tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ISO 259 היא סדרה של תקני ISO לליטון (רומניזציה) של תווי האלפבית העברי לתווים לטיניים.
התקן הראשון ראה אור בשנת 1984, עבר ב-1994 עדכון לגרסה ISO 259-2, שכללה פישוט, תוך התעלמות מכמה סימני תנועה, ובשנת 1999 הוכנס לשימוש עדכון לגרסה ISO 259-3, הכולל המרה פונמית.
ISO 259, שראה אור בשנת 1984, הוא תעתיק של הכתב העברי, הכולל סימנים דיאקריטיים וניקוד המשמשים את העברית המקראית.
ISO 259: ליטון של עבריתעבריתאבגדהוזחטיכ ךלמ םנ ןסעפ ףצ ץקרששׂשׁת'לטיניתʾbgdhwzḥṭyklmnsʿpṣqrs̀śšt'עבריתטַטָטֵטֶטִטֹטוֹטֻטוּטְחֲחֳחֱלטיניתaåeȩioŵuẇ°ăŏḝ
הדגש (נקודה בתוך האות) תמיד מתועתק עם נקודת עילית (overdot): ḃ, ġ, ż וכו'.
ה"אפוסטרוף" (') בטבלה לעיל הוא סימן גֵרֵשׁ בעברית, המשמש אחרי אותיות מסוימות לכתיבת הגאים שאינם עבריים: ג'-d͡ʒ , ז'-ʒ , צ'-t͡ʃ ועוד.
ISO 259-2 מפשט את הסימנים הדיאקריטיים של תנועות ISO 259, ומיועד לעברית מודרנית.
הדגש אינו מתעתק למעט המקרים שצוין.
האפוסטרוף (') בטבלה לעיל הוא הסימן העברי גֵרֵשׁ המשמש אחרי אותיות מסוימות לרשום צלילים שאינם עברים.
ISO 259-3 ISO 259-3''' הוא הרומניזציה של עוזי אורנן, שהגיעה לשלב של טיוטת ISO סופית (FDIS) אך לא של תקן בינלאומי שפורסם, IS (ראשי תיבות International Standard).
הוא נועד למסור את המבנה המשותף של המילה העברית בכל הדיאלקטים השונים או סגנונות ההגייה של העברית, באופן שניתן יהיה לשחזר אותו לדמויות העבריות המקוריות על ידי אדם והמכונה.
הוא אינו תעתיק אופי או תו או תמלול פונטי של סגנון הגייה אחד של עברית, אלא הוא פונמי מנקודת המבט כי ניתן להתייחס לכל הניבים וההגויות השונות של העברית לאורך הדורות כמציאות שונה של אותו המבנה, ועל ידי כללי קריאה מוגדרים מראש ניתן להפיק ממנו ישירות כל סגנון הגייה.
ISO 259-3: ליטון של עברית – פונמטיעבריתאב בּג גּד דּהוזחטיכ ך כּלמ םנ ןסעפ ף פּצ ץקרשתג'ז'צ'שׂלטיניתʾ or ˀbgdhwzḥṯyklmnsʿ or ˁpcqrštǧžčś
כל תו עיצור בכתב העברי הופך לתו הלטיני הייחודי.
יש ל-ISO 259-3 חמש תנועות, המתאימות לחמש פונמות של עברית מודרנית : A, E, I, O, U.
בנוסף יש סימן שישי לציון התנועה או /e / שכתוב על ידי אות "יוד" עוקבת באיות עברי נפוץ: ei.
הדגש חזק (הכפלת עיצור בעברית תנ"כית) מתועתק עם עיצור כפול.
יש התעלמות מתנועות לא פונמיות, כגון:
אבל ISO 259-3 גם מאפשר - (בסעיף 5 "גרסה מפושטת") - תעתיק למטרות שאינן לשוניות: ruaḥ.''
Infrared Space Observatory (ISO) היה טלסקופ ששוגר על ידי סוכנות החלל האירופית בשנת 1995. הוא כלל מכשירים לביצוע תצפיות בתחום תת אדום.
החללית והמכשירים נבנו בשיתוף פעולה עם נאס"א וסוכנות החלל היפנית.
קול קורא לקבלת הצעות לשיגור לחלל פורסם על ידי סוכנות החלל האירופית בשנת 1985. בין הבחירות היה טלסקופ חלל בתחום תת אדום.
בניית החללית הועברה לחברת איירוספסיאל.
החללית הייתה דומה במבנה לטלסקופ החלל IRAS שנבנה בשנת 1983. היא כללה יחידה מדעית ויחידת שירות.
לשליטה על המסלול הותקנה מערכת מדחפים.
פאנל סולארי סיפק כ-600 ו"ט למערכות בקרה ותקשורת.
מערכות קירור אפשרו קירור מכשירים מתחת ל-1.9 בסולם קלווין.
מגבלות של טלסקופ אופטי הגבילו את שדה ראייה של המכשיר ל-15% מכלל השמיים.
בנוסף הותקנו מספר מכשירים שפעלו בתחום תת אדום.
השיגור בוצע ממרכז החלל הגיאני בעזרת משגר מדגם אריאן 4 ב-17 בנובמבר 1995. לאחר מספר ימים השליטה על החללית הועברה למרכז שליטה ובקרה של הסוכנות בגרמניה.
לאחר תקופת כיול התברר שמערכות קירור פועלות מעבר לצפוי ולכן היה ניתן להאריך את המשימה ל-24 חודשים.
התצפיות הסדירות החלו ב-4 בפברואר 1996. בגלל שמסלול החללית עבר דרך חגורות ואן אלן היה צורך לסגור את המכשירים למשך 7 שעות כל יום.
כל מידע מדעי היה מועבר לתחנת קרקע באופן מיידי.
ב-8 באפריל 1998 הובחנה עליית הטמפרטורה על מכשירי בחללית.
חלק מהמכשירים היו יכולים לפעול בטמפרטורה גבוהה מעל 4 מעלות קלווין.
זמן זה נוצל לתצפיות נוספות במשך 150 שעות.
ב-16 במאי פעילות החללית הופסקה.
בממוצע מכשיכי ISO ביצעו 45 תצפיות בכל הקפה.
במשך פעילות בוצעו 900 הקפות וזה נותן כ-26 אלף תצפיות.
מידע רב שהתקבל הועבר למספר רב של מדענים בתחומים שונים.
בין הישגים מדעים מתצפיות שבוצעו ניתן למנות:
גילוי מים באזורים שונים לרבות ערפילית אוריון
גילוי אבק קוסמי בין הגלקסיות
ISO/IEC 23894 הוא תקן של ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) והנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה (IEC), לניהול סיכונים בארגונים המפתחים מערכות בינה מלאכותית או משתמשים בהן.
המהדורה הראשונה של התקן פורסמה בשנת 2023.
התקן מספק הנחיות על האופן בו ארגונים המפתחים, מייצרים, מיישמים ומשתמשים במוצרים, מערכות ושירותים המשתמשים בבינה מלאכותית, צריכים לנהל סיכונים המתייחסים באופן ספציפי לבינה מלאכותית.
בנוסף מספק התק הנחיות לביצוע אינטגרציה של ניהול סיכונים עם הפעילויות והפונקציונליות שלהם בתחום הבינה המלאכותית.
הוא מתאר תהליכים לצורך יישום ואינטגרציה של ניהול סיכוני בינה מלאכותית.
התקן מספק מסגרת (Framework) לניהול סיכונים הקשורים במערכות בינה מלאכותית בכל מחזור החיים שלהן.
הגישה בתקן שונה מהגישה המסורתית בניהול סיכונים בכך שהיא מכירה בסיכונים הייחודיים של מערכות בינה מלאכותית, הנובעים מהיכולות של מערכות AI ללמוד, להסתגל ולקבל החלטות אוטונומיות.
סיכונים ייחודיים של מערכות בינה מלאכותית
מערכות בינה מלאכותית משולבות במידה הולכת וגדלה בפונקציות ותהליכים עסקיים קריטיים.
שילוב זה עלול לצור סיכונים ייחודיים שהעיקרים ביניהם מופיעים להלן:
בעיות באבטחת מידע במערכות בינה מלאכותית
השלכות לא מכוונות של פעילות אוטונומית של מערכות בינה מלאכותית.
סיכוני מערכות בינה מלאכותית הם בהקשר הכולל של סיכונים לארגון.
2. סיכונים בכל מעגל החיים של מערכות בינה מלאכותית
4. מעורובת של בעלי תפקידים בארגון (Stakeholders)
העקרונות הם הבסיס לאינטגרציה של התקן עם מערכות ניהול סיכונים אחרות הקיימות בארגון.
המרכיבים העיקריים במסגרת לניהול סיכוני AI הם:
תהליך דינאמי מתמשך של מעקב ובחינה.
ISO 3166-2:IL הוא הערך עבור ישראל בתקן ISO 3166-2 , חלק מתקן ISO 3166 שפורסם על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO).
תקן זה מגדיר קודים לשמות של יחידות המשנה העיקריות (כגון מחוזות או ארצות) של כל המדינות שלהן הוקצו קודים במסגרת תקן ISO 3166-1.
נכון לעכשיו, עבור ישראל מוגדרים בתקן ISO 3166-2 קודים לשישה מחוזות.
כל קוד מורכב משני חלקים, המופרדים באמצעות מקף.
החלק הראשון הוא IL – קוד ה־ISO 3166-1 אלפא-2 של ישראל.
החלק השני מורכב מאות אחת או שתיים, ומייצג את מחוז המשנה.
למשל, הקוד של מחוז ירושלים הוא IL-JM, והוא מוקצה על סמך שמו באנגלית: Jerusalem.
שמות המחוזות מופיעים בהתאם לתקן ISO 3166-2, כפי שנקבע על ידי סוכנות התחזוקה של תקן ISO 3166 (ISO 3166/MA).
קודי ISO 639-1 משמשים לייצוג שמות של חלוקות משנה בשפות המנהליות הבאות:
ISO 20022 הוא תקן ISO להעברה ומסחר נתונים אלקטרוני בין מוסדות פיננסיים.
הוא מתאר מאגר מטא-נתונים המכיל תיאורים של הודעות ותהליכים עסקיים, ותהליך תחזוקה של תוכן המאגר.
התקן מכסה מידע פיננסי המועבר בין מוסדות פיננסיים, הכולל עסקאות תשלום, מידע על מסחר וסליקה בניירות ערך, עסקאות בכרטיסי אשראי וחיוב ומידע פיננסי אחר.
המאגר מכיל כמות עצומה של מטא-דאטה של שירותים פיננסיים ששותפו ותוקננו ברחבי התעשייה.
המטא-דאטה מאוחסנים במודלי UML עם פרופיל UML מיוחד לתקן ISO 20022. בבסיס כל זה עומד המטא-מודל ISO 20022 - מודל של המודלים.
פרופיל ה-UML הוא המטא-מודל שהומר ל-UML.
המטא-דאטה מומר לתחביר של הודעות המשמשות ברשתות פיננסיות.
התחביר הראשון הנתמך עבור הודעות היה סכמת XML.
תקן ISO 20022 נמצא בשימוש נרחב בשירותים פיננסיים.
בין הארגונים המשתתפים בתקן ניתן למנות אתSWIFT.
דו"ח משנת 2015 של מערכת הפדרל ריזרב של ארצות הברית סיווג את אירופה שיש לה "מאמצים בוגרים" של ISO 20022, וכן את הודו, דרום אפריקה, יפן, סינגפור ושווייץ כבעלות "מאמצים הולכים וגדלים"; ואוסטרליה, קנדה, בריטניה וניו זילנד כבעלות "מאמצים מעוניינים".
הדו"ח הגיע למסקנה כי על הפדרל ריזרב לדחוף לאימוץ ISO 20022 במערכת הפיננסית של ארצות הברית.
פלטפורמת התשלומים החדשה של אוסטרליה, שהושקה בפברואר 2018, משתמשת בהעברת מסרים לפי תקן ISO 20022.
הבנק המרכזי של ניו זילנד תכנן לתמוך בתקן ISO 20022 החל מנובמבר 2022 ואילך.
מדינות סקנדינביה השיקו את פלטפורמת התשלומים P27, אך יוזמה זו נכשלה בסופו של דבר בשנת 2023.
במרץ 2023, מערכת היורו העבירה את הסליקה ברוטו בזמן אמת שלה ל-T2, בהתאם לתקן ISO 20022. המעבר כולל עסקאות לסליקת תשלומים הקשורים לפעולות המדיניות המוניטרית של מערכת היורו, כמו גם עסקאות בין בנק לבנק ועסקאות מסחריות.
TARGET2 טיפל בעבר בעסקאות בסכום של למעלה מ-2000 מיליארד אירו ליום.
ISO 9660 הוא תקן למערכת קבצים לתקליטורים, אשר פורסם על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (בר"ת: ISO).
מטרתו לתמוך במערכות הפעלה שונות, כגון Windows, Mac OS ומערכות תואמות יוניקס, כך שיהיה ניתן להעביר מידע ביניהן.
גם תקליטורי DVD-ROM משתמשים מערכת הקבצים של ISO 9660.
רמה 1 שמות הקבצים מוגבלים ל־8 תווים, עם סיומת בעלת 3 תווים.
התווים המותרים הם אותיות ברישיות (upper case), מספרים וקו תחתון ("_").
עומק התיקיות המקסימלי הוא 8. רמה 2 שמות הקבצים יכולים להיות עד 31 תווים.
רמה 3 קבצים יכולים להיות מפוצלים (בא לידי שימוש על ידי תוכנת "Direct CD" לחלונות, לדוגמה).
כל רמות התקן מגבילים את שמות הקבצים לאותיות רישיות, מספרים וקו תחתון.
חלק מתוכנות ניהול לתקליטורים (למשל תוכנות צריבה) מאפשרים להשתמש בכמעט כל תו ב־ASCII.
בזמן שדבר זה לא ממש תואם לתקן של ISO 9660, מרבית מערכות ההפעלה שיכולות לקרוא מערכות קבצים תואמות ISO 9660, יודעות גם לטפל במקרה הנ"ל כהרחבה לתקן.
דמויות של דיסקים ממערכת קבצים של ISO 9660 (הידועים יותר בשם דמויות ISO) היא דרך נפוצה להעביר אלקטרונית את התוכן של תקליטורים.
לרוב יש להם את הסיומת .iso (אם כי לא בהכרח), ולכן נהוג להתייחס אליהם כ"ISO"-ים.
ישנן הרחבות לתקן ה־ISO 9660 כדי להתגבר על ההגבלות.
הנפוצים ביותר הם Rock Ridge ו־Joliet:
הראשון מאפשר לשמר את ההרשאות של יוניקס ושמות ASCII ארוכים יותר, והשני תומך בשמות השמורים בUnicode, דבר המאפשר להשתמש בכמעט כל התווים האפשריים לשמות קבצים, אפילו מכתבים לא רומיים (למשל עברית, ערבית וסינית).
ישנו גם תקן מיוחד בשם ISO 13490 שהוא תקן ISO 9660 עם תמיכה בצריבה-חוזרת (multisession) על התקליטורים.
מרבית מערכות ההפעלה תומכות בקריאה של דיסקים בפורמט ISO 9660, ומרבית המערכות החדשות תומכות בהרחבות כמו הכתובות למעלה.
מערכות הפעלה שאינן תומכות בהרחבות בדרך כלל יציגו את האפשרויות הבסיסיות של דיסק בעל מערכת קבצים ISO 9660.
להלן מספר מערכות הפעלה והתמיכה שלהם ב־ISO 9660:
DOS: גישה עם הרחבות, בעזרת יישומים כמו MSCDEX.EXE (הרחבת התקליטורים של מיקרוסופט) או CORELCD.EXE
לינוקס ו־BSD: יכולות לקרוא ISO 9660 של שלוש הרמות, Joliet ו־Rock Ridge.
Mac OS 7 עד 9: תמיכה ב־ISO 9660 רמה 1, 2. תוכנה חופשית אופציונלית התומכת בשתי ההרחבות: Joke Ridge ו־Joliet .
ISO 8859, או ISO/IEC 8859 באופן רשמי יותר, הוא תקן לקידוד תווים ב־8 סיביות.
התקן מכיל 15 חלקים (ממוספרים, למשל ISO 8859-2 לחלק השני) בהתאם לכתב הנוסף ללטינית בסיסית שבו כל תקן תומך.
תקן ASCII הוא קידוד בן 7 סיביות המקודד את האלפבית הלטיני הבסיסי (כלומר ללא אקצנטים) ומספרים וסימני פיסוק וכן תווי בקרה במספרים 0x00 עד 0x7F (בכתיב הקסדצימלי).
כל החלקים של תקן ISO 8859 נאמנים לקידוד זה והם תואמים את ASCII ב־128 המקומות הראשונים שלהם.
הם מרחיבים את ASCII בכך שהם מקצים תווים נוספים ל־128 המקומות הבאים, 0x80 עד 0xFF.
החלקים של ISO 8859 בנויים, עד כמה שאפשר, כך:
קודים 0x80 עד 0x9F מוקדשים לתווי בקרה (התחום הנקרא C1, להבדיל מ־C0, שהוא תחום תווי הבקרה של ASCII).
קודים 0xA0 עד 0xBF מוקצים לסימנים שונים, כגון פיסוק, מטבע ומספרים עיליים.
קודים 0xC0 עד 0xDF ניתנים, אם אפשר, לאותיות לטיניות גדולות עם סימנים דיאקריטיים (אקצנטים).
קודים 0xE0 עד 0xFF ניתנים, אם אפשר, לאותיות לטיניות קטנות עם סימנים דיאקריטיים (אקצנטים).
יש לשים לב כי קידודי 8 הסיביות של Windows נבדלים מקידודי ISO 8859 בכך שהם מקצים תווים גרפיים במקום תווי הבקרה בתחום 0x80 עד 0x9F.
למשל 0x97 בקידוד מערב־אירופה של Windows הוא המקף הארוך.
השימוש בתווים אלה אינו תקני והוא עלול לגרום לתופעות לא רצויות (כגון סימני שאלה) בהתקני תצוגה ההולכים לפי ISO 8859. רצוי לקודד תווים אלה ביוניקוד.
לתקן ISO 8859 ישנם 16 חלקים, בהתאם לשפה ולמיקום בה הטקסט נכתב ואליו הוא מיועד:
ISO 8859-1: מערב־אירופה או Latin-1. מכסה את השפות הבאות: בסקית, קטלאנית, דנית, אנגלית, שפת איי פארו, גרמנית, איסלנדית, אירית, איטלקית, נורווגית, פורטוגלית, רטו־רומאנית, סקוטית, ספרדית, אלבנית וכן את השפות האפריקאיות אפריקנס וסוואחלי.
התקן מכסה באופן חלקי את ההולנדית, הצרפתית והפינית.
ISO 8859-2: מרכז־אירופה או Latin-2. מכסה את השפות במרכז אירופה או מזרחה המשתמשות באלפבית הלטיני, כגון: פולנית, צ'כית, סלובקית, סלובנית והונגרית.
בטורקית נהוג להשתמש ב־ISO 8859-9 ובאספרנטו ביוניקוד.
אסטונית, לטבית, ליטאית, גרנלנדית וסאמי.
בלארוסית, בולגרית, מקדונית, רוסית, סרבית ואוקראינית.
השימוש בקידוד זה נדיר ביותר.
בדרך־כלל משתמשים בקידודי KOI או Windows כדי לקודד קירילית.
תומך בשפה הערבית בלבד, לא בשפות נוספות הנכתבות בכתב הערבי כמו פרסית ואורדו.
ISO 8859-7: יוונית מודרנית (מונוטונית, כלומר עם סוג אקצנט אחד בלבד, להבדיל מהעתיקה הפוליטונית).
תקן זה נחלק לשניים: ISO 8859-8 או ISO 8859-8-E לעברית חזותית (ויזואלית) ו־ISO 8859-8-I לעברית משתמעת (לוגית).
עברית של Windows (תקן Windows-1255) תואמת לו באותיות אך מוסיפה ניקוד והיא משתמעת בלבד.
מחליף את האותיות האיסלנדיות של ISO 8859-1 באותיות טורקיות.
סידור מחדש של ISO 8859-4 לשפות צפון־אירופה.
השפות הבלטיות ממשיכות להשתמש ב־ISO-8859-4.
בו הוספו כמה תווים חסרים לשפות הבלטיות.
ISO 8859-14: קלטית, למשל גאלית ובריטונית.
ISO 8859-15: תיקון ל־ISO 8859-1 המסיר כמה סימנים פחות שימושיים ומקצה במקומם את סימן האירו וכמה תווים הנחוצים לצרפתית ופינית.
תקן לאלבנית, קרואטית, הונגרית, איטלקית, פולנית, רומנית וסלובנית, אך גם לפינית, צרפתית, גרמנית ואירית גאלית.
ISO 8859 אומץ בהתלהבות משום שהוא פתרון טוב לאין ערוך מהווריאנטים של ASCII (המסודרים בתקן ISO 646).
עם זאת, אין הוא הפתרון האולטימטיבי, משום שהוא סובל מאותה בעיה של רב־משמעות של הקודים.
למשל, הקוד 0xE0 יכול להיות à או ŕ או ā או р (קירילית) או ΰ (יוונית) או א, תלוי בקידוד.
דבר זה נסבל כשעובדים בסביבה אחידה של שפה אחת, אך ברגע שמעבירים נתונים מסביבה לסביבה, כמו באינטרנט, יוצר הדבר בעיות.
הפתרון האולטימטיבי למגדל בבל זה של קידודים שונים הוא קידוד המאחד את כל הקידודים והמקצה קוד אחד ויחיד וחד־משמעי לכל תו.
קידוד כזה הוא יוניקוד, שהתפתח ונקבע כדי לענות על הצורך הזה.
קידוד UTF-8 שובר עוד יותר את התאימות עם ISO 8859-1 בכך שהאותיות הלטיניות עם האקצנטים בכלל לא נראות בו באותו אופן כמו ב־ISO 8859-1 (למשל à הוא 0xE0 ב־ISO 8859-1 אך 0xC3 0xA0 ב־UTF-8).
תקני ISO 9000 הם סדרת תקני איכות בינלאומיים, המוגדרים על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO).
הסדרה מחולקת למספר תקנים נפרדים המתייחסים זה לזה, והיא מתאימה לכל סוגי הטכנולוגיות ולכל סוגי הספקים (יצרנים ונותני שירותים), תוך הצגת דרישות המינימום.
לצורך ההשלמה יש להוסיף לה דרישות ספציפיות לפי אופי המוצר, השירות וטכנולוגיית הייצור.
מכון התקנים הישראלי אימץ את התקנים כתקנים ישראליים (ת"י).
למשל, ת"י 9001 ISO הוא תקן ישראלי שהוא תרגום התקן הבינלאומי ISO 9001. נוסף על כך, תקן ISO 9001 הוא תקן שלגביו קיים תהליך של התעדת ארגונים.
החל משנת 2015 קיימים רק שלושה תקנים בסדרה (בעבר היו 5):
ISO 9000 - מערכות ניהול איכות - יסודות ומונחים
ISO 9001 - מערכת ניהול איכות - דרישות.
ISO 9004 - ניהול איכות - איכות של ארגון - הנחיה להשגת הצלחה בת-קיימה.
תקן זה מתאר את המושגים והעקרונות הבסיסיים של ניהול איכות.
שבעת עקרונות הניהול במהדורת 2015:
התמקדות בלקוח - על הארגון להבין את צורכי הלקוח, מכיוון שהלקוח הוא מקור ההכנסה שלו, חובה על הארגון לבצע התאמה (קסטומיזציה) לדרישות וצורכי הלקוח.
מנהיגות - המנהיגים בארגון הם שקובעים את הסדר והאחידות.
עליהם ליצור אווירה טובה בארגון, להקים ישיבות מטה, ולהעלות את כל הבעיות בארגון.
כמו כן, עליהם לדאוג שהעבודה מתבצעת על פי הנהלים.
מעורבות ומחויבות עובדים - חובה על ההנהלה לערב את העובדים בכל מה שקורה בארגון, הבעיה הנפוצה ביותר אצל כל עובד היא חוסר ודאות, לכן צריך לעדכן את צוותי העובדים בחברה בכל הליך שקורה.
בנוסף, זה עשוי לגרום לעובד להרגיש שהוא חיוני.
גישה תהליכית - תוצאות טובות יותר מושגות כאשר פעילויות ומשאבים שקשורים אחד בשני פועלים יחד - כתהליך מסודר.
שיפור - שיפור מתמיד של כלל ביצועי הארגון אמור להיות מטרה קבועה של הארגון.
קבלת החלטות המבוססות על ראיות - החלטות אפקטיביות מבוססות על ניתוח נתונים ומידע.
ניהול יחסי גומלין - הארגון והספקים שלו תלויים זה בזה וביסוס היחסים ביניהם על תועלת הדדית, מגביר את יכולתם ליצירת ערך.
תקן זה מפרט דרישות שמטרתן בעיקר לתת אמון במוצרים ובשירותים הניתנים על ידי ארגון ובכך להגביר את שביעות רצון הלקוחות.
ניתן לצפות שיישום נכון של התקן יביא גם ליתרונות ארגוניים נוספים, כמו שיפור בתקשורת הפנימית וכמו כן, הבנה ובקרה טובות יותר של תהליכי הארגון.
זהו התקן היחיד מתוך הסדרה, המיועד להתעדה באמצעות צד שלישי.
תקן ISO 9001 מבוסס על מתודולוגיית "תכנון-עשייה-בדיקה-פעולה" (PDCA – Plan-Do-Check-Act) ומספק גישה מוכוונת תהליכים לתעד ולסקור מערכים, אחריויות ונהלים הנדרשים להשגת ניהול איכות יעיל בארגון.
חלקים ספציפיים של התקן מכילים מידע על נושאים רבים, כגון:
דרישות למערכת ניהול איכות, כולל מידע מתועד, תכנון וקביעת אינטראקציות בין התהליכים השונים
ניהול משאבים, לרבות משאבי אנוש וסביבת עבודה בארגון
מימוש המוצר או השירות, החל משלב התכנון ועד לאספקה
מדידה, ניתוח ושיפור של מערכת ניהול האיכות באמצעות פעילויות כגון מבדקים פנימיים ופעולות מתקנות
הבדלים בין מהדורת 2008 ומהדורת 2015
מושג חדש: חשיבה מבוססת סיכונים
פעולה מונעת - מניעת אי התאמות פוטנציאליות נעשית עכשיו במסגרת חשיבה מבוססת סיכונים.
נוהלי חובה: נוהל בקרת מסמכים, נוהל בקרת רשומות, נוהל מבדקים פנימיים, נוהל בקרת מוצר לא מתאים.
בדרך כלל הנהלים הללו נצרכים למערכת ניהול האיכות ולכן יש בהם צורך אך אין דרישה מפורשת בתקן.
מדריך האיכות - לא נדרש, כל ארגון יחליט אם זה נצרך אצלו.
נציג הנהלה לאיכות - לפי התקן החדש האחריות על האיכות היא על כל ההנהלה הבכירה.
עקרונות ניהול: ירד מהרשימה עקרון "תפיסה מערכתית לניהול".
שינוי מבני - במקום 8 סעיפים יש 10, כחלק מתהליך יצירת מבנה אחיד לתקני הניהול של ISO.
סעיף 8 "מדידה, ניתוח ושיפור" פוצל ל"הערכת ביצועים" (9) ו"שיפור" (10).
השמטות - במהדורת 2008 ניתן היה להשמיט דרישות רק מפרק 7. במהדורת 2015 ניתן להשמיט מכל הפרקים (כשיש הצדקה).
שינוי כמותי - התקן החדש ארוך יותר, מנוסח בצורה מפורטת יותר.
הדגשת ציפיות מחזיקי עניין בנוסף לציפיות הלקוחות – אין חובה להתחשב במחזיקי עניין אך יש להתייחס אל השפעתם.
שינויים קטנים רבים בניסוחים, בדגשים ובתוכן.
שינוי טרמינולוגי בולט: הופסק השימוש במונחים נהלים, מסמכים ורשומות, הכל מוגדר כמידע מתועד.
ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) אינו מסמיך ארגונים בעצמו.
קיימים גופי הסמכה רבים אשר סוקרים ארגונים ובמקרה של הצלחה, מנפיקים תעודות התאמה לתקן ISO 9001. במדינות רבות הוקמו לתת הכרה רשמית לגופי ההסמכה.
הן גופי האקרדיטציה והן גופי ההסמכה גובים עמלות עבור שירותיהם.
לגופי האקרדיטציה השונים יש הסכמים הדדיים זה עם זה, כדי להבטיח שתעודות שהונפקו על ידי אחד מגופי האקרדיטציה יתקבלו ברחבי העולם.
גופי ההסמכה עצמם פועלים על פי תקן איכות אחר, ISO/IEC 17021, בעוד שגופי האקרדיטציה פועלים על פי ISO/IEC 17011.
ארגון המבקש הסמכת ISO 9001 נסקר על בסיס מדגם נרחב של האתרים, התפקידים, המוצרים, השירותים והתהליכים שלו.
בתום הסקירה, הסוקר מציג להנהלה רשימה של בעיות (מוגדרות כ"אי התאמות", "הערות" או "הזדמנויות לשיפור").
אם אין אי התאמות משמעותיות, גוף ההסמכה מנפיק תעודת התאמה לתקן.
כאשר מזוהות אי-התאמות משמעותיות, הארגון נדרש להציג תוכנית שיפור לגוף ההסמכה (למשל, דוחות לפעולה מתקנת המראים כיצד הבעיות ייפתרו).
ברגע שגוף ההסמכה משוכנע שהארגון ביצע פעולות מתקנות מספקות, הוא מנפיק אישור.
תעודת ההסמכה לתקן ISO 9001 אינה לצמיתות, אלא יש לחדש אותה, בהתאם ל-ISO/IEC 17021, בפרקי זמן קבועים המומלצים על ידי גוף ההסמכה, לרוב אחת לשלוש שנים.
אין דירוג כשירות במסגרת ISO 9001, או שחברה מוסמכת (כלומר שהיא מחויבת לשיטה ולמודל של ניהול איכות המתוארים בתקן) או שהיא לא.
מבחינה זו, הסמכת ISO 9001 עומדת בניגוד למערכות איכות מבוססות מדידה של רמת הבשלות של מערכת ניהול האיכות.
המהדורה הרביעית של מסמך זה יצאה לאור ב־2018. מסמך זה נותן הנחיות לשיפור יכולתו של ארגון להשיג הצלחה בת-קיימה.
הנחיות אלו תואמת את עקרונות ניהול האיכות הניתנים בתקן ISO 9000:2015. בנוסף, מסמך זה מספק לארגון כלי להערכה עצמית של רמת הבשלות של מערכת ניהול האיכות שלו.
כמו כן, מסמך זה חל על כל ארגון, ללא קשר לגודלו, סוגו ופעילותו.
ITIL (ראשי תיבות באנגלית של: Information Technology Infrastructure Library), או ספריית התשתיות של מערכות המידע
היא מתודה לניהול שירותי מערכות מידע, כלומר שיטת ניהול ל-IT.
זהו אוסף של הנחיות כיצד יש לנהל את יחידת המחשב (IT) בכל ארגון, וכיצד לספק שירותי מערכות מידע שיעזרו לארגון לעשות עסקים.
בגרסה הנוכחית – גרסת ITIL 2011 - ישנם 5 ספרים שכל אחד מהם מתאר שלב אחר במחזור החיים של ניהול שירותי מערכות המידע (ITSM – IT Service Management).
תקן ISO 20000 הוא התקן הבינלאומי שמבוסס על מתודת ITIL, והוא בוחן את תהליכי ניהול השירות ב-IT.
עמידה בדרישות התקן מוכיחה שארגון אימץ את המלצות ITIL.
מתודת ITIL זו שיטה לניהול IT, מבוססת על ניסיון מצטבר.
המתודה מגדירה תהליכי עבודה, נוהלי עבודה, משימות ורשימות שנועדו לגשר בין המטרות האסטרטגיות של הארגון לשיטת העבודה של אגף מערכות המידע.
שיטת העבודה המומלצת על ידי מתודת ITIL היא יצירת יחסי ספק-לקוח בין מומחי המחשוב למשתמשי המחשב והלקוחות, והתמקדות במתן שירות טוב.
בעזרת השיטה ניתן להקטין את מספר תקלות המחשוב ולטפל מהר בבעיות, תוך שמירת שביעות רצון הלקוחות.
המתודה מופצת בעולם על ידי פורום itSMF, שהוא מעין User Group של ITIL.
ראשי התיבות ITIL הוא סימן מסחרי רשום של חברת Exelos הבריטית.
זכויות היוצרים והטיפול בפיתוח והפצת המתודה הועברו ב-1.1.2014 מה-Cabinet Office הבריטי (לשעבר OGC - משרד המסחר הבריטי) לחברת Exelos.
כתוצאה מהתלות הגוברת של ממשלת בריטניה במערכות מידע יזמה סוכנות התקשורת והמיחשוב הבריטית (CCTA) מחקר על שיטת הניהול המועדפת ל-IT.
המוטיבציה שלהם הייתה למסד תהליכי עבודה סטנדרטיים שמתבססים על הניסיון שהצטבר במשרדי הממשלה ובשוק הפרטי, כדי להקטין את הנזקים מתקלות מחשב.
ספריית תשתיות ה-IT יצאה בסוף שנות ה-80 כאוסף של ספרים, כל אחד מתאר תהליך אחר בשרשרת אספקת שירותי מערכות המידע (ITSM).
מתודת ITIL נבנתה על בסיס מחזור PDCA ועקרונות הניהול של אדוארד דמינג (Plan-Do-Check-Act).
עד היום יצאו 4 גרסאות של ספרי ITIL:
גרסת ITIL V1.0 שיצאה בשנת 1989 והכילה 47 ספרים.
גרסת ITIL V2.0 שיצאה בשנת 1996 והכילה 8 ספרים.
גרסת ITIL V3.0 שיצאה בשנת 2007 והכילה 5 ספרים.
גרסת ITIL 2011 שיצאה בשנת 2011 והכילה 5 ספרים.
מתודת ITIL התחילה בשנת 1986 כ-GITIMM כלומר "שיטת ניהול תשתיות ה-IT הממשלתיות" (Government Information Technology Infrastructure Management Method), במטרה להקטין את עלויות התפעול של מערכות המחשוב, ואת הנזקים הנגרמים מתקלות מחשב.
הצעד הראשון של משרד המסחר הבריטי (OGC) היה לצאת במחקר בינלאומי ולאסוף את הפרקטיקות הניהוליות מכל העולם, ולרכז את התובנות על תהליכי ניהול IT בסדרה של ספרים.
בשל מספרם הרב של הספרים, והעובדה שנדרשה ספריה שלמה כדי להכיל אותם שונה השם ל"ספריית תשתיות ה-IT" כלומר IT Infrastructure Library.
הספרים של ITIL V1.0 לא הוכרזו בבת אחת, אלא יצאו אחד-אחד במשך השנים 1986-89.
בשנת 1994 התחילו ההדרכות הראשונות של ITIL, שכללו מבחני ההסמכה למשתתפי ההדרכה.
היקף אימוץ השיטה היה עלוב למדי בשנים הראשונות.
מורכבות השיטה, היקף החומר הרב, וכבדות השפה הבריטית חייבו שיתוף פעולה ל"עיכול" החומר.
בשנת 1996 הוקמה לראשונה עמותת המשתמשים הראשונה שנקראה itSMF, או "פורום ניהול השירות ב-IT" או: The IT Service Management Forum.
הפורום הוקם בבריטניה תחילה ובהולנד, ודווקא הסניף ההולנדי היה פעיל יותר בהפצת המתודה.
בשנת 1996 יצאה בעידודם ובהשתתפותם של חברי פורום itSMF גרסה חדשה למתודה: ITIL V2.0. גרסה 2 הייתה מצומצמת: 8 ספרים בלבד, כתובה בשפה קולחת, וערוכה בצורה שמסייעת ליישם את השיטה בארגונים.
עשרות אלפי ארגונים בעולם החלו לאמץ את שיטת הניהול המומלצת של ITIL.
ספקים גלובליים של תוכנות ניהול ל-IT התחילו להוציא גרסאות שהותאמו ל-ITIL.
חברת BMC, לדוגמה, הכריזה ב-2003 שה-Remedy הוא כלי לניהול IT שמבוסס על ITIL.
גם ספקי תוכנות הניהול האחרות (CA, IBM, HP) התאימו את הכלים שלהם למתודה.
בשנת 2005 הוכרז תקן ISO 20000, התקן שאפשר לחברות לבחון שהם פועלים בהתאמה לתהליכי ITIL, ולקבל הסמכה רשמית.
בשנת 2007 עברה המתודה "ריענון" נוסף, וגרסת ITIL V3.0 הייתה שינוי מהפכני: 5 ספרים שממקדים את ה-IT בשיטות לשיפור מתמיד.
בשנת 2011 יצאה הגרסה ITIL 2011 (ב-30.6.2011), וכיום כ-95% מהארגונים בעולם המערבי מאמצים לפחות תהליך אחד של המתודה.
ובשנת 2019 עומד לצאת "עדכון" שייקרא ITIL 4 שיוסיף סוגים שונים של הסמכות כגון ITIL Strategic Leader.
בארץ החל העיסוק ב-ITIL רק בשנת 1999. בני קמין, חלוץ מיישמי השיטה בארץ, היה הראשון ליישם את מתודת ITIL כשיטה לתפעול מערך השליטה-ובקרה בחברת החשמל.
יישום המתודה המשיך להתרחב כשבשנת 2004 יושמו בבנק לאומי תהליך לניהול השחרור לייצור (Release Management) ותהליך ניהול תצורה (Configuration Management) תוך הקמת ה-CMDB הראשון בארץ.
בשנת 2005 הוקם פורום itSMF הישראלי, והיו בו מאות חברים ששיתפו ידע ופעלו להרחבת המודעות ליתרונות המתודה.
הפורום היה פעיל עד שנת 2011. במהלך שנים אלה קיים הפורום 5 כנסים גדולים, ועשרות מפגשים חודשיים לשיתוף ידע.
החל משנת 2006 התחילו לקום בארץ חברות ליישום השיטה, לדוגמה חברת I-til Consulting.
חברות אלה משמשות כמנוע לקידום השימוש ב-ITIL.
מכרזים ממשלתיים החלו לדרוש התאמה ל-ITIL כתנאי לאספקת שירותי IT.
בשנת 2007 התחיל מכון התקנים הישראלי לבחון ארגונים מול תקן ISO 20000. מחלקת התמיכה של בנק הפועלים היה הגוף הראשון בארץ שקיבל הסמכה לתקן.
כיום ישנם בארץ ארגונים נוספים שהוסמכו ע"פ התקן.
המתודה מאומצת בעשרות ארגונים ישראליים, אך אחוז האימוץ בארץ עדיין נמוך מהמקובל בעולם.
בגרסה הנוכחית של מתודת ITIL ישנם 26 תהליכי עבודה ו-4 פונקציות, והם מרוכזים ב-5 ספרים שמתארים את השלבים במחזור החיים של שירותי ה-IT:
שלב תכנון מערך השירות - ITIL Service Design.
הספר הראשון "אסטרטגיית השירות" (ITIL Service Strategy) מספק הנחיות כיצד להבין את המטרות העסקיות והצרכים האסטרטגיים של הארגון, ומהם לתכנן ולפתח מערך ניהול ל-IT, שיוודא אספקת שירותי מערכות מידע מתאימים.
שלב זה במחזור החיים ממליץ למנהל מערכות מידע לתכנן תוכנית פעולה שתביא ערך עסקי לארגון וללקוחות ה-IT (המשתמשים).
זו מחשבה עסקית: לחשוב כמו לקוח, לא כאיש מחשוב, ולהביא תועלת למרות אילוצי משאבים, יכולות, טכנולוגיה וכדומה.
נדרש כאן תכנון וניהול אסטרטגי להקמת מערך IT ממוקד בעסקים, על-פיו מגדירים את פורטפוליו (סט) השירותים שיסופקו, מבוסס על הבנת צורכי הלקוחות, תוך עמידה במסגרת תקציב.
כאן מוגדרים הקשרים בין ה-IT לארגון, וכיצד שומרים עליהם.
בספר הראשון ישנם 5 תהליכים:
"תכנון מערך השירות" נועד לסייע בתכנון התשתית הניהולית שתבטיח אספקת שירותי ה-IT.
מספק המלצות על תהליכי ה"מטה" שיסייעו למנהל מערכות מידע לנהל את אגף מערכות המידע.
בעזרת תהליכים אלה אנו מוודאים שכל אחד מהשירותים שקיימים בקטלוג השירותים ינוהל ויסופק ללקוחות כשירותי מערכות מידע ברמת השירות כמוסכם, בביצועים ללא חריגות קיבולת, בזמינות גבוהה, ברציפות מלאה גם בשעות חירום, ברמת אבטחת מידע ראויה, ותוך ניהול הגורמים המטפלים וספקי השירות.
וכדי לוודא עקביות במתן השירות - אנו מתאמים בין כלל תהליכי שירות אלה.
בספר השני ישנם 8 תהליכים:
6. תיאום בין גורמי התכנון - Design Coordination,
"העברת שירות לייצור" נועד לטפל בגורם העיקרי לתקלות IT: טיפול בשינויים.
תהליכים אלה מספקים טיפול מלא במחזור חיי אפליקציה בדרכה מהפיתוח לייצור.
אנו נתחיל בתכנון פרויקטי היישום (בדומה לעבודתו של ה"PMO" או The Office of the CIO), ננהל כראוי את השינויים הנדרשים, נוודא שסביבת השינוי מוכרת והתצורה מנוהלת, ננהל את תהליך ההפצה, כולל ביצוע בדיקות כוללות, ולסיום נוודא שהתוצאה אכן מתאימה לדרישת השינוי שנתבקש.
במהלך הטיפול בשינוי מצטבר מידע רב, אותו ננהל על מנת למנוע חזרה על תקלות.
בספר השלישי ישנם 7 תהליכים:
19. בחינת ערך השינויים - Change Evaluation,
20. ניהול המידע על שירותי המחשוב - Knowledge Management.
"ניהול התפעול" מגדיר את תהליכי העבודה לתפעול השוטף של התשתיות הטכנולוגיות.
המלצות על הפעולות שיש לבצע כדי לשמור על רמת שירות גבוהה והתועלת לביזנס.
הספר מתאר כיצד לאסוף את המידע על האירועים שקרו, כיצד לנהל תקלות ולקדם את הטיפול בלקוחות, תוך אספקת כלים לשירות עצמי.
בעיות ינוהלו בתשומת לב מיוחדת.
הספר מחייב שכל לקוח יקבל גישה למידע, ותפעול ה-IT ינוהל בצורה מקצועית ושקופה.
בספר הרביעי ישנם 5 תהליכים וגם 4 פונקציות:
26. פונקציות תפעול מערכות המידע - IT Operation Functions:
"שיפור מתמיד של השירות" נועד לאתר, לבחון ולנתח הזדמנויות לשיפור השירות.
הספר מציג שיטות לבקרה על תהליכים, שימוש בהיסטוריית תקלות לשיפור איכות השירותים, תוך שמירה על התאמה של שירותי ה-IT לדרישות המשתנות של העסקים.
מחייב איסוף מדדים ובחינת המגמות, מבדקים, הערכות מצב, וסקרי שביעות רצון.
מוגדרת כאן שיטה בת 7 שלבים לשיפור, וכן הנחיות על שיטות איסוף מדדים והפקת תובנות ניהוליות לצורך שיפור מתמיד.
27. שיטת 7 השלבים לשיפור השירות - The 7 Steps Improvement
תקן ISO 20000 הוא התקן שבוחן האם יושמו תהליכי מתודת ITIL בארגון באופן מלא.
תקן CobiT, הבוחן את הניהול והבקרה של מערכות מידע ארגוניות, תוך ניהול סיכונים.
מידע נוסף אצל האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע
מתודת CMMI היא שיטה לשיפור ביצועי הארגון.
ל-CMMI יש גם מודול שעוסק במתן שירות.
ההבדל העיקרי בין תקנים אלה למתודת ITIL טמון בהבדל שבין "חובה" ל"המלצה".
התקנים מכילים בעיקר רשימות של נושאים בכל ארגון חייב לקיים על מנת לקבל הסמכה או "התאמה" לתקן.
התקנים לרוב אינם מפרטים את הסיבה לכל דרישה, ואינם מפרטים את כיצד יש ליישם את השיטה - זהו מידע שנמצא אצל יועצים בעלי ניסיון.
התקנים מסייעים לבחון את מצב קיים של ארגון.
מתודת ITIL היא רשימה של המלצות, כך שכל ארגון מאמץ רק את ההמלצות שמתאימות לו.
ספרי ITIL מכילים גם הסברים כיצד ניתן ליישם כל אחת מההמלצות, ואת הלוגיקה שמאחורי כל המלצה.
סיבה זו הפכה את ITIL למתודה פופולרית בעולם.
המתודה מסייעת ליישם ולשפר את מצב הארגון.
ISO 6346 הוא תקן בינלאומי לקידוד, זיהוי וסימון מכולות מטען.
קוד בעלות, הידוע בשם BIC code
עוד הוא קובע את קוד גודל וסוג המכולה, קוד מדינת מוצא וסימונים תפעוליים.
קוד הבעלות מורכב משלוש אותיות לטיניות גדולות המזהות את בעלי המכולה או מפעילה העיקרי.
קוד הבעלות רשום בלשכה הבינלאומית למכולות (צרפתית: Bureau International des conteneurs, ר"ת BIC), שמושבה בפריז.
הלשכה דואגת לקוד בעלות ייחודי לכל מפעיל מכולות.
זיהוי קטגורית הציוד נעשה בעזרת אחת האותיות הלטיניות הגדולות הבאות:
J - ציוד נלווה מתנתק למכולות מטען
Z - עגלות נגררות ומרכב.
המספר הסידורי מורכב משש ספרות אותן קובע בעל המכולה או מפעילה, המספקות זיהוי ייחודי למכולה בתוך צי המכולות של אותו מפעיל או בעלים.
ספרת הביקורת מורכבת מספרה אחת המאפשרת לוודא את דיוק התיעוד והשידור של קוד הבעלות ומספר הזיהוי.
לכל אות לטינית קיים ערך מספרי, החל מ-10 לאות A וכך הלאה (ללא המספרים 11, 22, 33):
ספרות המספר הסידורי נותרות ללא שינוי.
כל אחד מן המספרים כתוצאה מצעד החישוב הראשון מוכפל במספר שהוא תוצאת חזקה שבה בסיס החזקה הוא 2 ואילו מעריך החזקה הוא המיקום של המספר (החל מ-0) משמאל לימין.
הטבלה הבאה מדגימה את מעריכי החזקה והמכפילים המתקבלים בצעד החישוב השני:
סכם את כל המספרים המתקבלים בצעד החישוב השני
חלק את התוצאה המתקבלת ב-11
קח את החלק השלם של התוצאה
הכפל את המספר השלם ב-11
את התוצאה המתקבלת בשלב ד.
הפחת מן התוצאה בשלב א.: זוהי ספרת הביקורת!
אם ההפרש המתקבל הוא 10, אזי ספרת הביקורת היא 0. כדי להבטיח כי תוצאה חישובית כזו לא תתקבל, התקן ממליץ כי המספר הסידורי של המכולה צריך להיקבע באופן שלא יניב הפרש של 10 בסוף החישוב.
אולם קיימות מכולות הנושאות זיהוי ISO שאינו מתאים להמלצה זו ולכן תוכנות חישוב ספרת הביקורת צריכות להיות מתוכנתות אף לאפשרות זו.
מחיקת שבר עשרוני: 562 ד.
במהלך חיי המסחר קורה שמכולות נושאות סימני זיהוי שאינם מתאימים לתקן ISO 6346, אך עם זאת הן עומדות בתקני הבטיחות של האמנה הבינלאומית למכולות בטוחות (International Convention for Safe Containers, 1972 (CSC)).
בדרך כלל מכולות אלה אינן בבעלות חברת המטענים אלא בבעלות בעל המטען.
על מכולות כאלה יכול שלא יהיה קוד בעלות ולא קוד זיהוי קטגוריה ואף לא ספרת ביקורת.
במקרים כאלה אין זה מומלץ לנהוג על פי דרך החישוב של ISO 6346 כיוון שהדבר עשוי לגרום לתקלות בזיהוי למשנעי המטען ובמסופי המכולות, דבר שעלול לעכב את העברת המכולה ליעדה כתוצאה מכך שמערכות המחשב המפקחות על תנועת המכולות עלולות לתייג מכולה כזו כמכולה "אבודה".
ISO 6346 קובע קודים גם לגודל ולסוג המכולה.
כאשר אלה מופיעים על המכולה הם מוצגים ברצף.
הקודים מורכבים מן המרכיבים הבאים:
הספרה הראשונה היא קידוד אורך המכולה
הספרה השנייה היא קידוד רוחב וגובה המכולה
האותיות השלישית והרביעית מקודדות את סוג המכולה
להלן סקירה של הקודים הנפוצים ביותר:
קוד המדינה מורכב משתי אותיות לטיניות גדולות כפי שנקבע בתקן ISO 3166. הקוד מציין את המדינה שבה רשומה המכולה ולא את לאומיותו של בעל המכולה או מפעילה.
אותיות קוד המדינה צריכות להיות בגובה 100 מ"מ לפחות.
סימנים תפעוליים נועדו אך ורק כדי לצורך מתן מידע הנדרש לשינוע המכולות או למתן התראות ויזואליות.
סמל לציון מכולה המשונעת בדרך האוויר וביבשה
סימן המזהיר מסכנת חישמול ממעל
ציון גובה המכולה, למכולות מעל גובה של 2.6 מטר
ITO (ראשי תיבות של Indium Tin Oxide - תחמוצת אינדיום ובדיל) היא תמיסה מוצקה של תחמוצת אינדיום ושל תחמוצת בדיל, בדרך כלל 90% In2O3 ו-10% SnO2. זהו חומר שקוף וחסר צבע בשכבות דקות.
בשכבה עבה, צבעו בין צהוב לאפור.
בתחום התת-אדום הוא פועל כמראה.
זוהי אחת התחמוצות המוליכות השקופות הנפוצות ביותר.
השילוב בין תכונותיו כמוליך חשמלי לבין שקיפות, כמו תחמוצות מוליכות שקופות אחרות, דורש אופטימיזציה בייצור, משום שדרישות אלו סותרות: אם מרכזים בייצור נושאי מטען רבים כדי להעלות את המוליכות, נפגעת שקיפות החומר.
ריבוץ של שכבות דקות של תחמוצת אינדיום בדיל מתבצעת בעיקר על ידי טכניקות של נידוף בעזרת קרן אלקטרונים, אידוי פיזיקלי ועוד.
ISU-152 היה תותח מתנייע סובייטי שפותח במלחמת העולם השנייה ונבנה על בסיס השלדה של טנק הIS-2. כ-6,525 כלים מסוג זה יוצרו בין השנים 1943 ועד 1955 ואלו נשארו בשירות עד שנות ה-70.
מצרים רכשה לפחות חטיבה אחת של ISU-152 שלקחו חלק בקרבות במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
בעקבות ההצלחה של משחית הטנקים ה-SU-152 ופיתוחו של הטנק הכבד הסטלין, החליטו ב-NKTP (המועצה לתכנון סובייטי) לבנות שני דגמים חדשים של תותחים מתנייעים שיהיו מבוססים על השלדה של ה-IS-2 החדש.
המשימה ניתנה לצוותי תכנון בעיר התעשייתית צ'ליאבינסק, בשיתוף פעולה של ה-BAS (הלשכה לארטילריה ממוכנת) והגנרל פיודור פטרוב, מהנדס ארטילריה סובייטי.
ה-ISU-152 היה זהה לקודמו ה-SU-152 בתכנון, מלבד המבנה העילי המשוריין שהיה גבוה יותר ויותר מלבני עם פחות שיפועים בצדדים.
הדגמים הראשונים השתמשו במנוע דיזל בעל הספק של 520 כ"ס שאפשרו לטנק להגיע למהירות של 37 קמ"ש.
מקלע DShK בקוטר 12.7 מ"מ הותקן על הגג.
החימוש העיקרי היה תותח הוביצר 152 מ"מ ML-20 (כמו אצל ה-SU-152) באורך של 4.2 מטרים, שהורכב מעט ימינה במבנה העילי ויכל לצודד רק כ-12 מעלות לכל צד.
ל-ML-20 היה מהירות לוע של 600 מטרים לשנייה וטווח של עד 6,200 מטרים, עם יכולת חדירה של עד 124 מ"מ של שריון בטווח אפקטיבי של 1,000 מטר.
כל פגז שקל 48.7 קילו, וקצב האש היה 2–3 פגזים לדקה.
בטנק היה מקום רק ל-20 פגזים ואחד נוסף בקנה.
בסוף 1943 החלו המפעלים בייצור הטנק ושמו שונה ל-ISU-152.
התותח החדש התגלה לא אמין במבחנים, ובעיה נוספת הייתה אורכו – 7.620 מטר מה שהקשה על התמרון של הטנק.
באוגוסט 1944 התותח הוחלף בגרסה מתקדמת יותר – ה־BL-10 בקוטר 152 מ"מ ובאורך של 7.392 מטר, ולטנק נוספו מכלי דלק חיצוניים.
הדגם החדש נקרא ISU-152-2, אך גם הוא מעולם לא יוצר בגלל בעיות טכניות עם התותח, ובעקבות הופעתו של טנק ה־IS-2 החדש שהצליח להתמודד עם הקינג טיגר בקלות.
ה-ISU-152 דגם 1945 או אובייקט 704 (Объект 704) פותח בשנת 1945. החימוש העיקרי שלו היה תותח הוביצר 152 מ"מ ML-20SM מודל 1944, שלא עשה שימוש במפצה סטייה (שהגביר את כוח האש אך גרם לרתע חזק יותר), עם מהירות לוע של 655 מטרים לשנייה וטווח של עד 13,000 מטר.
החימוש המשני היה שני מקלעי DShK בקוטר 12.7 מ"מ, אחד הותקן על הגג והשני במקביל לתותח.
השריון בטנק היה עבה ומשופע יותר מקודמו.
בגלל החסרון במפצה סטייה והתקרבות המלחמה לסופה, זנחו המהנדסים הסובייטים את הטנק לאחר שרק אבטיפוס אחד הושלם.
פיתוח ה-ISU-152 המשיך גם אחרי המלחמה.
בשנת 1953 מהנדסים במפעל קירוב בלנינגרד פיתחו גרסה חדשה ומודרנית יותר תחת השם אובייקט Объект 241K) 241К).
המנוע הוחלף במנוע הטנק T-54. מכל הדלק הפנימי הורחב והכיל כ-920 ליטרים, וטווח הפעולה גדל ב-500 ק"מ.
מבחינה ארגונית היחידה העיקרית של ISU-152 הייתה רגימנט ארטילרי .
כל רגימנט הורכב מ-4 סוללות בנות 5 תומ"תים ותומ"ת אחד במפקדת הרגימנט (סה"כ 21 רכבים).
ממאי 1943 עד לסוף המלחמה הוקמו 56 רגימנטים כאלה.
ה-ISU-152 מילא שלושה תפקידים בשדה הקרב: משחית טנקים, תותח סער, וארטילריה ממונעת.
בשנת 1944, במהלך הצליחה של החזית האוקראינית השנייה בפיקודו של מרשל קונייב את נהר הויסלה, סייעו מספר חטיבות של ISU במתקפה.
כשהרגלים תקפו את עמדות הגרמנים, מזג האוויר הקשה והראות הלקויה מנעו כל סיוע של מטוסים וארטילריה לכוח המקדם.
בזכות הסיוע הצמוד של ה-ISU לרגלים הצליח הכוח התוקף להתקדם כ-12 קילומטרים ביום אחד.
באפריל 1944, ה-ISU הוכיח עצמו כמשחית טנקים מצוין מול השריון הגרמני בקרבות קשים שנערכו בהרי הקרפטים.
כוח בפיקודו של מפקד השריון המוכשר מיכאיל קטוקוב איבד את מרבית הטנקים שלו ועמד בפני מתקפת נגד של הגרמנים.
הוא הורה לחטיבה של ISU-152 לתפוס עמדות בגבעות, ובתוך מספר שעות הם הדפו את המתקפה של הגרמנים כשהם מסבים להם אבדות קשות.
ה-ISU שימשו לעיתים בתור ארטילריה ממונעת שהייתה חסרה אצל הצבא האדום, אך סבלו מקצב האש האיטי (2–3 פגזים לדקה) ומהטווח המוגבל בהשוואה לתותחי ארטילריה.
ב-15–16 בינואר 1945 הותקפו כוחותיו של גנרל רוקוסובסקי, מפקד החזית הביילרוסית ה-2 בפולין על ידי דיוויזיית העילית גרוסדויטשלנד, שהצליחה להדוף את הרוסים במתקפה מוצלחת.
שני גדודי ח"יר גרמניים שהתקדמו לעבר הקווים הרוסיים ליד הכפר בורווה, הופגזו קשות על ידי חטיבה עצמאית של ISU.
הצבא הזר הראשון שקיבל את ה-ISU-152 היה הצבא הפולני.
ב-1944 הסובייטים מסרו לפולנים כ-30 ISU.
כחלק מהסיוע הצבאי לברית ורשה, מסרה ברית המועצות מספר ISU-152 לצבא הצ'כוסלובקי לאחר תום המלחמה, ואלה נשארו בשירות עד סוף שנות ה-50.
בתחילת שנות ה-60, מצרים רכשה לפחות חטיבה אחת של ISU-152 שלקחו חלק בקרבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
מספר כלים כאלה נתפסו על ידי כוחות צה"ל בחצי האי סיני במהלך מלחמת ששת הימים ולא הוכנסו לשימוש, וכיום הם מוצגים במוזיאון יד לשריון.
iTunes Festival: London 2011 הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל.
האלבום יצא לאור ב-13 ביולי 2011, על ידי חברת התקליטים XL.
האלבום הוקלט במהלך הופעה חיה של אדל בבית העגול בלונדון ב-7 ביולי 2011
iTunes Live from SoHo הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל.
האלבום יצא לאור ב-3 בפברואר 2009, על ידי חברת התקליטים XL.
האלבום דורג במקום ה-105 במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200.
ITV היא חברת תקשורת מסחרית גדולה בבריטניה.
הרשת הוקמה ב-1955 בכפוף לרגולציה של סוכנות ממשלתית (ITA) Independent Television Authority על מנת לספק תחרות ל-BBC.
בתקופת שנים 1954–1961 חולקו 15 זיכיונות אזוריים ותחנות הטלוויזיה החלו לפעול.
מאז הרגולציה עברה כמה שינויים ומספר הזיכיונות השתנה והבעלות על הזיכיונות השתנה.
גם בהווה יש 15 זיכיונות שנמצאים בבעלות שתי חברות, כאשר הרוב נמצא בבעלות ITV plc שמפעילה שתי חברות בנות שפועלות באנגליה וצפון אירלנד.
ITV Plc עוסקת בהפקה ושידור משולבים.
היא פועלת באמצעות מגזרי Broadcast & Online ו-ITV.
מגזר השידור והאינטרנט עוסק בהזמנה ותזמון של תוכניות בערוצי ה-ITV, פרסום שיווקי ותוכניות וניצול זכויות מקוונות.
מגזר אולפני ITV עוסק בהפקת תכנות לערוצים של ITV ועבור שדרנים אחרים בבריטניה במגוון רחב של ז'אנרים של תוכניות.
החברה הוקמה ב-2 בפברואר 2004 ובסיסה נמצא בלונדון.
שניים מן הזיכיונות בבעלות חברת STV Group שפועלת באזור סקוטלנד.
במהלך 60 שנות קיומה הופקו מספר רב של תוכניות מקוריות שזכו להצלחה רבה.
חלק מהתוכניות שבמקור שודרו ברשת הגיעו גם לערוץ הילדים (דוגמת סייברנט) ולערוצים אחרים בישראל.
בשנת 2005 הם יצרו את הזיכיון "אי האהבה".
ISO 639 הוא תקן בינלאומי של ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) המקצה קודים בני אותיות אחדות לשפות העולם.
התקן מורכב ממספר חלקים, מהם 1, 2, 3 ו־5 אושרו עד כה.
ISO 639-1 מקצה קודים בני שתי אותיות ומייצג 185 שפות, למשל en עבור אנגלית ו־he עבור עברית.
ISO 639-2 מקצה קודים בני שלוש אותיות ומייצג מעל 450 שפות, למשל eng עבור אנגלית ו־heb עבור עברית
ISO 639-3 מקצה קודים בני שלוש אותיות ומייצג מעל 7704 שפות.
ISO 639-4 איננו רשימה, והוא כולל הנחיות לשימוש בתקן ועקרונות לקידוד השפות.
ISO 639-5 מקצה קודים בני שלוש אותיות ומייצג 114 משפחות שפות וקבוצות שפות.
הצעה לתקן ISO 639-6, שנדחתה, נועדה לאפשר קידוד של למעלה מ-21,000 ניבים.
ציון השפה במאפיין lang בתקן HTML של ארגון W3C.
ציון השפה של כל אחת מהמהדורות הלשוניות של ויקיפדיה (למעט מקרים חריגים אחדים של ויקיפדיות שהוקמו לפני שהתקן אומץ).
ISSN (ראשי תיבות באנגלית: International Standard Serial Number) הוא קוד מזהה בין-לאומי לזיהוי כתבי עת ופרסומים סדרתיים אחרים.
הקוד מכיל שמונה ספרות, שמופרדות באמצע בקו מפריד, ולצדן הכיתוב ISSN.
כתבי עת שמפורסמים הן בדפוס והן באופן אלקטרוני עשויים לקבל שני קודים מזהים, המובחנים באות הקידומת: e-ISSN או elISSN לפרסום אלקטרוני, ו-p-ISSN לפרסום בדפוס.
שיטת הזיהוי באמצעות ISSN נוסחה לראשונה כתקן ISO בין-לאומי בשנת 1971, ופורסמה כתקן ISO 3297 בשנת 1975. תת-ועדת ה-ISO שאחראית לתקן היא TC 46/SC 9.
מספרי ISSN מוקצים על ידי רשת של מרכזי ISSN לאומיים, הממוקמים לרוב בספריות הלאומיות.
בישראל יש לפנות למרכז ה-ISSN הבין-לאומי שבפריז – ארגון בין-ממשלתי שנוסד ב-1974 במסגרת הסכם בין אונסק"ו וממשלת צרפת.
המרכז מתחזק מאגר מידע של כל מספרי ה-ISSN ברחבי העולם, המכונה "מרשם ה-ISDS" (International Serials Data System) או "מרשם ה-ISSN".
קוד מזהה דומה ל-ISSN הוא ה-ISBN, המשויך לספר בודד במקום להוצאה עתית.
מספר ISBN עשוי להינתן לגיליון מסוים של כתב עת, בנוסף לקוד ה-ISSN של כתב העת.
בניגוד ל-ISBN, קוד ה-ISSN הוא מזהה אנונימי שמשויך לכותרת כתב העת, בלי מידע על המוציא לאור או על מקום ההוצאה.
מסיבה זו, ניתן מספר ISSN חדש לכתב עת כל אימת שהוא עובר שינוי משמעותי בכותרתו.
מספרי תקן בין-לאומיים - המרכז לספריות וספרות בישראל הוא הנציג הבלעדי של הארגונים הבין-לאומיים לאספקת מספרים לפי התקן הבין-לאומי: ISBN – לספרים ו-ISMN ליצירות מוזיקליות.
מכיוון שה-ISSN אינו משייך לגיליון מסוים, נוצר מזהה חדש, Serial Item and Contribution Identifier (SICI), המשתמש ב-ISSN הקיים ומוסיף לו ספרות שיאפשרו זיהוי גיליון, מאמר או מרכיבים אחרים (למשל, תוכן עניינים).
איתור כתבי עת באמצעות הקוד
מרשם ה-ISSN דורש רישום ואינו נגיש לכלל הציבור.
איתור מספר ISSN של כותר או איתור כותרים לפי מספר ISSN יכול להתבצע באופנים הבאים:
בגרסאות מודפסות של כתבי עת מופיע ה-ISSN לרוב בדף המידע על כתב העת.
קוד ה-ISSN מצוין לרוב באתר האינטרנט של כתב העת.
WorldCat מאפשר חיפוש בקטלוג לפי ISSN, באמצעות הוספת המחרוזת "מספר ה-ISSN המבוקש :issn" בשדה החיפוש.
הספרה הקיצונית מימין בקוד היא ספרת ביקורת, אשר יכולה לקבל את הספרות 0–9 או את התו X.
חישוב ספרת הביקורת מתבצע באופן הבא:
סוֹכְמים את מכפלות שבע הספרות השמאליות בקוד במיקומן, כשהמיקום נספר מימין לשמאל.
עבור ה-ISSN בדוגמה שלעיל יתבצע החישוב הבא:
מחשבים את מודולו 11 של הסכום שהתקבל: מחלקים את המספר ב-11 ומוצאים את השארית
אם לא התקבלה שארית, אז ספרת הביקורת היא 0; אחרת מחסרים את השארית מהמספר 11, והתוצאה שמתקבלת היא ספרת הביקורת.
ספרת הביקורת שהתקבלה לקוד שמתחיל בספרות 0378–595 היא 5.
ספרת ביקורת X משמעותה שבחיסור השארית מ-11 התקבל המספר 10 (שארית 1).
לבדיקה (הבקרה) יש לבצע את סעיף 1, הפעם עם ספרת הביקורת (אם הספרה היא X אז יש להוסיף לסכום את המספר 10).
התוצאה בחלוקה למספר 11 צריכה לתת שארית 0.
ISPRS או בתרגום לעברית: האגודה הבין־לאומית לפוטוגרמטריה וחישה מרחוק הוא ארגון בין־לאומי לא ממשלתי המאחד תחתיו את ארגונים העוסקים בתחום חישה מרחוק, פוטוגרמטריה, ותצלום אוויר.
האגודה נוסדה בשווייץ בשנת 1910. התוכניות המדעיות והטכניות של הארגון מאורגנות על ידי חמש ועדות המתכנסות בקונגרסים של הארגון.
כל ועדה של הארגון בחסות הארגון נבחרת לתקופה של ארבע השנים בין הקונגרסים.
נשיאי וסגני נשיאי הוועדות אחראים להקמתן של כ־60 קבוצות עבודה.
כל אחת מאלה, אחראית על קידום המחקר בנושאים מסוימים בתחום.
באמצע התקופה בת ארבע השנים נערכים כינוסים מדעיים על ידי כל ועדה.
בנוסף, קבוצות העבודה מקיימות גם כינוסים וסדנאות מחקר מטעמן.
האגודה הבינלאומית פועלת גם להוצאת ספרים ובמיוחד לפרסום מאמרים מדעיים ומקצועיים בשלושה מגזינים ידועים בתחום להם מעמד (אינדקס) גבוה מאוד.
בין היתר הארגון אחראי על קרן המעניקה תרומות ופרסים לקידום המחקר של חישה מרחוק, צילומי אוויר ופוטוגרמטריה.
בנוסף אחראית גם שיתוף פעולה בין־לאומי בין מדינות וקידום טכנולוגי בתחום.
IS הופ הייתה להקת היפ הופ ישראלית, אחת הראשונות שפעלו בישראל.
חברי ההרכב היו ליהוד שמואלי ושי גולדנברג.
ב-1994 הקימו שמואלי וגולדנברג את הצמד "IS הופ" (קיצור של "Israeli Hip Hop") ששילב אלמנטים ישראליים לסגנון ההיפ הופ.
השניים כתבו את המילים של כל שיריהם.
לאחר שהפיקו שני שירים בצורה עצמאית ואף צילמו קליפ, הוחתם הצמד ב-NMC בתחילת 1995.
אלבומם היחיד של IS הופ נקרא "באתי לא בזמן" והופק על ידי יואב שדמה וליהוד שמואלי ויצא ב-1995. להיטי האלבום, "יש לו מסיבה", "שיר השכונה" ו"כוס תה", זכו להשמעות רבות ברדיו, אך המכירות של האלבום היו נמוכות ובשל כך הצמד הפסיק את פעילותו בתוך זמן קצר.
ב-2001 הקליט גולדנברג עבור קווי זהב 012 בהפקת משרד הפרסום מקאן – קשר בראל ג'ינגל הידוע בשם "דודי התותח".
הביטוי "דודי התותח" הפך למטבע לשון ובעקבות הצלחתו הוקלט סינגל באורך מלא על ידי הליקון.
מאוחר יותר זכה הג'ינגל בפרס "קקטוס הזהב" בקטגוריית "קמפיין השנה".
ב-1999 הוציא שמואלי סינגל חדש בשם "IS הופ" בהשתתפות מאיה מור, אך הסינגל לא נחל הצלחה.
ליהוד שמואלי נפטר ב-2 באפריל 2023.
המערכת המשולבת למידע טקסונומי היא שותפות אמריקנית של סוכנויות פדרליות שנועדה לספק מידע עקבי ואמין על הטקסונומיה של מינים ביולוגיים.
המערכת הוקמה במקור בשנת 1996 כקבוצת סוכנויות ממשלתיות פדרליות של ארצות הברית, אך לימים הפך לגוף בין-לאומי, עם סוכנויות ממשלתיות של קנדה ומקסיקו.
מסד הנתונים שואב מידע מתוך קהילה גדולה של מומחים לטקסונומיה.
צוות התוכן הראשי שוכן במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע ושירותי ה-IT מסופקים על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בדנוור.
ההתמקדות העיקרית של ITIS היא במינים צפון אמריקאים, אך קבוצות רבות הן בין-לאומיות ו-ITIS ממשיכה לשתף פעולה עם גורמים בינלאומיים אחרים כדי להגדיל את הסיקור העולמי שלה.
המערכת המשולבת למידע טקסונומי מספקת מאגר מידע אוטומטי של שמות שכיחים ומדעיים למינים שונים.
ה-IT-1 "דרקון" או אובייקט 150 Истребитель танков-1, "איסטרביטל טנקוב-1", מילולית: "משחית טנקים-1") הוא טנק טילים סובייטי, שהתבסס על התובה של ה-T-62 אשר נכנס לשירות בשנת 1968.
ה-IT-1 ירה טילי נ"ט מונחי רדיו שעוצבו במיוחד מדגם 3M7 "דרקון" ממשגר חבוי אשר התרומם מתוך הצריח בעת מצב ירי.
הטנק ראה שירות מוגבל בין 1968 ל-1970. השטח המת הגדול מסביב לטנק, שנוצר עקב הטווח המינימלי של הטילים בשילוב עם כמות התחמושת המוגבלת, הפכו את הטנק ללא פופולרי בקרב הצבא.
בסופו של דבר הטנקים הוסבו לטנקי חילוץ ובנוסף פותחה גם גרסה מונעת בטורבינה הנקראת IT-1T.
פיתוח טנק הטילים אובייקט 150 החל ב-1957 על בסיס תובת ה-T-62. באפריל 1964 נערכו ניסויים בשני אבות-טיפוס של ה-IT-1.
טילי הטנק נשמרו בקפסולות מלבניות.
בעת מעבר למצב ירי, משגר הטילים, אשר היה מקופל בתוך הצריח, התיישר מתוך הטנק יחד עם החימוש על קן השיגור.
קפסולת הטיל נפלטה, כנפי הטיל התיישרו והתקבעו והטיל היה מוכן לשיגור.
ב-22 ביולי 1960 התבצעה תצוגת טכנולוגיות חדישות בתחום החימוש והציוד הצבאי בפני הנהגת המדינה בראשות יו"ר מועצת השרים ומנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב.
חרושצ'וב, אחרי התייעצות עם יועציו הצבאיים, דרש מהמפתחים לשנות את אופן הירי כך שהטיל ישוגר מתוך תותח וכנפיו יתיישרו תוך כדי מעוף.
התחמושת תוצב במחסנית מסוג תוף בצריח עם טען אוטומטי.
ההגיון מאחורי הדרישה התבסס על קיצור קצב הטעינה והגדלת המהירות ההתחלתית של הטיל, אשר תשפר בתורה את יציבותו.
קרצב התנגד לדרישות בטענה כי הטכנולוגיות הקיימות לא מאפשרות יישור כנפיים מבלי לפגוע בשליטה על הטיל.
על פי דבריו, הטיל היה צונח לקרקע עם היציאה מהקנה.
זאת ועוד הדבר היה מאלץ לשנות את כל מערכת בקרת האש ופריסת הרכיבים בצריח הטנק.
הוספת התוף לחלל הטנק הייתה גורמת לאי-נוחות אצל הצוות, מכיוון שלתותחן לא היה נשאר מספיק מקום בהתחשב גודל הצריח הקיים.
בסופו של דבר חרושצ'וב אישר את הפרויקט כפי שהוצג לו, ללא צורך בשינויים, ובירך את קרצב על השלמת המשימה בהצלחה.
בהמשך, ב-14 בספטמבר 1964, התבצעה הדגמת יכולת מערכת נשק ה"דרקון" בפני הנהגת המדינה.
פסטרנק אשר היה מעורב בפיתוח המערכת והתותחן המוכשר ביותר מבין שאר המועמדים (יתרה מכך במשך זמן רב פסטרנק היה היחיד שהצליח להגיע לביצועים טובים עם הטיל).
במהלך ההדגמה פסטרנק, תוך כדי נסיעה, פגע זו אחר זו בשלוש מטרות משוריינות שנעו במרחק 3 קילומטר.
בראות כל זאת חרושצ'וב מיד הגיע למסקנה כי אם טנקים יכולים להיפגע מטילים בכזאת קלות, אז אין צורך מעשי בהם.
למחרת, ב-15 בספטמבר, דיווח חרושצ'וב מול הקרמלין: "אתמול ראיתי באיזו יעילות מושמדים טנקים שנמצאים כבר בתנועה.
עם טילי נ"ט כאלה טנקים כבר לא נחוצים!".
עם זאת המעצבים עצמם, ובראשם קרצב, אשר הכירו את היכולות האמיתיות של מערכת הנשק, התייחסו בצורה הרבה יותר סקפטית בנוגע לרעיון החלפת הטנקים הרגילים בטנקי טילים.
הדחתו של חרושצ'וב מהשלטון הפריעה למימוש התוכנית לפריסה מלאה של הדגם בשורות הצבא, והעבודה על ה-IT-1, כמו במקרים נוספים של טנקי טילים אחרים, הושעתה ברובה והמשיכה בקצב איטי בהרבה.
עד סוף 1964 בוצעו 94 שיגורי ניסוי של טיל ה"דרקון" וב-1965 הושלם שלב התכנון.
על פי תוכנית הצבא, אוגדות ממוכנות שהוצבו באזורים בעלי תוואי שטח בעייתיים לטנקים היו אמורות להיות מצוידות בגדודים נפרדים של משחיתי טנקים.
רק שני גדודים כאלה הוקמו: אחד בפיקוד המרחבי של בלארוסיה, והשני בפיקוד המרחבי של הקרפטים.
בתהליך הבדיקה וההפעלה, מערכת הטילים הראתה דיוק גבוה - עד 96.7%.
עם זאת פגמי התכנון שלו- מידות ומסה גדולות, תובה מיושנת, שטח מת גדול, טווח אש מוגבל וכו' גרמו להוצאת ה-IT-1 מהשירות.
בסופו של דבר יוצרו כ-200 כלי רכב אשר לא ראו שירות בשדה הקרב ולא יוצאו למדינות אחרות.
צוות ה-IT-1 כלל שלושה תפקידים: נהג, תותחן ומפקד הטנק.
תובת הטנק הורכבה מלוחות מתכת מרותכים, והושאלה מה-T-62. צורת הצריח הייתה כמעין חצי ספירה שטוחה הדומה לצריח ה-T-62, אך בעלת צללית יותר נמוכה.
הצריח כלל פתח למשגר ה-2K4 "דרקון" וטען אוטומטי החמוש ב-12 טילי נ"ט מונחים מסוג 3M7. עוד 3 טילים נמצאו באחסון נפרד.
בתור כוח אש משלים, הוצב מקלע מקביל מדגם ПКТ) PKT) בקוטר 7.62 מ"מ הכלל 2,000 כדורים.
צידוד הצריח היה יכול להתבצע ידנית או באמצעים אלקטרוניים.
מערכת האש כללה טילי נ"ט מונחים, מערכת טעינה ושיגור, כוונות יום ולילה, מייצב מסוג 2ЭЗ) 2EZ) ותחנת הכוונה ושליטה.
מכלול התקן השיגור, שכלל את כוונות היום והלילה, אנטנה, מקלע ה-PKT ומאיר הכוונת הלילית, יוצב במישור האנכי, והצריח- באופקי.
הנחיית הטיל הייתה חצי אוטומטית ונעשתה דרך רדיו.
הטיל הונחה דרך רדיו, באמצעות אחת מכל הקומבינציות האפשריות של 7 תדרים ו-2 קודים.
הדבר הבטיח שרכבים באותה היחידה לא יפריעו אחד לשני.
בממוצע, המטרה נפגעה בניסיון הירי הראשון או השני.
טעינת משגר הטילים נעשתה בצורה אוטומטית.
הפעלת הטען האוטומטי נעשתה בלחיצת כפתור בכוונת היום.
לפני שיגור הטיל נקבע המרחק למטרה והוזן לכוונת.
לאחר מכן המפעיל, תוך השארת הכוונת על המטרה, לחץ על כפתור השיגור.
בתחילת המעוף יצא הטיל בזווית אנכית של '3°20 (3 מעלות ושליש) יחסית לקו הראייה למטרה, בעוד שהסטייה האופקית הייתה תלויה במהירות הרוח.
במקביל לכך נלקחה בחשבון מהירות הרוח והצריח תיקן את כיוונו לכיוון המטרה.
עם עזיבת הטיל את קן השיגור התקפל המשגר בחזרה אל תוך הצריח וחריץ הכוונת כוסה באופן אוטומטי למשך 1.5 שניות.
הסיבה לכיסוי הכוונת היא פשוטה.
במהלך ניסויים ב-1965, לאחר ששיגרו את הטיל, ההדף ממערכת הנעת החימוש העיף שלג מקדמת הטנק על הצריח וחריץ הכוונת, מה שהפך את הנחיית הטיל לבלתי אפשרית.
בחצי השנייה הראשונה הטיל עף באופן לא מונחה.
בזמן הזה כוח הכבידה והרוח הצידית הורידו ויישרו את הטיל עם קו הראייה למטרה.
מאותו הרגע נקבעו קואורדינטות הטיל באופן אוטומטי, פקודות רדיו מוצפנות שוגרו לכיוון הטיל שם התקבלו, פוענחו והוזנו לכנפי ההיגוי.
25.5 שניות לאחר שיגור הטיל המערכת חזרה למקומה וניתן היה לבצע טעינה ושיגור נוספים.
מפרט טכני (טיל ה-3M7 "דרקון")
רוחב (כולל כנפיים מייצבות): 860 מ"מ
iTunes Festival: London 2012 הוא המיני-אלבום הראשון של הלהקה הבריטית–אירית ואן דיירקשן.
המיני-אלבום יצא לאור ב-20 בספטמבר 2012, על ידי חברת התקליטים סוני.
המיני-אלבום הוקלט במהלך הופעה חיה של הלהקה בבית העגול, בלונדון, הממלכה המאוחדת.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורארצות הברית 20 בספטמבר 2012 הורדה דיגיטלית סוניהולנדבריטניה
התקן פורסם על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) ב-1 בפברואר 2007.
תקן ISO 639-3 מתווסף על הקודים בתקן "ISO 639-2 אלפא-3" במטרה לכסות את כל השפות הטבעיות המוכרות.
עם זאת, התקן אינו כולל שפות משוחזרות כגון פרוטו-הודו-אירופית.
הקודים בתקן 3–639 מיועדים לשימוש כקודי מטא-דאטה במגוון רחב של יישומים.
הוא בשימוש נרחב במערכות מחשב ומידע, כמו האינטרנט, שדורשות תמיכה בשפות רבות.
בארכיונים ובאחסוני מידע אחרים התקן משמש לקִטְלוּג מערכות, ומסייע לציין עבור כל משאב במערכת – באיזו שפה הוא או באיזו שפה הוא עוסק.
הקודים משמשים לעיתים קרובות גם בכתיבת מחקרים בלשניים, למשל, כדי להבהיר שמות שפה רב-משמעיים או שאינם ייחודיים לשפה מסוימת.
ISO 639-3 כולל את כל השפות בתקן ISO 639-1 ואת כל השפות הפרטניות בתקן ISO 639-2. שני התקנים הראשונים בסדרה, 639-1 ו-2–639, התמקדו בשפות מרובות-הדוברים, המיוצגות רבות בספרות המחקר.
מכיוון שתקן 2 כולל גם קבוצות שפות, וחלק 3 לא, הרי ש-ISO 639-3 אינו כולל בתוכו את כל ISO 639-2. במקרים שבהם תקן 2 מציע שני קודים לאותה שפה, האחד "B" ("ביבליוגרפי", השם הזר לשפה) והשני "T" ("טרמינולוגי", המונח הילידי לשפה), קוד 3–639 נוקט באופציית T הילידית .