tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2018 זכה באות "אביר איכות השלטון" בקטגוריית "צבא וביטחון" מטעם התנועה לאיכות השלטון.
בנימוקי הבחירה נאמר כי האות ניתן לו: .
עפרוני גר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי, ואב לשלושה.
בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
דניאל פיטר "דני" מסטרסון הוא תקליטן ושחקן טלוויזיה אמריקאי.
ידוע ביותר בשל תפקידו כסטיבן הייד בסיטקום "מופע שנות ה-70".
ב-2023 הוא הורשע באונס שתי נשים ונידון ל-30 שנות מאסר.
מסטרסון נולד בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית.
אימו קרול, היא גם מנהלתו האישית, ואביו פיטר, סוכן ביטוח.
הוריו התגרשו בשנת 1984. והוא אחיו של השחקן כריסטופר מסטרסון הידוע בתפקידו כפרנסיס בסיטקום "מלקולם באמצע".
בנוסף יש להם שני אחים-למחצה מצד אימו שגם הם שחקנים ועל כן בחרו להשתמש בשם משפחתו "מסטרסון" כשם הבמה שייצג אותם בהוליווד: ג'ורדן מסטרסון ואלאנה מסטרסון .
כל האחים לבית מסטרסון (ואף בת-זוגו לשעבר של אחיו כריסטופר, השחקנית לורה פריפון) – כולם סיינטולוגים, והם כולם בניתוק קשר סיינטולוגי עם אביהם המשותף – בעקבות דוקטרינת הריחוק החברתי/משפחתי של הכנסייה הגורסת שיש להתנתק מכל מי שהובחן על-ידה ככזה המבקר את הסיינטולוגיה לרעה.
לאחר שסיים את כיתה י', בהגיעו לגיל 16, נשר מהלימודים ועבר להוליווד.
לאחר שעבר להוליווד, סיים את תעודת הבגרות שלו בעזרת מורים פרטיים, מאחר שלימודים אינטנסיביים בבית ספר רשמי דרשו זמן שלא היה לו.
לאחר מכן, נרשם ללימודים אקדמיים למשחק, אולם נשר לאחר סמסטר בודד מאחר שעבודות המשחק נעשו חלק גדול מחייו.
מסטרסון החל לדגמן בתור ילד כבר מגיל ארבע.
תמונותיו צורפו לכתבות במגזינים, וכן הצטלם לפרסומות בטלוויזיה.
בגיל שמונה החל לשחק בהצגות ברודוויי.
עד להגיעו לגיל שש-עשרה, הספיק להצטלם ליותר ממאה פרסומות, ביניהן פרסומות לדגני הבוקר קלוג'ס ולתכשירים לטיפול בפצעי בגרות.
ב-1993 גילם את תפקידו של סת' בסרט ההמשך ל"בטהובן", ב-1994, התארח בשני פרקים בסדרת הטלוויזיה "רוזאן" כג'ימי גריבין, ב-1995 שיחק בקומדיה "ביי לאהבה", לצד רנדי קווייד וב-1996 החל לגלם את דמותו של ג'סטין בסדרת הטלוויזיה "סיביל".
תפקידים אלה היוו את דריסת הרגל שלו לעולם הקולנוע, וב-1997, הוא קיבל את תפקידו של קארל בסרט עימות חזיתי לצד ג'ון טרבולטה וניקולס קייג'.
ב-1998, לאחר ארבע עונות בסדרה "סיביל" החליט מסטרסון להמשיך הלאה.
הוא נבחן לתפקיד בסיטקום בשם "נערים מבוזבזים" ששמה שונה בסופו של דבר ל"מופע שנות ה-70".
למרות שהיה מעט מבוגר מיתר השחקנים, החליטה מפיקת הליהוק, דבי רומאנו, לאפשר לו להיבחן לתפקיד סטיבן הייד מאחר שלטענתה "הוא פשוט הגיע והיה מצחיק מאד".
באותה שנה הוא שיחק בסרט האימה "סיוט בחדר המורים" לצידם של ג'ורדנה ברוסטר וג'וש הארטנט.
בניגוד לשחקנים אחרים בסדרה כמו טופר גרייס, מסטרסון הופיע בכל שמונה עונותיה (עד לירידת הסדרה ב-2006).
תפקידו כסטיבן הייד היווה פריצת דרך חדשה בקריירה שלו.
במהלך הסדרה וגם לאחר שהסתיימה, הופיע מסטרסון במספר תפקידי אורח בסרטים וסדרות שונות כמו: בסרט "שואפים גבוה" משנת 2006, וסדרות הטלוויזיה "ככה זה בחיים", "מד טי.וי", "המלך היל", "הפמליה" ובתוכנית המתיחות של עמיתו למופע שנות ה-70, אשטון קוצ'ר, "פאנק'ד".
בשנת 2008 שיחק את דמותו של רוני בסרט "יס מן" לצידו של ג'ים קארי.
ב-2009 שיחק בסרט "להתעורר" לצד איאן סומרהולדר.
ב-2011, התארח בפרק בסדרה "צווארון לבן".
בשנת 2012, החל לשחק את הדמות הראשית בסדרה "גברים בעבודה".
בהמשך הוא גם הפיק עשרה פרקים בסדרה.
ב-2014, התארח בפרק בסדרה "רופא להשכיר".
ב-2016 שיחק בקומדיה "רובוט לוהט" לצד אנתוני אנדרסון.
בשנה זו גם החל לככב בסדרת הסיטקום "החווה" בנטפליקס, לצד עמיתו אשטון קוצ'ר, שם גילם את אחיו הגדול של דמותו של קוצ'ר.
בעקבות תנועת מי טו (#MeToo) הועלו טענות והאשמות מצד נשים שונות כי מסטרסון הטריד ואף אנס את חלקן בתחילת שנות האלפיים והוא פוטר על ידי נטפליקס בסיום החלק החמישי של הסדרה.
מסטרסון החל לתקלט בתור תחביב בשנת 1999, אך מהר מאוד הפך התחביב לעיסוק לכל דבר, בנוסף לעיסוקו כשחקן ובעל מספר עסקים נוספים.
שם הבמה הראשון שלו היה DJ Donkey Punch ולאחר מכן החליף אותו לשם הבמה DJ Mom Jeans (ג'ינס לאמהות).
לטענתו, המקור לשם הבמה הזה מגיע ממופע שנות ה-70, בה נאלצו השחקניות מילה קוניס ולורה פרפון ללבוש מכנסי ג'ינס לא מחמיאים, המזכירות "רגליים של אמהות", על פי הסלנג המקומי, דבר שגרם למסטרסון ללעוג להן רבות במהלך הצילומים.
הוא מגדיר את עצמו כחובב מוזיקת רוק והיפ-הופ.
הוא חובב להקות רוק משנות ה-70, אולם הלהקה האהובה עליו ביותר היא פרל ג'אם.
במשך שש שנים תיקלט בתוכנית רדיו בת שעתיים ברדיו המקומי בלוס אנג'לס, שם תיקלט בעיקר מוזיקת רוק ואינדי.
מסטרסון הוא בעלים של 11 מסעדות בלוס אנג'לס, חלקן בבעלות משותפת עם וילמר ולדראמה ואשטון קוצ'ר שהם גם חבריו הטובים.
בנוסף, הוא הבעלים של מלון בוטיק בעיר ומספר חנויות בשמים.
בנוסף בבעלותו פאב ולאונג' במדינת יוטה.
כמו כן, הוא שחקן רשמי בנבחרת פוקר מקומית.
לטענתו "הסכום הגבוה ביותר שהפסדתי בפוקר הוא אלפיים דולר, והסכום הגבוה ביותר שהרווחתי היה הרבה יותר גבוה".
בשנת 2005 הכיר את השחקנית.
הדוגמנית והזמרת ביז'ו פיליפס .
אולם ב-20 בספטמבר 2023 דווח כי פיליפס הגישה תביעת גירושים.
בשנת 2017 פורסמו טענות שלפיהן מסטרסון אנס מספר נשים.
ביוני 2020 הוגש נגדו כתב אישום על אונס של שלוש נשים.
ב-21 במאי 2021 קבע שופט בלוס אנג'לס שהראיות מצדיקות את העמדתו של מסטרסון לדין, והקראת כתב האישום התקיימה ב-7 ביוני 2021. משפטו של מסטרסון התחיל בתחילת נובמבר 2021, כשבמהלך יוני 2023 הוא הורשע בגין שני מקרי אונס.
בספטמבר 2023 נידון מסטרסון למאסר עולם, ולא פחות מ-30 שנות מאסר.
בדצמבר 2024, מסטרסון הגיש ערעור על פסק הדין.
בערעור נטען כי מסטרסון לא זכה למשפט הוגן וכי יש להפוך את ההרשעה ואחת הטענות המרכזיות בערעור היא השפעת השימוש בדוקטרינות של סיינטולוגיה כראייה במשפט.
בערעור נטען גם שהעדויות של הקורבנות "זויפו" ושהיו טעויות שיפוטיות במהלך המשפט, בנוסף לכך שקורבנות ההרשעה הגישו תביעה אזרחית נגד מסטרסון בגין הטרדה וכי פסק הדין הפלילי אפשר להם להגיש תביעות בגין אונס שחל עליהן חוק התיישנות.
דני מסנג הוא זמר, חזן, מלחין, מוזיקאי ומחזאי ישראלי, שפעל בישראל במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 ובהמשך היגר לארצות הברית, עסק בהלחנת קטעי מוזיקה ליטורגית יהודית, כתב והופיע בתיאטרון ומכהן כחזן בית הכנסת הרפורמי "היכל ישראל" שבהוליווד.
מסנג נולד בתל אביב, נכדו של הרב הקונסרבטיבי ד"ר שלום צבי דוידוביץ, ונינו של התעשיין שמואל בלום.
הוא החל להופיע עוד בילדותו.
בראשית שנות ה-70 היה חבר במספר הרכבים ובכללם שלישיית לימוני הדבש ו"שלישיית הצירוף המקרי", בה הופיע עם צילה דגן ויאיר קלינגר והתפרסמה בשיר "בלדה ללוח השנה" שקלינגר הלחין.
במקביל הופיע במופעים שונים ובכללם המופע "תפוח זהב" שכלל עיבודים חדשניים לשירי סשה ארגוב ובהצגה הסאטירית "המלחמה האחרונה" שהוצגה ב-1974 בתיאטרון בימות לאחר מלחמת יום כיפור.
ב-1975 יצא לאור אלבומו הראשון והיחיד בישראל שנקרא "אלבום ראשון".
את שירי האלבום עיבד שלמה גרוניך ומתוכו בלטו השירים "אנחנו" ו"אנו ניפגש" שאותם כתב אהוד מנור והלחין מסנג.
באותה שנה הנחה את הפרקים הראשונים של התוכנית "טלפלא" והשתתף בתוכנית הטלוויזיה הלימודית "Here we are".
ב-1976 עזב מסנג את ישראל והיגר לארצות הברית.
במהלך שהותו בארצות הברית התערה בחוגי היהדות הרפורמית והיה פעיל באיחוד ליהדות רפורמית, עסק בשירת ובהוראת חזנות וכן בכתיבת מוזיקה ליטורגית יהודית.
הוא הוציא לאור מספר רב של אלבומים, כזמר, מלחין מעבד ומפיק וכן כתב והשתתף במספר הפקות תיאטרון.
מסנג הופיע כשחקן אורח במספר סדרות טלוויזיה כגון חוק וסדר.
ב-2000 ניסה מסנג ללא הצלחה יתרה לחדש את הקריירה שלו בישראל ואף הוציא לאור שירים אחדים.
במשך שנים הוא ניהל את "Hava Nashira Jewish Songleader's institute", תוך שיתוף פעולה עם דבי פרידמן וקרייג טאובמן.
דני נישליס (29 בינואר 1956 – 1 בנובמבר 2019) היה איש תקשורת ועסקים ישראלי, ממייסדי הרדיו האזורי בישראל ורדיו חיפה.
היה מנכ"ל רדיו חיפה, וקודם לכן יושב ראש התאחדות תחנות הרדיו האזורי בישראל ומנכ"ל רדיו תל אביב.
נולד ב-29 בינואר 1956 בישראל לאלברט וסופיה נישליס.
למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה ובתקופת לימודיו הקים את תחנת הרדיו הראשונה של בית הספר.
שירת בצה"ל בעיתון "במחנה" ובגלי צה"ל, ולאחר מכן כקצין חינוך.
לאחר שירותו הצבאי החל לשדר בקול ישראל במחלקת חדשות והסברה.
קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת חיפה.
בין השנים 1986–1990 שימש כשליח הסוכנות היהודית באדמונטון שבקנדה.
בין השנים 2009–2011 שימש נישליס כיו"ר "שותפות חיפה-בוסטון".
בנוסף, כיהן כיו"ר דירקטוריון התיאטרון העירוני חיפה, יו"ר אגודת הידידים של המרכז הרפואי בני ציון, חבר הנהלת קבוצת הכדורסל מכבי חיפה.
שימש גם כמורה לתקשורת בהתנדבות בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, בו למד בצעירותו.
בעשור השני של המאה ה-21 כיהן כחבר מועצת העיר חיפה עד פרישתו בשל בעיית ניגוד עניינים עם בעלותו על רדיו חיפה.
חלק מבני משפחתו היו בקשרי עבודה ועסקים עם העירייה, דבר שגרר טענות מצד גורמים באופוזיציה.
רדיו חיפה והקמת הרדיו האזורי בישראל
ב-21 בינואר 1991 פתחו אנשי עסקים חיפאים ובראשם משה מנו תחנת רדיו פיראטית בשם "רדיו 1", אשר שידרה מלב ים מעל סיפונה של אניית "זאב הים".
נישליס, שחזר משליחות הסוכנות היהודית, הצטרף לצוות כמנהל תוכניות.
אחרי כשנה, משפרשו המייסדים, נותרה התחנה בידיו של נישליס, אליו הצטרף דן ארנון ששב מפעילות עסקית בארצות הברית.
התחנה הצליחה לגייס מפרסמים אף על פי שהייתה פיראטית.
בהמשך השניים הקימו קבוצה שנערכה להתמודד על מכרז הרדיו האזורי באזור חיפה.
באפריל 1995 זכתה קבוצתם (בהשתתפות איש העסקים גד זאבי) במכרז.
התחנה החלה שידוריה בספטמבר 1995 בתדר 107.5fm.
באוגוסט 1999 מכר זאבי את מניותיו לנישליס וארנון.
בשנת 2000 רכשה את השליטה בתחנת רדיו צפון קבוצת "רדיו ללא הפסקה", בבעלות אלי עזור ודודי ויסמן.
שנה אחר כך חתמה על הסכם ניהול עם נישליס, שקיבל אחריות מלאה לניהול השידורים שלה.
בתום תקופת הזיכיון, שב רדיו חיפה והתחרה במכרזי הרדיו האזורי, וזכה בהם שוב בשנת 2008. התחנה הרחיבה את פעילותה ורכשה 50% מרדיו תל אביב (102fm), בעל הזיכיון לשידורים בגוש דן.
בשנים 2010–2012 ניהל נישליס את רדיו תל אביב, ועם שובו לנהל את רדיו חיפה הפך ליו"ר הדירקטוריון של רדיו תל אביב.
נישליס הקים את מערך החדשות הארציות של תחנות הרדיו האזורי, בשיתוף מערכת החדשות של ערוץ 10, וכן הקים שותפות חדשה עם מערכת החדשות של אתר ynet.
נישליס נפטר ב-1 בנובמבר 2019 ממחלת הסרטן.
הותיר אחריו אישה - ענבל, ושלושה ילדים.
בנו דולב משדר מגיל צעיר ברדיו חיפה, ונכון לפברואר 2021 הוא משמש כמנהל התחנה.
כשבועיים לאחר פטירתו, בנובמבר 2019, הוקדש לזכרו טקס הרדיו באילת, בו הוענקו פרסים ואותות הוקרה לאנשי תקשורת ולתוכניות.
דניאל ג'יין "דני" מינוג היא שחקנית, זמרת וכותבת שירים אוסטרלית.
התפרסמה לאחר שהשתתפה באופרת הסבון קרוב רחוק.
מינוג נולדה במלבורן לרונלד וקרול מינוג.
אחותה הגדולה היא הזמרת קיילי מינוג.
כבר בתור ילדה החלה מינוג לשחק והשתתפה באופרות סבון שונות.
בשנת 1981 הצטרפה לתוכנית "Young Talent Time" שמסגרתה הקליטה את אלבומה הראשון.
בשנת 1989 החלה מינוג לשחק באופרת הסבון קרוב רחוק, שם שיחקה במשך שנה.
בספטמבר 1988 השיקה מינוג את קו האופנה שלה הנקרא "Dannii".
בגדיה נמכרו בזריזות בעקבות הפופולריות שלה, מה שהוביל להשקת 3 קווי אופנה נוספים ב-1989.
בינואר 1989 חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת Mushroom Records.
ב-1 באוקטובר 1990 יצא לאור אלבום הבכורה שלה שנקרא Dannii.
האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 1991 ביפן בשם Party Jam.
בארצות הברית יצא האלבום ביוני 1991 ונקרא Love and Kisses.
הסינגל הראשון שיצא היה "Love and Kisses" שהגיע למקום הרביעי במצעד השירים האוסטרלי.
הסינגל השני מהאלבום היה "Success".
הסינגל הרביעי מהאלבום היה "Baby Love" והסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Don't Wanna Take This Pain".
ב-4 באוקטובר 1993 הוציאה מינוג את אלבומה השני שנקרא Get Into You.
בספטמבר 1993 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שנקרא "This Is the Way" אחריו הופץ "Get Into You" שהיה הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום.
ב-1996 הנחתה מינוג את התוכנית Top of the Pops במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-18 באוגוסט 1997 יצא הסינגל הראשון מאלבומה בשלישי שהיה "All I Wanna Do".
האלבום עצמו יצא ב-8 בספטמבר 1997 ונקרא "Girl".
הסינגל השני מהאלבום היה "Everything I Wanted" ואחריו יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שהיה "Disremembrance".
ביוני 1998 יצאה מינוג לסיבוב הופעות בשם "Unleashed '98 UK Tour" שכלל 23 הופעות.
בנובמבר 1998 יצא באוסטרליה אוסף להיטים שנקרא "The Singles", מהאלבום יצא לאור השיר "Coconut".
במקביל יצא אלבום שנקרא "The Remixes" וכלל רמיקסים לשיריה של מינוג.
בסוף 1998 הופיעה מינו במופע המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני ובינואר 1999 הוציאה לאור את השיר "Everlasting Night".
בנובמבר 2001 יצא השיר "Who Do You Love Now?" שהיה הסינגל הראשון מאלבומה הרביעי של מינוג.
לאחר מכן חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת London Records.
הסינגל השני מהאלבום היה "Put the Needle on It" ששוחר כשנה לאחר הראשון ב-4 בנובמבר 2002. אלבומה הרביעי של מינוג נקרא "Neon Nights" ויצא ב-17 במרץ 2003. הסינגל השלישי מהאלבום היה "I Begin to Wonder" אחריו יצא סינגל הרביעי והאחרון מהאלבום שהיה "Don't Wanna Lose This Feeling".
האלבום זכה להצלחה רבה בממלכה המאוחדת, דבר שהוביל להוצאתו בארצות הברית בסוף שנת 2003 על ידי חברת וורנר מיוזיק גרופ.
באוקטובר 2004 הוציאה מינוג את השיר "You Won't Forget About Me".
שנה לאחר מכן הוציאה את "Perfection".
ביוני 2006 הוציאה מינוג אלבום להיטים שנקרא "The Hits & Beyond" והכיל רצועות חדשות לצד להיטי העבר.
ב-5 בנובמבר 2007 הוציאה מינוג את האלבום "Unleashed" שהכיל רצועות וחומרים שהקליטה מינוג בעבר ולא הושמעו קודם לכן.
במקביל החלה מינוג לעבוד על אלבום סטודיו חמישי.
אלבומה החמישי נקרא "Club Disco" ויצא ב-5 בנובמבר 2007. הסינגל השלישי מהאלבום היה "Touch Me Like That".
אלבום להיטים נוסף שיצא היה "The Early Years" שיצא בדצמבר 2008. שנה לאחר מכן יצא The 1995 Sessions שהכיל חומרים עליהם עבדה מינוג בשנת 1995 ולא פורסמו בגלל חילוקי דעות בינה לחברת התקליטים באותה שנה.
לאחר שמועות בהן תחזור מינוג להפקת האקס פקטור אושר כי היא לא תשוב לתוכנית.
מינוג התראיינה לאחרונה והופיעה בטלוויזיה האוסטרלית שם היא דיברה על האוטוביוגרפיה חדשה שלה הנקראת "My Story".
בפברואר 2012 חנכה מינוג את מוזיאון השעווה מאדאם טוסו בסידני אשר הציג בובת שעווה בדמותה.
בספטמבר 2008 הנחתה מינוג את טקס נבחרי הילדים הבריטי של ערוץ ניקלודיאון.
בשנת 2007 הציע סיימון קאוול למינוג להנחות את תוכנית הכישרונות האוסטרלית "Australia's Got Talent".
מינוג מנחה את התוכנית כבר שש עונות.
לאחר מכן השתתפה מינוג כשופטת בתוכנית האקס פקטור בעונה הרביעית אשר בה שניים מהמתמודדים של מינוג הגיעו לגמר אשר בו ניצח לבסוף הזמר ליאון ג'קסון.
מינוג המשיכה כשופטת בתוכנית גם בעונות הבאות עד להחלפתה בעונה השמינית.
בדצמבר 2012 נבחרה מינוג להשתתף בצוות השופטים בגרסה הבריטית לתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה" לצידם של אל מקפירסון וטייסון בקפורד.
בשנת 2018 שימשה כפרשנית בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי ספורט האמריקאית "הביסטמאסטר האולטימטיבי".
בשנת 2019 עלתה תוכנית המציאות האוסטרלית "הזמר במסכה" בערוץ 10, שהיא מבוססת על פורמט קוריאני באותו שם, בו משתתפים ידוענים ששרים קאברים לשירים מפורסמים כשהם לבושים בתחפושות מכף רגל ועד ראש ובמסכות פנים שמסתירות את זהויותיהם.
מינוג שימשה כחברת פאנל בשלוש העונות הראשונות.
ב-1999 השתתפה מינוד במחזה מקבת' בפסטיבל באדינבורו.
היא שיחקה את תפקידה של ליידי מקבת' וקיבלה ביקורות מעורבות.
בשנת 2001 הופיעה בתיאטרון הווסט אנד עם המחזה הגיבן מנוטרדאם שם שיחקה את איזמרלדה.
ב-2002 זכתה מינוג בתואר המשחק הטוב ביותר על תפקידה במחזה לפי מגזין מקסים.
ב-2001 השתתפה גם במחזה מונולוגים מהווגינה.
ב-2003 הנחתה מינוג תוכנית רדיו משלה שנקראה "Dannii Minogue's Neon Nights".
במהלך השתתפותה בתוכנית חברה מינוג למפיקים שונים והקליטה שירים חדשים אשר פורסמו מאוחר יותר באלבומה Unleashed אשר יצא ב-11 בנובמבר 2007. בשנת 2003 היא אף חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות All Around the World Productions.
בינואר 1994 נישאה מינוג לשחקן ג'וליאן מקמהון אותו הכירה על הסט של קרוב רחוק.
השניים התגרשו ב-1995. באוקטובר 1995 הצטלמה מינוג בעירום למהדורה האוסטרלית של פלייבוי.
באוקטובר 1999 התארסה מינוג לנהג הפורמולה 1, ז'אק וילנב אך השניים נפרדו בשנת 2001. בתחילת 2002 החלה לצאת עם קרייג לוגאן שהיה מפיק מוזיקלי איתו עבדה על אלבומה השלישי, השניים נפרדו בסוף אותה שנה.
באוגוסט 2008 החלה מינוג לצאת עם הדוגמן ושחקן הרוגבי לשעבר, כריס סמית'.
בינואר 2010 הודיעו מינוג ובן זוגה כי הם מצפים לילד ראשון.
ב-5 ביולי ילדה מינוג את בנה הראשון, איתן אדוארד מינוג סמית'.
דניאל (דני) סורדו קסטילו הוא נהג מרוצי מכוניות ספרדי המתחרה בסבב אליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי מוטורספורט.
סורדו החל להתחרות בגיל 12 במרוצי מוטוקרוס ובהמשך השתתף גם בתחרויות קארטינג וטורינג.
את מרוץ הבכורה שלו במסגרת אליפות העולם בראלי ערך בשנת 2003 בראלי קטלוניה בו סיים במקום ה-18, באותה שנה זכה באליפות ספרד בקטגוריית הג'וניור.
בשנת 2004 זכה שוב בתואר והשתתף בארבעה מרוצים בסבב העולמי.
בשנת 2005 הצטרף לקבוצת קרונוס טוטאל הבלגית והתחרה בסבב אליפות העולם לצעירים (JWRC), כשהוא נוהג בסיטרואן C2 S1600. סורדו ניצח ארבעה מתוך שמונת המרוצים בעונה והבטיח לעצמו את תואר האליפות.
בעקבות הזכייה באליפות צורף בשנת 2006 כנהג שלישי לקבוצת קרונוס סיטרואן בסבב הבכיר, כאשר התכנון המקורי היה שימשיך להתחרות בסבב ה-JWRC ויגן על תואר האליפות.
ההישגים הטובים בתחילת העונה, כולל הגעה לפודיום בראלי קטלוניה ובצרפת הובילו לוויתור על סבב הג'וניור והתמקדות בסבב הבכיר - סורדו קודם להיות הנהג השני בקבוצה לצד סבסטיאן לב.
את העונה הוא סיים במקום החמישי עם 49 נקודות וארבעה פודיומים.
לקראת שנת 2007 הודיעה קבוצת סיטרואן כי סורדו יהיה הנהג השני, לצידו של לב וינהג בדגם הC4 WRC החדש, שהחליף את דגם הקסארה בה נעשה שימוש בעונה הקודמת.
במרוץ פתיחת העונה, שהתקיים במונטה קרלו, סיים במקום השני ועד סוף העונה הגיע 5 פעמים נוספות לפודיום.
את העונה סיים במקום הרביעי עם 65 נקודות.
בשלושת המרוצים הראשונים של עונת 2008 הצליח להשיג רק 3 נקודות, אך בשני המרוצים הבאים סיים במקום השלישי והשני.
ב-12 ביולי השתתף בסבב החמישי של אליפות פינלנד בראלי, בו התכוון להשתתף לצורך אימון, אך קבוצת סיטרואן החליטה לרשום אותו כמתחרה על מנת להעלות את ביטחונו לקראת ראלי פינלנד שהתקיים בסוף אותו חודש.
סורדו זכה במרוץ ורשם את ניצחונו הראשון בתחרויות הראלי.
בראלי פינלנד זכה במקום הרביעי, אך בשלושת המרוצים הבאים סיים במקום השני אחרי בן קבוצתו, לב, וקבוצת סיטרואן פתחה פער של 27 נקודות על פני פורד באליפות היצרנים.
במרוץ סיום העונה, שנערך בווילס, סיימו לב וסורדו במקום הראשון והשלישי, בהתאמה, והבטיחו זכייה רביעית רצופה באליפות היצרנים ומקום שלישי לסורדו.
את עונת 2009 סיים שוב במקום השלישי, כאשר לזכותו 7 פודיומים ורק נקודה אחת פחות מהעונה הקודמת, אף על פי שהעונה הייתה קצרה בשלושה מרוצים.
בחמשת מרוצי הפתיחה של עונת 2010 לא הצליח להגיע לפודיום.
התוצאות השתפרו בראלי פורטוגל ובולגריה בהם סיים במקום השלישי והשני, למרות השיפור הוא הוחלף בראלי פינלנד על ידי סבסטיאן אוז'ייה כנהג השני של הקבוצה ועבר להתחרות בקבוצת המשנה.
החלפה דומה נעשתה גם בראלי יפן ובראלי ווילס.
בעונת 2011 הצטרפה לסבב התחרויות יצרנית הרכב מיני באמצעות קבוצת פרודרייב והחתימה את סורדו כנהג המוביל שלה.
בעונת הבכורה השתתף רק בשישה מרוצים ובסיומה דורג במקום השמיני.
גם בעונת 2012 התחרה באופן חלקי, כאשר השתתף רק בשבעה מרוצים עבור קבוצת מיני ופרודרייב (שנפרדו במהלך העונה) ומרוץ נוסף כנהג מחליף ליארי-מאטי לאטוולה בקבוצת פורד.
בסיום העונה החליטה יצרנית המיני על הפסקת ההשתתפות בסבב האליפות.
בסיום עונת 2012 הודיע סבסטיאן לב על פרישה מסבב אליפות העולם בראלי וסורדו חזר לסיטרואן לתפוס את מקומו.
במהלך ראלי גרמניה, שהתקיים באוגוסט, ניצל את העובדה שסבסטיאן אוז'ייה נאלץ לפרוש בשלב מוקדם ויארי מאטי לאטוולה איבד זמן רב לאחר שסטה מן הדרך בשביל לסיים במקום הראשון ולרשום ניצחון בכורה בסבב הבכיר.
לקראת עונת 2014 הצטרפה יונדאי לסבב האליפות עם דגם היונדאי i20 WRC ומינתה את תיירי נויביל ויוהו האנינן כנהגים המובילים של הקבוצה, בנוסף החתימה הקבוצה החדשה את סורדו כנהג בקבוצת המשנה שלה.
הוא השתתף רק בשלושה מבין שמונת המרוצים הראשונים בעונה ולא הצליח לסיים אף אחד מהם.
בראלי גרמניה היה המרוץ הראשון בו צבר נקודות בעונה, כשסיים על הפודיום במקום השני.
עד סיום העונה השתתף בשני מרוצים נוספים אותם סיים במקום הרביעי והחמישי.
בעונתו השנייה בקבוצה קודם להיות הנהג השני בקבוצה לצידו של נויביל.
הוא הצליח לסיים את כל מרוצי העונה, אך הגיע רק פעם אחת לפודיום, כשסיים במקום השלישי בראלי ספרד.
בעונת 2016 מונה להיות הנהג המוביל של הקבוצה.
דני מנדס (בספרדית: Denny Andreína Méndez de la Rosa; נולדה ב-20 ביולי 1978) היא שחקנית ודוגמנית דומיניקנית-איטלקייה.
מנדס נולדה ברפובליקה הדומיניקנית, ובגיל צעיר עברה עם אמה לאיטליה בחיפוש אחר חיים טובים יותר.
בשנת 1995 היא התמודדה בתחרות "מיס הרפובליקה הדומיניקאית" ונבחרה לסגנית שנייה.
שנה לאחר מכן שוב פעם ניסתה לזכות בתואר אך גם בפעם השנייה לא זכתה.
היא החליטה לחזור לאיטליה ולנסות להתמודד שם בתחרות היופי הלאומית.
בתחרות מיס איטליה 1996 היא זכתה במקום הראשון.
זכייתה הובילה לשערורייה במדינה, משום שזו הייתה הפעם הראשונה בה מהגרת ולא בעלת דם איטלקי זוכה בתואר.
רבים אמרו שזה הזמן שאיטליה תסגור את שעריה למהגרים.
בנוסף לכך שניים מהשופטים בתחרות אמרו שהיא אינה ראויה לייצג את איטליה בתחרויות יופי בינלאומיות, מנדס אף טענה בעצמה "אני יודעת שאני לא מייצגת את היופי האיטלקי אבל בחרו, אז מה אני אמורה לעשות?
בתחרות מיס תבל היא עלתה לשלב שש המועמדות הסופיות.
היא דגמנה למספר בתי אופנה, והיא הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה וקומדיות מצבים באיטליה.
היא שיחקה בתפקיד קטן בסרט "אושן 11".
בשנת 2019 השתתפה לצד ג'ון טרבולטה בסרט המתח האמריקאי "The Fanatic" שביים וכתב פרד דרסט.
דניאל סבאיוס פרננדס (בספרדית: Daniel Ceballos Fernández; נולד ב-7 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בריאל מדריד ובנבחרת ספרד.
סבאיוס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סביליה אליה הצטרף בגיל 8. בגיל 13 סבל מדלקת בסמפונות ושוחרר מסביליה והצטרף לאוטרטה, קבוצה של עיר הולדתו וכעבור שנתיים הצטרף למחלקת הנוער של ריאל בטיס.
ב-22 בפברואר 2014 חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו.
ב-26 באפריל 2014 סבאיוס שיחק את משחקו הראשון בקריירה בניצחון 0–1 נגד ריאל סוסיאדד.
עם ירידה של בטיס לליגה השנייה, סבאיוס הפך לשחקן הרכב בקבוצה.
ב-21 בדצמבר 2014 סבאיוס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד ראסינג סנטאנדר.
ב-15 באוקטובר 2015 סבאיוס האריך את חוזהו במועדון עד 2020.
ב-14 ביולי 2017 סבאיוס חתם בריאל מדריד ל-6 שנים.
ב-16 באוגוסט 2017 סאביוס ערך את הופעתו הראשונה בריאל מדריד, כאשר עלה מהספסל במשחק של הסופר קאפ הספרדי מול ברצלונה.
סאביוס היה שותף לזכייה השלוש עשרה של ריאל מדריד בליגת האלופות, לאחר ששותף בארבעה משחקים בליגת האלופות בעונת 2017/2018. ב-13 בינואר 2019 כבש את שערו הראשון בריאל מדריד בבעיטה חופשית, בהפסד הליגה 1–2 לריאל בטיס.
ב-25 ביולי 2019 הושאל לעונה אחת לארסנל מהפרמייר ליג.
ב-5 בנובמבר 2014, זומן סאביוס לנבחרת ספרד על גיל 19, לכבוד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19. סאביוס ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת ספרד עד גיל 21, ב-26 במרץ 2015 במשחק הידידות מול נבחרת נורווגיה.
סאביוס היה שותף לזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 21, באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 ונכלל בקבוצת הטורניר, בנוסף לכך הוא זכה בפרס השחקן המצטיין של הטורניר.
סאביוס ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת ספרד הבוגרת, ב-11 בספטמבר 2018 בניצחון 0–6 מול נבחרת קרואטיה במסגרת ליגת האומות.
הוא כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-15 בנובמבר 2018.
סאביוס זומן לסגל ספרד לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2019.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21:
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017: השחקן המצטיין, וקבוצת הטורניר.
דניאל ריצ'רד "דני" מקברייד הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, מדבב, מפיק, תסריטאי וקומיקאי אמריקאי.
נודע בזכות כיכובו בסרטי הקומדיה "פיינאפל אקספרס", "סוף.", "הוד מעלתך" ו"ארץ האבודים", ובסדרות הקומיות "סגני המנהל" ו"משפחת ג'מסטון".
מקברייד נולד בסטייטסבורו, ג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-בפטיסטית בעיקרה ממוצא בריטי, אם כי סבו של אמו היה יהודי.
הוא גדל והתחנך בווירג'יניה עם אביו חורג ועם אימו קת'י רודי, שבין השאר הייתה נושאת דרשות בכנסיות וממחישה אותן עם בובות.
שני הוריו עובדים כתומכים אזרחיים בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו.
למד באוניברסיטה לאמנויות בצפון קרוליינה (UNCSA).
ב-2003 השתתף בסרט הראשון שלו "All the Real Girls" בתור באסט-אס.
ב-2006 כיכב בסרט הקומדיה "The Foot Fist Way" בתור פרד סימונס.
ב-2007 שיחק בסרט הקומדיה "הוט רוד" בתור ריקו, לצד אנדי סמברג.
לאחר מכן, גילם את מרטין בסרט הקומדיה "אשת החלומות" בו מככב בן סטילר.
ב-2008 שיחק בתור דון בסרט הקומדיה "דרילביט טיילור" ("שומר ראש במבצע") בו מככב אוון וילסון.
לאחר מכן, כיכב בתור רד בסרט "פיינאפל אקספרס" לצד ג'יימס פרנקו וסת' רוגן.
ב-2009 השתתף גם בסרט הקומדיה "רעם טרופי" בתור קודי מהצוות הווייטנאמי, בו מככבים רוברט דאוני ג'וניור וג'ק בלאק.
בנוסף, כיכב בתור ויל סטנטון בסרט הקומדיה "ארץ האבודים" לצד ויל פרל ואנה פריל.
לאחר מכן, גילם את מילר בסרט הדרמה הרומנטי "תלוי באוויר" בכיכובו של ג'ורג' קלוני.
בשנים 2009–2013 כיכב בסדרה הקומית "על הפנים" מבית HBO בתור קני פאוורס, אותה הוא יצר ובה הוא גם מפיק בפועל.
ב-2010 דיבב את קולו של פרד מקדייד בסרט האנימציה "גנוב על הירח".
לאחר מכן, גילם את לוני בסרט הקומדיה "אל תלחצי אני בדרך".
ב-2011 כיכב בתור טדיאוס בסרט הקומדיה "הוד מעלתך" ובו מקברייד אחד מהתסריטאים ואף מפיק בפועל.
לאחר מכן, דיבב בסרט האנימציה "קונג פו פנדה 2" את וולף בוס.
ב-2013 כיכב בתור דוויין בסרט הקומדיה "30 דקות או פחות".
לאחר מכן, גילם את ורנון טול בסרט הדרמה "בשוכבי גוועת" בו מככב ג'יימס פרנקו.
לאחר מכן, כיכב בתור עצמו בסרט הקומדיה "סוף.".
ב-2015 השתתף בתור קולונל פינגרס לייסי בסרט "אלוהה".
ב-2016 דיבב בסרט האנימציה הגס "מסיבת נקניקיות" את חרדל הדבש.
לאחר מכן, דיבב בסרט האנימציה "אנגרי בירדס - הסרט" את בומב, לצד ג'וש גד ושיחק בסרטו של ג'יימס פרנקו "בקרב מפוקפק".
מאז 2016 מככב בתור ניל גמבי בסדרה הקומית "סגני המנהל" מבית HBO לצד וולטון גוגינס, מקברייד הוא מיוצרי הסדרה ומפיק בפועל.
ב-2017 שיחק בתור טנסי בסרט המדע-בדיוני "הנוסע השמיני: קובננט".
בדצמבר אותה שנה שיחק בסרט הדרמה קומי-ביוגרפי "אמן האסון" שביים, הפיק ושיחק בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו.
הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת גרג ססטרו.
ב-2018 גילם את בעל ההון בסרט הקומי "Zeroville" בו מככב ג'יימס פרנקו, ושיחק באותה שנה בסרט "אריזונה" ובסרט "מורשתו של צייד איילים לבני-זנב" לו גם כתב את התסריט.
ב-2019 שב לדבב את דמותו של בומב בסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
באותה שנה החל לככב בסדרה הקומית של HBO, "משפחת ג'מסטון" בתפקיד ג'סי ג'מסטון, הבן הבכור, ושיחק בסרטו של ג'יימס פרנקו "זירוויל".
ב-2021, מקברייד דיבב את דמותו של ריק מיטשל בסרט "משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות", שעלה לשידור בנטפליקס.
באותה שנה כתב את התסריט לסרט האימה "האלווין 2: הנקמה", הסרט ה-12 במספר מסדרת "ליל המסכות".
בשנת 2025 שיחק בסרט אמנויות הלחימה "קראטה קיד: הגדולים מכולם", הסרט השישי בזיכיון סרטי "קראטה קיד".
דן (דני) סיידה (נולד ב-י"ח בניסן ה'תשי"ט, 26 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-20 מטעם מפלגת ש"ס וראש המועצה הדתית האזורית מרום הגליל, יו"ר ש"ס בהסתדרות.
סיידה נולד בכפר חושן (ספסופה), שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמל ראשון.
במשך כשני עשורים היה יושב ראש המועצה הדתית מרום הגליל.
היה סגן ראש המועצה האזורית מרום הגליל ויו"ר הוועדה החקלאית.
סיידה נחשב מקורב לאריה דרעי ובשנת 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, מונה על ידו ליועצו לענייני התיישבות וחקלאות.
בבחירות לכנסת העשרים שובץ במקום ה-14 ברשימת ש"ס לכנסת, אך המפלגה זכתה בשבעה מנדטים.
לאחר התפטרותם מהרשימה של אברהם מיכאלי וחיים ביטון, ולאחר התפטרותם של השר אריה דרעי וסגן השר משולם נהרי מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי", ניצב סיידה במקום העשירי ברשימה.
בספטמבר 2017 התפטר יגאל גואטה מהכנסת.
על כן, כהונתו הראשונה בכנסת הייתה הקצרה ביותר – יממה אחת שלוש שעות ו־35 דקות.
בינואר 2018 שלח מנכ"ל ש"ס מכתב מוכן מראש של התפטרות סיידה מרשימת ש"ס, ליו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, אך בשל בעיה משפטית בדרך ההגשה, ההתפטרות לא נכנסה לתוקף.
לאחר הפסקת חברותו בכנסת של יצחק כהן במסגרת החוק הנורווגי נכנס סיידה בשנית לכנסת ב־22 בפברואר 2018. הוא כיהן עד תום הכנסת העשרים.
כיום, מכהן סיידה כיו"ר סיעת ש"ס במוסדות ההסתדרות.
דני סאוסדו (בשוודית: Danny Saucedo; נולד ב-25 בפברואר 1986) בסטוקהולם הוא זמר שוודי.
ב-2006 ניגש לאודישנים של התוכנית איידול (הגרסה השוודית של אמריקן איידול), שם הגיע למקום השישי.
בסוף 2006 הוציא את הסינגל הראשון שלו, ב-2007 ייסד ביחד עם עוד שני משתתפי איידול לשעבר להקת פופ בשם "E.M.D.", הלהקה הוציאה שלושה אלבומי סטודיו, זכתה להצלחה במדינה ואף השתתפה ב-2009 בתחרות המלודיפסטיבלן, ב-2010 חברי הלהקה הודיעו על התפרקותה.
ב-2007 הוציא את אלבומו הראשון "Heart Beats" ושיר מאלבום זה "If Only You" דורג מספר אחת ברשימת השירים המושמעים בפולין וברוסיה.
ב-2008 הוא השתתף בתוכנית "Let's Dance" שמהווה גרסה מקומית ל"רוקדים עם כוכבים" ושם הגיע למקום השלישי ובאותה שנה השתתף ביחד עם זוגתו לתוכנית באירוויזיון הריקודים שנערך בסקוטלנד ושם סיימו במקום השנים עשר.
ב-2011 השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן והגיע למקום השני ובאותה שנה שימש כדובר הניקוד השוודי בתחרות האירוויזיון.
ב-2021 השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן והגיע למקום השביעי.
הוא שב לתחרות הקדם ב-2024 עם השיר "Happy That You Found Me", שהגיע בגמר למקום השמיני.
דני עברי (נולד ב-1956) הוא ראש המועצה האזורית משגב החל מהבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018.
עברי נולד ב-1956 בניו יורק שבארצות הברית, ועלה לישראל עם הוריו ב-1969.
הוריו, ד"ר יוג'ין וינר וד"ר אניטה וינר, היו פעילים חברתיים בקהילה היהודית, ודני התחנך במוסדות חינוך יהודיים דתיים עד עליית משפחה לישראל.
אביו היה רב קונסרבטיבי, מבין המנהיגים היהודים שהתייצבו לתמיכה במאבקו של ד"ר מרטין לותר קינג נגד האלימות והאפליה של האפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית בשנות ה-60. המשפחה התגוררה בקנדה ועברה לניו יורק כשאביו של וינר עשה שם דוקטורט בסוציולוגיה.
הוריו הפכו לאנשי סגל בכירים באוניברסיטת חיפה בחוג לסוציולוגיה ובבית הספר לעבודה סוציאלית בהתאמה ובהמשך היו פעילים ב"ג'וינט" ברוסיה ובמדינות ברית המועצות לשעבר.
עברי למד בבית הספר התיכון הריאלי בחיפה.
עברי הצטרף בתיכון לגרעין שלימים הגיע בחלקו למושב שיתופי יודפת.
עברי שירת בצה"ל כלוחם וכמש"ק בחטיבת הצנחנים בשנים 1974–1977 בשרות סדיר וכן בשנים 1978–2003 במילואים.
אחרי שחרורו משירות סדיר עבד בחברת "נאות הכיכר" כמדריך טיולים, מדריך בכיר, וכן כמנהל תפעול של החברה במרחב שלמה (דרום סיני) עד תחילת הנסיגה ב-1979, והמשיך בעת לימודיו בעבודה חלקית עד להשלמת הנסיגה מסיני ב-1982.
בשנים 1983–1990 עסק בענף הצאן ביודפת וכן בנושאי קרקעות וביטחון.
החל מ-1990 עסק בתפקידי ניהול מרכזים, עסקיים וקהילתיים ביודפת.
בשנת 2000 החל לעבוד כעצמאי בגיבוש וביצוע תוכניות הבראה, הסדרי חובות, רכישות ומיזוגים, ושינויים ארגוניים בקיבוצים ובחברות בבעלות קיבוצית.
נשוי למינדי מ-1978, אב לחמישה ילדים.
המשפחה שימשה כמשפחת אומנה במשך שנים רבות.
כל ילדיו ונכדיו מתגוררים ביודפת.
אחיו, דייוויד וינר, היה סגן הסנגור הציבורי ומרצה לפילוסופיה ואתיקה, והתאבד ב-2005.
עברי התמודד על ראשות מועצה אזורית משגב בבחירות לראשות המועצה ב־2018 לאחר שראש המועצה המכהן רון שני הודיע שלא יתמודד על כהונה נוספת בתפקיד.
בבחירות לראשות המועצה ב־2024 נבחר כמועמד יחיד.
מדריך תיירים מוסמך - בית הספר לתיירות - משרד התיירות
Bed - לימודי ארץ ישראל חינוך והוראה ותעודת הוראה, מכללת בית ברל 1984
לימודי תעודה - בקרה עסקית ומנהל עסקים - תל"ם - אונ' תל אביב 1994
במסגרת עבודתו כמנהל עסקי ומנהל עסקי בכיר ביודפת וביישובים אחרים רבים עסק בפעילויות עסקיות מגוונות.
חקלאות: ביסוס ענף טיפוח וייצור פקעות ובצלי פרחים וענפי המטעים ביודפת, גידול ירקות וגידולי שדה קונבנציונלים ואורגנים בבקעת הירדן, הגליל העליון התחתון והמערבי, חוף הכרמל ועמק בית שאן.
דניאל בנדיקט מילר הוא שחקן בריטי.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד אהרון דינגל באופרת הסבון "אמרדייל" של רשת ITV, עליו זכה בפרסים אחדים כולל שלוש פעמים בפרס הסבון הבריטי לשחקן הטוב ביותר (2011, 2012, 2016).
מילר נולד בסטוקפורט שבמנצ'סטר רבתי.
תפקידו הגדול הראשון היה ב-2007 בדמות קייל בראון בסדרת הילדים הוותיקה של ה-BBC "גראנג' היל".
ב-22 באוקטובר 2011 הופיע מילר יחד עם בני משפחתו בשעשועון הטלוויזיה "All Star Family Fortunes".
מ-7 בדצמבר 2012 עד 6 בינואר 2013 כיכב מילר בתפקיד הנסיך מקסים במופע מוזיקלי (Pantomime) של האגדה סינדרלה בתיאטרון גרנד בבלקפול.
בתחילת 2013 הופיע מילר בדרמה "Lightfields" של ITV.
באפריל 2014 שיחק בתפקיד ויליאם במיני-סדרה "פונדק ג'מייקה", הפקה של ה-BBC לרומן באותו שם מאת דפנה דה מוריאה.
לקראת סוף 2013 הצטרף מילר לצוות שחקני הסדרה "סקוט וביילי" בתפקיד קבוע בדמות רוב וודינגטון.
הוא עזב את הסדרה בספטמבר 2014 אחרי שהדמות שגילם הועברה ליחידה אחרת.
ב-2008 החל מילר להופיע בתפקידו החשוב ביותר בדמות אהרון ליווסי באופרת הסבון "אמרדייל" של רשת ITV.
ב-2011 הודיע מילר שהוא עוזב את הסדרה והופעתו האחרונה תהיה באביב 2012. בפברואר 2012 עזב מילר את "אמרדייל".
באפריל 2014 הסכים לחזור ולגלם את הדמות של אהרון בסדרה בהמשך אותה שנה.
ב-14 באוגוסט 2014 שודר הפרק הראשון אחרי חזרתו לסדרה.
ב-2011 הקים מילר יחד עם דניאל ג'ילינגס את ארגון הצדקה "Once Upon a Smile" לזכרו של מפיק "אמרדייל" גאווין בליית'.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2012–2013 סינדרלה Cinderella הנסיך תיאטרון גרנד בבלקפול
דני ספאני הוא שחקן בריטי ממוצא גאנאי.
הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בסדרת הטלוויזיה "פני דרדפול" ובסרט הקולנוע "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי".
ספאני נולד בלונדון למשפחת מהגרים מגאנה בת שישה ילדים.
הוא גדל ברובע האקני, והתחיל לפתח את העניין במשחק בלימודים ב-Weekend Arts קולג' שבקנטיש טאון.
ספאני שיחק בסרטו של דני בויל "טראנס".
על הבמה שיחק במחזות " Joe Turner's Come and Gone" ו"רדיו גולף" מאת אוגוסט וילסון, ב-"Moon on a Rainbow Shawl" מאת המחזאי הקריבי ארול ג'ון, ובהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "מדיאה" מאת אוריפידס.
ב-2013 שיחק בסרט הפעולה הטמילי "Singam II".
בטלוויזיה הופיע ספאני בסדרות "עברייני על", "Ultimate Force", ו"בלקאאוט".
בתפקידי אורח שיחק ספאני בסדרה "השופט ג'ון דיד", ובדמותו של קולונל מנטון בפרק "A Good Man Goes to War" מתוך סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
ספאני גילם את סמבנה בשתי העונות הראשונות של הסדרה "פני דרדפול" של רשת שואוטיים.
Kennedy" 2017–2019 פרוצות Harlots ויליאם נורת' סדרת טלוויזיה (22 פרקים) 2019 בגידה Traitors ריצ'רד גרגורי סדרת טלוויזיה (2 פרקים) אם אב ובן MotherFatherSon ג'האן זקארי סדרת טלוויזיה 2022 Halo Halo קפטן ג'ייקוב קייז סדרת טלוויזיה 2024 The Way הכומר פרק: "The Walk"
דניאל "דני" סבן (נולד ב-1952) הוא דיפלומט ישראלי-יהודי יליד אלג'יריה ששירת כשגריר ישראל במספר מדינות באמריקה הלטינית.
סבן נולד כ"דניאל צבאן" בעיר גראדייה שבמחוז מזאב בדרום אלג'יריה, אשר בשל ריחוקה מקו החוף שבקרבתו התמקמו בעיקרם היהודים, היה דליל עם כ-2,000 יהודים בלבד.
אביו של סבן היה נגר, ועבד בחברה גדולה.
סבן הוא הבן השני מבין תשעה ילדים.
הוא למד בבית ספר כללי, ובשעות אחר הצהרים בבית הכנסת עם שאר הילדים היהודים.
לאור מלחמת העצמאות של אלג'יריה כנגד הצרפתים, חלה עלייה באנטישמיות ומשפחתו עלתה לישראל ב-1962; הם שהו במחנה במרסיי ומשם המשיכו לחיפה.
פקיד הסוכנות היהודית החליט לשנות את שמם מ"צבאן" ל"סבן" ("יצרן סבונים") בשל העובדה שיהודים אחרים מצפון אפריקה נשאו שם זה.
משפחת סבן נשלחה לגור במעברת עמישב.
סבן תכנן לפרוש מלימודים כדי לעזור בפרנסת הבית.
בהתערבות מוריו, הצליח להשלים את לימודיו בישיבת בני עקיבא נחלים עם תעודת בגרות.
סבן שירת בצבא בחטיבת גולני, נפצע במלחמת יום הכיפורים, נחשב למת והודעה על כך נמסרה למשפחתו, עד שיצר עמם קשר מבית החולים רמב"ם.
לאחר שחרורו למד באוניברסיטת בר-אילן.
עבודתו הראשונה בבנק ישראל בתל אביב, בו הועסק לשנה.
לאחר מכן עבר לעבוד בסוכנות היהודית למשך שנה ומשם התקבל למשרד החוץ ב-1978. ב-2003 מונה לשגריר ישראל באקוודור.
בשנת 2010 הוא כיהן כמנהל המחלקה לאמריקה המרכזית והקאריביים באגף אמריקה הלטינית של משרד החוץ והיה במשלחת החלוץ של המשרד להאיטי לאחר רעידת האדמה בהאיטי (2010).
באותה תקופה מונה לשגריר ישראל לקוסטה ריקה ושגריר לא תושב בניקרגואה.
מונה ב-14 ביוני 2015 לשגריר ישראל לרפובליקה הדומיניקנית ושגריר לא תושב באנטיגואה וברבודה, ג'מייקה, גרנדה, דומיניקה והאיטי.
סבן מונה לשגריר לא תושב של ישראל ב-14 במאי 2017 לסנט לושה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט קיטס ונביס.
כיום הוא פעיל ציבורי לגיבוש יהודי אלג'יריה בישראל .
סבן מתגורר בשכונת ארמון הנציב בירושלים, ונבחר להנהלת המינהל הקהילתי של השכונה.
פרט לעברית, סבן דובר ספרדית, ערבית יהודית, צרפתית ואנגלית.
דני מירב, המכונה הטייס (נולד ב-16 באוגוסט 1973), הוא מעצב גופנים ישראלי, מרצה ומעצב גרפי.
בעל סטודיו המתמחה במיתוג, טיפוגרפיה ועיצוב אותיות.
זוכה פרס העיצוב של משרד החינוך והתרבות (2006).
בשנת 1996 החל את לימודיו בבצלאל בירושלים.
בשנת 1998 יצא לחילופי סטודנטים לסמסטר באקדמיה המלכותית לאמנות ועיצוב בהאג, הולנד, שם החל לעצב גופנים.
בשנת 2000 סיים בהצטיינות את לימודיו במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.
בשנת 2000 עבד בסטודיו עדי שטרן.
בשנים 1999 ו-2000 זכה פעמיים ברציפות בפרס פלהיים עבור עבודה ייחודית בעיצוב טיפוגרפי.
בשנת 2003 הקים את סטודיו הטייס לעיצוב גופנים ועיצוב גרפי, ובמקביל הצטרף אל מיכל סהר ועודד עזר ל"הגילדה" קואופרטיב מעצבי פונטים עצמאיים.
בשנת 2006 זכה בפרס העיצוב של משרד החינוך והתרבות.
בנימוקיהם למתן הפרס לדני מירב כתבו השופטים: "השפה העיצובית של מירב, המכונה 'הטייס', שואבת ממקורות גרפיים מימיה הראשונים של ישראל ועושה בהם שימוש פופי יומיומי מלא הומור ושמחת חיים.
למרות זאת אין מדובר בעיצוב נוסטלגי גרידא, כי אם בעיצוב עדכני ומתוחכם המבקש להניח בדרכו רובד נוסף על שכבות מתהוות של התרבות הישראלית".
בשנת 2007 הגילדה נכנסה לרשימת ארבעים הקולקטיבים לעיצוב המשפיעים ברחבי העולם (The I.D.
בשנים 2009–2017 הוא לימד במחלקה לתקשורת חזותית בשנקר ומשנת 2017 מלמד במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה בצלאל.
1998 - זוכה פרס ההדפס ע"ש הרמן שטרוק, בצלאל
1999 ו-2000 - פרס ע"ש מייק פלהיים לטיפוגרפיה המחלקה לתקשורת חזותית בצלאל
2006 - זוכה פרס העיצוב של משרד החינוך והתרבות
2007 - הגילדה נכנסה להיכנס לרשימת 40 קולקטיבי העיצוב המשפיעים בעולם של מגזין ID
2005 - תערוכה בשבוע העיצוב באיסטנבול.
2005 - הכנסת - "לראות את האות" - הגילדה מציגה את השפה העברית - פוסטרים
2006 - תערוכת זוכי פרס שר החינוך והתרבות, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2012 - תערוכת מעצבים פלוס 10 מוזיאון העיצוב חולון
דניאל נמאסו אדי-מסומבה לואדר הוא כדורגלן קמרוני-אנגלי המשחק כחלוץ באוסר מהליג 1 בהשאלה מפורטו ובנבחרת קמרון.
לואדר נולד ברדינג לאב אנגלי ואם קמרונית.
והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וויקומב וונדררס לפני שעבר ב-2012 לקבוצת הנוער של קבוצת עיר הולדתו, רדינג.
ב-2016 זכה בגביע מאוריס אדלסטון לשחקן האקדמיה הטוב ביותר במועדון.
באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 16, כשנכנס כמחליף בהארכה בניצחון 3–1 על מילוול בגביע האנגלי.
בסוף החודש חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו.
ב-27 באפריל 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון על מידלסברו.
באוגוסט 2020 חתם לואדר בפורטו ב' קבוצת המילואים של פורטו על חוזה לשנתיים.
בעונתו הראשונה רשם 32 הופעות ו-8 שערים.
בעונה שלאחר מכן כבש 15 שערים עבור קבוצת המילואים.
באוקטובר 2021 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת ואף כבש בניצחון 4–1 על בואבישטה.
לואדר פתח את עונת 2022/2023 בניצחון 3–0 על טונדלה במשחק הסופר קאפ הפורטוגלי.
כמו כן לקראת העונה הוא הצהיר בתקשורת הפורטוגלית שהשם בו הוא משתמש הוא דני נמאסו ולא דני לואדר כפי שנהגו לקרוא לו עד אז.
ב-17 באוגוסט 2025 הושאל נמאסו לאוסר מהליג 1 לעונה אחת עם אופציית רכישה.
ב-23 באוגוסט ערך נמאסו את הבכורה שלו באוסר בהפסד 1–3 לניס.
נמאסו שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.
הוא היה חלק מנבחרת אנגליה עד גיל 17 שסיימה כסגנית באליפות אירופה עד גיל 17 ב-2017. באותה שנה זכה עם נבחרת אנגליה עד גיל 17 בגביע העולם עד גיל 17. בינואר 2025, קיבל נמאסו אישור מפיפ"א לייצג את נבחרת קמרון מולדת אימו.
ב-5 במרץ 2025 קיבל נמאסו זימון לנבחרת הבוגרת של קמרון לקראת צמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2026 נגד אסוואטיני ולוב.
ב-19 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0–0 עם אסוואטיני.
דני מלכין (נולד ב-24 במאי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
מלכין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי חיפה.
בקיץ הושאל לבית"ר נהריה מליגה ב' לשנה אחת.
ב-12 באוקטובר 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו במכבי חיפה בניצחון 1-3 נגד צפרירים חולון.
בעונה זו הפך לשחקן הרכב בקבוצה לאחר עזיבתו של ציון מרילי.
במרץ נפצע בברכו ונעדר לתקופה של חצי שנה במהלכה איבד את מקומו בהרכב.
ב-28 באוגוסט 1993 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 להפועל באר שבע ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה במשחק זה.
ב-22 בינואר 1994 הורחק בהפסד 3-1 לבית"ר ירושלים.
בקיץ חתם בהפועל בית שאן לשנה אחת ואחרי עבר למכבי כפר כנא.
דני נשוי לגלית להם בן ובת והם גרים במושב תל עדשים.
דני עמיהוד (נולד ביוני 1949) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
עמיהוד נולד ביוני 1949 בתל אביב-יפו וגדל בשכונת רש"י.
דודו של אביו היה הסופר ומשורר הילדים לוין קיפניס.
אביו עבד בחנות לכלי נגינה בשם "קובלסקי" באלנבי.
בגיל 12 קנה לו גיטרה.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 למד עמיהוד נגינה על גיטרה אצל צבי מישורי, שלימד נגינה קלאסית.
אולם לאחר חודשיים השתעמם מהלימודים, וביקש ממורו לנגן את שירי הביטלס.
באותה תקופה הקים עם אחיו יורם את הצמד "דני ויורם", שהופיע במסיבות שונות וזכה במופע הכישרונות "סוסי הלבן".
בתקופת נעוריו היה חבר בלהקת "המלאכים" ("The Angels") יחד עם חבריו לספסל הלימודים בבית הספר שבח מופת – מיקו קנטי (מתופף), יהודה אלטדורף (בסיסט), משה בן בסט (גיטריסט) ועמיהוד (גיטריסט) .
הלהקה, שפעלה בין השנים 1964–1966, הופיעה בעיקר במועדון בר-ברים.
בשלב מסוים הלהקה צירפה את הסולנית גליה ישי ושמה שונה ל"גליה והמלאכים".
היא הקליטה בסטודיו "דוקטור רדיו" על תקליט את השיר הראשון שעמיהוד כתב והלחין עמיהוד בשם "אפילו".
לימים השיר הוקלט שוב על ידי יגאל בשן בשם "ילדות" עם מילים חדשות של אברהם אורן ללחנו של עמיהוד ובוצע על בימת פסטיבל הזמר והפזמון 1970.
את שירותו הצבאי החל בינואר 1968 בלהקת פיקוד מרכז.
בשנת 1970 השתתף במחזמר "אברהם אבינו נגד שרה אמנו" לצד שושנה דמארי, שלמה ארצי, עדנה לב, אריה אליאס ודובי גל.
הוא הלחין את השיר הזוכה של פסטיבל הזמר והפזמון 1971, "רק הירח" בביצוע אילנית.
זמן קצר לאחר מכן הצטרף לשלישית "לא אכפת להם" עם פרישתו של מתי כספי.
השלישייה פעלה במתכונת זו למשך שנה אחת בלבד, במהלכה הקליטה מספר שירים שהלחין עמיהוד, וביניהם "חסמבה ונערי ההפקר", שחיבר אהוד מנור.
שיר נוסף שהקליטה השלישייה באותה תקופה היה "מי יתפוס כוכב נופל" (עיבוד: מישה סגל) שהלחין עמיהוד ולימים הפך ל"שיר תשרי" עם מילים אחרות.
השיר נכלל באלבומה ה-20 של חוה אלברשטיין, "התבהרות" (1978).
לאחר פירוק הלהקה ניסה עמיהוד לפתח קריירת סולו משלו, והקליט בשנת 1972 את השיר שכתב והלחין, "רוזלינדה".
השיר הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
לימים הקליטה אלברשטיין את השיר לאלבומה ה-18, "הלילה הוא שירים" (1977) בעיבודו של קובי אשרת.
שירים נוספים של עמיהוד שהקליטה אלברשטיין הם "שבע" (מילים: נורית זרחי, מתוך האלבום "חוה ועודד בארץ הקסמים", 1971, שבוצע מאוחר יותר גם על ידי יעל לוי) ו"לפני שיחשיך" (מילים: רחל שפירא) באלבומה "שיר במתנה" (1980).
באותה שנה יצא עמיהוד לסיבוב הופעות.
כשהגיע לקליפורניה, הופעתו התבטלה עקב הטבח באולימפיאדת מינכן.
הוא נשאר בארצות הברית והחל להופיע במועדונים קטנים ומקומיים באזור פלורידה.
במקביל שלח לחנים לאמנים בישראל.
בשנת 1978 עבר להתגורר בלוס אנג'לס ובשנת 1986, לצד הופעותיו, החל לעבוד כמכוון פסנתרים לצורך פרנסה.
בשנת 1988 החליט לפרוש מהופעות ולהתמסר לכיוון הפסנתרים.
דני עבר-הדני (נולדה ב-13 בפברואר 1990) היא מוזיקאית, מפיקה מוזיקלית, מלחינה, מעבדת מוזיקלית ונגנית ישראלית.
עבר-הדני נולדה בתל אביב ליעל ועמוס עבר-הדני.
היא בוגרת תיכון עירוני א' בתל אביב-יפו.
ב-2012, בגיל 22 היא הקליטה אלבום סולו ולדבריה החליטה לגנוז אותו מכיוון שהרגישה כי יצירתה עדיין אינה בשלה.
ב-2014 החלה להופיע כנגנית קלידים עם אסף אמדורסקי ורמי פורטיס, איתו ניגנה במופע החימום ללהקת הרולינג סטונז בתל אביב, וכן הצטרפה להרכב "אוזו בזוקה" של אורי בראונר כנרות.
ב-2016 הלחינה והפיקה כמה מהשירים באלבומו של פורטיס "מדור פיות", שחלקו הוקלט באולפן הביתי שלה, ולאחר צאת האלבום השני של "אוזו בזוקה" הצטרפה כחברת להקת בום פם לצד בראונר כנרות.
בתחילת 2018 הקימה את להקת סוס מביט עם המוזיקאית זוהר גינזבורג המתופף גדי פטר והזמרת רוני טל.
באותה שנה כתב עליה בן שלו, המבקר המוזיקלי של עיתון הארץ: "עבר הדני היא אחת הנגניות הבולטות כרגע ברוק הישראלי, בין הנשים והגברים כאחד".
בשנת 2020 יצא האלבום הראשון של "סוס מביט" ובאותה שנה עבר-הדני גם הפיקה את המוזיקה לסרטיה הקצרים של הבמאית זיו ממון – "הייתי חוזרת" ו"פיל בסנטר" שהיה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2021 הוציאה אי.פי סולו ראשון שכלל חמישה שירים אותם הפיקה, וניגנה על סינטים, בס, תכנותים, שירה.
והלחינה את המוזיקה לסרטה הקצר של סבטה שלגובסקיה "מטריושקה" שהוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנת 2022 הלחינה את המוזיקה לסרט קצר של אנה גופמן בנאי שהשתתף בפסטיבל דוקאביב.
במסגרת עבודתה יצרה מוזיקה מקורית תחת שם הבמה DaniHaDani.
בנוסף, היא ניגנה עם רועי פרייליך, שלום חנוך, נגה ארז, המסך הלבן, הילה רוח, ובהופעות האיחוד של פורטיסחרוף ב-2015 וב-2021.
תולדות הכותרת – 2015 רמי פורטיס
מדור פיות, 2017 רמי פורטיס
סוס מביט, 2020 סוס מביט
קרוב לשמש, 2024 המסך הלבן
בום פם וטריפונס- – 2014 בום פם וטריפונס
כוכב הילדים – 2021 בום פם מארחים את קרולינה ומאור כהן
הריגוש שבנפילה – 2018 רועי פרייליך
בידיים רועדות – 2016 שר ניב
אי אפשר להימלט מהטוב – 2021 שי מארק
דֶנִי קֶיִי היה שחקן קולנוע וטלוויזיה, זמר וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
קיי נולד בברוקלין שבניו יורק כדוד דניאל קמינסקי למהגרים יהודים מאוקראינה, יעקב קמינסקי וקלרה נימירובסקי, הוא היה בנם השלישי והיחיד שנולד בארצות הברית, לאחר שהיגרו אליה בשנת 1909. את הניסיון הראשון שלו בתחום הבידור הוא צבר ב"חגורת הבורשט" - אזור בתי ההארחה היהודיים שבהרי הקטסקיל במדינת ניו יורק.
ב-1935 כיכב לראשונה בסרט קולנוע קצר, "Moon Over Manhattan", והוחתם כקומיקאי בסדרת סרטים קצרים בהם גילם מהגר רוסי מהיר דיבור.
ב-1941 הופיע בברודוויי במחזמר "גברת באפלה" של איירה גרשווין וקורט וייל.
תפקידו במחזמר היה הצלחה מקצועית סוחפת, ובמיוחד זכור השיר "צ'ייקובסקי", שבו הוא מונה, בפרק זמן קצר, מספר רב של שמות מלחינים (ופסאודו-מלחינים) רוסיים.
סרט הקולנוע הראשון באורך מלא שבו כיכב היה"אל הנשק" משנת 1944, עיבוד למחזמר בכיכוב אדי קנטור.
סמואל גולדווין ניסה לשכנע את קיי לעשות ניתוח פלסטי באף (בשל מה שראה כמראה "יהודי מדי").
קיי סירב, אך הסכים לחמצן את שיערו, דבר אשר העניק לו שער אדמדם.
קיי הפך לכוכב, וסרטיו הקצרים חוברו יחדיו לסרט באורך מלא, "The Birth of a Star" על ידי מתחריו של גולדווין, שהחזיקו בזכויות להם.
קיי כיכב בסדרה של סרטים לאחר הצלחה זו, והוא זכור במיוחד בשירים "טמבולינה טמבולינה" ו"הברווזון המכוער" מתוך סרטו "הנס כריסטיאן אנדרסן" מ-1952. אשתו, סילביה פיין, כתבה חלק משיריו בסרטים אלה ואחרים.
רשימת סרטיו לאורך הקריירה כוללת עשרות סרטים בהם הוא הופיע כרקדן, מנצח על תזמורת, לוליין ואקרובט.
אחד מקטעיו הידועים הוא קטע "הכינורית", בו הוא מנהל דיאלוג עם התזמורת תוך כדי חיקוי כלי נגינה בקטעים קלאסיים ידועים.
קטעים אלה ידועים בביצועה של ציפי שביט בעברית.
מעבר לפעילותו הקולנועית, קיי גם הופיע כבדרן והקליט תוכניות לרדיו ולטלוויזיה, ביניהם הופעת אורח למופע החבובות בשנת 1978.
בשנת 1956 ביקר קיי לראשונה בישראל, כאשר להופעותו הגיעו אלפי ילדים אשר הקימו מהומה והתפרצו אל הבמה.
בעקבות הדוחק נרמסה ילדה בת 12 ופונתה לבית חולים רמב"ם, ועוד מספר ילדים נפצעו וקיבלו עזרה ראשונה.
קיי היה פעל רבות בתחום הקהילה כשגריר במסגרת הארגון הבינלאומי UNICEF והתנדב להופיע בפני ילדים בבתי חולים.
בנוסף, כמי שהיה גאה במוצאו היהודי, ביקר פעמים רבות בישראל במסגרת פעולות מחווה.
במהלך מלחמת יום כיפור ביקר פצועי מלחמה רבים מהצד הישראלי.
ניצח גם מספר פעמים על התזמורת הפילהרמונית הישראלית במופעי צדקה.
קיי ואשתו לימים, סילביה פיין, גדלו בברוקלין כמה רחובות זה מזו, אך נפגשו רק כשעבדו יחד על הופעה באוף ברודוויי ב-1939, שם עבדה סילביה כפסנתרנית באודישנים.
קיי הציע לה נישואין בטלפון בזמן שעבד בפלורידה, בזמן שפיין הייתה בניו יורק.
היא נסעה לפורט לודרדייל שם הם נישאו ב-3 בינואר 1940.
בתם היחידה דינה קיי, עיתונאית ומנחת טלוויזיה, נולדה ב-17 בדצמבר 1946. הזוג נפרד לשבעה חודשים ב-1947 אך חזר זה לזה ונשאר יחד עד מותו של קיי בשנת 1987.
דני קיי מת ב-1987 בגיל 76 מהתקף לב לאחר מאבק בדלקת כבד.
הוא עבר ניתוח מעקפים בשנת 1983, ובתקופה זו קיבל את הפטיטיס C מעירוי דם.
קיי נקבר בבית הקברות קנסיקו בוואלהלה, במדינת ניו יורק.
סילביה פיין קיי מתה מאמפיזמה בגיל 78 בדירתה במנהטן ב-1991. היא קבורה עם בעלה.
הופעתו של קיי כמנחה תוכנית הטלוויזיה "The Danny Kaye Show" זיכתה אותו בפרס אמי בשנת 1963.
בשנת 1981 זכה דני קיי בפרס כבוד ע"ש ג'ין הרשהולט על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע על תרומתו לתעשיית הקולנוע.
בשדרת הכוכבים של הוליווד יש שלושה כוכבים על שמו, על עבודתו בתחומי המוזיקה, רדיו וקולנוע.
בשנת 1983, מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק העניקה לקיי תואר אבירות על גילומו של הנס כריסטיאן אנדרסן בסרט באותו שם משנת 1952. באותה שנה זכה קיי גם בפרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
ב-24 בפברואר 1986 הוענק לקיי אות הוקרה מטעם לגיון הכבוד על עבודתו בקרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
לאחר מותו, ב-23 ביוני 1987, הנשיא רונלד רייגן העניק לקיי את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
בעיר תל אביב נקרא רחוב על שמו.
1947 - "חייו הסודיים של וולטר מיטי"
1952 - "הנס כריסטיאן אנדרסן"
1958 - "יעקובובסקי והקולונל" - זכייה בפרס גלובוס הזהב
1986 - "משפחת קוסבי", "רופא השיניים" הופעת אורח
דני קרוון (7 בדצמבר 1930 – 29 במאי 2021) היה פסל, מעצב תפאורות וצייר ישראלי, חתן פרס ישראל לפיסול לשנת תשל"ז (1977), יקיר העיר תל אביב (2021), עטור פרסים בין-לאומיים על יצירותיו.
קרוון נולד בתל אביב לזהבה ואברהם.
אביו היה גנן העיר תל אביב במשך כארבעה עשורים ונחשב לאחד מאבות אדריכלות הנוף הישראלי.
מגיל צעיר התעניין באמנות ויצר עד לשנות חייו האחרונות.
קרוון השתייך לגרעין של השומר הצעיר ונמנה עם מקימי קיבוץ הראל, שנוסד בשנת 1948,על דרך בורמה שהוקם לאבטחת הגישה לירושלים, והיה לחבר הקיבוץ עד לפרוקו הראשון בשנת 1955. בקיבוץ הראל הכיר את רעייתו חוה לבית פוגלר.
הם נישאו בשנת 1955, ונולדו להם שלוש בנות: נועה – יזמית תרבות, אוצרת, במאית ומפיקה, תמר – אמנית, במאית, צלמת ומטפלת באמנות בילדים ויעל – רקדנית, שחקנית ובמאית.
מרכז פעילותו של קרוון היה בתל אביב, והוא חי ויצר גם במדינות נוספות ברחבי העולם.
קרוון נפטר ב-29 במאי 2021 בגיל 90 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ שובל.
קרוון החל את דרכו האמנותית בגיל צעיר.
בשנים 1943–1945 למד בסטודיה לציור ופיסול של אהרון אבני, ובשנים 1945–1947 למד בסטודיה של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי, מגדולי הציירים הישראלים, וגם אצל מרסל ינקו, ומעצב הבמה דוד שניאור.
באותן השנים התמקד בציור ובציורי קיר, התמחות אותה המשיכה אל לימודיו באקדמיה.
ב-1949 למד ציור בבצלאל בירושלים.
בין השנים 1956–1957 השתלם בטכניקת ציורי קיר (פרסקו) באקדמיה בלה-ארט בפירנצה, (Academia di Belle Arti di Firenze) ומאוחר יותר באקדמיה "גראנד שומיאר" בפריז.
עבודותיו המוקדמות כללו איורים לפרסומי תנועת "השומר הצעיר" ולשבועון "משמר לילדים", עיצוב תפאורות ללהקת הנח"ל, עיצוב ביתני תערוכות לאומיות ובימות של להקות צבאיות; ובהמשך תפאורות לתיאטרונים מרכזיים וללהקות מחול מובילות בישראל ומחוצה לה, בהן "ענבל", "בת-שבע" ו"מרתה גרהם" בניו יורק.
קרוון יצר עבור מבני ציבור וגופים שונים תבליטים וציורי קיר, ביניהם באונייה "שלום" של חברת "צים", במכון ויצמן ובהיכל בית המשפט בתל אביב.
בשנות ה-60, כחלק מזרם אמנות סביבתית ואדמה, התמקד בפיסול אנדרטאות בבטון.
בשנת 1976 ייצג את ישראל בביאנלה של ונציה וב-1977 הוזמן להשתתף בדוקומנטה שבקאסל.
מאז שנות ה-80, יצר קרוון כ-70 עבודות אמנות סביבתיות ברחבי העולם.
בשנת 1984, שימש כמרצה אורח ב"אקול דה בוז אר" בפריז.
ב--2010, דרש לכסות את יצירתו בקיר הדרומי של מליאת הכנסת, במחאה על תיקון לפקודת האגודות השיתופיות, שיאפשר הקמתן של ועדות קבלה ביישובים קטנים, וטען שישראל הופכת למדינה עם חוקי גזע.
יצירותיו של קרוון, הן לרוב פסלים גדולי ממדים, תלויי מקום, בעלי אופי אדריכלי המתאפיינים בקו נקי ומינימליסטי, מרשים ורב עוצמה.
הוא הרבה להשתמש בבטון חשוף לרוב בעל גוון בהיר, ויצר סגנון ייחודי משלו.
פסליו מוצבים במרחבים פתוחים בישראל וברחבי העולם ומזמינים את המתבוננים להסתובב בתוכם.
עם המדינות בהן מוצבים פסליו נמנות ארצות הברית, יפן, קוריאה הדרומית, צרפת, גרמניה, איטליה, פורטוגל וספרד.
ב-1965, עיצב את הקיר הדרומי של אולם מליאת הכנסת – המכונה "שאלו שלום ירושלם ישליו אהביך" (על פי תהילים, קכ"ב, ו').
היצירה בנויה מאבנים גליליות גדולות, המדמות את חומת ירושלים עם עיגול במרכז, המציג את "ירושלים של מטה", ומעין כיפה הפוכה למעלה המדמה את "ירושלים של מעלה".
"גן עדן" / "הגירוש", קיר אמנות מקרמיקה, בבית הספר לאחיות, כיום המרכז הרפואי לבריאות הנפש באברבנאל, בת-ים, 1967 - 1972.
"בראשית" קיר אמנות מקרמיקה, על בניין כיתות, בכפר תקווה, 1975.
תבליט עץ, "ירושלים עיר שלום", על קיר הלובי הראשי של בניין מאירסדורף, קמפוס הר הצופים, ירושלים, 1979
הציר הגדול, סרז'י פונטואז (Cergy pontoise) ליד פריס, 1980, עדיין בשלבי עבודה.
"שעון שמש 1980", גבעת רם, ירושלים
"מעלות", בין קתדרלת קלן למוזיאון לודוויג, קלן, 1980–1986
"צפון", דיסלדורף 1990 – דיסקת פלדה בכניסה הצפונית לבית הנבחרים של מדינת נורדריין-וסטפאליה
"מעברים, מחווה לוולטר בנימין", פורבו, קטלוניה, ספרד 1990–1994.
"הדרך אל הגן הנסתר", סאפורו, באי הוקאיידו, יפן 1992–1999
"כיכר הסובלנות" (לזכר יצחק רבין), משרדי אונסק"ו, פריס, 1993–1996
"מעיין", מוזיאון האומנות של מחוז מיאזקי, יפן 1993–1995
"מגדל הדמעות" באתר "יד לשריון" המשתלבת בבניין מצודת טגארט בלטרון, 1996
"בראשית", נפת קגושימה, באי קיושו, יפן, 2000
אתר הנצחה לשואת הצוענים, אנדרטה לזכר סינטי רומא, ברלין, 2000–2012
"מזרח" האנדרטה לזכר בית הכנסת ברגנסבורג, 2005
"סולם יעקב" קיר העץ הקדמי של אודיטוריום הכנסת, 1994..
כיכר התרבות בתל אביב, 2011
האנדרטה לחללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות, ירושלים, 2013
"יער האומנות מורו" מחוז נארה באי אונשו, יפן.