tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סורן נולד ב־1956 למשפחה חקלאית.
בשנות התשעים היה סורן מעורב במחאה נגד מפעלי טאטא מוטורס בג'אמשדפור בתביעה לזכויות עובדים, דבר שהביא להגשת כתב אישום נגדו ב־1993.
ב־1990 נבחר סורן כפוליטיקאי עצמאי כחבר ב, בתמיכת שיבו סורן מנהיג הג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה.
וב־1995 הצטרף לג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה.
בבחירות לאספה המחוקקת של ג'הרקאנד ב־2019 ניצחה הג'הרקאנד מוקטי מורכה והמאנט סורן שב והקים ממשלה, בה מונה צ'מפי סורן לשר התחבורה, ושר לרווחת השבטים הנספחים, הקאסטות הנאספחות והקאסטות הלא־מקודמות.
לאחר שהמאנט סורן התפטר מהתפקיד עקב מעצרו בפרשת שחיתות בינואר 2024, הודיע המאנט על מינויו של צ'מפי לראש השרים במקומו.
מושל ג'הרקאנד השביע אותו לתפקיד ב־2 בפברואר 2024.
לאחר שחרורו של המאנט סורן ממאסרו ביולי 2024, התפטר צ'מפי מהתפקיד וסורן שב לכהן כראש השרים.
באוגוסט 2024 הודיע סורן על מעברו למפלגת העם ההודית, שמטעמה נבחר לאספה המחוקקת בבחירות בנובמבר 2024.
צ'מאל (בהינדי: चम्बल नदी) הוא יובל של נהר היאמונה בצפון ובמרכז הודו, וחלק מאגן הניקוז של הגנגס.
מוצאו של הצ'מאל הוא במערב מאדהיה פרדש, משם הוא זורם צפונה בקטע בן כ־346 קילומטר במאדהיה פרדש שמביאים אותו לדרום־מזרח ראג'סטאן.
לאחר מכן הוא פונה לצפון־מזרח ועובר את קוטה, והופך לגבול בין ראג'סטאן ומאדהיה פרדש לאורך 217 ק"מ, ולאחר מכן הוא הוא הופך לגבול אוטר פרדש ומאדהיה פרדש ל־145 קילומטר.
בסופו 32 קילומטר באוטר פרדש מביאים את הצ'מאל לנקודת השפך ליאמונה.
אורכו הכולל של הנהר הוא כ־960 ק"מ.
על הנהר קיימים מספר סכרים לייצור חשמל.
צ'מיקל (בספרדית: Chamical) היא עיר קטנה, ומקום מושבה של הממשלה של בדרום פרובינציית לה ריוחה בארגנטינה.
עם אוכלוסייה של 12,919 תושבים קבועים במפקד האוכלוסין של 2010, לעומת 11,831 בזמן מפקד האוכלוסין של 2001, זהו היישוב השלישי בגודלו בפרובינציית לה ריוחה אחרי לה ריוחה וצ'ילסיטו.
בצ'מיקל נמצא מרכז הניסויים האווירי-חללי , שנוסד ב-1961 ומופעל על ידי חיל האוויר הארגנטינאי.
העיירה, שאותה חוצה ואדי טיראנטה, שוכנת על , כ-140 ק"מ מלה ריוחה (שעתיים באוטובוס), וכ-300 ק"מ מקורדובה (4 שעות באוטובוס).
מקום מגורים עירוני חדש זה היה אתר חשוב במספר שלבים בהיסטוריה של ארגנטינה במהלך חמישים השנים האחרונות.
לצ'מיקל יש מקומות תיירותיים בשפע, כמו "לאס אוליטס" (אגם מפל טבעי) ו"לה סלינה" (מישור מלח ארוך).
צ'מיקל נחשבת למרכז הטנגו בפרובינציית לה ריוחה.
צ'מיקל ממוקמת באזור לאנוס ריוחנוס היבשתי (בספרדית "מישורי ריוג'אן") ויש לו ארבע עונות מסומנות, מה שמקנה לו אקלים חם למחצה צחיח BSh תחת סיווג האקלים של קפן.
התקופה היבשה של אפריל עד אוקטובר היא מתונה עד קרירה, כאשר הטמפרטורה הממוצעת החודשית הרגילה מגיעה לנמוכה ביותר ביולי ב-11.7 מעלות צלזיוס (53.1 מעלות פרנהייט).
התקופה הגשומה של נובמבר עד מרץ חמה עד חמה, כאשר הטמפרטורה הממוצעת החודשית הרגילה מגיעה לשיא בינואר ב-26.4 מעלות צלזיוס (79.5 מעלות פרנהייט).
כמעט אף פעם לא היה שלג או כפור, אבל לעיתים קרובות היה ברד.
כמות המשקעים השנתית הכוללת היא ממוצעת של 448.8 מילימטרים (18 אינץ') עם ימי שמש בשפע, ומרכזי המשקעים בקיץ.
החודש הרטוב ביותר הוא ינואר, ובמהלכו מקבל Chamical ממוצע של 94.1 מילימטרים (4 אינץ').
החורף קריר למדי, אך בדרך כלל שטוף שמש; במקום זה, שלג הוא אירוע מוזר.
ה-Servicio Meteorológico Nacional מדווח כי יולי הוא החודש הקר ביותר עם ממוצע גבוה של 18.7 מעלות צלזיוס (65.7 מעלות פרנהייט) ושפל ממוצע של 5.7 מעלות צלזיוס (42.3 מעלות פרנהייט).
האביב מתון, סוער ובדרך כלל חם.
הקיץ חם (כפי שמקובל בפרובינציית לה ריוחה), מעט גשום ולרוב, הכספית עולה ל-38 מעלות צלזיוס (≈100 פרנהייט) או יותר בצל, כלומר לא נעים.
הגשם מביא קצת הקלה מהחום החונק של ריוג'אן.
בינואר, החודש החם ביותר, יש ממוצע גבוה של 33.4 מעלות צלזיוס (92.1 מעלות צלזיוס) ושפל ממוצע של 20.1 מעלות צלזיוס (68.2 מעלות פרנהייט).
הסתיו מתון ונעים, אבל יכול להיות קריר.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם במקום זה הייתה 45.5 מעלות צלזיוס (113.9 מעלות פרנהייט) ב-25 בדצמבר 2013 ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה הייתה 7.7 מעלות צלזיוס (18.1 מעלות פרנהייט) ב-31 ביולי 1993.
צ'לסי מוצ'ו (בשוודית: Chelsea Muco; נולדה ב-16 באפריל 1997) היא מוזיקאית, פזמונאית ושחקנית שוודית, שנולדו בבורונדי.
בגיל שבע עברה מוצ'ו לשוודיה, וגדלה בעיירות דרומיות לבירה סטוקהולם.
בשנת 2004 פגשה את פא מודו, אחד ממייסדי להקת פיינטוז, להקה רב-תרבותית מצליחה בשוודיה.
מפגשם היה במסגרת הפרויקט "Vägen ut", באמצעותו צעירים היו יכולים להתנסות בתהליך יצירת סינגל.
מאז מודו הפך לאחד האנשים המשפיעים ביותר על מוצ'ו כמוזיקאית.
בשנת 2020 הוציאה את סינגל הבכורה שלה "Rollin", המאופיין במוטיבים מסוגת האפרוביטס.
לאחר מכן פרסמה את "Come Closer".
מוצ'ו עובדת עם ארגון לנוער בשם "FreeZone Haninge", שם היא מלמדת צעירים פיתוח קול ושירה.
בנוסף למוזיקה, שיחקה מוצ'ו במספר סרטים, כמו Kluven dröm (2015), Gola inte (2016) ו-Värmlänningen (2018).
ב-1 בדצמבר אישר תאגיד השידור השוודי כי מוצ'ו עתידה להשתתף ב"מלודיפסטיבלן" השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Controlla".
צ'לסי קלארק היא שחקנית קנדית.
היא התחרתה במרוצי סירות דרקון בתחרויות בינלאומיות.
קלארק הופיעה לראשונה בטלוויזיה בפרק של סדרת הטלוויזיה הקנדית, "רוקי בלו" בשנת 2010, בתפקיד דהארה סינג.
בשנה שלאחר מכן, קלארק גילמה את כסטייסי בפרק של הסדרה "לחיות עם בנים".
בין השנים 2016 ל-2017 היא גילמה את התפקיד הראשי של אסמה סונג במשך ארבע עונות של הסדרה הקנדית "דגראסי: המחזור הבא".
במהלך תקופה זו, קלארק הייתה מועמדת לפרס "השחקנית הקבועה או הראשית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה מגיל 16 ומעלה" בטקס פרסי ג'ואי לשנת 2017 על תפקידה ב"דגראסי: המחזור הבא".
באותה השנה, קלארק גם הייתה מועמדת וזכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר בסרט קצר" באותו הטקס על הופעתה בסרט הקצר "אימוג'י לב כחול".
בשנת 2019, קלארק שיחקה בתפקיד משני בסדרת הרשת הקומית "אסימונים" בבימויה של ויניפרד ג'ונג, אשר הייתה מועמדת לפרס הקבוצה הטובה ביותר בטקס פרסי ACTRA ה-18 בטורונטו.
בשנת 2021, קלארק גילמה את נורה, חברה בקבוצת MANG (מקס, אבי, נורה, ג'יני) בסדרת הטלוויזיה "ג'יני וג'ורג'יה" של נטפליקס.
במאי 2023 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית.
העונה השלישית יצאה ב-5 ביוני 2025.
בשנת 2022, קלארק שיחקה בתפקיד הראשי בסרט המותחן "המגן" בבימויו של לנין מ.
סיוואם, אשר הוקרן בבכורה בפסטיבל פנטזיה ב-28 ביולי 2022.
באותה שנה, קלארק כיכבה בחמישה פרקים של המיני-סדרה "עזרא".
במיני סדרה היא גם שימשה כמפיקה, תסריטאית ובמאית.
שנהפרויקטתפקיד הערותסימוכין 2010 הפתיחה ג'רלדין סרט קצר 2017 אימוג'י לב כחולהיא 2018 גרטה עוקבת אחר נהרות סשה 2019לפתור אלי 2022 המגן אוולין 2024 מפוחד חסר חרא פטרישיהTBA סיכות ומחטים מקספוסט-פרודקשן
אוסטארק / מונקאטי / פטרה תפקיד קולי; עונה 2, פרק 12: "The Mystery of the Mask/Movie Monday" 2021 קונג פו קלואי סונג 3 פרקים 2021–הווה ג'יני וג'ורג'יה נורה 18 פרקים 2022 הדסון ורקס אימרי ג'ונסון עונה 4, פרק 9: "Impawster Syndrome" עזרא קיילו קונסטין 5 פרקים
+שנהמסגרתקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהסימוכין2017פרסי ג'ואיהשחקנית הטובה ביותר בסרט קצראימוג'י לב כחולהשחקנית הקבועה או הראשית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה מגיל 16 ומעלהדגראסי: המחזור הבא2019פרסי ACTRAהקבוצה הטובה ביותראסימונים
צ'ן ויישינג (סינית: 陈卫星/陳衛星; פין-יין: Chén Wèixīng; נולד ב-24 באפריל 1972 באזור מונגוליה הפנימית בסין) הוא טניסאי שולחן אוסטרי.
בשנת 2003 הגיע צ'ן לרבע גמר אליפות העולם ליחידים.
בשנת 2002 הגיע לחצי גמר אליפות אירופה בזוגות מעורבים, באותו טורניר שנה לאחר מכן זכה צ'אן במקום הראשון לזוגות ובמקום השני לזוגות מעורבים.
במאסטרס אירופה בשנת 2004 הגיע לשלב רבע הגמר בתחרות ליחידים.
הוא היה חלק ממשלחת האוסטרית ב-3 אולימפיאדות בשנים 2004–2012.
צ'ן שואי־ביאן (בכתב סיני: 陳水扁; נולד ב-12 באוקטובר 1950) הוא פוליטיקאי טאיוואני, שכיהן כנשיאהּ של הרפובליקה הסינית (טאיוואן) מ-20 במאי 2000 ועד 20 במאי 2008.
צ'ן התמודד לנשיאות טאיוואן מ'המפלגה הדמוקרטית המתקדמת' (PPD) הפועלת לעצמאות טאיוואן, וניצחונו שם קץ ליותר מחמישים שנה שבהן שלטה מפלגת הקוומינטנג ברפובליקה הסינית.
צ'ן כיהן כראש עיריית טאיפיי, בירת טאיוואן, בין השנים 1994 ל-1998. נבחר לראשונה לנשיאות טאיוואן ב-2000 (מינה את ג'אנג ג'ון-שיונג שניהל את מערכת הבחריות שלו לראש הממשלה), ובשנית ב-2004. יממה לפני הבחירות לנשיאות ב-2004 נפצע צ'ן בבטנו בניסיון התנקשות בעת תהלוכת בחירות.
בבחירות לבית הנבחרים הטאיוואני שנערכו ב-2008 הובסה מפלגתו על ידי מפלגת הקוומינטנג, והוא פינה את מקומו בהנהגת המפלגה לפרנק שייה, שהובס בבחירות לנשיאות שנערכו מאוחר יותר באותה שנה למועמד בקוומינטנג, מא יינג-ג'יו.
לאחר תום כהונתו הואשם ונשפט בעבירות הלבנת כספים ובמעילה שביצע בתקופת נשיאותו.
אישומים עלו גם נגד אשתו, בנו וכלתו.
לטענתו, החקירה נגדו נבעה ממניעים פוליטיים.
בספטמבר 2009 נגזר דינו למאסר עולם, עונש דומה קיבלה גם אשתו ועל שניהם הוטל קנס של 200 מיליון דולר טאיוואני חדש.
ב-11 ביוני 2010, החליט בית המשפט הגבוה לצמצם את עונש המאסר של צ'ן ל-20 שנה.
הוא ניסה להתאבד ב-2 ביוני 2013, אך נכשל ובשנת 2015 שוחרר מהכלא בשל מצבו הרפואי הקשה.
הוא סובל מבעיות בריאות קשות ובראשן דום נשימה בשינה.
הוא סובל מפרנויה מהרעלת מזון, יש לו גמגום בדיבור, רעד בידיים, תסמונת מוחית, אבדן זיכרון, התנוונות מוחית, והוא לא יכול ללכת כמו שצריך.
בניגוד לרוב רובם של הפוליטיקאים בטאיוואן, בא צ'ן ממשפחת איכרים לא אמידה.
הוא נולד למשפחת חוכרי קרקע לשימוש חקלאי, במחוז טאינאן (Tainan County) בטאיוואן בשנות ה-40 המאוחרות, אולם תעודת הלידה הרשמית שלו הוצאה ב-18 בפברואר 1951, בגלל שהוא נולד חולה ורגיש ולא היה ברור אם ישרוד את שנות ינקותו.
ביוני 1969 החל צ'ן את לימודיו באוניברסיטה הלאומית של טאיוואן.
בתחילה, הוא למד מנהל עסקים, אך הוא עבר ללימודי משפטים בשנתו הראשונה ונעשה לעורך דין.
צ'ן סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה, מעל כל בני מחזורו, והוא נעשה לעורך הדין הצעיר ביותר בטאיוואן עם סיום לימודיו בשנת 1974.
בשנת 1975 נישא צ'ן להו שו־צ'ן, בתו של רופא.
בתם של השניים היא רופאת שיניים, ובנם סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
צֵ'נַּאי (בטמילית: சென்னை; אנגלית: Chennai) אשר בעבר נודעה בשם מדראס, היא העיר הרביעית בגודלה בהודו ובירתה של מדינת טאמיל נאדו.
העיר נמצאת בחוף קורומנדל, בקצה הדרום מזרחי של הודו, לחוף מפרץ בנגל.
היא ידועה בחוף העירוני שלה, מרינה ביץ', מן החופים העירוניים הארוכים בעולם.
העיר משמשת כמרכז כלכלי בדרום הודו ובולטים בה המגזרים הפיננסיים והתעשייתיים ובמיוחד תעשיית הרכב המרכזת כ-60% מפעילות תעשיית הרכב בהודו.
השם מדראס נגזר מהשם מדראספטנאם (மதராசப்பட்டினம்), היישוב שלידו הקימה ב-1639 חברת הודו המזרחית הבריטית את מאחזה המסחרי הראשון באזור.
בסמוך למדראספטנאם הוקם יישוב חדש, צ'נהפטנאם.
במשך השנים התמזגו שני היישובים, והבריטים קראו לעיר המאוחדת מדראספטנאם.
שם העיר שונה לצ'נאי באוגוסט 1996 בתקופה של רפורמת השמות בהודו, לאחר שנשמעו טענות שמקורו של השם מדראס הוא פורטוגזי.
ידוע כי במאה ה-1 לספירה הייתה צ'נאי כפר דייגים קטן, סמוך לאזור ששימש כמרכז מנהלי, צבאי וכלכלי.
האזור נשלט על ידי ממלכות דרום הודו: פאלווה, אימפריית צ'ולה, אימפריית פנדייה ואימפריית ויג'איאנגר.
העיירה מיילפור, היום פרבר במטרופולין, הייתה נמל ראשי של ממלכת פאלווה.
כאשר ספני האימפריה הפורטוגזית הגיעו לאזור ב-1522, הם בנו במקום נמל וכינו אותו סאו טומה, על שם השליח הנוצרי תומאס הקדוש, על בסיס אמונתם שטומא הקדוש הגיע לאזור זה ופעל בו בין השנים 52 ו-72 לספירה.
ב-1612 הגיעו ההולנדים לפוליקט, מקום סמוך לצ'נאי, ושם הקימו בסיס של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
ב-22 באוגוסט 1639, פרנסיס דיי מחברת הודו המזרחית הבריטית, השיג עבור הבריטים אחיזה ברצועה קטנה בחוף קורומנדל.
באותה עת נשלט האזור על ידי דמרלה ונקאטאדרי נאיאקודו, נייאק (מנהיג) ואנדאוואסי, וזה העניק לבריטים אישור לבנות מפעל ומחסן לשימוש מיזם המסחר הבריטי.
שנה לאחר מכן נבנה מבצר סנט ג'ורג', שהפך במהרה לגרעין שסביבו התפתחה העיר הקולוניאלית.
ב-1746 נכבשו מבצר סנט ג'ורג' והעיר מדראס על ידי כוח צרפתי בפיקוד הגנרל מאהה דה לה בורדונה , מושל מאוריציוס, שבזז את מדראס ואת העיירות השכנות.
ב-1749 חזרו הבריטים לשלוט על האזור, בעקבות חוזה אקס לה שאפל, שנחתם שנה לפני כן.
הם עיבו את חומת העיר כדי שתעמוד בהתקפות חוזרות של הצרפתים ושל גורמים נוספים דוגמת: חיידר עלי (حیدر علی), סולטאן ממלכת מייסור.
בסוף המאה ה-18 כבשו הבריטים את רוב אזור טאמיל נאדו וגם את המחוזות המודרניים של קרנטקה ואנדרה פרדש, והקימו את נשיאות מדראס, שבירתה הייתה מדראס.
תחת השליטה הבריטית התפתחה העיר והפכה לעיר מרכזית ולנמל צבאי חשוב .
עם התפתחות רשת הרכבות בהודו בסוף המאה ה-19, קושרה העיר למומביי (אז בומביי) ולקולקטה (אז כלכותה), דבר שקדם את התקשורת והמסחר עם שאר חלקי הודו.
במלחמת העולם הראשונה הייתה מדראס העיר היחידה בהודו שהותקפה על ידי מעצמות המרכז.
היא הופגזה באמצע ספטמבר 1914 על ידי הסיירת הקלה הגרמנית SMS אמדן.
ההפגזה פגעה במאגרי דלק וגרמה נזק משמעותי.
לאחר שהודו קיבלה את עצמאותה ב-1947 הפכה העיר לבירתה של מדינת מדרס, מ-1969 טאמיל נאדו.
בשנים 1965-1967 הייתה צ'נאי מוקד מרכזי לתסיסה הטמילית נגד ההינדים.
ב-1996 שונה שם העיר ממדראס לצ'נאי.
באסון הצונאמי 2004 ספגה צ'נאי גל גדול בחופה שגרם לאבדות בנפש ולשינוי בקו החוף של העיר.
צ'נאי היא המרכז הפיננסי והתעשייתי השלישי בגודלו בהודו.
הכלכלה בצ'נאי מגוונת והתעשיות העיקריות בה הן: שירותי תוכנה, יצור חומרה, שירותים פיננסים ותעשיית הרכב שהיא הגדולה בהודו ונתנה לעיר את כינויה: "דטרויט של דרום אסיה".
בנוסף, צ'נאי היא מרכז ראשי למיקור חוץ מן המערב.
קבוצת ההינדו, בין חברות הוצאה לאור הגדולות במדינה, ממוקמת בעיר ופועלת מאז המאה ה-19.
צ'נאי היא העיר הרביעית בגודלה בהודו.
בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית המטרופולין 6.4 מיליון איש.
צפיפות האוכלוסייה בעיר היא 25,016 איש לקמ"ר, ובמטרופולין 5,847 איש לקמ"ר.
צפיפות זו היא בין הגבוהות בערי העולם.
כתוצאה מהצפיפות בעיר קיימים בה עומסי תנועה וזאת, למרות שרוב תושבי העיר משתמשים בתחבורה ציבורית.
היחס בין גברים לנשים בצ'נאי עומד על 948 נשים לכל 1,000 גברים, קצת יותר מהממוצע הארצי בהודו של 934 נשים ל-1,000 גברים.
80.14% מהתושבים בעיר יודעי קרוא וכתוב, הרבה מעל הממוצע הארצי בהודו שעומד על 59.5%.
18% מתושבי העיר חיים מתחת לקו העוני.
בצ'נאי מדובר ניב מיוחד של טמילית - "מדראס בהשי" – טמילית בשילוב מילים מהשפות אנגלית וטלוגו.
כמו כן, קיימות גם קהילות גדולות שדוברות אורדו, מלאיאלאם (כמו יהודי קוצ'ין) וטלוגו.
צ'נאי ידועה כ"בירת השחמט של דרום הודו", והוציאה מתוכה שני אלופי עולם, וישי אנאנד וגוקש דומרזו.
ידוע כי בסוף המאה ה-17 ישבה בסנט ג'ורג', חלקה הבריטי של העיר, קבוצת סוחרים יהודים ממוצא פורטוגזי.
מהקהילה היהודית שבעיר, שהייתה מרוכזת ברחוב סוחרי האלמוגים (Coral Merchants Street), לא נותר איש.
צֶ'נְגְדוּ (; בפין-יין: Chéngdū) היא תת-מחוז עירוני, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז סצ'ואן שבמערב הרפובליקה העממית של סין.
היא בנויה בצורה מעגלית, ומקיפים אותה ארבעה כבישי טבעת גדולים.
במרכז העיר נמצאת כיכר טיינפו, בה ניצב פסלו של מאו דזה-דונג.
העיר נוסדה בשנת 316 לפנה"ס בערך.
העיר צ'נגדו מפורסמת בדובי הפנדה הגדלים בתחומי מחוז סצ'ואן, ובשטר הכסף הראשון מאז ומעולם - ה"ג'יאו דזה" (Jiao Zi) מתקופת שושלת סונג (שנת 1023).
תת-המחוז העירוני צ'נגדו משתרע על פני 12,055 קמ"ר במרכז מחוז סצ'ואן וגובלת בנציבויות העירוניות מצפון-מזרח, מדרום-מזרח, מדרום, ממערב וב של ה וה מצפון-מערב.
צ'נגדו שוכנת בקצה המערבי של ויושבת על , כ-1,660 ק"מ מערבית לעיר שאנגחאי.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-20.94 מיליון תושבים, מתוכם כ-15.42 מיליון בשנים עשר הרבעים, והיא מדורגת כעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה במדינה (אחרי שאנגחאי, בייג'ינג, שנג'ן, וגואנגג'ואו).
מרבית אוכלוסייתה של צ'נגדו מורכבת מבני האן, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסין.
רבים מבני הכפרים, בעיקר במחוז סצ'ואן, מהגרים אל העיר ואוכלוסייתה נוטה לגדול.
תת-המחוז העירוני צ'נגדו מחולק לשנים עשר רבעים, שלוש נפות כפריות וחמש נפות עירוניות:
צ'נגדו היא מרכז לוגיסטי ותעבורתי חשוב.
צ'נגדו היא מרכז משמעותי לייצור טכנולוגיות מתקדמות ומוצרי אלקטרוניקה.
העיר היא אחד הבסיסים החשובים של תעשיית הטכנולוגיה הסינית, וחברות בינלאומיות רבות - בהן אינטל, IBM, נוקיה, מוטורולה, SAP ומיקרוסופט - הקימו עיר מרכזי פיתוח.
חברת מטוסי הקרב של צ'נגדו (Chengdu Aircraft Company), המייצרת את מטוס הקרב צ'נגדו J-10 עבור הצבא הסיני, קבעה את מקומה בעיר צ'נגדו.
זוהי אחת החברות המובילות בתעשייה הביטחונית של סין ויצרנית מרכזית עבור הצבא.
צ'נגדו מהווה מרכז לאומי בסין בתחום הרפואה הסינית המסורתית.
היא הפכה למרכז המחקר והפיתוח הגדול ביותר במערב סין, וללא ספק אחד הגדולים ביותר בסין כיום.
כתוצאה מכך, התפתח שוק רחב למגוון מוצרים של הרפואה הסינית המיועדות הן לשוק המקומי והן לשווקים בינלאומיים.
בסשנת 2013 הסתיימה בניית ניו סנצ'ורי גלובל סנטר.
בשלבי בנייה נמצא מגדל צ'נגדו גרינלנד שמתוכנן להגיע לגובה של 468 מ'.
העיר צ'נגדו הולכת ומתפתחת כמרכז תיירות מהגדולים בסין.
צ'נגדו מהווה בסיס לטיולים בכל רחבי מחוז סצ'ואן.
הממשלה הסינית גילתה לא מכבר את הפוטנציאל הגלום בעיר, והיא מפנה משאבים רבים ומשקיעה כסף בפיתוח התשתית התיירותית בצ'נגדו ובסביבתה.
התיירות בצ'נגדו, כמו ברוב חלקי סין, מתבססת על תיירות פנים יותר מאשר תיירות בינלאומית.
עם זאת, ניכר שיפור משמעותי בתשתיות התיירותיות גם למבקרים המגיעים ממדינות אחרות.
בעשור האחרון קמו מלונות רבים, חלקם ברמות של 4 ו-5 כוכבים, לצד אכסניות נוער רבות המיועדות למטיילים דלי תקציב.
תיירים רבים פוקדים את מרכז הרבייה והמחקר של דובי הפנדה הענקית, המרוחק כ-10 קילומטרים ממרכז העיר.
סין היא המקום היחיד בו הם חיים בטבע.
במקום ישנו גן חיות קטן המציג לראווה דובי פנדה צעירים ובוגרים, ואת "הפנדה האדומה" (שלמרות שמה, היא שייכת למשפחה שונה מהפנדה הענק).
האקלים בצ'נגדו הוא אקלים סוב-טרופי לח ורווי מונסונים.
בדומה לרוב חלקי סין, עונות השנה מורכבות מחורף (בחודשים דצמבר–מרץ) - עונה קרה ויבשה - וקיץ (בחודשים יוני–ספטמבר) - עונה חמה ורטובה.
מספר ימי השמש בעיר נמוך מאוד, ובממוצע נמוך אפילו מזה של לונדון.
אור השמש המועט מגיע לעיר בעיקר באביב, בחודשים אפריל-מאי.
העיר צ'נגדו גשומה כל ימות השנה, וממוצע המשקעים השנתי בה עומד על כ-840 מ"מ בשנה.
עיקר המשקעים מופיעים בחודשים יולי-אוגוסט, ב-16 ימי גשם בממוצע בכל אחד מהחודשים הללו.
אחוזי הלחות בצ'נגדו הם מהגבוהים באסיה, ועומדים על ממוצע של כ-80% בכל ימות השנה.
הטמפרטורה בצ'נגדו עומדת על ממוצע של כ-C° 7 בחודש ינואר, וכ-C° 28 בחודש יולי.
העיר מהווה צומת דרכים מרכזי בסין בכלל ובסצ'ואן בפרט.
תחנת הרכבת הצפונית של העיר היא הגדולה והחשובה בעיר.
היא ממוקמת במפגש של ארבעה קווי רכבת - צ'נגדו-באוג'י, צ'נגדו-דונמינג, צ'נגדו-דאשיאן וצ'נגדו-צ'ונגצ'ינג.
היא זכתה בתואר "תחנת הרכבת הבטוחה ובעלת השירות הטוב ביותר" על ידי הממונה על הרכבות בסין, והחזיקה בתואר "תחנת הרכבת המתקדמת ביותר" במשך 11 שנים.
מדי יום עוברות בצ'נגדו לא פחות מ-60 רכבות, מחציתן יוצאות ממנה ומחציתן מגיעות אליה.
50,000 נוסעים עוברים בתחנת הרכבת מדי יום.
התחנה מתמודדת עם עומס של כמעט 8 מיליון נוסעים מדי שנה, מה שהופך אותה לאחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר בסין.
העיר מקושרת לבייג'ינג ולשאנגחאי באמצעות כמה סוגים של רכבות, כאשר הרכבת המהירה מאפשרת הגעה לערים אלה תוך 9 עד 12 שעות.
נמל התעופה הבינלאומי שואנגליו בצ'נגדו (成都双流国际机场, קוד יאט"א: CTU) נחשב לאחד מ-100 שדות התעופה העמוסים ביותר בעולם.
עוברים בו למעלה מ-16 מיליון נוסעים מדי שנה, ליעדים בסין וברחבי העולם.
שואנגליו הוא שדה התעופה השישי בגודלו בסין.
מרבית הטיסות היוצאות משדה התעופה שואנגליו הן טיסות פנימיות, אך ישנן גם לא מעט טיסות בינלאומיות ליעדים ברחבי העולם, בהם אמסטרדם, פנום פן, טוקיו, סיאול, בנגקוק וסינגפור, ואף קישורים טרנס-מחוזיים להונג קונג ומקאו.
החל מ-26 בספטמבר 2018 מפעילה חברת סצ'ואן איירליינס טיסות ישירות מנמל התעופה בן-גוריון.
במאי 2008 אירעה רעידת אדמה עזה בעוצמה של 7.9 בסולם ריכטר, שמוקדה היה 80 ק"מ צפונית מערבית לעיר, שגרמה לפגיעות בעיר.
Chengdu J-10 הוא מטוס קרב רב משימתי מדור 4.5 מתוצרת סין המיוצר על ידי חברת קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו.
המטוס ידוע בכינויו במערב "Vigorous Dragon" (דרקון נמרץ) (ובסין בשם 歼十, Jiān 10).
פיתוח המטוס נשמר בסוד, למרות פרסומים שונים בכלי תקשורת מערביים על מטוס קרב מתקדם המפותח בסין, עד לפרסום הרשמי בטלוויזיה הסינית ב-29 בדצמבר 2006.
בסוף 1990 פורסם שהעסקה בוצעה בתיווכו של איש העסקים שאול אייזנברג ועיתון טאיוואני דיווח שקבוצת מומחי תעופה מערביים שביקרו בסין, זיהתה מטוס ניסוי דומה ל"לביא" בבסיס פיתוח אווירי בעיר צ'נגדו, בחבל סצ'ואן.
המטוס מיוצר בשני דגמים - דגם J-10A החד מושבי שמתפקד כמטוס רב משימתי ודגם J-10B הדו מושבי המשמש בין היתר כמטוס אימונים, תקיפה קרקעית ולוחמה אלקטרונית.
בנוסף, סין מפתחת דגם של המטוס שישמש את הצי הסיני ולהיות מתופעל מנושאות מטוסים, ודגם עם יכולות התחמקות ממכ"ם המכונה Super-10.
המטוס נמצא בשירות מבצעי בחיל האוויר הסיני וקרוב ל-100 מטוסים נקלטו.
בנוסף, ממשלת פקיסטן הזמינה 36 מטוסים עבור חיל האוויר הפקיסטני שאמורים להיות מסופקים בשנים הקרובות, פקיסטן אמורה להיות המדינה הראשונה והיחידה עד כה מלבד סין לקלוט את המטוס.
המטוסים יסופקו תחת השם FC-20.
בסוף 2007 דווחו כלי תקשורת שונים על עסקה בין איראן וסין לרכישת מטוסים מדגם זה אך ממשלת סין הכחישה את הדיווח.
באוגוסט 2015, לאחר חתימה על הסכם הגרעין חתמה סין עם איראן על חוזה בגובה מיליארד דולר על העברת 24 מטוסי J-10 תמורת אספקת נפט גולמי במשך 20 שנה.
J-10A - הדגם החד מושבי.
שם החוץ של הדגם הוא F-10A או FC-10A.
J-10B - דגם מתקדם יותר, בעיקר בתחום המכ"ם.
Super-10 - דגם מתקדם, גם בתחום המכ"ם בעיקר.
J-10S - מטוס אימונים דו מושבי.
צוות: 1 (דגם בסיסי), 2 (דגם אימונים/תקיפה)
הנעה: 1 מנועי טורבו-מניפה מסוג סטורן ליולקה AL-31 בעלי מבער אחורי
סין אמורה להשלים את פיתוח מנוע ה-WS-10A, שאמור להחליף את מנועי ה-AL-31 הרוסיים.
המטוס מסוגל לשאת טילי אוויר-אוויר כגון PL-8, PL-9, PL-11, PL-12 מתוצרת סין, R-77 מתוצרת רוסיה ופיתון 3 מתוצרת ישראל
, טילי אוויר-קרקע מסוג PJ-9, YJ-9K מתוצרת סין וכן R-73.
300 יחידות אמורות להיות בסך הכל.
צ'נאב (בסנסקריט: चंद्रभाग; בפנג'אבי: ਚਨਾਬ; בהינדית: चनाब; באורדו: چناب) הוא נהר בצפון מערב הודו ובמזרח פקיסטן.
מוצאו בהתמזגות שני נהרות: צ'נדרה (Chandra) ובהאגה (Bhaga) בהרי ההימאלאיה ההודיים, באזור ספיטי שבהימאצ'ל פרדש.
הנהר זורם מערבה בקניונים עמוקים בג'אמו וקשמיר, ולאחר מכן פונה לדרום-מערב ויורד לאזור גבעות סיוואליק ולמישורי פנג'אב שבפקיסטן.
הוא מצטרף לנהרות ביאס (Beas), סטלוג' (Satluj), ראווי (Ravi) וג'לאם (Jhelam) היוצרים את "חמשת הנהרות" אשר נשפכים בדלתה רחבה לנהר האינדוס.
מי הצ'נאב שייכים לפקיסטן בהתאם לאמנת מי נהר האינדוס מ-1960.
צַ'נְגְווֹן (תעתיק הנגול: 창원시, תעתיק הנג'ה: 昌原市) היא בירת מחוז דרום קיאנגסאנג בדרום קוריאה הדרומית.
העיר שוכנת בסמוך לשפת מפרץ מָסָן של מצר קוריאה שמעברו הדרומי נמצאת יפן ומוקפת בהרים.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.029 מיליון תושבים.
צ'נגוון היא עיר חדשה, שבמתכונתה הנוכחית נוסדה ב-1974 על מנת לשמש מוקד תעשייתי ובירה מחוזית.
ב-1 ביולי 2010, משיקולים עסקיים ותקציביים, אוחדה צ'נגוון, שבה חיו מעט יותר מחצי מיליון תושבים, עם שתי שכנותיה מָסָן וגִ'ינהאי ליצירת העיר הגדולה הנוכחית.
העיר היא משכנם של מפעלי תאגידים מובילים רבים, ביניהם סמסונג, LG ויונדאי, והיא מצטיינת בתוצר אזורי שגדול אף מזה של הערים קוואנגג'ו וטג'אן הגדולות ממנה.
בתחום הסביבה והתיירות, צ'נגוון מצטיינת בהיותה "ירוקה", חרף התיעוש הרב שבה.
מאגר ג'ונם שבעיר הוא אתר נדידת ציפורים חשוב, והגדול בקוריאה.
במהלך עונת השיא בחורף, ניתן לצפות במקום בעשרות אלפי ציפורים ביום.
פסטיבל צפרות מתקיים מדי שנה.
האוניברסיטה הלאומית של צ'נגוון נוסדה בשנת 1991 ולומדים בה כ-15,000 סטודנטים.
J-20 צֶ'נְגּדּוּ (במנדרינית: 歼-20, בפין-יין: Jiān-Èrlíng) הוא מטוס קרב של הדור החמישי מתוצרת חברת צ'נגדו הסינית.
המטוס נועד להתחרות במטוסי הדור החמישי של ארצות הברית ורוסיה.
טיסת הבכורה של המטוס התקיימה ב-11 בינואר 2011 והוא נכנס לשירות חיל האוויר של צבא השחרור העממי ב-2017. ה-J 20 הוא מטוס דו-מנועי מתוצרת צ'נגדו המיועד לפעילות בריבוי מצבי אקלים.
כמו כן, המטוס הוא חמקן ובעל יכולת לשייט במהירות על קולית.
הוא מוגדר, מבחינה רשמית, כמטוס עליונות אווירית.
הפיתוח המקורי שלו החל עוד בשנות התשעים של המאה ה-20.
מומחים מערביים מעריכים, על סמך ניתוח תמונות קיימות שלו, כי במטוס מורכבים מנועים רוסיים או העתקים סיניים שלהם וכן בגלל הצורה הלא-חמקנית של המבערים, שהמטוס יהיה חמקן באופן חלקי רק מצדו הקדמי.
בשל גודלו, גודל תאי החימוש וצורת המבנה שלו מוערך כי המטוס ישמש למשימות תקיפה וביון, ולא לעליונות אווירית, וכי המטוס לא יוכל להתחרות בקרבות אוויר עם מקביליו הרוסים (סוחוי Su-57) והאמריקאים (לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II ולוקהיד F-22 ראפטור).
בפברואר 2018 נכנסה לשירות הטייסת הקרבית הראשונה של מטוסי J-20. נכון ל-2021 מוערך כי ישנן 150 יחידות של המטוס בשירות חיל האוויר הסיני.
במהלך 2021 פותח דגם משופר של המטוס, הכולל צוות של שנים ולו הנעה סילונית תוצרת סין.
מטוס J-20 צֶ'נְגּדּוּ, המכונה "דרקון אימתני", מבוסס על תוכנית הפיתוח האווירית J-XX שפעלה בשנות התשעים המאוחרות.
ב-2008, לאחר השוואה בין חברות במסגרת מכרז שפרסמה, ממשלת סין הורתה לקבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו לפתח את המטוס המיועד.
ב-2009, קצין בכיר בחיל האוויר של צבא השחרור העממי העריך שטיסת הבכורה של אבטיפוס המטוס תבוצע ב-2011 ושהמטוס יכנס לשירות מלא עד 2019. ב-22 בדצמבר 2010 התקיים ניסוי הסעה של המטוס.
כעבור שלושה חודשים התקיימה טיסת הבכורה מעל שמי צֶ'נְגְדוּ, בירת מחוז סצְ'ואן.
עד שנת 2014 עבר המטוס סדרת פיתוחים, שכללו הוספת טכנולוגיית חמקנות וחיישנים בספקטרום תת-אדום.
באוקטובר 2017, הטלוויזיה הממלכתית הסינית הודיעה כי המטוס מוכן לשירות ולייצור המוני ובנוסף הוא מוכן לפעילות קרבית.
בינואר 2019 החלו להתפרסם שמועות על פיתוח דגם חדש של המטוס המיועד לכלול יכולות הפצצה טקטית ולוחמה אלקטרונית.
כמו כן הדגם החדש נועד לכלול צוות של שני אנשים והנעת סילון מתוצרת תאגיד התעופה שֶׁנְיָאנְג.
ביולי 2020 פורסם לציבור אודות הפיתוח של דגם J-20B, שנרשם כי יש לו יכולת להנעה וקטורית.
לא פורסם הסוג המדויק של המנוע החדש.
בינואר 2021 פורסם ב'מגזין הבוקר של דרום סין' (South China Morning Post), שמשרדיו יושבים בהונג קונג, כי בדגמים החדשים של המטוס הנמצאים בפיתוח, תוחלף ההנעה הסילונית של מנוע סאטורן AL-31 (מתוצרת רוסית), במנוע WS-10C (מתוצרת תאגיד התעופה שֶׁנְיָאנְג).
הדגם שכלל את המנוע החדש הוצג לראשונה במפגן ראווה אווירי בספטמבר 2021. עוד פורסם בינואר 2021 בידי תאגיד התעשייה האווירית של סין תרשים דגם של המטוס הכולל תא טייס לשני אנשים.
בטיסת הבכורה של הדגם המשופר, באוקטובר 2021, היה המטוס לחמקן הראשון בעולם עם שני מושבים.
משטחי קנארד של המטוס נעים בזווית דו-מישורית בולטת ואחריהם הרחבות הקצוות של המטוס מתמזגות לתוך כנף דלתא.
בחלק האחורי של המטוס ישנם סנפירים תאומים כלפי חוץ הנעים כל הזמן ומפלטי מנוע נמוכים.
כשל עיצוב ניכר של המטוס הוא חוסר-יציבות גבוה.
מכאן שיש צורך בהנעה וקטורית בזווית התקפה גבוהה, שבה זנב מטוס קונבנציונלי מאבד מההשפעה שלו.
במקביל משטחי הקנארד יכולים להסיט את תנועת המטוס מול זווית ההתקפה, ובכך לשמור על שליטה.
העיצוב של הקנארד ידוע גם כמספק ביצועים על-קוליים מיטביים, ביצועי פניות על-קוליים ומעברים בין מהירויות מצוינים וביצועי נחיתה קצרים משופרים בהשוואה לעיצוב כנפי הדלתא הרגיל.
הרחבות של קצוות המטוס ותומכים בהרמת גוף המטוס משולבים כדי לשפר את הביצועים בפריסת קנארד.
לדברי המעצב הראשי של המטוס, השילוב מייצר פי 1.2 מתנופת ההתרוממות באוויר של כנף דלתא רגילה, ופי 1.8 יותר כוח עילוי מתצורת דלתא טהורה בגודל שווה ערך.
המעצב טוען ששילוב כזה מאפשר שימוש בכנף קטנה יותר, ומפחית את הדרישות האווירודינמיות להגעה למהירות על-קולית מבלי להתפשר על מאפייני הגבהה בתנופת התרוממות לאוויר שהם חיוניים לביצועי הזוויות גוף של המטוס בעת סיבוב.
השימוש בחופה חסינה לירי, משטחי בקרת טיסה נרחבים ותצורת קנארד לבקרת זווית תקיפה מצביעים כולם על מטרתו של המטוס לפעול במשימות עליונות אווירית ובאינטראקציות בטווח החזותי.
למטוס יכולת תמרון דומה לזאת של הצ'נגדו J-10 תוך שביצועיו טובים משמעותית בתחום החמקנות ובטיסה בגובה נמוך.
ה-J 20 הוא מטוס קרב המיועד לעליונות אווירית רב-משימתית, כאשר תפקידו הביצועי העיקרי, כמטוס יירוט הוא רק אחת מאפשרויות הפעולה שלו.
האוויוניקה של J-20 שואפת להשיג מודעות למצב השטח הסובב את המטוס בהתמודדות מול חמקנים שונים באמצעות היתוך חיישנים מתקדם ושימוש בהתגנבות ולוחמה אלקטרונית.
J-20 כולל חבילת אוויוניקה משולבת המורכבת מחיישנים רב-ספקטרליים המסוגלים לספק כיסוי כל-כיווני.
מידע רשמי על סוג המכ"ם שמטוסי J-20 מסווג לציבור בידי הצנזורה של רשויות השלטון בסין.
כמה אנליסטים העריכו שמטוסי J-20 השתמשו במכ"ם מסוג 1475 (KLJ-5) הפועל על בסיס מערך סריקה אלקטרוני (AESA) עם מודל שידור/קליטה 1856, אך מידע עדכני יותר חשף שמכ"ם זה תוכנן למעשה עבור גרסאות משודרגות של J-11D.
אנליסטים אחרים מציינים כי בהתבסס על חתך האף של J-20 ונתונים ידועים על משטח של מודל שידור/קליטה יחיד במערכת המכ"ם AESA של ה-J-16, סביר להניח שמטוסי J-20 מתאימים למודולי שידור/קליטה מתקדמים יותר שנעים בין 2,000 ל-2,200.
אבות טיפוס לאחר יישום טיסת הבכורה ודגמי ייצור כוללים חתך אף מתוקן עם מערכת מיקוד אלקטרו-אופטית/תת-אדומה וחבילת תקשורת מתקדמת על גבי המטוס המאפשרת לו לקשר נתונים עם פלטפורמות ידידותיות אחרות בשירות, כגון אזהרה מוקדמת לתנועת מלט"ים.
שישה חיישנים אלקטרו-אופטיים יכולים לספק כיסוי של 360 מעלות לטייס עם מערכת היתוך מידע מחיישנים המשלבת אות מכ"ם עם תמונת תת-אדום על מנת לספק מודעות מצב טובה יותר.
שילוב חבילת התקשורת, החיישנים ותמונת המצב התת-אדומה דומה למערכת האוויוניקה שפיתחה חברת לוקהיד מרטין במטוס F-35 לייטנינג II.
המטוס כולל תא טייס מזכוכית משוריינת, עם מסך מגע צבעוני אחד עם גביש נוזלי (LCD), שלושה צגי עזר קטנים יותר, ותצוגת עילית הולוגרפית (HUD) בעלת זווית רחבה.
מפרץ הנשק הראשי מסוגל להכיל טילי אוויר-אוויר קצרים וארוכים בעוד שני מפרצי הנשק הצדדיים הקטנים מאחור כניסות האוויר מיועדות לטילי אוויר-אוויר לטווח קצר (טיל PL-10 נמצא בשימוש עיקרי).
מפרצים צדדיים אלו מאפשרים סגירה של דלתות המפרץ לפני ירי הטיל, ובכך מאפשרים את ירי הטיל בזמן הקצר ביותר וכמו כן תורמים ליכולת החמקנות.
על פי דיווחים שונים, ה-J 20 לא כולל תותח אוטומטי פנימי או תותח סיבובי, מה שמצביע על כך שהמטוס לא נועד לשמש בהתערבויות של קרבות אוויר לטווח קצר עם מטוסים אחרים, אלא להתמקד עליהם מטווחים ארוכים עם טילים תואמים.
לפי הערכות זרות מחוץ לסין, המטוס ישתמש ככל הנראה בטילי אוויר-אוויר ובטיל אוויר-קרקע כדי להשתתף בקרבות עליונות אווירית עם מטוסים אחרים, כמו גם להשמיד נכסים מוטסים בעלי ערך גבוה בעודם על הקרקע.
משימות משלימות עשויות לכלול שיגור טילים נגד קרינה ותחמושת אוויר-קרקע למשימות תקיפה מדויקות.
בעוד שעיקר הנשק בדרך כלל נישא מתחת לגוף המטוס המרכזי, הכנפיים כוללות ארבע מתלי חימוש להרחבת טווח ההובלה ולנשיאת מכלי דלק עזר.
עם זאת, בדומה ל-F-22 ראפטור האמריקאי, ה-J 20 לא צפוי לשאת מכלי דלק למשימות קרב בשל פגיעותו בתצורה כזו, ולכן תצורה זו נשארת בעלת ערך עבור פעולות בזמן שלום, כגון מעבר בין בסיסי אוויר.
המטוס מסוגל לשאת ארבעה טילי אוויר-אוויר לטווח בינוני/ארוך במפרץ ראשי וטיל אחד לטווח קצר בכל מפרץ נשק מהמתלים בכנפי המטוס.
ה-J-20 נכנס לייצור מופעל על ידי גרסה של סאטורן AL-31, מנוע מייצור רוסי שהושק במקור לחיל האוויר הסובייטי.
היה זה פתרון זמני טרם השלמת הפיתוח של מנוע סילון על-קולי מתוצרת סינית.
בינתיים הדגם הראשון של המטוס הוטס עם ההנעה של ה-AL 31, והוא לא כלל יכולות של הנעה וקטורית, חמקנות או שיוט על-קולי.
בסופו של דבר, AL-31 הוחלף ב-WS-10 הסינית מתוצרת חברת שֶׁנְיָאנְג בספטמבר 2019. ה-שניאנג WS-10 הניע גם מטוסים שונים טרם השקתו בדגם חדש של J-20. ההשקה של המנוע בפועל החלה כבר ב-2015.
ידוע כי מנוע WS-10B-3 המצויד בהנעה וקטורית הוצג בתערוכת התעופה והחלל הבינלאומית של סין 2018. המבער האחורי המיועד ל-J 20 הוא ה'שִׂיאָן WS-15', הנושא כוח דחף של 180 קילו-ניוטון.
ישנו בנוסף גם דגם של ה-J 20 הכולל את המנוע WS-15 בעבור שיוט על-קולי.
המטוס מצויד בבדיקת תדלוק נשלפת המוטבעת בצד ימין של תא הטייס, כדי לעזור לטייס להיות מודע למצב המטוס ולשמור על התגנבות תוך טיסה למרחקים גדולים יותר.
חיל האוויר של צבא השחרור העממי - לערך 150 יחידות
הטייסת האווירית ה-9, בסיס וָאן-לִי, אַנחְווֵי
צוות: אחד או שניים (תלוי דגם)
משקל המראה מרבי: 35 טון
תכולת דלק מרבית: 12 טון
מהירות מרבית: פחות מ-2.5 מאך
קצב טיסה מעלה מרבי: 304-306 מטר בשנייה
צ'ן גואנגצ'נג (בסינית: 陈光诚, נולד ב-12 בנובמבר 1971) הוא פעיל זכויות אדם ומתנגד משטר סיני.
מאז שנמלט מסין הוא סטודנט בבית הספר למשפט באוניברסיטת ניו יורק.
גואנגצ'נג ידוע כ"עורך דין היחף", אשר פעל למען זכויות נשים ועניים.
גואנגצ'נג הושם במעצר בית מספטמבר 2005 עד מרץ 2006 לאחר שהתראיין בטיים מגזין לגבי תחקיר שערך אודות הפלות כפויות בסין.
ביולי 2006 נעצר רשמית, ובאוגוסט נגזר עליו עונש של ארבע שנים ו-3 חודשי מאסר בעוון "פגיעה ברכוש וארגון אספסוף להפרעה בתנועה", אולם עורכי דינו טענו לאי-סדרים במשפטו.
גואנגצ'נג שוחרר מהכלא ב-8 בספטמבר 2010 לאחר ריצוי עונשו, אולם הושם במעצר בביתו בדונגשיגו, שבמחוז שנדונג שבמזרח המדינה.
בספטמבר 2011 דווח כי הוא ואשתו הוכו לאחר שארגון זכויות אדם פרסם סרטון בו מוצג המעקב שהמשטרה מקיימת על ביתו.
באפריל 2012 ברח לשגרירות ארצות הברית בבייג'ינג.
במאי ניתנה לו האפשרות לעזוב את המדינה לארצות הברית.
גואנגצ'נג הוא זוכה פרס רמון מגסאיסאי לשנת 2007. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכריז על גואנגצ'נג כאסיר מצפון.
צ'ן-נינג פרנקלין יאנג (בכתב סיני מסורתי: 楊振寧; בסינית מפושטת: 杨振宁; בפין-יין: Yáng Zhènníng; 1 באוקטובר 1922 – 18 באוקטובר 2025) היה פיזיקאי אמריקאי, יליד סין, שעסק בפיזיקה סטטיסטית ובפיזיקת חלקיקים.
ב-1957, קיבל יחד עם צונג-דאו לי פרס נובל לפיזיקה על עבודתם בנושא אי שימור הזוגיות של הכוח הגרעיני החלש.
יאנג נולד ב-1 באוקטובר 1922 באנחווי שבסין, אביו, יאנג וו-צ'ין (楊武之) היה מתמטיקאי ואמו, לו מנג-הו (羅孟華) הייתה עקרת בית.
למד בבית ספר יסודי ובתיכון בבייג'ינג, ב-1937 משפחתו עברה לחפיי בעקבות מלחמת סין–יפן השנייה.
ב-1938 עברה המשפחה לקונמינג בירת מחוז יונאן, שם שכנה ה"אוניברסיטה הלאומית המאוחדת של דרום המערב", איחוד של מספר אוניברסיטאות שהתקיים בזמן המלחמה.
באותה השנה הצטרף יאנג לאוניברסיטה זו.
ב-1942 קיבל תואר ראשון, עבודת התזה שלו לתואר הראשון הייתה על יישום של תורת החבורות עבור ספקטרום פליטה.
ב-1944 קיבל תואר שני ובעקבותיו אושר לו מימון לימודים בארצות הברית, מקרן שהקדישה חלק מהכספים הסיניים שקיבלה בעקבות מרד הבוקסרים לתמיכה בסטודנטים סיניים.
החל מ-1946 למד באוניברסיטת שיקגו, בין השאר אצל אדוארד טלר, וב-1948 קיבל תואר דוקטור.
שימש כשנה עוזר מחקר של זוכה פרס נובל אנריקו פרמי.
ב-1949 עבר למכון למחקר מתקדם והחל תקופה פורה של שיתוף פעולה עם צונג-דאו לי.
ב-1966 עבר לאוניברסיטת סטוני ברוק וכיהן כראש המכון לפיזיקה תאורטית שכיום נקרא על שמו.
בשנת 1999, בגיל 77, פרש מהאוניברסיטה.
נבחר כחבר ל: החברה הפיזיקלית האמריקאית, האקדמיה הסינית למדעים, אקדמיה סיניקה, האקדמיה הרוסית למדעים, החברה המלכותית ועוד.
קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון (1958), אוניברסיטת מוסקבה (1992), האוניברסיטה הסינית של הונג קונג (1997) ועוד.
יאנג ביקר בסין ב-1971, בפעם הראשונה לאחר התקררות יחסי ארצות הברית–סין, בעקבות הביקור עשה מאמצים רבים לעזור לקהילת הפיזיקה הסינית לשקם את המחקר לאחר ההרס שנגרם במהלך מהפכת התרבות בסין.
לאחר פרישתו מאוניברסיטת סטוני ברוק חזר לסין ושימש שם כנשיא כבוד של אוניברסיטת צינחוה וכפרופסור במרכז למחקר מתקדם שם.
נישא לצ'י-לי טו ב-1950 ונולדו להם שני בנים ובת.
מדליה והרצאת זיכרון על שם אוקסר קליין (1988)
הפרס הבינלאומי על שם המלך פייסל (2001)
צ'מפיונסניק הוא שעשועון בערוץ ניקולידאון שמתחרים בה 16 כיתות על טיסה לברצלונה ולמשחק בקאמפ-נואו (למונדיאל במוסקבה ב-2018).
יוצריו הם טל מוסרי וגיורא חמיצר.
16 כיתות מתחרות על טיסה לברצלונה ומבצעות משימות.
כדור הזהב - כדור הזהב היא משימה בה המשתתפים צריכים להשחיל כדורים בעלי חורים על מוט.
המקלות - משימה בה המשתתפים דרושים לתפוס מקלות היוצאים מתוך כדורגל ענק, מי שתופס ראשון 3 מקלות מנצח.
החידון - משימה בה דרושים המשתתפים לענות על חידות, מי שטועה ראשון מפסיד.
פנדלים - המשימה המכרעת במשחק בה המשתתפים בועטים פנדלים לשער, והמנצח הוא הראשון שמגיע לחמש נקודות.
ניצחון במשימה זו מקנה את הניצחון במשחק כולו.
בעונה הראשונה, המנצחת בגמר הייתה כיתה ו' מרמלה והפיינליסטיות היו כיתה ה' מבקעת הירדן וכיתה ד' מנס ציונה.
בעונה השנייה, המנצחת בגמר הייתה כיתה ו'1 מאשקלון.
צ'מפיון מוטורס בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת ביבוא והפצה של כלי רכב פרטיים ומסחריים.
החברה משמשת כנציגה הבלעדית בישראל של יצרניות הרכב פולקסווגן, אאודי, סקודה, סיאט וקופרה.
מנכ"ל החברה, החל משנת 2014, הוא דן אורנשטיין ויו"ר החברה הוא יצחק סוארי.
צ'מפיון מוטורס הוקמה במאי 1965 על ידי אהרן גוטווירט, איש עסקים יהודי-בלגי שנפטר ב-1980. היא הוקמה כחלק מחברת ההחזקות "אלייד".
לאחר הקמתה, רכשה את זיכיון הייבוא ושיווק של מכוניות פולקסווגן בישראל מחברת "ויזרה" שפשטה את הרגל.
בספטמבר 1976 רכשה את זיכיון הייבוא ושיווק של "מכוניות הדר החברה הישראלית ליבוא מכוניות בע"מ" והחלה לייבא לישראל את רכבי המותג "אאודי".
בדצמבר 1985 "דלק - השקעות ונכסים" רכשה כ-75% ממניות חברת "סעם אספניה אוטומורוס" אשר עסקה בייבוא לישראל של מכוניות מתוצרת "סיאט" הספרדית.
ביוני 1990 צ'מפיון מוטורס רכשה מידי חברת "דלק - השקעות ונכסים" את פעילות יבוא המכוניות מתוצרת סיאט הספרדית.
בנוסף לכך, היא רכשה ממנה גם את יתרת מניות חברת "אופרן", המציעה כלי רכב להשכרה.
ב-1991 שלמה שמלצר ושלומי פוגל, בעלי חברת סכו-קאר קיבלו לידם את זיכיון הייבוא של מכוניות סקודה לישראל.
בשנת 2000 תאגיד פולקסווגן רכש את יצרנית המכוניות הצ'כית "סקודה", ובעקבות כך, זכיינית מותגי פולקסווגן בישראל, צ'מפיון מוטורס, רכשה כ-51% ממניות חברת "סכו קאר" ושינתה את שמה ל"צ'מפיון ס.כ.ו קאר".
ביולי 2006 מכרו שמלצר ושלומי פוגל את יתרת מניותיהם בחברת ס.כ.ו לידי שותפתם צ'מפיון שהגיעה להחזקה מלאה בחברה.
מסוף המאה ה-20, צה"ל רוכש מידי החברה מכוניות מדגם פולקסווגן ומעניק אותם לכל אלוף בצבא.
אתר החברה בעברית אינו מציין את פעולותיה של פולקסווגן בתקופת השואה, את הקשר שלה ל, או את העובדה שהתבססה בשנותיה הראשונות על עבודת כפייה יהודית.
את שנת 2015 סיימה סקודה כמותג השישי בהיקף מכירותיו בישראל, עם עלייה במכירות של כ-12.5% לעומת שנת 2014. משנת 2016 סקודה הוא מותג הרכב האירופאי הנמכר בישראל, וממוקם שלישי (מבחינת כמות המכירות) לאחר יונדאי וקיה הקוריאניים.
בשנת 2016, צ'מפיון מוטורס הייתה יבואנית הרכב גדולה ביותר בישראל, עם נתח שוק של כ-17.3%.
בספטמבר 2024 עבר מטה צ'מפיון מוטורס מבני ברק ל"בית צ'מפיון", שנבנה באזור התעשייה מעוין שורק שבראשון לציון, סמוך למרכז השירות הראשי של החברה.
הבניין הוא חלק מקומפלקס שכולל את מטה כל "קבוצת צ'מפיון", הכוללת גם את החברות "אוטודיל" ו"פרי", וכן את משרדי "שלמה מוטורס" ואולם התצוגה הראשי שלה, לרכבי BYD.
צ'נג שונג'או (במנדרינית: 程训钊; נולד ב-9 בפברואר 1991 בנאנג'ינג שבסין) הוא ג'ודוקא סיני, מדליסט ארד אולימפי מריו 2016.
בנובמבר 2012 הוא זכה בגראנד פרי צ'ינגדאו.
ביולי 2015, זכה במדליית הכסף בגראנד פרי אולן בטור לאחר שהפסיד בגמר ליריב מונגולי מקומי, באוקטובר אותה שנה הוא התחרה בגראנד סלאם פריז היוקרתי וסיים במקום השביעי.
ב-16 באפריל 2016 זכה שונג'או במדליית הארד באליפות אסיה לאחר שגבר על אבטר סינג מהודו.
במאי 2016, התחרה בגראנד פרי אלמטי וזכה במדליית כסף.
ב-10 באוגוסט 2016, שונג'או זכה במדליית ארד באולימפיאדת ריו, הוא הגיע עד חצי הגמר שם הפסיד למשו בייקר שזכה בזהב, שונג'או נשר לקרב על מדליית הארד וניצח יריב ממונגוליה.
בפברואר 2017 התחרה בגראנד סלאם פריז, התחרות הראשונה שלו מאז האולימפיאדה, וזכה בזהב לאחר שגבר בגמר על אקסל קלרז'ה הצרפתי המקומי.
ריו 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
טשקנט 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
גראנד פרי צ'ינגדאו 2012: מדליית זהב
גראנד פרי אולן בטור 2015: מדליית כסף
גראנד סלאם פריז 2017: מדליית זהב
צ'מפלמלניה (שם מדעי: Chapalmalania) הוא סוג נכחד של ראקון ענקי אשר חי בתקופת המיוקן לפני 3.6-3 מיליון שנה באמריקה הדרומית.
המאובנים שלו התגלו בארגנטינה ובקולומביה.
דביבון ענק זה היה החבר הגדול ביותר במשפחתו והוא הגיע לאורך 1.5 מטר, הגיע למשקל 20-80 ק"ג והיה דומה במראהו לפנדה ענקית אך היה בעל זנב קצר.
הוא התפתח מהקיונסואה (Cyonasua) הקטן יותר ושניהם התבססו באמריקה הדרומית לפני הגעת מרבית הטורפים המאוחרים יותר.
ככל הנראה הם הגיעו ממרכז אמריקה באמצעות שחייה בין איים, מאחר שהתפתחו באמריקה הצפונית מראקונים או חוטמנים.
הצ'מפלמלניה היה מהגדולים שבטורפים הדרום-אמריקאים ואולי היה אוכל-כול או צמחוני כמו הפנדה.
את רוב זמנו הוא בילה על הקרקע אך אולי גם טיפס על עצים.
לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הוא נכחד מהעולם, כתוצאה מהגעת טורפים מתקדמים ומוצלחים יותר ליבשת, כמו דובי הארקטותריום העצומים והסמילודון האימתני.
צֶ'ן דוּשְׁיוֹ (בסינית מסורתית: 陳獨秀, בסינית מופשטת: 陈独秀, 8 באוקטובר 1879 – 27 במאי 1942) היה סוציאליסט, מהפכן, מחנך, פילוסוף וסופר, מייסד המפלגה הקומוניסטית של סין יחד עם לי דז'או בשנת 1921. היה הראשון בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה (1921–1927).
צ'ן היה דמות מובילה במהפכת שינהאי שהפילה את שושלת צ'ינג והוביל בהתפתחות הדמוקרטיה בראשית הרפובליקה של סין.
הוא גורש מהמפלגה הקומוניסטית ב-1929, והיה במשך זמן מה מנהיג התנועה הטרוצקיסטית הקטנה של סין.
צ'ן גדל באנקינג, אנחווי, שם גם הקים את כתב העת הסיני "הנוער החדש".
צ'ן דושיו נולד למשפחה עשירה של פקידים בעיר שבמחוז אנחווי, הצעיר מבין ארבעה ילדים.
דימויו כנער צעיר היה כנודד, אינטואיטיבי, לא אינטלקטואלי, ומגן של החלשים.
אביו מת כשצ'ן היה בן שנתיים, והוא גדל בעיקר על ידי סבו ולאחר מכן, על ידי אחיו הבכור.
צ'ן קיבל חינוך קונפוציאני מסורתי על ידי סבו, על ידי מספר מורים פרטיים כן על ידי ואחיו הבכור.
היה לו ידע מעמיק ביצירות ספרותיות ופילוסופיות קונפוציוסיות, שהן היו דרישות מוקדמות לשירות אזרחי בסין הקיסרית.
צ'ן היה סטודנט יוצא דופן, אבל חוויותיו מהבחינות לשירות האזרחי הקונפוציאני, גרמו לנטיתו במשך כל החיים לתמוך באמונות לא מקובלות, ולמתיחת ביקורת על רעיונות מסורתיים.
צ'ן עבר את הבחינה הקיסרית ברמת המחוז בשנת 1896, והצליח בבחינה ברמה גבוהה יותר בשנה שלאחר מכן.
מאוחר יותר הוא כתב בזיכרונותיו על התנאים הגרועים בהם נערכו הבחינות הרשמיות, חוסר היושר, ועל חוסר היעילות שלהן.
בשנת 1898, הוא עבר את בחינת הכניסה והפך לתלמיד של אקדמיית קיאושי (בהווה – אוניברסיטת ג'ג'יאנג) בהאנגג'ואו.
באקדמיה הוא למד צרפתית, אנגלית וארכיטקטורה ימית.
הוא עבר לנאנג'ינג ב-1902, ויש עדויות שנשא נאומים שתקפו את ממשלת צ'ינג, ויצא ליפן באותה שנה בסיוע מלגה מהממשלה ללמוד באקדמיה בטוקיו.
ביפן הושפע צ'ן מהסוציאליזם ומהתנועה המהפכנית הסינית.
במהלך לימודיו ביפן, צ'ן סייע בהקמת שתי מפלגות רדיקליות, אך סירב להצטרף לברית המהפכנית של סון יאט-סן, שאותה ראה בביקורתיות.
ב-1908 קיבל משרת הוראה בבית הספר היסודי של הצבא בהאנגג'ואו.
על רקע זה הפך צ'ן דושיו לפעיל בתנועה המהפכנית נגד האימפריאליזם הזר וממשלת צ'ינג עצמה.
בזמן שהייתו ביפן, ייסד צ'ן את האיגוד הלאומי הפטריוטי בשנת 1903 ואת יואנג הואי ב-1905. הוא היה סופר בולט ומנהיג פוליטי עד למרד ווצ'אנג ב-1911, שהתחיל את מהפכת שינהאי והביא לקריסת שושלת צ'ינג.
בשנת 1912, צ'ן הפך למזכיר הכללי של המושל הצבאי החדש של אנהוי, ובמקביל שימש כדיקן בית ספר תיכון מקומי.
עם זאת, צ'ן ברח ליפן שוב בשנת 1913 בעקבות "המהפכה השנייה" קצרת הימים נגד יואן שה-קאי, אך חזר לסין זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1915 ייסד צ'ן את כתב העת "הנוער" בשאנגחאי.
בשנת 1916 שונה השם ל"נוער חדש".
עד מהרה הפך כתב העת להיות הפופולרי ביותר בסין.
כתב העת פרסם מאמרים שתקפו את המוסר הסיני השמרני וקידם את רעיון האינדיבידואליזם.
כתב העת היה ביקורתי מאוד על הקונפוציאניזם, ופרסם מאמרים המקדמים אימוץ של מערכת מוסרית מערבית המעריכה את זכויות האדם, הדמוקרטיה והמדע.
צ'ן הצטרף לסגל אוניברסיטת פקין בשנת 1917 כדיקן האוניברסיטה, בהזמנתו של צאי יואן-פיי, שגם שילם על העברת כתב העת של צ'ן לבייג'ינג.
קבוצת מחקר מרקסיסטית באוניברסיטה, בהנהגתו של לי דז'או, משכה את תשומת לבו ב-1919. באותה תקופה, ה"נוער החדש" היה פופולרי מאוד, וצ'ן החליט לפרסם מהדורה מיוחדת על המרקסיזם עם לי דז'או כעורך הכללי של המהדורה.
המהדורה של מגזין זה היה הניתוח המפורט ביותר של המרקסיזם שפורסם אז בסין, והגיע קהל רחב בשל הפופולריות של העיתון.
לאחר שחרורו, עבר צ'ן לשאנגחאי והתעניין יותר במרקסיזם ובקידום שינוי חברתי מהיר.
איפשר לו להמשיך את האינטרסים האינטלקטואליים והמדעיים שלו ללא רדיפות רשמיות.
בשנת 1921 הקימו צ'ן דושיו, לי דז'או ועוד מנהיגים מהפכניים בולטים את המפלגה הקומוניסטית הסינית.
מקובל לחשוב כי צ'ן, לי והרדיקלים הסינים האחרים באותה העת (כולל היו"ר העתידי מאו דזה-דונג) הקימו את המפלגה מתוך לימוד של תאוריות מרקסיסטיות, בהשראת המהפכה הרוסית של 1917. לרבים מחברי המפלגה הבולטים ב־1920 הייתה הבנה גרועה מאוד בתאוריה המרקסיסטית.
עם הזמן, המהפכנים הבולטים שנמשכו למפלגה הקומוניסטית הסינית הראשונה אימצו בסופו של דבר פרשנות אורתודוקסית יותר לקומוניזם, ואורגנו בהשפעת יועץ של הקומינטרן, גריגורי וויטינסקי, שערך סיור בסין במהלך 1920–1921.
בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית בשאנגחאי נבחר צ'ן (בהיעדרו) כמזכיר הכללי הראשון של המפלגה.
בסיועו של לי דז'או, הוא פיתח מה שיהפוך ליחסי שיתוף פעולה מכריעים עם התנועה הקומוניסטית הבינלאומית, הקומינטרן.
שיתוף הפעולה עם הקומינטרן יתברר מאוחר יותר כבעיה בעשור הקרוב, שכן יועצים זרים תוקפניים ינסו לכפות מדיניות מסוימת על פי רצונה של מוסקבה ונגד רצונם של מנהיגים בולטים רבים.
לעיתים קרובות הדבר הביע את האינטרס הלאומי של ברית המועצות.
עד 1922, גודל המפלגה הקומוניסטית כולה בסין היה רק כ-200 חברים, לא כולל חברים מחוץ לסין.
צ'ן נשאר המנהיג הבלתי מעורער של המפלגה הקומוניסטית הסינית עד 1927, ולעיתים קרובות כונה "לנין של סין" בתקופה זו.
צ'ן והקומוניסטים הסינים יצרו ברית עם סון יאט-סן והקוומינטנג ב־1922. אף על פי שצ'ן לא היה משוכנע בתועלת של שיתוף פעולה עם הקוומינטנג, הוא ביצע באי-רצון הוראה של הקומינטרן לעשות זאת.
בעקבות שיתוף הפעולה עם הקוומינטנג, הוא נבחר לוועדה המרכזית של המפלגה בינואר 1924.
ב־1927 עם קומוניסטים בכירים אחרים, כולל מאו דזה-דונג ומיכאיל בורודין, הוא שיתוף פעולה הדוק עם ממשלתו הלאומית של ואנג ג'ינג-ויי בווהאן, כדי לשכנע את המשטר של וואנג לאמץ מדיניות פרו-קומוניסטית.
מדיניות רפורמת הקרקעות הממשלתית של ווהאן נחשבה פרובוקטיבית דיה כדי להשפיע על גנרלים שונים המתנגדים לקוומינטנג לתקוף את משטרו של וואנג ולדכא אותו.
צ'ן נאלץ להתפטר מתפקידו כמזכיר כללי ב-1927, בשל אי שביעות רצונו מההוראה של הקומינטרן להתפרק מנשקו במהלך תקרית 12 באפריל, שהובילה למותם של אלפי קומוניסטים - הידוע בשם טבח שאנגחאי ב-1927, ובגלל חילוקי הדעות על ההתמקדות החדשה של הקומינטרן במרי איכרים.
צ'ן נכנס לעימות עם מאו דזה-דונג ב-1925 על חיבורו של מאו, "ניתוח המעמדות בחברה הסינית".
מאו, שקודם על ידי סטלין כנגד המנהיגות הישנה של המפלגה מימי לנין, התנגדו לניתוחיו של צ'ן בסין.
בעוד שצ'ן האמין כי מוקד המאבק המהפכני בסין צריך בעיקר להדאיג את העובדים, החל מאו להעלות תאוריה על עליונותם של האיכרים.
אף על פי שזיהה את ערך פרשנותו של מאו למרקסיזם בהתסיסו את האיכרים והפועלים הסיניים למהפכה, התנגד צ'ן לדעתו של מאו שדחה את התפקיד החשוב של הבורגנות במהפכה, שצ'ן קיווה להשיג.
בערוב ימיו גינה צ'ן את הדיקטטורה של סטלין, וקבע כי מוסדות דמוקרטיים שונים, כולל שופטים עצמאיים, מפלגות אופוזיציה, עיתונות חופשית ובחירות חופשיות, חשובים מאוד.
בגלל התנגדותו של צ'ן לפרשנותו של מאו לקומוניזם, מאו האמין שצ'ן אינו מסוגל לתת ניתוח היסטורי נכון של סין.
מחלוקת זו תוביל בסופו של דבר לסיום ידידותם של צ'ן ומאו והמפלגה הקומוניסטית.
לאחר ששיתוף הפעולה בין המפלגה הקוומינטנג לבין המפלגה הקומוניסטית הסינית התמוטט ב-1927, הקומינטרן האשים את צ'ן וסילק אותו באופן שיטתי מכל עמדות המנהיגות.
בנובמבר 1929 הוא גורש מהמפלגה.
לאחר מכן, צ'ן נקשר עם האופוזיציה השמאלנית הבינלאומית של לאון טרוצקי.
כמו צ'ן, טרוצקי התנגד רבות למדיניות הקומינטרן, וביקר בפומבי את מאמציו של הקומינטרן לשתף פעולה עם הלאומנים.
צ'ן הפך בסופו של דבר לדובר של הטרוצקיסטים בסין, בניסיון להשיב לעצמו תמיכה והשפעה בתוך המפלגה, אך נכשל.
צ'ן המשיך להתנגד לצעדים של מאו דזה-דונג.
ב-1932 נעצר צ'ן על ידי המשטרה במובלעת הבינלאומית בשאנגחאי, שם התגורר מאז 1927 והוסגר לנאנג'ינג.
צ'ן נשפט ונידון לחמש-עשרה שנות מאסר על ידי הממשלה הלאומנית.
צ'ן שוחרר על תנאי ב-1937, לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה.
צ'ן היה אחד מהמנהיגים הראשונים של המפלגה הקומוניסטית ששרד את הפכפכות של שנות השלושים, אך הוא מעולם לא הצליח להחזיר לעצמו את השפעה בתוך המפלגה שהקים.
בעשור האחרון של חייו הוא נמוג אל תוך הערפל.
המפלגה הקומוניסטית הסינית הצליחה לשרוד את המאבק עם הלאומנים, על ידי בריחה לגבול הצפוני במצעד הארוך של 5–1934, שבמהלכו מאו דזה-דונג התקבע בתודעה הציבורית כמנהיג התנועה הקומיניסטית בסין.
למען הישרדותם נאלצו הקומוניסטים להימלט מן הערים שבהן התרכז מעמד הפועלים התעשייתי של סין, וחיפשו מקלט באזורים כפריים נידחים תוך גיוס תמיכת האיכרים.
מהלך זה התפרש כהצדקה לעמדת מאו בוויכוח שלו עם צ'ן.
מאו והדור החדש של הקומוניסטים הוביל את המפלגה בסין במשך חמישים השנים הבאות.
ב-23 באוגוסט שוחרר צ'ן מהכלא וסירב להצעות רבות של הלאומנים לשיתוף פעולה איתם.
למרות חשיבות המאמץ המלחמתי אמר צ'ן: "צ'יאנג קאי שק הרג רבים מחברי הוא הרג גם את שני בני, הוא ואני לא יכולים להתפייס".
באוגוסט 1937 נפגש צ'ן עם ראשי המפלגה הקומוניסטית הסינית בנאנג'ינג.
הפגישה הובילה לניסיון מתואם לאפשר לצ'ן לחזור למפלגה.
בספטמבר השיב מאו כי צ'ן יוכל לחזור למפלגה אם יסכים לפרוש בפומבי מהטרוצקיזם ולהביע תמיכה בחזית המאוחדת נגד יפן.
צ'ן הגיב במכתב לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית, כי הוא הסכים עם קו ההתנגדות שלה, אך לא ויתר על הטרוצקיזם.
זה היה הניסיון האחרון להחזיר את צ'ן למפלגה הקומוניסטית הסינית.
צ'ן נסע ממקום למקום עד קיץ 1938, כשהגיע לבירת צ'ונגצ'ינג בתקופת המלחמה השתלב בהוראה.
בבריאות לקויה ועם מעט חברים שנותרו, פרש צ'ן דושיו מאוחר יותר לג'יאנג-ג'ין, עיירה קטנה ממערב לצ'ונגצ'ינג, שם מת ב-1942 בגיל 62. הוא קבור במקום הולדתו באנקינג.
לאחר כינונה של ועדות ההתנגדות העממית ב-1949, הדוגמה של צ'ן שימשה כדי להזהיר את חברי המפלגה הקומוניסטית שלא לסטות מהאורתודוקסיה המפלגתית.
הדבר הודגש במיוחד בדוגמה של שיתוף הפעולה של צ'ן עם ממשלת ואנג ג'ינג-ויי שנחשבה כפעולת בגידה.
לאחר מותו של מאו בשנת 1976, נשא הואה גוואנג נאום ששיבח את מאו שדיכא את מתנגדיו "מימין ומשמאל" בתוך המפלגה, וראה בכך את "אחד ההישגים הגדולים של הנשיא המנוח".
סילוקו של צ'ן היה הראשון שהוצדק, וסילוק דנג שיאופינג היה האחרון.
ב-1951 יצאה לאור הגרסה הרשמית של ההיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הסינית.
בגרסה זו מכונה צ'ן בכינויים כגון: אופורטוניסט בורגני, אופורטוניסט ימיני, קפיטליסט ימיני, אנטי סובייטי, אנטי קוממיטרן, פעיל נגד המפלגה, אנטי מהפכני, בוגד לסין.
ב-1956 אמר מאו דזה-דונג כי צ'ן מייצג את המקרה החמור מכל הסטיות שהיו בהיסטוריה של המפלגה עד אז.
תרומותיו של צ'ן למפלגה עברו הערכה מחודשת.
ההיסטוריון בהונג קונג, טאנג באולין, כינה את פסק הדין של הו על צ'ן על עיוות הדין הגדול ביותר בהיסטוריה של המפלגה ואף על פי שהערכתו מחדש את צ'ן לא נתמכה באופן רשמי על ידי המפלגה, היא פורסמה בשנת 2009 על ידי הוועדה המייעצת הפוליטית של העם הסיני.
צ'נג ויי (במנדרינית: 程维, פין יין: Chéng Wéi; נולד 19 במאי 1983) הוא מיליארדר סיני, מייסד ומנכ"ל DiDi, פלטפורמת התחבורה הגדולה בסין.
בשנת 2012, לאחר 8 שנים כעובד ב-AliPay, ייסד את "Beijing Orange Technology Co" ופרסם את פלטפורמת "דידי דאצ'" להזמנות מוניות.
בפברואר 2015, מוזגה החברה עם קואיידי דאצ' ושמה שונה ל דידי קואיידי.
באוגוסט 2016 רכשה דידי את החטיבה הסינית של Uber.
צ'נג נולד ב-1983 בשאנגז'או, ג'יאנגשי.
הוא קיבל תואר ראשון בניהול באוניברסיטת בייג'ינג לטכנולוגיה כימית.
צֶ'נְגְגְ'יָאנְג (בסינית מפושטת: 澄江; בסינית מסורתית: 澂江; בפין-יין: Chéngjiāng) היא נפה עירונית השייכת לנציבות העירונית יוּ'שִׂי במחוז יונאן שבדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין.
הנפה שוכנת דרומית-מערבית לעיר קונמינג.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנפה העירונית מנתה 173,161 תושבים בשטח של 755 קמ"ר.
הנפה העירונית צ'נגג'יאנג מחולקת לשני תתי-רבעים וארבע עיירות:
אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג – הביוטה של צ'נגג'יאנג שוכנת בגבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן.
האתר נחשף כאשר ב-1984 נתגלו מאובנים שתוארכו ל-530 למ"ש בשכבת פצלים בגבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן בנפת צֶ'נְגְגְ'יָאנְג.
משום כך נחשב האתר לאחת מהתגליות הפלאונטולוגיות החשובות ביותר במאה ה-20. מקבץ בעלי החיים שנתגלו מתקופה זו מכונים בשם הכללי "הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג" (Chengjiang Fauna) או גם "הביוטה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג" (Chengjiang Biota), והשכבה המכילה את המאובנים קיבלה את הכינוי "פצלי מָאוטְייֵנְשָׁאן" (Maotianshan Shales).
צ'נגג'יאנג היא נפה בלתי מפותחת ובה משקעים עשירים של פוספטים מעל ומתחת לשכבה הכוללת את הלאגרשטטה.
הם נוצלו בחלקם באמצעות פעילויות שהחלו בערך באותו זמן בו גילה הפלאנטולוג חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג את השכבות הכוללות מאובנים יוצאי הדופן, כאשר בשנת 2003 הכניסה כריית פוספטים כ-2/3 מההכנסות של הנפה.
נעשו מאמצים לסגור את האזור לכרייה במטרה לאפשר את המטרה של הנפה לרשום את המקום כאתר מורשת עולמית, בהתחשב במשמעות המדעית של המאובנים.
כתוצאה מכך התחדשו פעילויות הכרייה באזור שאיימו על השכבות הנושאות המאובנים כתוצאה מסחיפה, והרס בשל פעילויות הכרייה.
נפת צ'נגג'יאנג מתמודדת עם הדילמה בין קריאות לשימור אוצר המאובנים מתחילת הקמבריון, התלות הכלכלית בתעשיית הפוספטים, והקושי למצוא איזון בין ניצול ושיקום האזור כל עוד זה אפשרי.
צֶ'ן צֶ'נְגּ (במנדרינית: 陳誠, בפין-יין: Chén Chéng; 4 בינואר 1897 – 5 במרץ 1965) היה מצביא ופוליטיקאי סיני במפלגת הקוומינטנג בתקופת הרפובליקה הסינית אשר לחם במלחמת סין-יפן השנייה, מלחמת האזרחים הסינית ועוד.
לאחר נסיגת ממשלת הקוומינטנג לטאיוואן, צ'ן הפך לסגן נשיא הרפובליקה הסינית, צ'יאנג קאי שק וייצג את הרפובליקה הסינית מספר רב של פעמים בעת ביקורים בארצות הברית.
צ'ן פיקד במהלך הקרב על שאנגחאי, הקרב על ווהאן, הקרב הראשון על צ'אנגשה ועוד קרבות רבים אחרים.
הוא נודע בכך שנהג לחקות את צ'יאנג קאי שק ועל כן כונה "צ'יאנג הקטן".
צ'ן צ'נג (לעיתים נהגה צ'ן צ'יק-שיו) נולד בנפת צ'ינגטיין, מחוז ג'ג'יאנג, האימפריה הסינית תחת שושלת צ'ינג בשנת 1897. הוא סיים את המחזור החמישי של האקדמיה הצבאית באודינג בשנת 1922 כקצין ארטילריה, והצטרף ללימודים באקדמיית וומפואה (האקדמיה הצבאית של הרפובליקה הסינית) לשירות צבא הקוומינטנג בשנת 1924.