tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לרוב מתקיימת הפעולה בתוך מסגרת שבועית קבועה מראש ומהווה את היחידה הבסיסית של הפעילות בתנועת הנוער, בארגון הנוער או במסגרת אליה שייכת הקבוצה.
בניית הפעולה היא תהליך מורכב הכולל בחירת מטרות, אמצעים ושיטות תוך התחשבות בגיל הקבוצה, התנאים הפיזיים ועוד.
הפעולה מיועדת לענות על צורכי החניך, במישור האינטלקטואלי, הרגשי, בחלק מהתנועות גם הדתי וכמובן החברתי.
החניך מקבל מהפעולה תחושה של שייכות (לכן ימנע המדריך ממשחקים בהם חלק מהמשתתפים מוצאים מהמשחק).
הוא לומד דברים חדשים אם באמצעות דיון או חוויה רגשית.
נושא הפעולה יבחר לרוב על פי מוגדר במערך הפעולות שתכנן המדריך או שהוכתב על ידי מסגרת הפעילות.
יש חשיבות רבה לכך שהנושא יהיה רלוונטי לחניכים ושיהיה להם עניין בו.
לרוב, יקבע נושא הפעולה לאור ערכי המסגרת, למשל, צדק חברתי, "מנהיגות", "התנדבות", או על פי צורכי הקבוצה ומצבה החברתי, כמו "גיבוש" או "מיקום היחיד בחברה".
המדריך לומד את הנושא הפעולה ומכיר אותו על בוריו לפני בניית הפעולה.
מסיבה זו נהוג בתנועות הנוער להעביר סדנאות מעמיקות למדריכים לפני כל קבוצת פעולות המוכללות במערך פעילות אחד.
הגדרת המטרה ממקדת את המדריך בהכנת התהליך ומסייעת בידו לבחור באמצעי הטוב ביותר להעברתה.
יש להבחין בין מטרות שהן כלליות ומגדירות בצורה רחבה את הכוונה שעומדת מאחורי הפעולה, לבין היעדים המציינים תוצר ברור אותו ניתן לבחון בראי התוצאה.
המטרות והיעדים מתייחסים לרוב לחוויית החניך כמו בדוגמאות הבאות:
החניך יתנסה בהנהגת קבוצה ובסגנונות מנהיגות שונים.
החניך יחוש את החוויה של חיים עם מגבלה גופנית.
החניך יכיר את סוגי החבלים השונים והקשרים.
החניך יצטרך לחשוב בצורה ביקורתית כלפי נושא מסוים.
החניכים יחוו חוויה דומה לזאת של חניכים אחרים בתוך ההתנהלות של הקבוצה.
הפעולה מהווה תהליך בעל מאפיינים קוגניטיביים, חברתיים, רגשיים או פרקטים המיועדים להשיג את המטרה ויוצרים סדר התפתחותי של שלבים במהלך הפעולה.
בשל כך הסדר של הפעילויות במשך הפעולה הוא משמעותי ביותר.
לדוגמה, בפעולה בנושא "התנדבות" יחווה החניך עיוורון באמצעות תנועה בחלל עם כיסוי עיניים ולאחר החוויה יחשף החניך למידע אודות בעיות נגישות לעוורים.
בסיום הפעולה יציע החניך פתרונות ודרכים להשיגן (עצומה, מכתב או סיוע).
בתכנון מבנה הפעולה צריך המדריך לקחת בחשבון מספר משתנים מהותיים לבניית הפעולה:
משתנים טכניים – מקום הפעולה, העזרים העומדים לרשותו ומזג האוויר.
משתנים של הקבוצה - גודל הקבוצה, גיל החניכים ומינם, המבנה החברתי הפנימי של הקבוצה, תחומי העניין של החניכים, כישוריהם ועוד.
המדריך - יכולת השליטה של המדריך בקבוצה, התקשורת שלו עם החניכים, רגישותו לנעשה בקבוצה, טון איכויותיו וחסרונותיו, העדפותיו וכישוריו.
צוות ההדרכה - דעות שונות בין חברי הצוות ודינמיקת שיתוף הפעולה ביניהם.
מבנה הפעולה מבוסס על השלבים של התהליך הרצוי.
לכל שלב מתאימים הפעלה המבוססת על מתודה.
לכל הפעלה מגדיר המדריך את אופן חלוקת הקבוצה, בחירת מתנדבים וכל פרט אחר.
כמו כן, יגדיר המדריך את האביזרים הדרושים לפעולה, אורחים בפעולה, חלוקת הזמנים, ובמידה ויש יותר ממדריך אחד – גם את חלוקת התפקידים בין המדריכים.
פתיחת הפעולה - מבנה הפעולה יכלול בדרך כלל שלב ראשון הפותח ומציג את הנושא באמצעות גירוי חזק שיספק סקרנות והנעה להמשך הפעילות.
בפתיחה יוצג נושא הפעולה וקישורו למערך הכולל או למסגרת הפעילות.
גוף הפעולה – השלבים הבאים יגדירו למעשה את התהליך אותו עוברים החניכים, ויכלול שיא או מספר שיאים.
סיכום הפעולה – השלב האחרון של הפעולה יציג את המטרות שהושגו, התהליכים שהתרחשו ואת הקשר שלהם אל פעילויות עתידיות של הקבוצה.
הסטינג של הפעולה: יצירת חלל פיזי רלוונטי לנושא הפעולה ששובר את השגרה היומיומית ומעורר בחניכים גירוי ראשוני לפעולה.
ניתן להשיג זאת באמצעות אביזרים, תלבושות, תמונות, עיצוב חדר הפעילות או עריכת הפעילות במקום שאינו שגרתי.
פָסְקֶס הוא סמל של כוח הנובע מאחדות וסמכות שיפוטית ושלטונית.
הסמל מורכב מצרור של זמורות (במקור מעץ הליבנה) הקשורות יחדיו בחבל אדום המחזיקות להב גרזן ומקורו נובע מתרבות רומא העתיקה.
במהלך השנים מאז התפרקות האימפריה הרומית השתמשו בסמל הפסקס מדינות וגופים שונים.
בניגוד לצלב הקרס, הסטיגמה השלילית שנוצרה עקב אימוץ הסמל על ידי הפאשיזם האיטלקי דעכה, וניתן עדיין למצוא את סמל הפסקס בדגלים, בסמלים ובחותמים רשמיים במדינות רבות.
בין השאר הוא משמש כסמלה הרשמי של צרפת ואף מופיע בחותם ובסמל הסנאט של ארצות הברית.
ה-fasces lictoriae (הפסקס של הליקטורים) סימל ברומא העתיקה את הסמכות והעוצמה (האימפריום) של השלטון.
הוא נישא על ידי הליקטורים, משרתי ציבור רומיים שתפקידם היה ללוות מגיסטראטים (בעלי תפקידים שלטוניים ברפובליקה הרומית, כגון קונסולים, קווסטורים ודיקטטורים) ולספק להם הגנה ושירותים שונים.
כמו כן נשאו את הפסקס במהלך הטריומף, מצעד הניצחון הרומי, לוחמים שנפצעו בקרב.
הפסקס מסמל את ה"כוח שבאחדות".
הכוח מתבטא בצרור האיתן של הזמורות שכוחן עולה בהרבה על זמורה אחת הנשברת בקלות.
להב הגרזן מסמל את סמכות העונשין של המדינה כלפי הפרט.
הזמורות מסמלות את מחויבותה של המדינה לנהוג באיפוק בשימוש בכוחה.
מקור מנהג נשיאת הפסקס אחר דמויות שלטוניות, כמו כל מורשת הליקטורים, טמון בהיסטוריה העתיקה של רומא.
לפי ליוויוס, ייתכן והמנהג שאול מן האטרוסקים, ששלטו על רומא בתקופת המלוכה הרומית.
לפי ישראל שצמן, מנהג הפסקס היה נפוץ בחברה האטרוסקית, והשליטים של ערי אטרוריה, במאות ה-6 וה-5 לפנה"ס, לוו בליקטורים נושאי פסקס.
ייתכן שלסמל זה שורשים קדומים יותר, שמקורם בליבריס, גרזן זהב כפול מיניאטורי, שמקורו בתרבויות ים תיכוניות, כמו התרבות המינואית.
לפי המנהג המקובל, כאשר נישא הפסקס בתוך הפומריום, הגבולות הקדושים של העיר רומא עצמה, הוסר ממנו להב הגרזן.
מטרת ההסרה הייתה לציין, בנסיבות פוליטיות רגילות, את העובדה שלמגיסטארים בעלי האימפריום אין סמכות שיפוטית של חיים ומוות בתוך העיר, מכוון שבתוך גבולותיה, סמכות זאת ניתנה לעם דרך האספות.
לעומת זאת, במצב חירום, כאשר הוכרז על דיקטטורה ברומא, הליקטורים שליוו את הדיקטטור בתוך הפומריום, נשאו את הפסקסים עם להבים מחוברים, וזאת כסמל לכוחו הבלתי מוגבל של הדיקטטור באותה עת.
שימוש בסמל הפסקס בתקופה המודרנית
מאז ימי רומא נעשה שימוש בפסקס על ידי תנועות לאומיות וחברתיות.
אלה השתמשו בסמל הגרפי בלבד ולא נעשה עוד שימוש בחפץ עצמו.
הפאשיזם האיטלקי אימץ את סמל הפסקס בשנות ה-20, כחלק ממגמה לאמץ לתנועתם סמלים רומים עתיקים, שישוו להם תדמית של מי שמחיים באיטליה את ימי העבר המפוארים של האימפריה הרומית.
אחד מסמלי המהפכה הצרפתית היה פסקס שעליו מונחת מצנפת פריגית (אייקון שמסמל חירות וחופש), שילוב המסמל את הכח שניתן לעם הצרפתי המשוחרר.
היום משמש הפסקס כחלק מסמל צרפת והוא מוטבע על גבי כריכת הדרכון הצרפתי.
שני פסקס מופיעים בסמלים של משטרת נורווגיה ומשטרת שוודיה והמשמר האזרחי הספרדי.
סמל קנטון סנט גאלן בשווייץ הוא פסקס לבן על רקע ירוק.
דוגמאות לשימוש בסמל הפסקס בארצות הברית
מטבע הדיים האמריקאי שהוטבע בין השנים 1916–1945 נשא את סמל הפסקס לצד ענף עץ זית.
המטרה הייתה לסמל את מוכנות ארצות הברית למלחמה יחד עם הרצון לשלום.
שני סמלי פסקס מופיעים לצדי דגל ארצות הברית, מאחורי דוכן הנאומים של בית הנבחרים של ארצות הברית, מייצגים את כוחו של הבית ושל המדינה.
החותם הגדול של הסנאט האמריקני מכיל שני פסקס החותכים זה את זה באלכסון, המייצגים חופש וסמכות.
באנדרטת לינקולן בבירת ארצות הברית, ידיות המושב של פסל אברהם לינקולן משובצות בסמלי פסקס.
בסמלו של מסדר אבירי קולמבוס, ארגון אחווה קתולי, נמצא סמל הפסקס שמאחוריו מוצלבים עוגן וחרב קצרה.
הסמל של רובע ברוקלין בעיר ניו יורק, שמופיע על דגל הרובע, מורכב מאישה הנושאת פסקס.
דוגמאות לפסקס בדגלים וסמלים בעולם
בפיזיקה, פעולה היא מונח במכניקה אנליטית הנגזר מ"עקרון הפעולה המינימלית", הגורס שניתן להבין את תנועתם של גופים על ידי כך שהם נעים במסלול שעבורו פונקציונל בשם 'פעולה' מקבל מינימום (או באופן כללי יותר אקסטרמום).
הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא תנועת קרני אור.
לפי חוקי האופטיקה ניתן להבין אותה באופן שהאור נע במסלול המהיר ביותר בין נקודת ההתחלה שלו לנקודת הסיום.
לדוגמה נניח שמציל היושב בסוכת המצילים רואה אדם טובע בלב ים.
המציל רוצה להגיע כמה שיותר מהר אל האיש הטובע, מה יהיה המסלול הכי מהיר אליו?
המסלול המהיר ביותר לא יהיה הקו בין סוכת המציל לבין האיש הטובע, כיוון שהמציל רץ על החוף מהר יותר משהוא שוחה בים.
לא קשה להיווכח שהמסלול הקצר ביותר מורכב מקו ישר על פני החוף, וקו ישר בתוך המים בהנחה שלא מתחשבים בזרמי הים, והזווית בין שני המקטעים מקיימת את חוק סנל:
באותו אופן את חוק ההחזרה של האור (זווית ההחזרה שווה לזווית הפגיעה), ניתן להבין בכך שהאור בוחר את המסלול המהיר ביותר מנקודת ההתחלה לנקודת הסיום, בהינתן שהאור חייב לפגוע במראה בדרכו.
מכאן שבאופטיקה גאומטרית הפעולה היא פשוט משך הזמן של תנועת האור.
את הפעולה, שלרוב מסומנת ב-S, ניתן גם לרשום בתור אינטגרל לאורך המסלול של פונקציה הנקראת לגראנז'יאן:
לפעולה יש יחידות של תנע זוויתי: אנרגיה כפול זמן (תנע כפול מרחק).
במקרה של אופטיקה גאומטרית הלגראנז'יאן הוא פשוט ההופכי של המהירות.
ז'וזף לואי לגראנז', שפיתח את המושגים הללו, הראה שאת חוקי הדינמיקה, כלומר את המכניקה הניוטונית ניתן להציג באופן דומה, רק שהלגראנז'יאן במקרה של מכניקה ניתן על ידי:
לגראנז' גם פיתח תורה הנקראת חשבון וריאציות המאפשרת למצוא את המסלול שמצמצם את הפעולה.
הוא הראה שהמסלול שעבורו הפעולה היא מינימלית מקיים את מה שקרוי היום משוואת אוילר לגראנז':
הפיזיקאי האמריקני ריצ'רד פיינמן הראה שלפעולה יש משמעות עמוקה גם במכניקת הקוונטים.
פיינמן הראה שאת חוקי הקוונטים ניתן לראות באופן שההסתברות שחלקיק יגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום נתונה על ידי סכימה של כל המסלולים האפשריים, כאשר הפאזה שניתנת לכל מסלול בחיבור נתונה על ידי הפעולה לאורך אותו מסלול.
שיטה זאת קרויה אינטגרלי מסלול,
כדי להבין זאת ניתן להיעזר בדוגמה של ניסוי שני הסדקים.
אור יוצא ממקור אור, עובר דרך קיר ובו שני סדקים, ולבסוף מגיע למסך.
על המסך נוצרת תמונת התאבכות: נוצר סריג של נקודות מוארות ונקודות חשוכות.
את ההסבר לכך ניתן לראות בכך שלאור יש שני מסלולים להגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום: הוא יכול לעבור דרך הסדק העליון או דרך הסדק התחתון, כך שאל המסך מגיעים למעשה שני גלים.
בנקודות שבהם שני הגלים מתואמים, כלומר הם באותה פאזה, הם מתחברים בצורה בונה והנקודות הופכות מוארות.
כאשר הגלים מגיעים בפאזה הפוכה (אחד מקסימום והשני מינימום) אזי הם מתחברים בצורה הורסת ובנקודות אלו יש חושך.
פעולה מינימלית בקוונטים הקשר בין אינטגרלי מסלול לפעולה מינימלית, ניתן בכך שליד נקודות שבהם הפעולה מינימלית, כלומר ליד המסלולים הקלאסיים של חלקיקים, הפעולה לא משתנית הרבה ולכן המסלולים מתחברים עם פאזה דומה, ומכאן שהמשקל של המסלולים האלו הוא רב.
לעומת זאת מסלולים שרחוקים מאוד מהמסלול הקלאסי, בהם הפאזה משתנה מאוד מהר ולכן המסלולים השונים מבטלים זה את זה ותרומתם לחיבור כל המסלולים יחד היא זניחה.
פעוט הוא ילד בגילאי שנה עד שלוש בערך, אף שׁהגדרות אלה משתנות.
שנות הפעוטוּת הן תקופה של התפתחות קוגניטיבית, רגשית וחברתית רבה.
+פרמטרים חיוניים תקינים של פעוטות לחץ דם (מ"מ כספית) סיסטולי 80–112 דיאסטולי 50–80 קצב לב (BPM) 90–140 קצב הנשימה 20–40
ניתן לחלק את התפתחות פעוטות למספר תחומים הקשורים זה בזה.
קיימת הסכמה סבירה לגבי מה תחומים אלה עשויים לכלול:
גופני: גדילה או עלייה בגודל.
מוטוריקה גסה: שליטה בשרירים הגדולים, המאפשרת הליכה, ריצה, קפיצה וטיפוס.
מוטוריקה עדינה: היכולת לשלוט בשרירים קטנים, המאפשרת לפעוט להאכיל את עצמו, לצייר ולשלוט בחפצים.
ראייה: היכולת לראות מקרוב ומרחוק ולפרש את הנראה.
שמיעה ודיבור: היכולת לשמוע ולקלוט מידע ולהקשיב (לפרש), והיכולת להבין וללמוד שפה ולהשתמש בה לתקשורת יעילה.
חברתי: היכולת לתקשר עם העולם באמצעות משחק עם אחרים, תורות ומשחקי דמיון.
אף על פי שתועיל הגדרת תקופות התפתחות מוגדרות, ההתפתחות היא רצף, עם הבדלים ניכרים בין ילדים.
קיים טווח רחב של מה שניתן להגדיר כ"התפתחות תקינה".
עם זאת, לדברי מומחים, ישנם אבני דרך ספציפיים שיש להשיגם בגילאים ובשלבים מסוימים בחיים, לשם גדילה והתפתחות תקינות.
מומחים רפואיים אף מציינים שילדים מתפתחים בקצבם שלהם, ומציעים למטפלים שלא לדאוג יתר על המידה אם ילד אינו משיג את כל אבני הדרך המתאימים לגילו.
לידה מוקדמת או מחלה בילדות עלולים להאט את התפתחותו של ילד צעיר.
ידוע זה מכבר שפיגור ניכר בהשגת אבני דרך התפתחותיות קשור למוגבלויות שכליות או גופניות.
אולם, זמן רב סברו כי באוכלוסייה הכללית אין קשר בין גיל השגת אבני הדרך ההתפתחותיות לבין אינטליגנציה מאוחרת יותר.
רק לאחרונה התגלה כי השגת אבני דרך התפתחותיות מוקדמת מצביעה, באופן כללי, על רמה גבוהה יותר של אינטליגנציה.
מחקר משנת 2007, שהתבסס על יותר מ־5,000 ילדים שנולדו בבריטניה בשנת 1946, הראה שכל חודש שבו הילד למד לעמוד מוקדם יותר, כך היה לו רווח של חצי נקודת מנת משכל בגיל 8. כמו כן, מחקר מאוחר יותר, משנת 2018, מצא קשר בין השגת אבני דרך לאינטליגנציה בבגרות.
במקרה זה, אבן הדרך שנבדקה הייתה היכולת לקרוא שמות של עצמים או חיות בתמונות בגיל פחות מ־18 חודשים, בגיל 18–24 חודשים ובגיל מאוחר מ־24 חודשים.
לשם השוואה, המצב הסוציו־אקונומי של ההורים ומין הילד הסבירו כ־23% מהשונות במנת המשכל.
אולם, מומחים מייעצים נגד דחיפת ילדים דרך אבני דרך, כל עוד הם מגיעים אליהן בטווח התקין.
פסקל פרץ-רובין (נולדה ב-8 באוקטובר 1959) היא עיתונאית בתחום המזון ומחברת ספרי בישול.
פרץ-רובין, בוגרת הוראת התזונה והבישול במכללת דוד ילין בירושלים, עבדה מספר שנים כמורה לתזונה ולכלכלת בית בבתי ספר ובכפר הנוער בן שמן.
היא חוקרת את מטבחי העדות השונים וחיברה מספר ספרים הבאים לשמר את המורשת של המטבחים האתניים.
עבודתה כללה תיעוד המתכונים המקוריים, תוך ניסיון לבדוק האם קיים קשר בין המטבחים הסמוכים למטבח עליו גדלה – המטבח התוניסאי.
בהמשך דרכה, המשיכה וחקרה את המטבח העיראקי, הטריפוליטני, וחיברה ספר לקסיקון רחב ומעמיק המכיל מחקר מקיף אודות טעמים, מאכלים, מנהגים ומסורת המחברים את כ-35 עדות ישראל.
בכל שנות עבודתה הקפידה, מלבד העיסוק במאכלי העדות, לנסות להבין וללמוד את כל הסובב את האוכל דרך מנהגים, מסורת ותרבות.
כל זאת תוך חקר ובחינה של שורשי המתכון ואופן הגשתו בכל מטבח ומטבח.
חיברה ארבעה ספרים על הבישול האתני של עדות ישראל, הכוללים מידע על מנהגים, מסורת והקשר בין העדות השונות תוך התאמתם לבישול היום יומי והעכשווי של ימינו.
בשנים האחרונות הרחיבה את התמחותה לאפייה ביתית ולבישול מהיר ועכשווי למשפחה, וחיברה כחמישה ספרים בנושאים אלו.
בשנת 1992 שמשה כיועצת הקולינרית וכמרכזת הסדנאות והדיונים בכינוס הבינלאומי למטבח היהודי שהתקיים בירושלים.
בשנת 1994 הפיקה והגישה תוכנית בישול לטלוויזיה בכבלים (גוונים) בשם "טעימה נעימה עם פסקל".
התוכנית שודרה במשך שנתיים באזור ראשון לציון והסביבה.
בשנים 2005-2004 חיברה את הפרקים העוסקים במטבח בספרים "מרוקו" ו"תוניסיה", בסדרה של מכון בן צבי "קהילות ישראל במזרח במאות התשע עשרה והעשרים", בעריכת ד"ר חיים סעדון.
בשנת 2005 חנכה הוצאת ספרים עצמית בשם "פסקל ברגש" בה היא מוציאה את ספריה החדשים.
מייעצת למפעלי מזון בפיתוח מוצרים חדשים ומרצה במסגרות ציבוריות כמו בתי ספר וחוגים פרטיים.
כמו כן מעבירה סדנאות בישול ואוכל בבתי ספר לבישול.
לאורך השנים כתבה במדורי אוכל רבים בעיתונים ומגזינים בהם: "דרך האוכל", "לאשה", "גורמה" (את) ועוד.
משמשת כיועצת ועורכת קולינרית בירחון האוכל "רוזמרין", וכותבת בו באופן קבוע.
בין שלל עיסוקיה מופיעה בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות, מדגימה הכנת מטעמים שונים ומשוחחת על הקשר בין תרבות, מסורת ואוכל.
משתתפת בתוכניות רדיו (של ליאת רגב ברשת ב', ובתוכנית הרדיו של הים האדום – אילת) מגישה פינות בתוכנית הטלוויזיה "מטבח ביתי" בערוץ האוכל ובתוכנית - "לחיות טוב" בערוץ 2.
כותבת את מדור האוכל של מעריב סופהשבוע / המוסף ומעריב השבוע/ המגזין כותבת את מדור האוכל בגרוסלמפוסט
פסקל מבשלת: ירקות ותוספות, הוצאה עצמית, 2012.
"ללקק אצבעות - ספר בישול לילדים" (הוצאת אלפא/זמורה ביתן, 1989).
"העוגות של פסקל " (הוצאת קוראים)
" פסקל אופה" (ברגש, לברוס)
"נדוניה - הקשר העדתי המתוק " (הוצאת ברגש)
פסקל שימבונדה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם.
שימבונדה נולד בלה אבימה, גוואדלופ, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בלה הבר בשנת 1999. משחק הבכורה שלו היה ב-29 באפריל 2000, נגד שטרסבורג.
הוא שיחק 4 שנים בלה האבר, עד שהקבוצה ירדה לליגת המשנה הצרפתית, ואז חתם במועדון בסטיה.
כשחקן בסטיה, שימבונדה זכה ליחס גזעני על ידי אוהדי הקבוצה, במהלך הפסדה לסנט אטיין, ובעקבות היחס העוין מן הקהל, שימבונדה החליט לעזוב את המועדון, על אף שחבריו לקבוצה טענו שכלל לא היה קיים יחס גזעני כלפיו במועדון.
אחרי שגם בסטיה ירדה ליגה ביולי 2005, הוא עזב את המועדון, וחתם בוויגאן האנגלית תמורת 500,000 לירות שטרלינג לשלוש שנים, לאחר שסירב להצעתה של אולימפיק מרסיי המקומית.
הוא בחר לעבור לשחק באנגליה, כי קיווה לשחק מול השחקנים הטובים בעולם, שלטענתו משחקים באנגליה.
כבר בעונתו הראשונה באנגליה, , הוא נבחר על ידי התאחדות הכדורגלנים האנגלית, להיות המגן הימני של העונה בפרמייר ליג, כשניצח בדרך לתואר את המגינים הוותיקים גארי נוויל, סטיב פינאן ופאולו פריירה.
בעקבות העונה הטובה שלו, הוא קושר במעברים למועדונים הגדולים מנצ'סטר יונייטד וארסנל, וווסטהאם יונייטד.
ב-7 במאי 2006, היום האחרון של העונה, הוא ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של וויגאן, 6 חודשים בלבד לאחר שחתם על חוזה מחודש ל-4 שנים במועדון.
הנהלת המועדון הציבה עבורו תג מחיר גבוה במיוחד מהצעותיהן של הקבוצות עבורו, וכמו כן בעקבות המהלך שעשה הצהירה ששימבונדה מעכשיו ישחק בקבוצת המילואים של הקבוצה עד שחוזהו יפוג, גם אם לא יירכש לפני כן.
טוטנהאם הציעה עבורו 2 מיליון פאונד, ומאוחר יותר שיפרה את הצעתה ל-3 מיליון פאונד.
למרות זאת, שתי הצעותיה נדחו, מאחר שהמחיר שוויגאן דרשה עבורו היה 6 מיליון פאונד.
שימבונדה מיד הצהיר שהוא חפץ ביותר במעבר לטוטנהאם, אבל ההנהלה עמדה על שלה.
כמו כן, גם ווסטהאם הציעה עבורו הצעה בסך של 4 מיליון פאונד, שגם אותה דחתה ההנהלה נחרצות.
הופעתו האחרונה בוויגאן הייתה ב-8 באוגוסט 2006, במשחק נגד רדינג כמחליף במקומו של אמיל הסקי.
ב-31 באוגוסט 2006, וויגאן הסכימה לבסוף להצעה של טוטנהאם עבורו בסך של 4.5 מיליון פאונד.
שימבונדה ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקנה של טוטנהאם ב-9 בספטמבר 2006, נגד מנצ'סטר יונייטד.
במהלך משחק נגד צ'לסי, שימבונדה נפצע בעקבו כתוצאה מתיקול חריף של פרנק למפארד, אבל בכל זאת המשיך לשחק כאשר טוטנהאם ניצחה לבסוף 2-1. מאמן הקבוצה דאז, מרטין יול, ביקש לאחר המשחק מכל שחקני הקבוצה לקחת דוגמה מאופיו הנחוש והמסור ששימבונדה הציג במהלך המשחק.
שערו הראשון בקבוצה, היה שער השוויון בתיקו 1-1 עם פולהאם, ב-20 בינואר 2007. ב-12 בינואר 2008, הוא החמיץ פנדל מכריע, במהלך דו-קרב הפנדלים בין טוטנהאם לפ.ס.וו.
איינדהובן ההולנדית במסגרת שמינית גמר גביע אופ"א.
הפנדל שהחמיץ, הוביל להדחתה של טוטנהאם מן המפעל.
ב-26 ביולי 2008, שימבונדה חתם בסנדרלנד, והצטרף לחבריו לשעבר בטוטנהאם טימו טאיניו וסטיד מלבראנק.
הוא הכריז בעת שחתם במועדון, שהוא רוצה לעזור לקבוצה להתחרות על תואר האליפות במהלך חמש השנים הבאות.
ב-26 בינואר 2009, שימבונדה השלים את הבדיקות הרפואיות הדרושות, וחזר לשחק במדי טוטנהאם.
מאמן סנדרלנד, ריקי סברגיה, קיבל תמורתו את הסכום ששילמו עבורו בתחילת העונה, כ-3 מיליון פאונד.
בכורתו השנייה בטוטנהאם הייתה בהפסד 3-2 לבולטון וונדררס, ב-31 בינואר, במשחק שבו בישל שער מצמק לדארן בנט.
ב-27 באוקטובר 2009 חתם בבלקברן רוברס לשנתיים.
בכורתו הייתה בתיקו 0-0 נגד וסטהאם יונייטד.
ב-21 בינואר 2010 חתם בקווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לחצי שנה.
לאחר מעבר בין קבוצות נוספות מהליגות הנמוכות באנגליה, חזר שימבונדה בשנת 2014 לצרפת וחתם בארל מהליגה הצרפתית השנייה ממנה שוחרר באמצע עונת .
שימבונדה זומן לסגל נבחרת צרפת לקראת טורניר מונדיאל 2006 לאחר שהפגין יכולת טובה במהלך העונה.
במהלך משחק ידידות לקראת המונדיאל בו ניצחה צרפת 2-0 את דנמרק, ב-31 במאי 2006, שותף שימבונדה כמחליף דקות מועטות בסיום המשחק במקומו של ווילי סניול.
למרות זימונו לסגל, שימבונדה לא שיחק עבור צרפת במהלך מונדיאל 2006. משחק הידידות מול דנמרק היה בסופו של דבר משחקו היחיד בנבחרת הצרפתית.
בשנת 2003, הוא שיחק שלושה משחקים עבור נבחרת גוואדלופ בשלבי המוקדמות של אזור הקריביים לגביע הזהב של CONCACAF.
במדעי המחשב, פעולה אטומית היא רצף של פקודות מכונה או פקודת מכונה יחידה שיבוצעו על ידי מעבד, מבלי שיכולה להיעשות החלפת הקשר בזמן ביצוען ומבלי שרכיב אחר במחשב יוכל להבחין או לשנות משהו בכל מצב ביניים אלא רק במצב ההתחלתי או הסופי של הפעולה, למשל על ידי חסימת אפיק הנתונים.
חלק מהפעולות האטומיות יכולות להצליח או להיכשל ואילו אחרות תמיד מצליחות.
פעולות אטומיות מהוות לעיתים תחליף יעיל יותר לשימוש במנעולים, ועל כן אלגוריתמים חסרי נעילות נדרשים לעשות שימוש בפעולות אטומיות.
להמחשת הצורך בפעולה אטומית, נסתכל על הפשטה של הפקודות שמרכיבות את פעולת הקידום (הגדלה ב-1 של ערך בזיכרון, increment):
1. התהליך קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
2. התהליך מגדיל את הערך ב-1
3. התהליך כותב למקום X את הערך החדש
כעת נסתכל על 2 תהליכים שמבצעים פעולת קידום על אותו מקום בזיכרון.
כיוון שיש לנו מעבד יחיד, הרי שכדי ששני התהליכים יבצעו את הפעולה, חייבת להיות החלפת הקשר.
1. תהליך א' קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
2. תהליך א' מגדיל את הערך ב-1
3. תהליך א' כותב למקום X את הערך החדש
4. תהליך ב' קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
5. תהליך ב' מגדיל את הערך ב-1
6. תהליך ב' כותב למקום X את הערך החדש
הערך גדל פעמיים: פעם על ידי תהליך א', ולאחר מכן פעם נוספת על ידי תהליך ב'.
3. תהליך ב' קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
4. תהליך ב' מגדיל את הערך ב-1
5. תהליך ב' כותב למקום X את הערך החדש
6. תהליך א' כותב למקום X את הערך החדש
הערך גדל לבסוף רק פעם אחת: השינוי שביצע תהליך ב' נדרס על ידי הכתיבה לזיכרון של תהליך א'.
אם פעולת ההגדלה הייתה פעולה אטומית הרי שהחלפת ההקשר שהתבצעה אחרי שלב 2 לא הייתה אפשרית, והשגיאה הייתה נמנעת.
בעיבוד מקבילי הסיכון גדול עוד יותר כיוון שמספר מעבדים פועלים במקביל ועובדים על זיכרון משותף, על כן חשיבות השימוש בפעולות אטומיות גדלה.
מעבדים שונים במחשבים שונים מאפשרים פעולות אטומיות שונות.
קידום – הוספת 1 (increment) או החסרת 1 (decrement) מיחידת זיכרון.
השמה – החלפת ערך ביחידת זיכרון לערך חדש.
השוואה והחלפה – החלפת ערך ביחידת זיכרון לערך חדש רק אם יש ערך מסוים ביחידת הזיכרון לפני ההחלפה.
פעולות אריתמטיות – הפעלת פעולה אריתמטית על יחידת זיכרון (כגון הוספה, החסרה, הכפלה וכדומה).
פעולות ביטים – הפעלת פעולת ביטים על יחידת זיכרון (כגון AND, OR, XOR וכדומה).
רוב הפעולות האטומיות מחזירות את הערך הקודם שהיה ביחידת הזיכרון לפני הפעולה.
במחשב, פעולה חוסמת היא פעולה שלא חוזרת עד שהפעולה הושלמה בהצלחה או עד שמוחזרת שגיאה.
תהליך, או תהליכון שנחסם הוא תהליך/תהליכון שממתין לסיום פעולה כלשהי, למשל פעולת קלט/פלט.
חלק מהפעולות שתהליך מבצע מול מערכת ההפעלה הן פעולות חוסמות, ועל כן הפעלתן עלולה לגרום לתהליך כולו להיעצר עד שמערכת ההפעלה תחזיר את תוצאת הפעולה.
דוגמה לפעולה חוסמת היא בקשת הנעילה של מנעול.
בקשת הנעילה לא תחזור עד שהנעילה תצליח, והנעילה לא תצליח עד שהמנעול יהיה פנוי לנעילה (כלומר לא יוחזק על ידי תהליך אחר).
במקרה זה התהליך/תהליכון הנועל עלול להחסם לזמן רב.
לעיתים קרובות, נרצה לבצע פעולה חוסמת אך לאפשר לתהליך להמשיך לרוץ ולא להיעצר עד שהתוצאה תחזור ממערכת ההפעלה.
במקרה כזה ניתן לפצל מהתהליך הראשי תהליכון שיפעיל את הפעולה החוסמת.
במצב זה התהליכון נחסם אך התהליך הראשי לא נחסם וממשיך לרוץ.
דוגמה למצב כזה נוכל לראות במימוש תוכנת צ'אט בסיסית שמאפשרת כתיבה וקריאה.
כדי לקרוא מידע נכנס נבצע האזנה לשקע (Socket).
האזנה לשקע היא פעולה חוסמת שלא חוזרת עד שמתקבל בשקע מידע.
כלומר אם נבחר להמתין להודעה נכנסת, לא נוכל לשלוח הודעה משלנו עד שתתקבל אצלנו הודעה.
כדי לאפשר צ'אט אינטראקטיבי יותר, שמאפשר שליחת טקסט וקבלת טקסט כל הזמן ולא רק בתורות, נפצל את התהליך לתהליכון קורא ותהליכון כותב.
פסקל קיניאר , סופר צרפתי.
נולד למשפחת מורים בוֶורנֵיי-סור-אַבְר שבחבל נורמנדי עילית בצרפת, וגדל בעיר הנמל לה הבר.
nגיל שנה ומחצה סבל מקשיים שתוארו כקשורים לאוטיזם ואנורקסיה, שנמשכו עד שהיה בן שש עשרה שנה.
בהקשר זה אמר מאוחר יותר: "אי יכולתי לדבר גרמה לי לכתוב." הוא התעניין בספרות העת העתיקה ובמוזיקה, ולמד בכוחות עצמו לנגן בפסנתר, בעוגב, בצ'לו, בכינור ובויולה.
ב-1966 החל ללמוד פילוסופיה בסורבון והיה תלמידם של עמנואל לוינס ושל פול ריקר.
התכונן לכתוב עבודת מחקר בהדרכתו של עמנואל לוינס, אך מרד הסטודנטים של מאי 1968 שם לאל את תוכניתו זו.
הוא התרחק מן הפילוסופיה משום שלדבריו: "היא לבשה צורה שלא התאימה לי עוד." הוא עסק במכירת ספרים עתיקים והחל לכתוב את ספריו הראשונים.
חיבורו הראשון הייתה מסה שהוקדשה לסופר ולעיתונאי האוסטרי לאופולד פון זאכר-מאזוך מסה זו פורסמה בכתב העת מרקור דה פראנס.
ב-1976 הפך לאחד העורכים של כתב עת זה.
ב-1986 פרסם את הרומן "סלון וירטמברג", וב-1989 - את הרומן "מדרגות טירת שאמבור", שלא זכו להצלחה בציבור.
הוא הפך לאחד העורכים של הוצאת גלימאר בפריז.
המפורסם שבספריו הוא "כל הבקרים שבעולם" (1991) על אודות מרן מארה - נגן הויולה דה גמבה בחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בורסאי.
ספר זה עובד לקולנוע על ידי הבמאי אלן קורנו בכיכובו של ז'ראר דפרדייה.
פסקל קיניאר שימש כנשיא הפסטיבל הבינלאומי לאופרה ולתיאטרון הבארוק הנערך בארמון ורסאי מאז שנוסד תחת הנהגתו של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן.
ב-1994 החליט פסקל קיניאר לפרוש מכל פעילות מוזיקלית ולהתמסר לספרות בלבד.
ב-1997 לקה בהתקף לב - מה שגרם לו לכתוב את ספרו "חיים סודיים".
ספר זה כולל רומן, יומן אישי, קובץ שירה, מסות ואמרות.
בשנת 2000 פרסם את הרומן "מרפסת ברומא", ב-2002 - את הרומן "הצללים הנודדים" שזיכה אותו בפרס גונקור, וב-2006 - את הרומן "וילה אמאליה".
יצירתו של פסקל קיניאר זוכה לתשומת לב מרובה בחוגים הספרותיים של צרפת.
פסקל קיניאר, כל הבקרים שבעולם / מרפסת ברומא, מצרפתית: חגית בת-עדה, הוצאת סמטאות, 2012.
פְּעוּטִים הָיִינוּ הוא ספר ילדים מאת אלן אלכסנדר מילן הנושא ארבעים-וארבע פואמות.
הספר יצא לאור לראשונה ב-1924 ואויר בידי ארנסט שפארד.
חלק מן השירים הולחנו בידי הארולד פרייזר-סימסון.
הספר נפתח בהקדמה, בה הסופר מתאר לקורא מיהו המספר ומי הילד הקרוי כריסטופר רובין.
הפואמה השלושים-ושמונה בספר, "דב-דובון", הופיעה לראשונה במגזין פאנץ' ב-1923 ובו הופיעה לראשונה דמותו של פו הדב.
באחד מאיורי השיר "דב-דובון", פו מופיע כשהוא לבוש בחולצה, אשר מאוחר יותר נצבעה באדום במהדורה הצבעונית בעריכתו של סטפן סלסינגר.
הופעתו זו של פו הדב הפכה להופעתו התמידית בסרטי חברת וולט דיסני על הדמות.
השיר Vespers הנועל את הספר, היה השיר הראשון שמילן כתב לילדים.
השיר תורגם בידי יעקב אורלנד תחת השם "תפילת-ערבית" והולחן ובוצע בידי שלמה ארצי באלבומו הראשון שיצא ב-1970.
פעוטים היינו, תרגום יעקב אורלנד, מחברות לספרות, 1947
כשהיינו קטנטנים, תרגום אורה מורג, מחברות לספרות, 1989
כשהיינו קטנים, תרגום אסף ברקת, אוקיינוס ומודן, 2021
פסקת ההגבלה היא סעיף המופיע בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ובחוק יסוד: חופש העיסוק, המגביל את יכולת רשויות השלטון לקבל החלטות ולאמץ חוקים הפוגעים בזכויות חוקתיות.
פסקת ההגבלה מאפשרת ביקורת שיפוטית הן על פעולות של הרשות המבצעת, הן על חקיקה.
עקרונותיה של פסקת ההגבלה מהווים חלק מהמשפט הישראלי עוד קודם לחקיקת חוקי היסוד, מכוח הפסיקה.
נוסחה של פסקת ההגבלה זהה בשני חוקי היסוד: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק־יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו".
פסקת ההגבלה קובעת ארבעה תנאים הנדרשים על מנת להצדיק פגיעה בזכויות חוקתיות:
הפגיעה היא מכוח חוק או הסמכה בו
החוק הולם את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית
הפגיעה היא "במידה שאינה עולה על הנדרש" - מידתיות
הפגיעה היא מכוח חוק או הסמכה בחוק
דוגמאות לפעולות של הרשיות שנפסלו מחמת אי-עמידה בתנאי זה:
בבג"ץ 8070/98 האגודה לזכויות האזרח בישראל נ' משרד הפנים (2004) נדונה פרקטיקה שבה גופים ממשלתיים, בהם נציבות מס הכנסה, המוסד לביטוח לאומי, רשות השידור, בנק ישראל וכן הבנקים המסחריים, קיבלו מידע אישי של תושבים ולקוחות באמצעות חיבור למחשב משרד הפנים, מבלי שהיה מקור סמכות חוקי לחיבור זה.
בית המשפט פסק שהדרך היחידה לקבל את המידע היא לפי בקשה אישית המעוגנת בס' 29(ג) לחוק מרשם האוכלוסין.
בעמ"נ (ת"א) 12780-01-23 Ilona & Mykhailo Muzyehuk נ' רשות האוכלוסין ההגירה (2023) נקבע כי בהיעדר הסמכה בדין, אסור לחפש במכשירי טלפון ניידים של זרים המבקשים להיכנס לישראל.
לעובדי הרשות במעברי הגבול בכניסה לישראל אין הסמכה לערוך חיפוש בטלפונים, גם אם לטענת הרשות הטלפון נמסר לפקיד הרשות לבקשתו.
אין חשיבות לעניין זה אם מדובר בתיירים, עובדים זרים, מבקשי מקלט או אחרים.
על משמעות "מדינה יהודית ודמוקרטית" כתב נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, שיש להעניק לה פירוש מצמצם, מאחר שהיא מגבילה זכות יסוד.
השופט ברק קבע בפסק דין שהפירוש המינימלי ביותר למושג "מדינה יהודית" הוא כדלקמן:
גביית מיסים היא פגיעה מובהקת בקניינו של אדם – המדינה נוטלת ממנו חלק מכספו.
עם זאת אין בכך הפרה של סעיף 3 לחוק היסוד: כבוד האדם וחירותו, משום שהפגיעה נעשית לתכלית ראויה: המיסים משמשים למימון כל הפעולות והשירותים הנכללים בתקציב המדינה.
גם הפקעת קרקע לצורכי ציבור, כגון סלילת כביש, היא פגיעה בקניינו של אדם, וגם היא נעשית לתכלית ראויה – סלילת כביש שישרת את הציבור כולו.
פגיעה בחופש העיסוק נעשית בחוקים אחדים המחייבים קבלת רישיון לעיסוקים מסוימים.
העיסוק ברפואה, למשל, יש בו סכנת חיים למטופל כאשר למטפל חסר הידע הדרוש, ולכן התניית עיסוק זה ברישיון נעשית לתכלית ראויה.
לעיתים מפורטת תכליתו של חוק בחוק עצמו.
דוגמה לכך היא חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2005 (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2004, שבסעיף 1 בו נאמר:
פעמים רבות נלמדת תכליתו של החוק מדברי ההסבר הנלווים להצעת החוק ומהדיון שנערך בחוק בכנסת ובוועדותיה.
לאחר שנמצא שפגיעה בזכות המוגנת על ידי חוק יסוד נעשתה לתכלית ראויה, יש לבדוק האם הפגיעה היא מידתית, בהתחשב בתועלת הציבורית שהיא נועדה לשרת, או שהיא מופרזת ביחס אליה.
למשל, כאשר מוסכם שמס נגבה לתכלית ראויה, עדיין יש לבדוק האם שיעורי המס אינם מופרזים.
בג"ץ עמד על מטרתו של עקרון המידתיות בקובעו ש"עילת המידתיות קובעת כי האמצעים השלטוניים צריכים להתאים להגשמת המטרה, ולא מעבר למה שנדרש לשם הגשמתה של המטרה.
על פי הפסיקת, המידתיות נבחנת על פי שלושה מבחני משנה:
ב-3 במרץ 1992 אישרה הכנסת את גרסתו הראשונה של חוק יסוד: חופש העיסוק, שבה הנוסח של פסקת ההגבלה היה: "אין מגבילים זכות זו אלא בחוק, לתכלית ראויה ומטעמים של טובת הכלל".
שבועיים לאחר מכן, ב-17 במרץ 1992, אישרה הכנסת את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, שבו נכללה פסקת ההגבלה בנוסח: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק־יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש".
בסוף שנת 1993 דנה הכנסת בתיקונים לחוק יסוד: חופש העיסוק, ובדברי ההסבר להצעת החוק הוסבר הצורך לשנות את פסקת ההגבלה שבחוק יסוד זה:
הסייגים לשלילת חופש העיסוק או הגבלתו שונים מאלה שנקבעו לאותו עניין בחוק־יסוד: כבוד האדם וחירותו.
לא ניתן להעלות הסבר להבדלי הנוסח, שהרי מיגבלות הפגיעה בחופש העיסוק לא יכולות להיות, על פי בל הגיון, חמורות יותר מאשר המיגבלות לפגיעה בכבוד האדם או בחירותו.
עיקרי הנוסחה שננקטה בחוק־יסוד: כבוד האדם וחירותו – לעניין הפגיעה בזכויות – מופיעים גם בחוקת זכויות האדם של קנדה ושל הקהיליה האירופית, וראוי שתשמש גם לעניין חופש העיסוק."
בגרסה חדשה זו נוספה לחוק יסוד: חופש העיסוק פסקת ההתגברות, המאפשרת לכנסת לחוקק חוק שעומד בסתירה לחוק היסוד, לזמן מוגבל, כל עוד הוא התקבל ברוב של חברי הכנסת.
פסקל צוברבולר (גרמנית: Pascal Zuberbühler; נולד ב-8 בינואר 1971 בפרוינפלד שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת השוער.
צוברבולר ערך 187 הופעות במדי קבוצת גראסהופרס ציריך בין 1991 ל-1999, וזכה עמה באליפות ליגת העל השווייצרית שלוש פעמים, ופעם אחת בגביע השווייצרי.
לאחר מכן הוא עבר לפ.צ.
בזל, שם השתתף ב-217 משחקים וזכה בשלוש אליפויות ושני גביעים נוספים בשבע עונות.
בתקופה זו הושאל לעונה אחת () לבאייר לברקוזן מגרמניה, ובמדיה השתתף ב-13 משחקים בבונדסליגה ובחמישה משחקים בשלב הבתים של ליגת האלופות.
הוא חתם על חוזה לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון, אליה עבר בהעברה חופשית מפ.צ.
בזל ב-14 ביולי 2006. הופעתו הראשונה במדי אלביון הייתה במשחק הידידות מול מאת'רוול הסקוטית.
לאחר מכן שמר על שער נקי בבכורה הרשמית, שהסתיימה בניצחון 2 - 0 על האל סיטי.
אולם, הוא לא זכה להצלחה רבה במדי אלביון, ולאחר הגעתו של המאמן החדש טוני מובריי איבד את מקומו בהרכב, והושאל על ידי המאמן בנובמבר.
צוברבולר חזר להרכב הראשון לאחר השעייתו של השוער ראסל הולט, ושמר על שער נקי בניצחון 3 - 0 על וולבס במסגרת גביע ה-FA, שבדיעבד התברר כמשחקו האחרון בקבוצה.
ביולי 2008 נבחן צוברבולר בפולהאם בעקבות הזמנתו של רוי הודג'סון, לשעבר מאמן הנבחרת השווייצרית.
הופעתו הראשון בפולהאם הייתה במשחק מול הקבוצה הדרום קוריאנית בוסאן איי'פארק, לאחר שעלה כמחליף במחצית השנייה במקום דייוויד סטוקדייל.
ב-6 באוגוסט 2008 הוחתם צוברבולר בפולהאם על חוזה לשנה אחת.
הוא ערך הופעה אחת בלבד במדי הקבוצה בעונת , במשחק גביע הליגה, אך בזכות התנהגותו המקצועית החתימה אותו על חוזה לשנה נוספת, והוא עצמו דיבר על שביעות רצונו במועדון.
בעונת הוא לא שיחק כלל במשחקים רשמיים, ולעיתים שימש גם כשוער שלישי אחרי סטוקדייל, אך למרות זאת נכלל בסגל הרחב של הקבוצה בגמר הליגה האירופית, שהסתיים בהפסד 1 - 2 לאתלטיקו מדריד.
שווייץ היא הנבחרת היחידה בתולדות המונדיאלים שהצליחה לא לספוג שער במהלך הזמן הרגיל של המשחק.
צוברבולר עצמו מחזיק בשיא המשחקים הרצופים ללא ספיגת שער, העומד על חמישה.
ב-11 ביוני ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, בניצחון 2 - 0 על נבחרת פורטוגל במסגרת יורו 2008.
פסקל קפה הוא שף קונדיטור צרפתי שהתמחה בפאטיסריה ובתחום השוקולדים ("שוקולטייה").
זכה בתחרויות חשובות בצרפת ובחו"ל, כולל באליפות העולם בפאטיסריה, ובשוקולדים וגלידות, כמו כן בתואר "העובד הטוב ביותר בצרפת בתחום הפאטיסריה".
המדריך לצרכני שוקולד guide des Croqueurs de Chocolat, במהדורת 2008–2009, סיווג אותו בין היוצרים המובילים של שוקולדים "גורמה" בצרפת.
פסקל קפה הוא בן של האופה-פאטיסייה ברנאר קפה מן העיר טרואה.
מילדות התחיל ללמוד מאביו את מלאכת יצירת המאפים, העוגות והשוקולדים.
בשנת 1979 אביו הקים בטרואה את המאפיה וחנות השוקולדים "פאלה די שוקולה" Palais du Chocolat ("ארמון השוקולד") שזכתה ביוקרה ויש לה כיום סניפים בפריז (אחד נסגר בשנת 2010),
בהמשך למד מדוגמתם של מרסל דריין (בית ספר "לנוטר") ושל ג'קי ז'ילה, שהקים בשנת 1986 את רשת הפצת מוצרי השוקולד והפאטיסרי DGF והשתלם אצל הקונדיטור לוסיין פלטייה.
בשנות השמונים המוקדמות כבר השתתף קפה הבן בתחרויות הארציות והבינלאומיות אך בהתחלה נאלץ להסתפק במקום הרביעי - בתחרות "השוליה הטוב ביותר בצרפת" או במקום השני - ב"שוליה הטוב ביותר באירופה" (1982).
בשנת 1987, אחרי מות אביו, פסקל ירש, בתמיכת אמו, את העסק המשפחתי, והתחיל לנהלו יחד עם אשתו, פלוראנס.
בשנת 1990 החנות והמאפיה הגדילו את שטחן וב-1998 פסקל קפה העביר אותן ממרכז העיר אל הפריפריה.
ב-2003 ייסד בוטיק שני וב-2007 אשתו הקימה בוטיק נוסף בתוך השוק "לה האל" (les Halles) של טרואה.
בשנת 2010 החברה הגסטרונומית "פושון" רכשה כשותפה 33% מהעסק של פסקל קפה.
בין השוקולדים "גורמה" מתוצרתו ניתן לציין כאלה בעלי טעמים וניחוחות של תה ברגמוט (עם תה "ארל גריי"), וניל בורבון, אתרוג, כמו כן תערובות נועזות, מתובלות כמו שוקולד חלב עם קינמון, גנאש ואגוזי לוז פרלינה עם כוסברה.
1989 - יוצר המאפים הטוב בצרפת
1996 אלוף העולם בפאטיסריה ושוקולדים וגלידות תוצרת בית - במילאנו
2002, 2004 - מדליית כסף וארד באליפות העולם ליוצרי שוקולד בלאס וגאס
2003 - מדליית זהב ואלוף העולם בתחום המאפים והשוקולד - בליון
2006 - אות המסדר להצטיינות של צרפת Ordre national du Mérite בדרגת אביר
2009 - יוצר השוקולד הטוב ביותר בצרפת
במתמטיקה, פעולה אסוציאטיבית היא פעולה בינארית המקיימת את חוק הקיבוץ.
כלומר, אם נסמן את תוצאת הפעולה על איברים על ידי אז הפעולה מקיימת לכל את השוויון .
פעולות החיבור והכפל של מספרים הן דוגמאות חשובות לפעולות אסוציאטיביות.
דוגמה כללית יותר היא פעולת ההרכבה של פונקציות .
קיימות עוד פעולות אסוציאטיביות רבות, כמו כפל מטריצות.
לפעולות אסוציאטיביות תפקיד מרכזי באלגברה מופשטת – מערכת הכוללת קבוצה עם פעולה אסוציאטיבית נקראת חבורה למחצה, והנחות נוספות על הפעולה מוליכות להגדרה של מונואיד ושל חבורה.
בחוג הכפל הוא אסוציאטיבי (והחיבור הוא אסוציאטיבי וקומוטטיבי, ומתקיים חוק הפילוג של החיבור ביחס לכפל).
באלגברה נלמדות גם מערכות שבהן הכפל אינו אסוציאטיבי.
הרכבה של פעולות מאפשרת להגדיר בעזרת פעולה בינארית גם פעולות על מספר כלשהו של משתנים.
למשל, בארבעה משתנים קיימות הפעולות .
מספר הפעולות השונות שאפשר להגדיר באופן הזה, כאשר הוא אופרטור בינארי, הוא מספר קטלן.
אם הפעולה אסוציאטיבית, כל הפעולות יתנו אותה תוצאה.
בדרך כלל המונח "פעולה אסוציאטיבית" מתייחס, כאמור, לפעולה בינארית, כלומר לפונקציה .
עם זאת למלה "פעולה" יש גם משמעות רחבה יותר, והיא עשויה לחול על כל פונקציה דו-מקומית .
בשפת תורת הקטגוריות, במצב שבו מוגדרות פעולות , , וכן ו-, אומרים שהמערכת אסוציאטיבית (או שאחת הפעולות אסוציאטיבית ביחס לאחרות) אם הדיאגרמה
הרכבה של פונקציות היא אסוציאטיבית במובן הכללי הזה: לכל שלוש פונקציות מתקיים .
כמו כן, גם פעולת הכפל בסקלר של מודול מעל חוג היא אסוציאטיבית במובן דומה: לכל ו- מתקיים .
אין קשר ישיר בין אסוציאטיביות לתכונה אחרת של פעולות בינאריות, קומוטטיביות:
ישנן פעולות שהן גם קומוטטיביות וגם אסוציאטיביות (לדוגמה: חיבור וכפל במספרים, AND, OR, XOR).
ישנן פעולות שהן לא קומוטטיביות ולא אסוציאטיביות (לדוגמה: חיסור, חילוק וחזקה).
ישנן פעולות שהן קומוטטיביות אבל לא אסוציאטיביות (למשל: הערך המוחלט של ההפרש, NOR, NAND).
ישנן פעולות שהן לא קומוטטיביות אבל כן אסוציאטיביות (למשל: הפעולה המוגדרת לפי , או כפל מטריצות).
"פעולה במחנה הפליטים ביריחו" הוא שמו של מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. המיצג כלל כמה פעולות אמנותיות במחנה פליטים ליד יריחו.
הפעולה במחנה הפליטים ביריחו, שהיה נטוש באותה עת, התקיימה ב-10 בפברואר 1974 במחנה פליטים פלסטיני הממוקם בצפון-מזרחה של העיר יריחו, בקרבת ח'רבת אל-מפג'ר.
במהלך הפעולה בנה כהן גן מחסה ארעי שכלל אוהל ירוק ומבנה נוסף, דמוי מפרש, אף הוא עשוי מבד.
בתוך מחסה זה ניהל שיחה עם שני פלסטינים תושבי המחנה "על ישראל במרחק 25 שנה, בשנת אלפיים, בפני שני פליטים ומלווים של כהן גן".
בסופה של השיחה הצהיר כהן גן כי "פליט הוא אדם שאיננו יכול לחזור למקום הולדתו".
תיעוד המיצג הוצג בכמה תערוכות במהלך השנים.
ביניהן תערוכת היחיד של כהן גן "פעילויות" (1974), שנערכה במוזיאון ישראל, "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות, "אהבה ממבט ראשון: אמנות ישראלית מאוסף ורה, סילוויה וארטורו שוורץ" (2001) במוזיאון ישראל.
גדעון עפרת תיאר את הפעולה ואת מכלול מיצגיו של כהן גן בשנות השבעים של המאה ה-20 כ"עימות בין סביבות" הנוצר על ידי העתקת סביבה תרבותית אחת אל סביבה זרה אחרת.
על פי עפרת היווה הדבר "ביטוי מטאפורי לבעיות של כהן-גן כפרט (נולד במרוקו וחש כפליט בחברתו) ולבעיות של מדינת ישראל וקשריה התרבותיים לסביבה מידית".
פסרל (לוקסמבורגית: Passerelle), הידוע גם כויאדוקט לוקסמבורג, הוא גשר קשתות בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג.
הגשר נטוי בגובה של 45 מטרים מעל ערוץ נהר הפטרוס (Pétrusse).
הוא מוביל תנועה מדרום לצפון אל שדרת פרנקלין דלאנו רוזוולט שבמרכז העיר.
אורכו הוא 290 מטרים ורוחבו 5.5 מטרים, ובו 24 קשתות בעלות רוחב של 8 עד 15 מטרים.
הגשר, המכונה על ידי תושבי העיר "הגשר הישן", תוכנן על ידי המהנדסים אדואר גרנייה ואוגוסט לטלייה.
הוא נבנה בין השנים 1859–1861, על מנת לחבר את מרכז העיר אל תחנת הרכבת החדשה של העיר, שנבנתה מדרום לו.
בהדרגה התברר כי רוחבו המצומצם איננו מספיק להובלת התנועה אל מרכז העיר, ולכן נבנה ממערב לו גשר אדולף - המכונה "הגשר החדש" - אשר הושלם בשנת 1903.
פסקליס השני נולד בשם רניירו רניירי (מלטינית: Paschalis II; נולד בין השנים: 1050 ל-1055 – 21 בינואר 1118) כיהן כאפיפיור מ-13 באוגוסט 1099 עד למותו.
החליף באפיפיורות את אורבנוס השני, מהאפיפיורים החזקים של ימי הביניים ויוזם מסע הצלב הראשון.
תקופת שלטונו של פסקל הייתה ארוכה יחסית לאפיפיורים אחרים בימי הביניים, אולם היא לא התאפיינה ביציבות.
במרבית תקופת כהונתו התחולל עימות בינו לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה סביב סוגיית האינווסטיטורה של הבישופים.
עימות זה הוא חלק ממאבק האינווסטיטורה שהחל עוד בתקופתו של גרגוריוס השביעי והסתיים רק בימי קליקסטוס השני.
רניירו רניירי נולד במחצית הראשונה של העשור השישי במאה ה-11, ליד פורלי שבמזרח איטליה.
בגיל צעיר הצטרף למנזר קלוני ובגיל 20 הגיע לרומא, בשליחות המנזר.
הוא התקרב אל האפיפיור גרגוריוס השביעי, שגם הוא היה יוצא קלוני, וגרגוריוס מינה אותו לקרדינל הממונה על כנסיית סן קלמנט.
בשנים 1089–1090 שימש לגאט (שליח מיופה כוח) של האפיפיור בצרפת ובספרד.
לאחר מותו של אורבנוס השני בשנת 1099 נבחר רניירו לאפיפיור ובחר לעצמו את השם "פסקל השני".
בחירת אפיפיור באותה התקופה הייתה סוגיה פוליטית שבחשו בה גורמים שונים בתוך הממסד הכנסייתי ומחוץ לו.
עם בחירתו של פסקל לאפיפיור הועלו טענות כנגד בחירתו, והיו שלושה קרדינלים אחרים ששאפו לתפקיד האפיפיור ולא היו מוכנים להשלים עם בחירתו של פסקל.
פסקל הצליח לבסס את שליטתו בכנסייה גם בעזרת תמיכתו של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שכיהן באותה העת כשליט שותף ביחד עם אביו היינריך הרביעי.
פסקל, מצידו, תמך בהיינריך כאשר הלה הדיח את אביו מן השלטון בשנת 1105 והפך לשליט יחיד באימפריה הרומית הקדושה.
אולם בשנת 1106 החל להיווצר בין השניים עימות, כאשר היינריך ביקש מפסקל להכתיר אותו בהכתרה האימפריאלית, אך פסקל דרש בתמורה הסכמה של הקיסר כי מעתה האינווסטיטורה של הבישופים תהיה בסמכות של האפיפיור ולא של השליטים החילוניים.
לאחר שהיינריך סרב, פסקל סירב להכתירו ופנה לבקר בחצר הצרפתית.
בשנת 1110 פלש היינריך לאיטליה בראש צבא כדי לכפות על פסקל להכתיר אותו, וכאשר הגיע לרומא הצליח לכפות על פסקל הסכם לפיו הכנסייה תאבד את כל ההטבות והרכוש שניתן לה מתוקף צו מלכותי בתמורה לכך שהאינווסטיטורה תהיה בסמכות כנסייתית.
אם הסכם זה היה יוצא לפועל הוא היה מרושש כנסיות רבות באירופה.
ב-12 בפברואר 1111 התקיים ברומא טקס בו היה אמור פסקל להכתיר את היינריך אלא שבתחילת הטקס הקריא פסקל את ההסכם ואנשי הכנסייה ההמומים והממורמרים עוררו מהומה שהביאה לביטול הטקס.
בתגובה, אסר היינריך את פסקל ואת כל הקרדינלים ולקח אותם איתו.
פסקל היה בשבי של היינריך במשך 61 יום עד שנשבר והצהיר שהוא מוותר על האינווסטיטורה של הבישופים, שהיינריך לא יוחרם על כך שלקח את האפיפיור למעצר ושהוא יבצע את ההכתרה האימפריאלית.
אז שחרר אותו היינריך וב-13 באפריל הכתיר פסקל את היינריך לקיסר.
אנשי הכנסייה הצרפתים ראו בחומרה את ההתרחשויות ודרשו מן האפיפיור לחזור בו מוויתוריו להיינריך.
פסקל הודיע שהוא חוזר בו שנה מאוחר יותר, אך הוא לא ביצע מעשים נוספים כנגד הקיסר מכיוון שהוא חשש מעימות נוסף.
את אנשי הכנסייה הצרפתים תגובה זו לא סיפקה ובוועידה כנסייתית בויין בשנת 1112 הם החרימו את היינריך וקבעו שאינווסטיטורה על ידי שליט חילוני היא מעשה מינות.
הם הודיעו שאם האפיפיור לא יאמץ את החלטותיהם הם יפעלו להדחתו.
פסקל חשש מהתחדשות העימות ולכן רק 4 שנים מאוחר יותר הוא קיבל את החלטות הוועידה בויין.
העימות בין הקיסר לאפיפיור התחדש בעקבות הוועידה.
הקיסר הודיע שהוא מדיח את האפיפיור ואף מינה אנטי-אפיפיור, את גרגוריוס השמיני.
בשלב זה הקיסר היה כבר בעמדת חולשה ביחס לאפיפיור שכן לקיחת האפיפיור למעצר הייתה מעשה שעורר התנגדות להיינריך והוא צבר לעצמו אויבים.
עם זאת העימות לא נפתר בימיו של פסקל, ורק אחרי מותו, בשנת 1122 נחתם קונקורדט וורמס בין הקיסר לאפיפיור קליקטוס השני, שהביא לסיום העימות.
פסקל נבחר לאפיפיור בעיצומו של מסע הצלב הראשון.
הוא היה תומך גדול של מסע הצלב ואף ערך בשנים הראשונות לכהונתו מסעות באיטליה כדי להשיג תמיכה לצלבנים בארץ ישראל.
בנוסף נודע פסקל במפעלי בנייה של כנסיות גדולות והוא ידוע בכך שחנך כמה כנסיות.
פסרליים (שם מדעי: Passerellidae) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר הקרובה לגבתוניים, לפרושיים ולטנגריים ובתוכה רוב המינים המכונים "דרורי העולם החדש".
משפחה זו אינה מוסכמת על מרבית החוקרים והיא נוצרה רק בזמן האחרון.
ציפורים אלה מצויות רק ביבשת אמריקה ונפוצות במגוון בתי גידול מקנדה עד לאזור הטרופי.
הם בעלי מקורים נוקשים העוזרים לפיצוח זרעים ודומים במראם לדרור הנפוץ.
עם זאת הם מעט יותר צבעוניים ועקב שהותם בעיקר ביערות הם כונו "דרורי עצים".
עופות אלה חיים במגוון בתי גידול ולעיתים נודדים דרומה בחורף.
הם ניזונים בעיקר מזרעים וגם מחרקים ומפירות שונים.
למרות השם הם אינם קשורים באמת למשפחת הדרוריים.
פסקת הגבלה היא פסקה המופיעה בחוקה וקובעת את המגבלות על פעולות השלטון - הרשות המבצעת והרשות המחוקקת - על מנת שלא יהוו הפרות של זכויות אדם.
"פסקת ההגבלה" היא מרכזית בכל חקיקה שעניינה זכויות אדם.
היא קובעת, בצד נוסחאות איזון אחרות, את היקף ההגנה הניתנת לזכויות האדם.
היא מגינה על זכויות האדם ומצמצמת אותן בעת ובעונה אחת.
היא מגינה על זכויות האדם, שכן רק אם מתקיימים התנאים הקבועים בה, ניתן לפגוע בזכויות האדם; היא מצמצמת את זכויות האדם, שכן על-פי תוכנה היא קובעת תנאים ונסיבות בהם ניתן להגביל את זכויות האדם בחוק.
בכך ניתן ביטוי לרעיון כי זכויות האדם אינן זכויות מוחלטות, ונתפסות כזכויות יחסיות בלבד.
דוגמה לפסקת הגבלה במשפט הבין-לאומי מופיעה בסעיף 29 של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם:
לא יוגבל אדם בזכויותיו ובחירויותיו, פרט לאותן ההגבלות שנקבעו בחוק על מנת להבטיח את ההכרה בזכויות ובחירויות של הזולת ואת יחס הכבוד אליהן, וכן את מילוי הדרישות הצודקות של המוסר, של הסדר הציבורי ושל טובת הכלל בתוך חברה דמוקרטית.
הפרק השני בחוקת דרום אפריקה עוסק בזכויות אדם שונות.
סעיף 36 בפרק זה קובע כי זכויות אלה עשויות להיות מוגבלות רק על ידי חוקים בעלי תחולה כללית (כלומר על כל האזרחים באופן שוויוני), ורק במידה שהמגבלה סבירה ומוצדקת ב"חברה פתוחה ודמוקרטית המבוססת על העקרונות של כבוד האדם, שוויון וחירות".
בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ובחוק יסוד: חופש העיסוק מופיעה פסקת הגבלה הקובעת את התנאים שבהם רשאיות רשויות השלטון לפגוע (אך לא להפר) בזכויות המוגנות בחוקים אלו.
לשון הסעיף דומה בשני החוקים: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק־יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש או לפי חוק כאמור מכוח הסמכה מפורשת בו."
סעיף 1 של כתב הזכויות והחירויות הקנדי קובע: "פגיעה בזכויות ובחירויות צריך שתיעשה בגבולות הסביר, באמצעות חוק שניתן להצדקה בחברה חופשית ודמוקרטית."
פסקת התגברות או פסקת החריגה היא סעיף בחוק יסוד או בחוקה, המאפשר לתת תוקף לחקיקה הסותרת אותם.
כלומר, מתן תוקף בדיעבד, לאחר שבית משפט פסל חקיקה בנימוק שהיא סותרת חוק יסוד או סעיף בחוקה, או, מלכתחילה, כדי למנוע מראש פסילה כזו מצד בית המשפט ("חיסון החוק").
הדרישה לפסקת התגברות מתעוררת לעיתים במדינות שבהן בתי המשפט עורכים ביקורת שיפוטית על חקיקה.
פסקת התגברות מאפשרת לרשות המחוקקת להחליט שלמרות האמור בחוק היסוד ופסילת החוק על ידי בית המשפט, ברצונה להעניק תוקף לחוק שנפסל.
פסקת התגברות נחקקה לראשונה בקנדה בשנת 1982, במסגרת מהלך חוקתי נרחב של עיגון חוקת קנדה ושל כתב הזכויות והחירויות הקנדי.
מטרת הפסקה בהקשר הקנדי הייתה ליצור פשרה בין הממשל הפדרלי לבין הפרובינציות, ולהוות איזון בין עיגון מפורש ורחב מאוד של הביקורת השיפוטית ועליונות החוקה על החקיקה הרגילה, לצד היכולת לאפשר למחוקקים המקומיים לומר את "המילה האחרונה" למשך מספר שנים.
עם זאת, הפרלמנט הפדרלי של קנדה לא השתמש מעולם בפסקת ההתגברות, אלא רק הפרלמנטים של הפרובינציות.
במשפט הישראלי, פסקת התגברות אינה חלק מהותי מהמודל החוקתי אלא תולדה של פשרה פוליטית.
בעקבות פסק הדין בנק המזרחי, בו נקבע כי חוקי יסוד נמצאים במעמד נורמטיבי גבוה יותר משל חוק רגיל, פסל בית המשפט העליון את חוק בשר ומוצריו שאסר לייבא בשר ללא חותמת כשרות, בשל פגיעתו בחופש העיסוק.
בתגובה לכך, בלחץ המפלגות הדתיות, נחקק מחדש חוק יסוד: חופש העיסוק ונקבעה בו פסקת התגברות שהעניקה תוקף לחוק בשר ומוצריו.
במאה ה-21 שבות ועולות בישראל הצעות לקבוע פסקת התגברות בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
החשש בקרב מתנגדי פסקת ההתגברות הוא כי היא מעקרת את היכולת של בתי המשפט לאזן את כוחן של הכנסת והממשלה בהגנה על זכויות חוקתיות מפני פגיעה בלתי-מידתית.
במרבית העולם הדמוקרטי מחזיקים בתי המשפט בסמכות לפקח כי המחוקק אינו פוגע בזכויות החוקתיות של האזרחים, ובמיוחד בזכויות של מיעוטים שלא מחזיקים בכוח פוליטי להגן על עצמם מפני פגיעה בידי הרוב.
הענקת סמכות ההתגברות למחוקק, על-פי המתנגדים, הלכה למעשה מאפשרת לרוב לרוקן מתוכן את ההבטחה הטמונה בחוקה להגן על זכויות האדם מפני השלטון ומפני רוב רגעי.
מנגד, טענת תומכי פסקת ההתגברות היא כי במדינה דמוקרטית ראוי כי המילה האחרונה בהכרעה בסוגיות ערכיות וחוקתיות תהיה של בית המחוקקים, המייצג את הריבון (העם).
בנוסף, נטען שבישראל, שבה לא כוננה חוקה באופן המקובל, מן הראוי למתן את הביקורת השיפוטית, זאת בניגוד לגישה שחוקי היסוד הם אבני הבניין של החוקה.
פסקת ההתגברות הבולטת בעולם, שאף הייתה השראה לשילוב פסקת התגברות בחוק יסוד: חופש העיסוק, קיימת בקנדה.
מדובר בסעיף 33 לכתב הזכויות והחירויות הקנדי, שנחקק בשנת 1982, כחלק מתהליך של היפרדות חוקתית של קנדה מבריטניה, בהובלת ראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו.
טרודו ביקש לכונן מגילת זכויות חוקתית במודל דומה למגילת הזכויות שבחוקת ארצות הברית, אך נתקל בהתנגדות מצד חלק מהפרובינציות.
ההתנגדות נבעה הן מהתפיסה הקנדית-בריטית המסורתית של עליונות המחוקק, והן מחששן של הפרובינציות מפני חוקה פדרלית שתחליש את ריבונותן.
לאחר משא ומתן סוכם על פשרה לפיה לכתב הזכויות תתווסף פסקת התגברות, המעניקה יכולת למחוקק הפדרלי ולמחוקקים בפרובינציות לחוקק חוק המנוגד להוראת החוקה.
תוקפו של חוק כזה יהיה עד חמש שנים (תקופת כהונה טיפוסית של הרשות המחוקקת של כל פרובינציה), אך הוא ניתן להארכה.
המודל הקנדי מחריג מתחולתו זכויות מסוימות: זכויות פוליטיות כגון הזכות לבחור ולהיבחר; הזכות לתנועה חופשית ברחבי המדינה, כולל מעבר חופשי וזכויות תושבות בין פרובינציות; והזכות לשוויון בין אנגלית וצרפתית אשר הובטחה למיעוט הקוויבקי.
הפרלמנט הפדרלי בקנדה מעולם לא השתמש בפסקת ההתגברות על-מנת לגבור על פסיקת בית המשפט העליון, ונעשה בה שימוש מועט על ידי המחוקקים בפרובינציות.
משנת 1982 עד 1985 נעשה בה שימוש בחוקים רבים שנחקקו על ידי המיעוט הצרפתי בקוויבק שהתנגד למגילת הזכויות, אך תוקפם פג ב-1987.
במהלך הפולמוס הציבורי בישראל סביב הרפורמה המשפטית, ובפרט כנגד הטענה כי פסקת התגברות כללית תפגע בדמוקרטיה, הועלתה קנדה לא פעם כדוגמה למדינה דמוקרטית לעילא בה קיימת פסקה כזאת.
עם זאת, ההשוואה בין המודל הקנדי לישראלי נדחתה על ידי 77 מחברי הקהילה המשפטית הקנדית.
אירווין קוטלר, שכיהן כשר המשפטים של קנדה, ציין כי פסקת ההתגברות בקנדה נוצרה במסגרת חוקתית הכוללת אמנת זכויות אדם בסיסיות, שלא קיימת בישראל, וכן כי חלק מזכויות האדם הבסיסיות אינן כפופות לפסקת ההתגברות.
שבעה שופטים בדימוס של בית המשפט העליון של קנדה פרסמו גילוי דעת בו הם מציינים כי "בניגוד לדמוקרטיות אחרות, בישראל יש ריכוזיות יוצאת דופן של הכוח הפוליטי.
אם תחוקק פסקת ההתגברות, כל מי שכפוף או מושפע מהחוק הישראלי יהיה חשוף להפעלת כוח לרעה על ידי ממשלה".
לאחר פרסום גילוי הדעת הצטרפו אליו כ-70 אנשי משפט קנדיים.
בהצהרה נאמר שההשוואה למערכת המשפט של קנדה היא "טיעון מסלף", מכיוון שבקנדה, יותר מאשר בישראל, קיימים מנגנונים המבזרים את הכוח הפוליטי או ממתנים אותו.
גם נייר עמדה של ד"ר עמיר פוקס מהמכון הישראלי לדמוקרטיה מצביע על שורת הבדלים בין המודל הקנדי לזה המוצע בישראל.
מודל נוסף הכולל מספר מנגנונים המבוססים על היכולת להותיר את ההכרעה אצל המחוקקים קיים גם במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה, בצ'רטר לזכויות אדם ומחויבויותיו שנחקק בשנת 2006. הצ'רטר נועד להסדיר את הזכויות, החירויות והמחויבויות של כל האנשים בוויקטוריה, ובמרכזו היחסים בין הממשל בוויקטוריה לבין האנשים שאותם הוא משרת.
הצ'רטר קובע עיגון מאוד רחב של זכויות, הכולל מלבד זכויות כגון שוויון, כבוד, חירות, פרטיות, שם טוב ומוניטין, גם זכויות כגון חופש הדת וחופש המחשבה, הזכות להגנה על התא המשפחתי, הזכות להשתתפות בחיים פוליטיים וציבוריים, זכויות תרבותיות, וזכויות להליך הוגן.
למול עיגון רחב זה, הצ'רטר בוויקטוריה מעגן סמכות להצהרת אי-התאמה.
זוהי הצהרה שיפוטית שהחוק שנבחן אינו עולה בקנה אחד עם הזכויות המוגנות בצ'רטר.
הצ'רטר אינו מסמיך את בית המשפט לפסול את החוק, אלא להצהיר על אי-התאמה בלבד.
פסקת ההתגברות הקיימת בוויקטוריה מאפשרת למחוקק לקבוע כי חוק הוא בתוקף על-אף שהוא אינו תואם את הזכויות המעוגנות בצ'רטר.
פסקת ההתגברות אינה נדרשת מבחינה משפטית או חוקתית, כיוון שלבית המשפט אין סמכות לפסול את החוק.
על-אף שהיא אינה מתחייבת מכוח הדין, פסקת ההתגברות עדיין מטילה מחסומים הצהרתיים ופוליטיים שונים על שימוש בה, במטרה להקשות על המחוקק בוויקטוריה לקבוע כי חוק יהיה בתוקף על-אף פגיעתו בזכויות.
אלה כוללים הצהרה מפורשת של חבר הפרלמנט ותחימת השימוש בפסקת ההתגברות לנסיבות חריגות (exceptional circumstances).
בפינלנד קיים מנגנון ההתגברות הוותיק ביותר, משנת 1919. כפי שמתאר ד"ר הלל סומר שחקר את המנגנון בפינלנד, הביקורתית החוקתית בפינלנד נערכת במהלך הליך החקיקה, ויכולה לכלול הן ועדת מומחים בתוך הפרלמנט והן חוות דעת מבית המשפט.
מנגנון ההתגברות מאפשר מראש להתגבר על הוראות הקיימות בחוקה, ודורש לשם כך שתי דרישות: העברת החוק במסלול תיקון חוקתי (קיימים שני מסלולים שונים ובהם דרישות שונות ובכל מקרה קיימת דרישה להסכמה של לפחות שני שלישים מהפרלמנט) לצד הצהרה כי הוראת החוק מתגברת על זכויות בחוקה.
עם השנים, מנגנון ההתגברות בפינלנד הפך למנגנון עוקף-ביקורת חוקתית, והוביל לכך שבמקרים רבים הפרלמנט הפיני חוקק מלכתחילה באמצעות מנגנון ההתגברות מבלי לבחון האם החוק עולה בקנה אחד עם החוקה.
לאחר שבמחקר משנת 1999 נמצא כי הפרלמנט הפיני השתמש כ-900 פעמים במנגנון ההתגברות, נעשתה רפורמה במנגנון, ונקבע כי ניתן יהיה להשתמש בו במקרים דחופים ויוצאי דופן.
סומר מעיד כי מאז הרפורמה כמות המקרים שבהם השתמשו במנגנון ההתגברות צנחה.
בהקשר המשווה הרחב יותר, מנגנוני התגברות שונים מקובלים במדינות שמאופיינות במה שכונה על-ידי פרופ' סטיבן גרדבאום "מודל הקהיליה החדשה של חוקתיות" או על-ידי פרופ' מארק טאשנט "צורה חלשה של ביקורת שיפוטית".
אלו מדינות שיש בהן מודל חוקתי או סמי-חוקתי של הגנה על זכויות, תוך הותרת יכולת ההכרעה הסופית למחוקקים.
מנגנונים אלו הפציעו בעשרות השנים האחרונות, וביקשו לקבע הגנה על זכויות מחד גיסא, אך להתרחק מהמודל האמריקני של עליונות שיפוטית מאידך גיסא.
במרבית המדינות הללו משתמשים בשילוב כלשהו של מספר הוראות ומנגנונים בולטים, כגון: הוראות המסמיכות את בית המשפט לפרש חקיקה בהתאם לזכויות, הצהרות אי-התאמה, פסקאות הגבלה, פסקאות התגברות, ושימוש בסעדים המאפשרים למחוקק לקבל את ההכרעה מהו ההסדר החוקי שיהיה בתוקף.
כך למשל בבריטניה חוק זכויות האדם משנת 1998 קובע הן סמכות לפרש את החקיקה בהתאם לזכויות, והן סמכות להצהיר על אי-התאמה.
הפרלמנט הבריטי התייחס עניינית ובחן את כל הצהרות אי-ההתאמה שניתנו, וחלק משמעותי מהן הובילו לתגובה חקיקתית של הפרלמנט (הגם שאין חובה חוקית לכך).
בניו זילנד מגילת זכויות האדם מסמיכה את בית המשפט הגבוה לפרש חקיקה בהתאם לזכויות המעוגנות במגילת הזכויות בלבד.