tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אסתרליין יקירתי הוא ספר, הכולל חליפת מכתבים שכתבו זה לזה שמואל יוסף עגנון ורעייתו אסתר מרכס-עגנון בשנים 1924–1931. המכתבים קובצו יחד בידי אמונה ירון, בתם של בני הזוג, והיא גם הוסיפה בתחילת הספר ביוגרפיה של משפחת עגנון בתקופת חליפת המכתבים.
הספר יצא לאור בשנת 1983 בהוצאת שוקן.
אסתרליין היה שם החיבה שנתן עגנון לאשתו, וכך הוא פתח את המכתבים שנשלחו אליה.
המכתבים נשלחו בעת שעגנון שהה בנפרד מאשתו במהלך נסיעותיו, בתקופה שבה היא התגוררה בגרמניה והוא התגורר בארץ ישראל, וכן בימים שבהם נשרף ביתם בתלפיות ומשפחתו נסעה בעוד הוא נשאר בקרבת מקום.
במכתבים מתוארים אירועים רבים שחוו עגנון ובני משפחתו: שרפת הבית ואיתו כתבי יד שטרם ראו אור בבאד הומבורג בשנת תרפ"ד, רעידת האדמה שפגעה בביתם בירושלים בשנת תרפ"ז, השוד שערכו פורעים ערבים בביתם בתלפיות במאורעות תרפ"ט וסיום כתיבת שלושה כרכים ראשונים של כתבי עגנון והוצאתם לאור בגרמניה.
המכתבים ששלח עגנון לאשתו מביעים את הגעגועים שחש אליה ואל משפחתו.
חלק מהמכתבים היו ארוכים בעלי סגנון אופייני לכותב, "עברית עגנונית", וחלקם קצר ואישי
על מציאת המכתבים סיפרה אמונה ירון:
עד שלא מצאתי מכתבים אלה לא ידעתי שהורי שמרו עליהם.
מכתבי אבי נמצאו בארונה של אמי צרורים וקשורים בתוך מעטפותיהם ומכתבי אמי שמורים היו באחת ממגירות העמוד של אבי.
לא מצאתי מכתבים שכתבו זה לזה לפני תרפ"ד, היינו לפני השרפה בהומבורג.
גם רבים ממכתבי אמי אל אבי מן השנים תרפ"ד-תרצ"א לא מצאתי.
אני משערת שאבדו כשאבי היה בדרך או כשלא היה לו מקום מגורים קבוע.
המחזה "אסתרליין יקירתי", המבוסס על מכתבי עגנון, עלה בשנת 1997 בתיאטרון החאן בבימויו של יורם פאלק ובכיכובם של יהויכין פרידלנדר, יעל ברנפלד ואבינעם מור-חיים.
אעצם הוא כפר בלתי מוכר הקרוי על שם השבט הבדואי שחי בו, במחוז הדרום בנפת באר שבע.
על פי מפקד אוכלוסין בשבטים בדואים שהתבצע בשנת 2019, בשבט מתגוררים כ-10,400 תושבים, רובם המוחלט הם צעירים בגילי 1 עד 18.
בשבט קיימים שני בתי ספר, "אעצם ב'" ו"אלמסתקבל".
אַעְדִּיף כָּל שְׁמוֹנָה הוא פיוט לחנוכה מסוג קדושתת י"ח לחזרת הש"ץ של תפילת שחרית, פרי עטו של רבי אלעזר בירבי קליר.
חשיבות מיוחדת נודעה לפיוט זה בשל המסורות המדרשיות וההיסטוריות שהוא משמר על גזרות אנטיוכוס ומרד החשמונאים, וכן בשל פרטי הלכה מחודשים שיש בו בהלכות חנוכה.
בימי הבינים המוקדמים אמירת הפיוט הייתה נפוצה בקהילות במזרח ועותקים שלו נמצאו בגניזת קהיר.
בנוסף, הוא התגלגל גם למנהגי אירופה, ובימי הביניים נאמר בחלק מקהילות נוסח רומניא, נוסח איטליה ונוסח אשכנז, בהן במנהג מגנצא.
כיום הוא אינו נאמר באף קהילה.
הפיוט הוא קרובה לתפילת שחרית של אחד מימות החול בחנוכה.
בחנוכה נהגו בארץ ישראל לומר קדושה בתפילת שחרית, ולכן הפיוט אינו קרובת י"ח פשוטה, אלא "קדושתת י"ח", הכוללת פיוטי הרחבה בברכת קדושת השם, לכבוד אמירת הקדושה.
תבניתה של קדושתת י"ח היא צירוף של קרובת י"ח פשוטה עם תבנית הקדושתא.
שלד הקרובה הוא קרובת י"ח רגילה, דהיינו שמונה עשרה חטיבות פיוט כנגד שמונה עשרה הברכות של תפילת שמונה עשרה.
רק בברכה השלישית העיצוב חורג לראשונה מעיצוב של קרובה פשוטה, והחטיבה השלישית היא פיקטיבית, כלומר שאף שהיא נראית כאילו אמורה להעביר אל חתימת הברכה השלישית, היא למעשה מעבירה בסופה אל שרשרת פסוקים הפותחת את ההרחבות בקרובה.
לאחר שרשרת הפסוקים מופיע הצירוף "אל נא", ולאחריו פיוט הרחבה.
בניגוד לקדושתאות ממש, שיש בהן פיוטי הרחבה רבים, בקדושתת י"ח מסתפקים בדרך כלל בפיוט הרחבה אחד או בשנים.
לאחריהם, בא הפיוט האחרון המשמש כ"סילוק", כלומר כפיוט המעביר לאמירת פסוק הקדושה הראשון.
לאחר הסילוק באים בדרך כלל שלושה פיוטי קדושה המעבירים בין פסוקי הקדושה.
בתום הקדושה, באה החטיבה השלישית האמיתית, המעבירה לחתימת ברכת קדושת השם, ומכאן שבה הקרובה להראות כקרובת י"ח פשוטה.
בשונה ממרבית פיוטי החגים, הפיוטים שנכתבו לחנוכה בתקופה הקלאסית (המאה ה-6–המאה ה-8) בדרך כלל אינם עוסקים בסיפור החנוכה עצמו (גזירות אנטיוכוס, מרד החשמונאים וחנוכת המקדש).
בשבת חנוכה עוסקים הפייטנים בעיקר בחנוכת המשכן בימי משה, הנקראת בימים אלה כקריאת התורה, ושאר הפיוטים לרוב עוסקים בישועה מגזרות היוונים כנושא כללי בלבד, או משתמשים במקדש, בנרות ובאור כרמזים לגאולה מבלי לרמוז למאורע ההיסטורי.
ככל הנראה, הסיבה לכך היא המחסור במקורות היסטוריים על חנוכה שעמדו לפני הפייטנים.
סיפור חנוכה אינו נזכר בתנ"ך, וגם בספרות חז"ל ובמדרשי האגדה אין כמעט תיאורים של הסיפור ההיסטורי של חנוכה.
מבחינה זו חריג הפיוט שלפנינו, שבו ביקש רבי אלעזר בירבי קליר לספר את סיפור גזירות אנטיוכוס ומרד החשמונאים.
לשם כך, הוא ליקט מכלל מקורות חז"ל אזכורים נקודתיים ובודדים של הגזרות, ובנה על פיהם את פיוטו.
ככל קדושתת י"ח, הפיוט מורכב משמונה עשרה חטיבות פיוט ראשיות, אחת לכל אחת מברכות תפילת שמונה עשרה.
כל חטיבה כזו היא מחרוזת בת חמישה טורים, כשארבעה מהם מתחרזים ביניהם והחמישי מסתיים במילות הקבע "בנר חנוכה" או "בזאת חנוכה", לסירוגין.
מילות קבע אלה, לצד החריזה המתחלפת ממחרוזת למחרוזת בטורים הראשונים, יוצרות מבנה הדומה למה שיכונה בשירת ספרד "שיר מעין-אזורי" שבו כל מחרוזת מחורזת בחרוז משלה, אך בסופה יש חרוז אחר, משותף לכל המחרוזות.
ראשי המחרוזות מצטרפות לאקרוסטיכון אלפביתי, והטורים החמישיים יוצרים את שם המחבר "אלעזר בירבי קליר חזק".
קטעי ההרחבה בברכה השלישית פותחים במחרוזת מחומשת, בדומה למחרוזות הראשיות, אך היא אינה מעבירה בסופה לחתימת ברכת קדושת השם כמתבקש, אלא לשרשרת פסוקים: ; .
לאחר הכותרת "אֵל נָא", מופיע במרבית המקורות פיוט הרחבה אחד העוסק בהלכות חנוכה לפרטיהן ופותח במילים "נר חנוכה אסור בו להשתמש".
פיוט הרחבה זה בנוי במחרוזות בנות שני טורים ובאקרוסטיכון אלפביתי ללא חתימה.
כל מחרוזת פותחת במילות הקבע "נר חנוכה".
בכתב יד אחד ישנם פיוטי הרחבה אחרים, שיתוארו בנפרד לקמן.
לאחר פיוט ההרחבה ישנו "סילוק" – פיוט המוביל לאמירת הפסוק הראשון של הקדושה – .
לאחר שלושה פיוטי קדושה, המעבירים לאמירת שאר פסוקי הקדושה, חוזר הפיוט אל המחרוזות הראשיות המעבירות לברכות, מברכת קדושת השם ועד סוף העמידה.
בחלק מכתבי היד נוסף פיוט בברכת מודים המשמש נוסח מפויט ומורחב לפסקת "וּכְנִסֵּי פְּלָאֶיךָ" (תפילת "מעין המאורע" לחנוכה בנוסח ארץ ישראל, במקביל לעל הנסים הבבלית), אך לא ברור אם הפיוט הזה הוא חלק מקורי מן הקרובה.
כאמור, הפיוט חריג בין פיוטי חנוכה בני תקופתו, ויחודיותו בכך שהוא עוסק ברובו בסיפור ההיסטורי של נס חנוכה.
המחרוזות הראשיות עוסקות במלכות יוון ובגזרות אנטיוכוס, וכדרכו של הקליר, הן עושות זאת באמצעות רמיזות למדרשים רבים.
את הגזרות השונות, שאינן מופיעות במדרשים במקובץ ובפירוט, ליקט הפייטן ממקורות רבים.
הפייטן רומז לחזונות הנזכרים בספר דניאל ולמדרשים רבים העוסקים בארבע המלכויות, ועל פי מקורות אלה מכנה את מלכות יוון שעיר עיזים, נמר, חידקל, ארנבת, "חשכה גדולה", עקרב, וכינויים נוספים.
בין הגזרות המוזכרות בפיוט, ישנן גזרות שמופיעות במדרש בפירוש כגזירות של מלכות יוון, כמו הגזרה "כתבו לכם קרן השור שאין לכם חלק באלהי ישראל", הפרצות שנפרצו בסורג בבית המקדש והטומאה שגרמו למזבח העולה, וגם סיפור תרגום השבעים, אף שנעשה בידי מלך מבית תלמי ואין כלל הכרח לראותו כ"גזרה".
לכך מוסיף הפייטן גם את מכירת בני ישראל לעבדים, ע"פ נבואת יואל.
אולם, לעיתים מובאות גם גזרות המופיעות בספרות חז"ל ללא קישור ישיר ליוון, כמו איסור על ברית מילה ועינוי בתולות שנישאות על פי האזכור ב הנוגע ל"שעת השמד".
בהמשך הפיוט מסופר על ניצחון פרחי הכהונה, החשמונאים, את היוונים, וטיהור בית המקדש.
החשמונאים מצוינים כבני משמרת אִמֵּר.
פרט זה מופיע בפיוטים נוספים אך אין לו מקור המוכר לנו, וככל הנראה מדובר במסורת בעל פה שרווחה בארץ ישראל בתקופה הביזנטית.
הפיוט נחתם באזכור ההודיה והלל שערכו החשמונאים ובהדלקת המנורה החדשה במקדש, ובתיאור קריאת ההלל והדלקת הנרות לזכרם.
כאמור, פיוט ההרחבה הראשון הוא פיוט הלכתי, המפרט את הלכות הדלקת נרות חנוכה.
ההלכות בפיוט מובאות בעיקר על פי מסכת סופרים ומקורות ארץ ישראליים, ולחלק מההלכות זהו המקור הקדום ביותר.
כך למשל הדין שאסור להשתמש בנר חנוכה כנר הבדלה לברכת בורא מאורי האש, המופיע בספרות ההלכה בשם ירושלמי אך אינו מצוי בתלמוד הירושלמי לפנינו, מופיע בפיוט זה.
הסילוק חתום באקרוסטיכון "אלעזר בירבי קלליר", ותוכנו הוא בקשה מה' לבנות מחדש את בית המקדש ולחדש את העבודה במקדש, כפי שמבקשים המתפללים המקדישים אותו כמלאכי מרום.
הסילוק מעביר, כמתבקש מתפקידו, אל הפסוק הראשון של הקדושה.
שלושת פיוטי הקדושה מעבירים בין פסוקי הקדושה השונים (מ"קדוש" ל"ברוך", מ"ברוך" ל"שמע", ומ"שמע" ל"אני ה' אלהיכם").
הם משורשרים ויוצרים שוב אקרוסטיכון "אלעזר ברבי קליר".
תוכנם הוא שילוב בין נושאי הקדושה, המתבקשים ממיקומם בתפילה, ובין נושאי חנוכה.
הפיוט ההלכתי שבקרובה "נר חנוכה אסור בו להשתמש", זכה לממשיכים ולחיקויים בידי הפייטנים שלאחריו, וגם הוא בעצמו הועבר לקרובות נוספות.
הפיוט מופיע גם בכתב היד היחיד של הקרובה "נר אהליבה תאיר בחדריך" של רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, ועל כן סבר מנחם זולאי שזהו מקורו של הפיוט ואילו הופעתו בתוך "אעדיף כל שמונה" היא צירוף משני של המעתיקים.
ברם, עקב הופעתו בקרובה "אעדיף", הן בקטעי גניזה, והן במחזורי אירופה, סביר יותר שהוא חלק מקורי של קרובה זו, ודווקא ההופעה בקרובת רבי פינחס היא מעשה ידי המעתיק.
בקדושתת י"ח שנייה שלו לחנוכה, הפותחת "וזה אלי בנס הנסיסי", צרף רבי פינחס הכהן גם הוא פיוט הרחבה הלכתי, הבנוי בעקבות "נר חנוכה אסור בו להשתמש" ומחקה את מבנהו.
גם קרובה נוספת לחנוכה, של פייטן בשם שלמה, כוללת פיוט דומה.
הפיוט של רבי פינחס אינו חיקוי מדויק של הפיוט הקלירי, אלא פיתוח ושכלול שלו, שכן הוא הוסיף להלכות גם את טעמיהן ובנה להן טעמים על דרך הדרש.
כמה קטעים מהפיוט צוטטו בקרב פוסקי ההלכה הראשונים, בעיקר שורות מפיוט ההרחבה ההלכתי.
רבי יצחק מווינה מצטט בספרו אור זרוע את השורה מפיוטנו כסמך לפסיקתו שאסור להשתמש באור נרות חנוכה.
רבי מאיר הכהן מרוטנבורג מצטט מהפיוט את השורה כראיה שאסור להדליק נרות חנוכה בנר חרס ישן.
שורה זו מצוטטת באופן דומה גם בדברי ריבב"ן.
בספרו שיבולי הלקט מביא רבי צדקיה בן אברהם את השורה כראיה שהמעשה בתלמוד על הדלקת נרות בברור חיל מתייחס לברית מילה, ומכאן שיש להדליק נרות בזמן ברית מילה, ובניגוד לתלמוד הבבלי המפרש זאת על חתונה.
הקרובה נאמרה באחד מימי חנוכה בחלק מקהילות המזרח בתקופת הגניזה, כמוכח מהמצאות עותקים ממנה בגניזת קהיר.
מלבד זאת, הקרובה התגלגלה לאירופה כמו פיוטים קליריים רבים, והתקבלה למחזור התפילה של חלק מקהילות אירופה בימי הביניים כקרובה ליום הראשון של חנוכה.
הקרובה מופיעה בכתבי יד של נוסח רומניא ושל נוסח אשכנז, והייתה נהוגה בחלק מקהילות אלה.
סביר שבעבר נאמרה גם בחלק מקהילות איטליה, שכן היא מצוטטת בחיבורי חכמי איטליה.
עם זאת, הקרובה לא הגיעה לאשכנז בשלמותה, ובכתבי היד האשכנזיים מופיעים רק חלקיה הראשונים, עד סוף הסילוק, בדומה לקדושתא רגילה (שאינה קדושתת י"ח).
למרות היותה מוכרת באירופה, הקרובה לא התקבלה למחזור התפילה במרבית קהילות אירופה, ואמירתה נעשתה כנראה מנהג של קהילות בודדות.
בהגהה לספר מנהגי מהרי"ל מצוינת הקרובה כמנהג ייחודי של קהילת מגנצא בלבד.
המנהגים הייחודיים של קהילת מגנצא נעלמו ברובם בגירושים שחוותה הקהילה במאה ה-15, ובימי הדפוס כבר לא הייתה הקרובה חלק משום מנהג קיים.
בחלק מכתבי היד משולב בתוך הקרובה, בברכת מודים פיוט הרחבה נוסף הפותח "איד נכון לצלעי".
פיוט זה בא כנגד פסקת "מעין המאורע" שההלכה מורה לשלב בימי חנוכה בברכה זו.
במנהגי התפילה כיום מקובל להוסיף בברכה זו את נוסח על הנסים, על פי מנהג בבל.
בנוסח ארץ ישראל נוסח הפסקה המקבילה היה "וכנסי פלאיך", והפיוט בא להרחיב פסקה זו.
הפיוט בנוי במבנה דמוי-קיקלר, דהיינו במחרוזות משולשות, כשאחר כל שלוש מחרוזות באה מחרוזת רפרן משולשת.
האקרוסטיכון הוא אלפבית ולאחריו החתימה 'אלעזר', שמטה את הדעת לייחס אותו לרבי אלעזר בירבי קליר.
אמנם, לא ברור האם הרחבה זו, גם אם היא קלירית, נתחברה כחלק מהקרובה "אעדיף", או שהיא פיוט נפרד או מקרובה אחרת.
בשונה מהמחרוזות הראשיות של "אעדיף" שתארו את גזרות אנטיוכוס וניצחון החשמונאים על פי רמזים למדרשים, "איד נכון לצלעי" הוא סיפור רציף של הגזרות ושל מרד החשמונאים.
בסיפור כזה משתמש לא מסתפק הפייטן ברמיזות אלה, ומתאר בפרוטרוט את הקרבות והניצחון עד לטיהור המקדש.
בתיאור מפורט זה משתמש הפייטן כנראה במסורות בעל פה שהיו בידו, וניתן ללמוד מהן אילו פרטים ידעו בארץ ישראל בתקופה זו על מרד החשמונאים.
הפייטן מזכיר בפירוש את שמו של מתתיהו הכהן ואת חמשת בניו, אף שאין מקורות רבים המזכירים את שמו.
גם כאן הוא מציין את ייחוס החשמונאים למשמרת אמר, ומנגד את מיקום הקרב במודיעית.
הוא מספר גם על קרב שהתרחש בעכו, ומצרף אליו את המסורת המוכרת על בת קול שנאמרה ליוחנן כהן גדול אודות ניצחון בקרב באנטיוכיה.
בטיהור המקדש, מזכיר הפייטן הקמת "שבעה מנורות" באופן זמני ואת הדלקת הנרות, ומסיים באזכור מצוות הדלקת נרות חנוכה וקריאת ההלל, זכר לנס.
"אתה אל איילותי" ו"כי זכר את דם נאמנים"
באחד מכתבי היד מן הגניזה מופיעים בקרובה, במקום הפיוט ההלכתי "נר חנוכה אסור בו להשתמש" והסילוק, פיוט הרחבה וסילוק אחרים.
עדות זו מנוגדת לכל שאר כתבי היד, וייתכן שהיא נובעת ממנהג המעתיקים להעביר פיוטי הרחבה מקרובה לקרובה.
מאחר שפיוטי ההרחבה בדרך כלל אינם חתומים בשם המחבר, לא ניתן לדעת אם שני פיוטים אלה הם קליריים או לא, ואף אם הם קליריים, ייתכן שהם שייכים במקורם לקרובה אחרת שלו לחנוכה.
מאידך, יש הסבורים שניתן לראות פיוטים אלה כחלק מן הקרובה "אעדיף" בשל מקבילות לשוניות בין הפיוטים ובין הקרובה.
צמד פיוטים זה דומה בתוכנו ל"אעדיף כל שמונה" בעובדה שהוא עוסק בסיפור ההיסטורי של נס חנוכה.
אולם, בניגוד ל"אעדיף" פיוטים אלה מספרים את סיפור המרד והנס כסיפור היסטורי רציף, המתאר את שלבי הסיפור החל מגזרות אנטיוכוס, דרך בריחת החשמונאים אל המדבר מחמת הגזרות ותחנונים לה' שיושיע אותם, מלחמתם ביוונים וניצחונם, טיהור המקדש, וכלה בקביעת חנוכה כמועד לדורות.
יתר על כן, בשונה מ"אעדיף כל שמונה", שהתבסס בעיקר על פסוקים ומדרשי חז"ל בקשר לגזרות אנטיוכוס, הסיפור המסופר בפיוטים אלה אינו מתבסס על מדרשים, ולרבים מדבריו אין מקור בספרות חז"ל.
נראה שהפייטן התבסס על מסורות בעל פה שרווחו בארץ ישראל, ובמקומות רבים יש דמיון בין מסורות אלה למסופר בספרי מקבים א' ומקבים ב'.
למשל, בריחת החשמונאים אל המדבר מחמת הגזרות נזכרת בפיוט בפירוש, וכך גם תעניותיהם ותפילותיהם טרם המלחמה.
תיאורים אלה דומים למסופר בספר מקבים א'.
מאידך, לקביעה כי הגזרות נמשכו "שבוע וחצי שנים" אין מקור אחר ידוע, והיא מנוגדת לנאמר בספר מקבים.
גם סיום הפיוט, המציין בפירוש שחג החנוכה נקבע כמקביל לחג הסוכות, מזכיר את הקבלת החגים בספר מקבים ב'.
נראה אם כן, שבניגוד ל"אעדיף כל שמונה" שהסתמך בעיקר על ליקוט רמזים מספרות חז"ל, צמד פיוטים זה מספר את הסיפור לפרטיו על פי מסורות שרווחו בארץ ישראל, שאולי מקורן עוד בספרי המקבים מימי בית שני.
ייתכן גם שהפייטן הסתמך על גרסה כלשהי של מגילת אנטיוכוס.
אעג'ז אל-קוראן, או פלאיותו של הקוראן הוא עקרון באסלאם הקובע כי לקוראן יש איכות פלאית, חד פעמית שלא ניתן לחקותה.
הקביעה כי הקוראן הוא נס מהווה בעיני מוסלמים ראיה הן לאמיתות שליחותו של מוחמד, והן לעצם קיומו של אלוהים, ושורשיו של הרעיון מצויים כבר בקוראן עצמו.
במידה מסוימת, בעת החדשה נוספו לתפיסה זו גם רעיונות העוסקים במדע בקוראן ובתחזיות היסטוריות.
הרעיון של פלאיותו וחד-פעמיותו של הקוראן הוזכר בחמישה איאת (פסוקים) שונים בקוראן עצמו.
מתנגדי הנביא מוחמד אותגרו ליצור משהו דומה לקוראן.
בפסוקים הללו, מתנגדיו של מוחמד מוזמנים לנסות להפיק טקסט כמו הקוראן, ואפילו עשרה פרקים או פרק בודד הדומה לו.
בקרב המוסלמים מקובל שהאתגר לא נענה מעולם.
לפי חוקי האסלאם, הקוראן הוא ספר טהור שירד לידי מוחמד מהשמים, בשפה ערבית טהורה.
מכאן שלא ניתן לחקותו ואין זה ראוי לקרוא או לתרגם אותו לשפה אחרת שאינה שפת המקור, בצורה בה בחר האל להעביר את המסר, משום שהערבית מכילה ביטויים מיוחדים, וניסיון תרגום יוביל לעמעום או שינוי המסר שרצה האל להעביר.
בעוד שבמערב מייחסים בדרך כלל סיבות חברתיות, אידאולוגיות, פוליטיות או צבאיות להצלחת האסלאם הקדום, מקורות מוסלמים רואים באיכות הספרותית של הקוראן בשפה הערבית גורם מכריע לאימוץ האמונה האסלאמית במאה ה-7.
פרשנים מוסלמים רבים עסקו בשאלת ייחודיותו של הקוראן ובמה מתבטאת חד-פעמיותו.
הדעה הרווחת אצלם היא כי הקוראן ניחן ברהיטות יוצאת דופן, הן בניסוח ובז'אנר, והן במשמעות ובתוכן, שכן סגנונו אינו ניתן לסיווג בשום סוגה ספרותית כגון שירה או פרוזה המובעים בדרך כלל בכל השפות.
לעומת זאת, חלק מהפרשנים טענו כי לאחר מסירת הקוראן, אלוהים יצר את הנס וגורם לאנשים לא לחקות את הקוראן, אך רעיון זה לא זכה לפופולריות.
אבו בכר אל-בקילאני כתב במפנה המאה ה-11 ספר בשם "אעג'אז אל-קוראן" ("פלא ייחודיותו של הקוראן") והדגיש כי לא ניתן לסווג את סגנון הקוראן, והניסוח שלו קוהרנטי ועקבי לכל אורכו, למרות המעבר בין נושאים שונים.
הנקודה של אל בקילאני הייתה שהקוראן פרץ דרך בסוגות הספרותיות על ידי יצירת ז'אנר ביטוי חדש, שאינו נכנס לקטגוריות הספרותיות האנושיות.
בעקבותיו, במאה ה-12 היהודי שהתאסלם סמואל אל-מוגרבי הזכיר בספרו אפחאם אל-יהוד את הפלא הקוראני כנס מתמשך, שההתוודעות אליו היא בלתי אמצעית.
זאת לעומת ניסי התורה שהיו ניסים זמניים בלבד, ועליהם ניתן לדעת רק מפי השמועה.
פרשנים אחרים ראו בעובדת היותו של מוחמד אנאלפבית מקור לפלא, מאחר שכך מתחדדת ההבנה כי הוא לא היה יכול להמציא את הקוראן מעצמו.
בעת החדשה עלו טענות כי פסוקים מסוימים בקוראן מכילים תאוריות מדעיות שהתגלו רק בעידן המודרני, והן מאששות את פלאיותו של הקוראן.
לדוגמה, הקוראן ניבא את הפיזיקה המודרנית ואת גילוי תאוריית המפץ הגדול: (מחוברים, ואנו הפרדנו אותם), או את מוצא המינים באבולוציה: .
הטענות מצביעות על פסוקים רבים נוספים המנבאים את התגליות בנושאים מדעיים כמו טקטוניקת הלוחות, התפשטות היקום, חורים שחורים, ביולוגיה, מוצא האדם, ההיסטוריה של כדור הארץ ועוד.
טענות אלה זכו לביקורת מצד הקהילה המדעית בשל העובדה שהפסוקים מכילים כשלים וטעויות, ואינם מדעיים באמת.
בדומה לטענות על ה'פלא המדעי' של הקוראן, פרשנים ניסו גם להראות שהקוראן מנבא את העתיד.
כך לדוגמה לאחר כיבוש ירושלים בידי הפרסים, לפי הטענה הקוראן ניבא את תבוסת האימפריה הסאסאנית לביזנטים בראשות הרקליוס, ולאחר מכן גם תבוסת הביזנטים לצבאות הראשידון בקרב הירמוך: .
פסוקים מסוימים קיבלו גם פרשנות מודרנית כנבואות, לדוגמה המרוץ לחלל, והנחיתה על הירח בתוכנית אפולו: .
בשנת 1974 טען ביוכימאי מצרי בשם רשאד ח'ליפה כי גילה את צופן הקוראן, צופן מתמטי המבוסס על המספר 19 שחבוי בקוראן, ומתבסס בין היתר על הבסמלה הנאמרת בתחילת כל סורה, ועל המֻקַטַּעָאת (مقطعات), האותיות הקטועות שמופיעות ב-29 מהסורות בקוראן.
ח'ליפה הסתמך על סורה 74, איה 30, כדי להוכיח את משמעות המספר: "תשעה עשר שומרים שמנו עליו".
דוגמאות לצופן זה ניתנו בכך שהבסמלה מורכבת מ-19 אותיות בדיוק; המילה הראשונה של הבסמלה, איסם (שם), ללא התכווצותה, מופיעה 19 פעמים בקוראן; והמילים השנייה, השלישית והרביעית (אללה, רחמן, רחים) מופיעות בקוראן רק מספר פעמים שיכול להתחלק ב-19 (2698, 57, 114 בהתאמה).
אסתר שניידר (נולדה ב-1978) היא ציירת ופסלת ישראלית, ילידת ברית המועצות.
שניידר חיה ועובדת בתל אביב.
היא בעלת תואר ראשון בעיצוב (B.Des) ותואר שני באמנות (MFA) מאקדמיית בצלאל לאמנות ועיצוב.
שניידר עוסקת בציור ומיצב, ועבודותיה מושפעות משדות תרבותיים שונים, כולל מיסטיקה יהודית, קונסטרוקטיביזם רוסי, מיניאטורות פרסיות ואמנות ישראלית.
היא יוצרת שפה ייחודית המשלבת בין חומרים וטכניקות מגוונות, ובוחנת את הקשרים בין חומר, תרבות וזהות.
אסתר שניידר נולדה בשנת 1978 במוסקבה, ברית המועצות.
בשנת 1979, כשהייתה בת שנה, עלתה לישראל עם הוריה, לאה ומיכאל שניידר, והמשפחה התגוררה בירושלים.
אביה, פרופ' מיכאל שניידר (1957–2020), ממנו הושפעה רבות, היה חוקר ישראלי בתחום היהדות, מומחה בקבלה ומיסטיקה יהודית, ופרופסור בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
שניידר למדה במסגרות חינוך דתיות של חב"ד.
היא בעלת תואר ראשון בעיצוב (1999-2003) ותואר שני באמנות (2007–2009) מבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב.
כמו כן למדה במדרשה לאמנות (2005-2007), ובתוכנית העמיתים של עלמא.
כיום, היא חיה ועובדת בתל אביב.
אסתר שניידר היא אמנית חזותית הפועלת בצומת שבין ציור, פיסול ומיצב, ועבודותיה מתאפיינות בשילוב השפעות מתרבויות שונות, מהקבלה והמיסטיקה היהודית ועד למודרניזם הרוסי, מיניאטורות פרסיות וארכיטיפים מצריים.
יצירתה עוסקת בקדושה ובחולין, בנקבי ובזכרי, במרחב הביתי ובמרחב הציבורי, תוך פרימה והרכבה מחדש של סמלים, טקסטים ומבנים תרבותיים.
היא החלה את דרכה בלימודי עיצוב גרפי, ועברה לעיסוק באמנות פלסטית מתוך תחושת חוסר נחת מהשפה החזותית הגרפית.
במדרשה לאמנות התמקדה תחילה בפיסול, אך חזרה בהמשך לציור מתוך עניין גובר ברישום ובחומריות של הנייר, הדיו והצבע.
עבודותיה הרישומיות – לעיתים גדולות ממדים ולעיתים אינטימיות – בוחנות גבולות בין ציור לפיסול, בין חומר לצורה ובין אובייקט למשמעות.
בתערוכת היחיד שלה "הושענא" (2025) במוזיאון בת ים, שניידר הציגה גוף עבודות חדש הכולל ציורים ופסלים בקנה מידה אנושי, אשר התפרשו בחלל העגול של המוזיאון כקונסטלציה רוחנית או מנדלה עכשווית.
ביצירותיה בתערוכה ניכרת השפעת הרקע היהודי שבו גדלה, כמו גם זיקה עמוקה לידע של אביה, פרופ' מיכאל שניידר, חוקר מיסטיקה יהודית.
בעוד אביה עסק בתכנים הללו דרך טקסטים ומחקר, שניידר מבטאת את אותו עולמות דרך חומר, צבע וקו.
מערכות הסמלים בעבודותיה נטענות במשמעויות מקודדות, אך במקביל הן חושניות, פואטיות ונוגעות בגוף.
עבודותיה ממשיכות להרחיב את השיח על זהות, גוף, מסורת וקדושה, תוך שימוש במדיומים מגוונים כגון צבעי מים, דיו, אקריליק, עפרון ופיסול בחומרים רכים וקשים כאחד.
היא חוקרת את הגבולות בין אמנות עכשווית לבין מסורות חזותיות עתיקות, ויוצרת מרחבים של תיווך בין היסטוריה אישית ותרבותית לבין חוויה חומרית ועכשווית.
2011 – תשמישים, גלריה החנות, תל אביב
2012 – קשת בשערה של כרובית, גלריה עינגא
2015 – פרשיות אמנות, גלריה שניידר, תל אביב
2016 – פרח טווס הירח, אוצרת: שרית שפירא, בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב
2019 – ידיים למעלה, סדנאות האמנים, תל אביב
2019 – תזכיר אהבה, גלריה רו ארט, תל אביב
2021 – הומאז', אוצר: אריה ברקוביץ', גלריה מרי, ירושלים
2022 – תזכיר אהבה, גלריה רו ארט, תל אביב
2023 – "נושאת כלים, אוצרת: מאיה במברגר, גלריה רוארט, תל אביב
2025 – הושענא, מוזיאון בת ים, אוצרת הילה כהן-שניידרמן
2017 – הקו החוצה, אוצר: צבי לחמן, גלריה רוטשילד, תל אביב
2018 – 90 שנה של אמנות ישראלית: מבחר מאוסף יוסף חכמי – הפניקס הישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות
2019 – הקו החוצה, אוצר: צבי לחמן, גלריה רוטשילד, תל אביב
2020 – כמו פטריות אחרי הגשם, גלריה רו ארט, תל אביב
2021 – להסתכל רחוק ולנשום עמוק, אוצרת: סמדר שינדלר, אטליה שמי, קיבוץ כברי
2021 – ממדים, גלריה הרמה, ירושלים
2023 – מחאה (פרולוג), גלריה נגא, תל אביב
2023 – מחאת האוסף, גלריה רו ארט, תל אביב
2024 – נונפיניטו, אוצרת: ורדית גרוס ארטפורט, תל אביב
2011 – פרס האמן הצעיר, משרד התרבות והספורט
2012 – פרס גבעון, סדנאות האמנים בתל אביב
2016 – פרס אילנה אלוביק–בצלאל למצוינות באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
2019 – פרס שרת התרבות לאמנות פלסטית, משרד התרבות והספורט
ספר האמנית של אסתר שניידר באתר מדף
אסתר שניידר בפודקאסט ארטפורט און אייר
אף אחד בשום מקום הוא ספר המתאר את קורותיה של דונה ויליאמס, אוטיסטית בתפקוד גבוה ילידת אוסטרליה.
שלא כמו אוטיסטים רבים אחרים, המתקשים לתאר את רגשותיהם, מצליחה ויליאמס לבטא בכתיבתה את המתרחש בעולמה הפנימי.
היא מתארת בספר את זכרונותיה מגיל ינקות, ובמיוחד את שנות גיל ההתבגרות שלה, אשר בהן היא לומדת להתגבר על פחדיה ולצאת אל העולם.
בספר היא מתייחסת לנושאים כמו משפחתה, מערכת החינוך השמרנית, גברים ומיניות.
הספר פורסם במקור בבריטניה ב-1992, ושהה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס 15 שבועות, במהלך מחצית הראשונה של 1993. ב-1996 יצא לאור בישראל בתרגום לעברית של אמנון כץ.
ב-2017 יצא הספר לאור בתרגום חדש לעברית של אורה פין בהוצאת הספרים סיפורי אמת-של-הלב.
ויליאמס כתבה גם תסריט המבוסס על הספר ואמור להיות מוסרט על ידי הבמאית בברלי נירו.
בשנת 2000 הוציאה ויליאמס גם אלבום מוזיקה באותו שם.
ב-1994 הוציאה ויליאמס את ספר ההמשך, "Somebody Somewhere", המתאר את מהלך פרסום ספרה הראשון והאופן בו שינה הדבר את חייה.
שלישיית אף אוזן גרון הייתה להקה ישראלית, שפעלה בין השנים 1970 ל-1975.
אף אוזן גרון הוקמה בשנת 1970 במסגרת להקת חיל התותחנים אותה הקים המפיק איתן גפני במסגרת שרות המילואים שלו.
כשאל יובל דור וקיקי (צבי) רוטשטיין הצטרף עמי מנדלמן.
בתחילת דרכם הם הופיעו בתוכנית שכולה לחנים של יוני רכטר, חבר נוסף בלהקה הצבאית.
הם הקליטו שמונה שירים ובהם הגרסה הראשונה של "דמעות של מלאכים" של דן מינסטר.
השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה.
לאחר שחרורם משירות סדיר בסוף 1971, הופיעה השלישייה כשלישייה אזרחית בניהולו של איתן גפני ובשנים הבאות היו להם מספר להיטים, גם כשלישייה עצמאית וגם כמלווים קוליים לזמרים דוגמת אבנר גדסי עם השיר "נפרדנו כך".
בין להיטיהם במצעד הפזמונים עד אמצע 1975 היו: "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים, "עושים היסטוריה", "חגיגה" ו"שלא ייגמר לי הלילה" שהיה להיטה הגדול של השלישייה.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1973 השתתפו כמלווים קוליים לשיר "ליל חניה" בביצועם של חנן יובל, ירדנה ארזי ואפרים שמיר, הצטרפו לשלישיית בנות חוה בליווי שלמה ארצי ("שיר בבוקר בוקר") וגידי גוב ("יעלה ויבוא"), וכמו כן ביצעו את השיר "נצח ישראל לא ישקר" במקום הזמרת רותי נבון שנפצעה בתאונה לפני הפסטיבל.
ב-1975 יצא אלבום הבכורה של השלישייה, "שמש אחת", ובו היו בעיקר שיריהם המקוריים.
בין היתר נכללו בו גם חידושים לשירים "חמסינים במשלט" של נעמי שמר בעיבוד רוק של גיל דור ואת "החמה מראש האילנות" של חיים נחמן ביאליק.
שירם האחרון שהצליח במצעדים היה "חגיגה", קטע רוק מורכב, עם הרמוניות קוליות מפתיעות, שהראה מה היה הפוטנציאל הגלום בשלישייה.
חבריה בחרו ללכת בדרך אחרת, צירפו אליהם את הזמרת שלומית אהרון והקימו את להקת הכל עובר חביבי.
אָףְ היה מגזין אורבני חודשי, שהודפס בירושלים והופץ בתל אביב, בירושלים, בחיפה ובבאר שבע.
כל חודש בנושא אחר, והיווה במה פתוחה ליוצרים מקומיים ובינלאומיים.
המגזין שאב את ההשראה שלו מ"פנזין", אך לא הוגדר ככזה בשל היותו מודפס בצבע וכן הכיל מודעות פרסומת שתומכות בהוצאתו לאור.
מגזין אף היה מגזין אמנות רחוב רב תחומי עצמאי שנוסד בשנת 2010 ללא מטרות רווח.
המגזין יצא פעם בחודש ומציג איורים, ציורים, צילומים וכן סיפורים וקטעי שירה של יוצרים מכל הארץ ואף מהעולם.
על-פי יוצריו מטרתו הייתה לתת במה ליוצרים מוכרים ומתחילים ולקדם את היצירה הישראלית בישראל ומחוצה לה.
עורכי המגזין היו לאו ליברמן, לירן פישר, נועה ברגר ומעיין יהודאי ויותם קלנר.
כמו כן, קלנר עצב את המגזין.
על לוחות האירועים אחראים קובי זיסלין ויותם מיכאל יוגב.
בכל גיליון התפרסמו יצירות בנושא שונה ומוגדר מראש לפי בחירת המערכת ו/או קהל הקוראים והיוצרים.
כמו כן, היו טורים קבועים בכל חודש, של כותבים קבועים בנושאים מוזיקה, אוכל, יחסים, ביקורות אישיות וסגנון חופשי.
מגזין אף חולק חינם ברחובות, פאבים, מסעדות, בתי קפה, חנויות אופנה ומועדונים ברחבי הערים ירושלים, תל אביב, חיפה ובאר שבע.
הוצאתו לאור התאפשרה באמצעות מודעות פרסום לעסקים בירושלים ובתל אביב (על פי רוב עסקים מעולם התרבות והפנאי), כאשר המודעות ממשיכות את הקו הנושאי והעיצובי של הגיליון במטרה ליצור חיבור בין קהל הקוראים והיוצרים לבין המקומות המפרסמים.
בין השנים 2012-2015 המגזין פעל כחלק מעמותת בר-קיימא לתרבות, אמנות, מוסיקה ושלום.
כמו כן, הייתה סקירה מקוצרת של אירועי החודש (הופעות, מסיבות והצגות תיאטרון) במגזין עבור הערים ירושלים ותל אביב.
וכמו כן אירועים ופסטיבלים מרכזיים ברחבי הארץ כמו אינדינגב.
המגזין הופץ בכ-10.000 עותקים בכל חודש.
עד כה התפרסמו 23 גיליונות למגזין.
בנוסף לפעילות החודשית של הדפסה והפצת המגזין, מגזין אף גם מפיק אירועים והפקות חיצוניות דוגמת ארטשיק, יריד אמנות ואופנה אשר מתארח בכל פעם במקום אחר.
עד כה נערכו 3 ירידי ארטשיק וזכו להצלחה רבה.
היריד האחרון התרחש בחאנל'ה, בר בתיאטרון החאן בירושלים בו התארחו אמנים ויוצרים שונים.
היו למעלה מ-20 דוכנים שהציעו קומיקס, כרזות בדפוס משי, בגדים, מצלמות לומוגרפיה, תכשיטים ועוד.
אירוע מרכזי היה ציון שנה לתחילת הוצאת המגזין, ב-27 בינואר 2011. האירוע התרחש ב-5 מוקדים שונים בעיר ירושלים: בר הקצה, בר הטוביה, מועדון הצעצוע, המשרדים של תנועת רוח חדשה הירושלמית ובגלריה "יפו 23" של האקדמיה בצלאל.
הכניסה לאירוע הייתה בחינם ובמהלך האירוע ניתן היה ליהנות מהופעות חיות, אוכל, תערוכות, מיצגים, מסיבה ועוד.
מדי פעם המגזין משיק את גיליון החודש במקומות שונים תחת הנושא החודשי.
כך למשל בגיליון מספר 15, משחקי וידאו, הושק הגיליון בפאב הסטארדאסט הירושלמי.
באירוע היה ניתן להשתתף בטורניר משחקי וידאו ובמשחק וידאו אנושי מקורי וייחודי של האמן גיל נעמתי.
אף מלה למורגנשטיין הוא מחזמר של אפרים קישון שהועלה על ידי להקת "בצל ירוק" ב-1959, בבימויו של שמואל בונים.
את המוזיקה חיברו משה וילנסקי ואלכסנדר ארגוב, הפזמונים מאת דן אלמגור ואת ההדרכה הבימתית ערכה נעמי פולני.
היה זה המחזמר הראשון שהפיק אברהם דשא (פשנל).
השיר המפורסם ביותר מתוכו הוא "ונצואלה" (מילים: דן אלמגור, לחן: משה וילנסקי).
ההפקה הקולנועית, מ-1963, התבססה תחילה על המחזמר, אולם עברה תלאות רבות, לרבות ארבע גרסאות לתסריט (בהשתתפות גבריאל דגן, אפרים קישון ואריקה עוזרמן), שנה וחצי של הסרטה, שלושה במאים (בסופו של דבר הקרדיט ניתן לבנימין קורצקי, לצד אריה אליאס ובן עויזרמן), תביעות משפטיות, פשיטת רגל ועוד.
בסרט מסופר על שלושה סטודנטים המנסים לגנוב את שאלון הבחינה מהפרופסור המפוזר שלהם.
הם מנסים להגיע אל התיק הנחפץ באמצעות הנשים בחייו של איש האקדמיה.
את המצב מציל בסופו של דבר טכנאי טלפון המתאהב בבת הפרופסור.
משתתפים: אברהם בן-יוסף, גילה אלמגור, יוסי בנאי, יעקב בודו ואילן דר.
אף-איי-או שוורץ היא חנות צעצועים בארצות הברית, שפעלה משנת 1862 עד שנסגרה ב-2015. החנות הייתה מפורסמת במיוחד בזכות חיות הפרווה בגודל אמיתי שהוצעו בה למכירה, לצד בובות, משחקים וצעצועים.
היא שכנה בשדרה החמישית בניו יורק.
החנות נוסדה בעיר בולטימור בשנת 1862 תחת השם "בזאר הצעצועים" (Toy Bazaar) על ידי מהגר גרמני בשם פרדריק אוגוסט אוטו שוורץ.
שוורץ ואחיו מכרו בחנות עודפים של צעצועי איכות מחנות אחרת, ועד מהרה פתחו חנויות נוספות גם בפילדפיה ובבוסטון.
ב-1870 פתח שוורץ בניו יורק את החנות "בזאר הצעצועים של שוורץ" (Schwartz Toy Bazaar) בשדרות ברודוויי, וב-1880 העביר את החנות אל כיכר יוניון.
בשנת 1897 התרחבה החנות, והעיתון הניו יורק טיימס הכתיר את שוורץ כ"מוכר הצעצועים הגדול ביותר בעיר".
החל משנת 1869 ומדי שנה נערכה בחנות תערוכת צעצועים לקראת חג המולד, ומאז 1876 פרסמה החנות מדי שנה קטלוג של מתנות לחג.
ב-1896 הכתיר שוורץ את חנותו בתור "המפקדה של סנטה קלאוס".
שם החנות הפך לשם בו היא מוכרת עד היום בזכות מודעות שפרסם שוורץ בעיתונות, ובהן צירף את ראשי התיבות של שמו לשם החנות.
לשדרה החמישית הגיע שוורץ ב-1931, אך רק בשנת 1986 עברה החנות למיקומה הנוכחי בבניין ג'נרל מוטורס, בפינת רחוב 58 והשדרה החמישית.
בשנת 1963 מכרה משפחת שוורץ את החזקותיה בחנות, שהחליפה מאז כמה בעלים.
בשנות ה-90 רכשה את המותג חברה הולנדית, שהרחיבה את פעילותה ופתחה 42 סניפים נוספים ב-40 מיקומים נוספים.
18 מבין סניפים אלה נסגרו בשנת 2001, ובשנת 2003 הכריז המותג FAO Schwartz על פשיטת רגל, וחנות הדגל בניו יורק נסגרה בתחילת שנת 2004. לקראת סוף השנה נפתחה החנות מחדש, ובשנת 2009 נרכשה שוב על ידי רשת "טויס אר אס".
FAO Schwarz הייתה ידועה במבחר הגדול של חיות הקטיפה ובפסנתרי הרצפה אותם היא מוכרת, גרסאות מוקטנות של פסנתר הרצפה שהופיע בסצנה המפורסמת בסרט ביג, בכיכובו של טום הנקס.
בחנות מוצעים למכירה גם כמה פריטי יוקרה כמו למשל כדורגל שולחן שכל השחקנים בו הן בובות ברבי, ומחירו 25,000 דולר.
מרבית הצעצועים בחנות נושאים את שם המותג של שוורץ, אך לצידם נמכרים גם צעצועים אחרים של חברות הצעצועים המובילות בעולם.
בשנת 2008 נפתחה בחנות סדנה שבה יכולים הלקוחות לעצב לעצמם בובות בסגנון החבובות, וסדנאות נוספות בחנות מאפשרות ללקוחות לעצב בובות ברבי ובובות נוספות בהתאמה אישית, ובכלל זה צבע השיער, התסרוקת, צבע העיניים, גוון העור ותלבושות מתוך מבחר גדול.
לצד הצעצועים נמכרים בחנות גם מגוון עצום של ממתקים – דובי גומי, סוכריות נחש, שוקולדים ופאדג'.
מאז שנת 2011 מתפרשת מחלקת הממתקים של החנות על פני קומה שלמה, שעוצבה במיוחד עם דוכני תצוגה וגרסאות ענק של הממתקים האהובים.
ביולי 2015 פורסם שעקב מחיר השכירות היקר במנהטן ומיעוט הקניות המבוצעות בה בפועל, מפסידה החנות כסף והיא תיסגר.
הלוגו של החנות השתנה לאורך השנים וכלל דוב צעצוע, קוביות, חייל צעצוע, סוס נדנדה ושעון מצויר.
ב-2010 עוצב מחדש הלוגו בצבעי אדום וכסף, שמבליטים את ראשי התיבות של מייסד החברה, שוורץ, ולצידו הקמע החדש של החנות, שזכה לשם "וויט".
1987 - בסרט עסקים גדולים נתקלת בט מידלר בבעלה ובבנה של אחותה האובדת בחנות.
1988 - בסרט בייבי בום יוצאת דיאן קיטון למסע קניות בחנות, בניסיון לפצות על כך שרצתה להציע את התינוקת שלה לאימוץ.
1988 - טום הנקס ורוברט לוג'יה מנגנים בסרט ביג על פסנתר הענק שבחנות.
1995 - סצנת הסיום בסרטו של וודי אלן, אפרודיטה הגדולה, מתרחשת בחנות.
אף מלאכותי או אף אלקטרוני הוא התקן המזהה חומרים כימיים נדיפים באמצעות מערך חיישנים אלקטרוניים.
האף האלקטרוני משמש כגלאי במגוון תחומים: בתחום המזון המשקאות והקוסמטיקה משמש כבקר איכות, בתחום הרפואי משמש כגלאי למחלות באמצעות חומרים הנפלטים בתהליך הנשיפה, בתחום איכות הסביבה משמש כבקר לדליפות גז או זיהום אוויר, בתחום הביטחוני והמשטרתי משמש כגלאי לאלכוהול, סמים וחומרי נפץ.
המנגנון עליו מבוסס האף האלקטרוני מחקה את מערכת ההרחה שקיימת ביצורים חיים (ביו-מימיקה).
המטרה בפיתוח אף אלקטרוני היא לספק התקן נייד בעל חישה כמותית, ספציפית וסלקטיבית ברגישות גבוהה באופן מהיר, פשוט וזול.
פיתוח האף האלקטרוני חובק בחובו מגוון רחב של תחומי דעת: ביולוגיה, כימיה, אלקטרוניקה והנדסה.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 פותחו מספר מכשירים שמטרתם הייתה לזהות ריחות, אולם רק בשנת 1982 בעקבות פיתוח האף האלקטרוני של פרסווד ודאוד המכשיר החל לשמש כחיישן כימי של ריחות באמצעות מערך חיישנים כפי שאנו מכירים אותו כיום.
בשנת 1987 נטבע המונח "אף אלקטרוני" לראשונה על ידי ג'וליאן גארדנר.
בשנת 1989 נושא האף האלקטרוני החל לצבור תאוצה בעקבות ציונו על ידי ועידת נאט"ו, ובשנת 1990 הוקמה הוועידה הראשונה שדנה בנושא אף אלקטרוני.
בישראל הנושא מפותח על ידי חוסאם חאיק.
אף אלקטרוני הוא פיתוח המחקה מערכות ביולוגיות, פיתוח המבוסס על ביומימיקה.
הוא פועל במנגנון דומה למערכת הריח בבעלי חיים.
ריח מורכב מאוסף של מולקולות, שלכל אחת מהן ריכוז, גודל וצורה ספציפיים.
למולקולות הללו קיימים קולטנים באף האנושי, המשמש כאיבר חישת הריח ביונקים.
כאשר מולקולה נקשרת לקולטן היא שולחת אות עצבי למוח.
במוח מתבצע תהליך עיבוד אותות, וכך אנו מקבלים את תודעת הריח.
האף האלקטרוני פועל באופן דומה - המכשיר מורכב ממערך של חיישנים, אשר בהם נמצאים קולטנים, ומתוכנת עיבוד נתונים המשמשת כמוח של ההתקן.
מולקולות הריח נקשרות לחיישנים, הקישור "מתורגם" לאותות חשמליים המועברים למערכת ממוחשבת המעבדת את נתוני האותות.
תוכנת עיבוד הנתונים מוציאה פלט כמותי או איכותי המזהה את החומר הנדיף
אף אלקטרוני מורכב ממערך חיישנים אשר ממירים שינוי כימי או פיזיקלי לאות חשמלי, ומתוכנת עיבוד נתונים.
האותות החשמליים מהחיישנים נשלחים באופן מאוחד לתכנת עיבוד נתונים, המכילה אלגוריתם לזיהוי תבניות חישה.
ספריית תבניות משמשת כיחידת אחסון מידע, ותוכנת עיבוד הנתונים משווה בין התבניות הקיימות בספרייה לבין תבנית שנקלטה במערכת.
כך ניתן לזהות את הריח ע"פ תצורתו הקיימת, ולא ע"פ הפרדת התרכובת למרכיביה.
ישנם מספר סוגי מערכי חיישנים במערכת האף האלקטרוני הנבדלים במנגנונם.
ישנם חיישנים המעבירים אות חשמלי בהתאם לשינוי במוליכות, חיישנים אופטיים וחיישנים המבוססים על טרנזיסטורי תוצא שדה (Field-effect) כגון טרנזיסטור MOSFET.
טרנזיסטור MOSFET הוא התקן מוליך למחצה שמהווה מתג חשמלי זעיר.
הטרנזיסטור בנוי מבסיס של חומר מוליך למחצה בעל אילוח מסוים - הנקרא מצע (Bulk).
על המצע מושתלים שני אזורים של חומר מוליך למחצה בעל אילוח שונה - המקור (Source) והשפך (Drain).
מעל ההתקן נמצא השער (Gate) - הדק מתכתי המבודד מהמוליך למחצה על ידי שכבה של חומר מבודד העשויה בדרך כלל מתחמוצת.
הטרנזיסטורים שבמערך האף האלקטרוני הם ללא שער, ללא הדק השער וללא שכבת המתכת, אלא מצופים בתמיסה מוליכה, ופועלים במנגנון של טרנזיסטורי תוצא שדה הרגישים לשינוי במטען-ISFET) ion-sensitive field-effect transistor).
חיישני ה-ISFET רגישים לשינוי המטען באזור התמיסה המוליכה.
שינוי במטען גורם להגברה או להאטה של הזרם בתעלה בין המקור לשפך כתוצאה משינוי המתח שנוצר בתמיסה המוליכה.
סיפוח ספציפי או חצי ספציפי של חומר שאותו הטרנזיסטור יחוש יוביל לשינוי במטען שעל החיישן אשר יגרום לשינוי ההולכה בתעלה בין המקור לשפך המהווה את אות החישה.
המטרה במאמצי המחקר והפיתוח הוא ליישם מערך של אף אלקטרוני בו נמצאים אלפי טרנזיסטורים זעירים אשר כל אחד "מתמחה" בטווח מסוים של חומרים.
כך מתקבל מערך שלם של טרנזיסטורים אשר יחד מסוגלים לזהות חומרי ריח רבים.
לאחרונה פותחו במספר מרכזי מחקר, מערכים של טרנזיסטורי תוצא שדה זעירים העשויים מננו-תילי סיליקון.
הננו-תילים הללו משמשים כחיישנים של מולקולות כימיות וביולוגיות וכך מסייעים בתחומי המדע והרפואה.
שיטות נוספות המשמשות לזיהוי חומרים כימיים כגון באמצעות ספקטרוסקופיית מסה, כרומטוגרפיה גזית או כרומטוגרפיה גזית משולבת עם ספקטרוסקופיית מסה וספקטרוסקופיית היונים הנודדים.
דא עקא, שיטות אלו מתאימות בעיקר לניסויים ולתנאי מעבדה.
האף האלקטרוני לעומת זאת יכול לפעול גם בתנאי שטח.
האף האלקטרוני שפותח בשנים האחרונות הוא בעל מערך חישה ננומטרי.
בזכות גודלו הזעיר של מערך החישה ותכונותיו החשמליות, הפיזיקליות והכימיות המיוחדות, רגישותו גבוהה במיוחד.
מערך זה מסוגל לחוש את השינויים בהרכב החומרים אשר בתערובות נדיפות בריכוזים שונים, ללא כל צורך בכיול מקדים של החומרים.
אחד ממובילי הפיתוחים בתחום בעולם הוא פרופסור חוסאם חאיק מהטכניון.
לאף אלקטרוני שימושים בתחומים שונים, ביניהם תחום החקלאות, ביו-רפואה, קוסמטיקה, תחבורה, איכות הסביבה, איכות מזון, צבא, תרופות, ותחומי מחקר מדעיים מגוונים.
אף אלקטרוני יכול לשמש הן כמכשיר מדד כמותי והן כמכשיר מדד איכותי.
יישומים כמותיים כוללים מדידת ריכוז טעמים במזון, מדידת ריכוז חומרי ריח במוצרי קוסמטיקה וכדומה.
יישומים איכותיים כוללים בקרת איכות, התאמת מוצר, זיהוי תקלות, בדיקת טריות וזיהוי חומרי גלם .
תעשיית המזון: בקרת איכות מזון, הערכת חיי מדף, בדיקת חומרי גלם, בדיקת טריות, ניטור אחר זיהום, ניטור תהליכי תסיסה, יצירת אחידות מוצר, בדיקת אריזת המוצר ועוד.
בטיחות וגיהות: זיהוי של דליפת גז, חומרי נפץ, חומרים דליקים וכו'.
משטרה וביטחון: נעשה מאמץ ניכר לפיתוח התקן שיחליף את השימוש בכלבים לצורך זיהוי וגילוי סמים וחומרי נפץ.
איכות הסביבה: זיהוי של זיהום אוויר, רעלים, גזים מסוכנים וכו'.
חקלאות: הערכת בשלות של פירות וירקות והערכת חיי המדף שלהם.
קוסמטיקה: פיתוח בשמים ובדיקת חומרי גלם.
ביוכימיה: בדיקה על שמירת תנאי מעבדה.
רפואה: בדיקות נשימה, זיעה, שתן וצואה וכתוצאה מכך אבחון מחלות.
הריחות הנפלטים בתהליך הנשימה יכולים להצביע על מחלות במערכת העיכול והריאות, בסינוסים, דלקות, סוכרת ובעיות בכליות ואף מחלות ממאירות.
כמו כן פצעים ורקמות דלקתיות פולטים ריחות שגם כן יכולים להיות מזוהים על ידי האף האלקטרוני.
תרופות: בדיקת איכות של תרופות.
יתרונות השימוש באף מלאכותי על פני שימוש באף אנושי:
השונות בין ההתקנים קטנה מהשונות בין בני האדם.
שיפוט אובייקטיבי ולא השפעות סובייקטיביות.
רגיש וללא הסתגלות לריחות המקהה את החושים.
אינו מושפע מעייפות, מחלות ומצב נפשי.
ניתן לחשוף אותו לחומרים מסוכנים.
זמן חיים קצר יחסית משום שהחיישנים מתיישנים או מתקלקלים כתוצאה ממגע עם חומרים כימיים מסוימים.
בנוסף, זמן חיי חומרי החיישנים נע בין מספר חודשים לשנתיים, תלוי בסביבתו.
לדוגמה: לחות יכולה לפגוע בחיישנים, במיוחד בחיישנים המבוססים על פולימרים.
כל אפליקציה של אף מלאכותי חייבת להיבדק.
חוסר יכולת לכמת שוני בין ריחות.
קושי בהבחנה כאשר ריחות רקע מתערבבים יחד עם הריח הנתון, או כאשר הריח מורכב ממולקולות רבות וחלקן בריכוז גבוה מהאחרות.
"אף אחד" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, תאמין לי.
השיר יצא לאור ב-11 בספטמבר 2016, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הוכתר כ"שיר השנה" של ישראל לשנת 2017, על ידי מאקו, ערוץ 24 ותחנות הרדיו האזוריות.
השיר הגיע למקום הראשון בגלגלצ, השני במדיה פורסט, והשני ברשת ג'.
השיר נכתב והולחן על ידי הראל סנדרוסי והופק על ידי ינון יהל.
השיר הוא מעין בלדת פופ ים-תיכונית, אשר מספרת בתוכה סיפור על כך שאין לעדן בן זקן אף אחד שיהיה לצידה, תוך שהיא חוזרת ואומרת שלמרות הכל, היא מצליחה להתמודד עם המצב.
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת מילות השיר.
בנוסף לכך, העלתה בן זקן לערוצה רמיקס רשמי שיצא עבור השיר.
נכון לינואר 2025, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מתוך הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב.
היא חברת טכנולוגיה אמריקאית המתמחה בפיתוח פתרונות לאבטחת יישומים, העברתם בסביבות מחשוב ענן, פתרונות איזון עומסים וניהול זמינות וביצועי יישומים.
מטה החברה ממוקם בסיאטל, וושינגטון.
החברה הוקמה בשנת 1996 בשם "F5 Labs" (אחר כך פעלה בשם "F5 Networks, Inc") על ידי ג'ף הוסי, ששימש כמנכ"ל החברה עד 2002 שם החברה הוא בהשראת הסרט "טוויסטר", שבו הטורנדו המהיר והחזק ביותר בעולם בסולם פוג'יטה (סולם F) נקרא F5.
בשנת 1997 השיקה F5 את המוצר הראשון שלה לאיזון עומסים, בשם BIG-IP.
ביוני 1999, החברה ביצעה הנפקה ראשונה לציבור ומניותיה נרשמו למסחר בבורסת נאסד"ק.
ביוני 2001 חתמה החברה על הסכם OEM עם חברת נוקיה הפינית, לשילוב הפתרונות לניהול עומסים של בתוך מוצרי נוקיה.
בנוסף רכשה 9% ממניות החברה, עם אופציה לרכישת 10% נוספים עד אמצע 2002.
במרץ 2003 תבעה F5 את המתחרה הישראלית שלה, חברת רדוור, בטענה כי הפרה פטנט.
שנה אחר כך הגיעו שתי החברות לפשרה, אך רדוור תבע את F5 על הפרת פטנט אחר.
ב-2004 השיקה החברה את פלטפורמת TMOS (Traffic Management Operating System), המהווה מעין מערכת הפעלה של החברה לתקשורת נתונים וניהול יישומים, זאת לאחר פיתוח שנמשך שלוש שנים.
הפלטפורמה אפשרה לחברה לשלב באופן יעיל יותר את המוצרים שלה, היא הוסיפה להם גם אפשרויות אבטחה מתקדמות, בנוסף לניהול התעבורה וזכתה להצלחה מסחרית.
ב-2007 ההכנסות השנתיות של החברה היו לראשונה מעל חצי מיליארד דולר ו-2011 עברו לראשונה את רף מיליארד הדולר.
ב-2010 ו-2011, הופיעה החברה ברשימת 100 החברות בצמיחה בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן, החברה הייתה בין עשר החברות עם הביצועים הטובים ביותר במדד S&P 500 ב-2010.
ב-2015 ו-2016 אתר Glassdoor דירג את החברה כ"מקום הטוב ביותר לעבוד בו".
ב-3 באפריל 2017 החליף פרנסואה לוקו-דונו את ג'ון מ'קדם כנשיא ומנכ"ל החברה.
ב-3 במאי 2017 הכריזה החברה על הקמת גורד שחקים במרכז העיר סיאטל, בשם מגדל F5, והוא אוכלס ב-2019. הבניין משמש כמטה החברה וכולל גם מלון.
החברה פועלת בשיתוף פעולה עם סביבות מבוססות ענן כגון AWS של אמאזון, Azure של מיקרוסופט ו-Google cloud platform של גוגל.
ביוני 2004 רכשה F5 את חברת מגניפייר (Magnifire) הישראלית, אשר פיתחה מוצר WAF (מערכת חומת אש ייעודית לאפליקציות מקוונות), תמורת 29 מיליון דולר.
במאי 2005 קנתה F5 גם את טכנולוגיית ה-Appshield של החברה הישראלית סנקטום, המתחרה של מגניפייר.
מטרת הרכישה הייתה חיסול של מתחרה ולא במטרה לשווק אותה הטכנולוגיה נרכשה מחברת ווצ'פייר (Watchfire) הקנדית שהתמזגה עם סנקטום ביולי 2004, בעסקת מניות ששוויה כ-40 מיליון דולר.
ב-2011 רכשה F5 את הקניין הרוחני של חברת "קרשנדו נטוורקס", חברת הזנק ישראלית שפורקה ועסקה בפיתוח חומרה לאיזון עומסים.
ב-2012 רכשה את חברת "טרפיקס סיסטמס" (traffix systems) הישראלית, שפיתחה פתרון איזון עומסים עבור תקשורת סלולרית, תמורת כ-140 מיליון דולר.
ב-2013 רכשה את חברת Versafe, שפיתחה רכיבי תוכנה עבור מניעת הונאות.
ביולי 2014 אוחדו כל עובדי החברה לאתר אחד.
אתר החברה בישראל נמצא במגדל One Tower, מתחם הבורסה ברמת גן, והוא מונה כ-300 עובדים.
ארן אראל עומד בראש הסניף.
משפחה של מוצרים הכוללת חומרה, תוכנה מודולרית,
Local Traffic Manager (LTM) - ניהול ואיזון עומסים - המוצר מחלק את התקשורת הנדרשת בין מספר שרתים ומחלק את העומס ביניהם, אם שרת עמוס/ נופל הוא גם להפנות את התקשורת המיועדת אליו לשרתים אחרים המנוהלים תחתיו.
Access Policy Manager (APM): מנהל גישה ואימות זהויות עבור יישומים המשתמשים ב-HTTP ו-HTTPS.
Application Acceleration Manager (AAM): האצה תוך שימוש בטכנולוגיות דחיסה ושימוש במטמון.
IP Intelligence (IPI): חסימת כתובות IP "רעות", מניעת התקפות פישינג ו-botnets.
DNS שירות DNS לרכיבי הרשת.
שירות מבוסס ענן הכולל שירותי אבטחה כגון WAF והגנת DDoS.
"אף אחת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מירי מסיקה, מתוך אלבום הבכורה שלה, מירי מסיקה.
השיר יצא לאור ביולי 2005, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
משנת 2011 השיר זמין לשמיעה ביוטיוב.
ב-19 ביולי 2021 הופץ דואט של השיר בביצועם של מסיקה ורן דנקר לכבוד ט"ו באב.
השיר הגיע למקום השני במצעד של רשת ג', שם שהה במשך חמישה עשר שבועות.
השיר נכתב על ידי צרויה להב, הולחן על ידי שמוליק נויפלד והופק על ידי אורי זך, נויפלד וגיל פלדמן.
ביולי 2021 הוציאה מסיקה בהפתעה את השיר מחדש, בהשתתפות עם הזמר הישראלי רן דנקר, לכבוד ט"ו באב.
את השיר ביצעה ביוני באותה השנה ביחד עם הזמר עברי לידר.
בנוסף, בוצע השיר לצד "בית משוגעים" של דנקר.
כמה שנים לאחר צאתו המקורית, עלה השיר ביחד עם האלבום בו הוא נכלל לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
המשפט "נשים כמוני פעם היו שורפים על המוקד" עוסק בציד מכשפות; רדיפה של בני אדם שנחשדו כעוסקים בכישוף, בדרך כלל נשים, אך בארצות מסוימות גברים הם שהיוו את רוב הנאשמים, ובמקרים שונים גם ילדים עמדו למשפט באשמת כישוף ואף הוצאו להורג.
ציד מכשפות הוא גם כינוי בהשאלה לרדיפה אחרי בני אדם, בהאשמות שאינן מבוססות.
בריאיון ל-ynet דיברה מסיקה על מילות השיר ואמרה:
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מירי מסיקה ב-20 ביולי 2011. הקליפ צולם בשחור-לבן ובתחילתו ניתן לראות את מסיקה, כשהיא לובשת מעיל פרווה, תוך שהיא שרה את מילות השיר ומביטה אל המצלמה.
ב-19 ביולי 2021 הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של מסיקה הקליפ של הדואט עם רן דנקר, שיצא לכבוד ט"ו באב.
נכון ל-2020, מונה הצפיות של האודיו ושל הקליפ חצו את רף מיליון הצפיות.
אַף בְּרִי אֻתַּת היא שבעתת-גשם המיועדת לתפילת מוסף של שמיני עצרת וכוללת את תפילת הגשם.
חלקיה העיקריים של המערכת, שחוברה על ידי רבי אלעזר הקליר, נקלטו במנהגי אשכנז, וקטעים ממנה נאמרים, בחלק מהקהילות, עד היום.
על פי ההלכה, החל מתפילת מוסף בשמיני עצרת יש להזכיר בתפילה "משיב הרוח ומוריד הגשם" במשך החורף כולו, עד לתפילת מוסף של פסח.
כדי לפאר את המעמד, וכן כדי להתפלל על ירידת הגשמים בחורף הבא, בהתאם לקביעה ש, נתקבל המנהג לומר תפילה מיוחדת לירידת גשמים בתפילה הראשונה בה מזכירים גשם, כלומר מוסף בשמיני עצרת.
פייטנים שונים כתבו פיוטים מיוחדים למעמד זה.
מכיוון שהמעמד מתקיים בתפילת מוסף, שבה לא אמרו קדושה בנוסח ארץ ישראל, הקרובה הכוללת את תפילת הגשם נכתבה כשבעתא, ולא כקדושתא.
באופן בסיסי, השבעתא של תפילת הגשם היא שבעתא רגילה של חג, כלומר מכילה שישה קטעים סימטריים עבור שש הברכות הקבועות של תפילת העמידה, ועבור ברכת קדושת היום קטע ארוך המכונה "גוף".
לכבוד תפילת הגשם, נוספו פיוטי הרחבה מעניין הגשם בתוך הברכה המתאימה, ברכת גבורות, לאחר המחרוזת הסימטרית הרגילה.
לשבעתות הגשם הקלסיות מבנה קבוע פחות או יותר של פיוטי הרחבה: תחילה פיוט 'רשות', שהוא בקשת רשות של שליח הציבור להרחיב את התפילה בפיוטים נוספים.
לאחר מכן ישנם פיוטים המכונים "סדר עולם" או "סדר יצירה", המספרים את סיפור בריאת העולם ותולדותיו, תוך זיקה לעניין הגשם.
הפיוט המרכזי הוא "סדר פסוקים", המפייט סדרת פסוקים מן התורה, הנביאים והכתובים המזכירים גשם.
לאחר סדר הפסוקים באים בדרך כלל פיוטים קצרים ופשוטים יחסית, במבנה דמוי רהיט.
לאחריהם נאמרת ההכרזה ה'רשמית' של גבורות הגשמים, שמכאן ואילך תהפוך להיות חלק קבוע מברכת גבורות בתפילת העמידה, ובהכרזה זו מסתיימות ההרחבות של תפילת הגשם, והשבעתא חוזרת למסלולה הרגיל.
כבשבעתות גשם נוספות, במערכת ישנו פיוט כנגד כל אחת מברכות הקבע, והרחבות כנגד עניינה המיוחד של המערכת – תפילת הגשם, הבאות לאחר הפיוט כנגד ברכת מחיה המתים.
הפיוט שכנגד ברכות הקבע מתאר את הורדת הגשם לעולם בידי שר המטר, ששמו "אַף בְּרִי", ומבקש שהקב"ה יפקוד עליו למלא את תפקידו ולהוריד גשם כבקשת המתפללים, ולא יעצור את הגשמים בשל חטאיהם.
הפיוט, הכולל שש מחרוזות, נבנה בתבנית של חמישה טורים למחרוזת.
הטור הראשון בכל בית פותח במילה מן הפסוק .
הטור השלישי פותח במילה "מים", והטור החמישי משמש כשורת מעבר אל הברכה.
בכל בית ישנה חריזה פנימית בסיומו של כל אחד מן הטורים.
לאחר פיוטי ההרחבה, חותמים בברכת מחיה המתים, והמערכת ממשיכה עם פיוטים כנגד ברכות הקבע (ברכת אתה קדוש, רצה, מודים ושים שלום) אשר הפיוטים שכנגדם בנויים באותה מתכונת של הפיוטים כנגד שתי הברכות הראשונות, וממשיכים את הפסוק "אף ברי".
לאחר פיוטי המגן והמחיה, מגיעים פיוטי הרחבה.
הפיוטים פותחים בבקשת רשות ("אָפִיק מַעַן") ולאחר מכן באים פיוטים מסוגים ומבנים שונים העוסקים בחשיבות המים לעולם ובבקשות מהקב"ה שיוריד גשם.
פיוט הרשות "אָפִיק מַעַן" בנוי מ־11 בתים בני שמונה טורים.
בכל בית, הטורים האי זוגיים פותחים באותיות האלף בית (שתי אותיות לכל בית, כל אות מופיעה פעמיים), והטורים נחתמים בחריזה פנימית לכל בית.
אחרי פיוט הרשות, פותח הפייטן בשני פיוטים המכונים "סדר יצירה" ומתארים את בריאת העולם, ובמערכת זו, של פיוטי הגשם, את חשיבותם של המים בבריאת העולם.
הפיוט "אֲקַשְּׁטָה כֶּסֶל וָקֶרֶב" עוסק בתיאור בריאת העולם עד לתיאור ארבעת הנהרות היוצאים מגן העדן, והפיוט "תִּכְּנָם לְאֶרֶץ" עוסק בנהרות המשקים את העולם כולו, ובייחודה של ארץ ישראל שחיה על מי גשמים, דבר שמצריך את היושבים עליה להתפלל על הגשם.
הפיוט "אֲקַשְּׁטָה כֶּסֶל וָקֶרֶב" בנוי מ22 בתים, בני ארבעה טורים כל אחד.
הבתים מסודרים לפי א-ב, וכל ארבעת הטורים מתחילים באות של הבית.
הפיוט "תִּכְּנָם לְאֶרֶץ" בנוי מ22 שורות, כל אחת בת שתי צלעיות.
בכל בית הצלעית הראשון מתחיל באות לפי סדר תשר"ק, והצלעיות השניות מרכיבות את האקרוסטיכון "אלעזר בירבי קליר מקרית ספר".
בשני הפיוטים, כל הטורים חורזים בסיומת "מים".
לאחר הרשות ופיוטי סדר יצירה, מגיע שיאה של המערכת - פיוט סדר פסוקים.
כאמור בערך תפילת גשם, המנהג המקורי היה ככל הנראה לומר כתפילת גשם רשימת פסוקים המזכירים גשם, מן התורה, הנביאים והכתובים.
בשל כך, כשלב שני, נהגו הפייטנים לכתוב פיוט המפייט פסוקים אלו (בדומה לפיוטי תקיעתא המפייטות את פסוקי מלכויות זכרונות ושופרות), והוא מכונה "סדר פסוקים" או "סדר" סתם.
במנהג המקורי, כל בית מבתי הפיוט הוביל לאמירת פסוק אחד.
בשלבים מאוחרים השמיטו את הפסוקים, והם אינם נאמרים במאות השנים האחרונות.
פיוט סדר הפסוקים במערכת "אף ברי" נקרא "יִפְתַּח אֶרֶץ לְיֶשַׁע".
הפיוט נכתב במבנה מורכב וללא חיבור בין הבתים, עד שעל פי יונה פרנקל .
הפיוט מורכב מעשרים ושנים בתים, וכל אחד מהם מורכב מארבע שורות כפולות.
השורה הראשונה בכל בית מתחילה במילה מתוך הפסוק .
השורה השלישית, מתחילה במילה מן הפסוק , והשורות השנייה והרביעית פותחות במילה מים.
לאחר מילות הפתיחה, יש אקרוסטיכון של אותיות הא"ב, כאשר בכל בית מופיעה אות אחת בלבד ארבע פעמים (כאמור, ישנם עשרים ושנים בתים).
שתי השורות הראשונות בכל בית מתחרזות, וכן השתיים האחרונות.
השורה הרביעית של כל בית מאזכרת את הפסוק שמופיע אחריה, ומובילה לאמירתו.
מלבד זאת, בשורה השנייה בכל בית נרמזים על פי סדר שלשת האבות, שנים עשר השבטים ושבע הבקשות המיוחדות לתענית גשמים המפורטות ב.
בשורה השלישית בכל בית נזכרים חודשי השנה ומזלותיהם לסירוגין.
בבית הראשון נזכר ניסן, בשני מזלו של ניסן, מזל טלה, בשלישי אייר, ברביעי מזלו של אייר מזל שור וכך הלאה.לאחר כל בית מגיע פסוק הקשור לגשם מן התורה, הנביאים והכתובים לסירוגין, בדומה למלכויות זכרונות ושופרות הנאמרים במוסף ראש השנה.
לאחר שבעה מחזורים של פסוקי תורה נביאים וכתובים מופיע פסוק אחרון נוסף מן התורה, גם זה כמו בראש השנה.
לשם דוגמה מוצגים להלן שני בתיו הראשונים של הפיוט:
לאחר פיוט סדר פסוקים נמצא בשבעתות הרגילות פיוט דמוי רהיט.
בכתבי היד שלפנינו מופיעים כמה פיוטי רהיט בתוך "אף ברי", שרובם לא חוברו על ידי הקליר.
הפיוט הקדום ביותר שבידינו, המופיע כבר בכמה קטעי גניזה בתוך "אף ברי", הוא הפיוט "איום זכור נא" הנאמר במנהג אשכנז המערבי.
הפיוט בנוי מ11 טורים בני 2 צלעיות, על סדר הא-ב (כל צלעית פותחת באחת האותיות).
כל צלעית ראשונה בטור מבקשת שהמתפללים יענו במים, ובכל צלעית שנייה מופיעה דמות מההיסטוריה היהודית, אשר בזכותה מבקשים מים.
תיאור הדמויות מציג אירועים בחייהם הקשורים במים.
כל הצלעיות שבפיוט נגמרות במילה "מים".
הפיוט המפורסם ביותר, הנאמר במנהג פולין הוא הפיוט זכור אב.
הפיוט ככל הנראה לא חובר על ידי הקליר, ונתווסף למערכת במהלך השנים.
כיום, ברבות מקהילות אשכנז, במקום לומר את מערכת הפיוט השלמה אומרים את הפיוט "זכור אב" לפני תפילת מוסף.
בכתבי היד מופיעים גם פיוטים נוספים, אשר אינם נהוגים היום.
מיד לאחר הרהיט (או הרהיטים) מגיע פסקת סיום הכתובה בסגנון פרוזאי, שמקורה עתיק לקליר, הכוללת בקשה ישירה להורדת גשמים.
אף יהודי לא ישאר מאחור (באנגלית - No Jew Will Be Left Behind) הוא אלבום הבכורה של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד.
האלבום יצא ב-1981 בחברת גל פז.
רוב השירים הולחנו עלי ידי יוסי גרין שהמשיך לשתף פעולה עם אברהם פריד באלבומים הבאים.
האלבום ידוע גם בשמו השני "אני מאמין".
האלבום יצא ב-1981 ובו 8 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית.
האלבום כולל ביצוע לניגון מודז'יץ המפורסם אני מאמין (רצועה מספר 8)
האלבום כולל שני שירים באנגלית, הראשון הוא שיר הנושא של האלבום "אף יהודי לא יוותר מאחור" בו שיתף לראשונה פריד פעולה עם יוסי גרין.
השיר הלחין גרין למילים של פנינה חנלס שנכתבו בהשראת דרשה של הרבי מליובאוויטש בכך שעם בוא המשיח כל היהודים יעלו לארץ ישראל ואף אחד מהם לא יוותר מאחור.
השיר הנוסף באנגלית הוא "The Return" - "החזרה" העוסק בתפילה בכותל המערבי.
אף יהודי הוא מונח אנטישמי וגזעני המתייחס לאף בולט או עם גשר, אף קמור אם עם סיבוב כלפי מטה של קצה האף שסומן כקריקטורה עוינת כלפי יהודים החל מאמצע המאה ה-13 באירופה, ומאז הפך למרכיב מכונן בסטריאוטיפ היהודי.
אף על פי שנמצא לאורך ההיסטוריה שסוג אף זה נפוץ בקרב האוכלוסייה הכללית כמו בקרב יהודים במדינות בהן סוג האף הנפוץ ביותר, כמו באזור הים התיכון, ייצוג האף היהודי נמשך בקריקטורות אנטישמיות לאורך ההיסטוריה והוא אומץ על ידי יהודים רבים כחלק מזהותם האתנית.
בסביבות אמצע המאה ה-19 ונמשך יותר ממאה שנה, המונח "אף יהודי" היה נפוץ בספרות המדעית לתיאור צורה מסוימת של אף שנחשבה לעיוות מבוסס גזע האופייני לאנשים ממוצא יהודי.
רוברט נוקס, מדען מהמאה ה-18, תיאר זאת כ"אף גדול ומסיבי".
הוא כותב שהאף "קמור מאוד, ושומר על קמרותו כמו קשת, לכל אורכו מהעיניים ועד לקצה.
הסטטיסטיקה המצוטטת בפרק "אף" של האנציקלופדיה היהודית (1901–1905) מאת ג'וזף ג'ייקובס ומוריס פישברג, מוכיחה כי בניגוד לסטריאוטיפ של האף ה"יהודי", או "אף קמור", נמצא באותה תדירות בקרב אנשים ממוצא יהודי בדיוק כפי שהוא מצוי בקרב אנשים שאינם יהודים מאזור הים התיכון בדרך כלל.
הנתונים שנאספו על ידי ג'ייקובס ופישברג הראו כי סוג האף הזה נמצא במיעוט היהודים (20-30%) וכי לרוב המכריע יש אף ישר.