tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעוד ש"אוסוולד" הופיע אצל המתחרים – אולפני יוניברסל ושם רדף אחרי ארנבות ופלירטט איתן, נדרשו דיסני ואיוורקס ליצור דמויות נוספות למלא את עולמו של מיקי – והדמות שנבחר לצורך זה הייתה הדמות של מיני מאוס.
מיני הופיעה לראשונה בסרט "שיגעון של אווירון" שיצא לאקרנים ב-15 במאי 1928. בסרט זה מיקי מציע למיני לעוף איתו באווירון.
היא מסכימה לעלות איתו למטוס אך לא לניסיונו לנשקה בעודם באוויר – ניסיון שהוביל לכך שהיא צונחת מן המטוס.
הסרט הבא בו מופיעה מיני הוא: "הגאוצ'ו הדוהר" – סרט זה היה השני שנוצר בו השתתפו מיקי ומיני, אולם השלישי שיצא לאקרנים – ב-30 בדצמבר 1928. בסרט זה מועסקת מיני כמלצרית ורקדנית בבר-מסעדה – ה"קנטינה ארגנטינה" – בפאמפס של ארגנטינה.
מיני רוקדת טנגו עבור מיקי הגאוצ'ו ופיט השחור – הבורח מן החוק.
הן מיקי והן פיט מפלרטטים איתה, ופיט מנסה לחוטפה.
מיקי, מציל אותה במסגרת תמת "העלמה במצוקה".
מעלילת הסיפור עולה כי זו הפעם הראשונה שהם נפגשים.
הסרט השני שיצא לאקרנים, הוא "ספינת הקיטור וילי" – השלישי שנוצר בסדרה.
סרט זה יצא לאקרנים ב-18 בנובמבר 1928. בסרט זה פיט הוא רב החובל של ספינת קיטור, מיקי הוא איש הצוות ומיני היא הנוסעת היחידה בספינה.
ההצלחה המסחרית של "ספינת הקיטור וילי" הפכה את מיקי ומיני לפופולריים.
מתוך 12 הסרטים בכיכובו של מיקי שהופקו בשנת 1929 כיכבה מיני בשבעה, ואוזכרה בסרט נוסף.
בסרט "ריקוד האסם" שיצא לאקרנים ב-14 במרץ 1929 מתחרים מיקי ופיט על חיבתה של מיני, ושניהם מציעים לקחת אותה לנשף הריקודים באסם.
מיני בוחרת את פיט בעל הרכב, על מיקי בעל הכרכרה, אולם כאשר הרכב מתקלקל בוחרת מיני את מיקי.
בעת הנשף מתברר שמיקי לא יודע לרקוד ודורך על רגליה – ואז שבה מיני לפיט, אולם מיקי מבקש לרקוד עימה ריקוד נוסף והפעם לא דורך עליה מאחר שקשר עצמו לבלון.
כאשר מיני מגלה זאת היא עוזבת את מיקי וחוזרת לפיט.
בסרט "בית האופרי" שיצא לאקרנים ב-28 במרץ 1929 מיני מוזכרת כאחת מ"נערות ינקי דודל" – קבוצת נערות רקדניות, אולם היא לא מופיעה בסרט.
בסרט "כאשר החתול איננו" שיצא לאקרנים ב-11 באפריל 1929 משתתפת מיני במסיבה בה נוכחים מיקי ועכברים נוספים.
סרט זה יוצא דופן בכך שגודלם של מיקי ומיני הוא כשל גודל עכברים רגילים, בעוד שבסרטים אחרים גודלם כגודל בני אדם נמוכים.
בסרט "נער המחרשה" שיצא לאקרנים ב-9 במאי 1929, מיני היא נערת כפר המבקשת ממיקי לחלוב את קלרבל הפרה עבורה.
כאשר מיקי מסיים לחלוב, מביא למיני את הדלי מלא החלב ומנסה לנשקה, אך האחרונה שופכת את החלב על ראשו.
בסרט מה-23 במאי 1929 – "ילד הקרנבל" מיקי הוא מוכר נקניקיות ומיני רקדנית בקרקס.
הופעתם הבאה יחד, גם היא בקרקס, בסרט "הצ'ו צו' של מיקי" מ-26 ביוני 1929. בסרט זה מיני מנגנת בכינור.
הופעתה המשמעותית הבאה של מיני הייתה בסרט "השטויות של מיקי" מ-26 ביוני 1929 בו מופיעה מיני עם השיר "היו הו של מיני" (Minnie's Yoo Hoo), בו שר מיקי על החברה שלו.
בשיר זה מגלה הקהל לראשונה כי מיקי ומיני הם בני זוג.
בסרט האחרון משנת 1929 בו מופיעים מיקי ומיני – "גלים פראיים", מציל מיקי את מיני מטביעה.
סרט זה הוא הסרט הראשון מני רבים בה מגלמת מיני "עלמה במצוקה" ומיקי מציל אותה.
בסרט "נער הקקטוס" מ-1 באפריל 1930, המהווה פרודיה על סרטים מסוג מערבון, מיני נחטפת על ידי פדרו ומיקי מציל אותה.
סרט זה מהווה למעשה חזרה על העלילה של ה"גאצ'ו המקפץ" כאשר העלילה מתרחשת במקסיקו במקום ארגנטינה.
בסרט "החגיגה" (11 ביולי 1930), משתתפים מיקי, מיני, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה.
בסרט זה תפקידה של מיני ארוך ומורכב מזה של מיקי.
בסרט "לוחמי השריפות" (6 באוגוסט 1930) מיני לכודה במלון בוער, ומציל אותה מיקי, ראש מחלקת הכבאים.
בסרט "תעלומת הגורילה" (1 באוקטובר 1930) נמלט בפו הגורילה מגן החיות.
מיקי נכנס להיסטריה ומזהיר את מיני.
מיני אינה מפחדת אולם בפו לוקח אותה בת ערובה.
מיקי רץ להצילה ומוצא עצמו קשור גם כן על ידי הגורילה.
בסרט "הפיקניק" (14 בנובמבר 1930) מופיע חיית המחמד של מיני – כלב בשם רובר.
לימים התפתחה דמות זו ונהפכה לפלוטו.
בסרט "עזרה ראשונה" (22 בספטמבר 1944) מופיע לראשונה פיגארו, החתול מהסרט פינוקיו שיצא בשנת 1940, כחתולה של מיני.
בסרט "ימי החלוץ" (10 בדצמבר 1930) מופיעה מיני ומיקי כחלוצים במערב הפרוע, הנוסעים לאורך נתיב עגלות ומותקפים על ידי אינדיאנים.
מיני נתפסת על ידם, ומיקי מנסה לחלצה ונתפס בעצמו.
מיני משתחררת ומחלצת את מיקי בלבוש חיילת צבא ארצות הברית.
מיני הופיעה בסרטים רבים מאז סדרת הסרטים הראשונה.
כמו כן הופיעה מיני בסדרות טלוויזיה רבות ובהן סדרת הטלוויזיה "רק מיני" (Totally Minnie) הייתה סדרה בכיכובה, וכן בסדרה "בית העכבר" מיני היא מנהלת מועדון לילה, ומיקי הוא המארח.
בסרט משנת 2004 "מיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים" מיני מגלמת את הנסיכה, ופיט מנסה להורגה ולהשתלט על הממלכה.
את מיני דיבבו (בשפה האנגלית):
מינידיסק הוא אמצעי לאחסון נתונים המבוסס על טכנולוגיה מגנטו-אופטית.
המינידיסק נועד לאחסון אודיו דיגיטלי (עד 80 דקות) ומידע דיגיטלי.
יש הבדלים בין המדיות המשמשות לאחסון מידע ולאחסון אודיו.
למשל, בגרסת האודיו, מאוחסן המידע באופן דחוס ביחס טיפוסי של 1:4.
הטכנולוגיה של המינידיסק פותחה בחברת סוני ויצאה לשוק בתאריך 12 בינואר 1992.
כמה מאות אלבומים בפורמט זה, רובם בהוצאת סוני מיוזיק, יצאו למכירה, אך לא צלחו את מבחן הזמן, ובמדינת ישראל אף נכשלו כליל.
כתוצאה מכך, מכשירי מינידיסק משמשים בעיקר להקלטה על ידי המשתמש ממקורות חיצוניים כמו מיקרופון או נגן תקליטורים.
זהו אחד הפורמטים הראשונים לאודיו דיגיטלי שזכו להצלחה משמעותית בשוק הפרטי.
האלגוריתם לקידוד והדחיסה מאבדת הנתונים שבו נעשה שימוש במינידיסק נקרא ATRAC/ATRAC3 והוא פורמט קנייני של סוני.
הצלחת המינידיסק הייתה מוגבלת מאוד.
המגוון המצומצם של המכשירים, והעלות הגבוהה של המדיה יחסית לתקליטורים גרמה לכך שהמינידיסק נשאר בשימושם של אנשי מקצוע בתחום המוזיקה כגון מרקידים.
בתחום שמירת המידע, לא הצליח המינידיסק להתחרות בתקנים מקבילים מוצלחים וזולים ממנו, כגון כונני ZIP.
הדיסק נתון במעטפת פלסטיק קשיחה (ממדים: 68x72x5 מ"מ) בעלת מכסה המחליק כנגד קפיץ.
משטח הדיסק נחשף עם הזזת המכסה, בדומה לתקליטון.
מינידיסקים מחולקים לשני סוגים: מוקלטים מראש וניתנים להקלטה.
מידע נכתב על המדיה הריקה באמצעות לייזר אשר מחמם צד אחד של משטח הדיסק לנקודת קירי.
בטמפרטורה זו ניתן לשנות את התכונות המגנטיות של החומר על ידי הראש המגנטי שנמצא מהצד השני של המשטח ומשנה את הקוטביות של האזור המחומם, ובכך כותב את המידע הדיגיטלי על הדיסק.
ניתן להקליט על אותו דיסק מספר רב של פעמים - לטענת סוני, מספר זה יכול להגיע עד מיליון הקלטות.
בצורתם הרגילה, קיימים דיסקים באורך 74 דקות, 80 דקות, ובעבר גם 60 דקות.
ההקלטה על המדיה מבוצעת בקידוד הנקרא ATRAC זהו שמם של האלגוריתמים לדחיסת אודיו בדחיסה מאבדת נתונים המקבילה ל - MP3 שפותחו בחברת סוני במיוחד למכשירי המינידיסק .
נגינה מתבצעת באמצעות הלייזר, ובזכות אפקט פאראדיי, הנגן מזהה את הקיטוב של האור המוחזר ממשטח הדיסק ובכך מפענח אותה כ-1 או 0.
למינידיסק התכונה Anti-skip, אשר מונעת "קפיצות" בהשמעת המוזיקה שעל הדיסק.
נגני CD ישנים היו רגישים לרעידות ומכות וגרמו להשמעה לא סדירה של המוזיקה.
פורמט המינידיסק פתר בעיה זו על ידי קריאת נתונים מהירה בהרבה מהקצב המינימלי הדרוש, לתוך חוצץ זיכרון, לפני המרת המידע הדיגיטלי לאנלוגי והשמעתו למאזין.
אם וכאשר הנגן היה מזדעזע ולא הצליח לשמור על קריאה רציפה של המידע באמצעות הלייזר,
המידע היה נקרא מהחוצץ, בעוד עינית הלייזר הייתה ממקמת את עצמה להמשך קריאת נתונים מהדיסק, וכך ההאזנה לא מופרעת.
כאשר הזיכרון היה מלא בצורה מספקת, הנגן אפשר למנוע החשמלי שאחראי לסיבוב הדיסק להאט או להפסיק את פעולתו, ובכך לחסוך בצורה משמעותית בצריכת החשמל ולהאריך את חיי הסוללה.
עיקרון חוצץ הזיכרון הוכנס לאחר זמן קצר לנגני CD באופן דומה.
כל נגן, בין אם הוא נייד או לא, כולל חוצץ זיכרון של 10 שניות לפחות.
אודיו שמוקלט ב-LP2 או LP4 לא ניתן להשמעה בנגנים ישנים יותר שלא תומכים ב-MDLP.
SP - הקלטה באיכות גבוהה: 292 קילוביטים לשנייה (kbit/s).
LP2 - הקלטה באיכות טובה: 132 קילוביטים לשנייה (kbit/s).
LP4 - הקלטה באיכות בינונית: 66 קילוביטים לשנייה (kbit/s).
NetMD מאפשר להעביר קובצי מוזיקה ממחשב לנגן נייד (אך לא בכיוון ההפוך) במהירות גבוהה בעזרת חיבור USB - עד פי 32 מזמן אמת (לדוגמה, שיר של 16 דקות, יועבר תוך כחצי דקה, במקום 16 דקות בנגנים ללא NetMD).
ישנם נגנים אשר מאפשרים מהירות של עד פי 64 מזמן אמת.
כל הנגנים אשר תומכים ב-NetMD תומכים ב-MDLP.
השיפור האחרון למינידיסק הוא HiMD.
על ידי שימוש בקודק חדש, ATRAC3plus, ניתן כעת לשמור קבצים על הדיסקים, שעד כה אפשרו לאחסן מוזיקה בלבד.
נגני HiMD נועדו לשימוש עם שלושה סוגים של דיסקים:
דיסקים סטנדרטיים: כל נגני HiMD הם בעלי תאימות לאחור וכוללים את כל התכונות של נגני NetMD ו-MDLP.
דיסקים סטנדרטיים שהומרו ל-HiMD: בעלי קיבול של 305MB לעומת 160MB שקולים בדיסקים סטנדרטיים.
HiMD: למדיות חדשות אלה יכולת קיבול מידע של 1GB.
באשר למוזיקה, מדיות אלו יכולות להכיל בין 48 דקות של מוזיקה באיכות מרבית (PCM) ועד 96 שעות של מוזיקה באיכות נמוכה (48 קילוביטים לשנייה בעזרת ATRAC3plus - שווה לאיכות של שידורי רדיו FM).
יהדות, כדת העוסקת במכלול חייו של האדם, מקדישה מקום לא מבוטל לנושאי מיניות.
מצוות אחדות עוסקות בנושא זה, ובהן מצוות עשה ומצוות לא תעשה.
סיפורי המקרא כוללים סיפורים אחדים המציגים מגוון התנהגויות מיניות, והתלמוד, כמו גם מדרשים, מוסיפים עליהם שלל סיפורים משלהם.
למצוות הקשורות למיניות מוקדש דיון נרחב במשנה ובתלמוד (בעיקר בסדר נשים) ובספרי הלכה מאוחרים יותר.
על פי רוב, יחסי מין מכונים בתורה בלשון ביאה, למשל, .
כינוי נוסף ליחסי אישות במקרא הוא ידיעה, למשל, .
הרמב"ן מסביר שידיעה מהותה הבנת עניין חיצוני וקירובו אל השכל, וגם הביאה, לפי התורה, מבטאת קרבה של שני אנשים מבחינה גופנית, רוחנית ונפשית.
גם המילה שכיבה הושאלה לתיאור יחסי מין בתורה, במיוחד יחסים כפויים, כמו במקרה של שכם ודינה שעליו סופר: , או אצל אבימלך מלך גרר: .
השורש ש.ג.ל להטיותיו משמש לעיתים לתיאור הזדווגות במובן השלילי, ועל כן בחלק מאזכוריו, השורש מופיע אך בגרסת הכתיב, ואילו בגרסת הקרי משתנה המילה ללשון משכב.
בתנ"ך מובאים כמה סיפורים בעלי מוטיב בולט של מיניות:
אדם וחוה: אדם וחוה מכסים את ערוותם בעלה תאנה לאחר אכילת הפרי מעץ הדעת.
חם ונח: בסיפור שכרותו של נח, חם בנו רואה את אביו מתגולל עירום, ומספר על כך לאחיו, שם ויפת.
מנימת הטקסט המקראי עולה, כי חם לא רק "ראה" אלא גם עשה מעשה רע כלשהו.
על כך נאמר בתלמוד: "רב ושמואל, חד אמר סירסו, שני אמר רבעו [קרי: ביצע בו מעשה סדום]".
המדרש גורס כי חם סירס את נח, כדי שלא ייוולדו לו עוד בנים, שגם להם יהיה חלק בארץ וכך יקטן חלקו.
על כן נח קילל את כנען, בנו של חם, ואת כל צאצאיו, משהקיץ משכרותו, לעבדות עולם לאחיו.
אברם, שרי ופרעה: אברם ושרי מגיעים למצרים ואברם חושש שהמצרים ינסו להרוג אותו כדי לזכות באשתו היפה שרי.
אברם מחליט שיציגו את עצמם כאח ואחות, ושרי פרעה אכן מתרשמים מיופייה של שרי ולוקחים אותה לבית פרעה בתמורה לרכוש רב שניתן לאברם בעבורה.
אחרי שפרעה וביתו לוקים בנגעים כעונש על לקיחת אישה מבעלה, נודע לפרעה כי שרי היא למעשה אשתו של אברם, והוא משלח את שניהם.
לוט ובנותיו: לאחר מהפכת סדום ועמורה, בנותיו של לוט מסיקות שכל העולם כולו נחרב, ולכן הן משקות את לוט יין על מנת לשכב עמו בעודו שיכור, למען המשכיות קיום המין האנושי.
ממעשים אלו של גילוי עריות נוצרים, על פי המקרא, שני עמים, מואב (מאב) ועמון, שנקרא בעת הולדתו בן-עמי (פירושו: "בנו של אבי"), שמרמז גם כן על מוצא הבן.
חז"ל קישרו לאחר מכן בין המתירנות המינית של עמים אלו לתחילת יצירתם, אך גם מביעים הבנה למעשיהן, ומכנים את מעשה הבנות "עבירה לשמה", דהיינו – עבירה שנעשתה לשם שמים, לפחות מנקודת מבטן של הבנות – המשך קיום המין האנושי.
שכם ודינה: דינה הייתה הבת היחידה של יעקב.
היא נאנסה על ידי שכם בן חמור, שלאחר מכן התאהב בה וביקש לשאת אותה לאישה.
שכם ואביו פנו אל יעקב ובניו וביקשו שיתנו את דינה לשכם לאישה.
משפחתה של דינה הסכימה בתנאי ששכם וכל בני עירו ימולו את עצמם.
בזמן שבני עירו של שכם התאוששו מהמילה, הרגו אותם שמעון ולוי, בניו של יעקב, ללא ידיעת אביהם, בזזו את עירם והשיבו לביתם את דינה.
יהודה ותמר: תמר נישאה לער, בנו הבכור של יהודה.
לאחר שער נפטר נישאה, בהתאם לנוהג הייבום, לאחיו אוֹנָן.
אונן סירב להפרות אותה ושפך את זרעו ארצה (ומכאן הביטוי "אוננות" בעברית ובשפות אחרות) – היות שעל פי מהות הייבום, הילד שהיה אמור להיוולד מזיווגם לא יישא את שמו אלא את שם אחיו.
על כן נענש אונן בידי שמים במוות.
על פי הנוהג אמור היה בנו השלישי של יהודה, שלה, להינתן לתמר, אולם יהודה חשש שמא גם הוא ימות כשני אחיו לפניו, ולכן דחה את זיווגו לתמר בטענה כי הוא צעיר מדי.
תמר, שחשדה כנראה כי אין בכוונת יהודה לממש את חובתו, ישבה מכוסה בצעיף כשרק עיניה ניראות וחיכתה ליהודה שהיה אמור לעבור בדרך הזו.
יהודה, פגש בה וחשב אותה לזונה, כיוון שכיסתה פניה ויש מפרשים שכשפגש אותה פניה היו גלויים ורק בבית חמיה פניה היו מכוסים ועל כן לא זיהה אותה, והתפתה לשכב עמה.
כתשלום הציע לה גדי עיזים מעדרו, אך מכיוון שהעדר לא היה עמו דרשה תמר כערבון את חותמו, את פתילו ואת מטהו.
כאשר התגלה הריונה, הודיעו ליהודה כי זנתה, והוא ציווה להוציאה להורג בשרפה.
בטרם ביצוע גזר הדין הוכיחה תמר את זהות האב: .
יהודה הודה במעשיו, ואף אמר: "צדקה ממני".
יוסף ואשת פוטיפר: יוסף נמכר לעבד בבית פוטיפר שר הטבחים, משרי פרעה.
לאחר שהתגלה כאיש ארגון מוצלח הוא הושם להיות אחראי על בית פוטיפר.
אשת פוטיפר חשקה לקיים יחסי מין עם יוסף, וניסתה פעמים מספר לשכנעו בדברים, אך יוסף סירב בהתמדה.
לבסוף, ביום חג מקומי, נותרה אשת פוטיפר בבית בתואנה שהיא חולה וקיוותה לנצל את ההזדמנות כדי לגרום לו לשכב עמה.
יוסף ברח מהבית ובגדו נשאר בידה.
אשת פוטיפר שחששה מהתגלות ניסיונה לבגוד בבעלה, האשימה את יוסף בניסיון לאנוס אותה.
ועקב כך הוא הושם בבית הסוהר.
דמותה של אשת פוטיפר הפכה לסמל האשה המפתה, המנצלת את מעמדה מצד אחד ואת יצריו של יוסף מצד שני (במונחי ימינו, סיפור אשת פוטיפר הוא מקרה מובהק של הטרדה מינית, ולא של פיתוי).
חז"ל הקדישו מדרשים ואגדות רבות לסיפור יוסף ואשת פוטיפר, ראו בו את אחד המבחנים המוסריים הגדולים שעמד בהם יוסף הצעיר, ובעמידתו בפיתויה של אשת פוטיפר נתחשלה דמותו כמנהיג גדול וראוי לבני ישראל.
פילגש בגבעה: איש מבני שבט לוי נקלע עם פילגשו לעיר גבעה, שם נאנסת הפילגש באכזריות על ידי תושבי העיר ולאחר מכן מתה.
דוד ובת שבע: דוד המלך הבחין מגג ארמונו באישה נשואה, בת שבע, רוחצת, וחשק בה.
לאחר שהרתה לו, שלח דוד את בעלה של בת שבע למלחמה כדאי שיהרג, על מנת שיוכל להינשא לה.
אמנון ותמר: תמר הייתה אחות אבשלום, בתם של דוד המלך ושל מעכה בת תלמי מלך גשור.
סיפור האונס שעברה על ידי אמנון, אחיה מאב, מופיע ב.
יופיה של תמר ניכר בה, ואמנון אחיה, בכורו של דוד, אהב אותה.
בעצת רעהו יונדב בן שמעה, העמיד פני חולה וביקש מאביו לשלוח לו את תמר, שתכין לעיניו לביבות ותטפל בו כדי שיבריא.
תמר עשתה כבקשת דוד, וכשבאה לחדרו תבע אותה למשכב.
תמר הפצירה בו שלא יענה אותה "כי לא יעשה כן בישראל", אלא יבקש את ידה מאביה במקום (מתוקף מעמדה כגיורת שלפי ההלכה אין לה אחים ואחיות, הם היו רשאים להנשא), אך הוא גבר עליה ואנס אותה.
היא בכתה, שמה אפר על ראשה וקרעה את כתונת הפסים שלה.
על פי המדרש במהלך האינוס הסתרס אמנון ועל כן מאז החל לשנוא אותה.
אבשלום אחיה ראה בצערה ואימץ אותה אליו.
לאחר שנתיים שבהן ישבה תמר בבית אבשלום, הרג אבשלום את אמנון וברח לבית סבו שבגשור.
על אהבת אמנון לתמר נאמר במסכת אבות:
לפי חז"ל בתלמוד הבבלי, כתוצאה ממעשה אמנון ותמר גזרו על איסור ייחוד עם אישה לא נשואה.
רות ובועז: בעצת נעמי חמותה, רות רומזת לבועז על רצונה שייבם אותה, באמצעות שכיבה לצידו בגורן.
בועז עונה שיש קרוב משפחה קרוב יותר בעל זכות היבום, אך לאחר שמתברר שזה לא מעוניין לממש את זכותו, בועז נושא את רות לאישה.
שיר השירים: שיר אהבה של גבר ואישה זה לזה.
שיר השירים מפורש במקומות רבים כאלגוריה ליחסים בין ה' לעם ישראל.
מגילת אסתר: המיניות נמצאת ברקע הסיפור שבמגילת אסתר.
אחשוורוש המלך עורך משתה ובשיאו, כטוב לב המלך ביין, הוא מזמין את ושתי המלכה "להראות העמים והשרים את יופיה" על פי חז"ל רצה שתבוא בעירום.
ושתי ממאנת, והמלך בחמתו מזמן את יועציו, אשר יועצים לו להוציא להורג את ושתי, ולמנות תחתיה מלכה אחרת.
המלך מתחיל בחיפוש יורשת לוושתי, ומצווה לכנוס את כל הבתולות מרחבי הממלכה.
בתוך הבתולות הרבות המגיעות לשושן הבירה, נלקחת גם אסתר, והמלך בוחר בה כמלכה.
בהמשך העלילה, לאחר גזירת המן על השמדת כל היהודים, מזמינה אסתר את אחשוורוש והמן למשתה, ובמהלכו מצליחה אסתר לגרום למלך לקצוף על המן, והמלך יוצא בחמתו אל הגינה.
המן נופל על המיטה אשר אסתר עליה להתחנן על נפשו, וכאשר חוזר המלך ומוצא את המן בתנוחה כמו-אינטימית זו עם המלכה, גוברת חמתו, והוא מצווה בו במקום לתלות את המן.
לפי השקפת חז"ל, וגם לפי דעות תיאולוגים נוצרים קדומים רבים, אדם וחוה קיימו יחסי מין בגן עדן.
לפי חז"ל ישנה הכרה שלמרות צידו השלילי של יצר המין, העשוי להביא לחטאים שונים על רקע מיני, יש בו צורך לקיום העולם.
עם זאת ישנו ביטוי מסוים לפרישות ביחס לקיום יחסי מין בקרב יחידי סגולה.
התפישה הרווחת בחז"ל היא תפישה דואליסטית של שני יצרים המצויים באדם, היצר הטוב והיצר הרע.
היצר הרע מזוהה לרוב – אף כי לא תמיד – עם היצר המיני.
בסיפור תלמודי מפורסם (יומא סט ע"ב) מסופר שיצר הרע המסית בני אדם לעבוד עבודה זרה בטל מן העולם בימי שיבת ציון, ואתו בטל גם יצר המין, אולם לאחר שנענתה תפילתם של ישראל להשבתו (עקב חשש להפסקת קיום העולם כתוצאה מהפסקת פרייה ורבייה) הוחזר יצר זה, אם כי עוצמתו הוחלשה.
מדרש ידוע אחר (בראשית רבה פרשה ט) מוסר רעיון דומה:
להלכה, הרמב"ם מציג גישה מורכבת למעשה המיני - מתירה מחד ומסתייגת מאידך:
הכלל התלמודי גורס ש"השווה הכתוב אשה לאיש לכל דינים שבתורה".
אולם בתחום המיניות ההלכה רואה אותם כשונים מהותית זה מזה.
רוב האיסורים בתחום הצניעות הם א-סימטריים ונועדו למנוע חשיפה של נשים לגברים.
לדוגמה, מאישה מצופה שלא לשיר או לחשוף את גופה בפני גברים ("כי קולך ערב ומראך נאוה"), ומגברים מצופה שלא להאזין לשירת נשים או להסתכל בגופן החשוף.
הנישואים ההלכתיים אוסרים על האישה לקיים יחסי מין מחוץ לנישואים.
זהו איסור ניאוף, האוסר על אשת איש לקיים יחסים עם מי שאינו בעלה, ואוסר על גבר לקיים יחסי מין עם אישה הנשואה לאחר.
דין הגברים והנשים העוברים עליו, לפי ההלכה, הוא חנק, וצאצאי יחסים אלו יחשבו לממזרים.
חרם דרבנו גרשום אוסר על גבר נשוי לישא אישה נוספת.
קיים יחס ייחודי לאישה נשואה המועלת באמון בעלה (בוגדת בו).
נאסר על בעלה לקיים עימה יחסי מין, ומופקעות מחויבויות הבעל לכתובת אשתו.
אם נראתה מתייחדת עם אחר אך אין עדות מובהקת ("כמכחול בשפופרת") לכך שקיימה יחסי מין עם אחר, רשאי הבעל לקחתה לבית המקדש, שם היא תעבור טקס הכולל שתיית "מים מרים", אשר אמורים להזיק לה במקרה שזנתה, או לחלופין להוכיח שלא קיימה יחסי מין עם אחר.
משחרב בית המקדש לא ניתן להמשיך ולקיים את הטקס.
בכל הנוגע לקיום יחסי מין בין בני זוג נשואים, הרמב"ם, בהלכות "איסורי ביאה" המגדירות יחסי מין אסורים, מתיר (ובעקבותיו הטור והרמ"א) לבעל לבעול את אשתו באיזה אופן שירצה: "אשתו של אדם מותרת היא לו.
לפיכך כל מה שאדם רוצה לעשות באשתו עושה.
בועל בכל עת שירצה ומנשק בכל אבר ואבר שירצה, ובא עליה כדרכה ושלא כדרכה...
ואף על פי כן מדת חסידות שלא יקל אדם את ראשו לכך..." בהלכות אישות המגדירות את המחויבויות ההדדיות בין בעל ואישה, מצריך הרמב"ם את הסכמת האישה ליחסי האישות: "ולא יאנוס אותה ויבעול בעל כרחה אלא לדעתה ומתוך שיחה ושמחה."
אישה מחויבת בקיום יחסי אישות עם בעלה ואם היא מסרבת בהתמדה, זכאי בעלה לגרשה ללא כתובה.
היא גם זכאית לדרוש מבעלה לקיים עמה יחסי מין, וזכותה זו היא חובה המוטלת עליו מדאורייתא.
מניעת קיום חובה זו לאורך זמן, אפילו בהיעדר ברירה מצידו, מאפשרת לאישה לדרוש מבעלה גט וכתובה.
מצוות פרו ורבו היא המצווה הראשונה בתורה: .
להלכה נפסק כמו הדעה הראשונה, שנשים פטורות.
בפשטות, החיוב הוא גם על מי שאינו יהודי, שכן הציווי נאמר לאדם הראשון, שעל פי האמונה הוא אבי האנושות כולה, אך המצווה אינה נכללת בשבע מצוות בני נח.
להלכה, די להוליד זכר ונקבה כדי לקיים מצווה זו.
מצד הדין המקורי קיום המצווה אפשרי מגיל 13, בעוד לפני גיל 13 נישואים אינם מומלצים, אולם כיום נישואי קטינים אינם מומלצים, והרבנות הראשית לישראל פועלת למניעתם בקרב קהילות קטנות שבהן הייתה מקובלת תופעה זו.
החיוב, בשונה ממצוות אחרות, חל רק מגיל 17 לדעת הרמב"ם, או 18 לפי פוסקים אחרים.
הימנעות אחרי גיל 20 זו עבירה, והאדם נחשב למבטל מצוות עשה.
בנוסף למצוות פרו ורבו, שלקיומה משמשים יחסי מין, מוטלת על הגבר מצוות עונה – המצווה לקיים יחסי מין עם אשתו (בעת שאינה נידה).
מקור המצווה בספר שמות, שבו נאמר ביחס לאמה עברייה: .
המצווה היא מצוות לא תעשה, שהרי כתוב "לא יגרע", וברשימת המצוות של הרמב"ם היא מופיעה בהתאם כמצווה רס"ב ברשימת מצוות לא תעשה.
עם זאת, קיומה אינו מתאפשר בדרך של הימנעות מעשייה, אלא מצריך עשייה מצד הבעל.
המשנה במסכת כתובות (פרק ה, משנה ה) עוסקת בשאלה מהי עונתה, כלומר באיזה תדירות נדרש קיום יחסי מין כדי לקיים מצווה זו.
הרמב"ם עוסק בכך בספרו משנה תורה, וכותב:
עד כדי כך חשובה המצווה, שלכהן הגדול אסור לכהן בתפקידו אם איננו נשוי, ובתלמוד אף נאמר .
איסור גילוי עריות, העוסק ביחסי מין אסורים, הוא מהאיסורים החמורים ביותר בתורה, ונמנה עם שלוש העברות שהן בגדר "ייהרג ואל יעבור" ועונשן בכרת או בסקילה.
ילד שנולד כתוצאה מגילוי עריות הוא ממזר, שאסור בנשיאת אשה רגילה ורשאי לישא רק ממזרת או שאר נשים חסרות ייחוס .
פירוט איסורי העריות מצוי בספר ויקרא י"ח (פרשת אחרי מות).
האיסור כולל קיום יחסי מין בין קרובי משפחה, דהיינו, קיום יחסי מין בין אב לבתו, בין אם לִבנהּ, בין אח לאחות, וכן יחסי מין בין אשת איש ובין מי שאינו בעלה, אף שאינם קרובים.
בנוסף האיסור כולל את אשת האב, אף שאינה אמו, אשת אחי האב, אחות האישה, אשת האח, חמות ועוד.
משכב זכר נכלל אף הוא באיסור עריות.
משכב בהמה - יחסי מין בין אדם לבעל חיים - אסור אף הוא.
היהדות קובעת כי גם לבני עמים אחרים נאסר גילוי עריות; איסור זה הוא אחד משבע מצוות בני נח.
הנישואים הם המסגרת המותרת היחידה לקיומם של יחסי מין (ובימים קדומים גם מוסד הפילגש).
האיסור בתורה הוא על יחסי מין אנאליים בלבד, כפי שמפרש רש"י: "כמכניס מכחול לשפופרת".
לדוגמה: אסרו חז"ל על שני רווקים לישון תחת שמיכה אחת.
יחסי מין ללא חדירה בין שני גברים בהם הגיע אחד הגברים לשפיכת זרע, אסורים מאותה סיבה שאוננות אסורה, משום שפיכת זרע לבטלה.
מימוש נטייה מינית לסבית לא נאסר במפורש בתורה, אולם הוא אסור על פי ההלכה וזאת בהתבסס על דרשת הספרא על הפסוק "כמעשה ארץ מצרים וכמעשה ארץ כנען לא תעשו" (ספרא אחרי מות פרשה ט).
כמו כן, היחס ההלכתי לשינוי מין הוא שלילי.
ההלכה אוסרת על ניתוחים לשינוי מין וכן על לבישת בגדי המין השני.
בישראל פועלים ארגונים אחדים של הומוסקסואלים דתיים, המנסים לקיים אורח חיים דתי מבלי להתכחש לנטייתם המינית.
על אף שאיסור על הוצאת זרע לבטלה אינו מופיע במפורש בתורה, ההלכה ומסורת התורה שבעל פה רואות בהוצאת זרע לבטלה איסור הלכתי וחטא גדול, בין אם נעשה הדבר על ידי אוננות גברים או יחסי מין בהם מתבצעת השפיכה בכוונה מחוץ לגוף האישה.
היחס אל הזרע הוא כאל חי בפוטנציה, ואל הוצאת זרע לבטלה כמעין רצח שבו האדם ממית את בניו הפוטנציאליים.
ההלכה מתירה לקיים יחסי מין עם נשים הרות, עקרות, ומבוגרות, על אף שאין בהם פוטנציאל רבייה, לשם קיום מצוות עונה, אך חז"ל שוללים את האוננות, מכיוון שבעיניהם המיניות קיימת לצורך הקשר בין גבר לאישה המיוחדת לו.
מכאן ניתן ללמוד שהמונח "זרע לבטלה" אינו מכוון לבטלה מהולדה אלא פשוט לבטלה "שלא לצורך".
כלומר כל סוג של שפיכת זרע שלא במהלך קיום יחסי מין עם אישה נקרא "זרע לבטלה".
האיסור התלמודי על הוצאת זרע לבטלה קיבל התייחסות נרחבת בכתבי
יותר מכל נושא אחר בתחום הארוס והדת, זכתה סוגיית שכבת הזרע לפיתוח מיסטי מסועף.
במאות האחרונות פותחו ביתר עוז הדימויים הקבליים המיסטיים בנושא, כשהם תומכים בהתמדת תחושת החטא ובהעמקת רגשי האשמה הכרוכים בה, וממילא לתודעת כישלון וחטא בתחום זה.
מסורת הקבלה מרבה במיוחד לגנות את האוננות, וקיימת בה דעה כי מניצוצות החיים המתפזרים עם הזרע המבוזבז נוצרים מלאכי חבלה.
בכתבי האר"י כתוב כי האוננות במיוחד מאריכה את הגלות ומעכבת את הגאולה.
בספר הזוהר אף נאמר כי חטא הוצאת זרע לבטלה הוא החטא היחיד שאין לו כפרה.
לאורך הדורות ביארו רבנים בולטים שאין כוונת הזוהר כפשוטו, אלא שהכוונה היא להרתיע את האדם מן החטא, שכן תשובה רצוייה ביחס לחטא זה כרוכה בקושי מיוחד.
אחד מן הביטויים של היחס הציבורי לאוננות מצד היהדות בדורנו הוא ארגון "עצת נפש" שהקים הרב שלמה אבינר, שכחלק מפעילותו מנסה לעזור לנערים להפסיק לאונן.
מבחינת המינוח, הוצאת זרע לבטלה בכוונה מכוּנה אוננות, ואילו הוצאה שלא בכוונה מכונה "ראיית קֶרי" או קרי לילה.
היחס לאוננות של אישה, שאינה מובילה להשחתת זרע, שונה.
שאלת האיסור בדבר שנוייה במחלוקת ראשונים, אשר לה ביטוי מעשי בהוראת רבנים בני ימינו.
לדעת הרב אליעזר מלמד, עקרונית הדבר אסור, אם כי במקרים מסויימים וחריגים של צורך משמעותי יש מקום להקל ולהתיר זאת לאישה נשואה.
בטעם האיסור ביאר כי להנאה מינית יש מקום רק כחלק מזוגיות כשרה, וקיים חסרון וגנאי בהנאה מינית אישית שלא במסגרת זו.
אכן, לדעת מקובלים, כאר"י ורבי יוסף חיים מבגדאד, מביא הדבר לפגם רוחני בדומה להוצאת זרע לבטלה של גברים, אך אינו משתווה לרמת החומרה של האיסור אצל גברים.
יחסי מין שלא דרך זוגיות - .
יחסי מין בין יהודים לגויים - יחסי מין המתבצעים בין יהודי וגויה או יהודייה וגוי במסגרת חיי נישואין (על אף שההלכה לא מכירה בנישואין מעין אלה כתקפים ביחס לרוב העניינים) מהווים איסור לא תעשה מן התורה של לדעת הרמב"ם.
אך לדעת הרא"ש וראשונים נוספים, מעשים אלה לא נכללים בלאו זה.
אף יחסי מין כאלה המתקיימים שלא במסגרת חיי נישואין אסורים על הכל, ונחלקו פוסקים האם תוקפה מדאורייתא או מדרבנן, אמנם מוסכם על הכ כי מדובר באיסור חמור מאד, הגורר עונש ייחודי של כרת מדברי קבלה.
קיימת הוראה לא מחייבת של "הבועל ארמית - קנאים פוגעים בו", אשר לפי העמדה המקובלת חלה רק במקרה של יחסי מין בין יהודי וגויה, אם כי לדעת הראב"ד חלה גם במקרה של יהודייה וגוי.
אונס - איסור לבעול אשה בניגוד לרצונה.
דינו של האונס כדין שאר חבלות, שהחובל עובר איסור ומתחייב לפצות את הנחבל על הנזק שהסב לו (בגין הצער, הבושת וכו').
בדיני עונשין, דינו של האנס כמי שהיה בועל את אותה בעילה ברצון האישה, למעט במקרה של אונס נערה, שבו הטילה התורה על האנס קנס לאשה: לשלם לה מוהר הבתולים ולשאת אתה לאישה, אם רצונה ורצון אביה בכך, בלי שיותר לו לגרשה.
על פי ההלכה, בני הזוג יכולים לעשות ככל שיעלה על דעתם בינם לבין עצמם, כל עוד שהדבר נעשה בהסכמה וברצון.
מין אנאלי נקרא ביאה שלא כדרכה, או "הפיכת השולחן" והוא בגדר מותר, על פי הנאמר "משכבי אשה", מכאן שיש שני משכבים.
ביאה דרך איברים (שוכב עמה בקירוב בשר) אינה נחשבת לקיום יחסים של ממש, ואינה נחשבת לניאוף, אם כי לדברי הרמב"ם נחשב הדבר למעשה מכוער שלוקים עליו, כאשר הדבר נעשה במסגרת יחסים אסורים.
שולחן ערוך, בניגוד לתפיסה המקובלת בהלכה, שולל מכל וכל מין אוראלי, בכותבו (סימן ר"מ): "אסור להסתכל באותו מקום, שכל המסתכל שם, אין לו בושת פנים, ועובר על והצנע לכת, ומעביר הבושה מעל פניו.
וכל-שכן הנושק שם, שעובר על כל אלה, ועובר גם על 'בל תשקצו את נפשותיכם'".
קיצור שולחן ערוך קובע מגבלות אחדות על קיום מצוות עונה, ובהן:
הרחיב בעניין זה הרב יעקב קנייבסקי, שכתב:
במסגרת דיני טהרת המשפחה אסור קיום יחסי מין עם אישה בזמן שהיא נידה - תקופת הווסת ושבעה נקיים שלאחריה, המסתיימת בטבילת האישה במקווה.
בשתי תעניות - יום הכיפורים ותשעה באב - הנמשכות יממה שלמה (משקיעת החמה ועד צאת הכוכבים), נמנה איסור תשמיש המיטה עם חמשת איסורי ההנאה בשל התענית.
צניעות במשמעה הרחב מייצגת אופן התנהגות מוסרית, בזיקה לענווה.
במהלך הדורות הפכה הצניעות בתחום המיני לחלק המרכזי במושג הצניעות, הן בהלכה והן במחשבה היהודית.
תחום זה זכה לניסוחים חמורים, שתרמו ככל הנראה מבחינה פסיכולוגית להעצמת רגשות האשם ולהנכחת תודעת ה"יצר הרע" אצל יהודים רבים שלא עמדו ברף ההתנהגות שהציבו לעצמם.
בספרות חז"ל נשים זוכות בתואר צנועות בדרך כלל בהקשר המיני.
כך מציינת הגמרא לשבח את שרה אמנו, שהייתה באוהל בעת ביקור המלאכים אצל אברהם, "להודיע ששרה אמנו צנועה הייתה", רחל, שנאמר שבשכר צניעות שהייתה בה זכתה ויצא ממנה שאול, ועוד דוגמאות רבות.
התנהגות צנועה של הפרט ושל הציבור בתחום המיני נקשרת אצל חז"ל - ובעקבותיהם גם בספרות המוסר הכללית והקבלית - למושגי ה"קדושה" וה"טהרה", בעוד שהתנהגות לא צנועה קשורה למושג ה"טומאה".
למשל, : "קדשים תהיו כי קדוש אני ה אלהיכם", ורש"י שם מפרש, בעקבות ויקרא רבה פרשה כד: "קדושים תהיו - הוו פרושים מן העריות ומן העבירה".
גדרי הצניעות המוטלים על האישה שונים מאלה המוטלים על האיש.
הבדלים אלה נובעים – בין השאר – מתפישות שונות של תכונות האישה לעומת תכונות האיש.
הדימוי הנשי בעת העתיקה ובימי הביניים בעולם המסורת היהודית היה מבוסס לא רק על כתבי הקודש ועל המסורת הפרשנית שלהם, אלא גם על התאוריות המדעיות של אותן תקופות.
מחקרים השוואתיים מצביעים על הדמיון בתפישת האישה בתקופות אלה בתרבות היהודית, הנוצרית והמוסלמית.
בתקופה התלמודית אך במיוחד בימי הביניים התעצמו החרדות מפני הנשים ומפני מיניותן.
לטענתם, תאוותה המינית של האישה היא גדולה.
יש לאישה כוחות דמוניים, שבאמצעותם היא מפתה את הגברים, וגם מסכנת את חייהם.
ר' יונה גירונדי אף ראה בכוח הפיתוי הנשי סכנה גדולה מסכנת המוות.
כוחה הדמוני של אישה נחשב גדול במיוחד בעת נידתה.
מצד שני, הגבר נתפש כבעל תאוות וכמי שקשה לו לעמוד ביצרו.
בעקבות דימוי זה, האישה נדרשת לשמור על צניעותה, בין השאר כדי שלא להוות מכשול לגבר, העלול להכשל באיסורים הלכתיים מחמת יצריו.
ראו, למשל, פירוש המשניות לרמב"ם בנושא עזרת נשים במקדש "...כי העם היו מתקנים מקום לאנשים ומקום לנשים, ומקום הנשים למעלה ממקום האנשים, כדי שלא יסתכלו האנשים בנשים".
גם ההנחיות למבנה עזרת הנשים בבתי הכנסת בנויים על הנחה זו, למנוע בעיקר הסתכלות של גברים בנשים ולא להפך.
גדרי הצניעות המופנים לאישה כוללים כיסוי של גופה, וכן הוראות שנועדו להצניע אותה.
אחד האיסורים הקשים ביותר להתמודדות המוטלים על הגבר הוא הרהורי עבירה.
איסור זה הוא יוצא דופן מאיסורים אחרים החלים רק על מעשים ולא על מחשבות.
איסורים אחדים באו למנוע הרהורי עבירה:
קול באישה ערווה - איסור על האזנה לשירת אישה.
איסור הסתכלות בערווה - איסור הסתכלות באישה כאובייקט מיני.
בחברה החרדית איסור זה שהועמק, הודגש והורחב בתחומי החיים השונים, משמש כאחד היסודות להפרדה מגדרית, והגיע אף לאיסור הצגת תמונות נשים מכל סוג שהוא בפרסומים החרדיים.
שמירת נגיעה - נגיעה כגון לחיצת יד לשלום, חיבוק ונישוק אסורה.
מספר פוסקים חשובים מתירים נגיעה טכנית שלא בדרך חיבה.
איסור ייחוד - קבוצת הלכות מפרטת את התנאים בהם נאסר על האיש לשהות ביחידות עם אישה.
בין סייגים אלו נדון גם האיסור לרווק ללמד ילדים כדי שלא תיווצר ההזדמנות להתייחד עם אמותיהם, ייחוד רופא עם חולה, מורֵה עם תלמידה ועוד.
המחשבה היהודית לדורותיה מגלה יחס דיאלקטי כלפי המין וזיקתו לגוף.
מצד אחד, הארוס נתפס כחיוני למען הפריה והרבייה והמשך קיום הדורות (בראשית א:כח).
מצד שני, היהדות מקשרת אותו ליצר הרע.
במדרש מוצגת גישה סינתטית: 'אילולי יצר הרע, לא בנה אדם בית, ולא נשא אישה, ולא הוליד בנים, ולא נשא ונתן' (בבראשית רבה, ט:ז).
יתר על כן, אמנם קיימת אפוא בעייתיות בארוס המנותק ממצוות פרו-ורבו.
יחד עם זאת, ההלכה מתירה מין שלא למען העמדת צאצאים.
אדרבה, רצוי לבוא אל אישה בזמן הריונה, או כשאין היא מסוגלת להרות – וזאת בתנאי, שהמעשה המיני מתבצע במסגרת הנישואין.
העמדה הדיאלקטית כלפי הארוס, באה לידי ביטוי כבר בספר בראשית: מהצד האחד, הפריה ורבייה היא המצווה הראשונה, שבה מצווה האדם הראשון.
הנביאים, מדמים את יחסם של אלוהים לעם ישראל, כיחסים שבין גבר ורעייתו - ושיר השירים, הוא ספר שקשה לא לראות את יסוד המיניות שבו.
מהצד השני, כאשר אדם וחווה מפרים את הצו האלוהי, אוכלים מעץ הדעת, ו'היו כאלוהים' (בראשית ב, ג); הרי הם מגלים את ערוותם - ומיניות אפוא קשורה בחיקוי האל בדרכים פסולות.
יחס דו ערכי עובר כחוט השני גם במשנתם של חז"ל: האישה מצד אחד היא הפיתוי בהתגלמותו (בראשית רבה, יז:ט).
מצד שני, 'בשעה שהאדם מתחבר עם אשתו, שכינה שרויה ביניהם' (בבלי סוטה יז:ע"א).
התשמיש צריך להיעשות בעירום (בבלי כתובות יז-יח); וכל תנוחות התשמיש מותרות (בבלי, נידה כ).
אמנם בימי הביניים הרב סעדיה גאון (אמונות ודעות י:ו) וכן רמב"ם (מורה נבוכים י:י) קראו לצמצם את המשגל רק לשם קיום מצוות פרו ורבו.
יחד עם זאת, קודם כל הרמב"ם מוסר את דעת חז"ל, ומתיר לאדם לקיים יחסי מין עם אשתו, בדרך הנראית בעיניו (הלכות איסורי ביאה כט:ט).
גישה חיובית עוד יותר מבטא רמב"ן באגרת הקודש, שבו הוא טוען כי זהו בגדר של חילול הקודש, לבוז למיניות.
הוא למעשה מביע את גישת המיסטיקה היהודית כלפי הארוס.
והרי אצל המקובלים, אפילו האל מתואר כישות בעלת סממנים זכריים ונקביים.
הזהר למעשה הוא תאולוגיה ארוטית המשגיבה את המיניות האנושית, כתופעה מהותית באלוהות עצמה.
חשוב בכל לסייג דברים אלו, והרי החסידות שהלכה בעקבות הזהר, התייחסה אל הקרי בחרדה ובאימה.
היא ראתה בקין, את פרי הזימה (נועם אלימלך בפירוש לבראשית ב:ב).
המשותף לכל הגישות הללו, הוא שמעולם הארוטיקה לא נפסלה על הסף - אלא לכל היותר, הוטלו סייגים על האדם.
אמליה פיונה "מיני" דרייבר היא שחקנית וזמרת-יוצרת אנגלייה-אמריקאית.
הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרט "סיפורו של ויל האנטינג" משנת 1997.
דרייבר נולדה במרילבון, לונדון שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-אנגלית בעיקרה עם שורשים סקוטיים ואירים.
הוריה הם גיינור צ'רצ'וורד (לבית מילינגטון), מעצבת אופנה ודוגמנית הוט קוטור לשעבר, וצ'ארלס רונלד דרייבר, איש עסקים יליד-ויילס.
יש לה אחות, קייט דרייבר, דוגמנית ומפיקה.
אמה של דרייבר הייתה פילגשו של אביה, ואשתו לא הייתה מודעת למשפחתו האחרת.
היא גדלה בברבדוס, ולמדה בבית ספר פרטי אשר ליד פיטרספילד שבמחוז המפשייר, ובאקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה שבלונדון.
בתחילת הקריירה שלה, לפני שהיא קיבלה הכרה בינלאומית, היא הופיעה בסדרות קומדיה בריטיות ידועות, וכן שחקה בתפקידים מינוריים בסדרות דרמה.
בנוסף עבדה דרייבר על כמה סרטי אנימציה, בהם: "טרזן" - הגרסה של חברת וולט דיסני משנת 1999, בה דיבבה את דמותה של ג'יין, והסרט היפני "הנסיכה מונונוקי", בה דיבבה לאנגלית את דמותה של הגבירה אבושי.
בשנת 2004 שיחקה בסרט "הקסם של אלה" בתור מינדי, פיית הבית.
ב-12 במרץ 2007 עשתה את החזרה שלה למסך הטלוויזיה בסדרת הדרמה "הנובוריצ'ים" של ערוץ FX Networks, שם שיחקה לצידו של אדי איזרד.
בשנת 2007 היא קיבלה על משחקה מועמדויות לפרס אמי ופרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2012 התארחה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
בשנים 2016–2019 כיכבה בסיטקום האמריקאי "ללא מילים" ברשת ABC, בתפקיד מאיה דימאו, אם משפחה חסרת מעצורים וגבולות.
בסדרה כמו במציאות הדמות אותה מגלמת היא בריטית.
בתחילת הקריירה שלה הייתה דרייבר חברה בלהקה שנקראה "Puff, Rocks and Brown"; הלהקה חתמה על חוזה עם חברת Island Records שבו התחייבה החברה לקדם ולשווק את הלהקה, אך בסופו של דבר לא הוציאה החברה תקליט כלשהו.
היא חזרה לעבודה במוזיקה בפרופיל נמוך בשנת 2000, ובשנה לאחר מכן חתמה עם חברות התקליטים: EMI ו-Rounder Records, ובנוסף גם הופיעה בפסטיבלי SXSW.
בשנת 2004 יצא אלבומה הראשון, "Everything I've Got in My Pocket", שהגיע למקום ה-43 במצעדי המכירות של הממלכה המאוחדת.
באלבום אחד-עשר שירים, ומתוכם כתבה דרייבר עשרה, והשיר הנותר היה גרסת כיסוי לשיר "Hungry Heart" מתוך האלבום "The River" של ברוס ספרינגסטין.
ב-2004 שחקה בסרטו של ג'ואל שומאכר "פנטום האופרה" את דמותה של קרלוטה.
עקב הדרישות הקוליות של התפקיד, הייתה דרייבר השחקנית היחידה בצוות השחקנים של הסרט שקולה דובב.
מצד שני, היא תרמה את קולה בשיר "Learn to be Lonely" שנכתב על ידי אנדרו לויד ובר במיוחד עבור גרסת הסרט למחזה שלו (השיר נוגן במהלך קרדיטים בסיום הסרט).
ביולי 2007 יצא אלבומה השני של דרייבר, "Seastories".
ב-2001 דרייבר הייתה מאורסת לשחקן האמריקאי ג'וש ברולין, אך הם נפרדו.
בספטמבר 2008 היא ילדה בן ממערכת יחסים קצרה עם מפיק הטלוויזיה טימותי ג'יי.
מאז 2019 היא בזוגיות עם המפיק האמריקאי, אדיסון או'דאה.
סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר (1999) (דיבוב)
מיניטל היה שירות וידאוטקס מקוון הנגיש באמצעות קווי טלפון.
מימיו הראשונים יכלו משתמשיו לבצע קניות מקוונות, להזמין כרטיסי רכבת, לברר שערי ניירות ערך, לבצע חיפושים במדריך הטלפון ולצ'וטט בדרך דומה לזו שהאינטרנט מאפשר כיום.
השירות נסגר ב-30 ביוני 2012 כאשר היו מחוברים אליו כ-800,000 תחנות קצה.
ב-1982 מסרה חברת PTT מיליוני מסופים בחינם למנויי הטלפון שלה, בתמורה להסכמתם שלא לקבל את מדריך הטלפון המודפס "הדפים הלבנים" אלא רק את המדריך המקוון.
חלוקה זו יצרה שיעור גבוה של חדירה של הטכנולוגיה ללקוחות עסקיים ופרטיים.
מדריך "הדפים הלבנים" היה זמין במיניטל, וניתן היה לבצע בו חיפושים באמצעות מנוע חיפוש סביר, במהירות גדולה הרבה יותר מאשר הדפדוף הידני במדריך המודפס.
פראנס טלקום העריכה ב-1999 שכ-9 מיליון מסופים (לרבות מחשבים אישיים בעלי גישה לאינטרנט עם מערכות הפעלה חלונות, Mac OS, לינוקס) היו בעלי גישה לרשת המיניטל בשנה זו
וכ-25 מיליון איש השתמשו בה (מתוך אוכלוסייה של 60 מיליון).
רשת מיניטל איפשרה גישה למגוון קטגוריות שירותים:
קניית כרטיסי רכבת וכרטיסי טיסה
"מסרים ורודים" (messageries roses) - שירותי צ'אט למבוגרים.
מדריך הטלפון היה השירות השימושי ביותר במיניטל.
ב-2009 הודיעה פראנס טלקום כי לא יבוטל, וכי עדיין מתבצעות מעל מיליון גישות בחודש לשירות זה.
התפתחות מיניטל הולידה הקמת חברות סטארט אפ רבות, בדומה לתופעה המאוחרת יותר של חברות בועת הדוט-קום סביב האינטרנט.
גם בעקבות מיניטל רבות מהחברות הקטנות שקמו קרסו עקב צפיפות השוק או תשתיות לא מספקות.
ביקורת על מיניטל התייחסה לאפשרות שקטינים ישתמשו בשירותים למבוגרים בלבד, שכללו גם פורנוגרפיה.
הממשלה בחרה שלא לחסום שירותים באמצעות חוק אלא לטעון כי ההורים אחראים לניטור פעילות ילדיהם.
מאידך, הוטל מס על שירותים פורנוגרפיים.
שיטות התשלום במיניטל כללו תשלום בכרטיסי אשראי עבור קניות ותשלום באמצעות חשבון הטלפון עבור זמן הגלישה, כשהתעריף תלוי באתרים אליהם גלשו.
חברת הטלפון חייבה את הגולשים בתעריף מקסימלי של 1 אירו לדקה, כאשר התעריף לרוב האתרים היה זול הרבה יותר.
חברת הטלפון העבירה חלק מסכום החיוב לחברות שהעניקו שירותי מיניטל.
ב-1998 מיניטל הניבה הכנסה של 832 מיליון אירו, מתוכם 521 מיליון אירו תועלו על ידי פראנס טלקום לספקי השירותים.
בסוף שנות ה-90 מכירות מיניטל היוו 15% מהמכירות בחברות המשלוחים הצרפתיות הגדולות ביותר, La Redoute ו-3 Suisses.
ב-2005 היו 351 מיליון שיחות ו-18.51 מיליון שעות חיבור, שהניבו הכנסה של 206 מיליון אירו, מתוכם 145 מיליון אירו הועברו ל-2000 ספקי שירותים.
(נתונים אלו הם בירידה של כ-30% כל שנה).
ישנם עדיין 6 מיליון מסופים בבעלות פראנס טלקום, שנותרו בידי המשתמשים כדי להימנע מסוגיות מיחזור.
הלקוחות העיקריים היו שירותי בנקאות ופיננסים בשל יתרון תכונות האבטחה של מיניטל ובשל הגישה למאגרי מידע מקצועיים.
כדוגמה לשימוש נפוץ ציינה פראנס טלקום כי בוצעו 12 מיליון עדכונים בכרטיסי ביטוח רפואי אישיים באמצעות מיניטל.
שירותים דומים למיניטל הוצעו במדינות נוספות: בלגיה, קנדה, גרמניה, אירלנד, איטליה, הולנד, דרום אפריקה, שוודיה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית.
טכנולוגית מיניטל מבוססת על מסוף "טיפש" עם מסך מבוסס טקסט, מקלדת מחשב ומודם.
המקלדת הנפוצה הייתה AZERTY המקובלת בצרפת (ולא QWERTY המקובלת להקלדה באנגלית).
במיניטל ניתן להשתמש בגרפיקה פשוטה המתבססת על תווים גרפיים מוגדרים מראש.
ניתן גם לחבר אליו מדפסת.
כשמיניטל מחובר המודם שלו מחייג לרוב למספר מיוחד המחובר ל-PAVI (Point d'Accès VIdéotexte - נקודת גישה לווידאוטקס).
ה-PAVI מעביר מידע חזרה אל השרתים של החברה או השירות באמצעות רשת מיתוג המנות הצרפתית Transpac.
טכנית, השם "מיניטל" מתייחס למסופים, בעוד הרשת נקראה טלטל (Teletel).
מיניטל נחשבת כגורם שעיכב את פריסת האינטרנט בצרפת, כיוון שסיפקה גישה מהירה ובטוחה לשירותים שימושיים רבים, ללא צורך במחשב אישי.
עדיין יש למיניטל יתרונות על פני האינטרנט: היא אינה מצריכה תשלום דמי מנוי (מלבד הרשמה כמנוי טלפון), אינה מצריכה קנייה ותחזוקה של מחשב ובעייתית פחות מהאינטרנט בסוגיות בטיחות של תשלומים בכרטיסי אשראי ושל מידע אישי.
כמו כן, מיניטל מבוססת על סטנדרטים מוגדרים היטב ולכן כמעט ואין בעיות תאימות.
מאידך, יש הטוענים כי בזכות מיניטל היו הצרפתים רגילים כבר לביצוע עסקאות מקוונות ולכן קידמו בברכה את האינטרנט שהציע ערך מוסף ויתר נוחות ממיניטל.
ב-1986 סטודנטים מאוניברסיטאות בצרפת השתמשו במיניטל לארגון שביתה ארצית - דוגמה מוקדמת לשימוש במדיה דיגיטלית ליצירת שותפות טכנו-פוליטית.
מיני ג'וליה ריפרטון הייתה זמרת אמריקאית, שזכתה לפרסום בעיקר בשל מנעד ייחודי של חמש אוקטבות ובשל להיטה Lovin' You משנת 1975.
ריפרטון נולדה בשיקגו לדניאל ותלמה ריפרטון.
בתקופת ילדותה למדה מוזיקה, דרמה וריקוד במרכז לינקולן שבשיקגו.
בשנות נערותה (מ-1961) הייתה הסולנית של להקת הבנות The Gems.
בין השנים 1967–1971 פעלה במסגרת להקת הרוק הפסיכדלי Rotary Connection שהקים מרשל צ'ס מחברת התקליטים צ'ס רקורדס.
עבודתה עם צ'ס העניקה לה הזדמנות ללוות אמנים בולטים כמו אטה ג'יימס, בו דידלי, צ'אק ברי, מאדי ווטרס, רמזי לואיס ופונטלה בס.
בשנת 1970 יצא אלבום הסולו הראשון שלה Come to My Garden בחברת התקליטים GRT Records.
בשנת 1972 נישאה ריפרטון לריצ'רד רודולף, יוצר ומפיק מוזיקלי שהלחין רבים משיריה.
השניים חיו בגיינסוויל שבפלורידה והביאו לעולם את בנם מארק ואת בתם, השחקנית והקומיקאית מאיה רודולף.
בשנת 1973 נתגלתה מחדש על ידי מתמחה בחברת התקליטים Epic Records והוחתמה על חוזה.
בעקבות זאת עברה המשפחה ללוס אנג'לס.
בשנת 1974 יצא אלבומה השני Perfect Angel.
במשך תקופה מסוימת המכירות היו חלשות.
אולם יציאת הסינגל הרביעי Lovin' You, אותו כתבה ביחד עם בעלה, בתחילת 1975 סימנה את נקודת המפנה.
השיר הגיע לראש המצעדים בארצות הברית ובעשרים וארבע מדינות נוספות.
הסינגל נמכר ביותר ממיליון עותקים, האלבום הגיע למעמד אלבום זהב וריפרטון זכתה להכרה בינלאומית.
בשנת 1976 אובחן אצל ריפרטון סרטן השד והיא עברה מסטקטומיה.
כבר בעת האבחון היו בגופה גרורות שלדעת הרופאים הותירו לה זמן קצר מאוד לחיות.
למרות זאת היא המשיכה להקליט שירים ולקיים הופעות.
בשנת 1977 הפכה לדוברת החברה האמריקנית לסרטן.
בשנת 1978 קיבלה את פרס האומץ של החברה האמריקנית לסרטן, אשר הוענק לה בבית הלבן על ידי הנשיא ג'ימי קרטר.
נפטרה בזרועות בעלה בבית חולים בלוס אנג'לס ב-12 ביולי 1979 בבוקר, כשהיא מקשיבה להקלטה שהכין עבורה סטיבי וונדר.
מיני גולף הוא גרסה מיניאטורית של ספורט הגולף.
מגרש המיני גולף הראשון הוא, ככל הנראה, Ladies Putting Club שנבנה ב-1867 בסקוטלנד, ועדיין פועל כיום.
מטרתו הראשונית של המיני הייתה לספק תחליף טוב למשחק הגולף המקורי עבור נשים.
במאה ה-19, בעקבות נורמות חברתיות הייתה הדעה הרווחת כי לא הולם שנשים יבצעו תנועות אלימות בפומבי כפי שמשחק גולף דורש.
לפיכך, מסלול המיני גולף הראשון היה מסלול של 18 גומות במשטחי דשא קצרים ויועד עבור נשים וככל הנראה היה המיני גולף הראשון בעולם.
כמה עשורים מאוחר יותר התחילו להיות מגרשי המיני גולף נפוצים במלונות אמריקאים ובריטים שהציעו לאורחיהם מגרשי גולף שגודלם כעשירית מגודל מגרש גולף אמיתי אך מעוצבים בדומה למקור.
ככל הנראה, המועמד הטוב ביותר להיחשב כמיני גולף הראשון בעולם היה Ladies Putting Club שב-St.
Andrews בסקוטלנד, אשר נוסד בשנת 1867 ואשר עדיין פועל כיום.
הפדרציה השוודית למיני גולף (Svenska Bangolfförbundet) נוסדה בשנת 1937, והיא ארגון ספורט המיני גולף הוותיק בעולם.
אליפויות מיני גולף שנתיות מתקיימות בשוודיה מאז 1939.
במדינות אחרות, ארגוני המיני גולף לא הוקמו עד סוף 1950, עקב השפל הכלכלי שלאחר המלחמה.
מגרשי מיני גולף רווחים בכל רחבי העולם אך הפופולריות הגבוהה ביותר שלהם היא בעיקר בארצות הברית, בריטניה, ניו זילנד, סקנדינביה ומרכז אירופה.
ארגון הספורט הבינלאומי של המיני גולף הוא World Minigolf Sport Federation - WMF.
ארגון זה מייצג יותר מ-40,000 מתחרים רשומים מ-43 מדינות.
בארצות הברית קיימים 2 ארגונים המציעים טורנירים לאומיים: Professional Putters Association ו-USPMGA (המייצג את ארצות הברית בארגון WMF, וחבר פעיל מאז 1995).
כמעט בכל מדינות אירופה קיימת פדרציה לאומית לקידום מיני גולף כספורט תחרותי.
הפדרציה העולמית (WMF), בה רשומות 37 פדרציות גולף (ישראל היא האחרונה שצורפה), מארגנת אליפויות עולם פעם בשנתיים (בשנים לא-זוגיות), בעוד שבאירופה ובאסיה מתקיימות אליפויות יבשתיות בשנים זוגיות.
אליפות העולם הראשונה נערכה ב-1991. שוודיה אירחה את הטורניר ב-2011 בסטוקהולם ואליפות העולם במיני גולף ב-2013 התקיימה בגרמניה.
רבות מתחרויות אלו פונות לשלוש קבוצות גיל: צעירים (מתחת לגיל 20), בוגרים, ומבוגרים (מעל גיל 45).
גברים ונשים מתחרים בנפרד בקטגוריות משלהם, מלבד בכמה תחרויות קבוצתיות ותחרויות זוגות.
ההבדל במיומנויות משחק של גברים ונשים אינו גדול וייתכן שהשחקן המנצח בטורניר בינלאומי גדול הוא אישה.
בדרך כלל, הזוכה בקטגוריית נשים, תהיה קרובה מאוד לקטוף מדליות גם בקטגוריה של גברים.
הפרס הכספי הגבוה ביותר שמשולם הוא בארצות הברית, שם הזוכה בתחרות גדולה יכול להרוויח עד 5,000 דולר.
באירופה, הפרסים הכספיים הם בדרך כלל נמוכים יותר.
אליפויות בינלאומיות בדרך כלל אינן מעניקות פרסים כספיים בכלל.
ההתאחדות למיני גולף בישראל (ע"ר) נוסדה בשנת 2010, במטרה לפתח ולקדם את ספורט המיני גולף בישראל.
אצטדיון המושל מגליאאס פינטו (בפורטוגזית: Estádio Governador Magalhães Pinto), המוכר בכינוי מינייראו (Mineirão), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בלו הוריזונטה, בירת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
למינייראו היסטוריה ענפה של משחקי כדורגל.
במהלך המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 שימש במה מרכזית לאליפות מינאס ז'ראיס ואירח מספר רב של משחקי ליגת העל הברזילאית וכן משחקי הנבחרת הברזילאית.
מינייראו נבחר להיות אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי גביע הקונפדרציות 2013 ומונדיאל 2014 שנערכו בברזיל, ועל כן שופץ על מנת לעמוד בתקנים בינלאומיים.
השיפוץ כלל שדרוג כללי וכן הקטנת התכולה של האצטדיון מ-75,783 צופים ל-62,000 מקומות ישיבה מקורים, תוך ביטול יציעי עמידה.
במסגרת מונדיאל 2014 אירח האצטדיון ארבעה משחקים משלב הבתים, משחק משלב שמינית הגמר ומשחק משלב חצי הגמר.
בשלב חצי הגמר הביסה את בתוצאה 7-1, והנחילה לה את הפסדה הגדול ביותר אי פעם.
משחק זה זכה לכינוי מינייראסו.
מיניבוס (מאנגלית: Minibus – הלחם בסיסים של Mini + Bus, ובתרגום לעברית: אוטובוס זעיר) הוא כלי רכב קרקעי המיועד להסיע כתריסר אנשים.
לרוב נפח מנועי המיניבוסים עומד על 2,000-3,500 סמ"ק.
תצורת המנוע בדרך כלל היא 4 עד 6 צילינדרים בטור, הספק הכוח הוא כ-150–250 כ"ס.
המנוע יכול להיות בחזית או מאחור.
מיניבוסים משמשים תכופות להסעות פרטיות של עובדים ותלמידים,טיולים, וכן בקווי תחבורה ציבורית שבדרך כלל עוברים במקומות צרים שאוטובוס לא יכול לעבור בהם, או בקווים שלא נוסעים בהם הרבה נוסעים.
מינייראסו (בפורטוגזית: Mineiraço) הוא כינוי שניתן למשחק בו הובסה נבחרת ברזיל בתוצאה 1–7 על ידי נבחרת גרמניה בחצי גמר מונדיאל 2014 אותו אירחה ברזיל.
הפסד זה היה ההפסד בהפרש הכי גבוה בתולדות נבחרת ברזיל, לצד הפסדה ל בתוצאה 0–6 ב-18 בספטמבר 1920.
במהלך המשחק נשבר שיא הכיבושים לכדורגלן לאורך משחקי גביע העולם שעמד על 15 שערים ונקבע על ידי כדורגלן העבר הברזילאי רונאלדו, לאחר שמירוסלב קלוזה הגרמני כבש את שערו ה-16 במונדיאלים.
בשנת 2014 אירחה ברזיל את משחקי גביע העולם בכדורגל בפעם השנייה.
בפעם הקודמת שאירחה ברזיל את המשחקים, במונדיאל 1950, היא הפסידה במשחק המכריע 2:1 ל במראקנה לעיניי 199,854 צופים במשחק שנצרב בהיסטוריה של הנבחרת וקיבל את הכינוי ה-"מרקנאסו" (בפורטוגזית: Maracanaço).
אל מונדיאל 2014 הגיעה נבחרת ברזיל כמחזיקת גביע הקונפדרציות לאחר שזכתה בטורניר שנערך על אדמתה שנה קודם.
ברזיל לא הפסידה במשחק רשמי בברזיל מזה 38 שנה ונחשבה לאחת המועמדות המובילות לזכות בגביע העולמי.
לצורך אירוח משחקי גביע העולם השקיעה הממשלה הברזילאית סכומי כסף גבוהים, מהלך שקיבל ביקורת מרבים מאזרחי ברזיל, והיווה גורם מרכזי בפריצת מהומות בברזיל.
למרות זאת הברזילאים התאחדו סביב עידוד נבחרתם.
בטורניר עצמו ניצחה ברזיל את משחקה הראשון בשלב הבתים 1:3 מול , סיימה בתיקו 0:0 את משחקה השני מול והביסה את 1:4 במשחק השלישי.
בשמינית הגמר גברה על בבעיטות הכרעה לאחר 1:1 בתום 120 דקות וברבע הגמר ניצחה את 1:2. במהלך משחקה ברבע הגמר נפצע כוכב הנבחרת ניימאר בגבו מבעיטה של שחקן קולומביאני ונמנע ממנו להמשיך ולהשתתף בטורניר.
כמו כן קפטן הנבחרת, הבלם טיאגו סילבה, הורחק אוטומטית ממשחק חצי הגמר בשל צבירת כרטיסים צהובים.
גרמניה פתחה את שלב הבתים עם ניצחון מרשים, 0:4, על .
את משחקה השני סיימה בתיקו 2:2 עם וסיימה את שלב הבתים עם ניצחון 0:1 על .
כמו ברזיל, סיימה גרמניה את תשעים הדקות הראשונות בשמינית הגמר בתיקו, מול , אולם שני שערים שהבקיעה בהארכה העניקו לה ניצחון 1:2 וכרטיס לרבע הגמר בו ניצחה 0:1 את .
הייתה זו ההעפלה הרביעית ברציפות של נבחרת גרמניה לחצי גמר גביע העולם.
במונדיאל הקודם, ב-2010, היא הודחה בשלב זה על ידי ובזה שלפניו (2006) היא הודחה על ידי .
במונדיאל 2002 היא הפסידה במשחק הגמר לברזיל בתוצאה 0:2.
המשחק נערך ביום שלישי 8 ביולי 2014 בשעה 17:00 אחר הצהריים (שעון מקומי) באצטדיון מינייראו שבבלו הוריזונטה מול 58,141 צופים, מרביתם אוהדים ברזילאים.
את המשחק שפט השופט המקסיקני, מרקו רודריגס, יחד עם צמד שופטי קו מארצו, לצד שני שופטים נוספים, רביעי וחמישי, מארצות הברית.
לאחר 11 דקות של משחק בהן לא נראתה עדיפות משמעותית לנבחרת הגרמנית, כדור קרן ששלח טוני קרוס מצא את תומאס מילר פנוי ברחבה וזה כבש מקרוב בבעיטה מהאוויר.
לאחר דקות שקטות הצליחו שחקני ההתקפה של גרמניה להיכנס עם הכדור לרחבה הברזילאית בדקה ה-23 ומירוסלב קלוזה, לאחר שהשתלט על הדיפה של שוער ברזיל ז'וליו סזאר לבעיטתו, כבש את שערו ה-16 במשחקי גביע העולם, מספר שיא לכדורגלן.
כבר בהתקפה הגרמנית הבאה, בדקה ה-24, כבש טוני קרוס שער נוסף עבור גרמניה ובדקה ה-26 השלים את הצמד המהיר ביותר בתולדות המונדיאל.
תוך דקות כבש סאמי ח'דירה שער נוסף, שקבע 5:0 כבר בדקה ה-29.
את המחצית השנייה פתחה ברזיל במספר התקפות אך נעצרה אצל השוער הגרמני מנואל נוייר.
בדקה ה-58 נכנס אצל הגרמנים אנדרה שורלה במקומו של קלוזה, ובדקות 69 ו-79 כבש צמד משלו.
לקראת הסיום החמיץ קשר גרמניה מסוט אוזיל הזדמנות נוחה לכבוש את השער השמיני.
בדקה התשעים כבש אוסקר את השער היחידי של ברזיל במשחק.
תוצאת המשחק השוותה את הפרש הפסד השיא של ברזיל, 0:6 ל ב-1920 וקבע את ההפסד הגבוה ביותר של נבחרת ברזיל בארצה.
זה היה גם ההפסד הכי גבוה שסופגת מארחת המונדיאל בזמן אירוח הטורניר, והמשחק שהסתיים בהפרש הכי גדול במשחקי חצי הגמר וגמר המונדיאל.
ארבעת השערים שכבשה גרמניה תוך שש דקות, בין הדקות 23 ל-29, קבעו שיא חדש בגביע העולם במהירות כיבוש ארבעה שערים, כאשר הצמד של טוני קרוס (24,26) שנכבש תוך 69 שניות, הוא הצמד המהיר בתולדות המונדיאל.
השער החמישי שכבשה גרמניה הפך אותה לשיאנית השערים בתולדות המונדיאל (223).
בנוסף, גרמניה העפילה לגמר המונדיאל השמיני בתולדותיה, הנבחרת הראשונה שמגיעה להישג זה.
שערו של מירוסלב קלוזה בדקה ה-23, השער השני במשחק, היה השער ה-16 שכובש קלוזה בארבעת הטורנירים של גביע העולם בכדורגל בהם השתתף, ובכך קבע שיא חדש של מספר כיבושים לכדורגלן אחד בתולדות גביע העולם בכדורגל.
את השיא הקודם, 15 שערים, קבע הברזילאי רונאלדו.
לאחר המשחק המשיכה גרמניה לניצחון 0:1 על במשחק הגמר שקבע זכייה ראשונה של נבחרת אירופאית בגביע העולם על אדמת דרום אמריקה, ואילו ברזיל הפסידה גם במשחק על המקום השלישי, 3:0 ל.
בסיום המונדיאל הודיע לואיס פליפה סקולארי, על התפטרותו מאימון נבחרת ברזיל.
גם החלוץ פרד שספג קללות מהקהל הברזילאי במהלך המינייראסו עד שהוחלף בדקה ה-70 וכן השוער ז'וליו סזאר הודיעו על סיום דרכם במדי נבחרת ברזיל.
כשנתיים לאחר מכן ב-21 באוגוסט 2016, הנבחרת האולימפית של ברזיל ניצחה במרקנה את הנבחרת האולימפית של גרמניה בגמר הכדורגל של אולימפיאדת ריו ועל כן יש כאלה שראו בזה "סגירת מעגל".
הריון הוא תקופה של שינויים פסיכולוגיים, פיזיים והורמונליים אשר בשילוב עם השפעות תרבותיות, חברתיות, דתיות ורגשיות, משפיעים על מיניות האישה ועל פעילותה המינית.
שינויים אלו משפיעים על המיניות באופן אינדיבידואלי כאשר הדבר משתנה מאישה לאישה ולאורך שלבי ההיריון.
באופן כללי, רוב הזוגות מדווחים על ירידה בפעילות המינית במהלך ההיריון בהשוואה לתקופות שלפניו ואחריו .
השינויים הפסיכולוגיים-השינויים הקשורים לפחדים וחרדות לשלום העובר הם השינויים המשמעותיים ביותר המשפיעים על מיניות האישה בהריון.
כ-50% מהנשים שציינו כי תדירות יחסי המין פחתה בהריון ציינו כי הסיבה לכך היא חששן לשלום העובר, כאשר חלקן אף הביעו סלידה מוחלטת.
שינוי פסיכולוגי נוסף המשפיע על המיניות הוא השינוי בדימוי העצמי.
נמצא קשר חזק בין החשק המיני לבין ה-BMI של האישה.
חלק מהנשים חשות שהן מאבדות את גזרתן, וכתוצאה מכך הן עלולות להירתע מפעילות מינית בשל ההרגשה שהן אינן נחשקות.
לעומתן ישנן נשים המעוניינות דווקא בפעילות מינית בתדירות גבוהה מהרגיל כחיזוק לכך שבני זוגן עדיין אוהבים אותן ונמשכים אליהן.
במהלך ההיריון השדיים גדלים והופכים לרגישים מאוד בתחילת ההיריון.
בנוסף גוברת תחושת העייפות וקיימות בחילות, הקאות, צרבות וכאבי גב.
תחושות אלה משפיעות על המיניות בכך שנשים שסובלות מבחינה פיזית החשק המיני שלהן נפגע.
לעומתן בקרב נשים אשר מרגישות מצוין וחשות אושר מהריונן החשק המיני גובר.
עקב העלייה ברמות ההורמונים קיימים מצבי רוח משתנים אצל האישה המשפיעים על החשק המיני כגון: אושר, עצב, כעס, חששות וכדומה, כאשר לכל אחד ממצבי הרוח השפעה על המיניות.
נמצא כי גם בקרב הגברים חלים שינויים פסיכולוגיים המשפיעים על המיניות.
הגבר מתמודד עם תשוקה לאישה בעלת גוף שונה ובנוסף חלק מהגברים, כמו הנשים, מתמודדים עם חששות, דאגות, חרדות, ולפעמים תחושת דיכאון לקראת המעבר להורות אשר משפיעים על החשק המיני שלהם בתקופה זו.
קיום יחסי מין והסכנה לעובר
עד לשנים האחרונות התשובה לשאלה האם קיום יחסי מין במהלך ההיריון מסכן את העובר התבססה על אינטואיציה, השקפת עולם וחינוך.
בשנים האחרונות נושא זה נחקר בצורה מדעית מבוקרת.
רוב החוקרים לא מצאו כל נזק בריאותי מקיום יחסי מין לאורך כל ההיריון, בתנאי שההיריון תקין ואין המלצה רפואית אחרת.
העובר מוגן על ידי מי השפיר ושרירי הרחם והבטן ועל כן לא נשקפת לו סכנה.
כמו כן נמצא כי לאורגזמה אין כל השפעה על העובר, על תחושותיו ועל התפתחותו.
בשל גדילת הבטן קיום יחסי המין נעשה מורכב מבחינה טכנית במהלך ההיריון.
עם זאת קיימות דרכים לקיום יחסי מין וניתן למצוא חלופות הנוחות לאם ולעובר.קיימת שונות רבה בין שלושת שלישי ההיריון מבחינת המיניות והפעילות המינית.
במהלך השליש הראשון נשים רבות מצהירות על ירידה משמעותית בחשק המיני בהשוואה לתקופה שלפני ההיריון ואחריו.
הסיבות לכך הן בעיקר השינויים הפיזיים, הפסיכולוגיים וההורמונליים אשר באים לידי ביטוי במיוחד בשליש זה.
נוסף, קיים מיתוס הקושר בין קיום יחסי מין בזמן ההיריון להפלות ובשל כך נשים חוששות יותר, בעיקר בשליש הראשון.
במחקרים רבים נמצא כי אין קשר בין קיום יחסי מין לבין הפלה.
ההפלות המוקדמות קשורות בדרך כלל לבעיות כרומוזומליות (גנטיות) או לבעיות אחרות בהתפתחות ההיריון.
בשליש השני הסימפטומים האופייניים לשליש הראשון נעלמים, האישה יציבה יותר מבחינה רגשית, אנרגטית יותר ועדיין לא מרגישה מוגבלת פיזית.
בשל כך לרוב הנשים החשק המיני חוזר לנורמה ורוב הזוגות מדווחים שתדירות יחסי המין חזרה להיות כפי שהייתה לפני ההיריון.
בקרב חלק מהנשים החשק המיני אפילו גובר בתקופה זאת, בשל העלייה ברמת ההורמונים, הנרתיק הלח יותר והאזורים הארוגניים שנהנים מאספקת דם מוגברת שמעצימה את תחושת האורגזמה.