tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנת 2011 נפתחה עם יכולת מצוינת : בטורנירו הראשון לשנה רשם זכייה, כשהוא גובר בגמר על הארגנטינאי דוד נלבנדיאן בשתי מערכות.
היכולת הטובה המשיכה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, שם נעצר רק בחצי הגמר, על ידי אנדי מארי בארבע מערכות.
לאחר הטורניר באוסטרליה, המשיך פרר למקסיקו, שם זכה בטורניר אקפולקו, לאחר ניצחון בגמר על ניקולס אלמגרו בשלוש מערכות.
בעונת החימר רשם גמרים בטורניר מונטה קרלו ובברצלונה, שבשניהם נעצר על ידי נדאל.
באליפות צרפת הפתוחה הודח בשמינית הגמר על ידי הצרפתי גאל מונפיס בחמש מערכות.
גם בווימבלדון הודח בשמינית הגמר על ידי צרפתי, הפעם היה זה ז'ו-וילפריד צונגה.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הודח על ידי אנדי רודיק בשלב שמינית הגמר, אך מכאן והלאה המגמה הייתה למעלה : חצאי גמר בטורניר טוקיו, ולנסיה ואליפות סבב המאסטרס העולמי, גמר בטורניר המאסטרס בשאנגחאי, שהשיא היה זכייה בגביע דייוויס בתום השנה.
את שנת 2011 סיים פרר כמדורג ה-5 בעולם.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הודח פרר בסיבוב השני של טורניר היחידים כאשר הוא נוצח על ידי ליבגני דונסקוי הרוסי בתוצאה: 3:6, 7:6, 7:5 .
בטורניר הזוגות סיים פרר את דרכו ברבע הגמר.
לאורך השנים דויד פרר היה ציר חשוב ומרכזי בנבחרת גביע דייוויס של ספרד.
פרר סייע לנבחרתו לזכות שלוש פעמים בגביע הנכסף.
הפעם הראשונה הייתה בשנת 2008, שנבחרת ספרד ניצחה את נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה על אדמת ארגנטינה בתוצאה הכוללת 3:1, על אף שפרר הפסיד במשחקו מול דוד נלבנדיאן.
הפעם השנייה הייתה בשנת 2009, על אדמת ספרד, שנבחרת ספרד ניצחה בתוצאה הכוללת 5:0 את נבחרת גביע דייוויס של צ'כיה, שפרר רושם שני ניצחונות על יריביו הצ'כים, ראדק סטאפנק ולוקאס דלוהי.
פעם נוספת הייתה בשנת 2011, שוב על אדמת ספרד: בהתמודדות מול ארגנטינה ניצח פרר את משחקו מול חואן מרטין דל פוטרו.
ספרד ניצחה לבסוף בתוצאה הכוללת 3:1.
דויד קרוס הוא שחקן קולנוע גרמני.
התפרסם בשנת 2008 ככוכב הסרט האמריקאי "נער קריאה".
קרוס נולד בהנסטדט-אולצבורג שעל יד העיר המבורג בגרמניה, וגדל בעיירה ברגטהייד שבמדינת שלזוויג-הולשטיין.
יש לו שני אחים ואחות.
הוא שיחק כדורסל מקצועני במשך שנתיים לפני שהפך לשחקן קולנוע ולמד במשך שנה אחת ב"אקדמיית המוזיקה והאומנות הדרמטית של לונדון".
זכה להתפרסם לראשונה בגרמניה בגיל 16 בסרט הפשע הגרמני "קשוח מספיק", בו הופיע בתפקיד הראשי.
בשנת 2008 פרץ בסרט הדרמה האמריקאי "נער קריאה" של הבמאי סטיבן דלדרי, בתפקיד מיכאל ברג, תלמיד צעיר המתאהב בחנה שמיץ (קייט וינסלט), פושעת מלחמה נאצית המבוגרת ממנו במספר שנים.
למען התפקיד למד קרוס אנגלית.
במאי הסרט סטיבן דלדרי חיכה מספר חודשים עד שקרוס יהיה בן 18 לטובת צילום סצנות הסקס בסרט.
באותה שנת פריצה שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הפנטזיה הגרמני "Krabat" לצידו של דניאל בריהל (כוכב "ממזרים חסרי כבוד").
בשנת 2018 שיחק קרוס בסרט המבוסס על סיפור אמיתי משנת 1979, "בלון".
קרוס גילם בתפקידו את פיטר וטצל, הנדסאי מזרח-גרמני שתכנן כדור פורח מאולתר שבאמצעותו ברח יחד עם משפחתו ומשפחה נוספת מעל לגבול למערב גרמניה.
בשנת 2021 שיחק בסרט הריגול ההוליוודי "קינגס מן: ההתחלה", הפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן, בו הוא גילם את אדולף היטלר.
שנהסדרהתפקידהערות2016-2015Paaraמטופל2 פרקים2016Die Akte Generalיוהכין הלסרט טלוויזיה של Das Erste2024קפקא (אנ')מקס ברודמיני-סדרה
דויד אדוארדו סולארי פוג'ו (בספרדית: David Eduardo Solari Poggio; נולד ב-21 במרץ 1986 בברנקייה שבקולומביה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי, ששיחק בעברו גם בישראל.
לפני שהגיע לישראל שיחק בשמונה מועדונים שונים: ונציה וקיוג'ה (איטליה), אספולי (אקוודור), אולימפו (ארגנטינה), דפורטיבו טאצ'ירה (ונצואלה), א.א.פ.
בינואר 2012 הצטרף לקבוצת עירוני קריית שמונה.
את שערו הראשון במדי קריית שמונה הבקיע סולארי מול הפועל באר שבע במסגרת חצי גמר גביע הטוטו, ובהמשך עונת 2011/2012 זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
עונה לאחר מכן העפיל עם קבוצתו לגמר גביע המדינה הראשון בתולדות המועדון, אך קבוצתו נכנעה להפועל רמת גן בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-25 ביוני 2013 חתם סולארי לשנתיים במועדון ספורט אשדוד.
ב-3 בפברואר 2015 חתם במכבי פתח תקווה עד סוף העונה.
ב-4 באוגוסט 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית.
בקיץ 2016 חזר לארגנטינה וחתם בקבוצת סנטראל קורדובה (רוסאריו) מליגת המשנה.
בקיץ 2017 חתם בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני מליגת המשנה בקפריסין, ובמדיה שיחק עונה אחת.
דויד סולארי הוא אחיהם של הכדורגלנים סנטיאגו סולארי, ששיחק בעבר בריאל מדריד, ואסטבן סולארי, ואחותו היא השחקנית ליז סולארי.
דויד מנגה הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.
אביו של מנגה נולד ברפובליקה המרכז אפריקאית ואימו נולדה בקמרון.
מנגה נולד בפריז, גדל והתחנך באקדמיה לצעירים של מועדון הכדורגל פריז סן-ז'רמן.
בשנת 2007 עבר לאייזנשטאדט מהליגה השלישית באוסטריה.
בשנת 2008 חתם בקבוצת מינכן 1860 והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-15 באוגוסט 2011 חתם בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית.
ב-21 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הגביע הסרבי נגד נובי פאזאר.
ב-21 באפריל 2012 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בדקה ה-93 נגד סמדראבו.
מנגה שותף בתשעה משחקי ליגה בעונה זו, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות.
בספטמבר 2012 הגיע מנגה לישראל, והושאל לקבוצת הפועל רמת גן מליגת העל.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 18 שערים בכל המסגרות וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-13 ביוני 2013 חתם מנגה לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 11 שערי ליגה ושלושה שערים במשחקי גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה לאחר ניצחון על מכבי נתניה במשחק הגמר.
היה זה הגביע הראשון בתולדות המועדון והשני ברציפות של מנגה.
בעונת כבש שבעה שערי ליגה והיה שותף לעונה מוצלחת נוספת של הקבוצה, אשר סיימה במקום השני בליגה.
לאחר שלא הצליח להתאושש מפציעה, בינואר 2016 שוחרר מהקבוצה.
בפברואר 2016 עזב את ישראל וחתם בטרגו מורש, אך עזב אותה מיד לאחר מכן וחתם בברואה מליגת העל הבולגרית.
ב-24 בינואר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל אשקלון עד לסיום העונה.
בתום העונה עזב את ישראל וחתם בזירה מליגת העל האזרית.
ב-11 בינואר 2018 חזר להפועל אשקלון וחתם עד לסוף העונה.
ב-15 באוגוסט 2018 חתם מנגה בלבדיאקוס היוונית.
מנגה הוא שחקנה של נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית.
ב-10 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, נגד נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012.
דויד פבלו בודר (; 9 בנובמבר 1886 – 18 בדצמבר 1961) היה פרופסור לפסיכולוגיה במכון הטכנולוגי של אילינוי בשיקגו.
ב-1946 הוא נסע לאירופה והקליט ראיונות עם ניצולי השואה.
במשך מסע זה הוא הקליט יותר ממאה ראיונות (עם יותר ממאה ועשרים שעות הקלטה), על מכשיר הקלטה חדיש, על חוט מתכת , שפותח על ידי עמיתו במכון בשיקגו, דוקטור מרווין קמראס .
הוא למעשה היה הראשון שתיעד והקליט את החוויות שעברו ניצולי השואה, ונחשב למקור ראשוני ואותנטי בנושא.
בודר נולד כאהרון מנדל מיכאלזון, לברל ובטי מיכאלזון, משפחה יהודית שחיה בעיר לייפאיה שבלטביה.
הקהילה היהודית הגדולה שהייתה בעיר אפשרה לבודר לגדול תוך שימוש ביידיש וגרמנית כשפות דיבור עיקריות, בנוסף לרוסית ששמשה בבתי הספר.
בגיל 19 החל בודר ללמוד פכיסולוגיה, תחילה בלייפציג ומאוחר יותר בסנקט פטרבורג.
בסנקט פטרבורג הוא נישא, ב-1907, לפאולין לוויאנסקי, ובתם הלנה נולדה באותה שנה.
ב-1919 נסעו בודר, אשתו השנייה נדז'דה ובתו למקסיקו, בורחים במלחמת האזרחים ברוסיה.
נדז'דה מתה באותה שנה מהשפעת הספרדית.
בודר למד במהירות ספרדית והחל ללמד באוניברסיטה הלאומית שם.
הוא נישא בשלישית לדוקטור דורה נווהלוף, ב-1925, ואיתה עבר לארצות הברית.
בארצות הברית בודר למד לתואר באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת נורת'ווסטרן, כל זאת תוך כדי עבודה במכון הטכנולוגי של אילינוי.
בסוף מלחמת העולם השנייה הגה בודר את הרעיון לפרויקט לאיסוף, הקלטה ותיעוד של ראיונות עם עקורי המלחמה באירופה וניתוח ההשפעה הפסיכולוגית של חוויה זו עליהם.
לאחר שנה של ניסיונות כושלים לקבלת מלגה לביצוע הפרויקט מכל מקור אפשרי, נסע בודר ביולי 1946 לפריז במימון עצמי.
במשך תשעה שבועות ערך בודר כ-130 ראיונות ביותר מ-16 אתרים - בצרפת, גרמניה, שווייץ ואיטליה,
עובר בין מרכזי שיקום, ומחנות עקורים, לבד, מאתר מרואיינים פוטנציאלים, מוצא פינה נוחה, מציב ומפעיל את מכשיר ההקלטה הכבד, ומראיין.
באותו זמן שלט בודר בשבע שפות, שאפשר לו לערוך את הראיונות בשפת המקור של המרואיינים, שהיו בדרך כלל יהודים ממזרח אירופה.
באוקטובר 1946, חזר בודר לארצות הברית והחל לתמלל את הראיונות ולכתוב עליהם בספר, תוך שימוש במענק מהמכון הלאומי לבריאות הנפש.
בדצמבר 1947 כתב בודר על התרשמותו הראשונית מהמסע במאמר בירחון של המכון הטכנולוגי של אילינוי
ב-1949 פרסם בודר את כתב היד בספר "לא ראיינתי את המתים"
שבו הוא תמלל וניתח שמונה מתוך הראיונות שהקליט.
על אף שמכירות הספר היו עלובות, המשיך בודר לתמלל את הראיונות עד שכספי המענק הסתיימו.
ב-1951 ראיין בודר עקורים מההצפה הגדולה בקנזס סיטי.
ב-1952 פרש בודר מהמכון הטכנולוגי של אילינויז ועבר, עם רעייתו, לקליפורניה, לעבוד ללא תשלום כעוזר מחקר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא נפטר בגיל 75 מהתקף לב בדצמבר 1961.
דויד קלמן (בהונגרית: Dávid Kelemen; נולד ב-24 במאי 1992) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מיירקוראה קיוק.
קלמן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של בקשצ'בה, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של מ.ט.ק.
ב-30 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול אויפשט במסגרת הגביע ההונגרי.
בעונת הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההונגרית ערך ב-27 באוגוסט 2010, בניצחון 0–1 על אויפשט.
ב-25 במאי 2015 הגיע קלמן לישראל והוחתם בהפועל תל אביב, אך לאחר שזו לא הצליחה להשאילו לקבוצה אחרת הוא שוחרר מהמועדון.
קלמן חזר להונגריה וכעבור כמה חודשים חתם בפקשי.
בעונת 2016/2017 הושאל לקבוצת בקשצ'בה, וביולי 2017 חתם בקבוצת נירג'האזה ספרטק.
בקיץ חזר לקדנציה שנייה בפקשי, אך כעבור זמן קצר הושאל לואשאש.
ב-12 באוגוסט 2020, קלמן הושאל לסומבטהיי האלאדאש.
ב-30 בספטמבר 2020, קלמן הושאל למיירקוראה קיוק מהליגה הרומנית השנייה.
קלמן שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של הונגריה בשנים 2008–2015. הוא אף שימש כקפטן הנבחרת הצעירה.
דויד מרסלו פיסארו קורטס (; נולד ב-11 בספטמבר 1979 בוולפראיסו) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני ששיחק בעמדת הקשר.
פיסארו שיחק לאורך רוב הקריירה באיטליה, במדיהן של אודינזה, אינטר מילאנו, רומא ופיורנטינה.
הוא היה שותף לזכייתן של מנצ'סטר סיטי באליפות אנגליה ושל אינטר באליפות איטליה, והניף לאורך הקריירה שלוש פעמים את הגביע האיטלקי.
לזכותו 46 הופעות במדי , עמה זכה בקופה אמריקה 2015.
פיסארו החל את הקריירה במדי קבוצת הנוער של סנטיאגו וונדררס.
הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת , ושיחק במדיה במשך שתי עונות.
לאחר שירד עם סנטיאגו לליגת המשנה בעונתו השנייה בקבוצה, עבר פיסארו בגיל 19 בלבד לאודינזה מהסרייה א'.
מאמן הקבוצה דאז, לואיג'י דה קאניו, לא העניק לפיסארו הזדמנויות רבות, ולאחר עונה וחצי בהן צבר תשע הופעות ליגה בלבד, הושאל חזרה למולדתו לקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה.
בחצי עונה במדיה כבש פיסארו שער ליגה אחד בשש הופעות.
הוא שב לקבוצה לקראת עונת , תחת המאמן האנגלי רוי הודג'סון, הוסט פיסארו לעמדת הקשר המרכזי, והיה לשחקן הרכב משמעותי עבור הקבוצה.
גם החלפתו של הודג'סון בג'אמפיירו ונטורה באמצע העונה לא פגעה בתפקודו ובהופעותיו של פיסארו, ששמר על מקומו כשחקן הרכב במרכז הקישור.
הגעתו של המאמן לוצ'אנו ספאלטי לקראת עונת הייתה לרגע מכריע בקריירה של פיסארו באודינזה.
תחת המאמן החדש הפגין פיסארו יכולת גבוהה (כולל שיא קריירה של שבעה שערי ליגה ב-33 משחקים כבר באותה העונה), הוביל את מרכז הקישור של הקבוצה, עד שבסיומה של עונת הגיעה אודינזה למקום הרביעי בליגה, שמשמעותו הופעת בכורה בליגת האלופות עבור המועדון.
היכולת של פיסארו במדיה של אודינזה הביאה לעניין רב בשחקן מצד קבוצות בכירות ביבשת.
ב-14 ביולי 2005, לאחר חמש עונות במדי אודינזה, נמכר פיסארו לאינטר מילאנו של המאמן רוברטו מאנצ'יני תמורת סכום של כ-10 מיליון אירו ומחצית מכרטיס השחקן של גוראן פאנדב.
פיסארו זכה בתואר הראשון בקריירה באחד ממשחקיו הראשונים בקבוצה, כשעלה מהספסל לאחר כשעה בניצחונה של אינטר 1-0 על יובנטוס בהארכה בסופר קאפ האיטלקי.
עם זאת, פיסארו לא הצליח להשתלט על המקום בהרכב, אותו תפס חואן סבסטיאן ורון, וסיים את העונה עם שער בודד ב-24 הופעות ליגה.
באותה העונה זכה פיסארו עם קבוצתו באליפות איטליה (אינטר סיימה שלישית בטבלת הליגה, אך בעקבות המסקנות מפרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006 נרשמה כזוכה באליפות לאותה העונה) ובגביע האיטלקי, בו פתח פיסארו בצמד משחקי הגמר שבסיומם גברה אינטר 4-2 על רומא בסיכום שני משחקים.
לאחר עונה אחת בלבד באינטר, ולקראת עונת בסרייה א', עבר פיסארו לרומא, שם שב לשתף פעולה עם מאמנו האחרון באודינזה, לוצ'אנו ספאלטי.
פיסארו לא שותף בניצחונה של רומא 1-0 על קבוצתו לשעבר אינטר בסופר קאפ האיטלקי, אך הפך בהמשך העונה לשחקן הרכב קבוע במדי רומא, שסיימה את העונה כסגנית האלופה אחרי אינטר.
השתיים נפגשו גם לצמד משחקי גמר הגביע האיטלקי, שבסיומם זכתה רומא בגביע עם ניצחון 7-4 בסיכום שני המשחקים.
במשחק הראשון, בו גברה רומא 6-2 על אינטר, פתח פיסארו בהרכב.
הוא עלה מהספסל לאחר כשעה במשחק הגומלין.
עונה אחר כך נפגשו רומא ואינטר בפעם השלישית ברציפות בגמר הגביע האיטלקי, ולאחר שנכלל בצד המנצח בשני משחקי הגמר הקודמים, עשה זאת פיסארו שוב כשעלה בהרכב בניצחון קבוצתו 2-1 במשחק הגמר.
הייתה זו זכייה שלישית ברציפות עבורו בגביע, ובפעם השנייה ברציפות סיימה רומא עם פיסארו כסגנית האלופה.
בעונת , בה הגיע לקבוצה המאמן לואיס אנריקה, איבד פיסארו את מקומו בהרכב ובחצי עונה רשם שבע הופעות ליגה בלבד.
ב-31 בינואר 2012 הושאל פיסארו למנצ'סטר סיטי של המאמן רוברטו מאנצ'יני, מאמנו לשעבר באינטר.
הוא ערך חמש הופעות ליגה בלבד עד לתום העונה, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות אנגליה.
לאחר תקופת ההשאלה בסיטי לא שב פיסארו לשחק ברומא, בה שיחק בסך הכול במשך חמש וחצי עונות, בהן צבר קרוב ל-150 הופעות ליגה.
לקראת עונת שב פיסארו לשתף פעולה עם מאמנו לשעבר ברומא, וינצ'נצו מונטלה, כשחתם במדי פיורנטינה.
במשך שלוש עונות רצופות היה פיסארו לשחקן הרכב במדי הקבוצה שסיימה שלוש פעמים רצופות במקום הרביעי בליגה.
בעונת אף סייע לפיורנטינה להעפיל לגמר הגביע האיטלקי, שם פתח בהרכב בהפסדה של פיורנטינה 3-1 לנאפולי.
בסך הכול רשם פיסארו 83 הופעות ליגה במדי פיורנטינה, וכבש במדיה ארבעה שערים.
לקראת עונת חזר פיסארו לקבוצת נעוריו סנטיאגו וונדררס, 17 שנים לאחר שעזב.
הוא ערך שמונה הופעות ליגה באותה העונה, שבסיומה שוחרר מהמועדון והיה לשחקן חופשי.
ב-31 בינואר 2017 חתם פיסארו באוניברסידד דה צ'ילה.
פיסארו החל את דרכו בנבחרות הצעירות של צ'ילה.
הוא כבש שלושה שערים והיה מהבולטים בנבחרתו באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בינואר 1999, וכחודש אחר כך, ב-17 בפברואר, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צ'ילה הבוגרת.
הוא רשם את הופעתו הראשונה תחת המאמן נלסון אקוסטה במשחק ידידות בו נפרדה צ'ילה בשוויון 1-1 מול .
מספר חודשים אחר כך, זומן פיסארו על ידי אקוסטה לסגל צ'ילה לקראת קופה אמריקה 1999 בפרגוואי.
פיסארו פתח בהרכב במשחקה הראשון של צ'ילה בטורניר, בו נוצחה 1-0 על ידי בשלב הבתים.
הוא לא שותף בשני משחקיה הנותרים של צ'ילה בבית, שלאחריהם העפילה לשלב הנוקאאוט מהמקום השלישי בטבלה.
פיסארו עלה מהספסל בניצחון 3-2 על ברבע הגמר.
הוא עלה מהספסל פעם נוספת בחצי הגמר מול , שם הפסידה נבחרתו בתום דו-קרב בעיטות עונשין.
פיסארו כבש את הבעיטה הרביעית והאחרונה של נבחרתו בדו-קרב.
במשחק על המקום השלישי נוצחה צ'ילה בפעם השנייה בטורניר על ידי מקסיקו, ללא פיסארו שלא שותף במשחק.
פיסארו ייצג את צ'ילה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת סידני (2000), שם זכתה נבחרתו במדליית הארד.
צ'ילה הפסידה ל, הזוכה במדליית הזהב, בשלב חצי הגמר, אך גברה על במשחק על מדליית הארד.
בהמשך היה שותף לניסיונותיה הכושלים של צ'ילה להעפיל ממוקדמות מונדיאל 2002 ומוקדמות מונדיאל 2006.
בשנת 2005, לאחר כישלונה של צ'ילה להעפיל למונדיאל 2006, הודיע פיסארו על פרישה מהנבחרת.
הוא ציין מספר סיבות לפרישתו, ובהן הסכסוך עם מאמן הנבחרת חובנאל אולמוס ונשיא ההתאחדות הצ'יליאנית.
הוא אף הביע ביקורת על שחקני הדור הצעיר של הנבחרת שלטענתו לא מתייחסים אליה ברצינות ומפגינים חוסר מקצוענות.
כמו כן, הביע את רצונו לבלות זמן רב יותר עם משפחתו.
ב-20 במאי 2013, קרוב לשמונה שנים מאז הופעתו האחרונה בנבחרת, זומן פיסארו לסגל צ'ילה על ידי המאמן חורחה סמפאולי, לאחר מספר שיחות בין השניים.
פיסארו נטל חלק בארבעה משחקים בתוך שלושה חודשים, מהם שני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בהמשך לא הצליח לזכות בזימון לסגל צ'ילה למונדיאל 2014, ובמשך שנה וחצי לא זכה להופיע במדיה של צ'ילה.
פיסארו הוחזר לסגל כחודש לפני טורניר קופה אמריקה 2015 ששוחק בצ'ילה, וזומן לסגל הנבחרת לקראת הטורניר.
במשחק הפתיחה זכה לדקות ספורות בניצחון 2-0 על .
לאחר שלא שותף במשחק השני (שוויון 3-3 מול מקסיקו), עלה פיסארו מהספסל לעשרים דקות בניצחון המרשים 5-0 על , שהעלה את צ'ילה לשלב הבא מהמקום הראשון בבית.
ברבע הגמר עלה פיסארו מהספסל חמש דקות לסיום הניצחון 1-0 על אורוגוואי.
בחצי הגמר מול עלה לשחק עם פתיחת המחצית השנייה, וסייע לקבוצתו לנצח 2-1 ולהעפיל לגמר.
במשחק הגמר מול ישב פיסארו על הספסל, ולא שותף בניצחונה של צ'ילה 4-1 בדו-קרב פנדלים.
בסך הכול שותף פיסארו בארבעה משחקים בזכייתה הראשונה אי פעם של צ'ילה בטורניר הקופה אמריקה.
מדליית כסף אולימפית: סידני 2000
אוסקר דויד סואסו ולאסקס (בספרדית: Óscar David Suazo Velásquez; נולד ב-5 בנובמבר 1979) הוא כדורגלן עבר הונדורסי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
סואסו שיחק במשך רוב הקריירה שלו בקליארי, ששיחקה בסרייה א' ובסרייה ב'.
לזכותו מעל 50 הופעות בנבחרת הונדורס, והוא השתתף בקופה אמריקה 2001 ובמונדיאל 2010.
סואסו נולד בסן פדרו סולה שבהונדורס.
הוא גדל במחלקת הנוער של מרתון מהליגה המקומית.
את צעדיו הראשונים בכדורגל המקצועני עשה במדי קבוצת המילואים של אולימפיה.
עוד לפני שמלאו לו 20 שנה החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בה ערך 10 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
אוסקר טבארס, מאמנה של קליארי מהסרייה א', התרשם מביצועיו של סואסו ולא היסס להביא אותו לקבוצה.
סואסו הצטרף למועדון לקראת עונת .
בעונתו הראשונה במועדון הבקיע סואסו שער אחד ב-13 הופעות ליגה, והעונה הסתיימה בירידתה של קליארי לסרייה ב', בה בילתה לאחר מכן במשך 4 עונות, בהן ערך סואסו 113 הופעות ליגה והבקיע 40 שערים.
יכולת הכיבוש שלו המרשימה שלו זיכתה אותו בכינוי "לה פנתרה" ("הפנתר").
התקופה של סואסו בסרייה ב' סיפקה לו ניסיון רב שעזר לו בהתאקלמות עם חזרתה של קליארי בסרייה א'.
בעונת הבקיע סואסו שבעה שערים ב-22 משחקי ליגה, כשהוא משמש גיבוי למשולש התקפי שכלל את ג'אנפרנקו זולה הוותיק, את מאורו אספוסיטו ואת אנטוניו לאנגלה.
הארבעה עזרו לקליארי להימנע מירידה לסרייה ב'.
בעונת , לאחר פרישתו של זולה החל סואסו לשחק בהרכב הראשון של קליארי לצד אספוסיטו ולאנגלה, והוא הבקיע 22 שערי ליגה.
עבור הופעתו בעונה זו קיבל סואסו את תואר כדורגלן העונה הזר בסרייה א', תואר אותו חלק עם קאקה, כוכב מילאן ונבחרת ברזיל.
בעונת המשיך סואסו ביכולתו המעולה עבור קליארי, כשהוא כובש 18 שערי ליגה ועוזר לקליארי להימנע פעם נוספת מירידה לסרייה ב'.
לקראת עונת חתם סואסו באינטר מילאנו, אלופת הסרייה א', למרות דיווחים סותרים שטענו כי חתם ביריבתה העירונית מילאן.
ב-26 באוגוסט 2007 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את לואיש פיגו בדקה ה-65 בתיקו 1-1 נגד אודינזה במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-31 באוקטובר הבקיע סואסו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-74 בניצחון 4-1 על גנואה במסגרת המחזור העשירי בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון, תחת המאמן רוברטו מאנצ'יני, ערך סואסו 27 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים והיה חלק מזכייה נוספת של אינטר מילאנו באליפות איטליה.
הוא הוסיף גם 6 הופעות בליגת האלופות לעונת 2007/2008.
לאחר שלא סיפק את המצופה ממנו בעונתו הראשונה, הושאל סואסו לבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית לעונת .
ב-18 בספטמבר 2008 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע שער בהפסד 3-2 לנאפולי במשחק הראשון בפלייאוף ההעפלה לליגה האירופית.
בנפיקה ליסבון עלתה לבסוף לשלב הבתים של המפעל, בו ערך סואסו 3 הופעות.
ב-26 באוקטובר 2008 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 65 דקות והוחלף על ידי אוסקר קרדוסו בניצחון 2-1 על נאבאל.
ב-2 בנובמבר הבקיע סואסו את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-14 בניצחון 2-1 על ויטוריה דה גימארייש.
בסך הכל ערך סואסו 12 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
את עונת החל סואסו בקבוצת האם שלו, אינטר מילאנו, אך זכה ל-18 דקות משחק בלבד בחצי עונה, לאחר שהחליף את סאלי אלי-מונטארי בניצחון 2-1 על אודינזה במסגרת המחזור השביעי בליגה.
אינטר מילאנו זכתה בסוף העונה באליפות איטליה.
בחלון ההעברות של החורף הצטרף סואסו לגנואה בהשאלה לחצי עונה, כשאינטר מילאנו מביאה במקומו את גוראן פאנדב מלאציו בהעברה חופשית.
ב-6 בינואר 2010 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 82 והבקיע שער בהפסד 5-2 למילאן במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
השאלתו לגנואה לא הייתה מוצלחת, והוא כבש 3 שערים בלבד ב-16 הופעות ליגה, כשגנואה מסיימת במקום התשיעי.
לאחר ההשאלה לגנואה חזר סואסו לאינטר מילאנו, אך בשל פציעה ארוכה לא נכלל בסגל הקבוצה הראשונה ולא ערך אף לא הופעה אחת בעונת .
ב-30 ביוני 2011 הסתיים חוזהו של סואסו באינטר מילאנו.
הועלתה האפשרות שסואסו יערוך קאמבק לקליארי לאחר תקופת ניסיון, והאפשרות אושרה ב-13 ביולי על ידי יו"ר קליארי, מאסימו צ'לינו.
עם זאת, העסקה נפלה לאחר שסואסו התבקש לעזוב את מחנה קדם העונה של קליארי על ידי צ'לינו, ששינה את דעתו לגבי ההעברה.
ב-12 באוגוסט 2011 חתם סואסו בקטניה מהסרייה א' לעונה אחת, והוצג במועדון באותו היום.
הוא קיבל את חולצה מספר 9. ב-21 בספטמבר ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בהפסד 3-0 לגנואה במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
סואסו ערך 6 הופעות ליגה בלבד במועדון, ולא הצליח להבקיע שער.
ב-27 במרץ 2013 הודיע סואסו על פרישתו מכדורגל.
בשנת 1999 סואסו עם נבחרת הונדורס עד גיל 20 בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. בחודש מאי 1999 ערך סואסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס במשחק ידידות נגד נבחרת האיטי.
ב-16 ביולי 2000 הבקיע סואסו את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בניצחון 5-0 על נבחרת אל סלוודור במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. סואסו שיחק מספר דקות בקופה אמריקה 2001 ובשני משחקים במונדיאל 2010. הוא ערך 57 הופעות בנבחרת והבקיע 17 שערים, ביניהם צמדים נגד נבחרת האנטילים ההולנדיים ונגד נבחרת פוארטו ריקו.
ב-13 ביוני 2012 ערך סואסו את הופעתו האחרונה בנבחרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-72 בתיקו 0-0 נגד נבחרת קנדה במשחק ידידות.
בחודש אפריל 2015 החל סואסו לשמש כעוזר מאמן בקליארי מהסרייה א', בה שיחק ברוב שנות הקריירה שלו.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן ברשה מהסרייה ב', אך פוטר מתפקידו ב-18 בספטמבר 2018, לאחר פתיחת עונה מאכזבת.
סואסו הוא אחיו של הכדורגלן ניקולאס סואסו, שפרש מכדורגל בינלאומי מעט לפני שסואסו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת.
לשניים אח נוסף בשם רובן.
בני דודיו הם הכדורגלנים מיינור סואסו ואנדרי תומאס, לצדם זכה לשחק בנבחרת.
סואסו מחזיק באזרחות איטלקית בשל נישואיו לאליסה סקי, אזרחית איטלקית, בשנת 2005. לזוג שני בנים, דויד אדוארדו ולואיס גבריאל.
דויד רנוב (נולד ב-8 באוקטובר 1955) הוא אדריכל ומחנך סביבתי ישראלי, מחלוצי הבנייה הירוקה והבניה באדמה בישראל.
משנת 1985 פועל כאדריכל עצמאי בתחום הבניה הבת קיימא במגזר הפרטי והציבורי.
התמחה בבניית בוסתנים כמתחמי חינוך.
דויד ישראל נחום רנוב נולד בארצות הברית, בדות'אן שבמדינת אלבמה לג'רי רנוב (ממקימי חיל האוויר והתעופה האזרחית בישראל) וברכה רנוב.
הוריו עלו עמו לישראל בשנת 1956.
רנוב הוא בוגר תיכון חדש בתל אביב.
שימש קצין בחיל האוויר והוא מוכר כנכה צה"ל ממלחמת לבנון הראשונה עקב הפרעת דחק פוסט-טראומטית.
בעל תואר ראשון באדריכלות ותכנון ערים ותואר שני באדריכלות מהפקולטה לארכיטקטורה בטכניון בחיפה.
במסגרת תחרות קרן קארפלוס בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון זכתה עבודתו של רנוב על האדריכל שמואל ביקלס לתואר שני בפרס הראשון, בשנת 1990.
בשנים 1983–1985 ריכז רנוב את עבודות השיקום בבוסתן ואדי שיח, שבוצעו על ידי כ-40 סטודנטים מהטכניון, ותלמידי פרויקט פר"ח מטעם "מכון ויצמן".
הצטרף לצוות הפרויקט של שיקום הבוסתן כאסיסטנט של האמן מיכה אולמן, אשר לימד עיצוב בטכניון.
בשנים 1985–2007 שימש כמרצה בעיצוב ואדריכלות בטכניון, במכללת אורט בראודה בכרמיאל, אוניברסיטת תל אביב, בצלאל ומכללת תל חי.
בשנים 1992–1994 עבד ולמד כאדריכל ובנאי בטאוס, ניו-מקסיקו שבארצות הברית, והיה תלמידו של אדריכל "ספינות האדמה" (Earthship) האמריקאי מייקל ריינולדס.
מאז חזרתו לארץ בשנת 1995 מנהל רנוב את משרד "מארג בוסתן עולמי" בישראל, הפועל בתחומי האדריכלות, תכנון הסביבה ואקולוגיה ועוסק במחקר, תכנון ובניה.
המשרד עוסק גם בחינוך סביבתי: ארגון סימפוזיונים, הרצאות, קורסים וסדנאות לבניה ירוקה, בהן השתתפו עד שנת 2017 כ-5000 ילדים ומבוגרים.
בנה את ספינת האדמה הראשונה בישראל, "ספינת האדמה במעלות".
על עבודתו זכה רנוב בפרס קרן פורד לשימור איכות הסביבה בשנת 1998.
בשנת 2000 יזם והנחה את הסימפוזיון הראשון לטיוח באדמה בישראל, בכפר כנא, בשיתוף אגודת הגליל.
עם אמנית האדמה טל בשן ואלון בן צבי.
שנה לאחר מכן התקיים הסימפוזיון השני לטיוח באדמה, במרכז המבקרים אותו יצר במשגב, בשיתוף המועצה האזורית.
את בית הקש הראשון בישראל בנה רנוב בצפת בשנת 2001. הוא בנוי כולו מחומרים טבעיים ומבודד ברמה גבוהה.
בשנים 2001–2002 השתתף רנוב בפאנלים של בניה ירוקה וסמינרים למנהיגות סביבתית מטעם עמותת לינק והסוכנות היהודית.
בשנת 2002 הוזמן רנוב לתכנן את חווה ואדם -החווה החינוכית אקולוגית של העיר מודיעין.
בנוסף לתכנון הכללי, תכנן ובנה באמצעות סדנאות את המשרדים של מנהל החווה ומבני חינוך.
בשנת 2003 יזם וריכז את קורס "בוסתנאי בקעת בית הכרם" מטעם עמותת לינק ובמימון קרן אברהם בשיתוף יהודים וערבים ליצירת מנהיגות השואפת לדו קיום.
2002 תכנן ובנה של "ספינת אדמה" כיתת לימוד בגן הקיימות משגב.
בניה בשיתוף 7 כיתות ט' בית ספר אזורי משגב.
בשנת 2006 השתלם רנוב בקורס לבניה ב'לבני אדמה מיוצבות' של מכון המחקר Auroville earth institute של אונסק"ו .
בשנת 2009 נבחר רנוב על ידי חברי היישוב נווה שלום לתכנן יחד עם האדריכל הגרמני פרופ' Gernot Minke גן ילדים משותף ליהודים וערבים.
רנוב משמש כשופט להערכת עבודות בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון בחיפה.
וכשופט בתחרות השנתית להמצאות התורמות לסביבה ירוקה, על שם יובל אמיר.
רנוב שימש כיועץ לבנייה אקולוגית של פרויקטים ציבוריים ופרטיים וכיועץ לפיתוח שטח והבניה הירוקה – בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, משרד החקלאות ומשרד החינוך.
רנוב נחשב לאחד מבכירי האדריכלים בתחום התכנון והבנייה בר קיימא.
רנוב תכנן עשרות מבנים מאדמה בבניה ירוקה ועבודותיו הוצגו בתקשורת ובהרצאות פומביות.
מגזין "אדריכלות ישראלית" מביא עדויות על טביעת ידו של רנוב בתחום הבניה הירוקה בישראל.
בשנת 2017 הקים ועיצב את אתר האינטרנט "צהלה של פעם", ארכיון נוסטלגי של שכונה צהלה.
רנוב נשוי בשנית, אב לשבעה ומתגורר בכפר ורדים.
1985 בית רשף במושב בר גיורא, בנין סולארי פאסיבי.
1997 - "בית לבב" במעלות, הנקרא גם "ספינת אדמה" ובנוי מאבן גלילית ממוחזרת, אדמה, פחיות שתייה ובטון.
(לדוגמאות ויזואליות מעבודותיו בבניה ירוקה).
זכה לחשיפה תקשורתית גדולה כבית פרטי, כתבות עיתונות רבות, 5 כתבות טלוויזיה ואף זכה בפרס קרן פורד.
1999 - סטודיו נטע בראש פינה - ביתן מאדמה שהוא המבנה המסחרי הראשון בארץ הבנוי מאדמה.
1999 – בניית ספסל ירוק עם תלמידי ט' מבית הספר משגב.
2001-2007 - חווה אקולוגית חינוכית מודיעין, תב"ע ירוקה, מבנים ירוקים.
2000-2006 - גן אקולוגי מועצה אזורית משגב - ובוסתן, ומרכז מבקרים - בבניה ירוקה.
2001 – בניית מתחם "בוסתן עולמי", במסגרת פסטיבל "בראשית" במגידו.
2002- בניית ביתו הפרטי בעין יעקב, מאדמה בשיתוף תלמידיו.
2003 - גן אקולוגי טכניון חיפה – מרכז מבקרים חינוכי להדגמת שיטות בניה ירוקה, אגירת מים, בקרת אקלים, רחבת פעילות ובוסתן.
(בשיתוף אדריכל ד"ר נעם אוסטרליץ, ודינה יוגב – מתכננת נוף).
2004-2010 - תכנון וביצוע חלקי - כפר נופש אבני איתן - פיתוח שטח ומבנים בטכנולוגיות ירוקות.
2005 – מרכז תיירותי אקולוגי בשתולה.
2007 - תכנון קניון ורדים בכפר ורדים.
2010 - תכנון "גלריית האומן – מיכה אולמן", מוזיאון הרצליה.
2013 תכנון בית האמן רועי דרסטין בקבוץ געתון.
2014 צוות תכנון והקמה - גינה קהילתית כפר ורדים.
2014 - כפר הנוער ויצו ניר העמק, כיתת לימוד חוץ ובוסתן לימודי על 3 דונם.
2015 תכנון מרכז קיימות יחידה סביבתית ביר אל-מכסור.
דֵּוידֵּה אָסְטוֹרי (באיטלקית: Davide Astori; 7 בינואר 1987 – 4 במרץ 2018) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת פיורנטינה ונבחרת איטליה.
אסטורי נולד וגדל במחוז ברגמו שבאיטליה.
הוא החל לשחק במחלקת הנוער של קבוצת פונטיסולה והחל את קריירת הבוגרים שלו במילאן אבל לא שיחק בפועל במדיה והושאל לקבוצות אחרות.
לאחר מכן צורף לסגל קבוצת קליארי, אך לאחר זמן מה הושאל לרומא ולפיורנטינה, שעמה גם האריך חוזה.
הוא רשם ארבע הופעות בנבחרת הנוער ולנבחרת הבוגרת קיבל זימון ראשון תחת המאמן צ'זרה פראנדלי באוגוסט 2010. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה בכדורגל בקייב במרץ 2011. בגביע הקונפדרציות 2013 הוא כבש שער מול נבחרת אורוגוואי בכדורגל בקרב על המקום השלישי.
הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה נגד נבחרת ישראל בכדורגל, באוקטובר 2017.
אסטורי נמצא מת בחדרו בבית המלון שבו שהו חברי קבוצתו לפני משחק ליגה שתוכנן להיערך נגד אודינזה.
סיבת המוות הרשמית שנקבעה לאחר נתיחת גופתו באיטליה היא דום לב בשנתו.
תאריך מגרש יריבה שער תוצאה טורניר 1. 30 ביוני 2013 ארנה פונטה נובה, סלבדור, ברזיל 1–0 2–2 <small>(3–2 פ) גביע הקונפדרציות 2013
דויד או דוויט שחורייאן (בארמנית: Դաւիթ Սահարունի) שימש כספאראפט (ארמנית: սպարապետ) - מפקד צבאה הקדום של ארמניה, קורופאליטס (יוונית: κουροπαλάτης) - תואר גבוה בחצר הביזנטית, ואישקהאן (ארמנית: իշխան) - נסיך פיאודלי בארמניה הביזנטית של הרקליוס, כנראה בין השנים 635 עד 638.
משפחת שחורייאן הייתה משפחה אצילית רמת דרג בארמניה הביזנטית.
דויד חבר לג'ון אטלריכוס, בנו הבלתי חוקי של הרקליוס, ובשיתוף ואראז-טירוס בגראתוני השני, שליטה של אוסרואנה (אז אוטונומיה ארמנית של האימפריה הסאסאנית) הם קשרו כנגד הקיסר הביזנטי הרקליוס.
בגראתוני גורש לאי ליד חופי צפון אפריקה.
שחורייאן הותקף על ידי מז'ז' גנוני (ארמנית: Մժեժ Գնունի), שהיה הספאראפט (מפקד הצבא הארמני) שקדם לשחורייאן.
שחורייאן הצליח לחמוק והרג את גנוני, לאחר שהצליח לשכנע את אנשיו של גנוני לשתף עמו פעולה .
לאחר ששחוריאן השיג תמיכה מן האצילים המקומיים, הרקליוס בחר לקדם אותו במקום לנקום בו, הכתיר אותו בתואר קורופאליטס ומינה אותו למפקד הצבא הארמני.
שלוש שנים מאוחר יותר סר חינו של שחוריאן והוא הוחלף.
דויד מתאוס רמאחו (בספרדית: David Mateos Ramajo; נולד ב-22 באפריל 1987) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם.
מתאוס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ריאל מדריד, אליה הצטרף בגיל 12. בעונת הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, ובינואר נקרא לראשונה לסגל הקבוצה הראשונה של המועדון.
לאחר מינויו של ז'וזה מוריניו לאימון הקבוצה, חתם מתאוס על חוזה מקצועי במועדון.
ב-23 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–0 על אייאקס במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
אתונה מליגת העל היוונית עד לסיום העונה.
בקיץ הושאל לריאל סרגוסה, וב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית.
בעונת חזר מתאוס לקבוצת המילואים של ריאל מדריד, וב-2 בספטמבר 2013 עזב את המועדון וחתם בפרצווארוש מליגת העל ההונגרית.
ב-29 ביולי 2015 חתם מתאוס באורלנדו סיטי מה-MLS, וב-3 במרץ 2017 שוחרר מהקבוצה.
לקראת עונת חזר מתאוס לספרד וחתם בריאל מורסיה.
ב-30 ביולי 2018 הגיע מתאוס לישראל וחתם בהפועל חדרה מליגת העל.
ב-27 ביוני 2019 חתם בהפועל רעננה.
ב-21 ביולי 2020 חתם מתאוס בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.
ב-15 באפריל 2022 חתם בגואנגשי פינגואו האילאו מהליגה הסינית הראשונה.
דויד פואנקינוס הוא סופר ותסריטאי צרפתי.
הרומן שלו, "העדינות", הוא רב-מכר בצרפת וסרט המבוסס על הספר יצא להקרנות מסחריות בדצמבר 2011. בשנת 2014 הוענק לו פרס רנודו על ספרו "שרלוטה".
ספריו תורגמו ליותר מ-40 שפות ברחבי העולם.
נכון ל-2018, פואנקינוס פרסם 18 רומנים וכן סיפורים קצרים, שני מחזות תיאטרון ותסריטים, וזכה במספר פרסים ספרותיים.
דויד פואנקינוס נולד בפריז בשנת 1974. בגיל 16 התגלתה בגופו מחלת לב נדירה, שהביאה אותו לסף-מוות ולמעבר ניתוחים רבים ובעקבותיה הוא החל לכתוב.
המחלה חייבה אותו להיות מאושפז בבית חולים למשך תקופה ארוכה: .
פואנקינוס למד ספרות בסורבון, ונעשה לשם מוכר בספרות הצרפתית העכשווית.
ספרו הראשון, "היפוכה של אידיוטיות: השפעתם של שני קטבים", פורסם בשנת 2001 בהוצאת גאלימאר וזיכה אותו בפרס פרנסואה מוריאק.
בתקופת היותו סטודנט בסורבון, פואנקינוס למד גם מוזיקה בבית ספר לג'אז, ועסק בהוראת גיטרה למחייתו, תוך כדי עבודת מלצרות בערבים.
באותה תקופה ניסה פואנקינוס גם להקים להקה, ניסיון שכשל עד שבסופו של דבר הוא החליט להתרכז בכתיבה.
ספרו "העדינות" זכה להצלחה ספרותית ומסחרית.
הוא נמכר ליותר מ-700,000 עותקים, וראה אור כסרט קולנוע, אותו עיבד וביים פואנקינוס ביחד עם אחיו סטפן, בכיכובה של אודרי טוטו.
ספרו של פואנקינוס, "שרלוטה" יצא לאור בצרפת בשנת 2014. "שרלוטה" נמכר בחצי מיליון עותקים, הגיע לרשימת המועמדים הסופיים לפרס גונקור וקיבל את פרס רנודו, השני בחשיבותו בהיררכיית הפרסים הספרותיים, ואת גונקור של תלמידי התיכון.
הוא גם נבחר לספר האהוד ביותר על בעלי חנויות הספרים.
הספר מבוסס על סיפור חייה של האמנית שרלוטה סלומון שנרצחה באושוויץ בשנת 1943.
בשנת 2014 ראה אור גם ספרו של פואנקינוס "ברנאר, זה אני".
ספר זה עוסק בבעיה חברתית אקטואלית בצרפת, אך למרות זאת, התעלמה ממנו הביקורת בצרפת, ורוב הביקורות עסקו בספרו "שרלוטה".
הספר "ברנאר, זה אני", שהתפרסם בעברית בשנת 2018, מספר על יועץ בנקאי שמתמודד בגיל 50 עם בעיות קיומיות: בתוך זמן קצר יחסית הוא מאבד את מקום העבודה, אשתו מזה 30 שנה עוזבת אותו ובתו היחידה מתרחקת ממנו.
פואנקינוס טוען שהוא מושפע מיצירתו של וודי אלן, יצר בספר זה בהשראת אלן, גיבור שהוא לוזר קלאסי, המונה את כישלונותיו בגוף ראשון ועומד חסר אונים מול העולם.
פואנקינוס סיפר כי כתיבת הספר החלה מספר שנים לפני גילוי פרשת ברנרד מיידוף ופרוץ המשבר הכלכלי העולמי: .
בשנת 2016 ראה אור הרומן "תעלומת הנרי פיק", שזכה לביקורות נלהבות.
פואנקינוס מתנסה לראשונה בסיפור בלשי המתרחש בעולם ההוצאה לאור והכתיבה הספרותית.
2018: אני מרגיש טוב יותר
דויד נרס (בפורטוגזית: David Neres; נולד ב-3 במרץ 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקיצוני הימני בנאפולי ובנבחרת ברזיל.
בספטמבר 2007 הצטרף למחלקת הנוער של העיר סאו פאולו כשהוא בן 10.
בפברואר 2016, לאחר שהוא שיחק באופן קבוע בגביע ליברטדורס עד גיל 20 של אותה השנה, הוא נפצע בכתף, וניעדר מפעילות למשך מספר חודשים.
באוגוסט 2016 עבר נרס לקבוצה הבוגרת של סאו פאולו על ידי המאמן ריקרדו גומס.
את הופעת הבכורה שלו בברזילראו ערך ב-17 באוקטובר, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון החוץ 1–2 על פלומיננסה.
ב-22 באוקטובר אותה שנה כבש נרס את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון הבית 0–2 על פונטה פרטה.
שבועיים לאחר מכן הוא כבש את שערו השני בניצחון הבית 0–4 על היריבה העירונית, קורינתיאנס.
ב-30 בינואר 2017 עבר נרס למועדון הכדורגל אייאקס מהליגה ההולנדית עבור סכום של כ-12 מיליון אירו, ובשלהי אותה העונה העפיל עמה לגמר הליגה האירופית 2017, שם עלה כמחליף לכחצי שעה בהפסד 0–2 למנצ'סטר יונייטד.
באוגוסט 2019 האריך את חוזהו באייאקס עד לשנת 2023.
חרף הארכת חוזהו, עבר נרס בינואר 2022 לשחטאר דונצק תמורת 15 מיליון יורו.
בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, עזב נרס את שחטאר דונצק ביוני 2022 לטובת בנפיקה ליסבון, עוד בטרם ערך הופעה אחת.
ב-5 באוגוסט ערך הופעת בכורה בניצחון 4-0 על ארוקה.
ב-30 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 2-3 על פאסוס די פריירה.
ב-21 באוגוסט 2024, חתם נרס בנאפולי.
ב-26 במרץ 2019 נרס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בניצחון 1–3 נגד נבחרת צ'כיה.
ב-10 ביוני 2019 נרס כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 0–7 נגד נבחרת הונדורס.
גביע ליברטדורס עד גיל 20: 2016
דוידה זפאקוסטה (באיטלקית: Davide Zappacosta; נולד ב-11 ביוני 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן באטאלנטה מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
זפאקוסטה החל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל בעיר הולדתו, סורה, בה שיחק בעמדת החלוץ עד שהוסב לעמדת המגן הימני.
בשנת 2008 עבר לשחק בעיר הסמוכה, איסולה לירי, וערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בעונת 2009/2010.
בינואר 2011 עבר לשחק באטאלנטה, ששילמה 60,000 € על חצי מכרטיס השחקן שלו, ובמשך חצי עונה הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון.
באוגוסט 2011 השאילה אותו אטאלנטה לאוולינו מהליגה פרו.
בסוף העונה קנתה אטאלנטה את חצי כרטיס השחקן השני שלו מאיסולה לירי, אך מכרה אותו לאוולינו תמורת 40,000 €.
זפאקוסטה שיחק 3 עונות במדי אוולינו, כשבעונת 2012/2013 סייע לקבוצתו לסיים במקום הראשון ולעלות לסרייה ב', בה היה אחד מהשחקנים הבולטים בעונת 2013/2014. באותה עונה אף כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-4 ביוני 2014 חתם זפאקוסטה חוזה באטאלנטה ל-4 שנים תמורת 900,000 אירו.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-23 באוגוסט 2014 בניצחון קבוצתו 2–0 על פיזה במסגרת הסיבוב השלישי של הקופה איטליה.
את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-31 באוגוסט 2014 בתיקו 0–0 ביתי עם הלאס ורונה, ואת שער הבכורה שלו בליגה כבש ב-6 בינואר 2015 בתיקו 2–2 עם גנואה.
ב-10 ביולי 2015 עבר לטורינו יחד עם השחקן דניאלה באסלי תמורת 10 מיליון אירו.
ב-20 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–0 על סמפדוריה.
ב-28 באוקטובר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 3–3 עם גנואה.
ב-31 באוגוסט 2017 נמכר לקבוצת צ'לסי תמורת 28 מיליון אירו וחתם על חוזה ל-4 שנים ברגעים האחרונים של חלון ההעברות.
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-9 בספטמבר 2017 כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 2–1 על לסטר סיטי.
את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ואת כיבוש שערו הראשון במסגרת זו חגג ב-12 בספטמבר 2017, בניצחון קבוצתו 6–0 על קרבאך.
בכיבוש שער זה הפך לשחקן האיטלקי ה-100 שכובש בליגת האלופות.
ב-30 בדצמבר 2017 כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון קבוצתו 5–0 על סטוק סיטי.
ב-21 באוגוסט 2019 האריך את חוזהו בצ'לסי בשנה אחת, ואז הושאל לרומא לחצי עונה, עם אופציה להארכת השאלה לחצי עונה נוספת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-25 באוגוסט 2019, כשעלה כמחליף בדקה ה-78 בתיקו 3–3 עם גנואה.
לאחר מכן נפצע ברצועה הצולבת ונעדר למשך תקופה.
ב-19 בספטמבר 2020 הושאל זפאקוסטה לגנואה לעונה אחת.
ב-24 באוגוסט 2021 חזר לאטאלנטה וחתם לארבע שנים.
זפאקוסטה זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה לקראת משחקי יורו 2016, ואף נכלל בסגל הסופי, אך לא שיחק.
את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך זפאקוסטה ב-12 בנובמבר 2016 בניצחון נבחרתו 4–0 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018.
דויד סוֹריה סוליס (בספרדית: David Soria Solís; נולד ב-4 באפריל 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בחטאפה מהלה ליגה, בה הוא גם משמש כקפטן, ולזכותו מעל 250 הופעות במדי הקבוצה.
סוריה נולד במדריד שבספרד, וגדל במועדוני הנוער של ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד.
לאחר שחרורו מריאל מדריד נסע לאנגליה כדי לחפש מועדון.
הוא הלך ללסטר סיטי, בה נפצע במשחק הבחינה הראשון שלו, הלך לברמינגהאם סיטי, שם בילה חודש וחצי ונדחה בשל פערי מחירים וסיים את המסלול שלו באנגליה בסטוק סיטי, בה לא רצו בו.
סוריה חזר לספרד, בה המתינה לו הצעה מריאל בטיס ב', אך ההצעה בוטלה בשל חילופי מאמנים.
הוא ניסה לחתום בספורטינג חיחון, אך נדחה בשל חוסר ניסיונו, וחשב על פרישה מכדורגל מקצועי.
בצעד מפתיע, החליט מאמן השוערים של סביליה בינואר 2013 להחתים את סוריה, והוא שיחק בקבוצות המשנה של המועדון, עד שבשנת 2015 הצטרף לקבוצה הראשונה של המועדון והחל לשחק בלה ליגה.
ב-13 ביולי 2018 חתם בחטאפה לארבע שנים.
נבחרת השנה בליגה האירופית: 2015/2016
דויד מרטינס סימאו (בצ'כית: David Martins Simão; נולד ב-15 במאי 1990) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר בארוקה.
סימאו נולד בצרפת למשפחה פורטוגזית, ואת רוב קריירת המשחק שלו בקבוצות הנוער העביר במחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון.
ב-19 בינואר 2008 זומן לראשונה למשחק הקבוצה הבוגרת על ידי המאמן חוסה אנטוניו קמאצ'ו, אך לא שיחק.
הוא גם זומן לצמד משחקי הקבוצה בליגה האירופית נגד חטאפה, אך לא שיחק.
בתחילת עונת 2009/2010 הושאל לפאטימה מהליגה השנייה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 באוגוסט בהפסד הליגה 0–1 לסנטה קלרה, וב-26 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1–1 עם ז'יל ויסנטה.
ב-17 ביוני 2010 הושאל לפאסוש די פריירה מליגת העל הפורטוגלית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ב-14 באוגוסט.
במהלך העונה הוא החמיץ חמישה משחקים בלבד, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השביעי בליגה.
בתום העונה הוא שב לבנפיקה, אך לא שיחק כלל במשך חצי עונה, וב-17 בינואר 2012 הושאל לאקדמיקה דה קוימברה מליגת העל הפורטוגלית.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה הבכירה בבעיטה מ-36.5 מטרים בהפסד קבוצתו 1–2 לספורטינג בראגה.
ב-31 ביולי 2012 הושאל למאריטימו, גם היא מליגת העל.
בסוף יוני 2013 תם חוזהו עם בנפיקה, והוא חתם לשלוש שנים בארוקה, העולה הטרייה לליגה הבכירה.
בתחילת עונת 2016/2017 עבר בהעברה חופשית לצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית, שהייתה לקבוצתו הראשונה מחוץ לפורטוגל.
ב-28 במאי 2017 כבש צמד בניצחון קבוצתו בדרבי 3–0 על לבסקי סופיה.
ב-31 באוגוסט 2017 חזר לפורטוגל, וחתם בבואבישטה מהליגה הפורטוגלית הבכירה.
בינואר 2019 חתם ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית.
ב-5 בפברואר 2020 הושאל להפועל באר שבע עד לתום העונה, עם אופציה לרכישה.
ב-3 בינואר 2021 הושאל למוריירנסה עד לסוף העונה.
אחיו, ברונו , גם הוא כדורגלן, ומשחק בעמדת המגן.
דוידה פטרוצ'י (באיטלקית: Davide Petrucci; נולד ב-5 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר.
פטרוצ'י התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של רומא.
בקיץ הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד תמורת 200 אלף פאונד.
ב-9 בינואר 2013 הושאל לפיטרבורו יונייטד עד לסיום העונה.
שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 לנוטינגהאם פורסט.
ב-9 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–2 על לסטר סיטי.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לרויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית בחוזה עד לסיום העונה, אך בינואר שוחרר מהמועדון.
ב-27 במרץ הושאל לצ'רלטון את'לטיק.
ב-8 בספטמבר 2014 שוחרר מיונייטד וחתם בצ'.פ.ר.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם בריזספור מליגת העל הטורקית.
ב-13 ביולי 2019 חזר לאיטליה לאחר 11 שנים, וחתם באסקולי מהסרייה ב'.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם בקוזטנצה.
ב-11 ביולי 2021 חתם בהפועל באר שבע מליגת העל.
בינואר 2022 הוציאה הפועל באר שבע את פטרוצ'י ממצבת הזרים שלה ובמקומו הוחתם גוסטבו מרמנטיני.
עם זאת, סירב פטרוצ'י לעבור לקבוצה אחרת ונותר בסגל הקבוצה.
ב-2 בפברואר 2023, לאחר שנה שלא שיחק, הגיע עם הקבוצה להסכמה על התרת חוזהו.
מנצ'סטר יונייטד עד גיל 21
דויד קלמרט הוא ג'ודוקא צ'כי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג.
קלמרט החל לעסוק בענף הג'ודו, כשהיה בן 7. בשנת 2007, הוא החל להתאמן באולומואוץ תחת הדרכתו של יירי סטפן.
בשנת 2014, הוא עבר לפראג, שם הוא החל להתאמן במועדון אוניברסיטת הספורט (USK).
בינואר 2018, קלמרט זכה במדליית הארד בגראנד פרי, שהתקיים בתוניס.
כעבור שלוש שנים בחודש אפריל, הוא זכה במדליית הארד בגראנד סלאם אנטליה.
באולימפיאדת טוקיו (2020), קלמרט הודח כבר בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללי קוכמן כתוצאה מאיפון.
דויד קוסטס קורדל (בספרדית: David Costas Cordal; נולד ב-26 במרץ 1995 בוויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל אוביידו.
קוסטס נולד בוויגו שבספרד, וגדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו המקומית.
ב-25 באוגוסט 2013 ערך קוסטס בן ה-18 את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2-1 על ריאל בטיס במסגרת המחזור השני בלה ליגה לעונת 2013/2014.
ב-31 באוגוסט 2015 חידש קוסטס את חוזהו בסלטה ויגו עד לשנת 2019, והושאל למיורקה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-14 בינואר 2017 הושאל ריאל אוביידו, ששיחקה גם היא בליגה הספרדית השנייה.
ב-31 באוגוסט 2017 האריך קוסטס את חוזהו בסלטה ויגו עד לשנת 2020, והושאל למשך עונה אחת לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה.
הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, וב-29 בנובמבר ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הבכירה של המועדון, כשהחליף את ג'רארד פיקה בניצחון 5-0 על ריאל מורסיה בגביע המלך הספרדי, בו זכתה ברצלונה בתום העונה.
ב-25 בינואר 2020 הושאל קוסטס לאלמריה מהליגה הספרדית השנייה למשך חצי עונה.
הוא חזר לסלטה ויגו לקראת עונת 2020/2021, אך לא זכה לדקות משחק בעונה זו.
ב-12 ביולי 2021 חתם קוסטס על חוזה לשלוש עונות בריאל אוביידו מהליגה הספרדית השנייה.
דויד ראום הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ר.ב.
לייפציג מהבונדסליגה, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת גרמניה.
ראום נולד בנירנברג שבגרמניה והחל לשחק בקבוצת טוספו נירנברג המקומית בגיל ארבע.
בגיל שמונה עבר לאקדמיה של גרויטר פירט, וגדל במחלקת הנוער של המועדון.
בסך הכל ערך ראום 94 הופעות ליגה במדי המועדון בבונדסליגה השנייה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
לאחר עונת 2020/2021, בה העפילה גרויטר פירט לבונדסליגה, חתם ראום על חוזה לארבע עונות בהופנהיים, גם היא מהבונדסליגה.
ב-9 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–3 על ויקטוריה קלן במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–4 על אאוגסבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2021/2022. ב-11 בצדמבר 2021 כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על פרייבורג.
ב-14 באוגוסט 2025 מונה ראום לקפטן הקבוצה.
ראום זכה עם נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21, וערך שש הופעות בטורניר.
הוא היה חלק מהסגל האולימפי של גרמניה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021.
ב-5 בספטמבר 2021 ערך ראום את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת, בניצחון 0–6 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
עבודותיו של קוקס עסקו בתחומים רבים, ובהם ניתוח נתונים איכותיים, ניתוח השרדות, סטטיסטיקה מרחבית ותכנון ניסויים.
קוקס נולד בעיר ברמינגהאם באנגליה.
הוא למד מתמטיקה בקולג' סנט-ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר מכן למד באוניברסיטת לידס, וב-1949 קיבל תואר דוקטור לסטטיסטיקה.
בין 1944 ל-1946 עבר במכון המחקר של חיל האוויר המלכותי, ולאחר מכן במכון המחקר של תעשיית הצמר.
בין 1956 ל-1966 היה מרצה, ולאחר מכן פרופסור לסטטיסטיקה במכללת בירקבק באוניברסיטת לונדון.
ב-1966 היה לראש החוג לסטטיסטיקה באימפריאל קולג' בלונדון, ומאוחר התמנה לתפקיד ראש המחלקה למתמטיקה שם.
בין 1966 ל-1991 היה העורך של כתב העת ביומטריקה.
ב-1988 מונה לנאמן בקולג' נופילד באוניברסיטת אוקספורד והיה לחבר המחלקה לסטטיסטיקה שם.
הוא פרש רשמית מתפקידיו ב-1994.
עבודתו המדעית של קוקס התפרשה על תחומים רבים.
מודל הרגרסיה הלוגיסטית, המאפשר את ניתוח הקשר בין משתנה איכותי ובין משתנים נוספים.
מודל הסיכונים הפרופורציונליים (הידוע בשם "מודל קוקס") לניתוח נתוני השרדות.
המאמר בו הוצג מודל זה צוטט מעל ל-56000 פעמים.
תהליך קוקס (Cox process), הכללה של תהליך פואסון למקרים שבהם עוצמת ההליך (Intensity) אקראית.
טרנספורמציית בוקס-קוקס, שהיא עבודה משותפת עם ג'ורג' בוקס.
בסך הכל קוקס פרסם מעל 300 מאמרים וספרים.
קוקס זכה לפרסים רבים, החשוב שבהם הוא הפרס הבינלאומי לסטטיסטיקה, שהוענק לו ב-2017. הוא היה הזוכה הראשון בפרס זה.
בשנת 1990 זכה בפרס קטרינג למחקר הסרטן עבור פיתוח מודל הסיכונים הפרופורציונליים.
ב-2005 זכה במדליית ג'ורג' בוקס.
בשנת 2010 הוענק לו מדליית קופלי של החברה המלכותית על תרומתו המכוננת לתיאוריה וליישומי הסטטיסטיקה.
בשנת 2016, הוא זכה בפרס חזית הידע של קרן BBVA בקטגוריית מדעי היסוד ביחד עם בראדלי אפרון, לפיתוח שיטות סטטיסטיות "חלוציות ובעלות השפעה עצומה" שהוכחו הכרחיות להשגת תוצאות אמינות בספקטרום עצום של דיסציפלינות מרפואה ועד אסטרופיזיקה, גנומיקה או פיזיקת חלקיקים.
דויד ראיה מרטין (בספרדית: David Raya; נולד ב-15 בספטמבר 1995 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת ספרד.
ראיה גדל במחלקת הנוער של בלקברן רוברס.
הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ והפוטבול ליג הראשונה.
בסך הכל ערך 99 הופעות ליגה במועדון.
בחצי הראשון של עונת הושאל לסאות'פורט מהנשיונל ליג.
ב-6 ביולי 2019 חתם ראיה על חוזה לארבע עונות בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בתום עונת העפיל עם הקבוצה לפרמייר ליג.
במירוץ האינטנסיבי להחתמתו, ארסנל היא שזכתה בשורותיו וצירפה אותו (באופן ראשוני כהשאלה) ב-15 באוגוסט 2023, במהלך שהצטייר שחריג בשל ההשלכות השונות על מי שהיה דאז השוער המוביל של התותחנים, ארון רמסדייל.
בסיום עונת 2023/2024 השאלתו הפכה לקבועה לאחר שארסנל שילמה לברנטפורד עשרים ושבעה מיליון לירות שטרלינג עבור השלמת העסקה.
בעונת 2024/2025 זכה בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג בפעם השנייה (יחד עם מאטס סלס) בעקבות שמירתו על רשת נקייה 13 פעמים במהלך העונה.
ב-26 במרץ 2022 ערך ראיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 1–2 על נבחרת אלבניה במשחק ידידות.
דויד מוטה וייגה טיישיירה קארמו (בפורטוגזית: David Mota Veiga Teixeira Carmo; נולד ב-19 ביולי 1999 באוויירו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי-אנגולי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל אוביידו בהשאלה מנוטינגהאם פורסט, ובנבחרת אנגולה.
קארמו גדל במחלקות הנוער של ביירה-מאר, קאסה דו בנפיקה, בנפיקה ליסבון, אנאדיה, סנז'ואננסה וספורטינג בראגה.
ב-17 בינואר 2020 ערך קארמו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספורטינג בראגה, בניצחון 2-1 על פורטו במסגרת המחזור ה-17 בליגת העל הפורטוגלית לעונת .
בסך הכל ערך 42 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-5 ביולי 2022 חתם קארמו על חוזה לחמש עונות בפורטו מליגת העל הפורטוגלית.
ב-3 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 2-1 לאתלטיקו מדריד במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.
ב-26 בינואר 2024 הושאל קארמו לאולימפיאקוס עד לסוף העונה.
ב-26 באוגוסט 2025 הושאל לעונה אחת לריאל אוביידו.
ב-22 במרץ 2024 ערך קארמו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בהפסד 1-0 לנבחרת מרוקו במשחק ידידות.
הוא הבקיע שער עצמי במשחק זה.
נבחרת פורטוגל עד גיל 19
דויד פלץ (23 בפברואר 1947 – 5 ביוני 1967) היה קצין שריון בצה"ל, שלחם בחזית המצרית במלחמת ששת הימים ונפל בקרב.
על פעולתו במלחמה עוטר בעיטור העוז.
דויד פלץ נולד בשנת 1947 בעיר ורוצלב שבפולין.
בשנת 1957 עלה לישראל עם משפחתו.
למד בבית ספר בקבוצת חניתה ואחר כך בבית ספר יסודי בתל אביב.
למד ארבע שנים בתיכון העירוני א' במסלול ערב.
כאשר במהלך היום עבד במוזיאון של העירייה.
ביולי 1965 התגייס לשירות סדיר בצה"ל והוצב לחיל השריון.
ביוני 1967 היה מוצב בגדוד הטנקים 82 של חטיבה 7.
בפתיחת מלחמת ששת הימים פרצה חטיבה 7 לתוך רצועת עזה.
בהמשך השתתף גדוד 82 בקרב לכיבוש המערך המצרי בצומת רפיח.
פעולתו של פלץ בקרב תוארה בספר חשופים בצריח:
דויד פלץ היה בן 20 במותו.
הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי הארעי ליד בארי.
ב-7 במאי 1968 הוטמן ארונו בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
על פעולתו במלחמה הוענק לפלץ צל"ש הרמטכ"ל.
בשנת 1973, לאחר קבלת חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, הומר הצל"ש בעיטור העוז.
שמו של פלץ הונצח על גבי אנדרטאות אחדות: אנדרטת יד לשריון, אנדרטת אוגדת הפלדה, אתר ההנצחה לחללי גדוד 82, גן הבנים בתל אביב, בית יד לבנים בתל אביב ובית יד לבנים בחולון.
דוידה פְרַטֶזִי (באיטלקית: Davide Frattesi; נולד ב-22 בספטמבר 1999 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אינטר מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
פרטזי גדל במחלקות הנוער של לאציו ורומא.
ב-13 ביולי 2017 חתם בססואולו מהסרייה א'.
ב-20 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לאטאלנטה במסגרת שמינית הגמר של קופה איטליה לעונת .
בשלוש העונות הבאות הושאל פרטזי לקבוצות אסקולי, אמפולי ומונצה מהסרייה ב'.
לקראת עונת 2021/2022 חזר פרטזי לססואולו.
ב-21 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 3-2 על הלאס ורונה במסגרת המחזור הראשון.
ב-23 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על ונציה במסגרת המחזור התשיעי.
ב-6 ביולי 2023 הושאל לאינטר.
ב-4 ביוני 2022 ערך פרטזי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת גרמניה במסגרת ליגת האומות 2022/2023. ב-18 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–3 על נבחרת הולנד במסגרת המשחק על המקום השלישי בליגת האומות 2022/2023.
דויד עמנואל מרטינס מוראלס (בספרדית: David Enmanuel Martínez Morales; נולד ב-7 בפברואר 2006 באל טיגרה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לוס אנג'לס מה-MLS ובנבחרת ונצואלה.
מרטינס גדל במחלקות הנוער של טיגרה ומונגס.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונגס במסגרת ליגת העל הוונצואלית.
בעונת ערך שלוש הופעות והבקיע שער אחד בגביע ליברטדורס.
ב-18 ביוני 2023 ערך מרטינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה, בניצחון 1-0 על נבחרת גואטמלה במשחק ידידות.
דויד פריירה דה קושטה (בפורטוגזית: David Pereira da Costa; נולד ב-5 בינואר 2001 באלמדה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פורטלנד טימברס.
קושטה נולד בפורטוגל, ובגיל תשע עבר עם משפחתו לצרפת.
הוא גדל במחלקת הנוער של לאנס, ובשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-8 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 4-4 נגד סטאד ריימס במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הצרפתית לעונת 2020/2021.
ב-17 בפברואר 2025 חתם בפורטלנד טימברס מה-MLS.
קושטה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21.
דוידה גולטיירי (באיטלקית: Davide Gualtieri; נולד ב-27 באפריל 1971) הוא כדורגלן עבר סן מרינזי ששיחק בעמדת החלוץ.
גולטיירי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל יובנס אליה הצטרף בגיל 22 בה שיחק 6 שנים.
בשנת הצטרף לפנארוסה וכעבור שנה חתם בטרה פנה.
ב-22 בספטמבר 1993 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרינט בהפסד 0–7 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. ב-17 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה בנבחרת בהפסד 1–7 ל.
את השער הבקיע כ-8.3 שניות מתחילת המשחק, מה שהפך לשער המהיר בהיסטוריה של מוקדמות המונדיאל, עד ב-10 באוקטובר 2016 כריסטיאן בנטקה הבקיע המשחק של נגד
גולטיירי המשיך לשחק בנבחרת סן מרינו עד שנת , אז פרש עקב פציעה.
כיום הוא עובד כמוכר מחשבים בסן מרינו.
בשנת , הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה האנגלית "הגיבורים של הארי: יורו יש צחוק", בה הרכיב נבחרת סן מרינזית שתשחק שוב נגד שחקני נבחרת אנגליה משנות ה-90.
דוידה אנצ'לוטי (נולד ב-22 ביולי 1989) הוא כדורגלן עבר איטלקי, ומאמן כדורגל בהווה, המשמש כמאמן בוטפוגו מליגת העל הברזילאית.
דוידה אנצ'לוטי נולד בעיר פארמה שבאיטליה, למאמן הכדורגל קרלו אנצ'לוטי וללואיזה ג'יבליני.
דוידה הלך בעקבות אביו ותחילתו הייתה כשחקן כדורגל מקצועי במילאן, בתפקיד קשר.
הוא הושאל לתקופת זמן קצרה לקבוצת בורגומנרו, ולאחר מכן עבר אליה בהעברה קבועה.
בשנת 2009, בגיל 20, פרש אנצ'לוטי ממשחק פעיל במטרה לפתח קריירת אימון.
אנצ'לוטי הפך למאמן כדורגל לראשונה בשנת 2012, כאשר מונה למאמן כושר בקבוצת פריז סן ז'רמן הצרפתית, שם אביו היה המאמן.
לאחר שאנצ'לוטי האב עבר לספרד כדי לאמן את ריאל מדריד, דוידה הלך בעקבותיו, ועבד כעוזר למאמן הכושר של המועדון.
לאחר שקיבל את רישיון אופ"א A בשנת 2016, (סיים במקום הראשון במחזור שלו), הוא קיבל את תפקיד עוזר המאמן של אביו קרלו בבאיירן מינכן הגרמנית.