tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם בארצות הברית החל המשחק באוניברסיטאות, בעיקר באוניברסיטת ייל.
הליגה הראשונה בארצות הברית נוסדה בניו יורק ב-1896.
כבר ב-1902 החלה ליגה בפנסילבניה לשלם לשחקנים עבור המשחק, ובכך נוסדה למעשה הליגה המקצוענית הראשונה.
במקביל החלו קמות ליגות מקצועניות בפרובינציות של קנדה.
ב-1910 הוקמה הליגה המקצוענית הכלל-ארצית הראשונה בקנדה, "איגוד ההוקי הלאומי" (NHA).
ליגת ה-NHA שינתה את החוקים הקיימים וקבעה את פרקי הזמן הנהוגים עד היום במשחק – שלושה שלישים בני 20 דקות, ואת שיטת העבירות והעונשים.
ב-1917, בעקבות מאבקי כוח שהביאו לשינויים במבנה שלה, הפכה ה-NHA ל-NHL - הליגה הלאומית להוקי.
ב-1924 התפשטה ה-NHL לארצות הברית, עם הקמתה של קבוצת בוסטון ברואינס המשחקת ב-NHL עד היום.
באותן שנים עדיין התחרתה ה-NHL בליגות מקצועניות נוספות בקנדה, והאלופות של הליגות השונות נפגשו בסוף העונה לטורניר על הזכייה בגביע סטנלי.
אך החל מ-1926, עם שקיעתן של הליגות המתחרות, הפך הגביע לנחלתה של ה-NHL בלבד.
לאחר תהפוכות רבות במחצית הראשונה של המאה ה-20, התייצבה ה-NHL ב-1942 על הרכב של שש קבוצות קבועות - מונטריאול קנדיאנס, טורונטו מייפל ליפס, בוסטון ברואינס, ניו יורק ריינג'רס, דטרויט רד וינגס ושיקגו בלאקהוקס, הרכב שהחזיק מעמד 25 שנה.
שש הקבוצות מכונות שש המקוריות .
מאז התרחבה ה-NHL משמעותית, כאשר עיקר התפשטותה היה לדרום ארצות הברית, עד להרכבה הנוכחי המונה 32 קבוצות.
באירופה, הליגה הכלל-ארצית הראשונה הייתה הליגה של צרפת שנוסדה ב-1907 ונקראת כיום על שמו של לואי מגנוס, מייסד פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, והיא כיום הליגה הפעילה הוותיקה ביותר בעולם.
הליגה של שוודיה קמה ב-1922 ושל פינלנד ב-1928, שתיהן כליגות חובבניות, שהוחלפו בליגות מקצועניות ב-1975. הליגה של צ'כוסלובקיה קמה בשנות ה-30, ואילו בברית המועצות עלה הענף ממעמד נחות אל מרכז הבמה לאחר מלחמת העולם השנייה.
הליגות במזרח אירופה לא נחשבו באופן רשמי כמקצועניות, אך היו כאלו הלכה למעשה.
הליגה הבינלאומית להוקי קרח (LIHG), שהפכה לימים לפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) המוכרת כגוף העליון של הענף בעולם, קמה ב-1908 עם ארבע מדינות מייסדות - צרפת, שווייץ, בריטניה ובלגיה, כשבהמשך השנה הצטרפה בוהמיה כמדינה החמישית בארגון.
ב-1910 קיימה ה-LIHG את המפעל הראשון שלה, אליפות אירופה שנערכה בשווייץ.
עם התפתחות הענף בעולם וקבלת מדינות נוספות לארגון, הפך הענף לענף אולימפי ב-1920, וב-1930 התקיימה לראשונה אליפות העולם.
ליגת ה-NHL ותחרויות ההוקי קרח הבינלאומי בניהול ה-IIHF התנהלו ללא כל מסגרת משותפת עד 1972, אז נערכה סדרת הפסגה שהפגישה את נבחרת ברית המועצות, שנחשבה לנבחרת המובילה של ההוקי קרח הבינלאומי, עם נבחרת קנדה שהורכבה לראשונה ממיטב כוכבי ה-NHL.
הסדרה פתחה עידן חדש של שיתוף פעולה בין שני הגופים בסדרה של מפעלים משותפים למועדונים ולנבחרות לאומיות, ששיאו בהשתתפות שחקני ה-NHL במסגרת נבחרותיהם הלאומיות בטורניר ההוקי קרח באולימפיאדת החורף, מאז אולימפיאדת נאגנו (1998) ועד אולימפיאדת סוצ'י (2014), ושוב מאז אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026).
בשנים האחרונות גוברת באירופה המגמה של ליגות המאגדות קבוצות ממספר מדינות, כולל קבוצות הנוטשות את הליגה במדינתן ומצטרפות לליגה המבוססת במדינה שכנה.
כך, למשל, ליגת ה-KHL המבוססת ברוסיה מאגדת גם קבוצות ממדינות שכנות כגון סין, בלארוס וקזחסטן, ובעבר איגדה קבוצות גם מפינלנד, לטביה, אוקראינה, צ'כיה, סלובקיה וקרואטיה.
ספר החוקים של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) הוא ספר החוקים הרשמי של הענף, ועל פיו מתנהלים המפעלים הבינלאומיים והמקומיים המנוהלים על ידי הארגון וההתאחדויות המקומיות החברות בו.
לליגת ה-NHL ספר חוקים משלה, ובין שני ספרי החוקים קיימים מספר הבדלים, חלקם מהותיים.
במשחק הוקי קרח משתתפות שתי קבוצות המונות שישה שחקנים כל אחת: חמישה מחליקים ושוער (במקרים מסוימים, כגון פיגור לקראת סיום המשחק, נוהגים להוציא את השוער ולהכניס מחליק נוסף כדי לנסות ולהשוות).
מטרת המשחק היא לחבוט את הדסקית אל תוך שער היריב באמצעות מקלות הוקי - מחבטים בעלי להב מעוקל בקצוותיהם, והקבוצה אשר חבטה את הדיסקית יותר פעמים לתוך שער הקבוצה היריבה היא המנצחת.
חמשת המחליקים שעל הקרח מתחלקים בדרך כלל לשני מגינים ושלושה חלוצים.
בפועל כל חמשת השחקנים משתתפים במאמצי ההגנה וההתקפה גם יחד, אם כי תפקידיהם במערך הקבוצתי משתנים בהתאם לעמדתם.
משחק הוקי קרח נמשך שלושה שלישים בני 20 דקות כל אחד, בזמן "נטו" - משמע, שעון המשחק נעצר כאשר המשחק עצמו נעצר.
אם לא הושגה הכרעה, מתקיימת הארכה.
גם הרכב השחקנים על הקרח משתנה בהתאם לליגה ולמסגרת - ברוב המסגרות משוחקת הארכה עם הרכבים מצומצמים על הקרח, של ארבעה ואף של שלושה מחליקים לכל קבוצה במקום חמישה.
אם המשחק אינו מוכרע גם לאחר ההארכה, מתקיים ברוב המסגרות דו-קרב חבטות עונשין; לעומת זאת, בפלייאוף של ליגת ה-NHL, כמו גם בפלייאוף של ליגות נוספות, משוחקת הארכה נוספת, וחוזר חלילה עד הבקעת "שער זהב".
הוקי קרח הוא משחק מהיר ומתיש, ומסיבה זו מחליפות הקבוצות את השחקנים על הקרח לעיתים תכופות - כל חצי דקה עד דקה.
ההחלפה יכולה להתבצע כאשר המשחק מופסק מסיבה כלשהי, או תוך כדי שהמשחק משוחק .
לצורך כך נרשמים בסגל של כל קבוצה בהוקי קרח הבינלאומי 22 שחקנים, מתוכם שני שוערים (ב-NHL נרשמים 20 שחקנים בלבד).
במסגרת משחק הגברים (אך לא הנשים) מותר לשחקן ההגנה לפגוע בעזרת חלק הגוף העליון ואגן הירכיים בשחקן המחזיק את הדיסקית או בשחקן אשר החזיק אותה אחרון.
חוק זה מוסיף למשחק חלק משמעותי מהאגרסיביות ומהקצב המאפיינים אותו.
הגיל ממנו מותרים תיקולי גוף כאלה במשחקי נערים משתנה ממדינה למדינה ונע בין 11 ל-15.
מבנה הזירה מאפשר את המשך המשחק לאחר שהדיסקית פוגעת בקירות או בלוחות.
גובה לוחות הזכוכית האקרילית נמדד מהקצה העליון של הקירות עליהם הם מותקנים.
ב-NHL גובהם הוא 8 רגל (כ-2.43 מטר) בפינות הזירה ובצלעות הקצרות שלה (מאחורי השערים) ו-5 רגל (כ-1.52 מטר) בצלעות הארוכות.
בהוקי קרח הבינלאומי גובה הלוחות הוא 2.40 מטר מעל הקירות בצלעות הקצרות ובפינות, ו-1.80 מטר מעל הקירות בצלעות הארוכות.
מאחר שגובה הלוחות מוגבל, ייתכנו מצבים בהם הדיסקית עולה מעליהם ויוצאת מזירת הקרח.
במקרה כזה המשחק מופסק ומתחדש בעימות.
דיסקית היוצאת במהירות גבוהה מזירת הקרח אל היציעים עלולה לסכן את הקהל היושב בהם.
האזור המסוכן ביותר מבחינה זו הוא ביציעים שמאחורי השערים, אליהם עלולה להינתז דיסקית שנחבטה בכוח רב אל השער.
לכן תלויה מאחורי השערים רשת הגנה מתקרת האולם ועד ללוחות, כדי למנוע מהדיסקית מלהגיע לאזורים אלה באופן מוחלט.
דיסקית הפוגעת ברשת ההגנה דינה כאילו יצאה מזירת הקרח – המשחק מופסק ומתחדש בעימות.
בהוקי קרח הבינלאומי קיימת רשת ההגנה מזה עשרות שנים; ב-NHL הוכנסה רשת ההגנה לשימוש רק ב-2002 בעקבות מקרה מוות של אוהדת בת 14 שספגה פגיעת דיסקית בראשה.
הקרח צבוע מלאכותית בלבן, כדי שהדיסקית השחורה תבלוט על רקע הקרח.
מידות זירת הקרח שונות בין ליגת ה-NHL לבין ההוקי הבינלאומי, המנוהל על ידי פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF).
קו השער, קו האמצע והקווים הכחולים
במקביל לצלע הקצרה של זירת הקרח נמתח, לכל רוחב הזירה ודרך שני עמודי השער, קו השער.
מרחקו מקצה זירת הקרח הוא 4 מטר בהוקי הבינלאומי, ו-11 רגל (3.35 מטר) ב-NHL.
הדבר מאפשר לשחקנים להחליק או להעביר את הדיסקית גם מאחורי השערים.
על מנת ששער ייחשב, הדיסקית צריכה להיכנס לשער כשהיא עוברת את כל רוחבו של קו השער במלוא היקפה.
את הזירה מחלק לשניים קו האמצע, צבעו אדום ובמקרים רבים (בעיקר ב-NHL) הוא מקווקו.
במקביל לקו האמצע ובמרחקים שווים משני צדדיו מסומנים שני קווי רוחב כחולים, המחלקים את הזירה לשלושה אזורים - אזור נייטרלי בין שניהם, ואזור הגנה לכל קבוצה הסמוך לשער שלה (שהוא אזור ההתקפה של היריבה).
מרחק הקווים הכחולים מקצוות הזירה ב-NHL הוא 75 רגל (22.86 מטר) ובהוקי קרח הבינלאומי 22.5 מטר.
ב-NHL מסומן מאז 2005 מאחורי כל שער אזור טרפזי, שרק בתוכו מותר לשוער לגעת בדיסקית מאחורי קו השער.
הסימון לא היה קיים בהוקי הבינלאומי, שם היה מותר לשוער לגעת בדיסקית בכל מחצית המגרש של קבוצתו.
ב-2021 התווסף הסימון הטרפזי, במשמעות זהה, גם בהוקי קרח הבינלאומי.
סמוך לכל שער מסומנים שני עיגולים בקוטר 4.5 מטר (ב-NHL הקוטר הוא 15 רגל - כ-4.57 מטר) שנקודה מסומנת במרכזו של כל אחד מהם.
עיגול דומה משורטט במרכז המגרש.
כמו כן, משורטטות שתי נקודות סמוך לכל אחד מהקווים הכחולים, באזור הנייטרלי.
תשעת הסימונים האלה משמשים לעימות (faceoff) בין שני שחקנים יריבים, בעוד חבריהם ממתינים מחוץ לעיגול לדיסקית שתימסר לעברם.
כל חידוש משחק בהוקי קרח נעשה באמצעות עימות בין שני יריבים, כאשר אחד מאנשי צוות השיפוט - בדרך כלל אחד הקוונים - מטיל את הדיסקית ביניהם, וכל אחד מהם מנסה למסור את הדיסקית לחבריו לקבוצה.
מיקום העימות על אחת מתשע הנקודות ייקבע לפי מיקום הפסקת המשחק, הסיבה להפסקתו, ונסיבות חידושו.
בטרם הטלת הדיסקית, שני היריבים המשתתפים בעימות צריכים להיות במצב סטטי זה מול זה, כשביניהם אזור המיועד להטלת הדיסקית בין להבי מקלות ההוקי שלהם.
כאשר הקוון מוכן להטלת הדיסקית, על שני היריבים להניח את להבי מקלותיהם על הקרח ולאפשר את הטלת הדיסקית.
ב-NHL חייב שחקן הקבוצה האורחת להניח את להב מקלו ראשון כאשר העימות הוא באזור הנייטרלי.
בעימותים קרובים לאחד השערים, שחקן הקבוצה המגינה מניח את להב מקלו ראשון.
אם אחד השחקנים מנסה להשיג יתרון בלתי הוגן בעימות בטרם הטלת הדיסקית, נענשת קבוצתו בהחלפת השחקן המשתתף בעימות מטעמה באחד משחקניה האחרים שעל הקרח, שמטבע הדברים מיומנותו בזכייה בעימות היא פחותה.
יתרון בלתי הוגן יכול להיות מושג, בין השאר, על ידי כניסה מוקדמת לאזור הטלת הדיסקית, עיכוב ממושך בהנחת להב המקל על הקרח, או ניסיון למגע גופני עם היריב בטרם הטלת הדיסקית.
אם אותה קבוצה מנסה שוב להשיג יתרון בלתי הוגן באותו עימות, היא יכולה להיענש בעבירה, בעקבותיה יורחק שחקן שלה לשתי דקות והיא תשחק בחסרון מספרי.
כיוון שכל חידוש משחק נעשה בעימות, יש חשיבות גדולה לשחקנים המחוננים ביכולת לנצח בעימות את יריביהם ולזכות בדיסקית עבור קבוצתם.
כאשר העימות נערך בעיגולי העימות שליד אחד השערים, חשיבות הזכייה בו גבוהה עוד יותר - זכייה של הקבוצה התוקפת בעימות יכולה להוביל למצב הבקעה מיידי.
אחוז ההצלחה בעימות הוא אחד מנתוני הסטטיסטיקה החשובים לקבוצת הוקי קרח.
מידות השער זהות ב-NHL ובהוקי הבינלאומי.
לפני פי השער משורטטת רחבת שער , שצורתה היא קשת קטומה בקווי אורך משני צידי השער.
רחבת השער תחומה בקווים אדומים וצבועה בצבע תכול, כדי להבדיל אותה משאר חלקי זירת הקרח.
למחליקים אסור ליזום מגע מכוון עם השוער היריב בכל תחומי זירת הקרח, אך בתוך רחבת השער השוער מוגן אף יותר - אסור לשחקני היריב להפריע לתנועתו בתוך הרחבה גם בצורה לא מכוונת, ושער שהובקע תוך מעבר על חוק זה ייפסל.
עם זאת, כאשר הן השוער והן השחקן היריב מנסים להגיע לדיסקית, יותר מגע לא מכוון בשוער, ובלבד שהשחקן היריב ניסה לשחק בדיסקית ועשה כל שביכולתו לצמצם את המגע בשוער.
השער מקובע לקרח ביתדות המושחלות לקורות השער ולחורים מיוחדים בקרח המיועדים לכך על קו השער.
היתדות עשויות חומר גמיש מספיק כדי לעמוד בזעזועים במקרה ששחקן מתנגש בשער ולהפחית את האפשרות שהשחקן ייפצע מהפגיעה, אך חזק מספיק כדי לקבע את השער למקומו.
אם שחקן של הקבוצה המגינה היה זה שעקר את השער ממקומו - גם אם לא בכוונה - קבוצתו לא תוכל להחליף את שחקניה על הקרח, ותיאלץ לחכות להזדמנות החילוף הבאה - עוד יתרון פוטנציאלי לקבוצה המתקיפה, שיכולה להחליף את שחקניה וליהנות משחקנים רעננים יותר על הקרח.
אם השער נעקר על ידי שחקן הגנה, בנוסף לחסרון קבוצתו במיקום העימות, עלולה קבוצתו לספוג עונש של הרחקת שחקן לשתי דקות על עיכוב המשחק, ובמקרים מסוימים - בפרט עם שחקן הגנה עקר את השער בכוונה כדי למנוע מצב הבקעה ודאי מהקבוצה היריבה - יכולים השופטים אף להעניק שער לקבוצה היריבה.
דסקית הוקי (הנקראת באנגלית "פאק" [Puck], ברוסית "שייבה" [Шайба] ובצרפתית "פאלה" [Palet] או "דיסק" [Disque]) עשויה גומי מגופר מעורב בחומרים נוספים שתפקידם הוא להקשיח את הדיסקית ולצבוע אותה בשחור.
לפני משחקים הדיסקית מוקפאת כדי להקטין את הקפיציות שלה על הקרח.
ברוב הליגות בעולם נמצאים על הקרח שופט אחד ושני קוונים, אם כי יותר ויותר ליגות וטורנירים בעולם עוברים לשיטה בה יש שני שופטים ושני קוונים.
השופט הוא בעל הסמכות העליונה בזירה.
הקוונים ניצבים בדרך כלל על הקווים הכחולים שמפרידים בין האזור הנייטרלי ואזורי ההגנה/התקפה, ועיקר תפקידם הוא לשפוט הפרות של חוקי היסוד - נבדל ואייסינג.
בנוסף לשופטים על הקרח ישנם שופטים מחוץ לקרח האחראים על ניהול שעון המשחק, אכיפת ביצוע עונשים על עבירות, ופסיקה על שער.
במקרה של מחלוקת על שער ניתן, בהתאם לחוקי הליגה או הטורניר, להיעזר גם בווידאו.
השופטים הנמצאים על הקרח נדרשים ליכולת החלקה טובה על מנת לעמוד בקצב המהיר של המשחק ולהגיע במהירות לעמדותיהם על הקרח בהתאם למהלך המשחק ומיקומה של הדיסקית, תוך שמירה על ריכוז וקשר עין עם האירועים במשחק.
ברוב הליגות והטורנירים הרשמיים בעולם לובשים חברי צוות השיפוט שעל הקרח חולצות מפוספסות בשחור ולבן.
בהוקי קרח ישנם שני חוקי יסוד הנוגעים לתנועת הדיסקית:
כאשר שחקן חוצה בשתי רגליו את הקו הכחול אל תוך אזור ההתקפה של קבוצתו לפני שהדיסקית חוצה אותו.
מצב זה יישרק אך ורק אם אחד השחקנים בקבוצה שלו יגע בדיסקית בתוך אותו אזור.
כדי לצאת ממצב של נבדל על שחקני ההתקפה לצאת מאזור ההתקפה (כלומר, להחליק בחזרה אל מעבר לקו הכחול אל האזור הנייטרלי), ומותר להם לחזור ולהיכנס לשם רק לאחר שהכניסו לתוכו את הדיסקית.
המשחק יתחדש בעימות באחת מהנקודות הייעודיות לכך באזור הנייטרלי.
כאשר שחקן או שוער חובט בדיסקית מחצי המגרש שלו אל מאחורי קו השער של היריבה (אך מחוץ לשער עצמו) מבלי ששחקן אחר יגע בה בדרכה.
בעוד שב-NHL עדיין מתאפשר במקרים מסוימים מרוץ בין שחקנים יריבים על מנת להגיע ראשון אל הדיסקית, בהוקי הבינלאומי מרוצים כאלה אינם נסבלים, משיקולי בטיחות מוגברת לשחקנים.
אם מתפתח מרוץ כזה, הקוון ישרוק מיידית לאייסינג ויעצור את המירוץ.
לאחר שנקבעה הפרת אייסינג, המשחק יתחדש בעימות באחד מעיגולי העימות הקרובים לשער הקבוצה שביצעה את ההפרה - יתרון גדול לקבוצה השנייה, כיוון שאם היא מנצחת בעימות, הרי שהדיסקית וכל שחקניה נמצאים כבר באזור ההתקפה, והם יכולים לתקוף מיידית את השער בלי לחשוש ממצב של נבדל.
בנוסף, קבוצה שביצעה אייסינג לא יכולה להחליף את שחקניה על הקרח בעצירת המשחק, ונאלצת לחכות לעצירה הבאה - חוק שמקנה לקבוצה היריבה גם יתרון פוטנציאלי של שחקנים רעננים יותר על הקרח.
אייסינג לא יישרק נגד קבוצה שנמצאת בחסרון מספרי על הקרח בשל עבירה שביצעה.
הרציונל מאחורי כלל זה הוא שמטרתה העיקרית של קבוצה שנמצאת בחסרון מספרי היא להעביר את זמן העונש בלי לספוג שער, ושיכולתה לפתח משחק התקפה מוגבלת.
סיבה נוספת שיכולה להביא את השופטים להחליט שלא לשרוק לאייסינג היא אם הם סבורים ששחקן של הקבוצה השנייה היה יכול לגעת בדיסקית בדרכה, ובחר במכוון לא לעשות זאת כדי לגרום לאייסינג.
במקרה כזה הם יכולים לבטל את האייסינג והמשחק יימשך כרגיל.
ישנם מספר כללים הקובעים את דרך השליטה של השחקנים בדיסקית.
אסור לחבוט בדיסקית באמצעות מקל ההוקי מעל גובה הכתף.
שער שהובקע באמצעות חבטה בדיסקית מעל גובה משקוף השער ייפסל.
מותר לשחקן לבעוט בדיסקית ברגלו כדי להעביר אותה אל המקל.
שער שהובקע באמצעות בעיטה מכוונת ייפסל, אך שער שהובקע לאחר פגיעה לא מכוונת של הדיסקית ברגלו של שחקן יאושר.
מותר לשחקן לעצור את הדיסקית ביד ולהוריד אותה אל הקרח או להדוף אותה ביד פתוחה, אך אסור למסור את הדיסקית באמצעות היד לחבר לקבוצה מחוץ לאזור ההגנה ואסור לתפוס את הדיסקית ביד ולהחליק איתה.
לשוער מותר לתפוס את הדיסקית באמצעות כפפת השוער, או לכסות אותה בעזרת הכפפה כשהיא על הקרח.
המשחק ייעצר ויחודש בעימות באחד מעיגולי העימות הקרובים לשערו.
בהוקי קרח ישנן מספר פעולות אסורות שמהוות עבירה, והעונש עליהן הוא הרחקת השחקן מהמגרש לפרק זמן מוקצב, או לכל המשחק, בהתאם לאופי וחומרת העבירה.
שחקן שהורחק לפרק זמן מוקצב ירצה את עונשו באזור מיוחד התחום בצידי זירת הקרח, הנקרא "תיבת עונשין" .
שחקן שנמצא בתיבת העונשין לא יוחלף על ידי שחקן אחר, וקבוצתו תשחק בחסרון מספרי למשך זמן העונש.
כשפג זמן העונש יכול השחקן הנענש לצאת מתיבת העונשין אל זירת הקרח ולהצטרף מיידית למהלך המשחק.
פרק הזמן בו קבוצה נמצאת ביתרון מספרי על הקרח נקרא באנגלית power play.
הקבוצה שנמצאת בחסרון מספרי מנסה בעיקר להעביר את זמן החיסרון המספרי בלי לספוג שער, או בביטוי המקובל "להרוג את העונש" (kill the penalty).
אחוז הניצול של מצבי power play לכיבוש שער מצד אחד, ואחוז ההצלחה ב"הריגת עונשים" מצד שני, הם נתוני סטטיסטיקה חשובים לקבוצת הוקי קרח.
מרבית העבירות גוררות עונש הרחקה מסוג minor, של שתי דקות.
אם הקבוצה הנמצאת ביתרון מספרי מבקיעה שער, מסתיים עונש ההרחקה.
עבירות חמורות יותר גוררות עונש minor כפול (ארבע דקות הרחקה הנותנות לקבוצה היריבה הזדמנות להבקיע שני שערים ביתרון מספרי) או עונש major שאורכו חמש דקות, שבמהלכן יש לקבוצה היריבה אפשרות להבקיע כמה שערים שתוכל.
עבירות חמורות במיוחד, כגון עבירה מכוונת וקשה שהביאה לפציעת שחקן יריב, או התנהגות לא נאותה כלפי השופטים, יכולים להביא להרחקת שחקן ל-10 דקות בעבירת misconduct, או לשארית המשחק בעבירת game misconduct או עבירת match החמורה יותר (למשל - ניסיון מכוון לפצוע יריב).
הפעם יש אפשרות לקבוצתו להחליף אותו, אולם בפועל ברוב המקרים יאלץ מחליפו לרצות במקומו גם עונש minor או major נלווה בתיבת העונשין.
עבירת match גוררת איתה אוטומטית גם עונש major נלווה.
ייתכן מצב שבו נגד קבוצה אחת עומדים שני עונשים בו זמנית.
במצב כזה היא נמצאת בחסרון שני שחקנים על הקרח.
עם זאת חל איסור על הימצאות פחות משלושה מחליקים על הקרח לכל קבוצה; במקרה של עבירה נוספת נגד קבוצה שכבר עומדים נגדה שני עונשים, העונש החדש עליה מעוכב, וימומש רק כאשר אחד השחקנים שכבר נענשו קודם לכן יוכל לחזור אל הקרח.
במצבים בהם קבוצות משחקות עם שלושה מחליקים על הקרח במצב רגיל - כגון הארכה בהוקי קרח הבינלאומי ובעונה הרגילה של ליגת ה-NHL - יתבטא העונש על העבירה בהוספת מחליק נוסף על הקרח לקבוצה השנייה.
כשפג זמן העונש רשאי השחקן הנענש לצאת מתיבת העונשין אל זירת הקרח ולהצטרף מיידית למהלך המשחק, והקבוצות תשחקנה עם ארבעה מחליקים כל אחת עד להפסקה הראשונה במשחק.
כאשר השופט רואה עבירה עליה הוא מתכוון לפסוק עונש, הוא ירים את ידו כדי לסמן על העבירה.
המשחק יימשך עד שהקבוצה שעברה את העבירה תיגע בדיסקית, ואז תישרק העבירה והמשחק יופסק.
הדבר מאפשר לקבוצה היריבה להוציא את השוער שלה זמנית ולהכניס מחליק נוסף כדי להגביר את הלחץ ההתקפי על יריבתה שביצעה את העבירה, בלי לחשוש מספיגת שער.
אלה הן העבירות הנפוצות ביותר:
Hooking - משיכת שחקן יריב מאחור באמצעות מקל ההוקי.
High Sticking - פגיעה בשחקן יריב עם המקל מעל גובה הכתף.
Holding - תפיסת שחקן יריב או המקל שלו באמצעות הידיים.
Interference - חסימת התקדמותו של שחקן יריב אשר לא מחזיק בדיסקית, או מגע פיזי בשוער היריב כאשר הדיסקית אינה בקרבתו.
Elbowing - מכה ביריב באמצעות המרפק.
Kneeing - מכה ביריב באמצעות הברך.
Checking from behind - תיקול גוף בגבו של יריב שלא רואה את הפוגע ולא יכול להתגונן.
בדרך כלל תגרור עונש minor והרחקה ל-10 דקות בצידה.
Cross-checking - מכה ביריב באמצעות מקל מורם מהקרח ומוחזק בשתי ידיים.
Tripping - הכשלת יריב באמצעות המקל.
Slashing - מכה לכוון יריב באמצעות מקל היורד מלמעלה כלפי מטה, גם אם המקל לא פגע ביריב.
Boarding - הטחת יריב אל הלוחות בכוח מופרז, כאשר היריב עם פניו כלפי הלוחות.
Charging - התנגשות בגופו של היריב לאחר לקיחת שלושה צעדי תנופה לפחות.
Roughing - מכה מכוונת, ביד פתוחה או אגרוף, לראשו או פניו של שחקן יריב, גם אם לא התפתחה לקטטה של ממש.
Fighting - קטטה בין שחקנים.
בדרך כלל יורחקו היריבים המתקוטטים משתי הקבוצות.
Spearing - דקירת יריב באמצעות להב המקל.
נחשבת לעבירה מסוכנת, הגוררת עונש major ולאחריה הרחקה לשארית המשחק.
Butt-ending - דקירת יריב באמצעות החלק העליון של מוט המקל.
Illegal Check to the Head - תיקול המכוון לראשו של היריב.
בהוקי קרח הבינלאומי העבירה כוללת גם תיקול אל הצוואר.
Too many players on the ice - יותר מדי שחקנים על הקרח בו זמנית.
בדרך כלל מצב כזה קורה בשל חילוף שחקנים לא מתואם, שגורם לכך שמחליפים נכנסו לקרח לפני שהמוחלפים יצאו.
אחד משחקני הקבוצה שעברה את העבירה ירצה עונש minor בתיבת העונשין.
Delay of game - עיכוב המשחק במכוון, למשל על ידי חבטה מכוונת של הדיסקית אל מחוץ לזירת הקרח.
Embellishment או Diving - ניסיון למשוך במרמה את תשומת לב השופטים כדי לגרום לשריקת עבירה של שחקן יריב שלא הייתה, או להגזים בחומרתה.
Body Checking או Illegal Hit - תיקול גוף בשחקן יריב באמצעות פלג הגוף העליון, מאגן הירכיים ועד הכתפיים.
זוהי עבירה רק במשחקי נשים או שחקנים צעירים; במשחקי גברים המהלך הוא חוקי ולמעשה מהווה אבן יסוד של משחק ההגנה, המקנה למשחק חלק ניכר מאופיו הקצבי והקשוח.
הגיל ממנו מותרים תיקולי גוף במשחקי נערים משתנה ממדינה למדינה ונע בין 11 ל-15.
חבטת עונשין (penalty shot) נפסקת במקרים שונים במשחק.
המקרה הנפוץ ביותר הוא עבירה על שחקן שהגיע בהתקפה מתפרצת לבדו מול השוער היריב.
חבטת עונשין מבוצעת על ידי כך שהשחקן המבצע מוביל את הדיסקית ממרכז הזירה אל שער היריב לבדו מול השוער, כשבסוף המהלך יש לו ניסיון אחד להבקיע שער.
כמו כן, בהוקי קרח הבינלאומי ובעונה הרגילה של ה-NHL וליגות צפון אמריקאיות נוספות, במקרה בו משחק לא מוכרע גם לאחר הארכה, מתקיים דו-קרב חבטות עונשין כדי להכריע אותו.
ב-NHL לכל קבוצה ניתנות שלוש חבטות עונשין, בהוקי קרח הבינלאומי ניתנות לכל קבוצה חמש חבטות עונשין.
במקום זאת משוחקת הארכה נוספת באורך מלא (עד 20 דקות "נטו") עד שאחת הקבוצות מבקיעה שער, אז מופסק המשחק והמבקיעה מוכרזת כמנצחת.
המשחק הרשמי הארוך בהיסטוריה התקיים ב-2017 בפלייאוף של הליגה הנורווגית, והוכרע רק בהארכה השמינית.
כל קבוצה זכאית במהלך המשחק לפסק זמן בודד באורך 30 שניות.
במסגרות שונות ניתן גם לקבוע פסקי זמן מנהליים, למשל לצורך תיקונים קלים בקרח או לצורך שידור פרסומות במשחקים המשודרים בטלוויזיה.
ב-NHL קיימים שלושה פסקי זמן מנהליים באורך שתי דקות כל אחד בכל שליש של המשחק.
במקרים מסוימים, מתאפשר למאמן לערער על החלטה של השופטים על הקרח ולדרוש בדיקה בווידאו.
המצב השני הוא אם שער של הקבוצה שלו נפסל ולדעתו השער חוקי, בשל אותם מקרים, שנשרקו לדעתו שלא בצדק.
מקרים אחרים אינם ניתנים לערעור מאמן - לדוגמה, מקרים בהם יש מחלוקת אם הדיסקית עברה את קו השער אינם ניתנים לערעור מאמן, אלא רק לבדיקה יזומה מצד שופטי הווידאו.
אם הערעור נכשל והתגלה שהשופטים צדקו, או שצילומי הווידאו אינם חד משמעיים מספיק על מנת לסתור את החלטתם המקורית, נותרת ההחלטה המקורית על כנה, וקבוצתו של המאמן שנכשל בערעור על החלטת השופטים תקבל עונש minor - כלומר, תשחק בחסרון מספרי למשך 2 דקות או עד שיריבתה מבקיעה שער.
האפשרות לערעור מאמן הועתקה מה-NHL, עבור מקרים של נבדל או הפרעה לשוער, אל הטורנירים הגדולים של ההוקי קרח הבינלאומי החל באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018).
ב-2021 הועתק החוק במלואו להוקי קרח הבינלאומי, כולל המקרים הנוספים המאפשרים ערעור מאמן.
הבסיס העיקרי ליכולתו של שחקן הוקי קרח הוא יכולת ההחלקה שלו על הקרח.
זו כוללת מהירות, שווי משקל, יכולת לבצע שינויי כוון מהירים, ויכולת עצירה חדה – רצוי באמצעות שתי הרגליים, על מנת לעצור עם הפנים למהלך המשחק בכל מצב.
יכולת ההחלקה של שחקן הוקי קרח כוללת גם החלקה לאחור ברמה גבוהה.
יכולת זו נחוצה בעיקר למשחק ההגנה, כדי שהנסיגה לכוון ההגנה תתבצע עם הפנים לכוון שחקני היריבה המחליקים קדימה - אך יש לה חשיבות גם במשחק ההתקפה, כדי לאפשר התמקמות לקבלת מסירה תוך שמירת קשר עין עם המהלך ההתקפי.
לשחקן ימני, האחיזה במקל מתבצעת כך שיד שמאל אוחזת את קצה מוט המקל, בעוד יד ימין אוחזת באמצעו.
להב המקל, לפיכך, נוטה לצדו הימני של הגוף.
לשחקן שמאלי, מטבע הדברים, מתחלפים תפקידי הידיים והמקל נוטה לצד השמאלי של הגוף.
על פי היותו של השחקן ימני או שמאלי נקבע גם כוון העיקול בלהב המקל - כוון צידו הקעור של הלהב, שהוא הצד הטבעי למכה בדיסקית, משתנה בין מקלות לימניים ומקלות לשמאליים.
כדי לשלוט בדיסקית או לקבל מסירה, על להב המקל להיות מונח על הקרח, על מנת שהדיסקית לא תחלוף תחתיו.
הובלת הדיסקית יכולה להתבצע במסירה לחבר לקבוצה, או באמצעות הובלתה על ידי שחקן בודד תוך כדי החלקה .
הובלה על ידי שחקן בודד נעשית תוך העברה מהירה של הדיסקית מצד אחד של להב המקל למשנהו, על מנת לבלבל את המגן היריב, להחזיק את הדיסקית קרוב ללהב המקל בכל זמן ולהגן עליה מחטיפה.
בסלנג של הענף בישראל, מכונה החבטה לשער בשם "זריקה".
חבטת מפרק יד (wrist shot)
חבטה מהירה, ללא תנופה של המקל, בתנועה חדה של מפרקי הידיים תוך החלקת הדיסקית לאורך להב המקל כדי להגביר את מהירותה.
חבטה לשער תוך הנפה קצרה של המקל.
מאפשרת חבטה חזקה יחסית בתוך זמן קצר.
החבטה החזקה ביותר בהוקי קרח, תוך הנפה מלאה של המקל לאחור וכלפי מעלה.
תוך כדי ההנפה, ידו הדומיננטית של השחקן - זו האוחזת באמצע מוט המקל - מורידה את נקודת האחיזה שלה במורד המוט, כדי להגביר את עוצמת החבטה.
אם להב המקל פוגע קלות בקרח לפני הפגיעה בדיסקית, מקבלת החבטה עוצמה נוספת – הפגיעה בקרח גורמת כיפוף במוט המקל, וכאשר הוא שב ומתיישר עם הפגיעה בדיסקית נוספת תנופה לחבטה.
מהירות הדיסקית בחבטת הצלפה מוצלחת עולה על 150 קמ"ש.
חסרונותיה הם הקושי היחסי לדייק בה וזמן ההכנה הארוך יחסית המאפשר לשחקן יריב להפריע למהלכה.
הלהב של מקל הוקי קרח הוא מעוקל.
הצד הטבעי לחבטה בדיסקית הוא הצד הקעור של הלהב; עם זאת, אם מהלך המשחק מחייב זאת, ניתן לחבוט בדיסקית אל השער גם בעזרת הצד הקמור.
חבטה בעזרת הצד הקמור של הלהב מכונה "חבטת גב יד" .
חבטת גב יד פחותה בעוצמתה במידה ניכרת, וקשה יותר לדיוק ולשליטה, מאשר חבטה בעזרת הצד הקעור של הלהב.
לכן השימוש בה ייעשה רק במצב של חוסר ברירה, כאשר אין אפשרות או זמן להעביר את הדיסקית אל הצד הקעור.
חבטה מהירה בתנועה אחת מיד לאחר קבלת מסירה, ללא עצירת הדיסקית קודם לכן.
דורשת מידה רבה של דיוק ותזמון, ונעשית בדרך כלל כאשר השחקן המקבל את המסירה נמצא במצב להבקעת שער מיד עם קבלתה.
פעולה של חלוץ המגיע קרוב לפינה אחת של השער ואז מחליק במהירות מאחוריו וסביבו, תוך ניסיון לדחוק את הדיסקית אל הפינה השנייה של השער בסיום המהלך.
על השוער היריב, שנמצא עם גבו למהלך, להגיב במהירות ולהחליק לכל רוחב השער כדי לסגור במהירות את הפינה הרחוקה לפני שיספיק החלוץ לסיים את המהלך ולהבקיע.
טכניקת ההגנה הבסיסית היא תיקול השחקן היריב.
התיקולים נחלקים באופן גס לשניים – תיקולי מקל ותיקולי גוף.
תיקולי מקל מיועדים לחטיפת הדיסקית ממקל ההוקי של היריב.
הם יכולים להתבצע על ידי מכה במקל שלו על מנת להרחיקו מהדיסקית (stick check), או באמצעות מכה ישירה בדיסקית על מנת להוציאה משליטתו על ידי תנועה מהירה של המקל קדימה (poke check) או הנעת המקל במהירות מצד לצד (sweep check).
תיקולי גוף (body check) נעשים על גופו של השחקן היריב המוביל את הדיסקית, או זה שהחזיק בה אחרון, באמצעות פלג הגוף העליון (מאגן הירכיים ועד הכתפיים).
מטרת תיקול הגוף היא לעצור את התקדמותו של היריב, להרחיקו מהדיסקית על מנת לחטוף אותה, או לבודד אותו מהמהלך.
בשל מהירות ההחלקה של השחקנים, תיקולי גוף הם לעיתים קרובות חזקים מאוד.
במשחקי גברים, תיקולי גוף הם אבן הפינה של משחק ההגנה, והם המקנים למשחק את עיקר אופיו הקשוח; במשחקי נשים תיקולי גוף אסורים ומהווים עבירה (בליגת ה-PWHL ובליגות נשים מעטות נוספות מותרת רמה מוגבלת של תיקולי גוף).
במצב רגיל, קבוצת הוקי קרח כוללת שישה שחקנים – חמישה מחליקים ושוער.
חמשת המחליקים בהוקי קרח נחלקים לשני מגינים ושלושה חלוצים.
בפועל, עקב האופי הדינמי של המשחק, משתתפים כל חמשת השחקנים במאמצי ההגנה וההתקפה גם יחד.
תפקידו של השוער הוא לעצור את הדיסקית מלהיכנס לשערו.
הוא יוצא מרחבת השער שלו לעיתים רחוקות יחסית, בעיקר כאשר הדיסקית נמצאת מאחורי שערו ושחקני היריב רחוקים ממנו, כדי להרחיק את הדיסקית או לאפשר לשחקני ההגנה שלו להתחיל מהלך התקפי.
במצבים מסוימים במשחק, כגון פיגור לקראת סיומו או עבירה העומדת להישרק נגד הקבוצה היריבה, השוער יכול לפנות את מקומו על הקרח למחליק נוסף, כדי להגביר את הלחץ ההתקפי על הקבוצה היריבה.
תפקידם העיקרי של המגינים הוא למנוע מחלוצי היריבה מצבי הבקעה, על ידי השתלטות על הדיסקית, או אם היריבים מחזיקים בה – דחיקתם רחוק מהשער, אל צידי הזירה או פינותיה.
כאשר קבוצתם נמצאת בהתקפה, תפקיד המגינים הוא לתמוך במשחק ההתקפה מאחור, קרוב לקו הכחול התוחם את אזור ההתקפה, על מנת למנוע מהדיסקית לצאת מאזור ההתקפה - דבר שיכריח את חבריהם להחליק מאזור ההתקפה אל האזור הנייטרלי כדי להימנע ממצב נבדל, ולהתחיל את מהלך ההתקפה מחדש.
מעמדתם האחורית הם יכולים לחבוט בדיסקית אל השער ישירות, או לחפש מסירה לחלוץ הנמצא בעמדה טובה משלהם.
מגינים הניחנים ביכולת החלקה טובה באופן מיוחד יכולים להסתכן יותר ולהתקרב לשער היריב כדי לעזור יותר במשחק ההתקפה, תוך הסתמכות על יכולת ההחלקה שלהם שתאפשר להם לחזור במהירות להגנה במקרה הצורך.
שלושת החלוצים מתחלקים לחלוצי אגף – ימני ושמאלי – וחלוץ מרכזי .
חלוצי האגף פועלים בעיקר לאורך אגפי הזירה, כפי שמעיד תפקידם, בעוד החלוץ המרכזי מתמקם במידת האפשר מול פי שער היריבה, מעט מחוץ לרחבת השער כדי שלא להפר את ההגנות שנותנת רחבת השער לשוער, וניתן לו חופש פעולה גדול יותר משל חבריו.
בפועל, האופי הדינמי של המשחק גורם לשינויים מהירים בעמדות השחקנים בהתאם למיקום הדיסקית – למשל, כאשר היא נלכדת בפינת הזירה באגף אחד, מתקרב חלוץ האגף השני אל אמצע אזור ההתקפה או מתמקם מאחורי השער כדי לפתוח קו מסירה לחברו.
כאשר הקבוצה השנייה שולטת בדיסקית, תפקיד החלוצים הוא ללחוץ על המגינים היריבים המתחילים את מהלך ההתקפה של קבוצתם עוד באזור ההגנה שלהם (טקטיקה הנקראת באנגלית forechecking), על מנת לעכב את המהלך ולחפש הזדמנות לחטוף את הדיסקית קרוב לשער היריבה.
כאשר הקבוצה השנייה מגיעה לאזור ההתקפה, תפקיד חלוצי האגפים הוא להתמודד עם המגינים התומכים בחלוצי הקבוצה שלהם מאחור כדי למנוע מהם מסירה או חבטה לשער מרחוק.
החלוץ המרכזי נמצא בדרך כלל בעמדה נסוגה, כדי שיוכל לעזור למגינים בשמירה על חלוצי היריבה.
קבוצת הוקי קרח יכולה למנות את אחד משחקניה לקפטן, שתפקידו הרשמי מאפשר לו לשוחח עם השופטים בעניין פירושי חוקה למצבים הקורים במשחק.
הקבוצה ממנה גם קפטנים חלופיים (Alternate captains) שממלאים את תפקיד הקפטן כאשר הקפטן אינו על הקרח.
הקפטן נושא את האות "C" על מדיו, והקפטנים החלופיים נושאים את האות "A".
מעבר לתפקידו הרשמי, מצופה מהקפטן להיות מנהיג בין השחקנים, ולייצג אותם בנושאים שוטפים מול הנהלת הקבוצה.
עקב המגבלות שכופים עליו תפקידו וציוד המגן הנוסף שהוא נושא על גופו, חוקי המשחק אוסרים על שוער להיות קפטן.
ב-NHL ובליגות נוספות אין חובה למנות קפטן קבוע, ובמספר קבוצות אכן אין קפטן קבוע, ובמקום זאת יש מספר שחקנים המוגדרים כקפטנים חלופיים.
כדי לשמור על שחקנים טריים על הקרח בכל זמן, מתחלפים השחקנים על הקרח במחזורים קצרים – כל 30 שניות עד דקה.
חילוף שחקנים יכול להתבצע כאשר המשחק מופסק, או תוך כדי שהוא משוחק .
את הזמן בו שחקן נמצא על הקרח בטרם יוחלף נהוג לכנות "משמרת" .
החלפת השחקנים תוך כדי שהמשחק משוחק נעשית כאשר השחקנים המוחלפים מתקרבים אל ספסל קבוצתם למרחק של 1.5 מטר לכל היותר (ב-NHL גבול המרחק נמדד ב-5 רגל במידות אנגליות) ועליהם להיות לא מעורבים במשחק.
רק אז יוכלו מחליפיהם להיכנס אל זירת הקרח ולהצטרף מיידית למהלך המשחק.
משמעות הדבר היא שתוך כדי ביצוע החילוף הן השחקנים המוחלפים והן המחליפים אינם משפיעים על מהלך המשחק.
לכן, על חילוף שכזה להתבצע בתיאום מרבי ובמהירות האפשרית, וכאשר שער הקבוצה אינו נתון בסכנת הבקעה והדיסקית רחוקה ממנו, כדי שהחילוף יתבצע לפני שהקבוצה היריבה תספיק להגיע להתקפה מסוכנת עם יתרון מספרי משמעותי.
קבוצת הוקי קרח בנויה כך שעל הקרח יהיו, במידת האפשר, צמדים קבועים של מגינים ושלישיות קבועות של חלוצים, כדי שיישמר התיאום בין השחקנים וכדי שתישמר רמת רעננות אחידה בין השחקנים שעל הקרח.
הרכבי החלוצים והמגינים נקראים "קווים" .
משמעות הדבר היא שכאשר יש חילוף שחקנים, מתחלף בדרך כלל קו השחקנים כולו – לדוגמה, כל שלושת החלוצים המרכיבים ביחד קו שחקנים יצאו ביחד מן הקרח, ובמקומם ייכנסו שלושה חלוצים המהווים קו שחקנים אחר.
במסגרות הבינלאומיות של ה-IIHF רשומים בסגל כל קבוצה 22 שחקנים, מתוכם 20 מחליקים – כלומר, ארבעה קווים של חלוצים וארבעה קווים (צמדים) של מגינים.
ב-NHL רשומים בסגל כל קבוצה שני שחקנים פחות, כך שיש בסגל רק שלושה קווים של מגינים.
באופן כללי, קבוצת הוקי קרח תשאף ששחקניה הטובים ביותר ישחקו בקו השחקנים הראשון וישהו על הקרח זמן ארוך יותר מחבריהם לקבוצה - אך הדבר נתון לשיקול דעת מאמנה, וייתכנו מקרים בהם מועבר אחד מכוכבי הקבוצה לקו השני או אף השלישי, כדי ליצור איזון ואחידות בין קווי השחקנים.
כאשר קבוצה משתלטת על הדיסקית באזור ההגנה שלה ויוצאת להתקפה, מטרתה להגיע לאזור ההתקפה במהירות, אך בצורה מסודרת, על מנת להימנע ממצב נבדל.
מטרת שחקני הקבוצה השנייה היא לשבש את העלייה להתקפה של יריבתם על ידי הגבלת יכולתם להיכנס בצורה מסודרת אל אזור ההתקפה.
"מלכודת האזור הנייטרלי" היא טכניקה נפוצה להשגת המטרה – שחקני הקבוצה המגינה מתרכזים באזור הנייטרלי ומונעים את כניסת הדיסקית אל אזור ההגנה שלהם בצורה שתסכן את שערם.
שחקני ההתקפה המחליקים קדימה נאלצים לחכות לכניסת הדיסקית אל אזור ההתקפה כדי לא להיתפס במצב נבדל, ובמקרים רבים מאלצים את שחקן ההתקפה המוביל את הדיסקית לחבוט בה בצורה סתמית אל אזור ההתקפה כדי למנוע מצב נבדל מחבריו.
כך נאלצים שחקני ההתקפה לרדוף אחרי הדיסקית אל אזור ההתקפה בצורה לא מסודרת, ולשחקני ההגנה יש יתרון בהגעה לדיסקית והשתלטות עליה.
אפשרות נוספת של הקבוצה היורדת להגנה היא "נעילת אגף" - דחיקת שחקני ההתקפה של היריבה לאגף מסוים עם כניסתם לאזור ההתקפה, על מנת לצמצם את שטח התמרון שלהם, ולהקטין את הסכנה המיידית לשער.
על ידי כך המגינים מעכבים את מהלך ההתקפה של היריבה ויוצרים לעצמם שהות להסתדר במערך הגנתי.
שחקני ההתקפה יכולים להתגבר על ההגבלה עוד באזור הנייטרלי על ידי מסירה אחורה למגן הנמצא באגף השני, וממנו מסירה מהירה אל חלוץ האגף אותו ניסתה הקבוצה השנייה לבודד מהמהלך.
כאשר קבוצה נמצאת בחסרון מספרי על הקרח כתוצאה מעונש על עבירה שביצעה, נתונים עיקר מעייניה ל"הריגת" העונש – העברת זמן העונש בלי לספוג שער.
במצב כזה יגנו שחקניה על שערם במערך צפוף יותר, וממנו יצאו כדי לדחוק את שחקני ההתקפה אל צידי הזירה ופינותיה, בהתאם למיקום הדיסקית.
כיוון שנגד קבוצה בחסרון מספרי לא תקף חוק ה"אייסינג", היא יכולה להרחיק את הדיסקית בחופשיות על פני זירת הקרח כולה - ובכך "להרוג" חלק מזמן העונש עד שתשיב הקבוצה היריבה את הדיסקית אל אזור ההתקפה.
לעיתים יצאו שחקני הקבוצה שבחסרון מספרי קדימה, אל אזור ההתקפה שלהם, כדי לעכב את תחילתו של מהלך התקפה חדש של יריבתם, או - אם נקרית לפניהם הזדמנות להתקפה מתפרצת - ינסו אף להבקיע שער למרות החיסרון המספרי, אך מדובר בניסיון מסוכן שנעשה רק אם נוצר עבורם מצב הבקעה מיידי וברור.
שחקני הקבוצה הנמצאת ביתרון מספרי שואפים לנצל את יתרונם ולהבקיע כל עוד העונש נמשך.
כיוון שהסכנה שיספגו שער פחותה מבחינתם, הם מגבירים את הלחץ ההתקפי על הקבוצה השנייה, ולעיתים אף מוציאים מהקרח את אחד משני המגינים ומכניסים חלוץ נוסף כל עוד העונש ליריבתם נמשך.
המשחק, מטבע הדברים, מתנהל ברובו באזור ההתקפה של הקבוצה הנמצאת ביתרון מספרי, ולכן הוא מאופיין במשחק סטאטי יחסית ובמהלכי התקפה מחושבים ומרובי מסירות, בניסיון למצוא את הפרצה במערך הצפוף של היריבה, להניע את הדיסקית לשחקן חופשי ולהגיע למצב הבקעה.
שחקן הוקי קרח זקוק, בנוסף לציוד המשחק הבסיסי, גם לאמצעי הגנה מפציעה כתוצאה מהתנגשות עם שחקנים אחרים ומפגיעה ממקלות ההוקי או מהדיסקית.
מקל הוקי קרח - מקלות ההוקי המסורתיים עשויים עץ.
מקלות מקצועיים מודרניים עשויים אלומיניום או חומר מרוכב, במלואם או בשילוב עץ.
מכנסיים מרופדים להגנת האגן והירכיים.
קסדת הוקי - עשויה חומר פלסטי, נהוג להוסיף לה מגן פנים פלסטי שקוף המגן על העיניים (בהוקי הבינלאומי מגן שכזה הוא חובה; ב-NHL - חובה לשחקנים שהצטרפו לליגה החל מ-2014, רשות לאחרים).
במשחקי נשים ושחקנים צעירים מוסיפים לקסדה, במקום מגן העיניים השקוף, סורגים להגנה מלאה על הפנים.
בהוקי קרח הבינלאומי חייב שחקן שקסדתו הוסרה מראשו לעזוב את זירת הקרח מיידית; ב-NHL מותר לו להרים את קסדתו ולחבוש אותה מחדש, אך אם אינו יכול לעשות זאת מיידית עליו לעזוב את זירת הקרח.
כפפות מיוחדות להגנה על כפות הידיים והאצבעות.
מחליקי שוער - נמוכים יותר מהמחליקיים של שאר השחקנים, כדי לאפשר לשוער ירידה אל הקרח וקימה מהירה.
מקל הוקי מיוחד לשוער - בעל להב רחב יותר וחלק רחב יותר במוט, עד אמצעו.
מוחזק על ידי השוער ביד אחת.
מסכת שוער - עוטפת את הראש כולו, מכילה סורגים להגנת הפנים וניתן להוסיף לה מגן תלוי לצוואר.
שוערים רבים נוהגים לעטר את מסכותיהם בציורים צבעוניים, שהופכים את מסכת השוער לפריט ייחודי.
כפפת שוער - מולבשת על היד שאינה אוחזת במקל.
מאפשרת לתפוס את הדיסקית מהאוויר או לעצור אותה ולסוכך עליה על הקרח.
חוסם (Blocker) - משמש לעצירת הדיסקית, מולבש על אמת הזרוע האוחזת במקל.
מגיני רגליים - לכל אורך הרגל, מהאגן עד כפות הרגליים.
נתון הנתון באנגלית קיצור מקובל פירוש והערות משחקים ששוחקו Games Played GP מספר המשחקים שהקבוצה שיחקה בעונה או בטורניר.
ניצחונות Wins W בליגת ה-NHL ובליגות נוספות – מספר הניצחונות הכולל של הקבוצה.בטורנירים בינלאומיים של ה-IIHF – מספר הניצחונות בזמן החוקי בלבד.
הפסדים Losses L מספר ההפסדים של הקבוצה בזמן החוקי בלבד.
נקודות Points P, Pts מספר הנקודות של הקבוצה בטבלת הליגה או הטורניר.
בליגת ה-NHL ובמסגרות נוספות, ניצחון מעניק 2 נקודות, הפסד בהארכה או דו-קרב חבטות עונשין מעניק נקודה אחת, והפסד בזמן החוקי אינו מעניק נקודות.
בטורנירים בינלאומיים של ה-IIHF ניצחון בזמן החוקי מעניק 3 נקודות.
שערי זכות Goals For GF מספר השערים שהבקיעה הקבוצה במשחק, בעונה או בטורניר.
שערי חובה Goals Against GA מספר השערים שספגה הקבוצה במשחק, בעונה או בטורניר.
הפרש שערים Goal Difference GD ההפרש בין כמות השערים שהבקיעה הקבוצה לכמות השערים שספגה הקבוצה.
משמש כשובר שוויון במסגרות בינלאומיות מסוימות.
חבטות לשער Shots On Goal SOG כמות החבטות שחבטה הקבוצה אל שער היריבה.
חבטה נחשבת לחבטה לשער רק אם הפכה לשער או הייתה הופכת לשער ללא הצלה של השוער היריב.
הפסדים בהארכה Overtime Losses OTL מספר ההפסדים של הקבוצה בהארכה.
רוב הליגות והמסגרות הבינלאומיות בעולם מאחדות נתון זה עם כמות ההפסדים בדו-קרב חבטות עונשין, ומעניקות נקודה אחת בטבלה על הפסדים אלו.
הפסדים בחבטות עונשין Shootout Losses SOL מספר ההפסדים של הקבוצה בדו-קרב חבטות עונשין.
רוב הליגות והמסגרות הבינלאומיות בעולם מאחדות נתון זה תחת הנתון של כמות ההפסדים בהארכה, ומעניקות נקודה אחת בטבלה על הפסדים אלו.
ניצחונות בהארכה Overtime Wins OTW מספר הניצחונות של הקבוצה בהארכה.
משמש כשובר שוויון בליגות ומסגרות מסוימות.
ניצחונות בחבטות עונשין Shootout Wins SOW מספר הניצחונות של הקבוצה בדו-קרב חבטות עונשין.
ניצחונות בזמן החוקי ובהארכה Regulation and Overtime Wins ROW מספר הניצחונות של הקבוצה בזמן החוקי ובהארכה, ללא הניצחונות בדו-קרב חבטות עונשין.
משמש כשובר שוויון בליגת ה-NHL וליגות נוספות.
אחוז הצלחה בנקודות Point Percentage %P אחוז ההצלחה של הקבוצה בצבירת נקודות בטורניר או בעונה, לעומת כמות הנקודות המקסימלית שניתן היה לצבור בהתאם לכמות המשחקים ששיחקה.
אחוז זכיות בעימותים Faceoff Win Percentage %FO אחוז הזכיות של הקבוצה בעימות (Faceoff) במשחק, בטורניר או בעונה.
לעיתים בלווי הנתון הגולמי – עימותים שניצחה הקבוצה חלקי מספר העימותים הכולל שלה.
אחוז הצלחה במצבי יתרון מספרי Power Play percentage %PP אחוז ההצלחה של הקבוצה בניצול מצבי יתרון מספרי (Power Play) בשל עבירה שביצעה הקבוצה היריבה להבקעת שער במשחק, בטורניר או בעונה.
לעיתים בלווי הנתון הגולמי – מצבי יתרון מספרי שניצלה הקבוצה חלקי מספר מצבי היתרון המספרי הכולל שלה.
אחוז הצלחה ב"הריגת עונשים" Penalty Kill Percentage %PK אחוז ההצלחה של הקבוצה ב"הריגת עונשים" – הצלחה בהעברת זמן של חסרון מספרי בשל עונש על עבירה שביצעה בלי לספוג שער.
לעיתים בלווי הנתון הגולמי – מספר העונשים שהצליחה הקבוצה "להרוג" חלקי מספר העונשים הכולל שלה.
רצף Streak STK רצף ניצחונות או רצף הפסדים של הקבוצה במשחקיה האחרונים.
לדוגמה – W5 פירושו שהקבוצה ניצחה בחמשת משחקיה האחרונים, L2 פירושו שהקבוצה הפסידה בשני משחקיה האחרונים.
נתון הנתון באנגלית קיצור מקובל פירוש והערות משחקים ששוחקו Games Played GP מספר המשחקים שבהם השחקן שיחק זמן כלשהו על הקרח.
שערים Goals G מספר השערים שהבקיע השחקן בטורניר או בעונה.
אסיסטים Assists A מספר האסיסטים שמסר השחקן בטורניר או בעונה.
קרדיט על אסיסט ניתן לשחקן שמסר את הדיסקית למבקיע השער, אם יש כזה, וכן לשחקן שמסר את הדיסקית למוסר האחרון, אם יש כזה; עד שני שחקנים יכולים לזכות בקרדיט על אסיסט לשער.
הביטוי "הוקי אסיסט", שניתן לשחקן שמסר למוסר האחרון, הושאל מהוקי קרח לענפי ספורט אחרים כגון כדורסל.
נקודות Points P, Pts כמות הנקודות שצבר השחקן בטורניר או בעונה – סיכום של מספר השערים שהבקיע ומספר האסיסטים שמסר.
זהו נתון ההבקעה היוקרתי והחשוב ביותר בהוקי קרח, יותר מנתון מספר השערים.
שערים ביתרון מספרי Power Play Goals PPG מספר השערים שהבקיע השחקן במצבים של יתרון מספרי (power play) בשל עונש הרחקה שספג שחקן מהקבוצה היריבה על עבירה שביצע.
שערים בחסרון מספרי Shorthanded Goals SHG מספר השערים שהבקיע השחקן במצבים של חסרון מספרי (shorthanded), כלומר במצבי Power Play של הקבוצה היריבה.
אסיסטים ביתרון מספרי Power Play Assists PPA מספר האסיסטים שמסר השחקן במצבים של יתרון מספרי (Power Play) בשל עונש הרחקה שספג שחקן מהקבוצה היריבה על עבירה שביצע.
אסיסטים בחסרון מספרי Shorthanded Assists SHA מספר האסיסטים שמסר השחקן במצבים של חסרון מספרי (shorthanded), כלומר במצבי Power Play של הקבוצה היריבה.
שערים לרשת ריקה Empty Net Goals ENG מספר השערים שהבקיע השחקן לשער ריק, כיוון שהקבוצה היריבה הוציאה את השוער שלה כדי להכניס מחליק נוסף (מהלך נפוץ במקרה של פיגור לקראת סיום המשחק).
שערי ניצחון Game Winning Goals GWG מספר שערי הניצחון שהבקיע השחקן בטורניר או בעונה.
שער נחשב לשער ניצחון אם הקבוצה הייתה מנצחת במשחק גם ללא הבקעת שערים נוספים.
שערי שוויון Game Tying Goals GTG מספר שערי השוויון שהבקיע השחקן בטורניר או בעונה.
שער נחשב לשער שוויון אם היה השער האחרון בזמן החוקי וגרם לכך שהזמן החוקי יסתיים בשוויון.
עבירות Penalties PN כמות העבירות שביצע השחקן שהביאו להרחקתו מהקרח לזמן קצוב או לשארית המשחק.
דקות עונש Penalty In Minutes PIM כמות דקות ההרחקה שספג השחקן בשל עבירות שביצע.
עבירות המרחיקות שחקן משארית המשחק נספרות בסטטיסטיקה כ-10 דקות עונש.
זמן על הקרח Time On Ice TOI זמן שבו שיחק השחקן בפועל על הקרח במשחק, בטורניר או בעונה.
פלוס/מינוס Plus/Minus -/+ ההפרש בין כמות השערים שהבקיעה הקבוצה (ללא שערים שהבקיעה ביתרון מספרי) כאשר השחקן היה חלק מהרכבה על הקרח, לבין כמות השערים שספגה הקבוצה (ללא שערים שספגה בחסרון מספרי) כאשר השחקן היה חלק מהרכבה על הקרח.
נתון הנתון באנגלית קיצור מקובל פירוש והערות שערים Goals G מספר השערים שהבקיע השוער בטורניר או בעונה.
מטבע הדברים מדובר באירוע נדיר, אך קרדיט על שער ניתן לשוער גם במקרה שבו היה השחקן האחרון מקבוצתו ששיחק בדיסקית אם השער הובקע בטעות על ידי שחקן מהקבוצה היריבה.
אסיסטים Assists A מספר האסיסטים שמסר השוער בטורניר או בעונה.
בדומה למחליק, קרדיט על אסיסט ניתן לשוער אם מסר את הדיסקית למבקיע השער, או אם מסר את הדיסקית למוסר האחרון.
נקודות Points P, Pts כמות הנקודות שצבר השוער בטורניר או בעונה – סיכום של מספר השערים שהבקיע ומספר האסיסטים שמסר.
משחקים בהם פתח Games Started GS משחקים בהם פתח השוער בשישיה הפותחת של קבוצתו בטורניר או בעונה.
זמן על הקרח Time On Ice TOI הזמן שבו שיחק השוער על הקרח במשחק, בטורניר או בעונה.
שערי חובה Goals Against GA כמות השערים שספג השוער במשחק, בטורניר או בעונה.
ממוצע שערי חובה Goals Against Average GAA כמות השערים הממוצעת למשחק שספג השוער בטורניר או בעונה.
הממוצע מנורמל למשחקים באורך מלא של 60 דקות.
חבטות לשער Shots On Goal SOG כמות החבטות לשער מולן עמד השוער.
חבטה נחשבת לחבטה לשער רק אם הפכה לשער או הייתה הופכת לשער ללא הצלה של השוער.
הצלות Saves SV כמות ההצלות של השוער.
הצלה נספרת עבור חבטות שהיו הופכות לשער אלמלא מנע אותן השוער מלחדור לשער.
אחוז הצלות Save Percentage %SV אחוז החבטות לשער אותן הציל השוער מלהפוך לשערי חובה.
ניצחונות Wins W משחקים בהם היה השוער על הקרח, או הוצא מהקרח לטובת מחליק נוסף, בזמן כיבוש שער הניצחון של קבוצתו.
הפסדים Losses L משחקים בהם היה השוער על הקרח, או הוצא מהקרח לטובת מחליק נוסף, בזמן כיבוש שער הניצחון של הקבוצה היריבה.
משחקי רשת נקייה Shutouts SO כמות המשחקים בהם שמר השוער על רשת נקייה, כלומר לא ספג אף שער, ובהם היה השוער היחיד ששיחק עבור קבוצתו.
בהוקי קרח מספר גורמי סיכון משמעותיים לפציעות.
בראש הגורמים עומדות ההתנגשויות בשחקנים אחרים או בלוחות שבצידי הזירה, העלולות לערב כוח רב עקב מהירות ההחלקה של השחקנים.
גורמי סיכון אחרים הם פגיעות ממקלות ההוקי, מהדסקית, ממשטח הקרח או מסכיני המחליקיים.
קטטות המתפתחות לעיתים בין שחקנים הן גורם סיכון שולי יחסית לפגיעות לעומת הגורמים האחרים.
ציוד המגן הרב שלובשים השחקנים מפחית את הסיכון במידה ניכרת והופך את הפציעות הקשות לנדירות יותר, אך עדיין קיימות פציעות בכל הדרגות, כולל פגיעות בעמוד השדרה עד כדי שיתוק, זעזועי מוח ופגיעות פנים, כולל איבוד עין כתוצאה מפגיעת דיסקית או מקל הוקי.
רובן המכריע של הפציעות הקשות נגרם מעבירות, ולא מתיקולי גוף חוקיים.
בהוקי קרח הבינלאומי חובה על השחקנים לחבוש את קסדת המגן גם בעת החימום שלפני המשחק; בליגת ה-NHL אין חובה כזו.
חוקי המשחק מחייבים שחקן שאיבד את קסדתו תוך כדי משחק, ושמעורבותו במהלך המשחק נפסקה, לצאת מיידית מזירת הקרח או להרים את קסדתו ולחבוש אותה מחדש בתוך זמן סביר.
שחקן הנכנס אל זירת הקרח מספסל קבוצתו, או שחוזר אל זירת הקרח מתיבת העונשין לאחר שהסתיים עונש אותו ריצה בשל עבירה, חייב להיכנס אל הקרח עם קסדה רכוסה לראשו.
אחת הפגיעות הנפוצות במשחק, שהפכה לסימן היכר שלו, היא אובדן שיניים כתוצאה מפגיעת דיסקית או מקל הוקי - בעיקר בליגות גברים מקצועניות, בהן המחליקים אינם משתמשים בכלוב להגנה מלאה על הפנים, והחלק התחתון של הפנים נותר בלתי מוגן.
על אף השימוש במגיני שיניים על ידי שחקנים רבים, לא נמנע לחלוטין אובדן שיניים במקרה של פגיעה - אך מגיני השיניים מונעים לרוב את הידרדרות הפגיעה בפה ובשיניים לכדי זעזוע מוח.
שחקנים רבים משתמשים בשיניים תותבות משוכללות מחוץ למגרש, אך בעת משחק רבים מעדיפים להסירן - וחיוך בו חסרות שיניים הפך לאחד מסמלי המשחק.
בנוסף להפחתת כמות וחומרת הפציעות באמצעות ציוד המגן, מנסות המסגרות השונות המנהלות את הענף להפחית את כמות הפציעות וחומרתן באמצעות חקיקה, למשל על ידי החמרת העונשים על עבירות קשות – בעיקר אלה הכוללות פגיעה בראש ובגב.
גם מקל שנשבר תוך כדי משחק יכול להוות גורם סיכון עקב הקצוות החדים שהשבר גורם.
חוקי המשחק קובעים ששחקן שמקלו נשבר חייב לשמוט את החלק שנותר בידו מיידית על הקרח כדי לא לסכן את סביבתו.
אם מצב המשחק מאפשר זאת, יכול אותו שחקן להחליק אל ספסל קבוצתו כדי לקבל מקל חדש; אך אם קבוצתו נמצאת תחת מתקפה, יכול השחקן להישאר על הקרח ולעזור במאמצי ההגנה של קבוצתו ללא מקל.
מטבע הדברים יעילותו של השחקן ללא מקל נפגמת מאוד, אך הוא יכול לסייע במאמצי ההגנה של קבוצתו באמצעות עצירת הדיסקית בגופו או ביצוע תיקולי גוף על שחקני היריב.
ה-NHL וליגות נוספות בצפון אמריקה
הוקי קרח הוא אחד מארבעת ענפי הספורט העיקריים בצפון אמריקה.
ליגת ההוקי הלאומית (National Hockey League) ה-NHL שקמה ב-1917 היא הליגה הבכירה בצפון אמריקה, ונחשבת לטובה ולפופולרית בעולם.
ה-NHL היא ליגה עצמאית שאינה כפופה לפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) ומשחקיה מתנהלים לפי ספר החוקים שלה, שחלק מהחוקים בו שונים מאלה שבספר החוקים של ה-IIHF.
בליגה 32 קבוצות, כאשר 7 מתוכן מבוססות בקנדה והשאר בארצות הברית.
נכון לעונת 2021/22 הקבוצות מחולקות לשתי חטיבות (conferences) - מזרחית ומערבית, לפי חלוקה גאוגרפית, המחולקות לשני בתים כל אחת.
אורך העונה הרגילה הוא 82 משחקים.
בתום העונה הרגילה, עולות שמונה קבוצות מכל חטיבה לפלייאוף בו הן משחקות בסדרות בשיטת הטוב משבעה משחקים, כאשר המפסידה בכל סדרה מודחת מהמשך המשחקים.
אלופת המזרח ואלופת המערב נפגשות לסדרת הגמר על הזכייה בגביע סטנלי, הגביע הוותיק ביותר בספורט בצפון אמריקה, ועל תואר אלופת ה-NHL.
מלבד ה-NHL, קיימות בצפון אמריקה ליגות הוקי קרח רבות נוספות - החל מליגות מקצועניות משניות (Minor Leagues) וכלה בליגות מקומיות חובבניות וליגות גילאים עד גילאי הילדים.
הליגה הנחשבת לטובה ולחשובה ביניהן היא ה-American Hockey League (ר"ת AHL), ליגה מקצוענית משנית המונה 32 קבוצות, כאשר לכל קבוצת NHL יש בה קבוצה-בת המשמשת לפיתוח שחקנים צעירים, או כמסגרת לשחקנים שירדו ביכולתם או משתקמים מפציעות.
בתחום ליגות הגילאים, הארגון הבולט ביותר הוא ה-Canadian Hockey League (ראשי תיבות CHL) - ארגון גג תחתיו פועלות שלוש הליגות העיקריות לצעירים עד גיל 20 , שהן ספקיות השחקנים העיקריות לדראפט ה-NHL מדי קיץ.
על אף שם הארגון והזיהוי המוחלט של הליגות עם קנדה, שתיים מהן פעילות גם בארצות הברית.
Quebec Major Junior Hockey League (ראשי תיבות QMJHL) - פועלת בעיקר בקוויבק, וגם בשאר פרובינציות קנדה שלאורך חוף האוקיינוס האטלנטי.
Ontario Hockey League (ראשי תיבות OHL) - פועלת בעיקר באונטריו, וגם במדינות פנסילבניה ומישיגן בארצות הברית.
Western Hockey League (ראשי תיבות WHL) - פועלת בחלק המערבי של קנדה, ממניטובה ועד לחוף האוקיינוס השקט, ובמדינות וושינגטון ואורגון בארצות הברית.
המקבילה של ה-CHL בארצות הברית היא ה-United States Hockey League (ראשי תיבות USHL) הפועלת באזור המערב התיכון.
היא נחשבת לליגת הצעירים הבכירה (Tier 1) של ארצות הברית ומוציאה אף היא כמות מכובדת של שחקנים לדראפט ה-NHL.
ליגה נוספת בצפון אמריקה, שמשקלה בכמות השחקנים המגיעים ממנה לדראפט ה-NHL התבסס עם השנים, היא ליגת המכללות של ארצות הברית הנערכת במסגרת איגוד ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA).
הפיינל פור של הליגה - משחקי חצי הגמר והגמר על תואר האליפות השנתי שלה - מכונה "פרוזן פור" (Frozen Four - "ארבע הקפואות").
מסגרות הוקי קרח עיקריות נוספות
הגוף המנהל את ההוקי קרח בעולם הוא IIHF - פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, שקמה ב-1908. ה-IIHF אחראית על קביעת חוקי המשחק ועל ארגון כל המפעלים הבינלאומיים למועדונים ונבחרות לאומיות.
מפעלי הדגל שלה הם הטורניר האולימפי המשוחק באולימפיאדת החורף; אליפות העולם המשוחקת מדי שנה בחודשים אפריל - מאי; ואליפות העולם בהוקי קרח נשים המשוחקת אף היא מדי שנה.
ה-IIHF מאגדת בתוכה 82 מדינות (מתוכן 58 הן חברות מלאות בעלות זכות הצבעה במוסדות הארגון), וההתאחדויות המקומיות בכל המדינות החברות בה כפופות לה ומתנהלות לפי כלליה (אם כי קנדה וארצות הברית זוכות למידה מסוימת של עצמאות).
ישראל היא חברה מלאה ב-IIHF מאז 1991.
ליגות מקומיות ברמה גבוהה קיימות בעיקר בסקנדינביה ובמזרח ומרכז אירופה.
הליגה הנחשבת לטובה ביותר באירופה, והשנייה בטיבה בעולם אחרי ה-NHL, היא ה-KHL (ליגת ההוקי הקונטיננטלית) הכוללת בעיקר את הקבוצות המובילות ברוסיה, אך גם קבוצות מבלארוס, קזחסטן וסין, ובעבר הכילה גם קבוצות מלטביה, פינלנד, צ'כיה, סלובקיה, קרואטיה ואוקראינה.
הוקי קרח הוא הספורט המסחרי הפופולרי ביותר בפינלנד, והשני בפופולריות בשוודיה אחרי הכדורגל.
ליגות מצליחות ופופולריות קיימות גם בשווייץ, בצ'כיה, בגרמניה ובאוסטריה, כאשר הליגה האוסטרית כוללת גם קבוצות מאיטליה, הונגריה, קרואטיה, וגם קבוצה מצ'כיה שעזבה את הליגה בארצה.
ליגת ההוקי קרח המצליחה ביותר באירופה כיום (2024) מבחינת ממוצע קהל במגרשים היא הליגה של גרמניה.
הוקי קרח נשים ברמה גבוהה משוחק בעיקר בקנדה ובארצות הברית.
לאחר שנוסדה ב-2007 כליגה לא מקצוענית, עברה הליגה למקצוענות ב-2017 במקביל להתרחבות לסין, אך ב-2019 הכריזה על הפסקת פעילותה עקב קשיים כלכליים.
בעונת 2015/16 החלה לפעול בחוף המזרחי של ארצות הברית הליגה הלאומית להוקי נשים (National Women's Hockey League, ר"ת NWHL), ליגה מקצוענית מלאה שכללה בשלב ראשון 4 קבוצות, שהתרחבה עם קבלתה של קבוצה חמישית במינסוטה ב-2018, וקבוצה שישית בטורונטו ב-2020 שהייתה הקבוצה הקנדית הראשונה בליגה.
גביע האליפות של הליגה נקרא גביע איזובל, על שמה של ליידי איזובל גאתום-הארדי - אחת הנשים הראשונות הידועות ששיחקו את המשחק, שהיא גם בתו של הלורד סטנלי, המושל הכללי השישי של קנדה, יוזמו ותורמו של גביע סטנלי.
עקב כך הודיעו כ-200 שחקניות קנדיות ואמריקאיות על השבתת פעילותן עד שהמצב ישתנה.
השחקניות השובתות הקימו איגוד מקצועי, PWHPA, שקיים סבב משחקים שמתחרה ב-NWHL.
האיגוד החדש הצליח ליצור שותפויות עם קבוצות NHL ועם איגוד השחקנים שלה, כשמטרתו של הארגון הייתה יצירת ליגה מקצוענית מלאה, בת קיימא, להוקי קרח נשים.
ב-2023 נסגרה גם ליגת ה-NWHL שהחליפה בינתיים את שמה ל-Premier Hockey Federation, ובראשי תיבות PHF; נכסיה נקנו על ידי איש העסקים מרק וולטר, מנכ"ל חברת האחזקות של משפחת גוגנהיים והבעלים של קבוצת ה-NBA לוס אנג'לס לייקרס וקבוצת ה-MLB לוס אנג'לס דודג'רס, וטניסאית העבר ופעילת זכויות הנשים בילי ג'ין קינג.
השניים הקימו במקום ה-PHF ליגה מקצוענית חדשה בשם Professional Women's Hockey League, ובראשי תיבות PWHL, והליגה החדשה חתמה על הסכם קיבוצי עם ה-PWHPA והחזירה את השחקניות השובתות לפעילות במסגרת ליגה מקצוענית מסודרת.
הליגה החדשה, הכוללת 6 קבוצות - 3 בקנדה ו-3 בארצות הברית - פתחה את עונתה הראשונה ב-1 בינואר 2024. לקראת עונת 2025/26, עונתה השלישית, התרחבה הליגה בשתי קבוצות נוספות - אחת בקנדה ואחת בארצות הברית.
מחוץ לצפון אמריקה וסין הוקי קרח נשים נפוץ באופן יחסי בעיקר ברוסיה, בצ'כיה, בשווייץ, בשוודיה ובפינלנד.
הוקי קרח הוא ענף אולימפי מאז אולימפיאדת אנטוורפן (1920), אז שוחק הטורניר הראשון במסגרת אולימפיאדת הקיץ.
ב-1924 התקיימה אולימפיאדת החורף הראשונה, ומאז ועד היום הוקי קרח משוחק במסגרת אולימפיאדת החורף.
החל מאולימפיאדת נאגנו (1998) ועד אולימפיאדת סוצ'י (2014) השתתפו שחקני NHL באולימפיאדה, על פי הסכם בין ה-IIHF, ה-NHL, איגוד שחקני ה-NHL, והוועד האולימפי הבינלאומי.
עם זאת, לקראת אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) הודיעה ה-NHL שלא תאפשר לשחקניה להשתתף באולימפיאדה, עקב מחלוקות כספיות עם הוועד האולימפי הבינלאומי וכיוון שלא הוכחה תועלת עסקית לליגה ולענף מהשתתפותה באולימפיאדה.
למרות כוונה לחזור למסגרת האולימפית ולקחת חלק באולימפיאדת בייג'ינג (2022), נסוגו ה-NHL וארגון השחקנים מכוונתם עקב התפרצות מחודשת של מגפת הקורונה שגרמה לדחיית משחקים רבים בעונת 2021/22, שהצורך בתאריכים חלופיים לקיומם לא איפשר את יציאת הליגה לפגרה לצורך האולימפיאדה.
הסכם חדש שנחתם בין הגופים המעורבים צפוי להחזיר את שחקני ה-NHL לאולימפיאדה באולימפיאדת מילאנו – קורטינה ד'אמפצו (2026) ובאולימפיאדת האלפים הצרפתיים (2030).
בטורניר האולימפי זכו במדליית זהב קנדה וברית המועצות/חבר המדינות/"הספורטאים האולימפיים מרוסיה" 9 פעמים כל אחת, ארצות הברית ושוודיה פעמיים כל אחת, בריטניה, צ'כיה ופינלנד פעם אחת כל אחת.
מאז אולימפיאדת נאגנו (1998) מתקיים גם טורניר אולימפי לנשים.
קנדה זכתה חמש פעמים במדליית זהב ופעמיים בכסף, ארצות הברית זכתה פעמיים במדליית זהב וארבע פעמים במדליית כסף.
השתיים התמודדו ביניהן בכל משחקי הגמר האולימפיים לנשים, למעט באולימפיאדת טורינו (2006).
האלופה האולימפית הנוכחית לגברים היא פינלנד והאלופה האולימפית הנוכחית לנשים היא קנדה, לאחר שזכו במדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג (2022).
הזוכה באליפות העולם של הדרג העליון, המתקיימת בחודשים אפריל ומאי, היא אלופת העולם לאותה שנה.
מאז 1977 רשאים שחקני NHL להשתתף באליפות ולייצג את נבחרותיהם, אך כיוון שהאליפות מתקיימת במקביל לסיבובים הראשונים של פלייאוף ה-NHL, האפשרות הזו פתוחה למעשה בעיקר לשחקנים שקבוצותיהם לא עלו לפלייאוף.