tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-"Gazette de France" נכתב: "היום, עם פתיחת הסלון, כל העיניים הופנו אל סצנת המבול של ז'ירודה דה רוסי-טריוזון.
קומפוזיציה נהדרת זו זכתה להערצה רחבה." מבקר אחר, ב-"Journal de l'Empire", ציין: "ציפינו בקוצר רוח כי מר ז'ירודה דה רוסי-טריוזון יציג יצירה שתוכיח ללא ספק את גאונותו.
אך היו גם מבקרים שלא ראו בעין יפה את הנושא הבלתי-שגרתי ואת מאפייני הציור.
דוד, מורהו של ז'ירודה דה רוסי-טריוזון, מתח ביקורת חריפה וטען כי הציור מאיים על כבודה של האמנות, ועלול להוביל לסגנון ציור היסטורי פחות ממוקד ומלודרמטי.
ב-1810 זכה הציור בפרס הראשון של ה-"concours décennal" בקטגוריית הציור ההרואי ההיסטורי, כשהוא גובר על "נשות הסבינים" של דוד בשנת 1818 נרכש על ידי המדינה הצרפתית עבור מוזיאון לוקסמבורג בפריז.
לאחר מותו של ז'ירודה דה רוסי-טריוזון ב-1824, הועבר הציור ללובר יחד עם "שנתו של אנדימיון" ו"קבורתה של אטאלה".
כיום, הציור נחשב לאחת מיצירותיו הגדולות ביותר של ז'ירודה דה רוסי-טריוזון.
סקיצה ראשונית בפחם שחור, מתוארכת בסביבות 1795, שמורה בגלריה הלאומית של קנדה.
הסקיצה שונה מהגרסה הסופית: היא אופקית ולא אנכית, חסרים בה העץ והילד הבוגר המחזיק בצוואר אמו, ובמקומם מופיע כלב, והבדלים נוספים בתיאור הבדים.
עם זאת, נוכחות הברק משותפת לשתי הגרסאות, ומדגישה את מחויבותו של ז'ירודה דה רוסי-טריוזון לצורות תאורה לא שגרתיות.
סצנה במטבח איכרים עם משרתת פורשת מפה היא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן סטיין, המתוארך לסביבות שנת 1665. היצירה מצויה כיום באוסף המלכותי הבריטי.
יאן סטיין נחשב לצייר נרטיבי מובהק, שצייר סצנות מיתולוגיות ותנ"כיות, אך נודע בעיקר בזכות ציורי הז'אנר שלו – סצנות מחיי היומיום.
ציורים אלו אינם תמיד פשוטים או ישירים; לעיתים קרובות הם מציגים חולשות אנוש, גאווה או טיפשות, ברוח פתגמים הולנדיים מהתקופה או ספרי סמלים (emblem books).
רבות מהסצנות שלו כוללות הומור, קומפוזיציות צפופות עם דמויות רבות, ורמז מוסרי ברור.
בנוסף לכך, סטיין צייר את כל קשת הרגשות האנושיים, שילב נופים ברקע והקפיד על תיאור מדויק של כלי בית ובדים.
לעיתים רבות כלל גם דיוקנאות עצמיים בתוך ציוריו.
הציור "סצנה במטבח איכרים עם משרתת פורשת מפה" שייך לסוגת הז'אנר, אך קשה לפרש אותו באופן חד משמעי.
במרכז התמונה נראים איש ואישה יושבים, והגבר מחזיק מקטרת חרס – ייתכן שמדובר באורחים שמקבלים אירוח.
משרתת נראית פורשת את המפה לקראת הסעודה.
מהתקרה תלוי כלוב ציפורים קלוע, המסמל אושר זוגי (conjugal felicity), ולכן ייתכן שהיצירה אינה כוללת ממד ביקורתי, כפי שנפוץ בציורים אחרים של סטיין.
בחזית הציור מופיעה סצנה חיה ובה ילד קטן מגיש לחם לילדה צעירה, וכלב עוקב בדריכות אחר המתרחש.
מדובר בתיאור חזותי עשיר, שמצטרף לקומפוזיציה מורכבת ומרובת פרטים, טיפוסית לסטיין.הציור ככל הנראה נוצר בתקופה שבה פעל יאן סטיין בעיר הארלם, אז החלה מחדש השפעתו של הצייר ההולנדי אדריאן ואן אוסטדה על יצירתו.
בקטלוג Enchanting the Eye: Dutch Paintings of the Golden Age" "(2004), מצוין כי השפעה זו ניכרת ביצירה, כפי שניתן לראות בהשוואה סגנונית לציור אחר מהאוסף המלכותי, "פנים בקתת איכרים".
ציור זה שימש כדוגמה לסגנון דומה ולתמה מקבילה, המדגישים את הקשר האמנותי בין שני האמנים.
הציור אינו הגיע לאוסף המלכותי ישירות מידי סטיין.
הוא היה חלק מאוספו של הקונסול הבריטי בוונציה, ג'וזף סמית, ונרכש יחד עם ציורים נוספים על ידי ג'ורג' השלישי בשנת 1762. ברשימת האמנים ההולנדיים והפלמיים של האוסף (Dutch and Flemish list) מופיע הציור במספר 118.
סצנת קברט היא יצירת שמן שנוצרה בשנת 1922 על ידי האמן הספרדי סלבדור דאלי.
היצירה נחשבת לאחת מיצירותיו המוקדמות והבולטות, ומשקפת את המעבר הסגנוני שלו מהאימפרסיוניזם לעבר הקוביזם והאקספרסיוניזם.
הציור מתאר זירה חברתית תוססת, תוך שימוש בצורה מקוטעת וצבעוניות מאופקת עם נגיעות אדום וירוק, המעניקות עומק רגשי ואווירה דרמטית ליצירה.
הצורות הגאומטריות והדמויות המעוותות מתיישבות עם מאפיינים של הקוביזם, ואילו העיוותים המרחביים והאקספרסיביות משתייכים לאקספרסיוניזם.
הציור נוצר בשלב שבו דאלי החל לבחון את השפעות הקוביזם על סגנונו, בהשראת פבלו פיקאסו.
מדובר בניסיון ראשוני של דאלי לבטא קומפוזיציה קוביסטית, עוד לפני שהחל לפתח את סגנונו הסוריאליסטי המזוהה עמו בהמשך.
דאלי שאב השראה רבה מפיקאסו, והביע ביצירה זו את השפעתו הישירה.
בתקופה זו הוא סולק מבית הספר לאמנויות היפות בספרד, וחוויותיו באו לידי ביטוי חזותי בציור.
בציור נראות דמויות של גברים ונשים היושבים סביב שולחנות עגולים - רמז לכך שהמקום הוא מסעדה או מועדון קברט.
גברים בלבוש מהודר, כולל מעילים וכובעים, יושבים לצד בקבוק יין ושתי כוסות.
מאחורי הסצנה הראשית נראית דלת מטבח פתוחה, שדרכה נשמעות דמויות נשיות בתנועה – נשים "חייתיות" כהגדרת האמן, עם ידיים אדומות, שיער סורר וגוונים גסים, המעניקים עומק רגשי וגופני ליצירה.
סצנת קברט צוירה בצבעי שמן על גבי קרטון, והיא חתומה בצדה הימני התחתון.
היצירה מופיעה ברישומי קרן גאלה־סלבדור דאלי תחת הקוד הקטלוגי 143-efef.
היא חלק מאוסף פרטי ואינה מוצגת לציבור באופן קבוע.
היצירה סצנת קברט ממוקמת מבחינה כרונולוגית וסגנונית בין שלביו האימפרסיוניסטיים המוקדמים של סלבדור דאלי לבין פיתוח גישתו הסוריאליסטית, שטרם הבשילה באותה עת.
הציור משקף ניסיון ייחודי מצד דאלי לבצע ניסוי קוביסטי ראשון ביצירתו, ניסיון אשר מהווה חריגה מהסגנון האימפרסיוניסטי שבו פעל עד לאותה תקופה.
הקשר הסגנוני הבולט ביותר בולט בהשפעתו הישירה של פבלו פיקאסו – אמן המזוהה עם תחילת הקוביזם – על אופייה של סצנת קברט.
דאלי מצא בפיקאסו מקור השראה מרכזי לציור זה, והשפעה זו ניכרת באופן שבו נשברו הדמויות למרכיבים גאומטריים, ובהרכבת קומפוזיציה המאתגרת את התפיסה הריאליסטית והמרחבית המקובלת.
יצירה זו מהווה, אפוא, נקודת מעבר סגנונית משמעותית עבור דאלי – בין עולמות ההשפעה של אימפרסיוניזם, קוביזם והעולם הסוריאליסטי העתידי של יצירתו.
סצנה בחוף היא יצירת שמן על בד מאת האמן האמריקאי וינסלו הומר, שנוצרה בשנת 1869. היצירה מתארת קבוצת ילדים המשחקים בחוף הים לאורך קו החוף, ומשקפת את המעבר ביצירתו של הומר מעיסוק בנושאים צבאיים לעיסוק בתיאורי חוף, טבע וילדות.
הציור שמור באוסף הקבוע של מוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד.
וינסלו הומר נחשב לדמות מרכזית באמנות האמריקאית של המחצית השנייה של המאה ה־19. אף שהוא מזוהה בעיקר עם ציורי ים סוערים מתקופות מאוחרות יותר, בשנות ה־60 של המאה ה־19 החל להתעניין בנושא חדש יחסית: מתרחצים על חוף הים – נושא שהפך לפופולרי באירופה בעקבות יצירותיו של אז'ן בודן בפריז.
הומר, שהיה אמן אוטודידקט, הושפע מהמגמות החדשות באירופה.
על אף שאין תיעוד לכך שפגש את האימפרסיוניסטים בביקורו בפריז בשנת 1867, עבודותיו מסוף שנות ה־60 מציגות מאפיינים דומים בגישה לטיפול באור, בתנועה ובקומפוזיציה.
"סצנה בחוף" נחשבת ליצירה הקרובה ביותר שלו לאימפרסיוניזם, בזכות הבהירות, הרפלקציות על החול והמשיכות המשוחררות של הצבע.
סצנה בחוף מציגה קבוצת ילדים המשחקים בגלים לאורך קו החוף.
במרכז החזית עומדת ילדה, בגבה אל הצופה, כשהיא מתבוננת בילדים שלפניה.
השתקפויות הדמויות על פני החול הרטוב מהוות את אחד האלמנטים הבולטים ביותר ביצירה, ולעיתים נראות אף חיוּות יותר מהדמויות עצמן.
הציור בנוי כקומפוזיציה אופקית של שלוש רצועות צבע עיקריות: שמיים בגוונים אפורים ולבנים עם נגיעות אדמדמות, ים כהה עם כתמי קצף לבן, וחוף בגוני חום.
המבנה יוצר שטיחות מסוימת, והסצנה כמעט נטולת פרטים משניים.
הבחירה בפרספקטיבה מוגבלת ובטיפול גרפי בצבע מדגישה את הפשטות והבהירות של הרגע.
זהו ציור נטול דרמה, המציג מצב יומיומי של משחק חוף.
"סצנה בחוף" היא ככל הנראה חלק מיצירה גדולה יותר שצייר וינסלו הומר בשנת 1869, אשר נקראה "שפל" (Low Tide).
ציור זה הוצג בתערוכת החורף של האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק וזכה לביקורות שליליות וחריפות.
המבקרים יצאו נגד מבנה הקומפוזיציה, תיאור הגלים, ותקפו במיוחד את דמותה של נערה גבוהה מאוד, שעמדה בקדמת החוף, בגבה אל הצופה, כשהיא בעלת שיער פזור.
לפי תיעוד היסטורי, הומר חתך את הבד של שפל ומחק דמויות מסוימות.
מהציור המקורי שרדו שני קטעים נפרדים: "סצנה בחוף", שהוא ככל הנראה החלק המרכזי של היצירה ונמצא כיום באוסף מוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד, ו־"על החוף", השמור באוסף ספריית קנאחוהרי שבניו יורק (Canajoharie Library and Art Gallery).
החפיפה בין התיאורים הביקורתיים בני התקופה לבין האלמנטים המופיעים בשני הציורים ששרדו - דמות הנערה הגבוהה, השתקפויות ברורות על החול הרטוב, ומגפיים של ילדים המונחים על החוף - מחזקת את הטענה כי מדובר בשני קטעים מתוך היצירה המקורית "שפל" (Low Tide), שנחתכה על ידי האמן והופרדה למספר ציורים עצמאיים.
היצירה "שפל" (Low Tide) תועדה באופן חלקי בתחריט שפורסם ב־6 באוגוסט 1870 במגזין "Every Saturday".
בתחריט זה מופיעים דמויות ואלמנטים משני הקנבסים ששרדו, מה שמעיד על שייכותם לציור המקורי.
לדברי מבקרים בני התקופה, חלקים מהיצירה היו "כמו תמונות קטנות בפני עצמן", מה שעשוי היה לעודד את הומר לפרק את העבודה הגדולה לכמה ציורים עצמאיים.
בשנת 2019 הוצגו "סצנה בחוף" ו-"על החוף" זו לצד זו בתערוכה במוזיאון קייפ אן במסצ'וסטס.
התצוגה המחודשת אפשרה בחינה מחודשת של הקומפוזיציה הכוללת של שפל (Low Tide), והמחישה את האופן שבו פרק הומר את עבודתו בתגובה לביקורת.
"סצנות ילדות" הוא סט של 13 יצירות פסנתר מאת המלחין הגרמני רוברט שומאן.
השיר הולחן בתקופה הרומנטית בשנת 1838.
שומאן כתב במקור 30 יצירות קצרות לפסנתר עבור היצירה, אך בסופו של דבר רק 13 מהן נכנסו לאוסף, בעוד שהנותרים שובצו ביצירות קצרות אחרות שלו כדוגמת "העלים הצבעוניים" (אופ' 99) ו"עלי האלבום" (אופ' 124).
בדומה ליצירות אחרות שלו מסוג זה, יצירה זו קלה יחסית והיא מיועדת בעיקר לילדים בראשית דרכם בנגינה.
הקטע המפורסם ביצירה הוא מספר 7, Träumerei (חלום), והוא נוגן בסרט הביוגרפי שנעשה על קלרה שומאן בשנת 1944, וכן בסרט ההוליוודי שיר אהבה שיצא בשנת 1947 העוסק אף הוא בנושא.
סקאד הוא כינוי נאט"ו לטיל קרקע-קרקע בליסטי לטווח קצר המונע בדלק נוזלי.
הטיל הוא מתוצרת ברית המועצות וסימונו הוא SS-1.
הטיל תוכנן על ידי משרד התכנון מאקייב על בסיס עקרונות הפעולה של הטיל הגרמני V-2 מתקופת מלחמת העולם השנייה.
הטיל מונחה למטרתו בניווט אינרציאלי.
כלומר, כנפוני הניהוג בזנב הטיל נעות, על פי נתונים המתקבלים מגירוסקופ בטיל, רק במהלך השלב המונע בטיסתו.
ההנחיה נפסקת כאשר המנוע הרקטי כבה ומרגע זה ואילך מסלול הטיל הוא בליסטי ואינו מתוקן.
עקב כך דיוק הפגיעה עומד ביחס הפוך לטווח אל המטרה (כלומר, ככל שהטיל נורה למטרה רחוקה יותר, כך יתקשה לפגוע בה במדויק).
בטרם הירי, כיוונו של הסקאד אל המטרה נעשה בעזרת תחשיבים בליסטיים המתחשבים בין היתר בנתונים מטאורולוגיים.
לכן, על פי הדוקטרינה הסובייטית, לגדוד טילי קרקע קרקע מסוג סקאד ישנם אמצעים עצמאיים לאיסוף נתוני מטאורולוגיה כגון בלונים מטאורולוגיים שמשדר את הנתונים המטאורולוגיים לתחנה הקרקעית באמצעות שידור רדיו.
הדגמים סקאד B וסקאד C הוצגו בשנים 1961 ו-1965 בהתאמה, כאשר כל אחד מהם יכול לשאת ראש קרב נפיץ סטנדרטי, ראש גרעיני בעוצמה של 5 עד 80 קילוטון או ראש נפץ כימי (בדרך כלל גז עצבים מסוג VX).
דגם הסקאד D פותח בשנות ה-80 של המאה ה-20 ויכול לשאת בנוסף לעיל גם ראש נפץ מסוג פצצת דלק-אוויר, 40 פצצות מצרר חודרות מסלולים או 100 מוקשים נגד אדם במשקל 5 ק"ג כל אחד.
אורך כל דגמי הסקאד הוא 11.25 מטרים (פרט לסקאד A הקצר במטר אחד) וקוטרם הוא .
הטיל מונע במנוע יחיד המתודלק בתערובת של קרוסין וחומצה חנקתית (סקאד A) או דימתילהידרזין אסימטרי (UDMH) וחומצה חנקתית אדומה מעשנת (RFNA) בדגמים מאוחרים יותר.
השם "סקאד" רווח גם בהתייחסות לדגמים בעלי טווח משופר על חשבון משקל ראש הנפץ והדיוק, מתוצרת עיראק, אשר כונו בכינויים "אל חוסיין" ו"אל עבאס" ונורו לעבר ישראל (39 טילים) וסעודיה (46 טילים) במהלך מלחמת המפרץ בשנת 1991. פרט ל"אל עבאס" כל דגמי הסקאד יכולים להיות משוגרים גם ממשגרים ניידים.
דווח בתקשורת על יירוט של חלק מאותם הטילים באמצעות טילי נ"מ מדגם "פטריוט" מתוצרת ארצות הברית, אך נתונים מדויקים לא נחשפו לציבור.
כתוצאה ממתקפת הטילים על ישראל נהרג אזרח ישראלי אחד ועוד עשרות נפצעו.
בירי הטילים על סעודיה נהרגו אזרח סעודי ו-28 חיילים אמריקאים.
מלבד זאת, מספר הפצועים היה 99.
סמוך לסיומה של מלחמת יום הכיפורים שוגרו שלושה טילי סקאד מצריים לעבר כוחות צה"ל שהיו ממוקמים בראש הגשר בדוורסואר.
אחד הטילים פגע בריכוז משאיות תחמושת וגרם למותם של שבעה חיילים.
לאחר שיגור הטילים טענו המצרים כי היו אלה טילי אל קאהר שפותחו במצרים.
החל מ-2008, מערכת ה"איסקנדר" מחליפה את טילי הסקאד.
מערכת זו מבוססת על שני טילים בכל משגר, מנוע דלק מוצק ויכולת ביות אופטית למטרה.
ב-22 באוקטובר 1973, בסביבות השעה 18:00, סמוך לסיומה של מלחמת יום הכיפורים שוגרו שלושה טילי סקאד מצריים לעבר כוחות צה"ל שהיו ממוקמים בראש הגשר בדוורסואר.
זה היה השימוש היחיד שנעשה במהלך המלחמה בטילי סקאד.
החל מאוקטובר 1982, העיראקים החלו לשגר טילי סקאד לעבר מטרות באיראן.
חוקרים רבים מייחסים לשיגור הטילים את הסיבה להפסקת הלחימה שנמשכה כשמונה שנים.
גם האיראנים שיגרו טילי סקאד על העיראקים, ככל הנראה טילים שיובאו מלוב.
ב-1988, במסגרת מה שכונה לימים "דו-קרב הטילים", העיראקים שיגרו טילי סקאד ששודרגו לדגמים שאפשרו ירי לטווחים רחוקים, לעבר טהראן, קום, אספהאן, שיראז וכרג'.
לפי דיווחים שונים, טילים אלו הביאו למותם של כ-2,000 איראנים ולפינוי של מיליוני איראנים מבתיהם.
בין 1989 ל-1992, סביב נסיגת ברית המועצות מאפגניסטן ומלחמת האזרחים נורו בסה"כ 1,700–2,000 טילי סקאד באחת ממלחמות הטילים הגדולות שהיו בהיסטוריה.
בהמשך לפלישת ארצות הברית לעיראק שוגרו בשנת 1991 39 טילים לעבר ישראל (חלקם חומשו בראש קרב מבטון) ו-46 טילים לעבר סעודיה.
במהלך מלחמת האזרחים בתימן בשנת 1994 נורו טילי סקאד בכמות לא ידועה.
בעקבות המעורבות של ערב הסעודית במלחמת האזרחים בתימן, ב-6 ביוני 2015 שיגרו המורדים החות'ים בתימן סקאד לעבר ערב הסעודית ואלו יורטו על ידי טילי פטריוט.
במהלך המלחמה שהתרחשה בלוב ב-2011 נורו מספר טילי סקאד.
בתחילת מלחמת האזרחים בסוריה נעשה שימוש תדיר בירי טילי סקאד.
במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה נורו טילי הסקאד לעבר שטח אזרבייג'ן כגון הבירה באקו.
שמות טילי סקאד לפי תוצרת
סקא הוא סגנון מוזיקלי קצבי שהתפתח בג'מייקה בסוף שנות ה-50 ומשלב בתוכו יסודות מהמנטו והקליפסו יחד עם צליל של רית'ם אנד בלוז אמריקאי.
נהוג להתייחס לשלוש תקופות שונות של הסקא.
הגל הראשון בסוף שנות ה-50 ובשנות ה-60. הגל השני בתחילת שנות ה-80 והגל השלישי והאחרון היה בשנות ה-90. הסקא הקדים בג'מייקה את סגנון הרוקסטדי שהיה איטי ממנו ואת הרגאיי שהיה בעל מקצב איטי עוד יותר.
אחרי מלחמת העולם השנייה רכשו הג'מייקנים מקלטי רדיו במספרים שהלכו וגדלו והיו מסוגלים לקלוט תחנות רדיו מערים בדרום ארצות הברית כמו מיאמי וניו אורלינס ולהקשיב למוזיקת ריתם אנד בלוז ולאמנים, כמו פאטס דומינו למשל, שהפכו לדמויות המשפיעות ביותר על הסקא המוקדם.
כדי לענות על הביקוש למוזיקה שכזו, יצרו מספר מוזיקאים יזמים כמו קלמנט "קוקסון" דוד ודיוק ריד, ולאחר מכן גם פרינס באסטר, מערכות הגברה ניידות והופיעו איתן במועדונים ובהתכנסויות שונות.
מוזיקת ה"סאונד סיסטמס" צברה פופולריות גדולה בג'מייקה ואיתה גם נוצרה מלחמה בין דוד וריד על השליטה במועדוני הריקודים.
מלחמה שהתבטאה גם בשכירת "מפוצצי מועדונים" שנשכרו על ידי צד אחד כדי להפריע למבלים במועדון בו ניגן המתחרה.
ב-1960, כאשר הריתם אנד בלוז של ניו אורלינס איבד מהפופולריות שלו בארצות הברית, החלו האמנים הג'מייקנים להקליט בעצמם את גרסאותיהם לשירים אלו.
סגנון הסקא, שנקרא גם לעיתים "בלוז ביט", קיבל מהמנטו (שילוב של מקצב אפריקאי עם מלודיה אירופאית) את המקצב המיוחד, מהריתם אנד בלוז את הנגינה הקצבית של הגיטרה והתופים, אך במקצב מהיר ועליז יותר.
את השפעת הג'אז על הסגנון אפשר למצוא בייחוד בהרכב האינסטרומנטלי שכולל כלי נשיפה (אם כי לג'מייקה מסורת ארוכה של תזמורות כלי נשיפה), פסנתר ובס בעלי תפקיד מרכזי.
כמו כן, האלתורים הקיימים בסקא, גם הם מקורם בג'אז.
מקור הביטוי סקא הוא כנראה אונומטופי.
הגיטריסט ארנסט רנגלין סיפר כי הוא ומוזיקאים אחרים נהגו לכנות את הצליל המיוחד שהפיקו על ידי שפשוף מיתרי הגיטרה בעת הנגינה כ"סקאט, סקאט, סקאט".
ישנם כאלו המאמינים שהשידורים המוקדמים של הג'אז ושל הרוק'נרול מתחנות הרדיו בארצות הברית פורשו בצורה לא נכונה על ידי חובבי המוזיקה הנלהבים ששמעו את המקצב אשר נוצר מאותות רדיו חלשים (כפי שנקלטו בחופי איי הודו המערבית) ויצרו את המקצב המיוחד אשר מחקה את אותם אותות.
אחרים לעומתם, טוענים שאין כאן שום אי הבנה, וזוהי פשוט התגובה הג'מייקנית למוזיקה האמריקאית.
הצליל של הסקא נולד בקינגסטון שבג'מייקה, באולפני חברות התקליטים סטודיו וואן ו-WIRL, על ידי מפיקים כמו דוד, ריד, פרינס באסטר ואדוארד סגה (שהפך מאוחר יותר לראש ממשלת ג'מייקה).
השינויים בסקא התפתחו במקביל לשינויים שהתפתחו במוזיקת הג'אז והרוק באמריקה.
להקות סקא כמו הסקאטלייטס נהגו, לעיתים קרובות, לנגן גרסאות סקא אינסטרומנטליות למוזיקה אמריקאית ובריטית כמו שירים של הביטלס ומנגינות מסרטים.
ב-7–1966, כשמוזיקת הפופ בארצות הברית הפכה לאיטית ורגועה יותר, הצליל של הסקא השתנה בהתאם וכך נוצר סגנון הרוקסטדי שנמשך עד עליית הרגאיי בשנת 1968.
בתחילת שנות ה-60, הסקא הפך למוזיקה הפופולרית ביותר בג'מייקה.
שיא ההצלחה היה כשהזמר דזמונד דקר הגיע ב-1969 עם שירו "The Israelites" למקום הראשון במצעד הבריטי.
הגל השני של הסקא באנגליה
בשנת 1977 הקים בקובנטרי הקלידן ג'רי דאמרס את להקת הספשלז.
הלהקה כללה שבעה חברים והייתה להקה מעורבת של שחורים ולבנים.
הם ניגנו בתחילה רוק פאנק מהיר עם השפעות של המקצבים הקריביים של הסקא והרגאיי.
הלהקה זכתה להצלחה כאשר הופיעה ב-1978 כלהקת חימום במסע הופעות של הקלאש וקיבלה הצעות לחתימת חוזה מחברות תקליטים.
דאמרס סירב להצעות והקים ב-1979 חברת תקליטים עצמאית שנקראה טו טון (שני צבעים - וגם שם החליפות של כוכבי הסקא הג'מייקנים בשנות ה-60).
המסר של טו טון ושל הספשלז היה מסר פוליטי של אחדות בין גזעית כנגד השנאה והפירוד ששררו באותה עת בחברה הבריטית.
אולם, בחלק גדול מהפעמים, מילות השירים היו חריפות בביקורתן כנגד הממסד וחלק מהשירים נאסרו להשמעה ב-BBC.
הלוגו של החברה עוצב בדמות צללית בשחור ולבן עם ביגוד ייחודי לפי אופנת המוד והפך לסמל של גל הסקא החדש.
מלבד הספשלז הוחתמו בטו טון גם להקות חדשות כמו מאדנס, הביט (שנקראו בארצות הברית "האינגליש ביט") וסלקטר שגם היא מקובנטרי.
רוב הלהקות הללו היו גם הן להקות מעורבות של שחורים ולבנים ויצרו מוזיקה במקצב הסקא.
למרות המילים המדכאות שעסקו באפליה על רקע גזעי, אבטלה, אלימות וחוסר התקווה של הדור הצעיר, המוזיקה הייתה עליזה, קצבית והתאימה לרחבות הריקודים.
הסגנון המוזיקלי והאופנתי הצליח מאוד, במיוחד באנגליה, באירופה ובאוסטרליה, ובמידה פחותה בהרבה, בארצות הברית.
להקות הגל השני האנגליות ראו את עצמן כממשיכות דרכו של הסקא שמקורו בג'מייקה.
הן עשו זאת על ידי חיקוי הלבוש, שמות הלהקות, תוכני השירים וביצוע מחודש של להיטים ישנים.
למרות זאת, הסקא החדש היה שונה.
בעקבות הפאנק הקצב הפך מהיר יותר והחיתוך הפך לחד יותר.
עוד להקות בולטות מגל הסקא הבריטי היו באד מאנרז והבודיסנאצ'רז.
חלק מהלהקות הללו התפרקו כבר בתחילת שנות השמונים וגם הפופולריות של להקות שהמשיכו, כמו מאדנס למשל, ירדה מאוד עד אמצע העשור.
גם על המוזיקה בישראל השפיע גל הסקא הבריטי.
ההשפעה הברורה ביותר היא על להקת משינה שבתקליטיה הראשונים ישנם שירים שמזכירים מאוד את המוזיקה של מאדנס ("רכבת לילה" ו"ריקוד המכונה") ושל הספשלז ("הכל עוד אפשרי").
הגל השלישי של הסקא התמקד דווקא באמריקה.
הלהקות הבולטות בגל זה הן מייטי מייטי בוסטונס, קטש 22, וודו גלוו סקאלס, רנסיד ו-נו דאוט.
להקות אלו מיזגו בתחילת שנות ה-90 את הסקא יחד עם הפאנק והרוק.
יש הטוענים כי שילוב סגנונות זה, גרם למעשה לאיבוד כל המרכיבים הג'מייקנים המקוריים של הסקא.
קיים גם ויכוח בין קהילות הפאנק והסקא לגבי תקפות המושג סקא פאנק.
למרות זאת, הערכים של שלום, אחדות, סובלנות והרצון לעצמאות ולחוסר תלות בחברות התקליטים הגדולות, משותפים לשתי הקהילות הללו.
חברת התקליטים העצמאית הבולטת ביותר בזרם זה היא מון סקא הממוקמת בניו יורק ושהוקמה על ידי הזמר והגיטריסט רוברט הינגלי.
כיום, הסקא נמצא בתהליך של חזרה למקורות.
יותר ויותר להקות מנגנות היום חומר המושפע ומזכיר את הסקא הג'מייקני המקורי.
בין הלהקות החדשות הבולטות אפשר להזכיר את הסלקרס ופרשר קוקר.
בישראל אחת הלהקות שמשלבות מוזיקת סקא היא משינה.
בתחילת המאה ה-21 הופיעו בישראל להקות נוספות ששילבו מוזיקת סקא: ביר 7, קיובן בי, לוס כפרוס וההודסקא אקספלוסיב.
סקא פאנק הוא ז'אנר פיוז'ן (היתוך) המשלב בין סקא לפאנק רוק (Punk rock).
Ska-core הוא תת-ז'אנר של סקא פאנק המערבב בין סקא להארדקור פאנק.
סקא פאנק נוטה להכיל כלי נשיפה ממתכת, במיוחד קרניים כמו חצוצרות, טרומבונים וכלי נשיפה מעץ כמו סקסופונים, מה שמייחד את הז'אנר מצורות אחרות של פאנק רוק.
הוא הקשר ההדוק לגל השלישי של הסקא שהגיע לשיאו באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
לפני תחילת הסקא פאנק, להקות סקא רבות ולהקות פאנק רוק הופיעו באותם מקומות ולאותם קהלים.
סקא-פאנק זכה להצלחה משמעותית במיינסטרים באמצע-סוף שנות התשעים, עם להקות רבות שכבשו את מצעדי הפופ והרוק.
סקא פאנק משלב מוזיקת סקא עם מוזיקת פאנק רוק.
סקא פאנק מוקדם שילב גם "2 Ton" וגם סקא עם הארדקור פאנק.
סקא פאנק מציג לעיתים קרובות כלי נשיפה, במיוחד קרניים כמו סקסופונים, טרומבינות וחצוצרות, מה שמייחד את הז'אנר מצורות אחרות של פאנק רוק.
הז'אנר זה דומה לסקא ג'מייקני מסורתי, אך מהיר וכבד יותר ממנו.
בישראל פעלו בעבר ופועלים כיום מעט מאוד להקות סקא פאנק כגון קיובן בי, וואלה לא יודע וביר 7 שלא זכו להצלחה רבה.
סקאוט (Scout, שפרושו מאנגלית: סייר, גשש או צופה) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) לסיור ואיסוף מודיעין מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, הכטב"ם הראשון פרי פיתוחה.
כלי טיס מסוג סקאוט הופעלו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "זהבן".
ה"סקאוט" הוא כטב"ם בתצורת מנור כפול המונע על ידי מנוע שתי פעימות דו-צילינדרי יחיד בעל מדחף דוחף.
הוא יכול להמריא ממסלול המראה או באמצעות מעוט הידראולי ולנחות על מסלול או להתפס ברשת עצירה.
הוא נושא מצלמה מיוצבת תחת גוף המטוס ויכול לשדר את המידע הנקלט על ידיו בזמן אמת לתחנה קרקעית.
מפתחי ה"סקאוט", שארלי אטאלי, דוד הררי ומיכאל שפר, קיבלו על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1981.
כטב"מים מסוג "סקאוט" נרכשו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "זהבן".
ביוני 1979 החלה טייסת 200 לקלוט 20 כטב"מים מסוג זה בגף ייעודי שהוקם לצורך כך בבסיס חצור.
ב-21 ביוני 1981 הוכרז גף "זהבן" כגף מבצעי בטייסת.
פעילותו המבצעית הראשונה של ה"סקאוט" הייתה בשנת 1981, כשהוזנק "סקאוט" מבסיס בצפון ישראל לאזור מוכה טילים (אמ"ט) בבקעת הלבנון.
ה"סקאוט" הצליח לשדר בזמן אמת תמונה חזותית של מערכי טילי הקרקע-אוויר (טק"א) הסוריים באזור.
ה"סקאוט" הופעל גם במלחמת לבנון הראשונה שפרצה ב-1982. בחודשים יוני 1982 - ספטמבר 1982 ביצעו כטב"מים מסוג "סקאוט" 95 גיחות (מבצעים, אימונים וניסויים).
ה"סקאוט" שימש לאיסוף מודיעין על סוללות טק"א, איסוף מודיעין להשתתפות, דווח תוצאות תקיפה, הכוונת מטוסים לתקיפת טק"א ורק"ם, איסוף מודיעין לטובת כוחות יבשה, חיפוש מטוסים ומסוקים שהופלו וצילום צירי תנועה לצורך תיעוד.
באחד מהמבצעים הצליח "סקאוט" לזהות סוללת SA-8 שהותקפה על ידי מטוסי קרב.
כטב"ם "סקאוט" אחד אבד בטיסה מבצעית עקב טעות אנוש.
כן נפגעו מספר כטב"מים במהלך המראה ונחיתה אשר תוקנו בשטח.
גם לאחר המלחמה הופעל ה"סקאוט" במבצעים שונים בלבנון.
בין השאר, סייע ה"סקאוט" במבצע להריגת עבאס מוסאווי, מזכ"ל חזבאללה, ב-16 בפברואר 1992, במבצע "שעת לילה".
ה"סקאוט" פעל לאיתור שיירת כלי רכב בה נסע מוסאווי, הכווין את מסוקי הקרב אליהם ודיווח תוצאות התקיפה.
באפריל 2004 הוצא ה"סקאוט" משירות בחיל האוויר הישראלי.
משקל מטען ייעודי: 84 פאונד (38 ק"ג)
מועדון ההוקי קרח סק"א סנקט פטרבורג הוא מועדון הוקי קרח רוסי מקצועני מהעיר סנקט פטרבורג המתמודד ב-KHL.
סק"א (СКА) הוא ראשי תיבות ברוסית של מועדון ספורט צבאי (Спортивный Клуб Армии) מאחר שהקבוצה הוקמה ב-1946 כמועדון ספורט של הצבא האדום.
הקבוצה נחשבת לקבוצת ההוקי החזקה ביותר בסנקט פטרבורג ובמחוז לנינגרד ואחת הקבוצות הטובות באירופה והשנייה בפופולריות שלה ביבשת אירופה, על פי נתוני IIHF,עם ממוצע של 13,594 צופים למשחק, כאשר בעונת 2019/2020 נכחו 420,000 צופים במשחקי הבית במהלך העונה הסדירה.
הקבוצה זכתה בגביע גגארין ואליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית פעמיים, בעונת 2014/2015 ובעונת 2016/2017.
המועדון הוא אחד ממועדוני ההוקי קרח הפופולריים ביותר ביבשת ובקיץ 2021 הגיע למיליון מנויים ברשתות החברתיות והוא מועדון ההוקי קרח הראשון באירופה להגיע להישג זה.
מבין מועדוני ליגת ההוקי הקונטיננטלית, המועדון מוביל במספר העוקבים באינסטגרם, VK, Tik Tok וטוויטר.
הקבוצה נטלה חלק באליפויות המדינה מאז עונת 1946/47, עונת הבכורה של אליפות ברית המועצות בהוקי קרח, למעט בעונות 1947/48 — 1949/50 (בעונת 1947/48 הקבוצה לא השתתפה באליפות, בעונות 1948/49 ו-1949/50 התמודדה בליגות הנמוכות) ובעונת 1991/92 התמודדה בליגת השנייה.
הישג השיא של הקבוצה בתקופה הסובייטית הוא מקום שלישי בעונות 1971 ו-1987, קודם לכן סיימה במקום הרביעי בעונות 1954, 1956, 1967, 1970.
הקבוצה התמודדה בליגת העל הרוסית בהוקי קרח, אך לא הגיעה להישגים משמעותיים.
בעונת 1992/1993 סיימה במקום הרביעי ובעונת 2005/06 סיימה במקום ה-13 באליפות, ב-15 בפברואר 2003 הגיעה לשיא צופים במשחק הוקי קרח בליגה הרוסית כשבמשחק נגד ספרטק מוסקבה בהיכל הקרח בסנקט פטרבורג צפו 12,300 איש.
בעונת 2007/08 סיימה במקום הששי בעונה הסדירה והעפילה עד לשמינית גמר פלייאוף הליגה ואומנם גברה על ספרטק מוסקבה בתוצאה 3:2 אך במשחק רבע הגמר הפסידה ללוקומוטיב ירוסלבל בתוצאה 3:1 וסיימה את דרכה באליפות.
הקבוצה הייתה לאחת ממייסדות ליגת ההוקי הקונטיננטלית ובעונת הבכורה (2008/09) סיימה את העונה הסדירה במקום השלישי בבית שלה והעפילה לשמינית הגמר, אך הפסידה בתוצאה 0:3 לספרטק מוסקבה.
בעונת 2009/10 סיימה ראשונה בבית שלה ובחטיבה המערבית של KHL והעפילה לשמינית הגמר, אך הפסידה לדינמו מוסקבה בתוצאה 3:1 ומאמן הקבוצה הקנדי באר סמית' הגיש את התפטרותו.
באוקטובר 2009 מניות החברה נרכשו על ידי חברת "פטרבורג-רגיון-גז" (Петербургрегионгаз), חברת בת של תאגיד גזפרום.
בתקופת הביניים שלפני פתיחת עונת 2010/11 הקבוצה ביצעה רכש של כמה שחקנים מליגת NHL (על רקי שביתה שפרצה שם) ובשורותיה חתמו איליה קובאלצ'וק, סרגיי בוברובסקי וולדימיר טאראסנקו.
קובאלצ'וק הפך למלך השערים של הקבוצה (42 נקודות, 18 שערים ו-24 מסירות) והיה לאחר מכן לקפטן הקבוצה.
בינואר 2013 חתם קריס לטאנג מקבוצת פיטסבורג פינגווינס בשורות הקבוצה אך לבסוף לא הספיק לשחק ולו משחק אחד ושוחרר עם חידוש ליגת NHL.
בעונת 2012/13 סק"א זכתה לראשונה בגביע היבשת עם המאזן הטוב ביותר בעונה הסדירה ובפלייאוף הליגה והעפילה עד לגמר החטיבה המערבית של KHL אך הפסידה שוב לדינמו מוסקבה והצליחה לסיים כסגנית אלופת המדינה.
בעונת 2013/14 איליה קובאלצ'וק הפך לקפטן הקבוצה.
הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השני בבית ובסיבוב הראשון של גביע גגארין גברה על צסק"א מוסקבה (0:4), אך לא הצליחה לגבור על לוקומוטיב ירוסלבל והפסידה לה 4:2 בסדרה.
בסיום העונה פוזר מטה האימון ובאפריל 2014 מונה ויאצ'סלב ביקוב למאמן הקבוצה החדש.
בספטמבר 2014 סיימה את החודש עם 100% הצלחה ללא אף הפסד.
עונת 2014/15 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה.
סק"א סיימה במקום השני בליגה הסדירה, כשרק צסק"א מוסקבה מעליה.
בעונת 2016/17 סיימה במקום הראשון בבית עם יחס השערים הטוב ביותר בליגה והעפילה לפלייאוף הליגה.
את עונת 2017/2018 פתחה בסערה עם זכייה בגביע לוקומוטיב לאחר ניצחון על צסק"א מוסקבה ועם 19 ניצחונות רצופים בעונה הסדירה, לרבות 5:0 על ספרטק מוסקבה, במה שמהווה להישג שיא בליגת ה-KHL.
הקבוצה סיימה את העונה השנייה במקום הראשון עם מאזן של 9 הפסדים ב-56 משחקים, 227 שערים שהובקעו (יותר מכל קבוצה אחרת בליגה), 97 שערי חובה (רק לצסק"א היה פחות – 89).
בנוסף, 2 מלכי השערים של העונה הסדירה היו שחקני סק"א איליה קובאלצ'וק (63 נקודות) וניקיטה גוסב (62 נקודות).
בעונת 2018/2019, הקבוצה הוכתרה לקבוצה השנייה בפופולריות שלה באירופה ולקבוצה הפופולרית ביותר בליגה בעונה הסדירה, עם ממוצע של 13,016 למשחק, כשבסך הכל 403,496 איש צפו בה.
מספר זה גדל בעונה שלאחר מכן, עונת 2019/2020, בה העפילה לשלב הפלייאוף, אך בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, יריבתה יוקריט הלסינקי הודיעה על אי השתתפותה והעונה הושבתה ובהתאם לתוצאות העונה הסדירה היא הוכתרה לסגנית אלופת רוסיה.
בעונת 2020/2021 סק"א העפילה לפלייאוף גביע גגארין מהמקום השני בטבלת העונה הסדירה וגברה על דינמו מינסק, 3:0 בסדרה והפכה לקבוצה הראשונה בהיסטוריה של KHL שהשיגה 100 ניצחונות בפלייאוף הליגה.
היא פגשה בגמר החטיבה המערבית את יריבתה המושבעת צסק"א מוסקבה במסגרת הדרבי הצבאי והפסידה לה.
השתיים נפגשו שוב גם בגמר המערב, בעונת 2021/2022, אחרי שהעפילה מהמקום הראשון בטבלת העונה הסדירה.
מאז 2024, הקבוצה מארחת את משחקיה בסק"א ארנה שמכיל 21,500 מושבים על שטח של 167,000 מ"ר ובגובה 49 מטרים ונחשב להיכל הקרח הגדול בעולם.
עלות משוערת: 20 מיליארד רובלים.
קודם לכן אירחה הקבוצה בהיכל הקרח המרכזי שלה, בעיר סנקט פטרבורג, המכיל 12,500 מקומות ישיבה, בה משחקת הקבוצה את מרבית משחקי הבית שלה.
עד 2009 הקבוצה אירחה משחקים גם בהיכל הספורט יובילייני (בן 7,012 המקומות), אשר משמש כהיכל הספורט המשני.
בעונת 2017/18 במשחקי הבית של הקבוצה היו 11,847 צופים בממוצע.
מתקן האימונים של הקבוצה מכונה "עיר ההוקי" (Хоккейный город) והוא מתחם הממוקם סמוך לאולם הבית ברחוב רוסייסקי פרוספקט 6 בעיר.
המתחם מארח טורנירים, תחרויות, אירועי תרבות ובידור והחלקה המונית על הקרח.
המתחם כולל שתי זירות קרח, אולם ספורט, חדר כושר, אזור אמנויות לחימה, בית מלון, אולם כנסים, מרכז רפואי, מרכז ציוד ומתקנים נוספים.
בשטח סביב המתחם יש מגרש כדורגל, משטח קרח חיצוני, מגרש טניס, מגרש כדורעף חופים, מסלול ריצה קלה, אזור עם ציוד כושר לרחוב, מגרש משחקים לילדים וחניה.
לסק"א יריבות מתוחה עם כלל מועדוני ההוקי קרח של מוסקבה, על רקע דרבי ערי הבירה.
ברם, מבין המועדונים בליגת KHL יש לה יריבות עמוקה עם צסק"א מוסקבה, שהמשחקים מולה מכונים בשם הדרבי הצבאי, משום ששני המועדונים הוקמו על ידי הצבא האדום ואף שהיום שני המועדונים נמצאים בבעלות חברות נפט ואין להן כל קשר ל, הן שמרו על שמן הסובייטי והיריבות מכונה בשם זה.
לסק"א יריבות עירונית עם דינמו סנקט פטרבורג, אך השניים מעולם לא נפגשו במסגרת ליגת KHL.
בין השתיים יריבות בעיקר בין קבוצות המילואים ובייחוד בין מועדון הבת סק"א-נייבה וקבוצת הנוער דינמו סנקט פטרבורג והשתיים אף נפגשו בגמר גביע פטרוב בעונת 2018.
אליפות ברית המועצות בהוקי קרח
קבוצת סק"א-1946, היא קבוצת הנוער שהוקמה ב-2009 והיא מתמודדת בליגת ההוקי לצעירים.
בעונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום השני וסגנית אלופת ליגת ההוקי לצעירים, לאחר שהפסידה בסדרת הגמר של גביע חרלמוב.
לצדה באותה ליגה מתמודדת קבוצת בת נוספת בשם סק"א אריות הכסף.
בנוסף ישנה קבוצת בת בשם סק"א-נייבה המתמודדת בליגת VHL.
מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב על הדון הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון.
הישג השיא של הקבוצה הוא הזכייה בגביע הסובייטי ב-1981 והיותה סגנית האלופה ב-1966.
יריבתה הגדולה הייתה קבוצת רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב.
המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בקיץ 1937 בשם "רודקה סקב"ו" (קבוצה של בית הקצינים הפיקודי).
שמו הנוכחי הוענק לו ב-1960. הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית הראשונה ב-1958. עד אז הקבוצה התמודדה רק בטורנירים אזוריים.
ב-1958 העפילה לליגה הבכירה ונותרה בה עד שנת 1973. בשנים 1959, 1960, וב-1963 ו-1964 הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, אך הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1966 כשהוכתרה לסגנית האלופה באותה עונה, שבה זכתה דינמו קייב.
בשנות השבעים והשמונים הקבוצה התנדנדה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה הסובייטית והופעתה האחרונה בליגה בכירה הייתה בשנת 1985.
ב-1980 היא זכתה בגביע ובשל זכייתה בגביע, ב-1981 הקבוצה קיבלה את הזכות להשתתף במשחקי גביע המחזיקות.
סק"א שיחקה מול אנקרגיוז'ו הטורקית: במשחק הראשון סק"א ניצחה 3:0 ובמשחק הגומלין הביסה 0:2 והעפילה לשלב שמינית הגמר, בו שיחקה מול איינטרכט פרנקפורט הגרמנית.
המשחק הראשון הסתיים בניצחון 0:1 לרוסים, אך במשחק הגומלין בפרנקפורט הרוסים התקשו מאוד והפסידו 2:0, תוך שהם מאבדים את הסיכוי להעפיל לרבע הגמר מול טוטנהאם.
בשנים 1990–1991 הודחה לליגה השנייה.
הצניחה החופשית: התקופה הפוסט סובייטית, תחייה ופירוק
למרות הצלחתה המזהירה בעת הסובייטית, לאורך שני העשורים הראשונים לקיומה של הליגה הרוסית הקבוצה התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה ושיחקה מספר עונות בליגה החובבנית.
היא מתקשה לשחזר את הישגיה ההיסטוריים והישג השיא שלה בתקופה הפוסט-סובייטית הוא מקום 13 בליגת המשנה הרוסית בעונת 2008. באותה עונה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל.
ביולי 2019 נודע שהראפר הרוסי באסטה גייס משקיעים לקבוצה על מנת לסייע לתחייתה המחודשת.
ברם בשנות תקופתו, הקבוצה צברה חובות רבים ובינואר 2024 הראפר הודיע על עזיבתו והקבוצה נכנסה לפשיטת רגל והליך פירוק.
הקבוצה אורגנה מחדש כקבוצה חובבנית שמתמודדת בליגת המדיה MFL, שמורכבת מקבוצות חובבניות שמשחקים בהן בלוגרים ואנשי שואו-ביזנס רוסיים.
עונה שלב מדינה יריבה משחק בית משחק חוץ בסיכום הכולל1981/82סיבוב ראשוןאנקרגיוז'ו3–02–05–0סיבוב שניאיינטרכט פרנקפורט1–00–21–2
למועדון היה גם מחלקת כדורעף שזכתה בגביע הסובייטי בכדורעף בעונת 1983.
מועדון הכדורגל סק"א חברובסק היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר חברובסק, אשר משחקת בליגת המשנה הרוסית.
הקבוצה התמודדה בעונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל והייתה הקבוצה המזרחית ביותר המשחקת בליגת העל הרוסית בשל מיקומה בעיר חברובסק הנמצאת במזרח הרחוק הרוסי ובמרחק 6,000 ק"מ ממוסקבה.
הקבוצה מפעילה גם מועדון קטרגל, המתמודד בליגת המשנה בקטרגל.
הקבוצה הוקמה כמועדון ספורט צבאי תחת חסות בית הקצינים הפיקודי ומי שתמך בקבוצה היה מפקד המחוז הצבאי המקומי, מרשל רודיון מלינובסקי.
הישג השיא של הקבוצה היה בשנים 1990–1991 כשהמאמן בוריס סמיונוב הוביל אותה למקום השישי בליגת המשנה.
ב-1993 הקבוצה הודחה לליגה השנייה.
מאז 2002 משחקת הקבוצה בליגת המשנה (השנייה בחשיבותה).
הקבוצה קיבלה בשנת 1999 קיבלה את השם "סק"א-אנרגיה חברובסק".
בשנת 2016 עברה הקבוצה מיתוג מחדש שכלל השמטת המילה "אנרגיה" ומעתה נקראה סק"א חברובסק ושונה סמל הקבוצה.
בעונת 2016/2017 העפילה הקבוצה לשמינית גמר הגביע לאחר שגברה 0:1 על מוליכת הליגה הרוסית, ספרטק מוסקבה ובהמשך העונה אף התמודדה בטורניר הישרדות וגברה על אורנבורג בדרך להעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה, ברם היא התקשתה מאוד לשמור על מקומה וניצבה במקום האחרון בטבלת האליפות במרבית העונה.
בדצמבר 2017 נערכו שינויים בהנהלת הקבוצה: המאמן אלכסיי פודובסקי מונה למנהל ספורטיבי ולמאמן מונה רינאט ביליאלטדינוב, בעוד אלכסיי קנדאלינצב מונה למנכ"ל הקבוצה, אך גם רינאט לא הצליח לייצב את המצב בקבוצה והוא פוטר כעבור 3 חודשים.
באותה עונה העפילה לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2017/2018 לאחר שגברה על דינמו סנקט פטרבורג.
ברם, הקבוצה לא הצליחה לשמור על מקומה ולאחר עונה אחת בלבד נשרה חזרה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בעונת 2021/2022 התמודדה בטורניר הישרדות מול חימקי על זכות ההעפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל.
קבוצת הנוער של הקבוצה מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בבית המזרח הרחוק.
היריבות הגדולה ביותר של סק"א היא נגד קבוצת לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק, שממוקמת בעיר ולדיווסטוק, לא הרחק מחברובסק.
מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון על שם לנין בעיר חברובסק, על גדות נהר אמור.
האצטדיון נבנה בשנת 1956. בקיץ 2016 שופץ האצטדיון.
הגביע הסובייטי בכדורגל / הגביע הרוסי בכדורגל: רבע גמר 1963, 2017/2018
סקאד'י או סקאדי (נורדית עתיקה: Skaði; שוודית: Skade; אנגלית: Skadi, Skathi) היא אלה שקשורה לצייד, לגלישה, לחורף ולהרים וענקית במיתולוגיה הנורדית.
חליפות מתוארת סקאד'י כאֶנדורגוד' (נורדית עתיקה: Öndurguð; אלת גלשני השלג) וכאוֹנדוּרדיס (נורדית עתיקה: Öndurdís; גברת גלשני השלג) ודימוי נפוץ שלה הוא כאֵלה המשוטטת ונודדת בין הרים וגבעות מושלגים.
סקאד'י מופיעה לראשונה באדה הפואטית שחוברה במאה ה-13 על בסיס מקורות מסורתיים קדומים יותר; באדה הפרוזאית ובמחזור העולם שחוברו בידי סנורי סטורלוסון, ובעבודות הסקאלדים.
סקאד'י הייתה גם זו אשר דנה את דינו של לוקי אשר גרם להריגתו של בלדר, ולכן היא גם נחשבת לאלת הנקמה והצדק.
דמויותיהן של "מלכת השלג" ו"נסיכת הקרח" באגדותיו של הנס כריסטיאן אנדרסן נגזרו מדמותה של סקאד'י.
סקאד'י, בתו של הענק ת'יאצי, נולדה במשכן ת'רימהיים שביטונהיים, הייתה נשואה לניורד, אל הים הגדול, אך נישואיהם לא צלחו משום שסקאד'י, אלת ההרים המושלגים, נהגה להחליק על מגלשיים במדרונותיהם; ונְיורד היה מזוהה עם הים.
לכן נפרדו השניים בסופו של דבר.
לבסוף סקאד'י נישאת לאודין והשניים מולידים צאצאים רבים יחדיו.
הן באדה הפואטית והן באדה הפרוזאית אחראית סקאד'י להצמדתו של נחש ארסי, שנטף טיפות ארס על פניו של לוקי.
לשם סקאד'י בנורדית עתיקה יכול להיות קשר למילה "scato" בגרמנית עילית שמשמעה "צל".
החוקר ג'ון מק'ניקל סבור כי האלה סקאד'י הייתה בעבר האנשה של אזור סקנדינביה או שסקאד'י הייתה מקושרת עם העולם התחתון.
אפשרות נוספת היא כי השם סקאד'י יכול להיות קשור לשם העצם "Skaði" בנורדית עתיקה שמשמעו "פגע" או "נזק".
מספר חוקרים משערים שמשמעות שם האזור הקרוי כיום סקנדינביה היא "האי של סקאד'י".
סקאד'י מופיעה בפואמות המצויות באדה הפואטית, בשני ספרים של האדה הפרוזאית ובספר מחזור עולם אחד.
היא זוא שתלתה את הנחש בכלאו של לוקי.
בפואמה "דברי גרימניר" (נורדית עתיקה: Grímnismál), חושף האל אודין במסווה של אדם בשם גרימניר בפני המלך איינר הצעיר את קיומם של שְניים עשר מקומות.
גרימניר מציין את ת'רימהיים כמקום השישי באחד הבתים.
בקטע הפרוזאי בסוף הפואמה "גידופיו של לוקי" (נורדית עתיקה: Lokasenna), הופכים האלים את בנו של לוקי, נַארְוִי, לזאב ומשסים אותו בבנו השני, ואלי.
לוקי נכלא במערה ונכבל באמצעות קרביו של ואלי.
סקאד'י היא זו המציבה נחש ארסי מעליו שמטפטף טיפות ארס על פניו.
בפרק 21 של הספר "התרמית על יולפי" (נורדית עתיקה: Gylfaginning), שהוא החלק השני באדה הפרוזאית, מציין "הנעלה" כי אשתו של נְיורד היא סקאד'י, שסקאד'י היא בתו של הענק ת'יאזי ומספר את סיפור האהבים של נְיורד וסקאד'י.
סקאד'י השתוקקה לגור במשכן ת'רימהיים, מקום מגוריו של אביה בהרים המושלגים.
אך נְיורד השתוקק לגור במצודת נֵאטוּן, ביתו אשר על שפת הים.
כיוון שכך, הסכימו הזוג שיגורו תשעה לילות בת'רימהיים ושלושה לילות בנאטון (או תשעה חורפים בת'רימהיים ותשעה נוספים בנאטון, לפי הקודקס רגיוס).
באחד מן הימים כשחוזר נְיֶירְד מן ההרים המושלגים חזרה למשכנו בנאטון, הוא פוצח בזמר:
סקאד'י משיבה לו בזמר משלה:
עקב כך, שבה סקאד'י אל רכסי ההרים הסלעיים והמושלגים בת'רימהיים.
שם קשרה לרגליה גלשני שלג, וכשלגופה חץ וקשת היא מבלה את ימיה בצד חיות
פרא ובשל כך מכונה "אלת גלשני השלג או "גברת גלשני השלג".
כדי לתמוך בכך מצטט "הנעלה" בית מהאדה הפואטית:
בפרק 16, מצוינים מספר כינויים לאל לוקי, כשמתוכם "המתנצח עם היימדאל וסקאד'י"
בפרק 32, מצוינת סקאד'י כאחת משש האלות שהגיעו למסיבתם של האסיר.
בפרק 75, מצוינת סקאד'י כאחת מ-27 אלי האסיר, אף על פי שאינה אלה מבחינת גזעה.
בפרק 56 של הספר "שפת השירה" (נורדית עתיקה: Skáldskaparmál), שהוא החלק השלישי באדה הפרוזאית, מספר בראגי לאגיר כיצד האלים הרגו את ת'יאזי.
בתו של תיאזי, סקאד'י, לוקחת קסדה, מעטה שריון ואת "כל כלי הנשק של המלחמה" ופוסעת על בִיפְרוֹסְט, גשר הקשת בענן הבוער, ודרכו מגיעה לטירת אסגארד שבעולם הגודהיים, משכן אלי ההאסיר.
מיד כשסקאד'י מגיעה, חפצים האלים לפייסה ולכפר על אובדנה ועל כן הם מציעים לה בעל מבין האלים כפיצוי.
סקאד'י קובעת את תנאי ההתפייסות ביניהם והאלים מסכימים שהיא תבחר לה בעל מקרבם.
אולם האלים מציבים לה תנאי, היא מוכרחת לבחור בעל בהסתכלות על כפות רגליו בלבד, ולא על פניו.
סקאד'י מסכימה לתנאי זה אך מציבה תנאי משלה; האלים מוכרחים לגרום לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה.
משמסכימים שני הצדדים על התנאים נעמדים האלים יחפים (כנראה סמל של פוריות במיתולוגיה הנורדית) מאחורי יריעה המסתירה את כל גופם מלבד כפות רגליהם.
סקאד'י מבחינה בכפות רגליים שמוצאות חן בעיניה ומושכות אותה יותר מכל השאר.
סקאד'י משוכנעת כי כפות רגליים יפהפיות כאלו חייבות להשתייך לאל בלדר היפה, ואומרת בקול רועם: "אני בוחרת אותו, אינני מדמה בדעתי שאוכל למצוא זיווג טוב מבלדר" בעת שהיא מכוונת את רומחה לעבר רגליו של אחד האלים.
כשנחשפו האלים פסע החוצה נְיֶירְד, אל הים והספינות ממשפחת אלי הואניר, שנמצא באסגארד כחלק מחילופי בני ערובה שנערכו בקץ המלחמה בין האייסיר לוואניר ולא בלדר שאליו ערגה כל כך.
מאוכזבת ומרירה, דרשה סקאד'י מן האלים להצחיקה.
לוקי, האל הערמומי, שהיה אחראי באופן חלקי למותו של אביה, שומע את בקשתה של סקאד'י ומעלה בדעתו רעיון קונדסי.
הוא לוקח חבל בלתי-נראה וקשר אותו לזקנו של אחד מתישי ת'ור הסוררים מצידו האחד ולאשכיו מהצד השני.
כמתנת נישואין לזוג החדש וכאות לסיום היריבות, לוקח אודין את עיניו של ת'יאזי שבאמתחתו ומשליך אותן השמיימה, שם הן זוהרות בבהירות כשני כוכבים תאומים.
בפרק 9 של הסאגה על בני אינגלינג בחיבור "מחזור העולם" (נורדית עתיקה: Heimskringla), מסופר כי סקאד'י נישאה בעבר לנְיֶירְד אך לא קיימה עמו יחסי מין וכעת היא נשואה לאודין והולידה לו צאצאים רבים.
הצאצא היחיד שמצוין בפרק הוא סֶמינג, מלך נורווגיה.
פרופסור ג'ון לינדוו סבור כי לתעלולי לוקי עם התיש יכול להיות קשר לעקרות ולפולחן בו ניסו לגרום לאלה לצחוק.
בנוסף ציין לינדוו כי ככל הנראה ישנו קשר מיוחד בין לוקי לסקאד'י וכראיה לכך מתאר את הצבתו של הנחש מעל ראשו של לוקי בידי סקאד'י הן ב"גידופיו של לוקי" והן ב"תרמיתו של יולפי".
קיימים מקומות רבים הקשורים לשמם של האל אוּל וסקאד'י, במיוחד בשוודיה.
לכן מספר חוקרים הציעו שייתכן וקיים קשר אפשרי ביניהם.סברה נוספת היא שסקאד'י הייתה במקור ישות אלוהית ממין זכר.
ד"ר הילדה הליס דיווידסון סבורה כי הפולחן של סקאד'י שגשג בעיקר ב, אזור בצפון נורווגיה, משום שהתנהגותה של סקאד'י מזכירה מנהגים של לאפים, שהיו ידועים בעיסוקם בגלישה, וציד בחץ וקשת.
פרידתה מנְיֶירְד עשויה להצביע על התפצלות הפולחן בינה לבין אלי הוואניר באותו אזור, בו סקנדינבים וסאמים באו במגע.
אחד מירחי שבתאי קרוי סקאד'י על שם האלה.
לסקאד'י תפקיד משמעותי בקומיקס "הפחד עצמו" של מארוול קומיקס.
סקאאר הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק והאוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת World War Hulk #5 מינואר 2008 ונוצרה על ידי הכותב גרג פאק והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
סקאאר הוא בנם של הענק הירוק והמלכה החייזרית קאירה, שנולד לאחר אירועי "כוכב הענק הירוק" משנים 2006–2007.
סקאאר הוא צאצאם של הענק הירוק וקאירה, שהביאו אותו לעולם לאחר שהענק הוגלה לחלל והגיע לעולם הבית שלה, סאקאר.
לאחר מותה של קאירה ועזיבתו של הענק מהכוכב, סקאאר עלה מתוך פקעת בה גדל, וגילו כשל נער צעיר.
במשך שנות התבגרותו הוא הוכיח כי הוא מסוגל להיות לוחם מוכשר, ואף קיבל כוח המאפשר לו לספוג אנרגיה מכוכב הלכת עצמו.
עד מהרה הוא נחשב בעיני תושבי הכוכב כמושיע החדש שלהם.
למרות שהוא מסוגל לתקשר עם רוחה המתה של אמו, היא מוטרדת מכך שהפך לרוצח מאשר זה אשר יביא שלום לעמו.
כדי לטפל בבעיה זו, היא מזמנת לכוכב את הגולש הכסוף - מבשרו של טורף הכוכבים גלקטוס, שמסיר מסקאאר את כוח הספיגה.
הגולש מציע לסקאאר את הכוח כדי לעזור לתושבים לפנות את הכוכב מפני הגעתו של גלקטוס, לא רק כדי להציל את עמו אלא גם להפוך לגיבור בעיני היקום כולו, כיוון שבכוכב אצורה אנרגיה שתספיק להזין את גלקטוס למשך אלפי שנים.
אולם, אחרי שהגולש מחזיר לסקאאר את כוח הספיגה, סקאאר משמיד את ספינות הפינוי, ואומר לגולש שאם לא יחוס על סאקאר, הוא ישתמש בכוח הספיגה כדי להגביר את רעבונו של גלקטוס ובכך יסכן כוכבי לכת נוספים - כולל את אלה שהגולש הכסוף הציל.
אחרי שהגולש מודיע להם כי בטיחותם תביא לכיליון כוכבים אחרים, הוא עוזב את סאקאר.
קאירה מתכחשת לקיומו של בנה בעקבות כך, מגלה אותו מהכוכב, שואבת ממנו את כוח הספיגה וממתינה לגלקטוס שיכלה אותה ואת עולמה.
סקאאר מגיע לכדור הארץ עם תשוקה יחידה - להרוג את אביו, הענק הירוק.
לאחר עימות עם צבא ארצות הברית, ארבעת המופלאים וקבוצת לוחמים שורדים מכוכב סאקאר אותם הביא הענק עמו בשם וורבאונד, הוא מתעמת עם הענק, אם כי גרסה זו של הענק איננה מה שהייתה בסאקאר.
לאחר קרב אימתנים שבו מתקן נשק גרעיני עומד לפני פיצוץ, סקאאר מכה באביו ללא כל מאמץ, אך מפסיק את התקפותיו כאשר הוא מגלה שלא מדובר באותו הענק הלוחמני אשר יצר אותו.
הוא עוזר לתקן את הקרע שמסכן את המתקן הגרעיני, ומכריז על כדור הארץ כביתו החדש.
סקאאר נפגש עם ברוס באנר, שהופרד זמנית מישות הענק הירוק על ידי הענק האדום המסתורי.
סקאאר אינו מתחרט על רצונו להרוג את אביו, אך לא בצורתו כברוס באנר.
האחרון מלמד את סקאאר כיצד ניתן להרוג את הענק, אם אישיותו תשתלט עליו מחדש, אם כי באנר עושה זאת כדי לפקח על סקאאר, ולהרגיע את זעמו.
סקאאר מדגים את כוחותיו בקרב עם ג'אגרנוט, שבסופו האחרון מועף לחלל, ובקרבות עם דאקן, וולברין ומונסטון בין היתר.
סקאאר מוכרז כגיבור ונאבק עם הענק האדום, ובאנר מנצל הזדמנות זו כדי לברוח אל הארץ הפראית, מחשש שאישיות הענק תשתלט עליו מחדש.
לאחר שבאנר מחושמל על ידי דוקטור דום, הענק הירוק חוזר וסקאאר מתערב בקרב כדי שדום לא יהרוג את הענק במקומו.
אולם, דום מביסו ומתברר כי לסקאאר קיימת צורה אנושית.
כשדום הורג את הענק, הוא המום לגלות כי מדובר בכפיל אנדרואיד, והענק האמיתי מחלץ את סקאאר כברוס באנר.
באנר מנסה להחזיר את סקאאר לצורתו המקורית, אך האחרון מסרב בטענה כי כל חיבתו של באנר נובעת מרגשות אשם על נטישת אשתו.
למרות זאת, כשסקאאר חוזר לצורתו המקורית הוא מתחרט על רצונו להרוג את באנר.
במהלך עלילות "נפילת הענקים", "מלחמת-עולם הענקים" ו"הבן האפל", סקאאר מופיע ככוח גיבוי של האוונג'רס כשהענקית האדומה נאבקת בהם, ולוכד את באנר בעזרת ארגון אינטליג'נסיה והגאון הצעיר אמדאוס צ'ו.
לאחר מכן, מתגלה כי מעשה זה נוצר מכיוון שאישיות הענק לבסוף התאחדה עם ברוס באנר וזרעה הרס ברחובות, וגרם לסקאאר לחזור לצורה אנושית.
כשבאנר נזכר במעשיו של אביו המתעלל כשהוא באישיות הענק, הוא חוזר לצורה אנושית ומתפייס עם בנו.
סקאאר יוצא למסע גילוי עצמי יחד עם אביו, הענקית הירוקה, איי בומב והענקית האדומה, לאחר שחש בקרבתו של אחיו, הירו-קאלה.
סקאאר גויס לקבוצת האוונג'רס האפלים של נורמן אוסבורן, ובאחת ממשימותיהם סקאאר מושפל כשהוא מובס על ידי איירון פיסט.
לאחר שאוסבורן לכד את קפטן אמריקה, מתגלה כי סקאאר היה סוכן כפול ועבד בשירות הקפטן, והאוונג'רס האפלים מובסים עקב התערבותם של האוונג'רס החדשים, בסיוע של סקאאר והקפטן.
לאחר שאביו של סקאאר, כ"דוק גרין", מוצא אותו, הוא מבטל את כוחותיו.
סקאוט הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"מ) לצורכי ביון מתוצרת "איריון" (Aeryon) הקנדית.
לסקאוט יכולת המראה ונחיתה אנכית ולכן אינו דורש ציוד תומך המראה או נחיתה.
הוא מסוגל להתייצב מעל נקודה קבועה, משקלו 1.4 קילוגרם ללא מטען נוסף.
משקל המראה מקסימלי: 1.7 ק"ג
שעור נסיקה מקסימלי: 2 מטר לשנייה
הנעה: 4 להבים חשמליים, סוללת LiPo (ליתיום-פולימר)
סקאגרק (בדנית, בנורווגית ובשוודית: Skagerrak) הוא מצר ים, המפריד בין חלקו הצפוני הדני של חצי האי יוטלנד לבין חופו הנורווגי והשוודי של חצי האי הסקנדינבי, ומקשר את הים הצפוני עם הים הבלטי דרך קטגט והמצרים הדניים.
רוחבו של המצר נע בין 80 ל-140 קילומטרים; עומקו המרבי מגיע ליותר מ-700 מטרים (בשקע הנורווגי ) ואורכו – 240 ק"מ.
למצר נודעה חשיבות אסטרטגית רבה עבור גרמניה בשתי מלחמות העולם.
במאי 1916 ניטש ביציאה מפתחו המערבי הקרב הימי הגדול במלחמת העולם הראשונה – קרב יוטלנד.
ואילו בפלישתה לנורווגיה ולדנמרק באפריל 1940, במלחמת העולם השנייה, ביקשה גרמניה הנאצית לשלוט על עורק ימי יחיד לים הבלטי, ולחזק שליטה זו מאוחר יותר על ידי בניית החומה האטלנטית.
כיום משמש סקאגרק כעורק ימי חיוני ומשרת תנועת ספנות ערה של כלי שיט מכל רחבי העולם וכן תעשיית דייג ענפה.
"סקא-1946" היא קבוצת הוקי קרח לנוער מהעיר סנקט פטרבורג, המתמודדת בליגת MHL ומהווה לקבוצת הנוער של סק"א.
זו אחת מקבוצות ההוקי קרח לנוער הוותיקות ברוסיה.
מחזיקת גביע חרלמוב לעונת 2023/2024.
הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1978 והשתתפה בליגה הסובייטית השנייה בעונת 1979/1980. בשנת 1989 הקבוצה נקראה "סק"א-2" ושימשה כקבוצת המילואים של סק"א.
בשנת 2009 הוקמה מחדש תחת השם "סקא-1946" והיא נקראת כך על שם שנת הייסוד של קבוצת האם סק"א סנקט פטרבורג, שנוסדה בשנת 1946.
בעונת 2014/2015 הקבוצה העפילה עד לגמר ליגת MHL וסיימה כסגנית האלופה, במה שהפך להישג השיא של הקבוצה עד אז.
בעונת 2019/2020 הוכתרה לאלופת רוסיה עד גיל 21, לאחר שהליגה הופסקה בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
שנתיים לאחר מכן, באפריל 2022, הבטיחה זכייה ראשונה בהיסטוריה בגביע חרלמוב, אחרי שגברה על קבוצת הנוער של צסק"א מוסקבה.
זכתה בו גם בעונת 2024 והעפילה לגמר הטורניר בעונת 2025.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, הפ' = הפסדים, נק' = נקודות
"סק"א-נייבה" היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהעיר סנקט פטרבורג, המהווה לקבוצת בת של סק"א סנקט פטרבורג ומשחקת בליגת העל בהוקי קרח.
מועדון ההוקי הוקם בעיר סנקט פטרבורג בשנת 2008 על ידי מועדון סק"א תחת השם "מועדון ההוקי של חיל הים" (ХК ВМФ).
בשנים 2008 - 2010, התמודד בליגת המשנה בהוקי קרח, בשנת 2010, לאחר ביצוע ארגון מחדש, שיחק בליגת VHL.
בעונת 2008/09 המועדון לא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2009/10 הפסיד בסיבוב הראשון של הפלייאוף לקבוצת "אריאדה-אקפארס" מהעיר וולז'סק.
בעונה הראשונה של ליגת VHL, 2012/2011, התמודד בסיבוב הראשון של הפלייאוף וגבר על "קריליה סובייטוב", אך הפסיד לדיזל פנזה.
ב-18 ביוני 2012 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין מועדון ההוקי והצוללת "אלכסנדר נייבסקי".
הצדדים חתמו על הסכם שיתוף פעולה, לפיו מועדון ההוקי של חיל הים יספק כל תמיכה אפשרית לצוות הצוללת ויארגן למלחים ולצוות פעילויות ספורט בעת שהותם בעיר.
באוקטובר 2012 המועדון עבר לעיר קונדופוגו, שבקרליה.
ביולי 2013 שמם שונה למועדון "חיל הים-קרליה".
במאי 2015, המועדון חזר לסנקט פטרבורג, שמו שונה ל"סק"א-נייבה".
הוקמה קבוצת נוער בשם "סק"א-קרליה".
לאחר חזרתה לעיר הקבוצה הצליחה בעונת 2015/16 לסיים במקום 7 בעונה הסדירה, מה שאפשר לה להעפיל למשחקי הפלייאוף של גביע בראטינה, אך המועדון הודח בסיבוב הראשון, לאחר הפסד לאיז'סטאל.
לפני עונת 2016/17 מונה פיוטר וורוביוב למאמן.
בספטמבר 2016 עודכן לוגו חדש ומדים בצבעי כחול וכתום.
בעונת 2017/2018 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה לשלב שמינית גמר פלייאוף הליגה.
היא גברה על חימיק ווסקרסנסק, על טורוס נפטקמסק ועל נפטיאניק אלמטייבסק והעפילה לגמר גביע פטרוב.
בעונת 2018/2019 סיימה במקום הראשון כאלופת העונה הסדירה והעפילה לפלייאוף, אך לא הצליחה לממש את יתרון הבייתיות לזכייה בגביע פטרוב והודחה בשלב חצי הגמר על ידי סאריארקה קרגנדה הקזחית.
בעונת 2019/2020 העפילה לשמינית גמר גביע פטרוב.
בעונת 2021/2022 העפילה לחצי גמר הפלייאוף, אך הפסידה לרובין טיומן.
סגן הנשיא — רומן רוטנברג
מנהל — אנדריי טוצ' יסקי
מאמן ראשי — יבגני פופיחין
עוזר המאמן — אלכסיי וורוביוב
מאמן שוערים — פאבל אורלוב
סק"א מינסק (מועדון הספורט הצבאי מינסק; בבלארוסית: Гандбольны клуб СКА-Мінск) היא קבוצת כדוריד מהעיר מינסק שבבלארוס והיא משחקת בליגה הבלארוסית בכדוריד.
הקבוצה נוסדה בשנת 1976 ומאז היא קבוצת פאר שמשחקת ברמות הגבוהות באירופה.
סק"א נפטיאניק היא קבוצת בנדי מקצוענית מהעיר חברובסק, המתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי.
סק"א זכתה שלוש פעמים באליפות רוסיה וזכתה גם 6 פעמים בגביע הלאומי.
המועדון הוקם כמועדון ספורט צבאי בחסות הצבא האדום.
סק הנרי הוא כדורסלן אמריקאי-ג'מייקני המשחק בפינאר קרשיאקה מליגת העל הטורקית.
הנרי למד בבית ספר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
שיחק בליגת המכללות בקבוצת אוניברסיטת נברסקה.
בשנה הראשונה שלו בנברסקה, הנרי שיחק ב-33 משחקים ועם ממוצע של 7.5 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים לכול משחק.
ב-2010 התחיל את הקריירה המקצועית שלו בתור שחקן כדורסל בקבוצת אקיטה צפון האפינטס.
בשנת 2012, הנרי חתם עם הקבוצה הפולנית א.ז.ס קוסזלין על חוזה לעונת 13–2012. במהלך העונה, הנרי עזר לקוסזלין להגיע לגמר גביע פולין 2013. ביום 15 באוגוסט 2013, חתם הנרי על חוזה שבו הוא ישחק עוד שנה אחת עם קוסזלין.
בעונה השנייה שלו עם קוסזלין, הנרי שיחק 18 משחקים עם ממוצע של 15.7 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
ב-20 ביוני 2014, חתם הנרי על חוזה עם קבוצת ניו באסקט ברינדיזי לעונת 15–2014. עם זאת, ב-21 בנובמבר 2014, הנרי נפרד מברינדיזי וחתם חוזה עם אורלנדינה באסקט למשך שאר העונה, במקום ג'וני פלין שהצטרף במקומו לברינדיזי.
ב-4 באוגוסט 2015, חתם הנרי על חוזה עם הקבוצה הספרדית סרגוסה באסקט לעונת 16–2015. במהלך אותה עונה, הנרי עזר לסרגוסה להגיע לשמינית גמר היורוקאפ.
ב-21 בספטמבר 2016, חתם הנרי על חוזה קצר טווח עם הקבוצה הצרפתית פו אורטז עקב פציעה של יאניק בוקולו.
הנרי שיחק 7 משחקים עבור פו אורטז עם ממוצע של 11.2 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק.
ב-3 בנובמבר 2016 נפרד הנרי מאורטז וחתם על חוזה עם גראבלין דנקירק למשך כל העונה.
יומיים לאחר מכן, הנרי נבחר לשחקן הסיבוב הרביעי של הליגה הישראלית, לצד חברו לקבוצה, דייוויד לאורי.
בעונה זו נבחר ככדורסלן העונה.
ב-28 ביולי 2018, עזב את ישראל וחתם בפינאר קרשיאקה הטורקית.
אביו, ראס מייקל, הוא זמר ג'מייקני.
"סק"א אריות הכסף" הוא שמה של קבוצת הוקי קרח לנוער מהעיר סנקט פטרבורג, שהוקמה כבית הספר להוקי "אריות הכסף" בשנת 2006 ומוזגה עם קבוצת סק"א וריאגי ביולי 2018. הקבוצה הייתה אחת מקבוצות הבת של סק"א סנקט פטרבורג.
מאז הפיכתה למועדון הוקי לנוער בשנת 2010 הקבוצה שיחקה בליגת MHL.
המשחק הראשון שלה בליגה היה נגד חימיק שלה הפסידה בתוצאה 0-3. בנובמבר, במהלך הפסקה בעונה הסדירה של אליפות ה-MHL, הקבוצה השתתפה בטורניר של משחקי ידידות יחד עם סק"א-1946 וקבוצת הנוער של AIK השוודית.
עם זאת, בעונת 2011/2012, הקבוצה התחזקה וסיימה לבסוף במקום ה-22 בעונה הסדירה.
ב-1 בדצמבר 2014 הקבוצה נכללה במערכת קבוצות הבת של סק"א סנקט פטרבורג ושינתה את שמה לשם "סק"א אריות הכסף".
בעונת 2014/2015, הקבוצה בראשות המאמן החדש סרגיי יארובוי, בפעם הראשונה העפילה לפלייאוף, ה-MHL.
בעונה הבאה הקבוצה אומנם לא הצליחה להגיע לפלייאוף, לעומת זאת, היא השיגה את התוצאה הטובה ביותר בתולדותיה עד אז— מקום 19 בטבלת האליפות.
ברם, בעונת 2017/2018 היא שינתה את הנתון הזה והצליחה לסיים במקום ה-11 בעונה הסדירה, אך שוב כשלה בהעפלתה לשלבי הפלייאוף של הליגה.
ביולי 2018 נודע שהקבוצה לא תתמודד בעונת 2018/2019 והיא תתמזג עם סק"א וריאגי.
מש – משחקים, נצ – ניצחונות, נצה – ניצחונות בהארכה, נצב – ניצחונות בפנדלים, הפה – הפסדים בהארכה, הפב – הפסדים בפנדלים, ה – הפסדים, נק – נקודות, יחס – יחס שערי זכות וחובה, מ – מיקום בעונה הסדירה
אולם הבית היה ההיכל הקטן של "יובילייני" המכיל 1,700 מושבים.
סקאג'וויה הייתה אישה ילידית אמריקאית משבט למהי שושון שסייעה לחוקרים לואיס וקלארק במשלחת החקר שלהם למיפוי השטח בטריטוריית לואיזיאנה.
במאה העשרים היא אומצה כסמל לעצמאות ולשוויון של נשים, ודמותה מונצחת במקומות ובאירועים רבים.
מידע היסטורי אמין על אודות סקאג'וויה מוגבל מאוד.
היא נולדה בקבוצת "אוכלי הסלמון" של שבט למהי שושון באזור סלמון, איידהו, במחוז למהי.
בשנת 1800, כאשר הייתה בערך בת 12, היא ונערות נוספות נחטפו על ידי קבוצה של הידאטסה.
בתקרית זו נהרגו כמה מבני שבטה.
היא הוחזקה בשבי בכפר ליד העיר וושבורן, צפון דקוטה.
בסביבות גיל 13, סקאג'וויה נמכרה ל"נישואים" שלא בהסכמתה לטוסן שארבונו (Toussaint Charbonneau), צייד קוויבקי שהתגורר בכפר.
הוא קנה צעירה שושונית נוספת, המכונה "אשת בונה", כאישה שנייה.
שארבונו רכש את שתי הנערות מידי ההידאטסה כדי שישמשו כנשותיו, אך ייתכן ש"זכה" בסקאג'וויה בהימורים.