tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרסה שלישית טוענת שהקרתגים הצליחו למצוא רק את ראשו של גרקכוס, וכי חניבעל הורה לקרתאלו למסור אותו לידי הרומאים.
טיג'אן תיאם הוא איש עסקים איבוארי וצרפתי, פוליטיקאי לשעבר, בשנים 2015 – 2020 כיהן כמנכ"ל בנק "קרדי סוויס" משווייץ.
החל מ-2019 הוא חבר בוועד האולימפי הבינלאומי.
תיאם, יליד חוף השנהב, שגדל בדת האסלאם, מחזיק באזרחות של חוף השנהב ושל צרפת.
הוא התחנך בתיכון ישועי בצרפת והיה סטודנט מצטיין של מוסדות אוניברסיטאיים יוקרתיים בצרפת: אקול פוליטקניק, "אקול נסיונל סופרייר דה מין" ו"המכון האירופי למנהל עסקים".
בהכשרתו הוא מהנדס ומומחה במנהל עסקים.
תיאם כיהן בעבר בתפקידים בכירים, כולל כשר בממשלת חוף השנהב, ותרם למדיניות הכלכלית של מולדתו.
טיג'אן תיאם נולד בשנת 1962 באביג'אן בחוף השנהב (קוט דיוואר), כצעיר מבין שבעה אחים.
הוא צאצא לשתי משפחות מיוחסות מסנגל ומחוף השנהב.
מצד אמו הוא צאצא של יאמוסו, מלכת בני באולה, שלפי שמה נקראת עיר הבירה הנוכחית של חוף השנהב, יאמוסוקרו.
אמו, מרייטו, הייתה אחייניתו של פליקס הופואה-בואני, מייסדה של חוף השנהב ונשיאה הראשון.
אביו, אמאדו תיאם, עיתונאי במקצועו, נולד במשפחה מוסלמית בעיירה דגאנה בסנגל והיגר לחוף השנהב בשנת 1947. הוא תמך במאבקו של הופואה-בואני לעצמאות חוף השנהב וכיהן יותר מעשר שנים כשר בממשלות המדינה וזכה באות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת קצין בכיר.
דודו של תיאם, חביב תיאם, היה ראש ממשלת סנגל למעלה מעשר שנים וכיהן גם כיושב ראש האספה הלאומית של סנגל.
הילדים גדלו בדת מוסלמית מתונה ופתוחה.
אחד מהם עשה עליית רגל למכה, שניים הפכו לנוצרים קתוליים ואחר לנוצרי פרוטסטנטי.
טיג'אן תיאם שמר על זהותו המוסלמית.
בתום לימודיו בתיכון הקלאסי של אביג'אן, בשנים 1980 - 1982 למד תיאם במכינה בתיכון הפרטי הישועי סנט ז'נבייב בורסאי.
לאחר מכן ב-1982 הוא היה האיווארי הראשון שהתקבל ללימודים באקול פוליטקניק היוקרתי בפריז.
אחרי שבשנת 1984 סיים שם את לימודיו במתמטיקה מתקדמת ובפיזיקה, הוא השתלם כמהנדס עד שנת 1986 ב"בית הספר הלאומי הגבוה למכרות" בפריז, שבו היה הסטודנט המצטיין בשכבתו.
ב-1986 קיבל תיאם מלגה ללימודי תואר MBA ב-INSEAD, "המכון האירופי למנהל עסקים", בפונטנבלו במסגרת תוכנית המלגות מקקינזי.
אחרי סיום התואר השתתף בעת שנת שבתון בתוכנית הבנק העולמי לאנשי מקצוע צעירים בוושינגטון.
לאחר מכן חזר לעבוד בניו יורק ובפריז בחברת מקינזי ושות' לייעוץ בתחום, עד שנת 1994.
בדצמבר 1993, לאחר מות הנשיא הופואה באוני, נבחר במקומו אנרי קונאן בדיה.
באפריל 1994, בגיל 31, לבקשת הנשיא החדש של מולדתו, עזב תיאם את צרפת ושב לאביג'אן כדי להיות מנכ"ל הלשכה הלאומית למחקרים טכניים ולפיתוח BNETD, מוסד הכפוף ישירות לנשיא ולראש הממשלה, המעסיק 4,000 עובדים, שמטרתו פיתוח התשתיות וייעוץ בתחום הכלכלה.
בתוקף תפקיד זה במעמד שר בממשלה, ניהל תיאם משא ומתן עם קרן המטבע הבינלאומית ועם הבנק העולמי.
באותו זמן כיהן תיאם כחבר מפתח בוועד להפרטה, שבו הופקד על הפרטת מספר רב של מפעלים ממשלתיים.
באוגוסט 1998 אחרי מינויו כיושב ראש ה-BNRTD, התמנה תיאם כשר התכנון והפיתוח בממשלת חוף השנהב.
בתקופת חברותו בממשלה עודד תיאם את השתתפות המגזר הפרטי בפיתוח התשתיות.
הוא הפעיל מספר מיזמי פיילוט, במיוחד הקמת תחנת החשמל באזיטו, שהוגדרה על ידי העיתון "פייננשל טיימס" כהצלחה המבוססת על החלטת השקעה מן הנועזות בעולם, שיקום שדה התעופה אביג'אן ובניית הגשר האגרה ריביירה-מרקורי, שמימונו הסתיים ימים ספורים לפני ההפיכה הצבאית בשנת 1999.
בשנת 2011 אחת ההחלטות הראשונות של הנשיא האזרחי החדש של חוף השנהב, אלסאן וואטארה הייתה להתחיל את בניית גשר זה, תוך כיבוד המפרט שהוכן בזמנו על ידי תיאם ותוך פנייה לאותם היזמים.
בשנים 1994 - 1999 השתתף תיאם באופן פעיל בתוכנית ההפרטה רחבת ההיקף שהעמידה את חוף השנהב בשורה הראשונה של מדינות אפריקה.
התוכנית כללה את הפרטת הרשת הטלפונית, השירותים, הפקת החשמל, שדות התעופה, רשת הרכבות וחברות רבות במגזר החקלאי.
ב-1998 נבחר תיאם על ידי הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס כאחד מ"מאה מקבלי ההחלטות של עולם המחר" (Young Global Leaders of Tomorrow), ובשנת 1999 נבחר על ידי אותו הפורום לחבר ב"ממשלת החלומות".
ב-24 בדצמבר 1999, בזמן ששהה בחו"ל, ממשלת חוף השנהב והנשיא קונאן בדיה הודחו בהפיכה צבאית.
בשובו הביתה, נעצר תיאם והושם במעצר בית למשך שבועות אחדים.
הגנרל רובר גאי שתפס את השלטון הציע לו את ראשות הממשלה, אך הוא סירב, עזב את הזירה הפוליטית ויצא את המדינה בתחילת שנת 2000.
הקריירה הניהולית בזירה העסקית הבינלאומית
מאז שנת 2000 הקדיש תיאם שוב את עצמו למגזר הפרטי.
אחרי 5 חודשי אבטלה, בשנים 2000 - 2002, הצטרף בשנית לחברת מקקינזי בלונדון ובפריז.
הוא הצטער כי בתום לימודיו לא הצליח להתקבל לעבודה הולמת בצרפת (למשל, מועמדותו בתום לימודיו בחברה הצרפתית "אר ליקיד" נדחתה) ונאלץ לפנות למוסדות בריטיים ואמריקאים.
בסופו של דבר, התיישב לצורך העבודה בלונדון.
היה מנהל בכיר בחברת הביטוח "אביבה" ואחר כך עבר לחברת הביטוח "פרודנשל" (Prudential).
כשבשנת 2009 התמנה למנכ"ל Prudential, היה תיאם האדם השחור הראשון שניהל חברה רשומה במדד FTSE 100.
ב-10 במרץ 2015 נודע על עזיבתו את "פרודנשל" כדי להתמנות למנכ"ל הבנק "קרדי סוויס" במקום ברדי דאגן.
כמנכ"ל קרדי סוויס בשנים 2019–2020 הוביל בהצלחה ארגון מחדש בבנק כדי לעצור את ההפסדים שבהם היה נתון.
ב-2018 עמדה חבילת השכר שלו על סכום של 12.7 מיליון פרנק שווייצרי.
באוקטובר 1999 נתבקש תיאם על ידי ג'יימס וולפנזון להיות אחד מ-20 חברי המועצה המייעצת של הבנק העולמי.
הוא היה לחבר ב"פאנל הקדמה באפריקה", רשות עצמאית לענייני אפריקה, שהוקמה בשנת 2007 בראשות קופי אנאן, ומטרתה להשגיח על יישום התחייבויות הקהילייה הבינלאומית כלפי אפריקה.
תיאם נבחר גם לאחד המנהיגים של Opportunity International ולחבר במועצת המכון בלונדון לפיתוח השטחים שמעבר לים.
בינואר 2011 הוא התמנה ליושב ראש קבוצת המומחים העליונה של G20 בענייני ההשקעות בתשתיות.
בשנת 1989 התחתן תיאם עם אנט, אפרו-אמריקאית מפנסילבניה, שהתאסלמה לצורך הנישואים.
בנו הבכור, בילאל נפטר מסרטן במאי 2020 בגיל 24.
לתיאם אזרחות כפולה - של חוף השנהב ושל צרפת - והוא דובר אנגלית, צרפתית וגרמנית.
2009 - נבחר בין 50 הבוגרים של INSEAD ששינו את העולם
2010 ו-2011 - נבחר על ידי "The Powerlist" בין 100 האישים השחורים המשפיעים בממלכה המאוחדת
2011 - אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת אביר - על תרומתו הגדולה לחברה האזרחית במשך למעלה מ-20 שנה
2012 - נבחר ליושב ראש מועצת המנהלים של איגוד חברות הביטוח בממלכה המאוחדת
יושב ראש מועצת העסקים הבינלאומית של הפורום הכלכלי העולמי.
2014 - נבחר בין "50 האישים האפריקאים המשפיעים בעולם" לפי המגזין "ז'ן אפריק"
טיבריוס קלאודיוס אֵפּאָפְרוֹדיטוס היה עבד משוחרר של הקיסר הרומאי נירון.
הוא זכה לחירותו, ויחד אתה לאזרחות רומית מידי הקיסר קלאודיוס.
בשנת 65 לספירה חשׂף את קשר פיסו להתנקש בחייו של נירון.
ככל הנראה התמנה בשל כך לתפקיד המזכיר הממונה על התכתובת של הקיסר (a libellis).
בשנת 68 ליווה את נירון בזמן בריחתו מרומא, ואף הנחית עליו את מכת החסד כשניסיון ההתאבדות שלו גרם לו ייסורים.
במשך רוב תקופת הקיסרים הפלאביים חי ברומא ללא מפרע.
עם זאת, בשנת 95 לספירה, לקראת סוף ימי שלטונו, דן אותו הקיסר דומיטיאנוס למוות, כדי שישמש דוגמה לכך שלעבדים אסור להרים יד על אדוניהם בשום מקרה.
אפאפרודיטוס היה בעליו של הפילוסוף המפורסם אפיקטטוס, אִפשֵר לו ללמוד פילוסופיה ואף שחרר אותו מעבדות.
בכתביו מספר אפיקטטוס על מקרה בו נפל אדם לרגליו בתחינה, כיוון שהונו האישי הצטמצם לכלל 150,000 דרכמות.
הדבר מלמד על מעמדו הרם של אפאפרודיטוס, שגם אנשים עשירים למדי יצאו לשחר לפתחו.
הדעות חלוקות לגבי זיהוי אפאפרודיטוס עם האיש לו הקדיש יוסף בן מתתיהו את קדמוניות היהודים.
טיג'אן ז'ייטה הוא כדורגלן עבר גמביאני ששיחק בעמדת הקישור.
ג'ייטה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות בגמביה.
באוקטובר נבחן בקבוצת בראן מליגת העל הנורווגית והצטרף לקבוצה לקראת עונת בה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-31 בינואר 2011 הושאל לראנס מליגת העל הדנית עד לסיום העונה בדנמרק.
ב-18 במרץ 2012 חתם בסנדפיורד בה שיחק שנתיים.
בקיץ חתם בסאנס אולף לעונה אחת.
קופר מליגת העל הסלובנית וקופס מליגת העל הפינית.
ב-19 בדצמבר 2016 חתם בבני יהודה תל אביב.
בקיץ חתם באל-מרח'ייה העולה החדשה לליגת העל הקטרית.
ב-31 בינואר 2019 חתם בפרטיזן טירנה מליגת העל האלבנית.
ז'ייטה זכה עם נבחרת גמביה בכדורגל עד גיל 17 באליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 17 בשנת .
בשנת השתתף עם נבחרת גמביה בכדורגל עד גיל 20 באליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 20 בה סיימה גמביה במקום השלישי שנתן לה את הכרטיס לגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערכה באותה שנה, בה גמביה הגיעה לשמינית הגמר.
ב-1 ביוני 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד .
נכון לשנת 2016, ז'ייטה הוא קפטן הנבחרת הבוגרת של גמביה.
אליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 17:
מטילדה "טיג" א'וקלאגן נוטארו היא שחקנית, מדבבת, קומיקאית, סטנדאפיסטית, תסריטאית ושדרנית רדיו אמריקאית, מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים על כתיבה יוצאת מן הכלל לספיישל לשנת 2016 ומועמדת שני פרסי גראמי לאלבום הקומדיה הטובה ביותר בשנים 2014 ו-2017. זכתה להכרה רחבה בעקבות התמודדותה הפומבית עם מחלת הסרטן.
נוטארו נולדה בעיר ג'קסון שבמדינת מיסיסיפי בארצות הברית.
היא גדלה בעיירה פס-כריסטיאן שבמיסיסיפי ולאחר מכאן עברה עם משפחה לעיר ספרינג, במטרופולין העיר יוסטון שבטקסס.
לנוטארו אח המבוגר ממנה בשנה, רנו נוטארו, שעובד כשדרן רדיו.
את הכינוי שלה, "טיג", היא קיבלה מאחיה כשהייתה בת שנתיים.
נוטארו נשרה מבית הספר התיכון לאחר שנכשלה במבחני המעבר בשלוש שנים שונות, והעידה ששנאה את בית הספר כילדה ונערה מתבגרת.
בספרה האוטוביוגרפי היא מספרת שהחביאה מהוריה מכתב מבית הספר בו נכתב שהיא זקוקה ל"חינוך מיוחד".
בשנת 1990 השלימה נוטארו את לימודיה בתיכון וקיבלה תעודת בגרות (GED).
נוטארו היא צאצאית של ג'ון פיצפטריק, שעמד בראשות עיריית ניו אורלינס בין השנים 1896-1892. אמה, סוזי, נולדה וגדלה בניו-אורלינס.
נוטארו עברה לדנוור, קולורדו, ושם השתלבה בתעשיית המוזיקה.
היא עבדה כמנהלת להקות בשם "Tignation Promotions".
כחלק מעבודתה, נוטארו הגיעה ללוס אנג'לס, שם לראשונה התנסתה בסטנד-אפ.
היא העידה על עצמה כי הופעת הסטנד-אפ הראשונה שלה הייתה "נוראית".
בשנת 2004 שודר מופע הסטנד-אפ של נוטארו כפרק בתוכנית "קומדי סנטרל מציגים" בערוץ קומדי סנטרל.
נוטארו ושותפיה לכתיבה, הקומיקאים האמריקאים קייל דאניגן ודייוויד הנטסברגר, יצרו והנחו יחדיו את הפודקאסט Professor Blastoff, ששודר בין השנים 2011–2015 ועסק במדע ובפילוסופיה.
בשנת 2011 נוטארו הוציאה לאור אלבום בכורה בשם "Good one", בו קטעי שמע וגם וידאו בן שעה שכותרתו "Have Tig at your party", בו מופיעה נוטארו כמשתתפת במסיבה, מצולמת מהאגן מעלה, ומנסה להשתלב בשיחות שכביכול מתרחשות סביבה.
אלבום הקומדיה השני של נוטארו, "live", הוא הקלטה חיה של מופע באוגוסט 2012 בו שוחחה בגלוי עם הקהל על מחלת הסרטן בה אובחנה ימים ספורים לפני כן.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד עבור אלבום קומדיה וזיכה את נוטארו במועמדות לגראמי.
מספר ההורדות של "live" בשבוע בו הועלה ל-ITunes, עלה על מספר ההורדות של האלבום Monster של הלהקה קיס, שיצא לאור במקביל.
נוטארו, שהייתה מעריצה של הלהקה בנעוריה, אמרה כי מעולם לא חלמה שדבר כזה יכול לקרות.
בשנת 2014 היא נכנסה לרשימת "נשים שמשנות את העולם" שפרסם המגזין "ביזנס אינסיידר" ולרשימת "50 האנשים המצחיקים ביותר" של מגזין המוזיקה "רולינג סטון".
בשנת 2016 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי של נוטארו, "I'm Just A Person".
הספר מספר על ארבעה חודשים בשנת 2012, שהיו משמעותיים במיוחד בחייה של הקומיקאית: אמה מתה במפתיע, היא גילתה שהיא חולה בסרטן השד ונפרדה מבת זוגה.
בשנת 2013 עבדה ככותבת בתוכנית המערכונים של איימי שומר, Inside Amy Schumer, ואף הופיעה באחד המערכונים בתפקיד עצמה: כותבת המתמודדת עם סרטן שד.
המערכון, בו הוצגה שומר כאישה צבועה המעוניינת לסייע לנוטארו רק בתמורה לתשומת לב אוהדת, התברר כלא רחוק מהמציאות.
נוטארו סירבה להתייחס לשומר כחברתה, ואף עזבה את התוכנית בהמשך.
באותה שנה שיחקה בקומדיה "בעולם שבו..." בבימויה של לייק בל.
באפריל 2015 שודר ברשת "שואוטיים" סרט אוטוביוגרפי בשם Knock Knock, It's Tig Notaro, המתעד את סיבוב ההופעות הצנוע של נוטארו בארצות הברית, במהלכו היא הופיעה בעיקר בבתים וחצרות פרטיים, מול עשרות אנשים.
כמה חודשים לאחר מכן, בקיץ 2015, גם רשת נטפליקס הוציאה לאור סרט אודותיה.
הסרט, שנקרא Tig, עקב אחר ניסיונותיה של נוטארו וארוסתה באותה עת, סטפני אלין, להביא ילד לעולם.
באוגוסט 2015 שודר ברשת HBO מופע הסטנד-אפ של נוטארו, "Boyish Girl Interrupted".
ב-5 בנובמבר 2015 עלה לאוויר הפרק הראשון בסדרת הקומדיה "אחת במיסיסיפי", אותה יצרה נוטארו לצד דיאבלו קודי עבור אולפני אמזון.
בסדרה האוטוביוגרפית למחצה, מגלמת נוטארו שדרנית רדיו לסבית החוזרת לבית משפחתה במיסיסיפי לאחר מות אמה, ונאלצת להתמודד עם אחיה ואביה החורג, כמו גם עם תגובות התושבים בעיירה.
בעקבות תגובות חיוביות מהצופים, אמזון הזמינה עונה מלאה, ששודרה כשנה לאחר מכן, בספטמבר 2016. לאחר שידור העונה הראשונה, הוזמנה גם עונה שנייה לסדרה.
לאורך השנים, נוטארו הופיעה בתפקידים אורחים בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן "Sarah Silverman program" (תפקיד אורח חוזר), "קומיוניטי", "המשרד", וכן בתפקיד מתמשך בסדרה המוערכת של אמזון "טרנספרנט".
בשנת 2018 שיחקה בדרמה הקומית "פתאום משפחה", לצד מארק וולברג ורוז ביירן, וכן שיחקה בסרט הקומדיה "חיי כלב".
ב-2019 גילמה תפקיד קטן של רופאה בסרט "לוסי בשמיים", בכיכובה של נטלי פורטמן.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הזומבים של זאק סניידר "צבא המתים", ודיבבה בסדרת האנימה שמבוססת על הסרט, "צבא המתים: וגאס האבודה" את אותה הדמות.
באותה שנה שיחקה בסרטה של סיה "מיוזיק" בכיכובה של קייט הדסון, וגילמה את מדליין בסרט הקומדיה "ממש ביחד" בבימויה של ניקול בקווית'.
בשנת 2022 עלה סרטה הראשון של נוטארו כבמאית "Am I Ok?", דרמה בכיכובה של דקוטה ג'ונסון; הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2022. עוד באותה שנה דיבבה בסרט "ביוויס ובאטהד עושים את היקום".
בשנת 2023 השתתפה בקומדיה הרומנטית "אצלך או אצלי" מבית נטפליקס, שם גילמה את אליסיה.
באותה שנה שיחקה בסרט האימה העל טבעי "יש לנו רוח רפאים" בדמותה של ד"ר לזלי מונרו; בהמשך השנה שיחקה גם בסרט המוזיקלי הלהט"בי "נצנצים ואבדון" ושיחקה בעונה השלישית של הסדרה "תוכנית הבוקר" ברשת אפל TV פלוס.
בשנת 2025 תשחק את ג'ט רינו בסדרה "מסע בין כוכבים: האקדמיה" בשירות הזרמת המדיה פרמאונט+.
נוטארו אמרה שאיננה מגדירה את גישתה לקומדיה כ"אפלה": "תמיד אעשה את מה שלדעתי יהיה הכי מצחיק.
אם משהו אפל, אתייחס אליו.
אם זה שרפרף, או בובת גרב, אתייחס אליו".
נוטארו התייחסה לדבר מחלתה ואמרה שמאז שנודע לה שהיא חולה, הסגנון הקומי שלה לא הפך לאפל יותר, אלא לאישי יותר.
אם בתחילה היא הייתה יותר מרוחקת והתייחסה בעיקר לנושאי היום-יום הכלליים, כעת היא מתייחסת יותר לילדותה ולחייה בכלל.
נוטארו פגשה את בת זוגה, השחקנית סטפני אלין, על סט הצילומים של הסרט "...In a world".
השתיים התארסו בינואר 2015 ונישאו באוקטובר באותה השנה.
הזוג הביאו לעולם תאומים, מקס ופין, דרך אם פונדקאית, ביוני 2016. נוטארו מתייחסת לעיתים על הבמה למערכות היחסים הרומנטיות שלה, אך טוענת שהיא מנסה לשמור על רמה מסוימת של פרטיות.
נוטארו מנגנת בגיטרה ובתופים, ומגדירה עצמה כחובבת מוזיקה נלהבת.
נוטארו אובחנה כחולה בסרטן שד בי-לטרלי ב-30 ביולי 2012. פחות משבוע לאחר מכן, ב-3 באוגוסט, היא הופיעה בעיר לארגו שבלוס אנג'לס ופתחה את המופע במילים: "ערב טוב.
לאורך ההופעה, שהכתה גלים והוגדרה על ידי רבים כ"אגדית", היא התייחסה רבות לטיפולים ולקשיים האישיים הסובבים את האבחון הטרי.
יום לאחר אותו מופע מדובר, התקשר לנוטארו הקומיקאי לואי סי.
קיי., ששהה מאחורי הקלעים בעת המופע, והציע לה לפרסם את המופע כקטע אודיו, "אלבום קומדיה".
על אף שחשה אי-נוחות עם הרעיון בתחילה, נוטארו החליטה להסכים עם הצעתו במחשבה שהדברים יכולים לסייע לאנשים אחרים המתמודדים עם המחלה.
הקלטת האודיו של המופע הועלתה להאזנה באתר של סי.
תחת הכותרת "live", ולאחר מכן גם לממשק הבידור של אפל, iTunes.
אמר לאחר מכן שההופעה הייתה אחת הטובות שהוא שמע מימיו, והסביר: "טיג הוכיחה שכל דבר מצחיק, וחייב להיות מצחיק".
לאורך מחלתה, הניתוח שעברה והטיפולים, נוטארו הזכירה מספר פעמים את חברותיה וחבריה מהוליווד כקבוצה תומכת במיוחד.
"אנשים מתלוננים על אנשי התעשייה, אבל אני מרגישה שבחרתי קבוצה יוצאת מהכלל של אנשים שאינם עסוקים בתהילה.
חברותיה הקרובות הן הקומיקאית שרה סילברמן והשחקנית והיוצרת לייק בל.
ב-2012 עברה נוטארו ניתוח בו נכרתו שני שדייה והיא בחרה שלא לשחזרם.
היא טופלה בחוסמי הורמונים אך לא עברה טיפולים כימותרפיים, לבקשתה.
בנובמבר 2014 אושפזה לאחר שסבלה מדימום פנימי בעקבות ציסטה שהתפוצצה.
בנובמבר 2014 הופיעה נוטארו בפסטיבל הקומדיה של ניו יורק וסיפרה לקהל ששקלה להופיע ללא חולצה.
לאחר כמה קריאות מהקהל, היא החליטה לעשות כן: היא קרעה את חולצה לקול תשואות והמשיכה את ההופעה כשהיא לבושה בג'ינס בלבד.
היא התלוצצה עם הקהל: "אני יודעת שאתם תוהים מתי אני אתלבש.
טיביה רומחית או טיביה מחטנית (שם מדעי: Tibia fusus) הוא מין של חילזון ימי בסוג טיביה במשפחת הסטרומביים.
הקונכייה של חילזון גדול זה (אורכה (או גובהה) נע בין 15 ל-31 ס"מ) היא פריט אספנות מבוקש.
חילזון זה נפוץ במזרח האוקיינוס ההודי ובמערב האוקיינוס השקט וניתן למצאו מדרום יפן ועד אוסטרליה.
המאפיין הבולט של חילזון זה היא הקונכייה המרשימה שלו.
אורכה נע בין 15 ל-31 סנטימטרים כאשר האורך הממוצע הוא .
כמחצית מאורכה תופס ה"רומח", שהוא למעשה התארכות של תעלת הסיפון, מעין "מרזב" גירני המאפשר לחילזון להוציא החוצה את קנה הנשימה - איבר צינורי דמוי סיפון המשמש לנשימה ופליטת מים.
מרזב זה מחודד ודומה לרומח צבאי, ומכאן שם המין.
החלק של הקונכייה עצמה (ללא המרזב) הוא בצורת בורג מגדלי גבוה וצר.
פיתוליו קמורים והם מופרדים בידי תפר בולט המודגש בצבע בהיר.
הפתח אליפטי ובשפה החיצונית בולטות 6 "שיניים" (או "אצבעות") קטנות.
צבע הקונכייה נע בין אדום-כתום לחום ובז'.
בשל גודלה וצורתה המרשימה, הפכה הקונכייה לפריט אספנות מבוקש.
פרטים שבהם תעלת הסיפון (ה"רומח") שלמה הם בעלי ערך רב.
חילזון זה נפוץ במזרח האוקיינוס ההודי ובמערב האוקיינוס השקט וניתן למצאו מדרום יפן, דרך ים סין המזרחי וים סין הדרומי, הפיליפינים ועד ים בנדה, אינדונזיה, אוסטרליה ואוקיאניה.
הם חיים בקרבת חופים חוליים בימים טרופיים, בעומקים של 5 עד 50 מטר.
בישראל ניתן לראות קונכיות של טיביה רומחית/מחטנית במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט באוניברסיטת תל אביב.
טיבריוס השני קונסטנטינוס (520-582) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 574 ל-582.
טיבריוס עלה לשלטון כאשר הקיסר יוסטינוס השני, שחווה התמוטטות עצבים, הכריז עליו כקיסר החדש ואימץ אותו כבנו שלו.
בשנת 578, יוסטינוס העניק לטיבריוס את התואר 'אוגוסטוס'.
טיבריוס תואר כאדם נעים הליכות ורחום.
בימי שלטונו, מצבה של האימפריה היה קשה והקיסר טיבריוס הצליח בלהגן על האימפריה מהפרסים, אך סבל תבסות במלחמות נגד האווארים והסלאבים.
הוא נפטר ביום 13 באוגוסט 582 וחתנו מאוריקיוס קיבל מידיו את השלטון.
על פי ההיסטוריונים הביזנטיים מילותיו האחרונות של טיבריוס למאוריקיוס היו: "עשה את שלטונך תפארת לזיכרוני".
טיבריוס השלישי היה קיסר האימפריה הביזנטית מפברואר 698 עד ליולי או אוגוסט 705.
הלכה למעשה אין כל מידע על חייו של טיבריוס עד לשנת 696, הוא מופיע בכתבי ההיסטוריונים הביזנטיים כקצין בצבאו של לאונטיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
הוא נשלח כחלק מהצבא הביזנטי על מנת להדוף פלישה של צבא מוסלמי של החליפות של בית אומיה לפרובינציה אפריקה.
המוסלמים הצליחו לכבוש את קרתגו והניסיונות הביזנטיים לכבוש את העיר מחדש לא צלחו.
הצבא הביזנטי בראשות מפקדי הצבא נסוגו לכרתים שם הוחלט להקדיש את המשאבים לסילוקו של לאונטיוס.
אף על פי שלא היה הקצין הבכיר הוא הוכתר לקיסר ושינה את שמו מאפסימר (Apsimar) לשם טיבריוס השלישי.
תחת פיקודו נע צבא המורדים במהירות.
הם הפליגו לקונסטנטינופול וצרו על העיר.
לאחר מספר חודשים, במהלכם השתוללה בעיר מגפת דבר, נכנס טיבריוס לעיר כמנצח תפס את לאונטיוס כרת את אפו והיגלה אותו למאסר במנזר.
טיבריוס לא חזר לנסות לעקור את אחיזת בית אומיה באפריקה והקדיש את המשאבים המוגבלים של צבא האימפריה להתכתשויות עם הצבא של החליפות בארמניה.
שטחים אלו עברו מיד ליד אך בסיכומו של דבר הביזנטים לא הצליחו להדוף את הצבא של החליפות מאזור ארמניה.
טיבריוס פעל לחזק את הנוכחות הביזנטית.
בשנת 705 חזר יוסטיניאנוס השני לזירה הפוליטית כשהוא נתמך על ידי טרבל, שליט הבולגרים בחבל הבלקן.
יוסטיניאנוס הסתער על קונסטנטינופול עם צבא של 15,000 פרשים בולגרים, אך לא הצליח לכבוש את העיר בכוח.
לכן חדרו הוא וכמה מרעיו לעיר דרך אמת מים שלא הייתה בשימוש, ארגנו את תומכיהם, ותפשו את העיר בהפיכה צבאית לילית.
יוסטיניאנוס הוציא להורג את יריביו לאונטיוס וטיבריוס, כמו גם אלפים מתומכיהם, ושב לכס הקיסרות בשנת 705.
הוא הוצא להורג בתאריך לא ידוע, ככל הנראה באוגוסט 705 או פברואר 706, גופתו הושלכה לים אך מאוחר יותר, בתאריך לא ידוע הועברו שרידיו לכנסייה על האי קינאליאדה בים מרמרה.
טיג'אני בבאנגידה (; נולד ב-25 בספטמבר 1973 בקדונה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני.
בבאנגידה החל את הקריירה המקצועית בהולנד, שם שיחק במדיהן של רודה, פנלו, אייאקס וויטסה ארנהם.
כמו כן, רשם קדנציות קצרות בליגות הבכירות בטורקיה ובערב הסעודית, ובליגת המשנה הסינית.
עם נבחרת ניגריה זכה בבאנגידה במדליית זהב אולימפית במסגרת טורניר הכדורגל באולימפיאדת אטלנטה (1996), וכן ייצג את הנבחרת במונדיאל 1998 ובשני טורנירי גביע אפריקה לאומות.
לזכותו חמישה שערים ב-36 הופעות במדי הנבחרת.
בבאנגידה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ניגר טורנדוס בארצו, וכשהיה בן 17 השתתף במשחקי אפריקה 1991 עם נבחרתו, ושם הרשים את ראשי קבוצת רודה מליגת העל ההולנדית.
הוא חתם בקבוצה, ומיד הושאל לפנלו, אף היא מהליגה הבכירה בהולנד, ושם למעשה החל את קריירת המשחק הבוגרת שלו.
עד לתום עונת הבכורה שלו כבש בבאנגידה שלושה שערי ליגה בשש הופעות בלבד, ולא הצליח לסייע לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה.
בבאנגידה המשיך לעונת השאלה נוספת בקבוצה בליגת המשנה, ושם הפך לשחקן הרכב משמעותי, וכבש 16 שערי ליגה ב-28 הופעות בדרך לזכייה באליפות ליגת המשנה וחזרה מהירה לליגה הבכירה.
בבאנגידה חזר לרודה תחת המאמן הוב סטיבנס, ובעונת , עונת הבכורה שלו בקבוצה, כבר הפך לשחקן הרכב עם 11 שערי ליגה ב-29 הופעות.
בבאנגידה סייע לרודה לסיים את עונת 1994/1995 בליגת העל ההולנדית במקום השני בטבלה, ובעונה לאחר מכן הוביל את טבלת כובשי הליגה של הקבוצה עם עשרה שערים, ואף רשם את הופעת הבכורה שלו במפעלים האירופיים, כאשר כבש שער בניצחון על אולימפיה ליובליאנה.
בסך הכול בשלוש עונות מלאות במדי רודה, כבש בבאנגידה 26 שערי ליגה ב-78 הופעות, ואף זכה להופעות ראשונות במדי נבחרת ניגריה.
בקיץ 1996 חתם בבאנגידה בשורות מועדון הפאר אייאקס תמורת כחמישה מיליון דולר, כאשר המאמן לואי ואן חאל חיפש מחליף לבן ארצו של בבאנגידה, פינידי ג'ורג', שעזב באותו הקיץ לריאל בטיס.
בעונת הבכורה שלו במועדון כבש בבאנגידה ארבעה שערי ליגה ב-25 הופעות, והוסיף שלושה שערים בקמפיין המוצלח של אייאקס בליגת האלופות.
בין היתר, כבש בבאנגידה בשלב הבתים מול אוסר, ורגע השיא שלו באותו העונה היה ברבע הגמר המפעל, במשחק הגומלין מול אתלטיקו מדריד באצטדיון ויסנטה קלדרון.
בדקה ה-119, דקה לסיום ההארכה, הקפיץ בבאנגידה מעל שוער היריבה וקבע 2–3 לאייאקס, שער שהבטיח את העפלתה לחצי הגמר (שם נעצרה על ידי יובנטוס).
בעונת 1997/1998 שיחק בבאנגידה תפקיד משמעותי בזכייתה של אייאקס בדאבל המקומי.
הוא כבש 13 שערי ליגה באותה העונה, וסיים שלישי בטבלת מלך שערי הקבוצה אחרי שותא ארבלדזה ו[[[יארי ליטמאנן]], וכן כבש את שערה הראשון של אייאקס בגמר הגביע ההולנדי, בדרך לניצחון 0–5 על פ.ס.וו.
העונה הבאה הייתה מאכזבת עבור בבאנגידה בפרט, ועבור אייאקס בפרט.
הקבוצה איבדה את תואר האליפות וסיימה שישית בלבד בליגה, כאשר בבאנגידה עצמו החמיץ את פתיחת העונה לאחר שחלה במלריה.
הוא סיים את העונה עם 18 הופעות ליגה, מתוכן שבע בלבד בהרכב הפותח, וכבש רק פעמיים.
אייאקס נכשלה גם בליגת האלופות כאשר סיימה אחרונה בשלב הבתים.
בבאנגידה לא שותף בניצחונה של אייאקס בגמר הגביע ההולנדי על פורטונה סיטארד.
זמן המשחק של בבאנגידה נפגע עוד יותר בעונה הבאה, כאשר שותף בשמונה משחקי ליגה בלבד.
בחציה הראשון של עונת 2000/2001 בבאנגידה לא שותף כלל במדי אייאקס בליגה, מה שהוביל להשאלתו במחציתה השנייה של העונה לקבוצת גנצ'לרבירלי מהליגה הטורקית.
בטורקיה כבש בבאנגידה פעמיים ב-12 הופעות, ואף זכה עם הקבוצה בגביע הטורקי, אך לא שותף בניצחון על פנרבחצ'ה במשחק הגמר.
המועדון הטורקי לא רצה להמשיך את ההתקשרות עמו בתום העונה, והוא שב אוטומטית לאייאקס.
בבאנגידה שקל לעזוב את הולנד והיה על סף סיכום באוסר הצרפתית, אך לבסוף הסכים להצעה מהמאמן רונאלד קומאן לעבור בהשאלה לוויטסה ארנהם לקראת עונת 2001/2002. תחת קומאן זכה בבאנגידה לדקות משחק לא מועטות, על אף שלא הצליח להרשים במיוחד.
עזיבתו של קומאן לאייאקס במהלך העונה הוציאה את בבאנגידה מתמונת ההרכב, ומאז עזיבתו של קומאן ערך הופעה נוספת אחת בלבד במדי הקבוצה.
את העונה המאכזבת סיים עם שער ליגה בודד ב-14 הופעות.
לקראת עונת עבר בבאנגידה בהשאלה לחצי עונה לאל-איתיחאד מליגת העל הסעודית, אך כבר בנובמבר עזב את הקבוצה לאור חילוקי דעות עם המאמן.
הוא חזר לאמסטרדם בניסיון להתיר את חוזהו באייאקס, וב-30 באפריל 2003 הודיע המועדון על שחרורו של בבאנגידה.
בקיץ 2003 עבר בבאנגידה תקופת מבחן מוצלחת בטיינג'ין טדה מליגת העל הסינית, אך מעברו לקבוצה בוטל בעקבות התפרצות נגיף הסארס במדינה.
זמן קצר לאחר מכן חתם בבאנגידה בקבוצת צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת המשנה.
הוא ערך במדיה 29 הופעות, בהן כבש שמונה שערים, ופרש ממשחק בשנת 2004, בגיל 31.
בבאנגידה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ניגריה ב-25 במאי 1994, תחת המאמן קלמנס וסטרהוף, במשחק ידידות מול במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1994, בו הפסידה ניגריה 0–2. כשלושה שבועות אחר כך שותף גם בניצחון 1–5 על , אך לבסוף לא הצליח לתפוס מקום בסגל הסופי של ניגריה למונדיאל.
בבאנגידה נכלל בסגל של המאמן ז'ו בונפרר לטורניר הכדורגל באולימפיאדת אטלנטה (1996), והיה שם לשחקן מפתח בנבחרת הניגרית, שהפתיעה בדרך לזכייה במדליית הזהב.
בבאנגידה פתח בכל ששת משחקיה של ניגריה בטורניר, כולל בניצחונות 3–4 בהארכה בחצי הגמר על , בה שיחקו בין היתר דידה, רוברטו קרלוס, בבטו, רונאלדו וריבאלדו, ובניצחון 2–3 בגמר על , בה שיחקו בין היתר הרנן קרספו, דייגו סימאונה, קלאודיו לופס ואריאל אורטגה.
לאחר שנתיים וחצי מחוץ לסגל הנבחרת הבוגרת, שב בבאנגידה לסגל הנבחרת, שותף בשני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, ואף זומן על ידי בורה מילוטינוביץ' לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת.
בבאנגידה שותף בדקות הסיום בניצחון המפתיע 2–3 על , שהודחה בתום שלב הבתים.
הוא שוב שותף לדקות ספורות כמחליף בניצחון 0–1 על , ופתח בהרכב בהפסד 1–3 ל, בה קיבלו מספר שחקני מפתח מנוחה לאחר הבטחת ההעפלה משלב הבתים.
ניגריה העפילה לשלב הבא מהמקום הראשון בבית.
בשמינית הגמר נעצרה ניגריה כאשר הובסה 1–4 מול .
בבאנגידה, שעלה כמחליף בדקה ה-73, כבש כעבור ארבע דקות את השער המצמק של נבחרתו, שהיה לשערו הראשון במדי ניגריה.
בבאנגידה זומן על ידי בונפרר לסגל הנבחרת לגביע אפריקה לאומות 2000, שהיה לטורניר אליפות אפריקה הראשון של הנבחרת לאחר שני טורנירים רצופים בהם לא השתתפה.
הופעתו הטובה ביותר בטורניר הייתה בחצי הגמר מול , אז כבש צמד בניצחון 0–2 שהעלה את נבחרתו לגמר הטורניר.
במשחק הגמר מול עלה בבאנגידה מהספסל בדקה השבעים.
המשחק הסתיים בשוויון 2-2 והוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין, בו הפסידה ניגריה.
בבאנגידה לא נטל חלק בדו-קרב.
את שעריו האחרונים בנבחרת כבש בבאנגידה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, כאשר השלים צמד בניצחון 0–3 על והעלה את מאזנו לחמישה שערים.
על אף העפלתה של ניגריה לטורניר הגמר, בבאנגידה לא מצא את מקומו בסגל הסופי והודח בצוותא עם שחקנים ותיקים נוספים, בהם סאנדיי אוליסה ופינידי ג'ורג'.
את הופעותיו האחרונות במדי הנבחרת ערך באליפות אפריקה 2002, אז היה שותף בכל משחקי נבחרתו, שסיימה את הטורניר במקום השלישי.
הוא זומן לנבחרת פעם נוספת ב-2004, אך לא שותף עוד במדיה, ובסך הכול סיים את הקריירה הבינלאומית עם חמישה שערים ב-36 הופעות.
בבאנגידה נולד למשפחה גדולה בת עשרה אחים, ושניים מאחיו, איברהים והרונה, גם הם כדורגלנים מקצוענים.
לאחר פרישתו שימש כסוכן שחקנים.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםפנלו ליגת העל ההולנדית63ליגת המשנה ההולנדית2816רודה ליגת העל ההולנדית29112052910אייאקס ליגת העל ההולנדית25426131828100גנצ'לרבירלי ליגת העל הטורקית122ויטסה ארנהם ליגת העל ההולנדית141אל-איתיחאד ליגת העל הסעודית50צ'אנגצ'ון יאטאי ליגת המשנה הסינית94204סך הכל קריירה24976
טיבריאנוס היה פוליטיקאי רומי מהמאה ה-2 לספירה, שכיהן כנציב הרומי ביהודה בשנים 114–117.
הכרוניקן הביזנטי יואנס מלאלס (המאה ה-6) מדבר עליו כלגאטוס העשירי של הפרובינקיה הראשונה של פלשתינה (ἡγεμὼν τοῦ πρώτου παλαιστίνων ἔθνους), בקשר לשהייתו של הקיסר טריאנוס באנטיוכיה בשנת 114. ניתן למצוא אזכור דומה גם אצל יוחנן מאנטיוכיה (המאה ה-7) ובלקסיקון סודא (שלהי המאה ה-10) בערך "טריאנוס".
ציון הפרובינקיה הראשונה של פלשתינה מעניק נופך היסטורי לאזכור הזה, שכן בתחילת המאה ה-2 הפרובינקיה הרומית ביהודה נקראה "פרובינקיה יודיאה", ואילו הכינוי "פלשתינה פרימה" ("פלשתינה הראשונה") נכנס לשימוש רק באמצע המאה ה-4.
טיג'לדה (בפורטוגזית: Tigelada; תעתיק מלא Tigelada de Abrantes) הוא מאפה פורטוגזי מתוק הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
הקינוח מורכב מחלב, קמח, סוכר, לימון ומלח שאותם מערבבים יחדיו וממלאים קערת חימר מזוגגת שחוממה מראש.
המאפה מוגש בפסטיבל טיג'לדה אשר מתקיים בחודש מאי בעיירה פרואנסה א-נובה (Proença-a-Nova).
טיגואה הוא כפר באי רנל המשמש כבירת מחוז רנל ובלונה בדרום איי שלמה.
הכפר נמצא במרכז האי רנל, כשישה קילומטרים מחופי האוקיינוס השקט (ים שלמה) והוא מרוחק כ־235 קילומטרים מבירת המדינה, הוניארה.
בשנת 2009 התגוררו בכפר 569 תושבים.
בכפר ממוקם שדה תעופה בשם "שדה התעופה טינגואה" ובו מסלול טיסה פשוט.
עוברים בכפר מספר רחובות צרים מאוד.
טיגון במחבת הוא סוג של טיגון מזון המאופיין בשימוש במינימום שמן או שומן לבישול (לעומת טיגון רדוד או טיגון עמוק)
הטיגון המחבת מתבצע בדרך כלל, תוך שימוש בכמות מספקת של שמן/שומן רק לשימון המחבת.
במקרה של מזון שמנוני כמו בייקון, ייתכן שלא יהיה צורך בכלל להוסיף שמן או שומנים.
כצורת טיגון, הטכניקה מסתמכת על שמן או שומן כתווך להעברת חום ועל טמפרטורה וזמן נכונים, כדי לא לבשל יתר על המידה או לשרוף את האוכל.
טיגון במחבת יכול לשמש לשמירה על הלחות במזונות כמו בשר ופירות ים.
יש להפוך את האוכל בדרך כלל לפחות פעם אחת, כדי להבטיח ששני הצדדים מבושלים כראוי.
טיגון במחבת מתבצע בחום נמוך יותר מאשר הקפצה.
הסיבה לכך היא שהמזון לטיגון במחבת - כגון חזה עוף, סטייק, צלעות חזיר או פילה דג - אינו נחתך לחתיכות קטנות לפני הבישול.
החום הנמוך שומר שהחלק החיצוני של המזון לא יתבשל יתר על המידה עד שהחלק הפנימי יגיע לטמפרטורה המתאימה, וכן שומר על המזון במצב לח.
עם זאת, השמן תמיד צריך להיות חם מספיק כדי להבטיח שהלחות במזון תוכל לברוח בצורה של אדים.
עוצמת האדים היוצאים מונעת מהשמן להיספג במזון.
משתמשים באותה כמות שמן כמו להקפצה - והיא מספיקה כדי לזגג את המחבת.
כלי בישול רדוד יותר משמש לטיגון במחבת יותר מאשר לטיגון עמוק.
עם זאת, שימוש במחבת עמוקה עם כמות קטנה של שמן, חמאה או שומן בייקון מפחית נתזים.
כלי בישול צפוף יותר עדיף על מחבת פחות צפופה מכיוון שהמסה הנוספת תשפר את ויסות הטמפרטורה.
ניתן להשתמש במחבת חשמלית באופן אנלוגי לטיגון עמוק חשמלי, ולרבים מהמכשירים הללו יש תרמוסטט כדי לשמור על הנוזל (במקרה זה, השמן) בטמפרטורה הרצויה.
מזונות לטיגון במחבת מצופים לפעמים בבלילה או בפירורי לחם.
הבלילה מורכבת ממרכיבים יבשים כמו קמח או עמילן תירס בשילוב עם נוזלים כמו חלב, מים או משקאות אחרים.
הציפוי בפירורי לחם יכול להיות פשוט כמו לאבק את המזון בקמח או, באופן נפוץ יותר, מה שנקרא "הליך הציפוי בפירורי לחם הסטנדרטי", שכולל תחילה גלגול המזון בקמח (יש לדאוג לנער את העודפים), ואז לטבול אותו בביצה טרופה, ולבסוף להעביר אותו לפירורי הלחם (או לצורה אחרת של ציפוי חיצוני).
את האוכל מתבלים במלח ופלפל לפני מריחת ציפוי כלשהו.
מתן למזון לנוח 15–30 דקות לפני הטיגון כדי לאפשר לציפוי להיצמד למזון בצורה טובה יותר.
טיגון בהקפצה וניתן לקרוא לה גם "טיגון בזק", היא שיטת בישול המשתמשת בכמות קטנה יחסית של שמן או שומן במחבת רדודה על אש גבוהה יחסית.
קיימות שיטות שונות לטיגון בהקפצה.
המרכיבים לטיגון בהקפצה נחתכים בדרך כלל לחתיכות קטנות או פרוסים דק, כדי לספק שטח פנים גדול, מה שמקל על בישול מהיר.
אופן העברת החום העיקרי במהלך ההקפצה הוא הולכה בין המחבת למזון המתבשל באמצעות מעט שמן.
מזון מוקפץ מושחם תוך שמירה על המרקם, הלחות והטעם שלו.
אם מוקפצים בשר, עוף או דגים, לעיתים קרובות מסיימים את ההקפצה על ידי הסרת והמסת שאריות מזון במחבת להכנת רוטב.
ניתן להשוות את הטיגון בהקפצה לטיגון במחבת, שבו חתיכות מזון גדולות יותר (לדוגמה, צלעות או סטייקים) מבושלות במהירות בשמן או בשומן והופכים אותם לשני הצדדים.
יש טבחים שמבדילים בין השניים על סמך עומק השמן המשמש, בעוד שאחרים משתמשים במונחים לסירוגין.
מכיוון שאין שום "קפיצה או דילוג או זינוק" מעורבים בטכניקה זו, כפי שמרמזת מילת השורש Sauté", השימוש בהקפצה עבור נתחים גדולים של חלבון שהופכים אותם פעם אחת בזמן הטיגון הוא שימוש לא הולם במונח הקפצה או טיגון בהקפצה.
הטיגון בהקפצה שונה גם מצריבה בכך שהצריבה רק משחימה את פני האוכל.
אין להשתמש בשמנים מסוימים להקפצה בגלל נקודת העשן הנמוכה שלהם.
חמאה מזוקקת, שמן קולזה ושמן חמניות משמשים בדרך כלל לפעולה זו של טיגון בהקפצה.
לא משנה מה סוג השומן, חייבת להיות לו נקודת עשן גבוהה מספיק כדי לאפשר בישול על אש בינונית-גבוהה, שהיא הטמפרטורה שבה מתבצעת ההקפצה.
לדוגמה, על אף שחמאה רגילה תעניק יותר טעם, היא גם תישרף בטמפרטורה נמוכה יותר ובמהירות יותר משומנים אחרים בשל נוכחותם של מוצקי חלב.
חמאה מזוקקת מתאימה יותר לשימוש זה.
בטיגון בהקפצה מחממים את כל המרכיבים בבת אחת והם מתבשלים במהירות.
כדי להקל על כך, המרכיבים מועברים במהירות במחבת, או על ידי שימוש בכלי או על ידי תנועות חוזרות ונשנות של המחבת עצמה.
מחבת לטיגון בהקפצה חייבת להיות גדולה מספיק כדי להכיל את כל האוכל בשכבה אחת, כך שאדים יוכלו לברוח, מה שמונע מהמרכיבים להתבשל ומקדם את התפתחות הפונד (הכוונה היא לנוזל טעים המשמש כבסיס להכנות אחרות, כגון ציר, מרק, ורטבים).
לרוב המחבתות הנמכרות במיוחד כמחבתות לטיגון בהקפצה (pans) יש בסיס שטוח רחב ודפנות נמוכות, כדי למקסם את שטח הפנים הזמין לחימום.
הצדדים הנמוכים מאפשרים אידוי מהיר ובריחה של אדים.
בעוד שלמחבתות רגילות (skillets) יש בדרך כלל דפנות מתרחבות או מעוגלות, למחבתות טיגון בהקפצה יש בדרך כלל כאמור דפנות אנכיות ישרות.
זה מונע מהמרכיבים לברוח בזמן שהמחבת מוזזת לערבוב.
טיג'אן סאלון הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בשארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.
סאלון נולד בפריז וב-2021, בגיל 16, עבר לשחק בקבוצת הנוער של שולה באסקט ב-LNB Espoirs, הליגה הצרפתית עד גיל 21. ב-2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-2023 השתתף במחנה כדורסל ללא גבולות של ה-NBA.
באותה שנה נבחר ל-MVP של טורניר Trophée du Futur (גביע העתיד) לאחר שהעמיד ממוצעים של 17.7 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק, ושיחק במדי שולה בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול.
ב-10 ביולי 2023 חתם סאלון על החוזה המקצועי הראשון שלו בשולה.
בעונת שיחק במדי הקבוצה בליגת האלופות בכדורסל ונבחר לשחקן הצעיר המצטיין לאחר שהעמיד ממוצעים של 10.1 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק.
ב-26 ביוני 2024 נבחר סאלון במקום השישי בדראפט ה-NBA 2024 על ידי שארלוט הורנטס.
סאלון שיחק במדי נבחרת הנוער צרפת באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2023.
שני הוריו של סאלון שיחקו כדורסל.
אחותו ז'אנל משחקת גם היא בקבוצת כדורסל הנשים של וילרבאן ובנבחרת צרפת בכדורסל נשים.
טיברינוס הוא האל והפטרון של נהר הטיבר במיתולוגיה הרומית.
הוא אחד מ-3,000 האוקיינידים, בניהם של הטיטאנים אוקיינוס וטתיס.
על פי הספר השמיני של הפואמה האפית אינאיס מאת ורגיליוס, טיברינוס עזר לאיניאס עם בואו לחצי האי האפניני מטרויה החרבה, וייעץ לו לכרות ברית עם המלך אוונדר מפלנטיום על מנת שהלה יעזור לו במלחמתו כנגד טורנוס ובעלי בריתו.
טיברינוס אף השקיט את מימי הטיבר על מנת שסירתו של איניאס תצליח להגיע ליעדה בשלום.
ההיסטוריון הרומאי טיטוס ליוויוס, בחיבורו ההיסטורי רחב ההיקף "מאז ייסוד העיר", טוען כי שמו המקורי של הנהר טיבר היה אלבולה, ואילו טיברינוס היה אחד ממלכי אלבה לונגה, שטבע בניסיון לחצות את הנהר, ונתן לו את שמו בעקבות כך.
טיברינוס ידוע במסורת הרומית גם בשל היותו אל הנהר שמצא את התאומים רמוס ורומולוס, מייסדיה האגדיים של רומא לימים, ומסרם לזאבה לופה על מנת שתניק אותם ותדאג להם, ובכך הצילם.
בהמשך הוא אף הציל והתחתן עם ראיה סילביה, אם התאומים ובתולה וסטלית שנידונה למוות.
בהיותו הפטרון של הנהר הראשי של העיר רומא, טיברינוס נחשב לאחד מאלי הנהר החשובים ביותר ברומא העתיקה, ומאמינים הקפידו להניח מנחות לכבודו על גדות נהר הטיבר מדי חודש מאי.
טיביסה (בקטלאנית: Tivissa) היא עיירה ורשות מקומית בקטלוניה שבספרד, השייכת לנפת ריברה ד'אברה.
היא שוכנת למרגלות רכס לה ינה.
בנוסף לכפר טיביסה עצמו, הרשות המקומית כוללת גם את הכפר לה סרה ד'אלמוס שלמרגלות הרי מונטלט, וכן את היישובים הקטנים דרמוס ויאבריה.
האזור יושב לראשונה עוד בתקופה הפרהיסטורית, ונמצאו בו ציורי מערות במקומות שונים בסמוך לכפר.
בתקופה האיברית, הייתה טיביסה יישוב חשוב, ושם המקום עשוי להיות ממקור איברי.
כ-5 ק"מ מן הכפר המודרני, באתר הנקרא "בניולס", יש שרידים של יישוב איברי חשוב שהשקיף על הנהר אברו.
חשיבותו של היישוב נבעה ככל הנראה ממיקומו האסטרטגי לאורך מעבר ההרים קול דה פאצ'ס שחיבר את חוף טרגונה עם פנים חצי האי, אזור שמהווה את סרגוסה.
בתקופה הרומית, ייצרו בטיביסה כדי חרס (אמפורות) ששימשו ככל הנראה להובלת שמן זית או יין, ואף הגיעו עד לרומא.
בימי הביניים הוקם במקום מבצר, ובסביבות שנת 1350 הפכה טיביסה ליישוב מוקף חומה.
שרידים מהחומות, ובהם שערי הכניסה פורטל דה ל'ארה, פורטל ד'אוואל ופורטל דה לה רבאל, וכן שרידים מהמבצר, עדיין קיימים.
ב-4 באוגוסט 1939 התרסק באזור מטוס נוסעים מדגם יונקרס Ju 52 של חברת דויטשה לופטהנזה, בטיסה מטולוז לקזבלנקה, אל תוך הרי ליאבריה הסמוכים לטיביסה.
כל שבעת הנוסעים נהרגו בתאונה, שנחשבת לתאונה הקטלנית הראשונה בתולדות התעופה האזרחית בספרד.
הכנסייה הראשית בטיביסה נראית מבחוץ בסגנון רנסאנסי מהמאה ה-19, אך הפנים שלה בסגנון גותי.
הכנסייה נבנתה במאה ה-13–14 על יסודות מבנה רומנסקי קדום יותר.
במהלך המאות ה-16 עד ה-18 בוצעו בה תוספות רבות.
מגדל הפעמונים המתומן נבנה בשנת 1550. במאה ה-19 יזם הכומר המקומי, פרה ריוס, תוכנית להקמת כנסייה גדולה יותר.
הוא זכה לתמיכה מהמועצה המקומית ומנשיא הרפובליקה הספרדית הראשונה, אסטניסלאו פיגרס, שהיה לו קשר לטיביסה.
הוחלט לבנות את הכנסייה החדשה סביב המבנה הקיים, ולאחר מכן להרוס את הישן.
אולם עם מותו של ריוס בשנת 1894 הופסקו העבודות, וההריסה לא בוצעה – כך שהכנסייה הגותית נותרה על תילה בתוך המבנה החדש.
באתר זה התגלה בשנת 1912 אחד מהיישובים האיבריים החשובים ביותר בקטלוניה.
בשנת 1927 נמצא במקום גם "אוצר טיביסה" – אוסף ייחודי של מנחות כסף מקודשות מתקופה איברית קדומה.
היישוב האיברי משתרע על שטח של 4.4 הקטאר בגדה השמאלית של הנהר אברו.
ההתיישבות בו החלה ככל הנראה כבר במאה ה-6 לפנה"ס, ואולי אף מוקדם יותר.
המיקום שימש כנקודת שליטה על הסחר הפנימי לאורך הנהר.
סופרים קלאסיים תיארו את האזור כטריטוריה של שבט הילרקבונים.
ייתכן כי ההתרחבות הרומית באזור הביאה לסיום תקופת היישוב במקום.
בעידן המודרני הכלכלה המקומית נשענת בעיקר על חקלאות, אף כי אזורים הרריים קשים יותר לעיבוד ננטשו עם השנים.
היבולים העיקריים הם זיתים, גפנים ליין, אגוזים (שקדים ואגוזי לוז) ופירות רכים (אפרסקים ודובדבנים).
בטיביסה מקדמים תיירות באזור, והיא תורמת לכלכלה המקומית.
בסמוך ליישוב איבריה התקינה הסוכנות המטאורולוגית של קטלוניה מכ"ם מזג האוויר.
טיגריס (שם מדעי: Panthera tigris; מלטינית: tigris), הוא מין יונק מסוג פנתר שבמשפחת החתוליים בסדרת הטורפים שחי באסיה.
הטיגריס הוא המין הגדול ביותר במשפחה זו: אורכו מגיע ל-3.5 מטרים ומשקלו ל-225–300 ק"ג.
הטיגריס הוא חיה יחידאית ואת רוב חייו מבלה בגפו, למעט בזמן הרבייה.
הוא טורף-על בתחום מחייתו ותוקף גם בני אדם.
הטיגריס הוא שחיין ומטפס טוב, ותוקף את טרפו על ידי שימוש בטכניקת מארב הטיגריס.
פרוותו כתומה עם פסים אנכיים שחורים ומסייעת לו בהסוואה בסבך טבעי, למשל בג'ונגל.
לטיגריס בוגר אין כמעט אויבים טבעיים מלבד האדם שצד אותו והורס את בית הגידול שלו.
הטיגריס חי בדרום-מזרח אסיה, מסיביר שבצפון ועד הודו בדרום, ונמצא בסכנת הכחדה.
הטיגריס הוא המין הגדול ביותר בסוג פנתר.
אורכו של הזכר ברוב המקרים יכול להגיע לשלושה מטרים, ומשקלו ל-225 ק"ג, כשהפרטים הגדולים באוכלוסייה הסיבירית יכולים להגיע לאורך של 3.50 מטרים ומשקל של מעל ל-300 קילוגרם.
גובהו עד הכתפיים כ-115 ס"מ ואורך זנבו כ-98 ס"מ.
מראהו של הטיגריס מאופיין בפרווה שגווניה יכולים להיות מהצבעים כתום, אדום או צהוב, שעליה פסים כהים אנכיים העוזרים להסוואה בעשב הגבוה.
לכל פרט ישנו דגם פסים ייחודי משלו.
קל לזהות את הטיגריס מבין החתולים הגדולים, הן כגדול והארוך שבהם, והן בשל דפוס הפסים הכהים האנכיים שעל פרוותו: פרוותם של שאר החתולים הגדולים היא או בעלת צבע אחיד, למשל הפומה, האריה והקרקל, ולאחרים דפוס של חברבורות (כתמים כהים מעוגלים), לדוגמה הנמר, היגואר והברדלס.
הטיגריס הוא טורף זריז ומיומן המיטיב לשחות ולטפס על עצים, כושר קפיצתו מצוין: הטיגריס מסוגל לזנק למרחק של 7 עד 10 מטרים ולגובה של יותר מ-3.5 מטרים.
מהירותו של הטיגריס לא ידועה, אך משערים שטיגריסים מסוגלים להגיע למהירות של .
הוא נוהג לארוב לטרפו בעיקר בשעות בין הערביים ליד מקווה מים ביער, שאליו מגיעות החיות כדי לשתות.
בהבחינו בבעל חיים כמו אייל או חזיר, מזנק הטיגריס עליו ובכפותיו החזקות אוחז בראשו של הניצוד ומושכו לאחור על מנת לשבור את מפרקתו.
אחרי כן גורר את הטרף אל מסתור הסבך כדי לאכול מבשרו ללא הפרעה.
הוא ניזון מחזירים, צבאים, איילים, אנטילופות ואף מסוגל להתגבר על תאו אסייתי.
בארוחה אחת יכול הטיגריס לבלוע עד 40 ק"ג בשר.
הטיגריס הוא טורף-על וניצב בראש מארג המזון.
למעט האדם, הטורפים היחידים שמאיימים עליו הם תניני ים גדולים.
לבגרות מינית הטיגריס מגיע בגיל ארבע שנים.
ההריון נמשך בין 100 ימים בקירוב עד לחמישה חודשים, והנקבה ממליטה 2–6 גורים לשנה.
תוחלת החיים: עד גיל 18 שנים.
הזכרים טריטוריאליים, משוטטים לבדם ומסמנים את שטחם בעזרת שתן, בגללים ובחריצה על עצים.
כשהוא אינו משחר לטרף, הטיגריס יושב בדרך-כלל בצל או בבריכות מים כדי להתקרר.
בימינו נותרו שישה תת-מינים, מתוך תשעה שהיו בעבר:
טיגריס סיבירי (Panthera tigris altaica) - תת-המין הגדול ביותר במשפחת החתוליים.
נותרו ממנו כ-500 פרטים בטבע ועוד כ-160 בשבי.
טיגריס בנגלי (Panthera tigris tigris) - תת-המין הנפוץ ביותר.
טיגריס הודו-סיני (Panthera tigris corbetti) - נותרו כ-1,500 פרטים.
זה הוא תת-המין השלישי בגודלו.
טיגריס מלאי (Panthera tigris jacksoni) - עד 2004 לא נחשב לתת-מין בפני עצמו.
טיגריס דרום-סין (Panthera tigris amoyensis) - הדעות חלוקות האם נכחד מהטבע.
בין 0–40 פרטים משוערים, רובם נמצאים בגני חיות למטרות שימור.
טיגריס סומטרה (Panthera tigris sumatrae) - הקטן מבין תת-המינים.
נותרו 450 פרטים המרוכזים רק באי סומטרה.
בתחילת המאה ה-19 נאמדה אוכלוסיית הטיגריסים בכ-100,000 פרטים.
על פי הרשימה האדומה של IUCN נותרו בין 2,154 ל-3,159 פרטים בטבע.
טיגריס ג'אווה (Panthera tigris sondaica) - נכחד בסביבות 1980
טיגריס כספי (Panthera tigris virgata) - נכחד בסוף המאה ה-20.
תחום התפוצה של הטיגריס בעבר השתרע מחבל הקווקז דרך איראן, פקיסטן, הודו, בורמה, תאילנד, מלזיה וסין עד איי סומאטרה, ג'אווה ובאלי.
היום הטיגריס חי בעיקר ביערות טרופיים, ביצות וערבות עשב בדרום-מזרח אסיה.
אך גם באזורים קרים במזרח רוסיה (הטיגריס הסיבירי) וצפון-מזרח סין (וייתכן שגם בקוריאה הצפונית), ובאזורים אלו פרוותם רכה ובהירה יותר מאשר באזורים הטרופיים החמים.
במספר אזורים בהודו ודרום מזרח אסיה טיגריסים תוקפים אנשים, לעיתים מקרבה לטריטוריה או להגנה אך ישנם טיגריסים שצדים אנשים למאכל.
טיגריסים אוכלי אדם נמצאים בעיקר בצפון הודו כשחלקם חלשים מכדי לצוד טרף חזק יותר.
בביצות הסונדרבאנס התרחשו תקיפות רבות כשהסיבות לא ברורות לחלוטין אך הרבה תקיפות התרחשו לציד.
הטיגריס נמצא על סף הכחדה כתוצאה מציד (וכאמור לעיל, שלושה תת-מינים שחיו בעבר הוכחדו מן העולם).
ציד הטיגריס הפך למסורתי בהודו, עם נוהג מקובל בו היו רוכבים הציידים על פילים ובמעבה היער היו מניחים על הקרקע פיתיון כמו נבלת חיה ואחר כך היו ממתינים על ענף קרוב.
בהתקרב הטיגריס אל המארב שטמנו לו, היו הציידים יורים בו ונוטלים אותו עימם למזכרת.
סכנת ההכחדה הגדולה נובעת מכך שבנוסף לציד לשם הפרווה היפה וייצור תרופות אליל מאברי הטיגריס, גם איבוד שטחי המחיה (כתוצאה מכריתת יערות וכדומה) מדלדל את אוכלוסיית הטיגריסים.
כשני-שלישים מאוכלוסיית הטיגריסים היום הם טיגריסים בנגליים, ולאוכלוסיות הנוספות, שאוכלוסיותיהן מונות בין עשרות למאות אחדות כל אחת, סיכויים קלושים לשרוד.
מוטציה מיוחדת של טיגריס הנקרא טיגריס לבן נוצר בגלל גן רצסיבי מיוחד.
זוהי צורה של טיגריס רגיל שנוצרה כתוצאה מגידול סלקטיבי.
לאור זאת למרות נדירותו, הוא לא נמצא בסכנת הכחדה.
יש כ-600 פרטים בהודו, במקלט חיות באינדונזיה ובגני חיות בעולם.
מסתבר שלטיגריסים המוחזקים בשבי בכל רחבי העולם – בגני חיות, קרקסים, ובתים פרטיים – יש ערך לשימור המין הנמצא בסכנת הכחדה מהירה.
כך עולה ממחקר שפורסם בכתב העת Current Biology.
המחקר משתמש בשיטות חדשות להערכת המוצא הגנטי של טיגריסים והחוקרים גילו כי טיגריסים רבים מייצגים תת-מינים שנכחדו ומכילים מגוון גנטי שלא נמצא בטבע.
מספרם של הטיגריסים בטבע פוחת במהירות.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוערך שמספר הפרטים הוא כ-10,000. בשנת 2014 הוערך שמספר הפרטים הוא בין 2,154 ל-3,159. האוכלוסייה שבשבי יכולה, לפיכך, לשמש כמאגר גנטי.
הטיגריס הוא בעל החיים הראשון שהמגוון הגנטי שלו בשבי גדול מזה שבטבע.
הניתוח הראשון של המגוון הגנטי של הטיגריסים העלה שונות גבוהה יותר בין השבויים לבין אלו שבטבע.
הדבר מעיד על מספרם הנמוך של הטיגריסים בטבע, אך מחקר זה גם מעלה את הסבירות שניתן יהיה לשמור על השלמות הגנטית של המין.
סאן-ג'ין לואו (Luo) מהמעבדה לשונות גנטית במכון לחקר הסרטן במרילנד בחן את המבנה הגנטי של 105 טיגריסים שבויים ב-14 מדינות כדי לראות כמה מהם היו גזעיים, כלומר לא היו יצורי כלאיים בין כמה תת-מינים הנמצאים בטבע.
הם הגיעו למסקנה כי עד כרבע מהטיגריסים השבויים יכולים להיות גזעיים.
לדבריו, ישנם כיום בין 15 ל-20 אלף טיגריסים בגני חיות, תוכניות רבייה, קרקסים ובתים פרטיים ברחבי העולם, פי 5–7 יותר מאשר בטבע.
רק אלף מהם נמצאים בתוכניות רבייה המבקשות לשמר את המגוון הגנטי של האוכלוסייה בטבע.
השאר הם ממקורות לא ידועים או בני כלאיים שנולדו כתוצאה מזיווג ללא הבחנה של טיגריסים מתת מינים שונים בתוכניות רבייה.
לואו ועמיתיו השתמשו בדגימות DNA מטיגריסים שנולדו להורים פראיים ויצרו סמנים גנטיים שישמשו לזיהוי טיגריסים אחרים מאותו תת-המין.
הם בחנו 105 דגימות DNA שנאספו במשך למעלה מ-20 שנה מטיגריסים בבעלות פרטית או מגני חיות.
הם מצאו כי 47 מתוך 105 הטיגריסים שייכים לאחד מחמשת תת-המינים המוכרים.
לאו העיר כי סביר להניח שנתון זה אינו מייצג את היחס של הטיגריסים טהורי הגזע בקרב אוכלוסיית הטיגריסים השבויים.
"מתוך הטיגריסים שבחנו, 43 השתייכו לתוכניות רבייה שנועדו להציל תת-מינים ספציפיים." הסביר.
למרות זאת, החוקרים מעודדים ממספר הטיגריסים הגזעיים שמצאו בין 62 הטיגריסים שלא השתייכו לתוכניות השימור.
16 מתוכם סווגו כשייכים לתת מינים גזעיים.
"אם זהו המצב לגבי למעלה מ-15 אלף הטיגריסים שבשבי, יכולה להיות לכך השלכה חשובה על השימור של תת-המינים." אמר לואו לעיתון המדע הפופולרי ניו סיינטיסט.
"ההצדקה להחזקת חיות פרא בשבי היא בעקרון לפיהם הם מייצגים ייצוג גנטי של האוכלוסייה בטבע והדבר משמש כביטוח כנגד הכחדות המין בטבע." הפחתת מספרם של הזיווגים הבין גזעיים בקרב הטיגריסים בשבי חיונית כדי לשמר את הערך הזה.
אמר לואו והוסיף כי הטכניקה שפיתח עבור הניסוי יכולה לשמש לזיהוי גזעי הטיגריסים ולהרחבת תוכניות הרבייה.
החוקרים גילו כי הטיגריסים שבשבי היו גם מגוונים גנטית יותר.
טיגריסים חיים בטבע בכיסים קטנים שבהם הסכנה לרבייה שאינה גזעית - גבוהה.
עמיתיהם השבויים רבים במספרם והם מתרבים עם בני מינם מכל רחבי העולם.
טיגריס בנגלי (שם מדעי: Panthera tigris tigris) הוא תת-מין של טיגריס.
הטיגריס הוא סמל תרבותי חשוב ברחבי אסיה, ונחשב לחיה לאומית בבנגלדש והודו.
הטיגריס הוא טורף-על במקום חיותו אך אוכלוסייתו הצטמצמה בטבע.
ממוצע המשקל של הזכרים הוא ושל הנקבות .
רוב גופו של הטיגריס הבנגלי כתום ומפוספס בפסים שחורים וצרים, למעט הגחון, צידן הפנימי של הרגליים, הלחיים וכתם גדול ליד העיניים, שהם לבנים עם פספוס שחור.
פרוותו משמשת כהסוואה טובה בשטחי הביצות ההבילים בהודו ובמישורי העשב היבשים בדרום-מזרח אסיה.
לעיתים טיגריסים תוקפים אנשים ממספר סיבות ביניהן הגנה על טריטוריה, כאשר הם מופתעים וגם כדי לטרוף אנשים.
מקרים נוספים תועדו בתנאי שבי.
במספר מקרים טיגריסים שחלו או הזדקנו ואיבדו את כושרם ואת שיניהם הסתגלו לטריפת אנשים עקב קושי בציד של טרף אחר, כשחקלאים החלו להסתובב בקרבת הכפרים ללא השגחה דרך קבע או לאחר שטיגריסים התרגלו לאכול גופות של אנשים שפוזרו.
התוקפניים שבטיגריסים הם הטיגריסים השוכנים בסונדרבאנס שם נהרגים 50 עד 60 אנשים בשנה מציד של טיגריסים, אף שלאחרונה התקיפות נמצאות בירידה.
הטיגריס הבנגלי נמצא על סף סכנת הכחדה, עקב שילוב של מספר גורמים:
ציד בידי ציידים להגנה עקב טריפות של אנשים ובעלי חיים.
בגלל גודלו ופראותו, נחשב ציד הטיגריס בהודו כספורט מלהיב.
לנוכח סכנת ההכחדה של הטיגריס הבנגלי ננקטו בהודו אמצעים להגנתו: נאסר איסור חמור לפגוע בטיגריסים בלא היתר מן הרשויות והוקמו שמורות מיוחדות במטרה להגן על אוכלוסיות הטיגריסים.
טיגראן פטרוסיאן (17 ביוני 1929 – 13 באוגוסט 1984) היה רב-אמן בשחמט ממוצא ארמני.
נולד בטביליסי שברפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז (כיום בירת גאורגיה) ונפטר במוסקבה.
היה אלוף העולם בשחמט בשנים 1963–1969. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
פטרוסיאן למד את משחק השחמט בגיל 12, תוך צפייה במשחקי אביו.
עם סיום מלחמת העולם השנייה השתתף באליפות השחמט לנוער שנערכה בלנינגרד.
הייתה זאת התחרות המשמעותית הראשונה של פטרוסיאן, והוא זכה במקום הראשון.
בשנת 1945 היה לאלוף גאורגיה, וב-1946 – אלוף ברית המועצות לנוער.
בשנת 1947 זכה בתואר אמן, אולם לא הצליח להגיע לגמר אליפות ברית המועצות לבוגרים.
בעקבות כישלונו השית על עצמו פטרוסיאן משטר אימונים נוקשה.
הוא למד את ספרו של רב-אמן אהרון נימצוביץ' "שיטתי", ועבר להתגורר במוסקבה על מנת לשחק מול מיטב שחקני ברית המועצות.
בשנים 1949–1950 והשתתף בגמר אליפות ברית המועצות.
בשנת 1951 זכה באליפות מוסקבה ובמקום השני באליפות ארמניה.
הצלחתו הגדולה הייתה בגמר אליפות ברית המועצות ה-19 (1951), פטרוסיאן סיים במקום השני המשותף (יחד עם יפים גלר) כשהוא מקדים אגדות שחמט כגון מיכאל בוטביניק, וסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין ועוד.
בעקבות הצלחתו בגמר הגיע פטרוסיאן לתחרות הבין-אזורית שהתקיימה בסטוקהולם ב-1952. בבין-אזורית הוא סיים במקום שני משותף יחד עם מארק טיימנוב והעפיל לטורניר המועמדים שהתקיימה בציריך ב-1953 שבו סיים במקום החמישי המכובד.
בשנתיים הבאות הוא סיים שני גמרים של אליפות ברית המועצות בלי להפסיד משחק אחד.
ב-1955 הוא העפיל מהתחרות הבין-אזורית למועמדים (גם הפעם ללא הפסד).
במועמדים הוא סיים במקום שלישי משותף.
בשנת 1959 הוכתר פטרוסיאן לאלוף ברית המועצות.
ב-1960 הוא זכה בקורוס (ויק אן-זהה).
בשנת 1962 סיים במקום השני המשותף עם יפים גלר בתחרות הבין-אזורית כשהוא לא מפסיד אף משחק.
בתחרות המועמדים בקורסאו הוא סיים במקום הראשון (גם הפעם ללא הפסדים), מה שזיכה אותו בזכות להתמודד מול מיכאל בוטביניק על התואר אלוף העולם.
בדו-קרב על אליפות העולם שנערך בשנת 1963 הפתיע פטרוסיאן את עולם השחמט כשגבר על אלוף העולם בוטביניק בתוצאה 12.5-9.5 והפך לאלוף העולם.
בשנת 1966 הפתיע פטרוסיאן את עולם השחמט בשנית כשהצליח להגן על תוארו מול רב-אמן בוריס ספאסקי, כשניצח בדו-קרב בתוצאה 12.5-11.5 אך כעבור שלוש שנים בשנת 1969 נוצח על ידי ספאסקי בתוצאה 12.5-10.5, ואיבד את תואר אלוף העולם.
ההפסד לספאסקי לא סיים את הקריירה השחמטאית של פטרוסיאן.
בשנת 1969 הוא סיים במקום ראשון משותף (יחד עם לב פולוגייבסקי) באליפות ברית המועצות כשהוא לא מפסיד אף משחק.
הוא זכה בתואר לאחר ניצחון על פולוגייבסקי 3.5-1.5 (-0,=3,+2) בפליאוף.
פטרוסיאן ניצח 4 פעמים באליפות ברית המועצות בשחמט.
פטרוסיאן ניצח ברבע גמר המועמדים את רוברט היבנר 4-3 (-0,=6,+1).
בגמר הוא התמודד עם בובי פישר שהיה בכושר מעולה והגיע לדו-קרב לאחר 18 ניצחות רצופים נגד רבי-אמנים מהצמרת העולמית.
פטרוסיאן התאושש במהרה מתבוסה זו – חודש לאחר מכן הוא סיים רביעי משותף בתחרות על לזכר אלכין (מוסקבה 1971) כשהוא מקדים את אלוף העולם דאז בוריס ספאסקי, אלוף העולם לשעבר מיכאל טל, את הטוענים לכתר דוד ברונשטיין וויקטור קורצ'נוי ועוד.
ניצחונו בתחרות זו נגד ספאסקי הוא דוגמה מפורסמת להבנתו העמדתית העמוקה של פטרוסיאן.
בשנת 1972 הוא זכה במשותף בשלוש תחרויות בין-לאומיות רצופות (לאס פאלמאס, אמסטרדם וסן אנטוניו).
באליפות ברית המועצות 1973 (אליפות שנחשבת לאחת מהחזקות בהיסטוריה) הוא סיים במקום השני המשותף.
ב-1975 הוא זכה באליפות ברית המועצות וב-1976,1977 הוא סיים במקום שלישי משותף.
ב-1974 הוא ניצח ברבע גמר המועמדים את לאיוש פורטיש והוגרל לשחק מול ויקטור קורצ'נוי.
ב-1977 וב-1980 הוא העפיל לרבע גמר המועמדים אך הודח בשתי הפעמים על ידי ויקטור קורצ'נוי.
פטרוסיאן תרם רבות להתפתחות השחמט המודרני.
את רוב תרומתו הוא תרם בין השנים 1953–1963. אחת מתרומותיו החשובות היא "הקרבת הטיב העמדית".
הקרבת טיב היא הקרבה של צריח תמורת פרש או רץ ומקובל לחשוב שערכו של הצריח גבוה יותר מערכם, אולם פטרוסיאן הראה שבעמדות רבות רב יותר ערכו של רץ עם אלכסון פתוח או פרש עם ערוגת משלט (זכור במיוחד משחקו עם רשבסקי משנת 1953).
פטרוסיאן היה מאמין גדול בפרופילקסיה – מניעת תוכניותיו העתידיות של היריב לפני ביצוע תוכניותך.
הוא נהג לבחור בפתיחות שבהן הגורם המכריע אינו הזמן וניתן לבלום את איומי היריב ולתכנן היטב את הפריצה.
את מרבית תרומתו התאורטית תרם פטרוסיאן בשתי פתיחות: הגנה הודית של המלך והגנה הודית של המלכה.
הווריאנט הזה היה אחד האהובים על קספרוב ששכלל אותו והפך אותו לאחד מכלי הנשק החזקים של לבן כנגד הגנה הודית של המלכה.
מבחינת סגנונו השחמטאי היה ידוע פטרוסיאן כמתגונן מצוין, שהפסיד אך לעיתים נדירות.
הוא השקיע רבות בהכנות לקראת תחרויות חשובות, תוך ניתוח מעמיק של משחקיו ומשחקי יריביו.
פטרוסיאן נשא לאישה שחמטאית, והיה אב לשני בנים.
בין תחביביו האחרים היו כדורגל וזמרה.
לבן: אגאמיליאן Agamalian שחור: טיגראן פטרוסיאן טביליסי 1945
פטרוסיאן צובר יתרונות זעירים שלא מבטיחים דבר, אבל משיג זוג רצים מול רץ ופרש, ויש לו צריח ששולט בטור פתוח.
אלו עדיין מהוים יתרון קטן, אך הקרבת טיב הופכת יתרונות אלו למשהו מוחשי.
פטרוסיאן נשאר עם זוג רגלים צמודים וחופשיים מול צריח של הלבן, שלא מסוגל למנוע מהם את ההתקדמות לכוון ערוגת ההכתרה.
אגאמיליאן - טיגראן פטרוסיאן טביליסי 1945, יוטיוב
לבן: טיגראן פטרוסיאן שחור:הקטור קוראל Hector Corral מונטווידאו 1954
קוראל היה אלוף אורוגוואי בשחמט בשנת 1951.
פטרוסיאן צובר במשחק זה יתרונות זעירים ובלתי מורגשים, שלאט לאט מניבים יתרון קטן.
כך הוא מרכז את הכוחות ומתחיל התקפה באגף המלך בעזרת הרגלים שלו.
פלישת הרגלים פותחת את הטורים לכלים שאחרי הרגלים.
הצריח מצליח להגיע לשורה השביעית ואוסר את המלך היריב.