tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמקובל במשפחות יפניות מכובדות רבות, נהגו חתנים לעיתים קרובות לקבל על עצמם את שם המשפחה קונגו כשהצטרפו לעסק.
וכך, במהלך השנים, נשמר שם המשפחה גם בדורות שבהם לא היו בנים זכרים.
החברה נקלעה לקשיים ופשטה את הרגל בינואר 2006. נכסי החברה נרכשו על ידי חברת טאקמטסו.
לפני פירוקה העסיקה החברה מעל ל-100 עובדים, הכנסתה השנתית הגיעה ב-2005 ל-7.5 מיליארד ין יפני (כ-70 מיליון דולרים), והיא עדיין התמחתה בבניית מקדשים בודהיסטים.
הנשיא האחרון של החברה היה מאסאזקו קונגו, שהיה המנהל ה-40 מטעם משפחת קונגו.
מאז דצמבר 2006, ממשיכה קונגו גומי לפעול כחברה בת בבעלות מלאה של תאגיד טאקמטסו.
קונג פו פנדה הוא סרט אמנויות לחימה קומי בהנפשה ממוחשבת אמריקאי של אולפני ההנפשה של דרימוורקס מ-2008, והוא הסרט הראשון בסדרה של ארבעה סרטים.
הסרט בוים על ידי מארק אוסבורן וג'ון סטיבנסון, נכתב על ידי ג'ונתן אייבל וגלן ברגר, והופק על ידי מליסה קוב.
הסרט עוקב אחר עלילותיו של פּוֹ, דב פנדה צעיר ושמן, שיש לו חלום להפוך לאמן קונג פו, שמתגשם לפתע ומגלה כי עליו להתמודד ולהביס את טאי לונג, נמר שלג רע ואכזר שהיה בעברו תלמיד של שני מאסטרי קונג פו; שיפו, פנדה אדומה המתמחה בקונג פו ואוגווי, צב גלאפגוס זקן.
את פו מדבב ג'ק בלאק, ולצידו מדבבים גם השחקנים דסטין לי הופמן וסת' רוגן, אנג'לינה ג'ולי, לוסי לו, דייוויד קרוס, ג'קי צ'אן ואיאן מקשיין כנבל של הסרט, טאי לונג.
הסרט זכה בכל פרסי אנני המוענקים לסרט באורך מלא ובנוסף לכך קיבל מועמדות לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
הסרט משלב בעלילתו אלמנטים מסוימים ממשלי צ'אן וקונג פו, בהם לעיתים החיות מייצגות בני אדם או תכונות מסוימות.
עם זאת, הסרט נוקט בגישה קומית ומשוחררת למדי לנושא, ולעיתים אף נדמה כי אבסורדית.
גיבור הסרט הוא פו (בגרסה העברית: דביר בנדק), דב פנדה שמן ועצל, אשר על אף חלומותיו הרבים לזכות בתהילת עולם כאמן קונג פו, עליו להסתפק בעבודתו במסעדת הנודלס של מר פינג אביו המאמץ, המופיע בדמות אווז.
ההזדמנות נקרית בדרכו של פו במפתיע, כאשר המאסטר המזדקן אוגווי המופיע בדמות צב גלאפגוס, חוזה כי אמן הקונג-פו המרושע - טאי לונג, נמר שלג - עומד להשתחרר מכלאו ולהחריב את העמק השוכן למרגלות מנזר הקונג-פו.
אוגווי עורך טקס מיוחד במנזר הקונג פו כדי לבחור את "לוחם הדרקון הגדול", אשר ינצח את טאי לונג.
פו מגלה כי איחר לטקס והדלתות נסגרו, ולאחר ניסיונות רבים, הוא מצליח לזנק למרכז חצר המנזר באמצעות זיקוקין די-נור, ואוגווי מחשיב זאת כסימן לגורלו האמיתי.
פו מיד מוכרז כלוחם המהולל ומצטרף לחמישה לוחמים נוספים, עגור, גמל שלמה, נחשית צפע, קוף וטיגריסית - המשקפים בהתאם חמש דיסציפלינות פופולריות של אמנות הלחימה קונג פו.
חמשת הלוחמים, ומאמנם שיפו (פנדה אדומה, בגרסה העברית: שמיל בן ארי), חושדים ומקנאים בפו, ומתקשים להבין כיצד זה שלא אחד מהחמישה נבחר להיות הלוחם הנבחר אלא דווקא דב הפנדה העצל, אך נאלצים להיכנע להחלטתו של אוגווי.
על אף ניסיונות של שיפו להשפיל את פו כדי לגרום לו לפרוש - פו לא מוותר על חלומו וממשיך באימוניו.
עם הזמן חמשת הלוחמים מתיידדים במידות כאלו או אחרות עם פו, וזה מתחבב עליהם.
בינתיים טאי לונג בורח מהכלא, והורג את מפקד הסוהרים וואצ'יר הקרנף.
אוגווי שומע את הבשורה, ואומר לשיפו שרק פו יוכל לנצח את טאי לונג, ובתנאי ששיפו יאמין ביכולותיו.
מיד לאחר מכן אוגווי מת בשיבה טובה, ושיפו מתחיל להאמין ביכולותיו של פו, ומכריח אותו להישאר וללמוד כיצד להביס את טאי לונג, במקום לברוח מהאחריות, כפי שרצה.
לבסוף, פו מצליח ללמוד את אמנויות הלחימה, בזכות כך ששיפו מציע לו אוכל כפרס על ביצוע נכון של תרגילים.
במהלך אימוניו, יוצאים חמשת הלוחמים האחרים לקרב במטרה להביס את טאי לונג, אך מובסים בקרב.
עם חזרתם למנזר, פו משלים את אימוניו ושיפו מעניק לו את מגילת הדרקון, אשר אמורה לתת למחזיק בה עוצמה רבה.
בפותחו את המגילה נדהם פו לגלות כי היא ריקה, ומתייאש מהאפשרות להביס את טאי לונג.
בחוששם כי המגילה חסרת כל ערך, ממהרים הלוחמים ופו לפנות את הכפר בטרם יגיע אליו טאי לונג ויהרוג את התושבים.
בעת הפינוי פוגש פו באביו האווז, המחליט כי עתה הוא הזמן להוריש לו את "המרכיב הסודי" של מרק הנודלס המיוחד, העובר במשפחה מדור לדור.
אביו של פו מסביר לו כי למעשה אין שום דבר מיוחד במרק, והוא מרק רגיל לגמרי, ורק האמונה שהוא מיוחד, הופכת אותו למיוחד בעיני הסועדים.
פו מבין כי אותו עיקרון עומד מאחורי המגילה, ואף על פי שאיננה קסומה, היא מסוגלת לגרום למחזיק בה להיות בעל עוצמה, כיוון שהיא גורמת לו להאמין בעצמו.
פו ממהר למנזר ומוצא שם את טאי לונג, העומד להרוג את שיפו לאחר שגילה כי המגילה איננה.
פו וטאי לונג מנהלים קרב ארוך ומתיש, אך בסופו טאי לונג מצליח לתפוס את המגילה.
כאשר טאי לונג פותח את המגילה הוא לא מצליח להבין את הסימבוליזם שלה, ובכעסו מנסה להרוג את פו.
למול התקפתו של טאי לונג, המבוססת על טכניקת לחיצות על עצבים בגוף, פו מתגלה דווקא כעמיד למדי בזכות שכבות השומן המגינות על עצביו ואיבריו.
לבסוף, פו מצליח להביס את טאי לונג, ולהשכין שלום באזור.
דמות מדבב/ת בגרסה המקורית מדבב/ת בעברית תיאור דמות פו ג'ק בלאק דביר בנדק דוב פנדה שגר עם אביו האווז.
מעריץ את הקונג פו ובמיוחד את חמשת הזועמים.
הולך לראות את טקס בחירת לוחם הדרקון ובטעות עף היישר לתוך הזירה, בזמן שאוגוויי בוחר את לוחם הדרקון.
באופן מפתיע, אוגואיי בוחר בו כלוחם הדרקון.
סופג אי אהדה משיפו ושאר החמישייה אבל עדיין חדור מוטיבציה.
פותח את מגילת הדרקון ומבין שהיא ריקה מכיוון שכל מה שהוא צריך כדי לנצח את טאי לונג זה הוא.
מביס את טאי לונג ושולח אותו לעולם הרוחות.
מאסטר שיפו דסטין הופמן שמיל בן ארי פנדה אדומה.
תלמידו של אוגואיי והמורה של חמשת הזועמים ושל פו.
גידל את טאי לונג כילדו וציפה שיהיה לוחם הדרקון.
מתנגד לעובדה שפו לוחם הדרקון ומתנכל אליו בהתחלה אך לומד לקבל אותו.
מאסטר אוגוויי רנדל דאק קים דב רייזר צב גלאפגוס חכם מאוד והמורה של שיפו.
מאסטר טיגריס אנג'לינה ג'ולי סיון שביט טיגריסית דרום-סינית והלוחמת הכי טובה ומיומנת בחמשת הזועמים.
גודלה על ידי שיפו אך לא זכתה ממנו לחיבה רבה.
מאסטר מאנקי ג'קי צ'אן דידי הררי קוף חרומף זהוב.
החבר הכי טוב של מאנטיס וקריין.
מאסטר מאנטיס סת' רוגן אמנון וולף גמל שלמה סיני.
החבר הכי טוב של מאנקי וקריין.
מאסטר וייפר לוסי לו דקלה הדר נחשית צפעוני גומה ירוקה.
מאסטר קריין דייוויד קרוס עידו מוסרי עגור אדום כתר.
החבר הכי טוב של מאנטיס ומאנקי.
טאי לונג איאן מקשיין יורם יוספסברג נמר שלג.
לוחם קונג פו מיומן וכישרוני שגדל אצל מאסטר שיפו כבן בציפייה שיהיה לוחם הדרקון.
לאחר שאוגואיי התנגד לכך, הוא פנה נגדו ונגד שיפו.
הוא ברח מהכלא כדי לקחת את מגילת הדרקון והביס את שיפו והחמישייה.
מובס על ידי פו ונשלח לעולם הרוחות.
מר פינג ג'יימס הונג אוהד שחר אווז.
האבא המאמץ של פו ובעל חנות נודלס.
גידל את פו בחום ואהבה.
בהתחלה הוא רוצה שפו יירש את חנות הנודלס، אבל בסוף מבין שיעודו הוא להיות לוחם הדרקון.
זנג דן פוגלר עידו רוזנברג אווז.
שליח בארמון הג'ייד שנשלח להזהיר את הכלא מפני טאי לונג.
חזר לארמון הג'ייד לאחר שטאי לונג השאיר אותו בחיים להזהיר את המאסטרים.
וואצ'יר מייקל קלארק דאנקן אריה צ'רנר קרנף ג'אווה.
מפקד הכלא בו כלוא טאי לונג.
דמויות שונות לא ידוע סתיו אידיסיס
העבודה על הסרט החלה באוקטובר 2004. בספטמבר 2005 הודיעו אולפני ההנפשה של דרימוורקס כי ג'ק בלאק לוהק לתפקיד ראשי.
בנובמבר באותה שנה הכריזו אולפני ההנפשה של דרימוורקס כי גם דסטין הופמן, ג'קי צ'אן, לוסי ליו ואיאן מקשיין ידבבו בסרט.
הרעיון המקורי לסרט הגיע על ידי מיכאל לצ'אנס, מנכ"ל אולפני ההנפשה של דרימוורקס.
תחילה הרעיון היה ליצור סרט שיהווה פרודיה לקונג פו אך ג'ון סטיבנסון, מנכ"ל שותף של אולפני ההנפשה של דרימוורקס, לא היה להוט אחר רעיונו של לצ'אנס והציע ליצור סרט קומי עם מעט אזכורים פרודיים לוושיה.
ריימונד זיבץ' וטאנג הנג שהיו מצוות ההנפשה של הסרט בילו זמן רב בחקר הציור הסיני, הפיסול הסיני והארכיטקטורה הסינית על מנת ליצור מראה אותנטי ככל האפשר בסרט.
זיבץ' אמר כי הושפע רבות מהסרטים "גיבור", "בית הפגיונות המעופפים" ו"נמר, דרקון".
סצנת פתיחת הסרט צוירה ביד ונעשתה כהצגת בובות צל סינית.
הפתיחה שנוהלה על ידי ג'ניפר יוא נלסון והופקה על ידי ג'יימס בקסטר זכתה לשבחים בעיתון הניו יורק טיימס ונכתב עליה כי היא "שונה מבחינה ויזואלית מרוב האנימציות האמריקאיות".
שאר הסרט נעשה בהנפשה ממוחשבת, וכתוביות הסיום כוללות דמויות מצוירות ביד וציורים ברקע.
להלחנת וכתיבת פסקול הסרט נשכרו הנס צימר וג'ון פאוול.
בכורת הסרט העולמית נעשתה ב-15 במאי 2008 בפסטיבל קאן ה-61 וזכה לאהדה רבה מצד הצופים.
הבכורה הלאומית בארצות הברית הייתה ב-1 ביוני 2008, הבכורה הלאומית בממלכה המאוחדת ב-26 ביוני 2008 והבכורה הלאומית בישראל ב-1 ביולי 2008.
גרסאות ה-DVD וה-Blu-ray של הסרט הופצו לראשונה בארצות הברית ב-9 בנובמבר 2008 וב-6 בדצמבר 2011 יצאה גרסת תלת-ממד של הסרט ל-Blu-ray.
ב-2008 נמכרו 7,486,642 יחידות של גרסת ה-DVD של הסרט, הסרט היה לסרט האנימציה שמכר הכי הרבה יחידות DVD לאחר וול-E שמכר 7,413,548 יחידות.
קונג פו פנדה זכה לביקורות חיוביות בעיקר.
באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון של 87% המבוסס על 174 ביקורות.
באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 73 מתוך 100 המבוסס על 33 ביקורות.
ריצ'רד קורליס ממגזין טיים ביקר את הסרט בצורה חיובית, גם בניו יורק טיימס בוקר הסרט בצורה חיובית.
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו גרף הסרט כ-60 מיליון דולר מ-4,114 בתי קולנוע עם ממוצע של $14,642 מכל בית קולנוע ועבר את הציפיות של אולפני ההנפשה של דרימוורקס; בסוף השבוע השני להקרנותיו גרף הסרט כ-33.4 מיליון דולר.
הקרנות הסרט הסתיימו ב-9 באוקטובר 2008 כ-125 ימים לאחר הפצתו, הסרט גרף כ-215 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה וכ-416 מיליון דולר מחוץ לארצות הברית וכ-631 מיליון דולר ברחבי העולם כולו.
בישראל היה הסרט להצלחה קופתית וגרף כ-3 מיליון דולר.
כמו רב הסרטים של אולפני ההנפשה של דרימוורקס, מלחין פסקול הסרט הוא הנס צימר.
זימר ביקר בסין כדי לספוג את התרבות ולהכיר את התזמורת הסימפונית הלאומית של סין כחלק מכתיבת הפסקול.
בנוסף, גם טימבלנד תרם לפסקול הסרט.
הפסקול כולל גם גרסה משוכתבת באופן חלקי של השיר "Kung Fu Fighting" בביצוע המדבבים הראשיים.
הסרט בוים על ידי ג'ניפר יוא נלסון, שהייתה אחראית על סצנת הפתיחה בסרט המקורי.
הסרט עוקב אחר עלילותיו של פו לאחר שהפך ללוחם הדרקון וכעת עליו לעמוד מול האיום הגדול ביותר של הקונג פו - שן.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר עם דירוג של 81% באתר Rotten Tomatoes וציון של 67 מתוך 100 באתר Metacritic.
המשך המוגדר כהפקה משותפת של אולפני ההנפשה של דרימוורקס ודרימוורקס יפן יצא ב-2016. באפריל 2013 הוכרז כי ג'ק בלאק יחזור לדבב את דמותו של פו ואנג'לינה ג'ולי תחזור לדבב את דמותה של מאסטר טיגריס וכי ג'יי קיי סימונס, בריאן קראנסטון ורבל וילסון הצטרפו לקאסט המדבבים של הסרט.
הוא סרט שהופק על ידי דרימוורקס הנפשה והופץ על ידי יוניברסל פיקצ'רס.
זהו הסרט הרביעי בזיכיון קונג פו פנדה, והוא יצא לאקרנים בשנת 2024.
באפריל 2022 הוכרז כי ג'ק בלאק יחזור לדבב את דמותו של פו, ולצידו ישתתפו אווקוואפינה, דסטין הופמן וג'יימס הונג.
את הסרט ביים מייק מיטשל.
הסרט עוקב אחר פו, שנדרש למלא תפקיד חדש כמנהיג רוחני בעמק השלום ולהתמודד עם נבלית חדשה בשם הקמיליון – יצור המסוגל לשנות צורה ולשאוב כוחות מלוחמים מהעבר.
ב-2010 אמר ג'פרי קצנברג, מנכ"ל דרימוורקס, כי לאחר הסרט השלישי צפויים לצאת שלושה סרטים נוספים.
קונגו הבלגית היא מדינה שהייתה בעבר תחת שלטון האימפריה הבלגית.
משלחות מחקר אירופאיות הגיעו למקום בסוף המאה ה-19. האזור מופה על ידי מגלה הארצות האמריקאי הנרי מורטון סטנלי, דבר שאיפשר את הקולוניזציה האירופאית.
בוועידת ברלין ב-1885 הועברה קונגו לרשותו של לאופולד השני מלך הבלגים.
באותה מדינה "חופשית", הייתה האוכלוסייה המקומית נתונה להתעללות קשה וניצול מצד הלבנים במטעי גומי ושאר מחצבי המדינה.
בתקופה שבין 1885 ל-1908 על פי הערכות היסטוריונים נרצחו יותר מ-10,000,000 שחורים על ידי הבלגים.
אחרי מספר שנים החלה הקהילייה הבינלאומית להתנגד לשיטותיו האכזריות של המלך לאופולד, בעיקר בזכות פועלם של דמויות נודעות כמו הסופרים מארק טוויין, ארתור קונן דויל, רוג'ר קייסמנט וג'וזף קונרד, פוליטיקאים ממדינות אירופה השונות מביניהם אמיל ונדרוולדה הבלגי, ואדמונד מורל שמפעל חייו היה להעלות לתודעה הבינלאומית את פשעיהם של לאופלד ואנשיו.
ב-1908 היה הלחץ הבינלאומי כה כבד, עד שלאופולד נאלץ למכור את המושבה, שהייתה קודם לכן בבעלותו הבלעדית, לידי הממשלה הבלגית.
האוכלוסייה הקונגולזית סבלה מאפליה מצד הבלגים, אם כי זכתה ליחס טוב בהשוואה לימי שליטת המלך לאופולד.
קונגו הבלגית קיבלה עצמאות ב-30 ביוני 1960, ונקראת מאז הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הרקע להיווסדות הקולוניה - קונגו הבלגית
לאחר עלייה מסיבית בפרסומים והעדויות הרבות בנוגע לאכזריות ופשעי אנשי המלך לאופולד השני כלפי אנשי מדינת קונגו החופשית, גבר הלחץ בעולם המערבי כלפי ממשלת בלגיה.
הבריטים קראו לכינוס מחדש של 14 המעצמות שאישרו בוועידת ברלין ב-1885 את הקמת הקולוניה הממלכתית של לאופולד, במטרה לדון בהצדקתה המוסרית.
זאת כתגובות לדוחו של רוג'ר קייסמנט, שסיפק עדויות ותיאורים בנוגע לזוועות שהתרחשו בקונגו באותם ימים.
הפעילויות הדיפלומטיות, פרסומים ועדויות בנוגע למתרחש במדינת קונגו החופשית עוררו לחץ ציבורי רב בקרב מדינות העולם המערבי, אשר לא הותירו ברירה לממשלת בלגיה לקנות באופן רשמי את מדינת קונגו החופשית מידי המלך לאופולד, ולקחת אחריות על הקולוניה באופן רשמי.
בלגיה, שנהנתה מתנופת בנייה ופיתוח כתוצאה מעושר רב שזרם ממדינת קונגו החופשית אל אדמתה, לא רצתה לוותר על האחיזה במשאבים הרווחיים שהיו בקונגו (באותם ימים בעיקר שנהב וגומי).
ב-18 באוקטובר 1908, הפרלמנט הבלגי הצביע בעד סיפוח קונגו כמושבה בלגית, וב-15 בנובמבר 1908 הכריזה בלגיה באופן רשמי על הקמת קולוניה רשמית – קונגו הבלגית.
השליטה הקולוניאלית הרשמית של הבלגים נמשכה עד יוני 1960, כשקונגו הבלגית הפכה למדינה עצמאית בשם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הבלגים ניהלו את האזרחים, הכלכלה והקולוניה בשלושה מישורים תחת "השילוש קולוניאלי" (trinité coloniale) של מלך-כנסייה-הון, ששילב אינטרסים של המדינה, המיסיונרים והחברות הפרטיות:
שליטה מנהלית – שליטה חוקתית, גאוגרפית, רפואית ומדינית.
אנשי ממשל בלגים שהוצבו מטעם מוסדות המדינה הרשמיים לנהל את הקולוניה.
שליטה מיסיונרית – המוסדות המיסיונרים הנוצריים בבלגיה, בעיקר הכנסייה הקתולית ולעיתים הפרוטסטנטית, שהיו אחראים על מוסדות החינוך.
שליטה כלכלית – חברות פרטיות (בעיקר בלגיות), שהיו אחראיות על הפעילות הכלכלית במשאבי הטבע של המדינה, גיוס, העסקת עובדים וקביעת תנאי העבודה.
לפעילויות השונות, היו ערוצים מנהליים שונים, וסמכויות נרחבות עצמאיות, אך לכולם, בעיקר למדינית והעסקית הייתה מטרה משותפת.
להמשיך את הפעילות הכלכלית כך שתמשיך לתרום ולפתח את כלכלת בלגיה.
קונגו הבלגית חולקה ל-4 מחוזות: לאופולדוויל (או קונגו-קאסאי), בעתיד יתגלו בו מחצבי יהלומים, שעד היום מהווים מרכז הפעילות הכלכלית של בלגיה במדינת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
כל המחזות חולקו לתת-מחוזות, 24 סה"כ.
לכל תת-מחוז היה נשיא מחוז.
לדברי הקטור מרטנס, מנהל אתר כרייה מטעם חברה פרטית שפעלה בקונגו הבלגית, "ב-75% מהמקרים נשיא המחוז לא היה קונגולזי שנבחר על ידי האוכלוסייה המקומית אלא איש מנהלי בלגי שמונה על ידינו (הבלגים) ומטרתו לוודא שהפעילות המתחרשת במחוזו שלו משרתת את האינטרס הבלגי".
עד 1926 מבנה נשיאות הקולוניה היה בבומה, שם הוצב לראשונה בהיווסדות מדינת קונגו החופשית ב-1886. ב-1926 בירת הקולוניה הוקמה מחדש בלאופולדוויל, העיר שנקראה על שמו של המלך ליאופולד השני.
רשות אכיפת החוק המקומית נקראה "פורס פובליק" (בצרפתית "כוח הציבור").
החיילים/שוטרים היו קונגולזים שגויסו תחת הוראה ופקודה בלגית.
המבנה העסקי בקונגו הבלגית היה כזה שחברה קיבלה "זיכיון"/אישור להפעיל מחצבים או אזורים חקלאיים והם היו אחראים על גיוס העובדים, קביעת תנאי העסקה - שכר, שעות עבודה ודאגה לרווחת העובדים שתחתיהם לאחר שעות העבודה.
לאחר הנזק הציבורי התדמיתי שנוצר ל"אנשים הלבנים" בקונגו, שימוש באלימות ורצח נאסר באופן רשמי על החברות והרשויות, אך אומצו מנגנונים חדשים שחייבו את המקומיים לעבוד ובכך לא לעצור את הפעילות הכלכלית הרווחית של הבלגים בקונגו.
אמצעי ההרתעה החדש היו הכלא וענישה גופנית באמצעות ה"צ'יקוט" (שוט בפורטוגזית), שנעשה בו שימוש רחב בבתי המעצר בקונגו הבלגית.
למקומיים הייתה אפשרות בחירה, להכיר מקרוב את הצ'יקוט בתא המעצר או לחתום על חוזה העבודה מול החברות ולעבוד בפרך, תחת מחויבות לעבודה בשעות ארוכות והתחייבות לעמוד בהספקים מופרזים.
אמנם במידה מסוימת תנאי העסקתם השתפרו בהשוואה לימי ליאופלד אך העובדה שתאופיל והיס (אנ'), שכיהן כנשיא הקולוניה האחרון בימי מדינת קונגו החופשית נותר בתפקידו כנשיא הקולוניה הראשון בתקופת קונגו הבלגית, יחד עם רוב אנשי הממשל של לאופולד השני, לא הביאה לכך שהשינוי יהיה מרחיק לכת.
ד"ר ריינגארד, רופא בלגי במוסדותיה הרשמיים של הקולוניה מספר בדוח שהתפרסם ב-1932 בכתב עת על רפואה טרופית: "העובדים בחיתוך דקלים (לטובת הפקת שמן דקלים המשמש לייצור מזון ומוצרי קוסמטיקה) נאלצו לעבוד מהבוקר עד הלילה.
לא היה להם סיכוי לעמוד בהספקים עליהם התחייבו בחוזה.
כאשר הבחירה בפניהם היא כלא וצ'יקוט או לעמוד בחוזה, לא הייתה להם ברירה אלא להביא את נשיהם וילדיהם לעבוד עימם.
משטר העבודה האינטנסיבי הזה גרם לכך שהנשים והילדים כעת נהיו חלק מכח העבודה, ובמצב הזה אין מי שיעבד את הקרקע לגידול מזון, הגברים אינם יכולים לצוד מכיוון שהם עובדים, וכך לאט לאט נגמרת אספקת מזון בסיסית למקומיים, ומתפתח רעב וחולי".
במקרים קיצוניים יותר מתאר הקטור מרטנס, שעובדים נלקחו קשורים בצווארם בכח לאתרי כרייה, היו עוברים התעללויות פיזיות ומילוליות על ידי המנהלים הלבנים.
המקרים החמורים עוד יותר היו כאלה שנשים מקומיות היו מלוות את בעליהן, וכשאלו היו מוצאות חן בעיני המנהלים הן היו נאנסות על ידיהם.
ההצדקה להמשך הפעילות הקולוניאלית בקונגו הייתה ונותרה "משימת הציוויליזציה"- המטרה הרשמית שהיא פיתוח החברה הקונגולזית.
אכן, ההשקעה בחינוך המקומיים הייתה יוצאת דופן בהשוואה לקולוניות אחרות.
כל מערכות החינוך היו דתיות, רובן קתוליות וחלקן האחר פרוטסטנטיות.
הילדים קיבלו כלים בסיסיים של קרוא וכתוב ומתמטיקה, ולמדו בעיקר תכנים דתיים.
בנוסף קונגו הבלגית הייתה מבין הקולוניות הבודדות שבתחומן נלמדו השפות המקומיות (קיקונגה, סוואהילי, לינגלה וטשילובה).
ב-1940 12% מהילדים בגילאים 6–14 היו בבתי ספר, ב-1954 היו 37% כאלה, מהשיעורים הגבוהים ביותר שנמדדו במדינות מרכז, דרום מזרח ומערב אפריקה (מדינות הסאב-סהרה).
בתי ספר לגילאים מבוגרים יותר נפתחו לראשונה מ-1950 והלאה, כאשר ב-1954 אוניברסיטת לובניום הקתולית שליד ליד ליאופולדוויל הייתה לראשונה שפתחה את שעריה לשחורים כלבנים.
אוניברסיטה זו התמחתה בעיקר בלימודי חקלאות.
בסוף ימי הקולוניה – סוף שנות ה-50 ותחילת ה-60, היו כ-1,773,340 תלמידים בבתי ספר במדינה, מתוכם 1445 באוניברסיטאות והשכלה גבוהה.
בתקופה זו כ-75% ממוסדות הלימודים היו קתולים, וכ-20% היו פרוטסטנטים.
לצד ניצול, דיכוי וקו מנחה שמטרתו לשרת את האינטרס הבלגי בקולוניה, במספר מצומצם של תחומים, בעיקר בתחום הרפואה, הקולוניה דאגה לרווחת המקומיים.
ב-1906 הוקם מכון לרפואה טרופית בבריסל שהיה אז, וכיום עדיין נחשב לאחד המכונים המובילים בעולם במחקר רפואה טרופית.
בנוסף הוא מתפקד כארגון בריאות הדואג לאזרחי מדינות מתפתחות.
ב-1925 הרופא המיסיונר ד"ר ארתור לואיס פיפר היה האדם הראשון להביא לקונגו הבלגית את התרופה למחלת השינה.
מחלה זו שהייתה נפוצה מאוד בקרב אזרחי המדינה ירדה מ-34,000 מקרים שנמדדו ב-1931 ל-1100 מקרים ב-1959. תשתית שירותי הבריאות התרחבה בהתמדה לאורך התקופה הקולוניאלית, עם זמינות גבוהה יחסית של מיטות אשפוז ביחס לאוכלוסייה ועם בתי מרקחת שהוקמו באזורים המרוחקים ביותר.
ב-1960 הייתה למדינה תשתית רפואית שעלתה בהרבה על כל מדינה אפריקאית אחרת באותה תקופה.
היו במדינה כ-3000 מרכזים רפואיים, מתוכם 380 בתי חולים, היו כ-5.34 מיטות בבתי חולים לכל 1000 אנשים, לשם השוואה בגאנה היחס הוא 0.55 ל-1000 ובמצרים 2.34 ל-1000. כל האירופאים והקונגולזים בקונגו הבלגית קיבלו חיסונים נגד פוליו, צהבת צהובה וחצבת.
למרות כל זאת קונגו הבלגית עדיין סבלה מירידה באוכלוסייה.
בעיקר במחוזות בהם תנאי ההעסקה היו קשים יותר, כאלו שאילצו את העובדים לעבוד בתנאים מחפירים, כמו בענף שמן הדקלים, שבין השנים 1927–1930 האוכלוסייה באזורים האלו ירדה מ-5677 ל-4544 , ירידה של כ-20%.
לפי רופאים שונים, ביניהם ד"ר ריינגארד, הסיבה לכך היא תנאי העבדות, הירידה בתזונה שנבעה מכך שילדים ונשים נאלצו להצטרף לגברים לכוח העבודה.
מבחינת מערכת המשפט המצב לא היה שונה ממערכת החינוך והבריאות.
בקונגו הבלגית התקיימו שתי מערכות משפט.
אחת לבלגים המתגוררים בקולוניה ואחת לקונגולזים.
השופטים במערכת המשפט הקונגולזית היו צ'יפים שבטיים, אך כוחם הוגבל תחת סמכות בלגית.
היו כ-728 אנשי משפט שמנהלים את המערכת המשפטית הקונגולזית מבלגיה.
מערכת המשפט לבלגים הייתה שולית ביותר, כאשר ברור היה שבמקרים משפטיים מול הקונגולזים ידם תהיה על העליונה.
כך למעשה במספר מקרים בהם גברים קונגולזים התלוננו על כך שנשיהם נאנסות על ידי גברים לבנים, הם בעצמם אלו שנשלחו לכלא.
בקונגו הבלגית לא הותרה שום פעילות פוליטית ציבורית, לא לבלגים ולא לקונגולזים.
השפעת אירועים מרכזיים בעולם על קונגו הבלגית
במלחמת העולם הראשונה קונגו הבלגית הייתה יצרנית מרכזית של נחושת.
אתרי כרייה שנמצאו במחוז קטנגה סיפקו את הביקוש העצום לנחושת באותם ימים כאשר הביקוש עולה ב-270% בטווח של 5 שנים.
באותם ימים התבססו והרקיעו שחקים מחצבי היהלומים והזהב שבקטנגה.
תעשיות נוספות שפעלו קודם והתרחבו כתוצאה מהמלחמה היו שמן הדקלים, כותנה, אורז, קקאו וקפה, רובם ככולם במסגרת עבודה כפויה.
בשלב מסוים הביקוש למוצרים אלו היה כ"כ גדול שהולאמו הגידולים החקלאיים לטובת יצואם למדינות הנלחמות באירופה.
הרווחים הועברו כולם למוסדות הממשל בבלגיה.
השפל הגדול בתחילת שנות ה-30, שהחל בארצות הברית הגיע גם לקונגו הבלגית.
לפי אדם הוכשילד, עבור האוכלוסייה המקומית זו הייתה הקלה.
הירידה בביקוש העולמי למוצרים כתוצאה מהמיתון והשפל הגדול בצפון אמריקה ואירופה גרם להאטה בפעילות הכלכלית המשגשגת של הקולוניה הבלגית.
חברות רבות פשטו רגל, והצורך בכוח עבודה קונגולזי ירד.
בקטנגה לדוגמה, שיעור התעסוקה ירד ב-70%.
שינויים דרסטיים אלו הטיבו עם תנאי החיים של המקומיים שיכלו להשקיע זמן ומשאבים להתבסס בכפרים, ולבצע עבודות חקלאיות לטובת רווחתם האישית.
שקט וחופש יחסי זה לא נמשך זמן רב.
כעבור עשור בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הביקושים למוצרים ברחבי העולם עלו שוב, ואיתם העבודה הכפויה, הלאמת רכוש ותוצרת חקלאית וענישות חמורות לכל מי שלא עמד בדרישות הקולוניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה התפתחה תעשיית כריית האורניום במחוז קטנגה, ומאז לאורך עשרות שנים, קונגו הבלגית, ובהמשך הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הייתה לספקית המרכזית של אורניום לארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה הייתה מקור לצמיחה כלכלית אסטרונומית עבור בלגיה וקונגו הבלגית.
הביקוש העצום למשאבי הטבע הפשוטים והיקרים היוו מקור מרכזי להכנסה.
בימים שלאחר מלחמת העולם השנייה בלגיה השיקה תוכנית פיתוח בקולוניה לאורך עשור.
באופן יוצא דופן, לראשונה הבלגים התכוונו להחזיר למקומיים ולקולוניה את הכסף שלמעלה מ-60 שנה הוציאו ממנה.
תוכניות אלו כללו בניית בתים, הספקת אנרגיה, פיתוח אזורים כפריים וחיזוק מוסדות רפואיים.
שגשוג כלכלי זה עודד בלגים רבים להגר לקונגו הבלגית ולהרחיב את עסקיהם שם שבין השנים 1950 ל-1960 האוכלוסייה הבלגית עלתה מ-39000 ל-88000 איש.
העשור האחרון בקולוניה - מחוסר שוויון מוחלט, לשוויון חלקי, התקוממות ועצמאות
עד תחילת שנות ה-50, בקולוניה היה חוסר שוויון מוחלט.
אזורים מסוימים נסגרו לתנועת שחורים, באזורים אחרים תנועתם הוגבלה לאורך היום בלבד, בבתי חולים היו מחלקות נפרדות ללבנים ולשחורים ועוד.
התפרקות הקולוניות הצרפתיות, הבריטיות וההולנדיות באסיה ובמזרח התיכון עוררו לחץ דיפלומטי על הפעילויות הקולוניאליות באפריקה, ביניהן קונגו הבלגית.
כתוצאה מכך הבלגים עשו רפורמות נרחבות והחלו לתת זכויות לקונגולזים, לדוגמה לראשונה ב-1953 יכלו הקונגולזים לרכוש דירות.
לאט הוסרו המגבלות על חופש התנועה, על היכולת להתארגן פוליטית, על המונופול הנוצרי בחינוך והקונגולזים החלו להתארגן פוליטית.
ההתארגנות הפוליטית הייתה בעיקרה מחוזית.
הברית של אנשי קונגו והתנועה הלאומית הקונגולזית במרכז ובמערב המדינה והקונפדרציה של השבטים החברים בקטנגה בקטנגה שבדרום, היו מבין הארגונים המשפיעים.
לראשונה ב-1957 נערכו בחירות לרשויות המקומיות.
התנועות הללו, הלהיטו את הציבור שהתקומם ודרש בחירות ארציות.
הדומיננטי ביותר היה הלאומן פטריס לומומבה, שנכלא עקב פעילותו הפוליטית נגד הקולוניה.
אקט זה והתאגדות התנועות הפוליטיות הגבירו את המחאה כנגד הבלגים, בנוסף ללחץ הדיפלומטי העולמי החל לחץ בלגי אופוזיציוני מבפנים.
נקודת ההכרעה הייתה בינואר 1959. ה-ABAKO ארגן פעילות מחאה בליאופלדוויל.
אירוע זה יצא מכלל שליטה, נהרגו בו מאות ולרשויות לקח כמה ימים להחזיר את המצב לשגרה.
כל אלו לא הותירו למלך הבלגי בודואן ברירה אלא להכריז ב-13 בינואר 1959 כי בהקדם האפשרי קונגו הבלגית תקבל עצמאות.
באותם ימים מספר האנשים שהיה בידיהם תואר אוניברסיטאי היו ספורים.
מצד שני לבלגים ולארצות הברית היה חשוב מאוד לשמר את הכוח הכלכלי והביטחוני שמשאבי הטבע במדינה סיפקו להם, לכן הם רצו בתהליך ארוך של ייצוב המדינה עד קבלת העצמאות.
מנגד האזרחים המקומיים רצו את עצמאותם במהרה, ולאורך 1959 היו מקרי אלימות רבים, התנגדות לשלם מיסים, התארגנות אנרכיסטית.
בלגיה שלא רצתה להיגרר למלחמה פנים קולוניאלית כפי שקרה לצרפתים באלג'יריה ולהולנדים באינדונזיה, קבעה בינואר 1960 ועידה מול התנועות הקונגולזיות הפוליטיות המאוחדות בבריסל, במטרה לדון במעבר לעצמאותה של קונגו הבלגית.
לשם כך הם שחררו מהכלא את פטריס לומומבה, מנהיג תנועת ה־MNC שלקח חלק בפגישה.
לאחר הבחירות ועצמאותה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
היציבות לא החזיקה לאורך זמן.
לומומבה הלאומן התנגד למעורבות בלגית בפרט ומערבית ככל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
לבלגים לא הייתה כוונה לוותר על רווחיהם הכלכליים העצומים מכריית זהב, נחושת ויהלומים, בנוסף לאמריקאים שכריית האורניום במחוז קטנגה הייתה חיונית עבורם ביותר למרוץ החימוש כנגד הרוסים בימי המלחמה הקרה.
הבלגים, יחד עם ה-CIA האמריקאי, ניצלו את המצב הפוליטי הרגיש והפילוג התרבותי-שבטי במדינה וניסו להביא להדחתו של לומומבה.
בספטמבר 1960 הודיע הנשיא קסה-וובו שלומומבה מודח מתפקידו כראש ממשלה.
כשבועיים לאחר הודעה זו התבצעה הפיכה צבאית במדינה על ידי הקולונל ג'וזף מובוטו ססה סקו בתמיכתן של בלגיה והCIA.
מובוטו כיהן כשליט הרפובליקה, במהלך ימיו המדינה שינתה את שמה לזאיר.
מבוטו נפטר ממחלת הסרטן ב-1997, אותו החליף לורן קבילה, שמיד שינה את שמה של המדינה לזה שאנחנו מכירים היום - הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
כהונתו של לורן קבילה הסתיימה ב-2001 לאחר שנרצח.
את קבילה האב ירש בנו ג'וזף קבילה, שכיהן כשליט הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד ינואר 2019. הרפובליקה הדמוקרטית שעשירה במחצבים טבעיים הובילה לפרקים את כל המדדים הלא מחמיאים של האו"ם, ונמנית מבין המדינות העניות ביותר, חסרות ההשכלה והלא יציבות, לאחר שסבלו מלחמות אזרחים רבות לאורך השנים.
מאז ועד היום פועלות חברות בלגיות רבות במחוז קטנגה וקונגו-קסאי, תעשיות הזהב והיהלומים המשגשגות באנטוורפן שבבלגיה מקורן ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קונג פו פנדה 2 הוא סרט אמנויות לחימה קומי בהנפשה ממוחשבת שיצא לאקרנים ב-26 במאי 2011. הסרט הוא סרט המשך ל"קונג פו פנדה" שיצא בשנת 2008.
כשפו היה קטן, הלורד שן, בנו של הטווס המולך על העיר גונגמן, זומם לפתח כלי נשק המבוססים על זיקוקים.
לאחר שהלורד שן שומע נבואה האומרת כי הוא יובס בידי 'לוחם בשחור ולבן' הוא שולח את צבאו על מנת להכחיד את אוכלוסיית הפנדה שבסין.
מבוהלים וזועמים הוריו מגרשים אותו והוא יוצא לגלות.
שלושים שנה לאחר מכן, פו וחבריו 'החמישייה הזועמת' מגנים על עמק השלום.
במהלך קרב נגד פולשים המנסים לשדוד כלי מתכת, פו מקבל פלאשבק ובו הוא רואה את אמו.
הוא שואל את אביו האווז בקשר לכך ואביו מגלה לו כי הוא אימץ אותו לאחר שמצא אותו בתור תינוק.
מאסטר שיפו מקבל הודעה כי לורד שן חזר לעיר גונגמן והרג את ראש מועצת הקונג-פו המגנה על העיר, מאסטר ת'אנדרינג רינו, בעזרת תותח שבנה ובעזרתו הוא מתכוון להשמיד את הקונג-פו ולכבוש את סין.
החמישייה ופו יוצאת לעיר ומגלה כי היא נשלטת בידי שן וכי שניים מחברי המועצה, מאסטר קרוק ומאסטר סטורמינג אוקס נתונים במאסר ומנסים לשחרר אותם אך המאסטרים טוענים שעדיף להישאר בכלא.
פו והחמישייה מנסים לחצות את העיר ולהגיע אל שן אך הם מתגלים ונלקחים בשבי.
כשהם ניצבים מול שן הם מצליחים להשתחרר להרוס את כלי הנשק ולתפוס את שן אך דעתו של פו מוסחת שוב על ידי פלאשבק של אימו ונותן לשן לחמוק ולהרוס את הארמון בו הם היו באמצעות תותחים נוספים.
הם הולכים לכלא שבו כלאו את מאסטר קרוק ומאסטר אוקס ושם הטיגריסית מכריחה את פו לומר מה קרה עם שן.
פו מסביר לחבריו ששן היה נוכח בעת שהוריו נהרגו.
מאסטר טיגריס מגלה סימפתיה מפתיעה אך פוקדת על פו להישאר במקום ולא לצאת להילחם עם שן.
החמישייה יוצאת ופו יוצא אחריהם בהחבא.
הוא מגיע למפעל שבו שן מייצר את כלי נשקו ומתעמת עמו ובכך הורס את תוכניתם של החמישייה.
שן יורה בפו אשר עף אל מחוץ לעיר ונוחת בנהר.
פו ניצל על ידי מנבאת העתידות של שן אשר הוגלתה לכפר בו פו נולד.
היא עוזרת לפו להזכר בילדותו ובכך שהוריו הקריבו את עצמם על מנת שהוא ישרוד.
פו מבין שלמרות המאורעות הקשים שעבר חייו היו מאושרים, והוא מצליח להשיג 'שלווה פנימית'.
פו חוזר לעיר גונגמן ומציל את החמישייה הזועמת אשר נשבתה בידי הלורד שן.
במהלך הקרב מצטרפים אליהם מאסטר שיפו, מאסטר אוקס ומאסטר קרוק.
הם מצליחים להביס את רוב צבאו של שן אך הוא יורה בהם ומעיף אותם לנהר.
פו נעמד ושן פוקד לירות בו.
אך פו משיג שלווה פנימית ומצליח להדוף את כדורי התותח לעבר ספינותיו של שן.
שן מובס ופו אומר לו כי צלקות יכולות להתאחות ולמרות מה שנעשה - שן יכול להתחיל מחדש.
שן מסרב וממשיך להילחם, אך הוא נהרג.
פו חוזר לעמק השלום אל אביו המאמץ ומכריז כי הוא אביו.
באותו זמן, מתגלה כי אביו האמיתי של פו עדיין חי, במושבה של דובי פנדה.
הסרט נגמר כאשר אביו הביולוגי של פו חש כי בנו חי.
קונגו הוא ספר מאת מייקל קרייטון אודות מרדף אחר יהלומים כחולים, החבויים בעיר האבודה זינג' שבליבה של אפריקה.
הסופר משלב בדיה ומדע פופולרי בסיפור מסעם של קארן רוס – דוקטור למתמטיקה ולמחשבים העובדת כסוכנת המכון למחקר ואיתור מרבצי טבע, של הזואולוג פיטר אליוט, ושל איימי - גורילה שמאז גיל ינקות לומדת את שפת הסימנים במעבדת המחקר של פרופ' אליוט באוניברסיטת ברקלי.
השלושה חוברים לקפטיין מונרו ולקבוצת סבלים אפריקאים, ונסחפים להרפתקאת-ג'ונגלים כנגד משלחת יפנית-גרמנית מתחרה, שבטי קניבלים מורדים, נהרות שוצפים, היפופוטמים והרי געש.
המסתורין שמלווה אותם ואת הקוראים מתחילת העלילה: מי הם אותם יצורים דמויי גורילה הנראים במטושטש בשידור לוויין קצר שנקלט במכון, ומדוע הם מחסלים את כל מי שמתקרב לעיר האבודה זינג'?
קונג פו פנדה: אגדת המגניבות היא סדרת המשך לסרט הקולנוע "קונג פו פנדה 2"
פו ו"חמשת הזועמים" מגינים על עמק השלום מפני נבלים שונים.
במקביל עושה פו טעויות ולומד מהם מה לעשות ומה לא לעשות.
דמותמדבב/ת בעבריתרקע הדמותגיבורים פואסף פריינטאפנדה ענקית שמן מגושם ועצל החולם להיות עם חמשת הזועמים ולהיות לוחם הדרקון, בכל פרק פו עושה טעויות ומסתבך בצרות והוא לומד מה לעשות או לא לעשות.
מאסטר שיפואלברט כהןפנדה אדומה זקן ונמוך קומה והמאסטר של חמשת הזועמים, באחד הפרקים הגיע לביקור אביו "שירונג" שניצל על ידי פו מהתנינים אבל מרוב זה שיפו אף פעם לא סמך על אביו כי הוא חושב שהוא גנב ונוכל.
באחד הפרקים נטל את הזהות הבדויה "מאסטר ג'רום" ואימן את התנינים על מנת ללמד את פו והחמישייה לקח.
מאסטר טייגרסטליה ברקאיטיגריסית דרום-סינית והתלמידה של שיפו מחמשת הזועמים.
באחד הפרקים הוצג עברה בתור גורת טיגריס נטושה.
במספר פרקים הוצג צידה הנשי.
בהמשך מעסיק עוד כמה חיות.
פונגצביקה פורמןתנין היאור פושע והבוס של התנינים כולל גארי, עובד למען טונג פו, באחד הפרקים הוא העמיד פנים שהוא ידידו של פו ושאחיו כלוא.
בעונה השלישית חגג את יום הולדתו.
גארימיכה אוזין סליאןתנין היאור ואחד מעוזריו של פונג.
באחד הפרקים, בעקבות סכסוך עם פונג, הוא הפך להיות יד ימינו של פינג.
קונגהוא הוא כלי מיתר סיני עתיק, ההגייה הנכונה שלו בפין-יין היא kōnghóu, הסימניות שמשמשות לכתיבת השם בסינית 箜篌 מרמזות על כך שהכלי הגיע לסין מתרבות זרה.
הכלי נעלם מן הנוף הסיני בזמן שושלת מינג ששלטה בסין בשנים 1368-1664. במהלך המאה העשרים חודש הקונגהוא וקיבל צורה הדומה יותר לנבל קונצרטים מערבי.
למרות הצורה הדומה ממבט ראשון ישנם כמה הבדלים מהותיים בין נבל פדלים לקונגהוא.
המיתרים כרוכים מסביב לתיבת התהודה ויוצרים שתי שורות מקבילות בצורה שמזכירה נבלים כרומטיים.
אותו מיתר משני צדי הנבל מייצר את אותו הצליל.
ישנם שני סטים של דיסקים אשר יכולים לקצר את המיתרים בצורה קבועה מראש כדי לקבל צלילים של במול, בקר ודיאז על ידי שימוש בשבעת הפדלים.
כיוון שעל כל מיתר ניתן לפרוט משני הכיוונים אפשר "לכופף" את הצליל על ידי פריטה בצד אחד והפעלת לחץ בצידו השני של המיתר.
קונג פו פנדה הוא זיכיון המבוסס על סדרת סרטי הנפשה של דרימוורקס.
הסדרה עוקבת אחרי דב פנדה שנבחר להיות לוחם קונג פו, ונאלץ להציל את סין מידיהם של רשעים שונים.
סדרת הטלוויזיה זכתה בשבעה פרסי אמי, שני סרטי הסדרה הועמדו לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר ולפרס אנני לסרט הטוב ביותר.
הזיכיון מתרחש בסין העתיקה, המאוכלסת במינים שונים של בעלי חיים מאונשים האופיינים לאזור.
על סין מגינים לוחמי קונג פו כאשר לגדולים ולחכמים שביניהם יש כוחות על-טבעיים בנוסף ליכולות לחימה פנטסטיות.
גיבור הזיכיון הוא פּוֹ, דב פנדה שמן ועצלן, שמעריץ מאוד את לוחמי הקונג פו וחולם להיות לוחם קונג פו גדול בעצמו.
בכפר של פו נמצא מקדש הירקן (Jade Temple) המוקדש להנצחת לוחמי הקונג פו הגדולים וחוכמתם.
בראשו עומד מאסטר אוגווי, צב קשיש וחכם מאוד ולוחם קונג פו דגול.
תלמידו של מאסטר אוגווי, מאסטר שיפו (פנדה אדומה), מאמן חמישה לוחמי קונג פו (טיגריסית, עגור, קוף, גמל שלמה ונחשה) אותם פו מעריץ.
מאסטר אוגווי בוחר בפו להיות לוחם הדרקון שיגן על סין וימשיך את דרכו.
במסעו להיות לוחם הדרקון ומאסטר קונג פו בעצמו, פו לומד על עצמו ונלחם ברשעים שונים המאיימים על הכפר ועל סין כולה.
הזיכיון מאופיין באנימציה קומית, קרבות לא מציאותיים (בהן למשל הדמויות סופגות נזקים קטלניים מבלי להיפצע או למות) וקטעי הומור רבים לצד מסרים של דאואיזם וחוכמת זן באמצעותם פו לומד על עצמו ומצליח להתגבר על מכשולים וקשיים, והופך ללוחם קונג פו דגול.
פו, דב פנדה שמן שחי בסין, ועבד כמלצר במסעדת הטופו של אביו (האווז), חלם להיות לוחם קונג פו.
פו שמע על תחרות קונג פו חשובה שעומדת להתקיים במקדש הירקן.
ביום האירוע, פו לא היה יכול לצפות בתחרות, בגלל עבודתו במסעדה.
פו הגיע לתחרות בטעות, כשהוא חיבר את הכיסא שהוא ישב עליו לזיקוקי די נור שהיו בסביבה.
פו עף יחד עם הכיסא לזירת התחרות, ונחת בדיוק כשמאסטר אוגווי, צב זקן, שהוא לוחם קונג פו דגול וחכם, מרים את אצבעו כדי להכריז על המנצח.
הוא נחת בדיוק מול האצבע, וכך פו נבחר בטעות להיות לוחם הדרקון.
פו התחיל להתאמן יחד עם חמשת הלוחמים הטובים באזור, המכונים 'חמשת המופלאים'.
החמישייה לא האמינה ביכולותיו של פו, וחשבה שמאסטר אוגווי עשה טעות כשבחר אותו להיות לוחם הדרקון.
מאסטר אוגווי לא חשב שהוא טעה, ואימן את פו ללא הפסקה.
כשמאסטר אוגווי מת בשיבה טובה, מאסטר שיפו, שהוא פנדה אדומה שמיומן בקונג פו ואימן את החמישייה, נהיה אחראי לאמן את פו, והחליף את מאסטר אוגווי.
מאסטר שיפו לא האמין בפו, וחשב כמו חמשת המופלאים, שפו לא ראוי להיות לוחם הדרקון.
לאחר שפו הוכיח למאסטר שיפו, שבעזרת כוח הרצון שלו הוא יכול להיות לוחם קונג פו טוב, מאסטר שיפו התחיל להאמין בו.
כשטאי לונג, נמר שהוא לוחם קונג פו מרושע, ברח מהכלא כדי להיות לוחם הדרקון בעצמו, פו נשלח כדי לעצור אותו.
פו לחם בטאי לונג, ובעזרת השומנים של גופו, שבולמים כל מכה, הוא ניצח אותו, והחזיר את השלווה לאזור.
הסרט הצליח מאוד, אף על פי שהסרט המתחרה וול-E של דיסני הרוויח יותר.
ביחס לסרטים אחרים של דרימוורקס, הסרט הצליח מאוד והכניס סכום נאה של $631,744,560 בכל רחבי העולם.
בארצות הברית בלבד, הכניס הסרט סכום של $215,434,591. הצלחת הסרט הובילה ליצירת סרט שני בסדרה.
הסרט הופץ ב-5 ביוני 2008. המדינות הראשונות בהן הסרט הופץ היו רוסיה, קוריאה הדרומית ואוקראינה.
30 שנה לפני הסיפור, שן, טווס מרושע שמלך על עיר בשם גונגמן, שמע נבואה ממגדת עתידות.
על פי הנבואה, לוחם קונג פו בצבעי שחור-לבן ינצח את שן, ויפיל אותו מתפקידו.
שן חשב שמגידת העתידות התכוונה לדובי הפנדה, והרג את כל דובי הפנדה בסין, מלבד פו שהיה אז תינוק.
לאחר 30 שנה, מאסטר שיפו אימן את פו בקונג פו, ואמר לו שיוכל להיות לוחם קונג פו טוב יותר אם ייעזר בשלווה הפנימית שבתוכו.
באמצע האימון, הגיעו שמועות על התקפה של חייליו של שן על העמק שבו חי פו.
פו יצא יחד עם חמשת המופלאים להילחם בחייליו של שן.
באמצע הקרב, פו גילה ששן מתכנן להשתלט על כל סין, ויצא עם חמשת המופלאים להציל את הארץ.
פו והחמישייה ניסו להגיע במסווה לארמונו של שן, אך חייליו של שן הדביקו אותם.
פו וחבריו הצליחו לנצח את החיילים והסתערו על ארמונו של שן.
פו וחבריו הגיעו לארמונו של שן, ונלחמו נגדו.
שן החל להפגיזם בתותחים אך פו התרכז בשלווה הפנימית שבתוכו, ובזכותה הצליח לנצח את שן, ולהחזיר שוב את השלווה לאזור.
הסרט הצליח מאוד והכניס סכום של $665,692,281. הסרט הרוויח יותר מהסרט הראשון בסדרה.
בארצות הברית בלבד, הכניס הסרט $165,249,063, פחות מהכנסות הסרט הראשון בסדרה בארצות הברית.
הסרט השני הגדיל את ההכנסות הכוללות של סדרת הסרטים "קונג פו פנדה".
הסרט הופץ ב-24 במאי 2011. המדינה הראשונה בה הופץ הסרט היא הפיליפינים.
חברת דרימוורקס הודיעה בפסטיבל Comic-Con כי ב-2015 צפוי לצאת הסרט הבא בסדרת קונג פו פנדה, קונג פו פנדה 3. בדצמבר 2014, תאריך יציאת הסרט נדחתה ל-18 במרץ 2016 על מנת לא להתחרות בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר.
בסרט, פו מתאחד עם אביו הביולוגי האמיתי וחוזר למקום הולדתו – גן עדן סודי מלא בפנדות כמוהו וכמו אביו – ומנסה להסתגל אליו כדי ללמוד להיות פנדה אמיתית ולגלות את הצ'י שלו.
הוא פוגש את מיי מיי, דובת פנדה יפהפייה איתה שודך.
אבל אז, כשרוח מרושעת ומסתורית בדמות פר הנקראת קאי מטילה אימה ברחבי סין וגונבת את הצ'י של מאסטרי קונג פו מובסים שניצחה, בהם מאסטר אוגווי, פו חייב ללמד ולאמן כפר שלם של פנדות מגושמות כמוהו, על מנת ליצור קבוצת לוחמים, להתייצב מול קאי ולהביסה ולהציל את סין כולה מפניה.
ב-2018 ג'ק בלאק שמדבב את פו לאנגלית, הודיע על פרישה ואמר כי הוא מתכנן לעשות עוד שני סרטים: את ג'ומנג'י 3 שיצא בדצמבר 2019 ואת קונג פו פנדה 4 שיצא ב-8 במרץ 2024.
בסרט זה, פו הכיר פושעת מבוקשת אשר מגלה לו שיש רשעה עולמית שיכולה להפוך לכל אחד שרק תרצה: הזיקית.
כאשר פו וז'ן הפושעת המבוקשת יוצאים למסע לחיפוש אחר הזיקית, מאסטר שיפו מבקש מפו לבחור אחד אחר שיהפוך לאביר הדרקון, מיכוון שפו סיים את עבודתו ויוצא לפנסיה.
פו לא רוצה לעזוב את התפקיד, ויוצא עם ז'ן למסע ענקי.
המסע מתמשך ומתמשך, ואז פו וז'ן מגיעים לבר של חיות קשוחות שנשבעות לנקום.
פו כל המסע לא עוזב את מטה אביר הדרקון שלו.
בזמן שז'ן ופו בסכנה במסעם, אביו ואביו הביולוגי של פו מגיעים לחפש אותו.
שפו וז'ן מגיעים לזיקית, ז'ן נגלת כנוכלת שעוזרת לזיקית, ומביאה לה את המטה של פו כדי שהיא תוכל לפתוח את עולם הרוחות, ותיקח מכל האויבים של פו עד היום את כוחותיהם ולהילחם נגד פו ולהשמיד אותו ולהפוך לישות העוצמתית ביותר בהיסטוריה של אבירי הדרקונים.
ז'ן מתרחטת על מעשה מהר מאוד, ופו כועס עליה ומצליח להשתחרר מהזיקית.
אביהם של פו מגיעים ומוצאים אותו.
פו מצליח להגיע אל הזיקית ולחבור שנית אל ז'ן, ומגלים שהזיקית כבר סיימה את המעשה הזדוני שלה.
פו מצליח להילחם נגדה וז'ן עוזרת לו.
בסוף, פו וז'ן מביסים את הזקית ומחזירים את כל הרעים (טאי לונג, קאי ועוד) לעולם הרוחות.
פו וז'ן חוזרים לכפר ביחד עם מאסטר שיפו.
פו מחליט שז'ן תהיה אבירת הדרקון החדשה במקומו, ומביא את חמשת המופלאים לאמן אותה.
הסרט נגמר בכך שפו עוזב את ז'ן וחמשת המופלאים מאמנים אותה ככל יכולתם.
מעריצים רבים כעסו על הסרט מכיוון שחמשת המופלאים ומאסטר שיפו הופיעו בו כמה דקות בלבד, וז'ן יותר הופכת לראשית.
מנכ"ל דרימוורקס אנימציות, ג'פרי קצנברג, אמר כי לאחר הסרט השלישי צפויים שלושה המשכים נוספים, קונג פו פנדה 4 שיצא ב-8 במרץ 2024, ותאריך מדויק עדיין לא נקבע לשניים הנוספים.
קונג פו פנדה: אגדת המגניבות
קונג פו פנדה: אגדת המגניבות היא סדרת טלוויזיה המתרחשת לאחר הסרט הראשון.
הסדרה עוקבת אחר פו וחמשת המופלאים כאשר הם נאלצים להגן על עמק השלווה מפני מזיקים.
בעברית, הסדרה דובבה על ידי אסף פריינטא, אמנון וולף, אלברט כהן, דקלה הדר ועוד רבים.
ערך מורחב - קונג פו פנדה: כפות הגורל
קונג פו פנדה: אביר הדרקון
ערך מורחב- קונג פו פנדה: אביר הדרקון
הסרט הראשון זכה לביקורות חיוביות ביותר, והיה אחד הסרטים המצליחים ביותר מבחינת ביקורת של החברה.
באתרים Rotten Tomatoes וMetacritic, הוא זכה לביקורות משבחות.
קונג פו פנדה - משחק וידאו המבוסס על הסרט הראשון, יצא לאור בשנת 2008, פורסם על ידי Activision.
המשחק עוקב אחרי פו, שמציל את העמק מחזירי בר ומחיות מרושעות שונות.
בסוף המסע פו מגיע לטאי לונג, להילחם נגדו.
בדומה לספר, גם במשחק פו מקבל עצות מאביו מדי פעם, וגם במשחק הוא מגיע לתחרות הקונג פו.
בשלב הקונג פו, השחקן משחק את דמותה של טיגריס, ולא את פו.
בשלב אחר, השחקן משחק את מאסטר קריין (אחד מחמשת הזועמים) שמודיע למאסטר שיפו שטאי לונג ברח מכלאו.
באחד השלבים, חמשת הזועמים נלחמים בטאי לונג, והשחקן משחק את חמשת הזועמים.
בשלבים אחרים, השחקן משחק את דמותו של מאסטר שיפו, שנלחם בגורילות מרושעות ואוסף פסלים של מאסטר אוגווי או מציל את חמשת הזועמים שכלא טאי לונג.
במשחק קיימות משימות רבות שלא הופיעו בסרט.
באחד השלבים, פו מנסה להציל עשרה צבים קטנים מתנינים מרושעים, ולהחזירם לאמם.
קונג פו פנדה 2 - משחק המתרחש אחרי אירועי הסרט השני, פורסם על ידי THQ ב-23 במאי 2011. בניגוד למשחק הראשון, משחק זה לא מבוסס על הסרט, ואירועיו מתקיימים אחרי אירועי הסרט השני.
השחקן משחק את דמותו של פו, גיבור הסרט, שנלחם במפלצות שרוצות להרוג אותו.
בשלבים מסוימים ניתן לשחק דמויות אחרות מהסרט, ולא רק את פו, כדומה למשחק הראשון "קונג פו פנדה".
בשונה מהמשחק הראשון, בו חלק מהמשימות מבוססות על הסרט, במשחק השני אף משימה לא מבוססת על סדרת סרטי קונג פו פנדה.
קונג פו פנדה: לוחמים אגדיים - יצא לאור ב-5 בנובמבר 2008.
עולם קונג פו פנדה - יצא לאור ב-12 באפריל 2010.
בסרט "חברים עד הסוף" מצויין שדוב פנדה רוצה להשתחרר מסדרת סרטי הקונג-פו שבהם מככב.
קונג פו פנדה 3 הוא סרט אמנויות לחימה קומי בהנפשה ממוחשבת של דרימוורקס הנפשה.
הוא בוים בידי ג'ניפר יו נלסון, נכתב על ידי ג'ונתן אייבל וגלן ברגר, הופק על ידי מליסה קוב והמפיק בפועל הוא גיירמו דל טורו.
הסרט הרביעי יצא לאקרנים ב-8 במרץ 2024.
פו מתאחד עם אביו הביולוגי האמיתי וחוזר למקום הולדתו – גן עדן סודי מלא בפנדות כמוהו וכמו אביו – ומנסה להסתגל אליו כדי ללמוד להיות פנדה אמיתית ולגלות את הצ'י שלו.
פו (ג'ק בלאק / דביר בנדק) דב פנדה.
טיגריס (אנג'לינה ג'ולי / אביגיל אריאלי) טיגריס.
מאסטר שיפו (דסטין הופמן / שמיל בן ארי) פנדה אדומה.
המאסטר של חמשת הזועמים ושל פו.
מאנקי (ג'קי צ'אן / דידי הררי) קוף.
קריין (דייוויד קרוס / עידו מוסרי) עגור.
מאנטיס (סת' רוגן / אמנון וולף) גמל שלמה.
וייפר (לוסי לו / דקלה הדר) נחשה.
מר פינג (ג'יימס הונג / אוהד שחר) אווז.
אביו המאמץ של פו וטבח במקצועו.
לי שאן (בריאן קראנסטון / אריה צ'רנר) - אביו הביולוגי של פו.
קאי (ג'יי קיי סימונס / יורם יוספסברג) - פר ענק.
בעל מראה של מעין שד.
גנב את הצ'י של כל המאסטרים בעולם הרוחות כדי לחזור לעולמם של בני התמותה ולקחת את הצ'י גם שם.
מובס לבסוף על ידי פו.
מאסטר אוגווי (רנדל דאק קים / דב רייזר) - צב גדול וזקן, מאסטר קונג פו דגול וחכם, המורה של מאסטר שיפו ופו.
הוא מת בסרט הראשון בשיבה טובה אבל מופיע בתור רוח בסרט הזה.
מיי מיי (קייט הדסון / שרון דנון) - דובת פנדה שמאוהבת בפו.
בשנת 2010 הודיע מנכ"ל דרימוורקס ג'פרי קצנברג, כי ייצאו 6 סרטים של קונג פו פנדה.
ביולי 2012, צאת הסרט אושרה באופן רשמי על ידי ביל דאמאשק, סמנכ"ל קריאייטיב בדרימוורקס אנימציות.
הסרט ייעשה כהפקה משותפת בין דרימוורקס אנימציות לאוריינטל דרימוורקס, אולפן סיני משאנגחאי, שנוסד ב-2012 כשותפות בין דרימוורקס אנימציות למספר חברות סיניות.
שליש מהסרט ייוצר בסין, ושאר הסרט בארצות הברית.
היוצרים עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם הצנזורה הסינית כדי להבטיח שהסרט יתקבל במדינה.
בספטמבר 2012, הוכרז כי קונג פו פנדה 3 יצא ב-18 במרץ 2016. הסרט יבויים בידי ג'ניפר יו נלסון, יופק על ידי מליסה קוב, התסריט ייכתב על ידי יונתן אייבל וגלן ברגר וגיירמו דל טורו יהיה המפיק בפועל.
ב-9 באפריל 2013, הוכרז כי תאריך היציאה של הסרט הוקדם מ-18 במרץ 2016 ל-23 בדצמבר 2015. כמו כן, הוכרז כי בריאן קרנסטון, מאדס מיקלסן ורבל וילסון יצטרפו לצוות המדבבים של הסרט.
בדצמבר 2014, תאריך יציאת הסרט הוחזר ל-18 במרץ 2016 על מנת לא להתחרות בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר.
ב-18 ביוני 2015 שוחרר הקדימון הראשון של הסרט לרשת יוטיוב על ידי אולפני דרימוורקס.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין הנס צימר, שכתב את המוזיקה לשני הסרטים הקודמים יחד עם ג'ון פאוול, שלא המשיך בעבודתו.
קונג פיורי הוא סרט קצר שוודי, המהווה פרודיה לסרטי אמנויות לחימה ופעולה משנות ה-80, ומתאר שוטר אמריקני שנוסע בזמן כדי לחסל את אדולף היטלר.
דייוויד סנדברג כתב את התסריט, ביים ומשחק בתפקיד הראשי.
הסרט הופק בתקציב של 630 אלף דולר באמצעות אתר מימון ההמונים Kickstarter, והוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2015. הסרט הופץ ב-YouTube והפך לתופעת רשת, עם 10 מיליון צפיות תוך חמישה ימים.
במיאמי של 1985, השוטר קונג פיורי ושותפו עוצרים נינג'ה אדום בסימטה חשוכה.
בזמן שהנינג'ה הורג את השותף, קונג פיורי מוכה מכת-ברק וננשך על ידי נחש קוברה - מה שמעניק לו כוח קונג פו על-טבעי.
בזכות הכוח הוא מצליח לנטרל מכונת ארקייד שמשתוללת בעיר, אבל מתפטר מהמשטרה לאחר שמפקדו מתעקש שיעבוד עם שותף דינוזאור חדש (טרייצרקופ).
אדולף היטלר ("קונג פיהרר") תוקף את מטה המשטרה דרך הטלפון והורג את המפקד.
קונג פיורי מחליט לנסוע בזמן לגרמניה הנאצית כדי לנקום ולחסל את היטלר, בעזרת איש המחשבים האקרמן.
הוא מגיע בטעות לתקופה הוויקינגית, וממשיך משם בעזרתו של האל תור.
עם הגעתו לגרמניה הנאצית, פיורי מצליח לחסל לבדו מאות חיילים נאצים באמצעות לחימת קונג פו, אבל נורה על ידי היטלר שמפעיל מכונת ירייה.
תור, האקרמן, טרייצרקופ, לוחמות ויקינגיות, האל תור וטירנוזאורוס מצטרפים לקרב, הורגים את שאר החיילים ומוחצים את רובוט הנשר שמגן על היטלר.
האקרמן מצליח להחיות את פיורי והם חוזרים להווה.
במיאמי של 1985, פיורי מנטרל שוב את מכונת הארקייד שמשתוללת ומבחין שמוטבע עליה צלב קרס, בזמן שהיטלר מגיע להווה עם הרובוט שלו ונשבע לנקום בקונג פיורי.
דייוויד סנדברג - קונג פיורי, שוטר במיאמי בעל כוח קונג פו על טבעי
יורמה טקון - אדולף היטלר, "קונג פיהרר"
סטיבן צ'ו - דרגון, שותפו של פיורי
לאופולד נילסון - האקרמן, מומחה מחשבים
אנדראס קלינג - תור, אל הרעם הנורדי
אריק הונקוויסט - טרייצרקופ, שותפו של פיורי
פר-הנריק ארבידיוס - מפקד המשטרה
אלני יאנג - ברבריאנה, לוחמת ויקינגית
הלן אלסון - קטאנה, לוחמת ויקינגית
איאוס קרלסון - נינג'ה אדום
מגנוס בטנר - קולונל רייכשטש, גרמני
ביורן גוסטפסון - טוראי למשטש, גרמני
דייוויד הסלהוף - הוף 9000
פרנק סנדרסון - קוברה / דינמיט
הקולנוען השוודי דייוויד סנדברג, שביים בעבר וידאו קליפים ופרסומות, כתב את התסריט לסרט משנת 2012. הטריילר הופק וצולם בתקציב של 5,000 דולר.
בדצמבר 2013 החל קמפיין באתר Kickstarter, במטרה לגייס 200 אלף דולר להפקת סרט קצר של חצי שעה להפצה בחינם ברשת.
מטרה נוספת הייתה לגייס מיליון דולר להפקת סרט קולנוע באורך מלא.
צילום הסרט נעשה בציוד פשוט יחסית, ועיקר המימון נדרש לשלב הפוסט-פרודקשן.
אוניית המערכה קונגו (ביפנית: 金剛) הייתה אוניית מערכה של הצי הקיסרי היפני ששירתה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והייתה האונייה הראשונה בסדרת סיירות המערכה מסדרת קונגו.
בניית האונייה החלה ב-1911 במספנת ויקרס בעיר בארו שבחצי האי פיורנס (Barrow-in-Furness), בצפון מזרח אנגליה, והייתה אוניית המלחמה הגדולה היפנית האחרונה שנבנתה מחוץ ליפן.
קונגו נכנסה לשירות ב-1913, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה סיירה מול חופי סין במסגרת מעורבות האימפריה היפנית במלחמת העולם הראשונה.
ב-1929 עברה קונגו שיפוצים נרחבים, וסיווגה השתנה לאוניית מערכה, וב-1935 עברה סבב שיפוצים נוסף, שבמהלכו הורחב גוף האונייה ומערכת ההנעה שופרה.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה שימשה קונגו בעיקר כנושאת חיילים לסין, ועם פרוץ המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט השתתפה בכיבוש סינגפור מידי בריטניה.
קונגו השתתפה ברבים מקרבות הצי הקיסרי היפני באוקיינוס השקט.
היא העניקה סיוע לכוחות הצבא היפני הקיסרי במהלך כיבוש מלאיה וכיבוש איי הודו המזרחיים ב-1942, ולאחר מכן אף השתתפה בקרב מידוויי, ופעלה באיי שלמה במהלך קרב גוודלקנל.
לאורך מרבית 1943 הפליגה הרונה בין מעגן הצי היפני בלגונת טרוק שבאיי קרוליין, מספנת הצי בקורה שביפן, ואיי לינגה שבאינדונזיה, והשתתפה במספר קרבות כנגד נושאות המטוסים ההאמריקניות.
ב-1944 השתתפה בקרב ים הפיליפינים ובקרב מפרץ לייטה.
ב-21 בנובמבר 1944, בעודה חוצה את מצר פורמוזה, פגע באוניית המערכה טורפדו ששיגרה הצוללת האמריקנית "סיליון II" (Sealion II), והיא טבעה.
קונגו הייתה אוניית המערכה היפנית היחידה שטובעה על ידי צוללת.
קונגו היא האונייה הראשונה מתוך ארבע אוניות בסדרת סיירות המערכה קונגו שתכנן המהנדס הבריטי ג'ורג' ת'ורסטון.
שדריתה של קונגו הונחה במספנת ויקרס בעיר בארו שבחצי האי פיורנס (Barrow-in-Furness), בצפון מזרח אנגליה ב-17 בינואר 1911, והיא הושקה ב-18 במאי 1912. לאחר ההשקה עלתה קונגו על מבדוק יבש בפורטסמות', שם נמשכה בניית האונייה.
בתום טיפולים אחרונים ותקופת מבחני ים, נכנסה קונגו לשירות בצי הקיסרי היפני ב-16 באפריל 1913.
סוללת התותחים הראשית של קונגו כללה שמונה תותחי 360 מ"מ (14 אינץ') בארבעה צריחים – שניים בקדמת האונייה, ושניים בחלקה האחורי.
במהלך סבב השיפוצים של קונגו הוסרו כל תותחי ה-76 מ"מ ובמקומם הותקנו שמונה תותחי 130 מ"מ (5 אינץ'), וכן נוספו 122 תותחי נ"מ 25 מ"מ (1 אינץ').
בנייתה של אוניית המערכה קונגו הסתיימה ב-16 באוגוסט 1913, וכשבועיים לאחר מכן עזבה את פורטסמות' ליפן.
ב-20 באוקטובר עגנה קונגו בנמל סינגפור למשך שבוע, ולבסוף הגיעה לבסיס הצי ביוקוסוקה ב-5 בנובמבר.
ב-3 באוגוסט 1914 הכריזה הקיסרות הגרמנית מלחמה על צרפת ופלשה לבלגיה, ובכך הציתה את מלחמת העולם הראשונה באירופה.
12 ימים לאחר מכן הציבה האימפריה היפנית אולטימטום לוילהלם השני, קיסר גרמניה – להסיג את כוחותיו מהעיר הסינית צ'ינגדאו.
משסרבו הגרמנים לפנות את העיר הכריזה יפן מלחמה על גרמניה ב-23 באוגוסט, והשתלטה על השטחים הגרמנים באיי קרוליין, בפלאו, באיי מרשל ובאיי מריאנה.
קונגו נשלחה מייד לסייר לאורך קווי התקשורת בין יפן לשטחים אלה במרכז האוקיינוס השקט, ובספטמבר שבה ליפן, שם הצטרפה לפלגת אוניות המערכה הראשונה שעגנה בבסיס הצי ביוקוסוקה.
אוקטובר הפליגה קונגו עם אוניית-האחות שלה היאיי לסין כדי לסייע לצבא היפני הקיסרי בכיבוש צ'ינגדאו, ולאחר מכן סיירה מול חופי סין עד סיום המלחמה.
בסוף המלחמה נותרו שטחי הקיסרות הגרמנית במרכז האוקיינוס השקט בשליטת היפנים, במסגרת חוזה ורסאי, והם שמרו על יחסים טובים עם בריטניה ועם ארצות הברית.
לפיכך נותר הצי הקיסרי היפני ללא פעילות מבצעית, וקונגו ואוניות מלחמה גדולות נוספות העבירו את מרבית השנים שבין שתי מלחמות העולם במעגן.
בספטמבר 1923 נקראה קונגו לסייע במאמצי החילוץ והשיקום שנערכו אחרי רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, ולאחריהם עברה לבסיס הצי בקורה, שם עברה טיפולי תחזוקה ושיפוצים.
באפריל 1923 הפליגה הקיסר הירוהיטו על סיפון הקונגו בעת ביקור רשמי בטאיוואן, ושנה לאחר מכן עלתה על מבדוק ביוקוסוקה כדי לעבור סדרת שיפורים במהלכו הותקנה מערכת בקרת ירי, וטווח הצידוד של תותחי האונייה הורחב.
ב-1927 עברה קונגו סבב שיפורים נוסף, במהלכו נבנה המבנה העילי מחדש בצורת פגודה שפינתה מקום להתקנת ציוד נוסף.
1935-1929: בנייה מחדש כאוניית מערכה
תחת מגבלות אמנת וושינגטון, פנו היפנים לשפר את אוניות המערכה ואת סיירות המערכה שהיו ברשותם, וקונגו נכנסה לשיפוצים נרחבים בספטמבר 1929. שריון נוסף הגן על מחסני התחמושת ואמצעים נגד טורפדו נוספו, ומערכת דוודים חדשה העניקה לה מהירות גבוהה יותר.
כמו כן, אחת משלוש ארובותיה הוסרה, ונוספו לה מתקנים שאפשרו לה לשגר ולקלוט מטוסים ימיים.
בסוף עבודות השיפורים נוספו לאונייה כ-4,000 טון, תוך הפרת אמנת וושינגטון, ובמרץ 1931 היא סווגה מחדש כאוניית מערכה.
אמנת לונדון, שנחתמה באפריל 1930, הטילה מגבלות נוספות על בניית אוניות מערכה.
עם זאת, בספטמבר 1931 פלשו כוחות הצבא היפני הקיסרי למנצ'וריה והקימו בה את ממשלת הבובות מנצ'וקוו.
בתגובה להכרזה פרשה האימפריה היפנית מחבר הלאומים באותו יום, ומיד התנערה אף מאמנת וושינגטון ומאמנת לונדון, ובכך למעשה התנערה מכל ההגבלות על החימוש שהוטלו עליה, והתכוננה להרחיב את צייה.
מערכת דוודים חדשה העניקה לקונגו מהירות גבוהה יותר, וכשמונה מטרים נוספים לירכתיה כדי להגביר את מהירותה.
כמו כן, הותקנו בקונגו מנופים ומעוטים שאפשרו לה לשגר ולקלוט עד שלושה מטוסים ימיים.
מקצה השיפורים הסתיים ב-8 בינואר 1937, ובסופו סווגה מחדש קונגו כאוניית מערכה מהירה, עם מהירות של 30 קשרים (56 קמ"ש, מהירות שאפשרה לה ללוות את נושאות המטוסים היפניות המהירות.
בדצמבר 1937 קיבל אדמירל טקאו קוריטה את הפיקוד על קונגו, והיא הצטרפה לפלגת אוניות המערכה השלישית.
בשנים הראשונות של מלחמת סין–יפן השנייה סיירה קונגו, יחד עם אוניות מערכה נוספות, לאורך חופי סין, וסייעה לצבא הקיסרי בהשגת מטרותיו ביבשת.
לאחר שקיבלה תוספת שריון בשנת 1940, שנה לאחר מכן הצטרפה קונגו לאוניות-האחיות שלה קירישימה, היאיי והרונה בפלגת אוניות המערכה השלישית, תחת פיקודו של תת-אדמירל גונאיצ'י מיקווה.
ב-29 בנובמבר 1941 עזבה קונגו את מעגן הצי בהשירג'ימה ביחד עם אוניית המערכה הרונה, כחלק מהכוח הדרומי בפיקודו של תת-אדמירל נובוטאקה קונדו.
לאחר שמטוסים יפנים השמידו את אוניית המערכה הבריטית אה"מ פרינס אוף ויילס ואת סיירת הקרב אה"מ ריפאלס עזבו קונגו ואוניות המערכה האחרות את הזירה, ועברו לסייע לכוחות הצבא היפני הקיסרי בכיבוש הפיליפינים.
כחודש לאחר מכן השתתפה קונגו בכיבוש איי הודו המזרחיים, ואף בהפצצת צפון אוסטרליה במרץ.
באפריל 1942 הצטרפו קונגו ופלגת אוניות המערכה השלישית לחמש נושאות מטוסים ושתי סיירות בפשיטה על בסיסי הצי הבריטי באוקיינוס ההודי.
ביפן עברה קונגו סדרת שיפוצים קצרה, במהלכה הותקנו על סיפונה תותחי נ"מ נוספים.
ביוני 1942 הפליגה קונגו בכוח הפלישה למידוויי בפיקודו של אדמירל נובוטאקה קונדו במסגרת ההתקפה על אטול מידוויי הסמוך להוואי.
בראשית חודש ספטמבר יצאו קונגו ופלגת אוניות המערכה השלישית, יחד עם שלוש נושאות מטוסים ואוניות מלחמה נוספות, לאיי שלמה בתגובה לנחיתה בגוודלקנל על ידי כוחות בעלות הברית, אך כוח משימה זה חזר למעגן הצי הקיסרי בלגונת טרוק מבלי שפגש באויב.
לאחר התבוסה בקרב כף אספרנס רצו היפנים לחזק את חיל המצב שלהם בגוודלקנל, ולשם כך הם שלחו שיירות חיילים ואספקה.
כדי להגן על השיירות מפני מטוסי בעלות הברית שלח אדמירל איסורוקו יממוטו את קונגו ואת הרונה, בליווי סיירת קלה ותשע משחתות, כדי הפגיז את שדה הנדרסון – שדה התעופה שעל גוודלקנל.
במהלך קרב איי סנטה קרוז ב-26 באוקטובר 1942 תקפו את קונגו מפציצי טורפדו TBF אוונג'ר, אך לא הסבו לה נזק.
באמצע נובמבר השתתפה קונגו ביחד עם אוניות מלחמה נוספות בניסיון נוסף להפגיז את שדה הנדרסון, כהכנה לנחיתה נוספת מהים.
לאחר אובדן אוניות המערכה היאיי וקירישימה בקרב הימי על גוודלקנל, שבה פלגת אוניות המערכה השלישית לטרוק, שם עגנה למשך שארית שנת 1942.
בינואר לקחה הרונה חלק במבצע קה, בו ביצעה פעולת הסחה שאפשרה לצי הקיסרי לחלץ את החיילים היפנים מגוודלקנל, ובפברואר היא שבה לקורה שביפן, שם עברה שיפוצים ותוספת של תותחי נ"מ ומיגון.