tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינת השלטון העות'מאני, נוצר חלל שלטוני ריק באזור השרון הצפוני, והם נזקקו לגורם נאמן באזור זה.
חלק מהבוסניאקים יושב באזור חורבות סופסאפי וחדידון, כשישה קילומטר מזרחית לקיסריה.
אולם ישיבתם במקום נתקלה בקשיים רבים עקב מחלת הקדחת וגנבות של הבדואים, והם עברו להתיישב בקיסריה שהייתה מוקפת חומה ושכנה לחוף הים, וכך זכו ליהנות מקרירות בימי הקיץ ומתנאי ביטחון והגנה.
הבוסניאקים בנו לעצמם בתים מאבני החורבות שבמקום, וייסדו יישוב משלהם.
לורנס אוליפנט ביקר במקום בשנת 1882 ומצא את ראשוני הבוסניאקים בונים בתים בקיסריה ומפלסים בה דרכים, על גבי העתיקות המעניינות שבמקום.
הוא כתב שהם: "משתמשים ביסודות עתיקים ונוטלים לצורכי בנייה אבני גזית ממקדשיו של הורדוס וכן אבנים מהכנסייה הצלבנית".
הוא מביע את צערו על פעולות הבנייה שנעשו על גבי שרידים קדומים, תוך הריסתם.
בשנת 1886 הגיע ליישוב המהנדס והארכאולוג הטמפלרי גוטליב שומאכר.
הוא כתב שבמקום נבנו 22 בניינים וגגות הרעפים שלהם הקנו למקום אופי אירופאי.
בתחילה, לא נעשה תכנון כולל של היישוב.
בשנת 1888 התבקש שומאכר להכין תוכנית כוללת לעיר, ומתוכנית זו התברר שהעות'מאנים תכננו לקלוט במקום בוסניאקים נוספים ולהפוך את העיר למרכז השלטון באזור.
הבוסניאקים ראו את עצמם כאירופאים, וביקשו לשמור על ייחודם.
הם התחתנו בתוך הקהילה או עם נשים טורקיות, ולא התחתנו עם ערביי האזור.
אף על פי שהם היו מוסלמים אדוקים, הם חשדו בבדואים שהתגוררו באזור ואף זלזלו בהם.
הם העדיפו את קרבת היהודים וקיימו יחסי מסחר ושכנות טובה עם ראשוני חדרה.
את בניהם שלחו ללמוד בבתי ספר יהודיים בזכרון יעקב, בבנימינה, בחדרה ובמקווה ישראל.
תושבי קיסריה סבלו מאוד מהקדחת, ורבים מהם מתו מהמחלה.
במהלך השנים חלה ירידה ביישוב הבוסניאקי בקיסריה.
סיום השלטון העות'מאני בשנת 1918 וראשית תקופת המנדט הבריטי השפיעו גם על ירידת קיסריה הבוסניאקית.
הבריטים ביטלו את המרכז השלטוני בקיסריה וכתוצאה מכך פרנסת התושבים נפגעה.
מרבית אדמות הבוסניאקים נרכשו על ידי פיק"א שהחכירה חלק מהאדמות לערבים.
נערך ניסיון להקים מושבה יהודית במקום, ובמשך תקופה מסוימת התגוררו ביישוב פועלים יהודים וכן משפחות של איכרים יהודים.
מכיוון שאדמות הבוסניאקים נרכשו על ידי פיק"א, התבטל הבסיס החקלאי של היישוב ולא הייתה הצדקה לקיום יישוב בוסניאקי במקום.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 עברו חלק מהבוסניאקים לחיפה, ואחרים עסקו בעבודות חוץ.
מקומם של הבוסניאקים נתפס בהדרגה על ידי ערבים שחכרו ועיבדו את אדמות פיק"א.
לפי מפקד רשמי משנת 1922, התגוררו במקום 288 מוסלמים, 26 יהודים ו-32 נוצרים; סך הכל 346 תושבים.
בשנת 1931 נמנו במקום 686 מוסלמים (חלקם בוסניאקים) ו-19 נוצרים.
במפקדים האחרונים שנערכו על ידי שלטון המנדט נמנו בין 200 ל-300 בוסניאקים בקיסריה, אולם ערב מלחמת העצמאות נשארו בה רק כ-12 משפחות.
הבוסניאקים לא לקחו חלק פעיל ביותר בתנועה הערבית הלאומית בארץ ישראל, אולם כמה מהם התבלטו בה: עורך הדין עות'מאן בושנאק מטולכרם נחשב ללאומן קיצוני, ואילו עבד-אל-רחמן בושנאק היה מן הבולטים בצעירי העסקנים הערבים הלאומיים: מורה לספרות אנגלית בבית המדרש הממשלתי למורים, מרצה ופובלציסט, ועורכו הראשי של הירחון הערבי הממשלתי "אל-מונתדא".
ד"ר מוסטפא בושנאק ישב כגולה פוליטי במצרים בתקופה שבין המרד הערבי הגדול ועד 1945 ונחשב למנהיג לאומי חשוב, ממקורבי חאג' אמין אל-חוסייני.
הריסת קיסריה הבוסניאקית בשנת 1948
ההגנה חששה שהצבא הבריטי יתפוס את הכפר וישתמש בו כבסיס לפעולות נגד העלייה הבלתי-חוקית של יהודים לארץ ישראל.
בדיון שהתקיים לפני כיבוש ופינוי הכפר, היו שהתנגדו לפעולה וציינו את התנהלותם השקטה של הבוסניאקים ויחסיהם הטובים עם שכניהם היהודים, וכן את תרומתם באספקת מזון לחדרה ולחיפה.
בחודש ינואר 1948 החלו תושבי הכפר לעזוב ולהתפנות מהיישוב.
ב-15 בפברואר 1948 נכבש הכפר ורוב התושבים שהיו בו נמלטו או נצטוו לעזוב.
בכפר נשארו כ-20 איש, ואלה גורשו ב-20 בפברואר, לאחר שיחידה של הפלמ"ח כיתרה את הכפר ופוצצה לאחר מכן את בתי התושבים.
קיסריה הייתה הכפר הראשון שתושביו גורשו בשנת 1948, לפי תכנון מוקדם ובאופן מאורגן על ידי "ההגנה".
התושבים הערבים והבוסניאקים, הועברו לחיפה בסיוע שוטרים בריטיים.
יורם קניוק שלחם בשורות הפלמ"ח, השתתף בפעולה של כיבוש קיסריה וגרוש הבוסניאקים, ותיאר את הפעולה בספרו תש"ח: "ראינו את הבוסניאקים נמלטים.
הם לא נראו מופתעים או נסוגים.
הם יצאו בהדר שישב אצלם בעוצמה רבה.
הם סחבו את המיטלטלים שלהם במין גאון נכון.
היה גם משהו אסתטי בציור הענק הזה של קרעי קירות עתיקים, עמודי שיש יווניים, צריח של מסגד קבור למחצה מתחת לערימת החול שלפניו, והשיירה האנושית שנראתה עתה כבר פחות נוהרת ויותר אבודה".
הבוסניאקים התפזרו ביישובים ערביים: בקה אל-גרבייה, טולכרם, כפר מנדא ועראבה, וכן בחדרה וביישובים נוספים בתחומי יהודה ושומרון, כמו יאנון, אותו הקימו 40 משפחות ממוצא בוסניאקי.
במשך הזמן נטמעו רובם באוכלוסייה המקומית והם כבר אינם שומרים על התבדלות והימנעות מנישואין עם ערביי ארץ ישראל.
גלריית תמונות של הכפר הבוסניאקי בקיסריה
בתי הכפר שונים מבתי הכפרים הערביים שבאזור שכם, וניתן להבחין בגגות הרעפים האדומים האופייניים ליישוב אירופאי.
תושבי הכפר הם בחלקם בלונדיניים ובעלי חזות סלאבית.
הכפר איננו נגיש לישראלים, ולכן אין מידע עדכני לגביו.
בוסניה והרצגובינה השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996).
עד שנת 1992, הייתה בוסניה והרצגובינה חלק מיוגוסלביה, וספורטאיה התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית.
במשחקי החורף לוקחת בוסניה והרצגובינה חלק בכל הטורנירים מאז המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010).
לאורך השנים זכו ספורטאי בוסניה והרצגובינה בתחרויות הכדורעף.
במשחקי החורף לא הצליחו חברי המשלחת לזכות במדליה פאראלימפית ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
בוסטר גולד הוא דמות בדיונית של גיבור-על נוסע בזמן המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Booster Gold #1 מפברואר 1986, ונוצרה על ידי הכותב והמאייר דן ג'ורגנס.
בוסטר גולד הוא האלטר-אגו של מייקל ג'ון קרטר, נוסע בזמן מהמאה ה-25 שנסע בזמן למאה ה-20 באמצעות מכונת הזמן של הנוסע בזמן ריפ האנטר כדי להפוך לגיבור-על למטרות פרסום ועושר.
הוא נעזר במשימותיו בריפ האנטר, המתגלה כבנו העתידי, ברובוט בשם סקיטס המלווה אותו מהמאה ה-25, ובחברו הטוב טד קורד/החיפושית הכחולה.
לאחר מותו של קורד, קרטר נעשה מאמנו של חיימה רייס, החיפושית הכחולה החדש.
מבין דמויות המשנה בחוברות הקומיקס גולדסטאר, אלטר-אגו אותו חלקו מזכירתו ואחותו, וסופרנובה, אלטר-אגו בו הוא עצמו השתמש לאחר שנחשב למת ושמאוחר יותר חלקו בו אביו הקדמון מהמאה ה-20 ואביו.
בוסטר מזוהה גם כמייסד ומאוחר יותר כמנהיג קבוצת ליגת הצדק בע"מ.
במשך השנים, בוסטר נעשה לגיבור-על אמיתי ומתנגד למוניטין ההומוריסטי שנוצר לו.
מבין נותני החסות של הדמות נמנים חברת בלייז קומיקס הבדיונית, המפרסמת סיפורי קומיקס שלו ביקום DC, וחברות לקסקורפ, פריס תעופה, מעבדות סטאר, תעשיות סטאג, סודאר קולה, ביג בלי בורגר והוצאת ורטיגו קומיקס.
דמותו של בוסטר גולד מדורגת במקום ה-59 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
חייו במאה ה-25, הגעה למאה ה-20
מייקל ג'ון קרטר נולד וגדל בגות'אם סיטי העתידנית במאה ה-25 למשפחה ענייה, והוא ואחותו התאומה מישל לא פגשו את אביהם כי זה נעלם לאחר שבזבז את כספי המשפחה בהימורים.
בבגרותו, קרטר נעשה לספורטאי, ונרשם לאוניברסיטת גות'אם למלגת פוטבול.
הוא נעשה לקוורטרבק הראשי בקבוצתו תחת הכינוי "בוסטר", עד שאביו נכנס לחייו ושכנע אותו לרמות במשחק כדי שיוכל לזכות בהימור עליו.
הוא התמקם במטרופוליס, ובתחילה החליט לפעול כגיבור-על תחת זהות "גולדסטאר".
בפעילויותיו הראשונות, הוא נלחם בסוכני ארגון הטרור "ה-1000".
לאחר שמנע מזימה להתנקשות בחיי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן מטעם ה-1000, קרטר הנבוך הציג את עצמו לקהל כ"בוסטר גולד", הלחם של כינויי מימי האוניברסיטה ושל הכינוי אשר בחר לעצמו בתחילה.
קרטר ניצל את החשיפה הציבורית החיובית, צבר הון וייסד את חברת בוסטר גולד בע"מ.
הוא המשיך להילחם ב-1000, שנעשו לאויביו המרים, נעשה לשותפו של ריפ האנטר, מינה אדם בשם דירק דייוויס לסוכנו ונעשה לשותפה של טריקסי קולינס, גיבורת-העל "גולדסטאר".
בהמשך, אחותו התאומה מישל לבשה חליפת גולדסטאר נוספת, ונעשתה לשותפתם של אחיה וטריקסי עד שנהרגה לכאורה.
מותה הביא את קרטר לשינוי שם חברתו לגולדסטאר בע"מ.
במהלך אירועי "מילניום", דירק חשף את עצמו כסוכן של גזע ציידי האדם וגרם לביטול כל כספי החברה כדי שקרטר יכנע לציידי האדם.
קרטר היה מוכרח להסתנן לשורותיהם של ציידי האדם כדי למנוע את הרס כדור הארץ, והוכרז כבוגד באנושות.
כאשר כל ציידי האדם נהרגו, קרטר הסביר את מעשיו והכריז על פשיטת רגל.
ליגת הצדק בע"מ, ליגת הצדק של סופרמן, צדק אקסטרים
כאשר ליגת הצדק החליטו למקד את כל משאביהם ותשומת לבם בהגנה על אמריקה, הוחלטה הקמת ליגת צדק המגנה על העולם.
קרטר נעשה לאחד מחברי הליגה החדשה, ויחד עמו הצטרפו לקבוצה באטמן, טד קורד/החיפושית הכחולה, אש, קרח, קפטן מארוול, גאי גרדנר, מיסטר מיראקל, הקנרית השחורה, דוקטור לייט, דוקטור פיית, והצייד ממאדים.
איל-ההון מקסוול לורד פעל כמנהל הקבוצה וכאיש הקשר שלהם עם אומות העולם.
בשהותו בקבוצה, קרטר התיידד עם קורד, והם נעשו לחברים טובים, והתיידד גם עם אש.
לאחר העברת בעלותו של האי החי קואי-קואי-קואי לבעלותם של הליגה, קרטר וקורד הקימו עליו מועדון לילה עצום וקזינו ענק למטרות רווח.
למרות שצברו כסף רב, לורד גילה על מעשיהם והכריח אותם לעבוד כפועלי ניקיון.
לבסוף, האתר פשט את הרגל בגלל מעשיו של מייג'ור דיזסטר.
קרטר החל להרגיש כי למרות שהוא חבר בליגת הצדק, הוא לא מקבל שום כבוד מחבריו ונחשב כבדיחה.
הוא עזב את ליגת הצדק בע"מ ועבר לקונגלומרט, קבוצה מתחרה בהנהלת גרושתו של מקסוול לורד הממומנת בידי נותני חסות, כשמבין חבריו לקבוצה נמנים ג'יפסי, מקסי-מן וריוורב.
לאחר כמה וכמה משברים בתוך הקבוצה ודילמות מוסריות שנוצרו בנוגע לסדר העדיפויות שלהם, קרטר הצטרף לליגת הצדק המקורית תחת הדרכתו של סופרמן.
כאשר חוצן רב עצמה מגיע לכדור הארץ ומתחיל לזרוע הרס, סופרמן והליגה ניצבים נגדו.
כאשר היצור תוקף את קרטר ופוגע בו אנושות, הוא אומר כי זה הרגיש כאילו "יום הדין הגיע", ובכך העניק ליצור את שמו - דומסדיי (Doomsday, יום הדין).
חליפתו נהרסה בקרב, אם כי קורד בנה עבורו חליפה שרירית וגדולה יותר, אשר סבלה מתקלות מרובות.
במהלך קרב נגד "ההורס" (Devastator), קרטר כמעט נהרג ואיבד את אחת מזרועותיו.
קורד הגיע לעזרתו, ועיצב חליפה חדשה בעלת יכולות החליפות הקודמות של בוסטר, המצוידת במערכת תומך חיים ובזרוע קיברנטית.
קרטר עבר מהצוות הראשי של הליגה לצוות חדש בהנהגתו של קפטן אטום, צדק אקסטרים.
בשהותו בקבוצה, קרטר עוזר בקרבות נגד הנבלים פלסטיק, השד נרון, כוכב ספיר והטורף.
קרטר מבצע עסקה עם נבל-העל האנק הול/הנץ/המונרך, אשר ריפא את פגיעותיו ופצעיו ואפשר לו להסיר את חליפת הקרב המסורבלת של קורד, אשר מעצב עבורו תלבושת חדשה ופחות מסורבלת ומוקצנת.
סקיטס פועל כבקר מערכות התלבושת, ובעל האפשרות להשתלט עליה אם קרטר נופל למצב חסר-הכרה.
הוא לוקח חלק בקרב נגד לגיון האבדון, שבסופו הקבוצה התפרקה.
הספירה לאחור, פרויקט אומאק והמשבר האינסופי
קרטר פרש מקריירת גיבור-העל שלו לאחר רציחתה של סו דיבני, אך חזר לפעולה לאחר שקורד ביקש ממנו לגלות מי מפעיל מניפולציה על תעשיות קורד.
הוא נפצע בפיצוץ בביתו של קורד, מגלה שקורד נעלם ומגלה כי סקיטס פורק בידי ארגון שחמט.
קרטר מאחד את חבריו מליגת הצדק בע"מ על מנת לחקור את היעלמותו של קורד, ועובר פגיעות נפשיות ופיזיות כאשר הוא צופה בחברו רוקט רד נהרג בקרב ומגלה כי מקסוול לורד הוא זה שרצח את קורד, ולמעשה תמיד שנא גיבורי-על.
קרטר הפסיק לבטוח בגיבורים אחרים, והאשים את עצמו שאם היה זוכר את אירועי העתיד, היה יכול להזהיר את חבריו.
הוא נתן נשיקת פרידה למצחה של אש כאשר היא שכבה בבית חולים, הפיל את משקפי המגן המזוהות עמו, ועזב בטענה שהוא החליט "לחזור הביתה", למאה ה-25.
במהלך אירועי "המשבר האינסופי", קרטר מופיע בחורבות מגדל השמירה של ליגת הצדק על הירח יחד עם סקיטס המתוקן, ושניהם פושעים לאחר שגנבו רשימות תיעודים היסטוריים.
לאחר שסקיטס נכשל באיתור הצייד ממאדים הנעדר, קרטר מאתר את החיפושית הכחולה החדשה, ג'יימי רייס, אותו הוא לוקח למערת העטלף.
שם, הוא מספר לבאטמן את נושא הרשומות הגנובות, בהן רשום כי באטמן לעולם לא מצא את לוויין עין האח, ואומר כי בסיועו של ג'יימי הם יכולים להצליח.
הם מאתרים את הלוויין, וקרטר ממלא תפקיד מרכזי בהשמדתו.
לאחר אירועי "המשבר האינסופי", סופרמן, באטמן ו-וונדר וומן החליטו לפרוש מחיי הגבורה שלהם ושאר הגיבורים השתתפו בטקס אזכרה לסופרבוי.
קרטר השתתף בטקס, אך כאשר סופרמן, באטמן ווונדר וומן לא הגיעו כפי שציפה, סקיטס חווה תקלה ונעשה היסטרי.
כאשר הוא מדווח על נתונים אחרים שגויים היסטורית, קרטר מגיע לבונקר המדברי של ריפ האנטר בחיפוש אחר תשובות, ומוצא במקום הרבה פתקים עם שרבוטים מסתוריים, כתובת האומרת כי "הזמן נשבר" ותמונות שלו, עם המילה "אשמתו" מקיפה את התמונות וחצים המצביעים עליהן.
קרטר נעשה כעוס כאשר גיבור חדש ומסתורי בשם סופרנובה מופיע, וגוזל ממנו את התהילה.
הוא מנסה להחזיר לעצמו את התהילה והפרסום בדיכוי פיצוץ, אך נהרג לכאורה בניסיון.
בלווייתו של קרטר, סקיטס מזהה את אביו הקדמון של קרטר, דניאל קרטר, ומציע לו להיות גיבור כמו הצאצא שלו.
סקיטס ודניאל מגיעים לבונקר של האנטר, שם החצים מצביעים על תמונותיו של סקיטס.
למראה התמונות, סקיטס בורח מהמקום ולוכד את דניאל במערבולת זמן בתוך הבונקר.
בעיר קנדור המכווצת בבקבוק, סופרנובה נפגש עם האנטר, וזה בוחן מספר פריטי היי-טק שסופרנובה הביא עמו.
כאשר סקיטס מגלה אותם, השניים חוזרים לגודלם הרגיל וסופרנובה חושף את עצמו כקרטר, אשר בעזרת האנטר השתמש במסע בזמן כדי ליצור יריבות בין בוסטר גולד לסופרנובה וכדי לזייף את מותו.
קרטר והאנטר מנסים ללכוד את סקיטס באזור הפנטום, אך הוא טורף את הפורטל ומתחיל לרדוף אחר קרטר והאנטר ברחבי הזמן.
קרטר מופיע באירועי "מלחמת העולם השלישית", מנסה לגנוב טיל אך מגלה שעוד לא שוגר.
הוא הופיע מאוחר יותר בפני סטיל ונטשה איירונס כאשר גנב מהם טילי ננובוטים אשר הם תכננו להשתמש בהם נגד אדם השחור, באומרו שהוא צריך אותם יותר מהם.
במהלך משימתו ברחבי הזמן, הוא עוצר בעתיד הרחוק וגונב מגזע חוצני נשק נסיוני שנועד להתמודד עם נוסעים בזמן.
כאשר הוא מסביר למצביאים החוצנים כי הוא "חייב להציל את 52 העולמות", הוא גורם להם לחשוד שכדור הארץ ו-52 העולמות מתכוונים לפלוש אליהם.
לאחר מכן, קרטר חוזר להווה ומשתמש בפרופסור טי.
מורוו כפיתיון כדי לפתות את סקיטס - המתגלה כמיסטר מיינד, אשר השתמש במעטפת השריון של סקיטס כפקעת אשר בתוכה התפתח כדי להיות מסוגל לטרוף את המולטי-יקום.
בעקבות הגילוי, קרטר והאנטר בורחים לרצף הזמן עם שרידיו של סקיטס ונוסעים בזמן לסוף אירועי "המשבר האינסופי".
קרטר והאנטר עדים להולדת המולטי-יקום החדש, המורכב מ-52 עולמות, וכאשר מיסטר מיינד מנסה ללכוד את הצמד בקרע שיצר באזור הפנטום כאשר ניסו ללכוד אותו, סופרנובה חדש מופיע.
סופרנובה הזה מתגלה כדניאל, שניצל ממלכודתו של סקיטס/מיסטר מיינד ולקח את תלבושתו של קרטר, והוא מחזיר את אזור הפנטום למצבו הקודם.
בעוד מיסטר מיינד מתחיל לאכול שנים ואירועים מכל 52 העולמות, ובכך משנה את ההיסטוריה שלהם, קרטר נוסע בזמן ליום הראשון לאחר תום אירועי "המשבר בעולמות האינסופיים".
האנטר מוריד את תכנונו של סקיטס למכשיר שפותח בידי ויל מגנוס.
ריפ, קרטר ודניאל מחליטים לשמור על היווצרות המולטי-יקום החדש בסוד, ויל מגנוס מתקן את סקיטס ודניאל שומר את תלבושת סופרנובה ללוחמה בפשע, אך מוותר ומחליט להשתמש בה לצורך משחקי וידאו, היות שבתוך החליפה הוא אינו צריך לאכול, לשתות או לישון.
שנה אחת לאחר מכן, הלילה האפל ביותר
בעקבות אירועי 52, האנטר הודיע לקרטר שההיסטוריה נעשתה בלתי יציבה בגלל השתוללותו של מיסטר מיינד בנוסף לנזקים קודמים לרצף הזמן.
בינתיים, גרסה רעה של סופרנובה שגנבה את התלבושת מדניאל חברה לנוסע בזמן רקס האנטר בכוונה לנצל נקודות חולשה בהיסטוריה כדי לשכתב אותה, והם עובדים תחת פיקודם של דספרו, פר דגטון, החיפושית השחורה והאולטרה הומנייט כצוות "גונבי הזמן".
היות שקרטר נתפס כליצן בעיני הציבור, גונבי הזמן אינם חוששים כי ביכולתו לסכל את מזימותיהם, וקרטר חייב לשמור על המוניטין הרע שיצא לו כדי למנוע את תוכניותיהם.
כמו כן, התגלה כי קרטר ממלא אחר הוראותיו של ריפ, ביניהן ניסיון למניעת שיתוקה של ברברה גורדון, כדי שיוכל לחזור לרגע שבו מקסוול לורד ירה בטד קורד כדי להציל את חייו של חברו.
למרות התנגדויותיו של ריפ, קרטר חוזר ומציל את חייו של חברו בסיועם של החיפושיות הכחולות שנלקחו מציר הזמן, ונוטש את ריפ כדי להיות עם החיפושיות הכחולות.
לאחר שהם מחזירים את כל החיפושיות לזמנם, קרטר וקורד מגלים שכתוצאה משינוי ציר הזמן, כדור הארץ מותקף בידי צבא אומאקים עצום.
בקרב נגד ליגת הצדק בע"מ שהתאחדה ובין האומאקים, גונבי הזמן מופיעים ומובסים.
לבסוף, המצב מאותחל כאשר קורד נוסע בזמן עם החיפושית השחורה, ובכך מאפס את ההיסטוריה שקרתה ומקריב את עצמו.
לאחר שהועבר למאה ה-853 ונאבק בגיבור האנוכי פיטר פלטינה, קרטר חזר להווה וקיבל את התנצלותו של באטמן לאחר שזה גילה על ניסיונו למנוע את שיתוקה של ברברה גורדון.
לאחר שהאנטר מציל את אחותו של קרטר, מישל, ממותה בעבר, מתגלה לקורא כי האנטר הוא בנו העתידי של קרטר.
הוא החל להכשיר את אחותו, ובמקביל ביצע כמה וכמה משימות עבור האנטר: מנע את מחיקתם מהקיום של באטמן ובאטגירל, הציל את כדור הארץ מפלישתו של סטארו, נעשה חבר בכוח משימה אקס בשנת 1952 ומנע ציר זמן שבו החיפושית השחורה הרג את הטיטאנים הצעירים.
במהלך אירועי "הלילה האפל ביותר", קרטר מתמודד נגד קורד, אשר הוקם לתחייה כחבר בחיל הפקחים השחורים.
כאשר קורד תוקף את ג'יימי רייס, דניאל וסקיטס, קרטר מחמש את עצמו בתעשיות קורד באקדח אור מיוחד באמצעותו הוא מפוצץ את הגופה ומפריד ממנה את טבעת הכוח השחורה באמצעות אור המדמה את הספקטרום הרגשי.
הוא לוקח את שרידי הגופה למבצר נקודת המגוז כדי לאבטח אותם וכדי שטבעת הכוח השחורה לא תאחד בין החלקים, וג'יימי נשבע להמשיך את מורשתו של קורד.
היום הבהיר ביותר, שובם של ליגת הצדק בע"מ
במהלך משימה למניעת התנקשות בחייו של האנק הנשאו/סייבורג סופרמן בשנות ה-90 בקוסט סיטי, המתנקשת משכנעת את קרטר לעזור לה למנוע מסייבורג סופרמן לבצע רצח המוני.
במהלך הקרב, סייבורג סופרמן חובר למונגול והורס את קוסט סיטי, ממנה קרטר וסקיטס מצליחים לחלץ רק את המתנקשת, נערה בשם גרייס גרין ואת מישל, אשר החליטה להשתקע שם לאחר שגילתה על החייאתה בידי האנטר.
באותה קשת סיפור, גרסה מבוגרת של קרטר הוצגה כמורו ואביו של האנטר, אשר לימד אותו להגן על המולטי-יקום וההיפר-זמן וצופה בו מאמן את עצמו הצעיר, ולעיתים מתקן אותו.
לאחר שהציל את קסדת הגורל של דוקטור פיית, קרטר מגלה כי מקסוול לורד הוחייה מחדש ומחק את קיומו מזכרונותיהם של שאר העולם, פרט לקרטר, אש, קרח וקפטן אטום.
כאשר הוא מנסה להסביר לבאטמן החדש בדבר מקסוול לורד, הוא מגלה שכתוצאה ממחיקת זיכרון קיומו של לורד, העולם מאמין כי קורד התאבד.
קרטר, אש, קרח וקפטן אטום, החברים המקוריים מליגת הצדק בע"מ, חברו לג'יימי ולממשיכו של רוקט רד וייסדו מחדש את ליגת הצדק בע"מ.
קרטר מבין כי לורד הפעיל עליהם מניפולציה עדינה וגרם לאיחוד, ונעשה למנהיג הקבוצה.
בין היתר הם נלחמים בשאר חטיבת הרוקט רדס, בארגון שחמט, באנשי המתכת של ויל מגנוס אשר לורד שולט בהם, בנבל העצמתי מאגוג, בקומנדו היצורים ובפרופסור אייבו.
כאשר הוא נחטף בידי לורד, ג'יימי משדר אות ומוביל את ליגת הצדק בע"מ לבסיסו של לורד.
עם זאת, הם מגיעים מאוחר מדי וג'יימי נורה בראשו ונהרג בידי לורד, באותה הצורה שבה קורד נהרג.
קרטר הזועם וצוותו מנסים ללכוד את לורד, אך הוא בורח וג'יימי מת למרות ניסיונות להחייתו.
קרטר, המאשים את עצמו בנוגע לכישלון הצוות במשימה, מחליט להתפטר מהנהגת הצוות כשלפתע ג'יימי קם לתחייה ומודיע כי הוא יודע את תוכניתו של לורד ואיך לעצור בעדו.
באטמן המקורי מצטרף לצוות, והם נלחמים באומאקים של לורד בסיועה של וונדר וומן.
בעוד שאר קבוצתו נלחמים באומאק פריים, קרטר מאתר את המבצר המעופף של לורד ומתחיל בקרב פנים אל פנים.
במהלך הקרב, קרטר הפיל את לורד מהמבצר המעופף, וזה החל לשלוט בו מוחית כאשר הציל אותו, עד שהם נתקלים בקפטן אטום.
קפטן אטום מכריח את לורד לשחרר את קרטר משליטתו ולהחזיר לעולם את זיכרון קיומו, ולורד משתגר מהמקום.
בסיום הקרב, קרטר ובאטמן מסכימים להמשיך להנהיג את הקבוצה.
לאחר שחבר לקרטר, סופרמן והגרין לנטרן האל ג'ורדן וחיפש אחר באטמן ברחבי ההיסטוריה, האנטר חזר לבונקר המדברי שלו וגילה אזהרות בנוגע לשינויים בציר הזמן המשורבטות על לוח.
כאשר ציר זמן אחר נוצר בטעות בידי הפלאש בארי אלן, בוסטר וסקיטס מתעוררים ומגלים כי הם היחידים שזוכרים את ציר הזמן הקודם.
למעשה, בנוסף להם גם בארי אלן וקיד פלאש מודעים לשינוי.
הוא נוסע לקוסט סיטי, שם חיילים אמריקאים טועים לחשוב שהוא איום אטלנטי ומשסים בו את נושא בדיקה שש - דומסדיי.
לאחר הקרב הקצר נגד דומסדיי, הנשלט בידי גנרל נתניאל אדם (קפטן אטום בציר הזמן הקודם), הוא נמלט ובדרכו מגונן על אישה בשם אלכסנדרה ממתקפתו של דומסדיי.
הוא לומד ממנה כי ציר הזמן אכן שונה, וחושד בפרופסור זום, ונפרד ממנה.
בסתר, לאלכסנדרה יש כוחות-על והיא עוקבת אחריו.
הוא מגיע לגות'אם סיטי כאשר היא מותקפת בידי דומסדיי.
במהלך הקרב, חיבור השליטה של גנרל אדם בדומסדיי נהרס בידי אלכסנדרה בניסיון להציל את קרטר, אך דומסדיי יוצא למתקפה ברוטאלית על קרטר.
דומסדיי כמעט ומכה אותו למוות, ולאחר שהוא ניצל בידי אלכסנדרה, קרטר יוצא למנוע ממנו להרוג אנשים חפים מפשע.
הוא מחזיר לו את קסדת השליטה, וכאשר שליטתו של גנרל אדם ביצור חוזרת, הוא לוכד את קרטר במטרה להורגו.
למזלו של קרטר, גנרל אדם לוקח אותו לחקירה, וכאשר פרויקט סופרמן מופיע, גנרל אדם מאבד את השליטה בדומסדיי וקרטר בורח.
לאחר שאלכסנדרה גורמת לדומסדיי לקרוע את עצמו לגזרים באמצעות קסדת השליטה של גנרל אדם, היא מבקשת מקרטר לקחת אותה איתו במסעו לשחזור ציר הזמן.
לאחר שהיא מקריבה את עצמה כדי להגן עליו מחיילי אטלנטיס, הוא מופיע חזרה בנקודת המגוז, ללא זיכרון מהאירועים שהתרחשו ביקום פלאשפוינט.
בפלאשבק, מתגלה כי אלכסנדרה היא זו שכתבה את האזהרות בנוגע לאירועי פלאשפוינט על לוחו של ריפ האנטר.
ביקום DC החדש שנוצר בידי בארי אלן ופנדורה, קרטר מופיע לראשונה בחוברות "ליגת הצדק בע"מ".
בהמשכיות זו, קרטר חוזר לאישיות רודפת הפרסום והתהילה שלו ונבחר בידי האומות המאוחדות להנהיג את קבוצת ליגת הצדק בע"מ בגלל מעמדו בעיני הציבור.
הוא לוקח את תפקיד המנהיגות שלו ברצינות, ושואף להיות דוגמה וגיבור טוב יותר.
עם זאת, למרות מאמציו שלו ותמיכתו של באטמן, הקבוצה מתפרקת בעקבות שורה של אירועים טרגיים הגורמים לפציעת רוב חברי הקבוצה ומותם של כמה מהם.
קרטר נתקל במה שנראה כגרסה עתידית שלו, סוכן ארגוס שמזהיר את קרטר מההווה למנוע מסופרמן ווונדר וומן להיפגש.
אם ייכשל, הוא עתיד להימחק מהקיום.
כאשר צג מחשב במפקדת ליגת הצדק בע"מ מראה את סופרמן ווונדר וומן מתנשקים, קרטר העתידי נעלם לאחר אומרו כי הוא "לא היה צריך לסמוך עליו" - בהתייחסות לריפ האנטר - וקרטר מההווה נעלם רגעים לאחר מכן.
אמנדה וולר מורה לסוכן דייוויד קלינטון/קרונוס לאתר את קרטר ברחבי הזמן, אך הוא נחטף בידי החברה הסודית של נבלי-העל לפני ביצוע המשימה.
קרטר העתידי צץ באופן מסתורי במקומות שונים ברחבי הזמן, בין היתר בגות'אם סיטי של המאה ה-19. קרטר העתידי חושף כי הוא אינו גרסה עתידית של קרטר מההווה של יקום DC, אלא שורד מיקום שחדל להתקיים - יקום DC שלפני פלאשפוינט.
הוא נודד ברחבי הזמן עד שהוא נתקל באחותו מישל, הלכודה בגרסה של מטרופוליס הלכודה בתוך בועת אנרגיה בידי גרסה דמוית-אל של ברייניאק.
הוא משוגר למקום שבו קרטר מיקום ה-52 החדשים מוחזק בשבי בידי ברייניאק, המאיים להרוג את מישל בתנאי שקרטר מהיקום שלפני פלאשפוינט ימסור לו את מיקומה של נקודת המגוז.
הוא מוסר לברייניאק את המיקום, בידיעה כי הוא עלול להוביל לקץ המולטי-יקום, ובכך גורם לאירועי "קץ העתיד", "ארץ-2: סופי העולמות" ו"התכנסות".
במהלך אירועי "התכנסות", קרטר מהיקום שלפני פלאשפוינט פוגש בטד קורד מהיקום שלפני אירועי שעת אפס על פני כוכב הלכת טלוס, שם ברייניאק קיבץ ערים מכל היסטורית המולטי-יקום.
קרטר אומר לקורד כי הוא חי חיים טובים, התחתן והוליד ילד (ריפ האנטר), כשלפתע הוא מתמוטט ומתחיל להזדקן בקצב מהיר כתוצאה מקרינת מסע בזמן.
האנטר מתערב וכופה על קרטר מיקום ה-52 החדשים להביא את אביו אל נקודת המגוז; שם, גופו של קרטר מהיקום שלפני פלאשפוינט נהרס, ונולד מחדש כוייבריידר.
וייבריידר מתמזג עם טלוס בעוד קרטר ומישל משכנעים את ברייניאק להציל את המולטי-יקום מהשמדה, והוא שולח את סופרמן מהיקום שלפני פלאשפוינט ואת פאראלקס מהיקום שלפני שעת אפס לחזור בזמן לאירועי "המשבר בעולמות האינסופיים" כדי למנוע ממנו להתקיים.
כתוצאה מכך, יקומים רבים שנמחקו מהקיום שוחזרו.
גרסאות חלופיות של קרטר וקורד מלפני אירועי "הספירה לאחור למשבר האינסופי" מופיעות בחוברות Justice League #3000. הם מתעוררים מהקפאה קריוגנית בכלא טאקרון-גלטוס במאה ה-31, לאחר הקפאה של כ-1000 שנים.
בוסקו הוגאן הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי.
הוא מוכר מתפקידו כד"ר מייקל ריאן בסדרת הטלוויזיה "בליקיסאנג'ל" (Ballykissangel).
שיחק בתפקיד משנה, כעבריין המורשע ג'ורג' סאדן בסרטו של ג'ו בורמן "זרדוז" (1973).
תפקידו החשוב הראשון היה ב-1977 כשגילם את סטיבן דדאלוס בסרטו של ג'וזף סטריק "דיוקן האמן כאיש צעיר", עיבוד קולנועי לרומן באותו שם מאת ג'יימס ג'ויס.
בקולנוע הופיע הוגאן בסרטים נוספים בהם הסרט "The Outsider" מ-1980, "Screamtime" מ-1983, "בשם האב" בכיכובו של דניאל דיי-לואיס (1993), "אוולין" (2003) והסרט "המלך ארתור" מ-2004.
בטלוויזיה גילם את דמותו של ג'ונתן הרקר בגרסה הטלוויזיונית ל"הרוזן דרקולה" עם לואי ז'ורדאן; ב-1970 השתתף בסדרת הדרמה "Prince Regent" בתפקיד פרדריק, דוכס יורק; וב-1981 כיכב בתפקיד אדוארד פררס במיני סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
בשנת 1995 שיחק בתפקיד קצין משטרה בפרקים אחדים בסדרת הטלוויזיה "The Chief".
בקיץ 2005 הופיע הוגאן במחזה "A Cry from Heaven" מאת המחזאי האירי וינסנט וודס בתיאטרון אבי.
ב-2007 גילם את דמותו של סנט ג'ון פישר, הארכיבישוף של רוצ'סטר, בסדרת הטלוויזיה של ערוץ שואוטיים "שושלת טיודור".
ב-2011 שיחק שוב בתפקיד קרדינל בסדרה "הבורג'ס" וגילם את הבישוף פיקולומיני.
בשנת 2017 שיחק בסרט המתח "תמיד גרנו בטירה" לצד טאיסה פרמיגה וסבסטיאן סטן, הסרט אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1962 שנכתב על ידי שירלי ג'קסון.
הוגאן נשוי לשחקנית לזלי לאלור (Leslie Lalor), ולהם שלושה ילדים.
בוסניה הצעירה או הבוסנים הצעירים (בסרבית: Млада Босна) הייתה תנועה מהפכנית שהייתה פעילה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי בבוסניה והרצגובינה.
התנועה תמכה בשחרור כל השטחים הסלאביים הנתונים תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית ואיחודם עם ממלכת סרביה (סרביה הגדולה) ליצירת ממלכה פאן-סלאבית גדולה (יוגוסלביזם).
בעקבות ההפיכה בסרביה ב-1903 ועלייתו לשלטון של בית קראג'ורג'ביץ', התעוררו רגשות לאומיים אצל העמים הסלאביים שעדיין חיו תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית.
עמים אלו רצו להתאחד עם ממלכת סרביה כדי ליצור את "יוגוסלביה".
רגשות אלו התחזקו מאוד בעקבות הצלחותיה הצבאיות של סרביה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה, כמו גם הזעם על הסיפוח האוסטרו-הונגרי של בוסניה והרצגובינה.
ארגון "בוסניה הצעירה" הוקם בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 בידי המסאי ולדימיר גצ'ינוביץ'.
מטרתו המוצהרת הייתה למגר את השלטון האוסטרו-הונגרי בבוסניה והרצגובינה.
הארגון כלל בעיקר סרבים אשר חיו באוסטרו-הונגריה, אך גם קרואטים ובוסנים.
רובם היו צעירים כפריים אשר עברו ללמוד בבתי ספר או אוניברסיטאות בערים הגדולות.
הם תמכו בפוריטניות, התנגדו לשתיית אלכוהול, והאשימו את האוסטרים בהשחתת הנוער הסלאבי.
הם מיעטו לעבוד בעבודות קבועות והתקיימו בעיקר מנדבות.
רבים מהם היו מסוכסכים עם בני משפחותיהם, כך שהם חלקו ביניהם את החפצים המועטים שברשותם וישנו זה אצל זה.
הם נהגו לבלות שעות בישיבה בבתי קפה תוך שהם מתווכחים על פוליטיקה והחיים.
התנועה פעלה בשיתוף פעולה עם ארגון הטרור "היד השחורה", אולם רק על גצ'ינוביץ' עצמו ידוע בוודאות כי היה חבר בשני הארגונים בו זמנית.
רבים מהמתכננים ומהמבצעים בפועל של רצח פרנץ פרדיננד אשר הביא למלחמת העולם הראשונה, השתייכו לבוסניה הצעירה.
ביניהם ניתן למנות את: גברילו פרינציפ, דנילו איליץ', נדליקו צ'ברינוביץ', מוחמד מחמדבשיץ' וואסו צ'ויברילוביץ'.
בוסקאסל הוא כפר ונמל דיג על חוף האוקיינוס האטלנטי במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה.
הכפר שייך למועצה (Civil parish) פוראברי אנד מינסטר (Forrabury and Minster).
הוא שוכן כ-23 קילומטרים דרומית לבודה , וכ-8 קילומטרים צפונית-מזרחית לטינטאג'ל.
הנמל הוא לשון ים טבעית והוא מוגן על ידי שני שוברי גלים מאבן שנבנו ב-1584 על ידי ריצ'רד גרנוויל, והוא הנמל המשמעותי היחיד ברצועת חוף שאורכה כ-30 קילומטרים.
הכפר מתפשט לתוך עמקי הנחלים ולנסי (Valency) וג'ורדן (Jordan).
גשם כבד שירד באזור ב-16 באוגוסט 2004 גרם נזק כבד לכפר.
בוסקאסל שוכן בתחומי האזור המוגדר כ"אזור של יופי טבעי יוצא דופן של קורנוול" (Cornwall Area of Outstanding Natural Beauty).
האזור, המורכב מ-12 שטחים נפרדים, משתרע על כמעט שליש משטח קורנוול, כשיש להם מעמד ורמת הגנה כשל פארק לאומי.
שביל החוף הדרום-מערבי (South West Coast Path), שביל לאומי המקיף את כל הפינה הדרום-מערבית של האי הבריטי עובר דרך הכפר.
מקור שם הכפר מטירת בוטרי (Botreaux Castle), מבצר תל וחצר, שהוקם במאה ה-11, שממנו נותרו שרידים מעטים בצד הדרומי של הכפר.
מרבית הטירה נהרסה במאה ה-16 על מנת להשתמש באבניה לבניית בתים חדשים בבוסקאסל.
הטירה הייתה רכושם של בני משפחת דה בוטרי (de Botreaux), שהפכו למשפחת ברונים הודות לויליאם דה בוטרי, ברון בוטרי הראשון (William de Botreaux, 1st Baron Botreaux).
באמצע המאה ה-16 תיאר האנטיקוואר ג'ון לילנד את הכפר במילים "זו היא עיירה מלוכלכת מאוד ומתוחזקת רע".
נמל בוסקאסל הוא לשון ים טבעית המוגנת על ידי שני שוברי גלים מאבן שנבנו ב-1584 על ידי ריצ'רד גרנוויל (מהספינה ריוונג').
בוסקאסל היה פעם נמל קטן (בדומה לנמלים רבים אחרים על החוף הצפוני של קורנוול), שדרכו ייבאו אבן גיר ופחם וייצאו לווחה ותוצרת מקומית.
השיטפון ב-16 באוגוסט 2004 גרם לנזק כבד לכפר.
התושבים נלכדו בבתים כאשר הרחובות הפכו לנהרות מים גועשים.
אנשים נלכדו על גגות בתים, במכוניות, בבניינים ועל גדות הנחל, ומרכז המבקרים של הכפר נשטף בשיטפון.
למקום הוזנקו מסוקים של חיל האוויר המלכותי ומשמר החופים והם חיפשו ניצולים בתוך הכפר וסביבו.
פעולות ההצלה היו הגדולות ביותר שהתבצעו בממלכה המאוחדת בזמן שלום.
בסך הכל חולצו 91 תושבים ולא היו קורבנות בנפש, רק אגודל שנשבר.
כ-50 מכוניות נסחפו לנמל והגשר מעל לוולאנסי נסחף.
הכבישים הוצפו במים בגובה 2.75 מטרים, ומנעו גישה עד שהמים שככו.
מערכת הביוב קרסה, ומסיבות של בריאות ובטיחות נסגרה הגישה לבוסקאסל באופן זמני.
הסיבה לשיטפון הייתה כמות של 60 מילימטרים של גשם (בממוצע כמות גשם של חודש) שירדו במשך שעתיים.
הקרקע הייתה כבר רוויה משום שבשבועיים שקדמו לשיטפון ירדה כמות גשם מעל לממוצע.
לאגן הניקוז יש מורדות תלולים, ויש בו אזור של לווחה אטומה למים מה שגרם לנגר מהיר.
בוסקאסל שוכנת במפגש של שלושה נחלים: ולאנסי, ג'ורדן ופרדייז וכמות גדולה של מים שהגיעה תוך זמן קצר גרמה לנחלים לעלות על גדותיהם.
השיטפון התרחש במקביל לגאות בים, מה שהחמיר את המצב.
בתי מגורים, בתי עסק ומכוניות השייכים ליותר מ-1,000 איש נסחפו.
ההכנסה מתיירות אבדה, ולכן הפרנסה והכלכלה המקומית נפגעו.
עקב כך היו תביעות נרחבות מחברות הביטוח.
הכפר, עם נמלו הציורי הוא יעד תיירותי פופולרי.
בין האטרקציות התיירותיות: מוזיאון הכישוף, חנות כלי החרס של בוסקאסל והגישה לשביל החוף הדרום-מערבי.
רוב הקרקעות בבוסקאסל ובסביבתה שייכים לקרן הלאומית, כולל שני צדי הנמל, חלקות קרקע לעיבוד חקלאי מעל לבוסקאסל, וחלקים גדולים של עמק ולאנסי, הידוע בקשרים שלו לסיפורים של תומאס הרדי.
האורוות לשעבר של הנמל (חלק מהרכוש של הקרן הלאומית) הם כיום אכסניית נוער פופולרית בקרב המטיילים ברגל.
הקרן הלאומית מפעילה חנות בנמל ומרכז מבקרים.
בוסניה והרצגובינה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מבוסניה והרצגובינה שתי מדליות.
בוסניה והרצגובינה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי מבוסניה והרצגובינה במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של בוסניה והרצגובינה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה בענף הטניס בטורניר הנערים.
ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, ג'ודו, שחייה אך לא הגיעה להישגים משמעותיים.
המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה בענף הג'ודו בקטגוריית משקל עד 78 ק"ג נערות.
המשלחת לא רשמה הישגים בענפים אתלטיקה, טאקוונדו ושחייה.
בוסניה והרצגובינה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת לא רשמה הישגים בענפים לוז', סקי אלפיני וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
בדומה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים סקי אלפיני וסקי למרחקים.
כמו כן, ספורטאי המשלחת סיימו במקומות האחרונים בענף הביאתלון.
בוסניה והרצגובינה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2012.
המבצעים והשירים שייצגו את בוסניה והרצגובינה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
שנה מבצע כלי יצירות חצי גמר גמר 2012נעמי דרוסקיץ'פסנתר1) Vanished Days, op57, No.1 by Edvard Grieg
בושקה שימון (בהונגרית: Simon Böske; השם הפרטי המקורי שלה אֶרְזֵ'בֶּט, המקבילה בהונגרית לאליזבת, 15 בפברואר 1909 - 28 באוקטובר 1970) הייתה דוגמנית הונגריה-יהודיה, מלכת היופי הראשונה של הונגריה, מיס אירופה לשנת 1929.
בושקה שימון נולדה בחבל הארץ של מערב טרנסדנוביה.
היא התגלתה בגיל 16, ובשנת 1925 השתתפה לראשונה בתחרות יופי.
ב-1929 נבחרה למיס הונגריה בשנה הראשונה בה התחילה התחרות.
לאחר מכן באותה שנה נבחרה גם למיס אירופה בתחרות שנערכה בפריז, צרפת.
לאחר זכייתה נערך עבורה אירוע פרטי בהשתתפות נשיא צרפת.
עם חזרתה למדינתה היא התקבלה בתשואות על ידי אלפים בתחנת הרכבת בבודפשט.
בגלל התקפות אנטישמיות ולחץ פוליטי היא ויתרה על השתתפותה בתחרות היופי הבינלאומית ("מיס תבל").
היא קיבלה מספר הצעות להשתתפות בסרטים אך דחתה אותן.
זמן קצר לאחר זכייתה בתחרויות היופי היא נישאה בבודפשט לפאל בראמר סיטונאי טקסטיל.
לאחר מכן התגרשו, והיא נישאה לדניאל יוב (השם ההונגרי לאיוב) מנהל האומנותי של התיאטרון הקומדיה של בודפשט.
היא ובעלה השני היו ניצולי שואת יהודי הונגריה.
היא נפטרה ב-28 באוקטובר 1970, בגיל 61 והובאה למנוחת עולמים לצד בעלה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
"בוסית בקטנה" הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2019 אשר בוים על ידי טינה גורדון, לפי תסריט שכתבו טרייסי אוליבר וגורדון.
את הדמויות הראשיות מגלמות רג'ינה הול, איסה ריי ומרסאי מרטין.
הסרט יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2019, בהפצתם של סרטי יוניברסל.
כילדה, ג'ורדן סנדרס סבלה מבריונות.
כמבוגרת, היא הופכת לבריונית בעצמה, תוך שהיא מתייחסת בזלזול לכל עובדי חברת ההיי-טק המצליחה שלה.
לאחר שג'ורדן פוגעת בילדה, היא מביעה משאלה בה היא מבקשת שג'ורדן תהפוך לנערה.
כאשר ג'ורדן מתעוררת בבוקר שלמחרת, היא מגלה כי היא הפכה לנערה.
לאחר מכן, מחייבים את ג'ורדן ללכת אל בית הספר וזאת, מסרבת.
כאשר מגיעה עובדת סוציאלית אל ביתה, היא נענית לבקשה ומצטרפת לבית הספר בו למדה בעברה.
בבית הספר, היא חווה בריונית חוזרת ונשנית.
תוך כדי, אפריל מנסה להציל את חברת ההיי-טק של ג'ורדן מקריסה.
בסוף הסרט, ג'ורדן מתחרטת על הדרך הבריונית בה נהגה כמבוגרת, והחברה שלה מצליחה להשתקם בזכות אפריל.
רג'ינה הול – ג'ורדן סנדרס הבוגרת
מרסאי מרטין – ג'ורדן סנדרס הצעירה
איסה ריי – אפריל ויליאמס
רייצ'ל דראץ' – הסוכנת בי
אווה קרלטון – קארן גרין \ ג'סמין
טרייסי אליס רוס – מדבבת קולה של הרובוטית
מגדלי בּוֹסְקוֹ וֶרְטִיקָלֶה (באיטלקית: Bosco Verticale, במשמעות "יער אנכי") הם צמד מגדלי מגורים ברובע פורטה נואבה במילאנו, איטליה, בין רחוב Via Gaetano de Castillia לרחוב Via Federico Confalonieri, ליד תחנת הרכבת פורטה גריבלדי.
בתוך המתחם נמצא בניין משרדים בן 11 קומות; חזיתו אינה כוללת צמחים.
המגדלים עוצבו על ידי "סטודיו בוארי" (סטפנו בוארי, ג'נאנדראה ברצ'ה וג'ובאני לה וארה).
מעורבים בתכנונו גם הורטיקולטוריסטים ובוטנאים.
הפרויקט תוכנן כחלק משיקום הרובע ההיסטורי של מילאנו בפורטה נואבה, הידוע כאזור העסקים העשיר ביותר באירופה.
בוסקו ורטיקלה הוא אחד הפרויקטים הגדולים בתחום הפיתוח האירופי, המורכב משני מגדלי מגורים שהגדול בהם הוא 26 קומות וגובהו 110 מטר (נקרא Torre E) והמגדל הקטן יותר הוא 18 קומות וגובה 76 מטר (נקרא Torre D).
הפרויקט כולל 400 יחידות דיור משותפות במחיר של 9,000-15,000 אירו למ"ר.
לדברי סטפנו בוארי, הבניין נוצר בהשראת הרומן של איטלו קאלווינו משנת 1957 "הברון המטפס" (The Baron in the Tree), בו מחליט הגיבור לנטוש את האדמה ולחיות על העצים עד סוף ימיו.
הפרויקט נקרא "יער אנכי" מכיוון שבמגדלים גדלים 711 עצים, 5,000 שיחים ו-15,000 צמחים רב שנתיים, המסייעים בהפחתת ערפיח ובייצור חמצן.
עצים וצמחים הם הדרך היעילה והחסכונית ביותר לספיגת פחמן דו-חמצני.
20,000 העצים והצמחים הרב שנתיים בבניינים ימירו כ-20,000 קילוגרם פחמן מדי שנה.
עם יותר מ-90 מינים, המגוון הביולוגי של הבניינים צפוי למשוך לעיר מיני ציפורים וחרקים חדשים.
הוא משמש גם למיתון הטמפרטורות בבניין בחורף ובקיץ, על ידי הצללת פנים הבניין מהשמש וחסימת רוחות עזות.
הצמחייה גם מגנה על החללים הפנימיים מפני זיהום רעש ואבק מהתחבורה ברחוב.
הבניין עצמו הוא עצמאי על ידי שימוש באנרגיה מתחדשת מלוחות סולאריים ומי שפכים מסוננים כדי לקיים את חיי הצמחים.
מערכות טכנולוגיות ירוקות אלה מצמצמות את הפסולת הכוללת ואת העקבות הפחמניות של המגדלים.
המעצב הראשי סטפנו בוארי הצהיר, "חשוב מאוד לשנות לחלוטין את התפתחות הערים החדשות הללו.
יערות עירוניים הם אחד הנושאים הגדולים ביותר עבורי בהקשר זה.
זה אומר פארקים, זה אומר גנים, אבל זה גם אומר שיש בניינים עם עצים."
העיצוב נבדק במנהרת רוח כדי להבטיח שהעצים לא ייפלו במשבי רוח.
צוות ההנדסה התייעץ עם הורטיקולטוריסטים ובוטנאים כדי להבטיח שהמבנה יוכל לשאת בעומס שהוטל עליו בשל הצמחים.
בוסקו ורטיקלה הוא המודל הראשון של ציפוף עירוני של הטבע בעיר ובוארי מתכנן לבנות מבנים דומים בשווייץ, הולנד, וערים מרובות בסין.
הקמת המגדלים החלה בסוף שנת 2009 ותחילת 2010, בה השתתפו 6,000 פועלי בניין במקום.
בין אמצע 2010 לתחילת 2011 הבנייה התקדמה לאט מאוד והמגדלים עלו בחמש קומות בלבד בעוד הליבה עלתה לקומה השביעית.
הבנייה התקדמה במהלך כל שנת 2011, ובתחילת 2012 הסתיימה הבנייה.
ב-13 ביוני 2012 החלה בניית החזיתות וההתקנה של הצמחים.
ב-11 באפריל 2012, אחד הבניינים שימש כגלריה לאמנות זמנית ונפתח לקהל הרחב לתערוכת אמנות שהתארחה במהלך שבוע האופנה במילאנו.
מגדלי בּוֹסְקוֹ וֶרְטִיקָלֶה זכו להכרה בקהילת האדריכלים, וזכה בפרסים רבים.
בנוסף לפרס הבין-לאומי לרבי-קומות לשנת 2014, הוא הוכר על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH) כ"גורד השחקים היפה והחדשני ביותר בעולם" בשנת 2015 וכאחד מ"חמישים גורדי השחקים האייקוניים ביותר בעולם" בשנת 2019.
בוסנגואה היא בירת אוהם, אחד מ-14 המחוזות של הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
נמצאת 303 ק"מ מצפון לבירת המדינה, בנגי.
נהר האוהאם עובר דרך בוסנגואה וממשיך דרך כמה מפלים ממזרח לעיר, לפני שהוא פונה צפונה כדי להצטרף לנהר צ'ארי בצ'אד.
בבוסנגואה מרוכזת המנדג'יה, הקבוצה האתנית השלישית בגודלה ברפובליקה המרכז אפריקאית.
יחד עם שבט הביה, קבוצה קרובה, המנדג'יה חשובים מבחינה היסטורית להתנגדותם לפלישה של מעצמות מוסלמיות שונות מצפון.
מ-1901 עד 1905 התקוממו בוסנגואה וסביבתה נגד הרשויות הקולוניאליות הצרפתיות.
בוסנגואה הפכה למרכז פעילות מיסיונרית פרוטסטנטית במהלך שנות העשרים.
בשנת 1959, העיר הייתה מקום מושבו של המחוז האפוסטולי של בוסנגואה.
ביוני 1980 העיר הייתה זירת העימותים בין המשטרה לחקלאים סביב מדיניות המזון הממשלתית.
בשנה שלאחר מכן, נקראו כוחות צרפתים לדכא את ההתפרעויות לאחר הבחירות.
בעיר נמצא נמל תעופה מקומי קטן שמשרת מטוסים קלים.
המוצרים החקלאיים העיקריים הם כותנה וקפה.
בבוסנגואה יש אקלים סוואנה טרופי.
במרץ 2013, השתלטו המורדים של ברית סלקה על העיר, כחלק ממלחמת האזרחים ברפובליקה המרכז-אפריקאית.
המורדים רצו להפיל את ממשלתו של נשיא הרפובליקה המרכז אפריקאית פרנסואה בוזיזה.
בינואר 2014, תוארה בוסנגואה כעיר רפאים: "ריקה באופן מוזר ...
ללא אנשים, רק בתים חרוכים וחלונות ראווה, גוש אחר גוש של דירות נטולות גג מושחרות, בנק נטוש, תחנת דלק מופשטת ממסגרות המתכת של מבנה שלה.
האוכלוסייה, שמנתה פעם 50,000, ברחה בעיקר מהעיר כדי להימלט מאלימות קהילתית בין מוסלמים לנוצרים בעקבות מלחמת האזרחים.
האוכלוסייה חיה בשני מחנות נפרדים - אחד למוסלמים ואחד לנוצרים.
באפריל 2014, הותקפו כוחות צ'אדים שליוו שיירה של 540 התושבים המוסלמים האחרונים בעיירה בוסנגואה שבצפון מערב לגורה, צ'אד, על ידי מיליציה מקומית כשעברו בבוגילה.
ב־24 בפברואר 2021 כבשו כוחות הממשלה את בוסנגואה.
דבנטה מקרירי , הידוע בשם הבמה בוסמן דלו , הוא ראפר אמריקאי.
מקרירי נולד ב-31 באוגוסט 1998 בפורט סלרנו , פלורידה, שם גם גדל.
אביו עובד כנהג משאית ויש לו אח אחד בשם טורי, שמקרירי אמר שנתן לו השראה לעסוק במוזיקה.
הוא החל לעסוק בראפ בשנת 2019 בתור בוסמן דלו לפני שריצה זמן קצר בכלא המחוזי באשמת מכירה והחזקת קוקאין.
המוזיקה שלו זכתה לראשונה לפופולריות בטלהסי לפני שהתפשטה לחלקים אחרים של פלורידה.
בוסמן דלו הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו Too Slippery בינואר 2023 וזכה לפופולריות בטיקטוק.
הוא הגיע למקום ה-49 בהוט 100 לאחר שבילה חמישה שבועות במצעד.
הסינגל שלו "Mr Pot Scraper" יצא בפברואר של אותה שנה וגם הפך פופולרי.
רמיקס לשירו "Finesse", מתוך המיקסטייפ שלו 2 Slippery, עם הראפרית גלורילה יצא מאוחר יותר באותו החודש.
בוסמן דלו ציין את ויז קאליפה, יו גוטי, ג'יזי, ליל ויין ופיוצ'ר כהשפעותיו המוזיקליות.
הוא תיאר את שיריו כ"מוזיקת מוטיבציה".
+רשימת מיקסטייפים, עם שנה שיצאהשם פרטי האלבום מיקומי שיא ארצות הברית ארצות הבריתR&B/היפ-הופToo Slippery יצא לאור: 1 בינואר 2023
חברת תקליטים: הוצאה עצמית — —2 Slippery יצא לאור: 20 בדצמבר 2023
חברת תקליטים: אלמו רקורדס 179 —Mr Beat the Road יצא לאור: 15 במרץ 2024
חברת תקליטים: אלמו 20 7
שםשנהאלבוםמיקומי שיאארצות הבריתמתחתארצות הבריתR&B/היפ-הופ"Talk My Shit"2024Mr Beat the Road750
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס ה-BET2025זמר ההיפ הופ הטוב ביותרבוסמן דלוהאמן החדש הטוב ביותר
בּוֹסְנָה (בסרבית קירילית: Босна) הוא הנהר השלישי באורכו בבוסניה והרצגובינה, ונחשב לאחד משלושת הנהרות הפנימיים המרכזיים של המדינה, לצד נהר נרטבה ונהר ורבס.
בנוסף להם, שלושה נהרות חשובים נוספים במדינה הם נהר אונה בצפון-מערב, נהר סאווה בצפון ונהר דרינה במזרח.
שמו של הנהר בוסנה העניק את שמו לחבל הארץ בוסניה.
אורכו של נהר הבוסנה הוא כ-282 קילומטרים.
אזכור אפשרי ראשון של הנהר מופיע כבר במאה ה־1 לספירה, בכתבי ההיסטוריון הרומאי מרקוס וליוס פטרקולוס, תחת השם הלטיני Bathinus flumen.
ממצא נוסף הקשור לשם Bathinus מופיע בכתובת רומית מהעיר סלונה, המתארת את פועלו של נציב הפרובינקיה פובליוס קורנליוס דולבלה (קונסול 10 לספירה), ובה מצוין כי נהר Bathinum חוצץ בין שבטי הבראוקים לאוסראטים.
ייתכן כי שמו הקדום של הנהר היה גם Basante.
על פי הפילולוג אנטון מאייר, השם "בוסנה" נגזר מהשורש האילירי *Bass-an-as(-ā)*, שמקורו ככל הנראה בשורש הקדום שפירושו "מים זורמים".
נהר הבוסנה יצר את עמק נהר הבוסנה, שהתפתח למרכז התעשייתי של המדינה.
בעמק מתגוררים קרוב למיליון תושבים, בעיקר במספר ערים מרכזיות.
מקור נהר הבוסנה הוא מעיין ורלו בוסנה, הממוקם בגובה של-520 מטרים מעל פני הים (לפי מקור מוקדם יותר, 494.5 מטרים מעל פני הים) לרגלי הר איגמן, בשולי סרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה.
המעיין הוא אחד מאתרי הטבע והאטרקציות התיירותיות המרכזיות במדינה.
המקטע שבין המקור לבין היובל המשמעותי ביותר בו, הנהר זלז'ניצה שנשפך מימין, מכונה "מאלה בוסנה" (מילולית: "בוסנה הקטנה").
לעיתים מתייחסים לאזור זה גם עד לנקודת המפגש עם נהר המיליאצ'קה, כארבעה קילומטרים במורד הזרם.
יובליו של הנהר בין המקור לזלז'ניצה כוללים תחילה את ווצ'ריצה ולאחר מכן את בוקולאש.
בהמשכו המורחב, הנהר מקבל תחילה את הזלז'ניצה מימין, כ-600 מטרים בהמשך את זויווינה – היובל היחיד שמצטרף משמאל באזור זה, ולאחר מכן את דובריניה (המכונה גם טילאבה) לאחר 1.5 ק"מ, ועוד 2 ק"מ בהמשך את מיליאצ'קה, גם כן מימין.
הבוסנה העליון היא המקטע שבין המקור לנקודת החיבור של נהר לאשווה, יובל שמאלי, מעט במעלה הנהר מהעיר זניצה.
אזור זה כולל את כל המרחב שבין אילידז'ה סמוך לסרייבו ועד הלאשווה, ובכללו העמק הרחב שבין איליאש לקאקאנג'.
אזור ויסוקו, על מורשתו מימי הביניים, נמצא בלב מקטע זה.
הבוסנה האמצעי מתאפיין בעיקר בנקיקים, מדרונות תלולים ומעברים צרים, ונמצאת בין זניצה לדובוי.
במקטע זה מספר אתרים מימי הביניים, בהם ורנדוק, מצודת מגליי ומצודת דובוי.
הבוסנה התחתון הוא המקטע האחרון של הנהר.
מדובוי ממשיך הנהר צפונה דרך לב אזור בוסניה, עובר בשפלה של פוסאבינה ולבסוף נשפך לסאווה כיובל ימני בבוסנסקי שאמאץ, בגובה של כ־80 מטרים מעל פני הים.
נהר הבוסנה זורם דרך מספר קנטונים.
מנקודת מוצאו בקנטון סרייבו, הוא עובר דרך קנטון זניצה-דובוי וקנטון פוסאבינה, בסדר זה.
בדרכו צפונה, עובר הבוסנה גם בערים ויסוקו, זניצה, מגליי, דובוי, מודריצ'ה ובוסנסקי שאמאץ.
היובלים הראשיים מימין: זֶ'לֶיֶזניצה, מיליאצ'קה, ליובינה, מיסוצ'ה, סטבניה, טרסטיוניצה, זגושצ'ה, גוסטוביץ', קריבאיה וספרצ'ה.
היובלים הראשיים משמאל: זויהווינה, פויניצה, לאשווה ואוסורה.
בוסתן ספרדי הוא מחזה מאת יצחק נבון.
זהו קולאז' תיאטרלי-מוזיקלי, המספר את סיפורה של השכונה הספרדית אהל משה בירושלים של שנות ה-30 של המאה ה-20. החיים התוססים של דיירי השכונה רוויים בשירת קודש וחול, בסיפורים משעשעים ובהומור בשפת הלאדינו.
שירי המחזה לקוחים מתוך "ספר הרומנסות" ו"האנתולוגיה לחזנות ספרדית" של יצחק לוי.
את השירים תרגם לעברית משה גיורא.
זו ההצגה הוותיקה ביותר של תיאטרון הבימה שעדיין מוצגת.
המחזה הוצג למעלה מ-2,500 פעמים וממשיך להציג נכון ל־2025.
לדברי נבון, גרעיני הרעיון לכתיבת המחזה הגיע ממופע שירי קודש וחול ספרדיים בשם רומנסרו ספרדי שיצרו יהורם ובני גאון והועלה בנובמבר 1968. יהורם, שביים את המופע הזה, פנה לנבון בבקשה שיכתוב לו טקסטים וקטעי קישור לשירים שליקט יצחק לוי.
במופע שיחקו יהורם גאון, יוסי בנאי, רמה סמסונוב, אברהם פררה ומקהלת צדיקוב.
על מופע זה סיפר נבון בריאיון לאלי אשד: "עשינו שם שילוב של שני אלמנטים: מסלול החיים של האדם ועונות השנה.
היו שם סיפורים ודיאלוגים, למשל חכם אפרים וחכם מנשה שגילמו יוסי בנאי ויהורם גאון; ודיבור על העולם, ועל ספרדים ואשכנזים, ונישואין מעורבים, ועל המנהגים של אלה ואלה - כשהמסר היה: "כשמתחתנים מעורב - הסלטים המעורבים טעימים בסוף".
זאת הייתה פריצה, הפעם הראשונה שהעלו על הבמה משהו מתרבות יהודי ספרד".
יהורם גאון, שבאותה תקופה כיכב במחזמר "קזבלן", סיפר: "אני זוכר שחשבנו שקצת נקעה הנפש מזה שעדות המזרח בכלל - והספרדים בפרט, נתפשו כמין עדה שמאופיינת על ידי עליבות, עילגות ומאכלים פיקנטיים.
לכן פנינו ליצחק נבון וביקשנו לזקוף את קומת העדה הזו...כמו כן רצינו להוציא מהבית את המנגינות הנפלאות האלה, שיראו וישמעו אותן גם אחרים וילמדו כמה הן נפלאות ונהדרות...ואני זוכר את התגובות: אנשים הגיעו בהמוניהם אל הרומנסרו.
אבל לא ב"קזבלן" ולא ב"רומנסרו", לא היה רצון "להוכיח לאנשים", או משהו כזה.
בעקבות המופע "רומנסרו ספרדי", ביקש יעקב אגמון (שהעלה באותה תקופה בתיאטרון בימות את ההצגה "איש חסיד היה") מיצחק נבון שיכתוב מחזה הנוגע בתרבות יהדות ספרד, ואף העמיד לרשותו את דירתו בכפר האמנים עין הוד כדי שנבון יוכל לעסוק ברוגע בכתיבת המחזה.
על כך סיפר נבון: "לא הלך לי קל עם (כתיבת) המחזה.
מניין שאדע איך עושים את זה?
לכל היותר, כשהייתי מורה בבית-ספר, העליתי הצגות עם התלמידים.
(במהלך שיחה עם נתן אלתרמן) סיפרתי לו שאני עוסק בכתיבת מחזה וביקשתי ממנו עצה של מומחה איך יודעים בסופו של דבר שמחזה הוא טוב.
'קראתי כמה סיפורים שכתבת והם טובים', אמר לי אלתרמן...לפי הסיפורים שלך שקראתי, אין סיבה שמה שתכתוב במחזה, לא יהיה טוב'.
זו הייתה כביכול אמירה פשוטה, אבל היא הייתה קולעת ונסכה בי אומץ".
1. תיאטרון בימות, הצגת בכורה: 14 בספטמבר 1970
יוצרים: במאי - יוסף מילוא, מפיק - יעקב אגמון, תאורה - יחיאל אורגל, תפאורה - שלמה ויתקין, עיבוד וניהול מוזיקלי - יצחק גרציאני, שירים ופזמונים בעקבות הלאדינו - משה גיורא.
בריאיון ל"פורום תרבות הלאדינו" באתר "תפוז", סיפרה אתי גרוטס על קבלתה להפקה: "עבדתי אצל המפיק גיורא גודיק.
הלכתי ברחוב בן-יהודה והנה מופיע מולי צדי צרפתי - אותו הכרתי מלהקת פיקוד הצפון.
הוא אמר: "לאן את הולכת?
בבית המורה הולכים לעשות משהו בספרדית".
הוא עוד זוכר שבצבא הייתי שרה "חימום" בטורקית, ביוונית ובלאדינו.
ואני שמעתי לו והלכתי (מקסימום יגידו לי לא), אני הייתי אחרונה באודישנים.
ישב בבמה לוליק ואמרתי לו שבאתי לאודישן.
נעם שריף שישב שם התפעל מקולי ועוד באותו רגע אמר: "בואי איתי למשרד".
הם לא נתנו לי להפסיק לשיר וכל השאר הוא היסטוריה.
הבוסתן בא בחלקים חלקים, שילוב של שירה ומשחק, לא כמו היום.
יצחק נבון בנה אותו וממש ריתק אותנו.
ישבנו איתו והוא הקסים אותנו, נהניתי מסיפוריו".
הפקה זו הועלתה 385 פעמים, המחזה זכה בפרס כינור דוד, והוסרט והוקרן בערוץ הראשון בשנת 1971.
ב-1999 יצא אלבום המאגד שירים מתוך המחזמר בהוצאת חברת הליקון.
2. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 8 בינואר 1998
יוצרים: במאי - צדי צרפתי, תפאורה - ארז יניב, תלבושות - אנה כרושצובה, עיבוד וניהול מוזיקלי - יהודית רביץ, מנצח ועוזר למנהל מוזיקלי - עידן סוכובולסקי, תאורה - נתן פנטורין, הדרכה קולית - חדוה מלר
זו הייתה ההצגה הוותיקה ביותר של תיאטרון הבימה שהועלתה הכי הרבה פעמים: המחזה הוצג למעלה מ-2,500 פעמים עד שהוחלף בהפקה החדשה שעלתה ב-2021.
על הפקה זו כתבה שוש וייץ בידיעות אחרונות: "28 שנים חלפו מאז הוצג 'בוסתן ספרדי' בראשונה, והסיפורים היפים שכתב יצחק נבון לא איבדו את טעמם, את חינם ואת עסיסיותם העממית.
גם פזמוני 'הבוסתן' יפים כבעבר.
אף על פי שהיום הם ידועים ומוכרים, לא אבד להם הקסם והחן העממי והם אהובים מאוד על הקהל שזימזם אותם בהנאה ונראה נהנה מכל רגע.
יעקב כהן בתפקיד מושון, המספר החוזר אל שכונת ילדותו, טוב ומצליח לעבור בטבעיות ובחן מדמות הילד לדמות המבוגר המתגעגע.
דפנה ארמוני ושחף סגל מגלמות בחן רב את דמויות הנשים וארמוני מצטיינת גם כשהיא מגישה פזמון.
גם גלית גיאת בולטת לטובה".
על ההעלאה המחודשת של המחזה סיפר יעקב אגמון, שהביא להפקה מחודשת זו: "תהינו אם יעמוד במחזה כוח של רעננות קרוב ל-30 שנה מאז שהוצג לראשונה.
אבל הייתה תחושה שהקהל רוצה עוד 'בוסתן'".
יצחק נבון סיפר: "במשך כל השנים שאלו אותי, ולא פעם גם נדנדו לי, מדוע לא מחדשים את ההצגה...
פה ושם הוזמנתי להפקות של הבוסתן בבתי ספר או בבמות חובבים.
יום אחד, כשבאתי להרצות בצה"ל, התבקשתי להישאר עוד קצת, לארוחת ערב עם המפקדים...
להקה צבאית הציגה את בוסתן ספרדי וזכתה לתגובות חיוביות מצד הקהל הצעיר.
אם כך, חשבתי, יש סיכוי גם בתיאטרון מקצועי".
ב-1999 הפקה זו נסעה לסיבוב הופעות במיאמי, לוס אנג'לס וניו יורק.
ב-5 ביוני 2008, לרגל חגיגות 40 שנה לאיחוד ירושלים הועלה המחזה על במת ענק בגן סאקר בירושלים בפני כ-20,000 צופים.
בנוסף לחמישה עשר שחקני ההצגה, השתתפו בהצגה 20 שחקנים וזמרים מסמינר הקיבוצים, והתפאורה הוגדלה במיוחד לבמה זו.
בהצגה נכחו גם יצחק נבון - שקיבל במהלך הערב את "אות איחוד ירושלים", ונשיא המדינה שמעון פרס.
ב-2014 (בין התאריכים 15 בינואר - 18 בינואר), לכבוד חגיגות הצגת ה-2000, נערך בתיאטרון הבימה פסטיבל לאדינו שכלל הופעות של יסמין לוי, ניצה טרמין, מקהלת צדיקוב וחני נחמיאס, מתילדה כהן-סראנו, גיא ורועי זוארץ, אסתרית בלצן ועוד.
3. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 4 באפריל 2021
יוצרים: במאי - צדי צרפתי, תפאורה - ארז יניב, תלבושות - ילנה קרליך (על פי עיצוב התלבושות מקורי של אנה כרושצובה), עיבוד וניהול מוזיקלי - גיורא ליננברג (על פי העיבוד המקורי של יהודית רביץ), תאורה - איתן מימיה (על פי עיצוב התאורה המקורי של נתן פנטורין), תנועה - תות מולאור
בוסתנאי בן חנינאי (618–670), היה ראש הגולה בבבל במאה ה-7, שקורות חייו עטופים באגדה.
מסופר שמלך פרסי השמיד את כל צאצאי בית דוד, ובהם חנינאי, אביו של בוסתנאי.
על פי הסיפור, לילה אחד חלם המלך שהוא מהלך בבוסתן וכורת את העצים בו.
כאשר הניף את הגרזן על העץ האחרון, הופיע זקן "אדמוני יפה עיניים", חטף ממנו את הגרזן והשתמש בו להכות במצחו של המלך ולפצוע אותו.
לאחר דו-שיח ארוך של תוכחה, הבטיח המלך לזקן שלא יפגע, ואפילו ישמור, על השורש האחרון שנותר.
המלך התעורר מבועת מהחלום, ונבהל עוד יותר כשמצא עצמו בשלולית של דם.
הוא ביקש לשמוע פתרון לחזיון הלילה המבעית, ושלח את כל חכמיו למצוא לו פותר.
את ההסבר סיפק לו בסופו של דבר חכם יהודי, חמיו של חנינאי, שחלם את אותו חלום ואת פתרונו.
לפי פתרונו, הזקן היה דוד המלך אשר הזהיר את מלך פרס מה שיקרה לו אם ינסה להשמיד את כל משפחתו, שנותר בה נצר אחרון.
המלך התרשם ושלח את היהודי לבדוק האם אחת מנשות צאצאי בית דוד בהיריון, והאם אפשר שייוותר משהו מזרעו ובכך יקיים את הבטחתו לדוד.
ואכן התברר שאשתו של חנינאי, בתו של היהודי פותר החלום, הרתה.
המלך קיים הבטחתו והותיר לפליטה את הילד, צאצא אחרון לבית דוד.
שמו נקרא בוסתנאי, על שם הבוסתן שראה השליט בחלומו.
עוד כילד ניכר בוסתנאי בחוכמתו ומונה רשמית לראש הגולה, אך את מקומו בפועל מילא עד התבגרותו חכם יהודי אחר.
הנסיבות שבהן הרשים בוסתנאי את המלך מתוארות ב"אוצר מדרשים" של אייזנשטיין:
בהגיעו לגיל 16 כבשו הערבים את בגדאד.
בוסתנאי התייצב לפני הח'ליף עומר, וזה אישר את עלייתו לכס ראש הגולה.
כשראה הח'ליף עלי בן אבי טאלב שבוסתנאי בן 35 ועדיין לא התחתן, נתן לו את בתו השבויה של המלך הסאסאני ח'וסרו השני, איזדדואר, שהייתה שבויה בידי המוסלמים (לפי מקורות אחרים היא הייתה בתו של יזדגרד השלישי ושמה היה דארא).
בוסתנאי גייר אותה ונשאהּ לאישה.
נולדו לו שני ילדים מנשים יהודיות ושלושה בנים מהנסיכה הגיורת.
בין צאצאיה לצאצאי שתי נשותיו האחרות של בוסתנאי היו מחלוקות על ראשות הגולה.
בנו חסדאי הראשון ירש את תפקידו.
משמת בוסתנאי התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד בני הנסיכה הנכרית.
בני איזדדואר טענו שהם יורשים שווים לאחיהם, ואילו בני היהודיות טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי.
במשך שנים התייחסו חסדאי ובראדוי, בני אשתו היהודייה של בוסתנאי, לבני איזדדואר כבני שפחה.
היחס כלפי בני איזדדואר נמשך גם בימיהם של צאצאי חסדאי ובראדוי.
בסופו של דבר קיבלו בני איזדדואר שוויון זכויות גמור.
גאון סורא, רב שמואל גאון (ד'ת"צ-ד'תק"ח, 730-748), הכשיר את בני איזדדואר, שהריאדא וגדדנשאה כיהודים כשרים לכל דבר.
גאונים נוספים סמכו ידיהם על פסק זה, במהלך הדורות שלאחר מכן.
רב חנינאי כהנא בר רב הונא, גאון סורא (משנת ד'תקכ"ט - 769), השיא את בתו לנכדו של שהריאדא בן איזדדואר, ובכך ניתן תוקף נוסף ופרסום רב לפסק הגאונים שהכשירו את בני איזדדואר.
הגאונים הניחו שאדם חכם ושומר תורה ומצוות כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר.
מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל: "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ולמסקנות יש חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים.
לאחר מות ראש הגולה חנניה בן דוד, מינו הגאונים את מר זכאי בר אחונאי, מצאצאי שהריאדא בן איזדדואר, לראש הגולה.
על המינוי ערער רב נטרונאי בר חביבאי, ממשפחת חסדאי, אבל חכמי ישיבות סורא ופומבדיתא תמכו במר זכאי, ורב נטרונאי בר חביבאי עזב את בבל והיגר לספרד.
בספר הכרונולוגי סדר עולם זוטא (פרק י') שחובר באמצע תקופת הגאונים וזמן חיבורו קודם לכל הנוסחאות של הסיפור על בוסתנאי, סיפור זה מובא לא על בוסתנאי, כי אם על מר זוטרא, ראש הגולה.