tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לכן ה' נתן לקין את אות קין, שיהיה סימן לכך שאסור לפגוע בו, וכל מי שיפגע בקין עונשו יהיה חמור פי שבעה.
אולם, יש המפרשים את הביטוי "גדול עווני מנשוא" כתלונה של קין על העונש כלומר: "עונשי כל כך גדול, שאני לא יכול לסבול אותו".
או כתמיהה כלפי הקב"ה, גדול עווני מנשוא?!, האם עווני כה גדול עד שאתה, הבורא, אינך יכול לשאתו?
סיבה נוספת לאי הריגת קין ונתינת אות עליו ועונש הנדודים, היא כי על ידי כך שקין ינדוד ממקום למקום יופץ המסר של איסור הרצח והעונש הצפוי בעקבות כך.
סיבה אחרת לאי הריגת קין היא, שהדור השני לאנושות הכיל בסך הכל 3 אנשים: קין, הבל ושת.
הבל כבר נרצח, ואם ה' היה הורג גם את קין כעונש יחידי שהיה נשאר לצורך המשכת המין האנושי היה שת.
ייתכן וה' לא רצה שהמשך המין האנושי יסתמך רק על שת.
נקודות דמיון ושוני בין סיפור חטאו ועונשו של קין לסיפור חטאם ועונשם של אדם וחוה
לאחר החטא ה' החל לדבר עם מבצעי החטא כדי לגרום להם להתוודות בפניו על החטא.
מבנה התחלת השיחה של ה' היא ב"איכה" או "אי" (היכן) כאשר הכוונה להתחיל לגרום להם להתוודות – בסיפור החטא של אדם וחוה הם התחבאו כיוון שהם גילו שהם עירומים לאחר שאכלו מעץ הדעת לכן חשו בושה והתחבאו, לכן ה' שואל אותם היכן הם.
בסיפור החטא של קין, השאלה היא כלפי הבל.
בשני הסיפורים החוטאים נענשים על חטאם.
בחטא של אדם וחוה היה איסור ברור וחד משמעי, בעוד בחטא של קין לא היה איסור כלל.
בשאלתו של ה', אדם בחר לענות לה' ולשתף פעולה, ואילו קין התחמק וענה בחוצפה.
חטאם של אדם וחוה נעשה מתוך הפיתוי של חווה על ידי הנחש והפיתוי של אדם על ידי חווה, ואילו חטאו של קין נעשה מתוך כעס וקנאה כלפי הבל.
בסיפור החטא של קין ה' ראה שהכעס מציף אותו והוא עלול לחטוא, לכן ניסה לדבר איתו כדי להרגיע אותו ולמנוע ממנו לחטוא.
בסיפור החטא של אדם וחוה ה' לא ניסה למנוע מהם לחטוא כאשר יצר החטא שלהם עלה.
אדם וחוה לא התלוננו על עונשם, בעוד קין (על פי פרשנות אחת) התלונן על גורלו.
קין התיישב לבסוף בארץ נוד, המזרחית לעדן, שם בנה עיר וקרא לה על-שם בנו חנוך.
פעולה זאת מנוגדת לעונש ה', מכיוון שאלוהים ציווה עליו לנוע ולנוד בעוד שהוא מתיישב במקום קבע ואף בונה עיר.
לפי פירושו של רש"י, ארץ נוד היא ארץ מקלט לגולים ונוודים.
הארץ נקראת ככה מכיוון שכל הגולים נדים (נודדים) לשם.
פרופסור זלי גורביץ' בספרו "על המקום" מציע שלא מדובר בכלל בשם של מקום, אלא שהשם ניתן למצב שבו נתון קין, שהנדודים הם מקום מושבו.
פירוש אחר הוא שעונשו של קין הוא גלות ממקום מגוריו למקום שאינו שייך לו.
בנוסף, ייתכן שקין הצליח להימלט מעונשו, וייתכן שהעונש היה ניתוק מהאדמה.
ניתן לראות צידוק לכך בפסוק "כי תעבד את האדמה לא תוסף תת-כוחה לך", ואת המקצועות העירוניים שעסקו בהם צאצאיו – חרש ברזל ומוזיקאי.
לפי ספר הזוהר (זוהר חדש פרשת בראשית), לאחר שקין קיבל את העונש ונעשה ארור מן ה"אדמה" הוא נאלץ לרדת ל"ארץ", מעין מימד מקביל למעמד ה"אדמה" שבו נברא האדם.
לאחר שעשה תשובה, הועלה ל"ארקא" שם התיישב והוליד בנים.
הזוהר באותה הזדמנות מפרט על שבעה עולמות, או ממדים מקבילים, שיש ביניהם הבדלי דרגות (מסודרים מהנמוך ביותר לגבוה ביותר): ארץ, אדמה, ארקא.
שמה לא מוזכר במקרא, אך ניתנו לה שמות במקורות חיצוניים.
רבי יצחק אברבנאל מביא בשם "ספרי האומות" ששמה של תאומת קין היא קלמנה ושם תאומת הבל היא בלבירה.
בספר היובלים נכתב כי קין התחתן עם אחותו 'און': .
שם נוסף המופיע בספרים חיצוניים הוא 'הויה'.
לחנוך נולד עירד, ולעירד מחויאל, ומחויאל ילד את מתושאל, ומתושאל ילד את למך.
למך לקח לו שתי נשים: שם האחת עדה, ושם השנית צלה.
עדה ילדה את יבל ואת יובל, וצלה ילדה את תובל-קין ונעמה.
סיפור תולדותיה של שושלת קין מסתיים לאחר כשמונה דורות, בעוד ששושלת שת מובילה לנח שהוא אבי כל הדורות הבאים.
עם זאת יש המפרשים שאשת נח הייתה נעמה, מצאצאיו של קין, וישנה אגדה לפיה אשמדאי מלך השדים הוא מצאצאי קין.
על מותו של קין מסופר באגדה כי הרגו צאצאו למך בן מתושאל כאשר יצא לציד עם בנו תובל קין שחי שבעה דורות אחרי רצח הבל.
למך היה כבד ראיה וחשב כי קין הוא חיה הראויה לציד, ניתר עליו והרגו.
לאחר שעמד על טעותו ספק את כפיו בצער, אך כיוון שהיה כבד ראיה לא ראה שבנו נמצא לפניו, מחץ אותו והרגו.
ניתן למצוא צידוק לכך בשירו של למך:
במדרש תנחומא מרחיבים על המקרה.
לאחר שלמך הרג את קין, הוא טפח בחרטה ונגע בראש תינוקו (בנו, תובל-קין), ובשגגה הרגו.
לעומת זאת במדרש רבה מסופר כי .
לפי מדרש זה הוא חי 1656 שנים.
על פי ספר היובלים קין מת שנה אחת לאחר שאדם מת, בהיותו כבן 865.
אוזיריס - סת, רומולוס - רמוס, אטאוקלס - פולינייקס.
בפולקלור של עמי קדם קיימות מבחר של אגדות מיתיות אודות אחים הנלחמים זה בזה על הבכורה להלן, המפורסמות שבהן:
חוקרי דת מצאו שבסיפור בראשית פרק ד הבל וקין מייצגים מהויות קוטביות זאת לזאת, ניגודים אלה ניכרים בתרבותם ובמוסריותם, ולדעתם סיפור קין הוא ביטוי קדום להתיישבות הקבע של האדם באדמה.
בכתב הקודש הנוצרי האיגרת אל העברים האל מבכר את מנחתו של הבל בגלל צדיקותו.
ובאיגרת יהודה פסוק י"א משווה המחבר את תושביה החוטאים של סדום ועמורה לרשעותו של קין.
ישנם פולקלורים הקושרים את האי סוקוטרה להולדתם של קין והבל וגם למקום בו רצח קין את הבל.
פולקלור זה נקשר לעץ דם הדרקון (דרקונית קינבר) ממנו יוצא נוזל המזכיר דם.
הברית החדשה שופטת בחומרה את קין הנחשב (), ומחשיבה את הבל צדיק ומאמין:
אף על פי כן, מלבד השיפוטיות המגדירה מי רשע ומי צדיק, אין בתיאור האחים בכתוב מידע החורג בהרבה מפשט הסיפור בתורה.
לעומת זאת, בפרשנות הנוצרית הבאה במאות השנים הבאות, לאחר ההתנתקות מן היהדות ועל רקע העימות בין ישראל לכנסייה, נעשית דמותו של קין לסמל של היהודים הדוחים את ישו לאחר שרצחו אותו.
הבל נתפס בהתאמה כישו, הקדוש המעונה, שנרצח לאחר שהאל בחר בו.
אוגוסטינוס, אב הכנסייה שחי במאות ה-4–5 לספירה כתב את הספר "נגד פאוסטוס המניכאי".
בספרו, הוא מעלה את הנקודות הבאות:
כשם שנדחתה מנחתו של קין, כך נדחו מצוות הברית הישנה (והתקבלו מצוות הברית החדשה).
הבל, האח הצעיר, נרצח בידי הבכור.
כך גם ישו, ראש העדה הצעירה, נרצח בידי העם הבכור – היהודים.
כשם שדמי הבל האשימו את קין – כך מאשימים דמי ישו את היהודים.
קין לא הוצא להורג, אלא נענש בחומרה.
לכן המשך קיומם של היהודים מוכיח את צדקת שעבודם של היהודים.
אות קין מנע את המתתו; כך גם לא איבדו היהודים את "אות מצוותיהם".
סיפור קַיִן והֶבֶל, המופיע בתחילתו של ספר בראשית (), הוא סיפור מקראי על קנאה ורצח בין אחים.
בסיפור זה קם קין על הבל אחיו להורגו, בשל קנאתו על כך שמנחתו של הבל לאלוהים התקבלה, בעוד שמנחתו של קין לא התקבלה.
קין והבל היו בניהם של אדם וחוה קין היה איכר - עובד אדמה, והבל - רועה צאן.
יום אחד החליט קין להקריב מנחה לפני אלוהים מתנובת שדהו, וגם הבל הקריב את בעלי החיים המשובחים ביותר שבמרעהו.
אלוהים קיבל את מנחתו של הבל ולא את מנחתו של קין.
קין לא היה יכול לשאת את העובדה שמנחת אחיו הקטן התקבלה בעוד ששלו נדחתה והדבר מילא אותו בכעס ובדכדוך.
ה' פנה אליו (בפסוקים שמשמעותם המילולית התפרשה בדרכים שונות בקרב הפרשנים), והסביר לו כי אם ינהג בדרך הנכונה, עוד יישא אליו ה' פנים (הוא ינחל הצלחה):
, אך קין לא שעה לדבריו, אלא קם והרג את אחיו בעת היותם בשדה: .
לאחר מכן שאל ה' את קין: , וקין היתמם וענה: .
בתגובה ענה לו ה': .
ה' העניש את קין בכך שהאדמה שספגה את דם אחיו לא תצמיח לו יבול: , והוא יחיה את חייו כנווד תמידי.
קין הודה בחטאו (או מבקש הקלה בעונש), וגילה את חששו שיהרגו אותו, ועל כן שם לו ה' אות (לא מפורש מהו אותו אות) – והבטיח כי מי שיפגע בו יפגע שבעתים.
הסיפור מסתיים בתיאור קורותיו של קין.
קין התיישב בארץ נוד קדמת עדן והוליד את בנו חנוך, שעל שמו נקראה העיר שהקים קין, ואילו אדם וחוה זכו לבן נוסף במקום הבל, וקראו לו שת.
ע"פ התורה מזרעו של שת נולד נח, אשר ממנו וממשפחתו יצאו כל עמי העולם.
פירושים ומדרשים רבים נכתבו על קין והבל ועל החטא בניסיון לענות על שאלות שעולות מקריאת הסיפור ובפרט שאלות על לידת קין והבל, מדוע הקורבן של הבל התקבל והקרבן של קין לא, מה כוחו של יצר הרע, מה כוחה של תשובה, איך זה מתקשר לקללת האדמה ושאלות נוספות.
אפשר לראות בפרשנות על סיפור קין והבל קו מנחה שמנסה להראות שקין היה רשע עוד לפני הרצח.
גם בברית החדשה, כתבים גנוסטיים, ספר אדם וחוה ומקורות נוספים.
עדות לקו פרשני זה ניתן לראות בתרגום המיוחס ליונתן שאומר שאדם ידע שחווה התעברה מסמאל וגם בפרקי דרבי אליעזר ופרשנים מאוחרים יותר.
עדות נוספת לפרשנות הזאת ניתן למצוא בזוהר שמקשר את קין לנחש ומאשים את קין בכל הרוע בעולם וכך גם בתומר דבורה.
מקור מודרני לרעיון ניתן לראות בספרו של הרב יעקב מדן שאומר שקין הוא בן הנחש ואף מקשר את צאצאיו לחטא בני האלוהים.
ייתכן שהסיבה לדמוניזציה של קין היא ניסיון להסביר את תחילת הסיפור בהתאם לסופו - קרבנו של קין נדחה והוא רוצח את הבל.
בעקבות כך יש ניסיון להראות איך כבר מהתחלה הוא היה רע, ואולי אפילו בן של השטן / הנחש.
כנגד טענה זו, טוען הרב עזרא ביק, כי דמותו של קין דווקא הייתה חיובית מטבעה, ומביא לכך מס' סימוכים:
סיפור לידתו מתואר בצורה רבת חשיבות לעומת הבל שמוצג כנספח אליו.
משמעות שמו היא הישג לעומת שמו של הבל שמבטא ריקנות, כלום.
היוזמה של הבאת הקורבן הייתה של קין ושוב, הבל רק הצטרף אליו כנספח.
בהסתמך על המדרש שקין לא ידע כיצד להרוג, ייתכן שהוא גם לא ידע את משמעות ההריגה, ולא הבין למה גורמים מעשיו.
מתיאור הפסוקים ניתן לראות שהמעשה לא היה רצח מלכתחילה, אלא ויכוח שהתחיל ממקום חיובי- יש תיאור של "הבל אחיו", מראה על קירבה- שהתפתח להריגה.
וזה מעיד שקין לא היה רשע מטבעו אלא דמות שנפלה להתנהגות הטבע האנושי- קנאה שהובילה לרצח.
וכך סובר גם פרופ' יונתן גרוסמן.
שאלה נוספת שהמדרש מנסה לענות עליה היא - מדוע הקורבן של הבל התקבל ושל קין לא?
בפסוקים נראה שקין עדיף כיוון שחשב להעלות קורבן ראשון, ורק אז הבל הצטרף - .
המדרש עונה שקין הביא קורבן מקולקל, לעומת הבל שהביא מן המובחר.
מדרש בראשית רבה וילקוט שמעוני אומרים שקין הביא פירות מקולקלים מהשאריות שלא אכל, וממשילים את קין לעבד שמביא למלך שאריות פירות רעים ואוכל בעצמו את הפירות הטובים.
רש"י, מדרש אגדה, רבנו בחיי והתרגום המיוחס ליונתן אומרים שקין הביא פירות רעים או זרעים לא טובים.
המלבי"ם מוסיף שקין חשב שאלוהים צריך את הקורבן ותלוי בו, ורש"ר הירש אומר שקין התייחס לקורבן כ"חובה דתית" נצרכת שאין ברירה אלא לבצע, דבר שמלאכי מגנה.
המדרש מנסה להצדיק את הבחירה האלוהית על ידי הסבר שקין הביא קרבן רע ושפל לעומת הבל שהביא קרבן איכותי.
לעומת זאת, טוען פרופ' יונתן גרוסמן, כי לא ניתן להבין מן הפסוקים שהסיבה לדחיית הקורבן היא שקין הביא קורבן פסול.
לטענתו, להיעדר הסיבה לדחיית מנחתו יש משמעות תאולוגית וספרותית- זה יוצר חיבור והזדהות עם קין שהוא הדמות המרכזית, ומעצים את התסכול והכעס שחש בעקבות ההחלטה השרירותית בעיניו של ה', ומייצרת את ההבנה שאין בידי האדם את היכולת להכריע באופן מלא מי הוא הטוב והראוי לפני ה'.
על מה התדיינו קין והבל
מדרשים שונים ניסו להבין - מה אמר קין להבל?
בפסוק עצמו הדבר לא ברור.
בנוסח שומרון מופיע נוסח מעט שונה - , ובאופן דומה בתרגום השבעים והפשיטתא.
תרגום ניאופיטי והתרגום המיוחס ליונתן על הפסוק מוסיפים דו-שיח שלם בין האחים.
מדרש בראשית רבה והילקוט שמעוני מציעים שלושה פירושים - א.
ויכוח ממוני לגבי חלוקת העולם; ב.
ויכוח דתי (בנחלה של מי בית המקדש יקום); ג.
ויכוח על אישה (מי ישא את חוה או את תאומתו של הבל).
מדרש אגדה, ומדרש לקח טוב אומרים שקין כפר בתורת הגמול ואמר זאת להבל.
ופרשנים אחרים אומרים שקין אמר את דברי התוכחה שאלוהים אמר לו ב.
פרשנות נוספת היא שהמשפט הוא מענה לשאלה שנשאל קין "למה נפלו פניך", והתשובה היא "אל הבל אחיו", בגלל האח הבל.
חז"ל התקשו, מדוע נוקט הפסוק בלשון רבים, במילה "דמי".
הם מבארים זאת בשני פירושים עיקריים:
המדרש מבאר: דמי אחיך - "דמו ודם זרעיותיו", כלומר, גם קולותיהם של הצאצאים שעתידים היו לצאת מהבל, צועקים מהאדמה, וגם עליהם קין ייענש.
"בגמרא פירשו: שעשה קין בהבל אחיו חבורות חבורות פציעות פציעות שלא היה יודע מהיכן נשמה יוצאה עד שהגיע לצוארו" - קין שלא ידע איך רוצחים, ניסה להרוג את הבל בשיטת ניסוי וטעייה, והכה אותו הכאות רבות, (בקנה או באבן) עד שיצאה נשמתו.
בזוהר מובא שמכיוון שקין לא ידע מהיכן להרוג את הבל, הוא נשך אותו בשיניו כנחש בכל גופו, עד שיצאה נשמתו.
לעומת זאת, המדרש מבאר שקין התבונן על אביו כששחט פר, ומשם למד להרוג את הבל ישירות מהצוואר.
עוד מספר המדרש, שהבל היה חזק מקין, והצליח לרתק את קין לארץ כשזה ניסה להורגו.
קין השתמש במניפולציה כדי לעורר את רחמי הבל עליו ולהסיח את דעתו, ואז קם והרג אותו.
בסיפור קין והבל יש נקודות דמיון לסיפור חטא עץ הדעת.
בשניהם אלוהים פונה אל האדם לאחר חטאו (אף במילים דומות), ומנסה לברר איתו מה אירע, ובשניהם האדמה מקוללת והאדם מגורש ממקומו למקום אחר.
מאידך, בניגוד לחטא עץ הדעת בו אדם הפר ציווי מפורש של האלוהים הרי שקין לא נצטווה מעולם שלא לרצוח ואף יש שמשתמשים בסיפור כחיזוק לטענה שהאלוהים מעניש על מעשה פסול גם ללא ציווי מפורש שאוסר אותו.
על פי התנ"ך היה רצח הבל הרצח הראשון בהיסטוריה.
רצח שלמעשה מסיים את עידן התמימות והאחווה של האנושות.
מעשה שבו לא אנשים זרים קמים אחד על השני, אלא האח הבכור שבדרך כלל ממונה על שמירת הצעירים, קם על האח הצעיר והורגו.
הרבה שאלות נשאלות על סיפור רצח זה שממעט בתיאור, ונדרש להשלמה ממקורות אחרים ומגוונים.
כיצד קין הרג את הבל?
האם קין ידע מה משמעות מעשיו?
האם ההורים עמדו על ההבדל שביניהם, ולכן ניסו ללמדם מקצועות שונים?
ואיך הוריהם הגיבו למעשה הזה?
מה אחריותו של אלוהים למעשה הרצח בדחייתו של קין?
מדוע אלוהים עומד כמשקיף, אבל לא מנסה למנוע את הרצח?
האם קין באמת התחרט על מעשהו, או למעשה רק הצטער על העונש שקיבל?
מהו אות שקיבל על מנת שלא יהרגוהו ומיהם ההורגים שהרי מדובר בתחילת האנושות, בתקופה שאין בה בני אדם אחרים?
מדוע קין שהוענש בנוודות בונה עיר?
האם הוא התגבר על הקללה של אלוהים, או למעשה עשה מעשה של תיקון של יישוב העולם?
בסיפור קין והבל יש האנשה של שני כוחות שבאדם.
החטא שמוצג כמו יצור מיתי שחוטף את קורבנותיו ("לפתח חטאת רובץ") ודמו של הבל הנרצח הצועק מהאדמה ("קול דמי אחיך צועקים אלי מן האדמה") ומהווה עד למעשה הרצח ואף תובע ענישה ונקמה על המעשה.
ואולי אף האדמה שספגה את דם הרצח, מסרבת באופן סלקטיבי להניב לו מיבולה.
בניגוד למוסר התנ"כי של "עין תחת עין" ו"שופך דם האדם באדם דמו ישפך", אלוהים נוטה חסד לקין ולא נוטל ממנו את חייו כמתחייב.
יש הטוענים כי מעשה זה של חיי נוודות, יסורי מצפון של רוצח, ואות קלון גרועים ממיתה, אם כי לפי פשט הדברים ואופיו של קין כמתואר, אין הדבר נראה כך.
ייתכן שמכיוון שמדובר במעשה הרצח הראשוני, ועדיין לא הייתה אזהרה אלוהית מפורשת על רצח, נמנע אלוהים להענישו במלוא חומרת הדין ואף נותן לו הגנה ואזהרה שאין דמו מותר.
עונשו של קין שהאדמה לא מניבה פירות, והוא עובד האדמה שחי עליה בעצם נפגע בפרנסתו, וצריך לאמץ למעשה את סגנון חייו של הבל ולחיות על רעיית צאן כמנהג הנוודים של אותה תקופה.
על סיפור קין והבל, אפשר לומר את הפסוק המפורסם בשיר השירים "קשה כשאול קנאה".
הרצח הראשון בהיסטוריה אירע בשל קנאה בין אחים.
כל הורה מכיר את תופעת קנאת האחים, שרבים ביניהם על תשומת לבו של ההורה.
פסיכולוגים היו טוענים שבסיפור הזה, האל מייצג את דמות ההורה, שהבנים רוצים לרצותו.
הקנאה היא כנראה הרגש הטבעי והעז ביותר המתעורר בגיל מוקדם.
אין טבעי מכך, שרגש הקנאה יתעורר, מיד כאשר האנושות מתפצלת לשני אנשים.
גם בהמשך בתנ"ך, עשיו רוצה להרוג את יעקב בגלל הקנאה, ובני יעקב רוצים להרוג את יוסף בשל הקנאה.
מעניינת תגובתם של אדם וחוה.
הם אינם מתייאשים בשל מעשה הרצח ולא קובעים שהאנושות אין לה תקווה, אלא מחליטים להביא בן נוסף כתחליף להבל.
הם יודעים שקין הוציא את עצמו מהאחוה במילים המתריסות והסרקסטיות "השומר אחי אנכי" ומחליטים להביא את שת שימלא את מקומו של הבל, כך שלא יפקד מקומו בהיסטוריה האנושית, ואולי אף יהיה לו תחליף טוב יותר.
הרב קוק ראה בקין הקנאי אבטיפוס של אדם או חברה שמנסה מתוך קנאה להשוות את תנאיה בכוח, באופן מלאכותי וללא כל הצדקה, גם כאשר אינו ראוי לכך מבלי שעמל ופיתח את עצמו.
הוא ראה בקורח את הטיפוס הזה, שמקנא במעמדם הרם של משה ואהרון ומבקש גם לו מעמד עליון, מבלי שהדבר מגיע לו, ולאחר מכן שוב בנצרות שמבקשת מעמד שווה לעם ישראל, מבלי שהיא עמלה על תיקון הנפש והמידות באמת.
פרופ' שלום רוזנברג מפרש את הסיפור כבעל ארכיטיפים של חברות אנושיות.
הבל מסמל את החברה הטכנולוגית המשגשגת, שעמלת קשה לשפר את תנאי מחייתה, במטרה להגיע לחיי נוחות, רווחה ומותרות שיש בהם הרבה הבל, ואילו קין (שמשמעותו בעברית חנית), מסמל את החברות הלוחמות, הכובשות והביריוניות, שניסו לקטוף את הפירות המתוקים של החברות הטכנולוגיות מבלי לעמול עמל רב, בחוזק יד וברצחנות.
ואת הבן השלישי שת כבן שמחפש את התיקון המוסרי והרוחני של החיים.
בתקופת המקרא נמצא העימות בין שתי צורות החיים האלה בשיאו.
בסופו של דבר אנו יודעים כי התרבות החקלאית דחקה את רגלי תרבות הנוודים ולראיה שרוב אוכלוסיית העולם חיה כיום חיים של יישובי קבע.
סיפור קין והבל בא לרמז כי הדבר נעשה בצורה כוחנית ותוך גילויי אלימות כלפי חברת הנוודים.
עימותים כגון אלה המלווים בשפיכות דמים קשה מתרחשים גם בימינו בצ'אד, בין נוודים משבטים ערביים וחקלאים מבני הבואלה.
פרשנות שונה גורסת כי בעקבות הקללה שהטיל האלוהים קודם לכן על עבודת האדמה (...אֲרוּרָה הָאֲדָמָה בַּעֲבוּרֶךָ...
בְּזֵעַת אַפֶּיךָ תֹּאכַל לֶחֶם...), הרי שגישתו של קין מסמלת את הכניעה לגזירה ולעומתה גישתו של הבל שפנה לעבודת צאן (שלא התקללה) מסמלת את ניסיון לשפר את מצבו ולהינצל מהגזירה ככל האפשר.
לפי פרשנות זו, העובדה שהאלוהים קיבל את מנחתו של הבל ולא את מנחתו של קין נועדה לסמל שדרכו של הבל היא זו שעדיפה בעיני האלוהים.
בציורי כנסייה וכתבי יד נוצריים מימי הביניים מוצגים קין והבל כיהודים וכישו, כאשר בשני המקרים אח אחד קם על השני להורגו.
סיפורם של קין והבל שימש סמל לריב בין אחים:
שירו של דן פגיס על השואה "כתוב בעיפרון בקרון החתום" מבוסס על מעשה קין והבל, כאשר הבל וחוה מסמלים את העם היהודי הנרדף וקין מסמל את הנאצים.
שיר זה נועד להראות שגם הרוצחים השפלים ביותר, ואלו שאנו מכנים מפלצות, גם הם בני אדם.
בתקופת המאבק בתוך היישוב היהודי קודם הקמת מדינת ישראל כינו אנשי האצ"ל את יריביהם בשם "קין".
המונח קייניזם שנטבע ב-1958 מייצג תופעה בתהליך גידול הצאצאים אצל מספר משפחות עופות שבה פוגע הגוזל הבוגר בגוזלים הצעירים.
ההיסטוריון שמואל קרמר מציין כמה טקסטים מסופוטמיים מקבילים לסיפור קין והבל הקשורים לניגוד המקצועות של האחים.
המיתוס הראשון שקרמר מזכיר עוסק בזוג אחים - אמש (אל הקיץ) ואנטן (אל החורף) שרבים ומתווכחים מי מהם טוב יותר.
על מנת להכריע בוויכוח שניהם הולכים אל האל אנליל ומביאים לו מתנות, ולבסוף האל אנליל פוסק לטובת אמש אל הקיץ.
הטקסט עצמו מאוד מקוטע, וקשה להשוות אותו באופן ישיר למקרא, אך הוא מספק לנו עדות למקור העוסק בניגוד בין שני המקצועות במסגרת של ריב בין אחים המביאים לאל כלשהו (במקרה זה אנליל) מתנות.
טקסט נוסף שקרמר מזכיר הוא ויכוח בין הרחלה לחיטה סביב השאלה מי מבניהם עדיף.
בטקסט לח'ר (אלת הצאן) ואשנן (אלת החיטה) מתווכחות ביניהם מי יותר טוב ומועיל.
המחבר מעדיף את החיטה - אשנן מתחילה ומסיימת את הוויכוח (וכך זוכה לנאום נוסף), הטיעונים שלה משכנעים יותר, והאל אנכי שמתפקד כשופט אלוהי פוסק לטובתה.
הטקסט האחרון שקרמר מזכיר בהקשר זה הוא על האלה איננה שצריכה לבחור בעל - תמוז (אל המרעה) או אנקימדו (אל החקלאים).
אל השמש אוטו תומך בתמוז, אבל איננה מעדיפה את אנקימדו.
תמוז בתחילה מתעצבן על הבחירה של איננה וטוען שהוא עדיף, אך בסוף אנקימדו מצליח להרגיע אותו והם משלימים.
בכל הטקסטים האלה רואים מעין ריב או ויכוח שמקבילים לריב של קין (עובד האדמה) והבל (רועה צאן), כאשר אלים מייצגים את הצדדים השונים בוויכוח ואף את השופט המכריע.
הטקסטים עוסקים בשאלת העדיפות של רועה הצאן לעומת האיכר, ומכריעים לטובת רועה הצאן.
המוטיב של ויכוח בין רועה הצאן לעובד האדמה נראה גם בסיפור של קין והבל, כאשר האל מכריע שרועה הצאן (הבל) עדיף.
בעקבות הכרעת האל, עובד האדמה (קין) המתרגז ורוצח את רועה הצאן.
בהשוואה למיתוס ניתן לראות כמה הבדלים - הטקסט המקראי מעדיף את רועה הצאן על פני עובד האדמה, בטקסט המקראי מדובר על דמויות בשר ודם ולא על אלים ובטקסט המקראי דווקא עובד האדמה הוא הרגזן.
הבדל חשוב נוסף הוא במה עוסק החיבור - הסיפור המקראי עוסק בשאלת החטא ועונשו, ובשאלה המוסרית ואף מכיל דיאלוג בין אלוהים לקין בעקבות המעשה, ואילו הטקסטים המסופוטמיים הם שירי ויכוח הדנים בשאלה מה עדיף - רועה צאן או עובד אדמה.
שירים על ויכוחי עדיפות היו נפוצים בספרות החכמה השומרית ומופיעים בווריאציות נוספות כגון - ויכוח בין הנחושת והכסף או ויכוח בין הציפור והדגה.
סיפור קין והבל הופיע פעמים רבות בציוריהם של אומנים מהתרבות הנוצרית.
שירו של נתן אלתרמן "אגרת" (בתוך "כוכבים בחוץ") בנוי על כל יחסי האחים מספר בראשית, וביניהם בולט סיפור קין והבל.
הסיפור "אחי החיוור" של הסופר הגרמני וולפגנג בורכרט.
השיר 'כתוב בעפרון בקרון החתום', של דן פגיס, כאמור לעיל.
"הרומן קדמת עדן", של ג'ון סטיינבק, בנוי כווריאציה על סיפור קין והבל, ושם סיפור דומה חוזר בקרב גיבורי הספר בשני דורות.
שם הספר עצמו מתייחס למקום גירושו של קין לאחר הרצח.
ניל גיימן עשה שימוש בדמויותיהם של קין והבל ברומן הגרפי זוכה הפרסים "סנדמן".
לורד ביירון כתב מחזה בשם 'קין' בו מתוארות הטענות של קין כלפי אלהים.
המחזה מפתח את העולם הנפשי של הדמויות בדגש על דמותו של קין, דבר שגרם לאנשים רבים להתקומם כנגד היצירה היוצרת הזדהות עם דמות החוטא.
המחזה תורגם לעברית על ידי דוד פרישמן.
תרגום נוסף נעשה בשנת 1852 על ידי אותו לאו ויצא לאור ב-2022 במסגרת סדרת 'סדר'.
ברב המכר "קין והבל" שנכתב על ידי ג'פרי ארצ'ר גיבורי הספר נקראים קין והבל, על שם הקנאה השוררת ביניהם
השיר "קין" של הזמר והיוצר יהודה פוליקר מתוך האלבום "הילד שבך", העוסק במות אחיינו מ-1995.
השיר "קראת לי קין" של המוזיקאי נעם רותם מתוך האלבום "ברזל ואבנים" מ-2011.
שם הלהקה והשיר "מלחמת אחים" של להקת המטאל הישראלית "קין והבל 90210".
השיר "Chapter Four" של להקת המטאל האמריקאית Avenged Sevenfold מתוך האלבום "waking the fallen" מ-2003, וכן שם הלהקה עצמו.
בסדרה "מאה בתנך" (יוצרים: דנה שץ בראון, קובי פז, תמנע לוי) הפרק "אחים" מספר את סיפורם של קין והבל מנקודת מבט עכשווית.
יחודו של הפרק הוא בניסיון להבין את מניעיו של קין (שימי) לרצח.
סיפור קין והבל מובא במרכז עלילת העונה השלישית של הסדרה האמריקאית "לוציפר" (יוצר: טום קאפינוס), כאשר סגן מרקוס פירס (טום וולינג), קצין מוערך במשטרת לוס אנג'לס מתגלה כקין, הרוצח הראשון בעולם, שנידון לשוטט בכדור הארץ לנצח ולשאת באות כעונש על רצח הבל אחיו.
במיתולוגיה של משחק התפקידים "עולם האפלה" נחשב קין לערפד הראשון, שהפך לכזה לאחר שקולל על ידי אלוהים ומלאכיו לנדוד בעולם ולהנזן מדמם של בני האדם כעונש על רצח אחיו.
על פי התיאור המקראי בפרק א' של בראשית ועל פי היתר הבשר לנח, ועל פי דברי חז"ל - לא הותרה הריגת בעלי חיים ואכילתם לפני נח.
ניתן לפרש שמתיאור הכתוב לא משתמע כי הבל העלה את צאנו כקרבן לעולה על מזבח, בניגוד לכתוב המפורש אצל נוח.
אלא מובא כי מתנתו של הבל מכונה "מנחתו" כמו מנחת קין.
לפי העולה מהכתוב הקדיש הבל כבשים חיים לאל כמתנה, בלי לשחוט אותם, בהתאם למונח "מנחה" שפירושו מתנה הניתנת למלך או לאישיות חשובה.
יש הסוברים כי הנפת כבשים חיים בחג השבועות במקדש, הוא כדוגמת מה שהיה אצל הבל, וכדוגמת מה שיהיה בעתיד, מאחר שלפי הרב קוק העלאת קרבן על אש המזבח בעתיד תהיה רק ממנחות מהצומח, ולא מהחי.
קימריק הוא גזע של חתול הבית שמוצאו בחתול המנקס.
הקימריק הוא הגרסה ארוכת השיער של המנקס - גזע טבעי שהתפתח באי מאן.
מוטציה גנטית טבעית גרמה לחתולים במאן לאבד את זנבם, ובגלל בידודו הגאוגרפי של האי, הונצח חוסר הזנב בדורות הבאים.
הסבר אפשרי להופעת החתולים ארוכי השיער בין חתולי המנקס קצרי השיער הוא זיווג של חתולי המנקס עם חתול יערות נורווגי שהובא לאי על ידי המלך הנורווגי מגנוס.
למרות שחתולי מנקס ארוכי שיער הופיעו מאז ומעולם בשגרים של מנקס קצר שיער, רק בשנות השישים נקבע שהמנקס ארוך השיער הוא גזע נפרד.
משמעות השם קימריק זה "וולשי", והוא ניתן לחתול בגלל הכמות הרבה של חתולי מנקס ארוכי שער שחיו בזמנו בווילס.
בהתחלה השתמשו כל האגודות בשם זה, אך כיום חלק פשוט מכנים אותו מנקס ארוך שיער.
הפרווה צפופה ועבה, ועשויה להיות בצבעים ובתבניות רבות, למעט שוקולד, לבנדר, וחודים כהים.
גורי הקימריק דומים לאלו של המנקס, אך כעבור מספר שבועות ניתן להבחין בפרווה הצפופה והמפוארת שהם מפתחים.
הקימריק הוא חתול שופע חיבה, אנרגטי, וחברותי.
חתולים שחיים גם מחוץ לבית הם ציידים טובים.
רבים מכנים את הקימריק כ"חתול כלב" בגלל תשוקתו העזה להיות עם בעליו, ולעקוב אחריו מחדר לחדר.
קולו של הקימריק בדרך כלל שקט מאוד ביחס לממדי גופו (בפרט נקבות בתקופת הייחום).
הקימריק משמיע סלסול קול ייחודי (בעיקר נקבות ה"מדברות" עם הגורים), אבל גם כתגובה לדיבור של בעליהם.
חתולי קימריק רבים יגוננו על בתיהם במיוחד מפני כלבים זרים.
לקימריק בוגר יהיו קשיים להסתגל לבית רועש על ילדים, אם לא היה מורגל לכך, ויעדיף סביבה שקטה.
קינאז (בלועזית: kinase) הוא שם כולל לקבוצת אנזימים האחראים על שפעול של תהליכים בתא על ידי זירחון מולקולות.
קבוצת אנזימים זו לוקחת זרחה מחומרים עתירי אנרגיה, בעיקר מ-ATP, למצע (Substrate) ספציפי וגורמת לזרחון המצע.
קבוצת אנזימים זו היא חלק מקבוצה גדולה יותר של אנזימים המכונה Phosphotransferase זרחן-טרנספראז.
הסוג הנפוץ ביותר הוא פרוטאין קינאזות.
פרוטאין קינאז הוא אנזים קינאז, אשר ביכולתו לשנות חלבונים אחרים על ידי הוספת קבוצת זרחה אליהם (זרחון).
חלבונים מסוג זה מתחלקים לתת־מערכות נוספות, למשל protein kinase c (PKC) מחולק ל-protein kinase c אלפא (PKC), PKC בטא, PKC גאמא, כל תת-מערכת בעלת תפקוד ייחודי, זרחון לרוב מסתיים בשינוי תפקודי של חלבון המטרה (חומר המצע) על ידי שינוי פעילות אנזימטית, מיקום תאי, או קישור עם חלבונים נוספים.
פעילות קינאז וחלבוני קינאז יכולים לשנות חלבונים רבים, ובכך שהם מווסתים את מרב ה־cellular pathway (סדרת תגובות שכתוצאה ממנה יש הפעלה של מסלולים תאיים), במיוחד אלה המערבים מעבר אותות.
הגנום האנושי מכיל כ־500 גנים שנמצא שיש להם פעילות כחלבון קינאזות, והם מהווים כ־2% מכלל הגנים האאוקריוטים.
מספר רב של קינאזים פועלים על מולקולות קטנות (ליפידים, פחמימות, חלבונים ועוד) או בשביל איתות, או בשביל הפעלה של תהליכים מטבוליים.
בשלב הראשון של תהליך הגליקוליזה, למשל, מעביר האנזים הקסוקינאז קבוצת זרחה מ-ATP למולקולת גלוקוז; מאוחר יותר מעביר פוספופרוקטוקינאז קבוצת זרחה לפרוקטוז; בשלב האחרון מחזיר פירובטקינאז קבוצת זרחה ממולקולת פוספואנולפירובט ל-ADP ויוצר מולקולת ATP ופירובט.
במסלול הגליקוליזה הקינאזים למיניהם אחראים על ויסות קצב התהליך כולו.
פרוטאין קינאז משמש לציון משפחת אנזימים המזרחנים חלבונים.
זרחון הוא העברת קבוצת זרחה ממולקולת ATP לקבוצת הידרוקסיל (OH) של חלבון המטרה.
קבוצת הפוספט נקשרת באופן קוולנטי לקבוצת ההידרוקסיל, ונוצר קשר פוספואסטרי.
בדרך כלל, חלבונים עוברים זרחון על קבוצת ההידרוקסיל (OH) שבשייר של חומצות האמינו סרין, תראונין או טירוזין.
לפיכך, ניתן לחלק את הפרוטאין קינאזות לשתי קבוצות עיקריות:
פרוטאין קינאזות הספיציפיות לזרחון של סרין ותראונין (בקבוצה זו נמנים פרוטאין קינאז A ו- פרוטאין קינאז C).
פרוטאין קינאזות הספיציפיות לזרחון טירוזין (לדוגמה הקולטן להורמון גדילה והקולטן לאינסולין).
יחד עם זאת, קיימים גם היסטידין קינאזות (Histidine kinase) שמזרחנים היסטידין וכן קבוצות שמזרחנות שילובים שונים של החומצות האחרות.
זרחון בדרך כלל גורם לשינוי בפעילות חלבונים על ידי שינוי בזיקתם לחלבונים אחרים או למולקולות שונות (כגון זיקת סובסטרט לאנזים), שינוי במיקום תוך תאי וכדומה.
הפעילות של יותר מ־30% מכלל החלבונים בתא מבוקרים על ידי פרוטאין קינאזות.
פרוטאין קינאזות גם משתתפות באופן רחב בבקרה של רוב המסלולים המטבוליים, ובמיוחד בהעברת אותות.
קיימות מספר תרופות מעכבי פרוטאין קינאז.
קיימים מנגנוני בקרה שלהם על ידי זרחון (לפעמים על ידי אנזים עצמו, במנגנון הקרוי זרחון עצמי או אוטופוספורלציה), קשירת בקר אלוסטרי או על ידי בקרה של מיקומם בתא.
לדוגמה, פרוטאין קינאז A עובר שפעול בעקבות עליה בריכוז cAMP תוך תאי, ולעומת זאת פרוטאין קינאז C עובר שפעול על ידי יוני סידן ודיאצילגליצרול.
פעמים רבות הפעילות הלא מבוקרת של פרוטאין קינאזות בתא גורמת למחלות (למשל סרטן).
קימרים הם עם עתיק שלפי הרודוטוס מקורו בחצי האי קרים ולחופי הים השחור.
כך מספר הרודוטוס את סיפור מנוסת הקימרים מארצם מפני הסקיתים:
במאה ה-8 לפני הספירה נדדו הקימרים לתוך שטחי אסיה הקטנה, שם פגשו בכוחות אשורים גדולים שהיו נתונים לפיקודו של המלך סרגון השני, ונלחמו בהם.
בהמשך פנו להתיישב באזור ימת ואן, ומשם המשיכו להילחם בצבא האשורי, עד שנהדפו לשטחים המערבים של חצי האי.
שם פגשו את ממלכת לידיה, ותקפו אותה ואת היישובים היווניים בסביבתה.
במאה ה-7 לפנה"ס, ניהלו הקימרים מערכה צבאית נוספת נגד אסרחדון מלך אשור.
על פי המתואר בדברי הרודוטוס, פלישת הקימרים לאסיה הקטנה הייתה סיבה ניכרת להתמוטטותה של ממלכת פריגיה המקומית, ובשנת 696 לפני הספירה אף הצליחו לכבוש את בירת הממלכה.
בהמשך מתואר גירושם של הקימרים מן האזור לחלוטין, על ידי אליאטס מלך לידיה שמלך בתקופה שלקראת סוף המאה ה-7 לפנה"ס.
הקימרים מוזכרים לעיתים תכופות בתעודות אשוריות.
תעודות מאוחרות יותר, מהתקופה הבבלית והפרסית-אחמנית שנראות כמזכירות את הקימרים, לרוב בשירות צבאי, כנראה מתייחסות בעיקר לסקיתים שבאו אחריהם לאזור.
הרודוטוס מספר שהקימרים נהדפו על ידי מלך לידיה בעזרת הסקיתים, עם נודד נוסף שפלש לאסיה הקטנה.
הקימרים מתוארים כלוחמים הקרובים במוצאם ובתרבותם לסקיתים ולסרמטים, וכבעלי שיער אדמוני או חום בהיר ועיניים כחולות או ירוקות.
הם היו דוברי שפה הודו-אירופית ומוצאם המקורי היה מצפון לים השחור (אזור אוקראינה של ימינו).
דמותו של גומר, הנזכרת בספר בראשית מתייחס כנראה אליהם; הקימרים, בדומה לעם הסקיתי (Scythian; "אשכנז") ועמים הודו-אירופיים אחרים מתוארים כעממים יוצאי חלציהם של בני יפת.
קין (Keane) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בשנת 1997, אשר ידועה בשימוש בפסנתר ככלי הנגינה העיקרי שלה במקום גיטרות.
הלהקה פרצה לתודעה העולמית בשנת 2004 עם יציאת אלבומה הראשון Hopes and Fears, אשר היה האלבום הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה.
אלבומה השני של הלהקה, Under the Iron Sea, שיצא בשנת 2006, זכה אף הוא להצלחה רבה.
טום צ'פלין וטים רייס-אוקסלי הכירו בילדותם והלכו לאותו בית ספר, אותו ניהל אביו של טום.
מאוחר יותר, שניהם עברו לבית ספר אחר, שם פגשו את דומיניק סקוט וריצ'רד יוז.
ארבעתם גילו את חיבתם למוזיקה, אך אף אחד מהם לא חשב שזו קריירה מתאימה.
בשנת 1995, בעודו לומד באוניברסיטה בלונדון, טים הקים להקת רוק יחד עם דומיניק והציע לריצ'רד להיות המתופף של הלהקה.
הם קראו ללהקה "The Lotus Eaters" והחלו את דרכם כלהקת קאברים, כאשר ניגנו בעיקר שירים של U2, אואזיס והביטלס.
אדם ת'אדהופ, אותו פגש טים באוניברסיטה ושניהם הפכו לחברים, לקח לידיו את תפקיד ניהול הלהקה כחלק מחברה להפקת סרטים שהייתה בבעלותו.
בשנת 1997, מששמע את טים מנגן בפסנתר, הציע לו כריס מרטין להצטרף ללהקתו, קולדפליי.
טים דחה את ההצעה מכיוון שלא רצה לעזוב את הלהקה שלו.
בעקבות הצעתו של כריס, טים הציע לטום להצטרף ללהקה על אף ההתנגדות הראשונית של ריצ'רד ודומיניק, וטום תפס את מקומו כסולן הלהקה והחל גם לנגן בגיטרה אקוסטית.
הצטרפותו של טום ללהקה היוותה גם נקודת מפנה בשמה של הלהקה מ־The Lotus Eaters ל־Cherry Keane, שהייתה חברתה של אימו של טום, אותה הכירו טום וטים כאשר היו צעירים.
זמן קצר לאחר מותה, שם הלהקה קוצר ל־Keane.
בקיץ 1997 טום עזב לדרום אפריקה להתנדבות במקום, וכאשר חזר ביולי 1998, בישר לו ריצ'רד כי מתוכננת להם הופעה.
הופעת הבכורה של קין הייתה בפאב "Hope & Anchor" ב־13 ביולי 1998 כאשר ניגנו שם חומרים מקוריים שלהם.
מאז, הלהקה החלה להופיע בפאבים נוספים בלונדון.
בשנת 1998, טום נסע לסקוטלנד ללמוד באוניברסיטה, אך עזב במהלכם את לימודיו ועבר ללונדון, על מנת לפתח קריירה מוזיקלית עם חבריו.
סינגלים ראשונים ועזיבתו של דומיניק
בסוף שנת 1999 וללא חוזה הקלטה, קין הקליטו את הסינגל הראשון שלהם, "Call Me What You Like", דרך חברת ההפקות הפרטית שלהם, Zoomorphic.
ארבעה חודשים לאחר ההקלטה המחודשת של "Call Me What You Like" בפברואר 2001, יצא הסינגל השני שלהם, "Wolf at the Door".
בשל ההצלחה המוגבלת של קין באותה תקופה, דומיניק החליט לעזוב את הלהקה כחודש לאחר שסינגל זה יצא וזאת במטרה להמשיך את לימודיו האקדמאיים.
באותה תקופה, קין הוזמנו על ידי המפיק ג'יימס סנגר לאולפן ההקלטות שלו בצרפת, בו הלהקה הקליטה מספר שירים, ביניהם "Bedshaped" ו- "This is the Last Time", אשר יופיעו מאוחר יותר באלבומם הראשון Hopes and Fears.
בנובמבר 2001 חברי הלהקה חזרו לבריטניה.
שנת 2002 הייתה שנה קשה עבור קין כיוון שכל ההקלטות וההופעות החיות הופסקו וחששותיו של דומיניק שללהקה אין כיוון ברור החלו לצוץ בקרב שאר חבריה.
קין חזרו להופיע בדצמבר 2002. למרבה מזלם, באחת מההופעות נכח אחד מנציגי חברת ההפקות Fierce Panda Records, אשר גילה גם את קולדפליי מספר שנים קודם לכן.
הוא הציע ללהקה להוציא את הסינגל המסחרי הראשון שלהם, "Everybody's Changing".
בעקבות יציאת הסינגל, קין החלו לקבל תשומת לב רבה ומספר חברות הפקה גדולות רצו להחתים את הלהקה אצלן.
לבסוף, הלהקה החליטה לחתום אצל Island Records בקיץ 2003.
בתחילת שנת 2004 יצא הסינגל הראשון שלהם, "Somewhere Only We Know", אשר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי.
מספר חודשים לאחר מכן הלהקה הוציאה מחדש את הסינגל "Everybody's Changing" אשר הגיע למקום הרביעי במצעד.
אלבום הבכורה של קין, Hopes and Fears, יצא בבריטניה ב־10 במאי 2004, יום לפני שהלהקה החלה את סיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ואף דורג כאלבום השני הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה.
האלבום מכר קרוב ל-5.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הלהקה זכתה בשני פרסים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית שנערך בפברואר 2005; פרס האלבום הבריטי הטוב ביותר ופרס פריצת הדרך הבריטית.
שלושה חודשים לאחר מכן, טים קיבל את פרס Ivor Novello עבור פזמונאי השנה.
כחברים בקרן "Make Poverty History", קין הופיעו בקונצרט לייב 8, שנערך בלונדון ב־2 ביולי 2005. במהלך אותה שנה הלהקה זכתה להכרה בארצות הברית הודות לסיבוב ההופעות שם, כאשר שימשו כלהקת החימום של להקת U2. בנוסף, הלהקה הייתה מועמדת לפרס גראמי בקטגוריית האומן החדש הטוב יותר.
באפריל 2005, במהלך סיבוב ההופעות של אלבומם הראשון, הלהקה החלה להקליט את אלבומם השני, Under the Iron Sea.
האלבום יצא ברחבי העולם ב־12 ביוני 2006 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי בשבועיים הראשונים ליציאתו.
במאי 2006, האלבום כבר מכר יותר מ-2 מיליון עותקים.
הסינגל המוביל של האלבום, "Is It Any Wonder", הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי.
טרם יציאתו, קין החלו את סיבוב ההופעות העולמי שלהם על מנת לקדם את האלבום.
אולם, עקב הלחצים הרבים בהם היה נתון, טום החליט להתאשפז במוסד גמילה, דבר אשר גרם לביטול ודחיית הופעות רבות באירופה וארצות הברית, אך לאחר חודשים ספורים הם שבו להופיע.
בעקבות ההצלחה של סיבוב ההופעות, הלהקה החליטה להוסיף תאריכי הופעות נוספים לשנת 2007 באירופה ודרום אמריקה.
כחלק מסיבוב ההופעות באירופה, קין הופיעו ב־7 ביולי 2007 בקונצרט העולמי למען איכות הסביבה, לייב ארת'.
ב- 25 באוגוסט 2008 הופיע קין כאורחי אולפן ב־BBC Music עם סטיב למאק, שם הושמעו לראשונה שלושה מהשירים החדשים מהאלבום: "Spiraling", "The Lovers Are Losing" ו- "Better Than This".
האלבום יצא ב-13 באוקטובר 2008 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים בבריטניה ב - 19 באוקטובר.
הוא הגיע גם למקום 7 במצעד הבילבורד 200. בדצמבר 2008 הוא נבחר ל"אלבום השנה הטוב ביותר "על ידי הקוראים, המאזינים והמבקרים של מגזין Q, Q Radio ו־Qthemusic.com.
השיר "Perfect Symmetry" נבחר לרצועה הטובה ביותר.
בנובמבר 2008 הם התחילו את סיבוב ההופעות העולמי של האלבום.
ב-2 באפריל 2009, קין הפכה ללהקה הראשונה שאי פעם שידרה הופעה חיה בתלת מימד.
מעריצי קין התבקשו לקנות משקפי תלת מימד או להכין לעצמם משקפיים בעצמם.
ב-10 במאי 2010 שחררו קין את ה־EP שכותרתו Night Train, אשר הפך כעבור שישה ימים לאלבום מספר 1 הרביעי שלהם בבריטניה.
Night Train הוקלט במהלך סיבוב ההופעות העולמי של Perfect Symmetry.
הלהקה קראה לראשונה את התקליט הזה כאלבום מיני, ואז זה השתנה ל־EP.
בראיון אמר טים רייס-אוקסלי כי Night Train הוא "פחות או יותר אלבום".
בשירים "Stop for a Minute" ו"Looking Back" מופיע הראפר הקנדי קיינאן.
השיר "My Shadow" הוצג בסדרה האנטומיה של גריי בעונה 6 בפרק "Shiny Happy People".
ב-12 במאי 2010 החלה הלהקה בסבב ההופעות של Night Train, שהתחיל במופע בבריקסטון, לונדון.
הסבב כלל בין היתר הופעות בפסטיבלים באירופה, סיבוב בצפון אמריקה, ובסיומן הופעה בפסטיבל Mile High בדנבר.
ב-20 באוקטובר 2013 נופצו שמועות כי הלהקה מתפרקת, אולם ב-21 באוקטובר 2013 הבהירו חברי הלהקה כי מדובר בפסק זמן לצורך עבודה על פרויקטים אישיים, וכי הלהקה צפויה לשוב לפעילות בעתיד.
קין הם הפטרונים של ארגון הצדקה "War Child" בבריטניה, וב־29 באוקטובר 2007, הלהקה הכריזה על יציאת הסינגל "The Night Sky" שההכנסות ממכירתו נתרמו לארגון זה.
הוא סרט קולנוע משנת 1986, בבימויו של הבמאי הגאורגי-סובייטי גאורגי דאנליה, שגם כתב את התסריט יחד עם רזו גבריאדזה .
הסרט משלב מספר סגנונות – מדע בדיוני, קומדיה סאטירית, דיסטופיה וסוריאליזם ואלמנטים של סייברפאנק.
הסרט היה לסרט פולחן ברוסיה ומחוצה לה ומילים וביטויים רבים ממנו חדרו אל השפה הרוסית.
"הדוד ווֹבָה", קבלן בניין רוסי וגֵדֵוָאן, סטודנט גאורגי המכונה "סְקְרִיפָץ'" (כנר), מנסים לעזור לאדם שעומד יחף ברחוב במוסקבה ומבקש מאנשים עזרה בהפעלת מכשיר לשיגור בין־גלקטי.
הם חושבים שהוא תימהוני, משחקים עם המכשיר ולפתע מוצאים עצמם באמצע מדבר.
בתחילה הם חושבים שהגיעו לאחת הרפובליקות של ברית המועצות במרכז אסיה, אך כעבור כמה זמן נוחתת לידם מכונה מעופפת ובה שני זמרים נודדים – אוּאֵף הצַ'טְלָאנִי ובִּי הפָּצָאקִי.
הם מסבירים להם שהם נמצאים בכוכב הלכת פְּלוּק בגלקסיה קין-דזה-דזה.
הדוד וובה וגדוואן מגלים שפלוק הוא עולם מפותח מאוד מבחינה טכנולוגית, אך מושחת לגמרי מבחינה חברתית וסביבתית.
החברה בפלוק מחולקת למעמדות: הצ'טלאנים הם בני המעמד הגבוה והפצאקים חייבים להסתובב עם פעמון באף ("צאק") ולשרת את הצ'טלאנים.
השפה המקומית ענייה מאוד והמילה "קוּ" מחליפה כמעט את כל המילים; בני פלוק מפצים על כך ביכולת לקרוא מחשבות, אבל מנצלים את היכולת הזו בעיקר כדי לרמות אחד את השני.
בפלוק יש חלליות ("פֶּפֵּלָץ") שמסוגלות לחצות גלקסיות בתוך רגעים, אבל הדלק ("לוּץ") בשבילן קשה להשגה כי הוא עשוי ממים שכבר אזלו.
שליט הכוכב הרשמי הוא "האדון פֶּה־זֶ'ה", אך בפועל הוא נהנתן רפה־שכל שמבלה את כל זמנו בישיבה באמבטיה והכוח האמיתי מצוי בידי ה"אֵצִילוֹפִּים" – שוטרים שֶׁדָנים אנשים על עבֵרות זניחות לעונשים דרקוניים, כגון מאסר עולם בארגז מתכת עם מסמרים ("אֵצִיךְ").
המצרך המבוקש ביותר בפלוק הוא גפרורים ("קֶה־צֶה"), ומי שיש לו אפילו גפרורים ספורים נחשב לעשיר מופלג – הוא רשאי ללבוש מכנסיים צבעוניים וכולם חייבים להשתחוות בפניו.
וובה וגדוואן מנסים לנצל את העובדה שיש להם קופסת גפרורים שלמה כדי לנסות להשיג חלק חיוני לחללית שתחזיר אותם לכדור הארץ, אך אנשי פלוק מכשילים אותם פעם אחר פעם.
אף־על־פי שבי ואואף הם שקרנים חסרי מצפון שמרמים אותם ללא הרף, וובה וגדוואן מתיידדים אתם וכשהם נקלעים לצרה הם מסרבים להצעה לחזור בקלות לכדור הארץ ובוחרים לעזור להם וכך מלמדים אותם לקח על מוסר אנושי.
התסריטאים גאורגי דאנליה ורזו גבריאדזה התכוונו לצלם סרט מדע בדיוני שיציג חייזרים מסוג שונה מהמקובל ברוב הסרטים בסגנון – מתקדמים טכנולוגית, אבל לא מעוררים הזדהות.
הם כתבו את התסריט במשך כמה שנים בחשש שהסרט ייאסר לצילום, כי רשויות התרבות של ברית המועצות יראו בו ביקורת אנטי־סובייטית.
עם זאת, לדברי דאנליה, הוא לא התכוון ליצור סרט שתוקף דווקא את השלטון הסובייטי, אלא סרט כלל־אנושי שרומז איך ייראה העולם אם האנושות תמשיך להזניח נושאים חברתיים וסביבתיים.
הגיבורים אף מתארים במספר הזדמנויות בסרט את החברה של פלוק במושגים ששימשו לתיאור שלילי של ארצות קפיטליסטיות בעיתונות הסובייטית: פלוק מזכירה להם מדינה קפיטליסטית (капстрана) ששוררת בה "גזענות שלוחת רסן" (оголтелый расизм).
למרות המסרים הקשים בתסריט, דאנליה קיבל אישור לצלם את הסרט בזכות המוניטין שלו.
חלק מהשחקנים אף הודו שלא הבינו בתחילה את התסריט, אך שמחו להשתתף בסרט של במאי חשוב כמו דאנליה.
הסרט צולם במדבר קאראקום בטורקמניסטן, באזור העיר נביט דאג.
הסרט היה יוצא דופן בכך שהבמאי התעקש לבנות תפאורה ייחודית – חלליות, ערים תת-קרקעיות, פארק שעשועים מוזנח בלב מדבר – בתקופה שבה תקציב הקולנוע הופנה בעיקר לסרטים תקופתיים על נושאים היסטוריים "בטוחים".
הבמאי סיפר בראיונות שקיבל מכתבים מצופים שזעמו על כך שכספי ציבור מתבזבזים על סרט לא ברור ודוחה, לצד תגובה של חוקר התרבות הרוסית פרופסור דמיטרי ליכצ'וב, שאמר שמדובר בסרט מבריק.
עם הזמן הסרט קיבל מעמד של סרט פולחן והוא מוקרן גם כעבור למעלה ל-25 שנה מאז יציאתו.
ביטויים רבים מהסרט הפכו למטבע לשון.
הסרט זכה במספר פרסים בברית המועצות ומחוצה לה:
פרס ניקה לפסקול (גיה קנצ'לי) ולעריכת קול
פרס חבר השופטים בפסטיבל לסרטי מדע בדיוני בפורטו (היה מועמד לפרס הסרט הטוב)
פרס מיוחד לקונצפציה ויזואלית בפסטיבל הקולנוע בריו דה ז'ניירו
כמה ביטויים מהסרט חדרו אל הסלנג ברוסית, בהם:
קְיוּ (кю) – קללה, גידוף, הבעת כעס.
אֵצִילוֹפּ (эцилопп) - שוטר (היפוך של המילה הלועזית police).
אֵצִיךְ – בית כלא (מהמילה הגאורגית ციხე "ציחֶה").
צַ'טְלָאנִי (чатланин), פָּצָאק (пацак) – כינוי למעמד שולט ונשלט.
(кц) – גפרורים (מהמילה הרוסית צ.ק.
– הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית).
פֶּפֵּלָץ (пепелац) – מטוס, מסוק (מהמילה הגאורגית პეპელა, "פֶּפֶּלָה" – פרפר).
גְרָבִיצַפָּה (гравицаппа) – חלק בפפלץ שמאפשר לו לחצות גלקסיות ברגעים ספורים.
המילה משמשת ברוסית לעיתים ככינוי למכשירים אלקטרוניים.
קיימות גם חנויות אלקטרוניקה בשם זה.
טֶנְטוּרָה (тентура) – מצבור כוכבים גלובאלי וכן מספר סידורי של כוכב לכת מסוים במצבור זה.
קוּ (ку) – מילה כללית שיכולה להחליף את כל שאר המילים.
משמשת גם כאמירת שלום מבודחת, בליווי טפיחה על הלחיים, כמו שמוצג בסרט.
בשנת 2005 החלו צילומים של הסרט קין-דזה-דזה-דזה!
– סרט מצויר שמבוסס על הדמויות של "קין-דזה-דזה!" ומיועד לקהל צעיר.
קימת כבוד היא המנהג לקום לכבודו של אדם חשוב עם הופעתו.
חלק מנוהגי הנימוס גורסים שעל גבר לקום לקראת אישה וכן צעיר למבוגר, נמוך במעמד לגבוה ממנו.
ישנם אירועים ונסיבות בהם כל הקהל קם לכבוד האדם המכובד.
ביהדות קימת כבוד מקורה בתורה, כחלק מפרטי המצווה לכבד ולהדר פני החכמים והזקנים, שנאמר: "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן" ().
בהתאם לפסוק זה קובעת ההלכה שמצווה לעמוד בפני הזקן או החכם כשיגיע לכדי ארבע אמות ממקום מושבו.
בברייתא המופיעה במסכת הוריות מצוינות מדרגות אחדות של קימת כבוד, בהתאם למעמדו של האדם שלכבודו קמים: .
לאחר ציטוט הברייתא מפרטת הגמרא את האופן שבו התפתחו מדרגות אלה.
הרמב"ם מרחיב בפרטי המצווה, ובין השאר קובע: "אין ראוי לחכם שיטריח על העם, ויכוון עצמו להן כדי שיעמדו מפניו, אלא ילך בדרך קצרה ומתכוון שלא יראה אותו אחד, כדי שלא יטריחו לעמוד.
והחכמים היו מקיפין, והולכין בדרך החיצונה שאין מכיריהן מצוין שם, כדי שלא יטריחו" ().
חובת קימה קיימת בהלכה גם בדיני כיבוד אב ואם.
תקנון הכנסת מונה מספר מקרים שבהם על חברי הכנסת לכבד אישים שונים בקימה.
מנגד, אוסר התקנון על קימת כבוד במקרים אחרים, אלא באישור היושב ראש (סעיף 41(ז)(1) לתקנון).
פקודת מטכ"ל 33.0913 - משמעת הצדעה, עוסקת גם בקימת כבוד, ובין השאר מציינת שבעת טקס: "בהתקרב האישיות המרכזית, המשתתפת במסדר, תושמע תרועת 'הקשב'.
לתרועת 'הקשב' יקומו כל החיילים".
כאשר הטקס נערך באולם סגור, מפרטת הפקודה:
כאשר מועלה זכרו של אדם שנפטר, באירוע המתרחש זמן קצר לאחר פטירתו, מתבקשים לעיתים הנוכחים לקום לדקת דומייה לזכרו.
בהקשר נרחב יותר, בימי זיכרון ממלכתיים, כגון יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום הזיכרון לשואה ולגבורה, מושמעות ברחבי מדינת ישראל צפירות זיכרון בנות דקה או שתיים, במהלכן נהוג לעמוד ולהפסיק ממלאכת היום.
טקסי הזיכרון הנערכים בימים אלה מתקיימים בשעת השמעת הצפירה, ומשתתפי הטקס מתבקשים לקום ממקומותיהם ולעמוד בעת הצפירה, ולאחריה בעת הורדת הדגל לחצי התורן ובעת קריאת תפילת יזכור ותפילת אל מלא רחמים.
קימת כבוד נהוגה בבית המשפט במערכות משפט שונות.
לרוב המדובר במערכות של נימוסים והליכות שאינן מעוגנות בחוק אלא במנהג.
בישראל אין קימת הכבוד מעוגנת בחוק במפורש.
עורך דין מחויב ביחס של כבוד לבית המשפט, מכוח סעיף 32 לכללי האתיקה של לשכת עורכי הדין, אך הסעיף אינו קובע במפורש כי יחס זה כולל קימת כבוד.
באשר למי שאינו עורך דין, סעיף 72 לחוק בתי המשפט קובע נורמת התנהגות בבית המשפט, לפיה ניתן להרחיק מי שמקים רעש, מפריע, מאיים או מתנהג שלא כהלכה.
אך על אף שאין חיקוק המורה על קימת כבוד, הדבר נהוג במערכת השיפוטית בישראל, הן בבתי המשפט והן בבתי הדין, בדומה למנהגים נוספים באשר להתנהגות בבית המשפט, כגון פנייה אל בית המשפט בגוף שלישי, שאינה מקובלת לרוב בשפת הדיבור, או סדר הישיבה באולם.
המנהג בישראל הוא כי עם כניסתו של השופט לאולם קמים כל הנוכחים באולם, ואינם יושבים עד שהשופט מבקש מהם לשבת (או עד שיושב בעצמו.).
עם קומו של השופט לצאת קמים כל הנוכחים באולם, ואינם יושבים עד שהשופט יצא מן האולם.
כן נהוג כי הפונה לבית המשפט - עורך דין, בעל דין.
בבית המשפט העליון נהוג כי בעל דין או עורך דין היוצאים מן האולם כאשר ההרכב נותר באולם, מחווים קידה קלה בטרם יצאו.
בבתי ספר במדינות שונות בעולם נהוג לקום עם הכנסו של המורה לכיתה.
בישראל נהוג היה בדרך כלל שהמורה נכנס ומברך את כיתתו לשלום, והתלמידים קמים ומשיבם על ברכתו אך כיום המנהג נמוג במרבית מוסדות הלימוד.
קִימְצִ'י (בהנגול: 김치) הוא סוג של מאכלים קוריאנים המורכבים מירקות מותססים.
בגרסתו הנפוצה ביותר המאכל עשוי כרוב מזן נאפה המותסס במי מלח עם פלפל חריף קוראני מיובש, רוטב דגים ושום, אך ישנן גרסאות נוספות שאינן מכילות מרכיבים אלו.
הקימצ'י מהווה מרכיב חשוב במטבח הקוראני ומוגש לרוב כמתאבן, אך גם משמש כמרכיב במספר מנות ותבשילים, כגון נזיד קימצ'י ואורז מטוגן עם קימצ'י.
קימצ'י קיים מהעת העתיקה, והפך לנפוץ בתקופת שושלת סילה (57 לפנה"ס - 935 לספירה) בעקבות התחזקות הבודהיזם בתקופה זו ואיתה הצמחונות.
קימצ'י מוזכר בספר השירה הסיני הראשון, "שי ז'ינג".
בספר זה הוא מוזכר בשמו הקדום, "ז'י".
בתקופת שלוש הממלכות של קוריאה שונה השם ל-צ'ימצ'אה, דימצ'אה, טימצ'אה.
בהמשך שונה השם לז'ימצ'י וכעת הוא קימצ'י.
במאה ה-12 החלו להוסיף תבלינים לגיוון, ביניהם בעלי טעמים מלוחים ומתוקים וצבעים כלבן וכתום.
עם הבאת תבלינים מהעולם החדש נוסף לקימצ'י גם פלפל חריף.
ב-2008 טייסת החלל אי סו-יון לקחה איתה למשימת סויוז TMA-12 קימצ'י שהונדס על ידי המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל להיות מזין ומעוקר, מחשש שבקטריות Lactobacillus acidophilus החיוניות לתהליך התסיסה יעברו מוטציה כתוצאה מחשיפה לקרינה קוסמית.
גרסאות הקימצ'י השונות נבדלות בעיקר על פי הירקות העיקריים המשמשים להכנתן ותערובת התבלינים המשמשת לתיבולן.
הגרסה הנפוצה עשויה מכרוב נאפה, שהוא אחד משני הזנים הנפוצים הנקראים כרוב סיני, עם גיוונים מקומיים ועונתיים.
כמו כן מקובלות גרסת קימצ'י עשויה קוביות צנון, גרסת בצל ירוק, גרסת מלפפון חריפה וגרסה עשויה שכבות עשבי תיבול (ממשפחת השפתניים).
במוזיאון הקימצ'י בסיאול מתועדות 187 גרסאות היסטוריות ועכשוויות של קימצ'י.
ברוב הגרסאות הקימצ'י מותסס במי מלח, עם עשבי תיבול ותבלינים.
לרוב התיבול כולל זנגביל, בצל, רוטב דגים ומאכלי ים.
באזורים הדרומיים של קוריאה קימצ'י מכיל יותר מלח ופלפל צ'ילי ומתובל באנשובי או חסילונים במי מלח שהותססו או רוטב דגים.
בעבר השתמשו גם במאכלי ים נוספים מומלחים ומותססים אך הצרכנות המודרנית הפכה את השימוש דווקא באנשובי או חסילונים למשתלם ונוח ביותר.
מאכלי הים המלוחים ומותססים אינם מוספים לתערובת התבלינים של הקימצ'י אלא מבושלים בטכניקת "צמצום" כדי להמעיט את ריחם ולהפחית עפיצות ושומנים ואחר כך מעורבבים עם מעבה כגון אורז או עמילן חיטה.
השימוש בטכניקה זו פוחת בעשורים האחרונים.
באזורים הצפוניים הקימצ'י מכיל פחות מלח ופחות צ'ילי אדום ולרוב אינו מתובל במאכלי ים במי מלח.
לעיתים קרובות הוא מכיל גם נוזלים.
קימצ'י לבן הוא קימצ'י כרוב ללא פלפל צ'ילי, ולכן אינו אדום ואינו חריף.
גם קימצ'י צנון לבן פופולרי ואף הוא אינו חריף.
גרסאות הקימצ'י הלבן הן מימיות ומשמשות מרכיב במאכלים אחרים כגון נודלס קרים עם קימצ'י.
בחלק מהאזורים למאכל מוסיפים בומדונג.
קינאהאן קורנווליס היה דיפלומט בריטי ששירת בעיראק בתקופת מלחמת העולם השנייה.
קורנווליס נולד בארצות הברית ב-1883. הוא בנו של המשורר והנוסע קינאהאן קורנווליס.
ב-1906 הוצב בח'רטום כעוזר לגנרל רג'ינלד וינגייט ששימש אז כמושל הכללי של סודאן.
ב-1911 נישא לגרטרוד דורותי בואן, ממנה התגרש בשנת 1925. ב-1914 עבר למצרים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-1916 הקים מארק סייקס את "המשרד הערבי" , מחלקת מודיעין
של משרד החוץ הבריטי בקהיר, שיועדה לפעולות כנגד האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון, וקורנווליס צורף לשורותיה.
הוא שימש כסגנו של מפקד המחלקה דייוויד הוגארת, ארכאולוג מאוניברסיטת אוקספורד ששירת בתחילת המלחמה כקצין מודיעין בצי המלכותי.
קורנווליס פעל במסגרת המחלקה עד לשנת 1920, בין היתר לצידם של לורנס איש ערב וגרטרוד בל.
בתקופה זו סייע לאמיר פייסל לקבל את כס המלכות בסוריה, ולאחר שגורש משם על ידי הצרפתים, ליווה אותו קורנווליס לעיראק.
לאחר עליית פייסל לכס המלוכה בבגדאד, ליווה אותו קורנווליס כיועץ מיוחד לשר הפנים העיראקי.
עיראק הייתה, עד 1932 במעמד של שטח מנדט בריטי שכונה המנדט על מסופוטמיה.
עם זאת, כבר ב-1922 נחתם הסכם אנגלו-עיראקי שהעניק לעיראק מידה רבה בהרבה של עצמאות מזו לה זכו שטחי מנדט אחרים.
הפרלמנט העיראקי נדרש לאשרר את האמנה, אך השהה זאת במשך כשנתיים.
הודות למאמציו של קורנווליס אושררה לבסוף האמנה, בשנת 1924. קורנווליס המשיך וליווה את עיראק בדרכה לעצמאות עד לשנת 1933. בשנה זו, אחרי קבלת עיראק לחבר הלאומים עזב את עיראק ושב ללונדון.
ב-1940 כתב קורנווליס את ההקדמה לספרה של גרטרוד בל "המלחמה הערבית" (The Arab War) שפורסם כארבע עשרה שנים לאחר מותה.
בשנת 1941 נשלטה עיראק על ידי השושלת ההאשמית הפרו-בריטית.
המלך, פייסל השני היה פעוט בן שש, שהומלך לאחר מותו של אביו, המלך ראזי בתאונת דרכים, כשנתיים קודם לכן.
למלך הפעוט מונה עוצר, עבד אל-אילה, שהיה אף הוא נצר לשושלת ההאשמית, ונקט בעמדה פרו-בריטית מובהקת.
עם זאת, הכוח האמיתי בעיראק היה נתון בידי חבורה של קציני צבא פרו-נאצים, בראשות סלאח א-דין א-סבאע', שחברו אל פוליטיקאים מהימין הקיצוני בראשות רשיד עאלי אל-כילאני ואל המופתי הירושלמי, חאג' אמין אל-חוסייני ששהה בגלות בבגדאד.
קצינים אלו חתרו תחת ראש הממשלה המכהן, טה אל-האשמי, וניסו להעביר את עיראק לצד מדינות הציר על אף שההסכמים עם בריטניה חייבו אותם לסייע לבריטניה, להכריז מלחמה על אויביה ולהעמיד לרשותה את מתקניה האסטרטגיים של עיראק.
אידן דרש מעיראק כי תכריז מלחמה על גרמניה, וכי תנטרל את הגורמים הפרו-נאצים בהנהגתה.
בתגובה דרש סווידי כי בריטניה, שהחזיקה במנדט על ארץ ישראל תיענה לדרישות הלאומיות של הפלסטינים, וזאת על מנת שיוכל להציג ויתורים אלו לבריטניה כהישגים במאבק הפאן-ערבי.
בתגובה שלח צ'רצ'יל את קורנווליס כשגריר לבגדד, כשהוא מצויד במכתב הנוקט עמדה תקיפה בשאלת ארץ ישראל.
בתחילת אפריל 1941 פעלו קציני הצבא.
הם הדיחו את אל-האשמי, מינו במקומו את אל-כילאני, והבריחו את עבד אל-אילה לגלות.
הפיכה צבאית זו, המכונה מרד רשיד עאלי אל-כילאני אירעה בד בבד עם בואו של קורנווליס לבגדאד.
הממשלה העיראקית החדשה העמידה דרישה להוציא את כל החיילים הבריטים מעיראק.
על פי ההסכם האנגלו-עיראקי מ-1930 הייתה עיראק מחויבת לנוכחות צבא בריטי בשני בסיסים גדולים.
האחד חבניה הסמוך לבגדאד, והשני שועביה הסמוך לבצרה.
מסוף אפריל החל הצבא הבריטי להזרים כוחות גדולים לבצרה.
במכתב ששלח צ'רצ'יל לאידן, ב-20 באפריל, התבקש אידן להנחות את קורנווליס להסביר לאל-כילאני כי עניינו של הצבא הבריטי הוא בשמירת בסיסיו בחבניה ובבצרה, וכי אין לו עניין במתרחש מחוץ להם.
ב-28 באפריל הודיע קורנווליס לאל-כילאני כי כוחות נוספים עתידים לנחות בבצרה.
אל-כילאני פירש זאת כפרובוקציה, ופתח בשורת צעדים, ביניהם הטלת מצור על הבסיס הבריטי בחבניה, שהובילה לבסוף למלחמה.
הלחימה נמשכה כחודש ימים, עד להימלטותם של רשיד עאלי ואנשיו, בסוף חודש מאי, והתמוטטות ההתנגדות העיראקית.
ב-31 במאי נכנעה בגדאד, וב-1 ביוני נכנס העוצר לבגדאד.
בתאריך זה החלה השתוללות בת יומיים של המון אנטישמי, המכונה "הפרהוד", במסגרתה נרצחו 179 יהודים.
על פי אותו הספר, בעוד מעשי הטבח מתחוללים פרש למעונו ושיחק במשחק הברידג'.
רק כעבור יומיים נכנסו הכוחות הבריטים לבגדאד ופיזרו את המתפרעים.
קורנווליס נשאר בתפקיד השגריר הבריטי בעיראק למשך ארבע שנים נוספות, ועזב את עיראק ב-1945. במשך מספר שנים שימש בתפקידים שונים במשרד החוץ הבריטי.
במהלך הקריירה שלו עוטר בעיטורים רבים, וביניהם מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר האימפריה הבריטית אות השירות המצוין.
קין-קוֹן-קאן (ביפנית: キンコンカン) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת של תאים המחולקת ל"חדרים" על ידי גבולות עבים.
מסביב לטבלה, ליד חלק מהטורים או העמודות, ישנם זוגות של אות ולידה מספר.
המטרה היא להציב אלכסונים ("מראות") בחלק מהתאים כך שזוגות האותיות והמספרים יתחברו (במילים אחרות, שיהיה אפשר לראות מכל זוג אות-ומספר את בן זוגה).
הצבת המראות נעשית על פי הכללים הבאים:
יש מראה אחת בלבד בכל חדר.
כאשר מגיעים למראה יש לפנות בזווית של 90° עד למראה הבאה או לזוג האות-ומספר (הנורה בעצם "מקפיצה" את המגיע אלי ב-90°).
יש להגיע מכל אות לאות הזהה לה; כלומר, מ-A יש להגיע ל-A ומ-B יש להגיע ל-B וכן הלאה.
המספר שנמצא על יד כל אות מציין את מספר הפניות (במראות) הדרושות להגיע מכל זוג של אות-ומספר לבן זוגה.
לא יכול להיות חדר בלי מראה.
הדרך הטובה ביותר לפתרון החידה הוא להתחיל מהזוגות בעלי המספרים הקטנים ובהדרגה לעלות אל המספרים הגדולים יותר.
לדוגמה אם ישנם במשחק זוגות של A3, B2, C4 ו-D1, הסדר בו יהיה הכי קל לפתור את החידה הוא להתחיל עם הזוג D1, להמשיך ב-B2, לאחריו A3, ולבסוף C4.
AMP-activated protein kinase (ובקיצור: AMPK) הוא אנזים מסוג קינאז בעל תפקיד בהומיאוסטאזיס האנרגטי של התא.
האנזים הוא חלבון הטרו-טרימר המורכב משלוש תת-יחידות שיחד מהוות את האנזים התפקודי: מיחידה קטליטית α, ומשתי תת-יחידות רגולטריות המסומנות β ו- γ.
החלבון שמור מאוד לאורך האבולוציה וחלבונים הומולוגיים לכל 3 תת-היחידות נמצאו בצמחים, שמרים, חרקים ויונקים.
החלבון מתבטא במגוון רקמות, כולל הכבד, המוח, ושרירי שלד.
האנזים המשופעל על ידי עליה ברמות AMP תוך תאיות המעידות על ירידה ברמה האנרגטית.
השפעול של AMPK גורם להפעלה של מסלולים קטבוליים המייצרים ATP ובמקביל עוצר מסלולים צורכי ATP, בעיקר מסלולים אנאבוליים.
הפעלת האנזים מובילה לחמצון חומצות שומן בכבד וקטוגנזה; עיכוב סינתזת כולסטרול, עיכוב ליפוגנזה ועיכוב סינתזת טריגליצרידים; הגברת חמצון חומצות שומן וצריכת גלוקוז על ידי שרירים; מודולציה של הפרשת אינסולין על ידי תאי בטא בלבלב.
קינאי היא עיר במדינת אלסקה שבארצות הברית.
קינאי היא העיר ה-14 בגודלה מבחינת אוכלוסייה באלסקה.
על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית קינאי מנתה 7,100 תושבים ב-2010.
היישוב נקרא על שמו של חצי האי קינאי שבו נמצא היישוב.
ראיות ארכאולוגיות שונות מצביעות על כך שהאזור היה מיושב עוד ב-1000 לפני הספירה.
כאשר סוחרי פרוות רוסים הגיעו לראשונה לאזור ב-1741, התגוררו באזור כ-1,000 תושבים ילידים משבט הדיניינה (Dena'ina).
הסוחרים הרוסים קראו לילידים בשם "אנשי קינאי".
בשנת 1791 הקימו סוחרי הפרוות הרוסים את ההתיישבות "מצודת סנט ניקולאס" (Fort Nikolaevskaia), באזור בו נמצא כיום היישוב קינאי.
מצודת סנט ניקולאס הוקמה לשם סחר בפרוות ודגים.
זה היה יישוב הקבע האירופי הראשון שהוקם באלסקה.