tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה וצברה 12.2 מיליון צפיות בשלושת ימי ההשקה הראשונים שלה והגיעה למקום השני בדירוג סדרות הטלוויזיה בשפה האנגלית של נטפליקס, אחרי הסדרה "תיקון מידות", לשבוע שבין 29 בספטמבר ל-5 באוקטובר 2025.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה4 בינואר 2026השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיהצ'ארלי האנם
מפסק אוטומטי מגנטי תרמי (מאמ"ת) הוא סוג של מבטח - רכיב חשמלי שנועד להגן מפני זרמי יתר: קצר או עומס יתר.
עקרון הפעולה של המאמ"ת הוא הפסקת הזרם על ידי ניתוק המעגל, כתוצאה מפעולה של ההגנות שמותקנות בתוכו.
מאמ"ת משמש בדרך כלל להגן על מעגל חשמלי אליו מחוברים מספר מכשירים, אך לעיתים נדירות ניתן למצוא מכשירים שמותקן בהם מאמ"ת כהגנה פנימית.
לאחר ניתוק המעגל או המכשיר על ידי המאמ"ת ניתן לחברו מחדש פשוט על ידי הרמת מתג.
השם מאמ"ת אינו מפורט בתקנות החשמל בישראל והוא סוג של מונח שגור.
בתקנות בישראל משתמשים במפסקים אוטומטיים כשם כולל למפסקים שבהם מותקנות הגנות שגורמות להפסקתם בעת חריגה מהכוונון.
מחלקים את המפסקים האוטומטיים לשני סוגים: מפסק אוטומטי ומפסק אוטומטי זעיר (מא"ז).
האופיין של מא"ז מתאר את תלות זמן ההפסקה של המא"ז כתלות בזרם שזורם דרכו.
האופיין הבסיסי מחולק לשני תחומים: האופיין התרמי לזרם יתר ומיועד להגן מפני עומסי יתר והאופין לתיאור הפעולה של האלקטרומגנט שמותקן בתוכו ומיועד להפסקת המעגל בעת קצר או זרם.
זרם העבודה - הזרם אותו ניתן להעביר במא"ז לאורך זמן בלתי מוגבל מבלי שינותק המעגל (זרם זה נרשם במא"ז כ- In).
מבחינים באופיין המא"ז בקו גבול שמאלי ובקו גבול ימני.
הגבול השמאלי של המנגנון התרמי מוגדר כקו שמתאר אי הפסקה בוודאות של המא"ז כלומר זרם שלא יגרום להפסקתו.
הקו הימני מתאר את קו ההפסקה בוודאות.
התחום הכלוא בין הקווים מתאר אם כך אי ודאות של הפעולה.
לפיכך אם נדרש לדעת מהו זמן התגובה בוודאות יש להיעזר בקו הימני ואם נדרש לדעת כמה זמן יפעל מעגל מסוים בזרם יתר ניתן להיעזר בקו השמאלי.
גם מגנון ההפסקה בקצר מכיל תחום כשהקו השמאלי מבטא אי פעולה והקו הימני מבטא פעולה בוודאות.
זרם יתר בעצמה קטנה מהזרם שגורם לפעולה מיידית (משמאל לקו האנכי) יגרום לפעולת המנגנון התרמי בלבד בעוד שזרם בעצמה גדולה מזה של הקו הימני יפסק מיידית.
התחום שכלוא בין הקווים הוא שוב תחום אי הוודאות.
בנוסף לאלה מוגדר גם כושר הניתוק של המא"ז- הזרם המקסימלי אותו יכול המא"ז להפסיק (בתקן IEC60689 מוגדר זרם זה כ Icn).
תכנון נכון לא יאפשר מעבר של זרם בעוצמה שעולה על כושר הניתוק.
החלוקה העיקרית היא חלוקה לפי המבנה ולחלוקה זו ישנן מספר חלוקות משנה.
המבנה נקבע בעיקר על פי עצמת זרם העבודה שלהם:
מפסקים אוטומטיים זעירים (מא"ז, באנגלית נקרא MCB - Miniature Circuit Breaker): אלו הם מא"זים קטנים ואחידים בגודלם (רוחב 18 מ"מ).
המנגנון שלהם פשוט יחסית ואינו ניתן לשינוי.
מפסקים אלה משמשים עד לזרם של 100 אמפר ומחולקים חלוקה פנימית על פי אפיין העבודה:
אופיין B: מבצע ניתוק מיידי כאשר הזרם עולה על פי 5 מהזרם הנומינלי (התחום שבין 3In ל-5In הוא תחום אי ודאות).
משמש למעגלים שאינם כוללים מכשירים עם מנועים.
אופיין C: מבצע ניתוק מיידי כאשר הזרם עולה על פי 10 מהזרם הנומינלי (התחום שבין 5In ל-10In הוא תחום אי ודאות).
משמש למעגלים בהם מותקנים מכשירים עם מנועים.
אופיין D: מבצע ניתוק מיידי כאשר הזרם עולה על פי 20 מהזרם הנומינלי (התחום שבין 10In ל-20In הוא תחום אי ודאות) (מפסקים אלה נדירים יחסית).
אופיין Z: מבצע ניתוק מיידי כאשר הזרם עולה על פי 3 מהזרם הנומינלי (התחום שבין 2In ל-3In הוא תחום אי ודאות).
אופיין G: דגם ישן אשר כמעט לא נמצא בשימוש, קרוב במידה מסוימת לערכי הפעולה של מא"זים בעלי אופיין C.
מפסקי תיבה יצוקה (באנגלית MCCB - Moulded Case Circuit Breaker): מפסקים אוטומטיים בהם ההגנה התרמית ובחלקם גם המגנטית ניתנת לכוונון.
בחלקם הגדול מותקנות כיום הגנות אלקטרוניות בעוד שבעבר היינו פוגשים בהם בעיקר הגנות תרמיות ומגנטיות.
מפסקי אלה משמשים לזרמי עבודה עד 1,600 אמפר.
מפסקי אוויר: מיועדים לזרמי עבודה של עד 6,300 אמפר.
בכל סוגי המפסקים מותקנות הגנות אלקטרוניות המאפשרות כוונון של ערכי הפעולה והשהיות בעת הפסקת הזרם משיקולי סלקטיביות.
המא"ז מפסיק את הזרם על ידי ניתוק מגעים.
בנוסף, מבצע המא"ז מספר פעולות שנועדו להבטיח את תקינותו והמשך פעולתו לאחר חידוש הזרם.
פעולות אלה הן כיבוי הקשת החשמלית הנוצרת בתוכו עקב ניתוק המגעים והוצאת הגזים הלוהטים הנובעים מהקשת.
ישנן מספר טכנולוגיות הנבדלות ביניהן בפרטים קטנים לכל אחת מפעולות המפסקים האוטומטיים התרמו מגנטיים, אולם העקרונות העומדים בבסיסן דומים:
ניתוק עומס יתר: מתבצע על ידי מנגנון מכני המופעל על ידי פס דו-מתכת.
במצב עבודה רגיל עובר הזרם בפס ללא השפעה, אולם כאשר הזרם עובר את הערך המותר הפס מתחמם ומתעוות ומפעיל מנגנון ניתוק.
זהו מנגנון איטי, ומהירות הניתוק נקבעת מתוך עצמת זרם היתר.
ניתוק קצר: במקרה זה המנגנון המכני מופעל באמצעות אלקטרומגנט - ליבת ברזל סביבה כרוך מוליך בו עובר הזרם.
עם התפתחות זרם קצר, הליבה הופכת למגנט רב עצמה שמפעיל את מנגנון הניתוק.
כיבוי קשת: כל הטכניקות הקיימות מנצלות את תופעת התפשטות הקשת לצורך כיבויה.
במפסקים לזרמים קטנים מותקן בנתיב ההתפשטות הצפוי של הקשת "מסרק" מחומר מבודד ששובר את הקשת ובכך מוביל לכיבויה.
מתג הפעלה - משמש להפסקה יזומה של הזרם או להפעלה מחדש לאחר ניתוק.
כמו כן מהווה חיווי על מצב המא"ז
מגעים: הזרם זורם כל עוד נוגעים זה בזה.
ברגים להידוק מוליכי החיבור לחשמל.
מנגנון דו מתכת (הגנת תרמית)
בורג כוונון - לקביעה מדויקת של זרם העבודה (כוונון זה מתבצע על ידי היצרן בלבד, ולא ניתן לשנותו).
מנגנון המבוסס על אלקטרומגנט (להפסקה מיידית בעת זרמים גדולים).
מפנה המאה העשרים או Fin de siècle (מצרפתית: "סוף המאה" או "קץ המאה", נהגה פָן-דְ-סִייֵקְלְ ) הוא מונח המציין, בקירוב, את התקופה שבין 1890 ל-1914, עת פרצה מלחמת העולם הראשונה, ורומז לדקדנס (שקיעה) שנתפס כתוצאה ההכרחית של תקופה משגשגת ופורייה (במקרה זה, ה"בל אפוק", Belle Époque).
שמה של התקופה אומץ ממחזה באותו השם מאת פרנסיס דה ז'ובנו וה' מיקאר אשר הוצג ב-17 באפריל 1888 בתיאטרון Château-d'Eau בפריז.
מבחינה ספרותית, את ספרות הפן דה סייקל (קץ המאה) החליף האקספרסיוניזם, בערך בשנת 1910.
אף שהמושג Fin de siècle נטבע בצרפת ומתייחס בעיקר לתחושות שרווחו במיוחד בה, הוא משמש גם לתיאור המצב הכללי של הסצנה התרבותית בארצות נוספות באירופה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
את התקופה מאפיין שינוי תדיר של מצב הרוח בין אווירה של פריצת גבולות, אופוריה באשר לעתיד, חשש בלתי מוגדר מפני העתיד, רגרסיה, חישוב קיצין, מיאוס מהחיים, ולטשמרץ, קסמו של המוות, נהנתנות ודקדנס.
בווינה נודעה לתקופת ה-Fin de siècle חשיבות מיוחדת, וההתרחשות התרבותית בכל תחומי התרבות בה בתקופה זו הייתה עשירה במיוחד.
יוצרים שיצירתם מתאפיינת, ולו בחלקה, ברוח ה-Fin de siècle:
מַפְסֵק, בּוֹרֵר או מֶתֶג (חשמלי) הוא מנגנון מכני שיכול למַתֵּג (לפתוח ולסגור) מעגל חשמלי, לעיתים תוך הפסקת זרם חשמלי.
המפסק נועד לאפשר מספר אופני פעולה של המערכת בהתאם לרצונו של המפעיל או בהתאם לתנאים נמדדים (למשל בהתאם לטמפרטורה).
מפסקים מופעלים באופן ידני או על ידי אות חשמלי (למשל שער לוגי), בדרך כלל.
למפסק שני מצבים אפשריים: פתוח, בו המעגל מנותק ולא יכול לזרום בו זרם, וסגור, בו המעגל מחובר וייתכן בו זרם.
עוצמת הזרם והמתח החשמלי אותו המפסק מנתק קובעת את גודלו הפיזי של המפסק.
בחלק מהמפסקים, בעת פתיחה של המפסק נוצרת קשת חשמלית.
רוב מכריע של המפסקים פועלים על ידי ניתוק פיזי של מוליכים חשמליים והרחקתם זה מזה.
יוצאי דופן הם מפסקי מצב מוצק הפועלים על ידי הפיכת תווך מוליך לתווך מבודד.
על מנת שמפסק יהיה יעיל, המרחק בין המוליכים במצב פתוח צריך להיות כזה שלא יאפשר פריצה על ידי קשת חשמלית.
מכיוון שמרחק הפריצה יחסי למתח המעגל, הרי שגודל מפסקים נגזר העיקר מהמתח החשמלי.
כאמור, בפתיחה של מעגל חשמלי נוצרת קשת, ומפסק שנועד לבצע פעולה כזאת צריך להיות מסוגל לספוג את האנרגיה הנובעת מהקשת עד לכיבויה.
מפסקים לעוצמות זרם גבוהות מכילים אמצעים מיוחדים לכיבוי הקשת.
מפסקים למתח מעל 1000 וולט נדרשים להתמודדות עם קשתות חשמליות רבות עצמה, ולכן בעלי מבנה מיוחד המבטיח ניתוק המעגל וכיבוי מהיר של הקשת מבלי שהמפסק יינזק.
המאפיינים הבסיסיים של מפסקים הם:
מספר קטבים (לרוב בין 1 ל-4)
המתח הנומינלי עבורו נועד המפסק - שימוש במפסק תחת מתח גבוה מזה לו הוא נועד יגרום לפריצת חומר הבידוד ולקצר במפסק.
זרם עבודה - הזרם המקסימלי אותו יכול המפסק לסבול בעת פתיחתו, מבלי שייגרם נזק למפסק.
כושר ניתוק - הזרם המקסימלי שהמפסק מסוגל לנתק.
זרם זה עלול להסב נזק למפסק.
מנגנון הפעלה - ידני, אוטומטי (פתיחה וסגירה), חצי אוטומטי (פתיחה אוטומטית וסגירה ידנית).
למפסקים המיועדים להפעלה ידנית שתי תצורות נפוצות:
מפסק "טוגל" (Toggle), הבנוי כמנוף שניתן להסיט לשני מצבים (קיימים גם מפסקים עם שלושה מצבים).
הדוגמה הנפוצה והמוכרת למפסקי טוגל היא מפסקי התאורה הביתיים.
מפסק פקט או מפסק בורר - מפסק בעל מבנה סיבובי המאפשר מספר רב של מצבים.
תצורה נפוצה פחות למפסקים היא לחצן.
נהוג לחלק מפסקים לפי התפקוד לו נועדו:
"מפסק" משמש בדרך כלל לתיאור מפסק שנועד לפתוח מעגל בו זורם זרם חשמלי.
מנתק הוא בדרך כלל מפסק שנועד לפתוח מעגלים שלא בעת זרימת זרם, או מעגלים שלא אמור לזרום בהם זרם (למשל חיבורי הארקה).
ממסר הוא מפסק הנשלט באמצעות אות חשמלי.
בזרמים חזקים יקרא הממסר "מגען".
מפסק חצי אוטומטי הוא מפסק שנועד לפעול באופן אוטומטי בעת תקלה במעגל.
מפסלת היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה במיוחד בשמי הדרום שהוגדרה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי במאה ה-18 כחלק מהגדרת קבוצות כוכבים חדשות לכיסוי אזורים בשמי הדרום שלא היו משויכים לאף קבוצה.
הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה הוא מדרגת בהירות נראית 4.4 כך שניתן להבחין בקבוצה רק בתנאי צפייה מיטביים.
הקבוצה נקראה במקור "Cæla Sculptoris" שפרושו "מפסלת הפָּסָּל" בלטינית - הכלי איתו חוצב הפָּסָּל בשיש.
α במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-65 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.4. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב נוסף במרחק של כ-90 שנות אור עם בהירות מדרגה 5.
γ במפסלת הוא כוכב כפול המורכב משני ענקים שאינם קשורים זה לזה.
δ במפסלת הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-710 שנות אור ועם בהירות מדרגה 5.1.
מפנה המאה (או מפנה המאות) הוא ביטוי הבא לציין תקופת מעבר ממאה אחת למאה העוקבת.
הביטוי מתאר תקופת זמן בלתי מוגדרת שיכולה להשתרע על פני סוף מאה אחת, תחילת המאה הבאה או תקופה המשתרעת מסוף מאה אחת לתחילת המאה העוקבת.
כלומר, אם משתמשים בביטוי במפנה המאה ה־19 הכוונה לתאריך סביב שנת 1800 (יכול להיות מ־1781 ועד 1820 עם חריגות קלות לשני הצדדים הנובעות מאירועים היסטוריים).
לאורך המאה העשרים, כאשר לא צוינה מאה, לרוב הכוונה הייתה מפנה המאה העשרים או בשמה הצרפתי Fin de siècle.
מפעיל רשת סלולרית וירטואלית הוא מפעיל של חברת טלפונים ניידים המספק שירותים ישירות ללקוחות, אם כי אינו מחזיק בנכסי רשת סלולרית, תדרי רדיו ותשתיות טכנולוגיות, אלא חוכר אותם ממפעיל רשת סלולרית (MNO) באזורו, ומשווק אותם ללקוחותיו.
המודל העסקי של מפעיל וירטואלי מבוסס על כך שהוא קונה כמויות גדולות של זמן אוויר (דקות שיחה) ושירותים נוספים (כמו גישה לאינטרנט) במחיר סיטונאי נמוך ומוכר אותם ללקוחותיו במחיר קימעונאי יותר גבוה.
המפעיל הווירטואלי עובד באופן עצמאי ממפעיל הרשת הסלולרית, קובע בעצמו את התעריפים ואת תוכניות התקשורת ללקוחותיו, ומשלם עבורם למפעיל המארח.
המפעיל הווירטואלי בדרך כלל גם מחזיק ברישומי הלקוחות, מערך מספור מספרי הטלפון (MSISDN) ולעיתים שירותים תומכי עסק (BSS), כמו שירות לקוחות וגבייה, לעיתים עם הסכמים עם חברות אחרות, שקופות למשתמש ולצרכן.
מפעיל הרשת הסלולרית הווירטואלית הראשון בעולם היה FastFone באוסטרליה, אשר הושק בשנת 1997.
+המפעילים הווירטואליים הראשונים באירופה היו:שם המפעילתאריך השקהרשת תשתיתמדינהVirgin Mobile UK1 בנובמבר 1999One2oneבריטניהSense17 בינואר 2000TelenorנורווגיהClub Blah Blah1 באוקטובר 2000SonofonדנמרקTele2 A/S9 באוקטובר 2000SonofonדנמרקTelmore30 באוקטובר 2000TDCדנמרק
מפעיל הרשת הסלולרית הווירטואלית הראשון בארצות הברית היה Virgin Mobile USA אשר הושק בשנת 2002 והשתמש ברשת הסלולרית של חברת Sprint.
היו בעולם 1,986 מפעילים וירטואליים, יותר ממחציתם באירופה (1,012).
ביבשת אמריקה 378 ובאסיה 322.
מספר המפעילים הווירטואליים היה יותר מכפול ממספר מפעילי הרשתות הרגילות (MNO).
היקף השוק הגלובלי הוערך ב-65 מיליארד דולר.
בשנת 2018 היו בעולם למעלה מ-1,300 מפעילים וירטואליים ב-79 מדינות.
במאי 2011 היו 645 מפעילי רשת סלולרית וירטואליים בעולם, המופעלים על ידי 515 חברות (לעיתים חברה אחת מחזיקה יותר מזיכיון בודד למפעיל וירטואלי במדינה נתונה), ו-120 מפעילים וירטואליים בעולם מציעים גם שירותי פס רחב סלולריים.
למעלה מ-10 חברות בישראל קיבלו רישיון של מפעיל רשת סלולרית וירטואלית (MVNO), אבל רק חלק מתוכן הפכו לפעילות:
רמי לוי תקשורת, הפועלת על תשתית של פלאפון תקשורת.
החברה הראשונה שהחלה להפעיל רשת סלולרית וירטואלית בישראל.
סלקט תקשורת, הנותנת שירותי תקשורת לעסקים, פועלת על תשתית של פלאפון תקשורת.
019 מובייל (טלזר 019), הפועלת על תשתית של פרטנר תקשורת ופלאפון
גולן טלקום, נרכשה על ידי סלקום ב-2020.
• annatel חברת צרפתית הפועלת על התשתית של פלאפון ופרטנר
החברות הבאות פעלו בעבר, אך אינן פעילות עוד:
YouPhone, אשר פעלה על תשתית של פלאפון תקשורת.
בעבר פעלה באופן עצמאי ונמכרה לחברת פלאפון לאחר שלא צלחה את התחרות בשוק הסלולר.
הום סלולר, פעלה על תשתית של סלקום.
החברה פעלה בעבר כחברה עצמאית אך נמכרה לחברת סלקום מאחר שלא צלחה את התחרות בשוק הסלולר.
mobile - מותג שנוצר בשנת 2015 והתארח על רשת פלאפון, נמכר ברשת קופיקס וצומת ספרים, ובשנת 2021 הוחזר כמותג בשיתוף חברת הוט מובייל.
קרביץ mobile - מותג שהחל לפעול בסוף שנת 2016 והתארח על רשת פלאפון.
המותג מכר קווי סלולר וסמארטפונים ברשת קרביץ אך בשלב מאוחר יותר נסגר.
מפעיל קשר מוטס הוא איש צוות עזר אווירי בחיל האוויר האחראי על ביצוע ותפעול ממסרים מוטסים.
התפקיד מוגדר כשייך לצוות עזר אווירי מאז שנת 1989.
המפעילים משרתים במסגרת גף ששייך לטייסת תחזוקה.
הגעה לתפקיד מפעיל קשר מוטס מתבצע דרך גדוד קשר 533, שם עוברים החיילים קורס מקצועי ואחריו, המצטיינים עוברים קורס הכשרה כצוות עזר אווירי ובו לומדים תפעול מערכות תמסורת מוטסות וגם אוויוניקה.
מלבד מערכת הקשר, נוספה בשנת 2009 מערכת מודיעין מתוחכמת שגם אותה מתפעלים המפעילים לאחר הכשרה עיונית ואווירית אינטנסיבית.
הכשרת מפעילי הקשר המוטס אורכת כשנה וכוללת הכשרה קרקעית ואווירית.
הברק, המוטיב המרכזי בסיכת הכנפיים של מפעיל קשר מוטס, הוּרש מסיכת הכנפיים ההיסטורית של אלחוטן אוויר, שהייתה בשימוש עד שנת 1972.
פלגת הקשר המוטסת היא פלוגה בגדוד צמרת ביחידת לוטם של אגף התקשוב, האחראית לסייע ליחידות העילית של צה"ל, בפעילות שמתבצעת באזורים מרוחקים.
המצטיינים בקורס נשלחים לפלגת הקשר המוטסת בגדוד "צמרת" ומשרתים בה בתפקיד מפעיל קשר מוטס.
מפעיל כטב"ם הוא אדם שמטיס כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) אזרחי או צבאי.
מפעיל כטב"ם שולט בכטב"ם מעמדת שליטה ובקרה.
לרוב עמדה זו קרקעית ונמצאת בתוך מבנה אך יכולה להיות ניידת ואף מושטת.
לעיתים עמדת השליטה נמצאת בתוך קרון או קרוואן הניתן להעמסה על משאית סמי-טריילר ובכך להתנייד.
השליטה מתאפשרת הודות לתקשורת אלחוטית בין הכטב"ם לבין עמדת ההפעלה, שלעיתים קרובות נעשית באמצעות תקשורת לוויינית (בעיקר בכטב"מים לטווחים רחוקים וגבהים גבוהים).
מפעיל כטב"ם בצה"ל משרת באחת מיחידות/טייסות הכטב"ם של צה"ל: טייסות הכטב"מים (טייסת 161, טייסת 166, טייסת 200 וטייסת 210) בחיל האוויר הישראלי או יחידות ה"זיק" בחיל התותחנים.
מפעיל כטב"ם בצה"ל הוא קצין שהוכשר לתפקידו במסגרת בית הספר לכטב"ם השוכן בבסיס חיל האוויר פלמחים.
מפלת בית אשר הוא סרט אימה משנת 1960 בבימויו של רוג'ר קורמן, על-פי סיפור קצר מאת אדגר אלן פו.
הסרט מציג הקבלה בין התמוטטותו הפיזית של בית האחוזה של שושלת אשר, ובין הכחדת משפחת אשר בעקבות מחלה מסתורית שהכתה בבני המשפחה, על רקע אהבתם של פיליפ וינטרופ ומדלן אשר.
את התסריט כתב ריצ'רד מת'סון, ואת המוזיקה הלחין לקס בקסטר.
את הדיוקנאות המופיעים בסרט, צייר בארט שיינברג.
בית משפחת אשר שוכן בניו אינגלנד, ארצות הברית, בלב ביצה קודרת עם צמחייה מתה, שהייתה בעבר אגם שוקק חיים, אך זיהום מסתורי פגע במים ובקרקע.
במקום מתגוררים שני בני אשר האחרונים: רודריק, גבר קשיש, ואחותו הצעירה מדלן.
במרתף הבית יש חדר קבורה שבו נמצאים ארונותיהם של בני אשר המתים: הוריהם של רודריק ומדלן, סבם וסבתם, סבא-רבא וסבתא רבתא שלהם.
בחדר אחר, תלויים דיוקנאות של בני אשר שהפכו לפושעים בהשפעת המחלה שזיהמה את דמם והטריפה את דעתם.
מתחת לבית יש מבוך תת-קרקעי של מעברים, גרמי מדרגות ודלתות סתרים.
בקיר החיצוני הולך ונבעה סדק שעתיד להביא להתמוטטות הבית, וכתוצאה מכך הבית רועד, דלתות נטרקות, חפצים זזים, ונגרמות תאונות: גחלים ניתזות מן האח, מעקה של גרם מדרגות נשבר, נברשת נופלת מן התקרה.
פיליפ וינטרופ התאהב במדלן אשר, בעת שזו שהתה אצלו בבוסטון.
השניים התארסו, וכעת הוא בא אל ביתה של מדלן בניו אינגלנד, כדי לקחתה לבוסטון לשאתה לאישה.
את פניו מקבל בריסטול, משרתה של משפחת אשר, המסרב לבקשתו של פיליפ לפגוש את מדלן, בהוראת אחיה רודריק, מכיוון שהיא חולה ומרותקת למיטתה.
פיליפ מתעקש לשוחח עם רודריק, אשר מסביר לו שנישואיו עם מדלן לא אפשריים, משום שהיא, כמו רודריק, גוססת ממחלה הפוגעת בבני אשר, כתוצאה מזיהום האגם והסביבה.
המחלה גורמת לבני המשפחה ללקות בטירוף שבעטיו הם מפתחים תכונות על-אנושיות, וכתוצאה ממנה, רודריק ומדלן סובלים מגרייה קיצונית של חמשת החושים.
מדלן נכנסת לחדר במהלך השיחה, רודריק נענה לבקשתה שפיליפ יישאר, אך דורש שיעזוב בבוקר בלעדיה, ודוחה את בקשתה להצטרף לפיליפ.
בלילה, פיליפ מתגנב לחדרה של מדלן ומנסה לשכנעה לבוא איתו לבוסטון למרות סירובו של אחיה, אך רודריק נכנס לחדר ומבקש ממנו שיניח למדלן.
פיליפ מתגנב לחדר פעם נוספת מאוחר יותר, אך מדלן לא נמצאת במיטה.
הוא מוצא אותה ישנה על הרצפה בחדר אחר, ואז נכנס בריסטול ומסביר שמאז חזרתה מבוסטון, מדלן מהלכת בשנתה, ואסור להעיר אותה, פן תלקה בהלם.
למחרת בבוקר, פיליפ לוקח את ארוחת הבוקר לחדרה של מדלן, וכדי שיבין למה היא עומדת למות, היא לוקחת אותו לחדר הקבורה, שם הוא רואה ארון מתים נוסף, המיועד למדלן עצמה.
לאחר שהארון של מרים אשר, אמם של רודריק ומדלן, נופל ונפתח, היא מתעלפת.
רודריק נכנס ולוקח את מדלן למיטה, ואז מראה לפיליפ את ציורי דיוקנאותיהם של בני המשפחה שהפכו לפושעים, ומוסיף שהתאונות שהתרחשו אינן תאונות בלבד, אלא הבית הוא שגרם אותן, ולמדלן אסור ללדת ילדים, משום שהם יפיצו את המחלה.
רודריק מוסיף וטוען שהבית הובא מאנגליה בשלמותו לפני מאות שנים, על כל הרוע הטמון בו.
פיליפ לא מאמין לדברים, נכנס לחדרה של מדלן והשניים מחליטים לעזוב.
אחרי שפיליפ יוצא, נכנס אליה רודריק, ובין השניים מתנהל ויכוח, שבמהלכו היא מתה.
רודריק מאשים את פיליפ במותה של מדלן, משום שהיא לא עמדה בלחצים שלו.
השניים ממשיכים בהאשמות הדדיות גם נוכח ארונה הפתוח של מדלן, ולא רואים שאצבעותיה נעות.
רודריק סוגר את הארון, והם נושאים את הארון אל חדר הקבורה.
לאחר יציאתם, נשמעות מהארון נשימות ולאחריהן צרחה.
לאחר מותה של מדלן, טרם עזיבתו למחרת, פיליפ נכנס למטבח להיפרד מבריסטול, והמשרת מגלה לו שמשפחת אשר סובלת מהיסטוריה של מחלות עצבים, הגורמות לקשיון שרירים ואובדן הכרה.
פיליפ מבין מכך שמדלן לא מתה באמת, ממהר לחדר הקבורה ומנפץ את ארונה, אך הארון ריק.
רודריק מודה בפניו שבתחילה מדלן לא מתה, אך הוא קבר אותה בעודה בחיים, וכעת היא מתה.
פיליפ מסרב להאמין, מחפש אותה, ובריסטול בא לשכנע אותו במותה של מדלן, ולוקח אותו לחדרו.
פיליפ נרדם וחולם שהוא יורד לחדר הקבורה, שם נמצאים כל בני אשר המתים, ורודריק מחייך אליו ונושא את מדלן על ידיו החוצה מן החדר.
בחלומו, לוקח פיליפ גרזן, מנתץ את השלשלאות מסביב לארון המתים, הארון נפתח, מדלן פוקחת עיניים וצורחת, ופיליפ מתעורר כשבחוץ סערה.
פיליפ הולך לחדרו של רודריק, וזה מציע לו לעזוב מיד כי הסערה עומדת להחריב את הבית סופית.
לטענתו, בהריגתה של מדלן הוא הציל את פיליפ ואת האנושות, ולכן אין זה רצח.
תוך כדי ויכוח, רודריק צועק "מותי!".
פיליפ מבין שמדלן עדיין לא מתה, ושרודריק קולט בחוש השמיעה החריג שלו את נשימותיה ושריטות ציפורניה בארון.
הוא נכנס למעברים שמתחת לבית לחפש את מדלן, ומוצא את הארון שלה ריק ומגואל בדם שעקבותיו מובילים אל הדלת.
דרך דלת סתרים, פיליפ חוזר אל הבית ומדלן מתנפלת עליו ומנסה לחנוק אותו כשמבט של טירוף בעיניה.
בינתיים, רודריק בחדרו, מוציא אקדח מתוך תיבה, מדלן מופיעה בחדר, ורודריק שומט את האקדח.
פיליפ נכנס, מדלן מתנפלת על רודריק וחונקת אותו למוות.
אש פורצת מהאח, והבית מתחיל לעלות באש.
בתמונת הסיום, פיליפ יוצא משער הבית הבוער, והבית מתחיל לשקוע בביצה.
וינסנט פרייס - רודריק אשר
מארק דיימון - פיליפ וינטרופ
מירנה פאהי - מדלן אשר
מפסלת היא סוג של אזמל המשמש לחריטה, גילוף ופיסול, בעיקר בעץ, אך גם בחומר, , וחומרים נוספים.
המפסלת היא כלי עבודה ידני שהיה בשימוש מזה מאות בשנים על ידי אמנים, נגרים, בוני כינורות ובעלי מלאכה.
בדרך כלל ידית המפסלת עשויה עץ או פלסטיק, ואילו המפסלת עצמה עשויה מתכת.
עבודות גילוף משמשות ליצירת שלל פריטים, בהם סירות עץ ופסלים, אשר עוברים תהליך יצירתי של גילוף ידני במפסלת.
מרבית המפסלות הידניות הן קלות משקל ואינן מסיביות ומיועדות לעבודות גילוף עדינות.
עם זאת, ישנן מפסלות ידניות, אשר על מנת להשתמש בהן יש לכוון אותן לאובייקט ועם פטיש להכות בראשה של ידית המפסלת, בדומה לעבודה עם פטיש ואזמל.
עוצמת וזווית המכה נקבעת בהתאם לצרכיו של בעל המלאכה.
מפסלת העובדת על בסיס חשמל ומזרזת את העבודה באופן משמעותי.
ישנן חברות שונות המייצרות את המפסלת החשמלית.
המפסלות האיכותיות ביותר נחשבות אלה המסוגלות לעבוד בעצמה רבה גם במהירויות נמוכות, תוך עבודה שקטה וללא רעידות.
ישנן מפסלות עץ חצי עגולות, מפסלות שפועיות, מפסלות קעוריות, מפסלות גילוף כף, מפסלות ישרות, מפסלות מיקרו ועוד.
מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה הוא סרט אנימציה מונפש אמריקאי קומי-פנטזי מפלצתי לכל המשפחה, והוא מהווה המשך לקודמו, "מפלצת של מלון 2", והשלישי בזיכיון "מפלצת של מלון".
הסרט הופק על ידי סרטי סוני הנפשה, והוא מופץ על ידי חברת האם שלו, סרטי סוני.
הסרט מבוים על ידי גנאדי טרטקובסקי, ומככבים בו אדם סנדלר, סלינה גומז, אנדי סמברג, ג'ים גפיגן, סטיב בושמי, מולי שאנון, דייוויד ספייד, קווין ג'יימס, קיגן-מייקל קיי, פראן דרשר ומל ברוקס, שחוזרים לדובב את דמויותיהם מהסרטים הקודמים.
הסרט יצא לאקרנים ב-13 ביולי 2018 בבכורה עולמית.
בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביולי 2018.
בשנת 1897, דרקולה (אדם סנדלר) וחבריו התחפשו לבני אדם על מנת לנסוע ברכבת לבודפשט.
אולם, פרופסור אברהם ואן הלסינג (ג'ים גפיגן), אויבו המושבע של דרקולה, נסע גם ברכבת וחשף את המפלצות.
המפלצות טפסו על גג הרכבת וברחו ודרקולה דחף את חבריו מהרכבת ליתר ביטחון.
ואן הלסינג נעשה אובססיבי להשמיד את דרקולה, אולם לבסוף דרקולה השמיד אותו.
שש שנים לאחר אירועי "מפלצת של מלון 2", דרקולה מתפקד בניהול המלון, יחד עם בתו מייביס (סלינה גומז) וחתנו ג'וני (אנדי סמברג).
אולם, דראק מדוכא בגלל מותה של אשתו, ובעקבות בדידותו הוא מנסה לפגוש מישהי ובעקבות זאת הוא מתלונן על שחיקה בתפקוד ובניהול המלון.
בניסיון להקל עליו את העומס, מייביס מפתיעה את דרקולה ומזמינה לו מקום לשיט על אוניית תענוגות יוקרתית למפלצות כדי שיוכל לצאת לחופשה מהמלון שלו ולבלות זמן משפחתי ביחד.
שאר חבריו של דרקולה לא מסוגלים להתאפק ומצטרפים גם הם לשיט.
יום למחרת דרקולה, מייביס, ג'וני, דניס (אשר בלינקוף), ולאד (מל ברוקס), וכל אורחי המלון יצאו אל אוניית תענוגות בשם "המורשת".
באותו הזמן, דרקולה פוגש את הקפטנית של האונייה, אריקה (קתרין האן), והחל מיד להתאהב בה.
אריקה הלכה לחדר סודי בסיפון התחתון שם היא פגשה את אברהם ואן הלסינג, אשר הוזכר בתור סב-סבה וכמעט כל גופו מְמוּכָּן על מנת להימנע ממוות.
ואן הלסינג תכנן כיצד להיפטר מכל המפלצות, בספינה ברגע שיגיעו לעיר של אטלנטיס הוא ישתמש במוזיקת ההשמדה, דבר אשר יוכל להרוס את השרידים של אטלנטיס.
ואן הלסינג מנסה לשכנע את אריקה לא להרוג את דרקולה לפני התוכנית, אולם היא החליטה בכל זאת להורגו, ללא הצלחה למרות תסכולה הרב.
אחרי שנכשלה בלחסל את דרקולה בהר הגעש שנמצא מתחת למים, אריקה גנחה בגלל שזה היה בלתי אפשרי להשיגו.
החברים של דרקולה שומעים זאת, וחושבים שאריקה מחבבת אותו, הם מספרים לדרקולה את מה שהם שמעו.
דרקולה הלחוץ שואל את אריקה אם היא רוצה לצאת איתו לפגישה, וכאשר היא מסכימה היא רואה עוד הזדמנות לחסל את הערפד.
אולם, כאשר הם סעדו באי הנטוש, אריקה החלה להתאהב בדרקולה אחרי שהם למדו על עברם.
מייביס מבינה שדרקולה מתאהב באריקה ומתחילה לחשוד במניעים של אריקה.
אוניית התענוגות הגיעה לאטלנטיס אשר נחשף כקזינו, דרקולה החליט לספר למייביס על האמת של אריקה, אולם התרכז באריקה שהלכה אל הכּוּך שנמצא מתחת לעיר.
דראק עקב אחריה, כאשר מייביס לא הייתה רחוקה ממנו, ולמדה שאריקה היא אחרי "ירושה משפחתית".
בעזרתו של דרקולה, היא עברה את המלכודות והיציאות.
מייביס הגיעה והתעמתה איתם, ודרקולה מודה שהיה לו "זינג" כלפי אריקה.
אחרי שאריקה ידעה על ה"זינג", היא זרקה בצער את דרקולה והשאירה אותו שבור לב.
אריקה העצובה והמצטערת נתנה לואן הלסינג את הפרט אשר מציג את מוזיקת ההשמדה והוא תכנן להציב מלכודת למפלצות, במסיבת ריקודים.
כאשר הבינה מייביס שדרקולה מבואס, אחרי העצה שנתן לה ג'וני, היא סיפרה לאביה על אריקה, והיא הודתה שהיא הרגישה מפוחדת בגלל שנפרדו, ודרקולה נרגע.
לפתע, ואן הלסינג הופיע וסילק את הדי.ג'יי, ואריקה העצובה נאלצה לומר את האמת שהיא נכדת-נכדתו.
ואן הלסינג חשף את מוזיקת ההשמדה, דפי מוזיקה, והחל לנגן שיר אשר שיגע את הקראקן (ג'ו ג'ונאס) אשר חי ליד האי כדי לתקוף את המפלצות.
אריקה הצילה את דרקולה מהקראקן וציוותה על סב-סבה לעצור את ההרס, כמו כן היא הודתה על אהבתה בפני דרקולה, דבר אשר גרם לואן הלסינג לזעום ולתקוף את שניהם.
על מנת לסדר את הקראקן, ג'וני פתח את ערכת הדי.ג'יי שלו והחל לנגן שירים חיוביים על מנת להשמיד את השיר של ואן הלסינג.
כאשר ניגן את שיר המאקארנה, הקראקן נרגע ורקד בשמחה.
ואן הלסינג לא יכל להתנגד לשיר וכולם החלו לרקוד, וגם דפי המוזיקה (אשר נקרעו לחתיכות קטנות אחר כך).
ואן הלסינג גם החל לרקוד, ולפתע החליק ונפל אולם ניצל על ידי דרקולה.
לאחר מכן ואן הלסינג התנצל בפני המפלצות ונתן לכולן החזר על השיט, לפני שהחזיר אותם.
בחזרה למלון טרנסילבניה, דרקולה ואריקה יצאו בקשר רומנטי.
ודרקולה אפילו הציע נישואים לאריקה, ואריקה הסכימה לו.
מדבב/ת מדבב/ת בעברית דמות אודות הדמות אדם סנדלר אסף פריינטא הרוזן דרקולה מנהל המלון, בנו של ולאד, אביה של מייביס וסבו של דניס היוצא לחופשה לשיט על אוניית תענוגות ומתאהב באריקה.
סלינה גומז לורן סביר מייביס בתו של דרקולה, נכדתו של ולאד, אשתו של ג'ונתן ואמו של דניס.
לאחר שהזמינה לאביה מקום על אוניית התענוגות למפלצות, היא מנסה להפריד בין אביה לבין אריקה מבלי לדעת שהוא נתון בסכנה.
אנדי סמברג דניאל מגון ג'ונתן "ג'וני" לורן בעלה של מייביס, אביו של דניס וחתנו של דרקולה.
סטיב בושמי דן שצברג ויין אדם זאב, בעלה של וונדה ואחד מחבריו של דרקולה.
ויין הוא אב ל-300 גורים, מתוכם רק הקטנה, ויני, היא המתורבתת.
ויין ומשפחתו מצטרפים לשיט התענוגות.
מולי שאנון שרון שחל וונדה אשת זאב ואשתו של ויין.
דייוויד ספייד גדי לוי גריפין האיש הבלתי נראה ואחד מחבריו של דרקולה, אשר מצטרף לשיט התענוגות.
קיגן-מייקל קיי צביקה פורמן מורי מומיה ואחד מחבריו של דרקולה, אשר מצטרף לשיט התענוגות.
קווין ג'יימס אוהד שחר פרנק חברו הטוב ביותר של דרקולה, אשר מצטרף לשיט התענוגות יחד עם אשתו, יוניס.
פראן דרשר שרית סרי יוניס אשתו של פרנק.
מל ברוקס דב רייזר ולאד אביו של דרקולה, סבה של מייביס וסבא רבא של דניס.
אשר בלינקוף דניאל שופוב דניס בנם של מייביס וג'ונתן, נכדו של דרקולה ונינו של ולאד, הדלוק על ויני, בתם של ויין וונדה.
גנאדי טרטקובסקי בלובי מפלצת דמוית ג'לי המצטרפת לשיט התענוגות אשר במהלכה "נולד" לו ילד.
טרטקובסקי מדבב את הדמות לאחר שבסרט הקודם היא דובבה על ידי ג'וני סולומון.
קתרין האן שירלי לילו קפטן אריקה הקפטנית המסתורית של האונייה אשר דרקולה התאהב בה בהתחלה.
בהתחלה רצתה להכחיד את המפלצות, אולם היא התחילה להתאהב בדרקולה ואף נשאה לו.
ג'ים גפיגן גיורא קנת אברהם ואן הלסינג סבה של קפטן אריקה, האויב המושבע של דרקולה והנבל הראשי של הסרט.
בספטמבר 2015, מפיקת הסרט "מפלצת של מלון 2", מישל מרדוקה, חשפה לפני יציאתו לאקרנים, כי האולפן "מדבר על סרט שלישי ומתקדם קדימה לקראת הבאת הזיכיון לשלב הבא", אבל היא והבמאי גנאדי טרטקובסקי לא יחזרו, שכן הם עבדו על פרויקט חדש של טרטקובסקי, "התוכל לדמיין?", שמאוחר יותר בוטל ונגנז.
באותו חודש, טרטקובסקי גילה כי הוא לא יחזור לביים את סרט ההמשך ואמר ל-"TheWrap" כי "שניים [שני סרטים] זה מספיק, יש לי הרבה רעיונות אחרים, ואני צריך להביע אותם ולהוציא אותם".
בנובמבר 2015, אולפני ההנפשה של סוני הודיעו כי הסרט השלישי, שייקרא "מפלצת של מלון 3", יצא לאקרנים ב-21 בספטמבר 2018.
למרות שעזב את הסדרה במטרה לפתח פרויקטים אחרים, מאוחר יותר, טרטוקובסקי אישר כי הוא יחזור לתפקיד הבימוי.
אדם סנדלר, סלינה גומז ואנדי סמברג חזרו לדובב את דמויותיהם כדרקולה, מייביס וג'וני, בהתאמה, והתסריט עבור הסרט נכתב על ידי אוסטין פאוורס ומייקל מק'קלרס.
ביוני 2016, "אולפני ההנפשה של סוני" אישרו גם הם כי טרטקובסקי יחזור למלאכת הבימוי של הסרט השלישי, לאחר שלקח חופשה על מנת לעבוד על עונתה האחרונה של "סמוראי ג'ק".
על פי טרטקובסקי, הוא חזר לפרויקט לאחר שקיבל השראה מחופשה משפחתית "אומללה" וכן השראה גדולה מסדרת סרטי "חופשה סאטירית לאומית" בכיכובו של צ'בי צ'ייס, וחשף כי הסרט יתרחש על סיפון אוניית תענוגות.
בתחילת נובמבר 2017, הסרט קיבל את השם "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" ("Hotel Transylvania 3: Summer Vacation").
המלחין מארק מות'רסבו, מי שהלחין את הפסקול עבור שני הסרטים הקודמים בסדרה, יחזור להלחין עבור הסרט הנוכחי.
במקור, הסרט נועד לצאת לאקרנים ב-21 בספטמבר 2018. עם זאת, ב-6 בפברואר 2017, הוחלט להקדים את תאריך יציאתו לשני חודשים מוקדם יותר, ב-13 ביולי 2018. בישראל, הסרט יצא לאקרנים יום לפני כן, ב-12 ביולי.
הטיזר טריילר הראשון לסרט הופץ ברשת ב-16 בנובמבר 2017. יום לאחר מכן, ב-17 בנובמבר, הטיזר טריילר הוקרן לפני הסרט "הכוכב".
מפסק פקט או מפסק בורר הוא מנגנון מכני המפעיל מפסק או מערך של מפסקים בצורה סיבובית.
מפסקים אלו משמשים לעיתים קרובות כאשר נדרשים למפסק יותר משני מצבי פעולה (פתוח-סגור), למשל כשנדרשת שליטה על מהירויות שונות של מנוע חשמלי, תצורות שונות של פיקוד על מערכות חשמליות, החלפת ערוצים במכשיר קשר, ועוד.
המבנה העקרוני של מפסק פקט הוא ציר מרכזי אליו מחוברות זרועות, הנמצא בתוך מארז מבודד גלילי.
בתוך המארז המבודד יש מערך של , אשר סיבוב הציר המרכזי למצבים מוגדרים מציב מולם את הזרועות וכך סוגר או פותח מעגלים חשמליים שונים בכל מצב של הציר.
למפסק מנגנון מכני המאפשר לו להינעל אך ורק במצבים המוגדרים.
בתלות במספר המצבים הנדרשים מהמפסק יכולה הנעילה להתאפשר כל 15, 30, 60, 90, 120 או 180 מעלות.
מַפְעִיל (לפעמים: אַקְטוּאָטוֹר, מאנגלית: Actuator) הוא רכיב של מכונה או מערכת בקרה אשר שולט בהנעה של מנגנון או מערכת מכנית, למשל על ידי פתיחת שסתום או הפעלה של מעצור.
מפעיל דורש אות בקרה ומקור אנרגיה.
אות הבקרה הוא באנרגיה נמוכה יחסית ויכול להיות מתח או זרם חשמלי, לחץ נוזלי פנאומטי או הידראולי, או אפילו כוח אנושי (למשל הזזה של הגה או ידית).
מקור האנרגיה המזין את המפעיל עשוי להיות חשמלי, כגון סוללה או מתח רשת, או מכני, כגון לחץ הידראולי או פנאומטי.
בהתאם לאות הבקרה שהמפעיל מקבל, הוא ממיר את האנרגיה של המקור לתנועה מכנית.
מפעילים הם רכיבים הכרחיים במערכות אוטומציה או בקרה אוטומטית.
מפעיל הוא מנגנון שבאמצעותו מערכת בקרה פועלת לביצוע פעולה או משימה.
מערכת הבקרה יכולה להיות פשוטה (מערכת מכנית או אלקטרונית קבועה), ממוחשבת (למשל מנהל מדפסת, מערכת בקרת רובוט), אנושית (למשל אדם המשיט סירה), או מסוגים אחרים.
מפעיל הידראולי משתמש בכוח הידראולי כדי ליצור פעולה מכנית.
התנועה המכנית נותנת תפוקה במונחים של תנועה ליניארית, סיבובית או תנודה.
מכיוון שכמעט בלתי אפשרי לדחוס נוזלים, מפעיל הידראולי יכול להמיר כוח קטן הפועל על שטח גדול לכוח גדול הפועל על שטח קטן.
החיסרון של מפעילים כאלה זו הוא התאוצה המוגבלת שלהם.
מפעיל הידראולי מורכב לרוב מצינור גלילי שלאורכו יכולה להחליק בוכנה.
המונח פעולה בודדת משמש כאשר לחץ הנוזל מופעל רק על צד אחד של הבוכנה.
המפעיל מניע את בוכנה בכיוון אחד בלבד, קפיץ משמש לעיתים קרובות כדי לדחוף את הבוכנה בכיוון ההפוך.
המונח פעולה כפולה משמש כאשר מופעל לחץ על כל צד של הבוכנה; כל הבדל בכוח בין שני הצדדים של הבוכנה מזיז את הבוכנה לצד זה או אחר.
מפעילים פניאומטיים (המופעלים בלחץ אוויר) מאפשרים להפיק כוחות ניכרים משינויי לחץ קטנים יחסית.
אנרגיה פניאומטית היא שימושית עבור בקרת מנועים כיוון שניתן להפעיל אותה במהירות בהתנעה ובעצירה, וכיוון שאין צורך לאחסן את מקור הכוח ברזרבה לפעולה.
בנוסף, מפעילים פנאומטיים זולים יותר, ולעיתים חזקים יותר ממפעילים אחרים.
לחץ אוויר משמש לעיתים קרובות יחד עם שסתומים להזזת דיאפרגמות כדי להשפיע על זרימת האוויר דרך השסתום.
היתרון של מפעילים פנאומטיים הוא ברמת הכוח הגבוהה הזמינה בנפח קטן יחסית.
החיסרון העיקרי של הטכנולוגיה הוא הצורך במערכת אוויר דחוס המורכבת ממספר רכיבים כגון מדחסים, מאגרים, פילטרים, מייבשים, תתי מערכות לטיפול באוויר, שסתומים, צינורות ועוד, דבר שהופך את הטכנולוגיה לבלתי יעילה מבחינה אנרגטית.
הפסדי האנרגיה במערכות פניאומטיות יכולים להגיע עד 95%.
ניתן לסווג מפעילים חשמליים לקבוצות הבאות:
מפעיל אלקטרומכני ממיר כוח המופעל על ידי אלקטרומגנט (לדוגמה סיבוב של מנוע חשמלי) לתנועה.
ניתן להמיר תנועה סיבובית לתנועה קווית באמצעות מנגנון כגון רצועה (ציר הנעה של חגורה עם מנוע צעד או סרוו) או בורג.
תנועה קווית במסלול קצר ניתן ליצור על ידי סולנואיד.
היתרונות העיקריים של מפעילים אלקטרומכניים הם רמת הדיוק הטובה יחסית שלהם ביחס לפניאומטיקה, מחזור החיים הארוך האפשרי שלהם והתחזוקה המועטת הנדרשת.
הם מאפשרים כוח גבוה יחסית, בסדר גודל של 100 קילו-ניוטון.
המגבלה העיקרית של מפעילים אלו היא המהירות הניתנת להשגה, הממדים והמשקל שלהם.
היישומים העיקריים של מפעילים כאלה הם במיכשור רפואי ובאוטומציה של מפעלים.
במפעיל אלקטרו-הידראולי, המנוע החשמלי נשאר המניע העיקרי אך מספק מומנט להפעלת מאגר הידראולי המשמש לאחר מכן להעברת כוח הפעלה, בדומה לאופן שבו משתמשים במנוע דיזל במערכות הידראוליקה בציוד כבד.
אנרגיה חשמלית משמשת להפעלת ציוד כגון שסתומים מרובי-סיבובים, או ציוד בנייה וחפירה המופעל באמצעות חשמל.
התקני MEMS מאפשרים שליטה מדויקת בתנועה של רכיבים זעירים.
משמשים לדוגמה במקרני וידאו מודרניים ובתצוגות לייזר.
מפעילים המבוססים על פיאזואלקטריות ומאפשרים תנועות קטנות ומדויקות, בדרך כלל במהירות נמוכה, כמו בראש ההדפסה של מדפסת הזרקת דיו.
מפעיל מכני פועל על ידי המרת סוג אחד של תנועה לסוג אחר של תנועה, כגון המרת תנועה סיבובית לתנועה קווית, או המרת תנועה בציר אחד לתנועה בציר אחר.
פעולתם של מפעילים מכניים מבוססת על שילובים של רכיבים מבניים, כגון גלגלי שיניים ומסילות, או גלגלות ושרשראות.
מפעיל מכני מאפשר בקרה ישירה ללא מעבר דרך אותות חשמליים.
דוגמה לכך היא מנגנון שעון מכני המופעל על ידי קפיץ, בו מתבצעות מספר המרות תנועה בעזרת מפעילים מכניים, לקבלת תנועת מחוג בקצב אחיד ללא תלות במתיחות הקפיץ או בכוחות המופעלים על השעון כולו.
מפעילים שניתן להפעיל על ידי הפעלת אנרגיה תרמית או מגנטית על חומר במצב מוצק שימשו ביישומים מסחריים.
מפעילים תרמיים מופעלים על ידי טמפרטורה או חימום באמצעות אפקט ג'ול-תומסון והם קומפקטיים, קלים, חסכוניים ובעלי צפיפות הספק גבוהה.
מפעילים אלה משתמשים בחומרי זיכרון צורה כגון סגסוגות זיכרון צורה (SMAs) או סגסוגות זיכרון צורה מגנטיות .
בהנדסה, מפעילים משמשים לעיתים קרובות כמנגנונים ליצירת תנועה, או להדק חפץ כדי למנוע תנועה.
בהנדסת אלקטרוניקה, מתייחסים למפעילים כסוג של מתמרים - מכשירים אשר הופכים אות כניסה (בעיקר אות חשמלי) לצורה כלשהי של תנועה.
התקן מיקרו-מראות דיגיטלי – משמש במקרני וידאו
מדדי ביצועים עבור מפעילים כוללים מהירות, תאוצה וכוח (לחלופין, מהירות זוויתית, תאוצה זוויתית ומומנט), וכן יעילות אנרגטית ושיקולים כגון מסה, נפח, תנאי פעולה ועמידות.
כאשר שוקלים כוח במפעילים עבור יישומים, יש לקחת בחשבון שני מדדים עיקריים, עומסים סטטיים ועומסים דינמיים.
עומס סטטי הוא הכוח שהמפעיל יכול להפעיל בזמן שאינו בתנועה.
העומס הדינמי של המפעיל הוא יכולת הכוח תוך כדי תנועה.
יש לשקול מהירות בעיקר ללא עומס, מכיוון שהמהירות תפחת תמיד ככל שהעומס יגדל.
הקצב שבו המהירות תרד תלוי בכוח ובמהירות ההתחלתית.
מפעילים מדורגים בדרך כלל באמצעות לפי רמת אטימות IP.
אלה שדורגו עבור סביבות מסוכנות יהיו בעלי דירוג IP גבוה יותר מאלה לשימוש אישי או תעשייתי נפוץ.
מפלת גונדולין הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר.
סיפור מפלת גונדולין הוא האחרון משלושת "הסיפורים הגדולים" שחיבר טולקין על העידן הראשון בתולדות הארץ התיכונה.
כריסטופר טולקין ליקט וערך בספר זה את הגרסאות השונות של הסיפור שכתב אביו במהלך עשרות שנים יחד עם מבוא והסברים.
זהו האחרון מבין כתבי אביו שאותו הוציא לאור בשנת 2018 לאחר שני הסיפורים הגדולים הנוספים: ילדי הורין וסיפורם של ברן ולות'יין.
הסיפור מגולל את סיפור הגעתו של טואור אל העיר הנסתרת גונדולין, עיר העלפים הגדולה והאחרונה לעמוד על תילה לאחר שחרבו כל ממלכות העלפים האחרות.
את סיפור בגידתו של מיגלין וחורבנה של גונדולין.
גרסתו הראשונה של הסיפור נכתבה בשנת 1917. לאחר מכן כתב אותו הסופר מחדש במספר גרסאות שהאחרונה מביניהן נכתבה בשנת 1951. הסיפור פורסם לראשונה בסילמריליון בנוסח מקוצר בשנת 1977.
העיר הנסתרת גונדולין, "עיר האבן", היא מעוזם האחרון של העלפים במלחמתם הממושכת נגד שר האופל מורגות וצבאותיו האדירים.
היא נסתרת מעיני כול, בין ההרים החובקים אותה, שעליהם עומדים למשמר תורונדור מלך העיטים, ורק מנהרה נסתרת ושמורה היטב מוליכה אליה מן העולם שמחוצה לה.
במנהרה הזאת עובר טואור בן הואור, אדם בן–תמותה, ובפיו דבר שליחות אל טורגון המלך מאת הולא אולמו.
על טורגון לכנס את חילותיו ולצאת לקרב נגד מורגות, שאם לא כן ישתלטו צבאותיו על כל הארץ התיכונה וישעבדו את כל יושביה.
אולם טורגון, הבוטח בחוסן עירו הנסתרת, מפקפק ברצונם הטוב של הולאר, האלים, מסרב למלא אחר מצוותו של אולמו ונשאר מסוגר בעירו.
טואור נשאר בגונדולין, ונושא לאישה את בת המלך, ידריל.
לאחר בגידת מיגלין בעיר, מגלה מורגות את מקום היחבאה והוא עולה עליה עם צבאותיו.
הקרב הנורא מסתיים במפלת העיר, אבל טואור וידריל ניצלים, ומהם צומחת תקווה חדשה לעולם בדמותו של אארנדיל, העתיד לשאת תחינת עמי הארץ התיכונה לולאר ולהביאם למלחמת החרון, בה מוכרע מורגות.
כפי שמסביר כריסטופר טולקין בפתח דבר ובמבוא, אימץ בעריכת ספר זה מתכונת דומה לספר הקודם שערך ברן ולותין, מתכונת בה הוא עוקב אחרי התפתחות סיפור מפלת גונדולין בכתביו של אביו דרך ארבע גרסאות לסיפור החל מראשית קיומו ועד לפיתוחו המאוחר ביותר.
כך הוא מראה גם את התמורות שחלו בראייתו של המחבר את חזונו כולל קטעים או רעיונות מפותחים במלואם שננטשו לאחר זמן.
פתח דבר מאת עורך הספר כריסטופר טולקין
מעשה מפלת גונדולין - הנוסח המקורי שנכתב בשנת 1917
על הנוסח המוקדם ביותר (הסבר קצר של העורך)
הסיפור כפי שסופר במתווה למיתולוגיה בשנת 1926 (המתווה למיתולוגיה זוהה מאוחר יותר כסילמרליון המקורי)
הסיפור כפי שסופר בקונטה נולדורינוה (תולדות הנולדור, נכתב בשנת 1930 כחלק מהסילמרליון)
הגרסה האחרונה (נכתבה בשנת 1951, והופיעה, בשינויים קלים, בקובץ "סיפורים שלא נשלמו")
התפתחות הסיפור (סקירת התפתחות הגרסאות על ידי העורך)
סיום (הקדמה לשתי גרסאות סיפור סופו של העידן הראשון בהמשך למפלת גונדולין)
רשימת השמות (תיאור שמות המוזכרים בעלילה)
נירנית ארנוידיאד (קרב הדמעות לאין-מספר)
מפעיל מחשב הוא מקצועו של מי שמפקח על פעולתה של מערכת מחשב, ומבטיח שהמחשב והציוד ההיקפי שלו (כגון מדפסת) פועלים כהלכה.
כלי העבודה העיקרי של מפעיל מחשב הוא קונסול המערכת, שדרכו הוא מקבל הודעות מהמחשב ונותן הוראות למחשב.
פעולות נוספות של מפעיל המחשב:
קביעת סדר העדיפויות של המשימות המתבצעות במחשב.
הזנת המדפסות המחוברות למחשב בנייר ובדיו.
תפעול כוננים של אמצעים נתיקים המחוברים למחשב, כגון כונני סרטים מגנטיים וכונני דיסקים
בחדרי מחשב גדולים פעלו בכל משמרת מפעילי מחשב אחדים, בהם מפעיל ראשי ליד קונסול המערכת, ואחרים שטיפלו בציוד ההיקפי.
ימיו של מקצוע זה הם כימי המחשב, אך שינויים בטכנולוגיית המחשוב הובילו לשינוי בתפקידיו של מפעיל המחשב.
המעבר מכרטיסים מנוקבים לדיסקטים החליף את תפעול קורא הכרטיסים בתפעול קורא דיסקטים.
המעבר מעיבוד באצווה לעיבוד מקוון ביטל את הצורך בקורא הדיסקטים.
כונני הסרטים המגנטיים נעלמו בהדרגה מחדר המחשב.
המעבר למרכז נתונים הביא להפרדה האזור שבו נמצאים המחשב והשרתים (בדרך כלל חדר מאובטח) והאזור שבו נמצא הציוד ההיקפי, כך שהפעלת המחשב נעשית בתקשורת מרחוק.
מפסידן בר-מזל: איך בזבז דונלד טראמפ את הונו של אביו ויצר את אשליית ההצלחה הוא ספר עיון מאת העיתונאים החוקרים סוזאן קרייג ורוס ביוטנר.
הספר יצא לאור ב-17 בספטמבר 2024 על ידי הוצאת הספרים Penguin Random House LLC.
הספר מתאר את העושר אותו ירש דונלד טראמפ, את שיטות העבודה הפיננסיות והעסקיות שלו, לצד תובנות לגבי טענותיו על היותו אדם שיצר והקים את האימפריה שלו במו ידיו.
הספר גם מתעמק בעושרו והונו של אביו, פרד טראמפ, וכיצד אלו שימשו כמנוף פיננסי עבור בנו.
בנוסף הוא מאתגר את הנרטיב על פיו שטראמפ בנה את האימפריה שלו מהלוואה צנועה, במקום להודות שירש מאביו הון של יותר מ-400 מיליון דולר.
המחברים טוענים כי על אף שטראמפ קיבל מאביו תמיכה כלכלית משמעותית הוא הפסיד שוב ושוב כסף על מיזמים, מאחר שניגש אליהם על סמך תחושות הבטן שלו וללא כל בדיקה.
לטענתם, ברוב המקרים הוא נחלץ רק בזכות מזל או מאמצים של אחרים.
בהמשך הדרך הצליח להשתמש בתוכנית הטלוויזיה The Apprentice ("השוליה") כדי למתג את עצמו מחדש בזמנים קשים כלכלית, דבר שהוביל בסופו של דבר לעלייתו הפוליטית.
ב-1 באוקטובר 2016 פרסם הניו יורק טיימס מאמר שנכתב בשיתוף קרייג, ובו נטען שדונלד טראמפ דיווח על הפסד של 916 מיליון דולר ב-1995. לפי הטענה, הדבר אפשר לו למעשה להימנע מתשלום מס הכנסה למשך עד שמונה עשרה שנים, בעוד הוא מציג חזות של איש עסקים מצליח ביותר.
בראיונות לאחר הפרסום, קרייג הזדהתה ככתבת שקיבלה חלק מרישומי המס של טראמפ מ-1995 בתיבת הדואר שלה, ממקור אנונימי.
ב-2 באוקטובר 2018 קרייג וביוטנר פרסמו בניו יורק טיימס יחד עם עיתונאי נוסף כתבת תחקיר שחשפה את שיטות העסקים ההונאה הרבות והעלמות המס של טראמפ.
מטרת כתבת התחקיר הייתה להפריך את הטענות של הנשיא על העושר שיצר בעצמו והישגי היזמות שנוצרו כביכול בעזרת כישרונו כאיש עסקים מוצלח.
כתבה זו, הייתה בין הארוכות ביותר שפורסמו אי פעם על ידי העיתון והכילה למעלה מ-100,000 עמודים של מסמכים הן ממקורות ציבוריים והן מגילויים ווידויים חסויים.
כפי שפורסם בכתבה, אלה כללו "משכנתאות ושטרי קנייה, רישומי צוואות, דו"חות גילוי פיננסי, רישומים רגולטוריים ותיקים של בתי משפט אזרחיים", עבור מסמכים זמינים לציבור ורישומים פרטיים כגון "דפי חשבון בנק, ביקורות פיננסיות, פנקסי חשבונות, דו"חות על תשלום מזומנים, חשבוניות והמחאות מבוטלות".
בשנת 2019 זכו העיתונאים הסופרים לשני פרסים יוקרתיים.
הצוות זכה בפרס פוליצר לדיווח מסביר יחד עם דייוויד ברסטו "על חקירה ממצה של 18 חודשים על כספיו של הנשיא דונלד טראמפ, שהפריכה את טענותיו על עושר עצמי וחשפה אימפריה עסקית רצופת התחמקויות מס." כמו כן כותבי הספר חלקו גם את פרס ג'ורג' פולק לדיווח פוליטי.
ב-22 בפברואר 2024 הכריזו קרייג וביוטנר במאמר באקסיוס שהם יפרסמו ספר בשם מפסידן בר-מזל באמצעות הוצאת הספרים פינגווין רנדום האוס בסתיו 2024. לדבריהם הספר יסתמך על מידע המס החסוי של טראמפ בשווי של למעלה מעשרים שנה כולל החזרי המס שהוא ניסה להסתיר לצד רישומים עסקיים וראיונות עם מקורבים לטראמפ.
"מפסידן בר-מזל" מתחיל בתיאור סיפור חייו של פרד טראמפ כאיש עסקים ממולח שהרוויח משוק הנדל"ן של ניו יורק לאחר מלחמת העולם השנייה ובנה מפעל עצום שבנו דונלד יירש מאוחר יותר.
הוא מציג ראיות לכך שפרד טראמפ מצא ופיתח שיטות ופרצות חוק שבעזרתן העניק סכומי כסף גדולים לילדיו, בצורה שהיו מוגנים ממס ושעמדו להפוך אותם למיליונרים עוד לפני שיגיעו לגיל 10.
הספר טוען שדונלנד טראמפ ירש מאביו, פרד טראמפ, סכום שווה ערך של כ-400 מיליון דולר.
ההיסטוריה הפיננסית של טראמפ כוללת רצף של מיזמים עסקיים כושלים, בהם מלון וקזינו טראמפ פלאזה, חברות תעופה ופרויקטי נדל"ן.
המחברים טוענים שהוא נחלץ במכישולונתיו על ידי תמיכה משפחתית או עסקאות כספיות ברות מזל במקריותן.
הספר מציג טענות לפיהן טראמפ עסק באסטרטגיות אגרסיביות של הימנעות ממס, כולל הצהרות מכוונות על הפסדים משמעותיים בעסקיו כדי לקזז את חבויות המס שלו לאורך שנים רבות.
פרקטיקות אלה על אף שהן עשויות להיות חוקיות מעמידות בסימן שאלה משמעותי את הדיוק של תיאור הצלחתו הכלכלית של טראמפ.
מצד שני, טראמפ אכן נכשל בעסקותיו שוב ושוב, ונאלץ להשקיע זמן משמעותי במציאת פתרונות פינסים להלוואות שהיה עליו לקחת פעם אחר פעם על מנת לשרוד.
"מפסידן בר-מזל" טוען כי לתפקידו של טראמפ ב-"The Apprentice" היה חלק מכריע בהחייאת תדמיתו הציבורית כאיש עסקים מצליח בתקופה שבה מצבו הכלכלי האמיתי היה רחוק מלהיות איתן.
התוכנית, בעזרתו של מארק ברנט, מיתגה אותו מחדש, ועזרה לו לייצר רווחים מהפרסונה שלו למרות קשיים כלכליים מתגברים.
כל זה נעשה למעשה לא כיוזמה שלו, אלא כתוצאה של מפגש מקרי עם היוצר והמפיק מארק ברנט, שגם הוא נחשף בהפתעה מוחלטת למצבו האמיתי של גיבור הסדרה שלו.
על מנת שתוכנית הטלוויזיה לא תפסיד בעצמה כספים עצומים, הוחלט לעצב את הפלטפורמה, את הסט ואת כל המסרים הנובעים, בצורה שיסתירו לחלוטין את העובדות האמיתיות.
הספר מפרט כיצד טראמפ הסתמך על רישוי שמו לעסקים שונים ונהג ולקחת על עצמו כמויות גדולות של חובות, לרוב עם סיכון פיננסי אישי מינימלי.
רבות מהעסקאות הללו הובילו לתביעות ותסבוכות כספיות שהוא הצליח להתחמק מהם, לרוב מבלי לממש באופן מלא את החזר ההלוואות.
הספר מציין את אמונתו של טראמפ שאם נכס מסוים יישא את שמו תובטח בכך הצלחתו העסקית ונהירת הלקוחות, שחקני הגולף, או הדיירים שיקנו את דירותיו.
אך המציאות לא הפסיקה לטפוח על פניו.
הספר זכה לביקורת ספרותית חיובית סוחפת, במיוחד בשל עומק החקירות שלו.
הוא זוכה לשבחים כבולט בין הספרים הרבים שנכתבו על דונלד טראמפ, עם נרטיב מוקפד וסוחף שמתעמק בהיסטוריה הפיננסית שלו.
הניו יורק טיימס ציין כי הוא מחייב קריאה, ומציע בחינה מוחלטת של המיתוס של טראמפ כמיליארדר שיצר את עצמו.
מבקרים כמו ההיסטוריון הכלכלי בראד דלונג ציינו לשבח את היסודיות שבה הספר חוקר את מערכת היחסים המורכבת בין פרד לדונלד טראמפ, תוך הדגשה כיצד הדינמיקה הזו עיצבה את שיטות העבודה העסקיות של דונלד ובסופו של דבר תרמה רבות לעלייתו לנשיאות.
הדיווח המפורט, שמחוזק על ידי רישומים עסקיים ומסמכי מס חסויים נתפס ככוחו העיקרי של הספר, מאחר שהוא מעניק לקוראים מבט מבפנים על עסקיו הפיננסיים של טראמפ במשך כמה עשורים.
לפי הוושינגטון פוסט הספר חושף כיצד פרד טראמפ נתן לבנו "ביטחונות כמעט אינסופיים להלוואות, קשרים בבנקאות ובפוליטיקה, ומקור אמין ומעיין בלתי נדלה של מזומנים לרדוף אחרי חלומות ותהילה".
תוך שהוא עושה זאת בהסתר ומבלי לוותר באופן מלא על נכסיו שלו.
ניוזוויק דיווחה גם כיצד הספר מפרט "איך טראמפ ספג הפסדים גדולים, כמו סגירת בתי קזינו מרובים, ורישומי מס מראים שעסקיו הפסידו יותר ממיליארד דולר בין 1985 ל-1994".
לפי ג'ון קאסידי מהניו יורקר הטענה המשמעותית ביותר שמציבים קרייג וביוטנר היא, שלמעשה מדובר באיש עסקים גרוע שהגיע לאן שהגיע רק בזכות סדרה של מקרים בני מזל ש"יכלה לטייח שורה של כישלונות ועדיין לממן חיים ראוותניים".
יועץ הקמפיין של טראמפ, סטיבן צ'ונג, תייג את הספר כשקרים וטען שהספר הוא "ניסיון נואש להתערב" בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2024.
מפלת נומנור: וסיפורים אחרים מן העידן השני של הארץ התיכונה היא אסופה ערוכה משנת 2022 של כתבי ג'.
העורך, בריאן סיבלי, עושה שימוש בקטעים מתוך "סיפור השנים" שבנספחים לשר הטבעות כבסיס מבני לכתבים.
החומרים בספר עוסקים בייסוד, בהיסטוריה ובחורבן של ארץ נומנור; בזיוף טבעות הכוח; ובברית האחרונה נגד סאורון ששמה קץ לעידן השני.
מבקרים ציינו כי הספר, שתוזמן לצאת בסמוך לסדרת הטלוויזיה של אמזון שר הטבעות: טבעות הכוח אשר מתרחשת בעידן השני, עשוי להיות שימושי למעריצים, בהיותו מספק להם רקע ביצירתו של טולקין.
עם זאת, הם מציינים כי תרומתו למחקר מוגבלת, שכן בשונה מהספר טבעה של הארץ התיכונה, אין בו חומרים שטרם פורסמו.
בנוסף, הגישה הכרונולוגית הטהורה של הספר אינה יוצרת נרטיב קוהרנטי ואינה מתחקה אחר ההיסטוריה של טיוטותיו הרבות של טולקין.
מפלת נומנור מאגד חומרים שפורסמו בעבר על אודות העידן השני של הארץ התיכונה במבנה כרונולוגי, אשר תואם במדויק את ציר הזמן שסיפק ג'.
טולקין ב"סיפור השנים" שבנספח ב' לשר הטבעות.
סיבלי שאב את החומרים מתוך הסילמריליון (1977), סיפורים שלא נשלמו (1980), מתוך סדרת 12 הכרכים תולדות הארץ התיכונה (1983–1996), ומהספר טבעה של הארץ התיכונה (2021).
הקדמתו של סיבלי לציר הזמן נושאת את השם: "הסאגה של 'עידן אפל'".
גוף הספר, הנקרא "סיפור השנים (כרונולוגיית מערב הארץ)", עוסק בייסוד, בהיסטוריה ובחורבן של ארץ נומנור; בזיוף טבעות הכוח; ובברית האחרונה נגד סאורון ששמה קץ לעידן השני.
הפרקים העוסקים בנומנור מתוך הדרך האבודה וכתבים אחרים (1987) נכללים כנספח.
מפלת נומנור יצא לאור ב־15 בנובמבר 2022, והשקתו תוזמנה לחפוף להשקת סדרת הטלוויזיה שר הטבעות: טבעות הכוח, המתרחשת בעידן השני.
סיבלי כתב מבואות ופרשנויות חדשים.
עטיפת הספר, עשר יצירות צבע וציורים נוספים נעשו בידי האמן והמאייר אלן לי, הידוע כמאייר של יצירות טולקין.
דנ'ל דנהי-אוקס, בביקורת שפרסם בכתב העת Tolkien Studies, כותב כי אף שמפלת נומנור אינו מוסיף דבר שלא פורסם כבר בעבר, הרי שלסידור החומר במבנה כרונולוגי יש ערך מסוים.
לדעתו, הכרך המעוצב להפליא מצליח "לצעוד על חבל דק ומסוכן" בין ספר קריא לקהל הרחב לבין ספר עיון לחוקרים.
לנוכח העובדה שיצא במקביל לסדרת טבעות הכוח של אמזון, מציין דנהי-אוקס כי הספר מעניק לקוראים הצצה להיסטוריה הבדויה של העידן השני, בלא מה שהוא מכנה "עיוותים והצגות שגויות" שמאפיינים את הסדרה.
דאגלס קיין, בביקורתו שפורסמה בכתב העת Journal of Tolkien Research, כותב כי החוקרים ציפו שבריאן סיבלי יבחר או לכתוב נרטיב רציף, כדוגמת ילדי הורין (2007) בעריכת כריסטופר טולקין, או שיתחקה אחר התפתחות טיוטותיו וקטעיו של טולקין, כפי שנעשה במפלת גונדולין (2018).
תחת זאת, בחר סיבלי, לדעת קיין, באפשרות ה"מצערת", לטפל בעידן השני כ"חומר גלם" לרקע של שר הטבעות.
בכך, לשיטתו, החמיץ סיבלי את ערכם של הכתבים, לא יצר נרטיב קוהרנטי, ולא שרטט כראוי את תולדות הטיוטות.
המיש ויליאמס, בביקורת שפורסמה ב-Journal of Inklings Studies, כותב כי עבור קוראים שאינם בקיאים ביצירותיו של טולקין, הספר "ממלא היטב" את הפער שבספרות הקיימת, שכן לא קדם לו אף פרסום שסיפק סיכום "ברור, קוהרנטי ומקיף" של העידן השני כפי שעושה הספר הזה.
עם זאת, הוא מעלה ספק האם סידור מחדש של הסיפורים הוא מהלך מועיל, קרי, שאינו פוגעני, או שמא בכך נהרס "עיצובו הנרטיבי" של טולקין ואובדת "משיכתו האסתטית".
לדבריו, הספר הוא "גרסה ערוכה של גרסאות ערוכות [כך במקור] של יצירת טולקין": מעין סט של בובות רוסיות שכולן עריכה בתוך עריכה.
מפסק חירום (קרוי לעיתים גם בלם חירום, עצירת חירום, כיבוי חירום, מפסק ניתוק) הוא מנגנון בטיחות המשמש להפסקת פעולת מכונות במצב חירום, כאשר יש לכבות אותן במהירות האפשרית.
בניגוד למפסק כיבוי או הליך כיבוי רגיל, המכבה את כל המערכות כראוי למניעת נזק למכונה, מפסק חירום מתוכנן ומוגדר להפסיק את הפעולה במהירות האפשרית, גם במחיר של נזק לציוד, והפעלתו אמורה להיות פשוטה ומהירה, כך שגם מפעיל מבוהל עם תפקודים ניהוליים פגומים או עובר אורח יוכל להפעיל אותו.
מפסקי החירום מעוצבים בדרך כלל בצורה בולטת ונגישים למפעיל מכונה לא מיומן או עובר אורח.
חלק ממפסקי החירום כוללים מנגנוני הגנה מפני הפעלה מקרית, למשל כיסוי פלסטיק שיש להרים או זכוכית שיש לשבור.
מערכת דומה, המכונה בדרך כלל מתג מתג איש מת, היא התקן שנועד לעצור או להפעיל מכונה במקרה בו המפעיל האנושי מאבד את יכולת הפעולה או משאיר את המכונה ללא השגחה, והיא סוג של מערכת הגנה מפני כשל.
ניתן למצוא מעכרת כו בשימוש נפוץ ביישומים תעשייתיים (למשל, קטרים, עגורנים, מעליות משא) וביישומים צרכניים (למשל, מכסחות דשא, טרקטורים, אופנועי ים, מפוחי שלג, אופנועים).
המתג במקרים אלה מוחזק על ידי המשתמש, ומכבה את המכונה אם המפעיל מרפה ממנו.
בחלק מכסחות הדשא יש מתג כיבוי במושב אשר עוצר את המנוע והלהב אם אין משקל של מפעיל על המושב.
ברכבות, עצירת חירום היא הפעלה מלאה של הבלמים על מנת לעצור את הרכבת מהר ככל האפשר.
העצירה מבוצעת על ידי הפעלה ידנית של עצירת חירום, כגון לחיצה על כפתור ברכבת כדי להתחיל את עצירת החירום, או ברכבות מסוימות באופן אוטומטי, כאשר הרכבת עברה רמזור אדום או שהנהג לא הגיב לאזהרות כדי לבדוק שהוא עדיין ערני, מה שמכונה מתג איש מת.
בספינות גדולות, כפתור עצירת חירום מושך את גל הנגד של משאבות הדלק למצב עצירה, מנתק את אספקת הדלק ומכבה את המנועים.
נאסקאר דורשת שכל מכוניות הסטנדרט שלה יהיו מצוידות במפסק כיבוי המותקן על גלגל ההגה, למקרה שדוושת התאוצה נתקעת והנהג צריך לכבות את המנוע.
באנלוגיה למפסקי כיבוי פיזיים, ניתן להשתמש במפסק כיבוי כדי להתייחס למנגנון המשולב בתוכנה שניתן להפעילו על ידי היצרן או נותן הרישיון שלה, למשל אם המוצר מופסק, או שלא שולמו דמי תחזוקה, או שמכשיר אבד או נגנב.
ניתן להתייחס גם למפסקי חירום לעצירת תוכנות זדוניות כמו במתקפת הכופר WannaCry .
חברות הייטק כמו גוגל, מטא, אמזון ועוד, הסכימו לשלב "מפסקי חירום" בכלי הבינה המלאכותית שלהם, על מנת לכבות את המערכות במקרים חריגים.
במכונות תעשייתיות גדולות, מפסק עצירת חירום ממוקם בדרך כלל על הפאנל, וייתכן שגם בכמה אזורים אחרים במכונה.
לעיתים קרובות, עצירת חירום מתבצעת באופן אלחוטי באמצעות שלט רחוק.
המספק משמש אמצעי מהיר לניתוק מקור האנרגיה של המכשיר כדי להגן על המשתמשים.
באיחוד האירופי, רוב סוגי המכונות נדרשים להיות מצוידים בעצירת חירום בהתאם להנחיה 2006/42/EC .
חריגים חלים על מכונות שבהן עצירת חירום לא תפחית את הסיכון, וכן על מכונות ניידות ידניות/מונחות יד.
מספק חירום בכור גרעיני נקרא SCRAM .
לעיתים מפורש השם כראשי תיבות של "safety control rod axe man", אם כי זהו כנראה מקרה של ראשי תיבות בדיעבד, ומקור השם אולי במילה המתארת יציאה בחפזון ודחיפות.
מחשבים מוקדמים היו מכשירים חשמליים גדולים ובדרך כלל היה להם מפסק כיבוי חירום הממוקם על או ליד קונסולת המפעיל.
פונקציות עצירת חירום מותקנות לעיתים קרובות בכלי עבודה מכניים, כולל ציוד כמו מכונות ניסור עץ ומתכת, מכונות השחזה, מכונות קידוח, מכונות כרסום ומחרטות.
פונקציית הבטיחות של עצירת החירום והדרישות הכלליות להתקני עצירת חירום מפורטות בתקן ISO 13850. תקנים ספציפיים למכונה (סוג C) כוללים לעיתים קרובות דרישות ספציפיות לפונקציות עצירת החירום, אך בהיעדר תקן סוג C רלוונטי, יש להשתמש בהערכת הסיכונים כדי לקבוע האם פונקציית עצירת חירום תהיה שימושית במניעת נזק או הגבלתו.
סוגי תקני הבטיחות של מכונות ISO מוגדרים בתקן ISO 12100, ומינוח זה משמש ארגונים אחרים לפיתוח תקנים, כמו מכון התקנים האמריקני ו־CSA בקנדה.
בקרת עצירת חירום של מכונה נחשבת לאמצעי הגנה משלים משום שהיא נועדה להשלים את אמצעי ההגנה העיקריים כמו מגנים קבועים, מגנים ניידים משולבים או התקני הגנה.
אמצעי ההגנה העיקריים מונעים פציעות באופן אוטומטי, בין אם על ידי אכיפת מרחק בטוח בין סכנה לאדם, ובין אם על ידי ביטול הסכנה על ידי עצירת תנועה מסוכנת או כיבוי מקור אנרגיה מסוכנת.