tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2004, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו "Higher Ground", ששילב רוק פולק, שירה מלאת רגש לצד קטעי גיטרה "מלוכלכים" ו"אגרסביים".
לויד הקים שלישיית בלוז-רוק וכתב והפיק את אלבומי הלהקה "Passin'over" בשנת 2007 ו-"Real people" בשנת 2008. הלהקה סיירה בישראל, כמו גם בקמפוסים בארצות הברית.
בשנת 2012 הוציא אלבום כפול אקוסטי ואלקטרוני, My Own Blues, שנבחר על ידי ארגון הבלוז הישראלי כאלבום הבלוז הטוב ביותר.
נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר בבית שמש.
לויד משלב את אורח חייו הדתי בנגינת בלוז ורוק שורשיים.
במהלך השנים הופיע לצד מיטב הנגנים והזמרים בישראל, צבר פופולריות בקרב חוגי הבלוז, הרוק האלטרנטיבי והמוזיקה היהודית והוצב על ידי מבקרי מוזיקה אחדים בשורה הראשונה של הגיטריסטים בישראל.
סגנונו המוזיקלי הושווה לנגינה של נגני בלוז ורוק שחורים כגון בי בי קינג וג'ימי הנדריקס ושל נגנים לבנים שהלכו בעקבותיהם כגון אריק קלפטון.
לייזר דופלר ויברומטר (laser Doppler vibrometer - LDV) הוא מכשיר מדידה המשמש למדוד תנודות של משטח ללא מגע על פי אפקט דופלר.
אלומת קרן הלייזר מה-LDV ניצבת למשטח הנמדד, והאמפליטודה והתדירות של התנודות נמדדות מהקרן המוחזרת מהמשטח (על פי אפקט דופלר – הזזה בתדר של הקרן המוחזרת).
מוצא ה-LDV יהיה בדרך כלל מתח אנלוגי הפרופורציונלי לשינוי האמפליטודה והתדר של המשטח.
לייזר מצב מוצק הוא לייזר שמשתמש בחומר במצב צבירה מוצק כחומר הלזירה ובלייזר אחר כדי לבצע שאיבה אופטית המאפשרת את יצירת קרן הלייזר.
לייזר מצב מוצק הוא הלייזר הראשון שהומצא, כאשר חומר הלזירה שלו היה אודם (ruby).
השימוש בלייזר מצב מוצק הוא מועט, מכיוון שלא ניתן להפיק מגביש קרן לייזר בעוצמה חזקה מבלי להרוס אותו.
בנוסף, כאשר מפעילים את הלייזר מחדש יש להפעיל לייזר נוסף למחזור חומר הלזירה.
ישנם סוגים רבים של לייזר מצב מוצק.
אלו הם השלושה הנפוצים ביותר:
לייזר רובי - הלייזר הראשון שהומצא, אחד מחסרונותיו הוא שהגביש לא יכול לעמוד בכמות רבה של אנרגיה.
לייזר ספיר טיטניום - לייזר המשמש ליצירת קרניים חלשות של לייזר, צבעה של הקרן אדום.
Nd:YAG - זהו הלייזר הנפוץ ביותר כיום, מכיוון שניתן להשתמש בו כדי ליצור לייזר בארבעה מצבים.
דבר זה מאפשר ליצור לייזר בעוצמות שונות ובצבעים שונים.
לרוב משתמשים בלייזר דיודה על מנת לבצע שאיבה אופטית בחומר הלזירה של הלייזר המוצק.
היתרון שיש ללייזר מצב מוצק הוא שאפשר לייצר בעזרתו פולסים קצרים מאוד, קוהרנטיים יותר ובאורכי גל שלייזרים אחרים לא יכולים לבצע או משיגים תוצאת נמוכות.
יש המשתמשים בלייזר מצב מוצק מסוג (Nd:YAG) כדי לחתוך לוחות מתכת גדולים.
חברת רפאל מפתחת את מערכת מגן אור, להגנה מפני רקטות ומרגמות, שמבוססת על לייזר מצב מוצק.
לייזר דיודה (; קרוי גם לייזר מוליך-למחצה, לייזר הזרקה) הוא רכיב הפולט קרן לייזר על ידי שימוש בתכונות החשמליות והאופטיות של הדיודה.
לעיתים הרכיב נקרא דיודת לייזר ().
חיבור של שני האזורים האלה גורם לאלקטרונים החופשיים מהחלק הראשון לעבור לחלק השני כתוצאה מפעפוע ולהיכנס לחורים בתהליך הנקרא רקומבינציה (התאחות).
מעבר האלקטרונים יוצר אזור שלילי בצד ה־p וחיובי בצד ה־n וביחד הם יוצרים את אזור הדלדול.
הפרש הפוטנציאלים באזור המחסור יוצר שדה חשמלי הגורם לתנועה של אלקטרונים (זרם סחיפה) בכיוון ההפוך לכיוון הדיפוזיה (מ-p ל-n) עד שמגיעים למצב של שיווי משקל בין הדיפוזיה לסחיפה, ומתקבל צומת שהוא מחסום מתח המונע ממטענים לעבור.
מקור מתח חיצוני המחובר כך שהוא יוצר מתח בין שני האזורים של הדיודה הגדול ממחסום המתח (ממתח קדמי) משחרר את המחסום ומאפשר מעבר של מטענים דרך הצומת וגורם לזרם.
במעבר של אלקטרונים דרך הדיודה ממשיכה להתרחש רקומבינציה בין חורים לאלקטרונים אשר גורם לפליטה של אנרגיה.
לייזר דיודה בנוי ממוליך למחצה ויסודות מזהמים מיוחדים כך שבעת רקומבינציה האנרגיה המשתחררת תהייה בצורת אור (פוטון) ולא בצורת חום.
אנרגיה זו תלויה בהרכב הכימי של הדיודה ושווה לפער האנרגיה בין הרמה המוליכה (מעוררת), בה נמצא האלקטרון, לרמה הלא מוליכה בה נמצא החור (רמת הערכיות).
הרקומבינציה מתרחשת בצורה ספונטנית וגורמת לפליטה ספונטנית של אור ובכך מתקבלת דיודה פולטת אור (LED).
פוטונים שנפלטו בצורה ספונטנית המכילים אנרגיה השווה להפרש רמות האנרגיה של האלקטרונים יכולים לפגוע באלקטרון הנמצא ברמה המעוררת ולגרום לו "ליפול" לרמת הערכיות ולפלוט עוד פוטון בנפילה.
תהליך זה נקרא פליטה מאולצת.
על מנת שתהייה פליטה מאולצת שתגרום ללזירה הזרם העובר דרך הדיודה צריך לעבור זרם סף מסוים שיגרום לכניסה מרובה של אלקטרונים לדיודה אשר תביא להיפוך אוכלוסין, תנאי הכרחי ללזירה אשר בו ישנם יותר אטומים במצב מעורר מאשר במצב יציב.
במצב של היפוך אוכלוסין ההסתברות שפוטון יפגע באלקטרון מעורר גבוהה מאוד וכך נוצרת תגובת שרשרת שגורמת לעוד ועוד פוטונים המכילים את אותה אנרגיה ובעלי אותן תכונות להשתחרר בעוד אספקת הזרם החיצונית דואגת להחזיר את האלקטרונים למצב מעורר.
כך מקבלים לייזר -מקור אור האחיד בתכונותיו האופטיות.
האזור בדיודה בו מתבצעת הפליטה המאולצת והעירור מחדש של האלקטרונים נקרא התווך הפעיל.
כדי ליצור הגבר לתופעה ניתן לבנות את הדיודה כך שמצדדיו של התווך הפעיל יתווסף עוד סוג של זיהום למוליך למחצה אשר יגרום לשינוי במקדם השבירה שלו כך שיהיה נמוך יותר מהתווך ובכך תיווצר כליאה של האור כתוצאה מהחזרה פנימית מלאה הנובעת מחוק סנל (Snell's law).
בנוסף ניתן להוסיף מראה המחזירה 100% מהאור בקצה הדיודה ממנו לא נרצה שיצא אור כדי להגביר את אפקט השרשרת.
ההגברה המתקבלת בלייזר הדיודה מאוד גבוהה ולכן מספיק תווך פעיל קצר מאוד לקבלת לזירה.
מקור האור בתקשורת בעזרת סיבים אופטיים.
קריאת וצריבת דיסקים במחשב ובמכשירי DVD ובלו-ריי.
ניטור מדדים רפואיים - למשל ריכוז פחמן דו-חמצני בנשיפה, רווית חמצן בדם ועוד
אליעזר "לייזי" גורדון הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הרכז.
את הקריירה המקצועית החל במכבי תל אביב, ולאחר מכן שיחק בכמה קבוצות אחרות בליגה הבכירה כאשר בהפועל אילת רשם את תקופתו הארוכה ביותר.
גורדון נולד בניו יורק, ארצות הברית, ועלה לישראל בגיל 4 עם הוריו.
בילדותו נהג לנגן בפסנתר, החל מגיל 7. בצעירותו שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
בגיל 16 חזר לארצות הברית, ושיחק כדורסל בנבחרת תיכון בלאייר בטקסס בשם אלן גורדון.
לאחר מכן למד לתואר ראשון בשיווק באוניברסיטת טאוסון ובאוניברסיטת וסט טקסס סטייט, ובמקביל שיחק בנבחרות הכדורסל של אוניברסיטאות אלו, תחת השם לייזר גורדון.
בשנת 1988 נרשם לדראפט ה-NBA אך לא נבחר.
בשנת 1988 חזר לישראל, בגיל 23, התגייס לצה"ל והצטרף מחדש למכבי תל אביב, בחוזה לשלוש שנים.
בעונת 1988/1989 החל לשחק בליגה הלאומית במדי מכבי תל אביב, תחת הדרכתו של צביקה שרף.
גורדון שיחק כרכז מחליף לצד גלעד כץ, בעוד חן ליפין משמש הרכז המוביל.
בעונת הבכורה שלו היה שותף לעונה אירופית מוצלחת של הקבוצה, כאשר בגביע אירופה לאלופות סיימה מכבי במקום הראשון בבית הגמר, והפסידה את גביע אירופה במשחק הגמר ליוגופלסטיקה ספליט.
בעונה זו קלע 45 נק' בסה"כ בליגה הישראלית ב-9 משחקים, ממוצע של 5 נק' למשחק.
בעונה הבאה שותף ב-7 משחקים וקלע 2 נק' בלבד בליגה.
על פי כתבה של עופר שלח מ-1990, הציפיות המקצועיות מגורדון היו גבוהות מהיכולת שהציג.
נחשב בעל אופי יצרי, שהוביל גם להתנגחויות עם מאמן הקבוצה צביקה שרף.
לעונה האחרונה בחוזה שלו בקבוצת מכבי תל אביב, בעונת 1990/1991, ניסתה הקבוצה להעבירו לקבוצה אחרת בליגה הלאומית, ללא הצלחה.
את עונה זו החמיץ לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה.
בעונת 1991/1992 חתם בקבוצת הפועל אילת, שהייתה זו עונתה הראשונה בליגה הבכירה בישראל.
בשלוש העונות הבאות שיחק במדי הקבוצה כאשר הוא מהווה בה שחקן מוביל, כאשר בשתי העונות הראשונות שיחק תחת הדרכתו של המאמן אריק שיבק ובעונה השלישית תחת הדרכתו של ישראל לב.
בעונה הראשונה קלע ממוצע של 14 נק' למשחק ומסר 5.6 אסיסטים, בשנייה 12 נק' ו-4 אסיסטים למשחק ובשלישית 9 נק' ו-3.9 אסיסטים למשחק.
בשתי העונות האחרונות בקבוצה אף שיתף פעולה עם וילי סימס ששיחק עמו במכבי תל אביב.
גורדון ממוקם במקום השמיני ברשימת קלעי כל הזמנים של הפועל אילת בליגת העל, עם 849 נק' ב-74 משחקים (ממוצע נקודות למשחק: 11.5).
בעונת 1994/1995 חתם בהפועל חיפה, במדיה הצטיין ורשם ממוצע של 16.1 נק' ו-4.4 אסיסטים למשחק ב-25 משחקים.
בעונת 1995/1996 חתם תחילה בהפועל גליל עליון, במדיה שיחק 3 משחקים בלבד וקלע 5 נק' בממוצע.
בהמשך העונה חתם בהפועל תל אביב, במדיה שיחק 14 משחקים, קלע 4 נק' למשחק ומסר 1.8 אסיסטים למשחק.
את עונתו האחרונה בליגת העל, בעונת 1996/1997, העביר במכבי רמת גן, במדיה קלע 4.6 נק' למשחק ומסר 1.5 אסיסטים למשחק ב-8 משחקים.
בשנות ה-2000 החל לעבוד בערוץ הראשון כפרשן כדורסל.
הוא נחשב פרשן קליל ואנרגטי, והתבלט בסגנונו הייחודי עם מבטא חצי-אמריקאי חצי-ישראלי.
לצד קריירת הפרשנות, מנהל גורדון קריירת מוזיקה.
בהופעותיו משלב שירים באנגלית וקטעי סטנדאפ, ומלווה את עצמו בפסנתר.
האי לייז' הוא אי, הנמצא צפונית - מזרחית ובסמוך לאי בראבאנט, בארכיפלג פאלמר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 17 קילומטרים ורוחבו 5.6 קילומטרים.
מעבר קרוקר מפריד בין האי לייז' לבין האי הוסיסון ואיי כריסטיאניה.
במרכז האי מצויים הרי ברוגמאן.
האי התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
האי צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1956–1957, ובהתבסס על תצלומי אוויר אלה, מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978, ובשנית בשנת 1980.
ז'רלאש קרא לאי על שם מחוז לייז' שבבלגיה.
לייזר אדי נחושת (CVL) הוא לייזר 4 רמות עם אדי נחושת מתכתית כתווך לזירה.
הלייזר מפיק אור לייזר ירוק ב-510.6 ננומטר ואור לייזר צהוב ב־578.2 ננומטר.
רוחב הדופק (פולס) הוא בדרך כלל בין 5 ל-60 ננושניות, ועוצמת השיא היא של 50 עד 5000 קילוואט.
תדר הדפקים הם בתחום 2 עד 100 קילוהרץ.
ההספק הממוצע של לייזר אדי נחושת יכול לנוע בין 25 ואט ליותר משני קילוואט.
כדי לבנות לייזר המשתמש באדי נחושת מתכתית יש לחמם את הנחושת המתכתית לטמפרטורה גבוהה, בערך 1500 מעלות צלזיוס.
הפעולה בטמפרטורה כל כך גבוהה מחייבת צינור אלומינה להכלת הנחושת הנוזלית והגז החם, ומחייבת גם התקנת מראות מחוץ לאזור האדים.
הטמפרטורה הגבוהה מושגת על ידי הפעלת מעגל התפרקות חשמלית של גז ניאון בלחץ של 200–600 טור (מילימטר כספית).
תחילה, מופעל מעגל ההתפרקות להתיך את הנחושת ולחמם אותה עד שהיא מגיעה לטמפרטורת האידוי.
אזי, ההתפרקות החשמלית מעוררת או שואבת את אטומי הנחושת לרמת הלייזר העליונה, הלזירה מתחילה והיא מתחזקת עם עלית לחץ אדי הנחושת.
לייזרים המבוססים על הלידי נחושת, כמו נחושת כלוריד, נחושת ברומיד ונחושת יודית, פועלים בטמפרטורות נמוכות בהרבה, בטווח 300–600 מעלות צלזיוס.
לייזרי אדי נחושת הלידית דורשים מעגל הפעלה חשמלי מורכב יותר.
בדרך כלל, נדרשים שני דפקים (פולסים) מעוררי אנרגיה ברצף מהיר, הפולס הראשון מבודד אטומי נחושת והפולס השני שואב אותם לרמת הלייזר העליונה.
בלייזרי אדי נחושת נעשה שימוש נסיוני לעיבוד וחיתוך לייזר של מתכות ויהלומים.
אולם, עיקר חשיבותם הייתה בהפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר, טכנולוגיה ניסיונית שנחקרה במדינות רבות בעולם בשנים 1970–1995. ביישום זה, לייזר אדי הנחושת מעורר לייזרי צבע מתכווננים.
בשימוש ראשון בשטחי האמנות והבידור, לייזר אדי נחושת האיר את המיצג האמנותי של הפסל דני קרוון במפגש אמנויות שהתקיים בתל חי (ישראל) בספטמבר 1980. האלומות הנעות, ירוקות וצהובות לסירוגין, נשלטו על ידי ש.
קמין באמצעות מערכת של מסננים כרומטיים ומראות.
לייזרי אדי נחושת שימשו לראשונה למטרות בידור על ידי פינק פלויד בסיבוב ההופעות שלהם בשנת 1994 לאלבומם The Division Bell.
לייזר שאוב-שמש הוא לייזר שבו התווך הפעיל נשאב על ידי קרינת שמש מרוכזת.
השאיבה על ידי שמש חוסכת את השימוש במקור אנרגיה מלאכותי, חיסכון חשוב במיוחד בחלל החיצון.
לייזרים שאובי שמש נחקרים מאז 1963, הן ניסויית והן תאורטית, והוצעו להם יישומים שונים במהלך השנים.
נכון ל-2020, לייזרים שאובי-שמש טרם הגיעו לשימוש מסחרי בכדור הארץ או לשימוש טכני בחלל, אולם הנושא זכה בעשור האחרון לתשומת לב מחקרית רבה.
תווכי הלזירה שהוכחו ניסויית עבור לייזרים שאובי-שמש הם מוטות של מצב מוצק, כולל ניאודימיום-יאג ניאודימיום-כרום-GSGG שניהם באורך גל של 1.06 מיקרומטר, אלכסנדריט עם אורך גל מתכוונן בתחום 700–818 ננומטר והולמיום ב-2.1 מיקרומטר.
כמו כן, נעשו מחקרי התכנות רבים על לייזרי יוד, עם אורך גל של 1.31 מיקרומטר למשל.
פאר וחבריה הציגו מגבר לייזר שאוב שמש המבוסס על אדי טלריום עם הגבר של 40% ב-628 ננומטר.
בנוסף, לייזרים מוליכים למחצה שאובי-שמש הוצעו על ידי Landis ו-Tsidulko.
ב-2017 דווח על לייזר סיב שנשאב על ידי ריכוז שמש נמוך במיוחד ופלט קרינת לייזר באורך גל של 1095 ו-1105 ננומטר.
צפיפות ההספק של השמש על כדור הארץ נמוכה מ-1000 וואט למ"ר או עשירית וואט לס"מ.
זהו הספק נמוך מאוד בהשוואה לסף הלזירה ולכן יש צורך לרכז אור שמש משטח גדול על שטח קטן של קצה המוט או מעטפתו.
זווית הפריסה הקטנה יחסית של השמש עם קוטר של כחצי מעלה מאפשר ריכוז שמש לרמה של פי אלף ויותר מאידך, השמש נעה בשמיים ולכן הרכיב הראשון שמקבל את אור השמש צריך לעקוב אחר תנועתה בכיפת השמיים.
הרכיב הראשון יכול להיות מראה גדולה או מערכת של מראות שטוחות או עקומות והן מרכזות את אור השמש לשטח קטן בפתח של מרכז שמש לא-מדמה.
מרכז השמש יכול לרכז את האור ישירות על מוט הלייזר.
לחלופין, מרכז השמש ממקד את אור השמש על מרכז נוסף אשר מצידו מרכז את האור על המוט.
בדוגמה של הציור העליון בצד שמאל, מראת מקטעים קעורים המורכבת על ציר המוטה למטרה עוקבת אחר תנועת השמש בשמיים, ומסיטה את אור השמש לעבר מטרה סטטית.
המטרה כוללת מרכז פרבולי לא-הדמאתי בתוך ביתן ניסוי והיא מוארת דרך מראה סטטית הנמצאת מעל המטרה.
החתך של המרכז הפרבולי הלא-הדמאתי מוצג בציור התחתון משמאל.
המרכז הפרבולי ממקד את אור השמש על מעטפת מוט הלייזר וגורם כך להיפוך אוכלוסייה המאפשר לזירה.
בניסוי של ינג ב-1966 ובניסויים מאוחרים יותר באוניברסיטת שיקגו נשאב מוט הלייזר דרך אחד משני פניו.
לתצורת שאיבה זו יש את היתרון של בליעה מליאה של אור השמש לאורך המוט.
החיסרון של שאיבת קצה הוא שהספק אור השמש שאפשר להחדיר דרך פני המוט קטן בגלל סופיות הגודל הזוויתי של השמש, שאינה מקור אור נקודתי.
כדי להחדיר למוט הלייזר הספק שמש גבוה יותר משתמשים בתצורה של הציור התחתון בצד שמאל שבו השמש מאירה את מעטפת המוט, שטח גדול פי כמה משטח פני קצה המוט.
ב-2003 פורסמה טבלה המשווה את הספקי הלייזר ויעילותו בעבודות שהתפרסמו עד אז.
ההספק הגבוה ביותר, 500 וואט, הושג על ידי קרופקין וחבריו שהשתמשו בשדה המראות של מגדל השמש במכון ויצמן ושאבו את המוט דרך המעטפת שלו.
יעילות הלייזר היא מנת הספק הלייזר בשטח מערכת המראות הראשונית, והיא מבוטאת בוואט למ"ר.
כך, למשל, הספק השיא של קרופקין וחבריוהושג תוך שימוש בשטח מערכת מראות ראשונית של 660 מ"ר ולכן היעילות הייתה נמוכה יחסית.
יעילות שיא של 6.7 וואט למ"ר דווחה ב-2003 על ידי לנדו וחבריו אך מאז שופרה היעילות על ידי ליאנג וחבריו.
איכות אלומת הלייזר היא פרמטר הקובע את היכולת למקד את אלומת הלייזר לשטח קטן ככל האפשר, או לשגרה למרחק גדול בלי שתתבדר יותר מדי.
ערך הפרמטר המיטבי הוא 1 וככל שהוא גדול יותר, האיכות גרועה יותר.
לנדו וחבריו מדדו את איכות האלומה בתצורות מהוד שונות ודיווחו על ערכי פרמטר גבוהים, כלומר על איכות אלומת לייזר שאוב שמש נמוכה.
איכות האלומה שופרה בכמה לייזרים שאובי שמש שפותחו בעשור האחרון, כולל דיווחים על אלומה עם פרמטר איכות השווה ל-1, הערך המזערי האפשרי.
בשנים 1997–2000 דווח על הפעלה של לייזר שאוב שמש בדפקים (פולסים) של 190–310 ננושניות שהושגה על ידי הכנסת גביש בולע מתרווה של כרום מטריצת יאג לתוך מהוד הלייזר.
הוספת גביש KTP לתוך המהוד הכפילה את תדר הלייזר והמהוד הפיק אלומה ירוקה ב-532 ננומטר ובהספק של 4.1 ואאט ממוצע.
בנוסף, הודגם שימוש במאפנן אקוסטו-אופטי שהפיק 8.7 וואט מוצע באותו אורך גל.
אנרגיה סולארית מהווה מקור אנרגיה חיוני וחשוב בחלל, בגלל היכולת המוגבלת לשגר לחלל כמות גדולה של דלק.
כדי להשתמש באנרגיה הסולרית כוללים רכבי חלל ותחנות חלל לוחות פוטו-וולטאיים ובטריות לאחסון החשמל הנוצר.
כאשר שוקלים שימושי לייזר בחלל, יש שתי אפשרויות.
האפשרות הראשונה היא להפעיל את הלייזר חשמלית תוך שימוש באנרגיה החשמלית המיוצרת בפנלים הפוטו-וולטאיים או נאגרת בבטריות.
האפשרות השנייה היא להפעיל לייזרים שאובי-שמש אשר חוסכים את המעבר דרך אנרגיה חשמלית ולכן עשויים לפעול ביעילות גבוהה יותר .
יתרונות פוטנציאליים נוספים של לייזרים שאובי-שמש עשויים להיות משקל ומספר רכיבים מופחתים, דבר המקנה אמינות גבוהה יותר.
לייזרים שאובי שמש יכולים לשמש לתקשורת בחלל עמוק, לפעול כחיישנים של התנאים על פני כדור הארץ, לגילוי ומעקב אחר עצמים בחלל, להעברת כוח לחלליות אחרות, ולהנעת גופים בחלל על ידי שימוש במפרשי שמש.
בארצות הברית הוביל את המחקר רולנד וינסטון מאוניברסיטת שיקגו, אשר פעל בשיתוף פעולה עם המעבדה הלאומית לאנרגיות מתחדשות בקולורדו .
מאמץ אמריקאי נוסף נעשה בעבודות תכנון תאורטיות עבור נאס"א.
גל השני של התעניינות בתחום החל באמצע העשור של 2000–2010 והמחקר מובל על ידי יוהנה אלמיידה באוניברסיטה החדשה של ליסבון וע"י חוקרים שונים במזרח הרחוק.
לייז'–בסטון–לייז' לנשים הוא גרסת הלייז'–בסטון–לייז' לנשים, מרוץ אופני כביש חד-יומי בבלגיה.
המרוץ נוסד בשנת 2017, אז ניצחה בו אנה ואן דר ברחן ההולנדית, כשהיא מקדימה את אליזבת' דייגנן השנייה ואת קטרזינה ניוואדומה השלישית.
אנה ואן דר ברחן, אנמיק ון פלוטן ודמי וולרינג הן שיאניות הניצחונות במרוץ, עם שני ניצחונות לכל רוכבת.
המרוץ מאורגן על ידי חברת ASO, שהיא גם המארגנת של מרוץ הגברים.
המרוץ מתקיים באותו היום שמרוץ הגברים מתקיים, אך מוקדם יותר ביום.
שנהרוכבתקבוצה2017 אנה ואן דר ברחןבוולס–דולמנס2018 אנה ואן דר ברחןבוולס–דולמנס2019 אנמיק ואן פלוטןמיצ'לטון - סקוט2020 ליזי דייגנןטרק-סגפרדו2021 דמי וולרינגSD Worx2022 אנמיק ואן פלוטןקבוצת מוביסטאר (נשים) 2023 דמי וולרינגSD Worx2024 גרייס בראוןFDJ–Suez 2025 קימברלי לה קורטAG Insurance - Soudal
לייזרים של טיטניום-ספיר הם לייזרים ניתנים לכוונון הפולטים אור אדום ותת-אדום קרוב בטווח שבין 650 ל-1,100 ננומטר.
לייזרים אלה שימשו בעיקר במחקר מדעי בגלל יכולת כיוון אורך הגל שלהם ויכולתם ליצור פעימות קצרות במיוחד.
לייזרים המבוססים על טיטניום-ספיר נבנו לראשונה ביוני 1982 על ידי פיטר מולטון במעבדת לינקולן במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
במרוצת שנות ה-20 של המאה ה-21 הוחלפו לייזרים אלה בלייזרים יציבים יותר הניתנים לכוונון ומבוססים על שאיבה אופטית מלייזר סיב מאולח איטרביום.
טיטניום-ספיר מתייחס לתווך לזירה של גביש ספיר (Al2O3) המאולח ביוני טיטניום, 3+ Ti.
לייזר טיטניום-ספיר נשאב בדרך כלל על ידי לייזר אחר באורך גל של 514 עד 532 ננומטר, לייזר ארגון - יון (514.5 ננומטר) או לייזרי ניאודימיום Nd:YAG, Nd:YLF ו-Nd:YVO מוכפלי תדר (527–532 ננומטר).
לייזרי טיטניום ספיר לוזרים בתחום אורכי הגל שבין 670 ננומטר עד 1,100 אורך גל ננומטר, והם מיטביים סביב 800 נ"מ.
מתנדים נעולי אופן מפיקים דפקים קצרים במיוחד עם משך אופייני בין כמה פיקו-שניות ל-10 פמטו-שניות, ואפילו סביב 5 פמטו-שניות.
תדר הדפקים היא ברוב המקרים בתחום 70 עד 90 מגה-הרץ, תדר המוכתב על ידי זמן הלוך ושוב בנתיב האופטי של המתנד, אשר אורכו בדרך כלל מספר מטרים.
מתנדי טיטניום ספיר נשאבים בדרך כלל על ידי אלומת לייזר רציפה מלייזר ארגון-יון או מלייזר Nd:YVO4 מוכפל תדר.
בדרך כלל, למתנד נעול אופן יש הספק ממוצע של 0.4 עד 2.5 וואט.
התקנים אלה מייצרים דפקים קצרים בעוצמה גבוהה במיוחד עם משך זמן של 20 עד 100 פמטו-שניות מגבר חד-שלבי טיפוסי יכול להפיק דפקים של עד 5 מיליג'אול בתדר של 1000 הרץ, בעוד שמתקן רב-שלבי גדול יותר יכול לייצר פולסים של עד מספר ג'ול, בתדר של עד 10 הרץ.
בדרך כלל, גבישי המגברים נשאבים עם לייזר Nd:YLF כפול תדר מוכפל ב-527 ננומטר ופועלים ב-800 נ"מ.
קיימים שני עיצובים שונים עבור המגבר: מגבר רגנרטיבי ומגבר רב-מעברי.
מגברים רגנרטיביים פועלים על ידי הגברה של פולסים בודדים ממתנד (ראה לעיל).
הם מכילים מתגים אופטיים מהירים המכניסים דופק למהוד המגבר ומוציאים את הדופק מהמהוד בדיוק לאחר שהוגבר לעוצמה גבוהה.
המונח "דופק ציוץ" מתייחס למבנה מיוחד הנחוץ כדי למנוע מהפולס לפגוע ברכיבים בלייזר.
הדופק נמתח בזמן כך שהאנרגיה לא ממוקמת כולה באותה נקודת זמן ומרחב.
סדור זה מונע נזק לאופטיקה במגבר.
לאחר מכן, הדופק מוגבר אופטית ונדחס מחדש בזמן ליצירת דופק קצר.
כל האופטיקה לאחר נקודה זו צריכה להיבחר כדי לקחת את צפיפות האנרגיה הגבוהה בחשבון.
ב"מגבר רב-מעברי", אין מתגים אופטיים.
במקום זאת, מראות מובילות את האלומה מספר קבוע של פעמים (שתיים או יותר) דרך גביש טיטניום ספיר עם כיוונים מעט שונים.
אלומה שואבת בדפקים עוברת מספר פעמים דרך הגביש, כך שבכל פעם היא שואבת את הגביש עוד ועוד ומעלה את רמת היפוך האוכלוסייה.
אזי, אלומת האות עוברת תחילה דרך המרכז להגברה מקסימלית, ובמעברים נוספים גדל קוטר אלומת האות כדי להישאר מתחת לסף הנזק, ולמנוע הגברה של החלקים החיצוניים של האלומה.
כך, משתפרת איכות האלומה, נמנעת פליטה ספונטנית מוגברת ומתאפשר ריקון גמור של היפוך האוכלוסייה בתווך הפעיל.
האלומות בדפקים המופקות מהמגבר הרב-מעברי עם דופק ציוץ מומרים לרוב לאורכי גל אחרים באמצעות תהליכים אופטיים לא ליניאריים שונים.
עם אנרגיה של 5 מילי-ג'אול ומשך דופק של 100 פמטו-שניות, שיא ההספק של הלייזר הוא 50 ג'יגה וואט.
כשהם ממוקדים על ידי עדשה, פולסי הלייזר הללו מיוננים כל חומר הממוקם במוקד, כולל מולקולות אוויר, ומובילות להתפשטות נימה קצרה והשפעות אופטיות לא ליניאריות חזקות שיוצרות ספקטרום רחב של אורכי גל.
לייזר רציף מתכוונן אורך גל
טיטניום-ספיר מתאים במיוחד ללייזרים פולסים שכן דופק אולטרה קצר מכיל מטבעו ספקטרום רחב של רכיבי תדר.
זה נובע מהקשר ההפוך בין רוחב הפס של התדר של הדופק ומשך הזמן שלו, בשל היותם משתנים מצומדים.
עם זאת, בעיצוב מתאים, לייזרי טיטניום-ספיר יכול לשמש גם בלייזרים רציפים עם רוחבי קו צרים במיוחד הניתנים לכוונון בטווח רחב.
לייזר טיטניום-ספיר הומצא על ידי פיטר מולטון ביוני 1982 במעבדת לינקולן במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בגרסה של פעולה רציפה.
לאחר מכן, הוכח כי לייזרים אלה מייצרים דפקים קצרים במיוחד באמצעות נעילת אופן תוך שימוש בתוצא קר.
סטריקלנד, מורו ואחרים, באוניברסיטת רוצ'סטר, הראו הגברת דופק ציוץ של הלייזר הזה, הישג אשר זיכה אותם בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2018 (יחד עם ארתור אשקין אשר זכה על תרומתו החלוצית למלקחיים אופטיים).
מכירות לייזרי טיטניום-ספיר מסתכמות במצטבר ביותר מ-600 מיליון דולר, הצלחה מסחרית גדולה התורמת רבות לתעשיית הלייזר המוצק במשך יותר משלושה עשורים.
הדפקים האולטרה קצרים של לייזרי טיטניום ספיר בתחום הזמן מתאימים למסרקי תדר אופטיים נעולי אופן בתחום הספקטרלי.
הן המאפיינים הזמניים והן המאפיינים ספקטרליים של לייזרים אלה הופכים אותם לנחשקים ביותר עבור מטרולוגיה בתדרים, ספקטרוסקופיה או לשאיבת תהליכים אופטיים לא ליניאריים.
מחצית מפרס נובל לפיזיקה לשנת 2005 הוענק לפיתוח טכניקת מסרק התדרים האופטי, שהסתמכה במידה רבה על לייזר טיטניום ספיר ותכונות הנעילה העצמית שלו.
ניתן לעצב את הגרסאות הרציפות של לייזרי טיטניום ספיר הללו לביצועים על גבול האפשרי מבחינה קוונטית מבחינת רעש נמוך ורוחב קו צר, דבר שהופך אותם לאטרקטיביים עבור ניסויים באופטיקה קוונטית.
רעש הפליטה הספונטני המופחת בקרינה של לייזרי טיטניום ספיר מאפשר ליישם סריג אופטי לפעולת שעונים אטומיים חדישים.
מלבד יישומי מדע בסיסיים במעבדה, לליזר טיטניום-ספיר יש יישומים ביולוגיים כגון הדמיה רב-פוטונית ברקמות עמוקות ויישומים תעשייתיים במיקרומכניקה קרה.
בנוסף, כאשר לייזרי טיטניום-ספיר מופעלים במצב הגברה של דופק ציוץ, הם יכולים לשמש ליצירת הספקים שיא גבוהים במיוחד בטווח הטרה-וואט, אשר מוצא שימוש בחקר היתוך גרעיני.
לייזר כימי הוא לייזר בו האנרגיה לקרינה נובעת מתגובות כימיות.
דוגמאות נפוצות ללייזר כימי הן, לייזר יוד-חמצן (COIL), ולייזרים מסוג מימן פלואורי (HF) ודאוטריום פלואורי (DF), אשר כולם פועלים בתחום התת-אדום הבינוני.
לייזר תת-אדום המבוסס על תוצרים מעוררים ויברציונית של תגובה כימית הוצע לראשונה על ידי ג'ון פולני ב-1961. לייזר כימי הודגם לראשונה על ידי ג'רום קספר וג'ורג' פימטל בשנת 1965. ראשית, כלור (Cl2) עבר פוטוליזה לאטומים, אשר הגיבו לאחר מכן עם מימן, והניבו מימן כלורי (HCl) במצב מעורר המתאים ללזירה.
לאחר מכן הודגמה הטכניקה גם על מימן פלואורי (HF) ודאוטריום פלואורי (DF).
למרות שעבודה זו לא יצרה לייזר גל רציף כימי גרידא, היא סללה את הדרך בכך שהראתה את ההיתכנות של תגובה כימית כמנגנון פעולה ליצירת לייזר.
לייזר HF כימי גל רציף הודגם לראשונה בשנת 1969, ונרשם כפטנט בשנת 1972, על ידי D.J.
מכשיר זה השתמש בערבוב של שני זרמים סמוכים של H2 ו-F, בתוך מהוד אופטי, כדי ליצור מולקולות HF מעוררות שמבצעות לזירה.
לייזר כימי יכול להיות שימושי בתחומים שונים, אבל השימוש העיקרי שלו הוא צבאי.
מערכת נאוטילוס שפותחה על ידי ארצות הברית וישראל והשתמשה בלייזר כימי הייתה מתוכננת ליירט רקטות ופגזי ארטילריה.
המערכת נגנזה ב-2007 בין היתר בשל הסכנה מהחומרים הרעילים הנפלטים בשימוש בלייזר.
לייטמוטיב (או: מוטיב חוזר; מגרמנית: Leitmotiv) הוא מוטיב מנחה במוזיקה, אם כי נעשה בו שימוש לעיתים גם בספרות ובתיאטרון.
זהו קטע מוזיקלי קצר אשר מייצג רעיון, דמות, רגש או חפץ בעלילה, אשר חוזר בנקודות שונות לאורכה, בעיקר ביצירות אופראיות.
כאשר אותה דמות\רגש באים לידי ביטוי בעלילה, הלייטמוטיב מופיע אף הוא.
לעיתים, נועד הלייטמוטיב לרמוז על הופעת האלמנט שהוא מייצג גם בלי שהעלילה תיתן לכך ביטוי ברור וישיר, ובכך הלייטמוטיב תורם לטקסט הסמוי ומעיד על יחסו של המלחין כלפי המתרחש.
התפתחויותיו ושינוייו של הלייטמוטיב משקפים את התפתחות הרעיון/ הסיפור של היצירה.
השימוש בלייטמוטיב התפתח בתקופה הרומנטית על ידי ברליוז ב"סימפוניה הפנטסטית" וליסט בפואמות הסימפוניות שלו, והגיע לשיא מימושו באופרות של ריכרד וגנר ושל ריכרד שטראוס.
יש המייחסים את הופעתו הראשונה של הלייטמוטיב לאופרה Der Freischütz (הקלע החופשי) מאת ובר.
הראשון שהשתמש במונח זה הוא האנס פאול וולצוג, פרשן יצירותיו של וגנר.
וגנר עצמו השתמש במונח גרונדתמה (נושא יסוד) כדי להביע את אותו רעיון בכתביו השונים.
דוגמה בולטת לשימוש בלייטמוטיב ניתן למצוא ביצירה פטר והזאב.
ביצירה זו כל אחת מהדמויות מיוצגת באמצעות כלי מוזיקלי שונה.
לייטמוטיב הכינור מתאר את פטר, קרן היער מייצגת את הזאב, הבסון מלווה את דמותו של הסב, והאבוב מחקה את הברווז.
באופן דומה מתאר החליל את הציפור, הקלרינט משויך לחתול ותופי הדוד מבשרים את בוא הציידים.
הדמויות מזוהות עם הכלים המוזיקליים, מה שיוצר בקרב הצופים ציפייה להופעת הדמות עם השמעת הנעימה המתאימה לה.
ליילה: חקירה על אודות המידות הוא הרומן הפילוסופי השני של רוברט מ.
פירסיג, שידוע בעיקר בזכות ספרו זן ואמנות אחזקת האופנוע.
סיפור אוטוביוגרפי בחלקו זה מתרחש בסתיו, כשהסופר משיט את ספינתו במורד נהר ההאדסון.
פיידרוס, האלטר אגו של המחבר, מנוער משגרתו המתבודדת באמצעות מפגש עם ליילה, אישה ישירה אבל מעורערת, אשר קרובה להתמוטטות נפשית.
כמו בספרו הקודם, העלילה משובצת ברגעים של מחשבות פילוסופיות עמוקות.
מטרתו העיקרית של הספר היא לפתח מערכת מטאפיזית שלמה, שמבוססת על הרעיון של איכות; רעיון שהוצג בספרו הראשון של הסופר.
שלא כמו בספרו הראשון, שבו הוא יוצר דיכוטומיה בין איכות קלאסית ורומאנטית, הספר הזה מתמקד בחלוקה בין איכות סטאטית ודינמית.
מטרה נוספת של הספר הוא לבקר את תחום האנתרופולוגיה.
פירסיג טוען שהאובייקטיביות המסורתית בתחום עיון זה, הופכת אותו ללא יעיל.
הסופר משתמש במושג האיכות כדי להסביר את הקשיים של החברה המערבית להבין את הערכים ואת דרך ההתבוננות של האינדיאנים.
מסקנה מעניינת של הספר היא שהתרבות האמריקאית המודרנית היא תוצאה של מפגש של ערכים אינדיאנים וערכים אירופאים.
נושא נוסף שמנותח באמצעות שימוש במטאפיזיקה של איכות, הוא קשר הגומלין בין תבניות אינטלקטואליות לתבניות חברתיות.
פירסיג טוען שעד לסוף התקופה הוויקטוריאנית, תבניות חברתיות שלטו בהתנהגות של חברי התרבות האמריקאית.
כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, תבניות אינטלקטואליות והשיטה המדעית תפסו את השליטה הזאת, כשהן לוקחות את האחריות על מטרות האומה ועל פעולותיה.
ההופעה המאוחרת יותר של הפשיזם, לפי גישת הספר, היא מאבק אנטי-אינטלקטואלי להחזרת תבניות חברתיות לשליטה.
התנועה ההיפית שהבינה את הפגמים שקיימים גם בתבניות החברתיות וגם בתבניות האינטלקטואליות, דחתה את שני סוגי התבניות הללו.
ההיפים שאפו לאיכות ביולוגית, שאותה זיהו בטעות עם האיכות הדינאמית.
התוצאה הייתה ניוון חברתי, שהתבטא בפשע ובסמים.
כיום החברה האמריקאית אינה מחפשת עוד איכות דינמית, אלא מנסה לחזור אל הוויקטוריאניות - התבניות הסטטיות החברתיות הנוקשות, כדי להתמודד עם התבניות הביולוגיות הדומיננטיות באזורים מסוימים, כגון שכונות העוני של הערים הגדולות.
ליילה גנג'ר (בטורקית: Leyla Gencer, נודעה באיטליה בשם ליילה גנצ'ר, 10 באוקטובר 1928, איסטנבול, טורקיה – 10 במאי 2008, מילאנו) הייתה זמרת סופרן אופראית טורקייה בעלת שם עולמי.
גנג'ר, הנודעת בשם "לה דיווה טורקה" (הדיווה הטורקייה) ו"לה רג'ינה" (המלכה) בעולם האופרה, היא זמרת סופרן בל-קאנטו חשובה, שעשתה את רוב הקריירה שלה באיטליה, מראשית שנות ה-50 ועד אמצע שנות ה-80, ובנתה רפרטואר המקיף יותר משבעים תפקידים.
היא מיעטה מאוד בהקלטות מסחריות; אף על פי כן, הרבה הקלטות חשאיות של הופעותיה מסתובבות בשוק.
בעיקר נקשר שמה עם גיבורות דוניצטי.
גנג'ר גדלה ברובע קובוקלו של איסטנבול, בצד האנטולי של הבוספורוס.
היא החלה ללמוד שירה בקונסרבטוריון של איסטנבול, אבל עזבה כדי להמשיך בלימודים פרטיים באנקרה אצל זמרת הסופרן האיטלקייה ג'אנינה אראנגי-לומברדי.
גנג'ר שרה במקהלה של התיאטרון הטורקי הממלכתי עד שהופיעה לראשונה באופרה באנקרה ב-1950, בתפקיד סנטוצה ב"אבירות כפרית" של מסקאני.
במהלך השנים הבאות עשתה לה שם בטורקיה ושרה לעיתים קרובות באירועים של הממשלה הטורקית.
ב-1953 הופיעה גנג'ר לראשונה באיטליה בתיאטרון סן קרלו בנאפולי, בתפקיד סנטוצה.
היא חזרה לנאפולי כעבור שנה לשיר בהפקות של "מאדאם באטרפליי" ו"יבגני אונייגין".
ב-1957 הופיעה בפעם הראשונה בלה סקאלה במילאנו בתפקיד מאדאם לידואן בהצגת הבכורה העולמית של "הדיאלוגים של הכרמליטיות" מאת פולנק.
היא המשיכה להופיע בקביעות בלה סקאלה, שם ביצעה תשעה-עשר תפקידים בין 1957 ל-1983
בהם לאונורה ב"כוחו של גורל", אליזבטה ב"דון קרלוס", אאידה, ליידי מקבת''' ב"מקבת", נורמה, אוטביה ב"הכתרת פופיאה" ואלצ'סטה.
בלה סקאלה הופיעה גם בתפקיד "האישה הראשונה מקנטרברי" בהצגת הבכורה העולמית של "הרצח בקתדרלה" של פיצטי ב-1958.
ב-1962 הופיעה גנג'ר לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן כ"אליזבטה די ולואה" וכדונה אנה בדון ג'ובאני.
הופעתה הראשונה בארצות הברית באופרה של סן פרנסיסקו בשנת 1956, בתפקיד פרנצ'סקה ב"פרנצ'סקה דה רימיני".
היא שרה בעוד בתי אופרה אמריקאיים, אבל מעולם לא במטרופוליטן אופרה, אף כי התנהלו דיונים לגבי האפשרות שתופיע שם בתפקיד טוסקה''' בשנת 1956.
ב-1985 פרשה גנג'ר מבימת האופרה ב-La Prova di un'opera seria של פרנצ'סקו גנקו בלה פניצ'ה בוונציה.
היא המשיכה להופיע בקונצרטים עד 1992. נכון לשנת 2007 היא עדיין הייתה פעילה, והמנהל המוזיקלי של לה סקאלה, ריקרדו מוטי, מינה אותה לניהול בית הספר לאמנים צעירים.
לאורך כל הקריירה נודעה גנג'ר בעיקר כפרשנית דוניצטי.
בין ביצועי דוניצטי המפורסמים ביותר שלה "בליסאריו", "פוליוטו", "אנה בולנה", "לוקרציה בורג'ה", "מריה סטוארדה" ו"קטרינה קורנארו".
אבל את הצלחתה הגדולה ביותר קצרה ב"רוברטו דוורו", בנאפולי ב-1964.
נוסף לתפקידי הבל קאנטו, שבהם נודעה ביותר, כלל הרפרטואר של גנג'ר גם יצירות משל מלחינים מתקופת הבארוק כמו מונטוורדי וגלוק, המשך במוצרט, כרוביני, ספונטיני ויוהאן סימון מאייר, פוצ'יני ופרוקופייב, ועד בריטן, פולנק וג'אן קרלו מנוטי.
היא הופיעה במספר רב של אופרות המבוצעות לעיתים נדירות, ביניהן "לה פאלנה" של סמארליה, "אליזבטה מלכת אנגליה" של רוסיני, Agnese di Hohenstaufen של ספונטיני, "סאפפו" של פאצ'יני ו"אלצ'סטה" של גלוק.
אופי תפקידיה נע מסופרן לירי עד קולורטורה דרמטית.
גנג'ר השיגה קריירה בינלאומית תוך זמן קצר והופיעה עם מנצחים איטלקים ידועי-שם כגון סראפין וריקרדו מוטי, בין השאר.
היא תרמה לשיפור ה"רנסאנס של דוניצטי" בביצועים מעולים של אופרות שכוחות של המלחין.
ה"קומפוזיציות הליריות" של שופן, שביצעה בפריז עם ניקיטה מאגאלוף, מופע ליסט-בארטוק שלה בלה סקאלה והקונצרט שהגישה בנושא "אופרות על טורקים" במסגרת קרנבל ונציה בלה פניצ'ה, כולם מצביעים על אופייה החדשני כזמרת אופרה.
היא סיכמה את קריירת השירה שלה ב-1985 באופרה La Prova di un'Opera Seria של פרנצ'סקו גנקו בתיאטרון לה פניצ'ה, אם כי המשיכה להופיע בקונצרטים עד 1992.
ב-1982 התמסרה גנג'ר לחינוך זמרי אופרה צעירים.
היא עבדה כמנהל אמנות דידקטית של As.Li.Co במילאנו בשנים 1983-1988 וב-1997-98 ניהלה את בית הספר לאמנים צעירים של לה סקאלה.
היא שימשה כמנהלת האמנותית של האקדמיה לאמני אופרה בתיאטרון לה סקאלה, שם לימדה פרשנות אופרה.
ליילה גנג'ר ביצעה תפקידים ראשיים באופרות מפורסמות רבות ויצאו לה מוניטין של "הדיווה האחרונה של המאה ה-20".
את נוכחותה האיתנה בעולם האופרה השיגה לא רק בזכות הגיוון הרב ברפרטואר שלה, אלא גם בניואנסים הדרמטיים שהיא מייחסת לתפקידים שביצעה.
בהיותה חוקרת ומורה מוכשרת, החזירה לבימה יצירות נשכחות רבות מן התקופה הרומנטית.
לייל היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין כל תיעוד היסטורי לקיומו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
ג'פרי מציין כי לייל היה בנו של ברוטוס ירוק המגן, וכי תקופת מלכותו הייתה שלווה, ולייל עשה משפט צדק לתושבי הממלכה.
ליל בנה את העיר קארלייל (מצודת לייל) הקרויה על שמו, ושלט 25 שנים.
בזקנתו הוא איבד את רסן השלטון והחלה מלחמת אזרחים במהלכה הוא מת.
לאחר מותו עלה לשלטון בנו, ראד האד האדיבראס.
ג'פרי מציין כי לייל מלך בתקופת שלטונו של המלך שלמה ובניית בית המקדש הראשון בירושלים.
לייטון גלין יואיט הוא טניסאי עבר מקצוען אוסטרלי.
הוא דורג ראשון בעולם החל ב-19 בנובמבר 2001 לפי דירוג ה-ATP.
הוא החזיק בתואר זה 75 שבועות ברציפות (עד 27 באפריל 2003), הרצף השמיני באורכו בהיסטוריה.
היה גם השחקן הצעיר ביותר שדורג במקום הראשון בדירוג העולמי לאחר שהעפיל לפסגת הדירוג בגיל 20 שנה ו-8 חודשים.
שיא זה נשבר על ידי קרלוס אלקרס לאחר שזכה בגיל 19 וארבעה חודשים באליפות ארצות הברית הפתוחה בספטמבר 2022 ועלה למקום הראשון בעולם.
הוא זכה ב-26 טורנירים בקריירה, שניים מתוכם טורניר גראנד סלאם, אליפות ארצות הברית (2001) ואליפות וימבלדון (2002)
יואיט זכה בטורניר ה-ATP הראשון שלו כבר ב-1998 בטורניר אדלייד.
רק ארון קריקסטיין (שזכה בטורניר ה-ATP בתל אביב ב-1983) ומייקל צ'אנג (שזכה בטורניר סן פרנסיסקו ב-1988) היו צעירים יותר ממנו כשזכו בטורניר מסבב ה-ATP.
בשנת 2000 זכה יואיט בטורניר הזוגות באליפות ארצות הברית הפתוחה, יחד עם מקס מירני מבלארוס.
בשנת 2001 זכה יואיט בטורניר היחידים של אליפות ארצות הברית הפתוחה, לאחר שניצח בגמר את פיט סמפראס מארצות הברית ב-3 מערכות 7–6(7–4), 6–1, 6–1. ב-19 בנובמבר אותה שנה עלה למקום הראשון בעולם.
בשנת 2002 המשיך יואיט את ההצלחה עם זכייה בווימבלדון.
בגמר גבר יואיט ב-3 מערכות, 1-6, 3-6, 2-6 על דוד נלבנדיאן מארגנטינה המפתיע, שעבר לראשונה בקריירה את הסיבוב השלישי בטורניר גראנד סלאם.
יואיט היה לשחקן הקו האחורי הראשון שזוכה בטורניר מאז אנדרה אגאסי ב-1992, בטורניר שמאופיין בשיטת "Serve and Volley" (הגש ורוץ לרשת).
את שנת 2003 פתח יואיט בזכייה בטורניר אינדיאן וולס מול המדורג ראשון בעולם לשעבר גוסטבו קוורטן, אך בטורניר בהמשך נחל כישלון צורב כשניסה להגן על תארו בווימבלדון.
יואיט הודח כבר בסיבוב הראשון על ידי איבו קרלוביץ' שעלה מהמוקדמות, והפך לאלוף השני בלבד בתולדות הטורניר שמודח בסיבוב הראשון.
לאחר וימבלדון הודח יואיט בסיבובים המוקדמים של שני טורנירי ATP נוספים, ובאליפות ארצות הברית הודח בשלב רבע הגמר על ידי חואן קרלוס פררו הספרדי.
לקראת סיום השנה שיחק רק בגביע דייוויס, כשבתקופה זו הוסיף 7 קילוגרם למשקלו בעקבות מיעוט המשחקים.
בשנה זו זכה בתואר 'איש השנה הצעיר של אוסטרליה' .
בשנת 2004 הפך יואיט לשחקן הראשון שהודח על ידי מי שעתיד להיות אלוף הטורניר בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם.
באליפות אוסטרליה הפתוחה הוא הפסיד בסיבוב הרביעי לרוג'ר פדרר השווייצרי, באליפות צרפת הפתוחה הוא הודח ברבע הגמר על ידי גסטון גאודיו, בווימבלדון הוא הודח על ידי פדרר בשלב רבע הגמר ובארצות הברית נכנע רק בגמר הטורניר, גם הפעם לרוג'ר פדרר.
בגמר גביע המאסטרס של אותה העפיל יואיט לשלב הגמר, שם שוב פגש את פדרר, כשגם הפעם ידו של השווייצרי הייתה על העליונה.
בתחילת 2005 זכה יואיט בטורניר מדיבנק בסידני, טורניר הכנה לאליפות אוסטרליה.
באליפות הוא ניצח את המדורג שני בעולם אנדי רודיק בדרך לגמר, שם הפסיד לרוסי מאראט סאפין.
את אליפות צרפת הוא החמיץ עקב פציעה, ובווימבלדון הפסיד בחצי הגמר לרוג'ר פדרר, כמו גם באליפות ארצות הברית.
יחד עם טורנירי 2004, הפסיד יואיט בכל שבעת טורנירי הגראנד סלאם האחרונים בהם השתתף לאלוף שבדרך.
יואיט החליט לפרוש מגביע המאסטרס של אותה שנה כדי להיות לצד אשתו בק שכרעה ללדת, וגסטון גאודיו תפס את מקומו.
לאחר אליפות אוסטרליה (בה הודח בסיבוב השני) לקח יואיט הפסקה מהטניס, ולאחר שחזר הצליח להעפיל לשלב הגמר בטורנירים בסן חוזה ובלאס וגאס, בהם הפסיד לאנדי מארי ולג'יימס בלייק בהתאמה.
באליפות צרפת הודח על ידי האלוף היוצא, הספרדי רפאל נדאל, שהגן על תארו בסיום הטורניר.
יואיט זכה בטורניר קווינס (לאחר שנה וחצי ללא תואר) לאחר ניצחון על בלייק בגמר.
הייתה זו זכייתו הרביעית בטורניר, שהשוותה את שיאם של ג'ון מקנרו ובוריס בקר.
בטורניר וימבלדון הודח יואיט ברבע הגמר על ידי הפתעת הטורניר, מרקוס בגדאטיס הקפריסאי.
למרות פציעה בברכו החליט יואיט להשתתף באליפות ארצות הברית.
יואיט, שהעפיל לרבע גמר הטורניר שנה שביעית ברצף, הודח בשלב זה על ידי אנדי רודיק ב-3 מערכות.
יואיט הודח מאליפות אוסטרליה בסיבוב השלישי על ידי המדורג עשירי פרננדו גונזאלס הצ'יליאני.
יואיט זכה בטורניר לאס וגאס, ובכך השלים זכייה בטורניר ATP אחד לפחות במשך 10 שנים רצופות, הרצף הכי ארוך מבין השחקנים הפעילים באותה תקופה.
באליפות צרפת ובווימבלדון הודח יואיט בסיבוב הרביעי: בצרפת שוב על ידי נדאל ובלונדון על ידי נובאק ג'וקוביץ'.
לאחר וימבלדון לקח יואיט כמאמן את טוני רוץ' האוסטרלי, שחקן טניס לשעבר שאימן את איוון לנדל, פטריק ראפטר ועד אפריל 2007 גם את רוג'ר פדרר.
באליפות ארצות הברית לא הצליח יואיט לשמור על הרצף ולא העפיל לרבע הגמר.
הוא הודח בסיבוב השני על ידי אגוסטין קאלרי הארגנטינאי.
באליפות אוסטרליה דורג יואיט במקום ה-19. הוא ניצח את מרקוס בגדאטיס שדורג 15 בחמש מערכות לאחר משחק מרתק שנמשך קרוב לחמש שעות והסתיים בשעה ארבע וחצי בבוקר.
בסיבוב הרביעי הפסיד יואיט לנובאק דיוקוביץ', שהמשיך לזכייה בטורניר.
במרץ 2008 סבל יואיט מפציעה באגן שגררה אובדן של כ-300 נקודות בדירוג העולמי, כיוון שלא יכול להגן על תארו בטורניר המבורג.
באליפות צרפת הודח יואיט בסיבוב השלישי על ידי דויד פרר.
בסיבוב הרביעי בווימבלדון שוב פגש בפדרר, שניצח ב-3 מערכות.
לאחר וימבלדון החליט לנוח יואיט על מנת להיות כשיר לטורניר האולימפי בבייג'ינג.
בבייג'ינג הודח יואיט בסיבוב השני על ידי רפאל נדאל.
בסיבוב הראשון של טורניר הזוגות ניצחו יואיט ושותפו כריס גוצ'יון את הארגנטינאים חואן מונקו ואגוסטין קאלרי, כשבמערכה השלישית הם מנצחים 16–18. לאחר האולימפיאדה עבר יואיט ניתוח שמנע ממנו להשתתף במשחקים בסיום השנה.
לאחר שהחלים מהניתוח חזר יואיט לאליפות אוסטרליה, אך הפסיד בסיבוב הראשון לפרננדו גונזאלס בחמש מערכות 5–7, 6–2, 6–2, 3–6, 6–3. באליפות צרפת הפתוחה גבר יואיט בסיבוב הראשון על איבו קרלוביץ'', אולם הודח בסיבוב השלישי בשלוש מערכות מול רפאל נדאל.
יואיט היה חלק מנבחרת הדייוויס האוסטרלית שזכתה בגביע דייוויס ב-1999 וב-2003 ושהפסידה בגמר ב-2000 וב-2001. כבר בגיל 22 רשם יותר משחקים בגביע דייוויס מכל טניסאי אוסטרלי אחר.
ב-2015, לאחר שהוביל את אוסטרליה לחצי הגמר, פרש מהנבחרת ומונה לקפטן שלה.
יואיט יצא במשך כארבע שנים וחצי עם קים קלייסטרס, הטניסאית לשעבר.
השניים התארסו בסוף 2003 אך החתונה בוטלה לאחר שנפרדו באוקטובר 2004. כיום נשוי יואיט לשחקנית האוסטרלית בק קרטרייט, ולזוג שני ילדים, בת בשם מיה ובן בשם קרוז.
תחרות 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 זכיותאליפות אוסטרליה הפתוחהראשוןראשוןשנירביעישלישיראשוןרביעירביעיגמרשנישלישירביעיראשון0אליפות צרפת הפתוחה-מוקדמותראשוןרביעירבע גמררביעישלישירבע גמר-רביעירביעישלישי0אליפות וימבלדון-מוקדמותשלישיראשוןרביעיזכייהראשוןרבע גמרחצי גמררבע גמררביעירביעי1אליפות ארצות הברית הפתוחה-מוקדמותשלישיחצי גמרזכייהחצי גמררבע גמרגמרחצי גמררבע גמרסיבוב שני-1
לייטון מריסה ברודי מיסטר היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אמריקאית.
מיסטר עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי במחזה "על עכברים ואנשים" (2014), והיא גילמה את אנג'י ד'אמאטו בסיטקום של רשת ABC "חד הוריים" (2018–2020).
לייטון מיסטר נולדה בפורט וורת', טקסס שבארצות הברית.
הוריה הם קוני ודוג מיסטר.
היא נולדה בכלא בעת שהוריה הורשעו בהברחת מריחואנה מג'מייקה לארצות הברית.
כאשר הייתה בת 3 חודשים, אמה השתחררה מהכלא וגידלה אותה.
בראיונות טוענת מיסטר שהוריה העניקו לה חינוך נורמלי ושעזבו את חיי העבריינות, וכן שאירועי החיים שעברו הוריה גרמו לה להיות אדם לא שיפוטי ופתוח יותר לרעיונות.
בגיל מוקדם החליטה מיסטר שהיא יודעת מה ברצונה לעשות בחייה, וכבר בגיל 10 היא עברה עם אמה לניו יורק בתקווה להתחיל את הקריירה שלה.
היא החלה לעבוד בדוגמנות, ועבדה בין היתר בחברות "ולמינה" ו"ראלף לורן".
לאחר שהגיעה להחלטה כי מקצוע הדוגמנות אינו בשבילה, עברה למשחק.
בתפקידה הראשון שיחקה בתפקיד אורח בסדרה המצליחה "חוק וסדר".
בגיל 14 עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, על מנת לקדם את קריירת המשחק.
כשעברה ללוס אנג'לס, החלה להופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות, כמו: "בוסטון פאבליק", "להתחיל מחדש", "ג'ורדן", "הרקיע השביעי", "הפמליה", "האוס", "24" ו"ורוניקה מארס".
ב-2007 התקבלה לתפקיד ראשי בסדרה "אחת שיודעת" בדמותה של בלייר וולדורף.
באוקטובר 2024, מיסטר הצטרפה לצוות השחקנים של העונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית של אפל TV פלוס, "הבאקניריות".
בפברואר 2025 פורסם כי העונה השנייה של הסדרה "רק לא זה" צירפה את מיסטר כשחקנית אורח.
במאי 2009 יצא לרדיו שיר בכורה ששמו "Good Girls Go Bad", בשיתוף להקת "Cobra Starship".
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד האמריקאי.
באוקטובר 2009 יצא השיר "Somebody to Love" בשיתוף הזמר רובין ת'יק.
במרץ 2010 יצא הסינגל השני של לייטון "Your Love's a Drug".
שלושת השירים ועוד מספר שירים שהודלפו היו חלק מאלבום מתוכנן של מיסטר, אך האלבום בוטל.
בין השנים 2011 ל-2014 עבדה עם להקה בשם 'Check in the Dark' שאיתם הקליטה מספר שירים ויצאה גם לסיבוב הופעות.
גם ללייטון ללהקה תוכנן אלבום אך גם הוא בוטל.
ב-9 בספטמבר 2014 הוציאה לייטון את "Heartstrings", סינגל הבכורה מאלבום הבכורה המצופה שלה בעל אותו השם.
האלבום יצא ב-28 באוקטובר 2014 ומכיל 9 שירים.
בעבר לייטון התגוררה בניו יורק והיום מתגוררת בלוס אנג'לס.
בשנת 2009, דורגה במקום ה-12 במגזין הגברים "מקסים", ברשימת "100 הנשים הסקסיות בעולם".
בשנת 2008, היא יצאה עם השחקן סבסטיאן סטן, ששיחק לצדה בסדרה "אחת שיודעת".
הזוג נפרד בסביבות אפריל 2009.
בנובמבר 2013, היא התארסה לשחקן האמריקאי-יהודי אדם ברודי, אותו פגשה בעת צילומי הסרט "אורנג'ס" במרץ 2010. בני הזוג נישאו בטקס פרטי ב-15 בפברואר 2014. בתם הראשונה, ארלו דיי ברודי, נולדה ב-4 באוגוסט 2015. באפריל 2020, נחשף כי בני הזוג מצפים לילדם השני.
בספטמבר 2020, ברודי אישר שילדם השני, בן, נולד.
+שנהסרטתפקידהערות2003Hangman's Curseאליישה ספרינגפילד2006שגשוגלוסי קונוורInsideג'וסי2007המבורגר, צ'יפס ורצחמקנזי קרפנטרלזכור את המבוכהטורי2008Killer Movieג'ייני הנסן2010דייט ליליקטיהולכים רחוקאיימיבכוח הקאנטריצ'יילס סטנטון2011השותפהרבקה אוונסמונטה קרלומג קליאורנג'סנינה אוסטרוף2012זה הבן שליג'יימי מרטין2014שותפות לחייםסשה וייסהשופטקרלה פאוולכמו יום ראשון בגשםאלינור לוגןBy the Gunאלי מאזאנו2019סמפר פייקלרה2021סוף שבוע מסוכןבת'2022הדרקון של אבא (אנ')סשה הטיגריסיתדיבוב2023נהר הפרא (אנ')ג'ואי ריסAdultingבצילומים
+שנהמחזהתפקידהערות2014על עכברים ואנשיםאשתו של קרליתיאטראות ברודוויי
לייטה הוא אי בקבוצת ויסאיאס שבפיליפינים.
בצפונו, גובל האי באי סאמאר, כאשר ביניהם מפריד מצר סן חואניקו (San Juanico Strait), שהנקודה הצרה ביותר שלו היא 2 ק"מ בלבד.
בדרום, מופרד לייטה ממינדנאו על ידי מצר סוריגאו.
במזרח, גישתו של לייטה לים הפיליפינים מכוסה על ידי האי סאמאר מצפון מזרח והאי דינאגאט בדרום מזרח, אשר יחד יוצרים את מפרץ לייטה.
ממערב ללייטה שוכנים האיים סבו ובוהול.
האי לייטה הוא הררי ברובו ומכוסה יערות, אך עמק לייטה, בצפון מזרח האי, שופע בחקלאות.
מבחינה פוליטית, מחולק האי לשתי פרובינציות: לייטה ודרום לייטה.
פרובינציית דרום לייטה, השוכנת בדרום האי, כולל את האי פאנאון, ואילו האי ביליראן, השוכן בצפון ובעבר היה חלק מפרובינציית לייטה, מהווה כיום פרובינציה עצמאית.
הערים המרכזיות בלייטה הן טקלובן סיטי, בצד המזרחי של האי, ואורמוק סיטי, בחופו המערבי, כאשר האחרונה ידועה בתחנת הכוח שבה, המופעלת באמצעות אנרגיה גאותרמית.
האי לייטה התפרסם בעיקר בקרבות המערכה על הפיליפינים, במהלך כיבושם מחדש של הפיליפינים על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
אתר הזיכרון לנחיתה בלייטה שוכן בחוף פאלו, ומציין את הנקודה בה נחתו הכוחות האמריקאים.
באתר מוצב גם פסלו של מקארתור.
גשר סן חואניקו הוא הגשר הארוך ביותר בפיליפינים, וממנו ניתן לצפות על מצר סן חואניקו, על אלפי האיונים שבו.
סם ג'ון הופקינס שנודע יותר בשם הבמה לייטנינג הופקינס (Lightnin' Hopkins), היה זמר וגיטריסט בלוז אמריקאי, מיוסטון, טקסס.
עם קריירה המשתרעת משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-80 של המאה ה-20, לייטנינג הופקינס ראה את סגנון הבלוז משתנה למספר כיוונים והופך לנחלת העולם.
עם הזמן, הוא עבר מנגינה בגיטרה אקוסטית אל הגיטרה החשמלית, אך (בדומה למיסיסיפי פרד מקדואל) לא שינה את סגנונו הייחודי שהתפתח עוד מהימים בהם ניגן לבדו בקרנות הרחוב, מנסה ללכוד את תשומת לב ומטבעות העוברים.
הופקינס נחשב לאחד ממעצבי סגנון הטקסס בלוז והשפעתו הגדולה ניכרת באומנים רבים המעידים על עצמם שהושפעו משיריו ונגינתו, בהם, ג'ימי הנדריקס וסטיבי ריי ווהן.
כאשר נולד סם הופקינס ב-1912, בסנטרוויל, טקסס, הוא היה מוקף בצלילי וניחוחות הבלוז.
בגיל 8, הוא פיתח הבנה עמוקה יותר של המוזיקה לאחר מפגש מכונן עם זמר ונגן הבלוז הידוע בליינד למון ג'פרסון.
לדבריו, בעקבות מפגש זה הרגיש שהבלוז זורם בדמו והחל ללמוד אצל בן דודו המבוגר ממנו, זמר הבלוז אלגר "טקסס" אלכסנדר.
הופקינס החל ללוות מדי פעם את בליינד למון ג'פרסון במפגשים בכנסייה.
במהלך שנות ה-30, התקדמותו המוזיקלית נקטעה, לאחר שנכלא בכלא המחוזי של יוסטון, בשל עבירה לא ידועה.
בסוף שנות ה-30, עבר ליוסטון עם בן דודו אלכסנדר בניסיון להיכנס אל סצנת המוזיקה המקומית, אך ללא הצלחה.
בתחילת שנות ה-40, חזר לסנטרוויל ועבד בחווה חקלאית.
ב-1946, הופקינס קיבל הזדמנות כאשר התגלה על ידי מגלת הכישרונות לולה אן קולום.
היא שכנעה אותו לעבור ללוס אנג'לס ושידכה בינו לבין הפסנתרן וילסון סמית'.
השניים הקליטו 12 קטעים, כולל אחד משיריו המפורסמים, "Katie Mae", תחת הלייבל אלאדין.
אנשי חברת התקליטים העניקו לסם את הכינוי "לייטנינג" (ברק) ולווילסון "ט'אנדר" (רעם).
ב-1947, חזר לייטנינג ליוסטון והחל לנגן בלייבל גולד סטאר רקורדס.
במהלך שנים אלה ועד לשנות ה-50 מיעט להופיע מחוץ לטקסס אך מעריכים כי הקליט בין 800 ל-1000 שירים במהלך הקריירה שלו.
עד לאמצע שנות ה-50, רכש לעצמו עדת מעריצים, בעיקר אפרו-אמריקאים וחובבי בלוז שגילו את איכויותיו המוזיקליות.
ב-1959 לייטנינג הופקינס הוצג לקהל מעורב על ידי הפולקלוריסט, מק מקורמיק, בתחילה ביוסטון ולאחר מכן בקליפורניה.
הופקינס הופיע לראשונה בקרנגי הול, באוקטובר 1960 כשהוא מופיע לצד ג'ואן באאז ופיט סיגר.
בשנים הבאות זכה להכרה ולהצלחה.
במהלך שנות ה-60 ואל תוך ה-70 הוציא לייטנינג הופקינס אלבום או שניים כל שנה ויצא להופיע בעיקר במועדוני ופסטיבלי פולק שונים.
הופקינס נפטר ב-1982, בגיל 69, כתוצאה מסרטן הושט.
לייטון ג'ון ביינס הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק כמגן שמאלי בפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
ביינס החל את הקריירה בתור קשר שמאלי במחלקת הנוער של ליברפול.
הוא אפילו ייצג את המועדון הליברפולי במספר מסגרות, אך החליט בגיל צעיר לעזוב את הקבוצה.
לאחר התעניינות מצד וולברהמפטון וונדררס הוא החליט דווקא להצטרף למערך הנוער של וויגאן אתלטיק.
ביינס ערך את הופעת הבכורה שלו עבור וויגאן בשנת 2002, והיה חבר בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הפוטבול ליג השנייה בעונת 2002-2003. בעונה שלאחר מכן, העפיל יחד עם וויגאן לליגת הפוטבול ליג.
הוא היה שחקן הרכב קבוע בעונת 2004-2005, עונה שבסיומה וויגאן העפילה לפרמייר ליג, העפלת ליגה שלישית ברציפות שלו וקבוצתו.
באותה העונה, ביינס כבש את שערו הראשון עבור המועדון, בבעיטה מטווח רחוק מול איפסוויץ' טאון.
בפברואר 2005, ביינס חתם על הארכת חוזהו בוויגאן, על אף התעניינות של מועדוני פרמייר ליג שונים, לרבות מנצ'סטר יונייטד, ארסנל ואברטון, והאריך את חוזהו שנית לאחר עונת בכורה מרשימה שלו בפרמייר ליג.
כאשר שיחק עבור וויגאן, ביינס פתח במשחק גמר גביע הליגה האנגלית בשנת 2006, בו הפסידה קבוצתו למנצ'סטר יונייטד.
ביולי 2007, ביינס דחה הצעת מעבר לסנדרלנד, שהציעה תמורת שירותו 6 מיליון פאונד, הצעה שוויגאן הסכימה לה.
בחודש שלאחר מכן, חתם לייטון בשורות אברטון, תמורת סכום דומה.
בעונתו הראשונה באברטון, לא היה שחקן סגל קבוע בקבוצתו החדשה, וסך הכל שותף ב-29 משחקים בכל המסגרות, בעקבות שהיה פצוע ויכולת טובה של שותפיו למערך ההגנתי של הקבוצה פיל ג'אגיילקה, ג'וזף יובו וג'וליאון לסקוט.
בעונתו השנייה במועדון שותף בהרבה יותר משחקים.
בעקבות פציעה של ג'וזף יובו, לסקוט תופקד כבלם וביינס תופקד יותר בעמדתו הטבעית כמגן שמאלי.
בעונת 2008-2009, ביינס זכה במשך חודשיים רצופים בתואר "שחק החודש של המועדון".
את שערו הראשון באברטון כבש ב-21 במרץ 2009, במשחק נגד פורטסמות', לאחר 57 משחקים (בכל המסגרות) ללא כיבוש.
בחודש ספטמבר 2009, ביינס שימש לראשונה כקפטן אברטון, במהלך משחק במסגרת הליגה האירופית נגד המועדון היווני א.א.ק.
בעונת 2010-2011, ביינס שותף לאורך כל דקותיה של אברטון בפרמייר ליג לכל אורך העונה, וכבש שבעה שערים בכל המסגרות.
בזכות תרומתו המשמעותית למועדון, הוא זכה בתוארי "שחקן העונה", "שחקן העונה מטעם השחקנים" ו"השער יפה של העונה" עבור אברטון.
בסיום עונת 2019/2020 פרש ביינס ממשחק פעיל.
המשחק התחרותי הראשון של ביינס במדים הלאומיים של אנגליה, היה ב-4 ביוני 2011, לאחר שנכנס כמחליפו של אשלי קול הפצוע, במשחק המוקדמות ליורו 2012 נגד שווייץ.
ביינס זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014 בברזיל.
לייטננט קיז'ה היא סוויטה תזמורתית שהלחין סרגיי פרוקופייב בשנת 1933 (Op.
הסוויטה נכתבה במקור כפסקול לסרטו של הבמאי אלכסנדר פיינצימר הנושא אותו שם ומבוסס על ספרו של יורי טיניאנוב.
היצירה נכתבה על ידי פרוקופייב בשנת 1933, זמן קצר לפני חזרתו לברית המועצות הסובייטית, לאחר שנים ארוכות של שהיה במערב (בייחוד צרפת).
כמו כן הקדימה היצירה במעט את הביקורת החריפה שמתח משטרו של סטלין על "האומנות הדקדנטית והקפיטליסטית", שלוותה ברדיפה למעשה של אומנים שחרגו מהקו הנוקשה של מוזיקה הרמונית, טונאלית, מלודית ובייחוד "רוסית" (פרוקופייב עצמו הותקף בחריפות ב-1948).
במקור הולחנה המוזיקה כפסקול לסרט על פי סיפור של יורי טיניאנוב ולפי הזמנה של אולפני לנפילם.
במרכז הסיפור, לגלוג על השלטון והבירוקרטיה בתקופת השלטון הצארי.
הסרט כשלעצמו מעולם לא זכה להקרנות לציבור הרחב, עקב המסרים החתרניים שמצאה בו הצנזורה.
אף על פי כן, עיבד פרוקופייב את המוזיקה לסוויטה בת חמישה פרקים בעלת אותו שם.
הסוויטה, בניגוד לסרט, זכתה להצלחה רבה.
הסיפור מתרחש ברוסיה הצארית של תחילת המאה ה-19.
בטקס חלוקת דרגות, גורמת שגיאת הגהה לצאר פאבל הראשון להעלות לדרגת לייטננט חייל שאינו קיים בשם קיז'ה.
בשל חשש מזעמו של הצאר, פקידיו אינם מעיזים להעמידו על טעותו, אך הצאר מחליט להתעניין דווקא באותו קיז'ה אלמוני שהמציא.
כך נאלצים הפקידים לברוא דמות פיקטיבית יש מאין, ולהמציא לה סיפור חיים.
הצאר אינו שוכח את קיז'ה, ומתעניין בקורותיו.
הפקידים מצדם, מתארים בפניו עלילות גבורה דמיוניות של הסגן הנועז, וכן את קורות חייו (הוא מתאהב, ואף מתחתן).
לבסוף מתעקש הצאר לפגוש את הגיבור שנלחם עבורו, ואז בא קצו של קיז'ה: הפקידים ממציאים את מותו של קיז'ה בקרב, ועורכים לו טקס אשכבה מפואר.
הסוויטה מורכבת מ-5 פרקים, להם נתן פרוקופייב את השמות הבאים:
באחת מנוגן הנושא הראשי בסקסופון טנור ובשנייה הוא מושר בקול בריטון.
בשתי הגרסאות נעשה שימוש נרחב בכלים עם אופי צבאי (כלי נשיפה ממתכת, פיקולו וכלי הקשה).
הזמר סטינג פרסם ב-1985 שיר הנקרא Russians שמנגינתו מבוססת על היצירה.
ליילה היימס הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
קריירת הקולנוע שלה, הקצרה יחסית, החלה בסרטים אילמים, והסתיימה באמצע שנות ה-30.
היימס נולדה בניו יורק, ניו יורק לאמני הוודוויל ג'ון היימס וליילה מקלנטייר, וכבר בהיותה ילדה הופיעה על הבימות לצד הוריה.
בנערותה עבדה בדוגמנות, ולאחר שהופיעה בסדרת פרסומות מצליחה בעיתונים יצא שמעה ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1924 הופיעה בסרטה הראשון, ולאחר מכן לוהקה, בזכות שיערה הבלונדיני, תווי פניה העדינים ומזגה הנעים, לשורה של תפקידי משנה, שבהם נדרשה בדרך כלל לעשות מעט מאוד מלבד לחייך ולהיראות יפה.
היא התמודדה היטב עם תפקידי המשחק הקטנים שקיבלה, ולאחר תקופה מסוימת נתפסה ברצינות כשחקנית.
ב-1928 כבר שיחקה בתפקידים ראשיים, והיא זכתה להצלחה כשהופיעה בסרט המדבר הראשון של MGM, Alias Jimmy Valentine (1928), לצד ויליאם היינס, ליונל ברימור וקרל דיין.
ב-1929 הופיעה בסרט המתח הפופולרי The Thirteenth Chair בבימויו של טוד בראונינג, תפקיד שבו התאפשר לה להדגים את כישוריה הדרמטיים בתפקיד של חשודה ברצח.
באותה שנה הופיעה באולפני פוקס בסרט ההרפתקאות הרומנטי The Far Call בבימויו של אלן דוון, לצד צ'ארלס מורטון; כיום נחשב סרט זה לאבוד.
איכות התפקידים שקיבלה השתפרו בחלוף השנים; ב-1930 גילמה את תפקיד אחותו של רוברט מונטגומרי בדרמת הכלא The Big House, שזכתה לפרסי אוסקר, ובה הופיעה לצד צ'סטר מוריס ווולאס בירי.
היא זכתה לשבחים על תפקידה בסרט.
היימס הייתה הליהוק המקורי לתפקיד ג'יין בסרט "טרזן איש הקופים" (1932) בכיכובו של ג'וני וייסמילר, אך היא דחתה את התפקיד.
בסופו של דבר גילמה מורין או'סאליבן את ג'יין בסרט זה, ובכמה סרטי המשך בסדרת טרזן.
היא גם הופיעה בסרט Red-Headed Woman (1932) בכיכובה של ג'ין הארלו, שהיה מושא מחלוקת לאחר צאתו לאקרנים; בקומדיה המוזיקלית The Big Broadcast (1932) עם בינג קרוסבי, ג'ורג' ברנס וגרייסי אלן; וזכתה לשבחים רבים על תפקידה בסרט הקומדיה Ruggles of Red Gap (1935) לצד צ'ארלס לוטון וצ'ארלי ראגלס.
ב-1936, לאחר עשר שנות משחק ורקורד של 50 סרטים, פרשה היימס ממשחק, אך עד סוף חייה נשארה בברנז'ה ההוליוודית.
היא הייתה נשואה לסוכן פיל ברג משנת 1927 ועד למותה בבל אייר, קליפורניה.
לייטון אוריינט היא קבוצת כדורגל מרובע ווֹלְתַ'אם פוֹרֶסְט שבלונדון, בירת אנגליה, המשחקת בפוטבול ליג הראשונה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1881 והיא ידועה בכינוי "דה או'אס" (The O's).
הקבוצה משחקת באצטדיון בריסביין רוד שבלונדון, אשר מכיל 9,271 מקומות ישיבה.
הישג השיא של הקבוצה היה הגעה לחצי גמר גביע ה-FA ב-1978 תחת המאמן ג'ימי בלומפילד, שבו הפסידה לארסנל בתוצאה 3-0 (בלומפילד עצמו היה שחקן עבר בארסנל בין השנים 1954-1960).
זו הייתה הפעם היחידה עד כה שהיא הגיעה למעמד זה.
המועדון היה בקשיים כלכליים רבים לאורך כל שנות קיומו, קשיים אשר גרמו לעליות וירידות ליגה ואף לשינוי שם המועדון.
השם הנוכחי נקבע ב-1987 לאחר שהנשיא טוני הוק השתלט על עמדת נשיא המועדון.
השם הוא שילוב השמות לייטון ואוריינט והוא הוחלט בעזרת קמפיין שעשו אוהדי הקבוצה, אשר רצו לשמר את השמות ההיסטוריים של המועדון.