tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך מתקיים השילוב המיוחד בין המתיישבים לבין המדרשה התורנית לבנות.
צוות המחנכים גר בסמיכות למדרשה ומלווה בצמידות את התלמידיות בסיוע, בעזרה, הכוונה, ייעוץ והדרכה.
תוכנית ההוראה של מדרשת שיל"ת כוללת לימודי מקצועות תורניים, השתתפות בסדנאות ולמידה עצמית ובחברותא.
הלימודים במכללה כוללים את התחומים הבאים:
לימודים תורניים במשנה, סוגיות נבחרות בתלמוד ומבחר מספרות הראשונים, האחרונים עד לחכמי ימינו.
לימודי המקרא הכולל סיורים באתרים הקשורים לתולדות עם ישראל ברחבי הארץ.
לימודי הלכה, ובעיקר התמקדות בנושאים ההלכתיים הקשורים לעולמה של האישה היהודית כגון: שבת, צניעות, כשרות, תפילה, ברכות ועוד.
לימודים המביאים לידי התחזקות באמונה כמו לימוד בספר הכוזרי.
לימוד חסידות, כמו חב"ד ושל תנועת המוסר.
הדרכה ממוקדת ומעשית בנושאי תפילה, עבודת מידות, ובעיקר בכל הקשור לעיצוב האישיות ופיתוח מודעות עצמית לנערה דתית לאומית.
הדרכה והכנה להקמת המשפחה והבית היהודי באמצעות סדנאות המבקשות להקנות כלים להכרה עצמית ובעקבותיה - בחירת בן זוג ופיתוח הזוגיות.
המדרשה מקיימת תוכניות, לפיהן במקביל ללימודים התורניים, ניתן גם לרכוש השכלה אקדמית בתחומים שונים בשיתוף עם המוסדות הבאים:
מכללת אורות ישראל: תוכנית הוראה, המאפשרת שילוב של מדרשה עם לימוד לתואר חינוך B.E.D ותעודת הסמכה.
תחומי הלימוד: גיל הרך, חינוך מיוחד, ייעוץ חינוכי, היסטוריה, תנ"ך, תושב"ע ועוד.
אוניברסיטת בר-אילן: לימודי הוראה בצירוף כל מקצוע נוסף הנלמד באוניברסיטה.
אוניברסיטת אריאל: תוכנית "יחדיו" - המשלבת לימודי קודש ולימודי מקצוע.
המדרשה מציעה לבוגרות האולפנות תוכנית לימודים בשילוב עם שירות לאומי בקרני שומרון והסביבה.
במהלך הבוקר הבנות פועלות באתרי הפעילות של האגודה, בעיקר בתי ספר במסגרת האגודה להתנדבות.
בשעות אחה"צ, יומיים בשבוע, ובשעות הערב הן לומדות לימודיים תורניים ואחרים במדרשה.
המדרשה מקיימת יום לימוד שבועי לנשים.
ביום לימוד זה משתתפות קרוב למאה נשים מכל רחבי השומרון: קרני שומרון רבתי, קדומים, צופים, יקיר, רבבה, פדואל, וכו'.
ביום זה מלמדים רבניות ורבנים מכל רחבי הארץ: הרב ברוך סליי, הרב מיכי יוספי, הרבנית עידית איצקוביץ ועוד.
כמו כן לימד שם הרב אלישע וישליצקי לפני פטירתו.
מדרשת בינת היא מדרשה תורנית לנשים ביישוב שבות רחל שבבנימין, בראשות הרב רונן טמיר ובנשיאות הרב מיכאל ברום.
המדרשה הוקמה בחודש אלול תש"ס.
המדרשה מובילה לימודי קודש לנשים הרוצות להעמיק את עולמן הרוחני והאמוני.
דרכה של המדרשה ברוח הציונות הדתית, ובעקבות תורתו של הרב קוק.
תוכנית הלימודים הרגילה, המכונה "שנת תורה לשמה", נלמדת במסגרת בית המדרש של מדרשת בינת.
הלימודים כוללים לימוד תורה, הלכה, מחשבת ישראל, חסידות, השקפה, מידות ואמונה.
בין הנושאים הנלמדים: ספרי הרב קוק, הכוזרי, תנ"ך, גמרא, הלכות שבת, ליקוטי מוהר"ן, כיבוד הורים.
במדרשה עוסקים גם בסוגיות כלל ישראליות ובירור תודעה לאומית.
המדרשה מקיימת תוכניות המשך של הלימודים לבוגרות המדרשה ולבני משפחותיהן.
התוכנית הרגילה כוללת גם הכנה לחיי משפחה ונמשכת שנה אחת.
המדרשה מקיימת קשר עם בוגרות המדרשה, ומקיימת שיעורים לזוגות נשואים, וכן שיעורים לבוגרות המדרשה.
כל אחת מהתוכניות נערכת אחת לחודש.
כמו כן מקיימת המדרשה את תוכנית "צופיה" - מפגשים לאמהות ובנות לקראת בת מצווה.
במדרשה ישנה תוכנית לימי חודש אלול לבנות שרוצות ללמוד לקראת הימים הנוראים.
תוכנית זו נפרדת מהתוכנית המלאה.
עד לשנת 2024 למדו במדרשה בתוכניות השונות כ-700 בנות.
ישנם מוסדות אקדמיים שניתן לשלב בהם את הלימוד במדרשה:
מכללת אורות ישראל שבאלקנה - לימודי הוראה בצירוף כל מקצוע נוסף הנלמד במכללה.
הלימודים האקדמיים נלמדים יום בשבוע במכללה ויום נוסף של שילוב במדרשה בשבות רחל.
אוניברסיטת אריאל - תוכנית "יחדיו" - המשלבת לימודי קודש ולימודי מקצוע.
לימודי הקודש במדרשה מוכרים במוסדות האקדמיים ונחשבים למילוי חלק מחובות הלימודים לתואר האקדמי.
מדרשת שילוב בינת פתח תקווה - נפתחה בשנת תשע"ט, ונועדה לשילוב לימוד תורה עם שירות לאומי או עבודה.
השלוחה פועלת בראשות הרב פינחס והרבנית יהודית תורג'מן.
בשלוחה זו לומדות כ-30 בנות בשנה.
מדרשת בינת בקעת הירדן - השלוחה נפתחה בשנת תשפ"ג במחולה.
ראש המדרשה הוא הרב מנחם נוביק (רב היישוב משכיות).
מדרשת שובה היא מדרשה תורנית לנשים הנמצאת ביישוב עופרה שבהרי בנימין.
המדרשה נוסדה בשנת ה'תשמ"ד (1984) על ידי הרב משה ורבקה שפירא מעפרה (הוריהם של הרבנים יהושע ויצחק שפירא).
בראש המדרשה עומדת הרבנית ורדית בן-זמרה.
במדרשה לומדות בנות ונשים מגילאים שונים ומרקעים מגוונים.
המדרשה הוקמה בתחילה כמכון לחוזרות בתשובה אולם כיום רוב הבנות מגיעות למדרשה מרקע דתי כלשהו.
עיקר דגש הלימוד במדרשה הוא לימוד על פי רוח החסידות ופנימיות התורה.
נושאי הלימוד כוללים: לימודי תנ"ך, גמרא, תורת הרב קוק, הלכה, כתבי החסידות.
לימודי המדרשה עוסקים בדרכים בעבודת ה', בחיבור לעולם הניגון, בזיקה בין אומנות לאמונה ובהכנה לקראת בניית זוגיות.
הלימודים כוללים סדנאות יצירה, ימי עיון, שבתות משותפות וטיולים.
בין המורים בצוות המדרשה בשובה ניתן למצוא את – הרב יהושע שפירא, הרב יהושע וידר (ראש יהודי), עולש גולדברג, צביה צור (צביקוש), מעיין הנדלר, הרב רז הרטמן, תמר ניזרי מעמונה, ועוד.
"תוכנית מדרשה" - תוכנית שנתית לבוגרות צבא ושירות לאומי וכן לבוגרות י"ב.
"פנימה" - בית מדרש גבוה למחשבה וחסידות בשילוב מסלול אקדמי.
"בית מדרש לנשים" - יום לימוד בשבוע לנשים ולאימהות.
סדרת ימי עיון בנושאי זוגיות ומשפחה
מדרשת נשמת (ראשי תיבות של "נשים עמלות בתורה") היא מדרשה גבוהה ללימודי תורה לנשים, הממוקמת בשכונת פת בירושלים.
המדרשה הוקמה ב-1990 על ידי הרבנית חנה הנקין, העומדת כיום בראש המדרשה, ובעלה הרב יהודה הרצל הנקין.
למדרשה הייתה השפעה על שינויים שהתרחשו בעשורים האחרונים במגזר הדתי לאומי בתחום לימוד התורה לנשים.
המדרשה מציעה לתלמידותיה תוכניות המעמיקות את ידיעותיהן בגמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל וחסידות – ומסייעת להן לרכוש כלים להמשך לימוד עצמי.
המדרשה מאגדת בתוכה מספר תוכניות לימוד.
מיועד לבוגרות שירות לאומי או שירות צבאי ויש תוכנית לבנות לפני השירות הלאומי/ צבאי עם אופציה של גרעין צבאי.
בראש התוכנית עומדות הר"מית אילנה חדד והר"מית אמונה לפיד.
התוכנית כוללת סדרי לימוד עצמי בחברותות לצד שיעורים פרונטליים מפי רבנים, בהם הרב רא"ם הכהן, הרב יוסי אליצור, והרב יואל בן-נון.
התלמידות רשאיות לוותר על חלק מן השיעורים לצורך לימוד עצמאי בבית המדרש.
מתוך הבנה שהקניית בסיס משמעותי בלימוד תורה יכולה להתקיים רק במסגרת אינטנסיבית, התוכנית איננה מאפשרת שילוב עם שרות-לאומי או עם לימודים אוניברסיטאיים ואחרים.
במסגרת התוכנית משלבות הבנות לימוד תורה עם לימודים אקדמיים או עבודה.
ישנה אפשרות לשילוב לימוד במכללת הרצוג לתואר B.Ed.
התוכנית מדגישה לימוד עצמאי בחברותות וכן לימוד גמרא והלכה.
תוכנית להכשרת מנהיגות בנות העדה האתיופית שהוקמה בשנת 1999, מתוך רצון להכשיר את לתפקידי מנהיגות בקהילתן.
נכון לשנת 2015, העומדת בראש התוכנית היא ד"ר אסתי בר-אל.
במסגרת התוכנית לומדות הבנות תנ"ך, משנה, הלכה, הגות ומחשבת ישראל.
במקביל משלימות הבנות בגרויות ומתכוננות למבחן הפסיכומטרי, מתוך מגמה שיתחילו לימודים אקדמיים בשנה שלאחר סיום המדרשה.
התוכנית כוללת שיעורים העוסקים בהלכות ובמנהגים של יהודי קהילת ביתא ישראל, בהכוונת הרב מברטו סולומון.
התלמידות עוברות גם סדנאות המנחילות כישורי חיים בתחום ההתנהלות הכלכלית, הכנה לחיי משפחה ועוד.
בשנת 2007 נוסדה ב"נשמת" תוכנית המשך שבה לומדות הבוגרות המצטיינות של התוכנית, ובמסגרתה הן ממשיכות ללימודים אקדמיים גבוהים בליווי המדרשה, על בסיס מלגה מלאה, ובשילוב לימודי תורה וסדנאות.
תוכנית המיועדת לבוגרות תיכון בעלות רקע תורני מארצות הברית, קנדה, וקהילות יהודיות נוספות בעולם.
התוכנית כוללת לימוד תורה עם הנחלת ערכי הציונות והקניית כלים להשתלבות בחברה הישראלית.
בחלק מן השיעורים לומדות בנות התוכנית עם בנות שיעור א'.
תוכנית בשפה האנגלית המיועדת לנשים בעלות רקע מגוון מן העולם.
הלימוד המדורג לפי רמות קושי.
התוכנית קרויה על שמה של עליסה פלאטו (Alisa Flatow) שנהרגה בפיגוע באוטובוס בצומת כפר דרום בתשנ"ה (1995).
בשנת 1999 ייסדה הרבנית הנקין תוכנית להכשרת יועצות הלכה.
במסגרת תוכנית זו, הראשונה מסוגה, מוכשרות נשים לתת מענה הלכתי לפניות של נשים בנושאי טהרת המשפחה ובריאות האישה.
הנשים המתקבלות לתוכנית, שבראשה עומדים הרב יעקב ורהפטיג והרב יהודה הרצל הנקין, לומדות במשך שנתיים לימודי הלכה וכן לימודים מתחומי הגינקולוגיה ובריאות הנפש.
בסיום הלימודים נבחנות התלמידות על ידי רבנים לצורך קבלת תעודת "יועצת הלכה", המסמיכה את הנשים לייעץ ולתת הכוונה בנושאי טהרת המשפחה, וכן בנושאים הנלווים לכך.
התוכנית זכתה לתמיכת רבנים, בין השאר הרב יעקב אריאל והרב נחום אליעזר רבינוביץ .
ב-2003 הוקם קו הלכתי פתוח לטהרת המשפחה ע"ש גולדה קושיצקי.
בקו עונות יועצות ההלכה, בוגרות התוכנית, לשאלות של נשים מישראל ומהעולם.
במקרה הצורך מועברת הפנייה לרב פוסק לצורך הכרעה הלכתית.
שירות זה מוצע גם באתר יועצות ההלכה של נשמת.
מאז הקמת הקו והאתר, התקבלו בהם כ-100,000 פניות.
אולפנת טליה (נקראה בעבר מדרשיית עמליה) היא בית ספר תיכון דתי תורני לבנות, הפועל בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
אבן הפינה לבית הספר, שנקרא אז תיכון דתי ע"ש אולמן, הונחה באוגוסט 1966. בית הספר נפתח בשנת הלימודים תשל"ב 1972-1971 והוא נחנך במרץ 1972. המדרשייה נועדה להיות מקבילה דתית לבית הספר התיכון על שם מיי בויאר עבור תלמידות מצטיינות.
לצד בית הספר הוקמה פנימייה עבור תלמידות מחוץ לירושלים.
השם עמליה ניתן למוסד על שם אמו של הנדבן לודוויג יסלזון אשר תרם את ההון הראשוני ותמך במדרשייה במשך שנים.
מנהלה הראשון של המדרשייה היה הרב עמוס סמואל, ואחריו ניהל אותה במשך 25 שנים (1973–1998) אהרון כהן.
אותו החליפה יונת למברגר, שניהלה את מדרשיית עמליה בין השנים 1999–2008. לאחר מכן ניהלו את האולפנה חסי פריאל, מירב גנץ ויעל פרג'ון.
בעבר פעלו גם תוכנית צופיה - לימודי תיכון לעולות חדשות דוברות צרפתית, במסגרת נעל"ה, וכן תוכנית מקור חיים.
החל משנת תשע"ז מסלול הלימודים הרגיל במדרשיית עמליה החל בתהליך סגירה הדרגתי, ובמקביל מתרחב מסלול הלימודים באולפנת טליה.
כיום מדרשיית עמליה כבר אינה פועלת, ובמקום זאת פועלת אולפנת טליה עם שני מסלולים- חן (לתלמידות מחוננות הבוחרות לעשות תואר בתיכון, דרך האוניברסיטה הפתוחה) והנני-.(הכיתה פונה אל בנות המגלות רצון ונכונות להתפתח ולהתנסות בעולם המעורבות החברתית, העשייה הציבורית וההעצמה האישית-קהילתית) בעבר פעלה גם כיתת בינה.
אולפנת טליה היא אולפנה שהוקמה בשנת תשס"ט 2009 כמסלול לבנות מחוננות בתוך מדרשיית עמליה, על ידי דן בוכניק, כיום ראש החוג למחשבים במרכז האקדמי לב, וחסי פריאל.
האולפנה מופעלת על ידי האגודה לקידום החינוך ירושלים.
מסלול חן - מסלול לבנות מחוננות, בו לומדות התלמידות, בנוסף לתעודת הבגרות, לימודים אקדמיים.
- לימודים באוניברסיטה הפתוחה במסלול אקדמיה בתיכון - תואר ראשון במשך ארבע שנים (כיתות ט'-י"ב), או המרה של קורסים למגמות לתעודת הבגרות וצבירת נקודות זכות.
בנוסף להמרות, מגמות הלימוד לבגרות מטעם בית הספר במסלול חן הן ספרות, מחשבת, חקלאות, תושב"ע ומדעי המחשב.
מסלול הנני - המסלול פונה אל בנות המגלות רצון ונכונות להתפתח ולהתנסות בעולם המעורבות החברתית, העשייה הציבורית וההעצמה האישית-קהילתית.
לימודי התיכון והמגורים הם בקמפוס מדרשיית עמליה.
בשנת הלימודים תשע"ו 2016 נפתחה באולפנה גם חטיבת ביניים, ללא לינה.
במוסד לומדות כ-350 תלמידות ובפנימייה מתגוררות כ-130 מהן.
בית הספר נוסד ומופעל על ידי האגודה לקידום החינוך ירושלים.
מנהלת המוסד היא יעל פרג'ון.
מדרשת הר הרצל (שם רשמי: המרכז החינוכי ע"ש סטלה ואלכסנדר מרגוליס או בשם הקצר: מרכז הרצל) היא המכון הלאומי ללימודי ציונות שהוקם על ידי ההסתדרות הציונית העולמית בהר הרצל בירושלים במטרה ללמד בני נוער את ערכי הציונות והתנועה הציונית.
המדרשה מופקדת גם על מוזיאון הרצל הסמוך ונמצאת בשביל העולה אל רחבת הר הרצל ואל חלקת גדולי האומה, בצידה השני ממוקם הבניין ברחוב הזיכרון המוביל אל "מוזיאון יד ושם".
מדרשת הר הרצל הוקמה במקור במבנה המשמש כיום את מוזיאון הרצל ונקראה בעבר: "מדרשת הר הרצל ע"ש ד"ר אריה צימוקי".
בשנת 2003 נהרס הבניין בחלקו לצורך שיפוצים והקמת המוזיאון שהחליף את "חדר הרצל המשוחזר" ששכן במבנה.
בשנת 2013 עברה המדרשה אל בניין חדש שהוקם בסמוך אל מוזיאון הרצל בשביל העולה אל חלקת גדולי האומה ואל "גן האומות" ועל הכביש המוביל אל מוזיאון יד ושם מצדו השני.
בכניסה אל הבניין ישנו גן זיכרון קטן בשם "גן נורמן" לזכרו של סטפן תאודור נורמן, נכדו של הרצל שהתאבד בארצות הברית ונקבר בחלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל הסמוכה.
המבנה תוכנן על ידי האדריכלים יעקב ויואב מולכו בעלות של 16.5 מיליון שקל ומצויים בו מרכז הדרכה, אודיטוריום, ואולם תצוגה ממוחשב.
מדרשת הרצל ביחד עם מוזיאון הרצל הסמוך מהווים את קמפוס מרכז הרצל שמוקם במטרה להנציח את פועלו ורעיונו של הרצל.
מדרשת התורה והארץ היא מדרשה להעמקת יהדות, ממוקמת יחד עם מכון התורה והארץ בקמפוס של מרכז התורה והארץ ביישוב ניצן.
מדרשת התורה והארץ התחלה כמדרשה ניידת ולאחר מכן פעלה בשילוב של מרכז מבקרים למורשת הארץ ומצוותיה.
המדרשה הוקמה בשנת תשמ"ט, 1989. ונרשמה כעמותה רשומה בי"ח אב התש"נ (9 באוגוסט 1990).
בתחילת דרכה שהתה במשך תקופה קצרה בנווה דקלים (הישוב המרכזי בגוש קטיף) ולאחר מכן עברה לכפר דרום.
במשך כארבע שנים שהתה המדרשה במבנים זמנים בכפר דרום, ולאחר מכן הוקם מבנה הקבע.
המדרשה הוקמה על ידי מכון התורה והארץ, על מנת שתתמקד בנושא ההסברה והנחלת המצוות התלויות בארץ.
בזמן שהותה של המדרשה בכפר דרום, פעלה המדרשה ב-2 מסלולים:
במרכז היו מוזיאון, אולם ובו חיזיון אור-קולי וכן את "גן המצוות".
במוזיאון למדו הילדים וההורים בדרך חווייתית וחזותית את היסטוריית עם ישראל מאז ועד היום.
החל מאברהם אבינו, וכלה ביימנו אנו ובתקופת הגאולה.
בגן המצוות למדו המבקרים בדרך חווייתית ונעימה את כל הקשור למצוות התלויות בארץ: מצוות הריח, ערלה, כלאיים, ארבעת המינים, שבעת המינים, חמשת מיני דגן וכו'.
המבקרים סיירו בגן המצוות ויכלו להריח ולהכיר מקרוב בחלקות ההדגמה את מצוות התלויות בארץ.
והכל בשילוב של החקלאות עם עולם התורה וההלכה.
בנוסף, פעלה במקום אכסניה לימי עיון, סמינריונים והשתלמויות.
בעקבות תוכנית ההתנתקות, הופסקה פעילות המדרשה, ומאז המדרשה המשיכה רק כמדרשה ניידת, עד לפתיחת הקמפוס החדש של מרכז התורה והארץ בניצן.
המדרשה הוקמה כמדרשה ניידת, וזה אף היה ייחודה.
ומאז ועד היום המדרשה מגיעה לכל מקום נדרש ברחבי הארץ, עובדה זו חוסכת מהמשתתפים בפעילות זמן יקר, התארגנות וכסף רב.
המדרשה פועלת בכל מסגרות החינוך: ילדי גנים, תלמודי תורה, בתי ספר ממלכתיים דתיים וממלכתיים, בחטיבות הביניים ובתיכוניים.
המדרשה שמה לה למטרה להעמיק את הקשר בין התלמידים וערכי התורה ומצוותיה, ולעם ישראל בארצו.
המדרשה מעבירה מגוון פעילויות חווייתיות תוך שימוש באמצעי המחשה, תערוכות, סדנאות, והצגות היוצרים חוויה לימודית ייחודית, בהתאמה לגילאים השונים.
הפעילות מועברת סביב מעגל השנה והחגים.
ובעוד מגוון נושאים כגון: תפילה, כבוד הבריות, הפרשת חלה, תרומות ומעשרות, חסד, ביכורים, ארץ ישראל, תוכנית לבת המצווה ועוד.
צוות המדרשה כולל מדריכות בנות השירות הלאומי יחד עם צוות מדריכים ובשילוב הרבנים החוקרים ממכון התורה והארץ.
ראש המדרשה ומנהלה היא עמנואל גיאת, שגר בעבר אף הוא בכפר דרום, כיום גר בשבי דרום.
כיום עומד בראש המדרשה שוקי שומרון.
בנוסף מציעה המדרשה הרצאות ותוכניות חינוכיות לנוער ומבוגרים במגוון נושאים, הרצאות אלו מועברות על ידי מדריכי המדרשה ורבני מכון התורה והארץ וצוות המחקר.
בגיבוש התוכניות השונות של המדרשה משתתפים צוות של אנשי חינוך בעלי ניסיון עשיר.
תוכניות המדרשה עוברות בחינה מתמדת המאפשרת לשפר את הפעילויות ולהתאימה לאוכלוסייה המגוונת עימה היא פועלת, בפיקוח משרד החינוך, האגף לתרבות תורנית ואיגוד המדרשות.
בשנת 2005, אב תשס"ה, החליטה ממשלת ישראל, ביוזמת ראש הממשלה דאז, אריאל שרון, לפנות את כל האזרחים והחיילים הישראלים מרצועת עזה, וכן להרוס את כל היישובים היהודיים והמתקנים הצבאיים ברצועה, במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בעקבות סירובם של התושבים להתפנות מרצונם, פונה כפר דרום בכוח ביום י"ג באב תשס"ה, ב-18 באוגוסט 2005. בתיו נהרסו בידי צה"ל מאוחר יותר.
בעקבות ההתנתקות ישבו את התושבים כמספר חודשים במלון באשקלון.
לאחר מכן עברו התושבים למגדל רב קומות שנמצא אף הוא באשקלון, הנקרא "מגדלי אייל".
ב-27 בדצמבר 2009, אישרה הממשלה הקמת ישוב חדש למפוני כפר דרום, אשר הוקם סמוך למושב ניר עקיבא שבנגב המערבי שמו "שבי דרום".
היישוב החדש נמצא בשטח שיפוטה של המועצה האזורית מרחבים, בתחומי המושב ניר עקיבא, וממערב לו.
קהילת המתיישבים הראשונית ביישוב הייתה בת כ־24 משפחות, מהן כ־20 משפחות ממפוני כפר דרום.
מדרשת התורה והארץ נדדה עם קהילת כפר דרום, ושהתה במשך מספר שנים באשקלון .
ב-2013 עברה ליישוב החדש- "שבי דרום".
ושם היא פעלה עד לשנת התשפ"ד.
בשנה זו עברה ליישוב ניצן למבנה קבע.
מדרשת הדרום היא מדרשת טיולים הממוקמת במזרח חבל לכיש ואשר מטרתה חינוך לערכי העם והארץ.
המדרשה הוקמה בשנת 1982 בגוש קטיף והייתה לאחד המוסדות החינוכיים/תיירותיים הבולטים באזור.
המדרשה אירחה קבוצות רבות מגווני החברה הישראלית למגוון פעילויות: שבועות עבודה, סמינריונים, ימי עיון, טיולים חד־יומיים/שנתיים ואירועים משפחתיים.
לאחר תוכנית ההתנתקות הועברה המדרשה למזרח חבל לכיש.
משנת 2016 המדרשה שוכנת ביישוב נטע.
מבנה הקבע כולל משרדים, כיתות לימוד, ספרייה פדגוגית ואכסניית אירוח.
המדרשה פועלת בפיקוח האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך וחברה באשכולות – פורום מרכזי סיור ותודעה ישראלית.
כיום המדרשה עוסקת בפעילויות במגוון תחומים: הדרכות וארגון טיולים, הרצאות עומק, כנסים אקדמאיים, סיורים והפקות שטח חינוכיות למגוון קהלים.
במדרשה פועלות בנות שרות לאומי ומדריכים נוספים אשר עברו הכשרה והתמחות.
אזורי הפעילות של המדרשה הם מרחב הנגב, מישור החוף, שפלת מדבר יהודה וירושלים.
מדרשת טׂהר היא מדרשה תורנית לבנות, הממוקמת ביישוב יד בנימין, כחלק ממוסדות תורת החיים בנשיאות הרב שמואל טל.
רב המדרשה הוא הרב אמיתי לוינגר.
המדרשה הוקמה בשנת תשנ"ט ביישוב גן אור שבגוש קטיף.
ראש המדרשה הראשון היה הרב דוד (דידי) גרשנזון.
כשלוש שנים לאחר הקמתה עברה המדרשה לנווה דקלים, ובשנת תשס"ה פונתה ממקומה במסגרת תוכנית ההתנתקות, והועברה ליד בנימין, שם הוקמה מחדש בראשות הרב יובל לנגזם.
כשנתיים לאחר מכן נכנס הרב זאביק הראל לראשות המדרשה במקומו של הרב לנגזם.
החל משנת התשפ"ג עומד בראשות המדרשה הרב אמיתי לוינגר.
הלימודים במדרשה כוללים את התחומים הבאים:
הלכה למעשה - בעיקר התמקדות בנושאים יום יומיים כמו הלכות שבת, ברכות, כשרות וכדומה.
התבוננות – עשיית חשבון נפש, זיהוי הרצונות והכוחות הפנימיים הייחודיים שישנם לכל בת, ופיתוחם בדרך הייחודית לכל אחת.
חלק מהתלמידות ממשיכות ללימודים גבוהים בבית הספר להעצמה אישית והכשרת מטפלים - תורת החיים.
תפילה - הבנת משמעותה של התפילה ודרך פעולתה, מקומה בחיי האישה, ועוד.
הכנה לבניית בית ולחיי זוגיות וגידול ילדים
במדרשת מלמדים בין היתר הרב שמואל טל, הרבנית יפעת טל, הרב ארל'ה הראל, הרב רועי אביחי והרב ישורון ורנר.
בזמנים מעבר לשעות הלימוד ישנו דגש במדרשה על עשיה חברתית, התבוננות, הפצת חומרי יהדות, ערבי הווי וגיבוש.
בנות המדרשה נמצאות במדרשה גם בשבתות וכן בחלק מן החגים כחלק מבניינן התורני.
המדרשה מקיימת כמה פעמים בשנה ימי עיון לציבור הרחב לרגל תאריכי פטירת צדיקים, מועדים ואירועים נוספים.
המדרשה מקיימת תוכנית מיוחדת לחודש אלול, המיועדת לבנות שירות לאומי וסטודנטיות.
מדרשת באר היא מדרשה תורנית-קהילתית לנשים, המשלבת לימוד בית-מדרשי עם חיים ועבודה בקהילה, במסלול הכולל שירות צבאי מלא.
המדרשה פועלת בשתי שלוחות, בירוחם ובאשדוד.
המדרשה הוקמה בירוחם בשנת תשס"ג על ידי תמר (תמי) ביטון, כמענה לקבוצת בנות לקראת שירותן הצבאי שהתלבטו בין שנת לימוד תורה במדרשה לבין שנת שירות בקהילה, והחליטו להקים מסגרת שתשלב בין השתיים.
בשנותיה הראשונות פעלה המדרשה כחלק מעמותת עתיד במידבר בירוחם, ובשנת תשע"א הצטרפה לרשת החינוך אמי"ת ופעלה במסגרתה עד שנת תשע"ט.
בשנת תשע"ז הוקמה מדרשה נוספת ברובע ב' בעיר אשדוד, ולצידה קמה קהילת "ימה" – קהילה ציונית דתית צעירה.
הלימוד במדרשה נועד לתת כלים להמשך חיים של אישה דתית בוחרת, שהיא לומדת תורה עצמאית המשלבת בחייה תלמוד עם מעשה.
הלימוד מקיף את תחומי הדעת השונים של ארון הספרים היהודי, ובהם לימודי גמרא בעיון ובבקיאות, מחשבת ישראל, תנ"ך, הלכה ואגדה.
במדרשה מושם דגש על למידה מחוברת לחיים, על עיסוק עיוני בסוגיות חברתיות, ועל למידה תוצרתית, בה הלומדות גם כותבות ומלמדות בעצמן.
תלמידות המדרשה חיות בדירות בתוך הקהילה ומשתלבות במשך כעשר שעות שבועיות בעשייה חברתית ביישוב בתחומי חינוך, רווחה ויזמות קהילתית (לדוגמה – תגבורים לימודיים, חינוך מיוחד, קליטת עלייה, נוער בסיכון, גינות קהילתיות, תוכניות בת מצווה, אולפן עולים ותוכניות לגיל הזהב.
המסלול המרכזי במדרשות באר הוא של שלוש שנים: שנת לימוד ראשונה בבית-המדרש הכוללת עשייה קהילתית לפני השירות; שירות צבאי מלא כגרעין נח"ל – בעיקר בתפקידי חינוך, מודיעין, חיל האוויר, ת"ש ותצפית -במהלכו המדרשה מלווה את החיילות במפגשים בבסיסים, סמינרים ושבתות במדרשה; ולבסוף, פרק מסכם של מספר חודשים במדרשה.
לצד המסלול המרכזי, מתקיימות במדרשות באר תוכניות שונות, בהן תוכנית אפיק הפתוחה לציבור הרחב וכוללת לימודי גמרא, תנ"ך ומחשבה, תוך דגש על מועדי השנה, ותוכנית אלול המשלבת בנות הנשארות לשנה שנייה טרם גיוסן, חיילות בפרק השל"ת האחרון ומצטרפות נוספות.
מדרשת בת-ציון היא מדרשה תורנית לנשים בשכונת קריית משה שבירושלים, מיסודה של ישיבת 'מרכז הרב', המיועדת בעיקר לבנות שירות לאומי ולסטודנטיות שמעוניינות לשלב לימוד תורה במהלך שנות השירות והלימודים.
המדרשה נוסדה בשנת תשס"ט על ידי הרבנית יפה מגנס שייסדה ועמדה בראש אולפנית בני עקיבא בתל אביב, יחד עם בעלה הרב יהושע מגנס ר"מ בישיבת מרכז הרב.
בראשות המדרשה עומדת הרבנית ציפי אברמסון.
המדרשה ומחנכת לאור משנתם של הראי"ה קוק וממשיכי דרכו.
צוות הרבנים במדרשה מלמד או לומד בישיבת מרכז הרב.
נלמדים בה אמונה, הלכה, חסידות, תנ"ך, מידות והבית היהודי.
מסלול השילוב של המדרשה מוכר על ידי האגודה להתנדבות ועמינדב.
המסלול העיקרי בה הוא שיעורים לבנות שירות לאומי, מסלול שקודם לכן לא היה קיים בירושלים.
המדרשה נקראת על שם בת ציון גנץ, ביתו של הרב זוסמן ריגר ואחייניתם של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב שלום נתן רענן.
צוות המדרשה כולל את הרב יהושע מגנס, הרבנית יפה מגנס, הרב שמיר שיינטופ, הרבנית ציפי אברמסון, הרבנית אורנה שנדורפי ואת הרבנית תניה אביב.
בין השנים תש"ע–תשע"ה לימד הרב יונתן דון יחיא (כיום רבו של מושב הזורעים).
בעבר לימדו במדרשה גם הרב חיים שטיינר, הרב איתן שנדורפי והרב אופיר פריד.
הלימוד כולל: שיעורים שבועיים, לימוד בחברותות, ימי עיון, מדי פעם שבתות בצוותא, סיורים, סדנא בכתיבה יוצרת ואומנות, מעגלי שיח קבוצתיים ואישיים, ושו"ת אחת לחודש עם הרב יהושע מגנס.
במדרשה מתקיימים גם ימי עיון לכלל ציבור הנשים.
המדרשה נמצאת ברחוב סירקיס 6 בשכונת קריית משה בירושלים.
מנהלת המדרשה היא הרבנית ציפי אברמסון.
בעבר ניהל את המדרשה הרב יוני אביב ר"מ בישיבת הדרום ובמורשת יעקב ומעורכי ספרי 'מורשה' שנערך משיחותיו של הרב אברהם שפירא.
מדרשת אוריה היא מדרשה תורנית לבנות בגבעת שמואל, שהוקמה בשנת ה'תשס"ז (2007) על ידי הרב יהושע שפירא והרב ברוך סליי, העומדים בראשה.
המדרשה משלבת את תורת הרב קוק עם תורת החסידות.
במדרשה מלמדים המייסדים הרב יהושע שפירא והרב ברוך סליי.
לצידם מלמדים הרבנית עידית איצקוביץ, הרבנית רננה שפירא, והרבנים חנניה כהן, דוד טורנר, גדעון רוזנטל, ראובן ששון, שמיר שיינטופ, אסף טבצ'ניק, יהונתן נמדר, לביא אנגלמן, יהושע וידר ועוד.
במדרשה צוות רבניות המלווה את הבנות, ובהן הרבניות יפעת לובר, יעל פוזן, מיכל גנץ, תמה בר נתן, צביה טבצ'ניק.
במדרשה תוכנית הוראה לתואר אקדמי בחינוך בשילוב עם מכללה ירושלים.
בשנת תשפ"א הוקמה 'שלוחת אורי' המהווה חלק מתוכנית ההוראה והלימוד בה מתקיים בירושלים בשכונת 'גבעת שאול' הסמוכה לכניסה לעיר.
בימי שני וחמישי לאורך השנה מתקיימת תוכנית לימוד שבה נוטלות חלק עשרות נשים מאזור המרכז.
בימי אלול מפעילה המדרשה תוכנית אלול לנשים, שמטרתה הכנה רוחנית לקראת הימים הנוראים.
בשנת ה'תשע"ז פתחה המדרשה בית מדרש ערב לבנות שירות לאומי, שבה עשרות משתתפות.
בעבר התקיימו גם סדרות שיעורים בשעות הערב שעסקו בנושאים דוגמת חסידות, זוגיות ותנ"ך.
בשנת 2017 למדו במדרשה בתוכניות השונות כ-400 תלמידות.
המדרשה מקיימת הרקדת פורים אליה מגיעות מאות נשים, וכן ערבי עיון ואירועים נוספים לקראת החגים השונים.
המדרשה מפעילה תוכנית בוגרות, ומקיימת עבורן שיעורים אחת לחודש וכן מפגש שנתי פנים אל פנים.
המדרשה מובילה עם מדרשת הרובע, ישיבת שבי חברון ומכללה ירושלים פרויקט של "ימי לימוד תנ"ך", מתוך לפרשנות התורנית המסורתית.
התוכנית מתקיימת במשך שלושה ימים בראשית חודש אב (תשעת הימים).
מתקיימים בה שיעורים לנשים, לגברים, לנוער ולעובדי הוראה.
בשנת תשע"ז נטלו חלק בימי הלימוד כ-6000 משתתפים.
מדרשיית הרטמן לבנות היא בית ספר תיכון דתי לבנות בירושלים, שהוקם בשנת 2007.
מדרשיית הרטמן לבנות היא בית הספר התיכון לבנות של מכון שלום הרטמן.
המדרשייה נוסדה בשנת 2007 בבית הספר אוולינה תהילה בירושלים, ובשנת 2010 הועברה למבנה ברחוב רחל אמנו בשכונת קטמון, בו נמצאת המדרשייה עד היום.
מדרשיית הרטמן לבנות מגדירה את עצמה כבית ספר דתי פמיניסטי לבנות.
המדרשייה היא מבתי הספר הדתיים הבודדים שמשלבים תפילת נשים הכוללת קריאה בתורה, משותפת וקבועה בלוח הזמנים הבית ספרי.
בנוסף, התלמידות במדרשייה לומדות באופן קבוע ואינטנסיבי לימודי גמרא, מחשבת ישראל ותנ"ך ברמה של חמש יחידות לימוד.
במסגרת המעורבות החברתית, שהיא יסוד חשוב בתוכנית החינוכית במדרשייה, משתתפות התלמידות כל שנה בפרויקט "בונות-סוכה", שבמסגרתו הן לומדות את הלכות בניית הסוכה ואחר כך בונות סוכות ברחבי ירושלים עבור משפחות שזקוקות לסיוע בבניה.
יסוד נוסף וחשוב עליו מתבססת התכנית החינוכית הוא הפיכת התלמידות במדרשיה לנשים חזקות, עצמאיות ובעלות זהות נשית חזקה משלהן.
במהלך השנים במדרשיה משתתפות הבנות בתוכנית "גוף נפש תודעה"- סדנאות ושיעורים של תנועה וריקוד בסגנונות שונים, יוגה וסדנאות עיוניות כגון תזונה ונוכחות גוף.
בנוסף, הבנות לומדות לימודי מגדר באופן קבוע ונבחנות בבחינה פנימית.
בשנת 2017 דורג בית הספר במקום הראשון בירושלים במבחני המיצ"ב.
בית הספר מעודד את התלמידות להתגייס לצה"ל, ובשנת 2018 היה במקום השלישי באחוז ההתגייסות של נערות דתיות לצבא.
רוב התלמידות מתגוררות באזור בית הספר, בשכונות: ארנונה, קטמון, בקעה, רחביה, תלפיות מזרח והמושבה הגרמנית.
עם זאת, ישנן תלמידות המתגוררות ביישובים ובשכונות מרוחקות יותר, כמו: הר חומה, אפרת, נס הרים, רמות, גבעת זאב, פסגת זאב, גבעת משואה, מלחה ובית הכרם.
בבית הספר לומדות כ-350 תלמידות, מכיתה ז' עד י"ב.
את הקמת המדרשייה הובילה חנה קהת, ומי שניהלה את המוסד החינוכי מתחילת דרכו הייתה מירב בדיחי.
לאחר פרישתה באוגוסט 2022, מונתה לתפקיד נעמה טל.
מדרשה תיכונית אפיקים היא אולפנה ציונית דתית פנימייתית בגבעת ושינגטון.
המדרשה התיכונית מתאפיינת בלימוד תורה ברמה גבוהה לצד לימודים תיכוניים רגילים המכוונים לתעודת בגרות מלאה.
האולפנה נקראת מדרשה תיכונית לאור השאיפה לשלב יראת שמיים ולימוד תורה ברמה גבוהה כמו של מדרשה כבר בזמן התיכון (מקבילה לישיבה תיכונית), ומקור השם אפיקים מהפסוק: "כְּאַיָּל תַּעֲרֹג עַל אֲפִיקֵי מָיִם כֵּן נַפְשִׁי תַעֲרֹג אֵלֶיךָ אֱלֹהִים" ().
הרבנית מרים רייסלר הקימה את המדרשה התיכונית בשנת ה'תשפ"ב (2021) בגבעת וושינגטון תחת אולפנת הללי לאומנויות.
בשנה הראשונה למדו במסלול 13 בנות.
הרבנית רייסלר הקימה את המדרשה התיכונית לאחר שנים של לימוד מקצועות קודש באולפנת נגה, מדרשת מגדל עוז ובמקומות נוספים.
בשנת ה'תשע"ג, כאשר הייתה רכזת תושב"ע באולפנת נגה בבית שמש הקימה הרבנית רייסלר את מדרשת אפיקים, שבגלגולה הראשון הייתה מדרשה ארצית לתלמידות תיכון והפעילה כמה תוכניות ממוקדות ללימודי קודש.
בין התוכניות שהופעלו על ידי מדרשת אפיקים היו "אפיקים קיץ" – קייטנת לימוד תורה במשך שבוע בחופש הגדול לכיתות ט-יב (ומאוחר יותר גם לכיתות ז-ח) ותתל"ץ -תוכנית תלמוד לצעירות.
התוכנית, שבה למדו לבגרות בתלמוד פעלה במתכונת זום שבועית ופעם בחודשיים הבנות והצוות היו נפגשות באחת ממדרשות הציונות הדתית.
לאחר כתשע שנים, החליטה הרבנית רייסלר להקים אולפנה בשם אפיקים שהדגש בה הוא בית המדרש ולימודי הקודש.
המדרשה התיכונית קיבלה את הסכמתם של רבנים שונים, ביניהם הרב אליעזר מלמד, הרב חיים דרוקמן והרב יעקב אריאל.
בליבה של האולפנה עומד בית המדרש – כיתת אֵם רב גילאית.
הלימוד בבית המדרש מתקיים בחברותות, בשיעורים ובזמני חזרה מסודרים ומובְנים.
השיעורים שניתנים באולפנה מקיפים את רוב מקצועות התורה: תורה, נ"ך, גמרא, הלכה, אמונה, חסידות ומוסר.
בבית המדרש מתקיימות דרך קבע התוועדויות, סדנאות בית מדרש יוצר, תפילות קבועות ותפילות חגיגיות בראשי חודשים.
זמני התפילה נפתחים בהכנה לתפילה – בניגון או לימוד.
לצד לימודי קודש ברמה גבוהה, קימות מגמות גם במקצועות החול (הראליים וההומניים) והבנות לומדות את תוכנית הלימודים הכללית וניגשות לבגרות מלאה, נוסף לבגרות מורחבת בתנ"ך ובתלמוד או בתורה שבעל-פה.
ראש בית המדרש – הרבנית מרים רייסלר.
רייסלר נשואה ללארי ואם לארבעה, גרה בבית שמש.
נולדה בארצות הברית ועלתה לישראל בשנת תשנ"ט, 1999. רייסלר למדה מדעים מדויקים באוניברסיטת הרווארד ועבדה בתכנות, אך אהבתה לתורה הביאה אותה לחולל שינוי בחייה, לעסוק בחינוך ובלימוד תורה לבנות ולעלות לארץ.
בשלושים השנים האחרונות שבהן חינכה בנות בחו"ל ובארץ, היא לקחה חלק פעיל בהקמה של חמישה מוסדות חינוך, שבית המדרש נמצא במרכזם וכתבה תוכניות לימודים בכל תחומי הקודש – תנ"ך, גמרא, הלכה, מחשבת ישראל.
מה-ג'ונג (麻將) הוא משחק לוח / קלפים סיני המיועד לארבעה שחקנים.
אבני המשחק והחוקים של המשחק משתנים מעט מאזור אחד של העולם למשנהו.
באופן כללי המשחק מתנהל בצורה דומה למדי, כשהמטרה היא להשלים יד של קלפים (או אבני משחק) שתיתן את הערך הכי גבוה.
לשם הבהירות, בהמשך הערך, גם הקלפים וגם אבני המשחק ייקראו "אבנים".
המשחקים המערביים הדומים ביותר למה-ג'ונג הם אולי ג'ין רומי ורמיקוב, מכיוון ששניהם כוללים בחירת אבנים וזריקתן מתוך יד אבני המשחק, כדי לקבל נקודות ולהרכיב קבוצות שונות של קלפים.
משערים שהמה-ג'ונג התפתח ממשחקי קלפים ודומינו קיימים בסביבות שנת 1850. ישנו עדיין ויכוח ער וענייני בקשר לשאלה למי צריך לייחס את פיתוח המשחק.
תאוריה אחת גורסת שקציני צבא סיניים פיתחו אותו בזמן מרד טאי פינג, כדי להעביר את הזמן.
לעומת זאת יש אחרים שגורסים שאציל מאזור שאנגחאי יצר את המשחק בין השנים 1870 ו-1875.
ב־1895 אנתרופולוג בשם סטיוארט קולין כתב מאמר שבו הוזכר משחק המא-ג'ונג.
זה התיעוד הכתוב הראשון למשחק המה-ג'ונג בשפה כלשהי חוץ מסינית.
עד ל-1910 נוסף תיעוד גם בצרפתית וביפנית.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 המשחק הגיע לארצות הברית, וכמעט מיד הפך ללהיט ונשאר פופולרי במשך 20 שנה.
אלו שנתפסו במיוחד לקדחת המה-ג'ונג אפילו קישטו את בתיהם בסגנון סינית בזמן המשחק.
כיום ישנם משחקי מחשב רבים המכונים "מה-ג'ונג" שפותחו החל משנת 1986, כשחברת משחקי המחשב "אקטיוויז'ן" (Activision) הוציאה לשוק המשחקים את "שנגחאי" (Shanghai), משחק שכולו התנהל סביב הסרת זוגות של אבני משחק מצוירות ממגדל וירטואלי של אבני משחק, בהתאם לכללים מסוימים.
למשחק זה ולמשחקים שבאו אחריו ושמרו על אותם כללי משחק יש מעט מאוד מאפיינים משותפים עם משחק המה-ג'ונג, והם מהווים למעשה גרסאות של משחק ששונה לחלוטין מהמקורי למעט האבנים.
למשחקים אלו מספר שמות וכינויים נוספים - "סוליטייר מה-ג'ונג" (Solitaire Mah-Jongg), "טאיפיי" (Taipei) ועוד.
את המשחק משחקים בדרך כלל עם ערכת אבני מה-ג'ונג או לפעמים בעזרת קלפי משחק.
משתמשים בקלפי משחק בדרך כלל בנסיעות, מכיוון שהם מפחיתים את הנפח והמשקל הדרושים למשחק, אך לקלפי המשחק אין את העמידות שמוצאים בדרך כלל באבני המשחק.
לפעמים משתמשים בקלפים מחוסר ברירה, במדינות שבהן לא מוכרים אבני מה-ג'ונג (כמו ישראל).
בערכות אבנים רבות ישנם גם מקלות ניקוד ואסימוני ניקוד, כמו גם מכוון לכיווני השמיים ומצביע לכיוון הסיבוב (הכיוון הכי חשוב).
חלק מהערכות מכילות תושבות לאבני המשחק ומקומות לאסימוני הניקוד.
הערכה בנוסף מכילה גם שלוש קוביות משחק.
אבני המשחק מכילות לפחות 136 אבנים רגילות ובדרך כלל לפחות 8 אבנים נוספות.
האבנים הרגילות נחלקות לשתי קבוצות:
סדרות פשוטות שמכילות 108 אבנים
סדרות כבוד מכילות 28 אבנים
האבנים הנוספות נחלקות בין 4 אבני פרחים ומספר דומה של אבני עונות.
רוב אבני המה-ג'ונג שייכות לשלוש סדרות, שהאבנים בהן ממוספרות מ-1 עד 9. יש ארבע מכל אבן ממוספרת בכל סדרה, ולכן מתקבלות 108 אבנים בסדרות (בכל סדרה יש 36 אבנים) הללו, שנקראות סדרות (או אבנים) פשוטות.
לעיתים באבן מסוג '1 במבוק' מוצג כציפור ונקרא "ציפור הבמבוק"
ברוב המוחלט של המקרים "הדמות" המצוירת על קלף היא מספר סיני, אך בדרך כלל ישנו בצד השמאלי עליון של הקלף מספר רגיל, כדי לפשט את הזיהוי.
אבני הכבוד נחלקות לשתי סדרות - סדרת רוחות השמיים וסדרת הדרקונים.
בסדרת רוחות השמיים יש ארבע אבנים:
הכיוונים מצוינים כאן לא על פי הסדר המקובל בעולם, אלא על פי סדר החשיבות במשחק המה-ג'ונג, כאשר מזרח הוא החשוב ביותר, וצפון במקום האחרון.
דרקון אדום 中 דרקון ירוק 發 דרקון לבן 白לפעמים הדרקון הלבן למעשה מוצג כאבן ריקה
ברוב חוקי המה-ג'ונג ישנן שמונה אבנים נוספות שנקראות אבני הפרחים והעונות.
הן נקראות כך מכיוון שלעיתים קרובות מופיע בהן ציור של פרח או פעילות שקשורה לעונות שונות של השנה.
כל אחת מאבני הפרחים מתאימה לעונת שנה מסוימת, דבר דומה מתקיים לגבי אבני העונות.
פריחת השזיף 梅 (כנגד כיוון מזרח)
הסחלב 蘭 (כנגד כיוון דרום)
החרצית 菊 (כנגד כיוון מערב)
פרח הבמבוק 竹 (כנגד כיוון צפון)
אביב 春 (כנגד כיוון מזרח)
קיץ 夏 (כנגד כיוון דרום)
סתיו 秋 (כנגד כיוון מערב)
חורף 冬 (כנגד כיוון צפון)
בסינגפור וארצות הברית משתמשים בנוסף לאבני הפרחים באבני חיות:
בנוסף, לפעמים מוסיפים אבנים נוספות, שמייצגות תכונות אנושיות או מקצועות למיניהם (עושר, חריצות, ליצנות, עוני).
בגרסאות היפניות השונות של מה-ג'ונג יש גם קלפי ריצ'י, שמשמשים לסימון מצבים ייחודיים במשחק היפני.
בגרסה האמריקאית של המה-ג'ונג משתמשים ב-8 ג'וקרים, מה שמביא את מספר האבנים בערכות האמריקאיות לכ-152. הג'וקרים משמשים באמצעות חוקים מיוחדים להשלמת היד של השחקן.
טרם התחלת המשחק עצמו יש לסדר את האבנים ולחלק אותן בין המשתתפים, ולשם כך נוצר סדר פעולות טקסי ומורכב, שימנע רמאויות.
השחקנים יושבים בארבעה מושבים, שמייצגים את כיווני השמיים, כאשר הכיוון החשוב ביותר בסיבובים הראשונים הוא המזרח.
כיוון זה נקרא כיוון הסיבוב.
כדי לקבוע מי יישב שם זורקים קובייה, ובמזרח יושב מי שהוציא את הניקוד הגבוה ביותר.
אחר כך קובעים באותו אופן היכן יישבו השחקנים, בסדר הבא: דרום, מערב, צפון.
כיוון השמיים של שחקן מסוים משתנה עם כיוון השעון בכל סיבוב, אלא אם כן השחקן שיושב בכיוון הסיבוב ניצח.
כיוון הסיבוב הוא תמיד מזרח בתחילת המשחק.
כיוון הסיבוב משתנה כאשר כל שחקן שיחק לפחות פעם אחת בתור כל כיוון.
כעת הוא נעשה הכיוון הבא בכיוון השעון (נגד כיוון השעון, בגרסה הישראלית).
לאחר מכן מתיישבים השחקנים מסביב למכוון רוחות השמיים ושמים את המצביע של כיוון הסיבוב.
כעת שחקן המזרח זורק שתי קוביות, כדי לקבוע את "הצד השבור", בצורה הבאה: מתחילים לספור מהמזרח בכיוון השעון, עד שמגיעים לסכום הנקודות על הקוביות, וזהו הצד השבור.
למשל, אם סכום הקוביות הוא 3, אז סופרים את המזרח כ-1, את הדרום כ-2 ואת המערב כ-3 – ובמקרה זה המערב יהיה הצד השבור.
כעת, כל האבנים מעורבבות כך שפניהן מכוונות מטה.
השחקן שם מולו שורה של שתי שכבות של אבנים, אורך השורה תלוי בכמות האבנים:
אם יש 136 אבנים – כל שורה היא באורך 17 אבנים
אם יש 144 אבנים – כל שורה היא באורך 18 אבנים
אם יש 148 אבנים – השורה של הצד השבור ובכיוון הנגדי לו היא באורך 19 אבנים, ואילו שאר השורות 18 אבנים
אם יש 152 אבנים – כל שורה היא באורך 19 אבנים
מבנה זה מכונה בדרך כלל "חומה".
כעת השחקן של הצד השבור זורק שלוש קוביות ובוחר מאין בחומה צריך להתחיל ולחלק אבנים.
המיקום הזה נבחר על ידי ספירת הסכום שמופיע על הקוביות משמאל הצד שלו לימין זוג הקלפים.
נקודה זו מכונה "נקודת השבירה".
שחקן כיוון הסיבוב לוקח לעצמו ארבע אבנים, וכעת הוא מחלק לשחקנים אבנים בסדר השעון, אך מסיר אותן מהחומה בכיוון השעון מנקודת השבירה, כך שלכל השחקנים יש בסופו של דבר 12 אבנים, או בגרסאות מסוימות - 16 אבנים.
בגרסאות שמכילות 13 אבנים כעת נותנים אבן נוספת לכל שחקן.
אחר כך שחקן כיוון הסיבוב לוקח לעצמו עוד אבן אחת.
החומה מוכנה להתחלת המשחק, וכעת קבוצת אבנים בכיוון נגד השעון מופרדת מן השאר בדרך ייחודית לכל גרסת מה-ג'ונג.
קבוצת קלפים זו תיקרא קופסאת קונג.
היא משמשת כמקור לקלפים שמחולקים במצבים מיוחדים במשחק כפי שיוסבר בהמשך.
אם השחקן של כיוון הסיבוב לא מחזיק יד מנצחת הוא זורק אבן על השולחן.
אבן כזאת נקראת אבן תפיסה.
בגרסאות של המשחק שפופולריות בארצות הברית, לפני תחילת כל סיבוב השחקן מחליף שלוש אבנים עם כל יריב לפני תחילת הסיבוב.
מהלך זה ידוע בכינוי כלל הצ'ארלסטון, והוא תכונה מיוחדת של המה-ג'ונג האמריקאי, שהושאלה ממשחקי קלפים אחרים.
בשלב חלוקת הקלפים כל שחקן קיבל לידיו 13 או 16 אבנים, בהתאם לגרסה.
בגרסה של 13 אבנים, השחקן של כיוון הסיבוב קיבל 14 אבנים.
כעת שחקן כיוון הסיבוב זורק אבן תפיסה על השולחן.
שחקנים אחרים יכולים להכריז שהם השלימו "קבוצה חשופה", שהגדרתה תובא בהמשך.
כעת הוא חושף את הקבוצה שהשלים באמצעות האבן, אחרת יקבל עונש.
האזור שמרכז בתוכו קלפים של קבוצות חשופות ופרחים מכונה "החלק הגלוי" של היד.
זה יוצר מרכיב אסטרטגי שנותן רמז לשחקנים האחרים לגבי יד האבנים שהשחקן מחזיק.
בהרבה גרסאות של המשחק, זריקת אבן תפיסה שגורמת לשחקן יריב לנצח גורמת לשחקן הזורק לאבד נקודות.
אם אף אחד לא לקח את האבן התפיסה, היא יוצאת מן המשחק והתור עובר לשחקן הבא בכיוון השעון.
השחקן לוקח אבן מהחומה בכיוון השעון מנקודת השבירה ואז חוזר על המהלך שתואר.
אם שחקן לקח אבן וחשף קבוצה, עליו לזרוק אבן תפיסה נוספת.
את אבני הפרחים או העונות, כאשר הן מחולקות או נלקחות מן החומה, ניתן להחליף מיד באבנים אחרות מקופסאת הקונג.
הן "יחשפו" לאזור הגלוי של היד.
בתחילת כל סיבוב, אם שני שחקנים או יותר רוצים להכריז על אבני הפרחים, מחליפים לפי סדר השחקנים מכיוון הסיבוב בכיוון השעון.
אבני פרחים עשויות בגרסאות מסוימות לזכות בנקודות, בהתאם לגרסה.
במה-ג'ונג הונג קונגי או מלזי, אם לשחקן יש את קלפי הפרחים או העונות הוא מנצח בסיבוב.
אבני הג'וקר הן תכונה מיוחדת של מספר גרסאות, במיוחד האמריקאיות.
הן יכולות להחליף אבנים אחרות בקבוצות מסוימות בתוך יד האבנים.
בהתאם לגרסה, שחקן יוכל להחליף ג'וקר שהוא חלק מקבוצה חשופה של שחקן אחר באבן שהוא מייצג.
חוקים שמכתיבים התנהגות של ג'וקר בתור אבן תפיסה קיימים גם כן: חלק מהגרסאות של המשחק מתירות לג'וקר לקחת זהות של כל אבן, ואילו גרסאות אחרות מאפשרות לג'וקר לקחת רק זהות של קלף שנזרק בסיבובים הקודמים.
ג'וקרים יכולים גם להשפיע על הניקוד של היד בגרסאות מסוימות.
כמה ידיים מנצחות מיוחדות ("מה-ג'ונג מיוחד") דורשים שימוש בקלפי ג'וקר (לדוגמה: כדי ליצג "אבן חמישית" של סוג מסוים של אבנים פשוטות או אבני כבוד).
כאשר משחקים עם כלל הצ'ארלסטון, אסור להעביר ג'וקרים בשלב זה.
פונג הוא קבוצה של שלוש אבנים זהות.
יכול להיווצר על ידי שימוש בלקיחת אבן תפיסה; אם הוא נוצר באמצעות אבן תפיסה, יש להכריז בקול "פונג".
שחקן שיצר פונג חייב לזרוק אבן נוספת והתור עובר לשחקן הבא בכיוון השעון.
קונג היא קבוצה זהה של ארבע אבנים זהות.
יכולה להיווצר על ידי שימוש באבן תפיסה ותמיד נחשפת כאשר יוצרים אותה.
אם שחקן יוצר קונג מאבן תפיסה, הוא נקרא קונג גלוי.
שחקן יכול להכריז קונג מיד כשהאבנים שברשותו, במקרה כזה הקונג נקרא נסתר.
בכל מקרה אם הוכרז קונג גלוי או נסתר, השחקן חייב לקחת אבן מקופסת הקונג, ואחר כך לזרוק אבן תפיסה נוספת.
לאחר הכרזתו הקונג אינו ניתן לפיצול לשימוש באבנים המרכיבות אותו למטרות אחרות, ולכן לפעמים עדיף לא להכריז על קונג נסתר כאשר יש ביד השחקן ארבע אבנים.
צ'או (לפעמים גם נקרא צ'ואו): שלוש אבנים ברצף (מסדרות פשוטות בלבד).
קבוצה זאת ניתנת ליצירה והכרזה רק על ידי לקיחת הקלף של השחקן מצד שמאל לשחקן המכריז.
הכרזת פונג על ידי שחקן מסוים מקבלת קדימות על פני הכרזת צ'או של כל שחקן אחר.
הערה: ליד מנצחת, שנקראת גם "מה-ג'ונג", יש עדיפות על פני כל קבוצה אחרת שהכריזו שאר השחקנים.
למהלך בו אחד השחקנים שהכריז קונג והכרזה שלו נעקפה על ידי מה-ג'ונג קוראים "שוד קונג" וניתן לקבל עליו בונוס.
כאשר לשחקן חסרה רק אבן אחת להכרזת מה-ג'ונג, ניתן להכריז יד מוכנה ("עומדת", בגרסה הישראלית).
השחקן שהכריז אמור לחכות לאבנים מסוימות.
ברוב הגרסאות של המשחק ניתן לחכות לאבן משניים-שלושה סוגים שונים, ואילו אחרות (כמו הגרסה הישראלית) מאפשרות לשחקן לחכות לאבן מסוג אחד בלבד.
בכמה גרסאות של המשחק, במיוחד הגרסה היפנית, מותר לשחקן להכריז ריצ'י (לפעמים שחקנים אנגליים בגרסה זו מבטאים זאת "ריץ'" (Reach)).
הכרזה של ריצ'י פרושה הבטחה לחכות לאבן מסוימת, וכל אבן אחרת שנכנסת ליד הופכת להיות אבן תפיסה שנזרקת לשולחן.
שחקן שמכריז ריצ'י מקבל בונוס אם הוא מנצח וקנס אם הוא מפסיד.
אם נגמרו כל האבנים בחומה חוץ מקופסאת הקונג, ואף אחד לא מנצח, הסיבוב מתחיל מחדש (בגרסה הישראלית במקרה של תיקו הניקוד לא מחושב).
בהתאם לגרסה, כיווני השחקן עלולים אף שלא להשתנות.
ישנם מצבים מסוימים שתיקו מוכרז גם כאשר נותרו אבנים בחומה.
לדוגמה: כאשר שחקן מכריז יד עומדת שקרית, או מה-ג'ונג שקרי, הוא מקבל על כך קנס גבוה והסיבוב מתחיל מחדש.
תיקו כזה נקרא "תיקו מבטל".
במה-ג'ונג היפני יש מספר אפשרויות לתיקו מבטל:
אם בתור הראשון של הסיבוב שום קבוצה גלויה לא הוכרזה ולשחקן יש 9 אבנים סופיות/כבוד הוא יכול להכריז תיקו מבטל.
אם שלושה שחקנים מנסים וזכאים להכריז מה-ג'ונג בבת-אחת, מוכרז תיקו מבטל.
אם כל השחקנים בתור הראשון זרקו את אותה האבן של רוחות השמיים ושום קבוצה גלויה לא הוכרזה, מוכרז תיקו מבטל.
אם כל השחקנים הכריזו ריצ'י, מוכרז תיקו מבטל.
מוכרז תיקו מבטל כאשר מוכרזים ארבעה קונגים בידי יותר משני שחקנים.
יש גם תיקו כאשר לשחקן אין זוג או צ'או ביד לאחר שהרים, בסיבוב הראשון של היד, ולפני שמשהו העלה פונג, קונג או צ'או.
השחקן מנצח בסיבוב על ידי יצירת והכרזת מה-ג'ונג, שהגדרתו המדויקת משתנה בין הגרסאות.
מה-ג'ונג סטנדרטי מורכב מקבוצות גלויות ונסתרות וזוג אבנים זהות.
מספר הקבוצות במה-ג'ונג הוא בדרך כלל 4 לגרסאות של 13 אבנים ו-5 לגרסאות של 16 אבנים.
ישנם גם בכל גרסה מה-ג'ונגים מיוחדים, שהם צירופים לא רגילים שמקבלים עליהם בונוס מיוחד של נקודות.
יש גרסאות שצריך להיות ערך מינימלי ליד קלפים כדי שתוכרז כמה-ג'ונג.
מדשאה היא משטח אדמה ששתול בו דשא או דשא מלאכותי.
לעיתים מעורבים בדשא צמחים אחרים.
המדשאה מאופיינת בכך שהטיפול בה כרוך בכיסוח: גיזום קצר מאוד באמצעות כלי ייעודי - מכסחת הדשא, אשר הומצאה בשנת 1830. הכיסוח מדכא את צמיחתם של צמחים הזקוקים לגובה, ובכך מעניק יתרון לצמחי כיסוי נמוכים.
מדשאות הן מאפיין נפוץ בגינות פרטיות וציבוריות וכן בעיצוב נוף ברוב העולם כיום.
מכיוון שהמדשאה מהווה משטח שניתן בדרך כלל להפעיל עליו לחץ בלי לפגוע בו, היא משמשת לכיסוי שטחים המיועדים לישיבה או הליכה.
היא לוקחת חלק משמעותי בעיצוב הנוף בסגנון הגן האנגלי.
משחקי ספורט רבים משוחקים באופן מסורתי על מדשאות: כדורגל, גולף וקריקט.
בארצות חמות ודלות מים כישראל קיימת מגמה של החלפת מדשאות באופן חלקי או מלא בכיסוי הקרקע באבנים.
מה בוער, בהגשתו של רזי ברקאי, הייתה תוכנית אקטואליה יומית ששודרה בתחנת הרדיו גלי צה"ל משנת 1995. בינואר 2022, לאחר 27 שנות הגשה, הודיע ברקאי על פרישתו מגלי צה"ל, וכחודש וחצי לאחר שפרש שודרה התכנית האחרונה, בהגשת טלי ליפקין שחק.
מה בוער, היא תוכנית האקטואליה המרכזית של התחנה ומאלה שמאזינים לה ביותר.
היא משודרת בשעות הבוקר ועוסקת במתן פרשנות לרוב האירועים המרכזיים של היום ובעריכת ראיונות עם האישים הקשורים בהם.
ב-1995, עבר ברקאי להגיש את התוכנית.
בתחילת 2017, צורפו לתוכנית כמה מראיינים שהגישו את התוכנית לצדו של ברקאי, ובהמשך בוטלה ההגשה המשותפת.
מתחילת 2019, קוצרה התוכנית משעתיים לשעה אחת, מהשעה 09:00-10:00. התוכנית משודרת בימים א'-ד', ובימים אלה העורכת היא נורית קנטי.
באירועים מיוחדים הגיש ברקאי בשידור משותף את תוכניתו עם רינו צרור.
בימי חמישי מוגשת בשעות אלו התכנית "מרציאנו-סגל", בהגשת קרן מרציאנו ואודי סגל.
כמו כן זכור הריאיון עם ראש הממשלה דאז, אהוד ברק, שהפסיק את הריאיון וניתק את השיחה לאחר סדרת שאלות נוקבות.
אות הפתיחה של התוכנית היא קטע מתוך השיר "Too Young To Die" המבוצע על ידי להקת ג'מירוקוואי.
התוכנית זכתה בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 2009.
הייתה תוכנית ניסויים חברתיים במצלמה נסתרת ישראלית המבוססת על הפורמט האמריקאי "What Would You Do?" .
בשתי עונתיה הראשונות היא שודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת בהנחייתו של חיים הכט, ובעונתה השלישית שודרה ברשת 13 בהנחייתו של אברי גלעד.
הגרסה הישראלית מבוססת על התוכנית האמריקאית שמשודרת מ-2008, "What Would You Do?" , בערוץ ABC.
התוכנית מציגה סיטואציות מוקצנות מחיי היום-יום, המגולמות על ידי שחקנים מקצועיים במקומות ציבוריים, ומתעדת באמצעות מצלמה נסתרת את תגובותיהם של העוברים והשבים.
התוכנית מתיימרת להיות בעלת אג'נדה חברתית, ובסיום כל סיטואציה המנחה משוחח עם האנשים שעברו במקום, משבח את אלה שבחרו להתערב ומתעמת עם אלו שבחרו שלא להתערב.
במרבית המקרים אכן אנשים התערבו, אך היו פעמים שבהם ההתערבות לא הייתה לטובה: כאשר בוימה סצנה שבה בעל מכה את אשתו, אישה שעברה ברחוב טענה כי אמנם זה לא נכון להכות אבל בטח יש לו סיבה ושלא ישפטו אותו לחינם.
בסצנה בה הוכנס סם אונס כביכול, שני צעירים שיכורים התעניינו האם הם יכולים להצטרף לשחקן או לקנות סם.
הם הביעו על כך חרטה.
מדשן איילין אמיק היא שחקנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור שלי ג'ונסון (אנ') בסדרת הטלוויזיה "טווין פיקס" (1990–1991), בתור וונדי בושאמפ בסדרה "המכשפות מאיסט אנד" (2013–2014) ובשל הופעתה בתור אליס קופר בסדרת הנעורים "ריברדייל" (2017–2023).
מדשן איילין אמיק נולדה בספארקס, נבאדה, בתם של ג'ודי (לבית רוס), מנהלת משרד רפואי, וביל אמיק, מוזיקאי.
הוריה של אמיק הם ממוצא גרמני חלקי, השם מדשן, שפירושו "ילדה" בגרמנית, נבחר על ידי הוריה כי הם רצו שם יוצא דופן.
הוריה של אמיק עודדו אותה כבר מגיל צעיר לממש את היצירתיות שבה.
בצעירותה למדה נגינה על פסנתר, גיטרה, כינור וכן למדה ריקודי סטפס, מחול מודרני, בלט וג'אז.
היא למדה בתיכון רוברט מקווין (אנ') ברינו, נבאדה עד גיל 16, אז עזבה את בית הוריה ועברה ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירה במשחק.
בשנת 1988, השתתפה בשני קליפים, "My Guitar Wants to Kill Your Mama" של גיטריסט הרוק וונדי בושאמפ (אנ') והשני "Temptation" של להקת הרוק הסקוטית Wet Wet Wet.
הופעת הבכורה של אמיק על המסך הקטן הייתה ב-1989 בעונה הראשונה של הסדרה "משמר המפרץ", בה גילמה נערה חולנית שמתאהבת במציל שהציל את חייה.
הפריצה הגדולה של אמיק התרחשה ב-1990 כאשר לוהקה על ידי דייוויד לינץ' לסדרת הפולחן "טווין פיקס", שם גילמה את המלצרית שלי ג'ונסון.
לאחר שהסדרה ירדה מהמרקע, שבה אמיק לגלם את דמותה של ג'ונסון בסרט "טווין פיקס: אש הולכת איתי", שבוים אף הוא על ידי לינץ' ויצא לאקרנים ב-1992.
מאז השתתפה אמיק בסדרות טלוויזיה ובסרטים רבים, כגון אופרת הסבון "סנטרל פארק וסט" , "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "דוסון קריק", "Damages", "ג'ואי", "ER", "בנות גילמור", "קליפורניקיישן", "המכשפות מאיסט אנד" ו"אחת שיודעת".
מאז 2017 היא מגלמת את אליס קופר, אמה של בטי, בסדרת הלהיט של The CW "ריברדייל".
ב-16 בדצמבר 1995 אמיק נישאה לבן זוגה מזה שמונה שנים, דייוויד אלכסיס, יחד יש להם שני ילדים; בן, סילבסטר טיים אמיק-אלכסיס (נ.
ב-5 ביולי 1992) ובת, מינה טוביאס אמיק-אלכסיס (נ.
טוביאס, היא מוזיקאית, הוציאה את הסינגל שלה "Freedom" ב-2016, בו מוצגת מחווה לסדרה "טווין פיקס".
+שנהסרטתפקידהערות1990Don't Tell Her It's Meמנדי1991The Borrowerמייגן1992טווין פיקס: אש הולכת איתישלי ג'ונסון (אנ')סהרוריםטניה רוברטסון (אנ')1994אהבה זדונית לינה מאת'רסלכודים בגן עדןשרה קולינס1995French Exitזינה1997Woundedג'ולי קלייטוןBombshell אנג'לינה1998Twist of Fateרייצ'ל דויר2000The Listגבריאלה מיטשל2001Italian Tiesג'יימיתמונות מזירת הפשעכרמן2002Global Effectד"ר שרה לויט2005Four Corners of Suburbiaרייצ'ל סמסון2011המאמיןשאנון פייס2014Twin Peaks: The Missing Piecesשלי ג'ונסון (אנ')TBAReminisce במאית
היא סדרת טלוויזיה לילדים ששודרה בערוץ הילדים ללקוחות HOT.
הסדרה עוסקת בספינת נופש, המפליגה מדי שנה לתקופה ארוכה, כשבמוקד עניינה צוות הבידור הכושל, הנופשים, אנשי צוות, כמו רב החובל המריר וכרוז האוניה.
החל מה-1 ביולי 2018 הסדרה משודרת בערוץ הילדים המחודש ללקוחות סלקום tv ופרטנר TV.
ב-30 במאי 2019 הסדרה ירדה משירות ה-VOD של HOT וחזרה כחלק מספריית "FOMO" והסדרה במלואה כיום זמינה ב HOT, ב YES, בפרטנר TV, בסלקום tv, ב Free TV וב- BIGI.
הסדרה צולמה על אוניית "רויאל איריס" של חברת מנו ספנות.
נויה (ליאור כהן): סולנית צוות הבידור, שחושבת שהיא מאוהבת במושיקו, אחד הנוסעים.
מובילה חברתית של צוות הבידור בסוף הסדרה נהייתה בת הזוג של דוד.
אחיהו (גיא עמיר): התאום של נצח.
התחלף עם נצח בפרק מסיבת התחפושות על ידי שמרית גוץ לי שנצח הרגיז אותה.
נצח (חנן סביון): התאום הלא זהה של אחיהו.
לא מעריך אף אחד, גם לא את אחיהו וחי באשליה שהוא כוכב מצליח.
שונא את אחיו ומנסה להיפטר ממנו.
בסוף כל שיר שהוא שר הוא מכניס את המשפט: "נהייתי כבר חולה".
התחלף עם אחיהו בפרק מסיבת התחפושות על ידי שמרית גוץ לי.
דוִד (אורי אוריין): הקלידן של צוות הבידור, נכה, מאוהב בנויה ונהיה בן זוגה.
חנון בסתר, למרות שעל פני השטח מנסה להראות מגניב.
קפטן גבי צ'יפורה (יעל עמית): רב החובל עטורת הרטיה של האניה.
מתבלבלת בן השמות של נצח ואחיהו.
אישה מרושעת וקרת לב שצועקת על כולם (מלבד טוסיה) ומענישה בצורה לא הגיונית.
טוסיה (יניב פולישוק): כרוז האונייה.
חלומו הוא להיות כרוז עצמאי.
יואש/ג'ינג'י (אביב ביקס): ילד בן 12 ובנה של רב החובל.
באחד הפרקים הפך להיות רב החובל של האנייה כי לאמו גבי נמחק הזיכרון.
אברם קדברם (טל מוסרי): קוסם האנייה שממש גרוע בקסמיו הוא נכשל בכל מופע הוא מבולבל ולא מבין מה קורה לו.
כסליו (לירן כוהנר): תיירת באנייה, טיפשה, חברתה הטובה של טבת.
כל משפט שבתוכו יש את האות שי"ן האות מתחלפת אצלה לאות סמ"ך.
טבת (ירדן הראל): תיירת באנייה, טיפשה, חברתה הטובה של כסליו.
כל משפט שבתוכו יש את האותיות טי"ת או תי"ו האותיות האלו מתחלפות אצלה לאות צד"י עם אפוסטרוף.
השף גדי ריזוטו (אורן כהן): השף באנייה.
לפעמים אומר פעמיים את אותה המילה ברציפות.
התיירת הבלונדינית (אלינור פרייס): תיירת באנייה.
נצח ואחיהו לא מבינים איזה שפה היא מדברת, למרות שהיא ישראלית מחולון שמדברת עברית.
התיירת הצעקנית (מיטל סלקמון): תיירת באנייה.
קולה משתנה כאשר היא כועסת.
ששי הס (אודי גוטשלק): בעל הנחש.
השתתף בפרק ה-1 הנחש בא.
פייר בונג'ור באגט (אביעד בנטוב): בעל מבטא צרפתי.
השתתף בפרק ה-13 משושה טהיטי.
שמרית גוץ לי (מושיק גלאמין): אחותו של עוץ לי גוץ לי החליפה בין אחיהו לנצח בגלל שנצח הרגיז אותה בפרק מסיבת התחפושות, הזמינה ארוחה למיטתה שנצח הביא לה וניחש איך קוראים לה.
הגנב (שראל פיטרמן) - גנב שגנב ציור שהוא מופיע בו.
שונית מזח (רז שפירא) - נערת חלומותיו של אחיהו.
צפיחית (רוני דואני) - אחייניתה של גבי.
החליפה את נויה, לאחר שגבי פיטרה אותה.
נויה גרמה לה להיות זמרת הליווי של שלומי סרנגה.
שלומי סרנגה (בתפקיד עצמו) - חיפש בפרק האחרון בסדרה זמר/ת ליווי להופעותיו.
התאהב בקולה של נויה, ורצה שהיא תהיה הזמרת.
"מה אֲבָרֵךְ" הוא פזמון עברי שנכתב על ידי רחל שפירא והולחן על ידי יאיר רוזנבלום.
הפזמון הוא אחד משירי הזיכרון הידועים ביותר בתרבות הישראלית.
זהו שיר הספד המספר על עֶלֶם שאלוהים אומנם בירך אותו בתכונות גוף ונפש נעלות, אך בסיום השיר נשמעת הקריאה:
שפירא, חברת קיבוץ שפיים, כתבה את השיר לאחר מלחמת ששת הימים לזכרו של בן כיתתה בקיבוץ, אלדד (דדי) קרוק, שנפל באותה מלחמה בקרב בשכונת שועפאט בירושלים, והוא בן 22. השיר התפרסם בחוברת זיכרון לקרוק שהופקה בקיבוץ, שכותרתה היא "לאלדד".
לדברי שפירא, בשיר יש יסודות ביוגרפיים מדמותו של קרוק, כפי שהכירה אותו.
רוזנבלום נתקל בשיר במקרה, בעברו על חומרי קריאה שונים שהתגלגלו לפתחו במהלך שהותו בבית ההארחה של הקיבוץ, לאחר תאונת דרכים שעבר.
זהו השיר הידוע הראשון שכתבה שפירא.
השיר מבוצע על ידי להקת חיל הים בסוף סרטו התיעודי של מיכה שגריר - "המלחמה לאחר המלחמה".
הביצוע המקורי לשיר הושר על ידי להקת חיל הים עם הסולנית רבקה זהר, נכלל בתוכניתה של הלהקה "וביום השלישי" בשנת 1968 והפך ללהיט.
על פי אקו"ם, בעשר השנים שקדמו לשנת 2014 היה "מה אברך" (בביצוע זה, הנחשב למפורסם ביותר שלו) השיר המושמע ביותר ברדיו בימי הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
מאז זכה השיר לביצועים רבים נוספים.
בשנת 2019 הוצא בול יום הזיכרון המעוצב על סמך השיר.
מה החזאי מבין הוא אלבום הבכורה של להקת אבטיפוס מפברואר 1995. האלבום זכה לשם הלועזי: "What does the weatherman know".
זהו אלבום האולפן הראשון (והמצליח ביותר) מבין שלושה שהוציאה הלהקה.
כל השירים עובדו על ידי אבטיפוס ויהודה עדר.
שירה סולו, גיטרה אקוסטית וקולות: אייל שכטר
בס, קולות, מילים, לחן ושירה ב"אשה אשה" ו"קצב הזמן": שרון הולצמן
תופים: איציק הלל, אלון הלל
גיטרה אקוסטית ב"מועקה", הפקה מוזיקלית וייעוץ אמנותי: יהודה עדר
מנדולינה ב"הנה ההומור שלי": אדם מדר
גיטרה אקוסטית ועריכה מוזיקלית: יועד נבו
צילומים: איבון מיקלוש, דניאל חכים
יחסי ציבור: דניאל וייס, שרי ישראלי
הקלטות: יועד נבו, אוהד דקל, בועז עצמון
טכנאי הקלטות: פיני כהן, ארז עיני, בועז עצמון
הוקלט ב-DB Studios, תל אביב, הליקון (1995).
הוא שעשועון טלוויזיה אינטלקטואלי, שמקורו בברית המועצות ומשודר כיום ברוסיה.
בכל תור במהלך המשחק על קבוצת השחקנים לענות על השאלות של קבוצות הצופים.
על כל תשובה נכונה של השחקנים הם זוכים בנקודה ועל כל תשובה שגויה הנקודה עוברת ליריבם הצופים.
הקבוצה המנצחת היא הקבוצה הראשונה שאוספת שש נקודות.
השאלות שנשאלות בודקות ידע כללי ויכולות ניתוח בין היתר בנושאי היסטוריה, ארכאולוגיה, ספרות, אמנות.
בנוסף לרוסיה, השעשועון משודר גם בחלק ממדינות ברית המועצות לשעבר ביניהן: אזרבייג'ן, ארמניה, קזחסטן, בלארוס, אוקראינה וגאורגיה.
ישנן גרסאות דומות של המשחק בארצות הברית, בולגריה וטורקיה.
גם בישראל הייתה גרסה של המשחק ששודרה בערוץ ישראל פלוס.
המשחק הוא דו-קרב מוחות בין קבוצה בת שישה שחקנים שמשחקים מול קבוצת הצופים ששלחו את השאלות שלהם לתוכנית.
חברי הקבוצה שמורכבת מקפטן וחמישה שחקנים נוספים יושבים על יד שולחן עגול ועליו מונח סביבון עם חץ ומעטפות עם השאלות של הצופים.
בכל תור אחד מאנשי הסגל של המשחק מסובב את הסביבון וזה מסתובב עד שנעצר ומורה על אחת המעטפות.
המנחה מקריא את השאלה מהמעטפה שנבחרה באופן אקראי על ידי הסביבון.
לאחר שהשאלה נשאלת, לשחקנים ניתנת דקה אחת לחשיבה, לדיון וסיעור מוחות כדי למצוא את התשובה הנכונה.
לאחר דקה הקפטן מחויב לבחור באחד השחקנים של קבוצתו (הוא יכול לבחור גם בעצמו) והשחקן הנבחר עונה על השאלה.
אם השחקן עונה נכון על השאלה הוא מזכה את קבוצתו בנקודה אחת, לעומת זאת אם הוא טועה בתשובה אזי הנקודה עוברת לקבוצת הצופים.
הקבוצה המנצחת היא הקבוצה הראשונה שאספה שש נקודות.
בנוסף לזמן הקצוב שהשחקנים מקבלים, הקבוצה יכולה לבקש חד פעמית 20 שניות נוספות כדי להיעזר בקהל שנוכח במשחק.
הקבוצה יכולה גם לענות על השאלה מיידית בלי לקחת את הזמן המגיעה לה, במקרה כזה אם השחקן עונה נכון על השאלה אזי הקבוצה זוכה בנקודה וגם בדקת חשיבה נוספת שתוכל להשתמש בה בהמשך המשחק.
השאלות של הצופים משלבות נושאים רבים כמו היסטוריה, פוליטיקה, כלכלה, גאוגרפיה, תרבויות שונות, מוזיקה, ספרות, אומנות וארכאולוגיה.
השאלות בודקות את הידע כללי, חשיבה אנליטית, חשיבה מהירה וחשיבה יצירתית.
חלק גדול מהשאלות הן שאלות קשות מאוד הדורשות ידע כללי נרחב.
השחקנים שמשחקים במשחק נחשבים לאנשים חכמים מאוד ואינטליגנטיים.
שאלה כתובה – שאלה מאחת המעטפות שנשלחו לתוכנית והמנחה מקריא אותה.
שאלת וידאו – הצופים יכולים לצלם סרטון או קליפ ובתוכו תישאל השאלה.