tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אָאוּנְג סַאן סוּ צִ'י (בבורמזית: အောင်ဆန်းစုကြည်; נולדה ב-19 ביוני 1945 בראנגון, מיאנמר) היא פוליטיקאית בורמזית שכיהנה כראש הליגה הלאומית לדמוקרטיה ו"יועצת מדינה" של מיאנמר מ-2016 עד 2021. תפקיד זה נוצר עבורה, ומקביל לראש ממשלה.
היא כיהנה גם בתפקידים של שרת החוץ של מיאנמר ושרה לענייני משרד הנשיא החל ממרץ 2016.
במשך שנים רבות נחשבה לאחת הלוחמות המובילות למען דמוקרטיה וזכויות אדם.
בשנת 1990 זכתה מפלגתה בבחירות, אך המשטר הצבאי סירב להעביר את השלטון.
בשנת 1991 הוענק לה פרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים לקידום הדמוקרטיה, לפי עקרונות הבודהיזם.
אולם, ב־2018 קבע צוות בדיקה מטעם מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם כי ממשלתה תרמה לביצוע מעשי הזוועות והטבח בבני הרוהינגיה.
כתוצאה, נשללו ממנה פרסים שהוענקו לה במהלך שנות מאבקה, ביניהם פרס זכויות האדם של הארגון אמנסטי אינטרנשיונל, שהאשים אותה ב"בגידה מבישה", וכן הפרס על שם אלי ויזל מטעם מוזיאון השואה האמריקאי.
במהלך ההפיכה הצבאית במיאנמר 2021 היא נעצרה והודחה מתפקידיה.
במיאנמר אין שימוש בשמות משפחה, ושמה הפרטי כולל את שם אביה אונג-סן, של סבתה מצד אביה, סו, ושמה של אימה צ'י.
כתואר כבוד קוראים בתרבות הבורמזית לצעיר/צעירה "אח/ות" ולמבוגר "דוד" (או) או "דודה" (דאו) ולכן היא מכונה "דאו סו צ'י".
סו צ'י היא בתם הצעירה של קין-צ'י, שהייתה שגרירת בורמה בהודו ונפאל, ושל הגנרל אונג סן, שעמד בראש המאבק למען עצמאות בורמה.
אביה ניהל את המשא ומתן מול הבריטים ועם השבטים הצפוניים על הקמת האיחוד של בורמה, אך נרצח בידי יריבים פוליטיים מבית בשנת 1947, שנה לפני קבלת העצמאות.
סו צ'י הצעירה עברה עם אמה השגרירה לניו דלהי, ושם השלימה בשנת 1964 את לימודיה בקולג' "ליידי סרי-ראם".
מיד לאחר מכן עקרה לבדה לבריטניה, ובשנת 1969 קיבלה מטעם אוניברסיטת אוקספורד תואר שני בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה.
היא עברה לניו יורק, שם עבדה כשלוש שנים עבור האו"ם בתקופה בה בן ארצה, או תאנט, שימש כמזכירו הכללי.
בשנת 1971 נישאה לד"ר מייקל אריס, מומחה לענייני טיבט מאוניברסיטת אוקספורד ונולדו להם שני ילדים.
בני הזוג התגוררו באוקספורד, אם כי סו צ'י שהתה לפרקים, לעיתים עם בעלה, ביפן, הודו ובהוטן.
במקביל עבדה כחוקרת לתואר שני בנושא ספרות בורמזית באוניברסיטת לונדון.
בשנת 1988 הוזעקה סו צ'י לבורמה כדי שתוכל לסעוד את אמה עקב שבץ.
באותם ימים סערו בבורמה הרוחות נוכח המדיניות הכלכלית הכושלת בהובלת הגנרל נה וין.
נה וין שלט בבורמה ביד ברזל מאז חולל בשנת 1962 הפיכה צבאית והדיח את ראש הממשלה, או נו, אשר נבחר בבחירות דמוקרטיות.
ב-23 ביולי הוא התפטר לאחר לחץ ציבורי עז, אך הפגנות הענק בדרישה לדמוקרטיזציה לא שככו.
הדיקטטור הפורש הבהיר בנאום ההתפטרות כי לא ישלים עם המשך המחאה וכי "הצבא לא יירה עוד כדי להזהיר, כי אם במטרה לפגוע".
ואכן כוחות הביטחון דיכאו את ההפגנות באכזריות, תוך רצח של אלפי מפגינים, בהם נזירים בודהיסטים.
ב-26 באוגוסט 1988 נשאה סו צ'י נאום מכונן למרגלות פגודת שוודגון – האתר הבודהיסטי המקודש ביותר בבורמה.
בנאומה הראשון קראה לקיים במהירות בחירות דמוקרטיות רב-מפלגתיות והפצירה בצבא לחדול ממעשי האלימות כלפי האזרחים.
בזכות כישוריה הרהוטים והכריזמטיים וייחוסה המשפחתי המפואר, הפכה סו צ'י, בגיל 43, למנהיגה האופוזיציה הבלתי מעורערת.
אך לכת הצבאית "מועצת המדינה לשלום ולפיתוח" לא הייתה כוונה לוותר על השלטון עם הסתלקותו של נה וין.
הגנרלים אף החליטו בשנת 1989 כי סו צ'י תושם במאסר בית במעונה, בשדרות האוניברסיטה ביאנגון.
באותה שנה הכריז עליה ארגון אמנסטי אינטרנשיונל כאסירת מצפון.
בשנת 1990 הסכימה הכת לערוך בחירות, ומפלגתה של סו צ'י, הליגה הלאומית למען דמוקרטיה, ניצחה ב-392 מבין 492 מחוזות הבחירה.
מועצת המדינה, אשר נדהמה מגודל התבוסה בקלפיות, התעלמה מתוצאות הבחירות וסירבה לאפשר לעם לממש את רצונו.
מדינות המערב גינו בתקיפות את ראשי הכת הצבאית, וסו צ'י עצמה, כדוברת המאבק הבורמזי, זכתה בשלל פרסים בינלאומיים שביקשו להביע תמיכה במאבקה למען דמוקרטיה בבורמה.
עם פרסים אלו נמנים פרס סחרוב לחופש המחשבה אותו קיבלה בשנת 1990, ופרס נובל לשלום אותו קיבלה שנה לאחר מכן.
ארצות הברית העניקה לסו צ'י את שני העיטורים האזרחיים הגבוהים ביותר שלה: מדליית החירות הנשיאותית על ידי הנשיא ביל קלינטון בשנת 2000, ומדליית הזהב של הקונגרס אשר הוענקה לה בשנת 2008.
למרות תשומת הלב הבינלאומית שוחררה סו צ'י ממעצר הבית רק בשנת 1995. לאורך השנים עשו השלטונות כל אשר לאל ידם כדי שסו צ'י תיאות לעזוב את בורמה, אך היא סירבה משום שידעה שחזרתה לא תותר.
בשנת 1997 חלה בסרטן בעלה של סו צ'י, מייקל אריס.
סו צ'י לא עזבה את ארצה אפילו כאשר כל ניסיונותיו של אריס לקבל אשרת כניסה לבורמה, כדי שיוכל להיפרד מרעייתו, עלו בתוהו.
אריס נפטר בבריטניה כעבור שנתיים.
בספטמבר 2000 היא הושמה שוב במעצר בית, אך שוחררה ממנו ב-6 במאי 2002, לאחר משא ומתן בתיווך בריטניה.
בסוף מאי 2003 היא נעצרה שוב.
לאחר תקופת מאסר וניתוח שעברה בספטמבר, היא הושמה שוב במעצר בית ביאנגון.
במהלך התקופות שבהן הושמה במעצר בית אמרה סו צ'י כי הקפידה לשמור על אורח חיים פעיל אשר כלל מדיטציה יומית, קריאת ספרים רבים, והאזנה לרדיו.
בשלל ראיונות שבה והדגישה כי מבחינתה מעצר הבית לא היה עונש כבד, וכי התנאים היו נוחים לאין ערוך בהשוואה לחבריה למאבק, אשר נכלאו בבתי הכלא הידועים לשמצה של בורמה.
ב-13 בנובמבר 2010 שוחררה ממעצר הבית.
שחרורה נחשב לאבן דרך בנתיב הדמוקרטיזציה בבורמה, ומשקף את רצונו של נשיא בורמה של אז, גנרל תיין סיין, לשתף פעולה עם סו צ'י.
באפריל 2012 מפלגת הליגה הלאומית למען דמוקרטיה בראשות סו צ'י השתתפה בבחירות הביניים.
המפלגה זכתה ב-43 מתוך 44 המושבים במחוזות בהם התמודדה, וסו צ'י נבחרה כחברת פרלמנט.
בפרלמנט כולו יש 664 מושבים, אך למרות היותה בראש מפלגת אופוזיציה קטנה, היא מונתה לעמוד בראש ועדה פרלמנטרית לפיקוח על שלטון החוק.
בסוף מאי 2012 יצאה אונג סן סו צ'י לראשונה אל מחוץ לבורמה מאז 1988, והשתתפה בפורום הכלכלי העולמי בבנגקוק, שם הזהירה מפני שבריריות תהליכי הדמוקרטיזציה בארצה וקראה למשקיעים זרים לוודא שכספיהם לא יזרמו לאנשי עסקים המקורבים לשלטון הצבאי הקודם.
חודש לאחר מכן יצאה סו צ'י למסע באירופה, שבו נאמה בטקס קבלת פרס נובל לשלום באוסלו – 21 שנים לאחר שהוענק לה הפרס.
בדבלין קיבלה את עיטור החופש של העיר יחד עם תומכה הוותיק, סולן להקת U2 בונו.
ב-21 ביוני נפגשה עם ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, בדאונינג 10 בלונדון.
הפגישה הזכירה את פגישתו המפורסמת של אביה בשנת 1947, עם ראש ממשלת בריטניה, קלמנט אטלי, כדי לגבש את החוקה של בורמה העצמאית.
במהלך ביקורה נשאה נאום באולם וסטמינסטר בפני שני בתי הפרלמנט, מה שהפך אותה לאישה השנייה בהיסטוריה שזכתה לכבוד זה, לאחר המלכה אליזבת השנייה.
בספטמבר 2012 יצאה לביקור בארצות הברית, בו נפגשה עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, מזכירת המדינה הילרי קלינטון וראשי הקונגרס.
במסגרת הביקור הכריזה ארצות הברית על הסרה של חלק מהסנקציות שהטילה על מיאנמר, וסו צ'י הביעה את תמיכתה במהלך.
בנובמבר 2012 ביקרה בהודו, שם ציינה שלמרות הקרבה ההיסטורית של ההנהגה ההודית לשלטון הצבאי, היא מעריכה את היחסים החמים בין שני העמים.
ב-30 במרץ 2016 התמנתה לשר לענייני משרד הנשיא, שרת החוץ, שרת החינוך ושרת האנרגיה בממשלה שקמה בראשות הנשיא החדש טין צ'ו.
כעבור זמן קצר נשארה רק בתפקידי שרה למשרד הנשיא ושרת החוץ.
הנשיא טין צ'ו מינה אותה ליועצת המדינה, תפקיד השקול לראש הממשלה.
בית הלאומים אישר את יצירת התפקיד ב-1 באפריל 2016, ובית הנבחרים אישר אותו ב-5 באפריל 2016. למחרת היא נכנסה לתפקיד.
בבחירות הכלליות בנובמבר 2015 זכתה מפלגתה של אונג סן סו צ'י ב-80% מקולות הבוחרים, עם 255 מושבים בבית הנבחרים ו-135 מושבים בבית הלאומים.
אף שהנשיא תיין סיין לא התנגד למינויה לנשיאה, סעיף בחוקה מונע ממי שבני משפחתו הם נתינים זרים לכהן כנשיא, ושינוי חוקתי של סעיף זה, דורש את הסכמת הצבא.
סו צ'י, שהייתה בטוחה ביכולתה לנהל דיאלוג עם הצבא לשם קידום תיקונים דמוקרטיים, הבהירה כי תנהל את הממשלה אם מפלגתה תזכה.ב-30 במרץ 2016 התמנתה לשר לענייני משרד הנשיא, שרת החוץ, שרת החינוך ושרת האנרגיה בממשלה שקמה בראשות הנשיא החדש טין צ'ו.
במהלך כהונתה פעלה להכרזת האו"ם על יום המודעות לאזור הטרופי.
סוגיית בני רוהינגיה ושינויים בשלטון
אחרי פעולות אלימות של ארגון גרילה של בני רוהינגיה נגד אנשי ביטחון ומתקניהם בשנת 2016 עבר הצבא הבורמזי לפעולות תגמול שהתלוו במדיניות יד קשה נגד אוכלוסייה זו.
בשנת 2017 600,000 בני רוהיניגיה נאלצו להימלט לבנגלדש השכנה.
אונג סן סו קיו הואשמה כי לא הרימה קול נגד מעשי הצבא וברחבי העולם הועלו נגד הנהגת מיאנמר האשמות כבדות בטיהור אתני ו"רצח עם".
בנסיבות אלה כמה מפרסיה ואותות ההוקרה שאונג סן סו קיו זכתה בהם בעבר - כמו פרס אלי ויזל, המדליה מטעם אוניברסיטת אוקספורד ואזרחות הכבוד של קנדה נלקחו ממנה בחזרה.
במרץ 2018 עקב תנועת מחאה עממית, התפטר הנשיא טין קיו במפתיע, מסיבות בריאות.
יורשו בתפקיד, וין מינט, הוא פעיל ותיק של הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה, אולם המדיניות של הממשל הבורמזי בסוגיית בני רוהיניגה לא השתנתה.
ב-31 בינואר 2021 נעצרה אונג סן סו צ'י בידי צבא מיאנמר, שהכריז על תוצאות הבחירות הכלליות בנובמבר 2020 כמזויפות.
היא הועמדה לדין ונדונה לארבע שנות מאסר.
בינואר 2022 נדונה לארבע שנות מאסר נוספות.
2011 - הופק סרט על חייה "The Lady" בבימויו של לוק בסון
1990 - פרס סחרוב לחופש המחשבה
1990 - פרס תורולף-ראפטו (נורווגיה) - מטעם קרן ראפטו לזכויות האדם
1991 - הפרס נובל לשלום - "על מאבקה הלא אלים למען דמוקרטיה וזכויות האדם"
1992 - הפרס הבינלאומי סימון בוליבר - מטעם אונסק"ו
1995 - הפרס ג'ווהרלאל נהרו
1997 - הפרס אוקספורד לחירות - הושהה בשנת 2017
2000 - מדליית החירות הנשיאותית של ארצות הברית
2007 - חברה בקבוצת "Global Elders" לקידום השלום וזכויות האדם בעולם
2008 - הפרס הבינלאומי של קטלוניה
2009 - פרס שגרירת המצפון מטעם הארגון "אמנסטי אינטרנשנל" (בוטל בשנת 2018)
2012 - לגיון הכבוד של צרפת בדרגת מפקד
2012 - פרס אלי ויזל מטעם מוזיאון השואה בוושינגטון (בוטל ב-2018)
מדליית החופש של העיר אדינבורו (בוטלה ב-2018)
תוארי דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה החופשית של בריסל (1994) ושל האוניברסיטה הקתולית של לוון (1998)
אונאת דברים היא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות, האוסרת לגרום צער לאדם על ידי דיבור שיפגע בו או יבייש אותו.
דין זה בא בצמוד לדין אונאה הממוני ונלמד מאותם פסוקים, אך חז"ל הפליגו באיסורו ואמרו כי "גדולה אונאת דברים מאונאת ממון".
פשוטו של הפסוק, על פי ההקשר, עוסק באונאה ממונית, אולם איסור אונאת ממון כבר נאמר לעיל בפסוק יד, ולכן חז"ל למדוהו כעוסק ב"אונאת דברים":
המדרש מביא שני פסוקים, שבשניהם אוסרת התורה על אונאה.
כיוון שבפסוק אחד מפורש העיסוק במקח וממכר, מסיק המדרש כי בפסוק השני קיים חיוב נוסף ואותו הוא מגדיר כאונאת דברים.
בהמשך הגמרא מובאים מאמרים רבים העוסקים בחומרת האיסור למשל: "כל המלבין פני חברו ברבים כאילו שופך דמים".
הגמרא מדגימה בדוגמאות רבות איסור זה והן עוסקות בהזכרת עבר של אדם ששינה דרכיו כמו בעל תשובה או גר, בחוסר כבוד לאדם אחר כמו יחס בין בני זוג וכן בגרימת צער בענייני מסחר.
בסופה של הגמרא מובא הסיפור "תנורו של עכנאי" ששב ומעמיד את הקורא על הנזקים היכולים להיגרם מאונאת דברים.
הפוסקים מביאים את דברי הגמרא כהגדרת האיסור, והיינו שאסור לצער בצורה הדומה למקרים שהובאו בגמרא.
השולחן ערוך מצרף לכך גם את האיסור לכנות שם לחברו, אם כוונתו לביישו בכינוי זה, ואף על פי שהוא רגיל בכך.
בעל ספר החינוך מסכם וכותב:
בתלמוד הבבלי מדייקים מהמילים "איש את עמיתו" שהאיסור חל רק על שומרי מצוות: , וכן פסק ר' אליעזר ממיץ, בעל ספר יראים, והנימוקי יוסף (וכן כתב הרמ"א).
אמנם, הרמב"ם והשולחן ערוך לא פסקו זאת להלכה, והריטב"א הסביר את דברי הגמרא כמתייחסים לאיסור מיוחד לאדם לצער את אשתו, כמבואר בהמשך הגמרא: .
כאמור, בנוגע לגר האיסור חמור יותר, שכן התורה הזהירה על כך בשני מקומות נוספים; זאת, עקב מעמדו הפגיע חברתית של הגר.
ספר החינוך מוסיף שאיסור זה נוהג בכל אדם, ואפילו בילדים קטנים.
בעל ספר החינוך מבהיר, כי אף שאיסור חמור לצער אדם מישראל, אך כאשר האחר מבייש ומחרף אותו אין צורך להימנע מלהשיב לו, ראשית מפני שהוא מעל היכולות האנושית "שאי אפשר להיות האדם כאבן שאין לה הופכין", וכן מפני שאם ישתוק - יראה הדבר כאילו מודה לדברי חבירו.
וכל האיסור הוא רק על מי שמתחיל בכך.
אמנם בסיום דבריו כותב שישנם חסידים כאלה שאף כהשני מחרף אותם, הם שותקים ושומעים חרפתם ואינם משיבים, ועליהם אמרו חז"ל נאמר הפסוק () "ואוהביו כצאת השמש בגבורתו".
בדומה לכך, פוסק הרמ"א שאדם המאנה ומצער עצמו, מותר לצער אותו.
באוקטובר 2006 הועלתה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר הצגה מאת אביגיל גרץ בשם "אונאת דברים", העוסקת בלימודו של נושא זה ומנסה להעביר אותו לקהל שאינו מכיר את המושג ואת משמעותו המוסרית-הלכתית.
הגנרל אונג סן (בבורמזית: ဗိုလ်ချုပ် အောင်ဆန်; 13 בפברואר 1915 – 19 ביולי 1947) היה מהפכן, לאומן, גנרל ופוליטיקאי בורמזי.
הייתה לו תרומה מכריעה במאבק להשגת עצמאותה של בורמה, אך נרצח על ידי מתנקשים שישה חודשים בטרם הושגה במלואה.
בשנות מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם היפנים והקים בחסותם את "הצבא העצמאי של בורמה" (Burma Independence Army - BIA) וסייע בכיבוש בורמה על ידם כקולונל ב"צבא ההגנה לבורמה" (Burma Defense Army - BDA) כפי שנקרא הצבא בהמשך, ואף זכה לאות מסדר השמש העולה מידי קיסר יפן.
מ -1 באוגוסט 1943 נתמנה לשר המלחמה בממשלת בובות שהקימו היפנים במדינה.
אונג סן נוכח שאין כוונת היפנים להעניק עצמאות אמיתית ועל כן יחד עם מנהיגי המפלגה הקומוניסטית הבורמזית יצר קשר עם הבריטים בהודו וב־27 במרץ 1945 הוביל את "הצבא הלאומי של בורמה" (Burma National Army - BNA) כשמו אז, למרד נגד היפנים וסייע לשחרורה מהכיבוש היפני על ידי הבריטים.
ב-12 בפברואר 1947, חתם אונג סן על הסכם בכינוס פנגלונג השני, עם מנהיגים מקבוצות לאומיות שונות, ובו ביטאו הזדהות ותמיכה בהקמת מדינה בורמזית מאוחדת.
באפריל אותה השנה, מפלגת ה-AFPFL זכתה ב-196 מבין 202 מושבים בבחירות לאספה המכוננת.
ביולי, אונג סן כינס סדרה של התוועדויות בוילה סורנטה שבראנגון על מנת לדון ברהביליטציה של בורמה.
ב-19 ביולי 1947, בסביבות השעה 10:37 בבוקר, כנופיה של אנשי-מיליציות חמושים פרצה למבנה המזכירות בראנגון תחתית במהלך פגישה של המועצה המבצעת (ממשלת הצללים שהוקמה על ידי הבריטים כהכנה לקראת העברת השליטה במדינה) והתנקשה בחיי אונג סן ושישה משרי הקבינט שלו, ובהם בכור אחיו בא וין.
מזכירה בקבינט ושומר-ראש נהרגו גם הם בחילופי האש.
ההתנקשות בוצעה לכאורה בפקודותיו של יו סואו, יריב פוליטי, שהועמד לדין ונתלה כתוצאה מכך.
ברם, ישנם נדבכים במשפטו של יו סואו שמעלים ספקות.
היו שמועות על קונספירציה בה היו שותפים הבריטים - וריאציה של תאוריה זו זכתה לתחייה מחודשת בסרט תיעודי רודף-סנסציות אך רב-השפעה שהפיק ה-BBC לציון 50 שנה להתנקשות, בשנת 1997.
בשנת 1966 הונצח אונג סן על 3 מטבעות של מיאנמר, אז בשם בורמה.
הערכים: 5 פיא, 10 פיא, 25 פיא נפוצו במחזור.
בתו, אונג סן סו צ'י, היא מנהיגת מפלגת הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה, וכלת פרס נובל לשלום לשנת 1991.
אונדו"ף הוא כוח שמירת שלום רב-לאומי של האומות המאוחדות, שהוקם ב־1974 על מנת ליצור את אזור החיץ בין ישראל לסוריה לאחר מלחמת יום הכיפורים.
הפסקת האש במלחמת יום הכיפורים נכנסה לתוקפה ב-24 באוקטובר 1973. בו ביום נפרס כוח UNEF II של האומות המאוחדות בגזרת סיני וחצץ בין צבאות ישראל ומצרים.
ברמת הגולן נותר המצב מתוח, ולכן ב-1974 נקטה ארצות הברית ביוזמה שהביאה לניסוחו של הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה בין צה"ל לצבא סוריה.
ההסכם יצר אזור הפרדה ושני אזורי דילול משני צדדיו, וקרא להקמת כוח רב-לאומי שיפקח על יישומו.
ההסכם נחתם ביום 31 במאי 1974 ובו ביום התקבלה החלטה 350 של מועצת הביטחון של האו"ם שהקימה כוח רב לאומי למטרה זו.
הכוח נפרס באזור החיץ והוא הכוח הצבאי היחיד שמורשה לשהות בו.
מאז מחודש המנדט של אונדו"ף מדי שישה חודשים.
הכוח המקורי שהקים את אונדו"ף בא מכוחות אוסטרים, פולנים, פרואנים וקנדים מ־UNEF II.
הכוחות הפרואנים הוחלפו ב־1975 בכוחות איראנים, שבתורם הוחלפו ב־1979 בכוחות פיניים.
ב־1993 נפרסה מחדש הכוחות הפולנים כשהם מחליפים את הכוחות הפיניים.
ב־1996 הצטרפו כוחות יפניים לכוחות הקנדיים והקימו את LOGBATT.
ב־1998 הצטרפו כוחות סלובקים למשימה האוסטרית.
במרץ 2006 החליפו כוחות הודיים את הכוחות הקנדיים.
ב־2008 החליפו כוחות קרואטיים את הכוחות הסלובקיים, וב־2009 החליפו כחות פיליפיניים את הכוחות הפולנים.
בעקבות קרבות שהתרחשו בגולן הסורי ובקרבת גבול ישראל בין נאמני אסד והמורדים כוחות אונדו"ף החליטו להוריד את תדירות הסיורים.
ב-6 במרץ 2013 נחטפו 21 פקחים פיליפינים ששרתו בכוח על ידי מורדים מארגון שוהדא אל-ירמוכ.
החטופים שוחררו לאחר ימים ספורים ללא פגע.
החטיפה והקרבות בגולן גרמו לאוסטריה, קרואטיה ויפן לצאת מכוח אונדו"ף ולהסיג את החיילים והפקחים שלהם.
פיג'י, אירלנד ונפאל שלחו כוחות חילופיים.
ב-28 באוגוסט 2014 נחטפו כ-45 פקחים מפיג'י על ידי ג'בהת אל נוסרה.
ב-11 בספטמבר הם שוחררו, חצו את הגבול לישראל לשם בדיקות רפואיות ולאחר מכן חזרו לסוריה.
לפי גורמי אופוזיציה סורים השחרור התאפשר לאחר שקטר שילמה כופר של 20 מיליון דולר לחוטפים.
ב-30 באוגוסט 2014 ג'בהת אל נוסרה צר על שני מוצבים שאוכלסו על ידי 75 חיילים מהפיליפינים.
החיילים הפיליפינים הצליחו להימלט מהמוצבים בסיוע חיפוי של חיילים אירים שמשרתים באונדו"ף.
בעקבות כך החליטה ממשלת הפיליפינים על פינוי כוחותיה מהאזור, ו־344 חיילי הכוח הפיליפיני עזבו את האזור בין 18 ו־27 בספטמבר.
ב-15 בספטמבר 2014 כוחות אונדו"ף החלו לפנות את מוצב אל פאוור בו הייתה המפקדה של הכוח ועברו לישראל.
לאחר הפינוי לא נשארו עוד כוחות מאונדו"ף בשטחים בריבונות סורית.
ביולי 2015 הצטרפו לכוח קציני מטה מצ'כיה ובהוטן.
ב-15 באוקטובר 2018, עם חזרתו של צבא סוריה לשלוט באזור הגבול עם ישראל, נפתח לראשונה מעבר קוניטרה שנסגר בימי המלחמה, וחיילי כוח אונדו"ף החלו לשוב לעמדותיהם בשטח סוריה.
שטח החיץ משתרע לאורך 80 ק"מ – מהחרמון בצפון ועד משולש הגבולות ישראל–סוריה–ירדן בדרום.
רוחבו בין "קו אלפא" שממערב לו לבין "קו בראבו" שממזרח לו, נע בין חצי ק"מ ל-10 ק"מ.
בצפונו הוא גובל בלבנון ובדרומו הוא גובל לאורך רצועה של פחות מקילומטר בודד בירדן.
באזור החיץ פועל מנהל אזרחי סורי.
משני צדדיו של אזור החיץ משתרעים אזורי דילול ברוחב של 25 ק"מ שבו מבקר הכוח את הנוכחות הצבאית של שני הצבאות.
כל אחד משני האזורים האלה מחולק לשלוש רצועות אורכיות, הראשונה בין אזור החיץ ועד 10 ק"מ ממנו, השנייה מקו 10 הק"מ ועד לקו 20 הק"מ והשלישית בין קו 20 הק"מ ועד לקו 25 ק"מ.
נקודת המעבר היחידה הפעילה בין שתי המדינות נמצאת במעבר קוניטרה ומופעלת על ידי צה"ל, אונדו"ף והרשויות הסוריות.
הכוח הצבאי מחולק לשני גדודים – הגדוד הצפוני האוסטרי שמצפון לקוניטרה (AUSBATT, קיצור ל-Austrian Battalion) הכולל גם פלוגה קרואטית, ומדרום לה פועל הגדוד הדרומי הפיליפיני (PHILBATT, קיצור ל-Philippine Battalion).
הכוח הראשוני כלל חיילים מאוסטריה, פרו, קנדה ופולין.
כיום כולל הכוח חיילים מאוסטריה, הודו, יפן, הפיליפינים וקרואטיה.
לכוח שני מחנות ומשרדים בדמשק, 44 עמדות מאוישות ו-11 עמדות תצפית.
המפקדה נמצאת במחנה פואר בצד הסורי המוחזק על ידי האוסטרים, בעוד שהמחנה האחר, שוכן במחנה "זיוונית" בישראל.
במחנה זה נמצאים הכוחות הלוגיסטיים מהודו ומיפן.
בשנת 2010 פעילות הכוח הייתה במרכז של דו"ח באן קי-מון בעקבותיו התקבלה ביוני החלטה 1934 של מועצת הביטחון של האו"ם ובדצמבר של אותה שנה החלטה 1965 של מועצת הביטחון של האו"ם וכעבור שנה החלטה 1994 של מועצת הביטחון של האו"ם.
מאז תחילת פעולתו ספג הכוח 62 אבדות וכן נהרגו שלושה אזרחים שנמנו על עובדיו.
על פי הגדרתו, פעולות הכוח כוללות:
פיקוח כללי על שטח החיץ.
ביקורת על נוכחות צבאית סורית וישראלית באזור החיץ ורצועות הדילול, בין היתר על ידי תצפיות וסיורים.
התערבות במקרה של חדירת כוח צבאי לשטח החיץ או במקרה של ניסיון כזה.
ביקורת דילול המתבצעת על בסיס דו-שבועי, של המתקנים הצבאיים הסוריים והישראליים ובודקת ששני הצדדים עומדים במגבלות שסוכמו בהסכם ההפרדה (מספר מסוים של חיילים, טנקים ותותחים, הימצאות מערכות נ"מ ברצועות הדילול וכדומה).
הענקת סיוע לצלב האדום בהעברת סחורות ואנשים בין ישראל לסוריה.
קידום המודעות לקיומם של שדות מוקשים בקרב האזרחים ותמיכה בפעילות יוניס"ף בהגברת מודעות האוכלוסייה האזרחית בנושא זה.
שימור הסביבה ומזעור השפעות פעולות הכוח באזור.
איסור אונאת הגר כולל שתי מצוות לא תעשה מהתורה על פגיעה מילולית או כספית בגר.
חז"ל פירשו את הפסוק: .
רבי אליעזר הגדול מציין שהתורה מזהירה לגבי היחס לגר בשלושים ושישה מקומות.
בפירוש המלבי"ם על התורה מופיע רשימה של אותם 36 מקומות (לדעתו).
התורה מצווה פעם בלשון יחיד ופעם בלשון רבים ומכאן ניתן ללמוד על הכוונת הציווי הן לפרט והן למוסדות ציבור.
פרטי דיני אונאת דברים ואונאת ממון מובאים במקומם.
דוגמה המתייחסת במיוחד לגר מובא על ידי חז"ל: .
לא ברור אם הציווי מתייחס גם לצאצאי גרים, אם כי הנטייה היא לומר שהיא שייכת גם עשר דורות לאחר הגיור או עד שהאדם המדובר לא יהיה ידוע כצאצא של גר.
לפי הרמב"ם וספר החינוך המצווה חלה על "גר צדק" שקיבל על עצמו את כל המצוות ולא על גר תושב המחויב רק על שבע מצוות של בני נח.
אליבא דאבן עזרא () חל הציווי בארץ, על גר שקיבל על עצמו "שלא לעבוד עבודת כוכבים".
לגר צדק יש שתי נקודות תורפה המצריכות הגנה נוספת משאר בני ישראל:
עברו כגוי העלול להוות סטיגמה.
היעדר קרובים וידידים היכולים לבוא להגנתו.
נקודות תורפה אלו עלולות "להזמין" עלבונות מאנשים הנהנים להיטפל לחלשים מהם, והמצווה באה להזהירם מפני התנהגות זו.
נימוק נוסף הוא כי עלבונות עלולים לגרום לגר לחזור לדתו הקודמת.
רש"ר הירש מסביר את הקשר בין המצווה לגרות בני ישראל במצרים המוזכרת בסמיכות בתורה כנימוק לאהבת הגר.
לדבריו, הצרה של בני ישראל בעבדות במצרים נבעה מכך שהמצרים כיבדו והעניקו זכויות לתושבים לפי ייחוסם ומולדתם ולא לפי אישיותם וזהו הבסיס ל"תועבת מצרים".
אוֹנְדַטְּרה (שם מדעי: Ondatra zibethicus) היא מין מכרסמים ממשפחת האוגריים, בו סוג ומין יחיד.
היא מכונה גם חולדת המושק עקב ריח המושק המאפיין את פרוותה.
תפוצתה של האונדטרה באמריקה הצפונית, בעיקר בקנדה, ארצות הברית וצפון מקסיקו.
במאה ה-20 הוכנסה בידי האדם גם לאירופה הצפונית-מערבית, שם היא נחשבת למין פולש.
האונדטרה לא הוכנסה לישראל, אליה הוכנס מכרסם שוכן מים-מתוקים ממשפחה אחרת, הנוטריה, שמוצאה באמריקה הדרומית.
האונדטרה יכולה להגיע לאורך 40–70 ס"מ ולמשקל 0.6-2 ק"ג.
היא דומה במראה לאוגר או לבונה ובעלת פרווה הדוחה מים וזנב שרירי המשמש כהגה במים.
היא ניזונה בעיקר מצמחי מים המהווים כ-95% מתזונתה, אך מגוונת בחרקי מים, צדפות, סרטני נהרות, צפרדעים, ראשנים, עופות וצבים קטנים.
האונטרות חיות בקבוצות קטנות סביב גדות האגמים והבריכות.
באמריקה נצפו אונדטרות ששיתפו פעולה עם בונים בבניית הסכר וניזונו מהגזעים שלו בתוכו.
אונגני (ברומנית: Ungheni, ההיגוי קרוב ל"אונגֱןּ",עם "ן" מרוכך בסוף, ברוסית Унге́ны, היגוי קרוב ל"אונגני") ן מרוכך בסוף) היא עיר השוכנת במרכז מולדובה, סמוך לגבול עם רומניה.
משנת 2003 משמשת העיר כבירת מחוז אונגני.
בשנת 2013 התגוררו בעיר 38,200 תושבים, נתון הממקם אותה במקום השביעי בגודלו במדינה.
אונגני שוכנת לגדה נהר פרוט.
על הגדה שממול שוכנת עיירה רומנית בעלת אותו השם.
האזכור הראשון לעיר מתוארך ל-1462. בשנת 1875 נבנתה מסילת רכבת בין אונגני לבירה קישינב, כהכנה למלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877–1878. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה המסילה העוברת בעיר, לקישור העיקרי בין מדינות ברית המועצות לרומניה.
על פי מפקד האוכלוסין, בשנת 1897 היו באונגני 997 יהודים, והם היו רוב האוכלוסייה מתוך 1,697 תושבים סך הכל.
על כס הרבנות באונגני ישב בשנים 1905–1913 הרב יהודה לייב פישמן מיימון, לימים שר בממשלת ישראל.
החליף אותו הרב משה רבילסקי (לימים-אבינרי) הוא כיהן בתפקידו עד עלייתו לארץ ישראל ב-1925.
גשר אייפל ברומנית: "Podul Eiffel" הוא גשר רכבת המתוח מעל נהר פרוט.
הגשר נבנה בשנת 1874, ועליו עברה הרכבת ליאסי.
בשנת 1876 עלה הנהר על גדותיו, והרס את הגשר שזה עתה נבנה.
מנהלת הרכבת הזמינה את האדריכל הצרפתי גוסטב אייפל לתכנן מחדש את הגשר, והוא נפתח באפריל 1877, ימים ספורים לפני תחילת המלחמה.
אונדזערע קינדער (עברית: "ילדינו") הוא סרט קולנוע בשפת היידיש חצי-דוקומנטרי תוצרת פולין בשפת היידיש משנת 1948.
הסרט מספר את סיפורם של ילדים מבית היתומים "הלנובק" ליד העיר לודז'.
גיבורי הסרט הם צמד הקומיקאים שמעון דז'יגן וישראל שומאכר.
המטרה העיקרית של הסרט היא להתמודד עם טראומת השואה.
אונדריי דוּדָה (בסלובקית: Ondrej Duda; נולד ב-5 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית ובנבחרת סלובקיה.
יש לו שני כינויים נפוצים שנוספו לו בעקבות סגנון משחקו הלטיני: "דודיניו" ו"אונדריי די מריה".
דודה החל לשחק כדורגל במחלקת הילדים של מועדון עיר הולדתו מ.פ.ק.
לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של קבוצת מ.פ.ק.
קושיצה, בה התקדם עד אשר הגיע להרכב הקבוצה הבוגרת של המועדון.
את הופעת הבכורה שלו ערך בגיל 17 בלבד, במשחק הניצחון הביתי 0–1 מול סלובן ברטיסלאבה.
בחורף 2014 החליט דודה שלא להאריך את חוזהו בקושיצה.
בפברואר 2014 חתם כשחקן חופשי במועדון הפולני לגיה ורשה על חוזה לארבע שנים וחצי.
ב-30 ביולי 2015 נפגע דודה מאבן שהושלכה לעברו במהלך משחק מוקדמות הליגה האירופית מול קוקסי באלבניה.
לאחר שנחבש, הוא פונה, והמשחק הופסק בגין האירועים.
לגיה ורשה זכתה בניצחון טכני בתוצאה 0–3, ועל קוקסי הוטל גם קנס כספי בסך 49,160 פאונד ועונש של משחק ללא קהל.
ב-20 ביולי 2016, חתם דודה על חוזה ל-5 שנים במועדון הבונדסליגה הרטה ברלין.
ב-12 בינואר 2020 הושאל דודה לנוריץ' סיטי מהפרמייר ליג עד לסוף העונה.
ב-16 בספטמבר 2020 חתם דודה לארבע שנים בפ.צ.
ב-29 בינואר 2023 הושאל להלאס ורונה עד לסוף העונה.
ב-1 ביולי 2023 חתם בהלאס ורונה בחוזה קבוע.
ב-16 ביולי 2025 חתם באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית.
דודה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית ב-18 בנובמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף במקום מארק האמשיק, בדקה ה-59 של משחק הניצחון 1–2 מול פינלנד, במסגרת משחק ידידות שנערך בז'ילינה.
שערו הראשון במדים הלאומיים הובקע ב-31 במרץ 2015, במשחק הניצחון 0–1 מול צ'כיה, במסגרת משחק ידידות.
דודה הבקיע את שערה הראשון של נבחרתו במסגרת טורניר הגמר של יורו 2016, לאחר שהשווה זמנית ל-1-1 במשחק מול ויילס, שנגמר בהפסד נבחרתו בתוצאה 1–2. נכלל בסגל נבחרת סלובקיה ליורו 2020 וליורו 2024.
אונאפיוס היה סופיסט והיסטוריון יווני.
חיבורו העיקרי ששרד הוא "חייהם של פילוסופים וסופיסטים".
אונאפיוס נולד בסרדיס בשנת 346 לערך.
בעיר הולדתו הוא למד אצל קרוב משפחתו, הסופיסט , ועוד בהיותו נער נסע לאתונה, שם הפך לתלמידו של הרטוריקן .
בנוסף רכש ידע משמעותי ברפואה.
בשנותיו המאוחרות נראה שחי באתונה ולימד רטוריקה.
הוא הוכנס אל והתקבל לבית הספר של משפחת הכהנים ונעשה היירופאנטיס.
ישנה עדות לכך שהוא עדיין חי בתקופת שלטונו של תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית.
אונאפיוס היה מחברם של שני חיבורים: "חייהם של פילוסופים וסופיסטים" ו"היסטוריה של העולם".
החיבור הראשון נשתמר, ואילו החיבור השני אבד.
"חייהם של פילוסופים וסופיסטים" הוא אוסף ביוגרפיות של 23 פילוסופים וסופיסטים עתיקים ובני זמנו של המחבר.
החיבור בעל ערך בשל היותו המקור היחיד לתולדות הנאופלאטוניזם של תקופה זו.
סגנונם של שני החיבורים בולט ברוח של עוינות מרירה כלפי הנצרות.
בפני פוטיוס (המאה ה-9) עמדה "מהדורה חדשה" של החיבור, שבה הקטעים הפוגעניים ביותר כלפי נוצרים הושמטו ממנו.
החיבור מכיל את הביוגרפיות של האישים הבאים: פלוטינוס, פורפיריוס, יאמבליכוס, אלפיוס, סוסיפאטרה , אידסיוס מקפדוקיה , סופאטר מאפאמיאה , אבלאביוס, אוסטאתיוס, מקסימוס מאפסוס, פריסקוס מאפירוס , יוליאנוס מקפדוקיה, פרוהאירסיוס, אפיפאניוס, דיופאנטוס הערבי, סופוליס, הימריוס, פרנאקיוס, ליבאניוס, אקאקיוס, נימפידיאנוס מסמירנה , זנון מקיטיון, מאגנוס, אוריבאסיוס, לוניקוס וכריסאנתיוס.
חיבורו ההיסטורי היווה המשך לחיבורו של דקסיפוס, וכלל את תולדות האירועים בין השנים 270–404 לספירה, עד לקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני לערך.
שרדו מתוכו רק קטעים שנשתמרו בחיבורו של זוסימוס, "ההיסטוריה החדשה".
אונגה (בהונגרית: Onga) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים התיישבו במקום במחצית הראשונה של המאה ה-19. במקום היו בית כנסת ובית עלמין שנהרסו.
בשנת 1930 נמנו בקהילת אונגה 62 יהודים.
בשנת 1941 גויסו צעירים יהודים מהכפר לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים ככוח עזר לצבא ההונגרי) ורובם נספו.
לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה באפריל 1944 הועברו יהודי אונגה לקושיצה בירת המחוז משם הובלו ב-15 במאי למחנה ההשמדה אושוויץ.
תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
אונביניליום הוא שמו של יסוד כימי היפותטי בטבלה המחזורית.
מספרו האטומי הוא 120 והוא היסוד ה-17 בסדרת היסודות העל-כבדים וה- 28 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
האונביניליום טרם יוצר, למרות ניסיונות מרובים של צוותים גרמנים ורוסיים.
ניסיון אחד של הצוות הגרמני ב־2011 במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים היווה תוצאה מרומזת אך לא חותכת המצביעה על ייצור אפשרי, אך הנתונים לא היו שלמים ולא תואמים את הציפיות התאורטיות.
ניסיונות מתוכננים של צוותים מרוסיה, מיפן ומצרפת מתוכננים לשנת 2020. עדויות ניסיוניות מהניסיונות הללו מראות כי ככל הנראה, האונביניליום עשוי להיות היסוד המלאכותי האחרון שניתן לסנתז באמצעות הטכנולוגיה הנוכחית.
מיקומו של אונביניליום כמתכת אלקלית עפרורית מרמז כי יהיו לו תכונות דומות ליסודות הקלים יותר בקבוצה זו, כגון בריליום, מגנזיום, סידן, סטרונציום, בריום ורדיום.
עם זאת, תופעות יחסותיות עשויות לגרום לחלק מתכונותיו להיבדל מאלו הצפויות מיישום ישיר של מגמות הטבלה המחזורית.
לדוגמה, האונביניליום צפוי להיות פחות ריאקטיבי מבריליום ומרדיום ויהיה קרוב יותר להתנהגות סטרונציום, ואף שהוא אמור להראות את מספר חמצון +2 האופייני למתכות אלקליות, הוא גם צפוי להראות את מספר חמצון +4, שאינו ידוע בשום מתכות אלקליות עפרוריות אחרות.
יסודות על-כבדים, כמו אנביניליום, מיוצרים רק על ידי היתוך גרעיני.
ניתן לחלק את תגובות ההיתוך הללו ל"חם" ול"קר", תלוי באנרגיית הערעור של הגרעין המורכב המיוצר.
בתגובות היתוך "חמות", מואצים יסודות כימים מסדרת האקטינידים, מה אשר מביא גרעינים מורכבים בעלי אנרגיית ערעור גבוהה יחסית (40–50 eV).
בתגובות היתוך "קרות", מואצים יסודות כימים מסדרת מתכות המעבר העמידות (בדרך כלל עופרת וביסמוט), מה אשר מביא גרעינים מורכבים בעלי אנרגיית ערעור נמוכה יחסית (10–20 eV).
האונונניום והאונביניליום הם היסודות הקלים ביותר שטרם סונתזו, בניגוד לכל היסודות הקודמים אשר הגיעו לשיאם ביסוד אוגאנסון (יסוד 118).
ניסיונות הסינתוז של יסודות 119 ו-120 דוחפים את גבולות הטכנולוגיה הנוכחית, כנראה בגלל חוק חתך הפעולה של תגובות הייצור וזמן מחצית החיים הקצרה שלהם, שצפויים להיות בסדר גודל של מיקרו-שניות.
אונדלסנס () היא עיירה בראומה שבמחוז מרה ורומסדל בנורווגיה.
אונדלסנס היא המרכז המנהלי של ראומה.
היא ממוקמת בסמוך לאיספיורדן (7 ק"מ מזרחה), בצפון עמק רומסדלן (Romsdalen).
לידה עובר נהר ראומה ומעבר לו ממערב נמצאת Veblungsnes.
שטחה של העיירה כ-2.2 קילומטרים רבועים, ואוכלוסייתה היא כ-2,400 תושבים (נכון ל-2018).
בנמל של העיירה "טינדקאיה" מבקרות מדי שנה אוניות תענוגות בהן קוסטה מרינה, תומסון סלבריישן, קוסטה ויקטוריה וקוסטה אטלנטיקה.
היא נמצאת לחופיו של פיורד רומסדל (Romsdalsfjord).
אוכלוסיית הסלמון באזור נמצאת בשלבי שיקום בעקבות הידלדלות שאירעה בשנות ה-80 של המאה ה-20 כתוצאה מפגיעה של טפיל Gyrodactylus salaris.
בדומה לנהרות אחרים גם בנהר ראומה יש עלייה באוכלוסיית הטרוטה החומה.
בעיירה עוברים הכביש המהיר E136 וכביש 64. קו הרכבת של ראומה מגיע לאונדלסנס, ויש ממנה אוטובוסים למולדה ואולסונד.
במסגרת המערכה בנורווגיה במלחמת העולם השנייה נחתו כוחות בריטיים באונדלסנס כחלק מתנועת מלקחיים להשגת טרונדהיים, כשחלקה הצפוני של המתקפה הייתה נמסוס.
אונדנסטרון (Ondansetron, נמכרת בשם Zofran) היא תרופה למניעת בחילה והקאות שהם תוצאה של כימותרפיה או ניתוח.
כמו כן היא מנוצלת לטיפול בדלקת הקיבה והמעיים.
ניתן לקחת אותה דרך הפה או בזריקה לשריר או לוריד.
התרופה ניתנת לנשים בהריון שסובלות מבחילות, אך חוקרים עדיין לומדים את תופעות הלוואי של שימוש בתרופה בזמן היריון.
התרופה אינה ניתנת בדרך כלל לילדים מתחת לגיל 4. התרופה אינה יעילה לטיפול במחלת ים.
אונדנסטרון קיבל פטנט בשנת 1984 לאחר מחקרים בחברת תרופות בריטית.
השימוש הרפואי בקהילה אושר בשנת 1990. החל משנת 2006 ניתן לייצר גם תרופה גנרית.
התרופה נכללת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
בשנת 2019 היא הייתה במקום ה-91 בין התרפות הנפוצות בארצות הברית עם כ-8 מיליון מרשמים.
בישראל התרופה נכללת בסל התרופות לחולי סרטן בלבד.
אונגוג'ה (בסוואהילי: Unguja; ביוונית עתיקה: Μενουθιάς) הוא האי המאוכלס ביותר והגדול ביותר שנמצא בארכיפלג זנזיבר שבטנזניה.
שמו הלא רשמי של האי הוא האי זנזיבר .
אונגוג'ה הוא אי הררי, באורך 83 ק"מ ורוחבו 37 ק"מ.
האי ממוקם בדרום ארכיפלג זנזיבר, ב, כ-59 ק"מ דרומית מהאי השני בגודלו של הארכיפלג, פמבה.
אונגוג'ה וטנזניה היבשתית מופרדים על ידי ערוץ זנזיבר .
אונג'וג'ה מוקפת במספר איים קטנים יותר, ורק שניים מהם, טומבאטו ואוזי , מאוכלסים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא ינואר (26 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא אוגוסט (22 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 2,767 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (319 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (91 מ"מ גשם).
ענף התיירות באונגוג'ה הוא המפותח ביותר בארכיפלג זנזיבר, אשר מהווה חלק ניכר מכלכלת האי.
חקלאות (כולל ייצור תבלינים כמו ציפורן) ודיג מהוות גם הן חלק מכלכלת האי.
לאורך כל החוף המזרחי של האי, רוב הכפרים מסתמכים גם על חקלאות אצות .
ביוני 2018 נתפס נמר במצלמה על האי, אף על פי שנחשב בעבר כי הוא נכחד בזנזיבר במשך 25 השנים האחרונות.
אונדז'יי קולאז' (בצ'כית: Ondřej Kolář; נולד ב-17 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת השוער בסלביה פראג.
ב-4 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים כששיחק במדי ורנסדורף מהליגה הצ'כית השנייה, אליה הושאל מקבוצת נעוריו, סלובן ליברץ.
היה זה משחק הליגה היחיד שלו בעונה זו, ובעונה שלאחריה חזר לסלובן ליברץ ושיחק רק משחק ליגה אחד.
בעונת 2014/2015 שיחק 16 משחקי ליגה, אך בשתי העונות הבאות לא שיחק כלל.
ב-26 ביולי 2018 חתם בסלביה פראג עד ליוני 2022. דמי ההעברה שלו, מיליון אירו, הפכו אותו לשוער היקר בהיסטוריה של ליגת העל הצ'כית.
אונד (בהונגרית: Und) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם באונד מספר התושבים נמצא בירידה.
באונד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אונגנייאו (בקוריאנית: 웅녀; הנג'ה: 熊女, פשוט כמשמעו: אשת-דוב) היה דוב שהפך לאישה על פי מיתוס בריאת העולם של האומה הקוריאנית.
על פי האגדה, נמר והדוב (אונגנייאו) גרו יחד במערה והתפללו לאל הוואנונג שיהפוך אותם לאנושיים.
הוואונג שמע את תפילותיהם ונתן להם 20 שיני שום, צרור סחלבים והורה להם להישאר מחוץ לאור השמש ולאכול רק את האוכל הזה במשך 100 יום.
בגלל הרעב, הנמר עזב את המערה לאחר כ-20 יום, אך הדוב נשאר בפנים.
לאחר 21 יום הוא נהפך לאישה.
אונגנייאו הייתה אסירת תודה והקריבה מנחות להוואנונג.
היעדר בעלה (הנמר) הביא אותה לדיכאון, והיא החלה להתפלל מתחת לעץ שדר קדוש (בקוריאנית: 신단수; הנג'ה: 神 檀 樹) כדי להתברך בילד.
הוואונג שמע את תפילותיה ונרגש עמוקות.
הוא לקח את אונגנייאו לאשתו וזמן קצר לאחר מכן היא ילדה בן, דנגון, שימשיך וייסד את האומה הקוריאנית.
ישנם שני מאפיינים עיקריים של אונגנייאו.
המיתוס המכונן של האומה הקדומה הקוריאנית בדרך כלל מגדיר את קו הדם האבהי של המייסד כצ'ונסין (בקוריאנית: 천신; הנג'ה: 天神, אל השמים) ואת קו האם כג'יסין (בקוריאנית: 지신; הנג'ה: 地 神, אלת הארץ).
כתוצאה מכך, אונגנייאו נחשב לסוג של טוטם המזוהה כמתחיל שושלת האם של דנגון.
מצד שני, לדוב עצמו יש משמעות דתית.
הדוב הוא אל הארץ ומסמל את ייצור מוצרים בתרבות החקלאית.
לפיכך, דובים מתפרשים בעיקר כנקבה.
אונגנייאו מתפרשת גם כן כסוג של אלה נקבתית או נשית.
אונדז'יי באצ'ו (בצ'כית: Ondřej Bačo; נולד ב-25 במרץ 1996) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הבלם בעירוני טבריה מליגת העל.
באצ'ו החל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל הצ'כית פסטב זלין.
ב-18 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 1–3 נגד ויסוצ'ינה ייהלבה.
ב-25 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–9 נגד סלביצ'ין.
בספטמבר הושאל באצ'ו ללישן הצ'כית, במדיה שיחק עד לאמצע העונה, אז חזר לפסטב זלין.
ב-18 באוגוסט 2020 חתם בגז מתאן מדיאש מליגת העל הרומנית.
ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 0–2 נגד ארג'ש פיטשט.
ב-1 באוגוסט 2021 חתם בהפועל ירושלים מליגת העל.
לאחר עזיבתו של גוני נאור למכבי חיפה מונה לקפטן המועדון.
ב-13 בינואר 2024 עזב את הקבוצה וחתם בדיושג'ר מליגת העל ההונגרית, זאת, לאחר פציעה בגיד אכילס שמנעה ממנו לשחק החל מחודש ספטמבר.
בהונגריה, ערך באצ'ו שתי הופעות בלבד, הראשונה שבהן בחודש אפריל.
ב-3 ביולי 2024 חתם באצ'ו בעירוני טבריה מליגת העל הישראלית.
מדינת אונדו היא מדינה פדרלית בדרום מערב ניגריה שנוסדה ב-3 בפברואר 1976. מדינת אונדו גובלת במדינת אקיטי מצפון, מדינת קוגי בצפון-מזרח, מדינת אדו במזרח, מדינת דלתא בדרום-מזרח, מדינת אוגון בדרום-מערב, מדינת אוסון בצפון-מערב, והאוקיינוס האטלנטי בדרום.
בירת המדינה היא העיר אקורה , הבירה לשעבר של ממלכת אקורה העתיקה.
מדינת אונדו כוללת יער גשם ויער מנגרובים של עצי מנגרוב הביצות ליד מפרץ בנין.
מדינת אונדו, המכונה "מדינת השמש הזורחת – Sunshine State", היא המדינה ה-19 המאוכלסת ביותר בניגריה מתוך 36 המדינות הפדרליות המרכיבות את ניגריה.
היא המדינה ה-25 בגודל השטח שלה.
המדינה מאוכלסת בעיקר בבני היורובה, שפת היורובה היא השפה העיקרית במדינה.
תעשיית הנפט היא התעשייה העיקרית בכלכלת המדינה, כאשר ייצור קקאו, כריית אספלט ופעילויות המנצלות את קו החוף הארוך של המדינה משמשים גם כגורמים כלכליים מרכזיים.
הרי עידאנר – Idanre inselberg, מהווים את הנקודה הגאוגרפית הגבוהה ביותר בדרום מערב ניגריה.
הנקודה הגבוהה ביותר בשרשרת ההרים עולה על 1,000 מטרים.
מדינת אונדו היא דמוקרטיה חוקתית ברפובליקה הפדרלית של ניגריה, עם רשות מבצעת, מחוקקת ומערכת משפט עצמאית.
מדינת אונדו כוללת שמונה עשר נפות.
העיקריות שבהן הן אקוקו, אקורה, אוקיטיפופה, אונדו, אילאג'ה, אידאנרה ואוו.
רוב אזרחי המדינה מתגוררים במרכזים העירוניים.
האוניברסיטאות הממשלתיות הבולטות במדינת אונדו הן האוניברסיטה הפדרלית לטכנולוגיה אקורה, אוניברסיטת אונדו סטייט למדע וטכנולוגיה, האוניברסיטה למדעי הרפואה, אונדו.
רותימי אקרדולו הוא המושל הנוכחי של מדינת אונדו נכון ל-2022. חבר מפלגת All Progressives Congress (APC).
הוא הושבע ב-24 בפברואר 2017 כיורשו של Olusegun Mimiko.
סגן המושל של מדינת אונדו הוא Lucky Aiyedatiwa.
ההרכב האתני של מדינת אונדו מורכב בעיקר מתת-הקבוצות של בני יורובה המאכלסים את אזורי החוף.
עיקר תושבי מדינת אונדו דוברים ניבים שונים של שפת יורובה הדומה לניב איפה – Ife.
רוב האוכלוסייה הם נוצרים, בעוד היתר הם מוסלמים ובעלי מסורות פולחן שבטיות מקומיות.
השפות והניבים המדוברים במדינת אונדו בחלוקה לפי נפות:
הנפות שפות/ניבים אקוקו צפון מזרח Ikare-Akoko; אקפס; אריגידי; אמאי-יולהה-אורה; אייר אקוקו צפון מערב Àhàn; אקפס; אריגידי; אייר; Irun-Akoko (Oke Oro – Akoko);
אקוקו דרום מערב אימאי-איולהה-אורה Ese-Odo איזון, אפוי אילאג'ה אילאג'ה Okitipupa איקל, אדו אירל אדו, איקלה אונדו אונדו אקורה אקורה עידן עידן אודיבו איקל, אונדו אוזה אדו; אימאי-איולהה-אורה אחרים אוקפמהרי
+התפלגות האוכלוסייה של מדינת אונדו לפי נפות
האקלים במדינת אונדו הוא טרופי עם שתי עונות, העונה הגשומה (אפריל–אוקטובר) והעונה היבשה (נובמבר–מרץ).
הטמפרטורה לאורך כל השנה נעה בין C° 21–C° 29 בעוד הלחות גבוהה יחסית.
ירידת הגשם השנתית נעה בין 2,000 מ"מ בחלקים הדרומיים ל-1,150 מ"מ באזורים הצפוניים.
כמות המשקעים פוחתת ככל שמרחיקים צפונה מקו החוף של האוקיינוס האטלנטי.
מדינת אונדו מפיקה 12% מכלל הנפט והגז שמפיקה ניגריה.
תעשייה זו היא התעשייה הגדולה ביותר במדינת אונדו.
להלן משאבי הטבע הנמצאים במדינת אונדו:
המדינה נהנית בדרך כלל מצמחייה שופעת.
אזור יער גשם נמצא בדרום, בעוד שבאזורים הצפוניים הצמחייה העיקרית היא מסוג תת-סוואנה.
אונדז'יי לינגר (בצ'כית: Ondřej Lingr; נולד ב-7 באוקטובר 1998 בצ'כיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת יוסטון דינמו מMLS ובנבחרת צ'כיה.
לינגר גדל במחלקת הנוער של מ.פ.ק.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הצ'כית, וערך במדיה 72 הופעות ליגה, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-6 באוגוסט 2020 חתם לינגר בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
ב-24 באוגוסט 2023 הושאל לינגר למשך עונת 2023/24 לפיינורד מליגת העל ההולנדית.
ב-24 במרץ 2022 ערך לינגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בהפסד 1-0 לנבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2024, ובמסגרת משחק הכנה לטורניר כבש לינגר שער בכורה במדים הלאומיים מול נבחרת מלטה במשחק שנגמר בניצחון 7-1 לצ'כיה
האוֹנְד מָרטֶנוֹ הוא כלי נגינה אלקטרוני מוקדם.
הוא מנוגן עם מקלדת או על ידי הזזת טבעת לאורך חוט, ויוצר גלי צלילים הדומים לטרמין.
האונד מרטנו הומצא בשנת 1928 על ידי הממציא הצרפתי מוריס מרטנו, שקיבל השראה מהצליל של גלי רדיו ורצה ליצור כלי בעל הבעה כמו של הצ'לו.
האונד מרטנו משמש ביותר מ-100 יצירות תזמורתיות.
המלחין הצרפתי אוליבייה מסייאן השתמש בו ביצירות כמו הסימפוניה שלו מ-1949 טורנגלילה, וגיסתו ז'אן לוריו הייתה נגנית מפורסמת בכלי.
הכלי מופיע בפסקולי קולנוע וטלוויזיה רבים, במיוחד בסרטי אימה ובמדע בדיוני.
הוא שימש גם נגנים עכשוויים כמו דאפט פאנק, דיימון אלברן והגיטריסט של רדיוהד ג'וני גרינווד.
האונד מרטנו (בצרפתית "גלי מרטנו") הוא אחד המכשירים האלקטרוניים המוקדמים ביותר.
הוא הומצא על ידי מוריס מרטנו.
בילדותו למד מרטנו לנגן בצ'לו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הצרפתי.
הוא הוצב כמפעיל רדיו ביחידת התקשורת ובמהלך שירותו היה אחראי על קבלת מסרים ושידורם.
הוא הוקסם מהצליל של גלי הרדיו בהם עסק במסגרת תפקידו.
הוא קיווה להביא ביטוי מוזיקלי של הצ'לו לכלי החדש שלו.
הוא החל לערוך מחקר לפיתוח הכלי כבר ב-1919, וב-1923 אף פגש המהנדס הרוסי לב סרגייביץ' טרמן, אך רק ב-1928 הציג את הכלי לציבור.
הצגת האונד מרטנו נעשתה לראשונה ב-20 באפריל 1928, בביצוע הפואמה הסימפונית של דימיטריוס לוידיס באופרה הלאומית של פריז.
מרטנו יצא למספר סיבובי הופעות כדי לקדם את הכלי, תחילה באירופה ואחר כך בניו יורק.
ב-1930 הופיע עם תזמורת פילדלפיה, ולאחר מכן יצא למסע הופעות עולמי.
בשנת 1937, הוצג האונד מרטנו בתערוכה הבינלאומית של פריז עם קונצרטים והדגמות באנסמבל של עד שנים עשר אונדיסטים שהופיעו יחד בכל פעם.
החל משנת 1947, האונד מרטנו נלמד בקונסרבטואר של פריז, עם מרטנו בתור המורה הראשון.
האונד מרטנו יוצר לפי הזמנה.
במהלך השנים הבאות, מרטנו ייצר מספר דגמים חדשים, והציג את היכולת לייצר ויברטו על ידי הזזת המקשים, תכונה שפותחה בשנות ה-70 על ידי כמה סינתיסיזרים של Yamaha GX-1. מרטנו לא היה מעוניין בייצור המוני, מה שאולי תרם לירידת הפופולריות שלו בעקבות התעניינות ראשונית.
ז'אן לואי מרטנו, בנו של מוריס מרטנו, יצר דגמים חדשים של האונד מרטנו.
ב-2009, דווח כי האונד מרטנו האחרון יוצר ב-1988, אך יוצר דגם חדש.
האונד מרטנו דומה מבחינה ויזואלית להכלאה בין אורגן לטרמין.
הוא ייחודי בין כלי נגינה אלקטרוניים בשיטות השליטה שלו.
ניתן לנגן באונד מרטנו עם טבעת מתכת שנענדת על האצבע המורה הימנית.
החלקת הטבעת לאורך חוט מייצרת צלילים "דמויי תרמין", הנוצרים על ידי מעגלי מתנד באמצעות צינורות ואקום או טרנזיסטורים בדגם השביעי.
הדגם השלישי, שהוצג ב-1929, כלל מקלדת-דמה מתחת לחוט שנועדה רק לציין את גובה הצליל.
לדגם זה היה גם "מגן אצבע שחור" על חוט שניתן להשתמש בו במקום הטבעת.
הוא הוחזק בין האגודל הימני לאצבע המורה, והנגינה נעשית במרחק מהכלי.
כאשר מנגנים בצורה זו, מוציאים את המגירה מהכלי ומניחים על ספסל ליד הנגן.
גרסאות מאוחרות יותר הוסיפו מקלדת תפקודית אמיתית בה המקשים מייצרים ויברטו כשמזיזים אותם מצד לצד.
מודל זה הוצג בשנות ה-30 עם הגרסה הרביעית שכללה 84 קלידים.
לגרסאות הבאות היו 72 קלידים.
בשילוב עם מתג שמעביר את הגובה באוקטבה אחת, לכלים אלו טווח מ-C1 ל-C8. מגירה מאפשרת מניפולציה של נפח וגוון על ידי יד שמאל.
עוצמת הקול נשלטת באמצעות "לכסנית" מזכוכית רגישה למגע.
מודלים מוקדמים יכלו לייצר רק כמה צורות גל.
דגמים מאוחרים יותר יכולים ליצור בו זמנית צורו שונות של גלים - גלי סינוס, גל משולש, גל מרובע, גל פולס וגל מיישר, בנוסף לרעש ורוד, שנשלטים על ידי מתגים במגירה.
בדגם השביעי, חוגה בחלק העליון של המגירה מתאימה את האיזון בין רעש לבן לשאר צורות הגל.
חוגה שנייה מתאימה את האיזון בין שלושת הרמקולים.
בעזרת מתג ניתן לבחור בין המקלדת לסרט.
ניתן לבצע התאמות נוספות באמצעות פקדים בגוף המכשיר.
אלה כוללים מספר חוגות לכוונון הגובה, חוגה לכוונון הווליום הכללי, מתג להמרת הגובה באוקטבה אחת ומתג להפעלת פילטר.
המגירה של הדגם השביעי כוללת גם שישה כפתורי טרנספוזיציה, המשנים את הגובה במרווחים שונים.
ניתן לשלב את אלה כדי להעלות מיד את גובה הצליל עד לטון התשיעי מינורי.
מרטנו ייצר ארבעה רמקולים, עבור הכלי.
המטאליק כולל גונג ומייצר גוון מתכתי.
הוא שימש את רביעיות האונד מרטנו הראשונות ב-1932. רמקול פאלמה, כולל תא תהודה עם מיתרים מכוונים לכל 12 חצאי האוקטבה כך שכאשר מנגנים תו במנגינה, הוא מהדהד מיתר מסוים, ומייצר רזוננס.
הוא הוצג לראשונה לצד הגרסה השישית של האונד מרטנו בשנת 1950.
האונד מרטנו משמש ביצירות קלאסיות רבות, בעיקר על ידי המלחין הצרפתי אוליבייה מסייאן.
עבור סימפוניה טורנגלילה מסיאן השתמש באונד מרטנו כדי ליצור "אפקטים מוזיקליים מבריקים וסוחפים".
הסימפוניה הזו כללה את האונד מרטנו והפסנתר כסולנים על רקע תזמורת גדולה.
היא ידועה כיצירת מופת, והתהילה שלה קשרה את האונד מרטנו עם מסייאן.
אלמנתו של מסייאן, איבון לוריו, עיבדה וערכה ארבע קטעי "Feuillets inédits" שטרם פורסמו עבור אונד מרטנו ופסנתר ויצאו לאור בשנת 2001.
מלחינים נוספים שהשתמשו בכלי כוללים את ארתור הונגר, קלוד ויויאר, דריוס מיו, אדגר וארז, מרסל לנדובסקי, שארל קקלה, פלורן שמיט, מתיאש שייבר וז'אק איבר.
היצירה הבולטת ביותר של הונגר עם האונד מרטנו, היא האורטוריה הדרמטית שלו, "Jeanne d'Arc au bûcher" מ-1935, שבה נעשה שימוש בסאונד הייחודי של הכלי להעצמת קטע המיתרים.
דריוס מיו, שנהנה גם מהאופי הייחודי של האונד מרטנו, השתמש בו כמה פעמים בשנות ה-30. אדגר וארז לא השתמש בו לעיתים קרובות, אבל הוא הופיע בבכורה של "Amériques" בפריז; הוא גם החליף את תפקיד הטרמין ביצירתו "Ecuatorial" באונד מרטנו.
על פי הניו יורק טיימס, הנגנית הדגולה ביותר של האונד מרטנו הייתה המוזיקאית הצרפתייה ז'אן לוריו (1928–2001), שלמדה אצל מרטנו בקונסרבטואר של פריז.
היא ניגנה בהופעות בינלאומיות ביותר מ-500 יצירות, יצרה 85 יצירות עבור סקסטה של אונד מרטנו שהקימה ב-1974, וכתבה ספר בן שלושה כרכים על הכלי, "Technique de l'Onde Electronique Type Martenot".
המלחין האנגלי יו דייוויס העריך שיותר מ-1,000 יצירות הולחנו עבור האונד מרטנו.
ז'אן לוריו העריכה שנכתבו 15 קונצ'רטו ו-300 יצירות מוזיקה קאמרית.
הגרדיאן תיאר את ג'וני גרינווד מלהקת הרוק האנגלית רדיוהד כ"אביר" האונד מרטנו.
רדיוהד ביצעו גרסאות לשירים שלהם "How to Disappear Completely" ו-"Weird Fishes / Arpeggi" תוך שימוש בכמה אונד מרטנו.
באלבומם משנת 2001 Amnesiac, הם השתמשו ברמקול פאלמה של הכלי כדי להוסיף "הילה של הדהוד מעורפל" לשירה של תום יורק בשיר "You and Whose Army?".
בשנת 2011, גרינווד הלחין יצירה לשני אונדס מרטנו, Smear .
נגן האונד מרטנו תומאס בלוך הופיע יחד עם טום ווייטס ורוברט וילסון בסיבוב ההופעות "The Black Rider (2004–06)" ובאופרה של דיימון אלברן "Monkey: Journey to the West (2007–2013)".
בלוך ניגן באלבום "Truelove's Gutter" של ריצ'רד האולי משנת 2009 ובאלבום של דאפט פאנק מ-2013 Random Access Memories.
האונד מרטנו מופיע בפסקול של סרטים רבים, במיוחד סרטי מדע בדיוני ואימה.
בשנת 1934 השתמש ארתור הונגר בכלי בפסקול לסרט האנימציה הצרפתי "The Idea" משנת 1932 של הקולנוען האוסטרו-הונגרי ברטולד ברטוש, כנראה השימוש הראשון במוזיקה אלקטרונית בקולנוע.
בשנת 1936 אדולף בורשר השתמש בו בסרט "Le roman d'un tricheur" של סשה גיטרי, בגילומה של אחותו של מרטנו, ז'ינט.
המלחין הצרפתי מוריס ז'אר הציג את האונד מרטנו לקולנוע האמריקאי בפסקול של לורנס של ערב (1962).
המלחין הארי לובין השתמש באונד מרטנו בסדרה הטלוויזיה בגבולות המסתורין והכלי מופיע גם בשיר הנושא של העונה הראשונה של "Lost in Space (1965)" מאת ג'ון ויליאמס.
המלחין האנגלי ריצ'רד רודני בנט השתמש בו בסרטים כולל "Billion Dollar Brain" משנת 1967 ו-"Secret Ceremony" משנת 1968. אלמר ברנסטיין הכיר את האונד מרטנו דרך בנט, והשתמש בו במספר סרטים כולל רוק בחלל, מכסחי השדים, הקדירה השחורה, ""Legal Eagles", "The Good Son, וכף רגלי השמאלית.
סרטים נוספים המשתמשים באונד מרטנו כוללים את המעבר להודו, אמלי, זה ייגמר בדם, והוגו.
בשנת 2001, הניו יורק טיימס תיאר את האונד מרטנו, יחד עם כלים אלקטרוניים מוקדמים אחרים כמו התרמין, טלהרמוניום, טראוטוניום ואורגטרון, כחלק מ"תנועת מוזיקה חשמלית עתידנית שמעולם לא הגיעה רחוק כמו חלוציה".
המוזיקאי הקלאסי הצרפתי תומאס בלוך אמר: "האונד מרטנו הוא כנראה המוזיקלי ביותר מכל הכלים החשמליים...
מרטנו לא התעניין רק בצלילים.
הוא רצה להשתמש בחשמל כדי להגביר ולשלוט בהבעה, המוזיקליות.
הכל מבוצע על ידי המוזיקאי בזמן אמת, כולל השליטה על הוויברטו, העוצמה והמהירות בה מגיע שיא עוצמת הצליל.
זה צעד חשוב בשושלת הכלים האלקטרוניים שלנו".
לפי עיתונאי המוזיקה אלכס רוס, פחות מ-100 אנשים הצליחו ללמוד לנגן היטב באונד מרטנו.
האלקטרוניקה של האונד מרטנו שבירה, וכוללת אבקה המעבירה זרמים חשמליים, אותה מרטנו היה מערבב בכמויות שונות לפי מפרט של הנגנים; הפרופורציות המדויקות אינן ידועות.
ניסיונות לבנות דגמי מרטנו חדשים באמצעות המפרט המקורי של מרטנו הובילו לתוצאות מעורבות.
בשנת 2000, ג'וני גרינווד מלהקת הרוק האנגלית רדיוהד הזמין את חברת הסינתיסייזרים "Analogue Systems" לפתח העתק של האונד מרטנו, כיוון שהוא חשש מפגיעה בכלי שלו בסיבוב ההופעות.
ההעתק, שנקרא ה-French Connection, מחקה את מנגנון השליטה של האונד מרטנו, אך אינו מייצר צליל; במקום זאת, הוא שולט במתנד חיצוני.
אונביביום הוא שמו של יסוד כימי היפותטי ב.
מספרו האטומי 122 והוא היסוד ה-19 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-30 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
בשנת 2008 פרסם הפיזיקאי הישראלי אמנון מרינוב עדויות חדשות לקיום יסוד כימי על-כבד חדש שמספרו 122. יסוד זה קיבל את השם הזמני אונביביום.
יש הטוענים כי יסוד זה הוא פרי המצאתו של אמנון מרינוב מכיוון שלמרות טענותיו לא נמצא היסוד בטבע ואף לא הצליחו ליצור אותו באמצעות מאיצי חלקיקים.
אוֹנוֹמָטוֹפֵּיָה או אוֹנוֹמָטוֹפֵּאָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: תַּצְלִיל) היא מילה או צירוף מילים שצלילם מזכיר את הדבר שהם מסמנים.
לדוגמה: הפועל "לצפצף", ושם העצם "בקבוק".
ביוון העתיקה סברו שתצליל הוא מקורה של השפה כולה, אך דעה זו נדחתה במדע המקובל.
עם זאת, במחקרי בלשנות משווה ושיטות מחקר מגוונות, עדיין בוחנים גישה זו, ויש אישוש לכך שחלק נרחב מן השפות המדוברות אכן מקורן במילות תצליל.
המונח מתאר הן שימוש במילים בשפה הטבעית אשר נוצרו כתוצאה מחיקוי של צלילים בטבע, והן שימוש מושכל בצליל מחקה-משמעות בספרות, ברטוריקה ובשירה.
התואר 'אונומטופאי' בא מן הפועל היווני ὀνοματοποιία אונומטו-פואיאה המורכב משתי מילים ὄνομα אונומה - שמשמעותו שם, ו "ποιέω פוֹעֵיוּ שמשמעותו יוצר, כלומר יוצר שמות.
באונומטופיה נעשה שימוש במילים שצליל הגייתן מזכיר או מחקה את המסומן שלהן.
לדוגמה בעברית המילים "בקבוק", " רישרש", "זימזם", "טפטוף" הן אונומטופיות.
לקבוצת מילים זאת יש מעמד מיוחד בחקר השפה והוא שגם בלשנים שמצדדים בגישה שהשפה שרירותית מודים שלאונומטופיה יש להתייחס בצורה שונה.
האונומטופיה שימשה כראיה לטובת פילוסופים שהחזיקו בדעה שהשפה טבעית במחלוקת לגבי טבע או הסכמה בלשון.
בשפה האנושית בכלל ובעברית בפרט יש מילים רבות שמקורן בצלילים מן הסביבה.
אך הֶקשר זה אבד להם עם הזמן בגלגולי ההגיה ובתוך שינויי הצורה של השפה ממגוון סיבות.
מחוסר יכולת להוכיח חד-משמעית השתלשלות מילים מתצלילים, זיהוי מקורות תצליליים של מילים נחשב אטימולוגיה עממית לא-מדעית.
מילה מוגדרת כאונומטופיה אך ורק אם החיקוי נשמר באופן ברור ומכוון לכך.
שינויים שחלים בשפה גורמים לעיתים לאיבוד הצליל המקורי שנועד למילה, ובכך המילה חדלה להוות תצליל.
הסיבות לאבדן הֶקשר התצליל בעברית החדשה הן שינויי ההגיה של השפה המביאה להגיה שונה מזו המקורית, השפעת הגיית העיצורים המשתנית לפי כללי הדקדוק, ושינויי התנועות בתבניות השפה העברית: הטיות הפועל ובנייניו ומשקלי שמות העצם.
חילופי הגיה הבאים עם הזמן, לעיתים מאבדים את הצליל המקורי שנועד למילה.
למשל המילים ציפור ושיר במקורן היו עם הגאים שורקים ואחריהם רטיטה, המחקים את השריקה והרטט המושמעים ממקור הציפור.
בארמית ברכת צפרא טבא (בוקר טוב) נגזרת מקול הציפורים המצפצפות עם שחר.
אך הצד"י והשי"ן, שתיהן נשתנו, אולי אפילו במעבר לעברית המקראית ולארמית הרשמית, ובוודאי שהשתנו מאז ועד ימינו, ואין מזהים בהם יותר את התצליל המקורי.
השפעת כללי ההגיה: שינויי היגוי אותיות בג"ד כפ"ת לחוככות אם הן באות אחרי תנועה (כלומר אחרי עיצור המונע בתנועה) גורם לאיבוד התצליל המקורי.
וכך המילה המקראית דלף ואפילו הפועל החדש טפטף מאבדים את הצליל המקורי עקב השתנות הגיית האות פ"ה הרפֿה בצליל שפֿתי-שיני חוכך אטום (חוכך - כלומר לא סתום כמו בפ"ה הדגושה, ואטום - כלומר לא קולי כמו באות בי"ת).
מילים דומות לדֶלֶף באנגלית הן drip טפטוף וגם drop טיפה, ומכאן בהשאלה למשמעות נפילה בשפה זו.
גם באנגלית למילים אלו אבד הֶקְשֵׁר התצליל, כאשר הגיית האות r השתנתה מרטיטה ללשונית שפתית פתוחה באנגליה, וביותר בארצות הברית.
דוגמה נוספת להשפעת כללי הבג"ד כפ"ת הוא אבדן צליל הפעפוע והבעבוע בהטיית הפּוֹעַל "נובע" ובַשֵּׁם "נביעה".
הדיו נשמרים במילים רבות הקשורות במים כמו מבוע, בועה ומקווה (בקו"ף גרונית ווי"ו מעוגלת w).
ובאופן דומה גם בשפות אחרות, לדוגמה באנגלית bubble ripple, ובלטינית aqua אקווה.
השפעת שינויי התנועה: בעברית וברוב השפות השמיות משמעותן העיקרית של המילים נסמכים על עיצורי השורש (שורש כת"ב הוא היסוד של הפועל "כותב" או "כתבו", של העצם "מכתב" או "כְּתִיב" ושל התיאור "כָּתוּב") ואילו התנועות משמשות להטיה וקביעת התצורה בבנייני הפועל ומשקלי השם.
לעומת שפות בהן התנועה נשמרת ואף חשובה למשמעות המרכזית של המילה, התנועות בעברית ובאחיותיה משתנות והצליל המקורי של המילה מתעוות.
לדוגמה במילה בהמה ניתן לשמוע הן את צליל קולם של הכבשים והעיזים בֶּה, והן את קולם של הבקר מוּ (בקמץ מעוגלת).
אך בהטיית הפועל "מתבהמים" צלילים אלו אובדים.
כך גם "חוּכַא" בארמית שפירושו צחוק המושמע מן החיך שבפה, איבד את משמעות התצליל בעוברו לשם הפעולה "חיוך", והגיע לעברית כך.
בבלשנות נהוג לחלק את האונמטופיה לסוגים:
1. אונומטופיה אקוסטית - קבוצת המילים שמחקות את הצליל שמייצר הגוף אותו הם מתארים (ובלעז: צליל הרפרנט שלהן).
דוגמה מוכרת היא השמות cuckoo באנגלית, kakuk בהונגרית, Kuckuck בגרמנית וקוקייה בעברית - שם דומה בשפות שונות, לציפור על ידי חיקוי קולה ובהתאם למבטא המקובל לאותה שפה.
המילונים בעברית, רובם ככולם, מציינים את המילה 'בקבוק' כאונומטופאית, וכך כתב הרד"ק:
עקב שינויי הצורות בעקבות הדקדוק העברי, פעמים רבות אובד ההקשר לתצליל, למשל נקש - מילה שמקורה כנראה דו או תלת עיצורי ללא תנועות, ומקבילותיו בשפות אירופיות דוגמת knock קנאק ביידיש, ובערבית طرق טרק.
בכולם חל שינוי באופן ההגיה המקורי והמילה מאבדת אף בצורתה הקרובה ביותר למקורית, מעט ממשמעותה כתצליל.