tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהנחייתו של הטכנאי מייק רוס, הלהקה הייתה יצירתית במיוחד במהלך הפגישה, והקליטו את מסלול הגיבוי והשירה ל-"Foxy Lady" ואת מסלול הגיבוי ל-"Love or Confusion", "Can You See Me", ו-"Third Stone from the Sun".
רוס גם דיבר על השפעות הגיטרה של הנדריקס ואמר: "זה היה כל חזק שלא יכולת להיות באולפן...
אף פעם לא שמעתי משהו כזה בחיים שלי".
כאשר רוס שאל את הנדריקס איפה הוא היה רוצה את המיקרופון הנדריקס אמר: "שים את המיקרופון במרחק של 2 מטר בצד השני של האולפן, זה ישמע נהדר".
רוס הסכים, ובמיקרופון Neumann U87 הוא הקליט את הגיטרה של בחדר גדול, שלדברי רוס, "היה חיוני לחלוטין לצליל הייחודי של החוויה".
רוס ציין כי הקלט של מיטשל ורדינג היה ממוזער, והוא טען כי צ'נדלר היה בבירור ה"אחראי" של המפגשים.
הלהקה ניגנה בשידור חי ב-CBS; השירה המובילה והקולות רקע עברו אוברדאב.
למרות כספו ההולך ופוחת, צ'נדלר עודד את החוויה להקליט מספר רב של שירים, והציע להם את המותרות של ניסויים חוזרים ונשנים להקליט.
עם רצועות אינסטרומנטלית חיות כבסיס ההקלטות, הם נמנעו מהרעיון המקובל של הפיכת הקלטות של כמה חלקים לתוך קטע מתמשך אחד.
אחרי ההקלטה ב-13 בדצמבר, הלהקה עשתה את הופעת הבכורה שלהם בטלוויזיה ב-"Ready Steady Go!" הבריטי.
ב-15 בדצמבר 1966, עשו נגיעות אחרונות על ארבע הרצועות הקצביות שהוקלטו במפגש הקודם.
אף על פי שצ'נדלר נהנה לעבוד ב-CBS והעריך את האיכות הגבוהה של ההקלטות שהם עשו שם, הוא סיים את הקשר המקצועי עם האולפן לאחר חילוקי דעות בינו לבין הבעלים ג'ייק לוי על אי התשלום שלו.
צ'נדלר תכנן לשלם ללוי על הפגישות לאחר סיום הקלטות האלבום, אבל לוי דרש תשלום מראש.
צ'נדלר ראה בכך בקשה בלתי סבירה, והוא נשבע שלעולם לא יעשה עסקים עם CBS שוב.
השיר החמישי והאחרון שהוקלט היה "Red House".
בעוד שצליל סטריאו עדיין לא היה פופולרי בקרב מעריצי מוזיקה, כל המיקסים היו של מונו; רוס הסביר: "אז...
מונו היה המלך, כל המאמץ נכנס למונו".
הוא העריך שהם לא בזבזו יותר מחצי שעה על כל מיקס.
הסינגל הראשון של החוויה, עם "Hey Joe" שיצא בתור צד א' ו-"Stone Free" בתור צד ב', יצא בבריטניה ב-16 בדצמבר 1966. Track Records עדיין לא היו פעילים, ולכן המפיץ שלהם, Polydor Records, הוציאו את הסינגל עם הלוגו שלהם.
הוא הגיע למקום ה-6 במצעדים בבריטניה בתחילת 1967. ב-21 בדצמבר 1966, צ'נדלר והחוויה חזרו לאולפני De Lane Lea עם דייב סידל כטכנאי.
הם הקליטו 2 גרסאות חלופיות של "Red House" והחלו לעבוד על "Remember"; הם עבדו על שתי הרצועות מחדש באפריל 1967 באולפני Olympic.
הרצועה הציגה סידור מורכב יותר מההקלטות הקודמות של הלהקה, ונדרשו ארבע שעות של זמן באולפן, וצ'נדלר החשיב את זה כמופרז.
זו הייתה הפעם הראשונה שהוא והלהקה ניסו אפקטים לגיטרה.
המהנדס האקוסטי רוג'ר מאייר הציג את הנדריקס לאוקטביה, דוושת אפקט שמכפילה את האוקטבה, בדצמבר 1966, והוא הקליט לראשונה עם האפקט במהלך סולו הגיטרה שלו ב-"Purple Haze".
כאשר Track Records שלחו את קלטות המאסטר של "Purple Haze" ל-Reprise כדי לעשות רימאסטר, הם כתבו על הקלטת: "Deliberate distortion.
ב-11 בינואר החוויה עבדה על הצד א' השלישי שלהם, "The Wind Cries Mary", שיר שציין את השימוש הראשון שלהם באוברדאבינג, במקום בשיטות של הקלטה מחדש כדי להשיג רצועה משביעת רצון.
צ'נדלר הסביר: "היו חמישה מעברי גיטרה שכל אחד מהם התחבר יחד כדי להישמע כמו גיטרה אחת".
השיר, שבו רדינג ומיטשל טרם שמעו לפני אותו יום, הושלם במהלך הפגישה.
צ'נדלר החליט שהם צריכים לבטל את הגרסה המחוספסת של "Third Stone from the Sun" מה-13 בדצמבר ולהקליט מחדש את השיר; הם השלימו את הרצועה הבסיסית עבור היצירה, אבל לא הצליחו לעשות מאסטר סופי.
הלהקה הצליחה להפיק הקלטה חיה מקובלת של הרצועה הבסיסית של "Fire" לאחר 7 טייקים.
לאחר מכן, הם ניסו את הבלדה החדשה של הנדריקס, "The Wind Cries Mary".
ללא היתרון של החזרות, הלהקה הקליטה את השיר בטייק אחד, שאליו הוסיף הנדריקס עוד כמה גיטרות; צ'נדלר העריך כי הם בילו כ-20 דקות עד שרצועת הקצב הושלמה.
לדברי צ'נדלר, בזמן הזה החלו רדינג ומיטשל להתלונן על העזרה הקטנה שלהם.
צ'נדלר הסביר כי שיקולים כספיים השפיעו על הדינמיקה היצירתית: "הם נלחמו בעובדה שלא היה להם מה להגיד במהלך ההקלטות...
הם החלו להעלות הצעות, אבל...
לא היינו צריכים להתווכח עם נואל במשך 10 דקות ועם מיץ' למשך 5...
פשוט לא היינו יכולים להרשות לעצמנו את הזמן".
בין ה-12 בינואר ל-2 בפברואר 1967, החוויה לקחה הקלטה בזמן שהם הופיעו ב-20 תאריכים שונים באנגליה, כולל הופעה שנייה ב-Top of the Pops, ב-18 בינואר.
צ'נדלר לא היה מרוצה מאיכות הקול של 11 בינואר והיה מתוסכל ממספר התלונות הרב שקיבל מאנשים שעבדו וחיו ליד אולפני De Lane Lea.
הוא הסביר: "היה בנק מעל האולפן, וזה היה בזמן שמחשבים רק נכנסו...
היינו מנגנים בקול רם כל כך שזה היה מעלה את המחשבים למעלה".
בריאן ג'ונס וביל ווימן מהרולינג סטונס עודדו את צ'נדלר לנסות את אולפני Olympic, שנחשבו לאולפני לונדון העצמאיים.
למרות ההצלחה הגוברת של הסינגל הראשון שלהם, בעיות הכסף של צ'נדלר נמשכו.
Olympic דרשו תשלום מראש עבור זמן באולפן, אבל Polydor עדיין לא פרסמו את כל הכספים לתשלום.
כשצ'נדלר הלך ל-Polydor וביקש הקלה, הם הגיבו בכך שהבטיחו לו קו של אשראי ב-Olympic.
עם התקציב שלו, צ'נדלר הזמין זמן ב-Olympic, שם ב-3 בפברואר 1967, הוא והחוויה נפגשו עם הטכנאי אדי קרמר.
במהלך הפגישה הראשונה של קרמר והלהקה, הוא חרג משיטת ההקלטה הסטנדרטית המקובלת בה השתמשו ב-CBS וב-De Lane Lea, אשר הייתה להקליט בס ותופים במונו על 2 רצועות.
במקום זאת הוא הקליט את התופים של מיטשל ב-2 רצועות בסטריאו, והשאיר את 2 הרצועות הנותרות זמינות לבס של רדינג ולחלקי גיטרת הקצב שנוגנו על ידי הנדריקס.
הגישה הקלאסית של קרמר, בהשראת תלונות של הנדריקס בנוגע למגבלות 4 ערוצים, תפסה את הצליל החי של הלהקה בכל ארבעת הערוצים הקיימים.
קרמר וצ'נדלר עשו לאחר מכן מיקס מוקדם כל 4 הרצועות הראשונות והפכו אותם ל-2, מה שהשאיר מקום ל-2 רצועות נוספות, לגיטרה מובילה עם אוברדאבים של הנדריקס ושירה.
שיטה זו סיפקה את הפרפקציוניזם של הנדריקס ואת הרצון של צ'נדלר לצמצם את המספר הדרוש של הקלטות כדי להשיג תוצאה משביעת רצון, ובכך למזער את ההוצאות שלהם.
שינוי נוסף שהפעיל קרמר היה שימוש בשילוב של מיקרופונים קרובים ומרוחקים עת ההקלטה של חלקי הגיטרה של הנדריקס, ואילו במהלך המפגשים הקודמים, המיקרופונים הונחו במרחק של כמטר וחצי מהמגברים של הנדריקס.
בנוסף לבחירות הלא רגילות, קרמר השתמש במיקרופונים מסוג Beyer M1 60 ribbon, שבדרך כלל לא שימשו להקלטת מוזיקה רועשת.
במהלך ה-3 בפברואר, החוויה שיפרה את הקלטת ה-11 בינואר של "Purple Haze" על ידי הקלטה מחדש של חלקי הגיטרה המובילה והשירה, והוספת גיטרה עם אוקטביה, שהפכה למהירה יותר לקראת סוף השיר.
הלהקה שוב נפגשה ב-Olympic ב-7 בפברואר, והמשיכה על עבודתם על "Purple Haze" בכך שהקליטו את גיטרת הקצב והשירה של הנדריקס, וגם את שירת הרקע של הנדריקס.
הם בילו בזמן בלעות אוברדאבינג של קולות הרקע דרך קבוצה של אוזניות שהיו ליד המיקרופון, ויצרו אפקט של הד ככל שהאוזניות התקרבו יותר; הם השלימו את המיקס הסופי של השיר למחרת.
במהלך הפגישה הם עבדו על קלטת המאסטר של De Lane Lea לשיר "Fire", והחליפו את הכל חוץ מהבס של רדינג, שאותו הוא הקליט פעמיים כדי להדגיש את התדרים הנמוכים של ההקלטה.
קרמר הניח את קו הבס השני הייעודי מעורבב עם חלק התופים של מיטשל.
הם גם הקליטו את קולות הרקע של רדינג ומיטשל.
הם גם עבדו מחדש על "Foxy Lady" ב-8 בפברואר; רדינג הקליט קו בס חדש, והנדריקס ומיטשל הוסיפו עודפים לחלקים הקיימים שלהם.
לאחר הקלטה של קולות הרקע של רדינג ושירה מובילה של הנדריקס, קרמר הכין את המיקס הסופי של השיר.
הנדריקס לא היה בטוח בעצמו כזמר כמו שהיה גיטריסט, ומכיוון שהוא מאוד לא אהב שצפו בו שר, הוא ביקש מהמהנדסים ב-Olympic לבנות מחסום פרטיות בינו לבין חדר הבקרה.
זה יצר בעיות כאשר אורות הסטודיו היו חלשים, מה שהקשה על רמזים חזותיים ועל הנחיות שלו לתקשור.
כפי שקרה ב-De Lane Lea, נטייתו של הנדריקס לשימוש במגברים בווליום גבוה מאוד עוררה ביקורת ותלונות מצד אנשים שגרים ועובדים בסמוך לאולפן.
מפעיל ההקלטות של Olympic ג'ורג' צ'קינאץ נזכר ואמר: "לפעמים זה היה כל כך רועש שהיינו מכבים את המוניטורים [תא השליטה] והיה באמת מעט הבדל".
צ'קינאץ ציין כי התגובות למוזיקה של הנדריקס לא תמיד היו חיוביות: "נראה שאני זוכר המון מוזיקאים, הרבה אנשים, שאומרים, 'אני לא יכול לראות מה כל המהומה עליי', או 'אני לא יודע איך אתה מקשיב לכל הרעש הזה; פחד לעבוד איתו'...
צ'ס היה משוכנע שהוא ראה משהו.
לא כולם היו משוכנעים שצ'ס צודק".
בעיה אחרת שסיבכה את המפגשים היו המספר הגדול של המעריצות שהופיעו באולפן שרצו לצפות בהקלטות של החוויה.
כהרגל, הנדריקס היה אומר לאנשים ללא הבחנה היכן הם יהיו בכל יום נתון, מה שהוביל לכך שקבוצות גדולות של מעריצים עקבו אחריו לכל מקום.
העובדים ב-Olympic קיבלו את המשימה לשמור עליהם תחת שליטה ובמרחק בטוח כדי לא להכביד על תהליך ההקלטה באופן בלתי מוגבל.
צ'קינאץ העיר: "זה היה יוצא דופן.
לא הייתי קופצני; זה לא היה קשה כמו עם הנדריקס.
זה היה משהו של בית פתוח.
הנדריקס לא היה קשה בכלל, אבל הייתי מעדיף שלא יהיו המון בנות האורבות בעבודה".
ב-20 בפברואר 1967 המשיכה החוויה לעבוד על Are You Experienced, אך בעיות תזמון ב-Olympic גרמה לצ'נדלר להזמין זמן באולפני De Lane Lea.
במהלך הסשן הם הקליטו את "I Don't Live Today", שהציג אפקט Wah-wah ידני שקדם לפדל.
הם הצליחו להשלים מאסטרינג עד סוף היום, אם כי הנדריקס בסופו של דבר הקליט מחדש את הקול המוביל ב-Olympic.
החוויה לקחה הפסקה של שבוע מהקלטות בזמן שהופיעה כמה הופעות באנגליה, וחזרה ל-De Lane Lea ב-1 במרץ 1967, כדי לנסות להקליט גרסת אולפן של "Like a Rolling Stone" של בוב דילן.
אף על פי שהשיר כבר מזמן היה מרכיב בסיס בהופעות חיות של הלהקה, הם לא הצליחו להשיג רצועת בסיס מקובלת, בעיקר בגלל חוסר היכולת של מיטשל לשמור על זמן עקבי בזמן הסשן.
הסינגל השני של החוויה, "Purple Haze"/"51st Anniversary" יצא ב-1 במרץ.
הוא נכנס לרשימת הסינגלים בבריטניה ב-23 במרץ, והגיע למקום השלישי.
במהלך אותו החודש לקחה הלהקה הפסקה ארוכה נוספת מהקלטה בזמן שהם הופיעו בבלגיה, גרמניה ובריטניה, כולל הופעות בתוכנית הטלוויזיה הבריטית Dee Time ובתוכנית הרדיו של ה-BBC Saturday Club.
סכסוכי התזמון ב-Olympic הובילו את צ'נדלר להזמין סשן ב-29 במרץ באולפני De Lane Lea.
בתאריך זה עבדה הלהקה על קומפוזיציה חדשה שנכתבה על ידי הנדריקס,"Manic Depression"; הם סיימו מיקס לא מעובד בסוף הסשן שנדחה מאוחר יותר לטובת מיקס חדש שהושלם ב-Olympic.
ב-3 באפריל, החוויה חזרה ל-Olympic, הוסיפה אוברדאבים והשלימה מיקסים סופיים וכמה מאסטרים לא גמורים.
במהלך הסשן של שמונה שעות הקליטה הלהקה שלושה שירים חדשים, הכוללים את "Highway Chile", "May This Be Love", ו-"Are You Experienced?".
מכיוון ששיר הנושא של האלבום הכיל גיטרה, בס ותופים מוכפלים, שכפול הקצב גרם למיטשל בהלה מסוימת כשניסה את השיר בהופעות חיות.
צ'נדלר השלים מיקסים אחרונים ל-"I Don't Live Today", "Are You Experienced?", ו-"May This Be Love" לפני סיום הסשן שקרמר תיאר כ"מאורגן מאוד".
במאמץ לפנות מקום לשירה המובילה של הנדריקס, הושלם מיקס מופחת ל-"Are You Experienced?" במהלך סשן ב-Olympic ב-4 באפריל 1967. עם השלמת שיר הנושא החוויה מיקדה את עצמה בדמו הלא מעובד מה-11 בינואר של "Third Stone from the Sun".
צ'נדלר החליט לזרוק את ההקלטה המקורית של De Lane Lea ולהקליט גרסה חדשה לשיר.
במהלך הסשן, הכין קרמר מיקס מצומצם של "Highway Chile", מה שיצר מקום לשתי רצועות לגיטרה ואוברדאב של השירה של הנדריקס.
אף על פי שהושלמו מיקסים של מונו וסטריאו לשיר, צ'נדלר העדיף את גרסת המונו, לה הוסיף את "The Wind Cries Mary" כדי להוציא אותם בתור הסינגל השלישי של הלהקה בבריטניה.
מיקס מצומצם הוכנה ל-"Love or Confusion", והנדריקס ניצל את הרצועות שהתפנו בשביל להוסיף גיטרה ראשית ושירה.
מיקס אחרון הושלם לפני סיום הסשן.
ב-5 באפריל צ'נדלר השתתף בסשן מאסטרינג באולפני Rye Muse בשביל "Highway Chile" ו-"The Wind Cries Mary", שבמהלכו נערכו ההכנות לכך שמסלול יוכל להתחיל להכין בייצור תקליטים.
ב-10 באפריל, הוא והחוויה חזרו ל-Olympic, ובילו את עיקר הסשן על עריכת קטעי דיאלוג עבור "Third Stone from the Sun", אשר לאחר מכן הואטו והתערבבו בשיר.
קרמר ריכז את מאמציו במיקס המסובך של השיר: "השיר היה כמו ציור בצבעי מים...
כל רצועה הורכבה מארבע תמונות מורכבות צפופות למדי".
לאחר סשן ההקלטות של 10 באפריל 1967, בילתה החוויה את השבועיים הקרובים בהופעות והשתתפה בהופעות קידום מכירות באנגליה, כולל הופעה בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC Monday Monday ושל ה-BBC2 Late Night Line-Up.
צ'נדלר הנדריקס וקרמר השלימו את המיקס הסופי של Are You Experienced ב-Olympic בשעה 3 לפנות בוקר ב-25 באפריל.
צ'נדלר הסכים לבחון את התקליט הגמור לראשות המחקר והפיתוח של פולידור, Horst Schmaltze, בשעה 11 בבוקר, אז לאחר מספר שעות שינה הוא הכין הדגמת ויניל מתאימה ונסע לפולידור.
צ'נדלר נזכר: "כשהורסט התחיל להכניס את המחט לרשומה, פרצתי בזיעה קרה, במחשבה...
כשהוא ישמע את זה, הוא הולך להורות לגברים במעילים הלבנים לקחת אותי משם...
הורסט ניגן את הצד הראשון ולא אמר מילה ואז הוא הפך את הדיסק ושמע את הצד השני.
התחלתי לחשוב על איך אני הולך לצאת מזה.
בסוף הצד השני, הוא פשוט ישב שם.
לבסוף אמר,'זה מבריק, זה הדבר הטוב ביותר ששמעתי בחיים'".
הורסט הפך מיד לתומך נלהב של האלבום והלהקה, כשהוא דגל על שיווק והפצת אלבום הבכורה שלהם.
לדברי הביוגרף של הנדריקס הארי שפירו, המוזיקה ב-Are You Experienced משלבת מגוון ז'אנרים מוזיקליים מרית'ם אנד בלוז ועד ג'אז חופשי.
הסופר פיטר דוגט ציין את "המגוון הרחב של הז'אנרים" של האלבום, בעוד העיתונאי כריס וולש אמר "לכל רצועה יש אישיות שונה".
המוזיקולוג גילברט צ'ייס טען כי האלבום "סימן שיא גבוה ברוק הכבד", ומבקר המוזיקה ג'ים דה רוגטיס אפיין את האלבום ואת הסינגלים שקדמו לו כ"רוק פסיכדלי גולמי, ממוקד".
סקירה עכשווית שפורסמה ב-Newsweek באוקטובר 1967 זיהתה את השפעת מוזיקת הנשמה על החוויה והאלבום.
בשנת 1989, מגזין Hit Parader דירג את האלבום במקום ה-35 ברשימת 100 אלבומי ההבי מטאל הטובים ביותר.
ב-2006, כתב הסופר ראובן ג'קסון ממכון סמית'סוניאן "זו עדיין הקלטת ציון דרך כי זה של הרוק, הרית'ם אנד בלוז, בלוז...
במהדורה הבריטית של Are You Experienced נכללו שתי רצועות שייצגו את המוזיקה שהנדריקס ניגן בארצות הברית לפני הקמת החוויה: רצועת הבלוז "Red House" ושיר ה-R&B "Remember".
שיר הנושא הפסיכדלי של האלבום, אותו תיאר הסופר שון איגן כאימפרסיוניסטי, הציג את נופי הצלילים הפוסט-מודרניים של גיטרה ותופים אחוריים שהקדימו את הסקראצ'ינג ב-10 שנים.
המוזיקולוג ריצ'י אונטרברגר מחשיב את המילים ל-"I Don't Live Today" יותר בבית בסגנון רוק גותי יותר מאשר פסיכדלי, עם זאת; הוא מתאר את המוזיקה כ"נוגה ומושרה בדהלה שמאמצת את הטקסט האפל".
המקצבים השבטיים של השיר שימשו לשיפור האלתורים המשובחים בהופעות החיות של הנדריקס בגיטרה.
ואילו "Fire" הוא הכלאה של פאנק (funk) ומוזיקת נשמה ומונעת על ידי התיפוף של מיטשל, "May This Be Love" ו-"The Wind Cries Mary" הם בלדות רכות המדגימות את יכולתו של הנדריקס לכתוב מילים מהורהרות ומנגינות עדינות.
ניתן לשמוע את ההשפעה של ראגא רוק בסולו הגיטרה הדומה לסיטאר שלו ב-"Love or Confusion".
"Can You See Me" הוא שיר רוק רועש הכולל את השירה הכפולה של הנדריקס והשימוש שלו בעיקול של תו אחד בסגנון האנק מרווין.
אף על פי ש-"Hey Joe" הוא שיר פולק, וגרסת הכיסוי היחידה באלבום, היא הפכה לאחת הרצועות הכי מבוקשות של הנדריקס.
המהדורה הבריטית של Are You Experienced נפתחה עם "Foxy Lady", רצועה אשר, למעט כמה אוברדאבים, הוקלטה בסשן אחד ב-CBS.
הנדריקס כתב את השיר על הת'ר טיילור, אישה בחברה הגבוהה שהתחתנה אחר כך עם סולן המי רוג'ר דלטרי.
השיר מתחיל עם פייד אין של התו F שהנדריקס הופך ל-F♯ תוך כדי החלת ויברטו נדיב.
בעזרת ידית הבקרה של הגיטרה שלו, הוא מגדיל לאט לאט את עוצמת הקול עד שהיא מתפתחת ללולאת פידבק והיא גולשת לאקורד F♯m7 השולט בשיר.
הנדריקס השתמש בשילוב של מגבר ואפקטים של overdrive ו-fuzz box כדי ליצור את גוון הגיטרה החד כתער של השיר.
בסולו בהשראת הבלוז - הרביעי שלו מאז שהגיע לאנגליה - השתמש בסולמות פנטטוניים תוך כדי הצגתו בגישתו החדשנית למלודיה; על ידי ניצול מורכב של sustain שנוצר מ-overdriving למגברים שלו, הוא נע בצורה חלקה בשילוב של הטונים הגבוהים והאמצעיים עם שירה נוזלית.
הסופר פיטר דוגט השווה את הקצב האיטי ל-Memphis soul; דייוויד סטאבס תיאר את הרצועה כאבטיפוס ללהקות הבי מטאל כמו בלאק סבת'.
אף על פי שהמילים ל-"Purple Haze", שפתח את המהדורה האמריקאית של Are You Experienced, מתפרשות לרוב באופן שגוי כטריפ אסיד, הנדריקס הסביר: "הכל היה על חלום שהיה לי שהלכתי מתחת למים".
הוא העלה השערה כי החלום אולי היה בהשראת סיפור מדע בדיוני על קרן מוות סגולה.
רדינג ציין כי הנדריקס טרם לקח LSD זמן כתיבת השיר, שהיה לאחר הופעה בלונדון ב-26 בדצמבר 1966. הטיוטה הראשונה של המילים הייתה ארוכה ביותר, כך שצ'נדלר והנדריקס צמצמו את אורכה למשהו שתמאים למוזיקת פופ מיינסטרימית.
זה נפתח בהרמוניה של גיטרה / בס במרווח טריטון שהיה ידוע כדיאבלוס במוזיקה בתקופת האינקוויזיציה הספרדית.
הכנסייה הקטולית אסרה על מלחינים בימי הביניים של מוזיקה דתית בטריטון, מכיוון שכמו שהמוזיקולוג דייב וויטהיל כתב: "לנגן זה היה כמו לצלצל בפעמון של השטן".
לדעת המוזיקולוג ריצ'י אונטרברגר, הריף בפתיחה "הפך לחלק קבוע ב'אוצר המילים' של הרוק".
בעוד שמגזין הרולינג סטון תיאר את השיר כתחילת הפסיכדליה של סוף שנות השישים, הכותבים הארי שפירו וקיסר גלבייק זיהו את השימוש של הנדריקס במרכיבי R&B, פאנק ונשמה ברצועה.
בשנת 1967, אמר הנדריקס לעיתונאי קית' אלת'ם כי "Third Stone from the Sun" עוסק בחייזר מהחלל אשר לאחר הערכת המין האנושי מחליט שאינם כשירים לשלוט בכדור הארץ, הורס את התרבות שלהם ומציב את כדור הארץ בטיפול של תרנגולות.
השיר מורכב משני קטעים מנוגדים, אחד שמציג ניגון גיטרה ג'אזי בסגנון וס מונטגומרי על פני קצב רוק פשוט, ואחד שמציג את קווי הגיטרה המיקסולידיאנים החופשיים של הנדריקס עם פעימות ג'אז.
הרצועה אינה כוללת שירה מתאימה, במקום זאת, מילים מדוברות המתנגנות בחצי מהירות כדי לעורר תמונות של מסע בחלל בין-כוכבי.
בנוסף לאלמנטים מג'אז, זיהה אונטרברגר את השימוש של הנדריקס במוטיבים של מוזיקת גלישה במסלול שמזכירים יצירות קודמות של ה-Ventures, להקה מצפון מערב האוקיינוס השקט שהנדריקס היה שומע בילדותו.
הנדריקס תיאר את "Manic Depression" כ"מוזיקת זמנים מכוערת"; במהלך הופעה חיה הוא הסביר את משמעות המילים: "זה סיפור על חתול המבקש שהיה יכול לאהוב מוזיקה במקום אותה אישה זקנה".
השיר יוצא דופן בכך שהוא נכתב במטר משולש, או משקל 3/4, שהוא המשקל שמקושר בדרך כלל לוואלס; רוב מוזיקות הרוק נכתבות במשקל 4/4. אף שהתיפוף שלו מכוון לרוק, התיפוף של מיטשל ברצועה מזכיר את דפוסי הג'אז הנוזלי של אלווין ג'ונס.
המוזיקולוג אנדי אלדורט ציין את "השימוש הדרמטי בכרומטיות" של הנדריקס במהלך ברי הפתיחה של השיר וה"heavily vibratoed unison bends", שמציינים את מה שהוא תיאר כאחד הסולואים הטובים ביותר של הנדריקס.
"The Wind Cries Mary" היא בלדת הרוק הראשונה שהקליטה החוויה; הנדריקס כתב את המילים לאחר ויכוח עם חברתו, קתי אטצ'אם, ששמה האמצעי הוא מרי.
היא הסבירה: "ריסקתי צלחות על הרצפה, והוא סחף אותן.
הוא נעל אותי בחדר האמבטיה לדורות...
ובסופו של דבר, החבה של צ'ס, לוטה, חילצה אותי...
רצתי להשיג מונית ועמדתי מתחת לרמזורים והיה לי שיער אדם ושמלה אדומה.
חזרתי אחרי שהתקררתי והוא כתב את זה".
השיר כלל התקדמות אקורדים בהשראת קרטיס מייפילד ומילים ששיקפו את ההערצה של הנדריקס לבוב דילן.
"Stone Free" ביטא את רצונו של הנדריקס לשמור על חירותו האישית, תוך שיבוש של מושגי הקונפורמיות ויחסים ארוכי טווח.
הרצועה שהושמטה מהגרסה האמריקאית של האלבום, "Red House", לא ראתה אור באופן רשמי בארצות הברית עד אלבום האוסף Smash Hits בשנת 1969. תכונה יוצאת דופן בהקלטה היא שאינה כוללת רצועת גיטרה בס; רדינג במקום זאת ניגן בגיטרת קצב כשה-equalization שלו נקבע בחוזקה לטובת צלילי הבס.
זהו בלוז 12 תיבות היחידי של הנדריקס.
כריס סטאמפ תכנן את עטיפת האלבום של בריטניה, אשר הציגה תמונה של הנדריקס, מיטשל ורדינג על ידי ברוס פלמינג.
התמונה מראה את הנדריקס לבוש גלימה כהה ארוכה בזמן שעומד מעל מיטשל ורדינג, שציין את מה שאגן תיאר כ-"תנוחה דומה לדרקולה".
צ'נלדר יצר קשר עם פלמינג כל סמך עבודתו הקודמת של הצלם עם ההוליס, דייב קלארק פייב והאנימלס.
הצילומים התקיימו בפברואר לאחר שפלמינג השתתף בכמה הקלטות והופעות של הלהקה.
צ'נדלר הקפיד לבקש שפניהם של חברי הלהקה יהיו גלויים בבירור בתצלום; פלמינג הסביר: "[עטיפות אלבומים] נעשו הרבה יותר אזוטריות עם הזמן, אבל מה שהיינו צריכים לעשות הוא לבסס את האמנים כדי שילדים יזהו אותם".
הוא צילם את הלהקה בתמונות גם בצבע וגם בשחור לבן; פלמינג בחר תמונה מהקבוצה השנייה.
פלמינג סימן באיזו תמונה הוא בחר להשתמש, הוא עשה את התמונה עם צלב, אבל אחרי שחרור האלבום הוא הבין שהם בחרו תמונה אחרת, שהוא פחות רצה.
לדברי פלמינג, השוט שהוא בחר היה "יותר מרושע ויותר מעניין".
סטאמפ השכיר את האמן הגרפי אלן אולדריג' שיעצב את האותיות הפסיכדליות על שרוול האלבום.
באופן לא מוסבר הוא בחר לשים רק את שם האלבום, והשמיט את שם הלהקה; Polydor הוציאו את המהדורה ברחבי אירופה עם השם של הנדריקס מודפס בראש השרוול בגופן תואם.
השילוב של גוונים ירוקים וחומים על עטיפת האלבום, המצויה בטבעיות עם העמדת הפנים של הנושא, יצרה רושם ויזואלי כללי חלש; סטאמפ אמר: "זו לא עטיפה טובה בכלל, עשינו דברים יותר טובים".
הנדריקס לא אהב את עטיפת האלבום שיצאה בבריטניה, אז סידרו צילם עם המעצב הגרפי קרל פריס.
הנדריקס רצה "משהו פסיכדלי", ולכן הוא ביקש את פריס כי הוא אהב את העטיפה של הצלם לאלבום Evolution שיצא ביוני 1967 של להקת ההוליס.
במהלך פגישה עם הלהקה, אמר פריס להנדריקס כי הוא רוצה לשמוע יותר מוזיקה שלהם שממנה הוא ישאב השראה.
הם הסכימו לבקשה שלו ואירחו אותו בכמה מפגשים של האלבום השני שלהם, Axis: Bold as Love.
פריס הביא הביתה קלטות מהמפגשים, אשר הקשיב להם בריכוז יחד עם Are You Experienced.
הרושם הראשוני שלו מהמוזיקה היה "עד כה נראה כאילו הוא בא מהחלל החיצון", אשר עורר בו השראה לפתוח סיפור אחורי "קבוצה שנסעה בחלל בביספור בדרכה להביא את החלל שלהם לכדור הארץ".
מתוך תפיסה זו הוא צילם תמונות צבעוניות של הלהקה בגני קיו בלונדון, תוך שימוש בעדשת עין דג שהייתה פופולרית אז בתת-תרבויות.
פריס השתמש במה שאגן תיאר כ"טכניקה אינפרא-אדומה שהוא המציא, המשלבת היפוך צבע עם חתימת חום" מה שמגביר את האופי האקזוטי של התמונה.
פריס היה צלם אופנה מנוסה, והתעניינותו בפרטים העדינים על עטיפתו גרמה לו לבחור בבגדים של הלהקה.
לאחר שראה את הנדריקס מסורק, פריס ביקש ממנו להראות ככה במהלך הצילומים.
חברתו של הנדריקס, קיצצה את שערו כדי לשפר את הסימטריה שלו, ויצרה לו אפרו שהפך לבסיס הדימוי החיצוני של החוויה.
רדינג ומיטשל אהבו את התספורת החדשה של הנדריקס, ולכן פריס שכר ספרית כדי לסדר את השיער שלהם בצורה דומה.
לאחר רכישת בגדים עבור רדינג ומיטשל – החוויה נסעה לגני קיו.
במאמץ להתמקד בידיו של הנדריקס, צילם פריס את הלהקה בזווית נמוכה.
אור היום נמוג לאחר הגעתם למקום, ולכן חזרו למחרת לצילום שני, שלא היה נחוץ; התמונה שנבחרה עבור העטיפה של ארצות הברית הייתי התמונה הראשונה שנלקחה יום קודם.
פריס בחר את הרקע של הכריכה ואת האותיות הסוריאליסטיות שלו.
הסינגל השלישי של החוויה, "The Wind Cries Mary" בגיבוי "Highway Chile", יצא בבריטניה ב-5 במאי 1967, ואילו "Purple Haze" כבש את המקום השלישי במצעדים.
החלטת ההנהלה להוציא את הסינגל בזמן שהקודם עדיין היה נוכח במצעד הבריטי הייתה לא שגרתית, וכך בחרו ב-"The Wind Cries Mary", שהיה שונה מאוד מ-"Purple Haze".
סטאמפ נזכר: "עשינו את זה בכוונה...
רצינו מבחינה מוזיקלית להראות מי האדם הזה".
אגן כתב: "זה התריע בפני הציבור שמה שנקרא האיש הפראי מבורנו מסוגל לשירים של עדינות ורגישות".
"The Wind Cries Mary" למקום השישי במצעדים בבריטניה במאי.
Track Records הוציאו את Are You Experienced בבריטניה ב-12 במאי 1967. הוא נכנס למצעדים ב-27 במאי, שם בילה 33 שבועות, כשהגיע למיקום שיאו במקום ה-2. האלבום נשאר במצעדים מספיק זמן עד שהוא נכח אפילו כשהחוויה הוציאו את אלבומם השני, Axis: Bold as Love.
האלבום, שיצא בבריטניה ללא שלושת הסינגלים הראשונים, נמנע מלהגיע למקום הראשון בגלל אלבומם של הביטלס, Sgt.
בצרפת ובמדינות הבנלוקס, ההקלטות של הנדריקס שוחררו על ידי Barclay Records בעסקת הפצה עם אבטחה של ג'פרי.
אף על פי שהיה פופולרי באותה תקופה באירופה, הסינגל הראשון של החוויה בארצות הברית, "Hey Joe", לא הצליח להגיע לרשימת ה-Billboard Hot 100 עם יציאתו ב-1 במאי 1967. ההון של הלהקה השתפר כאשר פול מקרטני המליץ עליהם למארגני פסטיבל הפופ של מונטריי.
הוא התעקש שהאירוע לא יהיה שלם בלי הנדריקס, אותו כינה "אס מוחלט בגיטרה", והוא הסכים להצטרף לחבר המארגנים בתנאי שהחוויה תופיע בפסטיבל באמצע יוני.
במהלך רגע השיא של הפסטיבל, שצולם על ידי D.
Pennebaker בשביל הסרט הדוקומנטרי Monterey Pop, הנדריקס שרף וניפץ את הגיטרה שלו על הבמה לצורך אפקט דרמטי.
לאחר המופע שגנב את ההצגה, Reprise Records הסכימו להפיץ את Are You Experienced.
Reprise הקצתה תקציב קידום מכירות של 20,000 דולר עבור האלבום, שהיה סכום חסר תקדים עבור אמן לא מוכח.
Are You Experienced היה הצלחה מסחרית מיידית, שמכר יותר ממיליון עותקים תוך שבעה חודשים מיום שחרורו.
בסקירה של האלבום בשנת 1967, Melody Maker שיבחו את שלמותו האומנותית ואת השימוש המגוון של החוויה בקצב.
קית' אלת'ם מ-NME אמר: "מאמץ אמיץ של הנדריקס לייצר צורה מוזיקלית שהיא מקורית ומרגשת".
עם זאת, לא כל הכותבים העכשוויים העניקו לאלבום ביקורת חיובית; בנובמבר 1967 כתב ג'ון לנדאו מהרולינג סטון שאף על פי שהוא מחשיב את הנדריקס כ"גיטריסט נהדר ומעבד מזהיר", הוא לא הסתייג משירתו וכתיבת השירים שלו.
הוא מתח ביקורת על איכות החומר ותיאר את המילים כבלתי שפויות: "מעל להכל התקליט הזה הוא אלים ללא התייחסות, ולירית, לא אלסטי בזה".
מבקרי מוזיקה רבים כינו מאז את Are You Experienced כאחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר ברוק אנד רול.
העיתונאי ריצ'י אונטרברגר תיאר את זה כ"אחד האלבומים הטובים ביותר בעידן הפסיכדלי".
הסופר כריס סמית' אמר שההוצאה היה "ציון דרך בקיץ של אלבומי ציון דרך".
נו גולדסוור, העורך המייסד של מגזין Guitar World, קרא לזה "ספר לימוד אמיתי של מה מוזיקאי יכול לעשות עם הכלי שלו" ו"המדד שבאמצעותו הושווה הכל...
על פי עיתונאי המוזיקה צ'ארלס שר מוריי, האלבום "שינה לחלוטין את התפיסות של איך גיטרה יכולה להישמע, או שכן, איך מוזיקה יכול להישמע", בעוד שה-Miami Herald נתן קרדיט ל-Are You Experienced בכך שהוא מציג רוק אסיד, רוק קלאסי, ואת אסתטיקת הגיטרה של הבי מטאל.
המבקר רוברט כריסטגאו כינה זאת "פצצה של הופעת בכורה" בביקורתו ל-Blender ואמר ששיריה היו חדשניים לאופן בו הם השתמשו במבני פופ של 3 דקות כמדיום לגיטרה הכבדה והסוערת ללא תקדים של הנדריקס, שפנו מאוד למאזינים צעירים.
מגזין הרולינג סטון כלל את האלבום וכמה שירים ברשימות "הטוב ביותר" כגון:
500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים - מקום 15, המכנים אותו "הופעת בכורה מאפיינת", ומשבחים את "ניצול המגבר של הנדריקס", ומאפיין את נגינת הגיטרה שלו כ"מבעירה...
אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים - מקום 3, אשר מכנים אותו בתור האלבום ש"ביסס את ההבטחה הטרנסצנדנטית לפסיכדליה", ובהם נאמר: "כל רעיון שיש לנו על הגיטריסט כאמן אינדיבידואלי פורץ דרך, מגיע מהתקליט הזה".
בנוסף, מגזין מוג'ו כלל את Are You Experienced בתור אלבום הגיטרה הטוב ביותר בכל הזמנים (2003).
בשנת 2005, Are You Experienced היה אחד מתוך 50 ההקלטות שנבחרו על ידי ספריית הקונגרס להתווסף לרישום הלאומי להקלטות, הבוחר מדי שנה הקלטות "משמעותיות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
האלבום נכלל גם ב"ספריית תקליטים בסיסית" של הקלטות משנות ה-50 וה-60 - שפורסמו במדריך של כריסטגאו שנקרא "Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies" משנת 1981 – ובספר "1001 אלבומים שאתם חייבים לשמוע לפני שתמותו".
מאז ההוצאה הראשונה של Are You Experienced ב-1967, היו שש רשימות של רצועות שונות.
Are You Experienced הונפק לראשונה בפורמט דיסק קומפקטי באודיו דיגיטלי או פורמט CD ב-1985 על ידי Polydor Records (היורש של Track) באירופה ועל ידי Reprise בארצות הברית.
בשנת 1993, הגיע אלן דגלאס, שניהל את קטלוג ההקלטות של הנדריקס, להסכם עם MCA Records לגבי שחרורו העתידי של חומר של הנדריקס.
הוא גם הודיע על תוכנית להוצאה מחודשת של שלושת האלבומים של החוויה: "הכל בקטלוג הנוכחי הוא פרסום תקציבי...
כולם חבילות בנות 25. אני רוצה לקחת את זה ברמה גבוהה...
עם כל אלמנטים חדשים אלה".
יחד עם עבודות אומנות חדשות והערות צדדיות, ההוצאה המחודשת של MCA קיבלה רימסטר רק עם בחירת מסלול וסדר אחד לשוק האירופאי והאמריקאי.
הדיסק בן 17 השירים כלל גם את שלושת הסינגלים הבריטיים של החוויה (גם צד א' וגם צד ב'), יחד עם 11 רצועות שהופיעו בהמדורה הבריטית של Track/Polydor.
ההוצאה של דגלאס מ-1993 לא שרדה הרבה זמן; בשנת 1997 כשהכהונה שלו על הקטלוג של הנדריקס נלקחה על ידי Experience Hendrix (החברה של המשפחה של הנדריקס).
באפריל 1997 יצאה הוצאה מחודשת חדשה, ששוחזרה עם העטיפות המקוריות והסדר של הרצועות שיצאו בארצות הברית ובבריטניה.
עם זאת, שתי ההוצאות החדשות הללו כללו 6 רצועות נוספות, שסיפקו את אותם 17 רצועות (כל הסינגלים והרצועות מהאלבומים המקוריים) בבריטניה ובארצות הברית, אם כי בסדר אחר.
מאז 1997 היו אלה גרסאות התקליטור המורשות הרשמיות של האלבומים המקוריים.
בשנת 2010, Legacy Recordings של סוני הפכו למפיץ הבלעדי להקלטות המנוהלות על ידי Experience Hendrix.
ג'ימי הנדריקס - גיטרה, פסנתר, שירה
נואל רדינג - גיטרה בס; קולות רקע ב-"Foxy Lady", "Fire" ו-"Purple Haze"
מיטש מיטשל - תופים; קולות רקע ב-"I Don't Live Today" ו-"Stone Free"
"Are You Man Enough" (בעברית: "האם אתה מספיק גבר") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת ההולנדית סי.
קאץ', מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Like a Hurricane.
הוא יצא לאור במרץ 1987, בהוצאת חברות התקליטים הנסה רקורדס ואריולה רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד השירים שבספרד.
במרץ 1987, יצא תקליט 12 אינץ', בו הופץ השיר הזה ביחד עם השיר "", שתיפקד כבי-סייד שלו.
בנוסף לגרסה הרגילה ולגרסה הארוכה של השיר, יצא גם גרסה ערוכה שהותאמה לשידורים ברדיו.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-9 באוקטובר 2013. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את סי.
קאץ', כשהיא נמצאת בתוך תיבה שרצפתה מדומה לעיתון ובכל פעם הכותרות שם מתחלפות לנושאים אחרים, תוך שקאץ' שרה את השיר.
בשנת 1987, ביצעה קאץ' בהופעה מיוחדת את השיר.
ההופעה עלתה לערוץ היוטיוב שלה במרץ 2009.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורגרמניהמרץ 1987תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ'הנסה • אריולה
הוא שיר של להקת הגל החדש הבריטית Tubeway Army, מתוך האלבום Replicas .
הוא יצא כסינגל במאי 1979 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים בבריטניה, ונשאר בו במשך ארבעה שבועות.
השיר נכתב והופק על ידי סולן הלהקה גארי ניומן.
המקצב של השיר היה ייחודי לאותה תקופה, והוביל לפרסום נוסף של גארי ניומן והלהקה.
לאחר שהשיר יצא החליט ניומן להפסיק לפעול תחת שם הלהקה "Tubeway Army" ולהוציא מוזיקה תחת שם הבמה שלו, כיוון שהוא היה כותב השירים, המפיק והפנים של הלהקה, אך שמר על הנגנים של הלהקה כלהקת הגיבוי שלו.
המוזיקאי ריצ'רד X יצר את השיר "We Don't Give a Damn About Our Friends" כמאשאפ עם קטע שירה של עדינה הווארד שנלקח מהשיר "Freak like Me" ועם המקצב של "".
גרסאות כיסוי לשיר בוצעו גם על ידי "Information Society" , באלבומה "Don't Be Afraid" מ-1997, על ידי "The Dead Weather" ועל ידי להקת הרוק האמריקאית "Weezer".
Ariana Grande: Excuse Me, I Love You (מעוצב באותיות קטנות) הוא סרט סיבוב הופעות אמריקאי, אשר עוקב אחרי סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, "Sweetener World Tour", שהתקיים במרץ 2019 עד דצמבר של אותה השנה.
על צאת הסרט הכריזה גרנדה בדצמבר 2020.
הסרט הוקרן לראשונה בנטפליקס ב-21 בדצמבר 2020.
במרץ 2019, יצאה אריאנה גרנדה לסיבוב ההופעות הרביעי שלה "Sweetener World Tour".
הוא הסתיים בדצמבר באותה השנה.
בדצמבר 2020, נודע כי גרנדה קיבצה קטעים מתוך התקופה הזו לסרט סיבוב הופעות, תוך שנודע כי הוא יופץ על ידי נטפליקס ויהיה זמין לצפייה ברשת הזו בלבד.
הסרט כולל בתוכו קטעים שהופיעו באלבום ההופעה הראשון של גרנדה, .
המוזיקה שמופיעה בסרט סיבוב ההופעות מורכבת משירים שנכללו באלבום הרביעי Sweetener והחמישי Thank U, Next, שלה.
הסרט הופץ ב-21 בדצמבר 2020 בנטפליקס.
AREA21 הוא צמד של הדי ג'יי ההולנדי מרטין גריקס והראפר האמריקאי מיג'ור.
Area21 צברה פופולריות לאחר שגריקס הציג לראשונה את השיר שלהם "Spaceships" בסט שלו במהלך פסטיבל פסטיבל אולטרה מיוזיק 2016, בו עלה גריקס בכותרת.
הצמד חתום בחברת התקליטים של גריקס "סטמפד רקורדס".
זהותם של הצמד לא הייתה ידועה בעבר למרות השערות לגבי היותו של גריקס כחלק מהצמד לצד סולן אחד או יותר.
לאורך כל התקשורת והעיתונות, ההרכב תואר כ"פרויקט הצד החדש של מרטין גריקס".
הלוגו של הרכב מורכב משני חייזרים שנמצאים בתוך ספינת חלל.
בתחילה השערו כי אשר רוט הוא החבר האלמוני בקבוצה, אולם מאוחר יותר התגלה כהראפר האמריקאי מיג'ור.
השיר שלהם "Spaceships" הגיע לשיא במצעד "Spotify Viral 50" במקום השלישי.
לאחר שנה אחת, הם הוציאו את הסינגל השלישי שלהם "We Did It" ב-23 ביוני 2017.
ב-1 בדצמבר 2017, הוציא הצמד את הסינגל הרביעי שלהם "Glad You Came", שבוצע לראשונה במהלך הסט של גריקס בפסטיבל אולטרה מיוזיק 2016.
ב-9 בפברואר 2018, הוציא הצמד את הסינגל החמישי שלהם בשם "Happy".
באפריל 2018, גריקס חשף סינגל שלא פורסם בשם "Help" בעמוד האינסטגרם שלו, השיר יצא לאור ב-3 במרץ 2019.
ב-24 באוקטובר 2020, אישר גריקס במהלך ראיון בטיקטוק שהם יוציאו אלבום באביב 2021. ב-9 באפריל 2021, הוציא הצמד את הסינגל "La La La".
וידאו הקליפ של השיר הציג את הדמויות המונפשות, שהן חייזרים בשם "M" ו-"M".
ב-21 במאי 2021, הוציא הצמד את הסינגל "Pogo", ולאחר מכן הוציאו את "Mona Lisa" ב-18 ביוני 2021. לאחר מכן הוציא הצמד את "Lovin' Every Minute", רצועה שגריקס ניגן לראשונה בשידור חי ב-2018 עם מעריצים ששיערו שביצע יחד עם ג'סטין ביבר.
ב-17 בספטמבר 2021, הוציא הצמד את הסינגל האחד-עשר שלהם, "Followers", והכריזו במהלך הופעתם האישית הראשונה בפסטיבל iHeartRadio Music כי אלבום הבכורה שלהם יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021. ב-15 באוקטובר 2021, הוציא הצמד את הסינגל "Own The Night".
ב-12 בנובמבר הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Greatest Hits Vol.
Ariana Grande: Dangerous Woman Diaries (בעברית: יומני אישה מסוכנת) היא סדרה דוקומנטרית מ-2018 על הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה.
הסדרה, שנוצרה על ידי אלפרדו פלורס, הופצה לראשונה ב-29 בנובמבר 2018 ביוטיוב פרימיום, והיא מתעדת את הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, הרקדנים מסיבוב ההופעות שלה, צוות ההנהלה, מפיקי אלבומיה, חברים ובני משפחתה, כשהם מתחילים את סיבוב ההופעות "Dangerous Woman Tour" (2017).
ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע במנצ'סטר ארנה, עם תום הופעתה של גרנדה במקום, ובזמן יציאת הקהל מהאולם.
בפיגוע נהרגו 22 איש ורבים אחרים נפצעו.
גרנדה חוותה התקפי חרדה רבים בעקבות הפיגוע וביטלה את שבע ההופעות הבאות שהיו אמורות להתקיים במסגרת סיבוב ההופעות.
גרנדה ארגנה מופע צדקה תחת השם "One Love Manchester", במהלכו הצליחו לגייס למעלה מ-17 מיליון יורו.
לאחר מכן, המשיכה גרנדה בסיבוב ההופעות עד לסיומו ב-21 בספטמבר 2017.
מספר פרק שם הפרק שם הפרק בעברית בימוי תאריך שידור מקורי 1 "The Light Is Coming" "האור מגיע" אלפרדו פלורס 29 בנובמבר 2018 2 "Here's the Gag" "הנה הגאג" 3 Grateful" "אסירת תודה" 4 "One Love" "אהבה אחת"
Aristocrat Leisure Limited היא חברת טכנולוגיה ומשחקים אוסטרלית.
החברה היא יצרנית מכונות הימורים אוסטרלית, שהמטה האדמיניסטרטיבי והמחקרי שלה נמצא בצפון סידני.
יש לה משרדי שיווק ופיתוח בדרום אפריקה, רוסיה וארצות הברית.
Aristocrat היא יצרנית מכונות ההימורים הגדולה ביותר באוסטרליה, ואחת מיצרניות מכונות הימורים הגדולות בעולם.
בשנת 1953 יצרה החברה את המכונה הראשונה שלה, וב-1996 הונפקה בבורסה האוסטרלית.
החברה נוסדה על ידי לן איינסוורת', שמשפחתו מחזיקה בנתח משמעותי בחברה, אך כיום היא יו"ר חברת משחקים אחרת, Ainsworth Game Technology.
בשנת 2011, החברה סיכמה עם AGLC על אספקת ציוד ומשחקים עבור רשת מסופי לוטו הווידאו של אלברטה.
ביולי 2014 רכשה אריסטוקרט את החברה האמריקנית Video Gaming Technologies תמורת כ-1.3 מיליארד דולר כדי לשלש את עסקיה בצפון אמריקה על רקע ירידה ברווח באוסטרליה.
ב-10 באוגוסט 2017 רכשה את מפתחת המשחקים הניידים הישראלית פלאריום תמורת 500 מיליון דולר כדי להיכנס למשחקים ניידים.
היא המשיכה בקו זה של הרחבת פעילותה בתחום המשחקים הניידים ברכישת Big Fish Games תמורת 990 מיליון דולר ב-30 בנובמבר 2017.
מאז מרץ 2017, המנכ"ל הוא טרבור קרוקר, לשעבר סגן נשיא בכיר למוצרים גלובליים, שירש את ג'יימי אודל.
ביולי 2019, תבעה החברה את איינסוורת', בטענה שהם השתמשו בקוד קנייני ובנכסי מדיה שהודלפו על ידי עובד לשעבר של אריסטוקרט כדי לייצר העתק של משחקי Lightning Link הפופולריים שלה.
ב-4 באוקטובר 2021 זכתה אריסטוקרט בפרס "מוצר מבוסס יבשתי", "ספק תעשייה מבוסס יבשתי" ו"משבצת השנה" ("Buffalo Link") בטקס פרסי הגיימינג השנתי בלאס וגאס.
ב-18 באוקטובר 2021 הציעה אריסטוקרט לרכוש את פלייטק תמורת 3.7 מיליארד דולר, אך ההצעה נדחתה מאוחר יותר על ידי בעלי המניות של פלייטק עם יותר מ-45% הצבעה נגד העסקה.
עם זאת, החברה הצהירה כי תשקול הצעות אחרות.
במאי 2022, אריסטוקרט הודיעה שהיא תשיק קזינו מקוון עד סוף אותה שנה, בשאיפה להוביל בתעשיית ההימורים הדיגיטליים המתפתחת.
בנוסף, אריסטוקרט הודיעה על רכישה חוזרת של נתח שוק של 500 מיליון דולר כדי להחזיר חלק מהמימון הנוסף של 1.3 דולר שגויס עבור ההצעה הכושלת של פלייטק.
במאי 2023 רכשה החברה את חברת המשחקים הישראלית ניאוגיימס בעסקה בשווי 1.2 מיליארד דולר.
Archives israélites de France (ארכיבס ישראליטס דה פרנס, מילולית: הארכיון הישראלי של צרפת) היה ירחון צרפתי שראה אור במשך קרוב למאה שנה בפריז בירת צרפת.
הוא נוסד בידי העיתונאי והמתרגם היהודי סמואל כַּאהֶן (אביו של איזידור) בראשית שנת 1840 והופיע בתמידות עד נובמבר 1935, אז התמזג לתוך כתב העת 'Le Journal juif'.
לאחר פטירת סמואל כאהן ב-1862 הפך בנו איזידור לעורך העיתון והחזיק במשרתו זו עד לפטירתו במרץ 1902.
ידיעות מתורגמות מהעיתון צוטטו בקביעות בגליונות "הכרמל".
"Are You Gonna Go My Way" (בעברית: "האם את/ה מתכוונ/ת ללכת בדרכי") הוא שיר של הזמר האמריקאי לני קרביץ, שיצא לאור בפברואר 1993 כסינגל הראשון מתוך אלבומו "Are You Gonna Go My Way".
אדם למברט ביצע קאבר לשיר בנובמבר 2012 בסווינג שלו בדרום אפריקה.
Are You Gonna Go My Way יצא לאור כסינגל לשדרים בלבד בארצות הברית ולכן לא היה ראוי להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100, אך בכל זאת הגיע למקום הראשון במצעד המיינסטרים רוק, ולמקום השני במצעד הAlternative Airplay.
השיר אף הגיע לטופ 5 בבריטניה, כשבשיא הגיע למקום הרביעי.
השיר עדיין השיר הכי מוצלח של לני קרביץ באוסטרליה, שם הגיע למקום הראשון במצעדים ושהה שם במשך שישה שבועות עד אפריל ומאי 1993.
"Are You Gonna Go My Way" הוא השיר היחיד בברזיל שהגיע למעמד של יהלום, עם יותר מ-500,000 הורדות.
מבקר הAllMusic סטיבן תומאס ארלוויין תיאר את השיר כ"שאגני".
מבקר מהמגזין בילבורד שזה השיר "הכי קשה והכי מהיר" של קרביץ עד היום.
העורך לארי פליק תיאר את השיר כרצועה "מלאת תשוקה" ש"עטופה בסוג של רטרו, ריפי גיטרה בסגנון של ג'ימי הנדריקס שמתכנתי אלבומי רוק משתוללים עבורם".
הוא הוסיף "מקצבי בוגי שנותנים לך קרס שאי אפשר לעמוד בפניו מספקים תמריץ רדיו נוסף." טוני האריס מהעיתון The Corsair כינה את השיר "סינגל להיט זרוק".
דייוויד בראון מהאנטרטיינמנט ויקלי הרגיש שזה "נפתח בפיצוץ של גיטרה חשמלית מחליפה פאזה שאפשר היה להרים ישירות מאלבום ישן של ג'ימי הנדריקס או האחים איסליי.
והמילים של קרביץ מעולות." דייב שולין מהGavin Report הכריז על זה כ"רוק של שנות ה-90", והוסיף כי "זה לא נהיה הרבה יותר טוב מזה." אדם סוויטינג מהגרדיאן העיר כי קרביץ "מנענע את השיר ברצועת ריף מרגשת".
בפרשנות השבועית שלו למצעד הבריטי, כתב ג'יימס מאסטרטון "קרביץ חוזר לקריירה שלו בסגנון מלא של ג'ימי הנדריקס ובמשיכת עט התואמת את הפיק של להיטו הגדול ביותר "It Ain't Over 'til It's Over".
במגזין הפאן-אירופאי מוזיקה & מדיה העירו "אזהרה מיוחדת לפני שאתה מהדק את האוזניות שלך.
קרביץ מפוצץ אותך עם הסינגל הרוקנרול הקשה ביותר שלו עד כה.
ג'ון קילגו מהThe Network Forty כתב "צלילים ערבים של הנדריקס-מרופטים בצורה נחמדה-מונעים בידי גיטרה עם קצב פריך שמבליט את שחרור הרוק הפאנקי הזה." ריק דה יאמפרט מהעיתון The News Journal ראה בשיר כ"הנדריקס לוהט".
ג'יימי פרמנטר מהמגזין המקוון "Renowned for Sound" כינה אותו כ"בולט" מהאלבום, והחמיא לו על היותו המנון של תחילת שנות ה-90, "יצירת מופת רוקיסטית בקצב מהיר מתגלגל שמראה את העין של לני למנגינה מובילה ומאסטרית במצעד ריף קליט." ליסה דניאלס ממגזין המוזיקה Smash Hits תיארה את השיר כ"לוהט".
קליפ צולם לליווי השיר, בבימויו של הקולנוען האמריקאי מארק רומאנק.
הוא כלל את קרביץ ולהקתו שמנגנים בזירה עגולה גדולה, עם שלוש מרפסות שכבתיות נסוגות מהמרכז, מלאות באנשים רוקדים.
מעל הלהקה והרקדנים, מעצב התאורה הבמאי מייקל קילינג יצר נברשת של 983 צינורות ליבון גליליים בקוטר 23 ס"מ (שנועדו במקור לשימוש באקווריום) שניתן להאיר ולעמעם כדי ליצור דפוסי אור.
המתופפת סינדי בלקמן מופיעה בקליפ למרות שהיא לא הופיעה בהקלטת האולפן שמתנגנת ברצועת האודיו של הסרטון.
ההצלחה של השיר ושל הקליפ הובילה את קרביץ להיות מועמד ולזכות במספר פרסים:
פרס הגראמי על ביצועי הסולו רוק הטובים ביותר: מועמדות
פרס הגראמי על שיר הרוק הטוב ביותר: מועמדות
פרס הMTV Video Music עבור הבימוי האמנותי הטוב ביותר: מועמדות
פרס הMTV Video Music לאומן הרוק הטוב ביותר (זכר): זכייה
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ברזיל (Pro-Música Brasil)יהלום250,000צרפת (SNEP)זהב250,000ניו זילנד (RMNZ)זהב5,000הממלכה המאוחדת (BPI)זהב400,000
"Area Codes" (בעברית: "אזורי חיוג") הוא שיר שבוצע על ידי הראפרית האמריקאית Kaliii, ויצא ב-17 במרץ 2023 באמצעות טראמפ קארד ואטלנטיק רקורדס.
מבחינה לירית, Kaliii מתגאה בכך שהיא נמצאת במערכות יחסים רבות עם גברים ומשכנעת אותם לתת לה מזומן באמצעות האטרקטיביות שלה, ומשתפת פרטים על בני זוגה ועל מערכות היחסים שלה איתם.
בפזמון, היא מבצעת ראפ תוך אינטרפולציה של השיר של לודאקריס תוך שהיא מזהירה כמה נשים שבני זוגן עשויים להיות איתה ברומן.
הקליפ הרשמי בוים על ידי אדוניס בלקווד ויצא ב-6 באפריל 2023. בקליפ, Kaliii נמצאת בבית ספר תיכון, מצטרפת ל"קליקה נוצצת" ו"משתלטת על המסדרונות" כשהיא עושה ראפ.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס הווידאו קליפים של MTV11 בספטמבר 2024הופעת הפוש של השנה
מקוםתאריםמכירות אוסטרליה (ARIA) זהב 35,000 קנדה (Music Canada) פלטינה 80,000 ארצות הברית (RIAA) זהב 500,000
archive.today (או archive.is) הוא אתר אינטרנט לארכוב אתרים (), שנוסד ב-2012, ושומר צילומי מצב על־פי דרישה.
האתר תומך גם באתרים עתירי JavaScript כמו גוגל מפות ואתרי יישום אינטרנט מתקדם, כמו טוויטר.
בכל פעולת ארכוב, האתר מתעד את הכתובת המבוקשת בשני אופנים: האחד הוא רפליקציה של האתר כולל כל הקישורים העובדים בו, והשני הוא צילום מסך של העמוד או חלקו.
האתר נוסד בשנת 2012. במקור הוא מיתג את עצמו תחת השם archive.today, ובמאי 2015 שינה את אתר המראה העיקרי שלו לכתובת archive.is.
בינואר 2019 הוא החל לזנוח את הכתובת.is לטובת מספר אתרי מראה נוספים.
האתר מתעד רק טקסט ותמונות, ולא תוכן לא סטטי כמו קובצי PDF, סרטונים (למשל באתר יוטיוב) קובצי שמע, תוכן RSS ותוכן המופעל באמצעות פלאש.
עם זאת, סרטונים בחלק מהאתרים, כמו למשל טוויטר, נשמרים.
באתר גם מעקב אחר ההיסטוריה של התיעודים לכל כתובת, ומאפשר ארכוב מחדש שלהם לפי דרישה.
הדפים נלכדים ברוחב דפדפן של 1,024 פיקסלים.
האתר מאפשר הורדה של דפים מאורכבים בפורמט ZIP, מלבד ארכובים שנעשו לאחר 29 בנובמבר 2019. לשירות גם תוסף לדפדפנים גוגל כרום, ספארי (כולל יישומון לאייפון) ומוזילה פיירפוקס, המאפשר ארכוב של האתר בו גולש המשתמש בלחיצה על כפתור התוסף.
האתר יוצר כתובת ייעודית לכל ארכוב, אך מאפשר גם גישה אליו באמצעות הדבקת: /https://archive.is לפני כתובת האתר אותו מבקש המשתמש לארכב.
לטענת בעלי האתר, הארכובים בו נשמרים "לנצח", וכל ארכוב של טקסט משוכפל לשלשה עותקים, וכל תמונה משוכפלת פעמיים במרכזי נתונים שונים.
השירות מארכב כל אתר אינטרנט, מלבד כתובות "המפרות את כללי המארח כמו פורנו, האקינג וכיוצא בזה" שנמחקות מהארכיון, כמו גם אתרים ריקים המציגים הודעת שגיאה בלבד.
בנוסף, לא מתאפשר "גיבוי כפול" - שמירת ארכוב שבוצע בווייבאק מאשין, שבתורו לא מאפשר שמירה של ארכוב מ-archive.today בארכיון שלו.
במרץ 2019, נחסם האתר לשישה חודשים על ידי מספר ספקיות אינטרנט אוסטרליות, בעקבות הירי במסגד בכרייסטצ'רץ', בניסיון להגביל את תפוצתן של תיעודים מהפיגוע.
על פי הארגון GreatFire , המנטר צנזורה אינטרנטית בסין, archive.today חסום במדינה מאז 2016, הכתובת archive.li חסומה מספטמבר 2017, archive.fo נחסמה ביולי 2018, ו-archive.ph חסומה מאז דצמבר 2019.
ב-21 ביולי 2015 בעלי האתר חסמו את הגישה לאתר מכל כתובות ה-IP הפיניות, לאחר "תקרית בגבול" שאירעה למפעיל האתר, ככל הנראה כדי למנוע מעצר שלו על ידי הממשלה.
ברוסיה, רק כתובות HTTP נגישות, וכתובות HTTPS חסומות משום שאתרי HTTP אינם מוצפנים וסוכנים של הממשלה יכולים לנטר אותם ואת התעבורה בהם.
ב-2016, חסמה רוסיה את archive.is משום שהוא כלל ארכוב של אתרים עם תוכן הנוגע לסמים, שיח שנאסר במדינה.
Archives of Suicide Research (בעברית: ארכיון למחקר ההתאבדות) הוא כתב עת אקדמי רבעוני שעוסק באובדנות ובהתאבדויות ועובר ביקורת עמיתים.
כתב העת נוסד בשנת 1995 ויוצא לאור על ידי הוצאת ראוטלג'.
זהו כתב העת הרשמי של האקדמיה הבינלאומית לחקר התאבדויות (International Academy of Suicide Research).
שניהם, כתב העת והאקדמיה, נוסדו על ידי הפסיכולוג ההולנדי רנה דואקסטרה (René Duekstra).
העורך הראשי הראשון היה הפסיכולוג ההולנדי-קנדי, אנטון א' לנרס (Antoon A.
העורך הראשי הנוכחי הוא רורי או'קונור (Rory O'Connor) מאוניברסיטת גלאזגו.
לפי Journal Citation Reports, לכתב העת יש אימפקט פקטור של 2.8 בשנת 2022.
"Are You with Me" הוא שיר של זמר הקאנטרי האמריקאי, אסטון קורבין , שיצא בספטמבר 2012, כחלק מאלבום האולפן השני שלו, All Over the Road.
כמו כן, השיר מופיע כסינגל הרביעי של אלבום האולפן השלישי שלו, About to Get Real.
נכון ליוני 2025, השיר הושמע למעלה מ-35 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-16 מיליון פעמים ביוטיוב.
התקליטן הבלגי Lost Frequencies הוציא גרסת רמיקס לשיר ב-21 באוגוסט 2014 בהוצאת חברת התקליטים ארמדה מיוזיק.
נכון ליוני 2025, השיר הושמע למעלה מ-1.2 מיליארד פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-497 מיליון פעמים ביוטיוב.
Army Of Mushrooms (בעברית: צבא של פטריות) הוא האלבום השמיני של הרכב המוזיקה האלקטרונית הישראלי אינפקטד מאשרום.
עטיפת האלבום נחשפה לראשונה ב-20 במרץ 2012.
"Nation of Wusses" יצא כסינגל ב-3 באפריל 2012.
האלבום הודלף לרשת ב-1 במאי כשבוע לפני תאריך יציאתו הרשמי.
Armikrog הוא משחק הרפתקה שיצא בשנת 2015. המשחק פותח על ידי היוצרים של The Neverhood דאג טנפל, אד סקופילד ומייק דיז בעזרת אתר Kickstarter.
המשחק מורכב מסצנות הבנויות באנימצית סטופ מושן שחוברו למשחק הרפתקה שלם.
המשחק זכה לכינוי "היורש הרוחני של The Neverhood", שכן יוצריו הם אותם היוצרים והם הבטיחו משחק הרפתקאה בסדר גודל כמו The Neverhood.
Armikrog מספר את סיפור הרפתקאותיו של חוקר חלל בשם טומינאוט (Tommynaut) והכלב העיוור שלו בשם ביק-ביק (Beak-Beak) שיצאו למשימת הצלת כוכב אייקסן (Ixen) בעזרת גבישי P-tonioum שנמצאים בכוכב Spiro 5, לאחר ששני חוקרי חלל בשם ווגנאוט (Vognaut) ונמנאוט (Numnaut) נעלמו כשניסו לבצע את משימתם לפני כן.
החללית מתנגשת באסטרואיד והם מתרסקים בכוכב המסתורי Spiro 5 ונתקעים במבצר Armikrog.
שם הם מגלים כי תושבי המקום אינם, ושמלך ומלכת הכוכב השאירו רמזים לפתרון התעלומה.
ArtRave: The Artpop Ball (מעוצב כ-artRAVE: the ARTPOP ball) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא, שקידם את אלבום הרביעי שלה, Artpop.
הסבב התרחש בין 4 במאי 2013 ל-24 בנובמבר 2014. הוא כלל ערים שבהם גאגא לא ביקרה מפני הפסקת הסבב הופעות הקודם שלה, "The Born This Way Ball Tour" לאחר פציעתה בברכה הימנית.
לסבב גם בוצע מופע קידום בפסטיבל המוזיקה "SXSW" שבו גאגא עוררה מחלוקת בכך שאחת מרקדניותיה הקיאה על גופה בעת ביצוע השיר "Swine".
הרעיון והשם של "ArtRave" נגזרים ממסיבת שחרור בשם "Artpop".
הבמה דומה למערה והורכבה משני קטעים המחוברים בין מסלולים שקופים, המאפשרים לקהל לנוע מתחת למסלולים, ועדיין לצפות במופע.
התלבושות של גאגא בתערוכה כללו תלבושת תמנון מזרועות גומי, תלבושת עם כנפיים וכדור כחול בבטנה, תלבושת של ביקיני צדפות ופאה חומה, ועוד.
כול תקופת הסבב התאפיינה בביצועים צבעוניים.
הסבב הופק על ידי החברה לייב ניישן, וקודם על ידי "Absolut Vodka" בארצות הברית והאולם "O2" בבריטניה.
כרטיסים למספר הופעות נמכרו תוך זמן קצר לאחר זמינותם, מה שהביא להוספת תאריכים נוספים.
הסבב הכניס את גאגא שוב כאחת מהזמרים עם עשרת הסבבים המרוויחים ביותר לשנת יציאתם כאשר הוכנסה למקום השמיני בדירוג הבילבורד עם כ-83 מיליון דולר הכנסות ו-920,000 כרטיסים מתוך 74 הופעות שכמות הכנסותיהן נחשפה.
בסך הכל לסבב היו כ-79 מופעים.
ב-24 בנובמבר 2014 הופעתה של גאגא בריו דה ז'ניירו, ברזיל בהופעה חיה.
בתקופת שחרור האלבום Artpop, גאגא קיימה סבב הופעות שיווקי בניו יורק בשם "ArtRave" בו ביצעה 9 שירים מהאלבום בין 11 בנובמבר ל-12 בנובמבר 2013. מאוחר יותר גאגא לקחה את הרעיון של "ArtRave" ויצרה את הסבב "ArtRave: The Artpop Ball".
לאחר ביטול הלג בצפון אמריקה בסבב הקודם שלה בין השנים 2012–2013 עקב פציעה חמורה בירכה, הסבב החל בארצות הברית ב-4 במאי 2014 בפורט לודרייל, פלורידה וביקר בכול התאריכים המובטלים, כמו כן בערים חדשות.
גאגא גם ביצעה מופע בפסטיבל המוזיקה "South by Southwest" באוסטין שבטקסס לקידום הסבב.
תחילה, חטיבת המוזיקה והבידור בעיר שללה את אישורה של גאגא להופיע במקום, וציינו כי מדובר ב-"בעיות של ביטחון הציבור".
ב-6 במרץ 2014, הוכרז כי גאגא אכן תופיע במקום.
רנדל ליין מפורבס דיווח כי הכנסות מופע הפסטיבל יתמוכו בארגונה של גאגא "Born This Way Foundation" ובארגוני צדקה.
המופע עורר מחלוקת כאשר הרקדנית מילי בראון הקיאה נוזל ירוק על גופה של גאגא במהלך השיר "Swine" מהאלבום.
המקרה קיבל גם תלונות מצופים שהתלוננו כביכול על צחוק בהפרעות אכילה.
בתגובה למחלוקת, גאגא אמרה בריאיון לחדשות MTV, "אני יכולה להבין למה אנשים עושים את ההקשר הזה, אבל הביצוע באמת לא הצהרה על הפרעות אכילה...
מילי ואני ידענו שלא כל אחד יאהב את המופע, אבל שנינו מאמינות בביטויים אמנותיים ובאישית חזקה, אני תומכת בה ובמה שהיא עושה, Artpop, האלבום החדש שלי על הבאת אמנות ומוזיקה ברוח המרד היצירתי...
בשבילנו המופע היה אמנות בצורתה הטהורה ביותר".
לסיבוב ההופעות, אמרה גאגא לתחנת הרדיו "Capital FM" כי היא רצתה משהו אחר מאשר הסידור "מפלצת בור" שהיה לה בעבר בסבב "The Born This Way Ball", שבגללו הייתה מוגבלת בלהופיע על חלק אחד של הזירה.
לפיכך היא וצוותה חשבו על בניית שני שלבים, שלב אחד מרכזי ומלווה אחד בקצה המרוחק של הזירה, וישתפר על ידי תוספת של מסלול אשר ימשיך בכל רחבי הרצפה בזירה, כך שיתאפשר לגאגא לקיים אינטראקציה עם הקהל.
במרץ 2014, צייצה גאגא תמונה של הבמה בחשבונה בטוויטר, שהראתה את המסלול משתרע מין הפלטפורמה הראשית עד למושב הקבלה הכללי, ולאחר מכן מתחלק לשני מסלולים נוספים, המסתיימים בשלבים קטנים בתוך הקהל.
בסוף המסלול הראשון הוקמה פלטפורמה נוספת שירדה היישר אל הקהל.
גאגא ציינה כי המסלולים הארוכים, שאורכם 110 מטרים, יהיו עשויים מליטוס המעניק להם צבע שקוף, כך שהקהל יוכל לרקוד מתחתיו, ועדיין יוכל לראות את המופע.
השלב הראשי תואר כמערה לבנה, המזכירה את אטלנטיקה מ-1989 בסרט בת הים הקטנה, והציגה רקע דיגיטלי המראה כוכבים וירח.
ההופעה מתחילה בפתאומיות כאשר המסך מול הקהל נדלק והבמה זוהרת בצבעים צבעוניים ומתחילה להתנגן מוזיקה קצבית חזקה ברקע וקולה של גאגא נשמע מדבר.
במסך נראים המילים, "האם", "אתם", "מוכנים" ולאחר כ-5 דקות שהרקדנים הסתובבו סביב הבמה עם כדורים צבעוניים, גאגא יוצאת עם תלבושת מנצנצת עם כנפיים, תספורת קארה בלונדינית, וכדור בדולח כחול באזור החזה שלה (כמו בעטיפת האלבום) ומתחילה לבצע את שיר הפתיחה "Artpop".
בסיומו השיר השני "G.U.Y" מתחיל להישמע והיא שרה את מילותיו ללא הכנפיים בתלבושתה.
במעבר לשיר הבא "Donatella" היא נשארת על הבמה שזוהרת באורות סגולים באותה התלבושת, וכאשר השיר מסתיים היא יורדת מהבמה ומחליפה לתלבושת שונה ובחזרתה נראית עם פאה בצבע שטני וביקיני צדפות ונושאת נאום.
כאשר מסיימת את דבריה "Venus" מתחיל ובעת ביצועו היא מנגנת בגיטרה.
לאחר הביצוע היא מגיעה לצד שני נגנים לבושים בלבן ונושאת נאום לקהל לפני השיר "Manicure".
בעת השיר היא לובשת ג'קט משובץ בצבעים אדום ושחור ומתהלכת על הבמה עם מקל המיקרופון שלה ויושבת על כיסא שאותו מזיז אחד מרקדניה.
בסיום השיר היא יורדת מהבמה ומחליפה תלבושת חדשה לפני "Just Dance" שבו מנגנת בגיטרת פסנתר, ובמעבר לשיר הבא "Poker Face" נשארת על הבמה לצד רקדניה הלבושים בתלבושות צבעוניות, וכך גם ב-"Lovegame".
לאחר שלושת השירים היא נעלמת מהבמה שזוהרת בצבע צהוב ומוזיקת מעבר מתחילה להישמע, כאשר היא עולה לבמה ונראית בתלבושת חדשה בצבע שחור לבן שעשויה מגומי המזכירה תמנון, מתחילה לבצע את "alehjdro".
לקראת סיום הביצוע רקדניה מורידים ממנה את זרועות התמנון והבמה מחליפה צבע מאדום לסגול והשיר "Do What U Want" מתחיל בכך שהיא יושבת על כיסא העשוי מיד אדם בצבע כסוף שמתחיל לעלות למרכז הבמה.
בסיום השיר גאגא מתחילה לבצע את "Dope" ו-"Yoü and I" על פסנתר עשוי גבישים כחולים שנמצא על הבמה ולאחר ביצוע השירים, נושאת נאום ומעלה מעריץ על הבמה ושרה לצידו בליווי הפסנתר את "Born This Way".
לאחר השיר היא והמעריץ יורדים מהבמה והיא מחליפה לתלבושת חדשה בזמן שמוזיקת מעבר נשמעת לקהל וקונפטי נופל ואורות צבעוניים זוהרים על הבמה.
כאשר היא חוזרת נראית עם שיער ירוק ומעיל עור שמתחתיו לבוש שחור חלק ללא מכנס, החלה לשיר מספר בתים מ-"The Edge Of Glory" ועברה במהרה ל-"Judas" ואחריו "Aura".
במעבר לשיר השמונה עשר, "Sexxx Dreams" היא נשארת עם התלבושת על הבמה הזוהרת בצבע אדום כחול ומבצעת את השיר.
לשיר הבא "Mary Jane Holland" לבמה מובאים כיסאות לבנים שעימם היא ורקדניה מבצעים את השיר בערפל על הבמה.
בשיר ה-20 במהלך המופע, "Bed romance" אחד הרקדנים לוקח את גאגא לאחד המסלולים על הבמה והיא מתחילה לרקוד את כיראוגרפיית השיר המקורית.
כאשר הוא מסתיים היא נעלמת מהבמה שמחשיכה ומוארת בצבע כחול, מחליפה תלבושת בזמן שמוזיקת ג'אז נשמעת ברקע, וחוזרת עם פאת תלתלים שחורה ומעיל אדום ומתחילה לשיר את "(Bang Bang (My Baby Shot Me Down".
לפני ביצוע "Telephone" היא נושאת נאום קצר ומחליפה תלבושת בעירום על הבמה מול הקהל, שניראת כחצאית ירוקה, שיער סגול, ונעלי ספורט אפורות.
היא נשארת עם תלבושת זו גם בשירים הבאים "Applause", ו-"Swine" לפני ההדרן.
בסיום השיר היא נעלמת מהבמה ומחליפה תלבושת בפעם האחרונה.
לאחר מכן היא חוזרת עם שיער לבן ארוך (כמו בווידאו קליפ ל-"") ושמלה לבנה מנצנצת עם שובל ונושאת נאום לקהל לפני ביצוע "Paparazzi" על הפסנתר.
בסיומו היא ורקדניה נותנים קידה לקהל ונעלמים והבמה מחשיכה.
המופע נמשך כשעתיים ו-25 דקות וזהו הסבב הארוך ביותר של גאגא.
ג'ון ווקר מחדשות MTV סקר את קונצרט הפתיחה בפורט לודרדייל, והתרשם מהמופע כשאהב במיוחד את הקטע אחרי ביצועו של "Alejandro", כאשר גאגא מחליטה להחליף את התחפושת שלה על הבמה ועשתה זאת בעזרת הסטייליסטים שלה.