tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחת הדוגמאות המוכרות והמובהקות ביותר היא הקנון של פכלבל.
בתקופה הקלאסית הצטמצם מאוד השימוש בסקוונצות, ואילו בתקופה הרומנטית הן חזרו לשימוש נרחב יותר, אם כי לא באותה מידה כמו בבארוק.
בהיותה טכניקת הלחנה בסיסית במוזיקה המערבית, ניתן לזהות מהלכים סקוונציאליים בקטעים מוזיקליים רבים כמעט בכל סגנון: קלאסי, עממי, מודרני או פופולרי.
דוגמאות מובהקות לשימוש בסקוונצה בזמן המודרני:
פזמון השיר "עלי שלכת" בלחן ז'וזף קוסמה
השיר "דו-רה-מי" (מהמחזמר צלילי המוסיקה) בלחן ריצ'רד רוג'רס
הפתיחה למנגינת הריקוד "קומה אחא" בלחן שלום פוסטולסקי
השיר "כפל" (בביצוע חוה אלברשטיין) בלחן נחום היימן
פזמון השיר "עוד לא תמו כל פלאייך" בלחן רמי קלינשטיין
תחילת פזמון השיר "דמעות" (בביצוע אייל גולן) בלחן זאב נחמה ותמיר קליסקי
סקוונסר הוא אמצעי (ומאז שנות ה-80, יישום מחשב) הקובע רצף וזמן פעולה של קטעים ורצפים קוליים.
מכשיר זה נועד ליצירה, הלחנה, ועריכה של קטעי קול למטרות עיצוב סאונד או יצירת מוזיקה.
הסקוונסרים הראשונים נועדו לשליטה בסינתיסייזרים.
המשתמש היה קובע בסקוונסר רצף פקודות מידי (MIDI) המייצגות את התו והמיקום שלו אשר היו נשלחים לסינתיסייזרים.
עם השנים הסקוונסרים השתפרו והשתכללו.
כיום הסקוונסר הוא תוכנה ליצירה ולהפקה אשר כוללת בדרך כלל מכונות תופים, סאמפלרים ועוד.
כיום לסקוונסרים יש אפשרויות וכלים רבים שלא היו בעבר, כמו מיקסר המאפשר שליטה במאפיינים שונים של הקטעים (ווליום, פאן, הגברת והנמכת תדרים שונים, הוספת אפקטים ועוד).
בעזרת הסקוונסר, ניתן לערוך כל צליל וצליל, החל מהתדר הראשוני שהצליל מפיק ועד לכמות השמעות הצליל בשנייה.
בעזרת הסקוונסר ניתן ליצור צליל ולשלב אותו עם צלילים אחרים וכך ליצור מקצב.
ניתן ליצור לופים ריתמיים או מלודיים/הרמוניים.
הסקוונסר יכול לשלב בערוצים קטעי מידי (MIDI).
קטעי המידי מנוגנים על כלי נגינה אלקטרוניים כמו סינתיסייזרים.
סינתיסייזרים יכולים להיות מחוברים פיזית למערכת בעזרת כבלי מידי או USB או מובנים בתוכנה בצורת תוספים לתוכנה (פלגאינים,VST למשל) המדמים וירטואלית כלי נגינה אלקטרוניים כמו סינתיסיירים ישנים וכלים אלקטרוניים אחרים.
כיום ניתן גם לתכנת את קטעי המידי בתווים, והתוכנה יכולה להמיר בעצמה את התווים לקובץ מידי.
ניתן לבצע הקלטות אודיו בעזרת כרטיסי קול חיצוניים המחברים בין המחשב לכלי הנגינה.
בהקלטות האודיו ניתן לחבר כלי נגינה אקוסטיים מוגברים כמו מקלדות, גיטרות חשמליות, גיטרות בס ועוד.
בעזרת מיקרופונים אפשר להקליט שירה ונגינה בכלי נגינה לא מוגברים שונים.
בסיום ההקלטות ניתן להמיר את הקובץ שהתקבל לקובץ אודיו יחיד, למשל MP3 או קבצים איכותיים יותר.
הסקוונסר המודרני נקרא היום (Digital Audio Workstation) DAW ולמעשה מכיל בתוכו שלל יכולות של כלי נגינה אלקטרוניים מובנים, אפקטים ולפעמים אף יכולות מודולריות לבניית תוספים בצורה עצמאית.
עם השנים הפך ה-DAW לכלי החשוב ביותר בהפקה ובמקרים רבים אף לכתיבת היצירה המוזיקלית.
ישנם הרכבים מוזיקליים המשתמשים בכלים אלו בהופעות חיות, ובשל כך מפתחי התוכנות החלו להתאים את התוכנות לטובת כך.
כיום, תוכנות ה־DAW המובילות בעולם המוזיקה הן Logic Pro, קיובייס, Pro Tool, FL Studio ואבלטון.
סקוויה ענקית (שם מדעי: Sequoiadendron giganteum, נקרא גם סקוויון ענק) הוא המין היחיד בסוג סקווידנדרון (Sequoiadendron), הנמנה עם תת-משפחת הסקווים.
עצי הסקוויה הענקית גדלים לגובה מרבי של כ-95 מטרים, ומגיעים לקוטר ממוצע של כשבעה מטרים.
אלו הם העצים הגדולים בעולם במונחי נפח.
הסקוויות הענקיות מגיעות לגיל מופלג, ודווח על עצים בני 3,000 שנה ויותר.
בשפת האינדיאנים, ילידי המקום, נקרא העץ גם ואוונה (Wawona).
גובהם המרבי של עצי הסקוויה הוא 80 עד 90 מטרים, ופרטים בודדים עוברים את רף 90 המטרים.
קוטר גזע ממוצע מגיע לכשבעה מטרים, אם כי נמדדו פרטים בודדים שקוטרם מגיע ל-10 מטרים ויותר.
הם מגיעים לגיל מופלג, והעץ הזקן ביותר שדווח עליו הוא העץ על-שם ג'ורג' וושינגטון שנמצא ב"יער הענק" בפארק הלאומי סקוויה, שגילו מוערך בין 2,550 ל-3,150 שנים.
הקליפה היא סיבית, מחורצת ומגיעה לעובי של עד 60 סנטימטרים.
הקליפה העבה מגינה על העץ מפני פגעי טבע כשריפות וקור.
העלים הם ירוקי עד (כמו מרבית המחטניים), מגיעים לאורך של 3–6 מ"מ, וערוכים בסידור לולייני.
האיצטרובלים הם באורך 4–7 ס"מ והם בוגרים לאחר 18–20 חודשים.
בכל איצטרובל 30–50 "קשקשים" המאורגנים בסדר לולייני, כשבכל קשקש מספר זרעים, מה שנותן ממוצע של כ-230 זרעים באיצטרובל.
הזרע הוא באורך 4–5 מ"מ והיקף של מ"מ אחד בצבע חום כהה עם "כנף" לאורך כל צד ברוחב 1 מ"מ ובצבע צהוב-חום.
יש זרעים שנושרים בחום של שלהי הקיץ, אך רוב הזרעים משתחררים רק עקב התייבשות מחומה של אש או עקב נזק שגורמים חרקים.
עצי הסקוויה הענקית מתחדשים על ידי הזרעים.
עצים בני עד 20 שנים עשויים לייצר חוטרים מתוך גזע כרות, אך (שלא כמו הסקוויה הנאה) עצים בוגרים לא יכולים להתחדש מגזע כרות.
עצים צעירים מתחילים להניב אצטרובלים בגיל 12 שנים.
בעץ גדול עשויים להיות כ-11,000 איצטרובלים.
בחלק העליון של עץ בוגר יש שפע רב יותר של איצטרובלים מאשר בחלק התחתון.
הזרעים המכונפים יכולים להינשא למרחק של עד כ-180 מטרים מעץ האב.
ענפים נמוכים מתים מהצללה, אך עצים הצעירים ממאה שנים, שומרים את רוב הענפים המתים שלהם.
גזעים של עצים בוגרים בחורשות נקיים מענפים עד לגובה של 20–50 מטרים, אך עצים בודדים שומרים על הענפים הנמוכים.
עצי הסקוויה הענקית ייחודיים לרכס סיירה נבדה במדינת קליפורניה, ארצות הברית, בעיקר בצד הדרומי של ההרים הצפון-מערביים ובצד הצפוני של המדרונות הדרום-מערביים.
הם גדלים ברום של 1,400–2,000 מטרים בצפון ו-1,700–2,200 מטרים בדרום, באקלים יבש בקיץ ומושלג בחורף על קרקע משקע וסחף.
הריכוזים הגדולים ביותר של עצי הסקוויה הענקית הם ביערות הלאומיים סקוויה, סטניסלוס וסיירה, ובשלושה פארקים לאומיים: סקוויה, קינגס קניון ויוסמיטי.
החורשה הגדולה ביותר של עצי סקוויה ענקית היא חורשת הר רדווד בפארק הלאומי קינגס קניון וביער הלאומי סקוויה, ששטחה 12.4 קמ"ר ובה 15,800 פרטים.
בחורשת "היער הענק" בפארק הלאומי סקוויה נמצאים שלושה מחמשת העצים הגדולים בעולם, ובראשם גנרל שרמן שהוא העץ הגדול ביותר בעולם במונחי נפח: נפחו כ-1,500 מ"ק של עץ, כאשר גובהו מעל 84 מטרים, היקפו בבסיסו כ-33 מטרים, קוטרו מעל 11 מטרים והמסה שלו מוערכת בכ-5,600 טונות.
בחורשת גרנט שבפארק הלאומי קינגס קניון נמצא העץ "גנרל גרנט" הנקרא על שם יוליסס ס.
עץ זה הוא העץ השני בנפחו בעולם עם נפח מוערך של כ-1,357 מ"ק.
גובהו כ-82 מטרים והיקפו בבסיסו 33.5 מטרים.
שני העצים נקראו על שם גיבורי מלחמת האזרחים האמריקנית.
החורשה הגדולה ביותר של עצי "סקוויה ענקית" נמצאת ב"חורשת הר רדווד", הנמצאת בשטח הפארק הלאומי קינגס קניון והיער הלאומי סקוויה.
בפארק זה גדלים שבעה מתשעת עצי הסקוויה הענקית הגבוהים ביותר בעולם.
הגובה המרבי הידוע אליו הגיע פרט של "סקוויה ענקית" הוא כ-95.8 מטרים של עץ בשטח "היער הלאומי סקוויה" שהתגלה במהלך 2005.
39 מ-50 הגדולים בעצי העולם הם ממין זה.
המין היחיד הנוסף שפרטים שלו נמצאים ברשימת 50 העצים הגדולים ביותר הוא סקוויה נאה.
תשעה-עשר עצי "סקוויה ענקית" הם בנפח של לפחות 1,000 מ"ק.
המין הבא אחריו הוא "סקוויה נאה" עם חמישה פרטים מעל 1,000 מ"ק.
סקוויה נאה (וכן, סקוויית החוף; שם מדעי: Sequoia sempervirens) היא מין עץ בתת-המשפחה סקווים.
עצי הסקוויה נאה גדלים בקליפורניה שבארצות הברית.
סקוויה נאה, כמו סקוויה ענקית, הוא מין ירוק עד.
לכותרת העץ צורת חרוט באיזון לענפים המעט נפולים.
עובי קליפת הגזע מגיע עד ל-30 סנטימטרים (מחצית מעובי קליפת גזע הסקוויה ענקית).
סיבי הקליפה בצבע אדום-חום כשהעץ בריא, ובגוונים כהים יותר כשהעץ לוקה במחלה.
שורשי העץ צדיים, בפריסה רחבה, ורדודים.
בעצים צעירים ובחוטרים הגדלים בצילם של עצים בוגרים נע אורך העלים בין 1.5-2.5 מטרים, ובין חצי לסנטימטר בחוטרים הגדלים בשמש מלאה בצמרתם של עצים בוגרים ובצורת קשקשים.
צבע העלים ירוק כהה עם פסי נקבוביות לחילופי גזים, ובצבע לבן-כחול בחלקם התחתון.
העלים הסוככים הגדולים מעוקמים בבסיסם כדי לשכב על משטח ישר לשמירת אור מלאה.
זרעי האצטרובלים סגלגלים, באורך 1.5 עד 3.2 סנטימטרים, ובכל אחד מהם יש 15 עד 25 קשקשים בסדר לולייני.
ההאבקה מתרחשת בשלהי החורף והזרעים מבשילים כ-8 עד 9 חודשים לאחר מכן.
כל קשקש באצטרובל מניב 3 עד 7 זרעים, כשמידותיו של כל זרע הן 3 עד 4 מילימטרים לאורך, חצי מילימטר לרוחב, ושתי "כנפיים", שרוחבן מילימטר.
זרעי האצטרובל משתחררים כאשר הקשקשים מתייבשים ופתוחים בבגרותם.
צורת האצטרובלים הופכת לאליפטית לאחר האבקתם ואורכם בשלב זה של חיי הצמח הוא 4 עד 6 מילימטרים.
הסקוויה הנאה הוא עץ דו-מיני.
המבנה התורשתי שונה מזה של עצים מחטניים אחרים: קיימים בו שישה זוגות תואמים של כרומוזומים ומקור הגנום המיטוכונדריאלי שלו הוא דרך תורשה אבהית ולא דרך תורשה אמהית כפי שקורה אצל האדם (לדוגמה).
"סקוויית החוף" מתרבה גם בדרך מינית וגם בדרך א-מינית.
ייצור הזרע מתחיל בגיל 10–15 שנים ותנובות זרע גדולות מתרחשות לעיתים תכופות.
אך יכולת הקיום של הזרע נמוכה, מתחת ל-20%.
ייתכן ויכולת הקיום הנמוכה נועדה כדי למנוע מטורפים לפגוע בזרעים, שהם לא ירצו לבזבז זמן על מיון הזרעים הריקים מהאכילים.
הזרעים המכונפים קטנים ובהירים, במשקל 3.3–5 מ"ג (200–300 זרעים לגרם).
הכנפיים אינן יעילות לפיזור רחב והרוח מפזרת את הזרעים למרחק של 60–120 מטרים מעץ האב.
צמיחת הנֶבֶט מהירה מאוד והעץ מגיע לגובה 20 מטרים ב-20 שנים.
מין עצים זה מתרבה בדרך א-מינית על ידי הרכבה או הנבטה מכותרת השורש, גדם או אפילו ענפים שנפלו.
אם עץ נופל, הוא מחדש שורה של עצים חדשים סביב הגזע.
זו הסיבה שעצים רבים גדלים באופן טבעי בשורה ישרה.
נצרים נוצרים מניצנים רדומים או חיצוניים בשטח הגזע או מתחתיו.
הניצנים הרדומים מתעוררים כאשר הגבעול הבוגר העיקרי נפגע או מתחיל למות.
ניצנים רבים מתפרצים ומתפתחים סביב הגזע.
בתוך תקופה קצרה לאחר ההנצה, כל נצר יפתח את מערכת השורשים שלו ובאמצעות הנצרים השולטים מייצרים טבעת עצים סביב כותרת שורש האב או סביב הגדע.
טבעת זו נקראת "טבעת הפיה".
הנצרים יכולים להשיג גובה של 2.3 מטרים בעונת צמיחה אחת.
סקוויה נאה יכולה להתרבות גם בעזרת קשרים.
הקשרים מופיעים לרוב מתחת לאדמה אך ייתכן שיופיעו גם מעל פני האדמה, בדרך כלל עד שלושה מטרים.
הקשרים האלו יכולים לנבוט לעצים חדשים כאשר הם מנותקים מעץ האב.
עדיין יש לחקור וללמוד כיצד בדיוק מתבצע התהליך הזה.
שיבוטי חוטרים בדרך כלל נובטים מה"קשרים" האלו, שלרוב הופכים לגדרות חיות קישוטיות, כפי שנמצאו באזור הפרברים.
העץ מתמודד היטב עם הצפה, שיטפון וגאות: השורשים צומחים במהירות לתוך סחופת עבה ושוקעים לאחר השיטפון או הגאות.
לעומת הסקוויה הענקית הגדלה במורדות רכס הרי סיירה נבדה במזרח קליפורניה, הסקוויה הנאה גדלה לאורך אזור החוף הפסיפי במערב קליפורניה ברצועה צרה באורך כ-750 ק"מ וברוחב של 8–75 ק"מ בערך (רוב הרצועה הזו היא ברוחב של 50–70 ק"מ).
התפוצה בעבר הרחוק הייתה רחבה הרבה יותר וכללה את אירופה ואסיה.
מין זה גדל בטווח גבהים שבין גובה פני הים לגובה של 920 מטרים, אך רובם גדלים בגובה של 30–750 מטרים.
הם בדרך כלל גדלים במורדות הרים (אך בגובה שהוא נמוך משמעותית מטווח הגובה של סקוויה ענקית) ששם יש יותר משקעים מאשר בגובה פני הים.
העצים הגבוהים והזקנים ביותר, נמצאו בעמקים וגאיות עמוקים, ששם יכולים לזרום נחלי איתן כל השנה, וטפטוף ערפילי הוא רגיל.
העצים שמעל שכבת הערפל, כלומר, בגובה של כ-700 מטרים ומעלה, קטנים ונמוכים יותר, כיוון ששם יבש יותר, מנשבות רוחות חזקות יותר וקר יותר.
בנוסף, אלון שזוף, אורן ואשוח דאגלס דוחקים את סקוויה נאה בגובה זה.
מעט עצים גדלים קרוב לאוקיינוס עקב רסס מלח חזק, חול ורוחות.
האזור הטבעי של "סקוויית החוף" מספק תנאי סביבה מיוחדים עם גשמים כבדים עד 2,500 מ"מ בשנה.
אוויר החוף הקריר והערפל שומר על היערות שם בלחות קבועה כל השנה.
מספר גורמים, כולל ירידת גשמים כבדה, יוצרים קרקע עם פחות חומרים מזינים משדרוש, הגורמים לעצים להסתמך מאוד על הסביבה האקולוגית (הנוצרת מפעולתם של אורגניזמים חיים) הכוללת של יער סקוויה נאה.
סביבת היער כוללת אשוח דאגלס, רוש מערבי, אלון חשוף, מין הקטלב Arbutus menziesii ממשפחת אברשיים) ועוד עצים אחרים, עם מגוון שרכים, חומעת הסקוויה (צמח בר), אזובים ופטריות.
וכן יערות סקוויה נאה מספקים סביבת גידול טבעית למגוון יונקים, ציפורים, זוחלים ודו-חיים.
פרטים זקנים של הסקוויה משמשים בית גידול טבעי לינשוף מנומר המאוים פדרלית, והעוף הימי Brachyramphus marmoratus הנמצא בסכנת הכחדה.
הגזע העשיר בטאנין משולב עם העלווה המתחילה גבוה מעל הקרקע ומספק הגנה טובה משריפה ומהדבקה בחרקים, התורמת לאריכות ימיה של סקווייה חופית.
הפרטים הזקנים ביותר הגיעו ל-2,200 שנים, ורבים אחרים הגדלים בטבע הגיעו ליותר מ-600 שנים.
הטענות הרבות על עצים זקנים יותר, אינם נכונות.
היום קיימים רק 4% מיערות וחורשות עצי סקוויה נאה ו-4,830,000 דונמים (כ-60%) של עצים מתוך כ-8,070,000 שהיו ב-1850, בגלל כריתה רבה שנבעה מהבהלה לזהב בשנים 1858-1848 שהביאה לאזור כורים ופועלים מכל רחבי ארצות הברית, מאירופה ומסין (חומר העץ של הסקוויה נאה נחשב לעץ משובח ויוקרתי).
כדי למנוע את הכחדת המין הזה, כ-1,128,000 דונמים הוכרזו כפארקים לאומיים או מדינתיים או שמורות, מתוכם כ-28,000 דונמים של עצים זקנים, שנרכשו מתעשיית העץ, שהם בין 5–10 אחוזים מהעצים הזקנים שהיו בעבר, וכמעט כל הנותרים מוגנים בפארקים או בשמורות.
3,240,000 דונמים הוחלפו בשימושי קרקע אחרים מאשר יערות, כמו אזורים חקלאיים או עירוניים.
3,640,000 דונמים הם תחת ניהול פעיל של חיתוך בולי עץ.
הם כולם עצים של צמיחה משנית.
כריתה באופן מסחרי החלה סביבות שנת 1820, וממשיכה עד עצם היום הזה.
הריכוזים החשובים ביותר של מין זה הם מערכת הפארקים רדווד והפארק המדינתי רדווד המבולדט, וסך הכל מין זה מוגן בכ-40 פארקים ושמורות באזור החוף של קליפורניה.
עצי סקוויה נאה התאקלמו בהצלחה באזורים שונים מחוץ לאזור התפוצה הטבעית שלהם: דרום ארצות הברית מטקסס במערב ועד מרילנד במזרח, אזור קטן במרכז מקסיקו, הגבהים הבינוניים של הוואי, איי המלכה שרלוט (סמוך לחלק הצפון-מערבי של החוף של קולומביה הבריטית, מערב אירופה, וניו זילנד (בייחוד ברוטורואה שאי הצפוני).
סקוויה נאה היא בעלת חומר העץ המשובח והיקר ביותר בקליפורניה.
הקורות המיוצרות מוערכות מאוד על יופיין, משקלן הקל ועמידותן בפני בליה.
העץ גם עמיד בשריפה, מאחר שהוא לא נשרף היטב כמו עצים אחרים, בשל חוסר של שרף.
המהנדס הראשי של מחלקת כיבוי האש של סן פרנסיסקו בזמן השריפה הגדולה ב-1906 שפרצה בגלל רעידת אדמה עזה (7.9–8 בסולם ריכטר) כתב:
בגלל עמידותה המרשימה בבליה, נעשה שימוש נרחב ב"סקוויה נאה" בפסי רוחב במסילות רכבת ובבסיסים לשולחן עבודה, ברחבי קליפורניה.
רבים מהפסים הישנים ממוחזרים לשימוש בגינות לתיחום הגן, לשלבים של מדרגות וכדומה.
הקשרים בעצי רדווד משמשים לייצור משטח השולחן, פורמייקה ולסחורות.
הסקוויה הנאה היא מין העצים הגבוה בעולם, ופרט אחד המכונה היפריון הגדל בפארק לאומי רדווד הוא נכון להיום העץ הגבוה בעולם ומתנשא לגובה של מעל עם נפח מוערך של כ-502 מ"ק עץ.
ידועים לפחות מעל 600 עצים הגבוהים ממאה מטרים, 220 שגובהם מעל 105 מטרים, ו-42 שגובהם מעל 110 מטרים שמרביתם צומחים בפארק ההמבולדט.
חמישה משבעת מהגבוהים ביותר ושלושה-עשר מהגבוהים מ-110 מטרים צומחים בפארק לאומי רדווד.
באותה חורשה גדל עץ הסקוויה הנאה הרביעי בגודלו והעץ השמונה-עשר בגודלו המכונה "הטיטאן של דל נורטה" שגובהו במדידה האחרונה כ-94 מטרים, היקפו בבסיסו כ-23 מטרים ונפחו המוערך כ-1,055 מ"ק עץ.
ידועים כ-50 עצים לבקניים של סקוויה נאה שמשיגים גובה של עד 20 מטרים.
העצים האלה שורדים כטפילים על ידי ערבוב מערכת השורשים שלהם עם אלו של עצים רגילים.
למרות שמוטציות מתרחשות גם במחטיים אחרים, לא ידועים מקרים של פרטים כאלו השורדים בבגרותם במינים אחרים.
רשימת העצים הגבוהים ביותר (נכון לשנת 2011).
סקוואנה היא אלת נהר הסן במיתולוגיה הקלטית, ובייחוד אלת המעיינות במקורות הנהר.
כמו כן אלה זו הייתה אלת השבט הגאלי סקוונים.
המעיינות, שנקראו על שם האלה (Fontes Sequanae) ממוקמים במישור שאטיון (Chatillon), צפונית מערבית לדיז'ון, בבורגונדי של ימינו.
במאה השנייה לפנה"ס ובמאה הראשונה לפנה"ס היה ממוקם באתר המעיינות מקדש לאלה, אליו הגיעו עולי רגל שביקשו להירפא מחוליים.
עם הכיבוש הרומי הוקמו באתר שני מקדשים בסגנון רומאי, וסביבם אכסדרת עמודים ובריכה.
באתר התגלו פסלים רבים עשויים נחושת, עץ ואבן של חלקי גוף שהובאו כקורבנות לאלה במטרה שתרפא את הנגעים באותם חלקי גוף.
כמו כן התגלו באתר מטבעות רבים ותכשיטים שהובאו לאלה.
כמו כן התגלו באתר שמונה כתובות המוקדשות לאלה, מהם ניתן ללמוד על אופן ההגייה הגאלי של השם.
במקדש האלה התגלה פסל ברונזה שלה בו היא מתוארת כאישה הלבושה גלימה ארוכה ולראשה עטרה.
האישה עומדת על סירה שחרטומה בצורת ראש ברווז.
הפסל מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי של דיז'ון.
סקווירה (באוקראינית: Сквира, ברוסית: Сквира, ביידיש: סקווער) היא עיירה באוקראינה הנמצאת בסמוך לקייב הבירה.
התייחסות כתובה ראשונה לעיירה, ניתן למצוא בשנת 1390, אך ישנם ארכאולוגים הסבורים כי העיר עתיקה יותר.
לאחר האיחוד הפולני-ליטאי משנת 1569 השתייכה סקווירה לפולין.
בשנת 1591 העניק מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין לנסיך קייב זכות להחזיק בסקווירה ובסביבתה ולבנות לו ארמון בה.
בשנת 1648 כאשר מרדו האוקראינים בפיקודו של בוגדן חמלניצקי בשלטון הפולני השתלט על העיירה לזמן קצר גדוד מאנשיהם.
במסמכים משנת 1736 נזכרת סקווירה ככפר שנמסר בחכירה לחוכרים יהודים.
במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1765 נמנו בה 124 בתי אב, מהם 51 יהודיים.
בשנת 1797 התגוררו בסקווירה 2,000 תושבים.
התושבים עסקו באותה עת בעיקר במסחר.
לקראת סוף המאה ה-19 כבר מנתה העיירה 18,000 תושבים, שזהו גם מספר תושבי העיירה בעשור הראשון של המאה ה-21.
בראשית המאה ה-19 פעל בעיר רבי נפתלי צבי, נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב.
בהמשך נוסדה מצאצאיו שושלת חסידית הנקראת חסידות סקווירא, המשתייכת לשושלת טשרנוביל.
השושלת ממשיכה להתקיים בניו יורק, בה הקימה שכונה הנקראת ניו סקוויר (סקווירה החדשה).
בשנת 1856 נולד למשפחה חסידית בסקווירה אשר צבי גינצברג שלימים נקרא בשם העט "אחד העם", והיה לאחד מראשי הוגיה של הציונות, ומייסד הזרם והוגה הרעיונות של הציונות הרוחנית, ומהחשובים במנסחי הזהות היהודית החילונית-לאומית.
בגיל 12 העתיק אביו את מגורי המשפחה לאודסה.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוקמה הרפובליקה העממית של אוקראינה, קצרת הימים.
בתקופה זו, בשנים 1917 – 1920, נערכו 6 פוגרומים ביהודים, בעיקר על ידי אנשיו של סימון פטליורה.
בין המעשים נגד היהודים נמנו בין השאר מעשי אונס, שריפת בתים ושוד רכוש או השמדתו.
בפרעות אלו נרצחו בסקווירה 191 יהודים.
לאחר הפרעות פקדה את סקווירה מגפה בה מצאו את מותם יהודים רבים נוספים ויהודי העיר נמלטו לערים אחרות כקייב, אודסה ובילה צרקווה.
בראשית שנות העשרים, לאחר השתלטות ברית המועצות על אוקראינה (למעט חלקה המערבי ולמעט בוקובינה), נמצאה סקווירה תחת שלטון סובייטי שדיכא את חופש הפרט ואסר על פעילות דתית, פוליטית ועסקית.
בתקופה זו היו היהודים שליש מתושבי העיירה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה נכבשה סקווירה בספטמבר 1941. ב-20 בספטמבר 1941 נורו למוות על ידי האיינזצגרופן, לתוך בורות הריגה 850 מיהודי העיר.
לאחר ימים אחדים נורו למות 140 יהודים נוספים.
קווינסי טנטקלס הוא אחת הדמויות הבדיוניות בסדרת הטלוויזיה "בובספוג מכנסמרובע".
הדמות של סקווידוויד זכתה להערצה רבה בקרב הילדים, והפכה לדמות מאוד מרכזית בסדרה זו.
סקווידוויד הוא דמות שמוצגת כמדוכדכת ודיכאונית.
סקווידוויד הוא תמנון, אף על פי שיש לו שש זרועות ולא שמונה, ואילו בשמו באנגלית מופיעה המילה "Squid" שפירושה "דיונון".
סקווידוויד גר בבית שנראה כמו מואי.
הוא עובד כקופאי במסעדת הסרטן הפריך, עבודה שהוא מתעב בעיקר בגלל בובספוג.
סקווידוויד אוהב לנגן בקלרינט אך אף אחד בביקני בוטום לא מעריך את הכישרון שלו (לפי העונות הראשונות הוא גם יודע לנגן ולצייר) אך במהלך עונה 4 ומעלה (מופגן הרבה יותר בעיקר בעונות החדשות) הוא נחשב כחסר כישרון מוחלט וכולם שונאים את הנגינה שלו.
סקווידוויד מאופיין כנוירוטי, אומלל, סרקסטי ונרקיסיסטי.
יש הרואים בו גם כדמות טרגית, המנסה לקבל הכרה מהסביבה ללא הצלחה.
הוא מתעב את כל האנשים בעיר ותמיד כועס, אבל הכי שונא את שכניו, בובספוג ופטריק, אך הם אינם מודעים לכך ורואים בו חבר.
לסקווידוויד יש יריב מהתיכון, בשם סקוויליאם פנסיסן, שהצליח הרבה יותר בחייו וסקווידוויד מקנא בו ושונא אותו.
את קולו של סקווידוויד מדבב רוג'ר בומפאס בדיבוב המקורי באנגלית, וגלעד קלטר בגרסה העברית.
בשפת המקור, שמה של הדמות הוא "סקווידוורד" (Squidward), בעוד בשאר הפרקים הראשונים שדובב, היו לו שלושה שמות עד שלבסוף התקבע שמו הקבוע "סקווידוויד" בגרסה העברית.
בעונה הראשונה הוא נקרא ברוב הפרקים "מר סקוויד" או בקצרה "סקוויד".
דבר זה נגרם עקב טעות תרגום נגררת, כיוון שבתסריט שנועד לתרגום שניתן לאולפני נ.ל.ס.
שמו הופיע כ-Squid-Ward, ונתנו תרגום קרוב יותר למקור המילולי למילה Ward שמשמעה אדם שומר או אחראי.
פרק 4 א' (תחרות כישרונות) היה הראשון שהשתמש בשם "סקווידוויד", אם כי לא באופן רציף, כי בפרקים מאוחרים יותר באותה עונה חזרו לשמו הקודם.
הסיבה לשם "סקווידוויד" נבעה מטעות קריאה של הטקסט שהתגלתה רק לאחר הקלטה ומיקס סופי של מספר פרקים שהוקלטו באותו היום, ולאחר שהתגלתה הטעות כבר הוחלט להשאיר אותו בשם "סקווידוויד", בכדי להימנע מהקלטה נוספת של אותן שורות (שתי העונות הראשונות הוקלטו אנלוגית על סליל ולא דיגיטלית, דבר שהצריך עלות נוספת).
בשם "סקווידוורד" נעשה שימוש מזערי בחלק מהפרקים ובסדרת הקצרים "אסטרולוגיה עם סקווידוורד" לאחר שהטעות התגלתה אך לבסוף הושאר השם "סקווידוויד" כיוון שלדעת עוזי פוקס והמנהל האומנותי של הדיבוב לסדרה השם התגלגל יותר טוב בעברית.
(הפרקים לא דובבו לפי סדר השידור שלהם אלא לפי סדר ההפקה שניתן לאולפני נ.ל.ס.).
לעומת שאר הדמויות בסדרה, סקווידוויד מזכיר מספר פעמים בסדרה שהוא שונא את האנשים מסביבו ושאין לו חברים, ואף בפרק "סקוויד פלוס אחד", בו סקווידוויד צריך להביא חבר למסיבה מכובדת, הוא מביא מראה ומחשיב את עצמו כחבר שלו.
באחד הפרקים מנצל את העובדה שמסעדת הסרטן הפריך ריקה ושר את השיר "אני שונא אנשים", ונראה שמח מתמיד.
ישנה תיאורה שמספרת שסקווידוויד היה בחור שמח ביותר, אך כשבובספוג הפך לשכנו, הוא נהיה מדוכדך וממורמר.
סקווידוויד מתאהב במהלך הסדרה, אך ניסיונתיו ליצור מערכת יחסים כושלים בכל הזדמנות.
באחד הפרקים סקווידוויד טוען שהוא קלסטרופובי, ואף מוציא באחד הפרקים צו הרחקה נגד בובספוג ופטריק, אך לבסוף מבטל את צו ההרחקה.
סדרה של שישה סרטונים קצרים בני 45 שניות ששודרו בין פרסומות בערוץ ניקולודיאון בשנים 2000–2001, ושודר בארץ בשנותיו הראשונות של הערוץ.
את הקריינות של הסדרה קריין עמי מנדלמן ואת סקווידוורד דיבב גלעד קלטר שדיבב גם בסדרה המקורית.
הופקו שישה פרקים עבור המזלות סרטן (מר קראב), תאומים, ארי (פלנקטון), דגים, קשת (בובספוג) ושור (פטריק).
הסקוונק הוא יצור אגדי שחי ביערות הצפוניים של פנסילבניה, ארצות הברית.
מקורה של האגדה בצפון אמריקה ומספרת שכאשר נתפס הסקוונק, הוא מתמוסס לברכה של דמעות.
אגדות רבות סופרו על הסקוונק ונמצא בפולקלור ובאזכורים תרבותיים רבים ביניהם השיר Squonk של להקת ג'נסיס מהאלבום A Trick of the Tail.
בעיר ג'ונסטאון שבפנסילבניה, חוגגים בכל אוגוסט את פסטיבל סקוונקפאלוזה (Squonkapalooza).
קוקס משנת 1910, הסקוונק הוא בעל נטייה להתבודדד, והוא בדרך כלל מסתובב בשעות דמדומים והלילה.
עורו אינו מתאים לו, והוא מכוסה יבלות ושומות ולכן הסקוונק תמיד אומלל...
ציידים טובים יכולים לעקוב אחריו על ידי שביל עקבותיו המוכתמות מדמעותיו, שכן הוא בוכה ללא הרף.
כשהסקוונק מסתתר בפינה והבריחה אינה אפשרית לו, או כשהוא מופתע ומפוחד, הוא עלול אפילו להתמוסס בבכי ולהפוך לברכה של דמעות.
טיסקוואנטום, ידוע בכינוי סקוואנטו (1 בינואר 1585 - 30 בנובמבר 1622) היה אינדיאני שעזר למתיישבים הראשונים שהגיעו למושבת פלימות' בחורף הראשון שלהם במקום (דצמבר 1620); עזרתו הייתה חיונית להישרדותם.
סקוואנטו השתייך לשבט פטוקסט, פלג ממשפחת השבטים וומפנאואג.
תאריך לידתו המדויק של סקוואנטו אינו ידוע, אך רבים מהחוקרים מתארכים את לידתו ב-1 בינואר 1585.
במרץ 1605 הפליג קפטן ג'ורג' ווימות מאנגליה על מנת לחקור את חופי פנובסקוט, מיין ומסצ'וסטס, במימון של סר פרדינדדו ג'ורג'ס.
ההוראות שניתנו לו היו לאסוף מידע ולנסות למצוא משאבים בצפון אמריקה, בייחוד באזור קנדה וניו אינגלנד.
במהלך ההפלגה חטף ווימות 5 אינדיאנים מתוך מחשבה שג'ורג'ס יתעניין לראות את ילידי האזור; אחד מהאינדיאנים האלה היה סקוואנטו.
בסוף יולי של 1605 חזר ווימות, ואיתו האינדיאנים, לאנגליה.
אין אזכורים של סקוואנטו מ-1605, כשהגיע לאנגליה ועד ל-1614. בכל אופן, במרץ 1614 הפליג קפטן ג'ון סמית' מאנגליה, יחד עם קפטן תומאס האנט (Thomas Hunt) בראש ספינה נוספת, על מנת לחקור את חופי מיין ומסצ'וסטס; סקוואנטו הצטרף אליו במסע חזרה למקום הולדתו, כמדריך ומתורגמן.
הרפתקני-מסחרי במטרה למצוא זהב, אך סמית' והאנט נוכחו לדעת שדגים ופרוות יהיו הדרך היחידה שלהם להימנע מכישלון פיננסי ולכסות את עלויות המסע.
האנט נותר עם רוב המלחים ואסף מטען של דגים ופרוות, ואילו סמית' החל לחקור ולמפות את האזור.
סקוואנטו שימש מתורגמן בעסקת פרוות בין האנט לאינדיאנים מקומיים, אך האנט החליט לחטוף את כולם ולמכור אותם לעבדים במאלגה שבספרד תמורת 20 פאונד על כל אחד מהם.
מספר נזירים מקומיים גילו את כוונתו של האנט ולקחו את האינדיאנים תחת חסותם "בשביל להכניסם תחת כנפי הנצרות".
סקוואנטו הצליח להגיע ללונדון, שם הוא פגש את ג'ון סלייני (John Slany), סוחר ובונה ספינות; סלייני צירף אותו למשלחת שיצאה לניופאודלנד כמדריך ומתורגמן.
בניופאונדלנד ראה אותו קפטן תומאס דרמר (Thomas Dermer), שעבד בעבר עבור סר ג'ורג'ס.
דרמר זיהה אותו ולקח אותו חזרה לאנגליה ב-1617. בסופו של דבר, נסע סקוואנטו עם דרמר בשנת 1619 במשלחת לחופי ניו אינגלנד.
לאחר שעצרו באי מונהגן שליד מיין, הם הפליגו דרומה והטילו עוגן במימי נמל פלימות', שנה אחת לפני בואם של המתיישבים האנגלים למקום.
סקוואנטו גילה שכל אנשי השבט שלו, כמו גם רוב השבטים שחיו באזור, מתו ממגפה; ככל הנראה מאבעבועות שחורות, אך יש הסוברים שמדובר בעכברת.
דרמר וסקוואנטו מיפו ביחד את אזור החוף של ניו אינגלנד.
סקוואנטו היה המדריך של דרמר בסיור שלהם לנחלת ה"פוקנוקט" (Pokanoket; כיום בריסטול), וכיוון שכל אנשי השבט שלו מתו - החליט סקוואנטו להצטרף לשבט הפוקנוקט, שם התגורר מסאסויט (Massasoit), ראש הוומפנאואג.
דרמר המשיך את מסעו לקייפ קוד, שם הותקף ונלקח בשבי על ידי שבט הנאוסט (Nauset) שרצו להתנקם באנשים הלבנים על חבריהם שנחטפו על ידי האנט מספר שנים לפני כן.
סקוואנטו שמע על כך, וניהל איתם משא ומתן עד לשחרורם של דרמר ואנשיו.
בנובמבר 1620 הגיעה ספינת המייפלאואר לחוף פלימות'.
סקוואנטו קבע לעצמו תפקיד חשוב בהיסטוריה של ההתיישבות הצעירה בניו אינגלנד, כמדריך, מתורגמן ושגריר של המתיישבים, מאז שהגיעו ועד למותו שנתיים לאחר מכן.
סקוואנטו עזר למתיישבים בחורף הקפוא של 1621 בכך שלימד אותם את שיטות גידול התירס של האינדיאנים (שיטת שלוש האחיות), וכן הביא אותם למקומות שבהם היה אפשר למצוא דגים וצלופחים למאכל.
בחזרתו מאחת משליחויותיו אל הוומפנאואג, בשנת 1622, חלה סקוואנטו בקדחת.
ישנם היסטוריונים שסוברים שהוא הורעל על ידי הוומפנאואג שחשדו בו שלא היה נאמן לראש השבט.
לאחר מספר ימים מת סקוואנטו ונקבר בצ'טהם שבמסצ'וסטס.
הסקוואנים היו אחד משלושת השבטים הגאלים הגדולים בעת העתיקה, יחד עם האיידואים והארוורנים.
הסקוואנים התגוררו באגן הצפוני של נהר סון ועמק הרי היורה, בשטח שחופף פחות או יותר לשטחם של המחוזות פרנש-קונטה וחלק מבורגון בצרפת המודרנית.
מספר שנים לפני מלחמת גאליה כרתו הסקוואנים ברית עם חלק מקואליציית השבטים הגרמאנים - הסואבים (Suebi) בראשותו של אריוביסטוס (Ariovistus), וניצחו בעזרתם את יריביהם האיידואים.
היחסים בין הסקוואנים לסואבים התדרדרו עד מהרה והסקוואנים שמחו על התערבותו של יוליוס קיסר בענייני גאליה כאשר רומא פלשה לגאליה בתואנה של הגנה על הגאלים מפני הגרמאנים.
בסופו של דבר יוליוס קיסר שהה בגאליה שמונה שנים במהלכן כבש את כולה.
הסקוואנים צידדו בו בהתחלה, אך בהמשך הצטרפו למרד של ורקינגטוריקס בשנת 52 לפנה"ס.
לאחר כיבושה של גאליה היו לחלק מהאימפריה הרומית.
סקווידו (או Squidoo), הוא רשת חברתית מקוונת המשמש פלטפורמה לכתיבת בלוגים.
האתר הוקם ב-2006 על ידי סט גודין (Seth Godin).
סקווידו הייתה אחת מהרשתות החברתיות הגדולות בעולם.
סקווידו היווה מנוע משמעותי ליצירת תנועה לאתר, והיה חביב במיוחד על אנשי קידום אתרים במנועי חיפוש, שעשו בו שימוש כחלק מקמפיין קידום, להגברת התנועה לאתר.
סקווידו היה אתר אינטרנט שנוצר על ידי המשתמשים שאפשר להם יצירה של דפי מולטימדיה ללא הבנה ב-HTML.
משתמשים רשומים בסקווידו היו יכולים להעלות פוסטים, שכונו באתר "עדשות" (Lens), וכוללים, תכנים, תמונות, קטעי וידאו, וקישורים.
גודין קרא למאמרים "עדשות", כי הוא ראה אותם כ"[ממקד] אור ו[מראה] לנו את מה שאנחנו צריכים לראות".
באתר ניתן היה לפרסם עדשות רק במידה והן עומדות בסטנדרטים של סקווידו, הכוללים הגדרות כמותיות (עמידה בהיקף נדרש של תוכן), ואיכותיות (כולל בדיקה אוטומטית למקוריות התוכן).
משתמשים בסקווידו קיבלו ניקוד ודורגו לרמות שונות (level) בהתאם.
כל עדשה שפורסמה באתר, קיבלה אף היא דירוג, המתבסס על רמתו של הכותב, ועל משוב של משתמשים אחרים.
לאחר הופעת הבכורה שלו, סקווידו פורסם ב-CNN, הניו יורק טיימס, MSNBC והוושינגטון פוסט.
האתר זכה בפרס הראשון בפסטיבל South by Southwest בקטגוריית הקהילה/ ויקי בשנת 2007. סקווידו קרא תיגר על אתרי מידע מבוססים כמו About.com ו-eHow בזכות התעבורה הרבה, בעוד שהוא נשאר דומה במספר המבקרים הייחודי לאתרי חלוקת הכנסות אחרים כמו Mahalo.com ו-HubPages.
בשלבים המוקדמים של Squidoo, גודין ציין שהעדשות של מרתה סטיוארט וג'יין גודול לא קיבלו כמויות גדולות של תנועה, בעוד שעדשות על myspace והמשחק המקוון Line Rider היו מהמצליחים ביותר באתר.
ב-15 באוגוסט 2014, גודין הודיע שסקווידו נרכשה על ידי HubPages בהשתלטות ידידותית.
במשותף לאתרי חלוקת הכנסות רבים, התעבורה וההכנסות של סקווידו היו ירודות מזה זמן מה ואם היא לא הייתה נמכרת ל-HubPages, לא היה כדאי כלכלית לתחזק את האתר.
בהודעה באתר הסביר גודין:הם [HubPages] המובילים בתעשייה, דוחפים ללא הרף את המעטפת מבחינת התוכן שלהם, ההצגה שלו והתנועה שהם מקבלים באינטרנט.
סקוויד הוא מגנטומטר מאוד רגיש המשמש למדידת שדות מגנטיים מאוד עדינים, המבוסס על לולאות מוליכות-על המכילות צומתי ג'וזפסון.
סקווידים רגישים מספיק כדי למדוד שדות חלשים בסדר גודל של טסלה תוך כמה ימים של מיצוע מדידות.
רמות הרעש שלהם הן מסדר גודל של .
לשם השוואה, מגנט מקרר טיפוסי מייצר 0.01 טסלה (), וכמה תהליכים בבעלי חיים מייצרים שדות מגנטיים מאוד קטנים (בין ל־ טסלה).
מגנטומטרים אטומיים SFRF שהומצאו לאחרונה פוטנציאלית רגישים יותר ולא דורשים קירור קריוגני אבל סדר הגודל שלהם גדול () והם חייבים להיות מופעל בשדה מגנטי הקרוב לאפס.
ישנם שני סוגים עיקריים של סקוויד: זרם ישיר (DC), ותדר רדיו (RF).
סקוויד RF יכול לעבוד עם צומת ג'וזפסון יחיד, מה שעשוי להוזיל את הייצור שלו, אבל הוא פחות רגיש.
הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון בזרם ישר.
בהיעדר כל שדה מגנטי חיצוני, הזרם הנכנס מתפצל לשני ענפים באותה מידה.
אם שדה מגנטי חיצוני קטן מוחל על לולאת מוליך-העל, זרם ממסך, מתחיל במחזור הלולאה שיוצרת שדה מגנטי המבטל את השטף חיצוני.
הזרם המושרה הוא באותו כיוון כמו באחד הענפים של לולאת מוליך-העל, והוא הפוך ל- בענף האחר; סך הזרם נהיה בענף אחד ו- בשני.
ברגע שהזרם בכל ענף עולה על הזרם הקריטי, , של צומת ג'וזפסון, מתח מופיע לרוחב הצומת.
עכשיו, נניח שהשטף החיצוני הוא עוד יותר גדל עד שהוא עולה על , חצי מקוונטת השטף המגנטי.
כיוון שהשטף המוגדר על ידי לולאת מוליך העל חייב להיות מספר שלם של קוונטות השטף המגנטי, במקום הקרנת השטף הסקוויד עכשיו מעדיף מבחינה אנרגטית להגדיל את זה .
הזרם המקרין עכשיו זורם בכיוון ההפוך.
לפיכך הזרם המקרין משנה כיוון בכל פעם שהשטף גדל בחצי כפולה של .
לפיכך הזרם הקריטי מתנודד כפונקציה של השטף המוקצב.
אם הזרם הנקלט הוא יותר מ- , אז הסקוויד תמיד פועל במצב התנגדות.
המתח במקרה זה לפיכך הוא פונקציה של השדה המגנטי המיושם והמחזור שווה ל- .
מכיוון שתכונות מתח-זרם של סקוויד זרם ישר (DC) הוא היסטרטי, התנגדות העתק, מחובר דרך הצומת כדי להסיר את ההיסטרזיס (במקרה של נחושת אוקסיד מבוססת על מוליכי על של טמפרטורה גבוהה, ההתנגדות הפנימית של הצומת בדרך כלל מספיקה).
זרם ההקרנה הוא השטף המוחל מחולק על ידי ההשראה העצמית של הטבעת.
לכן יכול להיות מוערך בתור הפונקציה של (ממיר שטף למתח) כדלקמן:
2I = 2 ∆Φ/L, כאשר L הוא ההשראה העצמית של הטבעת מוליכת העל.
בדיון בסעיף זה, הניחו קווינטוט שטף מושלם בלולאה.
עם זאת, זה נכון רק עבור לולאות גדולות עם השראה עצמית גדולה.
על פי היחסים, שהובאו לעיל, זה מרמז גם זרם קטן ושינויי מתח.
בפועל ההשראה העצמית L של הלולאה לא כל כך גדולה.
את המקרה כללי ניתן להעריך על ידי הצגת פרמטר
כאשר ic הזרם הקריטי של הסקוויד.
בדרך כלל λ הוא מסדר אחד.
סקוויד RF הומצא בשנת 1965 על ידי רוברט ז'קלביק, ג'ון ג'יי לאמב, ארנולד סילבר, וג'יימס אדוארד צימרמן ב-"פורד".
הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון AC ומשתמש רק בצומת ג'וזפסון אחד.
הוא פחות רגיש בהשוואה לסקוויד זרם ישר אבל הוא זול יותר, וקל יותר לייצר אותו בכמויות קטנות יותר.
המדידות הבסיסיות ביותר בביומגנטיזציה, אפילו של אותות קטנים מאוד, נעשו באמצעות RF-SQUID.
סקוויד RF מוצמד אינדוקטיבית למעגל מכל תהודה.
כתלות בשדה המגנטי החיצוני, כמו שסקוויד פועל במצב התנגדות, ההשראה האפקטיבית של מעגל המכל משתנה, ובכך משנה את תדר התהודה של מעגל המכל.
את מדידות התדירות האלה ניתן לקחת בקלות, ובכך ההפסדים אשר מופיעים כמתח על פני נגד העומס במעגל הם פונקציה מחזורית של השטף המגנטי המוכל במחזור של Φ0. בשביל תיאור מתמטי מדויק עיין במאמר המקורי של Erné et al.
החומרים מוליכי העל המסורתיים לסקווידים הם, ניאוביום טהור או סגסוגת עופרת עם 10% זהב או אינדיום, כי עופרת טהורה לא יציבה כאשר הטמפרטורה שלו שוב ושוב משתנה.
כדי לשמור על מוליכות-על, כל המכשיר צריך לפעול בתוך כמה מעלות של האפס המוחלט, מקורר עם הליום נוזלי.
ב-2006, הוצגה הוכחה של הקונספט על חיישני CNT-SQUID בנויים מאלומיניום (עבור הלולאה) וקיר בודד של ננו-צינור מפחמן (CNT).
החיישנים בגודל 100 ננומטר ופועלים בטמפרטורת 1K או מתחת.
חיישנים כאלה מאפשרים לספור ספינים.
"חיישני סקוויד בטמפרטורה גבוהה" עדכניים יותר; הם עשויים ממוליכי על בטמפרטורה גבוהה, במיוחד YBCO, מקוררים על ידי חנקן נוזלי אשר הוא זול יותר, וקל יותר לטפל בו מאשר בהליום נוזלי.
הם פחות רגישים מסקווידים קונבנציונליים של טמפ' נמוכה אבל מספיק טוב עבור יישומים רבים.
הרגישות הרבה של סקווידים עושה אותם אידיאליים עבור מחקרים בביולוגיה.
מגנטואנצפלוגרפיה (MEG), למשל, משתמשת במדידות מתוך מערך של סקווידים כדי להסיק על פעילות עצבית בתוך המוח.
מכיוון שדיונונים יכולים לפעול בשיעורי אקויזיציה הרבה יותר גבוהים מאשר התדירות הטמפורלית הגבוהה ביותר של אותות הנפלטים על ידי המוח (kHz), מג משיגה רזולוציה טמפורלית טובה.
תחום נוסף שבו סקווידים משמשים הוא מגנטוגסטרוגרפיה העוסק בהקלטה של שדות מגנטיים חלשים של הקיבה.
יישום אצילי של סקווידים הוא שיטת סמן ניטור מגנטי, אשר משמשת כדי לעקוב אחר הנתיב של תרופות הניטלות דרך הפה.
בסביבה הקלינית, סקווידים משמשים בקרדיולוגיה עבור הדמיית שדה מגנטי (MFI), אשר מזהה את השדה המגנטי של הלב לאבחון וריבוד סיכון.
כנראה השימוש הכי מסחרי בסקווידים הוא מערכות מדידת רכוש מגנטי (MPMS).
אלה מערכות turn-key, שנעשו על ידי מספר יצרנים, שמודדות את התכונות המגנטיות של דגימת חומר.
זה נעשה בדרך כלל בטווח טמפרטורה של 300mK עד בערך 400K עם הפחתת גודל של חיישני SQUID מאז העשור האחרון, חיישן כזה יכול לצייד את הקצה של בדיקת AFM הבדיקה.
מכשיר כזה מאפשר מדידה בו זמנית של חספוס של פני השטח של דגימה והשטף המגנטי המקומי.
לדוגמה, סקווידים, משמשים כגלאים כדי לבצע דימות תהודה מגנטית (MRI).
בזמן ש-MRI שדה גבוה משתמש בשדות נקיפה של אחת לכמה טסלה, MRI סקוויד משתמש במדידת שדות בטווח מיקרוטסלה.
במערכת MRI קונבנציונלית, סולמות האות כמו בריבוע של מדידת תדר (ומכאן נקיפת שדה): כוח אחד של תדר נובע מהקיטוב התרמי של הספינים בטמפרטורת החדר, ואילו הכוח השני של השדה בא מן העובדה כי מתח מושרה בסליל פרופורציונלי לתדר של precessing מגנוט.
במקרה של untuned דיונון זיהוי של prepolarized ספינים, עם זאת, תמ"ג עוצמת האות היא עצמאית של נקיפת שדה, המאפשר MRI אות זיהוי חלש ביותר שדות, של סדר, של כדור הארץ השדה.
דיונון-זוהה MRI יש יתרונות על פני גבוה בתחום מערכות MRI, כגון עלות נמוכה נדרש לבנות מערכת כזו, שלה הקומפקטיות.
העיקרון הודגם על ידי הדמיה אנושית הגפיים, והעתיד שלה היישום עשוי לכלול גידול ההקרנה.
סקווירטל (ביפנית: Zenigame, ゼニガメ) הוא סוג פוקמון בזיכיון המדיה "פוקימון".
סקווירטל הופיע לראשונה במשחק הווידאו "פוקימון אדום וכחול".
ברוב משחקי הווידאו ובסדרת האנימה סקווירטל נחשב לפוקימון התחלתי של הדור הראשון מסוג מים.
לסקווירטל ישנן 2 התפתחויות, בדומה לשאר הפוקימונים ההתחלתיים: כאשר סקווירטל מגיע לרמה 16 הוא יתפתח לוורטורטל (Wartortle) ולאחר מכן, כשיגיע לרמה 36 יתפתח לבלאסטויז (Blastoise).
בסדרת האנימה סקווירטל מתואר כפוקימון ידידותי, שובב ונאמן לבעליו.
סקווירטל מכונה "פוקימון הצב הקטן".
מספרו של סקווירטל בפוקידע הוא 007.
סקווירטל הוא פוקימון מים דמוי צב בעל עור כחול בהיר, שריון בגווני צהוב־כתום וראש קשיח.
סקווירטל בעל ידיים קטנות, שתי רגליים, וזנב עגול דמוי קצף.
ככל הנראה, מקור שמו של סקווירטל הוא הלחם בין הפועל "squirt" (להשפריץ) עם "turtle" (צב).
הסקווירטל של אש הופיע לראשונה בפרק 12 של עונה 1, "כוח סקווירטל", יחד עם כנופייתו כאשר מתחו את אש וחבריו ולכדו אותם בבור, ובהמשך לכד אותם סקווירטל כחלק ממזימה של צוות רוקט, ולבסוף, לאחר שאש הציל את חייו, סקווירטל החליט להצטרף לצוות של אש.
בשלב מסוים בעונה השלישית, שלח אש את סקווירטל לסייע לחבריו ולשוטרת ג'ני בעיר מגוריו, כחלק מצבא סקווירטל שמשמש לכיבוי אש, ונפרד ממנו.
בהמשך חוזר סקווירטל לעזור לאש בקרבות, ועוזב שוב.
מידע על הסקווירטל של גארי נחשף רק בסוף העונה ה־5, כאשר הסתבר שהוא בחר בו כפוקימון ההתחלתי שלו.
הסקווירטל של גארי הופיע לראשונה כבר לאחר שהתפתח לבלאסטויז בקרבות ליגת ג'וטו.
גרי השתמש בבלאסטויז נגד מתחריו וביניהם אש, והצליח לפסול פוקימונים רבים, אך הובס על ידי צ'ריזארד של אש.
מיי קיבלה את הסקווירטל שלה מפרופסור אוק, לאחר שסקווירטל התחבר אליה ורצה להצטרף למסעותיה.
בעונה 12 סקווירטל של מיי מתפתח לוורטורטל וממשיך איתה עד לסוף העונה.
סקווירומימוס (שם מדעי: Sciurumimus; מילולית: "מחקה סנאי".
הוא קרוי כך עקב הנוצות של זנבו המזכירות זנב של סנאי) הוא סוג דינוזאור טורף מקבוצת התרופודים אשר חי בתור היורה לפני 150 מיליון שנה.
הוא השתייך לקבוצת הקלורוזאוריה, שממנה התפתחו העופות המודרניים.
מאובניו נמצאו ב-2011 בבוואריה, גרמניה ותוארו בשנה שלאחריה בידי החוקר הגרמני אוליבר ראווט.
דינוזאור מנוצה זה היה מהפרימיטיבים שבקלורוזאורים.
בעבר נטען שהיה שייך לקרנוזאורים או לטירנוזאורים.
המאובן היחיד שלו הגיע לאורך 72 ס"מ, אך כנראה שהיה שייך לפרט צעיר מאוד.
פרט בוגר היה מגיע לאורך 5–7 מטרים.
המאובן שנמצא היה בעל ראש ועיניים גדולות, צוואר המתעקל אחורה וזרועות גדולות בעלות טפרים חדים.
סקודונוזאורוס (שם מדעי: Secodontosaurus; מילולית: "לטאה בעלת שינים חותכות") הוא סוג של סינאפסיד קדום ממשפחת הספנקודונטיים, אשר היה קרוב משפחתו של הדימטרודון.
הוא חי בתקופת הפרם שבעידן הפלאוזואיקון לפני 285-272.3 מיליון שנה.
בניגוד לדימטרודון המוכר יותר, לזוחל זה היו לסתות צרות אך מותאמות לחיתוך ובדומה לדימטרודון היו לו מספר סוגי שיניים בלסתו כשמקדימה היו ניבים בולטים ומאחורה שיניים מותאמות יותר ללעיסה.
צורת הלסתות שלו אולי מעידה על התאמה לתפיסת דגים או טרף מיימי או לשליפת טרף מסדקים וחללים באדמה.
היה לו מפרש גבי גדול והוא הגיע לאורך 2-2.7 מטר ולמשקל 110 ק"ג, יותר קטן מהדימטרודון.
הוא היה בעל מבנה עגלגל עם רגליים קצרות וזנב מוארך.
המאובנים של יצור קדום זה נמצאו בטקסס ותוארו בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1880. עם זאת הוא נתן להם סיווג כמין חדש של אופיאקודון (Ophiacodon) ומיונים מאוחרים יותר סיווגו אותו כמין של דימטרודון.
רק ב-1936 החוקר אלפרד רומר סיוג אותו כסוג עצמאי בעל "פני שועל" שונים מאלה של הדימטרודון.
יצור קדום זה הופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.
סקוואט או כריעה הוא תרגיל התנגדות נפוץ מאוד לחיזוק פלג הגוף התחתון.
זהו תרגיל מורכב (רב מפרקי), שבעת ביצועו מפעילים את מפרקי הקרסול, הברך והירך.
השרירים העיקריים הפעילים בתרגיל הם שריר הירך הארבע ראשי ושריר העכוז הגדול.
על ידי הוספת משקל באמצעות משקולות יד או מוט אולימפי, ניתן להגדיל את ההתנגדות ובכך להעלות את רמת הקושי בעת ביצוע התרגיל.
בנוסף, מערב הסקוואט קבוצות שרירים גדולות, מה שעשוי להוביל לשריפה מוגברת של קלוריות.
סומו סקוואט - סקוואט מסוג זה דורש עמידה בפיסוק רחב כאשר אצבעות הרגליים פונות החוצה, הידיים נמצאות מול החזה כדי להישאר בשיווי משקל והרגליים מכופפות.
האגן מתחיל את התנועה כלפי מטה עד שהירכיים מקבילות לרצפה ועולה בחזרה לרצפה עד יישור מלא של הרגליים ובעת העלייה כלפי מעלה מכווצים שרירי הישבן.
פרונט סקוואט - על עצמות הבריח והכתפיים מונח מוט מברזל ועליו משקולות, כאשר אצבעות הידיים תומכות במוט להישאר במקומו.
מתרחשת ירידה איטית של הגוף על ידי כפיפת הברך וישיבה לאחור כאשר הרגליים רחבות מעט מרוחב אגן והכפות רגליים פונות מעט החוצה.
איר סקוואט - בסוג זה של סקוואט הידיים שמופנות קדימה, החזה מורם ומבט המתאמן מופנה קדימה.
בעת הכפיפה, האגן יורד נמוך מקו הברכיים ובעלייה הידיים מורמות כלפי מעלה.
ב-8 באוקטובר 2011 ג'ונאס רנטנן מפינלנד ביצע סקוואט באליפות Bullfarm Powerlifting בהלסינקי ובכך הוא שבר את השיא הקודם של דוני תומפסון (ארצות הברית) שביצע סקוואט עם משקל של 573 ק"ג.
עם חליפה רבת שכבות, ללא בדיקות סמים.
במרץ 2019 בליין סמנר מארצות הברית שבר את שיאו העולמי בארנולד קלאסיק בדייטון אוהיו תחת חוקי ה-IPF והעמידו על 505 ק"ג בחליפה חד שכבתית ובדיקה בשימוש ב-PED
המספר הגבוה ביותר של סקוואטים עם 130 ק"ג ב-2 דקות בוצע על ידי מריה סטריק מהולנד שביצעה 29 סקוואטים ב-2 דקות.**
שיא עולם עם עוטף ברך ועם משקל של 500 ק"ג בוצע על ידי ולאד אלהזוב ב-22 ביולי 2017. בספטמבר 2017 מוג'טבה מלקי השווה לשיא הזה.**
שיא עולם ללא עוטף ברך בוצע ב-4 במרץ 2018 על ידי ריי ויליאמס שהרים משקל של 485 ק"ג.
המספר הגבוה ביותר של סקוואטים שבוצעו בשעה אחת הוא 4,708 על ידי פדי דויאל בנובמבר 2007.
המספר הגבוה ביותר של סומו סקוואטים שבוצעו בשעה אחת הוא 5,153 על ידי ד"ר תיאנה הו בדצמבר 2007.
בסגנון זה אי אפשר להשיג את העומק הנדרש בסקווט בתחרויות תחת חוקי ה-IPF בגלל HIP LOCK מוקדם
לא במסגרת תחרות בלי 3 שופטים, לקבוע את איכות החזרות
סקוואן בארקלי הוא שחקן פוטבול, המשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס שבליגת ה-NFL, בעמדת הרץ האחורי.
לאחר הקריירה בת 3 השנים שלו בקבוצת הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, בה הוא סיים עם סה"כ 5,557 יארדים והגיע מקום רביעי בהצבעות לגביע הייזמן, בארקלי נבחר על ידי הניו יורק ג'איינטס במקום השני בדראפט ה-NFL של שנת 2018.
בארקלי שיחק שלוש שנים במדי הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, משנת 2015 עד שנת 2017. בשנתו הראשונה הראה ביצועים מרשימים עם 1,076 יארדים בריצה ו-7 טאצ'דאונים.
בשנתו השנייה, בארקלי שיפר את ביצועיו עם 1,496 יארדים בריצה ו-18 טאצ'דאונים.
גם בשנתו השלישית בארקלי הראה ביצועים מרשימים עם 1,271 עם יארדים ו-18 טאצ'דאונים.
עקב ביצועיו בארקלי נכלל במועמדים לקבל את גביע הייזמן, אך בסופו של דבר הגיע למקום הרביעי, כאשר הזוכה בגביע לאותה שנה היה בייקר מייפילד, שבסופו של דבר גם נבחר במקום הראשון בדראפט באותה שנה של בארקלי.
לאחר שנותיו בקולג' וביצועיו המרשימים, בארקלי נבחר שני בדראפט ה-NFL של שנת 2018, על ידי ניו יורק ג'איינטס.
לאחר היבחרותו, בארקלי חתם עם הקבוצה על חוזה למשך ארבע שנים שערכו כ-31.2 דולר.
בשנתו הראשונה במדי הג'איינטס בארקלי פתח בכל המשחקים של העונה הסדירה, הראה ביצועים מרשימים ביותר ושבר שיאים כגון: הכי הרבה משחקים עם לפחות 100 יארדים כוללים על ידי רוקי והכי הרבה יארדים כוללים בעונה הסדירה של ה-NFL על ידי רוקי (הוביל את הNFL באותה עונה).
בעקבות ביצועיו נבחר בארקלי לפרו בול של אותה שנה וזכה ברוקי ההתקפי של העונה.
לאחר עונת רוקי מוצלחת, בארקלי הגיע למקום ה-16 ברשימת 100 השחקנים הטובים ביותר של שנת 2019 ב-NFL.
בשנת 2019, בארקלי הראה ביצועים מרשימים עם 1,003 יארדים בריצה ו-6 טאצ'דאונים והיה לרץ האחורי הראשון בקבוצתו עם יותר מ-1,000 יארדים בריצה בשתי עונותיו הראשונות.
בשנת 2020, במשחק השני באותה עונה של קבוצתו כנגד שיקגו ברס, בארקלי קרע את הרצועה הצולבת שלו ונאלץ לסיים את העונה שלו לאחר שני משחקים אלו בלבד.
הסקודטו (באיטלקית: Scudetto, "מגן קטן") הוא עיטור שנענד על ידי מועדוני ספורט איטלקיים שזכו באליפות איטליה בענף הספורט שלהם בעונה הקודמת.
הסקודטו נוצר בשנות ה-20 של המאה ה-20 כדי לכבד את הזוכה בליגת הכדורגל הלאומית של איטליה (ב-1929 מותגה מחדש כסרייה א') והקבוצה הראשונה שלבשה אותו הייתה גנואה ב-1924. מאוחר יותר הוא אומץ על ידי קבוצות של ענפי ספורט אחרים.
המילה סקודטו משמשת גם לציון גביע הסרייה א', ו"זכייה בסקודטו" הוא ביטוי נרדף ל"זכייה בסרייה א'".
המצאת הסקודטו מיוחסת בדרך כלל למשורר והמחזאי גבריאלה ד'אנונציו, שבצעירותו היה חסיד נלהב של כדורגל.
בשנת 1920 סופחה לאיטליה העיר האוסטרו-הונגרית פיומה (כיום רייקה שבקרואטיה).
ד'אנונציו הציע שקבוצת הכדורגל המקומית תכיר בתמיכה בריבונות האיטלקית על העיר על ידי ענידת מגן בעל שלושה צבעים בצבעי דגל איטליה - ירוק, לבן ואדום - על מדיה.
ב-1924 אישרה התאחדות הכדורגל האיטלקית את ההחלטה לכבד את האלופה המכהנת, ואפשרה לה לענוד את הסקודטו על חולצות המשחק שלה.
הקבוצה הראשונה שעשתה זאת הייתה גנואה, שזכתה בעונת 1923/1924 בליגה האיטלקית הראשונה.
מאז הפך הסקודטו לסמל האלופה המכהנת של כל ליגת ספורט באיטליה, כמו למשל אליפות הרוגבי יוניון האיטלקית שעם הקמתה ב-1928 אימצה גם היא את מנהג ענידת הסקודטו על חולצת האלופה המכהנת.
בשנים 1924–1928 עוצב הסקודטו בדומה לדגל ממלכת איטליה עם סמל בית סבויה במרכז, ובשנים 1931–1944, תחת איטליה הפשיסטית, שונה הסקודטו לסמל בית סבויה יחד עם הפסקס, סמל הפשיזם והמפלגה הפשיסטית הלאומית של בניטו מוסוליני.
הקוקארדה (באיטלקית: Coccarda) הוא הקוקאדה הלאומית של איטליה, מעין רונדל עגול בצבעי דגל איטליה (מבחוץ פנימה: אדום-לבן-ירוק).
הקוקארדה נענדת, בדומה לסקודטו, על ידי מחזיקת הקופה איטליה בעונה שלאחר הזכייה.
הקבוצה הראשונה שענדה את הקוקארדה על מדיה הייתה לאציו, לאחר שזכתה בגביע האיטלקי ב-1958.
סקווש יופיע לראשונה כספורט אולימפי באולימפיאדת לוס אנג'לס שתיערך בשנת 2028 בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית.
הוועד האולימפי הבין-לאומי אישר את צירופו של הענף לתוכנית התחרויות של המשחקים האולימפיים בכינוס שנערך בחודש אוקטובר 2023 במומבאי שבהודו, לצד ארבעה ענפים נוספים: קריקט, פוטבול דגלים, בייסבול/סופטבול, ולקרוס.
סקוט אוליבר הול היה מתאבק אמריקאי.
בשנת 2014 נכנס הול להיכל התהילה של ה-WWE תחת הדמות רייזר ראמון אותה גילם בין שנת 1992 לשנת 1996. הול נולד במחוז סנט מרי, מרילנד, והחל את הקריירה שלו בשנת 1984. הוא עלה לגדולה לאחר שחתם ב-WWF במאי 1992, תחת השם רייזור רמון.
בעודו בחברה, הוא זכה ארבע פעמים באליפות הבין-יבשתית של ה-WWF.
הוא עזב את החברה במאי 1996, ולאחר מכן חתם עם המתחרה WCW, שם הפך לחבר מייסד של סיעת הסדר העולמי החדש (nWo), יחד עם האלק הוגאן וקווין נאש.
בחברה, הוא הפך פעמיים לאלוף ארצות הברית במשקל כבד של WCW, פעם אחת אלוף הטלוויזיה העולמי של WCW, ואלוף העולם שבע פעמים בתג קבוצתי של WCW.
הוא עזב את WCW בפברואר 2000, וחזר ל-WWF (שמאוחר יותר שונה שמה ל-WWE) לתקופה קצרה ב-2002.
הוא בילה את שארית הקריירה שלו בהיאבקות עבור מבצעים שונים, כגון ECW, New Japan Pro-Wrestling (NJPW) ו-Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שם הוא החזיק פעם אחת באליפות העולם של TNA Tag Team, יחד עם קווין נאש ואריק יאנג.
הוא נאבק בקרב האחרון שלו ביוני 2016. אף על פי שמעולם לא זכה באליפות העולם בקידום גדול, הול החזיק פעם אחת באליפות העולמית במשקל כבד של WWC עבור מועצת ההיאבקות העולמית שבסיסה בפוארטו ריקו.
הוא נכנס להיכל התהילה של ה-WWE כמתחרה יחיד בשנת 2014, וכחבר ב-nWo בשנת 2020. הול נאבק באלכוהוליזם ושימוש בסמים במשך רוב הקריירה שלו ובהמשך חייו, ומת במרץ 2022, בגיל 63.
הול נולד במחוז סנט מרי, מרילנד, ב-20 באוקטובר 1958. הוא גדל כבנו של איש צבא, עקב כך המשפחה עברה דירה מדי שנה עד שמלאו לו 15, והול אף למד בבית ספר תיכון במינכן.
הול החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 1984 ב"היאבקות האליפות מפלורידה" (Championship Wrestling from Florida, CWF), בטריטוריית פלורידה של "ברית ההיאבקות הלאומית" (NWA), ועד מהרה נוצר סכסוך מבוים בינו לבין דאסטי רודס.
הול ודן ספייבי התאמנו יחד בפלורידה (בעיקר תחת רודס, אבל גם תחת מייק רוטונדה ובארי וינדהם).
כשהגיע זמנם של השניים לערוך את הופעת הבכורה שלהם כצמד מתאבקים (Tag team), רודס שלח את שניהם לעבוד ב"טריטוריית היאבקות" שמרכזה בשארלוט (קרוליינה הצפונית), אצל המתאבק והיזם ג'ים קרוקט ג'וניור.
הם הופיעו לראשונה בשם "אמריקן סטארשיפ" (American Starship, כלומר "חללית אמריקאית"), עם הול בשם הבמה "Starship Coyote" ("קויוט חלליתי") וספייבי בשם הבמה "Starship Eagle" ("עיט חלליתי").
בתחילת דרכם של הול וספייבי כ"אמריקן סטארשיפ", רק לעיתים רחוקות הם הוזמנו להשתתף במופעי היאבקות, עד כדי כך שהשניים הועסקו ברוב הזמן כאנשי צוות של קבוצת הבייסבול "שארלוט אוריולס" (Charlotte Orioles, שהייתה אז בבעלות ג'ים קרוקט ג'וניור).
במעט המקרים בהם השניים הופיעו בזירת ההיאבקות, הופעתם לא זכתה להצלחה.
גולת הכותרת של שהייתם באירוע ההיאבקות באליפות המרכז-אטלנטית של קרוקט, הייתה הפסדם בהתמודדות נגד ארן ואול אנדרסן באליפות הצמדים הלאומית של ה-NWA.
בשנת 1985, לאחר שהשניים סיימו את העסקתם אצל קרוקט, הם הצטרפו לבוב גייגל ב"טריטוריית מדינות המרכז" של ה-NWA (NWA Central States, שמרכזה בקנזס סיטי), שם זכו להזדמנות להתמודד נגד שני אלופי הטריטוריה מרטי ג'נטי ו"בולדוג" בוב בראון, והפסידו בקרב.
שהייתו של דן ספייבי בטריטוריית מדינות המרכז הייתה קצרה.
הוא חזר לשארלוט, לקרוקט, והשתתף מטעמו בקרבות היאבקות כמפסיד המיועד , תחת שם הבמה "העיט של אמריקן סטארשיפ".
בתקופה זו נשאר הול ב"מדינות המרכז".
הול הצטרף לאיגוד ההיאבקות האמריקאי (AWA) בשנת 1985, שם התאבק כסקוט הול "מגנום" ומאוחר יותר כסקוט הול "הגדול".
ורן גאנייה, הבעלים והאמרגן של AWA, רצה לדחוף את הול לגבהים כמו האלק הוגאן, בעקבות עזיבתו של הוגאן לטובת WWF של וינס מקמהון.
גנייה גרם להול להשתמש בגינונים ובמהלכים דומים להוגאן.
הול נסע גם ליפן, שם הוא התאבק מספר קרבות עבור New Japan Pro-Wrestling (NJPW) בין השנים 1987 ל-1990. הול הקים קבוצת תיוג עם חברו המנוסה יותר קורט הניג, שמאוחר יותר ייזקף לזכותו את טיפוח קריירת ההיאבקות המקצועית המוקדמת שלו.
הקבוצה ניצחה את ג'ימי גארווין וסטיב ריגל באליפות העולם לקבוצות תג של AWA ב-18 בינואר 1986, במשחק בן 58 דקות באלבקרקי, ניו מקסיקו.
האלופים הגנו מפני מתמודדים כמו באדי רוז ודאג סומרס, נורד הברברי ובוריס ז'וקוב, וביל וסקוט ארווין.
הם הפסידו את החגורות לרוז וסומרס בספירה לאחור (סטייה חריגה ובלתי מוסברת מהכלל הסטנדרטי של היאבקות מקצוענית) ב-17 במאי, לאחר התערבות של קולונל דה-בירס.
לאחר שאיבדו את התואר, הול והניג נפרדו במהרה.
הול קיבל זריקות באליפות העולם במשקל כבד של AWA, נגד סטן הנסן וריק מרטל.
אף על פי שגניה רצה לשים את החגורה על הול, הול שנא את מזג האוויר הקר בטריטוריה, זיהה את ה-AWA כ"ספינה טובעת", ועזב ל-NWA ב-1989.
הול התנסה בתצוגת בית באוגוסט 1987 יחד עם ג'רי אלן והפסיד לאיירון מייק שארפ ובארי הורוביץ.
ב-23 בינואר 1990, הול התנסה שוב בתחרות WWF Wrestling Challenge בפורט מאיירס, פלורידה.
באירוע הובס הול על ידי פול רומא, ולא הוחתם על ידי החברה.
זמן קצר לאחר מכן הצטרף הול לארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling, חבר ללארי קמרון וניצח את הירושי האסה וקוניאקי קובאיאשי ב-2 במרץ 1990 באולם קורקואן בטוקיו, יפן.
הוא נאבק פעמים רבות עבור החברה, מול קבוצה מגוונת של יריבים כולל בם בם ביגלו, קוג'י קיטאו, נורד הברברי ושיניה האשימוטו.
סקוט הול, בתפקיד טקסס סקוט, התחרה עבור התאחדות ההיאבקות Catch Wrestling Association (CWA) בטורניר "Catch Cup '90" שנערך ב-22 בדצמבר 1990 בברמן, גרמניה לעיני 6,000 אוהדים.
הול נוצח על ידי לוקח הנשמה בגמר הטורניר.
מ-1990 עד 1991 היה הול חבר במועצת ההיאבקות העולמית לקידום פוארטו ריקו (WWC).
ב-3 במרץ הוא ניצח את מיגל פרז ג'וניור באליפות הקאריביים במשקל כבד של WWC.
הוא הפסיד אותו לסופר מדיק III ב-20 באפריל.
לאחר שנאבק בקרב אפל ב-29 באפריל 1991 באטלנטה, ג'ורג'יה בהקלטה של World Championship Wrestling, הול חזר רשמית ל-WCW ושמו שונה ל"The Diamond Studd", גימיק דומה לזה של ריק רוד (שניהם היו שחצנים, יהירים והיו מזמינים נשים מושכות מהקהל לזירה).
הוא נוהל על ידי דיאמונד דאלאס פייג', והופיע לראשונה ב-19 במאי ב-SuperBrawl 1. במשחק הבכורה שלו, הוא מחץ את טומי ריץ' ב-14 ביוני בפרק של Clash of the Champions XV: Knocksville USA.
בליל כל הקדושים 1991, הקבוצה של סטוד, עבדאללה הקצב, מיק פולי וביג ואן ויידר הפסידה לסטיב בורדן, אל גיגנטה והאחים שטיינר ב"קרב חדר האימה".
לאחר פציעה שהשביתה אותו לסטארקייד בדצמבר 1991, נכנס סטוד ל-1992 והקים קבוצות תיוג קצרות מועד עם ויני וגאס וסקוטי פלמינגו (כחלק מאורוות מכרה היהלומים), כמו גם עם חברי הברית המסוכנת של פול היימן.
סטוד החל לריב עם דאסטין ראנלס באפריל 1992 כאשר התערב בשני משחקים טלוויזיוניים שהיו לרודס עם בובי איטון.
הרעיון לצרף אותו לברית המסוכנת נשקל, אך נפל, והול עזב את WCW זמן קצר לאחר המשחק הטלוויזיוני האחרון נגד רוב קמפבל ב-8 במאי.
הול הצטרף WWF מאוחר יותר באותו חודש, בתור "רייזור רמון", בריון קובני אמריקאי מפוקפק ומסוגנן ממיאמי.
דמויותיהם של טוני מונטנה ומאני ריברה מהסרט פני צלקת משנת 1983. כינויו של רמון ("האיש הרע") ומשפט המפתח שלו ("אמור שלום לבחור הרע") נגזרו מציטוטיו של מונטנה: "אמור שלום לחבר הקטן שלי" ו"אמור לילה טוב לבחור הרע".
עם זאת, עיתונאי Inside The Ropes אדם מוריסון ציין במרץ 2022 כי דמותו של הול רייזר רמון שמרה גם על היבטים "שחצנים ומגניבים" שהיו דומים לדמותו ב-WCW "Diamond Studd".
מוריסון גם הצהיר כי דמותו של הול "הניחה את היסודות שעליהם הוא ייצור את 'האיש הרע' תחת האימפריה של וינס מקמהון".
הוא הופיע לראשונה בתור רייזור רמון בדו-קרב אפל ב-Wrestling Challenge נגד כריס האן ב-18 במאי 1992. מאוחר יותר בקריירה שלו, הול טען שהוא הציג את הרעיון של דמות דמוית פני צלקת במהלך פגישה עם וינס מקמהון ופט פטרסון, כבדיחה.
הול ציטט שורות מהסרט במבטא קובני ונתן רעיונות לקטעים שישחזרו כמה מהסצנות בסרט, כמו נסיעה ברחבי דרום פלורידה ברכב עם גג נפתח עם פנים מעור נמר.
למרות שנלקח היישר מהסרט, הול טוען שמקמהון ופטרסון בכל זאת התלהבו מהרעיונות וכינו אותו "גאון".
מאוחר יותר נודע להול כי מקמהון ופטרסון לא ראו ולא שמעו על הסרט, והאמינו שהול הגה את הרעיונות בעצמו.
פטרסון ומקמהון המציאו את השם "Razor", אך הסכימו עם הצעתו של הול שזה צריך להיות כינוי, ושלדמות צריך להיות שם פרטי ראוי.
מאוחר יותר ביקש הול מטיטו סנטנה שם בעל צליל לטיני שמתחיל באות R.
סנטנה הציע את "רמון", הול החזיר אותו למקמהון והשם נתקע.
הלוגו והתלבושת של Razor Ramon עוצבו על ידי טום פלמינג.
לאחר שבועות של קטעי היכרות, רייזור רמון ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה ב-8 באוגוסט 1992, בפרק של Superstars, והביס את פול ואן דייל (אביה של מתאבקת ה-WWE לעתיד כרמלה) עם מהלך הסיום שלו, The Razor's Edge (שנקרא בעבר "The Diamond Death Drop" ב-WCW).
בשלב מוקדם ענד רמון שרשראות זהב גדולות לטבעת.