tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניסיונה להגמל מסמים נכשל שוב כאשר כריס וון וונגנהיים, צלם האופנה וחברה הטוב של קרנג'י, מת בתאונת דרכים.
נאמר שקרנג'י נעלה את עצמה בחדר האמבטיה לשעות כאשר היא מזריקה הרואין.
בסתיו 1981, יופייה של קרנג'י היה רחוק ממה שהיה בעבר.
ואף על פי כן, הייתה נחושה לבצע קאמבק ולחזור לתעשיית האופנה.
היא יצרה קשר עם מוניק פילארד (אשר הייתה אחראית לחלק גדול מהצלחתה של הדוגמנית ג'ניס דיקנסון), אשר היססה להחתימה על חוזה.
בניסיונה השני, קיבלה קרנג'י את היחס הנוקשה עליו דילגה בניסיונה הראשון לחזור לעולם הדוגמנות.
אף אחד לא הסכים להעסיק אותה.
היא צולמה לשער של עיתון האופנה קוסמופוליטן, כמחווה מסקבולו.
השער צולם בחורף 1982, וזהו צילום השער האחרון בקריירה של קרנג'י.
במערב גרמניה, החלה לגדול תעשיית אופנה.
אף על פי שנתפסה כהמונית בעיניהם של מעצבים מניו יורק, פריז ומילאנו, הגרמנים היו מוכנים לשלם 10,000 מארקים לשבוע כדי לצלם את קרנג'י.
למרות זאת, אף אחד בתוך ארצות הברית לא היה מוכן להעסיקה.
באביב 1983, נתפסה קרנג'י עם סמים בעת צילומים באפריקה, ובתקופה זו הסתיימה הקריירה שלה.
לאחר הפעלת לחץ מצד הוריה, נכנסה קרנג'י פעם נוספת לתוכנית גמילה מסמים, הפעם בבית החולים איגלוויל.
לאחר שישה חודשים שוחררה קרנג'י מהתוכנית ועברה חזרה לפילדלפיה, שם נראה שהיא מחזירה את חייה לסידרם.
היא החלה לקחת שיעורים בצילום ובאמנות הקולנוע.
אך לאחר שישה חודשים נעלמה קרנג'י פעם נוספת וחזרה לאטלנטיק סיטי.
היא שכבה עם גברים תמורת כסף ואף נאנסה כמה פעמים.
קרנג'י חלתה בדלקת ריאות, ואמה נאלצה לאשפזה בבית חולים בנוריסטאון, פנסילבניה.
קרנג'י אובחנה כחולת איידס, מחלה אשר בזמנו נחשבה לחדשה.
מצבה החמיר, והיא הועברה לאשפוז בבית חולים בפילדלפיה.
אמהּ נשארה איתה בבית החולים יום ולילה, ולא הרשתה לאף אחד אחר לבקרה.
בתקופה זו ג'יה נהייתה רוחנית יותר, לדבריה לאלוהים יש תוכנית גדולה בשבילה אך לא בעולם הזה.
היא קוראת בתנ"ך, כנראה מתוך ידיעה שמותה קרב.
באותה תקופה שקלה לצלם סרט שיסביר לבנות כמוה להיזהר מעולם הסמים על מנת שלא יגיעו למצבה אולם היא נפטרה לפני שהספיקה לצלם סרט זה.
הלווייתה נערכה ב-21 בנובמבר בבית הלוויות קטן בפילדלפיה.
חלק מחבריה הישנים מפילדלפיה בחרו לא להופיע להלווייתה, הסיבה העיקרית לכך הייתה הכעס שהרגישו כלפי אמה, שלא נתנה לאף אחד לבקרה בזמן המחלה.
אף אדם מתעשיית האופנה לא הופיע.
למרות זאת, שבועות לאחר מכן, כאשר נודע לו על מותה, שלח סקבולו כרטיס תנחומים.
באפריל 1988 יצרה קתלין קשר עם מפיקת טלוויזיה שעשתה תוכנית על איידס וספרה לה על בתה.
מתברר שבעולם התקשורת כלל לא ידעו שג'יה נפטרה.
קתלין הצטלמה לתוכנית הטלוויזיה והתראיינה גם בספר כדי להנציח את בתה.
"עניין של יופי" ("Thing of Beauty"), ביוגרפיה של קרנג'י שנכתבה על ידי סטפן פריד, יצאה לאור בשנת 1993.
"ג'יה", סרט ביוגרפי, יצא ברשת HBO בשנת 1998. אנג'לינה ג'ולי ככבה בתפקיד הראשי.
בשנת 1996, זואי טמרליס, שחקנית - תסריטאית, מכורה להרואין בעצמה אשר מתה בשנת 1999 כתוצאה מהסמים, מונתה לכתוב תסריט המבוסס על חייה של קרנג'י.
גרסה זו של "ג'יה" לא הופקה בסופו של דבר, אך אחרי מותה של טמרליס, קטעי וידאו של קרנג'י, שיחות עם צלמים, משפחתה של קרנג'י וסנדי לינט אוגדו לסרט תיעודי שכותרתו "ההרס העצמי של ג'יה" ("The Self-Destruction of Gia").
הנסיך ג'יגייל אוגיין ואנגצ'וק (נולד ב-16 ביולי 1984) הוא נסיך, שהיה יורש העצר הצפוי של בהוטן.
ג'ינגייל אוגיין ואנגצ'וק הוא בנו השני של המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ושל רעייתו, המלכה דורג'י ואנגמו ואנגצ'וק.
ג'ינגייל אוגיין הפך ליורש העצר לאחר שאביו ויתר על כיסאו ב-14 בדצמבר 2006 ולאחר שאחיו הבכור ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק עלה לשלטון.
הוא שימש כיורש העצר הצפוי, עד לידת אחיינו, ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק.
מאז למלך נולד בן נוסף וכעת הוא השלישי בסדר הירושה, לאחר שני אחייניו.
ג'ינגייל אוגיין למד בקונטיקט שבארצות הברית בבית הספר צ'וט רוזמרי הול (Choate Rosemary Hall) וסיים את לימודיו בשנת 2003. לאחר תום לימודיו התיכוניים, למד בקולג' סנט פיטרס באוקספורד שבאנגליה, וסיים את לימודיו האקדמיים בשנת 2007.
ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཁེ་སར་རྣམ་རྒྱལ་དབང་ཕྱུག; נולד ב-21 בפברואר 1980) הוא מלך בהוטן, המלך החמישי מבין מלכי הדרקון "דרוּק גיאלפו" .
קיבל את סמכויות השלטון מאביו ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ב-2006, והוכתר רשמית כעבור שנתיים.
חולל שורת רפורמות בניהול המדינה והחל בתהליך הדרגתי של דמוקרטיזציה.
ג'יגמה קיזר נאמגייל הוא בנו של ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן הקודם, ושל רעייתו השלישית של המלך, המלכה תשרינג יאנגדון .
ב-20 במאי 2011 הכריז ואנגצ'וק בפני הפרלמנט על אירוסיו לגֶ'טְסוּן פֶּמָה.
ב-13 באוקטובר 2011 נישאו השניים.
לזוג נולד בן ב-5 בפברואר 2016.
ג'יגמה קיזר למד בבית ספר יסודי בבהוטן, ולאחר מכן התחנך באקדמיית פיליפס , באקדמיית קושינג במסצ'וסטס שבארצות הברית ובמכללת ויטון בממלכה המאוחדת.
בתום לימודי התואר הראשון עבר למודלין קולג' באוקספורד שבממלכה המאוחדת שם למד לימודי מאסטר ביחסים בינלאומיים ופוליטיקה.
בדצמבר 2005 הכריז המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק על כוונתו לוותר על כס המלוכה לטובת בנו בשנת 2008, ועל התחלת העברה מדורגת של סמכויות.
ב-14 בדצמבר 2006 הוציא ג'יגמה סינגייה צו מלכותי המכריז על ויתורו המיידי על כס המלוכה והעברת המלוכה לבנו, אולם טקס ההכתרה הרשמי נערך רק ב-6 בנובמבר 2008. בעת עלייתו לכס המלוכה היה ראש המדינה הצעיר ביותר בעולם.
טקס ההכתרה נערך בארמון המלוכה בטהימפהו, בירת המדינה.
באותה שנה אורגנו לראשונה בממלכה בחירות דמוקרטיות שבהן ניצחה ניצחון מוחץ "המפלגה הבהוטנית לשלום ושגשוג" בראשותו של ג'יגמה יוזר טהינליי .
מוחמד ג'יהאד אחמד ג'יבריל היה בנו של אחמד ג'יבריל, מייסד החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית.
ג'יהאד למד במכללה הצבאית בלוב בשנים 1981–1983. סמוך להריגתו, ג'יהאד היה מפקד הזרוע הצבאית של ארגונו וסגן האחראי על פיקוד השטח בלבנון ונועד לרשת את מקומו של אביו בראש הארגון.
ג'יבריל נהרג מפיצוץ במכוניתו פיג'ו 504 במערב ביירות מחומר נפץ שהוצמד מתחת למכונית.
על פי ההערכות הפיצוץ נגרם ממטען של שני קילוגרם חומר נפץ.
דובר החזית העממית-המפקדה הכללית, אבו ראשדי, הטיל את האחריות לפיצוץ על המוסד, אולם לג'יבריל היו אויבים רבים נוספים, בהם המליציות הנוצריות בלבנון ועוד מספר ארגונים לאומנים פלסטינים.
אחמד ג'יבריל טען שלמודיעין הירדני היה חלק בהריגה.
ביוני 2006 טענה לבנון שהיא חשפה רשת ריגול ישראלית שחבריה הודו בהריגת ג'יבריל, אולם היו שפקפקו באמינות הפרסום וטענו שמדובר על המצאה של החזבאללה.
ביוני 2008 פורסם ששופט חוקר הורה על העמדתו לדין של מחמוד קאסם ראפע באשמת סיוע להריגה.
על שמו של המחבל נקרא ארגון הטרור גדודי ג'יהאד ג'יבריל, המהווה את הזרוע הצבאית של החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית.
הארגון, בין היתר, נטל במאי 2008 אחריות על ירי רקטות לנתיבות, והשתתף במתקפת הפתע על ישראל.
ג'יה הוא סרט משנת 1998 המבוסס על חייה של הדוגמנית ג'יה קרנג'י.
אשר בוים על ידי מייקל כריסטופר.
בכיכובם של אנג'לינה ג'ולי, מרסדס רוהל, פיי דאנאוויי ואליזבת מיטשל.
ג'יה קרנג'י היא ילידת פילדלפיה שעוברת לניו יורק כדי להפוך לדוגמנית.
היא תופסת את תשומת הלב של הסוכנת ווילאמינה קופר.
היופי של ג'יה והגישה שלה עזרו לה במהירות לעלות בתעשיית הדוגמנות, אך הבדידות והעקשנות שלה הניעו אותה לשימוש בסמים כמו קוקאין.
היא ניהלה רומן עם לינדה, מאפרת אמנים.
בעת שלינדה מתחילה לדאוג לבעיית הסמים של ג'יה ומציבה לה אולטימטום, ג'יה בוחרת בסמים.
לאחר כישלון הניסיון של ג'יה לתקן את מערכת היחסים שלה עם לינדה ואמה, היא מתחילה להשתמש בהרואין.
לאחר ניסיונות גמילה רבים היא מצליחה להיגמל מהסם, היא נדבקה באיידס בשל זיהום שקיבלה ממחט מזרק משומשת.
בשנת 1986 נפטרה ג'יה ממחלת האיידס בגיל 26.
אנג'לינה ג'ולי - ג'יה קרנג'י
אריק מיכאל קול - טי.ג'י
ג'ון קונסידיין - ברוס קופר
סקוט כהן - מייק מנספילד
מרסדס רוהל - קת'לין קרנג'י
פיי דאנאוויי - ווילאמינה קופר
אלכסנדר אינברג - כריס בון וונגנהים
ג'יגר (געז ጊጋር; נולד ב-1745, מת בערך ב-1832) היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית.
הוא שלט החל ב-3 ביוני 1821 ועד 18 ביוני 1830, למעט הפסקה של מספר ימים בחודש אפריל 1826 עת באדה מריאם השלישי תפס את השלטון.
ג'יגר ירש את אחיו, הקיסר יואס השני, בחסותו של מאריה, ראס באגמדיר.
מאוחר יותר, ב-1826 הודח ג'יגר מכס השלטון בידי ראס וובה היילה מריאם, והאחרון המליך תחתיו את באדה מריאם השלישי.
אולם לאחר ימים ספורים השיב ראס מאריה את המצב לקדמותו, וג'יגר שב אל הכס.
קיימת אי בהירות באשר לשאלת מוצאו המדויק: בימיו נחשב אמנם לבנו של הקיסר ייאסו השני, אולם יש הסוברים כי היה נצר לקיסר פאסילידס בדרך אחרת.
לפי כתביו של סמואל גובאט, לימים הבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים, אשר ביקר בגונדר ב-1830, ונפגש עם ג'יגר בארמונו בפאסיל גמב, היה הקיסר נזיר במשך שנים רבות.
עוד ציין גובאט את מצבו העגום של הקיסר ואת חוסר סמכויותיו, דבר שאפיין את קיסרי תקופת השופטים.
הוא עמד על כך שהקיסר היה תלוי לחלוטין מבחינה כלכלית במצביאים שהעניקו לו חסות, ואף סיפר כי הוא, גובאט, העניק לו במתנה את ספרי הבשורה ומעשי השליחים מתורגמים לאמהרית, אך הקיסר ביקש להחזירם תמורת מתנה "שימושית יותר", דוגמת בגד או בד משי.
ב-1830 הודח ג'יגר סופית מכהונתו על ידי ראס דורי, יורשו אל מאריה.
גובאט ציין ב-26 בנובמבר 1832 כי נודע לו שג'יגר מצא את מותו בהרעלה.
ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק (בשפת דזונגקה: འཇིགས་མེད་སེང་གེ་དབང་ཕྱུག་, בכתב אנגלי Jigme Singye Wangchuck, נולד ב-11 בנובמבר 1955 ארמון דצ'נ'ולינג בתימפו) הוא מלך בהוטן (דרוק גיאלפו, מלך הדרקון) לשעבר.
הוא כיהן בתפקידו בין השנים 1972–2006 והוא אביו של המלך הנוכחי, ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק.
קיבל חינוך אצל מורים פרטיים ובבתי ספר בהודו ובאנגליה ואחרי שובו לבהוטן גם באקדמיה על שם אוגיין ואנגצ'וק בעיר פארו.
הוא ירש את הכתר אחרי מות אביו מהתקף לב בשנת 1972 והפסיק את לימודיו.
הוכתר בטהימפהו ב-2 ביוני 1974. באותו זמן היה המלך הצעיר בעולם - בן 18.
שלטונו התנהל בהשפעת המסורת הדתית הבודהיסטית המושרשת בארצו.
עם זאת, בהמשך הונהגו בימי מלוכתו מספר רפורמות ושינויים - למשל התאפשרה הגישה לטלוויזיה (1999) ולאינטרנט.
בשנת 1998 הפחית את הסמכויות האבסולוטיות של המלך לטובת אלו של הממשלה.
בשנת 2002 התקיימו לראשונה בחירות למנהיגי הכפרים (גופ) ומנהיגי קהילות (גווג gewog).
המלך הביע אי שביעות רצונו מהשימוש הבלעדי במדד הצמיחה הכלכלית המיוצג על ידי התמ"ג בדירוג התפתחות המדינות בעולם, כשבהוטן נמצאת מבחינה זו בתחתית הסולם.
לפי דעתו איכות החיים של העמים צריכה לקחת בחשבון גם גורמים אחרים כמו "האושר" ולפיכך הציע יצירת מדד חדש הנקרא "אושר לאומי גולמי או "אל"ג" - (GNH) Gross National Happiness).
אל"ג כולל ארבעה עמודים: עצמאות כלכלית, שמירה על סביבה, קידום תרבותי וניהול טוב, באינטראקציה, השלמה הדדית ושילוב.
הם מגלמים בתוכם את הערכים הלאומיים והמקומיים, האסתטיים ואת המסורות הרוחניות.
מבחינת מדיניות החוץ, בזמנו, בשנת 1973 הצטרפה בהוטן לארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
משנות ה-1990 התחילה בהוטן להקים יחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות, כולל ארצות שכנות כמו הודו ונפאל.
בתחום הדמוגרפי והתרבותי-לשוני העריכו ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ויועציו כי העלייה במספר התושבים הנפאלים, בני הדת ההינדואיסטית, שלא מילאו את הקריטריונים להתאזרחות שנקבעו בחוק האזרחות משנת 1985, עלולה לערער את זהותה וצביונה האתני, התרבותי והדתי של המדינה.
הונהג החוק שכפה את "דריגלם נאמז'ה" (Driglam namzha) ("כללי התנהגות ונימוסים טובים"), חובת כל תושבי הממלכה ללבוש בפומבי בגדים מסורתיים בהוטניים וללמוד בבתי הספר את השפה הרשמית - דז'ונגה, בלבד.
הופסק לימוד השפה הנפאלית בבתי ספר.
חוק זה התקבל כגזירות על חלק גדול מהאוכלוסייה ממוצא נפאלי - הקרויה "לוטצ'מפה" (לוטשאמפה) ("אנשי הגבול הדרומי").
בשנת 1996–1998 גירש כ-107,000 נפאלים מבהוטן, כחמישית מאוכלוסיית הממלכה.
פליטים אלה הועברו לשבעה מחנות בהודו ואחרי שנת 2003 נקלטו במספר מדינות מפותחות מאירופה, אמריקה ואוסטרליה-אוקיאניה.
בסוף שנת 2003 פיקד המלך על מסע צבאי ראשון שהתנהל בבהוטן אחרי מעל מאה שנים, על מנת לגרש את חברי הארגון הבדלני מאסאם שהיו נוהגים לתקוף מטרות בהודו משטח בהוטן.
כמו כן סילק מן המדינה מיליטנטים בדלנים נפאליים מדרום בהוטן.
ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק נודע בסגנון חייו הצנוע.
העדיף להתגורר בבית קטן השוכן בגובה מעל עיר הבירה תימפו, מאשר בארמון המבוצר ששימש מושב לאספה הלאומית ולמקום מגורים לארבע נשותיו.
ב-17 בדצמבר 2005 הודיע המלך על כוונתו להתפטר וב-14 בדצמבר 2006 ויתר באופן מיידי על שלטון לטובת בנו שלו ושל אשתו השלישית, ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק.
כמו כן החליט על קיומן של בחירות פרלמנטריות דמוקרטיות ראשונות שהתקיימו כעבור שנתיים ב-2008.
ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק נשוי בנישואים פוליגמיים לארבע נשים, שהן אחיות.
מהן נולדו לו חמישה בנים וחמש בנות.
ג'ידאי גקי (בקאנג'י: 時代劇) הוא ז'אנר יפני של קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה של דרמה תקופתית.
ה"תקופה" במקרה זה מתייחסת בדרך כלל לתקופת אדו, שלהי התקופה הפיאודלית, בין השנים 1603–1868. סרטים בז'אנר זה מתמקדים בדרך כלל בחיים של סמוראים, איכרים, בעלי מלאכה או סוחרים מתקופה זו.
סרטים אלו מכונים לעיתים סרטי צ'מברה, למרות שמדובר בתת-ז'אנר.
לז'אנר זה יש מאפיינים ייחודיים הכוללים סוג איפור, שפה ייחודית וכדומה.
רוב סרטי ז'אנר זה מתרחשים באדו (שמה הקודם של טוקיו, בירת יפן כיום).
אחרים מציגים את הרפתקאותיהם של אנשים הנודדים ממקום למקום.
סדרת הטלוויזיה Zenigata Heiji וAbarenbō Shōgun אופיינית לסגנון הג'ידאי גקי.
בסרטי הזטואיצ'י מוצג סגנון המסעות באותה תקופה.
בין אם נושא התפקיד הראשי הוא סמוראי פשוט או נושא במשרה נכבדת, שיאם של סרטי הג'ידאי גקי הוא בדרך כלל מאבק עם חרב עצומה לקראת סופו של העלילה.
הדמות הראשית של העלילה תמיד מנצחת, אם בעזרת חרב או jutte**.
ישנם כמה מאפיינים הקיימים ברוב סרטי הג'ידאי גקי:
לרוב עיניהם של הגיבורים מאופרות, ושיער הרשעים בדרך כלל סתור.
סגנון הדיבור מיושן, והשפה נוטה להיות פורמלית וארכאית.
בסדרות טלוויזיה ארוכות כמו Mito Kōmon וZenigata Heiji הגיבורים הראשיים לפעמים משתנים, ללא שיש נימוק ברור לשינוי השחקן.
שחקן חדש תופס את מקומו של הישן והעלילה ממשיכה כרגיל.
סגנון זה דומה לסדרות טלוויזיה של ג'יימס בונד.
בקרבות-חרב, בשעה קבוצה גדולה של לוחמים תוקפת את הדמות הראשית, הם לעולם לא תוקפים יחד.
תחילה מפרטת הדמות הראשית את פשעיהם של ה"רשעים".
לאחר מכן הם מתחילים לתקוף - יחידים או בזוגות, וכולם מובסים בקלות.
הקרבות הללו הם שיא הסרט וסצנות הללו יש מבנה מיוחד משלהם וגם מוזיקה ייחודית.
ג'יגולו אמריקאי הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת פשע שיצא ב-1980 בכיכובו של ריצ'רד גיר.
פול שרדר כתב וביים את הסרט, שנחשב הראשון בטרילוגיית סרטים העוסקים באדם בודד; הסרטים הבאים שביים בטרילוגיה זו היו "שינה טרופה" (1992) ו"ההולך" (2007).
הסרט מתאר את המתרחש בנפשו של ג'וליאן קיי (ריצ'רד גיר), ג'יגולו מצליח מלוס אנג'לס, שעיסוקו הוא קיום יחסים עם נשים תמורת תשלום.
ג'וליאן הוא נרקיסיסט ונהנתן, ומתקשה ליצור קשר רגשי ארוך טווח עם נשים.
באחד ממפגשיו הוא מכיר את מישל סטראטון (), אשתו של פוליטיקאי מקומי, והיא מביעה בו עניין.
לאחר שנשלח על ידי הסרסור ליאון ג'יימס () למפגש עם כלכלן מקומי שמבקש ממנו לקיים יחסים עם אשתו כאשר הוא צופה בהם, מתברר כי האישה נרצחה.
חוקר המשטרה ג'ו סאנדיי (הקטור אליזונדו) נשלח לחקור את ג'וליאן כחשוד המרכזי ברצח.
ליסה (), לקוחה שעימה היה ג'וליאן בליל הרצח, מסרבת להעיד לטובתו ולספק לו אליבי, כדי להגן על שמה הטוב.
ג'וליאן נעשה מיואש, בגדיו ומראהו נעשים מרושלים, והוא מתחיל לנהוג במכונית פשוטה במקום מכוניתו היוקרתית.
בעימות שהוא עורך מול ליאון, הסרסור ששלח אותו למפגש עם האישה שנרצחה, מתוודה ליאון כי הרוצח הוא ג'יגולו צעיר אחר, וכי הוא ניסה להפליל את ג'וליאן.
אך לאחר העימות, ג'וליאן דוחף בטעות את ליאון מעבר למעקה המרפסת, והוא נופל אל מותו.
ללא הוכחות לחפותו, ג'וליאן מוכנס לכלא ומחכה למשפטו.
אך מישל מסכנת את שמה ומספקת לו אליבי כדי שיוכל להשתחרר.
המועמד לתפקיד הראשי היה תחילה השחקן ג'ון טרבולטה, אך הוא ביטל את השתתפותו בסרט.
ג'ולי כריסטי, שהייתה אמורה לגלם את מישל, ביטלה את השתתפותה כאשר ריצ'רד גיר נבחר להחליף את טרבולטה; במקומה נבחרה לורן האטון.
הבמאי והתסריטאי פול שרדר אמר כי הושפע מהסרט הצרפתי "הכייס" (1959), של הבמאי רובר ברסון, בעת עבודתו על הסרט.
שני הסרטים מושפעים מנושא "החטא ועונשו" ודנים בעניין זה.
הסרט תרם לעלייה בקריירה של גיר.
צולמה בו סצנת העירום הפרונטלי הראשונה של שחקן הוליוודי בכיר.
בגדיו המסוגננים של גיר עוצבו על ידי המעצב האיטלקי ג'ורג'יו ארמני, שהפך בעקבות הסרט לכוכב עולה בעולם העיצוב בארצות הברית.
פסקול הסרט, אותו כתב והפיק ג'ורג'ו מורודר, זכה להצלחה והגיע למקום השביעי במצעד בילבורד 200 האמריקאי.
השיר הידוע ביותר בפסקול הוא השיר "Call Me", בביצועה של להקת בלונדי.
ג'יגסו הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס המעניש ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Amazing Spider-Man #161 מאוקטובר 1976, ונוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר רוס אנדרו.
ג'יגסו הוא האלטר אגו של בילי רוסו, מתנקש אשר פניו הושחתו בידי המעניש ובכך שניהם נעשו לאויבים מושבעים.
הוא לרוב ניסה לחסל את המעניש לבדו אך לעיתים שיתף פעולה עם פושעים ונבלים אחרים דוגמת רב וסטיוארט קלארק, שצולק באירועי "פלישה סודית" באופן דומה לזה של רוסו.
הוא אויב גם של גיבורי-העל ספיידרמן ודרדוויל, ונעשה גם אויב של טיגרה והאוונג'רס החדשים כשנעשה חבר בצבא הפשע של הברדס באירועי "פלישה סודית", "שלטון אפל" ומצור".
את דמותו של ג'יגסו גילם בסרט הלייב אקשן "המעניש: אזור מלחמה" השחקן דומיניק וסט.
את דמותו בסדרת הלייב אקשן "המעניש" מגלם השחקן בן בארנס.
בילי רוסו נזרק מביתו בידי אביו המתעלל בגיל 10, ונעשה בבגרותו למתנקש להשכרה בשירות ראשי העולם התחתון, וזכה לכינוי "היפה" בגלל מראהו הנאה.
לאחר מות משפחת קאסל, רוסו הושכר בידי פרנק קוסטה להתנקש בחיי כל האנשים הקשורים לחייו של השורד היחיד, אב המשפחה פרנק קאסל ורוסו מצליח במשימתו.
קאסל כמעניש תקף את רוסו במועדון לילה השייך למשפחת הפשע מאגיה, והורג את כל הנוכחים חוץ ממנו כדי שיזהיר את מעסיקיו.
הוא זורק את רוסו דרך חלון זכוכית, מה שמשחית ומצלק קשות את פניו.
לאחר ניתוח פניו נראו כפאזל (Jigsaw), ומכאן שמו (וכן עקב מנהגו לבתר את גופות קורבנותיו בצורה המזכירה פאזל).
רוסו הפליל את המעניש ברצח, אך התוכנית נכשלה בגלל ספיידרמן ונייטקרולר היות שאחד מקרבנותיו של רוסו היה אחד מחבריו הטובים של נייטקרולר.
הוא נלחם בספיידרמן שנית, וסימם את המעניש לכך שייפגע בברוטאליות גם בפושעים הקטנים ביותר.
הוא מנסה להרוג את המעניש בכלא ונכשל, וזה מונע ממנו לברוח במהומות.
מאוחר יותר, רוסו נראה מחוץ לכלא וכחלק מ"יחידת ההענשה" של ארגון "הנאמנות" הפועלת בסגנון המעניש, וזאת לאחר שעבר שטיפת מוח.
הוא יצא מהשליטה והובס כאשר נלחם במעניש.
רוסו החל לשתף פעולה עם הכומר סמואל סמית', כומר בעל כוחות על-טבעיים.
סמית' הציע לרפא את פניו של רוסו כדי שיעבוד עבורו, וזה יצא למסע קטל ורצח בהוראותיו.
לאחר שסמית' ריפא את פניו, רוסו נהרג בידי המעניש והוקם לתחייה בידי סמית' ואדונו השד בלסקו.
בקרב נגד המעניש, פניו הושחתו שוב כאשר המעניש מעך את פניו לתוך צמח אלוורה.
הוא החל לרדוף אחר המעניש ובו בעת המשיך לעבוד כרוצח שכיר.
כאשר המעניש זייף את מותו, רוסו סבל מהתמוטטות עצבים והתחזה למעניש בקצרה.
לאחר שנעצר על תקיפת ביתו של מאט מורדוק/דרדוויל, הוא נכלא בכלא "הרפסודה", שוחרר בבריחה ההמונית שאלקטרו ארגן ושבר את ידו של ספיידרמן בבריחה.
הוא הובס בידי טיגרה לאחר בריחתו, ויצר קשר עם הקינגפין החדש של נבלי-העל, הברדס, כדי לנקום בה.
בתמורה הוא הבטיח להצטרף לצבא הפשע החדש של הברדס.
הברדס הביס את טיגרה ועינה אותה כבקשתו, והוא הצטרף לצבא הפשע.
רוסו השתתף במתקפת הצבא על האוונג'רס החדשים בסנקטום סנטאורום, צלף בג'סיקה ג'ונס, שניצלה בידי ספיידרמן.
רוסו ניסה לנקום שוב במעניש, בכך שניסה להפוך שוטר צעיר לגרסה חדשה של המעניש באמצעות שטיפת מוח.
הוא נלחם במעניש בגשר ברוקלין, ונלקח למעצר סוכנות S.H.I.E.L.D לאחר שהמעניש הציל את חייו.
הוא נורה למוות בתאו בידי לין מייקלס, אך נראה בחיים ועזר לצבא הפשע בהדיפת גזע הסקרול הפולש.
רוסו שיתף פעולה עם שותפו לשעבר של המעניש, סטיוארט קלארק/ג'יגסו השני, והם שכרו את המתנקשת ליידי גורגון להתחזות לאשתו השרופה של המעניש ותמרנו את בנו מחוץ לנישואין של רוסו ושותף נוסף בעברו של המעניש, הנרי, נגד המעניש.
לאחר שהנרי בגד בהם, קלארק ניסה להורגו ורוסו הרג את קלארק.
הוא עינה את הנרי לזמן קצר ונלחם במעניש, ונהרג כשנפל לתוך להבות הפיצוץ אשר גרם.
בילי הופיע בחיים שנים לאחר מכן בהתאספות אדוני-הפשע של ניו יורק.
ג'ון קרמר (הידוע גם כרוצח הפאזל, המכונה גם ג'יגסו) הוא דמות בדיונית והאנטגוניסט הראשי בזיכיון "המסור".
ג'יגסו עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט הראשון בסדרה, "המסור", ומאוחר יותר הוא הופיע ב"המסור 2", "המסור 3", "המסור 4", "המסור 5", "המסור 6", ו"המסור 7","המסור 8" ו"המסור X".
הוא מגולם על ידי השחקן האמריקאי טובין בל.
ג'ון נולד בשנת 1949 לאמא טבחית ולאבא אפסנאי.
בסדרה הסרטים, קרמר הוא מהנדס אזרחי לשעבר שנטה למות מגידול באונה המצחית שהתפתח מסרטן המעי הגס.
לאחר ניסיון התאבדות כושל, מוצא קרמר הערכה חדשה לחייו, ומחליט להקדיש את שארית ימיו לנטיעת אותה הערכה באחרים על ידי בחינת רצונם לחיות.
השיטות שלו כוללות כפייה על נתיניו באמצעות תרחישים קטלניים, שאליהם מתייחס כ"משחקים" או "מבחנים", שבו הם נאלצים לפגוע בעצמם או באחרים כדי להימלט.
מבחנים אלה מסמלים בדרך כלל את מה שפאזל תופס כפגם באופי או בחיים המוסריים של האדם הנבחן.
השם פאזל ניתן לו על ידי התקשורת עקב הפרקטיקה של חיתוך צורת פיסת פאזל מהבשר של אלה שנכשלים.
ג'ון קרמר נולד בשנת 1954 ובמהלך חיו הקים חברת הנדסה אזרחית יחד עם עורך דין בשם אמט בלנק שנועדה לייצר מבנים תעשייתיים ברחבי העיר (ובכך לייצר מקומות עבודה לאזרחים) וכן דיור לנזקקים.
ג'ון היה מהנדס אזרחי בהכשרתו, אך בנוסף היה לו כישרון ייחודי לקריאת אנשים וכן היכולת לצפות את המהלכים הבאים שלהם.
היכולת הזאת שימשה אותו ביצירת קשרים עסקיים, צבירת ממון ורכישת מבנים, בעזרתם הוא תרם בחזרה לקהילה.
במהלך חיו, ג'ון התחתן עם רופאה בשם ג'יל טאק שניהלה מרכז לגמילה מסמים בעיר.
המוטו של מרכז הגמילה היה "תנצור את חייך", משפט שיופיע בהמשך בכל המלכודות שג'ון ייצר.
במהלך הזמן, השניים תכננו להביא ילד לעולם ולקרוא לו בשם "גדעון".
ג'ון גם קרא לבניין הראשון אותו הוא רכש "גדעון - תעשיות אריזת בשר".
השם גדעון מקורו ביהדות ופירושו "גיבור" או "שופט".
התינוק היה אמור להיוולד בשנת 1995, שעל פי לוח השנה הסיני הייתה שנת החזיר שסימלה לידה מחדש.
ג'ון פגש מספר מטופלים בקליניקה של ג'יל ומנע ריב אלים בין אחד המטופלים למטופל אחר בשם ססיל אדמס.
בעקבות האירוע, ג'ון החל לפקפק בשיטות השיקום של הקליניקה של ג'יל, אך עדיין תמך בעבודתה.
באירוע שנעשה בקליניקה, ג'ון פוגש בסוכן ביטוח בשם וויליאם אשטון והשניים מדברים על עבודתו של וויליאם - אישור או דחיה של פוליסות ביטוח.
ג'ון מתנגד לשיטותיו של וויליאם לחזות אירועים ועל פיהם לאשר או לדחות את הביטוחים שלהם באומרו שוויליאם לא לוקח בחשבון את הרצון לחיות, שהוא היצר הכי חזק באדם.
עם הלידה שמתקרבת, ג'ון החל לבנות ולתכנן את חדר הילדים של גדעון ואיתו גם את האב טיפוס לבילי, הבובה האייקונית בה הוא ייעזר בעתיד.
בנוסף, הוא וג'יל מתחילים לצלם סרטי וידאו עבור ילדם, מדיום שבו ג'ון ייעזר רבות בעתיד במלכודות שלו.
באחד הערבים, בשנת 1994, ססיל אדמס, מטופל בקליניקה תוקף את ג'יל בסיום עבודתה בזמן שג'ון מחכה לה בחוץ במכונית.
ג'ון מבחין בססיל שבורח מהאזור ומבין שמשהו קרה, הוא מגלה את ג'יל הפצועה מדממת על הרצפה ומוביל אותה לבית החולים שם הם מתבשרים שהעובר מת מהתקיפה.
בעקבות החוויה, ג'ון מתחיל לפתח תסמינים של פסיכופתיה: חוסר באמפתיה כלפי אחרים וחוסר חרטה על מעשיו.
השינוי מתבטא כאשר ג'ון מפסיק לעודד את המטופלים בקליניקה ומאמין שהם אינם מסוגלים להיגמל ולהשתנות תחת שיטות הטיפול הרגילות ("את לא יכולה לעזור להם, הם צריכים לעזור לעצמם") מה שנוטע בו את היסודות להפיכה לג'יגסו (פאזל) בעתיד.
ג'ון מחליט להפסיק את השותפות עם אמט ומתרחק ממנו ומג'יל, מרגיש שלמרות כל הידע וההון שצבר, הוא עדיין לא הצליח להציל את הבן העתידי שלו.
האירוע המחולל גורם לג'ון לקחת את המנטרה "הם צריכים לעזור לעצמם" שלב אחד קדימה ובעקבותיו ג'ון בונה את המלכודת הראשונה שלו שיועדה לססיל אדמס, האדם שהרג את התינוק שלו: ג'ון מאתר את ססיל בקרנבל שהתקיים לכבוד שנת החזיר, לובש מסיכת חזיר על פניו וחוטף את ססיל.
ג'ון לוכד את ססיל בכיסא וממקם להבים מסביב לראשו, במטרה שססיל "יעבור" דרך מספר סכינים שיחתכו את פניו ולאחר מכן ילחץ על ידית והוא ישוחרר (המחשבה מאחורי המלכודת היא שפניו של ססיל ייראו מכוערים כמו הנשמה שלו).
ובכך, ג'ון מקווה שססיל ילמד מהחוויה ויחליט לשנות את דרכיו.
ססיל אמנם מצליח ללחוץ על הידית, אך מחליט לתקוף את ג'ון והאחרון מפיל אותו לערימת להבים נוספת שהורגת אותו.
בכך ג'ון מבין שלמרות שהוא נתן לססיל הזדמנות שנייה, ססיל נכשל ובכך ג'ון לא מרגיש חרטה על שהרג אותו.
בעקבות זאת, ג'ון מחליט "לעזור" לעוד אנשים ומתחיל ביצירת מלכודות שונות.
ג'יל, שמבחינה שססיל נעלם מגיעה אל הסדנה של ג'ון ומגלה בה תמונות של ססיל.
לאחר עימות ביניהם השניים מתגרשים וג'יל חוזרת לשם נעוריה: טאק.
בזמן בדיקה שגרתית, ג'ון מאובחן עם גידול סרטני בראשו.
ההתמודדות עם הגירושים והגידול הסרטני הביאו את ג'ון לנסות לשים קץ לחיו בעזרת קפיצה עם מכוניתו מצוק.
אולם, הניסיון נכשל וג'ון שורד את ההתרסקות, אך האירוע גרם לו להעריך מחדש את חיו.
בזמן הזה ג'ון מתחיל לעבור הקרנות כדי להיפטר מהגידול בראשו וזוכה ליחס מחפיר מהצוות הרפואי.
מתגלה לנו שרופא בשם לוגאן נלסון החליף בטעות את תוצאות הבדיקות של ג'ון, מה שגרם לרופאים לפספס את הגידול בהתחלה ובכך הוא גדל וכעת בלתי ניתן לריפוי.
בנוסף, רופאים כמו דוקטור לין דנלון ודוקטור לורנס גורדון מתייחסים אליו בקרירות, מה שגורם לג'ון לחשוב עליהם כעל קורבנות עתידיים במשחקים שלו.
במהלך השנים הבאות ג'ון יכיר יותר ויותר אנשים שלפי השקפתו "לא מעריכים את חייהם" ובכך ידרבן אותו להפוך אותם לקורבנות.
בידיעה שלא נשאר לו הרבה זמן לחיות, ג'ון רוצה לייצר אחריו מורשת שבעקבותה אנשים יתחילו להעריך את החיים שלהם יותר ובכך הוא חושב שהוא מסייע לאנושות.
אלמנטים רבים שג'ון נעזר בהם כוללים שימוש בסרטי וידאו בהם מופיעה בילי הבובה שדרכה הוא מתקשר עם קורבנותיו, חלוק שחור המעניק לו מעין מראה של כומר דתי, מסיכת החזיר הלקוחה משנת החזיר הסינית המסמלת "לידה מחדש" והמחשבה שהשיטה שלו עובדת ובעזרתה הוא יהפוך את העולם למקום טוב יותר.
ג'ון מאמין שאנשים צריכים לעבור חוויה טראומתית וכואבת על מנת שיוכלו להעריך את חייהם, והוא מאמין שהוא מעין "משיח" שבא לגאול את העולם מאנשים רעים, תוך רצון שאחרים ימשיכו את מורשתו לאחר שימות.
המשחק המשמעותי הראשון שג'ון יצר התקיים בחוות חזירים נטושה ששייכת למשפחתה של ג'יל, אליה הוא חטף מספר קורבנות שהוא הכיר שלדעתו "לא העריכו את חייהם" או פגעו באחרים.
אחד מהאנשים הללו היה לוגן נלסון, הרופא שבטעות בלבל את תוצאות הבדיקות של ג'ון עם אדם אחר.
המשחק החל כמתוכנן, אך ג'ון הבחין שלוגן לא התעורר בזמן בגלל השפעת חומרי ההרדמה, עצר את המשחק והציל את לוגן כי לא רצה שהוא ימות בגלל כשל טכני שלו (ובכך לא יקבל הזדמנות הוגנת להילחם על חיו).
ג'ון טיפל בפציעות של לוגן והאחרון הפך לשוליה הראשונה שלו, בנה איתו מלכודות ולמד מג'ון את פילוסופיית החיים שלו והיכולת לחזות פעולות של אנשים.
המלכודת האייקונית שהשניים בונים ביחד היא "מלכודת הדובים ההפוכה" בה ג'ון ישתמש בעתיד.
אולם, השותפות התפרקה במהרה כאשר לוגן גויס למלחמה באפגניסטן בתור רופא צבאי.
לאחר שהסרטן מחמיר, ג'ון מנסה לקבל כסף מחברת הביטוח שלו, אותה מנהל וויליאם אשטון.
אולם, אשטון מסרב לאשר לג'ון את הטיפול היקר תחת ההנחה שהגידול נמצא כבר בשלב מתקדם ולכן לא שווה להשקיע כספית בטיפול.
בזמן הזה הגידול התפשט לאזורים אחרים בגופו וג'ון הבין שזמנו הולך ואוזל.
ג'ון החליט להשקיע את זמנו ביצירת מלכודות ובמהרה החל להיקרא במדיה ובציבור "ג'יגסו" (או "פאזל" בעברית על שם חתיכות בצורת פאזל שהוא חותך מעורות הקורבנות שלו לאחר המשחקים.
ההסבר שהוא מעניק לכך הוא שהוא מרגיש שהקורבנות שלו פספסו משהו שגרם להם לא להעריך את חייהם - חתיכת הפאזל החסרה).
במהרה, ג'ון מגלה שאדם בשם סת' בקסטר נהרג על ידי מלכודת של ג'יגסו שהיא לא שלו.
ג'ון מבין שהאדם שיצר את המלכודת הוא הבלש הופמן, שרצה להעניש את בקסטר לאחר שהאחרון רצח את אחותו ולכן יצר עבורו מלכודת שבלתי אפשרי לנצח אותה.
ג'ון לא אוהב את הרעיון וחוטף את הופמן, מסביר לו שהוא יודע עליו ושאם הוא לא יסכים לעבוד איתו ביחד הוא יספר לעולם שהוא הרג את בקסטר, הופמן מסכים בחוסר ברירה.
במהלך הזמן השניים יבנו מלכודות ביחד והופמן יילמד מג'ון איך לחזות התנהגויות של אנשים סביבו וכן את פילוסופיית החיים שלו לפיה המלכודות שלו נועדו לעזור לבני אדם להעריך את חייהם יותר.
השניים בהמשך חוטפים ביחד קורבנות נוספים והופמן מתפקד בתור השולייה של ג'ון.
בזמן הזה, שני בלשים בשם סינג וטאפ מתחילים לחקור את עבודותיו של ג'יגסו וג'ון מבקש מהופמן שישתול באחת מזירות הרצח עט ששייך לדוקטור לורנס גורדון על מנת שזה יעורר את חשדם של הבלשים.
זה מצליח ודוקטור גורדון נחקר על ידי הבלשים.
במקביל, ג'ון בוחן נרקומנית בשם אמנדה בעזרת מלכודת הדובים ההפוכה והיא מצליחה לברוח, בכך היא מבינה שהמשחק של ג'יגסו שינה את חייה ומחליטה להפוך בעצמה לשוליה של ג'ון.
הופמן בינתיים מעדכן את ג'ון שטאפ וסינג קרובים לגלות מיהו ג'יגסו וג'ון מצליח בעזרת תוכנית מחוכמת להרוג את השניים ולהסיר מעליו את האיום.
לאחר מכן, ג'ון סיים לתכנן את חדר נסתר בשם "חדר השירותים" למשחק הבא שלו: הוא חוטף את דוקטור לורנס גורדן וצלם בשם אדם (שנשכר לעקוב אחרי דוקטור גורדון תחת הוראה מהבלש טאפ כיוון שגורדון בזמנו נחשד כג'יגסו) ושם את השניים בחדר השירותים.
ג'ון, שרוצה להיות קרוב למשתתפים ולבחון את האסטרטגיה שלהם מזריק לעצמו מרפה שרירים ומעמיד פנים שהוא גופה בחדר.
בסוף המשחק לורנס כורת לעצמו את הרגל בעזרת מסור ידני במטרה להציל את אשתו.
ג'ון קם ומשאיר את אדם למות בחדר השירותים.
ביציאה משם הוא מגלה את לורנס המעולף, מטפל בו ובעקבות זאת לורנס מחליט להפוך לשולייה של ג'ון ומסייע לו במשחקים שדורשים התערבות רפואית.
כמה חודשים לאחר מכן ג'ון מבחין בריאיון טלוויזיוני עם אישה בשם ג'ואן, קורבן לשעבר של ג'יגסו שלאחר המשחק שלה החלה להעריך את החיים שלה יותר ובכך ג'ון מבין שהוא מצליח לבצע שינוי בעולם לטובה.
אדם בשם בובי דיגן צופה גם הוא בריאיון ובעקבות כך מחליט להעמיד פנים שגם הוא קורבן של ג'יגסו שניצל וכותב ספר על "החוויה שלו".
ג'ון (שיודע שבובי מעולם לא נבחן על ידיו) לא אוהב את זה ובאירוע חתימות על הספר הוא מגיע ונפגש עם בובי, רומז לו שהוא ג'יגסו והולך משם, אך בובי לא מייחס לכך חשיבות.
בין המשחק בחדר השירותים למשחק בבית הגז, ג'ון משתתף בקבוצת תמיכה לחולי סרטן.
בקבוצה, הוא מכיר מטופל בשם הנרי קסלר, שגם לו סרטן מתקדם.
זמן מה לאחר מכן, ג'ון נפגש עם הנרי ולומד ממנו שהסרטן שלו בנסיגה הודות להליך רפואי נורווגי שמתקיים במקסיקו.
ג'ון נוסע למקסיקו בתקווה למצוא מרפא לסרטן בגופו ומכיר את סיסיליה פדרסון, בתו של הרופא שהמציא את ההליך הרפואי.
בהגיעו למרפאה, ג'ון מבחין בסיסיליה ובצוותה "מרפאים" חולה סרטן בעזרת אותו הליך, ובכך הוא מתמלא תקווה.
אממה, לאחר שג'ון עובר את ההליך בעצמו, הוא חוזר למרפאה ומגלה אותה נטושה, בכך הוא מבין שהמרפא הוא בסך הכל תרמית שנועדה לגנוב כספים מאנשים חולים.
ג'ון מתקשר לשולייתו, אמנדה והיא מגיעה וביחד, השניים נוקמים ברופאה ובצוותה על שהנו אותו.
לאחר שהרג את כל משתתפי ההונאה, ג'ון חוזר לארצות הברית והוא, ביחד עם שולייתו מארק הופמן, מענים את הנרי, אותו אדם שהמליץ לג'ון על הטיפול החדשני.
המשחק הבא שג'ון מתכנן הוא "בית הגז" והוא מתרחש בשני מוקדים במקביל: בסדנה שלו, בה הוא מתעמת עם הבלש מת'יוס ובמקום אחר לגמרי שם מוחזקת חבורה של פושעים, ביניהם גם אמנדה שנשלחה להתחזות לקורבן ולתצפת על המשחק מקרוב.
אחד הפושעים הוא דניאל, בנו של הבלש מת'יוס.
ג'ון תכנן את האירועים כך שהמשחק עם הפושעים צולם במצלמות אבטחה קודם לכן ובו רק אמנדה ודניאל שורדים.
אמנדה מביאה את דניאל המעולף אל ג'ון ונועלת אותו בכספת עם מלאי חמצן.
בהמשך, הבלש מת'יוס מגיע להתעמת עם ג'ון וג'ון מפציר בו לדבר איתו במשך שעתיים אם הוא רוצה לראות את בנו בחיים.
המשחק נכשל והבלש מת'יוס מאבד את סבלנותו, תוקף את ג'ון ודורש לדעת היכן בנו.
ג'ון מספר לו שבנו נמצא במקום אחר והשניים הולכים אליו, אולם רק בדיעבד מתגלה שהמשחק שבו דניאל השתתף צולם הרבה לפני כן ושהבלש מת'יוס נכנס למלכודת, שם הוא מותקף ונכלא על ידי ג'ון לחצי שנה.
ג'ון מציג את אמנדה יאנג לג'יל בטענה שהשיטה שלו עובדת ועכשיו אמנדה מעריכה את חייה מחדש.
לאחר מכן, ג'ון מקליט הודעה לג'יל ומוריש לה תיבה נעולה שאותה היא תיפתח כשהזמן הנכון יגיע, בינתיים הוא שומר את המפתח לתיבה אצלו.
בנוסף, ג'ון מקליט הודעות לקורבנות הבאים של משחקים עתידיים בידיעה שהוא לא יהיה בחיים כשהמשחקים יוצאו לפועל.
לאחר מכן, ג'ון משאיר לג'יל מעטפה אותה היא מעבירה לדוקטור גורדון בה יש קלטת.
ג'ון מופיע בקלטת ומבקש מדוקטור גורדון לשמור על ג'יל ובמידה ויקרה לה משהו הוא מורשה לפעול לפי ראות עיניו.
המשחק האחרון שג'ון לוקח בו חלק לפני מותו הוא המשחק של משפחת דנלון.
לין דנלון היא הרופאה שטיפלה בג'ון בעבר בבית החולים וג'ף הוא בעלה.
השניים איבדו ילד בתאונת דרכים וזה גרם להם להסתכסך ולהזניח את ילדתם קורבט.
ג'ון מעצב משחק שנועד לשני ההורים: לין אמורה לשמור על ג'ון בחיים, אחרת היא תמות וג'ף אמור להתעמת עם הנהג שדרס את בנו, עדת הראיה לתאונה שסירבה להעיד וכן השופט שגזר על הנהג עונש מגוחך, תוך רצון לבדוק אם ג'ף יסלח להם ויציל אותם.
בנוסף, ג'ון יודע שאמנדה פועלת מתוך רגש ומסוגלת לפעול בניגוד לרצונו ולכן הוא בוחן גם אותה במקביל למבחן של לין.
אולם, בזמן שהמבחן של לין מתקיים, הופמן ניגש אל אמנדה ומשאיר לה פתק לפיו הוא יודע שהיא הייתה ביחד עם ססיל בזמן התאונה בקליניקה להתמכרויות (התאונה שגרמה לג'יל להפיל את העובר) ולכן עליה להרוג את לין או שהוא יספר לג'ון על חלקה בתאונה.
בסוף המשחק ג'ף יורה באמנדה למוות, מנסר את גופו של ג'ון ולכן גם לין עצמה מתה ובכך ג'ון מסיים את חייו.
למרות מותו, הופמן ודוקטור גורדון ימשיכו לתפקד כשוליות שלו ולהוציא משחקים חדשים לפועל.
דמותו של ג'ון קרמר מופיעה גם בחוברת קומיקס שאינה קנון, "מסור: Rebirth", המתארת אירועים שהתרחשו לפני הסרט הראשון.
זה מילא בחלק מההיסטוריה שלו, מראה אותו כמעצב צעצועים בתקן ההנדסה בע"מ, שהיה עצלן מכדי לעשות הרבה בחייו, ובסופו של דבר מסיים את יחסיו עם ג'יל.
"המסור: Rebirth" גם מגלה את תגליתו של קרמר שיש לו סרטן סופני והתווה איך ניסיון התאבדותו שנכשל השפיע על קו מחשבה שלו.
מערכות היחסים שלו עם ד"ר לורנס גורדון, זפ אינדלי, פול ליהי, אמנדה יאנג, ומארק וילסון נחקרו, יחד עם הפיכתו לפאזל.
ההמשכיות של הלידה מחדש נסתרה בסופו של דבר על ידי סיפור הרקע שהוצג ב"המסור 4".
טובין בל חוזר לתפקידו כקולו של פאזל במשחק הווידאו "המסור".
הוא מוצג על מסכי טלוויזיה לבוש בגלימתו, מכין מלכודות לאנשים, ומטיף להם על הערכת חיים.
הוא לעיתים קרובות מייעץ ומקניט את טאפ בעוד הוא חוצה דרך בית משוגעים נטוש, בדרך כלל באמצעות הבובה בילי.
בסדרה, Jigsaw בדרך כלל בונה מלכודות קטלניות עבור נתיניו, אשר לעיתים קרובות ייצוג סמלי של מה Jigsaw תופס כמו פגם בחייו של אדם.
פאזל קורא בדיקות אלה "משחקים", ואומר לאדם את "הכללים" של המשחק בדרך כלל על ידי microcasette או קלטת וידאו.
הכללים הם משימות שהאדם חייב לבצע כדי לעבור את המבחן ולשרוד; עם זאת, המשימות כרוכות לעיתים קרובות במוטילציה עצמית קיצונית (אם כי היו מקרים שבהם אפשר שהנושא לא יפגע בעצמו אם הוא מבריק מספיק, כגון מלכודת היד).
רוב המלכודות עשויות מחומרים מחורצים, מברגים חלודים, ברזל מתפורר, או כל דבר אחר שהוא חושב שיעזור לו ליצור "משחק" חדש.
רבים מהמשחקים כוללים שעונים, ספירת טיימרים או מגבלות זמן נמדדות אחרות שסופקו לקורבנות.
פאז'ר פירט בסאו השני את הערכתו ל"זמן", המתאר את חשיבות התענגות על כל רגע.
הוא גם אמר את אמונתו כי לספר למישהו את הזמן שבו הם עלולים למות היה לעורר ערנות על כל רגע של קיום.
האנטלי תיאר את הכוונה מאחורי פעולותיו של ג'יגאו, והעריך את המידה שבה ניתן לנתח אותן כך שיתאימו לפילוסופיות הקשורות לדלוז, דרווין וניטשה:
"הנושא של אחד ממשחקי ה"ג'יגסו" מציג תמיד הזדמנות, שמטרתה היא להפיח מחדש את הפוטנציאל של הנושא, להניע את הישרדות ולהנחיל חגיגה או "התענגות" על החיים.
במונחים דלוזיים, זה הפוטנציאל של החיים על כף המאזניים ...
אין ריגוש, סדיסטי או אחרת, ב את המשחקים האלה, הם זורק את הקובייה על ידי הנושאים, הזדמנויות aleatoric ...
כפי Jigsaw מבהיר הבלש מתיוס במהלך השיחה שלהם מס '2, שבו המוטיבציה של פאזל ופילוסופיה הם בחינה מקיפה ביותר, "אני nev אה רצח מישהו בחיי.
ההחלטות הן על פיהן ".
אמנם הוא כנראה לא היה עומד בבית המשפט, אבל הוא לפחות נכון במובן הרגיל, המילולי, והבחירות, הבחירות, בחירת הפוטנציאל, נמצאות בידי מקצועות המשחקים שלו והוא רק מתערב כדי לשמור על המשחק בתוך הכללים שלו כך שניתן להגיע להחלטה.
הנושאים מתמודדים עם בחירה מזעזעת אשר מכריחה אותם להכיר במה שדלוזה מזהה כווירטואלי - כלומר, את ההיבטים הלא מוכרים של הניסיון שלנו עם המציאות.
זה, למעשה, הוא משחק מסוים Jigsaw עצמו משחק; אחד שבו האורגניזם עלול להיכשל, אבל זרם התשוקה מצליח ומסבול.
פאזל עשוי לדון על "טיולו הקטן של דרווין לאיי גלאפאגוס" כדי לספק בסיס תאורטי לפרויקט שלו ולהדהד ניטשה בדיבור על הרצון לשרוד, אבל זה רק misdirects חוקרים עדים באותו אופן כי מלכודות מבעיתות בחופשיות זורם גור מקבל לו את רוצח סדרתי רוצח מטריד.
משחקי "ג'יגסאו" נועדו לפצח את עולמם של השחקנים שלהם: האתגרים כמעט תמיד רלוונטיים לסגנון החיים של הסובייקט באופן סימבולי או מילולי, ומביאים אותם למודעות עצמית כואבת, מה שמביא להערכה מחודשת של הפוטנציאל המפוקפק שלהם ".
הבובה של ג'ון קריימר שבעזרתה ג'ון מעביר את החוקים של המשחק.
בילי קארטינג על שמו של התינוק שהיה אמור להיוולד לג'ון בילי.
בעזרת המסכת חזיר ג'ון חוטף את הקורבנות למשחק.
אשר הקורבן במשחק נפסל ומת ,"ג'יגסו" חותך מבשר העור של הקורבן סימן של פאזל.
אמנדה הייתה השוליה של ג'ון קריימר בכך שג'ון הציל "אותה" בזכות שהייתה אחת מהקורבנות במשחק של "ג'יגסו".
במשחק לאמנדה היה על ראשה ופניה מלכודת.
"בילי" (הבובה של ג'יגסו) מסביר לה את המשחק, אמנדה צריכה תוך דקה למצוא מפתח בתוך החדר ולהוציא את המלכודת מראשה, וכי היא לא תוציא המלכודת תקרע את פניה באכזריות, אמנדה מצאה את הרמז למפתח בבטן, המפתח בתוך הבטן של השותף של אמנדה.
אמנדה חותכת את בטנו והורגת אותו, לוקחת את המפתח ועל השנייה האחרונה היא מוציאה מראשה את המלכודת.
ובכך היא טענה ש"ג'יגסו" הציל את חייה אשר גרם לה להעריך את חייה.
(במסור 2) - אמנדה הייתה בקבוצת הקורבנות אשר הFBI עקב אחרי המשחק במצלמות האבטחה בזמן שאריק הבלש לקח את "ג'יגסו" במכוניתו כדי שיכוון אותו מיקום המשחק כי בנו של אריק נמצא במשחק.
בסוף אריק מסתובב באזור המשחק בזמן שה-FBI
אומרים לו שזה לא שידור ישיר של המשחק.
אמנדה סוגרת את הדלת בצמד המילים "GAME OVER",ומתגלה כהשוליה של ג'ון קרמר (ג'יגסו).
(במסור 3) - אמנדה חוטפת במסכת חזיר את לין דנלון.
המשחק של לין היה להציל את ג'ון מסרטן עד שבעלה של לין (ג'ף) יסיים את המשחק שלו.
ג'ף מסיים את המשחק מוצא אקדח ויורה באמנדה ומתה.
(במסור 4) - התברר שמארק הוא מתלמד חדש של
(במסור 6) - מארק הגיע לחדר, ובחדר מעטפה,ג'יל טאק (אשתו של ג'יגסו) מחשמלת את מארק ושמה על ראשו את מלכודת הדובים ההפוכה - ג'יל מסבירה למארק שהיא משחקת איתו משחק וכי במעטפה היה כתוב זאת, מארק צריך לשחק משחק בגלל שהוא גרם לאמנדה לירות בלין ללא סיבה.
מארק מצליח להוציא מראשו את המלכודת אך מאבד המון דם.
(במסור 7) - מסתבר שמארק חיי אך ג'יל מפחדת שיחזור לנקום בה, הופמן עוקב אחרי ג'יל ומגיע אליה וגורם לה לאבד את ההכרה.
מארק מתבלט עם לשים את המלכודת הדובים ההפוכה החדשה שהיא שמה לו אבל הוא לוקח את המלכודת הישנה של אמנדה יאנג.
ג'יל מתה באכזריות על ידי המלכודת בזמן שנזכרת בחייה הטובים עם ג'ון קריימר (ג'יגסו).
מארק סוגר את הדלת עם צמד המילים "GAME OVER".
מארק שורף את מה שמזכיר את קיומו אך שלושה אנשים עם מסכות חזיר מרדימים את ג'ון ומתגלה שזה דוקטור לורנס גורדון.
לורנס גורדון סוגר את ג'ון באותו תא שלורנס שיחק(במסור 1).
לורנס סוגר את הדלת בצמד המילים
(במסור 1) - שיחק במשחק עם שותפו למשחק (אדם) בכך שהיה צריך להוציא את רגלו כדי להשתחרר מהשרשרת.
אחרי שגורדון יצא מהמשחק והבטיח שיחזור להציל את אדם, אדם נשאר בחדר בכך שבאמצע החדר יש גופה מתה.
הגופה קמה לתחייה ומתגלה כג'ון קריימר וסוגר את הדלת בצמד המילים "GAME OVER"
(במסור 7) - אחרי שהרדים את מארק מגיע פלאשבק ורואים שג'יל מביאה קלטת לדוקטור לורנס גורדון, גורדון מפעיל את הקלטת ובו רואים את ג'ון קריימר (ג'יגסו) אשר אומר לגורדון שאם יקרה משהו לג'יל אז שיעזור לה במקומו (כי ג'ון קריימר מת) ובגלל זה הרג את מארק הופמן.
מסתבר שגורדון היה שוליה סודית של "ג'יגסו" ושהוא עזר לו עם הכנת המלכודות.
(מסור 8) - לוגן נלסון הוא אדם שמקצועו רופא ושותפו זו אלינור, בזמן שג'יגסו מתחיל משחק חדש בין קבוצה חדשה, כל בן אדם שנפסל במשחק הוא שם את גופתו ברחבי העיר.
לוגן ואלינור היו חוקרים את הגופות כרופאים והיו מגלים דברים חדשים ש"ג'יגסו" חיי, אלינור מראה ללוגן את אוסף המלכודות של ג'יגסו בזמן שהבלש האנט "מתגנב" לסטודיו המלכודות של אלינור מצלם אותם ואת המלכודות ושולח לבלש הלורן.
לוגן ואלינור נוסעים לחווה של ג'יל טאק, אשר הלוגן והלורן נלחמים שם.
הלורן ולוגן נחטף על ידי מישהו בלתי מזוהה.
שניהם מתעוררים במקום המשחק של ג'יגסו וקשורים לצווארם מכשיר עם חותכי לייזר.
ג'יגסו מצהיר להם על המשחק ובו שני כפתורים באמצע - כל אחד מהם צריך ללחוץ על הכפתור ולהודות על מעשים רעים שעשו, הלורן לוחץ על הכפתור של לוגן אך לוגן לא מצליח להודות ומת על ידי חותכי הלייזר.
תורו של הבלש הלורן הגיע ומליח להודות אך הלורן קם לתחייה ומתגלה כג'יגסו והמשחק של אותה חבורה היה בכלל לפני 10 שנים,
באותו משחק שיחק לוגן שנפסל וג'יגסו עזר לו, ובנה איתו מלכודות.
הגופות שאותם פיזר זו קבוצה חדשה עם אנשים אחרים.
אחד הפושעים במשטרה שהלורן שחרר היה זה שהרג את אשתו של לוגן ובכך נוקם בו והורג אותו באכזריות על ידי חותכי הלייזר.
ג'יגסו - חלוק שחור ומעט אדמדם.
מסכת חזיר - מסכת חזיר מפחידה ואכזרית עם אותו חלוק שחור ואדמדם.
ג'יגולו הוא גבר הנמצא במערכת יחסים או בקשר חברתי עם אישה ומקבל ממנה תמיכה כלכלית או גמול חומרי אחר, או, גבר שהוא רקדן (בעיקר בהקשר מיני) ומייעד את שירותיו רק או בעיקר לנשים.
לעיתים מובן המונח כמתאר זנות גברית עבור נשים.
המונח מתאר פעמים רבות גבר שמאמץ אורח חיים המתאפיין בקיום מספר מערכות יחסים מעין אלו אחת-אחר-השנייה, ומסתמך על אורח חיים זה במקום להשיג הכנסה בדרכים אחרות.
לרוב יהיה הג'יגולו גבר צעיר יחסית המקיים מערכת יחסים עם אישה מבוגרת ועשירה ממנו ומספק לה חברה, מהווה עבורה בן לוויה, ומקיים עימה מערכת יחסית מינית.
המקור האטימולוגי של המילה הוא ככל הנראה בצרפתית, כגרסת הזכר למילה Gigolette, שמשמעה פרטנרית מקצועית לריקוד או זונה.
מילה זו נגזרת מהמילה הצרפתית המוקדמת Giguer שמשמעה "לרקוד".
המילה האנגלית המוקדמת Giglot עשויה הייתה אף היא להיות מקור למילה Gigolette.
המילים Gigolo ו-Gigolette מתועדות לראשונה בצרפתית בשימוש מאמצע המאה ה-19, בהקשר לפרטנרים מקצועיים לריקוד, לרוב רקדניות, באולמות הריקודים של המונמארטר בפריז.
רקדניות אלו קיבלו תשלום עבור ריקוד ולעיתים גם עבור יחסי מין.
בסוף המאה ה-19, המונח ג'יגולו התקשר יותר לגברים, לרוב ממוצא זר, שנשים אמידות היו שוכרות את שירותיהם כבני לוויה ולמערכת יחסית אינטימית.
במונח נעשה שימוש נרחב למדי בתרבות הפופולרית, למשל בסרט האילם "ג'יגולו" משנת 1926 שהפיק ססיל ב.
דה-מיל, בסרט "ג'יגולו בלבד" משנת 1978 בכיכובו של דייוויד בואי, בסרט "ג'יגולו אמריקאי" משנת 1980 בכיכובו של ריצ'רד גיר, או בסרט "הג'יגולו מת לצחוק" משנת 1988 בסרט הישראלי "יהושע יהושע" בכיכובו של אברי גלעד, משנת 1999 בכיכובו של רוב שניידר, וכן בסדרה "יומנו של ג'יגולו" משנת 2022 בנטפליקס.
ג'יהאד עבדאללה אל-סאנע לַּה (אל)צַּאנֶע; נולד ב-28 בנובמבר 1968) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פרסם עשרות מאמרים אקדמיים, ורשם חמישה פטנטים.
הקים יחד עם שותפים בדואים נוספים ועם גיורא ירון את עמותת סיראז', המשמשת כקבלן משנה של פרויקטים בתחום ההייטק, במטרה לקדם את התעסוקה בתחום בחברה הבדואית.
ג'יהאד אל-סאנע נולד בתל ערד לאב נהג משאית ולאם עקרת בית אנאלפביתית וגדל בלקייה, ללא חשמל.
למד בבית ספר התיכון האורתודוקסי הערבי בחיפה.
בוגר תואר ראשון ותואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בתחילת הקריירה שלו התפרנס כרועה צאן.
בשנים 1993–1995 עבד בסאיטקס והתגורר ברמת השרון ובתל אביב; ובין השנים 1995–1999 למד לדוקטורט בגרפיקה ממוחשבת ומציאות מדומה באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק, שבארצות הברית.
בתקופת לימודיו לדוקטורט עבד פרק זמן מסוים ב-IBM.
בשנת 1999 הצטרף לסגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
היה ראש מעבדת המדיה החזותית של המחלקה למדעי המחשב ובין השנים 2015–2017 היה ראש המחלקה למדעי המחשב.
בשנת 2011 בחר בו המגזין "דה-מרקר" לרשימת מאה האנשים המשפיעים ביותר על כלכלת ישראל.
בשנת 2017 ייסד יחד עם סארה אבו כף, חאדר אלשייך, גיורא ירון וסמדר נהב את סיראג', בית תוכנה (הרשום כעמותה) המשמש כקבלן משנה של פרויקטים בתחום הפיתוח בהייטק.
מטרת העמותה היא ליצור מקומות עבודה בהייטק בחברה הבדואית בנגב.
פרופ' אל-סאנע הוא פעיל חברתי ומעורב במגוון פרויקטים וארגונים הפועלים לפיתוח החינוך בחברה הערבית בנגב.
הוא משמש ראש AHD – האגודה האקדמית לפיתוח החברה הערבית בנגב, שייסדה את הקמת בית הספר עהד למצוינות במדעים בחורה, בית הספר הראשון המיועד לבני ובנות נוער מחוננים ומצטיינים מהחברה הבדואית בנגב.
חבר ועדת היגוי להרחבת נגישות ההשכלה הגבוהה עבור החברה הערבית במועצה להשכלה גבוהה.
אחת מאחיותיו, אחלאם אל-סאנע, היא מנהלת בית ספר "כוכבי המדבר למנהיגות בדואית".
בן דודו, אברהים סאנע, הקים את חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בדרום.
תחומי המחקר של אל-סאנע הם: מדיה חזותית, גרפיקה ממוחשבת, עיבוד תמונה, ניתוח מסמכי תמונה, מציאות מועצמת וגאומטריה חישובית.
הוא עושה שימוש במחקריו בלמידת מכונה.
חיבר מספר ספרים בתחום המציאות הווירטואלית.
בשנת 2007 היה שותף לפיתוח תוכנה, ראשונה מסוגה, לזיהוי כתב יד ערבי בזמן אמת.
התוכנה מאפשרת למשתמש לכתוב בעט על לוח אלקטרוני, המזין את כתב היד למחשב, שמנתח ומתרגם אותו לאותיות מודפסות באלפית השנייה.
בשנת 2009 נמנה עם קבוצת חוקרים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב שפיתחו טכניקות חדשות במדעי המחשב, שמסייעות בעיבוד מסמכים עתיקים במצב שימור גרוע בעברית ובערבית.
הטכניקות; המשלבות אלגוריתמים בראייה ממוחשבת, עיבוד תמונה, גרפיקה וגאומטריה חישובית; נוסו בהצלחה במחקר מוקדם של קבוצת החוקרים בנוגע לסידורי תפילה עתיקים בעברית ולכתבים היסטוריים בערבית.
הקבוצה ביצעה בהצלחה גם בינאריזציה (הפיכת תמונה מגווני אפור לשחור לבן, כך שניתן יהיה להבדיל בין הטקסט לרקע) של כתבים היסטוריים במצב ירוד, זיהוי כותבים בכתבי סת"ם ובכתבי יד היסטוריים בערבית.
ג'יגליפאף (מהשם באנגלית: Jigglypuff; במקור ביפנית: Purin,プリン) הוא סוג פוקמון בזיכיון המדיה "פוקימון".
ג'יגליפאף הופיע לראשונה במשחק הווידאו "פוקימון אדום וכחול".
ג'יגליפאף מכונה "פוקימון בלוני", ומספרו בפוקידע הוא 39.
ג'יגליפאף הוא פוקימון ורדרד עגלגל קטן.
יש לו עיניים כחולות גדולות, אוזניים משולשות וביניהן "תלתל" ורוד גדול, ידיים ורגליים קטנות.
ג'יגליפאף הוא פוקימון מסוגים פיה ורגיל.
בסדרת האנימה הוא מתואר כפוקימון קטן וחביב שאוהב לשחק ולהשתובב.
ג'יגליפאף רגיש לגבי הקול שלו, ועשוי להיעלב ולפרוץ בבכי בקלות ולאחר מכן להתעצבן ולהתנפח.
ג'יגליפאף מאוד אוהב לשיר, אך מתוסכל כיוון שחבריו אינם יכולים להקשיב לקולו, כיוון שהשיר, כחלק מהמתקפה, גורם לכולם מלבדו להירדם.
קצב גדילתו של ג'יגליפאף הוא מהיר, ויש לו כ-25% סיכוי להיות ממין זכר, ו-75% סיכוי להיות ממין נקבה.
מקור שמו של ג'יגליפאף הוא חיבור 2 המילים ג'יגל (jiggle) שמשמעותה התנודדות, ופאף (puff) שמשמעותה לנפח, המעידה על יכולתו של ג'יגליפאף לנפח את עצמו.
המתקפות ומהלכי ההגנה של ג'יגליפאף
לכל פוקימון ישנן מספר מתקפות שהוא מסוגל ללמוד, שמאפיינות את סוגו (מלבד בודדים).
חלק ממתקפותיו והגנותיו העיקריות של ג'יגליפאף:
שירה: נלמדת ברמה 1, ונחשבת למתקפה הבסיסית שלו.
כאשר ג'יגליפאף מחל לשיר את המזמורת שלו, כל סובביו יירדמו מיד.
בלימה: נלמדת ברמה 5 לפחות.
ג'יגליפאף בולם בידו את המתקפות המתקדמות אליו.
סטירה כפולה: נלמדת ברמה 18 לפחות.
ג'יגליפאף משתמש בידיו וסוטר ליריבו פעמיים.
מנוחה: נלמדת ברמה 20. הפוקימון נרדם ל-2 תורות, ונרפא לחלוטין.
לג'יגליפאף ישנן התפתחות אחת מעליו, וזן שקודם אליו.
הפוקימון הקודם לג'יגליפאף הוא איגליבאף (Igglybuff) שנחשף בדור השני, והפוקימון המפותח לג'יגליפאף הוא ויגליטאף (Wigglytuff) המופיע בדור הראשון מיד לאחר ג'יגליפאף.
איגליבאף יתפתח לג'יגליפאף רק כאשר רמת החברות והידידות שלו תהיה גבוהה במיוחד, וג'יגליפאף יתפתח לוויגליטאף באמצעות אבן ירח (moon stone) בלבד.
הג'יגליפאף הופיע לראשונה בפרק 45 "שירו של ג'יגליפאף", בו נעזר בחבורה כדי ללמוד לשיר, אך גילה שאין אחד שיצליח להקשיב לשירו.
בסוף הפרק נראה כי ג'יגליפאף החל לעקוב אחר החבורה ולהתגנב למסעותיהם.
לתקופה מתמשכת, ג'גליפאף היה מסוכסך עם הסנאבולית השייכת לגברת העשירה.
ג'יגליפאף אף השתתף בתחילת הסרט הרביעי, "פוקימון לנצח", וכן במספר פרקים נוספים, ביניהם, "אי החידות", "סיפור מוכר", "תעתועי בית התעתועים" וכו'.
ג'יגליפאף ענק הופיע בפרק "תעלומת פוקימופוליס" ונלחם מול אלקאזאם וגנגר הענקיים, בכך שייצג את החלק הטוב, החיובי, והאופטימי בסיפור.
בעונה 12 "פוקמון: שמש וירח" מופיע ג'יגליפאף, שמרדים את אש וחבריו, בכך שהוא שר, והופך ליריב של קומאלה.
ג'יגר או כוס מדידה הוא כלי למדידת אלכוהול המשמש ברמנים בחישוב כמות האלכוהול לקוקטיילים.
הג'יגר דומה בצורתו לגביע והוא בעל בית קיבול משני צידיו.
צד אחד מיועד למידה הסטנדרטית הידועה בשם "מידת הבית" והצד השני הוא בדיוק חצי ממנה.
בכל מדינה נהוגה מידת הבית משלה.
מידת הבית הנהוגה בישראל היא בין 50 ל-60 מ"ל.
ג'יגלס היא להקת רוק ישראלי.
הלהקה הוקמה בשנת 1997 על ידי חמישה חברים מאותו תיכון, שניגנו יחד מגיל צעיר עד לסופו של התיכון.
לאחר מכן, הייתה הפסקה בפעילות הלהקה עקב גיוס לצה"ל של חלק מחבריה.
לאחר תקופה קצרה, חזרה הלהקה לפעילות.
מהאלבום, יצא לתחנות הרדיו הסינגל "בז, ג'ירפות, קופים ונקר".
בעקבות זאת, התפרק ההרכב בשנת 2000.
ג'ידא רינאווי-זועבי היא פוליטיקאית ואקטיביסטית ערבייה-ישראלית, וחברת כנסת לשעבר מטעם מפלגת מרצ.
ניהלה את מכון המחקר אקטו של המכללה למנהל.
בין השנים 2008 ל-2017 שימשה כמנכ"לית המייסדת של מרכז אינג'אז לקידום הרשויות המקומיות של ההמגזר הערבי.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע שובצה במקום הרביעי ברשימת מפלגת מרצ, ונכנסה לכנסת.
רינאוי-זועבי נולדה בנצרת, ישראל, כבתם הבכורה של עקרת בית, ושל רופא נפרולוג שהיה ממקימי מחלקת הדיאליזה בבית החולים האנגלי בנצרת, ולה אח ושלוש אחיות.
התחנכה בבית הספר סנט ג'וזף שבעיר הולדתה.
היא למדה תואר ראשון בספרות עברית ובפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלימה לימודי תואר שני בספרות באוניברסיטת חיפה.
לאחר מכן התמחתה בייעוץ ארגוני במכללת אורנים, והשלימה תואר שני במנהל עסקים מהמכללה למינהל.
בנוסף, היא בוגרת תוכנית השקעת אימפקט להכשרת מנהלים של בית הספר לעסקים באוניברסיטת אוקספורד.
בין השנים 2002–2008 ניהלה מיזמים, תחילה במרכז ישראל–פלסטין למחקר ומידע, ומאוחר יותר גם בוועד ראשי הרשויות במגזר הערבי בישראל.
נבחרה כאחת מ-100 "האנשים המשפיעים ביותר בישראל" ב"דה מרקר" ב-2011. בשנת 2015 היא הייתה האישה הערבייה הראשונה שזכתה בפרס "ממשל תקין בישראל" וב-2018 מגזין "פורבס ישראל" בחר בה כאחת מ-50 הנשים המובילות במשק הישראלי.
בין השנים 2017–2019 הייתה יועצת מטעם משרד הפנים להקמת האשכול המוניציפלי "מבואות הכרמל" לפיתוח כלכלי.
החל משנת 2018 ניהלה את מרכז אקטו להשקעות אימפקט במכללה למניהל, והחל משנת 2020 היא מנהלת גם את עמותת הידידים של המרכז הרפואי פוריה.
הייתה חברת חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים, של הוועד המנהל של מכללת המרכז האקדמי רופין, של מועצת המנהלים של עמותת מרים למאבק בסרטן השד, של הוועדה הבין-משרדית בנושא העלאת גיל הפרישה לנשים והוועדה בנושא הנגשת זכויות סוציאליות במשרד המשפטים.
בנוסף, היא חונכת סטודנטים בתוכנית שגרירי קרן רוטשילד.
באוקטובר 2023 התמנתה זועבי ליועצת ל"מפעם מעלה אדומים", גוף משותף למשרד הפנים ול-23 התנחלויות, שמשרדיו שוכנים במעלה אדומים.
בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שובצה על-ידי מפלגת מרצ במקום הרביעי במשבצת המועמד הערבי.
במהלך מערכת הבחירות עוררה סערה כשאמרה בראיון בערבית לאתר העיתון "כל אל-ערב" שתימנע מהצבעה על חוק לאיסור טיפולי המרה, בסתירה לקו הפרו-להט"בי המזוהה עם מפלגת מרצ בה הייתה חברה באותה העת, ועל אף שהצעת החוק הועלתה על ידי יו"ר המפלגה ניצן הורוביץ.
ב-6 באפריל 2021 נכנסה רינאוי כחברה בכנסת ה-24. שימשה מטעם מרצ כסגנית יו"ר הכנסת וכחברה בוועדת הכספים ובוועדה המיוחדת לענייני המגזר הערבי.
ב-17 בינואר 2022 הצביעה נגד חוק הגיוס שהעלתה הקואליציה ונועד לעודד גיוס בני ישיבות חרדים, בניגוד להצבעת חבריה לסיעה.
ב-22 בפברואר 2022 הודיע שר החוץ יאיר לפיד על כוונתו למנות אותה לקונסולית הכללית של ישראל בשנגחאי.
זועבי אמרה שהיא שמחה על המינוי, אך כשהוא התעכב הודיעה ב-19 במאי על פרישה מהקואליציה.
ב-22 במאי הודיעה כי היא חוזרת להיות חברה בקואליציה.
ב-9 ביוני 2022 טענה שראש הממשלה החליפי יאיר לפיד הבטיח לה לקיים את דרישתה להחזרת עקורי איקרית ובירעם ולא קיים זאת, והיא מעמידה את קיום ההבטחה כתנאי לחזרתה לקואליציה.
ב-23 ביוני, לאחר ההודעה על פיזור הכנסת, הצביעה זועבי נגד חוק הקנאביס של הקואליציה, שנועד להקל את השימוש בקנאביס רפואי, והביאה להפלתו.
שר הבריאות ויו"ר מרצ ניצן הורוביץ, ביקר אותה בצורה נוקבת על כך באומרו: "אין לנו קשר יותר לאישה הזאת.
ההתנהגות שלה הייתה נבזית ולא הגונה".
מתגוררת בנוף הגליל (נצרת עילית לשעבר).
2011 – 100 המשפיעים על הכלכלה הישראלית, TheMarker
2015 – אות אביר שלטון מקומי, התנועה למען איכות השלטון בישראל
2018 – 50 הנשים המשפיעות בישראל, פורבס ישראל
ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་རྣམ་རྒྱལ་དབང་ཕྱུག; נולד ב-5 בפברואר 2016) הוא נסיך הכתר של בהוטן.
בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן וג'טסון פמה.
ג'יגמה נולד בטהימפהו ב-5 בפברואר 2016. הוא בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן והמלכה ג'טסון פמה.
לכבוד לידתו נטעו אלפי אזרחים בהוטנים 108,000 עצים ברחבי הממלכה.
עם לידתו הוכר כ"גיאלסה דרוק" ("נסיך הדרקון").
רק ב-16 באפריל של אותה שנה נערך טקס רשמי בו הוענק לו השם.
לפני לידתו שימש דודו ג'יגייל אוגיין כנסיך הכתר של בהוטן, אולם עם לידתו הפך ג'יגמה לנסיך הכתר במקומו.
ב-19 במרץ 2020 נולד לו אח צעיר בשם ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק.
ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཨོ་རྒྱན་དབང་ཕྱུག; נולד ב-19 במרץ 2020) הוא נסיך בהוטן, בנם השני של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן וג'טסון פמה.
ג'יגמה נולד בארמון לינקנגה טהימפהו ב-19 במרץ 2020. הוא בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן והמלכה ג'טסון פמה.
ב-30 ביוני נערך הטקס בו הוא הוענק לו השם "ג'יגמה אוגיין".
אחיו הגדול הוא נסיך הכתר ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק.
ג'יגמה אוגיין נמצא במקום השני לירושת הכתר.
ג'יגולו אמריקאי היא סדרת דרמה אמריקאית, שפותחה על ידי דייוויד הולנדר, המבוססת על הסרט משנת 1980 באותו שם שנכתב ובוים על ידי פול שרדר.
בסדרה מככב ג'ון ברנטל בתפקיד ג'וליאן קיי, לצד גרטשן מול, רוזי אודונל, ליזי ברוצ'רה, גבריאל לבל ולילנד אורסר, והיא תוקרן בבכורה בערוץ שואוטיים.