tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לטביה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את מקהלת "ספיגו" כנציגתה בתחרות.
לטביה היא המדינה הראשונה שהגיעה למקום השלישי באירוויזיון למקהלות והמדינה הראשונה שאירחה את האירוויזיון למקהלות.
איגוד השידור אירופי הודיע ב-8 באוגוסט 2016 שהם הולכים ליצור תחרות חדשה שתהיה מיועדת למקהלות.
קיום התחרות אושר באופן רשמי ב-30 בנובמבר 2016, כאשר לטביה נבחרה לארח את התחרות שהייתה אמורה להתקיים ב-22 ביולי 2017. ב-14 בפברואר 2017 נקבע שהתחרות תתקיים בארנה ריגה.
בתחרות לטביה הגיעה למקום השלישי.
הלהקות והשירים שייצגו את לטביה באירוויזיון למקהלות
שנה מבצע שירים שפה מיקום2017ספיגו"Es čigāna meita biju"לטבית 32019Maska"Come, God!"לטבית2
לטביה השתתפה בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הלטביים 18 מדליות, מהן חמש מדליות זהב.
במשחקי הקיץ צברו ספורטאי הנוער הלטביים שתי מדליות ארד ובמשחקי החורף הם צברו שש עשרה מדליות.
במשחקי החורף הענף הבולט ביותר הוא לוז' בו מדורגת לטביה במקום השלישי עם תשע מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב, ובענף הסקלטון עם ארבע מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה.
לטביה מדורגת במקום הרביעי בענף הוקי קרח עם שתי מדליות זהב.
המשלחת הראשונה של לטביה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה אחת עשרה ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בהטלת כידון לנערים, חתירה עם דירוג במקום הרביעי בטורניר היחידים לנערות, והרמת משקולות עם דירוג במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 56 ק"ג נערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים אופניים, קרב חמש מודרני, שחייה ושיט.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 13 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפים.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 48 ק"ג נערות, אתלטיקה עם העפלה לשני גמרים וסיום במקום הרביעי בהטלת כידון לנערות, ובמקום השמיני בהליכה תחרותית לנערים למרחק של 10 ק"מ.
המשלחת דורגה במקום השמיני בענפים קרב חמש מודרני בטורניר הנערים ושחייה במשחה 50 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים טניס, כדורעף חופים, קליעה ושיט.
לטביה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים הוקי קרח בתחרויות הכישורים לנערים, ולוז' עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים ובמדליית ארד בטורניר הזוגות ובמקום השישי בטורניר המעורב.
המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף הבובסלי בטורניר הזוגות לנערים, ודורגה במקום השמיני בענף הסקלטון בטורניר הנערים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, סקי אלפיני וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים לוז' עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים ודירוג במקום החמישי בטורניר המעורב, החלקה אמנותית עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים ודירוג במקום החמישי בטורניר הנערות.
המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף הסקלטון בטורנירים לנערות ונערים.
ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, החלקה מהירה במסלול קצר, סקי אלפיני וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 30 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שלטביה שלחה עד כה למשחקי החורף האולימפיים לנוער.
הרקדנים והריקודים שייצגו את לטביה באירוויזיון לרוקדים צעירים
שנהאמןריקודכוריאגרףחצי גמרגמר1997ויקטוריה ג'ונסון"Sleeping Beauty: Aurora's variation"מ.
פטיפה - -2003לינדה סילינה"La Primavera"א.
לטוב ולרע (בפולנית: Na dobre i na złe) היא סדרת טלוויזיה פולנית שהקרנתה החלה ב-7 בנובמבר 1999. מאז היא משודרת כבר 20 עונות ושודרו מעל ל-700 פרקים.
זו אחת מסדרות הטלוויזיה הרפואיות הארוכות בעולם.
העלילה מתרחשת בבית חולים אוניברסיטאי בעיר בדיונית ליד ורשה.
בתחילתה הסדרה התרכזה בשלושה חברים שהם רופאים צעירים והתחילו לעבוד ביחד.
עם הזמן עלילה התרחבה תוך הוספת דמויות רבות נוספות.
בין היתר מופיע בסדרה רוברט קושוצקי, שהיה "מר פולין" בשנת 1997. הוא מגלם רופא שהתקדם בקריירה והחל משנת 2019 התמנה למנהל בית החולים.
הסדרה זכתה בפרס סדרת הטלוויזיה הטובה בפולין בשנים 2001, 2002 ו-2003. בשנת 2006 זכתה הסדרה ב-6 פרסים.
בנוסף לכך, שחקני הסדרה זכו במספר פרסים בפולין:
מלגוז'טה פורמיאק - 4 פרסים
ארתור זמיאבסקי - 4 פרסים
מיכל זברובסקי - 4 פרסים
בין דמויות הסדרה, חנה גולדברג שנולדה מאב ישראלי.
היא הייתה דמות בסדרה בשנים 2011–2014. בהמשך, בשנת 2016 צוין שחנה נהרגה בתאונת דרכים בתל אביב.
בנה ואביו עברו לגור בתל אביב בשנת 2018.
לטושים הוא דמות מקראית, בנו של דדן ונכדם של אברהם וקטורה.
ללטושים היו שני אחים: אשורים ולאומים.
יש המפרשים את שמו בתור שוכני אוהלים.
רש"י מפרש אותו על דרך נטושים, והאותיות נ' ו-ל' מתחלפות.
יש חוקרים המפרשים את שמו מלשון לוטשים, כלומר חרשים.
לעומת זאת, יש האומרים שפירוש שמו הוא אומנין.
יש אפילו הסוברים שהשמות אשורים, לטושים ולאומים אלה כלל לא שמות אלא כינויים של מעמדות חברתיים והם אומרים שלטושים היה שבטים הנודדים למחצה.
לטושים, ככל הנראה התיישב, כמו שאר אחיו ואביו, במדבר הסורי-הערבי.
לטביה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "The Moon Is Rising", שבוצע על ידי הזמרת הלטבית סמנטה טינה.
לאחר ביטול התחרות עקב מגפת הקורונה, ב-16 במאי 2020, רשות השידור הלטבית אישרה כי טינה תייצג את לטביה גם באירוויזיון 2021.
ב-20 במאי 2021, טינה ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-17 והאחרון עם 14 נקודות.
לטביה השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Eat Your Salad" של להקת ציטי זני.
זו הייתה השתתפותה ה-22 של לטביה בתחרות הזמר של האירוויזיון.
הנציג והשיר של המדינה לאירוויזיון נבחרו באמצעות קדם לאומי בשם "Supernova 2022", שהופק על ידי הטלוויזיה הלטבית (LTV).
קדם לאירוויזיון 2022, לטביה השתתפה באירוויזיון עשרים ואחת פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2000. היא הגיעה למקום הראשון ב-2002 עם השיר "I Wanna" של מריה נאומובה.
לאחר החלת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004, היא הצליחה להעפיל לשלב הגמר בשנים 2005–2008. בין השנים 2009–2014 לטביה לא עברה את שלב חצי הגמר, שש פעמים ברציפות.
היא סיימה רצף זה באירוויזיון 2015, לאחר שאמינטה הגיעה למקום השישי עם השיר "Love Injected" – זה המיקום הגבוה ביותר אליה הגיעה בתולדות התחרות.
באירוויזיון 2021 שלחה הטלוויזיה הלטבית את סמנטה טינה עם השיר "The Moon Is Rising".
היא לא הצליחה להעפיל לגמר, וסיימה במקום ה-17 והאחרון בחצי הגמר, עם 14 נקודות.
"Supernova 2022" הייתה המהדורה השביעית של הקדם הלטבי לאירוויזיון.
התחרות כללה 17 אמנים, שמתוכם עשרה השתתפו בגמר שהתקיים ב-12 בפברואר 2022. ב-7 באוקטובר 2021 פתחה LTV את תקופת הגשת השירים לקדם, שנסגרה לאחר כחודשיים.
לאחר סיום הגשות השירים סקרה את השירים וניפתה אותם לשישה עשר.
16 אמנים נבחרו על הוועדה להשתתף בתחרות ונחשפו ב-5 בינואר 2022. המתמודד השבע עשרה בקדם נבחר בהצבעה מקוונת שנערכה בין 10–14 בינואר 2022.
חצי הגמר התקיים ב-5 בפברואר 2022. מתוך שבעה עשר שירים שהשתתפו, רק עשרה העפילו לגמר.
העולים נקבעו באמצעות שילוב של הצבעות השופטים והצבעת הקהל ביחס שווה של 50/50. ב-10 בפברואר הכריזה רשות השידור הלטבית כי מיקס דוקורס יופיע בגמר הקדם, על-אף שלא עבר את שלב חצי הגמר.
זאת בעקבות בעיות טכניות שאירעו בעת ביצועו.
הגמר התקיים ב-12 בפברואר 2022. הזוכה נשבע באמצעות שילוב של הצבעות השופטים והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50. בגמר הופיעו אוקו סוביסטה ולהקת דה רופ (הנציגים האסטוניים והליטאים בהתאמה באירוויזיון 2020 ובאירוויזיון 2021).
לטבייה רוברסון (; נולדה ב-1 בנובמבר 1981) היא זמרת-יוצרת אמריקאית, חברה לשעבר בהרכב ה-R&B דסטיניז צ'יילד, אחת מלהקות בנות שיאניות מכירות.
במהלך תקופתה עם הלהקה הקליטה רוברסון שני אלבומי אולפן, שנמכרו בכ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם, וזכתה בשני פרסי גראמי ובשלושה פרסי הסול טריין.
לאחר עזיבתה הקימה יחד עם לטויה לאקט את להקת אנג'ל.
אלבומן הראשון נגנז, ורוברסון הצהירה כי בכוונתה לקחת הפסקה מקריירת המוזיקה שלה ולחזור ליוסטון.
היא כיכבה בתחום המשחק, בעיקר בהצגות, דוגמת Those Jeans, How to Love, ו-Not My Family.
רוברסון גם הייתה חלק מהקאסט של R&B Divas: Atlanta, לצד אנג'י סטון, קקה וייט ומילה מלהקת 702.
רוברסון נולדה ב-1 בנובמבר 1981 ביוסטון שבטקסס.
הוריה הם שריל לסטראפ וטרי רוברסון.
בשנות ה-80, לפני שהצטרפה לדסטיניז צ'יילד, הייתה דוגמנית לבגדי ילדים ונוער.
היא אף הופיעה במספר פרסומות בטלוויזיה למותג "Soft and Beautiful's Just for Me", שמתמחה במוצרי טיפוח שיער לילדים.
בגיל תשע ניגשה רוברסון לאודישן מוזיקלי, שכולל ראפ וריקוד, ליצירת להקת בנות מקומית.
שם פגשה את ביונסה נואלס, והשתיים הפכו לחברות טובות.
נואלס ורוברסון הכינו יחד סרטון שירה וריקוד בשם "One Time", ואיתו הן ניגשו לאודישן.
בבית הספר היסודי פגשה את קלי רולנד.
לאחר ששמעה את קולה צירפה את רולנד ללהקה.
תחילה הייתה רוברסון זמרת מחליפה היות שהתמקצעה בתחום הראפ בלבד, וקולה לא היה מפותח מספיק בשביל להופיע על במות.
אולם היא למדה פיתוח קול והחלה להצטרף לנואלס ולרולנד בבמות.
הלהקה השתתפה בתחרות הכישרונות Star Search כשכללו בה נואלס, רולנד, תמר דייוויס, רוברסון ושתי בנות דודה, ניקי ונינה טיילור.
היא נקראה אז גירלז טיים, והפסידה באירוע ל-Skeleton Crew.
אביה של נואלס, מתיו, החל לנהל את הקבוצה מיד לאחר תוכנית הטלוויזיה.
הוא צמצם אותה לרביעייה: נואלס, רולנד, רוברסון ולטויה לאקט.
במרוצת שנותיה הראשונות בקריירת המוזיקה שלה שונה שמה של הלהקה מספר פעמים: "Somethin' Fresh", "Cliché", The Dolls", ו-"Destiny".
מתיו ניהל משא ומתן בדבר חתימת הלהקה בקולומביה רקורדס.
בשנת 1997, לאחר כמה ניסיונות בה ראו מנהלי חברת התקליטים את הפוטנציאל המסחרי הגבוה שהיה לבנות, נכללה הרצועה "Killing Time" בפסקול של "גברים בשחור".
בהמשך אותה השנה הוחתמה בקולומביה, תחת השם "דסטיניז צ'יילד".
נואלס הייתה הסולנית הראשית, רולנד סולנית משנה ולאקט ורוברסון זמרות רקע.
בתחילת 1998 פורסם אלבום הבכורה המשותף שלהן, Destiny's Child, בו נכללו הסינגלים "No, No, No" ו-"With Me".
הרצועה "Illusions" נפתחה בקטע ראפ של רוברסון.
לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלהן התכנסו במהירות בנות הלהקה יחד עם מפיקים חדשים, דוגמת קווין בריגס ורודני ג'רקינס, באולפני הקלטות שונים.
הם כתבו והקליטו את האלבום השני שלהן, The Writing's on the Wall, שהפך לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה.
"Bills, Bills, Bills" פורסם ב-1999 כסינגל המוביל מתוך האלבום, והגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 – שירה הראשון של הקבוצה שמגיע להישג זה.
The Writing's on the Wall יוחס לימים לאלבום הפריצה של דסטיניז צ'יילד, שכן מאז הפכו למפורסמות גם בקהלי יעד אחרים מאירופה ומארצות הברית, כמו יפן.
ב-14 בדצמבר 1999 איימו לאקט ורוברסון בפני מנהל הלהקה על כוונתן לעזוב אותה בטענה שהוא שמר לעצמו נתח גבוה מדי מרווחיה של הדסטיניז צ'יילד והעדיף את נואלס ורולנד על פניהן.
על-אף שלא התכוונו מעולם לעזוב את הקבוצה גילו רוברסון ולאקט, כשהווידאו קליפ של "Say My Name", הסינגל השלישי מ-The Writing's on the Wall פורסם, שהוחלפו על ידי שתי בנות.
לפני הקרנת הבכורה של הקליפ הכריזה ביונסה ב-TRL כי לאקט ורוברסון החליטו לעזוב את הלהקה, ואת מקומן תפסו מישל ויליאמס ופרה פרנקלין.
ב-21 במרץ 2000 הגישו שתי הבנות תביעה משפטית נגד מתיו ושתי חברותיהן ללהקה לשעבר בגין הפרת הצהרות נאמנות וחוזי שותפות שנחתמו בין הצדדים.
בעקבות כניסתן של הערכאות ביזו שני הצדדים במשפט זה את זה בכלי התקשורת.
לקראת סוף שנת 2000 ביטלו רובסון ולאקט את חלק התביעה שלהן נגד נואלס ורולנד לאחר שהושגה פשרה ביניהן.
אולם השתיים המשיכו במסע המשפטי שלהן נגד מתיו.
במסגרת ההסכם בין הבנות נאסר על שני הצדדים לדבר זה על זה בפרהסיה.
לאחר עזיבתן רוברסון ולאקט זכו בשני פרסי גראמי על תרומתן ל-"Say My Name".
לאחר מכן הקימו להקה בשם "אנג'ל", יחד עם שתי בנות נוספות: נתי קווינונס וטיפני באודוין.
בשנת 2000 ערכה לינדה קייסי, אמם של בריאן וברנדון מ-Jagged Edge, חיפשה אחר אמנים מוזיקליים חדשים בקונטיקט, שיצטרפו לאנג'ל.
היא ביצעה זאת באמצעות תחרות כישרונות, שבסופה נבחרה נטשה ראמוס.
בגלל פערים בין רצונה האישי לרצונן של שאר חברות הלהקה עזבה ראמוס אותה.
לפני שעזבה הכירה לבנות את נתי קווינונס, והן החליטו לצרפה ללהקה.
בפברואר 2001 אנג'ל קיבלה מועמדות לפרסי גראמי.
מאוחר יותר באותה השנה הצטרפה טיפני באודוין לאנג'ל, והבנות החלו להקליט 22 רצועות דמו, שיכללו באלבום הבכורה שלהן, Heavenly.
אנג'ל אף הופיע בווידאו קליפ של "Where the Party At" של Jagged Ege.
חברת התקליטים בהן הייתה חתומה, 581 Entertainment, נוהלה על ידי Jagged Ege, תחת סו סו דף רקורדינגס, שהייתה אז בבעלות קולומביה רקורדס.
הבעלים של סו סו דף רקורדינגס החליט לעזוב את קולומביה בשל סכסוכיים כלכליים.
הדבר השפיע על 581 Entertainment לרעה, רגע לפני הוצאת אלבום הבכורה של אנג'ל.
בעקבות כך החליטו בנות הלהקה לפרוש, והוצאת האלבום נגנזה.
לימים הרצועות הודלפו לאתרי אינטרנט שונים.
בשנת 2005 הוזמנה רוברסון להחליף את קנדי בלהקת Xscape.
היא מאנה, בנימוק שאינה יכולה לעזוב את משפחתה ביוסטון לזמן רב.
ביולי 2006 אושר על ידה כי היא הקליטה בסתר את אלבום הבכורה שלה לסירגון החל ממרץ.
היא עבדה עם סקוט סטורץ' בהפקתו.
שמו היה Black Summer's Night, שהיה שילוב של R&B, היפ הופ, ראפ, נשמה וג'אז, תוכנן לצאת לאור בשנת 2009. אולם יציאתו נגנזה, והוא מעולם לא פורסם.
בשנת 2007 הופיעו רוברסון לאקט ופרנקלין בתוכנית Boulevard of Broken Dreams, שם סיפרו את הצד שלהם בסכסוך שגרם לפרישתן מהדסטיניז צ'יילד.
החל מ-18 באפריל עד 12 ביולי 2008 שיחה במחזה Those Jeans.
בשנת 2009 השתתפה בשיר "Swagga Check" של יאנג סווין, שנכלל באלבומו The Goodie Room.
הוא נקרא בטעות באייטונס "Holdin on to You".
2013–הווה: R&B Divas, סרטי קולנוע והצגות במה וחזרתה לעולם המוזיקה
בשנת 2013 כיכבה רוברסון בהצגה של ג'יי אף ביילי How to Love and Not My Family.
באותה השנה הפכה לאם בפעם הראשונה.
בשנת 2014 צורפה רוברסון לצוות השחקנים הראשי של העונה השלישית של R&B Divas: Atlanta.
בשנת 2015 דיווחה כי היא עתידה לפרסם מוצרי שיער בשם "Luxury Hair Direct".
היא גם הפכה לפעילה בארגון הצדקה "Saving Our Daughters".
בשנת 2016 הפיקה סדרה מקוונת ביוטיוב בשם "היומן האינטרנטי של לטבייה רוברסון".
בשנת 2017 הופיע בסרט האימה But Deliver Us from Evil בכיכובו של אריק רוברטס.
באביב 2017 אישרה שהיא עתידה לפרסם את האוטוביוגרפיה שלה, "I Am LaTavia".
ב-23 ביוני אותה השנה פרסמה את סינגל הסולו הראשון שלה, "Best Time of Your Life".
ב-23 בספטמבר 2019 נולד לזוג ילד נוסף, לונדין ריצ'רד.
לטויה לאקט (; נולדה ב-11 במרץ 1981) היא שחקנית וזמרת R&B אמריקאית.
התפרסמה בזכות חברותה בדסטיניז צ'יילד, להקה פופולרית שקמה בשנות ה-90 ונחשבת לאחת מלהקות הבנות הנמכרות ביותר.
כחברה בלהקה הוציאה ארבעה סינגלים שנכנסו לעשרת השירים הפותחים בבילבורד הוט 100: "No, No, No", "Bills, Bills, Bills", "Say My Name" ו-"" וזכתה בשני פרסי גראמי.
ב, לאחר פרישתה מהקריירה הקבוצתית, פתחה לאקט בקריירת סולו, וחתמה חוזה הקלטות עם חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
אלבום הבכורה שלה, LeToya, שיצא לאור בשנת 2006, הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, וזכה לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
הסינגל המוביל של אלבום הבכורה שלה, "Torn" הגיע ל-40 השירים הפותחים במצעד הבילבורד הוט 100. היא זכתה בפרס כותב השירים הטוב ביותר מהאגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור ב-2006, והייתה מועמדות לפרס פריצת השנה בטקס פרסי NAACP Image.
בשנת 2009 פורסם האלבום השני שלה, Lady Love, שהגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
לאקט פיתחה במקביל גם את קריירת המשחק שלה, לאחר שקיבלה תפקיד ראשי בסרט Preacher's Kid.
בנוסף, הייתה חלק מהקאסט של "קילרים" ו-From the Rough, וכיכבה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה מבית היוצר HBO Treme, ובעונה השלישית של התוכנית Single Ladies של VH1. היא חזרה לעולם המוזיקה בשנת 2017, כשהוציאה את האלבום Back 2 Life.
הוא הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים העצמאיים.
לאלבום קדמו שני סינגלים "Back 2 Life" ו-"Used To".
לאקט נולדה ב-11 במרץ 1981 ביוסטון שבטקסס.
יש לה אח שצעיר ממנה בשם גאווין.
כילדה שרה במקהלה הראשית של הכנסייה הבפטיסטית המקומית ברנטווד.
בנוסף, לקחה שיעורי פיתוח קול תחילה עבור קריירת האופרה שתכננה עבורה.
אביה, שהיה גם זמר, היה גאה מאוד בכישרונותיה של לאקט, ודחף אותה להמשיך בכיוון המוזיקלי בה בחרה להתמקד.
לאקט הופיעה בפעם הראשונה בחייה בגיל 5. זמן קצר לאחר מכן הצטרפה למקהלת הילדים בבית ספרה, והחלה להופיע בהצגות שהועלו שם.
יום אחד הצטרפה לכיתתה ילדה חדשה, ביונסה נואלס, שלימים הפכה לחברתה הטובה.
נואלס הציעה ללאקט שתצטרף ללהקה שלה ושל קלי רולנד ולטבייה רוברסון.
היא נקראה אז "גירלז טיים", ונוהלה על ידי אביה של נואלס, מתיו.
לאחר מכן הצטרפה לאקט לנונטיימם, חברת הפקות שבסיסה באטלנטה.
יחד איתה הקליטה חמש רצועות דמו ושלחה אותן לקפיטול רקורדס.
מאוחר יותר ב-2003 חתמה עם קפיטול חוזה הקלטות.
הסינגל הראשון שלה מתוך אלבום הבכורה שלה, "U Got What I Need", יצא לאור ב-2004 ואחריו פורסם הסינגל השני "All Eyes on Me" ב-2005. LeToya פורסם במלואו ביולי 2006, והגיע למקום הראשון בבילבורד 200 ובמצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
חודש לאחר מכן קיבל על נתוני מכירותיו תואר זהב, ועד דצמבר אותה השנה קודם לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
לאקט וביונסה הפכו לחברות הדסטיניז צ'יילד היחידות שאלבום סולו שלהן הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 ואף קיבל תואר פלטינה.
האלבום הוא הפקת R&B עם מוטיביים מז'אנר ההיפ הופ.
בין מפיקי האלבום נמנים ג'רמיין דופרי, סקוט סטורץ', טדי בישופ ובי קוקס.
בנוסף, מספר הופעות אורחות של סלים ת'אג, מייק ג'ונס, פול וול ובאן בי.
"All Eyes on Me" נבחר במקור להתפרסם כסינגל הבכורה של לאקט.
אולם לבסוף יציאתו כסינגל נגנזה, ו-"Torn" תפס את מקומו.
"Torn" פורסם במרץ 2006 והפך לבלדה מוכרת בז'אנר ה-R&B.
הוא אף הגיע למקום השני במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
על-אף ש-"Torn" המשיך בהצלחתו במצעדי הפזמונים, הסינגל השני שלה, "She Don't", פורסם לרדיו.
הווידאו קליפ הרשמי שלו הוקרן לראשונה ב-Access Granted של BET ביולי 2006, בהשתתפות סלים ת'אג.
הוא זכה להצלחה מתונה, והגיע למקום ה-17 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ.
בנובמבר יצא הסינגל השלישי שלה.
לפי מגזין הבילבורד, "Obvious" היה אמור להצליח מבחינה מסחרית.
אולם בעקבות המיזוג של קפיטול רקורדס ושל וירג'ין רקורדס כל כספי הקידום שהושקעו לשיר הוקפאו.
לאקט אף הוכתרה לאחת מהאמנים החדשים הטובים ביותר שפרצו ב-2006. סדרת ריאליטי בת שלושה חלקים על לאקט ועל חוויותיה במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה הופקה על ידי BET ושודרה בחודשים מאי–יולי.
ביולי 2006 הודיע כי אלבומה הקרוב ייקרא Lady Love.
ב-10 בדצמבר 2007 דלפה הרצועה "Swagger", שנכללה במהדורה היפנית של האלבום, באינטרנט.
בשנת 2008 הופיע לאקט בסינגל "I Miss You".
אלבום הסולו השני של לאקט יצא ב-25 באוגוסט 2009. ההפקה של Lady Love החלה במקור בשנת 2007, והוא תוכנן להתפרסם מספר פעמים בשנת 2008. המועדים נדחו מספר פעמים עקב המיזוג של קפיטול רקורדס ווירג'ין רקורדס.
בתחילת 2009 הוכרז תאריכו הרשמי של פרסום האלבום, 19 במאי.
אולם זה נדחה פעם נוספת ל-16 ביוני, ולבסוף הוחלט על 25 באוגוסט.
הוא יצא לאור בפורמט תקליטור וסטרימינג.
"Not Anymore", הסינגל המוביל שלו, הופק על ידי ברי מייג'ור ונה-יו.
הוא לא נכנס לבילבורד הוט 100, אך הגיע בשיאו למקום ה-18 במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ.
הווידאו קליפ פורסם ב-13 בפברואר.
"", הסינגל השני מתוך האלבום, הופק על ידי קורי בולד ונכתב על ידי לאקט, אנדרה מריט, כריס בראון ובולד.
הוא הפך לסינגל הראשון של לאקט שנושא תווית השגחת הורים, המזהירה על חומרים שעשויים להיות בעלי מסר מיני.
הוא הגיע לשיאו במקום ה-39 במצעד השירים הקצביים.
בנוסף, הגיע למקום ה-49 ביפן הוט 100. הווידאו קליפ, בבימויו של בריאן ברבר, צולם ב-3 ביוני 2009, והוקרן בבכורה ב-Yahoo Music ב-30 ביוני.
"Regret", בהשתתפותו של לודאקריס, פורסם כסינגל השלישי מתוך האלבום.
הוא הגיע בשיאו למקום השמיני במצעד שירי ה-R&B/היפ הופ ונכנס לבילבורד הוט 100 במקום המאה.
דורג במקום השישי ברשימת "שירי ה-R&B המובילים של 2009. "Good To Me", שהופק על ידי טנק, פורסם כסינגל הרביעי והאחרון.
2014–הווה: Back 2 Life ואלבום רביעי עתידי
בינואר 2014 הכריזה לאקט על שם האלבום הבא שלה ב-The Wendy Williams Show.
יציאתו תוכננה לשנת 2016. ב-11 בפברואר אותה השנה הוציאה את "Don't Make Me Wait".
ב-7 בדצמבר 2016 פרסמה את הסינגל "Back 2 Life", יחד עם קליפ נלווה שפורסן ב-10 בינואר 2017. ב-10 באפריל הכריזה לאקט כי אלבומה הבא יפורסם ב-12 במאי.
לטביה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Hollow" בביצוע הזמר-יוצר הלטבי דונס.
תאגיד השידור הלטבי, Latvijas Televīzija (LTV) ארגן את תחרות הקדם המסורתית, Supernova 2024, על מנת לבחור את נציגות המדינה לאירוויזיון 2024. חמישה-עשר שירים השתתפו בקדם הארצי, שחולק לחצי גמר ולגמר.
עשרה מתמודדים העפילו לשלב הגמר, שעלה לאוויר ב-10 בפברואר.
לטביה הוגרלה להתחרות בחצי הגמר השני של תחרות האירוויזיון, שהתקיים ב-9 במאי.
לאחר מכן שובצה כמדינה התשיעית בסדר ההופעות של המשדר.
בסיום המופע נמנתה לטביה בין עשר המדינות המעפילות לגמר – בפעם הראשונה מאז אירוויזיון 2016. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר הלטבי במקום ה-15 עם 36 נקודות.
לפני אירוויזיון 2024 השתתפה לטביה באירוויזיון עשרים ושלוש פעמים מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2000. היא הגיעה למקום הראשון ב-2002 עם השיר "I Wanna" של מריה נאומובה.
לאחר החלת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון 2004 הצליחה המדינה להעפיל לשלב הגמר בשנים 2005–2008. בין השנים 2009–2014 לא עברה את שלב חצי הגמר, שש פעמים ברציפות.
היא סיימה רצף זה באירוויזיון 2015, לאחר שאמינטה הגיעה למקום השישי עם השיר "Love Injected".
מאז 2017 נחלה פעם נוספת רצף של שישה כישלונות רצופים בניסיון להעפיל לגמר, כולל זה האחרון באירוויזיון 2023 כששלחה את סאדן לייטס עם השיר "Aijā".
Supernova 2024 הייתה המהדורה התשיעית של אירוע הקדם הלטבי לתחרות הזמר של האירוויזיון.
היא החלה ב-3 בפברואר 2024, והסתיימה עם תום שידור הגמר ב-10 בפברואר.
שני הערבים שודרו התקיימו בסטודיו 6 של LTV בריגה בהנחיית קטיה שנברגה ולוריס רייניקס.
הם שודרו ב-LTV1 ובאינטרנט דרך פלטפורמת הסטרימינג Replay.lv ודרך האתר של Supernova.
שידור מונגש עם שפת הסימנים לגמר הועלה ב-LTV7 וכן באינטרנט בכותבת lsm.lv.
התחרות כללה שני מופעים, חצי גמר וגמר.
השלב הראשון נערך ב-3 בפברואר 2024 כלל 15 משתתפים.
מתוכם העפילו לשלב הגמר עשרה משתתפים.
לחבר השופטים הייתה את האפשרות להעביר את אחד המודחים מחצי הגמר לשלב הבא, אך הוא בחר שלא לעשות זאת.
שיטת ההצבעה זהה בשני ערבי התחרות, והיא חולקה באופן שווה בין צוותי השיפוט לקהל.
על מערכת הנקודות התבססה על זו באירוויזיון: 1–8, 10 ו-12 נקודות לשיר האהוב ביותר.
במקרה של תיקו נקבע שהשיר האהוב ביותר על הקהל יזכה.
חבר השופטים הצביע בשני המופעים.
הוא הורכב מכמה אישים מתעשיית המוזיקה הלטבית:
אנדרייס רייניס זיטמניס – מוזיקאי, ייצא את באירוויזיון 2023 כחלק עם סאדן לייטס.
קארליס קאזאקס – מוזיקאי, מפיק ב-Latvijas Radio 5 – Pieci.lv.
קריסטה לואיז פריידיטה – עורכת ב-LTV.
ליינה אדוארדס – מנכ"לית איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי.
לינדה סמסונובה – מגישת רדיו ב-Latvijas 5 – Pieci.lv.
מאגנוס מורספ – מפיק טלוויזיה, מנהל פרסי המוזיקה האסטונית.
פובל אולסון - מפיק וזמר שוודי.
ראמונאס זילניס – עיתונאי ליטאי, מגיש רדיו.
ב-12 בספטמבר 2023 פתח LTV את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות בקדם הארצי.
מועד סגירת ההרשמה ננעץ ל-30 בנובמבר.
המבצעים נדרשו להיות אזרחי או תושבי קבע של לטביה, בעוד שמצבת הכותבים הייתה יכולה להיות מכל מדינה.
עם תום סגירת ההרשמה התקבלו 108 הצעות, שסוננו על ידי ועדה מקצועית בהרכב של נציגי תעשיית המוזיקה הלטבית.
ב-9 בינואר 2024 נחשפה רשימת המשתתפים הרשמית בתוכנית Rīta Panorāma ששודרה ב-LTV1.
בין האמנים המתחרים נמנתה אגנסה רקובסקה, שייצגה את לטביה באירוויזיון 2017 כחלק מלהקת טריאנה פארק.
חצי הגמר התקיים ב-3 בפברואר 2024. 15 אמנים התחרו בו, ומתוכם עשרה בלבד העפילו לשלב הגמר בהתבסס על תוצאות שילוב הקולות בין צוותי השיפוט לקהל.
הגמר התקיים ב-10 בפברואר 2024, והתחרו בו עשרת האמנים שצלחו את שלב חצי הגמר.
"Hollow" של דונס זכה בתחרות, לאחר שקיבל את הציון הגבוה ביותר הן מצוותי השיפוט והן מהקהל.
המשדר כלל הופעת אורח של נציגת אסטוניה באירוויזיון 2023, אליקה מילובה, והזמר הליטאי גבריאליוס ואגליס.
בלטביה, כל שלושת המשדרים שודרו בטלוויזיה הלטבית (LTV), כמו גם בפלטפורמת הסטרימינג שלה, REplay.lv, עם פרשנות מאת טום גרווינס אליו הצטרף לאוריס רייניקס בגמר.
בנוסף, LTV שידרה מספר תוכניות מיוחדות בנושא אירוויזיון במהלך השבוע של התחרות.
לטביה בחרה להציג את מריה נאומובה, זוכת אירוויזיון 2002, ואת אמינטה סוואדוגו, נציגת המדינה לאירוויזיון 2015, שהגיעה למקום השישי.
דונס השתתף בחזרות טכניות למופע ב-30 באפריל וב-2 במאי.
לקראת המופע, השתתף דונס בחזרות הגנרליות למופע הגמר, ב-10 וב-11 במאי, כולל גמר חבר השופטים, שבו דירגו השופטים המקצועיים את כל השירים.
חבר השופטים הלטבי הורכב מאינגרס ויאומס, קארליס קזאקס, אנס קראוזה, אליזבת גייל וקריסטה לואיז פרידייט.
נקודות שהוענקו על ידי לטביה
לטי (בצ'כית: Lety) היא עיירה במחוז פיסק בבוהמיה הדרומית בצ'כיה.
הכפר שרקוב והכפר פוצ'וב שייכים מוניציפלית לעיריית לטי.
לטי ממוקמת כ מצפון לפיסק ו דרומית לפראג.
הנקודה הגבוהה ביותר בעיירה היא הגבעה Holý vrch בגובה מעל פני הים.
האזכור הכתוב הראשון של לטי הוא משנת 1312.
במלחמת העולם השנייה הוקם בעיר מחנה ריכוז לטי לרומנים וצוענים.
לטי ממוקמת בצומת של שני כבישים ראשיים: ה-I/4 מפראג לפיסק וה-I/19 (הקטע מפלז'ן ל-Tábor).
בעיירה נמצא בית קברות עם אנדרטת זיכרון לרצח העם של הרומנים והצוענים הצ'כים.
שביל חינוכי מוביל מהכפר אל האנדרטה.
לטויה רובי פרייז'ר היא אמנית אמריקאית, הידועה בעבודותיה בצילום, וידאו ארט ומיצג.
פרייז'ר עוסקת בעבודתה בבעיות מערכתיות כמו גזענות, דה-תיעוש והתדרדרות סביבתית, דרך צילום המושפע מהמסורת של צלמים חברתיים כמו גורדון פארקס.
עבודותיה נוגעות בהשפעות של בעיות אלו על אנשים, קהילות ומקומות ברחבי ארצות הברית.
פרייז'ר נולדה וגדלה בבראדוק, פנסילבניה, עיירה שסבלה מהתמוטטות התעשייה המקומית.
בגיל 16 החלה לתעד בצילומיה את משפחתה ועיירת מגוריה, תוך יצירת תיעודים אישיים-חברתיים שמדגישים את היחסים בין הצלם למצולמים.
היא למדה צילום באוניברסיטת אדינבורו בפנסילבניה, שם סיימה תואר ראשון בשנת 2004, ולאחר מכן סיימה תואר שני באוניברסיטת סירקיוז בשנת 2007. פרייז'ר גם השתתפה בתוכנית הלימודים העצמאיים של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בשנת 2011.
פרייז'ר השתתפה בתערוכות רבות ברחבי העולם, כולל הביאנלה של איסטנבול והביאנלה לנשים באמנות באינצ'ון.
בשנת 2013 הציגה תערוכת יחיד בשם "A Haunted Capital" במוזיאון ברוקלין.
בשנת 2014 פרסמה את ספרה הראשון, "The Notion of Family", בו היא מתעדת את חיי משפחתה ואת השפעת הדה-תיעוש על ברדוק.
היא פיתחה סגנון ייחודי המשלב בין צילום חברתי לבין פורטרטים אישיים, כאשר אחת הסדרות המפורסמות שלה היא "Flint is Family", העוסקת במשבר המים בעיר פלינט, מישיגן.
פרייז'ר זכתה בפרסים רבים על תרומתה לעולם האמנות.
בין הפרסים: מלגת גוגנהיים לאמנויות יצירתיות (2014), פרס קרן מקארתור (2015), ופרס אינפיניטי של המרכז הבינלאומי לצילום (ICP) על ספרה "The Notion of Family".
בשנת 2021 קיבלה חברות כבוד מהאגודה המלכותית לצילום בבריטניה.
בשנת 2024 נכנסה לרשימת טיים 100 של מגזין טיים.
לֶטִיטִיָה חִירָארְדְס (בהולנדית: Laetitia Gerards, נולדה ב-18 ביוני 1993) היא זמרת אופרה הולנדית.
סוג הקול שלה הוא סופרן.
היא מופיעה בקביעות במסגרת האופרה הלאומית ההולנדית באופרות ואופרטות.
בנוסף היא מופיעה במופעי סולו ובתוכניות טלוויזיה בהם היא גם מבצעת פופ אופראי ושירי מחזמר.
ב-2025 היא הופיעה בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית Beste Zangers ("הזמרים הטובים ביותר"), דבר שהעניק לה חשיפה רבה.
ההופעות שלה משלבות שירה אופראית עם נוכחות בימתית כובשת, תיאטרליות והומור.
היא התחילה לנגן בצ'לו בגיל 5 ולקחה שיעורי משחק ודרמה.
בגיל 13 היא התקבלה לקורס נגינה בצ'לו באקדמיה הצעירה למוזיקה של אקדמיית פונטיס למוזיקה ואמנויות הבמה (Fontys Academy of Music and Performing Arts) בטילבורך.
במקביל, היא לקחה שיעורי תאטרון מוזיקלי ב-Kunstkwartier.
ב-2009, בגיל 15, היא זכתה בפרס הראשון ובפרס הקהל בתחרות הכשרונות הצעירים Deutekom Junior Competition.
אחרי שנתיים של לימודי תאטרון מוזיקלי היא החליטה להתמקד בזמרה קלאסית ואופרה וב-2013 היא התקבלה ללימודים בקונסרבטיון אמסטרדם תחת הדרכתה של זמרת המצו-סופרן Sasja Hunnego.
באותה שנה היא זכתה בתחרות הנסיכה כריסטינה וקיבלה כפרס מלגת לימודים.
ב-2016 היא השלימה תואר ראשון בהצטיינות, ואחריו השלימה תואר שני בקונסרבטריון תחת הנחייתה של Margreet Honig.
לטיטיה חירארדס התמחתה בסוגת האופרה.
היא שרה וגילמה תפקידים בין השאר באופרות הבאות: סביליה באופרה "חסדו של טיטוס" מאת מוצרט, מוזטה ב"לה בוהם" מאת פוצ'יני, ליזט ב"הסנונית" מאת פוצ'יני, נעמי ב-"Cendrillon" מאת ז'יל מאסנה, אנה ב"שבעת החטאים" (Die Sieben Todsünden) מאת קורט וייל, מרצלין ב"פידליו" מאת בטהובן ומריה ב"סיפור הפרברים" מאת לאונרד ברנשטיין.
ב-2016 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה עם התזמורת הסימפונית של מוסקבה בהיכל המרכזי בקונסרבטוריון צ'ייקובסקי במוסקבה.
באותה שנה היא הוזמנה לשיר באירועים של מוסד ארצות השפלה-אמריקה והופיעה בלוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, קלגרי וונקובר.
ב-2017, כחלק מסדרת "הולנדים צעירים" של הקונצרטחבאו באמסטרדם היא שרה באופרה "La Voix humaine" מאת Poulenc, ולוותה על ידי הפסנתרן רמון ואן אנחלנהובן.
במרץ 2018 הקונצרטחבאו הזמין אותה לשיר בסדרת ה-TRACKS במופע שירה בכיכובה כאשר ניתנה לה יד חופשית לבחור את המוזיקה והשירים.
באפריל 2019 היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בלהקת האופרה הלאומית ההולנדית, כאשר שרה בתפקיד אנה אגרמן במחזמר של סטיבן סונדהיים "מוזיקת לילה זעירה".
מאוחר יותר באותה שנה היא שרה בתפקיד איילין במחזמר "עיירה נפלאה" מאת לאונרד ברנשטיין.
ב-2020 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה בפורמט תקליטור (CD).
היא קיבלה תפקיד ראשי בסיבוב הופעות של האופרה ההולנדית, אך מסע ההופעות בוטל עקב מגפת הקורונה.
באפריל 2022 הופיעה בהצגת הבכורה של האופרה "הכלה המכורה" מאת בדז'יך סמטנה.
באותה שנה הופיעה בתוכנית Podium Witteman עם הפסנתרן מיקה בודה (Mike Boddé) בו שרה את שמם של 200 מלחינים.
בסוף 2021 היא השתתפה בפרק של התוכנית "מאסטרו" כסולנית.
היא השתתפה גם בתוכנית הטלוויזיה "Code van Coppens: De wraak van de Belgen" ביחד עם פרנסיס ואן ברוקהייזן.
ב-2025 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית "Beste Zangers" שמציגה את מיטב הזמרים של ממלכת ארצות השפלה.
התוכנית הביאה לה חשיפה רבה וביקורות משבחות.
היא שיתפה פעולה עם תזמורות והרכבים מוזיקליים בהם התזמורת הפילהרמונית של הולנד, התזמורת הקאמרית של הולנד, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, קמרטה RCO, סינפונטה אמסטרדם ותזמורת המאה ה-18.
לטיטיה חירארדס היא זמרת אופרה בעלת קול סופרן ומשלבת ריקוד, משחק תיאטרלי והומור בהופעותיה.
היא לא רק שרה, היא מגלמת את הדמות שאותה היא שרה.
היא מרבה בהבעות פנים וחיוכים שכובשים את לב הקהל, ומלווה את שירתה בריקוד עדין ומחוות ידיים דרמטיות.
יופיה הרב ושיערה הג'ינג'י הארוך מקנים לה נוכחות בימתית ויזואלית כובשת.
רפרטואר סגנונות השירה שלה כולל אופרה, אופרטה, מוזיקה קלאסית, פופ אופראי, מחזמר, קברט וג'אז.
תחרות Deutekom לצעירים – פרס ראשון ופרס הקהל (2009)
תחרות הנסיכה כריסטינה – פרס ראשון (2013)
לטישה כריסטיאן טיילר הייתה אשת נשיא ארצות הברית, ג'ון טיילר, והגברת הראשונה של ארצות הברית החל משנת 1841 ועד מותה.
היא לא קיבלה השכלה מסודרת, אולם למדה ממשפחתה כיצד לנהל חווה.
לטישה נישאה לג'ון טיילר ב-29 במרץ 1813 בהיותו בן 23. כאשר הוא כיהן בקונגרס או בתפקידו כמושל מדינת וירג'יניה, ניהלה היא את החווה.
נולדו לג'ון וללטישה שמונה ילדים; אחד מהם נפטר זמן קצר לאחר לידתו.
לאחר בחירתו של טיילר לנשיא התגוררה לטישה בבית הלבן אולם לא השתתפה באירועים חברתיים ורשמיים בשל נכותה (לטישה הפכה נכה שנתיים לפני בחירתו של בעלה).
מאחר שילדותיה הנשואות היו צריכות לטפל במשפחתן וילדותיה האחרות היו צעירות, לקחה על עצמה פרסילה קופר טיילר בת ה-24, אשת בנה, את תפקיד הגברת הראשונה של ארצות הברית.
לטישה הייתה אשת הנשיא הראשונה שנפטרה בבית הלבן.
לטישה נפטרה ב-10 בספטמבר 1842 ונקברה בווירג'יניה, בחווה בה נולדה.
לֹטם - טבע נגיש לכולם, היא עמותה הפועלת למען קידום יכולות של אנשים עם צרכים מיוחדים על ידי פעילות חווייתית בטבע.
עבור 10% מהאוכלוסייה בישראל, טיול בטבע אינו דבר מובן מאליו.
בעלי לקויות פיזיות, חושיות ונפשיות זקוקים לגירויים שמזמן להם השטח הפתוח, אך הנגישות לפעילות במקומות אלו כמעט בלתי אפשרית עבורם.
משנת 1993 עוסקת העמותה בהדרכת אוכלוסיות מיוחדת באופן נגיש ומותאם בחיק הטבע.
בהגדרה זו נכללים כל מי שצריכים סיוע ביציאה לפעילות מודרכת בשטח הפתוח: כבדי ראיה או עיוורים, כבדי שמיעה או חירשים, בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית ברמות שונות, ילדים ונוער בסיכון, בעלי נכות פיזית ועוד.
ההדרכה בלטם נעשית על ידי אנשי חינוך, אנשי טיפול, מורות חיילות ובנות שירות לאומי בעלות תו תקן להדרכת טיולים.
ההדרכה היא בקבוצות קטנות ומשלבת מערכי הדרכה ייחודים המותאמים לקהל היעד, כגון: המחשות בכתב ברייל לעיוורים, לוחות תקשורת לאוטיסטים ועוד.
בנוסף מקדמת העמותה נגישות באתרי טבע כגון השביל הנגיש בנחל השופט.
מדי שנה מדריך צוות ההדרכה המקצועי של לטם כ-18,000 משתתפים, בהם: ילדי גנים טיפוליים, תלמידי בית ספר לחינוך מיוחד, בוגרים ממסגרות דיור מוגן ועוד.
בלטם מאמינים כי לכל אדם הזכות ללמוד וליהנות בחיק הטבע באופן נגיש ומותאם.
עמותת לטם מאפשרת לרבים לממש זכות זו ולפתוח "דלת אל הטבע" לכלל האוכלוסייה בישראל.
בין הפעילים בעמותה נמצאים:סורין הרשקו היו"ר, ראומה ויצמן, מינה צמח, מיקי חיימוביץ'.
העמותה משתפת פעולה עם משרדים ממשלתיים, הקרן הקיימת לישראל, הסוכנות היהודית, הג'וינט ועוד.
העמותה נתמכת על ידי תמיכות ממשלתיות, תורמים פרטיים, קרנות ועסקים התורמים לפעילותה.
עמותת לטם מפוקחת על ידי משרד החינוך.
עמותת לטם מתאימה את מסלול הטיול ליכולת של כל קבוצה, הן מבחינה פיזית והן מבחינה קוגניטיבית.
הטיולים נערכים בצפון הארץ, באזור ירושלים ובאר שבע.
ההדרכה מתבצעת בקבוצת קטנות (8-15 משתתפים), במהלך הטיול נעזרים המדריכים באמצעי המחשה רבים ובהפעלות מגוונות.
העמותה מקיימת חוגי טבע במסגרתם מגיעים מדריכים למפגשים המקרבים את הטבע אל המשתתפים ואת המשתתפים אל הטבע.
חוגי הטבע קושרים בין עונות השנה והחגים לטבע המשתנה ומשלבים פעילות רב חושית: פעילויות יצירה, חידונים, הכנת מטעמים מהטבע, שירים ואגדות, משחקים וניסויים ועוד.
בחוות עמק השלום נערכות סדנאות בנושאי חקלאות קדומה, שמטרתן לחזק את הקשר לטבע ולמקורות, תוך התנסות מעשים בהפעלת מתקנים חלקיים משוחזרים ונגישים.
בין המתקנים בחווה: גת נגישה לדריכת ענבים, בית בד נגיש להפקת שמן זית, גורן לדיש חיטה, באר אנטיליה ומערכת חקלאות שלחין.
בימי הטבע מבצעים מגוון הפעלות: משחקים קבוצתיים, פעילויות יצירה, סיפורים, מוזיקה ושירים, הצגות ותחרויות בעזרתם נחקור, נלמד, נהנה וניצור.
ימי הטבע עוסקים בנושאים רבים, עונות ומועדי השנה, איכות הסביבה, צמחים ופרחים, בעלי חיים, תופעות טבע ועוד.
שילוב בטבע - פרויקט חברתי-לימודי, המאפשר סדרה של מפגשים בטבע בין ילדים מבתי הספר של החינוך המיוחד ובתי הספר של החינוך הרגיל.
התלמידים משולבים בחשיבה ובתכנון של המפגשים ולומדים להכיר אחד את השני ללא המגבלות.
ארבע עונות - פרויקט הדרכה חינוכי-סביבתי לילדים ובוגרים בעלי צרכים מיוחדים.
הפרויקט מאפשר לכ-5,000 משתתפים לצאת לפעילות נגישה בחיק-הטבע מדי שנה.
כל קבוצה יוצאת לארבעה טיולים, אחד בכל עונה של השנה.
אינטגרטבע - פעילות טבע משולבת לאוכלוסייה הערבית והיהודית ממסגרות החינוך המיוחד.
התוכנית פועלת לקידום אינטגרציה באמצעות פעילויות חברתיות-חינוכיות בחיק הטבע.
המשתתפים מגיעים ממגזרים ודתות שונות: יהודים, מוסלמים, נוצרים ודרוזים.
הפעילות כוללת יציאה לשלושה מפגשים בחיק הטבע מדי שנה, בהן מושם דגש על משימות קבוצתיות, שיתוף פעולה ולמידה משותפת.
אמא אדמה - פרויקט חברתי-סביבתי למקלטי נשים וילדיהן.
במסגרת הפרויקט מופעלות תוכניות העשרה שנתיות במקלטים לנשים מוכות ברחבי הארץ.
נשים מכל מקלט יוצאות לארבע פעילויות מעשירות בחיק הטבע, אחת בכל עונה של השנה.
לטיסיה מלכת ספרד, או בשמה המקורי לטיסיה אורטיס רוקסולנו (בספרדית: Letizia Ortiz Rocasolano; נולדה ב-15 בספטמבר 1972 באוביידו, ספרד), היא רעייתו של מלך ספרד פליפה השישי ואם בנותיו, הנסיכות לאונור וסופיה.
לטיסיה נולדה למשפחה מהמעמד הבינוני בעיר אוביידו שבקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד.
היא בתם הבכורה של חסוס אורטיס אלברס, עיתונאי, ופלומה רוקסולנו רודריגס, אחות.
סבתה מצד אביה, מנצ'ו אלברס דל וייה, היא שדרנית רדיו מפורסמת באסטוריאס, ומצד אמה היא ממוצא צרפתי ואוקסיטני.
ללטיסיה שתי אחיות – תלמה אורטיס רוקסולנו (נולדה ב-1973), כלכלנית העובדת ברחבי העולם בארגון רופאים ללא גבולות, ואריקה אורטיס רוקסולנו (1975–2007), בעלת תואר באמנויות ומוציאה לאור.
אריקה נמצאה מתה בדירתה במדריד לאחר נטילת מנת יתר של תרופות מרשם.
היא השאירה בת אחת, קרלה.
בילדותה למדה לטיסיה בבית ספר יסודי באוביידו.
עקב עבודתו של אביה העיתונאי, עברה המשפחה לעיירה סמוכה למדריד.
אחרי שסיימה את לימודיה בבית ספר תיכון במדריד, החלה ללמוד לתואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד.
במהלך לימודיה החלה לעבוד במערכת העיתון ABC ובסוכנות הידיעות הבין-לאומית EFE, ולאחר מכן במערכת העיתון "לה נואבה אספניה" (La Nueva España) היוצא לאור באוביידו.
בהמשך קיבלה תואר שני בתקשורת אודיוויזואלית מהמוסד לתקשורת אודיוויזואלית.
היא נסעה לגוודלחרה שבמקסיקו ללימודי דוקטורט (אותם לא סיימה), ושם עבדה בעיתון מקומי.
לאחר חזרתה לספרד עבדה בערוץ הטלוויזיה "CNN פלוס" (ערוץ המופעל במשותף על ידי הרשת הבין-לאומית CNN וחברת הטלוויזיה הספרדית Sogecable), שם הגישה את מהדורת חדשות הבוקר.
כמו כן, עבדה ברשת הטלוויזיה האמריקאית Bloomberg TV העוסקת בחדשות כלכלה ופיננסים.
בשנת 2001 החלה לעבוד בערוץ הספרדי הלאומי TVE, שם הגישה תוכנית חדשות שבועית, ובהמשך החלה להגיש את תוכנית חדשות הבוקר.
באוגוסט 2003 קודמה להגשת מהדורת החדשות של הערב, תוכנית החדשות הנצפית ביותר בספרד.
במהלך עבודתה בטלוויזיה היא סיקרה בין היתר את פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק, את האסון האקולוגי בגליסיה בשנת 2002, ואת הפלישה האמריקאית לעיראק בשנת 2003.
באוגוסט 1999 נישאה לטיסיה בנישואים אזרחיים לאלונסו גררו, מורה לספרות (שלימד בבית הספר התיכון בו לטיסיה למדה), עמו ניהלה מערכת יחסים בת עשר שנים.
אולם הזוג התגרש כעבור שנה אחת.
בשנת 2002 הכירה לטיסיה את הנסיך פליפה במהלך סעודת ערב שנערכה בביתו של מנהל טלוויזיה.
שנה לאחר מכן החלו השניים לנהל מערכת יחסים חשאית שרק מעטים ידעו עליה.
ב-1 בנובמבר 2003 הכריזו השניים באופן רשמי על אירוסיהם לתדהמת העם הספרדי.
הזוג נישא ב-22 במאי 2004 בקתדרלת אלמודנה במדריד בחתונה רבת רושם, שהייתה בעצם החתונה המלכותית הראשונה שהתקיימה במדריד זה כמאה שנים.
כרעייתו של פליפה, נסיך אסטוריאס, קיבלה לטיסיה את התואר "נסיכת אסטוריאס".
ב-31 באוקטובר 2005 ילדה לטיסיה את בתם הבכורה לאונור במדריד.
יורשת העצר לאונור, הראשונה בתור לרשת את הכתר הספרדי, קיבלה את התואר נסיכת אסטוריאס ב-19 ביוני 2014, היום בו הוכתר אביה פליפה למלך ספרד, ואמורה לשמש כמלכת ספרד לאחר סיום שלטונו של אביה.ב-29 באפריל 2007 ילדה לטיסיה בת נוספת בשם סופיה בניתוח קיסרי.
בתם השנייה של פליפה ולטיסיה היא השנייה בתור לרשת את הכתר הספרדי.
ב-19 ביוני 2014, עם הכתרת בעלה פליפה למלך ספרד בשם פליפה השישי, הפכה לטיסיה למלכת ספרד.
לטיף דורי (1934 – 5 ביולי 2023) היה עיתונאי ופעיל פוליטי ישראלי.
דורי נולד בעיראק בשם לטיף־מנשה דורי ועלה לישראל ב-1951. הצטרף לתנועת השומר הצעיר ב-1952 והקים את קיני התנועה במעברות חיריה וסקיה (כיום אור יהודה).
הוא השתתף בייסודה של תנועת הנוער הערבי החלוצי ב-1954. התחיל לעבוד במרכז מפ"ם ב-1955 כמזכיר המחלקה הערבית ומילא תפקידים שונים, ביניהם מזכיר הדור הצעיר.
ייצג את צעירי מפ"ם בפסטיבל הנוער הדמוקרטי בוורשה ב-1955, במוסקבה ב-1957 ובווינה ב-1959.
עם שובו ב-1955 מביקור במחנה ההשמדה אושוויץ, כתב סדרת מאמרים על השואה תחת הכותרת "בין חומות המוות" בביטאון מפ"ם בערבית אל מרסאד, שהופיעה לראשונה בישראל בשפה הערבית.
דורי היה הראשון שנכנס לכפר קאסם ב-1 בנובמבר 1956, לאחר הטבח בכפר, רשם את עדויות הפצועים בבית חולים בילינסון ב-10 בנובמבר, והביא לידיעת הקהל בישראל ובעולם את פרטי הטבח שבו נהרגו 49 מתושבי הכפר על ידי אנשי משמר הגבול.
דורי אף ייצג את המפלגה במוסדות שונים בהם בוועד הפועל של ההסתדרות ובארגון יוצאי עיראק.
פרסם בירחון אל-פג'ר בשנת 1960, שנתיים לפני ההכרזה על עצמאות אלג'יריה, את מכתבו הנודע "אל אחי האלג'ירי", שבו הביע את תמיכתו והזדהותו עם העם האלג'יראי במאבקו לשחרור מהכיבוש הצרפתי.
הוא כיהן כחבר מערכת חותם ואל-מרסאד, והיה חבר מועצת המערכת של ניו אאוטלוק ועורך "צַוּת מפ"ם".
ניהל במשך 10 שנים (1972–1982) מאבק ממושך יחד עם עודד ליפשיץ, חבר קיבוץ ניר עוז, נגד גירושם של אלפי הבדואים המצריים שהתגוררו בפתחת רפיח.
כיהן כמזכיר התנועה לשלום ולביטחון בין השנים 1967–1973, והיה בין מקימי הוועד נגד המלחמה בלבנון בשנת 1982. הגיע למחנות הפליטים סברה ושתילה, 48 שעות לאחר הטבח שם, יחד עם העיתונאי עודד ליפשיץ ועם הצלם ויקי כהן, העביר את צילומי הקורבנות וקטעי העדויות של הניצולים לוועדת כהן.
נמנה ב-1984 עם מייסדי הוועד נגד גזענות ולשווי זכויות של האזרחים הערביים בישראל.
ייסד בשנת 1986 את הוועד לדיאלוג ישראלי-פלסטיני מיסודם של בני עדות המזרח, וכיהן מאז כמזכירו.
ארגן ועמד בראש "משלחת השלום" בת כ-20 חברים, שב-6 בנובמבר 1986 נפגשה ברומניה עם אנשי אש"ף, ועקב כך הועמד לדין יחד עם ראובן קמינר, עם יעל לוטן ועם אליעזר פיילר, באשמת הפרה של "חוק המפגשים", שנכנס לתוקף ב-5 באוגוסט 1986 ואסר על מגע בין ישראלים לבין נציגים של אש"ף.
הארבעה הורשעו בעבירה של קיום מגע אסור, לפי סעיף 4(ח) לפקודת מניעת טרור, ובעבירה של קשירת קשר לבצע עוון, לפי סעיף 499 לחוק העונשין.
קיבל בווינה ב-1988 את פרס קרייסקי לשלום יחד עם בנאזיר בוטו, ראש ממשלת פקיסטן, וד"ר סרג'יו רמירז, סגן נשיא ניקרגואה.
דורי נבחר להנהלת מרצ ולראש הדסק הערבי עם כינונה ב-1992, והיה בין מקימי "אהל המחאה" בירושלים באותה שנה, במחאה על גירוש פעילי החמאס ללבנון.
הוא אף ארגן והשתתף במשלחת מפ"ם שביקרה בתוניס בשנת 1993, ונפגשה עם הנהגת אש"ף ובראשה יאסר ערפאת.
שנתיים מאוחר יותר, ב-1995, נבחר לוועדת המזרח התיכון של האינטרנציונל הסוציאליסטי.
במלאת 40 שנה לטבח כפר קאסם קיבל בשנת 1996, "אזרחות כבוד" של הכפר על גילוי הטבח.
מאוחר יותר, בשנת 1998, ארגן את ביקורה של משלחת מרצ במצרים, והשתתף בפגישה עם הנשיא חוסני מובארכ, שאותו פגש בפעם השנייה.
במערכות בחירות שונות מוקם ברשימת מרצ לכנסת.
במשך שנים שידר בהתנדבות מתחנת הרדיו "קול השלום" של אייבי נתן לעולם הערבי.
בשנת 2000 ביקר דורי במרוקו כאורחו האישי של ראש ממשלת מרוקו, עבד א-רחמאן אל-יוסופי.
הוא הוזמן כאורח רשמי של תנועת השלום בקובה שבה ביקר בשנת 2001, ונפגש עם הנשיא פידל קסטרו.
גם בביקורו השני בשנת 2003 נפגש איתו.
מאז 1967 השתתף במאות פעולות מחאה נגד הכיבוש, הופיע בתחנות אל-גז'ירה ואל-ערביה.
השתתף בהלוויה ההמונית שנערכה ליאסר ערפאת ברמאללה ב-12 בנובמבר 2004, ונכח בעצרת הגדולה שהתקיימה במלאת 40 יום לפטירתו, לפי הזמנה רשמית של הרשות הפלסטינית.
בשנת 2005 השתתף כאורח בטקס הזיכרון בהירושימה שביפן לציון יום השנה להטלת פצצת האטום האמריקאית.
בשנת 2009 קיבל את אות "יקיר גבעת חביבה" על פועלו רב השנים.
ביוני 2009 השתתף בכנס של האו"ם בג'קרטה בירת אינדונזיה וקיבל אשרת כניסה למרות ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין ישראל ואינדונזיה.
השתתפותו התאפשרה בעקבות התערבותו של מזכיר האו"ם.
בשנת 2011 נפגש בפעם השלישית בירדן עם נאיף חוואתמה ראש "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין" לפי הזמנתו.
ב-31 במאי 2012 הופיע בסרט "יומנים" שהקרין הערוץ הראשון של הטלוויזיה, שבו תיאר כיצד גילה בשנת 1956 את טבח כפר קאסם.
בשנת 2022 ביטל את חברותו במרצ, הואיל וחברי הכנסת מטעמה לא הצביעו על הצעת חוק לחייב את ישראל להכיר באחריותה לטבח כפר קאסם.
דורי היה נשוי לרבקה והתגורר ברמת גן, ושם נפטר ב-5 ביולי 2023.
לטיסיה מארי לוֹר קַסְטָה היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה.
קסטה נולדה בפונט-אודמר (Pont-Audemer) שבמחוז אר (Eure) בצפון צרפת.
אמה, לין בלן, היא מנורמנדי, ואביה, דומיניק קסטה, הוא מקורסיקה.
יש לה אח מבוגר ממנה ואחות צעירה ממנה.
היא התגוררה בילדותה בנורמנדי ובנואזי-לה-גראן.
יש לה בת מסטפאן סדנאווי ובן ובת מהשחקן האיטלקי סטפנו אקורסי.
הקריירה של קסטה החלה כשהתגלתה על ידי צלם במהלך חופשה משפחתית באי הולדתו של אביה, קורסיקה, בהיותה בת 15.
קסטה היא הפנים הרשמיות של לוריאל, כריסטיאן דיור ושאנל.
היא דגמנה בפרסומות של הג'ינסים של Guess?
(ביחד עם אלכס לונדקוויסט), טומי הילפיגר Miu Miu ו-XOXO.
קסטה הופיעה בלמעלה מ-100 שערי מגזינים בכללם הקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט, והמגזינים Elle, וווג.
היא גם דגמנה שלוש פעמים ברציפות בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, רולינג סטון ובלוח השנה של פירלי.
כיום היא הפנים של הבושם החדש של ראלף לורן, נוטוריוס.
קסטה הופיעה בסרטים צרפתיים ובטלוויזיה הצרפתית, בכלל זה ב-"Astérix et Obélix contre César" (באנגלית ידוע כ-"Astérix and Obélix vs.
César"), סרט פעולה על עולמו של אסטריקס שבו היא מגלמת את מושא אהבתו של אובליקס, בגילומו של ז'ראר דפארדייה.
וכן ב-"Les Âmes Fortes", סרט דרמה בבימויו של ראול רואיס.
היא לוהקה לגלם את דמותה של בריז'יט בארדו בסרט "Serge Gainsbourg, vie héroïque" (2010).
שיחקה בסרט "עסקה מגונה" (2012) בכיכובו של ריצ'רד גיר.
קסטה הופיעה בקליפ מוזיקלי לשיר "Baby Did a Bad, Bad Thing" של כריס אייזק ב-1999. במשך רוב הווידאו, נראית קסטה בחדר מוטל כשלגופה לבני נשים סקסיים, בעוד אייזק צופה בה בחדר הסמוך.
היו שתי גרסאות של הווידאו.
רשת VH1 הקרינה את הגרסה המצונזרת לפני השעה תשע בלילה ואת הגרסה הלא-מצונזרת הקרינה אחרי תשע בלילה.
הווידאו דורג במקום ה-28 מבין 50 רגעי הווידאו הסקסיים ביותר של VH1. היא גם הייתה נושאו של שיר שכתבה להקת הרוק האלטרנטיבית הפופולרית, Brand New.
ב-2012 זכתה בעיטור אבירה במסדר האמנויות והספרות של צרפת.
בשנת 2013 כיכבה בסרט הדרמה האירוטי "Une histoire d'amour" לצדה של ויקי קריפס.
בשנת 2018 כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "הגבר הנאמן" לצדו של לואי גארל שאף ביים את הסרט לפי תסריט מאת ז'אן-קלוד קרייר.
ב-1999 נבחרה קסטה במקום הראשון בסקר לאומי אותו ערך Association des Maires de France על מנת לקבוע מי תהיה הדוגמנית החדשה שתופיע כמריאן סמל אלגורי של הרפובליקה הצרפתית, שניצב בתוך כל בית עירייה צרפתי.
קסטה ירשה את הדוגמנית אינס דה לה פרסאנז'.
מראה של מריאן משתנה לעיתים קרובות, אבל כל ראש עיר יכול לבחור איזו דמות הוא רוצה עבור עירו.
סקרים מראים שקסטה, בריז'יט בארדו וקתרין דנב הן הפופולריות ביותר בין ראשי הערים הצרפתיים.
על קסטה נמתחה ביקורת, היות שזמן קצר לאחר שהיא נבחרה כמריאן, היא עברה לגור בלונדון.
למרות שהיא הצהירה שהמעבר היה מסיבות מקצועיות, הרי שהמגזין Le Point, בין השאר, מציע שהיא ניסתה להימלט מתשלום מס, כמו ידוענים צרפתים נוספים, מעשה שאותו עיתונאים ופוליטיקאים שמאלנים מבקרים לעיתים תכופות.
לטיפונדיה (ביחיד latifundium, מלטינית lātus שמשמעו רחב ידיים, מרווח ו- fundus שמשמעו אחוזה), היא נכס קרקעי המשתרע על פני שטח גדול.
הלטיפונדיות הרומיות היו נחלות חקלאיות, אחוזות שכללו קרקעות ניתנות לעיבוד ולעיתים כללו גם בתי מלאכה ומתקנים לעיבוד תוצרת חקלאית כמו בית בד, טחנת קמח, יקב או גת.
כאשר כבשו הרומאים חבלי ארץ נוספים היו אלו מוכרזים כשטח המדינה (Ager publicu).
כאדמות ציבור הוכרזו גם שליש מהאדמות של מחוזות שהרומאים השתלטו עליהם.
אדמות אלו חולקו למצביאים ולוחמים, אותם רצו לתגמל.
לטיפונדיות היו נפוצות ביוון הגדולה, סיציליה, מצרים, צפון אפריקה והיספניה בייטיקה.
הן היו הדבר הקרוב ביותר לחקלאות מתועשת בעולם העתיק והתבססו לרוב על עבודת עבדים, וכשהתמעטו העבדים התמסד מעמד הקולונאט שעיבדו את אדמות אדוני האחוזה.
לטיפונדיות שהיו מחוץ לאזור העירוני נקראו גם וילה ובמרכזן עמדה וילה כפרית רומית בה התגורר אדון הלטיפונדיה, לעיתים בקביעות ולעיתים היה לו בית מגורים עיקרי בעיר והיה מגיע לאחוזתו רק בחופשות או בתקופות בהן סר חנו.
בתקופה הקולוניאלית נעשה בדרום אמריקה שימוש במונח לטיפונדיה או פונדו (fundo) במקביל למונחים בעלי משמעות זהה: בספרדית: אסיינדה (hacienda), כשמה של נחלה שהוענקה למתיישב אירופאי ובפורטוגזית: פזיינדה (Fazenda), שהיו מטעי קפה נרחבים.
לטינית וולגרית הקרויה גם לטינית עממית (לטינית: Vulgare latinum או Latinum vulgare; תרגום המילה 'וולגרי': עממי, מצוי), היא השם הכולל לניבים העממיים השונים של השפה הלטינית המדוברת, אשר שימשו את ההמונים ברחבי האימפריה הרומית, כולל רומא, עד לנפילתה.
ניבים אלו התקיימו לצד הלטינית הקלאסית ששימשה בעיקר כשפת הכתב ושפת ההוראה בבתי הספר.
מניבים אלו התפתחו לבסוף השפות הרומאניות השונות.
הלטינית הוולגרית התפתחה מן השפה הלטינית הקלאסית.
היא שימשה בצורות שונות בארצות השונות שברחבי האימפריה הרומית, ניבים שהתפתחו עם הזמן לשפות הרומאניות – הנפוצות שבהן: ספרדית, איטלקית, צרפתית, רומנית, קטלאנית ופורטוגזית.
תושבי רומא עצמה לא דיברו לטינית קלאסית וגם האריסטוקרטים השתמשו בה כשפת הכתב בלבד.
לטינית וולגרית היוותה את שפת הדיבור ונוכחותה תועדה מעט בכתבים מן התקופה.
בכמה מן ההתכתבויות האישיות של קיקרו ניתן למצוא שימוש בשפה המדוברת של בני רומא, לטינית שאינה פורמלית במבנה או מלוטשת כלטינית הקלאסית.
עדות נוספת ניתן למצוא ב"סטיריקון" של פטרוניוס, בחלק המתאר את משתה טרימלכיו.
עם הזמן שכיחות ונפיצות השימוש בלטינית הוולגרית הביאו לדחיקת הלטינית הקלאסית אל התחום האקדמי והדתי ולמותה כשפה מדוברת של ממש.
התפתחות הניבים של הלטינית הוולגרית עצמם, באופן מקומי, יצרו הבדלים עצומים יותר ויותר בין הללו, וכבר במאה השישית לספירה לא יכלו אנשים מאזורים שונים להבין זה את זה.
לבסוף נעלמה גם הלטינית הוולגרית והוחלפה בשפות הרומאניות.
הבדלים בין הלטינית הקלאסית ללטינית הוולגרית
בלטינית הוולגרית נוצרו כמה הפשטות ושינויים ביחס לשפה הכתובה, כגון השמטת אותיות ומילות סיום והפחתת השימוש במילות יחס.
בנוסף, מילים גבוהות הוחלפו בה בביטויים נפוצים יותר או במילות סלנג.
את התפתחות ההבדלים בין השפות ניתן להעריך מקריאה בנספח פרובוס (המאה ה-3 עד ה-4 לספירה), המציג 227 'תיקונים' למילים מן השפה המדוברת.
לטיסיה בק (נולדה ב-5 בפברואר 1992) היא שחקנית גולף ישראלית.
בק נולדה באנטוורפן, שבבלגיה, ובגיל שש עלתה לישראל עם הוריה (בשנת 1998).
בשל חיבתם של הוריה למשחק הגולף הקימו את ביתם בקיסריה, שם נמצא מועדון הגולף קיסריה, אחד משני מועדוני הגולף היחידים בישראל באותה תקופה ועכשיו היחידי בארץ.
בשנת 2004 זכתה באליפות ישראל הפתוחה לנשים בקטגוריית הבוגרות, כשהייתה בת 12 בלבד.
גם בשנה שלאחריה זכתה באליפות.
כשהייתה בת 14 עברה ללמוד באקדמיית IMG בפלורידה שבארצות הברית למשך ארבע שנים.
בשנת 2007 השתתפה באליפות בקטגוריית הגברים, והגיעה למקום החמישי.
באותה שנה השתתפה בתחרות המאסטרס האירופי לנוער עד גיל 16 שהתקיימה בצרפת, והגיעה למקום השמיני.
בשנת 2008 נבחרה בק לאחת מחמשת ספורטאי העשור, כחלק מחגיגות ה-60 למדינת ישראל.
איתה ברשימה נבחרו אברהם גרנט, פיני גרשון, יוסי בניון ושחקנית הכדורת דשא לעיוורים רחל בוכניק
בשנת 2010, לאחר שסיימה את לימודיה באקדמיית IMG, קיבלה מלגה והחלה לייצג את נבחרת הגולף של אוניברסיטת דיוק בצפון קרולינה.
בשנתה הראשונה במכללה זכתה בתואר רוקי השנה של ה-ACC, האזור שבו משחקת המכללה במסגרת ליגת המכללות האמריקנית, NCAA.
ובשנת 2014 עזרה לנבחרת דיוק לנצח את תחרות הNCAA.
בגיל 18 גויסה לצה"ל על תקן ספורטאית עילוי, כשבכך התאפשר לה להמשיך בלימודיה בארצות הברית.
שיא נוסף בקריירה הגיע באוגוסט 2011, כאשר העפילה לראשונה לאליפות קנדה הפתוחה, טורניר מסדר הגודל השני בחשיבותו בסבב הגולף העולמי לנשים, ה-LPGA.
ב-2014 רשמה את הישג השיא שלה כאשר נכנסה לסבב הגולף העולמי לנשים.
בשנת 2016, ייצגה את ישראל באולימפיאדת ריו לאחר שדורגה במקום ה-42 בעולם.
לאחר המשחקים בריו המשיכה בק לשחק בסבב ה-LPGA וב 2019 ירדה לסבב ה-Epson Tour.
בסוף שנת 2023 הצליחה בק לזכות בחזרה בכרטיס לשחק בשנת 2024 בסבב ה-LPGA אחרי היעדרות של 5 שנים.
לטיסיה (בספרדית: Leticia) היא עיר נמל, בירת מחוז אמסונאס והעיר הדרומית ביותר בקולומביה.
העיר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר האמזונאס, ונמצאת בין משולש הגבולות של קולומביה, פרו וברזיל.
העושר הטבעי של לטיסיה ניכר במגוון העצום של מינים של בעלי חיים וצמחים בעיר: 860 מינים של ציפורים, 140 מיני דו-חיים, 85 מינים של יונקים, 147 מיני זוחלים ו-6,800 מיני צמחים.
הטמפרטורה הממוצעת בה היא 27°C.
לטיצ'ב (באוקראינית: Летичів, לטיצ'יב; בפולנית: Latyczów, לטיצ'וב; ברוסית: Летичев) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לטיצ'ב נוסדה בשנת 1362, ובתחילת המאה ה-15 פלשו אליה הטטרים.
בשנת 1429 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
במהלך המאות ה-17 וה-18 נפגעה העיירה מפשיטות הקוזקים.
בחלוקת פולין השנייה בשנת 1792 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1882 נערך ביהודי העיירה פוגרום.
בתקופה הסובייטית הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה.
ב-17 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך חודשיים את יהודיה בגטו מוקף גדר תיל, בו חויבו בענידת טלאי צהוב, במסירת רכוש ובביצוע עבודות כפייה.
בשל הרעב והעבודה המפרכת מתו רבים מיושבי הגטו.
במאי 1942 הובאו למחנה עבודה שהוקם בעיירה כמה אלפי יהודים שגורשו מבסרביה ומבוקובינה, לצד כמה מאות מיהודי יישובי הסביבה.
בספטמבר 1942 נרצחו בגטו ובמחנה העבודה בעיירה למעלה מ-1,500 יהודים.
ב-20 בינואר 1943 רצחו הגרמנים את כל היהודים שנותרו בגטו ובמחנה העבודה.
לטיפה אל-קעוד היא חברת בית הנבחרים הבחרייני, האישה הראשונה בתפקיד זה בבחריין.
לטיפה אל-קעוד נולדה בעיר רפאע בבחריין בשנת 1956. אל-קעוד קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת חלואן במצרים בשנת 1977 ותואר שני בניהול פיננסי מאוניברסיטת נוטינגהאם בשנת 1996. בשנת 2006 נבחרה לבית הנבחרים בבחריין.
לטיפה אבן זיאתין היא פעילה חברתית צרפתייה-מרוקאית, אמו של עימאד אבן זיאתין (נולד ב-1981), שבמהלך שירותו כחייל בצבא צרפת, נרצח באירוע טרור במרץ 2012. לזכרו של עימאד, הקימה לטיפה עמותת שלום הנושאת את שמו.
לטיפה, שגדלה בתרבות דתית מוסלמית, היגרה בגיל 17 ממרוקו לצרפת בשביל לחיות עם בעלה – אחמד, שבאותה תקופה גר בטולוז והיה פעיל בחברת הרכבות הצרפתית SNCF.
נולדו להם ארבעה בנים ובת אחת, ביניהם עימאד איבן זיאתין שנרצח בגיל 30 על ידי הטרוריסט המוסלמי-צרפתי מוחמד מרה.
בעקבות הסבל והטראומה שחוותה לאחר מות בנה, ובהשפעת רצונה הרב למנוע מקרים נוספים של שנאה וטרור בעולם, החליטה אבן זיאתין להקים עמותת שלום בשם "עימאד – ארגון למען הנוער והשלום" , אותה הקימה ב-20 באפריל 2012 – כחודש לאחר רצח בנה.
עמותה זו פועלת למען קידום השיח ההדדי בין בני נוער מתרבויות שונות, דתות שונות, לאומים שונים ומרקעים חברתיים נבדלים.
במקביל, היא פועלת למען שיקום אוכלוסיות של בני נוער הנמצאים במצוקה כלכלית-חברתית.