tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקוד לא אומץ על ידי צה"ל.
11 ערכי הקוד נלמדים כתוספת לערכי "רוח צה"ל":
פעולה צבאית תתבצע אך ורק נגד מטרות צבאיות;
השימוש בכח חייב להיות מידתי (פרופורציונלי);
החיילים יוכלו להשתמש רק בכלי הנשק הצה"ליים;
אסור לתקוף את מי שנכנע;
רק מי שהוכשר לכך יורשה לחקור אסירים;
על החיילים להתנהג בכבוד ובהתחשבות כלפי האוכלוסייה וכלפי העצורים;
חיילים חייבים לתת שירותים רפואיים מתאימים, כאשר התנאים מאפשרים זאת, לעצמם ולאויב כאחד;
על החיילים לכבד את האתרים ואת החפצים הדתיים והתרבותיים;
על החיילים להגן על כוחות העזרה הבין־לאומיים, ועל רכושם ורכביהם;
על החיילים לדווח על כל הפרה של קוד זה.
רוח השמש המכונה גם הרוח הסולארית , היא זרימה של חלקיקים טעונים הנפלטים מן העטרה של השמש החוצה, עקב הטמפרטורה הגבוהה של העטרה שעומדת על כ-2 מיליון מעלות צלזיוס.
מהירות החלקיקים הנפלטים היא בין 300 ל-800 קילומטר לשנייה, וצפיפותם קטנה ככל שמתרחקים מן השמש.
בסביבות כדור הארץ מגיעה צפיפות החלקיקים לכדי שמונה חלקיקים לסנטימטר מעוקב.
רוח השמש נושאת עמה כ- ממסת השמש בשנה.
רוח השמש נחזתה לראשונה ב-1958 על ידי האסטרופיזיקאי האמריקאי יוג'ין פארקר.
קיימת פליטה קבועה של חלקיקים שהגיעו באקראי למהירות מילוט מכבידת השמש, ובנוסף חלקיקים הנפלטים בהתפרצויות סולריות.
בפליטה הקבועה קל להפריד בין רוח שמש שמקורה בעטרת השמש לבין זו שמקורה במעטפת השמש, שכן הראשונה מהירה באופן ניכר.
עד כה לא ברורות לגמרי הסיבות לחום הגבוה של העטרה, שמתבטא גם במהירות הפליטה מהעטרה.
התפרצויות סולריות מתרבות ומתמעטות על פני מחזור בן 11 שנים.
המחזור מתחיל משדה מגנטי סדור (בדומה לזה של מגנט).
בשל הרכבה של השמש מגזים ומפלזמה, מהירות הסיבוב שלה שונה בין קטביה לקו המשווה שלה.
כתוצאה, השדה המגנטי של השמש מפותל וקווי השדה המגנטי מצטופפים.
כשהצפיפות גוברת, חלק מקווי השדה המגנטי מתפתלים אל מחוץ לפני השמש, ולאורכם מתרחשות התפרצויות סולריות.
השפעות רוח השמש על כדור הארץ
הזוהר הצפוני נגרם כשחלקיקי רוח השמש פוגעים בשכבה גבוהה של אטמוספירת כדור הארץ.
בהתאם לכך הזוהר הצפוני מתחזק ונחלש על פי חוזקם של משבי רוח השמש.
בנוסף לכך ככל שהמשבים חזקים יותר הזוהר מופיע בקווי רוחב נמוכים יותר ורחוקים יותר מהקטבים.
רוח השמש משפיעה על מסלולי לוויינים.
אמנם מדובר בכח קלוש בשל קלישות החלקיקים ברוח, אך לאורך זמן מדובר בכח שדי בו להטות לוויין ממסלולו.
זו אחת הסיבות העיקריות לכך שלוויינים חייבים מערכות הנעה ובקרה שתפקידן לייצב את הלוויין במסלולו.
התפרצויות שמש חזקות משבשות ציוד אלקטרוני.
הציוד הרגיש ביותר הוא לוויינים, שאינם מוגנים על ידי אטמוספירת הארץ.
בעת סערות שמש חזקות במיוחד עלולה עצמת הרוח להגיע לדרגה בה ציוד על פני הארץ נפגע, ובמספר מקרים קיצוניים נפגעו מערכות אספקת חשמל.
ישנן השערות שהתפרצויות שמש עזות במיוחד גרמו לחלק מההכחדות ההמוניות שהתרחשו בעברו של כדור הארץ.
השערות אלו מסתמכות על מודלים תאורטיים לפיהם אחת לכמה עשרות מיליוני שנים צפויה התפרצות שמש כה עזה, עד שרמת הקרינה שתחדור את האטמוספירה תסכן חיים ותגרום להופעת מוטציות.
קיימת ביקורת על השערות אלו.
הגדרת גבול מערכת השמש על פי רוח השמש
לעיתים קרובות מכנים את המעטפת בה השפעת רוח השמש נמוגה מול הגז הקלוש המצוי בחלל הבין-כוכבי בשם גבול מערכת השמש.
מידותיו של גבול זה אינן ידועות בדיוק, אף שידוע שהוא נמצא הרחק מעבר למסלולם של כוכבי הלכת.
כמו כן, גבול זה אינו קבוע ומשתנה עם שינויי העוצמה של רוח השמש.
גבול זה קרוב יותר לשמש בכיוון תנועת השמש בחלל הבין-כוכבי, לערך כיוונו של הכוכב וגה.
בשנת 2001 נשלחה הגשושית ג'נסיס על ידי נאס"א למשימה בחלל.
היא הייתה אמורה לאסוף מיליוני אטומים ויונים מרוח השמש, שהיו אמורים לעזור להבין טוב יותר איך כוכבים וגרמי שמיים נוספים נוצרו, כיוון שהחלקיקים הסולאריים נמצאים באותו יחס כימי כמו הערפילית הסולארית המקורית - הגז שהוליד את מערכת השמש לפני כ-5 מיליארד שנה.
ב־8 בספטמבר 2004 התרסקה הכמוסה ששוגרה מהחללית ובה הממצאים שנאספו, בשל תקלה במד תאוצה, אך רוב הממצאים לא הזדהמו ועיקר מטרות שילוח החללית הושגו.
מהנדסי אסטרונאוטיקה וסופרי מדע בדיוני מרבים להשתעשע ברעיון של הנעת חלליות באמצעות מפרש שיידחף על ידי רוח השמש.
קלארק כתב ספר סיפורים קצרים בשם "הרוח הנושבת מן השמש"; הסיפור שעל שמו קרוי הספר עוסק בכלי תחבורה המונע בעזרת רוח השמש.
לארי ניבן עוסק ברוח השמש - אם ככוכבת ראשית או כשחקנית משנה - בכמה מיצירותיו.
בסיפור הקצר Inconstant Moon מושמדים רוב תושבי כדור הארץ בהתפרצות סולארית.
בספרו הקיסם בעינו של אלוהים חייזרים משתמשים בחללית המונעת על ידי מפרש שמש.
גם בעיבוד הקולנועי של חברת וולט דיסני לספרו של רוברט לואיס סטיבנסון, "כוכב המטמון", נעשה שימוש ברוח סולרית על מנת להניע רחפנים.
עד כה הבעיות המעשיות הכרוכות בהנעה זו מנעו שימוש מעשי ברוח השמש.
סוכנויות החלל השונות ממשיכות במחקר, שכן אמצעי הנעה ששוקל מעט ואינו זקוק לדלק מהווה פיתוי גדול.
במסורת היהודית רוח הקודש היא אחד מאמצעי התקשור החשובים שנשארו כדי ליצור קשר עם האל.
רוח זו איננה מוגבלת ללאום או למין מסוים, ועשויה לִשְׁרוֹת על כל אדם על פי מעשיו.
גישות שונות ממקמות את רוח הקודש במדרג שונה, ביחס לאמצעי קשר אחרים (כגון גילוי אליהו, בת קול).
אולם הגישה הקלאסית מזהה את רוח הקודש כדרגת הקשר הגבוהה ביותר שנותרה לאחר הפסקת הנבואה.
למשל נכתב בחז"ל כי הכתובים "ברוח הקודש נכתבו".
מדרג זה מבדיל את הכתובים מדברי חוכמה רגילים (כגון ספר בן סירא), שלא נאמרו ברוח הקודש.
בכתבי קומראן יש לרוח הקודש משמעות שונה מזו שנתפסת בחז"ל, המלמדת על 'רוח טהרה' או 'רוח תשובה' האופפת את האדם להבדיל מ'רוח נִדה' הפועלת את ההפך.
בספרות חז"ל נקשרה רוח הקודש לנבואה, כך שרוח הקודש היא דרגה פחותה בסולם הנבואה.
לפי תפיסה זו, משנסתלקו נביאים אחרונים, נסתלקה עימם גם רוח הקודש, כמו כן אמרו כי רוח הקודש הייתה משמשת בבית מקדש ראשון אבל לא בבית מקדש שני שפסקה בו הנבואה.
הרמב"ם כתב כי רוח הקודש היא הדרגה הנמוכה של הנבואה.
ולכן האדם יכול לקבלה כאשר חושיו עדיין פועלים.
לעיתים בביטוי "רוח הקודש" הכוונה היא לנבואה, למשל על חנניה בן עזור שהיה בתחילה נביא, נאמר כי נסתלקה ממנו רוח הקודש.
בחלק מהמדרשים מובא שבלעם, שנחשב כנביא אומות העולם, "נזקק לרוח הקודש".
במדרש נכתבו כעשרה שמות לנבואה, ואותם השמות נזכרים באבות דרבי נתן כשמות "רוח הקודש".
למרות הביטוי התלמודי לכך שרוח הקודש בטלה, אנו מוצאים אזכורים תלמודיים המתייחסים למציאות של רוח הקודש אף בימי התנאים והאמוראים; כך מיוחס לרבן גמליאל שימוש ברוח הקודש.
לכמה תנאים יוחס שימוש וקישור ברוח הקודש, ביניהם רבי עקיבא, רבי מאיר, ורבי שמעון בר יוחאי.
התמודדות עם נקודה זו, הבהירה שקיימות רמות שונות בתוך רוח הקודש.
המושג רוח הקודש מבטא רוח של קודש; הבנת מושג זה תלויה בהבנת המשל והקבלתו לנמשל.
כאשר הקול נישא על־גבי הרוח, יש השומעים אותו בקרבתו, לאחר שהרוח נשאה אותו זמן מועט, ויש שהרוח נשאה את הקול זמן רב, והם שומעים אותו רק אז; זמן נשיאת הרוח הוא ההבדל שיש בין הרמות השונות של רוח הקודש.
לאחר שהרוח נושאת את הקול, הקול נחבט בהרים ובמערות, ויש השומעים רק את ההד של הקול, זו הדרגה של בת קול; אחרים אינם יכולים להיזקק כלל לקול האל, והם נצרכים למתווך, זהו גילוי אליהו.
מלבד האזכורים התלמודיים, המעידים על קיומה של רוח הקודש אף לאחר הפסקת הנבואה, בתלמוד הובאה הדרכה איך להגיע לדרגה של רוח הקודש:
בירושלמי גם הושם דגש על כך שרוח הקודש שורה רק "על לב שמח".
הרמח"ל בספרו מסילת ישרים קשר את המושג רוח הקודש במידת הקדושה שמגיעה לאדם לאחר שהתעלה בשמירת המצוות בחסידות ובענווה.
בימי הביניים נראה מכמה מהראשונים שהגיעו לדרגה זו של רוח הקודש:
בהשגות הראב"ד על הרמב"ם, באחד מהמקומות קודם שמשיג על הרמב"ם, כותב הראב"ד כך: כמו כן הוא התבטא בשני מקומות שדבר מסוים "נגלה לי בסוד ה' ליראיו".
חלק מהראשונים הבינו עניין זה כפשוטו, ביניהם ר' מנחם רקאנטי שכתב שהיה לראב"ד גילוי אליהו.
וכן כתב מהר"י בן לב, וכתב שגם רמב"ן הבין דבריו כפשוטם, ולמרות זאת לא קיבלם.
אבל אחרים אמרו שאין משמעות דבריו כפשוטם, כגון החתם סופר שכתב על דברים אלו: ומהר"ם בן חביב כתב שראב"ד אמר כן בדרך גוזמא, וכן נראה שהבין המגיד משנה.
כמו כן מצינו לשונות בראשונים שכתבו בלשון "לפי מה שהורוני מן השמים".
הרב דוד כהן (הנזיר), שאף להגיע לנבואה, או לרוח הקודש והקפיד על הנהגות רבות של פרישות.
האדמו"ר רבי שלום דובער שניאורסון סבר כי בימינו אין לא נבואה ולא רוח הקודש.
פרשנים שונים שאפו להגדיר את המושג, כך למשל, כותב הרמב"ן כשמבאר את מהות רוח הקודש: כלומר כיום הקישור הכללי לאל מתבצע בעזרת נבואת חכמים, תיקשור זה מבוסס על חוכמה וידע הבאים מצד האדם ומבררים את הדברים תוך התבוננות פנימית.
לפי פירוש זה רוח הקודש קיימת בתוך האדם עצמו, ואינה מהווה שדר חיצוני, אלא יש בה הבנה עמוקה של ה"חלק אלוה ממעל" הקיים באדם.
על פי זה גם יובן שרוח הקודש בעצם לא חייבת להיות שדר אובייקטיבי, אלא מאז הפסקת הנבואה, היא בעיקר שדר סובייקטיבי, המגיע מסברת הלב.
כעין זה כתב הרמח"ל בספרו "דרך ה'":
ההגדרות השונות שציינו פרשנים שונים לרוח הקודש, אשר זיהו אותה כחוויה פנימית, מובילה לכך שרוח הקודש היא באופן מסוים חוויה מיסטית.
לחוויה מיסטית מספר עקרונות, שאחד מהם הוא שבלתי ניתן לבטא במילים את עומק החוויה.
חוויית רוח הקודש גוררת את האדם לתחומים של הבלתי־מודע שלו עצמו; באזור זה האדם מסוגל לחשוף אמיתות מסוימות ואף תחומים שהוא אינו מודע אליהם כאשר הוא לא נמצא בהשראת החוויה.
חוויה זו היא זו המתקבלת בשימוש הפופולרי לכך שאנשים בעלי הארה פנימית או תובנה בלתי מוסברת, הם בעלי רוח הקודש.
רוח צ'ינוק (יש לבטא "שינוק") או רוח אוכלת שלג היא תופעה מטאורולוגית בה רוח חמה יחסית נושבת על אזורים מכוסים בשלג, בדרך כלל כבד, וממיסה אותו לעיתים אף בקצב של יותר מ-30 סנטימטרים ביום.
ניתן להמחיש תופעה זו בנשיפה על שכבת קרח דקה במקפיא: היא תימס במהירות.
הרוח נושבת במורד מדרון צל גשם בצד הנגדי למשב האוויר.
רוח זו נובעת מהתחממות אדיאבטית של אוויר אשר התרוקן מלחות במדרון הפונה אל הכיוון שממנו בא האוויר.
כתוצאה משיעורי מפל אדיאבטיים שונים של אוויר יבש לעומת אוויר לח.
תופעה זו ידועה בפולקלור הקנדי בשל שכיחותה שם, ומכנים אותה "אוכלת שלגים".
אחד הסיפורים הידועים בפולקלור הקנדי הוא על נוסע במזחלת שבגלל קצב ההתכה המהיר של השלג בקושי הספיק להחליק.
החלק האחורי של המזחלת שלו כלל לא נגע בשלג.
כינוי מודרני יותר הוא פיינאפל אקספרס, כלומר "אקספרס האננס", משום שמקורה של התופעה טרופי מהאזור הסמוך לאיי הוואי.
רוחות הצ'ינוק נפוצות גם בחורף והן עשויות להיות בעלות משמעות רבה לשרידות בעלי חיים.
למשל, כאשר משב רוח כזה ממיס את השלג, עשב יכול לצמוח במהירות במקומות אלו ולהוות אוכל לעדרים.
כאשר רוחות אלו נושבות באביב ובקיץ הן עלולות להסב נזקים.
לדוגמה, הן גורמות לשרפות, יובש ונזק לגידולים החקלאיים.
יתר על כן, הרוחות גורמות לשינוי טמפרטורות רציני וחד; במספר דקות הטמפרטורות עשויות לעלות בכ-30 מעלות צלזיוס ביחס למצב הקודם.
רוח הטרור הוא ספר שנכתב על ידי ז'אן בודריאר (Jean Baudrillard), אשר מנסה לתאר את הרקע לפיגועי 11 בספטמבר.
בספר מציג בודריאר ניתוח שונה מזה של סמואל הנטינגטון, שהובא בספרו "התנגשות הציביליזציות".
בודריאר טוען בספר כי הגורם לפיגועי 11 בספטמבר איננו התנגשות בין ציוויליזציות, אלא קריסה של הציוויליזציה המערבית.
הספר מכיל את תרגום מסתו של בודריאר, "רוח הטרור", שפורסמה בלה מונד ב-3 בנובמבר
2001, פחות מחודשיים לאחר הפגיעה במגדלי התאומים.
הספר כולל גם את ספרו Power Inferno משנת 2002 שהכיל שלושה מאמרים על הטרור, הגלובליזציה והקפיטליזם, שלטון המדיה והסימולציה והם רקוויאם למגדלי התאומים, היפותזות על הטרור ואלימות הגלובלי.
לגרסתו העברית של הספר מצורפת אחרית דבר אודות מחשבתו של בודריאר מאת ד"ר אייל דותן מאוניברסיטת תל אביב.
מלחמת העולם הראשונה אשר שמה קץ לעידן הקולוניאליזם.
מלחמת העולם השנייה אשר שמה קץ לנאציזם.
מלחמת העולם השלישית, היא המלחמה הקרה, אשר שמה קץ לקומוניזם.
בודריאר כותב על טרור חדש עם נשק חדש בו הטרוריסטים מסווים עצמם בחיי היום יום האמריקניים ומשתפים בטרור את מותם.
בנוסף לכלי הנשק של המערכת עומד לרשותם הנשק הפטאלי, כך כותב בודריאר, של מותם המכפיל לאין סוף את פוטנציאל ההרס.
אמצעי התקשורת המציגים את תוצאות הטרור בפני הצופים הרבים מגבירים מאוד את עוצמתם.
לדעת בודריאר הטרור הוא בן זמנה של הגלובליזציה והוא אמצעי נגד היאוש והבושה של מוטבי הגלובליזציה והכניעה של התרבות לטכנולוגיה הדורסנית.
היאוש נובע, כך הוא חושב, מן המימוש של כל התשוקות ומן השפע שאין לו משהו שישמש משקל נגד ומן הפתרון האלים לסכסוכים.
הפגיעה במגדלי התאומים לדעת בודריאר הייתה בעיקר פגיעה סימבולית.
זאת למרות הפגיעה הפיזית הממשית בבניינים ומותם של אלפי אנשים.
הבניינים סימלו את המערב של הקפיטליזם, של הדיגיטציה והבינאריות, של מערכת סגורה המתענינת רק בעצמה, כדברי בודריאר.
מסמל העוצמה הכלכלית של המערב הפכו מגדלי התאומים לסמל הפגיעות של המערב.
הנורא מכל לדעת בודריאר הוא ההשפלה וחוסר היכולת להחזיר.
המרחבים המוגנים והמסכות לחומרים מסוכנים שישראל הפעילה למשל במלחמת המפרץ היה בהם כדי לפתות את סדאם חוסיין לירות טילי סקאד עם ראשי נפץ כימיים ולמזלה של ישראל הוא לא נענה לאתגר ולא ירה לעבר ישראל נשק כימי.
בודריאר מבדיל בין פיתוי חם, פטאלי שהמוות קשור בו לבין פיתוי קריר, בידורי כמו דו-קרב שהמשתתפים בו לבושים בגדי מגן, כמו הימורים בסכומים גבוהים אך מוגבלים, וכמו תוכניות מציאות בטלוויזיה שלא ניתן להגיע בהן לכדי מוות.
באג 2000 איים לשתק את העולם ופיתה אותנו להשקיע כחמש מאות מיליארד דולר במה שהתברר כאיום לא כל כך מסוכן ולא מאוד משמעותי.
אירועי ה-11 בספטמבר היו פיתוי חם ופטאלי למלחמת העולם הרביעית, היא המלחמה בטרור.
הטרור מפתה את המערכת ואת החברה המערבית להתפרצות ולעודף פעילות הרסני שסופו קריסה.
התגובה של ארצות הברית לפיתוי הזה היה הפעלת כח רב בלי להצליח להשיג תוצאות ניכרות, תוך פגיעה בזכויות האזרח, וכן גרימת גל נגדי של טרור עולמי.
רוח קָטָבַּטִית (מיוונית: κατὰ - "מטה" βαίνω - "ללכת") היא רוח הנושבת כלפי מטה במורדות הרים כתוצאה מהפרש לחצים הנוצר מתנאים טופוגרפיים.
הטמפרטורה באטמוספירה במצב רגיל יורדת ככל שעולים בגובה, עקב הירידה בלחץ עם הגובה והריחוק מהקרקע, שמתחממת משמעותית יותר מאשר האטמוספירה.
השכבה הנמוכה של האטמוספירה, הטרופוספירה מתערבלת ונוצרים בה מפלי טמפרטורה שונים, כלומר ירידה בטמפרטורה עם הגובה.
שינוי טופוגרפי מקומי משפיע על מאזן הלחצים, וכפועל יוצא - הרוחות.
ביום, ההר מתחמם מקרינת השמש, וכתוצאה מכך גם האוויר הצמוד אליו.
עם זאת, באותו הגובה, בריחוק קל מההר האוויר קר יותר, על פי מפל הטמפרטורה, ללא האילוץ הטופוגרפי.
האוויר החמים שלמורדות ההר דליל יותר מהאוויר הקריר - ולכן נוצר גרדיאנט לחץ, אשר קובע את עוצמת הרוח (היחסית לרוח הממוצעת באזור).
עוצמת הרוח קשורה גם לזווית המדרון.
האוויר הדליל והחמים עולה מעלה לכיוון הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית, והיא חמימה.
הרוחות הקטבטיות הן המצב ההפוך, שמתרחש בשעות הלילה.
הקרקע מתקררת מהר יותר ביחס לאוויר, וכך גם האוויר שמעליה.
כאשר יש אילוץ טופוגרפי כגון הר, האוויר שעליו קר ודחוס יותר מהאוויר שלצידו, ולכן ישנן רוחות קרירות במורד.
כשהרוח נושבת בנקיקים היא מתחזקת, בשל עקרון ברנולי, כשם שנהר המגיע לחלק צר יותר זורם מהר יותר ובעוצמה רבה יותר (תופעה הנקראת "תיעול").
לרוב, הרוח הקטבטית אינה חזקה, ומגיעה עד ל-18 קמ"ש בלבד.
אף על פי כן, בתנאים מסוימים, הרוח הקטבטית עשויה להגיע לעוצמה הרסנית מאוד של אף יותר מ-185 קמ"ש.
רוח כזו עשויה לגרום לעקירת עצים, לנזק ולאובדן בנפש.
יש לציין כי שמיים בהירים מאפשרים את חימום הקרקע המדובר, ובכך גם את הרוח הקטבטית.
עננים מרובים בשמים מפחיתים בצורה ניכרת את התחממות הקרקע הישירה, ולכן במצב זה הרוח הקטבטית תיחלש ואף לא תנשב.
יתרה מזו, הרוח הקטבטית היא תופעה מקומית.
אם יש גורם אחר לרוח, כמו בריזה או מערכת סינופטית, וגורם זה משמעותי יותר, מבנה הסירקולוציה שתואר יכול להתערבל, ולמנוע או להפחית את הרוח.
לרוחות הקטבטיות יש שמות שונים בעולם.
הרוח ידועה כ"בורה" בסלובניה ובקרואטיה.
ברוסיה, אזור של לחץ אוויר גבוה יוצר רוחות קטבטיות אשר מגיעות עד הים האדריאטי, רוחות אלה עשויות להגיע עד למהירות של 220 קמ"ש.
כמו כן, הרוחות הקטבטיות נפוצות גם בצרפת.
שם, הרוחות יורדות מן רצועות ההרים אל מקומות נמוכים יותר ומביאות איתן גל קור.
גם בתקופות בהן הטמפרטורה נוחה יחסית, באביב ובסתיו, הרוחות שמגיעות מההרים הקפואים כל ימות השנה גורמות לקרה אשר מהוות איום על יבול חקלאי.
בקיץ, הרוחות גורמות להתפשטות מהירה של שריפות הקשות לכיבוי.
התופעה מוכרת גם בישראל, במיוחד רוחות צפוניות הנושבות בבקעת הירדן ובאילת המגיעות ל-80 קמ"ש.
כמו כן, רוחות אלו נושבות גם במפרץ חיפה - תופעת התיעול.
הרוחות מגיעות כתוצאה מתיעול מכיוון עמק יזרעאל, הגליל התחתון והכרמל.
רוחות אלו עשויות להגיע ל-90 קמ"ש.
רוח הקודש (יוונית: Άγιο Πνεύμα; לטינית: Spiritus Sanctus, אנגלית: The Holy Spirit) היא, בנצרות, אחד משלושת פניו של השילוש הקדוש המהווה את האלוהים האחד.
רוח הקודש מאופיינת בדרך כלל כנוכחות האלוהית השורה על הבריאה כולה ומחייה אותה.
חוויות ההתגלות וההשראה באמונה הנוצרית מתוארות כצליחתה של רוח הקודש על האדם, וטקסים רבים בכנסיות השונות מיועדים לשם השגתה של חוויה כזו.
מבחינת מעמדו בשילוש, הוא נתפש על ידי רוב התאולוגים כאהבה ההדדית וכקשר המשותף בין האל האב לאל הבן.
לפי הפרשנות המקובלת ברוב הכנסיות הנוצריות, הברית הישנה כוללת בשורות ונבואות על בואו הצפוי של ישוע ועל העקרונות הבסיסיים של הנצרות המתוארים בברית החדשה.
לפי אמונה זו, נזכר רוח הקודש כבר בתחילתו של ספר בראשית:
רוח הקודש מוזכר במקומות רבים בברית החדשה.
אחד האזכורים החשובים של רוח הקודש, מתייחס לטבילת ישוע בידי יוחנן המטביל, שם הוא מתואר כיונה הצולחת עליו.
בבשורה על-פי יוחנן, העיד יוחנן המטביל (להבדיל מיוחנן, מחבר הספר) על האירוע:
בבשורה על-פי מתי, בבשורה על-פי מרקוס, ובבשורה על-פי לוקס, מתואר המקרה:
בשל תיאור זה, ההמחשה הפופולרית ביותר של רוח הקודש באומנות הנוצרית היא בדמות של יונה.
בנוסף, מקובל על שום הטבילה, שמים נחשבים גם הם לאחד מסמליו של רוח הקודש.
רוח הקודש נח על השליחים
לאחר קומו מן המתים, ציווה ישוע על השליחים והבטיח להם:
שבעה שבועות לאחר מכן, בפנטקוסט, התממשה הבטחתו של ישוע לשליחיו, כמתואר בספר מעשי השליחים:
על שום תיאור, זה נהוג לתאר את רוח הקודש באומנות גם בדמות אש.
במהלך ההשתנות של ישוע על הר תבור, אין רוח הקודש מוזכרת במפורש, אך הכנסייה פירשה כי היא נכחה באירוע בדמות "ענן-אור", כאמור בבשורות הסינופטיות:
ההשתנות מתוארת, אם כן, כמעמד בו נכחו האל-האב בדמות בת קול, הבן ורוח הקודש בדמות ענן, ובשל כך מתוארת רוח הקודש פעמים רבות כענן-אור, או כמשחק של אור וצל.
אולם מעשה רוח הקודש החשוב ביותר המתואר בברית החדשה, הוא ללא ספק חלקה בלידת ישוע בהתאם לדוגמה הנוצרית כי הבתולה הרתה באמצעות רוח הקודש.
כך מסופר בבשורה על-פי מתי:
וכך נאמר בבושרה על-פי לוקס:
בתיאורי הבשורה למרים מתואר רוח הקודש בדרך כלל באמצעות קרן אור, בין בלווית יונה ובין בלעדיה, שכן נדמת כמאיר על הבתולה.
גם בהקשר זה מוזכר רוח הקודש כענן-צל, שכן סוכך על אם האלוהים.
בנוסף על כל הפסוקים האלה, בברית החדשה נזכר עקרון השילוש הקדוש בסופה של הבשורה על-פי מתי:
זאת ועוד באיגרותיו של פאולוס השליח, כאשר שלושת חברי השילוש הקדוש מוזכרים בפסוק אחד:
ועוד בספר האחרון של הברית החדשה, ספר ההתגלות או חזון יוחנן, מוזכר השילוש (האב, הבן בתור השה, ורוח הקודש בתור נחל המים) יושב על כס המלכות:
התגבשות מעמדו של רוח הקודש
השיח התאולוגי אודות מהותה ומעמדה של רוח הקודש התקיים בשלב מאוחר לשיח הכריסטולוגי שעסק באל האב ובאל הבן, ונמשך עד המאה ה-11. מסיבה זו קיימת מחלוקת רחבה יותר סביב טבעו של רוח הקודש ביחס לאלה של שתי הדמויות האחרות המהוות את השילוש הקדוש.
כאמור, התאולוגים הנוצריים לא עסקו במהותו של רוח הקודש עד שלב מאוחר יחסית בהתפתחות הנצרות.
תפילת אני מאמין שבאה לעולם במאה ה-1 כהצהרת אמונים שנאמרת לפני הטבילה, הזכירה בפשטות את עקרון האמונה ברוח הקודש:
למרות שנוסח השליחים קצר ואינו מתייחס לטבעו של רוח הקודש, הוא כולל את הדוגמה בדבר חלקה בהולדת ישוע:
מונח ה"שילוש" עצמו נטבע על ידי תאופילוס מאנטיוכיה בשנת 180 לערך, וההנחה היא כי מאחר שהבשורה על-פי מתי נכתבה במאה ה-1, נוסף לה הפסוק שלעיל בדבר "האב, הבן ורוח הקודש" מאוחר יותר.
הנצרות רואה רמזים לקיומו של השילוש הקדוש כבר בתנ"ך.
כך לדוגמה במילה "אֱלֹהִים" המופיעה בעברית בסיומת רבים "-ים", בהתבטאויות של ה' בלשון רבים במספר מקומות, בחזרתיות המשולשת: "קדוש, קדוש, קדוש" או בשלושת המלאכים שבאו לבקר את אברהם, כאשר לטענתם אחד מהם הוא הבן.
בוועידת ניקיאה שנערכה בניקיאה בשנת 325, התגבש נוסחה של תפילת "אני מאמין" בנוסח המוכר כ"נוסח ניקיאה" - המקדיש לרוח הקודש את עיקר האמונה השמיני:
נוסח זה התקיים משך כ-500 שנים, ובמאה ה-9 הוסיפה הכנסייה הקתולית את פסוקית "ומהבן" (Filoque) לצידו של האב, כמקורה של רוח הקודש:
מטרתה של תוספת זו הייתה להבהיר את מעמדם השווה של שלוש חברי השילוש אולם התוספת לא התקבלה על ידי הכנסייה האורתודוקסית, והייתה לאחד הגורמים הרשמיים לפילוג הכנסייה הנוצרית בשנת 1054. נוסח ניקיאה כולל גם הוא חלקה של רוח הקודש בלידת ישוע:
את העיקרון כי רוח הקודש "הוא אשר דיבר בפני הנביאים" קיבלה הנצרות מהיהדות, אם כי האחרונה מדרגת את רוח הקודש בדרגה פחותה מזו של הנבואה.
לפי הברית החדשה, שרתה רוח הקודש על השליחים בהזדמנויות רבות, לדוגמה:
נוסח מוקדם נוסף של עיקרי האמונה הנוצרית, מוכר כנוסח אתנסיוס מן המאה ה-4, אם כי סביר שנכתב במאה ה-5 או במאה ה-6. נוסח זה ממחיש במידה רבה את עקרונות השוויון והאחדות בין שלוש הישויות של השילוש הקדוש:
עם זאת נוסח אתנסיוס מבחין בין מקורותיהם השונים של שלוש הישויות, ואימץ הלכה למעשה את עמדת הכנסייה הקתולית לפיה רוח הקודש "נובע מהאב ומהבן", מאות שנים לפני שהאחרונה הוסיפה את פסוקית "ומהבן" אל נוסח תפילת "אני מאמין":
טיבה וטבעה של רוח הקודש בזרם המרכזי
למרות הפילוג בין הכנסייה האורתודוקסית לכנסייה הקתולית, התפיסה המסורתית של רוח הקודש ברוב הזרמים הנוצריים העיקריים, ובכלל זה גם בקרב הפרוטסטנטים, זהה.
ככלל, מאמינה הנצרות כי רוח הקודש מובילה את בני האדם לאמונה בישוע, ומעניקה להם את היכולת לנהל את חייהם כנוצרים.
רוח הקודש שוכנת בגופו של כל אדם ואדם, והיא מתוארת לעיתים כיועץ או מסייע המנחה את בני האדם אל האמת, כדברי ישוע:
לפי הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית, יכולה רוח הקודש להעניק למאמינים שבע מתנות.
יש כנסיות המונות מתנות נוספות, אך לפי אמברוזיוס הקדוש בעקבות האמור בספר ישעיהו, שבע המתנות הן חוכמה, בינה, שיקול-דעת, תעוזת הנפש, ידע, מורא האל ורחמים (או רוח אלוהים):
הפרוטסטנטים לעומת זאת, מונים את מתנות רוח הקודש לפי דברי פאולוס הקדוש באיגרתו הראשונה אל הקורינתיים:
לפעולתה של רוח הקודש בחייו של המאמין תשעה תוצרים חיוביים המכונים "פרי רוח הקודש", כפי שנאמר באיגרת פאולוס הקדוש אל הגלטים:
נהוג לסמל את תשעת פירות רוח הקודש בכוכב שלו תשע פינות המכונה אניאגרם.
רוח הקודש בכנסיות שאינן מכירות בשילוש הקדוש
מעט מן הכנסיות אינן מכירות בשילוש הקדוש, ולגרסתן האב, הבן ורוח הקודש הן ישויות נפרדות.
בדרך כלל רואות כנסיות אלה את ישוע כמשיח ותו לא, או כבן האל הנפרד ממנו לחלוטין; ואת רוח הקודש הן תופסות כרצון האל או ככוח ההתערבות האלהית, ולא כדמות עצמאית ונפרדת.
על כנסיות אלה נמנים עדי יהוה, כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים המוכרים כמורמונים, הכנסייה האמיתית של ישו, כנסיית האיחוד ועוד, ונמנות כמינים בעיני שאר הכנסיות.
רוח הרפאים של איירה (באנגלית Ira's Ghost', נקראת גם IRAS 05437+2502) היא ערפילית שהתגלתה לראשונה ב-1983 בקבוצת הכוכבים שור בידי הלוויין IRAS וממוקמת בשביל החלב.
הערפילית נקראת על שם הלוויין שגילה אותה.
זוהי ערפילית החזרה, כלומר ענן גז שמואר על ידי מקור אור, בניגוד לערפילית פליטה שמוארת על ידי כוכב שנמצא בתוכה.
תמונה חדשה שצילם טלסקופ החלל האבל באוגוסט 2010, כחלק מ"מטרות הבונוס" שלו, מראה את שולי הערפילית מוארים.
טרם ידוע מהו מקור האור שמאיר את הערפילית.
הסבר אפשרי אחד למקור האור הוא כוכב מהיר במיוחד שעבר דרך הערפילית והשאיר אותה מוארת.
רוח מזרחית הוא כתב עת אלקטרוני שפורסם לראשונה בינואר 2005 על ידי החברה המזרחית הישראלית.
במתכונתו הראשונה נערך כתב העת על ידי מזכיר החברה דאז, אסף דוד.
נכון ל-2010 כתב העת מתפרסם מטעם האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם (ממשיכתה של החברה המזרחית הישראלית) ומרכז דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב.
העורכים הנוכחיים (נכון ל-2010) הם שני תלמידי מחקר: עידן בריר (עורך ראשי, אוניברסיטת תל אביב) ושי זהר (עורך משנה, האוניברסיטה העברית בירושלים).
מתכונתו של כתב העת דומה לזו של גיליונות "המזרח החדש" משנותיו הראשונות כרבעון.
הוא כולל מאמרים העוסקים בהיסטוריה על גווניה השונים, בהיבטים תרבותיים בחיי החברות המאכלסות את המזרח התיכון, בדגש על מאמרי דעה ומאמרים היסטוריוגרפיים קצרים.
במקביל, הוא מכיל מדורים שונים ובהם קולנוע, ספרות, אינטרנט, תרגום מערבית לעברית.
שאיפתו של כתב העת היא לנצל את מתכונתו האינטרנטית הדינמית כדי לקדם פרסומים פרי עטם של כלל בעלי העניין בתחום לימודי המזרח התיכון, האסלאם ותרבויות האזור.
נשמר כאן מקום מיוחד לתלמידים לתארים מתקדמים כעורכי מדורים וככותבים, לצדם של אנשי סגל בכיר המרבים לכתוב בו אף הם.
החל מסוף שנת 2010 מתפרסמת מטעם מרכז דיין ואילמ"א הגרסה האנגלית של כתב העת, Sharqiyya, ובמסגרתה מתורגמים מאמרים ומדורים נבחרים מעברית לאנגלית.
הגיליון האחרון של "רוח מזרחית", גיליון 14, פורסם בדצמבר 2011.
בשנת 2023 הוחלט באילמ"א לחדש את פרסום כתב העת וביוני 2024 פורסם הגיליון ה-15. הגיליון החדש הורכב מארבעה חלקים שונים.
החלק הראשון הוקדש לרשימות בנושאי היסטוריה, חברה ותרבות.
החלק השני כלל מדור מיוחד המוקדש למאורעות ה-7 באוקטובר ולהשלכותיהם על המדינה והחברה בישראל.
החלק השלישי הוקדש לפרופסור מנחם מילסון ולמילונו החדש שראה אור בגרסה מודפסת ואילו החלק הרביעי הוקדש לפרסומים אחרונים של חברי אילמ"א.
העורכים החדשים הם שני תלמידי מחקר: רועי שלומי מאוניברסיטת בר-אילן ומיקי לוזון מהאוניברסיטה העברית.
רוח חדשה היה ארגון א-פוליטי ללא מטרות רווח, אשר נוסד בשנת 2003 בירושלים במטרה למצב את ירושלים כעיר בירה מעוררת השראה ולהוות הוכחה מעשית ליכולתן של קהילות שונות לחיות ביחד על בסיס יצירה משותפת בעיר מעורבת.
אופן הפעילות של העמותה מתמקד בפיתוח מענים לצרכים העולים מהשטח ורתימת שותפים להמשך קיום קבוע של הפרויקטים לאחר הוכחת הצלחה.
הארגון מפתח קהילות מקצועיות, יצירתיות ויוזמות בירושלים אשר פועלות לשינוי המציאות הירושלמית בפרט והישראלית בכלל.
הקהילות השונות תורמות לפיתוח הכלכלה היצירתית, היזמות המקומית והחדשנות הירושלמית.
החל משנת 2016 התמקד הארגון ביצירת שינוי חברתי דרך ביסוס מרכזים קהילתיים ויצירתיים ליצירת אימפקט סביבתי.
בשנת 2023 הופסקה פעילות הארגון.
בית רוח חדשה החל לפעול בחודש ינואר 2021 במתחם שערי צדק הישן ורשות השידור ברח' יפו 161, ירושלים.
המבנה, שנרכש על ידי חברת הנדל"ן ישראל קנדה, נתרם לשימוש העמותה עד לתחילת הפיתוח במתחם.
עמותת רוח חדשה הקימה במקום את מרכז הדגל שלה בו פעלו אלה לצד אלה עשרות קולקטיבים אמנותיים, יוצרים עצמאיים, ארגונים חברתיים וקהילתיים, מאיצי יזמות, סטארטאפים ועסקים יצירתיים ירושלמים.
צורת הניהול מאפשרת לדיירים בו להיות יצרני התוכן ולקיים פעילות אמנותית וחברתית למען הקהילה הצעירה בירושלים, המתקיימת לאורם של ערכי הבית לאורך 120 שנותיו בדגש על קהילתיות, קיימות ופעילות במדיה ותוך שימת דגש על פעילות משותפת החוצה ארגונים ותחומי עיסוק.
בבית רוח חדשה פועלים בין היתר יוצרי קולנוע ואנימציה, גלריית אמנות מבית הביאנלה של ירושלים, מעצבים רב תחומיים, סטודיו יוגה, סדנת אופניים שיתופית, מוזיקאים דוגמת תזמורת הבארוק ירושלים, שאנן סטריט ואחרים, אולפני וידאו ופודקאסטים העושים שימוש בתשתיות רשות השידור, אכסניה מבית המרחב החברתי ועוד.
בשנת 2023 עם הפסקת פעילות הארגון, עברה השליטה במבנה לארגון המרחב החברתי שהמשיך בו את הפעילות הקיימת.
בית אליאנס החל לפעול כמרכז לאמנות ויצירה וכחממה להיווצרות קהילה יוזמת, יצירתית ומקצועית בירושלים ב-2016. בית אליאנס נתרם לרוח חדשה על ידי חברת JTLV המקימה את מתחם כי"ח בירושלים.
הבית מאכלס קולקטיבים של אמנים הפועלים מתוך חללי עבודה משותפים וכן יושבות בו עמותות ירושלמיות שונות.
במבנה ניתן למצוא גלריות אומנות, הופעות חיות, מסיבות, אירועים ושוק אמנים המתקיימים באופן שבועי.
החל משנת 2021 פועל במתחם מיזם משותף לעמותת רוח חדשה ועמותת המרחב החברתי, במסגרתו קומת הכניסה של המבנה הוסבה לקניון פופ-אפ ובו חנויות ודוכנים מתחלפים של יוצרים ואמנים ירושלמים שעסקיהם נקלעו לקשיים בתקופת הקורונה.
בשנת 2023 הסתיימה הפעילות החברתית במבנה, והחל תהליך השיפוץ בסופו יוקם במקום מלון יוקרה.
ריסטריט הוא חלל עבודה משותף הממוקם ברחוב שלומציון המלכה בירושלים ומטרתו להזרים רוח צעירה ולהחיות את מרכז העיר.
החלל הוקם ב-2018, מתוך הצורך של קהילת עצמאיים במרחב עבודה במיקום מרכזי, ומיועד ליזמים עצמאיים ועסקים יצירתיים בשיתוף עם המודל הירושלמי.
בחלל מתקיימים אירועים אשר מביאים תוכן רלוונטי לרשת המקצועית של דיירי המקום ומעודדים שיתוף פעולה בין העסקים היצירתיים בירושלים.
בחלל יושבים אדריכלים, קבוצות ועמותות ירושלמיות ופרילאנסרים וכן מתקיימים בו אירועים מגוונים לאכלוסיות רלוונטיות שונות.
החל משנת 2023 נמצא בניהול של קרן ליכטאג.
ToolBox היא תוכנית האצה למעצבים ואנשי מדיה בירושלים.
התוכנית מספקת כלים מעשיים למעצבים אשר מעוניינים לפתוח עסק עצמאי בעיר.
הפרויקט משותף עם הרשות לפיתוח ירושלים, ובו בכל סמסטר נבחרים 10-15 בוגרי בתי ספר לאומנות ועיצוב בעיר, אשר מקבלים מלגה על מנת להשתתף בפרויקט, במטרה להאיץ את התקדמותם של מעצבים ואומנים דרך חשיפת עסקיהם ללקוחות ומשקיעים פוטנציאליים ברמה מקומית ולאומית.
כחלק מתוכנית הטולבוקס מתקיימים אירועי קהילה אשר נועדו להפרות ולקדם את המשתתפים והבוגרים בדרכם העסקית המתפתחת.
הטולבוקס הראשון נפתח ב-2012 ובו השתתפו אומנים מתחומים שונים מרחבי העיר.
לאחר מספר שנים טולבוקס הפך להיות אקסלרטור למקצועות עצמאיים שונים: עיצוב גרפי, UX, UI, עיצוב תעשייתי, ואיור.
החל מקיץ 2020 מתקיימת תוכנית ToolBox Express - תוכנית האצה קצרה וממוקדת המיועדת לצעירים המעוניינים לפתוח עסק עצמאי קטן במתכונת עוסק פטור, ולשלב עיסוק כעצמאיים לצד המשך עבודה כשכירים.
רוח חדשה נוסדה בשנת 2003 על ידי קבוצת סטודנטים ירושלמים בשיתוף עם אנשי עסקים בעיר, במטרה לחזק את העיר ירושלים ולהשיב אותה להיות מרכז תרבותי-כלכלי חזק, כיאה לבירת מדינת ישראל.
לאורך השנים, יזמה רוח חדשה מאות פרויקטים ותוכניות פורצות-דרך, שאומצו בהדרגה על ידי המגזר הציבורי והפרטי בעיר ובהם השתתפו עשרות אלפי צעירים וצעירות.
רוח חדשה פיתחה את פעילותן של קהילות צעירים ברחבי העיר, מתוך אמונה כי צעירים החיים במסגרת קהילתית תורמים לשכונה בה הם גרים, בעלי סיכויים גבוהים להישאר בירושלים לאחר סיום לימודיהם ומהווים כוח חיובי מוביל בעיר.
בשנת 2010 זכתה קבוצת רוכשים צעירים בהובלתה של רוח חדשה במכרז מינהל מקרקעי ישראל לבניית 80 דירות בדרום מערב העיר.[1][2]
פרויקטים לעידוד התרבות והאמנות בעיר
רוח חדשה מקיימת מסורת של ערבי בילוי לסטודנטים במרכז העיר, הכוללים הנחות משמעותיות בפאבים ("שוטטות") ובמסעדות ("עסקית לילית") בעיר.
בנוסף, בימים אלה מקימה העמותה איגוד אמנים ירושלמי במטרה להעניק לו מעטפת של הכשרה, קהילה, הנחות והצעות עבודה.
במסגרת הפרויקט, כ-500 סטודנטים המתגוררים בירושלים מתמחים מדי שנה בארגונים ומוסדות שונים בעיר, במטרה לסייע לסטודנטים לצבור ניסיון וליצור קשרי עבודה אשר יובילו לאחר סיום ההתמחות להמשך תעסוקה ומגורים בירושלים.
הפרויקט מורכב משמונה מסלולי התמחות במקצועות האקדמיים השונים, ביניהם ביו-מד, דיפלומטיה וממשל, כלכלה וניהול, היי טק, עיצוב, תקשורת ועוד.
החל משנת 2014 עוסקת רוח חדשה בפיתוח קהילות מקצועיות, יצירתיות ומגוונות בעלות זהות ירושלמית ותודעה מנהיגותית.
הקהילות מהוות מנוף לפיתוח כלכלי ושינוי חברתי בירושלים.
בשנת 2016 קיבלה רוח חדשה את בית אליאנס לשימוש זמני, מאנשי העסקים עמיר בירם, נחום רוזנברגר וליאו נואי, זאת לאחר שבית אליאנס ההיסטורי עמד נטוש מזה 15 שנים בלב ליבו של שוק מחנה יהודה.
סדרת פרויקטים להתחדשות פיזית- יצירתית במרחב הציבורי (Placemaking) פרי שיתוף פעולה בין אמנים לבין תושבי השכונות.
הפרויקטים פזורים ברחבי העיר: בשכונות החרדיות, בצפון, מרכז ומזרח העיר ובאזורי תעשייה.
פרויקט משותף עם חברת עדן לפיתוח ירושלים.
רוח חדשה מפתחת קהילות ליבה המהוות קבוצות נישה חברתיות, יצירתיות ומקצועיות; בין הקהילות מתקיימים יחסי גומלין והפריה הדדית.
הערכים המשותפים והפעולות המשותפות של חברי הקהילות מייצרים שפה התורמת לתקשורת וליצירתה של רשת חברתית הפועלת לשינוי חברתי
רוח פֶן או אפקט פֶן (Föhn) היא רוח יבשה הנושבת במורד מדרון צל גשם בצד הנגדי למשב האוויר.
כתוצאה משיעורי מפל אדיאבטיים שונים של אוויר יבש לעומת אוויר לח, הרוח גורמת לשלבי המדרון בצד צל הגשם להיות חמים יותר מהשלבים המקבילים להם בצדו השני של ההר.
הטמפרטורה של רוחות פן יכולה להגיע לכדי 30°C תוך מספר שעות.
ההשפעה של רוח פן בולטת במרכז אירופה, אשר נהנה מאקלים חם יותר בשל רוח פן שנוצרת מהרי האלפים הדרומיים שכלפיהם נושבת רוח מהים התיכון.
הרי האלפים הם גם מקור השם "פן", שבא מגרמנית ונגזר מהמילה הלטינית favonius – רוח מערבית מתונה.
החום והיובש בצד צל הגשם מתקיימים משום שאוויר חם לח עולה בצורה אורוגרפית אל מעבר לפסגת ההר או רכס ההרים, ואז בשל הירידה בלחץ האטמוספירי עם העלייה בגובה, האוויר מתרחב ומתקרר אדיאבטית בשיעור מפל יבש עד לנקודה שבה הוא מגיע לנקודת הטל האדיאבטית.
בהגיעו לנקודת הטל האדיאבטית, אדי המים באוויר מתחילים להתעבות, תוך ששחרור חום כמוס מההתעבות מאט את השיעור הכולל של ההתקררות האדיאבטית של האוויר לשיעור מפל אדיאבטי ברווי בעוד הוא ממשיך לעלות.
ההתעבות מלווה על פי רוב במשקעים בפסגת ההר ובמדרונו הפונה למשב האוויר.
כאשר האוויר יורד במדרון הנגדי, הוא מחומם באמצעות דחיסה אדיאבטית בשיעור מפל אדיאבטי ליבש.
מאחר שהאוויר איבד את מרבית תכולת האדים המקורית בו, אותו אוויר יורד יוצר אזור צחיח בצד המנוגד למשב האוויר הראשוני.
רוח פן גורמת להפשרה מהירה של שלגים, הן בשל הטמפרטורות הגבוהות יותר בצד צל הגשם והן בשל יובש האוויר.
הרוח נודעה כמקשה על מטפסים על הרי האלפים, במיוחד על פסגת האייגר שהטיפוס עליו קשה ממילא.
כמו כן, רוח זו קשורה בהתפשטות מהירה של שרפות ענק בשטח פתוח, דבר ההופך אזורים החשופים לרוח זו להיות מועדים לשריפות.
רוח הקוטב או מזרקת פלזמה היא הפליטה הקבועה של פלזמה מאזורי הקטבים של כדור הארץ למגנטוספירה, הנובעת מאינטראקציה בין רוח השמש והאטמוספירה של כדור הארץ.
רוח השמש מיינת מולקולות גז באטמוספירה העליונה, והאלקטרונים מקבלים אנרגיה גבוהה דיה על-מנת להגיע למהירות גבוהה ממהירות המילוט והם זולגים לחלל.
חלק ניכר מהאלקטרונים נשארים קשורים בשדה המגנטי של כדור הארץ, והם מהווים חלק מחגורות ואן אלן.
הפלזמה ביונוספירה זורמת מכדור הארץ לאורך קווי השדה המגנטי, בתהליך הדומה לזה המתרחש ברוח השמש.
רוח נשית - עצמאות כלכלית לנשים נפגעות אלימות היא עמותה פמיניסטית, פועלת משנת 2007 לקידום עצמאותן הכלכלית של נשים נפגעות אלימות פיזית, רגשית וכלכלית בישראל על מנת שיוכלו לצאת ממעגל האלימות ולהתחיל חיים חדשים.
העמותה חותרת לשינוי חברתי ומגדרי.
במסגרת פעילותה, העמותה ליוותה אלפי נשים והכשירה מאות מתנדבות אשר יחד יצרו קהילה תומכת ומקדמת לנפגעות אלימות.
העמותה פועלת לקידום מדיניות וחקיקה להסרת חסמים העומדים בפני נשים נפגעות אלימות בשוק העבודה.
העמותה זכתה באות הוקרה של השרה לשוויון חברתי בתחום המאבק באלימות נגד נשים, בטקס שנערך בבית הנשיא.
כמו כן, העמותה קיבלה מעמד מייעץ מיוחד למועצה הכלכלית-חברתית של האו"ם בשנת 2019, ביוני 2024 קיבלה העמותה את אות הנשיא להתנדבות.
וקיבלה הכרה ופרסים מגופים נוספים.
השחקנית יעל אבקסיס כיהנה כנשיאת העמותה בין השנים 2010–2015אותה החליף מוטי רייף, ובשנת 2021 הצטרפה הזמרת ריטה כידידת העמותה.
בשנת 2016 זכתה העמותה באות הוקרה של השרה לשוויון חברתי בתחום המאבק באלימות נגד נשים.
ביולי 2019 קיבלה רוח נשית מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית (ECOSOC) של האו"ם.
העמותה זכתה ב-2019 ב'אות האפקטיביות' אשר הוענק לה על ידי ארגון מידות - שיקוף ודירוג מלכ"רים.
בין נימוקי הוועדה: "הוועדה התרשמה עמוקות מפועלכם לקידום עצמאות כלכלית לנשים נפגעות אלימות.
הוועדה התרשמה מכך שהעמותה חותרת לשינוי חברתי אמיתי דרך עשייה במישור הפרטני, הקהילתי והציבורי.
העמותה מגיעה לתוצאות חברתיות מרשימות ומשמעותיות; מפתחת תפיסה מקצועית ייחודית ומיישמת מודלים להעצמה ויצירת עצמאות וחיזוק של נשים נפגעות אלימות, תוך טיפול בבעיות עומק ורוחב.
מאז הקמתה השפיעה העמותה על אלפי נשים וילדיהן באופן הראוי לציון".
העמותה מפתחת ומפעילה מגוון תוכניות המותאמות לצרכים הייחודיים והמשתנים של נשים נפגעות אלימות, במטרה לסייע להן להתפתח מבחינה מקצועית-תעסוקתית ואישית.
הדגש ניתן על בניית אופק תעסוקתי, הגדלת הכנסה, רכישת מיומנויות וידע להתנהלות עצמאית בתחום הכלכלי וחיזוק תחושות השליטה והביטחון בתחומים כלכליים וכתוצאה מכך בתחומים אחרים.
הצוות המקצועי מכשיר ומלווה מאות מתנדבות שהופכות לחלק בלתי נפרד מהפעילות של העמותה, לשותפות לדרך, לשגרירות של העלאת מודעות וחשיפה לנושא של אלימות כלפי נשים והצורך בסיוע מקיף ורחב ב"יום שאחרי" לביסוס עצמאותן הכלכלית.
תוכנית המנטורינג - ליווי אישי פרטני למשתתפות העמותה, נשים נפגעות אלימות, על ידי מנטוריות מתנדבות.
תוכנית נשים בונות עסקים - תוכנית המיועדת לנשים בעלות עסק קטן או רעיון ליזמות המקנה ידע וכלים מעשיים בתהליך הקמה וניהול עסק.
בנוסף, מקיימת העמותה שיתופי פעולה עם מחלקות רווחה על מנת להנגיש את מודל הפעולה והשירותים שמפעילה העמותה ומציעה סיוע משלים בתחומים של קורסים והכשרות, ניהול תקציב, ייעוץ משפטי, הכנה לראיונות עבודה ושדרוג קורות חיים, ושילוב נשים אצל "מעסיקים ידידים".
רוח נשית פועלת גם במישור הציבורי, על מנת להעלות מודעות למצבן הכלכלי של נשים נפגעות אלימות ולחסמים המקצועיים, הכלכליים והמשפטיים עימם הן מתמודדות.
העמותה מקדמת מדיניות וחקיקה אשר יתנו מענים לחסמים אלה.
התפיסה המנחה את הפעילות המערכתית של העמותה היא כי אלימות נגד נשים היא תופעה חברתית רחבה החורגת בהרבה מהמקרה הפרטי של זוג ספציפי.
לכן, כדי למגר את האלימות וכדי לסייע לנפגעותיה, יש לחשוף ולשאוף לשנות מבנים חברתיים, תרבותיים ומשפטיים המאפשרים את קיומה של התופעה.
בשנת 2012 התאגדה רוח נשית עם הארגונים "איתך-מעכי", "אחותי", "העמותה להעצמה כלכלית לנשים", "שדולת הנשים בישראל" ו"מרכז אדוה" להקמת קואליציית "שותפות" ארגוני נשים לקידום שוויון וצדק לנשים בזירה הציבורית והתקשורתית בישראל.
במסגרת הקואליציה נכתב נייר עמדה בנושא יזמות זעירה של נשים נפגעות אלימות.
קואליציה נוספת בה שותפה רוח נשית היא הקואליציה להבטחת תשלום מזונות ילדים, אותה היא מובילה ביחד עם מרכז רקמן לקידום מעמד האשה ועם קבוצת סינגור מזונות ילד.
הקואליציה פועלת לשינוי האופן בו מיושם חוק המזונות (הבטחת תשלום), התשל"ב–1972, אופן שלטענת הקואליציה, פוגע בנשים גרושות שנאלצות לבחור בין פרנסה מכבדת לבין קצבת מזונות ילדים.
הקואליציה נאבקת לשינוי מציאות זו במספר מישורים – הצעות לשינוי חקיקה, העלאת הנושא לדיון בפורומים שונים, הרצאות ומפגשים עם פעילות בשטח.
בשנת 2013 חברה רוח נשית למגוון ארגוני נשים להקמת קואליציה ליישום החלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם בישראל, שמהותה הגנה וחיזוק ביטחונן של נשים וייצוגן במוקדי קבלת החלטות.
בעקבות פעילות הקואליציה, בסוף שנת 2014 אימצה הממשלה תוכנית פעולה כוללת בנושא.
בשנת 2017 הצטרפה רוח נשית גם לקואליציה למען נשים וילדים מבקשי מקלט.
במסגרת זו, לקחה חלק בהגשת בקשה להצטרף במעמד "ידיד בית משפט" בעתירה נגד חוק הפיקדון לעובדים זרים.
טענת הקואליציה הייתה כי החוק, שקובע הפחתה בפועל משכרם של זרים, עלול לפגוע בצורה משמעותית בנשים מבקשות מקלט, שהן ממילא אחת הקבוצות המוחלשות בחברה, להוביל אותן למעגלי אלימות וניצול ולגרום לפגיעה קשה בילדיהן.
עוד בהקשר לנשים חסרות מעמד, בשנת 2019 הגישה רוח נשית, עם עוד ארגוני נשים וילדים, בקשת "ידיד בית משפט" בהליך משפטי הנוגע למהגרת עבודה, אם יחידנית, שעמדה להיות מורחקת מישראל תוך שהיא מופרדת מילדיה.
הקואליציה טענה כי ההחלטה בעניינה לא לקחה בחשבון שיקולים מהותיים בנוגע לזכויות של אימהות יחידניות ושל מהגרות עבודה.
ב-4 בדצמבר 2018 הייתה רוח נשית בין הארגונים שיזמו והובילו את "אני אישה אני שובתת" - שורת אירועי מחאה ושביתה במוקדים רבים ברחבי הארץ, בתגובה לאלימות כלפי נשים ולעלייה במספר מקרי רצח נשים בשנה זו.
בעקבות מחאה זו, התכנסה ועדת שרים לטיפול באלימות במשפחה, בראשות ראש הממשלה, ואישרה את הגדלת התקציב השנתי לתוכנית למניעת אלימות במשפחה.
בשנת 2019 הצטרפה רוח נשית גם לקואליציית ארגוני החברה האזרחית ליישום אג'נדה 2030 בישראל, בהובלת איתך מעכי – משפטניות למען צדק חברתי, מרכז השל לקיימות ומנהיגות אזרחית.
הקואליציה פועלת להטמעת היעדים הגלובליים של האו"ם לפיתוח בר קיימא עד שנת 2030 (בין היתר בתחומים של שוויון מגדרי, מיגור העוני ותעסוקה הוגנת).
הקואליציה כתבה נייר עמדה אשר הוגש לממשלה וצורף כנספח לדו"ח הממשלתי שהוגש לאו"ם ביולי 2019. נייר העמדה מציג את המנגנונים ההכרחיים לצורך הטמעת היעדים הגלובליים בישראל.
מדי שנה ב-25 בנובמבר מתקיימת הצעדה והעצרת לציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים בהשתתפות רוח נשית, מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בת"א וק.מ.ה - קידום מעמד האישה בעיריית ת"א.
ביוני 2019 השיקו בנק ישראל, איגוד הבנקים ומשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים יחד עם רוח נשית, פיילוט להפעלת אמנת הזמינות הבנקאית במספר מרכזים למניעת אלימות ברחבי הארץ.
האמנה מציעה כלים משמעותיים להקלה על נשים נפגעות אלימות עם חובות.
בהמשך להצלחת הפיילוט, הוחלט בשנת 2022 להרחיב את הפעילות, ולפעול לקידום האמנה בכל המרכזים למניעת אלימות ברחבי הארץ.
רוח נשית הובילה את הטמעת האמנה והנגשתה לעו"ס במרכזים למניעת אלימות.
רוח נשית ממשיכה להוביל את הטמעת האמנה בכל המרכזים למניעת אלימות בארץ, ביחד עם שותפיה למיזם.
העלאת מודעות לקשר בין תלות כלכלית לאלימות כלפי נשים
חלק מרכזי בפעילות המערכתית של רוח נשית קשור במאבק באלימות כלכלית בתוך מערכת זוגית.
מבחינת חקיקה, קידמה רוח נשית יחד עם מרכז רקמן ועמותת "אם הבנים" את הצעת התיקון לחוק המזונות אשר הוגשה בכנסת התשע עשרה על ידי חברת הכנסת זהבה גלאון ויו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה חברת הכנסת עליזה לביא.
בסוף שנת 2014 הגישה חברת הכנסת גלאון הצעת חוק למניעת אלימות כלכלית שנכתבה על ידי רוח נשית ומרכז תמורה, והוגשה במקור על ידי חברת הכנסת לשעבר אורית זוארץ בשיתוף העמותה.
רוח נשית פועלת להעלאת מודעות לקשר בין תלות כלכלית לאלימות כלפי נשים – בקרב קובעי מדיניות, אנשי ונשות מקצוע והציבור הרחב.
בספטמבר 2014 קיימה העמותה כנס בנושא "בין תלות כלכלית לאלימות כלפי נשים" בשיתוף בית הספר לעבודה סוציאלית של אוניברסיטת תל אביב.
היה זה הכנס הראשון בישראל אשר עסק בקשר בין תלות כלכלית לאלימות כלפי נשים, אליו הגיעה כמרצה אורחת פרופ' ליסה בראש מאוניברסיטת פיטסבורג.
בתחילת 2015 יזמה רוח נשית בשיתוף רשות האכיפה והגביה נוהל לליווי נפגעות אלימות בהליכי גביית דמי מזונות ילדים, אשר אומץ על ידי ההוצאה לפועל.
בשנת 2015 הגישה רוח נשית נייר עמדה בנושא המלצות לשינוי מדיניות לוועדה הבין-משרדית לצמצום תופעת האלימות במשפחה של משרד הרווחה והמשרד לביטחון פנים.
בשנת 2016 רוח נשית הייתה בין הארגונים המובילים לנסח את "אמנת זמינות בנקאית לנשים נפגעות אלימות", שנחתמה ביחד עם בנק ישראל ואיגוד הבנקים בישראל.
עד 2019 קיבלו מעל 700 נשים סיוע מכח האמנה הבנקאית.
האמנה, אשר מציעה כלים משמעותיים להקלה על נשים נפגעות אלימות עם חובות, הורחבה בשנת 2019 בעקבות יוזמה והובלה של רוח נשית, כך שתחול גם על נשים בקהילה ולא רק על נשים ששהו במקלטים.
ביוני 2019 הושק פיילוט להפעלת האמנה בשמונה מרכזים למניעת אלימות ברחבי הארץ.
בסוף שנת 2014 הגישה חברת הכנסת לשעבר זהבה גלאון הצעת חוק למניעת אלימות כלכלית שנכתבה על ידי רוח נשית ומרכז תמורה, והוגשה במקור על ידי חברת הכנסת לשעבר אורית זוארץ, בשיתוף העמותה.
בשנת 2017 עברה הצעת החוק גלגול נוסף, והוגשה כהצעת חוק ממשלתית על ידי השרה לשוויון חברתי, גילה גמליאל.
בניסוח ההצעה היו מעורבים אנשי אקדמיה וארגונים, ובהם רוח נשית.
בינואר 2018 לכבוד עשור שנות פעילות ערכה רוח נשית, בשיתוף המכללה האקדמית רופין, כנס ראשון מסוגו בישראל, בנושא "אלימות כלכלית" בישראל.
בסקר שערכה העמותה התברר כי כשליש מהאוכלוסייה מכירים נפגע מאלימות כלכלית בפועל, אף על פי שהמושג אלימות כלכלית לא מוכר (נשים מכירות יותר את המושג ומכירות יותר נפגעים מאלימות כלכלית בסביבתן).
בשנת 2019 יזמה העמותה סקר, ממנו עלה כי כשליש מהאוכלוסייה בישראל מכירים נשים שנפגעו מאלימות כלכלית בפועל, אף על פי שהמושג "אלימות כלכלית" עצמו אינו מוכר.
כדי להעלות מודעות לתופעה, עורכת רוח נשית הרצאות בנושא לקהלים רבים, ובהם עובדים סוציאליים, שופטים ורשמי הוצאה לפועל, קליניקות משפטיות ועוד, וכן השתתפה בכנסים בנושא מטעם לשכת עורכי הדין, הסיוע המשפטי של משרד המשפטים, המכון להשתלמות פרקליטים ויועצים משפטיים, ועוד.
פרויקט מרכזי של העמותה, שהחל בקיץ 2019, הוא הוצאה לאור של ספר המאגד עדויות של נשים על אלימות כלכלית שחוו.
מטרת הספר היא להשמיע את קולן של נפגעות התופעה, ובכך לסייע בהמשגתה ולהשפיע על עיצוב המדיניות בנושא.
בתחום של גביית מזונות בהוצאה לפועל, יזמה רוח נשית, בשיתוף רשות האכיפה והגביה ומשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, שני נהלים שמטרתם להקל על נשים נפגעות אלימות המגיעות ללשכות ההוצאה לפועל כדי לגבות חוב מזונות.
נוהל אחד מאפשר ליווי של קב"ט ללשכת ההוצאה לפועל, וזאת כדי להתמודד עם החשש של נשים רבות ממפגש אלים עם בן הזוג לשעבר.
הנוהל השני מאפשר את הקדמת הדיון אצל רשם הוצאה לפועל, כאשר מדובר באישה נפגעת אלימות.
העמותה פעלה להטמעת הנהלים בקרב הגורמים הרלוונטיים, להנגשתם ולתרגומם לערבית, רוסית ואמהרית.
'באה בחשבון' ספר עדויות של נשים נפגעות אלימות כלכלית
בשנת 2023 פרסמה "רוח נשית" את הספר המאגד עדויות אישיות של נשים המספרות מהי המשמעות של להיות נתונה לטרור כלכלי מתמשך.
זהו ספר העדויות (ולא ספר מחקרי אקדמי) הראשון בישראל העוסק בנרטיב האישי תוך הצגה של נשים קורבנות אלימות כלכלית בחברה; בגילאים, רקעים, חתכים סוציו-אקונומים שונים ועוד; וזאת בכדי להמחיש כי התופעה קיימת גם במקומות הפחות צפויים הנוגדים את הסטיגמות.
פרס המוענק מדי שנה על ידי העמותה לזכרו של פרופ' יוסי קטן, שנפטר בשנת 2012. פרופ' קטן היה חבר הסגל בבית הספר לעבודה סוציאלית שבאוניברסיטת תל אביב וחוקר בכיר במרכז טאוב ובין היוזמים להקמת הפורום לחקר המדיניות החברתית בישראל.
פרופ' קטן נחשב לפורץ דרך בתחום השירותים הסוציאליים האישיים, והיה חבר הנהלת רוח נשית.
לאחר מותו החליטו בני משפחתו, בשיתוף עם עמותת רוח נשית, בה פעל למן יסודה, להמשיך ולשמר את מורשתו באמצעות מתן אות הוקרה שנתי לאשת או איש אקדמיה, המסורים ומחויבים לעשייה חברתית מגדרית, במקביל לפועלם האקדמי.
2014 - ד"ר דפנה הקר מאוניברסיטת תל אביב, ממקימות עמותת "איתך-מעכי".
2015 - פרופ' רות הלפרין-קדרי מאוניברסיטת בר-אילן, ראשת מרכז רקמן לקידום מעמד האישה.
2017 - ד"ר יופי תירוש מאוניברסיטת תל אביב, על הובלת המאבק בהדרת נשים.
2019 - ד"ר סאראב אבו רביע קווידר מאוניברסיטת בן-גוריון, על פועלה להעצמת וקידום נשים בדואיות.
2021 - פרופ' רבקה תובל-משיח מאוניברסיטת בר-אילן
2023 - ד"ר רותי לבנשטיין-לזר מהפקולטה למשפטים, במכללה למנהל
רוּחַ מִדְּבָּר הוא כפר שיקומי לטיפול גמילה מסמים ומאלכוהוליזם, ואף מהפרעות אכילה, עבור בוגרים וצעירים.
ממוקם באזור מועצה אזורית רמת הנגב, אך מיועד למטופלים מכל הארץ.
הכפר נפתח בשנת 2010, מופעל על ידי "עמותת יחדיו", ונתמך על ידי "פארמדום" ו"קרן רש"י", משרדי הממשלה, הרשות למלחמה בסמים ומפעל הפיס.
שטחו של הכפר הוא למעלה מ-40 דונם.
נג/17 מיולי 2005 הכירה ככפר מהמניין.
רוח כדים היא גלריה ישראלית לאמנות הממוקמת בירושלים ומתמחה בהצגת קדרות ופיסול קרמי.
"רוח כדים" הוקמה בשנת 1987 כקואופרטיב להצגה ומכירה של יצירות קדרות ופיסול קרמי, ובתמיכה של קרן ירושלים.
באותה עת התמעטו אפשרויות ההצגה והמכירה של יצירות כאלו והקואופרטיב, שהכיל 15 אמנים שונים, אפשר הצגה ומכירה של מדיום זה.
על האמנים שהיו חברים בקואופרטיב במשך השנים נמנים שולמית מילר, רני גילת, אמנון ישראלי ואחרים.
בנוסף לתצוגה הרגילה, במשך השנים נערכו בגלריה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות שונות.
בשנת 1988, לדוגמה, נערכה במקום תערוכת הוקרה להדוויג גרוסמן.
רוח נושבת על הירח הוא ספר הילדים הראשון שחיבר אריק לינקלייטר (מחברם של רומנים למבוגרים, ספרי היסטוריה צבאית ועוד).
הספר ראה אור לראשונה ב-1944 וזיכה את מחברו במדליית קרנגי.
הספר משלב פנטזיה, אבסורד, הומור וסוריאליזם על רקע מדיני מומצא המזכיר את העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הספר תורגם לעברית על ידי צבי ארד וראה אור בשנת 1977 במסגרת ספריית דן חסכן של הוצאת עם עובד.
גיבורות הספר הן שתי אחיות, דינה ודורינדה, שאביהן, קצין בצבא, יצא לשליחות לארץ רחוקה.
על אף שהאב הזהיר את הילדות שיתנהגו יפה, כיוון שרוח נושבת על הירח, והדבר טומן בחובו סכנות, נקלעות שתי הילדות עד מהרה להתפתקאות שונות ומשונות.
הן נפגשות עם מכשפה, הופכות לזוג קנגורו הנכלאים בגן החיות ומשחררות ממנו פומה זהובה ונץ כסוף.
בהמשך יוצאות האחיות להציל את אביהן משביו של הרודן האכזר הוגלו בלוט ונפגשות עם דמויות שונות, בהן שני חיילים זקנים מחיל החפרים של מלחמת העולם הראשונה.
יחיעם פדן כתב על הספר: "ההומור המרומז והפנטזיה הצנועה, שאינה נדרשת לכשפים רעשניים, השפה היפהפייה והשילוב הייחודי המעניין בין ילדים ובין בעלי חיים".
(על) רוח החוקים הוא מסה על תאוריה פוליטית שפורסמה לראשונה בעילום שם על ידי הברון דה מונטסקייה בשנת 1748 עם העזרה של קלודין-דה-גרן טנסן.
עבודתו של מונטסקייה השפיעה באופן ניכר על עבודותיהם של רבים אחרים, ביניהם: יקטרינה הגדולה; האבות המייסדים של החוקה של ארצות הברית; ואלכסיס דה טוקוויל, אשר יישם את שיטותיו של מונטסקייה בחקר החברה האמריקאית, בספרו הדמוקרטיה באמריקה.
מונטסקייה השקיע כעשרים ואחת שנים במחקר, לצורך כתיבת "(על) רוח החוקים", אשר כיסה מגוון רחב של תחומים, כמו החוק, חיי החברה, ומחקר אנתרופולוגי.
בחיבורו, מונטסקייה לימד זכות על מערכת הממשל החוקתית, הפרדת הרשויות, הפסקת העבדות, שמירה על זכויות האזרח והחוק, וכן על הרעיון שלפיו מוסדות פוליטיים צריכים לשקף את היבטים חברתיים וגאוגרפיים של כל קהילה.
בבואו לסווג מערכות פוליטיות, מונטסקייה מגדיר שלושה סוגים עיקריים: רפובליקני, מונרכי, ודספוטי (עריץ או רודני).
כפי שהוא מגדיר אותן, מערכות רפובליקניות נבדלות זו מזו במידת הרחבתן את זכויות האזרח - אלה המרחיבות באופן יחסי מכונות רפובליקות דמוקרטיות, בעוד שאלה המגבילות אותן ומגדירות אותן באופן מצומצם יותר מכונות רפובליקות אריסטוקרטיות.
ההבחנה בין אריסטוקרטיה ועריצות נשענת על השאלה אם קיימת מערכת חוקים שביכולתה לרסן את סמכותו של השליט: אם כן, המשטר נחשב אריסטוקרטי, ואם לאו, נחשב כעריצות.
העקרונות המניעים את התנהגות האזרח לפי מונטסקייה
לפי מונטסקייה, מאחורי כל סוג של מערכת פוליטית עומד מה שהוא מכנה "עיקרון".
ה"עיקרון" מניע התנהגות מצד האזרחים אשר תגרום לתמיכה במשטר זה ותאפשר לו לתפקד בצורה חלקה.
ברפובליקות דמוקרטיות (ובמידה פחותה ברפובליקות אריסטוקרטיות), העיקרון הוא "המידה הטובה" — הנכונות לשים את האינטרסים של הקהילה מעל לאינטרסים פרטיים.
במונרכיות, העיקרון הוא "אהבת הכבוד" — רצון הפרטים להשיג דרגה גבוהה יותר וזכויות-יתר.
במשטרים דספוטיים (או עריציים), העיקרון הוא "הפחד מפני השליט".
הנושא העיקרי השני ב"(על) רוח החוקים" הוא החירות הפוליטית והדרכים הטובות ביותר לשמר אותה.
הוא מבדיל את הפירוש הזה של חירות משני פירושים אחרים, שהם שגויים לפי דעתו.
הפירוש הראשון הוא שהחירות הפוליטית היא ממשל-עצמי קולקטיבי (לדעתו אין הבדל בין פירוש זה לבין דמוקרטיה), ואילו השני אומר שהחירות מורכבת מהיות האזרח מסוגל לעשות כל מה שהוא רוצה, ללא מגבלה.
לדעתו שני פירושים אלה אינם רק שגויים, אלא אף עלולים לפגום בחירות הפוליטית.
כינון חירות פוליטית דורשת שני דברים:
בהתבסס על כתבי ג'ון לוק, מונטסקייה טוען כי סמכויות הביצוע, החקיקה והשפיטה של הממשלה צריכות להיות מוקצות לגופים שונים.
יצירת מערכת של חוקים אזרחיים ופליליים שיבטיחו ביטחון אישי.
מונטסקייה מתכוון למה שמשפטנים בני-זמננו עשויים לכנות "הזכות להליך הוגן", הכולל את הזכות למשפט הוגן, את חזקת החפות ואת המידתיות בחומרת העונש.
תרומה עיקרית נוספת של "(על) רוח החוקים" הייתה בתחום של סוציולוגיה פוליטית, אשר מונטסקייה נחשב לעיתים למייסדה.
עיקר המסה, למעשה, עוסק בשאלה כיצד גאוגרפיה ואקלים יוצרות אינטראקציה עם תרבויות מסוימות לייצור הרוח של עמים.
עמותת רוח טובה היא עמותה ללא מטרת רווח אשר מחברת בין אנשים המבקשים להתנדב לבין עמותות וארגונים הזקוקים למתנדבים.
העמותה פועלת תחת קבוצת אריסון בבעלות שרי אריסון, והיא מחזיקה במאגר אפשרויות ההתנדבות הגדול בישראל.
עמותת רוח טובה נוסדה בשנת 1996 על ידי אירית עצמון, חיים אורן ושותפים נוספים.
בשנת 2002 נבחר רפי אלול לכהן כיו"ר העמותה, ובשנת 2003 קיבלה העמותה את תמיכת הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון.
החל משנת 2008 הצטרפה העמותה לקבוצת אריסון.
העמותה מחזיקה במאגר ההתנדבות גדול ביותר בישראל, המאגד עמותות, ארגונים ומוסדות ציבוריים, הפועלים במגוון תחומים בישראל ומעדכנים בצרכיהם במתנדבים בכל רגע נתון.
נכון ל-2021 העמותה מציעה אלפי אפשרויות להתנדבות.
תהליך החיבור בין המתנדבים לבין העמותות שזקוקות למתנדבים מתבצע הן באתר העמותה, בו ניתן לחפש התנדבויות לפי סינונים שונים כגון מיקום, תחום והיקף, והן באמצעות מוקד השירות הטלפוני.
העמותה פועלת גם לפיתוח תחום התנדבות עובדים בחברות ובארגונים באמצעות מחלקת 'התנדבות לעסקים', ומציעה להם אפשרויות חיבור להתנדבות עבור עובדיהן.
מחלקות נוספות בארגון כוללות את מחלקת הרשויות המקומיות, הפועלת מול גופים מוניציפליים בישראל, ומחברת בין מתנדבים למגזרים בתחומי הרשויות הנ"ל באמצעות מיזמים חברתיים וקהילתיים כגון '365' שמטרתו היא בניית תוכניות שנתיות בשיתוף הרשויות, ומיזם 'העתק הדבק' שנועד לשכפל ולהעביר פרויקטים מוצלחים לערים וישובים אחרים בישראל.
העמותה מקדמת את העשייה ההתנדבותית במגזר הערבי באמצעות 'מחלקת התנדבות לחברה הערבית', בשיתוף גופים מוניציפליים וחברתיים במגזר הערבי-ישראלי.
יום מעשים טובים הוא יום שיא לעשיית טוב כל השנה שמופעל על-ידי עמותת רוח טובה מקבוצת אריסון.
מקורו של היום בישראל, והוא נועד לעודד אנשים ברחבי העולם לעשות מעשים טובים עבור החברה, הקהילה והסביבה.
יום זה החל בשנת 2007 כיוזמה של אשת העסקים והנדבנית שרי אריסון.
והרעיון העומד במרכזו הוא לעודד כל אדם לעשייה של מעשה טוב, החל מחיוך לאדם אחר, ועד להובלת יוזמה רחבת היקף והשפעה על הזולת והסביבה.
יום המעשים הטובים הפך לגלובלי בשנת 2011.
נכון לשנת 2022 השתתפו בו מיליוני בני אדם מ-109 מדינות שונות.
על יום המעשים הטובים נמתחה בעבר ביקורת על כך שמעשים טובים אינם עניין של יום אחד, אלא של התנהגות מתמשכת.
מאז התרחב המיזם לפעילות במהלך כל השנה.
"כולאננה" הוא מיזם אשר מטרתו לחזק את לכידותה של החברה הישראלית, באמצעות הקמת קהילת עמותות המקדמת חברה הוגנת יותר עבור כלל אזרחי מדינת ישראל.
המיזם פותח לראשונה ב"מרחבים" - המכון לקידום אזרחות משותפת בישראל, ואומץ על ידי הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון, מסוף שנת 2014 נוהל המיזם על ידי העמותה בשותפות עם "מרחבים" ובתמיכת קהילת קרנות.
מיזם כוללאנה נסגר בשנת 2018 ובמקומו נפתחה התוכנית ללכידות חברתית.
התכנית נוסדה ב-2018 כיוזמה של הקרן המשפחתית על-שם תד אריסון, בשיתוף מכון מרחבים ועמותת רוח טובה מקבוצת אריסון, ומטרתה היא חיזוק לכידותה של החברה הישראלית, דרך ארגונים מהמגזר הציבורי, העסקי והחברתי, השולחים נציגים ונציגות כמשתתפים בה.
תוצרי התוכנית כוללים: הבנה מעמיקה ומדויקת של מושג הלכידות החברתית (על בסיס מודל וגישה סדורה וסדנאות חוויתיות) ותוכנית פעולה ארגונית ארוכת טווח המותאמת לכל ארגון משתתף.