tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר התפרקות ברית המועצות המועדון ירד לליגת המשנה ולאורך כל שנות ה-90 של המאה ה-20 היה לאחד ממועדוני הכדורגל העניים ברוסיה.
בשנת 2003 מונה ולאסטימיל פטרז'לה הצ'כי למאמן והיה למאמן הזר הראשון בתולדות הקבוצה, זניט התחזקה וניצחה בקביעות את מועדוני הכדורגל ממוסקבה אך התקשתה לשוב לקדמת הבמה בכדורגל הרוסי.
בשנת 2005 ולדימיר ביסטרוב ששיחק במדי זניט מאז שנת 2000 חתם במפתיע בספרטק מוסקבה, היריבה השנואה של זניט ובדצמבר 2005 תאגיד גזפרום בהנהלתו של אלכסיי מילר רוכשת את כל מניות המועדון והופכת לבעלים החדש.
למנכ"ל המועדון מונה סרגיי פורסנקו שהציב בפני הקבוצה את היעדים הבאים: זכייה בשלושה תארים אירופיים.
אך לפני כן היה על הקבוצה לעבור את המשוכה של זכייה באליפות לאומית וכך לאחר שדיק אדבוקאט הוחתם כמאמן זניט, הוא שינה את הקבוצה מקצה אל קצה ובדצמבר 2007 הוביל אותה לראשונה לזכייה באליפות רוסיה.
החלום נמשך עם ההעפלה לשמינית גמר גביע אופ"א בעונת 2008 ומשם כבר היה קשה לעצור את הקבוצה השאפתנית שעשתה את כל הדרך אל גמר גביע אופ"א 2008 ולאחר מכן גם זכתה בסופרקאפ האירופי באוגוסט 2008 כשגברה על מנצ'סטר יונייטד, בזכות הכוכב החדש דני.
טיסה מפוספסת הוא סרט קומדיה סובייטי משנת 1961, בבימויו של ולדימיר פטין (להבדיל מפוטין.), ובתפקיד הראשי מאלפת הנמרים המוערכת בגילומה של מרגריטה נזארובה.
בסרט צפו 45.8 מיליון צופים בשנת הפצתו, והוא הפך לסרט שובר קופות סובייטי.
כדי לברוח ממקום טרופי חם שולייקין (יבגני לאונוב) מסכים לעבוד על ספינת מטען הנושאת על סיפונה שנים עשר כלובים ובהם נמרים.
הקפטן (מגולם על ידי איבן דמיטרייב) מתווכח בזמן ההפלגה עם מריאנה (מרגריטה נזארובה) על הטריקים והרמיזות שהיא מבצעת בצוות.
אחד מן הקופים בספינה פותח בשוגג את הכלובים ויכולתיו המוגבלות של שולייקין נחשפות.
במצב זה מריאנה הופכת במפתיע למאלפת נמרים מיומנת.
טיסנג'פלו (בהונגרית: Tiszanagyfalu) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטיסנג'פלו מספר התושבים נמצא בירידה.
בטיסנג'פלו כנסייה רפורמית שנבנתה בשנת 1789.
בטיסנג'פלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות, יהודים רבים מטיסנג'פלו נרצחו בשואה.
טיסהטניה (בהונגרית: Tiszatenyő) הוא כפר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת טרקסנטמיקלוש.
טיסהטניה ממוקם ממזרח לנהר הטיסה, בסביבה הקרובה של טרקסנטמיקלוש.
מכיוון סולנוק ניתן לגשת אל הכפר בכמה דרכים: בכביש ירידה מהכביש הראשי 4 בטרקסנטמיקלוש בפניה מכביש 4629, או מכביש 442 מול מרכז מרטפי וכן ברכבת קו רכבות הונגריה (MÁV) מספר 120.
עקבות של תרבויות קרש (Körös) ושל הטוון (Hatvan) נמצאו בסביבת היישוב, ובכך הוכח שהאזור היה מיושב עוד מימי קדם.
היישוב (שהיה באותה תקופה למעשה רק אחוזה עם בתי משרתים) ומנזר מוזכרים לראשונה במקורות כתובים רק במאה ה-15. מאוחר יותר התפתח באזור יישוב של משקי בית מפוזרים.
אחרים מאמינים כי יישוב העתיק אינו זהה לזה של ימינו, וגם לא יכול להיחשב כקודמו, מכיוון שהיישוב כיום הוא קיים כך רק במאה ה-20, למעשה רק בשנת 1950 הפך עצמאי.
באותה תקופה שם היישוב התחלף מפוסטהטניה לטיסהטניה.
האזור הכפרי הזה הפך לבלתי מאוכלס פעמיים: תחילה בתקופת הכיבוש הטורקי (מ-1526 עד 1676), ושנית במלחמת העצמאות של רקוצי.
משנת 1703 נבזז היישוב מספר פעמים על ידי הסרבים.
רק בשנת 1720 החל האכלוס מחדש באזור.
האזור היה במשך זמן רב בבעלות משפחת אלמאשי ואחר כך בבעלות משפחת לדרר.
ביישוב של היום (שרחובותיו, בתיו וחלקותיו מעוצבים באופן רגולרי), בתי מגורים הם ללא מרפסת, עם בניין עזר חוץ קטן וחצר קטנה.
אלה המאפיינים של הבתים שנבנו בעבר.
פסל אישטוואן הראשון, מלך הונגריה
שאנדור לדרר (בהונגרית: Lederer Sándor; פשט, 15 באפריל 1854 – טיסהטניה, 3 באוקטובר 1924) היה סופר ואספן יצירות אמנות, מהנדס, בעל קרקעות יהודי-הונגרי ונפטר במקום באחוזתו.
טיסוויד (בהונגרית: Tiszavid) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בשנת 1978 התאחד הכפר עם טיססלקה ובשנת 1990 חזר להיות רשות עצמאית.
יהודים חיו בטיסוויד בתקופות זמן שונות, ובמקום היה בית קברות יהודי.
הקהילה היהודית פעלה וקיבלה את שירותי הדת מקהילת טיססלקה, עד להירצחם של רוב יהודי הכפר בשואה.
טיסהבה (בהונגרית: Tiszabő) הוא כפר גדול במישור הגדול הצפוני, במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קונהג'ש שבמזרח הונגריה.
הכפר ממוקם באלפלד, בחלק המרכזי של המחוז, על הגדה השמאלית של טיסה.
סולנוק, מושב המחוז, נמצאת כ-42 ק"מ ממנו.
יישובים שכנים: טיסהרוף, פג'וורנק ובגדה הימנית של טיסה קטלק.
הסיומת - בה (bő) היא ממוצא טורקי, פירושו ראש חמולה.
בסביבת היישוב נמצא רק ממצא אחד מתקופת הברונזה מכיוון שעדיין לא בוצעו חפירות רחבות היקף.
לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה התגורר בכפר בתקופת ארפאד עם כלשהו, ככל הנראה קאבארים דוברי טורקית שנפרדו מכוזריה.
אזכורו הראשון בכתב של הכפר הוא משנת 1077 בצורה של בק (Bek) ובג (Begh), בהתאמה, כלומר מילה ממוצא טורקי שפירושו ראש חמולה.
שם זה גם מאשר שהקאבארים דובר הטורקית אכן אכלסו את האזור בתחילת כיבושו על ידי השבטים ההונגרים.
בשנת 1257 בלה הרביעי, מלך הונגריה הזכיר באיגרת תרומה את האזור בצורה של "terra nomine Ben juxta Titiam" כלומר כרכושם של הסרצנים (quae quidem antea per Saracenos possidebatur), שנהרס במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.
לאחר מכן תרם המלך בלה את האחוזה לפטר, לדמטר, למיקלוש, לצ'פן, לאישטוואן ולקרוביהם מהחמולה דם (de genere Dem).
הכפר רשום גם בפנקס המעשרות האפיפיורי בין השנים 1332 עד 1337 כישוב של הארכידוכס של קמיי.
בימי הביניים מילא מעבורת הטיסה של הכפר תפקיד משמעותי.
הכפר נהרס שוב במאה ה-16 והוקם מחדש רק במאה ה-18.
ניתן להגיע אל הכפר בכביש בדרך הצדדית בין פג'וורנק (כביש ראשי 4) טיסהבה.
התחבורה הציבורית מסופקת על ידי אוטובוסים של Volánbusz .
אין קו רכבת דרך היישוב.
תחנת הרכבת הקרובה ביותר היא כ-15 מהכפר.
המעבורת על גבול הכפר מקשרת אותה עם קטלק (Kőtelek) בגדה הימנית של טיסה.
הכנסייה הרומית-קתולית של יוחנן המטביל הקדוש: נבנתה בין 1777 ל־1809. תמונת המזבח שלה צויר על ידי הצייר פאל אילש בשנת 1860. חזית הכנסייה שופצה בחלקה על ידי הכנסייה הקתולית בשנת 2012,
לשכת ראש הכפר: נבנתה בשנת 1914 בסגנון אר נובו.
כאן נולד בשנת 1833 הרב מרדכי עמרם (מרקוס) הירש (בהונגרית: Hirsch Márkus; בגרמנית: Markus Hirsch; 17 בפברואר 1833 – 18 במאי 1909) שהיה אב בית דין אובודה, פראג והמבורג.
הרב הראשי של אובודה ולאחר מכן של המבורג.
טיסטברק (בהונגרית: Tisztaberek) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה בסמוך למשולש הגבולות הונגריה-אוקראינה-רומניה
יהודים חיו בטיסטברק בתקופות זמן שונות.
טיסטלק (בהונגרית: Tiszatelek) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיסטלק קטנה עם השנים.
על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו, האזור סביב הכפר היה מיושב כבר בתקופת הברונזה, הכפר עצמו הוקם בשנת 1954 לאחר שהתפצל מהכפר נג'הלאס.
טיסמוגיורוש (בהונגרית: Tiszamogyorós) הוא כפר על גדות נהר הטיסה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טיסמוגיורוש קטנה עם השנים.
יהודים חיו בטיסמוגיורוש במאה ה-18 ובמאה ה-19. החל משנת 1867 הייתה הקהילה כפופה לקהילת מאנדוק, בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה
טיסוושווארי (בהונגרית: Tiszavasvári) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14, בשנת 1941 התאחדו הכפרים בידסנטמיהאי (Bűdszentmihály) וטיסביד (Tiszabűd) והחל משנת 1952 נקראים טיסוושווארי.
בשנת 1986 הפך הכפר לעיר רשמית.
בבידסנטמיהאי, אחד הכפרים המרכיבים את טיסוושווארי חיו יהודים בתקופות זמן שונות עד להשמדתם בשואת יהודי הונגריה.
היישוב היהודי בבידסנטמיהאי (נכתב לעיתים גם כבודסנטמיהאי) החל להתפתח במחצית השנייה של המאה ה-19. רוב היהודים עסקו במסחר, בעיקר בשיווק דגן ומיעוטם היו בעלי משקים וחוכרי קרקעות.
במקום היו חברה קדישא, בית ספר, מוסדות חינוך ואגודת נשים.
בשנת 1942 נשלחו רוב הצעירים היהודים מהכפר לעבודות כפייה בחזית אוקראינה, שם נספו רובם.
באביב 1944, לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, אספו את כל היהודים בבית הספר המקומי.
כעבור יומיים, הוסעו לגטו נירג'האזה, שם רוכזו כל יהודי המחוז.
מנירג'האזה שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כ-50 יהודים, מהם כ-20 מעבודות הכפייה.
הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, שיפצו את בניין בית הכנסת והקימו גלעד לזכר הניספים בשואה.
בסוף שנות הארבעים החלו לעזוב את המקום ואחרוני היהודים עזבו את בידסנטמיהאי בשנת 1956, בעקבות מרד ההונגרים במשטר הקומוניסטי.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת מאנדוק שבקהילה יש 500–600 חברים, מנהיג הקהל הוא שמואל כהן ורב הקהילה הוא לזר רוטנברג.
טיסלק (בהונגרית: Tiszalök וביידיש: טיסאליק) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסלק קטנה עם השנים.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14, ובשנת 1992 הפך הכפר לעיר רשמית.
יהודים ישבו בטיסלק בראשית המאה ה-17 רובם עסקו במסחר ובמלאכה ואחדים היו בעלי בתי חרושת.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הועסקו יהודים גם במשרות ממשלתיות.
בית הכנסת נבנה בשנת 1840, ובית הספר בשנת 1878. פעלו במקום חברה קדישא, אגודת נשים, חברת גמילות חסדים ובית קברות יהודי.
בשנת 1941, אחרי שצבא הונגריה הצטרף ללחימה לצד הגרמנים, גויסו צעירים יהודים לעבודות כפייה בצבא ההונגרי בחזית המזרחית.
באותה שנה סייעה הקהילה לפליטים יהודים מפולין.
בשנת 1943 הוצבו בטיסלק פלוגות עבודה של יהודים, והקהילה סייעה גם להם.
במרץ 1944, אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו בטיסלק רב הקהילה והשוחט והוכו.
אחרי חג הפסח הועברו יהודי טיסלק לגטו נירג'האזה ובסוף מאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר 15 יהודים ששרדו.
הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, אך משנתקלו בעוינות התושבים עזבו רובם, והקהילה בוטלה רשמית.
ב-1965 ישבו בטיסאלוק שלוש משפחות יהודיות.
במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת מאנדוק שבקהילה יש 345 חברים, מנהיג הקהל הוא הוגו גולדברגר ואין רב לקהילה.
טיסהפישפקי (בהונגרית: Tiszapüspöki) הוא כפר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת טרקסנטמיקלוש.
טיסהפישפקי ממוקמת על הגדה השמאלית של נהר הטיסה, בשכנות לכפר הגדול סאיול, כשמונה קילומטרים צפונית מערבית מטרקסנטמיקלוש.
ניתן להגיע אליו בכביש הראשי מס' 4.
טיסהפישפקי והאזורים הסובבים אותו היו מיושבים מאז ימי קדם.
ניתן להסיק משברי הכדים שאנשי התרבות הפורחת של "קרש" התגוררו בעבר באזור.
מתקופות מאוחרות יותר נותרים לנו סיר סרמאטי, קערה ושאר כלי חרס.
בין היתר נמצאה טבעת כסף בבתי הקברות של תקופת כיבוש הונגריה על ידי השבטים ההונגרים (התיישבות המדיארים במרכז אירופה).
האזכור הראשון של היישוב בכתב הוא בשנת 1009, כאשר הוקמה הבישופות של אגר.
מאוחר יותר תעודה של בלה הרביעי, מלך הונגריה מאשרת את שטר הקניין של בישופות אגר, בשנת 1261.
במאה ה-16 הגיע היישוב לשיא פריחתו.
משנת 1622 מתנהל רישום לידות ומיתות ביישוב, ובשנת 1643 נבנתה הקפלה החדשה.
בין השנים 1692–1699 נרשם היישוב כמקום לא מיושב, אלא כערבה.
אחרי 1718, המתיישבים באו מהעיר אגר מה"יאסשאג" (Jászság-כלומר ארץ ה"יאסים") וכן מגליציה ביניהם גם יהודים.
אז הופיעו ביישוב גם "בעלי המלאכה" הראשונים, טוחני קמח, יצרני לבנים בשריפה, יצרני מגפיים.
היישוב הועבר לזמן מה למחוז סטמאר בשנת 1804. ביישוב נערך ויסות והעמקת אפיק נהר הטיסה בין השנים 1851–1932.
1765–1769. נבנה בניין הכנסייה הקתולית בסגנון הבארוק.
ספסלי הכנסייה נבנו במאה ה-19 בסגנון קלאסיציסטי.
בית הכומר נבנה על ידי קארוי אסטרהאזי, הבישוף של אגר.
בכיכר מול הכנסייה אנדרטאות של מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה ופסל יאן מנפומוק.
יום הכפר מתקיים מדי שנה בחודש יולי.
ב-11 בנובמבר, אירוע משמעותי הוא פרידת יום מארטון.
כפר נופש טיסהפישפקי אידיאלי היום עבור דייגים חובבים.
פרנץ סיצ'י, קודם שמואל שוורץ (בהונגרית: Szécsi Ferenc; טיסהפישפקי, 29 באפריל 1892 – בין 1941 לבין 1945) היה משורר, מתרגם יהודי-הונגרי.
טיסנאנה (בהונגרית: Tiszanána) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטיסנאנה מספר התושבים נמצא בירידה.
האזור מיושב לסירוגין מתחילת המאה ה-9 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1261.
יהודים חיו בטיסנאנה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה נכתב כי בשנת 1944 חיו בקהילה 35 חברים ומנהיג הקהילה היה סמואל שטרסר.
בתעופה, טיסה נשלטת לתוך הקרקע היא אסון תעופה שבו מטוס כשיר לטיסה והמצוי בשליטת טייס מוטס שלא במתכוון לתוך קרקע, הר, גוף מים או מכשול.
בתאונה אופיינית מעין זו צוות הטיסה איננו מודע לאסון המתקרב עד אשר כבר מאוחר מדי למנוע אותו.
הביטוי נטבע על ידי מהנדסים בחברת בואינג בסוף שנות ה-70.
תאונות שבהן המטוס יצא מכלל שליטה לפני הפגיעה, עקב כשל מכני או טעות טייס, אינן נחשבות לטיסה נשלטת לתוך הקרקע, וכך גם לא תקריות הנובעות מפעולה מכוונת של האדם השולט בכלי הטיס, כמו במעשי טרור או התאבדות של טייס.
קיימות סיבות שונות העלולות להביא להתרסקות מטוס לתוך הקרקע, כולל מזג אוויר גרוע ותקלות בציוד הניווט, אך נמצא שטעות טייס היא הגורם השכיח ביותר שמתקיים בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
הסוג הנפוץ ביותר של טעות טייס בתאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא כישלון של הטייסים לדעת בכל עת מה מיקומם וכיצד מיקומם בפועל מתייחס לגובה פני השטח של כדור הארץ המצויים מתחתיהם או מיד לפני מיקומם, או כישלון שלהם להבין את המסלול שבו הם טסים (אובדן התמצאות מרחבית).
עייפות יכולה לגרום גם לאנשי מקצוע מנוסים מאוד לעשות טעויות משמעותיות, והן מגיעות לשיא בתאונה של טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
בנוסף, טייסים במטוסי קרב עלולים להיקלע לאובדן הכרה כתוצאה מפעולת כוח הג'י עליהם, שגם הוא עלול להביא לטיסה לתוך הקרקע.
טיסות נשלטות לתוך הקרקע הן לעיתים קרובות התנגשות עם קרקע כמו גבעות או הרים בתנאים של ראות מופחתת, עקב תנאי מזג אוויר גרועים או חשכה, תוך כדי ביצוע גישה לנחיתה בשדה התעופה שהוא יעדו של כלי הטיס.
גורם תורם לכך יכול להיות הצטברות של טעויות זעירות בנתונים שמפיק ציוד הניווט, אשר אם לא זוהו על ידי הצוות, עלולות להביא אותו להנחות את המטוס בצורה לא נכונה, למרות מידע המתקבל מציוד המתפקד כהלכה.
על פי חברת בואינג בשנת 1997, טיסה נשלטת לתוך הקרקע הייתה גורם מוביל לתאונות מטוסים שגרמו לאובדן חיי אדם, והביאו ליותר מ-9,000 מקרי מוות מאז ראשיתה של התעופה המסחרית.
טיסה נשלטת לתוך הקרקע זוהתה כגורם לרבע מהתקלות החמורות בחיל האוויר האמריקאי בין השנים 1993 ל-2002. על פי נתונים שנאספו על ידי ארגון יאט"א בנוגע לתאונות אוויריות שאירעו בין השנים 2008-2017, טיסות נשלטות לתוך הקרקע היוו שישה אחוזים מכלל תאונות המטוסים המסחריים בתקופה זו.
התרחשו בה 837 תאונות, מהן 47 תאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע, ש-42 מהן היו קטלניות.
אלו היוו 28 אחוז מכלל התאונות הקטלניות שהתרחשו.
מספר הנספים בתאונות אלו היה 892 (כמעט 22 אחוז מתוך 4,070 מקרי מוות בתאונות האמורות), כך ששיעור ההישרדות בתאונות טיסה נשלטת לתוך הקרקע הוא נמוך.
לפני התקנת מערכות ההתרעה האלקטרוניות הראשונות, דרכי המניעה שהיו קיימות מפני טיסה נשלטת לתוך הקרקע היו אימוני טיס בסימולטור, מימוש נוהלי טיסה מתאימים, ניהול משאבי צוות ומעקב מכ"ם אחרי המטוס על ידי פיקוח הטיסה.
אמצעים אלו אמנם הפחיתו את שכיחותן של תאונות שכאלה, אך לא מנעו אותן.
כדי להגביר את המניעה של טיסות נשלטות לתוך הקרקע פיתחו יצרני כלי הטיס מערכות התראה מפני קרבה לפני הקרקע - TAWS .
הדור הראשון של מערכות אלה – GPWS - השתמש במד גובה מכ"מי כדי לסייע בחישוב שיעור ההתקרבות של כלי הטיס לקרקע.
שיפור שהוכנס במערכת זו היה הוספת מסד נתונים של הקרקע על בסיס GPS.
מערכת זו ידועה כיום כמערכת התראה מוגברת מפני קרבה לפני הקרקע (EGPWS).
כשהיא משולבת עם חובת אימוני טיס בסימולטור, המדגישים נקיטת תגובות מתאימות לכל אירוע חריג, הוכיחה המערכת יעילות רבה במניעת תאונות נוספות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
כלי טיס קטנים משתמשים לעיתים קרובות במסד נתונים של פני הקרקע על בסיס GPS כדי לספק אזהרה מפני התקרבות אליהם.
מסד הנתונים על בסיס ה-GPS מכיל נתונים על פני השטח הסמוכים לכלי הטיס ומציג פני שטח הסמוכים אליו בצבעי אדום או צהוב, בהתאם למרחקו מהם.
נתונים סטטיסטיים מראים כי אם בכלי הטיס מותקנות מערכות התראה מהדור המתקדם והן מופעלות כראוי על ידי הצוות, בכוחן למנוע כליל תאונות של טיסה נשלטת לתוך הקרקע.
עם זאת, אירעו לפחות שני מקרים של טיסות נשלטות לתוך הקרקע של כלי טיס שהיו בהם מערכות התראה מהדור המתקדם, וזאת משום שצוות הטיסה בהם התעלם מאזהרות שקיבל או עקף אותן.
היו אלו תאונה של מטוס צבאי בפולין בשנת 2008 והתרסקות של מטוס באינדונזיה בשנת 2012 .
במקרה השני פעלה מערכת ההתראה, אך הטייס בחר לכבות אותה.
טיסהווארקון (בהונגרית: Tiszavárkony) הוא כפר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת סולנוק.
טיסהווארקון ממוקם על הגדה הימנית של נהר הטיסה.
היישובים השכנים הם טוסג מצפון, ראקוציפלבה (Rákóczifalva) ממזרח (בגדה השנייה של הטיסה), וז'ן מדרום-מזרח, טיסהינה (Tiszajenő) מדרום ויאסקאראינה (Jászkarajenő) ממערב.
במרכז היישוב עובר כביש 4625 המחבר בין אזור סולנוק וטיסהקצ'קה (Tiszakécske), אליו ניתן להגיע משתי הערים.
החלק המערבי של השטח המנהלי של הכפר מושפע מכביש 4609 המוביל מצגלד לטיסהינה (Tiszajenő), בנוסף לחלק הפרברי של היישוב הנקרא Tiszavárkonyi vineyards, והוא מחובר בכביש צדדי 151.
ניתן להגיע ליישוב ברכבת בקו מס' 145 של MÁV סולנוק – קצ'קמט.
תחנת הרכבת טיסהווארקון ממוקמת כ-3 ק"מ מערבית ליישוב.
הגישה לכביש מתאפשרת גם על ידי הכביש הצדדי 151.
המקום היה כנראה אזור שאוכלס בבני אדם כבר בתקופה הכלקוליתית ובעידן הסרמטים.
בחפירות בשנת 1952 נחשפו שברי כלים מהאוורים וגם כלים נוספים שונים, כגון ווים, ראשי חץ, סכינים וקלשונים.
המקום היה צומת חשוב כנראה גם בימי הביניים, שכן מלכי הונגריה חצו במקום זה את נהר הטיסה, או שהם פגשו כאן את נתיניהם ומתנגדיהם.
בכפר זה נפגשו למשל אנדראש הראשון, מלך הונגריה והנסיך בלה (לימים בלה הראשון, מלך הונגריה), קלמן, מלך הונגריה והנסיך אלנוש, מתיאש הראשון, מלך הונגריה ומיהאי סילאגי, כאן חצה גם גיירג' דוז'ה את נהר הטיסה עם צבאו.
מאוחר יותר נפל היישוב בנתיב צבאות חולפים רבים.
אנדור באלינט (במקור ביכלר - Büchler, בהונגרית: Bálint Andor; טיסהווארקון, 21 במאי 1920 – בודפשט, 16 במאי 2006) היה גנטיקאי יהודי-הונגרי, מגדל צמחים, ביולוג, פרופסור מן המניין ופרופסור אמריטוס באוניברסיטה.
טיסהסלש (בהונגרית: Tiszaszőlős) הוא כפר במחוז יאס-נא'קון-סולנוק, בנפת טיספירד.
הכפר ממוקם בחלק הצפוני של המחוז, על הגבול של הנאג'קונשאג ההיסטורי, על הגדה השמאלית של נהר הטיסה ואגם טיסה.
העיר הקרובה ביותר היא טיספירד, כ-8 ק"מ צפונה, בעוד מושב המחוז, סולנוק, נמצא במרחק של 78 ק"מ משם.
היישובים השכנים הם כאמור טיספירד מצפון, Tiszaigar ממזרח, Tiszaderzs ממערב ו-Tiszaszentimre מדרום מערב.
הכפר גובל במערב ובצפון-מערב בכפר אוילרינצפלווה.
נתיב הגישה החשוב ביותר לכפר הוא כביש 3216, ניתן להגיע אל היישוב גם ברכבת בקו הרכבת קרצג-טיספירד, שיש לו תחנת עצירה בסמוך למקום.
תחנת הרכבת ממוקמת בקצה המזרחי של האזור הפנימי, נגישה בכביש ציבורי מכביש 32, המסתעף מכביש 3216. הניתן להגיע גם בכביש משני מספר 318 הידוע כדרך פרנץ פטר ומשמר את זכרו של אחד מארבעת האנשים המקומיים שנרצחו על ידי הפולשים הרומנים ב-1919.
הכפר הוא יישוב מתקופת ארפאד.
שמו הוזכר לראשונה בצ'רטר בשנת 1256 בשם זאולאוס.
על סמך הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בכפר, נקבע כי חיו שם אנשים כבר בתקופה הפרהיסטורית.
זה נתמך על ידי הממצא המפורסם מהתקופה הכלקוליתית, שעלה לפני השטח בשנת 1839 כאשר החוף ליד יישוב סמוך קרס במהלך שיטפון לאחר מכן.
הממצא, מטבע זהב נמצא כיום בווינה, והיה שייך בהחלט לנסיך מהתקופה הכלקוליתית.
האזכור הבא בכתב הוא מימי הביניים.
תושבי הכפר ברחו או התמעטו דרמטית במהלך הכיבוש והמלחמות הטורקיות (הונגריה העות'מאנית), אך הם תמיד חזרו ובנו מחדש את כפרם.
הקידומת "טיסה" מתוארכת למאה ה-17 ומאז מופיע בשם הכפר.
מאוחר יותר, מופיעה התוספת "סלש" (Szöllős) כלומר "כרם" והפך קבוע בשם.
השם נבע מענבי בר שגדלו על גבעות נהר הטיסה.
מתוכם, 404 היו רומים קתולים, 2,083 קלוויניסטים ו-50 יהודים.
בית כפרי בן שתי קומות
ז'יגמונד סלשי (1872–1953) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי.
אישטוואן זאגון (במקור פליישל, בהונגרית: Zágon István; טיסהסלש, 30 באוקטובר 1893 – בודפשט, 10 בינואר 1975) היה מחזאי יהודי-הונגרי, עיתונאי, דרמטורג, מתרגם ספרותי, הומוריסטן.
אגם טיסה הוא האגם השני בגודלו בהונגריה ויש לו חי וצומח מגוונים.
קמפינג, דיג, טיולי הליכה ושייט אפשריים גם כן.
הנמלים נמצאים במרחק של 5 ק"מ מהכפר.
מבשלת Falusi Patika Látavny Pálinka נפתחה בשנת 2012. כאן ניתן לראות את הטכנולוגיה של ייצור הברנדי, את סוד ייצור הברנדי וכן ציוד זיקוק היסטורי וגם מודרני.
טיסו היא יצרנית שעוני יוקרה שווייצרית הנמצא כיום (נכון ל-2023) בבעלות קבוצת סווטש.
החברה נוסדה בשנת 1853 על ידי שארל-פליסיאן טיסו ובנו, שארל-אמיל טיסו בעיר לה לוקל בשווייץ.
החברה אינה קשורה לחברת מתיי-טיסו (Mathey-Tissot), אף היא חברת שעונים שווייצרית.
בשנת 1853 הקימו שארל-פליסיאן טיסו ובנו, שארל-אמיל טיסו, את החברה בעיירה לה לוקל שבקנטון שאטל שבאזור הרי היורה בשווייץ.
טיסו הבן הביע עניין ביצירת שעונים מגיל צעיר, והשניים עבדו כצוות בביתם, אותו הסבו למפעל שעונים קטן.
האב שימש כיוצרן של תיבות השעון, בעוד הבן יצר את המנגנונים עצמם.
בשנת 1858 עזב טיסו הבן לרוסיה, ונחל הצלחה במכירת שעוני הכיס של החברה ברחבי האימפריה הרוסית.
רוסיה הפכה לשוק העיקרי של שעוני טיסו, והמותג הפך פופולרי אפילו בחצר הצאר.
בשנת 1885 עבר שארל טיסו, בנו של שארל-אמיל טיסו ונכדו של שארל-פליסיאן טיסו, למוסקבה כדי לנהל את הסניף שהוקם על ידי אביו.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-1929 הביאה ההתמוטטות הכלכלית העולמית את שוק השעונים כולו להאטה.
בעקבות המשבר הקימו אומגה וטיסו שותפות תחת הנהלתו של פול טיסו-דראג'ה (Paul Tissot-Draguett) שקיבל את הכשרתו בחברת טיסו, והפך למנכ"ל אומגה ב-1930. האיחוד נקרא "חברת תעשיית השעונים השווייצרית" (Société Suisse pour l'Industrie Horlogère) או בקיצור - SSIH.
שעוני טיסו-אומגה מתקופה זו נחשבים מבוקשים על ידי אספנים.
ניסיונה הראשון של טיסו כשען רשמי היה ב-1938, כשהחברה תיזמנה מרוצי סקי בוילאר-סור-אולון, סמוך לעיר המקור של החברה בהרי היורה.
שעוני טיסו שימשו למדידת מרוצי סקי במורד הגבעה בשווייץ בשנת 1938, ולאחר מכן בגביע דייוויס לשנת 1957.
החברה שימשה כחברת האחזקות של חלקים משמעותיים מתעשיית השעונים השווייצרית, שנקראה אז "החברה השווייצרית למיקרו-אלקטרוניקה וייצור שעונים" (Société Suisse de Microélectronique et d'horlogerie) ובקיצור, SMH.
בשנת 1998 שינתה SMH את שמה לקבוצת סווטש.
חברת טיסו המשיכה את פעילותה מלה לוקל בשווייץ, ושיווקה את שעוניה ב-160 מדינות.
שעוני טיסו מסווגים על ידי קבוצת סווטש כשעוני ביניים (בין שעונים זולים לשעוני יוקרה).
טיסו היא חברת מדידת הזמן הרשמית של אליפויות עולם במרוצי אופניים, מרוצי אופנועים, תחרויות סיף, הוקי קרח, וכן הלאה.
טיסו הייתה ספונסרית של קבוצות הפורמולה 1 לוטוס, רנו וסאובר.
בעבר הספיקו שעוני עצר ידניים למדידת זמן רשמית במרוצים, אך כיום יצרני השעונים יוצרים מנגנוני מדידת זמן מדויקים יותר שיתוף עם הגופים המפקחים על ענפי הספורט.
במרוצי אופניים למשל, מסייעים חיישנים המותקנים על האופניים עצמן, כמו גם על המסלול, ומחוברים יחד למערכת מחשב, שמציגה נתוני מהירות וביצועים.
המוטו של טיסו היא "מחדשים כמסורת" (Innovators by Tradition), וסיסמת השיווק שלה היא "ערך של זהב במחיר של כסף" (gold value at silver price).
טיסו הייתה הראשונה לייצר שעון כיס בייצור המוני, את שעון הכיס הראשון שהציג שני אזורי זמן במקביל (1853) ואת השעון האנטי-מגנטי הראשון (1929/1930).
טיסו הייתה גם הראשונה שייצרה שעון יד אנטי-מגנטי בשנות ה-30 המוקדמות.
ב-1971 הייתה טיסו לחברה הראשונה שייצרה שעונים מפלסטיק (פטנט 2001 משנת 1971), אבן גרניט אלפינית (RockWatch ב-1985), דר ("אם הפנינה") (the Pearl watch ב-1987) ועץ (the Wood watch ב-1988).
ב-1999 הציגה טיסו את ה-"T-Touch", שהיה השעון הראשון בעל מסך מגע, שלו גבישי ספיר רגישים למגע ובעזרתם ניתן לשלוט בפונקציות שונות של השעון, כולל מצפן, ברומטר, מד גובה ומדחום.
ב-2025 הציגה טיסו את ה-PRC 100 Solar, שעון סולארי שהתאים הסולאריים שלו נמצאים על הזכוכית עצמה, ולא מתחת לחוגה או בטבעת חיצונית כמו בדגמים סולאריים של חברות אחרות.
בענף התעופה, טיסה ישירה היא כל טיסה בין שתי נקודות של חברת תעופה, ללא שינוי במספר הטיסה, שעשויה לכלול עצירה אחת או יותר בנקודת ביניים.
עצירת ביניים יכולה להיות לשם העלאת נוסעים חדשים (או לאפשר לחלקם לרדת) או עצירה טכנית (לצורך תדלוק).
לעיתים יש בלבול בין "טיסה ישירה" ל"טיסה ללא עצירה", שהיא מקרה מיוחד של טיסה ישירה ללא כל עצירות ביניים.
כאשר חל שינוי במספר הטיסה, הטיסה שלאחר מכן מכונה "טיסת המשך" (מכונה גם "טיסת קונקשן").
המונח "טיסה ישירה" אינו מוגדר כחוק בארצות הברית, אך מאז שנות ה-70 מגדירים מדריכי חברות התעופה הרשמיים את המונח כטיסה עם מספר טיסה בודד (קודם לכן הוגדרה טיסה ישירה ב-OAG כטיסה "ללא החלפת מטוס").
אף שטיסה ישירה עשויה לכלול שינויים במטוסים ("שינוי מד" ), או אפילו בחברת התעופה בנקודת הביניים, בדרך כלל היא מובדלת מ"טיסת המשך" בכך שחברת התעופה תאכוף תלות בין מספר מסלולים של הטיסה, כך שה"רגל" השנייה של הטיסה לא תוכל לצאת משדה התעופה לפני שה"רגל" הראשונה הצליחה להגיע אליו.
טיסות ישירות הכוללות החלפת מטוסים משתנות בדרך כלל למטוסים בשערים גובלים או סמוכים.
חברות תעופה, שדות תעופה ורשויות אבטחה במדינה מסוימת אוכפות מדיניות שונה ביחס להישארות הנוסעים במטוס בקווים שאינם כרוכים בהחלפת מטוס.
לדוגמה, טיסות הדורשות עצירת ביניים לצורך תדלוק בלבד, בדרך כלל אינן מאפשרות לנוסעים לרדת מהמטוס.
מצד שני, טיסות שבהן יש החלפת מטוס (שינוי מד) עשויות לחייב את הנוסעים לרדת ולהישאר באזור החזקה מסיבות ביטחוניות ומספר עובדים ראוי.
ביחס לכך, טיסה ישירה עם עצירות ביניים עשויה להיות כרוכה בשינוי בצוות הטיסה או לא.
חברות תעופה עשויות גם לשווק קישורים לנמל תעופה "קונסולידציה", בדרך כלל מרכז תעופה, שבו המשך הטיסה ממספר מטוסים עובר למטוס בודד הרשום תחת מספר מספרי טיסות.
בניגוד לטיסות ישירות מסורתיות, ריבוי רגליים של טיסה "ישירה" כזו פועלות למעשה כרגליים אינדיבידואליות/עצמאיות, כך שהרגל השנייה יכולה לפעול ללא כל תלות או התחשבות ברגל הקודמת.
במילים אחרות, הטיסה שמרכיבה את הרגל האחרונה יכולה לצאת גם אם הטיסה שכללה את הרגל הקודמת לא הצליחה להגיע.
טיסה מסוכנת הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2025 בבימויו של מל גיבסון.
בסרט מככבים מארק וולברג, מישל דוקרי וטופר גרייס.
סגנית המרשל מדולין האריס (מגולמת על ידי מישל דוקרי) עוצרת את רואה החשבון וינסטון (מגולם על ידי טופר גרייס) אשר חשוד בפלילים במיקום מרוחק באלסקה ומשכירה מטוס קטן על מנת להעבירו לניו יורק, שם הוא אמור להעיד במשפט שמתקיים נגד ארגון פשע.
את המטוס מטיס הטייס דריל בות' (מגולם על ידי מארק וולברג).
במהלך הטיסה האריס מגלה שהטייס הוא למעשה מתחזה אשר נשלח להתנקש בחייו של וינסטון.
מארק וולברג בתפקיד מתנקש המתחזה לטייס דריל בות'
מישל דוקרי בתפקיד סגנית המרשל מדולין האריס
טיסות בוודאות גבוהה הן טיסות מסחריות של חברות תעופה המאופיינות ברמת יציבות גבוהה בלוח הזמנים ואחוז ביטולים נמוך במיוחד, גם במצבי חירום, סכסוכים אזוריים או תנאי אי־ודאות גאופוליטית.
קטגוריה זו מתארת חברות תעופה המקיימות טיסות סדירות באופן עקבי גם בעתות משבר, תוך הקפדה על רציפות תעופתית ושירות לנוסעים.
טיסות בוודאות גבוהה מאופיינות בכמה פרמטרים מרכזיים:
אחוז ביטולים נמוך – בהשוואה לממוצע העולמי, גם בתקופות של מלחמות, מתיחות ביטחונית או משברים אזוריים.
מחויבות להפעלה סדירה – שמירה על לוח טיסות קבוע והימנעות מהשבתות מלאות.
שיקולים אסטרטגיים – הפעלת טיסות על אף הסיכונים עשויה לנבוע מצרכים לאומיים, ביטחוניים או כלכליים.
אמון הנוסעים – תחושת ביטחון וודאות גבוהה בקרב הנוסעים לגבי עצם קיום הטיסה.
בין החברות המפעילות טיסות בוודאות גבוהה:
אל על – נחשבת לאורך שנים לסמל של רציפות תעופתית ישראלית, במיוחד בעתות חירום ומלחמה.
ישראייר – המשיכה לקיים טיסות ליעדים קרובים גם בתקופות מתוחות.
ארקיע – שמרה על קווי תעופה פעילים גם במצבים ביטחוניים מורכבים.
פליי דובאי – ידועה במדיניות הפעלה יציבה באזורי מתיחות.
אמירטס – אחת מחברות התעופה הגדולות בעולם, השומרת על רציפות גבוהה גם במצבים בין-לאומיים רגישים.
חברת EMA (לבנון) – המשיכה להפעיל טיסות גם במהלך סכסוכים ומצבי מלחמה בלבנון.
קיום טיסות בוודאות גבוהה מהווה יתרון תחרותי בשוק התעופה, במיוחד עבור קהל הרגיש לאי־ודאות כגון אנשי עסקים, דיפלומטים, תיירים המגיעים לאזורי קונפליקט או אזרחים השבים לארצם.
בנוסף, שמירה על קווי תעופה פעילים בזמן חירום משרתת אינטרסים לאומיים ומדיניים ומהווה רכיב חשוב בתשתית האסטרטגית של מדינות.
לצד היתרונות, קיימת גם ביקורת על חברות הפועלות תחת קטגוריה זו:
שיקולי בטיחות – הפעלת טיסות בעת מלחמה או טרור עלולה לסכן נוסעים וצוות.
עלות תפעולית גבוהה – הצורך באמצעי אבטחה נוספים, ביטוחים מורחבים והיערכות לוגיסטית מורכבת.
טיסות בוודאות נמוכה הן טיסות מסחריות המאופיינות בסבירות גבוהה יחסית לשינויים, דחיות או ביטולים , בשל תלות בגורמים חיצוניים (כגון רישיונות, ביקוש עונתי, לוחות שכרות מטוסים) או בשל אי־ודאות תפעולית.
הקטגוריה משמשת לסיווג רשמי של טיסות או קווים שבהם הוודאות נמוכה, במיוחד בעתות חירום שבהן שיקולי ביטחון ואילוצים רגולטוריים מובילים לעיתים לביטולים מניעתיים.
טיסות בוודאות נמוכה מאופיינות ברמת יציבות תפעולית נמוכה יחסית.
הן מתאפיינות בתדירות שינויים גבוהה, הכוללת עדכוני לוחות זמנים תכופים, החלפת מספרי טיסה ואף שינויי יעד או מועד.
לעיתים קרובות הן מסתמכות על צי מטוסים מושכר, בתצורות Wet או Dry Lease , שמוחלף בתדירות גבוהה ומגביר את רגישות המערכת לשיבושים.
קווים כאלה מופעלים לעיתים בהתאם לעונתיות חזקה, כאשר פתיחתם וסגירתם נקבעות לפי מחזורי תיירות, פסטיבלים או אירועי ספורט, והם תלויים בהיתרי רגולציה ובסלוטים זמניים שניתנים לפרקי זמן קצרים בלבד.
בנוסף, תקציב תפעולי מצומצם מותיר מרווח ביטחון קטן יותר לאי סדרים, הן בכוח אדם והן בזמינות חלפים או מטוסי גיבוי.
דחיות וביטולים נגרמים לא פעם בשל תנאים ביטחוניים כגון סגירת מרחב אווירי או מגבלות מסלולים בעתות חירום, ובחלק מהמקרים מתקבלות החלטות לבטל טיסות מראש מטעמי מניעה.
ביקוש תנודתי בקווים שוליים שאינו מצדיק הפעלה רציפה, בעיות באחזקה או באספקת חלפים, קשיים בקבלת אישורי אוברפלייט ונחיתה ואירועים חריגים נוספים כגון מזג אוויר קיצוני, שביתות או תקלות רשת מהווים כולם גורמים מרכזיים לערעור הוודאות התפעולית.
צ'ארטר עונתי – טיסות שכר לפי הזמנה לגידול עונתי בביקוש.
ULCC/Low-Frequency – מודלים של עלות נמוכה במיוחד בתדירות נמוכה לקו.
החלפת מטוסים בין חברות (ACMI) – קיבולת זמנית שמועברת בין מפעילים.
קווים ניסיוניים – פתיחת קו לתקופת מבחן להתאמת ביקוש.
לטיסות בוודאות נמוכה יש השפעות ישירות על חוויית הנוסעים ועל שוקי התעופה המקומיים.
עבור הנוסעים, עצם קיומה של הטיסה נותר לעיתים בלתי ודאי עד סמוך למועד ההמראה, דבר העלול לגרום לעלויות עקיפות כגון לינה לא מתוכננת, אובדן טיסות המשך ועיכובים משמעותיים במסע.
במקביל, התמחור של קווים אלה נוטה להיות תנודתי במיוחד, ולעיתים משקף את הסיכון המוגבר בביטול או דחייה.
בשווקים קטנים או עונתיים, טיסות אלו משפיעות על זרימת התיירות ועל הפעילות הכלכלית של סוחרים ובעלי עסקים מקומיים, שעלולים לסבול מירידה ביציבות זרם המבקרים וההכנסות.
נוסעים הבוחרים בטיסות בוודאות נמוכה נדרשים לנקוט צעדים נוספים לצמצום סיכונים.
אחת האסטרטגיות המרכזיות היא רכישת כרטיסים גמישים או כיסוי באמצעות ביטוח נסיעות הכולל פיצוי במקרה של ביטול או דחייה.
כמו כן, מומלץ לשמור על מרווחי זמן נדיבים בין טיסות המשך, לבחור שדות תעופה חלופיים בעלי קיבולת גבוהה יותר ולהתעדכן באופן רציף בהודעות חברת התעופה ושדה התעופה.
ניהול נכון של סיכונים מאפשר להפחית את הנזק הכלכלי והלוגיסטי שעלול להיגרם עקב חוסר הוודאות הכרוך בהפעלת טיסות מסוג זה.
Cancellation Rate – שיעור הביטולים לתקופה ולמספר טיסות.
Reliability Buffer – זמינות צי גיבוי וצוות חלופי.
טיסת הפניקס הוא סרט מתח משנת 2004, אשר בוים על ידי ג'ון מור ונכתב על ידי סקוט פרנק ואדוארד בורנס.
הסרט מבוסס על ספרו של אלסטון טרבור והוא גרסה מחודשת של סרט משנת 1965 בעל אותו שם.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית, ב-17 בדצמבר 2004.
קבוצה של כעשרה עובדים של חברת נפט עוזבים את עבודתם לאחר שהחברה נסגרת, ועולים על מטוס מטען פרטי אשר הגיע לקחת אותם.
במהלך הטיסה מעל מדבר במונגוליה, סופת חול גורמת לנחיתת אונס של המטוס.
כאשר המטוס נעצר בלב המדבר הסוער, מתגלה כי שניים מבין הנוסעים נהרגו.
הניצולים מוצאים עצמם בלב מדבר אשר תנאי הסביבה בו אכזריים ובקרבת שודדי מדבר.
האמצעים לרשותם דלים, אין באפשרותם ליצור קשר לבקשת עזרה, והמים שברשותם מעטים.
בשלב זה מתחיל מאבק ההישרדות.
אדם זר אשר היה במטוס כטרמפ מציע לבנות מטוס קטן מהריסות המטוס המרוסק.
לאחר ויכוחים רבים בין הנוסעים לגבי היתכנות התוכנית, מוסכם לבצע אותה, ובתדרוכו של הזר הם מתחילים בבניית המטוס.
לאחר שבועות רבים וקשים ורק מצליחים הניצולים לבנות את המטוס.
לצערם לאחר סוף הבניה סופת חול נוספת מכסה את המטוס, ומשימתם החדשה היא להוציא את המטוס מתוך החול.
לאחר מאמצים מצליחים הניצולים במשימה וזו, ומתחילים בהכנות לטיסה.
לאחר קשיים בהפעלת המטוס ותחת מתקפת שודדי מדבר, עובדי חברת הנפט ממריאים מהמדבר הסוער וטסים לביתם.
הסרט מזכיר במידת מה את סיפורם של ניצולי המפציץ Lady Be Good, אשר התרסק בלוב ב-1943.
דניס קווייד - קפטן פרנק טאונס
מירנדה אוטו - קלי ג'ונסון
טוני קוראן - אלכס רודני
סקוט מייקל קמפבל - ג'יימס
פול דיטצ'פיילד - ד"ר גרבר
טיסת בכורה היא הטיסה הראשונה של כלי טיס חדש.
טיסת בכורה נחשבת לאירוע חשוב עבור החברה המייצרת את המטוס.
טיסה זו גם מסוכנת יותר, כיוון שעדיין אין מידע על מאפייני המטוס.
לכן, את טיסת הבכורה מטיסים טייסים בעלי ניסיון (טייסי ניסוי).
טיסות אלו מלוות, בדרך כלל, על ידי מטוסים אחרים, ותפקידם לאמת את יכולות המטוס, בגובה, מהירות, וכו'.
לפני טיסת הבכורה עובר המטוס סדרת מבדקים, על מנת להבטיח את שלום הטייסים.
כמו כן, החברה המייצרת צריכה לקבל את אישור רשות התעופה הפדרלית האמריקאית (FAA) או הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA).
להבדיל מהפלגת בכורה של כלי שיט, הכוונה היא לטיסה הראשונה של דגם כלי הטיס, ולא הטיסה הראשונה של כל כלי שיורד מפס הייצור.
בנובמבר 1969 נערכה טיסת הבכורה של ה"ערבה", מטוס תובלה קל מתוצרת התעשייה האווירית לישראל.
בינואר 1970 נערכה טיסת הבכורה של ה"ג'ט קומנדר", מטוס המנהלים הראשון שייצרה התעשייה האווירית.
ב־22 ביולי 1975 נערכה טיסת הבכורה של ה"ווסטווינד" 1124,מטוס מנהלים שייצרה התעשייה האווירית.
אב הטיפוס של מטוס הקרב "לביא" טס לראשונה ב־31 בדצמבר 1986.
ב־3 במאי 2005 בוצעה בהצלחה טיסת בכורה למטוס המנהלים חדש של התעשייה האווירית, "גאלפסטרים G150".
מטוס מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים.
המטוס פותח ויוצר בתעשייה האווירית עבור גאלפסטרים איירוספייס.
טיסת הקונקורד היא סדרת טלוויזיה קומית מוזיקלית אמריקאית בכיכובם של ג'מיין קלמנט וברט מקנזי, אשר מספרת אודות צמד מוזיקאים כושלים אשר היגרו מניו זילנד לניו יורק.
הסדרה שייכת לרשת HBO האמריקאית.
בישראל הסדרה שודרה בין השנים 2007–2009 בהוט 3, והחל משנת 2012 הסדרה משודרת ביס.
טיספרנס (ביוונית עתיקה: Τισσαφέρνης ; בפרסית עתיקה: چیثرافرنه; מת ב-395 לפסה"נ) היה מצביא ומדינאי פרסי, ושימש כאחשדרפן באסיה הקטנה בשנים 395–413 לפסה"נ.
הוא היה נכדו של הינדרנס, ששימש כמפקד יחידת העילית הידועה בכינויה "רבבת בני האלמוות" במהלך פלישת צבאו של קסרקסס ליוון.
טיספרנס ופועלו ידועים לנו בעיקר בזכות התפקיד שמילא במלחמה הפלופונסית, אשר תואר בידי היסטוריונים יוונים בני התקופה כגון תוקידידס.
מקורות פרסיים אודותיו לא השתמרו.
טיספרנס היה האחשדרפן של לידיה ו-קאריה, ובנוסף שימש כמפקד העליון של הצבא הפרסי באסיה הקטנה.
בהתאם להוראת דריווש השני להשתלט על הערים היווניות באזור אסיה הקטנה, כרת טיספרנס ברית עם הספרטנים כנגד האתונאים, דבר שאפשר לו להשתלט על רוב שטחה של איוניה עד שנת 412 לפנה"ס.
אולם לאחר מכן החליט טיספרנס, ככל הנראה בעקבות עצותיו של אלקיביאדס, להימנע מהמשך התמיכה בספרטה, ולאפשר לצדדים היריבים במלחמה הפנימית בעולם היווני להתיש את עצמם ללא מעורבות פרסית.
לכן, כאשר בשנת 408 לפסה"נ החליט המלך הפרסי על אימוץ מדיניות של תמיכה בספרטנים במלחמתם נגד אתונה, הודח טיספרנס מתפקידו כמפקד הכוחות הפרסיים באסיה הקטנה, ונשאר כאחשדרפן של קאריה בלבד.
טיסת האינטרודר הוא רומן מתח ומלחמה מאת סטיבן קונץ, יליד 1946, טייס קרב לשעבר בצי האמריקני אשר לחם במלחמת וייטנאם כטייס A-6 אינטרודר.
על גבורתו עוטר קונץ בצלב התעופה המצוינת.
הספר תורגם לעברית בידי איתמר רוז בשנת 1987.
הרומן מספר את סיפורו של סרן ג'ייק "יד-שקטה" גראפטון, טייס-צי המטיס מטוס A-6 אינטרודר, מטוס תקיפה-הפצצה המבצע בעיקר משימות השמדת מטרות נ"מ.
גראפטון, בן דמותו של המחבר, הוא יליד וירג'יניה כמותו אשר זכה לכינויו בצי בשל קור-רוחו תחת אש.
גראפטון נדרש להתמודד עם מות חבריו לטייסת ועם חוסר התוחלת שבלחימה נוכח המגבלות הפוליטיות המוטלות על הכוחות הלוחמים בשל המגעים להפסקת אש המתנהלים באותה עת.
בספר מתוארת הלחימה האווירית בווייטנאם כמו גם את הווי השירות בטייסת לוחמת.
בין שמדובר ביחסי הרעות בין הטייסים, בהומור הפנימי ובאופן הבוטח בו מנהיג אותה סא"ל פרנק קאמפארלי.
בשיאו של הספר מופלים גראפטון והנווט שלו מעל לאוס לאחר משימת הפצצה בצפון וייטנאם.
המצב מחייב את גראפטון להפגין את אותן תכונות ויכולות אשר גילה באוויר גם על הקרקע.
הספר עובד לסרט בשנת 1991 בבימויו של ג'ון מיליוס ובכיכובם של בראד ג'ונסון (בתפקיד ג'ייק), רוזנה ארקט, דני גלובר ווילם דפו.
טיסת מבנה או מבנה הוא תיאור של קבוצת מטוסים הטסים יחד תחת פיקודו של אחד הטייסים.
השימוש העיקרי בטיסת המבנה הוא צבאי, ומטרתו לארגן את המטוסים ולסדרם לפי תורת הלחימה המתאימה.
טיסת מבנה משמשת גם למטסים, טיסות ראווה ואווירובטיקה, בה הטייסים מדגימים כישורי טיסה תוך כדי הימצאות במבנה צמוד מאוד, לעיתים במרחק של פחות ממטר אחד זה מזה.
מבנה מקבילי - טיסה במקביל, אחד לצד השני.
בלוחמה מודרנית משמש בעיקר לסריקה רחבה של שטח אווירי גדול על ידי מכ"מים של מטוסים מאותו המבנה.
מבנה וי - בצורת ראש חץ.
משמש בעיקר לטיסות ראווה אך היה בשימוש נרחב במלחמת העולם הראשונה ובין מלחמות העולם במגוון חילות אוויר שכן הוא אפשר תקשורת ויזואלית בין חברי המבנה במטוסים שלא היו בהם מכשירי קשר.
כמו כן סוג מבנה זה היה בשימוש בשנות ה-1970 במבנה הדוק שאפשר לפוד שיבוש או מטוס שיבוש להגן על מבנה שלם ממערכות נ"מ.
מבנה דלתא - דומה למבנה וי אך כולל מטוסים שסוגרים את השורה האחרונה.
מבנה יהלום - מטוס מוביל, מאחוריו זוג מטוסים מאחוריהם מטוס מאסף היוצרים יחד צורת מעוין, משמש בעיקר לטיסות ראווה.
מבנה אלכסון או מבנה סולם או מדרג - מבנה זה משמש בעיקר לטיסות ראווה אך גם מאפשר למספר מטוסים לחמוק מגילוי על ידי מכ"ם על ידי הסתתרות מאחורי מטוס אחר.
מבנה טור - מבנה פשוט שמאפשר למספר מטוסים לתקוף מטרה אחת, אחד אחרי השני.
מבנה "ארבע אצבעות" - שני זוגות מטוסים אשר טסים במרחק אחד מהשני.
מבנה חסר - משמש לטקסי זיכרון כהצדעה לנופלים בדומה למטח כבוד.
במבנה זה אחד המטוסים שנמצא במקום בולט יחסית עוזב את המבנה (בדרך כלל על ידי נסיקה ופנייה) לפני החליפה מעל אזור הטקס כדי לסמל את הנופלים החסרים.
בדרך כלל המבנה בשימוש הוא ארבע אצבעות, כאשר המטוס החסר הוא הראשון מימין למוביל (מיקום של מספר שלוש).
מבנה קרבי מורכב משני מטוסים לפחות.
מפקד המבנה נקרא "מוביל" או "מספר 1", בן זוגו נקרא "מספר 2".
גודל המבנה הנפוץ ביותר במשימות צבאיות הוא הרביעייה, הכוללת שני מבני זוגות, כאשר זוג אחד כולל את מוביל המבנה, והזוג השני כפוף לו ואותו מוביל "מספר 3".
זה נובע מצורת חלוקת אותות הקריאה בקשר, לדוגמה: במבנה כידון 1, המוביל במבנה יהיה כידון 1-1(אחד-אחד), מספר 2 יהיה כידון 1-2(אחד-שתיים) וכן הלאה.
אופן הטיסה במבנה מושפעת ישירות מתורת הלחימה אשר מנצלת יתרונות כגון הגנה הדדית - המוביל והמוּבל מחפים זה על זה בכיסוי נקודות מתות.
ערכת תקיפה היא טקטיקה שפותחה במלחמת וייטנאם.
הלוחמה המתמשכת באזורים מוכי טילים הצריכה שילוב מבנים של סוגי מטוסים שונים, עם משימות שונות, אשר יחד מבצעים משימה משותפת, כגון מטוסי ויילד ויזל לדיכוי ההגנה אווירית, מטוסים לשליטה ובקרה ועוד.
בשל כך, כל משימה כללה מספר רב של מטוסי תמיכה במה שכונה ערכת תקיפה.
מטוסי התקיפה מנו רק בין 20 ל-40 אחוז מהכוח הכולל.
מטוסי תצפית היו לרוב כבדים, פחות זריזים ומדויקים הרבה פחות בחימושם ההגנתי.
עד מהרה מטוסי קרב החלו ללוות את מטוסי התצפית, בגלל הגנה זאת מטוסי הקרב של האויב היו משתמשים בטקטיקות בשביל להביא לנזק מרבי ולאבדות מרביות של האויב.
עם המשך המלחמה המבנים הקרביים של שני הצדדים נהיו ליותר ויותר גדולים, כאשר לעיתים קרובות קרבות האוויר התקיימו בין עשרות של מטוסים במה שכונה כדור פרווה (Fur-ball) בשל נתיבי הטיסה הרבים המתפתלים והמצטלבים שנראו בשמיים באזור הקרב.
מטוסי הפצצה מוקדמים מצאו שטיסה במבנה אפשרה בנוסף להטלת יותר חימוש על מטרה במשימה אחת, גם הגנה יעילה יותר נגד מטוסי האויב.
המבנה שהועדף בתקופה זאת היה מבנה וי מכונס.
בתקופה זאת מבנים החוזרים לנחיתה היו חולפים מעל לשדה במבנה מכונס, אם היו אבדות במהלך המשימה המקומות של המטוסים שאבדו היו נשארים ריקים, בשביל לסמן את האבדות.
מנהג זה הפך לאחר מלחמת העולם הראשונה למבנה החסר כדרך לכבד ולהצדיע לנופלים.
בתום מלחמת העולם הראשונה הקרקסים האוויריים החלו לכלול טיסות מבנה צמודות כחלק מטיסות הראווה והלהטוטנות האווירית והחלו להופיע ראשוני הצוותים האווירובטיים.
טיסות המבנה בטקסים ותהלוכות צבאיות הפכו לסמל של עוצמה.
בשנת 1936 בהלווייתו של המלך ג'ורג' החמישי התבצעה הצדעה המתועדת הראשונה בטיסה במבנה חסר, ב-1938 המנהג הוטמע גם בארצות הברית ובהלווייתו של מפקד הגיס האווירי של צבא ארצות הברית התבצע מטס כבוד במבנה של 50 כלי טיס עם טור חסר.
מבחינת השימוש הצבאי במבנים ברוב צבאות העולם נשאר השימוש בעיקר במבנה וי מכונס.
כמו כן במהלך קרב האוויר הזוגות יכלו לפעול עצמאית, מה שהקנה להם גמישות.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה כאמור מרבית חילות האוויר נשענו על טקטיקות ומבנים מיושנים בהפעלה של מטוסי קרב, אך במהלך הקרב על בריטניה חיל האוויר המלכותי הבריטי העתיקו והתאימו את הטקטיקה של מבני זוגות ורביעיות מהגרמנים.
למעשה מרבית חילות האוויר אימצו שיטה זאת והיא הפכה למבנה הבסיסי של מטוסי קרב.
מבחינת מטוסי הפצצה מבנה וי נשאר המבנה הבסיסי בשימוש, אך משימות ההפצצה כללו לעיתים עשרות ואף מאות מטוסים ולכן סידור המבנה היה צריך להשתנות.
בארצות הברית למשל, בתחילת המלחמה היה נהוג לטוס במבנים פזורים אך לאחר מספר מפגשים עם מטוסי הקרב של האויב הם חזרו למבנים הצמודים ופותח במבנה "קופסת קרב" שפיזר מספר מבנים של שלשות במספר מיקומים וגבהים ועל ידי כך אפשר חשיפה מרבית של מטוסי האויב לאש מכלי הנשק ההגנתיים.
בסוף מלחמת העולם השנייה בעת כניעת יפן התקיים המטס הגדול בהיסטוריה של מאות מטוסים כאמצעי להפגנת כוחה של ארצות הברית.
עידן הסילון והלוחמה האווירית המודרנית
עם תום מלחמת העולם השנייה הטכנולוגיה המשיכה להתפתח ובנוסף למנועי סילון פותחו עוד לא מעט תחומים, דוגמת אוויוניקה, מערכות שליטה ובקרה, מערכות נ"מ וכדומה.
בשל העלייה במורכבות המערכות, מורכבות המשימות עלתה גם.
עתה אי אפשר היה לשלוח מטוסי תקיפה ללא ליווי של מטוסי קרב, וגם אז זיהוי מוקדם ויירוט מכוון על ידי בקרה אווירית יכלו להביא את מטוסי האויב קרוב ולעמדת יתרון או להפילם בעזרת טילי נ"מ .
אי לכך נדרש ביצוע של מגוון גדול יותר של משימות בשביל לאפשר לתקיפות להתקיים.
בכל הכוח הכלול במשימה מטוסי התקיפה מנו לעיתים קרובות רק כ-40-20 אחוז מכלל המטוסים, משימות של מספר מבנים כאלה מכונות ערכות תקיפה (Strike Package).
טיסת השוקולד הוא כינוי שניתן לאירוע שהתרחש בפברואר 2015, במהלך טיסת ישראייר מנמל התעופה בן-גוריון לוארנה שבבולגריה.
במהלך הטיסה התפתח עימות בין נוסעת בשם שרית בן אליהו לבין דייל, סביב מכירת חפיסת שוקולד פטורה ממכס.
כאשר הדייל סירב למכור את השוקולד, החלו הנוסעת ובני משפחתה להטיח בו קללות ואיומים.
תיעוד האירוע הופץ ברשתות החברתיות, הפך לתופעת שיימינג ועורר דיון ציבורי נרחב אודות תופעת הישראלי המכוער והתנהגות ישראלים בחו"ל.
תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" שילבה מערכון המבוסס על האירוע, והיוצר טל פרידמן הלחין את תמליל העימות והפך אותו לשיר שזכה לפופולריות ברשתות החברתיות.
חברת בזק יצרה פרסומת לשירותי הספרים הדיגיטליים שלה בהשראת האירוע, בהשתתפות יוסי ביילין, גידי גוב וגיל חובב.
הפרסומת עוררה דיון ציבורי בנוגע להיבטים העדתיים של האירוע המקורי.
הסדרה "צומת מילר" התייחסה לאירוע בעונתה השנייה, כאשר אנאלי (גיה באר גורביץ') נחשפת לראשונה לתופעת השיימינג בישראל.
בסדרה "קופה ראשית" שודר פרק בשם "כוכבה חוזרת מחו"ל", המציג פרודיה על האירוע, כאשר הקופאית כוכבה שביט (קרן מור) נקלעת לעימות קולני עם דיילי הטיסה.
טיסנקרופ (או תיסנקרופ; בגרמנית: ThyssenKrupp AG) הוא תאגיד רב-לאומי אירופי שמטהו שוכן בדויסבורג ובאסן שבגרמניה.
בתאגיד פועלות כ-670 חברות ברחבי תבל.
טיסנקרופ הוא אחד מיצרני הפלדה הגדולים בעולם.
לצד זאת התאגיד אף מספק חלקים ומערכות לתעשיית כלי הרכב, מעליות, מדרגות נעות, מסחר בסחורות ושירותי תעשייה.
בשנת 2009 עבר התאגיד ארגון מחדש וחולק לשמונה תחומי עסקים המנוהלים בשתי חטיבות עיקריות: חומרים וטכנולוגיות.
חטיבת החומרים מתמקדת בפלדת פחם, פלדת אל-חלד ושירותים בתחום החומרים.
חטיבת הטכנולוגיה מתמקדת בטכנולוגיית מעליות, תהליכי ייצור במפעלים, ייצור חלקים ומערכות ימיות.
תחילתו של תאגיד טיסנקרופ במיזוג החברות טיסן וקרופ, וקביעת המטה התפעולי של התאגיד באסן.
מחזיקת המניות הגדולה ביותר בתאגיד היא קרן אלפרד קרופ פון בוהלן אונד הלבאך, קרן צדקה אשר נוסדה ונקראה על שם מייסדה אלפרד קרופ פון בוהלן אונד הלבאך, בעליה לשעבר של חברת קרופ, אשר הייתה בעבר החברה הגדולה באירופה.
לטיסנקרופ מגוון מוצרים, החל ממכונות ושירותי תעשייה וכלה בייצור פלדה ובניית כלי שיט.
התאגיד פועל אף בתחום תעשיית הביטחון.
טיסנקרופ נוצר כתוצאה ממיזוג שתי חברות פלדה גרמניות, טיסן (Thyssen AG), שנוסדה בשנת 1891 בשם Gewerkschaft Deutscher Kaiser (מילולית: איחוד פועלי קיסר גרמניה), וקרופ, שנוסדה בשנת 1811. כבר בתחילת שנות ה-80 החלו מגעים בין שתי החברות בנושא מיזוגן והחל שיתוף פעולה מסחרי הדוק בתחומי עסקים שונים.
בשנת 1997 מיזגו החברות את פעילותן בתחום ייצור הפלדה השטוחה ומיזוג מלא בין שתי החברות הושלם בשנת 1999.
1811: פרידריך קרופ מייסד בית חרושת ליציקות פלדה באסן, גרמניה
1826: לאחר מות פרידריך קרופ, אלמנתו תרזה מנהלת את החברה יחד עם קרובי משפחה נוספים ובשיתוף בנה אלפרד, בן 14 באותה עת.
1833: קרופ מתחילה בייצור מלא של מכונות ערגול.
1847: העלייה בסלילת מסילות רכבת מגבירה את הדרישה ליציקות פלדה ומביאה לצמיחה מהירה בחברה.
החברה מייצרת אף צירים לציוד מסילות נע, קפיצים וגלגלים לרכבות העמידים במהירויות העולות של הציוד הנע.
1859: הצבא הפרוסי מזמין מן החברה 300 קני תותחים, בכך החל עיסוקה העיקרי השני של החברה במוצרי ביטחון.
זמן קצר אחר כך החלה החברה בייצור מלא של תותחים.
1862: החברה מתחילה בבנית מפעל פלדה ראשון ביבשת אירופה ב"תהליך בסמר" לצורך ייצור מסילות ולוחות פלדה.
1864–1872: החברה רוכשת מכרות ברזל במקומות שונים בעולם כדי להימנע מתלות בספקים חיצוניים.
בשנת 1873 הפעילה חברת קרופ חברת ספנות משלה ברוטרדם כדי להעביר פלדה מחברת Orconera Iron Ore Co הספרדית, אשר הייתה אף היא בבעלות קרופ.
1872: אלפרד קרופ מפרסם "הנחיה כללית" הקובעת את היררכיית הארגון החל מן הפועל באולם הייצור ועד להנהלה.
בהנחיה נכללו אף תקנות הקובעת את תוכניות הרווחה של החברה, כולל תוכנית פנסיה, ביטוח מחלה וביטוח חיים.
פעולות המאפייה וחנות העובדים במפעל, מגורי עובדים ושרותי בריאות.
תנאי עבודה שנקבעו בחברה באופן הדרגתי החל משנת 1836.
1867: טיסן נוסדה כחברת Fossoul & Co אשר ייצרה חישוקי מתכת לתעשיית החביות, אריזות, איסוף תבואות ועוד.
1871: חברת Thyssen & Co החלה לפעול תחת שם זה במילהיים על הרוהר.
1891: אוגוסט טיסן רוכש את מכרה הפחם של איחוד פועלי הקיסר הגרמני בהמבורן, סמוך לעיר דואיסבורג, זאת לאחר ששנה קודם לכן נוסד מפעל הפלדה של טיסן ליד אחד מפתחי המכרה.
1893: לאחר מותו של אלפרד קרופ בשנת 1887, הרחיב בנו פרידריך אלפרד קרופ את החברה לאחר שורה של רכישות מפעלי פלדה ומספנות והתחיל בייצור מנועי דיזל בשיתוף פעולה עם רודולף דיזל.
1899: לאחר רכישות והשקעות במכרות פחם שונים המשיך גידול החברה בהתבסס על אספקת הפחם שברשותה.
1903: פרידריך אלפרד קרופ מת בפתאומיות בשנת 1902, בן 48, כשבתו הבכורה ברתה קרופ יורשת יחידה לחברה.
על פי צוואת אביה החברה הפכה לחברת מניות, כולן בשליטת ברתה.
כיוון שברתה הייתה עדיין קטינה, התמנתה אמה מרגרטה לנאמן לניהול החברה, בפיקוח מועצת מנהלים.
1906: ברתה קרופ התחתנה עם גוסטב פון בוהלן אונד הלבאך, שהוסיף את השם קרופ לשם משפחתו.
הוא התמנה כסגן יושב ראש מועצת המנהלים ושימש כמנכ"ל החברה עד 1943.
1912: פיתוח פלדת אל-חלד, העמידה בפני משתכים יצר דרישה למתכת זו בעיקר בתעשיות הכימיה, המזון, רפואה ובניין.
קרופ סיפקה את פלדת האל-חלד לצריח בניין קרייזלר, הבניין הגבוה בעולם בעת שנחנך בשנת 1930.
1914: החברה סיימה את פיתוח וייצור ברטה השמנה, תותח כבד לטווח ארוך.
1895: טיסן הקים מפעל משולב לייצור ברזל ופלדה לאחר בניית תנור רם במפעל איחוד פועלי הקיסר הגרמני.
1906: הוקמו ארגונים פנימיים למסחר ולשינוע סחורות, כדי לשנע עפרות ברזל למפעלי הייצור.
1910: נוסדה חברת הספנות N.V.
Handels- en Transport Maatschappij Vulcaan ocean shipping company, שפעלה ברוטרדם בבעלות טיסן, כדי לשחרר את החברה מתלות בשוק ספינות המטען.
באותה שנה פתחה החברה מפעלים בחבלים לוריין ונורמנדי.
1912: החברה פתחה סניפים במקומות שונים באגן הים התיכון (אלג'יר, פורט סעיד, סואץ, אוראן, נאפולי, גנואה וערים נוספות) כדי לאפשר לאחסן פחם לאספקה לספינות המטען בדרכן לנמלי רוסיה או הודו, להטענת עפרות ברזל.
1914: החברה התחילה בייצור כלי נשק לצבא גרמניה.
בגלל מחסור בכוח אדם העסיקה החברה גם נשים וכן אזרחים מבלגיה ושבויי מלחמה.
1919: בעקבות הסכם ורסאי, קרופ מוגבלת לייצור מוצרים לעת שלום בלבד ומתמקדת בייצור קטרים, משאיות, ציוד חקלאי ומחפרים.
האינפלציה הדוהרת, אבטלה, ופירוק חלקים מן החברה, הובילו למשבר כלכלי בשנים 1924–1925. החברה התאוששה ממשבר זה על ידי ייעול תהליכי הייצור והרחבת ייצור פלדת אל-חלד.
1925: קרופ רוכש רישיון ייצור לסינטור טונגסטן קרביד, מחברת Osram אשר פיתחה את התהליך, ומתחיל לשווק את המוצר בשוק.
מוצר שהיה פורץ דרך בתכונותיו בתחום השחיקה והקשיות.
1929: במפעל החברה באסן מופעל לראשונה מכבש חישול בלחץ 15,000 טון, החזק בעולם באותה עת.
1919: החברה משנה את שמה מ"איחוד פועלי קיסר גרמניה" ל-August Thyssen-Hütte המפעילה חברה בת בשם Gewerkschaft Friedrich Thyssen לצורך תפעול המכרות.
השקעותיה של החברה בתחום ברית המועצות ומדינות ההסכמה מולאמות.
1926: חלקים נרחבים מחברת טיסן מועברים לשליטת חברה ממוזגת חדשה, Vereinigte Stahlwerke, תחתיה פועלים מספר חברות פחם ופלדה בחבל הרוהר, זאת כדי לפתור קשיי עלות וייצור וכן עודף כוח אדם.
בשנה זו נפטר אף אוגוסט טיסן.
בניו, פריץ והיינריך יורשים את החברה, בעוד שני ילדיו הנוספים מקבלים פיצוי על חלקם.
1937: בהתאם לתוכנית הארבע-שנתית של גרמניה הנאצית, הוגבר ייצור הקטרים, משאיות ואוניות ומחודש ייצור כלי הנשק.
1941: מספנת קרופ גרמניה הורחבה כדי לאפשר ייצור ספינות גדולות יותר וכן צוללות.
חברת קרופ ניצלה עובדים זרים וכן העסיקה אסירי מחנות ריכוז ושבויי מלחמה בתנאי עבדות, במקום פועלי החברה שגויסו לצבא.
על פי הערכות שמרניות, תאגיד קרופ העסיק בתקופת מלחמת העולם השנייה כ-100,000 עובדי כפייה, מהם כ-23,000 שבויי מלחמה.
1947–1948: שנים-עשר מנהלים בחברה הועמדו לדין במשפט קרופ והואשמו בכך שאפשרו את חימוש הכוחות המזוינים של גרמניה והשתתפו באופן פעיל בהכנות הנאצים לפתיחה במלחמה.
הם הואשמו אף בהעסקת כוח אדם בתנאי עבדות בחברותיהם.
הנאשם הראשי במשפט היה אלפריד קרופ, מנכ"ל חברת קרופ החזקות.
נאשם אחד זוכה בדין, שאר הנאשמים נידונו לתקופות מאסר שבין שלוש לשתים-עשרה שנים והנאשם הראשי, אלפריד קרופ, הצטווה למכור את כל החזקותיו בחברה.
1964: תאגיד "קרופ" הסכים לשלם פיצויים לעובדי כפייה יהודים שהעסיק בזמן המלחמה.
1934: חברת אוגוסט טיסן-הוט הפכה לחברת תפעול ונפרדה מחברת Vereinigte Stahlwerke.
1939: פריץ טיסן, יושב ראש מועצת המנהלים של Vereinigte Stahlwerke ברח מגרמניה לשווייץ, מיד לאחר פלישת גרמניה לפולין.
לאחר שעבר להתגורר בצרפת, בסוף שנת 1940, הסגירה ממשלת וישי אותו ואת אשתו לידי שלטונות הרייך הגרמני.
הוא הושם במעצר ושהה בשארית שנות המלחמה במחנה זקסנהאוזן ובשנת 1945 נשלח לדכאו.
1940: עם פרוץ המלחמה החברה העסיקה במפעליה עובדים זרים, עובדי כפייה ושבויי מלחמה לצורך הגברת הייצור לצורכי הצבא.
1945: עם תום המלחמה החברה חוסלה בהוראת שלטונות בנות הברית.
החברה נוסדה מחדש בשנת 1953 וצירפה לחברה את מפעלי הפלדה באזור דואיסבורג.
מכרות הפחם לא שבו לשליטת החברה.
פריץ טיסן הועמד לדין על ידי שלטות בנות הברית על תמיכתו במפלגה הנאצית והוא הודה בתמיכתו במפלגה עד לשנת 1938 וקיבל אחריות על יחסה של החברה לעובדי כפייה בשנות ה-30. הוא חויב בתשלום פיצוי.
בשנת 1950 היגר עם אשתו לארגנטינה, שם נפטר לאחר כשנה.
בתקופת צמיחתה בשנת 1978 השקיעה חברת טיסן בתעשיית הרכב באמריקה הצפונית לאחר שרכשה את חברת באד (Budd), יצרנית חלקי מתכת לתעשיית הרכב.
לאחר רכישתה הפכה חברת באד לחטיבת הרכב של חברת טיסן ונקראה בשם חברת באד טיסן ומאוחר יותר חברת טיסנקרופ באד.
בשנת 2006 מכרה טיסנקרופ את חברת באד.
בשנת 1988 רכשה החברה את חברת בילשטיין (Bilstein) הגרמנית, יצרנית בולמי זעזועים והפכה אותה לחטיבה עד לשנת 2005 ומאותה שנה לחברה בת עצמאית.
בשנת 1999 טיסן רכשה את חטיבת המעליות של התאגיד האמריקאי דובר (Dover).
ארבע שנים אחר כך רכש התאגיד טיסנקרופ את חברת המעליות הקוריאנית דונגיאנג.
בשנת 2005 טיסנקרופ רכשה את מספנות HDW (Howaldtswerke-Deutsche Werft) בעיר קיל ולאחר רכישה זו הפכה "טיסנקרופ מערכות שיט" לחברה המובילה באירופה בתחום בניית כלי שיט.
בנוסף ל-HDW טיסנקרופ רכשה אף את מספנות Blohm + Voss בהמבורג ואת מספנות Nordseewerke באמדן.
בדצמבר 2005 רכשה טיסנקרופ 60% מחברת Atlas Elektronik המתמחה בייצור מערכות חשמל ואלקטרוניקה ימיות.
באוגוסט 2007 רכשה טיסנקרופ את חברת OnlineMetals.com מהעיר סיאטל, משווקת מוצרי מתכת ופלסטיק לא מוגמרים באמריקה הצפונית.
בתחילת שנת 2008 רכשה חטיבת התעופה והחלל של טיסנקרופ את החברות Apollo Metals ו-Aviation Metals ממדינת וושינגטון, ספקיות חומרים לתעשיות התעופה והביטחון.
33% מהכנסות תאגיד טיסנקרופ הן מן השוק הגרמני, 28% משאר מדינות האיחוד האירופי, 21% ממדינות NAFTA.
בתחומי ייצור שונים, מוצרי תאגיד טיסנקרופ מובילים בשוקי העולם.
כך, טיסנקרופ הוא היצרן המוביל בעולם של פח חתוך ומרותך לתעשיות מתכת.
עסקי החברה מאורגנים בשישה תחומים:
תאגיד טיסנקרופ מעסיק 5,500 עובדים בספרד ומחזורו השנתי שם, ממפעל ייצור המעליות, 1.6 מיליארד אירו.
באיטליה, שם מתבצע עיקר ייצור הפלדה, המחזור הוא 2.3 מיליארד אירו.
עסקי החברה בספרד ובאיטליה מהווים רק 9% מכלל מכירות החברה.
חברת TKE ישראל (השם שונה ב-2021) היא חברה בת והנציגה הרשמית של חברת טיסנקרופ העולמית.
החברה עוסקת בהתקנת מעליות, מעלונים, דרגנועים, מסועים ובמות הרמה.
לחברת טיסנקרופ יש חברה בת בשם "טיסנקרופ מערכות ימיות" (ThyssenKrupp Marine Systems - TKMS) חברה זו רכשה בשנת 2005 את מספנות HDW שבהן יצרו את הצוללות מסדרת דולפין ומייצרים את הצוללות מסדרת דולפין AIP וספינות סער 6.
מחלוקות בהן היה התאגיד מעורב