tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מפלגת הקוומינטנג פעלה במטרה לאחד את כל סין תחת ממשלה ריכוזית ולהביא לסיום תקופת המצביאים.
בתחילת המשלחת הצפונית לאיחוד סין נגד אילי מלחמה מסביב סין, צ'ן היה קצין זוטר שהוצמד למטה צ'יאנג קאי שק, יורשו של אבי המפלגה המנוח, סון יאט-סן.
הודות לכושר הפיקוד שלו, צ'ן הועלה במהרה למפקד בריגדה ולאחר מכן למפקד דיוויזיה בהמשך המערכה.
במהלך המשך המערכה נגד הקומוניסטים הוא מונה למפקד הראשי של הכוחות הלאומניים במחוזות שאנשי, שאאנשי, גאנסו ונינגשיה.
בשנת 1932 נישא צ'ן לטאן שיאנג, בתו של הפוליטיקאי הבכיר טאן ינקאי, לשעבר ראש ממשלת הרפובליקה הסינית.
בשנת 1936, צ'ן נחטף יחד עם צ'יאנג במהלך תקרית שיאן; במהלך החטיפה הזו, הנאמנות שהפגין כלפי צ'יאנג זיכתה אותו באמון רב מצד המנהיג הסיני.
במהלך מלחמת סין-יפן השנייה שהחלה בשנת 1937, שירת צ'ן כקצין מפקד באזור המלחמה השלישי, והוצב לפיקוד על העיר השנייה בגודלה בסין, ווהאן.
המוניטין של צ'ן נפגע לאחר ההפסד בקרב על ווהאן אך שוקם עם הניצחון הסיני המרכזי הראשון במהלך הקרב הראשון על צ'אנגשה.
בהמשך המלחמה, ביחד עם מספר מפקדים סינים מרכזיים, הכוחות הסינים הצליחו ליצור סטטוס קוו בקו האש וכל התקדמות יפנית נרחבת נעצרה עד למבצע איצ'י-גו בשנת 1944.
לאחר כניעת האימפריה היפנית חזרו הכוחות הלאומניים למלחמת האזרחים נגד הקומוניסטים שהוקפאה באופן רשמי במהלך המלחמה עם היפנים.
במאי 1946 מונה צ'ן ליו"ר המטה הכללי במשותף עם מקבילו בחיל הים.
בשנת 1947 הוביל צ'ן חיילים במנצ'וריה נגד עמדות קומוניסטיות, אך עד אז הקומוניסטים כבר חיזקו את עמדותיהם, במיוחד בסיוע סובייטי.
הטקטיקה של המפקד הקומוניסטי לין ביאו לעזוב את העמדות בערים המאוכלסות ולתקוף בעזרת לוחמת גרילה כדי להתיש את האויב אפשרו לארגון מחדש של הכוחות הקומוניסטים ונפילת הכוחות הלאומנים במנצ'וריה.
בשנת 1948, מתקפת נגד קומוניסטית הובילה בסופו של דבר להרס הארמייה החמישית החדשה שהייתה קריטית להתקדמות הקומוניסטית, תבוסה אשר הביאה לפיטורו של צ'ן מתפקידו במאי 1948.
צ'ן הוצב בטאיוואן באוקטובר 1948. בשנת 1949 הוא מונה למושל מחוז טאיוואן במקביל לתפקיד מפקד המשטרה.
בתפקיד זה הוא פעל לקידום פיתוח המגזרים החקלאיים והתעשייתיים במחוז; הוא זכה גם ליזום מדיניות שייצבה את ערך המטבע הסיני.
עם זאת, במקביל, מאבקו בקומוניסטים הביא לכך שהנהיג את הטרור הלבן שהתרחש לאחר נסיגת ממשלת צ'יאנג קאי-שק אל טאיפיי עקב ניצחון הקומוניסטית בסין היבשתית.
בין השנים 1950 ל-1954 שימש כיו"ר היואן המחוקק (הפרלמנט של טאיוואן).
בין השנים 1954–1965 כיהן בשתי קדנציות בתור סגן נשיא הרפובליקה הסינית; באותה תקופה, בין השנים 1957–1965, הוא היה גם סגן יו"ר המפלגה הלאומנית.
הוא נפטר בשנת 1965 עקב גידול בכבד.
בתחילה הוא נקבר בכפר טאישן במחוז טאיפיי.
צ'ן רואולין (בסינית מפושטת: 陈若琳; באנגלית: Chen Ruolin; 12 בדצמבר 1992, נאנטונג , סין) היא קופצת למים סינית, זוכת חמש מדליות זהב אולימפיות משלוש אולימפיאדות שונות (2008, 2012, 2016).
נחשבת לאחת מקופצות למים הטובות ביותר בכל הזמנים.
צ'ן נולדה בנאנטונג , מחוז ג'יאנגסו במזרח סין.
בגיל ארבע החלה להתאמן בקפיצה למים.
בגיל שש שברה את זרועה במהלך קפיצה למים, ובגיל 11 הצטרפה לנבחרת הלאומית של סין בקפיצה למים.
צ'ן היא האישה קופצת למים המעוטרת ביותר בעולם, ומשנת 2006 ועד לפרישתה בשנת 2016, היא זכתה במדליות זהב בקפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר בכל התחרויות החשובות, לרבות אליפויות העולם וגביע העולם.
בשנת 2008, בגיל 15, זכתה בשתי מדליות זהב באולימפיאדת בייג'ינג בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ובקפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ביחד עם קופצת המים הסינית, ואנג שין .
בשנת 2010, זכתה בתואר קופצת למים של השנה מטעם פדרציית השחייה הבינלאומית.
באולימפיאדת לונדון שנערכה בשנת 2012, שוב זכתה בשתי מדליות זהב בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ובקפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ביחד עם קופצת המים הסינית, ואנג האו .
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה בשנת 2016, זכתה במדליית זהב בקפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ביחד עם קופצת המים הסינית, ליו חווישיה .
בשנת 2016, בגיל 23, נאלצה לפרוש מספורט תחרותי עקב פציעה בצוואר.
צ'ן קאיגה (במנדרינית תקנית: 陈凯歌,) הוא במאי קולנוע סיני.
בשנת 1993 זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו "שלום לפילגש".
צ'ן קאיגה נולד בבייג'ינג, סין למשפחה שמוצאה מהעיר פוג'ואו.
במהלך מהפכת התרבות בסין הצטרף למשמרות האדומים.
אביו, צ'ן הואאיאי היה במאי ידוע בפני עצמו.
כחבר בגיל העשרה של המשמרות האדומים, צ'ן, כמו צעירים רבים אחרים, גינה את אביו, החלטה גורלית שלבסוף למד להתחרט עליה.
ואכן, תקופה זו בחייו ממשיכה להשפיע על חלק ניכר מעבודותיו מאז, בייחוד בתיאורים הלא מחמיאים של מהפכת התרבות ב"שלום לפילגש", וביחסי האב והבן ב"יחד".
עם תום המהפכה התרבותית, הצטרף צ'ן בשנת 1978 לאקדמיה לקולנוע בבייג'ינג, שם סיים את לימודיו בשנת 1982 כחלק מהדור החמישי של יוצרי הקולנוע הסיניים.
עם סיום לימודיו החל לעבוד ב"אולפני הקולנוע בגואנגשי", יחד עם חברו לספסל הלימודים ג'אנג יי-מו.
סרטו הראשון, "האדמה הצהובה" (1984), נחשב לאחד היצירות החשובות ביותר של הדור החמישי של במאי הקולנוע הסיניים.
עם הדימויים החזותיים העוצמתיים, וסגנון הסיפור המהפכני שלו, הסרט סימן שינוי באופן בו נראו ונתפסו סרטים ברפובליקה העממית של סין.
הסרט מספר את סיפורו של חייל קומונסטי הנשלח על ידי המפלגה לכפרים ללקט שירי עם שילוו את המהפכה.
"המצעד הגדול" (1986) ו"מלך הילדים" (1987) הרחיבו את הרפרטואר הקולנועי שלו.
בשנת 1987 הוענק לו מלגה מטעם המועצה לתרבות אסיה, והוא שימש כחוקר אורח בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק.
בתחילת 1989 ביים קליפ לשיר "Do You Believe In Shame" של להקת דוראן דוראן.
מאוחר יותר באותה שנה, הוא עשה את "חיים על מיתר", סרט אזוטרי ביותר המשתמש באלגוריה מיתית ונוף עבות כדי לספר את סיפורם של מוזיקאי סנקסיאני עיוור ותלמידו.
באותה שנה הוא היה חבר בחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-39 בברלין.
אחר ההצלחה חסרת התקדים של "שלום לפילגש" יצר את "ירח מפתה" (1996), דרמה תקופתית נוספת בכיכובם של לסלי צ'ונג וגונג לי.
סרטו הבא "הקיסר והמתנקש" (1999), הוא אפוס על צ'ין שה-חואנג, קיסר סין האגדי והמתנקש שסירב להרוג אותו.
בשנת 2002, צ'ן ביים את סרטו הראשון והיחיד באנגלית, "הרוג אותי ברכות", מותחן בכיכובם של הת'ר גראהם וג'וזף פיינס, אם כי הוא הוכיח כאכזבה ביקורתית ופופולרית כאחד.
באותה שנה גם ביים את "ביחד", סרט אינטימי העוסק בכנר צעיר ואביו.
בשנת 2005 ביים את ה"הבטחה" סרט אגדה ואמנויות לחימה, שהיה ההפקה הסינית היקרה בכל הזמנים בעלות של 30 מיליון דולר.
ההבטחה ראתה את צ'ן עובר לתודעה מסחרית יותר, שינוי שנחשב תפנית סגנונית רדיקלית מיצירותיו הקודמות.
בשנת 2006 הוענק לו פרס מפעל חיים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-28 במוסקבה.
באותה שנה גם היה אמור להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ה"הבטחה", אך ביטל את בואו בגלל מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2008 ביים את הביוגרפיה "לנצח התלהב", סרט המבוסס על אופרה סינית.
ומיד אחר כך ביים את "הקורבן" (2010), שהוא עיבוד מחודש של המחזה המפורסם "היתום מג'או".
הסרט היה להיט בקופות ומבקרים רבים ראו בו את חזרתו ליצירת איכות.
בשנת 2019 ביים אחד משבעה קטעים בסרט עמי וארצי, סרט דרמה אנתולוגי סיני בו מככבים רבים מהשחקנים המובילים בסין.
הוא שיחק גם בכמה סרטים, ביניהם "הקיסר האחרון" של ברנרדו ברטולוצ'י (1987) ובסרטים שביים "הקיסר והמתנקש" ו"ביחד".
צ'ן באו-יו (במנדרינית: 陳寶餘; נולד ב-1958) הוא גנרל טאיוואני המשמש כראש המטה הכללי הנוכחי של הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית.
צ'ן נולד ב-1958 בעיר דונג'ין במחוז לינצ'יאנג שבטאיוואן.
הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הסינית בשנת 1980 וגם השתתף בקורס חי"ר ובקורס פיקוד ומטה של הצבא ב-1994 והשלים את מכללת המלחמה של טאיוואן ב-1999. כמו כן השתתף בקורסים שונים וקיבל תארים מאוניברסיטאות ואקדמיות צבאיות בטאיוואן ובמדינות אחרות.
הוא שימש כמפקד הבריגדה ה-295 ולאחר מכן כסגן מפקד הארמייה ה-6 וכמפקד הקורפוס ה-10.
בנובמבר 2017, נחקר צ'ן יחד עם בכירים אחרים בצבא טאיוואן, בעקבות רכישה של שש שולות מוקשים בסכום לא ידוע עבור הצי הטאיוואני.
האירוע התפתח לשערורייה שהיו מעורבים בה בכירים רבים בפוליטיקה של טאיוואן.
לאחר רעידת האדמה בחואליין ב-2018, שימש צ'ן כמפקד הכולל של הפעולות ההומניטריות ומשימות הסיוע כוללות.
ב-28 באפריל 2017 מונה לסגן ראש המטה הכללי.
בתפקידו זה השיק תוכנית לשיפור האימון הגופני של החיילים.
ב-1 באפריל 2019 מונה למפקד צבא טאיוואן.
ב-1 ביולי 2021 מונה לראש המטה הכללי.
צ'נאדאפאצה (בהונגרית: Csanádapáca) הוא כפר בנפת אורושהאזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בצ'נאדאפאצה נמצא בירידה.
אזור זה היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית.
במהלך חפירות במקום התגלו ממצאים מתקופת הברונזה.
יהודים ישבו בצ'נאדאפאצה במאה ה-19 וב-1944 נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
צ'נגדו יי-לונג-1 (בסינית: 翼龙-1; בפין-יין: Yì-Lóng-1; מכונה גם Chengdu GJ-1 או Wing Loong 1) הוא כלי טיס בלתי מאויש לגובה בינוני (MALE), שפותח על ידי התאגיד הסיני התעשייה האווירית צ'נגדו.
הוא מיועד לשימוש כפלטפורמת מעקב וסיור אווירי, ומסוגל לשאת נשק אוויר-קרקע.
תוכנן ופותח על ידי המכון לעיצוב מטוסים של צ'נגדו (CADI), חטיבה של תאגיד תעשיית התעופה של סין (AVIC), הוא בעל דמיון מובהק במראה למשפחת המל"טים Predator ו Reaper שפותחו על ידי ארצות הברית.
יי-לונג מצויד במגוון חיישנים, כולל צריח אינפרא אדום צופה קדימה ומכ"ם מפתח סינתטי.
בנוסף, המל"ט מסוגל לשאת נשק.
קיבולת המטען הכוללת שלו עבור חיישנים וכלי נשק היא 200 ק"ג.
לפי CADI, היי-לונג1 עבר בדיקות טיסה והוכיח את עצמו כמוצלח, כאשר תוכנית ניסויי הטיסה כוללת ניסויי נשק של פצצות וטילי אוויר-קרקע.
דגם של יי-לונג1 הוצג בתערוכת התעופה והחלל הבינלאומית של סין 2010 בג'והאי, ההכרה הפומבית הראשונה לתוכנית.
עם זאת, נטען על ידי AVIC כי המל"ט הוצג בתערוכת האוויר של 2008. המל"ט אושר לייצוא על ידי הרשויות הסיניות; היי-לונג1 הוערך על ידי פקיסטן, אך לא נבחר לרכש.
ידוע שדגם אחת מהסוג אבד בתאונה במהלך 2011.
חטיבת הייצוא הביטחוני של סין מנהלת את הייצוא של המל"ט ו-100 פריטים יוצאו נכון לסוף 2018. מספר לא ידוע של מל"טים נרכשו על ידי ערב הסעודית במאי 2014.
מאז 2011, סין מכרה את ה-יי-לונג1 גם לכמה מדינות באפריקה ובמזרח התיכון, כולל ניגריה, מצרים ואיחוד האמירויות הערביות, בסכום מוערך של מיליון דולר ליחידה.
מועדון הכדורגל צ'נאיין (בהינדי: चेन्नई फुटबॉल क्लब) הוא מועדון כדורגל הודי מהעיר צ'נאי, טמיל נאדו, המשחק כיום בליגת העל ההודית.
צ'נאיין הוקמה באוגוסט כחלק מהקמת הסופר ליג ההודי על ידי השחקן הבוליוודי, אבישק באצ'אן ושחקן הקריקט מאהנדרה סינג דוני.
מאמנה הראשון של צ'נאיין היה כדורגלן העבר מרקו מטראצי.
בעונה הראשונה סיים במקום הראשון, אך הפסיד בחצי גמר פלייאוף האליפות.
עונה לאחר מכן זכה באליפות הראשונה בהיסטוריה שלו.
למועדון יריבות מרכזית עם בנגלור והמשחקים בין הקבוצות נקראים "הדרבי של דרום הודו".
צ'יגאנג צ'ן (במנדרינית:陈其钢,בפין יין:Qigang Chen נולד ב-21 באוגוסט 1951) הוא מלחין סיני-צרפתי של מוזיקה קלאסית.
צ'יגאנג שן נולד ב-1951 בשאנגחאי במשפחה משכילה ומוזיקלית.
אמו ואחותו ניגנו בפסנתר מוזיקה קלאסית מערבית ואביו, צייר וקליגרף במקצועו, ידע לנגן מוזיקה המסורתית.
צ'יגאנג צ'ן התחיל לימודי מוזיקה מילדותו.
בימי הטרור של המהפכה התרבותית אביו הוכרז "יסוד בורגני", סולק מתפקידו
כמנהל האקדמיה לאמנויות ונשלח למחנה עבודה.
הגימנסיה של הבן נסגרה והוא סולק גם מלימודיו בקונסרבטוריון המרכזי למוזיקה בבייג'ינג ונכלא בקסרקטין שבו הועסק למשך שלוש שנים במטבח במסגרת "חינוך מחדש".
עם זאת על אף הלחץ הפוליטי והחברתי האנטי-אינטלקטואלי, עשה מאמצים להמשיך ללמוד הלחנה בהתכתבות.
בתום המהפיכה התרבותית 1977 נמנה צ'יגאנג צ'ן עם חברי "כיתת 1977" - העשרים וששה מתוך אלפיים מועמדים שהתקבלו לכיתת ההלחנה של הקונסרבטוריון המרכזי של בייג'ינג.
עם חבריו לכיתה נמנו טנ דון, צ'ן-יי וג'ואו לונג.
למד הלחנה אצל לואו ג'ונג ז'ונג (Luo Zhongrong) וסיים ב-1984 את לימודיו
צ'יגאנג צ'ן זכה במקום הראשון בתחרות הלאומית להלחנה וכתוצאה מכך היה היחיד שהורשה לנסוע להמשך השתלמות בחוץ לארץ.
צ'יגאנג צ'ן למד בשנים 1984–1988 בקונסרבטואר של פריז עם מלגה מממשלת צרפת.
הוא היה תלמידו האחרון של אוליבייה מסייאן.
בנוסף הוא למד אצל איבו מאלק, בטסי ז'ולאס, קלוד באליף וכן אצל ז'אק קסטרד.
בחמש השנים הראשונות בצרפת הוא הרחיב את היכרותו עם התרבות המערבית ועם מוזיקת המאה העשרים: הוא השתלם בהמשך באמכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) מיסודו של פייר בולז.
כמו כן למד באקדמיה קיג'יאנה בסיינה אצל פרנקו דונטוני.
אחר כך המשיך בלימודים באקול נורמל דה מוזיק בפריז ובמכון למוזיקולוגיה שבאוניברסיטת פריז-סורבון.
צ'יגאנג צ'ן הלחין יצירות שקיבלו השראה מהרכבים מוזיקליים כדוגמת האנסמבל אנטרקונטמפורן (l'Ensemble intercontemporain), הסינפונייטה של לונדון או ה"אנסמבל מודרן" וזכה בפרסים בתחרויות בינלאומיות להלחנה.
ב-1990 התחילה תקופה שנייה בחיי המלחין שבה נסע הרבה בעולם, התבסס כלכלית והתרחק בהדרגה
בין יצירותיו הסימפוניות הצטיינה Reflet d'un temps disparu (השתקפות מזמן שאיננו עוד) לצ'לו ותזמורת, שבוצע בבכורה על ידי יו-יו מה והתזמורת הלאומית של צרפת, Iris dévoilée
(איריס חשופה) ל-3 קולות נשים, 3 כלי נגינה מסורתיים סיניים ותזמורת, יצירה שהוזמנה על ידי קרן המוזיקה ע"ש סרגיי קוסביצקי ורדיו פראנס, Wu Xing (- חמשת היסודות - וו שינג) לתזמורת שהגיעה לגמר בתחרות מסטרפרייז בלונדון ב-2001.
ב-2008 נבחר צ'ן צ'יגאנג כמנהל המוזיקלי של טקס פתיחת אולמיפאדת הקיץ בבייג'ינג.
בהזדמנות זו הלחין את הנושא המוזיקלי "אתה ואני" (Wo He Ni)
באוקטובר 2009 יצירה חדשה בשם "אר הואנג" (Er Huang) שהוזמנה על ידי קרנגי הול בוצעה בבכורה בניו יורק על ידי לאנג לאנג תחת שרביטו של מייקל טילסון תומאס.
ב-2010 הבלט שלו "נשים ופלגשים" (Épouses et concubines) בבימוי ג'אנג יי-מו, חגג שלוש מאות הצגות מאז הבכורה ב-2001.
צ'ן צ'יגאנג התבלט כמתווך בין תרבויות סין וצרפת ויחד עם ז'אן-ז'אק ארנו נמנה ב-2013 עם מייסדי הפסטיבל "הצמתים".ב-2010 קידם את חג המוזיקה בשאנגחאי ובספטמבר 2012 השתתף בארגון הסיור של התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת בסין.
כמו כן הקים יחד עם המרכז הלאומי לאמנויות הבמה של סין את התוכנית למלחינים צעירים - "להלחין את העתיד" והיה בה השופט הראשון.
צ'ן צ'יגאנג משתף פעולה עם חברת Virgin Classics/EMI בהפקת האלבומים המונוגרפיים שלו.
ב-2015 הקים צ'ן צ'יגאנג סדנה להלחנה במכללת גונגג'נג בכפר קטן בנפת סויצ'אנג במחוז ג'ג'יאנג
2004 - העיתונות הסינית הכתירה אותו כמלחין הסיני החשוב בעולם בתחום המוזיקה ה"קלאסית".
2005 הפרס הגדול למוזיקה סימפונית של איגוד המלחנים הצרפתיים.
2006 האלבום שלו "אקסטזה" זכה ב פרס Coup de cœur של המוזיקה העכשווית מטעם אקדמיית שארל קרו.
2013 - הפרס רוסיני של האקדמיה הצרפתית.
עיטור מסדר האמנויות והספרות של צרפת בדרגת אביר
1985 - Le Souvenir (הזיכרון) לחליל ונבל (משך:11 דקות)
1986 - Yi לקלרנית בסי במול ורביעיית מיתרים (משך:13 דקות ו-10 שניות)
בולט בו השימוש בסגנון הקרוי "ג'ינדה מנצ'נג" ("נגיעות נמהרות בקשת עם שירה איטית") האופייני לאופרה הסינית
1995 - (三笑) San Xiao (סאן שיאו) לארבעה כלים מסורתיים סיניים (חליל מבמבוק, סאן שיאן, ג'נג, פיפה) (משך:11 דקות) הוזמנה על ידי רדיו צרפת ובוצעה בבכורה ב-11 בפברואר 1996 ברדיו צרפת בפריז, במסגרת Festival Présence על ידי האנסמבל הואה שיה מבייג'ינג, בניצוחו של צונג יה ;CD
1996 - Énergie spirale (אנרגיה ספירלית) לאבוב ולכלי הקשה (משך:5 דקות)
1996 - Énergie contemplative (אנרגיה מהורהרת) לשלושה חלילים (משך:4 דקות)
2000 - (京剧瞬间 Instants d'un Opéra de Pékin (רגעים מאופרה מבייג'ינג) לפסנתר סולו (משך:9 דקות) בגרסה חדשה ב-2004 - הוזמנה על ידי התחרות הבינלאומית לפסנתר על שם מסייאן
2012 - You and Me (אתה ואני) לצ'לו סולו ועוד ארבעה צ'לי (משך:5 דקות)
1987 - Voyage d'un rêve (מסע של חלום) לחליל, נבל, כלי הקשה ושלישיית כלי קשת (משך: 18 דקות)
1989 - Lumière de Guang Ling (אור של גואנג לינג) להרכב כלי (משך:16 דקות)
2004 - 失乐园 Enchantements oubliés (כישופים נשכחים) לתזמורת כלי קשת, ארבעה כלי הקשה, פסנתר, צ'לסטה ונבל (משך: 17 דקות) CD.
2003 走西口- L'éloignement (הריחוק) (משך:15 דקות) הוזמנה על ידי התזמורת הקאמרית של שטוטגרט והוקלטה על ידי התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת בניצוחו של לאונרד סלטקין.
הוזמן על ידי רדיו צרפת.
זכה בתחרות הבינלאומית ה-27 להלחנה סימפונית בטריאסט באיטליה ב-1988. בוצע בבכורה רדיו צרפת ב-5 ביולי 1990 על ידי התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת בניצוחו של איב פרן.
2014 - הפתיחה הסימפונית "Instants D'un Opéra De Pékin 京剧瞬间 לתזמורת סימפונית
הוזמנה על ידי התזמורת הסימפונית של שאנגחאי לרגל פתיחת האולם הסימפוני בשאנגחאי ב-6 בספטמבר 2014 בביצוע בכורה של אותה תזמורת, בניצוחו של יו לונג.
Luan Tan - 2015 (לואן טאן) לתזמורת
1990 - Feu d'ombre 火影 (אש של צל) לסקסופון סופרן ולהכב כלי (משך:16 דקות ו-30 שניות)
הוזמן על ידי משרד התרבות הצרפתי ובמסגרת העבודות הגדולות במלאת מאתיים שנה למהפכה הצרפתית.
בוצע בבכורה בפסטיבל Future Musique (מוזיקה עתידית) ב-1 בפברואר 1991 על ידי ז'אן-פייר ברליולי והאנסמבל 2E2M בניצוחו של ז'אן-פול מפאנו.CD ב-1993.
1993 - Un pétale de lumière (עלה כותרת של אור) לחליל ותזמורת (משך:16 דקות) (הוקרה לאוליבייה מסייאן)
1995 - 道情 Extase אקסטזה - לאבוב ותזמורת (משך:17 דקות)
הוזמן על ידי תזמורת Deutscher Kammerphilharmonie ומשרד התרבות הצרפתי.
בוצע בבכורה ב-11 באוקטובר 1995 בברמן על ידי רודריגו בלומנשטוק ו-Deutscher Kammerphilharmonie תחת שרביטו של תומאס הנגלברוק.
1996-1995 - (逝去的时光 Reflet d'un temps disparu (השתקפות של זמן שאיננו עוד) לצ'לו ולתזמורת (משך:28 דקות)
הוזמנן על ידי רדיו צרפת, ובוצע בבכורה ב-23 באפריל 1998 בתיאטרון שאנז אליזה בפריז על ידי יו - יו מה והתזמורת הלאומית של צרפת בניצוחו של שארל דיטואה.CD
Concerto pour un instrument de silence קונצ'רטו לכלי שקט, לגוצ'ין ו-11 נגנים (משך:14 דקות)
1997 - Extase II 2 道情 - אקסטזה ב - לאבוב ולהרכב כלי (משך:17 דקות) - הוזמנה על ידי האנסמבל החדש של אמסטרדם בוצע בבכורה ב-11 ביולי 1997 בפסטיבל אקאנט האביניון על ידי ארנסט רומבו והאנסמבל החדש מאמסטרדם תחת שרביטו של אד ספניארד
2001 - 根据京剧曲牌夜深沉改编 La nuit profonde (הלילה העמוק) - לג'ינגהו, ג'ינג ארהו ותזמורת (משך:5 שקות) בוצע בבכורה בפריז ב-27 במאי 2001 על ידי התזמורת הלאומית של צרפת
2002 - 逝去的时光 Un temps disparu (זמן שאיננו עוד) לארהו (פידל סיני לשני מיתרים) ותזמורת גדולה (משך:25 דקות).
הוזמן על ידי התזמורת הסימפונית של מונטריאול ועל ידי משרד התרבות הצרפתי, כשסולן היה מה שיאנגהואה.
בוצע בבכורה ב-22 באוקטובר 2002 בבייג'ינג, תחת ניצוחו של מוחאי.
2009 - 二黄 Er huang אר הואנג - לפסנתר ותזמורת (משך:15 דקות).
הוזמן על ידי קרנגי הול בניו יורק ובוצע שם בבכורה ב-22 באוקטובר 2009 על ידי לאנג לאנג ותזמורת ג'וליארד
בניצוחו של מייקל טילסון תומאס.CD
2010 - Extase III 道情3 אקסטאזה ג - אבוב, הרכב כלי מסורתי סיני (משך:17 דקות)
בוצע בבכורה בפריז ב-8 בספטמבר 2010 על ידי ז'א-לואי קפצאלי והתזמורתה מסורתית הסינית של סינגפור בניצוחו של צונג יה, בעיבודו של לואו וויילון.
2011 - (道情4 Extase IV אקסטזה ד - לאבוב ותזמורת מסורתית סינית (משך:17 דקות) - עיבוד של Extase.
בוצע בבכורה ביוני 2011 בהונג קונג על ידי הואנג ג'נג והתזמורת המסורתית הסינית של הונג קונג בניצוחו של יאן הויצ'אנג.
2011 - Reflet d'un temps disparu II (השתקפות מזמן שאיננו עוד - ב) - לצ'לו ולתזמורת מסורתית סינית (משך:25 דקות)
Un temps disparu II (逝去的时光) 2012 לוויולה ולתזמורת, הוזמן על ידי הפילהרמונית של שאנגחאי, ובוצע בבכורה ב-18 בנובמבר 2012 עם הווילן יו פייג'ון ותחת שרביטו של מוחאי טאנג.
2013 - 万年欢 Joie éternelle (שמחה נצחית) לחצוצרה ולתזמורת גדולה (משך:23 דקות)
הוזמן על ידי בי בי סי פרומס, Zaterdag Matinee של רדיו הולנד, MDR,תזמורת רשות השידור המרכז-גרמנית MDR בלייפציג, וקרן ק.ט.
בוצע בבכורה בבייג'ינג ב-1 ביולי 2014 על ידי אליסון בלסום והתזמורת הפילהרמונית הסינית בניצוחו של יו לונג.
2015-2014 לואן טאן 乱弹 לתזמורת - הוזמן על ידי התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג, רדיו צרפת והפילהרמונית המלכותית של ליברפול.
בוצע בבכורה ב-21 באפריל 2015 במרכז התרבות של הונג קונג על ידי התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג תחת שרביטו של ג'אנג שיאן.
2017 - La joie de la souffrance (חדוות הסבל) לכינור ותזמורת - בבכורה בוצע על ידי מקסים ונגרוב והתזמורת הפילהרמונית של בייג'ינג - היצירה נכתבה בהשראת קטע מוזיקלי סיני מסורתי "שלוש וריאציות של ואנגגואן - יאנג גואן סאן דיה) מוקדשת לנושא הפרידה.
1990 - Poème lyrique פואמה לירית לקול בריטון ולתזמורת כלית (משך:14 דקות)
עם הכלים נמנה גם ג'יג'יפנג, כלי הקשה סיני
1991 - Poème lyrique II - 水调歌头2 פואמה לירית ב - לקול בריטון ולהרכב כלי (משך:12 דקות)
הוזמנה על ידי האנסמבל החדש של אמסטרדם, ובוצע לראשונה באמסטרדם ב-2 באפריל 1991 על ידי אותו אנסמבל תחת ניצוחו של אס ספניארד.
2001 蝶恋花- Iris dévoilé (איריס חשופה) - סוויטה קונצ'רטית ל-3 קולות נשים, 3 כלים מסורתיים סינים (ארהו, פיפה, ג'נג) ותזמורת גדולה (משך:45 דקות).
הוזמנה על ידי קרן קוסביצקי ורדיו צרפת.
ביצוע הבכורה חל ב-6 בפברואר 2002 בפסטיבל Présences של רדיו צרפת.
2005-2004 - Songe d'une femme française (חלום של אישה צרפתייה) על פואמות מאת כריסטין פרמו (משך:30 דקות)
2005 - 看不见的声音 Invisible voices (קולות בלתי נראים) ל-6 קולות מעורבים ותזמורת גדולה (משך:20 דקות) הוזמן על ידי עיריית שטוטגרט והתזמורת הסימפונית של רדיו שטוטגרט - רשות השידור המערב-גרמנית WDR.
בוצע על ידי תזמורת זו בבכורה בבייג'ינג תחת ניצוחו של סר רוג'ר נורינגטון עם Stuttgart Neue vocalsolisten.
2008 - 我 和 你 You and Me - אתה ואני - שיר נושא של האולמפיאדה ה-29 בבייג'ינג - לקולות של גבר ואישה (משך:3 דקות) בוצע לראשונה ב-8 באוגוסט 2008 על ידי ליו הואן ושרה ברייטמן
2010 - הלייטמוטיב של הסרט "מתחת חעץ העוזרר" - לקול של גבר - (משך:3 דקות)
2011 - 母亲-童年 Mother and Childhood (אם וילדות) לקול של גבר (משך:5 דקות) - בוצע בבכורה ב-1 בינואר 2011 בפוטואו על ידי צ'אנג שיליי
2011 - 看不见的紫禁城 Invisible Forbidden City (העיר האסורה הבלתי נראית) לקול של גבר (משך:3 דקות)
2014 - שניפגש שוב בימים עברו (相会在昨天) - שיר נושא 2 - לקולות של גבר ואישה - שימש לפרסום הסרט "השיבה הבייתה"
2014 - 跟着你到天边 ללכת בעקבותיך, עד סוף העולם - שיר נושא 1 - בקול גבר - שימש לפרסום הסרט "השיבה הבייתה"
2014 - חלום - 如梦 - שיר שבוצע לראשונה ביוני 2014 על הר הטגריס והדרקון במחוז ג'יאנשי - על ידי הזמרת פיי וונג
מוזיקה מעורבת - כלית ואלקטרונית
1993-1992 Rêve d'un solitaire 孤独者的梦 (חלום של בודד) להרכב כלי או תזמורת אלקטרונית (משך:22 דקות) הוזמן על ידי המכון IRCAM.
בוצע בבכורה ב-28 באפריל 1993 במרכז פומפידו בפריז על ידי האנסמבל אנטרקונטמפורן תחת ניצוחו של מארק פוסטר.
הוצג בבכורה בייג'ינג ב-2 במאי 2001
על ידי הבלט הלאומי הסיני.
2010 - 山楂树之恋 שאן ג'ה שו ג'י ליאן (מתחת לעץ העוזרר) (שם הסרט תורגם לעברית "כשאקרא בשמך"- סרט בבימוי ג'אנג יי - מו (משך:110 דקות).
2013 - (歸來, גווי לאי (השיבה הבייתה) - בבימוי ג'אנג יי-מו
מוזיקה לפרויקטים תחת כיפת השמיים
2008 - מוזיקה לטקס הפתיחה של האולימפיאדה ה-29 בבייג'ינג
צ'ן פו (במנדרינית תקנית: 陈蒲, בפין-יין: Chén Pú; נולד ב-15 בינואר 1997 בצ'ונגצ'ינג שבסין) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שאנדונג טאיישן מליגת העל הסינית ובנבחרת סין.
צ'ן גדל במחלקת הנוער של שאנדונג לוננג, ממנה הושאל גם לדפורטיבו ברזיל הברזילאית.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאנדונג טאיישן (שאנדונג לוננג) במסגרת ליגת העל הסינית.
בשנים 2020–2021 הושאל למועדונים שה-ג'יאנגוואנג אבר ברייט והנאן סונגשאן לונגמן מליגת העל הסינית.
ב-23 במרץ 2023 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.
צ'ן דון (בסינית: 陳冬, בפין יין: Chén Dōng; נולד ב-12 בדצמבר 1978) הוא טייס קרב בחיל האוויר הסיני והטייקונאוט בתוכנית החלל הסינית ששוגר לחלל במספר משימות.
צ'ן דון נולד בלוו-יאנג, חנאן בשנת 1978 למשפחת פועלים.
הוא בעל תואר שני בהנדסה מאוניברסיטת שיאן ג'יאוטונג.
בשנת 1997 צ'ן דון הצטרף לחיל האוויר של צבא השחרור העממי וסיים קורס טיס.
הוא היה טייס קרב במטוס תוצרת סין שהיה גרסה סינית למטוס "מיג-17".
צ'ן דון עבר קורס הכנה לטיסות לחלל לאחר שנבחר לצוות בשנת 2009.
בשנת 2016 דון טס לחלל בחללית שנג'ואו 11 כטייס (ג'ינג האיפנג היה מפקד.
החללית שהתחברה לתחנת החלל טיינגונג 2. הם שהו בתחנת החלל 33 ימים וחזרו לכדור הארץ בהצלחה.
בשנת 2022 דון טס לחלל בחללית שנג'ואו 14 כמפקד צוות.
החללית התחברה לתחנת החלל טיינגונג 2 לשהות ממושכת של 6 חודשים.
במהלך שהות בחלל דון ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית (אורך הפעילות לא דווח).
הצוות חזר לכדור הארץ בדצמבר 2022.
בעקבות פעילות בתחום החלל הוא קודם לדרגת "קולונל בכיר".
צ'ן ג'ינגרון (בסינית: 陳景潤, באנגלית: Chen Jingrun, ידוע גם בשם ג'ינג-רון צ'ן; 22 במאי 1933 – 19 במרץ 1996) היה מתמטיקאי סיני שתרם תרומה משמעותית לתורת המספרים הכוללת את והמושג .
צ'ן היה הבן השלישי במשפחה גדולה מפוג'ואו, פוג'יין, סין.
צ'ן סיים את לימודיו במחלקה למתמטיקה של אוניברסיטת שיאמן ב-1953. היועץ שלו ב היה .
עבודתו על השערת המספרים הראשוניים התאומים, הבעיה של וורינג, השערת גולדבך והשערת לז'נדר הובילה להתקדמות בתורת המספרים האנליטית.
במאמר משנת 1966 הוא הוכיח את מה שנקרא כיום : כל מספר זוגי גדול מספיק הוא סכום של שני מספרים ראשוניים, או של מספר ראשוני ומספר ; למשל, 100 = 23 + 7·11. זו אחת התוצאות הקרובות ביותר להשערת גולדבך, הטוענת שכל מספר זוגי הוא סכום של שני מספרים ראשוניים.
באותו המאמר הוא פרסם תוצאה חשובה נוספת: קירוב להשערת המספרים הראשוניים התאומים, המוכיח שלכל מספר שלם זוגי חיובי h, ישנם אינסוף ראשוניים p כך ש-p + h הוא ראשוני או .
כילד הוא סבל ממלחמת סין-יפן, שבעטיה נהרס הרבה מהמחוז שבו גדל והוא היה עד לבריחתם להרים של רבים מהיפנים שיועדו לכליאה במחנות ריכוז.
הוא סבל עקב כך מסיוטים כל חייו.
בזמן מהפכת התרבות הוא היה יעד להתקפות רבות, לרבות עינויים.
הוא כנראה ניסה גם להתאבד, אך רק נפצע ברגלו.
למרות כל זאת הוא התעקש להמשיך במחקר והרחיב את הוכחתו בשנות ה-70. תקופה קשה זו השפיעה לרעה על בריאותו.
לאחר מהפכת התרבות, כתב ביוגרפיה של צ'ן בשם השערת גולדבך ().
היא פורסמה לראשונה ב-People's Literature בינואר 1978, הודפסה מחדש ב"יומון העם" חודש לאחר מכן, והפכה לסנסציה לאומית.
צ'ן הפך לשם דבר בסין וקיבל תוך חודשיים שק מלא מכתבי אהבה מכל הארץ.
צ'ן חלה במחלת פרקינסון ונפטר מסיבוכים של דלקת ריאות ב-19 במרץ 1996, בגיל 63.
פרס מדעי הטבע הלאומי (דרגה הראשונה).
האסטרואיד 7681 צ'נג'ינגרון, שהתגלה ב-1996, נקרא על שמו.
בשנת 1999, סין הנפיקה בול דואר של 80 סנט, שכותרתו התוצאה הטובה ביותר של השערת גולדבך, עם צללית של צ'ן ואי השוויון:
כמה פסלים בסין נבנו לזכרו של צ'ן.
באוניברסיטת שיאמן, שמותיהם של צ'ן ושל ארבעה מתמטיקאים נוספים - פיטר גוסטב לז'ון דיריכלה, מתי ג'וטילה, יורי ליניק ופאן צ'נגדונג - רשומים בלוח השיש מאחורי הפסל של צ'ן .
צ'ן, על ייצוג של מספר שלם זוגי גדול כסכום של ראשוני ומכפלה של שני ראשוניים לכל היותר, Sci.
Chen, JR, "על ייצוג של מספר שלם זוגי גדול כסכום ראשוני והמכפלה של שני ראשוניים לכל היותר".
ג'ון צ'נדלר "צ'ן" גרני היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1939 עד 1951, מטעם המפלגה הרפובליקנית.
גרני נולד ב-21 במאי 1896 בינקטון שבדקוטה הדרומית, והיה בנם של דלוס באטלר גרני והנרייטה (קלופינג) גרני.
הוא למד בבתי הספר הציבוריים של ינקטון והשלים את לימודיו בבית הספר התיכון של ינקטון בשנת 1915. הוא נעשה פעיל בעסק של אביו, חברת הזרעים והמשתלות של גרני, ומונה בה למזכיר וגזבר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התנדב גרני לשירות צבאי, למרות שלא היה כשיר לגיוס מאחר שהיה נשוי.
הוא הוצב בפלוגה A של גדוד המהנדסים ה-34, צבא ארצות הברית, והשלים את הכשרתו במחנה לואיס, וושינגטון.
הוא שירת בצרפת בשנים 1918–1919 והגיע לדרגת סמל לפני ששוחרר בגלל מחלה.
לאחר שחזר לארצות הברית, המשיך גרני לעבוד בעסקי הזרעים המשפחתיים עד 1926. כחלוץ בפרסום מסחרי ברדיו, הפך גרני לבעלים ולמפעיל של תחנת הרדיו של ינקטון (WNAX) בשנת 1926. בשנת 1933, עבר לסו פולס שבדקוטה הדרומית, שם הפך פעיל בעסקי הדלק והנפט הסיטונאי ועסק בפיתוח של מוצרי בנזין.
גרני היה חבר בבני המהפכה האמריקאית.
הוא גם השתייך ללגיון האמריקאי וליוצאי מלחמות החוץ.
בנוסף, היה גרני חבר בבונים החופשיים ובמסדר האיילים.
ב-1936, התמודד גרני ללא הצלחה בניסיון להיבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, והפסיד בפער קטן לסנאטור המכהן ויליאם ג.
בשנת 1938 הוא היה שוב המועמד הרפובליקני בבחירות, והפעם ניצח במרוץ ונבחר לסנאט.
גרני נחשב למבקר מתון של פרנקלין רוזוולט, אולם הצביע בעקביות בעד צעדים שיסייעו לבריטניה במלחמתה נגד גרמניה הנאצית.
לשם כך הצביע גרני בעד אישורו של הנרי סטימסון כמזכיר המלחמה ובעד אישורו של פרנק נוקס כמזכיר הצי, שלשניהם התנגדו מחנה הבדלנים בסנאט בטענה שסטימסון ונוקס היו "פרו-בריטים" מדי".
וילר, ג'רלד ניי, הנריק שיפסטד ודייוויד איגנטיוס וולש כולם התנגדו להצבעה להארכת חוק השירות הסלקטיבי בהתרסה נגד פרנקלין רוזוולט, גרני צידד בממשל והצביע בעד הארכתו.
במרץ 1941 הצביע הסנאט בעד הצעת חוק "להעניק סיוע צבאי לכל מדינה שהגנתה נחשבה חיונית לארצות הברית".
הצי המלכותי הבריטי נלחם בקריגסמרינה של היטלר בקרב על האוקיינוס האטלנטי וכל שאר מדינות בעלות הברית נכנעו לנאצים בשלב זה, ולכן בפועל הצעת החוק הייתה בעצם הצעת חוק לממן ולחמש את הצי המלכותי הבריטי בלבד.
גרני הצביע בעד הצעת החוק.
העיתונות הבדלנית גינתה אותו על כך, אך הוא אמר שהוא "לא התרגש מהקשקושים של ההיטלריסטים".
כאשר אנשים בארבע עשרה העיירות והערים בדקוטה הדרומית הנ"ל נשאלו "האם עלינו (ארצות הברית) לעשות כל שביכולתנו כדי לעזור לבריטניה הגדולה במהלך המלחמה הנוכחית?" למעלה ממחצית מהנשאלים בערים הנ"ל אמרו כן.
בתגובה לכך, אמר גרני כי סקרים וסקרי דעת קהל הוכיחו שהוא היה יותר בקשר עם בוחריו מאשר ג'רלד ניי מדקוטה הצפונית עם בוחריו שלו (ניי התנגד בפה מלא לסיוע לבריטניה הגדולה, אף על פי שרוב האנשים במחצית המערבית של מדינתו היו בעד סיוע לבריטים.
מבחינה זו, ניי נחשב הרבה יותר בדלן מאשר בוחריו בפועל.) רוב אנשי הסו בדקוטה הדרומית באותה תקופה הביעו דעות שהיו "פרו-בריטיות" ו"סימפתיות להתערבות".
בתחילת 1941 נערכה הצבעה להגדיל את המימון לצבא ולצי של ארצות הברית, מכיוון שארצות הברית לא הייתה במלחמה באותה תקופה חברי הסנאט הבדלנים, כולל ברטון ק.
וילר, ג'רלד ניי, הנריק שיפסטד ודייוויד איגנטיוס וולש התנגדו כולם לצעד.
גרני הצביע בעדו ואמר "אדם צריך להיות טיפש כדי להתנגד" להצעת החוק.
הוא היה יו"ר ועדת הסנאט האמריקאי לשירותים מזוינים בקונגרס ה-80 (1947–1949), והיו"ר הראשון לאחר מיזוג הוועדות לענייני הצי והצבא.
גרני נבחר מחדש ב-1944 וכיהן מ-3 בינואר 1939 עד 3 בינואר 1951. גרני נכשל בניסיונו לקבל את המועמדות מחדש ב-1950, והפסיד בפריימריז הרפובליקני לפרנסיס קייס, שהמשיך וניצח בבחירות הכלליות.
בשנת 1951, גרני מונה למועצת האווירונאוטיקה האזרחית.
בהיותו בפנסיה, פרש גרני לינקטון.
הוא מת שם ב-9 במרץ 1985, ונקבר בבית הקברות של ינקטון.
נמל התעופה העירוני צ'ן גרני בינקטון נקרא על שמו של גרני.
הם היו הורים לשלושה ילדים - אידה, ג'ון ודלוס.
צ'נלה (真腊) הייתה ממלכה קמבודית קדומה.
היא התחילה את דרכה כמדינת חסות לממלכת פונאן (בסביבות 550 לספירה), אך בשישים שנים הבאות הצליחה לזכות בעצמאות ואף לכבוש את פונאן, לספוג את עמה ולאמץ את תרבותה.
אחת הסיבות שהועלו כדי להסביר את הירידה של התרבות הפונאנית היא קריסת האימפריה הרומית שהביאה להידרדרות נתיבי הסחר בין הים התיכון לסין.
השיא של ממלכת צ'נלה הושג תחת שלטונו של המלך ישברמן.
בשנת 613 הפכה העיר איסאנפורה לבירתה הראשונה של האימפריה החדשה.
לאחר מותו של המלך ג'ייאווארמן הראשון בשנת 681 הממלכה התערערה על ידי אי שקט פנימי ובמאה השמינית לספירה היא התפלגה לשתי מדינות, צפונית ודרומית, שנקראו "צ'נלה של האדמה" (צפון) ו"צ'נלה של הים" (דרום).
מחוז צ'אמפסאק של מדינת לאוס המודרנית הייתה מרכזה של המדינה הצפונית ושפך נהר המקונג ואזור החוף של וייטנאם המודרנית היה מרכזה של המדינה הדרומית.
ב-715 התפלגו מספר מדינות קטנות נוספות מהממלכות הללו, ובכך הוחלש האזור כולו.
צ'נדריקה קומרטונגה (בסינהלית: චන්ද්රිකා බන්ඩාරනායක කුමාරතුංග, בטמילית: சந்திரிக்கா குமாரதுங்க; נולדה ב-29 ביוני 1945) היא נשיאת סרי לנקה לשעבר שכיהנה בתפקיד בין השנים 1994–2005.
אביה של קומרטונגה, סולומון בנדרנאיקה היה ראש ממשלת סרי לנקה מ-1956 ועד הירצחו ב-1959. אז, הוחלף בידי רעייתו, אמה של קומרטונגה, סירימאבו בנדרנאיקה, שכיהנה בתפקיד זה במשך 18 שנים, שהשתרעו על פני 3 תקופות.
קומרטונגה למדה מדע המדינה במכון ללימודי פוליטיקה בפריז, ובזמן שהייתה בצרפת אף נטלה חלק במרד הסטודנטים.
עם שובה לסרי לנקה, הצטרפה למפלגת החופש של סרי לנקה, אותה הנהיגה אמה.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החזיקה במספר משרות ציבוריות – בוועדה לרפורמה בקרקעות, בוועדה שפעלה להקמת חוות משותפות ובארגון המזון והחקלאות.
ב-1977, הובסה מפלגת החירות בבחירות, ונשארה באופוזיציה במשך 17 שנים.
במשך כל התקופה הזו, נשארה בנדרנאיקה בראש המפלגה, על אף נסיונותיהם של קומרטונגה ואחיה להדיחה.
ב-1994 הוקמה מפלגת "ברית העם", איחוד של מספר מפלגות, ובהן מפלגת החופש.
המפלגה ניצחה בבחירות, וב-19 באוגוסט מונתה קומרטנגה לראש הממשלה.
זמן קצר אחר כך ניצחה גם בבחירות לנשיאות.
ב-12 בנובמבר הושבעה כנשיאה, ומינתה את אמה לראש הממשלה.
בראשית כהונתה כנשיאה נקטה תחילה בקו פייסני כלפי הטמילים, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים המתמשכת, אך משמאמציה לא נשאו פרי, הורתה להחריף את הלחץ הצבאי.
באוקטובר 1999, הכריזה קומרטונגה על הקדמת הבחירות.
בפיגוע התאבדות שהתרחש בעצרת הבחירות האחרונה שלה לפני הבחירות, שנערכה בקולומבו ב-18 בדצמבר, נהרגו 15 בני אדם.
קומרטונגה עצמה איבדה את עינה הימנית.
הפיגוע יוחס לנמרים הטמילים, אך בביוגרפיה בלתי רשמית בשם "מלכת הגנבים" נטען כי הפיגוע בוצע על ידי מקורביה של קומרטונגה על מנת לעורר אהדה לקראת הבחירות.
שלושה ימים לאחר הפיגוע זכתה קומרטונגה בניצחון סוחף בבחירות, והושבעה למחרת לכהונה נוספת.
בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2001, ספגה מפלגתה מפלה, והיא נאלצה למנות את יריבה, ראניל ויקרמסינגה מהמפלגה הלאומית המאוחדת, לראש הממשלה.
בפברואר 2002 חתמה ממשלת ויקרמסינגה על הסכם הפסקת אש עם הנמרים הטמילים, ובדצמבר נפתחו שיחות שלום בנורווגיה.
קומרטנגה סברה שוויקרמסינגה ותרן מדי כלפי הטמילים, וב-4 בנובמבר 2003, בעת שוויקרמסינגה ביקר בארצות הברית, הכריזה על מצב חירום, פיזרה את הפרלמנט ופיזרה כוחות צבא ברחבי המדינה.
לקראת הבחירות ב-2004, חברה ל"ברית העם" מפלגת השמאל "חזית השמאל העממית", והוקמה מפלגת "ברית החירות העממית המאוחדת".
המפלגה זכתה בבחירות שנערכו ב-2 באפריל, וקומרטנגה יכלה למנות ראש ממשלה נוח יותר מבחינתה, מהינדה רג'פקסה.
ביוני 2005 החליטה חזית השמאל העממית לפרק את השותפות עם ברית העם, על רקע ההחלטה לשתף את הנמרים הטמילים בסיוע שהגיע למדינה לאחר אסון הצונאמי.
ב-2005 הסתיימה כהונתה של קומרטנגה כנשיאה.
קומרטנגה טענה שאין חשיבות לכך שהבחירות הקודמות הוקדמו בשנה (מ-2000 ל-1999), וכי על הבחירות להתקיים ב-2006. בית המשפט העליון דחה טענה זו, ובנובמבר נפרדה מכסאה.
ראש הממשלה, רג'פקסה, נבחר לנשיאות במקומה.
מאז סיום כהונתה פעילה קומרטנגה בארגונים בינלאומיים, בהם מועצת מנהיגות העולם ומועדון מדריד.
צ'נינג מת'יו טייטום הוא דוגמן ושחקן אמריקאי.
טייטום ביצע את הופעת הבכורה שלו בסרט הדרמה "המאמן קרטר" (2005), וקיבל את פרסומו הראשון בשל הופעתו בסרט הריקודים "סטפ אפ" (2006).
הוא זכה לתשומת לב רחבה יותר בזכות תפקידיו הראשיים בדרמה "מג'יק מייק" (2012) ובסרט ההמשך "מג'יק מייק 2" (2015); הוא גם כיכב בקומדיית האקשן "רחוב ג'אמפ 21" (2012) ובהמשכו "רחוב ג'אמפ 22" (2014).
טייטום גילם גם את דיוק בסרט "ג'י.
טייטום גם כיכב, הפיק וביים את סרט המסע "דוג טריפ" (2022).
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100, כאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
טייטום נולד בקולמן, אלבמה שבארצות הברית.
כשהיה בן שש עברה משפחתו למיסיסיפי, שם גדל באזור כפרי סמוך לאחד מיובליו של נהר המיסיסיפי.
כשגדל, עסק בפעילויות ספורט רבות כגון: פוטבול, כדורגל, בייסבול ואתלטיקה ובילדותו אף התאמן בקונג פו.
את רוב שנות נערותו הוא בילה בטמפה שבפלורידה, שם למד בתחילה בבית הספר התיכון "גיית'ר" ולאחר מכן עבר לתיכון קתולי.
כשסיים את לימודיו, הוצעה לו מלגת ספורט באוניברסיטת גלנוויל, אך הוא דחה אותה וחזר לביתו בקולמן, שם החל לעבוד בעבודות מזדמנות.
במהלך זמן זה הוא עבד בעבודה זמנית במועדון חשפנות מקומי כרקדן אקזוטי, בשם "צ'אן קרופורד".
מאוחר יותר הוא עבר למיאמי, שם גילה אותו צייד כישרונות בתחום הדוגמנות.
לאחר שטייטום עבר אודישן באורלנדו שבפלורידה, הוא לוהק כרקדן בווידאו קליפ, "She Bangs", של ריקי מרטין.
ההתנסות הראשונה שלו בתעשיית האופנה הייתה בדוגמנות עבור חברות ידועות כגון "ארמאני" ואברקרומבי אנד פיץ'.
מאוחר יותר השתתף בסרטוני פרסומת לחברות המשקאות הקלים, מאונטן דיו ופפסי.
עקב כך, הוא הוחתם על ידי סוכנות הדוגמנות, Page 305, ואף הופיע במגזין ווג.
מיד לאחר מכן הוא החל להופיע במסעי פרסום של מותגי אופנה כגון: "אברקרומבי אנד פיץ'", "דולצ'ה וגבאנה", "אמריקן איגל" ו"ארמני".
בנוסף הוא הוחתם גם אצל החברות "Beatrice International Models" במילאנו שבאיטליה, וב"פורד מודלס" שבניו יורק.
טייטום מספר שקריירת הדוגמנות שלו הועילה לו רבות:
את קריירת המשחק שלו החל טייטום בשנת 2004 כשהופיע בפרק מתוך סדרת הטלוויזיה "CSI: מיאמי".
בשנת 2005 שיחק בסרט קולנוע בפעם הראשונה, בדרמת הנעורים "המאמן קרטר", שם גילם את דמותו של ג'ייסון לייל, שחקן כדורסל בנבחרת בית הספר, לצידו של סמואל ל.
ג'קסון והופיע בסרטון "Hope" של טוויסטה, אשר נלווה לסרט.
באותה שנה גם שיחק בסרט "סופרקרוס" ובתפקיד משני בסרט הנעורים "משחקי גנגסטה".
טייטום סיפר שאף על פי שהוא אוהב לדגמן, הוא החליט לקחת הפסקה קצרה ולהתמקד יותר בקריירת המשחק שלו, והיה רוצה לשחק בסרטים גדולים יותר.
במקור היה טייטום אמור לגלם את דמותו של ג'ינגיס חאן בסרט "מונגול", אך הוחלף לבסוף בשחקן טדנובו אסאנו.
בסופו של דבר הוא לוהק לסרט "יש לה ביצים" שם שיחק בתפקיד דיוק.
הסרט יצא ב-17 במרץ 2006, זכה להצלחה רבה בקופות וגרף כ-57 מיליון דולר ברחבי העולם.
באותה שנה כיכב בסרט "סטפ אפ", שם גילם את דמותו של טיילר גייג', רקדן ברייקדאנס שגדל בשכונות מצוקה.
הסרט יצא לאקרנים ב-11 באוגוסט 2006 וגרף בסוף השבוע הראשון ליציאתו 21 מיליון דולר, וסך ההכנסות שלו ברחבי העולם עומד על כ-114 מיליון דולר.
מאוחר יותר באותה שנה, שיחק טייטום בדרמה "מדריך להכרת קדושיך", שם גילם את דמותו של אנטוניו, נער רחוב המשתמש באגרופיו כדי לפתור בעיות.
טייטום מתאר את תפקידו בסרט זה כתפקיד הדרמטי הראשון שלו.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2006, שם טייטום קיבל תגובות חיוביות על משחקו בסרט.
על תפקיד נוסף גם קיבל מועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט "לא תשכח".
בשנת 2008 שיחק בסרט "הארכת שירות" של הבמאי קימברלי פירס, המדבר על חיילים החוזרים הבייתה ממלחמת עיראק ובסרט "קרב בסיאטל" של הבמאי סטיוארט טאונסנד, המספר על הפגנות הענק של ארגון הסחר העולמי שהתרחשו בסיאטל בשנת 1999. בנוסף, הוא שיחק בסרט העצמאי "The Trap" של ריטה וילסון.
בשנת 2009 שיחק בסרט "לחימה" והופיע בסרט הפשע של מייקל מאן "אויבי הציבור", שם גילם את דמותו של הגנגסטר האמריקאי פריטי בוי פלויד.
כמו כן, הוא שיחק באותה שנה בסרט "ג'י.
ג'ו כוח המחץ" המבוסס על הזיכיון "ג'י.
טייטום הקים בשיתוף עם כמה מחבריו חברת הפקות לסרטים וסדרות בשם "33andOut Productions".
בשנת 2010 כיכב טייטום בסרטו של לאסה הלסטרם "ג'ון היקר" המבוסס על רומן בעל אותו השם מאת ניקולס ספארקס.
בסרט גילם את דמותו של ג'ון טירי, חייל המוצב בגרמניה, ונאלץ להתמודד עם השלכות המרחק המפריד בינו ובין אהובתו, סוואנה לין קרטיס.
בשנת 2012 שיחק בקומדיית הפעולה המוערכת המבוססת על סדרת הטלוויזיה "רחוב ג'אמפ 21 " לצידו של ג'ונה היל.
באותה שנה שיחק בסרט דרמה-רומנטי "לא תשכח" המבוסס על סיפור אמיתי, לצד השחקנית רייצ'ל מקאדמס.
בשנת 2013 כיכב בסרט "וושינגטון על הכוונת", ובסרט "תופעות לוואי" ביחד עם רוני מארה וג'וד לאו.
בשנת 2014 שיחק בסרט "רחוב ג'אמפ 22" (סרט המשך לסרט "רחוב ג'אמפ 21") בו המשיך לגלם את ג'נקו.
בשנת 2015 שיחק בסרט "עלייתה של ג'ופיטר" בו גילם את דמותו של קיין.
בשנת 2016 שיחק בסרט "יחי הקיסר!" ביחד עם ג'ורג' קלוני, ג'ונה היל, רייף פיינס וכוכבים נוספים.
הסרט גרף כ-63 מיליוני דולרים ברחבי העולם.
בשנת 2022 שיחק "העיר האבודה", בו גילם את אלן.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100. ב-2024, שיחק בסרט "קח אותי לירח" לצידה של סקרלט ג'והנסון.
בשנת 2024 גילם את סלייטר קינג בסרטה של זואי קרביץ "צאי מזה".
בצילומים של הסרט "סטפ אפ" (2006) פגש טייטום את ג'נה דוואן, ולאחריהם הם החלו לצאת.
בספטמבר 2008 הזוג התארס במאווי שבהוואי, וב-11 ביולי 2009 הם התחתנו במאליבו, קליפורניה.
ב-2 ביוני 2013 נולדה בתם; אוורלי.
הם הודיעו על פרידתם ב-2 באפריל 2018, ובנובמבר 2019 הם התגרשו.
בשנים 2018–2020 יצא טייטום עם הזמרת האנגלייה ג'סי ג'יי.
בשנת 2021, החל לצאת עם השחקנית זואי קרביץ ובאוקטובר 2023 הם התארסו.
באוקטובר 2023, טייטום, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן.
+שנהסרטתפקידהערות2005המאמן קרטרג'ייסון ליילמשחקי גנגסטהניקסופרקרוסרודי ספארקס2006יש לה ביציםדיוק אורסינוסטפ אפטיילר ג'ייג'מדריך להכרת קדושיךאנטוניו הצעיר2007קרב בסיאטלג'ונסון2008סטפ אפ 2: הרחובותטיילר ג'ייג'הארכת שירות (אנ')סטיב שרייבר2009לחימהשון מק'ארתוראויבי הציבורצ'ארלס ארתור פלויד (אנ')ג'י.
+שנהסדרהתפקידהערות2004CSI: מיאמיבוב דוונפורטפרק: "Pro Per"2014משפחת סימפסוןעצמודיבוב; פרק: "Steal This Episode"2017Comrade Detectiveגרגור אנג'לדיבוב: 6 פרקים
גם מפיק בפועל2018–הווהסטפ אפ: הסדרהמפיק בפועל; 3 עונות
צ'נדלר מיוריאל בינג הוא דמות בדיונית בקומדיית המצבים האמריקאית "חברים" (1994–2004).
הדמות גולמה על ידי מת'יו פרי.
צ'נדלר מיוריאל בינג נולד ב-8 באפריל 1968. הוא נולד לנורה טיילר בינג, סופרת ארוטית, ולצ'ארלס בינג, אישה טרנסג'נדרית ומלכת דראג המופיעה בלאס וגאס.
הוא בן יחיד, וניתן להבין מרמיזות לאורך הסדרה שהוא בא ממשפחה מבוססת.
הוריו של צ'נדלר הודיעו לו בחג ההודיה בהיותו בן תשע שהם מתגרשים, אירוע שגרם לו לסרב לחגוג את החג לאורך חייו הבוגרים.
לאורך הסדרה מתגלה שאירוע זה גרם לו להתחיל לעשן כבר בגיל תשע.
גירושי הוריו גרמו לו גם להשתמש בחוש הומור ובסרקזם כמנגנון הגנה.
בנוסף מתגלה שהוא למד בבית ספר לבנים בלבד.
צ'נדלר היה שותפו של רוס גלר בזמן לימודיהם בקולג' באוניברסיטת קולומביה, ואף הקים איתו להקה בשם "Way/No Way".
בשנתם הראשונה בקולג' הצטרף צ'נדלר לארוחת חג ההודיה בביתו של רוס, שם פגש באחותו מוניקה גלר ובחברתה רייצ'ל גרין.
לא ברור איך אך צ'נדלר עבר לאחר מכן לגור בדירה 19 בגריניץ' וילג', מנהטן, מול דירתה של מוניקה ושותפתה אז פיבי בופה.
השחקן המתחיל ג'ואי טריביאני עובר לגור עם צ'נדלר שנהיה לחברו הטוב ביותר.
לאורך מרבית הסדרה, צ'נדלר עובד בתור מעבד ומנתח סטטיסטיקות נתונים.
לאורך רובה המוחלט של הסדרה, חבריו של צ'נדלר, וגם הצופים, לא מודעים למהות עבודתו במשרד, ואף הוא בעצמו רומז פעמים רבות שהוא בעיקר מתבטל שם.
הוא נרדם באחת מפגישות ההנהלה ובטעות מסכים להישלח להיות מנהל סניף של המשרד בעיר טולסה, אוקלוהומה.
מכיוון שהוא לא מרוצה מהיותו מרוחק ממוניקה ומיתר חבריו, הוא מתפטר ולאחר מכן נהיה קופירייטר זוטר במשרד פרסום.
בסוף העונה הרביעית, צ'נדלר מתחיל במערכת יחסים סודית עם מוניקה בלונדון.
בחתונתם של רוס ואמילי בלונדון, צ'נדלר ומוניקה שוכבים ומתחילים לצאת (כמה שנים לאחר מכן מוניקה מספרת שהיא הלכה באותו לילה כדי לחפש את ג'ואי, ורק במקרה נתקלה בצ'נדלר).
מוניקה וצ'נדלר מנסים לשמור על היחסים ביניהם בסוד כדי שהאחרים לא יעשו מזה עסק רציני מדי, אבל בסופו של דבר כולם מגלים.
מכיוון שמוניקה וצ'נדלר לא מגלים להן, רייצ'ל ופיבי מנסות לגרום להם להודות ביחסים ביניהם.
במקביל, מוניקה וצ'נדלר מנסים לגרום להן להודות שהן יודעות, כך שנפתחת "מלחמה" חרישית ביניהם כשג'ואי הוא המתווך.
ה"מלחמה" נגמרת כשפיבי וצ'נדלר מתכננים לשכב וצ'נדלר נשבר ומודה שהוא מאוהב במוניקה.
בנוסף מתגלה שבאחד מחגי ההודיה כשרוס וצ'נדלר למדו יחד בקולג', צ'נדלר הצטרף לרוס, מוניקה ורייצ'ל בארוחת חג ההודיה, בסוף הארוחה מוניקה שומעת את צ'נדלר קורא לה שמנה, ומחליטה לנקום בו.
במשך שנה עד לחג ההודיה הבא היא מרזה, ומנסה לפתות אותו כדי שיחשוב שהיא רוצה לשכב איתו ובעצם לזרוק אותו עירום לחצר כדי שהשכנים שלהם ישפילו אותו.
מוניקה מנסה להדליק את צ'נדלר אבל בטעות כורתת את קצה בהונו עם סכין.
שניהם עוברים לגור יחד בתחילתה של העונה השישית.
צ'נדלר מציע לה נישואים בסוף העונה והם מתחתנים בסוף העונה השביעית.
מי שמחתן אותם הוא ג'ואי שהוסמך באינטרנט.
בפרק האחרון בסדרה, מוניקה וצ'נדלר, שלא מסוגלים להרות, צופים בלידתם של ילדיהם התאומים המאומצים, אריקה וג'ק, אף על פי שהם ציפו רק לילד אחד.
לצ'נדלר יש בעיות עם חברהּ לשעבר של מוניקה, ריצ'רד בורק (טום סלק).
הבעיה הגדולה ביותר של צ'נדלר עם ריצ'רד היא כשצ'נדלר רוצה להציע נישואים למוניקה וריצ'רד מגלה למוניקה שהוא אוהב אותה.
בסופו של דבר ריצ'רד מבין שהוא פספס את ההזדמנות שלו כי מוניקה כבר לא מאוהבת בו.
בפרק "The One that Could Have Been", שמתאר מה היה יכול להיות אם דברים היו קורים אחרת בתוך החבורה, מוניקה עדיין שמנה ויוצאת עם רופא.
כאשר בן זוגה צריך לעזוב באמצע הדייט, היא וצ'נדלר שוכבים וצ'נדלר מתאהב בה.
ג'ניס ליטמן גוראלניק (נולדה הוסנסטיין)
לפני מערכת היחסים שלו עם מוניקה, יש לצ'נדלר מערכת יחסים באה-והולכת עם ג'ניס הוסנסטיין (מגי וילר).
ג'ניס היא דמות מרכזית בחייו למרות שהוא מנסה כל הזמן להיפרד ממנה.
בעונה הראשונה הוא יוצא איתה ונפרד ממנה מספר פעמים.
במהלך הפרק האחרון בעונה השנייה, צ'נדלר מבלה זמן רב בצ'ט עם בחורה ללא שם שאומרת לו שבעלה מנהל רומן.
כשהם מחליטים להיפגש מתברר שזאת ג'ניס.
הם מתחילים מערכת יחסים שנמשכת לתוך העונה השלישית.
בפרק "The One With The Race Car Bed", ג'ואי רואה את ג'ניס מתנשקת עם בעלה לשעבר והוא מספר זאת לצ'נדלר שמתעמת עם ג'ניס.
ג'ניס אומרת לו שהיא לא יודעת מה לעשות.
צ'נדלר מדבר עם ג'ואי ומחליט לעזוב את ג'ניס כדי לא להיות הגורם שמונע ממשפחה להיות יחד.
ג'ניס שוב פוגשת את צ'נדלר במהלך העונה הרביעית ורוצה לחזור אליו, אך צ'נדלר, שלא מעוניין בה, מנסה לרמוז לה שהוא לא רוצה אותה אך לא יודע איך לעשות זאת ומחליט לשקר לה.
הוא מספר לה שהוא צריך לנסוע לתימן מטעם עבודתו.
ג'ניס שרוצה להיפרד ממנו מסיעה אותו לשדה התעופה ומוודאת שהוא אכן עלה על המטוס מה שמאלץ את צ'נדלר לטוס לתימן ולחזור.
זאת הפעם האחרונה שהם יוצאים זה עם זה.
עם זאת, ג'ניס מופיעה בהמשך הסדרה.
קאת'י הייתה חברתו של ג'ואי, אבל צ'נדלר התאהב בה.
צ'נדלר מנשק את קאת'י למרות שהיא עדיין עם ג'ואי.
ג'ואי כועס ומחליט לעזוב את הדירה ולעבור לגור עם הוריו עד שימצא דירה חדשה.
צ'נדלר מנסה לשכנע את ג'ואי לא לעבור דירה ולבסוף, השניים מסכמים שצ'נדלר ייכנס לקופסת עץ גדולה למשך שש שעות בה לא יוכל לדבר כדי לפצות את ג'ואי.
לאחר כמה שעות, קאת'י מגיעה לדירתן של מוניקה ורייצ'ל בכדי לחפש את צ'נדלר ולהסביר שהיא לא רוצה להיות הגורם המפריד בין שני חברים טובים.
קאת'י נפרדת מצ'נדלר בזמן שהוא בקופסה ולא יכול לדבר.
מתוך רחמים ואהבתו לחברו הטוב, משחרר ג'ואי את צ'נדלר מהקופסה כדי שיוכל לרוץ אחרי קאת'י ולמנוע ממנה לעזוב.
השניים חוזרים להיות ביחד באותו הערב.
צ'נדלר מאשים את קאת'י שהיא בוגדת בו עם שחקן והיא עוזבת בכעס.
לאחר מכן כשהוא בא להתנצל הוא מגלה שהשחקן נמצא אצלה בדירה והם נפרדים.
צ'נדלר ורוס הם החברים הכי טובים מאז שהיו שותפים בקולג'.
הם עשו "הסכמים" ביניהם על כך שהם לא יקיימו יחסים עם בנות ששניהם רצו (אך שניהם הפרו אותם).
צ'נדלר מתארח בביתו של רוס ומשפחתו בכמה חגי הודיה.
צ'נדלר ורוס הולכים לעיתים לשחק כדורסל וטניס.
בפרק "The One with the Football" רוס בוחר בצ'נדלר להיות השחקן הראשון שלו למרות שרייצ'ל הייתה אז חברה שלו.
רוס מתאר לפעמים את צ'נדלר כחברו הטוב ביותר ולהפך.
צ'נדלר היה הראשון לדעת על אהבתו הסודית של רוס לרייצ'ל.
כשצ'נדלר ורוס היו בקולג', הוריו של רוס באו לביקור והריחו מריחואנה.
רוס אמר שצ'נדלר עישן וברח דרך החלון.
בעקבות כך הוריו של רוס לא חיבבו את צ'נדלר.
עד ליום שבו צ'נדלר עובר לגור עם מוניקה, הוא גר יחד עם חברו הטוב ושותפו ג'ואי טריביאני.
דירתם של ג'ואי וצ'נדלר היא מוקד חשוב בעלילה מפני ששם מתקיימות פגישות רבות של החבורה.
שניהם נמצאים בחברות קרובה מאוד ונקלעים ללא מעט אירועים מצחיקים.
במשך תקופה מסוימת הם מגדלים ברווז ואפרוח בדירות שלהם.
וקנייתו של שולחן כדורגל במקום שולחן רגיל.
בדיחה שחוזרת על עצמה היא שג'ואי וצ'נדלר הם כמו זוג מבוגר נשוי בזמן שהם מתווכחים, כאשר צ'נדלר לרוב מקבל את תפקיד האישה.
צ'נדלר מסייע לג'ואי לעיתים קרובות במהלך הסדרה כאשר הוא משלם בשבילו שכר דירה, משלמים על צילומים בשבילו וקונה לו את מרבית האוכל.
לעומת זאת, בפרק "The One that Could Have Been", התפקידים מתהפכים וצ'נדלר הוא זה שמקבל נדבות מג'ואי.
בנקודה מסוימת בפרק ג'ואי מנסה לסייע לצ'נדלר על ידי כך שהוא ממנה אותו לעוזרו האישי.
רייצ'ל היא אחת מחמשת חבריו הטובים של צ'נדלר.
הוא הכיר אותה בחג ההודיה בשנת 1986, בביתם של הוריהם של רוס ומוניקה.
בעונה העשירית מתגלה שצ'נדלר נישק את רייצ'ל במסיבה בקולג' שלו ושל רוס בשביל לנקום ברוס על זה שהואר נישק מישהי שצ'נדלר היה מאוהב בה.
פיבי ייעצה לו איזו טבעת לבחור על מנת להציע למוניקה נישואים.
היא הראשונה שידעה שצ'נדלר רוצה להציע למוניקה נישואים והיא זו שאמרה למוניקה לרשום אותה ואת צ'נדלר בתור לחתונות במוזיאון.
במהלך הסדרה, פיבי אומרת המון דברים מעליבים לצ'נדלר על המראה שלו, ההתנהגות שלו ועל האישיות שלו, אך גם מביעה חיבה כלפיו פעמים רבות.
צ'נדלר עבד כמנהל בחברת רכש תחת התואר "מנתח ומעבד סטטיסטיקות נתונים", מקצוע אותו הוא מתעב.
יש בדיחה לכל אורך הסדרה שאף אחד לא בטוח בדיוק מה הוא עושה.
עקב הצלחתו בעבודתו, צ'נדלר ורוס הם הכי אמידים כלכלית מבין ששת החברים רוב הסדרה.
הוא מוצג גם כבעל סמכות בחברה בה הוא עובד.
צ'נדלר ניסה לעזוב את העבודה שלו בעונה הראשונה, אבל פותה לחזור על ידי הגדלה במשכורת ובונוסים גדולים.
צ'נדלר נרדם באחת מפגישות ההנהלה ובטעות מסכים להישלח להיות מנהל סניף של המשרד בעיר טולסה, אוקלוהומה.
בחג המולד, צ'נדלר מתפטר כדי שיוכל לחזור לניו יורק אל מוניקה.
מוניקה עוזרת לצ'נדלר להשיג עבודה במשרד פרסום.
בפרק "The One that Could Have Been", המציג היסטוריה אלטרנטיבית של הדמויות, לצ'נדלר היה האומץ להתפטר מעבודתו והוא עובד ככותב קומיקס.
צ'נטיקו היא אלת האש הביתית והאח, וכן אלת האוצרות במיתולוגיה האצטקית.
על פי המיתולוגיה האצטקית, צ'נטיקו אוכלת פפריקה ודגים צלויים.
מסופר במיתולוגיה האצטקית כי צ'נטיקו נענשה על ידי האל טונאקאטקוטלי שהפך אותה לכלבה כעונש על אכילת פפריקה ביום צום.
האלה מתוארת כלובשת כתר עשוי קוצי קקטוס רעילים, ולעיתים מתוארת בצורת נחש אדום.
סר צ'נדרסקהארה ונקאטה ראמאן (מבוטא במלעיל, באנגלית Chandrasekhara Venkata Raman; 7 בנובמבר 1888 - 21 בנובמבר 1970) היה פיזיקאי הודי, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1930 על גילוי תופעת "פיזור ראמאן" - פיזור לא אלסטי של אור מחומר.
ונקאטה ראמאן נולד בטירוצ'יראפאלי, במחוז מאדראס שבהודו הבריטית, הבן השני מתוך שמונה ילדים של הוריו צ'נדרסקהארה ר.
בגיל מוקדם עבר ראמאן לעיר ויזאג שבאנדרה פרדש ולמד בתיכון סנט אלויסיוס האנגלו-הודי.
אביו היה מרצה למתמטיקה ופיזיקה בפרזידנסי קולג' במדרס, בו ראמאן החל ללמוד בשנת 1902, בגיל 13. בשנת 1904, בגיל 15, הוא עמד בדרישות לתואר בוגר במקום הראשון וזכה במדליית זהב לפיזיקה.
בשנת 1907 סיים תואר שני בהצטיינות יתרה.
ב-1917 התפטר ראמאן מהשירות הממשלתי וקיבל משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קלקוטה.
במקביל המשיך במחקריו באגודה ההודית לעידוד המדע הכפופה למשרד המדע והטכנולוגיה ההודי והפך למזכיר כבוד של האגודה.
שנים אחר כך התייחס ראמאן לתקופה זו של חייו כשנות הזוהר של עבודתו המדעית.
הוא קיבץ סביבו תלמידים רבים באוניברסיטה ובאגודה לעידוד המדע.
ב-28 בפברואר 1928 ניהל ניסויים באגודה לעידוד המדע יחד עם שותפיו, בהם תלמידו קאריאמניקאם סריניוואסה קרישנאן, על תופעת פיזור אור, כאשר גילה את התופעה הנקראת על שמו, פיזור ראמאן.
מרגע התגלית היה ברור כי מדובר בתגלית בעלת חשיבות רבה.
תגלית שסיפקה הוכחה נוספת לאופי הקוונטי של האור.
אף שגילו את התגלית במשותף, קרישנן לא חלק עם ראמאן בפרס נובל, אך הוזכר באופן בולט בהרצאת ראמאן לרגל קבלת הפרס.
טכניקת ספקטרוסקופיה בשיטת ראמאן מתבססת במידה רבה על התופעה.
בשנת 1929 כיהן ראמאן כנשיא המושב ה-16 של קונגרס המדע ההודי.
הוא זכה לתואר אבירות בריטי ולתארי כבוד רבים מאוניברסיטאות שונות.
בשנת 1929 היה ראמאן בטוח כי יזכה בפרס נובל על תגליתו אך התאכזב כאשר הפרס הוענק ללואי דה ברויי הצרפתי.
בשנת 1930 היה כה בטוח בזכייתו עד שהזמין כרטיסי נסיעה לשוודיה כבר בחודש יולי, אף שהזוכה בפרס מוכרז רק בחודש נובמבר.
הפרס הוענק לו "על עבודתו בתחום פיזור האור ועל גילוי פיזור ראמאן".
הוא היה בן יבשת אסיה הראשון והאדם הראשון שאינו לבן שזכה בפרס נובל בתחום מדעי.
צ'אנדלר פארסונס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
פארסונס שיחק בתיכון "לייק הוואל" לצד האחים ניק ופט קלאת'ס, עימם הוביל פארסונס את מכללתו לפיינל פור של האליפות בשנים 2005–2006 ולזכייה באליפות בשנת 2007.
פארסונס הסכים למלגת ספורטאי באוניברסיטת פלורידה בה שיחק פארסונס בקבוצת הגייטורס בין השנים 2007–2011. בשנתו הראשונה קלע פארסונס 8.1 נקודות וקלט 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך הגייטורס לא העפילו לפלייאוף.
בשנה הבאה קיבל פארסונס יותר דקות, ושיפר את ממוצעיו בנקודות, ריבאונדים ואסיסטים אך שוב קבוצתו לא העפילה לפלייאוף.
בשנתו השלישית קלע פארסונס 14.1 נקודות למשחק, קלט 6.9 ריבאונדים ומסר 2.6 אסיסטים למשחק.
הגייטורס הגיעו לפלייאוף ה-NCAA אך הפסידו בסיבוב הראשון לאוניברסיטת בריגהאם יאנג.
בעונתו הרביעית והאחרונה הוביל פארסונס את קבוצתו לפלייאוף עם ממוצעים של 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
באחד ממשחקי העונה ב-3 בינואר 2010, קלע פארסונס עם הבאזר ממרחק 75 רגל, סל שניצח במשחק.
בפלייאוף ניצחו הגייטורס את אוניברסיטת סנטה ברברה, את UCLA ואת אוניברסיטת בריגהאם יאנג, אך הודחו על ידי אוניברסיטת באטלר.
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר פארסונס בבחירה ה-38 על ידי יוסטון רוקטס.
בזמן שביתת השחקנים ב-NBA בתחילת עונת הרוקי שלו שיחק פארסונס בשולה באסקט הצרפתית והעמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-2.3 חטיפות.
בסיום השביתה חתם על חוזה עם הרוקטס, ולאורך העונה קלע במדיה 9.5 נקודות בממוצע למשחק.
ב-3 במרץ 2013 קלע פארסונס שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון 103–136 על דאלאס מאבריקס, כולל 12–13 מהשדה, מתוכם 6–7 מקו השלוש.
את העונה סיים פארסונס עם ממוצע של 15.5 נקודות למשחק מתוך 76 משחקים בהם שיחק כ-36.3 דקות למשחק, והוא פתח בכולם.
קבוצתו העפילה לפלייאוף והודחה בסיבוב הראשון על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-6 משחקים.
פארסונס שיחק בכל המשחקים וגם פתח בכולם, הוא העמיד ממוצע של 18.2 נקודות עם 40% מחוץ לקו השלוש בכ-39.7 דקות למשחק.
ב-24 בינואר 2014 קלע 10 שלשות במחצית השנייה של משחק מול ממפיס גריזליס, ובכך קבע שיא NBA לשלשות במחצית.
באותו משחק קבע גם שיא קריירה של 34 נקודות.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות בדאלאס מאבריקס, עבור כ-46 מיליון דולר.
בתקופתו עם המאבריקס סבל ממספר פציעות בברכו הימנית, אשר הגבילו אותו להשתתף ב-128 מתוך 174 משחקי קבוצתו (כולל פלייאוף).