tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, לחצני התפריטים המוצעים תמיד נראים לעין, גם במכשירים עם מקש הניווט "תפריט" שהוצא משימוש.
בתפריט ההגדרות, יכולים עתה המשתמשים לציין יישום ברירת מחדל ואפליקציות לשליחת טקסט.
במכשירים במלאי, הוסרו אפליקציות המסרים וה-Studio; הראשונה הוחלפה על ידי Google Hangouts, התומכת ב-SMS.
כמו כן, אפליקציית גלריה AOSP הוחלפה ב-Google+ Photos.
אנדרואיד "אייס קרים סנדוויץ'" היא הגרסה התשיעית של מערכת ההפעלה אנדרואיד שפותחה על ידי גוגל.
אנדרואיד 4.0 נחשפה ב-19 באוקטובר 2011, וכללה שינויים משמעותיים שבוצעו באנדרואיד האניקומב שהתאים למחשבי לוח, במאמץ ליצור פלטפורמה אחידה לטלפונים חכמים ולמחשבי לוח.
אנדרואיד 4.0 התמקדה בפישוט ובמודרניזציה של חוויית האנדרואיד הכוללת ממשק חדש.
כחלק ממאמצים אלו, הציגה גוגל מראה חדש בשם "Holo" הבנוי בעיצוב נקי, מינימליסטי ובגופן חדש בשם Roboto.
גוגל הציגה גם מספר תכונות חדשות, בהן מסך בית חדש, תמיכה ב-NFC, יכולת להעביר תוכן למשתמש אחר, דפדפן מעודכן, מנהל אנשי קשר חדש, יכולת גישה למצלמה ושליטה על השמעת המוזיקה ממסך הנעילה, תמיכה בהודעות קוליות, זיהוי פנים, יכולת ניטור והגבלת השימוש בנתונים ניידים ועוד.
אנדרואיד 4.0 זכתה לביקורות חיוביות של המבקרים, ששיבחו את המראה הנקי של מערכת ההפעלה, יחד עם השיפורים בביצועים ובפונקציונליות.
עם זאת, היו שעדיין הרגישו שאפליקציית המניות לוקה בחסר בהשוואה לאחרות, וטענו כי חלק מהתכונות החדשות ובהן זיהוי הפנים הן גימיק.
נכון למאי 2019, נתונים מצביעים על כך ש-0.3% ממכשירי האנדרואיד הניגשים ל-Google Play מריצים אייס קרים סנדוויץ'.
בעקבות המהדורה היחידה למחשב לוח שנקראה אנדרואיד האניקומב, הוכרז ב-Google I/O 2011 כי הגרסה הבאה של אנדרואיד, אשר נקראה בשם הקוד "אייס קרים סנדוויץ'" תספק חוויית משתמש אחידה בטלפון החכם ובמחשב הלוח כאחד.
ביוני 2011 החלו להתפרסם פרטים אודות טלפון נקסוס חדש של סמסונג שילווה את אייס קרים סנדוויץ', ושיכלול מקשי ניווט.
בלוג האנדרואיד RootzWiki פרסם תמונות באוגוסט 2011 המציגות את נקסוס S מריץ את האייס קרים סנדוויץ', המתאר פריסת תפריט יישומים חדשה הדומה לזו של האניקומב וממשק חדש בצבע כחול.
אירוע השקה רשמי לאנדרואיד 4.0 וטלפון הנקסוס החדש תוכנן במקור ל-11 באוקטובר 2011 בתערוכת CITA בסן דייגו.
עם זאת, על מנת לכבד את זכרו של סטיב ג'ובס שנפטר ב-5 באוקטובר אותה שנה, הוחלט לדחות את ההכרזה ל-19 באוקטובר ולהעביר את מיקומה להונג קונג.
הגלקסי נקסוס היה מכשיר האנדרואיד הראשון שתמך באנדרואיד 4.0. ב-16 בדצמבר 2011 יצאה גרסה 4.0.3 וסיפקה תיקוני באגים, ממשק API ושיפורים נוספים.
באותו היום, החלה גוגל בהשקת אייס קרים סנדוויץ' לגרסה הקודמת של הגלקסי נקסוס, הנקסוס S.
עם זאת, ב-20 בדצמבר "הושהה" המשך הוצאת הגרסה כדי שהחברה תוכל "לפקח על המשובים" לאותו עדכון.
ב-29 במרץ 2012 יצאה גרסה 4.0.4 שכללה שיפורי ביצועים למצלמה והמסך, לצד תיקוני באגים נוספים.
תמיכת Google Play לאנדרואיד אייס קרים סנדוויץ', הסתיימה בפברואר 2019.
ממשק המשתמש של אנדרואיד 4.0 מייצג את ההתפתחות בעיצוב שהונהגה על ידי האניקומב, אם כי האסתטיקה העתידנית של האניקומב נלקחה לאחור לטובת תחושה נקייה יותר עם גוני כחול.
אנדרואיד אייס קרים סנדוויץ' הציג גם גופן חדש בשם Roboto; המיועד להחליף את משפחת הגופנים דרואיד, המותאם בעיקר לשימוש בתצוגה ניידת ברזולוציה גבוהה.
המראה החדש של אייס קרים סנדוויץ' יושם על ערכת כלים של ווידג'ט בשם Holo; כדי להבטיח גישה ל-Holo בכל המכשירים - גם אם הם משתמשים בממשק מותאם אחר, כל מכשירי האנדרואיד בעלי הגישה ל-Google Play חייבים להציע את האפשרות להשתמש ב-Holo ללא שינוי.
בדומה להאניקומב, המכשירים יכולים להעביר את לחצני הניווט - "חזרה", "בית" ו"יישומים אחרונים" - לסרגל המערכת בתחתית המסך, תוך ביטול הצורך בכפתורים פיזיים.
מסך הבית הוגדר כברירת המחדל של אייס קרים סנדוויץ' והציג סרגל חיפוש בראשו, מעגן בתחתיתו המכיל את לחצן מגירת האפליקציות באמצע, וארבעה חריצים לקיצורי דרך לאפליקציות לצידו.
ניתן ליצור תיקיות של אפליקציות על ידי גרירת אפליקציה לאחרת.
מגירת האפליקציות פוצלה לשתי כרטיסיות; האחת לאפליקציות והשנייה לווידג'טים בדפי מסך הבית.
גרסה זו כללה גם שימוש מוגבר במחוות; כעת ניתן להסיר אפליקציות והתראות מתפריט היישומים האחרונים ולבטלן על ידי החלקות.
אפליקציית הטלפון עודכנה אף היא לעיצוב Holo.
אפליקציות מובנות נוספות גם כן עודכנו.
יישומון המצלמה עוצב מחדש, עם זיהוי פנים, מצב פנורמה חדש והיכולת לצלם תמונות סטילס מסרטון.
הגלריה החלה לכלול כלים בסיסיים לעריכת תמונות ומסך הנעילה החל לתמוך בביטול נעילה על ידי זיהוי פנים, כולל קיצורי דרך למצלמה ולמוזיקה.
המקלדת שילבה אלגוריתמים ומשלימים אוטומטיים משופרים, לצד שיפורים בקלט הקולי המאפשרים הכתבה רציפה.
נוספה גם היכולת לצלם צילומי מסך.
אנדרואיד 4.0 ירשה תוספות מהאניקומב למחשבי לוח והוסיפה תמיכה בחיישני טמפרטורה ולחות, פרופיל התקני בריאות הפועלים על NFC, בלוטות' ועוד.
מערכת ההפעלה החלה לספק גם תמיכה משופרת בעכברים יחד עם נגישות, לוח שנה, מחזיק מפתחות, בדיקת איות, רשת חברתית וממשקי API וירטואליים.
אנדרואיד "ג'לי בין" הוא שם הקוד לגרסה העשירית של מערכת ההפעלה אנדרואיד שפותחה על ידי חברת גוגל.
הגרסה נחשפה בכנס Google I/O ביוני 2012, והתמקדה בשיפורי ביצועים שנועדו להעניק למערכת תחושה חלקה יותר, שיפורים במערכת ההודעות שאפשרו להציג התראות "הניתנות להרחבה עם לחצני פעולה".
שתי גרסות נוספות נחשפו בהמשך והכילו שינויים קטנים יותר.
גרסה 4.2 הכילה אופטימיזציה של המערכת, תמיכה מרובת משתמשים במחשבי לוח, וידג'טים למסך הנעילה, הגדרות מהירות ושומרי מסך; ואילו גרסה 4.3 הכילה שיפורים נוספים ועדכונים לפלטפורמה הבסיסית.
גרסות אלה של אנדרואיד אינן נתמכות עוד על ידי גוגל.
נכון למאי 2019, על פי נתונים של גוגל, 3.2% מהמכשירים הניגשים ל-Google Play משתמשים באנדרואיד ג'לי בין.
אנדרואיד ג'לי בין 4.1 נחשפה לראשונה בכנס המפתחים של גוגל ב-27 ביוני 2012, תוך התמקדות בשיפורים בממשק המשתמש, יחד עם שיפורים בחוויית החיפוש בגוגל על גבי הפלטפורמה, אינטגרציה והסייען הדיגיטלי החדש Google Now.
בגרסה זו הייתה גם כן אופטימיזציה של הביצועים החזותיים והתגובתיות במערכת ההפעלה באמצעות סדרה של שינויים המכונים "פרויקט חמאה".
לאחר גרסה 4.1 פורסמו עוד שתי גרסות אנדרואיד תחת שם הקוד ג'לי בין; שתי הגרסות התמקדו בעיקר בשיפורי ביצועים, ומעט מאוד שינויים עבור המשתמשים.
לצד אנדרואיד 4.1, גוגל החלה גם לפרק ממשקי API של שירותיה באנדרואיד לרכיב חדש במערכת המכונה שירותי Google Play, הניתן להורדה מחנות האפליקציות.
הדבר אפשר הוספת צורות מסוימות של פונקציונליות מבלי להפיץ שדרוג למערכת ההפעלה, תוך מתן מענה לפיצול שחוותה המערכת עד אז.
מבחינה ויזואלית, הממשק של ג'לי בין משקף עידון של מראה ה-Holo שהוצג באנדרואיד 4.0. מסך הבית המוגדר כברירת מחדל קיבל תכונות חדשות, כמו היכולת של קיצורי דרך ווידג'טים אחרים לסדר עצמם מחדש כך שיתאימו לפריט או ישנו את גודלם.
מערכת ההודעות שופרה בתוספת התראות "הניתנות להרחבה" ו"ניתנות להפעלה"; התראות בודדות היו יכולות לאחר העדכון להציג כפתורי תוכן או פעולה נוספים (כמו "התקשרות חזרה", "הודעה" ואחרים) על ידי פתיחת ההודעה.
אנדרואיד 4.2 הוסיפה תכונות לממשק המשתמש; ניתן להחליק את מסך הנעילה כדי לראות דפי וידג'טים ולהחליק לכיוון ההפוך לפתיחת המצלמה.
חלונית הגדרות מהירות נוספה גם היא לאזור ההודעות, על ידי החלקה מטה.
בגרסה 4.2 הוחלפה אפליקציית הדפדפן בגוגל כרום, וכמו כן נוספו מחוות במקלדת, אפליקציית שעון מחודשת ומערכת שומר מסך חדשה המכונה "חלומות בהקיץ".
במחשבי לוח, החלה המערכת לתמוך במספר משתמשים.
עבור המפתחים, הוסיפה 4.1 ממשקי API חדשים לנגישות, תמיכה מורחבת בשפה עם תמיכה בטקסט דו-כיווני, תמיכה בניהול התקני קלט חיצוניים, תמיכה ב-USB, ממשק API חדש לניתוב מדיה.
אנדרואיד 4.2 הוסיפה כתיבה מחדש של הבלוטות' ועוד.
אנדרואיד 4.3 כללה שינויים נוספים ופחותים, וכמו כן תכונת פרטיות המכונה "App Ops" שאפשרה למשתמשים לשלול באופן פרטני הרשאות לאפליקציות.
עם זאת, התכונה הוסרה בהמשך באנדרואיד 4.4.2; דובר גוגל טען כי התכונה הייתה ניסיונית ועלולה הייתה לגרום לפגיעה באופן פעולתן של אפליקציות אם משתמשים בהן בדרכים מסוימות.
הרעיון עבר ביקורת מחדש כבסיס למערכת התראות מחודשת באנדרואיד מרשמלו.
במיתולוגיה היוונית, אנדרומאכה (ביוונית עתיקה: Ἀνδρομάχη) הייתה אשתו של הקטור, בתו של אאטיון ואחותו של פודס .
היא נולדה וגדלה בעיר תבה הקיליקית , עליה שלט אביה.
פירוש שמה הוא "לוֹחֲמָת גברים" (הייתה גם אמזונה לוחמת מפורסמת בשם "אנדרומאכה", ככל הנראה במשמעות זו) או "קרב של גבר" (כלומר "אומץ" או "סגולה גברית"), מהמילים היווניות "אנדר" (ἀνδρ, גבר) ו"מאכה" (μάχη, קרב).
במהלך מלחמת טרויה, לאחר שהקטור נהרג על ידי אכילס והעיר נכבשה על ידי היוונים, הודיע לה השליח היווני טלתיביוס על התוכנית להרוג את אסטיאנקס , בנה מהקטור, באמצעות השלכתו מחומות העיר.
מעשה זה בוצע על ידי נאופטולמוס שבעקבות זאת לקח את אנדרומאכה כפילגש ואת אחיו של הקטור, הלנוס , כעבד.
מנאופטולמוס, היא הייתה אמו של מולוסוס , ולדברי פאוסניאס, גם אמם של פיילוס ופרגמוס .
כאשר נאופטולמוס נפטר, התחתנה אנדרומאכה עם הלנוס והפכה למלכת אפירוס .
פאוסניאס גם רומז שבנו של הלנוס, קסטרינוס , היה מאנדרומאכה.
באפירוס המשיכה אנדרומאכה בנאמנות להעלות קורבנות במצבת הזיכרון של הקטור.
אנדרומאכה בסופו של דבר עברה לגור עם בנה הצעיר, פרגמוס בפרגמון, שם היא נפטרה בשיבה טובה.
אנדרומאכה נתפרסמה בזכות נאמנותה ומידותיה הטובות, ודמותה מייצגת את סבלן של הנשים של טרויה בזמן המלחמה.
אובידיוס, אמנות האהבה, ספר שלישי, 777–778.
אנדרומאכה נולדה בתבה, עיר שאכילס פשט עליה מאוחר יותר והרג את אביה אאטיון ושבעה אחים.
היא נלקחה מבית אביה על ידי הקטור, שהביא אינספור מתנות חתונה (22, 470-72).
כך, ביתו של פריאמוס בלבד מספק לאנדרומאכה את התמיכה המשפחתית היחידה שלה.
בניגוד למערכת היחסים הבלתי הולמת של פאריס והלנה, הקטור ואנדרומאכה התאימו לאידיאל היווני של נישואים מאושרים ופוריים, מה שמעצים את הטרגדיה של אסונם המשותף.
ברגע שאכילס הורג את הקטור, אנדרומאכה נותרת לגמרי לבד.
אנדרומאכה נמצאת אפוא לבד לחלוטין כאשר טרויה נופלת ובנה נהרג.
היא נותרת ללא ציון שמה באיליאדה 22, ומכונה שם רק כאשתו (alokhos) של הקטור, דבר המעיד על מרכזיותם בזהותה של מעמדה כאשתו של הקטור ושל הנישואין עצמם.
היוונים מחלקים את הנשים הטרויאניות כשלל מלחמה ומפרידים אותן לצמיתות מהריסות טרויה וזו מזו.
הפחדים של הקטור על חייה כאשה שבויה מתממשים כאשר בני משפחתה נגזלים ממנה באלימות המלחמה, בעודה מגשימה את גורלן של נשים שנכבשו במלחמה בעת העתיקה (6, 450–465).
ללא המבנה המשפחתי שלה, אנדרומאכה היא אישה עקורה שחייבת לחיות מחוץ לגבולות חברתיים מוכרים ובטוחים.
הגילוי ההדרגתי של אנדרומאכה על מות בעלה וקינתה המידית (22, 437–515) הם שיאן של הקינות הקצרות יותר של פריאמוס והקובה על מותו של הקטור (22, 405-36).
בהתאם למנהגי האבל המסורתיים, אנדרומאכה מגיבה בהתפרצות צער (goos) מידית, הפותחת את ההספד הטקסי.
היא משליכה את חלקי כיסוי הראש השונים שלה (22, 468-72) ומובילה את הנשים הטרויאניות באבל טקסי (22, 405-36).
למרות שאנדרומאכה דבקה במנהג הרשמי של קינה נשית באפוס ההומרי, הרגש הגולמי של תגליתה מניב התחלה אומללה של עידן חדש בחייה ללא בעלה ובסופו של דבר ללא בית.
השלב האחרון בתהליך האבל מתרחש באיליאדה 24 באבל (thrēnos) הקהילתי הרשמי עם החזרת גופתו של הקטור (24, 703–804).
באיליאדה 22, אנדרומאכה מתוארת כרעיה המושלמת, האורגת גלימה לבעלה בחדרי הבית הפנימיים ביותר ומכינה אמבטיה בציפייה לשובו מהקרב (22, 440-6).
כאן היא מבצעת פעולה שהקטור הורה לה לבצע במהלך שיחתם באיליאדה 6 (6, 490-92), וצייתנות זו היא תצוגה נוספת של מעלה נשית בעיני הומרוס.
עם זאת, אנדרומאכה נראית באיליאדה 6 במקום יוצא דופן עבור עקרת הבית המסורתית, כאשר היא עומדת לפני סוללות טרויה (6, 370–373).
גם תפקידי המגדר המסורתיים נפרצים, כאשר אנדרומאכה מעניקה להקטור עצות צבאיות (6, 433–439).
למרות שהתנהגותה עשויה להיראות כלא מסורתית, זמנים קשים משבשים את התחומים הנפרדים של גברים ונשים, ומחייבים תגובה אזרחית משותפת להגנת העיר כולה.
ההרצאה הטקטית הפתאומית של אנדרומאכה היא דרך לשמור על הקטור קרוב, על ידי שמירה על קטע מהחומה במקום להילחם במישורים שמחוץ לה.
תפקידה של אנדרומאכה כאם, יסוד מהותי במעמדה בנישואין, מודגש באותה שיחה.
בנם התינוק, אסטיאנקס, נוכח גם הוא בסוללה כאשר משרתת מטפלת בו.
הקטור לוקח את בנו מהמשרתת, אולם מחזיר אותו לאשתו, פעולה קטנה המספקת תובנה רבה על החשיבות שהומרוס הטיל על חובותיה כאם (6, 466-483).
רגע מחבר בין אם לאב מתרחש בסצנה זו, כאשר הקסדה של הקטור מפחידה את אסטיאנקס, מה שמספק רגע של הקלה קלה בסיפור.
לאחר מותו של הקטור באיליאדה 22, דאגתה העיקרית של אנדרומאכה היא גורלו של אסטיאנקס כיתום אומלל (22, 477–514).
במחזה "נשות טרויה" של אוריפידס, אנדרומאכה מתייאשת בשל רצח בנה אסטיאנקס ואז ניתנת לנאופטולמוס כפילגש.
במחזה "אנדרומאכה", אוריפידס עושה דרמטיזציה כאשר היא וילדה כמעט נרצחים על ידי הרמיוני, אשתו של נאופטולמוס ובתם של הלנה ומנלאוס.
אנדרומאכה היא גם נושאה של הטרגדיה "אנדרומאק" מאת המחזאי הקלאסי הצרפתי ז'אן רסין (1639–1699), והיא דמות מינורית במחזה "טרוילוס וקרסידה" של שייקספיר.
היא גם דמות חשובה בשיר של בודלר, "Le Cygne", ב"פרחי הרע" (1857).
אנדרומאכה היא הנושא של אופרה משנת 1932 מאת המלחין הגרמני הרברט וינדט וגם של סצנה לירית לסופרן ותזמורת מאת סמואל בארבר.
אנדרומאכה גולמה על ידי השחקנית ונסה רדגרייב בגרסת הקולנוע משנת 1971 למחזה "נשות טרויה", ועל ידי ספרון בורוז בסרט "טרויה" משנת 2004. דמותה מופיעה גם בסדרה "טרויה" של דייוויד גמל.
במיני סדרת הטלוויזיה משנת 2018 "טרויה: נפילתה של עיר" , היא גולמה על ידי קלואי פירי.
אנדרומאכה הוא שמה המלא של אנדי ברומן הגרפי משמר האלמוות שעובד לסרט קולנוע באותו שם.
אנדרוורלד היא להקת מוזיקה אלקטרונית בריטית שהוקמה בשנת 1980 בקארדיף.
לאחר שביצעו בז'אנר הפאנק ו סינטיסייזר-פופ, והציאו שני אלבומים בין 1988 ו-1989, Underworld זכו להצלחה לאחר ששינו את סגנונם לטראנס וטכנו.
הלהקה השפיעה על מגוון אמנים והופיעה בפסקולים של סרטים, תוכניות טלווזיה, ואולימפיאדת לונדון.
ריק סמית' - קלידים ומיקס, שירת רקע (1979 - היום)
גרי בונד - פסנתר, סינתיסייזר (1979) (The Screen Gemz)
סטיב ארווין - תופים (1979) (The Screen Gemz)
סטיוארט קלינג - גיטרה, שירת רקע (1979) (The Screen Gemz)
ג'ון וורוויקר - קלידים (1983–86) (Freur/Underworld Mk1)
אנדרואיד "פטיפור" 1.1 , היא הגרסה השנייה של מערכת ההפעלה אנדרואיד, שהושקה ב-9 בפברואר 2009. עדכון המערכת היה תחילה עבור HTC Dream בלבד.
העדכון פתר באגים, שינה את ה-API של אנדרואיד והוסיף מספר תכונות.
פטיפור היא הגרסה ההמשכית של אנדרואיד 1.0, והגרסה ההמשכית של אנדרואיד פטיפור היא אנדרואיד קאפקייק.
לגרסה זו של אנדרואיד, כמעט ואינה נמצאת בשימוש על ידי אף אחד ואין לה גישה ל-Google Play ולשירותי גוגל אחרים.
תכונות חדשות שהוצגו על ידי "פטיפור" כוללות:
ברירת המחדל של זמן קצוב מסך במהלך שיחה ארוכה יותר בעת שימוש ברמקול.
תמיכה בפרטים וסקירות כאשר משתמש מבצע חיפוש במפות ולוחץ על עסק כדי לראות את הפרטים שלו.
שימוש בלחצנים "הצג לוח חיוג" או "הסתר לוח חיוג" לתפריט בזמן השיחה, כדי להקל על גילוי לוח החיוג של DTMF.
תמיכה בגיבוי קבצים המצורפים ל-MMS.
אפשרויות חדשות המאפשרות קביעת רקעים בתצוגות.
אנדרומאכי דימיטרופולו , הידועה בשם הבמה אנדרומאכי, היא זמרת יוונייה.
לאחר שלמדה פילולוגיה גרמנית באתונה, אנדרומאכי החלה לשיר בסצנות מוזיקה ברחבי יוון.
ב-2015 השתתפה בעונה השנייה של The Voice of Greece, שם הודחה בתוכנית החיה השנייה.
בשנת 2017, היא הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "To Feggari".
ב-9 במרץ 2022 הוכרז שהיא תייצג את קפריסין באירוויזיון 2022, עם השיר "Ela".
אנדרואיד סטודיו הוא סביבת הפיתוח המשולבת הרשמית (IDE) עבור מערכת ההפעלה אנדרואיד של גוגל, הבנויה על תוכנת IntelliJ IDEA של JetBrains ותוכננה במיוחד לפלטפורמה של אנדרואיד.
הוא זמין להורדה ברוב מערכות ההפעלה, בהן Windows, MacOS ולינוקס או כמנוי מאז שנת 2020. זהו תחליף לכלי הפיתוח שנקרא בקיצור E-ADT בתור ה-IDE (סביבת הפיתוח המשולבת הרשמית) העיקרית לפיתוח אפליקציות אנדרואיד מקוריות.
זה היה בשלב תצוגה מקדימה של גישה מוקדמת החל מגרסה 0.1 במאי 2013, לאחר מכן נכנס לשלב הבטא החל מגרסה 0.8 אשר שוחררה ביוני 2014.הגרסה הראשונה היציבה שוחררה בדצמבר 2014, החל מגרסה 1.0.
ב-7 במאי 2019, שפת התכנות קוטלין החליפה את Java כשפה המועדפת על גוגל לפיתוח אפליקציות אנדרואיד.
יש לכך כמה סיבות, אחת מהן שרבים מחשיבים את קוטלין לשפה קלה יותר.
Java עדיין נתמך, וכך גם .
התכונות הבאות מסופקות בגרסה היציבה הנוכחית:
Refactoring ספציפי לאנדרואיד ותיקונים מהירים
כלי מוך כדי לתפוס ביצועים, שימושיות, תאימות גרסאות ובעיות אחרות
יכולות אינטגרציה וחתימת אפליקציות של ProGuard
אשפים מבוססי תבניות ליצירת עיצובים ורכיבים נפוצים של אנדרואיד
עורך פריסה עשיר המאפשר למשתמשים לגרור ולשחרר רכיבי ממשק משתמש, אפשרות לתצוגה מקדימה של פריסות בתצורות מסך מרובות
תמיכה בבניית אפליקציות Android Wear
מכשיר וירטואלי של אנדרואיד (אימולטור) להפעלה וניפוי באגים באפליקציות.
לפחות כמה מרכיבים עד Java 12 ניתנות לשימוש באנדרואיד.
לאחר סיום של האפליקציה אפשר להעלות אותה לAndroid Studio, ולפרסם אותה בחנות Google Play.
האפליקציה חייבת להיות בהתאם למדיניות התוכן למפתחים של חנות Google Play.
להלן רשימה של המהדורות העיקריות של Android Studio:
אלה הן הדרישות עבור סביבת הפיתוח והAndroid SDK + Android Emulat.
Windows: x86_64 ארכיטקטורת מעבד; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה ב-Windows Hypervisor;
x86_64 ארכיטקטורת מעבד; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה ב-Windows Hypervisor;
MacOS: שבבים מבוססי ARM, או דור שני של Intel Core ומעלה עם תמיכה ב-Hypervisor.
לינוקס: ארכיטקטורת מעבד x86_64; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה בווירטואליזציה של AMD (AMD-V) ו-SSSE3;
Windows: מעבד עם תמיכה ב-UG (אורח בלתי מוגבל);
לשימוש בהאצת חומרה יש דרישות נוספות ב-Windows וב-Linux:
מעבד AMD ב-Linux: מעבד AMD עם תמיכה בווירטואליזציה של AMD (AMD-V) והרחבות SIMD משלימות 3 (SSSE3) ;
כדי שזה יעבוד עם אנדרואיד גרסה 8.1 וAPI רמה 27 ותמונות מערכת ברמה גבוהה יותר, בנוסף מצלמת אינטרנט מחוברת חייבת להיות בעלת יכולת ללכוד פריימים של 720p.
אנדרוניקוס אסן היה האפיטרופוס ("עוצר", "משגיח") של המחוז הביזנטי של מוראה בין השנים 1316 ל-1322.
אנדרוניקוס אסן היה בנם של הצאר הבולגרי איוואן אסן השלישי ואירנה, שהייתה אחותו של הקיסר הביזנטי אנדרוניקוס השני פלאיולוגוס.
אביו ואמו ברחו לשטח ביזנטי במהלך המרד של איוואילו ב-1280. לאחר מותו של מיכאל קנטקוזנוס ב-1316, אנדרוניקוס השני העניק לאנדרוניקוס אסן את עמדת האפיטרופוס של המחוז הביזנטי הקטן בחלק הדרום-מזרחי של מוראה.
קנטקוזנוס כבר הצליח לגבש את הפרובינציה, וזכה להצלחה מסוימת מול הנסיכות הפרנקית אכאיה בצפון.
אסן המשיך באותו קו, ובניצול סכסוכים פנימיים באכאיה, הוא כבש שטחים רבים במרכז מוראה.
בשנת 1320, הוא כבש את הטירות של אקובה, פוליפנגוס, קאריטיינה וסנט גאורג בסקורטה, והביס צבא פרנקי ליד המבצר האחרון בספטמבר.
הוא היה אב קדמון של קיסרים ביזנטיים מאוחרים יותר, שכן נכדתו, הלנה, נישאה ליוחנן החמישי פלאיולוגוס, שצאצאיו הפכו מאוחר יותר לקיסרים ביזנטיים.
אנדרוניקוס התחתן עם טארכניאוטיסה מסוימת, ששמה הפרטי אינו ידוע.
היא הייתה בתם של פרוטוסטרטור מיכאל דוקאס גלבאס טארכניוטס ואשתו מריה דוקאינה קומנה פלאיולוגינה ברנאינה.
שמות המשפחה של אמה מצביעים על מוצא מהמשפחות דוקס, קומננוס ופלאיולוגוס שמכל אחת מהן יצאו כמה קיסרים ביזנטיים.
עם זאת, שם משפחתה מעיד על היותה בת למשפחת ברנאס שהוציאה מנהיגים צבאיים כמו אלכסיוס ברנאס ותאודורוס ברנאס, אך השושלת שלהם מתועדת בצורה גרועה.
היו להם לפחות ארבעה ילדים:
מאוחר יותר סטרטגוס בדידימוטיכו (1342) ומושל ביזייה (1344).
התחתן עם אנה קומנה דוקאינה פאליאולוגינה סינדנה.
היא הייתה בתם של תאודורוס קומננוס דוקאס סינדנוס פלאיולוגוס ויודוקיה מוזאקיינה.
התחתן עם בתו של אלכסיוס אפוקוקוס ובתו של דיסיפטוס.
התחתנה עם יוחנן השישי קנטקוזנוס.
התחתנה עם קנטוריונה הראשון סקריאס, ברון דמאלה, כלאנדריצה, אסטמירה ונסיכות אכאיה.
אנדרומכה מתאבלת על הקטור הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אק־לואי דויד, שנוצר בשנת 1783. גודלו של הציור 3.01 מטר על 2.03 מטר, והוא מוצג במוזיאון הלובר בפריז.
היצירה הוצגה לראשונה ב־22 באוגוסט 1783 באקדמיה הצרפתית, שהכירה בה פה אחד.
נושא הציור לקוח מן המיתולוגיה הקלאסית: אנדרומאכה מתאבלת על בעלה הקטור, שנהרג בידי אכילס, בעודה מקבלת נחמה מבנה אסטיאנקס, נכדו של פריאמוס מלך טרויה.
דויד בחר לבודד את הסצנה המשפחתית מן ההמון ומיתר דמויות העיר טרויה, ובכך לרכז את הטרגדיה הקרבה של העיר כולה בדרמה אחת נוגעת ללב.
צבעי הציור נועזים אך משועבדים למסרים המרכזיים, והאור מתכנס אל פניה של אנדרומכה, הנראית מרוכזת בכאבה.
ידה הימנית מונחת על גופו של בעלה המת והיא כמעט מתעלמת מבנה, שידו מושטת אל פניה.
הדמויות מחוברות זו לזו בקומפוזיציה ספירלית של ידיים, זרועות וקפלי בדים, והילד מתואר ברגישות רבה.
הציור מציג את אנדרומכה כדמות נעלה ואמיצה המקבלת עליה את גורלה המר.
בני זמנו של דויד ראו בו מעין "הרצאת פילוסופיה על בד" – דימוי של מוסריות ושל עמידה בכאב כחלק מהטרגדיה האנושית.
לעומת זאת, בעיני מבקר מודרני ניתן לחוש כי הדרמה הרגשית מתעמעמת מול ההנאה האסתטית מהמשיכות היורדות והעולות של האור, המקנות לציור גוון עשיר ומרקם מפואר.
בהקבלה, דמותה של אנדרומכה נראית "אקסטטית בכאב" כפי שתרזה של ברניני נראית "אקסטטית באמונה".
ציור זה, שהוצג ב-23 באוגוסט 1783, הביא את דויד להיבחר לאקדמיה המלכותית בשנת 1784.
אנדרטה (נהגית אַנְדַּרְטָה, אך גם אַנְדְּרָטָה), גַּלְעֵד או יָד הם פסלים, פסל סביבתי, מיצב או מבנה המוצב במקום מסוים, שמטרתו להנציח אישים חשובים, מאורעות היסטוריים וכדומה.
בעת העתיקה התקיימה הפרדה יחסית בין פיסול אנדרטאות לבין פיסול שיועד לעיטור מבנים או שימש כפסל חופשי הניתן להעברה בחלל.
פעמים רבות נוצרו האנדרטאות בקנה מידה מונומנטלי, כלומר קנה מידה הגדול מקומת אדם.
מיקומה של האנדרטה היה מוגדר וברור; היא הוצבה במקום המרכזי בעיר, מקום שפעמים רבות היה מזוהה עם השלטון.
כך לדוגמה הוצבו בפורום הרומאי עמודי ניצחון כמו "עמוד טראיאנוס" או שערי ניצחון כדוגמת "שער טיטוס" ו"קשת קונסטנטינוס".
פעמים רבות ממקמים אנדרטה על גבעה, הר, או על מקום שמבליט אותה באזור ומבודד אותה.
פעמים רבות מציבים אנדרטה באזור שבו התרחש האירוע המונצח בה.
לעיתים השתמשו האמנים בתבליט על גבי מבנה אדריכלי, אולם לעיתים שימש פסל פיגורטיבי ותלת-ממדי כאנדרטה.
מבנה כזה הציג את דיוקנו של השליט, ובכך ביקש לבסס את שלטונו, או לחלופין הציג רעיון מופשט שנתפש כאידיאל של בני התקופה.
כך לדוגמה הוצגו פסלי "טיכה", פסלי נשים אשר היוו ייצוג חזותי של העיר.
דוגמה מודרנית של רעיון זה אפשר למצוא ב"פסל החירות" שבניו יורק.
הכתיב "אנדרטא" מופיע בתלמוד, בעיקר בדיונים הנוגעים בפסלי עבודה זרה להבדיל אנדרטא מפסל לעבודה זרה.
מקור המילה במילה היוונית "אנדרו" (=איש, גבר).
המילה "אנדרטה" נכנסה לשימוש בעברית בתקופת קום המדינה, עם הקמת אנדרטאות לזכר חללי צה"ל.
בתשובה למכתב למערכת "לשוננו לעם" כתב הבלשן עלי איתן כי "מכיוון שהמצבות בתל אביב ובקריית ענבים אינן פסלים של בני אדם, אין השם אנדרטה הולמן, אלא היה צריך לקרוא להן מצבת זיכרון או יד".
חלק מהאנדרטאות נמצאות בתוך אתרי הנצחה.
אתר הנצחה הוא קומפלקס הכולל בנוסף לאנדרטה עצמה בדרך כלל גם מרכז מידע, מוזיאון, משרדים של העמותה המנהלת את האתר, אודיטוריום או אמפיתיאטרון לעריכת טקסים, הרצאות ואירועים.
דוגמה לאתר הנצחה המכיל את כל האלמנטים הללו הוא יד לשריון בלטרון - אתר ההנצחה של חיל השריון הישראלי.
פסל האריה השואג לזכר חללי תל חי של אברהם מלינקוב.
אנדרטת השואה והתקומה של יגאל תומרקין לזכר השואה והנצחת 6 מיליון היהודים שנספו, בכיכר רבין בתל אביב.
אנדרטת "הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה" של גרשון קניספל בחיפה.
אנדרטה לזכר חללי הצבא המצרי בגשר עד הלום.
אנדרטה לציון יום האדמה בסכנין.
1978, גרשון קניספל ועבד עאבדי.
אנדרטת הניצחון בנתניה שעוצבה על ידי פסלים רוסים והאמן הישראלי חן וינקלר.
אנדרטאות להנצחת חללי מערכות ישראל
אנדרטאות רבות בישראל הוקמו לשם הנצחת חללי מערכות ישראל.
אנדרטה לזכר רמב"ם (רבי משה בן מימון), בקורדובה, ספרד.
אנדרטת וושינגטון בוושינגטון, ארצות הברית.
אנדרטת לינקולן בוושינגטון, ארצות הברית.
האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה, בוורשה, פולין.
אנדרטת עמוד נלסון בכיכר טרפלגר, לונדון, בריטניה, לזכר הורציו נלסון, מנהיג הצי הבריטי בקרב טרפלגר.
אנדרוסטרון (3α-hydroxy-5α-androstan-17-one) הוא הורמון גברי מהראשיים שבקבוצת האנדרוגנים, יחד עם הטסטוסטרון.
אלו הם הורמונים סטרואידיים המשפיעים על התפתחות מערכת הרבייה הזכרית ביונקים עילאיים ועל תהליך ההתבגרות הזכרי.
האנדרוסטרון מיוצר באשכים וכמויות זעומות גם בבלוטות יותרת הכליה ובשחלות אצל נשים.
אנדרוס אנסיפ (באסטונית: Andrus Ansip; נולד ב-1 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי אסטוני, שכיהן כראש ממשלת אסטוניה בשנים 2005–2014 ויושב ראש מפלגת הרפורמה.
אנסיפ נולד וגדל בעיר טרטו שבאסטוניה.
הוא סיים תואר בכימיה אורגנית באוניברסיטת טרטו בשנת 1979 ונותר שנתיים לעבוד שם כמהנדס בכיר.
בשנים 1981-1983 שירת בצבא האדום בצי הבלטי.
עד שנת 1987 עבד כמהנדס בכיר במכון הפתולוגי של אוניברסיטת טרטו.
בשנים 1986-1988 שימש כמדריך במחלקת התעשייה וכראש מחלקת הארגון של המפלגה הקומוניסטית בטרטו.
בשנות ה-90 שימש כדירקטור בהנהלת הבנק של טרטו, וכיו"ר מועצת המנהלים בשתי קרנות הפרטה וברדיו טרטו.
את דרכו הציבורית החל אנסיפ ב-1998 כאשר התמודד מטעם מפלגת הרפורמה לתפקיד ראש עיריית טרטו וזכה בבחירות.
אף על פי שנבחר לפרלמנט האסטוני ויתר על מושבו שם על מנת להישאר בתפקיד ראש עיריית טרטו.
כיהן בתפקיד זה עד ספטמבר 2004, כאשר התבקש להחליף חבר מפלגה בתפקיד שר הכלכלה והתקשורת.
בנובמבר אותה שנה נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת הרפורמה, תוך שהוא מחליף את סים קאלאס, שנשלח לשמש כנציב וכסגן נשיא הנציבות האירופית.
ב-31 במרץ 2005 התבקש על ידי הנשיא דאז, ארנולד רוטל, להרכיב ממשלה חדשה.
הוא הושבע לתפקיד ראש הממשלה ב-12 באפריל 2005 וסיים את כהונתו ב-26 במרץ 2014.
נשוי לאנו, גינקולוגית במקצועה, ואב לשלוש בנות.
אנדרוס MarkV-A1 הוא רובוט סילוק פצצות (ס"פ) תוצרת ארצות הברית שתוכנן על ידי נורת'רופ גראמן.
הוא שייך לסדרת רובוטי רמוטק אנדרוס (Remotec ANDROS) הכוללת עוד רובוטי סילוק פצצות.
ממדיו של הרובוט הם כגודלה של מכסחת דשא גדולה ומשקלו עומד על 363 ק"ג
הוא מצויד בזרוע תלת-מפרקית ארוכה שבקצה צבת, מצלמת וידאו ורובה ציד לטיפול במטעני חבלה.
המזקו"ם של הרובוט נרשם כפטנט והוא מתוכנן לעבירות בתנאי שטח קשים.
בסך הכל לרובוט יש 4 מצלמות וידאו צבעוניות, כולל מצלמה המורכבת בראש הרובוט.
הרובוט כולל גם מספר מיקרופונים, פנסים וחיישנים שונים.
צה"ל - חיל ההנדסה הקרבית - יהל"ם - פלגות הס"פ ו"הבזק"
צבא ארצות הברית - חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית
משטרת לוס אנג'לס - יחידת הס"פ (Bomb Squad)
אנדרטאות האימפריה הבריטית לנעדרים בבלגיה ובצרפת במלחמת העולם הראשונה הוקמו על ידי מדינות האימפריה לשם הנצחת חייליהן, שנפלו בקרבות מערב אירופה במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע.
27 האנדרטאות, הניצבות לאורכו של תוואי קו החזית המערבית שהוחזק על ידי חיילי צבאות האימפריה, נושאות את שמותיהם של למעלה מ-320 אלף נעדרים.
רבות מן האנדרטאות הוכרזו כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית) הכולל יותר ממאה אתרים ברחבי בלגיה וצרפת שקשורים לקרבות החזית המערבית.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בחזית המערבית באירופה 677,500 חיילי הצבא הבריטי ועמם עשרות אלפי חיילים מצבאות יתר מדינות האימפריה הבריטית.
רבים מאוד מהם נקברו כאלמונים, ומקום קבורתם של למעלה משליש מן הנופלים לא נודע.
נוכח האבדות הענקיות הוחל עוד במהלך המלחמה בכינון שיטה חדשה של הנצחת שמות הנופלים.
במהרה נקבע העיקרון כי שמו של כל נופל מצבאות האימפריה שמקום קבורתו ידוע יונצח על גבי מצבה צבאית שתוצב עליו, באחד מאלפי אתרי הקבורה שהוקמו מכורח הנסיבות בצרפת ובבלגיה.
בנוגע לנעדרים נקבע כי שמותיהם יונצחו על גבי אחת מבין האנדרטאות לנעדרים שיוקמו בשדות הקרב.
על הוצאת השיטה החדשה מן הכוח אל הפועל הופקד גוף חדש שהוקם כבר במהלך המלחמה – הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, ששינתה לימים את שמה לוועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
בעקבות דיונים והתלבטויות שהתמשכו לאורך מספר שנים הוקמה בצפון צרפת ובבלגיה מערכת של 27 אנדרטאות להנצחת שמות הנופלים הנעדרים.
הן הוקמו באתרים שנבחרו בעקבות מערכות צבאיות או קרבות בולטים שהתרחשו בקרבתם, ועל גביהן הונצחו שמות נעדרי היחידות מצבאות מדינות האימפריה אשר השתתפו באותם אירועים.
לא פעם, משיקולים מעשיים כגון הצורך במציאת כברת קרקע מתאימה וזמינה, הוקמו האנדרטאות בשטחם של בתי קברות צבאיים ששכנו בסמוך לאתרי ההנצחה המתאימים.
כמה מהאנדרטאות הבולטות ביותר הוקמו בשני שדות קרב, שנוכחות חיילי צבאות האימפריה בהם הייתה דומיננטית ושבכל אחד מהם נפלו מאות אלפים מהם.
האחד היה מבלט איפר שבדרום מערב בלגיה.
האחר היה שדה הקרב של הסום בצפון צרפת.
מוקדים נוספים שבהם לחמו צבאות האימפריה הבריטית ובהם הוקמו אנדרטאות רבות היו אזורי הערים ליל ואראס, מהערים הראשיות בצפון מערב צרפת.
אחדות מן האנדרטאות נבחרו לשמש כאנדרטאות לאומיות.
ככאלו, נושאת כל אחת מהן את שמות הנעדרים של צבא אחת ממדינות האימפריה בלבד (או את שמות כלל חלליו בחזית המערבית).
אנדרטאות אלו הן (פירוט להלן):
האנדרטאות תוכננו על ידי אדריכלים אזרחיים, שנשכרו לאחר המלחמה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה על מנת שיתכננו את אתרי הקבורה הקבועים והאנדרטאות בחזית המערבית ובשאר חזיתות המלחמה.
בשל כך לא נבנו האנדרטאות בסגנון ארכיטקטוני אחיד, אם כי מספר מוטיבים חוזרים ניכרו בעיצובן של מרביתן.
האנדרטאות לנעדרים בחזית המערבית נחנכו בטקסים מרובי משתתפים ובנוכחות בני משפחת המלוכה הבריטית ומפקדי צבאות מדינות האימפריה.
הראשונה שבהן נחנכה ב-1925, והאחרונה – ב-1938, שנה אחת בלבד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
שמות הנעדרים נרשמו על גבי האנדרטאות תחת שם היחידה בה שירתו – בדרך כלל הרגימנט.
במרבית האנדרטאות קיים לוח הוספה, שאליו מתווספים (שלא לפי יחידות) שמות של נעדרים בקרב, שהפרטים עליהם עדיין מתבררים עד היום.
כמו כן, גילוין הנמשך של גופות חיילים בשדות הקרב לשעבר של החזית המערבית מביא להסרת שמות החיילים מן האנדרטאות, אם הן זוהו.
האנדרטאות מוצגות להלן באופן כללי מצפון לדרום וממערב למזרח, לאורכו של קו החזית המערבית.
אנדרטה גדולה זו, המעוצבת כשער ניצחון, ניצבת במבוא המזרחי לעיר איפר שבבלגיה, כ-110 קילומטרים ממערב לבריסל.
זוהי האנדרטה המרכזית שהוקמה לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית בקרבות סביב העיר במלחמת העולם הראשונה.
על גביה הונצחו שמותיהם של 54,394 איש – בריטים, קנדים, אוסטרלים, דרום אפריקנים והודים.
מחוסר מקום מספיק על האנדרטה נחרתו עליה רק שמותיהם של נעדרים שנפלו עד אוגוסט 1917. שמות יתר הנעדרים הונצחו על גבי אנדרטת טיין קוט הסמוכה אליה.
אנדרטה מרכזית נוספת באיפר לנופלים סביב העיר, שלא הוקמה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, היא כנסיית הזיכרון ג'ורג' הקדוש.
האנדרטה ניצבת בשטח בית הקברות בעל אותו שם השוכן 9 קילומטרים מצפון-מזרח לאיפר.
על גבי קיר האנדרטה הארוך מונצחים שמותיהם של 34,935 איש – חיילים בריטים וניו זילנדים נעדרים שנפלו בקרבות סביב איפר מאוגוסט 1917 ועד לסיום מלחמת העולם הראשונה.
אנדרטת ניופורט (Nieuport) ניצבת 3 קילומטרים מחוף הים הצפוני וכ-35 קילומטרים מצפון לעיר איפר.
על גביה הונצחו שמותיהם של 549 נעדרים בריטים, שנפלו במהלך המלחמה בקרבות באזור החוף הבלגי.
אנדרטת יער פוליגון (Polygon Wood) ניצבת בשטחו של בית קברות צבאי כ-8 קילומטרים ממזרח לאיפר.
היא נושאת את שמותיהם של 378 חיילים ניו זילנדים נעדרים, שנפלו באזור זה בשנה האחרונה למלחמה.
אנדרטת רכס מסין (Messines Ridge) מנציחה את שמותיהם של 827 נעדרים ניו זילנדים שנפלו בקרב על רכס אסטרטגי זה בשנים 1917–1918. האנדרטה ניצבת בתחומיו של בית קברות צבאי בעל אותו שם, כעשרה קילומטרים מדרום לאיפר.
צורתה היא כתל נמוך ועגול שעליו ניצב צלב ההקרבה.
אנדרטת פלוחסטרט (Ploegsteert), המעוצבת כמבנה עמודים מעוגל, ניצבת בצידו של בית קברות צבאי, כ-12 קילומטרים מדרום לעיר איפר.
היא מנציחה את שמותיהם של 11,390 נעדרים – בריטים ודרום אפריקנים - שנפלו בקרבות באזור הסמוך אליה במהלך שנות המלחמה.
אנדרטאות בצרפת: אזור העיר ליל
האנדרטה הוקמה בקרבת הכפר פרומל (Fromelles), כ-210 קילומטר מצפון לפריז וכ-17 קילומטר ממערב לעיר ליל.
היא מנציחה את שמותיהם של 1,192 חיילים מצבא אוסטרליה, שנפלו בקרב פרומל הכושל ביולי 1916 ומקום קבורתם לא נודע.
בשני ימי הקרב – הקרב הגדול הראשון של הצבא האוסטרלי בצרפת - נפלו 1,299 מחייליו.
האנדרטה, כותל הנצחה שביתנים הוקמו בשני קצותיו, ניצבת בשטחו של בית קברות צבאי, שבו נקברו 410 מחללי אותו קרב, כולם אלמונים.
אנדרטת נאב שאפל (NeuveChapelle) היא אנדרטה לאומית, המנציחה את שמות כל חללי צבא הודו בחזית המערבית שמקום קבורתם לא נודע – 4,703 במספר.
האנדרטה הוקמה ליד הכפר נאב שאפל, כ-20 קילומטר מדרום-מערב לליל.
מיקום זה נבחר בשל התפקיד שמילאו יחידות הודיות בקרב נאב שאפל במרץ 1915. האנדרטה, שצורתה הכללית כגן מעוגל מוקף חומה, היא מהמפוארות והייחודיות באנדרטאות החזית המערבית, ובה מוטיבים ארכיטקטוניים הודיים רבים.
אנדרטת לה טורה (Le Touret) ניצבת בשטחו של בית הקברות הצבאי בעל אותו שם, כ-25 קילומטרים מדרום-מערב לליל.
היא מנציחה שמות של 13,392 נעדרים מצבא בריטניה, שנפלו באזור הסמוך לה מאוקטובר 1914 ועד לספטמבר 1915. האנדרטה, חצר ואכסדרת עמודים בעלות גג משופע, נחנכה בשנת 1930.
אנדרטת לו (Loos) מנציחה את שמותיהם של 20,604 נעדרים מצבאות האימפריה הבריטית, שנפלו במהלך קרב לו, שהתחולל בחדשים ספטמבר ואוקטובר 1915, ולאחריו.
האנדרטה, המהווה את המבנה והחומה המקיפים את מתחמו של בית קברות צבאי באותו אתר, ניצבת כשלושים קילומטרים מדרום-מערב לליל.
אנדרטאות בצרפת: אזור העיר אראס
אראס, בירת מחוז פה דה קאלה, ממוקמת כ-170 קילומטרים מצפון לפריז.
אנדרטת אראס ניצבת בעיבורה של העיר, בשטחו של בית קברות שבו נקברו רבים מחללי צבאות מדינות ההסכמה.
היא מהגדולות שבאנדרטאות חזית המערבית, וצורתה כאכסדרת עמודים באורך של כ-75 מטרים, שבה משולבת חצר עמודים.
היא מנציחה את שמותיהם של 34,793 נעדרים מצבאות בריטניה, דרום אפריקה וניו זילנד שנפלו בקרבות בקרבת העיר מאביב 1916 ועד לקיץ 1918 (שמות נעדרי קנדה, אוסטרליה והודו מתקופה זו הונצחו על גבי אנדרטאות אחרות).
אנדרטת קמברה שבקרבת אראס (להלן) מנציחה שמות נעדרים נוספים מתקופה זו.
בחצר האנדרטה ניצבת אנדרטה נוספת - ל-990 נעדרי שירותי התעופה של הצבא והצי הבריטיים (שקדמו לחיל האוויר המלכותי) שנפלו בצרפת במהלך המלחמה.
היא מעוצבת כעמוד אבן שבראשו ניצב גלובוס (בדומה לאנדרטת חיל האוויר המלכותי שבלונדון).
שתי האנדרטאות נחנכו בשנת 1932.
אנדרטת וימי הנישאת לגובה ניצבת על רכס וימי, כשמונה קילומטרים מצפון-מזרח לאראס.
זוהי האנדרטה הקנדית הלאומית לכל חיילי המדינה ששירתו במלחמת העולם הראשונה, ובפרט ל-60,000 הקנדים שנפלו בקרב בצרפת.
על גבי האנדרטה נחרתו שמות 11,167 החללים הקנדים שמקום קבורתם לא נודע.
מיקום האנדרטה נבחר בשל הקרב שהתחולל באותו אתר באפריל 1917, שבו כבשו את הרכס ארבע דיוויזיות קנדיות, שפעלו לראשונה במלחמה במשותף.
אנדרטה זו לא נבנתה על ידי הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, אך היא מתוחזקת על ידה לפי הסכם בינה לבין ממשלת קנדה.
אנדרטת וי-אן-ארטואה (Vis-en-Artois) מנציחה את שמותיהם של 9,849 נעדרים בריטים, אירים ודרום אפריקנים שנפלו באזור שבקרבתה בחודשי המלחמה האחרונים, מאוגוסט 1918 ואילך.
היא ניצבת בשטחו של בית הקברות הצבאי הבריטי בעל אותו שם, כ-13 קילומטרים מדרום-מזרח לאראס.
צורתה היא כקיר אבן מקושת שבו משובצים שני עמודי אבן גבוהים.
אנדרטת קמברה (Cambrai) מנציחה את שמותיהם של 7,058 נעדרים מצבאות בריטניה ודרום אפריקה.
הם נפלו בקרב קמברה בנובמבר–דצמבר 1917, שנודע בשל הפעלת טנקים בריטים במספר גדול במסגרתו.
האנדרטה, המעוצבת כמבנה עמודים מרובע שבו חצר עגולה ופתוחה, ניצבת כ-25 קילומטרים מדרום-מזרח לאראס.
אנדרטה זו היא הגדולה באנדרטאות האימפריה הבריטית בחזית המערבית וגם הגדולה באנדרטאות נעדרי האימפריה שהוקמו בעקבות שתי מלחמות העולם.
היא ניצבת בשדה הקרב של הסום, כ-140 קילומטרים מצפון לפריז וכ-30 קילומטר מדרום לאראס.
מונצחים על גביה שמות 72,195 נעדרים, בריטים ודרום אפריקנים.
הם נפלו בשנים 1915–1918, ובעיקר בקרב על הסום באביב וקיץ 1916. האנדרטה נחנכה בשנת 1932.
אנדרטת גרוויר (Grevillers) ניצבת בבית הקברות הצבאי הבריטי בן אותו שם, כ-11 קילומטרים מצפון-מזרח לאנדרטת תיאפוואל.
האנדרטה, המעוצבת ככותל הנצחה פשוט הקבוע בחומת בית הקברות, נושאת את שמותיהם של 446 נעדרים ניו זילנדים, שנפלו בקרבות שנערכו בקרבתה ממרץ 1918 ועד לסיום המלחמה.
אנדרטת בומון-אמל (Beaumont-Hamel) היא האנדרטה הלאומית לחיילי ניופאונדלנד (בשעתו – מדינה עצמאית) אשר לחמו ונפלו במלחמת העולם הראשונה.
היא ניצבת כ-4 קילומטרים מצפון-מערב לאנדרטת תיאפוואל.
אתר זה נבחר להקמת האנדרטה בשל היותו אתר הקרב הגדול הראשון שבו לחמו חיילי ניופאונדלנד בחזית המערבית - קרב שספגו בו אבדות כבדות – במסגרת הקרב על הסום ביולי 1916.
האנדרטה היא פארק פתוח, שבו השתמרו מקצת הביצורים שהתקיימו בו במהלך המלחמה.
בנקודה הגבוהה ביותר בפארק ניצב על גבי סלע פסל ארד של אייל הצפון – סמלו של רגימנט ניופאונדלנד המלכותי.
בבסיס הפסל, על גבי טבלאות ארד, נמנו שמות 814 חיילי ניופאונדלנד שנפלו בקרב באירופה ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה נחנכה בשנת 1925 - הראשונה באנדרטאות לנעדרים במלחמה שנחנכה באירופה.
אנדרטת עמק קטרפילר (Caterpillar Valley) ניצבת כעשרה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל.
היא ניצבת בשטחו של בית קברות הנושא את אותו שם (השם שניתן בימי המלחמה על ידי חיילי צבאות ההסכמה לעמק בו הוא ניצב).
האנדרטה, שצורתה ככותל פשוט, מנציחה את שמותיהם של 1,205 נעדרים ניו זילנדים שנפלו בקרב הסום ב-1916.
אנדרטת פוזייר (Pozieres) ניצבת כשלושה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל.
היא מנציחה את שמותיהם של 14,655 נעדרים, כולם (למעט 300 דרום אפריקנים) חיילי הצבא הבריטי.
חיילים אלו נפלו בחודשי האביב והקיץ של 1918, במהלך מתקפה גרמנית גדולה שהדפה לאחור את כוחות מדינות ההסכמה בחזית הסום.
האנדרטה היא חומה, המקיפה את מתחם בית הקברות הצבאי של פוזייר, ושמות הנעדרים נחקקו על גבי לוחות הצמודים אל צידה הפנימי, מתחת לשדרת עמודים.
אנדרטת יער דלוויל (Delville Wood) היא האנדרטה הלאומית של דרום אפריקה להשתתפות חייליה בחזיתות מלחמת העולם הראשונה – בצרפת, בבלגיה ובמזרח אפריקה.
אתר האנדרטה נמצא כעשרה קילומטרים מדרום-מזרח לאנדרטת תיאפוואל.
הוא נבחר משום השתתפותן של יחידות דרום אפריקניות בקרב יער דלוויל (חלק מן הקרב על הסום) ביולי, אוגוסט וספטמבר 1916 והאבדות הכבדות שסבלו במהלכו.
האנדרטה היא קיר אבן קשתי, שביתנים נבנו בשני קצותיו ובמרכזו.
על גבי כיפת הביתן המרכזי הוצב פסל ברונזה של שני אנשים המובילים סוס – כסמל לשני הגזעים באומה הדרום אפריקנית.
במלחמה נהרגו כ-10,000 חיילים דרום אפריקנים.
באופן יוצא דופן לא נחקק שם איש מהם על גבי האנדרטה.
במקום זאת נרשמו שמות הנופלים בספר השמור בבניין האנדרטה.
אנדרטת וייר-ברטונה היא האנדרטה הלאומית של אוסטרליה לזכר חייליה שנפלו במלחמה באירופה.
היא ניצבת בצדו של בית הקברות הצבאי בן אותו שם, כתשעה קילומטרים ממזרח לעיר אמיין, בירת חבל פיקרדי, וכ-120 קילומטרים מצפון לפריז.
האתר נבחר להקמת האנדרטה בשל השתתפותן של יחידות אוסטרליות בקרב וייר-ברטונה השני באפריל 1918.
האנדרטה היא כותל בתבנית האות ח', שביתנים הוקמו בשני קצותיו ובמרכזו מתנשא מגדל תצפית.
על גביה נחרתו שמותיהם של 10,768 חיילים אוסטרלים נעדרים, שנפלו בצרפת ובבלגיה משנת 1916 (עת הגיעו היחידות האוסטרליות לחזית אירופה) ועד לשנת 1918. היא נחנכה בשנת 1938 – האחרונה באנדרטאות לנעדרי מלחמת העולם הראשונה שהוקמו בשדות הקרב של החזית המערבית.
במלחמת העולם השנייה ניזוקה האנדרטה באופן חמור מאש גרמנית, במהלך קרבות המערכה על צרפת באביב 1940.
אנדרטת סואסון (Soissons) ניצבת במרכזה של העיר סואסון שעל גדת הנהר אן (Aisne), כ-100 קילומטרים מצפון-מזרח לפריז.
זוהי אנדרטה קטנה, המעוצבת ככותל זיכרון שלפניו נקבעו פסלי חיילים.
היא מנציחה את שמותיהם של 3,880 נעדרים בריטים, שנפלו בחדשים מאי עד אוגוסט 1918, במהלך הדיפת התקפת הנגד הגרמנית הגדולה האחרונה נגד כוחות מדינות ההסכמה.
אנדרטת לה פרטה-סו-ז'ואר (La Ferté-sous-Jouarre) שוכנת בעיירה בשם זה, כ-66 קילומטרים ממזרח לפריס.
האנדרטה ניצבת על גדתו של נהר המארן, בקרבת אתר הקרב הראשון על המארן.
היא מנציחה את שמותיהם של 3,739 נעדרי הצבא הבריטי, שנפלו בצרפת בראשית מלחמת העולם הראשונה – בקרבות מון, לה קאטו, המארן והאן באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר 1914. היא נחנכה בשנת 1928.
אתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
שתי אנדרטאות לזכר החייל המצרי הוקמו על ידי מצרים בדרומה של ישראל.
האנדרטה האחת נמצאת בתחומי המועצה האזורית יואב, בסמוך לכביש 35 ומצודת יואב, והאנדרטה השנייה נמצאת בפארק עד הלום ליד העיר אשדוד.
הקמת האנדרטאות סוכמה במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים לזכר החיילים המצרים שנפלו בקרבות בשנת 1948. האנדרטה ליד חמי יואב מוקדשת לזכר חיילים מצרים שנהרגו בקרב כיס פלוג'ה, האנדרטה בפארק עד הלום היא לזכר חללי הצבא המצרי שנהרגו במקום.
בהסכם השלום התחייבה ישראל לשמור על אנדרטאות אלו, ובמקביל התחייבו המצרים לשמור על האנדרטאות שהוקמו לזכר חיילים ישראלים בסיני בטרם נחתם ההסכם.
שתי האנדרטאות, שהוקמו בשנת 1989, עשויות אבן גרניט מצרית ועוצבו בצורת אובליסק.
בכל אחת מהאנדרטאות מצוינים שמותיהם של ארבעה חיילים בדרגות שונות: על האנדרטה ליד חמי יואב מוזכרים שני אלופי-משנה, סמל וטוראי; על האנדרטה בפארק עד הלום מוזכרים אלוף-משנה, סגן-אלוף, רב-טוראי וטוראי.
הכתובות על האנדרטאות והשילוט במקום הם בעברית, ערבית ואנגלית.
אנדרוסארכוס (שם מדעי: Andrewsarchus) הוא סוג יונק גדול מהסדרה מכפילי פרסה אשר חי בתקופת האאוקן, לפני 36–45 מיליון שנה.
שרידיו נתגלו באזור מונגוליה הפנימית שבסין.
האנדרוסארכוס התגלה ב-1923. החלק היחיד מגופו שנמצא הוא הלסת העליונה, שהייתה בעלת שיניים מעוצבות לאכילת בשר.
הוא נקרא על שם החוקר רוי צ'פמן אנדרוס והסיומת "archos" (ביוונית פירושה "מנהיג").
בסוג נכלל מין אחד - Andrewsarchus mongoliensis, מכיוון שנמצא במונגוליה הפנימית.
בעבר סברו שהיה קרוב למזוניכידים אך בימינו הוא נחשב לקרוב הרחוק של ההיפופוטמיים והאנטלודונטיים דמויי-החזיר.
האנדרוסאורכוס היה מבעלי החיים אוכלי הבשר הגדולים בתקופתו ואחד מגדולי היונקים אוכלי הבשר משחר ההיסטוריה.
ממדידה של הגולגולת הגדולה באורך 83.3 ס"מ משערים שהחיה הגיעה לאורך 4.5 מטרים, לגובה 1.5 מטרים ולמשקל של טונה אחת, גדול יותר מכל טורף יבשתי.
האנדרוסארכוס מופיע בסדרה "ללכת עם חיות" ובמשחקים "עולם היורה: המשחק", "Jurassic World: Alive".
ברחבי מדינת ישראל פזורות כמאתיים וחמישים אנדרטאות למלחמת העצמאות ולנופליה.
כאנדרטאות לראשונה שבמלחמות ישראל היוו רבות מהן תקדימים, אשר הניחו את היסודות לעיצוב האנדרטאות למערכות ישראל ולחלליהן.
הגם שרבות מהאנדרטאות הוקמו בעשור הראשון שלאחר המלחמה, הוסיפו אנדרטאות להיבנות בעשורים שלאחר מכן, ומאז ראשית שנות התשעים הוקמו בישראל למעלה מעשרים אנדרטאות חדשות למלחמה ולנופליה.
האנדרטאות שהוקמו מתייחסות לנושאי הנצחה מגוונים:
הנצחת נופלים - מרבית האנדרטאות (כמאתיים) מוקדשות רק להנצחתם של נופלים, ומרביתן – אך לא כולן - נושאות את שמותיהם.
אנדרטאות אלו מתחלקות למספר קבוצות:
הנצחת נופלים בקרב מסוים או בסדרת קרבות בגזרה מסוימת – למעלה משמונים אנדרטאות הוקמו לכבודם, ומן הידועות ביותר הן האנדרטאות לנופלים במצודת כ"ח, בגשר עד הלום ובנגבה.
הנצחת נופלים מיחידה צבאית מסוימת – יוצאי חטיבת הנגב, חטיבת יפתח, חטיבת הראל וחטיבת אלכסנדרוני הקימו אנדרטאות לזכר חלליהן, ובשנת 2013 נחנכה בירושלים אנדרטה נוספת ל-425 חללי חטיבת הראל.
אנדרטאות הוקמו לזכר חללי גדודים בחטיבות גבעתי וקרייתי.
הונצחו גם הנופלים מפלוגות ואף ממחלקות, דוגמת חללי הפלוגה הדתית מחטיבת אלכסנדרוני, חללי הקומנדו הצרפתי, מחלקת הל"ה ומחלקת הצופים בחטיבת הראל.
הנצחת נופלים ממסגרות מסוימות – הונצחו נופלים מהכשרות רבות של הפלמ"ח ומגרעיניו, מבתי ספר (מקוה ישראל וכן כדורי – ששכל 85 מתלמידיו ובוגריו) ואף מקרב עובדי מפעל - מפעל נשר.
אנדרטה גדולה הוקמה לזכר החללים מקרב מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל).
הנצחת נופלים ממקום יישוב מסוים – כחמישים אנדרטאות הוקמו להנצחת בני עיר או כפר או אף בני שכונה מסוימת שנפלו במלחמה.
הגדולה באנדרטאות אלו מבחינת מספר המונצחים על גביה (114) היא האנדרטה לבני רמת-גן שנפלו במלחמת העצמאות.
אנדרטאות שכאלו הוקמו בין השאר בערים חיפה, חולון ורעננה.
הנצחת הנופלים היא קבוצתית בעיקרה, אך כמה עשרות אנדרטאות (מספר קטן עד להפתיע בהתחשב במספר האבדות הגדול במלחמה זו) מוקדשות לנופל אחד או שניים בלבד.
בסך הכל נושאות האנדרטאות את שמותיהם של למעלה מ-5,400 נופלים, אם כי שמות רבים מהם הונצחו עליהן יותר מפעם אחת.
הנצחת קרב או מערכה – כעשרים אנדרטאות שכאלו הוקמו, ומקצתן נושאות גם את שמות החללים בקרב.
מן הידועות ביותר שבהן הן האנדרטה לקרב ביד מרדכי ואנדרטת הטנק הסורי בדגניה א'.
הנצחת יחידה או תרומתם של חיילים ממסגרת מסוימת – ביניהן נמנות חלק מן האנדרטאות לחללים שנמנו לעיל וגם האנדרטה לאנשי גיוס חוץ לארץ בקיבוץ גשר, אנדרטת פורצי כביש הגבורה ביער חולדה ויד לאישה הלוחמת בניצנים.
הנצחת יישוב שחרב במלחמה – אלו הן האנדרטאות שהוקמו לזכר יישובי גוש עציון וביניהן האנדרטה לרבדים, שהוקמה בקיבוץ רבדים שבשפלה והאנדרטה שהוקמה לימים במרכז גוש עציון המחודש.
הנצחת נשק – בשנת 1954 יזם הרמטכ"ל דאז משה דיין את הקמתן של אנדרטאות שינציחו כלי נשק מן המלחמה, ולימים הוקמו אנדרטת הדוידקה בירושלים, אנדרטת הדוידקה בצפת והאנדרטה בטבריה, שעליה ניצב תותח צרפתי בקוטר 65 מילימטר (המכונה "נפוליאונצ'יק") – אחד מארבעה התותחים שהדפו את הצבא הסורי שעמד בשערי שתי הדגניות.
עיצוב האנדרטאות למלחמה ולחלליה מקיף קשת גדולה של תוכניות וסגנונות, ועם זאת הן משתייכות ברובן לדגמים בסיסיים מעטים.
מרבית האנדרטאות הן גוש אבן, סלע, גלעד או כותל הנושאים לוח זיכרון, וחלקן ניצבות ברחבה מתוחמת.
שכיח היה השימוש באנדרטאות בדמות עמוד או אובליסק, הנראות למרחוק.
לזכר נופלים בודדים הוקמו בעיקר אנדרטאות קטנות, לעיתים דמויות מצבה.
מקצת האנדרטאות הן פסלים מאבן או מברונזה.
במספר מקרים התבססו האנדרטאות על מבנים פגועים המסמלים את הקרבות שהתחוללו סביבם, דוגמת הפילבוקסים בתל גיבורים שבחולון ובגשר עד הלום ומגדלי המים ביד מרדכי ובבארות יצחק.
כמה עשרות אנדרטאות – בעיקר כאלו שהוקמו משנות השישים ואילך – תוכננו כמרחב, שבו שובץ מספר גדול של מרכיבים עיצוביים.
הדוגמה הבולטת לשכאלו היא אנדרטת חטיבת הנגב בבאר שבע, שתוכננה על ידי דני קרוון.
אחת מהאנדרטאות הבלתי שגרתיות ביותר בעיצובן שהוקמו היא האנדרטת פורצי הדרך לירושלים שליד מושב שואבה, מעשה ידי נעמי הנריק, המעוצבת ככף יד העשויה צינורות מתכת והשלוחה אל עבר ירושלים.
שימוש מועט יחסית נעשה באנדרטאות בשרידי ציוד צבאי.
נזכרו לעיל אנדרטת הטנק בדגניה א' ואנדרטאות הנשק בירושלים, צפת וטבריה.
בין האנדרטאות מטיפוס זה בולט השימוש במשוריינים המאולתרים שנבנו בראשית המלחמה.
כאלו הם שרידי המשוריינים בשער הגיא – מן האנדרטאות המוכרות ביותר של המלחמה - שמקורה בכלי רכב שנפגעו וננטשו שם לאחר קרבות השיירות בגזרה זו.
משוריינים נוספים ניצבים באנדרטאות לשיירת יחיעם, במזכרת בתיה ובקיבוץ גלאון.
רבות מהאנדרטאות מן העיצובים השכיחים שנמנו לעיל הוקמו בשנים הראשונות שלאחר המלחמה ובולט בהן השימוש בעיצוב ובחומרים פשוטים וצנועים, שאפשר ששיקפו את התנאים הכלכליים והשקפת העולם ששררו אז.
השימוש בחומרים מורכבים יותר נעשה נפוץ בעיקר באנדרטאות שהוקמו שנים רבות לאחר המלחמה.
עם מתכנני ויוצרי האנדרטאות נמנו אמנים ואדריכלים ידועים ובהם חנה אורלוף, אבא אלחנני, יצחק דנציגר, בתיה לישנסקי, יחיאל ערד, יעקב פינקרפלד, מיכאל קארה, דני קרוון, יוחנן רטנר, נתן רפופורט, יחיאל שמי ויגאל תומרקין.
בולט בין היוצרים הוא האדריכל אשר חירם, אשר תכנן עשר אנדרטאות.
גלעד – אנדרטאות ואתרי הנצחה, באתר "יזכור"
אריה יצחקי, בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל, תל אביב: בר, 1988.
אנדרטאות תש"ח בהוצאת המוסד לביטוח לאומי, 2009.
מעוז עזריהו בשיתוף מנשה שני, במותם ציוו: אדריכלות בתי הקברות הצבאיים בישראל: השנים הראשונות, היחידה להנצחת החייל, אגף משפחות והנצחה, משרד הביטחון, 2013.
האנדרטה לבני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות ניצבת בליבה של שכונת בית הכרם הירושלמית.
האנדרטה ניצבת במרכזו של גן העשרים שבשדרות אריאל טמס – מכ"ג יורדי הסירה, אשר היה בן השכונה ושמו מונצח על גבי האנדרטה.
הגן משתרע מכיכר דניה ועד לרחוב החלוץ ונקרא על שם עשרים החללים שתושבי השכונה, מהם שישה-עשר שנפלו במלחמת העצמאות וארבעה שנפלו במועדים אחרים לפני הקמת האנדרטה.
האנדרטה היא עמוד זיכרון הבנוי אבן בעיבוד טובזה וניצב על גבי בימה בת שלוש מדרגות.
על גבי פאתו הפונה אל לב השכונה נחרתה הכתובת:
על גבי פאתו הנגדית של הגלעד נחרתו שמות הנופלים, שנות לידתם ותאריכי נפילתם על פי הלוח העברי.
האנדרטה הוקמה על פי הצעת ועד השכונה בשנת 1952. היא מן האנדרטאות השכונתיות הבודדות לנופלים שהוקמו לאחר מלחמת העצמאות.
במעלה הגן ובקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטה קטנה לזכרו של אריאל טמס.
האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה היא אנדרטה שהוקמה בגן מאיר, בקרבת המרכז העירוני לקהילה הגאה, המנציחה את זכרם של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים שנרדפו ונרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה עקב נטייה מינית או זהות מגדרית.
האנדרטה הוקמה על ידי עיריית תל אביב, וביוזמת האגודה למען הלהט"ב, חבר המועצה מטעם מרצ תל אביב-יפו ערן לב, ופעילי להט"ב נוספים.
עם עליית הנאצים לשלטון, הוחמרה האכיפה של סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני הפלילי, שאסר על יחסים אינטימיים בין גברים, משום שעל פי התפיסה הנאצית נחשבה ההומוסקסואליות לפגיעה ב"בריאות העם".
הוקמה יחידה מיוחדת בגסטפו לצורך מאבק בהומוסקסואלים, וה-"מרכז למאבק בהומוסקסואליות והפלות" ניהל רשימות חשאית של מאה אלף הומואים.
עשרות אלפים שהוזהרו ונחשד ש-"חזרו לסורם" נשלחו למחנות ריכוז, שם סומנו בטלאי משולש ורוד.
בין השאר שימשו הקרבנות גם לניסויים רפואיים שנועדו ל-"ריפוי מהומוסקסואליות".
גם לסביות שנחשבה "מוחצנת" הוגדרה כסיבה למעצר במחנה הריכוז לנשים ראוונסבריק.
האנדרטה בתל אביב היא השביעית בעולם שהוקמה לזכר להט"ב שנרדפו ונרצחו בשואה.
אנדרטאות נוספות קיימות: פרנקפורטר אנגל בפרנקפורט (האנדרטה הראשונה שהוקמה, 1994), אנדרטה לזכר ההומואים והלסביות קורבנות הנאציזם בקלן (1995) אנדרטת ההנצחה להומואים שנרדפו על ידי הנאצים בברלין, פארק המשולש הוורוד בסן פרנסיסקו, אנדרטת ההומואים והלסביות בסידני, והומומונומנט באמסטרדם.
חנוכת האנדרטה נערכה ב-10 בינואר 2014, בנוכחות ראש העיר רון חולדאי, שגריר גרמניה בישראל אנדריאס מיכאליס, ואישי ציבור נוספים.
אנדרטה זו היא ראשונה מסוגה בישראל המנציחה קרבנות שואה שאינם יהודים.
יש בכך סגירת מעגל היסטורי, לנושא שלא התקבל בעבר בישראל.
בנאומו של פרופ' משה צימרמן, במהלך טקס חנוכת האנדרטה, הוא אמר:
ב-25 באוקטובר 2018 הושחתה האנדרטה.
במקום רוססה כתובת נאצה עם כיתוב בשפה האנגלית, בו נרשם "death to LGBT", בתרגום לעברית: "מוות ללהט"ב".
האנדרטה הוקמה בגן מאיר בתל אביב, בקרבת המרכז העירוני לקהילה הגאה.
היא תוכננה על ידי האדריכל אבי לוי, ואדריכלית הנוף פרופ' יעל מוריה.
משולש צבוע ורוד, לזכר הטלאי הוורוד שנאלצו לענוד ההומואים תחת המשטר הנאצי.
משולש המורכב משלושה ספסלים ורודים, המוצב ממול, ועל כל אחד מהם נכתב בשפה אחרת (עברית, אנגלית וגרמנית) המשפט: "לזכר נרדפי המשטר הנאצי בשל נטייתם המינית וזהותם המגדרית".
משולש בטון, עליו מופיע הסבר היסטורי.
אנדרוס טאון היא עיר במחוז "אנדרוס צפון" באי אנדרוס שבאיי בהאמה.
גובה העיירה הוא 13 מטרים מעל פני הים.
אנדרוס טאון ממוקמת בחלקה הדרום־מערבי של המדינה, כ-60 קילומטר דרומית לבירה נסאו.
השטח סביב אנדרוס מישורי ביותר.
הים נמצא ליד העיירה מצפון־מזרחה.
בסביבות העיירה צומח בעיקר יער סוואנה.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית באזור היא 24 מעלות צלזיוס.
החודש החם ביותר הוא אוגוסט, כאשר הטמפרטורה בחודש הזה היא 27 מעלות צלזיוס, והקר ביותר הוא ינואר, עם 20 מעלות צלזיוס בממוצע.
ממוצע הגשמים השנתי הוא 1,603 מילימטרים.
החודש עם כמות הגשמים הגדולה ביותר הוא יוני, עם ממוצע של 250 מ"מ של גשמים, והחודש עם כמות הגשמים הנמוכה יותר הוא ינואר, עם ממוצע של 21 מ"מ של גשמים.
אנדרטאות גדס"ר 134 הן שלושה אתרי הנצחה שהוקמו לזכר חללי הגדוד: אנדרטת זיכרון בפארק העוצבות שבלטרון, אנדרטת זיכרון לשלושים וחמישה נופלי הגדוד ואנדרטת זיכרון לשמונת לוחמי הגדוד שנפלו כאשר הנגמ"ש שלהם נפגע פגיעה ישירה מפגז סורי.
גדס"ר 134 הוקם ב-1972, והיה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה.
גדס"ר 134 צורף לאוגדה 36, וערך את אימון ההקמה בחורף 1972.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדוד ללא מג"ד ורס"ן חנני תבור, הסמג"ד, נטל את הפיקוד על הגדוד.
הגדוד צורף לחטיבה 179 בפיקודו של רן שריג והשתתף בקרבות הבלימה והדיפת הצבא הסורי בגזרת חושניה.
הגדוד כלל שלוש פלוגות מעורבות של טנקים ונגמ"שים, ופלוגת ג'יפים.
בפריצה לסוריה היה הגדוד הכוח המוביל בהבקעה לכיוון חאן ארנבה וסבל אבדות כבדות.
35 מלוחמי הגדוד נהרגו במלחמה זו.
שמונה מהם נהרגו מפגיעה בנגמ"ש שלהם ערב הפריצה לסוריה.
לזכר הנופלים של גדוד זה הוקמו שלושה אתרי זיכרון:
אנדרטת גדס"ר 134 בכניסה לעין זיוון
אנדרטת גדס"ר 134 נמצאת בחניון קק"ל מול הכניסה לקיבוץ עין זיוון.
במקום מונצחים 35 נופלי הגדוד במלחמה.
ב-2013 הותקן במקום לוח אבן עליו רשום סיפור הגדוד במלחמה.
לצד האנדרטה ישנו הפסל "אם מבכה את בנה" של הפסלת רבקה קרן שבנה אילן היה קצין שריון בגדוד ונפל בקרבות הבלימה בשמונה באוקטובר ליד ציר הנפט וצומת המפלים.
במקום גם טנק שרמן ששימש את הגדוד לפתיחת ציר בחרמון ותותח 122 מ"מ סורי.
סיפור הגעתו של הטנק למיקומו הנוכחי הוא יוזמה של מ"פ הגדוד איתן סד שבשנת 1977 החליט להעביר את הטנק לאנדרטה שהוקמה לחללי הגדוד.
איתן הטיל את המשימה על עזרא טל ואילן גל און, חיילי הגדוד.
עזרא ואילן נסעו עם הטנק, על הזחלים, בכבישי רמת הגולן מהחרמון עד למיקום האנדרטה, בכניסה לקיבוץ עין זיון.
עזרא ואילן מיקמו את הטנק במקום בו הוא נמצא עד היום.
ב-10 באוקטובר 1973, ערב סוכות תשל"ד התרכזו נגמ"שים של הגדס"ר כהכנה לפריצה לסוריה.
הסורים איכנו את מקומם ופתחו באש.
החיילים קפצו לתוך הנגמ"שים וסגרו את הדלתות אך פגז אחד חדר לתוך אחד הנגמ"שים.
בהתפוצצות נהרגו שמונה לוחמים ואחד נפצע קשה.
בתחתית הנגמ"ש נפער חור וזמן קצר לאחר המלחמה נשתל בו ארז שהפך עם השנים להיות עץ מרשים.
העץ נשתל על ידי חבר הכנסת לשעבר משה פלד שאחד הנופלים היה גיסו.
סמוך לו נמצא עץ תאנה שמפירותיו נהנו הלוחמים.
המקום הפך לאתר זיכרון ובו סיפור העצים, שמות הנופלים, שלט הסבר והנגמ"ש ההרוס מתוכו בוקע הארז.
האנדרטה נמצאת כ-100 מטר מערבית לכביש 98, כק"מ צפונית לצומת אלוני הבשן.
בשנת 2019 הושחתה האנדרטה וחלקים מהנגמ"ש נגנבו.
האנדרטה הוקמה בפארק העוצבות באתר יד לשריון לזכר הנופלים ולכבוד הלוחמים של הגדוד במלחמת יום הכיפורים.
האנדרטה הוקמה בשנת 2018. טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה נערך ב-5 ביוני 2018.
אנדרטאות גבולות גטו ורשה בעיר ורשה בירת פולין היא מערכת של 22 אנדרטאות המציינת אתרים שונים לאורך התוואי שבו התמשכה חומת גטו ורשה במהלך קיומו.
מערכת האנדרטאות הוקמה ביוזמת המכון ההיסטורי היהודי ועיריית ורשה על מנת להנציח את מקומו של הגטו, שכל חלקיו נהרסו על ידי הגרמנים.
האנדרטאות הוצבו באתרים שונים לאורך תוואי חומת הגטו שנבחרו משום המשמעות שנודעה להם במהלך תקופת קיומו.