tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה משתמשת באמצעים שונים (כמו זוויות צילום, זומים, מוזיקה ודיאלוג) כדי לשוות למתרחש נופך דרמטי ורציני יותר משהוא באמת, בניסיון לחקות וללעוג לטלנובלות ולדרמטיזצית-יתר שלרוב משוייכת אליהן.
(הבהרה: הרשימה מסודרת לפי סדר הופעת הפרקים באתר BIGI, ולא לפי תאריך השידור המקורי)
מספר פרקשם הפרקתקציר1ראש השנהדודתו של צירלר נפטרת ומורישה לו מטע תפוחים.
צירלר מחליט להשתמש במטע ולשווק תפוח בדבש לקראת ראש השנה.
בעסק הוא משתף את משפחת הדסי וחקלאי בשם מוישיק, שנראה שכוונותיו אינן טהורות כפי שהוא אומר.
לבסוף מתגלה שעורכת הדין הממונה על הצוואה התחזתה למוישיק וברחה עם הכסף לקאריביים.2סוכותמשפחת צירלר ומשפחת הדסי מתחרים בתחרות "הסוכה הכי יפה" בעיר שלהם, כאשר תוך כדי הדסה מעורבת בתאונה מפתיעה, שלמה מאבד את הזיכרון וצירלר מנסה לגנוב את קופסת הקישוטים של משפחת הדסי.
הם מחליטים להתארח אצל שלמה והדסה, אך העניינים מסתבכים כששלומית מגלה שהיא ואושר, בנם של הצירלרים, עוברים לגור יחד.9יום ללא עישוןתשדיר נגד עישון בשיתוף האגודה למלחמה בסרטן.10יום העצמאות - ולתפארת מדינת ישראלדקל מתעוור במהלך הנפת הדגל (תפקידו בצבא).
משפחת הדסי עצמה יורדת מנכסיה עקב רוחב ליבו של שלמה.
אושר מקים בית קפה ופליציה הדוגמנית הופכת להיות שותפתו.
ישנה תחרות שבו הזוכה יזכה להשיא משואה ליום העצמאות בשם גבעת פדידה, בהר הרצל.
וצירלר החולם לזכות בתחרות מנסה להסתדר בלי מנוחה, שנוסעת עם חבורת הזמר שלה לטיול מסביב לעולם ושולחת לו גלויות מצולמות.11שבועותאושר טס להודו ומשאיר את שלומית לבדה.
אשכול, אח של מנוחה, משתחרר מהכלא ושלומית העצובה מתחילה איתו.
סבתא הדסי מותירה למשפחה עיזת פלא, ומשפחת הדסי מחליטה להקים עסק לגבינות צאן - שצירלר מנסה לגנוב.
האם צירלר יצליח במזימתו והאם שלומית תתחתן עם אשכול?12ימי חול 3 - דרושה ספרית / השוטר הטוב / בחירות13יום ללא עישוןתשדיר נגד עישון בשיתוף האגודה למלחמה בסרטן.14ט"ו בשבט - הקרב על היערגבעת פדידה סוערת בעקבות הצעה לבנות קניון על שטח יער שנמצא ביישוב.
צירלר שרואה בכך הזדמנות לרווח כספי תומך בפתיחת הקניון, ואילו שלמה והדסה מתנגדים להרס הטבע שהקניון יגרום.
בדרך להכרעה בסוגיה הדסה נעצרת על ידי המשטרה ומוצאת אהבת ילדות, צירלר חוטף התקף אלרגיה ומזייף חתימות, ודקל מתגייס לצה"ל ובעיקר למחאה שמארגן שלמה.15יום המשפחהתחרות בין משפחת הדסי למשפחת צירלר על המשפחה הכי טובה בגבעת פדידה.
מנוחה מנסה להתקבל לתפקיד החזאית של גבעת פדידה.
אושר, הפרוד משלומית (ללא הסבר עלילתי, מה שמסביר גם את היעדרותה מהסדרה) מביא חיות הביתה למורת רוחו של צירלר.
צירלר עצמו מנהל רומן עם ראשת המועצה, מכיוון שהוא יודע שהיא המנחה של השעשועון, אך לדאבונו, ראשת המועצה שוברת את רגלה והיא מוחלפת בכוכבת צעירה (שרון דוראני).
דקל מתכונן למבחן הנהיגה, כשמורה הנהיגה שלו מתאהב על הדרך בדודתו.
הפרק שודר במקור בסוף קיץ 2002, ומבחינה כרונולוגית, זה הפרק שחותם את הסדרה.
שלמה הדסי (עודד מנשה): בעלה של הדסה ואביהם של שלומית ודקל.
הדסה הדסי (טל מוסרי): אשתו של שלמה ואמו של דקל.
דקל הדסי (תום אבני): בנם של שלמה והדסה ואחיה של שלומית.
שמיניסט ולאחר מכן חייל עורפי בצבא.
אוהד את מכבי תל אביב בכדורגל.
בפרק הראשון הוצג סיפור חייו באופן שונה לחלוטין ממה שהוצג בשאר הפרקים.
שלומית הדסי (עדי עזרוני): בתם של שלמה והדסה ואחותו של דקל.
יצאה עם אושר למרות התנגדותם של הוריהם.
בהמשך התארסה לאשכול, אך לבסוף נישאה לאושר, כשבפרק האחרון היא נפרדה ממנו באופן סופי, ולא צוין הסבר עלילתי לכך שדמותה לא מופיעה בפרק האחרון (עקב פרישתה של עזרוני עצמה מהערוץ באותה תקופה).
צירלר (קובי מחט): בעלה של מנוחה ואביו של אושר.
שכנם המעצבן, הקמצן והתככן של משפחת הדסי.
דמותו חרגה מהסדרה מספר פעמים והשתתפה בקטעים נוספים בערוץ הילדים.
מנוחה "מינוחה" צירלר (סיון ששון): אשתו של צירלר, אמו של אושר ואחותו הגדולה של אשכול.בעלה צירלר, קורא לה "מינוחה".
לעיתים שותפה למזימותיו של בעלה ואף תומכת בו.
חברה במקהלה העירונית.דמותה חרגה מהסדרה מספר פעמים והשתתפה בקטעים נוספים בערוץ הילדים.
אושר צירלר (מיקי גבע): בנם של צירלר ושל מנוחה.
נסע לטיול בהודו ל-12 שנים.
נישא לשלומית למרות התנגדותם של הוריהם, כשבפרק האחרון הוא כנראה נפרד ממנה סופית ושב לבית ההורים.
שמו המקורי הוא אסף, שינה את שמו פעמים רבות, בין היתר לתאופיק, שליו ואושר.
דודה סטלה: דודתו של צירלר.
מגישת חדשות בחלומה של הדסה.
מינה צומח: מגישת "חדשות הגבעה".
עורכת דין: מימשה את צוואתה של דודה סטלה.
גילה שולץ: ראש מועצת גבעת פדידה.
פליציה: דוגמנית ששוכרת את החדר של אושר.
נכנסה כשותפה בבית הקפה של אושר.
קפטנית נבחרת המעודדות שבה הייתה חברה שלומית.
שרלי: המורה לנהיגה של דקל.
אלימלך נחשון: שוטר שחוקר את חטיפתה של הדסה.
אשכול כהן: אחיה הקטן של מנוחה.
השתחרר מבית הסוהר לאחר 15 שנים.
רחלי: אחותה הגדולה של הדסה.
גדעון: מנהל הבנק של שלמה.
חיים צפניה: כדורגלן בית"ר גבעת פדידה.
המנחה של "משפחה מספר 1".
דוב קדמון: כתב שטח ב"חדשות גבעת פדידה".תום אבני:
לחלום אותך הוא סרט דרמה פנטזיה משנת 1998 בבימויו של וינסנט וורד ובכיכובם של רובין ויליאמס, קובה גודינג ג'וניור ואנאבל סיורה.
הסרט מבוסס על ספרו של ריצ'רד מת'סון, ועוסק בנושאים של אהבה, מוות, גאולה וחיים לאחר המוות, תוך שהוא מציג חזות ויזואלית מרהיבה וזכה לשבחים על העיצוב האמנותי שלו.
הסרט זכה בפרס האוסקר לאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר ובפרס גילדת האמנות הבמאים למצוינות בעיצוב הפקה.
הוא גם היה מועמד לפרס האוסקר לבימוי האמנותי הטוב ביותר.
הסרט היה כישלון קופתי, שהכניס רק 75.4 מיליון דולר מול תקציב של 85–90 מיליון דולר.
כריס נילסן (רובין ויליאמס) נהרג בתאונת דרכים ומוצא את עצמו בעולם החיים שאחרי המוות.
בתחילה הוא מגלה עולם יפיפה ומלא צבעים, שבו הוא יכול לעצב את סביבתו כרצונו.
במהלך מסעו בעולם הבא, כריס מגלה שאשתו אנני (אנאבל סיורה) שוקעת בדיכאון עמוק לאחר מותו, וכאשר היא מתאבדת, היא מגיעה למקום חשוך ואפל בעולם הבא.
כריס, שמגלה שאנני תקועה במעין גיהנום פרטי, מחליט לצאת למסע מסוכן להצלתה, למרות האמונה שאי אפשר להחזיר נשמות שהגיעו לשם.
רובין ויליאמס בתפקיד כריס נילסן
אנאבל סיורה בתפקיד אנני נילסן
קובה גודינג ג'וניור בתפקיד אלברט, המדריך של כריס בעולם הבא
מקס פון סידוב בתפקיד ה"מעביר", דמות שמסייעת לכריס במסעו
ג'סיקה ברוקס גרנט בתפקיד מארי נילסן
לחלום אותך זכה לביקורות מעורבות עם יציאתו לאקרנים.
המבקרים שיבחו את העיצוב הוויזואלי והחדשנות של הסרט, שהתבטאו בתיאורים צבעוניים ומורכבים של העולם הבא, אך חלקם מתחו ביקורת על העלילה שהייתה מעט קלישאתית ורגשנית מדי.
המשחק של רובין ויליאמס התקבל בחיוב, אך הסרט נחשב לקשה לצפייה בשל הנושאים הכבדים בהם הוא עוסק.
הסרט זכה בפרס אוסקר על האפקטים החזותיים המרשימים שלו והיה מועמד לפרסים נוספים על העיצוב האמנותי והפסקול.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 54% על סמך 38 ביקורות, שמציגות דעות חלוקות בין המבקרים.
ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 44 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות עד שליליות מצד המבקרים, אם כי הצופים נטו לאהוב את הסרט יותר.
לחיצת חזה היא תרגיל כוח שבו אדם לוחץ משקולת כלפי מעלה כאשר הוא שוכב אופקית על ספסל אימונים .
לחיצת החזה היא תנועה מורכבת, כאשר השרירים העיקריים המעורבים בה הם החזה הגדול, הדלתא הקדמית והתלת ראשי.
שרירים נוספים בגב, ברגליים ובליבה משתתפים ביציבה.
בדרך כלל משתמשים במוט משקולות כדי להחזיק את המשקל, אך ניתן להשתמש גם בזוג משקוליות .
לחיצת חזה עם מוט משקולות היא אחת משלוש ההרמות בענף הרמת הכוח לצד דדליפט וסקוואט, והיא ההרמה היחידה בהרמת הכוח הפראלימפית .
לחיצת החזה נמצאת בשימוש נרחב גם באימוני משקולות, פיתוח גוף וסוגים אחרים של אימונים לפיתוח שרירי פלג הגוף העליון, בעיקר החזה הגדול.
לחיצת חזה עם מוט משקולות משמשת לעיתים קרובות לשיפור כוח, עוצמה וסיבולת בפלג הגוף העליון, הן לצורך ביצועים אתלטיים, מקצועיים ופונקציונליים, והן לפיתוח שרירים.
המתאמן שוכב כשגבו על ספסל שטוח ומוט אחוז בשתי ידיו.
הוא מוריד את המוט לגובה החזה עד שהוא נוגע בו, ולאחר מכן דוחף אותו כלפי מעלה, תוך יישור הזרועות עד ליישור מתון.
זה נחשב לחזרה אחת (rep).
מקם את עצמך על ספסל שטוח כאשר משקל הגוף נשען על הישבן ועל הטרפזים העליונים, הגב מקומר וכפות הרגליים לחוצות כנגד הרצפה.
יש להרים את המשקולת עד ליישור מלא של הזרועות, להוריד לכיוון פלג הגוף העליון, להשהות לרגע, ולאחר מכן להרים חזרה לעמדת ההתחלה.
שיפור הביצועים בהרמת הכוח כרוך ביישום טכניקות ספציפיות על ידי מרימי כוח.
אלו כוללות קישות בגב, נשימות עמוקות ולחיצה אקטיבית של הרגליים אל הרצפה.
השיטות הללו מערבות את כל חלקי הגוף במהלך ההרמה, ומבטיחות חלוקת משקל נכונה בין הגב, הרגליים והרצפה.
יצוין שישנה ביקורת על קישות הגב, אך זו הדרך הבטוחה והיעילה ביותר לביצוע לחיצת חזה.
לחיצת החזה התפתחה לאורך השנים, מצורותיה המוקדמות כגון לחיצה מהרצפה, גשר (קישות הגב) והטלת משקל מהבטן, ועד לשיטות הנהוגות כיום בקרב מפתחי גוף ומרימי כוח.
התרגיל הפך לפופולרי מסוף שנות החמישים ואילך.
למרות העובדה שעליות המקבילים בטוחות יותר (המקבילים אינם מצריכים איבטוח או מוטות בטיחות ), בשנות החמישים של המאה ה-20 עקפה לחיצת החזה את המקבילים בפופולריות והפכה לתרגיל החזה הסטנדרטי.
בתחילה, לחיצת החזה המוקפדת מהרצפה הייתה השיטה הפופולרית ביותר.
בשנת 1899, בעזרת מוט משקולות עם דיסקים (פלטות) של 48 סנטימטרים, ג'ורג' האקנשמידט , ממציא ה-hack squat, גלגל מוט משקולות מעל פניו (שהופנתה הצידה) וביצע לחיצת חזה מוקפדת מהאדמה במשקל של 164 קילוגרם.
השיא הזה החזיק מעמד במשך 18 שנה עד שג'ו נורדקווסט שבר אותו בקילוגרם אחד יותר, בשנת 1916.
בסביבות התקופה הזו, שיטות חדשות החלו להתפשט.
מרימי כוח החלו לגלות שישבנים חזקים יכולים לסייע להם להרים את המוט מהקרקע למעל לראש.
הם היו שוכבים על הרצפה וממקמים את המוט מעל הבטן, ולאחר מכן מבצעים תנועה מתפרצת של גשר ישבן שמזניקה את המוט כלפי מעלה, ותופסים אותו בנעילה.
טכניקות ההרמה, האימונים והסמים השתפרו לאורך השנים, ושיא ההרמה בלחיצת החזה עלה מ-164 קילוגרם (362 פאונד) ל-355 קילוגרם (783 פאונד) (שיא גולמי, מוחזק על ידי יוליוס מדוקס) במהלך כ-100 שנה.
לחיצת חזה קונבנציונלית עושה שימוש בשרירי החזה הגדול, הכתפיים הקדמיות והשרירים התלת-ראשיים של הזרוע כדי לבצע את תנועת האדוקציה האופקית של הכתף.
בזמן לחיצת ספסל שטוחה, מופעלים שרירי החזה הגדול והחזה הקטן.
התרגיל עושה שימוש גם בשריר התלת ראשי ובשריר המרפק כדי ליישר את המרפקים.
השריר התלת ראשי חיוני ביותר בזמן סיום הלחיצה כדי לסייע בהשלמת נעילת את המרפקים.
בעזרת הטכניקה הנכונה, חלקים משרירי הכתפיים ישמשו כדי לסייע בהרמה, כולל הכתפיים הקדמיות.
לכן, מרווח ידיים רחב יותר קשור לאימון החזה ומרווח ידיים צר יותר קשור לאימון התלת ראשי.
גם מרווח ידיים צר וגם רחב מאמנים את אזור הכתפיים.
בנוסף לשרירים הפאזיים (הדינמיים) העיקריים, לחיצת החזה מפעילה גם שרירים טוניים (מייצבים), בהם מייצבי השכמה (המסור הקדמי, הטרפז האמצעי והתחתון), מייצבי ראש הזרוע (מסובבי הכתף) ושרירי הליבה (הרחב בטני , האלכסונים , המולטיפידוס , זוקפי הגב והריבוע המותני ).
וריאציות של לחיצת חזה מפעילות קבוצות שונות של שרירים, או את אותם השרירים בדרכים שונות:
לחיצת ספסל שטוחה: כוללת את שני החלקים של שריר החזה הגדול, אך מתמקדת בראש התחתון (הסטרנל) וכן בשריר הדלתא הקדמי.
המונח "לחיצת חזה" (bench press) בפני עצמו מתייחס בדרך כלל ללחיצת חזה על ספסל שטוח.
לחיצת חזה בשיפוע חיובי: בלחיצה זו השיפוע החיובי מגביה את הכתפיים ומנמיך את האגן בדומה לישיבה על כיסא; וריאציה זו מדגישה את השרירים הקדמיים של הכתף (anterior deltoids) עם דגש מועט יותר על הראש העליון (הקלוויקולרי) של שריר החזה הגדול.
לחיצת חזה בשיפוע שלילי (Decline Bench Press): בלחיצה זו האגן מוגבה והראש נמוך יותר.
וריאציה זו שמה דגש על החלק התחתון של שריר החזה הגדול, תוך שילוב הכתפיים והשרירים התלת-ראשיים של הזרוע.
אחיזה הפוכה (Reverse Grip): בלחיצת חזה עם אחיזה הפוכה משתמשים באחיזת כף יד כלפי מעלה (סופינציה) על המוט.
אחיזה סופיניטיבית מבצעת רוטציה חיצונית של עצם הזרוע, מה שמציב את הכתפיים בעמדה נוחה יותר לביצוע הלחיצה, ומפחית את הסיכון לפציעות מבלי לפגוע בטווח התנועה.
היא שמה דגש על הראש הקלוויקולרי של שריר החזה הגדול יותר מאשר לחיצת חזה בשיפוע חיובי.
בשלב האקסצנטרי של הלחיצה, מסלול התנועה של המוט ייצור קשת רחבה יותר ולבסוף ייגע בנקודה נמוכה יותר על החזה בהשוואה ללחיצת חזה רגילה.
זאת מכיוון שהזרועות העליונות והמרפקים קרובים יותר לגוף, והזווית בין עצם הזרוע לגוף קטנה יותר.
אחיזה צרה (Close Grip/Narrow Grip): לחיצת חזה המתבצעת עם כפות הידיים קרובות זו לזו.
היא מסתמכת על השריר התלת ראשי כדי להשלים את תנועת הלחיצה.
לחיצה זו מבוצעת בצורה מיטבית כאשר הזרועות נמצאות במנח כמעט אנכי, על מנת להפחית את העומס על שורשי כף היד, המרפקים והכתפיים.
לחיצת חזה באחיזה צרה יכולה להתבצע גם עם משקולות יד או עם מוט משקולות בעל אחיזה נייטרלית.
אחיזה רחבה (Wide Grip): לחיצת חזה המתבצעת עם כפות ידיים מרוחקות זו מזו.
היא מקצרת את טווח התנועה ומפחיתה את התרומה של השרירים התלת-ראשיים של הזרוע.
אחיזת "התאבדות" (Suicide Grip), הידועה גם כאחיזה כוזבת (False Grip) או אחיזה ללא אגודל (Thumbless Grip): באחיזה זו במקום שהאגודל יעטוף את המוט, הוא מונח לצד האצבע המורה, כך שהוא נח תחת המוט.
למרות שיש לאחיזת "התאבדות" יתרונות וחסרונות, לעיתים דווקא משתמשים בה מכיוון שהיא מציבה את שורש כף היד בזווית טובה יותר, מפחיתה עומס מהכתפיים, ומאפשרת למתאמנים להפעיל יותר את השרירים התלת-ראשיים של הזרוע.
אחיזה זו נחשבת ללא בטוחה, שכן היא מעלה את הסיכון שהמוט יחליק מידי המתאמן, מה שעלול לגרום לפציעה כתוצאה מנפילת המשקל.
מתאמן יכול לבחור להוריד את המוט עד לגובה הפטמות, עד ל־xiphoid process או אפילו יותר נמוך, עד לבטן.
מאידך, מתאמן עשוי להוריד את המוט לנקודה גבוהה מאוד על החזה, או אפילו עד לצוואר; וריאציה זו נקראת לחיצת גיליוטינה (Guillotine Press) השמה דגש על השרירים העליונים של החזה.
יציבות מותאמת (Altered Stability): לחיצת החזה יכולה להתבצע בשינויים שונים כדי להפוך את המתאמן או את המשקל לפחות יציבים.
דוגמאות לכך כוללות הרמה על כדור שווייצרי, שימוש במשקולות יד במקום מוט, או הרמה כאשר הרגליים נמצאות על הספסל או באוויר.
הרמה בזרועות מתחלפות (Alternating Arms): זה כולל שימוש בזוג משקולות יד, כאשר המתאמן מרים ומוריד אחת, ולאחר מכן מרים ומוריד את השנייה; או מרים אחת תוך כדי הורדת השנייה לסירוגין.
הרמה ביד אחת (Single Arm): כוללת שימוש במשקולית אחת והרמתה ביד אחת בלבד.
כאשר שתי הזרועות מופעלות באופן חד-צדדי זה, הדבר יכול לסייע להבטיח שהזרועות מבצעות את אותה כמות עבודה ולצמצם בחוסר איזון שרירי מוגזם.
לדוגמה, בלחיצת חזה סטנדרטית עם מוט, הזרוע הימנית עשויה לבצע 55% מהעבודה בעוד שהזרוע השמאלית תבצע 45%.
אומנם, אם הזרוע הימנית או השמאלית פועלת בנפרד, ניתן להבטיח שכל זרוע מבצעת 100% מהעבודה עבור ההרמה המתאימה.
הדבר עשוי להועיל לכך שכוחן של הזרוע הימנית והשמאלית יתפתח בצורה מאוזנת יותר.
לחיצת חזה ביד אחת עשויה גם לגרום להפעלת שרירי הליבה ברמות גבוהות יותר.
התנגדות משתנה: ניתן לבצע לחיצת חזה עם שרשראות או רצועות גומייה המחוברות לכל אחד מקצות המוט.
כך, על ידי הוספת התנגדות, הם יכולים להתאים טוב יותר את אחוזי המשקל המרבי (1RM) עבור שני שלבי החוזק.
הוספת שרשראות ורצועות גומייה יכולה לסייע לפתח כוח מתפרץ בלחיצת החזה.
אפשרות חלופית היא לשלב חזרות חלקיות כבדות עם חזרות מלאות קלות.
חזרה חלקית: חזרה חלקית בדרך כלל מתייחסת להורדת המוט חלקית לפני שמרימים אותו שוב, כלומר חצי או רבע חזרה.
מכיוון שמדובר בטווח תנועה חזק יותר, ניתן להרים משמעותית יותר משקל.
בשילוב עם חזרות מלאות קלות יותר, זה יכול לאפשר לאדם להבטיח טוב יותר שאחוז הרמה של 1RM עבור השלבים החזקים והחלשים יותר של התנועה יהיה עקבי יותר.
לדוגמה, אם המשקל המרבי (1RM) בשלב התחתון הוא 100 ק"ג ובשלב העליון הוא 150 ק"ג, לחיצה של 80 ק"ג בטווח תנועה מלא היא 80% מה-1RM של אדם עבור חזרה מלאה, והרמה של 120 ק"ג בחזרה חלקית שנשארת בשלב החזק של התנועה היא 80% עבור שלב זה.
חזרות מלאות עם 1RM של 100 ק"ג מונעות מהשלב החזק של ההרמה להתאמן ביותר מ-66% מה-1RM שלו, שהוא 150 ק"ג.
ביצוע חזרות חלקיות כבדות יכול לסייע להגביר כוח ועוצמה וגם לשפר את ה-1RM של אדם עבור לחיצה בטווח תנועה מלא
צורה שונה של חזרה חלקית כוללת אימון של החלק התחתון הקשה ביותר של התנועה על מנת לחזק אותו ולמנוע ממנו להיות "נקודת עצירה" שמפסיקה את תנועת המשקל.
מצוידת: לחיצת ספסל "מצוידת" מתבצעת עם חולצה נוקשה ותומכת המאפשרת שימוש במשקלים גבוהים יותר.
החומרים והגזרה של חולצת הלחיצה, כמו גם מיומנות המרים וכללי הביצוע, יקבעו כמה משקל נוסף ניתן להרים עם החולצה לעומת ללא החולצה.
הניגוד בין משקלי לחיצת חזה מצוידת ללחיצת חזה ללא ציוד (גולמית) מתבטא בהתקדמות שיאי העולם בלחיצת חזה, כאשר השיא בלחיצה מצוידת עובר את השיא בלחיצה ללא ציוד בכמה מאות פאונד.
במצבים של פציעות קלות: אנשים הסובלים מפציעות בכתף יכולים להשתמש במוטות מיוחדים כמו המוט השווייצרי או מוט הכדורגל, שמאפשרים להם להחזיק את המוט בתפיסה נייטרלית, ובכך להפחית את כמות הסיבוב הפנימי של הכתף.
זה גם מעסיק יותר את הכתף, מה שמגביר את הכוח בתנועות של פלג הגוף העליון.
וריאציה נוספת היא לחיצת ה־hex, שבה שתי משקולות היד נדחסות זו מול זו כאשר כפות הידיים פונות פנימה.
זה מרכז את העומס של התרגיל על התלת ראשי ועל החזה הפנימי ולא על הכתפיים.
The Floor Press הוא וריאציה נוספת המעמיסה פחות על כתפי המרים, בגלל טווח התנועה הקצר יותר.
ביצוע לחיצת חזה עשוי לגרום למספר סוגי פציעות:
צלעות סדוקות או שבורות, בדרך כלל כתוצאה מהקפצת המוט מהחזה בכדי להוסיף מומנטום להרמה, או מאובדן כוח הגורם למוט ליפול על החזה.
אוסטאוליזיס דיסטלית של עצם הבריח : היווצרות זיז גרמי או שחיקה בקצה עצם הבריח.
ספורטאים הסובלים ממצב זה צריכים להימנע מלחיצות חזה.
מסובב הכתף קרוע או פגום
דיסקופתיית צווארית או, במקרים קיצוניים, פגיעה בחוט השדרה.
למרות שהמנגנון אינו ברור, הרמת הצוואר או קשת הגב והישענות על החלק התחתון של הצוואר בזמן לחיצת המשקל עלולים ליצור עומס על האזור.[better source needed]
מוות בחנק עקב לכידה תחת המוט (כמה מקרים מדי שנה).
ניתן להימנע מרבות מהפציעות הללו על ידי שימוש במשקולות יד במקום במוט משקולות, מכיוון שניתן להפיל משקולות יד מבלי לפגוע בחזה או בצוואר, תוך מתן אפשרות לסיבוב חיצוני גדול יותר של הכתף, דבר שעשוי לסייע במניעת פציעות בכתף.
מחקרים גם הראו שלחיצת חזה עם משקולות יד מפעילה את שרירי החזה במידה רבה יותר, מה שעשוי להוביל לצמיחת שריר מוגברת.
ב-2023, בבוקר טבח שבעה באוקטובר שבו תקפו מחבלי חמאס ועזתים את יישובי עוטף עזה, ניהלו צוותי טנקים מגדוד 77 של חטיבה 7 קרבות קשים מול מחבלים שחדרו לישראל.
הקרבות, שהתרחשו במספר מוקדים, התאפיינו בלחימת טנקים שלחמו לרוב באופן עצמאי כטנק בודד, והיוו גורם מרכזי בבלימת המתקפה ובצמצום הפגיעה ביישובים.
בהמשך היום הגיעו כוחות טנקים מחטיבות שריון נוספות שהצטרפו ללחימה בעוטף עזה.
לקראת ראש השנה ה'תשפ"ד (ספטמבר 2023), הוצב גדוד 77 בפריסה מבצעית תחת פיקוד חטיבת הגפן.
מרבית טנקי הגדוד הוקצו לסיוע לכוחות חי"ר ונפרסו לאורך גדר הגבול עם רצועת עזה – מגזרת זיקים בצפון ועד כרם שלום בדרום – תחת פיקוד גדודים אחרים, ובהם גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני וסיירת נח"ל.
עיקר לחימת הטנקים בשעות הראשונות בוצעה על ידי גדוד 77 שהוצב לאורך הגבול עם רצועת עזה.
בהמשך היום הגיעו כוחות טנקים נוספים: 3 טנקים מפלוגת פרא של גדוד קרקל שסייעו בטיהור ובלימת מתקפה במספר אתרי לחימה ו-9 טנקים מגדוד 53 של חטיבה 188. בבוקר 8 באוקטובר, לאחר נסיעה של 12 שעות על הזחלים, הגיעו טנקי פלוגה א מגדוד 46 והשתתפו בטיהור המרחב.
טנקי גדוד 77 הוקצו לסיוע לכוחות חי"ר ונפרסו לאורך גדר הגבול עם רצועת עזה – מגזרת זיקים בצפון ועד כרם שלום בדרום – תחת פיקוד גדודים אחרים, ובהם גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני וסיירת נח"ל.
בגזרת הגדוד בצפון הרצועה נותרו מפקדת הגדוד, מחלקת טנקים אחת.
פלוגת מלכות חרמון (פלוגה ח') הייתה בפריסה מבצעית בגזרת חטיבת הגפן תחת פיקוד גדוד 77 בגזרת זיקים ועד ניר עם ותחת גדוד 13 מאזור ניר עם ועד נחל הבשור.
בבוקר השבעה באוקטובר היו 7 טנקים מאוישים שתפסו כוננות במוצבים לאורך גדר הגבול.
צוות 1ב מפלוגה ח', גדוד 77, בפיקודו של סמ"ר א', לחם בגזרת זיקים נגד מחבלים ופגע בהם.
הצוות מנע פשיטה של מחלקת נוח'בה לנתיב העשרה.
במהלך הקרב פתח סמ"ר א' את מדף המפקד על מנת לטעון את מקלע המפקד ונפגע מירי ומרסיסי RPG שנורה לעבר הטנק.
בשעה 09:07 הגיע טנק צוות 1ב, כשמפקד הטנק פצוע קשה, למחנה יפתח.
לאחר פינוי מפקד הטנק, סמ"ר א, עלו על הטנק שני קצינים מחטיבה 7, חניכים ב, והצטרפו לתותחן ולנהג.
הנהג המקורי עבר לעמדת הטען ואחד הקצינים נטל את תפקיד הנהג.
הצוות סרק את מחנה יפתח ולאחר מכן יצא להילחם במרחב מחוץ למחנה.
ב-7 באוקטובר 2023, במהלך מתקפת הפתע של חמאס על יישובי עוטף עזה ומוצבים צבאיים, פעל טנק 10ג, בפיקוד סרן ד', מפקד פלוגת מלכות חרמון, בגזרות מוצב יפתח, קיבוץ ארז וקיבוץ ניר עם.
בבוקר אותו יום, בעת שהיה בביתו בחיפה, מרחק של כ-160 קילומטר ממחנה יפתח, נכנס לרכבו ונסע במהירות למפקדת הגדוד, תוך שהוא אוסף לוחמים נוספים בדרך.
סמוך למחנה יפתח, נפתחה אש על רכבו, אך נוסעי הרכב לא נפגעו.
בשעה 08:30 הגיע למחנה יפתח, שהיה תחת התקפה כבדה של מחבלים.
סרן ד' לקח את טנק 10ג, אסף צוות טנק לא אורגני ויצא ללחימה ישירה, תחילה באזור קיבוץ ארז, תוך השמדת כלי רכב וטרקטורים של מחבלים, וסייע במניעת חדירה ליישוב.
בהמשך, בעקבות הוראה ממפקד חטיבת הגפן, הגיע טנק 10ג, שהיה אחד הטנקים הכשירים היחידים בגזרה, לקיבוץ ניר עם, שם נלחם מול כ-40 מחבלים ומנע חדירה ליישוב, בסיוע כיתת הכוננות ותגבור מאוחר.
פעולות טנק 10ג היו מכריעות בבלימת מחבלים, תוך חיסול עשרות מהם.
צוות בפיקודו של סמ"ר ש', הוזעק מביתו לאחר תחילת המתקפה.
הצוות לקח את טנק ג שהיה בטיפולים במחנה יפתח ולא בכשירות מלאה, על מנת לחלץ 11 לוחמים מגדוד 51, לאחר שהנמ"ר שלהם נפגע ממטען חבלה.
עם הגעת הטנק, הועמסו כל 11 הלוחמים עליו ופונו למחנה יפתח.
מפקד הפלוגה הורה לטנק להגיע לנקודת חדירה בגדר בגבול, במהלך ניסיון לתפוס עמדה, הטנק התחפר ונתקע.
למחרת הצוות פונה חזרה למחנה.
צוות 4 בפיקוד סגן ג' לחם בגזרת ארז וניר עם.
עם תחילת המתקפה שלח מפקד הפלוגה המרחבית את צוות טנק 4 להתמקם מול קיבוץ ארז ולמנוע חדירה לקיבוץ.
הטנק התמקם מול הקיבוץ ונפגע במהלך הלחימה ממספר טילים נגד טנקים ויצא מכשירות.
לחימת הטנק עיכבה את הגעת המחבלים לקיבוץ.
צוות 3 בפיקוד סג"ם א', התותחן ב' הטען מ' והנהג י' מילא תפקיד מכריע בהדיפת מתקפת חמאס על קיבוץ סעד
06:30: נפגע הטנק מפצצת מרגמה ומערכת הקשר הפסיקה לעבוד בצורה רציפה, דבר שהקשה על התיאום עם כוחות אחרים.
למרות התקלה הצוות המשיך לפעול ויצא להילחם סמוך לגדר.
בסביבות השעה 7:00 הצוות נלחם באזור כפר עזה.
למפרע התברר כי מחבלי חמאס המתינו שהטנק יעזוב את האזור, ורק לאחר מכן פרצו לכפר עזה, שם ביצעו טבח המוני.
לאחר לחימה ממושכת הטנק סבל מתקלות במערכת ההילוכים ומקלעים ובנוסף יש פגז שתקוע בקנה התותח.
הצוות קיבל הוראה לסייע לצוות טנק 2 שהטנק שלו נפגע.
הצוות נסע לחלץ את צוות 2 סמוך למוצב "סחף" ליד קיבוץ בארי.
הצוות פעל תחת אש, תוך התמודדות עם חוליות מחבלים נוספות, והצליח לחלץ את הצוות התקוע.
לאחר החילוץ: מג"ד 13 סא"ל תומר גרינברג נתן הוראה לצוות טנק 3 להגיע לקיבוץ סעד.
הצוות הגיע במהירות לגדר המערבית של הקיבוץ והשתלב בקרב, שם התנהל קרב יריות בין כיתת הכוננות המקומית, חיילים ושוטרים לבין המחבלים, שתחמושתם החלה לאזול.
תוך שימוש מדויק בכוח האש של הטנק, פגע הצוות במחבלים רבים ובלם את ההתקפה.
הקרב הסתיים בהדיפת המחבלים רגע לפני שהם מצליחם לפרוץ את גדר קיבוץ סעד.
על גופות המחבלים נמצאו מפות של הקיבוץ ומסמכים שהעידו על תכנון מפורט לטבח המוני בתוך היישוב.
צוות בפיקוד סגן לחם בגזרת נחל עוז במרחב וליד מוצב נחל עוז.
בשעה 09:00 זיהה צוות הטנק של פרץ גל שני של מחבלים שניסה להגיע למחנה, ולאחר הכוונת מסוק קרב הסתער על המחבלים בשטח הפתוח.
בשעה 09:02 הגיע הטנק של פרץ לפינה הצפון-מערבית מחוץ למחנה על מנת למנוע חטיפות לכיוון רצועת עזה.
הטנק נפגע מטיל נ"ט והושבת, ולאחר מכן נפגע מטיל נוסף שהוביל לפציעת אנשי הצוות.
בשעה 10:00 החלו חטיפות של חיילים מהמוצב, תחילה של שלושה לוחמים מהטנק של פרץ: גופותיהם של המפקד, סגן (גופתו הוחזרה ב-13 באוקטובר 2025 במסגרת הסכם חמאס–ישראל), ושל התותחן, (גופתו הוחזרה ב-4 בנובמבר 2025 במסגרת הסכם חמאס–ישראל) נחטפו יחד עם הנהג, מתן אנגרסט, שנותר בחיים והיה היחיד שנחטף חי מהטנק.
הטען, , נהרג בטנק אך גופתו לא נחטפה.
צוות ד בפיקוד סגן מפקד הפלוגה סגן ע' לחם במוצב נחל עוז ובמרחב הסמוך.
שניים מאנשי הצוות, ו נהרגו.
לאחר שהכוח של המ"פ נפגע, טנק הסמ"פ (סגן מפקד הפלוגה) בפיקוד סגן ע' יצא לאזור הש"ג.
בהמשך הוא נכנס למוצב לסייע לחיילים שהיו תחת התקפת מחבלים.
בשעה 08:53 נפגע בתוך המוצב טנק הסמ"פ משני טילי RPG והושבת.
כתוצאה מהפגיעה נהרג התותחן, סמל אור אביטל, והנהג נותר תקוע בטנק הפגוע.
הטען (מט"ק ד') יוני גולן, יצא מהטנק וחיפה על הצוות שפרק מהטנק עד שנפגע ונהרג.
טנק נוסף, בפיקוד סגן דניאל פרץ, התמקם סמוך לבסיס לצד הנמ"ר בפיקוד סרן שילה הר-אבן.
אחד האירועים הבולטים בטבח במסיבת הנובה התרחש כאשר טנק 2ב מפלוגת מלכות חרמון, גדוד 77, שנפגע בגבול רצועת עזה, הגיע במקרה לאזור המסיבה.
צוות הטנק כלל בתחילת הלחימה את המפקד סמל , התותחן רב"ט , הטען רב"ט והנהג רב"ט עידו סומך.
עם פרוץ ההתקפה, יצא הצוות להילחם במחבלים שחצו את גדר רצועת עזה, תקף ופגע במספר רב של מחבלים עד שנפגע.
בפגיעה נהרג מפקד הטנק, שי לוינסון, וגופתו נחטפה (הושבה לקבורה ב-21 ביוני 2025).
התותחן אריאל אליהו נפצע אנושות ונפטר מפצעיו בהמשך.
הנהג עידו סומך, שסבר תחילה כי כל הצוות נהרג, ניסה להתרחק מאזור הלחימה.
לאחר זמן, שמע בקשר את הטען אופיר טסטה, שהודיע כי המפקד לוינסון אינו על הטנק.
סומך וטסטה, ללא אמצעי ניווט, ניסו להיחלץ מאזור הלחימה ולפנות את התותחן הפצוע אליהו לטיפול רפואי.
במהלך הנסיעה זיהו ג'יפ דוד צה"לי.
טסטה ירד מהטנק, אך אז התגלה כי בג'יפ היו מחבלי נוח'בה.
טסטה חזר במהירות לטנק וצעק לסומך כי מדובר במחבלים.
סומך דרס את הג'יפ ואת אחד המחבלים והתרחק מהמקום.
בהמשך, לאחר שהגיעו במקרה לאזור מסיבת הנובה, הבחין הצוות בקרב בין שוטרים למחבלי חמאס.
סומך כיוון הטנק והתמקם בין השוטרים למחבלים והעניק מחסה לשוטרים.
טען הטנק, אופיר טסטה, יצא עם נשקו האישי.
אחד המאבטחים קרא לו לירות לעבר המחבלים, אך טסטה, שהיה פצוע, לא יכול היה לתפעל את הנשק ומסר אותו למאבטח, שהיה לוחם במהלך שירותו הסדיר.
בדרכו להביא מקלע מהטנק, נורה על ידי מחבלים ונהרג.
הנהג עידו סומך, האחרון ששרד מצוות הטנק, הבחין במחבלים מטפסים על הטנק.
הוא עבר לצריח, וכאשר מחבל הציץ פנימה, ירה בו והרגו.
לאחר מכן חזר לתא הנהג והניע את הטנק בניסיון להפיל את המחבלים הנוספים שעליו.
המחבלים השליכו מספר רימונים לתוך הצריח, אך סומך לא נפגע כיוון ששהה בתא הנהג המבודד יחסית לצריח.
הוא דרס מספר מכוניות נטושות, וכאשר הטנק דמם שוב, בדק את דופקו של התותחן אריאל אליהו, ומצא כי אין לו דופק.
סומך נמלט מהטנק, חבר לשני צעירים ממסיבת הנובה וניסה להתרחק מהאזור.
במהלך ההימלטות הותקפו על ידי עזתים חמושים בנשק קר וסלעים.
סומך ירה באחד התוקפים, אך נשקו סבל ממעצור.
העזתים פצעו אותו קשות ורצחו את שני הצעירים, אך הוא הצליח להימלט.
לאחר מכן התחבא במשך שעות ארוכות עם שני צעירים אחרים בשיחים עד שחולצו בשעות הערב.
צוות 2 בפיקוד סג"ם י' לחם בגזרת בארי.
צוות הטנק נלחם במשך שעה וחצי והשמיד עשרות מחבלים עד שנפגע מנ"ט שהוטל עליו מרחפן.
הטנק נפגע במנוע ומערכות הנהיגה הושבתו.
לאחר שנפגע הצוות פרק ונכנס לנקיק נחל וביקש סיוע ממפקד הפלוגה.
הקרב הסתיים בהדיפת המחבלים בטרם יצליחו לפרוץ את גדר קיבוץ סעד.
פלוגת וולקן (פלוגה ו') הייתה בפריסה מבצעית בגזרת חטיבת קטיף תחת פיקוד גדוד 51 מנחל הבשור ועד אזור ניר יצחק וסיירת הנח"ל מאזור ניר יצחק ועד אזור כרם שלום.
בבוקר שבעה באוקטובר היו 6 טנקים מאוישים שתפסו כוננות במוצבים לאורך גדר הגבול.
בשעות הבוקר המוקדמות של 7 באוקטובר 2023, שהו סגן ג' וצוות הטנק שלו במוצב סמוך לקיבוץ כיסופים, כחלק מהיערכות שגרתית בגזרה הצפונית של רצועת עזה.
בסמוך לשעה 06:30 החלה מתקפת רקטות נרחבת מרצועת עזה, ולאחריה התגלתה חדירה של מאות מחבלים דרך פרצות בגדר הגבול הסמוכה למוצב.
במהלך ניסיון תמרון לעמדה קדמית, ספג הטנק פגיעת טיל נ"ט, אך נותר כשיר לפעולה.
הצוות התקדם לעמדה מול הגדר, זיהה תנועה מאורגנת של מחבלים רכובים ורגליים, ופתח בירי לעברם.
במהלך הקרב סייע צוות הטנק בסיכול מספר רב של מחבלים ובמניעת התקדמותם לעבר בסיס כיסופים.
בהמשך, חזר הטנק לעבר המוצב, זיהה מחבלים שהתקרבו וירה לעברם אש מדויקת.
במקביל, התקבלה בקשה לסיוע בפינוי פצועים מכוח של גדוד 51 שספג אש נ"ט.
צוות הטנק חיפה על הפינוי וביצע ירי לעבר מחבלים שהתקרבו לאזור.
בהתאם להנחיית מפקד הפלוגה, נע הטנק לעבר קיבוץ כיסופים בניסיון לבלום חדירה נוספת.
במהלך ההתקדמות, ספג הטנק בין ארבעה לחמישה טילי RPG, שגרמו לפציעת הנהג ולפגיעה במערכת ההנעה.
חרף הפגיעות, הטנק נותר כשיר לפעולה חלקית.
לאחר חילופי נהג, לא ניתן היה להמשיך בתנועה, והצוות התבצר בשער הכניסה לקיבוץ לצורך המשך הלחימה.
כשעה לאחר מכן, הגיע לאזור הש"ג טנק נוסף מהפלוגה – הכלי היחיד שנותר כשיר בגזרה לאחר שכלים אחרים נפגעו.
מפקד הטנק החדש לא הכיר את הגזרה, וסגן ג' סייע בהכוונתו מרחוק באמצעות הקשר.
לאחר שמספר ניסיונות הכוונה מרחוק הפכו לפחות אפקטיביים, קיבל סגן ג' החלטה מבצעית להצטרף לטנק השני בעצמו.
הוא הותיר את לוחמיו בעמדת הש"ג עם הוראות בלימה, ונכנס לטנק החדש.
עם כניסתו לטנק גילה כי הצוות כלל רק מפקד ונהג, ללא תותחן או טען-קשר.
השלושה המשיכו בלחימה בגזרה בהתאם להנחיות חמ"ל החטיבה.
בין יתר הפעולות, הטנק סייע בחילוץ מפקד פלוגת המסייעת של גדוד 51, שנלכד תחת אש בבית העלמין הסמוך ודיווח על ירי ממספר כיוונים ועל אובדן קשר עם שניים מאנשיו.
הטנק הגיע אל המקום, חילץ את הקצין והעבירו לכלי.
בהמשך היום השתתף סגן ג' בקרבות נוספים בגזרת כיסופים ובאזור עין השלושה.
בשעות אחר הצהריים התקבל עדכון על שובו של מפקד הפלוגה, סרן ב', לבסיס ללא טנק מבצעי.
סגן ג' העביר את הפיקוד לטנק לסרן ב', והמשיך עמו בפעילות עד שעות הערב.
עם תחילת מתקפת הפתע של חמאס, זינק צוות מפקד הפלוגה (המ"פ) לטנק שהיה מוצב במוצב "מארס", במטרה להגיב למתקפה.
הצוות כלל את מפקד הפלוגה, סרן ב', התותחן א', הטען א' (מט"ק ג'), והנהג י'.
בתחילה נסע הצוות לעבר גדר המערכת, אך קיבל פקודה ממפקד חטיבת קטיף אל"ם אסף חממי, להגיע בדחיפות ליישוב נירים בעקבות דיווח על חדירת מחבלים ליישוב.
הצוות נסע דרך השדות, ובמהלך דרכו, סמוך לעין השלושה, זיהה ארבעה מחבלים חמושים ברובי קלצ'ניקוב ובמטול RPG.
הצוות פגע במחבלים באמצעות ירי ממקלע מאג ודריסה.
בשלב זה טרם היה למ"פ מידע מלא על היקף הפשיטה ועל מוקדים נוספים שבהם חדרו מחבלים.
הצוות המשיך בדרכו לעבר נירים, ובמהלכה זיהה מחבלים נוספים.
בשלב זה נורה לעבר הטנק זוג טילי נ"ט, כאשר אחד מהם פגע במערכת הקשר.
בעקבות זאת, נפגעה התקשורת החיצונית של הצוות, והקשר התאפשר רק באופן חלקי ומשובש.
במהלך ההתקלות השמיד הצוות חוליית מחבלים נוספת, שהייתה בדרכה לעין השלושה.
סרן ב', שחשש מחטיפת חיילים לאחר שאחד הטנקים ספג טיל קורנט, נכנס 500 מטרים לתוך שטח רצועת עזה, דרס מחבלים וירה לעברם פגזים ואש מקלעים.
הוא זיהה שני טנדרים של מחבלים במרחק 3 ק"מ וירה לעברם.
בעקבות זאת נורה לעברו מטח של טילי נ"ט, הטנק נפגע ויכולת הצידוד של הצריח הושבתה.
המ"פ חזר לאחור והצליח לדרוס חמישה מחבלים ליד קיבוץ מגן.
בכביש 232 הטנק שלו הושבת, והוא הצטרף לרכב של לוחמי ימ"מ יחד עם חייל שלו כדי לשוב למוצב כיסופים ושם לעלות על טנק אחר, להמשך הלחימה.
טנק ד – צמד ישי
עם תחילת מתקפת הפתע של חמאס, נפצע לוחם מגדוד 51 במוצב מארס.
סמ"ר י' שבהכשרתו מפקד טנק הציע לפנות אותו בטנק יחד נהג טנק.
במהלך הפינוי, הבחין מפקד הטנק בחוליית מחבלים ליד אופנוע על הכביש.
בתגובה מהירה, הוא הורה לנהג לפנות ימינה ולדרוס את החוליה, תוך כדי ירי פגז לעברם, פעולה שהביאה לנטרול האיום.
לאחר השלמת הפינוי, פקד סגן מפקד גדוד 51 לטנק, להתקדם לעבר בריכות המים ולהשמיד חוליה בת חמישה מחבלים.
במהלך ההתארגנות למשימה זו, נפגע הטנק מפגיעת נ"ט.
למרות זאת, מפקד הטנק, שתפקד גם כטען, טען שלושה פגזים וירה לעבר החוליה, והצליח לחסל שלושה מתוך חמשת המחבלים.
לאחר מכן קיבל המפקד הטנק פקודה נוספת מסגן מפקד גדוד 51 להגן על שער הכניסה לקיבוץ כיסופים.
המשימה כללה חסימת כניסת מחבלים נוספים לקיבוץ ומניעת ניסיונות חטיפה לכיוון עזה.
במהלך אותו יום, התמודד הצוות עם בין 30 ל-40 היתקלויות קרביות שונות באזור כיסופים ועין השלושה.
עם תחילת מתקפת הפתע של חמאס, זינק הצוות 3 לטנק שלו ממוצב "הבית הלבן" על מנת להגיב למתקפה.
הטנק בפיקוד סגן עומר נאוטרה, התותחן רב"ט נמרוד כהן, הטען רב"ט והנהג רב"ט .
בשעות הבוקר המוקדמות נפגע הטנק באזור בין הקיבוצים נירים וניר עוז סמוך לגדר רצועת עזה.
הטנק עלה באש, ומערכת הכיבוי האוטומטית שלו פעלה, אך יצרה סכנת חנק בתוך הכלי.
אנשי הצוות, נאלצו לפתוח את הפתחים ולצאת מהטנק.
בשלב זה, מחבלי חמאס תקפו את הצוות, חטפו את עומר נאוטרה, נמרוד כהן ועוז דניאל, בעוד שקד דהן ככל הנראה נהרג בטנק, וגופתו נחטפה בשלב מאוחר יותר על ידי קבוצת אזרחים פלסטינים שהגיעו לאזור לאחר המחבלים.
תיעוד וידאו שפורסם על ידי חמאס, המראה את הטנק הבוער ואת המחבלים סביבו, הפך לאחד הסמלים הקשים של אותו יום.
לאחר תחקיר שנערך על ידי צה"ל, נקבע כי מערכת ההגנה האקטיבית של הטנק, "מעיל רוח", לא פעלה במהלך האירוע, מה שהותיר את הטנק חשוף לפגיעות.
ב-28 בנובמבר 2023 הודיע צה"ל שקד דהן הוא חלל צה"ל וגופתו חטופה.
ב-2 בדצמבר 2024, הודיע צה"ל כי סרן עומר נאוטרה נרצח, וגופתו חטופה.
ב-25 בפברואר 2024 הודיע צה"ל כי סמל עוז דניאל נרצח וגופתו חטופה.
גופתו של סמל דהן חולצה במבצע צבאי ב-28 באוגוסט 2024 והובאה לקבורה בישראל.
ב־13 באוקטובר 2025 שוחרר נמרוד כהן במסגרת הסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025).
צוות טנק 3ב בפיקוד סמ"ר א', התותחן סמל א' הטען סמל י' הנהג סמ"ר נ', היה חלק מצוות הקרב המחלקתי, אשר כלל שני טנקים מגדוד 77 ונמ"ר (נגמ"ש מרכבה) מגדוד 51, יצא להילחם במרחב מחוץ לקיבוץ על מנת למנוע הגעת מחבלים לקיבוץ.
כאשר הטנק הגיע לגדר צוות 3ב קיבל פקודה מסגן עומר נאוטרה לפנות צפונה, וצוות 3 בפיקוד נאוטרה פנה דרומה, במטרה לבלום כמה שיותר נתיבי חדירה.
טנק 3ב בפיקוד סמ"ר א' לחם בסמוך לקיבוץ ניר עוז.
במהלך נסיעה בשטח, זיהה אישה עם שתי בנות, שהתבררה כבת שבע יהלומי, נמלטת עם בנותיה ומנופפת לעבר צוות הטנק.
צוות הטנק פגע בחלק מהמחבלים ובכך סייע במניעת חטיפתה של יהלומי ושתי בנותיה, תוך תרומה משמעותית להצלתן.
צוות טנק 4 של פלוגת וולקן מגדוד 77, בפיקודו של סג"ם ע', מצא את עצמו מול עשרות מחבלים, באחד מזירות הקרב המרכזיות בגזרת קיבוץ סופה, ניר יצחק וחולית, כשהוא הכוח המשוריין היחיד בגזרה.
4 כאן קודקוד, קבל יש לנו חדירה של חמושים ב-199, 221, 216 ו-227. מה שאתה מזהה אתה רשאי, אנחנו באירוע מורכב בכלל ה-ג'.
אתה מושא ההתקפה, לא אף אחד אחר.
בשעה 07:10 נהרג צ'אפל מאש צלפים ליד אנדרטת דנגור.
מותו, לצד נפילתם של רס"ן סגן מפקד סיירת הנח"ל ומפקד החטיבה אסף חממי, השאיר את סג"ם ע' ללא הנחיה מלמעלה.
הפגיעה הגדולה במחבלים השפיעה על תוצאות מתקפת הטרור על היישובים באזור בהם קיבוץ סופה, ניר יצחק, חולית, פרי גן, שדי אברהם ויתד.
במהלך פעילותו סייר הטנק בשטח הפתוח, פתח באש לעבר חוליות מחבלים, הרג מספר מחבלים, והשמיד שיירה של אופנועים ושלושה טנדרים – אחד בסמוך למוצב סופה ושניים נוספים שהיו בדרכם לעבר קיבוץ חולית.
לקראת השעה 14:00, כשבמוצב מתבצרים הלוחמים בחדר האוכל ובש"ג הקדמי, הגיע כוח לוחמים משייטת 13. בהנחיית קצין השייטת צוות טנק 4 בפיקוד סג"ם ע' היה הראשון להיכנס למוצב על מנת להביא מידע לכוח השייטת שהתארגן מחוץ למוצב.
לאחר מכן הוא יצא מהמוצב ונכנס שנית כאשר בפעם הזאת הצטרפו אחריו לוחמי השייטת שהפתיעו וטיהרו את המוצב מהמחבלים שחדרו אליו.
במהלך הקרב התבצרו כארבעה מחבלים בעמדה שולטת באחד הפילבוקסים של המוצב, צוות טנק 4 ירה עליהם וחיסל את המחבלים.
הקרב הסתיים לאחר 14 שעות.
לאחר הקרב נמנו באזור המוצב 15 גופות של מחבלים שנהרגו על ידי לוחמי סיירת נח"ל וגדוד 50, 4 מחבלים שנהרגו על ידי לוחמי שייטת 13, 12 מחבלים שנהרגו על ידי מסוק קרב שהוכוון על ידי סג"ם ע' מפקד טנק צוות 4, וכ-10 גופות של מחבלים שנהרגו על ידי צוות הטנק.
צוות טנק 4 בפיקודו של סמ"ר י' לחם בגזרת כרם שלום.
עם פריצת המחבלים הודיע סגן מפקד סיירת הנח"ל, רס"ן , לאנשיו שהם במלחמה, ושיגיעו לעמדותיהם.
בשעה 6:42 התקבל דיווח ראשון על התקרבות קבוצת מחבלים לקיבוץ.
טנק 2ב בפיקוד סמ"ר י' התקדם לעמדה מצידו המזרחי של הקיבוץ, וביצע ירי לעבר קבוצת המחבלים, ובכך בלם את הניסיון הראשון של המחבלים לפלוש לקיבוץ.
לאחר מכן נסע למחנה אמיתי לעזור בקרב על המוצב.
בשעה 11:34 חזר הטנק למרחב כרם שלום והרג מספר חוליות מחבלים שהיו בדרכם לקיבוץ.
בשעה 14:00 הגיעה תגבורת של לוחמים מחטיבת הנח"ל לסייע לכיתת הכוננות, ובהמשך הגיעו חיילי בית הספר למ"כים חטיבת ביסלמ"ח ועד שעות הערב הצליחו הכוחות להשיג שליטה מלאה על הקיבוץ מבלי שהמחבלים הצליחו לטבוח באנשיו כפי שעשו בקיבוצים סמוכים.
במהלך הקרב נפצעו מספר לוחמי סיירת נח"ל, סמ"ר שהם נפטר מאוחר יותר מפצעיו.
בבוקר מתקפת הפתע של חמאס, היו גדודי השריון של חטיבה 188 בתעסוקה מבצעית באיו"ש וגדוד ההנדסה של החטיבה הוצב בגבול הצפון.
מספר שבועות לפני שבעה באוקטובר, הוצבו בבסיס צאלים טנקים של גדוד 53, שהיה בתעסוקה מבצעית באיו"ש.
בבוקר 7 באוקטובר היו הכלים של גדוד 53 כוח העתודה הזמין ביותר בקרבה למוקדי הקרבות.
סמוך לשעה 12:30 הכווין מח"ט 188 שלושה טנקים מהגדוד – שכונו כוח דאובה – לכיוון ניר יצחק, סופה וחולית.
כוח דאובה איגף את הקיבוצים במטרה ליצור חיץ ביניהם לבין הרצועה.
בהיתקלויות מטווח קרוב, חיסל הכוח 25 מחבלים במשך כמיממה.
כשהטנקים יצאו מהלחימה בכפר עזה הם פגשו את מג"ד 13 בחטיבת גולני, סגן-אלוף תומר גרינברג.
ביום המתקפה החטיבה הייתה באמצע של אימון שגרתי ברמת הגולן, במקביל חלק מהכוחות היו פרוסים בנחשולים, ועם קבלת הידיעות הורה מפקד החטיבה בני אהרון לבצע העלאת טנקים על מובילים, ובמקביל לנסוע על זחלים עד לעוטף עזה.
הכוח חבר לכוחות צה"ל נוספים, וספג ירי RPG תוך לחימה מאסיבית.
פלוגת המילואים של גדוד 46, פלוגה א' בפיקודו של רס"ן במיל' גולן קריגרהגיעה לקיבוץ כפר עזה, בבוקר 8 באוקטובר לאחר נסיעה של 12 שעות על הזחלים, חלקה בשטח וחלקה בכביש 6. הפלוגה השתתפה בלחימה, בהשמדת מחבלים בשטחי הקיבוץ ובחילוץ אזרחים שניצלו מהטבח בשיתוף פעולה עם לוחמי גבעתי.
באותו בוקר ולאחר קבלת הפקודה, יצאו לכיוון העוטף, צוותי לוחמות שריון מפלוגת "פרא" של גדוד קרקל ששהה בבסיס ניצנה, על הגבול עם מצרים כ-40 ק"מ דרומית לרצועת עזה.
בתחילה יצאו והגיעו דרך כביש 232 בסביבות שעה 10:00, טנק מרכבה סימן 4 ומשוריין מסוג נמר לאחר שראו את קיבוץ סופה הרוס ושרוף, את כוחות השריון של צה"ל ואת החיילים הפצועים סביבו, ולאחר מכן את הירי הכבד משלושה כיוונים, הבינו לוחמות השריון שהן במצב של מלחמה.
הצוות הכולל חיילות בשירות סדיר שלא הודרכו בירי מקלע כבד 0.50 קליבר מרחוק, נאלץ לאלתר וללמוד בשטח.
הלוחמות נכנסו לקרב מול עשרות אנשי חמאס, שהיו חמושים בכלי נשק מסוג AK-47 ו-RPG.
בהמשך, חברו אליהן שני טנקי מרכבה נוספים מהפלוגה.
טנק שלישי מבסיס ניצנה, הגיע שעתיים לאחר מכן.
אחד מטנקי המרכבה נשלח לסייע לכוחות בקרב סופה, לוחמות הטנק נלחמו לצד לוחמי 'צוות פלד' לוט"ר ניצנה, וחיסלו שני אנשי חמאס.
במקביל, מפקדת הפלוגה, עברה מרכב הנמר המשוריין לטנק, ונלחמה עם הצוות בקיבוץ חולית ובסביבתו.
יחד עם צוות פלד, יחידת התערבות מובחרת ללוחמה בטרור הן חיסלו עשרות אנשי חמאס.
הטנק בפיקוד מפקדת הפלוגה עבר את השער הראשי הסגור של הקיבוץ ודרס שני מחבלי חמאס שהיו במארב בצד הדרך.
הלוחמות הצליחו להדוף את המשך ההתקפה של חמאס ולמנוע את הטבח בקיבוץ.
בסך הכול נמשך הקרב בהשתתפות פלוגת לוחמות השריון כ-7 שעות.
בקרב השתתפו שבע לוחמות שחסלו 15 מחבלי חמאס.
לחם הפנים הוא מאפה אשר סודר בכל יום שבת על שולחן הפנים במשכן אוהל מועד ובבית המקדש.
לחם הפנים כלל שתים עשרה חלות עשויות סולת, שהיו מונחות בשתי מערכות על השולחן.
הימצאותו של הלחם - תמיד ללא הפסקה - על השולחן הייתה מצוות עשה.
בכל שבת לאחר הקרבת המוסף הלחם היה נאכל בקדושה על ידי שתי משמרות הכהונה העובדות בשבת במקדש, זו שמסיימת וזו שמתחילה.
והוא אחד מ-24 מתנות כהונה.
אם הכהן הגדול רצה הוא זכאי לקבל חצי מהלחמים.
הלחם שנעשה ללא-מחמצת, היה באורח נס שומר על טריות למשך שבוע שלם עד שנאכל, וצורתו הייתה מיוחדת וקשה להכנה, לפיכך היו ממונים על עשייתו נחתומים אומנים שקיבלו שכר גבוה, אשר מומן מתרומות הציבור.
עיקר המידע על לחם הפנים, תכונותיו והדינים הקשורים בו, נזכר במקורות מתקופת בית שני ולאחריה, בין השאר במשנה ובתלמוד בבלי במסכת מנחות.
חלוקת לחם הפנים בין משמרות הכהונה מתוארת בסוף מסכת סוכה.
בפרשת תרומה שבספר שמות נאמר, לאחר תיאור השולחן: .
שיטת העשייה של לחם הפנים מתוארת בפרשת אמור שבספר ויקרא:
כשהתורה מתארת את פירוק המשכן בזמן המסעות במדבר כתוב: .
מכאן שאפילו כשפרקו את המשכן בזמן מסעות בני-ישראל במדבר סיני, הלחם נשאר על השולחן.
ההכנה של הלחם הייתה חלק מן המצווה, שנאמר: .
הלחם מוזכר גם בעת ביקורו של דוד המלך בנוב, עיר הכהנים.
הוא מבקש לחם ובמענה הוא זוכה לקבל את לחם הפנים, וזאת מהסיבה:
בעת הקמת מקדש שלמה מסופר על הכנת לחם הפנים בעת בניית בית המקדש: .
בשינוי קל מוצגת אותה מלאכה בספר דברי הימים: - "שולחנות במקום שולחן".
ההסבר לכך נעוץ בעובדה הבאה: מלבד שולחן לחם הפנים, היו עוד שני שולחנות באולם בפתח ההיכל, שעליהם ששמים את הלחם, אחד עשוי שיש ואחד עשוי זהב.
אחד הכלים שהיו במקדש הוא שולחן לחם הפנים.
השולחן היה באורך של שתי אמות, ברוחב אמה ובגובה של אמה וחצי.
לאורכו של השולחן היו מונחות שתי מערכות לחם הפנים (אורכן לרוחבו ורוחבן לאורכו)
יחד עם לחם הפנים הונחו על השולחן גם שני בזיכי לבונה, אשר הוקרבו בכל שבת.
למשמעות השם לחם הפנים ניתנו הסברים אחדים:
תרגום יונתן מתרגם "לחמא גוונא" - דהיינו "הלחם הפנימי", הוא הלחם המצוי בתוך ההיכל, בו נמצא מזבח הזהב שגם כינויו היה "פנימי".
יוצא כי שמו של הלחם בא משמו של המזבח.
הרשב"ם מציע "לחם הראוי לפני שרים, לחם נאה" - פני המלך.
התלמוד במסכת פסחים מתאר את הלחם כלחם עבה ותפוח "וכמה פת עבה?
אמר רב הונא: טפח, שכן מצינו בלחם הפנים - טפח", דהיינו המונח פנים משמעות פנים של בן אדם, שגודלם המינימלי הוא טפח: "ואין פנים פחות מטפח".
התנא בן זומא דרש "שיהא לו פנים", ופירש הרמב"ן "שיש לו פנים רואין לכאן ולכאן, לצדי הבית מזה ומזה".
הלחם היה נאפה ביום שישי, ולאחר רדייתו מהתנור היה מונח על שולחן של שיש שהיה באולם על מנת שהלחם יתקרר מחום בתנור בעזרת קרירות השיש.
בשבת נכנסו להיכל שמונה כהנים.
ארבעה להוציא את הלחם ובזיכי הלבונה של השבוע שעבר, וארבעה כדי להכניס את הלחם והלבונה של השבוע הבא.
המכניסים והמוציאים עמדו בשני צדדים של השולחן, זה כנגד זה, כשהמוציאים מושכים טפח והמכניסים דוחפים טפח, כך שלא היה זמן שבו לא היה לחם על השולחן.
את הלחם המוצא היו מניחים על שולחן מזהב שהיה באולם, עד לאחר הקרבת הבזיכים.
את בזיכי הלבונה היו מקטירים על גבי המזבח ולאחר מכן היו מחלקים את הלחם.
המשמר היוצא היה מקבל שש חלות, והמשמר הנכנס שש חלות, ואם הכהן הגדול רצה הוא זכאי לקבל חצי מהחלות (שלוש מכל משמר).
על הכהנים היה מוטל לאכול את הלחם, והוא היה נאכל בעזרה, לכהנים זכרים בלבד.
והיה נאכל ליום ולילה, דהיינו - יום השבת ומוצאי שבת.
ומדברי סופרים היה נאכל עד חצות הלילה בלבד.
ודומה דין לחם הפנים בכך לשאר קדשי קדשים.
אם היה נשאר מן הלחם עד עלות השחר, היה נפסל ונעשה נותר.
כתבו ראשונים שמעולם לא אירע כן.
יוסף בן מתתיהו מציג הסבר למספר החלות.
לדבריו, "שתים-עשרה חלות הלחם שעל השולחן" מסמלות "את גלגל המזלות וחודשי השנה".
עוד הוא מציין כי החלות נאפו "שתיים שתיים", והונחו על השולחן "שש חלות אלה מול אלה".
בשבתות השנה הרגילות הלחמים היו מתחלקים בין המשמר הנכנס לבין המשמר היוצא, ששה ככרות לכל משמר.
לדעת רבי יהודה המשמר הנכנס היה מקבל שבעה ככרות והיוצא חמשה.
בשבתות שחלו באחד משלושת הרגלים היו כלל הכהנים מתחלקים בלחם, וכן, מתקנת חכמים, נוהגת חלוקה שווה ביום שבת שצמוד לסיום או לתחילת אחד משלושת הרגלים.
כאשר רגל מתחיל ביום שני או מסתיים ביום חמישי נהגה צורת חלוקה מיוחדת.
לדעת רש"י המשמר הנכנס והמשמר היוצא היו מקבלים 5 לחמים לכל אחד, ושני הלחמים הנוספים היו מתחלקים בין שאר הכהנים ששהו בירושלים (אלה שנשארו בה לאחר החג או אלה שהקדימו לשבת שלפני החג).
לדעת הראב"ד שני הלחמים היו מתחלקים בין כל הכהנים שמקום מגוריהם רחוק מירושלים כך שאינם מגיעים לביתם תוך יום אחד.
לעומתם, לשיטת הרמב"ם, גם בשבוע כזה הלחם מתחלק בין שני משמרות הכהונה בלבד, אלא שהמשמר שעובד בשבוע הרגל, שבין אותה השבת לבין הרגל יש לו רק יום עבודה אחד מלא, מקבל שני לחמים, והמשמר האחר, שלו הסתיים שבוע עבודה מלא או שמתחיל שבוע מלא, מקבל לחלקו עשרה לחמים.
צורתו של הלחם מתוארת באופן שונה במקורות.
אולי הסיבה לכך שאכן הוא יוצר בצורות אחדות.
לחם הפנים מתואר בשתי צורות: "תיבה פרוצה" - כמין האות ח' הפוכה ו"ספינה רוקדת" - כמין V כלומר בסיסה צר וצלעותיה משופעות.
רבי חנינא אמר: כמין תיבה פרוצה - רש"י מבאר: שניטל כיסויה, ושתי דופנותיה זו כנגד זו - כך הלחם: היו לו שתי דפנות ושוליים רחבים.
רבי יוחנן אמר: כמין ספינה רוקדת - ואין לה שוליים, אלא מלמעלה רחבה ומלמטה כלה והולכת עד כאצבע כזה ושני ראשיה חדין והולכין וגבוהין למעלה ואין נוגעין במים ולהכי קרי לה 'רוקדת': שמרקדת והולכת מהר.
בכל מקרה, הלחמים חרגו מגודל השולחן ונשארה השאלה כיצד היו מקפלים אותם.
שאלה נוספת איך היו מניחים על הלחם את בזיכי הלבונה, שהרי כתוב: "ונתת על המערכת לבונה זכה".
אם השוליים היו רחבים - הבזיכין היו יכולים לשבת עליהם יפה.
אבל אם היא כמו "ספינה מרקדת" איך ישבו עליה הבזיכין?
ועל כך משיבים: "מקום עביד להו" - דהיינו שבעובי אחד הדפנות היה מתקן להן בית מושב.
שולחן לחם הפנים על מטבע חשמונאי
המלך החשמונאי האחרון מתתיהו אנטיגונוס השני טבע לקראת סוף שלטונו פרוטות ברונזה ועליהן המנורה ושולחן לחם הפנים.
על אף נדירותם של מטבעות אלה שכנראה נטבעו בחופזה בזמן מצור הורדוס על ירושלים, נמצאו מספר מטבעות אשר ניתן לראות עליהם את שולחן לחם הפנים ואת החלות שעל גביו.
בדגמים אלה מופיע מסר תעמולתי לעם, או מעין כרוז או קול קורא, להגן בחירוף נפש על קודשי האומה ולהזכיר שמטרת המלחמה היא להגן על בית המקדש ועל הכהן הגדול (מתתיה) מפני הרומאים והורדוס וייתכן שנטבעו בזמן המצור עצמו.
טיפוס זה של מטבע ידוע במחקר במספר בודד של עותקים חלקם הגדול בטביעה לא ממורכזת כך שלא כל הדגם נראה על גבי המטבע מה שמעיד על טביעה תחת לחץ.
הנדירות של טיפוס מטבע זה מצביעה ככל הנראה על הכמות הקטנה של עותקים שהספיקו להנפיק בפרק הזמן הקצר שעמד לרשותם.
נדירות במיוחד הדוגמאות שבהן ניתן לראות את תיאור לחם הפנים על גבי השולחן.
בדוגמאות כאלה רואים שאכן החלות מופיעות בשתי מערכות כנתואר בתורה.
כמו כן רואים על המטבעות את צורתו הקעורה של הלחם.
ואכן בתיאור המופיע בתוספתא על צורת הלחם הוא מתואר כחלק התחתון של ספינה .
רבי עובדיה מברטנורה מבאר במה הייתה אומנותם: "והיו אומנים בעשייתו ובאפייתו לרדותו מן התנור שלא ישבר ולעשותו שלא יתעפש".
והתלמוד מפרט את סגולתם תוך השוואה למעשה האומנים מאלכסנדריה ממצרים שהוזמנו לעשות את לחם הפנים ולא הצליחו:
כאמור, גם המשנה הזכירה את בית גרמו לגנאי מהסיבה: "לא רצו ללמד על מעשה לחם הפנים".
אף על פי שנאמר עליהם שלא פעלו כשורה, מצאו חז"ל דרך לציין את מעלותיהם.
זהר עמר כתב במאמרו כי על מנת להבין סוגיה זו, יש להכיר את הרקע ההיסטורי של התקופה הרומאית.
הנחתומים נחשבו לבעלי מלאכה נכבדים ועצמאיים.
הם הקימו גילדות שזכויותיהן הובטחו על ידי המדינה והם אף נבחרו למשרות עירוניות חשובות.
השלטון העניק זכויות מיוחדות לאופים כאנשים החשובים ללאום.
גם לא פלא מדוע חז"ל פנו דווקא לאומני אלכסנדריה על-מנת לאמץ טכניקה של אפיה מעולה.
במאמרי חז"ל מובא למשל, עדות למומחיות שלהם בתחום הוטרינריה: "אמר תודרוס הרופא, אין פרה וחזירה יוצאין מאלכסנדריה, עד שחותכין את האום שלה, בשביל שלא תלד." ניתן אפילו למצוא עדות לכך במצבות שנמצאו בבית הקברות היהודי העתיק ביפו - באבו כביר.
כך למשל נמצאו על שתים מהן כתובות על נחתומים כדוגמת זו: "מקי הנחתום".
חז"ל מנו שלושה ניסים שנעשו בלחם הפנים:
ב, מתאר רבי יהושע בן לוי "נס גדול היה נעשה בלחם הפנים סלוקו כסדורו" ולמד זאת מפסוק בספר שמואל "לשום לחם חום ביום הלקחו":
תוספות מפרש המשמעות שהם נשמרו טריים במשך שבוע
הריטב"א (וכך משתמע מרש"י) מפרש כפשוטו שהלחם היה חם לאחר שבוע כיציאתו מהתנור
חתיכה קטנה של הלחם הייתה משביעה ().
לא קרה שהלחם נפסל מסיבה כלשהי ().
בקרב המקובלים, ההולכים אחרי תורת האר"י, יש מנהג בשבת לבצוע על שתים עשרה חלות, זכר ללחם הפנים (יעשה שישה זוגות של שנים.
ארבעת האמצעים הם כנגד שם הויה, שני העליונים נגד אות יו"ד ואות וא"ו, שני הזוגות התחתונים נגד שתי ה"א בשם ה').
שתי האותיות העליונות הן זכרות ושתי התחתיות הן נקבות.
כך מפורש בדברי האר"י בשער הכוונות.
בזוהר כתוב שאסור ששולחנו של האדם יהיה ריק אלא תמיד יהיה לחם עליו כי אין הברכה שורה על דבר ריק אלא על דבר מלא.
לחם עם עגבניות הוא מאכל מסורתי במספר מטבחים ים תיכוניים.
בקטלוניה נקרא "Pa amb tomàquet", ובמיורקה נקרא Pa amb oli או Pamboli (לחם עם שמן).
במלטה הוא נקרא Ħobż biż-Żejt (לחם בשמן).
המאכל מורכב מפרוסות לחם, לעיתים קלויות, אשר שופשפו בחצי עגבנייה בשלה למען הטעם, בתוספת שמן זית ומלח.
לעיתים משופשף הלחם גם בשום לפני הוספת העגבניות.
המאכל נחשב למנת הדגל של המטבח הקטלוני ומוגש במסעדות רבות במקום הלחם הרגיל, לצד מאכלים כגון נקניקיות, גבינות, אנשובי, דגים, ירקות קלויים ועוד.
לֶחֶם מִשְׁנֶה ביהדות הוא חיוב לברך על שני כיכרות לחם או חלות בכל אחת מסעודות שבת או יום טוב.
מקור השם "לחם משנה" הוא על פי האמור בפרשת המן שהוא גם מקור הדין:
בתלמוד למדו דין זה מהמסופר בתורה בפרשת בשלח (טז, כב-כז) על ירידת המן בשעה שבני ישראל נדדו במדבר לאחר יציאת מצרים: בכל יום חול היה המן יורד בכמות המספיקה ליום אחד, אך ביום שישי ירדה מנה כפולה, גם בעבור יום השבת בו לא ירד המן.
כזכר לעניין זה, תיקנו לברך בשבת על שתי חלות.
לפי גרסה אחת של המכילתא, דין זה תקף גם בסעודות יום טוב, היות שבדומה לשבת גם ביום טוב לא ירד המן, בעוד בערב יום טוב ירדה מנה כפולה.
תוספות הביאו גרסה אחרת באותו מדרש שטען הפוך.
גם נשים חייבות בלחם משנה, אף שזו מצוות עשה שהזמן גרמא, היות שנשים חייבות בכל דיני השבת כגברים.
על פי הקבלה הבוצע הזכר, מסמל את יעקב אבינו, ושני הלחמים מיצגים את נשותיו רחל ולאה.
לכתחילה יש להעדיף שהלחמים ל'לחם משנה' יהיו שלמים, אך כעדיפות שנייה ניתן לחבר חצאי לחם באופן כל שהוא (לדוגמה, באמצעות קיסם), או לברך על לחם פרוס סגור בשקית (או קפוא).
בדיעבד כאשר אין בנמצא גם לחם פרוס וכדומה ניתן לקיים דין זה גם באמצעות שתי פרוסות.
את הלחם לסעודת שבת נהוג לכסות במפה קטנה המיועדת לכך בזמן הקידוש.
במקורו של המנהג עומד הדין שנאמר בתלמוד (פסחים ק ב) "אין מביאין את השולחן אלא אם כן קידש, ואם הביא, פורס מפה ומקדש".
דין זה מתבסס על המציאות בעבר, בה היה שולחן קטן ונייד לפני כל אחד מהסועדים.
אולם כבר כתבו התוספות כי בימינו שהשולחנות כבדים, נוהגים תמיד לפרוס מפה על החלות ולקדש.
ואמנם כך דעת רוב הפוסקים להלכה.
עם זאת, הגר"א כנאמן לדברי התלמוד היה נוהג שלא להביא את הלחם לשולחן עד אחרי קידוש, וכך נהגו ההולכים לדרכו.
בדברי הפרשנים ישנן שלש סיבות לדין זה של כיסוי החלה:
ישנה קדימות ללחם על פני יין, אך הקידוש נערך לרוב דווקא על יין.
לכן נהוג לכסות את החלות.
זכר למן שכוסה בשכבת טל מלמטה ושכבת טל מלמעלה.
"כי היכי דתיתי סעודתא ליקרא דשבתא"(= כדי שתבוא הסעודה לכבוד השבת) (שאילתות דרב אחאי).
מברכים על החלות את ברכת המוציא כשהם שלמות.
נוהגים להחזיק את החלות ביד בשעת הברכה.
בדרך כלל נהוג לבצוע רק אחת מהחלות, אך יש הנוהגים לבצוע את שתי החלות.
יש הנוהגים (על פי הקבלה) לבצוע בסעודת ליל שבת את החלה התחתונה, ובסעודת יום השבת וכן בסעודות יום טוב את העליונה.
מנהג נוסף הוא לברך על 12 חלות (מנהג על פי הקבלה).
אחרי הקידוש ונטילת הידיים מתבלים את הפת במעט מלח כדי שלא תהיה תפלה, וכן לזכר הקרבנות בבית המקדש בהם נאמר "על כל קורבנך תקריב מלח", ומחלקים לכל אחד מבני הבית מן הלחם.
יש הנוהגים בתקופה שבין ראש השנה עד הושענא רבה לטבול הלחם בדבש במקום מלח, כסגולה לשנה מתוקה.
לחם מטוגן הוא פרוסת לחם שטוגנה בשומן כלשהו.
הוא משמש כתחליף לקלי במנות או בארוחות שונות.
ניתן להשתמש לטיגון בלחם בשמנים שונים, חמאה, שומן חזיר, נטיפי בייקון או גהי ועוד.
טבחים מסוימים עשויים לבחור לטגן במקום קלי כדי להימנע מהצורך לתת מקום או מקום אחסון לטוסטר.
התומכים בטיגון ולא בקלייה מצביעים על הטעם הנוסף והפריכות שניתן להשיג על ידי טיגון בשומן שאינם מושגים בקלייה יבשה.
פרנץ' טוסט הוא סוג של פרוסות לחם מטוגן שמושרות בבלילת ביצים וחלב לפני הטיגון.
פרוסה קטנה (35 גרם) של לחם מטוגן מכילה 174 קלוריות.
מאכלים מרובים כוללים מנה העשויה עם טיגון של לחם פרוס.
רבנאדה הוא מאכל מיובא מפורטוגל ופופולרי בברזיל כמנת חג המולד.
טופינקי או טופינקה (ביחיד) הוא מאכל צ'כי של לחם מטוגן במחבת המשמש למניעת בזבוז לחם מיושן.
ארוחת בוקר אנגלית מלאה תכלול לרוב לחם מטוגן בשמן, חמאה, שומן חזיר או נטיפי בייקון.
בצפון אירלנד, טיגון באלסטר עשוי לכלול לחם סודה מטוגן.
Pane fritto (פירושו לחם מטוגן) הוא מנת לחם מטוגן איטלקי המשמש לעיתים קרובות כדי למנוע בזבוז לחם ישן.
נהוג לטבול אותו על פי רוב בחלב לפני הטיגון.
בארצות הברית טוסט הרבה יותר פופולרי בארוחת הבוקר.
עם זאת, לחם מטוגן עדיין נאכל, במיוחד בצורת פרנץ' טוסט, אבל לפעמים פשוט פרוסת לחם מטוגנת בחמאה.
לחם שום הוא מאפה אמריקאי המורכב מלחם, שום וחמאה ו/או שמן זית.
המאפה נפוץ במטבחים שונים בעולם ונהוג להגישו כמתאבן או כליווי לפיצה.
המאכל מורכב מלחם פריך שאותו חותכים לשתי חתיכות, מורחים חמאה מותכת או שמן זית, מוסיפים שום כתוש או אבקת שום ואופים מספר דקות בתנור אפייה.
בנוסף לתיבול הבסיסי ניתן להוסיף ללחם שום תוספות כגון: ריחן, זעתר, פפריקה, פרמזן, מוצרלה, צ'דר ועגבניות.
לחם ארז היא רשת ישראלית של חנויות לממכר לחם ומוצרים נוספים (חלק מהסניפים משמשים גם כבתי קפה או מסעדות).
בבתי הקפה נמכרים מיני לחם הנאפים ביד, ללא חומרים משמרים או משפרי אפייה.
הרשת, שהוקמה בשנת 1996, קרויה על שם השף ארז קומרובסקי, מייסד הרשת, ומי שנחשב כאחד מהמובילים את תנועת הלחם ארטיזנלי למטבח הישראלי מאירופה בשנות ה-90 - המעבר ממיני לחם פשוטים למיני לחם יוקרתיים.
רוב מוצרי הרשת מיוצרים במאפייה המרכזית, הממוקמת באזור התעשייה בנתניה.
בעל השליטה הנוכחי בלחם ארז הוא גיורא נפתלי, מבעלי מי עדן.
ביולי 2008 הודיעה לחם ארז על מיזוג בינה ובין רשת קופי בין.
הרשת הממוזגת תמנה 41 סניפים, כאשר שני המותגים ימשיכו להתקיים באופן נפרד ומבודל תחת ניהול משותף.
בנובמבר 2008 פורסמו בעיתונות הכלכלית ידיעות על כך ששתי הרשתות מנהלות משא ומתן למכירת שתיהן כרשת ממוזגת לחברה מתחום המזון.
לפי הידיעות, המגעים למיזוג בין שתי החברות לא הבשילו לכדי עסקה בשל חילוקי דעות הנוגעים לכיסוי חובות הרשתות, ולכן הן פתחו במשא ומתן עם גוף שלישי.
באוגוסט 2010 נקלעה הרשת לקשיים כספיים והגישה בקשה להקפאת הליכים.
לחם ארז הגישה עתירה לבג"ץ בשנת 2002, ביחד עם עמותת הרוב הציוני, בדרישה לצמצום תחולת חוק חג המצות ("חוק החמץ") באופן שיאפשר לה מכירת דברי חמץ במהלך חג הפסח גם ביישובים שרוב תושביהם יהודים.
כיום (2018) מרבית סניפיה כשרים.
לחם זנגביל או עוגת זנגביל הוא שמו של מאפה המכיל זנגביל.
מאפה זה יכול להיות מתוק (ומוגש כעוגה או עוגיות) או חריף, ומוגש כלחם.
מקורו של לחם הזנגביל במאה ה-11 באירופה, בעקבות מתכונים של לחם תבלינים שהובאו על ידי הצלבנים מהמזרח התיכון.
לחם זה לא היה נפוץ, ונחשב כמעדן, ולכן הוגש באירועים דתיים חגיגיים או נמכר בירידים מיוחדים שנקראו "ירידי לחם זנגביל", בהם נבנו מבנים מלחם זנגביל שנקראו בתי לחם זנגביל.