tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
את הופעת הבכורה שלו עשה בסבב השלישי של גביע הליגה נגד נורת'האמפטון טאון ב-23 בספטמבר 2010. המשחק נגמר בתוצאה 2-2 לאחר תוספת זמן, וליברפול הפסידה בפנדלים.
כמה שבועות מאוחר יותר, ג'ונס נפצע בכתפו באימון ונעדר בתקופה של חודש.
לאחר מכן הוא שיחק ב-15 בדצמבר 2010 ורשם את משחק הליגה האחרון שלו לעונה זו.
בסוף מארס, הושאל ג'ונס להמשך עונת 2010–2011 לדרבי קאונטי.
הופעת הבכורה שלו הייתה בהפסד 1–4 לקארדיף סיטי.
בתאריך 17 באוגוסט 2015, ג'ונס חתם לעונה אחת בברדפורד סיטי.
ב-27 באוקטובר 2015 שוחרר מהקבוצה.
ב-5 בינואר 2016 חתם בניימכן ההולנדית.
משם עבר אחרי סיום העונה לפיינורד.
ב-1 באוגוסט 2018 חתם בא-נסר הסעודית.
ב-5 באוגוסט 2021 חזר לאחר 22 שנה לאוסטרליה וחתם בפרת' גלורי לשנתיים.
ב-24 במאי 2023 הודיע על פרישה ממשחק.
הופעת הבכורה בנבחרת אוסטרליה של ג'ונס הייתה ב-5 בפברואר 2007 כאשר הוא החליף את מארק שוורצר במשחק ידידות.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת שהיא לא משחק ידידות התקיימה ב-2 ביוני 2007 נגד אורוגוואי.
הוא היה חלק מהבכורה של אוסטרליה בגביע אסיה 2007.
בנוסף, הוא נבחר לאחד משלושת השוערים בסגל הסופי של 23 כדורגלנים של נבחרת אוסטרליה בכדורגל במונדיאל 2010, אבל הוא עזב את הקבוצה כדי לחזור למשפחתו, בעקבות הידיעות על בנו שאובחן עם לוקמיה, ולכן לא חזר לטורניר.
בנו בן השש של ג'ונס נפטר ב-18 בנובמבר 2011 לאחר מאבק שנמשך שנה עם לוקמיה.
השחקנים של ליברפול לבשו סרטי זרוע שחורים כסימן של אבל במשחק מול צ'לסי (ניצחו 1–2).
קבוצת בר היא קבוצת חברות ישראלית המספקות שירותי לוגיסטיקה והפצה.
החברה שולטת בתחום הפצת העיתונים בישראל.
החברה הוקמה בשנת 1990 על ידי עידו ברגמן ובועז דקל.
דקל עבד קודם כמנהל ההפצה של העיתון "חדשות".
הלקוח הראשון של החברה היה העיתון "גלובס" שאת העותקים למנויים שלו הפיצו השניים בתחילה בעצמם.
החברה גדלה במהירות ובנוסף להפצת עיתונים וכתבי עת לבית הלקוח החלה להפיץ אותם עבור לקוחותיה לכ-5,000 נקודות מכירה ברחבי המדינה.
ברגמן הוא גיסו של איש העסקים נוחי דנקנר והחזיק גם במניות חברת גנדן השקעות של דנקנר, שפשטה את הרגל.
בשנת 1994, רכשה חברת ידיעות תקשורת, המוציאה לאור את העיתונים היומיים "ידיעות אחרונות" ו"כלכליסט" 25% ממניות החברה.
בשנת 1997, הוקמה חברת הבת חברת "P.M.I סחר וייזום" העוסקת בייצור, שיווק והפצה של מוצרי איסוף ופנאי ממותגים לילדים ובני נוער.
המוצר הראשון שהחברה שיווקה היה מוצרי איסוף על פי סדרת הטלוויזיה הפופולרית פאוור ריינג'רס.
אחר כך קיבלה זיכיון להפצה בישראל של אלבומי האיסוף של חברת וולט דיסני, של המותג "סופרגול" - אלבום שחקני הכדורגל, ואת הזיכיון לשיווק והפצת מוצרים הקשורים לסדרת סרטי הארי פוטר.
באפריל 2001 מונתה יעל ארד כמנכ"ל חברת P.M.I.
בסוף 2001, החברה הפעילה שירותי משלוחים עבור רשת מקדונלד'ס ישראל, במשך כחצי שנה.
בשנת 2002, הקימה בשותפות עם חברת השליחויות אביב-שיגור ודפוס בארי את חברת "מסר", במטרה להתחרות בחברת דואר ישראל בשוק הדואר הכמותי (דואר הנשלח בכמויות גדולות על ידי בנקים, חברות אשראי, חברות תקשורת וכדומה).
בנובמבר 2004, החלה החברה להפעיל בזיכיון את חנויות הספרים והעיתונים בנמל התעופה בן-גוריון, תחת השם "בר בוקס אנד פרס" (Bar Books & Press), כחצי שנה אחר כך נחקרה החברה בפרשת הסוס הטרויאני, בחשד שהזמינה ריגול עסקי נגד רשת סטימצקי במהלך המכרז על הזיכיון.
החברה גם זכתה במכרז להקמת נקודות מכירה לעיתונים בתחנות הראשיות של רכבת ישראל.
בדצמבר 2007 ויתרה על הזיכיון להפעלת חנויות הספרים בנתב"ג, עקב חוסר כדאיות כלכלית.
בשנת 2009, רכש בועז דקל את מלוא הבעלות על חברת הבת P.M.I שבמקביל מכר לעידו ברגמן את החזקותיו בבר הפצה.
בדצמבר 2016 הגדילה ידיעות תקשורת את חלקה בחברה ל-50%.
במאי 2013 נסגרה חברת ההפצה של העיתון "מעריב", "גל-מעיתון", והוא עבור להיות מופץ על ידי "בר הפצה".
בנובמבר 2014, סגרה ידיעות תקשורת את מערך ההפצה שלה לחלוקת עיתונים לבתי עסק ולרשתות השיווק והעבירה אותו ל"בר הפצה".
באפריל 2017, קבוצת הארץ סגרה את מערך ההפצה שלה והעבירה אותו ל"בר הפצה".
בנוסף הקימה במשותף עם "בר הפצה", בחלקים שווים, חברה העוסקת בשילוח מוצרים עבור גופים מסחריים – "בר הום דליברי".
בינואר 2018 החלה להפיץ גם את העיתון "ישראל היום" למנויים.
קבוצת בר מספקת את השירותים הבאים:
הפצת עיתונים וכתבי עת לבית הלקוח בפריסה ארצית
הפצת עיתונים, כתבי עת ומוצרי צריכה לרשתות שווק ונקודות מכירה
חלוקת דואר כמותי לבתי לקוחות עבור לקוחות מסחריים
אחסון, ניהול מלאי, ליקוט ואספקה ללקוחות קצה
פתרונות לוגיסטיקה והפצה ייחודיים בתחום קידום מכירות
סדרנות סחורה ברשתות ובקרת סדרנות ומדף ברשתות
החברה מאמצת את עוצבת הגולן במסגרת פרויקט של האגודה למען החייל אמץ לוחם.
בראבו הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים ובלוויין אמריקאי בסיסי, שנמצא בבעלות NBCUniversal.
בתחילה, הערוץ התמקד בתוכניות העוסקות באמנות יפה ובקולנוע; כיום הערוץ משדר תמהיל של תוכניות מציאות המיועדות בעיקר לקהל של נשים בגילאים 25-54, יחד עם סדרות רכש (בעיקר סדרות דרמה וסרטי קולנוע מיינסטרימיים).
משרדי החברה של בראבו נמצאים בבניין ג'י אי בעיר ניו יורק.
אנדי כהן, שהוא גם המנחה של תוכנית האירוח הלילית של בראבו Watch What Happens Live (מה קורה בלייב עם אנדי כהן) ואשר יצר את הזיכיון "עקרות בית אמיתיות", משמש כסגן-הנשיא הבכיר של הפקה ותוכניות.
נכון לחודש יוני 2013, בראבו מגיעה אל מעל 95 מיליון בתים בארצות הברית.
נכון לאוגוסט 2013, ערוץ בראבו שודר לכ-94,129,000 משקי בית אמריקאים (82.42% ממשקי בית עם טלוויזיה).
הנתון המעודכן נכון לנובמבר 2023, עומד על כ-70 מיליון משקי בית, ירידה ניכרת בעשור האחרון.
בראד גרינברג הוא מאמן כדורסל יהודי-אמריקאי, המשמש כמאמן מטס דה גואינבו מהליגה הפוארטו ריקנית בכדורסל.
בעונת 13\2012 אימן גרינברג את קבוצת מכבי חיפה.
לפני הגעתו של גרינברג הייתה מכבי חיפה קבוצת תחתית שנלחמה על מקומה בליגה.
לאחר הגעתו הפכה הקבוצה לקבוצת צמרת.
חיפה סיימה את העונה הסדירה במקום השני.
בחצי הגמר עברה את הפועל אילת לאחר 2-3 בסדרה ובגמר עשתה היסטוריה וזכתה באליפות לאחר ניצחון על מכבי תל אביב 79-86 בהיכל הספורט רוממה.
שחקנים בולטים בעונה זו: גל מקל, עידו קוז'יקרו, דונטה סמית', קורי קאר ופול סטול.
במשחק הגמר זכו גרינברג ומקל במאמן העונה ושחקן העונה בהתאמה.
באוגוסט 2013 גרינברג חתם בהפועל ירושלים לשלוש שנים.
הקהל אהב את גרינברג מכיוון שהרבה לתת דקות משחק לשחקנים הצעירים בקבוצה.
תחת הנהגתו הובאו לקבוצה: יותם הלפרין, ליאור אליהו, יניב גרין, דרווין קיצ'ן, ברייסי רייט ורונלד דופרי.
בנוסף, הצליח באירופה כשהגיע עם קבוצתו לרבע גמר היורוקאפ.
בעקבות אי ההצלחה בשלבי הפלייאוף לאחר הדחה על ידי מכבי חיפה בסדרת חצי הגמר, הקבוצה מימשה את סעיף יציאתו בחוזה ושחררה אותו.
ב-7 ביולי 2017 חזר לליגת העל כאשר חתם כמאמן מכבי אשדוד, יחד עימו חתם דני גוט כעוזר המאמן.
בעונתו הראשונה בקבוצה, מכבי אשדוד הייתה ההפתעה הגדולה של העונה, כשהגיעה לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל והפסידה בשניות הסיום למכבי תל אביב.
בנוסף, רשמה הקבוצה את רצף הניצחונות הארוך ביותר בליגה באותה עונה, שעמד על 9.
בסיום העונה הסדירה מכבי אשדוד סיימה במקום הרביעי והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף להפועל תל אביב בתוצאה 3-1.
בסיום אותה עונה חתמו גרינברג וגוט לעונה נוספת במכבי אשדוד.
ב-5 באוגוסט 2020 חתם לעונה אחת כמאמן עירוני נס ציונה.
ב-23 באפריל 2021 הוביל גרינברג את הקבוצה לזכייה בגביע היורופקאפ, בפיינל פור שנערך בתל אביב, לאחר ניצחון בחצי הגמר מול פארמה פרם הרוסית ובגמר מול סטאל אוסטרוב מפולין.
בשנת 2012 שימש כעוזר מאמן ונצואלה.
בשנים 2017-2018 שימש כמאמנה הראשי של נבחרת קוסובו.
בשנת 2019 מונה לעוזר מאמן נבחרת קנדה.
בראד גוזאן הוא כדורגלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת השוער.
לאחר שנתיים בשיקגו פייר פרמייר מליגת הפיתוח USL, החליט גוזאן לחתום במועדון ה-MLS האמריקאי צ'יבאס ארצות הברית לאחר שנבחר בדראפט 2005.
גוזאן שיחק בנבחרת ארצות הברית עד גיל 18 (נבחרת הנוער).
ב-19 בפברואר 2006, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת נגד נבחרת גואטמלה בכדורגל.
ב-7 בנובמבר 2007, גוזאן נבחר לשוער השנה בליגת ה-MLS.
ב-11 ביולי 2008, אסטון וילה סיכמה על דמי העברה של מיליון דולר עבור שוער צ'יבאס ארצות הברית.
גוזאן היה השוער האמריקאי השני בשם בראד שחתם באסטון באותו קיץ אחרי בראד פרידל.
גוזאן ערך את הופעת הבכורה שלו באסטון בספטמבר 2008 במסגרת גביע הפוטבול ליג, במשחק בית נגד ק.פ.ר.
בטורניר גביע השלום 2009, אסטון ניצחה בכל משחק שגוזאן שיחק, כולל המשחקים נגד פורטו, יובנטוס ואטלנטה.
בגמר נגד יובנטוס, הוא עזר לקבוצתו לנצח את האיטלקים לאחר שעצר שני פנדלים של וינצ'נצו יאקווינטה ואלסנדרו דל פיירו בקרב בעיטות העונשין.
ב-27 באוקטובר 2007, גוזאן הציל 4 פנדלים במשחק אחד, הראשון בזמן המשחק הרגיל, ושלושה נוספים בקרב בעיטות עונשין נגד סנדרלנד באצטדיון האור בשלב 16 האחרונות בגביע הליגה.
למרות ההופעה המרשימה, בראד פרידל החליף אותו בשער במשחק הגמר נגד מנצ'סטר יונייטד.
ב-31 בדצמבר 2010, גוזאן הושאל להאל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ למשך חודש.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהאל ביום הראשון של שנת 2011 בהפסד 0–1 ללסטר סיטי.
ב-25 בינואר 2011, הוא האריך את ההשאלה עד לסוף פברואר.
בסך הכל, גוזאן ערך 11 הופעות במדי האל.
ב-28 בפברואר, חזר גוזאן לאסטון וילה.
ב-3 בדצמבר 2011, גוזאן ערך את הופעתו השנייה בפרמייר ליג במדי אסטון נגד מנצ'סטר יונייטד במקומו של שי גיבן הפצוע.
בסוף עונת הפרמייר ליג 13–2012, גוזאן נבחר לשחקן המצטיין באותה עונה באסטון לאור תרומתו לקבוצה בהישארות בליגה הראשונה.
ב-6 ביולי 2013, הוא חתם על חוזה לארבע שנים נוספות במועדון.
ב-29 ביולי 2016 חתם לשנתיים במידלסברו.
ב-26 בינואר 2017 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS.
סגנות גביע הפוטבול ליג : 2010
גביע ארצות הברית הפתוח: 2019
גביע הזהב של CONCACAF : גביע הזהב 2007
הרכב העונה ב-MLS: שנת 2007
שוער השנה בליגת ה-MLS: שנת 2007
רהב נולד וגדל ברמת ישי בנם של נעמה ואפי, בן בכור במשפחה של 4 אחים.
הוא למד בבית ספר יסודי "ארזים", בחטיבת ביניים "היובל" ובתיכון בכפר הנוער ויצו נהלל.
הוא החל ללמוד לשחות בגיל 6 והצטרף לקבוצת השחייה בקריית טבעון.
בהמשך, הצטרף לקבוצת הכדורמים של קריית טבעון.
בגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת, הקבוצה המובילה בישראל, ושיחק בליגה הלאומית בכדורמים.
בעונת המשחקים הוא זכה עם קבוצתו בדאבל (אליפות המדינה וגביע המדינה).
הוא שיחק בנבחרת הנוער של ישראל ובהמשך בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בטורנירים בינלאומיים.
הוא השתתף במוקדמות אליפות אירופה 2012 שנערכו בשנים 2010–2011 ואף הבקיע שער לזכותה.
במרץ 2012 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית ובכך ויתר על האפשרות להיות ספורטאי מצטיין.
ביוני 2014 סיים קורס קצינים בבה"ד 1.
בעת מבצע צוק איתן ב-19 ביולי 2014 נהרג סג"ם רהב מטיל נגד טנקים שפגע בזחל פומ"ה שאותו תיקן.
הוא נקבר בחלקה הצבאית בבית הקברות בקריית טבעון.
שלושה חודשים לאחרי נפילתו של רהב נערך בבריכת השחייה בקריית טבעון טורניר "בר במים", טורניר כדורמים.
בינואר 2015 זכתה קבוצתו, הפועל קריית טבעון, בגביע המדינה שהוקדש לזכרו.
על שמו של רהב נקרא שביל הטיול סובב רמת ישי, אשר נסלל בשנת 2015.
המשפחה מקיימת פרויקט בשם "מטיילים עם בר" במסגרתו היא מזמינה אנשים להצטלם באתרים שאהבו עם שלט "מטיילים עם בר".
את התמונה הם מוזמנים לפרסם בעמוד הזיכרון שהוקם לבר בפייסבוק "לזכרו של בר רהב".
עד היום פורסמו מאות תמונות באתרים שונים ומגוונים בארץ ובעולם.
בטקס הפתיחה של המכביה העשרים שנערך ביולי 2017 קראו הוריו של רהב את תפילת "יזכור".
בראדלי לי דוהרטי הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 8 עונות בליגת ה-NBA, כולן כשחקן קליבלנד קאבלירס.
נחשב בעיני רבים לאחד השחקנים הגדולים בתולדות הקבוצה.
דוהרטי נולד וגדל בעיר בלק מאונטן שבקרוליינה הצפונית, והוביל בשנת 1982 את קבוצת התיכון המקומית לגמר התיכונים של המדינה.
בגיל 16 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיחק במשך 4 שנים בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן דין סמית'.
במהלך קריירת המכללות שלו הפך לאחד השחקנים הגדולים בתולדות הקבוצה, ונבחר בעונתו האחרונה ל"חמישיית העונה של ליגת המכללות" לאחר שהעמיד ממוצעים של 20.2 נקודות ו-9.0 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2002 נבחר לאחד מ-50 חברי "קבוצת כל הזמנים של מחוז ה-ACC (ליגת החוף האטלנטי)", מתוכם 12 שחקני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
דוהרטי נבחר בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA לשנת 1986 על ידי קליבלנד קאבלירס.
באותו דראפט בחרו הקאבלירס גם את הקלע רון הארפר (בחירה שמינית) ואת הרכז מארק פרייס (בחירה 25), שהצטרפו לקבוצה יחד עם הפאוור פורוורד ג'ון "הוד רוד" ויליאמס שנבחר בדראפט 1985 אך הושעה מעונתו הראשונה.
לאורך עונת הרוקי שלו העמיד דוהרטי ממוצעים של 15.7 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, יחד עם חבריו לקבוצה ויליאמס והארפר.
ארבעת השחקנים הצעירים היוו את שלד הקבוצה בשנים הבאות, יחד עם הפורוורד הוותיק לארי נאנס, והובילו אותה לשלב הפלייאוף ב-6 מתוך 8 העונות של דוהרטי בקאבלירס.
באותה תקופה העמיד דוהרטי ממוצעים של 19.0 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף בחמישה משחקי אולסטאר.
מבחינה קבוצתית, הישג השיא של דוהרטי היה העפלת קליבלנד לסדרת גמר האזור המזרחי בעונת , אז פגשו הקאבלירס את האלופה שיקגו בולס, והפסידו לה בתוצאה 4-2. באותה סדרה העמיד הסנטר ממוצעים של 17.7 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-4.2 אסיסטים למשחק.
במהלך עונת סבל דוהרטי מפריצת דיסק שגרמה לו להחמיץ את 32 המשחקים האחרונים של העונה הסדירה.
בשתי העונות הבאות המשיך דוהרטי להיכלל בסגל הקבוצה, אך לא שותף באף משחק, ופרש ממשחק באופן רשמי בסיום עונת .
בעת פרישתו החזיק דוהרטי בשיאי הנקודות (10,389) והריבאונדים (5,227) של מועדון הקאבלירס, והמשיך להחזיק בשני השיאים עד שנת 2008 בה עקפו אותו לברון ג'יימס וז'ידרונאס אילגאוסקאס בשתי הקטגוריות, בהתאמה.
ב-1 במרץ 1997 העלתה קליבלנד את גופייתו עם המספר 43 לתקרת אולמה הביתי כהוקרה על תרומתו לקבוצה.
מאז נובמבר 2014 משמש דוהרטי כפרשן של משחקי מכללות ו-NBA ברשת ESPN.
בחוק הישראלי, בר רשות או בר רשות במקרקעין הוא בעל רשות להשתמש במקרקעין שלא על פי אחת מחמש הדרכים המנויות בחוק המקרקעין.
זכויות בר הרשות אינן מוסדרות בחקיקה אלא רק בפסיקה.
בר רשות הוא בעל רשות להשתמש במקרקעין, באופן המבדיל אותו מפולש, המשתמש במקרקעין שלא ברשות.
בכך, מעמד בר רשות מגן על המחזיק במקרקעין מטענות של הסגת גבול.
לרוב, הרשות במקרקעין היא הדירה, ועל כן בעל המקרקעין יכול לפנות את בר הרשות מהמקרקעין בכל עת, והגשת תביעה נגד בר הרשות נחשבת להודעה על סיום הרשות להשתמש במקרקעין.
על פי חלק מהדעות, במקרים יוצאי דופן, יכולה הרשות במקרקעין להיות "בלתי הדירה" (בלתי חוזרת), כאשר בר הרשות קיבל מבעל המקרקעין הבטחה שלא יפונה מהמקרקעין.
במקרים אלו, בעל הקרקע אינו רשאי לפנות את בר הרשות מן המקרקעין.
עם זאת, על פי חלק מהדעות, מעמד של בר רשות מעניק למחזיק במקרקעין, משיקולי צדק, את הזכות להמשיך להחזיק במקרקעין עד קבלת פיצוי או לתקופה הנדרשת לצורך התארגנות.
השופט אנגלרד פסק שמתן הפיצוי אינו מהווה תנאי לפינוי.
לעומת זאת, קבע השופט צבי זילברטל:
מתוקף ההבדל בין בר רשות לפולש, אם בר הרשות השקיע בהשבחת המקרקעין, על בעל הקרקע לפצותו על השקעותיו במקרקעין.
בר הרשות אינו זכאי לפיצויים על עצם הפינוי או על הוותק שלו בנכס.
בר רשות במקרקעין מקבל את זכותו להשתמש במקרקעין מבעל הקרקע.
זכות זו יכולה להינתן מפורשות בהסכם בכתב או בעל פה, או להינתן מכללא (באופן עקיף), כאשר בר הרשות משתמש שנים רבות בקרקע בידיעת בעל הקרקע, ללא שבעל הקרקע מוחה על כך.
לדוגמה, בעלי הזיכיון להפעיל את החוף השקט בשכונת בת גלים בחיפה, הקימו חניון על חלקת קרקע שנוצרה ליד החוף מהצטברות סחף.
בית המשפט קבע שבעלי הקרקע העניקו לבעלי הזיכיון רשות במקרקעין מכללא, מכיוון שלא מחו על הקמת החניון.
רבים מאלו שקבלו מעמד של בר רשות מכללא עשו זאת בקרקעות של המדינה מתוקף שימוש בקרקע במשך שנים רבות.
קבוצה שנייה של ברי רשות היא אגודות שיתופיות המקבלות זכויות בר רשות מרשות מקרקעי ישראל.
קבוצה שלישית של ברי רשות מתקבלת בנכסים פרטיים, למשל כאשר הורים מרשים לילד שלהם להתגורר במגרש הסמוך לביתם.
בראדלי דניאל וונאמייקר הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז.
וונאמייקר החל את דרכו באוניברסיטת פיטסבורג, שם שיחק ב'הפנתרים פיטסבורג' תחת הדרכתו של המאמן ג'יימי דיקסון.
בפיטסבורג שיחק וונאמייקר כארבע שנים (2010–2014) במהלכן קלע 1,090 נקודות וזכה לאות הצטיינות מטעם סוכנות הידיעות AP.
לפני הגעתו למכללה, שיחק וונאמייקר בתיכון בו למד, היה נחשב לשחקן מצטיין וזכה לתואר 'שחקן השנה של פילדלפיה דיילי ניוז'.
בשנת 2011, לאחר שלא נבחר בדראפט הnba, החל וונאמייקר את הקריירה המקצועית ושיחק במהלך עונת 2011–2012 בשני מועדוני כדורסל איטלקיים: טראמו ופולגור פורלי.
לאחר סיום העונה באיטליה, חתם וונאמייקר באוסטין ספרס מליגת הפיתוח של הnba, קבוצת הבת של הספרס.
בסיומה של העונה, זכה וונאמייקר עם הקבוצה באליפות ליגת הפיתוח.
לאחר הזכייה באליפות ליגת הפיתוח עם האוסטין ספרס, חתם וונאמייקר בלימוז' מליגת העל הצרפתית בכדורסל.
במהלך העונה העמיד ממוצעים של 9.0 נקודות ו-3.4 ריבאונדים למשחק.
בסיום העונה עזב וונאמייקר את הקבוצה וחתם בקבוצת פיסטויה מליגת העל האיטלקית בכדורסל.
ב-2 ביולי 2014 חתם וונאמייקר בקבוצת ברוזה באמברג מליגת העל הגרמנית בכדורסל לעונה אחת.
בעונתו הראשונה במועדון הוביל וונאמייקר את קבוצתו לאליפות ליגת העל הגרמנית לעונת 2014–2015 ואף זכה בתואר הM.V.P של גמר הפלייאוף.
בעקבות זכייתה באליפות, קיבלה באמברג כרטיס חופשי ליורוליג לעונת 2015–2016. בסיום עונתנו הראשונה במועדון, חתם וונאמייקר לעונה נוספת.
במהלך עונתנו השנייה המשיך את היכולת הטובה מהעונה הראשונה והוביל את קבוצתו לטופ 16 ביורוליג ולאליפות ליגת העל הגרמנית שנייה ברציפות.
ב-23 ביוני 2016 חתם וונאמייקר בקבוצת דרושפאקה מליגת העל הטורקית, ששיחקה באותה עונה גם במפעל היורוליג.
וונאמייקר, ששיחק באותה עונה תחת המאמן דייוויד בלאט, היה נחשב לשחקן מפתח בקבוצתו והוביל אותה לרבע גמר היורוליג, חצי גמר הפלייאוף בליגה הטורקית וגמר הגביע הטורקי.
את עונת היורוליג סיים וונאמייקר עם ממוצעים של 16.7 נקודות.
ב-7 בספטמבר 2017, חתם וונאמייקר בקבוצת פנרבחצ'ה, אלופת היורוליג והליגה הטורקית לעונת 2017–2018. את העונה הסדירה ביורוליג סיים עם ממוצעים של 11.4 נקודות.
בקיץ 2018 חתם על חוזה לעונה אחת בבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, ובקיץ העוקב חתם על חוזה בקבוצה לעונה נוספת.
לקראת עונת חתם וונאמייקר על חוזה בגולדן סטייט ווריורס.
ב-25 במרץ 2021 הועבר במסגרת טרייד לשארלוט הורנטס.
ב-6 באוקטובר 2021 חתם וונאמייקר באינדיאנה פייסרס.
לאחר שלושה חודשים שוחרר מהקבוצה.
ב-29 בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בוושינגטון ויזארדס.
בראבוצרטופס (שם מדעי: Bravoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל המאסטריכט כ-70 מיליון שנה לפני זמננו.
פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים פראי" (צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים, ואילו Bravo בספרדית זה "פראי", כמו בשם המקסיקני לנהר הריו גראנדה: "Rio Bravo del Norte").
הוא תואר וסווג מדעית על ידי ויק ולהמן ב-2013. המאובנים שנתגלו כללו גולגולת חלקית שנשתמרה יחסית טוב, ברמה המספקת להגדיר סוג חדש.
בראבוצרטופס חי בקרטיקון העליון במאסטריכט באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו בטקסס שבארצות הברית.
בשל מחסור במאובנים מעצמות השלד הלא-גולגולתי, קשה להעריך את גודלו במדויק, אך מהגולגולת שנמצאה אפשר להסיק שהוא היה אחד הכסמוזאורים הגדולים יותר, בסדר גודל של הטורוזאורוס.
מבחינה פילוגנטית הוא קרוב לקואווילצרטופס ונמצא קרוב לענף שמוביל לשבט Triceratopsini.
לבראבוצרטופס הייתה עטרה ארוכה בצורת מלבן עם "חלונות" עטרה גדולים בדומה לכסמוזאורוס.
בשולי העטרה היו מספר בליטות משולשיות, ובפינות ובמרכז דוקרנים ארוכים יותר.
קרני הגבה שלו היו ארוכות וחסונות.
מעצמות הלחיים (epijugals) שלו בלטו דוקרנים מחודדים ועבים, שמזכירים את אלה של פנטצרטופס.
האי בראבנט הוא האי השני בגודלו בארכיפלג פאלמר, בטריטוריה האנטארקטית הבריטית שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי אונוור לבין האי לייז'.
אורכו של האי 59 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום) ורוחבו של האי 30 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
האי מתנשא לגובה של 2,520 מטרים מעל פני הים (בהר פארי).
בשטח האי מצויים שני רכסי הרים - רכס הרי סולווי (ששיאם בפסגת קוק, שגובהה 1,590 מטרים מעל פני הים) בחלקו הדרומי של האי, והרי סטריבוג (ששיאם בהר פארי), במרכז ובצפון האי.
האי התגלה בשנת 1898. בשל תנאי מזג האוויר הקשים באי (והידועים לשימצה), ביקרו באי שש משלחות בין שנת גילוי, ובין שנת 1984 עת חקרה את האי משלחת הכוחות המשולבים (Joint Services expedition).
אנשי המשלחת שהו באי בחורף 1985 - 1984, והיו הראשונים שטיפסו לפסגת הר פארי.
שמו של האי ניתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין שנים 1899–1897) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
ז'ארלש קרא לאי על שם המחוז הבלגי בראבנט, לאות תודה על התמיכה הכלכלית שנתנו אנשי המחוז למשלחת האנטארקטית הבלגית.
מוצע להפוך את חלקו המזרחי של האי לאזור מיוחד אנטארקטי מכוח האמנה האנטארקטית.
בראדלי ארנסט "בראד" דייוויס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1977–1992. ממוצעיו הכוללים לאורך 15 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.2 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק.
בנובמבר 1992 הופרשה גופייתו, עם המספר "15", על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס.
דייוויס נולד במינאקה שבמערב פנסילבניה, ובין השנים 1974–1977 למד באוניברסיטת מרילנד.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"), הודות ליכולת טובה של כוכב הקבוצה ג'ון לוקאס.
לאורך תקופתו בקבוצה קלע 12.2 נקודות וחילק 5.1 אסיסטים בממוצע למשחק, תחת המאמן חבר היכל התהילה לעתיד לפטי דריסל.
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח דייוויס בבחירה ה-15, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
לאחר 33 משחקים בלבד שוחרר מהלייקרס, ועד שנת 1980 שיחק לתקופות קצרות עבור אינדיאנה פייסרס ויוטה ג'אז מה-NBA, וכן עבור "גרייט פולס סקיי" מליגת ה-WBA ו"אנקורג' נורת'רן נייטס" מליגת ה-CBA.
בדצמבר 1980 הצטרף לדאלאס מאבריקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון ב-NBA.
ב-5 עונותיו הראשונות בדאלאס שימש כרכז הפותח, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות ו-6.8 אסיסטים למשחק, וב-7 העונות הבאות קלע 6.7 נקודות ומסר 3.8 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של דרק הרפר.
בעונת כמעט והיה השחקן הראשון בליגה שנכלל ב"מועדון ה-50-40-90", כאשר קלע ב-50.5% מהשדה, ב-40.9% מהשלוש וב-88.8% מקו העונשין.
בעונת העפיל עם המאבריקס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון, אך הקבוצה הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4.
באפריל 1992 פרש ממשחק, לאחר 12 עונות רצופות בדאלאס.
באותה העת הוביל את שחקני המועדון במספר משחקים (883) ובמספר אסיסטים (4,524) בקבוצה.
מיד עם פרישתו ממשחק הצטרף לצוות האימון של המאבריקס, תחת המאמן הראשי ריצ'י אדובאטו, וב-3 העונות הבאות נשאר בתפקיד זה תחת גאר הרד, קווין באקנר ודיק מוטה.
באותה תקופה שימש במקביל כפרשן של משחקי הקבוצה בטלוויזיה וברדיו המקומיים.
בין השנים 1999–2018 היה עוזר מאמן בדאלאס אשר התמקד ב"פיתוח שחקנים", תחת המאמנים דון נלסון, אייברי ג'ונסון וריק קרלייל.
בעונת זכה עם המאבריקס באליפות ה-NBA, כעוזר מאמן.
בראגון (ביפנית: バラゴン, באנגלית: Baragon) הוא קאייג'ו בדיוני, המופיע בסדרות סרטי פרנקנשטיין וגודזילה.
בראגון הופיע לראשונה ב-8 באוגוסט 1965, בסרט פרנקנשטיין כובש את העולם , מבית היוצר של טוהו.
בראגון מתואר כיצור דמוי דינוזאור הולך על ארבע בעל אוזניים גדולות וקרן על מצחו.
הוא גם המשיך להופיע בסרטיו של גודזילה לאורך השנים.
בפרנקנשטיין כובש את העולם, בראגון הוא דינוזאור שהתחפר מתחת לאדמה כדי להינצל מהכחדת הדינוזאורים.
בעודו מתסתגל ושורד מתחת לקרקע, מפעל כלשהו מטריד אותו והוא תוקף את המפעל ואנשיו.
בהמשך הוא גם מופיע בהר הגעש שיראן ומתקיף את הכפר המקומי ובעודו מגיח מתחת לחווה, הוא טורף את בעלי החיים באכזריות.
עם זאת, מכיוון שהוא לא נראה מתחת להתקפות הללו אלא התחפר מתחת לאדמה באותה העת, בני האדם מאשימים את האדם מוטאנטי פרנקנשטיין.
אבל אדם אחד ששרד את המתקפה על המפעל טוען כי בראדגון תקף אותו ולא פרנקנשטיין.
בעוד שמדענים מחפשים אחר פרנקנשטיין, הם בטעות מעירים את בראגון משנתו.
בראגון תוקף את המדענים אך פרנקנשטיין מגן עליהם ונלחם נגדו.
לאחר שפרנקנשטיין הורג את בראגון על ידי שבירת צווארו, מופיע סדק ענק באדמה שמפיל את השניים.
בהשמדת כל המפלצות, מופיע בראגון "נוסף" שלוקחים אותו לאי ונשלט על ידי החוצנים.
לאחר שהוא חוזר לעצמו, בראגון צופה במלחמה של המפלצות נגד קינג גידורה.
בגודזילה, מות'רה וקינג גידורה: מפלצות ענק בהתקפה חזקה, בראגון מופיע כשומר קדמוני של יפן, לצד מות'רה וקינג גידורה.
בראבו הייתה תוכנית מציאות ששודרה בערוץ 2 על ידי טלעד בין 1998–2003. התוכנית זכתה לאחוזי רייטינג גבוהים ושודרה במשך 5 עונות.
במסגרת התוכנית תחרות כישרונות צעירים כאשר הזוכה בה נשלח לייצג את ישראל בתחרות "Bravo Bravissimo" באיטליה.
בכל תוכנית מתמודדים 6 מתחרים על כרטיס עלייה לגמר בראבו שהזוכה בו ישלח לתחרות באיטליה.
הזוכה בכל תוכנית זכה במלגת לימוד שנתית למימון לימודים בתחומו מתנת אחד ממפרסמי התוכנית.
בעונה הראשונה זכה הרקדן וובה קגן ונשלח לתחרות שהתקיימה במודנה.
לאחר סיום התוכנית פנו לטלעד וביקשו לשלוח גם את אבירם ברט, נגן המפוחית שהשתתף גם הוא בגמר הישראלי.
קגן וברט התחרו בשני מקצי מוקדמות שונים.
אבירם ברט לא עלה לגמר התחרות ואילו וובה קגן עלה לגמר, שם הפסיד למתמודד האיטלקי.
בעונה זו השתתפו גם המפיק המוזיקלי ניצן קייקוב והזמרות מארינה מקסימיליאן בלומין ומיטל מיכאלי.
בעונה השנייה היו שתי קטגוריות: כללית וקלאסית.
בקטגוריה הכללית זכתה הזמרת אנה שפיץ ובקטגוריה הקלאסית זכה הכנר יניב גוטמן.
שני המתמודדים הישראלים עלו לגמר באיטליה והכנר יניב גוטמן אף זכה במקום השני.
בעונה זו השתתפה גם רוני נדלר כחלק מלהקת בנות.
בעונה השלישית התוכנית חזרה למתכונתה המקורית ושלחה את ליאל קולט לתחרות באיטליה.
בעונה זו השתתף גם המנצח להב שני בנגינה על פסנתר.
בשנת 2002 הוחלט בטלוויזיה האיטלקית שהתחרות לשנה זו תתמקד רק בשירה.
בישראל התקיימה תחרות במתכונת דומה לתחרות המקורית והזוכה זכה בתואר "זוכה בראבו 2002".
בעונה זו (העונה החמישית) זכתה הזמרת טינה סוקולוב.
בנוסף, בעונה זו, רק הגמר שודר בערוץ 2 ואילו המוקדמות שודרו בערוץ הילדים לאורך שמונת ימי חג החנוכה.
את הגמר שידרו מיכל ינאי, מנחת בראבו הוותיקה לצד שני מנחי ערוץ הילדים- עודד מנשה (ששימש כמנחה קבוע) ויעל בר זוהר (שהנחתה עם מיכל לסירוגין).
למרות הפסקת התחרות באיטליה, בישראל שידרו עונה נוספת של התוכנית שמותגה כ"בראבו 2003".
לעונה זו, נבחרו שני מנחים חדשים- ליאון רוזנברג ועדן הראל.
בעונה זו השתתפה גם השחקנית והמדבבת גל סרי כזמרת.
בין השנים 1998–2001 התחרות התקיימה וצולמה בהיכל התרבות מאיר ניצן בראשון לציון.
הגמר בשנת 2002 צולם בתיאטרון ירושלים.
בראד וילק (נולד ב-5 בספטמבר 1968) הוא מתופף אמריקאי.
נולד וגדל בשיקגו וכשהתבגר התיישב בדרום קליפורניה.
התחיל לנגן בתופים כבר בגיל 13 והיה לו מערכת תופים בגיל 14.
צ'ארלס ברדפורד הנרי הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוקלהומה ה-26 בשנים 2003–2011.
הנרי היה מושל אוקלהומה השלישי, והדמוקרט השני בהיסטוריה של אוקלהומה שכיהן בשתי תקופות כהונה רצופות.
ב-2010 הוא כבר לא היה רשאי להתמודד על כהונה נוספת בשל הגבלת כהונה המוגדרת בחוקת אוקלהומה, אף על פי שהפופולריות של הייתה גבוהה.
כהונתו השנייה הסתיימה ב-10 בינואר 2011 ובמקומו הושבעה המושלת הרפובליקנית מרי פאלין.
שמו של הנרי הוזכר כמועמד אפשרי לכהן בסנאט של ארצות הברית, אך בבחירות המיוחדות שנערכו ב-2014 כדי לאייש את מושבו של טום קובורן שהתפטר, הוא דחה את ההצעה להתמודד.
בראד הנרי נולד בשוני שבאוקלהומה, כבנו של צ'ארלס הנרי, שופט וחבר לשעבר של בית המחוקקים המדינתי.
לאחר שסיים ב-1981 את לימודיו בבית הספר התיכון המקומי, למד הנרי באוניברסיטת אוקלהומה על בסיס מלגה שקיבל, וב-1985 סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה בכלכלה.
ב-1988 הוא סיים לימודי תואר במשפטים מהקולג' למשפטים של האוניברסיטה, ובעת לימודיו שם הוא היה העורך של כתב העת המשפטי של הקולג'.
לאחר סיום לימודיו עסק הנרי בעריכת דין בעירו, עד אשר ב-1992 הוא נבחר לסנאט של אוקלהומה, שם הוא כיהן עד בחירתו כמושל.
בבחירות למשרת מושל אוקלהומה של 2002 ניצח הנרי בבחירות המקדימות את הסנאטור המדינתי אינוק קלי הנרי ואת איש העסקים וינס אוזרה.
בבחירות הכלליות הוא ניצח את חבר בית הנבחרים לשעבר וחבר היכל התהילה של ה-NFL, הרפובליקני סטיב לגרנט, בהפרש של קצת יותר מאחוז אחד, במערכת בחירות שבה התמודד גם המועמד העצמאי גארי ריצ'רדסון, תובע פדרלי לשעבר.
הנרי ניהל מערכת בחירות באזורים הכפריים של אוקלהומה, ועצר בחנויות וולמארט כאשר נסע במעונוע יחד עם תומכיו.
במסע הבחירות שלו שם הנרי דגש על תחום החינוך.
הוא טען שיש צורך להגדיל את משכורות המורים ולממן את החינוך הגבוה במדינה על ידי גיוס כספים באמצעות לוטו מדינתי.
ב-13 בינואר 2003 הושבע הנרי כמושל אוקלהומה ה-26, כשטקס ההשבעה נוהל על ידי דודנו, שופט בית המשפט הפדרלי לערעורים, רוברט הרלאן הנרי.
כמושל הוא היה חבר באגודת המושלים הלאומית, באגודת המושלים הדרומיים ובאגודת המושלים הדמוקרטים.
ב-2007 הוא היה נשיא מועצת ממשלות המדינות.
שמו של הנרי הגיע לכותרות הראשיות הארציות כאשר ב-2003 הוא הקצה לחברי המפלגה הדמוקרטית מבית המחוקקים של טקסס מקום התכנסות בשטח אוקלהומה במסגרת המחלוקת על החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה של מדינה זו, כדי שלא ייווצר קוורום לחלוקה מחדש של המחוזות.
"עמדתנו היא", אמר הנרי באמצעות דוברו, " שללא צו חתום על ידי שופט, אין לנו שום סמכות.
אפילו תחת הנסיבות הללו, אנו מהססים להיכנס לקרב פוליטי עם טקסס.
אם אנו נתמודד מול טקסס, אנו מעדיפים שזה יעשה על מגרש פוטבול".
כמושל שקיצץ במיסים, נקט הנרי בעמדה של מתינות ברוב הסוגיות הפוליטיות והייתה לו תמיכה משני עברי המתרס הפוליטי.
הוא תמך בזכות להפלות והטיל וטו על חקיקה שאפשרה בדיקות אולטרסאונד גינקולוגי לפני הליך ההפלה.
הוא החזיק בהשקפה מעורבת בנוגע להעדפה מתקנת, תמך בה במוסדות החינוך, אך לא בקבלה לעבודה.
הוא תמך בהרחבת שירותי הבריאות הציבוריים ובהפעלת ארגוני ביאות לטיפול בעניים.
עם זאת הוא גם תמך בקיום עונש מוות והתנגד לפיקוח על כלי נשק.
הוא תמך בקיצוצים במיסים למעמד הנמוך ולמעמד הבניים ובגבייתו של מס הכנסה.
הוא גם תמך בניהול מלחמה נגד נגע הסמים.
ב-2003 חתם הנרי על חוקים שהגדירו הורדה מהרשת של פורנוגרפיית ילדים כפשע פלילי, שחיזקו את מרכזי הסיוע הרפואיים, שקבעו תקרה של 300,000 דולר לתביעות על נזקים לא כלכליים על מקרי מוות בחדרי מיון ובחדרי לידה למעט מקרי רשלנות, ושקבעו ענישה על הלוואות עושקניות.
ב-2004 חתם הנרי על חוק להעלאת משכורות לעובדי המדינה, למורי בתי הספר ולאנשי הכוחות המזוינים של המדינה.
הוא גם חתם על חוק להגבלת המכירה של פסאודואפדרין, שבו נעשה שימוש להפקת קריסטל מת'.
בבחירות למשרת המושל של 2006 זכה הנרי ב-218,712 קולות (86 אחוזים) בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות הכלליות התמודד מולו חבר בית הנבחרים הרפובליקני ארנסט איסטוק והוא זכה ב-66 אחוזים מהקולות, הניצחון הגדול ביותר בבחירות למשרת מושל אוקלהומה מזה חמישים שנה.
היחידים מבין מחוזות אוקלהומה שבהם הוא הפסיד היו שלושת מחוזות "ידית המחבת" וזכה ברוב גדול במספר רב של מחוזות שבדרך כלל הצביעו עבור הרפובליקנים.
ב-2008 הטיל הנרי וטו על הצעת חוק לצעדים נגד הפלות, שדרשה בין השאר שהנשים יעברו בדיקת אולרסאונד לפני ביצוע הפלה.
בית המחוקקים עקף וטו זה, המקרה הראשון באוקלהומה מאז 1994. חוק זה נפסל על ידי בית המשפט המחוזי של המדינה, אך עבר שוב באפריל 2010, ואז הטיל עליו הנרי וטו פעם נוספת, שנעקף שוב על ידי בית המחוקקים.
על אף שיעור התמיכה הגדול בו, נמנע מהנרי להיבחר לתקופת כהונה שלישית בשל הגבלת כהונה הקבועה בחוקת אוקלהומה שמגבילה את כהונת המושל לשתי תקופות כהונה רצופות של ארבע שנים כל אחת.
כהונתו של הנרי הסתיימה ב-10 בינואר 2011 ובמקומו הושבעה המושלת הרפובליקנית מרי פאלין.
בראד אלסוורת' הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אינדיאנה והיה מועמד לסנאט של ארצות הברית.
אלסוורת' נולד ביאספר שבאילינוי, לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטה באינדיאנה וקיבל תואר בסוציולוגיה.
בהמשך הוא סיים לימודי תואר שני בקרימינולוגיה.
בשנת 1982 הוא התחיל לעבוד במשרד השריף.
הוא עבד במשרד במשך 23 שנים וקיבל מספר עיטורים על עבודתו.
בשנת 1998 הוא היה מועמד למשרת השריף וזכה בהפרש גדול של הקולות.
בשנת 2005 בראד אלסוורת' הכריז על רצונו להתמודד על משרת נציג בקונגרס וזכה בבחירות שנערכו בשנת 2007. בהיותו בקונגרס הוא היה נציג של האגף השמרני במפלגה.
בראד אלסוורת' התנגד לפיקוח על מכירת הנשק והפלות.
בשנת 2010 בראד אלסוורת' החליט להתמודד בבחירות הקרובות על כהונה בסנאט של ארצות הברית.
בבחירות שנערכו בסוף השנה הוא הפסיד לדן קואטס.
לאחר ההפסד, הוא עזב את הפוליטיקה ופנה לתחום העסקים.
בר תעופה (BAR Aviation) היא חברת תעופה באוגנדה.
בר תעופה פועלת במספר תחומי תעופה: טיסות סדירות ליעדים מקומים, טיסות שכר, טיסות פינוי רפואי, כמו כן החברה מפעילה בית ספר להכשרת טייסים מקומיים ומציעה שירותי אחזקת מטוסים.
הבסיס העיקרי של החברה הוא נמל התעופה הבינלאומי של אנטבה.
החברה גם מחזיקה מרכז משני בנמל התעופה קאג'נסי, במחוז וואקיסו, מחוץ לכביש קמפלה-אנטבה, באזור המרכזי של המדינה.
בר תעופה מכשירה טייסים עבור או"ם, רשות הטבע הפראי של אוגנדה (Uganda Wildlife Authority), כחות ההגנה העממים של אוגנדה, המשטרה הלאומית של אוגנדה.
בר תעופה הוקמה באוגנדה בשנת 2008, תחילה כחברה שפעלה בתחומי הכשרת טייסים, טיסות שכר ושירותי אחזוקת מטוסים בלבד.
חברת התעופה החלה בשירותי טיסות סדירות בתוך אוגנדה ב-1 בפברואר 2022.
טיסות סדירות שמפעילה בר תעופה אמורים לעזור בשיקום ענף התיירות באוגנדה, שנפגע קשות מגפת הקורונה.
בנוסף, עם התפתחות של התעשיית קידוחי גז טבעי ונפט באוגנדה, על מנת לענות לדרישות הבאות מהתעשייה הזאת, ביצעה החברה רכישת כלי טיס המיועדים לפינוי רפואי.
לבר תעופה יש הסכם שיתוף פעולה עם חברת תעופה , על טיסות פנים בתוך אוגנדה.
בדצמבר 2022 בר תעופה רכשה גרסה אזרחית של מטוס מטען הרקולס L-100, לפני הרכישה המטוס הופעל על ידי חברת Gulf Air מפלורידה, ארצות הברית.
ביוני 2023 ביצע החברה ההטסה המורכבת של 18 קרנפים לבנים מדרום אפריקה לקונגו במטוס ההרקולס שלה שזה עתה נרכש.
בדצמבר 2022 התרסק מטוס מדגם Cessna 208B Grand Caravan של החברה (מספר זנב 5X-GBR) בהפארק הלאומי המלכה אליזבת, הטייס וחמשת הנוסעי המטוס נפצעו.
במאי 2023 התרסק מטוס מדגם Cessna 208B Grand Caravan של החברה (מספר זנב 5X-RBR) בשדה תעופה Kajjansi, שני הטייסים נפצעו.
החל ממאי 2023, צי המטוסים של בר תעופה כולל את המטוסים הבאים:
החל ממאי 2023, צי הסוקים של בר תעופה כולל את המסוקים הבאים:
בר שם-אוּר (נולד ב-25 במאי 1989) הוא כתב ומגיש טלוויזיה ישראלי; מגיש את תוכנית התחקירים "זמן אמת" בתאגיד השידור הישראלי.
נולד וגדל בשכונת מעוז אביב בתל אביב, לטל רביב ולעיתונאי ואיש התקשורת יונתן שם אור.
הוא נכדה של העיתונאית והסופרת אורה שם אור, אחיינה של הפזמונאית והסופרת מירית שם אור ובן דודן של הזמרות שרונה ודניאלה פיק (האחיות פיק), השחקנית תמר שם אור והסופרת והמתרגמת דנה שם-אור.
את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל, ככתב ספורט וחדשות חוץ.
בדסק החוץ ערך סדרת ראיונות טלפוניים עם דיפלומטים זרים, חברי ועדת דו"ח גולדסטון.
בתום שירותו זכה בפרס גלי צה"ל לכתב אקטואליה מצטיין.
מ-2010 עבד כשנה ככתב בדסק החוץ של חדשות ערוץ עשר.
בין השנים 2011–2013 עבד ככתב בתוכנית "צינור לילה" עם גיא לרר.
במסגרת תפקיד זה חשף בין השאר פרשות בנוגע לרשת האפלה (Dark Net), ההאקר הסעודי, הדלפת מספרי הזהות והאשראי של בכירי מערכת הביטחון ומינויו של הנשיא לשעבר ביל קלינטון ללוביסט של חברת נובל אנרג'י.
החל מ-2013 שימש כתב חדשות חוץ במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר.
בשנים 2014 ו-2015 הגיש מספר פינות שעסקו בחדשות חוץ בתוכנית "לונדון את קירשנבאום".
ב-2017 החל לעבוד ככתב מגזין ותחקירים בתוכנית "הצינור" בערוץ 13, עם גיא לרר ושי-לי שינדלר.
ב-2022 הגיש שם-אור פודקאסט באתר ynet שעסק בתרבות הרשת, במסגרתו ראיין אושיות רשת מרכזיות לשיחות אישיות.
במקביל, שימש כמגיש תוכניות אקטואליה ב-ynet רדיו.
בספטמבר 2024 החל להגיש את התוכנית "זמן אמת", בכאן 11.
נשוי לשחקנית נופר אליהו ומתגורר בתל אביב.
בראבוס היא חברה גרמנית לייצור חלקי חילוף ייחודיים באיכות גבוהה לצורך שיפור ביצועים של רכבי יוקרה.
החברה נוסדה בשנת 1977 בעיר התעשייה בוֹטרוֹפּ, ומתמחה בעיקר בשיפורים למכוניות מתוצרת מרצדס-בנץ, מייבאך וסמארט.
בנוסף יוצרו שיפורים לכלי רכב אחרים, בהם פורשה.
מייסד החברה בודו בושמן (Bodo Buschmann) הקים אותה כדי לעצב אישית את המכוניות שלו.
לאחר שגילה שרוב הספקים הקיימים בתחום אינם מצליחים לתפוס את חזונו או לעמוד בדרישותיו, הוא הקים מותג משלו.
בראבוס נרשמה בשנת 1977 במערב גרמניה עם ידידו, קלאוס ברקמן (Klaus Brackmann), כדי לעמוד בדרישת החוק הגרמני המחייב להקים חברה עם לפחות שני אנשים.
שם החברה הוא הלחם בסיסים הנגזר משלושת התווים הראשונים בשמות המשפחה של המייסדים Brackmann ו-Buschmann.
לאחר הקמת החברה מכר ברקמן את מניות החברה שלו לבושמן תמורת 100 אירו.
בשנת 2012 החלה בראבוס לבנות את המפעל השלישי שלה בבוטרופ.
המיקוד העיקרי של בראבוס הוא הגדלת כוח סוס ומהירות כדי להשיג ביצועים מקסימליים במכוניות.
לקוחות יכולים לקנות מכוניות מבראבוס או לשלוח את מכוניותיהם להתאמה אישית או שיפוץ.
לקוחות שמזמינים רכב כרוכים ישירות ברכישת דגם מסוים של חברת בראבוס ממרצדס ולאחר מכן שינויו בהתאם לבקשת הלקוח.
Brabus ידועה במתן כוונון יקר.
ברבוס מציעה גם שינויים קוסמטיים לרבות ספוילרים בפרופיל נמוך, ערכות גוף, מפצלי סיבי פחמן וחישוקי סגסוגת מרובי חלקים.
שדרוגים אחרים כוללים תרכובת למירוץ, מערכות פליטה פתוחות של מרוץ, בלמי דיסק בעלי שתים עשרה בוכנות ומיפוי מנוע מחדש.
לקוחות יכולים גם לבצע שיפוץ מנוע מלא, או לשנות עבורם מנועי ארגז חדשים מבית AMG (איי אמ גי)
מנועי בראבוס נעים בין בלוקים קטנים של 200 כוחות סוס (150 קילוואט) K4 עבור רודסטר SLK ו-CLK-Class ועד לבלוקים כפול-טורבו של 900 כוחות סוס (670 קילוואט)
החברה מספקת גם שיפורים לפנים מריפודים מותאמים אישית, מדידות, ידיות העברה, דוושות וחיפוי ועד לאלקטרוניקות שונות כגון מסכי LCD רחבים יותר עבור המייבאך.
החברה בנתה מהדורות מיוחדות של רכבי מרצדס בנץ, מייבאך, רולס רויס, פורשה וסמארט.
פנראי - בספטמבר 2021, הוכרז כי בראבוס ויצרנית השעונים היוקרתית פנראי הכריזו על שיתוף פעולה יחד עם השעון הראשון שלהם, מאז הכריזו על שלושה צבעים נוספים לדגם.ף (אדום)
KTM (קיי טי אם) - בשיתוף פעולה בין Brabus ויצרנית האופנועים KTM ביצעו התאמה אישית של ה-KTM 1290 Super Duke R EVO תחת השם Brabus 1300R.
בשנת 2006 הגיעה בראבוס רוקט לשיא חדש עבור סדאן חוקית ברחוב עם 362.4 קמ"ש (225.2 קמ"ש).
הרוקט התבססה על דגם שונה של מרצדס בנץ CLS (W219).
באוקטובר 2006 השיגה בראבוס שיא נוסף (עבור מכונית סדאן) עם מכונית זו במהירות של 365.7 קמ"ש (227.2 קמ"ש).
מחיר המכונית הוא 348,000 יורו.
מהירות שיא עולמית של 330.6 קמ"ש (205.2 מייל לשעה) שנקבעה במסלול המבחן המהיר בנרדו, איטליה, בראבוס הוסיפה לאוסף הנרחב של שיאי הרכב שלה עם מייבאך 57 המופעלת על ידי מנוע (ים) של 730 כ"ס (720 כ"ס SAE נטו) / 537 קילוואט Brabus SV12 S Biturbo.
בתחילת שנת 2012, הסדאן המהירה ביותר בעולם לרחוב חוקי הייתה בראבוס רוקט 800.[23] ה-Brabus Rocket 800 2012 מונע על ידי מנוע V12 בדירוג של 800 כ"ס ומומנט של 1,420 ננומטר, שהוגבל ל-1,100 ננומטר.
בראד גילברט , הוא טניסאי יהודי-אמריקאי בעבר ומאמן טניס בהווה.
בשיאו (1 בינואר 1990) דורג במקום רביעי בעולם ביחידים.
זכה במדליית ארד אולימפית (סיאול 1988).
הוא זכה ב-20 תוארי ATP ליחידים ביניהם, 3 פעמים בטורניר אליפות תל אביב הפתוחה בטניס (1985, 1986 ו-1988), יותר מכל טניסאי אחר וב-20 סגני אליפות ATP ליחידים.
גילברט אימן טניסאים מהטובים בעולם ביניהם את אנדרה אגאסי, אנדי רודיק, אנדי מארי, קיי נישיקורי וקוקו גוף.
גילברט נולד למשפחה יהודית באוקלנד, קליפורניה.
הוא החל לשחק טניס בגיל 4 בעקבות שני אחיו הגדולים, בארי ג'וניור ודנה גילברט , לאחר שאביו, בארי גילברט, מורה להיסטוריה ובעלים של חברת נדל"ן, החל לעסוק בספורט.
בטורניר הטניס של המכביה האחת-עשרה שנערך ביולי 1981 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית כסף בטורניר ליחידים לאחר שהפסיד במשחק הגמר לשלמה גליקשטיין מישראל (2–6, 2–6) ובמדליית זהב ביחד עם ג'ון לוין לאחר שניצחו במשחק הגמר את ריק מאייר ופול ברנשטיין מארצות הברית.
באליפות המכללות שנערכה בשנת 1982 הוא הפסיד במשחק הגמר למייק ליץ' בשתי מערכות (5–7, 3–6).
בנובמבר אותה שנה הוא זכה באליפות טייפה לאחר ניצחון במשחק הגמר על קרייג ויטוס מארצות הברית (6–1, 6–4).
באליפות תל אביב הפתוחה בטניס הוא זכה בשני תארים, אחד ביחידים לאחר ניצחון במשחק הגמר על עמוס מנסדורף מישראל (6–3, 6–2) ואחד בזוגות עם איליה נסטסה מרומניה.
בגמר ה-ATP שנערך בניו יורק הוא ניצח בסיבוב הראשון את ג'ון מקנרו מארצות הברית (2 בעולם) ב-3 מערכות (5–7, 6–4, 6–1).
מקנרו שזכה בשנתיים הקודמות בתואר, יצא לחופשה מטניס של 6 חודשים, לאחר טורניר זה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר 1987 הוא הפסיד במשחק רבע הגמר לג'ימי קונורס מארצות הברית (6 בעולם) ב-4 מערכות (6–4, 3–6, 4–6, 0–6).
בטורניר פריז מאסטרס שנערך באוקטובר 1988 הוא הפסיד במשחק הגמר לעמוס מנסדורף ב-3 מערכות (3–6, 2–6, 3–6).
בשלב חצי הגמר הוא ניצח את האלוף היוצא טים מיוט ב-2 מערכות (7–5, 6–3)
בטורניר סינסינטי מאסטרס שנערך באוגוסט 1989 זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על סטפן אדברג משוודיה (3 בעולם) ב-3 מערכות (6–4, 2–6, 7–6(7–5)).
היה זה התואר הגדול ביותר שלו במהלך הקריירה שלו.
בסל הכל הוא זכה במהלך השנה בחמישה תוארי יחידים וסיים אותה במקום רביעי בעולם, הישג השיא שלו.
באליפות וימבלדון שנערכה בסוף יוני 1990 הוא הפסיד במשחק רבע הגמר לבוריס בקר (2 בעולם) ב-3 מערכות (6–4, 6–4, 6–1), שהגיע למשחק הגמר.
בטורניר סינסינטי מאסטרס שנערך באוגוסט 1990 הפסיד במשחק הגמר לסטפן אדברג (1 בעולם) ב-3 מערכות (6–1, 6–1) ולא הצליח להגן על תוארו.
במהלך הקריירה שלו הוא ניצח שחקנים מהטובים בעולם ביניהם: ג'ון מקנרו, בוריס בקר, סטפן אדברג, פיט סמפרס (דורג במקום 4 בעולם), ג'ים קורייר (דורג במקום 3 בעולם), יוהאן קריק, ארון קריקסטיין, אליוט טלצ'ר , קרל קובצ'ק ובריאן טיצ'ר, אנדרס גומס, מילוסלב מצ'יז' וקארל נובצ'ק
גילברט אימן את אנדרה אגאסי ממרץ 1994 ועד ינואר 2002. תחתיו אגאסי דורג ראשון בעולם (אפריל 1995), זכה ב-6 גראנד סלאם מתוך 8 תארים בהם זכה וזכה בתואר אלוף אולימפי (אטלנטה 1996).
גילברט אימן את אנדי רודיק מ-3 ביוני 2003 ועד 12 בדצמבר 2004. רודיק זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה תואר גראנד סלאם היחיד שלו (2003), הגיע לראשונה למשחק גמר אליפות וימבלדון (2004) ודורג במקום ראשון בעולם (נובמבר 2003).
גילברט אימן את אנדי מארי מ-26 ביולי 2006 ועד 14 בנובמבר 2007. תחתיו מארי דורג מקום שמני בעולם, דירוג השיא שלו באותה העת.
גילברט אימן את קיי נישיקורי מדצמבר 2010 ועד סוף 2011. אותה שנה נישיקורי ניצח שלושה שחקנים מהעשירייה הראשונה בעולם ביניהם: נובאק ג'וקוביץ' מסרביה שדורג במקום ראשון בעולם, את תומאש ברדיך מצ'כיה שדורג במקום שביעי בעולם ואת ז'ו-וילפריד צונגה מצרפת שדורג במקום שמיני בעולם.
אותה שנה הוא הגיע למשחק חצי הגמר בטורניר שאנגחאי מאסטרס.
עם הצטרפותו של גילברט לצוות המאמנים של קוקו גוף באוגוסט 2023 עד 18 בספטמבר 2024, גוף דורגה במקום 2 בעולם (10 ביוני 2024) וזכתה בשני תוארי גראנד סלאם, יחידות (ארצות הברית 2023) וזוגות נשים (צרפת 2024).
בשנת 2022 זכה להיכלל ביד לאיש הספורט היהודי.
ויליאם בראדלי "בראד" פיט הוא שחקן ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר זכה לפרסים שונים, כולל פרס אוסקר, פרס באפט"א ושני פרסי גלובוס הזהב עבור משחקו, בנוסף לפרס אוסקר נוסף, פרס באפט"א נוסף, פרס גלובוס הזהב נוסף, ופרס אמי כמפיק תחת חברת ההפקה שלו, Plan B Entertainment.
כאיש ציבור, פיט נחשב לאחד האנשים החזקים והמשפיעים ביותר בתעשיית הבידור האמריקאית.
במשך שנים רבות הוא כונה האיש האטרקטיבי ביותר בעולם על ידי כלי תקשורת שונים, וחייו האישיים זכו לפרסום נרחב.
ויליאם בראדלי פיט נולד בשוני, אוקלהומה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-בפטיסטית ממוצא בריטי.
אמו, ג'יין אטה (לבית הילהאוס), הייתה יועצת בבית ספר; ואביו, ויליאם אלבין פיט, היה בעלים של חברת הובלות.
יש לו שני אחים צעירים, דאגלס וג'ולי ניל.
בבית הספר היה פעיל בקבוצות הגולף, השחייה והטניס, במועצת התלמידים, בהפקות מחזות זמר של התיכון, וגם שימש כנער מקהלה בכנסייה.
מאוחר יותר, החל ללמוד לתואר בעיתונאות באוניברסיטת מיזורי, אך נשר בטרם עת מהלימודים כדי לנסות את מזלו בהוליווד.
בטרם החל לשחק, עסק פיט בעבודות מזדמנות שונות, כגון נהיגת לימוזינות, הובלות, ופרסום רחוב של רשת מסעדות בתחפושת תרנגולת.
קריירת המשחק של פיט התחילה ב-1987, כאשר החל לקבל תפקידים קטנים בסרטים כגון "ללא מוצא" ובסדרות טלוויזיה פופולריות כמו "דאלאס", "שלושים ומשהו", "להתבגר ולהתגבר" ו"רחוב ג'אמפ 21".
בשנת 1988 קיבל את תפקידו הראשי הראשון בסרט קולנוע "הצד האפל של השמש".
צילומי הסרט, שנערכו ביוגוסלביה, התעכבו עקב המלחמה שפרצה במדינה, והוא יצא לאקרנים רק ב-1996.
בשנת 1990 שיחק את דמותו של בילי קנטון, מכור לסמים בסרט הטלוויזיה "נערה נבגדת" אשר הוקרן ברשת NBC.
ב-1991 השתתף בסרט הפשע של רידלי סקוט "תלמה ולואיז", בתפקיד של טרמפיסט סקסי המפיל את צמד הגיבורות ברשתו.
התפקיד העניק לו הכרה בינלאומית.
ב-1992 שיחק בסרט הביוגרפי "נהר זורם ביניהם".
ב-1994 שיחק ערפד בסרט האימה "ראיון עם הערפד".
בשנת 1995 שיחק בסרטים "שבעה חטאים" ו"12 קופים".
על משחקו בסרט השני, היה פיט מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, וזכה בפרס סאטורן ובפרס גלובוס הזהב.
באותה שנה, הוא נבחר על ידי מגזין הקולנוע הבריטי כאחד מ-25 כוכבי הקולנוע הסקסיים של כל הזמנים.
בנוסף לכך פיט נבחר פעמיים לגבר הסקסי ביותר בעולם על ידי מגזין פיפל האמריקאי, ויחד עם ג'ורג' קלוני הוא היחיד שקיבל תואר זה פעמיים בעיתון זה.
בשנת 1996 שיחק בסרט "סליפרס" לצידו של רוברט דה נירו.
ב-1998, כיכב בסרט הפנטזיה "לפגוש את ג'ו בלאק".
"מועדון קרב" את דמותו של טיילר.
כדי להתכונן לתפקיד, למד פיט אגרוף, טאקוונדו וגראפלינג.
פריימרת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים של ונציה.
בשנת 2000 שיחק פיט בסרט "סנאץ'" של הבמאי הבריטי גיא ריצ'י.
בשנת 2004 שיחק בסרט "טרויה", וב-2005 כיכב בסרט "מר וגברת סמית'" לצד אנג'לינה ג'ולי שהפכה בהמשך לבת זוגו.
ב-2008 שיחק בסרטים "לקרוא ולשרוף" ו"הסיפור המופלא של בנג'מין באטן".
בשל משחקו בסרט השני, היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2009 שיחק בסרטו עטור השבחים של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד".
בשנת 2010 דיבב את דמותו של מטרו-מן בסרט האנימציה "מגה-מוח".
בשנת 2012 שיחק בסרטו של בנט מילר "מאניבול", והיה מועמד על תפקידו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2013 זכה כמפיק בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, עבור הסרט "12 שנים של עבדות", שאותו הפיק ובנוסף הופיע בו בתפקיד משנה.
ב-2014 כיכב בסרט המלחמה "זעם" לצד שיה לה-באף.
ב-2015 שב לשחק לצד אשתו אנג'לינה ג'ולי בסרט "ליד הים".
בשנת 2016 שיחק בסרטו של רוברט זמקיס "בעלי ברית" לצידה של מריון קוטיאר.
בשנת 2019 שיחק בסרטו התשיעי של קוונטין טרנטינו, "היו זמנים בהוליווד" לצידו של לאונרדו דיקפריו, עליו גם זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביולי 2021 החל פיט בצילומים לסרט "בבילון" של הבמאי זוכה האוסקר דמיאן שאזל.
הסרט יצא לאקרנים בדצמבר 2022, ובאותה שנה יצא גם הסרט "העיר האבודה" בו השתתף.
בפברואר 2023 פרסם מגזין פורבס כי פיט מדורג במקום השישי ברשימת "אנשי הבידור המרוויחים ביותר" לשנת 2022 עם כ-100 מיליון דולר, כשחלק ניכר מהכנסותיו הגיעו מרווחי חברת ההפקה שלו, Plan B.
בתחילת שנות ה-90 יצא פיט עם השחקנית ג'ולייט לואיס.
בין השנים 1994–1997 ניהל פיט מערכת יחסים עם השחקנית גווינת' פלטרו.
ב-1998, החל לצאת עם השחקנית ג'ניפר אניסטון.
משנת 2005 הייתה בת זוגו השחקנית אנג'לינה ג'ולי.
לזוג נולדה בת ב-27 במאי 2006, וזוג תאומים ב-12 ביולי 2008. בנוסף, לפיט ולג'ולי שלושה ילדים מאומצים.
ב-13 באפריל 2012, לאחר שבע שנות זוגיות הודיעו בראד פיט ואנג'לינה ג'ולי על אירוסיהם.
הם נישאו לבסוף ב-23 באוגוסט 2014 בחתונה קטנה.
ב-19 בספטמבר 2016 הם נפרדו וג'ולי הגישה תביעת גירושים מפיט וטענה שפיט היה אלים כלפיה וכלפי ילדיהם במהלך טיסה פרטית.
ה-FBI חקר את ההאשמות אך לא הגיש כתב אישום, ובשנת 2016 מחלקת שירותי הרווחה בלוס אנג'לס ניקתה את פיט מהאשמות של אלימות כלפי ילדים.
בשנת 2019 הוכרזו ג'ולי ופיט כגרושים וחופשיים, אך נדרשו להמשיך ולפתור סוגיות של משמורת וחלוקת נכסים.
בשנת 2021 נפסלה החלטת משמורת שניתנה על ידי שופט פרטי בשל ניגוד עניינים שלא דווח.
במהלך המחלוקת, ארבעה מילדיהם הפכו לבגירים ולכן לא נדרשה החלטת משמורת עבורם ושילה, אחת מבנותיהם, קיבלה אישור משפטי להסיר את שם המשפחה "פיט" משמה.
ההסכם כולל ויתור על כל תמיכה כלכלית עתידית מצד שני הצדדים ולא משפיע על סכסוך משפטי נוסף בין השניים בנוגע ליקב הצרפתי Chateau Miraval שרכשו ב-2012 בו פיט תבע את ג'ולי על כך שמכרה את חלקה ביקב ללא הסכמתו, בניגוד להסכם בלתי כתוב ביניהם.
ב-2 ביוני 2015, כוכב לכת מינורי 29132 נקרא על שמו של פיט לשם כבוד.
בספטמבר 2016, החל להשתתף במפגשי אלכוהוליסטים אנונימיים.
בדצמבר 2019 הוא כתב כתבה על ההתמכרות שלו וההחלמה.
פיט מנהל אורח חיים טבעוני.
זוכה פרס הטלוויזיה של ג'ותהם לסדרה מוגבלת פורצת דרך (2025)
+שנהסרט / סדרהבמאיהערות2006God Grew Tired of Usכריסטופר דילון קוויןסרט דוקומנטרי; מפיק בפועלהשתוליםמרטין סקורסזהלרוץ עם מספרייםראיין מרפי2007שנת הכלבמייק וייטמפיק בפועלבכוח הלבמייקל ווינטרבוטום2009אשתו של הנוסע בזמןרוברט שוונטקהמפיק בפועלחייה הפרטיים של פיפה לירבקה מילר2010קיק אסמת'יו ווהןלאכול, להתפלל, לאהובראיין מרפי2013קיק אס 2ג'ף וודלוBig Menרייצ'ל בוינטוןסרט דוקומנטרי; מפיק בפועל2014סלמהאווה דוברנימפיק בפועלתחיית המתיםצ'ארלס מקדוגלסדרת טלוויזיה;
פרק: "The Returned"הלב הרגילראיין מרפיסרט טלוויזיה לרשת HBOזמיראליוט לסטר2015סיפור אמיתירופרט גולדמפיק בפועלHitting the Apexמארק נילסרט דוקומנטרי2016–2019The OAז'אל באטמנגליג'סדרת טלוויזיה;
2 עונות2016אור ירחבארי ג'נקינסמפיק בפועלהעיר האבודה Zג'יימס גריי2017אוקג'הבונג ג'ון-הומה עם בראד?מייק וייט2018ילד יפהפליקס ואן כרונינגןסיפורו של רחוב בילבארי ג'נקינסמפיק בפועלסגן הנשיאאדם מקיי2018–2019מתור ומרסטפני דנלרסדרת טלוויזיה;
2 עונות2019האיש השחור האחרון בסן פרנסיסקוג'ו טלבוטמפיק בפועלהמלךדייוויד מישוד2020קג'יליונרמירנדה ג'וליימפיק בפועלמינארילי אייזק צ'אנגמנהיג בהזמנהג'ון סטיוארטהיום השלישימארק מונדןמיני-סדרה2020Lego Mastersריץ' קיםתוכנית טלוויזיה;
2 עונות2021מחתרת המסילהבארי ג'נקינסמיני-סדרה2022מילה שלהמריה שרדרבלונדיניתאנדרו דומיניק2022המרעה המערביאלונסו רויספלסיוססדרת טלוויזיה2022Women Talkingשרה פולי2023הרוצחדייוויד פינצ'ר2024ביטלג'וס ביטלג'וסטים ברטון
בראדלי אלן מילר הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בעמדת הסנטר.
מילר, שנבחר פעמיים למשחק האולסטאר (2003 ו-2004), הוא אחד מחמשת השחקנים היחידים אי פעם שהשתתפו במשחק האולסטאר מבלי שנבחרו בדראפט.
מילר נולד בפורט ויין שבאינדיאנה וגדל בעיירה הקטנה קנדאלווייל.
מאמנו של מילר בקבוצת המכללות של אוניברסיטת פרדו היה מאמן הכדורסל הוותיק ג'ין קיידי.
לאחר שנותיו במכללה, ובשל השבתת ליגת ה-NBA, יצא מילר לשחק בקבוצת ליבורנו באיטליה.
עם תום ההשבתה הוחתם מילר כשחקן חופשי על ידי שארלוט הורנטס (כיום ניו אורלינס הורנטס), מבלי שנבחר בדראפט ה-NBA.
מילר שיחק בשארלוט במשך שתי עונות (99-00, 98-99) אותן סיים עם ממוצעים של 7.1 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק, ובתומן הועבר אל קבוצת שיקגו בולס.
מילר שיחק בשיקגו בולס במשך שתי עונות (00-01, 01-02), בהן שיפר את ממוצעיו.
ב-105 הופעות במדי שיקגו (לעומת 93 בלבד במדי שארלוט) הציג ממוצעים של 10.2 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
במהלך עונת 01-02 עבר מילר לקבוצת אינדיאנה פייסרס.
באינדיאנה שיחק מילר שנתיים (01-02, 02-03) והשתלב מצוין בסגנון המשחק.
הוא הציג ממוצעים גבוהים (14.1 נקודות ו- 8.3 ריבאונדים למשחק), ובעונתו השנייה אף שיחק כסנטר הפותח של הקבוצה.
בשנת 2003 בעקבות הצעה כספית מפתה, עבר מילר לקבוצת סקרמנטו קינגס בטרייד שהביא לאינדיאנה גם את הסנטר סקוט פולארד.
באותה העסקה, סקרמנטו העבירה את הידו טורקוגלו לסן אנטוניו, סן אנטוניו העבירה את דני פרי לאינדיאנה ואינדיאנה העבירה את רון מרסר לסן אנטוניו.
מילר נבחר כשחקן באולסטאר בשנים 2003 ו-2004. בפברואר 2009 חזר מילר לשיקגו בולס, אותה הוביל לפלייאוף בתום אותה העונה.
ביולי 2010 חתם מילר בקבוצת יוסטון רוקטס על חוזה לשלוש שנים.
ב-16 בדצמבר הוא עבר בטרייד לטימברוולבס, בתמורה למעברו של ג'וני פלין לרוקטס.
בראד מלדאו (נולד ב-23 באוגוסט 1970) הוא פסנתרן אמריקאי.
מוכר ומוערך מאוד בקרב חובבי הג'אז והקהל הרחב, בזכות יכולותיו הטכניות הגבוהות ובזכות עיבודיו לפסנתר של מוזיקה פופולרית.
מלדאו נולד בג'קסונוויל שבפלורידה וגדל בעיר הרטפורד המערבית, שבקונטיקט.
מגיל צעיר ניגן בפסנתר ואת העניין בג'אז גילה לראשונה כאשר היה בן 12 ושמע הקלטה חיה של ג'ון קולטריין.
בשנת 1988, כשהוא בן 18, החל ללמוד ג'אז בקולג' למוזיקה של ה-The New School בניו יורק.
הוא ניגן כמלווה למגוון של אמנים, שהבולט ביניהם הוא ג'ושוע רדמן, עד להקמת השלישייה (הטריו) שלו ב-1994, Brad Mehldau Trio, ביחד עם הבסיסט לארי גראנדיר, והמתופף חורחה רוסי (אותו החליף ג'ף באלארד ב-2005).
מלדאו מוכר במיוחד בזכות עיבודיו לשירי רוק ופופ ליצירות ג'אז.
ניתן למצוא בין השאר את ניק קייב, הביטלס, רדיוהד בין האמנים שזכו לביצוע שלו יותר מכמה פעמים.
יש המשווים בין מלדאו לבין ביל אוונס אם כי הוא מסתייג מהשוואה, ואף מפרט מדוע בחוברת המצורפת לאלבומו "The Art of the Trio IV".
בין מקורות ההשראה שלו, מציין מלדאו את נגני ג'אז קית' ג'ארט, מיילס דייוויס, לארי גולדינגס, את חברי השלישייה שלו ואחרים.
בראד מלדאו הצליח בפרק זמן קצר ליצור לעצמו סגנון מאפיין וקול ייחודי הנשענים על יכולת הפרשנות הייחודית שלו, על צליל הפסנתר ועל טכניקת הנגינה המצוינת.
אלבומים בהם משמש כנגן מוביל או אלבומי סולו
בראדלי ויטפורד הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ובמאי אמריקאי.
מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור ג'וש ליימן בסדרת הדרמה הפוליטית "הבית הלבן" ברשת NBC; תפקיד אשר הקנה לו פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר מתוך שלוש מועמדויות וגם שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ויטפורד נולד וגדל במדיסון, ויסקונסין.
הוא למד בבתי ספר מקומיים והופיע בהצגות של בית הספר התיכון.
שנים מאוחר יותר אמר כי בתקופה זו לא חשב שיצליח להתפרנס בעתיד ממשחק; למרות זאת נרשם ללימודי תיאטרון (ואנגלית, כחוג עיקרי שני) באוניברסיטת וסליאן בקונטיקט (סיים, 1981); המשיך ללימודים באקדמיית האמנויות היוקרתית ג'וליארד בניו יורק, וסיים תואר שני בתיאטרון.
קריירת המשחק של ויטפורד החלה בניו יורק, במחצית השנייה של שנות השמונים ותוך זמן קצר החלה לצבור תאוצה; תפקידו החשוב הראשון היה בהצגה: "קללתו של המעמד הרעב" בכיכובה של קתי בייטס (1987).
מאז קיבל תפקידים רבים בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע.
הופיע בהצגה "בחורים טובים" מאת אהרן סורקין, ובהצגות נוספות בהן: "שלושה ימים של גשם" בניו יורק, ו-"קוריולנוס" בוושינגטון הבירה.
בשנת 1995 הוא גילם את דמותו של אריק גורדון - איש עסקים מרושע בקומדיה "בילי מדיסון" לצדו של אדם סנדלר.
ב-1996 שיחק בקומדיה "נשיאים בצרות" בכיכובם של ג'ק למון וג'יימס גארנר.
הוא הופיע גם בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה פופולריות, בהן: "NYPD" ו-"תיקים באפלה".
הוא הופיע בפרק מובחר של סדרת הדרמה "ER".
בהמשך לוהק ויטפורד לסדרת טלוויזיה חדשה של היוצר אהרן סורקין, שעלילתה עוסקת בנשיא האמריקני ואנשי הצוות שלו - הבית הלבן.
ויטפורד נבחר לגלם את דמותו של ג'וש ליימן בסדרה הבית הלבן.