tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סיים קורס טיס ב-1989, הוכשר כטייס F-15 איגל, שירת בבסיס חיל האוויר קדנה שביפן וכמדריך טיסה בסיס חיל האוויר נליס.
ב-1998 התקבל לתוכנית מטוסי ההפצצה B-2 ספיריט.
הוא שירת כטייס B-2 בטייסת 509, כקצין מבצעים בטייסת 325 ובמטה פיקוד הקרב.
בינואר 2005 מונה למפקד טייסת 325 ובינואר 2007 לסגן מפקד להק 509. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי מונה בספטמבר 2008 למפקד להק האימונים 71 ולאחר מכן שימש סגן מפקד כנף האימונים ה-71 וסגן מפקד כנף האימונים 71. בשנים 2010–2010 שירת במטה הפיקוד האסטרטגי.
ביולי 2012 מונה למפקד כנף ההפצצה ה-7, כנף מפציצי B-1 לנסר.
בפברואר 2014 מונה למפקד כנף ההפצצה 509, כנף מפציצי B-2. ביוני 2015 מונה למנהל המבצעים בפיקוד התקיפה הגלובלית.
במרץ 2016 מונה למפקד המרכז ללוחמה אווירית.
ביולי 2017 עבר לשרת במטות המשולבים, שימש סגן ראש אגף התכנון, וסגן ראש מנהל המטה.
בספטמבר 2019 מונה למנהל המטה.
באוגוסט 2020 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד צפון של ארצות הברית ומפקד פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה.
כיהן בתפקיד עד פברואר 2024.
הוא בעל תואר שני בביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בבטיחות בתעופה מאוניברסיטת מרכז מישיגן.
נשוי למרלין והם הורים לבת אחת.
גלן תומאס פאוול ג'וניור הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
מוכר בעיקר בשל תפקידו בסדרה "מלכות הצעקה", ובסרטים "בלתי נשכחים 3", "הבוס שלי בדייט" ו"רק לא אתה".
פאוול נולד, גדל והתחנך באוסטין, טקסס שבארצות הברית, לאב ממוצא ליפקא-טטרי מרקע מוסלמי ופולני-נוצרי, ולאם נוצרייה.
סבו של אביו היה מוסטפא (סטיבן) חוצקי.
אחותו היא הזמרת-יוצרת לסלי פאוול.
ב-2003 הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בסרט "ספיי קידס 3: סוף המשחק", בתפקיד זוטר בתור הילד עם האצבעות הארוכות.
לאחר שהגיע ללוס אנג'לס, שיחק בפרקים בודדים בסדרות דרמה כגון "ג'ק ובובי", "ריזולי ואיילס", "משחק השקרים", "ללא עקבות", "CSI: מיאמי" ו"NCIS".
בשנים 2015–2016 שיחק בתפקיד משני בסדרת האימה הקומית "מלכות הצעקה".
בשנת 2018 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "הבוס שלי בדייט" מבית נטפליקס.
באותה שנה שיחק גם בסרט הדרמה ההיסטורית "מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים".
בשנים 2020–2022, דיבב את דייב בסדרת האנימציה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון".
בנוסף ב-2022, שיחק בסרט האנימציה "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", ובסרט אהבה בשחקים: מאווריק בתור לוטננט ג'ייק "הנגמן" סרסיין, שמהווה סרט המשך לסרט משנת 1986.
בשנת 2024 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "רק לא אתה", ושיחק בסרט האסונות "טוויסטרס".
במהלך שנת 2025 צפויה לעלות הסדרה Chad Powers בכיכובו של פאוול בו הוא מככב כקוורטרבק בשם ראס הולידיי שמתחזה לצ'אד פאוורס ומצטרף לקבוצת פוטבול בדרום.
הסדרה מבוססת על פרק מתוך התוכנית Eli's Places של ESPN+ ומופקת על ידי פאוול ומייקל וולדון.
בשנת 2025 כיכב בסרט הנרדף בבימויו של אדגר רייט.
בשנים 2019–2023 היה בזוגיות עם הדוגמנית ג'יג'י פריז.
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מחזמררק לא אתהבן2024טוויסטרסטיילר אוונס2025הנרדףבן ריצ'רדסTBAMonsantoברנט וייזנרGhostwriterHuntingtonבקטMost Dangerous Gameגם מפיק בפועל;
שָׁנָה סדרה תפקידהערות2004ג'ק ובוביזאב עשירפרק: "Pilot"2005אל המערבג'קסון וילרפרק: "Hell on Wheels"2008ללא עקבותברט פרנסוורת'פרק: "True/False"2009CSI: מיאמילוגאן קרופורדפרק: "Head Case"2011ריזולי ואיילסגרהם רנדלפרק: "Remember Me"2012משחק השקריםגאווין טרנרפרק: "No Country for Young Love"NCISאיוון וסטקוט2 פרקים2015–2016מלכות הצעקהצ'אד ראדוולתפקיד מרכזי (עונה 1)
תפקיד חוזר (עונה 2); 16 פרקים2017ג'וליאן המלךטרנט הדולפיןדיבוב; 3 פרקים2020–2022עולם היורה: מחנה הקרטיקוןדייבדיבוב; 14 פרקים2025צ'אד פאוורס (אנ')ראס הולידיי6 פרקים
גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל
גלן פרנקלין האוורטון השלישי הוא שחקן, מפיק, תסריטאי ובמאי אמריקאי.
גלן פרנקלין האוורטון השלישי נולד ביפן, בנם של ג'ניס וגלן פרנקלין האוורטון ג'וניור.
את ילדותו העביר במדינות זרות ואזורים שונים בארצות הברית עקב עבודתו של אביו.
כמעט מיד לאחר לידתו עברה משפחתו לאריזונה ואז לניו מקסיקו לזמן קצר.
כשהיה בן שלוש הם עברו לעיירה פליקססטו בסופוק.
לאחר מכן הם עברו לווירג'יניה, ולאחר מכן לדרום קוריאה, שם התיישבו בסיאול.
כשהיה בן 10 חזרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה באלבמה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'פרסון דייוויס במונטגומרי, אלבמה, בילה שנתיים בבית הספר הבינלאומי החדש לאומנויות במכללת דיימי מיאמי.
הוא למד בבית הספר ג'וליארד (1996 2000), שם סיים תואר ראשון באמנויות.
בשנת 2002, האוורטון כיכב בתפקיד קורי הווארד בסדרה "מופע שנות השמונים".
לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד אורח ב-:ER" בתפקיד ד"ר ניק קופר בשנת 2003.
הוא שיחק בתפקידים קטנים בסרטים "חייב לאהוב כלבים" (2005), סרניטי (2005) ובסרט "הזרים" (2008).
הוא הופיע גם כאח בבית חולים בסרט "קראנק" משנת 2006, והמשיך לשחק בסרט ההמשך, "קראנק: מתח גבוה" גם הוא לצד ג'ייסון סטיית'האם.
האוורטון משחק, מפיק, תסריטאי של פרקים רבים והבמאי הראשי של הסדרה "פילדלפיה זורחת" משנת 2005. להאוורטון היה תפקיד קולי בסדרה "המופע של קליבלנד", כמו גם תפקיד חוזר בסדרה הקומית "מינדי" של רשת פוקס ובסדרת הקומדיה האפלה "פארגו".
הוא שיחק בסרט הקומדיה "Coffee Town" משנת 2013. בין השנים 2018-2021 כיכב בסדרת הקומדיה A.P.
ב-8 בספטמבר 2009 התחתן האוורטון עם השחקנית ג'יל לטיאנו, שהתארחה בפרק של הסדרה "פילדלפיה זורחת".
בנם הראשון, מיילס רוברט, נולד בשנת 2011. באוגוסט 2014 נולד בנם השני, איזלי ריי.
האוורטון אמר שהוא מקפיד על תזונה טבעונית "בערך 95% מהזמן".
מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת המשנה הטובה ביותר (2024)
Bio ג'ק גריפין תפקיד ראשי; גם מפיק 2020 הנמלט (אנ') ג'רי תפקיד ראשי; 14 פרקים2023–2024ולמהפרדדיבוב; 20 פרקים2025סירנות (אנ')איתן קורבין הבן5 פרקים
גלן רוברט מוס הוא כדורגלן עבר ניו זילנדי, ששיחק בעמדת השוער.
מוס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת גולד קואסט יונייטד, ממנה עבר לסידני אולימפיק.
בהמשך שיחק גם בסטנמור הווקס ובוניריג ויית' איגלס.
בקיץ , מוס חתם בניו זילנד קנייגס, לקראת העונה הראשונה של ליגת העל האוסטרלית, מוס פתח 7 פעמים במדי הקבוצה ונכנס פעמיים כמחליף.
בקיץ , מוס חתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
ב-13 ביולי, מוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד היברניאנס מליגת העל המלטזית במסגרת מוקדמות גביע אופ"א.
וכעבור שבועיים, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-2 נגד נציונלה בוקרשט.
זו הייתה גם הופעתו היחידה בליגה במועדון, ובסיום העונה עזב את דינמו.
באוגוסט מוס חזר לניו זילנד וחתם על לשנתיים בוולינגטון פיניקס, מליגת העל האוסטרלית.
ב-26 באוגוסט, מוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד מלבורן ויקטורי.
בעונת היה השוער הראשון של וולינגטון ואחרי המחזור ה-5 איבד את מקומו בהרכב, אך חזר להרכב במחזור ה-14.
בקיץ , מוס חתם במלבורן ויקטורי, במדיה רשם 14 הופעות בהרכב ולאחר מכן איבד את מקומו בהרכב.
ב-9 ביולי 2010, מוס חתם לשנתיים בגולד קואסט יונייטד.
בגולד קואסט, מוס חזר להפגין יכולת גבוהה שבאה ליידי ביטוי בכך שרק שוער אחד ספג פחות ממנו לאורך העונה.
ב-28 במרץ 2012, מוס חזר לוולינגטון פיניקס וחתם לשלוש שנים במועדון.
החוזה נכנס לתוקף עם סיום העונה.
ב-17 בפברואר 2013, מוס ערך את הופעת החזרה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לבריזביין רואר.
ב-9 בפברואר 2017, ערך את הופעתו ה-200 בליגה והפך לכדורגלן ה-18 שעושה זאת.
ב-23 בנובמבר, מוס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מלבורן ויקטורי.
מוס המשיך לעמוד בשערה של ניוקאסל למשך חודשיים, אז החלים ג'יימי דאנקן מפציעה ומוס חזר לספסל.
בעונת , מוס הפך לשוער הראשון לאחר עזיבתו של דאנקן.
ב-10 בינואר 2020, מוס נפצע במהלך המשחק נגד סידני והוחלף.
ב-23 במרץ, ערך את הופעתו ה-250 בקבוצה שהייתה גם המשחק האחרון שלו בקריירה.
מוס גדל באוסטרליה, אך פרץ לתודעה בניו זילנד בזכות מידע עקב מוצאו שהעניק לכתב שסיקר את אולימפיאדת סידני.
כעבור שנתיים, הצטרף לנבחרת הנוער של ניו זילנד וכעבור שנתיים הצטרף לנבחרת עד גיל 23.
באוקטובר , מוס זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק ידידות נגד , אך לא רשם דקות משחק במשחק זה.
ב-19 בפברואר 2006, מוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד .
מוס השתתף עם הנבחרת בגביע אוקיאניה לאומות 2004, גביע אוקיאניה לאומות 2008, גביע הקונפדרציות 2009, מונדיאל 2010, גביע אוקיאניה לאומות 2012 וגביע הקונפדרציות 2017. מוס רשם 29 הופעות במדי הנבחרת.
גלן דאגלס ברנרד קורניק היה בסיסט אנגלי, שנודע בעיקר כבסיסט המקורי של להקת הרוק הבריטית ג'ת'רו טאל בין השנים 1967 ל-1970. מגזין רולינג סטון תיאר את נגינתו "בסיס מוצק וזריז, בחציו בלוז זורם ובחציו השני ג'אז שוטף".
קורניק גדל והתחנך בעיר בארו אין פרנס שבצפון אנגליה, ולאחר מכן עבר לבלקפול.
הלהקה הראשונה בה ניגן נקראה "The Executives" ("המנהלים"), שעיקר עיסוקה היה ביצועי גרסאות כיסוי לשירים מפורסמים בפאבים ובתי קפה בעיר.
מאוחר יותר הצטרף ללהקת מוזיקת נשמה בשם "ג'ון אוואן סמאש", בה היו חברים הפסנתרן ג'ון אוואן, הסולן איאן אנדרסון והגיטריסט מייק אברהמס.
המתופף קלייב באנקר, שהיה חבר של אברהמס, הצטרף אליהם מעט לאחר מכן והקבוצה הקימו את להקת ג'ת'רו טאל, ללא אוואן, שהצטרף רק בשנת 1971 ללהקה.
קורניק היה חבר בג'ת'רו טאל משנת 1967 ועד שנת 1970. הוא שימש כבסיסט בכל שלושת אלבומיהם הראשונים של הלהקה, This Was ,Stand Up ו-Benefit, ושיחק תפקיד דומיננטי בעיבוד המוזיקה, בהיותו אחד החברים הבודדים של ג'ת'רו טאל בעל רקע משמעותי בתורת המוזיקה, מלבד אנדרסון.
במהלך תקופתו עם הלהקה הוא ביסס את אישיותו הבימתית, עם וירטואוזיות ייחודית ויכולת מוזיקליות מרשימות.
אחד התיעודים המצולמים היחידים של קורניק בהופעה חיה עם ג'ת'רו טאל נמצא בסרט "Nothing is Easy - Live at the Isle of the Wight" , שהוקלט בשנת 1970 וראה אור בשנת 2004.
קורניק התבדל משאר הלהקה באורח חייו ה'פרוע' ביחס אליהם.
הוא נהג לבלות במסיבות עד שעות הלילה המאוחרות, לשתות אלכוהול בכבדות ולעשן קנאביס.
מנהגיו אלו לא מצאו חן בעיני שאר החברים, ובעיקר בעיני אנדרסון, סולן הלהקה, שסלד מתרבות האלכוהול והסמים.
על כן, בשנת 1970 פוטר קורניק מהלהקה.
הוא הוחלף על ידי ג'פרי האמונד.
אולם וויתרס וויליאמס עזבו כדי להצטרף ללהקת ג'נטל ג'ייאנט עוד לפני שהלהקה הספיקה להקליט חומר כלשהו.
את מקומם החליפו ג'ון בלקמור (גיטרה ושירה) וג'ף ג'ונס (תופים) שהצטרפו לקורניק, טוויק ופיקפורד-הופקינס להקלטת אלבומם הראשון עם "Wild Turkey" שנקרא Battle Hymn - והגיע למקום 193 במצעד הבילבורד 200. הלהקה הוציאה אלבום שני, בשם Turkey, לפני שהתפרקה.
קורניק המשיך וניגן בלהקות שונות במרוצת השנים.
בשנת 1996 השתתף קורניק במופע מחווה לג'ת'רו טאל, שנקרא To Cry You A Song - A collection of Tull Tales, ולקח חלק בשירים "Nothing Is Easy", "To Cry You a Song", "New Day Yesterday", "Teacher"ו-"Living in the Past", יחד עם חברי הלהקה לשעבר קלייב בונקר, מייק אברהמס ודייב פג.
בתחילת שנות האלפיים חזרו להקת Wild Turkey לשני סיבובי הופעות שהוקלטו לאלבומים חיים, שנקראו "Final Performance" ו-"Live In Edinburgh" בשנים 2000 ו-2001 בהתאמה.
בשנת 2006 הקליטו החבורה הישנה אלבום אולפן נוסף בשם You and Me in the" Jungle", בו השתתף גם המתופף לשעבר של ג'ת'רו טאל, קלייב באנקר.
קורניק נפטר בעיר הילו שבהוואי, ב-28 באוגוסט 2014, בעקבות אי-ספיקת לב.
מותו דווח רבות בתקשורת ובעקבות כך ספדו לו במגזיני מוזיקה שונים כגון פרוג מגזין ורולינג סטון.
סולן ג'ת'רו טאל, איאן אנדרסון, ספד לו אף הוא באתר האינטרנט של הלהקה.
מרטין באר, גיטריסט להקת ג'ת'רו טאל בעבר, פרסם גם כן סיפורים אישיים על חוויותיו עם קורניק עם מותו.
גרות'מן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת ויסקונסין.
גרות'מן, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז הבחירה הכולל את הקהילות הכפריות, הפרווריות וערי השינה בין מדיסון, מילווקי וגרין ביי.
הוא נבחר לראשונה אל הקונגרס במהלך בחירות 2014.
גרות'מן נולד במילווקי, ובשנת 1973 השלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון הומסטד השוכן בעיר מקוון (Mequon).
ב-1978 קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
במהלך 1983 הוסיף להשלים לימודי תואר שני במשפטים באותה האוניברסיטה, ולאחר מכן היה לעורך דין במשרד עורכי דין בעיר וסט בנד.
בבחירות מיוחדות שנערכו בדצמבר 1993 נבחר גרות'מן לייצג את מחוז הבחירה ה-58 באספה המדינתית של ויסקונסין, לשם נבחר בהמשך חמש פעמים נוספות בין השנים 1994–2002. מ-1999 עד 2004 היה סגן יושב ראש סיעת הרוב.
בשנת 2004 התמודד גרות'מן על ייצוג מחוז הבחירה ה-20 בסנאט של ויסקונסין, כשקרא תיגר על מנהיגת הרוב בסנאט מרי פנזר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית.
המחוז כלל את העיר וסט בנד, חלקים אחרים ממחוז וושינגטון.
גרות'מן מיצב עצמו כאלטרנטיבה ימנית יותר לפנזר, וזכה במועמדות מפלגתו עם 79% מקולות הבוחרים לעומת 21 האחוזים שגרפה פנזר.
ביום הבחירות הכלליות התמודד ללא התנגדות, ונבחר מחדש בבחירות 2008 ובחירות האמצע ב-2010.
כחבר הסנאט המדינתי, היה גרות'מן תומך נלהב של הצעת חוק "SB11", חקיקה שעוררה מחלוקת משהוצעה בידי מושל ויסקונסין סקוט ווקר בראשית 2011. גרות'מן תמך בהצעת החוק לתיקון תקציב המדינה, מכיוון שלדבריו הייתה "אחראית מבחינה פיסקלית".
בריאיון עיתונאי ציין כי לא התרשם מצעדתם של 70 אלף מפגינים אל קפיטול מדינת ויסקונסין.
גרות'מן היה נתון למאמץ Recall election באביב 2011, אך יוזמה זו לא הניבה פרי אחרי שנאספו רק 75% מסך החתימות הדרוש.
גרות'מן לא היה חייב לוותר על מושבו בסנאט של ויסקונסין כדי להתמודד לבית הנבחרים האמריקאי.
זמן קצר אחרי כניסתו של גרות'מן לבחירות המקדימות, פרש פטרי מהמירוץ.
בית מגוריו של גרות'מן בווסט בנד שכן בתחומי מחוז הקונגרס החמישי, שנציגו היה ג'ים סנסנברנר, אך מחוז הבחירה שלו בסנאט של ויסקונסין כלל חלק ניכר מהאזור הדרום-מזרחי של מחוז הקונגרס השישי.
בקיץ 2014 עבר גרות'מן לקמפבלספורט (Campbellsport), פרוור של פונד דו לאק, שנמצא במחוז הקונגרס השישי.
בבחירות הכלליות ניצח גרות'מן את מארק האריס, מועמד המפלגה הדמוקרטית, עם 57% מקולות הבוחרים.
הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2015, עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
העיתון "וושינגטון פוסט" הגדיר את גרות'מן כ"שמרן צורמני וכבד עם נטייה לטראמפיזם וישירות שבדרך כלל מצביע עם הנהגת הרפובליקנית בבית הנבחרים".
על פי ניתוח של "אקסיוס" מאוקטובר 2020, לגרות'מן היה "מדד נאמנות טראמפ" — שמדד הן את דפוס הצבעותיו בקונגרס והן את תגובת הציבור להצהרות מסוימות של הנשיא דונלד טראמפ — בן 93%, גבוה יותר מכל חבר אחר בקונגרס.
גְלֵן אָלֶן יַאנְגּקִין הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי שכיהן כמושל וירג'יניה בין השנים 2022–2026. בבחירות לתפקיד המושל שנערכו בראשית נובמבר 2021 גבר יאנגקין, מועמד המפלגה הרפובליקנית, על המושל לשעבר והמועמד הדמוקרטי טרי מקאוליף.
טרם כניסתו לחיים הפוליטיים, עבד יאנגקין במשך 25 שנה בחברת ההשקעות הפרטיות "קבוצת קרלייל" ("The Carlyle Group"), ולאחר מכן היה למנכ"ל החברה.
יאנגקין פרש מקבוצת קרלייל בספטמבר 2020, והכריז על מועמדותו לתפקיד מושל וירג'יניה בינואר 2021.
גלן אָלֶן יאנגקין נולד בריצ'מונד, עיר הבירה של וירג'יניה, בראשית דצמבר 1966. הוא בנם של אליס (לבית קווין) וקרול ויין יאנגקין.
אביו שיחק כדורסל באוניברסיטת דיוק ועבד בתחום החשבונאות.
בנעוריו של יאנגקין עברה המשפחה מריצ'מונד אל וירג'יניה ביץ'.
הוא למד באקדמיית נורפוק השוכנת בנורפוק, והשלים את לימודיו בשנת 1985. כתלמיד בבית הספר התיכון זכה במספר תוארי הצטיינות בכדורסל.
יאנגקין למד באוניברסיטת רייס על מלגת כדורסל, ושיחק במשך ארבע עונות בליגה א' של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי בקבוצת כדורסל הגברים של רייס, שם הוא זקף לזכותו 82 נקודות ו-67 ריבאונדים בקריירה שלו.
במהלך 1990 השלים לימודי תואר ראשון במדעי הניהול, לצד תואר ראשון נוסף בהנדסת מכונות.
ב-1994 קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד.
לאחר שסיים ב-1990 את לימודיו באוניברסיטת רייס, הצטרף יאנגקין לבנק ההשקעות "פירסט בוסטון" (First Boston), שם טיפל במיזוג חברות ורכישות ובמימון בשוק ההון.
החברה נרכשה בידי קרדיט סוויס והפכה ל"קרדיט סוויס פירסט בוסטון"; יאנגקין עזב ב-1992 כדי ללמוד תואר שני במנהל עסקים.
כעבור שנתיים, משקיבל תואר מוסמך, הצטרף לחברת הייעוץ האסטרטגי מקינזי ושות'.
באוגוסט 1995 חבר לחברת ההשקעות הפרטיות "קבוצת קרלייל" שבסיסה בוושינגטון הבירה.
תחילה היה חבר בצוות רכישת החברות של התאגיד.
ב-1999 מונה לשותף ומנהל בחברה.
בשנים 2000–2005 ניהל את צוות רכישת החברות בממלכה המאוחדת, ומ-2005 עד 2008 היה יו"ר צוות ההשקעות של חטיבת התעשייה העולמית בחברה.
באפריל 2008, המייסדים של קרלייל ביקשו מיאנגקין לסגת מעשיית עסקאות כדי להתמקד באסטרטגיה הרחבה יותר של החברה.
בשנת 2009 הקימו האבות המייסדים של החברה ועדה תפעולית בת שבעה אנשים, בראשות יאנגקין, אשר פיקחה על הפעילות השוטפת של קרלייל לא כולל עסקאות.
באותה השנה הוסיף להצטרף, ביחד עם דניאל אקרסון, לוועד המנהל של החברה, שהיה מורכב עד אותה עת משלושת המייסדים בלבד.
כאשר סמנכ"ל הכספים הראשי של קרלייל, פיטר נאכטווי (Nachtwey), עזב לפתע את החברה בשלהי 2010, מונה יאנגקין לסמנכ"ל כספים דה פקטו.
יאנגקין היה סמנכ"ל התפעול של קבוצת קרלייל ממרץ 2011 עד יוני 2014. יאנגקין מילא תפקיד מרכזי בהנפקה הראשונה לציבור של החברה, כאשר פיקח על ההנפקה והצעת מניותיה.
ביוני 2014 הפך לנשיא משותף ולמנהל התפעול הראשי לצד מייקל ג'.
קוואנה, שהצטרף לקבוצת קרלייל מג'יי פי מורגן צ'ייס.
במאי 2015 עזב קוואנה את הקבוצה, ויאנגקין נותר לבדו בתפקיד הבכיר.
באוקטובר 2017 הודיעה קבוצת קרלייל שמייסדיה יישארו יושבי ראש בכירים בדירקטוריון אך יתפטרו מתפקידם כמנהלים היומיומיים של החברה.
הם הכריזו על יאנג'ין ועל קוסונג לי (Kewsong Lee) כיורשים שלהם, שימשהו כמנכ"לים זה לצד זה, החל מ-1 בינואר 2018. בתפקיד זה יאנגקין פיקח על עסקי הנדל"ן, האנרגיה, התשתיות ופתרונות ההשקעה של קרלייל; לי פיקח על עסקי ההון הפרטי והאשראי העולמי של החברה.
יאנגקין ולי גם הצטרפו למועצת המנהלים של החברה משמונו למנכ"לים שותפים.
סוכנות הידיעות "בלומברג" תיארה את מבנה המנכ"לות המשותפת בחברה כ"מסורבלת", ולאחר שנתיים וחצי הודיע יאנגקין על פרישתו.
ביולי 2020 הודיע כי יעזוב סופית בשלהי ספטמבר.
בינואר 2021 הכריז יאנגקין כי יתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לתפקיד מושל וירג'יניה.
הייתה זו התמודדותו הראשונה לתפקיד ציבורי.
עושרו האישי של יאנגקין העניק לו את היכולת לממן את מסע הבחירות שלו בכוחות עצמו, והוא הוציא לפחות 5.5 מיליון דולר אמריקאי מכספו הפרטי לצורך ההתמודדות.
יאנגקין זכה לתמיכתו של טד קרוז במהלך הבחירות המקדימות, שתיאר את יאנגקין כידיד קרוב של משפחתו.
גם שגרירת ארצות הברית באו"ם ומושלת קרוליינה הדרומית לשעבר ניקי היילי העניקה לו את חסותה.
בעבר, תרם יאנגקין כספים למסע הבחירות של קרוז בבחירות 2018 לסנאט של ארצות הברית.
ב-10 במאי זכה יאנגקין במועמדות מפלגתו במהלך ועידה של המפלגה הרפובליקנית בווירג'יניה, לאחר סבבים מרובים של הצבעה לפי דירוג ב-39 קלפיות בפוזרו ברחבי הקהילייה; הוא גבר על שישה מתמודדים אחרים.
כל המועמדים הרפובליקנים, כולל יאנגקין, הדגישו את נאמנותם לנשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ ולטראמפיזם, אם כי מתמודדים אחרים למועמדות, כגון חברת הסנאט המדינתי אמנדה צ'ייס, היו תומכים אדוקים יותר של טראמפ.
לאחר שזכה במועמדות המפלגה, העניק טראמפ את חסותו ליאנגקין.
אמנם יאנגקין החשיב את תמיכת טראמפ ל"כבוד", אך הוא ביקש לבדל את עצמו מכמה מתומכיו הנלהבים ביותר של טראמפ.
לראיה, העיתון "הניו יורק טיימס" פרסם בחודש אוקטובר שיאנגקין שאף להפוך את מסע הבחירות לעניין "מקומי" בתוך גבולות וירג'יניה.
יאנגקין חיזר בגלוי הן אחר תומכי-טראמפ והן אחר מתנגדיו.
יריבו של יאנגקין בבחירות מטעם המפלגה הדמוקרטית היה המושל לשעבר טרי מקאוליף.
לפי המלכ"ר "PolitiFact", טרם הוועידה הרפובליקנית בווירג'יניה אמנדה צ'ייס, חברת הסנאט של וירג'יניה שקידמה תיאוריות קונספירציה לגבי בחירות 2020, פעלה עבור מסע הבחירות של יאנגקין.
סוכונת הידיעות "AP" ציינה שיאנגקין "כשל בהפרכת תאוריית קונספירציה" לגבי בחירות 2020; כשנשאל באחת מעצרותיו האם ניתן להשיב את טראמפ אל הבית הלבן, השיב יאנגקין: "איני יודע את הפרטים לגבי איך זה עשוי להתרחש כי מה שקורה במערכת המשפט מתקדם לאט ואין זה ברור".
יאנגקין ניהל תעמולת בחירות לצד סגן נשיא ארצות הברית לשעבר מייק פנס, וגם יועצו לשעבר של טראמפ סטיב באנון נאם בשבחו של יאנגקין בעצרת בחירות בחודש אוקטובר, בה הוצג סרטון תמיכה מאת טראמפ עצמו.
בעצרת שנערכה באוקטובר יאנגקין לא השתתף באופן אישי, אף על פי שהודה למארחיה על קיומה.
יאנגקין שם דגש על המצע שלו בסוגיות החינוך, מה שהסב לו תשומת לב בתקשורת הלאומית.
הוא טען כי תאוריה ביקורתית של גזע נלמדת בהרחבה במוסדות החינוך בווירג'יניה.
למעשה התיאוריה הבוחנת כיצד החוק מנציח את הפערים הגזעיים, אינה נלמדת בבתי הספר של וירג'יניה.
ביום הבחירות, שהתקיים ב-2 בנובמבר, ניצח יאנגקין את מקאוליף וגרף 50.8% מקולות הבוחרים, בעוד מקאוליף גרף 48.4%.
ניצחונו של יאנגקין, שנחשב במהלך מסע הבחירות לאנדרדוג במדינה הכחולה, התפרש כמפח נפש עבור הנשיא ביידן והמפלגה הדמוקרטית לקראת בחירות האמצע ב-2022. יאנגקין הושבע לתפקידו כמושל ב-15 בינואר 2022.
ב-15 בינואר 2022 הושבע יאנגקין כמושל וירג'יניה ה-74. הוא הושבע לצד עמיתיו למרוץ הרפובליקנים, סגנית המושל וינסם סירס, האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לתפקיד ממשל ברמה המדינתית בווירג'יניה, והתובע הכללי ג'ייסון מייארס, הלטיני הראשון בתפקיד מדינתי בווירג'יניה.
הוושינגטון פוסט כינה את הטיקט "מגוון באופן היסטורי", ודיווח שזהו סימן ל"התקדמות" שנעשתה על ידי המפלגה הרפובליקנית "בקהילות האפרו-אמריקאית והלטינית".
המושל הדמוקרטי לשעבר, דאגלס ויילדר העיר לאחר הבחירות שהרפובליקנים עקפו את הדמוקרטים עם הישג היסטורי, שלדבריו הראה שהדמוקרטים "לא יכולים לסמוך על הקהילה [השחורה] כמובנת מאליה".
בעת השבעתו של יאנגקין מלאו שנתיים למגפת הקורונה.
השבוע הראשון לכהונתו התרחש בעיצומה של הסופה החורפית של 17-14 בינואר שהתחוללה באמריקה הצפונית העיתון ריצ'מונד טיימס דיספץ' דיווח שבבוקרו של היום שלפני ההשבעה השתתף יאנגקין בטקס באנדרטת הפיוס שבשביל העבדים בריצ'מונד שהיה משכנו של שוק העבדים הפנימי השני בגודלו בארצות הברית לפני מלחמת האזרחים.
באותו ערב התקיים נשף ההשבעה לכבוד יאנגקין במלון אומני ריצ'מונד.
אירוע נוסף לכבוד ההשבעה התקיים מאוחר יותר במוזיאון המדע של וירג'יניה.
בליל ההשבעה קיים יאנגקין נשף בתחנת הרכבת של הרחוב הראשי של ריצ'מונד.
הוושינגטון פוסט כתב שנאום ההשבעה של יאנגקין "סיפק את השילוב של אמונה דתית עם תעוזה שהניעו את ניצחונו", בעוד שה-Associated Press אפיין את הנאום ככזה שכלל "טון של דו-מפלגתיות ואופטימיות".
סוכנות הידיעות ציינה שיאנגקין עשה שימוש בנאומו כדי למתוח ביקורת על הפוליטיקה המודרנית כ"רעילה מדי", אך גם כתבה שמיד לאחר הנאום הוא "בחש בשנאה מפלגתית" כאשר חתם על סדרה של צווי מושל שגרמו לקיטוב.
בנוסף הם ציינו שלשבח של יאנגקין לחיסון הקורונה "הפך לרדוד בקרב הקהל שלא עטה מסכות".
כלי תקשורת רבים דיווחו שאת מחיאות הכפיים הסוערות ביותר קיבל יאנגקין על שורה בנאומו בנוגע ל"הוצאת הפוליטיקה מחדר הכיתה".
לאחר טקס ההשבעה חתם יאנגקין על 11 צווי מושל.
הראשון מביניהם אסר על הוראת מה שכונה "מושגים פלגניים מטבעם" ומזהה את תורת הגזע הביקורתית כמושג אחד כזה.
בצו המושל שעליו חם, אפיין יאנגקין את תורת הגזע הביקורתית ותפיסות קשורות אליה כ"אינדוקטרינציה פוליטית" אשר "מלמדת תלמידים להשקיף על החיים דרך עדשות של גזע ומניחה שחלק מהתלמידים הם במודע או שלא במודע גזעניים, סקסיסטים או מדכאים, ושהאחרים הם קורבנות שלהם".
הוושינגטון פוסט ציין שבעוד שתאוריית הביקורת הגזעית מתייחסת במפורש ל"מסגרת האקדמית שבוחנת כיצד הפוליטיקה והחוקים מניעים גזענות שיטתית בארצות הברית", המונח אומץ מחדש על ידי שמרנים "כמכלול שמסמל את עבודת השוויון והגיוון של בתי הספר".
עמדתו של יאנגקין בנוגע לתאוריית הביקורת הגזעית גונתה על ידי מנהיגים של פורום המחוקקים השחורים בווירג'יניה, ועל פי הריצ'מונד טיימס דיספץ', הוא זעזע מחנכים רבים בווירג'יניה.
מבקריו של יאנגקין, כתב העיתון, ראו את איסור תאוריית הביקורת הגזעית כניסיון ל"הלבנת" ההיסטוריה וכ"מחיקת ההיסטוריה השחורה".
שניים מ-11 צווי המושל ביטלו את תקנות הקורונה שהופעלו על ידי הממשל הקודם.
אחד מהם ביטל את חובת עטית המסכות בבתי הספר הציבוריים.
צו אחר ביטל חובת קבלת חיסון קורונה על ידי עובדי המדינה.
בנוסף, אחד הצווים קרא להערכה מחדש של תקני הבטיחות בעבודה שאומצו על ידי ממשלו של ראלף נורתם כהגנה מפני נגיף הקורונה.
הוושינגטון פוסט ציין שהצווים שעליהם חתם יאנגקין הלכו "הרבה מעבר לנוהג של קודמיו במעון המושל במשך 20 השנים הקודמות", וכתב שבעוד שכל אחד מקודמיו התמקד בצווי המושל הראשונים שלו ב"סוגיות פחות גחמניות", כמו הגנות מפני הפליה ומחקרי מדיניות, הצווים שעליהם חתם יאנגקין, "בניגוד להם...
נעצו מקל ישירות לתוך סדרה של נושאים מקטבים".
סגן המושל לשעבר, הרפובליקני ביל בולינג, גינה את ביטול עטית המסכות בבתי הספר על ידי יאנגקין, באומרו שהוא עורר "מחלוקת מיותרת ומבוכה", וכינה את ההחלטה "עימות ישיר עם חוקי המדינה הקיימים".
החוקיות של עשיית השימוש של יאנגקין בצווי מושל כדי לאסור את הוראת תאוריית הביקורת הגזעית גם היא עוררה שאלות.
תחנת הרדיו VPM News דיווחה שמבקריו של יאנגקין ראו בצו כ"בלתי ניתן לאכיפה".
הוושינגטון פוסט ציין שאף מושל לא "אסר על תאוריית הביקורת הגזעית באמצעות צו מושל" עד שיאנגקין עשה זאת והם צפו שעל צו כזה ייקרא תיגר בבית משפט, וכתבו שלא היה ברור אם יאנגקין יחרוג מסמכותו החוקית כאשר יוציא צו שכזה.
בחודש ינואר הוגשו שתי עתירות נגד צווי המושל של יאנגקין לביטול חובת עטיית המסכות בבתי הספר הציבוריים.
אחת העתירות הוגשה על ידי קבוצה של הורים מהעיר צ'ספיק, והשנייה על ידי שבע מבין מועצות החינוך במדינה.
בעתירות נטען שצו המושל של יאנגקין הפר את השליטה המקומית שניתנה למועצות החינוך על פי חוקת המדינה והפר את חוק המדינה שדורש שבתי הספר הציבוריים יפעלו על פי הוראות המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן "בהיקף המרבי האפשרי".
האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, שייצג קבוצה של תלמידים פגיעים מבחינה בריאותית בווירג'יניה, הגיש עתירה נוספת בפברואר, בה נטען שמדיניותו של יאנגקין הפרה את חוק האמריקאים עם מוגבלויות כאשר הפלתה את התלמידים שעלולים להיות בסיכון גבוה אם יידבקו בנגיף הקורונה.
יאנגקין קרא להורים בווירג'יניה לשתף פעולה עם מנהלי בתי הספר במקביל להתמשכות הליכי העתירות.
רוב מועצות החינוך המחוזיות בווירג'יניה סירבו לציית לצוו המושל והמשיכו לאכוף עטיית מסכות גם במהלך חודש פברואר.
ב-4 בפברואר פסק שופט במחוז ארלינגטון שיש לאפשר להשיב באופן זמני את חובת עטית המסכות בשבעת מחוזות החינוך שהגישו את העתירה נגד הצו של יאנגקין כל עוד עתירתם נמצאת בדיון בבית המשפט.
שלושה ימים לאחר מכן דחה בית המשפט העליון של וירג'יניה את העתירה שהובאה בפניו על ידי קבוצת ההורים מצ'ספיק.
הדחייה הייתה מסיבות פרוצדורליות ולא פסקה בנוגע לחוקיות של צו המושל של יאנגקין, ולא הפכה על פניה את הפסיקה של בית המשפט של מחוז ארלינגטון שבוע קודם לכן.
באותו יום שבו נדחתה העתירה של הורי צ'ספיק, הצטרף ממשל יאנגקין כצד נגד העתירה של מועצת החינוך של מחוז לודון, שהוגשה על ידי הורים במחוז שקראו תיגר על החלטת מערכת החינוך להמשיך לאכוף את חובת עטית המסכות.
באמצע פברואר החלה מערכת החינוך ברחבי וירג'יניה לבטל את חובת עטית המסכות, זאת לאחר שיאנגקין חתם על חוק שדרש מהם לעשות זאת עד 1 במרץ.
האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות הרחיב את עתירתו נגד ממשל יאנגקין כך שכללה גם את החוק הזה, וב-23 במרץ פסק שופט פדרלי שמחוזות החינוך בווירג'יניה יוכלו לבחור אם לדרוש עטית מסכות.
הפסיקה לא פסלה את צו המושל של יאנגקין או את חוק המדינה, והתייחסה לבתי הספר שיוצגו על ידי העותרים בלבד.
בעקבות עתירה שהגיש ממשל יאנגקין, הושגה בדצמבר 2022 פשרה שאפשרה לאכוף עטית מסכות על פי תנאים דומים לאלו שנפסקו במרץ בבית המשפט.
ב-20 בדצמבר 2021 החל יאנגקין במינוי 16 חברי הקבינט שלו, תהליך שאותו הוא לא סיים עד לאחר השבעתו.
על פי הוושינגטון פוסט הוא מינה את הקבינט שלו בקצב איטי יותר בהשוואה לקודמיו בתפקיד.
העיתון כתב, "הקצב האיטי הפך את שיחת הסלון הארבע-שנתית של חיזוי המינויים לקבינט לתהליך הרבה יותר מתמשך ועמום [מהרגיל], עם לוביסטים, קבוצות אינטרסים ומקורבים בחוגים הפנימיים של ריצ'מונד שנותרו לנחש כיצד הממשל הבא עשוי להראות.
התעסקותו של יאנגקין בעקיפת גישות מדיניות רבות במהלך מסע הבחירות רק הגבירו את הציפיות".
כמה כלי תקשורת ציינו שההתמקדות של יאנגקין בתחום החינוך כבעל סדר עדיפויות גבוה במהלך מערכת הבחירות השתקפה בהחלטתו להתחיל את מינויי הקבינט שלו בבחירת מזכיר החינוך.
אף על פי שבמהלך הבחירות המקדימות רמז יאנגקין שהוא ימנה את יריבו בבחירות אלו, קירק קוקס, לשעבר יושב ראש בית הנבחרים של וירג'יניה, לתפקיד זה, הוא בחר תחת זאת באיימי גוידרה, מייסדת חברת מידע שהתמקדה בקידום הישגי תלמידים.
חמש מבין חברי הקבינט של יאנגקין הן נשים, ושלושה הם אפרו-אמריקאים.
רבים מהם הגיעו ממדינות אחרות, ורק למעטים מהם ניסון קודם בתפקידים ממשלתיים.
הוושינגטון פוסט כתב על מינויים אלו, "מעמדם כחדשים בתחום הוא מותג של יאנגקין, שהתמודד בבחירות תוך שהוא מדגיש את חוסר ניסיונו.
אך זה גם מציג את הממשל החדש ככזה שיילמד את מלאכתו במהירות".
לתפקיד ראש הסגל שלו, בחר יאנגקין בג'ף גוטמן, ששירת במחלקת האוצר בתקופת נשיאותו הראשונה של דונלד טראמפ לפני שהיה למנהל המרכזי של מסע הבחירות של יאנגקין.
יאנגקין וגוטמן חולקים רקע מקצועי משותף בעסקי הון פרטי.
קיי קולס ג'יימס, האישה השחורה הראשונה ששימשה כנשיאת הריטג' פאונדיישן, הצטרפה לקבינט של יאנגקין כמזכירת המדינה.
לתפקיד יועץ המושל, תפקיד ברמת הקבינט, בחר יאנגקין בריצ'רד קאלן, עורך דין שתואר על ידי הוושינגטון פוסט כ"איש החוג הפנימי של ריצ'מונד".
קאלן היה יושב ראש משרד עורכי הדין הבינלאומי McGuireWoods שבסיסו בריצ'מונד, ובשנות ה-90 שימש כמחליפו של ג'ים גילמור כתובע הכללי של וירג'יניה לאחר שזה האחרון התפטר כדי לכהן כמושל.
הוושינגטון פוסט דיווח שמינויו של קאלן "נתפס ברמה הכללית כהנהון לחוגי הממסד", והעלה השערה שבחירתו "עשויה לרמז שאין בכוונתו של יאנגקין לשבש באופן יסודי את 'הפוליטיקה השגרתית' במדינה שבה קשרים נוחים בין הממשל לבין האינטרסים העסקיים שובחו זה מכבר - וגם הושמו ללעג - בכינוי 'הדרך של וירג'יניה'".
העיתון המשיך וכתב, "לכל הפחות, הבחירה מצביעה שיאנגקין מעוניין בעוזר פוליטי מנוסה בצוות שלו כאשר הוא מנסה לשים את ידיו על הבירוקרטיה המדינתית".
את מינויי הקבינט שלו סיים יאנגקין ב-19 בינואר 2022 עם בחירת "פקידת הגיוון הראשית" (Chief Diversity Officer).
תפקיד זה נוצר על ידי קודמו בתפקיד של יאנגקין, ראלף נורתם, כתגובה ללמשבר על רקע גזעי בראשית ימי ממשלו, שכמעט וגרם לו להתפטר.
הרעיון שעל בסיסו נוצר תפקיד זה בא לעולם מתוך המחויבות של נורתם להתמקד בשארית תקופת כהונתו כמושל בקידום השוויון הגזעי בווירג'יניה.
יאנגקין לא בחר מועמד לתפקיד אלא רק לאחר השבעתו, מה שהוביל את התקשורת לשער שהוא עשוי לבטל את התפקיד.
בסופו של דבר, המועמדת של יאנגקין לתפקיד הייתה אנג'לה סיילור, מנהלת בקרן המורשת ששימשה במגוון תפקידים בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש.
תפקידה של פקידת הגיוון הראשית הוא לנהל את המשרד לגיוון, שוויון והכללה, שנוצר תחת ממשלו של נורתם כדי "לטפל במקרים של אי-שוויון שיטתיים" שקיימים בממשלת המדינה.
עם מינויה של סיילור, הוציא יאנגקין צו מושל לארגון מחדש של המשרד.
בצו נאמר שהמשרד יהיה "נציג הדורות הבאים", יקדיש משאבים להדגשת המעורבות ההורית בבתי הספר הציבוריים, ייטול תפקיד הולך וגדל של "[סיוע] לתושבי וירג'יניה לחיות עם מגבלות ושילוב של תושבי וירג'יניה בעלי אמונות שונות", ירומם את "גישת הגיוון בחינוך הגבוה", ויתמקד ביצירת שוויון הזדמנויות עבור כל תושבי המדינה.
יאנגקין שאף לשנות את שם המשרד ל"משרד הגיוון, ההזדמנויות וההכלה", אך בהצבעה בסנאט המדינתי ההצעה לא התקבלה.
על המינוי הראשוני של יאנגקין לתפקיד המזכיר למשאבי הטבע, אנדרו וילר, התקיימה הצבעה בסנאט של וירג'יניה שנשלט על ידי הדמוקרטים, והוא לא אושר עקב הצבעה בקו מפלגתי.
וילר שימש קודם לכן כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה בממשל טראמפ, וקודם לכן היה לוביסט בענף הפחם.
תקופת כהונתו כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה עמדה בסימן של הפיכות על פניהן של תקנות סביבה שיושמו על ידי ממשל אובמה, והמינוי שלו לקבינט של יאנגקין ספג ביקורות כבדות מצד פעילי איכות הסביבה.
מכתב שנחתם על ידי 15 עובדים לשעבר של הסוכנות נשלח לבית המחוקקים של וירג'יניה בו הם הביעו את התנגדותם למינויו של וילר.
כפי שצוין על ידי הוושינגטון פוסט, המועמדים לקבינט כמעט תמיד קיבלו תמיכה דו-מפלגתית בפוליטיקה של וירג'יניה.
אף על פי שהמושל לשעבר בוב מקדונל משך את אחד מהמינויים שלו לקבינט בעקבות התנגדות הדמוקרטים, רק מועמד אחד לקבינט לפני וילר נפסל בהצבעה על ידי בית המחוקקים, דניאל ג.
לבלנק, ראש פדרציית העבודה האמריקאית שמועמדותו הוצגה על ידי טים קיין לתפקיד מזכיר המדינה ונדחתה על ידי הרפובליקנים ב-2006. וילר שימש כמזכיר משאבי הטבע בפועל עד אמצע מרץ 2022, כאשר יאנגקין מינה אותו כיועץ בכיר, תפקיד שלא מחייב אישור על ידי בית המחוקקים.
ביוני אותה שנה מינה יאנגקין את וילר לנהל את המשרד לניהול רגולטורי, תפקיד חדש שהוא יצר באמצעות צו מושל לצורך צמצום הדרישות הרגולטוריות של המדינה.
כפי שהיה בתפקיד היועץ, יכול היה וילר לשמש בתפקיד זה ללא אישור בית המחוקקים.
לקראת ההצבעה על מינויו של וילר לתפקיד מזכיר משאבי הטבע, נקמו הרפובליקנים בבית הנבחרים של וירג'יניה בדמוקרטים על כך שאלו התנגדו למינוי, כאשר חסמו את חידוש מינויו של שופט בוועדת התאגידים המדינית וכן הותירו שני מושבים לא מאוישים בבית המשפט העליון של וירג'יניה.
לאחר שההצבעה בסנאט על מינויו של וילר לא עברה, הרפובליקנים בבית הנבחרים, בתמיכתו של יאנגקין, תכננו לדחות את המינויים של כ-1,000 איש שמונו על ידי נורתם למועצות שונות במדינה.
היה זה מנהג משכבר הימים בפוליטיקה של וירג'יניה שהמועמדים של המושל היוצא מאושרים בתמיכה של שתי המפלגות.
רבים מהמועמדים כבר החלו לשמש בתפקידיהם במשך כמה חודשים.
לאחר שהדמוקרטים הגיבו לצעד זה באיום לדחות את כל המינויים העתידיים של יאנגקין, נסוגו בהם הרפובליקנים מתוכניתם ודחו רק 11 מהמינויים של נורתם.
לדברי הנהגת הרפובליקנים בבית הנבחרים, מינויים אלו לא אושרו כדי לאפשר ליאנגקין להחזיק ביותר השפעה במועצות שקשורות לסדרי העדיפויות המרכזיים במדיניות שלו.
הדמוקרטים מצידם נקמו כאשר דחו ארבעה מתוך חמשת המועמדים של יאנגקין למועצת החנינות של וירג'יניה ואת אחד מהמועמדים שלו למועצת הבטיחות והבריאות.
על פי הוושינגטון פוסט, העימות המשיך להסלים במהלך מושב בית המחוקקים של 2022 בין יאנגקין לבין המחוקקים הדמוקרטים כתוצאה מפרשת מינויו של וילר.
יאנגקין המשיך והטיל וטו על הצעות חוקים במהלך מושב זה יותר מכל החלטות הווטו של קודמיו בשנה הראשונה לכהונתם.
כל הצעות החוק שעליהן הטיל יאנגקין וטו, הונחו על שולחן הבית על ידי מחוקקים דמוקרטים ואושרו על ידו בהצבעה חוצת מפלגות.
בכמה מקרים, הוא הטיל וטו על הצעות חוק שהוגשו על ידי דמוקרטים וחתם על הצעות חוק זהות שהוגשו על ידי נציגים רפובליקנים.
מקובל שמושלי וירג'יניה חותמים על הצעות חוק זהות שעברו בשני בתי האספה הכללית.
בתגובה להחלטות הווטו של יאנגקין, כתב הוושינגטון פוסט, "בדרך כלל חותם המושל על שתי גרסאות החוק, ומאפשר לשני הנציגים שהניחו אותם על שולחן הבית לזכות בקרדיט על הגשתם.
מחוקקים ותיקים אמרו שהם לא יכלו לחשוב על מקרה בו מושל חתם על הצעת חוק אחת והטיל וטו על הצעה זהה." בהמשך כתב העיתון ש"החלטות הווטו נראו כנקמה" על דחיית המינויים של יאנגקין על ידי הדמוקרטים.
גְלֶן טֶטְלי היה רקדן בלט, רקדן מודרני, וכוריאוגרף אמריקאי, ששילב בלט עם מחול מודרני ביצירותיו, שהבולטת בהן היא היצירה Pierrot Lunaire.
גְלֶנפֿוֹרְד אנדרו טֶטלי הבן נולד בקליבלנד, אוהיו.
בזמן שלמד רפואה, גילה טטלי תשוקה למחול.
לאחר שסיים את לימודיו במכללת פרנקלין ומרשל ב־1946, עבר לניו יורק כדי ללמוד מחול.
כשהתחיל לעבוד כרקדן ב־1948, רקד בהפקה בברודוויי של המחזמר Kiss Me, Kate, עם מחול מאת האניה הולם, וב־1959 הופיע ב"ג'ונו", כמו גם עם בלט האופרה של ניו יורק, תיאטרון המחול האמריקאי של ג'ון באטלר, ועם בלט ג'ופרי, שטטלי היה בין מייסדיו.
מאוחר יותר רקד עם תיאטרון הבלט האמריקאי ועם להקת Ballets USA של ג'רום רובינס.
הסגנון הכוריאוגרפי של טטלי נובע מהתנסויותיו עם מורים למחול מודרני כמו הולם ומרתה גרהם, כמו גם מהתקופה שבילה עם מורים לבלט כמו אנטוני טיודור ומרגרט קראסקה.
בשל המורשת הכפולה הזו בהכשרתו במחול, הכוריאוגרפיה של טטלי היא שילוב מובהק בין בלט לבין מחול מודרני.
טטלי רצה להשיג שילוב של "הארציות הגשמית של המחול המודרני עם הליריקה השמיימית של הבלט הקלאסי".
מרי הינקסון, רקדנית לשעבר בלהקה המקורית של מרתה גרהם, סייעה לטטלי ברחבי העולם.
הידע שלה בטכניקת גרהם עזר להכשיר רקדני בלט לכוריאוגרפיה של טטלי.
אותו שילוב בין בלט למחול מודרני היה סימן ההיכר של הכוריאוגרפיה של טטלי.
הוא יצר כוריאוגרפיה עבור למעלה מ־50 בלטים, וכמה מלהקות המחול המפורסמות בעולם.
יצירת הבכורה שלו ככוריאוגרף הייתה "פיירו הסהרורי" משנת 1962, שאותה יצר עבור הלהקה הקאמרית החדשה שהקים.
היצירה התבססה על יצירה מוזיקלית באותו שם מאת המלחין ארנולד שנברג.
אף על פי שזו הייתה יצירת הביכורים שלו, רבים מחשיבים אותה לאחד משיאי יצירתו.
טטלי עבר לאירופה והפך למנהל האמנותי של תיאטרון המחול ההולנדי ב־1969 ובבלט שטוטגרט.
בשטוטגרט גם רקד בין השנים 1974–1976, ואז חזר לאמריקה הצפונית כדי לעבוד עם הבלט הלאומי של קנדה.
במהלך שהותו באירופה ובקנדה, יצר טטלי יצירות כוריאוגרפיה חדשות רבות, כגון "אליס" ב־1986 עבור הבלט הלאומי של קנדה.
כשעקר מארצות הברית, רבים בקהילת המחול האמריקאית עסקו או בבלט או במחול מודרני, אך לעולם לא בשניהם.
יש הסבורים שבגלל הנוקשות וחוסר היכולת לקבל את המיזוג של מחול מודרני ובלט, עבר טטלי לאירופה, שם האווירה הייתה חופשית יותר מבחינה אמנותית.
הכוריאוגרפיה של טטלי תוארה כבעלת "עוצמה לוהבת, תנועת דחף מתפתלת ללא הפסקה, וגופניות חושנית".
טטלי אינו יוצר בכוונה יצירות מופשטות, אך הוא משתמש בתנועה על מנת "להעביר את ההרהורים שלו על נושאים מהמיתוס, המוזיקה, התיאטרון והספרות".
במשך 40 שנה קיים זוגיות עם גבר בשם סקוט דאגלס.
ב־26 בינואר 2007 מת טטלי בפלורידה, בגיל 80, בעקבות מאבק בסרטן העור.
רקדנים כגון קארן קין, חברת הבלט הלאומי של קנדה, זוכרים את טטלי ככוריאוגרף בעל "דרישה אכזרית למחויבות אמנותית מוחלטת", בעוד דייוויד אלן נזכר שטטלי "עורר את הדמיון שלך וגרם לך להסתכל על עצמך באופן שונה".
בין חברי הלהקה הקאמרית שלו היה כריסטופר ברוס, הרקדן מוביל ביצירתו הבולטת, "פיירו הסהרורי", שמציין את טטלי כאחת מההשראות שלו.
גלן אג'יי קמארה (בפינית: Glen Adjei Kamara; נולד ב-28 באוקטובר 1995 בטמפרה שבפינלנד) הוא כדורגלן פיני המשחק בעמדת הקשר האחורי בסטאד רן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פינלנד.
קמארה נולד בטמפרה שבפינלנד להורים מסיירה לאון, וגדל במחלקות הנוער של OT-77, EPS, סאות'אנד יונייטד וארסנל.
ב-27 באוקטובר 2015 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של ארסנל, בהפסד 0–3 לשפילד ונסדיי במסגרת שלב שמינית הגמר של גביע הפוטבול ליג לעונת .
ב-22 בינואר 2016 הושאל לסאות'אנד יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה.
הוא ערך שש הופעות ליגה במועדון במהלך תקופת ההשאלה.
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לקולצ'סטר יונייטד מהפוטבול ליג השנייה.
ב-13 ביולי 2017 חתם על חוזה לשנתיים בדנדי מליגת העל הסקוטית.
ב-5 בינואר 2019 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.
ב-16 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד סט.
ג'ונסטון במסגרת המחזור ה-26 בליגה לעונת .
ב-27 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על דנדי במסגרת המחזור ה-28 בליגה.
הוא זכה עם המועדון באליפות סקוטלנד בעונת , ובגביע הסקוטי בעונת .
ב-31 באוגוסט 2023 הצטרף ללידס יונייטד בחוזה לארבע שנים תמורת סכום שלא פורסם.
ב-2 בספטמבר ערך הופעת בכורה כשנכנס כמחליף בדקות הסיום במשחק מול שפילד ונסדיי שהסתיים בתיקו 0-0. ב-23 בספטמבר פתח לראשונה בהרכב במשחק מול ווטפורד שהסתיים בניצחון 0–3.
ב-16 ביולי 2024 עבר לסטאד רן מליגת העל הצרפתית תמורת כעשרה מיליון אירו וחתם על חוזה עד יוני 2028.
ב-31 בינואר 2025 הושאל לא-שבאב הסעודית עד לסוף העונה.
ב-9 בנובמבר 2017 ערך קמארה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד, בניצחון 0–3 על נבחרת אסטוניה במשחק ידידות.
ב-15 באוקטובר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת יוון במסגרת ליגת האומות 2018/2019.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
גלן פוסטר "סלטס" הרדין היה אתלט אמריקני.
הרדין למד והתאמן באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 51.85 שניות, אחרי בוב טיסדול מאירלנד בתוצאה של 51.67 שניות ולפני בן ארצו מורגן טיילור (51.96 שניות).
בוב טיסדול הפיל את המשוכה האחרונה ובהתאם לכללי התקופה לא הוכרה התוצאה שקבע כשיא עולם, לעומת זאת התוצאה של הרדין הוכרה כהשוואת שיא העולם של מורגן טיילור (52.0 שניות).
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 52.8 שניות.
בתחרות שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-30 ביוני 1934 הוא שיפר בריצת 400 מטר משוכות את שיאו העולמי והעמידו על 51.8 שניות.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-26 ביולי הוא שיפר שוב את שיא העולם והעמידו על 50.6 שניות.
שיא זה החזיק מעמד 19 שנים ונשבר על ידי יורי ליטוייב מברית המועצות (50.4 שניות).
באולימפיאדת ברלין זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 52.4 שניות, לפני ג'ון לורינג מקנדה (52.7 שניות) ומיגל וייט מהפיליפינים (52.8 שניות).
גלן רידג' היא מנהלה מקומית ב שבמדינת ניו ג'רזי בארצות הברית.
בשנת 2010 התגוררו בה 7,527 תושבים וצפיפות האוכלוסין עמדה על 2,280.91 נפש לקמ"ר.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, בשנת 2000 נאמדה ההכנסה החציונית של משק הבית בעיירה ב-105,638 דולר וההכנסה החציונית של המשפחה נאמדה ב-120,650 דולר.
לגברים הייתה הכנסה חציונית של 91,161 דולר לעומת 51,444 דולר לנשים.
באז אולדרין, האדם השני שהלך על הירח, נולד במרכז הרפואי מאונטיני בגלן רידג' ב-20 בינואר 1930.
גלן לורנס בורק היה שחקן בייסבול אמריקאי ששיחק בלוס אנג'לס דודג'רס ואוקלנד אתלטיקס משנת 1976 עד 1979. הוא היה שחקן ה-MLB הראשון שיצא מהארון כהומוסקסואל, לאחר שהודיע על כך בשנת 1982 לאחר פרישתו.
עוד בטרם יצא מהארון באופן פומבי, הוא סבל משמועות, אפליה ויחס פוגעני בשל שמועות על מיניותו, שהפכו לנטל נפשי, פסיכולוגי ומקצועי עליו עד לרמה שבחר לפרוש מבייסבול רק ארבע שנים בלבד לאחר שהחל לשחק בליגה הבכירה.
עם זאת, הוא התגאה במורשת שלו באומרו כי "כעת אף אחד לא יכול לומר שגבר הומוסקסואל לא יכול לשחק בליגות הגדולות, כי אני גבר הומוסקסואל ועשיתי זאת."
באוקטובר 1977, בורק רץ אל המגרש על מנת לברך את עמיתו לקבוצה דאסטי בייקר, לאחר שזה ביצע שלושים הום ראנס במשחק אחד.
בורק הרים את כף ידו מעל לראשו ובייקר החליק את ידו בה.
אירוע זה גרם לכך ששניהם נחשבים כאלו שביצעו את הכיף הראשון בהיסטוריה.
גם לאחר פרישתו בורק המשיך להיות פעיל בתחום הספורט.
בורק התחרה במשחקים הגאים בתחום הריצה בשנת 1982 ובבייבול בשנת 1986. בנוסף, לאורך שנים רבות הוא שיחק בליגת הסופטבול הלהט"בית של סן פרנסיסקו.
גלן הרסט טיילור היה פוליטיקאי, בדרן, איש עסקים וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם איידהו.
הוא היה המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הפרוגרסיבית בבחירות 1948. מעבר לכך טיילור היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
לפי מדד מסוים, טיילור היה השני ברמת הליברליות מבין חברי הסנאט של ארצות הברית, כשעקף אותו רק ויין מורס מאורגון, והרביעי ברמת הליברליות מבין כלל חברי הקונגרס בין השנים 1937 ל-2002.
טיילור נולד ב-12 באפריל 1904 בבית הארחה בפורטלנד שבאורגון, והיה הילד השנים-עשר מתוך שלושה עשר ילדים של ג'ון טיילור ואוליב היגינס טיילור.
אביו היה סייר טקסני בדימוס ומטיף נודד, והמשפחה הייתה עימו בפורטלנד במסגרת מפגש ממושך להצלת נשמות.
בית המשפחה שוכן בצפון מרכז איידהו, ליד קוסקיה, וטיילור למד בבתי הספר הציבוריים.
ב-1919, לאחר שסיים את הכיתה השמינית, הצטרף לחברת התיאטרון של אחיו הגדול, ובין השנים 1926 ו-1944, הפך לבעלים ולמנהל של מפעלי בידור שונים.
טיילור היה גם זמר קאנטרי-וסטרן; אחותו הגדולה, לנה, התפרסמה כזמרת ג'אז תחת השם לי מורס בשנות ה-20.
טיילור קיבל השראה להתמודד לתפקידים פוליטיים בעקבות ספרו של קינג קמפ ג'ילט The People's Corporation וספרו של סטיוארט צ'ייס משנת 1932 A New Deal.
בשנת 1935, ניסה ללא הצלחה לארגן מפלגת חקלאים-פועלים בנבדה ובמונטנה.
עד סוף שנות ה-30, טיילור התיישב במזרח איידהו בפוקטלו.
הקמפיין הפוליטי הראשון שלו נערך ב-1938 על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני, אבל סיים רק במקום הרביעי בפריימריז הדמוקרטי.
טיילור התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית בשנת 1940 בבחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו של ויליאם בורה המנוח, אך הפסיד ליריבו ג'ון ויליאם תומאס, עם 47.1 אחוזים לעומת 52.9 אחוזים שקיבל תומאס.
על אף שסומן כ"סוציאליסט למחצה" ו"קומוניסטי", הוא התמודד שוב ב-1942 נגד תומאס והפסיד במירוץ צמוד יותר, 48.5 אחוזים לעומת 51.5 אחוזים.
טיילור הפסיד בשתי מערכות הבחירות לתומאס בגלל התנגדות עזה של מנהיגי המפלגה הדמוקרטית במדינה.
בין הבחירות, פרנס טיילור את עצמו כעוזר צייר וכעובד מתכת בקליפורניה.
בניסיון השלישי שלו להיבחר לסנאט, התמודד טיילור על המושב השני של איידהו ב-1944, וניצח בדוחק את הסנאטור המכהן השמרני דייוויד וורת' קלארק בפריימריז הדמוקרטי, ואת המושל קלרנס אלפרד בוטולפסן בבחירות הכלליות.
טיילור, השחקן המקצועי הראשון שנבחר אי פעם לקונגרס, מעולם לא היה מזרחית לשיקגו לפני בחירתו.
בסנאט, טיילור, שנודע בכינויו "הקאובוי המזמר", רכש מוניטין של התנהגות אקסצנטרית.
סי., רכב טיילור על סוסו, נאגט, במעלה מדרגות בניין הקפיטול.
נאגט ליווה את טיילור גם במהלך סיור שערך ברחבי המדינה ב-1947, שבו הדגיש את פעילותו נגד מלחמות והתנגדותו למדיניות החוץ של ארצות הברית באותה תקופה.
כאשר עבר טיילור לוושינגטון כהכנה להשבעתו בינואר 1945, מחסור הדיור שנגרם בעקבות מלחמת העולם השנייה עדיין היה בעיצומו, ולכן הוא ומשפחתו התקשו למצוא מקום מגורים.
בתגובה, טיילור, שהיה מוזיקאי ופזמונאי, עמד מחוץ לבניין הקפיטול ושר: "תנו לנו בית, ליד כיפת הקפיטול, עם חצר שבה שני ילדים יוכלו לשחק...", למנגינת השיר "Home on the Range".
בעקבות כך הוצעו לו ולמשפחתו מספר מקומות להשכרה.
טיילור מונה כחבר בוועדת הבנקאות והמטבע לאחר שאמר לסנאטור רוברט פ.
וגנר מניו יורק שהוא כשיר לתפקיד משום שהפקיד כספים בכמה בנקים.
באוקטובר 1945 הגיש טיילור לסנאט החלטה "בעד הקמת רפובליקה עולמית".
טיילור תמך בחקיקה שקידם הנשיא הארי טרומן ב-92% מהמקרים בין השנים 1945 ל-1947, אך חלק עליו בנוגע למדיניות חוץ.
ביולי 1946, בכינוס של גילדת עורכי הדין הלאומית בקליבלנד, אמר הסנאטור טיילור:
בליל הבחירות ב-1946, עורר טיילור כותרות ארציות לכאורה לאחר ששבר את לסתו של מנהיג רפובליקני מקומי בשם ריי מקייג בלובי של מלון בבויסי.
טיילור טען שמקייג כינה אותו בכינוי גנאי בוטה והכה אותו ראשון באגרוף ששבר את אפו.
עם זאת, מקייג הכחיש את הטענות הללו.
מקייג, שהיה בן 66, טען שבעודו שוכב על הרצפה, טיילור המשיך לבעוט בפניו, אך טיילור הכחיש גם את הטענה הזו.
כאשר טיילור הפסיד בבחירות המקדימות של 1950, שלח לו מקייג מברק ובו כתב: "אולי שברת לי את הלסת, אבל אני שברתי לך את הגב!!!"
טיילור גם הסתכסך עם דמוקרטים אחרים מאיידהו, ולעיתים קרובות השמיע הערות ביקורתיות כלפי צ'ארלס גוסט, שהתפטר מתפקידו כמושל איידהו בנובמבר 1945 כדי שמחליפו ימנה אותו למושב הפנוי בסנאט.
במהלך הבחירות המקדימות של הדמוקרטים ביוני 1946, הביע טיילור תמיכה גלויה ביריבו של גוסט, ג'ורג' א.
דונרט, וכינה את גוסט המכהן "שמרן" ש"מתרועע" עם רפובליקנים בקונגרס.
בסנאט, נודע טיילור בנאומים ארוכים, שהיו לעיתים קרובות ביקורתיים כלפי מדיניותו של הנשיא הארי טרומן, במיוחד בענייני חוץ.
הוא ביקר במיוחד את דוקטרינת טרומן ותוכנית מרשל, מתוך אמונה ששני המהלכים מקרבים את ארצות הברית למלחמה עם ברית המועצות.
טיילור היה ביקורתי הרבה פחות כלפי ברית המועצות בהשוואה לרוב עמיתיו בסנאט, ואף ציין פעם שאין צורך לבקר את מדיניות ברית המועצות כאשר ישנם 90 סנאטורים אחרים שעושים זאת מדי יום.
טיילור היה תומך מוקדם של התנועה לזכויות האזרח, וכסנאטור הביע התנגדות גלויה לתומכים ולמדיניות של הפרדה גזעית.
הוא דגל בשוויון גזעי, ובסיום מיידי של אפליית ג'ים קרואו בתחומים כגון תעסוקה, דיור, זכות הצבעה ומערכת המשפט.
בשנת 1946 פרץ טיילור לדיון בסנאט כדי להפריע ולהתנגד לסנאטורים דרומיים שנקטו פיליבסטר נגד הצעה להפוך את ועדת התעסוקה ההוגנת (Fair Employment Practices Committee) לקבועה.
ועדה זו נועדה להבטיח אי-אפליה במקומות עבודה הקשורים למימון ממשלתי בזמן מלחמת העולם השנייה.
בינואר 1947, ביקש טיילור מהסנאט לעכב את השבעתו של סנאטור ממיסיסיפי תאודור ג.
בילבו, שנבחר מחדש ב-1946, בעקבות האשמות נגדו על שחיתות והפרות זכויות אזרח.
כתוצאה מכך, בילבו, שהיה ידוע ברטוריקה של הפרדה גזעית ותוקפנית, לא הושבע באופן רשמי לכהונתו האחרונה בסנאט.
המחלוקת לא נפתרה סופית עד מותו של בילבו באוגוסט 1947.
טיילור נעצר ב-1 במאי 1948 בברמינגהאם שבאלבמה, על ידי מפקד המשטרה יוג'ין "בול" קונור, לאחר שניסה להשתמש בדלת שהוקצתה לאפרו-אמריקאים במקום בדלת המיועדת ללבנים בלבד, במהלך ניסיונו להשתתף במפגש של הקונגרס הדרומי לנוער שחור.
הוא הורשע בהתנהגות מפרת סדר, ערער לבית המשפט לערעורים של אלבמה, אך הפסיד.
כאשר סירב לחזור לאלבמה כדי לרצות עונש של 180 ימי עבודת פרך, מושל איידהו, צ'ארלס ארמינגטון רובינס, סירב להסגירו.
ביולי 1947, נשאל טיילור על ידי כתב של יונייטד פרס מה דעתו על הדיווחים כי שרידי עב"ם נמצאו על ידי חיל האוויר ליד רוזוול שבניו מקסיקו.
טיילור השיב כי הוא כמעט מקווה שעב"מים יתבררו כחלליות מכוכב לכת אחר: "הם יכולים לשים קץ לוויכוחים הקטנוניים שלנו על כדור הארץ." הוא הוסיף כי לא משנה מה יהיו העב"מים, "אי אפשר להתייחס אליהם כבדיחה."
טיילור הסביר: "גם אם זה רק תופעה פסיכולוגית, זה סימן למה שהעולם הולך לקראתו.
אם לא נרגיע את המתחים, כל העולם יתמלא במקרים פסיכולוגיים ובסופו של דבר יהפוך לבית משוגעים גלובלי."
בשנת 1948 נבחר טיילור להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הפרוגרסיבית, בראשות סגן הנשיא לשעבר הנרי וולאס מאיווה.
טיילור הסכים להיות המועמד, למרות שצפה במדויק שצעד זה יגרום לו לתבוסה משמעותית בבחירות הבאות לסנאט.
הכרטיס השמאלי המובהק של וולאס/טיילור נכשל ולא הצליח לזכות באף מדינה, והשיג רק 2.4 אחוזים מקולות הבוחרים ברחבי המדינה.
המועמדות עוררה ניסיון מצד שמרנים במפלגה הדמוקרטית באיידהו להדיח אותו משורותיה, אך הניסיון נכשל.
בשנת 1950 ניסה הסנאטור לשעבר דייוויד וורת' קלארק להשיב לעצמו את מושב הסנאט מטיילור, אשר התמודדותו ברשימת המפלגה הפרוגרסיבית הקנתה לו באיידהו מוניטין של "שמאלני חסר תקנה".
הדבר תרם לתבוסתו של טיילור בבחירות המקדימות מול קלארק, אשר מצדו הפסיד לאחר מכן בבחירות הכלליות לרפובליקני השמרן הרמן ולקר.
טיילור שימש כנשיא חברת הבנייה קוריול בין השנים 1950 ל-1952, אך נאלץ להתפטר לאחר שסווג כ"סיכון ביטחוני", מה שסיכן חוזה ממשלתי.
לאחר מכן, נאלץ לעיתים קרובות לעבוד בעבודות פיזיות בענף הבנייה.
בשנת 1954, התמודד שוב לסנאט אך הפסיד באופן מכריע לסנאטור המכהן הרפובליקני הנרי דוורשאק, וזכה רק ב-37.2 אחוזים מהקולות.
ניסיונו השישי והאחרון להיבחר לסנאט התרחש ב-1956; הוא הפסיד בפער קטן בפריימריז הדמוקרטים לעורך הדין בן ה-32 פרנק צ'רץ', אשר לאחר מכן קיבל 5.1 אחוזים מהקולות בבחירות הכלליות כמועמד.
במרץ 1958, הציע טיילור שצ'רץ' יעבור בדיקת פוליגרף בנוגע לטענות על הונאה בפריימריז של 1956.
בשנת 1958 עברו טיילור ואשתו דורה למילברה שבקליפורניה, והחלו לייצר תוספות שיער בעבודת יד, בהתבסס על תוספת שיער שטיילור יצר לעצמו בראשית שנות ה-40. עד 1960, חברת Taylor Topper Inc.
הפכה ליצרנית המובילה של תוספות שיער בארצות הברית.
טיילור סיפר ל"וושינגטון פוסט" ב-1978 שהוא מכיר היטב את התחום: "הייתי בן 18, שחקן צעיר בתיאטרון נודד, והשיער שלי התחיל לנשור.
אין הרבה ביקוש לשחקנים צעירים קירחים, וניסיתי הכל – אפילו אמבטיית כבשים – וזה רק גרם לזה לנשור מהר יותר."
טיילור הסביר שבעבר התמודד לתפקיד ציבורי ללא פאה וגילה שהבוחרים "לא העריכו במיוחד פוליטיקאים קירחים", אך "כשהתמודדתי בפעם הרביעית עם הפאה – ניצחתי".
הפאה המקורית שלו הייתה עשויה מצלחת פאי ממתכת, שאותה ריפד בלבד ורוד, ולאחר מכן שילב בה שערות אדם.
בשנת 1958 הוא קיבל לו פטנט (#2,850,023) על המוצר החדשני שלו.<re גלן ודורה טיילור זכו להצלחה רבה בייצור פאות, ו-Taylor Toppers הפכה למותג מפורסם.
החברה, שמוכרת כיום בשם Taylormade Hair Replacement, עדיין פועלת במילברה.
לגלן ולדורה טיילור נולדו שלושה בנים בין 1935 ל-1946, גלן ארוד (דורה מאויתת לאחור) ולאחר מכן פול ג'ון וגרג.
טיילור מת בגיל 80 ב-28 באפריל 1984 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר; דורה טיילור נשארה באזור מחוז סן מטאו עד מותה בגיל 93 בשנת 1997. הם נקברו בפארק הזיכרון סקיילאון בסן מטאו.
גלן פיקארה הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי.
פיקארה הוא בנם של מריאן ורוברט פ.
פיקארה, נכדם של תרזה (לבית פיליפונה) ופרנק פיקארה, ואחיו של כריס פיקארה.
פיקארה למד בבית הספר התיכון סיינט ג'ון ויאני שבעיר הולמדל טאוונשיפ, ניו ג'רזי.
לאחר סיום הלימודים החלו רקואה ופיקארה לעבוד בתחום האנימציה עבור ערוץ הטלוויזיה ניקלודיאון.
כתסריטאים, כתבו את סרטי הקומדיה כלבים נגד חתולים (בבימוי לורנס גוטרמן) וסנטה בשקל (בבימוי טרי צווייגוף).
בשנת 2009 ערכו את הופעת הבכורה שלהם כבמאים עם הסרט אני אוהב אותך פיליפ מוריס אותו גם כתבו, המבוסס על סיפור חייו של נוכל בשם סטיבן ג'יי ראסל.
על כתיבתם לסרט זה, פיקארה ורקואה היו מועמדים לפרס איגוד התסריטאים של אמריקה לתסריט המעובד הטוב ביותר.
הסרט הבא שביימו יחד היה הקומדיה טיפש, מטורף, מאוהב בכיכובם של סטיב קארל, ריאן גוסלינג, אמה סטון וג'וליאן מור, שיצא לאקרנים ביולי 2011.
פיקארה הקים יחד עם רקואה וצ'ארלי גוגולאק את חברת ההפקות Zaftig Films.
השניים ביימו גם את הסרט פוקוס בכיכובם של ויל סמית' ומרגו רובי, וכן את הסרט וויסקי טנגו פוקסטרוט בכיכובן של טינה פיי ורובי.
שנהשם הסרטבימויתסריטהערות2001כלבים נגד חתוליםלאכןגם דיבב את דמיטרי קנלקוף/הרוסי; גם זוכה כקו-מפיק2003לוני טונס: חוזרים לאקשןלארעיוןסנטה בשקללאכן2005Bad News Bearsלאכן2009אני אוהב אותך פיליפ מוריסכןכן2011טיפש, מטורף, מאוהבכןלא2015פוקוסכןכן2016כתבת אמריקאיתכןלא2018מפלצות בשלגלארעיוןגם מפיק2021ג'אנגל קרוזלאכןמפיק בפועל
שנהשם הסדרהבימוימפיק בפועלתסריטהערות1998הסערות של תורנברילאלאכןפרק "טיסתו של דוני"1998–2000העצבוניםלאלאכן16 פרקים2013חזרה למשחקכןכןכןביים יחד את הפיילוט, כתב יחד את "מי על ראשון"2015–2018פטריוטלאכןלא2016–2018החיים עצמםכןכןלא7 פרקים2017Controversyכןכןלאסרט טלוויזיה2020neXtכןכןלאביים יחד 2 פרקים2022התרסקנוכןכןלא2023Rabbit Holeכןכןכן2025פרדייז (אנ')כןכןלאביים יחד 4 פרקים
גלן תיאודור סיבורג היה כימאי אמריקאי ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1951 (במשותף עם אדווין מקמילן), "על התגליות בתחום הכימיה של היסודות הטרנס-אורניים".
הוא מוכר בעיקר בזכות עבודתו בגילוי ותיאור תכונות של רדיואיזוטופים רבים ובשל חלקו בגילוי יסודות רבים, בהם פלוטוניום (והאיזוטופ שלו Pu-239), אמריציום, קיריום, ברקליום, קליפורניום, איינשטייניום, פרמיום, מנדלביום ונובליום.
סיבורג נולד באישפמינג, מישיגן בשנת 1912. בשנת 1934 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ושלוש שנים מאוחר יותר, ב-1937, קיבל את הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
הוא המשיך את מחקריו בברקלי בתחילה במשרת פוסט-דוקטורט ולאחר מכן כחבר סגל במחלקה לכימיה, בשנת 1945 התמנה לפרופסור.