tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר המלחמה נקבע הגבול בין גרמניה לפולין לאורך נהר האודר, וכך הופרד החלק המזרחי של העיר משאר פרנקפורט והפך לעיר הפולנית סלוביצה.
כיום יש יחסי ידידות בין פרנקפורט לסלוביצה, ושתי הערים מפעילות יחד פרויקטים ומתקנים משותפים, כגון מתקן לטיהור שפכים.
באוקטובר 2014 נחנך באחת מכיכרות העיר (Plac Frankfurcki) פסל הוקרה לתורמי ויקיפדיה.
בעבר, יהודי פרנקפורט על האודר היו נקברים ב, שאז היה נחשב חלק מפפד"א, אך כיום הוא במדינה אחרת- בפולין.
קבורים שם רבנים חשובים ויש יהודים שמגיעים מרחוק לבקר את קברי הרבנים שם.
בין השאר, קבורים שם רבי זכריה מנדיל מפרייטיץ, ורבי יוסף בן ר' מאיר, בעל ה"פרי מגדים", שהיו רבנים בפרנקפורט.
כמו-כן, הוצב בו שנספו במלחמת העולם הראשונה.
האנדרטה נופצה בפרעות ליל הבדולח.
סלובניה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992).
במשחקי החורף נטלה סלובניה חלק בכל הטורנירים מאז המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) למעט המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002).
בהופעת הבכורה הפאראלימפית שלה כמדינה עצמאית שלחה סלובניה משלחת של שמונה ספורטאים (שבעה גברים ואישה אחת) אל המשחקים בברצלונה, אשר שבו למולדתם עם שלוש מדליות פאראלימפיות.
האתלט פאניו איזלקר זכה בשתי מדליות זהב (קטגוריה C7), האחת בהדיפת כדור ברזל, והשנייה בזריקת דיסקוס כשקבע שיא פאראלימפי של 37.34 מטרים.
במדליה נוספת זכתה דרגיצ'ה לרפוניק כששבה עם הארד בהדיפת כדור ברזל.
המשלחת הסלובנית לא הצליחה לזכות במדליית זהב נוספת עד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בה קטפה מטייה פינטר את מדליית הזהב בטניס שולחן.
סלודוס אמיגוס (במקור: Saludos Amigos, בהפצה הראשונה בישראל נקרא "שלום חברים" ו"סלודוס ומיגוס") הוא סרט משנת 1942 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, השישי באורך מלא שיצרה החברה.
זהו סרט החבילה הראשון של החברה (סרט הכולל בתוכו מספר קטעים קצרים) שהופץ בשלהי שנות ה-40. בסרט ארבעה פרקים שבשניים מתוכם מככב דונלד דאק ובאחד מהם מככב גופי המתרחשים באמריקה הלטינית.
זו גם הופעתו הראשונה של חוזה קריוקה, התוכי הברזילאי מעשן הסיגרים.
עקב הצלחת הסרט וולט דיסני החליט ליצור סרט המשך על אמריקה הלטינית אשר נקרא "שלושת הקבלרוס" שהופץ לאחר כשנתיים.
סלודוס אמיגוס הוקרן לראשונה בריו דה ז'ניירו ב-24 באוגוסט 1942 והוקרן לראשונה בארצות הברית ב-6 בפברואר 1943.
הסרט זכה לשבחים רבים והוקרן פעם נוספת בשנת 1949, כאשר הוקרן לצד הסרט "דמבו הפיל המעופף".
בתחילת שנת 1941, לפני שארצות הברית החלה לקחת חלק במלחמת העולם השנייה, מחלקת המדינה של ארצות הברית הזמינה את חברת וולט דיסני לעשות סיור בדרום אמריקה, ובכך ליצור סרט שיוצג בארצות הברית, מרכז אמריקה ובדרום אמריקה כחלק ממדיניות השכן הטוב.
דיסני נבחר לייצג את ארצות הברית כיוון שמספר ממשלות מאמריקה הלטינית עשו יד עם גרמניה הנאצית, בעוד ארצות הברית רצתה לנטרל את ההסכם בין גרמניה הנאצית לבין הממשלות הללו.
דמויותיהם של מיקי מאוס ושל חבריו זכו להערצה רבה באמריקה הלטינית, ובכך וולט דיסני נהיה כמעין "שגריר".
הסיור, אותו מימן נלסון רוקפלר, כלל את וולט דיסני וקבוצה הכוללת 20 מלחינים, אמנים וטכנאים של אולפני וולט דיסני.
הסיור הוביל אותם אל ברזיל וארגנטינה, אך גם לצ'ילה ופרו.
הסרט כולל קטעים דוקומנטריים המשלבים שחקנים חיים מערים מודרניות מאמריקה הלטינית בעלות גורדי שחקים ולבוש מודרני, דבר שהפתיע רבים מתושבי ארצות הברית, אשר לא ציפו לקדמה כזו מצד אמריקה הלטינית.
בסרט ישנם ארבעה קטעים שונים, אשר כל אחד מהקטעים מתחיל בכך שאמני דיסני משוטטים במדינה עליה הקטע מספר.
בקטע הזה, דונלד דאק, התייר האמריקאי, מבקר באגם טיטיקקה ופוגש את המקומיים, בהם למה גחמנית.
בקטע מככב פדרו, מטוס קטן מנמל תעופה שקרוב לסנטיאגו, אשר מתחיל להוביל דואר לראשונה ממנדוסה.
בקטע הזה, גופי, הבוקר האמריקאי, נלקח אל הפמפס במטרה ללמוד על אורח חייו של הגאוצ'ו.
הקטע הזה נערך מחדש לקראת הפצת הקלטות/DVD של הסרט ונמחקה ממנו סצנה בה גופי מעשן סיגריה.
אקוורלה דו ברסיל (בעברית; צבעי המים של ברזיל), קטעו האחרון של הסרט, כולל בתוכו דמות חדשה, חוזה קריוקה הבא מריו דה ז'ניירו, אשר מציג לדונלד דאק את דרום אמריקה, שותה עמו קשאסה ומלמד אותו את ריקוד הסמבה.
לי בלייר - בתפקיד עצמו.
מרי בלייר - בתפקיד עצמה.
וולט דיסני - בתפקיד עצמו.
נורם פרגוסון - בתפקיד עצמו.
פרנק גרהאם - בתפקיד עצמו.
קלרנס נאש - דונלד דאק (דיבב גם בגרסה הפורטוגזית, הספרדית והאיטלקית).
חוזה אוליבריה - חוזה קריוקה (דיבב גם בגרסה הפורטוגזית, הספרדית והאיטלקית, ואף קריין גם בגרסה האיטלקית של הסרט).
פרנק תומאס - בתפקיד עצמו.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר בשנת 1943:
השיר המקורי הטוב ביותר - סלודוס אמיגוס (מועמד)
הסאונד הטוב ביותר - סם סאליפילד (מועמד)
הרפובליקה הסלובקית השתתפה לראשונה ב בלילהאמר (1994), אולימפיאדת החורף הראשונה שהתקיימה לאחר פירוק צ'כוסלובקיה.
מאז, משתתפת סלובקיה במשחקי הקיץ ובמשחקי החורף כבדרך קבע.
סלוגן הוא ביטוי קצר המתמצת רעיון, שאיפה או דרך־חיים, של משפחת אצולה, ארגון או מדינה.
הסלוגן הוא משפט קצר וקליט שבא להעביר את המוטו של משפחת האצולה, בצורה שתיזכר היטב.
סלובניה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את מקהלת כרמן מאנה כנציגתה בתחרות.
סלובניה ניצחה בתחרות של 2017. סלובניה היא המדינה הראשונה שניצחה בתחרות האירוויזיון למקהלות.
ב-27 בפברואר 2017, הודיעה סלובניה שהיא תעשה את הופעת הבכורה שלהם באירוויזיון למקהלות בתחרות של שנת 2017 בריגה.
בתחרות סלובניה ניצחה והגיעה למקום הראשון והפכה להיות הזוכה הראשונה בתחרות אי פעם.
הלהקות והשירים שייצגו את סלובניה באירוויזיון למקהלות
סלובקיה משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסלובקיים 18 מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
במשחקי הקיץ צברו ספורטאי הנוער הסלובקיים אחת עשרה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה.
במשחקי החורף זכו ספורטאי הנוער בשבע מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה.
המשלחת הראשונה של סלובקיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 17 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט.
המשלחת רשמה הישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים במקצה הסלאלום בקיאק, ג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 81 ק"ג נערים, וטניס עם זכייה במדליית כסף בטורניר הזוגות לנערות ושתי מדליות ארד בטורנירים זוגות לנערים ויחידים נערות.
המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף השחייה במשחים 100 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, 50 מטר ו-100 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערות.
בענף האתלטיקה המשלחת סיימה במקום השמיני בתחרות הליכה תחרותית לנערות למרחק של 5 ק"מ והעפילה לרבע גמר בענף הסיף בטורניר הרומח לנערות.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים חתירה וקרב חמש מודרני.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שסלובקיה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 38 ספורטאים שהתחרו באחת עשרה ענפים.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף מקצה הסלאלום לנערים בקיאק ומדליית ארד במקצה הסלאלום לנערים בקאנו, באתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות נערות והעפלה לגמר זריקת דיסקוס לנערים אותה סיימו ללא ציון.
נבחרת הנערות בכדורגל דורגה בטורניר במקום הרביעי ובענף ההתעמלות המשלחת דורגה במקום האחת עשרה בקרב רב לנערים בהתעמלות מכשירים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים אופניים, אגרוף, טניס, קליעה, קשתות, שחייה ושיט.
סלובקיה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה 30 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענף הסקי אלפיני עם זכייה במדליית זהב במסלול הסלאלום לנערות, ודירוג במקום הרביעי במסלולים סלאלום ענק ומסלול משולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערות ומקום תשיעי במסלול סופר סלאלום ענק לנערות.
בענף הלוז' המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר הנערים בתחרות הזוגות ובמקום התשיעי בטורניר המעורב.
המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים ביאתלון וסקי למרחקים ונבחרת הנערות סיימה במקומות האחרונים בענף ההוקי קרח.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 33 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, נבחרת הנערות סיימה במקום הרביעי בענף ההוקי קרח.
בתחרויות הכישורים זכה סבסטיאן סדרל במדליית כסף בטורניר הנערים ומרטינה פדורובה דורגה במקום השביעי בטורניר הנערות.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים לוז' עם דירוג במקום השישי בטורניר הזוגות לנערים ובמקום השמיני בטורניר המעורב, ובבובסלי דורגה במקום העשירי בטורניר הנערים.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא קצרה הישגים בענף הסקי אלפיני אך גם לא דורגה בין המקומות האחרונים.
ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, החלקה אמנותית וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה המשלחת הגדולה ביותר שנשלחה עד כה ומנתה 49 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשתי מדליות: כסף וארד.
סלובקיה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-1998.
המבצעים והשירים שייצגו את סלובקיה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
סלובניה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
סלובניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסלובנים 39 מדליות, מהן 12 מדליות זהב.
סלובניה זכתה ב-19 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער.
במשחקי החורף מדורגת סלובניה במקום ה-15 עם עשרים מדליות, מתוכן שש מדליות זהב.
הענף הבולט ביותר הוא קפיצות סקי בו מדורגת סלובניה במקום הראשון, בהפרש ניכר מיתר המדינות, עם תשע מדליות, מתוכן שש מדליות זהב.
המשלחת הראשונה של סלובניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 24 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשלושה מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים חתירה עם זכייה במדליית זהב בטורניר זוגות לנערים, קאנו/קיאק עם זכייה במדליית זהב בטורניר סלאלום לנערים בקיאק אך הגיעו למקום הרביעי בטורניר הסלאלום לנערות בקיאק, וג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 78 ק"ג לנערות.
בענף הקשתות המשלחת דורגה במקום הרביעי בטורניר הנערים.
בטורניר הנערות בטריאתלון המשלחת דורגה במקום העשירי.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, טניס שולחן ושיט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שסלובניה שלחה עד כה.
המשלחת מנתה 48 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפים.
המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור וזכתה בשבעה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים כדוריד עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים, קאנו/קיאק עם זכייה במדליית זהב בטורניר סלאלום לנערים בקיאק ודירוג במקום הרביעי בטורניר סלאלום נערים בקאנו.
המשלחת זכתה בשתי מדליות כסף בענף הכדורסל בתחרות הטבעה לנערים וזריקות לנערות.
אולם לא הגיעו להישגים משמעותיים בטורנירי הנערים והנערות.
בענף הג'ודו המשלחת זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 52 ק"ג לנערות.
המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף החתירה בטורניר הזוגות לנערים.
כמו כן, המשלחת דורגה במקום העשירי בטורניר הנערים בענף הגולף ובטורניר גלישת רוח לנערים על דגם ביט טכנו 293 בענף השיט.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, בדמינטון, טאקוונדו, קליעה וקשתות.
סלובניה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה 21 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מהן מדליית זהב יחידה.
בענף גלישת שלג המשלחת זכתה במדליית כסף ודורגה במקום השישי בתחרות חצי צינור לנערים ובמקום הרביעי בגלישה בסגנון מדרון לנערים.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענף הסקי אלפיני עם זכייה במדליית כסף במסלול משולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערים, ודירוג במקום החמישי במסלולים סלאלום לנערים ומקבילים לקבוצה מעורבת, מקום תשיעי במסלול סלאלום לנערות ומקום עשירי במסלול סלאלום ענק לנערות.
המשלחת דורגה במקום החמישי בענפים ביאתלון בתחרות מרדף לנערים, ובתחרות הכישורים בהוקי קרח לנערים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום השמיני בענף הסקלטון בטורניר הנערות ובמקום העשירי בענף הסקי נורדי משולב בטורניר היחידים.
המשלחת לא הגיעה להישג בענף ההחלקה אמנותית.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 20 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי הספורט.
המשלחת דורגה במקום העשירי בטבלת המדליות לאחר שזכתה בחמישה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
למרות השיפור במיקום המשלחת בטבלת המדליות מאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת הגיעה לפחות הישגים.
ספורטאי המשלחת שיפרו את הישגים בענף הקפיצות סקי עם זכייה בשלושה מדליות זהב בטורנירי הנערים, הנערות והקבוצה מעורב.
בענף הסקי אלפיני המשלחת זכתה במדליית ארד במסלול סלאלום לנערות ודירוג במקום הרביעי במסלול סלאלום ענק לנערות.
בענף הגלישת שלג המשלחת זכתה במדליית ארד בתחרות חצי צינור לנערים, ודורגה במקום העשירי בתחרות חצי צינור לנערות וגלישה במדרון לנערים.
המשלחת שיפרה את הישגיה בענף הסקי נורדי משולב עם דירוג במקום הרביעי בטורניר הקבוצתי ובמקום החמישי בטורניר היחידים.
ספורטאי המשלחת לא שחזקו את הישגים בענפים סקי למרחקים כאשר סיימו במקום השישי במירוץ קלאסי לנערות למרחק של 10 ק"מ ובשאר המרוצים לא הגיעו למקומות הראשונים ובביאתלון כאשר לא רשמו הישגים.
כמו כן המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הסקי בסגנון חופשי.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן הייתה המשלחת הגדולה ביותר שסלובניה שלחה עד כה ומנתה 39 ספורטאים שהתחרו באחת עשרה ענפי הספורט.
סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-1997 וב-2015.
הרקדנים והריקודים שייצגו את סלובקיה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר 1997 רומן לייזיק"La Sylphide" א.
ברנוביל - - 2015 ולריה שטשקובה "La Esmeralda" מריוס פטיפה, קארין אלברדג'אן - לא העפילה לדואט הגמר
סלובניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 11 פעמים.
הרקדנים והריקודים שייצגו את סלובניה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר 1993אורסה וידמארלא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר 1995דאמג'אן מוחרוקולא ידועלא ידוע -לא העפיל לגמר 1997אנה קלסנזהלא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר 1999לא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר 2001אווה גספריקלא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר 2003אנזה סקרובהלא ידועלא ידוע -לא העפילה לגמר 2005אלנה מדיץ'"Paquita V"מ.
פטיפה -לא העפילה לגמר 2011פטרה זופאנקיק"On the Edge"מיטיה פופובסקי -2 2013פטרישיה קרנקוביץ'"Passion"דימיטרי פופובסקי -לא העפילה לדואט הגמר 2015סטאש טוסר"Gardenfound"טניה פאבליץ' -2 2017פטרישיה קרנקוביץ"Disintegration"פטרישיה קרנקוביץ -2
מועדון ההוקי סלובן ברטיסלאבה (בסלובקית: Hokejový klub Slovan Bratislava) הוא מועדון הוקי קרח מקצועי שבסיסו בברטיסלבה, סלובקיה.
בשנת 2012 היא עזבה את האקסטראליגה הסלובקית והצטרפה לליגת ההוקי הקונטיננטלית (KHL).
בשנת 2019 היא חזרה לליגה הסלובקית, בשל בעיות כלכליותשמנעו ממנה להמשיך להשתתף בליגה הקונטיננטלית.
המועדון זכה בשמונה אליפויות סלובקיות (הפעם האחרונה ב-2012) ובאליפות צ'כוסלובקיה אחת (1979), מה שהפך אותו למועדון ההוקי השני המצליח ביותר בתולדות סלובקיה לאחר יריבתם הגדולה ביותר קושיצה.
הקבוצה מארח את משחקיה הביתיים ב-Ondrej Nepela Arena, הידוע גם בשם Slovnaft Arena.
הקבוצה מכונה Belasí, שפירושה "בלוז השמיים".
מועדון הספורט "סלובן ברטיסלבה" הוקם בשנת 1919 כמועדון כדורגל, שכונה אז 1. CsSK ברטיסלבה.
בשנת 1921 נוסדה מחלקת ההוקי כ"CsSK הוקי".
הוא שיחק את משחק הבכורה שלו בדצמבר 1924 נגד וינר EV מווינה והפסיד 1–6. בשנת 1939 שונה שם המועדון לסלובן ברטיסלבה שנשמר עד היום.
במשך שנים רבות לאחר מלחמת העולם השנייה, סלובן הייתה הנציגה הסלובקית היחידה בליגה הצ'כוסלובקית הבכירה.
התואר היחיד בליגת הוקי קרח הראשונה בצ'כוסלובקיה הושג תחת המאמן לדיסלב הורסקי בעונת 1978/1979. בנוסף, קבוצות הנוער זכו במספר אליפויות.
לאחר פירוק סלובקיה וצ'כיה בשנת 1993 שיחקה סלובאן באקסטראליגה הסלובקית וזכתה בשמונה תוארי באליפות במשך 19 שנים.
בנוסף להצלחה שהושגה בסלובקיה, סלובאן הצליח גם בזירה הבינלאומית, עם שלושזכיות בגביע שפנגלר ברציפות בשנת 1972, 1973 ו-1974. היא גם אחד מארבעה מועדונים ששיחקה את כל ארבע העונות של ליגת ההוקי האירופית, והתקדמה לשלב הפלייאוף בכל שנה.
שיא נוסף היה הזכייה בגביע הקונטיננטלי בעונת 2003/04. משנת 2011 עד 2013, סלובן השתתפה בטורנירי טרום העונה של הגביע האירופי.
במרץ 2012 הגישה סלובן בקשה לשחק בליגת ההוקי הקונטיננטלית (KHL).
ב-21 ביוני 2012, סלובן ברטיסלבה נרשמה רשמית ב-KHL, לאחר שמילאה את כל התנאים הדרושים.
לאחר שהוקמה בשנת 1921 היא הייתה לקבוצה הוותיקה ביותר ב-KHL בהפרש גדול, מכיוון שלא היו ליגות של הוקי קרח במדינות ברית המועצות לשעבר לפני 1946.
במאי 2012 החתימה סלובן את רוסטיסלב צ'אדה כמאמן ראשי לעונת הבכורה ב-KHL, לאחר שהיה לו ניסיון עם אוונגרד אומסק.
אחרי ששיחקה שני משחקי ידידות מול קבוצות KHL והגביע האירופי במהלך חודשי הקיץ, סלובן פתחה את עונת 2012/2013 עם משחק בית מול דונבאס האוקראינית ב-6 בספטמבר 2012 והפסיד 2–4 מול הקהל הביתי.
הניצחון הראשון הושג כעבור 4 ימים כשהביסה 2:1 את ספרטק מוסקבה לאחר דו-קרב חבטות עונשין.
סלובאן סיימה את העונה עם 78 נקודות במקום הששי בחטיבת המערב ובכך העפילה לפלייאוף בעונת KHL הראשונה שלה במחזור הפלייאוף הראשון שיחקה סלובן נגד אלופת העונה שעברה, דינמו מוסקבה והפסידה בכל ארבעת המשחקים.
במהלך העונה הסדירה, סלובאן מכרה 25 מתוך 26 משחקיה הביתיים כשהיא משיגה נוכחות ממוצעת של 9,977 צופים, שהייתה הנוכחות הממוצע השביעית בגובהה באירופה באותה עונה.
ברם, לאחר שלא הצליחה להעפיל לפלייאוף ה-KHL במשך מספר שנים והישגי השיא היו העפלה לרבע גמר החטיבה המערבית, לקראת עונת 2019/2020 החליטה סלובן שלא להשתתף יותר בליגת KHL והיא חזרה לליגה הסלובקית.
סלוד אורטיז קרבחאל הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא היספני, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-24 של מדינת קליפורניה.
קרבחאל הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.
קרבחאל נולד ביישוב מורולאון שבמקסיקו ב-1964 ובהמשך היגר לארצות הברית.
תחילה התיישבה משפחתו באריזונה, אם כי לאחר מכן עברה המשפחה לאוקסנארד שבקליפורניה, שם עבד אביו כחקלאי.
קרבחאל למד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ואחר כך באוניברסית גרדואייט פילדינג (Fielding Graduate University) שם השלים לימודי תואר שני בניהול ארגוני.
במשך שמונה שנים שירת קרבחאל בכוחות המילואים של חיל הנחתים של ארצות הברית, גם במהלך מלחמת המפרץ, אם כי לא עזב את ארצות הברית היבשתית.
ב-2004 נבחר קרבחאל למועצת המפקחים של מחוז סנטה ברברה כנציג הרובע הראשון מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ב-2015 הודיע על כוונתו לייצג את מחוז הקונגרס ה-24 של מדינת קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שהדמוקרטית המכהנת לויס קאפס הודיעה על פרישתה.
קרבחאל נתפש כאחד משני המתמודדים המובילים בבחירות המטרימות מטעם המפלגה הדמוקרטית, לצד ראשת עיריית סנטה ברברה הלנה שניידר.
שניידר וקרבחאל ניצבו בפני המתמודדים מטעם המפלגה הרפובליקנית קטשו אצ'אדיחאן והעוזר הפרלמנטרי לשעבר ג'סטין פאריד.
בסך הכל, בבחירות המטרימות התמודדו ארבעה דמוקרטים, שלושה רפובליקנים ושני מועמדים עצמאיים.
ביום הבחירות המקדימות שהתקיים ב-7 ביוני 2015 הגיע קרבחאל למקום עם 31.9% מקולות הבוחרים, שהם 66,402 קולות כשרים.
ב-8 בנובמבר גבר קרבחאל על מועמד המפלגה הרפובליקנית ג'סטין פאריד בפער של כ-21 אלף קולות.
בראשית ינואר 2017 קרבחאל הושבע לתפקידו, וגם בבחירות 2018 נבחר מחדש לקונגרס של ארצות הברית.
מאז היבחרו לקונגרס הוא חבר בוועדת הכוחות המזוינים, בוועדת התחבורה והתשתית ובוועדת התקציב של בית הנבחרים.
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 הביע את תמיכתו בחבר בית הנבחרים לשעבר בטו או'רורק.
קרבחאל מתגורר בהווה בסנטה ברברה ונשוי לג'ינה, עמה הוא חובק שני ילדים.
סלובניה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Amen", שבוצע על ידי הזמרת הסלובנית אנה סוקליץ'.
191 שירים נשלחו אל הוועדה המיוחדת שהואמנה על ניפוי השירים.
בין חברי הוועדה ניתן למנות את דריה סווייגר שייצגה את סלובניה באירוויזיון 1995 וב-1999, ואת ולדימיר גריץ' שכתב את השיר הסרבי באירוויזיון 2007, "Molitva".
ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי סולבניה תופיע שנייה בחצי הגמר הראשון של התחרות, לפני רוסיה ואחרי ליטא.
סלובקים, או העם הסלובקי (בסלובקית: Slováci), הוא מונח המתייחס לאזרחי סלובקיה, לאנשים שמוצאם מסלובקיה ומזוהים עם ההיסטוריה, התרבות ודוברים את השפה הסלובקית.
מוצאם של הסלובקים הוא מהגזע הסלאבי.
מקור השם "סלובקים" הוא מהמילה "סלובנין", שמם הקודם של הסלאבים והחל מהמאה ה-14 נקראו "סלובקים".
הסלובקים החלו להתיישב בסלובקיה במאה ה-5 והחלו להתאגד בצורה שבטית.
שמות השבטים אינם ידועים, עקב העדר מקורות כתובים אודותם.
לפי אברס, במאה ה-7 החלו השבטים להתאגד לקבוצה גדולה יותר על מנת לספק הגנה אחת על השנייה.
סלובודן רובזיץ' (נולד ב-21 במרץ 2000) הוא כדורגלן מונטנגרי-סרבי המשחק כבלם במועדון הסקוטי אברדין ובנבחרת מונטנגרו.
רובזיץ' התחיל את הקריירה שלו בוויוודינה לפני שחתם על החוזה המקצועני הראשון שלו עם צ'וקאריצ'קי.
אחרי תקופה עם ארדה קרדז'אלי, הוא חזר לנובי פאזאר בינואר 2022, וחתם על חוזה לשנתיים.
ביולי 2023 הצטרף לאברדין מהפרמייר ליג הסקוטי תמורת סכום שלא פורסם, וחתם על חוזה ל-3 שנים עם אופציה לשנה רביעית.
רובז'יץ', יליד סרביה, הוא ממוצא מונטנגרי מניקשיץ' מצד אמו.
באוקטובר 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת מונטנגרו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד לבנון ב-12 באוקטובר.
ב-19 בנובמבר כבש את שערו הראשון בנבחרת בהפסד 3-1 להונגריה במוקדמות יורו 2024.
סלובניה השתתפה באירוויזיון 2024, שיתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Veronika" בביצוע הזמרת הסלובנית רייבן.
תחילה תכנן תאגיד השידור הסלובני, RTV Slovenija (RTVSLO), לארגן את הקדם המסורתי של המדינה, ה-EMA, על מנת לבחור את נציגיה לאירוויזיון.
אולם לבסוף עשה זאת באופן פנימי.
סלובניה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר הראשון של תחרות האירוויזיון, שהתקיים ב-7 במאי.
בסיום המופע נמנתה סלובניה בין עשר המדינות המעפילות לגמר.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר הסלובני במקום ה-22 עם 15 נקודות.
בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-21 עם 12 נקודות.
כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום ה-23 עם 27 נקודות.
קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה סלובניה עשרים ושמונה פעמים בתחרות מאז הצטרפותה ב-1993. היא הגיעה פעמיים למקום השביעי – מיקום השיא שלה בתולדות האירוויזיון – האחת ב-1995 עם השיר "Prisluhni mi" בביצוע דריה שוואייגר והשנייה באירוויזיון 2001, אז נשלחה נושה דרנדה עם "Energy".
הפעם הנוספת היחידה בה סיימה בין עשרת המקומות הראשונים אירעה ב-1997 כשטניה ריביץ' ושירה "Zbudi se" סיימו במקום העשירי.
מאז הנהגת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 העפילה סלובניה לשלב הגמר בשבע הזדמנויות שונות, כשהאחרונה נרשמה בשנת 2023 כאשר הגיעה להקת ג'וקר אאוט למקום ה-21 בגמר עם "Carpe Diem".
תאגיד השידור הסלובני אחראי על ארגון והפקת תהליך בחירת הנציג והשיר הסלובניים לאירוויזיון.
הם נבחרים בדרך כלל באמצעות הקדם הארצי Evrovizijska Melodija (EMA), אשר הופק במרוצת השנים בכמה פורמטים שונים, למעט בשנים 2013, 2021 ו-2023 בו תהליך הבחירה נעשה באופן פנימי על ידי RTVSLO.
ב-14 בספטמבר 2023 אישר התאגיד את השתתפות סלובניה באירוויזיון 2024. ב-17 באוקטובר הוכרז על פיתוח קדם חדש בשם Misija Malmö.
אולם מסיבה לא ידועה הרעיון נגנז והתאגיד עבר לבחירה פנימית.
זו הפעם הרביעית בה השיר והנציג הסלובניים לאירוויזיון נבחרים באופן פנימי על ידי תאגיד השידור הסלובניה.
תחילה תוכנן פורמט חדש בשם Misija Malmö, שהורכב מאירוע אחד והיה עתיד להיות משודר בינואר 2024. אולם לבסוף הרעיון נגנז.
תקופת הגשת המועמדויות לייצוג סלובניה באירוויזיון הייתה פתוחה החל מ-17 באוקטובר ועד ל-15 בנובמבר 2023. רק אזרחי המדינה וכאלו במעמד תושבות קבע או תושבות זמנית הורשו להגיש מועמדות.
RTVSLO הזמין גם אמנים מוכרים מהתעשייה לשלוח את מועמדותם.
ועדה שהורכבה על ידו הייתה אמונה על צמצום המועמדויות לארבעה אמנים.
עד תום התקופה הוגשו כמאה מועמדויות שונות לתאגיד.
ב-5 בדצמבר 2023 הוכרז כי שני הרכבי שופטים יבחרו את נציג המדינה לעונת האירוויזיון הקרובה: הרכב שופטים סלובני, שבחר חמישה אמנים, והרכב בין-לאומי, שבחר מתוכם את הנציג.
השיר "Veronika" והווידאו קליפ שלו פורסמו ב-20 בינואר 2024 במהלך תוכנית טלוויזיה מיוחדת בשם Misija Malmö.
הולחן על ידי רייבן, בויאן צווייטיצ'אנין, קלבדייה קופינה, שרה ברישקי צירמן, דנילו קאפל, מרטין בזייק ופטר קו ונכתב על ידי הארבעה הראשונים.
בראשית ינואר 2024 התקבלו בידי נציבות מניעת השחיתות של הרפובליקה של סלובניה (KPK) דיווחים על אי-סדרים, לכאורה, בתהליך הבחירה שערכה תאגיד השידור הסלובני RTVSLO לקראת תחרות האירוויזיון.
על אף שהרשות הצהירה כי טרם נמצאו ליקויים כלשהם, חקירת הנציבות הביאה להתפטרותו של ואניה ורדיאן, ראש מחלקת הבידור ב-RTVSLO שהיה מופקד על ניהול ההליך, ב-24 בינואר.
בהמשך מונה לתפקידו מריו גלוניץ'.
על אף שהנציבות הכירה בכך שהתהליך התנהל "באופן בלתי שקוף", היא סגרה את תיק החקירה בראשית יולי 2024, לאחר שלא נמצאו ראיות מספקות לאימות הטענות.
על מנת לקדם את "Veronika" כשיר הסלובני לתחרות האירוויזיון לשנת 2024, יצאה רייבן לסבב הופעות וקידום ברחבי סלובניה ואירופה.
ב-24 בינואר 2024 התארחה בתחנת הרדיו הסלובנית Hitradio Center, שם שוחחה על תהליך יצירת השיר ועל תוכניותיה להופעה בגמר.
ב-17 בפברואר פרסמה סרט תיעודי קצר, בו סקרה את הפקת חמשת השירים הכלולים במיני-אלבום Sirene Pt.
ב-23 בפברואר ביצעה רייבן את השיר "Ofelija" ואת "Veronika" בגרסה אקוסטית, יחד עם הפסנתרן בואוריין, במהלך חצי הגמר השני של הקדם הלאומי הקרואטי בזאגרב.
היא השתתפה גם בשורה של אירועי קידום רשמיים לקראת האירוויזיון, בהם: מסיבת PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, מסיבת האירוויזיון בברצלונה ב-6 באפריל, מסיבת האירוויזיון בלונדון ב-7 באפריל, אירוע "Eurovision in Concert" באמסטרדם ב-13 באפריל, ומסיבת "Nordic Eurovision Party" בסטוקהולם ב-14 באפריל.
ב-16 באפריל ערכה מסיבת עיתונאים בליובליאנה.
במסגרתה הציגה את הווידאו קליפ הרשמי לשיר "Ofelija", שפורסם במקביל גם בערוץ היוטיוב הרשמי של תחרות האירוויזיון.
ב-21 באפריל הופיעה במרכז קנקר בעיר, שם ביצעה את "Veronika" לצד ארבעה שירים נוספים, לציון עשור לפעילותה המוזיקלית.
ב-29 באפריל פורסמה גרסה אקוסטית רשמית לשיר "Veronika".
השתתפותה של ישראל באירוויזיון 2024, על-אף מלחמת חרבות ברזל והמשבר ההומניטרי ברצועת עזה שנגרם כתוצאה מכך, עוררה מחלוקת בסלובניה ובמדינות נוספות.
ב-7 בפברואר פנה תאגיד השידור הסלובני RTVSLO אל איגוד השידור האירופי (EBU) בבקשה לקיים דיון מהותי עם גופי השידור החברים בנושא השתתפותה של ישראל.
קסניה הורבט, מנהלת התאגיד, הטילה ספק באשר להתאמתו של האירוע לנסיבות, ותהתה האם זהו "הזמן לשיר ולרקוד" לנוכח מספר ההרוגים בעזה.
עתירה רשמית נחתמה בידי מספר ארגונים לא-ממשלתיים, מוזיקאים ואנשי תרבות סלובנים, ובכללם זלה קראל וגשפר שאנטל (נציגי סלובניה באירוויזיון 2019 בתל אביב-יפו).
ב-1 במרץ הודיע RTVSLO כי לא התקבלה כל תגובה מאיגוד השידור האירופי לבקשתה לדיון בנושא.
בסלובניה, חצי הגמר הראשון והגמר שודרו ב- ואילו חצי הגמר השני שודר ב-.
ממוצע של 161,100 צופים נרשם לחצי הגמר הראשון ב-TV SLO 1. בחצי הגמר השני, ששודר ב-TV SLO 2, צפו 97,600 איש.
בגמר, ששודר ב-TV SLO 1, צפו 271,200 איש בממוצע, כשהמספר הגיע לשיא של 386,000 צופים עבור הביצוע של רייבן ל"ורוניקה".
סלובניה בחרה להציג את נושה דרנדה, נציגת סלובניה לאירוויזיון 2001, שדורגה במקום השביעי, ואת זאלה קראל וגשפר שנטל, נציגי המדינה לאירוויזיון 2019, שדורגו במקום ה-15.
רייבן השתתפה בחזרות טכניות ב-28 באפריל וב-1 במאי, ולאחר מכן בשלוש חזרות גנרליות ב-6 וב-7 במאי.
חבר השופטים הסלובני הורכב מפיליפ וידושין, מרטין שטיברניק, מטבז' צ'סן, ליאה סירק ומאיה קאוץ'.
נקודות שהוענקו על ידי סלובניה
סלוביאנסק (אוקראינית: Слов'янськ) היא עיר במחוז דונצק שבמזרח אוקראינה.
תחילתה של העיר באוסטרוג בשם טור (Тор) שהוקם על ידי הצאר אלכסיי הראשון בשנת 1645 כמכשול לפשיטות טטרים מחאנות קרים.
בשנת 1664 החלה הפקת מלח מהאגמים בסביבת טור.
האוסטרוג המקורי נפגע ונשרף באחת הפשיטות של הטטרים, אך בשנת 1676 הוקם במקום מבצר חדש וגדול יותר מקודמו.
בסוף המאה ה-17 התגוררו ביישוב כ־250 משפחות שעסקו בעיקר בהפקת מלח.
במקום התחילו להתיישב קוזקים, אשר שמרו על גבולות הדרומיים של רוסיה.
בסוף מאה ה-18, לאחר כיבוש חאנות קרים על ידי הצבא הרוסי, פסק הצורך בהחזקת כוח צבאי באזור, האוסטרוג (מבצר) וסביבתו הפכו לעיר אזרחית לחלוטין.
בשנת 1784 שונה שם היישוב לסלאביאנסק(ברוסית, באוקראינית שם היישוב – סלוביאנסק).
בשנת 1827 רופא צבאי של אחת היחידות שהוצבו באזור, החל להעניק טיפול רפואי לחיילים בעזרת בוץ עשיר במינרלים מהאגמם באזור.
בהמשך נפתחו בעיר כמה סנטוריומים לטיפול במחלות עור בעזרת בוץ עשיר במינרלים.
בשנת 1869 חובר היישוב לקו מסילת הברזל, והוקמה בו תחנת הרכבת סלאביאנסקיה.
חיבור לקו רכבת גרם לגידול מהיר באוכלוסיית העיר – בשנת 1897 התגוררו בה כ־16,000 תושבים (לעומת כ-6,000 בשנת 1869).
לאחר התפרקות האימפריה הרוסית ב־1917 השתלטו בולשביקים על העיר.
באפריל 1918, בעקבות הסכם ברסט ליטובסק נכבשה סלוביאנסק על ידי צבא הקיסרות הגרמנית.
העיר (באופן פורמלי) הועברה לשלטונוה של מדינת אוקראינה בראשותו של פבלו סקורופדסקי.
לאחר נסיגת הצבא הגרמני בסוף 1918 השתלט הצבא האדום על העיר.
במאי 1919 נכבשה העיר על ידי צבא המתנדבים.
בנובמבר 1919 השתלט שוב הצבא האדום על העיר.
סלוביאנסק הפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי ורמאכט ב-25 באוקטובר 1941. בתקופת הכיבוש הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, וריכזו אותם בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה.
בדצמבר 1941 נרצחו כל תושבי הגטו על ידי איינזצקומנדו 4b.
ב-17 בפברואר 1943 נהדפו הכוחות הגרמנים מן העיר.
אך כעבור שמונה ימים היא נכבשה שוב על ידם במהלך קרב חרקוב השלישי.
ב-6 בספטמבר 1943 שוחררה העיר סופית על ידי הצבא האדום.
באפריל 2014 העיר הפכה לאחד המרכזים של מלחמת האזרחים באוקראינה.
כמו ברוב הערים במחוז דונצק, גם כאן התמרדו התושבים נגד הדחת הנשיא במסגרת היברומאידאן.
ב־12 באפריל 2014 הגיע אל העיר כוח של 52 מתנדבים רוסים בפיקודו של איגור גירקין.
המתנדבים, בעזרתם של חלק מהתושבים המקומיים השתלטו על בנין העירייה, תחנות המשטרה ומשרד של שירות הביטחון האוקראיני בעיר.
לאחר ההשתלטות הגיעו בדלנים פרו רוסים נוספים לעיר.
בעיר הוקם כוח לוחם של כ-1,000 איש שהורכב ממתנדבים ומאנשי כוחות הביטחון האוקראינים שעברו לצד הפרו-רוסי.
העיר הותקפה על ידי הצבא האוקראיני ועל ידי כוחות לביטחון פנים של אוקראינה.
הקרבות על העיר נמשכו עד 5 ביולי 2014, אז כוחות הבדלנים הפרו-רוסים נסוגו ממנה והיא עברה לשליטה אוקראינית.
בפברואר 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הופגזה העיר מספר פעמים על ידי הצבא הרוסי.
ההפגזות גרמו לפגיעה באוכלוסייה אזרחית ולבריחה המונית של התושבים מהעיר.
לפי הערכה, בסוף 2022 נשארו בעיר כ־24 אלף תושבים (לעומת כ־105 אלף לפני הפלישה).
במהלך שנת 2023 חזרו חלק מהתושבים לעיר.
מספר המוערך של התושבים בעיר נכון לשנת 2024 הוא כ-54 אלף.
לפי מרשם האוכלוסין היחיד שנערך באוקראינה (בשנת 2001) 73 % מתושבי העיר היו אוקראינים ו־24% – רוסים.
אך מבחינת שפת האם, הצהירו 56% מהתושבים כי שפת האם שלהם היא רוסית.
43% – ששפת האם שלהם אוקראינית.
סלוויה דיווינורום (שם מדעי: Salvia divinorum) הוא מין של מרווה הגדל במקסיקו וגורם להזיות.
שמו המדעי, שפירושו "מרוות המתנבאים", ניתן לו משום שהוא משמש לכאורה שמאנים אינדיאנים לריפוי.
סלוויה דיווינורום הוא עשב רב-שנתי אנדמי ליערות העננים בהרי סיירה מדרה דה אואחאקה במדינת אואחאקה שבדרום מקסיקו, שם הוא גדל בסביבות לחות ומוצלות.
עליו דמויי ביצה ומשוננים, באורך 10 עד 30 סנטימטרים.
הצמח גדל לגובה מטר ואף יותר, על גבעול מרובע וחלול.
הפריחה נדירה יחסית, בפרחים שפתניים לבנים ושעירים ובעלי גביע סגול, המסודרים בדוּרים בתפרחת אשכול שאורכה מגיע לכ-30 ס"מ.
יצירת פרי וזרעים נדירה גם כאשר יש פריחה, והצמח מתרבה רבייה וגטטיבית, כאשר גבעוליו נשברים בקלות או משתרעים על האדמה מכובד משקלם, ומכים שורשים מפרקיהם וממפרקיהם.
הצמח תועד לראשונה בספרות הבוטנית בשנת 1939, אך הוגדר רק ב-1962. מגבלות הרבייה המינית שלו מעידים כנראה על היותו מין שעבר שינויים, אולם טרם התבהר האם מדובר במכלוא או בפיתוח תרבותי, ולא זוהו בבירור המינים שמהם פותח.
בניגוד לסמים הלוצינוגניים מסוימים (כגון מסקלין), החומר הפעיל בסלוויה דיווינורום אינו אלקלואיד, אלא טרפנואיד בשם סלווינורין A , ואופן פעולתו אינו מובן עדיין לחלוטין למדע.
בארץ המוצא שלו משתמשים רופאי אליל (שמאנים) אינדיאנים בצמח כדי "לתקשר עם עולם המתים ועם רוחות", שלפי הדת המקומית יכולות למסור לרופא האליל מידע שימושי על מחלות, תחזיות לעתיד, ודברי חוכמה שנצברו מניסיונם.
השמאן טוחן את העלים הטריים של הצמח ושותה אותם כחליטה.
השפעת הצמח בחליטה נמשכת מספר שעות, ובמהלכם נכנס השמאן לטראנס דמוי קטלפסיה.
Salvinorin A לא נספג דרך מערכת העיכול כך שאי אפשר לאכול סלוויה, אבל אפשר לספוג אותה דרך ריריות הפה.
למשל להכין תה ואז להחזיק כל שלוק 15-20 שניות בחלל הפה.
או ללעוס עלים טריים לאורך זמן ממושך ולתת לחומר הפעיל להיספג בחלל הפה.
בעולם המערבי משתמשים בצמח על ידי עישון בבאנג, סיגריות או במקטרות.
בעישון ההשפעה נמשכת דקות ספורות, אך האפקט חזק משמעותית.
הצמח אינו חוקי באוסטרליה ובכמה ממדינות אירופה וארצות הברית.
ביתר מדינות המערב, לרבות ישראל, הוא חוקי.
סלוטייפ הוא מותג בריטי של סרט דביק שקוף, שעם השנים הפך לשם גנרי.
הסרט מהווה ציוד משרדי תקני ומשמש להדבקה, איחוד, איטום ותיקון.
סרט דומה יוצר בארצות הברית תחת המותג סקוטש על ידי חברת Minnesota Mining and Manufacturing company (היום 3M) ומכונה סקוטשטייפ.
מטבע הלשון "סלוטייפ" שהוא שילוב של המילים צלולוזה וטייפ - סרט, הומצא בשנת 1937 על ידי קולין קינינמנת' וג'ורג' גריי.
הם הכינו את המוצר על ידי שילוב שרף גומי וסרט צלופן בשיטה המבוססת על פטנט צרפתי, סרט ההדבקה יוצר במקור בדרום לונדון.
משנות ה-60 ועד לשנות ה-80, חברת "סלוטייפ" הייתה חלק מקבוצת Dickinson Robinson, תאגיד בריטי לנייר ואריזה.
כיום המותג סלוטייפ כולל מגוון סוגים של סרטי הדבקה.
סלוטייפ הוא המותג המוביל לסרט הדבקה שקוף באיים הבריטיים ניו זילנד ודרום אפריקה.
סלוודור אספריו אי קסטליו (קטלאנית: Salvador Espriu i Castelló; 10 ביולי 1913 – 22 בפברואר 1985) היה משורר קטלאני.
סלוודור אספריו נולד בסנטה קולומה דה פרנס (עיירה בקטלוניה, ספרד) בשנת 1913. למד ספרות ומשפטים באוניברסיטת ברצלונה ונחשב לאחד מגדולי המשוררים הקטלאנים במאה העשרים.
כמו רוזה לברוני אי ואלס וז'ואן ויניולי הוא שייך ל"דור 36", משוררים שהחלו את כתיבתם בתקופת מלחמת האזרחים בספרד.
יצירתו הספרותית כוללת גם סיפורת ומחזות.
נושאיה העיקריים של כתיבתו הם האהבה והמוות.
תפיסת עולמו הפסימיסטית אינה מובילה לייאוש ולאובדן, אלא להתייחסות אגנוסטית הרואה בחיי העולם הזה את הדבר הוודאי היחיד.
בין ספריו: "בית-הקברות של סִינֶרָה", "השעות", "עובר-האורח והחומה" ו"עור השור".
יצירתו החשובה ביותר בפרוזה היא "אריאדנה במבוך הגרוטסקי".
בשנת 1972 הוענק לו פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית.
סלוודור אספריו נפטר בברצלונה בשנת 1985.
סלווטורה קווזימודו (באיטלקית: Salvatore Quasimodo; 20 באוגוסט 1901 – 14 ביוני 1968) היה משורר איטלקי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1959.
קווזימודו נולד בעיר מודיקה אשר בנפת ראגוּזה, בשנת 1901. ב-1908 עקר עם משפחתו למסינה יום למחרת רעש האדמה הגדול, אשר ההרס שהשאיר אחריו הותיר בלבו של קווזימודו רושם עז.
במסינה למד במכון הטכני-מסחרי בשנת 1919, ושם אף הכיר את ג'ורג'ו לה-פּירה, שעתיד היה להיות ראש עיריית פירנצה.
משנפסקו הלימודים עקב בעיות כלכליות, עקר לרומא, שם החל בלימודי יוונית ולטינית, בשימת דגש על חקר היוצרים הקלאסיים אשר ישמשו לו מקור בלתי-נדלה של השראה.
בשנת 1926 עבר לגור בפירנצה אצל אחותו הנשואה לאליו ויטוריני.
הודות ליחסים אלה פגש קווזימודו את אאוג'ניו מונטאלה והשתלב בחוג האנשים של כתב העת לספרות "סולאריה".
מ-1931 שימש במשך עשור כמפקח במשרד הנדסה אזרחית, תחילה ביישוב "אימפריה" אשר בחבל ליגוריה, ומאוחר יותר נפרשה פעילותו בתפקיד זה על פני שאר מחוז ליגוריה ואף במחוזות קלבריה, סרדיניה (סרדֶניה באיטלקית) ולומברדיה.
ב-1934 הועבר מתוקף תפקידו למילאנו ושם השתקע.
במילאנו יכול קווזימודו להשתלב בחוגים תרבותיים והקיף עצמו בציירים ובסופרים.
שנתיים לאחר מכן נטש את משרתו בתחום ההנדסה האזרחית על מנת להקדיש עצמו לחלוטין לספרות ולשירה.
בהמשך כתב בכתבי עת שונים וקיבל קתדרה ללימודי ספרות איטלקית בקונסרבטוריון על שם ג'וזפה ורדי במילאנו.
החיפוש ה"הרמטי" של קווזימודו נמשך אל מעבר למילה בניסיון לפרש מחדש את כל שלימדו אותו הקלאסיקנים בנוגע לצחות ובהירות לירית.
שירתו עשויה שילוב של נופים סיציליאניים אופייניים וחוש מידה בכל הנגיעות בטונים הטראגיים.
בשנת 1940 תרגם קווזימודו את השירה היוונית.
תרגומים אלה מעבירים היטב את הקווים השיריים העתיקים לשפה המודרנית.
בכך הביא מחדש להכרת הציבור בן ימינו את הליריקה הקלאסית.
לאחר תרגום ה"גאורגיות" (פואמה מאת ורגיליוס), פרסם קווזימודו את "ומיד נעשה ערב" (1942), אנתולוגיה של שירים הלקוחים מתוך אוספים קודמים בשילוב שירים חדשים בהם ה"הרמטיציזם" היה מפותח עד כדי שירה פרושה של התבוננות בטבע והרהור אנושי מדוקדק.
התקופה שבין פרסום האוסף הראשון "ימים ויבשות" (1930) לבין פרסום השני "ומיד נעשה ערב" (1942) נחשבת לתקופה הפורה ביותר שלו.
שנים ספורות לאחר מלחמת העולם השנייה התווספה לעבודתו כמשורר גם עבודה כמתרגם.
קווזימודו תרגם יצירות מופת של יוצרים גדולים כגון קאטולוס, אייסכילוס, סופוקלס, אֵיריפידס, מולייר, שייקספיר, נרודה, מיצקייביץ', פאונד, אי.
קאמינגס, אובידיוס, הומרוס ורבים אחרים.
ולפתע כבר ערב - מבחר משירי קווזימודו בתרגום דני כספי, הוצאת קשב לשירה, 2024.
סלוודורה פרסית (שם מדעי: Salvadora persica), צמח ממשפחת הסלוודוריים, ספק עץ ספק שיח ירוק עד, יוצר גושי ירק גדולים ודחוסים.
בעל גזע עקום, מחוספס וסדוק.
הצמח לבנבן עם גפיים תלויים ברפיון.
קליפת השורש בצבע חום בהיר, כאשר השכבות הפנימיות לבנות.
ריחו כשל צמח ה"קרס" וטעמו חם וחריף.
עליו גדולים ובשרניים ומשמשים מאכל אהוב ליעלים ולשפנים.
הוא גדל בקרקעות שאינן מלוחות, בדרך כלל במדבר, במעיינות ובערוצי נחל.
סלוודורה פרסית היא צמח מוגן בישראל.
סלולרי , הוא ספר אימה אפוקליפטי מאת סטיבן קינג, שנכתב בשנים 2004–2005 והוצא לאור בעברית בשנת 2006.
בספר מסופר על אמן צעיר מניו-אינגלנד שמנסה להתאחד עם בנו לאחר שפעימה מועברת דרך הרשת הסלולרית, וגורמת לאנשים להפוך לזומבים בעלי יכולות טלפתיות.
בשנת 2016 הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בכיכובם של ג'ון קיוזאק וסמואל ל.
נהר סלוּם (Saloum) הוא נהר בסנגל.
מקורו כ־105 ק"מ מזרחית לעיר קאולאק והוא זורם לאורך 250 ק"מ עד לשפכו באוקיינוס האטלנטי.
הדלתה של הנהר הוכרזה בשנת 1980 כשמורה ביוספרית ובשנת 2011 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ואזור ההכרזה משתרע בעיקר באיים סאלום ובטנטי השוכנים בשפך.
אגן הניקוז של הנהר נמצא בתחומה של ממלכת סלום ההיסטורית.
בדלתה של הסלום, אשר נמצאת בשפכו של הנהר אל האוקיינוס האטלנטי, תעלות מים מליחים עם למעלה מ־200 איים, ובה גם מנגרובים, סביבה ימית אטלנטית ויער טרופי יבש.
כמו כן, בדלתה 218 תלי קונכיות מעשה ידי אדם, עדות לתרבות עתיקת־יומין באזור החוף של מערב אפריקה.
על גבי 28 מתוך תלי הקונכיות ישנם אתרי קבורה דמויי רוגם שבהם נמצאו חפצי עתיקות.
760 קמ"ר משטח הדלתה הם פארק לאומי.
הבצורת, שינויי האקלים וכריתת העצים הבלתי מבוקרת ביערות המנגרובים, גורמים לעליית מליחות הקרקע - מה שמאיים על פרנסתם של אלפי אנשים החיים שם.
בעונה היבשה, בשפלה שלאורך נהר סלום, נסוגים מים מתוקים תת-קרקעיים, ומי ים נכנסים פנימה.
זו חדירה של מים מלוחים - העברת מים מלוחים לאקוויפרים של מים מתוקים - מה שהופך את מקורות המים המתוקים לבלתי ניתנים לשימוש.
סלולרי כשר הוא כינוי לקו סלולרי או למכשיר טלפון סלולרי שאושר על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת, שבהם אין תכונות המצויות בטלפונים חכמים כמו גלישה ושימוש באפליקציות מבוססות אינטרנט, שימוש במצלמה, האזנה לרדיו, שמיעת מוזיקה, משחקים, ומשלוח וקבלת מסרונים (SMS).
נמצא בשימוש נרחב בציבור החרדי ובמידה מועטת יותר גם בציבור החרד"לי.
המונח סלולרי כשר מתייחס בדרך כלל למכשירי סלולר.
קיימים סוגים נוספים של סלולרי כשר המאושרים על ידי גופים שונים ובהם גישה לאינטרנט כשר או לאפליקציות נבחרות, מכשירים אלו נקראים בדרך כלל בשמות אחרים, כמו סלולרי "מוגן" "מפוקח" או "מושגח".
ההתפתחות הטכנולוגית המואצת של המכשירים הסלולריים בתחילת המאה ה-21 הפכה אותם ממכשיר שנועד לשיחה בלבד לכלי של בידור ופנאי, כמו גלישה ברשת האינטרנט וצפייה בטלוויזיה.
בנוסף, התקשרו החברות הסלולריות עם חברות פרטיות, שסיפקו שירותי שיחות ומידע בנושאים מגוונים, החל מחדשות ומזג אוויר וכלה בהימורים ושיחות ארוטיות (שירותי מידע אלו זמינים גם לטלפונים נייחים).
כדי להתמודד עם הבעיה הוקמה "ועדת הרבנים לענייני תקשורת".
קודם להקמת הוועדה היו מספר ניסיונות על ידי עסקנים מהציבור החרדי, לספק טלפון סלולרי ייעודי למגזר החרדי, שיתאים לשיחה בלבד.
הקצאת קומת מספרים ייחודית למכשירים אלו איפשרה לזהות בנקל האם אדם חרדי משתמש בטלפון סלולרי מסוג זה, ובכך יצרה לחץ חברתי למעבר למכשירים אלה.
לחץ זה, יחד עם הדרישה שקיימת בציבור החרדי למכשירים אלו, פרסומים מרובים בכלי התקשורת החרדים והתניית קבלה של תלמידים למוסדות חינוך חרדים בשימוש של ההורים במכשירים "כשרים" בלבד, הפכו אותם לפופולריים בחברה החרדית.
כיום, מפקחת הוועדה על השימוש במכשירים "הכשרים".
הפתרון הראשוני: חסימת מספרים וחיבור לאינטרנט
הפתרון הראשון שאליו הגיעו הוועדה והחברות הסלולריות היה חסימת מספרים מסוימים ומניעת חיבור לאינטרנט סלולרי.
כל אדם שהיה מעוניין בכך פנה למוקד השירות של החברה שבה היה מנוי וביקש את הפעלת החסימה במכשירו.
את רשימת מספרי הטלפון האסורים להתקשרות העבירה ועדת הרבנים לחברות הסלולר, ואף עדכנה אותה לפי הצורך.
בהמשך נוכחה ועדת הרבנים כי לא די בפתרון זה.
חלק מבני הנוער החרדים רכשו בעצמם את המכשירים ולא ביקשו את חסימתם.
עוד התקשתה הוועדה לחסום את כל מספרי השיחות הארוטיות.
סוגיות אלו הביאו את ועדת הרבנים להכרה שיש צורך בפתרון יעיל יותר.
לקראת סוף 2004 החליטה ועדת הרבנים לדרוש מן החברות הסלולריות בישראל את שיווקו של טלפון סלולרי "כשר", שאינו מאפשר תכונות נוספות מלבד השיחה הטלפונית.
נציגם של הרבנים למשא ומתן היה עורך הדין יעקב ויינרוט, שנטל על עצמו תפקיד זה בהתנדבות.
במקביל פרסמה ועדת הרבנים הוראה לציבור החרדי, להימנע מלקנות מכשירים סלולריים, עד שתעתרנה החברות לספק מכשירים כשרים.
ועדת הרבנים פנתה לעיתונות החרדית וביקשה שלא לפרסם את החברות הסלולריות.
העיתונים היומיים "יתד נאמן" ו"המודיע", והשבועונים "משפחה" ו"בקהילה" נענו לקריאה זו.
רוב החברות הסלולריות, שרצו להמשיך ולמכור שירותי תוכן, התנגדו בתחילה לדרישה.
החברה היחידה ששיתפה פעולה עם הוועדה הייתה חברת מירס, שהחלה לשווק מכשיר כשר.
נקבע שעל כל מכשיר "כשר" תוטבע חותמת כשרות של ועדת הרבנים, והוסכם שצורתם החיצונית של המכשירים תהיה שונה באופן ניכר מצורתם של מכשירי הסלולר המתקדמים, שנועדו לציבור הכללי.
החלטה נוספת של הרבנים הייתה הקצאה של "קומת מספרים" כשרים, שמתחילים כולם באותן ספרות.
באופן זה ניתן לזהות אדם שמשוחח מסלולרי שאינו כשר, עובדה שעשויה להניא אותו משימוש במכשיר כזה.
מספר חודשים לאחר תחילת מכירת המכשירים הכשרים על ידי מירס, הצטרפו החברות פלאפון וסלקום למהלך, והנפיקו מכשירים כשרים.
לאחר שנה נוספת הצטרפה למהלך חברת פרטנר.
בשנת 2013 גם חברת גולן טלקום חתמה על הסכם עם ועדת הרבנים.
ארבע החברות הסלולריות משווקות מסלולי מנויים דומים של מכשירים כשרים.
על מנת למנוע מהציבור החילוני לרכוש חבילות כשרות זולות, קבעו החברות כי בשבתות יהיה התעריף לשיחה יוצאת גבוה במיוחד (כעשרה ש"ח לדקה).
חלק מהחברות גובות קנס חד פעמי של עשרות שקלים במקרה שהתקיימו שיחות יוצאות או נכנסות בשבת.
בתחילת יוני 2011 הוחל בשיווק של מכשירי בלקברי כשרים התומכים בשירות דואר אלקטרוני עבור אנשי עסקים.
את המכשיר שיווקה חברת פרטנר תקשורת וניתן היה להשיגו רק אצל נציגי ועדת הרבנים לענייני תקשורת, זאת כדי למנוע את הפצת המכשיר למי שאינם זקוקים לו לצורך עבודתם.
השיווק של המכשירים לא הצליח וסך המכשירים שנמכרו עומד על כ-200 בלבד.
כאשר קמו חברות סלולר החדשות - גולן טלקום, ורמי לוי תקשורת, לא יכלו בעלי סלולרי כשר להתנייד אליהן, משום שהן לא הציעו חבילה ומספר כשר.
כאשר חברות אלו גילו את הפוטנציאל העסקי שבציבור החרדי והחלו לתמוך במכשירים וחבילות כשרות - נוידו אליהן עשרות אלפי מספרים כשרים.
לא ניתן לנייד מספר "כשר" לחברה אחרת אלא אם כן המסלול בחברת היעד כשר אף הוא, ולא ניתן להשתמש בסלולרי שאינו כשר במספר מקומה כשרה.
עם זאת, גם חברת תקשורת שאינה מחויבת להסכם יכולה באופן עקרוני לנייד אליה מכשירים כשרים.
עם זאת, ב־2021 שר התקשורת יועז הנדל הכריז על רפורמה שתאפשר לנייד מספרים כשרים.
מהלך זה התקבל בביקורת חריפה מצד רבנים, ולטענתם הדבר עלול להוביל לחוסר יכולת בזיהוי אדם אם הוא בעל טלפון כשר.
הרפורמה נועדה להיכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2022, אך בעקבות עתירה שהוגשה נגדה נתן בג"ץ צו ביניים המשעה את כניסת הרפורמה לתוקף, עד לדיון לגופה של העתירה במועד מאוחר יותר.
בתחילת המהלך נמכרו כמה אלפי מכשירים.
היו שטענו כי הציבור החרדי התרגל לתכונות המסרונים והדוא"ל של המכשירים המתקדמים ולכן רוב הציבור החרדי לא יישמע לקריאת הרבנים לעבור למכשירים הכשרים.
עם זאת, במהלך השנים הצטרפו רוב החרדים למסלולים הכשרים.
כחלק מהמערכה נגד הסלולרים שאינם כשרים, הורו הרבנים החרדים, ובראשם הרב יוסף שלום אלישיב, שלא לקבל למוסדות החינוך החרדיים תלמידים שהוריהם מחזיקים ברשותם מכשירים שאינם כשרים.
עיריית בני ברק מחתימה הורים על תקנון שבו בין היתר הם מתחייבים לא להשתמש בטלפון שאינו כשר כתנאי לקבלת ילדים לגני העירייה.
עם זאת, הרב צבי פרידמן פרסם שהרב אלישיב לא אסר מסרונים.
חלק מן החרדים ממשיכים להשתמש במכשיר רגיל, לצד המכשיר הכשר.
בסוף העשור השני ובתחילת העשור השלישי של שנות ה־2000, החלה ועדת הרבנים לתת הכשר על חנויות לממכר סלולר, בשל מקרים של מוכרים ששכנעו לקוחות לרכוש מכשירים שאינם כשרים, הדומים בצורתם למכשירים הכשרים – חלקם עם סימוני כשרות מזויפים.
החנויות שקיבלו את הכשרהּ של ועדת הרבנים מוכרות מכשירים המאושרים על ידה בלבד.
כחלק מהמאבק להטמעת הכשרות גם על החנויות, נערכו הפגנות ומחאות בריכוזים חרדיים המוכרים מכשירי סלולר, ובחלקן תועדה אלימות.
לטענת בעלי החנויות שמסרבות לרכוש את תעודת הכשרות של ועדת הרבנים, הם סובלים גם מהטרדות טלפוניות, ניסיונות סחיטה, איומים, השחתת רכוש והפרעה ללקוחות המנסים להיכנס לחנות.
במקרה אחד תועדה אלימות כלפי לקוח שביקש לרכוש מכשיר שאינו כשר.
רבנים אחדים ששמם הופיע על המודעות הקוראות להפגין כנגד החנויות טענו כי שמם מתנוסס על המודעות ללא ידיעתם, ואף פרסמו מודעות שהם מתנגדים להפגנות האלימות.
קהילות חרדיות נוספות בעולם, כגון בניו יורק הנהיגו גם הן מהלך דומה.
עצרות מתקיימות בריכוזים חרדיים בישראל ובעולם נגד "פגעי הטכנולוגיה" בראשות רבנים ואדמו"רים, הנושאים דברים נגד האינטרנט הלא-מסונן והסמארטפונים ומרחיבים על הסכנה הגדולה שבשימוש בהם.
על פי רוב, הציבור הדתי לאומי אינו משתמש בסלולרי הכשר אלא בטלפונים סלולריים רגילים.
ועדת הרבנים לענייני תקשורת היא עמותה חרדית שקמה בשנת 2004 במטרה להביא ליצירת טלפון סלולרי המשמש לשיחה בלבד, ללא תכונות אחרות הקיימות במרבית הטלפונים הסלולריים המודרניים.
בנוסף למגבלות הטכניות על המכשיר הכשר, הוועדה קובעת אילו מספרים ייחסמו, כך שבעלי "סלולרי כשר" לא יוכלו להתקשר אליהם.
בחיוג למספרים אלו מופיעה הודעה מוקלטת המודיעה כי זהו "מספר לא מורשה".
בכך למעשה התחילה מלחמה בין ועדת הרבנים למפעילי קווי הנייעס, שמחליפים מספר בכל פעם שהקודם נחסם.
בעת ייסודה היו חברי הוועדה: הרב צבי פרידמן נציג הליטאים, הרב ישראל פישביין נציג חסידות גור, הרב ברוך שרגא נציג הספרדים, הרב יוסף בנימין ואזנר נציג החסידויות והרב עמרם אופמן נציג העדה החרדית.
מספרמפעילבזקפלאפוןסלקוםהוט מוביילפרטנרפרי טלקום - x2oneאנאנטל, נטו-פוןרמי לוי תקשורתגולן טלקום
קווי טלפון של ועד בני תורה:
מספרמפעילסים מהדרין - מרכזיהסים מהדרין - 019
סלווה נקארה-חדאד היא שחקנית תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ערביה-ישראלית, זוכת פרס לנדאו.
סלווה נקארה נולדה וגדלה בחיפה.
התחנכה בתיכון הנוצרי-אורתודוקסי הערבי שבעיר הולדתה.
דודה הוא עורך הדין ואיש הציבור חנא נקארה.
נקארה היא בוגרת בית צבי – בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, רמת גן, בו למדה משנת 1977 עד 1980. נקארה הייתה במשך שנים רבות יועצת האמנותית וחברת הנהלת תיאטרון אל-מידאן.
בשנות ה-90 שיחקה בחיפה בהצגות: "בית קפה של ירח אוגוסט", בבימוי רוני ניניו.
"בדרך אל החתולים", "העלמה והמוות", בבימוי נולה צ'לטון.
ב-1987 שימשה שופטת בפסטיבל עכו.
במרץ 1993 שיחקה בהצגת יחיד במסגרת פסטיבל תיאטרונטו, "האבן הראשונה" מאת מרים יחיל וקס ובבימוי מכרם ח'ורי.
שעלתה גם בפסטיבל עכו בסוף אותה שנה.
נקארה הייתה מעורבת בתיאטרון אלמידאן מאז הקמתו ב-1994, שם שיחקה, בשנים 1999–2005, בהצגות "בית ברנרדה אלבה" מאת לורקה, "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס ובבימוי מוניר בכרי, "אי העיזים" מאת אגו בוטה ובבימוי מאזן ג'טאס, "אנרכיסט מפוקפק" מאת דריו פו.
בשנות ה-2000 הייתה שחקנית קבועה בתיאטרון אנסמבל הרצליה, שם שיחקה בהצגה אנטיגונה, בבימוי גדליה בסר, בשנת 2002 ובהצגה איפיגניה באאוליס בבימוי יוסי יזרעאלי בשנת 2009. וב-2011 שיחקה במחזה " המשרתות" בבימוי יעל קרמסקי.
בשנת 2002 שיחקה ב"הבימה" במחזה "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2006 שיחקה בהצגות של תיאטרון אל-קאסבה, רמאללה, "רוחות" מאת הנריק איבסן בבימוי קאמל באשה ו"הסערה" מאת שיקספיר בבימוי עמוס מוקדי.
בשנת 2007 שיחקה בהצגות "קפוצ'ינו ברמאללה" מאת סועאד עאמרי בבימוי נולה צ'לטון.
בתיאטרון אלמידאן "דרך הררית" מאת בבימוי אורנה עקאד.
ו"גשם שחור" בימוי אופירה הניג, שעלתה במסגרת פסטיבל ישראל.
בשנת 2008 שיחקה בהצגות תיאטרון אלמידאן, "כאב אהבה" מאת ובבימוי סאמח חיג'אזי.
ו"סיפור סתיו" בבימוי ניזאר זועבי.
בשנת 2009 שיחקה בהצגות "המסיק" בבימוי מוניר בכרי ו"הדירה" בבימוי מיכאל רונן.
בשנת 2011 שיחקה בתיאטרון חיפה במחזה "איש ואישה אחת", בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2013 השתתפה במחזה "זוז, אתה מסתיר לי את השמש", בבימוי אופירה הניג.
הפקה בינלאומית שחברו לה ארבעה תיאטראות אירופיים והופיעה גם בגרמניה ובשווייץ.
בשנת 2014 שיחקה ב"רוח ים" בתיאטרון חיפה, בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2017 שיחקה במחזה "שקולים" מאת יהושע סובול, בתיאטרון הקאמרי, בבימוי אלון טיראן.
בשנות ה-90 השתתפה במספר פרקים של הסדרה "רחוב סומסום".
ב-1992 השתתפה בהפקת ענק של ערוץ 4 הבריטי, מיני-סדרה בשם "הגדודים הגדולים" ("The Big Battalions") שהופקה בתקציב כולל של עשרה מיליון דולר בשלוש יבשות.
העלילה המפותלת והמסובבת מקשרת בין כל הגורלות של הנפשות הפועלות..
הסדרה צולמה בישראל ובלונדון והשתתפו בה גם טוביה צפיר ויואב צפיר.
ב-2004 שיחקה בדרמה "מכתוב", בבימוי אבי מוסל, סיפורו של קצין משטרה דרוזי, שמנסה לפענח את תעלומת הרצח של אשה
בשנים 2007–2012 (שלוש עונות) שיחקה בסדרה "עבודה ערבית" בבימוי רוני ניניו, ששודרה בשידורי קשת בערוץ 2. הסדרה זכתה בשורה של פרסים, בהם פרס האקדמיה לטלוויזיה לסדרה הקומית הטובה לשנת 2011.
ב-2019 כיכבה בסדרה "מונא" ששדורה בערוץ כאן 11, בתפקיד אמא של מונא.
ב-2023 כיכבה בסדרה "מדרסה" ששדורה בערוץ כאן חינוכית, בתפקיד אמא של אימאן, המורה בבית ספר דו לשוני יהודי - ערבי בירושלים.
ב-2025 גילמה את אמל מנסור, בסדרת המתח יאפא של כאן 11.
משחקה בסרט הזה זיכה אותה בתואר שחקנית השנה 1985.
"נאדיה" (1986), בבימוי אמנון רובינשטיין.
"חצוצרה בואדי" (2002), בבימוי לינה וסלבה צ'פלין.
דרמה בת 50 דקות שזכתה בציון לשבח בפסטיבל הסרטים חיפה 2006 בקטגוריית סרטי הדרמות.
"בחודש התשיעי" (2002), בבימוי עלי נסאר.
"Inshallah Walad" (2023), בבימוי אמג'ד אל-ראשיד.
סלוה בכר היא מבקרת ספרות וסופרת מצרייה.
בכר איבדה את אביה בגיל צעיר, אמה גידלה את ארבעת ילדיה לבד.
"עוד לא הייתי בת עשר, וכבר הכרתי את הסוגיות פלסטין, קובה ואלג'יר.
השירים האהובים עלי היו שירים פטריוטיים.
הערצתי את נאסר ושמעתי את כל הנאומים שלו ברדיו.
כאשר התקיפו האנגלים והצרפתים בשנת 1956, בכיתי ימים שלמים.
[...] אחרי התבוסה של 1967 הייתי אבודה לגמרי.
במשך חודשים לא ידעתי מה לעשות.
לא העזתי לשמוע רדיו או לקרוא עיתונים."
בכר סיימה לימודי כלכלה באוניברסיטת עין-שמס בשנת 1972 וביקורת תיאטרון בשנת 1976. בשנת 1977 היא חוותה בפעם הראשונה מקרוב את צורכי העניין בהתקוממות הלחם.
היא עזבה את מצרים לביירות במטרה להצטרף למאבק הפלסטיני.
היא עבדה בעיתון לבנוני והתחתנה עם גבר סורי.
עם הזמן הבנתי שהכתיבה היא לא רק שסתום, אלא היא המהות שלי".
בכר עבדה בתיאטרון ובקולנוע כמבקרת בקפריסין ובלבנון.
מאז שנת 1985 היא מתרכזת בכתיבה ספרותית.
היא מתגוררת שוב בקהיר מאז שנת 1987 ונחשבת לאחת הסופרות החשובות.
היא תומכת בדיאלוג בין העולם הערבי לעולם המערבי.
עיקר המוקד של כתיבתה הוא מעמד האישה בחברה המצרית.
היא כתבה עד כה 7 קובצי סיפורים, 7 רומנים ומחזה בשנת 2002 בשם"حلم السنين".
בשנת 2001 היא הוזמנה להרצות באוניברסיטאות שונות בארצות הברית.
אחרי ניצחונו של מוחמד מורסי בבחירות בשנת 2012 היא הביעה חשש מהעתיד לבוא.
אבל היא גם אומרת, שעכשיו נשים מדברות על הטרדה מינית ועל אונס, ושהאינטלקטואלים הליברלים לא הרבה יותר טובים ביחס אל האישה מאשר המוסלמים.
בכר אומרת, שכתיבתה מושפעת מאנטון צ'כוב, סרוונטס ומאיסבל איינדה.
ספריה מתורגמים לאנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית וסרבית.
לעברית תורגם סיפור אחד בתוך הקובץ "נעליים ללא עקבים".
גיבורת הסיפור, המכונה לכל אורכו סיידה (בעברית: אישה, גברת), היא עקרת בית כנועה ועלובה המגלה יום אחד שקול שמימי מבליח מתוכה.
היא מסתחררת מיכולת שירתה ומבקשת להשמיע לבעלה את קולה.
בעלה מסרב לשמוע אותה שרה, פורץ בצחוק ואומר ברחמים: "תשמעי סיידה.
את כבר בת ארבעים, ויש לך ארבעה ילדים.
במרכז הרומן הראשון שלה العربة الذهبية لا تصعد إلى السماء עומדת עזיזה, שנחשבת למשוגעת.
אישה כבת ארבעים מאלכסנדריה היושבת בכלא, כי הרבה את אביה החורג.
היא הייתה המאהבת שלו במשך שנים רבות, מבלי שאמה העיוורת ידעה על כך.
עזיזה חולמת לעלות השמיימה בכרכרה זהובה, מפוארת יותר מזו של המלך פארוק.
ברומן مقام عطية נדרשת עיתונאית לכתוב כתבה על עטיה ועל הקמת האנדרטה לזכרה.
קולות שונים מדברים ברבדים שונים של השפה הערבית על עטיה.
בקובץ הסיפורים زهرة المستنقع الوحيدة מתארת סלוא בכר את חיי האנשים בקהיר.
הרומן " البشموري" עוסק בהתקוממות של קופטים נגד בית עבאס במאה ה-9 .
הרומן הזה קיבל את הציון "אחד מ-100 הרומנים הערבים הטובים ביותר".
בכר טוענת שהמאבק הזה, לפני יותר מאלף שנים, היה מכריע עבור ההיסטוריה המצרית והערבית.
סלוודור סאנצ'ס סרן (בספרדית: Salvador Sánchez Cerén; נולד ב-18 ביוני 1944) הוא פוליטיקאי אל סלוודורי שכיהן בשנים 2019-2014 כנשיא אל סלוודור.
סנצ'ס נבחר מטעם החזית לשחרור לאומי פרבונדו מרטי אחרי ששימש קודם כסגן נשיא בשנים 2014-2009. בימי מלחמת האזרחים האחרונה היה מפקד של כוחות גרילה והיה הראשון מבין חברי הגרילה המהפכנית לשעבר שכיהן כנשיא.
סאנצ'ס סרן נולד בקצאלטפקה, והיה הבן התשיעי במשפחה בת 12 ילדים.
אביו היה נגר ואמו מוכרת בשוק.
הוא החל לעבוד בגיל צעיר עם הוריו, כדי לסייע בפרנסת המשפחה.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד הוראה בסן סלוודור, ומשהוסמך כמורה, עסק בכך במשך כעשור.
במהלך לימודיו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל לגלות עניין בפוליטיקה.
הוא הצטרף לתנועת סטודנטים שהתנגדה להתערבות האמריקנית בענייניהן של מדינות אחרות, בהן אל סלוודור עצמה.
בהמשך, הצטרף לתנועות נוספות, בהן תנועת החזית המאוחדת לפעולה מהפכנית (FUAR), המפלגה המהפכנית של אפריל ומאי (PRAM), האיחוד הדמוקרטי הלאומי (UDN) ומפלגת הפעולה החדשנית (PAR).