לשנת 2012.
ארבע ארצות, כנרת זמורה-ביתן, 2014. רומן המספר את קורותיו של הסופר יהושע רדלר, גרוש טרי המאוהב עדיין באשתו לשעבר, שבעקבות גירושיו עבר להתגורר בדירה שכורה ברחוב ארבע ארצות בתל אביב.
אל דירתו השכורה פולש שד, רוח רפאים של נחום צובלפלאץ, שטבע למוות בנהר בוורשה מאה שנה קודם לכן.
נחום אינו אוכל ואינו שותה, אך מכל בחינה אחרת מתנהג כאדם חי.
קרבת דם, הוצאת כתר, 2017. בהמשך אותה שנה יצא לאור מחדש בשם "ג'ון טרבולטה ואני".
שפילפוגל, שפילפוגל, הוצאת כתר, 2019. גיבור הספר הוא חוקר הספרות ד"ר יהושע רדלר, שהפך יום אחד, באורח פלא, לאישה בשם יהודית רדלר.
קורותיה של יהודית רדלר, באקדמיה ובמיטה, הן בסיס לסאטירה על הווי החוג לספרות שבו היא פועלת.
שני ואני, הוצאת כתר, 2020 - ספר ילדים.
מחר אני יוצא מזה, הוצאת כתר, 2021.
מתן בָּרַאשי (נולד ב-6 במאי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
בראשי החל לשחק כדורגל כשהיה בן שמונה בקבוצת הילדים של בית"ר ירושלים.
ב-28 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-2 לבני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו.
בקיץ הושאל להפועל ירושלים מהליגה הלאומית.
בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א', ובראשי חזר לבית"ר.
ב-19 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0-1 נגד הפועל חיפה.
בקיץ עזבו את בית"ר שחקנים רבים, ובראשי קיבל יותר הזדמנויות בהרכב.
עד לסיום העונה ערך 18 הופעות.
בעונת הפך לשחקן הרכב קבוע בבית"ר, ושותף ב-32 משחקים מתוך 33 שערכה הקבוצה.
בספטמבר יצא להתרשמות בקבוצת וידזב לודז' מליגת העל הפולנית, אך בסופו של דבר המעבר לא יצא לפועל ובנובמבר 2013 הושאל להפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.
בסיום העונה הקבוצה ירדה בחזרה לליגה א'.
ב-22 בספטמבר 2014 הושאל להכח עמידר רמת גן, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.
ב-16 ביולי 2015 חתם בהפועל באקה אל-גרבייה, העולה החדשה לליגה א'.
באוקטובר של אותה שנה שוחרר מהמועדון וכעבור זמן קצר חתם בהפועל הוד השרון מליגה א' דרום.
בינואר 2016 עבר לאיחוד בני מג'דל כרום מליגה א' צפון, ובמדיה שיחק עד תום העונה.
לקראת תחילת עונת חתם בבית"ר נורדיה ירושלים.
באוקטובר חתם בעירוני בית שמש.
ב-8 באוגוסט 2017 חתם במכבי עירוני קריית מלאכי.
ביהדות מתן בסתר נתינת צדקה בסתר היא מעלה והידור במצוות צדקה.
הנותן אינו יודע מי המקבל.
והנתמך אינו יודע מי התומך.
לפי דברי הרמב"ם היא הצדקה השנייה המעולה בחשיבותה.
במשלי נכתב "מַתָּן בַּסֵּתֶר יִכְפֶּה אָף וְשֹׁחַד בַּחֵק חֵמָה עַזָּה" לפי פירוש רש"י נתינת הצדקה בסתר, היא מצילה מחרון אף.
הרמב"ם בהלכות צדקה, מדגיש את החשיבות בשמירה על כבודו של הנתמך וכותב כי ישנם שמונה מעלות לצדקה זו למעלה מזו.
הדרגה הראשונה, המעולה והחשובה ביותר, היא לדאוג לאדם לפרנסה ושיוכל לעמוד על רגליו עצמאית.
הדרגה השנייה היא מתן בסתר.
גם בדרגות הבאות אחריהן המעולות יותר הן דומות למתן בסתר, לדוגמה שהנתמך אינו יודע מי התומך.
מקורו של דין זה הוא בתלמוד ונכתב כי מצווה זו מצילה את האדם ממיתה משונה.
האופן שבו ניתן לקיים בשלימות מתן בסתר היה בבית המקדש, שהייתה שם לשכת חשאין.
אין אדם יודע מי וכמה תרם, ואין ידוע מי הנתמכים.
נתינה לגבאי צדקה פחותה מעט בחשיבותה, בשל העובדה כי גבאי הצדקה יודע כמה האדם תורם, ומעורב בזה אלמנט של כבוד ואין זה מצווה לשמה.
בעת המודרנית, עם קיומן של ועדות צדקה שאין קשר בין תורם לנתרם, והאפשרות לתרום אנונימית בכרטיסי אשראי.
ניתן בקלות לקיים מתן בסתר.
מתן יאיר (נולד ב-9 במאי 1977) הוא תסריטאי, במאי קולנוע, שחקן וסופר ישראלי.
מתן יאיר נולד בירושלים וגדל בהרצליה.
הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בחוגים היסטוריה כללית ולימודים כלליים ותואר שני בהצטיינות ביחידה למחקר התרבות.
עבודת התזה שלו עסקה בהצגתם העצמית של בני נוער; בוגר מגמת תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2003. אחר כך המשיך לתואר שני בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב.
עשייתו של מתן יאיר שלובה בהיבטים אוטוביוגרפיים.
החל משנת 2005 מלמד מתן יאיר היסטוריה וספרות בתיכון "היובל" בהרצליה, ומסייע לבני נוער לעבור את בחינות הבגרות.
בסיום לימודיו בסם שפיגל, זכה במענק פיתוח דרמה מטעם קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
התסריט שכתב לדרמה בת 50 דקות, התפתח לספרו הראשון, "חדר משלו".
הספר, הכתוב כיומן, מתאר שנה בחייו של נער מתבגר שמשפחתו מתפרקת.
בעקבותיו זכה יאיר במלגת פרדס מטעם הספרייה הלאומית בירושלים לכתיבת ספר פרוזה שני.
מנימוקי הוועדה שבחרה בספר : "יאיר יצר קשב רגיש ביותר, הן ללשון הנוער היום והן לאפשרות סימונו של יחיד אינדיבידואלי בתוך הלשון הזו.
זהו ספר פורץ-דרך בתחום הכתיבה על נעורים ומושג ההתפתחות בכלל".
סרטו הדוקומנטרי "רשום לך בת.ז.
שאני אבא שלך" (2008), הוקרן בערוץ 8, בפסטיבלים שונים בעולם וזכה בפרס הבימוי בפסטיבל דה קינו.
הסרט מתאר את תהליך ההתקרבות בין יאיר לבין אביו לאחר שנים שהיו בנתק בעקבות עזיבת האב.
ב-2017 הוקרן בבכורה עולמית סרטו הארוך הראשון, "פיגומים", במסגרת ACID בפסטיבל הקולנוע בקאן, המציגה מדי שנה תשעה סרטים ומנוהלת על ידי איגוד צרפתי התומך בקולנוע עצמאי.
"פיגומים" הוא קופרודוקציה ישראלית־פולנית, שזכתה ב-2016 בפרס הראשון בתחרות הפיצ'פוינט של פסטיבל הקולנוע ירושלים.
הסרט הופק על ידי גרין פרודקשנס (גל גרינשפן ורועי קורלנד), וחברת יונייטד קינג (משה אדרי ולאון אדרי), בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן הקולנוע הפולנית.
הסרט מבוסס על ספר שכתב יאיר, שעתיד להתפרסם בידיעות ספרים.
הסרט, הנשען על חוויותיו של הבמאי כמורה לספרות בבית ספר תיכון, מספר על נער בשם אשר (אשר לקס), נער בן 17, הנמצא בשנה האחרונה ללימודיו בתיכון.
הוא גר עם אביו (יעקב כהן), איש קשה ודומיננטי, שנוהג בו ביד קשה ומצפה שיחליף אותו בבוא היום בעבודות הפיגומים שלו.
כשמורה חדש לספרות (עמי סמולרצ'יק) מגיע לבית הספר, אשר, שתמיד היה הנער "המופרע", מוצא בו מודל לחיקוי, ולראשונה מצליח לדמיין לעצמו עתיד אחר מזה שאביו תכנן בעבורו.
"אחד על אחד" (סדרת טלוויזיה, במאי ותסריטאי, 2020)
"בגרות" (סרט עלילתי, במאי ותסריטאי, 2019)
"פיגומים" (סרט עלילתי, במאי ותסריטאי, 2017)
"רשום לך בת.ז שאני אבא שלך" (סרט תיעודי, במאי ומפיק, 2008)
חדר משלו (סרט עלילתי, במאי ותסריטאי, 2023)
"חדר משלו" (רומן ביכורים, הוצאת טובי, 2009)
אין דבר כזה: בני נוער מדברים על עולמם החברתי" (תזה אקדמית, 2007)
"פחות קוצים" (ידיעות ספרים, 2019)
מתן פלג (נולד ב-1 בינואר 1981) הוא פעיל ישראלי אשר היה מנכ"ל תנועת "אם תרצו".
משרת כלוחם במילואים בחיל השריון.
בעל תואר ראשון במדעי המדינה והמזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני בחקר סכסוכים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
פלג נשוי לאדרית, מורה במקצועה.
הם מתגוררים במושב כסלון ולהם שני בנים ובת.
פלג החליף את רונן שובל בתפקיד מנכ"ל "אם תרצו" בסוף 2013. קודם לכן הקים את תא "אם תרצו" באוניברסיטת חיפה ושימש כמנהל המשימות הארצי של התנועה.
בינואר 2016 השעה עצמו מיו"רות הארגון לשלושה חודשים על רקע קמפיין "השתולים".
עם חזרתו להובלת התנועה פרסם חוברת בשם "הקרב על הרעיון הציוני" בה חזר על ההאשמות כלפי האליטה הישראלית שלטענתו מסייעים לתנועת ה-BDS.
ביולי 2016 אמר בריאיון לערוץ 7 כי: .
פלג הגיש תוכנית ברדיו קול הכנרת בשם "RADIO ZION – על מודעות ציונית וחברתית".
בשנת 2014 פרסם את ספרו "בין רישיקש להר הבית".
בשנת 2022 פרסם את ספרו השני "מדינה למכירה" בהוצאת סלע מאיר.
בשנת 2025 פרסם את ספרו השלישי "המדריך למתווכח עם פרוגרסיבי" העוסק בסכסוך הערבי ישראלי שאף זכה לביקורות טובות בעיתון ישראל היום.
פלג משתתף באופן קבוע בתוכניות שונות בערוץ 14, i24 ובכאן 11 כותב טורי דעה במגזין מראה, בערוץ 7 ובאתר מידה, ומנחה אחת לשבוע תוכנית רדיו עם יערה זרד ברדיו גלי ישראל.
ביולי 2024 פרש מתפקידו כיו"ר אם תרצו ומאז עובד כיועץ אסטרטגי ואופרטיבי לארגוני המחנה הלאומי.
פלג היה מיוזמי החקיקה לשלילת תקני השירות הלאומי מארגונים שעיקר ממונם מישויות זרות שהגיש חבר הכנסת אמיר אוחנה.
היה ממובילי הצעת חוק איסור הפליה בכניסה למקומות ציבוריים שהוגשה על ידי חבר הכנסת רוברט אילטוב במטרה למנוע אפליה כלפי לובשי מדים בכניסה למסעדות.
המאבק לתיקון החוק החל עוד כשפלג היה הרכז של "אם תרצו" בחיפה.
פלג ותנועתו מהווים אחד הקולות הבולטים בימין לקידום הרפורמה המשפטית והיו ממארגני הפגנת המיליון בעד הרפורמה.
במהלך ההיסטוריה, שביטים נצפו בשמיים, ויש תיעוד של מעברם.
עם זאת, לאורך השנים, השתמשו במספר שיטות שונות כדי להעניק שם לשביטים.
כתוצאה מכאן, יש מספר רב של שביטים המוכרים ביותר משם אחד.
השיטה הראשונה הנפוצה הייתה זיהוי השביטים לפי השנה בה הם נראו.
לדוגמה, השביט הראשון המתועד שהתגלה על ידי טלסקופ, נקרא בתחילה השביט הגדול של 1680 (היום ידוע גם כשביט קירך, על שם האסטרונום הגרמני גוטפריד קירך ).
מאוחר יותר התפתחה נורמה של מתן שם לשביטים לפי האנשים המזוהים עם גילויים, כמו שביט הייל-בופ, או על שם אלו שביצעו את המחקר הראשון המקיף על השביט, כמו שביט האלי.
עם התפתחות הטכנולוגיה במאה ה-20, ועלייה משמעותית במספר השביטים שהתגלו, נוצר צורך לאפיין שיטה חדשה לזיהוי שביטים.
שיטה זו זיהתה את השביט לפי מועד הפריהליון של מסלולו והסדר שבו הוא עבר אותו.
מוסכמה זו הייתה בשימוש עד שנת 1994, שבה, לאחר עלייה משמעותית בגילוי וצורך לאפיון מחדש פותחה מוסכמה בינלאומית חדשה.
השיטה הנוכחית נותנת זיהוי לפי סוג המסלול ולפי זמן גילוי השביט (לדוגמה C/2012 S1).
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הוא היחיד שאחראי על מתן שמות לשביטים וסיווגים באופן רשמי.
בעבר, לפני שהייתה שיטה מוסכמת להענקת שמות לגופים שמימיים, היו מגוון דרכים לכינוי של שביטים.
לפני המאה ה-20 רוב השביטים זוהו לפי השנה שהם הופיעו, לדוגמה "השביט של 1702" .
שביטים בהירים במיוחד וגרמו לעניין הקהל הרחב, מעבר לקהילת האסטרונומיה, נקראו "גדולים", לדוגמת "השביט הגדול של 1680" או "השביט הגדול של 1882".
אם היה יותר משביט כזה במהלך שנה קלנדרית, נוסף לשם את שם החודש בו הוא הופיע כמו "השביט הגדול של ינואר 1910", .
שביטים הנקראים על שם אישים
אחד השביטים המוקדמים המוזכרים בהיסטוריה הוא השביט של הקיסר הנקרא על שם יוליוס קיסר.
שביט זה נצפה במשך 7 ימים, ונראה זמן קצר לאחר רציחתו.
בהירותו הנראית של שביט זה הביא לפרשנות על הפיכתו לאל של יוליוס קיסר.
מתן שמות על שם החוקרים
לאחר שהאסטרונום אדמונד האלי הוכיח כי השביטים של 1531, 1607, 1682 הם בעצם אותו שביט והצליח לחזות בהצלחה את חזרתו ב-1759, שביט זה נודע כ"שביט האלי" לאחר מותו.
בצורה דומה, שני השביטים הבאים אשר מסלולם חושב להיות מחזורי, נודעו על שם האסטרונומים שחישבו את מסלולם ולא על שם מי שגילה אותם - שביט אנקה על שם המתמטיקאי והאסטרונום יוהאן אנקה ושביט ביאלה על שם ויליאם ביאלה .
עם חלוף הזמן שביטים מחזוריים היו נקראים על שם המגלים ואילו שהופיעו רק פעם אחת נקראו על פי השנה בה הם נצפו.
מתן שמות על פי המגלים
השביט הראשון אשר נקרא על שמו של מי שגילה אותו ולא מי שחישב את מסלולו הוא שביט פיי (השביט הרביעי המחזורי שנתגלה ), השביט נתגלה ב-1843 על ידי Hervé Faye ונקרא על שמו.
עם תחילת המאה ה-20 נוהג זה נעשה נפוץ ועדיין קיים.
שביט יכול להיקרא על שם עד שלושה מגלים, העובדים יחדיו או שגילו אותו בנפרד זה מזה.
לדוגמה השביט צ'וריומוב-גרסימנקו אשר גילו אותו בתצפיות שונות בלתי תלויות באותו זמן, או שביט סוויפט-טאטל, שהתגלה בנפרד על ידי לואיס סוויפט ב-16 ביולי 1862 ועל ידי הוראס טאטל ב-19 ביולי 1862.
בשנים האחרונות שביטים רבים התגלו בשיתוף פעולה של צוותים גדולים של אסטרונומים.
במקרים אלו השביט המתגלה יקרא על שם הפרויקט או הטלסקופ שבו התגלה השביט.
לדוגמה C/2011 L4 (פאנסטארס) נקרא על שם הטלסקופ בו הוא התגלה.
לדוגמה, 160P / LINEAR התגלה על ידי פרויקט LINEAR (תוכנית לינקולן לגילוי גופים קרובי ארץ) .
השביט IRAS-Araki-Alcock , אשר נכון ל-2017, הוא השביט שהתקרב למרחק הקצר ביותר מכדור הארץ, התגלה באופן עצמאי על ידי צוות טלסקופ החלל IRAS ואסטרונומים חובבים גניצ'י אראקי וג'ורג' אלקוק.
בעבר כאשר מספר שביטים התגלו על ידי אותו אדם, או קבוצת אנשים, היה נוסף מספר סידורי לשמות המגלים (עבור שביטים תקופתיים).
לדוגמה: השביט שומייקר-לוי 9 הוא השביט התשיעי שהתגלה על ידי יוג'ין שומייקר, קרוליין שומייקר ודייוויד לוי.
כיום, התגליות הרבות של טלסקופים (לדוגמה, PanSTARRS או ISON) הופכות את הגישה של מתן שם ייחודי לכל שביט, לבלתי מעשית.
במקום זה, משתמשים במספור שיטתי של שביטים לפי המוסכמה הבינלאומית.
עד שנת 1994, עם גילוי השביט היו נותנים זיהוי זמני המורכב משנת התגלית ואות המציינת את סדר הגילוי באותה שנה.
לדוגמה שביט בנט (Bennet) היה השביט התשיעי שהתגלה בשנת 1969 ולכן קיבל את הזיהוי 1969i.
לאחר שיש מספיק תצפיות לזיהוי המסלול כי לחשב את הפריהליון שלו, הוא קיבל זיהוי לפני שנת הפריהליון ואחריו ספרות המציינות את הסדר של מעבר הפריהליון.
כך 1969i שינה את שמו לשביט 1970II כיוון שהוא השביט השני שעבר פריהליון בשנת 1970.
הגידול בזיהוי שביטים והזמן החולף בין התצפיות הראשונות לחישוב המסלול וקביעת מועד הפריהליון הביא לשינוי מוסכמות.
כתוצאה מכך, בשנת 1994 האיגוד האסטרונומי הבינלאומי אישר שיטה חדשה למתן שמות של שביטים.
הזיהוי של השביטים נקבע לפי השנה בה הם נתגלו ולאחריה אות המציינת את חצי החודש שבו נתגלה ומספר המציין את סדר הגילוי בתקופה זו (באופן הזהה לזיהוי אסטרואידים), כך למשל השביט הרביעי שהתגלה במחצית השנייה של חודש פברואר 2006 יקבל את הזיהוי 2006 D4.
לזיהוי מתווספת קידומת של אות המציינת את אופיו של שביט:
P/ מציין שביט מחזורי (מחזורי מוגדר ככל כוכב שביט עם מסלול בעל זמן מחזור של פחות מ-200 שנים או שיש תצפיות מאושרות ממעבר פריהליון קודם).
C/ מציין שביטים שאינם מחזוריים (מחזורי לפי ההגדרה הקודמת).
X/ מצביע על שביט אשר אין תיעוד אמין על מסלולו (בדרך כלל, שביט המוזכר במקורות היסטוריים)
D/ מציין שביט שנעלם, התפרק או אבד.
A/ מציין אובייקט שזוהה בטעות כשביט, אבל הוא למעשה אסטרואיד או כוכב לכת מינורי.
I/ הוא גוף המגיע מחוץ למערכת השמש
לדוגמה, שביט הייל-בופ מזוהה כ- (שביט ארוך מחזור, הראשון שהתגלה בחצי השני של חודש יולי 1995).
לאחר שיש יותר ממעבר פריהליון אחד אשר נצפה ומתועד, ניתן מספר המעיד על סדר גילויים.
כך שביט האלי, שהוא השביט הראשון המזוהה כשביט מחזורי, יש את הזיהוי של 1P/1682 Q1.
גם שביטים אשר מקורם הוא מחוץ למערכת השמש יכולים לקבל שם ייחודי על פי השיטה לעיל.
הדוגמה הראשונה היה אומואמואה, אשר קיבל את הזיהוי הרשמי .
שילוב עם שיטת זיהוי אסטרואידים
לפעמים לא ברור מתצפיות ראשוניות אם הגוף שהתגלה הוא שביט או אסטרואיד (אשר יקבל זיהוי של ה-Minor Planet Center כ-גופים קטנים במערכת השמש).
כל גוף שמימי שבהתחלה סווג כאסטרואיד ותוקן לשביט משלב את הזיהוי הראשוני לתוך הזיהוי של שביט.
במקרים אחרים, במידה ואסטרואיד ידוע מראה מאפיינים של שביט (כמו זנב או הילה), הוא יהיה מסווג תחת שתי השיטות כשביט וכאסטרואיד.
נכון ל-2017 יש רק שבעה גופים המזוהים כשביט וכאסטרואיד, 2060 כיירון (ידוע גם כ-95P/כיירון), 4015 ווילסון–הרינגטון (107P/ווילסון–הרינגטון), 7968 אלסט–פיזארו (133P/אלסט–פיזארו),
מתן צורי (נולד ב-6 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ישראלי, בידיעות אחרונות ו-ynet, עוסק רבות בסיקור נושאים ביטחוניים בעוטף עזה וכן בנושאי כלכלה, תיירות, בריאות ופוליטיקה.בנוסף, הוא כותב כתבות מגזין למוספי העיתון, האתר וטורים אישיים.
בנוסף הוא מרצה על עבודה עיתונאית בבתי ספר ומוסדות בארץ ובחו"ל.
צורי נולד בקיבוץ מפלסים, שם התגורר עם משפחתו המורחבת שהייתה ממייסדי הקיבוץ.
בשנת 1998 סיים את לימודי בבית הספר התיכון "כפר סילבר", שם למד במגמה ללימודי ארץ ישראל וחקלאות.
שירת בצה"ל כלוחם ורס"פ בהנדסה קרבית- גדוד 601.
ב-2012 סיים תואר ראשון בלימודי מדיניות ציבורית באוניברסיטת בר-אילן.
בספטמבר 2002, צורי נפגע בעינו השמאלית במהלך עבודה בחקלאות ואיבד את ראייתו בעין זו.
זה היה אירוע מכונן בחייו שהפנה אותו לקריירה העיתונאית.
בשנת 2008 צורי זכה בפרס העובד המצטיין של 'ידיעות אחרונות' והוענק לו הפרס על ידי עורך ידיעות אחרונות לשעבר, רון ירון.
בשנת 2018 הוא נבחר לאחד האנשים המשפיעים של השנה בדרוג שנעשה על ידי אגף הצעירים של התנועה הקיבוצית.
בשנת 2022 הוציא לאור ספר שירים פרי עטו בשם 'כתב שירים'.
מאז אוק' 2023 צורי עוסק רבות בסיקור ופרשנויות אירועי מתקפת הטרור ב-7.10, על רקע היותו תושב עוטף עזה ששרד את הפלישה ואיבד רבים מחבריו ובני משפחתו
הוא מתגורר בעוטף עזה, בקיבוץ כרמיה, ואב ל-3 ילדים: יאיר, נוגה וינאי.
צורי החל את דרכו כעיתונאי בשנת 2002 בעיתון המקומי "סקופ".
בשנת 2003 המשיך צורי במסגרת "רדיו דרום" (באר שבע והסביבה).
משנת 2005 צורי הוא כתב באזור הדרום ב"ynet" ו"ידיעות אחרונות".
ב-2011 יזם והנחה הכשרת תלמידים בבתי הספר התיכוניים באשדוד בנושאי תקשורת.
סיקר את מלחמת לבנון השנייה, את אשפוזו והלווייתו של אריאל שרון ודיווח באופן שוטף על המתיחות בעוטף עזה, מקום מגוריו.
בדצמבר 2008 סיקר את מבצע עופרת יצוקה, בנובמבר 2012 סיקר את מבצע עמוד ענן, וביולי 2014 את מבצע צוק איתן.
מתן חוזז (נולד ב-12 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקיצוני בהפועל ירושלים.
חוזז החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובעונת 2014/2015 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער.
בקיץ הציעה מכבי תל אביב לחוזז לחתום על חוזה ארוך טווח ולצאת להשאלה לבית"ר תל אביב רמלה, אולם הוא סירב כיוון שחשש שלא יצליח לחזור לקבוצה בעתיד.
לאחר שהפסיד בבוררות שהגיש נגד הקבוצה חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, וב-26 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 1–2 על הפועל נצרת עילית.
ב-8 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–3 על מ.ס.
אשדוד, ובסך הכל כבש עשרה שערים בליגה הלאומית בעונת 2015/2016.
את עונת 2016/2017 החל במכבי תל אביב, וב-31 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
עם פתיחת העונה הושאל להפועל אשקלון, וב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–3 לבית"ר ירושלים.
ב-5 בינואר 2017 הבקיע צמד בניצחון 2–5 על מכבי יפו במסגרת גביע המדינה, וב-18 במרץ 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–4 על הפועל חיפה.
ב-25 ביוני 2017 הושאל לבני יהודה תל אביב, ובמדיה כבש שישה שערי ליגה בעונת 2017/2018. בסיום העונה שב למכבי תל אביב, אך בתחילת עונת 2018/2019 שותף במשחק ליגה אחד בלבד, ובחלון ההעברות של ינואר הושאל להפועל חיפה.
בהופעת הבכורה שלו במועדון כבש שער בניצחון 2–4 על מכבי פתח תקווה, ושבוע לאחר מכן כבש שלושער בניצחון 0–4 על בני סכנין.
בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שעלה כמחליף במחצית במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 1–2 את הפועל תל אביב לאחר הארכה.
ב-21 באוגוסט 2024 חתם בהפועל ירושלים על חוזה קבוע לעונה אחת.
מתן רודיטי (נולד ב-6 באוקטובר 1998) הוא שחיין ישראלי המתמחה במשחים למרחקים ארוכים ובשחייה במים פתוחים.
מקום רביעי ב (טוקיו 2020), במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ, הישג השיא של השחייה בישראל, מקום שמיני באליפות העולם (פוקואוקה 2023) ומקום חמישי באליפות אירופה (לוך לומונד 2018) במשחה ל-10 ק"מ.
רודיטי, בן הזקונים של מזל ושמואל, כדורגלן עבר בהכח מכבי רמת גן נולד ב-1998. למתן אח מבוגר ממנו בשם יניב.
הוא שחיין במועדון בני הרצליה.
רודיטי החל להתאמן בשחייה בגיל 5, תחילה הוא התאמן בבריכת השחייה ובנערותו עבר למשחים ארוכים במים פתוחים לאור הצלחתו במשחים מסוג זה.
הוא התאמן בהדרכתם של טלי פישר וברק מרדלר בהרצליה, ובהמשך בהדרכתם של חנן גלעד, אמיר עופר ונמרוד פרידמן.
באליפות העולם, שנערכה בבודפשט הונגריה ביולי אותה שנה, סיים במקום 25 במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 55:13.2 דקות.
באליפות ישראל במים פתוחים, שנערכה באילת במרץ 2018, זכה רודיטי במדליית זהב בתחרות ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:35 שעות, לפני שחר רסמן (1:51:42 שעות) ויובל ספרא (1:51:44 שעות).
באליפות אירופה, שנערכה בלוך לומונד סקוטלנד באוגוסט אותה שנה, סיים במקום חמישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49.28.2 שעות, כ-2.5 שניות ממדליית ארד, הישג הטוב ביותר של שחיין ישראלי במשחה זה.
באליפות העולם, שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית באמצע יולי 2019, סיים רודיטי במקום 20 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:59.6 שעות.
באליפות ישראל, שנערכה בתחילת אוגוסט אותה שנה, הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:04.48 דקות, לפני גיל קיזלר ממכבי חיפה (8:07.15 דקות) ויונתן רוסין מהפועל עמק יזרעאל (8:09.65 דקות).
מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.65 דקות, אחרי דניאל נמיר מהפועל דולפין נתניה (3:53.24 דקות) ולפני בר סולובייצ'יק ממכבי קריית ביאליק (3:54.85 דקות).
בתחרות, שנערכה בלה מירדה קליפורניה ב-3 בנובמבר באותה שנה, קבע רודיטי במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 15:17.98 דקות, שיפור של 33 מאיות השנייה לשיא הוותיק ביותר בן ה-17 שנים ו-3 חודשים של שילו איילון (15:18.31 דקות).
תוצאה זו היא הישג השיא של שחיין ישראלי במשחקים האולימפיים.
באליפות ישראל ארנה יולי 2022, שבר את שיאו האישי ואת שיא ישראל במשחה ל-1500 מטרים, שיפר אותו ב-4.44 שניות וניצח עם 15:13.54 דקות
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 סיים במקום 8 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:43.8 שעות, הישג השיא שלו באליפויות עולם.
בתחרות הטריילז שנערכה במכון וינגייט ב-8 ביוני 2024 ניצח במשחה ל-1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 15:04.99 דקות.
מתן כהנא (נולד ב-29 ביולי 1972, י"ח באב ה'תשל"ב) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת "המחנה הממלכתי" ומטעם סיעת "ימינה".
בעבר כיהן כשר לשירותי דת.
כהנא הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, ששירת כלוחם בסיירת מטכ"ל, כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי וכמפקד טייסת F-16.
כהנא נולד בחיפה לאורה ואליה.
כאשר היה בן שלושה חודשים, עבר עם משפחתו לניו יורק בארצות הברית, בעקבות לימודי הנדסת חשמל ומנהל עסקים של אביו.
כשהיה בן שלוש, חזרה המשפחה להתגורר במושב בית גמליאל.
כהנא למד בבית הספר היסודי בקיבוץ חפץ חיים (כיתות א'-ח') ולאחר מכן בישיבת נתיב מאיר.
בנעוריו היה מדריך בתנועת בני עקיבא בסניף במושב.
לקראת סוף תקופת לימודיו בתיכון עבר כהנא את גיבוש שייטת 13 והתקבל ליחידה.
הוא התקבל גם לקורס טיס אך חתם ויתור על מנת לשרת בסיירת מטכ"ל.
הצטרף למחזור אוגוסט 90' של הסיירת ושירת בה כלוחם כשלוש וחצי שנים.
בין חבריו ל"צוות גיורא" היו עמנואל מורנו ונפתלי בנט.
בינואר 1994, כשחבריו לצוות השתחררו מצה"ל, הצטרף לקורס טיס והשלים אותו במגמת קרב.
שירת כטייס קרב בטייסת 116 ("מגיני הדרום") בקורס האימון המבצעי כטייס עיט ובטייסת 201 ("האחת") כטייס F-4 פנטום.
עבר הסבה למטוסי F-16 על דגמיו השונים ("נץ" ו"ברק"), ושירת בטייסת 110 ("אבירי הצפון"), טייסת 117 ("הסילון הראשונה"), טייסת 140 ("טייסת נשר הזהב") כמפקד האימון המבצעי, ובטייסת 253 ("הנגב") כטייס F-16I ("סופה").
הוא שב לטייסת 116 כסמ"ט א' וב-2011 מונה למפקד הטייסת.
לאורך שירותו השתתף כטייס במבצעי עופרת יצוקה, עמוד ענן, וצוק איתן.
השתתף כטייס F-16 במלחמת לבנון השנייה ונטל חלק במבצע משקל סגולי להשמדת הרקטות ארוכות הטווח של חזבאללה בתחילת המלחמה.
עם סיום תפקידו כמפקד טייסת 109 ב-2015 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקה במטה חיל האוויר.
בדצמבר 2020 סיים את טיסותיו המבצעיות בחיל האוויר, לאחר 25 שנים.
לאחר סיום שירותו הצבאי ב-2018, שימש כהנא כמנהל מיזם התפוצות במרכז לטכנולוגיה חינוכית.
בנוסף, שימש עמית ב"מכון גשר למנהיגות".
ב-10 בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת "הימין החדש" בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד.
הוא שובץ במקום הרביעי ברשימת המפלגה לכנסת לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך לא נבחר לכנסת לאחר שהמפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות שלאחר מכן שובץ במקום השביעי ברשימת "ימינה" (מטעם "הימין החדש") ונבחר לראשונה לכנסת.
הוא הושבע כחבר הכנסת העשרים ושתיים ב-3 באוקטובר 2019. הוא חבר הכנסת ה-1,000 בכנסת ישראל.
כהנא העלה בכנסת העשרים ושלוש הצעת חוק פרטית לביטול חזקת הגיל הרך, אך הצעתו הוסרה מסדר היום.
ב-13 ביוני 2021 ערב השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש, התפטר במסגרת "החוק הנורווגי" וזאת לאחר שמונה באותו יום לשר לשירותי דת.
יום לאחר מכן מינה את מוני מעתוק למנכ"ל משרדו.
במהלך כהונתו הוא תמך בעידוד ייצוג נשי במועצות הדתיות.
הוקמה שדולה לנושאי דת ומדינה.
ביולי 2021 הכריז כהנא ביחד עם שר האוצר, אביגדור ליברמן, על רפורמה במערך הכשרות, שבמסגרתה שוק הכשרות ייפתח לתחרות ותאגידי כשרות שיעמדו בקריטריונים ההלכתיים שתקבע הרבנות הראשית יוכלו להעניק תעודות כשרות.
היא אושרה כחלק מחוק ההסדרים.
מועצת הרבנות הראשית התנגדה לרפורמת הכשרות ובפועל לא הוקמה יחידת ממונה ברבנות והחוק אינו מכיל פרק עיצומים כספיים לתאגידים שיפרו את נוהלי הכשרות.
בינואר 2022 הציג את תוכנית הגיור הממשלתית.
רבנים רבים התנגדו בחריפות לתוכניות הכשרות והגיור שקידם, ובהם הרבנים הראשיים לישראל.
לצורך בחינת אופן הקבורה בישראל, הוקמה, בהוראת השר כהנא, ועדה בין-משרדית.
במאי 2022 חתם על תקנות לפיהן כהונתם של רבני ערים לא תהיה לכל החיים, אלא תיקצב לתקופה של 10 שנים, ורק המועצות המקומיות יוכלו להאריכה.
על פי התקנות, לצורך בחירת הרבנים ימונה גוף בוחר שיכלול את חברי המועצה המקומית ונציגי ציבור, שימונו בחלקם על ידי השר, ו-40% מהגוף הבוחר יהיו נשים.
ב-13 במאי הודיע על התפטרותו מתפקיד השר, במטרה "לסייע בחיזוק הקואליציה" כחבר הכנסת, ולמעשה כדי לבטל את חברותו בכנסת של יום טוב כלפון, שנכנס לכנסת במקום איילת שקד במסגרת "החוק הנורווגי".
במסגרת החלטה זו מונה כהנא לסגן שר במשרד לשירותי דת.
מינויו כסגן שר תחת ראש הממשלה, שיכהן כשר לשירותי דת באופן רשמי, אושר על ידי שרי הממשלה ב-16 במאי, מתוך כוונה למנותו שוב לשר כאשר יהיה לכך רוב בטוח בכנסת.
במאי 2022, לצד חברת הכנסת נירה שפק, השופט בדימוס ניל הנדל, העיתונאי גור מגידו ואחרים, נבחר כהנא לאביר התנועה לאיכות השלטון לשנת 2021.
ב-14 באוגוסט 2022 חבר יחד עם הרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט לרשימת כחול לבן – התקווה החדשה, ולאחר הצטרפותם שמה של הרשימה שונה ל"המחנה הממלכתי".
ב-15 באוגוסט התפצל עם הח"כים נפתלי בנט ושירלי פינטו לסיעה בשם זה, על מנת שיוכל לרוץ בבחירות לכנסת ה-25. באותו יום פקעה כהונתו כסגן השר לשירותי דת, וכאחראי על המשרד החל לשמש סמנכ"ל המשרד, עד למינויו של מיכאל מלכיאלי כשר לשירותי דת בממשלה ה-37.