tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המועדון נוסד בשנת 1877 ונקרא של שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק.
הישגה הגדול ביותר הוא זכייה בפרס הפוטבול ליג בשנת 2013.
קרו הוא מונח יין צרפתי שמשמעו "מקום גידול".
באופן פרטני יותר, משתמשים במילה "קרו" על-מנת לכנות את מקום הגידול המסוים, במקום בשימוש במילה כרם.
משתמשים במונח גם כדי להתייחס למוצרים המופקים באותו אזור גידול, כלומר: היינות.
משתמשים לעיתים במונח "קרו" כחלק משיטת הסיווג של היינות הצרפתיים.
כפי שמשתמע מכך, יין שמציג (או מאפשרים לו להציג) את שמו של ה"קרו" על-גבי תווית היין שלו נחשב ליין בעלי מאפייני טרואר של אותו קרו.
נוהגים לתרגם את המונחים "פרימייר קרו" (Premier Cru) ו"גראן קרו" (Grand Cru) בשפה האנגלית כ"גידול ראשון" (First Growth) ו"גידול גדול" (Great Growth).
פרימייר קרו (Premier Cru) הוא מונח יין בשפה הצרפתית המקביל ל"גידול ראשון", וניתן להשתמש בו כדי לסווג כרמים, יקבים, יינות, כשמשמעות המונח משתנה באזורי יין שונים.
בבורדו מתייחס המונח לשיטת סיווג היינות:
בשיטת סיווג היינות של 1855 בבורדו, "פרימייר קרו" (Premier cru) או "פרימייר קרו קלאס" (Premier cru classé) היא הדרגה הגבוהה ביותר במסגרת "רמת הגראן קרו" בה משתמשים ליינות אדומים שהגיעו מאזורי מדוק וגראב.
אבל זוהי הדרגה השנייה מתוך שלוש באזור סוטרן, בו הדרגה הגבוהה ביותר היא "פרימייר קרו סופריור" (Premier Cru, גידול ראשון נעלה).
בדרך-כלל מתייחסים אל יינות אלה באנגלית כאל "גידולים ראשונים" (First Growths).
בסיווג היינות של סנט אמיליון, הדרגה הגבוהה ביותר היא "פרימייר גראן קרו קלאס A" (Premier grand cru classé A) והדרגה השנייה היא "פרימייר גראן קרו קלאס B" (Premier grand cru classé B).
המונח "סנט אמיליון גראן קרו" (Saint-Émilion Grand cru) מתייחס ליקבים או יינות שהם מתחת ליינות רמת הגראן קרו קלאס והוא משולב בחוקי כינוי המקור המבוקר.
ביינות בורגון, המונח מיושם על מנת לסווג כרמים, כשפרימייר קרו (Premier cru) מהווה את רמת הסיווג השנייה בחשיבותה, מתחת לזו של "גראן קרו" (Grand cru) ומעל לרמה הבסיסית של "כינוי מקור מבוקר וילג'" (village AOCs).
ביינות בורגון, משתמשים במונחים "פרימייר קרו" או 1er Cru, ולא מתרגמים אותם לאנגלית.
גראן קרו (Grand cru, המונח הצרפתי שמשמעו באנגלית great growth גידול ראשון) מיועד לכרמים שמפיקים יינות באיכות גבוהה.
אף-על-פי שלעיתים תכופות משתמשים בו על-מנת לתאר ענבים, יין או קוניאק, המונח אינו סיווג טכני של איכות היין לשמה, אלא כוונתו להצביע על הפוטנציאל של הכרם או הטרואר.
זוהי רמת הסיווג הגבוהה ביותר של כינוי המקור המבוקר בבורגון או באלזס.
באותו המונח משתמשים ל"שאטואים" (כינויה של אחוזת יין באזור בורדו) בסנט אמיליון, למרות שבאזור זה יש למונח משמעויות שונות והוא אינו מייצר את הדירוג העליון של הסיווג.
בבורגון הרמה שמתחת ל"גראן קרו" היא "פרימייר קרו", והיא נכתבת לפעמים בקיצור כ-1er cru.
בהיסטוריה הקדומה של יינות בורגון נזירים ציסטרציאנים והכנסייה הקתולית היו בעלי הכרמים העיקריים במשך רוב ימי הביניים.
הם קיבלו אדמה באמצעות מעשר, תרומות ובתמורה לשטרות מחילה יכלו הנזירים לשקוד על לימוד איכותם של היינות מרמת החלקה הבודדת ובמרוצת הזמן החלו לחלק את האזורים שנהגו להניב יינות בעלי ארומה, גוף, צבע ועוצמה דומים וקראו להם "קרוס" (crus).
בעקבות הצלחת סיווג היינות של 1855 בבורדו, פיתח ז'ול לאוואל סיווג בלתי רשמי של כרמי הקוט ד'אור בספרו History and Statistics of the Côte d'Or.
ב-1861, הפך סיווגו של לאוואל רשמי בידי ועדת החקלאות של בון.
ייעודם של "גראן קרו" ו"פרימייר קרו" התפתח והורחב לימים בשנות השלושים על ידי יצירתה של שיטת הכינוי מקור מבוקר.
הקרו-מניון היה כינוי לבני האדם המודרניים הראשונים באירופה, בתקופה הפלאוליתית העליונה, מלפני כ-40,000 שנים ואילך.
אנשי הקרו-מניון, היו בדרך-כלל בעלי גוף מוצק וחזק, עם שרירים חזקים.
המצח היה ישר וגבוה ורכסי הגבות נמוכים.
הקרו-מניון היו בני האדם הראשונים באירופה עם סנטר בולט.
קיבולת המוח הייתה כ-1,600 סמ"ק, גדולה יותר מאשר קיבולת המוח הממוצעת של האדם המודרני.
השם נובע מ"אברי דה קרו-מניון", , ליד הקומונה Les Eyzies-de-Tayac-Sireuil בדרום מערב צרפת, שם נמצאה הדגימה הראשונה של הקרו-מניון והם נחשבו כבני האדם המודרניים העתיקים ביותר הידועים באירופה.
עם גילוי ציורי המערות הידועים במערת לאסקו קושרו הקו-מניון עם התרבות האוריניאקית, ששרידיה היו ידועים מדרום צרפת וגרמניה.
לאחר ששרידים נוספים של בני אדם מודרניים קדומים נתגלו באתרים ארכאולוגיים במערב אירופה ובמקומות אחרים, ועם השיפור בטכניקות תיארוך בתחילת המאה ה-20, נוספו תת-מינים לסיווג הטקסונומי ושיוך ציורי המערות לקרו-מניון מוטל בימינו בספק.
המונח "קרו-מניון", עד מהרה החל לשמש במובן הרחב כדי לתאר את האנשים המודרניים הקדומים באירופה.
עד 1970 המונח שימש כל אדם בכל מקום בו נמצא המודרניות המוקדמת, כפי שהיה במקרה עם מקרים מרוחקים כגון בנחל מערות במערת הגדי בישראל, ומקרים שונים של אינדיאנים קדומים ביבשת אמריקה.
עם זאת, ניתוח המבוסס על נתונים עדכניים יותר לגבי הנדידה של האדם הקדמון תרמו הגדרה מעודנת של הביטוי הזה.
בימינו, המונח "קרו-מניון" איננו חלק מן השמות המדעיים למין האדם, אם כי הוא נשאר מונח חשוב בקהילה הארכאולוגית ומזוהה עם מאובנים אנושיים באירופה ובאזורים סמוכים.
בספרות המדעית הנוכחית מועדף המונח "בני אדם באירופה בעת החדשה המוקדמת", במקום "קרו-מניון".
הגאולוג הצרפתי לואי לרטה גילה את הראשון מחמישה שלדים מסוג זה במרס 1868 במחסה סלע בשם ב"אברי דה קרו-מניון".
דגימות דומות התגלו לאחר מכן בחלקים אחרים של אירופה ובאזורים הסמוכים.
הראשון מבין שרידי אדם לא ארכאי באירופה הם הממצאים ב-Peștera cu Oase (מערה עם עצמות) ליד שערי הברזל ברומניה.
האתר נמצא במסלול הדנובה, אשר עשוי להיות נקודת הכניסה של הקרו-מניון למרכז אירופה.
המערה עצמה נראית כמערת צבוע או מערת דוב; שרידי האדם יכולים להיות טרף או נבלה.
אף כלי לא קושר לממצא.
הדוגמה הכללית Oase 1 הוא בעל לסת תחתונה חזקה ומשלב שלב מגוון תכונות ארכאיות, מודרניות מוקדמת, ואולי תכונות ניאנדרטליות.
תכונות מודרניות ממקמות אותו כמאובן הקרוב ביותר לאדם המודרני האירופי המוקדם בין דגימות הפלייסטוקן המאוחרת.
המאובן הוא אחד הממצאים הבודדים באירופה אשר יכול לתוארך ישירות ונחשב אחד המאובנים הידועים מהתקופה האנושית המודרנית המוקדמת מאירופה.
הלסת התחתונה 1 Oase התגלה ב-16 בפברואר 2002. גולגולת כמעט שלמה של זכר צעיר (Oase 2) ושברי אחר (Oase 3) נמצאו בשנת 2005, שוב עם תכונות פסיפס, אשר חלקם מקביל ללסת 1 Oase.
ממצא Muierilor Peştera הוא גולגולת יחידה שלמה למדי של אישה עם תכונות פנים ארכאיות ותכונות מודרניות.
הגולגולת נמצאה בגלריה התחתונה של מערת "Womans" ברומניה, בין שרידי מערות הדובים הרבים.
תארוך פחמן הניבו גיל ממוצע של 30,150 (עם טוח טעות של כ-800 שנים), מה שהופך אותו לאחד משרידי הקרו-מניון העתיקים ביותר.
תגלית הקרו-מניון המקורית, התגלתה במחסה סלע ב-Les Eyzies שבחבל Dordogne בצרפת.
סוג הדגימה מאתר זה הוא קרו-מניון-1, מתוארך על פי תארוך פחמן 14 ללפני כ-28,000 שנים (עם סטיה של 270 שנים).
בהשוואה לניאנדרטלים, השלדים בעלי אותו מצח גבוה, יציבה זקופה ומבנה שלד כמו בני האדם המודרניים.
ממצאים אחרים באתר הם שרידי אשה (קרו-מניון 2) ושרידי זכר (קרו-מניון 3).
התנאי והמיקום של שרידי קרו-מניון-1, יחד עם קונכיות ושיני בעלי חיים במה שנראה שהיה תליונים או מחרוזות, מעלה את השאלה האם הם נקברו במכוון.
אם אכן אנשי הקרו-מניון קברו את מתיהם במתכוון.
זוהי הוכחה שהם הכירו את מושג הטקסיות, וזאת עשו על ידי קבורת מתיהם עם תכשיטים וכלים, או לחלופין את ההבנה כי גופות המתים יכולות לגרום למחלות, ושיש להרחיק את הגופות כדי למנוע זאת.
ניתוח הפתולוגיה של השלדים עולה כי בני האדם בתקופה זו ניהלו חיים קשים פיזית.
בנוסף לזיהום, כמה מן השלדים שנמצאו במחסה סבלו מהתמזגות חוליות בצווארם, המעיד על פציעה טראומטית; הנקבה הבוגרת שנמצאה במקלט שרדה זמן רב עם שבר בגולגולת.
פגיעות כאלה מהוות סכנת חיים גם בימינו.
הישרדות הקרו-מניון עם פציעות אלו מצביע על כך כי זכו לתמיכת הקהילה וטופלו בפציעותיהם.
אתר מאובן אחר נמצא ב-Předmostí המוקם במחוז מורביה, בתחומי צ'כיה של ימינו.
האתר התגלה במאה ה-19. החפירות נערכו בין 1884 ו-1930 אך החומר המקורי אבד במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1990 נערכו חפירות חדשות.
האתר Předmostí הוא ככל הנראה אזור מגורים עם מערכת קבורה ובה כ-20 קברים, כולל 15 קברי אדם שלם, חלקים של חמישה אחרים, המייצגים או קבורה משנית או השחתה.
קניבליזם הוצע, אף על פי שזה לא מקובל.
המאובנים הלא אנושיים הם בעיקר ממותה.
רבות מן העצמות חרוכות, עדות לכך שהחיה נצלתה קודם האכילה.
שרידים אחרים שנמצאו כוללים שועל, איילים מעידן הקרח, סוס, זאב, דוב, גרגרן וארנבות.
שרידים של שלושה כלבים נמצאו אף הם, כשבפיו של אחד מהם הייתה מונחת עצם גדולה.
האנשים שנמצאו זהים לממצאי הקרו-מניון הצרפתי.
למרות היותם בני-אדם מודרניים ללא ספק, היה להם מבנה גוף מוצק, המעיד על אורח חיים המבוסס על ציד.
מערות Mladeč במורביה (צ'כיה) הוא אחד אתרי הקרו-מניון העתיקים ביותר.
נמצאו בן שרידים של כמה אנשים, אך רק מעט חפצים.
הממצאים שנתגלו סווגו בהיסוס כחלק מתרבות האוריגנקיאן.
הממצאים תוארכו לסביבות לפני 31,000 שנים.
האדם המודרני הראשון מבחינה אנטומית יצא ממזרח אפריקה, לפני כ-200,000–100,000 שנים.
יציאת נוספת מאפריקה אל חצי האי ערב התרחשה לפני כ-60,000 שנים והביאה את בני האדם המודרניים אל אירואסיה.
בעוד שהקבוצה הראשונה התיישבה באזורי החוף סביב האוקיינוס ההודי, הקבוצה השנייה נדדה צפונה בערבות מרכז אסיה.
רצף הדנ"א המיטוכונדרי של שני אנשי קרו-מניון, מתוך מערת Paglicci, איטליה, המתוארך ללפני 24,000–23,000 שנים (Paglicci 52 ו-12), זיהה את mtDNA של השלדים כנושא גן Haplogroup N טיפוסי של הקבוצה השנייה.
הקבוצה הראשונה היא המייסדת של אוכלוסיית צפון ומזרח אסיה ("המונגולים"), הקווקזים, חלקים רבים של המזרח התיכון וצפון אפריקה.
הגירה מאזור הים השחור אל תוך אירופה החלו לפני כ-45,000 שנים, כנראה לאורך ערוץ הדנובה.
לפני 20,000 שנים הייתה כל אירופה מיושבת.
הקרו-מניון, היו מודרניים מבחינה אנטומית, זקופים וגבוהים בהשוואה לניאנדרטלים בני זמנם.
הם נבדלים מהאדם המודרני בכך שהיו בעלי מבנה גוף חזק יותר וקיבולת גולגולתית גדולה מעט יותר.
הקרו-מניון היו בעלי גולגולת ארוכה ושטוחה, עם פנים רחבות, אף בולט בינוני ללא , בדומה לתכונות המצויות אצל האירופאים המודרניים.
תכונה בולטת מאוד היא ארובת עין מרובעת.
מספר מחקרים גנטיים, סוגי דם ומורפולוגיה גולגולתית מעלים כי תושבי הבסקים עשוים להיות צאצאי חלק מאוכלוסיית הקרו-מניון המקורית.
מחקר גנטי שנערך בשנת 2006 בקרב תושבי הבסקים הראתה שכיחות של 1% mtDNA haplogroup U8a המתוארך לתקופת הקרו-מניון, אף כי שכיחות נמוכה של הגן, וזרימת גנים מאוכלוסיות שכנות, תושבי הבסקים הנוכחים אינם יכולים להיחשב דוגמאות אמינות של המאפיינים הפיזיים של הקרו-מניון.
ניתוח דנ"א מיטוכונדריאלי מציב את האוכלוסייה האירופית הקדומה כקבוצה אחות לקבוצות אסיה ("המונגולים"), ומתארכת את הפילוג ביניהם ללפני כ- 50,000 שנים.
בעוד העור וצבע השיער של הקרו-מניון, לא ידועים, ידוע כי בעלי עור בהיר התפתחו באופן עצמאי בשני קווים מקבילים באסיה ואירופה.
ייתכן כי הקו האירופי הופיע רק לאחרונה, לפני כ-6,000 שנים.
מה שמעלה את האפשרות כי הקרו-מניון, יכול היה להיות בעל צבע עור חום בינוני.
פסל שנהב קטן של אדם שנמצא בדולני וייסטוניצה, במורביה ומתוארך ללפני 26,000 שנים מצביעים על קרו-מניון כבעלי שיער חלק, אם כי מעט מאוחר יותר הפסל "ונוס מברסמפוי" עשוי להציג שיער מתולתל, או אולי צמות.
מארקו ניסקנן (2002) מהמחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת אואלו, פינלנד, טען כי "עצמות לחיים חזקות והקשתות הזיגומטיות המתרחבות של רבים מקרב הפינו-אוגריים, המקובל בטעות שהם ממקור מונגולי, עוברות בתורשה למעשה מן הקרו-מניון האירופאי".
יש המשייכים כלי הצור שנמצאו בהקשר עם שרידי הקרו-מניון, לתרבות האוריגנקיאנית, כפי שהניח לואיס לרטה שמצא את השלדים לראשונה.
אוריגנקיאן נבדלים מן התרבויות הקודמות בעיבוד עצם מעודן, שימוש בכלים עם ידיות, ובציורי המערות.
כמו הניאנדרטלים, היו הקרו-מניון, בעיקר ציידים בקבוצות גדולות, וצדו ממותות, דובים, סוסים ואיילים.
הם היו נוודים או נוודים למחצה, בעקבות ההגירה השנתית של טרפם.
במזריץ' - כפר באוקראינה, נמצאו מספר בקתות הבנויות מעצמות ממותה ואולי זו דוגמה מייצגת של מחנות ציד חצי קבועים שנחשפו.
ממצאים של סיבי פשתן טווי, צבוע וקשור בין חפצי הקרו-מניון ב-Dzudzuana מראה שהם השתמשו במיתרים עבור נשיאת כלי אבן, אריגת סלים, או תפירת בגדים, וסבורים כי הם ידעו לארוג בדים.
מלבד בקתות עצם ממותה כאמור, הם בנו מחסות סלעים, מחימר, ענפים, וכיסו בעור חיה או פרווה.
הם השתמשו בתחמוצות מנגן וברזל לצייר תמונות, ואולי יצרו את לוח השנה הירחי הראשון לפני 15,000 שנה.
שיטות למחיה והישרדות שבהם השתמשו הקרו-מניון
אנשי הקרו-מניון יצרו חניתות וכלי נשק מעצים ואבנים שהם היו משייפים ומחדדים.
באמצעות כלי הנשק צדו בעלי חיים.
את העור שנשאר מבעלי החיים (ביניהם הממותות), פשטו והכינו יריעות.
מעבדים אותם, מרככים אותם, משתמשים בחוט ומחט כדי לתפור והבגד היה מוכן.
הקרניים והעצמות משמשות לעשיית כלי עבודה וגם לתכשיטים.
ליד הנהר גילו חומרים שיכולים לשמש לצביעה.
באמצעות הצבע שגילו מהחומרים שמצאו אפשר היה לצבוע את פני הגיבורים שמתו בציד, את הנשים, המנהיגים והציורים שעל קירות המערה.
הם השתמשו באבנים חמות, אותן היו מניחים בתוך מדורות ומכניסים את האבנים הללו לתוך סירים מלאים מים כדי להרתיח אותם ולעשות בהם שימושים שונים.
בנוסף, הם בנו בתים מאבנים, קש וחמר.
קרו-מניון, חלקו את הנוף האירופי עם הניאנדרטלים במשך כעשרת אלפים שנה או יותר, לפני שאחרון הניאנדרטלים נעלם.
מידת שיתוף הפעולה בין האדם המודרני לבין הניאנדרטלים נתונה בוויכוח.
הצעות כוללות קיום בשלום, תחרות, הכלאה, הטמעה ורצח עם.
אנשים מודרניים אחרים, כמו אנשי מערת הגדי כנראה חיו בשיתוף עם הניאנדרטלים במזרח התיכון.
מחקרים קודמים טוענים שבמשך יותר מ-15,000 שנים חיו האדם המודרני והניאנדרטלים בשיתוף בצרפת.
סימולציה המבוססת על ההבדל קל בכושר הנשיאה בין שתי הקבוצות עולה כי ניתן למצוא את שתי הקבוצות יחד רק בטווח זמן קצר, בראשית גל ההגירה של הקרו-מניון.
תרבות Châtelperronian הניאנדרטלית ככל הנראה הושפעה מן הקרו-מניון, והיא ככל הנראה מציינת מעין חילופי תרבות בין שתי הקבוצות.
בשכבות אתר Châtelperronian המקורי, חפצים מתרבות Châtelperronian מעורבים עם חפצים מתרבות האוריגנקיאן, אם כי זו עשויה להיות תוצאה של אינטרסטרטיגרפיה ("עירוב כרונולוגי") של שכבות, או הפרעות מחפירות קודמות.
על "הילד מלפאדו" שנמצא ב־Abrigo do Lagar Velho בפורטוגל, הועלתה אפשרות להיותו הכלאת ניאנדרטלי/קרו-מניון, אך פרשנות זו שנויה במחלוקת.
מחקרים גנטיים אחרונים בדגימות נרחבות של האדם המודרני מצביעים על צורה כלשהי של הכלאה עם בני אדם ארכאי שהתרחש אחרי שהאדם המודרני יצא מאפריקה.
כ-1 עד 4 אחוזים של ה-DNA אצל אירופים ואסיאנים נראה שמקורם מהניאנדרטלים, אף על פי שתופעה זו אינה בוודאות קשורה לאירוע אירופאי.
בני אדם מודרניים באירופה הקדומה
מייצג ככל הנראה קבוצה של האדם המודרני העכשווי, שאיננו מן הקרו-מניון.
הוא נמצא ב"Grotte des Enfants" ליד מנטון בריביירה הצרפתית.
שני השלדים שנמצאו נמוכים יותר ובעלי מבנה גוף עדין יותר לעומת הקרו-מניון, שהיו בעלי מבנה גוף מוצק.
גולגולותיהם ארוכות יותר וחזקות פחות, ובעלי פרוגנטיזם, דבר הניתן לפירוש כתכונות אפריקאיות.
הקביעה כי האדם הגרימלדי שייך לגזע שחור היא בעייתית, בכך שאחד משני השלדים הוא של אישה מבוגרת שעבר שחזור מפוקפק.
הממצאים סווגו כקרו-מניון, בהתאם לשימוש הרחב במונח באמצע המאה ה-20. בשל השחזור כפי שהועבר בתיאורו המוקדם והשימוש בו תאוריות גזעניות, הספרות העדכנית מתעלמת לעיתים מן האדם הגרימלדי.
צאצאי ההפלוגרופ (Haplogroup) נמצאים בין תושבי צפון אפריקה המודרניים, אירואסיה, הפולינזיים ואוכלוסיות אינדיאנים.
קרואטיה השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996).
עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים המקדונים במסגרת המשלחת היוגוסלבית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו ספורטאים קרואטים, לצד ספורטאים ממדינות סלובניה, מקדוניה ובוסניה והרצגובינה כמשתתפים עצמאיים.
במשחקי החורף לוקחת קרואטיה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002).
הופעת הבכורה של קרואטיה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו באטלנטה 1996, כששלחה משלחת של חמישה ספורטאים, שלוש נשים ושני גברים.
המשלחת שבה עם מדליה פאראלימפית ראשונה, כשהאתלטית מילקה מילינקוביץ' זכתה במדליית הארד בהטלת כידון.
המשלחת הקרואטית נאלצה לחכות עד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בטרם זכתה במדליה פאראלימפית נוספת.
באתונה, קטפה קרואטיה ארבע מדליות ארד, כשילנה וקוביץ' סיימה במקום השלישי בתחרות זריקת הדיסקוס, ואילו השחיין מיהוביל ספניה קטף שלוש מדליות ארד (קטגוריה S8) במקצים ל-100 מטר גב, 200 מטר מעורב אישי, ו-400 מטר חופשי.
ב הצליחה קרואטיה לזכות לראשונה במדליית זהב.
דארקו קרלי ניצח בתחרות הדיפת כדור הברזל וקבע שיא עולם (קטגוריה F42) של 14.43 מטרים, ואילו אנטוניה באלק זכתה בשתי מדליות זהב נוספות, כשקבעה שני שיאי עולם בתחרות הדיפת כדור ברזל, ובתחרות הטלת הכידון.
קרואלה דה ויל היא אחת מדמויות הנבלים הקלאסיים בספרות הילדים ובסרטי דיסני.
הופעתה הראשונה הייתה בספר "101 דלמטים" שנכתב על ידי דודי סמית.
בכל הגרסאות של הסיפור חוטפת דה ויל בין 97 עד 100 דלמטיים, כדי ליצור לעצמה מפרוותם את "המעיל האולטימטיבי".
בגרסת הלייב אקשן נאמר שמאחר והפרווה נעשית גסה ומחוספסת כשהגורים גדלים היא רוצה בפרוות גורים, היא מבקשת לעצמה מעיל רך ונעים.
קרואלה דה ויל מדורגת במקום ה-39 ברשימת מכון הסרטים האמריקאי, "מאה שנים...
שמה של קרואלה הוא משחק מילים של צמד המילים "אכזריות" ו"שטן".
"קרואלה" מקורו מהמילה אכזר (cruel) באנגלית ו"דה ויל" מהמילה שטן (Devil).
השם משתנה בתרגומים שונים: בפולנית ואיטלקית היא נקראת "Cruella de mon" (משחק מילים על המילה הפולנית "Demon", או "שד" בעברית).
בתרגום הצרפתי של על כלבים וגנבים, השם שלה מתורגם כ-"Cruella D'Enfer" (פשוטו כמשמעו; קרואלה גיהנום או קרואלה מהגיהנום).
חנוך ברטוב, בתרגום הראשון לעברית, "מאה כלבים ואחד" (1966), קרא לה "עריצה מֵדַיאָש" - עריצה מלשון עריצות, ומדיאש כרמז לאשמדאי.
בסיפור המקורי מתוארת קרואלה כאשת זוהר מפונקת בלונדון.
היא מכירה את גברת דארלינג, הבעלים של הגורים הדלמטיים, מספסל הלימודים.
הן לא היו חברות טובות וקרואלה נהגה להתעלל בה.
בפתיחת הרומן היא ידידותית לגברת דארלינג כשהן נתקלות זו בזו, לפני שהיא גונבת ממנה את הגורים השייכים לה ולבעלה.
עושרה של קרואלה נאמד בכ-6 מיליון ליש"ט.
היא האחרונה באילן היוחסין של משפחתה.
היא נשואה לפרוון, ללא ילדים.
בזוגיות שבינה לבין בעלה קרואלה היא רודנית ובעלה כנוע וצייתן.
היא מארחת את משפחת דארלינג ובמהלך האירוח יש מספר אירועים.
לשאלתה של גברת דארלינג מה שם המשפחה של קרואלה, קרואלה מספרת שאילצה את בעלה לשנות את שם משפחתו לשלה, שלא כמקובל.
בארוחת הערב היא מגישה מאכלים מוזרים בצבעים ובטעמים חזקים.
הם מתארחים אצל קרואלה בערב קיץ חם.
ובניגוד להיגיון, היא לבושה פרווה .מר דארלינג שואל אותה אם לא חם לה מדי, היא צוחקת ועונה שאף פעם לא חם לה מדי.
למרות שהחום הבלתי נסבל, היא מתלוננת על קור.
הדירה שלה מוצגת כגרסה מפוארת של גיהנום, עם חדרי שיש בצבעים צעקניים של ירוק, אדום או סגול.
היא מסבירה לאורחיה שהיא מחזיקה בחתול הפרסי שלה, שאותו היא מתעבת רק בגלל ערכו.
בחוסר רצון גברת דארלינג מזמינה את קרואלה ובעלה לארוחת ערב חגיגית שנערכת בביתם.
קרואלה מביעה עניין בכלבים של הזוג.
היא תוהה בקול איך ייתכן שהיא ובעלה לא חשבו על בגדים מפרוות כלבים קודם לכן.
באופן אקראי במהלך הארוחה נולדים הגורים.
בעוד ששאר האורחים עוזבים קרואלה נשארת ונכנסת ללא הזמנה לחדר בו הכלבה של משפחת דארלינג מביאה את הגורים לעולם.
היא רואה את העורות העירומים של הגורים שזה עתה נולדו.
היא נגעלת מהם ומציעה לזוג דארלינג להטביע את הגורים.
כך היא נפטרת מבעלי חיים שאין להם ערך עבורה, ובכלל זה עשרות הגורים של החתול שלה.
בביקורה השני בביתם, היא מרימה את הגורים הבוגרים מן הרצפה, מתייחסת אליהם כמו בגדים ואף משתפשפת בהם.
הביקור השלישי מתקיים אחרי שקרואלה קונה את כל הגורים הדלמטיים האחרים שהיא משיגה ומגיעה לבית בני הזוג דארלינג בהיעדרם.
היא מעסיקה את המטפלות בעוד שגנבים ששכרה גונבים עבורה את הגורים.
אולם תוכניתה לא צולחת בידה.
בני הזוג דארלינג מפרסמים את היעלמם של הגורים, הפרסום הופך את מכירת פרוות הגורים הדלמטיים למסוכנת.
קרואלה נותנת הוראה לעובדים באחוזתה (גיהנום הול) להרוג את הגורים, אך לאחר שהיא עוזבת הגורים נמלטים.
קרואלה רודפת אחריהם, אך שריפה של מאפייה בדרך מעכבת אותה.
אהבתה לאש גורמת לה לעצור ולמחוא כפיים מה שמאפשר לגורים להתרחק.
הדלמטים חוזרים ללונדון, וביחד עם החתול הפרסי הם נוקמים בקרואלה על ידי השמדת מלאי הפרווה של בעלה.
קרואלה ובעלה נמלטים מאנגליה להתחמק מחובותיהם.
שערה של קרואלה משנה את צבעו מההלם: הצד השחור נעשה לבן והצד הלבן מקבל גוון ירקרק-עמום.
בספר ההמשך של סמית' משנת 1967, "תעלומת הכלבים המעופפים", קרואלה ובעלה חוזרים לאנגליה.
הם מקימים עסק למכירת פלסטיק מתכתי.
קרואלה, עדיין אובססיבית לחום ופלפל, אך איבדה את האובססיה שלה לפרווה.
היא מחליפה את המעילים, הסדינים, הגלימות וחפצים דומים בגרסאות פלסטיק מתכתיות בלתי חדירות כמו שריון.
קרואלה צובעת את שעה למצבו הקודם - שחור-לבן.
במהלך הסיפור בני האדם מורדמים, הכלבים והחתולים מאמינים שקרואלה אחראית לכך, ומחליטים להרוג אותה.
כשהם מוצאים אותה ישנה ושאין בה איום לגביהם כי איבדה עניין בפרווה.
היא הייתה היחידה מהישנים שלא נראתה שלוה (אפילו בעלה נראה שמח בשנתו).
היא נראתה קודמת ואומללה אפילו כשישנה.
היא צבע מחדש את הבית, הסירה את השיש שציפה את הקירות, לדברי החתול הלבן השיש היה מלאכותי.
על הקירות היו הרבה ציורים פסיכדליים, רבים מהם דיוקנאות של קרואלה עצמה.
על כלבים וגנבים, על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון
בגרסת האנימציה של דיסני, קרואלה מופיעה לראשונה ב"על כלבים וגנבים" שנוצר בשנת 1961. בסרט מדובבת דמותה על ידי בטי לו גרסון, והאנימציה שלה נוצרה על ידי מרק דייוויס.
דיסני ביסס את הגרסה שלו לקרואלה על האישיות ועל הגינונים של טלולה בנקהד.
הניתוק של קרואלה המקורית הוחלף על ידי מאניה מטורפת, מעט מאוד זוהר נשאר מהדמות הזוהרת שבספר.
החתול הפרסי ובעלה של קרואלה הושמטו מגרסת דיסני.
קרואלה בסרט נוהגת במכונית ייחודית בצבעי אדום ושחור, היא דומה מאוד למרצדס-בנץ 500K קבריולה.
בסרט קרואלה היא סנובית מפונקת, שעושרה מתבסס על אוסף מעילי הפרווה הגדול שלה.
היא צוחקת על העבודה של בני הזוג רדקליף (אניטה ורוג'ר), שהיא כתיבת שירים.
היא רוצה להכין מעיל פרווה מהדלמטים של הזוג.
היא אינה משתפת את בני הזוג בתוכניתה, ומבקשת שיעדכנו מתי הגורים יוולדו.
במהלך לידת הגורים קרואלה מתאכזבת לגלות שפרוותם חלקה ללא כתמים.
היא מתעודדת כשאניטה אומרת לה כי הכתמים יופיעו לאחר מספר שבועות.
היא מציעה לקנות את הגורים.
היא לועגת פעמים רבות לקריירה המוזיקלית של רוג'ר ומתיזה עליו ועל פונגו הכלב דיו מהעט הנובע שלה.
היא מסתלקת בזעם כשרוג'ר קובע כי הגורים לא למכירה.
מספר שבועות לאחר מכן, בהיעדרו של הזוג רדקליף מהבית, צמד גנבים לא-יוצלחים (הוראס וג'ספר) גונבים את הגורים.
בחקירת הגנבה, המשטרה לא מצליחה למצוא דבר נגד קרואלה, ואניטה לא רוצה להאשים אותה על אף הספקות שיש לרוג'ר.
מאחר שהמשטרה עדיין חושדת קרואלה מסתתרת באחוזה הישנה שלה - "הול האל" בסאפוק.
באחוזה מתגוררים הוראס, ג'ספר והגורים, וזו הוכחה להיותה המוח מאחורי הגנבה.
אחרי שהיא דורשת מהשניים להרוג את הגורים ולפשוט את עורם עוד באותו הלילה, היא עוזבת בזעם את האחוזה.
היא מגלה למחרת בבקר שהגורים נמלטו מהבית בלילה.
היא וצמד הגנבים מחפשים בכבישים המושלגים את הגורים, באמצעו המכונית של קרואלה והמשאית של ג'ספר והוראס.
הם מבינים למחרת, ערב חג המולד, שהגורים נמלטו לדינספורט, והם פונים לחפשם שם.
כשהיא נוהגת ברחבי העיר קרואלה רואה שורה ארוכה של גלורים שחורים חולפים על פניה וקופצים לתוך טנדר.
בשנייה האחרונה נופל לה האסימון שאלו הגורים שהיא מחפשת.
היא רודפת אחרי הטנדר אל מלחוץ לעיר, ומנסה לנגח אותו אל עבר צוק.
במקום היא מתנגשת במשאית שבא נוסעים הוראס וג'ספר.
שלושת השותפים לפשע נופלי במורד ההר התלול.
הם נעצרים על ידי המשטרה, ובעוד קרואלה בוכה על אובדן מעיל החלומות שלה, ג'ספר אומר לה לשתוק.
הסרט השני ממשיך מהנקודה בה הפסיק הסרט הראשון.
קרואלה נעצרה ונחשפה כמתכננת גניבת 15 הגורים של פונגו ופרדיטה.
היא לא נשלחת לכלא בגין פשעיה.
כעונש נאסר עליה ליצור קשר עם משפחת רדקליף או עם כלביהם, והיא בתקופת מבחן במהלכה נאסר עליה לרכוש פרוות נוספות.
בסרט הראשון נהרסה מכוניתה המפוארת, המתפרקת לחלוטין כשהיא מנסה לנהוג בה.
בהמשך לסרט הראשון, קרואלה חוזרת פעם נוספת לחטוף את הגורים הדלמטיים.
בתחילת הסרט קרואלה מגייסת לעזרתה צייר בשם לארס כדי לרפא אותה מהאובססיה שלה למעילי פרווה מנוקדים.
הוא מצייר עבורה ציורים מנוקדים יפהפיים, המרגיעים את האובססיה שלה.
בהמשך חלה נסיגה במצבה, היא דורשת מלארס לצייר ציורים מעורות גורים.
היא שוכרת שוב את ג'ספר והוראס כדי שיגנבו את הגורים.
לארס, אוהב חיות, מסרב לפגוע בגורים.
קרואלה משתגעת כשהגורים בורחים שוב.
לאחר מרדף ממושך היא מוצאת עצמה תקועה בנהר בתמזה.
היא נעצרת שם ומועברת לבית חולים לחולי נפש.
ג'ספר והוראס פונים לדרך חדשה - הם פותחים חנות משותפת.
בסדרת האנימציה "101 כלבים וגנבים" דמותה של קרואלה הייתה מבוססת על דמותה מסרטי הלייב אקשן.
את הדמות ברוב הפרקים דובבה אפריל וינצ'ל.
עיצוב הסדרה שאב השראה מסרטי האנימציה.
היא לא לובשת בגדי פרווה, ואינה מעשנת (רק בשני פרקים בודדים בהם היא מעשנת).
היא פיתחה אובססיה לקניית החווה של הזוג דארלינג.
האובססיה מבוססת על דרישתה של אימה (מאלבולה דה ויל) שתקנה את החווה.
סירובה של האלמנה סמדלי למכור לה את החווה בסיבוב הראשון הגביר את האובססיה להשיג את החווה.
לצורך קניית החווה היא משתמשת בגורים ככופר.
היא מנהלת מאבק עיקש להשגת החווה ולהרוויח כסף ואינה בוחלת לצורך כך בשום אמצעי.
קרואלה בסדרה היא אשת תאגיד חסרת מצפון וגבולות שתנצל כל מזימה כדי להרוויח כסף.
ג'ספר והוראס עובדים בחברה שלה המפוטרים לעיתים קרובות.
מזימותיה של קרואלה כוללות קידוח נפט מהביצה ליד חוות דירלי (ובכך מזהמת אותה), קניית קאנין קראנצ'יז והחלפת מרכיבים מזינים בנסורת וגיר.
היא שולחת ג'ספר והוראס לגרש את בעלי חנות המכולת של אמא ואבא כדי שתוכל לקנות אותה בעצמה.
בפרק הספיישל לחג מולד, "A Christmas Cruella", נחשף שכילדה קרואלה כמהה לגור דלמטי.
הוריה יצאו תמיד לחופשות ולא חגגו איתה חגים או ימי הולדת.
השאירו אותה בחסותן של מטפלות ושלחו לה בגדים כמתנות.
כילדה היה לה פס לבן בודד בשערה.
הוריה גרמו לה באחד מחגי המולד להאמין שיהיו בבית עם גורת החלומות שלה.
בהגיע החג שלחו לה גזרי קרטון של עצמם ושל גורה.
בשלב זה שערה הפך חצי לבן.
ילדותה המתסכלת דחפה אותה לעבר הרוע.
קרואלה דה ויל מופיעה במחצית השנייה של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה", ובהמשך בעונות החמישית והשביעת של הסדרה.
הסדרה מניחה שכל האגדות והסיפורים המפורסמים קרו באותו יקום והשפיעו זה על זה.
הסדרה מתרחשת במקביל בעולם האמיתי שלנו ובעולם בו מתרחשות האגדות.
כמו כן הסדרה נעה במקביל במישורי זמן שונים המשלימים זה את זה.
קרואלה מגולמת כמבוגרת בסדרה על ידי השחקנית ויקטוריה סמורפית.
דמותה כילדה מגולמת בסדר על ידי מילי וילקינסון.
בסדרה קרואלה היא מכשפה עם יכולת לשלוט בבעלי חיים.
קרואלה בילדותה היא בעלת אישיות פסיכופתית.
היא מרעילה את אביה הביולוגי ואת שני אבותיה החורגים.
אמה, מדליין, נועלת אותה בעליית הגג, כדי למנוע ממנה לפגוע באנשים נוספים.
בבגרותה היא פוגשת את אייזק (הסופר), המתחזה לעיתונאי רגיל.
דרכו היא לומדת שעולמה, לונדון של שנת 1920, הוא אחד מרבים.
מתוך אהבתו אליה, הסופר נותן לה את היכולת לשלוט בבעלי החיים.
קרואלה משתמשת ביכולת שקבלה כדי להפנות את הכלבים הדלמטיים של אימה נגדה ולהרוג אותה.
קרואלה הורגת את הכלבים ומשתמשת בפרוותם כמעיל.
לאחר שגילה את האמת על קרואלה, הסופר נאבק עימה ודיו הקסם שלו נשפך על שערה, המשתנה לצבעי שחור ולבן.
הסופר משתמש בטיפת הדיו היחידה שנותרה לו כדי להבטיח שקרואלה לא תוכל יותר להרוג.
בהגיעה ליער המכושף בהמשך היא הופכת לאלילת הפרווה הידועה לשמצה על הפיכתה חיות לבגדים.
עוץ לי גוץ לי מגייס אותה, את אורסולה ואת מליפיסנט כדי להשיג את קללה אפלה.
הוא נוטש אותן לסכנת מוות על ידי הצ'ארנבוג ששמר על הקללה.
כשהן בורחות קרואלה אורסולה ומליפיסנט כורתות ברית.
שלוש מלכות האפלה מנסות לקבל סיוע משלגיה והנסיך צ'ארמינג, בניסיון למנוע המלכה הרעה מהטלת הקללה.
הן מתייעצות עם עץ החוכמה אך הוא מסרב לענות בשל הריונה של שלגיה.
יחד עם אורסולה, קרואלה מתבקשת על ידי מליפיסנט לשמור בזמן שהיא יולדת את התינוקת שלה, לילי.
כתוצאה מכך, קרואלה נשאבת לתוך שער קסום עם אורסולה והתינוקת של מליפיסנט לעולם שלנו, עולם ללא קסם.
הדבר קורה בשל כישוף שהוטל על ידי שוליית הקוסם.
היא נישאת בהמשך העלילה למר פיינברב ומתגוררת באחוזה ליד לונג איילנד בניו יורק.
בעולם שלנו, הנישואין של קרואלה עם מר פיינברג מתפרקים כשהוא נעצר על ידי ה-FBI.
מר גולד ואורסולה משכנעים אותה להצטרף אליהם במסע למציאת הסופר כדי להשיג את הסוף הטוב שלהם.
קרואלה היא דמות משנית בעלילה, עד שהסופר משתחרר מהספר.
קרואלה לא יכולה להרוג את הסופר בעצמה, לכן היא מעמידה פנים שהיא מאיימת על הנרי כדי לאלץ את אמה ורג'ינה לעשות זאת.
בהמשך הדברים אמה מתעמתת איתה, ומאחר ואינה יודעת על ההגבלה שהסופר הטיל על קרואלה, אמה דוחפת את קרואלה מצוק אל מותה, וכך עושה את הצעד הראשון בליהפך לאפלה.
בסדרה "רחוב 101 דלמטים" קרואלה מדובבת על ידי מישל גומז.
הסדרה היא המשך חלופי לסרט המקורי.
היא מתרחשת שישים שנה לאחר אירועי הסרט המקורי משנת 1961 בשנת 2021. בגרסה זו קרואלה היא בגילאי השמונים-תשעים.
היא איבדה את שערה, אבל לא את יכולת התנועה שלה, או את השחצנות שלה.
היא מסתירה את ההזדקנות שלה בעזרת ספריי מיוחד.
צאצאי פונגו ופרדיטה, דאג ודלילה, מתגוררים בקמדן טאון.
אחיינה של קרואלה, האנטר דה ויל, מתכנן לחטוף אותם ולהביא אותם לקרואלה החיה בשווייץ.
האנטר אינו מודע לכוונתה של קרואלה להרוג את הדלמטים כדי לייצר את מעיל הפרווה.
כשהוא מגלה זאת, הוא פונה נגדה וגורם לפציעתה על ידי מכונה.
מאוחר יותר היא נעצרת בגין פשעיה.
101 כלבים וגנבים, 102 כלבים וגנבים
גלן קלוז גילמה את קרואלה דה ויל בסרט 101 כלבים וגנבים שיצא ב-1996 ובסרט ההמשך שלו שיצא ב-2000, 102 כלבים וגנבים.
הסרטים מאתחלים מחדש את דמותה של קרואלה ומציגים אותה כאייקון אופנה נקמנית, סנובית ומאוד זוהרת שמנהלת את בית האופנה "House of DeVil", המתמחה באופנת פרוות.
אניטה (בגילומה של ג'ואלי ריצ'רדסון) היא תופרת ועובדת של קרואלה דה ויל.
בניגוד לסרט האנימציה, גרסת הלייב אקשן מסבירה מדוע קרואלה רוצה להשתמש בפרוות הגורים למעילים שלה: הפרוות של הכלבים הבוגרים לא יהיו רכות כמו פרוות גורים.
בתחילת הסרט קרואלה רוצה לעשות שימוש בפרוות הנמר הסיבירי שנמצא בגן החיות של לונדון למעילי הפרווה שלה.
הסרט לא זכה להצלחה שהייתה לסרט האנימציה.
אבל ביצועיה של קלוז, והתלבושות שלה, שנוצרה על ידי אנתוני פאוול ורוזמרין בורוז, זכו לתשומת לב מיוחדת.
תשומת לב מיוחדת ניתנה במגזין "Vanity Fair".
טפרים בכפפות ושרשרות עשויות משיניים הוסיפו לרעיון שקרואלה נהנית ללבוש חלקים של חיות מתות.
חלק מהבגדים של קרואלה בסרט נעשו מעור או "PVC", בנוסף, לקרואלה יש תמיד איפור כבד.
קלוז הגיבה על איך שהתפקיד הזה היה תובעני כל כך, שנאלצה לנעול מגפיים עם עקבים מחודדים ומחוכים, ובנוסף, היא תמיד עישנה כדי לתת לקרואלה מראה של "נבלה" מסתורית.
קלוז גם עמדה על כך שהיא בעצמה תעשה את הפעלול בסרט שבו קרואלה נופלת לתוך בור מלא בבוץ, בניגוד לכפילה שלה.
ב-102 כלבים וגנבים, תחת השפעת טיפול ההיפנוזה של ד"ר אוון פבלוב, קרואלה נרפאה מהתמכרות שלה מפרווה ושוחררה מהכלא על תנאי, שלוש שנים לאחר אירועי הסרט הראשון.
היא מתעקשת להיקרא "אלה", מפני ש"קרואלה נשמעת כל כך ...
בעודה מסורה לחלוטין להצלת בעלי חיים, היא נבהלת אפילו ממראה קטן של אופנת פרווה, במיוחד מכיוון שיש לה את כל מעילי הפרווה והציור של עצמה במעיל הגורים הדלמטים, עוד מהסרט הקודם.
למרות זאת, האישיות החדשה של קרואלה לא נמשכת זמן רב, מכיוון שהשפעת הפעמונים של מגדל הביג בן הצליחו לבטל את ההיפנוזה, והחזירו את קרואלה לאישיות הקודמת שלה.
כשהיא הייתה "אלה", קרואלה הפסיקה את ההרגלים האופייניים לה, כגון לבישת בגדי פרוה, ציפורניים ארוכות, עיצובי שיער מוגזמים, ועישון.
ברגע שהביג בן טילטל את גלי המוח של "אלה" בחזרה ל"קרואלה", ההרגלים הישנים שלה חזרו.
בסוף הסרט, היא נאפית על ידי הגורים בתוך תבנית של עוגה ונעצרת שוב; כשהפעם היא נידונה למאסר העולם, וכל הונה הלך למקלט לכלבים "2nd Chance".
קרואלה דה ויל מוגדרת כאחת מן הנבלים הראשיים של הסרט, שהבן שלה קרלוס, נוסע ל"אורדון" על מנת ללמוד בבית הספר שם.
בעיבוד זה, דמותה של קרואלה מגולמת על ידי וונדי רייצ'ל רובינסון; האפרו-אמריקאית הראשונה בתפקיד זה.
בשנת 2015, הוכרז על ידי אולפני דיסני על הפקת סרט לייב אקשן שיעסוק בקרואלה דה ויל (בדומה ל"מליפיסנט").
את התסריט לסרט, התעתדה לכתוב התסריטאית אלין ברוש מק'קנה (שכתבה את התסריט לסרט השטן לובשת פראדה), והוכרז שהסרט יופק על ידי המפיק אנדרו גאן.
הסרט, שמתרחש במהלך שנות ה-70, מגולל את קורותיה של קרואלה דה ויל, בגילומה של אמה סטון, וחושף את האירועים שקדמו לאירועי הסרט האנימציה משנת 1961, "על כלבים וגנבים".
קרואלה מופיעה פעם נוספת בתור האנטיגנוסטית הראשית גם במחזמר בברודוויי המבוסס על הרומן המקורי.
במחזמר, היא גולמה על ידי רייצ'ל יורק; עם זאת, השחקנית הודיעה בבלוג שלה שהיא עזבה את התפקיד של קרואלה דה ויל כדי שהיא תוכל להמשיך לפרויקטים אחרים.
אחריה, התפקיד נלקח על ידי שרה גטלפינגר.
קרואלה דה ויל זכתה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית:
השיר "Cruella" של להקת "deadsy" נכתב לזכרה לאחר שמתנקש מסתורי ירה בה בפרק "מי ירה בקרואלה דה ויל - חלק 1"
בסרט "אבא מתארס" משנת 1998, פארקר היילי מספרת לאמא שלה שבעלה לשעבר (שהוא אביהן של צמד התאומות) מתחתן עם "קרואלה דה ויל"
שחקנית הנוער והזמרת סלינה גומז ביצעה עיבוד מחודש לשיר "קרואלה דה ויל" מתוך הסרט "על כלבים וגנבים"
מארק קמפבל שר את גרסת הפאנק של השיר "קרואלה דה ויל" לסרט "102 כלבים וגנבים"
הזמרת ליידי גאגא התחפשה לקרואלה דה ויל בהופעת ליל כל הקדושים שלה ב-2010. בהופעה הופיעו תלבושות רבות בהשראת הנבלה
בובה מתנפחת של הדמות הופיעה בטקס פתיחת אולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון, לצידם של עוד נבלים כגון: לורד וולדמורט (מהארי פוטר), מלכת הלבבות (מאליס בארץ הפלאות) וקפטן הוק (מפיטר פן)
ב"לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", צהובון זול מאשים את לויס בבגידה בבעלה, קלארק קנט, ביחד עם סופרמן.
לויס מגיבה מאוחר יותר ואומרת שהיא מתחת לקרואלה במדד הפופולריות
הזמרת מלאני מרטינז קיבלה את ההשראה לצבוע את שערה מקרואלה דה ויל.
בפרק "Two Dozen And One Greyhounds" מתוך "משפחת סימפסון", מר ברנז משמש כקרואלה דה ויל, רק שבניגוד אליה, הוא מנסה לגנוב את העוזר הקטן של סנטה ואת כלבי הציד של החברה שלו כדי להכין מהם טוקסידו.
ניגוד נוסף שאפשר למצוא בין קרואלה דה ויל לפארודיה שלה בפרק, זה שבזמן שקרואלה לא מהססת להרוג, מר ברנז כן מהסס מפני ש"כלבי הציד שלו כל כך חמודים", ולכן הוא משלם למשפחת סימפסון שיהרגו אותם, אך במקום זאת, הם מאמנים אותם להיות כלבי מרוצים.
בפרק מופיע גם פארודיה של השיר "Be Our Guest" מתוך הסרט "היפה והחיה".
לקוקו לבוצ'ה, היריב של הראגרטס בסרט הספין אוף "הראגרטס בפריז", יש מספר מאפיינים שדומים לקרואלה דה ויל.
ב"ג'סי", בפרק "101 lizards", גברת צ'סטרפיילד משחקת תפקיד דומה לשל קרואלה.
קרוב אליך הוא עלון שבת היוצא מדי שבוע ועוסק בעבודת ה' ברוח חסידית, שמופץ בעשרות אלפי עותקים.
העלון הראשון יצא לאור בחשוון ה'תשע"ד (2013).
העלון מתייחד בכך שמופיעים בו דבריהם של רבנים ואישים המשתייכים לזרמים שונים ביהדות הדתית: מהציונות הדתית, חסידות חב"ד, חסידות ברסלב, חסידויות אחרות וחוזרים בתשובה.
העלון נוסד ומנוהל בידי הרב משה שילת וחסידי חב"ד נוספים.
החל מאב תשפ"ג העלון יוצא בחסות העלון גילוי דעת.
ממלכת קרואטיה הייתה מדינה באוניה פרסונלית עם ממלכת הונגריה, אשר בשנת 1526 הוכפפה לשלטון בית הבסבורג לאחר מותו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה, והייתה תחת שלטונם עד לאחר תבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.
בשנת 1075 עלה לשלטון בקרואטיה בעזרת האפיפיור גרגוריוס השביעי, דמיטאר זבונימיר (Dmitar Zvonimir), שהיה לפני כן דוכס בסלבוניה, מאחר שקרשימיר הרביעי בחר בו כיורשו, למרות שלא היה מבית טרפימירוביץ'.
בשנת 1107 שלט המלך קאלמאן ברוב ערי החוף הביזנטיות לשעבר בדלמטיה, אולם לאחר מותו של קאלמאן בשנת 1116 תקפה ונציה את החוף הדלמטי, הביסה את צבאו של באן קלדין הקרואטי ותפסה את ביוגרד, ספליט, טרוגיר, שיבניק, זאדאר וכמה איים.
אישטוואן השני, מלך הונגריה יורשו של קאלמאן, ניסה ללא הצלחה להחזיר את הערים האבודות בשנת 1117, אם כי הדוג'ה מוונציה, אורדלאפו פאליירו, נהרג בקרב ליד זאדאר.
בעקבות כך נחתם הסכם הפסקת אש בן חמש שנים, המאשר את הסטטוס קוו.
בשנת 1124 אישטוואן השני תקף שוב את העמדות הוונציאניות, וכבש בחזרה את ביוגרד, פיצול, סיבניק וטרוגיר, אבל זאדאר והאיים נותרה תחת שליטה ונציאנית.
עם זאת, בשנת 1125 הדוג'ה דומניקו מיקלה הצליח לכבוש שוב את הערים הללו והרס את ביוגרד.
בשנת 1131 עלה בלה השני, מלך הונגריה לשלטון, ובשנת 1133 כבש בחזרה את כל הערים מלבד זאדר.
בשנת 1167 נכבש חלק מקרואטיה מדרום לנהר קרקה, יחד עם בוסניה, בידי האימפריה הביזנטית, ונשארה תחת שליטתם עד מותו של מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית בשנת 1180.
הסכסוך עם ונציה נמשך, עד לתקופת שלטונו של אנדראש השני, מלך הונגריה, אשר הגיע להסכם עם ונציה על הובלת צבאו להשתתפות במסע הצלב החמישי.
תחת השלטון ההונגרי נשלטה קרואטיה על ידי "באן" (Ban), ובהשפעת הפיאודליזם נוצרה אצולה חזקה בקרואטיה.
בתחילה שלט באן יחיד שלט בכל המחוזות הקרואטים, אך בשנת 1225 חולקה קרואטיה לבאן של סלבוניה ובאן של קרואטיה.
בתקופת מסע הצלב השני, מסדר אבירי היכל שלמה וההוספיטלרים רכשו אדמות ונכסים רבים בקרואטיה.
בשנת 1241 פלשו המונגולים להונגריה, ועד מהרה הביסו את הצבא ההונגרי בקרב מוהי.
לאחר מכן שלטו המונגולים בהונגריה וקרואטיה למשך 3 שנים, ובמהלך שלטונם שדדו וחמסו את הרכוש והיבולים של הממלכה.
בעקבות כך פתח בלה הרביעי, מלך הונגריה במסע ביצורים לערי הממלכה, ובעקבות כך נחלש השלטון המרכזי והתחזק כוחה של האצולה.
בשנת 1290 מת לסלו הרביעי, מלך הונגריה ללא יורשים, ובעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין אנדראש השלישי, מלך הונגריה לשארל מרטל מאנז'ו, והאצולה הקרואטית בראשות בית שוביץ' תמכה בשארל מאנז'ו.
לאחר מותו של שארל מאנז'ו תמכו האצילים הקרואטים בבנו שארל מאנז'ו, אולם לבסוף תפס אנדראש השלישי את השלטון גם בקרואטיה.
בשנת 1301 מת אנדראש השלישי, ובעקבות כך פרצה מלחמת אזרחים בהונגריה, אשר בסיומה תפס שארל מאנז'ו את השלטון.
במהלך המאה ה-12 תפסה משפחת האצולה שוביץ' (Šubić) מדלמטיה את השלטון בקרואטיה, ובניה מונו לבאנים של קרואטיה.
מאוחר יותר, משפחות האצולה האלה אגרו כוח ובשנת 1322 הודחו בני שוביץ' מהשלטון.
בשנת 1345 מונה מיקלוש השביעי ההוט לבאן של קרואטיה, סלבוניה ודלמטיה, ובשנת 1476 אוחד תפקיד הבאן של קרואטיה וסלבוניה לתפקיד אחד.
בשנת 1345 מרדה זאדאר שוב נגד ונציה, אך הוונציאנים חזרו וכבשו אותה בשנת 1346. בשנת 1348 חתם לאיוש הראשון, מלך הונגריה על הסכם שלום עם ונציה ל-8 שנים, ועם תום ההסכם בשנת 1356 כבש את זאדאר, ובשנת 1358 אושר שלטונו בדלמטיה בחוזה זאדאר.
לאחר מותו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה בשנת 1382 הוכתרה בתו מריה, מלכת הונגריה, אך האצולה הקרואטית תמכה בקרלו השלישי, מלך נאפולי, ולאחר מותו בבנו לאדיסלאו, מלך נאפולי, ורק לאחר תקופה ארוכה של קרבות העבירו האצילים הקרואטים את תמיכתם לזיגמונד, מלך הונגריה.
בשנת 1409 מכר לאדיסלאו, מלך נאפולי את זכויותיו בדלמטיה לוונציה, בתמורה לתמיכתה במלחמתו נגד רפובליקת פירנצה.
במהלך המאה ה-15 החלו פלישות האימפריה העות'מאנית לאירופה, וקבשנת 1453 כבשו את קונסטנטינופול.
בשנת 1463 כבשו הטורקים את בוסניה, ואף החלו בפשיטות לתוך קרואטיה.
בעוד שהקרואטים הועילו מאוד לניצחון הנוצרי במצור על בלגראד ב-1456, הם נחלו תבוסה אדירה בארצם שלהם ובהדרגתיות איבדו את אדמותיהם לאימפריה העות'מאנית.
חלק מהאצילים דווקא העדיפו את יאנוש זאפויה, אשר טען לכתר הונגריה, אך אלו חזרו בדבריהם לאחר מות בשנת 1540.
קרואטיה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הקרואטיים 11 מדליות, מהן ארבע מדליות זהב.
קרואטיה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי קרואטי במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של קרואטיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה 25 ספורטאים שהתחרו ב-12 ענפי ספורט.
נבחרת הנערים בכדורסל זכתה במדליית כסף והמשלחת זכתה במדליית ארד בג'ודו בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערות.
המשלחת הפעילה לשני גמרים בענף האתלטיקה בהם סיימה במקום החמישי בקפיצה משולשת לנערות ובמקום התשיעי בקפיצה במוט לנערים.
כמו כן, המשלחת דורגה במקום השישי בענפים התעמלות בתרגיל קרקע לנערים ובטורניר הנערות בירי ברובה אוויר למרחק של 10 מטרים בענף הקליעה.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים חתירה, טאקוונדו, טניס, טניס שולחן, טריאתלון וקאנו/קיאק.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 24 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בחמישה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
המשלחת, כמעט בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, הגיעה להישגים משמעותיים בענף השחייה עם זכייה במדליית זהב במשחה 50 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים, והעפלה לשני גמרים בהם סיימו במקום החמישי במשחה 100 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים ומקום שמיני במשחה 800 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערים.
המשלחת זכתה במדליות זהב גם בענפים ג'ודו בקטגוריית משקל עד 78 ק"ג לנערות וטאקוונדו בקטגוריית משקל עד 55 ק"ג לנערות.
המשלחת קצרה הישגים בענף האגרוף עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל כבד לנערים ומדליית ארד בקטגוריית משקל בינוני לנערים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום החמישי בענפים התעמלות בתרגיל סוס סמוכות, חתירה בטורניר הזוגות לנערים וקליעה בטורניר הנערות בירי ברובה אוויר למרחק של 10 מטרים.
בענף השיט המשלחת דורגה במקום השביעי בשיוט במפרשית מדגם ביט.
המשלחת העפילה לרבעי גמר בטורניר הנערים בתחרות הרומח בסיף ובענף טניס שולחן בטורנירי היחידים נערות והזוגות מעורב.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים בדמינטון, טניס וקשתות.
קרואטיה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה תשעה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים סקי אלפיני עם דירוג המקום השישי במסלול סלאלום ענק לנערים ובמקום התשיעי במסלול סלאלום לנערים ומסלול משולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) לנערים, והוקי קרח בה דורגו במקום השישי בתחרות הכישורים לנערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים ביאתלון, גלישת שלג, לוז' וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שבעה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפים.
המשלחת השתפרה מעט בהישגיה בענף הסקי אלפיני עם דירוג במקום הרביעי במסלול הסלאלום לנערים ובמקום החמישי במסלול סלאלום ענק לנערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים ביאתלון, בובסלי, גלישת שלג וסקי למרחקים.
קרואטיה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2011.
הרקדנים והריקודים שייצגו את קרואטיה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר 2011 גריגור באזדאר "Under the Skin" ולנטינה איוונקוביץ' פלייקן - לא העפיל לדואט הגמר
קרואלה הוא סרט דרמה אמריקאי מסוגת פנטזיית-פשע המבוים על ידי הבמאי קרייג גילספי עם תסריט מאת דנה פוקס וטוני מקנמרה, שנכתב על בסיס רעיונותיהם של התסריטאים אלין ברוש מקנה, קלי מרסל וסטיב זיזיס.
גלן קלוז, שגילמה את דמותה של קרואלה דה ויל בעיבוד הלייב-אקשן ובהמשכו, משמשת במפיקה בפועל.
הסרט מגולל את קורותיה של הנבלית קרואלה דה ויל, בגילומה של אמה סטון, וחושף את האירועים שקדמו לאירועי הסרט האנימציה משנת 1961, "על כלבים וגנבים".
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית, ובמקביל הופץ גם בשירות הזרמת המדיה "דיסני+", ב-28 במאי 2021. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-3 ביוני 2021. הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
עלילת הסרט נפתחת בלידתה של אסטלה, שנולדה עם שיער חצי-שחור-חצי-לבן שהפך אותה לחריגה, ובאמה, קתרין, שמעודדת את הפוטנציאל היצירתי שלה.
בשל אופייה המרדני של אסטלה, אמה מוציאה אותה מבית הספר במטרה לעבור להתגורר בלונדון.
לפני הגיען ללונדון, אסטלה ואמה נוסעות אל נשף שנערך על ידי הברונית פון הלמן, שם אמה של אסטלה מורה לה להישאר במכונית.
למרות האזהרה של אמה, אסטלה נכנסת לנשף ונתקלת בדלמטים האכזריים של הברונית.
כשהיא פורצת החוצה, אסטלה עדה לשיחתן של אמה והברונית ולדחיפתה של האם מן הצוק אל מותה על ידי הדלמטים.
מתוך אמונה שהיא האשמה במות אמה, אסטלה נמלטת ללונדון ומאבדת את השרשרת שקיבלה מאמה.
בריג'נטס פארק אסטלה נמצאת על ידי שני אחים בשם ג'ספר והוראס וכלבם שתום-העין, וינק, שמזמינים אותה בחוסר רצון להתגורר איתם.
במטרה להשתלב, אסטלה צובעת את שיערה.
עשור לאחר מכן, אסטלה, ג'ספר והוראס עוסקים בגניבה וכייסות, ואסטלה ממשיכה לייצר עיצובי אופנה.
לרגל יום הולדתה, ג'ספר והוראס משיגים לה משרה כמנקה בחנות האופנה "ליברטי".
בשעת לילה מאוחרת, לאחר שנאלצה לנקות את משרדו של מעסיקה כעונש, אסטלה "מתקנת" את אחת התצוגות בחלון הראווה, שנצפית על ידי הברונית בבוקר שלאחריו.
הברונית מתרשמת והיא שוכרת את אסטלה לעבודה בצוות עילית מעצבי הבגדים שלה.
על מנת להרחיב את היצירתיות שלה, אסטלה מתיידדת גם עם בעליה של חנות בגדי וינטג' בשם ארטי, שמתפעל מהטעם שלה באופנה.
עד מהרה, אסטלה עולה בדרגות ומשמשת כמפקחת לענייניה של הברונית, אך כשהיא מגלה שהברונית מחזיקה בשרשרת של אמה, (שמתברר שנגנבה מהברונית בידי האם) אסטלה מבקשת מג'ספר והוראס לעזור לה לגנוב את השרשרת.
אסטלה, שחזרה לצבע שיערה הטבעי ומאמצת את השם "קרואלה", מתפרצת לנשף שהברונית עורכת בזמן שג'ספר והוראס מנסים לגנוב את השרשרת.
אסטלה מגלה שהשרשרת נמצאת על צווארה של הברונית, וג'ספר משחרר חולדות במטרה להסיח את דעתם של משתתפי הנשף.
כשהברונית משתמשת במשרוקית כלבים על מנת לפקד על הדלמטים שלה, אסטלה מבינה שהיא השתמשה באותה משרוקית על מנת לפקוד על כלביה להרוג את אמה.
בסופו של דבר, אחד הדלמטים בולע את השרשרת ואסטלה, ג'ספר והוראס בורחים במכונית פנתר דה ויל שגנבו.
כעת, עם מניע ראוי לנקמה, אסטלה חוטפת את הדלמטים של הברונית כדי להשיג את השרשרת (שבבטנו של אחד מהם) וממשיכה להתגרות בה בכך שהיא מופיעה במסיבות התקשורתיות שלה בתלבושות מסוגננות ונעזרת בחברת ילדותה, אניטה דרלינג, שמשתמשת בקשריה העיתונאיים על מנת להפיץ את שמה.
"קרואלה" מתחילה להתייחס לג'ספר והוראס ברודנות, בריונות וחוסר כבוד אך השניים ממשיכים לסייע לה.
הברונית, שכועסת יותר ויותר על קרואלה, מפטרת את עורך דינה, רוג'ר, ששב לעבודתו כפסנתרן.
התוכניות של אסטלה נהיות יותר נועזות באמצעות שכירת ארטי שייצור יותר תלבושות ויעלה איתה מופע בריג'נטס פארק.
הברונית, שמבינה שקרואלה היא אסטלה, מוצאת את מקום מחבואה ולוכדת את ג'ספר והוראס.
אסטלה נקשרת לכיסא בזמן שהברונית מעלה את המקום באש עד ליסוד, ובמקביל, ג'ספר והוראס נעצרים ומופללים ברציחתה.
עם זאת, אסטלה מחולצת על ידי ג'ון, משרתה של הברונית, שהצליח להשיג את השרשרת המכילה מפתח לתיבה המכילה את מסמכי הלידה של אסטלה.
אסטלה מגלה שהיא למעשה בתה של הברונית.
מתוך גאוותה, התאכזבה הברונית מהיריונה וביקשה להיפטר מאסטלה; בעלה נפטר מצער מתוך אמונה שהתינוקת (אסטלה) נפטרה.
עם זאת, ג'ון העביר את התינוקת לקתרין, שגידלה אותה בסתר.
מתוך כעס על ששיקרה לה, אסטלה משלימה עם האמת בכך שהיא מכריזה על כוונתה לנקום בקתרין בכך שהיא תביס את הברונית ולבסוף מאמצת את השם "קרואלה".
קרואלה מבריחה את ג'ספר והוראס מהכלא ומספרת להם שהיא בתה של הברונית והיא מגייסת גם את ארטי לתוכנית סופית אחת.
החבורה משטה באורחותיה של הברונית, שלובשות פאות הדומות לשיערה של קרואלה, ומתפרצים לנשף הצדקה שלה, שם קרואלה מאמצת את זהותה של אסטלה בפעם האחרונה.
הברונית יוצאת לקראת קרואלה, שמגלה לה שהיא יודעת על היותה בתה.
ג'ון, ארטי, ג'ספר והוראס מורים למשתתפי הנשף לצאת החוצה אל המרפסת, שם הם עדים לדחיפתה של אסטלה מעבר לצוק אל מותה על ידי הברונית.
המשטרה, שהגיעה בזכות קרואלה, עוצרת את הברונית באשמת הריגתה של אסטלה.
עם נפילתה מהצוק, קרואלה משתמשת במצנח וחוזרת לנשף בזמן להיות עדה למעצרה של הברונית.
לאחר שאימצה את שמה המלא כקרואלה דה ויל, היא רוכשת את אחוזת הלמן, משנה את שמו ל"אחוזת הגיהנום".
בסצנה באמצע כתוביות הסיום, נחשף כי קרואלה העניקה כמתנה שני גורי דלמטים בשם פונגו ופרדיטה לרוג'ר ואניטה, בהתאמה.
כשהוא עוד מתפעל משמה, רוג'ר מתיישב לצד הפסנתר שלו ומתחיל להלחין את השיר "Cruella de Vil" כמחווה עבורה.
אמה סטון – אסטלה "קרואלה" דה ויל, מעצבת אופנה בתחילת דרכה, שהאובססיה שלה לפרוות דלמטיים מקנה לה שם כאישה חסרת רחמים.
טיפר זייפרט-קליבלנד – אסטלה דה ויל בצעירותה.
אמה תומפסון – הברונית פון הלמן, אגדת אופנה ומנהלת בית האופנה בה אסטלה עובדת, שבהמשך מתגלה כאמה הביולוגית, שממלאת תפקיד מרכזי בהפיכתה של אסטלה לקרואלה.
פול וולטר האוזר – הוראס בדון, גנב שגדל עם אסטלה לאחר מותה של אמה המאמצת, ואחיו של ג'ספר.
ג'וזף מקדונלד – הוראס בצעירותו.
ג'ואל פריי – ג'ספר בדון, גנב שגדל עם אסטלה לאחר מותה של אמה המאמצת, ואחיו של הוראס.
זיגי גרדנר – ג'ספר, בצעירותו.
אמילי ביצ'ם – קתרין, אמה המאמצת של אסטלה, שעבדה ככובסת בביתה של הברונית.
קירבי האוול-בפטיסט – אניטה "טאטלטייל" דרלינג, חברת ילדותה של אסטלה, העובדת כעת כעיתונאית בטור רכילות.
פלוריסה קמרה – אניטה, בצעירותה.
ג'ון מקרי – ארטי, בעל חנות בגדי וינטג', המתיידד עם קרואלה ומסייע לה לעלות לגדולה.
מארק סטרונג – ג'ון, משרתה ויד ימינה של הברונית, יש לו אג'נדה משלו.
קייוון נובאק – רוג'ר, עורך דינה של הברונית, שהופך לפזמונאי לאחר פיטוריו.
ג'יימי דמטריו – ג'רלד, מעסיקה הנבזי של אסטלה בבית האופנה "ליברטי".
אנדרו לונג – ג'פרי, יד ימינה של הברונית.
בשנת 2011, הוכרז על הפקת סרט לייב אקשן בכיכובה של הנבלית המפורסמת קרואלה דה ויל.
במקביל, הוכרז שאנדרו גאן יפיק את הסרט, ושהתסריטאית קלי מרסל תשכתב מחדש את התסריט שנכתב במקור על ידי הסופרת והתסריטאית אלין ברוש מק'נה.
ב-6 בינואר 2016 השחקנית אמה סטון לוהקה לדמותה של קרואלה דה ויל.
באוגוסט 2016, התסריטאי ג'אז בטרוורת' נשכר לשכתב את הטיוטה הקודמת של הסרט.
בנובמבר 2016, דווח שאולפני דיסני שכרו את הבמאי אלכס טימברס למלאכת בימוי הסרט, שיופק על ידי המהפיק מארק פלאט.
עם זאת, בדצמבר 2018, נחשף כי טימברס עזב את ההפקה עקב בעיות בלוח הזמנים שלו ובמקומו נשכר הבמאי קרייג גילספי למלאכת בימוי הסרט.
בנוסף, נודע שגלן קלוז, שגילמה את דמותה של קרואלה דה ויל בעיבודי הלייב אקשן לסרט האנימציה, "101 כלבים וגנבים" והמשכו משנת 2000, משמשת כמפיקה בפועל של הסרט.
במאי 2019, השחקנית אמה תומפסון לוהקה לצוות השחקנים של הסרט.
ביולי ובאוגוסט 2019, פול וולטר האוזר וג'ואל פריי לוהקו לדמויותיהם של הוראס וג'ספר, צמד גנבים נכלוליים שהופכים לעוזריה הנאמנים של קרואלה.
בספטמבר 2019, דווח על ליהוקם של מארק סטרונג, אמילי ביצ'ם וקירבי האוול-בפטיסה.
במהלך כנס ה-D23 Expo שהתקיים ב-24 באוגוסט 2019, נודע כי צילומי הסרט כבר החלו ונחשפה תמונה ראשונה של אמה סטון בדמותה של קרואלה דה ויל.
צילומי הסרט תמו בנובמבר 2019.
ב-31 במרץ 2021, הוכרז כי המלחין ניקולס בריטל נשכר להלחנת פסקול הסרט.
האלבום הרשמי הופץ ב-21 במאי 2021 על ידי חברת "וולט דיסני רקורדס".
באותו יום יצא אלבום פסקול נפרד לסרט.
בשני האלבומים מופיע השיר "Call Me Cruella", שיר מקורי שבוצע על ידי פלורנס אנד דה משין, שיושמע במהלך כתוביות הסיום של הסרט.
במקור, הסרט התעתד לצאת לאקרנים ב-23 בדצמבר 2020, תחת הפקתם והפצתם של אולפני וולט דיסני.
עם זאת, במהלך כנס ה-D23 Expo של אולפני דיסני, נודע כי עליית הסרט לאקרנים נדחתה ל-28 במאי 2021.
הסרט קיבל דירוג PG-13 מטעם עמותת הקולנוע, "על אלימות ואלמנטים תמטיים", מה שהפך אותו לסרט השני המהווה עיבוד מחודש / ספין-אוף לסרט אנימציה של דיסני שמקבל את הדירוג אחרי "מולאן".
במרץ 2021, הוכרז כי הסרט יופץ במקביל בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" באמצעות תשלום לקבלת גישה.
הכרטיסים להקרנות בבתי הקולנוע הוצעו למכירה ב-14 במאי 2021, והוכרז כי הסרט יוקרן גם בפורמט דולבי סינמה באזורים נבחרים.
הסרט הוקרן לראשונה עבור המבקרים באותו יום.
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-3 ביוני 2021.
13 באפריל 2021, הוצא לאור נובלזציה של עלילת הסרט מאת אליזבת רודניק בהוצאת דיסני.
באותו יום יצא לאור גם ספר שמכיל בתוכו את הסקיצות של קרואלה.
ב-17 באוגוסט 2021, יצא לאור בהפצת ההוצאה "Viz Media" עיבוד מאנגה לעלילת הסרט מאת האצ'י אישי, שכותרתו Cruella: Black, White and Red (בתרגום חופשי לעברית: קרואלה: שחור, לבן ואדום).
קרו קרו בוניטו היא להקת אינדי פופ בריטית, אשר נוסדה בלונדון בשנת 2011. הלהקה כוללת את הזמרת שרה מידורי פרי, הידועה גם בשם הבמה שלה שרה בוניטו, ואת הנגנים גאס לובן וג'יימי בולד.
שם הלהקה מעורפל בכוונה, כאשר אחד ההסברים לשמה הוא שימוש באונומטופיה של קרקור הצפרדע, והסבר נוסף מורכב משם הציפור קיווית צ'יליאנית בברזילאית ("quero-quero bird") יחד עם המילה "bonito", שמשמעותה "יפה" בפורטוגזית ובספרדית, כך שמתקבל הביטוי "קיווית צ'יליאנית יפה" או "אני רוצה, אני רוצה יפה" בתרגום גס.
יצירותיה הראשונות של הלהקה הושפעו מג'יי-פופ, מאמנים כגון קיארי פאמיו פאמיו וממוזיקת משחקי וידאו.
עם זאת, יצירותיה לאחר מיני-אלבומה TOTEP משנת 2018 הושפעו מלהקות אינדי רוק כגון Mount Eerie ו-My Bloody Valentine.
פרי, שבמוצאה היא חצי יפנית, שרה גם ביפנית וגם באנגלית.
שרה בוניטו (שרה מידורי פרי) - קולות
גאס לובן - תופים, קלידים, קולות גיבוי, הפקה
ג'יימי בולד - קלידים, גיטרה חשמלית, גיטרת בס, הפקה
קרואטיה נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-5 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2003, כאשר דינו ילוסיק נשלחה כנציגה של קרואטיה עם השיר "Ti si moja prva ljubav".
באותה התחרות קרואטיה זכתה בפעם היחידה שלה במקום הראשון.
קרואטיה פרשה מהתחרות ב-2007 מסיבות לא ידועות.
קרואטיה שבה אל התחרות בשנת 2014 ואז פרשה שוב עד היום.
קרואטיה היא אחת מ-16 המדינות שהשתתפו באירוויזיון הילדים הראשון בשנת 2003. באותה התחרות, קרואטיה שלחה את דינו ילוסיק עם השיר "Ti si moja prva ljubav" וניצחה במקום הראשון עם 134 נקודות.
בשנת 2004, קרואטיה הייתה אמורה לארח את אירוויזיון הילדים, אך לבסוף לא אירחה בשל בעיות עם מפיקי האולם הנבחר.
HRT רשות השידור הקרואטית הציעה עצמה כמארחת פוטנציאלית לאירוויזיון הילדים 2005, אך איגוד השידור האירופי בחר את בלגיה קרואטיה הביעה את התעניינותה לאחר את התחרות ב-2007, אך סורבה בשנית.
HRT באותה השנה, קרואטיה נאלצה לפרוש מהתחרות בשל בעיות תקציב.
ב-23 בספטמבר 2014, המפקח על תחרות הילדים צייץ בחשבון הטוויטר שלו כי קרואטיה תחזור לתחרות, שתתקיים בעיר מרסה, מלטה.
קרואטיה שלחה את ג'וזי זק עם השיר "Game Over" והגיעה למקום האחרון.
ב-23 ביוני 2015, רשות השידור הקרואטית החזירה כי לא תשוב לתחרות.
ב־17 באוגוסט 2016, HRT הודיעה כי אין בכוונתם לחזור לתחרות בשנת 2016. ב-20 במאי 2017, רשות השידור הקרואטית הכריזה כי הם מתכננים לחזור לתחרות, אך לבסוף הם חזרו בהכרזתם.
המבצעים והשירים שייצגו את קרואטיה באירוויזיון הילדים
קרהנטפה (או קרהן טפה, בטורקית: Karahantepe) הוא אתר פרהיסטורי בדרום מזרח טורקיה, מהתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית (PPN - Pre-Pottery Neolithic period), דומה לאתר המפורסם גבקליטפה.
האתר שימש כמקום פולחן והתקיים בו גם יישוב.
יש בו מספר ניכר של ממצאים אדריכליים, שרבים מהם השתמרו היטב.
האתר מציג את הדוגמאות הראשונות בהיסטוריה של עבודה מאורגנת והתמחות בעבודה מסוימת.
הממצאים העכשוויים מעידים על התיישבות קבע במקום, חיי חברה וכישורים מפותחים עם סמליות וארכיטקטורה מורכבת.