tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהתערבות כוח חיצוני של "המוסד" – שארב מחוץ לחדר כל העת – החבר המשותף נהרג, ועל מילאד נכפה לשתף פעולה עם תמר.
לאחר מכן מגיע אל החדר חבר נוסף שעובד בתחנת החשמל המשנית של טהרן, שהוזמן על ידי מילאד.
תמר מאיימת על החבר, ומאלצת אותו למסור לה את הקוד של חוות השרתים.
הכוח החיצוני של "המוסד" לוקח את מילאד קשור באזיקים, ומתכנן להרוג אותו.
כמאלי, שרוצה לשחרר את אשתו החטופה, משכנע – באמצעות הטעייתו על ידי ארזו – את מרדכי רביניאן, אביה של תמר, להגיע לאיסטנבול, ושם כמאלי חוטף אותו ודורש מ"המוסד" את שחרור אשתו בתמורה לשחרור האב רביניאן.
יעל קדוש, המפקדת של תמר, מגיעה לאיראן כדי לסייע לתמר.
כמאלי שולח לתמר את תמונת אביה החטוף, והדבר פוגע בכושרה לבצע את משימתה.
"המוסד" מאתר את המקום שבו מחזיק כמאלי את מרדכי רביניאן, אך פורץ למקום רק לאחר שכמאלי נמלט, תוך שהוא משאיר בחיים את רביניאן קשור על רצפת החדר.
מטוסי חיל האוויר הישראלי ממריאים להפצצה באיראן לאחר שראש "המוסד" משתכנע שיש בידו דרך אחרת לשיתוק מערכות המכ"ם האיראניות.
יעל ותמר עדיין רוצות לממש את תוכניתן לחדור לתחנת החשמל המשנית של טהרן, ועוזרו של כמאלי, עלי אגאזאדה, שגילה זאת, טומן להן פח.
תמר מרגישה שאינה מסוגלת לבצע את המשימה, וברגע האחרון הן נוטשות את המקום.
לאחר שנכשלת תוכניתו החלופית של "המוסד", ראש "המוסד" פונה בשנית ליעל ומבקש ממנה לנטרל את המכ"ם.
תמר מוכנה לחדור לבסיס ולבצע את המשימה, אולם טוענת כי עליה להיעזר במילאד, אותו ביקשו אנשי "המוסד" להרוג.
לאחר שהיא ומילאד משיגים לעצמם גישה לבסיס הצבאי, מתעקשת תמר כי מילאד ייכנס אתה.
בתוך הבסיס היא משכנעת אותו לברוח, ולאחר-מכן משתלטת על השרתים בהתאם להוראותיה של יעל.
בסיום המשימה, כאשר תמר יוצאת מהבסיס הצבאי, כמאלי מזהה אותה ועוקב אחרי יעל ותמר בשובן לדירה.
בעוד המטוסים הישראליים טסים לעבר המטרה, מגלה תמר כי השרת עליו השתלטה היה שרת דמה.
כאשר היא מעוניינת להזהיר את "המוסד" מאיימת עליה יעל בנשק.
מתברר כי יעל הכניסה את המטוסים הישראליים למלכודת, והיא סוכנת כפולה ובקשר עם מפקדו של כמאלי.
כמאלי, שאינו יודע זאת, נכנס לדירה והורג את יעל, תמר יורה בו אך חומלת על חייו לאחר שהוא מציין כי חס על חיי אביה ביום הקודם.
תמר מזהירה את ראש "המוסד" שמורה על ביטול משימת המטוסים, אך המתקפה האיראנית נגד המטוסים כבר החלה, ומטוס אחד נפגע.
תמר נמלטת מהדירה יחד עם מילאד.
לאחר כישלון המשימה של חיל האוויר הישראלי באיראן ונפילתו של הטייס ברק בן חיים בשבי האיראני, תמר רביניאן (ניב סולטן) ומילאד כאהאני (שרבין אלנאבי) ניתקו קשר עם "המוסד", ומתכננים הימלטות מאיראן ותחילתם של חיים חדשים בוונקובר שבקנדה.
מילאד סוחר בסמים על מנת לממן את הבריחה.
בינתיים, מפקד "המוסד" יוצר איתה קשר ומגייס אותה לחילוץ הטייס מבית החולים בו הוא מאושפז, אשר מתבצע באמצעות רעל המדמה שבץ מוחי.
לאחר חילוץ מוצלח, מרג'אן מונתזמי (גלן קלוז), בריטית שחייה שנים ארוכות באיראן ומנסה לפעול כנגד המשטר האיראני מסייעת לתמר להחלץ ומביאה אותה לדירת מסתור.
פראז כמאלי (שון טוב) ועוזרו עלי אגאזאדה (אראש מרנדי ) מתחקים על עקבותיהם של תמר ומילאד.
הגנרל קאסם מוחמדי (וסיליס קוקלני) ממונה למפקד משמרות המהפכה.
בעקבות ההימלטות ולרגל המינוי, מוציאים להורג את ארזו (אסתי ירושלמי) ודאריוש נקומרד (נאביד נתי טוביאן) דודתה ודודה של תמר.
תמר נשבעת לנקום ומבטלת את תוכנית ההימלטות.
מרג'אן המשמשת כפסיכולוגית מטפלת בנאהיד כמאלי (שילה אומי), בניסיון להתנקש בפראז.
כדי לנטרל את הגנרל קאסם מוחמדי, תמר מציעה להתקרב לבנו פיימאן, עקב העובדה שזוהה במכון הכושר של וואחיד נעמתי (סיה אליפור) על ידי מילאד.
מילאד (אותו במועדון מכירים בתור "מהדי אנסארי") משקר לוואחיד שהסמים שבאבק מספק לו הם רק חלקם "טובים" כאשר הם "טובים" והשאר הם "מגעילים" ו"רעים".
מילאד מזמין אותו לדירת המסתור, ממה שהוא יודע, כדי להביא לו סמים "טובים".
המטרה היא פגישתו הראשונית עם תמר ופיתויו.
כ-15 דקות לפני הביקור של וואחיד, באבק, ספק הסמים של מילאד, מגיע לדירת המסתור מכיוון ששמע מוואחיד שהוא יודע שרק חלק מהסמים "טובים", אף על פי שזהו לא המצב (מילאד שיקר לוואחיד כפי שצוין לעיל) ומתחיל מאבק ביניהם.
ממש לפני הגעתו של וואחיד, תמר ומילאד קושרים את באבק ומשאירים אותו בחדר השינה.
כתוצאה מכך, תמר מזמינה את וואחיד למרפסת כדי שמילאד יוכל להיכנס לחדר השינה ולהשתיק את באבק.
באבק נהרג בזמן המאבק ביניהם.
בסוף ביקורו של וואחיד, אחרי שוואחיד קיבל את הסמים "הטובים", הוא מזמין את תמר אותה הוא מכיר בתור "לילה אנסארי" לארוחת ערב עם חבריו במסעדתו.
הם מגיעים לארוחה, שם היא פוגשת את פיימאן.
בסוף הארוחה, וואחיד מזמין את תמר למסיבת בריכה בביתו שמתקיימת ביום למחרת.ביום למחרת, מרג'אן מוסרת לתמר את הטלפון הממולכד איתו היא צריכה לנטרל את הגנרל קאסם מוחמדי בפיצוץ.
הטלפון הממולכד הוא דגם זהה לשל פיימאן.
כדי לנטרל את הגנרל, החלפה בין טלפונים תצטרך להתקיים.
תמר תעשה זאת במסיבת הבריכה אליה וואחיד הזמין אותה.
תמר תצטרך להיות קרובה פיזית לפיימאן, כדי שמילאד יבצע העתקת מידע וכדי שהיא תוכל להחליף בין הטלפונים.
כאשר תמר יוצאת מהשירותים, שם ביצעה את ההחלפה, פוגשת את פיימאן ו-וואחיד.
פיימאן טוען שלא מוצא את הטלפון שלו ו-וואחיד מתקשר אליו.
הטלפון מצלצל מהתיק של תמר (שעוד לא יכלה להחזיר לפיימאן את הטלפון הממלוכד בלי שישים לב), כתוצאה מכך שבזמן ההעתקה בוטל פרופיל ההשתקה.
תמר ממציאה תירוץ שיש להם את אותו טלפון.
במהירות רבה, מילאד משנה את שומר המסך בטלפון הממולכד, בו תמר "משתמשת".
למזלה הרב, מילאד משנה אותו בזמן.
בזמן המסיבה, פראז ועלי באים לביתו של וואחיד במטרה לתשאלו.
כאשר הם מגיעים, כולם מתפזרים במהירות, כאשר הנשים עוטות מחדש לבוש צנוע וכולם מתחבאים.
פיימאן יוצא החוצה ולא נותן לפראז להיכנס.
פראז אומר לפיימאן שהוא רק מנסה לשמור עליו.
בתגובה, פיימאן משפיל אותו (פראז) ואומר שהוא אף לא יכול להגן על אשתו.
אחרי ביקורם של פראז ועלי, כל האורחים שבים לביתם.
חברתו של פיימאן, יסמין, לא מרגישה טוב ותמר עוזרת לה להיכנס למכונית של פיימאן.
לאחר מכן, תמר מבקשת ממנו טרמפ הביתה.
תמר מבינה שכבר לא תוכל לבצע את ההחלפה.
אחרי שעזבה עם פיימאן, וואחיד מוצא את מילאד ומזמין אותו לתוך ביתו.
הם מדברים על תמר ולפני שמילאד הולך, וואחיד מחבק אותו ושותל עליו סמים.
בו זמנית, אצל תמר ופיימאן, פיימאן מזמין את תמר לשחק טניס במועדון הטניס ביום למחרת.
כאשר היא מגיעה לדירת המסתור, היא מגלה שמילאד לא שם והיא מתחילה לדאוג.
ביום למחרת, תמר מתכננת להתנקש בגנרל באמצעות הרעלת מחבט הטניס שלו.
בנוסף, תמר מגלה שמילאד נעצר על החזקת סמים ונלקח לתחנת המשטרה בצפון העיר.
כדי לחלצו, תמר מבקשת עזרה מוואחיד מכיוון שהוא בן לבכירי משמרות המהפכה.
וואחיד מסכים לעזור אך כשמגיעים לתחנת המשטרה, סוחט אותה ואומר לה שיעזור לה בתנאי שתבטל את תוכניותיה עם פיימאן.
תמר עונה בחיוב וכך פועלת.
אחרי שמילאד משוחרר, תמר מגלה ממפקד התחנה שוואחיד הוא זה שהעליל על מילאד.
מיד לאחר מכן, תמר נוסעת למועדון הטניס ומבקשת מהשומרים לדבר בדחיפות עם פיימאן.
תמר מספרת לו (פיימאן) על מעשיו של וואחיד ופיימאן מחליט לנתק איתו קשר.
בזמן שפיימאן הולך להביא להם משקאות, תמר מרעילה את ידית המחבט של הגנרל שאמור להגיע לשחק איתו טניס מאוחר יותר.
בו זמנית, פראז מגיע למועדון ורואה את תמר מרעילה את המחבט.
בזמן שהוא רואה את זה קורה, הוא מקבל שיחת טלפון ממרג'אן שמאיימת על חייה של נאהיד אלא אם ייתן לה (תמר) לסיים ולברוח.
כדי שתמר תוכל ללכת, היא ממציאה תירוץ שאחיה חולה ושהיא צריכה לחזור הביתה כדי לטפל בו.
פראז עושה את מה שמרג'אן דרשה רק שנוגע במחבט המורעל של הגנרל.
לצערו של המוסד, הם מגלים שהגנרל ביטל את הגעתו.
מצבו הבריאותי של פראז ומתחיל להדרדר ומהר עד למצב של גסיסה.
רגע לפני עצימת עיניו, הוא מספר לנאהיד על מזימותיה של מרג'אן והמוסד.
במטרה לשיתוף פעולה של המוסד עם פראז, מרג'אן מופיעה בדלת של פראז, ממש בזמן הנכון, וסוחטת את נאהיד עם תרופת הנגד של הרעל.
נאהיד מחליטה שכדי להציל את חייו של בעלה, היא חייבת להחליט בשבילו שהוא ישתף פעולה עם המוסד (סצנת ההרעלה באמצעות נוזל שעובר דרך העור וגם מתן תרופת הנגד, נעשתה בהשראת ניסיון החיסול של חאלד משעל).
לאחר מספר כישלונות ותוכניות חלופיות, תמר מחברת מכשיר לשליטה מרחוק ברכב המרוצים של קאסם.
ברגע האחרון פיימאן נוהג ברכב, מילאד שולט ברכבו ומציע להעיף את הגנרל מהצוק בעזרת מכוניתו של פיימאן.
תמר מתנגדת, אך כל השאר מסכימים ובוטחים במילאד אך לבסוף הוא גורם למותו של פיימאן בלבד.
לאחר סדרת הכישלונות, יוליה מורה למרג'אן להתפנות עם תמר ומילאד ולחסל את פראז.
מרג'אן מחליטה לסרב פקודה ומורה לתמר להיכנס להלוויה של פיימאן בסיועו של פראז ולנסות להרעיל את הגנרל.
נאהיד מחסלת את מרג'אן עם הרעל, בזמן שכמאלי ותמר מחדירים לקאסם את מכשירה הסלולרי של תמר שנראה זהה לחלוטין למכשירו של פיימאן.
ברגע שמוחמדי עונה לשיחה – תמר מפעילה את הנפץ במכשיר והוא נהרג (סצנה בהשראת חיסולו של הטרוריסט יחיא עיאש).
העונה מסתיימת בנסיעה של תמר ומילאד למקום שבו חונה המכונית ש"המוסד" הכין להימלטות, אך ברגע שמילאד מתניע אותה, המכונית מתפוצצת לעיני תמר.
היא עומדת המומה אל מול המכונית השרופה.
היא מבינה שנשארה לבד לחלוטין ומתחילה לברוח.
לאחר שמילאד נרצח בידי המוסד הישראלי וחייה ניצלו בנס, תמר חומקת במקביל מאנשי המוסד וממשמרות המהפכה.
תגלית שהיא חושפת משנה את התמונה.
פראז ונאהיד נלחמים על הישרדותם.
תמר נלכדת באופן מפתיע בידי "האוח" – סוכן מוסד שפועל בטהרן ב-40 השנים האחרונות, ומעונה ומוכה על ידו כשהיא חסרת אונים.
פראז חש את אצבעות אויביו סוגרות על צוארו.
אריק פיטרסון, המפקח מטעם המערב על כך שלאיראן לא תהיה פצצת אטום, מסתבך במהלך ביקורת.
פראז הנואש מאלץ את תמר להגיע למקום המסוכן לה ביותר בטהרן.
נאהיד מנסה לשנות את חייה וכורתת ברית.
תמר רביניאן (ניב סולטן) – לוחמת "המוסד".
עלתה מאיראן בגיל 6. האקרית ששירתה ביחידה 8200 אשר קיבלה את פרס הקצינה המצטיינת מראש אמ"ן.
מנהלת רומן עם מילאד כאהאני, מתנגד משטר מקומי.
בסוף העונה השנייה ניצלת מניסיון רצח, אך בן הזוג שלה מילאד נרצח.
ראמין ר'סאמי (פיניקס ראי; עונה 3) – מבריח מוצרים לאיראן שהמשטר משתמש בו.
גנרל פראז כמאלי (שון טַוְב; עונות 1–3) – ראש אגף חקירות פנים במשמרות המהפכה בתחילת העונה הראשונה.
באמצע העונה הוא מושעה מתפקידו.
בעונה השנייה הוא חוזר לארגון אך משונמך בדרגתו.
בעונה השלישית הוא חוזר לדרגתו הבכירה.
מת מהפיצוץ בסוף העונה השלישית.
נאהיד כמאלי (שילה אומי) – אשתו של פראז כמאלי, סוכן במשמרות המהפכה.
בעונה הראשונה עברה ניתוח מוח ובעקבותיו נחטפת על ידי "המוסד" ומשמשת כ'קלף מיקוח' בידם.
בעונה השנייה עוברת טיפול פסיכולוגי על ידי מרג'אן מונתזמי ובסופה מתנקשת בה בעזרת התזת חומר רעיל.
עוברת לבית מחסה לנשים בסוף העונה השלישית.
ניסן "האוח" (ששון גבאי; עונה 3) – סוכן מוסד שחי כמשפץ רהיטים באיראן, המפעיל של תמר.
מחוסל בדירתה של שפארק בסוף העונה השלישית.
ד"ר אריק פיטרסון (יו לורי; עונה 3) – מפקח גרעין דרום אפריקאי מטעם סבא"א שפועל באיראן מזה 30 שנה.
בעברו היה חובש קרבי במלחמה עם אנגולה.
בשנות השמונים של המאה העשרים שהה בישראל לצורך ניסויים גרעיניים.
אלמן ואב לבת ששמה ג'ן, שאינה בקשר איתו למרות מאמציו.
נהרג מהפיצוץ בסוף העונה השלישית.
מילאד כאהאני (שרבין אלנבי; עונות 1–2) – האקר איראני צעיר, מתנגד משטר.
תמר מכירה אותו בדארקנט תחת הכינוי "סיק בוי".
נרצח על ידי המוסד בסוף העונה השנייה ממכונית ממולכדת.
בעונה השנייה ידוע גם בתור מהדי אנסארי, אח של לילה אנסארי.
יוליה מגן (שרה פון שוורצה; עונה 2-הווה) – ראש "המוסד".
בעלת עבר משותף עם מרג'אן מונתזמי.
מרג'אן מונתזמי (גלן קלוז; עונה 2) – אלמנה בריטית שהתאסלמה וחיה באיראן, סוכנת מקומית שמפעילה את תמר עם הצלחה מעטה.
הפסיכולוגית של נאהיד כמאלי, אשתו של פראז.
מתה בסוף העונה השנייה מהתקף לב בעקבות התזת חומר רעיל על ידי נאהיד.
טליה (ירדן תוסייה כהן; אורחת בעונה 3) – סוכנת מוסד, בת המחזור של תמר רביניאן.
עוזרת לתמר לשרוד אל מול ניסיונות "המוסד" לחסלה כענישה על כישלונותיה הגדולים.
מודחת מהמוסד לאחר העזרה לתמר.
אמיר פורמנד (באהאדור פולאדי; עונה 2–3) – סוכן "מוסד" מקומי, מחוסל בפרק הראשון של העונה השלישית בידי תמר.
מאיר גורב (מנשה נוי; עונה 1) – ראש "המוסד" לשעבר.
אשתו נפטרה שנתיים לפני אירועי העונה הראשונה.
ייתכן שבשל כישלונו להבין שיעל הייתה סוכנת כפולה, מוחלף בעונה השנייה על ידי יוליה מגן.
יעל קדוש (לירז צ'רכי; עונה 1) – שימשה כמפקדת של תמר, במעמד בכיר באגף המבצעים של "המוסד".
עלתה מאיראן בגיל 15. בסוף העונה הראשונה התברר כי היא סוכנת כפולה, נהרגת בעת החשיפה.
מסעוד תבריזי (נוויד נגהבאן; עונה 1) – בעליו של משרד נסיעות גדול באיראן, סוכן "מוסד" ותיק וחשוב באיראן; מפקד המבצע בשטח.
לקראת סוף העונה הראשונה הוא חוסל על ידי "המוסד".
מוחמד בלוצ'י (קאיס קאן; עונה 1) – סוכן "מוסד" מקומי, נהרג בסוף העונה הראשונה בידי פראז.
גנרל לריג'אני - מחליפו של גנרל קאסם מוחמדי כראש אגף המודיעין במשמרות המהפכה.
גנרל קאסם מוחמדי (וסיליס קוקלני; עונה 1–2) – ראש אגף המודיעין במשמרות המהפכה.
בתחילת העונה השנייה הוא ממונה למפקד משמרות המהפכה.
מחוסל בסוף העונה השנייה על ידי תמר ומילאד באמצעות טלפון ממולכד.
לפי הנרמז בעונה השנייה, הידידות בינו לבין כמאלי החלה בשירות משותף בצבא איראן במלחמת איראן-עיראק.
עלי אגאזאדה (אראש מרנדי ; עונה 1–2) – העוזר של כמאלי וממלא מקומו באגף חקירות פנים במשמרות המהפכה.
חוסיין (אבאס פסאיי; עונה 2) – ראש אגף חקירות פנים החדש במשמרות המהפכה לאחר שפראז הושעה מתפקידו.
ככל הנראה מת (לא נראתה גופה) בזמן ההתנקשות בגנרל קאסם מוחמדי, מפקד משמרות המהפכה.
פיימאן מוחמדי (דריוס הומאיון; עונה 2) – בנו של גנרל קאסם מוחמדי, מפקד משמרות המהפכה.
מנסה לנהל רומן עם ליילה אנסארי שהיא בעצם תמר רביניאן, סוכנת "מוסד" במשימה לנטרול הכור האיראני.
נהרג במהלך ניסיון התנקשות של המוסד באביו.
וואחיד נעמתי (סיה אליפור; עונה 2) – אחד מבני העשירים של טהרן.
מבלה עם בנות ונהנה מצריכת סמים ואלכוהול.
מתאהב בתמר, אך כשזו לא נענית לחיזוריו מחליט להתנקם בה ובמילאד.
פַאטַמֵה מוחמדי (בהי ג'נאטי אטאי; עונה 2) – אשתו של גנרל קאסם מוחמדי ואמו של פיימאן מוחמדי.
חוסרו (עונות 1–2) – עוזרו של עלי.
ארזו נקומרד (אסתי ירושלמי; עונה 1, אורחת בעונה 2) – אזרחית איראנית, דודתה של תמר שהתאסלמה; מוצאת להורג בתחילת העונה השנייה, בהוראתו של קאסם מוחמדי.
דאריוש נקומרד (נאביד נתי טוביאן; עונה 1, אורח בעונה 2) – בעלה של ארזו, בעל תפקיד בכיר במערכת המשפט; מוצא להורג בתחילת העונה השנייה.
ראזיה נקומרד (סוגנד שרה פאחרי; עונה 1, אורחת בעונה 2) – בתם של ארזו ודאריוש ובת דודתה של תמר, תומכת המשטר ופעילה בבסיג' הסטודנטים באוניברסיטת טהרן.
ברק בן חיים (אסף פרי; אורח בעונה 2) – טייס חיל האוויר הישראלי שנפל בשבי האיראני בסיום העונה הראשונה וחולץ במהלך העונה השנייה.
באבק מאלאקי (ממאד היידרי; עונה 2) – סוחר סמים שהעסיק את מילאד בתחילת העונה השנייה.
נהרג בזמן מאבק עם מילאד.
כארים (מו בער-אל; עונה 1) – צעיר איראני המפגין נגד המשטר, נהרג לקראת סוף העונה הראשונה.
ז'ילה גורבניפאר (שי כהן נאמן; עונה 1) – אישה איראנית שרוצה לצאת מאיראן כדי לברוח מהבוס שלה שמטריד אותה, מחליפה זהות עם תמר רביניאן, תמורת כניסתה לאיראן ולעבודתה של ז'ילה בחברת החשמל המקומית.
קייסר גורבניפאר (בצלאל בורוכוב; עונה 1) – בעלה של ז'ילה, אשר תמר משתמשת בזהותה.
נרצח על ידי מסעוד תבריזי במהלך העונה הראשונה עקב ידעו אשר אשתו מוטרדת.
מרדכי רביניאן (אלכס נאקי; עונה 1) – אביה של תמר.
אלמן, אשתו המנוחה ג'סמין הייתה אחותה של ארזו נקומרד.
עלה עם משפחתו לישראל ומתגורר בבת ים.
נחטף על ידי פראז כמאלי ושוחרר
לאחדים מתפקידי האיראנים לוהקו שחקנים ילידי איראן, שפרסית היא שפת אם שלהם, והם מדברים ביניהם בפרסית.
ניב סולטן, המגלמת את תמר, למדה פרסית במשך 4 חודשים.
קצת לאחר שנוצר הקשר בין תמר למילאד, היא מנהלת עמו את שיחותיה באנגלית ולא בפרסית שבה המבטא שלה מעט זר.
הישראלים בסדרה מדברים ביניהם עברית, ואף תמר הנמצאת בטהרן מדברת בטלפון בעברית עם מפקדיה בישראל.
ב-26 בינואר 2021, פורסם על ידי איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה, כי התאגיד הפר את ההנחיה כי 75% מהעובדים בהפקות המקור של התאגיד יהיו תושבי ישראל, המעוגנת בחוק המסדיר את פעילות התאגיד.
אנשי האיגוד הציבו איום בעתירה לכך אם מועצת התאגיד לא תעביר לתקציב התאגיד בשנת 2021 תוספת של 7.2 מיליון שקל לטובת הפקות מקוריות קנויות, תוך 30 יום.
לפי אחת מיוצרות הסדרה, דנה עדן, זאת משום שאתונה דומה לטהרן.
הפרק הראשון בסדרה מציג את טיסתה של תמר מעמאן לטהרן.
צילומים חיצוניים של המטוס, על הקרקע ובאוויר, לא נעשו במיוחד לסדרה זו, וכך יצא שצילומים אלה הורכבו מצילומים של שישה דגמי מטוסים שונים.
"טהרן" נהנתה מתקציב גבוה של כ-4 מיליון דולר לפרק בעונות השנייה והשלישית, בהשוואה ל-800 אלף שקל לפרק בישראל בעונה הראשונה.
הסדרה מופצת מחוץ לישראל על ידי חברת Cineflix הקנדית ותשודר בשירות הזרמת המדיה אפל TV פלוס ב-135 מדינות ברחבי העולם.
לפי הערכות בתעשייה, שווי העסקה עם "אפל TV פלוס" הוא כ-1.5 מיליון דולר לפרק.
יום למחרת שידור פרק הבכורה התגלה כי פרקים 3–5 הודלפו לרשת טרם שידורם והופצו בערוצי טלגרם.
לאחר פניות כושלות ל"טלגרם" וישירות לערוצים המדליפים, הגיש התאגיד תלונה במשטרה כדי שזו תטפל בעניין – בהדלפה עצמה, בהסרת הפרקים מהרשת ובחקירת מקור ואופן ההדלפה.
בינואר 2021, הכריזו כאן 11 על הפקתה של העונה השנייה של הסדרה.
הצילומים התקיימו במהלך שנת 2021, ובפברואר 2022 פורסם על תאריך עליית העונה השנייה ב-5 במאי 2022, אך בעקבות הפיגוע באלעד השידור נדחה.
העונה השנייה של טהרן עלתה לשידור באתר ובאפליקציה של כאן 11 ב-6 במאי 2022; פרק הבכורה תוכנן במקור להיות משודר ב-5 במאי, אך השידור נדחה בעקבות הפיגוע באלעד.
כל פרק עלה לשידור ב-AppleTV+ בסוף אותו היום (שעון ארצות הברית).
ביולי 2022, פרסמו כאן 11 בצורה לא רשמית בעמוד הפייסבוק שלהם כי הפקת הסדרה עובדת על עונה שלישית.
בפברואר 2023, פרסמו כאן 11 כי לעונה השלישית מצטרף יו לורי, שיגלם את אריק פיטרסון, מפקח גרעין, לצידה של ניב סולטן.
בנוסף ללורי, יצטרפו ששון גבאי (הנ"ל), בהר פארש, פניקס ראי ורבים נוספים.
מאוחר יותר באותו החודש, פורסם כי ירדן תוסייה כהן תגלם את טליה, סוכנת מוסד בת המחזור של תמר.
ביולי 2023, 5 ימים לפני סיומם המתוכנן של צילומי הסדרה ביוון, הופסקו הצילומים עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
עם זאת, ההפקה קיבלה היתר מיוחד והצילומים המשיכו להתקיים.
העונה השלישית הייתה מוכנה לעליה שידור במרץ 2024 אך נדחתה על ידי אפל עקב מלחמת חרבות ברזל.
היא עלתה לשידור בישראל ב-9 בדצמבר 2024.
עקב רגישויות גאופוליטיות סביב תוכן הסדרה המתרחשת מזרח התיכון, בחרה AppleTV+ שלעת עתה לא להעלות לשידור בעולם את העונה השלישית של טהרן.
נכון למאי 2025 טרם הועלתה לשידור העונה.
בנובמבר 2023 פורסם כי נשקלים שינויים בתסריט של העונה הרביעית של הסדרה כך שיתאים לרוח התקופה בצל מלחמת חרבות ברזל.
כתוצאה מכך חל עיכוב בצילומים לעונה אשר היו אמורים כבר להתחיל.
בדצמבר 2023 פורסם כי העבודה על העונה הרביעית הוקפאה עקב מלחמת חרבות ברזל.
בהמשך פורסם כי תאגיד השידור הישראלי קיבל אישור מ-AppleTV+ לעבוד על העונה הרביעית ובדצמבר 2025 הצילומים כבר היו בעיצומם עם ליהוקו של אורי בלופרב לתפקיד בסדרה.
עוד טרם שידורה, זכתה הסדרה לכותרות רבות ברחבי העולם ובייחוד באיראן.
בעקבות כתבה על הפקת הסדרה ב"הוליווד ריפורטר", נכתב בעיתונים באיראן: "המשטר הציוני עושה סדרה נגד איראן".
הרייטינג של פרקי הבכורה לא פורסם באופן רשמי על ידי הוועדה הישראלית למדרוג, עקב החלטתה להפסיק את פרסום המדידה בתחילת השבוע בו שודר פרק הבכורה, על אף שהתאגיד פרש כבר בתחילת 2020 ודרש כבר מאז להפסיק את המדידה.
עם זאת, "ישראל היום" פרסם כי התוכנית זכתה ל-9.5% אחוזי צפייה לפרק הראשון ו-8.7% לשני.
כמו כן, שידור הפרק החמישי זכה ל-11.5%, על פי אותו מקור.
מבקרי טלוויזיה העניקו ברובם ביקורות טובות.
סמדר שילוני מ-ynet כתבה "זאת אחת הפעמים היחידות שערוץ "כאן", בהיותו ערוץ ציבורי, מצליח ליצור סדרה איכותית בעלת אופי מסחרי".
מבקרים אחרים בחרו גם להעניק מעט ביקורת לצד המחמאות, כמו צוף ישראלי מ"מעריב": "רגעים קטנים של פספוס וחוסר אמינות", וגדי סולומון מ"ישראל היום" שציין שחסר לסדרה תחכום.
עידו ישעיהו מ"וואלה" כתב, שהסדרה לוקה באותנטיות ורצופה ברגעים מגוחכים.
עם עליית העונה השלישית של הסדרה, ציינה סמדר שילוני בביקורת שהתפרסמה ב-"ynet" כי הסדרה הפכה לדרמת אקשן בסגנון אמריקני, המאופיינת בדמויות שטוחות, דיאלוגים חסרי משמעות והתרחשויות מופרכות.
הסדרה התקבלה בביקורות שליליות באיראן, כשבביטאון "קייהאן" האיראני, ביקרו את הסדרה ותיארו אותה "הפקה אנטי-איראנית" על התנגדותה לתוכנית הגרעין האיראנית.
בעיתון "משרק" יצאו בביקורת דומה.
גם בעיתון "המשארי" ביקרו את הסדרה על שאינה מראה נאמנה את החיים באיראן.
טהרן זכתה לביקורות חיוביות ממבקרים.
ב-Rotten Tomatoes, העונה הראשונה מחזיקה בדירוג של 94% על סמך 18 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.3/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר אומר, "הפיתולים המומחיים של טהרן מעלים עוד יותר מותחן גאופוליטי המאוזן בזריזות בין הגלובלי לאישי".
ב-Metacritic, לתוכנית יש ציון של 72 מתוך 100, על סמך שישה מבקרים.
בכתבה ב"גרדיאן", רבקה ניקולסון נתנה לעונה השנייה ציון של ארבע מתוך חמש, שיבחה את הביצועים של קלוז ותיארה את הסדרה כ"מותחן מוצק, לעיתים קרובות מרגש ללא נשימה, [ש] פיצח את הקוד של המתח הבלתי פוסק".
בפרק הסיום של העונה הראשונה ישנה תפנית בעלילה, שמצריך לראות את כל הפרקים הקודמים באור חדש.
בשבעת הפרקים הראשונים עסקה הסדרה בתוכנית מתוחכמת של "המוסד" לשבש את פעולתה של מערכת המכ"ם האיראנית כדי לאפשר למטוסי חיל האוויר הישראלי לתקוף בבטחה את אתרי הגרעין של איראן.
בפרק האחרון מתברר שיעל קדוש, המפקדת של תמר רביניאן, היא סוכנת כפולה, הנמצאת בקשר עם מפקד במשמרות המהפכה, ולמעשה כל מה שהוצג בסדרה הוא תוכנית מתוחכמת של משמרות המהפכה לפתות את מטוסי חיל האוויר הישראלי להיכנס למלכודת טילי נ"מ שתהפוך את התקיפה הישראלית לכישלון צורב.
פראז כמאלי, ראש אגף חקירות פנים במשמרות המהפכה, אינו שותף סוד לתוכנית של מפקדו, ולכן הוא מנסה בכל מאודו לסכל את התוכנית הישראלית, ובכך מסכן את הצלחתה של התוכנית האיראנית.
נזקו של מידור זה בא לידי ביטוי בפרק האחרון, כאשר כמאלי הורג את יעל קדוש, בחושבו שהיא מרגלת ישראלית, ובכך מאפשר לתמר להזהיר את ראש "המוסד" שמדובר בהונאה איראנית, אך האזהרה מגיעה מאוחר מדי, והמטוסים נופלים למלכודת שנטמנה להם.
המבקר עמית סלונים מקשה על התפנית בעלילה: "אם המטרה של האיראנים הייתה כל הזמן לגרום לתמר להצליח במשימה שלה, רק כדי לסכל את הפעולה של חיל האוויר הישראלי, למה בעצם היינו צריכים את כל שמונת הפרקים האלה?
למה הם לא נתנו לה להצליח במשימה שלה כבר בניסיון הראשון?"
לטעמה של המבקרת סמדר שילוני סיום זה אינו שלם: "לא סוגר קצוות, משאיר את הצופה עם חצי השלט ביד, מבולבל ותוהה מה בעצם עושות פה כותרות הסיום כשבעליל סיום לא היה פה.
העבודה על העונה השנייה של "טהרן" כבר התחילה, מבטיחים לנו היוצרים בכל הזדמנות, ואני אומרת, בואו נתחיל בזה שתתנו לנו במטותא את הסוף של הראשונה.
נכון, הצלחתם לייצר פרק מותח, מורט עצבים ומפתיע במידה עם טוויסט מרשים, אבל לצפות מהצופים להחליק לכם את האיבר הקטום שנקרא קלוז'ר, כשמטוסי חיל האוויר המפואר שלנו עומדים לרחף באוויר במשך שנה וחצי, זה כבר קצת מעליב."
המבקר עמית סלונים ראה סיום זה באור חיובי: המבקרת צוף ישראלי התייחסה אף היא בחיוב לסיום העונה:
מבקרים רבים מתחו ביקורת על אמינות הסדרה, והציגו פגמים רבים בעלילה.
דוגמה לכך הם פגמים שהציג עמית סלונים:
"סוכן "מוסד" בעל זהות בדויה איראנית נוסע ברכב מרצדס שחור עם לוגו שחור ובולט של עיט עליו, גם אחרי שהשתמש באותו הרכב כדי לרצוח אזרח איראני באזור מאובטח ומצולם."
"חברתה הטובה של ז'ילה לא מזהה שהיא מדברת עם אישה אחרת לחלוטין, עם מבטא אחר לחלוטין, כי יש לה פלסטר על האף."
"השומרים במתקן המאובטח לא שמים לב שאחד החיילים הוא בעצם אישה יפה עם זקן מלאכותי מאוד בולט."
"תמר מטיילת בתוך חוות השרתים כשסביבה מצלמות, ומדברת עם המפעילה שלה – בעברית!"
המבקר ירון טן ברינק דחה טענות אלה באמירה: "לא ריאליסטי לכם?
לכו לראות דוקו בערוץ ההיסטוריה."
הודיה כריש חזוני, הכתבת המדינית של העיתון "מקור ראשון", מתחה ביקורת על הסדרה מזווית שונה.
לדבריה: "שלטון הרשע [האיראני] הוא בקטנה.
יש שני משטרים מקבילים שמפעילים שטיקים מלוכלכים זה על זה, רק שהאיראנים עושים את זה קצת יעיל יותר.
מרוב רצון למורכבות עמוקה, מרוב שאיפה להראות את האדם שמאחורי המלחמה, התמונה יוצאת מרודדת בואכה שטוחה."
טהר שפי רפלד (ידוע בשמו הפרטי טהר) הוא זמר-יוצר, ראפר, פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
בשנת 2018 הוציא שפי את המיני-אלבום הראשון שלו, "סמים שכדאי לך לנסות".
את שירי האלבום כתב, הלחין והפיק שפי.
להפקת השיר "כל הזמן" הצטרף שקל.
באלבום מתארחת הזמרת יסמין מועלם.
כמו כן, השיר "סמים שכדאי לך לנסות" מתוך האלבום, מהווה מחווה לשירו של הראפר טראוויס סקוט, הנושא את אותו שם באנגלית, "Drugs You Should Try It".
בהמשך אותה השנה, הוציא גרסת כיסוי לשירו של הראפר שקל, "אני מתלבש יפה".
בנובמבר 2018 התארח בשירו של שקל, "הסירנות".
במרץ 2019 הוציא את השיר "זה עובד" בהשתתפות הראפר נורוז בהפקת גיל חסיד וטהר.
באפריל 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "לנצח".
האלבום כולו הופק על ידי שפי עצמו.
בשיר "נותן לזה לקרות", מתארחת יסמין מועלם.
בהמשך השנה, השתתף בהקלטת האלבום "ילד פרפר" של שקל כקלידן בשיר "בייביסיטר".
באוקטובר 2019 הוציא גרסת כיסוי לשירו של הזמר יהונתן מרגי, "הכל שקוף".
בפברואר 2020 יצא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת יסמין מועלם, "אריה", מתוכו הפיק את השירים "42", "אין לי מקום" ו"אריה", בעוד השתתף בכתיבה וההלחנה של השיר "אין לי מקום".
במרץ 2020 הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "לא קל", השיר הופק על ידי אורי שוחט.
במאי הוציא את הסינגל השני, "אין אהבה".
ביוני הוציא לאור את אלבומו השני, "טהר".
בדצמבר 2021 הוציאה יסמין מועלם את הסינגל "יחפים" שטהר השתתף בכתיבה ובהלחנה שלו לצד יסמין והמפיק המוזיקלי מאור שושן.
בפברואר 2022 הוציא ביחד עם המפיק המוזיקלי אורי שוחט את המיני-אלבום "ניסים", בו התארחו נורוז ויסמין מועלם.
ביוני אותה שנה הוציא את האלבום האינסטרומנטלי "7 7 7 7 7 7 7".
בינואר 2023, יצא השיר "תכלת ולבן" של דוד בן ארזה בעיבודו של טהר.
במאי אותה שנה יצא שירה של יסמין מועלם "יהיה טוב" בו השתתף בלחן לצד יסמין ומאור שושן.
ביוני 2024 הוציא עם הזמר והיוצר עטר מיינר את הסינגל "המים הקדושים" שהושפע מאווירת הדיכאון הקשה בה ישראל הייתה שרויה בתקופת מלחמת חרבות ברזל.
השיר זכה להצלחה ונכנס לפלייליסט של גלגלצ.
בסוף השנה השתתף ב־2 שירים במיני־אלבום של מיינר "גיבורים", והוציא את הסינגלים "המחלה שלי" ו־"בית ועוד בית".
ב־12 בינואר 2025 לקח חלק בכתיבה ובהפקת השיר "בכנות" של הראפר דודא מתוך האלבום "שקוף".
ב־1 ביולי 2025, טהר הוציא את אלבומו הרביעי, "טהר היה פה", בו אירח את גאיה שאקי ואת עטר מיינר.
מספר חודשים לאחר מכן, ב־18 בנובמבר, טהר הוציא את הסינגל "איך מפרקים את הכל?".
2018: סמים שכדאי לך לנסות
טהראן טאבו (פרסית: تهران تابو); אנגלית: Tehran taboo) הוא סרט הנפשה גרמני-אוסטרי בבימויו של עלי סוזנדה.
הסרט, המונפש בטכניקת רוטוסקופ, מספר את סיפורן של שלוש נשים ומוזיקאי החיים בטהראן ומתמקד במאמציהם הנואשים להתמודד עם חוקי הדת המחמירים הנהוגים באיראן, שמובילים לקיומם של סטנדרטים כפולים.
הסרט הוצג לראשונה במסגרת שבוע המבקר הבינלאומי בפסטיבל קאן 2017.
שלוש צעירות וצעיר מאיראן יוצאים למסע של חופש מיני ואושר, בחיפושיהם אחר דרכים יצירתיות להתגבר על מגבלות החברה האסלאמית השמרנית.
מסעם מתואר בסרט כהזדמנות נדירה להיכרות עם תת-התרבות העירונית באיראן.
הסרט, העוסק בדיכוי הנשים באיראן, מתייחס גם לצביעות ומשולבים בו תיאורים של הוצאות להורג בפומבי, אלימות מינית, התעללות בבעלי חיים והתאבדות.
במרכז הסרט תיאור ניסיונותיהן של שלוש הנשים לנווט בין האיסורים הדתיים והציפיות החברתיות הרבות.
פארי (אותה מגלמת השחקנית אלמירה רפיזדה) היא עובדת מין, הנזקקת לשופט (אותו מגלם חסן עלי מט), כדי שיחתום על מסמכי הגירושים שלה.
פארי מתגוררת בדירה בבעלותו של השופט ומספקת לו שירותי מין, מה שבהמשך יבטיח את רישומו של בנה לבית הספר.
הסרט הונפש בטכניקת רוטוסקופינג, בה השחקנים מצולמים תחילה ולאחר מכן מונפשים.
יתרונה העיקרי של טכניקה זו הוא העברת כישרונם של השחקנים המקוריים אל הסרט המונפש, שהופך נגיש רגשית עבור הצופים.
סרט הנפשה הפך אפשרות מעשית עבור סוזנדה, שלא יכל לצלם את הסרט באיראן בגלל הצנזורה.
באיראן אמנים רבים אינם חופשיים להביע את דעותיהם והם מצאו דרכים מגוונות לבטא את עצמם.
מבקרים כתבו כי סוזנדה עקף את בעיית הצנזורה באופן מושכל, מלבד העובדה שהוא חי מחוץ לאיראן, בחירת הז'אנר וטכניקת ההנפשה שנבחרה, יצרה "מרקם חזותי" יוצא דופן, שתואר כהיפר-ריאלסטי מבחינת אופני התנועה והביטוי, תוך שיומש בצבעים פשוטים.
האנימציה הרוטוסקופית הבולטת בתצלום זה של איראן מאפשרת את הטכניקה לבמאי, עלי סוזנדה, להציג צד של העיר שסרט פעולה חי לעולם לא יורשה לתאר.
כן, הוא נראה מדהים עם לוח הצבעים של אוקרסים זוהרים וניאון.
הדמויות והעלילה נוטים להיות מעט סכמטיים, אך מכיוון שמסלולי הנורמל של הנשים ניתנים לחיזוי לא מפני שהסיפור חסר כוח אלא מפני שהסיפור חסר פחד וחזק.
בנו של הקיסר תִּ'יוּ-טְרִי, הנסיך נֵגוֹייְן פּוֹק הוֹנְג נָאַם הועדף על פני אחיו הבכור לרשת את אביו.
הוא עלה על כס המלוכה בשנת 1847, ולקח את השם הקיסרי טוּ-דּוּקּ.
הוא המשיך ברדיפות אביו כלפי מיסיונרים קתולים והתנגד ליחסי מסחר ויחסים דיפלומטיים עם מעצמות אירופאיות.
הוצאות להורג של מיסיונרים הגיעו לממדים כאלה שמטעם הקיסרות הצרפתית השנייה נשלח בשנת 1856 מכתב מחאה רשמי לחצר המלוכה הקיסרית בהואה, מושב הבירה.
הוצאתו להורג של הבישוף הספרדי הקתולי חוסה מריה דיאז (José María Díaz) בשנת 1857 הוביל לתגמול מיידי; כוחות הצבא הצרפתי, תחת הוראתו של נפוליאון השלישי, קיסר הצרפתים, כבשו את העיר טורנה (דה נאנג) בשנת 1858 והביסו את הצבא הווייטנאמי הקיסרי בסדרת קרבות מפתח בדרום וייטנאם.
כתוצאה מכך נאלץ טוּ-דּוּקּ בשנת 1862 למסור לצרפת את שלושת מחוזותיו הדרומיים באמנה שהפכה לאחר מכן למקור מחלוקת.
הצרפתים התייחסו לאזורים הכבושים כמושבה קולוניאלית והקימו בהם את מושבת הודו-סין הצרפתית.
שלטונו של טוּ-דּוּקּ הופרע עוד יותר על ידי סדרת מרידות בשנת 1865, שהובלו על ידי מתיימר לכס המלוכה מטעם שושלת לָהּ היריבה.
מתקפה צרפתית על מצודת האנוי בשנת 1873 הביאה למתן זיכיונות מסחר לצרפת ולפתיחת הנהר האדום בצפון וייטנאם לספינות מסחריות אירופאיות.
טוּ-דּוּקּ פנה אל הקיסרות הסינית תחת הנהגת שושלת צ'ינג בבקשה להגנה, ואף קבע שבמקרה של ניצחון סיני תינתן וייטנאם כמדינת חסות של הקיסרות הסינית.
הבטחות אלו הובילו לפרוץ מלחמת סין–צרפת שבסופם הצבא הצרפתי ניצח את הכוחות הסינים על אדמת וייטנאם.
הקיסר טוּ-דּוּקּ נפטר בשנת 1883 וירש אותו אחיינו, הקיסר דּוּקּ-דּוּקּ.
ארבע שנים לאחר מותו של טוּ-דּוּקּ נפלה כלל הקיסרות הווייטנאמית תחת חסות צרפתית.
טו'ר שן (סינית פשוטה: 兔儿神; סינית מסורתית: 兔儿神; פין-יין: Tùrshén, רוח הלוורט) או טו שן (סינית: 兔神; פינין: Tùshén, "אל הארנב"), הוא אלוהות סינית אשר מנהל אהבה ויחסים רומנטיים בין הומוסקסואלים.
פירוש שמו המילולי הוא "אלוהות ארנבת".
חסידיו מתייחסים אליו כטא יה (סינית פשוטה: דוד; סינית מסורתית: דוד; פין-יין: דהיה, "המאסטר").
בסיפור עממי מהמאה ה-17 בפוג'יין, מסופר על אדם בשם הו טיאנבאו אשר מאוהב בפקיד פרובינציאלי, ומרגל אחריו כדי לראותו בחדר אמבטיה.
הפקיד מענה והורג את אותו אדם, שחוזר מהמתים בדמות מסר (ארנב בשנתו הראשונה) בחלומו של זקן בכפר.
בחלום רוחו מוצגת כי מכיוון שפשעו היה פשע של אהבה, פקידי העולם התחתון החליטו לתקן את עוולו על ידי מינויו לאל השומר על אהבה הומוסקסואלית.
רוחו דורשת מגברים מקומיים לבנות לו מקדש בו יוכלו להבעיר קטורת לטובת "ענייני גברים".
לעיתים טוור שן מתואר כאלוהות האלטרנטיבית ליואה לאו, אל הנישואים והאהבה במיתולוגיה הסינית, עבור יחסים הטרוסקסואלים.
מונח סלנג להומוסקסואלים בסין האימפריאלית המאוחרת היה "ארנבים" ולכן הו טיאנבאו מכונה אלוהות הארנב, אם כי למעשה אין לו שום קשר עם ארנבות ואין לבלבלו עם טי'ר יאי המוכר בתור "הארנב על הירח" הקשור לפולחן כלפי הירח, שכן נחשב לארנב הירחי של האלה צ'אנג'ה.
תמונות של הו טיאנבאו מציגות אותו בחיבוק עם אדם אחר.
התחושה שתושבי הכפר חייבים לשמור בסוד את הסיבה למקדש בסיפור עשויה להתייחס ללחץ של השלטונות המרכזיים בסין לנטוש את הנוהג.
פקיד שושלת צ'ינג, זו גוי (1731–1807), מנהל מעגל מס התבואה של פוג'יין בשנת 1765, שאף לתקנן את המוסר של האנשים באמצעות "איסור על כתות מרושעות" בעוד אחת מהן אותה מצא כמטרידה במיוחד הייתה אנשיו של הו טיאנבאו.
כפי שהוא דיווח באמרו כי, "התמונה היא של שני גברים המחבקים זה את זה, פניו של האחד צורם במקצת עם גילו, בעוד השני רך וחיוור.
[הרקה שלהם] נהוג לכנות את המקדש הרשמי הקטן.
כל הגנבים ההוללים וחסרי הבושה שראו צעירים או צעירים גברים רוצים לקיים איתם יחסים לא חוקיים מתפללים לעזרה מאליל הטיח.
אחר כך הם מתכננים לפתות ולהשיג את מושאי תשוקתם.
הם ידועים בתור הסיוע הסודי של הו טיאנבאו".
אף על פי שט'ור שן זוכה להערכה עממית על ידי מקדשים מסוימים, ייתכן שכמה אסכולות טאואיסטיות ראו הומוסקסואליות כהתנהלות מינית שלילית במהלך ההיסטוריה, ככל הנראה בהתחשב בכך שהיא מתרחשת מחוץ לנישואים.
עם זאת, כתבי קודש של טאואיזם רבים אינם מזכירים דבר נגד יחסים חד מיניים, המוגדרים כמי ששומרים בעיקר על נייטרליות בנושא.
הסיפור עשוי להיות ניסיון למיתולוגיזציה של מערכה של נישואים חד מיניים בפוג'יין שעליה העידו המלומד שן דפו והסופר מהמאה ה-17, לי יו.
לי יו תיאר את הטקס באומור כי, "הם לא מדלגים על השלושה כוסות תה או ששת טקסי החתונה - זה בדיוק כמו נישואים נאותים עם חתונה רשמית".
קית' סטיבנס דיווח כי ראה תרחישים כאלו בקהילות דוברות הוקיאן בטאיוואן, מלזיה, תאילנד וסינגפור.
סטיבנס התייחס למראות אלו כמערכת יחסים של "אחים" או "נסיכים" וכינה אותן טייבאו (太保).
לרוב נאמר לסטיבנס ששתי הדמויות בחיבוק היו אחים, ורק במקדש אחד בפוג'יין נאמר לו שהיו להומוסקסואלים.
ההיסטוריה של הו טיאנבאו נשכחה במידה רבה אפילו על ידי שומרי המקדש.
עם זאת, ישנו מקדש במחוז יונגה, טאיוואן המכבד את הו טיאנבאו במסווה המסורתי שלו הידוע בתור היכל הברק הצבאי (威明堂).
בשנת 2006, כומר טאואיסטי בשם לו ווי-מינג ייסד מקדש לטו'ר שן במחוז יונגה בעיר ניו טאיפיי בטאיוואן.
כ-9,000 עולי רגל הומוסקסואלים מבקרים במקדש מדי שנה ומתפללים עבורם למצוא בן זוג מתאים.
המקדש עורך גם טקסי נישואים חד מיניים לזוגות הומוסקסואלים.
נכון לשנת 2021, המקדש מוגדר כמקדש היחיד שקיים לאלוהות הומוסקסואלית בעולם.
טו'ר שן מוצג כדמות הראשית של הדרמה הטאיוואנית משנת 2010, השידוכים של אל הארנב (The Rabbit God's Matchmaking).
בסרטו של במאי הסרטים הסיני אנדרו תומאס הואנג משנת 2019, נשיקת אל הארנב (Kiss of the Rabbit God), טו'ר שן מוצג כמי שמפתה עובד במסעדה.
טו'ר שן מופיע בפרק ה-8 של העונה ה-3 בסדרת הרומן אלים אמריקאים, "ההתלהבות של השריפה" (The Rapture of Burning) בו מוצג על ידי השחקן דניאל יוני.
טהרת הבית הוא ארגון לבניית מקוואות ושיפוצם בישראל.
הוא מעניק סיוע הלכתי למקוואות ולטהרת המשפחה ועוסק בהסברה בנושא טהרת המשפחה.
הארגון הוקם בשנת 2005 על ידי הרב יחזקאל מוצפי.
בנשיאות הארגון עומד הרב בן-ציון מוצפי.
בתשס"ח (2008), הוציאו הרבנים יחזקאל מוצפי, וגד שקורי את הספר טהרת הבית.
הארגון מתמקד בייחוד בערים שאין בהם מקואות, או במקוואות שמצבם הידרדר עם השנים.
לדברי הארגון בין הרבנים המשמשים בוועד הרבנים המנחה את הארגון נמנים הרב שבח צבי רוזנבלט, הרב יהודא סילמן, הרב יהודה קנר.
"טהראן טיימס" הוא עיתון יומי בשפה האנגלית היוצא לאור באיראן, שנוסד בשנת 1979 כ"קול המהפכה האסלאמית" כפי שכינה את עצמו.
למרות שאינו בבעלות המדינה, הוא נחשב לנשלט בידי המדינה וקשור קשר הדוק לפלגים הקיצוניים בתוך ממשלת איראן.
אנשי אקדמיה, שגרירים, קובעי מדיניות ופרשנים לענייני חוץ תורמים לעיתים קרובות לעיתון.
העיתון נוסד על ידי מוחמד בהשתי בשנת 1979 בעקבות המהפכה האיראנית כ"קול המהפכה האסלאמית", כפי שהכריז על עצמו.
בשנת 2002 הקים העיתון סוכנות ידיעות, אשר לימים נודעה כסוכנות הידיעות מהר (MNA).
כעת, ה"טהראן טיימס" וה-"MNA" מנוהלים על ידי מערכת ניהול אחת.
מוחמד שוג'איאן נכנס לתפקיד המנהל החדש של ה"טהראן טיימס" וה-"MNA" בספטמבר 2019. ב-12 באפריל 2020, מינה שוג'איאן את עלי א.
ג'נבזאדה לעורך הראשי של העיתון היומי טהראן טיימס.
באוגוסט 2023 פרסם עיתון ה"טהראן טיימס" תזכיר של מחלקת המדינה של ארצות הברית המודיע לשליח המיוחד של ארצות הברית לאיראן, רוב מאלי, על השעיית סיווג הביטחוני שלו.
הפרסום עורר קריאות מצד רפובליקנים בבית הנבחרים ובסנאט האמריקאי לחקור כיצד העיתון השיג את המידע.
האייתוללה מוחמד חוסיין בהשתי, השני בתור בהיררכיה הפוליטית לאחר המהפכה האסלאמית של 1979, הצהיר: "'טהראן טיימס' אינו עיתון בבעלות המדינה, אלא עליו להיות קולם של העם המדוכא בעולם".
למרות שהעיתון אינו בבעלות המדינה, "הוא שואף להפיץ עקרונות מרכזיים של המהפכה האסלאמית ולכן תומך באופן כללי באידאולוגיה של הרפובליקה האסלאמית של איראן".
טוּאול סלנג (בקמרית: ទួលស្លែង) הוא כלא ששימש לעינוי והוצאה להורג של מתנגדי משטר הקמר רוז' בקמבודיה בשנים 1975-1979. הכלא ידוע גם בתור S-21 (כלא ביטחוני מספר עשרים ואחת).
ההערכה היא שבמהלך תקופת שלטון הקמר רוז' נכלאו במקום כ-17,000-16,000 אסירים.
כולם, למעט ניצולים בודדים, הוצאו להורג.
ב-2025 טואול סלנג הוכרז כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי הזיכרון הקמבודיים: ממרכזי דיכוי למקומות של שלום והרהור, הכולל מספר אתרים הקשורים לתקופת משטר הקמר רוז'.
כלא הטואול סלנג הוקם בתוך מבנה בית ספר ישן בשכונת מגורים בפנום פן.
בדומה לבתי ספר רבים, הוא בנוי ממספר בניינים בני עד שלוש קומות, שביניהם חצר פנימית רחבה בה עדיין נותרו חלק מהמתקנים ששימשו את בית הספר.
באותה התקופה, פנום פן הייתה עיר רפאים כמעט ריקה לחלוטין מאנשים, משום שכל האוכלוסייה הוגלתה על ידי הקמר רוז' לאזורים הכפריים של המדינה.
בדרך כלל ההוצאות להורג לא בוצעו בשטח הכלא עצמו, אלא בשטח בשולי פנום פן שכונה בשם "שדות הקטל".
מתקן זה סווג כסודי ביותר.
על מנת לשמור על חשאיותו וכדי למנוע הדלפות ממה שהתרחש שם, נהגו השלטונות להוציא להורג מדי פעם אף את החיילים ששמרו על המתקן, באמתלות שונות של בגידה ושיתוף פעולה עם ה-CIA.
על פי התיעוד הכתוב שנותר בכלא, מסתבר שנערכו בכלא ניסויים רפואיים באסירים.
צמרת הקמר רוז' הייתה חשדנית ביותר.
גם מי שנחשד בחשד קל בחוסר נאמנות, הואשם ב"התנגדות למשטר" והיה עלול לעבור מסכת של התעללויות ואף להיות מוצא להורג.
בדרך כלל האסירים הוצאו להורג רק לאחר שנגבתה מהם הודאה בה הם הודו בפשעים שביצעו כביכול.
בדרך כלל פרק הזמן המרבי שנדרש לאסיר להודות ב"אשמה" היה כחמישה שבועות של עינויים.
זה גם היה זמן השהות הממוצע בכלא מרגע ההגעה ועד לרגע ההוצאה להורג.
ממי שהודה נחסכו העינויים, אך לא ההוצאה להורג.
אסירים רבים ניצלו את האפשרות הזאת על מנת לחסוך מעצמם את העינויים.
כמעט כל אסיר שהגיע צולם והוכן עבורו תיק חקירה.
תיק זה הכיל את צילום האסיר, את פרטי החקירה והעונשים שהוטלו עליו וכן את פרטי "הודאתו" של האסיר.
טואול סלנג היה הכלא היחיד, מבין עשרות בתי הכלא ברחבי המדינה, שהתבצעה בו פעולת תיעוד כה מסודרת.
שעות מספר לפני נפילת השלטון ניסה מנהל כלא S21 להשמיד את הראיות הכתובות והמצולמות, אך הוא הספיק להשמיד רק חלק קטן מהן.
בכלא S21 שוכנו האסירים "המיוחסים" ביותר.
הם היו בדרך כלל בשר מבשרו של המשטר ונחשדו בחוסר נאמנות.
חשדנותו הרבה של המשטר גרמה לכך שמספר גדול של קציני צבא בכירים הואשמו בבגידה ונשלחו לטואול סלנג.
כמעט בכל המקרים מעצרו של אדם גרר מעצר מיידי של כל בני משפחתו ומקורביו.
כיום משמש המבנה כמוזיאון לתיעוד זוועות משטר הקמר רוז' בקמבודיה ולפעילות המקום ככלא ומתקן עינויים.
קאנג קק לאו (הידוע בכינוי דוץ'), שניהל את בית הכלא מטעם הקמר-רוז', הועמד לדין בשנת 2008, ובכך היה אחד הבודדים שהועמדו לדין מקרב המשטר.
טואי אנימציה (ביפנית: 東映アニメーション) היא חברת אנימציה יפנית בבעלותה של חברת טואי.
יוצרי מאנגה רבים כמו אקירה טוריאמה הייאו מיאזאקי, איסאו טקהאטה ויושי קוטאבי עבדו בחברה.
מאז שנוסדה ב-1956, טואי יצרה כמות גדולה של סדרות טלוויזיה וסרטים, רבים מהם אף הצליחו ברחבי העולם.
במקור טואי הייתה התשובה היפנית לדיסני ובהתחלה הם יצרו סרטי אנימציה בסגנון מחזות זמר מסוף שנות החמישים עד לשנות השבעים המוקדמות.
בעקבות השינויים בשוק הצפייה, טואי עברו למדיום הטלוויזיה ואימצו את הסגנון הסטנדרטי הייחודי לסדרות האנימה.
סדרת הרובוטריקים (ספטמבר 1984 - דצמבר 2005) (מלבד הסדרה המקורית שהופקה בארצות הברית ודובבה ליפנית על ידי אולפני טואי)
סדרת דרגון בול (פברואר 1984- הווה)
דרגון בול סופר: סופר הירו (2022)
טואן מאן (בסינית: 屯門區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם באזור הטריטוריות החדשות.
שטחו הכולל 84.45 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 לכדי 502,035, וצפיפות האוכלוסין בו היא ביחס של 6,057 לקמ"ר.
הרכבת הקלה של ה-KCR היא עיקר התחבורה הציבורית בתחום, בנוסף לאוטובוסים רבים וספינות.
בתחום זה מתבצע שיט ספינות הדרקון המושך תיירים רבים לאזור.
בתחום המחוז נמצא גם בית הסוהר היחידי לנשים בהונג קונג, מרכז טאי לאם לנשים.
טואיצ'י (Tuichi הנקרא גם טאויצי) הוא נהר בצפון בוליביה, באגן האמזונס.
מוצאו של הנהר במורדות הרי האנדים, בצפון מחוז לה פאס, בגובה של 1,070 מ' מעל פני הים.
הנהר זורם בראשיתו לכיוון צפון-מזרח, ולאחר מכן פונה לכיוון דרום-מזרח, כך שהוא יוצר צורת V הפוכה.
הוא נשפך לנהר הבני 265 ק"מ מנקודת המוצא שלו, בתחום הפארק הלאומי מאדידי, באזור המכוסה יער גשם טרופי.
הנהר מוכר בישראל בשל ספרו של יוסי גינסברג, "בחזרה מטואיצ'י" (על פיו גם הופק הסרט "בחזרה מטואיצ'י"), המתאר את קורותיו לאחר שרפסודה בה שייט בנהר התהפכה, והוא נאלץ לשרוד במשך כשלושה שבועות ביער הגשם.
ספר נוסף שנכתב על אותו מאורע הוא "טואיצ'י שלי", סיפורו של קווין גייל, שיצא עם יוסי גינסברג ועוד שני טיילים למסע הג'ונגל, סיים את המסע לבדו והמשיך בחיפושים אחרי גינסברג עד שמצא אותו והציל את חייו.
טואד הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #4 ממרץ 1964, והיא נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
טואד הוא האלטר אגו של מורטימר טוינבי, מוטאנט גיבן וחלש אשר ננטש על ידי הוריו בגיל צעיר כל כך, עד כדי כך שהוא אינו זוכר אותם.
הוא נשלח לבית יתומים, שם נלעג על ידי שאר הילדים בשל כיעורו, מבנה גופו החריג ויכולת הקפיצה שלו.
הטראומה, הבדידות וההתעללות שעבר על ידי ילדי בית היתומים השפיעו על למידתו, ונחשב על ידי מוריו כבעל לקות שכלית, אף על פי שהיה אינטליגנטי ומוכשר.
טוינבי היה כל כך נואש לחיבה, עד כדי כך שפיתח אישיות כנועה וציית ללא עוררין לכל אדם במחשבה שהוא דואג לו.
בשלב מסוים אחרי בגרותו, טוינבי נמצא על ידי מגנטו והתגייס לאחוות המוטאנטים שלו.
מגנטו הוא זה שהעניק לטוינבי את כינויו, טואד (קרפדה), בגלל כוחותיו, אישיותו ומראהו.
מגנטו לא האמין כי כוחותיו של טוינבי יועילו לו, אך שמח כי ישנו חייל הנאמן לו.
בתת-המודע שלו, טוינבי התייחס למגנטו כאב; הוא עיוור את עצמו להתעללות הפיזית והמילולית של מגנטו, וזאת כי הוא יוצא לכבוש את המין האנושי שדחה אותו.
כמו כן, טוינבי האמין כי יינתן לו מקום כבוד בחברה החדשה שמגנטו יצור.
כחבר באחוות המוטאנטים, טוינבי פגש והתאהב במכשפת השני, אשר דחתה אותו.
חבריו האחרים לקבוצה כללו את אחיה קוויקסילבר ואמן האשליות מאסטרמיינד.
הקבוצה נאבקה שוב ושוב באקס-מן, והובסו כל פעם מחדש.
בשלב מסוים, מגנטו וטוינבי נתפסו על ידי הישות-הקוסמית "הזר" ונכלאו ביחד.
כאשר מגנטו נמלט, הוא עזב בבוטות את טוינבי מאחור, מה שגרם לו לחשוב אחרת על מגנטו.
מגנטו נכלא פעם שנייה, וברח יחד עם טוינבי.
עם זאת, ההתעללות המתמשכת של מגנטו גרמה להתפתחות שנאה גדולה אצל טוינבי, אשר נטש במכוון את מגנטו למות בפיצוץ שהתרחש במפגש של האוונג'רס והאקס-מן.
כאשר מגנטו ניסה לצאת, טוינבי חסם אותו, אך מגנטו התגלה בחיים.
מאוחר יותר, טוינבי חזר לאחוות המוטאנטים מספר פעמים.
בסופו של דבר הוא הנהיג בעצמו את הקבוצה, שעסקה יותר בגנבות מאשר באידאולוגיה של עליונות מוטאנטית.
את דמותו של טואד בסרט הלייב אקשן "אקס-מן" גילם השחקן ריי פארק.
בסרט זה, דמותו הייתה שחצנית וסרקסטית ויכולותיו העל-אנושיות (ניתור, יריקת חומצה, לשון דביקה וטיפוס על קירות) התבררו כשוויי ערך לאלה של חבורת האקס-מן.
מאז יציאת הסרט, אספקטים מדמותו בסרט שולבו בקומיקס.
בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה", הדמות מגולמת על ידי השחקן אוון ג'וניגקייט, והיא מוצגת באופן אפל יותר.
טוד אנתוני שו , הידוע תחת שם הבמה טו שורט , הוא ראפר, מפיק ושחקן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות הלהיטים "The Ghetto" ו-"Blow the Whistle", כמו כן הוא ידוע כאחד מחלוצי הראפר של החוף המערבי.
ב-1983 טו שורט שחרר את אלבום הבכורה שלו, Don't Stop Rappin'.
ב-1985, טו שורט ו-Freddie B ייסדו את הלייבל Dangerous Music, לאחר תקופה שינו את שם הלייבל ל-Short Records ולאחר מכן שינו ל-Up All Nite Records.
ב-31 בינואר 1988 טו שורט שחרר את אלבומו השני, Life Is...Too Short, שהוכתר כאלבום פלטינה על ידי RIAA לאחר שנמכרו 2 מיליון עותקים של האלבום.
טו שורט עבד בשיתוף פעולה עם אומנים רבים, כמו: טופאק שאקור, הנוטוריוס בי.
הידוע בהם היה השיתוף פעולה עם הנוטוריוס בי.
עם הקלאסיקה "The World Is Filled..." מהאלבום Life After Death, בסינגל התארח גם הראפר פאף דאדי.
טוד התארח גם בשיר "Player's Holiday" מהאלבום הבכורה של ההרכב Derty Werk ,TWDY.
בשנת 1993 שיחק בסרט הנעורים "סכנה לציבור" לצידם של סמואל ל.
ג'קסון וג'יידה פינקט סמית', בבימוים של האחים אלברט יוז ואלן יוז.
לאחר שטו שורט שחרר את אלבומו השמיני, הוא התחיל לשלב את הז'אנרים קראנק ודירטי סאות' בשירים שלו.
טו שורט שחרר אלבומים שונים בין השנים 2000 – 2003:
האלבומים הללו הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200, אך הם לא הצליחו כמו האלבומים הראשונים שלו מתחילת שנות ה-90 שדורגו בין ה10 הכי הטובים במצעד.
ב-2004, הסינגל הפופולרי שלו "The Ghetto" משנת 1990 הופיע במשחק הפופולרי, Grand Theft Auto: San Andreas.
הופעת השיר במשחק הביאה להעלאה בפופולריות של טו שורט.
ב-2006 טו שורט שחרר את אלבומו השישה עשר, Blow the Whistle, שבו הוא שילב אלמנטים מתת הז'אנר hyphy.
האלבום "החייה" את הפופולריות של טו שורט, כשהוא הגיע למקום 14 במצעד בילבורד 200. אולם האלבום השבעה עשר שלו, Get Off the Stage, לא זכה להצלחה שקיבל אלבומו הקודם.
ב-2009 טו שורט הקליט בשביל דאז דילינגר, ליל ג'ון, סופאפליי, סקארפייס ובי-לגיט.
-ב-2011 הוא התארח בשיר "On My Level" של ויז קאליפה.
הוא גם התארח באלבום Doggumentary של סנופ דוג בשיר "Take U Home" ובשיר "First Date" של 50 סנט.
ב-2012 טו שורט יחד עם אי-40 שחררו שני אלבומי שיתוף פעולה שלהם, History: Mob Music ו-History: Function Music.
שני האלבומים הצליחו להיכנס למצעד בילבורד 200. טו שורט אמר בראיון שהמשפט הכי הטוב שעשה אי פעם הוא בשיר "(Man's Best Friend (Pussy" מהאלבום של ד"ר דרה, Detox.
ב-2013 במהלך הופעה של זמרת הפופ ליידי גאגא, נחשף כי אחד משירי אלבום האולפן השלישי שלה, Artpop, כולל שיתוף פעולה עם טו שורט.
טו יויו (במנדרינית: 屠呦呦; נולדה ב-30 בדצמבר 1930) היא רופאה סינית שהתמחתה בפרמקולוגיה ובטיפול התרופתי במלריה.
בשנת 2015 זכתה טו בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה על גילוי החומר ארטמיסינין, המשמש תרופה למלריה.
מרכיב הארטמיסינין התגלה ובודד באופן מוצלח מצמח הלענה, שמקורו ברפואה הסינית המסורתית.
הגילוי היווה פריצת דרך בתחום הרפואה הטרופית ואפשר ריפוי של מיליוני בני אדם.
טו היא הסינית הראשונה שזכתה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה וכן הראשונה מהרפובליקה העממית של סין שזכתה בפרס נובל במדעי הטבע.
היא נולדה, התחנכה וביצעה את כל עבודתה המדעית בסין.
טו נולדה בנינגבו בג'ג'יאנג שברפובליקה הסינית.
ב-1955 החלה ללמוד כימיה רפואית בבית הספר לרפואה שבאוניברסיטת בייג'ינג.
לאחר מכן למדה רפואה סינית במשך שנתיים וחצי.
לאחר לימודיה החלה טו לעבוד באקדמיה הסינית לרפואה.
טו יויו המשיכה בעבודתה גם בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה העשרים, כאשר החלה בסין מהפכת התרבות.
באותה תקופה, גינו את המדענים בסין.
עם זאת, נשיא וייטנאם הו צ'י מין שכנע את ראש ממשלת סין ג'ואו אנלאי לנסות לפתח תרופה למלריה, והוקמה במאי 1967 תוכנית סודית לפיתוח תרופה.
במסגרת זו, טו נשלחה להאינאן לחקור חולי מלריה.
ב-1969, תקופה בה סרקו מדענים ברחבי העולם כבר חומרים רבים כדי לנסות לטפל במחלה עם הצלחה מוגבלת על בסיס כינין, עלה בראשה של טו רעיון לחפש חומרים פעילים של צמחי מרפא סיניים.
ב-1971, החלו לטפל עם אחד החומרים הפעילים שעלו בסריקה, וטיפלו בעכברים שהודבקו במלריה היה לענה חד-שנתית (Artemisia annua), ששימש ברפואה הסינית לטיפול נגד חום, שהוא תסמין של מלריה.
בהתחלה זיקקו את החומר בשיטה מסורתית של הרתחה והוא לא הצליח לטפל במחלה, אולם אז עלה הרעיון שזיקוק יעיל יותר עשוי לשפר את התגובה לתרופה.
הם החלו לזקק אותו בעזרת קור והחומר הפעיל זוקק בצורה טובה והיה יעיל נגד המחלה בעכברים ובקופים, ונמצא יעיל מאוד.
מאוחר יותר היא התנדבה להיות האדם הראשון שמודבק במחלה לצורך ריפויה.
ב-1971–1972 ביצעו מבחנים קליניים שגם הם נחלו הצלחה.
ב-1972 בודדו במעבדתה את החומר הפעיל, וניתחו אותו בשיטות שונות ובהן ספקטרוסקופיית מסה, ספקטרופוטומטריה ועוד.
מאוחר יותר מעבדתה שיתפה פעולה עם מעבדות נוספות לפענוח מבנה החומר באמצעות קרני X.
ב-1973 יצרו נגזרות של החומר על מנת לבדוק מהם האתרים הפעילים שלו.
עבודתה פורסמה ב-1977 בצורה אנונימית.
ב-1980 היא קודמה לתפקיד חוקרת, לאחר תחילת הרפורמה בכלכלת סין.
ב-1981 נערך כנס בבייג'ינג לחקר המלריה אליו הגיעו גם נציגים של ארגון הבריאות העולמי ושל האומות המאוחדות.
כמה מחקרים על השימושים של הלענה הוצגו בכנס וזכו לתגובה אוהדת.
בשנות ה-80 אלפי אנשים ברחבי סין רופאו באמצעות התרופה.
בשנת 2001 קודמה לתפקיד של יועצת אקדמית לדוקטורנטים.
כיום היא מכהנת כמדענית הראשית של האקדמיה הסינית.
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2015
טואוג'יאנגוזאורוס (שם מדעי: Tuojiangosaurus) הוא סוג של דינוזאור אוכל עשב במשפחת סטגוזאוריים שהתקיים בתקופה היורה במזרח אסיה.
זהו אחד הסטגואורים הידועים ביותר.
הוא נתגלה בפרובינציית סצ'ואן שבסין ב-1977 וידוע משלד כמעט שלם.
פירוש שמו "הלטאה מנהר טואו".
אורכו היה כ-7 מטר ומשקלו נע בין 1,000 ק"ג ל-3 טון (גרגורי פול העריך את משקלו של פרט באורך 6.5 מטר בכ-2.8 טון).
לאורך גבו וזנבו נמשכו שני טורים של לוחיות קרניות בצורת משולשים חדים שעמדו זקופות.
הלוחיות היו גבוהות במיוחד באזור אגן הירכיים.
עד היום הפליאונטולוגים חלוקים בדעתם מה היה התפקיד של לוחיות אלה.
הגדלת גודלו הנתפש של הטואוג'יאנגוזאורוס לצורכי יצירת רושם והרתעה.
כיום יש נטייה לפסול את הסברה האחרונה ולאמץ את הראשונה.
מקצה זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס נזדקרו דוקרנים קוצניים וחדים בשני זוגות הניצבים ב-45 מעלות, שהגנו עליו מפני אויביו.
זנבו של הטואוג'יאנגוזאורוס היה גמיש וזריז במיוחד, ואפשר לטואוג'יאנגוזאורוס לשלוח מכות חזקות עם הדוקרנים שבקצהו אל עבר הטורף.
לוחיות הגב שימשו להרתיע את התוקף אך לא היו מערך הגנה יעיל מאחר שהיו שבירות ולא הוצבו על חלקיו החשופים באמת.
בעת סכנה נפנף הטואוג'יאנגוזאורוס בזנבו כמעין אלה ועמד בתנוחה שלוחיות גבו יזהרו בשמש.
ייתכן גם שהטואוג'יאנגוזאורוס הזרים דם בלוחיות כדי לשנות את צבען.
כך נראה בעיני הטורף גדול יותר.
הטואוג'יאנגוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה.
דינוזאור זה מופיע במשחקי המחשב עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive.
הנהר טואולומי זורם לאורך 239 קילומטרים במרכז קליפורניה, החל במקורותיו בפסגות הגבוהות של רכס סיירה נבדה ועד לשפך בנהר סן חואקין בעמק המרכזי של קליפורניה.
אגן הניקוז של הנהר מבותר מאוד ושטחו 5,071 קילומטרים רבועים.
הנהר מתחיל בגובה שמעל 2,600 מטרים מעל פני הים בפארק הלאומי יוסמיטי ויוצר סדרה של קניונים במדרון המערבי של רכס סיירה נבדה.
בעוד שבחלקו העליון הטואולומי הוא נחל הררי הזורם בעוצמה, חלקו התחתון של הנהר זורם באיטיות כשהוא חוצה מישור סחף נרחב, פורה המעובד באינטנסיביות.
כמו מרבית הנהרות האחרים במרכז קליפורניה יש סדרה של סכרים לאורכו, למטרות השקיה וייצור חשמל.
בני אדם שוכנים באזור הנהר טואולומי במשך לפחות 10,000 שנים.
לפני בואם של האירופים שימש קניון הנהר שדה ציד חשוב בתקופת הקיץ ונתיב מסחר בין הילידים בין העמק המרכזי ממערב והאגן הגדול ממזרח.
הנהר קיבל את שמו לראשונה על ידי מגלה ארצות ספרדי ב-1806, על שם כפר של ילידים סמוך לנהר.
בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-19 נערכו בנהר חיפושים אינטנסיביים אחרי זהב, וחלקו התחתון של הנהר עובד על ידי מתיישבים ממוצא אירופי במהלך העשורים לאחר מכן.
העיר מודסטו התפתחה כמרכז של מסילות ברזל שהוקם על נהר הטואולומי, ומרבית התושבים של עמק טואולומי התרכזו בעיר סביב מפנה המאה.
כשהתפוקה החקלאית גדלה, הקימו חוואים לאורך הטואולומי את שתי חברות חלוקת המים הציבוריות (irrigation districts) הראשונות במטרה לפתח את הנהר ולפקח טוב יותר על חלוקת מימיו.
בין תחילת המאה ה-20 לשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמו סכרים בדון פדרו ובעמק הץ' הצ'י, במטרה לספק מים לחקלאי העמק המרכזי ולעיר סן פרנסיסקו, בהתאמה.
פרויקט הץ' הצ'י, שבוצע בתחומי הפארק הלאומי יוסמיטי, עורר מחלוקת ברמה לאומית, ונחשב לגורם שהביא להקמת התנועה לאיכות הסביבה.
מאמצע המאה ה-20 התגברו הביקושים למי הטואולומי ושיאם בהשלמת סכר דון פדרו החדש (New Don Pedro Dam) בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. מיזמים אלו הפחיתו את כמות המים הזורמים מהטואולומי לסן חואקין למחצית מכמותם המקורית, ועקב כך הצטמצמו מאוד כמויות דגי הסלמון וטרוטת עין-הקשת בשני הנהרות.
מקורותיו של הנהר טואולומי בפארק הלאומי יוסמיטי, גבוה ברכס סיירה נבדה, כהתמזגות בין שני פלגים ().
לייל פורק (Lyell Fork), פלג באורך 11 קילומטרים שנוצר מהפשרת קרחון לייל (Lyell Glacier), מתחת להר לייל (Mount Lyell) הפסגה הגבוהה ביותר בפארק הלאומי יוסמיטי (3,997 מטרים מעל פני הים) וזורם צפונה דרך קניון לייל.
ודיינה פורק (Dana Fork), פלג באורך 8 קילומטרים שמקורו בין הר דיינה (3,981 מטרים) והר גיבס (Mount Gibbs, 3,893 מטרים) וזורם מערבה.
לאחר המפגש בין הפלגים במישור ההצפה של טואולומי מדוז (Tuolumne Meadows), הנהר מתפתל לצפון-מערב, ועובר מתחת לכביש טיוגה.
אף שהוא שקט לאורך הקילומטרים הראשונים במסלולו, הנהר משנה את אופיו כשהוא צונח במפלי טואולומי (Tuolumne Falls) ואשדות וייט (White Cascades).
לאחר מעבר קצר בעמק גלן אולין (Glen Aulin), הנהר נכנס לקניון המרהיב גרנד קניון של הטואולומי (Grand Canyon of the Tuolumne) שאורכו כ-30 קילומטרים ובו יש עוד שלושה מפלים עיקריים: קליפורניה, לאקונטה (LeConte) ומפלי ווטרוויל (Waterwheel Falls).
היובלים רטרן קריק (Return Creek) ופיוט קריק (Piute Creek) נשפכים לנהר מצפון בתחומי קניון טואולומי.
בקצה הקניון הנהר מתרחב למאגר הץ' הצ'י, שנוצר על ידי סכר אושונסי שהוקם ב-1923 בעמק הץ' הצ'י הנופי במטרה לספק מים לעיר סן פרנסיסקו.
היובל פולס קריק (Falls Creek) יוצר את מפלי ואפאמה (Wapama Falls) ומפלי טואוללה (Tueeulala Falls), שניים מהמפלים הגבוהים ביותר ביוסמיטי, כשהוא נשפך למאגר מצפון.
ממקורו בטואולומי מדוז בגובה 2,618 מטרים הנהר צונח 1,500 מטרים למאגר הץ' הצ'י בגובה 1,200 מטרים.
מתחת לסכר אושונסי עובר הטואולומי את עמק פופנאוט (Poopenaut Valley) ונכנס לסדרה של קניונים רצופים כשהוא זורם למרגלות רכס הסיירה נבדה.
לאחר שהוא חוצה את הגבול המערבי של הפארק הלאומי יוסמיטי הוא נכנס ליער הלאומי סטניסלוס (Stanislaus National Forest).
מרבית היובלים של הטואולומי נשפכים אליו בקטע זה, החל בצ'רי קריק (Cherry Creek) הנשפך מצפון, מרחק קצר מנקודת כניסת המים למוביל המים הץ' הצ'י (Hetch Hetchy Aqueduct), המוביל את המים לסן פרנסיסקו.
היובל "סאות פורק אוף דה טואולומי" (South Fork of the Tuolumne, "המזלג הדרומי של הטואולומי"), נשפך מדרום כמה קילומטרים במורד הזרם, סמוך ליישוב גרובלנד-ביג אוק פלאט (Groveland-Big Oak Flat), ואחרי כמה קילומטרים נוספים הנהר קלאוויי (Clavey River) נשפך מצפון.