tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סיפור מות שרה משולב בסיפור קניית אחוזת קבר כדי להצדיק את הצורך בקניית מערת המכפלה.
בפסוקי התורה מופיע סיפור המשא ומתן במלואו, זאת כדי להדגיש את עיקרו ומגמתו של הסיפור.
המשא והמתן עם בני חת נפתח במילים: "וַיָּ֙קָם֙ אַבְרָהָ֔ם מֵעַ֖ל פְּנֵ֣י מֵת֑וֹ" לאחר בואו של אברהם מהספד על שרה פונה אברהם אל בני חת.
מילים אלו משמשות מעבר בין סיפור האבל האישי של אברהם לדיון המשפטי הבא אחריו.
אברהם פונה אל החיתים, תושבי העיר, אך בדיון זה משתתפים גם "בָּאֵ֥י שַֽׁעַר־עִיר֖וֹ" ו"עַ֥ם הָאָֽרֶץ", בעלי הזכויות – ונציגיהם שהם הגוף החוקי הרשאי לנהל ולאשר עסקות של מכירת קרקע, לאלה שאינם מבני המקום.
תושבי העיר הם העדים לעסקה והם אלה שמאשרים אותה.
המשא ומתן לקניית אחוזת הקבר משקף את דרכי רכישת הקרקעות אשר היו מקובלות במזרח הקדום בעת העתיקה.
נוסח הסיפור המקראי משתקף בתעודות מכר בבליות כדיון משפטי בין המוכר והקונה.
בסיפור המקראי באים לידי ביטוי ביטויים, שמקורם בלשון המשפטית אשר הייתה נהוגה.
חמשת חלקי הדיון שנערך בין אברהם לעפרון אף הם משתקפים בתעודות אלה אף על פי שאין אזכור למסמך כלשהו: הצעת מחיר, הסכמת הקונה, שקילת הכסף, הודעה על העברת בעלות, העדים לטקס הקנייה והמכירה.
משה ויינפלד כותב כי המקרא מאריך בדברים בבואו לספר על תהליך הקנייה והמכירה כדי לתת תוקף חוקי לבעלות על אחוזת הקבר לאבות האומה בפרט ולאומה בכלל.
עדות נוספת במקרא לקניה ומכירה ניתן למצוא בבראשית, לג, יח-כ, שם קונה יעקב את שכם מידי בני חמור.
עזרא ציון מלמד פירש את האריכות במשא ומתן כתיאור הצורך של אברהם להתגבר על החוק החיתי האוסר מכירת קרקעות לגר תושב, על כך התגבר אברהם באמצעות רכישה בצורת מתנה.
סיפור קניית מערת המכפלה הוא יחידה אחת בה מתנהל דיון במקום אחד, ואין מעברים בין מקומות אלא רק בין הדוברים.
הסיפור מתקיים במסגרת תיאורית אחת שנושאה משא ומתן שמנהל אברהם עם החיתים.
המשא ומתן מתקיים באותו מקום ועם אותן דמויות.
הצגת המשא ומתן ביחידה סיפורית אחת מבקשת לתת דגש על הדיון המתחולל בין שני הצדדים.
בסיפור חוזר על עצמו פעמים רבות השורש "שמע" כבקשה, כל צד בדיון מבקש שוב ושוב שמיעה והאזנה מהצד שכנגדו, מה שמעיד על כך שהצדדים התקשו לשמוע ולקבל זה את דברי זה.
מבנה המשא ומתן מורכב משלש יחידות הפותחות בקימה, או השתחויה, של אברהם, כוללות דיבור שלו על "קבורת מתו" ותגובה של בני חת הנחתמת במילים "קבור מתך", ובפעם האחרונה "מתך קבור".
לדעת יאירה אמית לכל אחד מן הדוברים במשא ומתן קשה לסגת מרצונו.
סיום המשא ומתן על ידי אחד מהצדדים תגרום לכל אחד להתעקש על עמדותיו ולכן שומה על הצדדים להמשיכו עד סיום המקובל עליהם.
סיפור מות שרה משמש כאקספוזיציה המבהירה את הרקע לסיפור: שרה מתה ועל אברהם מוטל לקבור אותה.
לסיפור סיום מעגלי, פסוקים אלה דנים בקבורת שרה ועל קניית השדה והמערה אשר תהיה לאחוזת קבר.
בין הפרולוג לבין האפילוג יש סצנה תיאורית אחת שנפתחת בבקשתו של אברהם לחיתים, בני המקום.
בין סיפור קניית מערת המכפלה בידי אברהם לבין סיפור קניית גורן ארוונה בידי דוד קיימים קווים מקבילים.
שני הסיפורים מדווחים על עברי המבקש לרכוש מכנעני נחלה בארץ ישראל.
בשני הסיפורים מציע המוכר לקונה את הנחלה בחינם אין כסף.
בשני הסיפורים המוכר מסרב לקבל כסף ואילו הקונה מסרב לקבלה בחינם.
בשני הסיפורים מוזכר מחירה של הנחלה והתשלום עליה.
בסיפור קניית הגורן בידי דוד חוזר פעמים רבות השורש ק-נ-ה.
השורש נ-ת-נ מופיע רק פעם אחת בסיפור זה אך מופיע בסיפור המקביל לסיפור גורן ארוונה ב.
בשני הסיפורים מסופר כי אחת הדמויות משתחוות.
אברהם בפני עפרון בבראשית וארוונה בפני דוד בשמואל ב, וזאת כדי להדגיש את הבדלי המעמדות של האישים.
הסיפור ב מדגיש את העובדה כי ממעמד של גרים (מעמדו של אברהם בבראשית) הפך עם ישראל בראשות דוד לשולט בארץ.
סיפור כרם נבות גם הוא דן ברצון לקנות נחלה, אך בשונה מסיפור קניית מערת המכפלה, אחאב ואיזבל משיגים את הקרקע בדרך לא חוקית.
בחפירות של אוגרית (עיר כנענית מהמאה ה-13-12 לפנה"ס), שלושה מתוך שישה חוזי הנדל"ן שהתגלו היו בסך של 400 שקלים כסף, ותנאי המכירה שבהם היו מקבילים לתיאור המקראי של רכישת מערת המכפלה.
ככל הנראה 400 שקל היו מחיר שכיח לעסקאות נדל"ן כנעניות בתקופה זו.
רכס אוסטה הוא רכס הרים שאינו מכוסה קרח בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 24 קילומטרים; ורוחבו 11 קילומטרים.
הרכס יורד לכיוון מזרח, מהקצה הדרומי ביותר של רמת פורבידן ועד נקודת קושן.
שיא גובהו של הרכס (בקצהו המערבי) הוא 1,500 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל קרחון ג'ורום; מעל מפרץ בורימה שמצפון לו; מעל מפרצון אקזאספריישן שממזרח לו; ומעל פיורד ספיליין וקרחון קריין שמדרום לו.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
הרכס נקרא על שם הכפר אוסטה שבדרום בולגריה.
רכס אטאנסוב (או אטאנאסוב) או מצוק אטאנסוב הוא רכס מצוקים סלעי בצד הדרום-מערבי של רמת אלגר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 3.8 קילומטרים בכיוון דרום-דרום-מזרח לצפון-צפון-מערב.
רוחבו של הרכס 2.1 קילומטרים.
גובהו של הרכס 800 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל קרחון גילברט שמדרום-מערב לו.
הרכס ממוקם 9.65 קילומטרים דרומית-מזרחית מנונאטאקי אפאלאצ'יה; 8 קילומטרים דרומית - מערבית מהר פינאפור; 17.4 קילומטרים צפונית-מערבית משלוחת מאהלר; 15.15 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגת ראוול שברמת דביסי; ו-17.8 קילומטרים דרומית-מזרחית מרמת סאטון.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
הרכס נקרא על שמו של המלחין הבולגרי גאורגי אטנסוב; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
רכס אוהיו הוא רכס הרים בהרי הורליק המהווה חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 48 קילומטרים בכיוון צפון - דרום;
רוחבו של הרכס 16 קילומטרים בכיוון מזרח - מערב.
שטחו של הרכס 13,170 קילומטרים רבועים.
הרכס משתרע בכיוון מערב-דרום-מערב - מזרח-צפון-מזרח, בין פסגת אלדריג' לבין מדף מירסקי.
הרכס מהווה את הקצה הצפון-מזרחי של הרי הורליק.
מרבית שטח הרכס הוא שולחן באקיי - רמה רחבה ושטוחה (בה הרים ומצוקים בעל פסגות שטוחות) המכוסה שלג.
מצוקיו הצפוניים של הרכס תלולים.
שיא גובהו של הרכס (בהר שופף) מתנשא לגובה של 2,990 מטרים מעל פני הים.
רכס אוהיו נסקר על ידי משלחת חציית הרי ההורליק (Horlick Mountains Traverse) מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית (USARP) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959.
לאחר מכן רכס אוהיו נחקר בעונת המחקר 1960–1961 ובעונת המחקר 1961–1962 על ידי גאולוגים מהמרכז למחקר הקטבים על שם בירד (Byrd Polar Research Center) באוניברסיטת המדינה של אוהיו, הממוקמת בעיר קולומבוס, בירת מדינת אוהיו שבארצות הברית.
הרכס נקרא על שם אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אשר חוקריה חקרו את הרכס.
רכס אבוני הוא רכס הרים או מצוק, בקצה הצפוני של רכס חבר העמים, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 9 קילומטרים, והוא משתרע לכיוון דרום, בין פסגת איירדרופ לבין הר רוברט סקוט שבקצהו הדרומי של הרכס.
שיא גובהו של הרכס - 900 מטרים מעל פני הים - בהר קתלין שבמרכז הרכס.
ההר מורכב מאבן גריווקה כהה (אבן המורכבת מאבן חול "לא מבוגרת" שנוצרה מהתפרקות של סלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד) - כהות האבן מנוגדת לצבע האוכרה החום של אבני הגרניט בהרי הרכס סביב - בהר קיפין ובהר הארקורט הסמוכים.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של המועדון האלפיני של ניו זילנד (New Zealand Alpine Club Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960.
שמו של הרכס תיאורי, והוא מתאר את צבעי הרכס, וההרים הסמוכים (צבע ההרים הסמוכים אבן גרניט כהה - המזכירה הובנה, וצבע הרכס - אבן בהירה - המזכירה שנהב, בדומה לקלידים של פסנתר העשויים הובנה ושנהב).
רכיכות לא ימיות בארץ ישראל הן חלק מהפאונה הארץ ישראלית והן כוללות רכיכות כמו חלזונות וצדפות החיות ביבשה ובמים מתוקים בשטח ארץ ישראל.
בנוסף על אלו, חיות מיני רכיכות נוספות בים התיכון ובמפרץ אילת, וכן בשבי.
בשנים האחרונות, נכנסו עוד ועוד רכיכות פולשות לארץ ישראל ובכך הפרו את האיזון האקולוגי.
בין מיני הרכיכות הלא ימיות שמהווים מינים פולשים בארץ ומפרים את המאזן האקולוגי נמצא התפוחון.
על מנת לשמר את מיני השבלולים: שבלול החרמון האנדמי לאזור הר חרמון וסגורית הארבל האנדמית לאזור הר ארבל, אספו גן החיות התנ"כי ורשות הטבע והגנים פרטים חיים של מינים אלו והקימו גרעין רבייה במטרה לגדל ולהרבות אותם, ולאחר מכן לשחררם ולהגדיל את אוכלוסייתם בטבע.
מין החילזון המוכר ביותר בישראל כיום הוא שבלול הגינה (נקרא גם "חלזון הגינה").
תת-המין שלו "megalostomum" הוא מין פולש ששורד רק במקומות שבהם יש אדם, כגון גינות ופרדסים, בזכות השקיה ולכן נקרא שבלול הגינה (בניגוד לשבלול השדה).
למרות היותו מין פולש הנחשב למזיק לגינה, הוא חביב על ילדים בשל קונכייתו הגדולה והיפה, והיותו נפוץ בגינות ובמשכנות האדם.
בישראל לשבלול הגינה ישנו כינוי חיבה (שמקורו ביידיש): "ברל'ה" ביחיד ו"ברל'ך" ברבים.
כינוי זה נפוץ בעיקר בקרב ילדים.
בתוכנית הטלוויזיה החינוכית לילדים "פרפר נחמד" אחת הדמויות העיקריות היא שבלול גינה ממושקף בשם "שָׁבִּי".
רכיכות לא ימיות בארץ ישראל
בועונית חדה (Haitia acuta) - מין פולש
סלילנית אמריקאית (Planorbella duryi) - מין פולש
ואלוניה צלעונית (Vallonia costata) - מין פולש
ואלוניה חלקה (Vallonia excentrica) - מין פולש
(Pene galilaea) - אנדמי לארץ ישראל
חילזון אפריקאי ענק (Achatina fulica) - מין פולש
רומינה ערופה (Rumina decollata) - מין פולש
שבלול הגינה (Cornu aspersum) - מין פולש
קדמום ארצישראלי (Levantina spiriplana) - כולל שני תת-מינים: קדמום השומרון וקדמום יהודה.
רכס אמיר הוא קמר, רכס הרים המהווה את חלקו הדרומי של הכרמל בצפון-מערב השומרון.
הרכס מנוקז למזרח אל נחל קישון, ולדרום, מערב וצפון אל נחל חדרה באמצעות מספר נחלים.
העיקריים שבהם הם נחל עוז, נחל רימונים, נחל תענך וואדי אל-ג'אמוס הנשפכים לנחל קישון, ונחל נרבתה הנשפך לנחל חדרה.
על רכס אמיר נמצאים יישובים רבים, המשתייכים בחלקם לישראל ובחלקם לרשות הפלסטינית.
היישובים הגדולים ביותר ברכס הם אום אל-פחם, חריש וערערה (ישראל), יעבד ואל-יאמון (הרשות הפלסטינית).
ליד עין אל-סהלה נמצאת שמורת הר אמיר אשר ידועה בעצי האלון המצוי, שרידים ליער קדום אשר היה באזור נחל עירון,
יער שנעלם ברובו בגלל שתי סיבות מרכזיות:
כריתת עצים להרחבת האדמות החקלאיות בעקבות גידול האוכלוסייה באזור נחל עירון במאה ה-20.
כריתת עצים לייצור פחם, שהיה תעשייה דומיננטית באזור עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20.
רכס בול הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים על קו פרשת המים של אמריקה, בפרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בשטח הפארק הלאומי קוטניי, בין מעבר ורמיליון, ומעבר רד ארת'.
הרכס חוצה את הגבול בין הפרובינציות, כאשר 35% משטחו מצוי בפרובינציית אלברטה, ו-65% משטחו מצוי בפרובינציית קולומביה הבריטית.
הפסגות הגבוהות ביותר ברכס הן:
שמו של ההר ניתן לו על ידי ד"ר ג'יימס הקטור, ממשלחת פאליסר בשנת 1858 והוא (כמו גם הר בול ומעבר בול) נקרא על שם ג'ון בול, פוליטיקאי אשר השיג את המימון למשלחת פאליסר.
רכס איתנה או רכס איטנה (בספרדית ובולנסית: Aitana) הוא הר ברכס פריבטיקוס בקצהו המזרחי של חצי האי האיברי.
בחלקו הצפוני של מחוז אליקנטה, בולנסיה שבספרד.
שיאו של ההר, שגובהו 1,557 מטרים מעל פני הים הוא הנקודה הגבוהה ביותר במחוז.
רכס איתנה משתרע על פני שטח של 2,000 דונם, כ-15 קלומטרים מחוף הים התיכון.
פסגת איתנה היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הנותנת לרכס את שמו.
פסגת פניה אלטה (Penya Alta) - שגובהה 1,506 מטרים;
פסגת פניה קאטחה (Penya Catxa) -שגובהה 1,467 מטרים;
פסגת אל מולרו (El Mulero) - שגובהה 1,308 מטרים;
פסגת קאראסאר (Alt del Carrascar) - שגובהה 1,208 מטרים.
רכס בייר הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, הרכס נמצא מדרום לעמק רד דיר, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
שטחו של הרכס 477 קמ"ר, אורכו (מצפון לדרום) 31 ק"מ, ורוחבו (ממזרח למערב) 38 ק"מ; שיא גובהו - הר פנתר, הוא 2,943 מטרים מעל פני הים.
הרכס כולל את ההרים הבאים:
מקור שמו של ההר במדרונותיו החשופים מעצים.
רכס בלו הוא רכס ההרים בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, בשטח הפארק הלאומי באנף, בדרום מערב פרובינציית אלברטה שבקנדה.
הרגובה במטרים שם באנגליתהר רד מן 2,905 Red Man Mountainהר אורורה 2,789 Aurora Mountain
הרכס נקרא כך בשל צבעו הכחלכל, כאשר צופים בו ממרחק.
רכס בִּיבֶרפוּט או רכס בִּיווֶרפוּט הוא רכס ההרים בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם בדרום מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס משתרע בין עמק הארזים (עמק סידר - Cedared Creek) הסמוך לעיירה ספילימאצ'ין צפונית לנהר קיקינג הורס.
ברכס מצויים ההרים והפסגות הבאות:
הר/פסגה גובה במטרים שם באנגליתהר קאפריסטו 2,722 Kapristo Mountainהר קאסל 2,545 Castle Mountainהר קורל 2,460 Coral Mountainפסגת טאוור 2,460 Tower Peak
הרכס נקרא "הרי רכס ביברפוט" על שם נהר ביברפוט הסמוך.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-30 ביוני 1904. השם שונה ל"הרי ביברפוט" ב-31 במרץ 1924 ושונה שוב ל"רכס ביברפוט" ב-3 באפריל 1952.
רכס אלק הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם בקצהו הדרומי של אזור קאנאנאסקיס, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובניציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שמו של הרכס נקבע באופן רשמי ב-31 במרץ 1917, והוא נקרא "הרי אלק".
ב-6 בספטמבר 1951 שונה שמו של הרכס ל"רכס אלק".
הרכס נקרא על שם הנהר והעמק הסמוכים - נהר אלק ועמק אלק, אשר בתורם נקראים בשם זה בשל האיילים שנצפו באזור.
רכס בל הוא רכס הרים קטן, ששטחו 64 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם מזרחית לנמל וולקם שבאי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-30 בספטמבר 1946.
רכס בייר טופ הוא רכס הרים נמוך, ששטחו 37 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס נמצא בצידה המזרחי של תעלת גרנוויל.
שמו של הרכס אומץ רשמית בשנת 1930.
רכס בארנבי הוא רכס הרים קטן, ששטחו 30 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם על האי פיט, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת סילבן.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-11 במאי 1946.
רכס באלטר הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי פינליי בהרי אומינקה, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בשטח הפארק הפרובינציאלי רכס באטלר.
לא ידוע מי נתן לרכס את שמו, ועל שם מי הרכס קרוי.
שם הרכס אומץ רשמית ב-6 במרץ 1928.
רכס באטלר הוא רכס הרים הממוקם בקנטרברי על האי הדרומי של ניו זילנד.
הרכס מתנשא לגובה של 1,657 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו ככל הנראה על ידי צ'ארלס דאגלס בסוף שנת 1890 והוא נקרא על שם ג'ון בטלר.
רכס אקסלגולד הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי הוגם בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בין נחל אומיניקטלה לבין נהר אומינקה.
שטח הרכס 462 קמ"ר והוא מתנשא לגובה של 1,635 מטרים מעל פני הים.
שם הרכס אומץ רשמית ב-23 באפריל 1940.
רכס אֶסְפִי הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
רכס אספי ממוקם בין נחל פלי ונחל טוצ'ה.
גובה הרכס 1,686 מטרים מעל פני הים, ושטחו 147 קמ"ר.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-31 באוקטובר 1942.
רכס אינג'ניקה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל, בהרי אומינקה בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטח הרכס 1,006 קמ"ר, גובהו 1,859 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם דרומית לנהר אינג'ניקה.
רכס באקנל הוא רכס הררי מעל מפלי הקרח קרנפילד שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון מערב - מזרח, בצידו הדרומי של קרחון דרווין, בסמוך לשפך הקרחון.
הרכס מופה לראשונה על ידי משלחת המחקר דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956- 1958).
הרכס נקרא על שם אי.
Bucknell), אחד מחברי משלחת המחקר דרווין.
רכס בארקר הוא רכס הרים שכיוונו צפון-מערב - דרום-מזרח, הממוקם בצידו הדרום-מערבי של רכס מילן, בהרי ויקטורי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
רכס זה כולל את נונאטאק ג'אטו, הר ואט והר מקארתי.
גובהו של הרכס 2,400 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד, והוא נקרא על שם ג'יימס בייקר, מפקד בבסיס סקוט בשנת 1972.
רכס בואו הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס נמצא במרכז אזור באנף - לייק לואיז, בדרום הרכסים הקונטיננטליים, על קו פרשת המים של אמריקה, מערבית לעמק בואו בו זורם נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף והפארק הלאומי קוטניי.
השטחו של הרכס 717 קמ"ר, אורכו (מצפון לדרום) 34 קילומטרים, ורוחבו המרבי (ממזרח למערב) 43 קילומטרים.
גובהו המקסימלי של הרכס, בהר טמפל, 3,543 מטרים מעל פני הים.
ברכס ממוקם עמק עשר הפסגות.
64% משטח הרכס נמצא בקולומביה הבריטית, ו-36% נמצא באלברטה.
הרכס נקרא על שם נהר בואו הסמוך, ועמק בואו בו זורם הנהר.
השם נקבע רשמית ב-31 במרץ 1917 על ידי מועצת השמות הגאוגרפיים של קנדה.
רכס בידי הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סטיקיין, הממוקם צפונית מזרחית לאגם דיס, בהרים הפנימיים, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 1,380 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-1 ביוני 1937, והרכס נקרא "הרי בידי" ("Beady Mountains").
ב-17 בינואר 1952 שונה השם לשמו הנוכחי (רכס בידי) על מנת לתאר נכונה את הרכס.
הרכס נקרא על שם ג'י.
Beedy), מחפש זהב שפעל באזור רכסי סטיקיין.
רכס ארצות הברית הוא אחד מרכסי ההרים הצפוניים ביותר בקורדילרה הארקטית, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
רק רכס הרי צ'לנג'ר, הנמצא מצפון-מערב לו, צפוני ממנו.
הרכס ממוקם בקצהו הצפון-מזרחי של האי אלסמיר, והוא תת-רכס של ההרים האיניואיטים.
רכס האימפריה הבריטית ממוקם ממערב לרכס ארצות הברית.
ההר הגבוה ברכס הוא הר יוג'ין, שגובהו 1,860 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1861 על ידי מגלה הארצות האמריקאי אייזק איזראל הייז, והוא נקרא על שם ספינתו של הייז.
רכס באנה הוא רכס הרים הממוקם בצפון מערב רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס הוא למעלה מ-2,000 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא החל מפסגת באנה לכיוון צפון מזרח ועד מוצאו של קרחון הת'רטון.
הרכס מהווה את צלעו הדרום מזרחית של עמק אבוס.
שם הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגי של אוניברסיטת וייקאטו מניו זילנד, שחקרה את האזור בין השנים 1978 - 1979.
הרכס נקרא על שם פסגת באנה הסמוכה (בהקשר של שם הרכס - רכס בריטניה): באנה היה מבצר בחומת אדריאנוס בבריטניה.
רכס אסגארד הוא רכס הרים בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition) מוולינגטון שבניו זילנד, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1958–1959.
הרכס נקרא על שם אסגארד, בית האלים במיתולוגיה הנורדית.
הרכס מפריד בין עמק רייט לבין עמק טיילור וקרחון טיילור.
ההר הגבוה ברכס הוא הר ראונד שגובהו 2,410 מטרים מעל פני הים.
גובהו הממוצע של הרכס 1,812 מטרים מעל פני הים.
אתרים רבים ברכס נקראים על שם אלים, אתרים ודמויות מהמיתולוגיה הנורדית, בהקשרו של שם הרכס.
רכס בלאק או מצוק בלאק הוא מצוק נישא ברכס דיפ ריז בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של המצוק 13 קילומטרים, והוא מגיע לגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים.
המצוק מפריד בין קרחון פריסטלי וקרחון קורנר.
הרכס התגלה לראשונה על ידי המשלחת הצפונית של המשלחת האנטארקטית הבריטית שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910.
הרכס נקרא בשם זה בשל צבעו הכהה.
רכס באטסון הוא רכס הרים סלעי, ובו מספר פסגות המכוסות קרח, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס בגובה של 1,305 מטרים מעל פני הים.
הרכס מהווה את הדופן הצפונית של קרחון נורת'איסט.
הרכס ממוקם בין קרחון מקקלארי וקרחון נורת'איסט שבחוף פאלייר.
הרכס מופה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, תחת הנהגתו של ג'ון ריימיל.
הרכס מופה בשנית על ידי סקר שטחי החסות של איי פוקלנד בין השנים 1948–1946.
הרכס נקרא על שמו של דוקטור ארתור ריצ'רד ססיל באטסון (Dr Arthur Richard Cecil Butson), רופא משלחת סקר החסות של איי פוקלנד, אשר ביולי 1947 הציל אחד מחברי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה אשר נפל לבקע קרחוני.
רכס ארמיס הוא הרכס השלישי מכיוון צפון בהרי הנסיך צ'ארלס באדמת מק.
הרכס ממוקם 17 קילומטרים דרומית מזרחית לרכס פורתוס.
אורכו של הרכס 48 קילומטרים בכיוון דרום־מערב – צפון־מזרח.
שיא גובהו של הרכס (בהר אבס) מתנשא לגובה של 2,135 מטרים מעל פני הים.
קרחון כריבדיס מפריד בין רכס אראמיס לבין רכס פורתוס.
המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הצפוניים לו (רכס אתוס ורכס פורתוס), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
רכס אתוס הוא הרכס הצפוני מבין שלושת הרכסים העיקריים של הרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
הרכס כולל מספר גדול של הרים, וכן נונאטאקים.
אורכו של הרכס 60 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
הרכס נמצא מצפון לקרחון סקילה (המפריד בינו לבין רכס פורתוס שמדרום לו).
הרכס מגיע לגובה של 1,640 מטרים מעל פני הים.
הרכס התגלה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה (בין השנים 1947- 1946).
המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הדרומיים לו (רכס פורתוס ורכס אראמיס), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
רכס בוצ'ג' (ברומנית: Munții Bucegi) הוא רכס הרים, המהווה חלק מהקרפטים הדרומיים, נמצא במרכז רומניה בין טרנסילבניה בצפון לוולאכיה בדרום.
הרכס ידוע בנופיו ומהווה אתר תיירות חשוב של רומניה.
בעבר שימש הרכס כמגן טבעי של טרנסילבניה ושל ממלכת הונגריה בפני פולשים מהדרום, כאשר מעברי ההרים החוצים אותו מהווים את דרכי החדירה העיקריות.
במזרח: רכס בוצ'ג' שפסגתו היא הר אומו (Omu) 2505 מטר.
בדרום מזרח: רכס לאוטה (Leaota) שפסגתו היא הר לאוטה 2133 מטר.
בצפון מערב: רכס Piatra Craiului שפסגתו היא הר (Baciului) 2238 מטר.
מעבר רוקאר-בראן מפריד בין רכס פיאטרה קראיול (Piatra Craiului) לבין רכסי בוצ'ג' ולאוטה.
היה אחד המעברים האסטרטגיים בין ואלכיה לטרנסילבניה והיה מוגן על ידי מצודת בראן.
הנקודה הגבוהה ביותר במעבר היא ב-1290 מטר.
מעבר בוז'או עובר ברכס בוצ'ג' ומחבר בין בראשוב שבטרנסילבניה לבוזאו שבוולאכיה.
היה אחד המעברים האסטרטגיים בין ואלכיה לטרנסילבניה.
דרכו עברו בין השאר הפולשים הטטרים ולאחר מכן הכובשים העות'מאנים.
הנקודה הגבוהה ביותר במעבר היא בגובה 642 מטר.
"פרק הטבע של בוצ'ג'" (רומנית Parcul Natural Bucegi) הוא אזור מוגן בקטגוריה V של IUCN.
שטחו 3266 קמ"ר והוא נמצא בתחומם של 3 מחוזות: בראשוב, דמבוביצה ופרחובה.
ברכס בוצ'ג', לא רחוק מפסגתו, התרסק מסוק "יסעור" של חיל האוויר הישראלי לאחר שהתנגש בהר במהלך טיסת אימון.
בקרבת מקום ההתרסקות הוקמו 2 אנדרטאות זיכרון: למרגלות ההר הוקמה אנדרטה על ידי חיל האוויר.
"הספינקס" והבבל (Vârful Babele) .
"פסלים טבעיים", מעשה הגשמים והרוחות שברמת בוצ'ג', שהיא חלק מ"פארק הטבע".
רכס באסארבובו הוא רכס הרים מכוסה בקרח בצד המזרחי של הרי סטריבוג באי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 1,400 מטרים מעל פני הים.
שטחו של הרכס 19.4 קילומטרים והוא משתרע בין מישור טאראן שמצפון מערב לו ועד נקודת בוו שמדרום מזרח לו.
המדרונות הדרום מערביים של הרכס תלולים ובשל כך אינם מכוסים בחלקם קרח.
הרכס מתנשא מעל קרחון מאלפיגי שמדרום-מערב לו, ומעל קרחון סבטובראצ'נה שמצפון-מזרח לו.
הרכס מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
הרכס נקרא על שם היישוב באסארבובו שבצפון מזרח בולגריה.
רכס ארגנטינה הוא רכס הרים בצפון מזרח הרי פנסקולה, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 56 קילומטרים ממזרח לצפון רכס פורסטל.
הרכס כולל פסגות סלעיות ומצוקים.
אורכו של הרכס 68 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 925 מטרים מעל פני הים (בהר ספאן).
הרכס התגלה וצולם מן האוויר ב-13 בינואר 1956, במהלך טיסת צילום טרנסאנטארקטית של צי ארצות הברית ממפרץ מקמרדו לים ודל (טיסה הלוף וחזור, בלא הפסקה).
הרכס כולו מופה בשנים 1967–1968 על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנת 1964.
הרכס נקרא על שמה של ארגנטינה, אשר מאז שנת 1955, ובמשך שנים רבות הפעילה תחנת מחקר על מדף הקרח רון-פילכנר.
רכס באלאן או מצוק באלאן הוא רכס בהרי אוניברסיטת סופיה, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס 800 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 4.5 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום); ורוחבו של הרכס 1.45 קילומטרים.
הרכס ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מזרחית להר קלימנט אוחרידצקי.
עמק פוסטה (Poste Valley) הוא הגבול המזרחי של הרכס; קרחון פלסטרינה הוא הגבול הצפוני של הרכס; וקרחון יוזולה (יובל של קרחון פלסטרינה) הוא הגבול המערבי של הרכס.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1963.
הרכס נקרא על שם הבלשן, ההיסטוריון וה ביבליוגרף הבולגרי אלכסנדר טאודורוב-באלאן, שהיה הרקטור הראשון של אוניברסיטת סופיה.
רכס אתלברט הוא רכס הרים הממוקם ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם ממזרח -דרום-מזרח להר אלפרד.
הרכס מורכב מסלעים געשיים, וזאת על אף שההרים סביבו מורכבים מסלעי משקע.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הגאולוג אלסטייר לין (Alastair Linn) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד.
לין קרא לרכס - "רכס סאדלבלג" בשל מראה הרכס (שמזכיר מראה אוכף כאשר מביטים בו מדרום).
מאוחר יותר הסקר לא קיבל את הצעתו של לין, וקרא לו "רכס אתלברט" על שמו של אתלברט, מלך וסקס, בנו של אתלוולף, מלך וסקס, המלך הסכסוני של אנגליה; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
רכס אייזנהאואר הוא רכס הרים בארץ ויקטוריה שביבשת אנטארקטיקה.
הוא נקרא על שם הנשיא ה-34 של ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.
אורכו של הרכס הוא כ-72 קילומטר.
הנקודה הגבוהה ביותר בו מתנשאת לגובה של 3,070 מטר.
הרכס מופה באופן מפורט על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על בסיס סיורים וכן צילומי אוויר שנערכו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1955-1963. שמו ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית.
הוועדה בחרה את השם מאחר שאייזנהאואר היה הנשיא ב-1954, כאשר החל מבצע דיפ פריז האמריקאי לחקר אנטארקטיקה.
רכס אסמן או מצוק אסמן הוא רכס בעל פסגות משוננות, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 10 קילומטרים.
הרכס מהווה את הגדה הדרומית של קרחון ארתור.
הרכס ממוקם בסמוך מצפון למצוק ביילי.
הר בירד מצוי מצפון לקצה המזרחי של רכס אסמן.
שיא גובהו של הרכס - בגובה 1,569 מטרים מעל פני הים; הרכס הוא ההר ה-2,761 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס התגלה מהאוויר, בטיסות שנערכו בשנת 1934 על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941).
הרכס נקרא על שמו של אדם אסמן (Adam Asman), ששירת בשירות האנטארקטי, והיה חלק ממשלחת החקר של הבסיס המערבי (USAS West Base) של השירות.
רכס אייסנהאואר או רכס אייסנהאוור הוא רכס רחב, המכוסה ברובו קרח, ברכס בריטניה, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 1,600 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,671 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס מתנשא בין קרחון יאנסי וקרחון סנט.
רכס אייסנהאואר נקרא על שמו של קומנדר ג'וזף בי.
Icenhower), מצי ארצות הברית, שהיה המפקד של הצוללת ספינת צי ארצות הברית סנט (USS Sennet (SS-408)), שהייתה חלק מקבוצת כלי השיט המרכזיים של כוח המשימה 68 של צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947, בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
שם זה ניתן בהתייחס גם לשמות שניתנו לקרחון בירד ולקרחון סנט, הקרויים על שם הצוללת והאדמירל.
רכס בומרנג הוא רכס הרים צר בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם בצידו המערבי של קרחון סקלטון, ושל נווה סקלטון.
הרכס ממוקם 57 קילומטרים מרכס ווסטר.
צורתו של הרכס מעגלית -כצורת בומרנג, והוא משתרע בכיוון צפון -דרום.
אורכו של הרכס 33 קילומטרים.
בצפון הרכס ממוקמת פסגת אולמנד.
גובהו של הרכס, כ-1,634 מטרים מעל פני הים.
הרכס מופה לראשונה, בשנת 1957, על ידי גאולוגים מהמחלקה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1957, על ידי הגאולוגים מהמחלקה הניו זילנדית.
זהו שם תיאורי שניתן לו בשל דמיונו לצורת בומרנג.
רכס אימאון הוא רכס הרים גדול, המהווה את כל מרכזו של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 30 קילומטרים והוא משתרע בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח, בין כף ג'יימס לכף סמית'.
רוחבו של הרכס 6.8 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 2,105 מטרים מעל פני הים (בפסגת פוסטר - הפסגה הדרומית של הר פוסטר - להר פוסטר שתי פסגות).
רכס זה הוא הרכס הגבוה ביותר באיי שטלנד הדרומיים.
הפסגות העיקריות האחרות ברכס הן (לפי גובהן מעל פני הים):
האי מופה לראשונה (באופן גס) על ידי צידי כלבי ים בשנות ה-20 של המאה ה-19.
האי מופה בשנית על ידי רב החובל הנרי פוסטר, שהיה מפקד אה"מ צ'נטיקליר (HMS Chanticleer), אשר חקר את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1829, ומיפה את הרכס ב-7 בינואר 1929.
הרכס מופה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
הרכס נקרא על שם רכס אימאון (שנקרא כיום הרי פמיר - בהרי הינדו קוש והרי טיאן שאן).
אזור זה נחשב למוצאו ולמולדתו העתיקה של העם הבולגרי.
ההעפלה לפסגת הרכס (פסגת הר פוסטר)
הטיפוס הראשון לפסגת הר פוסטר בוצע על ידי גרג לנדרת' (Greg Landreth), ב-29 בינואר 1996. לנדרת' וצוותו החלו לטפס ב-27 בינואר והגיעו לפסגה לאחר 27 שעות של טיפוס רצוף.
רכס אפרלי או מצוק אפרלי הוא רכס מצוקים, ברכס סנטינל, שבהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 7.4 קילומטרים.
הרכס משתרע לכיוון צפון-מזרח החל מהר אפרלי.
שיא גובהו של הרכס 2,603 מטרים מעל פני הים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הרכס נקרא על שמו של הר אפרלי.
הר אפרלי נקרא על שם הר הזה נקרא על שמו של לוטננט רוברט מ.
Epperly), ששירת בצי ארצות הברית כטייס בטיסות סיור, באנטארקטיקה, במהלך השנה הגיאופיזית הבינלאומית (בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958).
רכס אינסל הוא רכס של פסגות שטוחות (הרי שולחן) שאינן מכוסות קרח, המתנשאות מעל המישור שסביבן, באזור העמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הרכס מפרקי בין עמק מקלווי לבין עמק בולהאם.
רכס אקסתלם או רכס אקסת'לם או מצוק אקסתלם או מצוק אקסת'לם הוא רכס מצוקים צר, הממוקם 2.4 קילומטרים, דרום-מזרחית לפסגת פרקינסון.
אורכו של רכס אקסתלם 6 קילומטרים.
רכס אקסתלם מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1963.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית (Advisory Committee on Antarctic Names בראשי תיבות: US-ACAN).
הרכס נקרא על שם צ'ארלס אי.
Axthelm)- המפקד של שוברת קרח "גליישר" של צי ארצות הברית (USS Glacier) כוח הסיוע הימי של ארצות הברית לאנטארקטיקה (the U.S.
Naval Support Force) במהלך מבצע דיפ פריז (מבצע קיפאון עמוק) (Operation Deep Freeze) שנערך במהלך הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1969–1970.
רכס איטרניטי הוא רכס הרים, המשתרע בכיוון צפון–דרום באזור ארץ פאלמר, באמצע חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
שיא גובהו של הרכס 3,239 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 45 קילומטרים.
רכס איטרניטי מחולק לשלושה רכסים עיקריים, כאשר הפסגות העיקריות בכל אחד מרכסים אלה, מצפון לדרום הם הר פיית', הר הואופ, ו-הר צ'ריטי.
לינקולן אלזוורת' גילה את הרכס מהאוויר, עת שטס מעליו ב-21 בנובמבר וב-23 בנובמבר 1935.
במהלך נובמבר 1936, הרכס נסקר על ידי ג'ון ריידוך ריימיל שהיה חלק מהמשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
שנתן את השם "הר וייקפילד" להר המרכזי ברכס.
בשל אי ודאות לגבי המיקום המדויק של האתרים להם נתן אלזוורת' שם, קשה היה לחוקרים לדעת לאיזה הר ניתן איזה שם.
בעקבות מיפוי שבוצע על ידי משלחת של השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941, ניתן בטעות השם "רכס איטרניטי" (Eternity Range) או "הרי איטרניטי" (Eternity Mountains) לרכס הרי ולץ' (המצויים 100 קילומטרים דרומה יותר).
שמו של רכס איטרניטי וכן של ההרים הר פיית', הר הואופ, ו-הר צ'ריטי ניתנו להם על ידי לינקולן אלזוורת'.
אלזוורת' גילה את הרכס ואת ההרים מהאוויר, עת שטס מעליהם ב-21 בנובמבר וב-23 בנובמבר 1935.
ג'ון ריימיל נתן את השם הר וייקפילד להר המרכזי ברכס.
רכס גאלאטין נמצא במדינות מונטנה וויומינג שבארצות הברית.
רכס גאלאטין כולל למעלה מ-10 הרים שגובהם הוא מעל 3,048 מטרים (10,000 רגל).
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת אלקטריק שגובהה 3,343 מטרים.
רכס גאלאטין נקרא על שם אלברט גאלאטין, שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית שכיהן בתפקידו למשך הזמן הארוך ביותר, והיה חבר בצוות המשא ומתן בין בריטניה לארצות הברית שבו נקבע הגבול בין אלסקה לקנדה.
אורכו של הרכס הוא 120 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבו הממוצע הוא 32 ק"מ.
הפסגות הדרומיות של הרכס נמצאות בחלק הצפוני של הפארק הלאומי ילוסטון, אך רוב הרכס נמצא ביער הלאומי גאלאטין.
נהר ילוסטון זורם צפונה דרך האגף המזרחי של הרכס.
רכס מדיסון מקביל לגאלאטין במערב.
הקצה הצפוני של הרכס נמצא ליד העיירה ליבינגסטון שבמונטנה, ומעבר בוזמן מפריד בין גאלאטין לבין הרי ברידג'ר שבמערב.
הרכס הוא חלק מהמערכת האקולוגית ילוסטון רבתי ויש בו דובי גריזלי, זאבים ומינים אחרים המצויים בסכנת הכחדה.
ברכס גאלאטין נמצא אחד מהיערות המאובנים הגדולים ביותר מהאאוקן.
העצים המאובנים הם מאובנים מינרליים של מה שבעבר היה גזעי עצים.
העצים המאובנים שברכס מכוסים בלבה וזרמים פירוקלסטיים מהפעילות הגעשית שהתרחשה לפני כ-50 מיליוני שנים.
שירות היערות של ארצות הברית בנה שביל באורך 3.2 ק"מ שבו ניתן לצפות בעצים המאובנים.
רכס בָּשָׁנִית (מכונה גם רכס חַזֵקָה) הוא רכס געשי במרכז קו התלים הישראלי שברמת הגולן, המשתרע מהר בני רסן בצפון ועד הר עיקש בדרום.
על הרכס מצויים 11 תלי געש שהגבוה ביניהם הוא הר חוזק, שגובהו 1,158 מטרים מעל פני הים.
מרבית הרכס נמצא בשטח ישראל.
על מורדותיו המזרחיים של הרכס עובר קו הפסקת האש בין ישראל וסוריה.
חלק משטח הרכס מהווה את שמורת הטבע "רכס בשנית" המשתרעת על-פני שטח של 11,298 דונם.
רכס בשנית נוצר לפני כ-100,000 שנה בחמישה שלבים של פעילות געשית: שלושה שלבים של נביעות לבה, וביניהם שני שלבים של פליטת פירוקלסטים.
הרכס ניצב בכיוון צפון-צפון-מערב – דרום-דרום-מזרח, על קו הסדק הוולקני של שורת החרוטים המזרחית.
הרכס בנוי משתי קומות: בבסיסו מצוי חרוט לבה בעל מדרונות מתונים, הנושא על גבו ובשיפוליו חרוטי אפר קטנים אחדים.
יחידות הסלע המרכיבות את הרכס שייכות לתצורת גולן והן כוללות בזלות מיחידת "בזלת עין זיוון" בתשתית הרכס, ו"סקוריה אודם" המרכיבה את חרוטי האפר, בדומה למרבית הרי הגעש בקו התילים הישראלי.
שלבי הבניה של רכס בשנית הם:
קילוחי לבה אשר יצרו חרוט לבה שטוח ומתון יחסית.
פליטת פירוקלסטים אשר בסופם נוצרו שישה חרוטי אפר על חרוט הלבה (הר בני רסן, תל ביר עג'ם, תל עין עישה, הר בני צפת, הר עיקש ותל עבאס).
ייתכן שנבנו חרוטים נוספים בשלב זה אך הם כוסו על ידי לבה משלב מאוחר יותר.
קילוח לבה נוסף אשר יצר חרוט לבה שני על חרוט הלבה המקורי.
מחזור נוסף של פליטת פירוקלסטים במהלכם נוצרו חמשת חרוטי האפר הנותרים (הר קורטם, נ.ג 1110, הר חוזק, תל שעף אל כביר, תל א-סמקת)
מספר קילוחי לבה קטנים מחרוטי האפר.
היקף הפעילות ואופי בניית הרכס הקנה לו את רוחבו, גובהו ומבנהו המדורג.
רכס בשנית מורכב מ-11 תלים, והם, מצפון לדרום:
הר בני רסן , על שם שבט בדואי קדום ששכן בבשן.
נקרא גם תל מומסייה כשם הכפר הנטוש למרגלותיו.
הר קורטם 1,108 מטר מעל פני הים.
תל בִּיר עַגַ'ם כמו שם הכפר הצ'רקסי שממזרח לו (תל באר הפרסים), גובהו 1,062 מטר מעל פני הים.
הר חוזק - הגבוה בתלי הרכס, גובהו 1,158 מעל פני הים.
תֵל עֵין עֵיְשָה (תל מעיין החיים) כשם הכפר הנטוש והמעיין למרגלותיו המערביים, גובהו 1,052 מטר מעל פני הים.
הר בני צפת , על שם בני העיר צפת שניסו להתיישב בכפר הסמוך רמת'ניה ב-1885. גובהו 965 מטר מעל פני הים.
הר עיקש בגובה 1,026 מטר מעל פני הים.
תֵל עָבָּאס בגובה 987 מטר מעל פני הים.
רכס בשנית מוכר כשמורת טבע.
בחורש המכסה אותה ניתן למצוא את עצי אלון מצוי, אלון התולע, אלון התבור, אלה אטלנטית, אגס סורי, ושזיף הדוב.
צומחים בו כמה מינים נדירים, כגון אירוס החרמון, אירוס הלבנון, כרכום דמשקאי, נורית קושטא, לוענית יריחו, חלמונית גדולה וסתוונית התשבץ.
על מורדות רכס בשנית התקיימו מספר כפרים שהיו מיושבים לסירוגין בתקופות שונות.
בתיהם בנויים אבן בזלת מקומית, וברבים מהם נמצאו פריטים ארכיטקטוניים וממצאים ארכאולוגיים נוספים המעידים על יישוב יהודי ונוצרי שהיה באזור בתקופה הרומית והביזנטית.
באמצע המאה ה-19 התיישבו בכפרים צ'רקסים, שבאו לאזור מהקווקז בעידוד השלטון העות'מאני.
במורדות המזרחיים, בצדו הסורי של הגבול, קיימים הכפרים בורייקה וביר אל-עג'ם.
בצד הישראלי היו, עד מלחמת ששת הימים, הכפרים חרבת צרמן ועין זיוון בצפון, ומומסיה, עין עיישה וג'וּיזה במורדות המערביים.
כיום נמצא מושב אלוני הבשן במרכז המורדות המערביים של הרכס, לא הרחק מחורבות ג'ויזה.
רכס הבּוּסְטֶר הוא רכס ברמת הגולן בין העיר קוניטרה בדרום להר החרמונית.
שמו של הרכס, בוסטר, ניתן לו על שם תחנת הגברה למי השקיה שבנו הסורים, תחנת בוסטר (מאנגלית: booster, מגביר).
רכס הבוסטר מורכב משני תלים מרכזיים: תל אל-מַחְפִי ודַהְרַת אִיבְּרָהִים.
רכס הבוסטר נמצא על קו הגבול הישראלי–סורי והוא חלק מקו התלים הישראלי.
חשיבותו האסטרטגית הרבה של הרכס נובעת ממיקומו ושליטתו בשטח.
רכס הבוסטר מצוי בין תא שטח שטוח מדרום ובו ממוקמת קוניטרה (פתחת קוניטרה הצפונית) ומצפון, אזור שטוח נוסף שמצפונו הר חרמונית, תא שטח זה קיבל את הכינוי "עמק הבכא" בקרבות הבלימה במלחמת יום הכיפורים.
על ראש הרכס החזיק צה"ל בסיס צבאי בשל חשיבות האזור, אך לאחר הקמת חוות רוח באזור, הבסיס פונה.
רכס גדעונים (קרוי גם רכס איתמר; בערבית: جبل الجدوع; תעתיק לעברית: ג'בל אל-ג'דוע) הוא רכס הרים בשומרון, הנמצא ממזרח לעיר שכם ומגיע עד לפאתי בקעת הירדן.
אורכו של הרכס הוא כ-13 קילומטר.
גובה פסגתו הוא 868 מטר מעל פני הים.
על הרכס נמצא היישובים איתמר במערב הרכס וגבעת ארנון במזרח הרכס, וכן הגבעות גבעות עולם, החווה של איתמר כהן, שכונת "הנקודה", גבעת ינוח (836), הר גדעון, שיר חדש, גבעה 851 ואלומות.
על הרכס נמצאים מספר מצפים: מצפה שלושת הימים שנמצא במזרח הרכס, מצפה מתן הקרוי על שם , מצפה גדעונים ומצפים נוספים.
במרכז הרכס נמצאת מצבה המיוחסת לשופט גדעון.
מכיוון שעל פי המסופר בספר שופטים גדעון נקבר בחלקת קבר אביו בעופרה, אין לשייך מבנה זה, שראשיתו ב-1997, לקבר גדעון.
מחלקו המזרחי של הרכס, ובפרט ממצפה שלושת הימים, ישנה תצפית טובה על הר הסרטבה שנמצא דרומית מערבית לרכס בבקעת הירדן.
בחלקו המזרחי של הרכס, מצויות אבני בזלת רבות.
לפי הערכה אחת, היה קיים בעבר הר געש פעיל על הרכס.
במורדות הצפוניים של הרכס נמצא הכפר הערבי בית פוּרַיכּ.
במורדותיו הדרומיים נמצאת דרך רומית עתיקה (שנסללה לאחר מכן לשימוש כלי רכב) המובילה משכם עד לאזור בקעת הירדן.
במורדות המזרחיים של הרכס, בין גבעת ארנון למכורה, נמצא האתר הארכאולוגי טנא א-תחתא, המזוהה כתאנת שילה המקראית.
בחלקו המערבי, נמצא האתר הארכאולוגי תל חייא.
על הרכס נקודות תיירות רבות, חקלאות, יקבים, חוות ובית קפה.
מעבר למצפים, קיימות פינות ישיבה רבות למטיילים.
רכס ג'ונס הופקינס הוא רכס הרים הבולט צפונה מרכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם צפונית להר רוקר, ואורכו 11 קילומטרים.
מצודת בורג הוא בין הנקודות הגבוהות ברכס.
הרכס מופה לראשונה במסגרת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על ידי סוקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצע על ידי צי ארצות הברית.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, בשנת 1963, והוא נקרא על שם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד, אשר שלחה חוקרים רבים לאנטארקטיקה (לצד קרחון קרלטון שנקרא על שם מכללת קרלטון, וקרחון ראטגרס שנקרא על שם אוניברסיטת ראטגרס).
רכס ג'רמנסן הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של רכסי סוואנל, בהרי אומינקה שבצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ברכס גובלים אגם ג'רמנסן, ונהר ג'רמנסן הדרומי.
גובה הרכס 1,644 מטרים מעל פני הים.
שם הרכס אומץ רשמית ב-2 ביוני 1956, והוא נקרא על שם האגם והנהר הסמוכים, אשר נקראים על שם ג'יימס ג'רמנסן (James Germansen), מהעיר סיינט פול שבמדינת מינסוטה שבארצות הברית, אשר גילה באזור הנהר זהב בשנת 1870 והחל את הבהלה לזהב של אומינקה.
רכס בריטניה הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של הרי החוף הצפוניים בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס נמצא ממערב מפרץ האו, צפונית לעיר ונקובר.
הרכס גובל בהר הנובר שמצפון להר ברנזוויק.
הרכס גובל בצפונו בנהר סטואומס.
שמו של הרכס הוענק לו על ידי קפטן ג'ורג' הנרי ריצ'רדס, והוא נקרא על שם האונייה אה"מ בריטניה אשר השתתפה בקרב סנט וינסנט בשנת 1797 ובקרב טרפלגר בשנת 1805.
שמות ההרים ברכס מתייחסים אף הם לבית המלוכה הבריטי כגון הר הנובר והר וינדזור.
שם הרכס אומץ רשמית ב-5 בפברואר 1924.
רכס בריטניה הוא רכס הרים באנטארקטיקה.
הרכס גובל בצפונו בקרחון הת'רטון ובקרחון דרווין, בדרומו הרכס גובל בקרחון בירד, ובמערבו הוא גובל במדף הקרח רוס.
גובהו הממוצע של הרכס 1,225 מטרים מעל פני הים.
שיא גובהו של הרכס הוא בהר מקלינטוק, שגובהו 3,490 מטרים מעל פני הים.
הרכס התגלה על ידי המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה 04–1901 תחת פיקודו של סקוט.
הרכס נקרא על שם הספינה אה"מ בריטניה - כלי אימונים של המכללה הימית המלכותית בריטניה.
רכס האימפריה הבריטית הוא רכס הרים באי אלסמיר בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הרכס הוא הצפוני ברכסי הקורדילרה הארקטית אחד הרכסים הצפוניים בעולם (אחרי הרי צ'לנג'ר המצויים צפונית מערבית לרכס האימפריה הבריטית, ורכס ארצות הברית המצוי מזרחית לרכס האימפריה הבריטית).
הגבוה בהרי הרכס הוא פסגת ברבאו, המתנשאת לגובה של 2,616 מטרים מעל פני הים.
הפסגות העיקריות של הרכס הן:
פסגהגובה במטריםשם באנגליתפסגת ברבאו2,616Barbeau Peakהר ויסלר2,500Mount Whislerהר אוקספורד2,210Mount Oxfordהר ארוהד1,860Arrowhead Mountainפסגת הייפוינטר1,720Highpointer Peak
שמו של ההר ניתן לו על ידי גורדון נואל המפריז, במהלך משלחת המחקר של אוניברסיטת אוקספורד לחקר האי אלסמר.
אדוארד שקלטון, חבר המשלחת הסביר כי השם ניתן מאחר שחברי המשלחת היו תומכים של האימפריה הבריטית.
רכס גולד הוא רכס הרים בהרי מונאשי, שבדרום ההרים הפנימיים של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
בעבר גבולות הרכס היו אגם ארו ועמק אוקאנאגאן.
כיום נחשבים רק ההרים שממזרח לאגם ארו העליון, ממערב לנהר שוסוואפ העליון, ומדרום לכביש המהיר טרנס קנדה להרי הרכס.
הגבוה בהרי הרכס הוא הר אודין שגובהו 2,971 מטרים מעל פני הים.
שמו של הרכס אומץ רשמית בספטמבר 1932.
רכס ג'וי הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של הקורדילרה הארקטית, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הרכס הוא אחד הרכסים הצפוניים ביותר בעולם.
הרכס, כמו גם רכס הנסיכה מרגרט הסמוך, ממוקמים על האי אקסל הייברג.
הרכס מגיע לגובה של 1,802 מטרים מעל פני הים.
הרכס נקרא על שם אלפרד הרברט ג'וי, הידוע במסע המחקר שערך, לאורך 2,900 קילומטרים, במזחלות כלבים, לאורכם של איי המלכה אליזבת בשנת 1929.
רכס גרינל הוא רכס הרים במערב האי דבון, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הרכס, המהווה חלק מרכסי הקורדילרה הארקטית, הוא אחד הרכסים הצפוניים ביותר בעולם.
גובהו של הרכס 546 מטרים מעל פני הים; שטחו של הרכס 346 קמ"ר.
רכס דאסקי הוא רכס הרים שאינו מכוסה קרח, הממוקם בין קרחון לייסקה וקרחון הינטון, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים ורוחבו 4 קילומטרים.
שמו של הרכס (שנקרא אז "הרי דאסקי" - "Dusky Mountains") ניתן לו על ידי המשלחת לחקר קרחון דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי אשר חקרה את האזור בין השנים 1956–1958. הרכס נקרא בשם זה, בשל ציבעו הכהה, שנגרם בשל העדר שלג וקרח על מדרונותיו החשופים.
שם הרכס שונה לשמו הנוכחי ("רכס דסקי") בעקבות מיפוי שנערך על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (מיפוי באמצעות סקרים על הקרקע וצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית) בין השנים 1960–1962.
רכס בסטיאן הוא רכס הרים אנטארקטי בגובה בינוני, המשתרע בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח לאורך כ-64 ק"מ, צמוד אל צדם הדרום-מערבי של קרחון נימיץ ורכס סנטינל, בהרי אלזוורת'.
שם הרכס נבחר על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, (US-ACAN), ונקרא על שם תומאס ו.
בסטיאן, גאולוג וראש הצוות הגאולוגי, שיצא בסיוע מסוק, מטעם אוניברסיטת מינסוטה אל הרים אלו בשנים 1964-1963. בסטיאן היה גם חבר במשלחת מחקר אל הרי אלזוורת' בשנים 1962-1961.
רכס דוברידג' הוא רכס הרים בהרי האדמירליות, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 37 קילומטרים.
גובהו 1,446 מטרים מעל פני הים.
הרכס משתרע מכיוון דרום מערב לכיוון דרום מזרח, בין קרחון פיטקוויץ' לקרחון שיפלי.
הרכס מסתיים בחופה הצפוני של ארץ ויקטוריה (חוף פנל) מערבית לאי פלט; בין כף ויליאמס וכף אדייר.
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1960.
הרכס נקרא על שם לי דוברידג', חבר בהמועצה הלאומית למדע של ארצות הברית במשך שבע שנים, וכן יועץ לנשיא ארצות הברית בין השנים 1970–1969.
רכס האסקל הוא רכס סלעי בהרי דרווין שבאנטארקטיקה.
רכס האסקל ממוקם 4 קילומטרים ממערב לרכס קולוסיאום.
הרכס מופה לראשונה על ידי משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון שבניו זילנד.
המשלחת חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר 1963–1962.
הרכס נקרא על שמו של ט.
Haskell), חבר משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה.
רכס האגיי הוא רכס גבוה מכוסה שלג, המהווה את הקצה המזרחי של רמת מקדולנד, בחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע בין צוקי ביורנרט וקרחון ג'ונסון.
גובהו הממוצע של הרכס 564 מטרים מעל פני הים.
הרכס צולם לראשונה ממטוס של השירות האנטארקטי האמריקאי בדצמבר 1940.
הרכס מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1959.
הרכס נקרא על שמו של סגן דונלד וו.
Hagey), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד תחנת בירד בשנת 1969.
רכס גוטסאל הוא רכס הרים המכוסה בחלקו בקרח, בצדם הדרום-מזרחי של הרי סטריבוג באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 10.4 קילומטרים בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח.
מדרונותיו הדרום-מערביים של הרכס תלולים מאוד, ובשל כך חלקם אינו מכוסה קרח.
הרכס מתנשא לגובה של 1,600 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל קרחון היפוקרטס שמדרום-מערב לו, ומעל קרחון באלאנסטרה שמצפון-מזרח לו.
הרכס נקרא על שם הכפר גוטסאל שבמערב בולגריה.
רכס דייוויד הוא רכס הרים ממערב לרכס מאסון, בהרי פראמנס, באדמת מק.
רכס דייוויד נמצא 8 קילומטרים מערבית לרכס מאסון, ובמקביל אליו.
אורכו של הרכס 26 קילומטרים בכיוון צפון-צפון-מזרח - דרום-דרום-מערב.
שיא גובהו של הרכס הוא הר קואטס שגובהו 1,500 מטרים מעל פני הים.
הרכס נקרא לראשונה בערב ב-4 בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, יחד עם רכס מאסון ורכס קייסי באופק.
למחרת נצפה הרכס בטיסה מן האוויר.
הרכס מופה ב-14 בפברואר 1931 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון.
מוסון קרא לרכס על שמו של פרופסור סר ט.
אדג'וורת' דייוויד, שהיה חבר ועדת משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה.
רכס דאגלס הוא רכס הרים צוקי, בצידו המזרחי של האי אלכסנדר, בטריטוריה האנטארקטית הבריטית, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 120 קילומטרים בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח, בין הר ניקולאס להר אדרד.
הרכס צופה על חלקו הצפוני של מפרץ ג'ורג' השישי.
הר ניקולאס נצפה ממרחק לראשונה בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
מלוא הרכס נצפה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת' במהלך טיסתו הטרנס-אנטארקטית ב-23 בנובמבר 1935.
חלקו המזרחי התלול של הרכס מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסה זו על ידי ו.
חלק זה של הרכס נסקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936, ונסקר בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.
הרכס מופה כולה בהתבסס על תצלומי האוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948, ועל ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
שמו של הרכס ניתן לו על ידי אנשי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הרכס נקרא על שמו של תת - אדמירל סר פרסי דאגלס (Percy Douglas), שהיה יושב ראש הוועדה המייעצת של המשלחת הבריטית, והידרוגרף של הצי המלכותי.
רכס בראון או פסגות סורטינדיין הוא רכס הרים המורכב משבע פסגות בהרי פראמנס באדמת מק.
הרכס מצוי כ-4 קילומטרים דרומית להר טווינטופ.
הפסגה הגבוהה ברכס היא פסגת גורדון, שגובהה 1,484 מטרים מעל פני הים.
הקרטוגרפים הנורווגים שמיפו את ההרים קראו להם "פסגות סורטינדיין" (בנורווגית: "Sørtindane" - פסגות הרי הדרום").
הרכס נקרא על שמו של ד.
Brown), מפעיל רדיו בתחנת מוסון בשנת 1958.
רכס דניאלס הוא רכס הרים מרכזי בהרי USARP בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 80 קילומטרים; ורוחבו 16 קילומטרים.
הרכס גובל בקרחון הארלין שמצפון לו, ובקרחון גרסיט שמדרום לו.
בדרום רכס דניאלס מצוי נונאטאק באונטי.
הקרחון נקרא על שמו של השגריר פול סי.
Daniels ) אשר קידם מטעם ארצות הברית את ניסוח אמנת אנטארקטיקה בשנת 1959.
רכס גונדולה הוא רכס סלעי גבוה, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם בסמוך מדרום לקרחון מקאיי.
גובהו של הרכס 550 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,523 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכס משתרע לכיוון צפון מזרח החל מהר סוס, ואורכו 7 קילומטרים.
הרכס התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
הרכס מופה בדצמבר 2011 על ידי משלחת החקר הגאולוגית המערבית (Western Geological Party) של משלחת טרה נובה, בפיקודו של טיילור (Taylor).
שמו של הרכס ניתן לו על ידי טיילור (מפקד משלחת החקר הגאולוגית המערבית).
הרכס נקרא בשם זה, מאחר שהאוכף המחבר בין הר סוס לרכס מזכיר צורת גונדולה.
טיילור הציע לקרוא להר סוס בשם "הר גונדולה" מסיבה זו, אולם השם לא התקבל.
רכס דרורי או מצוק דרורי הוא רכס המכוסה בעיקרו שלג.
הרכס ממקום ממערב לפסגת נלסון, ברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 17 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,285 מטרים מעל פני הים.
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956 – 1966.
הרכס נקרא על שם דייוויד ל.
Drury), שהיה מטאורולוג מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית בתחנת אלזוורת' בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי 1959 – 1960 ובחורף האנטארקטי 1961.
רכס בראון הוא רכס מצוקים סלעי חשוף מקרח, המשתרע לכיוון צפון - צפון-מערב מפסגת נלסון שברכס נפטון, בהרי פנסקולה, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 6 קילומטרים.
הרכס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1955 – 1966.
הרכס נקרא על שם רוברט ד.
Brown), שהיה גאולוג במשלחת הסקר הקרקעי לרכס פאטוקסנט (the Patuxent Range field party) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 –1963.
רכס דיפ פריז הוא רכס הרים סלעי באורך של 128 ק"מ וברוחב של 16 ק"מ, שמתנשא בין קרחון פריסטלי לבין קרחון קמפבל שבארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה.
הוא משתרע בין הקצה של רמת הקוטב לבין מפרץ טרה נובה.
פסגות נמוכות ובינוניות של הרכס נצפו על ידי המשלחות הבריטיות הראשונות לים רוס.
הרכס מופה בפירוט על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על סמך מדידות ועל סמך תצלומי אוויר של צי ארצות הברית בשנים 1955–1963. שמו ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים כהכרה בסיוע למחקר שניתן על ידי משלחות מבצע דיפ פריז של הצי לאנטארקטיקה במשך שנים רבות החל מ-1954.
הר אדמסון (Mount Adamson) הוא פסגה בגובה של 3,400 מטרים, הניצבת במרחק של 10 ק"מ ממזרח-צפון-מזרח להר יוסון.
הוא נקרא על ידי הקבוצה הצפונית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד בשנים 1965–1966 על שמו של ר.
הר דיקאסון (Mount Dickason) הוא הר בולט בגובה של 2,030 מטרים, הניצב בראשו של קרחון בומרנג.
הוא מופה לראשונה על ידי הקבוצה הצפונית של משלחת טרה נובה בשנים 1910–1913, ונקרא על שמו הארי דיקאסון מהצי המלכותי הבריטי, שהיה חבר הקבוצה.
הר יוסון (Mount Hewson) הוא הר בגובה של 3,720 מטרים הניצב במרחק של 10 ק"מ מערבית-דרומית-מערבית להר אדמסון.
שמו ניתן לו על ידי הקבוצה הדרומית של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד בשנים 1962–1963 על שמו של ר.
יוסון, המנהיג והמודד של קבוצה זו, שגם היה מודד בקבוצה הצפונית של המשלחת בשנים 1961–1962.
הר קווינסלנד (Mount Queensland) הוא הר בולט בגובה של 1,910 מטרים הניצב במרחק של 11 ק"מ מהר דיקאסון.
הוא נתגלה על ידי משלחת דיסקברי בשנים 1901–1904, ונקרא על שמה של מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה, כהכרה לסיוע שניתן למשלחת על ידי ממשלתה.
פסגת שייפר (Shafer Peak) היא פסגה בולטת בגובה של 3,600 מטרים, הניצבת במרחק של 5 ק"מ מדרום להר יוסון.
רכס גורדה או רכסי גורדה, הוא קו התפשטות והתפצלות טקטוני, הממוקם כ-200 קילומטרים מול החוף הצפוני של קליפורניה ודרום אורגון.
הקו שמשתרע מצפון-מזרח לדרום-מערב, אורכו כ-300 קילומטרים.
הרכס מחולק לשלושה חלקים: הרכס הצפוני, הרכס המרכזי והרכס הדרומי, הכולל את תעלת אסקנבה.
רכס גורדה עובר בכיוון צפון מזרח - דרום מערב, תחום בשני קצותיו על ידי שברי טרנספורמציה: בקצה הדרומי, הרכס פוגש את שבר הטרנספורמציה מנדוסינו, בעוד שהקצה הצפוני נוגע בשבר הטרנספורמציה בלאנקו.
ממזרח נמצא לוח גורדה, אשר יחד עם לוח חואן דה פוקה מצפון לו, מהווים חלק מלוח פרלון, שהיה פעם "מגה-לוח".
שני לוחות אוקייניים אלה נעים כעת מזרחה ביחס ללוח הצפון אמריקאי, נוחתים אל מתחת לו במה שמכונה אזור ההפחתה של קסקדיה.
ממערב ומדרום לרכס נמצא לוח האוקיינוס השקט, אשר נע כעת מערבה ביחס ללוח גורדה, ומתפצל ממנו.
רכס גורדה נוצר כתוצאה מהתפצלות הלוחות של האוקיינוס השקט ושל גורדה.
שמונה הרי געש תת-ימיים, המכונים "הרי הים של הנשיא ג'קסון", ממוקמים על הלוח הפסיפי, כ-50 ק"מ מערבית לחלקו הצפוני של הרכס.
לפני כשלושים מיליון שנה, לוח פרלון החל לצנוח אל מתחת ללוח הצפון אמריקאי, וחילק את רכס פאראלון הפסיפי.
חילוק זה יצר מיקרו-לוחות ורכסים חדשים, כולל לוח חואן דה פוקה ורכס חואן דה פוקה.
ככל שלוח חואן דה פוקה המשיך לנחות אל מתחת ללוח הצפון אמריקאי, הוא גם התפצל, ויצר את לוח גורדה ורכס גורדה.
הלוח הפסיפי נע בכיוון צפון-מערב ביחס ללוח גורדה, ויוצר סטייה ממנו בקצב של 5 ס"מ בשנה בממוצע.
לוחות חואן דה פוקה וגורדה נעים מזרחה-צפון-מזרחה, ונוחתים אל מתחת ללוח הצפון אמריקני בקצב איטי בהרבה של 2.5 עד 3 ס"מ בשנה בממוצע.
מכיוון שהרכס מחולק לשלושה חלקים נפרדים, לכל מקטע יש קצב התפשטות משלו.
המקטע הצפוני הוא הצר ביותר, עם חלקים צרים ברוחב של עד 3 ק"מ, ובעל קצב ההתפשטות המהיר ביותר של 2.9 ס"מ בשנה.
המקטע המרכזי ברוחב של כ-10 ק"מ עם קצב התפשטות של 2.4 ס"מ בשנה.
המקטע הדרומי מכיל מקטעים ברוחב של עד 18 ק"מ, ובעל קצב ההתפשטות האיטי ביותר של 1.2 ס"מ בשנה.
בשל קרבתו של רכס גורדה לצומת המשולש של מנדוסינו, האזור חווה כמות משמעותית של פעילות סייסמית.
רוב הפעילות נראית על לוח גורדה, אולם חלקה מתרחשת על הרכס עצמו.
רוב האירועים נוצרים עקב התפצלות הלוח הפסיפי ולוח גורדה.
מאז 1983, היו כ-80 רעידות אדמה במגניטודה של 3 בסולם ריכטר במיקום זה מדי שנה.
מדובר במאפיין נוסף של רכס גורדה שדומה ב"התנהגותו" לרכס מרכז אוקייני , שמתרחשות בו רעידות אדמה קטנות כגון אלה, לרוב.
ב-28 בפברואר 1996, חווה החלק הצפוני של רכס גורדה פרץ של פעילות סייסמית, שנמשך כשלושה שבועות.
במקביל לפעילות הסייסמית, התרחשה סדרה של התפרצויות געשיות איטיות (1 עד 10 מ"ק/שנייה), שיצרו זרמים עבים של בזלת כריות.
בזלת כריות זו העבה ביותר בצפון, דבר המצביע על כך שהפעילות באזור זה נמשכה זמן רב יותר מזו שבחלקים אחרים של הרכס.