tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא שחקה תפקיד חשוב בהדיפת מתקפתו של תאנוס על כדור הארץ, ונלחמה נגדו לצד האוונג'רס, קפטן מאר-וול ודראקס המשמיד.
בשהותה בקבוצה, מנטיס הראתה רגשות רומנטיים כלפי ויז'ן, דבר שיצר מתח בינה לבין אמן החרבות ומכשפת השני.
לאחר שקאנג הכובש הגיע לכדור הארץ כדי להורגה ולמנוע את מילוי תפקידה ביקום, אמן החרבות הקריב את חייו כדי להצילה, והיא הבינה את רגשותיה כלפיו.
כאשר אמן החרבות הוחיה ונשלט בידי פרט מגזע הקוטאטי, מנטיס נישאה לו, וחתונתם התרחשה במקביל לזו של ויז'ן ומכשפת השני.
לאחר שהולידה את בנה, הוא נלקח בידי הקוטאטי כדי שייפתח את הצד החוצני שבו, ומנטיס חסרת המנוח נפרדה מגופה ויצאה להרפתקאות ברחבי החלל בצורה אסטראלית.
בניסיון משותף עם הגולש הכסוף לסיכול מזימתם של זקני היקום להרוג את גלקטוס באמצעות יהלומי האינסוף, מנטיס נלכדה בפיצוץ, שהפיץ חמישה חלקים ממהותה ברחבי היקום.
אחד משבריה הגיע לכדור הארץ והצטרף להאוונג'רס מהחוף המערבי, וחזר לגופה הפיזי המקורי כאשר נהרג בידי רוח הקוטאטי של אמן החרבות.
גרסאות אחרות הגיעו לבקש עזרה מארבעת המופלאים ולכוכב הלכת ורדנט.
כל אחת מחמש הדמויות ייצגו חמישה צדדים מאישיותה - היצור, האם, האישה, המיומנת וחברת האוונג'רס.
תאנוס איחד את חמש האישיויות לגוף אחד כשניסה להרוג את מנטיס לאחר סימנים חוזרים שהעידו על חזרתו המחודשת של המשיח השמימי.
לאחר שנעזרה בקבוצת האוונג'רס להצלת בנה מידיו של תאנוס, נאלצה מנטיס לעזוב את חבריה פעם נוספת כדי לאייש את חובותיה של המדונה השמימית.
באחת מהרפתקאותיה חוותה מנטיס חיזיון על איום גזע הפלנקס על היקום, ואפשרה לאימפריית הקרי להכניסה למעצר כדי לסייע לסטאר לורד נגד הפלנקס.
היא מילאה תפקיד חשוב בקרב נגד הפלנקס, בה נפצעה קשה ונחלצה בידי באג ורוקט ראקון.
לאחר מכן, מנטיס הצטרפה לקבוצת שומרי הגלקסיה של סטאר לורד, שמטרתה להגן על היקום מפני איומים כגל ההשמדה ואימפריית הפלנקס.
בפלאשבקים מתגלה כי סטאר לורד ביקש ממנטיס להשתמש בכוחותיה, ולהשפיע על דראקס, גאמורה, רוקט ראקון, גרוט, קוואזר ואדם וורלוק להצטרף לקבוצתו.
הקבוצה התפרקה לאחר שגילוי זה נחשף, אך התאחדה זמן מה לאחר מכן.
כחברה בקבוצה, השתתפה מנטיס בקשתות הסיפור "מלחמת המלכים", "ממלכת המלכים" ו"הציווי של תאנוס".
זמן מה לאחר אירועי "הציווי של תאנוס", בהם הקבוצה התפרקה, חילצה מנטיס את סטאר לורד מכוחות אימפריית ספרטה, סירבה להצטרף לקבוצת שומרי הגלקסיה החדשה, וסייעה לו באיתור רעידות זמן שהחלו להתרחש עקב אירועי "עידן אולטרון".
לאחרונה נראתה מנטיס חברה בחיל ראשומקום, קבוצה המוקדשת להגנה על השלום והחוק בראשומקום.
מנטון ספראג אדי היה לוטננט גנרל בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
אדי נולד ב-16 במאי 1892 בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית.
הוא למד בבית ספר צבאי וסיים את לימודיו ב-1913. ב-1916 התגייס לצבא ארצות הברית, וב-1918 הוא הועלה לדרגת לוטננט שני.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא מונה כמפקד פלוגה בגדוד ה-11 שהיה חלק מהדיוויזיה ה-4 של חיל המשלוח האמריקאי, ונשלח לחזית המערבית במאי 1918. הוא נפצע באוגוסט של אותה שנה, ולאחר שהתאושש המשיך להילחם כמפקד גדוד מקלענים עד סיום המלחמה בנובמבר.
במהלך המלחמה הוא הגיע לדרגת מייג'ור, ולאחר המלחמה הוצב בגרמניה עד 1919 עת הוחזר לארצות הברית.
ב-1920 הוא הורד לדרגת קפטן, וב-1921 נישא למיימי פיבודי בוטולפ.
בתקופה שבין מלחמות העולם שימש כמאמן חי"ר וכפרופסור באקדמיה הצבאית ריוורדייל.
ב-1940 הוא הוצב כקצין מודיעין בקורפוס ה-3, וב-1941 קיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-114 אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-44 של המשמר הלאומי.
ב-19 באוגוסט 1944 הועבר אדי לפקד על הקורפוס ה-12, אשר היה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון.
אדי פיקד על הקורפוס במהלך מבצע קוברה ובקרבות ההתקדמות אל הריין.
במהלך הקרב על הבליטה, הקורפוס של אדי החזיק את הכתף הדרומית של הטריז הגרמני.
באפריל 1945 הוא השתתף בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, אולם זמן קצר לאחר מכן נאלץ לחזור לארצות הברית בגלל לחץ דם גבוה.
בינואר 1948 מונה למפקד המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, והחזיק בתפקיד עד יולי 1950. לאחר מכן מונה למפקד הארמייה השביעית אשר הוצבה באזורי הכיבוש בגרמניה, והחל מ-12 באוגוסט 1952 פיקד גם על הכוחות האמריקאיים באירופה (USAREUR).
הוא פרש מהצבא ב-31 במרץ 1953 בדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים).
הוא נפטר במחנה פורט בנינג ליד העיר קולומבוס בג'ורג'יה ב-10 באפריל 1962 בגיל 69. הוא קבור בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה.
מנטה הוא מגזין בריאות מבית ידיעות אחרונות.
המגזין הושק ב-2000, המגזין מתמקד בכושר תזונה ועצות שונות בנושאי בריאות, הגיליון הראשון יצא כדפי הנייר שלו בריח מנטה.
מופיעות במגזין כתבות תחקיר שונות, בין היתר פורסמה ב-2002 כתבה בה נטען כי טיפול קצר יכול לפתור בעיות של נשים הסובלות מבעיות בחצוצרה וכי רופאי נשים רבים מסתירים עובדה זאת מהן, בעקבות כך, פרופסורים שניהלו מרפאה פרטית לפוריות הגיבו בחריפות על כך.
ב-2002 חתם המגזין על הסכם שיתוף פעולה ביחד עם מי עדן במסגרתו יופף מגזין "מיני מנטה" ללקוחות מי עדן פעם ברבעון.
עורכת המגזין בתחילה הייתה ליאורה בונה-אזולאי ולאחר מכן החליפה אותה רונית הבר.
מנטליזאורוס (שם מדעי: Mantellisaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האיגואנודוניים שבקבוצת האורניתופודה שחי באירופה לפני 12 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו ב-2007 בידי החוקר גרגורי ס.
שמו של הדינוזאור קרוי על שם החוקר האנגלי גדעון מנטל, אשר גילה את מאובני שיני האיגואנודון.
המאובנים התגלו בבריטניה, גרמניה ובלגיה.
דינוזאור זה השתייך לקבוצתו של האיגואנודון (כמה חוקרים סוברים שהיה שייך לקבוצת האנקילופולקסיה במקום) והגיע לאורך 7 מטרים ולמשקל 750 קילוגרם.
הוא היה דו-רגלי בעל זרועות ארוכות שבקצוותיהם זוג בהונות מחודדות ששימשו להגנה.
הדינוזאור היה אוכל צמחייה נמוכה ואולי הזדקף על רגליו כדי להגיע לצמרות של עצים נמוכים.
הוא עצמו ניצוד בידי טורפים כמו הנאוונאטור, אשר נמצא בקרבת מאובניו.
מנטה שחורה הוא דמות בדיונית של נבל-על, המופיעה בחוברות הקומיקס אקוומן של חברת DC קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת Aquaman #35 מספטמבר 1967, ונוצרה על ידי הכותב בוב הייני והמאייר ניק קרדי.
מנטה שחורה הוא שכיר חרב חסר רחמים ורצחני המשמש כאויבו המושבע של גיבור-העל אקוומן.
לפי גרסה אחת לסיפור המקור, האדם שיהפוך ברבות הימים למנטה שחורה היה ילד אפרו-אמריקני שגדל בבולטימור שבמרילנד ואהב לשחק במפרץ צ'ספיק.
הוא נחטף ונאלץ לעבוד במשך כל תקופת ילדותו על סיפונה של ספינה, וספג התעללות מתמשכת מידי שוביו.
בנקודה מסוימת הוא ראה את אקוומן ואת חבריו הדולפינים וניסה לסמן להם, אך אקוומן לא שם לב אליו.
בסופו של דבר הוא נאלץ להתגונן מפניהם והרג את אחד מתוקפיו בעזרת סכין.
דייוויד גדל לשנוא את חיי הים חסרי הלב ואת אקוומן, אותו ראה בתור הדמות שמייצגת אותם, ושאף להפוך לאדונו.
לפי גרסה נוספת לסיפור המקור, הילד אשר יהפוך ברבות הימים למנטה שחורה היה יתום אוטיסט שנלקח לבית חולים לחולי נפש ארקהם אסיילום בגות'אם סיטי.
הוא חש בנוח במים קרים כקרח, אך סדיני כותנה הכאיבו לו מאוד.
מכיוון שהמטפלים בארקהם אסיילום לא ידעו להתמודד עם אוטיזם, הם כבלו אותו למיטה בכל פעם שצעק ונאבק בהם.
בגרסה זו, הילד הצעיר תמיד התלהב כשראה את אקוומן בטלוויזיה.
בסופו של דבר, הילד היה נתון לטיפולים ניסויים.
אחד מהם הצליח לנקות את מוחו של הילד, אך הותיר אותו אלים.
הוא הרג את המדען שטיפל בו ונמלט מארקהם אסיילום.
כמבוגר, האדם שיהפוך למנטה שחורה עיצב לעצמו תלבושת - חליפת צלילה בסיסית שיכולה לשקוע כמו דג מנטה הכוללת קסדה בעלת עיני חרק שמסוגלת לירות קרני אנרגיה.
הוא נטל את השם "מנטה שחורה", ויחד עם צבאו הפך לכוח מרשים שהתעמת עם אקוומן מספר פעמים.
בקשת הסיפור "מלחמת מים" המתרחש במהלך אירועי "היום הבהיר ביותר" משנת 2010 התגלה ששמו הפרטי של מנטה שחורה הוא דייוויד, אשר פרש מחיי הפשע ופתח חנות לממכר דגים כדי להרוויח את לחמו ביושר.
כאשר הוא מגלה שאקוומן חזר לחיים אחרי אירועי "הלילה האפל ביותר", הוא רוצח את הלקוחות שבחנות, שורף את הבית שלו הממוקם באזור החוף וחוזר לחיי הפשע ולמסע הנקמה שלו באקוומן.
מנטה שחורה הופיע בסדרות ההנפשה "ליגת הצדק" והמשכה "ליגת הצדק ללא גבולות", "ליגת הצדק - הדור הבא", "הארלי קווין" ו"באטמן: האמיצים והנועזים".
מנטה שחורה הופיע בסרטי ההנפשה "ליגת הצדק: הגבול החדש", "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור", "ליגת הצדק: כס אטלנטיס", "הסיפור של באטמן", "ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט" ו"ליגת הצדק האפל: מלחמת אפוקליפס".
"מנטה" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הישראלית מרגלית צנעני.
האלבום יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני, באוגוסט 1989.
שניים משירי האלבום הצליחו להיכנס למצעד הסינגלים השבועי של רשת ג'.
"כל כך מוכר" נכנס למצעד ב-23 במאי 1989 במקום ה-33. ב-13 ביוני אותה השנה השיר הגיע לשיאו במקום ה-23. הוא שהה תשעה שבועות רצופים במצעד.
השיר השני, "עוד יהיה לי", הגיע בשיאו למקום השביעי, והפך לשירה הראשון שמגיע לעשירייה הפותחת במצעד.
בנובמבר 1990 קיבל את תואר הזהב על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים בסך הכול.
עיבודים והפקה מוזיקלית: ירוסלב יעקובוביץ'
השיר "מתוך האדם האפור" עובד על ידי ננסי ברנדס
השיר "בתוך האדם האפור" הוקלט באולפני "קולינור", יוני 1987
השירים 13–15 לא נכללו באלבום המקורי אלא צורפו לגרסת הדיסק.
הם נדלו מאלבומיה הקודמים של צנעני.
מנטיס היא דמות בדיונית המגולמת על ידי פום קלמנטיף בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
מנטיס היא חברת צוות בשומרי הגלקסיה עם כוחות מבוססי אמפתיה ואחותו למחצה מצד האב של פיטר קוויל, מנהיג השומרים.
הדמות הוצגה לראשונה ב"שומרי הגלקסיה: חלק 2" (2017), כעוזרת החייזרית של אגו עם הכוח לשלוט ברגשות של אנשים באמצעות מגע.
היא מתוארת בדרך כלל כבעלת אישיות תמימה ונאיבית.
נכון לשנת 2023, הדמות הופיעה בחמישה סרטים: "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "תור: אהבה ורעם" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3".
אגו הכוכב החי גידל את מנטיס והשתמש בכוחות האמפתיים שלה כדי לעזור לו לנוח.
מנטיס וצורתו האנושית של אגו נתקלים מאוחר יותר בשומרי הגלקסיה – פיטר קוויל, גאמורה, דראקס, רוקט, גרוט ונביולה – לאחר שהשומרים הגיעו לכוכב סמוך בבריחה מהריבוניים, מהם רוקט גנב סוללות אנולקס במהלך קרב.
צורתו האנושית של אגו חושפת שאגו הוא אביו של קוויל, והם נוסעים לכוכב אגו.
לאורך הדרך, מנטיס מדגימה את יכולתה לזהות רגשות ותחושות של אנשים באמצעות מגע.
כאשר קוויל, גאמורה ודראקס מגיעים לאגו, מנטיס מתלבטת האם לספר לדראקס על התוכניות המרושעות של אגו, ובסופו של דבר מצטרפת לשומרים במאבקם נגד אגו.
בשנת 2018, מנטיס והשומרים מגיבים לקריאת מצוקה ומצילים את תור שצף בחלל.
לאחר שהקבוצה מתפצלת, היא מלווה את קוויל, גאמורה ודראקס לראשומקום כדי לעצור את תאנוס, אבל מנוטרלת על ידי תאנוס באמצעות אבן המציאות, מה שמאפשר לתאנוס לקחת את גאמורה.
מנטיס מגיעה לטיטאן יחד עם קוויל ודראקס, שם הם מתאחדים עם טוני סטארק, פיטר פארקר וסטיבן סטריינג' בניסיון נוסף לחלץ את כפפת האינסוף מתאנוס.
אף על פי שמנטיס מסוגלת לשלוט באופן זמני בתאנוס, הוא משתחרר משליטתה כאשר קוויל לומד מנביולה שגאמורה מתה ומתקיף את תאנוס.
זמן קצר לאחר מכן, מנטיס נופלת קורבן להתפוררות.
בשנת 2023, מנטיס מושבת לחיים ומובאת דרך פורטל לכדור הארץ לצפון מדינת ניו יורק, שם היא משתתפת בקרב נגד כוחותיו של תאנוס מהעבר.
מאוחר יותר, מנטיס וחבריה לקבוצה שהתאחדו משתתפים בהלוויה של סטארק, שהקריב את חייו כדי לעצור את תאנוס.
לאחר מכן הם אוספים את תור מנורווגיה וחוזרים לחלל.
בשנת 2024, מנטיס והשומרים, אליהם הצטרפו תור וקראגלין, יוצאים להרפתקאות בחלל.
תור נפרד מהם לאחר שהם לומדים שמספר אלים נרצחו על ידי גור שוחט האלים.
השומרים ממשיכים להגיב לכמה שיותר קריאות.
בשנת 2025, השומרים רוכשים את ראשומקום מידי האספן, ואל הצוות מצטרפת קוסמו.
מנטיס עוזרת לשפץ את ראשומקום לאחר ההתקפה שהמקום עבר.
מנטיס, שיודעת עד כמה קוויל מדוכא בשל אובדן אהובתו, רוצה לארגן לו חגיגת חג מולד משמעותית ומתכננת עם דרקאס תוכניות להביא את קווין בייקון כמתנה לקוויל.
מנטיס מנווטת את הספינה החדשה שלהם בחזרה לכדור הארץ והיא ודראקס נוחתים בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה.
מוכרת של מפות ידוענים מציעה לגלות להם היכן נמצא ביתו של בייקון, ומנטיס משתמשת בכוחותיה כדי לקבל את המפה מבלי לשלם וגם לקבל את כל כספה של המוכרת.
מאוחר יותר, מנטיס מגלה לקוויל שאגו היה גם אביה, מה שהופך אותם לאחים למחצה, שלדברי קוויל היא מתנת חג המולד הטובה ביותר שקיבל אי פעם.
לאחר שהשומרים בנו מחדש את ראשומקום, הם מותקפים על ידי אדם וורלוק.
הצוות, כולל מנטיס, מחליט לנסוע למטה של חברת אורגוסקופ, המונהגת על ידי הוד התפתחותו, בתקווה למצוא קוד ביטול למתג.
מנטיס, דראקס ונביולה מגיעים לספינה של הוד התפתחותו, שם הם מגלים המוני ילדים כלואים.
הם נלכדים בעצמם ונכלאים בתא עם אביליסקים.
מנטיס משכנעת את האביליסקים שהם באותו צד, והשלישייה נמלטת מהתא.
הם מתאחדים עם שאר השומרים, וביחד הם מכריעים את צבא הוד התפתחותו.
לאחר שהביסו את הוד התפתחותו, השומרים בצורתם הנוכחית, מחליטים להתפרק עם החזרה לראשומקום, ומנטיס יוצאת למסע גילוי עצמי ביחד עם האביליסקים.
בשנת 2011 חלופית, מנטיס הייתה בין המשתתפים החייזרים הרבים במסיבה של תור על פני כדור הארץ.
במאי 2014, הבמאי ג'יימס גאן אמר שהוא מתכנן להציג שתי דמויות מרכזיות חדשות בסרט ההמשך של שומרי הגלקסיה, מנטיס ואדם וורלוק.
שיחות החלו עם שחקנית שגאן חשב שמתאימה לגלם את מנטיס, בזמן שהחליט להסיר את וורלוק משום שהסרט נהיה "יותר מידי עמוס".
גאן הוסיף כי וורלוק היה "דמות אחת יותר מדי ולא רציתי לאבד את מנטיס ומנטיס הייתה חלק בלתי נפרד מהסרט בכל מקרה".
באוקטובר 2015, קלמנטיף לוהקה לתפקיד.
בשומרי הגלקסיה: חלק 2, מנטיס מתוארת כעוזרת בעלת כוחות אמפתיים שחיה עם אגו.
המפיק בפועל ג'ונתן שוורץ אמר שהדמות "מעולם לא חוותה אינטראקציה חברתית באמת", ולומדת על "מורכבויות חברתיות" מהשומרים האחרים.
קלמנטיף הוסיפה, "היא הייתה ממש בודדה ולבדה, אז זה דבר חדש לגמרי לפגוש את האנשים האלה ולגלות דברים חדשים", ומשווה זאת לילד שעושה טעויות מביכות במצבים חברתיים חדשים.
קווין פייגי ציין שלמנטיס ולדראקס יש מערכת יחסים "מעניינת" בסרט בשל היותם "עצמים מוזרים לחלוטין".
סטיב אנגלהרט, אחד מהיוצרים של מנטיס, התאכזב מגילום הדמות ואמר, "לדמות הזאת אין שום קשר למנטיס...
אני באמת לא יודע למה לקחת דמות שהיא כל כך ייחודית כמו מנטיס ולעשות דמות אחרת לגמרי ועדיין לקרוא לה מנטיס".
דייב בטיסטה ציין שבשלב מסוים גאן רצה לעשות "סרט של דראקס ומנטיס" כספין-אוף, אך הרעיון לא התפתח על ידי מארוול.
בספטמבר 2021, גאן ציין שהתפקידים של מנטיס ונביולה "די עצומים" בתסריט של שומרי הגלקסיה: חלק 3. מנטיס ודראקס משחקים תפקיד מרכזי בספיישל החגים של שומרי הגלקסיה, שעליו אמרה קלמנטיף, "יכולתי להיות הכי מוזרה שהייתי אי פעם בתור מנטיס".
מנטליות עדר (מכונה גם מנטליות המון או מנטליות להקה) היא מונח המתייחס לאופן שבו הפרט עשוי להיות מושפע מהרוב.
הרעיון הוצג לראשונה במאה ה-19 ונחקר לאורך השנים תחת דיסציפלינות שונות, ביניהן פסיכולוגיה, סוציולוגיה וכלכלה.
בפסיכולוגיה חברתית כיום נחקרים נושאים הקשורים למנטליות עדר, ביניהם התנהגות העדר, אינטליגנציה קבוצתית, חוכמת ההמונים, חשיבת יחד ודה-אינדיבידואציה.
גבריאל דה טארד וגוסטב לה בון, פסיכולוגים חברתיים מהמאה ה-19, היו הראשונים שהציגו רעיונות הנוגעים ל"תודעה קבוצתית" או "התנהגות ההמון".
גם זיגמונד פרויד והנוירוכירורג וילפרד טרוטר התעניינו בהתנהגות העדר בחברות אנושיות.
ספרו של טרוטר "אינסטינקט העדר בשלום ובמלחמה", העוסק בנושא, נחשב לספר מכונן בתחום הפסיכולוגיה החברתית.
הסוציולוג והכלכלן תורסטן ובלן תיאר בספרו "התאוריה של מעמד הפנאי" (1899) כיצד פרטים מחקים את התנהגותם הצרכנית של אחירם החברים בקבוצתם, שלהם סטטוס גבוה יותר.
מאה שנים לאחר מכן, מלקולם גלדוול בחן בספרו "נקודת המפנה" איך גורמים תרבותיים, חברתיים וכלכליים משתלבים ליצירת מגמות בהתנהגות צרכנית.
חוקרים בתחומים אקדמיים במאה ה-21, כמו שיווק וכלכלה התנהגותית, מנסים לזהות ולצפות מראש התנהגויות עדריות של משקיעים, בין אם הן הגיוניות ובין אם אינן הגיוניות (ביניהם דניאל כהנמן, רוברט שילר, ורנון סמית' ועמוס טברסקי).
בפרט, מומחים בכלכלה התנהגותית חוקרים בקפידה התנהגויות עדריות, בניסיון לחזות מראש קריסות כלכליות עתידיות.
תופעה אחת הנחקרת בהקשר זה, לדוגמה, היא האופן שבו משקיעים נוטים להצטרף לרכישות ולמכירות של מניות מתוך תגובות רגשיות כגון תאוות בצע ופחד, וכתוצאה מכך יוצרים בועות כלכליות העלולות להוביל לקריסת שוק המניות.
ביטוי במסגרת ניסויים מחקריים בולטים
ניסויי הקונפורמיות של אש (1951) היו סדרה של מחקרים בניהולו של הפסיכולוג האמריקאי סולומון אש.
המחקרים בדקו את הדרכים שבהן פרטים בקבוצה מושפעים מאמונות ודעות של הרוב.
במסגרת הניסויים, חמישים סטודנטים גברים ממכללת סווארת'מור השתתפו במבדק ויזואלי שבו התבקשו לשפוט אורך יחסי של קווים.
כל נבדק הוכנס לחדר עם שבעה שחקנים ששיתפו פעולה עם החוקרים, והסכימו מבעוד מועד על תשובה אחידה.
הנבדק לא ידע זאת, ונאמר לו שכל שבעת הנבדקים זולתו הנם משתתפים "רגילים" כמותו.
בקבוצת הביקורת היו רק נבדקים, ללא שחקנים.
בקבוצת הניסוי, השחקנים ענו בכוונה תשובה לא נכונה ב-12 מתוך 18 הניסויים.
תוצאות המחקר הראו כי ברוב המקרים הנבדק התאים את עצמו לקבוצה וענה תשובה לא נכונה.
ב-18 הניסויים שנערכו, אש מצא כי שליש מהמשתתפים שאינם שחקנים בחרו בתשובות שבהן בחר הרוב, למרות היותן שגויות באופן ברור.
מנגד, פחות מ-1% מהמשתתפים בקבוצת הביקורת השיבו תשובות שגויות.
בניסוי נוסף, חוקרים באוניברסיטת לידס ערכו ניסוי קבוצתי, שבו התבקשו המתנדבים לשוטט ברחבי אולם גדול בלי לדבר זה עם זה.
בהמשך, מיעוט נבחר מבין המשתתפים קיבלו מהחוקרים הוראות סודיות, מפורטות יותר, למסלול ההליכה באולם.
המדענים גילו שבסופו של דבר, אנשים נוטים ללכת בצורה עיוורת בעקבות אחד או שניים מבין המשתתפים המודרכים, שנראים כאילו הם יודעים לאן הם הולכים.
תוצאות הניסוי הראו ש-5% מהקבוצה, קומץ המשתתפים שהודרכו ונראו בטוחים בעצמם, היו די והותר בשביל להשפיע על הכיוון של 95% הנותרים.
200 הנבדקים עשו זאת באופן אוטומטי, מבלי לשים לב למעשיהם.
חוקרים באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת ניו יורק ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס חקרו התנהגות עדר במרחבים וירטואליים.
בתוך אתר ששמו לא פורסם, במשך חמישה חודשים, החוקרים הגיבו באופן ראשוני חיובי או שלילי בנוגע לפוסטים שפורסמו באתר – כלומר היו הראשונים שהצביעו "בעד" או "נגד" פרסום מסוים.
קבוצת הביקורת כללי פוסטים שלא נעשתה כל התערבות ביחס אליהם.
החוקרים מצאו כי הסיכויים שהאדם הראשון שקרא את הפרסום יצביע "בעדו" היה גבוה ב-36% אם כבר ניתנה לפרסום תגובה חיובית ראשונית על ידי החוקרים.
לאורך חמשת החודשים, פוסטים שקיבלו תגובה חיובית ראשונית על ידי החוקרים קיבלו ציון גבוה יותר ב-25% בממוצע ביחס לקבוצת הביקורת, כאשר הציון מתייחס לסכימת ההצבעות בעד ונגד הפרסום.
לעומת זאת, תגובה ראשונית שלילית (הצבעה נגד) לא הניבה תוצאות מובהקות מבחינה סטטיסטית.
החוקרים מצאו כי הצבעות קודמות יצרו הטיה משמעותית בהתנהגות הדירוג של פרטים, וכי השפעות חברתיות שליליות וחיוביות יצרו השפעות "עדר" שאינן סימטריות.
"מנטה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, מנטה.
הוא יצא לאור בשנת 1989, בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני, בתור שיר הנושא מתוך האלבום.
את השיר כתבה רחל שפירא ללחן של צנעני והפקה מוזיקלית של אשר ראובני.
במרוצת השנים, הפך "מנטה" לנכס צאן ברזל בסצנת המוזיקה המזרחית ולאחד משירי החותם של צנעני.
הוא הוקלט עשרות פעמים, בידי מוזיקאים שונים ביניהם נמנים: הילה הררי, דויד ברוזה ("2 צדדים למטבע"), תזמורת צה"ל, מירב ברנע, חופני כהן, דין דין אביב, יניב ד'אור, וזהבה בן.
השפעתו של השיר המשיכה להתגבש במרוצת השנים.
בין 1997–2006 שודרה תוכנית הטלוויזיה "ריח מנטה" שנקראה על שמו.
את התוכנית הגיש ירון אילן, שהגיש בשנת 2007 תוכנית נוספת בשם "מנטה ב-24".
בשנת 2009 עבר אילן לערוץ 10 שם הוא הגיש תוכנית דומה בשם, "מנטה".
"מנטה" הוא השיר הראשון שצנעני הלחינה בעצמה.
לאחר שסיימה להלחין אותו, היא פנתה למוזיקאי עוזי חיטמן שיבקר את שעשתה.
בהמשך לכך, הוא טען: .
בסופו של דבר, נשלחה פנייה למשוררת רחל שפירא שכתבה את מילותיו.
השדרן אורי הייטנר מרדיו אורנים פרסם ב-17 בדצמבר 2018 את ניתוחו המוזיקלי של "מנטה".
בהמשך לכך, העיר הייטנר: .
האודיו של "מנטה" שהועלה ליוטיוב ב-2 בספטמבר 2014 צבר למעלה מ-200 אלף צפיות בסך הכול.
גרסתו המחודשת של השיר, שנקראה "מנטה 2012", פורסמה ב-20 ביוני באותה השנה.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם1989תקליט 12 אינץ'האחים ראובני20 ביוני 2012הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתביג בוס
מנטליות סרטן היא דרך חשיבה שניתן לתארה בעזרת המשפט "אם אני לא יכול להשיג את זה, גם אתה לא יכול".
המטאפורה נגזרת מראיות אנקדוטליות לגבי התנהגותם של סרטנים כשהם נלכדים בדלי: למרות שכל סרטן מסוגל לטפס החוצה בעצמו, הוא יימשך פנימה על ידי הסרטנים האחרים, ובכך יבטיח את מותם הקולקטיבי של הקבוצה .
התופעה המקבילה בהתנהגות אנושית היא שחברי קבוצה ינסו להפחית את הביטחון העצמי של כל חבר קבוצה אחר שהשיג הצלחה גדולה מהשאר, מתוך קנאה, טינה, או תחרותיות על מנת לפגוע בהתקדמות שלהם, למרות שאין לכך יתרונות אמיתים.
מנטליות הסרטן יכולה לנבוע מצורך אנושי עמוק בהערכה עצמית ובהשוואה חברתית.
תאוריית ההשוואה החברתית מציעה שאנשים עוסקים בהערכה עצמית לא רק באמצעות התבוננות פנימית אלא גם באמצעות השוואה עם אחרים, במיוחד אלו שנמצאים במעגל החברתי הקרוב שלהם.
כאשר מישהו קרוב אלינו מצטיין בתחום שאנו מעריכים, אנו עלולים להרגיש מאוימים ולפעול בדרכים המפחיתות את הישגיו.
מנגנון זה יכול להסביר חלקית מדוע אנשים עשויים לנסות "למשוך מטה" את אלו שמשיגים יותר מעצמם, כדרך להגן על ההערכה העצמית והמעמד החברתי שלהם.
לדוגמה, קחו בחשבון שני חברים שמתלהבים מציור ומשתתפים בקביעות בשיעורי אמנות יחד.
רגשות כמו קנאה עשויים להיווצר כאשר ההערכה העצמית של אנשים מאוימת.
זה יכול להוביל לרצון להפחית את רווחתם של אחרים, במיוחד כאשר הצלחתם מדגישה את הכישלונות או החסרונות שלנו.
תאוריית החסך היחסי מציעה כי תחושות של חוסר שביעות רצון ואי צדק מתעוררות כאשר אנשים משווים את מצבם באופן שלילי למצבם של אחרים.
תחושת אי שוויון אלו מושרשת בתפיסות סובייקטיביות ולא במדדים אובייקטיביים, ויכולות להשפיע עמוקות על התנהגות חברתית.
כאשר אנשים רואים את עמיתיהם משיגים הצלחה או מקבלים הכרה שהם מרגישים שאינה ראויה, או שאינם יכולים להשיג, הם עלולים לפעול כדי לערער את ההישגים האלו.
חסך יחסי מעורר חוסר שביעות רצון על ידי השוואת מצבו של אדם לאחרים.
"משיכה למטה" של האחר לרמה דומה עשויה לגרום לתחשות סיפוק.
לפיכך, מנטליות הסרטנים יכולה להיחשב כתגובה לאי שוויון חברתי נתפס, כאשר משיכת אחרים כלפי מטה הופכת לאסטרטגיה להתמודדות עם תחושות של חוסר התאמה או אי צדק.
הטיית סכום אפס, היא הטיה שבה אנשים תופסים שהם יכולים להרוויח רק על חשבון אחרים, עשויה לתרום למנטליות הסרטנים.
הטיה זו מקורה באי הבנה בסיסית של הצלחה וחלוקת משאבים, המובילה לאמונה השגויה שהצלחה ומשאבים מוגבלים והרווח של אדם אחד הוא בהכרח הפסד של אחר.
תפיסת עולם כזו מטפחת אינטראקציות חברתיות תחרותיות ולא שיתופיות, ומעודדת התנהגויות שמטרתן להפריע להישגים של אחרים כדי להגן על חלקו הנתפס במשאבים מוגבלים, בדומה לסרטנים בדלי.
למנטליות הסרטן יש יישומים מעשיים בתחומים שונים.
במקומות עבודה, הכרה במנטליות הסרטנים יכולה לעזור לארגונים לפתח אסטרטגיות לטיפוח תרבות שיתופית ולהפחית תחרות סותרת בין העובדים.
למשל על ידי הכרה בהצלחות קולקטיביות ותיגמול עבודת צוות.
עובדים ש"מושכים למטה" את חברי הצוות שלהם עלולים להוביל לסביבת עבודה רעילה.
בסביבות חינוכיות, מודעות למנטליות הסרטן יכולה להנחות התערבויות שמטרתן קידום דפוס חשיבה בקרב תלמידים, לפיו כל אחד יכול להצליח בעזרת מאמץ, בניגוד למשחקי סכום אפס.
פדרו מנואל טורס (בפורטוגזית: Pedro Manuel Torres; נולד ב-18 במרץ 1982) ידוע בשמו מנטוראס (Mantorras) הוא כדורגלן עבר אנגולי ששיחק בעמדת החלוץ.
מנטוראס, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרוגרסו ובגיל 17 הצטרף לאלברקה מליגת העל הפורטוגזית.
בעונת רשם 10 שערים ב-31 משחקי ליגה בהם גם בניצחון 1-3 נגד ספורטינג ליסבון.
ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד וארזים בה גם בישל.
ב-25 באוגוסטהבקיע שלושער בניצחון 2-3 נגד ויטוריה סטובל.
בעונתו הראשונה רשם 13 שערים בקבוצה ומשך את עיניהן של ברצלונה, אינטר מילאן ומילאן.
בתחילת עונת נפצע בברכו בצורה שכמעט אילצה אותו לפרוש.
הוא נעדר מהמגרשים כשנתיים וחצי במהלכן עבר ארבעה הליכים כירורגיים.
ב-8 בינואר 2005 רשם את משחק החזרה שלו אחרי הפתיחה בהפסד 2-1 בדרבי.
בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות הראשונה שלו אחרי 11 שנים.
למרות שלא הצליח לשחזר את היכולת שלו לפני הפתיעה, מנטוראס נשאר חביב על ידי האוהדים.
בפברואר הודיע על פרישה מכדורגל, אולם כעבור כחצי שנה חזר לעונה אחרונה בפרימיירו דה אגוסטו מליגת העל האנגולית.
בצעירותו, מנטוראס שיחק בנבחרות הצעירות של אנגולה ואף השתתף עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערך בארגנטינה.
בטורניר זה הגיעה אנגולה לשמינית הגמר כאשר מנטוראס הבקיע שער אחד במשחק נגד אוסטרליה.
ב-3 בספטמבר 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד .
ב-17 באוגוסט 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
מנטוראס השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2006 לראשונה בתולדותיה.
השתתף עם הנבחרת גם בגביע אפריקה לאומות 2006 וגביע אפריקה לאומות 2010.
השחקן הצעיר המצטיין של השנה באפריקה:
מועדון כדורגל מנטובה (באיטלקית:Mantova 1911) הידוע גם בשם מנטובה הוא מועדון כדורגל איטלקי, מהעיר מנטובה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
זה מועדון כדורגל ותיק ששיחק בעבר במשך 7 עונות בסרייה א'.
הקבוצה שיחקה מספר עונות בסרייה ב' עד שלקראת עונת 1961/1962 עלתה לליגה העליונה.
לאחר 6 עונות היא ירדה בחזרה לסרייה ב'.
באותה תקופה בקבוצה שיחקו דינו זוף וקרל-היינץ שנלינגר.
לקראת עונת 1971/1972 היא עלתה פעם נוספת וירדה לאחר עונה בודדת.
מאז שנת 1972 הקבוצה משחקת בסרייה ב' או בסרייה ג'.
בשנים 1983, 1994 ו-2011 היא פורקה בעקבות בעיות פיננסיות והוקמה חדש.
בעקבות הצלחה בעונת 2023/2024 היא חזרה לסרייה ב' לאחר 14 שנים בליגות נמוכות.
בסרייה ב' הקבוצה שיחקה במשך 16 עונות והיתד בסרייה ג'.
בעונת 2024/25 היא שיחקה בסרייה ב' לאחר מעל לעשור בליגות נמוכות וסיימה את העונה במקום ה-13.
הקבוצה משחקת באצטדיון דנילו מרטלי.
מנחם "מני" מזוז (נולד ב-30 באפריל 1955) הוא משפטן ישראלי שהיה היועץ המשפטי לממשלה בשנים 2004–2010 ושופט בבית המשפט העליון בשנים 2014–2021.
מנחם מזוז נולד באי ג'רבה של תוניסיה.
ב-1956 עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בעיירה נתיבות, שם גדל כילד חמישי מבין תשעה אחים ואחיות.
אביו, הרב שלמה מאזוז, היה רב ודיין בג'רבה, שחיבר שמונה ספרי הלכה וחידושים שהתפרסמו לאחר פטירתו.
לאחר עלייתו לארץ ישראל, פתח האב חנות בנתיבות.
על קליטתם בעיר סיפר: .
עם סיום לימודיו היסודיים בנתיבות, המשיך מזוז את לימודיו התיכוניים במסגרת מסלול לתלמידים מחוננים שהפעיל משרד החינוך בישיבה התיכונית "מרום ציון-קריית נוער" שבירושלים, בראשות הרב אברהם רביץ במגמה הריאלית (מתמטית-פיזיקלית).
טרם גיוסו לצה"ל זנח את אורח החיים הדתי שהתחנך על פיו.
שירת בצה"ל כמפקד טנק בחיל השריון.
בתום שירותו הצבאי למד בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים את לימודיו לתואר ראשון בהצטיינות.
התמחה כשנה בבית המשפט העליון, אצל השופטים שלמה אשר והדסה בן-עתו, ושנה במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה - אצל עורכי הדין מיכל שקד ושמואל צור.
מיד לאחר שהוסמך כעורך דין ב-1981 החל מזוז לעבוד בפרקליטות המדינה, ולאורך השנים מילא שורת תפקידי מפתח במשרד.
תחילה שימש כפרקליט במחלקה הפלילית ובמחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה, ולאחר מכן עבר למחלקת הבג"צים, שבה כיהן כפרקליט, ובהמשך כממונה על ענייני הבג"צים, עד 1994.
בין השנים 1991–1995 שימש, במקביל לתפקידיו האחרים במשרד המשפטים, כיועץ משפטי וחבר במשלחת הישראלית למשא ומתן עם הפלסטינים והירדנים, וכראש הצוות המשפטי למשא ומתן על הסכם עזה-יריחו, והסכם הביניים עם הפלסטינים.
בפברואר 1994 מונה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה (ייעוץ), ועבד לצדם של היועצים המשפטיים מיכאל בן יאיר (1994–1996) ואליקים רובינשטיין (1997–2003).
במהלך כהונתו כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה הוביל רפורמות משמעותיות במספר תחומים, ובהם: רפורמה מקיפה בדרכי המינוי ומנגנוני הבקרה על מינויים בשירות המדינה ובשירות הציבורי, קביעת קריטריונים לתמיכות תקציביות של המדינה בגופים ציבוריים, הקמת הרשות לאכיפת דיני התכנון והבניה במקרקעין והקמת המחלקה להסכמים בינלאומיים.
היה פעיל בחקיקת חוק בתי משפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, שחולל רפורמה בשיפוט המנהלי בישראל.
כן הוביל את הליך חקיקת חוק שירות הביטחון הכללי, המסדיר את מעמדו, סמכויותיו ודרכי הפיקוח על פעילותו של שירות הביטחון הכללי, את "חוק הפונדקאות" וחוקים רבים נוספים.
בפברואר 2004 מונה מני מזוז ליועץ המשפטי לממשלה ה-11 של מדינת ישראל.
מזוז היה היועץ המשפטי לממשלה הראשון שמונה בהתאם להסדר שנקבע על ידי ועדת שמגר לבחינת דרכי מינויו של היועץ המשפטי לממשלה.
הוועדה הציבורית שמונתה על פי ההסדר פסלה את המועמדים המועדפים של ראש הממשלה ושל שר המשפטים, עו"ד זהר ועו"ד טורבוביץ', ובעקבות זאת מונה מזוז לתפקיד.
בדיקה שערך החשב של משרד האוצר בשנת 2013 העלתה כי במהלך כהונתו של מזוז כיועץ המשפטי לממשלה הפרישה המדינה בטעות סכומי יתר לקרן השתלמות על שמו, בסכום מצטבר של כ־100,000 ש"ח.
באוקטובר 2013 פנתה היועצת המשפטית של משרד המשפטים למזוז בדרישה כי ישיב את הכסף.
בתגובה טען מזוז כי לא מדובר בתשלומי יתר אלא בתשלומים המגיעים לו בדין בתור עובד מדינה.
בנוסף טען כי אין המדינה זכאית לדרוש את השבת הכספים רטרואקטיבית, שנים לאחר ששולמו.
לדברי הממונה על חופש המידע במשרד האוצר, במאי 2015 הודיע מזוז שאינו מעוניין בהמשך המחלוקת והוא נכון לקבל את הכרעת האוצר.
הממונה לא חשף את הכרעת האוצר מטעמי פגיעה בפרטיות, וציין כי מזוז הסדיר את חובו בהתאם להוראות תכ"ם בנוגע להחזר תשלומי יתר שהיו בתוקף באותו מועד.
בריאיון עיתונאי לסיכום כהונתו תיאר מזוז את תפיסת עולמו המקצועית וטען שהיועמ"ש אינו אוכף את החוק באופן סביל אלא נדרש ליזום ולעצב את מדיניות אכיפת החוק.
בראיון זה ציין כי ראה צורך בהגדרת גבולות אחריות וסמכות היועמ"ש מול שלוש מערכות:
בין היועץ המשפטי לפרקליט המדינה ולפרקליטות בכלל: ביטול תפיסה שהשתרשה שמגיעים ליועץ המשפטי לממשלה רק כשחייבים, במקום שייתפס כחלק אורגני של המערכת.
תפקיד היועץ מול הממשלה והשרים: איזון בין תפקיד יועצם של השרים לתפקיד התובע הכללי, האם הוא שופט אותם או עוזר להם, ולכן, חייב להיות סוג של דיסטאנס בין היועץ המשפטי לבין השרים.
בהתאם לכך הפסיק את השתתפותו הקבועה בישיבות הממשלה והגיע רק מקום שהדבר נדרש.
מערכת היחסים מול בית-המשפט העליון: היועץ המשפטי לממשלה הוא מתדיין בפני בית-המשפט העליון, ולכן מתחייבים ריחוק והפרדה.
הוא הסביר כי רשויות המדינה גם צריכות להרגיש שיש מישהו שמייצג אותן, ולא את בית-המשפט.
מזוז נאבק נגד היוזמות לפיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה, בין תפקיד התובע הכללי, לבין יועץ הממשלה, וראה בהן סכנה לפגיעה ולהחלשת מערכת אכיפת החוק.
באשר לאקטיביזם, מצד אחד הוא מסתייג מאקטיביזם שיפוטי ועל בית-המשפט להימנע מעיסוק בסוגיות שאינן משפטיות במהותן ואשר מסורות להכרעתן של רשויות המדינה האחרות.
מצד שני, סבר כי יש מקום לאקטיביזם מקום שמטפלים בנושאים שהם בליבת תפקיד המערכת המשפטית.
הוא ציין כי הוא רואה איזון והיזון חוזר בין שני הצדדים האלה, והדגים זאת באמצעות פסק הדין בעניין אלון מורה.
עמדתו לגבי סמכויות היועץ המשפטי לממשלה היא שבתחומים שאינם שלו, הוא אינו מסיג את גבולן של הרשויות האחרות, בעוד שבתחומים המצויים בגרעין תפקידי המערכת המשפטית, הוא ממצה את סמכויותיו עד תום, ולא מהסס גם כאשר מדובר בהחלטות קשות, או בכאלה שתוצאותיהן לא ימצאו חן בעיני המערכת הפוליטית.
באשר לסוגיית הסבירות, הסביר מזוז כי ככל שהסוגיה במהותה היא עניין להכרעה משפטית, כך יש מקום להפעלת מבחן הסבירות ביתר עוצמה.
מזוז ציין גם כי אינו מסתייג מהגישה של זכות עמידה רחבה והדגיש כי יש סוגיות שמטבען יכולות להגיע לבית המשפט רק על ידי עותר ציבורי.
מזוז הוביל רפורמה ניהולית-ארגונית בפרקליטות ובמערך הייעוץ והחקיקה, שנועד לשפר את האפקטיביות והיעילות של מערכות אלה והתאמתן לאתגרים העכשוויים.
מזוז הוביל את הרפורמה בשיפוט המינהלי – הקמתם של בתי המשפט לעניינים מינהליים והעברת סמכויות אליהם מבג"ץ.
כן יזם הקמת בתי דין מקצועיים לענייני זרים.
עם פרישתו, קיבל מזוז מלשכת עורכי הדין את התואר איש השנה במשפט, מהתנועה לאיכות השלטון את אות אביר איכות השלטון ומתנועת אומ"ץ את אות המופת.
מזוז היה היועץ המשפטי בימי תוכנית ההתנתקות והוביל את המערכת להתמודדות עם המחאה נגד התכנית.
הוא העמיד לדין פעילי ימין שקראו לחסימת כבישים על עבירת המרדה ועתר לבג"ץ נגד הקביעה של השופט יעקב טירקל שאין בהרשעה בעבירת המרדה קלון.
על חסימות הכבישים הוא אמר: "לא תהיה שום הבנה וסבלנות לתופעות אלימות כגון חסימת כבישים וצמתים, וכנגד עבירות אלו יופעל המשפט הפלילי בלי שום הנחות".
בישיבה בכנסת לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות הסביר את החומרה שהוא רואה בחסימת הכבישים במחאה נגד ההתנתקות:
לימים, בראיון ליונית לוי, סירב מזוז להצהיר כי נדרש להפעיל סנקציות פליליות דומות כלפי חוסמי הכבישים במחאה כנגד הרפורמה המשפטית.
מזוז טען כי לא ניתן להשוות בין המקרים וכי אינו מכיר חסימות משמעותיות שבוצעו במחאה כנגד הרפורמה המשפטית.
מזוז הגיש כתב אישום נגד אליצור סגל בסעיף של העלבת עובד ציבור, בגלל מאמר שפרסם.
לימים זיכו תשעה שופטי בית המשפט העליון את סגל וקבעו בפסק הדין רע"פ אליצור סגל כי עבירת העלבת עובד ציבור אינה חלה על מאמרים פוליטיים שכן אלו מוגנים על ידי חופש הביטוי.
מזוז דרש להעמיד לדין משמעתי את הרב דוד דרוקמן, בעקבות התבטאויתיו נגד תוכנית ההתנתקות ונגד ראש הממשלה, אריאל שרון, ולא העמיד לדין אנשים שערכו פולסא דנורא נגד אריאל שרון בנימוק שהם קראו לדין שמיים ולא לפעולה אנושית.
במסגרת תפקיד היועץ המשפטי לממשלה, מזוז עסק במתח בין שיקולי ביטחון לשיקולי החוק הישראלי והבין-לאומי וסיפק חוות דעת משפטיות בנוגע להפעלת אמצעים שונים.
בשנת 2004, לפני ההתנתקות, התנגד תוכנית צבאית להרוס 3,000 בתים כדי למנוע הברחות לרצועת עזה.
לאחר ההתנתקות אריאל שרון קיבל את חוות דעתו לפיה ירי פגזים לתוך אזורים מאוכלסים מהם בוצע ירי של טילים - אינו סביר..
לפי חיים רמון, שלל מזוז את הצעתו לדרוש מתושבים לפנות יישוב ממנו בוצע ירי ואחר כך להפגיז את היישוב.
לאחר השתלטות החמאס על רצועת עזה התנגד להפסקת החשמל לרצועה באופן מוחלט ובעקבות זאת הופעלה מדיניות של צמצום החשמל לרצועה.
הוא גם התנגד למניעת ביקורים אצל מחבלים כלחץ על החמאס לספק מידע וביקורים לגלעד שליט.
אחד מהיעדים העיקריים שהתווה מזוז למערכת אכיפת החוק היה המאבק בשחיתות הציבורית, בדגש על מוקדי שחיתות בחברה הישראלית, בשלטון המרכזי ובשלטון המקומי.
מזוז סיפר כי ביקש לייצר הרתעה ולחדד את המסר כי אין אנשים מעל החוק, ולא משנה מה תפקידם ומעמדם במערכת הציבורית.
לשם כך יזם מאבק עקבי ושיטתי לאורך זמן, במוקדי השחיתות בחברה הישראלית - בשלטון המרכזי והמקומי - ולא הסתפק בטיפול האקראי בתיק הבודד, וזאת לשם השגת אפקט מצטבר ומשמעותי של הרתעה ושיגור מסר ציבורי ברור של "שינוי כללי המשחק".
המאבק בשחיתות לא עסק רק בשוליים וב"דגי הרקק" אלא גם בלב ההגמוניה השלטונית ומוקדי הכוח והאליטות של מערכות השלטון והחברה - ראשי ממשלה, נשיא מדינה, שרים, חברי כנסת, רבנים ראשיים, שופטים, ראשי ערים ועוד.
פעילותו של מזוז בתחום זה נתפסת ככזו השמה את נושא המאבק בשחיתות על סדר היום הציבורי.
בתקופת כהונתו היו יותר חקירות, יותר כתבי אישום ויותר הרשעות בעבירות שחיתות של אנשי ציבור מאשר בכל תקופה אחרת בעבר.
אנשי ציבור רבים נחקרו, הועמדו לדין והורשעו ואף נשלחו למאסר.
בתקופה זו איש מבין אנשי הציבור שהועמדו לדין לא זוכה בבית משפט.
בחלק מהפרשות ההליכים המשפטיים עדיין מתנהלים.
החלטתו נתמכה בין היתר בהבנה שמרכזי המפלגות הפכו לאחד המוקדים של שחיתות שלטונית בישראל, מקום בו מקורבים צוברים כוח ויכולים להשיג טובות הנאה.
בעניין פרשת רשות המיסים ציין מזוז שהפרשה הייתה חמורה במיוחד וכי אם הפרשה לא הייתה נחשפת, תוך זמן קצר כל צמרת רשות המיסים הייתה מאוישת באנשים שהיו חייבים את מינוים לגורמים בעלי עניין מחוץ למערכת.
מזוז הוסיף כי: "זה הדבר הכי קרוב שהגענו אליו של השתלטות עוינת של גורמים בעלי עניין על אחת המערכות הציבוריות הכי רגישות.
לכן, בעיני זו הפרשה הכי חמורה.
פה הנגע העמיק לתוך הגוף והפך ממש לסרטני."
הסדרת מינויים ומאבק במינויים פוליטיים
המלחמה בנושא המינויים הפוליטיים טופלה לא רק באפיק הפלילי, אלא גם באמצעות הנחיות לשרים ואמצעים נוספים, כל זאת במטרה לייצר הרתעה ולהשתית נורמות חדשות כנגד תופעה שלדברי מזוז איימה להשחית את המערכת הפוליטית.
מזוז יזם והוביל רפורמה נרחבת בכל תחום המינויים בשירות המדינה - שכללה הסדרה כוללת של הליכי המינוי ומנגנוני בקרה על מינויים, בעיקר של המינויים הבכירים בשירות המדינה, מתוך מגמה שכל מינוי שאינו בהליך פומבי-תחרותי, ייבדק על ידי מנגנון מקצועי קודם לאישורו.
כן הוקם מנגנון פיקוח גם על המינויים בתאגידים עירוניים.
כמו כן קידם החלטות ממשלה וחקיקה לפיהן נקצבו כהונותיהם של כל נושאי המשרה הבכירים בשירות המדינה, לרבות משרת היועץ המשפטי לממשלה עצמו.
בנאום שנשא בכנס לשכת עורכי הדין באילת במהלך מאי 2004 אמר מזוז - "תופעות הסרבנות ואי הציות לחוק מטעמים פוליטיים הן חלק אינטגרלי של המציאות הישראלית ושל השיח הציבורי הישראלי בעשורים האחרונים.
תופעות אלה של אי ציות לחוק על רקע אידאולוגי, זוכות לא פעם להכשר ואף לעידוד מצד רועים רוחניים ומצד גופים ציבוריים".
תקופת כהונתו של מזוז התאפיינה במספר רב של פרשיות שעירבו אישי ציבור בכירים.
במסגרת הפרשיות הפליליות הבולטות של אישי ציבור ניתן להזכיר את הפרשיות:
עניינו של ראש הממשלה, אריאל שרון, בפרשת האי היווני, שנסגר על ידי מזוז.
על רקע החלטתו זו של מזוז, ובמיוחד על רקע בחירתו לבצע את ההודעה בשידור חי הגיעו יחסיו עם צמרת פרקליטות המדינה, ובמיוחד עם פרקליטת המדינה, עדנה ארבל, למתח חסר תקדים.
השופט בדימוס, יצחק זמיר הגדיר את ההחלטה "יום חג לשחיתות".
מזוז האשים אז, בפני עיתונאים, את פרקליטות המדינה, בכשל של ממש בתהליך קבלת ההחלטות בתיק.
פרשת צחי הנגבי, שהואשם בעבירות של עדות שקר ומינויים פוליטיים, הנגבי זוכה בסופו של דבר.
פרשת בניזרי בה הורשע ונשלח למאסר השר שלמה בניזרי בגין שוחד ועבירות נוספות.
פרשת אברהם הירשזון, שר האוצר אשר הורשע ונשלח למאסר בגין עבירות גנבה ומרמה.
פרשת רמון, בה הורשע שר המשפטים חיים רמון בעבירה של ביצוע מעשה מגונה ללא הסכמה ונדון לעבודות שירות.
פרשת נשיא המדינה, משה קצב, שעסקה בחשדות לעבירות מין ועבירות נוספות שבוצעו על ידי קצב בתפקידו כנשיא המדינה וכשר התיירות, ובסופה הורשע קצב בשתי עבירות אינוס, מעשה מגונה, הטרדה מינית ושיבוש הליכי משפט; בפרשה זו זכה מזוז לביקורת מרובה.
ראשית על עסקת הטיעון שסגר עם משה קצב וזאת לאחר שהתבטא על קיומן של עבירות חמורות.
כן ספג ביקורת על שלאחר שקצב חזר בו מעסקת הטיעון, החזיר את כתב האישום לפרקליטות לצורך תיקונים, מה שיצר את הרושם שבכתב האישום הראשון שהגיש לא היה ממש.
גם בית המשפט המחוזי שנתן את פסק הדין הראשון בעניין קצב, בחר למתוח ביקורת על התנהלותו של מזוז בפרשה.
פרשות ראש הממשלה אהוד אולמרט, בהן הוגש נגדו כתב אישום המתייחס למספר פרשיות ("פרשת ראשונטורס", "פרשת מעטפות הכסף" ו"פרשת מרכז ההשקעות") - בעבירות של קבלת דבר במרמה והפרת אמונים ועבירות נוספות.
אולמרט זוכה בשתי הפרשות הראשונות והורשע בשלישית.
בוועידת המשפט של לשכת עורכי הדין באוגוסט 2012 ביקר מזוז בפאנל בהשתתפותו את הכרעת בית הדין שזיכתה את אולמרט, ותקף את הסיקור התקשורתי של משפטו.
בתגובה שוסעו דברי מזוז בקריאות מחאה מהקהל, עד שנאלץ לקטוע את נאומו ולרדת מהבמה.
על אף שבתקופתו של מזוז כיועץ המשפטי לממשלה נוהל מאבק רב-היקף בתופעות השחיתות השלטונית, ובתקופה זו נחקרו, הואשמו והורשעו אישי ציבור רבים, הסביר מזוז באחד מראיונות הפרישה שהעניק, כי תפיסתו בתחום הפלילי היא שלא נכון למתוח את התחום הפלילי מעבר לממדיו הטבעיים.
הוא ציין כי העמדה לדין בעניינים בשל מעשים לא תקינים, אך אינם בתחום הפלילי במובנו המהותי, עלולה לגרום יותר נזק מתועלת.
והבהיר כי: "איננו ציידי גולגולות.
אנחנו לא תולים נאשמים או מורשעים על הקיר ולא על החגורה.
יעד נוסף שהושם עליו דגש בתקופת מזוז היה המאבק במשפחות הפשע והפשיעה המאורגנת, שסבל עד אז מחוסר אפקטיביות.
לשם כך, לדברי מזוז, גובשה, בשיתוף עם רשויות האכיפה השונות, "תורת לחימה" חדשה, ופותחו וגובשו כלים חדשים – לרבות אמצעי חקירה חדשים, תשתיות מודיעין ושיתופי פעולה בין רשויות האכיפה ועם רשויות חקירה זרות – לשם הגברת אפקטיביות האכיפה הפלילית נגדם.
במסגרת זו גם הוקם פורום משותף: "צוות על למאבק בפשיעה החמורה והמאורגנת", בראשות היועץ המשפטי לממשלה, בו שותפים כל גופי האכיפה הפלילית והכלכלית.
לצד אלה נבנה גם מערך תקיפה כלכלית משולבת, וזאת, על בסיס ההבנה כי לשם מאבק אפקטיבי בארגוני הפשיעה, הכרחי לפגוע בתשתיות הכלכליות שלהם, ואין להסתפק רק באכיפה במישור הפלילי – וזאת באמצעות חילוט כספים ורכוש, סגירת עסקים והטלת מגבלות שונות על פעילותם העסקית.
ואכן בשנים שלאחר מכן, כתוצאה מפעילות זו, חלק ניכר מראשי משפחות הפשע וארגוני הפשיעה ורבים מ"חייליהם" נעצרו, הועמדו לדין ונכלאו, ופעילותם של גופים אלה הוגבלה.
כמו כן, בשורה של החלטות והנחיות בעניינם של בני זוג בני אותו מין ביסס מזוז את זכויותיהם.
בין היתר, הוא הנחה להכיר בבני זוג מאותו מין לצורך מתן זכויות כלכליות-סוציאליות לפי חוקי השיקום, הורה להכיר בזכות הירושה של בני זוג מאותו מין, להכיר בזכות של בן זוג מאותו המין לעניין זכות לאימוץ ילדיו הביולוגיים או המאומצים של בן זוגו, ולאשר תרומת ביציות בין בנות זוג.
בסוגיית זכויות נאשמים בהליך הפלילי, התווה מדיניות של כיבוד זכויות חשודים ונאשמים, ובין היתר, הנחה מזוז שלא להגיש כתב אישום על יסוד הודאת נאשם שניתנה בחקירה בהיעדר ראיה משלימה המהווה דבר מה נוסף.
כדי להבטיח ייצוג משפטי לכל נאשם הצפוי לעונש מאסר, יזם, לראשונה מקום המדינה, לקיים משפט חוזר לצעיר שהורשע בביצוע מעשה מגונה, לאחר שהתגלה, מספר שנים לאחר מכן אגב הליך אחר, כי המתלוננת בעניינו מסרה עדות שקר בתיק אחר.
ב-22 בספטמבר 2014 נבחר לכהן כשופט בבית המשפט העליון, הושבע ונכנס לתפקידו ב-10 בנובמבר 2014.
בפסק דין בו נותר בעמדת מיעוט, הביע מזוז את עמדתו כי על בית המשפט לנהוג בריסון משפטי בבואו לבחון החלטות של ועדות סטטוטוריות.
עם זאת, הוא נחשב לשופט בעל גישה ליברלית מובהקת.
לדוגמה, בעמדת מיעוט הוא ביקש לאסור על המדינה לדרוש כי מנהל בית חולים ממשלתי יהיה רופא והוא סבר בעמדת מיעוט שיש להוציא צו על תנאי נגד המפקח על הבנקים לצורך דיון באישור מינויו של אדם למנהל בנק.
אחרים טענו שאינו בעל גישה זו כאשר אפשר לשייך את העמדות לצד היותר ליברלי בהקשרים מסוימים ולצד הפחות ליברלי בהקשרים אחרים.
ב-2020 ספג ביקורת ציבורית אחר ששפט בעתירה שהוגשה נגד משרד העבודה והרווחה, שבו הועסקה בתו יעל מזוז־הרפז בתפקיד בכיר.
בתגובה לעתירה טען מזוז כי התלונה היא חלק "מהמסע הציבורי התקשורתי נגד בית המשפט ושופטיו".
בעקבות תלונה בעניין שהוגשה על ידי ארגון "בצלמו" העיר לו נציב תלונות הציבור על שופטים, אורי שהם, על התנהלותו, באומרו שגם אם סבר מזוז בצדק, שהקשר אינו מצדיק פסילה מלדון בתיק, טוב היה עושה לו היה מודיע לצדדים בתחילת הדיון על הקשר.
כן ספג מזוז ביקורת צידוקית עת אמר לסנגורית שהופיע בפניו "גבירתי תסתום את הפה".
בראשית דצמבר 2020 הודיע מזוז על פרישתו מכס השיפוט, וכהונתו הסתיימה ב-30 באפריל 2021.
מזוז התנגד באופן עקבי להריסת בתי מחבלים כצעד הרתעתי והוא שב והביע עמדה זאת בדעות מיעוט בעתירות בנושא, ולא קיבל את הטענה שהועלתה על ידי שופטים אחרים המתנגדים להריסות, כמו אסתר חיות, שהנושא הוכרע ולעת עתה אין לדון בו שוב דיון עקרוני.
מזוז גם סבר, בעמדת מיעוט, ששירות בתי הסוהר רשאי לתת חופשות רגילות לאסירים ביטחוניים ולכן על השירות לשקול בקשות של אסירים ביטחוניים לחופשות כאלו.
בפסק דין חדאד זיכו מזוז וג'ובראן את הנאשם כנגד דעתו החולקת של עמית.
בפסק דין און יהודה, ביקש מזוז בדעת מיעוט לבטל הרשעה שהייתה מבוססת על חקירה במשטרה שפגעה לשיטתו באופן חמור בזכות ההיוועצות של הנחקר.
עם זאת, בפסק דין גור פינקלשטיין התנגד לעמדתו של יצחק עמית לזיכוי של נאשם מחלק מהאישומים.
באחד מפסקי הדין שלו, הוביל לזיכוי פה אחד של נאשם שהורשע בסיוע לעבירות אלימות מפחד מהנאשמים האחרים, וכתב: "לא היה מקום לדעתי להעמדתו לדין של המערער.
גם אם סבר התובע כי מתקיימים יסודות עבירת הסיוע, וחזקה עליו שכך סבר, עדיין נתונים לו הסמכות ושיקול דעת שלא להגיש אישום משום "שאין במשפט עניין לציבור"".
באוקטובר 2021, במהלך כנס של המכון הישראלי לדמוקרטיה, הביע תמיכה בחקיקת פסקת התגברות, כול עוד לא הושלמה החוקה של מדינת ישראל.
לדבריו, "כדי לצנן את העימותים ולהסדיר את מערכת היחסים שווה גם לשלם מחיר – ואני לא חושב שפסקת התגברות היא רעיון מופרך".
כן הסתייג מחוק אשר יאסור על נאשם בפלילים להציג את מועמדותו לתפקיד ראש הממשלה.
בנוסף הביע מזוז תמיכה בחידוש נוהג ישן לפיו מי שמכריע אם להגיש כתב אישום בעבירות חמורות הם שופטים ולא הפרקליטות.
באוגוסט 2022 אישרה הממשלה את מינויו של מזוז ליושב ראש הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, במקומו של השופט בדימוס אליעזר גולדברג שנפטר במהלך כהונתו.
כנגד המינוי הוגשה עתירה לבג"ץ בטענה שאין למנות מינוי קבוע בתקופת בחירות, ובג"ץ קיבל את העתירה וביטל את המינוי.
בעקבות פסיקת בג"ץ, מזוז הודיע כי הוא אינו מעוניין במינוי זמני, והממשלה מינתה במקומו את אליקים רובינשטיין כיושב ראש זמני לוועדה.
מזוז יצא נגד הרפורמה המשפטית בישראל, שאותה תיאר כהפיכה משטרית, וציין כי "מהלכי הממשלה הם האיום החמור ביותר, מאז ומעולם, על הדמוקרטיה הישראלית ועל החזון הציוני."
נשוי לאלינוער מזוז, עורכת דין שכיהנה, עד לפרישתה בשנת 2008, כמשנה ליועץ המשפטי של משטרת ישראל.
אב לשתי בנות, מתגורר בשכונת בית הכרם בירושלים.
אח לימימה מזוז, שהייתה היועצת המשפטית של משרד האוצר, ולשולה בן-צבי, ראש אגף ברשות מקרקעי ישראל.
בן דודו, הרב מאיר מאזוז, היה ראש ישיבת כסא רחמים.
מני לוי (נולד ב־6 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק במכבי תל אביב.
בגיל 21 במהלך משחק ליגה נגד בית"ר ירושלים באצטדיון טדי התמוטט ומאז הוא נמצא במצב של צמח.
לוי שיחק כבר מנעוריו בקבוצת מכבי תל אביב.
לוי היה שחקן כנף וחלוץ.
לוי הושבת מפעילות למשך מספר חודשים, בגלל חשד לבעיה לבבית, ואחר כך שב לכושר ולפעילות.
בשנת 2000 היה מעורב לוי במה שזכה לכינוי "פרשת הנבחרת הצעירה", במסגרתה הואשם יחד עם עוד שישה שחקנים מהנבחרת הצעירה של ישראל בהפרת הקוד האתי בכך, שקיים יחסי מין עם צעירה בת 17 בערב משחק הנבחרת.
לוי הושעה על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל לשנתיים מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי.
כשנה לפני ההתמוטטות לוי עבר בדיקות בבית החולים תל השומר עקב תלונות על לחצים בחזה במהלך אימון.
הבדיקות הראו שלוי סבל מהפרעות בקצב הלב, ומשריר לב מעובה, שלא מאפשרות לו לעסוק בספורט מקצועני, אך לוי רצה לחזור לשחק ולכן עשה בדיקות נוספות, ובאפריל 2001 קיבל אישור מקרדיולוגים מתל השומר ואיכילוב שיוכל לחזור לשחק ולהתאמן, ולוי חזר לשחק לקראת סיום עונת 2000/01 אך לא זכה לדקות משחק רבות.
במהלך עונת 2001/02 תפס את עמדת המגן הימני והבקיע שני שערים לזכות הקבוצה.
ב־26 בינואר 2002, בדקה התשיעית של משחק הליגה נגד בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, עצר לוי כדור בחזהו ובעט לעבר שערה של בית"ר.
לאחר שלא הצליח לכבוש, חזר לוי להגנה ונפל מבלי שנגעו בו.
הוא קם שוב למספר שניות, הספיק לשאול את שחקן בית"ר דוד אמסלם "מה קורה לי?" התמוטט שוב, ואיבד את הכרתו תוך שבסיס לשונו חוסם את נתיב האוויר שלו למשך זמן, דבר שגרם לשיתוקו.
מיד לאחר מכן החלו צוותי מד"א שהיו באצטדיון לבצע בו פעולות החייאה, שאליהם הצטרף פרופ' אבי ריבקינד כירורג בכיר בהדסה עין כרם ואוהד בית"ר ירושלים שבא לראות את המשחק עם בניו, נכנס למגרש והחל לתת טיפול ראשוני ללוי.
לאחר כחצי שעה של פעולות החייאה פונה בניידת טיפול נמרץ להדסה עין כרם.
שופט המשחק, אייל צור, החליט להפסיק את המשחק, לאחר שהובן שאין ערך ספורטיבי להתמודדות..
לוי טופל בבית החולים בית לוינשטיין ברעננה, עד שהועבר לחזקת משפחתו במצב של צמח.
מאז מטופל לוי בביתו, בהשגחה מלאה כשהתקשורת איתו מינימלית בהבעות פנים.
משפחתו הגישה תביעה משפטית נגד מכבי תל אביב בגין טיפול רפואי לקוי, וב־22 בספטמבר 2005, פסק בית משפט השלום בתל אביב, כי על הקבוצה לשלם ללוי 75 אלף דולר מהפניקס חברה לביטוח, שהועברו אליה לאחר התמוטטותו.
בהסכם פשרה משנת 2012, קיבלה משפחתו של מני לוי פיצוי בגובה 5.3 מיליון ש"ח ממספר גורמים שנתבעו על ידה.
ב-31 במאי 2015, זכה לוי לביקורו של שחקן מכבי תל אביב, מהראן ראדי, אשר הגיע לביתו עם גביע המדינה, בו זכתה הקבוצה כשבוע וחצי לפני כן.
אוהדי מכבי תל אביב נוהגים מזה שנים רבות לקרוא בשמו של מני לוי בכל משחק של הקבוצה במהלך הדקה ה-12 של המשחק (כמספר החולצה איתה נהג לשחק).
בנוסף, אף שחקן בקבוצה אינו לובש את החולצה מספר 12 כנהוג עם שחקני עבר בכירים.
פרופ' אבי ריבקינד מבית החולים הדסה עין כרם, שהיה נוכח במשחק, חש לטפל בלוי בהחייאה יחד עם הצוות הרפואי במגרש.
עקב המקרה חקר ריבקינד את אופי הפציעה, ובעקבות פניותיו לפיפ"א ולאופ"א, מקפידים מאז יותר, בבדיקות הלב לשחקנים, למניעת הישנות מקרים דומים.
מני לייב (מאני לייב) הוא שם העט של משורר היידיש מנחם לייב בראהינסקי (Мани Лейб Брагинский; 20 בדצמבר 1883, ה'תרמ"ה, נז'ין, אוקראינה – 4 באוקטובר 1953, ה'תשי"ד, ניו יורק).
מני לייב זכה לחינוך דתי מסורתי בעיירתו, אצל אביו סוחר העורות.
כשהיה בן 13 כבר עבד כשוליית תפרים לסייע לפרנסת המשפחה.
הוא הצטרף לתנועה המהפכנית ונאסר על ידי המשטרה הרוסית, אך הצליח להימלט מכלאו ולברוח ללונדון.
אז גם החל לפרסם את שיריו הראשונים בעיתונות היידיש בניו יורק.
בשנת 1905 היגר לאמריקה והשתקע בניו יורק.
מני לייב היה בין מייסדי החבורה ספרותית המכונה "הצעירים".
הוא המשיך במלאכת תפירת הנעליים ובד בבד עסק בשירה, עריכה, ובפעילות ספרותית ציבורית.
היה משורר פורה שכתב ופרסם למעלה מאלפיים שירים, ובהם בלדות, שירי ילדים ושירים למבוגרים.
רבים משיריו הולחנו והפכו לשירי זמר אהובים ופופולריים מאוד בקהל דוברי היידיש, בתקופה שבין שתי המלחמות.
שיריו הם מלאי יופי ודמיון, וחומרי שירתו שאובים מהעולם היהודי של מזרח אירופה.
שיריו מצטיינים באיכותם המוזיקלית ויש בהם משחקי מילים, שעשועי לשון והמצאות לשוניות שובות לב.
שיריו של מני לייב כונסו בכמה כרכים ונפוצו בכל רחבי העולם היהודי.
לעברית תורגמו שירים בודדים משלו על ידי מרים ילן-שטקליס, פניה ברגשטיין, א.
יצירות אחדות משלו תורגמו על ידי אוריאל אופק, ונדפסו בשעתו ב"דבר לילדים".
כרך משיריו, שערך ותרגם שמשון מלצר, יצא לאור אחד מקרא ואחד תרגום.
ספרו של מני לייב בעברית
מאני לייב, שירים ובלדות (תרגם מיידיש: שמשון מלצר), תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, 1963. (מקור מול תרגום)
מנטרה היא הברה, מילה או משפט, הנאמרות בחזרתיות על מנת להשפיע על התודעה.
מקורה של המנטרה (דוונאגרי: मन्त्र) בתרבות הוֵדית והיא חלק מרכזי בהינדואיזם, ונהוגה גם בבודהיזם, סיקהיזם וג'ייניזם.
השימוש במנטרה משתנה בהתאם לאסכולה ולפילוסופיה הקשורה אליה.
כיום השימוש במנטרות נפוץ גם בתנועות רוחניות רבות של ניו אייג' שמבוססות על תרבויות ודתות מזרח קדומות.
המנטרות הן לרוב צלילים מקודשים או שמות של האל.
דוגמה למנטרה בולטת היא "אום" או "אום מאני פאדמה הום", שמשמעותה בתרגום הרווח: "הלל לאבן החן שבלוטוס" (מאני: אבן חן, פאדמה: פרח לוטוס).
מנטרה הינדית ידועה אחרת היא מנטרת ה"הרא קרישנה", תפילה בת שש-עשרה מילים המורכבת משמות האל בסנסקריט.
יש גם שהמנטרה היא צליל חסר משמעות שמוליך את התודעה באופן טבעי לסמאדהי, אל המוחלט.
בניגוד למילים הנאמרות במהלך שיחה, המנטרה אמורה לקבל את עוצמתה מהתגובה האנרגטית שהצליל שלה יוצר, ללא תלות בהקשר בו נאמרה.
אמירת המנטרה בקול תוך חזרה עליה שוב ושוב, יוצרת צליל מיוחד המושפע מהתדירות בה נאמרת המנטרה.
המנטרה גורמת לתודעה ליצור מחשבות חיוביות וכך הופכת את מתרגל המנטרה לממוקד וחסין יותר בפני מצבים קשים.
יש המאמינים כי הצליל יוצר תגובה אנרגטית הן בגוף הפיזי והן בגוף האנרגטי, וכתוצאה מכך המנטרה מאזנת ומטהרת את התודעה, ובכך מגינה ממחשבות שליליות ומאנרגיות הרסניות.
בסוגי מדיטציה של אנרגיה, אומרים מנטרות תוך דגש על הבנת משמעותן כדי ליצור השפעה אנרגטית גבוהה יותר לעומת אמירת המנטרה ללא כוונה או הבנה מעמיקה.
מני בגר (נולד ב-6 במרץ 1953) הוא זמר רוק ישראלי.
בגר נולד באיסטנבול שבטורקיה, ובגיל עשר עלה לישראל והתגורר עם משפחתו בקריית אתא.
בנעוריו ולאחר שירותו הצבאי היה חבר במספר הרכבי שוליים.
בשנת 1976 הצטרף ללהקת גן עדן, והיה חבר בה עד לשנת 1978. הלהקה נהגה לשיר עד להצטרפותו של בגר בשפה האנגלית, ובהשפעתו החלה לשיר גם בעברית.
הלהקה הוציאה אלבום אחד, שהורכב כולו משירים שבגר כתב את מילותיהם והלחין גיטריסט הלהקה דני ממן.
הבמאי אורי ברבש ביים סרט תיעודי אודות הלהקה הנקרא, גם הוא "גן עדן" (1977).
לאחר פירוק להקת "גן עדן" השתתף בגר במחזה הרוק "טרמפ למוות", שכמחצית משיריו כתב והלחין הגיטריסט גרי אקשטיין.
בהופעות המחזה הבחין בו האמרגן אבי פרץ, וקישר בינו לבין מנכ"ל חברת סי בי אס רוני בראון.
בהפקתם המוזיקלית של חברי להקת תיסלם, יזהר אשדות ויאיר ניצני, הוציא בגר שני תקליטי שדרים עם שירים שכתב והלחין: "הלילה לבד" ו"אמא יש לי להקה".
בקיץ 1981 יצא אלבום הבכורה של בגר, "רוק תל אביב", בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ'.
בגר כתב והלחין את רוב שירי האלבום, ובהם להיטים כ"זה היה ביתי", ו"עייף מכדי לקום".
השיר "זה היה ביתי" נכתב לפני פינוי ימית, וליווה את התקופה אף שלא נכתב על הפינוי, אלא על געגועיו של בגר לארץ בעת שהיה בטיול תרמילאים באירופה.
יעקובוביץ' הלחין שיר אחד באלבום - "איש לא ידוע".
האלבום זכה להצלחה, ובגר הוגדר בכלי התקשורת כ"תקוות הרוק הישראלי".
לאחר צאת האלבום יצא בגר לסיבוב הופעות עם שלמה מזרחי ולהקת "הבמה החשמלית".
בגר המשיך לעבוד עם יעקובוביץ' גם לאחר האלבום, ובשנת 1981 הקליט בדואט עם גלי עטרי את לחנו של יעקובוביץ' לשירה של רחל שפירא "דואט פרידה", במסגרת אלבומה של עטרי "קח אותי הביתה".
השיר שיצא לרדיו בסוף 1981 זכה להצלחה רבה, ודורג במקום השישי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ב (1982) של רשת ג'.
בשנת 1982 החליטה חברת סי בי אס להחליף את יעקובוביץ' במפיק והמתופף האוסטרלי דז דייר.
אלבומו השני של בגר, "עוד מילה לפני שאת הולכת", יצא בסוף שנת 1982. את השירים שיצר עבור האלבום הקליט בגר בלונדון, הן בעברית והן באנגלית.
גם אלבום זה הורכב משירים שכתב והלחין בגר, ובהם הלהיטים: "אהבה בוערת", "ללא מילים" "הולך למערב", "רוצה להיות נגן" ו"תני לי סימן".
בגר אמנם זכה באותה שנה בפרס כינור דוד ל"זמר השנה", אך האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחת אלבומו הראשון, ואנשי חברת סי בי אס החליטו לגנוז את הגרסה האנגלית לאלבום ולסיים את החוזה של בגר בחברה.
בדצמבר אותה שנה השתתף לראשונה בפסטיגל עם השיר "הארנבת והצב", שכתב והלחין, לעיבוד של רוני וייס.
עוד באותה שנה השתתף בגר בתפקיד עצמו בסרט "אדון ליאון", שצולם בחיפה.
ב-1983 השתתף בקולות בהקלטת השיר "שלוות הלילה" של להקת "גן עדן" שחזרה לפעילות באותו זמן.
בדצמבר אותה שנה השתתף בפעם השנייה ברציפות בפסטיגל עם השיר "כל המלאכים", שכתב והלחין, לעיבוד של רוני וייס.
בשנת 1984 חזר להקליט שירים כסולן.
בהקלטות ניגנו חברי להקת "גן עדן", שהתאחדה שנה קודם לכן.
שני השירים נכללו באלבומו השלישי של בגר, "הייתי בגן עדן", שיצא בסוף 1985 בחברת התקליטים החדשה הליקון שהקים רוני בראון.
הפעם בגר עיבד את שירי האלבום בעצמו.
נוסף על שני השירים שהקליט בהפקת יזהר אשדות, בלטו בו גם: "שיר נולד היום", "הייתי בגן עדן", ו"בוקר של חמסין" (בו ניגן אחיו הצעיר, אלברט, בחליל).
ב-1984 גם שר קולות רקע, עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום "מוכרחים לזוז" של מרגלית אנקורי.
הוא גם הלחין את השיר "אדמה" שהופיע באלבום.
את כל שאר השירים כתבה והלחינה אנקורי.