tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
להלן רשימת השירים שביצעה ריהאנה במסגרת מופע המחצית של סופרבול LVII:
"We Found Love" (מכיל אלמנטים של "S&M")
"Rude Boy" (רמיקס של די ג'יי קלין; מכיל אלמנטים של "Kiss It Better")
רשימת השירים מותאמת מ-Today, Bustle.''
מופע המחצית של הסופרבול מתקיים במהלך משחק אליפות הסופרבול השנתית של ליגת הפוטבול הלאומית (NFL) והוא אחד ממופעי הבידור הגדולים, הנצפים ביותר בעולם.
מופע המחצית של הסופרבול התפתח מהופעה פשוטה של תזמורת צועדת בסופרבול הראשון סופרבול I, ב־1967, להפקות מוזיקליות מלֻוות בכוריאוגרפיה מרשימה, מופעים המשלבים שירה וריקודים, תפאורות, תאורה ואפקטים חזותיים כדי לייצר חוויה מהנה לצופים.
מופע המחצית של הסופרבול נערך לראשונה במהלך אליפות הסופרבול הראשונה, שהתקיימה בשנת 1967. מאז ואילך כמות המשאבים שמושקעים במופע עלו באופן משמעותי במיוחד.
מאז שנות התשעים ואילך, מופע המחצית של הסופרבול נוהג לכלול את הכוכבים הגדולים ביותר בתעשיית המוזיקה.
כמה מהמוזיקאים הבולטים ביותר שהופיעו במופע המחצית של הסופרבול כוללים בין היתר כוכבי פופ ורוק כמו מדונה, מייקל ג'קסון, פרינס, הרולינג סטונז, ביונסה, ליידי גאגא, ג'סטין טימברלייק וריהאנה (במופע המחצית של סופרבול LVII).
המופעים המוזיקליים מלווים לעיתים רבות באפקטים חזותיים מרשימים, כולל פירוטכניקה, שימוש בלייזרים, ותצוגת תאורה מורכבת.
ההופעות המוזיקליות כוללות לעיתים רבות גם רקדנים ואקרובטים מיומנים, המבצעים כוריאוגרפיה, אשר יכולה לעיתים רבות להיות מרשימה ומורכבת מאוד.
בנוסף להיותו פלטפורמה להופעות מוזיקלית מופקות היטב, לעיתים רבות המבצעים במופעים המוזיקליים נוהגים לנצל את הבמה להצהרות פוליטיות או חברתיות.
לאורך השנים מבצעים רבים ניצלו את ההזמנות כדי להביע את השקפותיהם בנושאים כמו גזע, מין ושוויון.
לדוגמה, ההופעה של ביונסה במופע המחצית של הסופרבול בשנת 2016 הכילה אזכורים לתנועת Black Lives Matter.
הדבר לעיתים רבות הופך למוקד לדיונים סוערים לאחר מכן.
כמו כן, לעיתים נקשרו שערוריות סביב מופע המחצית, דוגמת השערורייה שהתרחשה ב-2004 במסגרת המופע ה-38.
מופע המחצית של סופרבול הפך כה פופולרי עם השנים שעבור צופים רבים הוא מעניין הרבה יותר מאשר משחק הסופרבול עצמו.
מופע המחצית של הסופרבול הפך עם השנים גם להזדמנות שיווקית חשובה עבור מותגים רבים.
חברות רבות משתמשות בפלטפורמה כדי להשיק מוצרים חדשים או לפרסם מוצרים קיימים.
גם הפרסומות שמוצגות במהלך הפסקת הפרסומות זוכות לעניין רב, כאשר צופים רבים במיוחד דנים בהם בשקיקה במדיה החברתית לאחר האירוע.
נכון לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 נוהגים לצפות במופע המחצית של הסופרבול מדי שנה מעל ל-100 מיליון איש.
אמנים שהופיעו במופע המחצית של הסופרבול
15 בינואר 1967: (תזמורת המצעדים של אוניברסיטת אריזונה), תזמורת המצעדים של Grambling State University מלואיזיאנה, החצוצרן , תזמורת כלי ההקשה של תיכון Anaheim בקליפורניה.
1968: תזמורת המצעדים של Grambling State University מלואיזיאנה.
1969: תזמורת המצעדים "Marching 100" מפלורידה, תזמורות של בתי ספר תיכוניים במיאמי.
1995 - פטי לבל, , טוני בנט, מיאמי סאונד משין
1997 - האחים בלוז, זי זי טופ, ג'יימס בראון
1998 - Boyz II Men, סמוקי רובינסון, מרתה ריבס, The Temptations, קווין לטיפה
1999 - גלוריה אסטפן, סטיבי וונדר
2000 - פיל קולינס, כריסטינה אגילרה, אנריקה איגלסיאס, טוני ברקסטון
2001 - אירוסמית', אן סינק, בריטני ספירס
2003 - שאניה טוויין, נו דאוט, סטינג
2004 - ג'סיקה סימפסון, ג'נט ג'קסון, שון קומבס, נלי, קיד רוק, ג'סטין טימברלייק (המחלוקת על מופע המחצית של הסופרבול ה-38)
2012 - מדונה (מופע המחצית של סופרבול XLVI)
2022 - ד"ר דרה, סנופ דוג, אמינם, מרי ג'יי בלייג', קנדריק לאמאר
2023 - ריהאנה (מופע המחצית של סופרבול LVII)
2026 – באד באני, ליידי גאגא, ריקי מרטין
מופע המחצית של סופרבול XLVI אירע ב-5 בפברואר 2012 באצטדיון לוקאס אויל באינדיאנפוליס, אינדיאנה כחלק מסופרבול XLVI.
ההופעה הראשית בוצעה על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שהפכה לאישה השנייה בהיסטוריה (והראשונה מאז דיאנה רוס ב-1996) שהובילה לבדה את מופע המחצית.
במסגרת ההופעה, התארחו LMFAO, ניקי מינאז', וסי-לו גרין.
המופע כלל שיתופי פעולה עם להקת הקרקס סירק דו סוליי, הכוריאוגרף ג'יימי קינג כמנהל מוזיקלי, וחברת מופעי המולטימדיה מומנט פקטורי .
מופע המחצית זכה לשבחים ביקורתיים בין-לאומיים, וקבע שיא היסטורי בתור מופע המחצית של סופרבול הנצפה ביותר בכל הזמנים, עם 114 מיליון צופים בסך הכול, מספר גבוה יותר מהצופים במשחק עצמו.
ההכנות החלו בינואר, כשמדונה אמרה שהחזרה הייתה המתישה ביותר בה השתתפה אי-פעם.
התלבושות עוצבו על ידי ריקרדו טישי , ז'יבנשי, מיו מיו ופראדה.
לצוות ההפקה הוקצו שבע דקות להקמת הבמה, 12 דקות להופעה ושמונה דקות לקפל את הבמה.
המבנה המודולרי הורכב ממשאית, עם בד לבן גדול מלפנים כמסכי התצוגה של מומנט פקטורי.
מיפוי ההקרנה שימש את יצרנית חומרת הווידאו בארקו , עם סרטים ששונו עבור הצופים והקהל בטלוויזיה.
האצטדיון צויד בגופי תאורה מדגם שארפיס מבית קליי פאקי , ובציוד קול מבית סנהייזר .
מדונה לא קיבלה תשלום עבור ההופעה במופע המחצית, התפרסם ברחבי העולם.
קית' קולפילד מבילבורד דיווח על עלייה של פי 17 במכירות קטלוג המוזיקה של מדונה.
בהמשך לכך, פורסם שמוצרים שהיא עתידה להוציא הוזמנו בכמויות כפולות גם כן.
המבקרים שיבחו את המופע וציינו אותו כמדויק והזהיר ביותר של מדונה.
עם זאת, ביקורת ומחלוקות כוונו ל- שביצעה תנועה מגונה לכיוון המצלמה לקראת סוף הבית שלה ב-"".
ב-NFL התנצלו על חוסר היכולת לטשטש את הסיטואציה.
מאוחר יותר, הוחלט לקנוס את בסכום בגובה של 16.6 מיליון דולרים בסך הכול.
בשנת 2014, לאחר מספר דיונים בבתי המשפט, הוחלט כי השניים יחתמו על הסכם סודי במסגרתו יוסדרו העניינים.
מופע המחצית שודר ברשת NBC.
הוא החל כתהלוכה לכיוון הבמה, כשגברים לבושים כגלדיאטורים מושכים מבנה גדול שהוסתר באמצעות דגלים גדולים בצבע זהב.
עם תחילתו של "Vogue" הדגלים הוסרו, וחשפו את מדונה בשכמייה ארוכה ומוזהבת וקסדה עתיקה-מצרית, כשהיא יושבת על כס גדול.
כשהתהלוכה הגיעה לבמה, הזמרת החלה לבצע את "Vogue".
במהלך הפזמון, רצפת האצטדיון הוארה במטרה לחשוף שערים מונפשים של מגזין ווג בהשתתפותה של מדונה.
לאחר קטע השירה, היא מורידה את הקסדה בעת ש-"Vogue" מתחלף ל-"Music", שני טייפים גדולים הוצגו על מסכי הקרקע ומעקות האצטדיון היו מוארים באורות מרצדים.
בהמשך, מדונה ורקדניה נעו לעבר היציעים.
מבצע הסלאקליין, אנדי לואיס , ליווה את הזמרת, שרקדה על כֵּן גבוה.
מדונה העמידה פנים שהיא יורה בלואיס ועברה לקצה השני של הבמה, שם LMFAO ביצעו את "Party Rock Anthem" בשילוב "Music".
בהמשך, הם ומדונה רקדו לצלילי "Sexy and I Know It".
"Music" מסתיים בעת שקבוצת רקדניות במדי מעודדות מצטרפות למדונה על הבמה כש-"" מתנגן ברקע.
ניקי מינאז' ו- הצטרפו אליה לבמה, לבושות בבגדים בסגנון מצרי, והן רקדו כמעודדות עם פונפונים.
במהלך השיר הן עמדו על במות נפרדות ומוגבהות, שבהן מינאז' ו- ביצעו את הבתים שלהן.
סי-לו גרין עלה לבמה עם תזמורת צועדת בסוף השיר, והוא ומדונה ביצעו קטעים מ-"Open Your Heart" ו-"Express Yourself".
"" מתנגן כשהאצטדיון מחשיך, עם נקודות אור קטנות גלויות, ומקהלה הלבושה בשחור מצטרפת למדונה לבמה.
היא הגיעה לראש היציע ושרה את השורה האחרונה לפני שנבלעה מתחת לבמה, כשהיא מוקפת בעשן.
המופע הסתיים באמירת "שלום עולמי" שהוצגה על מסכי הקרקע עם תמונה של כל היבשות יחדיו.
לפי CBS, מדונה התבקשה להשתתף במופע המחצית של סופרבול XXXIII ו-XXXV אך ביטלה את שניהם.
בינואר 2001 היא הייתה אמורה לבצע את הסינגל החדש שלה, "American Pie", במופע המחצית של סופרבול XXXV.
עם זאת, היא חזרה בה מההתחייבות עקב התנגשות עם מפגשי ההקלטות שקיימה באותה העת.
בהצהרה שפורסמה בכלי התקשורת השונים ברחבי העולם, מדונה הביעה "התנצלות כנה" בפני הליגה ואמרה: "אני מייחלת לאפשרות לעשות משהו עם ה-NFL בעתיד".
בסוף 2011 מדונה הייתה עסוקה עם יציאת סרטה "וואליס ואדוארד" ועם הקלטת אלבום האולפן השנים-עשר שלה, MDNA.
על פי הדיווחים, הזמרת הוחתמה על חוזה על ידי ה-NFL הקשור למופע המחצית של סופרבול, ובדצמבר אישרה הליגה שמדונה תופיע במופע המחצית של סופרבול XLVI באצטדיון לוקאס אויל באינדיאנפוליס.
המשחק תוארן ל-5 בפברואר 2012, ואמרגניו המשיכו להזמין אמנים מוזיקליים שיופיעו.
בין האמנים והלהקות שהופיעו בעבר במופע המחצית היו הבלאק אייד פיז, ברוס ספרינגסטין, הרולינג סטונז, The Who, טום פטי ושוברי הלבבות, U2, פול מקרטני ופרינס.
מופע המחצית אירע לבסוף במקביל ליציאתו של "וואליס ואדוארד" בארצות הברית.
מדונה שיתפה פעולה עם סירק דו סוליי במטרה להפיק את המופע, והכוריאוגרף ג'יימי קינג היה המנהל המוזיקלי שלה.
קינג הציע לשכור את מומנט פקטורי.
אותו אולפן ההפקה, שעבד על רצפי ההופעות של סלין דיון בלאס וגאס, מתמחה באפקטים של מולטימדיה.
ז'אק מת', המפיק בפועל של סירק דו סוליי באירועים מיוחדים, אמר כי זה "תורם לתהליך האמנותי שיוביל ליצירת הרגע המיוחד הזה...
זה לא משהו שאנחנו עושים לעיתים קרובות מאוד, עובדים עם כוכבים אחרים".
לדברי מת', סירק דו סוליי היו מעורבים בצד האמנותי של מופע המחצית והאתגרים הלוגיסטיים שלו.
צוות הקרקס ניהל בעבר מופע קדם-משחק באורך תשע דקות בסופרבול 2007. "העבודה שלנו נעשתה בעיקר כדי לעזור להגדיל וליצור סביבה מתאימה עבור האמנים", אמר המפיק של מומנט פקטורי, אריק פורנייה, תוך שהוא מציין מופעים שבהם האולפן השתמש בתאורה והקרנות וידאו לאפקטים מיוחדים.
החזרות החלו בינואר 2012 באולפן בניו יורק, ונמשכו 12 שעות.
הראפריות ניקי מינאז' ו-, ששיתפו פעולה בסינגל של מדונה "", אמרו כי החזרות היו "הדבר המפרך ביותר שעשו אי-פעם בקריירה שלהן, ולא ציפו לשום דבר אחר", וכינו זאת 'חווית למידה אפית'.
מינאז' אישרה את השתתפותה במופע המחצית באמצעות הודעה שפרסמה בחשבון הטוויטר הרשמי שלה.
בהמשך לכך, הראפר ויל.איי.אם אישר שגם להקת מוזיקת הדאנס האלקטרונית האמריקאית LMFAO תצטרף למדונה ותשתתף במופע המחצית.
לפי לוס אנג'לס טיימס, ה-NFL חשפו פרטים אודות מופע המחצית במגזין שלהם: "על אף שרשימת השירים של מדונה לא הוכרזה רשמית בעיתונות, המעריצים עשויים לצפות ממנה לתת את כל האהבה שלה, לספק קרן אור ולהיות עדכנית עם המוזיקה שלה".
לפני ההופעה, מדונה הביעה דאגה לגבי אילוצי הזמן הפיזיים והאורך של האירוע.
"יש לי שמונה דקות לייצב את הבמה שלי, 12 דקות לקיים את ההצגה הגדולה ביותר עלי אדמות, ויש לי שבע דקות לקפל אותה.
אז, מגרש הכדורגל הזה מתפנה עבור המחצית השנייה של המשחק", היא אמרה.
זה חלום של כל הבנות מהמערב התיכון להופיע במופע המחצית של סופרבול.
במשך יותר מ-25 שנים של הופעה שקיימתי, מעולם לא עבדתי כל כך קשה או הייתי כל כך קפדנית או דקדקנית עד לפרטי פרטים שיכולים לחרפן אותי".
כמיהתה של הזמרת להוריד 100 מתופפים מתקרת האצטדיון בוטלה, כיוון שהמבנה לא יכול היה לשאת את המשקל שלהם.
מדונה הבטיחה שלא תהיה תאונת מלתחה נוספת במהלך המופע, ורמזה על מחלוקת מופע המחצית של סופרבול XXXVIII סביב ג'נט ג'קסון.
נושא האופנה שלו נוצר בהשראת האימפריה הרומית, עם השפעות גלדיאטורים בשילוב אלמנטים רומיים מודרניים.
אקרלונד קראה למעצבים אחרים לתרום את חלקם לתלבושות, שכללו הוט קוטור של ז'יבנשי, מגפיים של מיו מיו ועגילים של בולגארי.
היא עבדה בשיתוף פעולה הדוק עם מדונה, שהייתה מעורבת בפרטים כולל תחפושת הגלדיאטורים של המופע.
"זה היה ללא ספק האתגר הגדול ביותר שלקחתי על עצמי בקריירה שלי, ולא יכולתי לקבל כבוד גדול מזה, או להיות חלק מאירוע כה מדהים והיסטורי.
שום דבר לא יכול להתקרב לעבוד עם מדונה על מופע הסופרבול הזה, תשומת הלב שלה לפרטים ומחויבותה לכל הפרויקטים שלה, היא באמת מעוררת השראה ומשנה את החיים".
השמלה הראשונה של מדונה הייתה שחורה, עם חצאית בעלת קפלים מוזהבים שעוצבה על ידי ריקרדו טישי מז'יבנשי.
הזמרת ענדה תכשיטים כבדים, שערה הבלונדיני היה ארוך ונפוח, עם עגילי יהלומים מבית בולגארי.
לתחפושת הראשונה שלה התווספה שכמייה מנצנצת ומוזהבת, עם בטנת שיפון מנומרת וכיסוי ראש שעוצב בידי פיליפ טרייסי .
עבור "", מדונה, מינאז' ו- לבשו תלבושות של מעודדות אדומות-שחורות ונשאו פונפונים מוזהבים.
הזמרת לבשה שמלה שחורה עם שרוולים ארוכים מעל השמלה השחורה הקצרה להופעה האחרונה שלה.
ריקרדו טישי אמר שהוא יצר את כל הבגדים, הכפפות, החגורות, הכובעים ופרטי ההלבשה התחתונה של מדונה.
היו לו 28 אפשרויות בחירה עבור הזמרת, שהחליטה על שכמיית הזהב.
אף על פי שטישי וצוותו עיצבו גרסה קצרה יותר של השכמייה, הם נאלצו לעשות זאת מחדש עבור הזמרת.
בהופעה השתתפו 100 מתופפים, 150 גלדיאטורים (שלבשו תחתונים שחורים של קלווין קליין) ו-200 זמרי מקהלה.
ל-1,500 אנשי הצוות הוקצו שבע דקות להקים את הבמה, כאשר חברת טורנס אול אקסס סטייג'ינג אנד פרודקשנס מקליפורניה טיפלה בציוד הנדרש.
אריק איסטלנד מהחברה, שפיקח על הבנייה, היה מזוהה בעבודותיו עם פרסי גראמי ואמי לבידור בשעות היום.
כ-70 אחוזים מהעובדים היו מתנדבים שעברו מיון של שישה חודשים, והיתר היו עובדי במה.
הבמה המרכזית הייתה באורך 120 רגל (36.6 מטרים) ומודולרית.
היא הייתה מורכבת משש משאיות גדולות בסך הכול.
הצוות גם הקים את התאורה, הווידאו (מסכים ותצוגה), האפקטים המיוחדים וציוד האודיו.
האתגר עשוי לנבוע מעבודה בחוץ בתנאי מזג האוויר הקשה.
הוא יכול להיות 50 מעלות כשאנחנו עושים חזרות ו-50 מעלות מתחת ביום המשחק, אנחנו עובדים באמתלה שאנחנו יכולים לעשות את זה בשלג או בגשם...
בסביבה מקורה רגילה יש לנו שבע דקות להתקין את הבמה ולהתכונן לצילום.
זה יכול להימתח [עד] לתשע דקות.
זו אותה מסגרת זמן עבור זה".
לדברי המתאם דאגלס קוק, החזרות אפשרו להם לצמצם את זמן ההתקנה מתחת לחמש דקות.
קוק, שעבד על מופעי מחצית קודמים, הכיר את הפרטים והדריך את הצוות, שהיה ערוך לכל תרחיש שיכל היה לקרות על הבמה.
המתנדבים הרכיבו את הבמה לפי חיבור של מספר קטעים ולאחר מכן, העבירו אותם באמצעות עגלות.
על הכניסה של מדונה היה צורך לבצע חזרות מספר פעמים לצורך תיאום.
על אף שקוק למד במהלך המשחק שניו אינגלנד פטריוטס היו אמורים לצאת במסלול בו משתמשים מתנדבים הנושאים את ציוד הבמה, הוא פתר את הבעיה באמצעות שיחה עם הצוות.
מעצב התפאורה ברוס רודג'רס, שעבד עם מדונה בסיבוב ההופעות "Drowned World Tour" ב-2001, הכיר את מוסר העבודה של הזמרת.
רודג'רס, הבמאי האמיש המילטון והמפיק בפועל ריקי קירשנר נפגשו מספר פעמים עם הצוות של מדונה, המיוצג על ידי הכוריאוגרף ג'יימי קינג (שהציג את הקונספט הראשוני של המופע).
רודג'רס עיצב במה גדולה בצורת צלב עם פלטפורמה מרכזית הנגישה באמצעות חמש מעליות נסתרות, טריבונה עם מערכת מילוט מאחור, ארבע עמדות לנגינה של חברי הלהקה, אזור לסלאקליין בקצה אחד ורמפות בשני הקצוות של הצלב.
בקדמת הבמה היה בד לבן בגודל 149 רגל על 90 רגל (45 מטרים על 27 מטרים), המסך הראשי להקרנות סופק על ידי מומנט פקטרוי.
האביזרים כללו כס מוזהב עם עלים גדולי ממדים מוזהבים גם כן, בעיצובו של ג'ימי מרטין על דוברה שנישאה על ידי 150 גלדיאטורים.
האתגרים הגדולים ביותר של רודג'רס היו העלאת הדוברה לבמה ודרך החזרה של התהלוכה.
על הבמה השתמשו בהקרנת מולטימדיה ובטכנולוגיה שסיפקו מומנט פקטורי וסירק דו סוליי.
לאחר כניסתה של מדונה, על רצפת הבמה הוצגו שערי מגזין ווג מונפשים בהשתתפותה.
האפקט הושג באמצעות מיפוי הקרנה, שהופך אובייקט (לעיתים בצורת צורה לא סדירה) למשטח מתאים להקרנת וידאו.
על אף שנעשה שימוש במיפוי הקרנה כדי להציג את לוגו נוקיה לומיה ולהקרין תמונות של שחקני NBA על נהר ההדסון ב-2011, מעולם לא נעשה בו שימוש בקנה מידה כה גדול.
השותף והמפיק בפועל של מומנט פקטורי, אריק פורנייה, אמר שמכיוון שהאולפן היה מזוהה עם עבודה טכנולוגית, ההכנות וההיענות לדרישות של מופע הסופרבול היו קלות.
כשמומנט פקטורי החלו בהכנות, הצוות של מדונה כבר בחר את השירים, והאולפן פיתח אפקטים חזותיים המשלימים את הכוריאוגרפיה של השירים.
לדברי מנהל הקריאייטיב של מומנט פקטורי, סקצ'ין בסט, שימוש בהקרנות וידאו היה השיטה היעילה ביותר לאפקטים החזותיים, שכן הדבר דרש העברת פחות ציוד לשטח מאשר שיטות אחרות.
פורנייה אמר, "הכול הגיע מההחלטה לעשות מופע בלתי נשכח.
מדונה פרפקציוניסטית, והיא רצתה לעשות משהו יוצא דופן, אז זו הייתה המטרה של כולם".
הקונספט העיקרי של המופע כלל את שערי המגזינים המשתנים, התהלוכה בהשראת מצרים, הטייפים ה"אינטרגלקטיים" במהלך "Music" והאפקט שגרם ל"במה להיראות כמו זירת משחק אמיתית של אצטדיון פוטבול".
חלק מהאפקטים היו מסונכרנים עם הרקדנים ותנועותיה של מדונה.
כשהייתה הסכמה כוללת על האפקטים, צוותי מומנט פקטורי וסירק דו סוליי צפו מקרוב בהופעות כדי להתאים את התפאורות לכוריאוגרפיה.
פורנייה נעזר בצוות "ממושמע" שגויס על ידי ה-NFL ומנוסה בעריכות והצגות הווידאו, שעשו שימוש ב-32 מקרני HD מדגם ברקו .
המקרנים הוצמדו לשמונה תרמילים של ארבעה מקרנים אחרים, כל אחד כדי למפות את כל האצטדיון.
המקרנים מדגם ברקו שימשו להפעלת המסכים והצגת סרטוני המופע.
לדברי פורנייה, "בטלוויזיה היו הרבה קלוז-אפים של מדונה והרקדנים, אך מהקהל באצטדיון, המופע השתרע על פני 50 מגרשים.
זה היה הרעיון: שהמופע, בעצם, חייב להאפיל על גודל האצטדיון".
10 עד 12 אנשים עקביים עבדו על הפרויקט כדי ליצור, בעצם, שתי מערכות: אחת לאלו באצטדיון ואחת לקהל הצופים בטלוויזיה.
מומנט פקטורי הייתה מתואמת למפיקי המופע כדי להביא לכליל שלמות השידור בטלוויזיה.
בסט אמר שרזולוציית הווידאו של הסרטונים הייתה גבוהה מאוד (כמעט פי 18 מזו של ה-HD) והעברת קובצי הווידאו למיקומים מתאימים הייתה בעייתית: "היינו צריכים למצוא פתרון שיהיה מרהיב ושיתאים לפרמטרים האלה".
רודג'רס השתמש במוצרי חברת LMG בע"מ עבור ציוד וידאו, אור ואודיו.
LMG, בתורה, שיתפה פעולה עם חברת ההפקה לאירועי לייב, DWP Live, בהקרנה של המופע.
לדברי מייסד DWP, דני ויטסטון, השימוש בטכנולוגיית ברקו עזר להביא לכך שהייתה הקרנה חלקה ובהירה: "היה זה חיוני שנתלה את המקרנים ישר למטה, 151 רגל באוויר, כל עדשה לכל שדה, כדי למפות את האזור החזותי העצום שהיה צריך למפות".
לטכנולוגיית HD20 של ברקו יש יכולת תאורה של 20,000 לומן, המציגה תמונות בהירות וברורות עם ניגודיות גבוהה.
אצטדיון לוקאס אויל צויד בגופי תאורה מדגם שארפיס של קליי פאקי למופע המחצית.
מעצב התאורה אל גורדון מעיצובי הליבון גייס את קבוצת הקונסולות PRG כדי לעזור לו להתקין מספר גופי תאורה מדגם שארפיס 204 על הבמה המרכזית.
לדברי גורדון, מדונה הגתה את הרעיון המרכזי; המופע מונע הכוריאוגרפיה, שבמרכזו הבמה המרכזית, היה פחות מאתגר מבחינה לוגיסטית מאשר בשנים קודמות.
עם זאת, גורדון היה צריך להבטיח שהקהל יוכל ליהנות מהמופע מרחוק ושמדונה תודגש כראוי במצלמות.
הוא ומייק אוון קיימו סיעור מוחות באנגליה וניסו מספר שיטות תצוגה במשך שבוע עם תוכנת CAST.
כמו כן, ננקטה גישה "נקייה" יותר כדי למנוע הפרעות בין הקרנות הווידאו והתאורה.
גורדון מיקם את גופי התאורה מדגם שארפיס יחד באזורים מלבניים, עם 16 עד 20 נורות בכל גוף תאורה אחד.
הדבר הוביל לאור חזק במיוחד, קומפקטי ושאינו מרצד וככזה הניתן לפיצול למספר אורות קטנים יותר לפי הצורך.
כיוון שהיה צריך להגדיר את הסידור תוך שבע דקות בלבד, פיתח גורדון מערכת דמוית אסדה באמצעותה היה יכול לשלוט בתאורה הן במהלך המשחק והן במהלך המופע.
הוא הוביל ציוד תאורה לגג של לוקאס אויל, והצמיד אותו לגובה של 175 רגל (53.3 מטרים) כדי שהדבר לא יפריע לתנועת המצלמה במהלך המשחק.
במהלך המחצית הוא הוריד את ציוד התאורה כדי להאיר את האצטדיון כולו.
בהתחלה, אור מוזהב שימש לקטע הפתיחה של המופע, ואחריו השתנו הצבעים לשחור-לבן עבור "Vogue", בדומה לצבעים שאפיינו את הקליפ שלו.
בהמשך לכך, צבעים ססגוניים הוקרנו במהלך "Music".
הצבע האדום הוצג במהלך "".
ל-"Like a Prayer" התווספו אורות מוזהבים, שדימו קרני שמש.
ציוד סאונד מבית סנהייזר שימש עבור השמע.
לדברי מאט נאפייר, טכנאי הקול של מדונה, הם השתמשו בתוכנת "מנהל מערכות אלחוטיות" של סנהייזר כדי לכוונן את התדרים.
מדונה השתמשה באוזניות מדגם HSP 4 בתחילת המופע, לאחר מכן עברה למשדר מדגם סנהייזר SKM 5200-II.
המשדרים מבית סנהייזר שימשו גם את מינאז', ו-LMFAO, בעוד שהמיקרופון של גרין היה מדגם MD 5235. נאפייר התראיין למיקס וטען שהם היו צריכים משדרים מצופים זהב עבור מדונה וגרין, שסופקו על ידי סנהייזר ביום המופע.
מערכות אלחוטיות מקצועיות (PWS), חברה בת של מאסק סאונד, הייתה אחראית על הסאונד האלחוטי; בסדרה של ניסויים, PWS בחרה בתדר שמבטל הפרעות ממערכות אחרות.
לדברי קן גיי, טכנולוג הווידאו של LMG, צוותי התאורה, הסאונד והטלוויזיה נפגשו במרכז הכנסים של מחוז אורנג' כדי להבין ולארגן את צורת ההתקנה.
הם השתמשו בבדים פשוטים על הקרקע כדי לבדוק את התאמת התאורה לבמה.
לסקצ'ין בסט היו דוגמאות לשימוש להקרנות, מה שעזר ל-LMG בבדיקות שלה.
מארק סנפורד מהצוות עקב אחר המצלמות לאיתור השתקפויות מהבד שנגרמו מההקרנות, תוך שחישב את השפעתן במהלך המופע והתאים את מיקום המצלמה בהתאם.
LMG בדקה את המקרנים שיצאו מהתקרות במטה שלה באורלנדו, פלורידה.
המקרנים הוצבו בגובה 150 רגל (46 מטרים) מעל הקרקע, תוך שימוש בבד מהניסוי הקודם.
בחשש שדשא האצטדיון ישפיע על ההקרנות, החברה השתמשה בבד מסוג Heavy Knit Bright White מבית אול אקסס.
"" (בהשתתפות ניקי מינאז' ו-)
"Open Your Heart" / "Express Yourself" (בהשתתפות סי-לו גרין, תזמורת התופים של תיכון אייבון, תזמורת התופים של תיכון סנטר גרוב, תזמורת התופים של תיכון פישרס ותזמורת התופים של תיכון פרנקלין סנטרל)
"Like a Prayer" (בהשתתפות סי-לו גרין ומקהלה של 200 זמרים מקומיים מאינדיאנפוליס)
מקור לרשימת השירים שבוצעו בהופעה.
The 8 Show היא סדרת טלוויזיה מסוג קומדיה אפלה משנת 2024 המבוססת על סדרות סרטוני הרשת Money Game ו-Pie Game מאת היוצרת באי ג'ין-סו.
היא מתארת את סיפורם של שמונה משתתפים הלכודים בתוך בניין, עבור מופע שמכניס כסף ככל שעובר הזמן.
הסדרה יצאה לאור ברחבי העולם בשירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-17 במאי 2024.
שמונה אנשים זרים מקבלים הצעה להשתתף במשחק שבו הם יינעלו בתוך בניין וירוויחו סכום כסף שהולך וגדל ככל שהמשחק נמשך.
במשך הלילה הם מבודדים בחדרים שונים בשמונה קומות נפרדות.
שם הם רוכשים את הציוד הבסיסי שלהם, בעלות הגבוהה פי מאה מעלותם הרגילה שיורדת מסכום הפרס הנוכחי שלהם.
במהלך היום הם יכולים לקנות אספקה לקבוצה מחוץ לחדרים בתמורה להפחתת הזמן עד סיום המשחק.
בתחילה, שמונת האנשים, שבוחרים להיקרא רק בשם הקומה שלהם, עובדים יחד כדי לנסות למקסם את זמן המשחק הנותר ואת הרווחים האישיים תוך שהם חיים בנוחות בסיסית.
אולם כשהם מגלים שבקומות הגבוהות המשתתפים מרוויחים סכום כסף שגבוה באופן משמעותי ממה שהם מרוויחים, והם מתגוררים בחדרים גדולים יותר, פורץ מאבק כוחות בין השחקנים.
הסדרה פותחה תחת השם Money Game והתבססה על סדרת רשת באותו השם וסדרת ההמשך שלה, Pie Game, שנכתבו על ידי היוצרת באי ג'ין-סו.
הבמאי האן ג'ה-רים, שביים את The Face Reader (2013) ואת המלך (2017), חיפש את היצירה הבאה שלו אחרי הצהרת חירום (2021) ושיתף פעולה יחד עם סטודיו N כדי לביים את הסדרה, כשהיא צפויה להיות משודרת בפלטפורמת Webtoon של חברת האינטרנט נאבר.
בהמשך נטפליקס רכשה את הזיכיון לשידור הסדרה ברחבי העולם, תחת השם The 8 Show.
האולפנים סטודיו N ומגנום תשע ניהלו את ההפקה, בעוד Lotte Cultureworks שימשה כעוזרת הפקה ומשקיעה לסדרה.
תקציב הפקת הסדרה עמד על למעלה מ-24 מיליארד וון.
הצילום העיקרי החל במאי 2022 והסתיים ב-23 בדצמבר 2022.
שירות האינטרנט Naver Webtoon הודיע כי הסדרה תצא לאור ברחבי העולם בשירות הזרמת המדיה נטפליקס בשנת 2024. ארבעה חודשים לאחר מכן, נטפליקס אישרה שתאריך היציאה של הסדרה יהיה ב-17 במאי 2024.
מופע הינדיקים הוא אלבום ההופעה השני של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי.
האלבום יצא לאור ב-24 בנובמבר 2024 על ידי חברת התקליטים NMC.
ביוני 2023 הוציא לאור הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי את אלבום האולפן השלישי שלו, "יש כאן יותר מזה".
האלבום כלל עשרה שירים בהם עוסק בן ארי בין השאר בנבכי נפשו, במערכת היחסים שלו עם אשתו וילדיו, ובמשברים בחייו.
באוגוסט 2024 הודיעו בני הזוג על החלטתם להיפרד.
בתקופה שלאחר יציאת האלבום החלה להיווצר מסורת של הופעות לא שגרתיות של בן ארי, בהן רשימת השירים מורכבת רק משירי האלבום ומעוד מקבץ של שירים שאינם "להיטים" ואינם מבוצעים בדרך כלל בהופעותיו הרגילות.
ביום יציאת אלבום ההופעה "הינדיקים", ב-24 בנובמבר 2024, פרסם בן ארי ברשתות החברתיות:
באלבום מופיעים כל עשרת השירים מ"יש כאן יותר מזה" ואליהם נוספו גם השירים "שבורי לב", "דור" ו"ממך עד אליי".
על פי גלעד גולדברג מאתר "כיפה" פרט למחיאות הכפיים והצטרפות הקהל השינוי מאוד מינורי בשירים שצורפו לאלבום ההופעה מתוך "יש כאן יותר מזה".
לעומת זאת הוא ציין כי הבחירה של חנן לצרף לאלבום דווקא את שלושת השירים "שבורי לב", "דור" ו"ממך עד אליי", במודע או שלא במודע, מביאה עימה קריאה עמוקה של הזמר לחזור לתמימותו הישנה.
מופסוס שם של כמה דמויות במיתולוגיה היוונית, וכמה דמויות היסטוריות שאולי אינן יווניות.
הקיום ההיסטורי של הדמויות המיתולוגיות, וזהותן עם הדמויות המוכרות מהטקסטים ההיסטוריים, שנוי במחלוקת בין החוקרים.
במיתולוגיה היוונית, כמה דמויות נושאות את השם מופסוס.
בן ו (או אפולון) היה חוזה עתידות מפורסם, וסופר עליו שייסד את , מקדש אפולון בקרבת , וששנה לפני סיום מלחמת טרויה יצא עם כמה אנשים נוספים דרומה, תחילה ל (שבה ייסד את אספנדוס ו), ולאחר מכן לקיליקיה ייסד עם קבוצת מתיישבים ערים בקיליקיה, בהן , ו.
הוא השתתף בתחרות חיזוי עתידות מול .
כן סופר עליו שהוא התחתן עם פמפילֶה בת קבדרוס (זה, כמובן, סיפור אטיולוגי, כאשר קבדרוס הוא צורה יוונית לכפתור (כרתים)).
כצאצא של טירסיאס (סבו מצד אמו), מופסוס מגלה זיקה לתבאי, ובכך לאגדות קדמוס הלבנטיני.
מופסוס נוסף באגדות הוא הארגונאוט הלפיתי מתסליה, שעל שמו נקראת העיר .
לרוב, ההבחנה בין שני המופסוסים ברורה וכל אחד מיוחס לדור נפרד, אך חלק מהכותבים הקדומים בכל זאת התבלבלו ביניהם.
החילוף בין ks ו־ps מוכר ביוונית, ולאורו מובנות הווריאציות Μόψος (מופסוס) ו־Μόξος (מוקסוס).
מִכּתבים חתיים, השם מוכר בצורה mukšuš, בהקשר של אירועים שהתרחשו במערב אסיה הקטנה במאתיים השנים האחרונות לאימפריה החתית.
מוקשו היה מעורב באירועים הקשורים ב ו שהתרחשו ממערב לאימפריה חתית (אולי בלידיה), אך הטקסט פגום ולא ידוע איזה תפקיד מילא באירועים.
בכתב ליניארי ב' מוכרים השמות הפרטיים mo-qo-so בקנוסוס ו־mo-qo-so-jo בפילוס, אך אלה לא מספקים מידע נוסף על האנשים שנשאו שמות אלה.
ניקולאוס איש דמשק ו מזכירים איש לידי בשם "מוקסוס", וכתובת מאזור צפון לידיה או דרום פיסידיה מתעדת עיר שנקראה מוקסופוליס.
כמה בסיסי פסלים מ ו נושאים את הכתובת "מוקסוס".
אוסביוס מקיסריה כתב שמופסוס שלט בקיליקיה, ועל שמו נקראו Mopsicrene ו־Mopsistiae.
בכתובת אזתוד הפיניקית מוזכר "בת מפש" בפיניקית ו־muksasan parni בלווית, שם המתייחס לממלכת קוה (ממלכות במזרח הקדום נקראו לעיתים "בית x" על שם מייסד הממלכה, גם אם שליטיה כבר אינם צאצאים לאותו מייסד).
גם בכתובת הדו-לשונית מצ'ינקיי המלך מתייחס לעצמו כ"אשפח מפש" (צאצא של מפש, איש ממשפחת מפש).
בנוסף, הכתובת הדו־לשונית מצ'ינקיי (שהתגלתה רק לקראת סוף המאה ה־20) מבססת קשר בין הדננים בפיניקית לאכאים, הם הדנאים היוונים.
גם לאחר שהתקבלה הדעה שמופסוס הוא שם יווני במקורו, ייתכן שהקשר בין מופסוס ההיסטורי לסיפורים שבמסורת היוונית נוצר בצורה מלאכותית ומאוחרת .
לא ניתן לדעת אם mukšuš מהטקסטים החתיים, מוקסוס מלידיה ופמפיליה ומפש/muksas מקיליקיה הם אותו האדם, אך סביר להניח שאם היה מדובר בשליט אחד של שטחים כה נרחבים, הוא היה משאיר יותר עדויות אחריו.
מופיד מוחמד מוסא אל-חסאינה הוא מהנדס פלסטיני שכיהן כשר העבודות הציבוריות והשיכון בממשלת חמדאללה השלישית.
מופיד נולד בעזה ב-1964. הוא בעל תואר דוקטור בהנדסת ניהול פרויקטים מ ובעבר היה גם נשיא אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בין השנים 1984 ל-1987. הוא התגורר במשך כעשור בארצות הברית.
ב-2006 התמודד כעצמאי מטעם עזה במסגרת הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית.
בנוסף, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת אל-חסאינה, והיה מעורב בפיקוח על ביצוע פרויקטים רבים של בנייה בעזה.
מופיד השתתף בשיחות שנערכו בקהיר ב-2012 מתוך מטרה להביא לפיוס פלסטיני בין הפלגים השונים, ומכהן גם כנשיא מועדון הספורט אלמשטל ברצועת עזה.
ביוני 2014 מונה לכהן כשר העבודות הציבוריות והשיכון בממשלתו של ראמי חמדאללה, והחזיק בתפקיד עד סיום כהונתה באפריל 2019.
במהלך כהונתו הוביל את פרויקט שיקום עזה, אחרי מבצע צוק איתן.
מופע אווירי , או תצוגה אווירית, או יריד תעופה או אייר טאטו , הוא אירוע ציבורי שבו מוצגים כלי טיס.
לעיתים קרובות הוא כולל מופעי אווירובטיקה, ובלעדיהם הוא נקרא "מופע אווירי סטטי" או "תצוגה אווירית סטטית" שבה כלי הטיס עומדים בקרקע.
המופע האווירי הגדול ביותר מבחינת מספר המציגים וגודל שטח התצוגה היא הסלון האווירי בפריז, ואחריו הסלון האווירי בפארנבורו, כאשר תערוכת האוויר של דובאי והסלון האווירי בסינגפור תופסים את המקום השלישי.
המופע האווירי הגדול ביותר מבחינת מספר המטוסים המשתתפים הוא EAA AirVenture Oshkosh, עם כ-10,000 מטוסים המשתתפים מדי שנה.
התצוגה הצבאית הגדולה בעולם היא אייר טאטו הבין-לאומי המלכותי, המתקיים בבסיס RAF Fairford באנגליה.
לעומת זאת, FIDAE בבריגדה האווירית השנייה של חיל האוויר הצ'יליאני, ליד נמל התעופה הבין-לאומי ארטורו מרינו בניטס בסנטיאגו, צ'ילה, הוא יריד התעופה והחלל הגדול ביותר באמריקה הלטינית ובחצי הכדור הדרומי.
חלק מהתצוגות האוויריות מתקיימות כמיזם עסקי או כאירוע מסחרי שבו מקודמים מטוסים, מערכות אוויוניקה ושירותים אחרים ללקוחות פוטנציאליים.
תצוגות אוויריות רבות מתקיימות לתמיכה בצדקות מקומיות, לאומיות או צבאיות.
חברות אוויריות צבאיות מארגנות לעיתים תצוגות אוויריות בשדות תעופה צבאיים כתרגיל יחסי ציבור כדי להודות לקהילה המקומית, לקדם קריירות צבאיות ולהעלות את פרופיל הצבא.
עונות התצוגות האוויריות משתנות ברחבי העולם.
בארצות הברית מתקיימת עונה ארוכה שנמשכת בדרך כלל ממרץ עד נובמבר, ומכסה את עונות האביב, הקיץ והסתיו.
במדינות אחרות העונה לעיתים קצרה בהרבה.
ביפן תצוגות אוויריות הן בדרך כלל אירועים המתקיימים בבסיסי כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן באופן קבוע לאורך השנה.
העונה באירופה מתחילה בדרך כלל בסוף אפריל או בתחילת מאי ומסתיימת באמצע אוקטובר.
במזרח התיכון, אוסטרליה וניו זילנד האירועים מתקיימים בין ינואר למרץ.
עם זאת, עבור מופעים רבים, "העונה החופשית" אינה תקופת חוסר פעילות; טייסים ומבצעים מנצלים זמן זה לתחזוקה ואימונים.
סוגי התצוגות מוגבלים על ידי מספר גורמים, כולל מזג האוויר ונראות.
רוב רשויות התעופה מפרסמות כיום כללים והנחיות לגבי גבהי תצוגה מינימליים וקריטריונים לתנאים שונים.
בנוסף למזג האוויר, על הטייסים והמארגנים לקחת בחשבון הגבלות מרחב אווירי מקומי.
רוב המציגים יתכננו תצוגות "מלאות", "מתגלגלות" ו"שטוחות" עבור תנאי מזג אוויר ומרחב אווירי משתנים.
חלקם אירועים צבאיים בקנה מידה גדול עם תצוגות טיסה גדולות ותערוכות קרקעיות, בעוד שאחרים המתקיימים בשדות תעופה מקומיים קטנים עשויים לכלול רק שעה או שעתיים של טיסה עם מעט כיסאות בקרקע.
תצוגות אוויריות מתקיימות לעיתים ביום או בלילה, כאשר האחרונות הופכות פופולריות יותר ויותר.
תצוגות אוויריות מתקיימות לעיתים קרובות, אך לא תמיד, מעל שדות תעופה; חלקן התקיימו מעל שטחי אחוזות מפוארות או טירות ומעל הים בנופשי חוף.
המופע האווירי הבין-לאומי הציבורי הראשון, שבו הוצגו והוטסו סוגים רבים של מטוסים, היה Grande Semaine d'Aviation de la Champagne, שהתקיים בין 22 ל-29 באוגוסט 1909 בריימס.
קדם לכך מה שעשוי להיות המפגש הראשון אי פעם של חובבים, בין 28 ביוני ל-19 ביולי באותה שנה בשדה התעופה בלה ברייל, ליד דואי.
לפני מלחמת העולם השנייה, תצוגות אוויריות היו קשורות למרוצי אוויר למרחקים ארוכים, שלעיתים נמשכו ימים רבים וכיסו אלפי קילומטרים.
בעוד שמרוצי האוויר של רינו ממשיכים מסורת זו, רוב התצוגות האוויריות כיום כוללות בעיקר סדרה של הדגמות אוויריות קצרות.
רוב התצוגות האוויריות כוללות מטוסי קרב, אקרובטיקה אווירית והדגמות של מטוסים צבאיים מודרניים, ותצוגות אוויריות רבות מציעות גם מגוון אטרקציות תעופתיות אחרות, כגון הליכה על כנפיים, מטוסים בשליטה מרחוק, שחרור מים/תערובת מכיבוי אש ממטוסי כיבוי, חילוצים מדומים של מסוקים וצניחה חופשית.
מטוסי אווירובטיקה מתמחים כוללים מנועי בוכנה חזקים, משקל קל ומשטחי שליטה גדולים, מה שהופך אותם למסוגלים לקצבי גלגול גבוהים ותאוצות גבוהות.
טייס מיומן יוכל לטפס אנכית, לבצע פניות חדות מאוד, לגלגל את מטוסו קצה-על-קצה ולבצע תמרונים במהלך לולאות.
תצוגות אוויריות גדולות יותר עשויות להיות מובלות על ידי צוותי הדגמה של מטוסי סילון צבאיים, כגון בלו איינג'לס של חיל הים האמריקאי, ת'אנדרבירדס של חיל האוויר האמריקאי, סנובירדס של חיל האוויר המלכותי הקנדי, החיצים האדומים של חיל האוויר המלכותי הבריטי, ופטרול סוויס של חיל האוויר השווייצרי, בין רבים אחרים.
הדגמות צבאיות סולו, הידועות גם כהדגמות טקטיות, כוללות מטוס אחד.
ההדגמה מתמקדת ביכולות של מטוסים צבאיים מודרניים.
התצוגה תדגים בדרך כלל גלגולים קצרים מאוד (ולעיתים רועשים מאוד), מהירויות גבוהות, מהירויות גישה איטיות, וכן את היכולת לבצע פניות חדות במהירות, לטפס במהירות ולשלוט במדויק במגוון רחב של מהירויות.
התמרונים כוללים גלגולי כנף, גלגולי חבית, גלגולי היסוס, קובני-8, פניות חדות, טיסה בזווית התקפה גבוהה, מעבר במהירות גבוהה, אימלמנים כפולים ונחיתות קצרות.
הדגמות טקטיות עשויות לכלול שחרור פצצות מדומה, לעיתים עם פירוטכניקה על הקרקע להשפעה.
מטוסים עם מאפיינים מיוחדים המעניקים להם יכולות ייחודיות יציגו לעיתים קרובות את אלה בהדגמות שלהם; לדוגמה, מטוסי קרב רוסיים עם הנעה וקטורית עשויים לבצע את תמרון הקוברה או את קולביט, בעוד שמטוסי המראה ונחיתה אנכית כמו הרייר עשויים להציג יכולות אנכיות כאלה או לבצע תמרונים מורכבים עימם.
תצוגות אוויריות צבאיות מסוימות כוללות גם הדגמות של חימוש אווירי בתקיפה אווירית וסיוע אווירי קרוב, תוך שימוש בכדור סרק או בתחמושת חיה.
תצוגות אוויריות עשויות להוות סיכון מסוים לצופים ולטייסים.
תאונות התרחשו, לעיתים עם אבדות רבות בנפש, כגון אסון התצוגה האווירית ברמשטיין (70 הרוגים) בגרמניה ואסון מופע האוויר של סקניליב (77 הרוגים) באוקראינה.
בעקבות תאונות אלה, רשויות התעופה ברחבי העולם קבעו כללים והנחיות עבור אלה שמנהלים ומשתתפים בתצוגות אוויריות.
לדוגמה, לאחר התפרקות מטוס בתערוכת האוויר של פרנבורו ב-1952 (31 הרוגים), הוגדל המרחק בין התצוגה לצופים.
תצוגות אוויריות מפוקחות לעיתים קרובות על ידי רשויות תעופה כדי להבטיח נהלים בטוחים.
בממלכה המאוחדת, הרשויות המקומיות יצטרכו תחילה לאשר כל בקשה לאירוע שבו הציבור מורשה להשתתף.
העדיפות הראשונה היא לארגן כיסוי ביטוחי ופרטים ניתן לקבל מהרשויות המקומיות.
סיבוך נוסף הוא שפע של חקיקה בנוגע לבריאות ובטיחות, בפרט רצח תאגידי, שעלול להוביל לכך שמארגן האירוע יואשם בעבירה פלילית אם הביטוחים והערכות הסיכונים לא הושלמו במלואם זמן רב לפני האירוע.
כללים קובעים את המרחק מהקהל שבו מטוסים חייבים לטוס.
אלה משתנים בהתאם לדירוג הטייס/צוות, סוג המטוס והאופן שבו המטוס מוטס.
לדוגמה, מטוסים קלים ואיטיים יותר מורשים בדרך כלל לטוס קרוב יותר ונמוך יותר לקהל מאשר סוגים גדולים ומהירים יותר.
כמו כן, מטוס קרב שטס ישר ובמישור יוכל לעשות זאת קרוב יותר ונמוך יותר לקהל מאשר אם הוא מבצע גלגול או לולאה.
טייסים יכולים לקבל אישורים לסוגים שונים של תצוגות (למשל, טיסת לימבו, אקרובטיקה בסיסית עד אקרובטיקה בלתי מוגבלת) ולגבהים בסיסיים מינימליים מעל הקרקע.
כדי לקבל אישורים כאלה, הטייסים יצטרכו להוכיח לבוחן שהם יכולים לבצע בגבולות אלה מבלי לסכן את עצמם, את צוות הקרקע או את הצופים.
למרות כללי התצוגה וההנחיות, תאונות ממשיכות להתרחש.
עם זאת, תאונות בתצוגות אוויריות הן נדירות, ובמקום שבו יש פיקוח הולם, לתצוגות אוויריות יש רשומות בטיחות מרשימות.
מדי שנה, ארגונים כמו המועצה הבין-לאומית של תצוגות אוויריות והמועצה האירופית לתצוגות אוויריות נפגשים ודנים בנושאים שונים, כולל בטיחות בתצוגות אוויריות, שבהן מתקיימות דיונים על תאונות ושיעורים שנלמדו.
מופע שנות השבעים היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה, זוכת פרס אמי ששודרה ברשת FOX האמריקנית בשנים 1998–2006, ועסקה בחייהם של צעירים בעיירה הדמיונית "פוינט פלייס" שבוויסקונסין, בין אמצע שנות ה-70 ועד לסופן.
בעונותיה הראשונות זכתה הסדרה להצלחה ניכרת, ותרמה רבות להתפתחות הקריירה של כוכביה הבולטים, ובהם אשטון קוצ'ר, טופר גרייס ומילה קוניס.
עזיבתם של גרייס בסוף עונה 7, וקוצ'ר בראשית עונה 8, סימנה שקיעה מהירה בפופולריות של הסדרה והפקתה הופסקה עם תום העונה השמינית, שנחתמה בביקור אורח של כוכבי הסדרה בעבר, ובניסיון לחתום את קווי העלילה השונים בעונותיה הקודמות, כשמקום נותר גם למופע איחוד מיוחל בעתיד.
הסיטקום אופיין בכמה אלמנטים ייחודיים וחוזרים, כמו השימוש בצילום הסובב במעגל ("המעגל"), כשהמצלמה עוברת מדמות אחת למשנה, פעמים רבות תוך שהמדברים עסוקים בעישון מריחואנה.
אלמנט ייחודי חוזר נוסף היה השימוש במסך מפוצל, בו תיאור של אירוע מוגש על ידי מספר דמויות בו זמנית, כשהתיאור של כל אחת מהן שונה.
בישראל, הסדרה המקורית שודרה ב, בהוט 3 ובערוץ ביפ, וכיום הסדרה משודרת בשידורים חוזרים בהוט קומדי וב-yes TV Comedy, וניתנה לצפייה בשידורים חוזרים גם בנטפליקס ובדיסני+.
ב-2023 פורסם כי סדרת ההמשך (ספין-אוף) "מופע שנות ה-90", עלתה ומשודרת ב-Netflix.
העונה הראשונה כוללת עשרה פרקים ומחזירה חלק מהדמויות המוכרות.
לסדרת ההמשך ב-Netflix גם עונה שנייה ואחרונה.
הציר המרכזי בעלילת הסדרה הוא מעלליהם של צעירים, שהבילוי החביב עליהם הוא ישיבה במרתף ביתו של אריק פורמן, אחד מבני החבורה, ועישון מריחואנה.
בין הצעירים מתקיימות מערכות יחסים וקשרים רומנטיים, כאשר הקשרים הבולטים בהם הם הקשרים בין אריק פורמן הציני והחנון לבין דונה פינסיוטי האינטליגנטית והפמיניסטית, הקשר בין מייקל קלסו הנאה והטיפש וג'קי ברקהארט השטחית והשתלטנית, והקשר בין ג'קי לסטיבן הייד הציני והמרדן.
דמות בולטת נוספת בסדרה היא "פז" — לפז אין הרבה חברות אף על פי שיש לו "צרכים" רוב הזמן.
הוא בן לאחת ממדינות העולם, ששמו ומקום מוצאו האמיתיים אינם נחשפים לעולם.
משך הזמן שבו הסדרה מתרחשת נע בין סוף כתה י' עד לשנה וחצי אחרי סיום התיכון של הדמויות הראשיות.
על אף שהסדרה נמשכה 8 עונות, היא מתרחשת בין השנים 1976 ועד סוף 1979.
מקום בולט בסדרה מוקצה לאביו ואמו של אריק פורמן.
אביו הנרגן של אריק, רד, מפגין העדפה בולטת לאחותו של אריק, לורי.
רעייתו, קיטי, מפגינה אהבה דווקא לאריק, ורוכשת חיבה גם לשאר בני החבורה.
העונה מתחילה בכך שאריק מקבל את מכוניתו של אביו, ובסוף הפרק הראשון דונה מנשקת את אריק, והם מתחילים לצאת.
לורי, אחותו של אריק, חוזרת הביתה ומפתה את קלסו לבגוד בג'קי - חברתו של קלסו שכולם בחבורה (במיוחד הייד) לא סובלים.
אמו של הייד נוטשת אותו, והוא עובר לגור אצל משפחת פורמן.
רד מפוטר מעבודתו ובוב (אביה של דונה) מעסיק אותו אצלו לתקופת החגים.
באמצע העונה ג'קי מגלה שקלסו בוגד בה, זורקת אותו ומתחילה להתאהב בהייד שלא רוצה אותה בכלל.
לאחר שכנועים רבים הייד מסכים לצאת עם ג'קי לדייט, הם מתנשקים אך לא מרגישים כלום וג'קי מפסיקה לחזר אחרי הייד.
עקב מצבה הכלכלי של משפחת פורמן, מתחיל הייד לעבוד בחנות צילום של היפי תמהוני בשם ליאו, המעשן גם הוא סמים.
תקופת החגים מסתיימת ורד מוצא עבודה בתור מנהל של "פרייס מארט" - חנות כלבו.
החנות של בוב פושטת רגל עקב עלייתה של "פרייס מארט".
דונה מקבלת עבודה בתור שדרית רדיו בתחנת W.F.P.P, מה שגורם לה ואריק לריבים רבים בעקבות הקנאה שלו כלפיה.
לקראת סוף העונה אריק מעניק לדונה "טבעת הבטחה" אך היא שנלחצת מהמחויבות עונדת את הטבעת על שרשרת במקום על האצבע מה שגורם להם להיפרד בסוף העונה.
ג'קי וקלסו חוזרים באמצע העונה.
מידג', אמה של דונה, עוזבת את בוב.
דונה מתחילה לצאת עם קייסי קלסו (אחיו של מייקל), מה שגורם לאריק לקנא.
לבסוף קייסי נפרד מדונה, וכאשר היא מנסה לחזור לאריק היא נתקלת בסירוב.
ג'קי בוגדת בקלסו כאשר היא מתנשקת עם הבוס שלה וכשהיא מגלה על כך לקלסו הוא נפגע.
לאחר מריבות רבות ג'קי מבינה שהיא עדיין פגועה מהבגידה של קלסו, אשר מבין שהוא פגוע מהיחס המזלזל של ג'קי אליו, והשניים נפרדים אך לאחר כמה בירורים הם חוזרים.
בסוף העונה ג'קי מציעה לקלסו להתחתן איתה, מה שגורם לו לברוח לקליפורניה יחד עם דונה השבורה מפרידתה מקייסי וסירובו של אריק.
חודשיים אחרי סוף העונה הקודמת, בסוף הקיץ, אריק מבין שהוא עשה טעות בכך שלא חזר לדונה, והוא נוסע לקליפורניה להחזיר אותה ואת קלסו.
ג'קי והייד מתחילים לצאת ופז מתחיל לעבוד במשרד הרישוי, שם הוא פוגש את נינה, איתה הוא סוף סוף מאבד את בתוליו.
דונה עוברת לבית-ספר קתולי עקב בריחתה לקליפורניה, שמעורר שמחה רבה בקרב הבנים בעיקר בגלל המדים שהיא לובשת.
קלסו מגלה שג'קי והייד יוצאים והוא עושה הכול כדי להפריד בין השניים.
אריק מציע לדונה נישואין, והשניים מתארסים.
כאשר הוריהם מגלים על אירוסיהם, הם מתנגדים לכך ורד (אביו של אריק) מפטר אותו מעבודתו.
חנות הצילום נסגרת, והייד מוצא עבודה במסעדה של בית מלון מוזנח, קלסו מצטרף אליו כעוזר מלצר.
אביה של ג'קי נכנס לכלא עקב שוחד, והיא עוברת לגור אצל דונה ואף חולקת איתה את חדרה.
פז חולם חלום ארוטי על קלסו, ולאחר שפז מיידע את החבורה על כך, קלסו נבוך ומפוחד והוא הולך להתנחם אצל ג'קי.
כאשר הייד רואה אותם הוא טועה לחשוב שהיא בגדה בו ובתגובה בוגד בה.
קלסו מגלה על כך, אבל כשג'קי מנסה להסביר להייד שהיא ומייקל לא עשו כלום, הייד מבין שטעה ומספר לה בלב כבד על בגידתו.
ג'קי לא סולחת לו ובעקבות כך היא והייד נפרדים.
פז מצייר גרפיטי על מגדל המים, נתפס על ידי המשטרה וכתוצאה מכך כמעט מגורש מארצות הברית.
לורי ופז מתחתנים כדי שפז יוכל להישאר במדינה.
כאשר רד מגלה על נישואיהם, הוא מקבל התקף לב.
קלסו מגלה שהוא הכניס בחורה בשם ברוק להריון במהלך הופעה.
אריק ודונה מתכוונים להתחתן אך אריק בורח מכיוון שהוא חושש שהוא הורס לדונה את החיים ושהיא לא תוכל לעשות את מה שהיא תמיד רצתה.
בסוף העונה הוא חוזר והשניים מבטלים את אירוסיהם, אך לא נפרדים.
דונה צובעת את שיערה לבלונד ואריק מחליט שהוא רוצה שנת חופש.
הייד פוגש את אביו האמיתי - ויליאם ברנט (טים ריד ) העשיר, בעל חברת התקליטים "גרובס", ומגלה שאביו שחור.
הייד מגלה שיש לו גם אחות שחורה, אנג'י (מגלין אצ'יקון ווקיי) , והשניים פותחים חנות לתקליטים ואנג'י מתחילה לצאת עם קלסו.
לקלסו נולדת בת בשם בטסי, והוא בוחר בהייד וג'קי להיות סנדקים.
ג'קי והייד נפרדים באמצע העונה אך חוזרים להיות ביחד בהמשך העונה ובסוף העונה שוב נפרדים.
בסוף שנת החופש, אריק מחליט לעזוב לאפריקה כדי להיות מורה על מנת לממן את לימודיו לקולג', מאחר שהוריו בזבזו את הכסף שחסכו לו.
קלסו ופז עוברים לגור ביחד.
לקראת סוף העונה גם ליאו שב לחיי החבורה.
בתחילת העונה קלסו מציע לג'קי נישואים, בהתחלה היא מתכננת להסכים, אך לאחר מחשבה לעומק היא לבסוף מסרבת להצעתו.
קלסו מרוצה מהסירוב, מכיוון שבדיוק קיבל הצעת עבודה בתור מאבטח במועדון "פלייבוי" בשיקגו (היכן שגרה בתו הטריה), ועוזב את פוינט פלייס.
בהמשך העונה אריק נפרד מדונה בעת שהותו באפריקה, ודונה ממשיכה הלאה ויוצאת עם רנדי, בחור שעובד בחברת התקליטים.
הייד חוזר מלאס וגאס וג'קי מגלה שהוא התחתן כשהיה שיכור עם חשפנית, שעוברת לגור אצל משפחת פורמן עקב נישואיה עם הייד.
השניים נפרדים באמצע העונה, מכיוון שהייד גילה שיש לה בעל נוסף ולכן נישואיהם מעולם לא היו חוקיים.
ג'קי תופסת את מקומו של קלסו בדירה והיא מתחילה לחזר אחרי פז, שלא רוצה אותה.
בסוף העונה השניים הופכים לזוג.
הפרק החותם את העונה (והסדרה) מתרחש ב-31 בדצמבר 1979, היום האחרון של שנות ה-70. קלסו מגיע לביקור בפוינט פלייס על מנת לחגוג את סוף העשור עם חבריו.
גם אריק חוזר לדונה בטיסה מאוחרת לאחר שפספס טיסה מוקדמת.
אריק פורמן (טופר גרייס) (עונות 1–7, אורח ב-8): נער רזה חלש ונחמד.
העלילה מתרחשת ברובה במרתף שלו.
רגיש ואוהב את מלחמת הכוכבים.
חבר של דונה בעונות 1–3 ו-5–7. ציני וצייתן, אוהב את הלהקות KISS, פינק פלויד, לד זפלין וסטיקס.
הוא ואביו לא מסתדרים אף על פי שבינו לבין אביו מכנים דומים.
בסוף עונה 7 עוזב לאפריקה להיות מורה כדי לממן את לימודיו בקולג'.
דונה פינסיוטי (לורה פריפון): חברתו של אריק, ארוסתו עד שהבריז לה ביום החתונה.
חכמה ביותר ונוטה להילחם למען זכויות האישה.
דונה היא נערה שקולה ועומדת על שלה.
חברה של רנדי בעונה 8. עובדת בתחנת הרדיו בתוכנית של ג'רי "הרעם" - 'הצליל', בה משדרת תחת הכינוי "דונה הלוהטת".
יש לדונה שתי אחיות, ואלרי וטינה.
טינה נראית רק פעם אחת בעונה הראשונה ואילו ואלרי מוזכרת כמה פעמים במהלך שתי העונות הראשונות.
מסיבה לא ידוע הן לא נראות או מוזכרות לאחר העונה השנייה.
סטיבן הייד (דני מסטרסון): החבר הכי טוב של אריק.
מרכיב משקפי שמש ברוב הפרקים.
הוריו נטשו אותו והוא גר במשך רוב העונות במרתף של אריק.
קשוח, עבריין צעיר, מתנגד לשלטונות ומעשן סמים קלים.
עובד אצל ליאו בחנות הצילום עד שליאו נעלם.
מהעונה השביעית מנהל חנות תקליטים העונה לשם "grooves" ברשת של אביו הביולוגי ויליאם ברנט (W.B) ומכיר את אחותו אנג'י שיצאה עם קלסו לזמן מה.
הייד אוהב להקות רוק ובעיקר את לד זפלין ואריק קלפטון.
הייד מראה את הערצתו ללהקות רוק בכך שמרבה ללבוש חולצות של להקות כמו הביטלס, פינק פלויד, הרולינג סטונז ועוד רבים אחרים.
מייקל קלסו (אשטון קוצ'ר) (עונות 1–7, אורח ב-8): צעיר, טיפש ושטחי, אך מושך.
הוא סומך על היופי שלו שיועיל לו בחיים.
חלומו הגדול הוא להיות אסטרונאוט.
נוהג להחליף בנות זוג באופן תכוף.
חבר של ג'קי בעונות 1–4 עד אשר נפרדו כשהיא גילתה שהוא בוגד בה.
במהלך יחסיהם נוטה קלסו לבגוד בג'קי עם אחותו של אריק, לורי, עם פאם מייסי שהופיעה בעונה הרביעית, ובנות נוספות.
במהלך עונה 4 מגלה קלסו שגם ג'קי בגדה בו עם הבוס שלה בחנות הגבינה.
בעונה 6 מגלה שהוא הכניס אישה להריון ובתחילת עונה 8 הוא עובר לשיקגו כדי לחיות קרוב לתינוקת שלו.
הוא שטותי וילדותי ואוהב את תוכניות הילדים של חג המולד.
אחרי ששומע עלבון מוצלח של אחד מהחבורה, נוהג לצעוק "!!!Burn" ("אכלת אותה!!!").
ג'קלין "ג'קי" ביולה ברקהארט (מילה קוניס): סנובית, יפה, עשירה ומפונקת, אכזרית ולפעמים אנוכית.
מרגיזה וקלילת דעת, לפעמים מתנהגת בילדותיות.
חברה של קלסו בעונות 1–4 אבל נפרדת ממנו אחרי שגילתה שהוא בגד בה עם לורי, פאם מייסי ועוד בנות.
חברה של הייד בעונות 5–7 אבל נפרדת ממנו כשהיא מגלה שהוא התחתן בלאס וגאס כשהיה שיכור.
בסוף עונה 8, מחזרת אחרי פז והם הופכים לזוג.
אוהבת חדי-קרן ואת להקת ABBA.
פז (וילמר ולדראמה): מהגר במסגרת תוכנית חילופי תלמידים שארץ מוצאו לא ידועה לאורך כל הסדרה.
"פז" איננו שמו האמיתי, אלא ראשי התיבות של foreign exchange student - תלמיד זר במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים.
הוא חברותי, סוטה, מתוק, מאמין לכל דבר שאומרים לו, מוזר ובעל לב טוב.
נוהג לחזר אחרי דונה וג'קי שדוחות אותו, ואף להציץ בזוגות המקיימים יחסי מין.
עובד במספרה בחלק מעונות הסדרה.
אוהב להגיד "יום טוב!" (!Good Day) כדי לסיים ויכוח, וכשהצד השני משיב "אבל פז..." (But Fez...), צועק "אמרתי יום טוב!" (!I Said Good Day).
בסוף עונה 8 נענה לחיזורי ג'קי והשניים הופכים לזוג.
מוצאו של פז אינו ידוע, ולא ידוע מהיכן הגיע.
(מוצאו של השחקן וילמר ולדראמה הוא באמריקה הלטינית, אך לא בהכרח בעניין הדמות פז).
במהלך הסדרה, יש רגעים בהם מוזכרת מדינת מוצאו, תמיד כשבדיוק יש רעש שלא מאפשר לשמוע.
כל מה שנאמר על המדינה זה שהיא מאוד נטולת ציוויליזציה.
באחד מהפרקים בעונה האחרונה מגיע חבר שלו מהבית, והוא לבן ועם מבטא לא מזוהה אחר לגמרי.
רנדי פירסון (ג'וש מאיירס) (דמות ראשית בעונה 8): עובד בחנות התקליטים של הייד, כאשר אריק עוזב את הסדרה הוא הדמות אשר מחליפה אותו, יוצא עם דונה לכמה זמן.
רד פורמן (קורטווד סמית'): אביו של אריק.
אדם מבוגר, שמרן וקשוח, בעל נטייה לשתיית בירה.
רד ידוע במזג רוחו העצבני ושנאתו לאנשים אחרים.
הוא מרבה לאיים על אנשים שיכניס את רגלו לישבן שלהם בכל מיני דרכים וביטוים שונים, מזג רוחו ואיומיו נובעים מסוג של פוסט טראומה מאז ששירת במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
נוהג לכנות אחרים: "טמבל!" (!Dumbass).
מרבה לכעוס על בנו אריק ולהתייחס בצורה עוינת כלפיו, ולעומת זאת נותן יחס מועדף לבתו לורי.
קיטי פורמן (דברה ג'ו רופ): אמו המביכה של אריק, בעלת צחוק מתגלגל ידוע (באחד הפרקים הודתה שצחוק זה נגרם כאשר היא חשה מבוכה).
שם משפחתה לפני הנישואין היה סיגרטסון.
על פי מסד הנתונים IMDb, בכל אחד מהפרקים של העונה הראשונה, נאלצה השחקנית דברה ג'ו רופ להתמודד עם עיצוב מחודש של שיערה, דבר שגרם לנזקים בשיערה.
לאחר שהסבה את תשומת לבם של המפיקים, החל מהעונה השנייה ולכל אורך הסדרה, חבשה השחקנית פאה נוכרית.
ובתחילת העונה ה-8 מחליטים לשנות את עיצוב שיערה, ומאז הפסיקה בחבישת הפאה.
ברט סיגרדסון (טום פוסטון) (עונה 5): אביה של קיטי.
נוהג להירדם כאשר מדברים איתו.
הוא שפוט של אשתו, אך נוטה להיעלם כאשר היא מחפשת אותו.
ביאטריס "בי" סיגרדסון (בטי וייט) (עונה 5): אמה של קיטי.
שתלטנית וחסרת אמפתיה, נוהגת לצעוק על בעלה ולשלוט עליו.
ברניז פורמן (מריון רוס): אימו של רד.
היא וקיטי לא סובלות זו את זו.
מתה כשאריק הסיע אותה לביתה.
בוב פינסיוטי (דון סטארק): אביהן של דונה, ואלרי וטינה.
בעל חנות מוצרי חשמל עד שפושט את הרגל.
שקוע בקשיים כלכליים עד שממציא פטנט ומתעשר.
אדם מוזר בעל תסרוקת אפרו לא מוצלחת במיוחד (שמתגלה בעונות המוקדמות כפאה).
למרות המראה החיצוני שלו, מצליח לו עם נשים.
בעונות 4–5 יוצא עם ג'ואן סטופאק.
בעונה 6 מתחיל לצאת עם פאם, אמה של ג'קי, אך הם נפרדים וחוזרים עד שובה של אשתו לשעבר ואמה של דונה, מידג'.
בוב מתחיל לצאת עם שתיהן במקביל בידיעתן.
לאחר מכן נפרד מפאם ובוחר להישאר עם מידג'.
אך השניים נפרדים ומידג' חוזרת לקליפורניה.
מידג' פינסיוטי (טניה רוברטס) (עונות 1–3, 6-7): אמה של דונה, נשואה לבוב עד לעונה הרביעית, יפה, אך לא חכמה במיוחד.
לורי פורמן (ליסה רובין קלי / כריסטינה מור) (עונות 1–3, 5-6): אחותו הגדולה של אריק.
נוהגת לבלות עם גברים רבים במיטה ונלעגת בשל כך על ידי הדמויות השונות.
שכבה כמה פעמים עם קלסו בזמן שהוא יצא עם ג'קי.
שכבה עם המרצה שלה באוניברסיטה וכן עם גברים נשואים.
בסוף עונה 5 התחתנה עם פז בנישואים פיקטיביים כדי למנוע את גירושו מהארץ, ובעונה 6 התגרשו.
בעונות 2 ו-3 הייתה בעלת תפקיד ראשי.
בעונות 1, 5 ו-6 הייתה דמות אורחת.
בעונה השישית ליסה רובין קליי הוחלפה על ידי כריסטינה מור בשל פשיעה וכניסה לבית הכלא.
ליאו (טומי צ'ונג) (עונות 2–4, 7-8): היפי מזדקן, מכור לסמים ולעיתים קרובות שוכח את מה שאמר או עשה דקות או אפילו שניות לאחר מכן.
הייד רואה אותו בתור דימוי לאבא שמעולם לא היה לו.
תחילה מעסיקו של הייד בחנות הצילום ולימים עובד בחנות התקליטים של הייד.
קיבל את אות "לב הארגמן" האמריקני על גבורתו במלחמת העולם השנייה.
מעניק להייד את מכוניתו בחינם לאחר שסירב למכור אותה לקלסו תמורת $500 כיוון שראה בהייד את הבן שלא היה לו.
ויליאם ברנט (טים רייד) (עונות 7–8): אביו של סטיבן.
עשיר, שחור, בעל רשת חנויות תקליטים.
ברוק רוקוול (שאנון אליזבת') (עונות 6–7): עובדת כספרנית, נערה חכמה ומצליחה בלימודים, בת זוגו של קלסו אותה הכניס להריון במהלך הופעה.
במהלך הפרקים שבהם הופיעה היא מתלבטת רבות האם להכיר את ילדתה לקלסו, שבו היא לא בוטחת בגלל חוסר אחריותו.
לבסוף היא עוברת עם התינוקת להתגורר לשיקגו וקלסו מבקר אותן לפעמים.
פאמלה "פאם" ברקהרט (איב פלמב (עונה 1) / ברוק שילדס (עונה 6)): אמה של ג'קי, יפה מאוד ולכן מחוזרת על ידי כל הבחורים.
יוצאת עם בוב (השתתפה בכמה פרקים).
פאם מייסי (ג'ניפר ליונס): לומדת בתיכון בו לומדים החבורה, נערה מופקרת, והגורם לבגידה של ג'קי וקלסו (מוזכרת רבות אך השתתפה במספר פרקים בלבד).
קייסי קלסו (לוק וילסון) (עונה 4, אורח ב-6 ו-7): אחיו הגדול של מייקל קלסו.
יוצא עם דונה בעונה 4, ולכן שנוא על ידי אריק, ואף בגלל הכינוי של קייסי לשמו של אריק - "פורפליי" (משחק מקדים, נשמע כמו פורמן) אך אריק בין העונות התחיל לחבב אותו.
קייסי קלסו מתחבב על ידי רד בשל שירותו הצבאי ועל ידי קיטי בשל המראה החיצוני שלו.
לקראת סוף העונה הוא נפרד מדונה באכזריות.
בעונה 6, הוא מופיע כאורח ומתגלה כמנחה במועדון החשפנות שאליו לקחו ג'קי וקיטי את דונה במסיבת הרווקות שלה.
הוא מופיע שוב בעונה 7 בתור מורה לחינוך גופני הבוחן את אריק לסיום התיכון.
בטסי קלסו: בתם של מייקל וברוק.
ג'ואן סטופאק (מו גפני): חברתו של בוב לאחר עזיבתה של מידג' (עונות 4–5).
אנג'י ברנט (מגאלין אצ'יקונווק): אחותו השחורה של סטיבן.
במהלך העונה יוצאת עם קלסו (עונה 7).
צ'רלי ריצ'רדסון (ברט האריסון) (עונות 7–8): בנו של אחד מחבריו של רד.
הופך לאחד מהחבורה עד שנופל ממגדל המים ומת (הדמות השלישית והאחרונה שמתה בסדרה).
רוי קין (ג'ים גאפיגן) (עונות 5–6): מעסיקם של אריק, סטיבן ומייקל במסעדת המלון "HOLIDAY HOTEL".
איש מוזר שלא מצליח עם נשים.
בית משפחת פינסיוטי: מורכב מהמטבח, בו מקיימת משפחת פינסיוטי קשר באמצעות ריבים, פיוסים ועוד, הסלון, בו לעיתים מבלה דונה עם חברותיה והחדר של דונה, שם כמו בחדרו של אריק מתקיימות עלילות בין אריק לדונה.
THE HUB: המועדון בו מבלים בני החבורה ומשוחחים בדרך כלל על חיי החברה שלהם.
מגדל המים: מגדל מים אליו מרבים בני החבורה לטפס ולעיתים ליפול ממנו.
מסעדת HOLIDAY HOTEL: מסעדת המלון, שם עובדים אריק, סטיבן ומייקל עם מעסיקם רוי, ומשוחחים לרוב על צרותיהם עם נשים.
חנות התקליטים: שם סטיבן בהתחלה מועסק יחד עם אחותו אנג'י על ידי אביו עד שמקבל עליה בעלות.
FATSO BURGER: מסעדת המזון המהיר שם לעיתים אוכלים חלק מהדמויות.
לתקופה קצרה, מקום העבודה של אריק בעונה 1.
PRICE MART: חנות הכלבו, שם רד מעסיק את אריק ומקיים איתו קשרים שלאו דווקא קשורים לשאר הדמויות.
תחנת WFPP: תחנת הרדיו בה עובדת דונה ולימים מככבת בה.
סלון היופי: שם פז מקבל עבודה כחופף שיער ושם עושות הבנות את טיפולי היופי שלהן.
חנות המציאות של בוב: שם בילו קלסו ורד את ערב חג המולד, ואף בוב מעסיק את רד כעובד, אבל הדבר לא מחזיק זמן רב.
שיר הפתיח של הסדרה הוא "In The Street" של להקת ביג סטאר, שנכתב על ידי אלכס צ'ילטון וכריס בל, ויצא לאור ב-1972 באלבום הבכורה של הלהקה.
בסדרה הוא מופיע בביצועה של להקת Cheap Trick שנבחרה במיוחד על מנת לבצע את השיר בעבור התוכנית.
לאורך העונה הראשונה מסתיים השיר בפתיח בקריאות Woohoo Yeah של סולן הלהקה, רובין זנדר, אולם החל מהעונה השנייה ולכל אורך התוכנית, קריאות ה־Woohoo Yeah הוחלפו בקריאות כפולות של we're all alright!
בסוף הפתיח חותם את השיר השחקן דני מסטרסון (סטיבן הייד) בקריאות Hello Wisconsin ("שלום, וויסקונסין").
בכל פעם שהתוכנית משודרת, מרוויח צ'ילטון (ומ-2010, יורשיו) סכום תמלוגים בסך 70 דולר.
גרסאות שונות של השיר נערכו והובאו לשידור בפרקים מיוחדים כגון הפרק לכבוד חג ליל כל הקדושים, חג המולד והספיישל לכבוד מחזות הזמר.
הטבלה שלהלן מציגה את מדרוג הצפייה של מופע שנות השבעים בארצות הברית.
טור ה"דירוג" מציין את דירוגה של מופע שנות השבעים ביחס לסדרות אחרות ששודרו באותה עונת-שידורים, בשעות צפיית השיא.
"תחילת העונה" מתייחס לתאריך שידור פרק הפתיחה של העונה, ו"סיום העונה" מתייחס לתאריך השידור של הפרק האחרון.
בישראל שודרה הסדרה תחילה ב עד עונתה השלישית.
לאחר מכן נרכשה לשידור על ידי ערוץ הוט 3, אשר שידר את עונה 4 ואילך וכן את העונות הקודמות בשידורים חוזרים.
מאוחר יותר שודרה הסדרה במלואה בערוץ ביפ.
כיום משודרת הסדרה בשידורים חוזרים בערוצים הוט קומדי סנטרל ו-yes comedy.
כמו כן הסדרה הייתה זמינה לצפייה במשך מספר שנים בשירות ה-VOD של הוט, שם זכתה לצפיות רבות.
בהמשך הפכה הסדרה זמינה לצפייה גם בשירות נטפליקס אך הוסרה בתאריך 7 בספטמבר 2020.
מופע הקולנוע של רוקי הוא סרט קומדיה-אימה מוזיקלי בבימויו של ג'ים שרמן, שמבוסס על תסריט מאת שרמן וריצ'רד או'בריאן שגם הלחין את השירים.
הסרט מתבסס על המחזמר "מופע האימים של רוקי" שהוצג ב-1973. הסרט הוא פארודיה על סרטי האימה של תקופתו, בין היתר פרנקנשטיין וקינג קונג, ונחשב לאחד מסרטי הפולחן המובהקים ביותר, ואולי המפורסם שבהם.
בסרט, שהוקרן לראשונה בבריטניה ב-14 באוגוסט 1975, מככבים בארי בוסטוויק, סוזן סרנדון וטים קארי.
שחקני המשנה בסרט הם נל קמפבל, פטרישיה קווין, פיטר הינווד, ג'ונתן אדמס, צ'ארלס גריי וריצ'רד או'בריאן.
גם זמר הרוק הפופולרי מיט לוף משתתף בסרט.
קארי, או'בריאן וקמפבל השתתפו גם בהצגה עליה מבוסס הסרט, ומיט לוף הצטרף אליהם בבכורה בברודוויי.
ריצ'רד או'בריאן, מעבר לתפקידו כריף ראף, אף כתב את המחזמר המקורי, את התסריט (ביחד עם ג'ים שרמן), את המילים לשירים ואת הלחן.