tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נולדה בשם אלונה אקווע באשקלון, כבת בכורה מבין ארבעה ילדים ליוסף ותמר אקווע, שעלו לישראל מתימן במסגרת מבצע על כנפי נשרים.
בגיל 14 עברה ללמוד במדרשיית עמליה שבירושלים.
כעבור ארבע שנים, חזרה לעשות שירות לאומי בעיר הולדתה.
למדה באוניברסיטה העברית לתואר ראשון ושני בהיסטוריה של המזרח התיכון.
במהלך לימודיה הכירה את אלי ברקת, אז סטודנט למתמטיקה ומדעי המחשב, ומאוחר יותר בעלהּ.
ב-1996 עברה להתגורר בעמק הסיליקון בארצות הברית עם בעלהּ, שהפך לאיש עסקים.
יחד עם אחיו, ניר ברקת, היו שני האחים מהמשקיעים הראשונים בחברת ההיי-טק צ'ק פוינט, והקימו את קרנות ההון סיכון BRM ו-IVN.
בשמונה השנים שבהן התגוררה המשפחה בארצות הברית, החלה ברקת בפעילות בתחום הפילנתרופיה.
בין היתר, הפכה לחברת הנהלה בקרן IVN, שמימנה גם מיזמים חברתיים, והייתה פעילה בארגון איפא"ק ובפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו.
ב-2004 שבה עם משפחתה לישראל.
קשריה עם איש העסקים לוני הרציקוביץ', אז הבעלים של קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב, הביאו אותה לשקול להיכנס עמו לשותפות במכבי תל אביב.
ברקת הייתה שותפה להקמת מכון מחקר באוניברסיטת תל אביב ביחד עם קרן רש"י, שם הכירה את אלי אלאלוף, מנכ"ל הקרן באותה תקופה ודמות ידועה בבאר שבע.
אלאלוף שכנע אותה לרכוש את קבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע, ששיחקה באותה עת בליגה השנייה בטיבה בארץ (הליגה הלאומית).
בקיץ 2007, שבועות ספורים לפני פתיחת העונה, הושלמה עסקת רכישת הקבוצה מידי הבעלים הקודם, אלי זינו, וברקת הפכה לאישה הראשונה בישראל שמשמשת כבעלים של קבוצת כדורגל.
בניהול הקבוצה שמה ברקת דגש מיוחד על מחלקת הנוער, על הפעילות החינוכית ועל החיבור לקהילה.
במרץ 2010 הודיעה על עזיבת הקבוצה בתום העונה, לאחר שמספר אוהדים של הקבוצה ניסו לתקוף את מאמן הקבוצה, גיא עזורי.
כחודשיים לאחר מכן הודיעה כי חזרה בה, וכי היא נשארת בקבוצה, לאחר שראתה בקרב האוהדים שינוי מן הקצה אל הקצה.
במאי 2016 הגשימה את שאיפתה להוביל את קבוצתה לזכייה באליפות ליגת העל והחלה דרכה בליגה האירופית שם קבוצתה העפילה לשלב 32 הגדולות.
באפריל 2017 הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות שנייה ברציפות ובמאי 2018 לאליפות שלישית ברציפות.
בשנת 2017 הייתה לאחת מהזוכים בתואר יקיר באר שבע, שהוענק לה על-ידי ראש העיר.
בשנת 2018 זכתה בתואר הבעלים של העונה, מטעם אתר ONE ואיגוד השחקנים.
לאחר שלוש שנים רצופות בהן זכתה באליפות, נקלעה הקבוצה למשבר וירדה למעמד קבוצת צמרת בליגת העל.
בעונת 2019–2020 גרם המשבר ביכולת להחלפת מאמנים: ברק בכר, שהוביל את הקבוצה לזכייה בתוארי האליפות, סיים את תפקידו בחלון העברות של חודש ינואר 2020, ובמקומו מונה יוסי אבוקסיס לתפקיד המאמן.
חברת הנהלת הוועד האולימפי בישראל.
ב-2005 הצטרפה לתנועת "שובי", תנועת נשים לעידוד יציאת צה"ל מעזה, הייתה שותפה לקבלת ההחלטות ואף תרמה אלפי שקלים לקידום המהלך.
ב-7 בפברואר 2019 הצטרפה למפלגת הימין החדש לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת ושובצה במקום השלישי ברשימה אך לא נבחרה לכנסת לאחר שמפלגתה לא עברה את אחוז החסימה.
מתגוררת עם בעלה אלי ברקת, ושלושת ילדיהם, בשכונת צהלה בתל אביב.
גיסהּ (אחיו של בעלהּ) הוא חבר הכנסת ושר הכלכלה והתעשייה מטעם "הליכוד", ניר ברקת.
על פי דירוג פורבס, ב-2019 הונה של ברקת מוערך בשווי של כ-460 מיליון שקל.
אלון שטיין (נולד ב-4 בינואר 1978) הוא כדורסלן עבר ומאמן ישראלי בעל אזרחות גרמנית, ששיחק בעמדת הגארד ומשמש כמאמן של הנוער על במחלקת הנוער של הפועל חולון.
שטיין גדל באבן יהודה, בה הפך לבן טיפוחיו של רלף קליין שהגדיר אותו "שחקן הנוער הטוב ביותר בארץ".
הוא שיחק בקבוצת הילדים של מכבי דרום, ולאחר שקלע 60 נקודות במשחק גמר גביע המדינה לילדים עבר לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב.
בנוסף, למד שטיין במגמת הכדורסל של תיכון קריית שרת בחולון.
שטיין הצטרף להפועל גליל עליון בשנת 1995, בהדרכתו של דייוויד בלאט ושיחק בשורותיה עד 1999. לאחר שנה במכבי קריית מוצקין חזר לשחק בגליל עונה נוספת, בטרם עבר להפועל תל אביב לקראת עונת .
בשנת 2001 עבר שטיין לשחק במדי רטיופארם אולם מהליגה הגרמנית, בה לא היה נחשב לשחקן זר בזכות הדרכון הגרמני בו הוא מחזיק.
לאחר מספר שנים בהן שיחק בגרמניה, שווייץ והולנד חזר שטיין לישראל בשנת 2007 והצטרף לשורותיה של הפועל באר שבע מהליגה הלאומית.
בעונת הוא חזר לשחק בשווייץ במדיה של לוגאנו טייגרס ובשנת 2012 הצטרף למכבי תל אביב שבסופה פרש מכדורסל.
לאחר הפרישה עבד כמאמן מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובאוגוסט 2013 מונה לתפקיד עוזר מאמן שני במכבי תל אביב.
בסיום עונת 14/15 סיים חוזה שמכבי בחרה שלא לחדש.
בקיץ 2015 מונה לעוזר המאמן השני בנבחרת ישראל.
בקיץ 2016 מונה לעוזר מאמן בבני הרצליה שם שימש כ-3 שנים.
בקיץ 2019 מונה שטיין למאמנה של הפועל חבל מודיעין, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-13 המוביל לליגה הארצית עם מאזן של 8 ניצחונות ו-14 הפסדים אך נשארה בליגה עקב ביטול היורדות.
ביוני 2020 מונה שטיין למאמנה של מכבי הוד השרון במקומו של נתי כהן.
אלונה איב (נודעת גם בשם אלנה איב, ברוסית: Алёна Ив; נולדה ב-30 בנובמבר 1979) היא שחקנית ובמאית ישראלית.
זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר לשנת 2020 על תפקידה בסרט "אסיה".
נולדה בשם אליונה אובסייניק (Алёна Овсянник) בסנקט פטרבורג שבברית המועצות דאז, להוריה לודמילה ואלכסנדר, סטודנטים באוניברסיטה הטכנולוגית.
עם סיום לימודים הוריה עברו לעיר טיחווין, שם נולדו לה עוד שתי אחיות.
בילדותה למדה בבית ספר למוזיקה, ניגנה בפסנתר והייתה בנבחרת הילדים העירונית בהחלקה על הקרח.
בראשית שנות התשעים, עם נפילת ברית המועצות, עברה המשפחה לבלארוס, משם הגיעו הוריה במקור ושם הם מתגוררים עד היום.
בשנת 1994, בגיל 14, עלתה לישראל במסגרת פרויקט נעל"ה.
את העלייה התחילה בקיבוץ משמר העמק, שם למדה עברית בשנה הראשונה,
ואז עברה לתיכון למדעים ומוזיקה על"ה בהרצליה.
למדה במגמות פיזיקה ומחשבים והמשיכה לנגן בפסנתר.
בין חבריה לכיתה הייתה השחקנית אנה סטפן.
הן עלו לישראל ביחד באותו מטוס והיו שותפות לחיים וללימודים בקיבוץ ובתיכון בהרצליה.
ב-1998 התקבלה איב ללימודים גבוהים בפקולטה למתמטיקה שבטכניון.
במהלך הלימודים למדה גם גרמנית, והייתה חברה בנבחרת האתלטיקה הקלה.
במהלך לימודיה לתואר הראשון החלה להתעניין בתחומי הקולנוע והתיאטרון והרבתה לקרוא בנושא.
בסופו של דבר נשרה מהלימודים לפני שסיימה את התואר, ועברה להתגורר בירושלים.
בשנת 2004 החלה ללמוד בימוי קולנוע וטלוויזיה במכללת הדסה בירושלים.
בתקופת הלימודים הפיקה וביימה סרטים קצרים, בהם Color Correction (2005), עליו זכתה בפרס על בימוי קולנוע מטעם קרן שרת אמריקה ישראל; הסרט השתתף בפסטיבל לסרטי וידאו Platforma '06 באתונה.
במסגרת לימודי קולנוע השתתפה בשיעורי משחק בהנחייתה של יוספה אבן-שושן, אשר מאוד עודדה אותה להתמקד במשחק מקצועי, וליהקה אותה לתפקיד ראשי בסרט הקצר "ג'וניור" של יוסי אסנפי (2006).
הסרט היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל חיפה ובפסטיבל הקולנוע ירושלים.
עם תום לימודי קולנוע עברה איב לתל אביב, והצטרפה לצוות אימפרו – הסטודיו למשחק מול מצלמה של אבי מלכה.
בסטודיו עבדה כעוזרת במאי ומפיקה בפועל בסרטים העלילתיים שצולמו בבית ספר, לצד אנשי מקצוע מתחום הבימוי לתיאטרון ולקולנוע: אילן מוסקוביץ', מיטקו בוזקוב ועוד.
בנוסף למדה משחק מול מצלמה בסדנאות ערב.
בשנת 2008 איב הצטרפה לצוות פעלולני הקולנוע "Stunt Academy" בניהולו של דמיטרי אוסמולובסקי.
בשנת 2014 עזבה את התחום.
ב-2010–2011 עבדה בתיאטרון גשר כעוזרת במאי, בין היתר לצד יבגני אריה בהצגה "סונאטת קרויצר".
משנת 2013 עבדה עם איגור ברזין בתיאטרון מלנקי בתחום הפקות וידאו בתיאטרון.
בנוסף ביימה והפיקה סרטים קצרים, קליפים מוזיקליים ועוד.
בשנת 2010 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "בלו נטלי" ששודרה בערוץ Yes Drama HD.
על תפקיד זה הייתה מועמדת פעמיים לפרס שחקנית השנה בטלוויזיה הישראלית - 2011 ו-2013.
בשנים 2011–2012 שיחקה בהצגה המבוססת על המחזה "דון ז'ואן", בבימוי של אלכסנדר מורפוב בתיאטרון גשר, שם גילמה את דמותה של דונה אנה.
לאחר מכן לקחה חלק בתפקידים שונים במשחק לקולנוע ולטלוויזיה.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד ראשי בסרטה של דינה צבי-ריקליס "ברקיע החמישי", על פי ספרה של רחל איתן.
בשנת 2016 לקחה חלק ב"גיבורה" - פרויקט שיזמו אצרו וניהלו אומנותית מיכל ויניק ומיה דרייפוס, במאיות, תסריטאיות, יוצרות ומרצות בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
הסרט הוקרן בפסטיבל סרטי הסטודנטים הבינלאומי של אוניברסיטת תל אביב.
הצטלמה בפרסומות וקליפים ובפרויקטים שונים של אמני צילום סטילס.
ב-2020 היא כיכבה בסרט הדרמה דובר העברית ורוסית של הבמאית רותי פרי-בר "אסיה", לצדה של שירה האס.
השתיים זכו בפרסי אופיר לשחקנית הראשית ושחקנית המשנה הטובות ביותר.
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, הצלם נמרוד גולן.
שנה סדרה הפקה תפקיד מידע נוסף 2015 הצורף HOT, מי.טי.וי.
שנה הצגה תיאטרון מחזאי במאי תפקיד 2012-2011 דון ז'ואן תיאטרון גשר מולייר אלכסנדר מורפוב דונה אנה
שנה סרט הנפשה במאית תפקיד פרס 2011 יקטרינה הגדולה אנה קונצמן יקטרינה פרס אלי גלפנד לסרט ההנפשה הטוב ביותר, פסטיבל חיפה 2011.
שנה שם השיר זמר במאי/ת 2010 זה לא הולך לקרות שיר דויטש עומר רייס 2010 Is It Alright מאיה איזקוביץ ג'קי ברמן
השנה שם התערוכה שם הצלם/ת2016David Scouri Portraitsדויד סקורי 2014 תמי עמית 2013 חדר שרון דרעי 2010 הקדושה אנה גרינבנד 2009 אבסינת אנה גרינבנד 2009 שטח אפור תומר קאפ 2008 everything between that is עמית ברלוביץ
שנה שיר זמר 2011 שקט מיכאל גוטליב 2009 שבת מיכל רוט
שנה שם הסרט פסטיבלים ופרסים 2014 Aeon City 2013 ליתה 2006 Autumn Story.
פרס על בימוי ממפעל מלגות קרן שרת אמריקה ישראל
אלון איסר רוזן (נולד ב-29 בינואר 1981) הוא איש ציבור ואיש עסקים ישראלי, מייסד חב' Elements ומנכ"ל החברה.
היה המנכ"ל בפועל של המשרד להגנת העורף.
רוזן נולד בכפר אז"ר ובגיל צעיר עבר להתגורר ביבנה שם התחנך בבית הספר התיכון ע"ש גינסבורג.
שירת כלוחם בחיל התותחנים וסופח לתפקיד רס"פ ביחידה שהוקמה בחיל באותה תקופה.
שוחרר מוקדם עקב פציעה במהלך שירותו שהצריכה ניתוח ושיקום במשך כשנה.
סיים תואר ראשון בממשל וחברה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
החל את פעילותו הציבורית בגיל 22 כאשר נבחר לחבר במועצת עיריית יבנה מטעם מפלגת "יבנה שלנו" בראשות צבי גוב-ארי, ראש עיריית יבנה ובמקביל שימש במגוון תפקידים בהם- יו"ר אגודת הסטודנטים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו, סגן ומ"מ יו"ר ארגון הסטודנטים בישראל ויו"ר עמותת "אנוש" ביבנה.
לאחר מכן, חבר לח"כ מתן וילנאי וליווה אותו במגוון תפקידיו בממשלת ישראל החל משנת 2007 כסגן שר הביטחוןועד פרישתו באוגוסט 2012 לאחר סיום תפקידו כשר להגנת העורף בעקבות מינויו לשגריר ישראל בסין.
במסגרת תפקידו כראש המטה של השר להגנת העורף שימש רוזן כמזכיר "ועדת ליבנה" אשר בראשה עמד האלוף במיל' זאב ליבנה, הוועדה עסקה בחלוקת תחומי האחריות והסמכויות בין משרד הביטחון למשרד להגנת העורף.
עם הקמת המשרד (הכפוף למשרד הביטחון) מינה וילנאי את רוזן למנכ"ל בפועל.
רוזן חבר בהנהלת עמותת "ציוני ישראל" למען קידום הגיוס של בני הקהילה האתיופית בישראל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
רוזן חבר בלשכת המסחר ישראל קוריאה הדרומית.
בין השנים 2007-2003 שימש חבר דירקטוריון בחברת "קסם – מישר בע"מ".
מכהן כמנכ"ל חברת Elements שהוקמה לאחר פרישתו של רוזן מהמשרד להגנת העורף, החברה עוסקת בניהול פרויקטים וייעוץ אסטרטגי לגופים, חברות, ממשלות וארגונים בתחומי הגנת המולדת והעורף.
אלונה לא הוא ספר ילדים פרי עטה של הסופרת רימונה די-נור.
את האיורים יצר הקומיקסאי מישל קישקה.
הספר יצא בהוצאת כתר בשנת 1995.
אלונה, גיבורת הסיפור, היא ילדה עקשנית שמסרבת לכל הצעה.
היא אינה מגלה כל גמישות ועומדת על שלה בנחישות.
המצב נשאר כך עד לקראת סוף הסיפור, כאשר אלונה מגלה גמישות שטרם נראתה אצלה.
כל סירוביה מסתיימים כליל בבואו של הלילה וזאת לטובה, שהרי עד כה התנהגותה הייתה ההפך המוחלט.
די-נור כתבה את הספר בהשראת התנהגויות של בתה אַליָה כשהייתה פעוטה, והתמודדויות שכיחות דומות של הורים מול מרדנות ילדיהם, המבטאים לעיתים קרובות את התנגדותם באמצעות אמירת "לא" חוזרת ונשנית.
בהקשר לכך, בסיפור מתקיים אלמנט חוזר של הביטוי "אלונה לא".
כ-15 שנים לאחר צאת הספר "אלונה לא" ובעקבות הצלחתו, יצא ספר ההמשך "לילה טוב אלונה", על ילדה מרדנית שלא רוצה ללכת לישון; וב-2013 יצא הספר "אלונה לא לבד", על התמודדותה של הילדה עם אח תינוק המצטרף למשפחה.
אלון תורג'מן (נולד ב-9 ביוני 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל חיפה.
תורג'מן נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק.
בקיץ 2010 עבר להפועל פתח תקווה, ואת עונת 2010/2011 סיים עם שישה שערים ב-25 משחקי ליגה, בנוסף לשער ניצחון על הפועל כפר סבא במבחני ההישרדות בליגת העל, שסייע לקבוצתו להישאר בליגת העל.
באוגוסט 2011 עבר למכבי חיפה.
כבר בעונתו הראשונה כבש שישה שערים, כאשר תפס את מקומם של ויאם עמאשה שנפצע במהלך העונה וולדימיר דבאלישווילי שעזב בינואר.
הוא העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם עלה כמחליף בהפסד 2–1 להפועל תל אביב.
ב-18 ביולי 2013 כבש את שערו הראשון במסגרת אירופית כאשר הבקיע את השער השני בניצחון 2–0 נגד חזר לנצ'ראן מאזרבייג'ן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2013/2014 כבש 15 שערים וסיים במקום השלישי בטבלת מלך השערים בליגת העל, אחרי ערן זהבי ועומר דמארי.
במהלך עונת 2014/2015 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה, לאחר הצטרפותם של אלירן עטר ואיתי שכטר, ובסך הכול ערך 23 הופעות בליגה, בהן כבש שלושה שערים.
בתחילת עונת 2015/2016 כבש שלושה שערים בגביע הטוטו, אך כמעט ולא שיחק בליגה.
בסך הכול שיחק ארבע וחצי עונות במכבי חיפה, וכבש במדי הקבוצה 30 שערי ליגה.
ב-6 בינואר 2016 חתם בהפועל תל אביב בעסקת השאלה עם אופציה לרכישה בתום העונה.
שלושה ימים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון החוץ 3–1 על בני יהודה באצטדיון בלומפילד.
ב-13 בפברואר 2016 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, כאשר הבקיע את שער השוויון במשחק מול הפועל רעננה ולאחר מכן בישל לארון שוינפלד את שער הניצחון, במשחק שהסתיים בתוצאה 2–1.
ב-28 ביוני 2016 הושאל לקבוצת בני יהודה תל אביב.
את שער הבכורה שלו במועדון כבש כבר בהופעתו הראשונה במדיה, במשחק מול מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו.
את שערו הראשון בליגה לעונה זו כבש כבר במחזור הראשון בתיקו 1–1 מול בני סכנין, ובסך הכל כבש בעונה זו ארבעה שערי ליגה ב-31 הופעות.
במשחקי גביע המדינה כבש שלושה שערים במדי בני יהודה, וסייע לה לזכות בתואר לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
בתום העונה עזב את הקבוצה ושוחרר מחוזהו במכבי חיפה.
ב-17 ביולי 2017 חתם לעונה אחת בהפועל חיפה, ובמחזור הפתיחה כבש צמד שערים בניצחון 3–1 על הפועל אשקלון.
בסך הכול כבש 12 שערי ליגה וחמישה שערים בגביע המדינה בעונת 2017/2018, והיה מלך שערי הקבוצה יחד עם עדן בן בסט.
תורג'מן היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, כאשר סיימה את העונה במקום הרביעי, ובתום העונה זכה עמה בגביע המדינה לאחר שכבש את השער השלישי בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.
ב-1 ביוני 2018 חתם בקבוצת אוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית, ובעונתו הראשונה בקבוצה כבש שישה שערים ב-18 הופעות ליגה.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל לווויסלה קרקוב עד לתום העונה.
ב־14 בינואר 2021 חתם בהפועל חיפה.
ב-6 ביוני 2023 חתם תורג'מן לשנתיים בהפועל באר שבע.
בעונת 2023/2024 הפסיד בגמר בגביע המדינה 1–0 למכבי פתח תקווה באצטדיון בלומפילד.
בעונת 2024/2025 היה שותף למאבק האליפות מול מכבי תל אביב שהוכרע במחזור האחרון, בו מכבי תל אביב זכתה בסוף.
ב-29 במאי 2025 זכה תורג'מן בגביע המדינה לאחר ניצחון 2–0 על בית"ר ירושלים באצטדיון בלומפילד.
בעונה זו כבש תורג'מן 13 שערים והוסיף גול נוסף בגביע המדינה.
ב-9 ביוני האריך תורג'מן את החוזה שלו בהפועל באר שבע לעונה נוספת.
ב-11 בפברואר 2026 חזר להפועל חיפה.
לזכותו של תורג'מן 11 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שני שערים.
ביוני 2013 נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל, ובמהלך הטורניר כבש את השער השני של הנבחרת בדקה ה-75 נגד נורווגיה, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול .
אלונאים (שם מדעי: Fagales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים.
הסדרה יורשת את שמה בעברית מהסוג - אלון ובשפות אחרות נקראת על שם הסוג אשור (Fagus).
בסדרה נכללות כיום המשפחות הבאות:
שדריים (Betulaceae), הכוללת את השדר, את האלנוס ואת הלוז
קזואריניים (Casuarinaceae), הכוללת את הקזוארינה
אלוניים (Fagaceae), הכוללת את האלון, את האשור ואת הערמון
אגוזיים (Juglandaceae), הכוללת את המין אגוז מלך והפקאן
אשורים דרומיים (Nothofagus), הכוללת את הסוג אשור דרומי
אֵלוֹן תָּבוֹר, הוא שמו של עץ המופיע בתנ"ך, בספר שמואל א', בסיפור שלושת האותות שנותן שמואל הנביא לשאול לאחר שמשחו למלך.
תרגום יונתן, מתרגם את אלון תבור למישר תבור כלומר מישור התבור.
זיהוי מקומו של אלון תבור לפי המקרא הוא מדרום לקבר רחל.
לפי תרגום יונתן יש הגורסים כי אֵלוֹן נגזר מהמילים אֵל ואלוהות וזאת מפני שהקדמונים ייחסו גם קדושה לעצים אלו.
אחרים סוברים כי אלון תבור הוא בעצם עץ אלה מפורסם, שהיה קיים בין רמה לגבעה.
יש הסוברים כי אלון תבור הוא תומר דבורה () ובעל תמר ().
אחרים מזהים את מקומו בח'רבת ארחא צפונית לתל אל פול.
במקרא מוזכרים גם אלון מורה, אלון מעוננים, אלון מוצב, אלון בכות, כל אלה נזכרים בתנ"ך באירועים הקשורים בפולחן.
שם העץ הונצח בשמו של בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע בגליל התחתון.
אלון רבוע כחול ישראל בע"מ (בעבר "ריבוע כחול ישראל") הוא קונצרן ישראלי שבסיסו בקיבוץ יקום.
החברה מנוהלת על ידי יו"ר הדירקטוריון אביגדור קפלן, ומנכ"ל החברה ישראל יניב.
החברה מגדירה את עצמה כחברת השקעות מגוונות, שתחומי הפעילות שלה הם מסחר, נדל"ן, דלק, קמעונאות ותקשורת.
בעל השליטה בחברה הוא מוטי בן משה.
החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ארגן המשביר המרכזי אגודות לקואופרציה צרכנית בערים ובמושבות, כלומר אגודות המנצלות את השיתוף בכוח הקנייה של החברים על מנת לרכוש מוצרים בסיטונאות מהספקים ולמכרם לחברים במחיר נמוך ממחיר השוק הקמעונאי.
לכל חבר באגודה הצרכנית הייתה מניה שהקנתה לו חברות באגודה ואפשרות לבחור לוועד המנהל שלה.
אגודות ה"קו-אופ" השונות אוגדו במסגרת "ברית הקואופרציה הצרכנית בישראל" שהוקמה על ידי המשביר המרכזי וחברת העובדים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל בשנת 1932.
ב-1972 התמזגה קו-אופ תל אביב עם "דן השרון אגודה צרכנית שיתופית", והוקמה "קואופ תל אביב דן השרון", אגודה צרכנית שיתופית שמספר חבריה הגיע לכמה עשרות אלפים.
ב-1982 התמנה בני גאון למנכ"ל "קו-אופ ת"א דן השרון", שצמחה בניהולו מרשת צרכניות לעסק רווחי וצומח.
חברה בת בשם "יחדיו - חברה להספקה במחוז ת"א", שהוקמה עוד בשנת 1961, הפכה לחברה ציבורית ב-1988, כשהשתחררה מחברת העובדים של ההסתדרות והנפיקה איגרות חוב לציבור.
בשנת 1988 קיבלה קו-אופ ריבוע כחול את הזיכיון להפעלת סניפי "וונדיס" בישראל, והיא פתחה את הסניף הראשון של הרשת בכיכר דיזנגוף שבתל אביב.
בהמשך נפתחו עוד שלושה סניפים בישראל.
בתחילת שנות ה-90 הפסיקה הרשת את פעילותה בישראל.
בשנת 1991 הקימה האגודה חברה עסקית בשם "קו-אופ הריבוע הכחול אגודה צרכנית שיתופית בע"מ", שהונפקה בבורסה.
חברה זו כללה רק חלק מסניפי הרשת, וכן אחזקה של כ-80% במניות המשביר לצרכן, שנמכרו מאז.
האגודה השיתופית קו-אופ הריבוע הכחול, החזיקה 82% ממניות החברה.
בשנות התשעים צמחו מאוד עסקי החברה, בין היתר כתוצאה מגידול באוכלוסייה בעקבות העלייה ההמונית מברית המועצות לשעבר, וכן שינוי בטעמי הציבור וברמת המינוע, שהביאו את הרשת לפתוח את רשת חנויות הדיסקאונט "סופר-סנטר", ומאוחר יותר את רשת ההיפרמרקטים "מגה".
ב-1996 אוגדו עסקי האגודה השיתופית, ובכלל זה האחזקה במניות החברה הבת (כ-80%), לחברה בע"מ, בשם הריבוע הכחול ישראל, והיא הונפקה בניו יורק בשם Blue Square Israel.
בשנת 2000 רשמה החברה האם גם את מניותיה שלה למסחר בישראל (רישום דואלי).
המיתון בתחילת המאה ה-21 לא פסח על הרשת, אם כי היא צלחה אותו תוך פגיעה קלה יחסית.
בעקבות רכישת דור אלון שונה שם החברה ל"אלון רבוע כחול ישראל בע"מ".
בשנת 2021 הוכנסה על ידי הוועדה לצמצום הריכוזיות לרשימת הגורמים הריכוזיים, בשל מחזור מכירות ואשראי שעלו בשנת 2019 על 5.98 מיליארד ש"ח.
מתחמי תדלוק ומסחר: חברת הבת דור אלון אנרגיה בישראל (1988) בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ומוחזקת בשיעור של כ-82.3%, היא חברת קמעונאות הדלק הרביעית בגודלה בישראל, המפעילה רשת של מעל 200 תחנות דלק שלצידן חנויות נוחות.
חברת דור אלון נרכשה בשנת 2010.
נדל"ן: חברת הבת רבוע כחול נדל"ן בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב והמוחזקת בשיעור של כ-74.8%, מחזיקה, מחכירה ומפתחת נדל"ן מסחרי מניב ועוסקת בייזום פרויקטים.
עד שנת 2008 הייתה לחברה חברת בת, הריבוע הכחול נכסים והשקעות, שנסחרה בבורסה.
בעקבות הצעת רכש נמחקה הריבוע הכחול נכסים והשקעות המסחר.
קמעונאות וסיטונאות בתחומים שאינם מזון: חברת הבת בי קמעונאות בע"מ, המוחזקת בשיעור של 100%, פועלת כקמעונאית וכסיטונאית וכוללת כ-130 חנויות מתמחות, בהפעלה עצמית ובזכיינות, ובהן מגה הום, רשת כלי הבית "נעמן" (שאליה מוזגה רשת "ששת"), רשת כלי המיטה "ורדינון", רשת לתינוקות "דוקטור בייבי" (ביולי 2015 מונה ל"דוקטור בייבי" מפרק זמני).
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 רכשה החברה 50% מרשת "כפר השעשועים", ועד שנת 2010 השלימה רכישת 100% מהרשת.
בשנת 2013 מכרה חזרה 65% מהרשת למייסדה רונן לוי, ובשנת 2015 מכרה לו את יתרת אחזקתה ברשת.
YouPhone, אלון סלולר בע"מ - מפעילה סלולרית הפועלת במודל MVNO עם המותג YouPhone.
פעילות זו נמכרה בנובמבר 2015 לחברת פלאפון תקשורת.
חלק בבעלות על חברת דיינרס קלוב ישראל בע"מ הפועלת בתחום ההנפקה והסליקה של כרטיסי אשראי בישראל ומנפיקה את כרטיסי האשראי YOU לחברי מועדון הלקוחות של הקבוצה.
פעילות זו נמכרה בנובמבר 2015 לחברת כרטיסי אשראי לישראל.
רדיו ללא הפסקה, רדיו אקו 99 FM,
החינמון "ישראל פוסט", בשותפות עם אלי עזור.
חלק ניכר מהמודעות בחינמון היה של רשת "מגה".
בעקבות המשבר שפקד רשת זו בשנת 2015 צומצם הפרסום שלה בחינמון, וקבוצת אלון נערכה ליציאה מהשותפות.
בשנת 2003 רכשה אלון חברת הדלק לישראל, יחד עם מתיו ברונפמן ושלום פישר את השליטה ב"ריבוע כחול - ישראל בע"מ" מאגודת "קואופ תל אביב-דן- השרון" כך שהבעלות על גרעין השליטה התחלקה בין קבוצת אלון (כ-73.5%) וברונפמן-פישר (כ-26.5%).
תמורת המכירה חולקה בין חברי האגודה השיתופית לאחר הליך משפטי.
בשנת 2007 רכשה קבוצת אלון את חלקם של ברונפמן ופישר בקבוצה תמורת 52.6 מיליון דולר.
דודי וייסמן כיהן עד 17 במרץ 2015 כמנכ"ל אלון רבוע כחול ישראל.
ב-29 בינואר 2016 הודיעה החברה האם, אלון חברת הדלק לישראל, על מכירת 72.71% מהחזקותיה ב"אלון רבוע כחול ישראל" לחברת "גינדי ישראל 2010" שבשליטת גינדי החזקות, תמורת 115 מיליון ש"ח.
להשלמת העסקה נדרשת "אלון חברת הדלק לישראל" לעמוד בתנאים אחדים, ובהם הסדר חוב עם בעלי האג"ח של "אלון רבוע כחול ישראל" והבנקים.
אלונה שגיא (נולדה ב-1962) היא חוקרת מוזיקה, פסנתרנית ואומנית ג'אז ישראלית.
למדה נגינה, תאוריה וקומפוזיציה אצל פרופ' צבי קרן, אביה.
עבודת התואר השני שלה עסקה בתחום הג'אז.
בשנת 2002 קיבלה את תואר הדוקטור שלה במוזיקולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן.
עבודת הדוקטורט שלה, שכותרתה "השפעת הג'אז המודאלי על המוזיקה של ג'ון קולטריין ומיילס דייוויס: 1958-67", הייתה הראשונה שנכתבה בישראל על נושא בתחום הג'אז.
הופיעה כפסנתרנית עם מיטב נגני הג'אז בארץ.
כיהנה כשופטת בוועדה לבחירת הזוכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים בתחום הג'אז בשנת 2011, והייתה חברה בחבר הנאמנים לשנת 2014.
כיהנה כמרצה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן מאז שנת 1990 בתחומי הביצוע, התאוריה וההיסטוריה של הג'אז.
כיום היא ראש המחלקה ללימודי ג'אז באוניברסיטת בר-אילן ומלמדת את התחומים הבאים:
אומנות האלתור בג'אז וניתוח קטעי מבצעים
הופיעה בפסטיבלי "ג'אז, בלוז ווידאוטייפ", ברדיו, בטלוויזיה ובקונצרטים של המחלקה למוזיקה בבר-אילן בביצוע יצירות ועיבודים מפרי עטה.
שימשה כמנהלת מוזיקלית, מנחה ונגנית בסדרת הקונצרטים המוסברים "ג'אז בקמפוס", שנערכה בשנת 2003 במחלקה למוזיקה באונ' בר-אילן.
מוזיקה בסגנון הג'אז - Jazz Music
פסנתרנית המופיעה בקונצרטים בתחום הג'אז
התפתחויות ותמורות בסגנונות הג'אז, מאז היווצרותו ועד היום
סגנונות הרמוניים בג'אז – מהרמוניה של ג'אז מסורתי ועד להרמוניה מודרנית
השפעת הג'אז המודאלי על הג'אז בשנות ה-60
המוזיקה של ג'ון קולטריין ומיילס דייוויס
כתיבה, הלחנה ועיבוד של יצירות ג'אז להרכבים כליים וקוליים
הקמה, ניהול מוזיקלי וארגון הופעות של הרכבי ג'אז
כתיבת טרנסקריפציות של ביצועי נגנים וזמרי ג'אז
אלון ששון (נולד ב-30 ביולי 1986) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי.
התחרה בקטגוריות המשקל של עד 90 ק"ג ועד 100 ק"ג.
ששון החל להתאמן בג'ודו כילד.
בשנת 2002 במתנ"ס הקהילתי בשכונת ארמון הנציב, כשהוא בן 16, זכה במדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בגיור שבהונגריה, בקטגוריית המשקל של עד 81 ק"ג.
לאחר מכן החל להתחרות בקטגוריית המשקל של עד 90 ק"ג.
בשנת 2004 היה סגן אלוף ישראל בקטגוריית משקל זו, ובשנת 2005 היה לאלוף ישראל.
באותה שנה זכה באליפות אירופה עד גיל 20, שנערכה בזגרב.
בשנת 2006 החל ששון להשתתף גם בתחרויות בינלאומיות לבוגרים.
הישגו המשמעותי הראשון במסגרות אלו היה המקום השלישי שבו זכה בתחרות במסגרת סבב הגביע העולמי בבאקו.
באותה שנה שמר על תוארו כאלוף ישראל, והוא שב וזכה באליפות ב-2007. בנוסף, זכה באותה שנה במדליית ארד בטורניר שנערך בטביליסי במסגרת סבב הגביע העולמי.
ב-2008 איבד את תוארו כאלוף ישראל לוויקטור פישמן, לאחר שלוש זכיות רצופות.
בעקבות מאבקים פוליטיים בתוך איגוד הג'ודו בישראל החליט לפרוש מהענף בשנת 2009.
בשנת 2011 החליט ששון לחזור להתאמן, ועם שובו מונה לקפטן נבחרת הג'ודו של ישראל.
באותה שנה זכה פעם נוספת באליפות ישראל, אך ב-2012, אז בחר להתמודד בקטגוריית המשקל של עד 100 ק"ג, הסתפק במקום השלישי.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט ב-2013 סיים במקום ה-17. במספר טורנירים שנערכו באותה שנה רשם הישגים נאים: מדליית זהב בגלאזגו, מדליות ארד בבודפשט, ברייקה ובמינסק ומקום חמישי בטאלין.
באותה שנה זכה באליפות ישראל במשקל של עד 100 ק"ג.
ב-2014 זכה במדליית זהב בטורניר בסופיה, במדליית כסף בצ'ינגדאו ובמדליית ארד בברטיסלאבה.
כן זכה באליפות ישראל במשקל עד 90 ק"ג.
ב-2015 זכה במדליית ארד בטורניר בסופיה וסיים במקום החמישי בטורניר בקלוז' נאפוקה.
באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במסגרת המשחקים האירופיים בבאקו הודח בסיבוב השני.
בשנת 2016, לאחר שהבין שלא יצליח להשיג את הכרטיס לאולימפיאדת ריו, הודיע על פרישה מהענף.
ביוני 2022 זכה באליפות אירופה בג'ודו מעל גיל 30.
בשנת 2017 התמודד בתוכנית המציאות "הישרדות פאלאוון" בערוץ 2 של רשת, ואף ניהל רומן קצר עם השורדת הדוגמנית, ניקולה וורד.
אחיו הצעיר, אורי ששון, הוא ג'ודוקא שהתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג, והראשון שזכה גם במדליית ארד אישית אולימפית בריו (2016), וגם במדליית ארד קבוצתית אולימפית בטוקיו (2020).
אלונה סרוסי ריגר (נולדה ב-25 בפברואר 1971) היא במאית טלוויזיה וסרטים דוקומנטריים, תסריטאית וסופרת ישראלית.
בימים אלו יצא לאור ספרה הראשון "אביר העולמות".
גדלה בתל אביב לאב דוד מהנדס ולאם עפרה בן צבי סרוסי, רקדנית ומורה לבלט.
בוגרת תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1997) ותואר שני מעשי (MFA) בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2005).
בשנת 1992 פרסמה שירים בעיתון "דבר".
בשנת 1993, הייתה מועמדת בתחרות פרסי אופיר על כתיבת שיר נושא לסרט "שלג באוגוסט" של חגי לוי.
המוזיקה לסרט נכתבה על ידי פרנק חיים אילפמן.
בשנת 1996 כתבה וביימה סרט קיץ עלילתי בשם "בוקר טוב מאיה".
הסרט זכה בקרן הסרט הקצר של משרד המסחר והתעשייה לשנת 1996.
בשנים 1999–2008 ביימה קליפים וסרטונים לטלוויזיה ולאינטרנט, בהם וידאו-קליפ ללהקת כנסיית השכל לשיר "לא מרגיש כלום" (מועמד לווידאו-קליפ השנה 2001 פרסי תמוז), יחד עם יעל לייבוביץ, שאף ערכה.
וּוידאו קליפ לשיר "תתחיל מאפס" (מועמד לווידאו-קליפ השנה 2003) של ירמי קפלן יחד עם יובל כהן, שאף ערך.
וידאו-קליפ זה הופק על ידי ערוץ המוזיקה ושודר בימיו הראשונים של הערוץ.
בשנת 2005, הייתה יוצרת ובמאית ראשית בסדרה התיעודית "הנבחרת" בהנחיית עינת פישביין, על נשים ודרכן להצלחה.
סדרה זו הופקה ושודרה בערוץ yes דוקו ב-yes.
הסדרה הייתה מועמדת בשנת 2005 בתחרות אופיר בקטגוריה הסדרה הדוקומנטרית.
בשנת 2006 ביימה את הסרט התיעודי "מחיר הגוף", יחד עם קרן יחזקאלי-גולדשטיין, על נפגעות טרור שמשתתפות בסדנת "גאגא" של הרקדן והכוריאוגרף אוהד נהרין.
הסרט הוקרן בפסטיבל דוקאביב והשתתף בעשרות פסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
הסרט שודר בכ-20 תחנות טלוויזיה ברחבי העולם וזכה בפרס "הבמאיות המבטיחות" בהפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות.
מאז ואילך עובדת כבמאית פרילאנס ובייעוץ תוכן, ועוסקת בכתיבה.
בשנת 2009 הופיע סיפור קצר שכתבה בספר "מאה אימהות" בעריכת ענת הררי, הוצאת בבל.
ב-2025 יצאה לאור ספרה הראשון "אביר העולמות", ספר פנטזיה מרגש המספר על גורדי בן ה-12 שמנסה לחלץ את אימו ואחיותיו ויוצא למסע רווי הרפתקאות בו הוא מגלה את האמת המדהימה על העולם שלו, על משפחתו ובעיקר על עצמו.
חיה בתל אביב, נשואה לשאול ריגר ואם לשלושה ילדים.
אלונה קושבצקי (נולדה ב-8 באוקטובר 1997) היא מתעמלת אמנותית ישראלית.
לשעבר קפטנית נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית, יחד עם יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, יובל פילו ואידה מיירין.
נשאה את דגל ישראל בטקס הסיום באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
כיום היא מאמנת ילדות ונערות באגודת מכבי תל אביב.
קושבצקי החלה להתאמן בגיל 5.
באליפות העולם ב-2014 שהתקיימה באיזמיר, טורקיה זכתה עם נבחרת ישראל במדליית כסף בתרגיל הסרטים עם 16.983 נקודות, במקום החמישי בקרב רב עם 33.766 נקודות ובמקום השישי בתרגיל הכדורים והאלות עם 16.850 נקודות.
באולימפיאדה העפילה הנבחרת עם קושובסקי לגמר וסיימה בו במקום השישי.
קושובסקי נבחרה לשאת את דגל ישראל בטקס הסיום באולימפיאדה שנערך ב-21 באוגוסט 2016.
אלון שמי (נולד ב-6 במרץ 1999) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל בשחייה, המתמחה בסגנונות גב, פרפר וחופשי.
בעל שתי מדליות ארד מאליפות אירופה בשחייה לנוער (2016 ו-2017) ובעל 3 מדליות כסף מהמכביה העשרים (2017).
שמי שחיין הפועל עירוני הוד השרון, התאמן בהדרכתו של זוהר גלילי.
התאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדכתם של לירן ועקנין, חנן גלעד ולאוניד קאופמן.
במהלך הקריירה שלו הוא זכה באליפויות הגילאים של ישראל לנערים ונוער וקבע שיאי ישראל לגילאים.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) זכה שמי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:58.27 דקות, אחרי דוד גמבורג מהפועל ירושלים (1:53.56 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:48.68 דקות ודוד פרידלנדר מהפועל דולפין נתניה (1:57.85 דקות) ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.13 שניות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בהודמזוושרהיי הונגריה ביולי 2016 זכה שמי במדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, איתי כרמי ודניס לוקטב בתוצאה של 7:23.03 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:51.40 דקות.
הייתה זו נבחרת שליחים ישראלית ראשונה שזכתה במדליה במפעל זה.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:26.56 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.14 שניות, במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.86 שניות ובמקום 44 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 51.62 שניות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 54.18 שניות, במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:51.95 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:03.08 דקות.
אלוף ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר)
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 1:55.26 דקות, לפני דוד פרידלנדר (1:56.68 דקות) ומתן סגל מהפועל ירושלים (1:56.68 דקות).
15 דקות לאחר מכן הוא זכה במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 52.94 שניות, אחרי מרקוס שלזינגר מהפועל דולפין נתניה שקבע שיא ישראלי חדש של 51.35 שניות ולפני לירן קונובלוב מהפועל ירושלים (53.48 שניות).
מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:47.60 דקות, אחרי לירן קונובלוב (1:45.31 דקות) ודניס לוקטב ממכבי אשדוד שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16, 17 ו-18 של 1:47.18 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 49.79 שניות.
אלונה פרידמן-סהר (נולדה ב-1971) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
פרידמן התגלתה בגיל שש עשרה על ידי צלם האופנה מנחם עוז, ולאחר מכן נבחרה לפנים של "שנות ה-80" ודגמנה רבות בישראל ומחוצה לה.
במהלך שירותה הצבאי בצה"ל עלתה במשקל, וכתבות המספידות את הדוגמנית הצעירה והמבטיחה שהייתה התפרסמו בעיתוני ישראל.
ב-1995 הנחתה את התוכנית "קיץ על החוף" בערוץ 2, היא שימשה כאחת ממגישות התוכנית "שישי חי" והחליפה מדי פעם את שירה פליקס בהנחיית התוכנית "המקצוענים 10".
אם לחמישה, השני מבין ילדיה הוא הכדורסלן דורי סהר.
בן נוסף גם הוא כדורסלן, אורן סהר, הנמנה עם סגל הנבחרת הצעירה עד גיל 19 באליפות העולם 2025..
אלונה בר-און (נולדה באוקטובר 1977) היא אשת עסקים ישראלית, המכהנת כיושבת ראש דירקטוריון ושותפה לשליטה בחברת גלובס פבלישר עיתונות (1983) המוציאה לאור את העיתון הכלכלי היומי "גלובס".
בר און נולדה בתל אביב לחיים בר און, שקרא לה על שם חברו הטוב יגאל אלון, עוד בחייו.
אימה, עדנה לבית לייבוביץ, היא נכדתו של התעשיין חיים לייבוביץ.
בר-און החלה לעבוד בצעירותה בעיתון גלובס, בו אביה היה שותף יחד עם אליעזר פישמן.
בצבא שירתה ככתבת בשבועון "במחנה".
בשנת 2001 סיימה תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.
היא בעלת תואר שני במנהל עסקים מ-INSEAD, ורואת חשבון בהכשרתה.
בפברואר 1998 נפטר חיים בר און והיא ירשה כ-33% ממניות גלובס (יחד עם אימה ואחיה).
בתחילת המאה ה-21 מונתה לדירקטוריון גלובס.
החל משנת 2009 נקלעה לסכסוך עם פישמן, עקב הידרדרות מצבו הכספי של העיתון ושליטתו בתוֹכְני העיתון.
בשנת 2010, הייתה שותפה להקמת קרן ההשקעות בנדל"ן "בית וגג" ומונתה כיושבת ראש הדירקטוריון.
הקרן גייסה הון מ-IBI בית השקעות, פועלים שוקי הון, אקסלנס נשואה והפניקס, לצורך השקעה בפרויקטי תמ"א 38 ופינוי בינוי.
בספטמבר 2017, גייסה הקרן הון נוסף בסך רבע מיליארד שקל.
במרץ 2022 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
במרץ 2015 תרמה למסע הבחירות של מפלגת המחנה הציוני.
בנובמבר 2015 התפטרה מדירקטוריון חברת מליסרון בו כיהנה, על רקע חילוקי דעות עם בעלת השליטה ליאורה עופר, בנוגע לתוכניות התגמול של החברה ואי הצגת מועמדותו של דירקטור בלתי תלוי לאישור.
בקיץ 2016, יזמה בר-און, יחד עם הנהלת "גלובס" ניסיון לרכוש את העיתון מידי פישמן שהוכרז פושט רגל.
במקביל כונסי הנכסים של פישמן, שמונו על ידי הבנקים לאומי והפועלים, החלו מחפשים רוכשים למניות שהחזיק פישמן.
בדצמבר 2016, הודיעו שהם ממליצים למכור את העיתון לאוליגרך דוד דוידוביץ', מקורב ושותף של רומן אברמוביץ', שהציע 45 מיליון שקל.
בר-און הגישה הצעה נגדית והחל מאבק שליטה מול דוידוביץ'.
במרץ 2017 קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב שיש לקבל את הצעת בר-און.
דוידוביץ' ערער על ההחלטה לבית-המשפט העליון.
במקביל פרש איש העסקים חן למדן, שהיה אמור להיות שותף לרכישה עם בר-און, מההשקעה בעיתון.
במקומו גייסה את ענת אגמון, גרושתו של מריוס נכט, כשותפה לשליטה.
לאחר שבית המשפט העליון דחה את ערעורו של דוידוביץ', ב-19 ביוני אישר דירקטוריון החברה האם של גלובס את עסקת הרכישה ומבנה הבעלות של העיתון.
לאחר הרכישה התמנתה ליושבת ראש דירקטוריון חברת גלובס ומינתה את נעמה סיקולר לעורכת העיתון.
במקביל, עזבו כמה עיתונאים בכירים את העיתון, בראשם מתי גולן, סטלה קורין-ליבר ואלי ציפורי.
בפברואר 2020 החליטה בר-און להפוך את גלובס לכלי התקשורת הרביעי בישראל שמפעיל חומת תשלום באתר האינטרנט שלו, לאחר ירידה בהכנסות והפסדים מתמשכים.
במאי גם הודיעה על סגירת בית הדפוס של גלובס, והדפסת העיתון באמצעות מיקור חוץ בבית הדפוס של "ישראל היום" (שהיה במקור בית הדפוס של "מעריב").
בר און נישאה לעיתונאי שמעון ריקלין ב-11 בנובמבר 2021. מתגוררת בתל אביב.
ד"ר אלונה אפשטיין (ילידת 1975) היא מלחינה ישראלית.
נולדה בבאקו, אזרבייג'ן, ועלתה לישראל בשנת 1990. למדה קומפוזיציה באקדמיה על שם רובין אצל לאון שידלובסקי וראובן סרוסי.
אפשטיין זכתה במספר מלגות, בהן של קרן התרבות אמריקה ישראל, וולפסון ובוכמן.
בין עבודותיה ניתן לכלול שתי אופרות לילדים, יצירות לפסנתר, יצירות ווקאליות, קאמריות, תזמורתיות ומוזיקה לתיאטרון ולסרטים.
המוזיקה שלה מבוצעת במגוון מקומות בישראל ומחוצה לה - ב"תחרויות האביב" בתל אביב (2005), בפסטיבל "Young Euro Classics" בברלין (2006), בפסטיבל כפר בלום למוזיקה קאמרית (2010), פסטיבל ACL בטאיפיי (2011) ופסטיבל Contemporary Music Days בנירנברג (2013).
יצירותיה הופיעו גם כן בסדרות קונצרטים בבואנוס איירס ובניו יורק.
שתיים מיצירותיה התזמורתיות: "שערים" (2006) ו-"מלאכי סתיו" (2010) זיכו אותה בפרס אקו"ם (2010) ובפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (2013).
בנוסף להלחנה, חוקרת אפשטיין את האינטרטקסטואליות במוזיקת האוונגרד בישראל.
ב-2013 הוציאה מאמר בנושא המוזיקה של לאון שידלובסקי במגזין "פעימות: כתב עת למוזיקה ותרבות".
אפשטיין גם מלמדת את מקצועות המוזיקה לסוגיהם.
בשנים 2010–2015 כיהנה כיושבת ראש פורום המלחינות והמבצעות בישראל.
היבטים נבחרים של יצירה פתוחה במוזיקה של המאה העשרים / בהדרכת פרופ' יוסף דורפמן ופרופ' בת-שבע רובינשטיין (עבודת מ"א, אוניברסיטת תל אביב), 2007
הקריאה בפרטיטורה הגרפית של לאון שידלובסקי / בהדרכת פרופ' מרינה ריצרב ופרופ' בטי אוליברו (דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן), 2022
לשחרר את פרנצ'סקה : יצירה לסופרן סולו, 5 קולות נשים/מקהלת נשים, הרכב קאמרי, תזמורת כלי מיתר, תזמורת בארוקית מוקלטת, וידאו ותיאטרון בובות
"ימי האבל" לקלרינט סולו, 2006
מלאכי סתיו, לויולה ותזמורת 2008
סימביוזיס - אופרה קאמרית, 2011
אלונה סער (נולדה ב-24 באוגוסט 1997) היא שחקנית ישראלית.
זוכת שני פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2021 ו-2022) על תפקידה בסדרה הקומית "המפקדת" בכאן 11.
סער נולדה וגדלה בתל אביב, כבתם השנייה של שלי דנציגר ושל הפוליטיקאי גדעון סער.
לסער אחות גדולה, וכן שני אחים-למחצה מנישואיו השניים של אביה לגאולה אבן-סער.
את לימודי התיכון עשתה סער בבית הספר תיכון א' לאמנויות תל אביב במגמת תיאטרון.
שירתה בצה"ל כמפיקה במדור ההפקות של חיל החינוך והנוער, וכן כבמאית וככותבת.
בשנת 2018 החלה ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, אך נשרה מהלימודים לאחר מכן.
בשנת 2010 גילמה את רלי בהצגה "הביתה הביתה" מאת יהושע סובול בתיאטרון באר שבע.
בשנת 2016, במהלך שירותה הצבאי, השתתפה בהצגה "פילטר 18" בבימויו של גיל סרי, שהועלתה בתיאטרון תמונע.
בשנת 2017 לוהקה להצגה "ציד המכשפות" מאת ארתור מילר בתיאטרון הקאמרי בבימויו של גלעד קמחי, בתפקיד בטי.
בשנת 2018 גילמה את התפקיד הראשי בהצגה המבוססת על המחזה "אביב מתעורר", בפסטיבל הסתיו בתיאטרון הקאמרי בבימויו של גיל סרי.
באותה שנה השתתפה בווידאו קליפ לשיר "איך שאת קוראת לי (אני בא)" של המוזיקאי גל טבת.
בשנים 2020–2022 שיחקה בסדרה לנוער "פלמ"ח", בערוץ TeenNick בגרסתו הישראלית למנויי yes.
היא גילמה בה את דמותה של גאולה דנציגר, שנוצרה בהשראת חברת הכנסת המנוחה גאולה כהן.
ב-2021 גילמה את גפת בסדרה הקומית "בלוגה בלוז" של כאן חינוכית.
בשנת 2021 היא גם שיחקה בתפקיד המרכזי בסדרה "המפקדת" בכאן 11, בתור סג"ם נועה לויתן, מפקדת מחלקת טירוניות.
בנובמבר של אותה שנה החלה להשתתף במחזמר "אפס ביחסי אנוש", כמחליפתה של מגי אזרזר בתפקיד זוהר.
באותה שנה השתתפה גם בתוכנית המערכונים הסאטירית "ערוץ אפס" בכאן 11.
מאז 2022 משמשת כפרזנטורית בפרסומות של שטראוס "דלישס".
ב-24 במרץ 2022 זכתה בפרס "השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרה קומית" בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2021 על תפקידה בסדרה "המפקדת" בכאן 11. החל מאפריל של אותה שנה משתתפת יחד עם אדם גבאי בפודקאסט "הפסקה פעילה" של רדיו תל אביב.
במרץ 2023 החלה להשתתף בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11. ביוני באותה שנה גילמה את טילי קצינת המודיעין בסדרת הדרמה "שמיים אדומים" של רשת 13.
בשנת 2025 השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 והודחה עשירית.
בשנת 2026 עלתה לשידור בקשת 12 הסדרה ריסט שבה היא משתתפת.
בשנים 2018–2020 הייתה סער בזוגיות עם השחקן אמיר ח'ורי.
בשנים 2021–2022 הייתה בזוגיות עם הכתב מלך זילברשלג.
משנת 2022 היא נמצאת בזוגיות עם הראפר וודו דאדי.
ב-14 בנובמבר 2025 השניים התארסו.
שנהשם הסדרהתפקידרשת שידורדמות/הערה2020–2022פלמ"חגאולה דנציגרTeenNick (yes)סדרת דרמה תקופתית; תפקיד מרכזי2021בלוגה בלוזגפתכאן חינוכיתסדרה קומית לילדים; תפקיד משניערוץ אפסכאן 11תוכנית מערכונים סאטירית2021–הווההמפקדתסג"ם נועה לויתןסדרת דרמה קומית; תפקיד ראשי2023–הווהמה שתגידועצמהתוכנית אירוח סאטירית (פאנליסטית)שמיים אדומיםטילי רוביןרשת 13סדרת דרמת פעולה; תפקיד משנה2025רוקדים עם כוכביםעצמהקשת 12עונה 42026 ריסט מיקה קשת 12
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדותמקור2021פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיהשחקנית ראשית בסדרה קומיתהמפקדת2022פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיהשחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצביםפרסי נבחרי השנה של פרוגישחקנית אהובה בסדרת נוערפלמ"חפרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה2024פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיהשחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצביםהמפקדת
זהו עץ ירוק-עד שגובהו 20 מטרים, הגדל ברפובליקה העממית של סין.
אלון שוטקי הוא עץ ירוק-עד שגובהו 20 מטרים.
הענפים בגוון ירוק-אפרפר מכוסים בפלומה כשהם צעירים, חלקים מאוחר יותר.
גון פטוטרת העלים הוא צהוב ואורכה 0.5–2 מילימטרים.
הטרף סגלגל מוארך עד דמוי רומח הפוך.
אורכו 5–12 סנטימטרים, ורוחבו 2–5 סנטימטרים, והוא בעל מרקם עור.
גונו ירוק אפרפר בחלק העליון וירוק כחלחל בחלקו התחתון.
בסיס העלה דמוי יתד עד מעט מעוגל, וקצה העלה מחודד.
שולי העלים משוננים בשני שלישים החלק העליון.
העורק המרכזי בולט בחלק העליון ושקוע בחלק התחתון.
בכל צד יש בין 8 ל-12 עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי.
התפרחת הנקבית באורך 1.5–2 סנטימטרים.
הכוללת 8–14 פרחים, אבל רק אחד או שניים יתפתחו לפרי.
ממדיו 6–8 × 8–12 מילימטרים, כשהוא מכסה בין שליש לחצי מהבלוט.
מבחוץ מכוסה בשערות חומות בהירות, מבפנים מכוסה בשערות עדינות בגוון חום בהיר.
הבלוט נטול פלומה, סגלגל עד ביצתי, וממדיו 1–1.4 × 0.7–1 סנטימטרים.
עונת הפריחה היא במאי הבלוט מבשיל באוקטובר.
הצמח גדל ביערות עצים רחבי עלים בגובה בין 1,500 ל-2,500 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית גוויג'ואו, סצ'ואן ויונאן.
את השם המדעי הראשון שקיבל הצמח, Cyclobalanopsis glaucoides, העניק הבוטנאי הגרמני ארנסט מקס שוטקי (Ernst Max Schottky; 1888–1915) ב-1912. מכיוון שהתברר שהעץ שייך לסוג אלון העביר ב-1916 הבוטנאי היפני ג'ן-איצ'י קוידזומי (小泉 源; 1883–1953) את העץ לשם המדעי Quercus glaucoides.
אלא שהשם Quercus glaucoides כבר היה תפוס מ-1843 למין אלון מקסיקני, ולכן שונה השם שוב והנציח את הבוטנאי שנתן את השם המדעי הראשון.
הבוטנאי הרוסי יורי מניצקי (Меницкий, Юрий Леонардович; 1937–2001) טען ב-1976 שמין זה הוא בפועל תת-מין והציע את השם המדעי Quercus glauca subsp.
אלונה רודה (נולדה ב-1979) היא אמנית חזותית ישראלית, המתגוררת בברלין.
עבודותיה משתמשות במגוון אמצעי ביטוי, בהם פיסול, וידאו, מיצבים וצילום.
רודה נולדה בנהריה למשפחה מיוצאי רומניה וגדלה בבן עמי.
סיימה תואר ראשון בבצלאל בשנת 2003, והשתתפה בתוכנית חילופי סטודנטים של האקדמיה לאמנות בווינה.
סיימה תואר שני בקמפוס תל אביב-יפו של בצלאל בשנת 2009, ולמדה סמסטר במחלקת הפיסול של הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון.
רודה מלמדת מפעם לפעם במכללת שנקר.
רודה מיישמת ביצירותיה את ניסיונה בעיצוב במה לתיאטרון.
היא יצרה מיצבים בקנה מידה גדול, לעיתים מיצבים המתפרשים במלואם בחלל התצוגה.
היא משלבת אור, תנועה וצליל באופן שהיא מתארת כ"ביצוע ללא מבצעים".
בשנת 2019 יצרה את הפרויקט "Safe and Sound" שבו היא משלבת טכנולוגיות תאורה רפלקטיביות ופלואורסצנטיות.
להלן התערוכות הבולטות של אלונה רודה.
באור הזרקורים של הלילה: החיים באדמה, מרתה הרפורד, 2019
שואוטיים, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות עכשווית, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2013
רודה זכתה בפרס האמן הצעיר לשנת 2011 ממשרד התרבות והספורט הישראלי.
היא גם זכתה במלגות רבות, בהן מלגות של מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ומלגות אירופאיות שהעניקו לה מגורים בברלין ואפשרות להציג את יצירותיה בגלריות בעיר.
אלונה רודה מיוצגת בישראל על ידי גלריה רוזנפלד.
אלון ריינהורן (נולד ב-19 ביוני 1971) הוא דוגמן ושחקן ישראלי.
ריינהורן גדל בגבעתיים, כדוגמן הופיע בין היתר בקמפיינים לאירוקה, דלתא ונביעות ולמותג בגדי הים "פלפל", הוא דגמן גם בחוץ לארץ ובין היתר הופיע בתצוגת אופנה של ורסאצ'ה.
הוא הופיע בסרט הטלוויזיה "בחצות הלילה" ובקלטת הילדים "מועדון גן הרקדנים", הוא שיחק את אדם בסדרת הדרמה קפה פריז.
הוא גילם את יוסף במחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת שהועלה בתיאטרון "מקסים".
ריינהורן הנחה את תחרות מלכת היופי 1997 לצד נועה תשבי, והיה בנוסף בין מנחי התוכנית זאפ לראשון.
אחרי שעזב את הדוגמנות והמשחק החל לעבוד בנדל"ן.
אלונה הרפז (נולדה ב-1971) היא אמנית ואוצרת ישראלית, שחיה ופועלת בגרמניה.
למדה בתיכון עירוני י"ד ויצו צרפת במגמת צילום.
בשנים 1991–1993 למדה בבצלאל, ולאחר מכן, בשנים 1993–1995, למדה במרכז הבינלאומי לצילום בעיר ניו יורק.
בשנת 1999 סיימה את לימודי התואר הראשון במדרשה לאמנות.
בשנת 2013 הייתה אחת ממייסדי גלריה Circle1 בברלין, שם היא משמשת מנהלת האמנותית.
הרפז החלה את פועלה האמנותי כצלמת, אך מאז שנות התשעים המאוחרות מתמקדת בציור.
הציורים שלה מתאפיינים בשטיחות, דמויות פלקטיות על רקע מופשט, ובצבעים עזים.
היא עושה שימוש בצבעי אקריליק, צבעים תעשייתיים ובספריי.
בציוריה חוזרים מוטיבים של דמויות נשיות, אלמנטים בוטניים ובעלי חיים.
הרפז נעה בין הפיגורטיבי למופשט תוך עבודה בכתמים פלסטיים שמתלכדים לכדי אלמנטים ניתנים לזיהוי.
על פי האוצרת הדס יוסיפון, "הטכניקה הזו מצהירה על עצמה שהיא אינה טיפול קלאסי בשכבות צבע שמן ליצירת אשליה תלת-ממדית.
הציור מודיע על ויתור זה במכוון מפני שזו לא רק בחירה אסתטית או חומרית, אלא הצהרה על מהות".
הרקעים הפרחוניים של הרפז מושפעים ממסורת האר-נובו; מבקרים זיהו בעבודותיה גם השפעות של מאטיס, גוגן ותרבות הפאנק.
לאורך השנים מופיעה בציוריה של הרפז דמות נשית ספציפית, אותה העידה האמנית כי העתיקה ממגזין אופנה.
בטקסט התערוכה "I'm Not Here For Your Dreams" שהוצגה בגלריה חזי כהן בתל אביב בשנת 2018 נכתב כי "הדמויות הנשיות בציוריה של הרפז נבנות בפלקטיות מכוונת כשבלונות של אישה מז'ורנאל, או ייצוג של כל-אישה."
בשנת 2012 הציגה במוזיאון פתח תקווה לאמנות את המיצב "ארץ אינסוף", אותו יצרה עם האמנית מיקה רוטנברג, במסגרת מקבץ התערוכות "אמנות-חברה-קהילה".
המיצב נקרא על שם עמותה ללא מטרות רווח, Infinite Earth, אותה הקימו הרפז ורוטנברג בשנת 2008 במטרה לסייע לקהילות מוחלשות באמצעות תמיכה בחינוך, הקמת מוקדי תעסוקה והכשרת נשים וילדים לעבודות יצירה.
בין השנים 2014–2016 צילמה הרפז טרילוגיית עבודות וידאו בשם "מלח", שעוסקות באביה.
"מלח 1" עוקב אחרי אביה בעודו מדריך קבוצת צליינים מניגריה בטיול בעקבות הוויה דולורוזה; ב"מלח 2" הוא נפגש עם חבריו ליחידה בצנחנים שלחמו יחדיו במלחמת ששת הימים.
"מלח 3" מציג את האב כרקדן ריקודי עם.
השם "מלח" מתייחס לביטוי "מלח הארץ".
בשנת 2016 יצרה הרפז את העבודה "My Darling, We Have Reached Europe", ובה שלט ניאון ורוד זרחני עם הטקסט.
העבודה הושפעה ממשבר הפליטים בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, והטקסט הוא ציטוט של אב פליט בדבריו לילדיו לאחר שאוחד עמם בקוס שביוון.
העבודה הוצגה בפסטיבל ID ברלין באותה השנה.
בשנת 2013 ייסדה הרפז את גלריה Circle1 בברלין, יחד עם האוצרת דורית לויטה-הרטן, העורכת שירה סברדלוב והאמן אהרון עוזרי, במימונו של איש העסקים עדי קייזמן.
הגלריה נועדה להציג אמנים ישראלים בברלין.
הרפז משמשת כמנהלת האמנותית של הגלריה ואצרה עבורה מספר תערוכות.
2002 - מיתוס, מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
2004 - Femmes de la Bible, מוזיאוני פריז, פריז, צרפת
2005 - ביאנלת פראג השנייה, פראג
2005 - העבריים החדשים- מאה שנות אמנות בישראל, מרטין-גרופיוס-באו, ברלין
2012 - ארץ אינסוף, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
אלון שמידט (נולד ב-1966) הוא רקדן ישראלי.
בעבר רקד בלהקת ירושלים, להקת ענבל, ולהקת כרמון, אותה ניהל בשנים 1997-2007. כמו כן משמש שמידט כמנהל אגף תרבות ואירועים בעיריית מודיעין-מכבים-רעות.
אמו, פנינה, עבדה במשרד הכרטיסים "כהנא".
בנעוריו רקד בלהקה "הורה נעורים" שבעיר.
שמידט שירת בשירות קבע בחיל האוויר.
במהלך שירותו עסק שמדיט בהוראת מחול לחיילים במסגרת טקסי העברת פיקוד.
במהלך ההכנה לאחד מטקסים אלה, פגש שמידט לראשונה ביונתן כרמון.
לאחר שירותו הצבאי רקד שמידט בלהקת ענבל ולהקת ירושלים, ולמד צילום בירושלים.
בשנת 1988 החל שמידט לרקוד במופעים שונים של להקת כרמון.
בשנת 1991, בעת שעבד באולפני הבירה ירושלים, הוזמן שמידט להשתתף במופע במינכן שכלל הרכב מצומצם של רקדנים מלהקת כרמון, שהופיע תחת השם "להקת כרמית".
בין השנים 1989–1999 שימש שמידט כמפיק במופעים שונים בפסטיבל מחול כרמיאל, שכרמון ניהל.
בשנת 1996 עזב יונתן כרמון את פסטיבל כרמיאל, והחזיר את להקת כרמון מפגרה.
באותה שנה נרשמה הלהקה כעמותה בה כרמון שימש כמנהל אדמיניסטרטיבי של הלהקה, בנוסף לתפקידו כרקדן.
בין היתר רקד שמידט בתוכניות "געגועים", במחולות "תמנע" ו-"תיקון חצות" בניצוח אילן מוכיח, במחולות "שדות הכותנה" ו-"שמחת היבולים" ובמחול "ללכת שבי אחרייך", ששמידט היה מיוצריו.
בשנות התשעים עבר שמידט למודיעין, ובראשית שנות האלפיים החל לשמש כמנהל אגף התרבות בעיריית מכבים, שמוזג בהמשך עם אגף התרבות בעיריית מודיעין-מכבים-רעות; במסגרת זו, יזם כרמון בשנת 2000 את פסטיבל "צלילי סתיו" בעיר, פסטיבל הקרקס במודיעין, ובשנת 2018 את מיזם 'בית פתוח'.
החל משנות התשעים פועל שמידט לשימור פועלו של יונתן כרמון.
בביתו של שמידט במודיעין ובשני מחסנים נצברו מאות חומרי ארכיון מסוגים שונים על כרמון ולהקתו.
חומרים אלה עברו בשנת 2018 דיגיטציה ורישום בספרייה הלאומית.
אלון תלמי (7 באוקטובר 1914 – 6 ביולי 2000) היה כימאי פיזיקלי ודיפלומט ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב ומייסד בית הספר לכימיה בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר.
כמו כן, היה מראשוני תלמידיו של משה פלדנקרייז ומורה ע"פ שיטתו.
אלון תלמי נולד בתל אביב בשם אלון רדלר-פלדמן, בנם הצעיר של הסופר יהושע רדלר-פלדמן (ר' בנימין, או יהושע התלמי) ודבורה לבית שפינר.
אחיו הבכור היה האגרונום יעקב אלעמי.
ככל הנראה, היה הראשון שנשא את השם אלון כשם פרטי בעברית.
בילדותו גדל בשכונת נחלת בנימין בתל אביב.
לאחר רצח יוסף חיים ברנר, לו היה מקורב, החליט ר' בנימין לעקור מארץ ישראל עם משפחתו.
הם התגוררו כשנתיים בווינה, לאחר מכן שבו לירושלים והתגוררו בבית המעלות.
בצעירותו עבד בחקלאות בנען ובדגניה וכן שירת בהגנה.
ב-1931 סיים בהצטיינות את לימודיו בבית המדרש למורים העברי בבית הכרם.
בשנות ה-30 היה חבר בתנועת החוגים המרקסיסטיים ואף התקוטט עם אבא חושי לצד ידידו יגאל גליקשטיין, שלימים שינה את שמו לטוני קליף והיה מנהיג המפלגה הטרוצקיסטית בבריטניה.
מקץ שנים אחדות נטש עמדותיו אלה.
למד מכונאות בבית הספר למסגרות שליד הטכניון ועבד תקופה מסוימת כמסגר.
תלמי עשה את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, והיה מתלמידי המחזור הראשון בכימיה.
הוא קיבל תואר שני בכימיה ב-1943 ותואר דוקטור לכימיה ב-1948. עבודת הדוקטורט שלו בוצעה בהנחיית פרופ' לדיסלאוס פרקש ונשאה את הכותרת "החלפת כלור על ידי ברום במולקולות אורגניות באמצעות מימן ברומי".
בתקופת מלחמת העצמאות עמד בראש מעבדת כימיה בחיל המדע.
לאחר מכן, ניהל את מחלקת המחקר של חברת דשנים וחומרים כימיים בע"מ (כיל דשנים).
בשנות ה-50 היה חבר סגל בטכניון.
ב-1961 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב וייסד את המחלקה לכימיה באוניברסיטה.
בראש המחלקה ובית הספר לכימיה עמד בשנים 1962–1965, והמשיך לכהן בראשות המחלקה לכימיה פיזיקלית עד 1979. ב-1962 ייסד את בית הספר להנדסאים ע"ש מיירהוף, שקם, לדבריו, מהצורך ביצירת "מעמד ביניים" בין הטכנאי למהנדס.
בנוסף, בשנים 1960–1968 היה פרופסור חבר לכימיה באוניברסיטת בר-אילן.
ב-1982 יצא לגמלאות והקדיש עצמו להוראת שיטת פלדנקרייז.
את השנים 1951–1948 הקדיש לפעולה, בישראל ובחו"ל, מטעם חיל המדע והמחלקה המדעית של משרד הביטחון.
בשנים 1952–1951 כיהן כנספח מדעי בצירות ישראל בפריז, שם היה ממונה על מערב אירופה, פרט לבריטניה.
תלמי יצר קשרים עם מדענים בתחומי המדעים המדויקים וההנדסה במטרה לגייסם לראשית המחקר הביטחוני בישראל וב-1951 אף השתתף כמשקיף בוועידת הייסוד של המרכז האירופי למחקר גרעיני.
תלמי פגש לראשונה את משה פלדנקרייז בלונדון ב-1949 והשניים התיידדו במהרה.
לתלמי היה חלק ניכר בשובו של פלדנקרייז לישראל ב-1951. כאשר פתח פלדנקרייז ב-1968 קורס ראשון להכשרת מורים לשיטתו, נענה תלמי והפך למורה ולמפיץ שיטת "האינטרגציה הפונקציונלית".
לאורך השנים למד תלמי טכניקות רבות נוספות למודעות גופנית כמו שיטת אלכסנדר, ואת שיטת פלדנקרייז לימד בקורסים שהועברו בקבוצות קטנות בישראל ובעולם.
ממשיכת דרכו העיקרית היא תלמידתו, ד"ר נורית סומר, אשר מעבירה כיום קורסים ברוח דרכו הלימודית.
היה נשוי ארבע פעמים, ומנישואיו הראשונים לדינה סורדין (בת דודתם של משה סורדין ודינה ורט), נולדו לו בן ובת.
בהמשך חייו, היה בן-זוגה לחיים של השחקנית בתיה לנצט במשך כ-12 שנים.
התגורר עשרות שנים ברמת אביב, ובשנותיו האחרונות עבר להרצליה.
נפטר ביולי 2000 ונטמן בבית העלמין פינסקר בהרצליה.
אלונה-ג'ורג' הוא צמד מוזיקה אלקטרונית בריטי, המורכב מהזמרת-יוצרת אלונה פרנסיס והמפיק המוזיקלי ג'ורג' ריד.
פרנסיס וריד נפגשו לראשונה ביוני 2009, לאחר שהאחרון עשה רמיקס לשיר של "Sweetheart" של My Toys Like Me, שבה פרנסיס הייתה חברה בה.
ב-20 באפריל 2012, הצמד הוציא את הסינגל "You Know You Like It".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-39 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-12 במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-13 במצעד האורבני הבריטי.
גרסת רמיקס של די ג'יי סנייק יצאה ב-22 ביולי 2013. גרסת הרמיקס הגיעה, בשיאה, למקום ה-67 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-16 במצעד הדאנס הבריטי.
כמו כן, זכה באישור הסמכה מסוג כסף מה-BPI.
ב-11 ביוני 2012, הצמד הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, You Know You Like It EP.
ב-23 ביולי 2012, הצמד התארח בסינגל "After Light" של ראסטי .
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-153 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-44 בפלנדריה.
ב-10 בספטמבר 2012, הצמד הוציא את הסינגל "Your Drums, Your Love".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום התשיעי במצעד האורבני הבריטי.
כמו כן, זכה באישור הסמכה מסוג פלטינה כפולה מה-BPI.
ב-1 בפברואר 2013, הצמד התארח בסינגל "White Noise" של דיסקלוז'ר .
השיר הגיע, בשיאו, למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-13 במצעד סינגלי הדאנס המסחריים הבריטי.
ב-8 במרץ 2013, הצמד הוציא את הסינגל "Attracting Flies".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום החמישי במצעד האורבני הבריטי.
ב-26 ביולי 2013, הצמד הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Body Music.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-11 במצעד האלבומים הבריטי.
ב-16 ביוני 2014, הצמד הוציא את אלבום הרמיקס הראשון שלו, Body Music Remixed.
ב-14 ביולי 2015, הצמד הוחתם בחברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
ב-21 בינואר 2016, הצמד הוציא, בשיתוף פעולה עם פופקאן , את הסינגל "I'm in Control".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-39 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-16 בספטמבר 2016, הצמד הוציא את אלבום האולפן השני שלו, I Remember.
האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-71 במצעד האלבומים הבריטי.
בספטמבר–נובמבר 2016, הצמד הופיע, לצד מיגל, כמופע החימום של סיה כחלק מסיבוב ההופעות שלה בארצות הברית, Nostalgic for the Present Tour .