tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שינויים בלתי-רציפים מתרחשים גם בלחץ, בצפיפות ובטמפרטורה, אשר ערכם גדל בתחום שאחרי גל ההלם המשופע.
תוך שימוש במשוואת הרצף ובעובדה שרכיב המהירות המשיקי אינו משתנה לאורך גל ההלם, ניתן לחלץ מקשרים טריגונומטריים את משוואת θ-β-M, אשר מציגה את θ כפונקציה של M1, β ו-γ, כאשר γ הוא יחס קיבולי החום האופייני לזורם.
יותר אינטואיטיבי לדרוש פתרון עבור β כפונקציה של M1 ו- θ, אבל הדבר מסובך יותר, והתוצאות המתאימות לקשר זה לרוב מופיעות בטבלאות או מחושבות באמצעות שיטות נומריות.
עבור משוואת הקשר θ-β-M קיימת זווית פינה מקסימלית, θ_max, המתאימה לכל מספר מאך בתחום שלפני גל ההלם.
כאשר θ>θ_max, לגל ההלם המשופע כבר אין חיבור לפינה והוא מוחלף על ידי גל הקשת המנותק.
דיאגרמת θ-β-M, אשר מופיעה במרבית הספרים העוסקים בזרימה דחיסה, מציגה סדרה של עקומים הקובעים את θ_max עבור כל מספר מאך.
קשר θ-β-M ייתן שני פתרונות לזווית β עבור θ ו-M1 נתונים, כאשר הפתרון עבור הזווית הגדולה יותר נקרא גל הלם חזק, והפתרון עבור הזווית הקטנה יותר נקרא גל הלם חלש.
הגל החלש כמעט תמיד הוא זה שנצפה בניסוי.
העלייה בלחץ, הצפיפות ובטמפרטורה לאחר גל הלם משופע ניתנת לחישוב על פי המשוואות הבאות:
יישומים של גל הלם משופע
גלי הלם משופעים משמשים בעיקר ביישומים הנדסיים, בהם מתבצעת השוואה שלהם לגלי הלם ניצבים.
את הדבר ניתן לייחס לעובדה שיצירת גל הלם משופע אחד או יותר מובילה ליצירת תנאים עדיפים לאחר גל ההלם (לדוגמה, טמפרטורה נמוכה יותר), ביחס לגל הלם ניצב.
דוגמה לטכניקה הזו ניתן למצוא בתכנון של כונסי אוויר על-קוליים בכלי טיס, אשר מעוצבים בצורת טריז לדחיסת אוויר לתוך תא שרפה תוך הפחתת ההפסדים התרמודינמיים למינימום.
בעבר, כונסי אוויר סילוניים תוכננו באמצעות דחיסה על ידי גל הלם ניצב אחד, אולם שיטה זו מגבילה את מספר המאך המקסימלי האפשרי ל-1.6 בקירוב.
מטוס הקונקורד (שטס לראשונה ב-1969) עשה שימוש בגאומטריה משתנה של כונסי אוויר והצליח להשיג מהירות מקסימלית של 2.2 מאך.
בתכנון דומה נעשה שימוש ב-F-14 Tomcat (ה-F14-D טס לראשונה ב-1994), והוא השיג מהירות מקסימלית של 2.34 מאך.
במקרים רבים מתוכננות כנפיים של כלי-טיס על-קוליים בגאומטריה של קצה דק בצורת מעוין.
הצבת עצם בצורת מעוין בזווית התקפה יחסית לקווי זרם של זרימה על-קולית תיצור שני גלי הלם המתחילים מהקצה הקדמי ומתפשטים לעבר הקצה העליון והתחתון של הכנף, תוך יצירת מניפת ההתפשטות של פרנטל-מאייר בשני הקצוות של המעוין עם נטייה לכיוון הקצה הקדמי.
כאשר מבנה זה מתוכנן היטב, הדבר ייצור כוח עילוי.
גלי הלם משופעים בתחום השגיא קולי
ככל שמספר המאך שאחרי גל ההלם גדל ונכנס לתחום מהירות שגיא קולית, משוואות הלחץ,הצפיפות והטמפרטורה של שדה הזרימה לאחר גל ההלם מתקרבות לגבול מתמטי.
במצב זה, יחסי הלחץ והצפיפות יכולים להיות נתונים על ידי המשוואות הבאות:
עבור הנחת גז מושלם קלורית עם γ=1.4, גבול השגיא קולי עבור יחס הצפיפויות הוא 6. אף על פי כן, התפרקות של גזי O2 ו-N2 ל-O ו-N מביאה לירידה בערך γ, דבר המאפשר יחס צפיפות גבוה יותר בפועל.
יחס הטמפרטורות במהירות שגא קולית הוא כלהלן:
בינואר 2017 הכה גל קור, שמקורו באזור הארקטי, במרכז ובמזרח אירופה וגרם למותם של לפחות שישים בני אדם, מרביתם בפולין.
גל הקור גרם גם להשהיית שירותי טיסה, הפלגה ונסיעה בכבישים ובמסילות ברזל באזורים שונים באירופה.
השיט בדנובה הופסק בגלל סכנת גושי הקרח הצפים.
במהלך השבוע הראשון של ינואר מתו בפולין, בגלל מכת הקור, 46 בני אדם והטמפרטורה ירדה עד מינוס 42 מעלות צלזיוס.
מזג האוויר החריג גרם גם להפסקות חשמל מרובות וכתוצאה מכך אוכלוסיות גדולות נותרו ללא חימום וללא מאור זמן ממושך.
נרשמו פציעות רבות בגלל החלקות על משטחי קרח ובמקומות רבים השלטונות פתחו מקלטים מאולתרים, שהציעו מחסה לחסרי בית.
מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בדרכם לאירופה נפגעו קשה במיוחד.
באי לסבוס, תחנת מעבר של מהגרי עבודה ומבקשי מקלט מאסיה ומאפריקה, חיים רבים מהם באוהלים ומבוססים בבוץ, אולם בעקבות ביקורות קשות של סוכנויות הסיוע הרשויות הודיעו שיעבירו את שוכני האוהלים לחדרי מלון ריקים בעונה זו.
ממשלת יוון הודיעה שתשלח ללסבוס ספינת צי צבאית, כדי שתשמש כמלון צף עבור הנזקקים.
גל הקור השבית לכמה ימים גם את נמל התעופה אטאטורק באיסטנבול, שמשמש לא מעט ישראלים כתחנת ביניים ליעדים אחרים.
גם מזג האוויר בישראל הושפע בירידת טמפרטורות בירידת שלג בגליל.
בהידרודינמיקה, גל הלם נע הוא גל הלם אשר עובר דרך תווך של זורם (לרוב גז) עם מהירות יחסית למהירות הזורם אשר כבר מהווה את התווך.
לפיכך, דרושות התאמות עבור הקשרים של גל הלם ניצב כדי לחשב את תכונות הגז בתווך לפני ואחרי גל ההלם הנע.
הכרת נושא גלי ההלם הנעים חשובה ללימוד התופעות המתרחשות בעת פיצוץ, לצד שימושים נוספים.
כדי לפתח את המשוואות התאורטיות לגל הלם נע, ניתן להתחיל בסימון האזור שלפני גל ההלם בכתיב תחתון 1 ואת האזור שאחרי גל ההלם בכתיב תחתון 2. ניתן לראות זאת באיור, כאשר גל ההלם מתקדם ימינה.
מהירות הגז בתווך מסומנת באות u, הלחץ באות p, ומהירות הקול המהירות היחסית בין הגל לגז היא W, כלומר מהירות הגל הכוללת, שווה u1 + W.
כעת ניתן להתבונן במערכת ייחוס אשר נעה יחד עם גל ההלם.
כלומר מנקודת המבט של גל ההלם מערכת הצירים נייחת, אך הגז באזורים 1 ו-2 נע במהירות יחסית למערכת הצירים.
סימון אזור 1 באות x ואזור 2 באות y מוביל לביטוי המהירויות היחסיות של גל ההלם:
באמצעות המהירויות היחסיות הללו, תכונות הגז באזורים שלפני ואחרי גל ההלם ניתנות להגדרה כדלקמן, כאשר הטמפרטורה של הגז מסומנת באות T, הצפיפות באות ρ, ומספר מאך באות M:
עם סימון יחס קיבול החום של הגז באות γ, מהירות הקול, הצפיפות ויחסי הלחצים יכולים להתקבל מהקשרים הבאים:
יש לזכור כי המשוואות לעיל הן עבור גל הלם המתקדם ימינה.
עבור גל המתקדם שמאלה, יש להחליף את האינדקסים x ו-y ולקבל כי:
גל הלם קשתי, או גל הלם מנותק, הוא גל הלם מעוקל ונייח הנמצא במשטר זרימה על קולית העוברת על גוף סופי.
השם בא מן הדוגמה של גל קשתי המתהווה בחרטום של ספינה כאשר היא נעה דרך המים.
בניגוד לגל הלם משופע, גל הלם קשתי אינו בהכרח מחובר לקצה הגוף.
זוויות גל ההלם האלכסוני מוגבלות בצורתן ומתבססות על זווית הטיית הזרימה ובמספר מאך במעלה הזרם.
כאשר ישנה חריגה על מגבלות אלו (זווית הטיה גדולה או מספר מאך נמוך יותר), גל הלם קשתי נוצר במקום גל ההלם המשופע.
בנוסף לכך שגלי הלם קשתיים נוצרים בעקבות זווית הטיה גדולה, הם נוצרים לעיתים קרובות סביב גופים קהים.
במילים אחרות כאשר השינוי בכיוון הזרימה עובר את הזווית המקסימלית עבור גל משופע הגל יתנתק מהגוף.
מאחורי גל ההלם הזרימה היא תת-קולית ונשמרים תנאי הסטגנציה.
גל ההלם הקשתי מגביר בצורה ניכרת את כוח הגרר הנוצר על גבי כלי רכב הנע במהירות על קולית.
מאפיין זה נוצל בעיצוב של קפסולות השיבה במהלך משימות חלל כגון תוכנית אפולו, כאשר היה צורך בכמות גבוהה של גרר על מנת להאט במהלך חדירה לאטמוספירה.
הזרימה דרך גל הלם הקשתי איננה איזנטרופית.
גל השריפות ביוון התחולל בימים 23 עד 26 ביולי 2018 במחוז אטיקה שבדרום מזרח המדינה, שבו מצויה גם בירת המדינה אתונה.
עד ל-31 ביולי נמנו עקב השריפות 92 הרוגים ו-25 נעדרים.
זהו אסון הטבע החמור ביותר ביוון מאז גל השריפות ב-2007 , שגבה את חייהם של 84 איש וגל השריפות השני הקטלני ביותר במאה ה-21 אחרי שריפות היער של השבת השחורה.
בצהרי ה-23 ביולי פרצה שרפת חורש ליד העיירה קינטה, כ-40 קילומטר ממערב לאתונה.
שעות ספורות לאחר מכן פרצה שרפה שנייה ליד העיר פנטלי, כעשרה קילומטרים מצפון מזרח לאתונה.
רוחות עזות שהגיעו למהירויות של עד 124 קילומטר לשעה הביאו להתפשטות מהירה של האש.
ליד קינטה עלו באש בתים, וליד פנטלי התפשטה האש מזרחה עד לחוף הים ופגעה בכפר מאטי וסביבתו.
בתים ומכוניות במספר רב עלו באש ואנשים נלכדו בתוכם בטרם הושגה שליטה על האש באותו מוקד.
במאטי נמצאו ליד הים גופות 26 אנשים שנלכדו באש.
כלי שיט אספו מן החוף מאות אנשים שנמלטו מהלהבות.
עשרה נספו כאשר סירה שהיו עליה התהפכה בים.
בסך הכל פונו או חולצו כ-700 איש ולמעלה מאלף מבנים נפגעו מהאש.
יוון הפעילה את כל מטוסי הכיבוי שברשותה ופרסה 250 כבאיות וכ-600 כבאים.
ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הכריז על מצב חירום במחוז אטיקה.
כיבוי השריפות הסתיים ב-26 ביולי.
ראש הממשלה הכריז על שלושה ימי אבל לאומי.
הדגלים בפרלמנט היווני ובאקרופוליס הורדו לחצי התורן, וכך גם הדגלים במטה הנציבות האירופית בבריסל.
יוון פנתה בבקשת עזרה ממדינות זרות באמצעות מכניזם ההגנה האזרחית של האיחוד האירופי .
המכניזם תיאם את העברת הסיוע ממדינות באיחוד האירופי.
עשרים ושש מדינות נענו והציעו סיוע או סיפקו אותו:
קרואטיה, איטליה, ישראל, רומניה וספרד שיגרו ליוון מטוסים לכיבוי אש
קפריסין שלחה ליוון כבאיות וכבאים.
ארצות הברית שיגרה ליוון כלי טיס בלתי מאוישים לשם מעקב אחרי התפתחות השרפות
אלבניה, מקדוניה וקפריסין העבירו סיוע כספי ליוון
מדינות נוספות שהציעו סיוע היו טורקיה, סרביה, מונטנגרו, מלטה, בולגריה, גאורגיה, ארמניה, הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, שווייץ, צרפת, גרמניה, פורטוגל, רוסיה ואוסטרליה.
בסוף ינואר 2019, גל קור קיצוני פגע במערב התיכון של ארצות הברית ובמזרח קנדה עקב זרם סילון סביב המערבולת הפולארית של הקוטב הצפוני.
נכון ל-3 בפברואר 2019, לפחות 22 בני אדם נספו כתוצאה מגל הקור.
כל יחידות הטמפרטורה נמדדות במעלות צלזיוס אלא אם כן מצוין אחרת.
ב-28 בינואר 2019 הכריזה מושלת מישיגן גרטשן ויטמר על מצב חירום במישיגן בעקבות מזג האוויר הקיצוני.
באותו היום הכריז גם המושל טוני איוורז על מצב חירום בוויסקונסין מאותה הסיבה.
ב-30 בינואר 2019 נמדדה במטרופולין שיקגו שבאילינוי טמפרטורה של עד ל-31 מעלות מתחת לאפס, ונשבו רוחות קרות בטמפרטורה של עד למינוס 47 מעלות.
באזורים אחרים בקרבת מטרופולין שיקגו נמדדו טמפרטורות דומות.
בערים רבות נוספות ברחבי אילינוי נמדדו טמפרטורות נמוכות במיוחד - ברוקפורד עד ל-35 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים בעיר בהפרש של 2 מעלות, במולין עד ל-36 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים נוסף, ובמאונט קרול נמדדו עד ל-39 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים במדינת אילינוי כולה.
במדינת אינדיאנה הושבתו מאות בתי ספר והופסקו שירותי הדואר למשך יומיים עקב מזג האוויר.
באינדיאנפוליס, בירת אינדיאנה, נמדדו עד ל-31 מעלות מתחת לאפס, טמפרטורה הזהה לשיא כל-הזמנים בעיר, ונשבו רוחות בטמפרטורה של עד למינוס 41 מעלות.
בסאות בנד שבאינדיאנה נמדדו עד למינוס 29 מעלות, ובקוקומו, אף היא באינדיאנה, נמדדו רוחות בטמפרטורה של עד ל-45 מעלות מתחת לאפס.
בקוטון שבמדינת מינסוטה נמדדו עד ל-49 מעלות מתחת לאפס, הפרש של 4 מעלות בלבד משיא-כל הזמנים במדינה כולה, ונשבו בה רוחות בטמפרטורה של עד למינוס 65 מעלות.
ברוב מדינת מישיגן הושבתו שירותי הדואר למשך יומיים עקב תנאי מזג האוויר.
בעיר פלינט שבמישיגן נמדדו עד ל-17 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים לתאריך זה בעיר בהפרש של 5 מעלות מהשיא הקודם.
ב-31 בינואר 2019, בוושינגטון הבירה, נמדדה טמפרטורה של עד ל-12 מעלות מתחת לאפס, ורוחות בטמפרטורה של עד ל-19 מעלות מתחת לאפס.
בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי נמדדה טמפרטורה של עד ל-29 מעלות מתחת לאפס, ונשבו רוחות בטמפרטורה של עד ל-41 מעלות מתחת לאפס.
בעיר פלינט שבמדינת מישיגן נמדדה טמפרטורה של עד ל-26 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים לתאריך זה בהפרש של 4 מעלות מהשיא הקודם.
במטרופולין דטרויט שבמישיגן נמדדה טמפרטורה של עד ל-26 מעלות מתחת לאפס ונשבו רוחות בטמפרטורה של עד ל-40 מעלות מתחת לאפס.
בניו יורק סיטי נמדדו עד ל-17 מעלות מתחת לאפס, ורוחות בטמפרטורה של עד ל-27 מעלות מתחת לאפס.
כל יחידות הטמפרטורה נמדדות במעלות צלזיוס אלא אם כן מצוין אחרת, וכל התאריכים מתייחסים לשנת 2019 אלא אם כן מצוין אחרת.
בסוף ינואר 2019, ממשלת קנדה פרסמה אזהרות חריפות מפני מזג האוויר הקיצוני באזורים רבים במדינה, ביניהם נונאווט, ססקצ'ואן ועוד.
במקביל לכך חוותה עיר הבירה אוטווה שבאונטריו את חודש ינואר המושלג ביותר בתולדותיה.
ב-30 בינואר נמדדו ברחבי קנדה טמפרטורות קיצוניות במיוחד.
בנונאווט נמדדו עד ל-41 מעלות מתחת לאפס ורוחות בטמפרטורה של עד למינוס 59 מעלות.
בויניפג שבמניטובה נמדדה טמפרטורה של עד ל-40 מעלות מתחת לאפס, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה בעיר מאז פברואר 2007. בטורונטו שבאונטריו נמדדה טמפרטורה של עד ל-24 מעלות מתחת לאפס ורוחות בטמפרטורה של עד ל-35 מעלות מתחת לאפס.
בוינדזור, גם היא באונטריו, נמדדה טמפרטורה של עד ל-22 מעלות מתחת לאפס, שיא כל-הזמנים לתאריך זה בעיר.
גם למחרת, ב-31 בינואר, נמדדו ברחבי קנדה טמפרטורות דומות.
גל השריפות בישראל נמשך מ-23 במאי ועד 25 במאי 2019. בתקופה זו טיפלה הרשות הארצית לכבאות והצלה ביותר מ-1,000 שרפות בשטחים פתוחים ובנויים באזורים שונים ברחבי ישראל.
שריפות גדולות במיוחד בערו באזור יער בן שמן, שבו היו כמה מוקדי בעירה, בשפלת יהודה, באזור יהודה ושומרון, בעוטף עזה ועוד.
השריפות כילו שטחים בגודל של כ-15 קמ"ר.
על רקע גל החום הכבד ששרר באותו שבוע, הטיל נציב הכבאות דדי שמחי, הגבלות על הדלקת מדורות בערב ל"ג בעומר.
חלק מהרשויות המקומיות פתחו את הבריכות הציבוריות ביישובים כדי שהתושבים יבלו בערב ל"ג בעומר ללא סיכון עצמי וסביבתי.
בגל החום הקיצוני ששרר באותו שבוע, היו מעל 40 מעלות צלזיוס ברוב חלקי הארץ, הלחות הייתה נמוכה במיוחד והרוחות ערות.
ב-2010 אירע אסון השרפה בכרמל, בעקבותיו התפרסם דו"ח מטעם מבקר המדינה.
בדיקת מבקר המדינה במספר רשויות מקומיות ב-2018 בעקבות גל השרפות בישראל ב-2016 העלתה כי טרם תוקנו רבים מהליקויים שעלו בדו"ח הקודם.
בסיכום דו"ח הבדיקה רשם המבקר
המוקד המרכזי היה ביער בן-שמן, שם הייתה שרפה מכמה מוקדים שונים שהתפרשה מכפר דניאל למבוא מודיעים, ומשם עד לשילת ואזור מודיעין.
בשרפה זו נשרפו כ-30% משטח היער ורוב היישוב מבוא מודיעים ששוכן בו, נשרף כליל.
שריפות גדולות נוספות פרצו באזור עוטף עזה, שככל הנראה נגרמו כתוצאה מעפיפוני תבערה שהועפו מרצועת עזה.
אירוע מרכזי נוסף היה בסמוך לקיבוץ הראל, שכ-15 מבתיו נפגעו בשרפה.
אירועים נוספים היו באזור יהודה ושומרון, אחד ליד בית חגי ואחר ליד מודיעין עילית.
על פי נציב כבאות והצלה, רוב השריפות נגרמו באופן טבעי כתוצאה מתנאי מזג האוויר, ואחרות נגרמו כתוצאה מרשלנות.
בסך הכל הגיע מספר הכבאים ל-1312. בערב ל"ג בעומר פרסמה הרשות הארצית לכיבוי והצלה צו האוסר על הדלקת אש בשטחים פתוחים בכל רחבי ישראל שמצפון לכביש 25 (כביש נחל עוז-צומת הערבה).
חברת החשמל ניתקה את החשמל בחלק מהאזורים שהיו סמוכים לאזור סכנה משיקולים בטיחותיים.
בשל גל החום הכבד והשריפות שפרצו בסמוך למסילות הרכבת, היו שיבושים בתנועת הרכבות.
חלק מהתשתיות, כגון חשמל, גז, מים וביוב נפגעו כתוצאה מהשרפה.
בשרפה שהוצתה על רקע לאומני (אם יוכח שאכן זהו הרקע לשרפה), על המדינה לפצות את הנפגעים.
בשריפות שמקורן אחר ניתן לדרוש פיצוי מחברת הביטוח שבה מבוטח (אם מבוטח) הנכס שנפגע.
במקרה של שרפה שנבעה מגורם אנושי ניתן לתבוע את האחראי.
עקב חומרת הנזק שנגרם ליישובים מבוא מודיעים והראל החליטה ממשלת ישראל להקציב 4.5 מיליון ש"ח לסיוע מיידי לתושבים שפונו מבתיהם.
אחרי שיחידת כיבוי האש "אלעד" לא הצליחה להתמודד עם כיבוי האש לבדה, ישראל ביקשה סיוע ממדינות זרות.
5 מדינות נענו ושלחו בסך הכל 9 מטוסי כיבוי:
גל השרפות באוסטרליה 2019–2020 היה גל חמור במיוחד של שרפות, שהחלו ביערות אוסטרליה והתפשטו לאזורים מיושבים, בעיקר בדרום-מזרח המדינה.
היקף השרפות היה גבוה משמעותית מהממוצע בעונת הבצורת השנתית, הנמשכת מדצמבר עד מרץ, בקיץ באוסטרליה.
השרפות החלו ביוני 2019. במרץ 2020 כובו כל השרפות בניו סאות' ויילס והושגה שליטה על השרפות בוויקטוריה.
השרפה האחרונה כובתה בתחילת מאי.
היקף השרפות היה החמישי בגודלו מאז שהחלו לתעד את עוצמת השרפות ביבשת.
שרפות של יערות, שיחים ועשבים הן חלק אינטגרלי מהאקלים ומהמערכת האקולוגית באוסטרליה.
בכל שנה שטחים ניכרים ביבשת עולים באש.
המערכת האקולוגית התפתחה יחד עם שרפות תקופתיות במשך אלפי שנים.
חלק ניכר ממיני הצמחים תלויים בשרפות לצורך התחדשותם הטבעית.
פרמטרים אלה משתנים גאוגרפית, ולכן עונת השרפות מתרחשת בזמנים שונים באזורים גאוגרפים שונים.
בצפון אוסטרליה שרפות מתרחשות בעיקר בחורף ובאביב.
בדרום אוסטרליה שרפות ניצתות בעיקר בקיץ ובסתיו.
האזור הפגיע ביותר לשרפות הוא דרום-מזרח אוסטרליה - האזור בו התרחשו עיקר השרפות בקיץ 2019–2020. האקלים בים טסמן גורם לאוויר חם ויבש ממרכז היבשת להגיע לאזור זה ושקעים באוקיינוס הדרומי גורמים לרוחות חזקות המביאות עימן אוויר יבש.
בדרום-מזרח היבשת קיימים גם יערות עתירי חומרים דליקים.
לעיתים יערות אלה מתייבשים ואז נוצר פוטנציאל לשרפות אינטנסיביות ואדירות ממדים.
בני אדם יכולים גם כן להשפיע על פריצת שרפות באופן ישיר ועקיף.
באופן ישיר, השימוש של בני אדם באש יכול לגרום להצתות, במכוון או שלא במכוון.
בני אדם יכולים גם להשפיע על הדפוסים וההקף של שרפות על ידי רגולציה של שרפות ויערות.
עוד לפני הגעת האירופאים לאוסטרליה, האבוריג'ינים השתמשו באופן נרחב בהצתה לצרכים חקלאיים, אך ייתכן שהם גם סייעו לניהול חכם של שרפות.
לפי הזואולוג האוסטרלי , "נכון לומר שעליית השימוש באש שינתה את אוסטרליה.
עם זאת, השפעותיו מותנו באמצעות שליטה אבוריג'ינית באש.
כאשר נלקחה השליטה מהאבוריג'ינים והושמה בידי האירופאים, נוצר אסון".
באופן עקיף, האדם עשוי להשפיע על תדירות ועוצמת השרפות דרך פליטת גזי חממה שיוצרים שינויי אקלים ותורמים להתחממות.
שינויי האקלים האנתרופוגנים (שמקורם באדם) הביאו להתחממות של היבשת, לגלי חום קיצוניים ולתקופות ממושכות יותר של בצורת.
מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כמות הגשם הממוצעת בדרום מזרח אוסטרליה ירדה ב-15% בסוף האביב ובתחילת החורף וב-25% באפריל ומאי.
לפי נתוני השירות המטאורולוגי האוסטרלי, מאז 1910 עלתה הטמפרטורה הממוצעת באוסטרליה ביותר ממעלת צלזיוס אחת, וכן עלתה התדירות של גלי חום קיצוניים.
שינויים אלה גרמו לעונת השרפות להיות ממושכת יותר, לקושי רב יותר בכיבוי שרפות, לעלייה במסוכנות של השרפות ולעלייה בעלויות של טיפול בשרפות.
השינוי בתדירות ובהקף השרפות תואם את המגמה במדינות אחרות בעולם, כגון ברזיל, ארצות הברית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ורוסיה.
הגורם המיידי להצתת רוב השרפות היו מכות ברק.
לדוגמה, השרפה הגדולה ביותר ניצתה ב-26 באוקטובר 2019, בפארק הלאומי וולמי בעקבות פגיעת ברק בהר גוספרס, צפון מערבית לסידני.
סופת ברקים שעברה בניו סאות' ויילס באותו היום שחררה יותר מ-19,000 ברקים.
אחד הברקים פגע בעץ והצית אותו.
האזור היה יבש באופן בלתי רגיל ורוחות חזקות שנשבו במהירות 80 קמ"ש פיזרו את האש במהירות.
בימים הבאים השרפה נעה באיטיות יחסית ו-11 ימים לאחר מכן היא כמעט כבתה, אך שינוי של מזג האוויר הצית אותה מחדש וגרם לה להתפשט במהירות.
גורם נוסף להצתה הוא הצתות בזדון.
אולם, הצתות על ידי בני אדם גרמו לפחות מ-1% מהשרפות, ובדרך כלל שרפות אלה היו קטנות ממדים יחסית.
שרפות שניצתו בעקבות פגיעות ברק פגעו באזורים מבודדים יותר, מלאים יותר בחומר דליק, וקשים יותר לכיבוי.
מדד הסיכון לשרפות יער באוסטרליה (McArthur Forest Fire Danger Index) היה הגבוה ביותר שידעה היבשת מאז שהחל השימוש בו ב-1950. מדד זה מבוסס על מדידות של משקעי גשם, טמפרטורה, לחות, ומהירות הרוח.
2019 הייתה השנה החמה ביותר מאז שהחלו מדידות טמפרטורה באוסטרליה, עם טמפרטורה ממוצעת של C° 1.52 מעל הממוצע, וטמפרטורת מקסימום ממוצעת של C° 2.09 מעל הממוצע.
ב-18 בדצמבר 2019 נמדדה טמפרטורה ממוצעת של 41.9 מעלות צלזיוס באוסטרליה - היום החם ביותר המתועד עד אז.
נתונים אלה הם חלק ממגמה הקשורה בהתחממות העולמית שנגרמת בגלל פליטת גזי חממה.
במסגרת מגמה זו, מספר הימים שמוגדרים כחלק מגל חום גדל, גלי חום מתרחשים בתדירות גבוהה יותר, הם ממושכים יותר, מתחילים מוקדם יותר בשנה, והימים החמים ביותר בגל החום נהיים חמים יותר.
גלי החום תורמים לאידוי ולהתייבשות של החומרים הדליקים, ובמהלכם מתקרבים חומרי הדלק לטמפרטורת הבעירה.
2019 הייתה השנה היבשה ביותר מאז שהחלו המדידות, עם כמות משקעים נמוכה ב-40 אחוז מהממוצע.
בחלק מהאזורים בניו סאות' ויילס כמות הגשם שירדה הייתה נמוכה ב-70–80 אחוז מהממוצע.
יובש זה היה חלק מבצורת שהחלה כבר בתחילת 2017 - הבצורת הקשה ביותר מאז שהחלו המדידות.
הבצורת גורמת לייבוש הצמחייה ולמוות של עצים, וכך מכינה את הקרקע לשרפות ענק, ובפרט בדרום-מזרח היבשת.
מדענים מאמינים שהבצורת הקיצונית נגרמה על ידי שילוב של גורמים טבעיים ושינויי אקלים אנתרופוגנים.
ההתחממות העולמית גורמת להתחממות של הרכס הסובטרופי ביבשת וכתוצאה מכך פחות ענני גשם מגיעים לדרום אוסטרליה.
תופעה זו יכולה להסביר כשני שלישים מהירידה בכמות המשקעים.
תופעת דיפול האוקיינוס ההודי המחזורית מתרחשת כאשר החלק המזרחי של האוקיינוס ההודי מתקרר לעומת חלקו המערבי, וגורמת להפחתת המשקעים בדרום-מזרח אוסטרליה.
בנוסף, המערבולת הפולארית סביב לאנטארקטיקה נעה צפונה ומונעת מאוויר לח לחדור ליבשת.
גל השרפות החל מוקדם מהרגיל, כאשר בסוף יוני כבר דווח על שרפות קשות לשליטה.
מנהל מערך כיבוי האש בקווינסלנד אמר ב-26 ביוני, ש"בקווינסלנד עונת השרפות מתחילה באופן רגיל באוגוסט, אבל החודש כבר ראינו מספר שרפות לא יציבות".
ב-5 בספטמבר החלה שרפה גדולה בצפון ניו סאות' ויילס ודרום קווינסלנד, אשר גרמה נזקים לרכוש.
באמצע ספטמבר, עדיין מוקדם ביחס לעונת השרפות הרגילה, כ-140 שרפות היו פעילות באזור.
במהלך הגל פרצו מאות שרפות שפגעו באזורים נרחבים במדינת ניו סאות' ויילס, בפרט באזורים של החוף הצפוני של ניו סאות' ויילס, החוף הצפוני, אזור ההאנטר, העיר גובקשברי, וולונדילי, פרברי סידני, ההרים הכחולים, אילווארה, החוף הדרומי ואחרים.
השרפה הנרחבת ביותר פרצה ב-26 באוקטובר בעקבות פגיעת ברק בעץ שעמד על הר גוספרס.
השרפה, שבערה במשך 79 ימים, כילתה שטח של יותר מ-10,000 קמ"ר.
ב-17 בנובמבר, ולאחר מכן ב-21 בדצמבר, הוכרז מצב חירום "קטסטרופי" כיוון שנראה היה שהשרפה עשויה להגיע למטרופולין של סידני.
הכנות נעשו לפינוי אלפי אזרחים מהעיר.
ב-15 בדצמבר, ניסיון להכיל את השרפה באמצעות שרפה מתוכננת בהר וילסון ובהר אירבין יצא משליטה, וגרם להרחבת השרפה על פני שטח של כ-3,500 קמ"ר.
השרפה שהחלה בגוספרס נעצרה בסופו של דבר לפני שהגיעה לסידני, אך היא הספיקה לשרוף מאות בתים בפרברים.
היא הייתה אחת מעשר השרפות הנרחבות ביותר הידועות בהיסטוריה של העולם כולו.
ב-12 בינואר הכריזו שירותי הכיבוי שהשרפה תחת שליטה.
ב-10 בפברואר החלו שיטפונות שכיבו את השרפה.
ליד קטאי (Cattai), פרבר היסטורי של סידני, פרצה ב-28 באוקטובר שרפה על פני שטח של 120 קמ"ר ואדם אחד נהרג.
גם בפארק הלאומי ליין קוב (Lane Cove National Park), שנמצא בתוך המטרופולין של סידני, פרצה שרפה ב-12 בנובמבר.
בניו סאות' ויילס לבדה, השרפות כילו, לפי הערכות, יותר מ-80% משטח ההרים הכחולים המוגדרים אתר מורשת עולמית, 42% מהיערות המוגנים על ידי המדינה (state forests), 37% משטחי הפארקים הלאומיים, ו-54% משטחי הבתה (heathlands).
בהרים המושלגים שמהווים חלק מהאלפים האוסטרלים בדרום ניו סאות' ויילס פרצה שרפה, ככל הנראה כתוצאה ממכת ברק, בסוף דצמבר.
השרפה בערה במשך חודשים וכילתה אלפי קילומטרים רבועים של שטח מיוער.
ב-23 בינואר התרסק מטוס כיבוי סופר טאנקר מדגם C-130 הרקולס, שהשתתף בניסיונות לכבות את השרפה, ושלושה אזרחים אמריקאים נהרגו.
השרפות הגיעו גם לאזורים שלא פגיעים בדרך כלל לשרפות.
דוגמה בולטת היא יערות הגשם גונדוואנה, שלפחות 50% מהם נשרפו.
זו הייתה הפעם הראשונה מזה למעלה מאלף שנים שבה פרצה שרפה בקנה מידה גדול ביערות הגשם.
בוויקטוריה עלו באש אזורים נרחבים - לפי הערכות יותר מ-15,000 קמ"ר - והוכרז בה "מצב אסון".
במזרח גיפסלנד, פגיעת ברק גרמה לשרפת ענק, שבערה במשך יותר משלושה חודשים וכילתה יותר מ-3,200 קמ"ר.
לפחות במקרה אחד השרפות בוויקטוריה היו כה עוצמתיות שהן יצרו סערת ברקים ושינו את תנאי מזג האוויר המקומיים (אירוע פירוקומולונימבוס ).
החום מהשרפה יצר ענן קומולונימבוס שיכול, מצד אחד, להוריד גשם, ומצד שני, לפתח לסופת ברקים ולהחמיר את השרפות.
ליד קנברה בערו שרפות במשך שבועות.
בינואר, מדד איכות האוויר בקנברה הגיע לרמת הזיהום הגבוהה ביותר מאז שהתחילו המדידות, ותושבים הונחו להישאר בבתיהם.
באוסטרליה הדרומית פרצו מספר שרפות, כולל שרפה באי קנגורו, שפרצה ב-9 בינואר וגבתה את חייהם של שני אנשים ו-25,000 קואלות, חצי מאוכלוסיית הקואלות באי.
בחצי האי יורק פרצה שרפה שאיימה על הערים יורקטאון ואדינבורג והרסה 11 בתים.
באוסטרליה המערבית, מכת ברק הציתה שרפה שכילתה כ-400 קמ"ר בפארק הלאומי רכס סטרלינג.
שרפות פרצו בנוסף גם בטסמניה.
רשות החירום וכיבוי האש האוסטרלית מסרה בטוויטר שגודל השטח שנשרף גדול מ-170,000 קמ"ר.
מחקר של הקרן העולמית לשימור חיות הבר קבע שגודל השטח שנשרף במהלך גל השרפות הוא 114,600 קמ"ר (כחמש פעמים שטחה של ישראל).
רוב שטח זה נמצא בדרום מזרח ודרום מערב אוסטרליה, בנוסף ל-1,200 קמ"ר של יערות גשם בצפון היבשת.
שטח זה לא כולל את הסוואנה, אזורים עם צמחייה נמוכה, בצפון אוסטרליה, ששרפות מתרחשות בו באופן רגיל.
מחקר אחר, שהתפרסם בכתב העת Nature Ecology and Evolution העריך את גודל השטח שנפגע בכ-97,000 קמ"ר.
מחקר אחר, שהתפרסם ב-Trends in Ecology & Evolution העריך שהשרפות פגעו בכמעט 126,000 קמ"ר, "שטח כמעט בגודל של אנגליה".
לפי דוח הקרן העולמית לשימור חיות הבר, כמעט שלושה מיליארד בעלי חיים מתו או נעקרו מסביבת מחייתם במהלך השרפה.
מספר זה כולל 143 מיליון יונקים, 2.46 מיליארד זוחלים, 180 מיליון ציפורים ו-51 מיליון צפרדעים.
חלק מבעלי החיים שהצליחו לשרוד את השרפות נתקלו לאחר מכן בתנאים קשים, של רעב, צמא, וחשיפה מוגברת לטורפים.
הארגון הגדיר את השרפות כ"אחד מאסונות הטבע הנוראים ביותר בהיסטוריה המודרנית".
מחקר שהתפרסם ב-22 ביולי 2020 העריך שסביבת המחיה של יותר מ-70 מינים של בעלי חיים נפגעה באופן משמעותי מהשרפות, כאשר פגיעה משמעותית מוגדרת כפגיעה ביותר מ-30% מהסביבה.
21 ממינים אלה כבר היו מוגדרים כמינים בסכנת הכחדה לפני השרפות.
במקרים מסוימים, כגון דונרט אי הקנגורו והפוטורו ארוך הרגל, יותר מ-80% מסביבת המחיה של המין נפגעה.
המחקר העריך שלפחות חלק מ-49 המינים שסביבת מחייתם נפגעה באופן משמעותי ואשר לא היו בסכנה לפני גל השרפות, יהיו בסכנה אחריו.
אם יימצא שכל המינים האלה נמצאים בסכנה, מספר המינים האוסטרלים שנמצאים בסכנה (לא כולל מינים שחיים במים מלוחים) יגדל ב-14%.
וינטל ואחרים ציינו במחקרם שלרוב שרפות משאירות אחריהן פיסות של אזורי מחיה שבהן השרפה לא פוגעת.
פיסות אלה מהוות אזורי מקלט לבעלי חיים באזור, ומאפשרות להם להתאושש אחרי השרפה.
אולם, "נראה שהשרפות ב-2019–2020 היו יסודיות באופן יוצא מהכלל" ופגעו גם באזורים, כמו ודיות עמוקים, שבדרך כלל ניצלים.
כתוצאה מכך, ההתאוששות של מינים שאזורי המחיה שלהם נפגעו עשויה להיות קשה במיוחד.
מדענים הביעו דאגה למיני הצמחים ובעלי החיים ביערות הגשם גונדוואנה, משום שאזור זה לא רגיל לפגיעה של שרפות ולכן המינים שנמצאים בו לא רגילים לשקם את עצמם לאחר שרפה.
חלק מהעצים ביערות הגשם הם בני 500–1000 שנים, כך ששיקום מלא ומהיר אינו אפשרי.
ייתכן שגם מיני צמחים שרגילים לשרפות ותלויים בהן לצורך התחדשותם ייפגעו מהעלייה בתדירות השרפות, שכן פרק הזמן בין שרפות מתקצר ועשוי שלא לאפשר התחדשות.
ב-4 בפברואר 2020 אישר ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון ש-33 בני אדם נהרגו בשרפות.
ב-6 בפברואר מסרו חברי פרלמנט בניו סאות' ויילס שקיים קורבן נוסף שטרם זוהה.
תשעה מהקורבנות הם לוחמי אש.
במחקר ראשוני שפורסם ב-Medical Journal of Australia במרץ 2020, הוערך שעשן מגל השרפות היה אחראי למותם של 417 בני אדם ולאשפוז של למעלה מ-4,000 חולים.
במחקר לא נספרו מקרים ידועים, אלא הסתמכו על שיטות ניתוח סטטיסטיות.
רשות החירום וכיבוי האש האוסטרלית מסרה ב-28 בפברואר ש-3,094 בתים נפגעו משרפות בכלל היבשת.
הרשויות בניו סאות' ויילס מסרו ב-12 בפברואר שבמדינה זו בלבד נפגעו 2,439 בתים.
רשת ABC האוסטרלית דיווחה ב-19 בפברואר שיותר מ-3,500 בתים נפגעו בשרפות.
ב-Weekly Times דווח ב-22 בינואר שלפחות 2,763 בתים ו-5,852 מבנים שאינם משמשים למגורים עלו באש.
שרפות פולטות עשן המכיל גזים וחלקיקים מיקרוסקופיים, ובכך הן תורמות לזיהום אוויר שמסכן את הבריאות של בני אדם ובעלי חיים ויכול אף לגרום למוות.
בערים באוסטרליה נמדדו במהלך השרפות רמות זיהום אוויר חמורות.
בקנברה נמדדה במהלך ינואר רמת הזיהום הגבוהה ביותר שנמדדה אי-פעם בעיר מרכזית בעולם.
העשן שנפלט מהשרפות נדחף לעיתים קרובות לסטרטוספרה כתוצאה מהחום שפולטות השרפות, והוא יכול לנוע למרחקים גדולים מאוד.
העשן מהשרפות באוסטרליה נדד מעל האוקיינוס השקט והגיע לניו זילנד, צ'ילה, ארגנטינה, ואולי גם לאנטארקטיקה.
זיהום האוויר השפיע על מהלך אליפות אוסטרליה הפתוחה וגרם לפרישה של טניסאית בעקבות התקף שיעול ולמתן טיפול רפואי למספר טניסאים נוספים.
ב-6 בינואר 2020 דיווחו מדענים מתוכנית קופרניקוס שהשרפות עד אז פלטו כ-400 טון של פחמן דו-חמצני, זאת לעומת כמות שנתית ממוצעת של כ-485 מיליון טון.
ההערכה היא שעד שכבו השרפות נפלטו 900 טון של גזי חממה.
לשם השוואה, פליטות גזי החממה באוסטרליה כתוצאה משוק החשמל, התעשייה, התחבורה והחקלאות יחד היו 540 מיליון טון בשנה שבין מרץ 2018 למרץ 2019.
באופן רגיל, רוב הפחמן הדו-חמצני שנפלט משרפות נקלט מחדש ביערות האוסטרלים שמתחדשים באופן טבעי לאחר שרפות.
ההקף העצום של השרפות ב-2019–2020 והתדירות הגוברת של שרפות בכלל מעלים חשש שכמות גזי החממה שנפלטים היא גדולה מכדי להיספג מחדש באופן טבעי, כך שהגזים הנפלטים נשארים באטמוספירה ותורמים לאפקט החממה ולהתחממות העולמית.
אם מצב זה אכן מתקיים, תיתכן לולאת פידבק שמחמירה הן את ההתחממות הגלובלית והן את עוצמת ותדירות השרפות.
ארגון PERILS, ארגון עצמאי המבוסס בציריך, העריך ביולי 2020 שחברות הביטוח באוסטרליה הפסידו כ-1.9 מיליארד דולר אוסטרלי (1.3 מיליארד דולר אמריקאי) כתוצאה מהשרפות.
הערכות אחרות שנמסרו לוועדת החקירה הפדרלית עומדות על 2.26 מיליארד דולר אוסטרלי.
הפסדים של נכסים מבוטחים הם רק חלק מההפסד הכולל, שכן יש לקחת בחשבון גם נזק גם על נכסים לא מבוטחים, עלויות לא ישירות, כגון הפרעה לפעילות כלכלית ואובדן משרות ורווחים, ועלויות לא גשמיות הקשורות באובדן חיים, פציעות, ונזק לאיכות החיים ולסביבה.
חוקרים מאוניברסיטת מונש והאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה העריכו על סמך נזקים מאסונות קודמים, שהנזק הגשמי הכולל של השרפות עשוי להגיע ל-100 מיליארד דולר אוסטרלי, וההעלויות הגשמיות והלא-גשמיות יחד עשויות להגיע ל-250 מיליארד דולר אוסטרלי.
העלויות של טיפול רפואי בנזקים של השרפות מוערכות בכ-2 מיליארד דולר אוסטרלי.
השרפות גרמו לירידה של כ-10–20 אחוז בכמות התיירים הנכנסים למדינה, והנזק לתעשיית התיירות נאמד בכ-4.5 מיליארד דולר אוסטרלי.
השרפות גרמו לביטול של אירועים בינלאומיים.
כך למשל בוטל הגמר של אליפות העולם בראלי 2019, שהיה אמור להתקיים בנובמבר 2019, באזור שבו התרחש אסון הטבע.
המאמצים להשיג שליטה על השרפות ולסייע לבני אדם ובעלי חיים שנפגעו הצריכו שילוב כוחות של גופים ממשלתיים רבים ברמת המדינות וברמה הלאומית.
כל רשויות הכיבוי וההצלה הופעלו, והם קיבלו סיוע מהמשטרה, רשויות הפארקים והיערות, אמבולנסים, מערכת הרכבות ועוד.
מדינת ניו סאות' ויילס, שהייתה המוקד העיקרי של השרפות, קיבלה סיוע מרשויות כיבוי האש בוויקטוריה, אוסטרליה הדרומית וקווינסלנד.
עם זאת, נשמעה גם ביקורת על בעיות בשיתוף פעולה בין רשויות של מדינות שונות, במיוחד באזורי גבול, על תגובה איטית של הממשלה הלאומית, התעלמות מאזהרות לפני השרפות ומימון לא מספק.
כוחות ההגנה של אוסטרליה, הכוללים הצבא, חיל האוויר והצי, החלו ב-5 בדצמבר 2019 במבצע של סיוע לכוחות כיבוי האש (Operation Bushfire Assist).
המבצע נמשך עד 26 במרץ 2020. חיל האוויר והצי סייעו בהעברת כוחות כיבוי וציוד למוקדי השרפות, מיפוי שרפות, תשלוק מטוסי כיבוי, העברה של אספקה לצרכים הומניטריים ועוד.
ב-31 בדצמבר הודיעה שרת ההגנה של אוסטרליה, לינדה ריינודלס על הרחבת הסיוע של חיל האוויר באיסט גיפסלנד ובניו סאות' ויילס.
בנוסף נשלחו שתי ספינות של הצי כדי לסייע במאמצי חילוץ במידת הצורך.
בשני הימים הראשונים של ינואר, נוספו שני כוחות משימה מהבריגדה הרביעית והחמישית של הצבא האוסטרלי.
ב-4 בינואר הכריזה הממשלה על גיוס חובה 3,000 חיילי מילואים.
זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של אוסטרליה שנערך גיוס מילואים מחייב לצורך טיפול באסון.
בשיא המבצע, 6,500 אנשי כוחות ההגנה של אוסטרליה השתתפו במאמצי הכיבוי וההצלה.
כוחות הכיבוי וההצלה הסתייעו גם במתנדבים.
הממשלה הכריזה בדצמבר שמנדבים יהיו זכאים לחופשה בתשלום ואלה שנקראו ליותר מעשרה ימים יקבלו פיצויים.
הממשלה השכירה ארבעה מטוסי כיבוי מסוג מקדונל דאגלס DC-10 לשימוש רשות כיבוי האש וההצלה האוסטרלית.
ב-13 בינואר ממשלת ניו סאות' ויילס הצניחה כ-2,000 ק"ג של גזרים ובטטות לבעלי חיים - במיוחד לאוכלוסייה של וולבי הסלע - שבעקבות השרפות עלה חשש ליכולתם למצוא מזון בכוחות עצמם.
מנהיגים רבים ברחבי העולם הביעו את צערם על האסון והציעו עזרה לאוסטרליה במאמצי ההשתלטות על השרפות.
מדינות רבות שלחו צוותי סיוע, ביניהן:
ניו זילנד - בין 6 בינואר ל-6 בפברואר, כוחות ההגנה של ניו זילנד שלחו 147 אנשי צוות כדי לסייע לאוסטרלים להילחם באש, כולל 25 לומי כיבוי אש, 35 אנשי הנדסה, 12 אנשי צוות אוויר, 3 צוותים לטיפול בבריאות הסביבה וצוות רפואי.
בנוסף נשלחו שלושה מסוקים מסוג NH90. גם ארגוני חברה אזרחית מניו זילנד סייעו במהלך השרפות.
לדוגמה, Animal Evac New Zealand, ארגון שמתמחה בטיפול והצלה של חיות בר שלח צוות של עשרה מתנדבים כדי לסייע לבעלי חיים במצוקה.
סינגפור - חיל האוויר של סינגפור שלח ב-6 בינואר שני מסוקי בואינג CH-47 צ'ינוק ו-40 אנשי צוות.
המשלחת הסינגפורית סייעה לשינוע של לוחמי אש ואספקה לאזורים שהגישה אליהם קשה.
יפן - כוחות ההגנה של יפן שלחו שני מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס ו-71 אנשי צוות.
הכוח פעל בין 14 בינואר ל-9 בפברואר וסייע לשננע לוחמי אש ואספקה.
פפואה גינאה החדשה - ממשלת פפואה גינאה החדשה הציעה לשלוח 1,000 חיילים ולוחמי כיבוי אש לסיוע בשרפות.
בסיכומו של דבר נשלחו 99 אנשי צוות, בעיקר אנשי הנדסה, שפעלו באזור העיירה אומאו בוויקטוריה.
פיג'י - צבא פיג'י שלח 56 אנשי הנדסה, שסייעו במאמצי הכיבוי והשיקום באיסט גיפסלנד.
ארצות הברית - הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי סיפקה 100,000 דולר וצוותים לסיוע הומניטרי.
שירות היערות של ארצות הברית ומחלקת הפנים של ארצות הברית שלחו לפחות 298 אנשי צוות ולוחמי כיבוי אש.
חיל האוויר של ארצות הברית שלח שני צוותים לסיוע לוגיסטי.
שלושה לוחמי כיבוי אש אמריקאים נהרגו בהתרסקות של מטוס כיבוי אש.
אינדונזיה - הצבא האינדונזי שלח כוח של 43 אנשי הנדסה, שסייעו בפתיחת דרכים ופינוי פסולת שהשאירו אחריהן השרפות.
קנדה - כ-95 לוחמי כיבוי אש קנדים נשלחו לסייע בכיבוי השרפות.
חיל האוויר המלכותי הקנדי שלח מטוס תובלה בואינג C-17 עם 15 אנשי צוות, שסיפק חומרים מעכבי בעירה וסייע בהצבה מחדש של כוחות הסיוע הניו זילנדים.
הממשלה האוסטרלית החליטה ב-6 בינואר על הקמת סוכנות לאומית לשיקום והבראה מהשרפות (National Bushfire Recovery Agency) עם תקציב של 2 מיליארד דולר אוסטרלי.
נכון ליוני 2020 הסוכנות הוציאה יותר ממיליארד דולר אוסטרלי מתוך תקציבה.
בנוסף, הממשלה העבירה כ-630 מיליון אוסטרלי לקהילות ברחבי אוסטרלי באמצעות מכשירים אחרים לסיוע.
במהלך השרפות עמותות גייסו תרומות מאזרחים רבים באוסטרליה וברחבי העולם.
שלוש עמותות הצדקה שגייסו את הסכומים הגדולים ביותר הן הצלב האדום (216 מיליון דולר אוסטרלי), צבא הישע (43 מיליון דולר אוסטרלי) וקרן סנט וינסנט דה פול (22.9 מיליון דולר אוסטרלי).
מתוך ה-282 מיליון דולר שקרנות אלה גייסו יחד, הן הוציאו 147 מיליון דולר עד יוני 2020.
אירוע התרמה שזכה לחשיפה רבה הוא הקונצרט "Firefight Australia" ב-16 בפברואר באצטדיון אוסטרליה, בו השתתפו עשרות אמנים, כגון להקת קווין.
הקונצרט נמשך עשר שעות, הוא שודר בערוץ 7 האוסטרלי, וגויסו בו 9.85 מיליון דולר אוסטרלי.
הקומיקאית סלסט ברבר שהנחתה את האירוע, גייסה בפייסבוק 50 מיליון דולר אוסטרלי לתמיכה בשירות כיבוי האש של ניו סאות' ויילס, פרויקט גיוס ההמונים המצליח ביותר בפייסבוק עד אז.
לאחר שהתבררו ממדי התרומה ביקשו התורמים ושירות כיבוי האש לנתב את הכספים למטרות נוספות, אך בית המשפט האוסטרלי קבע שלא ניתן לעשות זאת.
גל החום באירופה בשנת 2019 היה תקופה של מזג אוויר חם במיוחד עם רשומת טמפרטורות גבוהות, במיוחד בבלגיה, גרמניה, לוקסמבורג, הולנד בריטניה וצרפת.
בגל החום דווח על מותם של 868 בני אדם בצרפת ואדם אחד בבלגיה, יחד עם אלפי בעלי חיים כאשר מערכות האוורור ברפתות הוצפו.
ב-24 ביולי נמדדה הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בבלגיה כאשר הן הגיעו ל-40.2 מעלות צלזיוס בעיירה אנגלור, אלו טמפרטורות גבוהות ב-1.4 מעלות לעומת השיא הקודם שעמד על 38.8 מעלות צלזיוס ונמדד ב-1947. באותו היום פונו הנוסעים מהיורוסטאר מכיוון שהרכבת התקלקלה בין האלה לטוביז ונוסעים רבים התמוטטו מהחום בהמתנה.
ב-25 ביולי שוב נשבר השיא כאשר הטמפרטורות הגיעו ל-41.8 מעלות צלזיוס בבג'ייננדייק ואף דווח על מוות של אזרח.
ב-23 ביולי פרסמה הבריאות הציבורית באנגליה אזהרת חום לכלל הממלכה המאוחדת, וקראה לאנשים "לשמור על לחות הגוף, להיות בצל ולהתמגן מפני השמש".
באותו הלילה, סופות רעמים נרחבות השפיעו על המדינה, כאשר ה-BBC דיווח על כ-48,000 ברקים שהתרחשו בלילה אחד.
ב-25 ביולי נרשם היום החם ביותר בחודש יולי, עם טמפרטורה של 38.1 מעלות צלזיוס (100.6 מעלות פרנהייט) שנרשמה בקיימברידג'.
זה שבר את שיא יולי הקודם של 36.7 מעלות צלזיוס שנרשם בשנת 2015, וסימן את הפעם השנייה בהיסטוריה בה המדינה רשמה טמפרטורה גבוהה מ-38 מעלות צלזיוס.
ב-29 ביולי, נרשמו באותו המקום טמפרטורה של 38.7 מעלות צלזיוס ונשבר השיא הלאומי בכל הזמנים, 38.5 מעלות, שנרשם ב-10 באוגוסט 2003.
שיאי טמפרטורה מקומיים חדשים נקבעו בערים נוספות ברחבי המדינה, כאשר 31.6 מעלות צלזיוס נמדדו באדינבורו שבסקוטלנד ו-35.1 מעלות צלזיוס בשפילד.
לאחר שגל החום הסתיים ביבשת אירופה, מסת האוויר החם נסעה צפונה לגרינלנד, וגרמה לגל חום שהוביל להמסתם של כ-197 גיגה טון של קרח בחודש יולי.
תחזית ההיתוך הייתה בשיאה ב-1 באוגוסט.
לשם השוואה, כל עונת ההיתוך בשנת 2012 גרמה להמסתם של 290 טון.
שיא של 56.5% מגיליון הקרח בגרינלנד הראה סימני המסה ב-31 ביולי.
שרפה פראית שפרצה ליד סיסימיוט בתחילת יולי גרמה לעיר להיעזר בכבאים מדנמרק מכיוון שהשרפה סיכנה אזורים מיושבים והייתה בעלת פוטנציאל להמשיך לבעור במהלך החורף.
שריפות יער נחשבות לנדירות ביותר בגרינלנד.
ב-25 ביולי נרשמה טמפרטורה של 42.6 מעלות צלזיוס בלינגן שבסקסוניה התחתונה.
שיא זה הגיע יום לאחר השיא הקודם שנרשם אי פעם בגרמניה, 40.5 מעלות צלזיוס.
לפני גל חום זה, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בגרמניה הייתה 40.3 מעלות צלזיוס בקיצינגן בשנת 2015.
ב-24 ביולי הגיעה הטמפרטורה באיינדהובן ל-39.3 מעלות צלזיוס.
שיא החום הקודם, 38.6 מעלות, נמדד ב-1944. למחרת נמדדה ב-Gilze-Rijen Air Base - צפון בראבנט, 40.7 מעלות צלזיוס.
מכיוון שרכבות נחשפות לטמפרטורות גבוהות, החליטה ממשלת הולנד לעצור חלקית את תנועת הרכבות למשך יומיים ונדרשה תחזוקה רבה יותר.
רכבות ללא מיזוג אוויר או ללא חלונות הוצאו משירות.
חיות משק רבות מתו כתוצאה מהטמפרטורות הגבוהות, בעיקר בגלל כשל במערכות האוורור.
בגלל הפסקת חשמל ברפת בעיירת ניר , 4,000 תרנגולות מתו.
מאות תרנגולות מתו בעת שהועברו לפולין ב-24 ביולי בגלל הטמפרטורות הגבוהות שהיו במשאית שהסיעה אותן.
באותו יום, מאות חזירים מתו במידהרניס עקב הפסקת חשמל במערכות אוורור, ו-2,100 חזירים מתו במארהייז כאשר אסמים הגיעו לטמפרטורות של 40 מעלות צלזיוס.
על פי הדיווחים, כמעט 400 אנשים נוספים מתו במהלך גלי החום, בהשוואה לשבוע קיץ רגיל.
ב-25 ביולי נמדדה בשטיינזל טמפרטורה של 40.8 מעלות צלזיוס, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם במדינה.
השיא הקודם היה 40.5 מעלות צלזיוס ונמדד ב-2003.
החום הגבוה והתנאים היבשים גרמו למספר שריפות במדינה במהלך גל החום.
ב-24 ביולי פרצה שרפה ליד שומאנסק.
ב-25 ביולי ארעה שרפה נוספת, ורכב כיבוי אש התפוצץ כשהוא נבלע בלהבות בעת שהגיע למקום.
ב-26 ביולי, טמפרטורה של 33.4 מעלות צלזיוס נמדדה בברגן שבנורווגיה, וקבעה שיא טמפרטורה חדש לעיר.
יום לאחר מכן, דרומה משם, במוסיואן , נמדדו טמפרטורות של 35.6 מעלות צלזיוס והשוו את השיא לטמפרטורה הגבוהה ביותר אי פעם בנורווגיה, שתועדה ב-1970. ב-27 ביולי נרשמה צפונה יותר, בסולטדאל , טמפרטורה של 34.6 מעלות צלזיוס.
זו הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בתוך החוג הארקטי בנורווגיה.
עוד ב-27 ביולי, נמדד בשדה התעופה בטרונדהיים שיא חדש של כל הזמנים עם 33.5 מעלות צלזיוס ובמשך חמישה ימים ברציפות הטמפרטורות היו גבוהות מ-32 מעלות צלזיוס.
ב-28 ביולי נמדדו בהלסינקי 33.2 מעלות צלזיוס ובכך נשבר השיא הקודם.
באותו היום נמדדו בפורבו 33.7 מעלות צלזיוס.
ביולי 2019 חוותה צרפת את גל החום השני שלה בתוך פחות מחודש, ושברה כמה שיאי טמפרטורה אזוריים ולאומיים.
בחודש יוני נמדדו בקומונה הדרומית Gallargues-le-Montueux טמפרטורות שיא בצרפת שעמדו על 46.1 מעלות צלזיוס.
למעלה מ-50 ערים צרפתיות שברו את שיא הטמפרטורות שלהן באותו היום.
ב-24 ביולי נרשמה בבורדו טמפרטורה של 41.2 מעלות צלזיוס ובכך נשבר השיא הקודם של העיר שהיה 40.7 מעלות צלזיוס, שנמדד בשנת 2003. באופן דומה, ב-25 ביולי נרשמה בפריז טמפרטורה של 42.6 מעלות צלזיוס, ושברה גם היא את השיא הקודם של העיר שהיה 40.4 מעלות צלזיוס שנמדדה ביולי 1947.
עוד ב-25 ביולי אמר האדריכל הראשי של קתדרלת נוטרדאם דה פריז לכלי התקשורת כי הוא חושש שגל החום עלול לגרום לקריסת תקרות הקמרון, שניזוקו בשרפה בחודש אפריל 2019. אף על פי כן ציין כי קירות האבן עדיין יציבים לעת עתה.
הוא הסביר כי הקירות עדיין רוויים במים שרוססו על ידי הכבאים במהלך השרפה, וייבוש מהיר מהטמפרטורות הקיצוניות עלול להשפיע לרעה על יציבות המבנה.
שני כורים גרעיניים בדרום מערב צרפת הושבתו ותפוקתם של שישה כורים צומצמה בכיוון שלא יוכלו לקחת מים מהנהרות הסמוכים בהם הם משתמשים לקירור מים מכיוון שטמפרטורות המים נסקו.
על פי משרד הבריאות הצרפתי, דווח על 868 בני אדם שמתו בצרפת כתוצאה מגל החום.
ב-26 ביולי נרשמה טמפרטורה של 34.8 מעלות צלזיוס במרקוסווינזה , הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בצפון שוודיה מאז 1945. המכון המטאורולוגי השוודי הוציא אזהרת חום ברמה הגבוהה ביותר לחלקים נרחבים במדינה, כמו גם אזהרה למחסור אפשרי במים באוגוסט ב-15 מחוזות.
על מנת למנוע שריפות יער עקב החום ומזג האוויר היבש, נאסר על האזרחים להדליק אש באזורים רבים במדינה.
אף על פי כן, מטאורולוג במכון הצהיר כי אף על פי שהטמפרטורות מעל לממוצע, הטמפרטורות בדרום הארץ לא היו קיצוניות באותה מידה כמו בצפון.
החל מ-1 באוגוסט, הארגון המטאורולוגי העולמי סבר כי יולי 2019 הוא החודש החם ביותר שנרשם אי פעם, בהתבסס על הטמפרטורה הממוצעת העולמית.
בעבר, יוני 2019 התגלה כחודש יוני החם ביותר שתועד.
נתון זה אושר ב-5 באוגוסט ונמצא כי הוא היה חם יותר ב-0.04 מעלות צלזיוס ביחס לשיא הקודם, ביולי 2016. גם שנת 2019 כולה נמצאה לבסוף כשנה החמה ביותר שתועדה בהיסטוריה.
מחקר על האירוע, שיתוף פעולה בין כמה ארגונים ומוסדות אקלים אירופיים, פורסם ב-2 באוגוסט 2019. המחקר מצא כי הטמפרטורות שהיו במהלך גל החום אינן קשורות להתחממות העולמית.
אף על פי כן, לפי המחבר הראשי של המחקר, ההתחממות גם תשפיע בעתיד על הטמפרטורות וגלי חום כאלה יהיו חזקים בכ-3 מעלות צלזיוס עד שנת 2050.
גל הקור בטקסס הוא גל קור קיצוני, שהכה במדינת טקסס שבדרום ארצות הברית בחודש פברואר 2021. גל הקור גרם להפסקות חשמל ולפגיעה במערכת המים בכל רחבי טקסס, וגבה את חייהם של מעל ל-60 בני אדם.
בשל הימצאותה בדרום ארצות הברית וקרוב לרצועת המדבריות העולמית, טקסס לרוב מוגנת מפני פגעי חורף למיניהם.
עם זאת, גל קור שפקד את צפון ארצות הברית באמצע פברואר 2021 'גלש' אל טקסס והכה בה קשות.
יש שייחסו את התופעה יוצאת הדופן למשבר האקלים
טקסס סבלה ממכת קור דומה ב-2011, שגרמה אף היא לקריסה נרחבת של מערכת החשמל.
הסופה הכתה בחלקים נרחבים של טקסס כבר ב-10 בפברואר, ועד מהרה צנחה הטמפרטורה ברוב המדינה אל מתחת ל-0 מעלות צלזיוס.
באותו יום נרשמה בחלקים של טקסס טמפרטורה של מינוס 22 מעלות צלזיוס.
עם הצטברות שכבה עבה של שלג על שטחים רבים, הפסקות חשמל יזומות דווחו במספר ערים בארצות הברית, ועוד בסוף אותו יום דיווחו כלי התקשורת על למעלה מ-2 מיליון אזרחים ללא חשמל.
ב-13 בפברואר, עם החמרת המצב, דרש המושל גרג אבוט כי בטקסס יוכרז מצב חירום פדרלי, כדי לאפשר למדינה לקבל תקציבים עודפים מהקבינט.
נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן נענה לדרישה למחרת היום, ב-14 בפברואר.
לאחר מכן החלה הסופה לגבות קורבנות.
ב-20 בפברואר עלה מניין הקורבנות ל-60. כאשר הסופה הגיעה לשיאה, כ-4 מיליון בני אדם נותקו מהחשמל באזורים שונים בטקסס, וכ-12 מיליון ללא גישה למים זורמים, שכן אלה קפאו
כמעט כל מדינות ארצות הברית היבשתית שייכות לאחת משתי רשתות חשמל גדולות: המזרחית (Eastern Interconnection ) והמערבית (Western Interconnection ), אך רוב טקסס מחוברת לרשת נפרדת משלה.
לטקסס יש אמנם כמה חיבורים לרשתות החשמל האחרות כדי לעזור לאספקה בעת חירום, אך בעת הסופה רשתות אלה סבלו מתנאים דומים, ללא יתרת חשמל משמעותית שיכלו לספק.
לטקסס אקלים חם בדרך כלל, ולכן הציוד שם לא בנוי לעמוד בטמפרטורות נמוכות.
בטמפרטורות כאלו מצטבר קרח במקומות שונים והדלקים הנוזליים, בעיקר גז טבעי, מתמצקים.
מקורות ייצור החשמל בטקסס מגוונים למדי, וערב הסופה כושר הייצור הכולל בטקסס היה כ־108,000 מגה-ואט: כ-50% מיוצר בתחנות כוח המופעלות בגז טבעי, 30% בטורבינות רוח והשאר בתחנות כוח פחמיות, גרעיניות, ופוטו-וולטאית.
כבר השבוע שלפני הסופה היה קר במיוחד, וכשפרצה הסופה רבע מיכולת יצור החשמל בטקסס היה מחוץ לכלל פעולה: מחצית מהמחסור נבע מתחנות גז טבעי, ששותקו בעיקר בשל קפיאת הגז בצינורות, ומחצית מטורבינות רוח שצופו בקרח שמנע מהן להסתובב.
תכסית העננים מנעה מהתחנות הפוטו וולטאיות לייצר חשמל, ואחת מהתחנות הגרעיניות הבודדות יצאה מכלל פעולה בשל קפיאת המים שהיו דרושים לה.
אך הקור הקיצוני גרם לעליה בדרישה לאנרגיה חשמלית, בעיקר לצורך חימום.
הדרישה לחשמל עלתה לשיא של מעל 70,000 מגה-ואט (השיא הקודם היה 66,000 מגה-ואט).
כושר הייצור ירד במהירות, כאשר תחנת כוח אחר תחנת כוח יצאה מכלל פעולה.
עד לבוקר ה-15 בפברואר איבדה טקסס מחצית מכושר יצור החשמל שלה, במצב בו הביקוש לחשמל בשיא של כל הזמנים.
מצב זה חִייב פתרון של השלת עומסים: חלקים מהמדינה נותקו למשך פרקי זמן שונים, כאשר מתקנים חיוניים ממשיכים לקבל את מלוא אספקת החשמל.
בסופו של דבר, מערכת החשמל בטקסס לא קרסה, אם כי רבים נותרו ללא חשמל לפרקי זמן ארוכים ביותר.
מעבר לכשל של מערכות החשמל, צינורות מים רבים קפאו והתפוצצו ובכך גרמו לתקלות רבות במערכת המים.
גל החום באמריקה הצפונית (2021) היה גל החום הקיצוני ביותר שנמדד אי פעם בצפון היבשת ושהשפיע רבות על תושבי מערב האוקיינוס השקט ומערב קנדה.
בפרט בצפון קליפורניה, איידהו, מערב נבדה, אורגון ווושינגטון בארצות הברית, כמו גם קולומביה הבריטית ובהמשך גם באלברטה, מניטובה ובטריטוריות הצפון מערביות, ססקצ'ואן ויוקון.
גל החום גרם למספר רב של שריפות ענק, אשר הובילו לשיבוש נרחב באזור.
אחת מהן הרסה במידה רבה את ליטון שבקולומביה הבריטית, המקום בו נקבעה הטמפרטורה הגבוהה ביותר בקנדה.
החום גרם גם לפגיעה בתשתיות הכבישים והרכבות, סגירת עסקים, שיבוש אירועי התרבות והביא להמסה נרחבת של גושי שלג, שחלקם הביאו לשיטפונות.
ב־23 ביוני הזהיר שירות מזג האוויר הלאומי של ארצות הברית ה-NWS, מפני גל חום מתקרב בצפון מערב האוקיינוס השקט, שאת מקורו ניתן לייחס לגשמים בסין.
שם עלה האוויר החם והלח ולבסוף נשאב על ידי זרם הסילון שהוביל אותו מזרחה מעל מים קרירים יותר.
כאשר זרם אוויר זה נתקל באזור לחץ גבוה במפלס העליון, המכונה גם רכס, הוא החל להתעוות באופן משמעותי ב-25 ביוני, ואילץ להכיל את אזור הלחץ הגבוה מדרום לנפתול זרם הסילון.
תנאים אלה פינו מקום לחסימת רקס מסיבית.
במצב זה, אזור בלחץ גבוה נשאר שם זמן רב ואינו מאפשר לציקלונים לעבור דרכו, מה שהיה יכול לקרר את האזור.
מכיוון שצפון מערב האוקיינוס השקט, בדיוק כמו דרום מערב, חווה תנאי בצורת קשים, האוויר החם שכבר התחמם מהר מהרגיל, שהעצים את הרכס בצורה כה חזקה, גרם לכיפת חום .
לאחר שכיפת החום ריחפה מעל קולומביה הבריטית וצפון מערב ארצות הברית במשך מספר ימים, היא החלה לנוע מזרחה, ושברה שיאים ממזרח להרי הרוקי, במיוחד בחלקים הצפוניים של מחוזות הערבה.
רוב צפון מערב האוקיינוס השקט, הידוע בדרך כלל במזג האוויר הממוזג שלו בחודש יוני, מדד טמפרטורות מרביות של 20–35 מעלות צלזיוס מעל הרגיל במהלך גל החום.
למעשה, הטמפרטורות היו כל כך חריגות שהשפל הלילי היה גבוה יותר מהטמפרטורות הגבוהות הממוצעות שהאזור הזה בדרך כלל מרגיש בעונה זו של השנה.
הטמפרטורות הגבוהות ביותר של גל החום נרשמו בקולומביה הבריטית, אך גם מחוזות ושטחים אחרים סבלו.
נכון ל-29 ביוני נקבעו 103 שיאי חום בכל הזמנים ברחבי מערב קנדה.
ב-29 ביוני הטמפרטורה בליטון שבקולומביה הבריטית הגיעה ל-49.6 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בקנדה.
טמפרטורה זו נמדדה לאחר קביעת שיאים חדשים ברציפות של 46.6 ב-27 ביוני ו-47.9 ב-28. ביוני.
כמה ערים מרכזיות, כולל סיאטל, פורטלנד וספוקיין, חוו טמפרטורות גבוהות העולות בהרבה על 38 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה החמה ביותר במהלך גל החום בארצות הברית נרשמה בפשסטין, וושינגטון, ובמחוז צ'לן, וושינגטון, שם הטמפרטורות זינקו ל-48 מעלות צלזיוס ב-29 ביוני, מעט מעל השיא הקודם שנמדד באזור בעבר.
בין 1894, עת החלו למדוד את הטמפרטורות בסיאטל, וביוני 2021, טמפרטורות של מעל 38 מעלות צלזיוס נמדדו רק שלוש פעמים.
בגל החום הזה, בשדה התעופה הבינלאומי בסיאטל-טקומה נמדדו במשך שלושה ימים רצופים טמפרטורות של מעל 38 מעלות צלזיוס.
ב-26 ביוני שברה פורטלנד את שיאי הטמפרטורה הגבוהות שנמדדו אי פעם במדינה, 42 מעלות צלזיוס, שנמדדו ביולי 1965 ובאוגוסט 1981. השיא נשבר שוב למחרת ב-27 ביוני, עם טמפרטורה של 44 מעלות צלזיוס.
למחרת, הן הגידו ל-47 מעלות צלזיוס.
גל החום מהווה בעיה בערים הגדולות בצפון מערב.
בסיאטל ובפורטלנד יש את האחוז הנמוך ביותר והשלישי-הנמוך ביותר של משקי הבית הממוזגים בין אזורים עירוניים מרכזיים בארצות הברית, בהתאמה.
בשנת 2015, סקר מפקד האוכלוסין האמריקני מצא כי רק ל-33% מהבתים בסיאטל יש מיזוג אוויר, אך מספר זה גדל ל-44% בסקר 2019, ככל הנראה בשל מגמת ההתחממות באזור זה.
שיעור משקי הבית הממוזגים נמוך עוד יותר בקולומביה הבריטית על אף עלייה ניכרת לאורך השנים.
החום הקיצוני והתנאים היבשים הובילו לקריאות של מדענים, כבאים ופוליטיקאים שונים שלא להשתמש בזיקוקים במהלך חגיגות יום העצמאות במערב ארצות הברית.
בקולומביה הבריטית התרחשו 103 מקרי מוות יותר מהרגיל בתקופה של ארבעה ימים הופנו עד ליום 29 ביוני, זה עלה ל-321 למחרת, ול-480 כעבור יומיים.
חוקר מקרי המוות הראשי של המחוז ציין גם כי בחמש השנים שקדמו לאירוע היו למחוז שלושה נפגעים בלבד הקשורים לחום.
בגלל נפח שיחות חירום חסר תקדים, שירותי החירום הותירו אחריהם גופות של קורבנות כאשר המשטרה והאמבולנסים המשיכו לענות לקריאות אחרות.
בין התאריכים 25–28 ביוני, אמבולנסים של שירותי הבריאות ושירותי החירום בבריטיש, הגיבו ל-187 קריאות תשישות חום ו-52 קריאות מכת חום.
לפחות 19 שריפות התלקחו בין התאריכים 27–29 ביוני, אם כי רק אחת מהן גרמה לפינוי תושבים מבתיהם.
גל החום גרם נזק לתשתיות ברחבי צפון מערב האוקיינוס השקט.
במחוז קינג, שלושה עשר אנשים מתו מהחום.
מרבית מקרי המוות התרחשו בקרב קשישים.
היו לפחות שלושה קורבנות טביעה, שניסו לברוח מהחום.
יתר על כן, כמעט 1,800 איש פנו לקבלת ייעוץ רפואי, ונזקקו לסיוע רפואי במחלות הקשורות לחום.
בסיאטל מתו כמעט מאה שחפיתיים שהיו על גג בניין.
חוקרי מחלקת הדגים וחיות הבר בוושינגטון מאמינים שהציפורים, צעירות מכדי לעוף, ניסו להימלט מהחום שעל הגג.
הציפורים ששרדו את הנפילה טופלו בכוויות ברגליים מהאספלט.
גל השרפות בטורקיה היה גל מתמשך וחמור במיוחד של שרפות ענק בדרום-מערב טורקיה בין ה-28 ביולי 2021 ל-12 באוגוסט 2021. ביולי 2021 החלו למעלה ממאה שרפות במחוזות הדרומיים של טורקיה, הקשות ביותר במדינה מזה עשור לפחות.
השרפות החלו במנבגט, אנטליה ב-28 ביולי 2021, עם טמפרטורות בסדר גודל של 37 מעלות צלזיוס.
(99 מעלות פרנהייט) נכון ל-30 ביולי 2021, בסך הכול כ-17 מחוזות, כולל מילאס, אדנה, אוסמניה, מרסין וקייסרי נפגעו מהשרפות.
עקב גל השרפות החמור במדינה הכריז נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן על מצב חירום במדינה.
בטורקיה שלושה סוגי אקלים, בחלקה הצפון מערבי של טורקיה באירופה קיים אקלים ים-תיכוני, לאורך כל חופיה גם כן קיים אקלים ים-תיכוני, במרכז טורקיה ברמת אנטוליה קיים אקלים צחיח למחצה והאקלים האחרון בטורקיה הוא קר ונמצא בין חופיה לרמת אנטוליה מדרומה וממזרחה.
בשנת 2007, דווח ב-IPCC כי "תנאים חמים ויבשים יותר יובילו לבצורות תכופות וממושכות יותר, כמו גם לעונות שרפות ארוכות יותר, במיוחד באזור הים התיכון".
השרפות אירעו בסמוך לשינויי האקלים הקיצוני שפקד את שאר רחבי העולם בשנת 2021. שרפות יער בטורקיה שכיחות בקיץ, בעיקר באזור הים התיכון והאגאי, אך מאי 2021 היה החודש החם ביותר במדינה מזה למעלה מ-50 שנה, ואירע אחרי בצורת, שנגרמה כתוצאה משינוי האקלים.
שר החקלאות והיערות, ד"ר בקיר פקדמירלי, אמר כי 91 מתוך 101 השרפות פרצו על רקע רוחות עזות וחום לוהט.
שכונות שנפגעו מהשרפה בחמישה מחוזות הוכרזו כאזורי אסון.
הנשיא ארדואן ביקר באזורים שנפגעו, ובחן את הנזקים ממסוק והבטיח לספק פיצויים לנפגעים.
העשן הרב שנוצר מהשרפות במדינה התפשט גם לקפריסין, מצרים וישראל.
בישראל זיהום האוויר נראה בבירור בעיקר בשעות הערב ואף ענני עשן קטנים הגיעו לירושלים.
אזרבייג'ן, רוסיה, אוקראינה, איראן, והאיחוד האירופי סייעו לטורקיה כאשר שלחו מטוסים, כולל מטוס אמפיבי.
אזרבייג'ן שלחה גם 53 כבאיות, רכבי חירום רבים אחרים ו-500 לוחמי אש כדי להתמודד עם השרפות.
יוון הציעה סיוע, אולם היא נדחתה.
מדינות רבות אחרות הציעו סיוע גם כן.
ב-ynet פורסם שגם מטעם ישראל הוצע סיוע שנדחה.
גל הטרור ב־2022 הוא רצף פיגועי טרור שבוצעו באביב 2022 בידי פלסטינים וערבים ישראלים, במהלכם נרצחו עשרים ואחד בני אדם ונפצעו מעל לשישים ושמונה.
בעקבות האירועים צה"ל ומשטרת ישראל יזמו את מבצע "שובר גלים" לסיכול פיגועי הטרור.
גל הטרור כלל אירועים בהם ניסו מחבלים ערבים לרצוח יהודים.
אחדים מהפיגועים העיקריים הראשונים בלטו בכך שהמחבלים הזדהו עם ארגון הטרור דאעש.
לאחר מכן, בלטה פעילותם של פלסטינים מאזור יהודה ושומרון אשר לא הזדהו עם דאעש.
עם הזמן, במערכת הביטחון הישראלית זיהו על רקע גל הטרור כי הייתה ירידה במניע הלאומני ולעומתה עלייה במניע הדתי שהוביל לפיגועים בישראל.
החוט המקשר של גל הפיגועים היה השראה בדגש על הר הבית או מניעים אישיים, מבלי לייחס זאת לארגון טרור פלסטיני שעמד באופן ישיר מאחורי מעשי הרצח וניסיונות הרצח.
ארגון הטרור חמאס (עם בולטות למטה הארגון באזור יהודה ושומרון) שאף להתסיס את השטח.
פיגוע הדקירה בשכונת ארמון הנציב (21 במרץ) – פיגוע דקירה שביצע המחבל ואסים א-סעיד מחברון שבו רצח את איוואן טרנובסקי (אזרח מולדובה, עובד זר), בשכונת ארנונה בירושלים, עובד זר נוסף נפצע באופן בינוני.
המחבל נעצר שעות אחר כך על ידי כוח מג"ב כאשר ניסה לחצות את גדר ההפרדה.
תפיסת המחבל הובילה לפענוח רצח בני הזוג כדורי שגם אותו ביצע א-סעיד כשלוש שנים לפני כן.
הפיגוע המשולב בבאר שבע (22 במרץ) – פיגוע דקירה ודריסה שביצע ערבי-ישראלי תושב חורה בשלוש זירות בבאר שבע.
בפיגוע נרצחו ארבעה ישראלים ונפצעו שניים.
המחבל נורה על ידי אזרחים חמושים ונהרג.
פיגוע הירי בחדרה (27 במרץ) – פיגוע ירי שביצעו שני מחבלים ערבים-ישראלים תושבי אום אל-פאחם ברחוב הרברט סמואל בחדרה.
בפיגוע נרצחו שני שוטרי משמר הגבול ונפצעו חמישה ישראלים.
שני המחבלים נורו ונהרגו במקום.
פיגוע הירי בבני ברק (29 במרץ) – פיגוע ירי שביצע מחבל פלסטיני מהכפר יעבד, בו נרצחו חמישה – ארבעה אזרחים ושוטר ערבי-ישראלי שניסה לירות במחבל ולעצור את הפיגוע, עשרה אזרחים נוספים נפצעו.
המחבל נהרג מירי על ידי שוטר נוסף.
זהו הפיגוע הראשון שהתרחש בתוך העיר בני ברק.
פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף (7 באפריל) – פיגוע ירי במספר זירות ברחוב דיזנגוף בתל אביב.
3 נרצחו בפיגוע ועוד 14 אזרחים נפצעו בדרגות פציעה שונות.
המחבל, פלסטיני תושב ג'נין, נהרג לפנות בוקר (למחרת הפיגוע) על ידי לוחמי היחידה המבצעית של השב"כ ביפו בסמוך למסגד שממנו יצא לביצוע מסע ההרג.
פיגוע הירי באריאל (29 באפריל) – פיגוע ירי בליל שבת שביצעו שני מחבלים פלסטינים בכניסה לעיר אריאל ובו נרצח מאבטח.
המחבלים נתפסו למחרת בבתיהם בכפר קראוות בני חסן.
הפיגוע באלעד (5 במאי) – פיגוע גרזן במוצאי יום העצמאות בעיר אלעד שביצעו מחבלים חמושים בגרזנים.
בפיגוע נרצחו ארבעה ישראלים ושלושה נוספים נפצעו.