tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם עמירם לוינברג, נשיא החברה, פרש מניהול החברה, אך המשיך לכהן כדירקטור.
אורן מוסט, לשעבר המשנה למנכ"ל סלקום, מונה למנכ"ל ונשיא גילת, ואילו שלמה רודב מונה ליו"ר.
מוסט עזב את תפקידו לאחר כ-15 חודשים.
בשנת 2004, השיקה גילת את הדור הראשון של מערכת SkyEdge המספקת תקשורת נתונים אינטראקטיביים בפס רחב.
בשנת 2010 רכשה גילת את חברת Wavestream – מתכננת ומייצרת מגברים לרשתות לווין ובאותה שנה רכשה את חברת RAYSAT מתכננת ומייצרת אנטנות לתקשורת לוויינית.
באוגוסט 2013, מכרה גילת את חטיבת השירותים של " Spacenet" לחברת – Sagenet.
בשנים 2015 ו-2018, חתמה גילת פרו על מספר חוזים עם "FITEL" (כיום PRONATEL) להקמת רשת תקשורת אזורית בפרו בסכום כולל של 550 מיליון דולר.
חברת גילת פרו ממשיכה בהקמה ותפעול של רשתות באזורים נרחבים בפרו ומאז מכרה עסקאות רבות נוספות על גבי רשת זו.
בשנת 2016, השיקה גילת פתרון מוגן פטנט לקישור תחנות תקשורת סלולרית באמצעות לווין שהיה הראשון מסוגו עבור רשתות הדור הרביעי, ובהמשך מכרה את פתרונות הסלולר לחברות רבות כמו "Optus" שבאוסטרליה, T-Mobile בארצות הברית, Softbank ביפן, TIM ברזיל, EE ב-UK,Telefonica Global ועוד.
בשנת 2016, נבחרה החברה לספק פתרונות תקשורת לוויינית למטוסים על ידי חברת Gogo (נרכשה בהמשך על ידי חברת Intelsat) - רשת זו מספקת כיום תקשורת לוויינית למעל 2000 מטוסים מסחריים בכל העולם.
בינואר 2020, הוסכם על מכירת החברה לחברת Comtech Telecommunications האמריקאית, לפי שווי של כ-577 מיליון דולר.
לפני עסקה זו היו 34.1% ממניות "גילת" בידי קרן פימי ו-9.7% בידי מבטח שמיר אך בצל משבר הקורונה בוטלה העסקה וגילת פוצתה על ידה ב – 70 מיליון דולר שחולקו כדיבידנד.
במקביל הרחיבה את השותפות האסטרטגית עם חברת SES להפעלת לווין SES-17.
במרץ 2023, השיקה גילת באמצעות Wavestream את מוצר Endurance (מגברי כוח בעלי הספק גבוה) ואף הרחיבה את הפעילות העסקית עם חברת Hispasat, במסגרתו היא מספקת לה גישה לפלטפורמת SkyEdge IV אשר מתממשקת עם לוויין Amazonas Nexus.
באותה שנה רכשה גילת את חברת DataPath האמריקאית העוסקת במתן פתרונות תקשורת לוויינית לשוק הצבאי האמריקאי.
גילת רשתות לווין מייצרת פתרונות טכנולוגיים מתקדמים בתחום תקשורת לווינית ומתמחה בפיתוח לצד ייצור מערכות תקשורת מבוססי לוויינים.
פעילות החברה מושתתת על שלושה מגזרים משלימים והם חטיבת תקשורת רשתות לווין האמונה על פיתוח ייצור ושיווק מוצרי תקשורת לוויינים, חטיבת פתרונות מוכללים הכוללת את Wavestream וחטיבת השירותים באמצעותה מספקת החברה תשתיות לטלפון ולאינטרנט באזורים מרוחקים על ידי תקשורת לוויינית.
החברה מתבססת על טכנולוגיה חדשנית ופועלת באמצעות פלטפורמה מבוססת ענן ומסופי רשת תקשורת לוויינית, אשר עובדת בסינרגיה עם קבוצות לוויינים בקיבולת גבוהה (VHTS), עם לוויינים מוגדרי-תכנה (SDS) ובמספר מסלולים; אנטנות תקשורת לוויינית בתנועה,Solid State Amplifiers (SSPA) וממירי תדרים (BUC).
החברה פעילה בשווקים רבים ברחבי העולם.
במשך השנים, סיפקה החברה יותר מ-1,000,000 תחנות לווין זעירות (VSAT-Very Small Aperture Terminal), ביותר מ-80 מדינות על פני 6 יבשות, בין היתר עבור מערכות צבאיות, ממשל וארגונים.
רשתות החברה כוללות צלחת לווין קטנה ואלקטרוניקת רשתות ותוכנה, ומשמשות חברות טלפונים, ספקי אינטרנט וממשלות כדי לספק תשתית תקשורת על גבי לווין.
הטכנולוגיה של גילת מספקת קישור לווין - Very Small Aperture Terminal) VSAT end-to-end) אמין, ומאפשרת להתחבר כאשר האלטרנטיבות הן יקרות מדי, מוגבלות, או לא קיימות.
באוגוסט 2025 דיווחה החברה לבורסה לניירות ערך בתל אביב ובניו יורק על הזמנה ממשרד הביטחון משמעותית בסך מיליוני דולרים לפרויקט לווייני אסטרטגי הכולל פריסה מהירה של מערכות תקשורת
מטה החברה של גילת ממוקם בישראל, בנוסף, לגילת יש 16 משרדים מקומיים, 7 מרכזי פיתוח ו-3 מרכזי שירות ברחבי העולם.
במשך השנים הקימה גילת רשתות לווין מספר חברות בת כספין-אוף או כמיזמים משותפים בתחומים טכנולוגיים המשקים לתחומי פעילותה, בין השאר:
סטארבנד קומיוניקשן (StarBand Communications) היה מיזם לאספקת אינטרנט מהיר באמצעות לוויין לשוק הצרכני בארצות הברית.
המיזם הושק בדצמבר 1999 בשם Gilat2Home.
החברה הכריזה שתספק לצרכנים חיבור לאינטרנט באמצעות תקשורת לוויינים, בקצב מהיר פי 400 מקווי טלפון עם חיבור ISDN, שהיה אז הטכנולוגיה הנפוצה לקישור לאינטרנט.
שוק המטרה היה בעיקר קהל של 30 מיליון בתי אב שנמצאים רחוק משירותי ה-ADSL והאינטרנט בכבלים מפני שהם ממוקמים בפריפריה ובאזורים הרריים.
גילת הודיעה כי היא צופה שלמיזם יהיו 2.7 מיליון מנויים כבר בשנת 2005. על פי התכנון גילת לא השקיע במיזם ישירות, אלא מכרה את ציוד ה-VSAT שלה במחיר נמוך מאוד כדי לאפשר תמחור תחרותי לצרכנים.
ובעתיד, תוכל להוזיל את עלויות הייצור עקב היתרון לגודל.
בפברואר 2000 הודיע חברת מיקרוסופט כי היא מצטרפת למיזם עם השקעה של 50 מיליון דולר.
ובאפריל 2000 חברת אקוסטאר, ספקית שידורי לוויין השנייה בגודלה בארצות הברית, ובנק ההשקעות ING ברינגס הצטרפו למיזם עם השקעות של 50 ו-25 מיליון דולר בהתאמה.
באוקטובר 2000 Gilat2Home שינתה את שמה ל"סטארבנד" והגישה טיוטת תשקיף לגיוס של 287.5 מיליון דולר לפי שווי של כ-900 מיליון דולר בנאסד"ק.
אך התפוצצות בועת הדוט-קום הביא לעיכוב בביצוע ההנפקה ובמרץ 2001 היא בוטלה.
עם זאת המיזם זכה להצלחה יחסית וגייס ל-25,000 לקוחות עד סוף שנת 2000. עם זאת בתחילת 2001 הוא ניזקק לגיוס הון נוסף, אך כאמור הנפקתו בוטלה.
במאי 2001, הודיעה אקוסטאר על כוונתה להתמזג עם יוז, ספקית שידורי הלוויין הגדולה בארצות הברית והמתחרה הבולטת של גילת.
וביולי 2001, אקוסטאר הזרימה לסטארבנד 50 מיליון דולר נוספים תמורת הגדלת החזקותיה ל-34%, ומקבלת, למעשה את השליטה במיזם.
בנוסף הודיעה כי היא מתחייבת לשגר תוך שנה לוויין שיקל על שירותי החברה, בעלות של כ-350 מיליון דולר, במקביל להעלאת החזקותיה במיזם ל-60%.
באפריל 2002, הודיעה אקוסטאר כי היא נוטשת את המיזם ושלא תבצע בו השקעות נוספות.
במאי 2002, גילת מוסרת כי סטארבנד זקוקה להון נוסף של כ-30 מיליון דולר כדי להגיע לאיזון, אך ביוני 2002 הוחלט להגיש למיזם סטארבנד בקשה להגנה מפני נושים (צ'פטר 11).
בנובמבר 2003, לאחר ארגון מחדש של חובות המיזם, הוא יצא מהסדר צ'פטר 11. במסגרת תוכנית הארגון מחדש המירה גילת חוב של 90 מיליון דולר של סטארבנד למניות, בנוסף למימון של 7 מיליון דולר לרכישת חומרה וטכנולוגיה.
בתמורה קיבלה גילת 49% מהחברה.
הבנקים לאומי, דיסקונט והבינלאומי המירו 113 מיליון דולר של חוב ל-51% ממניות סטארבנד.
במרץ 2005, רכשה גילת את יתרת מניות סטארבנד מידי הבנקים ומיזגה אותה עם חברת לוויין השנייה שהחזיקה בארצות הברית, ספייסנס (Spacenet).
גילת תקשורת הוקמה בשנת 1990 על ידי קבוצת המייסדים של חברת גילת רשתות לוויין.
שלמה תירוש מונה למנכ"ל עם היווסדה.
החברה עסקה במכירת שירותי לוויין והשכרת קווי תקשורת להעברת נתונים באמצעות לוויין, כתחליף לתשתית התקשורת של בזק.
אספקת שירותי לוויין דו כיווניים לגורמים המשתמשים בתקשורת נתונים כגון ספקי אינטרנט, או ארגונים שלהם מספר משרדים בפיזור גאוגרפי, שהיו מעוניינים להתחבר למחשב המרכזי של הארגון.
חלק מהציוד שבו השתמשה החברה נרכש מהחברה האחות, גילת רשתות לוויין, וחלק נוסף נרכש מספקים אחרים.
גילת תקשורת גם החזיקה גם ב-25% ממניות חברת חלל תקשורת, אשר באותן שנים החזיקה בזכויות השיווק לשירותים של לוויין התקשורת הישראלי הראשון "עמוס 1".
בנוסף לחמשת המייסדים, החזיקה חברת הביטוח מגדל 17% ממניות החברה ודיסקונט השקעות 10%, ונעם פינק, סמנכ"ל החברה החזיק 6.5%.
בדצמבר 1997 גייסה החברה בהנפקת מניות בבורסת נאסד"ק 21.3 מיליון דולר לפי שווי חברה של 77 מיליון דולר.
בפברואר 1998, רכשה רכשה הבעלות המלאה בחברת ישראסט, תמורת 5 מיליון דולר בעסקה של החלפת מניות.
בהמשך החלה גילת תקשורת לספק שירותי לימוד מרחוק - E-learning - באמצעות לוויין, שירות שכלל גם את תוכנת התקשורת עצמה.
תחום זה הפך לתחום הפעילות העיקרי שלה.
הפתרון שהציעה כלל שירותי ייעוץ, תכנות ושירותי אחסון שרתים.
השירות אפשר לארגונים ממשלתיים ומסחריים לקיים קורסים אקדמיים או סדנאות והשתלמויות לעובדים ממקומות מרוחקים.
תוכנות החברה היו בין הראשונות שאפשרו לנהל דיאלוג בזמן אמת (Real-time) בין הצדדים ולעקוב אחר התקדמות התלמידים.
החברה הרחיבה את פעילותה בתחום על ידי רכישה של מספר חברות.
בינואר 1999 רכשה 30% ממניותיה של חברת RTN) Rehab Training Network) האמריקנית תמורת 4 מיליון דולר במזומן.
חברה שעסקה באספקת תכנים ושירותי הדרכה באמצעות לווין למגזר הרפואי.
בנובמבר 1999 רכשה את חברת ג'ון ברייס הדרכה מידי חברת ICTS, תמורת 20 מיליון דולר בעסקה של החלפת מניות, מיד אחר כך נרכשו החברות האמריקניות אלן קומיוניקיישנס, המפתחת הדרכות לפי דרישת הלקוח, תמורת 23 מיליון דולר; ו-LearnLinc, שפועלת גם היא בתחום ה"כיתות הווירטואליות", תמורת 38 מיליון דולר.
כמו כן נרכשו עסקי ההדרכה של חברת אריס בבריטניה ובגרמניה, תמורת 12 מיליון דולר.
בשיא של בועת הדוט-קום, במרץ 2000, נסחרה החברה בשווי של כ-540 מיליון דולר.
החברה תכננה לבצע הנפקה שנייה בנאסד"ק, ולגייס 100 מיליון דולר שיכסו את החובות שנוצרו בעקבות שורת הרכישות שמימנה באשראי בנקאי (בעיקר מבנק הפועלים ובנק לאומי).
אלא שההנפקה תוכננה להתבצע בחודש אפריל 2000, אך אז החלה הצניחה במניות הטכנולוגיה וההנפקה בוטלה.
במהלך שנת 2000 הציגה החברה הפסדים ושווי החברה בבורסה צנח תוך חצי שנה ב-90% מהשיא לכ-40 מיליון דולר.
בדצמבר 2000, מכרה את החזקותיה בחברת חלל תקשורת לחברת יורוקום תמורת כ-5 מיליון דולר.
בתחילת 2001 הוחלט בחברה להחליף את צוות ההנהלה הקודם, ולמנות את ערן לסר וזיו מנדל, שהגיעו מחברת ג'ון ברייס הדרכה, כמנכ"לים משותפים.
במאי 2001, הודיעה על שינוי שמה למנטרג'י, כשמה של חברת הבת שלה בצפון אמריקה.
ביולי 2001, הגיש בנק הפועלים בקשת פירוק לחברה, אבל חזר בו.
זאת עקב חוב של 30 מיליון דולר של החברה כלפי הבנק.
באוקטובר 2001, לאחר דיונים של כמעט שנה, הגיעה החברה להסדר פריסת חובות, שכלל המרה של חלק מהחוב למניות.
במהלך שנת 2002, המשיכו הקשיים העסקיים של החברה, היא המשיכה להפסיד ולא יכלה להחזיר את חובותיה.
בספטמבר 2002 פנתה לבית המשפט בבקשה להגנה מפני נושיה, לצורך גיבוש תוכנית הבראה שבמרכזה מכירת רוב הפעילות, ארגון מחדש וצמצום מספר העובדים.
בינואר 2003 הגישו הבנקים הנושים בקשה למינוי כונס נכסים לחברה.
כיום אין לגילת חלק בחברה זו.
גילת די.בי.אס (DBS) הייתה חברה בת של גילת תקשורת, שהוקמה לצורך החזקת חלקה של החברה באחת מהקבוצות שהתמודדה וזכתה במכרז שידורי טלוויזיה בלוויין בישראל (תחת המותג YES).
הקבוצה - חברת די.בי.אס שירותי לווין (1998) בע"מ - הוקמה בשנת 1998 על ידי איש העסקים עזרא הראל והחברות ישפאר, בזק וגילת תקשורת שהחזיקה 15%.
אך בינואר 1999, אסר משרד התקשורת על גילת תקשורת להמשיך ולהחזיק במניות, בגלל חשש לניגוד אינטרסים.
החשש נובע מכך שדיסקונט השקעות, שהחזיקה 19% ממניות גילת תקשורת, שלטה גם בחברת הכבלים תבל.
בעקבות הוראה זו, הקימה גילת את "גילת די.בי.אס", לה הועברו מניותיה ב-YES בעלי המניות בגילת למעט דיסקונט השקעות קיבלו מניות בחברה החדשה.
בספטמבר 2000 חתמה "גילת די.בי.אס", על הסכם עם שאול אלוביץ' לרכישת מניותיה ב-YES, במטרה שיהפוך לבעל השליטה.
הקבוצה ביקשה תמורתן לא יותר מסכום ההשקעה בהן, כ-70 מיליון ש"ח.
על פי ההסכם הייתה העסקה אמורה להיות מושלמת בתוך 180 יום ממועד החתימה, אך אלוביץ' לא עמד בהתחייבות לבצע את העסקה ולפעול להשלמתה, והחל סכסוך משפטי.
במרץ 2010 רכש לבסוף אלוביץ' את השליטה ב-yes מכל בעלי המניות האחרים, למעט בזק שהמשיכה להחזיק 49%.
יו"ר הדירקטוריון הנוכחי הוא עמירם בוהם.
המנכ"ל הנוכחי הוא עדי צפדיה.
מנכ"לים בעבר: יואל גת, אורן מוסט, שלמה רודב, עמירם לוינברג, ארז ענתבי, דב בהרב, יונה עובדיה.
גילפי ת'ור סיגורדסון (באיסלנדית: Gylfi Þór Sigurðsson; נולד ב-8 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי בוויקינגור רייקיאוויק מליגת העל האיסלנדית ובנבחרת איסלנד.
סיגורדסון התחיל את הקריירה שלו בהפנרפיירדיר לאחר מכן עבר לבריידאבליק, וב-1 באוקטובר 2005 הצטרף לאקדמיה של רדינג.
הוא שיחק שלוש שנים בקבוצת הנוער והמילואים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק במסגרת גביע הפוטבול ליג נגד לוטון טאון.
במהלך העונה הוא הושאל לשרוסברי טאון לחודש אחד על מנת לצבור דקות משחק, במדיה ערך 6 הופעות והבקיע שער אחד.
בפברואר , סיגורדסון הושאל לקרו אלכסנדרה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 נגד ברייטון בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, בסיום העונה ירד עם המועדון ליגה.
ב-11 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו ברדינג נגד ברייטון במסגרת גביע הפוטבול ליג.
ב-19 בספטמבר 2009 הוא הבקיע את שער הליגה הראשונה שלו בהפסד 3-2 לפיטרבורו יונייטד.
את עונת הוא סיים עם 21 שערים ב-44 משחקים בכל המסגרות.
במאי חתם לשלוש שנים נוספות במועדון.
את עונת הוא התחיל ברדינג, ולקראת סיום חלון העברות חתם בהופנהיים.
ב-10 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד שאלקה 04. שבוע לאחר מכן, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בהופנהיים בתיקו 2-2 נגד קייזרסלאוטרן.
ב-25 במאי 2011, סיגורדסון נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי הקבוצה.
ב-1 בינואר 2012 סיגורדסון הושאל לסוונסי סיטי עד לסיום העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסוונסי ב-15 בינואר, בניצחון 2-3 נגד ארסנל.
ב-4 בפברואר סיגורדסון הבקיע את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד וסט ברומיץ' אלביון.
ב-3 במרץ, הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד ויגאן אתלטיק.
באותו חודש הוא זכה בתואר שחקן החודש בפרמייר ליג והפך לאיסלנדי הראשון שזוכה בתואר.
ב-28 במאי, סוונסי הציע 6.8 מיליון פאונד להופנהיים תמורת כרטיס השחקן שלו, אך המהלך לא יצא לפועל.
ב-4 ביולי 2012, הוא חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת 8.8 מיליון פאונד.
ב-26 בספטמבר 2012, סיגורדסון הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג בניצחון 0-3 נגד קרלייל יונייטד.
ב-14 בספטמבר 2013 הוא הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד נוריץ' סיטי.
ביולי סיגורדסון חזר לסוונסי סיטי במסגרת עסקת העברתו של בן דייוויס שעשה את הדרך ההפוכה.
ב-16 באוגוסט 2017 חתם באברטון לחמש שנים תמורת 40 מיליון פאונד ועוד 5 מיליון פאונד בתוספות.
ביוני 2022 עזב את אברטון לאחר שחוזהו הסתיים.
בצעירותו שיחק סיגורדסון בנבחרת הצעירה של איסלנד, איתה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. במאי , סיגורדסון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-4 נגד כאשר הוא בישל את השער השני במשחק.
ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 5-3 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-13 באוקטובר 2014, הוא הבקיע צמד בניצחון המפתיע של נבחרתו 0-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016.
גילעד מישורי (נולד ב-1960 בירושלים) הוא פסנתרן ומלחין ישראלי למוזיקה קלאסית.
מישורי נולד בירושלים בשנת 1960 כבנו של שמעון מישורי (2010-1922, יליד מרקולשט, בסרביה, והיה לכנר הראשי של התזמורת הסימפונית ירושלים.
דודו, נתן מישורי, היה פסנתרן ומבקר מוזיקה.
החל לנגן בגיל 9. לו אחות בשם רננה.
כנער למד אצל שרה סיקרון ושושנה רודיאקוב, אחר כך, אצל מיכאל בוגוסלבסקי באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בצבא שירת ככתב פרלמנטרי של גלי צה"ל.
בהמלצתו של אלפרד ברנדל, המשיך לימודיו ב"הוכשולה" במינכן ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אצל גרהרד אופיץ ובהתאמה, אצל הנס לייגרף.
כמו כן השתלם במוזיקולוגיה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן של מינכן.
עוד במהלך לימודיו החל להשתתף כפסנתרן בקונצרטים: כסולן ברסיטלים ועם תזמורות רבות בעולם וכנגן של מוזיקה קאמרית עם שותפים מהשורה הראשונה.
מישורי קנה לו שם בין השאר הודות לתוכניות הקונצרטים שלו, השמות דגש על מוזיקה של המאה העשרים, מוזיקה בת זמננו בכלל, ומוזיקה של מלחינים ישראליים בפרט.
גילעד מישורי היה הראשון שהקליט על תקליטורים את מכלול היצירות לפסנתר סולו ומוזיקה קאמרית עם פסנתר של המלחין לאוש יאנאצ'ק.
תקליטורים נוספים, מיצירות היידן, בארטוק, שוברט, דביסי וברהמס, וכמו כן הקלטות רבות לתחנות רדיו בעולם זכו לשבחים בעיתונות.
בשנת 1998, עם הופעת הבכורה של המחזור שלו, "לידער טאגבוך", לשירים של אברהם סוצקבר, זכה מישורי להכרה והכרות רחבה כמלחין.
נטייתו לספרות כמקור השראה למוזיקה ניכרת ברבות מיצירותיו, כמו "בלאדות עבריות" לשירים של אלזה לסקר-שילר, "קטעי בריחה" בעקבות הרומן של אן מייקלס, רביעיית המיתרים "תהלים" לשירים של פאול צלאן או "די ווייטע היימאט מיינע", מחזור לטנור ולתזמורת לשירים של הצייר מארק שאגאל.
את האופרה הראשונה שלו, "נעורי יצחק", השלים בשנת 2010. תקליטור מסחרי ראשון מיצירותיו יצא בחברת "נאוס" הגרמנית.
אחרי שתי שנות פרופסורה בבית הספר הגבוה למוזיקה דטמולד-דורטמונד, משמש גילעד מישורי מאז שנת 2000 פרופסור בכיר באוניברסיטה למוזיקה בפרייבורג, גרמניה, כממשיכם בתפקיד של קרל זמאן, רוברט לוין ומישל ברוף.
הוא מוזמן באופן קבוע לתת קורסים וכיתות אמן בכל רחבי העולם.
גִילף כּבּיר היא רמה נרחבת בנויה אבן חול בפינה הדרומית-מערבית של מצרים.
יש בה ריכוזים של אמנות סלע, והיא מהווה חלק מגן לאומי הקרוי על שמה.
רמת גילף כביר נמצאת כ-700 ק"מ ממערב לעמק הנילוס וכ-1,100 ק"מ דרומית לחוף הים התיכון.
אורכה 260 ק"מ בציר צפון-מערב דרום-מזרח.
פסגתה 1,075 מ' מעל לפני הים, והיא מתנשאת כ-300 מ' מעל מישורי המדבר שמסביבה.
מדרום לה, בגבול סודאן, מתרומם הר עווינאת, ומצפונה משתרעת ימת החול הגדולה.
הרמה מחורצת בוואדיות היורדים ממנה לכל עבר, והיא מחולקת לשני גושים: רמת אבו ראס בצפון-מערב ורמת כמאל א-דין בדרום-מזרח.
בין שני גושי הרמה מפריד ואדי עַסיבּ, שלוחה עתירת דיונות של ימת החול הגדולה, ובקצהו הדרומי מצר סלעי, ה"עַקַבָּה".
שולי הרמה נִצפוּ ממרחק עוד בראשית המאה ה-20, אך רק במסעו של הנסיך כמאל א-דין חוסיין ב-1926, שבו השתתף הגאולוג ג'ון בּוֹל מנהלהּ של מחלקת מיפוי המדבר המצרית, החלו להתחוור ממדיה, ומצוקיה המזרחיים סומנו על גבי מפה.
הניסיון לחצות את הרמה בכלי רכב לא צלח באותה עת, וכמאל א-דין חוסיין כינה אותה בשם אל-גילף אל-כביר – המחסום הגדול.
בעקבותיו הגיעו לאזור נוסעים וחוקרים נוספים בני לאומים שונים.
הממצאים המרשימים והבולטים ביותר של מסעותיהם היו הריכוזים של ציורי הסלע הפרהיסטוריים.
רמת גילף כביר נודעת בשרידי אמנות סלע המיוחסים ל.
הריכוזים הגדולים ביותר של ציורים וחרותות מצויים במחסי סלע ובקירות ואדיות.
מופיעים בהם בני אדם ובעלי חיים כמו אנטילופות, אריות וג'יראפות, המוכרים בהווה מאזורי הסוואנה האפריקנית.
הבולטים באתרי אמנות הסלע באזור הם "מערת החיות" , שהתגלתה ב-2002 על ידי משלחת פֿוֹגיני (Foggini), ו"מערת השחיינים" שגילתה משלחתו של לאסלו אלמאשי ב-1933. בציורי הסלע בשתי המערות הללו מתוארים אנשים בתנוחות המזכירות שחייה, כביכול במקווה מים, אך החוקרים כיום סבורים שמדובר בייצוג נשמות המתים הצפות בתהום המימי הקדמון.
תיאורי בעלי החיים ומחזות הציִד מצביעים על תמורות בתנאים האקולוגיים שחלו בסהרה.
ציורי הסלע נתגלו ונסקרו בשנות ה-30 על ידי משלחות, שהמפורסמות בהן היו זו של אלמאשי, שהשתמש במטוס קל לתצפיות על הרמה ושלוחותיה, ושל רלף בגנולד וביל קנדי שו.
אחד המניעים למסעות באזור בשנות ה-30, מלבד חקר המדבר בתחומים שונים, מגאולוגיה ועד ארכאולוגיה, ומלבד מיזם המיפוי, היה השאיפה לאתֵר את נאת המדבר האגדית זרזורה.
במלחמת העולם השנייה היה מדבר לוב זירת לחימה.
רמת גילף כביר העניקה מחסה לפעילות צבאית: הבריטים הכשירו בה מנחת מטוסים, והיא שימשה מסתור לכוחות מיוחדים.
המחקר באזור נבלם וחודש רק בסוף שנות ה-60. בשנות ה-70 השתכלל המיפוי של גילף כביר באמצעות דימות לוויינים.
בשנות ה-70 החל סייר המדבריות המצרי סמיר לאמא בארגון טיולים לחלק זה של מצרים, ומאז מהווה רמת גילף כביר יעד לתיירות מדברית מאורגנת למרות בעיות ביטחון ולמרות המגבלות על התנועה באזור.
ברמת גילף כביר ובסביבתה נמשך המחקר הארכאולוגי, ונעשות פעולות שימור ושִחזור של ציורי סלע.
בינואר 2007 הכריז ראש ממשלת מצרים על "גן לאומי גילף כביר".
הפארק כולל את הרמה גופה וכן את החלק הדרומי של יימת החול הגדולה שמצפונהּ ואת שולי הר עווינאת שבדרומהּ.
שטח הפארק הוא כ-48,000 קמ"ר (ארבע-חמישיות לערך משטח חצי-האי סינַי).
הפארק גובל בלוב במערב ובסודאן בדרום.
גימארייש (בפורטוגזית: Guimarães) היא עיר ורשות מקומית במחוז בראגה בצפון-מערב פורטוגל.
יש המכנים אותה "ערש הלאום הפורטוגלי" בזכות התפקיד שמילאה בהיסטוריה הפורטוגלית.
המרכז ההיסטורי שלה הוכרז על ידי אונסק"ו ב-2003 כאתר מורשת עולמית, וכעבור 20 שנה ההכרזה הורחבה כך שתכלול גם את אזור קואורוש (Zona de Couros), רובע הבורסקאות של העיר.
גימארייש שוכנת למרגלות רכס Serra da Penha.
היא נמצאת 20 קילומטר דרום-מזרחית מבירת המחוז בראגה ו-45 קילומטר צפונית-מזרחית מפורטו.
אפונסו הראשון, המלך הראשון של פורטוגל, נולד בגימארייש.
בנוסף לכך קרב סאו ממדה (Batalha de São Mamede), הנחשב אירוע מכונן בהיסטוריה של פורטוגל, נערך בקרבתה בשנת 1128. בזכות אירועים אלה יש המכנים אותה "ערש הלאום הפורטוגלי".
על פי חפירות ארכאולוגיות, האזור היה מיושב כבר בתקופה הכלקוליתית.
קיימים באזור גם שרידים רומאיים.
העיר הנוכחית נוסדה במאה העשירית, עם הקמתו של מנזר במקום.
במאה ה-11 הוקם מבצר להגנה על העיירה המתפתחת.
כיכר אוליביירה (Praça da Oliveira) במרכז ההיסטורי של העיר.
טירת גימארייש (Castelo de Guimarães), נבנתה במאה ה-10 בסגנון רומנסקי.
אפונסו הראשון, המלך הראשון של פורטוגל, נולד בטירה בשנת 1109.
ארמון דוכסי ברגנסה (Paço dos Duques de Bragança), נבנה במאה ה-15 בסגנון רומנסקי, על יד דוכס ברגנסה (Duque de Bragança) אפונסו הראשון.
ארמון וילה פלור (Palácio Vila Flor), נבנה במאה ה-18. משמש כיום כמרכז תרבות של העיר.
גילעד הוכמן (נולד ב-26 ביולי 1982 בהרצליה) הוא מלחין ישראלי.
גילעד הוכמן הוא צעיר הזוכים בפרס ראש הממשלה לקומפיזיטורים והזוכה בפרס וושינגטון בארצות הברית לשנת 2017.
הוכמן החל בלימודי הנגינה בפסנתר בגיל שש ולהלחין בגיל תשע.
בגיל 18 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון העירוני הרצליה, בהדרכתם של ד"ר איליה חפץ וד"ר מרק שבינר.
בהמשך סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב בהדרכתו של גיל שוחט וכיום מתגורר בברלין, גרמניה.
עבודתו של הוכמן כוללת יצירות רבות לתזמורות, למקהלות, לאנסמבלים קאמריים ולנגנים סולניים שמוזמנות ומנוגנות תדירות בישראל, ברוסיה, בארצות הברית ובמרכזי מוזיקה ברחבי אירופה.
יצירתו הושמעה בקונצרטי רטרוספקטיבה בגרמניה ובעשרות סדרות קונצרטים, פסטיבלים ואקדמיות למוזיקה ברחבי העולם.
בחודש אוקטובר 2015 יצירתו "מציאות תלויה" הייתה ליצירה התזמורתית הראשונה פרי עטו של מלחין ישראלי המנוגנת בפני חברי ונשיא הבונדסטאג הגרמני.
היצירה הוזמנה לציון 50 שנות יחסים דיפלומטיים בין ישראל וגרמניה ונוגנה על ידי הסינפונייטה הישראלית באר שבע ותזמורת פילהרמוניה של האומות, תחת שרביטו של יוסטוס פראנץ.
במרץ 2017 ראה אור אלבומו החמישי הכולל את "נדודים" למנדולינה ולתזמורת כלי קשת בנגינת אלון שריאל והתזמורת הקאמרית של ברלין.
שפתו המוזיקלית המגוונת של הוכמן ניזונה, בין היתר, ממסורות יהודיות, עממיות וקלאסיקה מערבית ומבקשת ליצור איזון בין מבע רגשי לשכלתני ולמזג בין מסורת לחדשנות.
יצירות לתזמורת / עם כלי סולו
נדודים - פנטסיה קונצ'רטנטה למנדולינה ולתזמורת כלי קשת (2014)
קול קורא לתזמורת (2006) מבוסס על שיר מאת נאוה סמל
קול לכינור ולאנסמבל גדול (2004) מבוסס על שיר מאת ג'יימס ג'ויס
קונצ'רטינו לחליל ולתזמורת כלי קשת (2003)
תפילה ללא מילים לנבל ולסקסופון (2018)
אפיזודה לילית לשקוהאצ'י ולכינור בארוק (2014)
Shedun Fini לשלישיית קלרינט, צ'לו ופסנתר (2012) - מחווה לסימפוניה בסי מינור מאתר פרנץ שוברט
מעורער קמעה - מונודרמה לשלישיית כינור, קלרינט וצ'לו (2006)
זכרונות חטופים לשלישיית מיתרים (2004)
שים שלום לחזן ולמקהלה (2017)
נהר הדממה לסופרן, תיאורבו וכלי הקשה (2016)
רוחות לילה לסופרן ולפסנתר (2015)
מעבר לשבעה אגמים למקהלה (2014)
את שאהבה נפשי לצ'לו ולמקהלה (2009)
על סף תהום לאנסמבל קולי (2008)
שביעיית הבריאה לסופרן ולאנסמבל (2003)
על נהרות אלה לחלילית (2022)
גימבאפּ (בהנגול: 김밥, באנגלית: Gimbap) הוא מאכל קוריאני, העשוי מאורז מבושל ורכיבים נוספים מגולגלים בגים, רצועות של אצות מיובשות ומוגש כנגיסות פרוסות.
הוא דומה מאוד לסושי היפני וככל הנראה נוצר בהשראתו.
תרגום מילולי של שם המאכל הוא אורז ואצה.
לפני הופעת הגימבאפ התקיים מאכל דומה בשם בוֹקסאם (복쌈).
לעיתים קרובות המנה מהווה חלק מארוחה ארוזה, או דוסיראק, להיאכל בפיקניק, ואירועים בחוץ, והיא משמשת גם כארוחה קלה יחד עם דנמוג'י (צנון צהוב כבוש) וקימצ'י.
גימבאפ הוא מזון מהיר פופולרי בקוריאה ובארצות אחרות, והוא ידוע כמזון נוח בגלל הניידות הגבוהה ועקב כך שאינו מכיל נוזלים כלל.
גילרו היא חברה ישראלית לייצור ושיווק ופלים, גביעי גלידה וקישוטי עוגה, שנוסדה בירושלים על ידי משפחת גלברד בשנת 1950, וכיום ממוקמת בבית שמש.
יוסף גלברד נולד בשנת 1918 בעיר צ'לדז בפולין, למשפחה שעסקה בתחום האפייה במשך דורות רבים.
בצעירותו שרד את מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה ומשהולאם בית המאפה של משפחתו על ידי המשטר הקומוניסטי, ראה פוטנציאל השתקמות בגרמניה המעורערת והיגר למדינה.
בגרמניה נחשף לראשונה לתעשיית הקפואים, במסגרת היכרותו עם יצרני ציוד רכב אשר פיתחו שיטה תעשייתית לייצור גלידה.
גלברד רכש מספר מכונות ועלה לישראל, בה התאחד עם אחיו וגיסו, והשלושה החליטו להקים מפעל לייצור גביעי גלידה.
שם המפעל נקבע להיות גילרו כשילוב השמות גלברד ורוזנמן והוא הוקם תחילה בשכונת רוממה בירושלים.
המפעל עבד כבר בשנות החמישים תחת מדיניות הצנע שהונהגה בישראל, אז ייצר המפעל גביעי גלידה לשוק המקומי בלבד, באמצעות כמויות קצובות של קמח ושמן.
בשנת 1973 הועבר המפעל לגבעת שאול.
מייסדי המפעל הלכו לעולמם בתחילת שנות השמונים.
בשנת 1988 הוקמה החברה מחדש בבית שמש תחת ניהולו של אבי גלברד המנהל אותה עד היום.
במפעל 17 פסי ייצור לוופלים, גביעי גלידה, רולים ממולאים בקרם, וקישוטי עוגות שונים.
בזכות אימוץ טכנולוגיות ופיתוח תהליכי אוטומציה, רצפת הייצור במפעל ממוחשבת וחומרי הגלם עוברים בה ללא מגע יד אדם.
לאורך השנים המפעל התפתח וכיום גביעי הגלידה בייצורו משווקים בערוצים רבים בישראל ובעולם:
לענקיות תעשיית הגלידה דוגמת נסטלה ויוניליבר.
לגלידריות רשתיות ופרטיות ולנקודות מכירה של גלידות כמו אלה של רשת מקדונלד'ס.
לצריכה ביתית, תחת מותג הבית "עלמה" או בעבור מותגים אחרים כמו אסם ושופרסל.
נוסף על ופלים קלאסיים, בגילרו מיוצרים גם ופלים מעלי ופל בלגי, פרי פיתוח של המפעל, המיועד לקהל המעדיפים דומיננטיות של הוופל.
תחום קישוטי העוגה במפעל התפתח גם הוא; בשנת 2006 חלה צמיחה משמעותית בפעילות גילרו כאשר החברה רכשה את עוגרפיקס, חברה שעוסקת בייצור ובשיווק בין-לאומי של דפים אכילים ודיו אכיל אשר מאפשרים הדפסה במדפסת רגילה.
השילוב בין הפטנט של עוגרפיקס לבין טכנולוגיות הייצור של גילרו הוליד את המפעל הגדול בעולם לייצור דפים אכילים, ובו קו מוצרים ייחודיים המשווקים לרחבי העולם; דפי סוכר להדפסה במידות ובצורות שונות, מחסניות דיו אכיל, דפי שומן מיוחדים להדפסה על שוקולד, והדפסות אכילות של דמויות פופולריות, הנמכרות ברשתות השיווק ולאפייה ביתית.
בשנת 2016 רכשה גילרו גם את מפעל קישוטי העוגות ההולנדי Cake Art.
על רקע המודעות הגוברת להיבטים בריאותיים בצריכת המזון, והתפתחות העדפות שונות של צרכנים, מרבית מוצרי גילרו פותחו גם בגרסאות חדשות, וכיום לחברה מתכונים נטולי חלב או נטולי גלוטן, גרסאות ללא סוכר וכן מוצרים אורגניים.
מוצרי גילרו נושאים אישור כשרות בהשגחת בד"ץ העדה החרדית ירושלים, וכן אישורי GMP, ISO, ו-HACCP.
המפעל חבר באיגוד יצרני המותגים הפרטיים הבינלאומי PLMA.
גילמור המאושר הוא סרט קומדיה של הבמאי דניס דוגן מ-1996 בכיכובם של אדם סנדלר, כריסטופר מקדונלד, ג'ולי בואן, וקארל ות'רס.
האפי הוא שחקן הוקי קרח כושל – החבטה שלו בדיסקית ההוקי חזקה מאד, אבל יכולת ההחלקה שלו על הקרח חלשה, ולכן הוא נכשל ולא מתקבל לליגה מקצוענית.
הוא מגלה במקרה שיכולת החבטה שלו נותנת לו יתרון בגולף, בעיקר בחבטת הפתיחה; ושגולף הוא ספורט מקצועני ופופולרי שהוא יכול להתפרנס ממנו.
הוא מחליט לקחת חלק בטורניר גולף יוקרתי במטרה לזכות בכסף הנחוץ בשביל לרכוש בחזרה את בית סבתו אשר עוקל על ידי הממשל בשל אי תשלום מיסים.
כשחקן הוקי קרח חם מזג, הוא מסעיר את ענף הספורט הרגוע והשלו, ונתקל באלוף יהיר המתנשא עליו.
ראשי הענף מתלבטים לגבי התנהגותו של האפי – היא פוגעת בתדמית הנקייה של הענף, אך מושכת לענף קהל חדש ומגדילה את נתוני המדרוג שלו.
אדם סנדלר בתפקיד האפי גילמור – שחקן הוקי כושל שמגלה שיש לו כישרון יוצא דופן בגולף.
בעקבות כך הוא מחליט להצטרף לטורניר גולף מקצועני במטרה לזכות בפרס הכספי כדי לרכוש חזרה את הבית של סבתו.
כריסטופר מקדונלד בתפקיד שוטר מקגאווין – האנטגוניסט הראשי של הסרט.
שחקן גולף מקצוען יהיר שמתעב את האפי.
ג'ולי בואן בתפקיד וירג'יניה וניט – מנהלת יחסי ציבור בטורניר הגולף בו האפי משתתף אשר הופכת למושא אהבתו של האפי.
פרנסס ביי בתפקיד סבתא גילמור – סבתו העדינה של האפי.
קארל ות'רס בתפקיד דריק "צ'אבס" פיטרסון – שחקן גולף מקצוען שנאלץ לפרוש מהספורט לאחר שתנין נשך את ידו.
צ'אבס הופך למאמן של האפי במטרה לסייע לו לזכות בטורניר הגולף.
בן סטילר (הופעת קמע) בתפקיד האל, עובד אכזר ומאיים בדיור המוגן בו גרה סבתו של האפי.
דניס דוגן (במאי הסרט) בתפקיד דאג תומפסון - הנציב של סבב הגולף המקצועני.
מנחה הטלוויזיה בוב ברקר מתארח בתפקיד עצמו, כמשתתף בטורניר גולף לידוענים.
באוגוסט 2024, אדם סנדלר אישר שהצילומים לסרט ההמשך "גילמור המאושר 2" יתחילו בעוד כמה שבועות בניו ג'רזי.
הסרט צפוי לכלול שחקני גולף מקצועיים וגם הופעות אורח, כולל הופעה של טרוויס קלסי, כוכב הפוטבול האמריקאי, שסנדלר ציין שיש לו חלק קטן בסרט.
בנוסף, סנדלר אישר שבני ספדי, במאי הסרט "יהלום לא מלוטש", יקבל תפקיד "עסיסי" בסרט ההמשך.
גילרמה אלווים מרינאטו (בפורטוגזית: Guilherme Alvim Marinato; ברוסית: Гилерме Алвим Маринато; נולד ב-12 בדצמבר 1985), או פשוט גילרמה הוא כדורגלן עבר רוסי יליד ברזיל ששיחק כשוער בלוקומוטיב מוסקבה ובנבחרת רוסיה בשנים שקדמו לפרישתו ממשחק.
הוא עשה את הופעת הבכורה המקצועית שלו במועדון אתלטיקו פרנאאנסה בניצחון 0–1 על נאסיונל אתלטיקו קלוב באליפות פרנאאנסה ב-13 בפברואר 2005. גילרמה שיחק 18 משחקי ליגה ושלושה משחקי הגביע בעונת 2007.
באוגוסט 2007, הוא חתם על חוזה לחמש שנים בלוקומוטיב מוסקבה, והיה לשוער הברזילאי הראשון בליגה הרוסית.
הוא קיבל את חולצה מספר 85. אך ב-2007 הוא לא שיחק אף משחק ושיחק רק שלושה משחקים בקבוצת המילואים.
את הופעת הבכורה הראשונה בהרכב הקבוצה העיקרית עשה ב-12 ביולי 2009, במשחק ליגת העל הרוסית נגד טום טומסק (שהסתיים בתיקו 0-0), והפך לשוער העיקרי של לוקומוטיב.
בשנת 2010, הוא החליף את מספר החולצה מ-85 ל-1. הוא שיחק את כל 30 משחקי הליגה במהלך העונה.
ב-19 באוגוסט 2010 עשה את הופעת הבכורה שלו בליגת אירופה במשחק נגד לוזאן.
במהלך מחנה החורף בקפריסין בפברואר 2013 גילרמה מונה לקפטן על ידי המאמן סלאבן ביליץ'.
ביולי 2013 גילרמה נבחר על ידי אוהדי לוקומוטיב לשחקן החודש.
בהמשך, הוא פספס שישה חודשים לאחר פגיעה ברצועות הצולבות ברגלו, במשחק נגד צסק"א ב-28 ביולי 2014 וחזר לראשונה לקבוצה רק באביב 2015. למרות זאת, באותה עונה זו הייתה העונה המוצלחת ביותר של גילרמה בלוקומוטיב, כשלוקומוטיב סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות.
במרץ 2015, הוכתר שוב לשחקן החודש.
בעונת 2017/2018 זכה עם קבוצתו באליפות רוסיה.
גילרמה אומנם נולד וגדל בברזיל, אך קיבל אזרחות רוסית ב-22 בנובמבר 2015, וזומן להרכב נבחרת רוסיה למשחקי הידידות נגד ליטא וצרפת.
הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-26 במרץ 2016 באוטקריטיה ארנה, כשעלה להחליף את סטניסלב קריציוק במחצית והפך לשחקן המתאזרח הראשון מחוץ לשטחי ברית המועצות לשעבר שנכלל בהרכב נבחרת רוסיה.
הוא גם נכלל בסגל הרוסי ליורו 2016, אבל לא שיחק אף משחק.
ב-11 במאי 2018, נכלל בסגל המורחב למונדיאל 2018. אך לא נכלל בסגל הסופי.
לאחר פרישתו של אקינפייב, זומן גילרמה לסגל הנבחרת במשחק ליגת האומות נגד נבחרת שוודיה, ב-11 באוקטובר 2018.
במרץ 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ב-12 בדצמבר 2009, יום הולדתו ה-24, הוא נישא לבחירת לבו רפאלה.
יחד הם הביאו לעולם שתי בנות.
ב-22 בנובמבר 2015, הוא קיבל אזרחות רוסית וקיבל את הזכות לייצג את רוסיה ברמה הבינלאומית.
גימבל הוא סוג של תמיכה צירית המאפשרת סיבוב של אובייקט ביחס לציר יחיד.
מערך של שלושה גימבלים, אשר מושחלים אחד לתוך השני כך שציריהם ניצבים, מעניק חופש תנועה זוויתית מלאה (3 דרגות חופש) לאובייקט שבתוכו, שכן כל אחד משלושת הגימבלים מאפשר סיבוב ביחס לאחד מצירי התנועה האפשריים: גלגול, סבסוב או עלרוד.
מערך גימבלים מאפשר למצב הזוויתי של גוף המוצב על הגימבל הפנימי להישאר בלתי תלוי בסיבוב המשענת שלו , ולכן שילובו משמש בשלל יישומים טכנולוגיים הדורשים פלטפורמות מיוצבות.
לדוגמה, בספינה השטה בים סוער, הגירוסקופים, המצפנים, התנורים ואפילו מחזיקי המשקאות נעזרים בגימבלים כדי שנטייתם ביחס לאופק תשמר למרות טלטול הספינה עקב תנועת הגלים.
המשענת הגימבלית המשמשת כמשען למצפנים ומנגנונים אחרים נקראת לפעמים מתלה קרדן על שם המתמטיקאי והפיזיקאי האיטלקי ג'ירולמו קרדאנו (1576–1501) שתיאר אותו בפירוט.
אף על פי כן, קרדן לא המציא את הגימבל וגם לא טען שהוא הראשון שתיארו.
האמצעי המכני הזה ידוע מאז העת העתיקה, ותואר לראשונה על ידי המהנדס בן המאה ה-3 לפנה"ס פילון מביזנטיון, אם כי כמה חוקרים מודרניים מצדדים בטענה כי לגימבל אין ממציא יחיד בר-זיהוי.
הגימבל תואר לראשונה על ידי הממציא היווני פילון מביזנטיון (280–220 לפנה"ס).
פילון תיאר סיר דיו בצורת תמניון משוכלל עם פתח בכל פאה, אשר ניתן לסובבו כך שכאשר כל פאה היא למעלה, ועדיין ניתן לטבול את העט בדיו – אך עם זאת הדיו לעולם לא זולג דרך הפתחים שבפאות האחרות.
זה הושג בעזרת העיקרון של הצבת צנצנת הדיו שבמרכז הסיר על שלוש טבעות מתכתיות קונצנטריות כך שהיא נותרה נייחת ללא קשר לאופן שבו הסיר החיצוני הסתובב.
ביישומים של הנעת חלליות, המנועים הרקטיים מוצבים בדרך כלל על צמד גימבלים כדי לאפשר למנוע יחיד לבצע ניהוג וקטורי הן בציר העלרוד והן בציר הסבסוב.
כדי לשלוט בגלגול, צמד מנועים עם בקרת עלרוד או סבסוב דיפרנציאלית משמשים לייצר מומנט מסביב לציר הגלגול של כלי הרכב החללי.
קצב הפעולה של כרונומטר ימי מכני הוא רגיש לאוריינטציה שלו.
מסיבה זו, כרונומטרים מכניים הוצבו בעבר על גימבלים, כדי לבודד אותם מהטלטלות של ספינה בים.
נעילת גימבל היא אובדן דרגת חופש במערך גימבלים תלת-צירי אשר מתרחש כאשר הצירים של שניים מהגימבלים מגיעים למצב בו הם מקבילים, מה שנועל את המערכת באופן סיבוב דו-ממדי מנוון.
אף על פי שיש רק שתי תצורות שגורמות לנעילת גימבל מדויקת, מבחינה מעשית נוצרים קשיים משמעותית בתפקוד המערך כבר בסמוך לאוריינטציות האלו.
כאשר מערך גימבלים מתקרב לתצורת הנעילה, סיבובים קטנים של פלטפורמת הגימבל בכללותה מצריכים תנועות מהירות ביותר של הגימבלים המקיפים.
אף על פי שהיחס הוא אינסופי רק בנקודה של נעילת הגימבל, מגבלות המהירות והתאוצה המעשיות של הגימבלים – הודות לאינרציה (המסה של כל טבעת גימבל), חיכוך במיסבים, התנגדות זרימת האוויר או זורם אחר מסביב לגימבלים, והיבטים פיזיקליים והנדסיים אחרים – מגבילים את תנועת הפלטפורמה בסמוך לנקודת הנעילה.
גילמורוזאורוס (שם מדעי: Gilmoreosaurus; מילולית: "הלטאה של צ'ארלס ו.
גילמור ") הוא סוג של דינוזאור אורניתופוד הקרוב להדרוזאוריים שחי באסיה של הקרטיקון לפני 96 מיליון שנה מזמננו במשך הקנומן.
המאובנים של הגילמורוזאורוס התגלו במונגוליה הפנימית שבסין בתצורת אירן דבאסו וממצאים נוספים התגלו באוזבקיסטן.
במראהו הדינוזאור מזכיר את הבקטרוזאורוס ממונגוליה ושניהם, למרות דמיונם להדרוזאורים, השתייכו לקבוצה קרובה - דמויי הדרוזאורים.
סוג זה שתואר ב-1979 בידי מייקל ברט-סורמן הגיע לאורך של 6.2 מטרים ולמשקל מוערך של 1.2 עד 3.6 טונות בקירוב.
פיו היה שטוח ורחב כמו מקור ברווז והיה חסר שיניים קדמיות אלא שורת שיניים טוחנות מאחורי הלחיים.
ייתכן שהיה בעל איבר תהודה כלשהו מעל הלסת העליונה.
הוא הילך על ארבע רגליים, אך היה יכול לנוע על שתיים כדי לרוץ מהר, משתמש בזנבו הארוך ליציבה.
על חלק מהמאובנים התגלו גידולים סרטניים, מהם כנראה מתו בעליהם.
הוא התקיים לפני 96 מיליון שנה במזרח אסיה במישורי הצפה שכיסו את מונגוליה ואוזבקיסטן.
לצידו נמצאו דינוזאורים כמו הבקטרוזאורוס ומספר תרופודים כמו גיגנטורפטור, תריזינוזאוריים והטורף הגדול אלקטרוזאורוס.
גילשריסט נגומה הוא כדורגלן גבונזי, המשחק בעמדת הבלם בנוגום.
נגומה התחיל את הקריירה שלו בנוער של בנפיקה ליסבון, ממנה עבר לזו של קאסה פאיה בה שיחק שנה.
בקיץ , נגומה הצטרף לטוריזנסה, ממנה עבר לסרטננסה וכעבור שנה עזב את פורטוגל וחתם בבנפיקה מקאו.
ב-7 באוגוסט 2019, נגומה חתם בבני סכנין לשנתיים.
ב-22 באוגוסט, נגומה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד הפועל אום אל-פחם.
ב-27 בספטמבר, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 להפועל נוף הגליל.
ב-22 בינואר 2020, נגומה חתם במכבי אחי נצרת.
בנובמבר , נגומה זומן לראשונה לסגל נבחרת גבון ונכלל בסגל הנבחרת במשחקים נגד ו, אך לא זכה לדקות משחק.
ב-12 בנובמבר 2020, נגומה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
גילת בנט (נולדה ב-12 במאי 1977) היא רעיית ראש ממשלת ישראל ה-13 נפתלי בנט.
בנט נולדה בשם גילת אתל עינב ברמת השרון למשה ולברכה וגדלה במושב כפר אוריה כחילונית.
היא למדה בתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, בו התמקדה בלימודי בלט.
שירתה בצה"ל כמש"קית חינוך בעמותה להנחלת מורשת הצנחנים, אז פגשה בנפתלי בנט, אותו הזמינה להרצות בפני חייליה.
לאחר שחרורה מצה"ל למדה מגדנאות ועבדה במקצוע.
נישאה לנפתלי בנט ב-1999, בעת שהיה סטודנט למשפטים באוניברסיטה העברית, ולאחר נישואיהם התגוררו בירושלים ובבית אריה.
עם התפתחות חברת ההזנק סאיוטה אותה ניהל בנט, עברו בני הזוג לניו יורק ושם התגוררו כחמש שנים.
בניו יורק גילת למדה במכון הקולינרי הצרפתי ועבדה כשפית קינוחים במספר מסעדות.
לאחר חזרתם של בני הזוג לישראל, פתחה בכפר סבא מפעל גלידה בשם "Gilati", אולם מכרה אותו עם הולדת בנם הבכור.
בהמשך, הוסמכה במכון אדלר כמדריכת הורים וכיועצת שינה, מקצועות בהם היא עוסקת כיום.
בתחילת 2020 הגישו נגדה איתמר בן גביר ומפלגת עוצמה יהודית תביעת דיבה, על שפרסמה פוסט לפיו פעילי "עוצמה יהודית" פרצו לביתה במהלך מערכת הבחירות.
בנט הפכה לאשת ראש הממשלה ב-13 ביוני 2021, עם כינון ממשלת ישראל השלושים ושש והשבעת בעלה כראש ממשלת ישראל.
בנובמבר 2021 הופיעה לראשונה כאשת ראש הממשלה באירוע לציון יום המאבק הבינלאומי למניעת אלימות נגד נשים שנערך במשכן הכנסת.
בנאומה הדגישה את הצורך במניעה מוקדמת של המקרים.
בפברואר 2022 נאמה בטקס יום האישה בכנסת ודיברה על הגשמתה העצמית כאישה עם קריירה וילדים.
כהונתו של נפתלי בנט כראש ממשלה הסתיימה ב-30 ביוני של אותה שנה.
בני הזוג בנט מתגוררים ברעננה והם הורים לארבעה ילדים.
בנם הבכור נקרא יוני, על שמו של סא"ל יוני נתניהו, וצעיר בניהם קרוי דוד עמנואל, על שם סא"ל עמנואל מורנו, ידיד קרוב של בנט ששירת איתו בסיירת מטכ"ל.
על הגבולות שהציבה לאורח החיים הדתי, אמרה: "הגבולות שלי עוברים בזה שאני אמשיך להיות כמו שאני, אני אוכל להמשיך ללבוש מכנסיים אבל אני לא שמה כיסוי ראש.
זה דבר שניסיתי כמה פעמים לעשות ועדיין לא הגעתי לנקודה שאני מתחברת לזה מספיק".
גילרמה אנטוניו ארנה לופס (בפורטוגזית: Guilherme Antonio Arana Lopes; נולד ב-14 באפריל 1997 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אתלטיקו מיניירו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
ארנה גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס.
בשנת 2014 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית.
בסך הכל ערך 74 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-7 במאי 2015 הושאל ארנה לאתלטיקו פרנאאנסה מליגת העל הברזילאית.
ב-7 בדצמבר 2017 חתם ארנה על חוזה לארבע עונות וחצי בסביליה מהלה ליגה.
הוא הצטרף לקבוצה בחלון ההעברות של חודש ינואר 2018. במשך תקופתו בסביליה, הושאל לאטאלנטה, וכן לאתלטיקו מיניירו, במדיה חתם באופן קבוע לאחר תקופת ההשאלה.
ארנה היה חלק מסגל נבחרת ברזיל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021. הוא ערך שש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרת ברזיל במדליית הזהב.
ב-7 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל הבוגרת, בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
גילעד אלטשולר (נולד ב-3 בינואר 1962) הוא איש עסקים ומנהל השקעות ישראלי.
המייסד והמנכ"ל של בית ההשקעות אלטשולר שחם, שמנהל השקעות בהיקף של כ-180 מיליארד ש"ח (נכון ל-2024).
שירת בחיל הקשר בצבא ההגנה לישראל.
ב-1990, בגיל 27, ייסד אלטשולר את אלטשולר שחם, יחד עם קלמן שחם.
בשנת 2010 רכשה אלטשולר שחם את בית ההשקעות "רמקו" מידי איש העסקים רמי רחימי עבור 25 מיליון שקלים.
במאי 2021 בעסקה שזכתה להד נרחב, השלימה אלטשולר-שחם את רכישת השליטה בפסגות מקרן אייפקס, תמורת 910 מיליון שקלים.
בית ההשקעות אלטשולר שחם בשליטתו תומך בספורט באמצעות מתן חסות למגוון ספורטאים יחידניים (כולל ספורטאים פאראלימפיים), מועדונים ונבחרות, בשורה ארוכה של ענפים.
כמו כן תומך בית ההשקעות בעמותת "ערכים בספורט", הפועלת לשיפור תרבות המשחק בישראל, צמצום האלימות במגרשים וסיוע לספורטאים צעירים לשפר את הישגיהם גם בתחומי חיים אחרים, דרך הקניית ערכי מנהיגות וכלים מעשיים לשיפור עצמי.
אלטשולר נשוי לחן ואב לשלושה ילדים.
גילס מריני הוא שחקן צרפתי.
מריני נולד בגראס, צרפת לאם יווניה ואב איטלקי.
לאחר לימודי התיכון התגייס לצבא צרפת ושירת בתור כבאי במכבי האש של פריז.
בעודו מתגורר בפריז, פגש את הצלם פרד גאדון שהכיר לו את עולם הדוגמנות.
לאחר מכן נסע לארצות הברית בין היתר בשביל ללמוד אנגלית.
אחת מעבודותיו הראשונות הייתה פרסומת לבירה באדוויזר.
הופעתו הראשונה בסרט הייתה בסרט האימה "Screech of the Decapitated" משנת 2005. הוא גם גילם את השכן בו סמנתה חושקת בסרט "סקס והעיר הגדולה" משנת 2008.
הוא הופיע במספר פרקים של הטלנובלה "תשוקות", הוא גילם את אביה הביולוגי של ביי קניש בסדרה "הוחלפו בלידתן".
בשנת 2009 התמודד בעונה השמינית של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" והגיע למקום השני.
בשנת 2012 התמודד שוב בעונה ה-13 של התוכנית.
בשנת 2024 גילם את סטאבס בסרט הפעולה האמריקאי "Murder Company" לצדם של קלסי גראמר וויליאם מוזלי.
בשנת 2025 ביצע הופעת אורח בסדרה האמריקאית "1923".
בשנת 1998 נישא לקרול מאריני.
גילת קול (נולדה ב-1983) היא פרופסור חבר למדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון.
מחקרה של קול מתמקד בתורת המידע ותורת החישוביות.
קול נולדה ב-1983 וגדלה בחולון.
היא מספרת שגדלה "בשכונה קשה לצד ארבעה אחים קטנים", ולמשפחתה לא היה כסף לממן את לימודיה האקדמיים.
בגיל 14 קול קיבלה מלגה והחלה ללמוד מדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה.
היא סיימה את התואר בהצטיינות יתרה במקביל ללימודי תיכון.
קול שירתה כמהנדסת תוכנה במשרד ראש הממשלה.
למדה תואר שני בקריפטוגרפיה ותורת המשחקים בהנחיית פרופ' מוני נאור ממכון ויצמן למדע.
המשיכה ללימודי דוקטורט במכון ויצמן, אותם סיימה ב-2013. כותרת תזת הדוקטורט היא "New directions in probabilistic proofs and interactive communication", והיא נכתבה בהנחיית פרופסור אירית דינור.
ביצעה פוסט-דוקטורט במכון למחקר מתקדם באוניברסיטת פרינסטון.
כיום פרופסור חבר במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון.
מחקריה של קול מתמקדים בתורת המידע ותורת החישוביות.
רבים ממחקריה עוסקים בתורת המידע האינטראקטיבית.
בעוד שתורת המידע הקלאסית חוקרת תקשורת חד-כיוונית, תורת המידע האינטראקטיבית חוקרת תקשורת בין מספר מרובה של צדדים שיכולים להשפיע זה על זה ולבצע אדפטציות במהלך התקשורת.
מודל זה אמור לדמות טוב יותר את התקשורת שמבוצעת במערכות תקשורת מודרניות.
תחום המחקר יוכל לשפר יעילות ואמינות של פרוטוקולי תקשורת.
קול פרסמה מחקרים על דחיסת נתונים אינטראקטיבית ותיקון שגיאות אינטראקטיבי.
בנוסף, קול פרסמה מעט מאמרים על קריפטגורפיה.
ב-2022 פרסמה מאמר (עם אביב ביק ורותם אושמן) על הוכחה באפס ידע באופן מבוזר.
מאמריה המצוטטים ביותר הם 2 מאמרים מ-2008 המנתחים בעיות יסוד בקריפטוגרפיה באמצעות תורת המשחקים.
גילמור המאושר 2 הוא סרט קומדיה אמריקאי.
הסרט בוים על ידי קייל נואצ'ק, ותסריטו נכתב בשיתוף פעולה בין טים הרליהי ואדם סנדלר.
זהו סרט המשך לסרט "גילמור המאושר" משנת 1996. סנדלר, כריסטופר מקדונלד, ג'ולי בואן, דניס דוגן, אלן קוברט ובן סטילר חוזרים לגלם בסרט את התפקידים אותם גילמו בסרט המקורי.
הסרט עלה לשידור בנטפליקס ב-25 ביולי 2025.וקיבל למעלה מ-46 מיליון צפיות.
לאחר שזכה באליפות הראשונה שלו בטור בשנת 1996, בסרט הראשון, פיתח האפי קריירת גולף מצליחה, בה זכה בחמש אליפויות נוספות.
יש לו גם חמישה ילדים עם אשתו וירג'יניה וניט (ג'ולי בואן).
לאחר שהרג את וירג'יניה בטעות בשנת 2014 כאשר אחת מהחבטות שלו פגעה בראשה, האפי מרגיש הרוס ופורש מגולף מתוך רגשות אשמה.
עד מהרה הוא הופך לאלכוהוליסט ומאבד את כל רכושו.
אחת עשרה שנים מאוחר יותר, האפי עובד בסופרמרקט וחי עם בתו היחידה וילדתו הצעירה ויינה (סאני סנדלר), בעוד ארבעת בניו – גורדי, וויין, בובי וטרי – עברו כולם דירה ועובדים כדי לפרנס את אביהם ואחותם.
ויינה רוצה להמשיך לרקוד, ומורת הריקוד שלה ממליצה להירשם לבית ספר לבלט בן ארבע שנים בפריז, שעולה 75,000 דולר בשנה.
פרנק מנאטי, מנכ"ל Maxi Energy Drink וליגת הגולף העתידית Maxi Golf, פונה מאוחר יותר להאפי ומציע לו להיות כוכב הליגה.
האפי מסרב אך חוזר לשחק גולף בעידוד של ג'ון דיילי, מתוך רצון לזכות במספיק כסף כדי להכניס את ויינה לבית ספר לבלט.
פרנק משחרר מבית הכלא את שוטר מקגווין (כריסטופר מקדונלד) לאחר 30 שנה ומנסה לשכנעו להצטרף לנבחרת שלו, אך הוא בורח ולאחר ששמע שווירג'יניה נפטרה הוא מגיע לקבר שלה להתנצל שם הוא פוגש את האפי.
בסופו של דבר בתחרות האפי מנצח ובתו וארבעת בניו עוזבים לפריז.
אדם סנדלר – האפי גילמור, שחקן גולף שחוזר מפנסיה
ג'ולי בואן – וירג'יניה, אשתו המנוחה של האפי
כריסטופר מקדונלד – שוטר מקגאווין, יריבו של האפי שסבל מהתמוטטות נפשית לאחר תבוסתו בסוף הסרט הראשון.
בני ספדי – פרנק מנאטי, מנכ"ל חברת Maxi Energy Drink, נותן החסות של Maxi Golf
באד באני – אוסקר מחיאס, נושא הכלים של האפי
כוכב הגולף ג'ון דיילי – בתפקיד פרודי על עצמו, כבטלן המתגורר במוסך ביתו של האפי ומתחבר למשפחתו.
בן סטילר – האל ל., המנהיג המתעלל של קבוצת תמיכה לאלכוהוליסטים.
סטילר חוזר על תפקידו בתפקיד האל ל.
הן מהסרט הקודם והן מ"יובי יציל את האלווין מ-2020.
ג'קי סנדלר – מוניקה, מורת הריקוד של ויינה
סיידי סנדלר – שארלוט, חברה בקבוצת התמיכה לאלכוהוליסטים אנונימיים.
סאני סנדלר – ויינה, בתו הצעירה של האפי ששואפת להיות רקדנית בלט
מקסוול פרידמן – גורדי, בנו הבכור של האפי
איתן קטקוסקי – וויין, בנו השני של האפי
פיליפ פיין שניידר – בובי, בנו השלישי של האפי
קונור שרי – טרי, בנו הצעיר של האפי
דניס דוגן – דאג תומפסון, ראש סבב הגולף המקצועני
קווין נילון – גארי פוטר, פרשן ספורט ושחקן גולף לשעבר
היילי ג'ואל אוסמנט – בילי ג'נקינס, שחקן גולף מקצועי צעיר עם חבטה חזקה דומה לזו של האפי שעורק לקבוצת מקסי גולף.
לאוול קרופורד – סלים פיטרסון, בנו של צ'אבס, המנטור המנוח של האפי, שגם לו יד תותבת.
ברייסון דה-שמבו, ברוקס קופקה, רורי מקילרוי וסקוטי שפלר – כוכבי גולף אמיתיים, המשחקים בתפקידים פרודיים על עצמם כחברי הקבוצה המייצגת את סבב האליפות בתחרות מקסי גולף.
אמינם – דונלד ג'וניור, בנו של "ג'קאס" בגילומו של ג'ו פלהרטי בסרט הראשון.
בלייק קלארק – פראן החקלאי מ"נער המים"
אריק אנדרה – שטיינר, שחקן גולף חובב
מרטין הרליהי – פיצי, שחקן גולף חובב
מרגרט קוואלי – סאלי, שחקנית גולף חובבת
סטיב בושמי – פאט, שכנם של משפחת גילמור
קים ויטלי – בסי, חברת קבוצת התמיכה
פוסט מאלון – די ג'יי עומר גוש.
סקוט מסקודי – סוכן FBI.
שחקנית ה-WNBA קלסי פלאם והמוזיקאי אנדרו וואט – פקידי הקבלה של מגרש הגולף.
מרסלו הרננדז – אסטבן, בן דודו של אוסקר
כוכב הפוטבול טרוויס קלסי – הבוס המתעלל של אוסקר במסעדת המועדון.
ניק סוורדסון – בן דאגט.
בספטמבר 2022, אדם סנדלר הצהיר על כוונתו ליצור סרט המשך ל"גילמור המאושר" תוך שהוא מציין כי הדמות תהיה מעורבת בתחרות גולף לבוגרים.
במרץ 2024, כריסטופר מקדונלד חשף כי סרט ההמשך נמצא בפיתוח, וכי סנדלר הראה לו טיוטה של התסריט לקריאה.
במהלך כתיבת התסריט, ליגת הגולף LIV נוסדה על ידי קרן ההשקעות הציבורית ערב הסעודית כדי להתחרות בתחרות ה-PGA, מה שנתן השראה לעלילה של הסרט על היריבות בין התחרות המסורתית למקסי גולף.
במאי 2024 הוכרז כי נטפליקס אישרה את הסרט, והחליפה את חברת ההפצה של הסרט הראשון, יוניברסל פיקצ'רס.
צילומי הסרט החלו ב-9 בספטמבר 2024 בניו ג'רזי, במקביל ליום הולדתו ה-58 של סנדלר.
צבקביץ' מתאמן באגודת הפועל אתלטי אורן כפר סבא.
באליפות ישראל שנערכה ביוני סיים במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.26 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.06 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.04 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.31 מטר, לפני אבירם שוורצברד (7.08 מטר) ויוראי שאול (6.75 מטר).
באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.30 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.03 מטר, אחרי תום יעקובוב (7.13 מטר) ואבירם שוורצברד (7.13 מטר).
באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.99 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.53 מטר, לפני אבירם שוורצברד (7.36 מטר) ועילאי פורמן (7.29 מטר).
גילת מואב (נולדה ב-1958) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, שדרנית ומדבבת ישראלית.
ב-1976 התגייסה לגלי צה"ל, ובמהלך שירותה הגישה את רצועת הלילה "לא רוצים לישון".
ב-1978 החלה להגיש גם את התוכנית "מוזיקת לילה צעירה" בעריכתו של יזהר אשדות, ואת רצועת "ציפורי לילה", אותה שבה להגיש גם ב-1986 אחת לשבוע.
ב-1982, לאחר שחרורה, הייתה מבין החותמים על "מכתב ה-99" שיצא כנגד היוזמה לסגור את התחנה הצבאית.
חופה שחורה - הצגה שכתב וביים שמואל הספרי לצד ז'יל בן-דוד, חנה אזולאי ונדב בן יהודה.
ההצגה זכתה בפרס פסטיבל עכו לשנת 1981.
אהבתו הראשונה של המורה לטבע - מחזה של יורם פורת ובבימויו, לצד אבי טרמין, אריאל פורמן ואחרים (מרכז לתיאטרון ניסויי, 1985)
ניסים על הים - מחזה בבימויה של אתי רזניק על פי י"ל פרץ, לצידם של דבי בסרגליק, אריאל פורמן, ובעלה יהויכין פרידלנדר (1986)
שחקנים - הצגה במסגרת פסטיבל עכו לצד איתנה מדן, רמי חזקיהו ושלמה טולדו.
את ההצגה ביים חנן יבין על פי ג'יימס סונדרס.
ההצגה זכתה בשלושה פרסים בפסטיבל, והועלתה לאחר מכן כחלק מהרפרטואר הקבוע של הקבוצה (קבוצת התיאטרון נווה צדק, 1986)
חוות החיות - עיבוד לספרו של ג'ורג' אורוול בבימוי גדי רול ובהשתתפות שמואל וילוז'ני, רמי ברוך, אורלי זילברשץ-בנאי, איציק סיידוף, דורין כספי, דב נבון, יעקב כהן ואחרים (הקאמרי, 1986)
חופשה בסאן-טרופה - הצגה מאת הילל מיטלפונקט ובבימויו, לצד שמואל וולף, תחיה דנון, דינה לימון, רמי דנון ודב רייזר (1987)
בדלתיים סגורות - מאת ז'אן-פול סארטר ובבימויו של דוד שטיינברג (תיאטרון החאן, 1988)
ליבי במערב - הצגה בבימויו של יוסף מונדי, בה גילמה מואב שבעה תפקידים שונים (תיאטרון הסימטה, 1989)
ב-1988 השתתפה מואב בסרט הקאלט "מלך הסלים" בתפקיד גרושתו של שמשון (דובי גל).
מואב נשואה לשחקן יהויכין פרידלנדר, ולהם שני ילדים והם מתגוררים בגני תקווה.
גילת לוי (נולדה ב-1970) היא כלכלנית בריטית-ישראלית ופרופסור במשרה מלאה בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) שתחומי התמחותה הם מיקרו כלכלה, כלכלה ומשפט וכלכלה פוליטית.
לוי למדה כלכלה באוניברסיטת תל אביב, שם סיימה את התואר הראשון (BA) בכלכלה בשנת 1992. לוי קיבלה את תואר דוקטור לפילוסופיה (PhD) בכלכלה מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1999.
לוי היא פרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) מאז 1999. היא מתמחה בתאוריות מיקרו-כלכליות, כלכלה פוליטית ומשפט וכלכלה.
לוי היא פרופסור במשרה מלאה המלמדת קורסים לתארים מתקדמים המתמקדים בתאוריה מיקרו-כלכלית ובכלכלה פוליטית.
לוי היא פרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון London School of Economics-LSE מאז 1999, מתמחה בתאוריה מיקרו-כלכלית, כלכלה פוליטית ומשפט וכלכלה.
לוי היא פרופסור במשרה מלאה המלמדת קורסים לתארים מתקדמים המתמקדים במיקרו-תאוריה וכלכלה פוליטית.
לוי שימשה בעבר כסגנית-ראש המחלקה להוראה במחלקה לכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון בין השנים 2013 ל-2016. היא גם חברת מועצה באיגוד הכלכלי האירופי European Economic Association.
לוי היא עמיתת מחקר במרכז לחקר מדיניות כלכלית Centre for Economic Policy Research וחברה בוועדת העורכים המנהלים של כתב העת The Economic Journal של האגודה הכלכלית המלכותית Royal Economic Society.
היא גם חברה במועצת האיגוד הכלכלי האירופי European Economic Association ועמיתה באגודה האקונומטרי Econometric Society.
לוי משמשת כעמיתת מחקר במרכז לחקר מדיניות כלכלית Centre for Economic Policy Research וחברה במועצת העורכים המנהלים של כתב העת The Economic Journal של האגודה המלכותית לכלכלה Royal Economic Society
לוי כיהנה כעורכת מנהלת משותפת של The Economic Journal,כיהנה בחבר המנהלים של The American Economic Review.
היא הייתה חלק ממועצת העורכים של ה-American Economic Review וחברה בוועדת העורכים של כתב העת Review of Economic Studies .
דוקטור לשם כבוד מהמכון האוניברסיטאי האירופי (EUI) (יוני 2024).
פרס מחקר מהמועצה למחקר כלכלי וחברתי (ESRC) (2009-2014).
פרס מחקר מהמועצה למחקר כלכלי וחברתי (ESRC), תיאוריה של ארגונים דתיים, 2006-2008
פרסי מחקר מהמועצה האירופית למחקר (ERC).
עמיתה באגודה האירופית לכלכלה .
גילמן מרסטון היה גנרל ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, וכסנאטור ממדינת ניו המפשייר.
מרסטון נולד ב-20 באוגוסט 1811 בעיירה אורפורד שבניו המפשייר.
הוא סיים את לימודיו בדארטמות' קולג' בשנת 1837, ואת לימודי המשפטים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1840. בשנת 1841 הוסמך כעורך דין והחל לעסוק בעריכת דין באקסטר, ניו המפשייר.
בשנים 1845–1849 כיהן כחבר בית הנבחרים של ניו המפשייר, ובשנת 1850 כיהן כציר בוועידה החוקתית של המדינה.
מרסטון נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרסים ה־36 וה־37, וכיהן מ־4 במרץ 1859 ועד 3 במרץ 1863. הוא היה תומך נלהב של הנשיא אברהם לינקולן ושל מאמץ המלחמה.
במהלך מלחמת האזרחים שירת מרסטון בצבא האיחוד.
קרב האש הראשון שלו היה ביולי 1861, כאשר שימש כקולונל של רגימנט הרגלים המתנדבים השני של ניו המפשייר בקרב בול ראן הראשון.
זרועו נופצה בקרב, אך הוא סירב לקטוע אותה.
לאחר שהחלים, השתתף במערכת חצי האי, בקרב בול ראן השני ובקרב פרדריקסברג.
ב־29 בנובמבר 1862 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל של מתנדבי ארצות הברית.
לפני מערכת צ'נסלורזוויל הוצא משירות בארמיית הפוטומק והוצב בהגנת וושינגטון, שם חזר במקביל לכהונתו בקונגרס.
לאחר קרב גטיסברג הוטל עליו להקים מחנה שבויים במרילנד, שנודע לימים בשם פוינט לוקאאוט.
האזור הוגדר כ'מחוז סנט מרי' בפיקודו הכללי של מייג'ור גנרל .
בשנת 1864 פיקד מרסטון על חטיבה במסגרת הקורפוס ה־18 של מייג'ור גנרל ו.פ.
'בולדי' סמית' במהלך מערכת ברמודה הנדרד.
הוא השתתף בהסתערות הקשה בקולד הארבור, שבה ספגה חטיבתו אבדות כבדות.
במהלך ההתקפות של צבא האיחוד על פיטרבורג קיבל מרסטון את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של הקורפוס ה־18 ביום האחרון של הקרבות.
לאחר מכן פיקד על כוחות האיחוד מצפון לנהר ג'יימס, כשמפקדתו בפורט פוקהונטס.
לעיתים שב לפקד על הדיוויזיה הראשונה, בין היתר לתקופה קצרה בקרב פייר אוקס השני.
לאחר שנבחר מחדש לקונגרס התפטר בשנת 1865, ובמעמד זה קיבל את תודת מדינת ניו המפשייר.
מרסטון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה־39 וכיהן מ־4 במרץ 1865 ועד 3 במרץ 1867. בשנת 1870 סירב להצעה להתמנות למושל טריטוריית איידהו.
הוא ניסה להיבחר לקונגרס ה־45 בשנת 1876, אולם הפסיד בבחירות, ובנוסף כיהן כציר בוועידה החוקתית של המדינה באותה שנה.
ב־4 במרץ 1889 מונה מרסטון לסנאט של ארצות הברית כדי למלא מושב שהתפנה, וכיהן עד 18 ביוני 1889, עם בחירת מחליפו.
הוא נפטר באקסטר ב-3 ביולי 1890, ונטמן בבית העלמין של אקסטר.