tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעיר היו 6,696 משקי בית, ב-26.4% מהם היו ילדים שגילם מתחת לגיל 18, 41.1% היו זוגות נשואים החיים יחד, 9.5% היו משק בית ללא נוכחות של בן זוג, 3.7% היו בעלי משק בית ללא נוכחות של בת זוג, 45.6% לא היו משפחות.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.16 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.88.
הגיל החציוני בעיר היה 36.8 שנים.
ההרכב המגדרי של העיר היה 48.8% גברים ו-52.2% נשים.
מיטת הציפורן, או מצע הציפורן (TA: luctulus unguis), היא מצע רקמות עור בציפורן עליו מונחת לוחית הציפורן.
מיטת הציפורן מורכבת משתי שכבות של רקמות: עור (דרמיס) שהיא שכבת העור העמוקה, ועילית העור (אפידרמיס) שהיא שכבת העור העליונה, בעלת אופי רירי, עליו מונחת הלוחית.
מטרתה העיקרית לתמוך בלוחית הציפורן ולאפשר את גדילתה לכיוון הקצה החופשי.
הקצה התחתון שלה הוא קו התפר עם שורש הציפורן, הקצה העליון הוא הקצה החופשי, בו לוחית הציפורן חשופה לחלוטין.
היא עשירה בצינוריות דם זעירות שתפקידן להזין ולנקות את לוחית הציפורן.
גדילת הציפורן מתאפשרת באמצעות החלקת האפידרמיס, שצמודה ללוחית הציפורן, על פני הדרמיס.
מיטת הציפורן עלולה לסבול מתופעות ומחלות שגורמות לעיוותים ולפגיעה בציפורניים.
מיי (שם מדעי: Mei) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים שבתת-סדרת התרופודה.
היה זה דינוזאור קטן שחי בתור קרטיקון המוקדם, לפני 125 מיליון שנה.
הוא השתייך למשפחת הטרודוניים, יחד עם הטרודון.
מאובניו נמצאו במחוז ליאונינג שבסין.
תיאור: דינוזאור זה היה קטן בגודלו דמוי ציפור שאורכו לא יותר מ-53 סנטימטרים, והוא דמה במראהו לעוף שוכן קרקע ארוך רגליים.
היה לו מקור קצר עם שיניים זעירות, נחיריים גדולים, עיניים גדולות, צוואר ארוך וגמיש, גולגולת קטנה, גוף שהותאם לתנועה מהירה וזנב ארוך.
בנוסף, עצם הבריח שלו הייתה רחבה ובצורת האות U.
גופו היה מכוסה נוצות בדומה לשאר התרופודים, וגם מבנה הרגליים של היצור דמה למבנה רגלי עופות.
לפי מאובן שנמצא, ניתן להניח כי דינוזאור זה היה בעל דם חם בדומה לעופות של ימינו.
תזונה ורבייה: מיי היה אוכל-כול על פי מבנה הלסת והשיניים שנמצאו ממאובנים וכיתר הדינוזאורים הטיל ביצים.
מאובן נוסף השתמר גם הוא בתנוחת שכיבה.
מציאתו של מיי לונג בתנוחת שכיבה ומצב ההשתמרות של המאובן איששו מספר השערות בדבר הקשר האבולוציוני שבין דינוזאורים לעופות.
עופות מתכרבלים כשהם נחים כדי לשמור על חום גופם.
היות שמיי לונג נמצא מכורבל בתנוחה דומה ניתן להסיק שכמו עופות, גם דינוזאורים מזן זה נאלצו לשמור על חום הגוף שלהם, משמע שהם בעלי דם חם.
בנוסף לכך, מבנה העצמות (ובמיוחד מבנה האגן, עצם הבריח, הלסת והגולגולת) דמה למבנה העצמות של ציפורים בנות ימינו.
אומנם מיי לונג אינו מאובן הדינוזאור דמוי - ציפור הראשון שנמצא, אך הוא שופך מעט אור על הקשר שבין דינוזאורים לציפורים ועל אורך חייהם של הדינוזאורים.
בנוסף לכך, חולק המאובן מאפיינים דומים למאובנים של אביאלאים, דבר המעיד על קרבה אבולוציונית גדולה ביניהם.
דינוזאור זה הופיע בסדרה פארק פרהיסטורי.
מיי ברידג'ט גיבני הייתה לאומנית ורפובליקנית אירית, שהייתה פעילה במהלך חג הפסחא עולה בשנת 1916, במלחמת העצמאות האירית ובמלחמת האזרחים האירית.
מרי ברידג'ט גיבני נולדה בשנת 1893 לתומאס גיבני ומרי אוריילי בטראלי, מחוז קרי, אירלנד.
היא הייתה הבכורה מבין שלושה ילדים.
אבא שלה היה שוטר במשטרה המלכותית האירית, והמשפחה לא הייתה לאומנית; היא הייתה הפעילה היחידה בתנועה.
היא הייתה כמעט בת 5 כאשר אביה נפטר ב 20-בספטמבר 1898 בדבלין.
כאשר החלה הפסחא עולה ב-1916, גיבני הלכה למוצב של המורדים בכללית הדואר וביקשה להצטרף אליהם.
היא הכירה את אחד המתנדבים, ולכן הורשתה להיכנס.
היא נשארה בבניין למשך כל השבוע של ההתקוממות.
היא הייתה מעורבת בפעילויות הכלליות, כולל בישול ועזרה ראשונה, וכן פעלה כשליחה והעבירה מסרים למוצבים אחרים, כולל למייקל מאלין בקולג' המנתחים המלכותי.
לפני הכניעה, הנשים התבקשו לעזוב את בניין הדואר.
היא הייתה בדרכה הביתה עם בריד קונלי, כאשר שתיהן נעצרו ונשלחו למעצר בתחנת ברודסטון.
היא השתחררה משם כעבור זמן קצר.
לאחר סוף ההתקוממות הכושלת, גיבני המשיכה להיות פעילה בתנועה הלאומית והצטרפה לארגון הנשים הפארה-צבאי קומן נה מאן בספטמבר של 1916. היא פגשה בשנת 1915 את דיק מקי, לו התארסה.
מקי היה מפקד במתנדבים האירים, ומאוחר יותר בצבא האירי הרפובליקני בדבלין.
במהלך מלחמת העצמאות האירית היא פעלה כשליחה של ה-IRA., אז העבירה הודעות, והחביאה ושינעה נשק.
היא גם הסתירה את ויקטור מרפי, לוחם רפובליקני, שחמק ממעצר לאחר התקוממות חג הפסחא.
אחרי ש-13 סוכנים בריטיים נהרגו בדבלין, מקי ושני רפובליקנים אחרים נעצרו, נחקרו, עונו, ואז נורו למוות על ביום ראשון העקוב מדם ב-21 בנובמבר 1920 במהלך מלחמת העצמאות.
גיבני המשיכה למצוא מקומות מסתור עבור לוחמים רפובליקנים במהלך המלחמה, והייתה מעורבת בבחירות לאחריו.
היא גם המשיכה לפעול כשליחה בין דבלין לבין נקודות אחרות ברחבי המדינה.
היה זה במהלך נסיעות אלה שהיא פגשה את מי שעתידה הייתה להינשא לו, לורנס אוניל, מפקד חטיבה קרלו של ה-IRA.
במהלך המלחמה היא גם עסקה באיסוף מודיעין, מתן עזרה ראשונה, והסתרת נשק.
גיבני הייתה נגד חתימת האנגלו-אירי ההסכם ב-1921, וחלוקתה של אירלנד בשנת 1922, ונלחמה בצד אנטי-האמנה במלחמת האזרחים שנפתחה בעטיו.
היא נעצרה בשנת 1922, ונכלאה בKilmainham כלא למשך תשעה חודשים.
אחרי המלחמה, בשנת 1929, היא נישאה ללורנס אוניל בדבלין, שם הם התגוררו.
היו להם ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן.
אחת מבנותיה היא האמנית סאלי סמית, אשר יצרה סדרת עבודות על כלא קילמיינהאם ואשר הוצגו שם, על הכלא ואלה שנכלאו בו.
גיבני נפטרה בשנת 1984 ונקברה בלוויה צבאית.
מיטשל רובינסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
רובינסון נולד בעיר פנסאקולה שבפלורידה, ובגיל 16 החל ללמוד ב"תיכון שלמט" אשר בשלמט, לואיזיאנה.
בשנתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון רשם ממוצעים של 25.7 נקודות, 12.6 ריבאונדים ו-6.0 חסימות למשחק, והוביל אותה לפיינל פור אליפות התיכונים של לואיזיאנה, לראשונה מזה 32 שנים.
במרץ 2017 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, ובכך הפך לבוגר הראשון של תיכון שלמט אשר זוכה לכבוד זה.
ביולי 2017 נרשם רובינסון לאוניברסיטת מערב קנטקי, והתאמן עם הקבוצה במשך כשבועיים לפני נסיעה של הקבוצה לקוסטה ריקה, ממנה נעדר במפתיע.
לאחר שהושעה מהקבוצה כעונש, הודיע רובינסון בספטמבר 2017 על עזיבתו את האוניברסיטה לטובת אימונים אישיים לקראת דראפט ה-NBA 2018. החלטתו להירשם לדראפט ה-NBA לאחר שנה בה לא שיחק כדורסל מקצועי (בתיכון, באוניברסיטה או במועדון כדורסל) נחשבת לתקדימית, וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב.
בדראפט 2018 נלקח רובינסון בבחירה ה-36, על ידי ניו יורק ניקס.
על אף ששותף לכ-20 דקות בממוצע למשחק בלבד, סיים רובינסון את עונת הרוקי שלו במקום השני ברשימת מובילי החסימות של הליגה, אחרי מיילס טרנר, עם 2.4 חסימות בממוצע למשחק.
במאי 2019 נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונה העוקבת קלע 9.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את כל שחקני הליגה באחוזי קליעה מהשדה, עם 74.2%.
מֵיי דְזֶה (בסינית מסורתית: 梅賾, בסינית מפושטת: 梅赜, בפין-יין: méi zé, המאה ה4 לספירה), ידוע גם כמֵיי יִי (梅頤), היה מלומד קונפוציאני ופקיד ממשל בשושלת ג'ין המזרחית בסין העתיקה.
הוא נולד בז'וּנְאָן (汝南, אזור ווּצָ'אנְג במחוז חוביי של היום) ושימש מושל בפיקוד יוּ'גָ'אנְג (豫章, כיום נָאנְצָ'אנְג במחוז גְ'יָאנְגְשִׂי).
לאחר הקמת ג'ין המזרחית הוא הגיש עותק-לכאורה של אוסף הקלאסיקה של המסמכים של קוֹנְג אָנְגְווֹ, אשר קיבל הכרה רשמית בתור קלאסיקה קונפוציאנית למשך יותר מאלף שנים.
אולם בהמשך הוכח כי גרסתו של מֵיי דְזֶה הייתה זיוף.
אביו שימש מושל מחוז צֶ'נְגְיָאנְג, ובעקבותיו קיבל גם מיי דזה תפקיד שלבסוף הביא לכך שקיבל את העותק של הקלאסיקה של המסמכים שפרסם את שמו.
בהמשך שימש כמפקד צבאי, כפקיד מנהל אזרחי וכמושל.
בתפקידו זה עסק גם בבלימת הצבאות המורדים שהביאו לבסוף לאסון יונגג'יה ולנפילת שושלת ג'ין המאוחדת, ובשל כך נעצר על ידי המדינאי וָאנְג דָאו, אם כי בדרך שוחרר על ידי אנשיו של המושל טָאו קָאן.
אחיו הצעיר של מיי דזה, מֵיי טָאו, שירת בצבאו של וָאנְג דָאו.
רקע על הקלאסיקה של המסמכים
הקלאסיקה של המסמכים, אוסף של מסמכים שנכתבו בתקופת שושלת ג'ואו, היא אחת מחמש הקלאסיקות של הקונפוציאניזם.
רוב העותקים של הספר נהרסו ב213 לפנה"ס, כאשר הקיסר הראשון הורה על שריפת ספרים בקנה מידה נרחב.
המלומד פֿוּ שֶׁנְג החביא עותק בתוך קיר ומאוחר יותר שיחזר 29 פרקים מתוכו, אשר חולקו מחדש במאה הראשונה לכדי 33 פרקים.
פרקים אלו נודעו בתור "הטקסט החדש" של הקלאסיקה של המסמכים.
בתחילת שושלת האן המערבית התגלה עותק נוסף מוחבא בקירות האחוזה של קונפוציוס, ובו שישה עשר פרקים נוספים שלא הופיעו בגרסה של פֿוּ שֶׁנְג.
המלומד קוֹנְג אָנְגְווֹ ערך את הטקסט שנמצא והוסיף פרשנות.
גרסה זו נקראה "גרסת הטקסט הישן" של הקלאסיקה של המסמכים, אולם גרסה זו אבדה במהלך שושלת האן המזרחית (25-220 לספירה).
ה"גילוי מחדש" של הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים
לאחר שאסון דונְגְגְ'יָה הביא לסופה של שושלת ג'ין המערבית ב-311 לספירה, החצר הקיסרית של ג'ין ברחה לכיוון דרום-מזרח, אל גְ'ייֵנְקָאנְג.
הקיסר יְוֵּ'אן, ראשון קיסרי ג'ין המזרחית, ביקש מהציבור להגיש לחצר הקיסר ספרים על מנת לחדש את הספרייה הקיסרית שנהרסה במהלך המלחמה.
מֵיי דְזֶה הגיש לקיסר עותק של הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים אשר "נתגלה מחדש", ביחד עם הקדמה שלכאורה נכתבה בידי קוֹנְג.
מֵיי דְזֶה הסביר כי רכש את הטקסט מאדם בשם דְזָאנְג צָאו (臧曹), אשר בעצמו השיג אותם מלְיָאנְג לְיוֹ (), בן-דוד של הרופא המלומד הידוע חְוָאנְגְפֿוּ מִי, וכי הוא הציל אותם מהשמדה במלחמה שחיסלה את ג'ין המערבית.
גם דְזָאנְג צָאו וגם לְיָאנְג לְיוֹ כבר לא היו בין החיים כאשר הגיש את הספר, וכך קיבלה החצר הקיסרית של ג'ין את הגרסה כאותנטית, והיא נפוצה ברחבי האימפריה.
גרסת קלאסיקת המסמכים של מֵיי דְזֶה כוללת את הטקסט החדש של פֿוּ שֶׁנְג על 33 פרקיו, בתוספת 25 פרקים נוספים שהיו קיימים לכאורה בטקסט הישן האבוד של קוֹנְג אָנְגְווֹ, ובסך הכל 58 פרקים.
הטקסט הישן של הקלאסיקה של המסמכים שהגיש מֵיי דְזֶה הפך לרב השפעה.
במאה השביעית, בתחילת שושלת טאנג, המלומד קוֹנְג יִינְגְדָה פיקד על פרויקט "משמעות נכונה לחמש הקלאסיקות" (五經正義), דרכה הפך הטקסט הישן של מֵיי דְזֶה לגרסה הרשמית של הקלאסיקה הקונפוציאנית, והפרשנות "משמעות נכונה לקלאסיקה של המסמכים", כנראה פרי עטו של קונג, נעשתה לפרשנות הרשמית של הקלאסיקה.
ניתוח של פיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה שנתגלו במאה ה21 מחזק את מסקנותיו של יֵן שכבר הפכו לדעה הרווחת.
מיטשל פילדס היה פסל יהודי אמריקאי-ישראלי.
עבודותיו שהשתייכו לסוגת הריאליזם היו ידועות במיוחד בפסלים בגודל טבעי ובדיוקנים.
פילדס נולד בעיירה ליד יאשי, כמנדל פלדמן, בן שלישי מתוך חמישה ילדים של מרקוס וטובה פלדמן.
הוא היגר עם משפחתו לניו יורק בשנת 1907. הוא למד בתיכון סטויווסאנט (), בית ספר למדעים והנדסה, בה הראה כישרון בציור ופיסול.
לאחר שנה באוניברסיטת סטיבנס בהובוקן הוא עבר לאקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק () ולמד גם במכון לעיצוב של דה בוז-אר בניו יורק, בשנים 1917–1927. לימודיו התמקדו בציור ורק בהמשך הוא עבר לפיסול.
לאחר לימודיו הוא המשיך להתגורר בניו יורק והשתייך לחוג של אמנים שכלל בין השאר את אלכסנדר ארכיפנקו, ז'אק ליפשיץ, חיים גרוס, דה-הירש מרגוליס, בן שאן ורפאל סויאר.
הוא גם השתייך למועדון ג'ון ריד, שאיגד אמנים עם נטייה מרקסיסטית.
בשנת 1929 הוא זכה בפרס ראשון על שם הלן בארנאטובשנת 1930 הוא קיבל את עיטור הזהב של ווידנר, מטעם האקדמיה לאמנות של פנסילבניה, על פסלו "נעמי".
בתקופת השפל הגדול הוא עבד בפרויקט האמנים של הממשל הפדרלי.
בשנת 1932 הוא קיבל מלגה מקרן גוגנהיים שאפשרה לו לעבוד שנתיים בפריס.
מלגה נוספת של הקרן אפשרה לו לעבוד בשנת 1935 במוסקבה.
פסלים שלו הוצבו בפארק גורקי ובמוזיאון פושקין.
בשנת 1938 שב פילדס עם אשתו ביטריס ובנו מיכאל דוד לניו יורק.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד במפעל שלקח חלק במאמץ המלחמתי.
לאחר המלחמה הוא שב לפיסול ובין השאר הכין דמות ראש של אלברט איינשטיין שהוצב במוזיאון ההגירה באליס איילנד.
בשנת 1957 עלה לישראל ועבר להתגורר בבית ברודצקי.
בתערוכת אמני ישראל בתל אביב ביוני 1958 הוצג דיוקן שלו של נחום נרדי.
בספטמבר 1961 הוא הציג תערוכה של יצירותיו בבית וילפריד ישראל.
בין השאר הוצגו בתערוכה דיוקנאות של רומן רולן, שלום עליכם ויחיאל די-נור.
פילדס נפטר ב-6 באוקטובר 1966 לאחר מחלה קצרה.
מיטת אשפוז או מיטת בית חולים היא מיטה שתוכננה במיוחד עבור חולים מאושפזים, או אחרים הזקוקים לצורה כלשהי של טיפול רפואי, במסגרת בית חולים או מתקן רפואי אחר.
מיטות אלה כוללות תכונות מיוחדות לנוחיותו, לרווחתו ולבטיחותו של המטופל, והן לנוחיותו ורווחתו של האדם המטפל בו.
המונח "מיטת אשפוז" מתייחס למיטה בפועל, אך הוא משמש גם לתיאור יכולת הקיבולת של חולים במתקן רפואי (מספר מיטות האשפוז ומספר אנשי הצוות הרפואי המועסקים לצידן).
מיטות אשפוז מתכוננות עם מעקות צד נכנסו לשימוש לראשונה בבריטניה בין 1815 ל-1825.
בשנת 1874 חברת המזרנים אנדרו ווסט ובנו, סינסינטי, אוהיו, רשמה פטנט על מסגרת מזרן עם ראש ציר שאפשר היה להרים אותו.
מיטת אשפוז מודרנית מתכווננת בת 3 חלקים הומצאה על ידי ד"ר וויליס גץ', מהמחלקה לכירורגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת אינדיאנה , בראשית המאה העשרים.
התכונות הבסיסיות כוללות גלגלים לצורך ניוד המיטה ועליה המטופל ממקום למקום, וכן אפשרות לכיוון גובה המיטה והגבהת הראש והרגליים.
מותקנים בה מעקות צד לשם מניעת נפילת המטופל מהמיטה והם ניתנים לפתיחה לצורך ירידה מהמיטה וגישה לטיפול במטופל.
כמו כן ניתן לחבר למיטה ציוד רפואי נדרש כגון עמודים לשקיות עירוי.
לעיתים יהיה מותקן במיטה מדף מתחת למיטה עצמה כדי לאפשר להניח בו חפצים של המטופל.
מיטות מודרניות כוללות אפשרות לכיוון מצב חלקי המיטה באמצעות מנועים חשמליים המופעלים על ידי לחצני פיקוד.
ישנם סוגים שונים של מיטות אשפוז, למשל מיטת טיפול סיעודי שנמצאת בשימוש בבתי אבות ומוסדות סיעודיים.
המונח מיטות אשפוז משמש גם לתיאור יכולת הקיבולת של חולים במתקן רפואי (מספר מיטות האשפוז ומספר אנשי הצוות הרפואי המועסקים לצידן).
בישראל לכל מוסד רפואי המורשה לאשפז חולים קיים תקן מיטות אשפוז הנקבע על ידי משרד הבריאות והוא נדרש לעמוד בו.
מיטות האשפוז משמשות לסוגי אשפוז שונים כדוגמת אשפוז כללי, שיקום, גריאטריה ממושכת (סיעודי ותשושי נפש), גריאטריה פעילה ואשפוז פסיכיאטרי.
מיי וג'ורג' היא מיני סדרת דרמה קומית בריטית של נטפליקס, שעלתה לשירות ההזרמה של החברה ב-18 במרץ 2020.
הסדרה עוקבת אחר מיי (מיי מרטין), סטנדאפיסטית קנדית מכורה לסמים לשעבר המבולבלת לגבי זהותה המגדרית, הנכנסת למערכת יחסים עם ג'ורג' (שארלוט ריצ'י), מורה סטרייטית שמתאהבת בה.
העלילה מתמקדת במערכת היחסים שביניהן ובמערכות היחסים שלהן עם חבריהן ומשפחותיהן.
מיי מרטין - מיי, סטנדאפיסטית קנדית מכורה לסמים לשעבר בעלת בלבול בזהותה המגדרית.
שארלוט ריצ'י - ג'ורג' (ג'ורג'ינה), מורה סטרייטית שמתאהבת במיי.
ליסה קודרו - אמה של מיי.
סופי תומפסון - מגי, התומכת של מיי.
פיל בורגרס - פול, השותף לדירה של ג'ורג'.
ריטו אריה - לבה (לורה), בתה של מגי.
באתר Rotten Tomatoes דורגה הסדרה ב-100% עם ממוצע של 8.3/10, בהתבסס על 22 ביקורות.
הסדרה זכתה להתייחסויות חיוביות נוספות רבות.
מיי גיבס הייתה סופרת אוסטרלית, התקבלה למסדר האימפריה הבריטית.
מיי גיבס נולדה בקנט למשפחת אומנים.
ביוני 1881 הם רכשו חווה בדרום אוסטרליה.
בשנת 1885 הם עברו לאוסטרליה המערבית ובשנת 1887 התיישבו בפרת.
בין השנים 1890–1913, מיי גיבס נסעה מספר פעמים אנגליה להמשך הלימודים.
היא התקבלה לעבודה כמאיירת ספרים ובשנת 1912 פרסמה את ספרה הראשון.
בשנת 1913 מיי גיבס חזרה לאוסטרליה והחלה את עבודתה כמאיירת בירחון לאופנה.
בשנת 1919 היא התחתנה עם סוכן מכירות שהכירה אותו בפרת.
בשנת 1918 מיי גיבס כתבה ספר "הרפתקאותיהם המופלאות של ספלולון וכרבולון" שתורגם למספר שפות כולל עברית.
מיי גיבס המשיכה את הקריירה בכתיבת ספרי ילידם וכמאיירית של ספרי ילדים.
מיי ג'ו-אאו (במנדרינית: 梅汝璈; 7 בנובמבר 1904 – 23 באפריל 1973) היה משפטן, פרופסור, פוליטיקאי וסופר סיני.
שימש כנציג הרפובליקה הסינית במהלך בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
מיי נולד בנאנצ'אנג, במחוז ג'יאנגשי במזרח סין.
בגיל 12 התקבל ג'ו-אאו לבית ספר במה שהוא כיום אוניברסיטת צינגהואה, ועבר מננצ'אנג לבייג'ינג בחיפוש אחר השכלה טובה.
לאחר שסיים את לימודיו, קיבל סיוע כספי ללימודים באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה וסיים תואר ראשון באמנויות ליברליות בשנת 1926. בהיותו שם, נבחר לחבר בחברת פי בטא קפא.
מאוחר יותר מיי קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת שיקגו בשנת 1928. לאחר שבילה שנה בטיולים ברחבי אירופה, חזר מיי לסין בשנת 1929.
הוא שימש כפרופסור למשפטים באוניברסיטת ננקאי ובאוניברסיטת פודן, כיועץ משפטי למשרד הפנים של הממשלה הלאומנית, וכחבר ביואן המחוקק.
בשנים 1946–1948, היה מיי הנציג הסיני לבית הדין הצבאי הבינלאומי למזרח הרחוק.
הוא השתתף במשפטים של פושעי מלחמה יפניים זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
מיי גולם על ידי דמיאן לאו בסרט הסיני משפט טוקיו (2006) ועל ידי דייוויד צה בסדרה היפנית מבית NHK, משפט טוקיו (2016).
מיי חזר לסין לאחר משפט טוקיו.
הוא תמך בקומוניסטים של מאו דזה-דונג ושימש כחבר ועידת הייעוץ הפוליטי של העם הסיני, יועץ מיוחד למשרד החוץ, מנכ"ל המכון לענייני חוץ של העם הסיני וחבר בסניף הסיני של המועצה לשלום.
עם זאת, הוא נרדף על ידי הרשויות במהלך מהפכת התרבות.
מיטשל הוג הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שנודע בשל תפקידו בסרט "ללכת.
רודאו.", ובסדרות "רוזוול, ניו מקסיקו" ו-"הצלצול הגואל".
מיטשל הוג גדל בפורט קולינס, קליפורניה.
הוג היה אחד מאלופי הסקי בקליפורניה.
הוא התחרה במקביל ללימודיו בתיכון.
רודאו.ג'יי.סי שניידראם חורגת לא נכונהפטריקסרט טלוויזיהSleeping With My Studentאיאן ג'ונסוןהארייטווינסריצ'רד ג'וולמתמחה צעיר2020פריקי איוןהפונדקאיתריאן2021לזמן את הרוע 3: בשליחות השטןאד הצעירAfter Masksקריין
+שנהפרויקטתפקידהערות2019נמרוד2019-2020רוזוול, ניו מקסיקו ג'סי הצעיר2020-2021הצלצול הגואלמאק מוריס
מיטשל גלן דונלד (בהולנדית: Mitchell Glenn Donald; נולד ב-10 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן עבר סורינאמי ששיחק בעמדת הקשר הגנתי.
מיטשל דונלד נולד בעיירה ליד אמסטרדם למשפחה סורינאמית.
הוא גדל במחלקת הנוער של אייאקס ובשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת, כאשר רוב הזמן שיחק בקבוצה המילואים של המועדון.
בשנת 2010 עבר בהשאלה ל-וילם II.
בשנת 2011 חתם דונלד ברודה, ושיחק בקבוצה מספר עונות עד שעבר למורדוביה סרנסק מליגת העל הרוסית.
בשנת 2015 הוא עבר להכוכב האדום בלגרד.
בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות, ודונלד זכה לחוזה לשנה וחצי.
ביולי 2017 מונה דונלד לקפטן הזר הראשון של הקבוצה.
בסיום עונת 2018 הוא סירב לחתום על חוזה חדש ועבר לשחק בטורקיה עד לפרישתו ממשחק פעיל.
בשנת 2009 הוזמן דונלד שלוש פעמים למשחקי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21. ב-5 ביוני 2021, דונלד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 0–6 נגד .
מיטשל ואן ברגן (נולד ב־27 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בספרטה רוטרדם בעמדת הקיצוני.
מיטשל ואן ברגן נולד ב-27 באוגוסט 1999, בעיר אוס.
ביולי 2015, ואן ברגן הצטרף לויטסה ארנהם כשהיה רק בן 15.
ב-18 בדצמבר 2015, ערך ואן ברגן את הופעת הבכורה המקצועית שלו בבוגרים כשנכנס כמחליף של מילוט ראשיקה בדקה ה-83, בהיותו רק בן 16. ויטסה ניצחה 1–5 את טוונטה (במסגרת הליגה).
לקראת עונת 2016/17, ואן ברגן הועלה לקבוצה הבוגרת של ויטסה.
לאחר שהועלה לקבוצה הבוגרת הוקצה לו המספר 16, לאחר שהחזיק במספר 42 בעונה שעברה.
ב-6 באוגוסט 2016, במחזור הראשון בליגה, פתח ואן ברגן לראשונה בהרכב הקבוצה הבוגרת בהנהלתו של המנג'ר החדש האנק פרייזר, במשחק נגד וילם II, המשחק הסתיים בתוצאה 4 - 1 ובמהלך המשחק ואן ברגן אף בישל את השער השלישי במשחק.
ב-23 בנובמבר 2017, ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר אירופי נגד לאציו במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-31 באוגוסט 2018, עקב הזדמנויות מצומצמות בויטסה, חתם ואן ברגן בקבוצת הירנפיין ההולנדית.
ב-1 בספטמבר 2018, רשם ואן ברגן את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד ונלו במסגרת הליגה ההולנדית, כשעלה מהספסל אך המשחק הסתיים בשוויון 1-1.
ב-8 בדצמבר 2018, כבש ואן ברגן את שעריו הראשונים בקריירה נגד וילם II, המשחק הסתיים בניצחון 5 - 1 לטובת הירנפיין כשבמהלך המשחק ואן ברגן כבש צמד.
ב-27 באוגוסט 2021 עבר לליגה הצרפתית כשחתם בסטאד ריימס.
ב-31 באוגוסט 2023 חזר להולנד וחתם לארבע שנים בטוונטה.
מיטשל באקר (בהולנדית: Mitchel Bakker; נולד ב-20 ביוני 2000 בפורמרנד שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אטאלנטה.
באקר גדל במחלקת הנוער של אייאקס מליגת העל ההולנדית.
ב-26 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–7 על טה ורבה במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-31 באוקטובר ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במועדון, בניצחון 0–3 על גו אהד איגלס, גם הוא במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-7 ביולי 2019 חתם באקר על חוזה לארבע עונות בפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית בהעברה חופשית.
ב-29 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על פו במסגרת הגביע הצרפתי.
ב-15 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 4-4 נגד אמיין במסגרת המחזור ה-25. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה בעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 הוא ערך 26 הופעות ליגה, ואף הוסיף עשר הופעות בליגת האלופות.
ב-12 ביולי 2021 חתם באקר על חוזה לארבע עונות בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אוניון ברלין במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-7 ביולי 2023 חתם באקר על חוזה לארבע עונות באטאלנטה מהסרייה א'.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל באקר אל ליל.
באקר היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר.
מיי בייבי הוא מתחם קניות למוצרי ילדים הכולל פארק שעשועים בירכא.
בשנת 1996 הקימו חנות בגודל 90 מ"ר למוצרי תינוקות.
שלוש שנים לאחר מכן נכנס לעסק גם אחיו וויסאם כנעאן.
כעבור שנה וחצי עבר העסק עבר למיקומו הנוכחי וגדל ל-300 מ"ר וביחד קידמו את ההתפתחות וההרחבה שלה עד לגודלה כיום.
גודל של הקומפלקס כיום הוא 20,000 מ"ר.
המתחם כולל חנויות במתכונת של חנות בתוך חנות.
בקומה העליונה פארק שעשועים גדול ומקורה, המשתרע על 5000 מ"ר.
בשנת 2019 נפתח האתר לקניות אונליין של המתחם.
מיטשל ג'יי פייגנבאום היה פיזיקאי מתמטי יהודי-אמריקאי, שמחקריו החלוציים בתורת הכאוס הובילו לגילוי קבועי פייגנבאום.
חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 1986.
מיטשל פייגנבאום נולד בשנת 1944 בפילדלפיה, למשפחה של מהגרים יהודים מפולין ומאוקראינה.
למד בתיכון בברוקלין, והמשיך בסיטי קולג' של ניו יורק.
בשנת 1964 החל לימודי הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אך שינה את מסלול לימודיו לפיזיקה, ובשנת 1970 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שעסקה ביחס נפיצה.
בשנים 1970–1972 נמנה עם סגל אוניברסיטת קורנל, ובשנים 1972–1974 נמנה עם סגל וירג'יניה טק.
עבר למעבדה הלאומית לוס אלמוס למחקר בנושא זרימה טורבולנטית.
באמצעות מחשבון HP-65 גילה פייגנבאום שערכים של התפצלויות (ביפורקציות) הגורמות להכפלת התדירויות של מסלולים מתכנסים לגבול שערכו .
הוא נתן הסבר מתמטי לתופעה זו, והראה שהתנהגות דומה, עם אותו קבוע, מתקיימת בקשת רחבה של פונקציות.
גבול זה הוא הראשון בקבועי פייגנבאום.
תגלית זו הייתה תחילת פיתוחה של תורת הכאוס.
בשנת 1978 פרסם מאמר חשוב נוסף, "אוניברסליות כמותית במחלקה של טרנספורמציות לא-ליניאריות".
משנת 1986 ועד לפטירתו היה פרופסור באוניברסיטת רוקפלר.
בשנת 1986 הוענק לו (יחד עם אלברט ליבכאבר) פרס וולף, "על מחקריו העיוניים החלוציים, החושפים תכונות אוניברסליות של מערכות לא-ליניאריות, והמאפשרות חקירה שיטתית של תופעות תוהו."
תרומה נוספת שלו היא פיתוח תוכנה המשתמשת בשיטות פרקטליות לקרטוגרפיה, עבור חברת המפות "המונד" .
בשנת 1996 נמנה עם מייסדי חברת Numerix , שפיתחה תוכנה פיננסית.
ויניפרד מיטשל בייקר היא המנהלת הכללית ויושבת ראש ההנהלה של קרן מוזילה (The Mozilla Foundation) ושל תאגיד מוזילה, חברת בת של קרן מוזילה, אשר פיתחה בין היתר את דפדפן האינטרנט מוזילה פיירפוקס.
את רוב פועלה היא ביצעה בעמק הסיליקון, בצפון קליפורניה שבארצות הברית.
בייקר התחילה את לימודיה האקדמאים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבלה תואר ראשון בהצטיינות בלימודי מזרח אסיה.
לאחר מכן, בייקר למדה משפטים בבית הספר למשפטים ברקלי באוניברסיטת קליפורניה שם קיבלה את התואר דוקטור למשפטים.
עיסוקה ופועלה בין השנים 1990–2002
בשנת 1990 בייקר החלה לעבוד בתור עורכת דין לקניין תאגידי וקניין רוחני ב-פנוויק ו-ווסט, חברת עורכי דין הנותנת שירות לחברות טכנולוגיה גדולות.
בין השנים 1993–1994, בייקר עבדה בחברת סאן מיקרוסיסטמס בתור יועצת עורכת דין כללית.
בשנת 1994 בייקר החלה לעבוד בלשכה המשפטית של חברת נטסקייפ קומיוניקיישנס.
בייקר הייתה אחראית על הגנת קניין רוחני ועל נושאים משפטיים הקשורים לפיתוח מוצרים.
היא יצרה וניהלה את מחלקת הטכנולוגיה של הלשכה המשפטית.
בייקר הייתה מעורבת בפרויקט מוזילה מראשיתו, וכתבה גם את הרישיון הציבורי שלו וכמו כן את הרישיון הציבורי של חברת נטסקייפ.
בשנת 1999 מונתה בייקר למנכ"לית של ארגון מוזילה, אשר היה אחראי לפיתוח הקוד של מוזילה.
בשנת 2001 בייקר פוטרה בעקבות קיצוצים בחברה, אך למרות זאת, היא המשיכה לתפקד כמנכ"לית של ארגון מוזילה בהתנדבות.
בשנת 2002 בייקר הועסקה בחברת OSAF (בסיס יישומי קוד פתוח) כשתפקידה להנחות את יחסי הקהילה והשותפים של החברה.
משרתה של בייקר הייתה חלקית כדי שהיא תוכל להמשיך לפעול כמנכ"לית של ארגון מוזילה.
בשנת 2003, בייקר פיתחה יחד עם חברת AOL שקנתה את חברת נטסקייפ, את קרן מוזילה – קרן ללא מטרות רווח שמטרתה ליצור בחירה וחדשנות באינטרנט על ידי הצעת חלופות.
לאחר מכן בייקר מונתה לנשיאה של קרן מוזילה.
בשנת 2005 תאגיד מוזילה הושק כחברת בת רווחית של קרן מוזילה, ובייקר מונתה לתפקיד המנכ"לית בחברה.
בנוסף, בייקר הצטרפה למועצת המנהלים של מוזילה, תוך שהיא שומרת על תפקידיה בקרן מוזילה.
בשנת 2008 הודיע תאגיד מוזילה כי בייקר לא תמשיך עוד לכהן כמנכ"לית.
הסיבה להחלפתה כמנכ"לית נבעה מכך שבייקר כיהנה בכמה תפקידים חשובים מאוד במוזילה אשר צמחה במהירות ולפיכך לא ניתן היה להמשיך למלא מספר תפקידים כה חשובים בו-זמנית.
בשנת 2020 בייקר חזרה לפעול כמנכ"לית של תאגיד מוזילה.
בייקר נשואה לקייסי דאן (Casey Dunn) והם הורים לבן אחד.
טיים 100, רשימת 100 המשפיענים והחושבים של מגזין טיים, 2005
פרס אניטה בורג לנשים עם חזון
פרס היכל התהילה של האינטרנט, 2012
מיטשל ג'פרי בארד (נולד ב-1959) הוא מומחה, עורך וסופר אמריקאי למדיניות חוץ, המתמחה במדיניות ארצות הברית במזרח התיכון.
הוא המנהל של העמותה האמריקאית-ישראלית השיתופית (AICE), ומנהל הספרייה הווירטואלית היהודית.
בארד קיבל את התארים האקדמיים שלו מאוניברסיטת קליפורניה: תואר ראשון בכלכלה מסנטה ברברה, תואר שני במדיניות ציבורית מברקלי ותואר דוקטור במדעי המדינה מ-UCLA.
עבודת הדוקטורט שלו הייתה על "הגבולות להשפעה פנימית על מדיניות המזרח התיכון של ארצות הברית".
הוא עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה באירוויין מ-1986 עד 1987, וחקר את הצלת יהודי אתיופיה מסודן במבצע משה.
בארד מתגורר במרילנד עם אשתו ושני בניו.
בארד הוא עורך לשעבר של Near East Report, הניוזלטר השבועי של ועדת לענייני הציבור האמריקאית של ישראל ("AIPAC") על מדיניות ארצות הברית-מזרח התיכון.
לפני שעבד ב-AIPAC, הוא היה מנתח סקרים בקבוצת המחקר של ג'ורג' בוש (האב) במהלך הבחירות לנשיאות ב-1988. הוא התראיין ב-Fox News, MSNBC, NBC, אל-ג'זירה, The Jenny Jones Show וכלי תקשורת אחרים.
בשנת 2012, בארד השתתף בוועידת הנשיאות הישראלית.
בשנת 2013, הוא היה ברשימת אלגמיינר של 100 האנשים המובילים המשפיעים באופן חיובי על החיים היהודיים.
מיטת הוא אלבום אולפן משותף של המוזיקאי הישראלי ישי סוויסה, ואחיו הצעיר הראפר הישראלי מיכאל סוויסה.
האלבום יצא לאור ב-20 באוגוסט 2023 באמצעות חברת התקליטים די-מיוזיק ומתוכו יצא הסינגל המוביל "שיש" ב-6 באוגוסט 2023. באלבום הופעות אורח של שחר חסון, ציון ברוך, מרגי, טל טירנגל, רביד פלוטניק, גיאגיא, דנה עדיני, אלון עדר ולאבה דום.
מיטת קומתיים הוא האלבום המלא המשותף הראשון של האחים ישי ומיכאל סוויסה.
השניים שיתפו פעולה לראשונה בסינגל של ישי, "מה זה בכלל משנה", בו השתתפו מיכאל, טל טירנגל, עדן דרסו ורביד פלוטניק, שיצא לאור בספטמבר 2019. במרץ 2020 השתתפו השניים בשירו של וייב איש, "כל היום" מתוך אלבומו, "העלייה".
מאוחר יותר, פורסמה גרסת כיסוי של השניים לשירה של סבתם יפה ירקוני, "אני אדם פשוט" ביחד עם רועי כפרי בחלקו הראשון של אלבום המחווה ליצירה ישראלית "צו השעה", שיצא בספטמבר 2020, בעת מגפת הקורונה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "שיש", הוכרז על ידי השניים לראשונה ב-30 ביולי 2023, ופורסם כשבוע לאחר מכן, ב-6 באוגוסט, בליווי וידאו קליפ בהשתתפות אורחי האלבום, רביד פלוטניק, מרגי, אלון עדר, טל טירנגל, גיאגיא ולאבה דום.
עם צאתו, הוכרז בתקשורת על אלבומם המשותף.
בסופו של הקליפ מופיע טיזר לאחד השירים באלבום, "זמן טס" עם ציון ברוך ומרגי.
ישי ומיכאל סוויסה הפיקו את כלל שירי האלבום, כשלצידם השתתפו מפיקים נוספים בחלק מהשירים.
ג'ונתן אנטווי השתתף בהפקת "אמאלה", "שיש", "הסוויסות" ו"אבאלה", יובל ניאזוב ב"אחשילי" ו"הסוויסות", ארגוב ב"אחשילי", אורי רוסו ב"שיש", מתן אגוזי ב"אבאלה" ו"הכל שבור" ורוי רמי ב"הכל שבור".
מיי בלאדי ולנטיין היא להקת רוק אירית-אנגלית שהוקמה בדבלין ב-1983 ומורכבת משנת 1987 ואילך מהחברים המייסדים קווין שילדס (שירה, גיטרה, סמפלר) וקולם או סיוסויג (תופים, סמפלר), וכמו גם בילינדה בוצ'ר (שירה, גיטרה) ודבי גוג' (גיטרת בס).
הלהקה נחשבת לאחת מהלהקות החלוצות בז'אנר המוזיקלי שוגייז.
בשנת 1988 הלהקה חתמה על חוזה על חברת התקליטים קריאיישן רקורדס .
לאורך השנים הלהקה הפיקה מספר מיני-אלבומים שזכו להצלחה רבה, והאלבומים "Isn't Anything" (משנת 1988) ו-"Loveless" (משנת 1991).
האלבום "Loveless" נחשב על ידי רבים ליצירת המופת הגדולה ביותר שלהם ולאחד מאלבומי הרוק הגדולים ביותר בכל הזמנים.
עם זאת חברת התקליטים קריאיישן רקורדס בחרה לבסוף לסיים את שיתוף הפעולה עם הלהקה בשל עלויות הגדולות שהיו כרוכות בהפקת האלבום.
ב-1992 הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים איילנד רקורדס והפיקה עימם חומר רב שמעולם לא פורסם.
גוג' וסיוסויג פרשו מהלהקה בשנת 1995, ובשנת 1997 גם באוצ'ר פרש מהלהקה.
לטענת שילדס, משום שלא הצליח ליצור בעצמו אלבום חדש מוצלח בעקבות ההצלחה הענקית של האלבום "Loveless", שילדס בודד את עצמו ולטענתו הוא "השתגע".
בשנת 2007 הלהקה התאחדה ולקחה חלק בסבב הופעות בין-לאומי.
בשנת 2013 יצא לשווקים אלבום האולפן השלישי של הלהקה "m b v" ובמקביל הלהקה ערכה שוב סבבי הופעות נוספים.
ג'ן מאקרו – קלידים, גיטרות (2013–הווה)
מיטשל לי ויגינס היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
אביו של שחקן ה-NBA אנדרו ויגינס.
ויגינס נולד בקינסטון, קרוליינה הצפונית, ושיחק כדורסל מכללות במכללת טרוט-מקונל, אוניברסיטת קלמסון ואוניברסיטת המדינה של פלורידה, ובשנתיים במדיה העמיד ממוצעים של 23.2 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק.
ויגינס נבחר במקום ה-23 בדראפט ה-NBA 1983 על ידי אינדיאנה פייסרס, אך הועבר לשיקגו בולס תמורת סידני לואו ובחירת סיבוב שני.
בעונת הרוקי שלו שיחק ויגינס בכל 82 משחקי העונה הסדירה והעמיד ממוצעים של 12.4 נקודות, 4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
לאחר סיום עונת העבירו הבולס את ויגינס, לצד בחירות דראפט, ליוסטון רוקטס בתמורה לקולדוול ג'ונס.
בשתיים וחצי עונות ברוקטס הוא בעיקר עלה מהספסל כמחליף לג'ון לוקאס ולואיס לויד, אך עדיין העמיד ממוצעים של כ-8 נקודות ו-3 ריבאונדים בכ-20 דקות למשחק.
בעונת זכה ויגינס עם הרוקטס באליפות המערב, העפיל איתם לגמר ה-NBA ואף קלע סל ניצחון במשחק השלישי מול בוסטון סלטיקס, שניצחו לבסוף בסדרה 4–2.
בשנת 1987 הושעו ויגינס ולויד לשנתיים וחצי מהליגה לאחר שיצאו חיוביים לקוקאין בבדיקת סמים.
לאחר שהושעה מה-NBA שיחק ויגינס בטמפה ביי סטארס, מיסיסיפי ג'טס וקוואד סיטי ת'אנדר מליגת ה-CBA, אך בדצמבר 1987 הושעה גם מליגה זו בעקבות פרשיית סמים בספורט נוספת.
השעייתם של ויגינס ולויד נגמרה לקראת עונת , ובעונה זו הופיע ויגינס ב-66 משחקים וקלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק.
עם זאת, בשל אי שביעות רצונו של המאמן דון צ'ייני מיכולתו ההגנתית של ויגינס והגעתו של ורנון מקסוול לקבוצה התמעטו דקות המשחק שלו.
לאחר שוויגינס הפך לשחקן חופשי בסיום עונת 1989/90 אף קבוצה לא הביעה בו עניין למעט פילדלפיה 76', שהתכוונה להחתים את אותו בנובמבר 1990 אך ויתרה על כך לאחר שסירב לבצע בדיקה גופנית מלאה הכוללת בדיקת סמים.
ויגינס לא שיחק בעונת , אך חתם בפילדלפיה כעבור שנה.
עונת הייתה האחרונה שלו ב-NBA, בה העמיד ממוצעים של 4.3 נקודות ו-1.9 ריבאונדים בלבד למשחק.
הוא קלע 3,877 נקודות בקריירת ה-NBA שלו.
לאחר ששוחרר מפילדלפיה שיחק ויגינס בפורט ויין פיורי ואוקלהומה סיטי קאבלרי מה-CBA, וב-1993 חתם באורורה דזיו מהליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.
לאחר מכן הוא שיחק במשך חמש שנים בליגת העל היוונית בכדורסל: מילון, ספורטינג אתונה ופאניוניוס, וסיים פעמיים כמלך הסלים של הליגה (1994 ו-1996).
הוא שיחק גם בטונדניה 65 רוממאסטרס מהפיליפינים, לימוז' מהליגה הצרפתית ומספר קבוצות מהליגות הקטנות של הכדורסל בארצות הברית.
ויגינס שיחק במדי נבחרת ארצות הברית בכדורסל וזכה עימה במדליית כסף באליפות העולם בכדורסל 1982.
אשתו של ויגינס, מריטה פיין-ויגינס , היא אתלטית עבר שייצגה את בתחרויות האתלטיקה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וזכתה בשתי מדליות כסף אולימפיות במרוץ שליחים.
השניים נפגשו בזמן לימודיהם באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
בנם הבכור, מיטשל ג'וניור, שיחק באוניברסיטת סאות'איסטרן ובנם האמצעי ניקולס שיחק כדורסל מקצועי בקבוצות שונות ברחבי העולם.
בנם הצעיר, אנדרו ויגינס, גם הוא כדורסלן ונבחר בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA 2014 על ידי קליבלנד קאבלירס.
מיטשל הילרי הוקס היה מאייר אמריקאי הידוע ביצירותיו עבור ספרים ומגזינים.
הוקס נולד בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית להילרי ולמארי.
ב-1944 התגייס לצבא ארצות הברית כחייל חיל רגלים ובמלחמת העולם השנייה היה מכובשי גרמניה.
במהלך המלחמה הגיע לדרגת לוטננט שני והחל את עבודתו כמאייר עצמאי בניו יורק.
הוא אייר עבור מגזינים דוגמת "קוסמופוליטן" וכן אייר כריכות של רומנים רומנטיים, ספרי מדע בדיוני וספרי פשע.
הוקס אייר את החוברת "כיצד לכבד ולהציג את הדגל שלנו" ("How to Respect and Display Our Flag") עבור חיל הנחתים של ארצות הברית.
הוא גם עיצב כרזות סרטים, כולל כרזת הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו".
מיי סיסטר'ס מאשין (במקור: My Sister's Machine) הייתה להקת גראנג' מסיאטל שבוושינגטון, שפעלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הלהקה הוחתמה על ידי קולומביה רקורדס עוד בטרם הוציאה אלבום.
מכירות אלבומה הראשון, "Diva", שיצא בשנת 1992, היו נמוכות מהצפוי והלהקה עברה ללייבל אחר.
תחת הלייבל החדש הוציאה בשנת 1993 את האלבום "Wallflower", שכשל אף יותר מקודמו.
הלהקה, שלא התאוששה מכישלונה, התפרקה בשנת 1994.
ב-2010 התאחדה הלהקה לכבוד ערב הופעה לזכרו של ליין סטאלי שהיה חברו ללהקה של פולוק בהרכב המוקדם של אליס אין צ'יינס.
לאחר מכן המשיכה הלהקה לנגן במספר הופעות במשך שנה נוספת.
טקמאסה אישיהארה הידוע יותר בשם הבמה שלו מייאבי Miyavi (雅,), הוא גיטריסט, זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ושחקן קולנוע יפני הידוע בסגנונו הכאה באצבע צרדה בניגון בגיטרה.
מייאבי נולד בנישיקוג'ו, קונוהאנה-קו, אוסקה, יפן, לאמא יפנית ואבא קוריאני.
הוריו התגרשו כשהיה ילד והוא עבר להתגורר עם אימו בסמוך לסבו וסבתו.
מייאבי החל לנגן בגיטרה ולכתוב שירים בגיל 15. בשנת 1999, כשהוא בן 18, Miyavi הצטרף ללהקה Dué le quartz כגיטריסט.
הלהקה התפרקה בשנת 2002 ו-Miyavi החליט לצאת לקריירת סולו.
באותה שנה הוציא Miyavi את אלבום הסולו הראשון שלו【雅楽】-gagaku-.
מאז יצא לקריירת סולו, סגנונו המוזיקלי של מייאבי השתנה.
חזותו היא כשל כוכב פופ, אבל המוזיקה שלו נוטה יותר לכיוון המטאל.
בשנת 2004 מייאבי שיחק, בתפקיד עצמו, בסרט "Oresama".
בהתאם לחוזה שחתם בסוף שנת 2004, מייאבי שינה את שמו שוב ל-"MYV", קיצור של "Miyavi".למרות זאת, מקובל עדיין לכנותו Miyavi.
ב-25 במאי 2007, בקונצרט "J-Rock Revolution" בלוס אנג'לס, הכריז מייאבי על הצטרפותו ללהקת S.K.I.N.
S.K.I.N הופיעו לראשונה בהרכב מלא ב-29 ביולי 2007 בקונצרט ב-Anime Expo conventio.
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה "לא נשבר" בבימויה של אנג'לינה ג'ולי המבוסס על ספר הביוגרפיה "בלתי שביר" ובו גילם את תפקידו של מוטסוהירו וטאנבה הידוע בכינויו "הציפור" שעינה את לואי זמפריני.
בשנת 2021 גילם את ג'וג'ימה בסרט המותחן האמריקאי "קייט", ודיבב בסדרה המונפשת "ארקיין".
ב-14 במרץ 2009, נישא מייאבי לזמרת היפנית-אמריקאית מלודי (אנ').
לזוג יש שלושה ילדים, לאבלי "איילי/אספן" מייאבי (נולדה ב-29 ביולי 2009, ביפן), ג'ולי אוי (נולדה ב-21 באוקטובר 2010, ביפן), וסקיילר קאקירו (נולד ב-24 בפברואר 2021, בארצות הברית).
משנת 2014 עד 2021, מייאבי ומשפחתו התגוררו בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאחר שעבר לאזור במהלך צילומי הסרט "לא נשבר".
לאחר לידת בנו סקיילר, הוא ומשפחתו חזרו ליפן ומתגוררים כיום בטוקיו.
+שנהסרטתפקידהערות2004Oresamaעצמו2014לא נשברמוטסוהירו וטאנבה2017קונג: אי הגולגולתגונפי איקארי2018בליץ'ביאקויה קוצ'יקי (אנ')Gangooseאדאצ'י2019Strayג'יןמליפיסנט: אדונית הרשעאודו2021קייטג'וג'ימהבהיר: נשמה של סמוראיקוקצ'ודיבוב2022כלבי הגיהנום: בית הבמבוקיושיטקה טוקי2023Famiriaקייטו אנומוטו
מַיְבָּאךְ-מוֹטוֹרֶנְבָּאוּ היא חברה גרמנית לייצור רכבי יוקרה אשר נוסדה בשנת 1909. החברה, שנוסדה על ידי וילהלם מייבאך ובנו קרל מייבאך, הייתה במקורה חברת בת של חברת צפלין ונקראה תחילה "Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH" ("חברת מנועי ספינות אוויר") עד שנת 1918. כיום המותג נמצא בבעלות התאגיד מרצדס-בנץ AG שמרכזו בשטוטגרט.
בשנותיה הראשונות פיתחה החברה וייצרה מנועי בנזין ודיזל עבור צפלינים ומכוניות מסילה.
המכונית הראשונה יוצרה ב-1919 והוצגה שנתיים מאוחר יותר בתערוכת הרכב בברלין.
בין השנים 1921 ו-1940, החברה יצרה מספר כלי רכב יוקרתיים.
החברה המשיכה גם כן לבנות מנועי דיזל עבור כלי שיט ורכבות.
מייבאך לקחה חלק במאמץ המלחמתי הגרמני במלחמת העולם השנייה בייצור מנועים לטנק פנתר וטנק טיגר.
לאחר המלחמה המפעל ביצע עבודות תיקונים, אבל ייצור המכוניות לא חודש.
כ-20 שנה לאחר מכן החברה התמזגה עם חברת דיימלר.
ב-1997, מרצדס-בנץ הציגה בתערוכת הרכב בטוקיו מכונית תצוגה יוקרתית תחת השם "מרצדס-בנץ-מייבאך" (V12, 5987 cc, 550 hp).
המכונית הפכה להצלחה ומרצדס-בנץ החליטו לפתח אותה למכונית סדרתית.
מרצדס החליטו לשווק את המכונית תחת מותג עצמאי – 'מייבאך'.
מייבאך חזרה לחיים כמותג בתחילת שנות ה-2000 עם ייצור דגם בעל שני גדלים – המייבאך 57 ו-62 (המספרים שווים לאורכם של הרכבים בדצימטרים (5.7 מטרים ו- 6.2 מטרים, בהתאמה).
דגם ה-62 הארוך מאפשר שכיבה מלאה לנוסעים מאחור.
ב-2005, התווסף דגם ה-57S, בעל מנוע ספורטיבי חזק יותר (6.0L V12 bi-turbo) המפיק 604 כוחות סוס וחזות ספורטיבית.
לימוזינות מסוג מייבאך שימשו בין היתר את ראמה התשיעי, מלך תאילנד ואת קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן (לו היה אוסף מכוניות פאר וביניהן 4 מכוניות מסוג מייבאך 62) לנסיעותיהם.
1919 מייבאך W1: מכונית ניסוי מבוססת מרכב של מרצדס
1921 מייבאך W3: המייבאך הראשונה, הוצגה בתערוכת הרכב בברלין.
בעלת מנוע 5.7 ליטר ישר, 6 בוכנות ו-70 כוחות סוס.
1930 מייבאך DSH: Doppel-Sechs-Halbe (חצי תריסר צילינדרים) 1930-37
1931 מייבאך W6: אותו מנוע כמו W5, בסיס גלגלים ארוך יותר.
1934 מייבאך W6 DSG: בעל מערכת הילוך מופלג זהה
כ-1800 מכוניות מייבאך יוצרו עד למלחמת העולם השנייה.
2005 מייבאך אקסלרו (אב טיפוס אשר הוצג בתערוכת פרנקפורט)
2008 מייבאך אקסלרו בקונקורס די'אלגנס
מיטל (מיי) פיינגולד (נולדה ב-16 בדצמבר 1982) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
נולדה בשם מיטל סלונימסקי בראשון לציון.
הקריירה המוזיקלית שלה החלה בקונצרטים של בית הספר, ובהמשך למדה שיעורי פיתוח קול ושירה.
שימשה סולנית בלהקות כמו "דיזיאק" ו"אדום".
בהיותה חברה בלהקת "דיזיאק", הלהקה הופיעה בין היתר בפסטיבל ערד 2009, והוציאה סינגל בשם "spank".
בשנת 2009 זכתה פיינגולד לחשיפה כשהשתתפה בעונה השביעית של התוכנית "כוכב נולד".
פיינגולד נמנתה עם המתמודדים הבולטים בתוכנית, והרבתה להופיע בתוכנית בסגנון רוק.
בין הביצועים של מיי היו "שאריות של החיים" אותו היא ביצעה בספיישל עידן רייכל, "חופשייה" של שרית חדד אותו ביצעה מיי כביצוע ההצלה שלה לעלייה לרבע הגמר, "סוף העולם" של אביב גפן, "נגעה בשמיים" של משינה, ועוד ביצועים רבים.
בסוף העונה העפילה לגמר יחד עם רוני דלומי ועם ולדי בלייברג.
בגמר ביצעה את "תחזור תחזור" של משינה וסיימה במקום השלישי, לאחר ההצבעה הצמודה ביותר בין שלושת הפיינליסטים של הגמר.
לאחר הדחתה, ביצעה מיי בגמר את הלהיט שלה "טעם מנטה" איתו עברה את האודישן הראשון בעונה.
כשבוע לאחר הגמר הוציאה פיינגולד את הסינגל הראשון שלה מאלבום הסולו, "לשבור רגל", והיא הפכה למתמודדת כוכב נולד שהוציאה סינגל בזמן הקצר ביותר.
אחריו הוציאה את הסינגלים: "תודה", "מה נשתנה", "רגע בים" ו"תמשיכי לחלום".
באפריל 2010 סיפרה בריאיון לחדשות ערוץ 2 שבעת שעבדה בצעירותה באילת, נאנסה.
על כך כתבה את שירה "מה נשתנה" שיצא כסינגל.
בשיר מתואר מקרה אונס של בחורה שיוצאת לבלות, שנעשה בעזרת סם אונס.
השיר עורר סערה ציבורית בעקבות מילותיו ובעקבות הקליפ הפרובוקטיבי.
ב-23 ביולי 2010 יצא אלבומה הראשון "סודה פופ" בחברת הליקון.
ביוני 2010 החלה להופיע במחזמר על פי שיריו של שלמה ארצי, "לילה לא שקט".
בו היא מגלמת דמות של אלמנת צה"ל שמתקשה להשתחרר מעברה.
במחזמר מבצעת פיינגולד גרסת כיסוי לשירו של ארצי "הוא לא יודע מה עובר עליי".
אף שהמחזמר עצמו זכה לביקורות צוננות, הרבו העיתונאים לשבח את ביצועה של פיינגולד.
פיינגולד אף זכתה בתואר "תגלית השנה של הקאמרי" על תפקידה במחזמר.
בקיץ 2011, חברה מיי פיינגולד להרכב "לימוזינה אקספרס" שכולל שניים מחברי להקת משינה, מייקל בנסון ואבנר חודורוב, ואת הדיג'יי יניב גולד.
"לימוזינה אקספרס" הוא הרכב אלקטרו פופ עכשווי בניחוח שנות השמונים.
ב-22 באוקטובר 2011, הופיעה "לימוזינה אקספרס" בהופעת החימום ללהקה רוקסט, בעוד מיי פיינגולד בחודש התשיעי להריונה, ומספר שעות לאחר ההופעה, מיי ילדה את בתה הבכורה אמילי.
ב-7 באוגוסט 2012 יצא השיר "תמונות", הסינגל הראשון מתוך האלבום השני של מיי פיינגולד, אותו כתבה עם אבנר חודורוב, והלחינה בעצמה.
הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות וצעד עשרה שבועות במצעד של רשת גימל.
החל משלהי 2012 פיינגולד מופיעה בתפקיד רוזה, בעלת המועדון היפואי, בהפקה המחודשת של "קזבלן" בתיאטרון הקאמרי.
במחזמר היא מבצעת להיטים רבים, ובראשם השיר "יפו", שיר בסגנון יווני, והשיר אותו שרים לכבודה, "רוזה".
על תפקידה זה זכתה פיינגולד בפרס שחקנית המשנה במסגרת פרסי התיאטרון הישראלי לשנת 2012.
ב-14 בינואר 2013 הוציאה פיינגולד את הסינגל השני שלה בדרך לאלבומה השני, "להתראות מחר".
הסינגל זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו השונות, ואף הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'.
ב-11 בינואר 2014 בחרה ועדה מקצועית של רשות השידור בפיינגולד לייצג את ישראל באירוויזיון 2014, אשר התקיים בקופנהגן, דנמרק.
בפברואר הקליטה פיינגולד שלושה שירים, מתוכם התבקש הקהל לבחור, באמצעות משלוח מסרונים, את השיר שהיא תשיר באירוויזיון.
בתום ספירת הקולות, הוכרז השיר "Same Heart" כזה שייצג את ישראל באירוויזיון, לאחר שזכה ב-55% מסך הקולות.
ב-8 במאי 2014 השתתפה בחצי הגמר של האירוויזיון, אך לא העפילה לגמר.
בסוף 2014 החלה להשתתף במחזמר "שיער", בבימויו של משה קפטן, בהפקת התיאטרון הקאמרי.
מסוף שנת 2016, משחקת בתפקיד "פנטין" במחזמר "עלובי החיים" בתיאטרון הבימה, כמחליפה של מירי מסיקה (לסירוגין עם מיכל שפירא).
החל מקיץ 2017, מופיעה פיינגולד במופע המוזיקלי לילדים "גונבי הנשיקות" במועדון צוותא שבתל אביב, יחד עם אורי בנאי ומקהלת מורן.
בשנת 2018 התמודדה פיינגולד בריאליטי המוזיקלי The Four, והודחה בפרק השישי.
החל מיולי 2019, משחקת במחזמר "פלאשדנס" בתיאטרון תל אביב.
בשנת 2020 החלה פיינגולד לשחק במחזמר "לא רק בלונדינית" בתפקיד ברוק וינדהאם, מאמנת הכושר.
בשנת 2024 החלה לשחק את ראשל, בעלת המועדון, במחזמר "סווינג" בתיאטרון חיפה.
כהיום בשנת 2025 פיינגולד משחקת במחזמר אנני את העוזרת של מר וורבאס שאותו משחק עוז זהבי.
בצעירותה הייתה נשואה למיכאל (מיקי) פיינגולד, נגן גיטרה בס, ומאז היא נושאת את שם משפחתו.
השניים התגרשו לאחר תקופה מסוימת.
באוקטובר 2011 ילדה פיינגולד בת בכורה, לה ולבן זוגה, הצלם ליאור נורדמן.
מיי וסט הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון, מחזאית, ותסריטאית יהודייה-אמריקאית, וסמל מין.
הייתה ידועה בשל שפתה הגסה והמעומעמת, שמה של וסט הלך לפניה בוודוויל ועל הבמה בניו יורק לפני שהיא עברה להוליווד ונהפכה לקומיקאית, שחקנית, ותסריטאית בתעשיית הסרטים.
בהיותה אחת מכוכבות הסרטים השנויות ביותר במחלוקות של תקופתה, נתקלה וסט בבעיות רבות, בהן צנזורה.
כשהקריירה הקולנועית שלה דעכה, היא המשיכה להופיע על הבמה, בלאס וגאס, בבריטניה, ברדיו ובטלוויזיה, והקליטה אלבומי רוק אנד רול.
מרי ג'יין וסט נולדה בברוקלין שבעיר ניו יורק, בתם של ג'ון פטריק וסט ומטילדה "טילי" Doelger (מאייתים את השם גם כ-Delker).
אביה היה מתאגרף נודע בשם "בטלין ג'ק וסט", שמאוחר יותר עבד כ"שוטר מיוחד" ואחרי כן כחוקר פרטי שניהל סוכנות משלו.
אמה הייתה מעצבת מחוכים ודוגמנית יהודייה, אשר היגרה מבוואריה לארצות הברית אולם משפחתה הייתה פרוטסטנטית.
סבתה של וסט מצד אביה הייתה אירית-קתולית, וכמו קרובים נוספים שלה שהיו קתולים, לא שבעה נחת מהקריירה של וסט ובחירותיה בחיים.
לפי מקורות אחדים, ייתכן שסבה של וסט מצד אביה, ג'ון אדווין, היה אמריקאי-אפריקאי שהתערה בחברה הלבנה.
בשנות ילדותה עברה משפחתה לוודהייבן שבקווינס, לויליאמסבורג ול-Greenpoint בברוקלין שבניו יורק.
וסט הופיעה לראשונה בהיותה בת חמש, באירוע בכנסייה, והשתתפה במופעי חובבים מגיל שבע, וזכתה לעיתים תכופות בפרסים בתחרויות לכישרון מקומיות.
וסט החלה להופיע באופן מקצועי בוודוויל ב-Hal Clarendon Stock Company ב-1907 בהיותה בת ארבע עשרה.
וסט הופיעה לראשונה תחת שם הבמה בייבי מיי (Baby Mae), וגילמה דמויות שונות בכללן אישה המתחזה לגבר, סיס הופקינס ו-coon shouter blackface.
נאמר שהסמל המסחרי שלה נוצר בהשראת המתחזה הנשית ברט סבואה ו-Julian Eltinge, שהיו ידועות במהלך Pansy Craze.
הופעתה הראשונה במופע ברודוויי חוקי היה ב-1911 בהצגת התיאטרון A La Broadway שיזם מורה לשעבר לריקוד Ned Wayburn.
ההצגה ירדה אחרי שמונה הופעות.
מכאן היא הופיעה בהצגה שנקראה "Vera Violetta", שבין השחקנים שהשתתפו בה היה שחקן חדש נוסף, אל ג'ולסון.
ב-1912 הופיעה במופע הפתיחה של "A Winsome Widow" כאישה מפתה הקרויה גם לה פטי דאפי.
הצילום שלה הופיע במהדורה של גיליון המוזיקה של ה-popular number, "Ev'rybody Shimmies Now" ב-1918. (?) כעת אימה עודדה אותה להיות שחקנית, ולדברי וסט, תמיד חשבה שכל מה שבתה עושה הוא פנטסטי.
ב-1918, אחרי כמה הצגות תיאטרון מפורסמות, הצליחה וסט לפרוץ בהצגה Sometime של Shubert Brothers, לצדו של Ed Wynn.
דמותה Mayme, רקדה את ריקוד השימי (shimmy).
לבסוף, היא החלה לכתוב את המחזות הנועזים שלה, תוך שהיא משתמשת בשם העט ג'ין וסט (Jane Mast).
הפעם הראשונה שכיכבה בברודוויי בתפקיד ראשי הייתה במחזה שקראה לו Sex, אותו גם כתבה, הפיקה וביימה.
אף על פי שמבקרים שנאו את המופע, הרי שהכרטיסים נמכרו היטב.
ההפקה המפורסמת לא צלחה את בדיקת רשויות העיר, נערכה פשיטה על התיאטרון וצוות השחקנים ווסט נאסרו.
היא הועמדה לדין בגין זילות מוסרית, וב-19 באפריל 1927 נידונה למעצר של עשרה ימים באשמת "השחתת המוסר של הנוער".
בעת שריצתה את עונשה באי Welfare Island (כיום ידוע בשם האי רוזוולט), היא סעדה על שולחנו של מפקד בית הסוהר ורעייתו, ואמרה לכתבים שלבשה את תחתוני המשי שלה בשהותה בכלא.
היא ישבה במעצר שמונה ימים, לאחר ששוחררה יומיים לפני תום ריצוי עונשה בגין התנהגות טובה.
הסיקור התקשורתי של האירוע תרם לקריירה שלה.
המחזה הבא שלה, "The Drag", עסק בהומוסקסואליות ומה שווסט כינתה אחת מ"הדרמות-הקומיות של החיים" שלה.
אחרי סדרה של ניסיונות בקונטיקט ובניו ג'רזי, הודיעה וסט שהיא תשיק את ההצגה בניו יורק.
אולם, "The Drag" מעולם לא הציג בברודוויי, כיוון שהעמותה למניעת שחיתות (Society for the Prevention of Vice vows) הבטיחה לאסור אותה אם תנסה להציג אותה.
וסט הייתה מראשוני התומכים בתנועה לשחרור האישה, אך הכריזה שאינה פמיניסטית.
היא גם תמכה בזכויות ההומוסקסואלים.
ההפקות שלה נקלעו למחלוקת ולבעיות נוספות, אם כי הוויכוח הבטיח שווסט תישאר בכותרות ורוב הזמן הדבר התבטא באולמות מלאים.
מחזה משנת 1928, "Diamond Lil", אודות אישה מלאת חיים בעשור האחרון של המאה ה-19, נעשה להיט בברודוויי.
הצגה זו נהנתה מפופולריות מתמשכת ווסט תציג אותה מחדש פעמים רבות לאורך הקריירה שלה.
ב-1932, הציעו סרטי סרטי פרמאונט לוסט חוזה בתעשיית הקולנוע.
מלאו לה 38, בדרך כלל גיל מתקדם לסרט הראשון, במיוחד עבור סמל מין (אם כי היא שמרה על ערפול בנוגע לגילה במשך כמה שנים נוספות).
וסט ערכה את הופעת הבכורה שלה בסרט "Night After Night" בכיכובו של ג'ורג' ראפט (George Raft).
בתחילה היא לא אהבה את התפקיד הקטן שניתן לה בסרט, אולם היא התרצתה כשניתן לה לשכתב את הסצנות שלה.
בסצנה הראשונה של וסט, אומרת מוכרת כובעים, "אלוהים, איזה יהלומים יפהפיים", וסט השיבה, "לאלוהים אין שום קשר לכך, יקירתי."
בהתבוננו על התוצאה הסופית של הסצנות ששוכתבו, ראפט העיר, "היא גנבה את כל תשומת הלב."
היא שיחקה בסרט "היא עשתה לו עוול" (1933) בתפקיד ראשי לצד קרי גרנט.
וסט נישאה ב-11 באפריל 1911 במילווקי, ויסקונסין ל-Frank Szatkus, ששם הבמה שלו היה Frank Wallace, עמית למופע הוודוויל שאותו פגשה לראשונה ב-1909. היא הייתה בת 17, הוא בן 21. וסט שמרה על הנישואים בסוד.
אולם ב-1935, אחרי שווסט עשתה מספר סרטים מצליחים, גילה פקיד את תעודת נישואיה של וסט ודיווח לעיתונות.
הצהרה בשבועה חשפה אף היא שווסט הכריזה על עצמה כנשואה, שהיא עשתה במהלך משפט Sex ב-1927, גם היא לא נחשפה.
בתחילה, הכחישה וסט את העובדה שהיא אי-פעם נישאה לוואלאס אולם לבסוף הודתה בכך ביולי 1937, בתשובה לחקירה משפטית, שהם אכן היו נשואים.
במהלך מלחמת העולם השנייה צוותי האוויר של בעלות הברית כינו את חגורות ההצלה שלהם "מיי וסט" ("Mae Wests"), באופן חלקי בשל הדמיון בצליל ל"breasts" ו-"life vest" ובאופן חלקי בגלל הדמיון ל-curvaceous torso.
המונח "מיי וסט" מתייחס גם למצנח עגול שאינו עוד בשימוש.
מייב ג' ליקי (באנגלית Meave G.
Leakey; נולדה ב-28 ביולי 1942 למשפחת Epps בלונדון) היא, יחד עם בעלה ריצ'רד ליקי, אחת מהפלאונטולוגים המוערכים והמפורסמים בעולם.
היא למדה על מאובנים באפריקה וקיבלה את תואר הדוקטור מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
בשנת 1999, צוות המחקר של ד"ר ליקי באגם טורקאנה בקניה גילה תגלית אשר שינתה לחלוטין את ההבנה של מוצא האדם.
הם מצאו גולגולת בת שלוש וחצי מיליון שנים ולסת חלקית ששויכה לסעיף חדש של המשפחה האנושית הקדומה.
ליקי נתנה למין האדם החדש את השם Platyops Kenyanthropus או "האדם הקנייתי שטוח הפנים".
מייב ליקי נישאה לריצ'רד ליקי, פלאונטולוג מפורסם.
בתה לואיז ליקי ממשיכה את המסורת המשפחתית ואף היא חוקרת בתחום פלאונטולוגיה.
מייבאך אקסלרו היא מכונית ספורט תוצרת חברת מייבאך שיוצרה במהדורה מוגבלת של יחידה אחת בלבד, שמחירה כ-8 מיליון דולר - היקרה ביותר בהיסטוריה.
דגם ה"מייבאך אקסלרו" הוצג לראשונה בברלין בשנת 2005.
מייבאך אקסלרו, במחיר 8 מיליון דולר, היא המכונית היקרה ביותר אחרי פאגאני זונדה HP ברצ'טה שמחירה 16 מיליון דולר, יותר מ"קוניגסג" ccxr Trevita במקום השלישי, במחיר 4.8 מיליון דולר, "למבורגיני וננו" במקום הרביעי, לייקאן הייפר-ספורט" במחיר 3.4 מיליון דולר, שממנה יוצרו 7 יחידות, ו"בוגאטי ויירון סופר-ספורט" במחיר 2.6 מיליון דולר.
מייבל פיינס היא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה המצוירת "גרוויטי פולס", ונוצרה על ידי אלכס הירש.
הדמות היא דמות ראשית שהופיעה בכל פרקי הסדרה.
הדמות דובבה במקור על ידי קריסטן שאל, ודובבה לעברית על ידי שרון שחל.
השחקנית שדיבבה את מייבל במקור, קריסטן צ'אל, זכתה בפרס אנני בשנת 2014 על דיבובה.
מייבל נולדה ב-31 באוגוסט 1999 בפידמונט, קליפורניה, לצד אחיה התאום דיפר פיינס.
נולדה להורים ששמותיהם לא מוזכרים בסדרה (אך בפרק אחד סטאנלי אמר שהיא נכדתו של שרמי), ועד היום גרה בפידמונט, קליפורניה.
מייבל מאופיינת כילדה ילדותית יחסית לגילה, צבעונית, החובבת ללבוש סוודרים, אוהבת מדבקות ואין לה דבר להסתיר.
מייבל מבוססת על דמות אחותו התאומה של יוצר הסדרה.
מייבל נשלחת לבלות חופשת קיץ ביחד עם אחיה דיפר ב"גרוויטי פולס", עיירה קטנה באורגון, בה שוכן דודה סטאנפורד פיינס, המנהל חנות מזכרות בשם "בקתת המסתורין".
בפרק התשיעי מייבל מקבלת ביריד חזיר מחמד, נותנת לו את השם רטט (Waddles), ודואגת לו מאוד.
בפרק השביעי הופכת להיות אויבת מושבעת של פאסיפיקה, וגם הופכת להיות חברה טובה של קנדי וגרנדה.
בפרק ה-5 מתמכרת לממתק "חיוכונים", ומפתחת שיגעון מזה.
בפרק 16 מחליפה גוף עם דיפר.
בפרק 17 באה למופע של להקת הבנים האהובה עליה.
בפרק 18 כועסת על סטאן שלא שמר טוב על רטט.
בשני הפרקים האחרונים לעונה גדעון זימן את ביל, שייכנס לראשו של סטאן וייקח ממנו את הסיסמה לכספת של שטר הבעלות, והיא, דיפר וסוס מנסים לעצור את ביל וללא הצלחה, לבסוף בפרק האחרון סטאן מגלה לכולם שבסיכות של גדעון מושתלת מצלמה, ובכך גדעון יודע מה קורה לכל אחד, וגדעון מובל למעצר.
בפרק השלישי לעונה נלחמת נגד פאסיפיקה לתחרות במיני-גולף.
בפרק הרביעי מתאהבת גייב בנסון שעושה אופרת גרביים, והיא גם רוצה לעשות, את מקווה שהוא יתאהב בה כאשרה תעשה גם אופרת גרביים, אך הורסת הכול לטובת דיפר.
בפרק 5 עוזרת לסוס להשיג דייט.
בפרק 9 משדכת בין רובי לטמברי, בעזרת שיקוי של אל האהבה.
בפרק 11 פותחת את השער לפורטל.
בפרק 15 מנסה להשיג שער חד-קרן.
בפרק 17 מארגנת את יום הולדתה שלה ושל דיפר, אך נשברת כאשר שומעת בווקי-טוקי שדיפר יישאר בגרוויטי פולס, אז בורחת ליער, ובטעות לוקחת את התיק של דיפר, נותנת לבלנדין את הקרע, וגורמת לסוף העולם כאשר מגלה שזה ביל.
בפרק 19 ביל לוכד אותה בבועת קיץ נצחית שלבסוף דיפר והחברים מחלצים אותה משם.
בפרק 20 נלחמת נגד ביל ומנצחת אותו, חוגגת את יום הולדתה וחוזרת לקליפורניה.
מייבל, נסיכת אוראניה-נסאו (בהולנדית: Prinses Mabel van Oranje-Nassau; נולדה ב-11 באוגוסט 1968) היא אלמנתו של יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו.
מייבל מרטין לוס נולדה ב-11 באוגוסט 1968 בדרום הולנד, כבכורה מבין שתי בנות, כשהייתה בת תשע נפטר אביה ובשנת 1984 נישאה אמה בשנית למנהל בחברת רבובנק, היא אימצה את שם משפחתו של אביה החורג וב-1982 נולדה אחותה למחצה.
היא למדה מדעי המדינה וכלכלה ובשנת 1993 היא סיימה תואר.
במהלך לימודיה היא ביצעה התמחות באומות המאוחדות ובמשרד החוץ ההולנדי.
היא גם הייתה פעילה למען זכויות אדם והייתה נוכחת בין הקהל באולם בהסכם דייטון.
בנוסף להולנדית היא דוברת באופן שוטף אנגלית וצרפתית.
ב-1994 היא נמנתה מבין המייסדים של "המועצה האירופאית לשלום בבלקן" (European Action Council for Peace in the Balkans) ארגון לא ממשלתי הנאבק למען שלום ויציבות במדינות הבלקן ובין חברי הארגון נמנה ואלרי ז'יסקר ד'אסטן.
ב-1995 היא הייתה גם מייסדת שותפה של הסניף ההולנדי של עמותת "ילד מלחמה" העוסקת במתן סיוע לילדים החיים באזורי קרבות ומלחמות.
בשנת 2003 התארסה מייבל עם יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו, דבר אשר עורר מחלוקות בציבור, מכיוון שמייבל קיימה בעבר מערכת יחסים עם סוחר סמים הולנדי, אף שלדבריה היא לא ידעה על עיסוקו הפלילי.
ב-17 בפברואר 2012, במהלך חופשת סקי באתר לך אם ארלברג (Lech am Arlberg) באוסטריה, גלש בעלה מחוץ למסלולי הסקי המסומנים (off piste), נקלע למפולת שלגים ונקבר תחתיה.
לאחר שהגיע בהדרגה למצב הכרה מינימלי (minimally conscious state), הוחזר להולנד ביולי 2013 ושוכן בארמון המלכותי האוס טן בוש (Huis ten Bosch) בהאג, וב-12 באוגוסט 2013 הוא נפטר בהאג עקב סיבוכים מהפגיעה שנגרמה לו.
מייבאך צפלין היא מכונית סלון תוצרת יצרנית כלי הרכב היוקרתיים הגרמנית "מייבאך" אשר יוצרה בין השנים 1928–1938.
בראש פרויקט ה""מייבאך צפלין" עמד מהנדס הרכב ומבעלי החברה "קרל מייבאך".