tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו מיזם שקידם מאיר ניצן, ראש העירייה בעבר, החל מ-2001. בתחילה תוכננה הקמת מתקן אימונים, אך בהמשך הפך התכנון להקמת אצטדיון אתלטיקה של ממש, הכולל גם תשתית לאירוח תחרויות ונבנה על ידי חברה מתמחה באצטדיוני אתלטיקה מגרמניה.
העבודות בשטח החלו ב-2006 אך קשיים בירוקרטיים ותקציביים דחו את השלמת המתקן, שנפתח להרצה ב-26 ביוני 2013. טקס הפתיחה והתחרות הבינלאומית הראשונה שאירח, התקיימה במקביל למכביה ה-19 בתאריך 29 ביולי 2013 בשעות הערב ולכן כונתה "תחרות הלילה".
האצטדיון הוקם על שטח של כ-22 דונם ב"פארק השקמה", המתפרש על פני כ-160 דונם ועיקוף שלם שלו הוא כ-400 מטרים.
שטח האצטדיון שימש בעבר כמטמנה מקומית לאשפה, שנסגרה ב-1988. עבודות ההכשרה של המתחם כללו פינוי 330 אלף מטרים מעוקבים של פסולת והנחת שכבת חול בעומק של 17 מטרים.
מלבד זאת קיימות באצטדיון נקודות ניקוז לשאריות הגזים שהצטברו בקרקע מריקבון הפסולת וטרם השתחררו.
לכן המגרש עובר ניטור קבוע של המשרד להגנת הסביבה ומשטח הדשא לא צפוי לשמש קבוצות כדורגל בקרוב.
עלות הבנייה הכוללת הגיעה לכ-65 מיליון ש"ח.
באצטדיון הותקנו 4 עמודי תאורה בגובה 48 מטרים שמאירים בעוצמת תאורה של 1500 לוקס וניתן לכוונם מרחוק ממחשב בקרה.
איכות התאורה מאפשרת לאצטדיון לארח תחרויות גם בשעות ערב.
באצטדיון הוקם יציע בטון קבוע בעל 1,200 מקומות ישיבה והותקנו בו 8 מסלולי ריצה תקניים לאימונים ותחרויות.
בנוסף על הדשא סביב למסלולי הריצה ניתן יהיה לשווק עוד 1,800 מקומות עמידה ועל פי התוכניות בתחרויות אתלטיקה גדולות צפויים להתווסף לאצטדיון יציעים זמניים ניידים בעלי מושבים ל-5,000 איש נוספים (במקום מקומות העמידה), שיורכבו לקראת התחרויות ויפורקו לאחריהן כך שבשגרה יתאים לעד 3000 צופים ובתחרויות גדולות לכ-6000 צופים.
לאחר פתיחתו צפויים להתבצע בו עבודות שדרוג והרחבה ליציעים בהתאם לצורכי הקבע.
במתחם האצטדיון נבנו גם בית קפה, מרפאה, חדרי הלבשה לאתלטים, חדרי כושר ועוד.
ב-2015 בוצעו באצטדיון עבודות לשדרוג היציע באצטדיון שכללו התקנת 1,200 מושבים על טריבונת הבטון והצללה חלקית.
האצטדיון משמש לאימונים של ספורטאים, שחלקם רשומים במועדון האתלטיקה של מכבי ראשון לציון ומארח חלק מהתחרויות הישראליות בענפי האתלטיקה וכן תחרויות בינלאומיות.
אצטדיון האחד במאי (בקוריאנית: 릉라도 5월1일 경기장), הידוע גם בשם אצטדיון רונגראדו, הוא אצטדיון הנמצא בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
קיבולתו היא 114,000 צופים, והוא האצטדיון השני בגודלו בעולם אחרי אצטדיון נרנדרה מודי באחמדאבאד, הודו.
הוא ממוקם על רונגרה, איון בנהר טאדונג החוצה את העיר, ומכאן שמו השני.
חזותו מורכבת מ-16 קשתות גדולות, המסמלות פריחת מגנוליה.
נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל ונבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים משתמשות בו לעיתים כמגרש ביתי, אם כי לרוב הן מארחות באצטדיון קים איל סונג הקטן יותר (המכיל 70,000 מקומות ישיבה).
לצד אירועי ספורט, האצטדיון משמש בעיקר לטקסים רשמיים ולפסטיבל אריראנג - פסטיבל שנתי שבמרכזו מופעי ענק של כ-100,000 אנשים.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוצאו בו להורג מספר קצינים בכירים בצבא קוריאה הצפונית שהורשעו בניסיון התנקשות במנהיג קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל.
אצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה (בספרדית: Estadio Diego Armando Maradona) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת ויז'ה חנרל מיטרה שברובע לה פאטרנל, בואנוס איירס, ארגנטינה.
האצטדיון הוא אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית ארחנטינוס ג'וניורס.
האצטדיון מכיל כ-24,380 מקומות ישיבה.
שמו של האצטדיון ניתן לו בשנת 2004 כאות כבוד לשחקנה לשעבר של ארחנטינוס ג'וניורס, דייגו ארמנדו מראדונה ולכבוד חגיגות המאה להקמתה של הקבוצה ושיפוץ מגרשה של הקבוצה.
אצטדיון דודג'ר הוא אצטדיון בייסבול בלוס אנג'לס בקליפורניה, שמשמש את קבוצת לוס אנג'לס דודג'רס מאז פתיחתו ב-1962. הדודג'ר סטדיום הוא אחד האצטדיונים המפורסמים ביותר בארצות הברית ובעולם כולו.
הוא אירח קרבות אגרוף מפורסמים, משחקי פוטבול, הופעות ואירועים רבים אחרים.
כמו כן הוא גם אירח את משחקי הבייסבול באולימפיאדה של לוס אנג'לס בשנת 1984.
אצטדיון זה הוא הגדול ביותר בליגת ה-MLB.
אצטדיון דאודורו הוא שמו של מתקן ספורט זמני שנבנה בדאדורו אולימפיק פארק בריו דה ז'ניירו לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) על שטחו של מגרש פולו הסמוך למטווח האולימפי דאודורו ובקרבת מקום להיפודרום האולימפי ולמרכז ההוקי האולימפי של ריו.
האצטדיון נועד תחילה לארח רק חלק מתחרויות הקרב חמש מודרני האולימפיות והוא חלק מהפארק לקרב חמש של ריו שכולל גם את ארנה דאודורו ובריכת השחייה של מרכז ספורט המים דאודורו (שבעבר אירחה חלק מתחרויות הקרב חמש גם בהמשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר ב-2007).
אולם לאחר שנדחתה התוכנית לקיים את טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי הראשון, (באולימפיאדה נערכו עד 1924 טורנירי רוגבי יוניון בלבד), באצטדיון סאו ז'נואריו, הוחלט כי אצטדיון דאודורו יארח גם את משחקי הרוגבי שביעיות של האולימפיאדה.
האצטדיון מכיל 15,000 מושבים ביציעים זמניים המקיפים את המגרש מכל צדדיו ויארח את משחקי ה"רוגבי שביעיות" האולימפיים ואת תחרויות הקפיצות ראווה על סוסים, הריצת שדה שחלקה ייעשה באצטדיון והירי בתנועה, (שהחל מאולימפיאדת לונדון משולב בריצת השדה ושונה לירי באקדח אוויר), שמהווים חלק מקרב חמש מודרני.
כמו כן יארח האצטדיון חלק מהתחרויות של המשחקים הפראלימפיים בענפים המקבילים.
אצטדיון דוקלנדס , ובשמו הנוכחי אצטדיון מארוול, הוא אצטדיון הממוקם בעיר מלבורן, במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.
האצטדיון ממוקם בסמוך למרכז הכנסים של מלבורן, אצטדיון הקריקט של מלבורן ופארק הטניס של מלבורן.
האצטדיון מכיל 47,000 מקומות ישיבה בתצורה של מגרש קריקט ו-56,500 מקומות בתצורת כדורגל או רוגבי.
האצטדיון נשא שמות של נותני חסות שונים מאז הקמתו, ושמו הזמני הנוכחי משנת 2018 הוא "אצטדיון מארוול", על סמך עסקה עם חברת וולט דיסני, החברה האם של מארוול אנטרטיינמנט, במסגרתה אף נפתחה באצטדיון חנות למכירת מוצרי מארוול.
אצטדיון דינמו מוסקבה היה מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל דינמו מוסקבה.
האצטדיון אשר נבנה בשנת 1928, הכיל בשנותיו האחרונות 36,540 מושבים, ושימש בתור מגרשה הבייתי של דינמו מוסקבה במשך 80 שנה.
עד חניכת אצטדיון לוז'ניקי ב-31 ביולי 1956 היה האצטדיון מתקן הספורט המרכזי במוסקבה.
בשנת 1980 נטל האצטדיון חלק באירוח משחקי הכדורגל של אולימפיאדת מוסקבה.
בשנת 2011 האצטדיון נהרס ובמקומו נבנה אצטדיון חדש, במימון ונשטורגבנק בשם VTB ארנה.
כל חזיתות האצטדיון הישן שומרו ושולבו באצטדיון החדש שנבנה בשטחו.
אצטדיון דינמו בסנקט פטרבורג הוא מתקן האימונים של קבוצת הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג.
האצטדיון מכיל כיום 592 מקומות ישיבה ומשמש כאחד ממגרשי האימונים של קבוצת הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג.
כמו כן, נעשה בו שימוש לאימוני אתלטיקה ולמשחקי פוטבול ובו נמצאים גם משרדי אגודת הספורט דינמו סנקט פטרבורג.
האצטדיון ממוקם בשדרות דינמו 44, על האי קרסטובסקי והוא בבעלות אגודת הספורט דינמו.
האצטדיון נבנה משנת 1927 על פי פרויקט של האדריכלים אולג לילין ויאקוב סבירסקי, בשיתוף פעולה עם יורי שצ'וקו, ונחנך בשנת 1929.
ב-22 במאי 1936 אצטדיון "דינמו" אירח את משחק הפתיחה של אליפות ברית המועצות בכדורגל, בפני קהל של 12,000 איש, בו נפגשו קבוצת "דינמו" לנינגרד ולוקומוטיב מוסקבה.
בדקה החמישית למשחק ויקטור לברוב הבקיע את השער הראשון של האליפות והמשחק הסתיים בתוצאה 3:1 לטובת המארחים.
בשנים 1942–1943 האצטדיון אירח את משחקי הכדורגל שנערכו בתקופת המצור על לנינגרד.
ב-2007 חלק משטח האצטדיון הועבר לידי העירייה בראשותה של ולנטינה מטוויינקו לבניית דירות ומרכז עסקים.
בשנים 2007–2008, בוצע שיפוץ שבסיומו הפך האצטדיון למרכז אימונים מודרני ובו גם משרדי אגודת דינמו.
ביולי 2020 הודיע נשיא הקבוצה, קונסטנטין סמסונוב, על תוכניות לשיפוץ האצטדיון על מנת לארח בו משחקים במסגרת הליגה המקצוענית, על פי התכנית תשופר מערכת התאורה, מערכת מצלמות המעקב, חדרי האצטדיון ומנהרה לשחקנים שייכנסו למגרש מחדרי ההלבשה.
אצטדיון דפורטיבו קאלי (בספרדית: Estadio Deportivo Cali) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר פלמירה שבקולומביה, אשר מונה 42,000 מקומות ישיבה, דבר ההופך אותו לאצטדיון השני בגודלו במדינה אחרי אצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס שבברנקייה.
שמו הנוסף של האצטדיון הוא מונומנטל דה פלמסקה (בספרדית: Monumental de Palmaseca) והוא משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת דפורטיבו קאלי.
אבן הפינה של האצטדיון הונחה ב-24 באוגוסט 2001 והוא נפתח רשמית ב-21 בפברואר 2010, כאשר דפורטיבו קאלי ניצחה 0-2 את דפורטס קינדיו.
הבנייה החדשנית, הכוללת גם תאי צפייה, עלתה כ-75,000,000 דולר.
עוד לפני פתיחתו הרשמית, שוחקו באצטדיון שני משחקי ידידות: ב-29 באוקטובר 2008 ניצחה דפורטיבו קאלי את ליגה דה קיטו, שהייתה אז מחזיקת גביע ליברטדורס 0-1 משער של הרול הררה .
כעבור שלושה שבועות, ב-19 בנובמבר 2008, ניצחה קולומביה את ניגריה 0-1 משער של רדאמל פלקאו.
באצטדיון הזה חגגה דפורטיבו קאלי זכייה בשני תארים (נכון ל-2017).
הראשון היה הגביע הקולומביאני ב-2010, אז גברה על איטגווי דיטיירס 0-2 משערים של ססאר אמייה ואנדרס רמירו אסקובר.
בטורניר האפרטורה של 2015 זכתה דפורטיבו באליפות הראשונה שלה מזה עשור וגם היא נערכה במונומנטל דה פלמסקה, כאשר ניצחה דפורטיבו את אינדפנדיינטה מדיין 0-1 במשחק הראשון משער של הרולד פרסיאדו וסיימה בתיקו 1-1 בגומלין באצטדיון אטנאסיו חירארדוט וזכתה באליפות התשיעית שלה.
אצטדיון דלה רומא (באיטלקית: Stadio della Roma) הוא פרויקט לבניית אצטדיון כדורגל ברומא שבאיטליה, אשר מיועד להכיל 52,500 מקומות ישיבה ולשמש את קבוצת הכדורגל רומא במקום האצטדיון הנוכחי שלה, הסטאדיו אולימפיקו, אותו היא חולקת עם היריבה העירונית לאציו.
בשנת 2016, נתן בנק ההשקעות הגלובלי גולדמן זקס, הלוואה של 30 מיליון יורו לקרן "Stadio TDV S.p.A", המיועדות עבור החברה הקבלנית NEEP Roma Holding, בשביל עבודות הפיתוח לקראת בניית האצטדיון.
ב-2 בפברואר 2017 דחו ראש מחוז לאציו וראש עיריית רומא את ההצעה לבניית האצטדיון, אך לאחר בדיקה מעמיקה בנושא והתאמות בעיצוב, ב-24 בפברואר חזרו בהם מהחלטתם ואישרו את התוכנית.
המיקום המתוכנן לאצטדיון הוא לאורך נהר הטיבר בכביש המחבר את העיר רומא לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו בשטח בו ממוקמות מסילות הרכבת הטור די ואלה.
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי דן מייס שתכנן אותו בהשראת הקולוסאום וחברת הקבלן NEEP Roma Holding, תהייה ממונה על בניית האצטדיון.
האצטדיון יכלול תאי צפייה יוקרתיים, ו-14,000 מקומות המיועדים לאוהדי הגרעין הקשה היושבים כיום ב"Curva Sud" בסטאדיו אולימפיקו.
בפברואר 2021 הודיעו ראשי המועדון על זניחת הפרויקט לבניית האצטדיון בטור די ואלה.
בשנת הוחלט להעביר את הפרויקט לאזור פיטרלטה שבעיר.
באפריל הפרויקט אושר ובנייתו עתידה להתחיל בשנת 2025 ולהסתיים כשנתיים לאחר מכן.
עלות הבנייה מסתכמת בכמיליארד אירו והוא האצטדיון היקר באיטליה.
אצטדיון "דינמו" הוא אצטדיון כדורגל בעיר סטברופול, רוסיה.
משמש כמגרש הבית למועדון הכדורגל "דינמו סטברופול", המשחקת בליגה הרוסית השנייה.
אצטדיון "דינמו" בסטברופול ממוקם באזור כיכר לנין, בחלק המרכזי של העיר, שבו גם שוכן בניין הדומה העירונית של סטברופול, ממשלת מחוז סטברופול, מעון המושל והספרייה המחוזית על שם לרמונטוב, מרכזי קניות גדולים ממוקמים בצד המזרחי של האצטדיון, בסמוך לפארק העירוני.
סמוך לאצטדיון עוברים קווים ראשיים של חשמליות ואוטובוסים.
לכן ישנה גישה מכל חלקי העיר.
במרחק שבע דקות הליכה מהאצטדיון ישנה תחנת האוטובוס ובמרחק 10-15 דקות הליכה גם תחנת רכבת והוא במרחק חצי שעה נסיעה מנמל התעופה הבינלאומי שפאקובסקויה.
האצטדיון נחנך במאי 1920 ושימש כאצטדיון ספורט מרכזי בעיר.
במהלך התקופה הסובייטית הוא שופץ פעמיים, ב-1944 וב-1966.
האצטדיון אירח משחקים במסגרת הליגה הסובייטית השנייה.
לאחר התפרקות ברית המועצות שימש את מועדוני הכדורגל של העיר.
לאחר הקמת דינמו סטברופול מחדש ב-2015 משמש כמגרשה הבייתי ומארח משחקים בליגה הרוסית השנייה.
האצטדיון מארח גם אירועים נוספים פרט למשחקי כדורגל.
ב-29 בספטמבר 2007, במלאת 230 שנה לעיר, נערך קונצרט גדול ובו נטלו חלק אמנים כאלה פוגאצ'ובה, פיליפ קירקורוב, יוליה סביצ'בה ואחרים.
אצטדיון הדל היה אצטדיון כדורגל בעיר סאות'המפטון שבאנגליה, אשר שימש בתור מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל המקומית, סאות'המפטון.
האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של סאות'המפטון בין השנים 1898–2001 ותכולתו של האצטדיון הייתה 15,200 מקומות בעת סגירתו.
משחק הבכורה היה ב-3 בספטמבר 1898 נגד ברייטון יונייטד משחק בו ניצחה סאות'המפטון 1-4. בשנת 1901 נערך באצטדיון משחק רשמי באצטדיון כאשר נבחרת נבחרת אנגליה גברה על נבחרת נבחרת אירלנד 1-4 במסגרת אליפות הבית הבריטית 0-3.
תכולתו הקטנה של האצטדיון הביאה את ראשי הקבוצה לחפש אלטרנטיבה חדשה, שכן בשנות התשעים היה אצטדיון הדל לאצטדיון בעל התכולה הקטנה ביותר בפרמייר ליג.
לבסוף הוקם אצטדיון חדש אצטדיון סנט מרי בעל תכולה כפולה משל אצטדיון הדל.
ב-19 במאי 2001 נערך משחק הליגה האחרון באצטדיון הדל כאשר סאות'המפטון גברה על ארסנל 2-3. שבוע לאחר מכן נערך משחק ידידות באצטדיון הדל בין סאות'המפטון לברייטון במה שהיה המשחק האחרון באצטדיון הזה וסאותהמפטון ניצחה 0-1.
ב-13 ביולי 2001 הושלמה הריסת האצטדיון ובמקום נבנתה שכונת מגורים.
אצטדיון דפרטמנטל ליברטד (בספרדית: Estadio Departamental Libertad) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר פאסטו שבקולומביה ומכיל כ-25,000 מקומות.
הוא משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת דפורטיבו פאסטו.
כמו כן, משמש גם לאירועים תרבותיים וספורטיביים ונמצא בבעלותו של מחוז נריניו.
האצטדיון נפתח בשנת 1954 בשם "13 ביוני", ושלוש שנים מאוחר יותר, לאחר נפילתו של הדיקטטור רוחאס פינייה, שונה שמו של האצטדיון ל"ליברטד" (חופש).
האצטדיון עבר שיפוץ והרחבה עד לכדי 28,000 מקומות, לקראת השתתפותה של דפורטיבו פאסטו בגביע ליברטדורס 2007.
אירוח גמר הליגה הקולומביאנית (2002, 2006)
אירוח משחקי גביע הליברטדורס (2007)
אירוח משחקי גביע הסודאמריקנה (2003, 2013)
קונצרט של חילברטו סנטה רוסה (2009)
קונצרט של וילמה פלמה (2018)
אצטדיון דניאל וייה ספאטה (בספרדית: Estadio Daniel Villa Zapata) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ברנקברמחה במחוז סנטנדר שבקולומביה, אשר מונה 10,400 מקומות ישיבה ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת אליאנסה פטרולרה.
האצטדיון קרוי על שמו של דניאל וייה ספאטה, שהיה רופא שיניים במקצועו אבל בשל אהבתו הרבה לכדורגל, היה ידוע בעיקר כאחד מהמנהלים הספורטיביים החשובים באותה תקופה.
האצטדיון נפתח בשנת 1970 ושנה מאוחר יותר שימש אצטדיונה הביתי של קבוצת "אורו נגרו", ששיחקה בליגה הראשונה.
ב-1992 הפך לאצטדיונה הביתי של קבוצת אליאנסה פטרולרה, שנוסדה שנתיים לפני כן.
ב-17 בדמצבר 2002 אירח האצטדיון את המשחק הראשון בגמר הליגה השנייה על הזכות להעפיל לליגה הראשונה.
פטרולרה אירחה את סנטאורוס וייוויסנסיו והמשחק הסתיים בתיקו 0-0. שימש במספר משחקים גם כאצטדיונה הביתי של אתלטיקו בוקרמנגה.
עבר שדרוג בשנת 2015 לפי התקנות של פיפ"א וכן הורחבה התכולה שלו מ-8000 ל-10,400.
אצטדיון דאיגו, (בקוריאנית: 대구스타디움 주경기장; נהגה: [daeguseutadium jugyeong-gijang]) המכונה גם הקשת הכחולה, הוא אצטדיון ספורט הממוקם בעיר דאיגו, שבדרום קוריאה.
האצטדיון נקרא בעבר אצטדיון גביע העולם של דאיגו, אך שמו שונה לאצטדיון דאיגו ב־5 במרץ 2008. האצטדיון ממוקם כ-11 ק"מ מנמל התעופה של דאיגו, הוא מנוהל על ידי המרכז לניהול מתקני ספורט של דאיגו, והוא מכיל 66,422 מקומות ישיבה, וחניה ל-3,550 כל רכב.
אצטדיון דאיגו היה אחד מעשרת האצטדיונים הדרום קוראינים שאירחו את משחקי מונדיאל 2002, כמו כן הוא שימש כאצטדיון המרכזי באוניברסיאדת הקיץ ה-22 שנערכה בשנת 2003, ובאליפות העולם באתלטיקה 2011. אצטדיון דאיגו שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל דאיגו פ.צ עד שנת 2018.
בניית האצטדיון החלה ביולי 1997 והושלמה במאי 2001 ועלות הפרויקט הייתה 265 מיליון דולר.
האצטדיון היה האצטדיון הגדול ביותר בדרום קוריאה במהלך מונדיאל 2002, ונערכו בו המשחקים הבאים:
אצטדיון דאיגו מארח את מרתון דאיגו המתקיים באפריל מדי שנה.
האצטדיון אירח את פסטיבל שירי אסיה ה-8 שאורגן על ידי "קרן קוריאה לחילופי תרבות בינלאומיים", בשנת 2011.
אצטדיון דה לה מוסו הוא אצטדיון כדורגל בעיר מונפלייה, שבחבל אוקסיטניה בדרום צרפת.
והוא משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מונפלייה ארו ספורט קלאב.
האצטדיון נבנה בשנת 1972 אך הוא שופץ ונבנה מחדש לקראת מונדיאל 1998, והיום הוא מכיל 32,900 מקומות ישיבה.
בשנת 2007 אירח האצטדיון משחקים בשלב הבתים בגביע העולם ברוגבי, כמו כן הוא היה אחד מתשעת האצטדיונים שאירחו את גביע העולם בכדורגל נשים בשנת 2019.
האצטדיון נפתח בשנת 1972 והכיל 16,000 מקומות.
בשנת 1974 מועדון הכדורגל של מונפלייה ששיחק אז בליגה השלישית בחר בו להיות אצטדיונו הביתי.
השיפוץ הראשון שנעשה באצטדיון התבצע לקראת משחק הגביע ב-1977 מול מחזיקת הגביע אולימפיק מרסיי.
לכבוד המאורע הושקעו באצטדיון עבודות פיתוח והוא הורחב ל-18,500 מקומות ישיבה.
בשנת 1988 לאחר לחצים מצד המועדון, התבצע שיפוץ נרחב באצטדיון והוא הורחב ל-23,500 מקומות ישיבה ועוד יציע עמידה שיכל להכיל עד 7,500 איש.
במשחק רבע גמר גביע המחזיקות שנערך ב-1991 בין מונפלייה למנצ'סטר יונייטד נכחו באצטדיון 22,453 צופים.
בעקבות בחירתו של האצטדיון כאחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 1998, נכנס האצטדיון לשיפוצים נרחבים פעם נוספת, בעלות כוללת של 130 מיליון פרנק שנמשכו כשנתיים.
האצטדיון הורחב וכל התשתיות בו הוחלפו, וביוני 1997 נפתח האצטדיון מחדש עם קיבולת של 35,500 מקומות ישיבה.
שדרוג נוסף בעלות של 4 מיליון אירו נעשה באצטדיון לקראת אליפות העולם ברוגבי שנערכה בשנת 2007. הדשא הוחלף, מסכי ענק הותקנו וגם יציע העיתונאים הורחב.
ההעפלה של מונפלייה לליגה האירופית בשנת 2010 דרשה שדרוג נוסף הפעם בעלות של 3 מיליון אירו, שכלל החלפת תאורה, ושיפור מערכות הסאונד והטלוויזיה באצטדיון.
עם זאת על אף השיפוצים לא נבחר האצטדיון להיות אחד מהאצטדיונים המארחים של יורו 2016.
באוקטובר 2012 גשמים עזים גרמו לנזק רב לאצטדיון, שאילץ את מועדון הכדורגל של מונפלייה לנדוד לאצטדיון הרוגבי של העיר.
שיקום הנזקים ארך מספר חודשים ונאמד ב-4 עד 5 מיליון אירו.
מלבד השימוש בו כאצטדיונו הביתי של מועדון הכדורגל של מונפלייה, אירח אצטדיון דה לה מוסו מספר אירועים חשובים:
גביע העולם של פיפ"א 1998
אצטדיון דה לה מוסו היה אחד מעשרת האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1998, והוא אירח 5 משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב שמינית הגמר של הטורניר.
גביע העולם בכדורגל נשים 2019
האצטדיון היה אחד מתשעת האצטדיונים שאירחו את גביע העולם בכדורגל נשים לשנת 2019. והוא אירח ארבעה משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב שמינית הגמר.
ביניהם היה המשחק של נבחרת אוסטרליה מול נבחרת ברזיל - משחק שראוי לציון כיוון שהיה המשחק הראשון בשלב הבתים מזה 16 שנים בו ספגה ברזיל שער.
כמו גם הפסדה הראשון של ברזיל בשלב הבתים מזה 24 שנים.
האצטדיון היה אחד מ-12 האצטדיונים ואחד מעשרת האצטדיונים הצרפתים שאירחו את אליפות העולם ברוגבי בשנת 2007, והוא אירח 4 משחקים בשלב הבתים.
ב-9 ביוני 2012, אירח האצטדיון לראשונה משחק במסגרת הסופרליג .
הדרקונים הקטלאנים כחלק ממדיניות המועדון לארח מספר משחקים מחוץ לאצטדיונם הביתי סטאד גילברט ברוטוס, שבפרפיניאן.
בחרו לארח את המשחק שלהם נגד וויגאן ווריורס באצטדיון דל לה מוסו.
האצטדיון אירח את משחק חצי גמר בגביע היינקן 2012–2013 בין קלרמון למונסטר ב-27 באפריל 2013.
אצטדיון דה לה בוז'ואר – לואי פונטנאו הוא אצטדיון כדורגל בעיר נאנט, שבחבל פיי דה לה לואר שבמערב צרפת.
והוא משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל הצרפתי פוטבול קלאב דה נאנט אטלנטיק, המשחק בליגה הצרפתית הבכירה הליג 1.
האצטדיון נפתח לראשונה במאי 1984 לקראת אירוח משחקי יורו 1984 והוא נקרא על שמו של לואי פונטנאו, שהיה נשיא מועדון הכדורגל של נאנט בשנים 1969–1986. לקראת אירוח משחקי מונדיאל 1998, שופץ האצטדיון והיום הוא מכיל 35,322 מושבים.
נבחרת צרפת בכדורגל אירחה באצטדיון 5 משחקים, ובשנת 2007 אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת גביע העולם ברוגבי.
אצטדיון לה בוז'ואר החליף את אצטדיון מרסל-סאופין הישן, הממוקם בסמוך למרכז העיר נאנט, כיוון שהקיבולת הנמוכה שלו ותשתיותיו הבסיסיות לא ענו על צרכיו של מועדון הכדורגל של נאנט.
היוזמה לבניית אצטדיון חדשה עלתה וקודמה על ידי נשיא המועדון לואי פונטנאו בסוף שנות ה-70, ושולבה בתוכניות ההתאחדות הצרפתית לכדורגל לאירוח אליפות אירופה בכדורגל בשנת 1984.
ההחלטה הרשמית התקבלה ב־25 בנובמבר 1980 ואושרה על ידי מועצת עיריית נאנט ב־21 ביוני 1982, העבודות החלו בסיום שנת 1982 ונמשכו 16 חודשים, כשעלות הפרויקט נאמדה ב-100 מיליון פרנק.
ב-28 באפריל 1984 נפרדה נאנט מאצטדיון סאופין כשאירחה בו למשחקה הביתי האחרון את יריבתה המרה סנט אטיין.
ב-8 במאי 1984 נפתח האצטדיון החדש כשנאנט אירחה למשחק ידידות את נבחרת רומניה בכדורגל.
הקיבולת המקורית של האצטדיון הייתה 52,923 מקומות, כשבמשחקה של נבחרת צרפת נגד נבחרת בלגיה במסגרת יורו 1984 נכחו באצטדיון 51,359 צופים.
משחקה הרשמי הראשון של נאנט באצטדיון לה בוז'ואר התקיים ב-17 באוגוסט 1984 במסגרת הליגה נגד קבוצתה של טולון.
בשנת 1998 לקראת משחקי גביע העולם בכדורגל שופץ האצטדיון בעלות כוללת של כ-43 מיליון פרנק.
מרבית התשתיות באצטדיון עברו שדרוג, ויציעי העמידה הוסבו למושבים כך שקיבולת האצטדיון הצטמצמה ל־38,245 מקומות.
בספטמבר 2007 אירח האצטדיון שלושה משחקים במסגרת גביע העולם ברוגבי.
ב־2008 בוצע שדרוג באצטדיון בעלות של 1.5 מיליון אירו.
האצטדיון היה אחד מהמועמדים לאירוח יורו 2016, עם זאת העירייה החליטה לוותר על אירוח היורו, עקב הדרישות של אופ"א שהיו כרוכות בעלויות רבות.
האצטדיון אירח מספר משחקים בינלאומיים של נבחרות צרפת בכדורגל וברוגבי כשהאחרון שבהם היה בשנת 2019 כשנבחרת צרפת בכדורגל אירחה למשחק ידידות את נבחרת בוליביה.
כמו כן, האצטדיון מארח הופעות ואירועים גדולים.
אצטדיון דה לה בוז'ואר היה אחד משבעת האצטדיונים שאירחו את יורו 1984, והוא אירח 2 משחקים בשלב הבתים.
אצטדיון דה לה בוז'ואר היה אחד מעשרת האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1998, והוא אירח 5 משחקים בשלב הבתים ועוד משחק אחד בשלב רבע הגמר של הטורניר.
האצטדיון היה אחד מ-12 האצטדיונים ואחד מעשרת האצטדיונים הצרפתים שאירחו את אליפות העולם ברוגבי בשנת 2007, והוא אירח 3 משחקים בשלב הבתים.
באצטדיון נערכים קונצרטים מוזיקליים, כמה מהבולטים שבהם:
אצטדיון חדש בשם ילו פארק (Yello Park) תוכנן להחליף את אצטדיון דה לה בוז'ואר, לקראת אירוח אולימפיאדת הקיץ 2024 בפריז וגביע העולם ברוגבי 2023. אך ב־26 בפברואר 2019, הפרויקט בוטל.
האצטדיון העירוני ברחוב גרינוואלדר , הידוע בקיצור כאצטדיון גרינוואלדר, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במינכן שגרמניה.
האצטדיון מכיל 15,000 מקומות ישיבה ומשמש את קבוצת מינכן 1860 במשחקיה הביתיים.
האצטדיון נבנה בשנת 1911 והיה המגרשה הביתי של מינכן 1860 עד 1995, עת עברה לשחק באצטדיון האולימפי החדש.
בהמשך עברה הקבוצה לשחק באליאנץ ארנה, ובסוף עונת 2016/2017 חזרה לשחק באצטדיון.
היריבה העירונית, באיירן מינכן, שיחקה גם היא באצטדיון בשנים 1926-1972, עד שעברה לאצטדיון האולימפי החדש.
ב-14 במרץ 1948 נרשם שיא הצופים באצטדיון כאשר 58,200 במשחק של מינכן 1860 נגד נירנברג.
עם השנים פחתה תכולת האצטדיון, וכיום הוא מכיל 15,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון האתלטי אינדירה גנדי (באסאמית: ইন্দিৰা গান্ধী এথলেটিক ষ্টেডিয়াম) הידוע גם בשם אצטדיון סרוסג'אי, הוא אצטדיון רב תכליתי ביישוב לוקהרה, גוואהאטי, אסאם, הודו.
הוא מכיל 21,600 מושבים, זהו המגרש הביתי של נורת'איסט יונייטד ומשמש בנוסף כמארח לאירועים אתלטיים.
האצטדיון אירח את המשחקים הלאומיים של הודו 2007, משחקי דרום אסיה 2016 ומונדיאל 2017 עד גיל 17 .
האצטדיון נבנה בשנת 2007 כדי לארח את המשחקים הלאומיים ה-33 של הודו עם קיבולת עמידה של כ-35,000 איש.
רק ביציע הראשי הותקן מספר מוגבל של מושבים.
האצטדיון נקרא על שם אינדירה גנדי שהייתה ראשת הממשלה השלישי של הודו.
משחק ידידות בינלאומי בין הודו למלזיה נערך באצטדיון זה ב-13 בנובמבר 2011. ב-12 במרץ 2015, הודו שיחקה באצטדיון נגד נפאל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
משנת 2014, זהו מגרשה הביתי של נורת'איסט יונייטד, קבוצת העל ההודית, ועבורה עבר האצטדיון שיפוץ גדול.
האצטדיון רשם את מספר הנוכחות הגבוהה ביותר, כאשר 32,844 צופים הגיעו לראות את משחק ליגת העל ההודית בין נורת'איסט יונייטד לצ'נאיין ב-20 באוקטובר 2016.
הוא שימש גם את אלופות ה-I-League, אייזאול (2017/2018) ואת מינרווה פנג'אב (2017/2018) כמגרש הביתי שלהם למשחקי גביע אסיה בשלב הבתים.
האצטדיון היה המקום המרכזי של משחקי דרום אסיה 2016, אשר נערכו הן בגווהאטי והן בשילונג בין ה-5 ל-16 בפברואר 2016.
זה היה אחד המקומות לאירוח מונדיאל 2017 עד גיל 17 שנערך בהודו.
מושבים בודדים הותקנו בשנת 2017, במהלך ההכנה לאירוע, והקטינו את הקיבולת מתחת ל-25,000.
האצטדיון אירח את פסגת המשקיעים העולמית של אסאם ב-3 וב-4 בפברואר 2018 ואת פרסי ה-Filmfare ה-65 ב-15 בפברואר 2020.
האצטדיון נבחר כאחד המקומות לאירוח מונדיאל לנשים עד גיל 17 שהיה אמור להיערך בהודו בשנת 2020, שהיה צפוי לאחר את אירוע הפתיחה.
הטורניר נדחה מאוחר יותר בגלל מגפת הקורונה והאצטדיון ירד מרשימת המקומות.
במרץ 2020, ממשלת אסאם בנתה במקום מחלקות בידוד במהלך מגפת הקורונה בהודו.
בנוסף למשחקים מקומיים, האצטדיון אירח גם משחקים לאומיים ובינלאומיים גדולים.
משחקי גביע העולם עד גיל 17 של פיפ"א 2017.
ב-14 באפריל 2023, לרגל בוהאג ביהו, למעלה מ-11,000 רקדנים ומוזיקאים התאספו באצטדיון כדי לבצע את הריקוד האסאמי המסורתי, וקבעו שני שיאי עולם.
הופעה זו השיגה את שיא העולם בהופעת הריקודים הגדולה ביותר של ביהו וההופעה הגדולה ביותר של מוזיקאים עממיים.
באירוע נכחו ראש הממשלה הימנטה ביסוואה סארמה וראש הממשלה נרנדרה מודי.
אצטדיון גראן קנריה (בספרדית: Estadio Gran Canaria) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לאס פלמאס שבאיים הקנריים בספרד ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל לאס פאלמאס.
כמו כן אירח האצטדיון מספר משחקים של נבחרת ספרד.
האצטדיון נפתח בשנת 2003 כאצטדיון רב-תכליתי עם 32,000 מקומות.
הוא שופץ ב-2014 והוסב לאצטדיון כדורגל וכיום האצטדיון מכיל 32,392 מקומות.
אצטדיון גראן קנריה הוא אחד מהאצטדיונים הפוטנציאלים לאירוח משחקים במסגרת מונדיאל 2030.
האצטדיון נחנך ב-8 במאי 2003 עם משחק ידידות בין לאס פלמאס המקומית לאנדרלכט הבלגית, שנערך מול אצטדיון מלא.
המשחק הסתיים בתוצאה 2–1 לטובת לאס פאלמאס.
החל מ-11 בנובמבר 2014 עבר האצטדיון שיפוץ שנמשך 16 חודשים.
במהלך השיפוץ הוסר מסלול הריצה כדי להפוך את המקום לאצטדיון כדורגל, כשהמושבים קרובים יותר למגרש ובכך הוגדלה תכולתו ל-32,392 מקומות.
ב-18 באוגוסט 2004 אירח האצטדיון לראשונה משחק של נבחרת ספרד, כשזו אירחה את נבחרתה של ונצואלה למשחק ידידות שהסתיים בתוצאה 3–2 לטובת הנבחרת המקומית.
כמו כן ב-21 בנובמבר 2007 האצטדיון אירח משחק של הנבחרת נגד נבחרתה של צפון אירלנד במסגרת מוקדמות יורו 2008 בו ניצחה ספרד בתוצאה 1–0.
אצטדיון גראן קנאריה אירח מספר משחקים של נבחרת ספרד בכדורגל
תאריך יריבה תוצאה מסגרת 18 באוגוסט 2004 ונצואלה 3–2 משחק ידידות 21 בנובמבר 2007 צפון אירלנד 1–0 מוקדמות יורו 2008 18 בנובמבר 2018 בוסניה והרצגובינה 1–0 משחק ידידות
אצטדיון הארד רוק הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם במיאמי גארדנס, פלורידה, ארצות הברית.
האצטדיון הוא מגרש הבית של מיאמי דולפינס מליגת הפוטבול הלאומית (NFL) ושל מיאמי הוריקנס, קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת מיאמי.
האצטדיון אירח גם שישה משחקי סופרבול (XXIII, XXIX, XXXIII, XLI, XLIV, ו-LIV), את ה־Pro Bowl 2010, שתי וורלד סיריס (1997 ו-2003), ארבעה משחקי אליפות לאומית של ה-BCS (2001, 2005, 2009, ו-2013), משחק אליפות לאומית אחד של ה-CFP (2021), את הסיבוב השני של אליפות העולם בבייסבול 2009, ואת רסלמניה XXVIII.
בנוסף האצטדיון מארח את ה"אורנג' בול", משחק גמר בקולג' פוטבול שנערך מדי שנה, ואת טורניר הטניס אליפות מיאמי הפתוחה.
מאז 2022, שטח אצטדיון הארד רוק מארח גם את אוטודרום מיאמי הבינלאומי, מסלול מרוצים זמני המשמש את הגרנד פרי מיאמי בפורמולה 1. האצטדיון יארח מספר משחקים במהלך מונדיאל 2026, ושימש גם כמארח משחקים בקופה אמריקה 2024, כולל משחק הגמר.
בין השנים 1993 ל-2011, האצטדיון היה גם מגרש הבית של קבוצת הפלורידה מארלינס מליגת הבייסבול הראשית (MLB), עד שעברו לפארק LoanDepot בשנת 2012.
המתקן נפתח בשנת 1987 בשם אצטדיון ג'ו רובי, ומאז היה ידוע בשמות רבים: פארק פרו פלייר, אצטדיון פרו פלייר, אצטדיון דולפינס, אצטדיון דולפין, אצטדיון לנד שארק, ואצטדיון סאן לייף.
באוגוסט 2016, הקבוצה מכרה את זכויות השם לחברת הארד רוק קפה בע"מ תמורת 250 מיליון דולר לתקופה של 18 שנים; הם ישמרו על זכויות השם עד שנת 2034.
במשך 21 העונות הראשונות שלהם שיחקו מיאמי דולפינס באורנג' בול.
מייסד הקבוצה, ג'ו רובי, הסביר מה הוביל להחלטה לבנות אצטדיון חדש: "בשנת 1976, עיריית מיאמי רצתה להעלות את שכר הדירה שלנו פי ארבעה.
זה היה הקש ששבר את גב הגמל.
התחלתי לחשוב ברצינות על בניית אצטדיון." מה שהפך את בניית האצטדיון לייחודית באמת היה שזה היה האצטדיון הרב-תכליתי הראשון שנבנה אי פעם בארצות הברית ומומן כולו באופן פרטי.
רובי גם האמין שזה היה רק עניין של זמן עד שקבוצת בייסבול מליגת הבייסבול הראשית (MLB) תגיע לדרום פלורידה.
לבקשתו האצטדיון נבנה בתצורה מלבנית, עם מגרש שהיה רחב יותר מהרגיל עבור אצטדיון NFL.
המגרש הרחב גם הקל יחסית על המרה של האצטדיון לכדורגל.
בגלל החלטת עיצוב זו השורה הראשונה של המושבים הייתה במרחק של 90 רגל (27 מטר) מקו הצד בתצורת פוטבול, מרחק גדול בהרבה מהשורה הראשונה של המושבים ברוב אצטדיוני הפוטבול (למשל, המושבים הקרובים ביותר באצטדיון סולג'ר פילד החדש נמצאים במרחק של 55 רגל (17 מטר) מקו הצד בקו 50 ה יארד).
כתוצאה מכך האצטדיון סיפק חוויה פחות אינטימית עבור פוטבול בהשוואה לאצטדיונים אחרים שנבנו באותה תקופה, כמו גם בהשוואה לאורנג' בול.
בזמן פתיחתו ב-1987, אצטדיון ג'ו רובי היה ממוקם במחוז מיאמי-דייד הלא מאוגד, והיה לו כתובת במיאמי.
ספציפית זה היה במקום המיועד למפקד האוכלוסין של סקוט לייק.
כיום, הוא ממוקם בעיר מיאמי גרדנס, אשר התאגדה ב-13 במאי 2003.
אצטדיון הארד רוק הוא אחד מ-11 אצטדיונים בארצות הברית ו-16 אצטדיונים בסך הכול הצפויים לארח את מונדיאל 2026, והוא יארח שבעה משחקים, ארבעה בשלב הבתים של הטורניר, אחד בשלב 32 האחרונות, אחד בשלב רבע הגמר ואת המשחק על המקום השלישי.
תאריךקבוצה א'תוצאהקבוצה ב'שלב15 ביוני 2026–בית ח'21 ביוני 2026–בית ח'24 ביוני 2026–בית ג'27 ביוני 2026–בית י"א3 ביולי 2026TBD–TBD32 האחרונות11 ביולי 2026TBD–TBDרבע הגמר18 ביולי 2026TBD–TBDמקום שלישי
אצטדיון דרום ריאד הוא אצטדיון רב-תכליתי המתוכנן להיבנות בדרום העיר ריאד שבערב הסעודית, ומיועד לארח משחקים בשלב הבתים ובשלב 32 הגדולות של מונדיאל 2034. האצטדיון מיועד להכיל 47,060 מקומות ישיבה.
בניית האצטדיון מתוכננת להתחיל בשנת 2029, והוא מתוכנן להיפתח בשנת 2032.
אצטדיון הקופסה, או בשמו הרשמי אצטדיון שר-טוב, היה אצטדיון כדורגל בנתניה אשר הכיל כ-7,500 מקומות ישיבה.
האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי נתניה.
ב-4 בנובמבר 2012 עברה הקבוצה לאצטדיון נתניה החדש שבעיר.
האצטדיון נחנך באוגוסט 1943 במשחק מול קבוצת נאשה קארילה, קבוצת הצבא היוגוסלבי.
המשחק, שנערך לעיני יציעים מלאים, והסתיים בתוצאת תיקו 1-1, כשלטובת נתניה הבקיע יצחק כספי, שהפך למבקיע הראשון בתולדות האצטדיון.
כספי היה לימים הראשון מבין שחקני נתניה שכבש שער בליגה הבכירה בישראל, כאשר עשה זאת בשנת 1948.
בשנות ה-70 וה-80 זכתה מכבי נתניה בחמש אליפויות, עת ששימש האצטדיון כמגרשה הביתי.
הייתה תקופת הזוהר של הקבוצה, הזכורה בשל אמירתו של מוטל'ה שפיגלר שהליגה מחולקת ל"נתניה ועוד 15".
ב-12 במאי 2012 התקיים המשחק האחרון באצטדיון בו גברה מכבי נתניה על בני סכנין בתוצאה 3-2 משער של עומרי בן הרוש בתוספת הזמן של המשחק.
כשנתיים לאחר שהושלמה בנייתו של אצטדיון נתניה החדש, 71 שנה מאז שנפתח באוגוסט 1943, נהרס אצטדיון הקופסה ב-6 באוגוסט 2014. על פי התוכנית, בשטח האצטדיון יוקמו 4 בנייני מגורים שיכילו 350 דירות ומתחם חנויות קטן במפלס הרחוב.
שמו הרשמי של האצטדיון הוא "אצטדיון שר טוב" והוא מכונה כך על שמו של יוסף שר טוב, שהיה ממקימי אגודת מכבי נתניה ואף כיהן כיו"ר הראשון שלה.
כמו כן, היה שרטוב מפקד פלוגת הסדרן, פלוגה שהכילה מתנדבים שעזרו בארגון המשחקים ודאגו לאבטחת המשחקים ושמירת הסדר הציבורי בהם.
האצטדיון זכה לאורך השנים גם לכינויו "הקופסה", בשל גודלו הקטן יחסית, וכן בשל העובדה, שבמשך שנים הוקף ביציעים אשר יצרו יחדיו צורה של קופסה.
אצטדיון הי"א (בשמו הרשמי המלא: אצטדיון עירוני אשדוד ע"ש י"א חללי מינכן) הוא האצטדיון הביתי של מ.ס.
עם בחירתו בשנת 1961, נעתר ראש המועצה רוברט חיים, לבקשתם של חובבי הכדורגל בעיירה להקמת מגרש כדורגל לאירוח משחקים.
וכך נבחר המכתש שבין רחוב הראשונים לרחוב ההסתדרות כמקום טבעי לבניית המגרש.
זאת בשל מדרון הכורכר היוצר בסיס טבעי לבניית יציע עתידי לאצטדיון.
בעונת החלו לארח בו קבוצות הפועל ומכבי אשדוד את משחקיהן בליגה ג' מרכז.
ובחודש ינואר 1962 לקראת הדרבי הראשון, הוקמה גדר סביב משטח הדשא החדש.
בשנים הראשונות זכה המגרש לכינוי "מגרש המעברה", בשל סמיכותו ל"מעברת אשדוד-ים".
הקמת החומה מסביב החלה בשנת 1966, כאשר בשלב מאוחר יותר נוספו לו יציע מערבי גדול, שבנייתו הושלמה בשנת 1971. בשנת 1972 שונה שם האצטדיון לאצטדיון הי"א על שמם של 11 הספורטאים הישראלים שנרצחו באולימפיאדת מינכן באותה השנה.
האצטדיון שוכן ברחוב ההסתדרות 6, בליבה של אחת השכונות הוותיקות ברובע א' של העיר אשדוד.
האצטדיון כולל חמישה שערי קהל.
בתחילת עונת 2016/2017 שופץ האצטדיון והורחב כר הדשא, לאחר שלא-אושר תחילה על ידי מנהלת הליגות לכדורגל.
בקיץ 2017 הודיעה עיריית אשדוד על רכישת לוח התוצאות ששימש במשך מספר שנים את אצטדיון בלומפילד, בנוסף להקמת חדרי הלבשה חדישים בדרום האצטדיון.
באצטדיון שיחקה גם הפועל "אדומים" אשדוד, בזמן ששיחקה לליגה הלאומית.
בעתיד צפוי להיחנך אצטדיון אשדוד החדש בצפון-העיר, ואצטדיון הי"א מתוכנן להיהרס לטובת הקמת בנייני מגורים.
היציעים בנויים מבסיס של יציע מערבי-מרכזי המחולק לגושים.
ותוספות של יציע צפוני גדול ויציע דרומי קטן.
עד חודש אוגוסט 2006, הפרידו גדרות גבוהות בין היציעים למשטח הדשא.
והן הוסרו לאחר מחאתם של האוהדים.
יציע מערבי (מרכזי): תכולה 5,600 מקומות.
מתוכם כ-4,800 למקומיים וכ-800 לאורחים בחלקו הצפוני.
הגוש המעודד ממוקם מתחת לעמדת השידור.
הכניסה ליציע היא משער 4 או משער 5.
יציע צפוני: נבנה בשנת 1990 לאחר עליית שתי קבוצות העיר לליגה הארצית.
מכיל כ-2,000 מקומות ישיבה, ממוקם בחלק הצפוני של האצטדיון.
הכניסה ליציע היא משער 8. היציע מאוכלס רק במשחקים נגד קבוצות עם קהל אוהדים גדול.
בעונת 2003/2004 שבה הושקעו המון כספים בקבוצה, היה ניסיון להפוך את היציע לפעיל עם "גרעין" אוהדים חזק, הניסיון עבד יפה, אך לבקשת המשטרה ניסגר יציע זה לכניסת אוהדים מקומיים.
יציע דרומי: תכולה כ-400 מקומות.
ברוב המשחקים לא מאוכלס בגלל זווית הראייה הרעה שלו.
יציע הכבוד: מכיל כ-200 מקומות ישיבה, ממוקם בחלקו הדרום-מזרחי של האצטדיון.
היציע שבו יושבים כל האחמ"ים והמוזמנים.
ליציע זה יש גג וכיסאות מתקפלים.
השיפוץ האחרון שעבר היציע הושלם בתחילת ינואר 2015.
בכל שנה, מארח האצטדיון את המופע המרכזי של "יום יהדות גאורגיה".
ובכל חודש יוני את "כנס המחוללים העירוני".
באצטדיון ננהג מדי שנה אירוע "פסטיבל המחולות של ילדי בתי הספר היסודיים" (כולל בתי הספר הדתיים והמיוחדים) ליצירת אינטגרציה בין תושביה כעיר קולטת עלייה.
בפסטיבל, שנמשך מעל 40 שנים בעקבות גלי העלייה הרבים שפקדו את העיר, השתתפו אלפי ילדי עולים, ובו שמעו שירים ישראליים, למדו את מילותיהם ורקדו בחברותא לצליליהם.
מזה עשרות שנים נערכות באצטדיון חגיגות ביום העצמאות של ילדי הגנים, המתכנסים לריקודי מעגלים בחולצות לבנות ועם דגלונים בידיהם.
אצטדיון המכתש היה אצטדיון כדורגל ששימש כמגרשה הביתי הוותיק של הפועל רמת-גן גבעתיים בכדורגל.
בנוסף שימש כאצטדיון של קבוצת העבר הפועל גבעתיים שהייתה קיימת משנות ה-40 ועד לשנות ה-70 המאוחרות.
האצטדיון שכן בשכונת בורוכוב בגבעתיים בשטח בין הרחובות "בורוכוב" מצפון, "יפה נוף" ממזרח, "השניים" מדרום ו-"גולדשטיין" ממערב.
האצטדיון נבנה בשנת 1927 ושימש את הקבוצה במשך עשרות שנים עד שנת 2010. בשנת 2011 נהרס ובמקומו נבנו שני מגדלי מגורים בעלי 165 יחידות דיור, פארק ציבורי וחודש המרכז המסחרי במערב האצטדיון.
מתחת ליציע הצפוני, בפינה הצפון-מערבית של האצטדיון ברחוב בורוכוב, פעל במשך שנים קן של הנוער העובד והלומד.
המגרש שעליו נבנה אצטדיון המכתש נרכש על ידי מייסדי גבעתיים ב-1927, ויועד בתחילה לגן בוטני אך לבסוף שימש כאמפיתיאטרון לתושבי שכונת בורוכוב.
האזור שימש את טקסי בית הספר בורוכוב וצולמו שם סרטים כגון מעל החרבות, סרט הקולנוע העלילתי הראשון דובר עברית ועודד הנודד אשר השתמש בקירות המכתש כתפאורה לצילום.
ב-1956 הוסב המכתש לאצטדיון כדורגל.
הקרקע הועברה לידי קרן קיימת לישראל שהחכירה אותה להסתדרות ב-1949. מי שניהלה בפועל את הקרקע הייתה חברה בת של ההסתדרות, "עמלנו חברה בעלת נכסי הפועלים ברמת-גן", שהשכירה את האצטדיון לקבוצת הפועל רמת גן.
בנוסף שיחקה בה קבוצת הפועל גבעתיים, ששימשה כקבוצת המילואים של הפועל רמת גן בליגות הנמוכות, שהתקיימה עד 1977.
ב-1988 פנה הקבלן אבירם דולינגר לחברת "עמלנו" והצליח לקנות ממנה את הקרקע.
תחילה רכש את מגרש החניה הצמוד לאצטדיון ובהמשך גם את האצטדיון.
אפרים שטנצלר, לימים ראש עיריית גבעתיים, היה דירקטור בעמלנו ב-1988. שנה לאחר מכן, כשהיה יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בגבעתיים, חתם על ההחלטה המשנה את ייעוד הקרקע מאצטדיון למגורים.
רכישת הקרקע הייתה שנויה במחלוקת סביב השאלה אם להסתדרות (ולחברת הנכסים "עמלנו" שבבעלותה) היו זכויות למכירת הקרקע.
מחלוקות נוספות היו סביב אישורי הבנייה.
עקב חוסר הוודאות לגבי עתיד האצטדיון הוא סבל במשך שנים רבות מהזנחה ומבעיות בטיחות שונות, ובעונת 2002/2003 נפסל מלארח משחקי ליגה.
בסוף שנת 2005 שבה הקבוצה לשחק במכתש.
בין עונת 2007 ל-2008 עבר המכתש שיפוץ מסיבי: משטח הדשא הוחלף וכך גם מערכות ההשקיה שהוחלפו במערכות מודרניות וטובות יותר.
כמו כן הותקנו 2,500 כיסאות, הוסרו הגדרות ונערך מבצע שבו יכלו האוהדים לרכוש כיסא שעליו יופיע שמם.
עם עליית הקבוצה לליגת העל בעונת 2009/10, שוב חדלה הקבוצה לארח את משחקיה הביתיים במכתש ועברה לארח באצטדיון וינטר.
בשנת 2008 החליט בית משפט השלום, במסגרת תביעה שהגישה חברת "עמלנו" נגד הפועל רמת גן, שייעודו החוקי של המגרש, בתוכנית בניין עיר, שונה למטרת מגורים ועל הקבוצה לפנותו אך האוהדים הצליחו לערער על כך.
בסוף שנת 2009 נקבע בהסכם בוררות שהקבוצה תעזוב את המכתש בסוף יוני 2010 בתמורה לפיצוי כספי.
בנוסף נקבע כי ייבנה לקבוצה אצטדיון חדש.
ב-24 באוגוסט 2011 החלו עבודות ההריסה של האצטדיון, אך יום לאחר מכן הוציא בית המשפט צו מניעה להריסת האצטדיון.
ב-15 בספטמבר 2011 בוטל צו המניעה, והתיר את המשך עבודות הריסת האצטדיון.
בשטח המגרש נבנו שני מגדלי מגורים ופארק ציבורי (גינת המכתש).
בקיץ 2020 הוקמה קבוצת כדורגל בשם "אגודת כדורגל המכתש גבעתיים" על שם האצטדיון.
לאחר שנתיים בהם שיחקה בליגה ג', העפילה הקבוצה לליגה ב', שם שיחקה שנתיים עד שהתפרקה בתחילת עונת 2024/2025.
ההסכם למכירת האצטדיון תמורת 8 מיליון דולר נחתם בין חברת "עמלנו" וחברת "גני דולינגר" של הקבלן אבירם דולינגר.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 נכנס שאול אלוביץ' כשותף בחברת "גני דולינגר" ושם החברה שונה ל"יורוקום נדל"ן", וב-2008 מכר דולינגר את חלקו הנותר בחברה (25%) לאלוביץ'.
יורוקום נדל"ן קידמה את תוכנית בניין עיר למתחם במשך עשור, ואת המאבקים המשפטיים בנושא הבעלות על האצטדיון.
ב-2010 פנה ליורוקום ראש עיריית גבעתיים, ראובן בן שחר, בבקשה של הרגע האחרון, להשמיש את המגרש לצרכים עירוניים וספורטיביים שיכללו גם את הפועל רמת-גן גבעתיים, תמורת דמי שכירות לחברה, כמו כן הציע ששמו של האצטדיון יקרא 'יורוקום' ועל גביו יתלו שלטי פרסום של החברה.
בפרויקט, שתוכנן על ידי יסקי מור סיון אדריכלים, הוקמו 165 דירות בשני בנייני מגורים בני 26 ו-17 קומות במתחם שמשתרע על פני כ-10 דונם.
לפי התוכנית 8 דונם מתוכו ייועדו לפארק ציבורי (גינת המכתש).
ב-2012 חתמה יורוקום נדל"ן עם קבוצת בסר על הסכם שבו ניתנת לה הזכות הבלעדית לגיבוש קבוצת רכישה, והפרויקט קיבל את השם "בסר בבורוכוב".
אצטדיון המכביה היה אחד מאצטדיוני הספורט הראשונים שנבנו בארץ ישראל בעת החדשה.
הוא שכן בשטח מגרשי התערוכה הישנים בתל אביב, סמוך לשפך הירקון בגדה הדרומית של הנחל.
האצטדיון נבנה לקראת משחקי המכביה הראשונה שנערכו במרץ 1932. עלות ההקמה הייתה 3,000 לירות ישראליות (15,000 דולר אמריקני), סכום עתק באותם הימים.
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך, על שטח חולי שמסרה ממשלת המנדט (ויועד כבר בתוכנית גדס לשמש למתקני ספורט).
בניית האצטדיון החלה באיחור רב, ולכן הוא נבנה בחופזה, בתוך עשרה ימים.
בנייתו הסתיימה ביום פתיחת התחרויות, 28 במרץ 1932.
האצטדיון הכיל כ-5,000 מקומות ישיבה (בטריבונות עץ) וכ-15,000 מקומות עמידה.
לקראת פתיחת משחקי המכביה נסלל המשך רחוב בן יהודה שקישר בין השטח הבנוי של תל אביב לאצטדיון.
סמוך לאצטדיון נבנו מתקני ספורט נוספים.
לקראת המכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935 הורחב האצטדיון, נבנו מתקני שירות, והוגדל מספר מקומות הישיבה.
לקראת פתיחת משחקי המכביה השלישית ב-1950, הוחלט שלא להמשיך ולשחק באצטדיון הקטן אלא לבנות אצטדיון חדיש (לתקופתו) וגדול ברמת גן, שיוכל להכיל עשרות אלפי צופים.
משחקי המכביה השלישית כולל טקסי הפתיחה והסיום התקיימו באצטדיון רמת גן אך תחרויות האתלטיקה של המכביה המשיכו להתקיים באצטדיון עד המכביה השביעית.
באוגוסט 1958 העבירה תנועת מכבי העולמית את האצטדיון לרשות קבוצת מכבי תל אביב והוא שימש כמגרשה הביתי עד שעברה הקבוצה לאצטדיון בלומפילד, ולאחר מכן לאצטדיון רמת גן.
החל משנת 1969 לא שימש האצטדיון למשחקי הקבוצה הבוגרת, אלא רק כמגרש אימונים.
אצטדיון המכביה המשיך לשמש כמגרש למחלקת הנוער של מכבי תל אביב עד שנבנה למחלקת הנוער מגרש האימונים בקריית שלום.
האצטדיון נהרס באפריל 2012, כחלק מתוכניות הפיתוח של עיריית תל אביב-יפו לקו החוף, נמל תל אביב, מתחם הירידים הישן וגדות הירקון.
על שטחו הוקם גן שעשועים לילדים וחניון.
אצטדיון המילניום הוא האצטדיון הלאומי של ויילס הנמצא בקארדיף, ושימושו העיקרי הוא למשחקי רוגבי וכדורגל של הנבחרות הלאומיות.
בזמן בנייתו הוא היה האצטדיון הגדול ביותר בבריטניה עם 74,500 מושבים, אך כיום אצטדיון ומבלי, אצטדיון טוויקנהאם ואולד טראפורד גדולים ממנו.
אצטדיון המילניום נמצא בבעלות "אצטדיון המילניום בע"מ", שהיא חברת בת של איגוד הרוגבי הוולשי.
האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לעונת 2016/2017 בו גברה ריאל מדריד על יובנטוס בתוצאה 4-1.
לאצטדיון יש 74,500 מושבים וגג שניתן להזזה.
זהו האצטדיון השני באירופה שעושה כך, והשני בגודלו בעולם עם גג כזה, אחרי אצטדיון AT&T, ביתה של דאלאס קאובויס.
הגג מגן על המשטח מכוחות הטבע.
מבנה העל של האצטדיון מבוסס על ארבעה תורנים בגובה 90.3 מטרים.
משטח הדשא הטבעי בנוי כולו ממערכת מודולרית שהותקנה על ידי גרינטק.
למשטח יש מערכת השקיה וניקוז מובנית.
מושבים מוספים באירועים מיוחדים כמו גמר גביע ה-FA.
המגרש עצמו מונח על 7,400 מזרנים שניתנים להזזה, כך שהאצטדיון יכול לשמש לקונצרטים, תערוכות ואירועים אחרים.
בכל אחד מהברים באצטדיון, "מכונות האושר" יכולות למזוג 12 כוסות בירה בפחות מ-20 שניות.
בזמן משחק בין ויילס לצרפת, 63,000 אוהדים שתו 77,184 כוסות בירה, כמעט כפול מ-44,000 הכוסות שנשתו על ידי כמות דומה של אוהדים במשחק באצטדיון טוויקנהאם.
באצטדיון מתגורר נשר, הנקרא "דאד", והוא אולף להרחיק שחפים ויונים מן האצטדיון.
גודל האצטדיון הוגבל במעט עקב קרבתו לאצטדיון הביתי הקטן יותר של קבוצת הרוגבי של קארדיף.
איגוד הרוגבי הוולשי לא הצליח לגייס מספיק כסף לבניית היציע הצפוני של האצטדיון, וועדת הפיס הלאומי לא הסכימה להשקיע בבניית אף חלק של המבנה.
האיגוד פנה לקבוצת הכדורגל של קארדיף בשאלה אם תוכל לעבור אצטדיון או לגייס כסף להרחבת האצטדיון הקיים, אך נענו בשלילה.
כתוצאה מכך נאלצו לבנות את האצטדיון עם רווח בצורת הקערה שלו.
קבוצת הרוגבי של קארדיף הגיעה להסכם עם קבוצת הכדורגל של קארדיף ומועצת העירייה להעביר את "קארדיף בלוז" (קבוצת רוגבי) לאצטדיון העיר קארדיף החדש בתחילת עונת 2009/2010. על אף החשש מבטון חלש באצטדיון של קבוצת הרוגבי של קארדיף, האצטדיון צפוי להיות פעיל עד שנת 2020 לפחות, אלא אם כן האצטדיון ישופץ.
אצטדיון הפועלים (במנדרינית: 工人體育場; בפין-יין: Gōngrén Tǐyùcháng; ידוע גם בשם גוֹנג טי) היה אצטדיון בבייג'ינג ששימש בעיקר למשחקי כדורגל, ובפרט את קבוצת בייג'ינג גואואן.
האצטדיון הוקם ב-1959, כאחד מעשרה מבנים שהוקמו לציון עשור לכינון הרפובליקה העממית של סין, ושופץ ב-2004, לקראת טורניר גביע אסיה בכדורגל 2004. הוא הכיל 70,161 מקומות ישיבה.
האצטדיון שימש את משחקי אסיה שנערכו בבייג'ינג ב-1990, ונערך בו גם משחק הגמר של גביע אסיה בכדורגל ב-2004, אליו העפילה לראשונה בתולדותיה הנבחרת המקומית.
בשנת 2008 נערכו בו משחקי רבע הגמר וחצי הגמר בתחרויות הכדורגל שבמסגרת אולימפיאדת בייג'ינג.
בשנת 2020 נהרס האצטדיון ועל חורבותיו נבנה אצטדיון כדורגל מודרני בן 68,000 מקומות ישיבה, ללא מסלול אתלטיקה כפי שהיה באצטדיון הקודם.
האצטדיון החדש נחנך ב-15 באפריל 2023.
אצטדיון המושבה (נקרא גם "אצטדיון שלמה ביטוח") הוא אצטדיון כדורגל בפתח תקווה, בסמוך לדרך אם המושבות.
באצטדיון 11,500 מקומות ישיבה, והוא נחנך ב-6 בדצמבר 2011. האצטדיון החליף את אצטדיון האורווה, כמגרש הביתי הקבוע של שתי הקבוצות העירוניות הבכירות – מכבי פתח תקווה והפועל פתח תקווה.
עלות בניית האצטדיון מוערכת בכ-200 מיליון שקל, כאשר רובו מומן על ידי העירייה, ו-50 מיליון שקל מומנו על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט.
האצטדיון הוא חלק מקומפלקס ספורט אשר כולל מגרש סינתטי משני, שלושה מגרשי קטרגל לאימונים, מתחם בילוי וסחר ותוכנית להקמת אולם רב תכליתי, ובין היתר משמש האצטדיון להופעות.
בצמוד לאצטדיון נמצאת תחנת רכבת קריית אריה וכן הוקם בקרבתו הדיפו לקו האדום של הרכבת הקלה ועוברים בקרבתו כביש 5 וכביש 4, המקנים לאצטדיון נגישות גבוהה.
מלבד הקבוצות העירוניות האצטדיון שימש כאצטדיון ביתי זמני לקבוצות נוספות מליגת העל שנדרשו לאצטדיון ראוי לליגה, גמרי גביע המדינה בכדורגל נשים וכדומה.
לעיתים מארח האצטדיון משחקי ידידות של נבחרת ישראל הבוגרת, וכן למשחקים רשמיים של הנבחרת הצעירה עד גיל 21.
אבן הפינה של האצטדיון הונחה באוקטובר 2007. האצטדיון נבנה בתכולה של 11,500 מקומות וישיבה, כאשר התכנון השאיר אופציה להרחיב אותו בשני יציעים נוספים מאחורי שני השערים, אשר ירחיבו את האצטדיון בכ-8,000 מקומות ישיבה נוספים.
האצטדיון נחנך ב-6 בדצמבר 2011 במעמד ראש העיר ויושב ראש ההתאחדות לכדורגל.
משחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-10 בדצמבר 2011 בין מכבי פתח תקווה להפועל עכו והסתיים בתוצאה 0:4 לטובת הקבוצה האורחת.
משחק הבכורה של הפועל פתח תקווה באצטדיון נערך ב-24 בדצמבר 2011 מול מכבי חיפה, והסתיים בניצחון 1:3 לטובת המארחת.
כחודש לאחר פתיחתו נחנך באצטדיון חדר להנצחת "ליגה טרזין".
חדר ההנצחה ממוקם בתוך אחד מתאי הצפייה באצטדיון ובו פירוט על פעילות ליגת הכדורגל שפעלה בגטו טרזיינשטט, כמו גם הנצחה של הספורט היהודי בתקופת השואה.
את החדר הקים בית טרזין עבור מאיר שמיר אשר היה בעבר הבעלים של קבוצת הפועל פתח תקווה וסבו ודודו עברו את השואה בגטו זה.
מניע נוסף אשר הביאה להקמת חדר ההנצחה הוא יצירת כלי חינוכי כנגד האלימות והגזענות בכדורגל.
כל שנה מגיעות קבוצות נוער וחיילים העוסקות במקום בזיכרון השואה ובעירוב של דימויי השואה בכדורגל של היום, בישראל ובשאר העולם.
ב-29 בפברואר 2012 אירח האצטדיון את משחק הידידות של נבחרת ישראל הבוגרת מול נבחרת אוקראינה, שהסתיים בניצחונה של אוקראינה בתוצאה 3–2.
בעקבות ההרחבה באצטדיון בלומפילד בשנים 2016 –2019 שימש האצטדיון כמגרשן הזמני של הפועל תל אביב ובני יהודה.
במאי 2021 יצאה העירייה בקמפיין עירוני לבחירת 22 שחקני עבר משני המועדונים העירוניים (11 להפועל ו-11 למכבי פתח תקווה), והשמות אשר נבחרו שובצו להנצחה ב"שדרת הכוכבים", אשר נחנכה באוגוסט 2021, לאורך החזית המערבית של האצטדיון.
באותו חודש נפתח באצטדיון מרכז חדשנות עולמי לטכנולוגיות ספורט שבין מטרותיו ניסויים בפיתוחים שונים שישנו את חווית הצפייה והצריכה של הספורט על ענפיו השונים, בשותפות עם קבוצות ונבחרות מהליגות הטובות בעולם.
בחורף שנת 2021 ובחודש אוקטובר 2022 אירח האצטדיון את משחקי הרוגבי של הליגה האירופאית כאצטדיון הבית של קבוצת הרוגבי הישראלית Tel Aviv Heat.
האצטדיון צפוי לארח את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בקיץ 2027, שתיערך בישראל.
כנהוג בעשורים האחרונים, מבני ציבור שעלותם גבוהה נקראים על שם חברות מסחריות או תורמים פרטיים תמורת מימון מלא או חלקי.
דוגמאות בישראל הן היכל מנורה מבטחים ואצטדיון סמי עופר.
כיוון שבמימון בניית האצטדיון לא לקח חלק אף גוף מסחרי או פרטי והמימון היה ציבורי, בזמן תחילת בנייתו של האצטדיון שמו טרם נקבע והוא נשא את הכותרת "אצטדיון עירוני" ללא כל כינוי נוסף.
אוהדי קבוצת הפועל פתח תקווה פתחו בקמפיין הקורא לעיריית פתח תקווה לקרוא לאצטדיון "ראש הזהב" – על שם כדורגלן העבר נחום סטלמך.
בתגובה, אוהדי מכבי פתח תקווה פתחו בקמפיין משלהם לקריאת האצטדיון על שם שמואל בן דרור
בספטמבר 2010 הודיעה עיריית פתח תקווה שמאחר שלא נמצא נותן חסות לאצטדיון בשלב זה, הוחלט לקרוא לאצטדיון בשם אצטדיון המושבה.
השם החדש מתקשר לכינויה של העיר, "אם המושבות", וקשור במיתוג מחדש שעוברת העיר.
עם זאת, המשיכו אוהדי שתי הקבוצות במאבקם לשינוי שמו של האצטדיון.
ב־24 בנובמבר 2019 שונה שמו של האצטדיון ל"אצטדיון שלמה ביטוח", אחרי שהחברה זכתה במכרז של החברה לפיתוח העיר.
מתחם האצטדיון מהווה מרכז פנאי, תרבות ואירועים ומושך אליו תושבים מקומיים ותושבי חוץ.
המתחם כולל כ-8,000 מ"ר שטחי מסחר המושכרים לעסקים מסחריים מגוונים, חדרי ישיבות להשכרה, חללי VIP במתחם, אולם להשכרה, מסעדה, חנות למכירת אופניים וציוד רכיבה, חדרי כושר, מועדון ביליארד ועוד.
מדי שנה פוקדים אותו כ-300,000 אנשים.
במקום קיימת נגישות עבור בעלי מוגבלויות, חניות נכים, מקומות ישיבה מיוחדים וכן שירותי נכים.
תאריך המשחק תוצאה מסגרת מספר צופים29 בפברואר 2012 ישראל – אוקראינה3-2ידידות7,00017 בנובמבר 2022 ישראל – זמביה2-4ידידות5,24320 בנובמבר 2022 ישראל – קפריסין3-2ידידות7,352
אצטדיון הדרגאו (בפורטוגזית: Estádio do Dragão; בתרגום לעברית: "אצטדיון הדרקון") הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר פורטו שבפורטוגל.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת פורטו, והיה אחד מהאצטדיונים המארחים של יורו 2004.
שמו של האצטדיון נגזר מהדרקון בסמלו של המועדון.
המשחק אשר חנך את האצטדיון התקיים בנובמבר 2003, ובו גברה פורטו על ברצלונה בתוצאה 2–0.
במאי 2021 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו ניצחה צ'לסי את מנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–0.
אצטדיון ואייקאס (בספרדית: Estadio de Vallecas), אשר בעבר שנקרא בשמות אצטדיון ואייקאס החדש (בספרדית: Nuevo Estadio de Vallecas) ואצטדיון טרסה ריברו (בספרדית: Estadio Teresa Rivero), הוא אצטדיון רב-תכליתי במדריד, בירת ספרד.
האצטדיון משמש כיום בעיקר למשחקי כדורגל, והוא מגרשה הביתי של קבוצת ראיו ואייקאנו המקומית.
האצטדיון נבנה בשנת 1973 בשטח בו ניצב אצטדיון ואייקאס הישן, ונקרא בתחילה "אצטדיון ואייקאס החדש".
בשנת 1992 המועדון נרכש על ידי משפחת רויס-מטאוס, ובשנת 1994 שונה שמו של האצטדיון ל"אצטדיון טרסה ריברו" על-שם נשיאת המועדון דאז, אשתו של הבעלים חוסה מריה רויס-מטאוס, שהייתה לאישה הראשונה לכהן כנשיאת מועדון כדורגל בליגת העל הספרדית.
בשנת 2011 שונה שמו הרשמי של האצטדיון ל"מגרש הכדורגל ואייקאס".
פרט למשחקי כדורגל, משמש האצטדיון מעת לעת לעריכת מופעי מוזיקה, ובין היתר הופיעו בו בוב דילן, מטאליקה, קווין ואמנים נוספים.
אצטדיון הקריקט של מלבורן נפתח לראשונה כבר ב-1854 במיקומו הנוכחי בעיר מלבורן באוסטרליה.
לאורך השנים נהרסו בהדרגה יציעים באצטדיון לטובת בניית חדשים וגדולים יותר.
צורתו האובלית הנוכחית הוגדרה בשיפוץ שעבר האצטדיון לקראת היותו אצטדיון אולימפי באולימפיאדת מלבורן ב-1956 אף ששודרג רבות מאז אותה אולימפיאדה.
האצטדיון הוותיק נכלל ברשימת אתרי המורשת של מדינת ויקטוריה, בה שוכנת מלבורן, וכן ברשימת אתרי המורשת של אוסטרליה.
האצטדיון מחזיק בכמה תארים של שיאים מקומיים ובין-לאומיים.
גם ב-2013 נערך באצטדיון שיפוץ נוסף שרובו נעשה תחת ליציעים וכלל שיפוץ הקופות, שערי הכניסות, המסדרונות, המזנונים וכו'.
בעבר הצטופפו ביציעיו גם 130,000 איש בעצרת שערך המטיף הנוצרי אוונגליסטי בילי גרהם ב-15 במרץ 1959, ומעל 120,000 איש באירועים אחרים.
אירוע הספורט הבין-לאומי המפורסם ביותר שאירח האצטדיון הוא טקס הפתיחה וחלק מהתחרויות של אולימפיאדת מלבורן (1956).
מלבד זאת אירח האצטדיון אירועי ספורט נחשבים אחרים.
האצטדיון מארח בהווה מספר ענפי ספורט וביניהם קריקט, כדורגל, רוגבי, פוטבול אוסטרלי ואחרים.
בעברו אירח גם תחרויות רכיבת אופניים, אתלטיקה, טניס ועוד.
אוסטרליה אף אירחה באצטדיון משחקי ידידות ומשחקי מוקדמות גביע העולם בכדורגל של נבחרת הכדורגל הלאומית שלה.
בנוסף משמש האצטדיון נקודת סיום למרתון מלבורן ואף להופעות ענק.
אצטדיון השלום או אצטדיון א-סלאם הוא אצטדיון כדורגל הממוקם באום אל-פחם.
האצטדיון נחנך ב-1995, ועד כה שימש את קבוצות כדורגל השונות של העיר: הפועל אום אל-פחם, מכבי עירוני ג'ת אל-אהלי, מכבי אום אל-פחם, אחווה אום אל-פחם, בית"ר אום אל-פחם ובני אום אל-פחם, ואירח גם את משחקיה של הפועל בני זלפה מהמועצה הסמוכה.
שני יציעי אורך ממזרח ומערב למגרש, ויציע רוחב מדרום למגרש.
בעבר הייתה קיבולת האצטדיון כ-12,000 צופים ואף יותר כשהיו יציעי עמידה, אך לאחר התקנת כיסאות ביציע המזרחי וביציע המערבי ירדה תכולתו ל-10,000 מקומות.
היציע הדרומי לא אושר למשחקים בליגות הגבוהות (על ולאומית) בגלל שלא היו בו מושבים תקניים אלא רק יציע עמידה מבטון, ובלעדיו יכול להכיל האצטדיון כ-7000 צופים בלבד.
דרומית-מערבית לאצטדיון קיים מגרש אימונים שמארח גם משחקים של קבוצות הנוער העירוניות ושופץ באופן מקיף באוקטובר 2016, וצפונית מזרחית לאצטדיון ממוקם "קאנטרי קלאב אלוואחה" העירוני המכיל בריכות שחייה וחדר כושר וחולק עם האצטדיון שטחי חנייה.
לרגל העפלתה של הפועל אום אל-פחם לליגה הלאומית לקראת עונת 2019/2020, החלו לבצע באצטדיון שיפוץ ניכר בעלות של כ-23 מיליון שקלים כדי להתאים אותו לדרישות המנהלת של הליגות הגבוהות.
במסגרת זאת הוחלפו כל מושבי האצטדיון בחדשים כולל מושבים ביציע הדרומי, שופצו החללים שתחת היציעים כדי ליצור חדרי הלבשה משודרגים, שירותים, מזנונים וקופות לקהל, וכן הוקמה עמדת שידור מקורה ויציעי מכובדים ותקשורת ושוקם משטח הדשא.
כמו כן שודרגו תאורת הזרקורים והותקן מסך תוצאות חדש.
לאחר השיפוץ, מספר מקומות הישיבה צומצם ל-5,800.
ב-20 בינואר 2023 נחנך האצטדיון המחודש במסגרת משחק הליגה הלאומית בין הפועל אום אל-פחם לבני יהודה תל אביב.
מלבד משחקי כדורגל מארח האצטדיון גם פסטיבלים עירוניים, וכן עצרות של התנועה האסלאמית בישראל.
אצטדיון המלך בודואן הוא אצטדיון כדורגל הממוקם באזור הייזל שבצפון-מזרחה של העיר בריסל שבבלגיה.
האצטדיון נחנך בשנת 1930, והכיל אז 70,000 מקומות ישיבה.
כיום תכולתו של האצטדיון היא 50,122 מקומות.
כמו כן, האצטדיון הוא אצטדיון הבית של נבחרת בלגיה בכדורגל.
האצטדיון אירח ארבעה משחקי גמר גביע אירופה וליגת האלופות גביע אירופה לאלופות.
האחרון שבהם, בשנת 1985, הסתיים במותם של 39 אוהדים במה שנודע כאסון הייזל, והוביל לסגירתו של האצטדיון למשחקי כדורגל עד לשיפוצו ופתיחתו מחדש בשנת 1995.
האצטדיון, שנקרא במקור אצטדיון המאה, נחנך בטקס פתיחה במעמדו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים (אז היה יורש העצר), ב-23 באוגוסט 1930. הוא זכה לשמו מכיוון שנחנך מספר ימים לאחר יום העצמאות המאה של בלגיה.
הוא נבנה במקור על מנת לייפות את הנוף הנשקף מפארק הייזל, הממוקם על רמה, לקראת התערוכה העולמית של בריסל (1935).
בשנת 1946 שונה שמו של האצטדיון לאצטדיון הייזל.
האצטדיון כאמור נועד לארח את גמר גביע אירופה לאלופות 1985. למרות משחקי הגמר האירופיים שהתקיימו בו בעבר, והיותו אצטדיון הבית של נבחרת בלגיה, מצבו של האצטדיון היה רעוע.