tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שבועיים לאחר מכן, ב-14 ביוני, נהרג לוחם משמר הגבול הטג'יקי ושלושה נוספים נפצעו בהתנגשות עם כוחות משמר הגבול הקירגיזי.
ב-14 בספטמבר, לוחם משמר הגבול של טג'יקיסטן נהרג ושניים נוספים נפצעו במהלך עימותים עם הכוחות המזוינים של הרפובליקה הקירגזית שהאשימו את טג'יקיסטן בתפיסת עמדות באזור קו התיחום.
מאוחר יותר באותו היום דווח על שני לוחמי משמר גבול שנהרגו ואחד עשר נוספים שנפצעו, חמישה מהם אזרחים.
דווח על שימוש בטנקים ובנגמ"שים וכן על הפגזה על שדה התעופה של בטקן שבקירגיזסטן.
טג'יקיסטן האשימה את קירגיזסטן בהפגזת מוצב ושבעה כפרי גבול בנשק כבד.
כוחות טג'יקים נכנסו גם לכפר גבול קירגיזי.
לפחות 31 פצועים דווחו בקירגיזסטן, בעוד אזרח אחד נהרג ושלושה נוספים נפצעו על פי כוחות טג'יקים באיספרה, וקירגיזסטן הודיעה מאוחר יותר כי 24 בני אדם נהרגו ו-87 נוספים נפצעו.
הפסקות אש רבות נחתמו בין קצינים בדרגים גבוהים יותר, אך אלו הופרו שוב ושוב.
במקרה, מנהיגי שתי המדינות השתתפו בפסגה באוזבקיסטן של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה, שם נפגשו ודנו בסכסוך.
הפרלמנט הקירגיזי קיים ישיבת חירום בשל המצב.
יותר מ-136,000 בני אדם פונו מאזור הסכסוך על ידי קירגיזסטן.
טג'יקיסטן מסרה כי 15 מאזרחיה נהרגו בתקיפת מל"ט באירקטאר TB-2 קירגיזי על מסגד.
קירגיזסטן הכריזה על מצב חירום במחוז בטקן.
חלק מהפרשנים טענו כי הביצועים הצבאיים של רוסיה בפלישתה לאוקראינה היו "חסרי ברק" והעצימו את בעלות בריתה להתחיל מחדש סכסוכים קפואים, מכיוון שרוסיה אולי לא תוכל להשתמש בכוח צבאי כערבה ביטחונית.
הדיפלומט כינה את הסכסוך מעשה תוקפנות של טג'יקיסטן.
נאמר כי המתקפה עשויה להיות קשורה להשערות כי נשיא טג'יקיסטן, אמומאלי רחמון, מתכנן להעביר את תפקידו לבנו רוסטם אמומאלי, שכיום מכהן כיושב ראש האספה הלאומית של טג'יקיסטן.
הוא גם העלה תאוריה שהנשיא רחמון עשוי לרצות למשוך את תשומת הלב של הקהל המקומי והבינלאומי מההפגנות באזור האוטונומי גורנו-בדחשאן על ידי הפמיריס.
עימותי הגבול עובדו לסרט קולנוע קירגיזי בשם "בָּטְקֶן", שיצא לאקרנים ב-2025.
דובר משרד החוץ של איראן, נאסר כנאני, קרא להגיע להסכמות והציע את סיועה של איראן בתיווך.
נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, התקשר למנהיגי טג'יקיסטן וקירגיזסטן והפציר בהם להגיע להסכם שלום.
לרוסיה בסיסים צבאיים בשתי המדינות.
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, אנטוניו גוטרש, קרא ל"דיאלוג להפסקת אש מתמשכת" בין הצדדים הלוחמים.
עימוד בקר הוא השיטה המקבילה ליצירותיו של אריסטו, ומספור דילס-קרנץ הוא השיטה המקבילה לפילוסופיה קדם-סוקרטית.
במקרה של יצירותיו של אפלטון, עימוד סטפנוס מחלק תחילה את היצירות למספרים שהם מספרי העמודים של כל אחד משלושת הכרכים של מהדורת סטפנוס, וכל עמוד ומספר עמוד כאלה מחולקים בחלוקה פנימית נוספת לחלקים המסומנים באותיות המתאימים לתרגום מקביל ביוונית או בלטינית.
קטעים בעמוד נתון, הם לרוב e, d, c, b ,a (אם כי קיימים יוצאי דופן).
מערכת זו משמשת במחקר מודרני כדי לצטט את אפלטון ולהפנות לכתביו.
עבור יצירותיו של אפלטון, ניתן אפוא לתת קואורדינטות ייחודיות לקטע עם שלוש פיסות מידע:
לדוגמה, " Symposium 172a" מציין את הדיאלוג המשתה, עמוד סטפנוס 172 (הכרך הוא כרך 3), קטע a.
כדי למנוע אי בהירות בסכימה זו, יש לצטט את היצירה האפלטונית או את מספר הכרך.
ללא ציון הדיאלוג הפנייה ל"עמוד 50" יכולה להתייחס "עמוד 50" בכל אחד משלושת הכרכים של סטפנוס.
ציטוטים ספציפיים יותר עשויים להוסיף מספרי שורות, למשל Symposium 209a5–9, אבל אלה מתייחסים בדרך כלל לשורות ב-Oxford Classical Texts של ג'ון ברנט, ולא לחלוקות השורות של הנריקוס סטפנוס.
ניתן להצביע על כמה "מוזרויות" בשיטת מספור העמודים של סטפנוס.
ראשית, האורך של כל עמוד וכל פסקה יכול להשתנות אם מופיעה פרשנות נוספת בעמוד של מהדורת 1578. לפיכך עמודי סטפנוס אינם כולם באורך שווה.
בחלק מהעמודים אין את כל הפסקאות a עד e.
בנוסף לכך, ישנם גם פערים ברצף מספרי העמודים של סטפנוס בשני הדיאלוגים הארוכים ביותר של אפלטון, שהם הפוליטיאה ו-החוקים אשר כל אחד מהם מחולק ל"ספרים".
הסיבה היא שהעורכים הוסיפו מבואות נפרדות לכל "ספר" של יצירות ארוכות אלו, ולפיכך מספרי העמודים של במבואות אלו אינם משמשים להתייחסות לעמודים בדיאלוגים של אפלטון.
הדיאלוג הפסאודו-אפלטוני Halcyon נכלל בקורפוס של יצירותיו של לוקיאנוס מסטמוסאטה ואין לו מספרי סטפנוס.
בטבלה הבאה נכללים כתבי אפלטון וכתבים שהיום נחשבים לפסאדו-אפלטוניים.
כתבים מסומנים ב- (×) אם רוב החוקרים מסכימים על כך שלא נכתבו על ידי אפלטון.
עימראן ולאד עומאר (בהולנדית: Imran Oulad Omar, בערבית: عمران ولاد عمر, בתעתיק מדויק: עמראן ולאד עמר; נולד ב-11 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן הולנדי-מרוקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בנוח.
ולאד עומאר נולד וגדל באמסטרדם, הולנד, החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אכילס 29 מליגת המשנה ההולנדית.
טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית, דן בוס מליגת המשנה ההולנדית, אקדמיקה קליניצן מליגת העל הרומנית, לוקומוטיב טביליסי מליגת העל הגאורגית ורוטור וולגוגרד מהליגה הרוסית הראשונה.
ב-1 ביולי 2022 חתם בדינמו טביליסי מליגת העל הגאורגית.
הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 21 שערים.
ב-21 בספטמבר 2023 חתם בהפועל באר שבע מליגת העל הישראלית.
ב-20 באפריל 2024, הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד מכבי חיפה
עימות הוא השיטה המשמשת להתחלת משחק וכן להמשך המשחק לאחר הבקעת שערים בענפי ספורט מסוימים שמשתמשים במקלות, בעיקר הוקי קרח, בנדי, פלורבול, ברומבול, רינקבול ולקרוס.
במהלך עימות, שתי קבוצות מתייצבות זו מול זו, והשחקנים היריבים מנסים להשיג שליטה על הדסקית או הכדור לאחר שהוא הוטל או הונח בדרך אחרת בין מקלותיהם על ידי שופט.
עימותי הוקי נערכים בדרך כלל על ידי חלוצים מרכזיים, אך לעיתים נערכים על ידי חלוצי אגף, ולעיתים רחוקות, על ידי מגינים.
אחד השופטים מטיל את הדסקית על הקרח במרכז כדי להתחיל כל שליש ובעקבות כיבוש שער.
הקוונים אחראיים לכל שאר העימותים.
שחקן אחד מכל קבוצה עומד בנקודת העימות (ראה מתחת) במהלך ההמתנה להטלת הדסקית.
כל חבריו לקבוצה חייבים להיות לרוחב או מאחורי השחקן המבצע את העימות.
עם זאת, כאשר העימות מתרחש באחת מחמש נקודות העימות שסומנו סביבן מעגלים, רק שני השחקנים היריבים האחראיים על ביצוע העימות עשויים להיות במעגל.
מבנה נפוץ, במיוחד בנקודה המרכזית, הוא שהמחליק שמתמודד בעימות, כאשר חלוצי האגף לרוחב המרכזי משני הצדדים, והמחליק, בדרך כלל מגן, מאחורי השחקן שמתמודד בעימות, אחד לכל צד.
עם זאת, מבנה זה אינו חובה, ורואים מבנים אחרים - במיוחד כאשר העימות מתרחש באחת מארבע נקודות העימות הפינתיות.
עימותים מתבצעים בדרך כלל במקומות ייעודיים המסומנים על הקרח הנקראים נקודות.
יש תשע נקודות כאלה: שתיים בכל אזור התקפה, שתיים בכל קצה של האזור הנייטרלי ואחת במרכז הזירה.
לא תמיד העימותים התרחשו בנקודות העימות המסומנות.
אם דסקית יצאה ממשטח המשחק, למשל, העימות יתקיים במקום האחרון ששיחקו עם הדסקית.
ב-20 ביוני 2007, אישרה מועצת הנאמנים של NHL שינוי לחוק של ה-NHL, המסדיר את מיקומי העימות.
החוק מחייב כעת שכל העימותים יתקיימו באחת מתשע נקודות העימות על הקרח, ללא קשר למה שגרם להפסקת המשחק.
אותו חוק אף קובע, למעט במקרים חריגים מסוימים, שעימות לאחר עונש חייב להתרחש באחת משתי נקודות העימות של הקצה של הקבוצה הפוגעת.
שופט רשאי להסיר את השחקן שמתמודד בעימות אם השחקן או כל שחקנים מאותה קבוצה מנסים להשיג יתרון לא הוגן במהלך העימות (נקראת הפרת עימות).
כאשר מסירים את השחקן, אחד מחברי הקבוצה שלא הופיע בעימות במקור נדרש להתמודד בעימות.
הפרות נפוצות של עימות כוללות: הזזת המקל לפני הטלת הדסקית, הנחת המקל שלא כראוי כאשר השחקן מתבקש לעשות זאת, אי הנחת ריבוע הגוף לנקודת העימות, או חדירה למעגל העימות על ידי חבר לקבוצה.
ב-NHL, השחקן מהקבוצה האורחת נדרש להניח את מקלו על הקרח לקראת העימות הראשון כאשר הוא מתקיים בנקודת הקו המרכזית.
בכל שאר העימותים, השחקן מהקבוצה המגינה חייב להניח את מקלו ראשון.
לפני עונת 2015-16 של הליגה, השחקן האורח נדרש להניח את מקלו ראשון בכל העימותים.
שחקן שמתמודד בעימותים בתור מומחיות נקרא לפעמים או נחשב כמומחה עימות.
+מיקום העימותאין עבירהעבירה מושהית תחילת שליש נקודת המרכז שער אייסינג נקודת הגנה בקבוצה התוקפת נקודה נייטרלית בקבוצה התוקפת נבדל מכוון נקודת הגנה בקבוצה המגינה נבדל נקודה נייטרלית בקבוצה המגינה (בדרך כלל) שגיאה בקריאת הנבדל שגיאה בקריאת האייסינג נקודה מרכזית (חוץ מהוקי ארצות הברית) נקודת הגנה בקבוצה המגינה (הוקי ארצות הברית)
בחוקי ההוקי קרח המאורגנים הראשונים, שני המרכזיים התמודדו על קו המרכז של הזירה, כמו שחלוצי האגף עושים היום.
באותו זמן, עמדת חלוץ אחרת הייתה קיימת, הנודד, שהתמודד מול חלוצים כמו חלוצים מרכזיים כיום, אבל במרחק של כמה מטרים.
החלוצים היריבים היו דופקים על הקרח בצד שלהם לצד הדסקית שלוש פעמים, ואז היו פוגעים במקלותיהם יחדיו מעל הדסקית, ואז היו רבים על הדסקית.
תמרון זה היה ידוע בשם 'בריון' ('bully').
שחקני ויניפג המציאו את מה שידוע היום כ'עימות' ('face-off').
בגרמניה ובמדינות אחרות המונח 'בריון' עדיין נפוץ.
בבנדי, המשחק מתחיל ב"מכה" כאשר כל קבוצה מוגבלת לחצי משלה ממגרש הבנדי.
עם זאת, המשחק מופעל מחדש בעימות כאשר המשחק הופסק זמנית.
העימות מתבצע במקום בו היה הכדור כאשר המשחק הופסק.
אם הכדור היה בתוך אזור העונשין כשהמשחק הופסק, העימות מועבר לנקודת החבטה החופשית הקרובה ביותר על קו העונשין.
בעימות שחקן אחד מכל קבוצה ניצב מול יריבו וגבו מופנה לקווי הקצה שלו.
המקלות מוחזקים במקביל זה לזה ומכל צד של הכדור.
אסור לגעת בכדור עד שהשופט שורק במשרוקיתו.
בעימות יכולים לשחק עם הכדור לכל כיוון.
בבנדי, העימותים מסודרים בסעיף של כללי משחק הבנדי שנקבעו על ידי פדרציית הבנדי הבין-לאומית (FIB).
פלורבול הוא סוג של הוקי רצפה עם חמישה שחקנים ושוער בכל קבוצה והוא משוחק במגרש מקורה עם כדור בגודל כדור טניס.
המשחקים מתקיימים בשלושה שלישים, מהלך כל שליש עשרים דקות ובדיוק כמו הוקי קרח המשחק מתחיל בעימות.
בשני משחקים אלה שהם תתי-ענפים של הוקי, המשחק מתחיל בעימות.
נעשה שימוש בעימותים במגרש של גברים לאחר כל שער, וכדי להתחיל כל רבע והארכה, אלא אם כן קבוצה שנמצאת ביתרון מספרי שולטת בכדור בסוף הרבע הקודם.
בעימות בשדה לקרוס, שני שחקנים מתמודדים זה מול זה ב-X באמצע המגרש, בתנוחה שפופה כשהכדור מונח על הקרקע על קו האמצע בין ראשי המקלות שלהם, במרחק ארבעה אינצ'ים (10 ס"מ) זה מזה, מקביל לקו האמצע אבל הקצוות מצביעים לכיוונים מנוגדים.
שני שחקנים נוספים מכל קבוצה חייבים להמתין מאחורי קווי האגף, 20 יארד מנקודת העימות משני הצדדים של המגרש עד לשריקה.
כל שחקן מלבד השוער, בשל הראש הגדול יותר של מקלו, יכול להתמודד; בפועל עימותים נערכים בדרך כלל על ידי קשרים.
כאשר קבוצה מאבדת שחקן עקב פנדל, יהיה רק קשר אחד נוסף באגף, או אף אחד אם שני שחקנים או יותר מגישים זמן.
כאשר שחקן שלישי, המקסימום המותר על פי הכללים לפני צבירת הפנדלים, הוא מגיש זמן, לקבוצה שנענשה כך מותר לאחד מאנשי ההגנה שלה לצאת ולשחק באגף במהלך העימות.
שחקנים שמתמודדים חייבים להניח את המקל שלהם בידיהם הלבושות כפפות על הקרקע ולהתמקם לחלוטין משמאל לראשי המקלות שלהם.
הם עשויים לכרוע ברך או להשאיר את שתי הרגליים על הקרקע.
בין הזמן שהם יורדים לעמדה ועד לשריקת השופט, על השחקנים מולם להישאר בשקט.
תנועה מוקדמת של כל שחקן תיקרא כעבירה טכנית, והקבוצה השנייה תזכה בכדור.
כדי להבטיח שהם יישארו דוממים, שופטים מקבלים הוראה לתזמן את השריקה שלהם באופן שונה בכל עימות.
בזמן השריקה, כל שחקן המתמודד עושה מהלך כדי להדק את הכדור מתחת לראש המקל שלו, או מנסה לכוון את הכדור לחבריו לקבוצה באגף.
רק ששת השחקנים האלה יכולים לנסות להרים את הכדור ראשונים.
שלושת אנשי ההתקפה וההגנה מכל אחת מהקבוצות חייבים להישאר באזורים שלהם מאחורי קווי הריסון 20 יארד (18 מ') מהקו המרכזי.
ברגע שההחזקה נקבעה, או שהכדור המשוחרר חוצה כל אחד מהקווים המעכבים, העימות נחשב שהסתיים וכל השחקנים רשאים לעזוב את האזורים שלהם.
אם הכדור המשוחרר יוצא מחוץ לתחום בעימות לפני שאחת מהקבוצות יכולה להרים אותו, הוא מוענק לקבוצה שנגעה בו לאחרונה וכל שאר השחקנים משוחררים כאשר המשחק מתחיל מחדש.
השחקנים המתמודדים אינם רשאים לדרוך או להחזיק במקל השני כדי למנוע מהשני לקבל את הכדור.
הם אף אינם רשאים ללכוד את הכדור מתחת למקלותיהם מבלי לנסות "לאסוף כטניס" כדי למנוע מאף אחד לבסס החזקה, פעולה שנענשת בדרך כלל כמו מניעת משחק, עבירה טכנית נוספת.
אם הם מרימים את הכדור על גב המקל שלהם אבל לא מעבירים אותו מיד לכיס, זה נחשב גם למניעה.
בכל המקרים הללו העימות יסתיים עם הכדור שיוענק לקבוצה היריבה במקום ההפרה.
שחקנים מתמודדים המטפלים או נוגעים בכוונה בכדור בניסיון להשיג החזקה, או משתמשים ביד הפתוחה שלהם כדי להחזיק את המקל של השחקן היריב, מקבלים עונש של שלוש דקות ללא שחרור על התנהגות בלתי ספורטיבית בנוסף להחזקת הכדור שניתנת לקבוצה השנייה.
שחקן שמתמודד בעימותים בתור מומחיות נקרא מומחה עימות.
הוא מכונה גם "FOGO" (באנגלית), אשר מייצג "התעמת, רד" ("face off, get off").
בלקרוס לנשים, נעשה שימוש גם בהליך הדומה לעימות, אם כי הוא נקרא תיקו.
שתי השחקניות הנוטלות את התיקו עומדות במרכז המגרש, ומחזיקות את מקלותיהן יחד בגובה המותניים בזמן שהשופט מניח את הכדור בין הראשים, הפונים זה לזה.
ארבע שחקניות נוספות מכל קבוצה עומדות בצד החיצוני של מעגל מרכזי בקוטר 9.1 מטר.
בשריקה, שתי שחקניות המרכז מרימות שתיהן את מקלותיהן, מעיפות את הכדור באוויר, בעוד השחקניות מבחוץ מנסות להשיג שליטה כאשר הכדור נופל.
טכניקה דומה, המכונה bully-off, משמשת בהוקי שדה.
שני השחקנים היריבים נוגעים לסירוגין במקלות שלהם על הקרקע ואחד נגד השני לפני שהם מנסים להכות את הכדור.
השימוש בו כשיטת התחלת המשחק הופסק ב-1981.
חוקים דומים בענפי ספורט אחרים
העימות דומה גם לשיטות אחרות המשמשות כדי להתחיל או לחדש את המשחק במגוון ענפי ספורט אחרים.
כל אלו כרוכים בשני שחקנים יריבים המנסים להשיג שליטה בכדור לאחר שחרורו על ידי שופט.
זריקת כדור בכדורסל, הרמת כדור בפוטבול אוסטרלי, והטלה בשינטי, כולם כוללים שופט שזורק את הכדור כלפי מעלה לאוויר ולאחר מכן על השחקנים להשיג שליטה על הכדור.
הפלת כדור היא שיטה המשמשת באיגודי כדורגל לפיה השופט יפיל את הכדור במקום לשחרר אותו לאוויר.
טכניקה, המכונה הטלה, משמשת בספורט המקל והכדור של שינטי.
משחק השינטי מתחיל עם השופט שזורק את הכדור לאוויר בין שני שחקנים יריבים שהמקלות שלהם, הנקראים "קאמנים", מורמים באוויר.
השחקנים חייבים לשחק על הכדור באוויר.
אירוע דומה לעימות נוסה לפחות בשתי ליגות פוטבול: המקרה של ה-XFL ב-2001 קבע "מערבולת פתיחה", שהחליפה את הטלת המטבע, שבה שחקן אחד מכל קבוצה ניסה להחזיר כדור משוחרר אחרי ריצה של עשרים יארד.
הקבוצה שהשחקן שלה החזיר את הכדור קיבלה בחירה ראשונה לבעיטה, קבלה או הגנה בצד אחד של המגרש.
בגלל שיעור גבוה במיוחד של פציעות באירועים אלה (במשחק הראשון של הליגה, שחקן XFL אחד סיים את העונה לאחר שהפריד את כתפו במערבולת), האירוע לא זכה לפופולריות ברוב ליגות הפוטבול האחרות.
'ליגת איקס לפוטבול מקורה' בכל זאת אימצה מערך פתיחה בגרסה שונה (בשימוש בשם "X-Dash") כשהחלו לשחק ב-2014, אך שינתה כדי למנוע את הפציעות כך שכל שחקן רדף אחרי הכדור שלו.
הטלת המטבע נותרה שיטת הבחירה לקביעת החזקה בתחילת משחק פוטבול אמריקאי.
עימות 4 האומות 2025 הוא טורניר בינלאומי בהוקי קרח שהחל ב-12 בפברואר והסתיים במשחק הגמר ב-20 בפברואר 2025.
הטורניר אורגן על ידי ליגת ה-NHL וכלל סגלים של 4 נבחרות לאומיות על טהרת שחקני ה-NHL.
הוא החליף בעונת 2024/25 את משחק ה"אול-סטאר" המסורתי והאירועים הנלווים אליו.
כל נבחרת כללה 23 שחקנים - 20 מחליקים ו-3 שוערים.
הנבחרות המשתתפות בטורניר היו קנדה, ארצות הברית, שוודיה ופינלנד.
המשחקים התקיימו בשיטת ליגה במונטריאול ובבוסטון, ומשחק הגמר בין שתי הראשונות התקיימו בבוסטון.
רוסיה לא השתתפה בטורניר למרות שיש לה ייצוג נכבד בליגת ה-NHL, בגלל הפלישה הרוסית לאוקראינה.
גם צ'כיה, אלופת העולם, לא השתתפה בטורניר בשל כמות גבולית של שחקני NHL צ'כים.
לנבחרות בולטות אחרות בהוקי הבינלאומי, כגון סלובקיה, גרמניה ושווייץ, אין מספיק שחקני NHL כדי להרכיב סגל מלא, ולכן לא השתתפו גם הן.
המשחקים המוקדמים נערכו בשיטת ליגה, לפי חוקי ה-NHL, כאשר במקרה של שוויון בתום הזמן החוקי התקיימה הארכה בשיטת "שער זהב" עד 10 דקות, בהרכבים חלקיים על הקרח – 3 מחליקים לכל נבחרת במקום 5. במידה שלא הובקע שער זהב בהארכה, הוכרע המשחק בדו-קרב חבטות עונשין.
על ניצחון בזמן החוקי הוענקו 3 נקודות למנצחת; משחק שמוכרע בהארכה או בדו-קרב חבטות עונשין העניק 2 נקודות למנצחת ונקודה אחת למפסידה.
שתי הראשונות בשלב הליגה עלו למשחק הגמר; במשחק הגמר השתנתה שיטת ההארכה לנהוג בפלייאוף ה-NHL – הארכה בת 20 דקות בשיטת "שער זהב" ובהרכבים מלאים (5 מחליקים לכל נבחרת) על הקרח, ובמידה שלא הובקע שער זהב התקיימה הארכה נוספת בת 20 דקות, וחוזר חלילה.
קנדה זכתה בטורניר לאחר שגברה במשחק הגמר על ארצות הברית 3 - 2 לאחר הארכה.
בוסטוןמונטריאול TD גארדןקיבולת: 17,850 סנטר בלקיבולת: 21,105
ארצות הבריתמאמן: מייק סאליבן (פיטסבורג פינגווינס)מספרשחקןעמדהקבוצה12מאט בולדיחלוץמינסוטה ויילד81קייל קונורחלוץויניפג ג'טס9ג'ק אייכלחלוץוגאס גולדן נייטס14ברוק פייברמגןמינסוטה ויילד23אדם פוקסמגןניו יורק ריינג'רס59ג'ייק גנצלחלוץטמפה ביי לייטנינג37קונור האליבקשוערויניפג ג'טס15נואה הניפיןמגןוגאס גולדן נייטס86ג'ק יוזחלוץניו ג'רזי דווילס85ג'ייק סנדרסוןמגןאוטווה סנטורס20כריס קריידרחלוץניו יורק ריינג'רס21דילן לרקיןחלוץדטרויט רד וינגס34אוסטון מתיוס (קפטן)חלוץטורונטו מייפל ליפס25צ'רלי מקאבוי (קפטן חלופי)מגןבוסטון ברואינס10ג'יי.
מילרחלוץניו יורק ריינג'רס29ברוק נלסוןחלוץניו יורק איילנדרס30ג'ייק אוטינג'רשוערדאלאס סטארס74ג'ייקוב סלייביןמגןקרוליינה הוריקנס1ג'רמי סוויימןשוערבוסטון ברואינס7בריידי טקצ'אקחלוץאוטווה סנטורס19מתיו טקצ'אק (קפטן חלופי)חלוץפלורידה פנתרס16וינסנט טרוצ'קחלוץניו יורק ריינג'רס8זאק ורנסקימגןקולומבוס בלו ג'אקטס
תומאס הארלי צורף במהלך הטורניר, בהיתר מיוחד, כצירוף חירום בעקבות שורת פציעות בנבחרת קנדה במהלך הטורניר
תאריך נבחרת 1 תוצאה נבחרת 2 אולם 20 בפברואר 2025 ארצות הברית 2 - 3* קנדה TD גארדן, בוסטון
עימות אלופי השחמט - 2025 היא תחרות שלראשונה התקיימה בחודש אוקטובר 2025. בתחרות השתתפו שלושת המדורגים הראשונים בעולם, וכן אלוף העולם המכהן.
התחרות התקיימה בסנט לואיס, בין ה-27 באוקטובר ל-29 באוקטובר 2025. השחקנים שיחקו שחמט מהיר (10 דקות + 5 שניות תוספת לכל מסע), במשך שלושה ימים של סיבוב כפול בכל יום, שבסופו של דבר הסתכמו ב-18 סיבובים.
הניקוד היה מיוחד כאשר הנקודות הזמינות מכל משחק גדלות בכל יום מ-1 ל-2 ל-3, עם עליות דומות עבור תיקו מ-0.5 ל-1 ל-1.5.
מגנוס קרלסן ניצח באופן בולט, ההפרש הגדול של 9.5 נקודות מול המדורג השני בעולם נבע בעיקר מהניצחון הגבוה מול גוקש, שעשה טעויות גדולות במשחקים שלו והצליח רק לסיים משחק אחד בתיקו.
חייב להיות מרכיב פסיכולוגי לטעויות הללו, שכן התוצאה של גוקש הייתה סבירה מול השחקנים האחרים.
קרלסן ניצח בכל המיני-קרבות והוא ממשיך להיות טוב יותר מכל יריביו.
פביאנו קרואנה סיים שני, נקמורה שלישי וגוקש אחרון.
שיטת הניקוד לא שינתה את סדר הסיום של השחקנים בשום צורה.
עֵין אַיָּלָה הוא מושב עובדים של תנועת המושבים במישור חוף הכרמל.
הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מצ'כוסלובקיה.
היישוב נוסד ב-15 באוגוסט 1949 על אדמות הכפר הערבי עין ע'זאל, שתושביו עזבו אותו בעקבות מבצע שוטר ואדמותיו הוכרזו נכסי נפקדים.
שמו של המושב הוסב באוקטובר 1949 מעין רזאל לעין איילה, המבוסס על שמו של הכפר, שמשמעותו בערבית היא "עין הצבי", אך מזכיר את אייל הכרמל שנכחד בתחילת המאה העשרים.
אזור זה היה מיושב כבר בתקופות קדומות: בתקופה הרומית, הביזנטית ובימי הביניים.
בשנת 2008 נחנך במקום אתר זיכרון לתשעה חיילי חטיבת אלכסנדרוני שנפלו באזור במלחמת העצמאות במבצע שוטר.
בכל שנה מתקיים טקס לזכרם של הלוחמים באנדרטה.
ענפי המשק העיקריים במושב הם גידולי שדה, מטעים, ירקות ורפת.
עין אל-אסד הוא כפר דרוזי בגליל העליון, ממזרח לבקעת בית הכרם, בתחום המועצה האזורית מרום הגליל.
גובהו בין 550 ל-600 מטרים מעל פני הים.
הכפר הוקם בשנת 1899, על ידי דרוזים בני היישוב בית ג'ן.
ב-1949 התיישבו בו כמה משפחות של ערבים מוסלמים שגורשו מהכפר הסמוך אל-פראדיה, אולם בשל סכסוכים שנתגלעו בינם לבין תושבי המקום עזבו מרביתם זמן קצר לאחר מכן, וכיום נותרה רק משפחה אחת מאל-פארדיה בעין אל-אסד.
הכפר שוכן למרגלות הר כפיר, בחלקו הדרומי של גוש הרי מירון.
שמו נקרא על שם מעיין הנובע בתחומו, "עין אל-אסד" (בעברית "עין האריה").
בערוצים הסמוכים לכפר נובעים מעיינות נוספים, בהם עין לביאה ועין הארי.
סביב הכפר כרמי זיתים ובוסתנים רבים, ובמדרון מעליו חורש ים תיכוני המהווה חלק משמורת הר מירון.
בכפר עצמו כמה נקודות תצפית המשקיפות אל רחבי הגליל התחתון, הר תבור, חיפה, הים התיכון, רמת הגולן, הרי הגלעד והכנרת.
במאה ה-21 התפתח בעין אל-אסד ענף תיירות הפנים.
פועלים בו כמה בתי אירוח ומסעדות בסגנון דרוזי מסורתי.
עין איה הוא חיבור הגותי של הרב קוק, הנסוב על אגדות התלמוד הבבלי והמשניות במסכתות ברכות, שבת ומשניות סדר זרעים (הנזכרות בעין יעקב).
הביאור מובא בפסקאות ממוספרות ללשון הטקסט התלמודי, ומהן מתרחבים נושאים רבים ומגוונים בסגנון אלגורי.
החיבור יצא לאור בארבעה כרכים, בעריכת הרב יעקב הלוי פילבר ובהוצאת מכון הרצי"ה.
כתיבת החיבור וניסיונות הוצאתו לאור
הרב קוק החל לכתוב את החיבור בהיותו רבה של זוימל.
בהיותו רבה של בויסק החל לתכנן את הדפסתו.
בשנת ה'תרס"ו (1906), בעודו רבה של יפו, ציין באגרת כי הוא עומד בפרק "במה בהמה", הפרק החמישי במסכת שבת (דף נא – דף נו).
בשנת ה'תרס"ח (1908) ציין באגרת נוספת כי טרם הדפיס את החיבור "מחוסר אמצעים".
בשנת 'התרע"ד כתב לתלמידו משה זיידל כי לצד השאלה הכספית, "עבודתי ב"עין יעקב" צריכה להרחבת דעת".
באותה עת, ביפו, החל מסיבה שאינה ברורה לכתוב מהדורה נוספת של עין איה הנקראת "מהדורה בתרא".
במהדורה זו מצוי פירוש חדש על שלושת העמודים הראשונים של מסכת ברכות (18 פיסקאות).
כתיבת החיבור נמשכה בשנות רבנותו של הרב קוק בירושלים.
בשבט ה'תרפ"ג (1923) כתב הרצי"ה לרב יחיאל מיכל חרל"פ, בנו של הרב יעקב משה חרל"פ: .
בפתק שהוצמד למחברת האחרונה בכתב היד, שהגיע עד דף קח במסכת שבת, צוין: "כרך אחרון – ירושלים תרצ"ד.
בשנת ה'תרצ"ה ציין תלמידו הרב שמואל ברוך שולמן כי החיבור על מסכתות ברכות ושבת צפוי לצאת לאור "בשלושה כרכים".
בחודש טבת ה'תרצ"ז (1936), בישיבת האגודה להוצאת כתבי הראי"ה, הכריע הרצי"ה להקדים את הדפסת עולת ראיה שהיה מוכן לדפוס, להדפסת ספר עין איה אשר חלקו הראשון עודו "טעון עיבוד וסידור".
בניסן ה'תרצ"ח (1938) דווח כי החיבור, לצד עולת ראיה, מוכן לדפוס ועתיד לצאת לאור במשך הקיץ.
סביב תחילת שנות השישים נעתר הרצי"ה קוק להפצרות תלמידו הרב צפניה דרורי, ערך את דפי ה"מהדורא בתרא" לדפוס, אולם ביקש שיודפס במתכונת הדומה להדפסת התלמוד הבבלי: באמצע העמוד דברי הגמרא, לצדו פירוש רש"י ולמטה פירוש עין איה.
העתק השמש לא עלה יפה ולפיכך נזנחה העבודה.
באותה עת אבד כתב היד של ה"מהדורה בתרא" ונתגלה כעבור שנים, רק לאחר הדפסת הכרך השלישי של החיבור.
קודם להדפסתו, נדפסו פסקאות מן החיבור בידי הרצי"ה בתוך הסידור עולת ראיה, על פי רוב תוך עריכה שלהן.
לצד זאת, לאורך שנים פורסמו פסקאות אחדות במהדורה השנייה של הספר חבש פאר, בספר ארץ חפץ וכן במקומות נוספים.
מקור השם הוא בפסוק בספר איוב (): .
איה הוא עוף בעל ראייה חדה.
השם רומז לכך שהמחבר סולל כאן במידה מסוימת דרך חדשה ללימוד אגדה כדבריו בהקדמה, ויש בו גם רמיזה לשם המחבר ("אי"ה" בראשי תיבות הוא אברהם יצחק הכהן) ולשמו של הספר "עין יעקב" - שהוא ליקוט אגדות התלמוד עם ביאורים, המשמש בסיס לביאור של הרב קוק בספרו זה.
בשלהי שנת ה'תשמ"ו (1986) הוציא לאור הרב יעקב הלוי פילבר, מתלמידיו של הרצי"ה קוק, את הכרך הראשון של החיבור לאור, בהוצאת מכון הרצי"ה.
הכרך השני של החיבור נדפס בשנת ה'תש"ן.
מהדורה שנייה ומתוקנת של כרכים אלה, בתוספת ה"מהדורה בתרא" בכרך הראשון, נדפסה בשנת ה'תשנ"ה.
בשנת ה'תשנ"ד נדפס הכרך השלישי, ומהדורה מתוקנת בשנה שלאחר מכן.
בשנת ה'תש"ס הושלמה הסדרה עם צאת הכרך הרביעי לאור.
מהדורת הדפוס של הספר כוללת ארבעה כרכים.
א – ההקדמה, מסכת ברכות פרקים א-ה (דף ב – דף לד), וכן ה"מהדורה בתרא" של תחילת החיבור.
בסך הכל כולל הספר 508 פיסקאות ב-178 עמודים.
ב – מסכת ברכות פרקים ו-ט (דף לה – דף סד), וכן על משניות מסדר זרעים (פאה, דמאי, שביעית, מעשר שני וביכורים).
בסך הכל כולל 543 פיסקאות ב-363 עמודים.
בסך הכל כולל הספר 387 פיסקאות ב-229 עמודים.
ד – על מסכת שבת פרקים ג-יד (דף מא – דף קח).
בסך הכל כולל הספר 539 פיסקאות ב-292 עמודים.
בפתח כל כרך נדפסה הקדמה קצרה מאת העורכים, וכן תוכן עניינים מפורט, המציין את נושאי הפרקים השונים בכרך.
כמו כן, בחתימת כל כרך הובא מפתח עניינים מפורט לתכני הכרך.
בהקדמה שנדפסה בפתח השער הרביעי ציינו עורכי מכון הרצי"ה, כי בכוונתם "להוציא לאור גם כרך מילואים, שיכלול ליקוטים מדברי הראי"ה בדפוס ובכתב יד על עין יעקב".
כרך מילואים זה מעולם לא נדפס.
מגמת הספר מנוסחת בהקדמה, שרבים מייחסים לה חשיבות גם ללא קשר לתכני הספר.
בין השאר מציג בה הרב קוק תפיסה היסטורית ופילוסופית של תקופת בית המקדש השני.
בהקדמת הספר כותב המחבר כי בא לכתוב ספר זה בגלל המיעוט (באיכות ובכמות) של ספרי יהדות "קלים לקריאה" בתקופתו.
אופי החיבור ומקומו בכתבי הראי"ה
כפי הנראה תכנן הראי"ה לכתוב ביאור מקיף על כל אגדות התלמוד הבבלי.
כתוצאה מן העיכובים במשך השנים, ניכרים הבדלים משמעותיים בסגנון ובאופי הכתיבה לאורך הספר.
לדברי הרב משה צבי נריה, תלמידו של הרב קוק, "המעיין בביאורו של הרב לעין יעקב, עין איה, יווכח מיד באיזו מידה סיגל הרב לעצמו את סגנון המהר"ל וגישתו לביאור מאמרי חז"ל".
יש רבנים הממליצים להתחיל ללמוד את כתבי הראי"ה דווקא מחיבור זה.
עין איה על מסכתות נוספות
בספר מאמרי הראיה הובאו 15 פרקים מתוך עין איה על אגדות רבה בר בר חנה שבמסכת בבא בתרא.
כמו כן, באייר ה'תש"ע (2010) לרגל חתונה משפחתית, נדפסה החוברת "כהונת רפאל" – מתורתו של הרב רפאל קוק, אחיינו של הראי"ה, ובה בין השאר שש עשרה פיסקאות מעין איה על סדר נשים (מסכתות כתובות ויבמות).
פסקאות אלה נדפסו בכרך השישי של אוצרות הראי"ה.
עין-חתול חברבר (שם מדעי: Telescopus fallax) הוא נחש תת-ארסי שכיח בישראל ממשפחת הזעמניים.
תפוצתו בארץ כוללת את בתי הגידול הים תיכוניים מצפון הנגב ועד גבול הלבנון למעט באזורי חולות נודדים.
אורכו כבוגר הוא כ-80 ס"מ, אם כי רוב הפרטים הנצפים מאופיינים בגודל של עד 60 ס"מ.
צבעי הגב שלו נעים בין חום לאפור או בין אפור לצהבהב, על גבו אפשר לראות כתמים שחורים ושחומים וראשו בצבע אחיד אפור הוא שטוח ורחב יותר מגודלו של צווארו.
על אף שיש לו יכולת טיפוס, לרוב הוא פעיל על פני הקרקע וזחילתו איטית.
הטלת ביצים מתבצעת בחודשים יוני ויולי, ומאופינת ב-4-7 ביצים.
הבקיעה מתרחשת בחודשים ספטמבר - אוקטובר.
ניזון לרוב מלטאות קטנות כגון שממיות, ייתכן וגם נחשים ופרוקי רגליים.
אישוניו מאונכים ומכאן בא שמו (עין-חתול).
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 179-181
עין אל-סהלה הוא כפר ערבי אשר נמצא באזור נחל עירון.
הכפר שייך החל משנת 1996 למועצה המקומית בסמ"ה.
בכפר בית ספר יסודי ועל יסודי, 3 קופות חולים, נקודת דואר, שני מסגדים, שני גני חובה.
תחנה לבריאות המשפחה שפעלה בכפר פעמיים בשבוע נסגרה בסוף 2015, במסגרת צמצום מספר התחנות.
הכפר קרוי על שם מעיין אשר היה שייך לשבט אל-סהלה שמוצאו מעזה.
באמצע המאה ה-19 הצליח שבט הכבהא להשתלט על אדמות הכפר ולהתיישב בו ובכך הפך להיות השבט היחידי אשר נמצא בכפר.
גרות בכפר שתי משפחות, כבהא ובדראן, שהן בעצם משפחה אחת.
במהלך מאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 נחשב הכפר לכפר בת של ברטעה.
לאחר הקמת מדינת ישראל התחזק מעמדו העצמאי כיישוב נפרד.
ליד הכפר נמצאת שמורת הר אמיר אשר ידועה בעצי האלון המצוי שהם שרידים ליער קדום אשר היה באזור נחל עירון.
היער נעלם ברובו בגלל שתי סיבות מרכזיות:
כריתת העצים כדי להרחיב את האדמות החקלאיות בעקבות הצמיחה הדמוגרפית באזור נחל עירון במאה ה-20.
כריתת העצים במטרה לייצר פחם שהיה תעשייה דומיננטית באזור עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20.
עין אִבּל הוא כפר נוצרי לבנוני בנפת בינת ג'בייל שבמחוז א-נבטיה.
החוקר אניס פריחה סבר שבסורית, פירוש המילה "עין" הוא "מעיין" ו"אבל" הוא שם נרדף לגמל, כך שצירוף שתי המילים הוא "מעיין הגמל".
אדוארד הנרי פאלמר כתב בשנת 1881 שפירוש שם הכפר הוא: "מעיין הגמלים" תוך תרגום מילולי של השם מהערבית הקלאסית.
הכפר ממוקם בלב הגזרה המרכזית בדרום לבנון, כ-9 קילומטרים מגבול ישראל בקו אווירי, מול מושב דוב"ב, כ-6 קילומטרים מערבית לבינת ג'בייל.
הכפר משתרע על רכס בגובה ממוצע 750 מטרים מעל פני הים.
האקלים בכפר ים תיכוני, ונע ממזג אוויר יבש בקיץ ועד למזג אוויר מושלג בחורף.
בתלמוד הבבלי, במסכת נידה מוזכר יישוב בשם "עין בול", ובתרגום לאנגלית נוספה הערה שהכוונה לעין אבל השוכנת "צפונית מערבית לצפת".
החוקר ארנסט רנן ביקר ביישוב ומצא בפאתיו, באזור "שלעבון" וכן באזור "א-דווייר" , קברים עתיקים, מעברים תת-קרקעיים, שרידי מבנים בנויים מאבנים גדולות וכן סרקופגים עם גילופים מרשימים.
הוא זיהה את "שלעבון" עם היישוב המקראי שעלבין שהיה בנחלת שבט דן.
על אחד הקברים גילה רנן תבליט של אפולו וארטמיס.
התבליט הועבר לצרפת ומוצג במוזיאון הלובר.
בשנת 2011 מוזיאון הלובר יצר העתק מדויק של התבליט, שנמסר למועצת עין אבל.
הכפר הקיים נוסד כנראה בשנת 1650 על ידי משפחות נוצריות שהגיעו מצפון לבנון.
ראשונה הגיעה משפחת שחאדה ולאחריה משפחת עוואד (عواد) הידועים בכינוי "החסרוניים" (الحصرونيين), כי ככל הנראה הגיעו מהכפר שבצפון לבנון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ניסו הצרפתים לקבע הסדרים מנהליים לקראת הקמת לבנון הגדולה, תוך מתן העדפה למרונים.
השיעים התנגדו למהלך ובמהלך החודשים מאי-יוני 1920 תקפו השיעים בדרום לבנון את הכפרים הנוצריים הסמוכים להם, ובעיקר את עין אבל.
כ-120 איש מתושבי הכפר נהרגו, רבים נפצעו ורוב תושבי הכפר ברחו לקהילות נוצריות בגליל, למשך כחודשיים.
האירועים הסתיימו ב-1 ביוני 1920, כאשר כוחות צרפתיים הגיעו לאזור וערכו מסע נקמה בכפרי השיעים.
עם חזרת הפליטים הוקמה בכפר מצבה גדולה לזכר הנרצחים.
במלחמת לבנון השנייה השתלט החזבאללה על הכפר וירה ממנו רקטות קטיושה בניגוד לרצון התושבים.
תושבי הכפר התבקשו לעזוב את בתיהם, ובתקיפת חיל האוויר מספר בתים נפגעו.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל עזבו רוב התושבים את הכפר לביירות וצפון לבנון.
בכפר נשארו רק כ-40% מהתושבים, רובם גברים בוגרים, כדי לשמור על הרכוש.
ב-23 בנובמבר 2023 פגעו חלקים ממיירטי כיפת ברזל ששוגרו על ידי צה"ל נגד טילי חזבאללה, בכמה בתים בכפר.
בנובמבר 2024 במהלך התמרון הקרקעי בלבנון כבש צה"ל את הכפר.
בשנת 2014 הופיעו ברשימות משרד הפנים הלבנוני 4,621 בוגרים בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, שכתובתם הייתה בכפר.
אוכלוסיית הכפר מורכבת מנוצרים המשתייכים לסיעות של הכנסייה הקתולית: רוב התושבים הם מרונים, מלכיתים (בשנת 2009 היו בכפר 410 מלכיתים) ומספר משפחות ארמניות.
חלק ניכר מבני הכפר היגרו לארצות שונות ומסייעים בכסף לתושבי הכפר, במיוחד בפרויקטים ציבוריים.
בכפר חקלאות מפותחת הכוללת מטעי תאנים, רימונים, תפוחים, שקדים, פקאן, ערמונים וכן כרמי זיתים וגפן.
גידולים אלא מהווים את רוב תוצרת הכפר.
עין אבל מהווה מרכז דתי ובו שלוש כנסיות, שתי קפלות ומנזר.
מדי שנה, ב-15 באוגוסט מתקיימת בכפר תהלוכה לזכר עלייתה לשמיים של מריה אם ישו, וכמנהג הנצרות ביום זה מתקיימות מיסות בכנסיות.
פסל "אום א-נוּר" (בעברית: "אם האור"): פסל של מריה ובזרועותיה ישו הניצב על מגדל בגובה כ-60 מטר, בכניסה לכפר.
הוא היה הפטריארך המרוני השני מדרום לבנון.
אטיין סאקר (יליד 1937), המכונה "אבו אַרז": היה פוליטיקאי לבנוני לאומי, וייסד את מפלגת שומרי הארזים וכן מיליציה באותו שם.
סאקר והמיליציה שלו השתתפו באופן פעיל במלחמת האזרחים בלבנון בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. בשנת 1990 הואשם בשיתוף פעולה עם צבא דרום לבנון והושם במעצר בית.
בשנת 2000 נמלט לישראל ומאז גר באירופה.
אליסר פַרַח אנטוניוס (Elissar Farah Antonios): יועצת אסטרטגית, חברת מועצת המנהלים של לשכת המסחר הבין-לאומית של דובאי.
בעבר, עבדה 19 שנה במספר תפקידי ניהול בסיטיגרופ.
עין אל-חילווה (מערבית: عين الحلوة, מילולית: "המעיין המתוק/היפה") הוא מחנה פליטים פלסטינים הגדול מסוג זה בלבנון.
המחנה ממוקם מזרחית לעיר צידון, כ-50 ק"מ מצפון לגבול ישראל.
המחנה הוקם ב-1948 על ידי הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום כדי ליישב בו פליטים מכפרים ערביים בארץ ישראל: עמוקה, ספוריה, שעב, טייטבא, מנשייה, א-סימירה, א-נאר, א-ספסאף, חיטין, ראס אל-אחמר, א-טירה ותרשיחא שבנפות צפת ועכו שבגליל העליון.
עם תושביו המוכרים של המחנה נמנה הקריקטוריסט נאג'י אל-עלי, שגלה ללבנון עם משפחתו בגיל 10 בעת מלחמת העצמאות.
בתחילת המאה ה-21 התגוררו במחנה למעלה מ-70,000 בעלי מעמד פליט.
בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה הגרו אליו פליטים סורים ומצבת האוכלוסייה מתקרבת ל-120,000 תושבים.
ביוני 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה, התנהלו במחנה עין אל-חילווה קרבות בין לוחמי צה"ל ומאות מחבלים שנלחמו מאחורי אוכלוסייה אזרחית במחנה וסירבו להיכנע.
הקרבות סביב המחנה היו קשים וארוכים.
המחבלים היו מצוידים באמצעי לחימה רבים.
על הקרב בעין אל-חילווה אמר תא"ל יצחק מרדכי, שתחת פיקודו כמפקד עוצבת הגליל פעלו הכוחות שלחמו וכבשו את המחנה:
במהלך התקופה שלאחר המלחמה עברו למחנה פליטים ממחנה נבטיה (نبطية), שנפגע קשות בקרבות ומאוחר יותר נחרב.
במהלך תקופה זו היוו את הכוח הדומיננטי במחנה ארגונים שנתמכו על ידי סוריה, ובייחוד ארגונו של אבו נידאל.
עד למותו מרסיס פגז בחילופי אש עם צבא דרום לבנון, שלט במחנה מוחמד עארף ("אבו מוג'אהיד"), חבר המפקדה הראשית של חזית ההצלה הלאומית הפלסטינית.
הוא נהרג ב-4 בנובמבר 1985. ולפי ידיעות אחרונות היה בדרגה מקבילה לסגן אלוף.
בסוף שנות ה-80 עלה בידי פת"ח להשתלט על מוקדי הכוח במחנה.
ב-1993 הצליח כוח בראשותו של מוניר אל-מקדח, המקורב לחזבאללה ולאיראן, להשתלט על המחנה.
אל-מקדח השתלב מאז מחדש בפת"ח.
מכיוון שצבא לבנון אינו מורשה להיכנס לשטח המחנה, הוא מכונה לעיתים בתקשורת הלבנונית "אזור עברייני" על ידי התקשורת הלבנונית, ונמלטו אליו מספר רב של מבוקשים על ידי השלטונות הלבנוניים.
עיתונאי לבנוני כינה את המתרחש במחנה ב-2004 כ"אנרכיה".
ב-2007 התפתחו עימותים בין הרשויות הלבנוניות לבין גורמים בארגון הטרור הסוני-פונדמטליסטי "פתח אל-אסלאם" (המקורב לסוריה אך גם לאל-קאעידה) אשר פועלים מתוך מחנות הפליטים וארגון טרור אסלאמיסטי-ג'יהאדיסטי נוסף, "ג'ונד א-שאם" פועל בלא מפריע מן המחנה.
ב-2007 פרסם היומון הערבי "א-שרק אל-אווסט" כתבה שתיארה את התנאים הקשים במחנה, שהפכו פעילים בתנועות שמאל חילוניות לפעילי ג'יהאד.
מדי פעם ישנם קרבות בין חמושים במחנה ובעימותים בין אנשי פתח וקבוצות איסלאמיות נהרגו 10 אנשים באפריל 2017. ב-18 באוגוסט החלו בעיר עימותים חריפים בין קבוצות חמושות יריבות, ביניהן: פת"ח, חמאס, הג'יהאד האסלאמי, דאעש, ג'בהת א-נוסרה ועוד.
התנגשויות בין הפת"ח לארגונים איסלאמיסטים
ב-30 ביולי 2023 חוסל גנרל פת"ח, אבו אשרף אל ארמושי, ושלושת שומרי ראשו, על ידי אנשי הג'יהאד האסלאמי.
מה שיצר סכסוך בין הארגונים.
איסלאמיסט מ"הקבוצה אל-שבאב אל-מוסלמית" נהרג אף הוא ושישה נוספים, כולל מנהיג הקבוצה, נפצעו.
הפסקת אש סוכמה בשעה 18:00 בערב במהלך פגישה של פלגים פלסטיניים, כולל פת"ח, והשתתפו בה גם אנשי אמל וחזבאללה.
אונר"א השעתה את השירותים בתוך המחנה עקב האלימות, אך פתחה את בתי הספר שלה למשפחות שנמלטו מהלחימה.
יותר מ-2,000 איש עזבו את המחנה תוך כדי הלחימה.
המשך הלחימה בספטמבר, לאחר הפרת הפסקת אש, עם החלטת פת"ח לנקום את ההתנקשות ולמצוא את הרוצחים, הוביל לעימותים חוזרים ונוספים שהותירו חמישה הרוגים ולמעלה מ-50 פצועים.
הפרות רבות של הפסקות אש הובילו להסכמה סופית ב-14 בספטמבר, במטרה למסור את הרוצחים לשלטונות המחנה.
ב-29 בספטמבר, כחלק מההסכם והשקט החדש, הוצב כוח אבטחה פלסטיני בבית ספר בעין אל-חילווה, במקום החמושים שכבשו את המתחם, עם מטרה להבטיח את חזרת הלימודים בסוף אוקטובר.
הכוח הכלל 55 אנשי מיליציה מקבוצות שונות, כולל החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ואסבת אל-אנסאר.
עין איוב הוא מעיין בחופה הצפוני של הכנרת בבקעת טבחה ליד הגן הלאומי כפר נחום.
שמו של המעיין מקורו במסורות דרוזיים המספרות שהנביא הקדוש איוב נרפא במי המעיין מהשחין שבו הוכה על ידי השטן.
למי המעיין מיוחסות סגולות מרפאות.
המעיין נמצא בין כביש 87 וגדת הכנרת.
עד מלחמת העצמאות נקרא המעיין "מרחץ איוב" או "חמאם אל-איוב".
הגישה למעיין היא דרך מדרגות המגיעות לרחבת המעיין.
מעל המעיין בנויה בריכה עתיקה גדולה עגולה בצורת גליל, הבנויה מאבן.
גובהה הפנימי של הברכה 6.5 מטר, קוטרה 2.5 מטר ועובי הקירות 1.5 מטר.
זו בריכת הרמה עם גרם מדרגות לולייני.
בריכות דומות נבנו על ידי הרומאים ששימשו להפעלת טחנות קמח.
במאה ה-18 שופצו מבנים אלה, ותיארוך זמן בנייתה של הבריכה אינו ידוע.
מליחות המים במעיין 1,000 מ"ג כלור לליטר, חום המים 27 מעלות צלזיוס, וספיקתו 20 מ"ק לשעה.
קידוח "כנרת 7" של תה"ל במקום ליד בריכת המעיין, במסגרת הפעולה להטיית המעיינות שהמליחו את הכנרת פרצו המים בבאר ארטזית עם ספיקה של כ-600 מ"ק לשעה, ולא ניתנים לעצירה.
בגלל מליחותם הנמוכה יחסית של המים (800 מ"ג כלור לליטר), החליטה תה"ל לאפשר את זרימת המים לכנרת, בניגוד לשאר המעיינות המלוחים המוזרמים בתעלה מיוחדת העוקפת את הכנרת.
הקידוח הביא לפרצה בתחתית הבריכה ולכן מפלס המים בה נמוך.
בעבר מילאו המים את הבריכה והם שימשו להשקיית חלקות חקלאיות באזור.
מי הקידוח זורמים באמצעות צינור לכוון הכנרת דרך מצוק סלע גיר מעל הגדה, ונופלים לכנרת במפל בגובה של 4 מטר.
מתחת למפל מספר בריכות התחומות באבני בזלת המתחברות לכנרת.
מסביב לבריכה סבך של צמחייה.
המפל נקרא - "המפל הנסתר" כאשר זרימתו יוצאת מבין אבני הבזלת לכנרת, ולמספר בריכות המתחברות אל הכנרת.
זרימתו של המפל אחידה במשך כל עונות השנה, וטמפרטורת המים שלו קבועה - 24 מעלות.
בתקופת הקיץ, כאשר בחוץ מגיעה הטמפרטורה לארבעים מעלות ומי הכנרת מתלהטים לשלושים מעלות, מי המפל נותרים קרירים וצוננים.
בעונת החורף, כאשר האוויר ומי הכנרת מתקררים והטמפרטורה שלהם צונחת מתחת לעשרים מעלות, מי המפל מרגישים חמימים למגע.
מעל כביש 87 נמצאת מערה שעל פי המסורת הדרוזית שהה בה איוב בעת בואו לטבול במי המעיין.
שמו של המעיין מעיד על כך שהוא נקשר במסורות שונות לאיוב המקראי.
לפי המסורת, איוב הגיע למעיין זה על מנת להירפא מהשחין שבו לקה.
בבואו לרחוץ במי המעיין, והתגורר במערה שנראית על צלע ההר מעל למעיין, שנקראת על פי המסורת "מערת איוב".
עַיִן היא איבר חישה הרגיש לגלי אור ומשמש על ידי כך לראייה.
עיניים בעלות כוח רזולוציה התפתחו בעשר צורות שונות מהותית בקרב מינים שונים, ול-96% ממיני בעלי החיים יש מערכת אופטית מורכבת.
גם לבעלי חיים ששוכנים דרך קבע בסביבות נעדרות אור, כמו מעמקי הים או מחילות באדמה, יש עיניים, אולם לרוב הן מנוונות וקיימות כשריד אבולוציוני (בדומה לעצם הזנב אצל בני אדם).
לפי תורת האבולוציה, עיניים פרימיטיביות הופיעו עוד לפני התפתחותם של אורגניזמים רב-תאיים.
בקדמת מושבות תאים מסוג כדורונים קיימים תאים בעלי פיגמנט רגיש לאור במיוחד, שכנראה שימש בתור סוג של עין למושבה.
עיניים פשוטות ביותר מעבירות למוח מידע על מידת התאורה של הסביבה.
עיניים מפותחות יותר מאפשרות לבעל החיים יכולת ראייה.
לחרקים ולבעלי חיים אחרים יש עיניים המורכבות ממספר מבנים והתמונה שהם רואים מורכבת חלקים-חלקים (ולא ממספר תמונות כפי שנהוג לחשוב).
עיניהם של חלק גדול ממיני הטורפים ואוכלי-הכול – בכללם האדם – ממוקמות בקדמת הראש, מיקום שמאפשר ראיה ראיה תלת-ממדית והתמקדות בטרף, בעוד עיניהם של מינים אחרים ממוקמות בצדי הראש, מה שמאפשר שדה ראייה רחב ככל האפשר.
אצל רוב החולייתנים, ואף במספר מינים של רכיכות, תפקוד העין מבוסס על חדירתן של קרני אור ומיקודן על שכבת קולטנים רגישים הקרויים פוטורצפטורים המצויים ברשתית ואשר מתמחים בהמרת קרני אור לאנרגיה כימית המחוללת אותות חשמליים.
אותו גירוי חשמלי מועבר באמצעות עצב הראייה לאונה האחורית של המוח ושם מתבצע פיענוח האותות החשמליים לכדי מייצג עכשווי של האזור בו מתבונן בעל החיים.
ככלל, לעיניים מסוג זה מבנה כדורי – שצורתו נשמרת הודות לחומר דמוי ג'ל (גוף זגוגיתי – Vitreous Humor) הממלא את מרבית נפחה של העין – עדשה הממקדת את קרני האור וקשתית השולטת בעוצמת האור החודר לעין.
בעיניהם של רכיכות מסוג Cephalopoda, דגים, דו-חיים ונחשים ישנן עדשות מקובעות ומיקוד האור מתבצע באופן טלסקופי, באופן המזכיר את פעולת עדשת מצלמה.
עיניים מורכבות (compound eyes), האופייניות בעיקר למערכת פרוקי הרגליים, בנויות ממספר רב של יחידות ראייה (או "עיניות") כאשר כל יחידת ראייה מתפקדת כיחידה עצמאית הקולטת קרני אור, ממקדת אותן באמצעות עדשה על שכבת התאים הפוטורצפטורים ומשם מועבר המידע לאזור הרלוונטי במערכת העצבים.
בניגוד לתפיסה הרווחת, כל יחידת ראייה מכסה רק זווית קטנה משדה הראייה הכללי ולא מספקת מספר רב של תמונות זהות.
חדות והיקף שדה הראייה במערכת פרוקי הרגליים נקבעים על פי מספר יחידות הראייה הקיימות והאופן בו הן מסודרות.
בעיניהם של מינים מסוימים ישנן עד כ-28,000 יחידות ראייה, אשר מסוגלות להעניק שדה ראייה של 360 מעלות.
כמו כן יכולים מרבית החרקים לראות אף בתחום העל-סגול הנעלם מעיני בני האדם.
יכולת זו מסבירה מדוע פרחים התלויים בחרקים להאבקה צבועים בצבעי על-סגול עזים המושכים את החרקים אל מיקומו של הצוף החבוי בפרח.
למספר מינים במערכת פרוקי הרגליים, בכלל זה אלו מסדרת הכנף-מניפתיים (שם מדעי: Strepsiptera), ישנן עיניים מורכבות הבנויות ממספר שכבות כל אחת (כאשר לכל יחידה רשתית משלה) היוצרות ראייה רב-תמונתית.
באופן זה, בו כל עינית מתבוננת בזווית שונה, מתלכדת לכדי ראייה תמונה בזווית רחבה ובחדות גבוהה מאוד.
עיניים מורכבות מצטיינות אף בזיהוי תנועה.
הזבוב, לדוגמה, מזהה תנועה פי חמישה עשר טוב יותר מבני האדם.
טרפידים, בעלי יכולת עיבוד היפר-ספקטרלית, נחשבים כבעלי יכולת ראיית הצבע המורכבת ביותר בעולם החי.
הטרילוביטים, מחלקת פרוקי רגליים שהתקיימה בעידן הפלאוזואיקון, היו בעלי עיניים מורכבות ייחודיות אשר עדשותיהן היו מבוססות קלציט.
בכך היו שונים משאר פרוקי הרגליים אשר להם עיניים רכות בדרך-כלל.
מספרן של העדשות מעין לעין היה מגוון.
לטרילוביטים מסוימים הייתה עדשה אחת בלבד בכל עין ואצל אחרים נאמד מספר זה בכמה אלפים.
את כמה מהעיניים הפשוטות ביותר בעולם החי ניתן למצוא בבעלי חיים כדוגמת השבלולים, אשר אינם מסוגלים באמת "לראות" בהיבט המעשי.
על-אף שהם מצוידים בתאים מסוג קולטני-אור, המחסור בעדשה או בכל אמצעי אחר לשבירת ומיקוד קרני האור והיכולת לעבד מידע מורכב לכדי תמונה לא מאפשר להם יותר מאשר להבדיל בין סביבה מוארת לחשוכה.
אך מידע זה הוא כל הנחוץ להם כדי להתרחק מחשיפה לאור שמש חזק המסוכן עבורם.
המקור המשותף לכלל העיניים בעולם החי מבוסס על מספר מאפיינים גנטיים ואנטומיים שניתן למצוא בכל סוגי העיניים.
כלומר, חרף המגוון הגדול בסוגי העיניים שניתן לזהות בממלכת החי, מקור כולן הוא באותה עין-קדומה, שהתפתחה לפני כ-540 מיליון שנים בקירוב.
על-פי הערכת המדענים, קצב התפתחות העין נמשך על-פני מספר מיליוני שנים בלבד – פרק זמן קצר במונחים אבולוציוניים – שכן הטורף הראשון שהגיע לכלל ראייה הצית מעין "מרוץ" ביולוגי-אבולוציוני.
בעלי החיים הניצודים וטורפים "נאלצו" להדביק ואף להשיג את הפער במהירות, כדי לזכות ביתרון הישרדותי, והמגוון הנוכחי הרחב של סוגים ותת-סוגים של עיניים שהתפתחו במקביל הוא פועל יוצא של אותו מרוץ ביולוגי.
עיניהם של בעלי-חיים שונים התפתחו על פי צורכיהם המיוחדים.
עיניהם של חולייתנים ורכיכות משמשות כדוגמה להתפתחות אבולוציונית מקבילה, וזאת למרות מקורן המשותף.
העיניים הקדומות ביותר בממלכת החי היו עשויות מעין טלאים-טלאים של שכבות קולטני-אור (פוטורצפטורים) שדמו בהתפתחותם לאלו של קולטני הריח באף וקולטני הטעם בפה.
אותן עיניים קדומות יכלו להבחין בין סביבה מוארת לסביבה חשוכה בלבד, מבלי יכולת לזהות את כיוון האור ומקורו.
מעריכים כי אורגניזמים שפיתחו יכולות זיהוי אור בסיסית זו שרדו יותר מאורגניזמים הנעדרים יכולת זו, כיוון שיכלו להימלט מאזורי מים רדודים שספגו קרינה מהשמש לאזורים עמוקים ובטוחים יותר.
קולטני אור בסיסיים אלה התפתחו עם הזמן למעין גומחה המתמחה באיתור תנועה על ידי ניצול הזווית שבה פגעו קרני האור כדי לזהות את מקור האור.
אותה גומחה המשיכה והתפתחה עם השנים, פתח החשיפה לאור הצטמצם, ומספר קולטני-האור עלה – מה שייצר מעין מבנה המזכיר לִשְכָה אֲפֵלָה (קמרה אובסקורה) שאפשרה זיהוי צורות עמומות.
התפתחות אבולוציונית זו אפשרה לאורגניזמים לזהות תנועה ולהימלט מטורפים, אורגניזמים שלא התפתחו בהתאם נכחדו מהר.
אותה שכבת תאים מגינה התפצלה בשלב מסוים לשתי שכבות שאפשרו זווית ראייה רחבה יותר ורזולוציה חדה יותר.
אותה שכבת תאים המשיכה להתעבות באופן הדרגתי עם הזמן, ואצל מרבית בעלי החיים התווסף לה החלבון השקוף קריסטלין.
הפער שבין שתי רקמות התאים תרם ליצירת עדשה קמורה דו-צדדית שהיא מבנה אידיאלי ליצירת מקדם שבירה נורמלי.
במקביל ובנפרד התפתחו שתי שכבות תאים נוספות, אחת שקופה והשנייה אטומה: הקרנית והקשתית, בהתאמה.
הפיצול בין אותן שכבות תרם להיווצרות של נוזל מיימי שקוף (Aqueous Humor) שמזין את העדשה ואת הקרנית ומפנה חומרי פסולת.
אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר של אבולוציה מתכנסת היא עין המצלמה של מחלקת הסילוניות (לדוגמה: דיונון ותמנון), של תת-מערכת החולייתנים (לדוגמה: יונקים) ושל מערכת הצורבים (לדוגמה: מדוזה).
אבותיהם המשותפים האחרונים היו לכל היותר תא קולט אור פשוט, אך מגוון של תהליכים גרמו לעידון פרוגרסיבי של עיני המצלמה והובילו לכך שיש רק הבדלים קטנים בין עיצובי העין שלהם.
התפתחות העין בקרב בעלי חוליות משמש ביולוגים כמו ריצ'רד דוקינס כדי להדגים כיצד תהליך אבולוציוני הדרגתי לא מוביל בהכרח לתוצאה הנדסית מושלמת, היות ששיפורים מאוחרים נבנים על בסיס תכונות קיימות שכבר לא ניתן לשנותן.
כך בקרב בעלי חוליות העין בנויה הפוך להיגיון הנדסי – החלק הרגיש לאור בתאים הממוקמים ברשתית מופנה אחורה, אל תוך הגולגולת, ואילו החלק שמוביל דם ואותות עצביים מופנה קדימה.
דבר זה יוצר "פגם עיצובי", שכן כדי להגיע למוח החוטים העצביים חייבים להיכנס פנימה לתוך הראש, וריכוזם בחלק הקדמי של הרשתית יוצר כתם עיוור.
לעומת זאת, עין הסילוניות מחווטת בכיוון ההפוך, עם דם וכלי עצב הנכנסים בחלק האחורי של הרשתית ולא בחזית כמו אצל החולייתנים.
עין-חתול (שם מדעי: Telescopus) הוא סוג של נחשים תת-ארסיים ממשפחת הזעמניים.
תפוצתם מפקיסטן ועד צפון אפריקה וכן באפריקה שמדרום לסהרה.
המינים בסוג זה מגיעים לאורך של 80-180 ס"מ והם בעלי צבעי הסוואה, חיוורים לרוב.
רק המין עין-חתול חצי-טבעתי בעל צבע כתום בולט.
אלו ציידים מיומנים על הקרקע או על העצים, לפי המין, וניזונים מזוחלים קטנים (בעיקר לטאות), מכרסמים, דו-חיים וציפורים.
כל מיני עין החתול הם ארסיים; ארסם הוא נוירוטוקסין (פוגע במערכת העצבים).
הם לא נחשבים מסוכנים לבני אדם משום שהארס בעל ערך LD50 גבוה, ומכיוון שלנחש יש שיני ארס אחוריות כך שהוא צריך לנשוך נשיכה עמוקה כדי שהארס יועבר לקורבנו.
מין עין-חתול אדמדם (Telescopus dhara)
עֵין אֶל־גַ'רְבָּה הוא אתר ארכאולוגי של יישוב כלקוליתי קדום מתרבות ואדי רבה, המתוארכת לאלף השישי לפנה"ס.
האתר ממוקם בעמק יזרעאל, 20 ק"מ דרומית-מזרחית לחיפה.
האתר ממוקם בחלקה הצפון-מזרחי של רמת מנשה, בתחומי עמק יזרעאל, המשמש – היום כבעבר - נתיב תעבורה מרכזי בין בקעת הירדן לחופי הים התיכון.
כיום שוכן האתר בשטחי קיבוץ הזורע.
מספר חפירות נערכו בעבר באתר.
בשנת 1966 נפגע האתר במהלך עבודות בשטחו.
הפגיעה גרמה לחשיפת שרידיו של היישוב הקדום, בעקבותיה התקיימה עונת החפירות הראשונה בראשות ד"ר יעקב קפלן.
שרידים נוספים נחשפו בעקבות עבודות בשטח גם ב-1979, כ-75 מטרים מערבית לשטח שנחפר על ידי קפלן, וחפירת הצלה התנהלה במקום ב-1980, על ידי חבר קיבוץ הזורע, עזרא מאירהוף, במהלכן תועדו שרידים ארכיטקטוניים מרשימים.
בין האתרים הכלקוליתיים הנוספים שנחפרו בסביבתו הקרובה של עין אל-ג'רבה ניתן למנות את תל קירי (ברוך 1987 ), הזורע (עמנואל ענתי 1971 ; ענתי ואחרים 1973 ; מאירהוף 1988), תל זריק (אושרי 2000), אבו זריק (גרפינקל ומצקביץ' 2002 ) ומשמר העמק, שכבה V ( נמרוד גצוב וברזילי 2011 ).
כמו כן בוצע סקר ארכאולוגי באזור על ידי ד"ר עמנואל ענתי ב-1973.
שטח החפירה של קפלן ב-1966 עמד על כ-65 מ"ר והניב ארבעה שלבים של התיישבות כלקוליתית, שהכילו שרידים ארכיטקטוניים וקבורות (ארנסבורג 1970).
גובה הצטברות השכבות בין פני השטח לקרקע הבתולה עמד על כמטר אחד בלבד (קפלן 1969:4 ).
בשנת 2013 התחדשו החפירות בעין אל-ג'רבה מטעם המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, בראשות קתרינה שטרייט (Katharina Streit) ובשיתוף פעולה עם JVRP - Jezreel Valley Regional Project.
במהלך החפירה נחשפו שני שלבי יישוב.
השרידים מתוארכים לתקופת הברונזה הקדומה 1 ב' (האלף הרביעי לפנה"ס) ולתקופה הכלקוליתית הקדומה (האלף הששי לפנה"ס).
השרידים מתקופת הברונזה כוללים מספר רבדים של בתים אובאליים, מפלסי מחייה, בורות וממגורת אבנים.
השלב הכלקוליתי הקדום כולל מספר רצפות, ושרידים לבנייה בלבני בוץ כמו גם מפלס מטוייח שמתקן עגול קבוע בו.
המכלול הקראמי של השלב הכלקוליתי הקדום נשלט על ידי הסגנון הקלאסי של וואדי רבה.
עין-חתול אדמדם (שם מדעי: Telescopus dhara) הוא מין של נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים.
צבעו אדמדמם, תפוצתו בישראל היא באזור הנגב, הערבה, בקעת ים המלח ולאורך בקעת הירדן עד הגלבוע.
גודלו בינוני, אורכו עד 130 ס"מ, כולל הזנב שאורכו כשישית מאורך הגוף..
משקלו לרוב עד 150 גרם.
ראשו רחב מהצוואר ותפוח באזור הרקה.
עיניו גדולות, בולטות וצהובות ואישוניהן מאונכים.
צבעו חום אדמדם, והוא מכוסה כתמים בהירים דמויי אוכפים, שגבולותיהם מטושטשים קצת.
דגם צבעים זה יש בו כדי להזכיר את צבעי האפעה המגוון, שהוא ארסי ומסוכן.
צד את טרפו בעיקר בלילה.
לשם צייד הנחש נוהג לטפס על עצים ושיחים או לחפש טרף במחילות ומתחת לאבנים.
תפוצתו לרוחב יבשת אפריקה: ממאוריטניה עד סומליה וצפונה למצרים, וכן בדרום מערב אסיה: בסיני ובישראל.
בארץ מוגבלת תפוצתו למקומות חיות מדבריים ובייחוד לנאות מדבר.
הוא שוכן בנגב, בכיכר ים המלח ומגיע בצפון עד לגלבוע ואולי אף לעמק הירדן.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 182-184
עין-חתול אפור (שם מדעי: Telescopus hoogstraali) הוא נחש תת-ארסי נדיר יחסית, אנדמי לישראל ומצרים.
אורכו המרבי עד 100 ס"מ.
הזנב קצר ואורכו כשביעית מהאורך הכללי של הנחש.
פרטים צעירים דומים בהופעתם הכללית לעין-חתול חברבר, אך הבוגרים והמתבגרים שונים ממנו בצבעיהם: גופם ונחונם אפורים, הצד העליון של הראש והעורף שחור.
על הגב עוברים פסי רוחב צרים וכהים, דמויי חצי טבעת, הפסים אינם ניכרים בגחון.
פסי הרוחב של הצעירים כהים ובולטים, אך עם הגיל הם דוהים, ואצל נחשים גדולים וזקנים הם נעלמים כמעט כליל.
תפוצתו מוגבלת למרכז הנגב ולדרומו, ולסיני.
תואר לראשונה בשנת, 1956 על פי פרטים שנאספו באזור סנטה קתרינה.
כשאר בני סוגו הוא נחש לילי.
ביום הוא חבוי תחת אבנים ושאר עצמים, לרוב בשטחים צחיחים.
אוכל בשבי לטאות ועכברים ועשוי לטרוף את בני מינו הכלואים יחד עמו.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 177-178
עין-חתול אמריקאי מפוספס (שם מדעי: Leptodeira annulata) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי ביערות אמריקה המרכזית.
בניגוד לרוב מיני המשפחה לנחש זה יש ארס, אך בשונה מהארס של מיני הפתניים והצפעיים, הוא אינו מסוגל להרוג בני אדם.
למרות השם, נחש זה אינו קרוב משפחתי של הסוג עין חתול, וזכה לשמו בשל עיניו הגדולות המותאמות לחיי חושך.
נחש זה חי בטבע במקסיקו, אמריקה המרכזית, אמריקה הדרומית כולל איי מרגריטה וטרינידד.
הוא חי בעיקר ביערות גשם לחים או יערות יבשים, בגדות יערות וכן בשולי ביצות ואף בחופים.
אורכם הממוצע 750 מ"מ והם בעלי ראש מגודל עם עיניים צהובות בולטות הרואות טוב בחשכה.
מצידי העיניים ישנם פסים שחורים לאורך וגם על הגב ישנם "רצועות" שחורות לאורכו.
הקשקשים עצמם הם צהבהבים או חומים.
לנחש שיני ארס קטנות בצידם האחורי של הלסת התחתונה.
הנחש יכול להרוג עם הארס את טרפו שכולל בעיקר צפרדעים, סלמנדרות ולטאות וגם גוזלים, השפעתו על האדם חלשה, ודומה לעקיצת דבורה.
הנחש חי רוב הזמן בין ענפי העצים אך יכול גם לרדת לקרקע.
הוא יוצא לציד בעיקר בשעות הלילה, ולשם כך משתמש בעיניו הגדולות.
עין-ירחיים (שם מדעי: Hiodontiformes) היא סדרה של דגים גדולים ממחלקת מקריני סנפיר.
בסדרה זו משפחה יחידה - עין ירחים (Hiodontidae) ושני מינים חיים.
לדגים אלה עיניים גדולות המחזירים אור ומכאן השם ירח.
הם כסופים ובעלי זנבות גדולים ומזכירים בצורתם סרדינים גדולים.
קבוצה זו היא קרובתה הרחוקה של הסדרה גרום-לשונאים ובעבר נכללו בה.
דגים אלה נפוצים באמריקה הצפונית בנהרות ואגמים ומחפשים טרף כמו חרקי מים, רכיכות שונות ודגים.
הם יכולים להגיע לאורך 47 ס"מ.
עין א-דיוכ א-תחתא הוא כפר פלסטיני במחוז יריחו, שבמזרח הגדה המערבית, הממוקם בעמק הירדן, ונמצא במרחק של שני ק"מ מערבית ליריחו.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר היו למעלה מ-967 תושבים באמצע שנת 2006. בשנת 1997 היוו הפליטים 14.6% מאוכלוסיית הכפר.
השירותים הרפואיים העיקריים ניתנים בעיר יריחו.
עין א-דיוכ אל-פוקא הוא כפר פלסטיני במחוז יריחו, שבמזרח הגדה המערבית, הממוקם בבקעת הירדן, ונמצא 3 ק"מ צפונית מערבית ליריחו.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בכפר היו למעלה מ-814 תושבים במחצית שנת 2006. בשנת 1997 היוו הפליטים הפלסטינים 27.9% מהאוכלוסייה.
השירותים הרפואי המרכזיים בכפר ניתנים באמצעות תרומות של משרד הבריאות הפלסטיני וועדת הסיוע הרפואי.
המקום נזכר ברישומי מס עות'מאנים מן המאה ה-16 בשנת 1838 ביקר אדוארד רובינזון במקום והוא מציין את המעיינות הנובעים במקום ואת תפיסת המים לחקלאות, רובינזון מזהה את המקום עם מבצר דוק בו נרצח שמעון התרסי.
במפקד האוכלוסין המנדטורי משנת 1922 נמנו במקום יחד עם נועיימה ועוג'ה 332 תושבים מהם 322 מוסלמים ו-10 נוצרים
בשנת 1945 מנתה האוכלוסייה 730 נפשות
מחנה הפליטים עין א-סולטאן הוא כפר ומחנה פליטים פלסטינים במחוז יריחו, שבמזרח השומרון.
הוא ממוקם בבקעת הירדן, הנמצאת כקילומטר אחד צפונית מערבית ליריחו, סמוך למעיין אלישע.
במקום הייתה אוכלוסייה של מעל 1,469 תושבים באמצע שנת 2006, ובשנת 2005 היו 1,732 פליטים רשומים במחנה.
בשנת 1997 היוו הפליטים 81% מהאוכלוסייה.
מחנה הפליטים הוקם בשנת 1948, על 870 דונמים של אדמה מתחת לקרנטל.
ערב מלחמת ששת הימים ב-1967 היה המחנה מאוכלס בכ-20 אלף פליטים.
במהלך הלחימה ברחו רוב הפליטים לירדן.
עין חתול חצי-טבעתי (שם מדעי: Telescopus semiannulatus) הוא נחש קטן שוכן עצים ממשפחת הזעמניים השייך לסוג עין חתול.
הנחש מצוי באפריקה שמדרום לסהרה החל מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במערב ועד לטנזניה במזרח ולדרום אפריקה בדרום.
אורכו 60 עד 90 ס"מ והוא בעל קשקשים כתומים בהירים עד ורדרד והרצועות שלאורך הגב והצוואר שחורות.
החלק התחתון בהיר יותר עד לבן.
זנבו ארוך והראש רחב עם עיניים כתומות גדולות, המזכירות מעט עיני חתול.
הנחש משתמש בחוש הריח הרגיש שלו כדי לחפש מזון .
הוא טורף של לטאות קטנות כמו שממיות אך גם עכברים, עטלפים ולעיתים גם עופות.
את הטרף הוא מחפש על הקרקע ובין הענפים, תלוי באזור בו נמצא אך בדרך כלל הוא שוכן עצים.
הנחש יכול לשרוד הן באזורי יערות גשם והן באזורים יבשים כמו במדבריות ובסוואנה.
נחש זה איננו מסוכן לאדם אף שהוא תת-ארסי והוא יכול לגרום לעיתים לנפיחות במקום ההכשה.
הארס מיועד להרוג את טרפו ובעיקר לטאות קטנות.
בנוסף הנחש חונק את הטרף עד שהארס יהרוג אותם.
עין איתמר, המוכר גם בשמות עין אורה ועין אל-בלד, הוא מעיין שכבה בשטח גן לאומי הרי יהודה.
המעיין ממוקם בסמוך לשביל ישראל כקילומטר דרומית למושב עמינדב בגדה הצפונית של נחל רפאים.
עין איתמר הוא מעיין שכבה הנובע ברכס לבן מנקבה באורך 10 מטרים החצובה בצלע ההר.
בקצה הנקבה נקווים מי המעיין לבריכה.
ממדי הבריכה כ-2x4 מטרים ועומקה כ-1.3 מטרים.
נקבת המעיין גדולה מספיק לאפשר לאדם להיכנס לתוכה ומאפשרת גישה עד לנביעת המים מהסלע.
מתחת לבריכה קיים חלל עם דרך גישה מצד ההר, שכרגע חסום ברובו בעפר.
מקומיים מספרים שמתחת לבריכה ישנה גומחה ייעודית להבערת אש לטובת חימום המים בחורף.