tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באתר "Deadline Hollywood" נמסר כי קיים פוטנציאל לכך שיותר מ-60 שחקנים ישובו לגלם את דמויותיהם ביקום הקולנועי בסרט, כולל דמויות מבוססות מ"סאגת האינסוף" לצד דמויות חדשות יותר מ"סאגת המולטיוורס", אם כי פייגי הזהיר שלא כל הדמויות החדשות יוכלו להופיע בשני הסרטים.
ביולי 2023, נמסר כי האחים רוסו נמצאים במשא ומתן רשמי על בימוי שני סרטי "הנוקמים", לאחר שהתברר כי לוי אינו מעוניין לחזור ליקום הקולנועי זמן כה קצר לאחר בימוי "דדפול & וולברין".
מתיו בלוני מהאתר "Puck" דיווח כי סוכנות הכישרונות "Creative Artists Agency" הציעה ל"אולפני מארוול" את גרג ברלנטי ונואה האולי כבמאים פוטנציאליים עבור שני הסרטים, אך פייגי סירב לכך.
בשלהי יולי 2023, נמסר כי דאוני ג'וניור חתם רשמית על חוזה לגילום דמותו של דוקטור דום.
סניידר דיווח שהוא יוצג בסרט "ארבעת המופלאים: צעדים ראשונים" (2025) לפני שיופיע בסרטי "הנוקמים", וכי ג'רמי רנר עתיד לשוב לגלם את דמותו של קלינט ברטון / הוקאיי בסרט.
בכנס הקומיק-קון, סן דייגו שהתקיים ביולי 2024, אושר רשמית כי האחים רוסו יביימו את שני סרטי "הנוקמים" הבאים, אותם הם תיארו כ"התחלה חדשה" עבור היקום הקולנועי של מארוול.
האחים חשפו כי שמו של הסרט יהיה כעת "Avengers: Doomsday" ויציג את דמותו של דוקטור דום, אותו יגלם דאוני ג'וניור.
בדיון על השינוי מגילום דמותו של איירון מן לדמותו של דוקטור דום, הצהיר דאוני ג'וניור שהוא נהנה מגילום דמויות מורכבות ותיאר את התפקיד כ"מסכה חדשה, אותה משימה".
דבר ליהוקו של דאוני ג'וניור לתפקיד הציפו תאוריות וספקולציות כי הסרט ישאב השראה מקשת עלילה במארוול קומיקס בה סטארק ודום מחליפים תודעות, או מקשת עלילה בה דום לוקח על עצמו את זהותו של איירון מן.
עוד נמסר כי האחים רוסו יפיקו את שני הסרטים באמצעות חברת ההפקות שלהם, "AGBO", כי על כתיבת התסריטים יופקד מקפילי, וכי הצילומים עתידים להתחיל ברבעון השני של 2025 בלונדון.
הכרזות אלו נחשבו על ידי מקורבים לתעשייה כחזרה למה שעבד בעבר עבור "אולפני מארוול" ו"שילוב מושלם של טיימינג ושידור על אותו התדר".
על פי הדיווחים, האחים רוסו ודאוני ג'וניור עתידים להרוויח 40 מיליון דולר ו-50 מיליון דולר, בהתאמה, עבור כל סרט, וצפויים לקבל בונוסים על סמך ביצועי הסרטים בקופות, עם פוטנציאל להכפלת שכרו של דאוני ג'וניור.
דאוני ג'וניור גם ניהל משא ומתן על נסיעות במטוס פרטי, אבטחה אישית ייעודית וטריילרים מרובים על הסטים בעסקה שלו.
באוקטובר 2024, הצהירו האחים רוסו אמרו ששני הסרטים הופקו ביחד באופן דומה להפקת "מלחמת האינסוף" ו"סוף המשחק", אך כי בניגוד אליהם, לא יצולמו בשיטת גב-אל-גב.
בדומה גם לתהליך ההפקה שלהם בשני סרטי "הנוקמים" הקודמים, האחים השתמשו ב מגנטיים על מנת למפות את הדמויות והשחקנים שיהיו זמינים עבור הפקת הסרטים.
טום הולנד, שהתעתד לשוב לגלם את דמותו של פיטר פארקר / ספיידרמן, הצהיר שידע על ליהוקו של דאוני ג'וניור לגילום דמותו של דוקטור דום בטרם ההכרזה.
אוונס ואטוול לוהקו לסרט לאחר ש"אולפני מארוול" ניסו לפתח סרט עצמאי בכיכוב דמויותיהם, והבינו שיהיה יותר עדיף לכלול את דמויותיהם בסרט "הנוקמים" חדש.
אוונס הכחיש את דבר השתתפותו בסרט, וציין שהוא "פרש בשמחה וללא חרטות".
קמברבאץ' עוד הוסיף כי דמותו תמלא תפקיד מרכזי ב"מלחמות סודיות".
בפברואר 2025, חשף ג'ו רוסו כי תהליך הפקת שני הסרטים החלה בלונדון.
גרמר, סטיוארט, מקלן, קאמינג, רומיין ומרסדן שבו לגלם את דמויותיהם מסדרת סרטי "אקס-מן"; סטיוארט וגרמר עשו זאת בעבר בסרטים "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" (2022) ו"המארוולס" (2023), בהתאמה.
נוסף לכך, דיווחו קוץ' וקיט ש"אולפני מארוול" עדיין לא חשפו את כל צוות השחקנים המלא של הסרט.
צילומי הסרט החלו ב-26 במרץ 2025 בלונדון, והם עתידים להסתיים באוגוסט 2025. במקור, התעתדו הצילומים להתחיל בתחילת 2024, אך נדחו עקב פיטוריו של מג'ורס והשינויים בהפקת הסרט שנדרש לבצע בעקבות הפיטורים.
מאקי הצהיר שהוא יחלק את זמנו בין צילומי הסרט בלונדון לצילומי סדרת הטלוויזיה "12 12 12" בבודפשט.
האחים רוסו הצהירו שהצילומים יתרחשו בעיקר ב ובמיקומים ייעודיים שנבחרו במיוחד כדי למנוע דליפה של תמונות מסט הצילומים.
על עריכת הסרט מופקד ג'פרי פורד, שעבד על פרויקטים קודמים ביקום הקולנועי של מארוול.
באפריל 2024, ציין אלן סילבסטרי שייתכן שהוא ישוב להלחין סרט עתידי ב.
ביולי 2024, אושר רשמית כי סילבסטרי אכן ישוב להלחין את שני סרטי "הנוקמים" הבאים.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-18 בדצמבר 2026.
ביולי 2024, במהלך הפאנל של "אולפני מארוול" בכנס הקומיק-קון, סן דייגו, הוכרז רשמית על שם הסרט, שובם של האחים רוסו לכס הבימוי וליהוקו של דאוני ג'וניור לגילום דמותו של דוקטור דום; ההכרזה לוותה במופע בו מספר אנשים לבושים בדמותו של דוקטור דום הופיעו על הבמה, בתוכם דאוני ג'וניור.
קאט ביילי מ-"IGN" תיארה את רגע ההכרזה כ"אחת הגילויים הדרמטיים ביותר בהיסטוריה של מארוול לאחרונה" ודיווחה על תגובות מעורבות של מעריצים, כאשר חלקם שיבחו את שובו של דאוני ג'וניור, בעוד שאחרים חשבו שמדובר בצעד נואש של "אולפני מארוול" בעקבות התדרדרות סרטיהם האחרונים מבחינת איכות וביצועים בקופות.
צ'ארלס פוליאם-מור ממגזין "The Verge" ראה בהכרזת ליהוק זו "הימור של מארוול שאולי הם יוכלו להחזיר את קהל הצופים עם עוד אירוע קולנועי ענק שנבנה סביב אדם שפניו וקולו הפכו מזמן לשם נרדף לאיירון מן".
פרשנים אחרים דנו בדבר הכרזת הליהוק ובתגובות המעורבות אליו, כולל הפרשן קולייר ג'נינגס מהאתר "Collider", שביקר את ההחלטה ללהק לגילום הדמות שחקן שאינו ממוצא רומני, בהתחשב במוצאה האתני של הדמות בחוברות הקומיקס.
נוסף לכך, ההכרזה הובילה לספקולציות בדבר השאלה האם דאוני ג'ונור יגלם גרסה חלופית של טוני סטארק שהפכה לדוקטור דום, או האם עלילת הסרט תתעלם מהעובדה שפניו זהים לשל טוני סטארק.
במקביל לתחילת הצילומים ב-26 במרץ 2025, פרסמו "אולפני מארוול" שידור חי בן חמש שעות בחשבונה האישי ברשתות החברתיות, המציג שורה של כיסאות במאי עם שמות חברי צוות השחקנים.
כל כיסא חדש נחשף בערך כל 12 דקות, מלווה במוזיקה מפרויקט קודם של "אולפני מארוול" בו הופיעו השחקן או השחקנית.
השידור הסתיים בהופעתו של דאוני ג'וניור בליווי נעימת הנושא של "הנוקמים" מאת סילבסטרי.
בשידור החי צפו כ-100,000 צופים בו-זמנית, והוא הפך לטרנד הפופולרי ביותר ב-"X" (לשעבר טוויטר) ובמקביל יצר מספר רב של ממים אינטרנטיים.
ג'ורדן מורו וברנט לאנג מ"וראייטי" השוו את השידור לשידור חשיפת תאריך עליית העונה השביעית של "משחקי הכס" לשידור ב-2017, בו הוצג גוש קרח נמס לאיטו שבתוכו התאריך; שני השידורים "זכו ללעג בשל הקצב האיטי שלהם".
סרט המשך, שעתיד להיקרא "הנוקמים: מלחמות סודיות" , להיכתב על ידי מקפילי ולהיות מבוים על ידי האחים רוסו, עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2027. הסרט עתיד לחתום את השלב השישי ביקום הקולנועי של מארוול.
הנוריות של חמה הן סדרה של 17 נוריות, מכונות היסטוריות להעלאת מים להשקיה, לאורך נהר האורונטס בעיר חמה, סוריה.
למעשה, הנוריות הן גלגלי מים גבוהים עם תאי איסוף מים, דמויי קופסה, המשובצים סביב ההיקף שלהם.
כשהנהר זורם, הוא דוחף את קופסאות איסוף המים הללו מתחת לפני המים, שם הן מתמלאות במהירות, ואז מונעות עד לראש הגלגל, שם הן מתרוקנות לאמת מים.
האמה מובילה את המים עבור אספקה למבנים, גנים ואדמות חקלאיות.
מהנוריות המקוריות של חמה 17 נשמרו עד ימינו.
הן בולטות בעיצובן מימי הביניים, במספרן הרב ובגודלן העצום של שתיים מהן - אשר במשך כ-500 שנה היו גלגלי המים הגדולים בעולם.
במאה ה-21, הנוריות של חמה אינן משמשות עוד לאספקת מים, אלא מוצגות כדוגמה לטכנולוגיית אספקת מים מתקדמת בחברות מוסלמיות מימי הביניים ובשל המראות והקולות שהן משמיעות בעת הן מסתובבות.
בשנת 2006 זכתה הנוריה העתיקה מבין שתי הנוריות הענקיות, "אל-מוחמדיה" (1361 לספירה), באות "ציון דרך להנדסת מכונות היסטוריות" על ידי האגודה האמריקנית של מהנדסי מכונות כסמל להתקדמות משמעותית בטכנולוגיה בינלאומית.
ישנו בסיס מוצק לסברה שנוריות רבות פעלו בחמה לפחות עד סוף המאה ה-12 לספירה.
ידועות השנים המדויקות של שתי הנוריות הגדולות מכתובותיהן: נוריה אל-מוחמדיה (Noria al-Muhammadiya) שנוצרה בשנת 1361 ונוריה אל-מעמוריה (Noria al-Ma'muriyya) משנת 1453.
עם זאת, ייתכן כי מספר נוריות פעלו בחמה כמה מאות שנים קודם לכן.
היסטוריון אזורי מהמאה ה-13 כתב כי נצפו מספר נוריות בחמה בסוף המאה ה-9 לספירה.
אם לשפוט לפי פסיפס ואריחים הנושאים תמונות של נוריות, שנמצאו באפאמיה, עיר רומית, גם היא על נהר אורונטס, 55 קילומטרים במורד הזרם מחמה, נוריות היו בשימוש כבר בשנת 350 לספירה.
תמונות אלו של הנוריות מציגות עיצוב דומה להפליא לאלו הקיימות בחמה כיום.
באמצע המאה ה-7 לספירה נכבש האזור סביב חמה וסופח למדינה הערבית המוסלמית המתרחבת.
האחרונה שלטה באדיקות בטכנולוגיות חדשות שבהן נתקלה - כמו הנוריות - שיפרה אותן והרחיבה את השימושים בהן.
ייתכן כי הנוריות הראשונות בחמה נבנו בתקופה הרומית או הביזנטית והן נבנו על ידי החברה המוסלמית שהתקיימה לאחר מכן, תוך שימוש בתכנון המקומי המבוסס.
סיבה ברורה לבניית נוריות בחמה היא היעדר השיפוע של האורונטס בשילוב עם גובה גדותיו, מה שהופך את האזור לאידיאלי עבור שאיבת מי השקיה מהנהר.
תאריכי בניית הנוריות הללו מיוחסים לנוריה המקורית באתר, משום שכמו כל גלגלי המים ההיסטוריים המתפקדים, הנוריות של חמה תוקנו ונבנו מחדש במשך מאות שנים, שכן חלקי עץ זקוקים להחלפה מתמדת.
לפי הערכה אחת, אם היא מתוחזקת היטב, נוריה תעבור החלפה מלאה של חלקי העץ שלה כל 15 שנה.
בחמה תחזוקה ברמה כזו של נוריה התבצעה על ידי משפחות נגרי נוריות מיומנים, שהעבירו את הידע לאורך הדורות, מנהג ששרד עד ימינו.
הגלגלים הם מסוג מכת מים תחתית (Undershot Waterwheel), מונעים על ידי מים הזורמים מתחתיהם ודוחפים את משוטי הגלגל.
מבחינת גובה, הקוטר הגדול ביותר מבין הנוריות הוא 21 מטרים והקטן ביותר 7 מטרים.
חמש מהנוריות הללו הן בגובה 17 מטר או יותר.
גלגלים אלה עשויים מעצים שונים עבור חלקים שונים.
הסרנים והמיסבים המסיביים עשויים מעץ אגוז, בעוד עץ צפצפה שימש באופן נרחב לחלקים אחרים של הגלגל, וגם אורן ואלון הוזכרו.
תאי איסוף מים קטנים מעץ משובצים לאורך כל היקף גלגל המים בין המשוטים, בעזרתם מניע הנהר את הגלגל.
הם כמו קופסאות עם חצי צד אחד פתוח ועם פיה שלפיה המים נשפכים החוצה בנקודת הסיבוב הגבוהה ביותר .
לרוב נוריות חמה יש תא איסוף מים בין כל זוג משוטים.
אך בחלקם הם מרווחים יותר, למשל תא איסוף אחד בין כל חמישה משוטים.
מבחינת יכולת נשיאת מים, בנוריות השונות נפח הקופסאות נע בין 4 ל-12 ליטרים.
אספקת המים של כל אחת מהנוריות של חמה נעה בין 50,000 ל-200,000 ליטר לשעה, בהתאם לגודלה של הנוריה.
תיאורים קצרים של כל אחת מ-17 הנוריות בחמה מרוכזים בדוח של האגודה האמריקאית למהנדסי מכונות וייעודה של נוריה אל-מוחמדיה כנקודת ציון היסטורית של הנדסת מכונות.
הנוריות של חמה נמצאות מיד במורד הזרם לאחר מחסום בדמות סכר נמוך, המבטיח שכוח הנהר יתרכז דרך ערוץ המוביל את המים אל גלגל הנוריה.
כשמפלס הנהר נמוך, כל המים יכולים לזרום בערוץ מהסכר אל הנוריה; כשהנהר גבוה, עודפי המים זורמים מעל הסכר אל הנוריה.
לעיתים קרובות ישנם ערוצים נוספים בסכרים ובשערים אלה כדי לכוונן את לחץ הנהר על גלגל המים ומכאן ההשפעה על מהירות סיבוב הנוריה.
תיאורו של אל-דביאת את הנוריות של חמה מכיל תרשים המעביר את התכונות הללו בבירור.
לפעמים שתיים, שלוש או אפילו ארבע נוריות חולקות את אותו הסכר, עם נוריה אחת או שתיים בכל צד של הנהר.
מקבץ זה של נוריות ניכר על מפת ה"נוריות של חמה" של אל-דביאט ולצופה נבון על מפות תצוגת לוויין של חמה.
לפעמים נבנה סכר בזווית לנוריה כדי לרכז את כוח הנהר למקסימום על הערוץ המוביל אל הגלגל.
הנוריות מזרימות מים לאמות מים הבנויות על קשתות אבן גבוהות.
כדי לתפוס את המים, לכל אמת מים יש קטע קצר מאוד במקביל לגלגל המים ולנהר.
המים הללו פונים ב-90 מעלות ומצטרפים לקטע הראשי של אמת המים, המובילה מהנהר ולעיתים אורכה מאות רבות של מטרים.
יש אמות מים שמקבלות מים משתי נוריות בגובה זהה, אחת בכל צד של הקטע הקצר המקביל לגלגל המים.
חלק גדול מאורכן של האמות נהרס וכיום מעטות מאמות המים ממשיכות למרחק.
בעת בה הנוריות שימשו להשקיה, האמות נשפכו, בסופו של דבר, לתעלות שכל אחת מהן סיפקה מים לגינות ירק ופרדסי פרי רבים.
בעוד שרוב הנוריות של חמה היו בבעלות בעלי אדמות עשירים, העלויות, התחזוקה והמים שלהם חולקו על בסיס קולקטיבי מסודר על ידי משתמשי המים של כל נוריה.
מערכות כאלה לשיתוף מסודר של מים היו נהוגות באופן נרחב בחברות מוסלמיות מסורתיות.
לעיתים קרובות גננים חלקו זמן במים באמצעות התאמה מהירה של סכרים מאולתרים קטנים של אבנים וסמרטוטי בד המכוונים את הזרימה ליובלי תעלות המים.
קוטרה של נוריית הענק הזו הוא 21 מטר.
היא נבנתה כדי לספק מים למסגד הגדול של חמה , הנמצא קילומטר אחד ממנה ואף סיפקה גם מים לחמאם ציבורי (בית מרחץ), מזרקות, בתים וגנים בקרבתה.
תאריך הבנייה שלה, 1361 לספירת הנוצרים, מונצח על ידי כתובת המקובעת על אמת המים שלה, המציינת את שנת 763 של הלוח האסלאמי.
לנוריה זו 120 תאי איסוף מים המשובצים בהיקפה.
היא יכולה להרים ולהזרים עד 200,000 ליטרים של מים בשעה.
לוקח לה דקה אחת להשלים סיבוב אחד, זמן רב בהשוואה לנוריות קטנות יותר הנמצאות בסביבתה.
כדי להניע גלגל הנושא משקל כה גדול של מים, נבנה סכר ארוך במיוחד בזווית חדה מאוד כדי לרכז את כוחו של זרם הנהר אל בסיס הגלגל.
סידור זה ניתן לראות בבירור על מפות תצוגת לווין של חמה.
במשך כמעט 500 שנה, הייתה נוריה אל-מוחמדיה גלגל המים הגבוה בעולם.
בשנת 1854 עקף אותה גלגל לקסי, גלגל מים למשאבת מכרות באי מאן, אי בין אנגליה לאירלנד גלגל לקסי גבוה יותר במעט, עם קוטר של 22.1 מטרים.
משנות ה-30 ועד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התחרו הנוריות של חמה במשאבות השקיה חדשות המונעות במנועי בנזין או דיזל.
משאבות ממונעות הציעו לחקלאים יזמים אמצעי להשיג מים ממקור נוסף כדי לגדל יותר מזון להרחבת אוכלוסיות.
בניית סכר רסטן במעלה הזרם מחמה ב-1960 היוותה מכה קשה לכדאיות הפעלת הנוריות עקב ירידת מפלס המים באורונטס, כך שבמשך מספר חודשים בשנה, הנוריות של חמה לא יכלו לפעול ומשאבות ממונעות הפכו לאמצעי היחיד להשקיה רציפה.
אי-שימוש לפרק זמן ממושך גורם לעץ בנוריות להתייבש, להתכווץ ולהיסדק, מה שגורם לעלייה בעלויות התחזוקה.
משנת 1930 עד שנת 1970 ירד מספר הנוריות שהיו בשימוש מעשרים לשמונה בלבד.
מידע זה צוין על-ידי ארכאולוגים דנים בחמה בשנות ה-30 של המאה ה-20. בין 1977 ל-1981 שוחזרו שש נוריות.
בפברואר 1982 פתח צבאו של הדיקטטור הבעת'יסטי הראשון בסוריה, חאפז אל-אסד, במתקפה מסיבית על חמה כדי לחסל התקוממות מזוינת של האחים המוסלמים.
במשך שלושה שבועות העיר הופצצה על ידי מטוסים, הופגזה על ידי ארטילריה וטנקים, ולבסוף נהרסו שטחים נרחבים בדינמיט ובדחפורים.
אלפים רבים מאזרחי חמה נהרגו.
מבני מורשת כמו המסגד הגדול של חמה נחרבו עד היסוד וחלקים גדולים של חמה ההיסטורית הפכו לבלתי ניתנים לזיהוי.
לדברי הביוגרף הבריטי המועדף על חאפז אל-אסד, "כשליש מהעיר ההיסטורית הפנימית נהרס...
חמה כולה עוצבה מחדש בקנה מידה נרחב".
לגבי ההשפעה על הנוריות של חמה, המידע דל מכיוון שממשלת אסד נמנעה בתוקף מלהזכיר את אירועי 1982. לפי מקור לא ממשלתי, נראה שהנוריות מעץ עצמן לא סבלו מנזק רב והן שבו להסתובב שוב תוך חודשים.
שאלה חשובה שנותרת ללא תשובה לפי המידע הקיים היא האם בשנת 1982 נפגעו אמות המים העשויות מאבן מההריסות הנרחבות ומונעות מאז כל שימוש בהן לאספקה של מים.
ממשלת אסד בנתה מחדש באופן סלקטיבי חלק מוגבל של חמה ההיסטורית, כמו המסגד הגדול, ופיתחה מחדש את השאר.
הנוריות שיחקו חלק חשוב ומשמעותי בקידום של חמה כיעד תיירותי על-ידי השלטון.
שיקום הנוריות נמשך, והגיע לשיאו בשנת 1988 כאשר שוחזרו שבע נוריות.
תוצאת המאמץ הייתה שיקום של 17 נוריות המסתובבות ומעלות מים אך לא יכולות לספק אותם רחוק מכיוון שאמות המים שלהן הרוסות כעת.
הן מתפקדות כאטרקציית מורשת פופולרית, מוארות באירועים כמו פסטיבל האביב של חמה, כאשר זרם המים באורונטס גובר והנוריות יכולות להסתובב.
הן מרהיבות מבחינה ויזואלית, ומבחינה קולית, רבות מהנוריות של חמה משמיעות את קולות האנחה, הנהימה או הזמזום העוצמתיים מצירי העץ העבים שלהן, שלמעשה, הם אלו העניקו לנוריות את שמן.
במהלך מלחמת האזרחים, שהחלה ב-2011, הנוריות של חמה נשמרו באופן יחסי ולא הוסב להן נזק רב.
מאחר שחמה ידועה כעיר מוסלמית סונית שמרנית ומיליטנטית, שבה התגברה השנאה לדיקטטורה הבעת'ית החילונית מאז הטבח ב-1982, היא הייתה מוקד צפוי להתפתחות מרד.
בהתאם לכך, הדיקטטורה של בשאר אל-אסד עשתה מאמצים רבים לשמור על השליטה בחמה עוד מתחילת הלחימה.
ביולי ובאוגוסט 2011 המשטר החל במצור על העיר והשתמש בכוח רב-נגד המון המפגינים בחמה.
בעקבות כך הצליחה ממשלת אסד לשמור על השליטה בעיר כך, שחמה מעולם לא סבלה מהתקיפות האוויריות שהטיל הממשל על אזורים שנשלטו על ידי מתנגדיו.
רוב הנוריות של חמה שרדו.
האגודה האמריקנית לקידום המדע השווה לפני המלחמה תמונות לוויין של 10 אתרי נוריות בחמה עם אלו משנת 2014 והגיעה למסקנה שלא נגרם נזק גדול.
עם זאת, נוריה אחת נשרפה במזיד בשנת 2014, חלקן פורקו באופן חלקי עבור עצים, ואחרות סובלות מחוסר תחזוקה.
מאמר מאמצע שנת 2020 שפורסם במגזין המקוון בשפה האנגלית, Arab Weekly, ראיין בעלי מלאכה של נוריה מסורתיים ששיחזרו את נוריה אל-מוחמדיה של חמה וגם את פקיד חמה האחראי על הנוריות.
בעוד יוזמות אזרחיות מקומיות לשחזור מלא של הנוריות היו בעיצומן, התברר כי העניין אינו פשוט בגלל מחסור בכסף לחומרים ומחסור חמור בבעלי מלאכה מסורתיים מיומנים של נוריות, וזאת עקב מוות או הגירה במהלך הסכסוך.
הנזי ברטמן הייתה שחיינית יהודייה-אוסטרית.
אלופת אוסטריה בשחייה וזוכת 3 מדליות, אחת מכל סוג, מהמכביה הראשונה (1932).
ברטמן התאמנה בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגי ורטהיימר.
באליפות אוסטריה שנערכה בלינץ באוגוסט 1931 זכתה ברטמן בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה שליחות 3x100 מטר מעורב
במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 זכתה ברטמן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
הנוקמים היא סדרת סרטים אמריקאית כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
הסרטים מבוססים על קומיקסים באותו השם מאת סטן לי ואולפני מארוול.
שני הסרטים האחרונים בסדרה (3 ו-4) הכניסו יותר מ-2 מיליארד דולר, והפכו לשוברי הקופות הענקים בעולם.
ניק פיורי מגייס צוות גיבורי על (טוני סטארק/ איירון מן, סטיב רוג'רס/קפטן אמריקה, ברוס באנר/הענק הירוק, נטאשה רומנוף/האלמנה השחורה, תור, והוקאיי) כדי להציל את העולם מהצבא של לוקי שמנסה להרוס את העולם.
טוני סטארק בונה בינה מלאכותית בשם "אולטרון", אבל העניינים מסתבכים במהרה שאולטרון מוצא את בני האדם כאויב הכי גדול בהיסטוריה, והוא מחליט לחסל את כולם ולהפוך אותם לרובוטים.
צוות "הנוקמים" חייב לעצור אותו מהרס העולם.
לצוות "הנוקמים" בסרט זה מצטרפים ונדה מקסימוף/וונדה מקסימוף קוויקסילבר וויז'ן.
הסרט הוא "קפטן אמריקה 3", ולמרות שזהו הסרט השלישי בסדרת "קפטן אמריקה" הוא עדיין נחשב לסרט שתיים וחצי של "הנוקמים", עקב סיפורו שמשפיע על הסרט הבא בסדרת "הנוקמים".
סטיב רוג'רס וטוני סטארק נכנסים לריב גדול שגורם קרע בין חבורת "הנוקמים".
יש חלק מצידו של טוני, ויש חלק מצידו של סטיב.
כל הנוקמים מתחלקים לשתי קבוצות שגורמות קרע בין הקבוצה האחת שהייתה עד עכשיו, ונלחמים על הצד החזק ביותר.
הסרט השלישי בסדרה יצא בשנת 2018 ושבר שיא קולנוע בהיסטוריה, שקיבל תוך 11 ימים בלבד סכום של יותר ממיליארד דולר, לאחר שהשיא היה תוך 12 יום, בסרט מלחמת הכוכבים 7, שהסרט שבר את שיאו.
תאנוס הוא נבל-על, חייזר סגול, שמנסה להשיג את כל אבני האינסוף כדי להרוג חצי מאוכלוסיית היקום.
צוות "הנוקמים" חייב לעצור אותו.
הסרט הוא האהוב ביותר ביקום של מארוול, וההוא הפך לשובר קופות, שרק בשבוע הראשון להקרנתו השיג 2.1 מיליארד דולר, ברחבי העולם.
5 שנים לאחר אירועי הסרט הקודם בסדרה, צוות "הנוקמים" חייב להתאחד שוב כדי להחזיר את חצי מהאוכלוסייה שנעלמה ולהרוג את תאנוס אחת ולתמיד.
אחרי כמה שניות התגלה שבאמת בוב אייגר, מנכ"ל דיסני אמר "כי ישנו סיכוי שיהיה סרט שישי בזיכיון" ולאחר כמה שניות נוספות פורסם טריילר לסרט באנגלית.
איירון מן: (רוברט דאוני ג'וניור) - טוני סטארק.
עובד עם ניק פיורי, ובכך הפך להיות ראשון-הנוקמים, תואר בקומיקס של "האוונג'רס" של הגיבור הראשון שהגיע לצוות.
בסיום "הנוקמים: סוף המשחק" נפטר עקב כך שהגן על העולם כדי להרוג את ת'אנוס.
קפטן אמריקה: (כריס אוונס) - סטיב רוג'רס.
בזמן מלחמת העולם השנייה קיבל נסיוב-על שהפך אותו לקפטן אמריקה.
היה קפוא במשך 70 שנה והתעורר לעולמנו, מה שהתקשה לאחר מכן להסתדר כך, וכפי שציפו שזה יקרה, סטיב החליט לחזור לעולמו משנות ה-40, ובכך נפטר מזקנה בסיום "הנוקמים 4".
יכול להרים את המיולניר, פטישו של ת'ור.
תור: (כריס המסוורת') - אל מאסגארד.
אח של לוקי ובנו של אודין.
יש לו את המיולניר, אך אחרי שסטיב רוג'רס החל להרים את המיולניר, יש לת'ור נשק חדש: "גרזן הבל".
הענק הירוק: (דיבוב: לו פריגנו, שחקנים: אדוארד נורטון, מארק רופאלו) - ברוס באנר.
מתי שהוא כועס/מתעצבן הוא הופך ל"ענק הירוק".
רק "האלמנה השחורה" (נטשה רומנוף) יכולה להרגיע אותו.
האלמנה השחורה: (סקרלט ג'והנסון) - נטשה רומנוף.
היא היחידה שיכולה להרגיע את הענק הירוק.
ב"הנוקמים 4" התאבדה מול עיניו של הוקאיי כדי להציל את היקום ולהרוג את ת'אנוס.
אחותה של האלמנה השחורה - ילנה ברלובה.
הוקאיי: (ג'רמי רנר) - קלינט ברטון.
ג'יימס באקי ברנס "חייל החורף": (סבסטיאן סטן) - חבר טוב מאוד של סטיב.
סאם וילסון "פלקון": (אנתוני מאקי) - חבר של סטיב.
יש לו כנפיים בחליפה שלו.
הפך לקפטן אמריקה החדש לאחר מותו של סטיב.
מכשפת השני/ונדה מקסימוף/ונדה מקסימוף: (אליזבת אולסן) - יש לה כוחות שיכולים לעשות חזיונות לאנשים.
שומרי הגלקסיה: (כריס פראט, זואי סלדנה, דייב בטיסטה, קארן גילאן, וין דיזל (דיבוב), בראדלי קופר (דיבוב)) - פיטר קוויל/פיטר קוויל, גאמורה/גאמורה, דראקס/דראקס, גרוט/גרוט, נביולה/נביולה, רוקט/רוקט.
ויז'ן: (פול בטאני) - יש לו אחת מאבני האינסוף במצח.
סקוט לאנג/אנטמן (פול ראד) - יכול להפוך עצמו לקטן ולגדול.
הופ ואן דיין/הצרעה (אוונג'לין לילי) - יכולה להפוך לקטנה וגדולה.
ספיידרמן: (טום הולנד) - פיטר פארקר.
עשה מסע שלם רק כדי להצטרף לנוקמים, והצליח במלחמת האינסוף.
טוני סטארק הוא המנטור שלו, עד שנפטר ופיטר החל להיות מנטור לעצמו.
הפנתר השחור (צ'דוויק בוזמן) - טצ'אלה.
סטיבן סטריינג': (בנדיקט קמברבאץ') - דוקטור סטריינג'.
למד אומנות מסטית אצל העתיקה.
יש לו את אחת מאבני האינסוף.
קרול דנברס: (ברי לארסון) - קפטן מארוול.
חברתה הטובה של מיס מארוול.
"הנורמלי החדש" (או נורמליות חדשה) הוא ביטוי המשמש לתיאור מציאות שמשתנה בעקבות אירוע משברי.
הוא הפך למטבע לשון בשנת 1918, בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
המצב "הנורמלי החדש" הוא מצב אליו מתייצבת כלכלה או חברה בעקבות משבר, להבדיל מהמצב ששרר לפני המשבר ("הנורמלי הישן").
בביטוי זה נעשה שימוש לאחר מלחמת העולם הראשונה, פיגועי 11 בספטמבר, המשבר הכלכלי העולמי (2008), לאחר המיתון הגדול, מגפת הקורונה ואירועים נוספים.
בשנת 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, התפרסם הביטוי עקב מאמר של התעשיין הנרי א.
בשנת 1920 השתמש וורן הרדינג בביטוי דומה במסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית.
הרדינג הבטיח "חזרה לנורמליות" לאחר המשברים שארצות הברית חוותה במלחמת העולם הראשונה ובהתמודדותה עם השפעת הספרדית.
הרדינג זכה בבחירות ברוב גדול.
לאחר מכן נעשה שימוש בביטוי במספר רב של הזדמנויות.
למשל, לאחר התפרצות שפעת העופות בשנת 2005 פורסם מאמר שבו נטען שהתפרצות זו היא הזדמנות לביסוס מצב "נורמלי חדש" בכל הנוגע להתמודדות עם מגפות.
לאחר המשבר הפיננסי של 2008 חלה ירידה בצמיחה הכלכלית בארצות הברית, שנמשכה זמן רב.
בחדשות בלומברג פורסם אז מאמר שנשא את הכותרת "שיעורי צמיחה נמוכים בכלכלה שלאחר משבר הסאבפריים הם המצב הנורמלי החדש בארצות הברית".
מאמר זה צוטט לאחר מכן רבות במאמרים אחרים, שאימצו את המונח ואת משמעותו.
השימוש במונח היה נפוץ מאד במהלך מגפת הקורונה העולמית, בהתייחס לשינויים בהתנהגות החברתית שחלו במהלך המגפה ולשינויים שהיו צפויים אחריה.
לעיתים קרובות נעשה שימוש במונח זה במאמרים שונים המתארים שינויים כלכליים או חברתיים, בדרך כלל שליליים, שהתקבלו באדישות יחסית על ידי האוכלוסייה, שהתרגלה לשינויים אלה.
בשנת 2014 כלכלת הרפובליקה העממית של סין נחלצה ממשבר כלכלי, אך שיעורי הצמיחה ירדו מ-12% ל-7% בשנה.
שיעור זה נשמר במשך מספר שנים וכונה "הנורמלי החדש".
דו"ח מצב המדינה של מרכז טאוב לשנת 2023 מתאר את המשבר במערכת הבריאות בישראל כמצב "הנורמלי החדש".
מצב זה, על פי הדו"ח, מאופיין בשיעור נמוך של הוצאה ציבורית על בריאות מצד אחד, תוך התמודדות עם מחסור בכוח אדם ושיעור נמוך של מיטות אשפוז מצד שני.
המשפטן דורון נבות תיאר באוגוסט 2023 את החלטות ממשלת ישראל השלושים ושבע ובפרט את הצעותיה לרפורמה במערכת המשפט בביקורתיות רבה, וקבע כי בממשלה זו "מושחת זה הנורמלי החדש".
לדבריו, נתניהו עושה הכל כדי להפוך את השחיתות לממוסדת ומובנת מאליה.
הנחה S5 היא הנחת יסוד (אקסיומה) של מערכת S5 בלוגיקה מודלית.
אם פסוק א' (פסוק כלשהו) הוא אפשרי, אז הכרחי שפסוק א' הוא אפשרי.
אם אפשרי שפסוק א' הוא הכרחי, אז פסוק א' הוא הכרחי.
כאשר על פסוק מסוים מופעלים מספר אופרטורים מודאליים ("אפשרי" ו"הכרחי"), ניתן, באמצעות הנחה זו ומשפטים היכיחים ממנה, להוריד את האופרטורים הנוספים ולהישאר רק עם האחרון (למשל, מ"אפשרי שהכרחי ש-א'", אפשר להגיע לטענה הפשוטה יותר, "הכרחי ש-א'".)
אקסיומה זו אינה תלויה בפשר סמנטי מסוים למושגים המודאליים "אפשרי" ו"הכרחי".
עם זאת, ההצדקה של הנחת היסוד יכולה להיעשות בהירה יותר כאשר חושבים על המודל הנפוץ של עולמות אפשריים, על-פיו טענה היא אפשרית אם היא נכונה לפחות בעולם לוגי אפשרי אחד והיא הכרחית אם היא נכונה בכל העולמות הלוגיים האפשריים.
אם כן, אם אפשרי שטענה א' היא הכרחית (כלומר, בעולם אפשרי אחד נכון להגיד שהיא נכונה בכל העולמות האפשריים) אז טענה א' היא הכרחית (נכונה בכל העולמות האפשריים).
כמו כן, אם טענה א' היא אפשרית (נכונה בעולם אפשרי אחד לפחות), אז הכרחי שטענה א' היא אפשרית (כי בכל העולמות האפשריים נכון להגיד שהיא אפשרית, כלומר נכונה לפחות בעולם אפשרי אחד).
אם המודליות כאן היא מה שאלווין פלנטינגה מכנה הכרח ואפשרות "לוגית במובן הרחב", הטיעון להנחת היסוד יכול להיות כזה: אם ייתכן שבהכרח ה' (הנחה כלשהי), כי אז ישנו עולם אפשרי שבו ההנחה תקפה בהכרח.
מכאן, נכון בעולם כלשהו שההנחה היא באופן רחב ולוגי אמת בהכרח, משהו ששלילתו תהיה במובן הלוגי הרחב סתירה-עצמית.
אבל אם משהו הוא בסתירה עצמית בעולם אפשרי כלשהו, כי אז הוא בסתירה עצמית בכל העולמות ולטענת פלנטינגה הדבר נכון גם במקרה של סתירות עצמיות במובן הלוגי הרחב.
הנחה בתורת ההיגיון היא שם כולל לכל הטענות והאקסיומות בהיסק שאינן מסקנתו.
בהיסק תקף המסקנה מקיימת יחס של נביעה מן ההנחות: כלומר המסקנה נגזרת מן ההנחות.
בהיסק מבוסס המסקנה היא אמיתית משום שההנחות אמיתיות.
מנגד, אין כל הכרח שההנחות תהיינה אמיתיות על מנת שההיסק יהיה תקף.
בפרט, כל היסק שבין הנחותיו יש סתירה, הוא היסק תקף.
עובדה זו מנוצלת היטב בהוכחות בדרך השלילה המבוססות במכוון ובמודע על קיומה של סתירה בהנחות, כלומר על אי אמיתותן.
למשל, ההוכחה שאין מספר ראשוני גדול ביותר מבוססת על ההנחה (המתגלית בסוף ההוכחה כשקרית) שיש מספר ראשוני גדול ביותר, ההוכחה שאין לשתיים שורש רציונלי מבוססת על ההנחה (המתגלית בסוף ההוכחה כשקרית) שיש לשתיים שורש רציונלי וכדומה.
בפילוסופיה נהוגה לעיתים ההבחנה בין הנחות וקדם-הנחות.
הבחנה זו מקורה בלוגיקה של השאלות.
קדם-הנחה לפסוק הוא טענה שאלמלא היא אמיתית, הפסוק עצמו מלכתחילה חסר מובן.
לדוגמה, קדם-ההנחות של פסוק השאלה "האם הפסקת להביא פרחים לאשתך?" הן א.
הנחה מובלעת (או הנחה חבויה) משמעה הנחה שעומדת בבסיס של טיעון לוגי, דרך פעולה, החלטה או שיפוט שלא הושמעה במפורש והשפעתה לא זוקקה על ידי בעל הטיעון, מקבל ההחלטות או השופט.
הנחות מסוג זה עשויות להתבסס על חוויות חיים אישיות או מידע מוטה, ואינן נראות במודע בסביבת קבלת ההחלטות.
הנחות אלו יכולות להיות מקור לפרדוקסים לכאורה, אי הבנות והתנגדות לרפורמות ושינויים כלל-אנושיים.
הנחה טעונת הוכחה היא כשל לוגי, בו טיעון כולל הנחה, הדורשת הוכחה לא פחות מנשוא הטיעון.
הכשל מוצג גם בצורות דומות כמו "טיעון מעגלי" או "הנחת המבוקש", שבהן הדרוש הוכחה כלול באחת ההנחות.
ההגדרה למונח ניתנה על ידי אריסטו ב"אנליטיקה מוקדמת" שלו.
טיעון מעגלי (לטינית: circulus in probando), הנקרא גם "הנחת המבוקש", הוא טיעון המניח מראש את מה שהוא בא להוכיח.
ההנחה משמשת כדי להוכיח את עצמה, טקטיקה שבצורתה הפשוטה אינה משכנעת במיוחד, אך עשויה ללבוש אדרות מתוחכמות יותר.
כל מי שאינו משקר מספר את האמת
לכן, ראובן מספר את האמת
שרשרת הצהרות זו נשמעת הגיונית, אך היא אינה מוכיחה דבר.
הבעיה היא שכדי להוכיח שראובן דובר אמת, הקהל מתבקש להניח שראובן דובר אמת, כך שלמעשה הוא טוען: "אם ראובן אינו משקר, הוא אומר את האמת".
מבחינה לוגית, הטיעון אינו שגוי, משום שהמסקנה נובעת מההנחות, אך היא גם זהה במובן מסוים להנחות.
זהו המכנה המשותף לכל הטיעונים המעגליים: הטעון הוכחה מונח כנכון במהלך הטיעון.
כשל לוגי זה הוא הכללה של טיעון מעגלי, והוא כולל גם טיעונים שאינם כוללים את המסקנה כאחת ההנחות, אך כוללים הנחה אחרת, מפוקפקת לא פחות מהמסקנה הסופית.
מי שאוכל בוטנים, שר באופרה
הטיעון בנוי על כך שנקבל מראש את ההנחה שראובן אוכל בוטנים.
אם ההנחה שנויה במחלוקת הרי שנצטרך לנסח את הדברים באופן אחר:
ראובן אוכל בוטנים או שאינו אוכל בוטנים
לכן, ראובן שר או שאינו שר באופרה
ואם נהפוך את הטיעון על פיו, נוכיח באותה מידה של תקפות את ההפך:
רק מי שאוכל בוטנים, שר באופרה
לכן, ראובן אינו שר באופרה
דרך נפוצה להסוות הנחה טעונת הוכחה היא "הוכחת" טענה בעזרת טענה רחבה יותר, שנשמעת משכנעת, אך אינה מקובלת כנכונה יותר מאשר הטענה המקורית.
כל שוק תחרותי מיטיב עם הצרכן ללא התערבות ממשלתית
לכן, השוק טוב יותר לצרכנים ללא מוסדות רגולציה
כל שוק תחרותי ללא התערבות ממשלתית פוגע בצרכן
לכן, השוק טוב יותר לצרכנים כאשר יש מוסדות רגולציה
ההנחה הראשונה, בשני המקרים, מוצגת כהנחת יסוד בתוך מסגרת תפישה מוסרית, או מעין אמונה רווחת.
אם לא מקבלים את ההנחה הראשונה, הטיעון למעשה, הופך ללא תקף.
דוגמה מן המקורות היהודיים לטיעון כזה ניתן למצוא בביקורת של הבית יוסף על דבריו של בעל תרומת הדשן.
האחרון טען כי ברור שברכת הנישואין אינה מעכבת את הנישואין, מפני שלא יעלה על הדעת שלא ניתן יהיה להתחתן במקום בו אין עשרה אנשים.
על כך השיב הבית יוסף: .
הנחה כוזבת הוא כשל לוגי שבו ההנחה שעליה מבוססת הכרזה או מסקנה, שגויה.
מאחר שההנחה או הרעיון אינו נכון או אינו נכון באופן מלא, המסקנה עשויה אף היא להיות שגויה.
מאחר שטיעון לוגי דורש תמיד הנחת בסיס, הנחה זו חייבת להיות תקפה כדי להסיק מסקנה תקפה, או כדי לקשר סיבה ומסובב.
לדוגמה, אם נאמר בעקבות ג'ון דאן כי "אדם איננו אי" נבליע בתוך הטענה את ההנחה כי אדם אינו יכול להתקיים אלא בחברה ולכן מי שאינו חי בחברה אינו אדם.
הרג קיים בכל חברה אנושית (הנחה)
הרג הוא מעשה טירוף (הנחה כוזבת)
לכן, אנשים הורגים מתוך אי-שפיות (מסקנה)
מאחר שידועים לנו מקרים כמו מלחמה, המתת חסד, הוצאה להורג אחרי משפט, וכדומה, שבהם ידוע לנו כי מבצעי ההרג היו שפויים, ההנחה השנייה היא כוזבת.
הנזירות בלוז הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה, בבימויו של אמיל ארדולינו.
בסרט משחקים וופי גולדברג, מגי סמית', קטי נג'ימי, וונדי מקינה, מארי ויקס והרווי קייטל.
עלילת הסרט עוסקת בדולורס (וופי גולדברג), זמרת ברים כושלת, שמנהלת רומן עם בכיר במאפיה.
יום אחד היא עדה לרצח של אחד מעובדיו, ובעקבות זאת מוכנסת לתוכנית להגנת עדים שבמסגרתה היא מוסתרת בזהות בדויה במנזר.
היא נדרשת להסתגל לחיים הסגפניים במנזר, אבל לא מצליחה להיפטר לגמרי מהרגליה הצעקניים.
קונפליקט זה יוצר כר פורה לסיטואציות קומיות.
דלורס שלא מוצאת הרבה עניין בחיי היום יום של המנזר מצטרפת למקהלת הנזירות, היא משתמשת ביכולות הבמה המוזיקליים שלה והופכת את מקהלת המנזר לקצת פחות רשמית וקצת יותר עדכנית עם עיבודים מודרניים בסגנון בלוז וסול לשירי תפילה נוצריים מסורתיים.
התסריטאי פול רודניק כתב את התסריט בשנת 1987, כשתכנן כשבט מידלר תגלם את התפקיד הראשי.
התסריט הועבר למפיק סקוט רודין ולאחר מכן לאולפני דיסני.
אך מידלר דחתה את התפקיד, מחשש שמעריציה לא ירצו לראות אותה משחקת בתפקיד נזירה ובסופו של דבר, וופי גולדברג חתמה על חוזה ההובלה מה שגרם לכותבים לשכתב את התסריט ששונה באופן משמעותי.
הכנסייה בה דלוריס מוצאת מקלט היא , הממוקמת בשכונה במעמד הבינוני-גבוה בסן פרנסיסקו, לכן כדי להשלים את המראה ולהתאים אותו לעלילה, חלונות הראווה של הכנסייה עוצבו כדי להעניק לכנסייה מראה של שכונה מוזנחת.
הסרט זכה להצלחה קופתית והכניס 231.6 מיליון דולר ברחבי העולם, דורג במקום השמיני ברשימת הסרטים המכניסים ביותר לשנת 1992.
רשת הטלוויזיה "Bravo" דירגה אותו במקום ה-83 ברשימת הסרטים המצחיקים ביותר.
הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב:
הסרט הטוב ביותר - בקטגוריית סרטי מיוזיקל או קומדיה
השחקנית הטובה ביותר - בקטגוריית קומדיה או מוזיקלית קולנועית (גולדברג)
פסקול הסרט הופץ על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס ב-9 ביוני 1992 וכולל 14 קטעים.
חלק מהקטעים בוצעו על ידי שחקניות ושחקני הסרט עצמו, השירים הוקלטו מראש ששימשו כחלק ממוזיקת הרקע, ומוזיקה אינסטרומנטלית שהולחנה מאת מארק שיימן.
אלבום הפסקול הופיע לראשונה במקום 74 והגיע בסופו של דבר למקום 40 בטבלת 200 האלבומים המובילים של בילבורד, שם שהה 54 שבועות.
מבצעים את מחרוזת הפתיחה עם השירים - Deloris & The Ronelles
בשנת 1993 יצא סרט המשך "הנזירות בלוז 2".
הסרט הומחז למחזמר בשנת 2006 בפסדינה שבקליפורניה, ב-2009 בווסט אנד בלונדון, וב-2011 בברודוויי (שני האחרונים בוצעו בהפקתה של וופי גולדברג, כוכבת הסרט המקורי).
ב-12 בינואר 2020, הכריזה דיסני על סרט שלישי בסדרה, התסריט והשחקנים טרם פורסמו.
הנחיה 2.5 של פרקליטות המדינה היא הנחיה מאת פרקליט המדינה, הקובעת את "מדיניות התביעה, בהעמדה לדין של עד תביעה ו/או מתלונן שחזר בו במשפט מעדותו במשטרה".
ההנחיה הוצאה בשנת 1993, בתקופה שבה דורית ביניש כיהנה כפרקליטת המדינה.
בשנים 1996–2004 החילה עדנה ארבל דקויות שונות על אי הענשה של מי שנמצאו סתירות בעדותו.
המשטרה מממשת את ההנחיה של הפרקליטות לפי ההוראה המעשית שמספרה 03.300.226 .
עדים המוסרים עדות במשטרה, חוזרים בהם לעיתים מהעדות במהלך המשפט עצמו או שעדותם סותרת את עדותם במשטרה.
הנחיה 2.5 מפרטת כיצד לנהוג באותם עדים.
סעיפים 1–4 מציינים את חוקי העונשין הרלוונטיים.
מוזכר בהם שלפי חוק העונשין, מי שמגיש עדות סותרת בכוונה להטעות, יכול לעמוד בשל כך לדין, ואם ניכר כי היה זדון במעשיו ניתן לפסוק נגדו פיצויים.
בעניין כזה קובע החוק שמי שמוסר הודעה או עדות בפני הרשויות אשר בעלות סתירה בשאלה עובדתית ומהותית לעניין (ביחס להודעה או העדות הקודמת), ועושה זאת בכוונה להטעות - דינו מאסר לחמש שנים.
סעיפים 5–7 בהנחיה מפרטים את הקריטריונים בהם יש להתחשב בעת קבלת החלטה בדבר נקיטה בהליכים נגד עד שמסר עדויות סותרות.
סעיף 8 בהנחיה מתייחס למועד בו תיפתח חקירה כנגד עד בחשד לעבירה של עדויות סותרות.
סעיפים אלו מציבים סייגים לשאר הסעיפים כאשר מדובר באנשים הנותנים עדות סותרת בנושא עבירת מין או עבירת אלימות, וקובעים שיש מקום לכך רק במקרים נדירים ביותר.
ההנחיה נחשפה לראשונה לביקורת ציבורית ב-2004, במאמר פרי עטו של הפובליציסט גיל רונן, מייסד עמותת "הפמיליסטים".
לטענת המבקרים, סעיפים 9–10 בהנחיה מבטלים למעשה ללא סייג את מה שנכתב בסעיפים הקודמים שלה.
על כן לטענתם, מה שהפרקליטות כן חידשה בפועל זה לכרוך יחד שלא לצורך את שני התחומים אלימות ומין - וכריכה זו מתורגמת למעשה לאי-העמדה לדין של נשים המגישות תלונות כזב נגד גברים - הן לגבי עבירות אלימות והן לגבי עבירות מין.
הביקורת על ההנחיה מגיעה מכיוונם של אלו הסבורים כי קיימת תופעה של מעצרי שווא בהליכי גירושין בגין תלונות על אלימות בתוך המשפחה.
על-פי מאמר שפרסם נצ"מ ד"ר פנחס יחזקאלי בכתב העת מראות המשטרה, רובן המכריע של התלונות במשטרה על אלימות במשפחה מביאות למעצר החשוד, וחשודים נעצרים גם כאשר הראייה היחידה היא גרסאות סותרות של הצדדים.
לדבריו, שיעור פניות השווא של נשים בהליכי גירושין, לעיתים בעצת עורכי דינן, עשוי להיות רוב של הפניות לתחנת משטרה בנושא, אך העניין מוצנע על ידי המשטרה.
על פי עורכת הדין יפית אוליאל ההנחיה גורמת לעלייה ניכרת בתלונות שווא של נשים נגד גברים בין היתר בעידוד עורכי-דין המייצגים נשים בהליכי גירושין.
הביקורת על המתנגדים מדגישה כי הנחיה 2.5 לא מונעת העמדה לדין או חקירה במקרים מובהקים של תלונות שווא, ורק קוראת לרשויות החקירה להפעיל שיקול דעת זהיר ומרוסן.
במרץ 2016, בעקבות נייר מדיניות אותו כתב יואב מזא"ה, תוקנה ההוראה ונקבע שגם במקרים של עבירות מין ואלימות במשפחה יוגשו כתבי אישום בגין תלונות שווא (אולם, בניגוד לעבירות אחרות, נדרש אישור של פרקליט מחוז).
הנחיית מרדף היא שיטת הנחיה שנעשה בה שימוש נרחב בטילי תקיפה קרקעיים ישנים.
בהנחיית מרדף הטיל מונחה כך שווקטור המהירות שלו תמיד מצביע ישירות על המטרה, כלומר יש לו את הכיוון של קו הראייה למטרה.
באיור מתוארת הנחיית טיל בשיטה זו אל מטרה שנעה בקו ישר, כאשר הנקודות המודגשות על מסלול המטרה מציינות מרווחי זמן שווים.
החסרון הבולט בשיטה זו הוא שברוב התרחישים הטיל מחמיץ את המטרה בפעם הראשונה, ומובל למצב של רדיפה אחר זנב המטרה לקראת סיום מעוף הטיל.
זה נובע מכך שבקרבת המטרה נדרשת מהטיל תאוצה גבוהה מאוד, שלעיתים קרובות עולה על יכולת התמרון הנכללת במעטפת הביצועים של הטיל.
הדבר מוביל את הטיל לעוף למרחק רב יותר, ומגביר את הסבירות שלטיל יאזל הדלק או לא יגיע למטרה.
לעומת זאת, מרדף אחר זנב עשוי להיות טוב יותר בעבור טילי אוויר-אוויר מונחי חום, כיוון שהחלק החם ביותר במטוס הוא החלק האחורי של צינור פליטת הסילון.
כיוון שמחשבים מודרניים מאפשרים את היישום של חוקי הנחיה מורכבים יותר, בהנחיית מרדף כמעט ולא נעשה שימוש בטילים מודרניים.
במשך יותר ממאתיים שנה, הנושא של הנחיית מרדף היה מקור השראה ומקור עניין למתמטיקאים, ובמיוחד למתמטיקאים חובבים בתחום שעשועי המתמטיקה.
המחקר המתמטי על הנחיית מרדף החל במאמר שהציג ההידרוגרף והגאומטרן הצרפתי פייר בוגה, המוכר כ"אבי האדריכלות הימית", לאקדמיה המלכותית הצרפתית למדעים ב-1732. הוא ניסח את החוק של הנחיית מרדף בצורה של ספינת פיראטים המנסה ליירט ספינת מסחר.
בוגה הציג פתרון לעקום אשר מתווה ספינת הפיראטים במערכת קואורדינטות אבסולוטית, למשל במערכת הייחוס של נמל המרותק למקומו.
המונח "מרדף-כלב" לציון מעקב הנעשה בשיטת הנחיית מרדף הופיע מאוחר יותר ונטבע על ידי החוקר הצרפתי ז'אן-מארי דיבואה-איימה (Dubois-Aymé), שצפה בעקבות בחול שהותיר אחריו כלבו שרדף אחריו בחוף הים.
לעומת זאת, טורפים רבים ובייחוד חתולים, לא רודפים אחרי הטרף שלהם בשיטת הנחיית מרדף.
היישום של הכלל הזה לכלי נשק החל במלחמת העולם השנייה.
קרבות אוויר התנהלו בשיטת הנחיית מרדף - מטוס עקב אחרי הזנב של מטוס האויב עד להגעה למרחק מתאים לירי.
היישום השני לגישה זו היה בפיתוח הטילים המונחים הראשונים על ידי הלופטוואפה הגרמני.
באחת הפצצות המונחות הראשונות, ה-HS-293D, הותקנה בפצצה מצלמת טלוויזיה.
באמצעות קשר רדיו, מפעיל הפצצה ראה את המטרה במרחקים הולכים וקטנים, ושידר פקודות הנחיה לפצצה, כך שהדמות של המטרה תישאר במרכז שדה הראייה של מצלמת הטלוויזיה.
הסכמה הזאת הגדילה בצורה בלתי רגילה את הדיוק של הפצצות.
בתוכניות פיתוח מאוחרות יותר של צבא ארצות הברית, גלאים לגילוי המטרה היו מבוססים על גילוי קרינה אינפרה-אדומה (קרינת חום) המוקרנת על ידי עצמים חמים, או על ידי התבייתות על קרינת המכ"ם של תחנות מכ"ם של האויב.
כלל ההנחיה בכל התוכניות הללו היה הכלל הגאומטרי של הנחיית מרדף.
למעשה, היסטוריונים אחדים הבחינו ש"ביות" (homing) היה מילה נרדפת להנחיה בשיטת הנחיית מרדף בשנות ה-50, גם בארצות הברית וגם בברית המועצות.
בסופו של דבר, מרבית ה"פצצות החכמות" (פצצות וטילים) שנעשה בהם שימוש מסיבי במלחמת וייטנאם ובמלחמת המפרץ היו מבוססות על הכלל הגאומטרי של הנחיית מרדף, והיו מתבייתות על מטרות קרקעיות מוארות בלייזר.
לאחרונה, הוצעו אף קליעים חכמים לפי אותם העקרונות.
פיתוח מתמטי - הגדרת המסלול המתקבל וחישוב זמן הפגיעה במטרה שנעה בקו ישר
נכתוב את המשוואות הדיפרנציאליות שמתארות את התנועה בקואורדינטות פולריות ממערכת הייחוס של הטיל המיירט.
נניח שמהירות הבורח היא U ומהירות הרודף היא V.
נסמן ב- (r(t את המרחק הרגעי וב-θ את הזווית שיוצר וקטור המהירות של המטרה עם (r(t כווקטור.
מכיוון שהטיל נע תמיד בכיוון (r(t מהירות ההתקרבות היחסית כתלות בזווית θ היא: ואילו השינוי בזווית θ במשך הזמן dt הוא (שכן המטרה נעה בקו ישר).
נחלק את dr/dt ב-dθ/dt ונקבל: כאשר הוא יחס המהירויות, שאפשר להניח כי הוא גדול מ-1. מכאן נקבל על ידי אינטגרציה .
לכן , כאשר C קבוע התלוי בתנאי ההתחלה.
ניתן לראות ש-r = 0 כאשר θ = 0 או θ = π, דהיינו בהתנגשות חזיתית או במרדף-זנב.
משך הזמן שעובר עד שהטיל פוגע במטרה מתקבל באמצעות הצבת
r(θ) בקשר : ואינטגרציה בין הגבולות 0 = θ ו-θ0 .
פישוט נוסף, באמצעות ההצבה נותן:
נחפש כעת את כל אותם צירופים עבורם זמן המעוף עד לפגיעה T שווה.
המשוואה האחרונה היא משוואה של אליפסה בקואורדינטות פולריות, כאשר המוקד שלה בראשית הצירים הוא המיקום ההתחלתי של המטרה.
לפיכך העקומות האיזוכרוניות (עקומות שוות זמן) במישור XY הן אליפסות לא קונצנטריות אשר אחד ממוקדיהן הוא מיקומה ההתחלתי של המטרה.
חסמים על זמן המעוף הדרוש של הטיל מלמטה ומלמעלה, מאפשרים לקבוע תחומים - אזורי שיגור (Launch Zones) מהם יש לשגר את הטיל כך שזמן המעוף יפול בין החסמים.
אזור שיגור (Launch Zone) הוא קונספט מפתח בטילאות מודרנית.
באיור מופיע באפור אזור שיגור המתאים למיקום המטרה T.
אזור השיגור תחום על ידי שתי אליפסות המתאימות לחסמים על זמן המעוף של הטיל.
בחוקי הנחיה מתקדמים יותר, נוסף לטיל רכיב מהירות שמקביל למהירות המטרה, כך שהתנועה המשוקללת של המטרה והטיל יוצרת מצב בו הרכיב הרדיאלי של המהירות היחסית לאחר זמן קצר גדול יותר מאשר בחוק ההנחיה הקלאסי.
תנועה אופטימלית של הטיל היא כזו שמאזנת באופן הטוב ביותר בין התנועה בכיוון הרדיוס וקטור לתנועה בכיוון מאונך לרדיוס וקטור .
בתנועה בזוויות אופטימליות כאלה הטיל למעשה מתקדם ביעילות רבה יותר אל עבר המטרה, ולמעשה חוק הנחיה כזה מקצר את הדרך שהוא צריך לעשות לעומת חוק ההנחיה הקלאסי.
חוק הנחיית מרדף הוא חוק שבאופן כללי דורש מהטיל הרודף תאוצות רדיאליות (lateral acceleration) גבוהות.
ניתן למצוא את התאוצה המקסימלית שטיל מבוסס הנחיית מרדף צריך לעמוד בה מן הקשר הבסיסי: כאשר V מהירות הטיל ו- הוא קצב הרוטציה (מהירות זוויתית) הרגעי של הרדיוס וקטור שמחבר בין הטיל והמטרה (וקטור מהירות הטיל תמיד מצביע בכיוון הרדיוס וקטור).
לפיכך יש למצוא מקסימום לפונקציה:
ניתן לראות כי עבור הנגזרת מתאפסת בקטע (0,π/2] ולכן יש לפונקציה מקסימום בקטע פתוח זה ואילו עבור המקסימום מתקבל בנקודת הקצה של הקטע [0,π/2] כלומר ב-.
מקסימום התאוצה מתרחש עבור זווית (במעלות), כלומר עבור התאוצה המקסימלית מתקבלת בתרחיש שבו (זווית פתיחה גדולה או שווה 60 מעלות; רק תרחישים אלו רלוונטיים - אחרת התאוצה מקסימלית בתחילת מעוף הטיל ויורדת בהדרגה עד לאפס בנקודת הפגיעה).
עבור מתקיים ומכאן ערך התאוצה המקסימלית (עבור ) הוא:
כדוגמה מספרית ניקח למשל - הצבה בנוסחה נותנת .
תאוצה מקסימלית זאת היא פרמטר חשוב בקביעת המאפיינים המבניים של טיל, כמו למשל שטח הכנפיים שלו.
עבור בנקודה מתקבל ערך אינסופי של התאוצה, כלומר זוהי נקודת סינגולריות - במצב שבו יחס המהירויות גדול מ-2 קצב הקיטון במרחק בין הטיל למטרה מתגבר על הפיחות ברכיב המאונך לרדיוס וקטור של מהירות המטרה ונוצר למעשה קצב רוטציה של הרדיוס וקטור ששואף לאינסוף בנקודות הסינגולריות.
בתרחיש כזה, הטיל לעולם לא יוכל לפגוע במטרה בהזדמנות הראשונה אלא רק לחלוף במרחק קטן ממנה, בהתאם ליכולות הטיל.
כאן טמון היתרון שיש לשיטת הנחיה אחרות, כמו למשל ניווט יחסי על פני שיטת הנחית מרדף - ניווט יחסי מאפשר פגיעה בזוויות התנגשות שונות מ- או ובכך אין לו נקודות סינגולריות.
שאיפה לאינסוף מתקיימת גם כש- אולם משנים את קבוע ההתחלה C - הגודל שואף לאינסוף כאשר זווית הפתיחה שואפת ל-π, כלומר התאוצה המקסימלית עולה עבור תרחישים חצי-חזיתיים.
גרסה שונה במקצת של הנחיית מרדף היא הנחיית מרדף מוסטת (DPP - Deviated Pure Pursuit) - בשיטת הנחיה זו וקטור מהירות הטיל שומר על זווית קבועה מסוימת שונה מאפס עם קו הראייה למטרה.
הזווית היא כזו שסיבוב קו הראייה מנסה להקטין אותה, ולא להפך.
הנחיית Q היא שיטת הנחיה שנעשה בה שימוש בטילים בליסטיים, שמסלולם מורכב משלב ממונע קצר יחסית, שבה מערכת ההנעה של הטיל פועלת, ולאחריו שלב בליסטי אשר במהלכו הטיל מתכוון אל המטרה בהשפעת הכבידה (טילי שיוט משתמשים בשיטות הנחיה שונות).
היעד של הנחיית Q הוא לפגוע במטרה ספציפית בזמן מסוים, שכן בגלל סיבוב כדור הארץ פגיעה במטרה בעלת קואורדינטות מסוימות פירושה פגיעה בה במיקום ובזמן מסוים.
השיטה פותחה במקור על ידי ד"ר הלקומב לנינג וד"ר ריכרד בטין במעבדת המכשור של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס כשיטת הנחיה מדויקת לטילים בליסטיים אמריקניים.
בזמן שהנחיית Q פותחה השיטה המתחרה העיקרית נקראה הנחיית דלתא.
לפי מקנזי, הטילים טיטאן, מספר גרסאות של אטלס, ומיניוטמן 1 ו-2 השתמשו בהנחיית דלתא, בעוד שבהנחיית Q נעשה שימוש בת'ור ופולריס.
מניתוח סרטוני שיגור, עולה, כי מספר טילים בליסטיים בין יבשתיים סובייטים מוקדמים השתמשו בהנחיית דלתא.
הנחיית דלתא מבוססת על הצמדות למסלול מתוכנן מראש, שמפותח לפני השיגור באמצעות מחשבים קרקעיים ונשמר במערכת ההנחיה של הטיל.
במהלך המעוף, מערכת ההנחיה של הטיל מנטרת סטיות מן מסלול הייחוס, והמסלול האמיתי ממודל מתמטית כפיתוח טור טיילור מסביב למסלול הייחוס.
בניסוח מתמטי, מערכת ההנחיה דלתא עושה שימוש בקשר פונקציונלי מסוים מהצורה (הקשר הפונקציונלי מתאפס על מסלול הייחוס).
היעדר פרמטר זמן (זמן מוגדר לפגיעת הטיל) הוא מאפיין אינהרנטי של מערכת ההנחיה דלתא (קיימים מסלולי ייחוס אפשריים רבים).
רגע כיבוי המנוע ( cut-off moment) מתוכנן להיות הרגע בו מסלול הטיל חותך את מסלול הייחוס.
מערכת הבקרה של הטיל מנסה לאפס את סכום האיברים הליניאריים של הביטוי הזה, כלומר להביא את הטיל לקונפיגורצית מיקום-מהירות כזאת שמסלול הטיל החל מנקודת החיתוך יעבור דרך המטרה (האיברים מסדרים גבוהים יותר זניחים).
מסיבה זו, להנחיית דלתא לעיתים מתייחסים כ-"לעוף לאורך הכבל" כאשר הכבל (הדמיוני) מתייחס למסלול הייחוס.
בניגוד להנחיית דלתא, הנחיית Q היא שיטה דינמית, תזכורת לתאוריה של תכנון דינמי.
במהותה, גישת הנחיית Q גורסת כי "לא משנה היכן היינו אמורים להיות, בהינתן היכן אנו נמצאים השאלה היא מה אנו צריכים לעשות כדי להתקדם אל היעד של הגעה אל המטרה הדרושה בזמן הדרוש".
כדי לבצע זאת השיטה מתבססת על קונספט המהירות הדרושה להשגה.
המהירות הדרושה להשגה (Velocity to be gained)
בזמן נתון t ובעבור מיקום נתון r של כלי הרכב, וקטור המהירות המתאים Vc מוגדר כדלהלן: אם לכלי הרכב הייתה המהירות Vc ומערכת ההנעה הייתה נכבית, אז הטיל יגיע למטרה הרצויה בזמן הרצוי תחת השפעת הכבידה.
המהירות האמיתית מסומנת ב-Vm והטיל נתון לתאוצה בהשפעת הכבידה g ובהשפעת המנועים at.
המהירות הדרושה להשגה המתאימה מוגדרת כהפרש בין Vc ו- Vm:
ממערכת הייחוס העצמית של הטיל, המהירות הדרושה להשגה היא אפוא המהירות אליה יש לשאוף.
אסטרטגיית הנחיה פשוטה היא להפעיל תאוצה (דחף מנוע) תמיד בכיוון של VTBG.
לזה יהיה את האפקט של קירוב המהירות האמיתית ל- Vc.
כאשר שתי המהירויות נעשות שוות (ו- VTBG שווה לאפס), זה הזמן לכבות את המנועים, מכיוון שהטיל לפי ההגדרה מסוגל להגיע למטרה הרצויה בזמן הרצוי לבדו.
מה שנותר הוא איך לחשב את VTBG בקלות מהמידע על הטיל הנגיש למחשב ההנחיה (מיקומו, מהירותו ותאוצתו).
במשוואה הדיפרנציאלית הבאה נעשה שימוש כדי לחשב את המהירות הדרושה להשגה המתאימה ברגע נתון:
כאשר מטריצת Q מוגדרת כ-: .
כאשר Q היא מטריצה מסדר 3 על 3, סימטרית, ומשתנה בזמן.
(הקו האנכי מתייחס לעובדה שהנגזרות החלקיות חייבות להיות מחושבות ביחס למיקום מטרה נתון rT וזמן מעוף חופשי tf).
חישוב המטריצה ואיבריה מתבצע באמצעות שיקולים אנליטיים (חישוב שטח גזרה אליפטית) וגאומטריים על חיתוך של אליפסה ומעגל בעלי מוקד משותף (מרכז כדור הארץ) ומשיקולים פיזיקליים כמו שימור תנע זוויתי (החוק השני של קפלר) ושימור אנרגיה.
הניסיון מראה שמטריצת Q משתנה לאט מאוד, כך שרק מספר ערכים שלה המתאימים לשלבים שונים של המעוף צריכים להיות מחושבים ולהישמר במחשב הטיל.
כך מתקבל בסיום תהליך החישוב מערך מספרים קבועים (למעט מספר עדכונים קלים) המשמשים את הטייס האוטומטי להנחות את הטיל עד אשר ניתן לכבות את המנוע (מערך המספרים מתאר נגזרות חלקיות של וקטור המהירות המתאימה תוך התייחסות לווקטור המיקום).
הבעיה היא כיצד לחשב את ערכי מטריצת Q בכל נקודה במרחב בהינתן זמן המעוף ומיקום המטרה .
תחילה נוכיח את המקרה בו , כלומר שהתאוצה הקווית המורגשת על ידי מדי התאוצה היא 0 (נפילה חופשית בשדה כבידה).
במעבר האחרון השתמשנו בהגדרה של מטריצת Q ובעובדה ש- שווה לווקטור תאוצת הכובד הרגעית g.
מן ההגדרה של מטריצת Q נובעת הזהות : .
במקרה שהתאוצה הנמדדת שונה מאפס יש פשוט להוסיף רכיב ל- נוסף ל-g וכך מתקבלת המשוואה הדיפרניצאלית לעיל.
חישוב מטריצת Q עבור תנועה פרבולית דו־ממדית
לאחר סיום השלב הממונע המהירות בציר x קבועה לכן ברור ש- כאשר X הוא המרחק האופקי למטרה ומכאן שווה ל- .
התנועות בציר x וציר y בלתי תלויות ולפיכך האיברים לאורך האלכסון במקומות (1,2) ו- (2,1) הם 0. לצורך חישוב האיבר dVy/dy נבצע את הניסוי המחשבתי הבא: נניח כי משחררים ממנוחה כדור מגובה y אל הרצפה והוא נוחת על הרצפה כעבור זמן .
כעת נניח כי לוקחים כדור נוסף ומשחררים אותו בגובה נמוך יותר ב- ∆y ומשחררים אותו בו זמנית ביחד עם הכדור הראשון.
ברור כי יש לשחרר אותו עם מעט מהירות אנכית מעלה (או מטה ∆y שלילי) אם על מנת ששניהם יפגעו בקרקע באותו זמן.
מרגע שחרורם על שני הכדורים פועלת תאוצה אנכית זהה מטה g ולכן הפרש המהירויות או המהירות היחסית שלהם נותר קבוע.
לפיכך על מנת ששניהם ינחתו באותו זמן צריך להתקיים ש- Vy או Vy ∆ יקיים
לפיכך האיבר (2,2) במטריצה גם הוא 1/tf.
לפיכך מטריצת Q המתאימה היא:
כאשר tf = T-t ׁׁ(T הוא הזמן בו הטיל יגיע אל המטרה ו-t הוא הזמן הנוכחי)
והמשוואה הדיפרנציאלית המתארת את השתנות המהירות הדרושה להשגה היא:
חישוב מטריצת Q במקרה הכללי (של שדה היפוך ריבועי)
בחלק זה נציע אלגוריתם לחישוב איברי מטריצת Q במקרה הכללי של שדה היפוך ריבועי (Inverse square law).
נסמן את שתי שמורות התנועה (האנרגיה הכוללת והתנע הזוויתי) ב-E ו-L.
כמו כן מתקיים בנקודות של המרחק המרבי והמינימלי מהמוקד: .
כך נקבל משוואה ריבועית שפתרונותיה הם המרחק המרבי והמרחק הקטן ביותר מהמוקד:
והלטוס רקטום (Latus Rectum) הוא:
משוואת אליפסה בקואורדינאטות פולריות היא: .
לכן שטח גזרה אליפטית הוא (פתרון האינטגרל מסובך למדי ונציג כאן רק תשובה סופית):
E ו-L במיקום הנתון של הטיל (עבורו יש לחשב את מטריצת Q) , מגדירים באופן חד חד ערכי את וקטור מהירות הטיל המתאים (גודלו וכיוונו).
שני התנאים שהמסלול האליפטי חייב לעבור דרך מיקום המטרה , וזאת כעבור זמן , מאפשרים לבנות מערכת של שתי משוואות עם שני נעלמים E ו-L, אותם אפשר למצוא ובכך להגדיר את מהירות הטיל המתאימה בהתאם לכללים הבאים:
ממשוואת האליפסה בקואורדינטות פולריות ניתן לחלץ את , כאשר הוא הזווית עם הציר הראשי של האליפסה של וקטור מיקום הטיל, כך (שכן המרחק למוקד שהוא מרכז כדור הארץ ידוע): .
הזווית בין וקטור מיקום הטיל לווקטור מיקום המטרה נתונה ונסמנה , ולכן ניתן להביע את בהתאם לזהות הטריגונומטרית: .
הצבת ו-l בביטויים ל- ו- ושימוש בעובדה ש- (מרחק המטרה מהמוקד הוא רדיוס כדור הארץ) ובביטוי לאליפסה בקואורדינטות פולריות מאפשר להרכיב משוואה אחת עם E ו-L, ולחלץ ממנה את L כתלות ב-E.
לאחר מכן ניתן להיעזר בתנאי השני על זמן המעוף כדי למצוא את E ולאחר מכן למצוא את L, ובכך למצוא את וקטור המהירות המתאים .
לא נפרט כאן את האלגברה, אך בתום תהליך אלגברי ארוך הביטוי המתקבל ל-E כתלות ב-L מהתנאי הראשון הוא:
זהו למעשה התנאי לקשר בין E ו-L הדרוש כדי שמסלול פלנטרי בהשפעת כבידה (אליפטי) יעבור דרך שתי נקודות נתונות (כשהמוקד נתון).
כדי להכניס את זמן המעוף למשוואות יש לחלק את שטח הגזרה האליפטית בקצב כיסוי השטח של הרדיוס וקטור (שכן לפי החוק השני של קפלר הרדיוס וקטור מכסה שטחים בקצב קבוע).
קצב כיסוי השטח הוא .
במקרה של טילים בליסטיים ניתן להניח בקירוב טוב (החלק הממונע של מעוף הטיל מתרחש ברובו כשהטיל עדיין קרוב מאוד לפני הקרקע), ובכך מתקבל לכן: (שכן האליפסה סימטרית מסביב לציר הראשי שלה).
לכן במקרה של טילים בליסטיים הביטוי לאינטגרל בין הגבולות ו- מתפשט ל-:
הדרך למצוא את איברי מטריצת Q היא נומרית.
הניסיון מראה שמטריצת Q משתנה לאט מאוד, כך שרק מספר ערכים שלה המתאימים לחלקים שונים של שלב המעוף הממונע צריכים להישמר במחשב הטיל.
דרך אחת היא להציב ערכים של L בביטוי לעיל ולקבל כך זוגות (E,L) מהם מפתחים את האקצנטריות ואת שאר הקבועים שבתנאי לזמן המעוף, ולאחר מכן מציבים את הקבועים ומוצאים את זמן המעוף.
שיתקיים שהוא מסדר גודל של: (כלומר שהטיל יעבור את המרחק בין שתי הנקודות על כדור הארץ בזמן , בהנחה שהוא נע בעקום גאודזי ביניהם).
ניתן להציב כפולות רציונליות גדולות מ-1 של הגודל של L שמופיע לעיל (מונה המספרים הרציונליים נבחר לפי דרגת הקרבה הרצויה של זמן המעוף ל-) ולבחור את הכפולה עבורה מתקבל זמן מעוף קרוב ביותר ל-.
לאחר מכן יש לבצע אותו תהליך לגבי מיקום מעט שונה של הטיל, ולמצוא את 9 הנגזרות החלקיות המתאימות.
הדרך המעניינת והמאתגרת יותר, מבוססת על פיתוח אלגוריתמים יעילים להערכת הביטוי לזמן המעוף.
אלגוריתמים כאלה צריכים למצוא קיצורי דרך אלגבריים בביטויים המתקבלים באמצעות הצבות מתאימות, ולהיעזר בשיטות איטרטיביות להערכת הביטוי לזמן המעוף.
פיתוח כזה דורש ידע רב במתמטיקה טהורה.
בימים הראשונים של הטילים הבליסטיים, כאשר המחשבים היו אנלוגיים, האתגר שעמד בפני המדענים שפיתחו את מערכת ההנחיה Q היה בפיתוח תהליך מתמטי יעיל להערכת הביטויים המתקבלים, כאלה שלא יעמיסו יותר מידי על מחשבי הטיל ויצריכו כח מחשובי רב מידי.
הערה - טיל בליסטי מתחיל את מעופו (מכן השיגור) כשהוא נע אנכית לפני הקרקע.
הזווית המדויקת באזימוט אליה יש לפנות לאחר מכן, כמו גם ה- (הזווית המרכזית במעגל הגדול המתאים) שמופיע במשוואות לעיל, ניתנים לחישוב מטריגונומטריה ספירית לגבי מיקום נקודות השיגור והמטרה (כשנתונים קווי האורך והרוחב המדויקים שלהם).
אם נתונים מיקומיהם בקווי אורך ורוחב של כן שיגור הטיל הבליסטי והמטרה כ- ו- אז כדי לחשב את נעזרים בנוסחה הבאה: .
כדי לחשב את הזווית (האזימוט) נעזרים בנוסחה הבאה: .
תוצאה זאת מתקבלת ממציאת ההיטלים של הקשתות במשולש הקשתי המתקבל על מישור קודקודי המשולש ולאחר מכן הפעלת משפט פיתגורס בטריגונומטריה ספירית פעמיים.
אסטרטגיית הנחיה של טיל בליסטי תיקרא כך אם היא מהווה שיטה מסוימת לפיה יש לנהג וקטורית את הטיל כך שהמהירות הדרושה להשגה תתאפס, כלומר שכל רכיביה יתאפסו סימולטנית.
אסטרטגיית הנחיה פשוטה תהיה להפעיל דחף מנוע תמיד בכיוון המהירות הדרושה להשגה.
אם מציגים את הבעיה כ-"תנועה" לאורך "נתיב" במרחב המהירות, באופן שהתאוצה של הטיל תהיה "מהירות" הטיל ונגזרת המהירות הדרושה להשגה לפי הזמן תהיה מהירות ה-"מטרה", אזי אסטרטגיית הנחיה זו שקולה להנחיית מרדף, ולכן נקל לראות כי קיימות אסטרטגיות הנחיה טובות יותר.
ניתן ליישם את הגישה של ניווט יחסי למרחב המהירות ולקבל מסלול קצר יותר.
בדרך זו מאפסים את המהירות הדרושה להשגה באמצעות כמות קטנה יותר של דלק.
נמנעים אי דיוקים בחישובי המערכת כתוצאה משינוי גודל תאוצת הטיל עקב פרופיל צריכת הדלק של המנוע.
אפשר לשנות את כיוון דחף המנוע בצורה מתונה יותר ובכך להימנע מאי דיוקים הקשורים באינרציה של צינור הפליטה, שכן ניווט יחסי דורש פחות תאוצה מהנחיית רדיפה.
הנחיה דרך קו ראייה (; בראשי תיבות: CLOS) היא סכמת הנחיית טילים המשתמשת בשלוש נקודות: מיקום הטיל M, מיקום המטרה T, ונקודת ייחוס O, בשונה משיטת המרדף הטהור ומניווט יחסי.
בהנחיה דרך קו ראייה, הטיל חייב להימצא כל הזמן על קו הראייה שמחבר בין נקודת הייחוס למטרה, וקו הראייה למעשה מנחה את הטיל לפגיעה.
נקודת הייחוס יכולה להיות תחנה קרקעית, משגר הטילים עצמו ועוד.
הכלל הגאומטרי של הנחיה דרך קו ראייה הוא מעיין הכללה למטרה נעה של העיקרון הבסיסי שמסלולו המיטבי של טיל או קליע הנורה לעבר מטרה נייחת הוא קו ישר לאורך קו הראייה בין תחנת השיגור למטרה.