tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האשה הראשונה שנבחרה כצירה בסיים הייתה ד"ר , פעילה ציונית מגליציה.
בשנת 1934 פעל השלטון בפולין לצמצם את הייצוג של האופוזיציה ושל המיעוטים בפולין ושינתה את שיטת הבחירות לאזורית.
בעקבות זאת, החרימו הציונים השמאליים את הבחירות שהתקיימו בסתיו 1935 ונבחרו רק ארבעה נציגים יהודים: אמיל זומרשטיין איש הציונים הכלליים שהתמודד בגליציה, הרב יצחק רובינשטיין איש המזרחי שהתמודד בוילנה, וצלב וישליצקי שהיה נציג הסוחרים ויעקב לייב מינצברג איש אגודת ישראל שהתמודד בלודז'.
זמן קצר לאחר הבחירות נפטר וישליצקי והייצוג היהודי ירד לשלושה.
בתחילת 1936, בעקבות ערעור על תוצאות הבחירות, נכנס ד"ר יהושע גוטליב לסיים.
בבחירות בסתיו 1938 נבחרו מחדש אמיל זומרשטיין, ומינצברג, ונוספו עליהם יצחק שוורצברט כנציג מחוז קרקוב, וזיידנמן מהסוחרים וטרוקנהיים מאגודת ישראל בוורשה.
גם תחת השלטון הקומוניסטי, הפרלמנט היה רב מפלגתי (תחת מגבלות שונות).
בתחילת ימי פולין הקומוניסטית היה יחס של חבר פרלמנט לכל 60,000 תושבים, אך מפני חוסר מעשיותה השיטה הוחלפה לאחר 2 כהונות שמנו 425 ו-459 חברים (בהתאמה).
הסיים היה אחראי על מינוי : ראש הממשלה וממשלתו, מבקר המדינה, מועצת המדינה וחברי בית הדין לחוקה.
גם אישור התקציב והתוכניות הלאומיות נזקו לאישור הסיים.
בתקופה הקומוניסטית בוטל תפקיד "מרשל הסיים", ויו"ר הסיים נקרא יו"ר נשיאות הסיים
בראשות הסיים עומד מרשל הסיים.
הוא נבחר או מודח על ידי רוב מוחלט של חברי הסיים.
המרשל מנהל גם את הישיבות המשותפות של שני בתי הנבחרים של הפרלמנט הפולני.
כמו כן המרשל ממלא את מקום הנשיא במקרים הנקובים בחוקה.
כיום מכהנת בתפקיד אלז'בייטה ויטק ממפלגת חוק וצדק.
כהונת הסיים מסתיימת ארבע שנים לאחר תחילתה.
חברי הסיים (ברוב של שני שלישים) יכולים לפזר את הסיים לפני מועד זה.
אם לאחר המועד הנקוב בחוקה לא הורכבה ממשלה, חייב נשיא פולין לפזר את הסיים.
נשיא פולין רשאי גם לפזר את הסיים אם התקציב לא אושר ארבעה חדשים לאחר שהמממשלה הגישה אותו לסיים.
ברית השמאל הדמוקרטית: 49 מושבים.
מפלגת העם הפולנית: 30 מושבים.
ראשי הסיים בתקופת הרפובליקה השלישית
מהקמת הרפובליקה ב-1989 עד 1991: מיקולאי קוזקייביץ' (Mikołaj Kozakiewicz).
ינואר - אוקטובר 2005: ולודז'ימייז' צ'ימושביץ' (Włodzimierz Cimoszewicz)
אפריל- נובמבר 2007: לודוויק דורן (Ludwik_Dorn).
יוני - נובמבר 2015: מלגוז'אטה קידאווה-בלונסקה (Małgorzata Kidawa-Błońska)
הסייטה פארטידס (בספרדית: Siete Partidas, שבעת החלקים) הוא קובץ חוקים של קסטיליה מהמאה ה-13.
קובץ החוקים נערך בתקופת כהונתו של אלפונסו העשירי (1252–1284) ונקרא אז Libro de las Leyes (ספר החוקים).
במאה ה-14 הוסב שמו לסייטה פארטידס בהתאם למספר חלקיו.
הסייטה פארטידס נחשב לתרומה החשובה ביותר של ספרד להיסטוריה של המשפט והייתה לו השפעה רבה על החוק באמריקה הלטינית, בה היה החוק הנוהג עד המאה ה-19.
הסייטה פארטידס הכיל גם חוקים אנטי יהודיים, כגון חובת היהודים ללבוש סימן מזהה.
ויש הרואים בחלקים אלו דמיון רב לחוקי נירנברג ואת המצע החוקי לגירוש ספרד.
סייטסוואפ היא שיטה להבנה ולתיאור תבניות ג'אגלינג המתארת את קצב הזריקה והמסלול של חפצים באוויר.
בדומה לתווים בעולם המוזיקה, השיטה ביססה את מעמדה כשפה באמצעותה ניתן לתקשר ולהבין רצף של זריקות המתאפשרות לביצוע על ידי להטוטן אחד או רבים.
כך על ידי מיספור של זריקות לפי גובהן היחסי ולפי מערכת חוקים מתמטית, ניתן לכתוב סדרת מספרים שמתארת תבניות ג'אגלינג.
אפשר ליישם את השיטה לכל מספר של חפצים וידיים.
היא אינה מתייחסת לצורת הזריקה (לדוגמה, מאחורי הגב או מתחת לרגל) ואינה מבדילה בין חפצים שונים איתם אפשר ללהטט (לדוגמה כדורים, טבעות, אלות)
מאז המצאת השיטה בשנות ה-80 המוקדמות, הרחיב השימוש בסייטסוואפ את עולם הג'אגלינג לאין שיעור, בהוספה של זן חדש של תבניות למאגר הידע הקולקטיבי ובביסוס הידע אודות התבניות האפשריות לביצוע ואילו שאינן אפשריות.
השיטה פותחה במקביל ובאופן עצמאי על ידי 3 קבוצות של מתמטיקאים, שתיים מהן בקליפורניה בשנים 1982 וב-1985, והשלישית בקיימברידג' באותה השנה.
סייטסוואפ א-סינכרוני (ידועה גם כ"ונילה סייטסוואפ") היא השיטה הפשוטה והבסיסית ביותר של סייטסוואפ, השיטה מתארת מצב שבו כל יד זורקת בנפרד.
הזמן שבו מתקיים ג'אגלינג מחולק לחלקים שווים הנקראים "פעימות".
בכל פעימה זורקת יד אחת (ורק אחת) לסירוגין: בפעימה הראשונה ימין, השנייה שמאל וחוזר חלילה.
שני כדורים לא יכולים להזרק בו זמנית, גם לא מאותה יד.
השיטה לא מתחשבת בזמן התפיסה של הכדורים אלא רק בזמן הזריקה הבאה.
סייטסוואפ מתייחס לזמן ההחזקה של הכדורים כשווה, וזהו אחד מיסודות השיטה והצורה הטבעית והנפוצה ביותר.
אם זמן ההחזקה שווה התפיסה תמיד תהיה מעט לפני הזריקה הבאה, ועל כן הזריקה הבאה והתפיסה משלימות האחת את השנייה.
הזריקות השונות ממוספרות, מספר הזריקה מעיד כמה פעימות יעברו עד שהחפץ שנזרק ייזרק בשנית.
יד ימין זורקת רק בפעימות זוגיות ויד שמאל באי זוגיות או להפך, ולכן, בזריקות של מספרים זוגיים החפץ נוחת בחזרה באותה היד, בעוד שבזריקות של מספרים אי זוגיים החפץ מחליף ידיים.
המספר 0 הוא פעימה בזמן שבה ליד הזורקת אין חפץ לזרוק, המספר 1 מתייחס (לרוב) לזריקה שטוחה, העברה מיד ליד - מכיוון שכבר בפעימה הבאה החפץ צריך להזרק בשנית, המספר 2 הוא זריקה ממש נמוכה לאותה היד, לרוב בפועל מיושמת כהחזקה של החפץ למשך הזמן שבו הוא אמור להיות באוויר.
סדרת מספרים אם כן, מתארת סדרת זריקות.
רצף זריקות שחוזר על עצמו יוצג כרשימת המספרים הכי קצרה לפני חזרה מטעמי נוחות, כך, המספר 3 מתאר את הזריקות 3333...
וכו', נהוג לכתוב את המספר הגבוה בסדרה ראשון, כך, רושמים את הסדרות 315, 153 ו-531 כולן בצורה אחידה כ-531 (ובעצם הן מתארות את אותה התבנית כשמבצעים אותן ברצף).
דיאגרמות סולם, הידועות גם כדיאגרמות זמן - מרחב, היו אחת הדרכים הראשונות שמימשו את רעיון הסייטסוואפ והצליחו לתאר תבניות ג'אגלינג.
דיאגרמות סולם הן כלי להבנה של סייטסוואפ ומשמשות גם ככלי עבודה ללהטוטנים רבים.
הדיאגרמה מתארת תמונה של תבנית ג'אגלינג, מנקודת מבט עליונה.
כל יד שבתמונה מייצגת פעימה בזמן, כשהלהטוטן המדומה שבדיאגרמה צועד קדימה עם כל זריקה.
הפעימה הראשונה, פעימה 0, הוא הראשונה מלמעלה ו-11 היא הפעימה האחרונה בתחתית.
המספר שמקביל ליד שזורקת מעיד על גובה הזריקה, כל אחד מהקווים, סגול, כחול וירוק עוקב אחר מסלולו של כדור אחד.
כך למשל, אנו יכולים לראות שלאחר הזריקה של הכדור הסגול כ-5 בפעימה 0, הכדורים הבאים שנזרקים הם הכדור הכחול, הירוק, הירוק בשנית והכחול בשנית סה"כ 4 פעולות, לפני שבחמישית הכדור הסגול נזרק שוב.
חוק הממוצע חל על כל סייטסוואפ תקין,
"אורך המחזור": אורך המחזור הוא כמות הזריקות לפני שהתבנית חוזרת על עצמה.
אורך מחזור זוגי נחשב כא-סימטרי מכיוון שאותה היד מתחילה את המחזור החדש, באורך מחזור אי זוגי היד השנייה מתחילה את המחזור החדש ועל כן הוא נקרא - סימטרי.
"מספר כדורים": כמה כדורים יש בתבנית שלנו.
"סכום": סך כל המספרים בתבנית מחוברים.
"סייטסוואפ תקין": רצף מספרים שאפשר לבצע, בתאוריה, ובהמשכיות, ולא נוגד את הנחות היסוד או חוקי השיטה.
"סייטסוואפ לא תקין": רצף מספרים שאי אפשר לבצע, או נוגד אחת מהנחות היסוד של השיטה.
סייטסוואפ: 2 סכום: 2 אורך המחזור: 1 כדורים: 2
סייטסוואפ: 501 סכום: 6 אורך המחזור:3 כדורים: 2
סייטסוואפ: 531 סכום: 9 אורך המחזור:3 כדורים: 3
שיטות בדיקה ל"תקינות" של סייטסוואפ
לא כל סדרת מספרים מתארת תבנית לפי סייטסוואפ.
כדי לקבוע האם סייטסוואפ הוא תקין, מספר הכדורים לפי חוק הממוצע חייב לצאת שלם.
אבל, חוק הממוצע מתקיים גם על חלק מסייטסוואפים לא תקינים, ולכן, לבדו, הוא אינו כלי מספק לבדיקה.
אחרי שמוודאים שמספר הכדורים שלם, יש לקבוע האם אף אחד מהכדורים לא מתנגשים זה עם זה.
כאשר שני כדורים נזרקים לגבהים שבהם הם אמורים להזרק בפעם הבאה באותה הפעימה, נוצרת התנגשות, שהופכת את הסייטסוואפ ללא תקין.
אם נתעד ברישום את זמני הזריקות (פעימות) והזריקות נוכל לראות בבירור איפה נוצרת התנגשות, ניקח את הסייטסוואפ 531 כדוגמה
מכיוון שכל כדור ייזרק בפעם הבאה בפעימה נפרדת אין בסייטסוואפ התנגשויות והסייטסוואפ תקין.
לעומת זאת, ניקח לדוגמה את הסייטסוואפ 513
אפשר לראות שהכדורים שנזרקים בפעימות 0,2,4 מתנגשים, כמו גם הכדורים שנזרקים בפעימות 3,5,7 והכדורים שנזרקים בפעימות 6 ו-8, מכאן שהסייטסוואפ אינו תקין - כל שלושת הכדורים שבו מתנגשים.
בשימוש בחשבון מודולרי ניתן לקצר את הטבלה, ולבדוק התנגשיות לפי מחזור אחד בלבד.
כדי לבצע זאת, יש להוסיף עוד שורה בטבלה בה רושמים את הסכום בשארית חילוק של אורך המחזור:
כך למשל ניקח לדוגמה את הסייטסוואפ 813:
גם המספר 5 וגם המספר 8 משאירים שארית 2 כשמחלקים אותם באורך המחזור 3. מכאן אנו יכולים לדעת שכל הכדורים בתבנית מתנגשים מבלי לרשום מספר מרובה של מחזורים.
עוד שיטה לפישוט תהליך בדיקת ההתנגשויות, היא שימוש בחוק שבעזרתו אפשר לזהות התנגשויות רבות ללא טבלה כלל: כאשר יש שני מספרים בסייטסוואפ, והראשון מביניהם גדול, אם המרחק (בפעימות) בין שני המספרים שווה להפרש ביניהם הסייטסוואפ אינו תקין, לפי חוק זה אפשר לשלול מראש צירופים כ-43, או 3_5.
אם מוסיפים או מחסרים את המחזור לאחד מהמספרים בסייטסוואפ תקין מקבלים סייטסוואפ תקין חדש עם כדור אחד יותר או פחות בהתאמה.
אם מוסיפים או מחסרים 1 לכל המספרים בסייטסוואפ תקין מקבלים סייטסוואפ תקין חדש עם כדור אחד יותר או פחות בהתאמה.
אפשר להחליף "טו סוואפ" (מכאן מקור השם סייטסוואפ) בין שני כדורים בסייטסוואפ תקין – כאשר משאירים את זמן הזריקות והנחיתות של הכדורים זהה אבל משנים את הסדר שבו הם נוחתים.
למשל ניקח את התבנית 33, אם זרקנו את הכדור הראשון בפעימה הראשונה ואת הכדור השני בפעימה השנייה הרי שהפעם הבאה שהכדורים האלו יזרקו יהיו בפעימה הרביעית והחמישית בהתאמה, אם נחליף בין הכדורים, הכדור הראשון ייזרק שוב בפעימה החמישית והכדור השני יזרק בפעימה הרביעית - מכאן שמספריהם החדשים יהיו 42.
עד כה, סייטסוואפ בחנה את הזריקות שלנו, ומתי פעם באה ייזרק כדור, עוד דרך לגשת לנושא, היא לבחון את ה"מצב" של הכדורים באוויר, זאת אומרת לא להסתכל רק על כדור אחד בכל פעימה אלא לראות את התמונה השלמה של התבנית.
הדיאגרמה שמצד שמאל מתארת את כל המצבים האפשריים ל-3 חפצים ועד לגובה מקסימלי 5, ואת כל המעברים האפשריים ביניהם, אם נעקוב אחרי החצים והמספרים כל סייטסוואפ שיחזיר אותנו למצב בו התחלנו הוא תקין.
כל סייטסוואפ ניתן לתיאור בעזרת דיאגרמת מצב אבל אם מעלים את הגובה המקסימלי, הדיאגרמה גדלה לממדי ענק.
אם נחזור ונתבונן בדיאגרמה מצד ימין, בפינה השמאלית התחתונה מופע המצב --XXX, שהוא גם המצב היחיד שניתן לחזור אליו על ידי זריקה אחת בלבד, מצב זה נקרא מצב "קרקע", המצב של תבניות הג'אגלינג הבסיסיות, קסקייד ופאונטיין.
ללהטוטנים, חשובה ההפרדה בין סייטסוואפים שעוברים דרך מצב קרקע, לכאלה שלא עוברים.
סייטסוואפ שלא עובר במצב קרקע נקרא סייטסוואפ במצב "מרוגש".
סייטסוואפ סינכרוני מתאר תבניות שבהן שתי הידיים זורקות ביחד בכל פעימה, תבניות אלו, יחסית נפוצות בעולם הג'אגלינג, במיוחד במספרים זוגיים של כדורים, אבל גם במספרים אי זוגיים ואפילו בתרגילים פשוטים ב-3 כדורים.
מכיוון שבכל פעימה מתבצעות 2 זריקות, הפעימה נרשמת בתוך סוגריים עם פסיק בין שני המספרים, לדוגמה (4,4).
מטעמי נוחיות ושמירה על עקביות, מכפילים ב-2 את גובה הזריקה של כל מספר בסייטסוואפ סינכרוני.
למשל, תבנית "פאונטיין" סינכרונית ב-4 כדורים (2 כדורים בכל יד) הייתה אמורה תאורטית להרשם כ(2,2) מכיוון שכל כדור נזרק שוב בפעימה שאחרי הבאה, אבל בפועל התבנית נרשמת כ(4,4) וזה משתי סיבות עיקריות:
1. כדי לשמור על התאמה לסייטסוואפ א-סינכרוני, ההכפלה ב-2 גורמת למספרים לתאר את אותן זריקות בשתי השיטות, אחרת הזריקה של 4 כדורים בסייטסוואפ סינכרוני הייתה נכתבת כ-2, אל מול 4 בסייטסוואפ א-סינכרוני.
2. כדי לשמור על חוק הממוצע, בעזרת ההכפלה אפשר עדיין לראות את מספר הכדורים בתבנית לפי החוק.
כתוצאה של ההכפלה סייטסוואפ סינכרוני משתמש רק במספרים זוגיים.
אפשר לדמיין את ההכפלה כהוספה של פעימה ריקה, בין כל פעימה לפעימה כמו בדיאגרמת הסולם שמימין.
לזריקות שמחליפות יד נוסף X אחרי המספר לסימון, למשל התבנית מהדיאגרמה, של התרגיל "בוקס" בשלושה כדורים (4,2X) (2X,4)
דרך לרשום מצבים בסייטסוואפ סינכרוני היא לרשום אחד על יד השני את המצב של כל יד כאשר כל משבצת מסמנת 2 פעימות כך למשל -XXX XX מתאר מצב שבו בפעימות 2 ו-4 נוחת כדור בכל יד, ובפעימה 6 רק ביד שמאל.
מולטיפלקס הוא שם לזריקה של יותר מכדור אחד מאותה היד באותה הפעימה.
הוא נכתב על ידי סימון בסוגריים מרובעים, הסימון [43] לדוגמה, מסמן פעימה אחת שבה נזרקים מאותה היד 2 כדורים לגבהים שונים 3 ו-4, כל זריקה יכולה להכלל במולטיפלקס חוץ מהזריקה 0 (שיכולה להכלל תיאורתית אבל לא נכללת מסיבות ברורות).
דופלקס הוא השם לזריקה של שני כדורים מאותה יד, טריפלקס של שלושה, קואדרופלקס של ארבעה וכן הלאה, למרות זאת, נהוג בעולם הג'אגלינג להשתמש במונח הכללי מולטיפלקס לתיאור כל המולטיפלקסים השונים.
על מנת להבדיל גם בעל-פה בין מולטיפלקסים לזריקות רגילות נהוג לחבר את המספרים למספר דו ספרתי, התבנית 23[43] תקרא כארבעים ושלוש, שתיים, שלוש.
חוק הממוצע ממשיך לחול גם על מולטיפלקסים, כדי שהסייטסוואפ יהיה תקין אנו מחברים את סכום המספרים ומחלקים באורך המחזור, כשהזריקות שבתוך הסוגריים נחשבות כזריקה אחת (מתרחשות באותה הפעימה) 4+3+2+3 = 12/אורך מחזור 3 = 4 כדורים.
"התנגשויות" שהוזכרו בתת-נושא הרלוונטי, במקרה של מולטיפלקסים הן חלק הכרחי מן התבנית, אם משתמשים בשיטת הרישום של כל פעימה וזריקה, יש לוודא שבכל פעימה שבה מתבצעת זריקת מולטיפלקס יש את מספר הכדורים הרלוונטי, ושבפעימות עם זריקות רגילות אין התנגשויות.
כדי למנוע התנגשויות פיזיות באוויר או את הצורך לתפוס שני כדורים בבת אחת.
נהוג להשתמש ב"זמני החזקה" שונים או בזריקה 2 כהחזקה בפעימה שלפני המולטיפלקס.
בהסבה של מצבים לזריקות מולטיפלקס, אי אפשר להשתמש בשיטה הבינארית, מכיוון שיש יותר משני משתנים.
סייטסוואפ לא מתייחסת לכמה ידיים משתתפות בתבנית, השיטה קובעת רק את סדר הכדורים, כל סייטסוואפ תקין ניתן לביצוע בכל מספר ידיים (לא כולל 0).
השימוש בסייטסוואפ בפאסינג (מסירות בין שני להטוטנים או יותר) הוא יחסית פחות נפוץ, זאת משום שפאסינג הוא תחום קשה יותר של ג'אגלינג, והשיטה המתמטית יותר קשה להבנה.
ועם זאת, רבות מהתבניות הפופולריות בתחום הפאסינג נוצרו דרך שימוש בסייטסוואפ שהוא חלק בלתי נפרד מהתפתחות התחום.
בסייטסוואפ א-סינכרוני בסיסי בכל פעימה נזרק כדור אחד.
שיטה זה עובדת גם ליד אחת, 3 או 4 ידיים ואפילו יותר.
כך נראית טבלה המתארת את הסייטסוואפ 756 (תקין ל-6 כדורים), המבוצע על ידי שני להטוטנים (4 ידיים):
אפשר לראות בטבלה שכל אחד מהלהטוטנים זורק רק בחצי מהפעימות, מכאן נוצרת חלוקה ל־2 סוגים של סייטסוואפים, שמתקיימים יחד, כאשר מעורב יותר מלהטוטן אחד: מקומי, וגלובלי.
הסייטסוואפ הגלובלי הוא הסייטסוואפ התקין, שמתאר את התבנית השלמה של כל הכדורים באוויר, תיאור גרפי של סדר הזריקות בטבלה כמו הטבלה שלמעלה יהיה בצורת זיג זג בין שני הלהטוטנים.
במקרה של הטבלה המתוארת, הסייטסוואפ הגלובאלי הוא 756.
הסייטסוואפ המקומי הוא רצף הזריקות שכל להטוטן מבצע באופן עצמאי ובלי תלות בחוקי התקינות של סייטסוואפ.
תיאור גרפי של סדר הזריקות יהיה בצורת שני קווים ישרים אופקיים.
במקרה של הטבלה המתוארת הסייטסוואפ המקומי של שני הלהטוטנים הוא 765 - סייטסוואפ לא תיקני בתור סייטסוואפ סולני.
אם אורך המחזור של הסייטסוואפ הגלובאלי הוא שונה ממספר הלהטוטנים או מכפולה של מספר הלהטוטנים, הסייטסוואפ המקומי תמיד יהיה אותו סייטסוואפ לכל הלהטוטנים אך בהטיית זמן, למשל 765 מול 576.
לעיתים, בסייטסוואפ ביותר משתי ידיים, נהוג לחלק את מספרי הזריקות במספר שיביא את כמות הידיים ל-2, זאת כדי שהזריקות יתאימו לגבהים של זריקות רגילות בסייטסוואפ ב-2 ידיים.
כך למשל, בסייטסוואפ ב-4 ידיים נהוג לעיתים לחלק את כל מספרי הזריקות ב-2. שיטה זו, אינה מאוד נפוצה כי היא יוצרת מספרים לא שלמים במסירות (במיוחד עם מחילים אותה על יותר מ4 ידיים ואז נוצרים שברים קטנים מחצי).
כשמחלקים את המספרים נהוג להוסיף למסירות את האות P לציין שזו מסירה.
סייטסוואפ לא קובעת איך להעמיד את הלהטוטנים במרחב, ניתן להעמידם בכל צורה אפשרית, והיא גם אינה מתייחסת לסדר הידיים הזורקות, אבל, ישנה צורה מקובלת לסדר הזריקות והיא א' יד ימין, ב' יד ימין, ג' יד ימין א' יד שמאל, ב' יד שמאל ג' יד שמאל (במקרה של שלושה להטוטנים)
מקרה יותר נפוץ הוא שני להטוטנים.
במקרה זה, אם שומרים על הסדר המקובל, זריקות של מספרים אי זוגיים נהיות מסירות ללהטוטן השני וזריקות של מספרים זוגיים לא מחליפות צד.
חצי מהמספרים האי זוגיים, ימסרו ליד ימין של הלהטוטן השני וחצי ליד שמאל, לכן 1,5,9 וכו' ימסרו מלהטוטן א' באלכסון ומלהטוטן ב' בקו ישר, בעוד ש3,7 וכו' ימסרו מלהטוטן א' בקו ישר ומלהטוטן ב' באלכסון.
כנ"ל לגבי המספרים הזוגיים, אלו שהם כפליים מספר זוגי יישארו באותה יד ואלו שהם כפליים מספר אי זוגי יזרקו ליד השנייה.
2,6 וכו' יישארו אצל אותו להטוטן אך יחליפו יד, בעוד ש 4,8 וכו' נשארים אצל אותו הלהטוטן באותה היד.
סייטסוואפ א-סינכרוני ליד אחת נפוץ בעיקר בתחום הדיאבולו, מכיוון שיש רק יד אחת, המספרים השונים מקבילים לכפליים ערכם בסייטסוואפ רגיל ב-2 ידיים, 1 הוא "החזקה" או זריקה מאוד נמוכה, 2 הוא מקביל ל-4 בסייטסוואפ רגיל וכו'.
על אף שהרבה תבניות פאסינג מתבססות על קצב א-סינכרוני, עדיין יש רוב משמעותי לתבניות סינכרוניות, כל סייטסוואפ סינכרוני (בעל שתי זריקות בכל פעימה) ניתן לטרנספורמציה פשוטה לסייטסוואפ ב-4 ידיים, שיטת הטרנספורמציה עובדת לפי הסדר: (א' ימין, ב' ימין) (א' שמאל, ב' שמאל):
כל אחד מהלהטוטנים מקבל צד בסוגריים, כך, סייטסוואפ סינכרוני נרשם כ- (ימין, שמאל), להטוטן א' תמיד יקבל את צד ימין ולהטוטן ב' תמיד יקבל את צד שמאל.
X ב-4 ידיים הופך ל-P, מסירה, באופן טבעי מכיוון שהוא חוצה צד בסוגריים.
מכיוון שכל המספרים זוגיים בסייטסוואפ סינכרוני, החלוקה ב-2 לא כוללת שברים ולכן נפוצה יותר מבפאסינג סייטסוואפ א-סינכרוני.
באותה צורה כמו בסייטסוואפ א-סינכרוני, חצי מהמסירות נמסרות בקו ישר וחצי באלכסון, אך הפעם שני הלהטוטנים מוסרים את אותם המספרים ישר ובאלכסון.
כך, 2X ו6X הופכים להיות 1P ו-3P ונמסרים ישר, כאשר 4X ו8X הופכים להיות 2P ו-4P ונמסרים באלכסון.
כדי לוודא לאן נזרקים הכדורים שאינם מסירות אנו מחלקים ב-2 ומשתמשים בזריקות המקבילות בסייטסוואפ סולני.
הרחבת השיטה למסירות בקצב סינכרוני ליותר מ-2 להטוטנים משתמשת בשיטה הלא נפוצה להרחבת סייטסוואפ סינכרוני (...y,y,y) שיטה זו עובדת לפי אותו עקרון של סייטסוואפ סינכרוני רגיל, רק שבין כל זריקה נוספת עוד פעימה ריקה על כל כדור שנוסף לביט.
דרך יותר מקובלת ליצור תבניות התמסרות סינכרוניות היא להעמיד מספר סייטסוואפים סולנים בטבלה, ולהחליף זריקות בודדות בתבנית למסירות, העיקרון פשוט: שני להטוטנים מקבלים בפעימה מסוימת כדור, במקום שלהטוטן א' יזרוק לעצמו ולהטוטן ב' יזרוק לעצמו להטוטן א' מוסר לב' וב' לא'.
את אותו עקרון ניתן ליישם גם על מספר רב של להטוטנים.
שיטת פרישאק (Prechac) היא שיטה ליצור תבניות פאסינג סימטריות, קאנוניות, בשימוש בסייטסוואפ סולני.
השיטה מתבססת על החוקים למודולציה של סייטסוואפ, ובאמצעותה ניתן ליצור בפשטות תבניות רבות.
השיטה מאוד פופאלרית בקהילות הג'אגלינג הגרמניות והצרפתיות, ומהווה חידוש משמעותי שנוסף לעולם הפאסינג לקראת סוף שנות ה-90.
לפי שיטת פרישאק אפשר להציב כל סייטסוואפ סולני בטבלה שהשורות בה הן כמספר הלהטוטנים והעמודות מייצגות קאנון שווה של המחזור, אם המחזור זוגי מספר העמודות שווה לאורך המחזור ואם הוא אי זוגי מספר העמודות שווה לאורך המחזור כפול מספר הלהטוטנים.
לכל אחת מהזריקות ניתן להוסיף או לחסר 1 חלקי מספר הלהטוטנים המשתתפים מאורך המחזור ולהוסיף את האות P לזריקה.
לדוגמה, אם מספר הלהטוטנים הוא 2 ואורך המחזור הוא 4 ניתן להוסיף או לחסר חצי 4 = 2 ולהוסיף את האות P לכל אחד המספרים בסייטסוואפ.
ס"כ הכדורים בתבנית שווה לס"כ הכדורים בסייטסוואפ הסולני כפול מספר המשתתפים +- כדור על כל P שנוסף בהתאמה לצורת הוספת הP על ידי חיבור או חיסור.
זמן החזקה (אנגלית dwell time) מתייחס לזמן, שבו הלהטוטן מחזיק את הכדור ביד בין זריקה לזריקה.
זמן החזקה ארוך יחסית מביא לתבנית איטית, בעוד שזמן החזקה קצר יחסית מביא לתבנית מהירה.
זמן ההחזקה משתנה בין להטוטן ללהטוטן וגם בקשר ישיר לתבניות שונות שאותו להטוטן מבצע.
זמן התפיסה הממוצע ברוב התבניות, הוא בין חצי פעימה לפעימה שלמה אחרי שהיד הזורקת שחררה את הכדור, לפיכך, ומכיוון שבסיטסוואפ בשתי ידיים כל יד זורקת פעם ב-2 פעימות זמן ההחזקה הממוצע הוא בין פעימה לפעימה וחצי.
שינוי של זמן ההחזקה לאורך לא אחיד נוגד את הנחות היסוד של סייטסוואפ, אך במציאות, להטוטנים משתמשים לעיתים בזמן החזקה לא אחיד, בתרגילים ספציפיים בהם קשה יותר לשמור על זמן החזקה אחיד, או כדי לאפשר לעצמם יותר חופש וגמישות פעולה - "למתוח" את התבנית שהסייטסוואפ מכתיב.
זמן החזקה לא אחיד, שימושי במיוחד בהגדרות מקרים חריגים ותבניות לא שוות מבחינה קצבית, ובתבניות עם זריקות מולטיפלקס, כדי להימנע מהתנגשויות או צורך לתפוס שני כדורים בבת אחת.
מעבר לתרומה הכללית לעולם הג'אגלינג על ידי הוספה של אין ספור תבניות חדשות למגוון האפשרויות, סייטסוואפ משמשת ככלי ללהטוטנים רבים בעבודה בשגרת האימונים.
מכיוון שהשיטה אינה מתארת סוגים שונים של זריקות היא משאירה חופש רב בצורת הביצוע של רצף המספרים.
כך להטוטנים נוהגים לקחת סייטסוואפ ולשנות את צורת הזריקה (מאחורי הגב, מתחת לרגל ועד זריקות גוף רבות ומגוונות) או את צורת התפיסה, או להוסיף מימד של תנועה בחלל, כל זאת תוך כדי שימוש באפשרויות הטמונות בכל אחד מהמספרים.
סייטסוואפ עוזר ללהטוטנים רבים ללמוד תרגילים קשים, כשבאמצעותו אפשר להשתמש באחת מצורות המודולציה כדי להפיק סייטסוואפ דומה אך במספר קטן של כדורים או אורך מחזור קצר יותר.
בתחום הפאסינג (התמסרות בין שני להטוטנים או יותר) סייטסוואפ ממשיך לאפשר למחשבה על תבניות חדשות שלא נוסו, מכיוון שמגוון האפשרויות הוא רחב יותר, וקשה יותר ליצור תבניות ללא עזרת השיטה מאשר בלהטוטנות סולנית, התפתחות התחום קשורה הדוקות בשיטה.
קיימות תוכנות חינמיות רבות שמאפשרות לראות הדמיה של להטוטן מבצע תרגילים, וסייטסוואפים שונים:
http://quantumjuggling.com/ סימולטור חדש ומשוכלל מבית היוצר של פול קילמק אחד ממציאי השיטה.
http://www.jug.co.il אתר לימוד תרגילים בכדורים בעברית, המשתמש בסימולטור jugglingLab ומכיר גם אותו.
Salesforce.com היא חברת תוכנה אמריקאית העוסקת בשירותי מחשוב ענן ומספקת שירותי תוכנה כשירות (SaaS) לניהול קשרי לקוחות (CRM) וכן פלטפורמת פיתוח (PaaS) לאפליקציות עסקיות (Force.com) עבור ארגונים, דרך רשת האינטרנט.
מטה החברה שוכן בסן פרנסיסקו, בנוסף לעשרות משרדים ברחבי העולם.
היא נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת הסימול CRM.
החל מאוגוסט 2020, סיילספורס היא מרכיב במדד דאו ג'ונס.
סיילספורס דורגה במקום ה-120 במהדורת 2026 של רשימת Fortune 500, עם הכנסות של 37.895 מיליארד דולר.
החברה נוסדה בשנת 1999 על ידי מארק בניוף, בדירה שכורה בסן פרנסיסקו, לאחר שעזב את חברת אורקל בה היה סגן נשיא.
בניוף הצהיר על רצונו לשנות את המודל המסורתי של עולם התוכנה לתוכנה בענן – Saas, בנוסף הוא טבע גם את המונח "platform as a service".
סיילספורס רשמה את הרווח הראשון שלה, של 3.5 מיליון דולר, בשנת הכספים שהסתיימה בינואר 2004, על הכנסות של 96 מיליון דולר.
ביוני 2004, ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
מניית החברה זינקה בכ-50% ביום המסחר הראשון.
החברה גייסה בהנפקה 110 מיליון דולר.
בשנת 2012 רכשה את חברת Heroku המפתחת פלטפורמה כשירות במודל ענן (Platform as a service) תמורת 212 מיליון דולר.
ביוני 2019 רכשה חברת סיילספורס את חברת Tableau המתמחה ביישומי ניתוח נתונים בסכום של כ-15.7 מיליארד דולר.
המוצרים של החברה נשענים על מודל "על-פי דרישה" (On-Demand), דרך רשת האינטרנט, זאת לעומת המודל המסורתי בו התוכנה מותקנת על מחשב הלקוח ונמכרת על בסיס רישיון.
החברה מספקת ללקוחותיה מערכות שונות, הניתנות להתאמה אישית, לניהול תהליכי שיווק, מכירות ושירות בארגונים.
לחברה מעל 92,000 לקוחות המשרתים מיליוני משתמשי קצה ב-16 שפות שונות (2011).
בינואר 2006 השיקה החברה את ה-AppExchange, המאפשר להוריד וליצור אפליקציות שונות, שנוצרו על ידי מפתחים עצמאיים ונותנות ללקוח אפשרויות להתאמה אישית של התוכנה לפי צרכיו.
בשנת 2007 השיקה החברה פלטפורמה לפיתוח של תוכנות לפי-דרישה בשם Force.com.
התאמה של המערכת נעשית בעזרת כלים של המערכת ובעזרת סביבת הפיתוח Force.com, קוד בשם APEX וסביבת פיתוח מסכים בשם VisualForce.
Salesforce.com מפעילה בישראל משרדים בתל אביב ונצרת.
לחברה ישנם מספר שותפים בישראל.
מנכל"ית מרכז המחקר והפיתוח היא אפרת רפפורט.
ביוני 2010 הכריזה החברה על גרסה ראשונה של מערכת ה-CRM מתוצרתה עם תמיכה מלאה בעברית.
באוגוסט 2011 רכשה החברה עבור כ-30 מיליון דולר את הסטארט-אפ הישראלי Navajo Systems, שפיתח שירותי אבטחת מידע למחשוב ענן, בה השקיעה קרן הון הסיכון JVP.
בעקבות הרכישה הקימה Salesforce מרכז מחקר ופיתוח ראשון בישראל.
ביולי 2016 סלקום הטמיעה מערכת CRM על פלטפורמה של Salesforce.
ביולי 2018 רכשה החברה את חברת דאטורמה הישראלית תמורת יותר מ-800 מיליון דולר.
במאי 2019 רכשה את הסטארט-אפ הישראלי בונובו, העוסק בניתוח של שיחות קוליות וגם התכתבויות אימייל וצ'אטבוטים באמצעות בינה מלאכותית.
באוגוסט 2019 הודיעה סיילספורס כי רכשה את קליקסופטוור טכנולוגיות מקרן פרנסיסקו פרטנרס תמורת 1.35 מיליארד דולר.
בספטמבר 2024 הודיעה סיילספורס על רכישת חברת און קומפני, שבה כבר החזיקה ב-10% מהבעלות, תמורת 1.9 מיליארד דולר במזומן.
בנובמבר 2025 הודיעה סיילספורס על רכישת חברת Doti AI, המפתחת פלטפורמת ידע פנים-ארגוני מאובטחת, תמורת כ-100 מיליון דולר.
סָיילָאס טוֹלְבּוֹט , היה קצין בצבא ובצי הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית (1775–1783), חבר הקונגרס ומפקדה של הפריגטה "קונסטיטושן" מ-1799 עד 1801.
לפני מלחמת העצמאות, עם התגברות המתיחות בין המושבות לשלטון הבריטי, הצטרף לאחת המיליציות הפטריוטיות באזור מגוריו והגיע בה לדרגת קפטן.
ב־1 ביולי 1775, כחודשיים וחצי לאחר פרוץ הקרבות, מונה טולבוט לקפטן בצבא הקונטיננטלי.
הוא השתתף במצור על בוסטון (אפריל 1775 – מרץ 1776), ולאחר נסיגת הבריטים מן העיר עבר עם צבא וושינגטון להגנה על ניו יורק.
ב-17 ביוני 1776 פיקד על אחת משתי ספינות הבערה, שניסו לתקוף ולהעלות באש שתי אניות מלחמה בריטיות במעלה נהר הדסון.
ההתקפה נחלה הצלחה חלקית וטולבוט עצמו נכווה, אך עלה בידו להיחלץ ולהגיע עם אנשיו לחוף.
ב-10 באוקטובר 1777 הועלה לדרגת מייג'ור, גמול על אומץ ליבו בפעולה נגד האניות הבריטיות.
באותו זמן נטל חלק בהגנה על פורט מיפלין שבפילדלפיה, במהלכה נפצע שוב.
בקיץ 1778, לאחר שהחלים בביתו, הצטרף לצבא הנלחם ברוד איילנד.
באוקטובר אותה שנה, אחרי נסיגת הצבא האמריקני מן האי והתבססותו ביבשת, קיבל טולבוט לפיקודו את הספינה "הוֹק" (Hawke), סְלוּפּ חמושה בשני תותחי 3 ליטראות, אותה ציוות בחיילים מן הצבא.
משימתו הייתה ללכוד את "פִּיגוֹט" (Pigot), סְקוּנֶר חמוש בשמונה תותחי 12 ליטראות, שהוצב על ידי הבריטים בתעלת השיט המזרחית של מפרץ נאראגאנסט כדי לשלול מן האויב את האפשרות לתגבר את כוחותיו בדרך הים.
בהתקפת פתע נועזת, בליל ה־28 באוקטובר 1778, תקפו אנשיו של טולבוט באש רובים מטווח קרוב את הספינה הבריטית העוגנת, פשטו על סיפונה והכניעו אותה ללא כל אבדות מצדם.
"פיגוט" נלקחה שלל וטולבוט הועלה לדרגת לוטננט־קולונל.
באביב 1779 קיבל טולבוט לפיקודו את הסלופ "ארגו", ויחד עם כלי שיט אחרים מן "הצי של וושינגטון" עסק בלכידת פריבטירים בריטיים ולויאליסטיים שחיבלו בספנות המסחרית לאורך חופי לונג איילנד ודרום מסצ'וסטס.
בתוך תקופה קצרה הצליחו טולבוט ואנשיו להכניע וללכוד שישה פריבטירים וספינות סוחר אחדות.
האניות נמכרו, ודמי השלל חולקו בין אנשי הצוות על פי חוק השלל הימי.
שמעו של טולבוט הגיע לאוזני הקונגרס, וב-17 בספטמבר 1779 הוא מינה אותו לקפטן בצי הקונטיננטלי והורה להעמיד לפיקודו אנייה התואמת את דרגתו החדשה.
מאחר שלא נמצאה אותה שעה אונייה מתאימה, קיבל טולבוט בינתיים את הפיקוד על הפריבטיר "ג'נרל וושינגטון", ספינת סוחר שחומשה ב-19 תותחים ולה 120 אנשי צוות.
איתרע מזלו של טולבוט, ולאחר שהצליח ללכוד אניית שלל אחת, נתפסה ספינתו על ידי אה"מ "קאלודן" והוא ואנשי צוותו נפלו בשבי.
טולבוט נלקח אל אניית הכלא אה"מ "ג'רזי" וממנה אל בית סוהר צבאי בניו יורק.
באמצע נובמבר 1780 נשלח יחד עם שבויים נוספים אל בית הכלא הצבאי בנמל פלימות' שבאנגליה.
בדצמבר 1781 הוחלף בתמורה לקצין בריטי שנשבה על ידי האמריקנים, ובאביב 1782 שב אל ניו יורק.
מפקד "קונסטיטושן" ותחנת הצי האמריקני בסנטו דומינגו
לאחר המלחמה פורק הצי הקונטיננטלי בשל הקושי של המדינה הצעירה לממן את החזקתו.
כלי השיט נמכרו וצוותיהם שוחררו מן השירות.
טולבוט התיישב בג'ונסטאון, ניו יורק, והיה חבר האספה של מדינת ניו-יורק מ-1792 עד 1793 וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית מ-1793 עד 1794. במהלך כהונתו העביר הקונגרס את חוק ההתחמשות הימית, המורה על הקמתו מחדש של הצי המלחמתי ועל בניית שש פריגטות לצורך המלחמה בקורסארים הברברים.
טולבוט נבחר להיות אחד ממפקדי האניות החדשות, וב-3 ביוני 1794 קיבל מידי ג'ורג' וושינגטון מינוי לקפטן בצי של ארצות הברית.
שלוש הפריגטות הראשונות הושקו ב-1797 ובנייתן הושלמה ב-1798. ברם, העבודה על שלוש האחרות התנהלה בעצלתיים בשל התנגדות חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, נציגי האיכרים ובעלי האדמות, שלא ראו בעין יפה את הקמתו מחדש של הצי.
על רקע זה יש לראות את הצו שקיבל טולבוט ביוני 1796 – לחדול מן הפיקוח על בנייתה של "פרזידנט" ולצאת אל איי הודו המערבית כדי לשאת ולתת עם הבריטים על שחרורם של ימאים אמריקנים שנתפסו וגויסו בכפייה לאניות הצי המלכותי.
באוגוסט 1798 שב טולבוט לניו יורק.
הוא פיקח על הסבתה של ספינת הסוחר "ג'ורג' וושינגטון" לאניית מלחמה, ועם השלמת המשימה, במאי 1799, קיבל את הפיקוד על הפריגטה "קונסטיטושן" ועל תחנת הצי האמריקני בסנטו דומינגו.
באותו זמן התנהלה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת, שהתבטאה בעיקר בתפיסת ספינות סוחר ובפגיעה באינטרסים המסחריים-ימיים של היריב.
טולבוט והאניות שסרו לפקודתו נשלחו אל הים הקריבי, בעוד כלי שיט אחרים של הצי סיירו לאורך חופיה הדרומיים של ארצות הברית.
ב-16 בספטמבר 1799 חילצה "קונסטיטושן" את ספינת הסוחר הדנית "אמליה" מידי שוביה הצרפתיים; בסוף ינואר 1800 תפסה שלל את הסקונר "סוויפט", ובמאי אותה שנה, יחד עם הסקונר "אמפיתיאייטר" שליווה אותה, לכדה שלוש ספינות נוספות.
ב-11 במאי, יחד עם הסלופ "סאלי" שנלקחה שלל יום קודם לכן, לכדה "קונסטיטושן" את הפריבטיר הצרפתית "סנדוויץ'" בנמל פוארטו פלטה ושיתקה את תותחי המצודה הספרדית החולשת עליו.
ב-24 באוגוסט 1800 נכנסה האנייה לנמל בוסטון לשם הצטיידות ותיקונים.
בדצמבר חזר טולבוט אל הים הקריבי, אך לתקופה קצרה.
המלחמה עם צרפת נסתיימה ו"קונסטיטושן" נצטוותה לחזור אל בוסטון.
בספטמבר 1801 ביקש טולבוט לפרוש מן הצי ושב אל ביתו.
הוא נפטר בעיר ניו יורק ב-30 ביוני 1813.
ביוגרפיה של טולבוט באתר המוזיאון הימי Mystic Seaport.
סייזאר בואטיוס ואן אברדינגן (בהולנדית: Cesar Boetius van Everdingen או Caesar van Everdingen; 1616 או 1617 – נקבר ב-13 באוקטובר 1678) היה צייר דיוקנאות הולנדי.
ואן אברדינגן נולד באלקמאר שבהולנד לעורך הדין פיטר קורנליץ ואן אברדינגן (Pieter Cornelisz van Everdingen) ואשתו השנייה, אכטה רלאסד מואר (Aechte Claesdr Moer), מיילדת במקצועה, והיה אחיו הבכור של הצייר אלארט ואן אברדינגן.
ואן אברדינגן התחנך באוטרכט תחת יאן חריץ ואן ברונקהורסט והתקבל לגילדת האמנם של אלקמאר בשנת 1632.
בשנת 1640 לערך פגש ואן אברדינגן את הצייר יאקוב ואן קאמפן ממנו הושפע, והשנים שיתפו פעולה במספר ציורים.
בשנת 1648 עבר להארלם והתקבל כחבר בגילדת לוקס הקדוש של הארלם.
בין השנים 1648–1650 ואן אברדינגן צייר את "החדר הכתום" (Oranje Zaal) בהויז טן בוש.
בשנת 1658 שב לאלקמר, פתח בה סדנה, והחל ללמד תלמידים.
ואן אברדינגן נפטר באלקמאר ונקבר ב-13 באוקטובר 1678 בכנסיית לורנס הקדוש (St.
ואן אברדינגן נשא לאישה את אחותו החורגת הלנה ואן אוסטתהורן (Helena van Oosthoorn) בראשית דצמבר 1646. לזוג לא היו ילדים.
סיידקיק הוא בן לוויה קרוב אשר בדרך כלל כפוף או נמצא תחת מרותה של הדמות אותה הוא מלווה.
זהותה של הדמות המרכזית בעלילה מוגדרת לרוב על ידי נוכחותו של סיידקיק.
כמספר או כבערך קהל, הסיידקיק מספק מידע הדרוש להבנת העלילה ודמויותיה במלואן.
ישנם מקרים שבהם הסיידקיק מאפיל על הדמות הראשית ומסב את תשומת הלב ממנה, עד לכדי מצב שבו הוא הופך למוקד הסיפור, כמו למשל דמותו של איולוס בסדרה "הרקולס: המסעות המופלאים", שהיה פופולרי והאפיל על הפרוטגוניסט.
פירוש המילה "סיידקיק" במקור הוא מסלנג פלילי בקרב כייסים.
המילה באה משם מיושן שנתנו הכייסים לכיסים האחוריים במכנסיים כחלק מנתינת שמות לכל שאר הכיסים מהם נהגו לכייס.
לכיס הקדמי בחולצה נהגו לקרוא "וול", לכיס האחורי נתנו את השם "קיק" (בעיטה) וכדומה.
אולם הכיס שהיה הכי קשה לכייס היה ה"סיידקיק", השם שנתנו לכיס הירך, ולכן אנשים שרצו לשמור על ארנקיהם וכספם נהגו לטמון אותם בכיס זה.
עם הזמן המונח התגלגל לפירושו כיום, "עוזר" או "שותף" או "בן לוויה".
כדמות, הסיידקיק הוא לעיתים סטטי, כלומר לא משנה את אישיותו או תפקידו לאורך כל העלילה, אולם במקרים אחרים הוא מתפתח אל תוך דמות חיונית יותר וחשיבותו לעלילה גדלה.
אף על פי כן, הוא נשאר בעמדה הכפופה לגיבור.
סוגי הסיידקיקים הנפוצים מתחלקים לחמש קטגוריות: המשרת, החבר הכי טוב, המוח, הכוח והאתנחתא הקומית.
ישנם סיידקיקים אשר לא נכללים באף אחת מחמש הקטגוריות.
סיידקיק המשרת – סיידקיקים הנכללים בקטגוריה זו הם ככל הנראה הכי פחות מפוארים - הם לא נאבקים, מספקים מעט מאוד אם בכלל הומור, לא המוח שמסתתר מאחורי פעולות (פסיביים) והם אף לא נחשבים כחברו הטוב ביותר של הדמות המובילה בעלילה.
תפקידו העיקרי של סיידקיק העוזר הוא גם להיות איש סוד מהימן וגם תומך נאמן (שלעיתים קרובות מנחם ומעודד את הגיבור בעיתות משבר).
סיידקיק החבר הכי טוב – דמות חבר השומר על הגיבור מפני סטייה מן המסלול, מוודא שיישאר על דרך הישר, שתמיד תומך בו, תהיה אשר תהיה הסיטואציה אליה היא נקלעה.
סיידקיק החבר הטוב הוא דמות פופולרית בסדרות טלוויזיה ובסרטים, זאת משום שכל דמות לרוב משלבת תכונות אחדות מקטגוריות מרובות.
סיידקיק "המוח" – לחלק מהגיבורים היכולת לגבור על הדמות הרעה בעלילה בעזרת כוחם, אולם נבצרה מהם היכולת השכלית הדרושה להם על מנת להערים על יריבם, וכאן סיידקיק המוח נכנס לתמונה.
סיידקיקים אלו מיועדים להימצא בשולי הסיפור, ולרוב הם אינם מקבלים איזושהי הכרה על מאמציהם.
במקום זאת הם עסוקים יותר במשימה שהוטלה עליהם, ומוודאים שהיא תושלם בבטחה ובמינימום נזקים להם, לעמיתיהם ולסביבה.
הדמות המובילה או הגיבור בעלילה הוא לעיתים חסר מושג לגבי ההתערבות המועילה של הסיידקיק שלו ברקע, ולעיתים תכופות אף נוצר אצלו הרושם שהוא זה שהוביל לניצחון, אולם הקהל יודע את האמת.
סיידקיק "הכוח" – הסיידקיקים הלוחמים הללו ידועים בעיקר בשל היכולת שלהם להתמודד בכוחות עצמם.
הם עומדים נאמנים לצד השותף שלהם מוכנים לקרב.
מופיעים לרוב בספרי הקומיקס כאשר הם לצד או מאחורי הגיבור הראשי.
עמיתיהם הפופולריים והמצליחים יותר מהם מאפילים עליהם.
סיידקיק האתנחתא הקומית – לעיתים צריכה העלילה דמות שכל מטרתה היא לגלם אישיות משעשעת במערכת היחסים בינה לבין הדמות הראשית, וכאן סיידקיק האתנחתא הקומית ממלא תפקיד.
לשניים אין תכלית, נוכח העובדה שהם בדרך כלל לא כשירים לקרבות ולא ניחנים בכוחות-על מכל סוג שהוא או במיומנות יוצאת דופן.
למרות זאת, המצב האידיאלי עבור הגיבור הוא לשמור שהם תמיד יימצאו בסביבה, ולו רק כדי להרגיש טוב יותר לגבי עצמם.
בתור דמות משנית, לסיידקיקים יש קשר חזק לז'אנר הבדיוני כשמדברים על ספרי הקומיקס וסרטי הקולנוע על גיבורי על, אולם הם הופיעו לראשונה בסיפורי המיתולוגיה המוקדמים טרם המשיכו הלאה עם השנים.
בהתרשמות ראשונית, קל לדמיין את הסיידקיקים קצת מעבר לעוזרים ההומוריסטיים של הגיבור, אך העוזרים הספרותיים מבצעים תפקיד משמעותי בסיפורים בהם הם מופיעים.
כאשר בוחנים את תפקידו של הסיידקיק בספרות, מגלים את הטווח המלא של יכולות הנרטיב שלהם: סיידקיקים מבצעים מספר תפקידים בסיפורים בהם הם נוכחים, ולא משמשים רק כשותפים ומסייעים בהקשר לדמויות הראשיות.
אמנם הוא אינו עוצמתי כמו הגיבור, אך הסיידקיק מניע את גלגלי העלילה, אם כי בהיקף מצומצם יותר מזה של הפרוטגוניסט, ומוכיח שהוא חלק בלתי נפרד מהסיפור.
כאשר הם אינם הגיבורים הראשיים, הם אלו המספרים את הסיפור, כמו דמותו של דוקטור ווטסון בספרי שרלוק הולמס.
הסיידקיק מציע ניגוד לדמות הראשית, בהיותו מבליט את התנהגותו בשביל אפקט דרמטי.
סיידקיקים יכולים גם לשפוך אור על הדמות הראשית ולהכניס עליה ממד אנושי בסיפור, בהיותם הופכים את הדמות הראשית לקצת יותר נסבלת, זאת למרות שאותה התנהגות היא זו המגדירה את הדמות כראשית.
סיידקיקים יכולים לסייע לגיבוריהם להתחבב על הקוראים דרך הנאמנות ההדדית השוררת ביניהם, או לחלופין מפני שהם מדגישים את תכונותיהן הטובות ביותר.
רשימת זוגות הפרוטגוניסטים והסיידקיקים מצביעה בנוסף על העובדה שמערכת יחסים של גיבור-סיידקיק נוטה להירקם בין זוגות בעלי אותו המגדר.
לסיידקיקים תחום נרחב של תפקידים אשר לא באים לידי ביטוי בכל סיפור; באפשרותם לספק הומור, כמו במקרה של סנצ'ו פנסה, נושא הכלים של דון קישוט, והם גם מסוגלים להיות יותר רציניים, כמו במקרה של אנכידו, ובמקרה של דוקטור ווטסון יכולה להיות מוטלת עליהם האחריות להיות מספרי העל.
שלוש הדמויות הללו אמנם אינן הדמויות המובילות והבולטות בסיפורן, אך העלילה של כל אחת מהן בהחלט לא הייתה נראית אותו הדבר בלעדיהן.
ייתכן והמונח סיידקיק היה קיים במשך קצת יותר ממאה שנה, אולם תפקידה של הדמות "החבר הקרוב" נוכחת במשך תקופה ארוכה הרבה יותר.
אחת היצירות הספרותיות המוקדמות המוכרות ביותר, עלילות גילגמש מהמאה ה-21 לפנה"ס מציגות יחסי פרוטגוניסט-סיידקיק בין הגיבור הראשי גילגמש לדמות המשנית אנכידו.
עיון ביצירה זו יכול לחשוף כמה מהמאפיינים המגדירים את הסיידקיק.
האפוס מגלה כי הסיידקיק הוא הדמות המשנית, משום שהתמקדות הסיפור נשארה סביב הדמות הראשית.
המלך גילגמש, בתור הדמות הראשית מופיע לאורך כל העלילה הראשית בסיפור, לעומת הסיידקיק, אותו מעסיקים הדברים השוליים יותר באפוס.
כפרוטגוניסט, המלך מניע את רוב הפעילות והאקשן של העלילה; התנהגותו של גילגמש בתחילת הסיפור היא המסיתה את האלים ליצור את אנכידו, ולאחר מותו של הסיידקיק שלו, הרגש של גילגמש חזק מספיק כדי לספק תמריץ לפעילות נוספת בסיפור שתקדם אותו.
גילגמש ואנכידו מתחזקים מערכת יחסים לא שוויונית, כאשר האחד הוא מלך דמוי אלוהים והשני הוא פרא שעיר שהופך למשרתו.
חוסר איזון זה אופייני ליחסי גיבור-סיידקיק במצבים בהם הדמות הראשית היא בעלת סמכות ושליטה במידה רבה יותר.
הניגוד בין שתי הדמויות הללו אינו נגמר בכוח הלא השוויוני ביניהם.
גילגמש לוקח בנים, אפילו ילדים, למטרותיו האישיות, ומספק את יצריו עם נשים, בשעה שאנכידו הוא תמים, בעל מידות טובות ורחוק מהציוויליזציה משום שגדל בחברת החיות.
הסיידקיק הספרותי משמש כרדיד לגיבור הראשי, כאשר הוא מדגיש את התנהגות הדמות דרך ההבדל הקיים ביניהם.
הסיידקיק ברומן הראשון: דון קישוט
יצירה מוקדמת נוספת ממחישה אף יותר את המאפיינים של הסיידקיק.
הרומן שנכתב על ידי הסופר והמחזאי הספרדי מיגל דה סרוואנטס בתחילת המאה ה-17, דון קישוט הוא, בספק, הרומן הראשון בעולם.
יצירה ספרותית זו היא גם הראשונה להציג את הסיידקיק (סנצ'ו פנסה בסיפור), אשר מסכים להיות נושא הכלים של הדמות הראשית ההזויה, כנאמן וכדמות שאפשר להתחבר אליה.
בדומה לגילגמש ואנכידו, דון קישוט וסנצ'ו פנסה יוצאים למספר מסעות ביחד.
התמיכה הרגשית והסיוע הפיזי שמעניק סנצ'ו לדון קישוט מסמלת את תחומי האחריות שקיימים אצל הסיידקיק.
דמויות אחרות ברומן גוברות על דמותו של סנצ'ו באופן שגרתי, זאת כתוצאה מדרך חייו ופעולותיו היוצאות מגדר הרגיל של דון קישוט, המשאירות רושם רב ומפואר.
התמשכות ניצחונות אלו אשר חוזרים על עצמם, מציגה שוב ושוב את נאמנותו הבלתי פוסקת של סנצ'ו כלפי הפרוטגוניסט, דבר שאופייני לסיידקיק.
סנצ'ו מראה שסיידקיקים מסייעים בהנעת העלילה קדימה בכל סיפור בהם הם נוכחים.
סנצ'ו מדרבן את דון קישוט אל תוך מסע הומוריסטי לאחר שקר שסיפר לו, שקר שלבסוף סנצ'ו מאמין בו בעצמו.
אותו השקר הוא הנותן דחיפה לסיפור ומקדם אותו, אולם סנצ'ו אינו הופך למרכז הסיפור מאחר שהגיבור, דון קישוט קובע את רוב ההחלטות הנוגעות למסע, ובמקרה הזה - ההחלטה שלו להיענות למשימה מבוססת שקר.
באותו האופן שבו גילגמש ואנכידו הם ניגודים, שתי הדמויות הראשיות ברומן, דון קישוט וסנצ'ו פנסה הם רדידים.
דרך האמונה שלו במציאות, שהיא באופן כללי כנה, סנצ'ו מייצג את הניגוד הסימבולי לדמותו המטורפת והאידיאליסטית של דון קישוט, שמאתגר טחנות רוח להילחם נגדו.
סנצ'ו מוכיח את קיומן של השלכות מציאותיות הנובעות ממסעותיו המדומיינים של דון קישוט, על ידי הצגת יכולת תמידית של סבילות נוכח הטרדה פיזית.
סנצ'ו פנסה מראה בנוסף את היתרון הספרותי של הסיידקיק - הומור.
אחרי שסנצ'ו ודון קישוט פוגשים בדוכס ודוכסית ערמומיים, שני המלכותיים מבינים כי מסע השקר שהמציא סנצ'ו, אשר מטרתו הייתה להפוך את דולסינאה מכפרית פשוטה בחזרה לנסיכה, הוא למעשה מתיחה.
תוך שהוא מנצל את חכמתו, הזוג המלכותי מצהיר עד מהרה שלא ניתן יהיה להפוך את דולסינאה בחזרה לנסיכה, אלא אם כן סנצ'ו יצליף 3,300 פעמים על גבו, אתגר קומי לאור השקר של סנצ'ו.
כפי שצוין קודם לכן, משבצת ההומור אינה המקום היחיד בו מתפקד סנצ'ו פנסה לאורך הרומן, וזהו גם אינו תפקידו היחיד של הסיידקיק.
הסיידקיק בספרות בלשית: שרלוק הולמס
בעוד שנראה כי המונח סיידקיק מציין את האדם שבא במקום השני במערכת יחסים הרואית, לא ניתן לומר שהסיידקיק מבצע תפקיד שאינו חיוני.
בסדרת הספרים הבלשית של שרלוק הולמס, הסיידקיק דוקטור ווטסון משמש תפקיד נרטיב קריטי; בדומה לסנצ'ו פנסה, הדוקטור הוא דמות שניתן להתחבר אליה כאשר הוא עובד עבור גאון שיוצא מכלל הנורמה.
ווטסון מספק לקוראים, שסביר להניח אינם מחזיקים בתעוזה הבלשית של הולמס, דמות עמה הם יכולים להזדהות יותר בפן האישי.
ווטסון הופך את הגאון קשה העורף הולמס לקצת יותר סימפתי על ידי הוכחת נאמנותו לבלש.
התעלומות של שרלוק הולמס מוכיחות כי סיידקיקים יכולים לעיתים להיות מספרי על, כאשר ווטסון הוא בדרך כלל הדמות שמספרת על מעלילותיו של הולמס וממחישה כיצד סיידקיקים יכולים לפעמים להיות הדמות שנקודת המבט שלה היא זו המתעדת את שקורה, למרות שהם אינם מוקד הסיפור והוא לא מדבר עליהם.
כיוון שדוקטור ווטסון מספר לקוראים את המתרחש בסיפור, הוא תופס את הולמס כדי שיסביר לו צעד אחר צעד על קפיצות ההיגיון שלו ותובנותיו לגבי דברים שעבור הקורא, עדיין נמצאים בגדר מסתורין.
זאת על מנת שקהל הקוראים יבין מה בדיוק מאורע, באופן שבו נקודת מבט מבפנים לא בהכרח תגלה לו זאת.
הדיאלוג בין ווטסון והולמס מזכיר יחסים מודרניים של פרוטגוניסט-סיידקיק במונחים של קומיקאים בתוכניות אירוח; לג'וני קרסון היה את אד מקמהון, ולדייוויד לטרמן היה השותף פול שייפר.
הפטפטת השוטפת והמהירה בין זוגות אלו מאפשרת לדמות הראשית - או למנחה התוכנית - להמשיך בשיח המבדר מאשר לפתח מונולוג.
המנחים מספקים את ההומור לקהל, בעוד הסיידקיקים נוטים לספק תשובות ישירות וענייניות שנותנות מקום לבדיחות, דינמיקה הדומה במקצת להתנהגותו הבדרך כלל ריאליסטית של סנצ'ו פנסה כלפי הנלעגות של דון קישוט.
ספרי קומיקס מוקדמים, אשר שיבחו אותם עצם היותם מבוססים על עקרון 'הטוב מנצח את הרע', היו בנוסף נגועים בסטריאוטיפים גזעניים, היו בעלי דיאלוגים חסרי כל רגישות ובעלי תיאורים של אידיאלים בעלי גישה אתנוצנטרית - אשר בדרך כלל באו לידי ביטוי באמצעות תפקידו של הסיידקיק.
היכן שיש גיבור, ישנו גם סיידקיק; במשך אלפי שנים אותם המשועבדים לכאורה קישטו את דפי הספרות, גם במקרא.
זה אופייני לסיידקיק, לעיתים קרובות הוא פועל בתור משקל נגד מאופק ופחות נראה לידי ביטוי בהקשר לגיבור הסיפור.
בתחום ספרי הקומיקס, הסיידקיק חוזר לתחילת דרכו של הז'אנר, בו תפקידו היה לעיתים קרובות לשמש כבסיס לאנתחתא קומית.
חוקי ג'ים קרואו משלהי המאה ה-19 עדיין השתרשו באמריקה: שחורים היו בעלי מעמד נפרד אבל שווה, ובמקביל פרצה מלחמת העולם השנייה והחייתה את האידאולגיות הגזעניות כלפי אסייתים; לאחר המתקפה על פרל הארבור, כלל האסייתים ובפרט היפנים הפכו יעד להשפלה ולאתנחתא קומית בתקשורת.
כתוצאה מכך המיעוטים לא נכללו כגיבורים בעולם הקומיקס, שם גילמו את תפקידם כעוזרים נחותים, ולרוב כסטריאוטיפים הגרועים ביותר.
וינג: באוקטובר 1938, חברת DC קומיקס המוציאה לאור חוברות קומיקס, הציגה בהופעת בכורה את דמותו של קרימסון אוונג'ר, דמותו של לוחם בפשע עטוי מסכה, שקדמה לזו של באטמן.
במקרה זה, הסיידקיק של הדמות היה נהג סיני על רקע גזעי בשם וינג.
תחילה הופעתו של וינג בחוברות הקומיקס של DC הייתה מוגבלת כאשר הוא בקושי כיכב בהם, והכותבים היו במידת מה מעודנים לגבי תיאורו.
הוא בדרך כלל היה בלהט הקרב עם האויב ונשא עמו את האידיאלים של "מודל המיעוט" בשנות השלושים של המאה העשרים: נאמנות, אמון ללא שום ספקות ומוסר עבודה בלתי ניתן לערעור.
אז, לפני תחילת שנות ה-40 וינג ממותג מחדש; הוא לפתע מופיע בסרבל צהוב צבעוני, מעליהם תחתונים אדומים קצרים לא מתאימים והוא מצויד בסנפיר כריש.
תכונות נוספות שהוצגו לגביו, כמו השיניים הרקובות, עלו בקנה אחד עם הייצוג הגזעני של אמריקאים-אפריקאים באותו הזמן מטעם כלי התקשורת, ובעוד היה בעבר אדם מבוגר ומכובד - כעת הוא ילדותי וטיפש יותר, מאחר שהוא מדבר בצורה סטריאוטיפית נגועה גזענות ורדידות, ואף איבד את יכולתו להגות עיצורים מסוימים.
במהדורה שהוציאה חברת DC בשנת 2011 על דמויות קומיקס שלה מהעבר, וינג הוא צלם אמריקאי-אסייתי צעיר רהוט ומוכשר ועדיין בתפקיד סיידקיק.
צ'ופ-צ'ופ: לאחר מספר שנים בהן הקומיקס 'בלאקהוק', שנכתב על ידי אמן הקומיקס ויל אייזנר היה בחוץ, הדמות צ'ופ-צ'ופ הופיעה לראשונה בקומיקס כסיידקיק האתנחתא הקומית ונעדר הכישורים, כשהופעתו היא דמות שמנה צהובת-עור בעלת שיניים בולטות ונמוכה.
תכונות אלו, בדומה לווינג, היו בעלי דמיון למרבית הייצוגים האסייתיים בתקשורת האמריקאית באותו הזמן.
למרות שניחן בכושר המצאה ותושייה, צ'ופ-צ'ופ אף פעם לא נפטר מהתפקיד הנחות שלו ונדחק כטייס משנה בכל משימה מחדש של הגיבור.
במקום רובה, רימון או נשק מתקדם יותר, הוא תואר מנפנף בקופיץ ונראה מוכן יותר לקראת שחיטת חזיר מאשר יציאה לקרב.
לגיבור לקח כ-10 שנים להכיר לבסוף בצ'ופ-צ'ופ כחבר רשמי בצוות, ועד לאמצע שנות ה-50 הציירים החלו סוף סוף לאייר אותו באותו הסגנון של הדמויות האחרות.
הוא כבר אינו שאנן, וצ'ופ-צ'ופ הסיידקיק מחפש כעת הכרה למעשיו ויחס שוויוני.
בתמורה, חבריו עורכים עבורו טקס מפואר על מנת לפצות אותו על התנכלויות העבר.
אבוני וייט: הקומיקס 'הרוח', שנכתב אף הוא על ידי האמן אייזנר, היה ידוע בשל התוכן והצורה המהפכניים שלו.
הדמות ברצועת הכותרת, דני קולט הוא אזרח אשר לוקח על עצמו את אכיפת החוק, והוא נלחם בפשע בעיר ניו יורק המחוספסת כאשר הוא עוטה מסכה (מבוסס רבות על סרטי מדע בדיוני ופילם נואר משנות ה-40).
הקומיקס זכור גם בשל תיאורו הגזעני של אבוני וייט, הסיידקיק של הפרוטגוניסט.
אבוני וייט מתואר כנהג מונית שחור ושותפו של קולט, אשר לעיתים קרובות מנווט במיומנות ובזהירות את הגיבור ממצבים מסוכנים, זאת על חשבונו האישי שלו.
עם עיניים לבנות גדולות ושפתיים עבות ועיגוליות, אבוני וייט מדמה פיקניני - ילד שחום קטן: למרות העובדה שהוא אדם מבוגר, הוא נמוך קומה וחסר התפתחות אינטלקטואלית.
הנאמנות ההדוקה שלו לגיבור, יחד עם משחק המילים בשמו, מתייגת אותו כ"דוד תום" - כינוי לאדם כפוף וכנוע בצורה מוגזמת לדמות סמכותית, ובפרט ביחסים בין אדם שחור לאדם לבן.
למרות האפיונים וההתנהגות דמוית קוף המוגזמים בבירור של וייט, אייזנר לא קיבל ביקורת שלילית, נוכח העובדה שייצוגים כאלו כבר היו מושרשים עמוקות כנורמה בחברה.
אייזנר הביע אדישות כלפי יצירת דמותה של אבוני וייט מאוחר יותר, בעודו מודה שבתקופה בה היה ידוע בעיסוקו בסטריאוטיפים גזעניים, הייתה וייט לא מעבר לתוצר של אותה התקופה, וככזה היה מוצדק (ציטוט: "בזמנו, הומור היה מורכב מאנגלית רעה ושוני פיזיקלי בזהות.
ניסיתי לחרוג מכך על ידי יצירת דמות שחורה...
ואכן, DC ערכו מחדש את הקומיקס והקימו לתחייה את הסיידקיק אבוני וייט כדמות, לדבריהם, "יותר אינטליגנטית ובעלת חוכמת רחוב".
וייטווש ג'ונס: כשנה לפני ההתקפה על פרל הארבור, ובעיצומה של מלחמת העולם השנייה בשנת 1940, שני אמנים צעירים בחברת קומיקס צעירה יצרו את דמותו של קפטן אמריקה.
הקומיקס הפך כה פופולרי, עד שהחליטו השניים לנצל זאת ולמנף את ההצלחה באמצעות יצירת קומיקס נפרד בשם 'בעלי ברית צעירים', אשר מותג כ"קבוצה רב-גזעית של ילדים פטריוטים" הנלחמים בציר הרשע.
קבוצה זו הייתה מורכבת מארבעה חברים כאשר שלושה מהם לבנים ואחד שחור, וייטווש ג'ונס.
אולם הדינמיקה ביניהם הייתה בעייתית ביותר, מאחר ששלושת החברים הלבנים היו בדרך כלל מועילים ותכליתיים בעוד שוייטווש ג'ונס הצטייר כשלומיאל אוהב אבטיח מטופש.
בזמן ששלושת החברים הלבנים בקבוצה שימשו כסיידקיקים לגיבורים אחרים, וייטווש ג'ונס היה הסיידקיק של קבוצת הסיידקיקים - התפקיד הזוטר האולטימטיבי, וכאשר לכל דמות נכתבה המומחיות הייחודית לה - ג'ונס הייתה נטולת כל תכונה מתגמלת.
ג'ונס אויר בצורה שונה לגמרי מחבריו, ובדומה לווינג, הוצג באפיון מסוגנן מאוד ובלתי אנושי של גבר אמריקאי-אפריקאי; שפתיו היו בולטות באופן מסיבי, כמו גם אוזניו, ולעיתים קרובות הזכירו בתיאורו את היותו חובש כובע קש (תיאורי עבדים שחורים בארצות הברית במאה ה-19).
כפי שציין היסטוריון ספרי קומיקס בשם דארן ריד, הסיידקיק וייטווש ג'ונס היה "חגיגה מושלמת של איקונוגרפיה גזענית".
מאחר שלא היה לג'ונס קו מנחה ברור כלשהו, הוא לקח על עצמו את תפקיד סיידקיק האתנחתא הקומית; תכונות כמו מפשל, כושל, מביך ופחדן ציירו תמונה דומה להפליא לזו של תדמית האמריקאים-אפריקאים טרם עידן מלחמת האזרחים.
הסיידקיק וייטווש ג'ונס נולד מחדש כוושינגטון קרבר ג'ונס - אמריקאי-אפריקאי אמיד ודגול.
ספרי הקומיקס בזירה של שנות ה-40 לא הפכו אף קבוצת מיעוט לכוכב הראשי בהם, כאשר במקום זאת הם מילאו תפקיד שהיה צפוי מראש באמריקה של לפני זכויות האזרחים: הסיידקיק המשועבד.
כשהם כותבים במודע על חלק מהדמויות שלהם באופן זה, ספרי הקומיקס - הספרות של ה"חפים מפשע" - מקדמים מיעוטים כלא שווים.
גיבור אמריקאי-אפריקאי בתפקיד הגיבור הראשי לא צץ לו כלל עד שנות ה-60, וגם אז, התגלתה לה שורה של בעיות.
אותו גיבור ראשי ראשון לוהק בתור הפנתר השחור ככוכב סדרת ספרי הקומיקס Jungle Action, אשר לא האריכה ימים.
אפשר לטעון כי "זה רק היה חלק מאותם הזמנים", או שדימויים מסוג זה היו נפוצים ברוב אמצעי התקשורת האמריקאים בתקופה זו, שהייתה זמן מלחמה והופצו סרטי, עיתוני ומגזיני תעמולה, אך בז'אנר הנשלט על ידי גברים לבנים חסונים מחופשים בטייץ צמודים, נראה כי נידוי המיעוטים נוכח במיוחד.
הדמויות בהם אנו נתקלים כאן לא נוצרו באופן שונה משאר הדמויות במטרה להשיג את אהדתם של הקוראים האמריקאים.
לחלופין, יצירת דמותו של הסיידקיק בקומיקס - ליצן חצר רדוד עם תכונות מתגמלות מוגבלות, השאיר פתח למיעוטים בעל רקע גזעני להיכלל בו, אולם באופן שמספק סטריאוטיפים בעלי אופי גזעני.
סיידקיקים בטלוויזיה בדרך כלל ממלאים תפקיד מרכזי ביחס לכוכב.
דוגמאות כוללות את: אתל מרץ ללוסי ריקרדו (לוסי אהובתי), אד נורטון לראלף קרמדן (ירח הדבש), Screech Powers לזאק מוריס (Save by the Bell), מייג'ור רוג'ר הילי למייג'ור אנתוני "טוני" נלסון (I Dream of Jeannie), או אפילו קבוצה של אנשים כמו ה-Sweathogs to Mr.
Kotter (ברוכים הבאים חזרה, Kotter).
צמדים בעלי חשיבות שווה בטלוויזיה כמו קייט מקארדל ואלי לואל (קייט ואלי), אוסקר מדיסון ופליקס אונגר (הזוג המוזר), ברט מאבריק ובארט מאבריק (מאבריק), או לוורן דה פאציו ושירלי פיני (לוורן ושירלי), לפעמים שניהם נקראים sidekicks זה לזה, אם כי המובן הרגיל של המונח קשור להיררכיה.
תוכניות אירוח רבות בטלוויזיה עושות שימוש בסיידקיק כמנחה שותף אשר לו תוכנית יחד עם הכוכב הראשי.
אד מקמהן שיחק את התפקיד הזה בצורה מפורסמת עם ג'וני קרסון ב"תוכנית הלילה בכיכובו של ג'וני קרסון", אנדי ריכטר לקונאן או'בריאן בתוכנית "לילה מאוחר עם קונאן או'בריאן", "תוכנית הלילה וקונאן".
המופע המאוחר עם קרייג פרגוסון העסיק סייד-קיק רובוט מכני בשם ג'וף פיטרסון (בקולו של ג'וש רוברט תומפסון).
קלרנס גילארד הודיע לצופים בפרסומת בטלוויזיה של ווקר טקסס ריינג'ר שהוא לא הסיידקיק של צ'אק נוריס, במקום זאת אמר בהומור "זהו הסיידקיק (side-kick) של צ'אק נוריס" על צילום צד (side) של נוריס בועט (kick) בנבל.
סיידי אמארה קאלבנו היא שחקנית יהודייה-אמריקאית, אשר התפרסמה בשל דמותה בתור ויולט פלאנקט בסיטקום "ממי" (2013–2016) מבית רשת CBS.
סיידי קאלבנו נולדה ב-8 באפריל 1997 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתה של איימי, בת להורים מפולין ורוסיה ממוצא יהודי-אשכנזי, ואילו אביה, סטיבן קאלבנו, הוא קתולי עם שורשים איטלקים, אירים, אנגלים, בסקים ומקסיקנים.
ביולי 2009, היא זכתה במדליית זהב במשחקי מדינת קליפורניה בסן דייגו, אולם בסופו של דבר היא הפסיקה את קריירת ההתעמלות שלה בגיל 13 לטובת משחק.
היא בוגרת לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות של מכללת אוקסידנטל (אנ') בלוס אנג'לס.
בשנת 2011, קאלבנו עשתה את הופעת הבכורה שלה על המסך הגדול כאחייניתו של לאונרדו דיקפריו בסרט הדרמה הביוגרפי ג'יי אדגר" בבימויו של קלינט איסטווד ועל פי תסריט מאת דסטין לאנס בלאק.
בשנת 2013 החלה קאלבנו לשחק בסדרה הקומית של צ'אק לורי, "ממי" שם משחקת את ויולט פלאנקט, נערה בת 18, ובת לאמא אלכוהוליסטית (אנה פריס) שהיא גם הדמות הראשית.
דמותה הייתה מרכזית עד העונה השלישית ובעונה הרביעית הופיעה כדמות חוזרת וחזרה לבצע הופעת אורח בעונה השישית ב-2018.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "למה נשים רוצחות" ברשת CBS, לצידן של לוסי לו וג'יניפר גודווין.
בשנת 2016 החלה לצאת עם הצלם והמפיק אלכס בריסקר; הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
+שנהסדרהתפקידהערות2010NCISרבקה מייסוןפרק: "Worst Nightmare"2011Eagleheartג'וליפרק: "Death Punch"2012בית ספר לאמנויות לחימהלינדזיפרק: "Wazombie Warriors"2013קראש וברןג'ניפרפרק: "System Crash"מליסה וג'ואיקיארה3 פרקים2013–2016, 2018ממיויולט פלאנקטתפקיד ראשי (עונות 1–3)
תפקיד אורח (עונות 4 & 6); 52 פרקים2016The Perfect Daughterנטלי פארישסרט טלוויזיה של LifetimeThe Skinnyסאדיסדרת רשת; פרק: "Squad"2019למה נשים רוצחותאפריל וורנרתפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים2021מוקד 911: טקססקיארהפרק: "Difficult Conversations"Secrets of a Marine's Wifeארין קורוויןסרט טלוויזיה של Lifetime2022הטירוןאוורסט סאנדרספרק: "Real Crime"
ריצ'רד למאר הוק , מוכר יותר בשם הבמה שלו, סיילנטו, הוא ראפר אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר על שירו, "(Watch Me (Whip/Nae Nae", שהגיע למקום השלישי במצעד בילבורד הוט 100.הוא במקור מסטון מאונטיין שבג'ורג'יה, פרוור של העיר אטלנטה.
סינגל הבכורה של סיילנטו "(Watch Me (Whip/Nae Nae", שהופק על ידי Bolo Da Producer, פורסם בעמוד הYouTube שלו ב-25 ביוני 2015. תוך שבוע, לסיגנל היו כ-2.5 מיליון צפיות.
נכון לאוגוסט 2023 הגיע השיר ל-1.9 מיליארד צפיות באתר יוטיוב.
במאי 2015, סיילנטו חתם לקפיטול רקורדס, שהוציאו את השיר כסינגל יחד עם וידאו קליפ.
השיר הגיע למקום ה-3 במצעד בילבורד הוט 100. ביוני 2015, סיילנטו הופיע בטקס פרסי ה-BET, לצד צוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה, שחור-כזה.
ב-3 באוגוסט 2018, סיילנטו הוציא את האלבום הראשון שלו, "Fresh Outta High School", שתוכנן במקור לצאת ב-25 במאי.
לאחר מכן הוא הוציא את החלק השני של האלבום ב-29 בנובמבר 2018.
בחודש אוגוסט 2021, סיילנטו הואשם ברצח בן דודו.
שםפרטי האלבוםFresh Outta High School השקה: 3 באוגוסט 2018
פורמטים: הורדה דיגיטלית, הזרמת מדיהFresh Outta High School 2 השקה: 7 בדצמבר 2018
+רשימת סינגלים עם מיקומי שיא נבחרים במצעדיםשםשנהמיקומי שיאתאריםאלבוםארצות הבריתאוסטרליהקנדהדנמרקצרפתגרמניהניו זילנדשוודיהשווייץהממלכה המאוחדת "Watch Me (Whip/Nae Nae)" 2015 3 9 15 16 19 50 11 52 41 19 ארצות הברית: 6x פלטינה
ניו זילנד: זהב rowspan="2" "—" מציין שהתקליט לא יצא או לא נכנס למצעד בשטח זה.
+רשימת סינגלים עם מיקומי שיא נבחרים במצעדיםשםשנהמיקומי שיאתארים אלבוםארצות הברית ארצות הברית אוסטרליה ניו זילנד דנמרק "Dessert"(דאווין וסיילנטו) 2015 68 5 7 6 17——ניו זילנד: זהב