tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלברס ביסס את מעמדו בקבוצה והפך לשחקן הרכב קבוע במהלך עונת 1994/1995. ב-3 בספטמבר 1995 ערך אלברס את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ברצלונה.
יוהאן קרויף, המאמן ההולנדי של הקבוצה, הציב את אלברס בהרכב הקבוצה במשחק אצל ריאל ואיאדוליד, שהסתיים בניצחון 2–0 לזכות ברצלונה.
ב-26 בספטמבר ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במדי הקבוצה הבוגרת בניצחון 5–0 על הפועל באר שבע במסגרת גביע אופ"א.
למרות ההזדמנויות הראשוניות בקבוצה הבוגרת של ברצלונה, אלברס לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצה.
המאמן שהחליף את קרויף במהלך עונת 1996/1997, בובי רובסון, לא העניק לו אף הופעה במהלך תפקידו.
לאחר שבעונת זו ירדה ברצלונה ב' לליגה השלישית, הושאל אלברס ל-CD לוגרונייס, גם היא מהליגה השנייה, למשך עונת 1997/1998. בעונה זו ערך 16 הופעות במדי הקבוצה, ובסיום ההשאלה שוחרר מברצלונה.
לאחר מכן, הצטרף אלברס לשורות ליידה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה, שם היה שחקן הרכב קבוע במשך שנתיים.
בעונה הראשונה סייע לקבוצה לסיים במרכז הטבלה, ובעונתו השנייה, תחת שרביטו של ויקטור מוניוס, היה בורג משמעותי בהגיעה למקום החמישי, עם 37 הופעות בהן כבש שני שערים.
בקיץ 2000 עבר יחד עם מאמנו לוויאריאל, שהייתה אז בליגה הראשונה.
כבר בעונתו הראשונה פתח אלברס דרך קבע בהרכב הקבוצה.
ב-20 בדצמבר הבקיע אלברס את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית, בתיקו 1-1 עם ריאל סרגוסה.
ב-25 בפברואר 2001, בהפסד 3–1 לוולנסיה, כבש את שערו השני והאחרון לעונה זו.
בסך הכול במהלך עונת 2000/2001 הופיע ב-33 משחקי ליגה והוא עזר לקבוצתו להגיע למקום השביעי.
בעונה הבאה נותר מעמדו בהרכב הקבוצה איתן, אך מצב הקבוצה היה טוב פחות מלפני כן והיא הגיעה למקום ה-15 בלבד.
אלברס השתתף ב-35 משחקי ליגה במהלך העונה, בהם הבקיע שער אחד, בניצחון 5–2 על אתלטיק בילבאו ב-31 במרץ 2002.
בתחילת העונה הבאה, לאחר שוויאריאל הודחה מגביע המלך על ידי הרקולס אליקנטה שמהליגה השלישית, פוטר מוניוס מאימון הקבוצה והוא הוחלף על ידי בניטו פלורו.
העניין לא השפיע על מעמדו של אלברס, שהמשיך לפתוח בהרכב ברוב משחקי הקבוצה, שפעם נוספת סיימה את העונה במקום ה-15. באוגוסט 2003 זכה עם ויאריאל בגביע האינטרטוטו לאחר שהקבוצה גברה בגמר על הירנפיין ההולנדית, ובזכות כך העפילה ויאריאל לגביע אופ"א.
בפברואר 2004 הוחלף בניטו פלורו בפאקיטו גארסיה בעמדת מאמן הקבוצה.
ב-21 במרץ 2004 הבקיע שער עצמי לרשת קבוצתו שלו, בהפסד 2–1 לאוססונה.
בהמשך העונה כבש שני שערים לזכות קבוצתו בטווח זמן של שבוע - הראשון היה בניצחון 2–1 על מיורקה ב-18 באפריל והשני היה שבוע לאחר מכן, שער הניצחון במשחק נגד ריאל מורסיה.
בעונה זו חל שיפור במצבה של ויאריאל, שהגיעה למקום השמיני בסיומה, ובגביע אופ"א הגיעה עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי ולנסיה.
בקיץ 2004 מונה למאמן הקבוצה מנואל פלגריני הצ'ילאני, שהנהיג את הקבוצה לאחת מתקופותיה המוצלחות ביותר בהיסטוריה.
העונה החלה בזכייה שנייה ברציפות בגביע האינטרטוטו, כשהקבוצה גוברת בגמר הטורניר על אתלטיקו מדריד, וכך העפילה הקבוצה לגביע אופ"א פעם נוספת.
אלברס ערך 24 הופעות במהלך עונת 2004/2005, אותה סיימה ויאריאל במקום השלישי.
בגביע אופ"א ערך אלברס 9 הופעות נוספות, שם הגיעה קבוצתו עד לרבע גמר המפעל, אז הודחה על ידי אלקמאר ההולנדית.
בעונת 2005/2006 השתתפה ויאריאל לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, כשאלברס ממשיך לשחק בשורותיה.
ויאריאל הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות, שם פגשה את ארסנל האנגלית.
אלברס פתח בשני משחקי חצי הגמר, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל לגמר, שכן ארסנל ניצחה בתוצאה המצטברת 1–0. אלברס שותף ב-21 משחקי ליגה במהלך העונה, אותה סיימה ויאריאל במקום השמיני.
את עונת 2006/2007 החל אלברס כשחקן הרכב, אך בהמשך דעך מעמדו בקבוצה והוא שותף בפחות משחקים מבעבר, כשפלגרינו מעדיף לפניו מועדפים הבלמים פבריסיו פואנטס ופסקל סיגאן.
ב-17 ביוני 2007 ערך את הופעתו האחרונה במדי ויאריאל, במחזור האחרון לעונה זו, בו ניצחה ויאריאל את סביליה וכך עלתה למקום החמישי.
בסך הכול, בשבע שנותיו בוויאריאל ערך 250 הופעות במדיה, 188 מתוכן בלה ליגה, וכשעזב את הקבוצה באותו הקיץ היה במקום השני בדירוג השחקנים עם מספר ההופעות הרב ביותר במדיה בליגה הראשונה.
בקיץ הצטרף לרקראטיבו ולבה, ששיחקה באותן שנים בליגה וכך התאחד עם מאמנו מימים עברו ויקטור מוניוס.
בעונתו הראשונה זכה לדקות משחק מועטות.
ב-1 במרץ 2008 נכנס כמחליף במשחק נגד ריאל מדריד, ושש דקות בלבד לאחר כניסתו הורחק בכרטיס אדום לאחר שביצע עבירה גסה על אריין רובן.
מכמעט כל עונת 2008/2009 נעדר אלברס בשל פציעה, והוא שותף רק במשחק האחרון לעונה זו.
הוא שוחרר מהקבוצה בסיום העונה, בה ירדה רקראטיבו לליגה השנייה מהמקום האחרון, ופרש מכדורגל בגיל 33.
זמן קצר לאחר פרישתו ממשחק החל לעבוד כמאמן, והוא הצטרף למחלקת הנוער של קבוצת נעוריו, ברצלונה.
בעונת 2009/2010 היה עוזרו של גארסיה פימיינטה בקבוצת נוער א' במועדון, עת זכתה הקבוצה באליפות הבית.
בעונה הבאה נשאר בתפקיד, הפעם כעוזרו של אוסקר גארסיה, והקבוצה זכתה בנוסף לאליפות הבית גם באליפות ספרד גם בגביע המלך לנוער.
בתפקיד עוזר המאמן בקבוצת נוער א' נשאר עד קיץ 2015, אז מונה לתפקיד המאמן של קבוצת נוער ב' במועדון.
בתפקיד זה נשאר במשך שנתיים.
ב-26 בספטמבר 2017, כאשר חאבי קאייחה מונה לתפקיד מאמן ויאריאל, מונה אלברס כעוזרו.
אביו של אלברס הוא קיקה קוסטס, ששיחק במדי סלטה ויגו וברצלונה ולאחר מכן אימן במחלקת הנוער של ברצלונה.
אחיו הקטן, אוסקר, שיחק כבלם כמוהו, בעיקר בליגה השנייה והשלישית בספרד.
קיק אגוזים מנוקד (שם מדעי: Nucifraga caryocatactes) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים אשר חי ברחבי אירואסיה ביערות מחטניים ונשירים מאירופה עד לסיביר וליפן במזרח.
קיק האגוזים דומה במראהו לעורבני אך בעל מקור נוקשה שחור המותאם לפיצוח זרעים קשים או בלוטים.
הקיק בעל נוצות חומות-לבנות עם מצח בצבע חום, אזור שת לבן וקצוות כנפיים וזנב שחורים.
הרגליים אפורות ובעלות טפרים חזקים והעיניים שחורות.
קיק האגוזים ניזון בעיקר מצנוברים של עצי אורן ממגוון מינים וכן מזרעי לוז ואשוחית, אותם הוא מחלץ מקליפתם באמצעות נקישה עם מקורו ושימוש בלשונו הארוכה ובעלת הקרסים לחילוץ הצנוברים.
אם זה לא עוזר הוא ינסה לנפץ את הקליפה בחבטות תוך שהוא מצמיד את הזרעים לרגליו.
הקיק אוסף את הזרעים ואת חלקם טומן באתרי מסתור, מה שלפעמים עוזר לאורנים הצעירים לנבוט ומסייע בעקיפין לעץ.
בנוסף הוא ניזון ממזונות נוספים כמו פירות, דבש, דבורים וחרקים נוספים וגם מגוזלים, ביצים, מכרסמים קטנים ונבלות.
הקיק חי בזוג על עץ שבו מקננים והנקבה מטילה בו 2–4 ביצים הבוקעות לאחר 18 יום.
קיק אגוזים (שם מדעי: Nucifraga) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת העורביים, בו 3 מינים החיים ביערות המחטניים של אמריקה הצפונית, צפון אירואסיה והרי ההימלאיה והם משמשים כמפיצי זרעים של עצי מחט.
ציפורי הקיק ניזונים בעיקר מזרעי עצי אורן, אשוחית ועצים מחטניים נוספים וכן מעצים נוספים.
הם בעלי מקור קשיח שחור, מקור המזכיר את מקור העורבני, קרוב משפחתו אך ארוך יותר וכפוף מטה.
הקיק בעל נוצות חומות-לבנות מנומרות בשחור ובעל עיניים שחורות.
הוא חי בזוגות ולעיתים בקבוצות גדולות יותר בין ענפים העצים ומחלץ בעזרת לשונו את הצנוברים מהאצטרובלים.
הוא אוסף ומפזר כך הרבה זרעים שהוא שומר לחורף ולעיתים העצים מסתייעים בו כדי להפיץ את עצמם.
קיק סמיט (בהולנדית: Johannes Chrishostomus "Kick" smit; 3 בנובמבר 1911 – 1 ביולי 1974) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
היה לשחקן הראשון בהיסטוריה לכבוש עבור נבחרת הולנד במונדיאל.
סמיט נולד ב-3 בנובמבר 1911 בבלומנדל, שבהולנד למשפחה קתולית.
הוא שיחק בקבוצה הארלם לכל אורך הקריירה שלו, וגם אימן אותה לאחר פרישתו ממשחק.
במדי נבחרת הולנד סמיט עשה את הופעת הבכורה ב-11 במרץ 1934 במסגרת משחק ידידות בניצחון 2–9 על בלגיה, אותו סיים עם צמד.
הוא עזר לה להעפיל למונדיאל 1934 שנערך באיטליה עם צמד במוקדמות על אירלנד ושער אחד נגד בלגיה.
בטורניר עצמו הולנד הודחה בשמינית הגמר עם הפסד 3–2 לשווייץ, אך באותו משחק סמיט עשה היסטוריה כשכבש את השער הראשון במונדיאל עבור נבחרתו.
ארבע שנים אחר כך במונדיאל 1938 כבש במוקדמות נגד לוקסמבורג אך היא הודחה באותו השלב, הפעם בהפסד 3–0 בהארכה נגד צ'כוסלובקיה.
בעקבות שינויו ב-HBC הקתולית בשנת 1940 הוא לא הורשע בידי התאחדות הכדורגל ההולנדית לשחק בנבחרת, אך בפועל החמיץ מכך רק שלושה משחקים עקב מלחמת העולם השנייה.
אחריה סמיט השתתף בשני משחקים אחרונים בשנת 1946 כשבאחד מהם היה הקפטן.
משחקו האחרון היה ב-27 בנובמבר בתבוסה 8–2 לאנגליה, בו הצליח לכבוש בדקה ה-87'.
הוא נפטר ב-1 ביולי 1974 בגיל 62, שבוע לפני גמר מונדיאל 1974 בו הולנד שיחקה.
הדמות "קיק וילסטרה" מסדרת הטלוויזיה ההולנדית נקראה בחלקה על שמו וגם על שמם של השחקנים פאס וילקס ואבה לנסטרה.
אנריקה "קיקה" סטיין סולאר (בספרדית: Enrique "Quique" Setién Solar; נולד ב-27 בדצמבר 1958) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת הקשר המרכזי ומאמן כדורגל ספרדי המאמן את קבוצת בייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית.
סטיין נולד בסנטנדר שבספרד, ובשנת 1977 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה במדי הקבוצה המקומית ראסינג סנטנדר, בה שימש בדרך כלל כשחקן מחליף.
בתחילת עונת 1985/1986 עבר לאתלטיקו מדריד, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי.
בעונה העוקבת סיימה הקבוצה במקום השביעי, אך בעונת 1987/1988 לא זכה לדקות משחק משמעותיות תחת המאמן ססאר לואיס מנוטי ובתום העונה עזב את הקבוצה ועבר לCD לוגרונייס, ששיחקה בלה ליגה.
סטיין שיחק בליגורניו במשך ארבע עונות, ובתום עונת 1991/1992 חזר לקבוצת נעוריו, ראסינג סנטנדר, סייע לה לחזור ללה ליגה בתום עונת 1992/1993 ושיחק במדיה עד ינואר 1996, אז שוחרר מהמועדון יחד עם המאמן ויסנטה מיירה.
ביוני 1996, לאחר מספר חודשים בהם לא שיחק ובתום העונה בלה ליגה, שיחק שלושה משחקי פלייאוף יחד עם לבאנטה, סייע לה לעלות לליגה השנייה והודיע על פרישה.
סטיין שיחק שלוש פעמים במדי נבחרת .
הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 בנובמבר 1985 במשחק ידידות נגד שנגמר בתוצאה 0–0.
סטיין זומן לסגל נבחרת למונדיאל 1986, אך לא שיחק כלל במהלך הטורניר.
סטיין החל לאמן בשנת 2001 את ראסינג סנטנדר, הקבוצה בה שיחק במרבית הקריירה שלו.
הוא החל לאמן את הקבוצה במחזור הליגה השביעי ובסוף העונה העלה אותה ללה ליגה.
בשנת 2003 עבר לאמן בפולידפורטיבו אחידו מהליגה הספרדית השנייה, אך פוטר לאחר שהשיג שני ניצחונות בלבד ב-15 משחקים.
בשנת 2006 אימן את נבחרת במשך שלושה חודשים.
בעונת 2007/2008 החל לאמן קבוצה נוספת בה שיחק, CD לוגרונייס, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית בכדורגל, אך פוטר באמצע העונה.
ביוני 2009 החל לאמן את דפורטיבו לוגו.
בסוף עונת 2011/2012 עלתה בפעם השנייה בתולדותיה לליגה הספרדית השנייה.
הוא הצליח לשמור את הקבוצה בליגה השנייה בשלוש העונות הבאות, כשהיא מסיימת במקומות ה-11, 12 ו-15 בהתאמה.
ב-19 באוקטובר 2015 מונה למאמנה של לאס פאלמס במקומו של פאקו הררה.
הקבוצה סיימה את הליגה במקום ה-14.
ב-26 במאי 2017 חתם לשלוש עונות כמאמן ריאל בטיס.
את עונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום השישי, שהקנה לה כרטיס לשלב הבתים של הליגה האירופית.
הקבוצה סיימה במקום הראשון בבית עם שלושה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו, אך הודחה בשלב 32 האחרונות לאחר שהפסידה במצטבר 4–6 לסטאד רן הצרפתית.
את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום העשירי, וב-19 במאי 2019 הודיע סטיין כי יעזוב את הקבוצה בתום העונה.
ב-13 בינואר 2020 חתם כמאמן ברצלונה עד לתום עונת 2021/2022, במקומו של המאמן ארנסטו ואלוורדה שפוטר.
ב-17 באוגוסט 2020, לאחר שבעה חודשים בתפקיד, פוטר בעקבות התבוסה 2:8 לבאיירן מינכן ברבע גמר ליגת האלופות.
ב-25 באוקטובר 2022 מונה למאמן ויאריאל מהלה ליגה, לאחר עזיבתו של המאמן אונאי אמרי לאסטון וילה.
בנו של סטיין, לארו , הוא גם כדורגלן, והוא משחק בעמדת הקשר בסנט אנדראו מהליגה הספרדית הרביעית.
סטיין הוא חובב שחמט ואף שיחק נגד השחקנים הטובים בעולם, כמו גארי קספרוב, אנטולי קרפוב, סרגיי קריאקין ומחשב השחמט המפורסם "כחול עמוק".
הוא גם כתב מספר מאמרי שחמט לעיתון "אל מונדו", ביניהם גם הספד לשחמטאי בובי פישר.
קיקאון הוא משקה שמתואר במקורות יווניים עתיקים, שרכיביו העיקריים הם יין וקמח שעורה.
המשקה עשוי לכלול בנוסף גם דבש, גבינת עיזים או רכיבים נוספים.
הכנת הקיקאון מתוארת בשירת הומרוס, גם באודיסיאה וגם באיליאדה.
באיליאדה, הקמדה מכינה את המשקה לנסטור ולמכאון לאחר שמכאון נפצע בקרב:
באודיסיאה, המכשפה קירקה מכינה את המשקה במטרה לסמם את אנשיו של אודיסאוס ולגרום להם לשכוח את יעד המסע שלהם:
במחזה "השלום" של אריסטופאנס, האל הרמס ממליץ לגיבורים על שתיית קיקאון כדי להקל על העיכול לאחר שאכלו יותר מדי אגוזים ופירות יבשים.
במסגרת פולחן המיסטריות של אלאוסיס, המשתתפים היו נוהגים לשתות קיקאון לאחר צום.
משוער כי לשתיית הקיקאון במסגרת הפולחן הייתה השפעה פסיכואקטיבית, שייתכן שנגרמה מפטריית ארגוט שהייתה מצויה באופן טבעי בשעורה.
קִיקוֹרִיקִי היא תוכנית טלוויזיה מונפשת, המיועדת לילדים בגילאי 3 עד 8. הפרק הראשון בסדרה שודר ברוסיה ב-17 במאי 2004. הקיקוריקי, הדמויות בסדרה, מעוצבים בתור בעלי חיים עגולים.
הסדרה כוללת נושאים מורכבים ואזכורים תרבותיים.
הסדרה משודרת ב-60 מדינות, תורגמה ל-15 שפות, ויש לה קהל של 50 מיליון אנשים.
קהל הסדרה בסין עולה על הקהל ברוסיה.
לעומת זאת, הסרט "קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת" וסדרות ההמשך דובבו.
הזכויות על הפצת הסדרה באנגלית נרכשו על ידי 4Kids Entertainment, ושידורי הסדרה החלו ב-13 בספטמבר 2008, תחת השם "גּוֹגוֹרִיקִי" (GoGoRiki).
בנוסף, החברה Fun Game Media הפיקה גרסה אירופאית לסדרה, שעלתה לשידור ב-8 בדצמבר 2008 בערוץ KI.KA.
החל מפברואר 2017, הזכויות על הסדרות "קיקוריקי" ו"פינקוד" הן בבעלות חברת FUN Union.
קראש (מוכר גם בתור פוגוריקי או ג'אמפי, נקרא ברוסית קרוֹש) - ארנב בצבע כחול המשתוקק להרפתקאות חדשות.
צ'יקו (מוכר גם בתור צ'יקוריקי או ג'ושי, נקרא ברוסית יוֹז'יק) - קיפוד בצבע מג'נטה, והחבר הכי טוב של קראש.
וולי (מוכר גם בתור ווליריקי או פלאף, נקרא ברוסית בַראש) - כבש בצבע ורוד.
כותב שירה, ויש לו אהבה לא מוסברת לרוזה.
רוזה (מוכרת גם בתור רוזריקי או פינקי, נקראת ברוסית ניוּשה) - חזירה ורודה.
קרלין (מוכר גם בתור ביגוריקי או ביגביג, נקרא ברוסית קאריץ' לפעמים גם קאר-קאריץ') - עורב כחול כהה.
החבר הכי טוב של אולגה.
אולגה (מוכרת גם בתור אולגריקי, נקראת ברוסית סוֹבוּניה - נהגה ברוסית סבוניה) - ינשופה סגולה.
לעיתים קרובות עוזרת באמצעות עצות ובחוכמתה.
פין (נקרא כך גם ברוסית, מוכר גם בתור אוטוריקי) - פינגווין שחור-לבן ממוצא גרמני.
דוקו (מוכר גם בתור דוקוריקי או אלדוק, נקרא ברוסית לוֹסיאש - בנהגה ברוסית לסיאש) - אייל צהוב.
בארי (מוכר גם בתור בובוריקי, נקרא ברוסית קוֹפאטיץ' - בנהגה ברוסית קפאטיץ') - דוב כתום.
קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת הוא סרט בהנפשה ממוחשבת המהווה פריקוול לסדרת האנימציה.
בניגוד לאנימציה בסדרה, שנעשתה באדובי פלאש, בסרט נעשה שימוש בהנפשה ממוחשבת.
הסרט שוחרר ברוסיה ב-22 בדצמבר 2011, וב-23 במרץ 2012 בארצות הברית, על ידי סרטי קולומביה וסרטי סוני הנפשה.
בישראל, עלה לאקרנים עם דיבוב בעברית ב-16 בינואר 2014. עם עליית הסרט בישראל, סרט זה הוא הדבר הראשון בזיכיון המדובב לעברית.
קיקוריקי היא סדרת ספין אוף בהנפשה ממוחשבת, המשמשת המשך לסדרה המקורית.
היא עלתה לשידור ב-27 באוקטובר 2012, וסיימה את שידוריה ב-28 בדצמבר 2013.
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא שודרה בערוץ ג'וניור ב-2016.
הדיבוב העברי בוים על ידי אולגה בולטקס, והופק על ידי מעיין שניידר-משה והדס מוזס.
שם הדמותמדבב/ת ברוסיתמדבב/ת בעבריתקראשאנטון וינוגרדובערן מורצ'יקוולדימיר פוסטניקובדן קיזלרווליואדים בוצ'נובגדי לוירוזהסבטלנה פיסמיצ'נקורונה בקרמןקרליןסרגיי מרדרדודו ניבאולגההדר שחף-מעייןפיןמיכאיל צ'רניאקאוהד שחרדוקוגלעד קלטרבארייורם יוספסברגויניאלונה אלכסנדרשושה
בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו גילן שחף, סער בדישי ושמעון סמיט.
פינקוד היא סדרת ספין אוף שנועדה לפתח עניין בהמצאות, בתכנות ובמדע בקרב ילדים בגילאי 4 עד 14. בתחילה, אנימציית הסדרה נעשתה באדובי פלאש, אך בהמשך ננטש הרעיון, וחברת ההפקה של הסדרה החלה להשתמש בהנפשה ממוחשבת במקום זאת.
שידורי הסדרה החלו ב-2015 בערוץ הראשון.
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא משודרת בערוץ A+ החל משנת 2016.
כדוריקים היא סדרת ספין אוף בהנפשה ממוחשבת המיועדת לילדים בגיל הרך.
שידורי הסדרה החלו ביולי 2017.
בישראל, הסדרה דובבה לעברית, והיא משודרת בערוץ לולי החל משנת 2017.
קיקוויט היא העיר הגדולה ביותר במחוז קווילו , השוכנת על גדת נהר קווילו בחלק הדרום-מערבי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
המקום הוכרז כעיר ב־8 ביוני 1970. העיר קיקוויט ידועה באזור גם בכינוי "האמא/האם".
היא מהווה מרכז מסחרי באזור, נמצא בה אצטדיון הידוע בפסטיבלים של ריקודים מסורתיים, ובעיקר רקדנים בני שבט Bapende מהכפר Gungu (אנשי שבט בפנדה גרים גם באידיופה וטשקאפה (קסאי).
רקדני בפנדה לובשים לעיתים קרובות תחפושות מסורתיות הכוללות מסכות צבעוניות ולבוש עשוי רפיה.
בקיקוויט יש שדה תעופה ( Kikwit Airport ) שממנו יוצאות טיסות לבירה קינשאסה.
דרכי תחבורה נוספות לבירה, מערבה בכביש המהיר החדש מספר 1 ובסירות לאורך הנהר קווילו.
בשנת 1995 הייתה בעיר התפרצות חמורה של נגיף האבולה הקטלני.
עיר זו נחשבת כמקום הגידול של האינטליגנציה הקונגולזית.
קיקוויט ממוקמת בעיקר על הגדה השמאלית של נהר קווילו.
הכביש הלאומי מספר 1 חוצה את העיר וממשיך ממנה למרחק של 512 קילומטרים מערבה, לעיר הבירה קינשאסה.
במרחק 400 קילומטרים מערבה מקיקוויט נמצאת העיר באנדונדו גם היא על כביש מספר 1.
במקור נמל העיר היה מקום האחסון הלאומי להובלה ושינוע של גומי ושנהב של מדינת קונגו העצמאית.
בשנת 1901 החלה ההתיישבות האירופית במקום.
בשנת 1910 לאחר שקונגו הפכה למושבה בלגית, בלגיה יצרה במקום עיר אירופית ועיר לתושבים המקומיים האפריקאים.
בעיר המקומיים חיו כ־600 עובדי המפעלים והמנהלה הקולוניאלית.
העובדים אפריקאים הגיעו מקבוצות אתניות שונות.
בשנת 1920 נקראה העיר Makaku או Makal.
בשנת 1937 שונה שמה לפוטו-פוטו Poto-Poto.
בתקופה הקולוניאלית, הצמיחה של קיקוויט נבעה מהגירה של אוכלוסייה אירופית למקום.
העיר שוכנת בין לאופולדוויל (קינשאסה) למחוז קוואנגו, ממש במרכז המחוז, והיא הוותה, מרכז פיזור דואר ודלק לרחבי המדינה ומרכז לריכוז נפט.
בשנת 1923 הוקמו בעיר כמה מפעלי תעשייה שניצלו את מיקומה הגאוגרפי.
בשנת 1928 נפתח במקום בית הספר מקצועי.
בשנת 1940 הפכה העיר למוקד פעילות בנקאית בעקבות פתיחת הסניף של בנק דו קונגו בלג' , בחלק העיר בו גרה האוכלוסייה הלבנה.
בין השנים 1935 עד 1966 העיר הייתה בירת מחוז בנדונדו לשעבר.
בשנת 1995 נאלצה העיר להתמודד עם מגפת נגיף האבולה.
הזמר הידוע המלך קסטר אמניה נולד בקיקוויט בשנת 1956 (נפטר בפריז ב־13 בפברואר 2014) .
באפריל 2014 התקיים בעיר קונצרט מחווה שהתקיים לכבוד הזמר המלך קסטר אמניה והוא הסתיים באסון, בו קיפחו את חייהם לפחות שלושה עשר אנשים באצטדיון כתוצאה מהפסקת חשמל שנגרמה מסופת טורנדו.
האקלים בקיקוויט הוא אקלים טרופי לח.
הטמפרטורות בקיקוויט נשארות יחסית קבועות לאורך כל השנה.
פרנסיסקו מנואל ג'ראלדו רוזה (בפורטוגזית: Francisco Manuel Geraldo Rosa; נולד ב-20 בינואר 1993) הוא כדורגלן פורטוגזי, המשחק בעמדת המגן השמאלי באומוניה ניקוסיה.
קיקו נולד באלקסאר דו סאל שבפורטוגל.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ויטוריה סטובל הפורטוגזית, וערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בליגת העל הפורטוגלית ב-6 בינואר 2012, בתיקו 1–1 עם אקדמיקה דה קוימברה.
המאמן, ברונו ריביירו, נתן לו קרדיט בקבוצה הבוגרת, אך לאחר שעזב - ירד קיקו שוב לקבוצת הנוער ובמהלך ארבע עונות נע בין קבוצת הנוער לקבוצה הבוגרת, בה שיחק 29 משחקים.
בעונת 2015/2016 הוא הושאל לאקדמיקו ויסו מהליגה הפורטוגזית השנייה, בה הפך לשחקן הרכב כשב-24 משחקים הוא כבש שלושה שערים.
גם כאן הוא שיחק תחת המאמן ברונו ריביירו.
בעונת 2016/2017 הוא עבר יחד עם המאמן ריביירו לפורט וייל מהליגה האנגלית השלישית, ירד איתה ליגה וחזר לעונה אחת באקדמיקו ויסו.
ב-30 במאי 2018 חתם בארוקה, גם היא מהליגה הפורטוגזית השנייה.
עם זאת, המועדון הקפריסאי דוקסה קאטוקופיה טען שקיקו חתם אצלם, והודיע כי יפתח בהליכים משפטיים נגדו בבית הדין של פיפ"א.
קיקו שיחק בארוקה 31 משחקים, בהם ספג 10 כרטיסים צהובים, ובסוף העונה ירד עם הקבוצה לליגה הפורטוגלית השלישית.
בעונת 2019/2020 הוא שיחק באולימפיאקוס ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, וביולי 2020 עבר ליריבה העירונית, אומוניה ניקוסיה.
באומוניה הוא שימש כגיבוי למגן יאן לקג'קס, ושותף רק ב-7 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד וזכה עם הקבוצה באליפות.
כמו כן, הוא שיחק בשלושה משחקים בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-6 ביולי 2022 הוא חתם אצל אנורתוסיס פמגוסטה.
קיקו שותף במשחקים רבים של הנבחרות הצעירות של פורטוגל, אך לא הצליח להגיע לנבחרת הבוגרת.
פרנסיסקו "קיקו" מיגל ריביירו טומה טבארש בונדוסו (בפורטוגזית: Francisco "Kiko" Miguel Ribeiro Tomé Tavares Bondoso; נולד ב-17 בנובמבר 1995 במוימנטה דה ביירה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף במוריירנסה.
בונדוסו גדל במחלקות הנוער של מוימנטה דה ביירה ואקדמיקו אווש.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים מוימנטה דה ביירה, פריירה דה אווש ולוסטיאנו, עמם שיחק בליגה הפורטוגלית השלישית ובליגות הנמוכות ממנה.
ב-28 ביוני 2019 חתם בונדוסו בוויזלה מהליגה הפורטוגלית השלישית.
בעונתו הראשונה במועדון העפיל המועדון לליגה הפורטוגלית השנייה, ובתום עונתו השנייה העפיל המועדון לליגת העל הפורטוגלית.
ב-6 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בהפסד 0–3 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-14 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בניצחון 1–2 על טונדלה במסגרת המחזור השני.
ב-2 בספטמבר 2023 חתם ל-3 שנים במכבי תל אביב.
הוא שותף בשני המשחקים הראשונים של העונה לפני שנפצע באימון ועבר ניתוח שהשבית אותו למספר חודשים.
ב-4 ביולי 2024 הושאל לריו אבה מליגת העל הפורטוגלית עם אופציית רכישה
אנריקה גרסיה מרטינס (בספרדית: Enrique "Kike" García Martínez; נולד ב-25 בנובמבר 1989), הידוע יותר בקיצור של שמו הפרטי "קִיקֶה", הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אספניול מהלה ליגה.
גרסיה, שנולד במוטילה דל פלנקר, קואנקה, הצטרף לנוער של ריאל מורסיה בגיל 18. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בעונת 2007/08, בליגה הספרדית השלישית.
ב-23 במאי 2009, גרסיה שיחק את משחקו הראשון, כשנכנס כמחליף של קוויקה דה לוקאס בתיקו 2–2 בחוץ מול סלטה ויגו בליגה השנייה.
הוא הבקיע את שערו הראשון כחודש לאחר מכן, בניצחון ביתי 2–1 על סלמנקה.
בנובמבר של אותה השנה הוא חתם על חוזה חדש לשלוש שנים, והפך לשחקן הרכב קבוע.
גרסיה סבל מפציעה בספטמבר 2011, ולמרות שהושבת תחילה למשך חודש, הוא היה מחוץ לפעילות במשך כל העונה.
באוקטובר של השנה שלאחר מכן הוא חתם על הסכם חדש עם מורסיה, שיימשך עד 2016.
בשנתו האחרונה, גארסיה היה מלך השערים השני המשותף בליגה עם 23 שערים ועזר לקבוצתו לעלות לפלייאוף לה ליגה.
הוא גם היה שחקן החודש של מאי.
גארסיה נכנס למשחק בדקה ה-86 במשחק של מידלסברו בסיבוב הרביעי בגביע האנגלי נגד אלופת הפרמייר ליג המכהנת מנצ'סטר סיטי ב-24 בינואר 2015, וכבש את השער השני בניצחון קבוצתו 2-0.
גארסיה כבש בניצחון 3–0 של מידלסברו על ברנטפורד ב-15 במאי 2015, שהעלה את המארחים לגמר הפלייאוף עם 5–1 במצטבר.
הוא היה מחליף במשחק המכריע, הפסד 0–2 לנוריץ' סיטי באצטדיון וומבלי.
ההחתמות של החלוצים דייוויד נוג'נט וג'ורדן רודס במידלסברו הובילו לספקולציות לגבי עתידו של גרסיה במועדון, ויצרו לחץ נוסף עבורו להיכלל בהרכב הפותח.
לאחר התעניינות מצד קבוצות אחרות בליגה לידס יונייטד ו-וולברהמפטון וונדררס, הוא עזב וב-2 בפברואר 2016, וחתם באייבר בליגה הבכירה, אך רישום מאוחר גרם לכך שהוא לא יהיה כשיר לשחק עד העונה הבאה.
גארסיה ערך לבסוף את הופעת הבכורה שלו עבור הבאסקים ב-19 באוגוסט 2016, כשפתח בהפסד חוץ 2–1 מול דפורטיבו דה לה קורוניה.
הוא כבש שבעה שערים בעונת הבכורה שלו - תשעה בכל המסגרות - ועזר לקבוצתו להגיע למקום העשירי.
ב-1 במאי 2021 גארסיה הבקיע את כל השערים של קבוצתו בניצחון הביתי 3-0 על דפורטיבו אלאבס.
גרסיה המשיך בליגה הספרדית בעונת 2021, כשהשחקן החופשי הצטרף לאוסאסונה בחוזה לשלוש שנים עם סעיף רכישה של 15 מיליון יורו.
הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור קבוצתו בניצחון 3-2 בקאדיס.
גרסיה היה מלך השערים בגביע המלך 2022–23, ומצא את הרשת חמש פעמים בסיבובים המוקדמים ואף הגיע לגמר.
ב-13 באוגוסט 2023, גרסיה חתם על חוזה לשנתיים עם דפורטיבו אלאבס, העולה החדשה ללה ליגה.
קיקה (רבקה) ברא"ז שורץ היא אדריכלית ישראלית.
בין הפרויקטים המרכזיים שתכננה נמנים שרונה מרקט במתחם שרונה בתל אביב, "הרצליה הילס" על כביש 2, "הבלוק" בבאר שבע ומעונות הסטודנטים של המכללה האקדמית ת"א-יפו.
קיקה ברא"ז (בן רבי אלכסנדר זיסקינד) נולדה ב-1959 בפתח תקווה, בתם של השופט יצחק ברא"ז ורינה סגל ונכדתו של זאב ברא"ז, מיקירי פתח תקווה.
סיימה את שירותה הצבאי בדרגת סגן בחיל התותחנים כקצינת מבצעים.
בוגרת הטכניון בארכיטקטורה ובינוי ערים בהצטיינות (1985).
בעלת תואר שני בארכיטקטורה (.M.Arch), מגמת תכנון בניינים, מאוניברסיטת קולומביה, ניו-יורק, ארצות הברית (1988).
עבדה במשרדו של אריה שרון ובשנת 1985 נסעה לניו יורק שם התמחתה במשרד משה ספדי אדריכלים ופרנק ויליאמס ושות'.
הייתה שותפה לתכנון מגדל לעירוב שימושים (מגורים, משרדים ומסחר) ברוקפלר סנטר.
בשנת 1989 חזרה לישראל והקימה משרד אדריכלים עצמאי, בו היא מכהנת כמייסדת ומנהלת שותפה.
משרדה מתמחה בפרויקטים עירוניים גדולי מידות.
בשנת 2025 דורג משרדה במקום ה-9 למשרדי אדריכלים באתר הדירוג דן אנד ברדסטריט.
נכון ל-2025, מונה המשרד כ-83 עובדים מקצועיים.
נשואה לד"ר בעז שורץ, מנכ"ל דויטשה בנק ישראל לשעבר, ולהם שלושה ילדים.
+שנהשם הפרויקטמיקוםשימוש2007גינדי הייטסרמת גןמגורים2013מתחם שרונהתל אביבעירוב שימושים2019הרצליה הילסהרצליהמגורים2020הבלוקבאר שבעעירוב שימושים2020המכללה האקדמית ת"א-יפותל אביבמעונות2021לה גוארדיהתל אביבעירוב שימושים2021מרינה-אשדודאשדודמלונאות2022שיכון ויצמןהרצליההתחדשות עירונית2023מתחם התפוזכפר סבאהתחדשות עירונית2023מתחם דפנהתל אביבעירוב שימושים2024יאנג אליהותל אביבמעונות
City Square, 2020 - מקום ראשון, משרד מוביל ארצית בהתחדשות עירונית
פרס מתחם המגורים "הרצליה הילס" זוכה בפרס המצוינות בבנייה לשנת 2021
מדד נדל"ן, 2022 - מקום רביעי בארץ
פרנסיסקה ראמוס ריביירו נצרת סוזה (בפורטוגזית: Francisca Ramos Ribeiro Nazareth Sousa; נולדה ב-17 בנובמבר 2002), המכונה בפשטות קיקה, היא כדורגלנית פורטוגלית המשחקת כחלוצה או קשרית התקפית במועדון ברצלונה ובנבחרת פורטוגל .
נצרת ערכה את הופעת הבכורה שלה בבנפיקה בגיל 16 וחתמה על החוזה המקצועי הראשון שלה במועדון ב-7 באוקטובר 2020, בגיל 17.
בעונת 2023/24, הייתה נצרת חלק מקבוצת בנפיקה ההיסטורית, שניצחה בכל ארבע התחרויות המקומיות: הסופרטאסה דה פורטוגל (סופרקאפ פורטוגלי, שלישי בתולדות המועדון), טאסה דה ליגה (גביע הליגה הפורטוגזי, רביעי בתולדות המועדון), ה־Campeonato Nacional (ליגה פורטוגזית, רביעית בתולדות המועדון), והטאסה דה פורטוגל (גביע המדינה הפורטוגזי, שני בתולדות המועדון).
זו הייתה הפעם הראשונה שקבוצת נשים בפורטוגל הצליחה את ההישג הזה, וזה עדיין לא שוחזר.
נצרת נאלצה להחמיץ חודשיים לאחר שנפצעה בתחילת ינואר 2024. היא חזרה לשחק במרץ והחזירה במהירות את מקומה בהרכב הפותח.
בכל המסגרות (כולל ליגת האלופות), נצרת שיחקה 37 משחקים, הבקיעה 25 שערים ובשלה 8.
ב- 4 ביולי 2024 חתמה לארבע שנים בקבוצת ברצלונה.
נצרת ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת פורטוגל ב-4 במרץ 2020, כשהיא נכנסה כמחליפה של קרולינה מנדס נגד איטליה בגביע אלגרבה 2020 .
היא הבקיעה את שעריה הראשונים בנבחרת פורטוגל ב-22 ביוני 2022 במשחק ידידות מול יוון, כשהיא כבשה שני שערים במחצית הראשונה בניצחון 0–4 לפורטוגל.
ב-30 במאי 2023, היא נכללה בסגל של 23 שחקנים עבור גביע העולם של פיפ"א לנשים 2023 .
ליגת המשנה הפורטוגלית לנשים (1): 2018/19
שחקנית השנה בליגה הפורטוגלית לנשים : 2023/24
מלכת השערים בליגה הפורטוגלית לנשים: 2023/24 (17 שערים)
אנריקה "קיקה" בַּארְחָה אפונסו (בספרדית: Enrique "Kike" Barja Afonso; נולד ב-1 באפריל 1997) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני באוססונה מהלה ליגה.
ברחה נולד בנואין, נווארה, והצטרף למחלקת הנוער של אוסאסונה בשנת 2005, כשהיה בן שמונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-25 באוגוסט 2013, בגיל 16, כשכנס כמחליף במחצית השנייה במקום מיגל אולבידה, כבש שער בכורה בניצחון הביתי 0–2.
הוא הוסיף צמד נוסף שבעה ימים לאחר מכן, בניצחון 5–0 על "ס.ד.
ב-25 בספטמבר שלאחר מכן, הוא כבש שוב שני שערים בניצחון ביתי 3–1 על גיחוולו.
ב-15 במאי 2017, ברחה הועלה באופן סופי לסגל הקבוצה הבוגרת לקראת עונת 2017/18. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ובלה ליגה חמישה ימים לאחר מכן, כשהחליף את קרלוס קלרק בהפסד 0–5 בחוץ לסביליה, לאחר שקבוצתו הבטיחה את ירידתה לליגת המשנה.
קיקוז'ירו (ביפנית: 菊次郎の夏; באנגלית: Kikujiro) הוא סרט דרמה קומית יפני משנת 1999, בבימויו, כתיבתו ועריכתו של טקאשי קיטאנו, שגם מככב בתפקיד הראשי.
הסרט מציג את מסעו של ילד צעיר, מסאו, היוצא לחפש את אמו שמעולם לא פגש, בלוויית דמות בוגרת אך ילדותית בשם קיקוז'ירו.
הסרט, שהוקרן בפסטיבל קאן 1999, מתאפיין בסגנון ויזואלי ייחודי ובפסקול מאת ג'ו היסאישי.
הוא קיבל ביקורות מעורבות, עם ציון של 61% באתר Rotten Tomatoes, אך זכה להערכה על גישתו הרגישה וההומוריסטית.
הכנסותיו בארצות הברית הסתכמו בכ-200,920 דולר.
מסאו, ילד בן תשע, חי עם סבתו בטוקיו.
בקיץ, כשהוא נשאר לבד, הוא מחליט לחפש את אמו שמעולם לא פגש.
אשתו של קיקוז'ירו, גבר בוגר אך ילדותי, משכנעת אותו ללוות את מסאו במסעו.
השניים יוצאים למסע ברחבי יפן, פוגשים דמויות צבעוניות וחווים הרפתקאות שונות.
המסע הופך להזדמנות לשניהם להתמודד עם עברם ולבנות קשר ייחודי.
טקאשי קיטאנו – קיקוז'ירו טאקדה, גבר בוגר אך ילדותי.
יוסוקה סקיגוצ'י – מסאו סוגיאמה, ילד בן תשע המחפש את אמו.
קאיוקו קישימוטו – אשתו של קיקוז'ירו.
יוקו דייקה – סאטוקו סוגיאמה, אמו של מסאו.
קאזוקו יושיוּקי – סבתו של מסאו.
הסרט "קיקוז'ירו" קיבל ביקורות מעורבות.
באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 61% בהתבסס על 51 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.91 מתוך 10. הקונצנזוס באתר מציין כי הסרט מציע חוויה ויזואלית ייחודית, אך העלילה סובלת מקצב איטי בחלקה הראשון.
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 44 מתוך 100, בהתבסס על 25 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
מבקרים שונים התייחסו לסרט באופן שונה.
קווין תומאס מ-לוס אנג'לס טיימס כתב כי "הסרט הוא נוגע ללב ובלתי ניתן לעמוד בפניו, בזכות ההומור היבש והמרוחק של קיטאנו".
פרנסיסקו "קיקו" פמנייה פאר (בספרדית: Francisco "Kiko" Femenía Far; נולד ב-2 בפברואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בחטאפה מהלה ליגה.
פמנייה נולד בסאנט אי נגראלס, אליקנטה שבקהילה האוטונומית ולנסיה.
הוא גדל במחלקת הנוער של הרקולס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-15 ביוני 2008, בגיל 17 בלבד, במשחק בליגה הספרדית השנייה נגד קדיס שהסתיים בתיקו 1–1.
ב-28 באוגוסט 2010, ערך פמנייה את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, כשהחליף את אבל אגילאר במחצית השנייה של משחק בית נגד אתלטיק בילבאו.
לאחר דקות ספורות בלבד על המגרש, הוא עבר התקף חרדה שממנו התאושש במלואו מאוחר יותר.
פמנייה הצטרף לברצלונה ב' מהליגה הספרדית השנייה ב-6 ביולי 2011. הוא כבש את שערו הרשמי הראשון עבור קבוצתו החדשה ב-4 בספטמבר, בניצחון חוץ 4–0 על קרטחנה.
בסוף אוגוסט 2013, שוחרר פמנייה מברצלונה, וציין כי "נהרס רגשית".
הוא חתם בריאל מדריד זמן קצר לאחר מכן, ושובץ בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
פמנייה שיחק בחמישה משחקים בלבד במהלך העונה כולה, שהסתיימה בירידת ליגה, ועזב את המועדון בדצמבר 2014.
ב-7 בינואר 2015, חתם פמנייה על חוזה לשישה חודשים באלקורקון מהליגה הספרדית השנייה.
ב-2 ביולי 2015, חתם פמנייה על חוזה לשנה באלאבס מהליגה השנייה.
הוא היה שותף לחזרתה של אלאבס לליגה הבכירה לאחר עשר שנים, ובסוף העונה הוסב לעמדת המגן הימני.
פמנייה עזב את אלאבס ב-6 ביוני 2017.
ב-1 ביולי 2017, חתם פמנייה על חוזה לארבע שנים בווטפורד מהפרמייר ליג.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-12 באוגוסט, כשנכנס כמחליף במקום דריל יאנמט הפצוע בתחילת תיקו ביתי 3–3 נגד ליברפול.
פמנייה כבש את שער הליגה הראשון שלו עבור המועדון האנגלי ב-31 במרץ 2018, בתיקו ביתי 2–2 עם בורנמות'.
ב-28 ביולי 2022, חתם פמנייה על חוזה לשלוש שנים בוויאריאל מהלה ליגה.
הוא שיחק 86 משחקים בכל המסגרות במהלך תקופתו בקבוצה.
ב-1 ביולי 2025, חתם פמנייה על חוזה לשנתיים בחטאפה מהלה ליגה.
אנריקה חסוס "קיקה" סאלאס וליינטה (בספרדית: Enrique Jesús "Kike" Salas Valiente; נולד ב-23 באפריל 2002) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בסביליה מהלה ליגה.
סאלאס נולד במורון דה לה פרונטרה, סביליה, אנדלוסיה, והצטרף למחלקת הנוער של סביליה בשנת 2013, בגיל 11. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במדי קבוצת המילואים ב-10 בינואר 2021, כשנכנס כמחליף במחצית בניצחון חוץ 3–1 נגד יקלנו דפורטיבו במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-27 באפריל 2021, בעודו שחקן נוער, האריך סאלאס את חוזהו בסביליה עד 2024.
סאלאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של סביליה ובלה ליגה, ב-10 בספטמבר 2022, כשפתח בהרכב בניצחון חוץ 3–2 על אספניול.
ב-31 בינואר שלאחר מכן, הוא חתם על הארכת חוזה בסביליה עד 2026, והצטרף לטנריפה מהליגה הספרדית השנייה בהשאלה לשארית העונה.
עם חזרתו, החל סאלאס לשחק באופן קבוע בקבוצה הראשונה של סביליה, קודם אליה באופן סופי ב-31 בינואר 2024, וקיבל את חולצה מספר 2.
אנריקה (קיקה) סאנצ'ס פלורס (בספרדית:Quique Sánchez Flores;נולד ב-5 בפברואר 1965) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן ספרדי לשעבר ששיחק בעמדת המגן הימני.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בולנסיה בשנת 1984, וצבר 304 משחקים בהם הבקיע 16 שערים בלה ליגה במשך 12 עונות.
הוא שיחק גם בריאל מדריד ובריאל סרגוסה ופרש בשנת 1997. מבחינה בינלאומית, הוא ייצג את ספרד בנבחרות עד גיל 18, בנבחרת ספרד עד גיל 21, נבחרת ספרד עד גיל 23 ובנבחרת ספרד, והופיע עם הנבחרת הבוגרת במונדיאל 1990.
בשנת 2001, פלורס החל את קריירת האימון שלו כשאימן את קבוצת הנוער של ריאל מדריד.
תפקידו הבכיר הראשון הגיע בשנת 2004 בחטאפה, והוא גם אימן את ולנסיה, אתלטיקו מדריד - שם הגיע לגמר הליגה האירופית 2010 וזכה עימה, ואספניול בלה ליגה.
מחוץ לספרד הוא אימן בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, ובווטפורד (ב-2 קדנציות שונות) בפרמייר ליג, כשהוא גם אימן לפרקי זמן באיחוד האמירויות הערביות ובסין.
פלורס עבר לריאל מדריד בקיץ 1994 בחוזה לארבע שנים, ונשאר בקבוצה מהבירה במשך שתי עונות, וזכה באליפות בעונת 1994/1995 אבל נהפך למיותר בתחילת טרום העונה של 1996 לאחר שהתלונן בפני המאמן החדש פאביו קאפלו על כאבים בציפורניים.
לאחר מכן, הוא שיחק לתקופה קצרה בריאל סרגוסה, ופרש מכדורגל מקצועני בגיל 32 עם סך של 304 משחקים ו-16 שערים; בעונתו היחידה בהליגה הספרדית השנייה בכדורגל כשוולנסיה זכתה באליפות, הוא רשם שיאי קריירה עם 40 משחקים ותשעה שערים.
פלורס ערך 15 הופעות עבור נבחרת ספרד, והוא נכלל בסגל למונדיאל 1990. בספטמבר 1987, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד נבחרת לוקסמבורג שנגמר בניצחון 0–2 לספרדים בקאסטיון דה לה פלאנה.
פלורס החל את קריירת האימון שלו בשנת 2001 כשאימן את קבוצות הנוער של ריאל מדריד.
לאחר שזכה לתשואות על עבודתו במהלך שלוש עונותיו בקבוצות הנוער, הוא משך את תשומת ליבה של חטאפה שעלתה ליגה זה מכבר, גם היא ממדריד.
לאחר עונת 2004/2005 עם חטאפה, בה סיימו במקום ה-13, ניתנה לפלורס ההזדמנות לאמן את קבוצתו לשעבר ולנסיה, במקומו של קלאודיו ראניירי.
בעונתו הראשונה בקבוצה (עונת 2005/2006) הוא הוביל אותם למקום השלישי וכך העפיל לליגת האלופות שם הקבוצה הגיעה לרבע הגמר, אך הודחה על ידי צ'לסי.
במאי 2007, העטלפים סיימו בטופ 4 בעונת 2006/2007, וכתוצאה מכך הבטיחה את השתתפותה בעונת 2007/2008 בליגת האלופות.
עם זאת, ב-29 באוקטובר מועצת המנהלים של הקבוצה החליטה לפטר את פלורס לאחר סדרה של תוצאות גרועות.
פלורס מונה למאמנה של בנפיקה ליסבון ב-24 במאי 2008. ב-8 ביוני של השנה שלאחר מכן הוא עזב את ליגת העל הפורטוגלית בהסכמה הדדית, לאחר שסיים במקום השלישי בליגה וזכה בגביע הליגה הפורטוגלית.
במהלך עונת 2010/2011, לאחר שהתעמת לעיתים קרובות עם כוכב הקבוצה דייגו פורלאן, פלורס הודיע על עזיבתו את הקולצ'ונרוס לפני סיום העונה, והקבוצה העפילה לבסוף אל הליגה האירופית.
בתחילת מאי 2011, פלורס נקשר למעבר לספרטק מוסקבה.
עם זאת, ב-8 בנובמבר הוא מונה למאמן החדש של קבוצת שבאב אל אהלי מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, כשהחליף את איוון האשק (Ivan Hašek).
ב-28 בספטמבר 2013, שלושה חודשים בלבד לאחר שעזב את המדינה, חזר פלורס לאיחוד האמירויות הערביות והוא מונה למאמנה של אל-עין.
עם זאת, כהונתו הייתה קצרה, שכן הוא פוטר ב-8 במרץ 2014 עקב תוצאות גרועות.
לאחר כמעט תשעה חודשים ללא קבוצה, פלורס חזר לחטאפה ב-5 בינואר 2015 כדי להחליף את קוסמין קונטרה כמאמן החדש, לאחר עזיבתו של האחרון לסין.
משחקו הראשון כמאמן התקיים יומיים לאחר מכן, והוא הסתיים בתיקו 1-1 בחוץ מול אלמריה בגביע המקומי; ב-26 בפברואר, בנימוק של סיבות אישיות, הוא התפטר מהקבוצה.
ב-5 ביוני 2015, פלורס מונה למאמנה הראשי של העולה החדשה לפרמייר ליג ווטפורד, כשהחליף את סלבישה יוקאנוביץ' והיה המאמן החמישי בתפקיד זה בתוך שנים עשר חודשים.
בדצמבר, הקבוצה ניצחה בשלושה משחקי ליגה והפסידה רק באחד, מה שזיכה אותו בתואר מאמן החודש בפרמייר ליג; החלוץ שלו, אודיון איגהלו, זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג, לאחר שכבש חמישה שערים באותו חודש.
עם זאת, אף על פי שהוביל את הקבוצה למקום נוח במרכז הטבלה בעונת 2015/2016 ולחצי גמר גביע ה-FA, הוכרז ב-13 במאי 2016 כי פלורס יעזוב בסוף העונה.
ב-9 ביוני 2016, פלורס חזר לספרד, וחתם על חוזה לשלוש שנים במקומו של קונסטנטין גאלקה (Constantin Gâlcă) כמאמן אספניול.
החתמתו השנייה הייתה חוסה אנטוניו רייס, אותו אימן בעבר בבנפיקה ובאתלטיקו.
פלורס פוטר ב-20 באפריל 2018, לאחר שהשיג תוצאות גרועות לקראת סוף עונת 2017/2018. ביולי, הוא היה ברשימה מקוצרת של ארבעה מועמדים לאימון נבחרת מצרים בכדורגל.
ב-25 בדצמבר 2018, פלורס מונה למאמנה של הקבוצה הסינית שאנגחאי שנחווה.
ביולי שלאחר מכן, הוא עזב.
פלורס חזר לווטפורד ב-7 בספטמבר 2019, כשהחליף את חאבי גראסיה שפוטר באותו היום.
קבוצתו השלימה קאמבק מפיגור 2-0 לתיקו 2-2 מול ארסנל בויקארג' רואד במשחקו הראשון ב-15 בספטמבר.
עם זאת, שבוע לאחר מכן, הם הובסו 0–8 באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר בידי מנצ'סטר סיטי, כאשר הסיטיזנס כבשו חמישה שערים ברבע השעה הראשונה, במה שנחשב כניצחונה הגדול ביותר של הסיטי בפרמייר ליג.
ב-30 בנובמבר 2019, ווטפורד יצאה למשחק חוץ מול סאות'המפטון והפסידו 1–2. למחרת, פלורס פוטר לאחר שהשיג רק ניצחון אחד בתקופתו השנייה כמאמן.
קבוצתו של פלורס סיימה במקום ה-15 בעונתו הראשונה בחזרה ללה ליגה.
ב-27 באפריל 2023, הוא פוטר מתפקידו לאחר שנאבקו נגד הירידה כשנותרו 7 משחקים לסיום עונת 2022/2023, והוחלף על ידי מאמן אחר שחזר, חוסה בורדלאס.
ב-18 בדצמבר 2023, פלורס מונה למאמנה של סביליה וחתם על חוזה עד 2025; הוא היה המאמן השלישי של סביליה בעונת 2023/2024, אחרי חוזה לואיס מנדיליבר ודייגו אלונסו.
הוא ניצח בהופעת הבכורה שלו למחרת, 3-0 נגד גרנדה מתחתית הליגה.
במהלך משחק בחטאפה ב-30 במרץ 2024, סאנצ'ס פלורס, ממוצא צועני ספרדי, היה קורבן לגזענות מאחורי ספסלי המאמנים.
כתוצאה מקריאות נגד מרקוס אקוניה באותו משחק, המארחת נצטוותה לסגור חלקים מהאצטדיון שלה לשלושה משחקים ונקנסה.
עם זאת, מכיוון שהקללות נגד המאמן לא הוזכרו בדוח השופט, לא ננקטה כל פעולה בנוגע אליהם.
ב-18 במאי 2024, לאחר שהבטיחו את הישרדותם, סאנצ'ס פלורס הודיע כי יעזוב את אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן ב-30 ביוני.
פלורס הוא אחיינה של זמרת ורקדנית הפלמנקו לולה פלורס.
אביו, איזידרו, היה גם כדורגלן ומגן, ואלפרדו די סטפנו היה הסנדק שלו.
אחיו ובנו, איזידרו ואנריקה בהתאמה, שיחקו כדורגל ברמות נמוכות יותר.
אליחיו 'קיקה' דה לה גרסה השני היה עורך דין אמריקאי, יוצא מלחמת קוריאה ופוליטיקאי, שכיהן 16 כהונות רצופות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית במחוז הקונגרס ה־15 של מדינת טקסס, מ־3 בינואר 1965 ועד 3 בינואר 1997.
דה לה גרסה נולד ב־22 בספטמבר 1927 וגדל בעיר מישן שבמחוז הידלגו, טקסס.
בגיל 17 התגייס לצי ארצות הברית ושירת בו במשך שנתיים.
לאחר מכן בחר להמשיך את לימודיו במכללת אדינבורג ג'וניור קולג'.
בהמשך חזר לשירות צבאי ולמד בבית הספר לארטילריה של צבא ארצות הברית בפורט סיל שבאוקלהומה.
משנת 1952, במשך שנתיים, שירת כקצין בדרגת לוטננט בצבא ארצות הברית, במסגרת רגימנט הארטילריה השדה ה־37, אשר הוצב בלחימה במלחמת קוריאה.
לאחר שובו הביתה השלים את לימודי המשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנט מרי בסן אנטוניו.
לאחר שעסק בעריכת דין במשך מספר שנים בעמק ריו גראנדה, נבחר לבית הנבחרים של טקסס, וכיהן בו בשנים 1953–1965.
במהלך כהונתו בבית המחוקקים המדינתי נודע דה לה גרסה כמי שיזם והגיש מספר רב של הצעות חוק בתחומי החינוך והסביבה.
הוא חיבר חוקים להגנה על אזורי ביצות, להקמת מסגרות חינוך לגיל הרך במימון המדינה, ולהקמת גשרים בינלאומיים נוספים בין טקסס למקסיקו.
בשנתיים הראשונות לכהונתו היה החבר ההיספני היחיד בבית הנבחרים של טקסס, אך בשנת 1957 הצטרף אליו חבר נוסף ממוצא מקסיקני־אמריקאי, אוסקר מ' לאורל מלרדו.
בשנת 1964 התמודד דה לה גרסה, כתומך נלהב של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון, על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, וזכה בו בדרום טקסס.
בשנים 1981–1994 שימש יושב ראש ועדת החקלאות של בית הנבחרים, והוביל חקיקה רחבת היקף לארגון מחדש של מערכת האשראי החקלאי, ביטוח החקלאות, מחלקת החקלאות של ארצות הברית וחוקי הפיקוח על חומרי הדברה.
כמו כן היה ממייסדי השדולה ההיספנית בקונגרס.
דה לה גרסה הצביע בעד חוק זכויות ההצבעה של 1965, חוק זכויות האזרח של 1968, וקרא לשיפור היחסים בין ארצות הברית למקסיקו.
הוא פעל לקידום הסחר בין שתי המדינות והיה דמות מרכזית באישור החקיקה שאפשרה את יישום הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה (NAFTA).
דה לה גרסה פרש מהשירות הציבורי בשנת 1997. עם שובו לטקסס תרם את מלוא ארכיון פעילותו בקונגרס לאלמה מאטר שלו, אשר שינתה בינתיים את שמה לאוניברסיטת טקסס–פן אמריקן.
כיום האוסף שמור בספריית קמפוס אדינבורג של אוניברסיטת טקסס ריו גראנדה ואלי, והוא נחשף לציבור בשנת 2012.
עד מותו התגורר בעיר מקאלן שבטקסס עם רעייתו לוסיל.
הוא נפטר ב־13 במרץ 2017 מאי-ספיקת כליות, ונקבר בבית העלמין ואלי ממוריאל גארדנס במקאלן.
הקיקלופ הוא גזע יצורים מן המיתולוגיה היוונית.
הקיקלופים, הדומים בצורתם לאדם, מוכרים כעצומים בגודלם ובראש כל אחד מהם עין אחת בלבד.
האמונה כי גודלם כביר היא מאוחרת יותר ופרט זה אינו נזכר בכתביהם של המשוררים הומרוס או הסיודוס.
קיקלופים, טיטאנים ובעלי מאה הידיים היו שלושת סוגי הצאצאים שנולדו לאורנוס ולגאיה.
למרות זאת, היו גם קיקלופים אחרים שמוצאם מפוסידון, שהיה אחיינם של הקודמים.
אלה נולדו מזוגיותו עם נימפות.
הקיקלופ המפורסם ביותר הוא פוליפמוס, המוזכר באודיסיאה מאת הומרוס.
באודיסיאה (שיר תשיעי) מסופר על מפגשם של הגיבור אודיסיאוס ואנשיו עם הקיקלופ פוליפמוס בארץ הקיקלופים.
בסיפור זה מתוארים הקיקלופים כיצורים חסרי חוק ותרבות, ניגודם של בני האדם - הם אינם חיים בקהילה ואינם מקיימים מוסדות חברתיים שהיו בסיסיים בתרבות היוונית, כמו אספה או בתי דין, וכן אינם עוסקים באמנות או בחקלאות ואינם מפליגים בימים - אחד המאפיינים המרכזיים של התרבות היוונית.
הקיקלופים גם לא כיבדו את חוקי הכנסת האורחים היווניים - כפי שמלמד מפגשו של אודיסיאוס עם הקיקלופ.
במקום זאת, מספרת השירה, חיו הקיקלופים איש במערתו, וקבעו חוקים לנשותיהם ולילדיהם כפי ראות עיניהם.
ארצם של הקיקלופים מתוארת כארץ פורה ביותר: אף שהקיקלופים לא עסקו בחקלאות ולא צדו, הם נהנו מהתבואה והפירות שהיו בשפע בארצם, ושתו את חלבן של עזי הבר ששוטטו באי.
הקיקלופ פוליפמוס, שאל מערתו נכנסו אודיסיאוס ואנשיו, הוא בנו של אל הים פוסידון.
הוא עצום בגודלו, מתבודד ואכזרי.
השירה מתארת בפירוט כיצד תפס ללא מאמץ את רעיו של אודיסיאוס ואכלם בצמדים.
רמז לצד אנושי אפשר למצוא אולי ביחסו החם לצאנו.
לאחר שהקיקלופ סירב לקבל את אודיסיאוס כאורח ואיים לאכול את כל רעיו ואותו אחרון, החליט אודיסיאוס לנקר את עינו ולהימלט ממערתו.
כשנמלטו בחזרה אל הספינה, קרא אודיסיאוס מן הים אל הקיקלופ: "אם פעם תישאל מי האיש שהטיל בעינך את המום הנתעב, הגד שניקר את עינך אודיסאוס בן לארטס מאיתקה, מחריב הערים!" (כך בתרגומו של אהרן שבתאי לאודיסיאה).
הקיקלופ הטיל על ספינתו של אודיסאוס סלע ענק, שכמעט ניפץ את הספינה, וביקש מאביו פוסידון להקשות על אודיסיאוס לשוב לביתו שבאיתקה, ואכן דרכו הייתה קשה וממושכת מאוד.
כמו כן במספר מקורות מידע הם הופיעו כנוודים ענקיים ומטילי מורא.
הטיטאנים, אחיהם של הקיקלופים, פחדו מהם.
כאשר הטיטאנים עלו לשלטון הם כלאו את הקיקלופים במעמקי הטרטרוס - שכבת השחור משחור שבמעמקי האדמה.
כדי למנוע מהם להימלט הם העמידו למשמר את המפלצת הנוראה קאמפה.
רק לאחר שהאלים האולימפיים גברו על הטיטאנים ועלו לשלטון, הובסה קאמפה, והקיקלופים שוחררו על ידי זאוס.
קִיקָיוֹן מָצוּי (שם מדעי: .Ricinus communis) הוא שיח או עץ ירוק-עד וחד-ביתי, כלומר, באותו פרט מצויים פרחי זכר וגם פרחי נקבה, אך שני הטיפוסים מצויים באותה תפרחת, פרחי זכר בבסיס התפרחת ומעליהם פרחי נקבה.
צמח זה הוא מין יחיד בסוגו, נמנה עם משפחת החלבלוביים (Euphorbiaceae), נפוץ ברחבי העולם ומוצאו מהאזורים הטרופים היבשים עונתיים של צפון מזרח אפריקה, מהארצות אריתריאה, אתיופיה, סומליה ואולי מקניה.
קיקיון מצוי הוא צמח רעיל ומאידך הוא צמח בעל תועלת.
לעיסה של 5 גרעינים בלבד יכולה להיות קטלנית לאדם בוגר וגרעין אחד יכול לגרום למות ילד.
החומר הרעיל בזרעי הקיקיון הוא ריצין שעובר פירוק בחימום בעת הפקת השמן, אבל רעילות הקיקיון מסוכנת גם במגע למשל, שפשוף העור או העיניים במוהל של זרעי קיקיון גורם לדלקות חמורות, וחומרים אלרגניים שנמצאים אף הם בזרעים, יכולים לגרום פגיעה בעיניים, נזלת, גירוי עור והתקפי גנחת אצל אנשים הרגישים לכך.
קיקיון מצוי הוא שיח או עץ קטן, חד-ביתי, קירח, מסתעף מבסיסו, גובהו מטר אחד עד 4 מ', ואף לגובה של עד 12 מטר.
הקיקיון מכיל מוהל לא חלבי אלא צהבהב.
קיקיון מצוי הוא מהיר צמיחה, וגזעו וענפיו מכוסים שעווה דקה המשווה להם גוון כחלחל.
העלים מסורגים, פשוטים, רוחבם 6 עד 30 ס"מ, דמויי תריס, דהיינו, הפטוטרת מחוברת אל אמצע הטרף (בצדו התחתון) ולא אל בסיסו, ומחולקים כעין כף יד ל-5 עד 11 אונות מאוצבעות ומשוננות.
העלים ירוקים בוהקים, ולעיתים עם גוון עמוק של כחול כהה ועורקים אדומים, בעוד העלים הצעירים והגבעולים הם בעלי גוון אדמדם.
הפטוטרות ארוכות ובעלות בלוטות צוף גדולות שנמצאות גם בשולי הטרף.
הלוואים מאוחים, צבעם ירוק כהה בוהק, לעיתים קרובות העורקים אדומים.
התפרחות גדולות, חיקיות או אמיריות מסוג מכבד, דהיינו צירה הראשי מסתעף לענפים נושאי פרחים.
באותה תפרחת מצויים פרחי זכר ופרחי נקבה.
הפרחים הזכריים בחלק התחתון של התפרחת והנקביים בחלק העליון.
הפרחים קטנטנים על פי רוב (ס"מ אחד), חד-מיניים, בעלי 3 עד 5 עלי עטיף עשבוניים (עטיף פשוט), בצבע צהבהב עד ירקרק ובשל כך, הפרחים נראים כחסרים דווקא עלי כותרת.
הפרחים הזכריים שנמצאים בחלקו התחתון של המכבד הם בעלי אבקנים מרובים, שזיריהם מאוחים ומסועפים בחלקם העליון.
הפרחים הנקביים שנמצאים בחלקו העליון של המכבד, בעלי שחלה של 3 עלי שחלה, 3 מגורות ועמוד שחלה אדום המפוצל ל-3 עד 6 זרועות.
בראש כל אחת מהזרועות צלקות גדולות ושעירות מאוד.
הפרי הלקט זיפני (מכוסה זיפים עבים וקשים) המתפרק ל-3 מגורות חד-זרעיים.
הזרעים שאורכם ס"מ אחד עד 1.8 ס"מ, קשים, חלקים ומבריקים ומנומרים בעלי פסים ונקודות בצבע חום בהיר וכהה.
לכל זרע יש בקצהו גופיף שומני בהיר, המכונה קרונקולה, קרוב לפומה, החלק החופשי של הזרע.
הזרע בעלי אנדוספרם (רקמת אחסנה של מזון) גדול שתאיו מכילים בעיקר שמן, כ-50%, הידוע כשמן קיק.
הזרע של הקיקיון מכיל בקליפתו את הרעל ריצין (כ-3%).
הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת דצמבר.
פרי ירוק מצוי מתחילת אפריל ועד אמצע יולי ופרי בשל מסוף יולי ועד אמצע ספטמבר ופרי בהפצה מסוף ספטמבר ועד תחילת יוני.
האבקה היא האבקה זרה על ידי רוח.
קיקיון מצוי יכול להניב זרעים כעבור שישה חודשים בלבד לאחר נביטתו.
הפצת הזרעים באמצעות מים זורמים, מי נגר, בוץ המופץ על ידי בעלי חיים, נמלים שנמשכים לקרונקולה שבקצה הזרע ובאמצעות האדם המעתיק אדמה עם זרעים ממקום למקום.
עם נביטתו של הזרע נבקעת קליפת הזרע בסביבת קצה הפומה, והשורשון מבצבץ החוצה.
הנביטה היא על אדמתית, הפסיגים דמויי לב וקודקוד הנצר פורצים מן הקליפה תוך התארכות התת-פסיג, כתוצאה של גדילה מקוטעת.
מוצא הקיקיון מהאזורים הטרופים היבשים עונתיים של צפון מזרח אפריקה, מארצות אריתריאה, אתיופיה, סומליה ואולי מקניה.
הוא התפשט מחוץ לאזורי מוצאו למקומות רבים ברחבי העולם כגידול חקלאי להפקת חומרי גלם שימושי בתעשייה.
היום הוא מצוי ברוב האזורים החמים בעולם.
עקב מוצאו הטרופי של הצמח הוא רגיש לקור, ומת בטמפרטורות שמתחת לאפס מעלות צלזיוס.
בארצות שבהן חורף קר מגדלים את הקיקיון כצמח חד שנתי.
זנים עמידים הוכנסו כבר לפני מאה שנים וחמישים לרוסיה ולסין.
בארץ ישראל הוא גדל בצִדי דרכים ובמזבלות בכל אזורי הארץ ובקרקעות שונות בעיקר באזור צפון הארץ ומישור החוף.
קיקיון מצוי כצמח פולש בישראל
קיקיון מצוי נחשב לצמח פולש בישראל בעל קצב התפשטות מהיר ונזק משמעותי.
הוא פולש בעיקר בחבל הים-תיכוני, בעיקר בבתי גידול לחים, אך גם בבתי גידול יבשים ומופרים, שם הוא משמש כצמח חלוץ.
קיקיון מצוי דוחק מינים מקומיים בעיקר בבתי גדול לחים בגלל הצל הרב שנוצר מתחתיו ומתחת לעומדים שלו.
ולכן, הומלץ להתמקד בעקירת פרטים צעירים משורשיהם ומריחת ראונדפ מעט לפני היווצרות פירות בעיקר בשמורות טבע או בקטעי נחלים בהם הצמח יוצר מוקדים משמעותיים.
רעילות זרעי הקיקיון הייתה ידועה לרופאים בימי קדם, לכן עיקר השימוש ברפואה העממית היה בעלי הקיקיון.
השימוש הנפוץ ביותר היה שיכוך כאבי ראש באמצעות הנחת עלים מורטבים בחומץ על מקום הכאב.
שמן הקיקיון ידוע מזה שנים רבות בהודו, מצרים וסין כחומר משלשל.
קליפת שורש הקיקיון הוא סם משלשל חזק ששימש לשיכוך כאבים.
ברפואה המודרנית שימש שמן קיק שנים ארוכות כסם משלשל לטיפול בעצירות כרונית, בהרעלה, וכן לניקוי מערכת העיכול לפני צילומי הדמיה או ניתוחים.
השימוש בשמן קיק הולך ופוחת בימנו, בגלל פעולתו החריפה ותופעות לוואי השימוש בו.
מחליפים אותו משלשלים אחרים ממקורות צמחיים, כגון כסיה ואשחר וכן גם תחליפים סינתטיים.
החומר הרעיל בזרעי הקיקיון הוא ריצין שאינו עובר לשמן הקיק בעת הפקתו, אבל חומרים אלרגניים נמצאים אף הם בזרעים, והם עלולים לגרום התקפי גנחת, פגיעה בעיניים, נזלת, וגירוי עור אצל הרגישים לכך.
קיקיון מצוי הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.
בעשור האחרון נודע על מספר רב של הרעלות אשר נגרם כתוצאה מבליעת זרעי הקיקיון.
רעילותם של הזרעים היא גבוהה, ופגיעתם קשה ויכולה להמית.
ישנן עדויות לכך שבמצרים הקדומה, לפני כ־3,000 שנה, השתמשו בזרעי הקיקיון להכנת מרקחות למחושי בטן ולפגיעות של טפילים.
כבר אז ידעו המצרים על רעילותם הגבוהה של הזרעים ובנוסף לשיקויים ותרופות, הם היו מפיקים מהם רעל לשימושים שונים.
באזורים הטרופיים וסובטרופיים מגדלים את הקיקיון כצמח להפקת שמן.
הזנים התרבותיים רובם רב-שנתיים קצרי חיים שעשויים להגיע לגובה של 10 עד 12 מ'.
מצויים גם זנים חד-שנתיים שגובהם מטר אחד בלבד, המשלימים גידולם ב-150 ימים עד 180 שנים.
ארצות הייצור העיקריות הן הודו, ברזיל וסין.
כיום מייחסים חשיבות רבה ומחקר להפקת יעילה של אנרגיה מביומסה של קיקיון באמצעות טכנולוגיית האצות וההמרה הביוכימית.
מזרעיו של הקיקיון, המכילים 50% שמן, מפיקים את שמן הקיק באמצעות סחיטה (כבישה קרה) או מיצוי בעזרת ממיס אורגני.
95% מחומצות שומן בשמן קיקיון הן מהחומצה הריצינולאית אשר נשמרת לאורך זמן, והיא זו שאחראית לתכונות המשלשלות של השמן.
חומצה זו מגרה את רירית המעי ומאלצת את הקיבה לייצר אנזימי עיכול (ליפאז) בכמות גדולה יותר.
ואחר כך המעיים מתחילים גם הם לעבוד במרץ רב יותר.
השמן קיק שימש בעבר ברפואה כסם משלשל וגם לניקוי ופליטת הצואה הקיימת במעי הגס.
כיום השמן משמש כמעט כולו (99%) לתאורה וכחומר גלם למגוון רב של מוצרים בתעשייה: צבעים, סבון, סוגי דיו וחומרים פלסטיים.
שמן הקיק מתאים לסיכה בטמפרטורות גבוהות, לפיכך הוא משמש כשמן במנועי מטוסים וקטרים.
הוספתו לסבון מגבירה את מסיסות הסבון במים קרים.
מרכיבים המופקים מן הקיקיון משמשים בייצור צינורות או ציפי המכונה "רילסן" ופוליאורטן כחומר מבודד.
כמו כן מגדלים אותו כצמח נוי בארצות רבות, ואף פותחו זנים בעלי עלים בצבעים שונים.
זרעי הקיקיון משמשים לקישוט ולעשיית מחרוזות ושאר תכשיטים.
שמו העברי של הצמח קיקיון נזכר 5 פעמים בספר יונה כצמח שהצמיח ה' מעל ליונה כדי להצל על סוכתו של יונה הנביא ושצמח וקמל במהירות ().
לקיקיון המקראי ישנן שתי מסורות זיהוי מבוססות, האחת שמדובר בצמח הנקרא בימנו קיקיון מצוי והשני דלעת.
ועל כן, הקיקיון המקראי הוא הקיקיון של ימנו ברמת הסתברות גבוהה, אך לא ודאית.
השם "קיקיון" ניתן במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 607 עמ' 36) משנת 1930 על סמך המקורות במשנה ובתלמוד ואושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 776 עמ' 39.
הקיקיון אינו מאריך שנים, אך יכול להגיע לגודלו המלא תוך עונת גידול אחת.
ונראה שהצמח ביונה הוא הצמח המוכר כיום, לאור התיאור בתלמוד הבבלי:
בתרגומי התנ"ך לשפות שונות ניתן למצוא זיהויים מגוונים לקיקיון המופיע בספר יונה: גפן, דלעת, קיסוס וקיקיון מצוי.
אף על פי שאין תמימות דעים לזיהוי הקיקיון בספר יונה, באחד המחקרים שנכתבו לאחרונה ישנה העדפה לזהותו עם הקיקיון המצוי בשל המסר של ה' ליונה: החיים הרבה יותר מורכבים מאשר "טוב" ו"רע".
אכן, בקיקיון המצוי ישנה תכונה של רעילות מצד אחד ורפואה מצד שני.
כמו כן, הקיקיון המצוי בעל העלים הגדולים אכן נטה להתייבשות מהירה.
בעברית, המילה "קיקיוני" היא מטבע לשון המתאר דבר ארעי, שהגיע לגודל מלא תוך זמן קצר ועתיד להיעלם באותה מהירות בה הופיע, בדומה לקיקיון המתואר בספר יונה.
בתרגום אחר הוא נקרא – "מין יקטין".
במונח זה תורגם לערבית "הקיקיון" בפירוש הפוליגלוטה לספר יונה.
רוב מוחלט של פרשני הקוראן זיהו את ה"יקטין" עם הדלעת.
(כך גם הרמב"ם מתאר את ה"יקטין").
חלק מוסיפים שזהו שם כולל ל"כל צמח המתפרס על פני הארץ ואינו מקיים גזע כמו אבטיח, מלון הקטא, אבטיח הפקועה ודומה להם." (טברי).
זיהוי זה של הקיקיון נשמר אצל הערבים ואצל הקראים ועבר אל פרשני ימי הביניים שהיו בזיקה לתרבות הערבית (אבן עזרא לדוגמה) וכך נשתמרו עד ימינו.
הקיקיון מופיע גם בבית האחרון של השיר "רוח רוח" מאת מרים ילן-שטקליס:
קיר הוא קוקטייל יין המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ 90 מ"ל יין לבן ו-10 מ"ל קרם דה קסיס.
בצרפת נהוג לשתות משקה זה כאפריטיף.
מקורו של המשקה בבורגונדי והוא קרוי על שם פליקס קיר , ראש העיר של דיז'ון שבבורגונדי, אשר הגיש את המשקה לאורחים רשמיים שביקרו בעירו והפך את המשקה לפופולרי.
המשקה שילב את שני התוצרים העיקריים של האזור - היין וליקר קרם דה קסיס העשוי מענבי שועל שחורים.
את הקוקטייל נהוג להגיש בכוס שמפניה.
ישנן מספר וריאציות ידועות של קוקטייל זה:
קיר רויאל (Kir Royal) - שמפניה מחליפה את היין הלבן.
קיר פטילאן (Kir Pétillant) - יין נתזים מחליף את היין הלבן.
קרדינל (Cardinal) - יין אדום במקום יין לבן.
קיר אימפריאל (Kir Imperial) - כמו קיר רויאל, רק שליקר פטל מחליף את הקרם דה קסיס.
קיר נורמנד (Kir Normand) - סיידר מנורמנדי מחליף את היין הלבן.
קיר ברטאן (Kir Breton) - סיידר מברטאן מחליף את הקרם דה קסיס.
סיידר רויאל (Cidre Royal) - הקוקטייל מכיל סיידר וקלבדוס בנוסף לקרם דה קסיס.
קיר הוא אלמנט אדריכלי בסיסי של מבנים המשמש לשתי מטרות עיקריות: תמיכה סטטית בעומסים כחלק משלד המבנה, והפרדה בין חללי המבנה למטרות שונות כגון בידוד תרמי, בידוד אקוסטי, תיחום אזורים והגדרת חללים.
הקיר נועד להפריד בין חלקים שונים של המבנה (החדרים השונים במבנה) ובכך לאפשר שימושים שונים בכל חלל ואזור במבנה.
כמו כן משמש הקיר כאלמנט מפריד המאפשר בידוד חלק מסוים מהמבנה מסביבתו (הפנימית או החיצונית).
הקיר מפריד בין חדר לחדר וכן מפריד בין פנים המבנה לחוץ המבנה באמצעות בידוד, הן תרמי והן אקוסטי.