tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חקלאים יפנים מגדלים אבטיחים בכלי זכוכית או פלסטיק בצורת קובייה ומצליחים לייצר כך אבטיח מרובע, שהוא קל יותר להובלה ולאחסון ומשמש בעיקר חפץ נוי, כיוון שאינו אכיל.
מחירו של אבטיח זה עשוי להאמיר עד פי ארבעה ממחירו של אבטיח רגיל.
אבטיחים נזכרו פעם אחת במקרא בסמיכות ל'קשואים' בין מיני הירקות שאכלו בני ישראל במצרים: .
גידולי המקשה העסיסיים הללו שהושקו במי הנילוס ביטאו את הניגוד למדבר סיני הצחיח, ולפיכך בני ישראל התלוננו: "נפשנו יבשה" (שם, ו').
ה"אבטיחים" מזוהים בקרב רוב התרגומים והפרשנים המאוחרים (רס"ג ועוד) עם Citrullus lanatus.
שמו של האבטיח השתמר גם בשם הארמי והערבי.
המונח היווני pepon, וכן המונח הערבי 'בטיח', הם שמות קיבוציים הכוללים את המלון (melo cucumis).
ישנן עדויות בוטני-ארכאולוגיות רבות לגידולו של האבטיח במצרים מהאלף השני לפנה"ס.
זרעים נמצאו גם באזור ארץ ישראל בבאב א-ד'רע (אזור מואב) מתקופת הברונזה הקדומה ובתל ערד מהתקופה הישראלית.
גידול האבטיח נזכר רבות גם במקורות מתקופת המשנה והתלמוד, מימי הביניים ועד העת החדשה.
נראה שהאבטיח המקראי היה בעל פרי קטן יחסית וציפה תפלה, בוית כנראה מאבטיח הפקועה שהוא בעל ציפה מרה, ורק החל מימי הביניים התפשטו בכל העולם הישן אבטיחים בעלי ציפה עסיסית ומתוקה בדומה לזנים המוכרים בימינו.
בשירה העברית הארץ ישראלית ובמיוחד בגני הילדים, נודע השיר "אבטיח אבטיח" למילותיו של המשורר שמואל בס ובלחן עממי.
נורית זרחי חיברה שיר על אישה באבטיח שעוברת דירה לגזר.
החל משחרור העבדים האפרו-אמריקנים בסוף המאה ה-19, החלו שחורים רבים בארצות הברית לגדל ולמכור אבטיחים, שגידולם התאפשר בתנאים חקלאיים אופטימליים בדרום ארצות הברית.
גזענים לבנים השתמשו באבטיח כמוטיב סטריאוטיפי שבא לבוז לשחורים האמריקאים, ולסמל תכונות שליליות שייחסו להם, כגון אי שמירה על ניקיון, עצלנות וילדותיות - תוך שהם מייחסים לאפרו-אמריקנים תיאבון מוגבר לאבטיחים.
מגדלות האבטיחים הכי גדולות בעולם הן סין (27.94 מיליון טונות בשנה) ואיראן (3.95 מיליון טונות).
על פי נתוני 2022, היצואניות הגדולות בתחום הן ספרד (26.3% מסך היצוא העולמי), מרוקו ומקסיקו (כ-10% כל אחת).
אבטחת מידע היא הענף העוסק בהגנה מפני גישה, שימוש, חשיפה, ציתות, שיבוש, העתקה או השמדה של מידע ומערכות מידע מצד גורמים שאינם מורשים או זדוניים; ובהבטחת סודיות, שלמות וזמינות של המידע ללא תלות בסוג המידע או בצורת האחסון, פיזית או אלקטרונית.
מערכות מידע עומדות בפני סיכונים יום-יומיים המאיימים על שלמותן וביטחונן.
ההגנה עליהן כוללת מספר רבדים, אבטחה פיזית של המבנה שבו נמצאות מערכות המחשב, אבטחה של מערכות החומרה והתוכנה, אבטחת רכיבי התקשורת ואבטחת המידע הנאגר בהן.
מאגרי מידע רבים המשמשים יחידים, תאגידים ומדינות, מאוחסנים על גבי מחשבים בעלי גישה לאינטרנט.
גם למאגר המבודל מהאינטרנט ניתן לגרום נזק באמצעות גישה ישירה.
מאגרי מידע אלו כוללים מידע אישי, עסקי וביטחוני.
שלושת היעדים העיקריים של אבטחת מידע (CIA) הם:
שלמות (Integrity) – הגנה מפני שינוי זדוני של המידע או השמדתו, כולל הבטחת אי התכחשות ואימות זהויות בעלי המידע.
סודיות (Confidentiality) – הגבלת גישה או חשיפה לא מורשית של מידע, כולל הגנה על פרטיות וזכויות קנייניות במידע.
זמינות (Availability) – שמירה על זמינות ויעילות הגישה אל המידע בכל זמן נתון.
חלק מהיעדים מושגים באמצעות קריפטוגרפיה.
אבטחת מידע משתמשת בהצפנה על רבדיה השונים כדי להסתיר את המידע מפני אילו שאינם מורשים לגשת אליו וכדי להבטיח את שלמותו ואמינותו באמצעות שיטות כמו הצפנה, חתימה דיגיטלית, קוד אימות מסרים, פונקציית גיבוב וכדומה.
מצד שני, קריפטוגרפיה עלולה להוסיף שלא במודע בעיות אם אינה מיושמת כמו שצריך תוך שימוש בפרוטוקולים תקניים שעברו ביקורת מומחים קפדנית.
אבטחת מידע היא נושא רגיש עקב העובדה ששיטות האבטחה כשלו לא פעם בגלל מחדלים כמו יישום לקוי או אי הקפדה על נהלים וכללים ראויים.
אבטחת IT (טכנולוגיית מידע) הכוללת גם אבטחת מחשב אישי ברשת מתייחסת לאבטחת מידע המיושמת בטכנולוגיות מחשוב.
שזהו בהגדרה כל מכשיר המכיל מעבד וזיכרון.
ממכשיר עצמאי שאינו מרושת כמו מחשבון פשוט, טלפון נייד, שרת קבצים, שרת דואר, מחשב שולחני ועד מחשב לוח המחובר לרשת האינטרנט.
כל ארגון המחזיק במידע בעל ערך מעסיק מומחי אבטחת מידע האחראים להבטיח שכל הטכנולוגיות בשימוש החברה בטוחות מפני לוחמת רשת המנסה ללא הרף לחדור למחשבי החברה לגנוב מידע קריטי לצורך השתלטות עוינת, חבלה או גביית כופר.
אבטחת מידע כוללת העיסוק בהבטחת אמינות נתונים, כך ששלמותם, סודיותם וזמינותם לא תפגע.
כולל טיפול במקרה של פגיעה תשתיתית, גנבה פיזית של חומרה או אסונות טבע.
היות שבימינו מרבית הנתונים מאוחסנים במחשבים, הטיפול בהבטחת אמינות מידע נופל בחלקם של מומחי אבטחת המידע.
חלק מהשיטות אינן קריפטוגרפיות כמו מנגנוני גיבוי והתאוששות.
אבטחת המידע דורשת ניתוח במספר מישורים במקביל:
פתרונות לבעיית האבטחה במישור הטכנולוגי, האנושי והתהליכי.
תחומי הידע באבטחת מידע (עולמות ידע).
אחד ממסמכי היסוד המהווים תשתית להבנת ההיקף והמורכבות הוא מסמך המכונה "Defense in Depth" של הסוכנות לביטחון לאומי בארצות הברית (NSA), אשר מהווה המלצה לאסטרטגיה מעשית למערך אבטחת מידע.
המסמך מתאר מסגרת של חתירה לאבטחת מידע ברמה הולמת לאתגרי העידן הנוכחי.
התפיסה מושתתת על הפרקטיקה המקובלת – יישום מושכל של טכנולוגיות וטכניקות קיימות.
ה-DiD גורס שמירה על איזון בין רמת ההגנה, העלות להשגתה ושיקולי תפעול.
כאשר נכנסו לשימוש מחשבי הדור השלישי שעדיין עשו שימוש בכרטיס מנוקב לצורך קלט ופלט, הגישה למחשב בפועל הייתה מוגבלת ואחת הטענות באותה תקופה התייחסה ל"סגירותה של המערכת" ומגבלת השימוש בה.
כאשר החל ייצורם של מחשבים "מרובי משתמשים" ומרובי מסכים נפתרה בעיית הנגישות והשימוש במחשבים התרחב ומכאן התרחב גם הסיכון לשלמותם ולמידע שעליהם.
במיוחד עם שיפור יכולות התקשורת, הופעת המחשב האישי ב-1981 עת הוכרז IBM PC והמצאת האינטרנט המחשבים נעשו נפוצים וזמינים יותר ויותר כאשר המוטיב המרכזי היה "פתיחות ותקשורת קלה".
התפתחות זו פתחה במקביל את הדלת גם לגישה בלתי חוקית, או לגישה שמטרתה אינה חוקית.
כיום נהוג ליישם אבטחת מידע על בסיס שני מודלים עיקריים.
האחד: "מודל שבע השכבות" של ארגון OSI והשני: "מודל המעגלים" – CIA.
בשני המודלים שכבות ההגנה החיצוניות הן: שכבת מדיניות, שכבת הגנה פיזית, שכבת הגנה על התקשורת הפנימית, שכבת הגנה על התקשורת החיצונית, שכבת הגנה על מסד הנתונים ותחנת המשתמש, שכבת אבטחת האפליקציה, ושכבת אבטחת הנתונים.
במודל המעגלים מקובל להתייחס לשלושה נכסים מרכזיים שעליהם נדרש להגן במערכות מידע:
חסיון המידע – מידע יהיה נגיש לגורם שהורשה לו בלבד.
זמינות המידע (והמערכת) – מערכת המידע והמידע האגור בה יהיו זמינים בהתאם לרמת הזמינות שהוגדרה על ידי לקוחות המערכת.
שלמות ואמינות המידע – הגנה על כך שהמידע במערכת יכיל את כל שהוגדר מלכתחילה וכי הנתונים עצמם לא עברו שינוי על ידי גורם שאינו מורשה.
מאידך, יש להתייחס לשלושה מרכיבים שונים הגורמים לסיכון (PPT – process, people and technology):
טכנולוגיות – מערכות החומרה, התוכנה והתקשורת המהוות "מערכות".
אנשים – המשתמשים בטכנולוגיות, ולכן מהווים חוליה חלשה במיוחד, מכיוון שהם מפעילים או משתמשים בטכנולוגיות, ונוטים לעשות שגיאות המייצרות פרצות במערך ההגנה אשר מאפשרות לתוקף לנצלן.
תהליכים – מידת הנזק משגיאת אנוש או נקודת תורפה טכנולוגית עשויה לִהצטמצם מאוד אם מבוצע תכנון נכון של התהליכים בארגון.
הגדרת תהליכים בסדר נכון ובדוק מראש מאפשרת זיהוי מוקדם של פגיעה או ניסיון פגיעה במערכות.
בשל אילוצים כלכליים ולעיתים בשל מודעות נמוכה תהליכי הבקרה והרגולציה אינם טובים, משתמשי קצה לא תמיד מקפידים לציית להוראות הבטיחות והחינוך לאבטחת מידע באקדמיה לוקה בחסר.
ההיבט של חלוקת התקציבים לטיפול בארבע השכבות החיצוניות מובן יותר כאשר קיימת סכנה לתשתיות שבהן האיום העיקרי אינו על המידע אלא על תהליכים טכניים, מכונות וכדומה.
"מודל הכוכב" מתאים למקרים בהם המידע הוא נשוא האיום העיקרי.
בבסיס הרעיון של "מודל הכוכב" עומדים הנתונים.
פעולות אבטחה יופעלו מיד עם היווצר המידע והן כוללות הצפנה, אותנטיקציה ובקרת גישה.
בעבר נמנעו אנשי IT מהצפנה מחשש לפגיעה בזמינות המידע, שכן פעולות ההצפנה והשחזור דורשות משאבי מחשב.
כיום ניהול מפתחות ההצפנה קל מבעבר וגם משאבי המחשבים זמינים יותר ולפיכך, כמעט אין פגיעה בזמן התגובה של המערכות.
ישנו ניגוד מתמיד בתהליך קבלת ההחלטות מצד המשתמשים בין אבטחה מול נוחות.
הדרך העיקרית להשגת אבטחה מלאה היא ניתוק המערכת מהרשת, הסרת חיבור הרשת, המקלדת, העכבר, הצג, כונן התקליטונים והמדפסת, אך הדבר אינו מעשי וגם לא תמיד מספיק כיוון שתמיד קיים חשש שגורמים עוינים יצליחו להשיג גישה פיזית כמו החדרת דיסק און קי נגוע.
הרעיון המרכזי באבטחה הוא שככל שהגישה למחשב נרחבת יותר, כך הוא פחות מאובטח.
מנגד, הדרך הנוחה ביותר להשתמש במחשב היא להפכו לזמין מכל מקום בעולם, להשתמש בכל פרוטוקולי התקשורת הקיימים וללא סיסמאות, במקרה כזה רמת האבטחה שואפת לאפס.
ככל שהאמצעי ההגנה פוגעים יותר בנוחות השימוש יש סיכוי גדול יותר שהמשתמשים ינסו לעקוף או לנטרל אותם.
למשל ידוע שמשתמשים נוטים לבחור בסיסמאות חלשות וקשה לאכוף כללים קפדניים שמונעים זאת.
לכן חשוב לאזן בין הפגיעה בנוחות השימוש לבין אמצעי האבטחה המופעלים.
בעיה נוספת העולה מתקיפת מערכות מידע של חברות היא אובדן אמון הלקוחות בחברה.
במערכות המידע של חברות רבות מצויים מאגרי מידע המכילים פרטים המשויכים לקהל הלקוחות, וכאשר גורמים שאינם מורשים מפלסים דרך גישה למאגרים אלו, הופכים קהל לקוחותיה גם הם לקורבן.
במקרה שהדבר מתפרסם ונודע ללקוחות, צפוי נזק רב לחברה, ובשל כך חברות רבות אינן מדווחות על כשלי אבטחה במערכת שלהן, על מנת להימנע ממבוכה ציבורית ופגיעה בשמן הטוב ובאמון הלקוחות.
כדי להגן על המידע ועל מערכות המידע, נעשה שימוש במערכות אבטחת מידע.
מערכות אלו פרוסות בחתכים שונים בארגון, וכוללות: הגנת המידע ביישומים שונים (הצפנה, ניהול הרשאות), הגנת מערכת המידע ברמה הלוגית (הזדהות – מניעת גישה) וברמה הפיזית.
לדוגמה אבטחת יישום ובד בבד הגנה על גישה פיזית (דלתות וחלונות) בדרך אל מקום אחסון המידע – השרתים.
הגנה על-בסיס מודל שבע השכבות של Defense in Depth כל שכבה בארגון: האפליקציה – מערכת ההפעלה – המחשב – הרשת המקומית (LAN) – השרתים – רשת התקשורת המרחבית (WAN) – אתרי האינטרנט – האינטרנט, כולם – ניתנים לפריצה על ידי האקר או על ידי גורם בלתי מורשה.
לכן, כל שכבה כוללת מגוון יישומים, טכנולוגיות וחוקים (חוקים, רגולציות, נהלים והוראות עבודה לתהליכים) לאכיפת מדיניות אבטחת מידע תקינה ואמינה.
הגנה על-בסיס רכיבים במערכת אבטחת מידע היא נושא המקיף את כל מערכות המחשוב הארגוניות מתחנת הקצה דרך מערכות ההפעלה, מערכות התקשורת, שרתי הגישה (Gateway) והרשת המרחבית (WAN) והאינטרנט.
הגנה על-בסיס זווית הראייה של מאבטחי המערכת לכל רשת אפשר לפרוץ, והפתרון טמון בשני רכיבים: הכנה וידע.
בשנים האחרונות נערכים ניסיונות רבים להתגבר על מגבלה זו וליצור מערכות המזהות בעצמן איום חדש.
מטרת מחקרים כאלו היא ליצור למידה עצמאית ומתמשכת, יכולת לפעול באופן רציף תוך כדי זיהוי בעיות חדשות ומציאת פתרונות חדשים.
בנייתה של תורת אבטחת מידע רבת שכבות וממדים, מחייבת תשתית איתנה ושורשים עמוקים של הבנה אסטרטגית.
הבנה שכזו מתבססת על תורות חיצוניות לעולם האבטחה ("The Art of War"), על תורות ואסטרטגיות מתוך עולם האבטחה (NSA's Defense in Depth – DiD), ועל בסיס אלה – עקרונות אבטחת המידע המיועדים לכל אחד ממקצועות האבטחה בנפרד.
הכלים, הטכנולוגיות והטכניקה הכרוכה באבטחתן ובהגנתן של תשתיות המחשוב הארגוניות והמרחב הקיברנטי שמחוץ לגבולות הארגון:
אבטחת חומרה וקושחה התפתחות תורת התקיפה וההנדוס לאחור (Reverse Engineering) מחד, והמונוליטיות הטכנולוגית (יצרנים מועטים) בעולם מאידך, הביאו להתפתחות איום חדש בתחום זה.
תקיפת קושחה נחשבת למיומנות שאיננה מצויה בתחומי היכולת של התוקף הבודד, אך אפשרית ומצויה כאשר מדובר בהתמודדות עם תקיפה של מדינה (Cyber Warfare).
הקשחת מערכות ההפעלה (System Hardening) מערכות ההפעלה הנהוגות במערכות ארגוניות הן לרוב מבוססות מיקרוסופט, לינוקס או מיינפריים.
פעילות אבטחת מידע כוללת בין השאר, אטימת מערכות ההפעלה מפני פגיעות אבטחה.
יש לעשות שימוש בפונקציות הגנה המשולבות במערכת ההפעלה על-מנת לשפר את בטיחותן, וכן לעשות שימוש בתוכנות-עזר נוספות.
הפעולות הן בעלות אופי שונה במערכות הפעלה של תחנות הקצה או של השרתים.
הקשחת רכיבי התקשורת (Network Hardening)נהוג לתאר את הרבדים השונים של תקשורת מחשבים באמצעות מודל בן 7 שכבות שנקרא מודל ה-OSI.
שכבות אלו כוללות מרכיבים שונים השותפים בתהליך התקשורת: טופולוגיית רשת ומבנים לוגיים, רכיבי תקשורת (כרטיסי רשת, נתבים, מרכזות, גשרים, מתגים, מדיות חיווט), פרוטוקולי תקשורת (TCP/IP בראשם, וכן: SMTP, SSL, DHCP, SNMP ורבים נוספים).
גם רכיבים אלו מחייבים צמצום השטח החשוף לפגיעת התקפה למינימום הנדרש לשם תפעול תקין של התקשורת, וסילוק כל אפשרות ל"הרחבת הפתחים" כאשר הם מיותרים.
הקשחת מסד הנתונים (Database Hardening) מסד הנתונים הוא, מטבע הדברים, יעד מועדף לתקיפה.
לפיכך יש לבצע סדרת פעולות הגנה על מרכיב זה.
גם כאן, קיימים מנגנונים שונים, אופציות "פתוחות מדי" שיש להגבילן, הן באמצעות נהלים והן באמצעות כלים טכנולוגיים מגוונים אשר יביאו לכך שהמערכת תהיה "פתוחה" רק כפי הנדרש על-מנת לאפשר תפעול ושימוש תקין במידע לצרכיו המקוריים של הארגון.
אבטחת מכשירים ניידים (Mobile Security) הגנת מכשירים ניידים היא מורכבת, עקב ניידותם אל מחוץ לגבולות הארגון מחד, וקישורן למערכות הארגון מאידך.
יתר-על-כן, הגורם האנושי מהווה פרמטר רב משמעות בשגיאות אבטחה טיפוסיות לתחום מכשירים ניידים.
עם התחזקות מגמת ה-BYOD התרבו האיומים מחד, והמורכבות בטיפול בהן מאידך.
אבטחת תשתיות האינטרנט והתקשורת העולמיות (Cyber Infrastructure Security) הכוונה במונח "התשתיות הבין-לאומיות של האינטרנט" היא לכל הרשתות, הפרוטוקולים, טכנולוגיות הרשת ומרכזי המידע המשמשים את רשת האינטרנט העולמית, בתוך המדינה (במסגרת ספק שירותי אינטרנט) ומחוצה לה.
מרכיב זה איננו בשליטה של אנשי האבטחה בארגון.
התקנה והגדרה של כלי אבטחת מידע אינה מבטיחה הגנה נאותה, כשם שקיומם של תותחים, מטוסים וצוללות אינה מבטיחה ניצחון.
תורת הלחימה דורשת הבנה ארכיטקטונית, ראייה רחבה, ויכולת להפעיל טקטיקות הנובעות – הן מהראייה הרחבה, והן מתוך הבנה של "הפרטים הקטנים".
עולם זה עוסק בראייה הארכיטקטונית, בתורת הלחימה, בהפעלה האסטרטגית של הטכנולוגיות ובטכניקה הכרוכה בהפעלת הכלים, ומכאן – באבטחתן ובהגנתן של תשתיות המחשוב הארגוניות והתשתיות שמחוץ לגבולות הארגון.
תחום זה כולל את הנושאים:
אבטחת נגזרות טכנולוגיות מיוחדות (יישומים, מסדי נתונים, אמצעים ניידים, מערך מחשוב וירטואלי, מחשוב מבוסס ענן, חומרה וקושחה, מערכות נתמכות ומערכות מבוססות מחשב)
מניעת זליגת מידע (DLP – מערכת למניעת דלף מידע)
כשם שתשתית מהווה כר פורה לפעילויות תקיפה, כך גם קוד מקור יכול להוות "נשא" ל"קוד זדוני" שמטרתו להזיק למערכת או לשאוב ממנה מידע.
היישום, סובל ממספר אתגרי אבטחת מידע השונים מאתגרי האבטחה במערכות הפעלה ותקשורת.
התשתיות מפותחות בדרך כלל על ידי גורמים בין-לאומיים רחבי היקף, וכאשר מתגלה "חור אבטחה", נוהגים גופי ענק אלו להפיץ "עדכון" ותיקון.
מאידך – האפליקציות הן בדרך-כלל מקומיות, ופותחו בהתאמה ללקוח אחד.
לכן – כאשר מתגלה "חור אבטחה" – תיקונו אינו פשוט כי מחיר התיקון אינו "מתחלק" על-פני מאות אלפי לקוחות.
תהליך אבטחת יישומים מתחיל כבר בשלב התכנון, נמשך לכל אורך פיתוח יישום, ואף לאחר מכן – בשלב התחזוקה.
קיימות התמחויות שונות הנוגעות ליישומים רגילים, ליישומי אינטרנט, להיבט הקוד והשפה של מסדי נתונים, וכן התמחויות הקשורות לטכנולוגיה: Java, ושפות כמו וכן הלאה.
"ממשל אבטחת מידע" (InfoSec Governance) מהווה אבן יסוד בעולם הניהול, הארגון ושיטות (או"ש) של יחידת אבטחת המידע.
רבות מן הדרישות להגנה על המידע בארגון נובעות מחוקי המדינה, מרגולציה של הגופים המבקרים, מתקנים מקומיים או בין-לאומיים או מדרישות הספקים והשותפים.
חוקים, מטרתם בדרך כלל להגן על פרטיות אנשים או להגן על נכסיהם הפיננסיים או הקניינים, של פרטים שהמידע עליהם נמצא ברשות הארגונים.
הרגולציות מכוונות להגן על האיתנות הפיננסית של הארגונים המבוקרים ולמנוע פגיעה בפרטי המשתמשים בארגונים אלו להשקעה.
כתוצאה מכך, רגולציות וחוקים מייצרים דרישות בתחום ההגנה על המידע, אף כי אינם מכווני אבטחת מידע בבסיסם.
ממשל תאגידי: הארגון עצמו פנימה מבצע אף-הוא פעילויות לאבטחת המידע: ניהול סיכונים לנכסי המידע הארגוניים, תוך הצבת מטרות ודרישות בתחום אבטחת המידע, הנובעות מדרישות חוק ורגולציה, מחויבויות חוזיות וצרכי הארגון להגן על נכסיו, כדי שיוכל לעמוד ביעדים העסקיים שלו ולזכות ביתרון תחרותי.
מערך אבטחת המידע אמור לספק את הכלים לעמידה בדרישות הממשל התאגידי, להכין תוכנית אבטחת מידע מכוונת ניהול סיכונים התואמת את נוהלי החברה ואת היעדים העסקיים והחזון של הארגון ולדווח על רמת ההצלחה של תוכנית אבטחת המידע.
הארגון קובע את היעדים האסטרטגיים ארוכי הטווח לפיהם יפותחו תוכניות אבטחת המידע ויקבעו היעדים בתחום אבטחת המידע.
ניהול, ארגון ושיטות של יחידת אבטחת מידע
הדרישות העסקיות והרגולטיביות מתורגמות על ידי מנהל אבטחת המידע לשורה של בקרות שמטרתן למזער את הסיכונים לנכסי המידע של הארגון.
בקרות אלו הן אוסף של מדיניות, נהלים, תקנים והוראות עבודה.
הבקרות יכולות להיות פרוצדורליות, פיזיות, לוגיות או טכנולוגיות והפעלתן וישומן בארגון מהווים את תוכנית אבטחת המידע הארגוני.
בקרות אלו נמדדות באופן רציף, כדי לזהות את התאמתן לטיפול בסיכונים לנכסי המידע הארגוני, המדידה נעשית באמצעות מדדים כמותיים ובאמצעות ביקורות תקופתיות הכוללות סקרי סיכונים, סקרי אבטחת מידע ומבדקי חדירות.
תוצאות המדידות משמשות לעדכון תוכנית העבודה.
על תוכנית העבודה של אבטחת המידע להיות מוטמעת בכל רחבי הארגון ולפנות אל כל העובדים.
נושא נוסף המטופל על ידי ממונה אבטחת המידע הוא זיהוי וטיפול בתקריות אבטחת המידע, כאשר הבקרות אינן מצליחות למנוע סיכון.
כיצד מנהל ה-CISO את ההיבטים הרבים והרב-תחומיים שתוארו?
כיצד הוא מתייחס להיבטי האבטחה במימד הטכנולוגיות, במימד התהליכים הארגוניים, ובמימד האנושי?
כיצד הוא מסנכרן ומנהל את עשרות ומאות משימותיו, את תדירות הפעילויות, מהותן, והסדר שבהן?
כיצד משתלבת בכל אלו התייחסות לדרישות המדינה (חוקים ורגולציות), של הלקוחות והשותפים (תקני אבטחת מידע), ולדרישות של העסק – הארגון עצמו?
כיצד הוא מנהל סדרי עדיפויות במציאות של מחסור מתמיד במשאבים?
עולם זה עוסק בסדר הנכון של הפעולות, בתדירותן, בחומרי הגלם המוכנסים על ידי ה-CISO לכל פעולה בודדת ובתוצרים היוצאים מפעולה זו ומשמשים כחומר גלם לפעולה הבאה בתהליך.
עולם הניהול "אורז" את עולמות אבטחת המידע שתוארו עד כה למיקשה אחת, ויוצר תהליך שבו משולבות כל הפעילויות, תוך שהן מתחשבות ברצונות העסקיים של הארגון, ברצונות של המדינה, וברצונות של השותפים – הלקוחות בדרך-כלל.
הגנת סייבר היא הגנה על מידע במרחב הקיברנטי מפני זליגת מידע מתוך המרחב או מפני תקיפות סייבר המכוונות לגנוב מידע, לשבש אותו או לפגוע בו.
הגנת סייבר כוללת לעיתים איסוף מודיעין על יריבים פוטנציאליים, שימוש בכלי ניטור לפיקוח על הפעילות בנכס ואיתור חולשות ארגוניות, אבטחתיות וקבצים מזיקים.
התחום כולל פעילות שתכליתה זיהוי מקור התקיפה וייעודה.
חקירות מסוג זה יכולות להתבצע באמצעות פעילות אקטיבית ושימוש בכלים מחוץ למרחב עליו מגנים.
על-מנת ליישם אבטחת סייבר יש להכיר היטב את המרחב הקיברנטי.
לא ניתן להסתפק רק בהכרת סביבת ההגנה ונדרשת היכרות מעמיקה עם סביבת ההתקפה, מבחינה טכנולוגית, טכניקות והלך-רוח כלכלי ופוליטי.
הבנת שיטות פצחנות (Hacking) ומשמען, הבנת כל השלבים בתהליך ההתקפה: החל משלב איסוף המידע (חקירה ומודיעין), ריכוז כלי ההתקפה, חדירה וכלה בשלב ה"ניקיון" שלאחר ההתקפה (House Keeping).
מבחינה טכנולוגית, מחולק עולם התקיפה לסביבת המערכת, התקשורת, מסדי הנתונים, מכשירים ניידים, יישומים הרגילים ואינטרנט), תקיפת הגורם האנושי (Social Engineering), ולבסוף – מערכות מיוחדות במינן (משולבות).
תפקיד מומחה אבטחה בארגון הוא לספק הגנה על הנכס מפני לוחמת רשת.
בין היתר לבצע ניתוח הפעילות הרשתית וזיהוי חולשות של הארגון, ניטור ופיקוח התעבורה בארגון, חיפוש אנומליות, העלאת מודעות העובדים לסכנות ועוד.
האדם הפרטי לרוב מבצע אבטחת מחשב אישי ברשת על ידי עדכון שוטף של מערכות ההפעלה, שימוש באנטי וירוס מעודכן, חומת אש והתקנת תוכנות חינמיות לניקוי קבצים מזיקים שכבר חדרו למערכת.
אבטחת מידע התנהגותית הינה תחום טרנסדיסציפלינרי העוסק בהשפעת ה"גורם האנושי" על אבטחת המידע בפועל.
והינו חלק בלתי נפרד מיישום עקרונות אבטחת מידע
התפתחותו של תחום אבטחת מידע הביאה איתה שלל מקצועות המתמודדים עם אתגרי האבטחה.
המקצועות העיקריים וההתמחויות הנפוצות הם:
מתן אפשרות למשתמש מסוים לבצע פעולה נתונה במערכת מידע.
הפעולות עשויות להיות יצירה, כתיבה, מחיקה או שינוי של קובץ, הזנה של נתונים בטווח ערכים או כל פעולה אחרת שהמערכת תוכננה להכיל.
מערכת הרשאות מתבססת על הזדהות כתנאי מקדים, שכן המערכת נדרשת לקשר בין משתמש לפעולה.
במערכות בהן אין הזדהות, ניתנות הרשאות למשתמשים לא מזוהים (כלומר, מנגנון ההזדהות מקשר ישות לא מזוהה עם משתמש אנונימי).
דוגמה למערכת קבצים שמאפשרת שימוש בהרשאות, גם במחשבים אישיים, היא מערכת NTFS.
ויקיפדיה, היא דוגמה למערכת מידע פתוחה למדי, אך גם בה יש מערכת הרשאות.
כל גולש רשאי לעיין בכל דף ולשנות אותו, אך דפים מסוימים מוגנים מפני שינוי, כך שרק מפעילי מערכת רשאים לשנותם.
מחיקת דף ניתנת להיעשות רק על ידי מפעילי מערכת, ולהם נתונה הסמכות לחסום כליל משתמש שמזיק למערכת.
נעשה שימוש בזיהוי זמני על פי כתובת IP, זיהוי שמבחינת הגולש הוא שקוף אולם מאפשר להפריד בין משתמשים אנונימיים שונים.
תהליך בו משתמש (אדם או שירות ממוחשב) מספק למערכת מידע פריט מידע המזהה אותו ואמצעי לווידוא הזיהוי.
האמצעי הנפוץ ביותר הוא השימוש בשם משתמש וסיסמה, אולם ישנן אפשרויות נוספות החל מכרטיס חכם ועד זיהוי ביומטרי (לפי תכונות גופניות כמו טביעת אצבע).
מקובל לחלק את אמצעי ההזדהות השונים לשלוש קבוצות:
משהו שהמשתמש יודע – בקבוצה זו נכללות סיסמאות.
משהו בבעלות המשתמש – בקבוצה זו נכללים מנגנוני ייצור סיסמה חד-פעמית (OTP), רכיבי אחסון לסיסמאות (Token), כרטיסים חכמים וכו'.
משהו שהוא המשתמש – בקבוצה זו נכללים אמצעי הזיהוי הביומטריים.
הזדהות חזקה (כזו המאפשרת רמת ודאות גבוהה במיוחד בזיהוי) תכלול שילוב של שתיים מתוך שלוש הקבוצות.
הדוגמה הקלאסית לכך היא השימוש בכרטיסי אשראי.
בכל ניסיון למשוך כסף מכספומט אנו נדרשים להזדהות באמצעות שני רכיבים – משהו שנמצא ברשותנו (כרטיס האשראי המכיל פרטי זיהוי) ומשהו שאנו יודעים (קוד סודי).
ללא אחד מהשניים תהליך הזיהוי לא יושלם.
לרוב תהליך ההזדהות הוא החלק הבעייתי ביותר במערכת אבטחת המידע, במיוחד כאשר מדובר ברשת, וזאת בשל הצורך לטפל במספר בעיות פוטנציאליות:
אובדן יכולת התחברות (לרוב איבוד סיסמה).
כיום במרבית אתרי האינטרנט ניתנת אפשרות לשליחת הסיסמה לדואר האלקטרוני שהוזן בעת הרישום.
כך ניתן לקבל את הסיסמה גם אם היא נשכחה, והיא נגישה רק למי שיש לו גישה לדוא"ל של המשתמש.
לעיתים נוהגים אתרים לאחזר סיסמה באמצעות תשובות לשאלות שרק בעל החשבון אמור לדעת את התשובות לגביהן וזאת בהתאם לפרטים שסיפק בעת הרשמתו.
הצורך במשתמש בעל הרשאות בלתי מוגבלות.
הצורך בהזדהות המשותפת למספר מערכות או מחשבים.
הנטייה של משתמשים לרשום את הסיסמה או ללכת ולהשאיר את המחשב במצב שלאחר ההזדהות או לבטל סיסמה.
אבטחת מידע עושה שימוש מאסיבי בקריפטוגרפיה על רבדיה השונים החל מהצפנה שבה הנתונים מועברים למצב בלתי קריא על ידי אלגוריתמים להצפנה עם מפתחות הצפנה סודיים.
הנתונים המוצפנים ניתנים לשחזור למצבם המקורי על ידי אלגוריתם הפענוח באמצעות מפתחות הפענוח המתאימים.
קריפטוגרפיה מגינה על סודיות המידע גם בעת אחסונו וגם בזמן העברתו ברשת פתוחה הנגישה לגורמים זרים.
בנוסף קריפטוגרפיה שימושית ליישומים נוספים כמו אימות זהויות, חתימה דיגיטלית ואי התכחשות המקבלים באמצעות רגולציה מתאימה תוקף חוקי.
בהתאם למידת האיום ההצפנה צריכה להיעשות עם אלגוריתמים ופרוטוקולים ידועים כמו RSA, ECC, AES וכדומה ועם מפתחות הצפנה באורך בטוח שנקבע בהתאם למידת האיום, רמת הביטחון הנדרשת ורמת הביטחון בפועל של כל אחד ממרכיבי המערכת.
חשוב להשוות את רמת הביטחון של כל המנגנונים המרכיבים את המערכת כי חוסנה נקבע לפי המרכיב החלש ביותר שבה.
הטיפול במפתחות ההצפנה והפענוח צריך להיות באמצעים קריפטוגרפים מתאימים כמו תשתית מפתח ציבורי (PKI) המטפלת במרבית הנושאים הקשורים בתחזוקה והעברה של מפתחות הצפנה.
כאמור קריפטוגרפיה עלולה להחדיר בעיות אבטחה אם אינה מיושמת כראוי.
כל האלגוריתמים והפרוטוקולים חייבים להיות מוכרים על ידי תקנים תעשייתיים שעברו ביקורת פתוחה של מומחי אבטחת מידע.
כדי להבטיח שהמערכת אמינה וכי היא מספקת את הביטחון המוצהר אין די בלהבטיח שהאלגוריתמים שבשימוש המערכת תקניים.
נקודת התורפה העיקרית במערכות אבטחה היא האינטגרציה וההתאמה של כל המרכיבים אחד למשנהו באופן שאינו מחדיר דלתות סתר, פרצות ומחדלי אבטחה אחרים.
תוכנות מזיקות כוללות: וירוסים, סוסים טרויאנים ורוגלות, אשר נועדו לפגוע במחשב הקצה, למחוק מידע, להוציא מידע (ריגול) וניצול מחשב הקצה למטרות שונות (כוח עיבוד, פרסום).
רוגלות – Spyware/Adware – הן תוכנות אשר 'נדבקות' למחשב הקצה דרך אתרי אינטרנט ותוכנות מפוקפקות אשר בתהליך ההתקנה שלהן הותקנו גם תוכנות הרוגלות.
תוכנות אלו מקפיצות פרסומות (pop-up) במחשב הקצה ושולחות מידע משתמש ממחשב הקצה כגון אתרים שבוקרו וסיסמאות, לשרתים באינטרנט המנצלים אותם לשימוש לא חוקי.
הגנה של אנטי וירוס, אנטי-ספאם והגנה מפני רוגלות בתחנת הקצה ובשרתי הגישה (Gateway) ברשת מספקות מענה להתמודדות עם סיכונים אלו.
חלק מן הכלים הקיימים מספקים מענה אמין.
כאמור, לרוב מתבצעים ניסיונות מקומיים להגן על רשת האינטרנט.
עם זאת, פתרון אוניברסלי יעיל רק נגד איומים הפועלים על פי חוקים ברורים ומוגדרים, תוך מתן מענה טכנולוגי בזמן אמת וגיבוי בחקיקה מסודרת.
כותבי הווירוסים אינם פועלים על פי חוקים קבועים ומנסים ליצור בכל עת וירוסים חדשים ומתוחכמים יותר.
פירוש הדבר שיצירת פתרון הגנה מסוים אפקטיבי לתקופת זמן מוגבלת בלבד, דהיינו, עד שכותב הווירוסים ימציא וירוס חדש.
יישום אבטחת המידע מביא את הארגון, המערכת או התוכנה למצב שבו הסיכון לאיבוד מידע, כשל מידע או ניצול פרצת אבטחת מידע הוא נמוך.
התפתחות תרבות BYOD מציבה מפני אנשי אבטחת מערכות מידע אתגרים חדשים.
אחת השיטות היא הקטנת שטח פני התקפה.
גיבוי הוא שמירת עותק של הנתונים המאפשר שחזור חלקי או מלא שלהם במקרה הצורך.
שמירת גיבוי מסייעת להתמודד עם מחיקת או עיוות מידע.
אִבְּטִין הוא יישוב בדואי בעמק זבולון, השוכן בין רכסים לבית העלמין תל רגב, כארבעה קילומטרים מדרום לקריית אתא.
היישוב שייך למועצה אזורית זבולון והוא היישוב הגדול ביותר בה עם כ-2,900 תושבים (נכון לשנת 2022).
בכפר יש בי"ס יסודי וקריית חינוך תיכונית.
מן המשפחות הבולטות שמתגוררות בכפר:
עמרייה, זבידאת, ח'אלדי, אבו קמיר, אבו ג'בל, תורכמאן, שקור, בושקאר, נעראני, אלפקיר, הנדאוי, תפאל.
ראשיתה של אבטין בחווה חקלאית שהוקמה על ידי חאג' טאהר קרמאן בשיתוף פעולה עם גורמים יהודיים.
בין החווה לבין כפר חסידים התעוררו סכסוכי שכנים על קרקעות.
במלחמת העצמאות התרכזו בני משפחת קרמאן בחווה באבטין ובעצת דוד הכהן לא ברחו מארץ ישראל.
לאחר מכן מנע דוד בן-גוריון, על פי בקשת דוד הכהן את גירושם.
בראשית ימי המדינה נודע הכפר כאחוזת קרמאן או אחוזת אבטין.
בשנות ה-60 היה המקום לכפר בדווי.
בשנת 1975 הורחב המקום במסגרת התוכנית ליישוב בדואים במקומות קבועים.
תושביו הם בני השבטים עמריה וערב אל ח'ואלד וערב אלזובידאת וערב אלחילף וערב אלתורכמאן וכן משפחות בודדות משבטים אחרים.
על פי החוקרים מקור השם איבטין בשם העיר בֶטֶן המופיעה בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר.
בטן מזוהה עם האתר הארכאולוגי תל פר השוכן מצפון מערב ליישוב.
אבטחת מחשב אישי ברשת אשר ידועה יותר כאבטחת ממד הסייבר או אבטחת תשתיות מידע, מתייחסת לאבטחת אביזרי מחשוב וטלפונים חכמים וכמו כן רשתות מחשב פרטיות וציבוריות כמו האינטרנט.
בשנים האחרונות ניתן לראות צמיחה מאוד משמעותית בענף זה עקב ההסתמכות הגדולה של בני האדם על מערכות מחשב.
רשת האינטרנט פורשת בפני המשתמש בה עולם עשיר של מידע ושל שירותים, ועם זאת חושפת את המשתמש לשלל איומים על פרטיותו ועל המחשב האישי המשרת אותו.
וירוס מחשב (Virus) – תוכנה שחודרת למחשב באופן סמוי, מעתיקה את עצמה, מפיצה את עצמה ולרוב פוגעת בפעולה התקינה של המחשב הנפגע.
סוס טרויאני (Trojan Horse) – תוכנה שיכולה לפתוח דלת אחורית לקראקר שיוכל לפרוץ למחשב ידנית ולהוריד ממנו מידע או להשחיתו.
תוכנת ריגול (רוגלה, Spyware) – תוכנה שעוקבת בחשאי אחר הרגלי הגלישה של המשתמש במחשב שבו היא מותקנת ומעבירה מידע על הרגלים אלה לאתרים ששתלו אותה.
כך, למשל, פורסם שחברה שיצרה נגן מוזיקה, שתלה תוכנת ריגול בתוכנת ההתקנה שלה, שדיווחה על הרגלי ההאזנה של הלקוחות.
תולעת מחשב (Worm) – תוכנה שחודרות למחשב, לרוב דרך דואר אלקטרוני, ושולחת דואר אלקטרוני למחשבים אחרים לפי פנקס הכתובות של המחשב.
לעיתים נעשה בה שימוש בדואר זבל ולעיתים היא משמשת להפצת וירוסי מחשב.
תוכנת פרסום (Adware) – תוכנה שמציגה פרסומות לא רצויות בזמן גלישה באינטרנט.
תוכנה זו מהווה מטרד, משום שלעיתים היא מאטה את קצב הגלישה ומגבילה את נוחות הגלישה.
חדירה ידנית של קראקר למחשב לשם שליפת מידע, הסבת נזק או כמטרה בפני עצמה.
רישום הקשות (Keyloggers) – תוכנות שמקליטות את התווים המוקלדים במקלדת.
בדרך כלל אלה משמשות למעקב אחרי ססמאות באתרים (בנק, וכדומה) או בשרתי מקום העבודה, מעקב אחרי מספרי האשראי המוקלדים, וכיוצא באלו.
חטיפה של הדפדפן (Browser Hijacking) – תוכנות המיועדות להשתלטות על דף הבית בדפדפן ועל הכנסת מועדפים לא רצויים.
במקרים מסוימים, תוכנות מסוג זה מעלות גם אתרים בלתי רצויים באופן אוטומטי, וכדומה.
דיוג והונאות מקוונות (Phishing) – התחזות וגנבת זהות.
בקטגוריה זו נכללות שיטות המיועדות להטעיה, ומטרתן להשיג מידע רגיש כגון פרטי אשראי ופרטי חשבון בנק.
הפתיון מגיע במגוון דרכים, החל מהודעה תמימה בפורום ועד לדואר זבל שנשלח במסווה של דואר אלקטרוני חשוב מהבנק או הודעה על הגרלה מיוחדת מאוד.
המידע המושג בצורה זו משמש לקניות על חשבון המתפתים.
דואר זבל – הצעות מפתות ומבצעים "מדהימים" שמגיעים בכל מיני דרכים לכתובת הדוא"ל.
במקרה הטוב הם משמשים לפרסומת רגילה, ובמקרה האחר – לדיג מקוון.
התקפת מניעת שירות – התקפות מסוג זה נועדו להפיל אתרי אינטרנט על ידי יצירת עומס על השרתים המאחסנים אותם.
מצב זה מתרחש כאשר מספר רב של מחשבים, לעיתים באמצעות סוס טרויאני, שולחים לשרת היעד בקשה לשירות כלשהו וכך גורמים לו לקרוס.
להגנה מפני איומים אלה משמשים כלים טכנולוגיים אחדים:
עדכונים שוטפים שמציעה מערכת ההפעלה – יצרני מערכות ההפעלה, ובפרט מיקרוסופט, שמערכות ההפעלה שלה הן המותקפות ביותר, מציעים באופן שוטף עדכונים למערכת ההפעלה, כדי לסגור פרצות שהתגלו.
תוכנת אנטי וירוס – תוכנות אלו מזהות ומאתרות וירוסים, חוסמות כניסתם למחשב, מוחקות ומתקנות הקבצים הנגועים בהם.
תוכנת חומת אש (Firewall) – זוהי מערכת לניטור וחסימת התקשרויות בלתי רצויות דרך רשת התקשורת שהמחשב מחובר אליה.
היא יכולה לפעול כתוכנית מחשב או כחומרה.
לדוגמה, היא עשויה למנוע חדירת קראקרים מבחוץ או שליחת נתונים באמצעות תוכנת ריגול מתוך המחשב.
בשל חשיבות התוכנה, מערכת ההפעלה Windows XP כוללת בתוכה חומת אש מובנית בעלת יכולות בסיסיות.
תוכנות שונות לניקוי המחשב מתוכנת ריגול ותוכנת פרסום.
הקשחה - היא תהליך של אבטחת המערכת על ידי הקטנת שטח הפגיעות, למשל על ידי הורדת תוכנות מיותרות.
אַבְטִיפּוּס היא להקת רוק ישראלית.
חברי הלהקה הם אמיר בן-דוד, אייל שכטר, טל יניב, שרון הולצמן ורונן אברון.
לאורך השנים היו חברים בה גם בועז וולף, טל לוי (טלוי), אריק שחר, גיא דובדבני, איציק הילל, אסף זמיר ואסף מרוז.
הלהקה הוקמה בקריות באמצע שנות השמונים ועברה גלגולי הרכב שונים.
בגלגולה הראשון בשנת 1985, היה שמה של הלהקה "אב-טיפוס" (בשתי מילים), וחבריה היו אריק שחר, אייל שכטר, אסף מרוז, אמיר בן-דוד, טל יניב וגיא דובדבני.
הלהקה הוציאה בשנת 1986 שיר לרדיו בשם "אין לאן לברוח", אשר לא זכה להצלחה.
בשנת 1990 הלהקה התגבשה מחדש בשם "אבטיפוס" (במילה אחת).
חבריה היו אייל שכטר, אמיר בן-דוד, שרון הולצמן, טל יניב ואיציק הלל.
להיטה הראשון אשר יצא ב-1992 היה חידוש לשיר "שש עשרה מלאו לנער" של גבי שושן.
כותב השיר, עלי מוהר, חיבר עבור הלהקה שורה חדשה לשיר - "ולא תמיד העצב הוא מתוק, ויש אולי עוד קצב חוץ מרוק".
אלבומה הראשון, "מה החזאי מבין" שיצא ב-1995 בהפקת יהודה עדר, הצליח מאוד וכלל בתוכו את הלהיטים "אשה אשה", "הנה ההומור שלי", "בוקר טוב עולם", "מועקה" ו"תשאירי לי מקום לחבק אותך", שנבחר מאוחר יותר לאחד מחמישים שירי האהבה הגדולים בעברית בספר שערך יואב קוטנר לרגל שנת החמישים למדינת ישראל.
ב־1995 נבחרה אבטיפוס ללהקת השנה של גלי צה"ל ושל קול ישראל, והופיעה בכל רחבי הארץ.
לאחר הקלטת האלבום "מה החזאי מבין" החליף את המתופף איציק הלל המתופף אסף זמיר.
ב-1997 יצא האלבום השני, "איך עושים מים".
למרות שכלל הרבה להיטים כמו: "אוקיינוס", "איך עושים מים", "ציפור", "מי אמר למי", "נמסים מאהבה" ו"לא היית שם בשבילי", הוא לא הצליח כמו קודמו, ולא עמד בציפיותיהם של חברי הלהקה.
בעקבות מה שנתפס בעיניהם ככישלון האלבום, התפרקה הלהקה.
לאבטיפוס קשר הדוק לקולנוע הישראלי.
שירה "הלילה הזה" שכתב והלחין אמיר בן-דוד היה שיר הנושא של הסרט הישראלי המצליח "לילסדה".
סולן הלהקה אייל שכטר שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, כולל תפקיד ראשי בסרט "לנגד עיניים מערביות" של הבמאי יוסף פיצ'חדזה.
הגיטריסט אמיר בן-דוד כתב את התסריטים ל"זהר" - סרט על חייו ומותו של הזמר זוהר ארגוב - ו"צומת וולקן", סרט המתאר את קורותיה של להקת רוק ישראלית בקריות ערב מלחמת יום הכיפורים.
בן-דוד אף זכה בפרס אופיר יחד עם טל יניב וחיים רומנו על הפסקול שחיבר ל"צומת וולקן".
לאחר פירוק הלהקה, שניים מחבריה, אייל שכטר ושרון הולצמן, הוציאו אלבומי סולו ב-2001. הולצמן הוציא אלבום נוסף ב-2004, אלבום שלישי ב-2008 ואלבום רביעי ב-2010.
הלהקה התאחדה בינואר 2005, במופע חגיגי לרגל צאת האלבום השני של הולצמן.
בינואר 2006 התאחדה הלהקה פעם נוספת להופעת מחווה בשם "החברים של אלכס", לזכרו של חברם אלכס צ'רקיס שמת ממחלת הסרטן.
ב-2011 הקליטה הלהקה את השיר "פלאפל אוסלו", כשיר נושא לספר "פלאפל אוסלו" של אמיר בן-דוד.
בעקבות הקלטת השיר החליטו חברי הלהקה להתאחד (ללא הולצמן) ולצאת לסיבוב הופעות.
אל שכטר, בן-דוד ויניב מההרכב המקורי הצטרפו המתופף בועז וולף והבסיסט טל לוי.
החמישייה השלימה אלבום חדש ויצאה לסיבוב הופעות ארצי.
האלבום השלישי של אבטיפוס, "הודעה לנוסעים מחוץ לזמן", יצא בנובמבר 2015. הוא התקבל בביקורות חיוביות.
מבקר המוזיקה של "ידיעות אחרונות", עינב שיף, סיכם את ביקורתו על האלבום במילים "אבטיפוס 2015 הוא דוגמה לאיחוד שלא רק משחזר נוסחה מנצחת, אלא ממציא אחת חדשה, והרבה יותר מעניינת".
בשנת 2016 אבטיפוס הייתה הלהקה הישראלית המושמעת ביותר בתחנת הרדיו 88FM.
בינואר 2020 ולאחר נתק ארוך שנים חזר שרון הולצמן להרכב.
במאי 2024 הוציאה הלהקה את השיר "לעולם לא עוד" שכתב חברם, שמעון אלקבץ, לזכר בתו סיון שנרצחה בשבעה באוקטובר 2023 בכפר עזה.
את השיר הלחין אמיר בן-דוד הלהקה ביצעה אותו בהופעה של שלמה ארצי באמפי שוני
2015 - הודעה לנוסעים מחוץ לזמן
אַבְטַלְיוֹן היה אב בית דין בסוף תקופת הזוגות, חברו של שמעיה שהיה נשיא הסנהדרין.
אחריהם באו הלל ושמאי, שחתמו את תקופת הזוגות.
שמעיה ואבטליון היו גרים, הם עצמם, או שהיו רק בני גרים.
לפי דברי התלמוד הבבלי היו מבני בניו של סנחריב, שהיה אחד ממלכי אשור.
מאמרו של אבטליון מופיע במשנה במסכת אבות:
את פירוש שמו של אבטליון מביא הרב עובדיה מברטנורא:
על הלל, תלמידם של שמעיה ובאבטליון, מסופר:
התלמוד הבבלי מספר על אירוע שקרה בגמר עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים (מוצאי יום הכפורים).
לפי התלמוד, רוב העם עזבו את הכהן הגדול והלכו לקראת שמעיה ואבטליון.
בסופו של דבר הלכו שמעיה ואבטליון עם העם שהלכו אליהם, לשאול בשלום הכהן הגדול.
אולם, קיים שינוי גרסאות בין התלמוד בבלי ומדרש הגדול אודות חילופי הדברים בין שמעיה ואבטליון והכהן הגדול.
לפי המסופר בתלמוד בבלי, הכהן גדול זלזל בכבוד שמעיה ואבטליון והם השיבו במענה שנון וחד שהיה בו כדי להעמיד את הכהן על טעותו.
במקביל, המדרש הגדול גורס שהכהן גדול "תיקן" את המילים של הזוגות להורות כי אין גדולת הכהן מחמת ייחוסו לאהרן הכהן, אלא מצד עשיית מעשה אהרן.
זכריה פרנקל כותב על שמעיה ואבטליון: "מן שמעיה ואבטליון נודעו הלכות אשר העידו אחרים בשמם, אבל הם עצמם לא באו במשנה וברייתא בין שוני ההלכות."
במחלוקת של תקופת הזוגות, המחלוקת על הסמיכה ביום טוב, אבטליון היה בדיעה שאין לסמוך.
שאר ההלכות המובאות בשם אבטליון מובאות במשותף עם שמעיה.
את האיסור להקריב קרבן חגיגה בשבת, עליו חלק יהודה בן דורתאי, חכם בן ימיהם:
"יהודה בן דורתאי פירש הוא ודורתאי בנו, והלך וישב לו בדרום, אמר אם יבוא אליהו ויאמר להם לישראל מפני מה לא חגגתם חגיגה בשבת מה הן אומרים לו?
תמהני על שני גדולי הדור שמעיה ואבטליון שהן חכמים גדולים ודרשנין גדולים ולא אמרו להן לישראל חגיגה דוחה את השבת".
עדות שהובאה בשמם מתייחסת לדין מוקצה ביום טוב:
"חיה שקננה בפרדס צריכה לזמן וצפור דרור צריך לקשור בכנפיה כדי שלא תתחלף באמה וזו עדות שהעידו מפי שמעיה ואבטליון"
על ההלכה שאמר ר' יוסי: "שהעובר פוסל (מלאכול בתרומה) ואינו מאכיל", מובא בגמרא: "זו עדות העיד ר' יוסי מפי שמעיה ואבטליון והודו לו".
"עד שבאו שני גרדיים משער האשפות שבירושלים והעידו משום שמעיה ואבטליון, שלשת לוגין ה מים שאובין פוסלין את המקוה".
את דברי יהודה בן דורתאי האומר ששמעיה ואבטליון היו "דרשנים גדולים" פירש אייזיק הירש וייס במובן של מדרשי הלכה, ובהתאם כתב: "בימי שמעיה ואבטליון החלו לפלוס מסילות חדשות בדרישת התורה ואלה שני הראשים היו מתוארים בשם הכבוד "דרשנים גדולים".
יצחק אייזיק הלוי, לעומתו, טוען שיש לפרש "דרשנים גדולים" במובן של דרשנות לציבור, וטוען שבכל התלמוד אין דרשות המובאות בשם שמעיה ואבטליון.
רבי שמואל ב"ר שמשון שסייר בארץ ישראל בתחילת המאה ה-13 (1210 לערך) תיאר בספרו "מסע דפלסטינא" מסורת לפיה בגוש חלב מצויים "קברי שמעיה ואבטליון ובצידם קברי אדרמלך ושראצר".
כמו כן תיארו את הקברים נוסעים נוספים מימי הביניים כגון מנחם החברוני, יעקב השליח, תלמיד הרמב"ן, אשתורי הפרחי ועוד.
המתחם נמצא בסמוך לכניסה לכפר.
זהו מבנה קטן ובו סרקופג כפול.
על שמו רחובות ברמת גן, בני ברק, תל אביב, הרצליה ואלעד.
אבטחה אזרחית היא אבטחה המסופקת על ידי אזרחים או ארגונים אזרחיים, כלומר שלא בידי גורמים ממשלתיים כמו צבא או משטרה.
אַבְטָחָה היא סך הפעולות והאמצעים המושקעים על מנת להגן על קיומו של אדם או ארגון ועל נכסיו ובכלל זה: חיי אדם רכוש, מוניטין ומידע, כנגד פעולות זדון מכוונות המבוצעות על ידי אדם או ארגון עוין.
המונח "אבטחה" משמש הן את התחום הצבאי, החל מאבטחת מחנות קבע ומידע צבאי, וכלה באבטחת כוחות מתמרנים, לרבות קווי לוגיסטיקה, במבצעים צבאיים, והן את התחום האזרחי.
איום (מוגדר גם כסיכון) – אירוע (ידוע או מוערך) שהתרחשותו עלולה לפגוע באדם או בארגון.
הפגיעה עלולה להיות פגיעה בגוף או בנפש, פגיעה בנכסים או פגיעה תדמיתית.
רמת איום – קביעת חומרתו של איום על אדם, מתקן או ארגון, הנובע ממידע מודיעיני, הערכת מצב או אירועים, המושפע מסבירות התרחשותו וכן חומרת הנזק הצפוי ממנו.
תרחיש האיום – דרך הפעולה המבצעית בה יבצע התוקף את הפיגוע (מוכר גם כדפ"א – דרך פעולה אפשרית)
איום הייחוס – החלטת מנהל על בסיס הערכת מודיעין לגבי המדד המספרי או הכמותי אליו יש להתייחס בעת ההתמודדות עם האיום (גודל, משקל, כמות, וכו')
איסוף מודיעין למבצע (אמל"מ) – פעולות המבוצעות על מנת לאסוף מודיעין הדרוש לשם תכנון משימה מוגדרת וביצועה
מעגלי אבטחה – דפוס פריסה מבצעי המבוסס על רצועות היקפיות טריטוריאליות ופעולות אבטחה יזומות, במטרה: להקשות, לסכל או למנוע מהתוקף לממש כוונתו
גוף ציבורי (מונחה על פי חוק) – כל גוף המנוי בתוספות (לחוק הסדרת הביטחון), ולגבי משרד ממשלתי המנוי בתוספות – לרבות יחידות הסמך שלו.
ממונה ביטחון או מנהל ביטחון (מנב"ט) – מי שמונה על פי חוק זה להיות אחראי על ארגון פעולות אבטחה ועל הפיקוח עליהן
איש אבטחה – עובד הנמנה עם מערך האבטחה של ארגון/מתקן, בתפקיד ייעודי
נאמן ביטחון – עובד בארגון מאובטח אשר, בנוסף לתפקידו הייעודי, ממלא משימות הקשורות לתחום האבטחה
סמכויות איש אבטחה – סמכויות פעולה לביצוע תפקיד כמפורט בחוק
קצין מוסמך – בעל תפקיד שמונה על ידי ראש הארגון המנחה הרלוונטי, ושמינויו פורסם ברשומות, המוסמך לתת הנחיות מקצועיות, לאשר/לפסול מינוי אנשי אבטחה ולבצע פעולות בקרה מקצועית בגופים מונחים על פי חוק, בתחום האבטחה.
הנחיות מקצועיות – הוראות מקצועיות הנוגעות ל: פעולות אבטחה, לרבות הנחיות בעניין בקרה ודיווח
האבטחה מורכבת ממספר רכיבים מרכזיים (תשומות) אשר מטרתם לייצר אבטחה שהיא התפוקות אותן נקבל מהשקעת תשומות אלה.
כוח אדם (תוך חלוקתו לסוגי ורמות תפקוד, לרבות ניהול)
אמצעים וציוד (לרבות חימוש וטכנולוגיות שונות)
שיטה ונהלים (החל מ"תורה" כללית, עבור לתפיסת אבטחה לפי סוגי מתקנים ויעדים, המשך בנהלים מקצועיים וכלה בתוכניות אבטחה מפורטות לכל מתקן/ גוף מאובטח נתון)
באמצעות השקעה נכונה של משאבים אלה אל מול האיומים המוגדרים ועל בסיס דירוג הסיכונים נקבל את תפוקות האבטחה שהן:
הגנה על בעל תפקיד מוגדר מפני איום על חייו, גופו ורכושו.
הגנה על מתקן מפני כניסה לא מבוקרת אליו, למניעת גנבת רכוש מתוכו או פגיעה בשוהים בתחומו ובנכסים אחרים של המתקן.
אבטחה של יישוב שלם מפני כניסה לא מבוקרת אליו למניעת ביצוע עבירות פליליות או פיגוע חבלני בתחומיו.
הגנה על מידע מפני גישה לא מורשית אליו, גנבתו, העתקתו או שיבושו וכן מניעת פגיעה בחומרה, תוכנה, רכיבי תקשורת ומערכות ארגוניות אחרות המסתמכות על מחשבים.
הגנה על מערכות ממוחשבות שנקבעו כחיוניות על ידי הגוף שהסמיכה לכך הממשלה
מערך הכולל צעדים שעל בעל הממון לנקוט כדי להגן על עצמו מפני סיכונים בתחום הפיננסי, הכוללות סיכוני אשראי, שוק ומטבע.
נגזרת לאבטחת הרכוש והמוצרים בגופים שמצויים בהם כל חוליות שרשרת האספקה(גלם, ייצור, החסנה, הפצה ואספקה)או חלקן.
התחום עוסק בהיבט הפיזי והרישומי של החוסרים במלאים, בזיהוי הסיבות לפחת, במזעור הפחת והפערים במלאי הרשום מול הקיים, בכל תצורותיו וכן בהיבט הקניין הרוחני בדגש למניעה וטיפול בזיופי מוצרים של בעל הקניין.
סוג זה של אבטחה מתאפיין בפעילות של מניעה, סיכול, בקרה וביקורת, מודיעין וחקירה תוך שיתוף פעולה עם רשויות רלוונטיות.
לאבטחה של מבנים, מתקנים ויישובים
משמשים בעיקר גדרות המקיפות את המבנה או היישוב, מצלמות טלוויזיה במעגל סגור המאפשרות השגחה מרחוק על האזור והקלטת הנעשה לתחקור מאוחר יותר, דלתות הנעולות במנעולים, ושומרים הניצבים בפתחי המקום או מפטרלים סביבו.
לאבטחה של רכוש קטן בגודלו ויקר ערך
משמשת כספת, שבה מאוחסן רכוש זה.
משמשים בעיקר שומרי ראש, הצמודים לאדם המאובטח בכל אשר ילך, וכן אמצעי הגנה פיזיים, כגון אפוד מגן או מכונית משוריינת, המגנים על גופו וכן אמצעים וכוח אדם נוספים לאבטחת מקום מגוריו.
לאבטחת מידע ומערכות מחשב חיוניות
משמשים אמצעי הגנה פיזיים, להגנת המבנה שבו נמצא המידע, ובעיקר אמצעי אבטחה לוגיים, המונעים גישה לא מבוקרת אליו באמצעות רשתות תקשורת וכן כללי התנהגות מונעת מצד המשתמשים.
משמש המושג ניהול סיכונים וגידורם כאמצעי המשמש חברות ובעלי ממונות.
יצוין שבנוהל זה נדרשת החברה להגדרת הסיכון, מדידתו ופעילות להקטנתו.
אמצעים טכנולוגיים גלויים וסמויים (לרבות מצלמות ואמצעי הקלטה - בכפוף לדרישות החוק), בקרה וביקורת בתהליך שרשרת האספקה, כולל על ספירות המלאי ומכלול פעולות להשגת מודיעין כמו: הפעלת עובדים סמויים, מעקבים ונאמני ביטחון.
מדינת ישראל נתונה למתקפות טרור נגד אוכלוסייתה ותושביה עוד מימי היישוב טרם הקמת המדינה.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 הפך איום הטרור, לצורותיו השונות, נחלתן של מדינות רבות בעולם.
אך גם כיום איום הטרור כלפי מדינת ישראל הוא ייחודי בעיקר עקב הקרבה הגאוגרפית היתירה למקורות ובסיסי הטרור ובשל הסכסוך הפוליטי הארוך המזין אותו.
מקור הסמכות לאסדרה (רגולציה) בתחום האבטחה האזרחית בישראל
תחומי האחריות השונים ברמת המדינה, בתחום האבטחה האזרחית, נגזרים משלוש רמות של הוראות מנהליות ברמה הלאומית:
הקובעת את הגופים המנחים, הגופים המונחים, תחומי האחריות, חובות וזכויות וכל הוראה רלוונטית בתחום האבטחה.
אסדרה מסוג זה יכולה לחול על כל גורם במדינה, בין אם בבעלות פרטית או ציבורית, כל עוד הוא מנוי בחוק.
החלטות שקיבלו ממשלות ישראל (החל משנות ה-70 של המאה העשרים) בדבר הקמה, הפעלה והנחיה מקצועית של מערכי אבטחה בגופים ותחומי פעילות שונים שקבעו הממשלות.
תוכנן של החלטות אלו מסווג ולכן לא פורסמו.
אסדרה מסוג זה חלה על תאגידים סטטוטוריים ומשרדי הממשלה לרבות גופי הסמך שלהם.
הוראות לפי אסדרה מסוג זה מחייבות את הגוף המונחה, אולם אינן יכולות לסתור חוקים.
הסכמה בין גוף או ארגון שלא נכלל בחוק או החלטת ממשלה, כאמור, לגורם מנחה כחוק- בו מבקש הארגון/גוף לקבל הנחיה מקצועית בתחום האבטחה מהגורם המנחה, תוך התחייבות מראש לקיים הנחיות אלו.
הנחיה מסוג זה קיימת כל עוד קיימת ההסכמה ההדדית בין הצדדים.
מודל "גוף מנחה"- "גוף מונחה"
האחריות הכוללת על ביטחון המדינה לרבות ביטחון הפנים ושלום הציבור, מוטלת על גופי הביטחון של מדינת ישראל (צה"ל, משטרת ישראל ושרות הביטחון הכללי), כל אחד בהתאם לתחומי אחריותו.
משימה זו מורכבת מהמון מטלות המצריכות משאבי אנוש, תקציב ותשתית ארגונית מתאימה.
אלו, לעולם יהיו בחסר ויצריכו את ארגוני הביטחון לתעדף משימות ופעולות.
כתוצאה מכך עלולים להיווצר פערי ביצוע בתחומים אלו.
בשל כך מדינת ישראל מקיימת הלכה למעשה מודל ניהול אבטחה אזרחית ברמה הלאומית, שאין לו אח ורע בעולם.
גם אם קיימות מדינות באירופה וכן ארצות הברית המקיימות אסדרה מדינתית על נושאי הגנה מפני טרור ואבטחה אזרחית מסוימים, הרי שאין בהן את עומק הרזולוציה הקיימת באסדרה הישראלית בתחום האבטחה האזרחית, בדגש על ההגנה מול טרור.
המודל מבוסס על שתי ישויות: גוף מנחה- אחד מגופי הביטחון של ישראל שהוסמך לכך בחוק או החלטת ממשלה.
וגוף מונחה- שאף הוא הוגדר בחוק או החלטת ממשלה.
תפקידו של הגוף המנחה הוא לקבוע את השיטה העקרונית והסטנדרטים לפיהם יתנהל מערך האבטחה בגוף מונחה לרבות קריטריונים לגיוס כוח אדם בתפקידים השונים ואופן הכשרתו.
על אלו חייב הגוף המנחה לקיים פעילות בקרה ופיקוח כדי להבטיח כי הנחיותיו מבוצעות בצורה מקצועית נאותה.
תפקידו של הגוף המונחה הוא להקים ולהפעיל את מערך האבטחה בהתאם להנחיות המקצועיות של המנחה המקצועי.
הנחיותיו של הגוף המנחה מחייבות את המונחה בביצוען, אך בחוק קיימים מנגנונים ראויים ליישוב מחלוקות מקצועיות
החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים מפרט את הגופים המנחים והמונחים ותחומי אחריותם.
שני הגופים המנחים העיקריים הם משטרת ישראל ו-שירות הביטחון הכללי (שב"כ).
מדובר בשני הגופים הראשיים האחראים, בין היתר, כל אחד בתחומו על ביטחון הפנים, שלום הציבור וביטחון המדינה מפני איומי טרור וחבלה משטרת ישראל שואבת את סמכותה להנחות בתחום האבטחה, גם מ"חוק רישוי עסקים התשכ"ח-1968" ומ - "חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור התשס"ה-2005".
במהלך האינתיפאדה השנייה, עם התגברות איומי הטרור על המדינה, מכיוון התווך הימי, נקבע (בחוק הסדרת הביטחון) חיל הים של צבא ההגנה לישראל כמנחה המקצועי של נמלי ישראל לעניין פעולות האבטחה בבריכות הנמלים (השטח הימי התחום והסגור על ידי קצוות שוברי הגלים שבתחומי הנמל)
יתרונו העיקרי של מודל זה הוא ביצירת סטנדרטים אחידים לביצוע האבטחה במגזרים השונים, תוך התייחסות מקצועית ונטולת פניות לאילוצים כגון: תקציב, תפעול וייעודו של הגוף המונחה.
ניתן ללמוד ממודל זה על האחריות הכוללת הרבה המוטלת על הגופים המנחים באשר לטיבן המקצועי הנדרש של הנחיותיהם, לצידה של אחריות הגופים המונחים בנוגע לאיכות התפקוד של מערכי האבטחה שלהם.
האחריות הביצועית הכוללת של מערכי האבטחה בכל גוף מונחה מוטלת על המנכ"ל/ סמנכ"ל בהיות אחד מהם הממונה על מנהל הביטחון הארגוני או מנהל העסק/תאגיד בפועל
היחידה המקצועית במשטרת ישראל האמונה על יישום אחריות משטרת ישראל להנחיה מקצועית באבטחה, היא חטיבת האבטחה והרישוי הכפופה לראש אגף שיטור אבטחה וקהילה שבמטה הארצי, שבראשה עומד קצין משטרה בדרגת תת ניצב (מקבילה לתת-אלוף בצה"ל)
חטיבת האבטחה הוקמה אמנם ביולי 2008, אך קדמה לה מחלקת אבטחה (שבראשה עמד קצין בדרגת ניצב משנה (מקביל לאלוף-משנה), שבה היו 4 מדורים מקצועיים - אבטחת מתקנים, ביטחון מעברי גבול, אבטחת מוסדות חינוך ותחבורה ציבורית ומאוימים, ובנוסף ק' רישוי ארצי.
למעשה החלה משטרת ישראל לעסוק בהנחיית האבטחה בתחומי אחריותה כפי שהוטלו עליה בהחלטת ממשלה 411 מ-1975 ובהמשך לפי חוקים שונים כאמור.
בשנת 2006 הוקמה מחלקת מעברים (בפיקוד קצין בדרגת ניצב משנה) על בסיס מדור ביטחון מעברים שאליו צורפו 2 מדורים.
מחלקה זו אחראית על הנחיית האבטחה הפיזית והחמושה וכן הבידוק הביטחוני של רכב ומטען מסחרי, במעברי הגבול האזרחיים של מדינת ישראל.
על בסיס שתי המחלקות לעיל הוקמה, כאמור, חטיבת האבטחה במשטרת ישראל.
היחידה המקצועית בשרות הביטחון הכללי האמונה על יישום אחריות הארגון להנחיה מקצועית באבטחה, הוא אגף האבטחה הכפוף לראש השרות, ובראשו עומד בעל תפקיד ברמה המקבילה לדרגת אלוף.
שרות הביטחון הכללי החל לעסוק בהנחיית האבטחה לאחר אירוע חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה ב-1968, אירוע שבעקבותיו הוקם מערך האבטחה בתעופה הישראלית.
ממשלות ישראל לדורותיהן קבעו, בשורה של החלטות וצעדי חקיקה, למסד מודל האבטחה הלאומית על מתקנים וארגונים שונים שהוגדרו על ידן כאינטרס לאומי שפגיעה בהם, לרבות טרור, פוגעת במדינת ישראל.
גופים אלו חויבו (תחילה בהחלטות ממשלה - משנות ה-70) בחוק (החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח-1998) להקים ולהפעיל מערכי אבטחה בתחומים שונים רלוונטיים.
בין יתר הגופים הללו ניתן למנות את משרדי הממשלה, רשויות סטטוטוריות, גופים פרטיים (כמו חברות תקשורת) שקיבלו היתר מהמדינה להפעיל משאבים לאומיים שונים (למשל תדרי תקשורת אלחוטית) או המהווים תשתית לאומית קריטית ולכן נמצאו חייבים בהקמת מערך אבטחה, וכן עובדי ציבור שונים (שאינם סמלי שלטון) המאוימים עקב תפקידם.
בשנים האחרונות בשל התגברות איומי הסייבר נכללו בחוק האמור גם גופים הכוללים/מפעילים תשתיות מחשוב קריטיות ואף הוקם מערך הסייבר הלאומי המבוסס על שני גופים קודמים: הרשות הלאומית להגנת הסייבר ומטה הסייבר הלאומי שאוחדו בינואר 2018.
לציין כי בהתייחס לאינטרסים לאומיים מאובטחים, אלו מתייחסים גם לחו"ל כמו נציגויות ישראליות רשמיות, התעופה הישראלית ומשלחות ישראליות רשמיות.
לצד האבטחה הממלכתית מתקיים גם הצורך של אבטחת שלום הציבור מפני פח"ע וסיכונים אחרים, במקומות שאינם נמנים עם אלו שפורטו לעיל, אך היסטוריית הטרור בישראל מלמדת כי היו והם יעד שכיח לפיגועי טרור ובהם: מרכזי קניות, בתי מלון, מוסדות חינוך והשכלה גבוהה, אירועים המוניים תחת כיפת השמיים ואירועי ספורט.
גם בתחום זה קבעו ממשלות ישראל באמצעות חקיקה (חוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968 וחוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, התשס"ה-2005) תנאים שונים בתחומי האבטחה, מניעת פשיעה ובטיחות בהם חייבים בעלי המקומות או מפעילי האירועים לעמוד, על מנת לקבל רישיון להפעלת העסק או קיום האירוע.
בין יתר התנאים הוטלה החובה להקים מערך אבטחה מקצועי הכולל בעלי תפקידים שונים לרבות מנהל ביטחון.
ההוראה החוקית המפורטת שמתייחסת לתנאים להקמה והפעלת עסק טעון רישוי, הוא "צו רישוי עסקים" המהווה חלק מחוק רישוי עסקים ומתעדכן לפי הצורך.
גם בתחום זה הוראות משטרת ישראל, כמנחה מקצועי, מחייבות את הגופים/ארגונים הכלולים בחוקים הנ"ל ואי עמידה בדרישות המשטרה עלולה להביל לסנקציות שונות כגון: סגירת בית עסק, אי מתן רישיון עסק ואף כתב אישום פלילי.
עיסוק נוסף השייך לתחום האבטחה, במגזר העסקי/מסחרי, הוא אבטחת שרשרת אספקה ומניעת פחת ואובדן של רכוש ומוצרים.
תחום זה אינו נכלל באחריות ההנחיה של הגופים המנחים שנקבעו בחוק או החלטות ממשלה, אולם חלק מהסיבות לפגיעה בשרשרת האספקה או האובדן קשורות לעבירות פליליות הנחקרות על ידי משטרת ישראל.
במידה והארגון הוא עסק טעון רישוי לפי חוק רישוי עסקים, רשאית משטרת ישראל להשית תנאים לקבלת הרישיון, במסגרת היותה "נותן אישור" לעניין מניעת פשיעה על פי "צו רישוי עסקים"
סמכויות אנשי אבטחה לביצוע תפקידם
על מנת לאפשר לאנשי האבטחה האזרחית בגופים המונחים, כאמור לעיל, לבצע את תפקידם ומשימותיהם בשגרה ובאירועי חירום, ניתנות להם סמכויות חוקיות לבצע פעולות מול הציבור, שיש בהן פגיעה מסוימת בזכויות יסוד של אדם כגון: הזכות לפרטיות, הזכות לחופש התנועה, הזכות לקניין פרטי והזכות לבריאות ושלמות הגוף.
זאת, לצורך שמירה על ביטחון הציבור.
סמכויות אלו מוענקות על ידי הגופים המנחים בכפוף להכשרה מתאימה, נשיאת תעודה רשמית על ידי איש האבטחה (המוענקת אף היא על ידי הגופים המנחים) ותנאים המפורטים בחוקים לגבי אופן ונסיבות מימוש הסמכויות.
סמכויות אלו מפורטות ב: "חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, תשס"ה-2005" (סעיפים 3. עד 6א.) וב "חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, תשנ"ח-1998" (סעיפים 3. ו-13א.) וחוקים נוספים.
סמכות חיפוש, ללא או אגב חשד("סימן מחשיד" במינוח המקצועי) - על גופו של אדם, בחפצים הנושא עמו ובכלי תחבורה
סמכות דרישת הזדהות מאדם - באמצעות תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המעידה על זהותו, שהאדם מחויב לשאתה על פי חוק
סמכות לתפוס חפץ העלול לפגוע בביטחון הציבור - ומסירתו למשטרת ישראל בהקדם האפשרי
סמכות עיכוב עד לבואו של שוטר - למשך זמן שלא יעלה על 3 שעות
סמכות מניעת כניסה עם נשק (ברישיון) או דרישה להפקידו
סמכויות למניעת אלימות - במקומות המוגדרים בתוספת ל"חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור"
סמכות שימוש בכוח סביר למימוש הסמכויות - על פי התנאים המפורטים בחוק
בסמכויות אלו יכול לעשות שימוש כל אזרח, בכפוף לתנאים המפורטים בהוראת החוק/הפסיקה המתאימה, לרבות אנשי אבטחה בגופים ומוסדות פרטיים שאינם מונחים על ידי אחד הגופים הביטחוניים המוסמכים.
סמכויות אלו מוגבלות מאוד בתחולתן, עוצמתן ונסיבות הפעלתן, לפיכך ראוי לעשות בהן שימוש בשום שכל ובזהירות הראויה.
אֲבַטִּיחַ הַפַּקּוּעָה (שם מדעי: Citrullus Colocynthis), הידוע גם בשם חַנְדַל , הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת הדלועים הצומח באזורי ערבה ומדבר.
ענפי אבטיח הפקועה משתרכים על האדמה, ואורכם עשוי להגיע עד למטר וחצי.
עליו גדולים ומחולקים לאונות והם בעלי קנוקנות.
פריחת האבטיח היא בחודשים מרץ עד יולי.
פירותיו הם מעין אבטיחים המגיעים לגודל של עד 12 סנטימטרים.
בניגוד לפירות האבטיח המתוקים, אבטיח הפקועה הוא מר ולא אכיל.
עם זאת, הצמח הוא בעל ערך רפואי רב.
בארץ ישראל הצמח גדל בחולות עמק החוף, בנגב הצפוני ובערוצי נחלים במדבר.
כמה מפרשני ימי הביניים זיהו את הצמח הקרוי בלשון הערבית "חנט'ל" עם "פקעת שדה" המופיעות במקרא בסיפור אלישע ובני הנביאים בספר מלכים.
החוקרים המודרניים נוטים לקבל זיהוי זה, ומכאן גם התקבל בימינו השם המדעי העברי לצמח זה.
העלים הדומים לעלי צמח הגפן והפירות מזכירים אבטיח גרמו להם לחשוב שהוא אכיל.
אולם כשאכלוהו נכחו לדעת כי הפרי מר מאוד.
משתמשים בפרי כתרופה לכאבי בטן, כחומר משלשל כנגד עצירות ולטיפול בתולעים בדרכי העיכול.
כמו כן, הוא משמש כתרופה לנפיחות ברגליים, לכאבי פרקים, לטחורים, לשיתוק זמני של אברי הגוף, לכאבי גב, לדלקות עור ולכאבים בכל הגוף.
אבטיחים מיובשים שימשו ככלי קיבול לשמן למאור.
זרעים של אבטיח הפקועה נמצאו בחפירות ארכאולוגיות בנחל חמר שבדרום ים המלח, והם מתוארכים לאלף השביעי לפסה"נ לערך.
ממצא זה מעיד על השימוש בו עוד קודם לתקופת הביות.
ממצא בוטני- ארכאולוגי נוסף מימי בר כוכבא נמצא באזור יריחו.
מימי הביניים קיימות מספר עדויות לגידול צמח זה ולמסחר בו.
פרטים על מועד גידולו ואופן גידולו מובאים בחיבור על עבודת האדמה שנכתב בספרד במאה התשיעית, ושימושו לצרכים רפואיים נזכר אצל רופאים שפעלו בארץ, דוגמת ר' דוד די סילוה הרופא.
השימוש הרפואי באבטיח הפקועה היה מקובל מאוד באירופה גם בעת החדשה, אולם רק מאמצע המאה התשע עשרה יש ראיות לכך שתושבי הארץ ניצלו צמח נדרש זה לצורכי מסחר.
לפי דיווחו של סגן הקונסול הבריטי ביפו, בשנת 1862 ייצאו מנמל יפו לאנגליה ולאיטליה 4.5 טונות אבטיח פקועה בשווי 242 לירות שטרלינג.
מקורם של האבטיחים היה באזור החולות של דרום הארץ.
הפרי גדל בר ונאסף בכמויות גדולות בידי הבדווים וערביי הסביבה.