tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנעוריה למדה בתיכון המקיף ז' בעיר מגוריה ובהמשך למדה במגמת התיאטרון בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין", שם למדה בין היתר עם ג'וי ריגר ואוריה חורש.
במסגרת לימודיה היא שיחקה בין היתר במחזות "הלוויה חורפית", מאת חנוך לוין, "נוף ילדות" מאת דניס פוטר ובמחזמר "שיקגו" בתפקיד "מאמא מורטון".
בגיל 13, בשנת 2007 שיחקה לראשונה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה לילדים ונוער, "100 בתנ"ך", ששודרה בין היתר בערוץ לוגי.
בשנת 2011 גילמה את דמותה של תותי בקומדיית המצבים, "אחרי הצלצול", ובאותה שנה גם שיחקה תפקיד אורח בסדרת הדרמה, "2.3 בשבוע", ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2013 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הנעורים, "אליפים", שם שיחקה את נועם האליפית, התפקיד דרש ממנה לגלח את ראשה.
באותה שנה שיחקה גם בתפקיד ראשי בסדרה של ערוץ 10 "שולחן לשישה", אותה כתבה גלילה רון־פדר-עמית, וכן שיחקה בסדרה מאת חיים בוזגלו "בית המשאלות", ששודרה בערוץ הראשון, שם שיחקה תפקיד משני של צעירה חסרת בית.
בשנים 2014 – 2018 כיכבה בסדרה, "שכונה", פרי עטו של גיורא חמיצר ובה שיחקה בתפקיד ראשי את דמותה של רחלי בן-דוד.
בעונתה השלישית של הסדרה, דמותה הפכה לדמות הבי-סקסואלית המוצהרת הראשונה בסדרות נוער.
בשנת 2019 שיחקה בסדרה "מעורבבים" את הדמות שלה רחלי בן דוד לצד שחקנים מסדרות שונות כגון "כפולה", "שכונה" (בה שיחקה ניניו), "נעלמים" ו"אילת".
בשנת 2020 שיחקה בתפקיד בפרק הראשון בסדרת הדרמה, "טהרן", בתור שירה, ישראלית שיחד עם בן זוגה נוחתת בנחיתת אונס בטהרן, איראן.
במרץ 2015 הופיעה יחד עם חבריה לסדרה "שכונה" בסבב הופעות של "שכונה בהופעה", המבוסס על הסדרה.
בקיץ 2015 הייתה בסבב הופעות בארץ יחד עם ניר חלפון אשר משחק איתה בסדרה "שכונה".
מנובמבר 2015 עד ינואר 2016 לקחה חלק בהיי סקול פסטיגל בתפקיד תותי כחלק מהתלמידים השקופים בכיתת המדעים ט' 5 יחד עם אליאנה תדהר, דניאל מורשת, נווה צור ושחר חסון.
במרץ 2017 הופיעה במופע השני של "שכונה", לאחר הצלחתו של המופע הראשון.
באפריל 2018 השתתפה בהצגה "ביוש".
+שנהפרויקטתפקידהערות2007100 בתנ"ךתפקיד אורח2011אחרי הצלצולתותי2.3 בשבועתפקיד אורח2013אליפיםנועםתפקיד ראשי; עונה 3שולחן לשישהדריהתפקיד ראשיבית המשאלותחסרת ביתתפקיד משני2014–2018שכונהרחלי בן דודתפקיד ראשי; 3 עונות2019מעורבבים2020טהרןשירהתפקיד משני; עונה 1
שנהפרויקטתפקידהערות2015שכונה בהופעהרחלי בן דוד2015–2016היי סקול פסטיגלתותי2017שכונה 2רחלי בן דוד2018ביושהצגה
תותחים מתנייעים (בראשי תיבות: תומ"ת, ברבים: תומ"תים) בצה"ל מהווים כיום את רובו המוחלט של המערך הארטילרי של חיל התותחנים הישראלי.
התומ"ת שימש בכלל מלחמות צה"ל ואף היה כלי אסטרטגי וחשוב מאוד במלחמות.
בשנותיו הראשונות השתמש החיל בארטילריה נגררת – במלחמת העצמאות השתמשו בתותח הנפוליונצ'יק, אך כבר לקראת מלחמת ששת הימים החל החיל לעבור לשימוש בתותחים מתנייעים שתאמו את דוקטרינת המלחמה הצה"לית.
החיל השתמש בעיקר בתותחים מתנייעים מתוצרת ארצות הברית, אך גם פיתח תומ"תים.
רוב התומ"תים שפותחו על ידי החיל התבססו על תותח הוביצר כבד (כגון תותחים בקליבר 155 מ"מ או 175 מ"מ) שהותקן על תובה של טנק ללא צריח (כגון טנק השרמן).
M7 פריסט – תומ"ת בקליבר 105 מ"מ שפותח במלחמת העולם השנייה על ידי ארצות הברית.
הובא לארץ בתחילת שנות ה-60. השתתף בקרבות ההתשה בקרבות הטיית המים, וכן במלחמת יום כיפור בזירת רמת הגולן, שם נשחקו כל הקנים של התומ"ת.
התותח פותח על ידי סולתם וצה"ל בשנות ה-60 והיה מורכב על תובת טנק "שרמן".
קצב אש 4 פגזים לדקה.
התותח היה איטי, מסורבל וסבל מבעיות טכניות רבות.
השתתף במלחמת יום כיפור בזירת סיני וכן במבצע שלום הגליל.
פיתוח ישראלי הבנוי על בסיס טנק "שרמן" שהיווה את רוב תותחי צה"ל משנות ה-70 עד להחלפתם על ידי דגמי ה"רוכב" וה"דוהר".
את התומ"ת מפעילים 8 אנשי צוות.
ה-M-50 השתתף לראשונה במלחמת ששת הימים וכמו כן בכל קרבות "ההתשה" וכן במלחמת יום הכיפורים.
פיתוח אמריקאי שהיה בעיקר בשימוש נאט"ו.
תותח בעל תחמושת כבדה שנודע בהיותו בעל טווח ארוך במיוחד של עד 32.8 ק"מ.
נקנה על ידי ישראל ב-1971 לפני מלחמת יום כיפור.
את התומ"ת מפעילים 13 אנשי צוות עם אפשרות למקלע M2 Browning או מא"ג להגנה עצמית בטווחים קצרים.
השתתף במלחמת יום כיפור ומלחמת שלום הגליל, ובמבצעי צה"ל בגזרת לבנון בשנות ה-90 דוגמת מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם.
התותח הוא פיתוח אמריקאי שהיה בעיקר בשימוש נאט"ו.
ניתן להרכיבו על התובה של ה-M-107. התותח בעל תחמושת כבדה שנודע בהיותו בעל דיוק גבוה וטווח ארוך של עד 28.8 ק"מ.
נקנה על ידי ישראל לפני מלחמת יום כיפור.
את ה-M110 מפעילים 13 אנשי צוות ויש לו אפשרות למקלע M2 Browning או מא"ג להגנה עצמית בטווחים קצרים.
התומ"ת השתתף במלחמת יום כיפור, לאחר שנגמרה התחמושת לתותחי ה-175 מ"מ, ובמלחמת שלום הגליל.
שולף – פיתוח ישראלי ייחודי של תומ"ת על בסיס של תובת מרכבה בעל טעינה אוטומטית וטווח של עד כ-40 ק"מ.
בסך הכל יוצרו 2 כלים, אשר שימשו את התעשיות הביטחוניות לניסויים.
אפשרות למקלע M2 Browning או מא"ג על צריחון מפקד צוות.
טווח עד 19.4 ק"מ עם סוגי התחמושת הקיימים בארץ.
מאז 1997 ה"רוכב" בשימוש בארץ בגדודי מילואים בלבד.
ב"רוכב" נעשה שימוש במהלך מלחמת לבנון הראשונה, ובמבצעי צה"ל בלבנון בשנות ה-90, לרבות מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם.
ה"דוהר" החליף בהדרגה את ה"רוכב" ביחידות הסדירות של צה"ל בין השנים 1995–1997, והוא משמש אותן גם כיום.
בעל מערכות של הגנה מאב"כ ושרפות לשיפור שרידות אנשי הצוות.
טווח עד 19.4 ק"מ ועד 29 ק"מ עם תחמושת לטווח ארוך.
ב"דוהר" נעשה שימוש במבצעי צה"ל בלבנון בשנות ה-90 של המאה ה-20, לרבות מבצע ענבי זעם, וכן במלחמת לבנון השנייה.
תותחים מסוג זה מוצבים דרך קבע בגבולה הצפוני של מדינת ישראל ובגבול עם רצועת עזה, למטרות ביטחון שוטף.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש נרחב בתותחים מסוג זה ולראשונה מאז מלחמת לבנון הראשונה הם אף חצו את גדר המערכת ופעלו מתוך שטח רצועת עזה.
חיל התותחנים הישראלי החל להצטייד ב"דורס" בשנת 2004.
SIGMA 155 – "רועם" – בסוף העשור השני של המאה ה-21 החליט צה"ל על הצטיידות בתומ"ת חדש.
התומ"ת שנבחר יקרא "רועם" והוא יתבסס על תותח ה-SIGMA של אלביט מערכות.
תותחי אוואלון הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשני בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני.
הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1972. הספר ממשיך את עלילת הסיפור בדיוק מהמקום שבו נפסק קודמו, "תשעה נסיכים לאמבר", אך כולל בהמשך שחזור קצר של אירועי הספר הקודם.
קורווין, נסיך אמבר, נמלט מכלאו בצינוק במרתפי טירת אמבר, שם נכלא על ידי אחיו השנוא - אריק, שהשתלט על כס המלוכה.
אחיו ואחיותיו של קורווין, נסיכי אמבר, משוכנעים שלא ניתן להפעיל נשק חם בעולמה של אמבר, מאחר שאבק שרפה אינו מתלקח בה עקב חוקי הפיזיקה השונים מעט בין הצללים.
קורווין אוחז בידע בלעדי: בעולם הצללים אוואלון, שם שלט בעבר, קיימת אבקת צורפים (דו ברזל תלת חמצני Fe2O3) שיכולה לתפקד באמבר כאבק שרפה.
קורווין מתכנן לגייס צבא לוחמי צללים ולחמשם ברובים מהצל הידוע בשם כדור הארץ.
קורווין משוטט בצללים האינסופיים בדרכו לאוואלון, צל שהיה פעם ביתו.
כשהוא מתקרב לאוואלון הוא עובר דרך ארץ בשם לוריין.
מאחר שלוריין קרובה לאוואלון בצללים, ישנם בה מאפיינים הדומים לאלו של אוואלון של קורווין.
מדובר בממלכה ימי ביניימית שנשלטה בעבר על ידי גרסת צל של קורווין, ולאחרונה על ידי מלך בשם אות'ר.
צילו של קורווין ששלט בלוריין זכור לתושבים כעריץ שטני ולכן מאמץ קורווין זהות בדויה תחת השם סיר קורי מקברה.
קורווין נתקל באדם פצוע אותו הוא מזהה כצילו של לאנס שהיה אביר באוואלון.
קורווין סוחב את לאנס הפצוע לטירה הקרובה, מבצר גאנלון.
בדרך מחסל קורווין שני חתולי שאול ענקיים, שדים בעלי צורת חתול המדממים מפצעיהם.
רגע לפני שאחד מהם נהרג הוא מכנה את קורווין "פותח הדרך", ובכך מאשר את פחדיו של קורווין כי הוא אחראי להשחתת עמק גארנאת' בשל הקללה שהטיל כשעיניו נשרפו מראשו.
קורווין פוגש את גנאלון אותו הוא זוכר מחייו באוואלון, אם כי גנאלון אינו מזהה אותו.
באוואלון היה גנאלון יד ימינו של קורווין עד שבגד בו (רמז לבגידת גנאלון בשירת ימי הביניים), פשע שבגינו הגלה אותו קורווין לצל לא מוכר, אותו צל בו הוא נמצא כעת.
במקום למות בגלות הפך גנאלון למנהיג קבוצת פורעי חוק שבסופו של דבר סייעה למלך לוריין לנצח במלחמה נגד יצורי הצל והביאה את גנאלון למקומו הנוכחי כשליט לוריין.
מתברר שיצירי הצל המרושעים הולכים ומתפשטים מתוך מה שהחל כמעגל פטריות ארסיות קטן ומאז הלך וגדל וממנו יוצאים יצורים שטניים וחסרי נשמה.
קורווין, מתוך הבנה כי הרוע שבמעגל נובע מאותה הקללה שתוקפת גם את עמק גארנאת, מציע את עזרתו.
בעוד הוא משתקם מהמאסר הארוך ומתאמן עם חיילי לוריין פוגש קורווין נערה שגם שמה הוא לוריין, העוקבת אחרי המחנה ומספקת את החיילים מינית.
קורווין חש מגע טראמפים, אך חוסם את ניסיון ההתקשרות ולוריין מציינת שבמהלך הניסיון ראתה גבר שמתיאורו מבין קורווין שהוא אביו, המלך אוברון.
לוריין מספרת לקורווין שבתה, אותה הרתה בכשף, הייתה הראשונה למות במעגל האפל.
שד מכונף בשם סטריגלדויר מגיע ומבקש להילחם בקורווין.
קורווין מבצע נגד השד כישוף קטן (דבר שאינו אופייני לקורווין שאינו משתמש בכשפים בדרך כלל) ולבסוף מחסל את השד בעזרת חרבו, גרייסוונדיר.
קורווין, גנאלון ולאנס מובילים צבא נגד יצורי המעגל האפל.
קורווין מחסל את מפקד צבא יצורי המעגל, יצור בעל ראש תיש, בראש מגדל.
האויב מוסר שהגיע מממלכות התוהו, מקום שנמצא מעבר לצלליה של אמבר, היכן שהצללים מפסיקים לעקוב אחר חוקי המציאות.
לוריין בורחת עם קצין בשם מלקין.
קורווין רודף אחריהם ומוצא שמלקין רצח את לוריין ושדד אותה, ובעקבות כך מחסל את מלקין.
קורווין וגנאלון יוצאים למסע לאוואלון.
עריק צעיר מוסר להם שכוחותיה של אוואלון בהנהגת אדם המכונה "הפרוטקטור" נלחמו לאחרונה בכוחות גדולים של בתולות שאול שוכנות מערות, כוח מרושע הדומה לכוחות המעגל האפל בלוריין.
קורווין וגנאלון ממשיכים במסעם ופוגשים את הפרוטקטור שמתגלה כבנדיקט, אחיו הנעדר של קורווין, לוחם החרב והאסטרטג הטוב ביותר.
כוחותיו של בנדיקט הביסו את בתולות השאול, אך בנדיקט איבד את ידו עת התבודד עם מנהיגתן.
בנדיקט מברך את קורווין אך מסרב לתמוך בטענתו לכתר ומגלה לקורווין שאביהם, אוברון, לא ויתר על הכתר כפי שקורווין חשב, אלא פשוט נעלם.
בנדיקט שולח את קורווין וגנאלון לבית הכפר שלו, שם פוגש קורווין נערה צעירה בשם דארה, שמספרת לו שבנדיקט הוא אחד מאבות אבותיה.
היא חולקת איתו שבגלל המורשת שלה היא להוטה ללמוד עוד על הדגם.
הליכה על הדגם מעניקה לבני משפחת המלוכה של אמבר את היכולת להלך בצללים.
קורווין מחליף אתה מידע ומגלה שג'וליאן, ג'רארד ובראנד, אחיהם, ביקרו את בנדיקט.
קורווין מבקר בעולם צללים המקביל לכדור הארץ, אך כזה שבני האדם לא קיימים בו, בו הוא משיג כמות גדולה של יהלומים ותמורת הכסף שהוא משיג בעבורם באוואלון, הוא רוכש שם כמות גדולה של אבקת צורפים.
כשהוא חוזר לביתו של בנדיקט מספר לו גנאלון שמצא כמה גופות אנושיות טריות קבורות בקבר רדוד בגינת הבית.
קורווין אינו מעוניין להתערב בפוליטיקות הפנימיות של אוואלון ולכן מתעלם מהמידע.
בהמשך היום דארה מאתרת אותו והשניים מתעלסים.
קורווין לוקח את אבקת הצורפים ויוצא לצללים.
הוא וגנאלון מבחינים בתופעה מוזרה לפיה דרך שחורה הדומה למעגל האפל בלוריין עוברת דרך הצל, ונראה שהיא מתחילה באמבר ונמשכת לאורך הצללים כולם.
העשב שגדל לאורך הדרך השחורה אוחז בעקביו של גנאלון וקורווין מחלץ אותו.
קורווין מגלה שהוא מסוגל להשמיד חלקים מהדרך השחורה כשהוא ממקד את מוחו בדמות הדגם.
קורווין מתעלם ממגע טראמפים שהוא חש, בהנחה שמדובר בבנדיקט הזועם על העובדה שקורווין מחמש את עצמו באוואלון ומסכן בכך את הנייטרליות של בנדיקט, או שהוא כועס על מעורבותו הרומנטית של קורווין עם דארה.
קורווין וגנאלון נמלטים לעומק הצללים אך בנדיקט רודף ולבסוף גם משיג אותם.
להפתעתו של קורווין בנדיקט אינו מזהה את שמה של דארה ואף מאשים אותו ברצח, והשניים מתחילים בדו-קרב חרבות.
אף על פי שבנדיקט נלחם ביד אחת בלבד, קורווין מגלה עד מהרה שהוא נחות ממנו ונאלץ להשתמש בתכונותיה של הדרך השחורה על מנת לגרום לכך שבנדיקט ילכד בעשב.
קורווין מנצל את מוגבלות התנועה של בנדיקט ומצליח להמם אותו ולגרום לו לאבד את הכרתו.
בשלב זה מזמין קורווין את ג'רארד באמצעות טראמפ ומבקש ממנו לטפל בבנדיקט.
קורווין ממשיך במסע ומגיע לכדור הארץ שלנו.
הוא מארגן פס ייצור תחמושת במטרה לתקוף את אמבר.
במקביל הוא הולך לבקר בביתו הישן בניו יורק, שם הוא מגלה מסר מאחיו אריק, המפציר בו להסכים להפסקת אש ביניהם לאור העובדה שאמבר מותקפת על ידי כוחות אחרים.
הוא מגייס צבא מהצללים שמהם גייס את הצבא שבעזרתו ניסה לכבוש את אמבר בספר הראשון, ומאמן אותם בשימוש בנשק חם.
קורווין מוביל את צבאו במטרה להתקיף את אמבר, אך כשהם מגיעים לאמבר מגלה קורווין שכוחותיה של אמבר נלחמים בצבא לוחמים רכובים על וייוורנים שהגיעו מממלכות התוהו.
להפתעתו הוא מוצא את דארה משוטטת בשדה הקרב, ומצווה על כמה מלוחמיו להגן עליה.
קורווין שולח את לוחמיו להגן על אמבר מהכוחות התוקפים ולאחר שאמבר, בעזרת צבאו של קורווין, הודפת את התקיפה, הוא מתעמת עם אריק שנפצע אנושות בקרב.
רגע לפני מותו מעביר אריק לקורווין את אבן המשפט, ומטיל על אויביה של אמבר את קללת־המוות שלו.
קורווין רואה את דארה רוכבת לכיוון אמבר.
קורווין מרגיש במשהו חשוד ויוצר קשר עם אחיו ראנדום ומשגר אותו בעזרת הטראמפ לאמבר.
השניים מגיעים למרתף הדגם שם הם מגלים שדארה כבר צועדת על גביו ומשנה את צורתה לצורות משונות בעודה עוברת אותו.
כשהיא מסיימת את הדגם היא פונה לקורווין ובקול לא אנושי מבשרת לו "אמבר תיחרב", ואז נעלמת.
אברם דוידסון נתן לספר ביקורת פושרת, וציין שלא הרגיש וסיכם ש
ניתן להניח ששם הספר הוא משחק מילים המתייחס לספרו של אליסטר מקלין, תותחי נברון.
מלבד השם הדומה גם אוואלון וגם נבארון הם איים בדיוניים.
חלק מהדימויים הוויזואלים בספר מושפעים מהאומנות על קלפי הטארוט.
כשגנאלון קושר את הצעיר זהוב השיער לעץ מקרסולו כשהוא תלוי וראשו מטה, הדבר מזכיר את קלף האיש התלוי.
הגלגל שעליו חולם קורווין מושפע מקלף גלגל המזל.
השם "גנאלון" הוא שמה של דמות מספרות ימי הביניים הצרפתית.
"גנאלון" הוא גם שמה של הדמות בספר "העולם האפל" ("The Dark World") של הנרי קוטנר, ספר שהיווה השפעה משמעותית על סדרת אמבר.
השיר שמצטט קורווין לגנאלון מתייחס הן לפסוק והן לשיר ילדים מוכר ("How many miles to Babylon?
רוג'ר זילאזני שילב בספר סצנת מין מפורשת (בסטנדרטים של שנות ה-70 של המאה העשרים) בין קורווין לדארה, והיה משועשע כשהמוציא לאור ביקש ממנו להוריד את הסצנה כדי שספריות לא יחרימו את הספר.
הסצנה לא פורסמה באף אחת מההוצאות של הספר אך הופיעה לראשונה בכרך השלישי של אסופת הסיפורים של זילאזני.
דמותה של דארה מופיעה ב"מדריך בארלו לפנטזיה".
בשנת 1996 יצר טרי ביסון עיבוד קומיקס בן שלושה חלקים.
תותח הצהריים או תותח צהרי היום הוא תותח ימי, הניצב באזור מפרץ קווזיי, שבאי הונג קונג.
התותח מופעל על ידי חברת ג'רדיין מאתיסון, ויורים בו מדי יום בשעת הצהריים.
התותח הוא אתר תיירות פופולרי בהונג קונג.
תותח הצהריים ממוקם על קו החוף באזור שנקרא בעבר כף איסט פוינט, וכיום נקרא האזור קוזווי ביי.
האזור היה האזור הראשון בהונג קונג שנמכר על ידי הממשלה הקולוניאלית של הונג קונג, במכרז בשנת 1841. את השטח רכשה קבוצת ג'רדיין מאתסון.
במהלך השנים, עקב ייבוש שטחי הים לכיוון צפון, הועבר התותח ממקומו המקורי צפונה, על מנת שייוותר על קו החוף.
מסורת הירי בתותח החלה בעקבות תקרית שאירעה בשנות ה-60 של המאה ה-19. באותה עת המחסנים ומשרדי חברת מאתיסון היו ממוקמים בכף איסט פוינט.
כאשר ראש החברה (הטאי פאן) היה מגיע למשרדים בדרך הים, הייתה מיליציית החברה יורה מטחי כבוד לכבודו.
אחד מבחירי הצי המלכותי הבריטי שהגיע להונג קונג לא הכיר מנהג זה, וסלד ממנו שכן בצי הבריטי הנוהג הוא שמטחי הצדעה היו שמורים לקצינים בכירים בלבד, ועל כן הורה למאתיסון, לירות בתותח בכל יום, בשעת הצהריים.
בשנת 1941, במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג, הצבא הקיסרי היפני פירק את התותח, והתותח אבד.
לאחר שחרור הונג קונג על ידי בעלות הברית בשנת 1945, העניק הצי המלכותי לחברת מאתיסון תותח 6 ליטראות על מנת להמשיך במסורת של ירי מדי יום בשעת הצהריים, וב-1 ביולי 1947 הושבה המסורת והתותח ירה שוב.
בעקבות תלונות תושבי הסביבה על הרעש, ב-1961 הוחלף התותח בתותח קטן יותר, אשר שימש בקרב יוטלנד במלחמת העולם הראשונה.
הירי בתותח הפך לאטרקציה תיירותית, ותיירים מגיעים מדי יום לצפות בירי התותח.
כמו כן נהוג לירות בתותח בחצות הלילה ב-31 בדצמבר, על מנת לסמל את ראש השנה האזרחית.
במסגרת טקס הירי, יוצא שומר לבוש מדים של חברת מאתיסון, מצלצל בפעמון על מנת לסמל חילוף משמרות בעבודה בחברה (מנהג שמקורו בתקופה שמשרדי ומחסני החברה היו בסמוך), ואז יורה בתותח, ולאחר מכן מצלצל בפעמון שנית.
אדם המבקש לתרום 33,000 דולר הונג קונגי לארגון הצדקה "The Community Chest of Hong Kong" יקבל את הזכות לירות בתותח הצהריים.
תותית היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים המבוססת על דמותה של "תותית" שבבעלות חברת כרטיסי הברכה "American Greetings".
הסדרה משמשת כסדרת אתחול לסרטים טלוויזיוניים מאותו זיכיון ששודרו החל משנת 1980. הסדרה בוימה על ידי ג'ודי ריילר ונכתבה על ידי קרטר קרוקר, ג'וליה לרווד, מארתה מרון, לן אוליי, ג'ון לווי ומיל קארנאייג'.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית החל מ-11 במרץ 2003 ועד ל-11 בספטמבר 2008. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!
לסדרה הופקו 4 עונות ובהן 44 פרקים באורך 21 דקות כל אחד.
בנוסף, יצאו לסדרה 23 סרטי טלוויזיה, בהם "תותית: תותית מחפשת את האביב" ו"תותית: ספיישל חלום מתוק".
בשנת 2010 נוצר לזיכיון סדרת אתחול בהנפשה ממוחשבת בעלת אותו שם.
העלילה מספרת על ארץ של תות שדה המכונה "ארץ תות", ארץ שעשויה ממתקים ופירות.
בכל פרק בסדרה, תותית (הדמות הראשית של הסדרה) עוזרת לחבריה, מלמדת מחקרים, פותרת בעיות ומשחקת עם חבריה.
תותית גרה בבית בצורת תות עם אחותה הצעירה, ועם חיות המחמד שלה.
בזמנה הפנוי היא מגדלת תותי שדה בגינה שלה.
היא הדמות הראשית בסדרה, ולכן היא מופיעה בכל פרק.
אוכמנית (Blueberry Muffin) - ילדת האוכמניות.
היפה מכולן, אוהבת לאכול קרפ אוכמניות ולקרוא ספרים.
עוגית (Angel Cake) - ילדת העוגות.
יודעת להכין עוגות שונות, ובעלת כישרון לעיצוב.
תפוזית (Orange Blossom) - ילדת התפוזים.
פיצפוצית (Ginger Snap) - ילדת העוגיות.
תפוחית (Apple Dumplin') - ילדת התפוחים.
בסוף כל פרק היא הופכת לנחמדה, ולומדת לקח חשוב.
לימונית (Lemon Meringue) - ילדת הלימונים.
מייעצת לחברותיה עצות יופי, ועוזרת להן לעצב את השיער.
דובשנית (Honey Pie Pony) - הסוסה הצעירה של תותית.
אוהבת לדבר על כל דבר שבעולם.
פודינג (Custard) - החתולה הוורודה של תותית.
קוקי (Pupcake) - הכלב של תותית.
צבעו לבן ויש עליו כתמים כחולים.
קובי (Huckleberry Pie) - ילד האוכמניות.
לובש לבוש מודרני, ג'ינס וכובע בייסבול.
מר חשק (Purple Pie Man) - אחיה של ענבית.
כמו שמו, הוא עושה כל מה שמתחשק לו.
ענבית (Sour Grapes) - אחותו של מר חשק.
אלרגית לתותים, ורגישה לכאבי ראש.
גלידונית (Rainbow Sherbet) - ילדת הגלידה.
בין השנים 2006 עד 2007 במאית הדיבוב בעברית הייתה ענת שאבי.
בשנת 2009 במאי הדיבוב בעברית היה עמי מנדלמן.
בכל השנים מפיקת הדיבוב בעברית הייתה ענבר שטגר עזרא.
לסדרה יצאו 23 סרטי טלוויזיה המבוססים על הסדרה.
הסרט הראשון של הסדרה פורסם ב-11 במרץ 2003, והסרט האחרון של הסדרה פורסם ב-6 במרץ 2012. בישראל שודרו בערוץ הופ!
בדיבוב לעברית רק 4 סרטים.
תותית היא סדרת הנפשה ממוחשבת אמריקאית-קנדית-צרפתית לילדים המבוססת על דמותה של "תותית" מחברת "American Greetings".
הסדרה משמשת כסדרת אתחול לסדרה "תותית" ששודרה לראשונה בשנת 2003. הסדרה בוימה על ידי בוב האת'קוק ונכתבה על ידי קארל גיורס, ליסה מלביי, מארק זסלאב וקרטר קרוקר.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ Discovery Family החל מה-10 באוקטובר 2010 עד ה-12 בספטמבר 2015. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!
לסדרה הופקו 4 עונות ובהן 65 פרקים באורך 21 דקות, ולפניהם הופק סרט הטלוויזיה "תותית: השמיים הם הגבול" ששימש לה כפיילוט.
עלילת הסדרה מתרחשת בארץ תות, שם גרים בעלי חיים, אוכמנים, תותית וחבריה.
בכל פרק בסדרה, תותית (הדמות הראשית של הסדרה) עוזרת לחבריה, לומדת דברים חדשים, פותרת בעיות ומשחקת עם חבריה.
היא מתחשבת, אופטימית, נלהבת ומלאת רעיונות.
חיות המחמד שלה הם פודינג החתולה וקוקי הכלב.
תפוזית (Orange Blossom) - בעלת חנות למוצרי אפייה.
היא חכמה, אנרגטית ותמיד מוכנה להושיט יד ולעזור.
פיצפוצית (Plum Pudding) - רקדנית ובעלת סטודיו לריקוד.
לימונית (Lemon Meringue) - מעצבת שיער ובעלת סלון יופי.
אוכמנית (Blueberry Muffin) - בעלת חנות ספרים.
יפית (Raspberry Torte) - מעצבת אופנה בעלת בוטיק.
דובדבנית (Cherry Jam) - מוזיקאית ומלחינה.
אוכמניוני (Huckleberry Pie) - בן האנוש היחיד בסדרה שהוא בן.
הבעלים של שירות אימוץ חיות מחמד.
אוכמן שושן - אוכמן זקן אשר מנהיג את חבורת האוכמנים האנושיים.
נסיכת האוכמנים - מלכת האוכמנים האנושיים.
תפוחית (Apple Dumpling) - בת דודה של תותית.
כותבת בלוג בו היא מספרת על ההרפתקאות שלה.
חיית המחמד שלה היא צב המכונה כוס תה.
חמוצית (Sour Grapes) - אחותה התאומה של דובשנית.
דובשנית (Sweet Grapes) - אחותה התאומה של חמוצית.
Longface) - זחל דמוי אנוש, מופיע במספר פרקים.
בין השנים 2012 עד 2013 במאי הדיבוב בעברית היה שרון בורגאוקר, ובשאר השנים במאית הדיבוב הייתה אפי בן ישראל.
בכל השנים מפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתתותיתאנה קומראריאל שמירתפוזיתג'ניס ג'ודאור אלטמןפיצפוציתאשלי באלספיר דרמוןלימוניתאנדראה ליבמןאסתר אתי קסטרואוכמניתבריט אמקיליפמאי יעקובסוןיפיתאינגריד נילסוןמיכל רשף / קטי כהןדובדבניתשאנון צ'אן קנט / ויקטוריה דאפילדלורן סביראוכמניוניאיידה דראמונדיהונתן מגוןאוכמן שושןאלי לולאי / זיו מאירנסיכת האוכמניםרונה בקרמןתפוחיתרבקה שויצ'טחמוציתדיאנה קארינהדובשניתאנדראה ליבמןאדון זחלעדי רזדמויות שונותזיו מאיראורלי תגרגיא רושיניאקנורית בנאי קורןעדי זינוהדר שחף-מעיין
לסדרה יצאו כמספר סרטי טלוויזיה המבוססים על הסדרה.
הסרט "תותית: השמיים הם הגבול" הוא הסרט היחיד של הסדרה שדובב לעברית, סרט זה גם משמש כפיילוט של הסדרה.
תותית: תותית מחפשת את האביב הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי לילדים מסוגת פנטזיה והרפתקאות, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "תותית" ששודרה לראשונה בשנת 2003. הסרט בוים על ידי שאנון נטלטון, אטיאן ווילו, מרשה גודמן ופאם קרטר, ונכתב על ידי שלי זלמן.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-11 במרץ 2003. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2007 בערוץ הופ!.
אורך הסרט הוא כ-45 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית).
תותית וחברותיה יוצאות לחפש את האביב ומגלות שהאביב היא בעצם ילדה קטנה שמעדיפה לשחק ולהשתובב במקום לעבוד.
במאית הדיבוב בעברית הייתה אורלי קטן, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתתותיתשרה היינקהאריאל שמירתפוזיתדייאר ברפילדאור אלטמןעוגיתרחל וורהשירה נאורפיצפוציתסמנתה טריבהספיר דרמוןאוכמנידניאל קנפילדינון כהןתפוחיתקייטי לבוסקיאורלי קטןדובשניתהאנה קוסלוסקידנה מרמוראביביתקאמיל שמידטפודינגשרה קוסלוסקיעדי בן ישראלסבא חורףזיו מאירקוקינילס האלאנדנשאר הדיבוב המקורי
תותית: ספיישל חלום מתוק הוא סרט אנימציה אמריקאי לילדים שמבוסס על סדרת הטלוויזיה "תותית" של הזיכיון "אמריקן גריטינגס" ששודרה החל משנת 2003. הסרט בוים על ידי קרן היידן ונכתב על ידי קרטר קרוקר.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2006. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית ב-12 בספטמבר 2007 בערוץ הופ!.
אורך הסרט הוא כ-75 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, בהן עברית).
לאחר מסיבת הפיג'מות של תותית וחברותיה, הבנות יוצאות אל ארץ החלומות, שם הן מנסות לעצור את מר חשק ואחותו ענבית שרוצים להפוך את ארץ תות למפעל עוגיות.
במאי הדיבוב בעברית היה עדי רז, ומפיקי הדיבוב היו ענבר שטגר עזרא וגבי גולדמן.
שם הדמות מדבב/ת באנגלית מדבב/ת בעבריתתותיתשרה היינקהאריאל שמירתפוזיתדייאר ברפילדאור אלטמןעוגיתרחל וורהשירה נאורפיצפוציתסמנתה טריבהספיר דרמוןתלתליתגריר מקאיןצילי ינקולימוניתמרי וולטמןאסתר אתי קסטרופודינגאנה ג'ורדןרונה בקרמןלילהקים ג'ובנול קרלסוןהדר שחף-מעייןענביתברידג'ט רובינסאיש החולג'ון מיכאל ליעדי רזמר חשקקורק ראמרדמויות שונותדמויות שונותרונה בקרמן
תותית: השמיים הם הגבול הוא סרט מוזיקלי בהנפשה ממוחשבת קנדי-צרפתי-אמריקאי לילדים, המבוסס על דמותה של תותית שבבעלות חברת American Greetings.
הסרט משמש כפיילוט לסדרה "תותית" ששודרה שנה לאחר שידור הסרט.
הסרט בוים על ידי מיכאל האק ומוצי פאסט, ונכתב על ידי קארל גורס וליסה מלביי.
הסרט שודר לראשונה בלוס אנג'לס ב-31 ביולי 2009, ובארצות הברית ב-15 בספטמבר 2009. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2010 בערוץ הופ!.
אורך הסרט הוא כ-72 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית).
לאחר שאספקת המים של ארץ תות נחסמת על ידי סלע ענק בסערת ברקים, תותית וחבריה נואשים למצוא מקור למים לפני שהם יצטרכו לפנות את העיר לתמיד.
לאחר שתותית שומעת על אגדה המספרת על חפץ קסום שיכול לעזור, היא וחבריה יוצאים למסע כדי למצוא אותו.
לצערם, הם לא יודעים שהאגדה היא למעשה מתיחת שווא.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתתותיתאנה קומראריאל שמירתפוזיתג'ניס ג'ודאור אלטמןפיצפוציתאשלי באלספיר דרמוןלימוניתאנדראה ליבמןאסתר אתי קסטרואוכמניתבריט אמקיליפמאי יעקובסוןיפיתאינגריד נילסןמיכל רשףאדון זחלפול דובסוןעדי רזנסיכת האוכמניםרונה בקרמןאוכמניםזיו מאיר
כאשר חברת הסברו זכתה ברישיון לזיכיון של תותית, היא הודיעה למעריצים ולצופים כי הסדרה "תותית" ששודרה לראשונה בשנת 2003 תקבל אתחול עם סדרת המשך שתצא בשנת 2010, אך לפני כן היא תפיק סרט שישמש לה כפיילוט.
הפקת הסרט התחילה לראשונה באוגוסט 2008 והסתיימה ביוני 2009.
"תותים" הוא שיר שכתב זאב נחמה, הלחינו נחמה ותמיר קליסקי, וביצעה להקת אתניX.
השיר נכלל באלבום יללת תן שהוציאה הלהקה, והיה ללהיט הבולט ביותר ממנו.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ב (1992) דורג השיר במקום השני.
"אתניקס" זכתה גם בתואר "להקת השנה" במצעד זה.
השיר עוסק במערכת יחסים בין גבר ואישה אגב שימוש במונחים מן העולם הצבאי.
הבעיות ביחסיהם באות לידי ביטוי במושגים מעולם זה.
בפזמון הדובר קורא לקנות תותים במקום מכונות של מלחמה.
בריאיון לעיתון ידיעות אחרונות במהלך מבצע צוק איתן סיפר זאב נחמה על ההחלטה לשיר שירי תקווה, במחאה שהיא "הפוך על הפוך".
עוד צוטט נחמה בראיון: "המסקנה הכי גדולה שיצאתי ממנה משירותי הצבאי הייתה פשוט להגיד, 'בוא נקנה תותים במקום עוד מכונות של מלחמה'".
השיר מורכב מקטע שיר שנחמה כתב בגיל 15 בשם "בוקר טוב לך, גברת רולף", כשחזר ארצה מלונדון.
המשך השיר מבוסס על המאבק המשפטי בסרט מלחמת רוז ברוז, בהקבלה ל.
יוסף צוקר (עורך), שירים לחברים: עיבודים קלים לשירים אהובים, עמ' 42, אור-תו, 1997.
דן אלמגור, אפי נצר (עורכים), שירים לאוהבים לשיר, עמ' 186, הד ארצי, 1999.
פיאט 634N (באיטלקית: Fiat 634N) היא משאית, נושאת תותח רכוב 102/35 מתוצרת Fiat Veicoli Industriali , חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1942 באיטליה עבור הצי המלכותי האיטלקי.
מנוע דיזל תוצרת "פיאט", סוג מנוע "Fiat 355C".
קיבולת מכל דלק - 140 ליטר.
"תותחי 102/35" שיוצרו משנת 1914 שימשו כתותח ימי, תותח נ"מ, תותח חוף, תותח רכבת ותותח שדה.
התותחים הורכבו על שלדות המשאיות בשנת 1941 במפעל ""פיאט טריפולי" ויועדו כתותחי ארטילריה רכובה נ"מ, קליבר - 102 מ"מ, טיווח :360° מעלות, משקל תותח - 1,220 ק"ג, נטלו חלק בקרבות בצפון אפריקה.
תותחי בטאסי הוא סרט דרמה בריטי משנת 1964, בבימויו של ג'ון גילרמן, עם ריצ'רד אטנבורו, ג'ק הוקינס, פלורה רובסון ומיה פארו בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "המצור על בטרסי" מאת רוברט הולס (1962).
העלילה מתרחשת במדינה אפריקאית שהייתה עד לא מזמן בשלטון בריטי, שפורץ בה מרד נגד המשטר.
הבריטים המעטים שנשארו לאמן את צבא הילידים נמצאים במצב מביך ובראשם רס"ר המחנה שעומד על שלו, לא נכנע לדרישות המורדים ויודע לשמור על כבודם ועל מסורת האתיקה של הצבא הבריטי.
ריצ'רד אטנבורו זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
זה תפקידה המשמעותי הראשון של מיה פארו בקולנוע ועל כך זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה.
דאגלס סלוקומב זכה בפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר.
מחנה אימונים של רובאי המלך האפריקנים, ליד העיר בטאסי במדינה שאך זה קיבלה עצמאות מבריטניה.
את החיילים מאמנים סמלים בריטיים ובראשה רס"ר המחנה (Regimental Sargesnt Major) לודרדייל (ריצ'רד אטנבורו) שנמצא במחנה זה כבר 23 שנים.
במדינה מתחוללת הפיכה ומפקד המחנה, קולונל דיל (ג'ק הוקינס) מקבל פקודה להגיע לתדרוך אצל סגן הנציב הבריטי סיר ויליאם (ססיל פרקר) ולהעביר את הפיקוד במחנה לקפטן אברהם (ארל קמרון).
אחד ממפקדי הפלוגות, לוטננט בוניפס (ארל ג'ון) מחולל מרד ועוצר את קפטן אברהם.
אברהם מצליח להימלט ולהגיע פצוע לחדר האוכל שם נותן לו לודרדייל מקלט.
לודרדייל מארגן את סמליו, מגיע למחסן הנשק ובצעקות מפחידות מכריח את הזקיף לתת לו לעבור ולפתוח את הנשקיה שם הם מצטיידים ברובים, מקלעים, רימוני יד ועוד.
למקום מגיעים חייל בריטי בשם וילקס (ג'ון לייטון) ואתו עובדת או"ם בשם קארן אריקסון (מיה פארו) שנתקעו בשדה התעופה.
לודרדייל מחלק את האנשים לשמור על חדר האוכל.
בין וילקס ואריקסון מתפתח רומן קצר.
מסבכת את המצב היא חברת הפרלמנט מיס ברקר-וייז (פלורה רובסון) שמגיעה לביקור ומתנגדת לפעילות המיליטריסטית של לודרדייל.
היא מכירה את בוניפס ורוצה ללכת אליו ולסדר את העניינים ללא אלימות אך הוא לא נותן לה לעזוב את המקום גם לאחר איומיה שזה יעלה לו בתפקידיו בעתיד.
ברקר -וייז שמטפלת בקפטן הפצוע מצליחה להימלט ולהגיע לבוניפס ומגלה לו כי אברהם מוחזק בחדר האוכל.
היא מכירה את בוניפס משהותו בבריטניה ומעריכה אותו כאדם מוסרי.
היא מבקשת ממנו לדאוג לפנות את קפטן אברהם לבית חולים ורק מאוחר היא מבינה שהוא עומד לרצוח אותו לאחר שהוא מודיע לה כי "בארצו יש סטנדרטים אחרים"
בוניפס מציב שני תותחי בופורס 40 מ"מ מול חדר האוכל ונותן אולטימטום של שעה להסגיר את קפטן אברהם אחרת יפגיז ויהרוס את המבנה ואת הנמצאים בו.
לודרדייל לא נרתע ומתכנן פעולת נגד.
הוא וווילקס (שנבחר בהגרלה), מצטיידים ברימונים ואוגפים את התותחים בעוד שהסמלים מארגנים שירה ונגינה שמסיחה את דעתם של החיילים הילידים.
הם מצליחים להגיע לתותחים, להניח עליהם רימוני יד ולפוצץ אותם.
לאחר זמן קצר מגיע למקום קולונל דיל ומודיע ללודרדייל כי הוקמה ממשלה חדשה וכי בוניפס הוא כעת קולונל ודורש כי לודרדייל יעזוב את המדינה תוך 24 שעות.
הקולונל לוחש לו כי לדעתו פעל כיאות.
לודרדייל פוסע בגאווה במחנה לקראת תפקידו הבא.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותריצ'רד אטנבורולודרדיילרס"ר המחנהג'ק הוקינסקולונל דילמפקד המחנהפלורה רובסוןמיס ברקר-וייזחברת פרלמנטמיה פארוקארן אריקסוןעובדת או"םג'ון לייטוןטוראי וילקסחייל בריטיארל קמרוןקפטן אברהםארל ג'וןלוטננט בוניפסמפקד המורדים במחנהססיל פרקרסיר ויליאםסגן הנציב הבריטי
תותח שדה הוא מערכת ארטילרית נעה בגרירה או בהנעה עצמית.
בעבר המונח התייחס לתותחים קטנים שליוו צבא בתמרון, כאשר ניתן להעביר אותם בנסיבות משתנות, בשונה מתותחים קובעים שהותקנו בביצורים (ארטילרית חיל המצב, חוף ומצור.
התותחים והמרגמות הללו היו גדולים מכדי להזיזם במהירות, ושימשו בהגנה או במצור ממושך).
השימוש המפורסם ביותר מבחינה טקטית היה של נפוליאון בונפרטה.
התותחים צוידו בגלגלים גדולים שאפשרו תנועה מהירה במהלך הקרב.
ניתן היה לפגוע במגוון כוחות אויב: רגלים, פרשים ואוניות.
בכל מקום בו הם התרכזו, מה ששיפר את אפקטיביות ההתקפה.
עם התפתחות הארטילריה, כמעט כל התותחים בכל סדר גודל היו מסוגלים לנוע במהירות מסוימת.
למעט יוצאים מן הכלל, אפילו כלי המצור הגדולים ביותר הפכו לניידים בכביש או ברכבת בתחילת מלחמת העולם הראשונה, האבולוציה נטתה לכיוון נשק קטן יותר עם ניידות מוגברת.
בצבא הבריטי, תותח השדה היה על פי רוב בקוטר 45 מ"מ, תותחים בקוטר גדול יותר הוגדרו כבינוניים והתותחים הגדולים הגדרו ככבדים.
התותח הגדול ביותר (להבדיל מהוביצר) היה בקוטר 5.5 אינץ' (140 מ"מ).
מתחילת מלחמת העולם השנייה, תותח השדה תפקד כתותח ארוך טווח שיורה בזווית נמוכה יחסית, בניגוד להוביציר שיכול לירות בזוויות גבוה יותר.
לתותחי השדה לא הייתה מטרה מוגדרת.
בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה, התותח הנפוץ במלחמה היה הוביצר בקוטר של 105 עד 155מ"מ, או בתצורת תותח נגד טנקיים/שדה שמהירות הלוע שלו הייתה מספיק גבוהה לשימוש בשני התפקידים.
תותחי השדה הנפוצים ביותר במלחמה היו:
תותח בריטי בקוטר 5.5 אינץ'
לונג טום האמריקאי בקוטר 155 מ"מ, פותח מנשק צרפתי ממלחמת העולם הראשונה
BS-3 הסובייטי - פותח מתותח ימי ותוכנן להיות נשק נגד טנקים
ZiS-3 הסובייטי בקוטר 76 מ"מ.
היה אחד מתותחי השדה המיוצרים ביותר במהלך המלחמה, יוצרו למעלה מ-103,000 יחידות .
ה-ZiS-3 יכול היה לירות אש ישירה נגד כלים משוריינים, אש ישירה לסיוע לחי"ר וירי עקיף נגד מטרות רחוקות.
בתחילת שנות השישים ועד סוף שנות השבעים צבא ארצות הברית השתמש בתותח לטווח רחוק : התותח המתנייע M107 175 מ"מ.
ה-M107 היה בשימוש נרחב במלחמת וייטנאם והוכיח יעילות בדו-קרב תותחים עם כוחות צפון וייטנאם.
הוא נחשב לכלי שדורש תחזוקה גבוהה והוצא משירות בארצות הברית לאחר תקלות רבות של סדיקת קנה.
ייצור ה-M107 נמשך עד 1980. התותח שימש גם את הצבא הישראלי.
כלים נוספים היו בעבר בשימוש צבא העם של וייטנאם .
התותח הקטן והנייד הוחלף על ידי המרגמה הניידת, שהחליפה את כל הכלים הקטנים מ-100מ"מ.
תותחי הוביצר משמשים לטווח הבינוני, בקוטר נאט"ו 105- 155 מ"מ או בקוטר רוסי של 152מ"מ.
כדוגמת ההוביצר L118 105 מ"מ שמשמש לתמיכה בחי"ר ושריון בטווחים בהם מרגמות אינן יעילות.
בטווח הארוך משתמשות רקטות, טילים ומטוסים.
תִּזְמוּר הוא חלוקת התפקידים המוזיקליים ביצירה מוזיקלית מולחנת לכלי נגינה ולקולות.
לדוגמה, בחירת כלי שינגן את הלחן, את ההרמוניה וכדומה.
התזמור יכול להתבצע על ידי המלחין, וכך קורה לעיתים קרובות, אך הוא אינו נחשב חלק מפעולת ההלחנה.
תזמור הוא חלק מעיבוד מוזיקלי.
התזמור הוא חלק בלתי נפרד מכל יצירה, ומהווה מרכיב חשוב ולעיתים שווה ערך למרכיבים הבסיסיים האחרים שבמוזיקה, כקצב, מנגינה והרמוניה.
תזמור הוא מלאכה מורכבת, משום שלכל כלי נגינה וקול מגבלות משלו, כגון מנעד צלילים ייחודי, גוון ייחודי, מנעד עוצמה ייחודי, ויכולת שונה למשוך צלילים לאורך זמן ולעבור בין צלילים שונים.
בנוסף, שילובים שונים של כלים יוצרים אפקטים מגוונים ומורכבים, חלקם בלתי צפויים, ועליהם להיות שילובים מוצלחים אשר ישרתו את המוזיקה בצורה המיטבית.
תזמור מקצועי מתחשב גם בחלל בו תבוצע המוזיקה, כיוון שתזמורים שונים נשמעים ומתפקדים באופן שונה בחללים שונים.
התזמור קובע בין השאר אילו כלים שונים ייקחו חלק בהרמוניה, דבר המשפיע על אופייה.
בתקופות מוזיקליות שונות היה נהוג לתזמר באופן שונה, בהתאם למסגרות בהן בוצעו היצירות.
גם חשיבות התזמור השתנתה לאורך הזמן.
ניתן לדמות את התזמור לבחירת הצבעים, העפרונות ו/או המברשות שישמשו בהפיכת רישום לציור.
ליצירותיו של ברליוז לתזמורת יש גוון עשיר במיוחד בזכות ניצולו את היכולת והייחוד של כל כלי.
מלחינים מאוחרים יותר שהמשיכו את דרכו היו ריכרד שטראוס וניקולאי רימסקי-קורסקוב ששיכללו את שיטתו וניצלו את היקף יכולותיו של כל כלי וכלי עד תום.
את השיטה הזאת ניתן לשמוע בפתיחה "קרנבל רומאי" של ברליוז וביצירתו של רימסקי-קורסקוב "שחרזאדה".
המלחין אנטון ברוקנר נקט שיטה שונה לתזמור - לכל קבוצה של כלים (סקציה) היה נותן תפקיד וכך לתזמורתו היה גוון דומה לעוגב עשיר בצלילים (שכן עוגב יכול לדמות צלילי כלים אחרים).
הסימפוניות של ברוקנר הן בעלות אופי דומה.
לקראת המאה ה-20 מלחינים החלו לנצל יותר את ה"קצוות" של מנעדי הכלים על מנת לקבל צבעים שקודם לכן לא הושגו.
לדוגמה שבסון ינגן מנגינה במנעד ש-50 שנה קודם לא היו 'מעיזים' לתת לו, אלא היו כותבים את אותה מנגינה לאבוב אשר צלילו יחסית דומה לבסון במנעדו הגבוה.
דוגמה לשימוש בקצה המנעד ניתן לשמוע ב'פולחן האביב' של איגור סטרווינסקי כבר ממש בהתחלה.
מלחינים מסוימים, כגון סטרווינסקי, אהבו לקחת את הכלי ה"נמוך" ולהשתמש בו בקצהו הגבוה.
מלחינים אחרים אהבו דווקא לעשות את ההפך.
למשל, דביסי לקח את החליל ה"גבוה" וכתב עבורו מנגינות בקצה התחתון של המנעד שלו.
שימוש בקצה המנעד כמעט תמיד יהיה במסגרת פסג' סולו.
לאורך השנים עם התפתחות התזמור גם התפתחו כלי הנגינה כדי לאפשר למלחינים מנעד רחב אף יותר של אפשרויות צליליות.
לדוגמה: קרן אנגלית, קלרינט בס, פיקולו, קונטרה בסון, סקסופון, ועוד רבים.
התוספת הרחבה ביותר לעולם כלי הנגינה התזמורתיים היה בסקציית כלי ההקשה שכיום מורכבת מעשרות רבות של כלים.
דביסי וראוול שמו דגש על התכונות התחושתיות של כל כלי והתוצאה לא הייתה העושר הצלילי של ברליוז, אלא גוון שקוף ורוטט של צלילים שכוון בעיקר להשאיר תחושה של התיאור המוזיקלי (מכאן ההקשר האימפרסיוניסטי).
אחת הדוגמאות לתזמור שכזה הוא התזמור שביצע ראוול ליצירה תמונות בתערוכה מאת מודסט מוסורגסקי.
תזונה היא סך המזונות והמשקאות אותם צורך האדם בפרק זמן נתון.
מדעי התזונה הוא תחום מדעי העוסק בקשר בין התזונה לבין בריאות וחולי.
ישנן שש קבוצות עיקריות של חומרי תזונה שהגוף האנושי צורך: פחמימות, חלבונים, שומנים, ויטמינים, מינרלים, ומים.
תזונה לא מאוזנת באבות המזון עלולה לגרור פגיעה בבריאות, הן עקב עודף או מחסור.
ההשפעה היא מצטברת וניכרת בדרך כלל רק לאחר זמן מה.
בנוסף, היות שרוב מרכיבי המזון מעורבים גם בתקשורת בין-תאית (כאבני בניין שמאפשרים תקשורת זו או כחלק מהורמון או מזרם איתות), חוסר או עודף של חומרים בתזונה עלול להשפיע באופן עקיף על התפקוד ההורמונלי.
מסיבה זו, הורמונים, אשר מווסתים את הביטוי של גנים, מהווים קישור בין התזונה של בעל חיים לבין הדרך בה גנים שלו באים לידי ביטוי (הפנוטיפ שלו).
הדרך בה קשרים אלו פועלים ועוצמתם היא דבר המצוי במחקר, אבל מחקרים מהתקופה האחרונה הדגימו את התפקיד המרכזי של תזונה בפעילות הורמונלית ולפיכך גם בבריאות.
תזונה לקויה (malnutrition) מוגדרת כחוסר איזון בין התזונה הרצויה לבין מה שהאדם אוכל.
תזונה לקויה מתפתחת מאכילת יתר או אי אכילה (תת תזונה), והיא יכולה להיגרם מסיבות רבות.
היא גם כוללת חוסר איזון ברכיבי תזונה או חוסר יכולת לנצל אותם.
תזונה לקויה עלולה לגרום להשלכות שליליות על הבריאות.
קיים מגוון רחב של מצבים הנגרם מתזונה לקויה, אשר כולל תסמינים ומחלות כמו מחלת לב כלילית, השמנה, דלדול עצם, או צפדינה, כמו גם לבעיות פסיכולוגיות והתנהגותיות.
בנוסף, בליעה של חומרים רעילים (כמו עופרת, כספית, PCB או דיוקסינים), יכולה לגרום להרעלה ולתוצאות קטלניות, כתלות במינון.
עודף משקל עלול להוביל ללחץ דם ולכולסטרול גבוה וכתוצאה מכך למחלות לב.
הפרעות אכילה עלולות להוביל לאנורקסיה ובולימיה נרבוזה וכן לחוסר סידן שגורם למחלות פרקים.
תחלואות נוספות יכולות להיות בעיות אורתופדיות, אנמיה, נחירות עם דום נשימתי, אבנים בכיס מרה, סוכרת שאינה תלויה באינסולין, סרטן השד, המעי הגס הכליות והוושט.
תזונה לקויה גורמת להשמנה, וכתוצאה ממנה עלול הלוקה בה לסבול מנידוי חברתי ואי השגת קשרים חברתיים בתעסוקה ובאקדמיה.
הנידוי החברתי יכול להשפיע גם על הפן הפסיכולוגי.
הדבר יכול להתבטא בדימוי עצמי נמוך, הערכה עצמית דלה, עצבנות יתר, חוסר סבלנות, אי השתתפות בפעילות חברתית וכוח רצון חלש.
תזונה לקויה בייחוד בגיל הנעורים פוגעת בהתפתחותו הגופנית והקוגניטיבית של המתבגר.
בנוסף, הדבר גורם להתבגרות מינית מוקדמת.
תזונה לקויה אצל ילדים עלולה לפגוע גם ביכולות הלמידה, פגיעה בפתרון בעיות, פגיעה בזיכרון, תוצאות נמוכות במבחני הישגים, פגיעה באינטליגנציה, עייפות וקשיים בריכוז.בתקופת ההיריון תזונה בריאה חשובה במיוחד: הגוף נערך להתפתחות העובר ולתהליך ההנקה, מתפתחות רקמות הרחם והשליה ומתגברת אספקת הדם.
עליה נאותה במשקל מטיבה עם בריאות האישה והעובר, מפחיתה סיכונים לסיבוכים ותורמת לבריאות היילוד.
את התזונה האנושית ניתן לחלק חלוקה כללית מאוד למספר סוגי תזונה, כאשר לכל סוג יתרונות וחסרונות פוטנציאליים משל עצמו:
תזונה אומניבורית; תזונה המורכבת מבשר בעלי חיים (כולל דגים), תוצרים מסוימים של בעלי חיים מסוימים, כגון ביצים, דבש, וחלב, ומזונות ממקור צמחי, מינרלים, ויטמינים, ושאר נוטריאנטים.
תזונה צמחונית הכוללת מוצרי חלב וביצים (Ovo-lacto vegetarian) - תזונה נטולת בשר בעלי חיים ודגים, המורכבת מתוצרים מסוימים של בעלי חיים מסוימים, כגון ביצים, דבש, וחלב, ומזונות ממקור צמחי, מינרלים, ויטמינים, ושאר נוטריאנטים,.
תזונה טבעונית (Vegan); סוג ספציפי של תזונה צמחונית בה נמנעים גם מאכילת מזונות מן החי שאינם בשר גוף בעלי החיים, כמו חלב וביצים ולעיתים דבש.
לבחירה באחד מסוגי התזונה עשויים להיות מניעים רבים, כמו מניע מוסרי, בריאותי, דתי, ולעיתים אף סביבתני-אקולוגי.
על חינוך לתזונה נכונה להתחיל מגיל צעיר על מנת להקנות לילד אורח חיים בריא שישמש אותו גם בבגרותו.
פיתוח הרגלים שכאלה יעלה את רמת הוויטמינים בגוף וימנע תחלואות רבות.
בנוסף העלאת צריכת הסידן תועיל בהתפתחותו של הילד.
הקטנת כמויות המזון וצריכה מופחתת של קלוריות ושומנים וכן הקניית הרגלים לאכילת ירקות באופן יציב יביא לשינוי מהותי בהרגלי אכילה ולא לשינוי זמני.
תזונאי הוא איש המקצוע המתמחה בחקר או בייעוץ טיפולי בתחום התזונה.
עבודת התזונאי היא לבנות דיאטה מאוזנת לאדם.
תזונאים קובעים הרכבי תפריטים והשלמות לתזונה וכן אחראיים על ייעוץ לפתרונות תזונתיים עבור מטופליהם.
עבודת התזונאים עם המטופלים עשויה להתמקד בתהליכי ירידה במשקל או בהתאמת תזונה להתמודדות עם מצבים בריאותיים שונים כגון מחלות מערכת העיכול, סוכרת ועוד.
הם עוסקים גם במחקר על התאמת תזונה לצורכים האישיים של כל מטופל.
הם מתאימים תזונה לאוכלוסיות שונות בהן קשישים והאוכלוסייה המבוגרת, ילדים, ספורטאים ונשים הרות.
בתחום מסדי הנתונים, תזמון הוא רשימה של פעולות (לרוב כתיבה, קריאה, ביטול והתחייבות) של תנועות שונות, כאשר הסדר בין הפעולות הוא סדר בזמן.
בדוגמה זו, התזמון D מורכב מהתנועות T3, T2, T1. התזמון מתאר אלו פעולות התנועות עושות על מסד הנתונים כאשר:
מסמן קריאה (Read) של אובייקט X.
מסמן כתיבה (Write) לאובייקט X.
כלומר התזמון מתאר את רצף הפעולות הבא: T1 קוראת וכותבת לאובייקט X, ואז T2 קוראת וכותבת לאובייקט Y, ולבסוף T3 קוראת וכותבת לאובייקט Z ואז מתבטלת.
זוהי דוגמה לתזמון סדרתי כי התנועות מתבצעות אחת אחר השנייה.
מקובל לסמן תזמון סדרתי זה כך: T1:T2:T3.
הצורך בתזמון נכון נובע ממצבים בהם מתבצעות במקביל תנועות (טרנסאקציות) על מסד נתונים.
במצב כזה, היעדר תזמון ראוי עשוי להביא לתוצאות לא רצויות.
נניח לדוגמה שבאתר אינטרנט מוצע למכירה מספר מוגבל של כרטיסים להופעה.
בכל פעם שלקוח מבקש לקנות כרטיס, פונה המערכת למסד הנתונים, בודקת אם עדיין קיימים כרטיסים פנויים, ואם אכן קיימים כאלה - רושמת את הקנייה.
נניח שהביקוש לכרטיסים גדול מאוד, ובו זמנית מוגשות בקשות קנייה רבות.
אם תעבוד המערכת על בסיס "כל הקודם זוכה", ייתכן מצב בו לקוח יבקש לקנות כרטיס, המערכת תבדוק ותראה שאכן קיים הכרטיס המבוקש, אך בחלון הזמן שבין הקריאה לכתיבה - הכרטיס יירכש על ידי לקוח אחר.
שני לקוחות יירכשו את אותו הכרטיס - מצב בלתי רצוי בעליל.
תזמון זה (בצורה מופשטת, בה בקשה אחת מסומנת על ידי T1, הבקשה האחרת על ידי T2, ופעולות הקריאה והכתיבה כפי שצוינו לעיל) עשוי להיראות כך:
תזמון הוא סדרתי אם התנועות בו מתבצעות אחת אחרי השנייה, כמו התזמון D הנראה למעלה.
תזמון הוא שווה-סדרתי אם הוא שקול לתזמון סדרתי.
בתזמון E, סדר הפעולות שונה מתזמון D, אך הם שקולים כיוון ששניהם ישאירו את מסד הנתונים באותו מצב בסוף פעולתם.
תזמון מאפשר התאוששות אם תנועותיו מתחייבות רק לאחר שכל התנועות שאת השינויים שהם קראו התחייבו.
F מאפשר התאוששות כיוון ש-T1 מתחייבת לפני T2, מה שהופך את הקריאה של T2 נכונה.
ב-F2, אם T1 מתבטלת, אז T2 חייבת להתבטל גם כיוון שהקריאה של A לא נכונה.
בשני המקרים משאירים את מסד הנתונים במצב עקבי.
אם תנועה T1 מתבטלת, ותנועה T2 מתחייבת, אך T2 סמכה על T1 אז מדובר בתזמון שלא מאפשר התאוששות.
תזמון המונע גלגול לאחור בשרשרת
תזמון שבו אם תנועה מתבטלת לא צריך לבטל תנועות אחרות הוא תזמון המונע גלגול לאחור בשרשרת.
תזמונים מסוג זה הם תמיד ניתנים להתאוששות.
בדוגמה לעיל, אף על פי שF2 הוא תזמון מאפשר התאוששות, הוא לא מונע גלגול לאחור בשרשרת.
לעומת זאת, F3 הוא תזמון המונע גלגול לאחור בשרשרת.
שתי פעולות או יותר נמצאות בקונפליקט אם:
לפחות אחת מהפעולות היא פעולת כתיבה
בסדרת הפעולות הבאה יש קונפליקט:
שני תזמונים נקראים שקולים בקונפליקט אם מתקיימים התנאים הבאים:
בשני התזמונים יש את אותן תנועות.
הסדר של כל הזוגות של פעולות שבקונפליקט זהה.
תזמון נקרא שווה סדרתי בקונפליקט אם הוא שקול בקונפליקט לתזמון סדרתי.
התזמון G שווה סדרתי בקונפליקט, כיוון שהוא שקול בקונפליקט ל-T1:T2
שני תזמונים S1 ו-S2 נקראים שקולים במבט אם התנאים הבאים מתקיימים:
אם התנועה ב-S1 קוראת לראשונה את אובייקט X, אז גם ב-S2 תעשה זאת.
אם התנועה ב-S1 קוראת את הערך באובייקט X שנכתב על ידי התנועה , אז גם ב-S2 תעשה זאת.
אם התנועה ב-S1 כותבת אחרונה לאובייקט X, אז גם ב-S2 תעשה זאת.
תזמון נקרא שווה סדרתי במבט אם הוא שקול במבט לתזמון סדרתי.
מן ההגדרה ניתן להוכיח בקלות שכל תזמון שווה סדרתי בקונפליקט הוא שווה סדרתי במבט.
עם זאת, ההפך אינו תמיד נכון.
התזמון G בדוגמה הקודמת הוא שווה סדרתי במבט וגם שווה סדרתי בקונפליקט.
עם זאת, קיימים תזמונים שווה סדרתיים במבט שאינם שווה סדרתיים בקונפליקט, בתזמונים אלה יש תנועות המבצעות כתיבה עיוורת, דהיינו - כתיבה לאובייקט מבלי לקרוא אותו קודם.
התזמון H הוא שווה סדרתי במבט אך לא שווה סדרתי בקונפליקט.
מאחר שהבדיקה האם תזמון הוא שווה סדרתי במבט היא NP-שלמה, שווה סדרתיות במבט אין כמעט שימושים מעשיים.
תזה הוא מגזין סטודנטים בהוצאת חברת נ.כ.ס - חברת בת של אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.
כיום תזה מעוצב כמגזין ומופץ לא רק בקמפוס, אלא גם בקיוסקים ובחנויות ברחבי תל אביב ומופיע גם בגרסה מקוונת.
בהתאם לכך גם תכניו השתנו, וכיום הוא אינו מתמקד רק בכתיבה ודיווח על עניינים הקשורים לקמפוס, אלא מסקר נושאים רבים מתחומי עניין הנוגעים לחיי הסטודנטים.
בין עורכי וכתבי העיתון הבולטים לאורך השנים ניתן לציין את ניר חפץ, רון לוינטל, גדי חגאי, תלם יהב, ירון פרוסט, אילה רווח, גל מור, ערן אבני וימימה עברון.
בשנת 2005 עודכן פורמט העיתון לפורמט מגזיני ושולבו תכנים ממדריך "Time Out תל אביב" וכתבות אופנה פרסומיות.
בשנת 1999 נפסקה עבודת העורך עמית אדלר לאחר שפרסם שני גיליונות בלבד.
היה זה לאחר שיו"ר אגודת הסטודנטים פסל גיליון נושא תחת הכותרת "סקס בקמפוס".
במקומו של אדלר מונה לעורך ליאור וייץ.
וייץ עצמו התפטר מתפקידו כעורך ב-2001 בשל מעורבות של גורמים מסחריים בתוכן העיתון לטענתו לאחר שנפסלה לפרסום כתבה שעסקה בין השאר במועדון הפוקוס שבבעלות אגודת הסטודנטים.
במקומו של וייץ מונה לעורך העיתון העיתונאי יובל יועז, שפרש מתפקידו לאחר חודשים ספורים, שבהם ערך חמישה גליונות.
את מקומו תפס רון לוינטל, שערך את העיתון עד לבחירתו לחבר מועצת העיר תל אביב.
בחודש מאי 2000 הוגשה תלונה במשטרה כנגד מערכת העיתון בגין מאמר שפורסם בו תחת הכותרת: "דע את אויבך, או: גבולות הפלורליזם", בו הושוו חוזרים בתשובה למצטרפים למפלגה הנאצית.
את התלונה הגיש ח"כ מאיר פרוש מסיעת יהדות התורה בטענה כי המאמר "מאמר רווי שטנה כנגד הציבור הדתי כולו".
היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק לאחר התנצלות פומבית שפורסמה בכלי התקשורת ובגיליון שלאחר מכן.
בשנת 2006 התפטרה כל מערכת העיתון, בת 30 כתבים, במחאה על התנהלות אגודת הסטודנטים אשר פיטרה את עורכת העיתון, תיאודורה קרצ'בסקי, על רקע אי הסכמות על תוכני העיתון ופרסום של מאמרי ביקורת כנגד אגודת הסטודנטים.
בעקבות זאת מינתה חברת נ.כ.ס את יעל שפריר לעורכת העיתון וגייסה מערכת כתבים חדשה.
בשנת 2012 התמנה לתפקיד רועי שושן, שערך שינויים מהותיים בעיתון ובאנשי המערכת.
בין היתר, עבר העיתון לפורמט ברודשיט ונושאי הסיקור התחלפו בתחקירים וכתבות עומק שחרגו מהתחומים הסטודנטיאליים בלבד שהיו נהוגים עד אז.
כך, למשל, התפרסמו וסוקרו בהרחבה המחאה החברתית, התנהלות האוניברסיטה בטיפול בתלונות על הטרדה מינית, מאבק החופים, יחס הרשויות לדיירי רחוב, תופעת ההתאבדויות בקרב סטודנטים באוניברסיטת תל אביב ועוד.
בשנת 2013 התפטרה מערכת העיתון במחאה על צנזור כתבה ביקורתית שעסקה בהתנהלות לא תקינה לכאורה של יו"ר אגודת הסטודנטים לשעבר בועז טופורובסקי.
זאת לאחר שטופורובסקי איים בתביעת דיבה, ויו"ר נ.כ.ס - גיל גולדברג, מחליפו בתפקיד של טופורובסקי - סירב לגבות את שושן.
רוני קרצנר ושקד זיכלינסקי נבחרו להרכיב את המערכת מחדש.
זיכלינסקי מונה לעורך הראשי, מינה את קרצנר לסגנו, ויזם שינוי מהותי וכולל במתכונת העיתון.
בשנת 2014, עם עזיבתו של זיכלינסקי, מונה קרצנר לעורך הראשי של העיתון.
בשנה 2015 שימשה אורין ויינברג כעורכת הראשית של העיתון ובשנת 2016 החליפה אותה בתפקיד ליטל ליכט.
בשנת 2017, מונה זוהר ברונפמן לעורך ולצידו עורכת הדיגיטל דורי בן-אלון.
ב-2018, לאחר מינויה של בן-אלון לעורכת הראשית, היא הרכיבה את מערכת המגזין מחדש.
תזיזו ת'רגליים הוא סרט אנימציה ממוחשבת שיצא לאקרנים ב-2006, בוים והופק על ידי ג'ורג' מילר.
הסרט גרף 42.3 מיליון דולר בשלושת הימים הראשונים להקרנתו בארצות הברית ובקנדה, והיה בראש טבלת ההכנסות בארצות הברית במשך שלושה שבועות רצופים, בהם הכניס 121 מיליון דולר.
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר של שנת 2006. בנובמבר 2011 יצא סרט המשך בשם תזיזו ת'רגליים 2.
הסיפור מתרחש בממלכת הפינגווינים הקיסרים.
במסגרת טקס החיזור כל פינגווין שר שיר כדי למשוך את בת זוגו.
כך נפגשו ממפיס ונורמה ג'ין והתאהבו.
לקראת החורף הארוך והקר, עוזבות הנקבות את המושבה ויוצאות לצוד דגים בזמן שהזכרים מתקבצים בקבוצה (כדי לשמור על החום) ושומרים על הביצה בין הרגליים.
ממפיס משמיט בטעות את הביצה והיא נפגעת מהקור, אך הוא מחזיר אותה לתוך רגליו, משוכנע שלא קרה שום נזק.
בהגיע הקיץ, נולד בנם, וגלוריה, פינגווינית צעירה, מצמידה לו את השם ממבל.
ממבל, הבן של ממפיס ונורמה ג'ין, הוא זמר נוראי, אבל הוא יודע לרקוד סטפס בניגוד לאחרים, ובפרט גלוריה המוכשרת.
בטקס הבגרות הפריע ממבל לשאר, בכך שניסה לשיר בעצמו.
הוא ברח והגיע אל מושבה אחרת.
שם ממבל התחבר עם חבורת פינגוויני אדלי לטיניים שמעריכים את כישוריו, ועוזרים לו להתגבר על הסכנות.
כשהוא מנסה לחזור לקהילתו, דוחה אותו נח - מנהיג הקהילה, בטענה כי הרפורמות שהוא מנסה להכניס לקהילה (ריקוד הסטפס), הם הגורמים לחוסר הדגים.
הוא עוזב יחד עם חבריו הלטיניים, תוך כדי הבטחה למצוא את ה"חייזרים" כלשונו, שגורמים לדגים להיעלם.
הוא מוצא ספינת דיג ומנסה לעלות עליה, כשאינו מצליח, הוא מנסה לעקוב אחריה, וכך מגיע עיף ומותש לחוף של בני אדם.
שם הוא נלקח לגן חיות ומושם בכלוב.
בהמשך הוא מושך את תשומת לבם של האנשים בריקודו, והוחלט להחזירו לביתו, תוך הצמדת מכשיר מעקב על גבו.
הוא מספר לקהילה על מסעו ומלמד אותם לרקוד.
כשמגיעים האנשים רוקדים לפניהם קהילת הפינגווינים, ובני האדם מבינים שהם מנסים להעביר להם מסר, שמתפרש על ידם אחר כך, כזעקת יאוש עקב חוסר בדגים.
דבר זה מעורר דיון ציבורי תוסס, שבסופו הוחלט להפסיק לדוג באזורים אלו, ובכך הצליח ממבל במשימתו, ובנוסף הוא מתקבל בברכה על ידי הקהילה.
לאבלייס: הגורו, שיש לו תשובה לכל דבר.
החבורה: חמשת הפינגווינים הקטנים שאיתם נפגש ממבל.
נורמה ג'ין: אמו של ממבל.
גברת הסטוחן: ניסתה להפוך את ממבל לזמר טוב.
ראמון, לאבלייס, קליטוס - רובין ויליאמס
ממפיס (אביו של ממבל) - יו ג'קמן
נורמה ג'ין (אמו של ממבל) – ניקול קידמן
ממבל הצעיר - אליזבת דיילי
המורה ויולה - מגדה סבובנסקי
ממפיס (אביו של ממבל) - יחזקאל לזרוב
נורמה ג'ין (אמו של ממבל) – עינת גליקסמן
ממבל הצעיר - מיכל מוכתר
המורה ויולה - רמה מסינגר
תזונאי או דיאטן הוא מקצוע פרא-רפואי המתמקד בהתאמת התזונה לצורכיהם האישיים של מטופלים.
ההתאמה מתחשבת במאפיינים פיזיולוגיים, בגיל, ובמצב הבריאותי והאסתטי של הגוף.
תזונאים עובדים במערכות בריאות (קופות חולים, בתי חולים, בתי אבות, לשכות בריאות הציבור ועוד), במועדוני כושר ובמגזר הפרטי.
התזונאי עוסק בעיקר בהתאמה והמלצה ללקוח על תזונה, מזון ועל פעילות גופנית שתתאים ללקוח ולמטבוליזם בגופו, על-מנת לשפר את איכות החיים ולהאריך את תוחלת החיים של הלקוח, וכן לקדם את השקט והבריאות הנפשית, ולקיים אורח חיים בריא.
התזונאי עוסק גם בייעוץ לתעשיית המזון.
בישראל, נלמד המקצוע בחמישה מוסדות לימוד: הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת אריאל, המכללה האקדמית תל חי, המכללה האקדמית אשקלון והמרכז האקדמי פרס.
בוגרי מוסדות אלה מקבלים את התואר בוגר אוניברסיטה בתחום מדעי התזונה (.B.Sc).
לאחר סיום התואר הבוגרים נדרשים לעבור הכשרה מעשית מטעם משרד הבריאות (סטאז') במשך חצי שנה נוספת.
על פי חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, אדם רשאי לכנות את עצמו "תזונאי", "תזונאית", "דיאטן קליני" או כל שם שהמילה "תזונה" מופיעה בו, רק אם מילא את הכללים הבאים:
סיים תואר ראשון במדעי התזונה באקדמיה מוכרת
עבר הכשרה מעשית (סטאז') מטעם משרד הבריאות
תזונאים שעמדו בתנאים אלה מקבלים הרשאה רשמית לעיסוק בתחום, רישיון עם מספר סדור ממשרד הבריאות אגף לרישוי, בדומה ליתר מקצועות פרא רפואיים, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, ועוד
מי שלמד תזונה אך אינו בעל הרשאה רשמית לעיסוק בתחום (רישיון) ממשרד הבריאות, ולא עמד בתנאים לעיל, יכול לכנות את עצמו בשם שאינו כולל את המילה "תזונה" ונגזרותיה, כמו למשל "יועץ לאורח חיים בריא" או "יועץ בריאות".
הביטוי "דיאטן קליני" היה מוגדר בחוק מקצועות הבריאות עד שנת 2008, ואז נעשה שינוי בנוסח החוק, והביטוי יצא מכלל שימוש.
שם המקצוע כיום הוא "תזונאי" או "דיאטן".
תזונת ימי הביניים הוא מונח המתאר את נוהגי האכילה, המאכלים ומוצרי המזון הבסיסיים ואופני הכנת המזון באירופה ובמזרח התיכון בימי הביניים – התקופה שנהוג לתחום אותה בדרך כלל בין שקיעת האימפריה הרומית (המאה ה-5) ועד תחילתה של תקופת הרנסאנס (המאה ה-16).
מדובר, אומנם, בתקופה ממושכת ובשטחים נרחבים, אולם בשל המאפיינים הדומים של תקופה זו, ובייחוד צורת השלטון הפיאודלית שהתפתחה באירופה והמסחר המועט באופן יחסי לתקופת האימפריה הרומית ותקופת הרנסאנס, ניתן למצוא קווי דמיון רבים על אף השוני שבין המטבחים השונים שהתפתחו ברחבי אירופה.
על אף הפנים הרבות של מטבחי האזורים השונים באירופה של ימי הביניים, ניתן לאפיין את הדגנים בכלל ואת הלחם בפרט, כמאכל העיקרי של תושבי אירופה בתקופה זו.
הבשר נחשב מאכל מותרות במרבית ימי הביניים, כמו גם ממתיקים שונים (דבש או סוכר) ותבלינים, שהיו בדרך כלל נחלתם של העשירים בלבד.
ניתן לאפיין את בשר החזיר כבשר העיקרי שנאכל באירופה (התרנגולות הטילו ביצים מועטות, הפרות נתנו חלב, השוורים שימשו כבהמות משא ועבודה, ולכן נאכלו פחות).
בצפון אירופה ובאזור הים התיכון נוספו הדגים למזון הבסיסי (בצפון אירופה בעיקר דגי בקלה ומליחים, ובדרומה הסרדינים).
מאפיין נוסף של החלק הראשון של תקופה ארוכה זו (עד המאה ה-11) הוא התדלדלות הסחר, שהביא לקיפאון בהתפתחות המטבחים המקומיים והתבססות על מוצרים מקומיים בלבד.
הסחר ברחבי אירופה התנהל בנתיבי הנהרות בלבד, וכמעט לא היה סחר בדרכים.
בנוסף לירידה בסחר היבשתי בתוככי אירופה, פחת בצורה משמעותית גם הסחר הימי אל אירופה משוקי אסיה ומשוקי אפריקה.
החל מהמאה ה-9 ועד המאה ה-11 השתלטו הערבים על נתיבי המסחר בים התיכון ועל מרבית נמליו.
הסחר בים התיכון פסק כמעט לחלוטין בשל שוד ימי (למעט סחר מועט בין נמלי ונציה, האימפריה הביזנטית ואלכסנדריה במאה ה-9, וסחר בין ג'נובה, פיזה ואמאלפי עם הביזנטים במאה ה-10).
מיעוט הסחר הביא לשימוש בשיטות רבות של שימור מזון – הן בשל הזמן הרב שנדרש לשמר את המזון בדרכי המסחר הארוכות, והן בשל תקופות ארוכות שבהן לא היה מזון טרי זמין לתושבים.
רק עשירים מופלגים יכלו לייבא תבלינים אקזוטיים דוגמת פלפל שחור לגיוון המזון, ולכן בדרך כלל רק מטבחי בתי האצולה הגבוהה, ראשי הכנסייה ובתי המלוכה באירופה היו נתונים להשפעות חוץ-אירופאיות.
כשם שבמטבח המודרני מחלחלות השפעות במורד הסולם החברתי, ומאכלים של בני המעמדות הסוציו-אקונומיים העליונים מחלחלים למטבחם של בני המעמדות הסוציו-אקונומיים התחתונים, כך היה גם בימי הביניים, אולם באופן איטי יותר מאשר בימינו.
בימי הביניים נמנעה אצולת אירופה מצריכת מאכלים של פשוטי העם.
כך למשל נמנעו מצריכתם של גבינה וירקות.
האצולה שנהנתה ממאכלים "אציליים", אכלה גם מאכלים פשוטים יותר כמו לחם ומוצרי דגן, אך יכולה הייתה לגוון את מזונה באותם מאכלים אציליים.