tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גרסה פשוטה שלו - סלט תפוחי אדמה - מכילה רק תפוחי אדמה, בצל יבש או ירוק (או שניהם) ומיונז.
לסלט רוסי המוגש במדינות אחרות מוסיפים לעיתים בשרים קרים נוספים, כגון לשון כבושה, שינקן, נקניקים שונים, לובסטר.
מעטרים אותו לעיתים בצלפים ופילטים של אנשובי.
בשנת 2009 החלו בעיתונות הרוסית להתייחס ל"מדד אוליבייה" שמכיל מרכיבי מזון בסיסי לתקופה הזאת, המהווה מדד בלתי פורמלי לשווי כוח הקנייה של מטבעות, וגם מדד להערכת שערי חליפין ועלויות סחורה במדינה, בדומה למדד ביג מק.
הראל סְלוּצקי (נולד ב-31 באוגוסט 1966) ועופר דוֹמינגֶז (נולד ב-5 באוגוסט 1970) הם צמד בדרנים, מנחי טלוויזיה ושדרני רדיו ישראלים.
הצמד הכיר בשנת 2000, כאשר שניהם שידרו בתחנת "רדיו קול רגע", בזמן שדומינגז היה מנהל התוכניות בתחנה.
בשנת 2009 החלו להנחות את "תוכנית הבוקר של ישראל" ברדיו תל אביב.
בנוסף, הם הגישו פינה בתוכניתה של צופית גרנט, "קצפת" והפיקו וביימו את הסרט הדוקומנטרי "באמת ומקרוב" על עודד קטש עבור ערוץ 10.
בשנת 2011, החלו להנחות בערוץ הטיולים תוכנית בשם "מסעות סלוצקי ודומינגז בארץ הקודש", בה טיילו ברחבי הארץ.
בשנת 2012, הופיעו בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט, "גולסטאר".
באותה שנה זכו בפרס "תוכנית האקטואליה הסטירית" בכנס העיתונות באילת.
בשנת 2013, השתתפו בתוכנית המתיחות "אמבוש".
בשנת 2014, השתתפו בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט, "היחידה".
באותה שנה, הפסיקו להנחות את תוכנית הבוקר ברדיו תל אביב.
בעקבות הפרת חוזה של הרדיו תבעו את התחנה וזכו בבית המשפט לדיני עבודה.
הם הוחלפו על ידי אסי עזר ודפנה לוסטיג, ובנוסף, החלו להנחות תוכנית מוזיקה בערוץ 2 בשם "אנשי המוזיקה" שזכתה לאחוזי רייטינג גבוהים, בה בכל פרק ראיינו מספר מוזיקאים ישראלים.
משנת 2015 עד אוקטובר 2017 הנחו את התוכנית "בוקר ספורט" בערוץ הספורט.
באולימפיאדת ריו, הנחו השניים את הפאנלים האולימפיים במסגרת מבצע שידורים רחב והנחו את משבצת הערב בערוץ "מגרש פתוח".
מיוני 2016 חזרו לשדר את תוכנית הרדיו שלהם ברשת ב' ומדצמבר 2017 הם משדרים ב-רדיו צפון וברדיו קול הים האדום באילת.
תוכנית הרדיו שלהם, בגלגוליה השונים, בנויה כתוכנית בידורית עם פינות היתוליות ומוזיקה עדכנית.
בין הפינות הקבועות נמצאות: חידונים בהשתתפות המאזינים, פינת שיר נוסטלגי: "שיר ההה", ראיונות מבוימים עם אישים בכותרות בעזרת חיקויים של סלוצקי (מהפופולריים: בנימין נתניהו, משה מזרחי), חמשיר שבועי בביצוע חיקוי של יהונתן גפן.
ביולי 2024 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב שעל רדיו צפון, רדיו קול הים האדום והשדרנים סלוצקי ודומינגז לפצות את כרמלה מנשה ב-500 אלף ש"ח, בתוספת הוצאות משפט בסך 100 אלף ש"ח, על הוצאת לשון הרע כלפיה והטרדה מינית שלה בשידוריהם.
הראל סלוצקי נשוי לנעמה מישר ואב לחמישה, מרצה לתקשורת באקדמית כנרת ומנהל את תחנת הרדיו קול הכנרת 106fm הוא מתגורר בהרחבה של קיבוץ דגניה ב'.
עופר דומינגז נשוי ללילך ואב לשלושה.
סלזנגר היא יצרנית מוצרי ספורט ותרמילאות בריטית, שמתרכזת בעיקר בייצור אביזרי ספורט מחבט כמו טניס, גולף, קריקט ו.
בנוסף, ניתן למצוא ציוד שלא מיועד לספורט, כמו תיקי גב ומזוודות של המותג.
החברה נוסדה ב-1881 במנצ'סטר בידי זוג אחים יהודים: ראלף ואלברט סלזנגר, באותה שנה עקר ראלף סלזנגר ללונדון והקים בה חנות לממכר ציוד ספורט מתוצרת החברה.
האחים הקימו מפעל בברנסלי לייצור כדורי טניס אותם שיווקו ברחבי העולם כולו.
המפעל נסגר ב-2002 וייצור הכדורים נמשך מאז בפיליפינים.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה נמכר המותג לחברות אחרות, והוא כיום אחד מהמותגים העתיקים ביותר ששרדו בתחום הספורט.
חוזה שנחתם עם החברה ב-1902 לשמש כספקית כדורי הטניס לאליפות וימבלדון היה בתוקף עד 2015, אחד מהסכמי החסות המסחרית ארוכי הטווח בהיסטוריה.
סלופצה (בפולנית: Słupca) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פולין גדול שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לסלופצה הוענקו זכויות עיר בשנת 1290, ובשנת 1331 נחרבה העיר בידי חיילי המסדר הטבטוני.
חורבן נוסף בא על העיר במהלך פשיטות השוודים באמצע המאה ה-17.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז.
יהודים התיישבו בעיר לראשונה בתחילת המאה ה-19, אך בשנת 1822 אסרו הרוסים על ישיבת יהודים בה, בשל קרבתה לגבול פרוסיה.
עם ביטול הגבלות אלה, בשנת 1862, חודש היישוב היהודי בעיר, וכעבור מספר שנים נבנה בה בית כנסת.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,426 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר.
בפברואר 1940 גורשו כמה מאות יהודים מהעיר לטרנוב ולבוכניה.
בראשית יולי 1940 הועלה באש בית הכנסת שבעיר, והוצתו ספרי התורה של הקהילה.
ב-17 עד 18 ביולי 1941 גורשו אחרוני יהודי העיר לז'גוב הסמוכה, בה הוקם גטו ליהודי נפת קונין.
באוקטובר 1941 נרצחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי המקום, ביערות קז'ימייז' ביסקופי.
סלט טונה הוא סלט אשר מורכב מטונה משומרת במים או בשמן (רגיל בשמן צמחי), מירקות וממרכיבים נוספים.
נהוג להוסיף לסלט עצמו ירקות שונים כגון: גמבה, בצל קצוץ, עגבנייה, מלפפון ומלפפון כבוש ולתבל במיץ לימון סחוט או במיונז.
נהוג להגיש את הסלט בצלחת להגשה או בתוך כריך.
סלט הטונה ידוע כמאכל שבת בעיקר בקרב יהדות תוניס, מרוקו ובני עדות המזרח.
סלט ניסואז וסנדוויץ' תוניסאי הם שני מאכלים המשלבים טונה, או סלט טונה.
מחוז משנה סלוצק (בבלארוסית: Слу́цкі раён) הוא אחד מ-22 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז מינסק שבמרכז בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר סלוצק.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סלוצק 95,106 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 89.86% בלארוסים, 6.4% רוסים, 1.42% אוקראינים ו-2.32% אחרים.
סלח לי, אתה נושך את צווארי הוא סרט קומדיה-אימה משנת 1967 בבימויו של רומן פולנסקי, ושנכתב על ידי ז'ראר בראש ופולנסקי.
בכיכובם של פולנסקי עם אשתו לעתיד שרון טייט.
ד"ר לודוויג פון קראונהייט ועוזרו הנאמן מחליטים לצאת לטרנסילבניה, עם ידע מקיף בנושא הערפדים, ולחסל את כל אלה שאינם יכולים לישון.
הסרט מצטיין בצילומו של דגלאס סלוקומב, במוזיקה של מוזיקאי הג'אז הפולני קשישטוף קומדה ובסצנת נשף ערפדים, בה כל המתים קמים מקברותיהם ובשעת הריקוד משתקפות במראות הענקיות רק דמויותיהם של בני האנוש.
שרון טייט - שרה שגאל
סלופסק (בפולנית: Słupsk; בגרמנית: Stolp) היא עיר, שנמצאת בגמינת סלופסק , שבמחוז סלופסק , שבפרובינציית פומרניה שבפולין.
העיר נמצאת כ-86 ק"מ מגדנסק וכ-344 ק"מ מורשה.
בנוסף, העיר נמצאת ליד הנהר סלופיה .
סלח לנו על חובותינו (באיטלקית: Rimetti a noi i nostri debiti) הוא סרט דרמה איטלקי משנת 2018, על אדם הנאבק תחת כובד המשבר של החובות שלו שנאלץ לעבוד כגובה חוב כדי לפרוע את נושיו.
הסרט יצא לאור ב-4 במאי 2018, על ידי נטפליקס.
זהו הסרט האיטלקי הראשון של נטפליקס.
גבר מובטל שנאבק תחת כובד החובות מתחיל לעבוד כגובה חובות.
אף על פי שהוא מתכוון להחזיר לנושים שלו, הוא מגלה עד מהרה שהעסקה יקרה באופן בלתי צפוי.
וינצ'נזו טאנאסי כפדרונה די קאסה
"סלוצק" (Слуцк) הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר סלוצק, המתמודד בתחרויות מקצועניות מאז 2008. בעונת 2013 העפיל לראשונה לליגת העל הבלארוסית.
סלוצק הוקמה בשנת 1998 בתמיכת בית ייצור הסוכר של סלוצק.
בשנת 1998 - הקבוצה הפכה לאלופת מחוז מינסק.
בשנים 2000–2007, שיחק המועדון בליגה הראשונה של מחוז מינסק.
במהלך תקופה זו, זכה פעמיים באליפות המחוז - בשנת 2002 וב-2007.
בשנת 2008 המועדון העפיל לראשונה לליגה השנייה של בלארוס.
בעונה הראשונה סיים במקום החמישי.
בשנה שלאחר מכן במקום הרביעי.
בשנת 2011 המועדון נרשמה כעמותה ציבורית בשם מועדון כדורגל ספורט סלוצק והפכה רשמית לקבוצה עירונית.
בשל שיפוץ אצטדיון העיר בסלוצק, הקבוצה אירחה את כל משחקיה הביתיים באצטדיון שחטאר בסליהורסק.
בעונת הבכורה בליגה הראשונה, הקבוצה סיימה במקום החמישי.
בשנת 2012 שוב נערכו משחקי בית בתחילת העונה בסליהורסק, אך כבר ביוני, לאחר הקמתם של שני יציעים נוספים, אירח האצטדיון העירוני בסלוצק את משחקי הליגה הראשונה.
בסוף העונה הקבוצה, שגדלה משמעותית, שוב עלתה למקום החמישי.
במהלך העונה הקבוצה הפסידה מספר רב של נקודות במשחקים עם מתחרים ישירים, שמנעו ממנה להיצמד לצמרת הטבלה.
בעונת 2013 הקבוצה נאבקה מול קבוצת "הורודיה" על גישה ישירה לליגת העל וסיימה לבסוף במקום השני.
עם זאת, לאחר הירידה ביכולות המתחרה הישירה, סלוצק טיפסה למקום הראשון אחרי המחזור ה-21 ובהמשך הצליחה להבטיח העפלה לליגת העל, לראשונה בתולדותיה.
בשנת 2014 שיחקה בפרמייר ליג הבלארוסי ובעונתה הראשונה סיימה במקום התשיעי.
בשנת 2017 נפתח בית הספר לספורט בחסות מועדון סלוצק.
בשנת 2020 נצמדה לצמרת טבלת הליגה, שנערכה למרות התפרצות נגיף הקורונה בבלארוס.
אצטדיון הקבוצה הוא האצטדיון העירוני בסלוצק, בעל תכולה של 1,896 מושבים בשני יציעים.
היציע המערבי שופץ בשנת 2013.
סלח נא אשמות היא סליחה שנהוגה בנוסח אשכנז בתפילת ערבית של יום הכיפורים.
מחברה אינו ידוע, אולם ידוע שחי לפני המאה ה-12, שאז הפיוט כבר מוזכר במחזורי התפילה.
הפיוט בנוי משנים-עשר בתים, כל בית בן שתי שורות.
השורה הראשונה בכל בית פותחת במילים "סלח נא" ולאחר מכן ביטוי המתאר חטאים (למשל, בבית הראשון: "סלח נא אשמות ופשעי לאומך").
השורה השנייה בכל בית פותחת במילה "לעוון", ולאחריה ביטוי המבטא כפרה.
יש נוהגים שהחזן קורא את בתי הפיוט והקהל עונה בסוף כל בית "סלח נא".
כל שורה, לאחר הביטויים הפותחים החוזרים ("סלח נא" ו"לעוון"), פותחת באות לפי סדר האלפבית.
קיימים מספר לחנים לפיוט, ביניהם של חסידות ברסלב.
"סלח לי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה.
השיר יצא לאור ב-10 בפברואר 2013, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל שלא מתוך אלבום.
הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "אהבה אחרת", שיצא לאור במאי 2013, שלא כחלק מאלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת; האלבום בו לא נכלל "סלח לי" לבסוף.
השיר הגיע למקום הרביעי במדיה פורסט וה-11 ברדיו אמצע הדרך.
השיר נכתב על ידי טל שגב והופק על ידי יעקב למאי.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והצהיר כי: "תרשו לי שלא להתחשב בנתון שנשלח עם הסינגל – מאיה בוסקילה היא זוכת "חי בלה לה לנד 2".
(מה זה תורם לשיר?) לעומת זאת הייתי מחפש איזשהו פסטיבל בשביל השיר הזה באגן הים התיכון, יוון, איטליה.
יש כאן פוטנציאל לצאת בגדול מהלה לה לנד".
באתר המוזיקה בטריבונה כינו את השיר כ"בלדת מיינסטרים ישראלית עם ניואנסים ים תיכוניים".
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-10 בפברואר 2013, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה.
האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-215,000 צפיות בסך הכול.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם10 בפברואר 2013הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהפי"ל
טיירון קיימון פרמפטון , הידוע בשם הבמה סלות'אי, הוא ראפר בריטי.
בשנת 2016, סלות'אי הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Jiggle", ובהמשך הוציא מספר סינגלים נוספים ב-SoundCloud, שנמחקו זמן מה לאחר מכן.
ב-2017 חבר סלות'אי לחברת תקליטי האינדי "בון סודה", כדי להוציא מספר מיני-אלבומים.
בהמשך, חתם על חוזה הקלטות במת'וד רקורדס, וב-2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Nothing Great About Britain, שהגיע בשיאו למקום התשיעי במצעד האלבומים הבריטי.
בנוסף, האלבום הועמד לפרס מרקיורי.
באותה השנה, נכלל ברשימות "Sound of 2019" של BBC, וב-"NME 100" של NME.
ביולי 2020 הוציא יחד עם דיסקלושור ואמינה את הסינגל "My High", שהועמד בשנת 2021 לפרס גראמי להקלטת הדאנס הטובה ביותר בטקס פרסי גראמי ה-63. באותה השנה, הוציא סלות'אי את אלבום האולפן השני שלו, Tyron, שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וזכה לשבחים מהמבקרים.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "Mazza" בהשתתפות אייסאפ רוקי ו-"Cancelled" ביחד עם סקפטה, שהגיעו למקומות ה-72 וה-39 בהתאמה במצעד הסינגלים הבריטי.
בנובמבר 2024 פורסם כי סלות'אי וחברו אלכס בלייק-ווקר מואשמים בשלושה סעיפי אונס משותפים ובסעיף תקיפה מינית אחד, אך מכחישים את ההאשמות.
המקרה התרחש לאחר הופעתו של סלות'אי במועדון The Bullingdon באוקספורד, ב-7 בספטמבר 2021. אחת המתלוננות, מעריצה של סלות'אי, פגשה אותו במסעדה לפני ההופעה ולאחר מכן צורפה לרשימת ה-VIP.
המתלוננות וחבריהן הצטרפו לראפר ולשותפו באוטובוס ההופעות ולאחר מכן הגיעו לבית פרטי, שבו התרחשו לכאורה התקיפות.
התביעה טוענת כי סלות'אי ובלייק-ווקר קבעו שני חוקים בבית: "אין טלפונים ואין בנים".
לפי התביעה, התקיפות התבצעו כאשר המתלוננות הופרדו מחבריהן, והנאשמים תקפו אותן תוך שהם "צוחקים" ו-"נותנים כיפים".
התוקפים עזבו את המקום כאשר אחד מחבריהן של המתלוננות הבין מה מתרחש.
סנגורו של סלות'אי טען כי האירועים היו בהסכמה וטען כי תחושת חרטה או בושה עשויה להוביל לשינוי תיאור האירועים בדיעבד.
סנגורו של בלייק-ווקר גם טען כי כל המגעים המיניים היו בהסכמה.
סלות'אי הוסר מהרכבי הפסטיבלים רדינג ולידס וגלסטונברי לאחר שהוגשו נגדו האישומים במאי 2023.
סלט זיתים הוא סלט או Giardiniera (חמוצים) העשוי מזיתים ירוקים, זיתים שחורים, שמן זית, סלרי, כרובית, גזר, גמבה, בצל, צלפים, פטרוזיליה, פפרוצ'יני, אורגנו, שום, חומץ, עשבי תיבול ותבלינים.
משמש להכנת כריך המופאלטה בניו אורלינס וסביבתה.
סלט זיתים משמש גם כתוספת למטבח הסיציליאני ולארוחות מהמטבח הים-תיכוני.
הוא מיוצר מסחרית עבור מסעדות ובקמעונאות במשפחות: Boscoli, Rouses, Gambinos, Dorignacs, Franks, והדודה סאלי.
"סָלָט" הוא שיר ילדים עברי בחרוזים שנכתב על ידי ע' הלל, הולחן על ידי דפנה אילת והושר על ידי דליה פרידלנד.
השיר התפרסם בספרו של ע' הלל, "הספר הגדול של ע.
סלח'ד היא עיר במחוז א-סווידא בדרום סוריה, מדרום להר הבשן.
בעיר יש רוב דרוזי ומיעוט נוצרי גדול .
בקרבת העיר ישנם מספר ערים, כפרים ואזורים מעידן האימפריה הרומית, והאזור מכיל חורבות רומיות רבות ומונומנטים המתוארכים לתקופות שונות, כולל עידן שלטון השושלת האיובית, ומספר מונומנטים במקום מתוארכים לתקופה זו:
טירת סלח'ד היא טירה עתיקה ומבצר איובי, אשר נבנה על ידי האיובים על ראש גבעה וולקנית הצופה אל העיר.
היא מחוברת לטירת בוסרה במנהרה המשתרעת מתחת לאדמה בין שתי הערים למרחק רב, דרכה נהגו לנסוע מרכבות רתומות לסוסים וכלי רכב צבאיים בימי קדם.
צריח הסלח'ד, שבעבר התנשא מעל מסגד בעיר, מתוארך לתקופה האיובית.
המריח ממוקם בכיכר המרכזית של העיר.
שרידי בתי קברות איוביים המכילים כתבי יד ומסמכים אסלאמיים ערביים מהתקופה האיובית.
בעיר סלח'ד יש הרבה מונומנטים ומבנים מהתקופה הרומית.
רבים מזהים את העיר סלח'ד עם העיר המקראית סלכה הנזכרת בספר דברים ובספר יהושע כעיר הנמצא באזור הבשן.
הטבלה הבאה מציגה את שינויי האקלים במהלך השנה בעיר סלח'ד:
נתונים אקלימיים עבור סלח'דחוֹדֶשׁינוארפברוארמרץאפרילמאִייונייוליאוגוּסטספטמבראוקטוברנובמברדצמברממוצע שנתיטמפרטורה מקסימלית ממוצעת °C (°F)9.3
נפת סלח'ד היא נפה במחוז א- סווידא שבדרום סוריה, ומרכזה בעיר סלח'ד.
ב-2004 אוכלוסיית האזור הגיעה ל-60,375 נפש לפי מפקד האוכלוסין.
ריאל קלוב סלטה דה ויגו (בספרדית: Real Club Celta de Vigo) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר ויגו, המשחקת בלה ליגה.
הקבוצה נוסדה ב-28 במרץ 1923. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון באלאידוס, אשר נבנה ב-1928 ומכיל 24,791 מקומות ישיבה.
הקבוצה משחקת בחולצות תכלת ובמכנסיים לבנים.
סלטה ויגו נוסדה בשנת 1923 מאיחוד של שתי קבוצות בעיר ויגו, ריאל ויגו ספורטינג וריאל קלוב פוצ'ונה דה ויגו, במטרה ליצור קבוצה חזקה שתייצג את העיר ואת חבל גליסיה כהלכה ברמה הלאומית.
שמה הראשון של הקבוצה היה ריאל קלוב סלטה, ונשיאה הראשון היה מנואל ברסנה דה אנדרס.
סלטה ויגו שיחקה שנים רבות בלה ליגה, והייתה לעיתים קרובה לזכייה בתואר האליפות.
בעונת 1947/1948 הגיעה בפעם הראשונה לגמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת סביליה.
העונה הטובה ביותר של המועדון הייתה 1970/1971, שבה לא הפסידה באף משחק בית.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השישי (עם מספר נקודות זהה לאתלטיק בילבאו).
בעונה שלאחר מכן העפילה הקבוצה לגביע אופ"א, אך הודחה ממנו בשלב הראשון.
תחילה שיחקו השחקנים בחולצות אדומות ומכנסיים שחורים, אך בשלב מוקדם שונו צבעי המדים לכחול ולבן בהתאם לדגל גליסיה.
בעונת הגיעה הקבוצה בפעם השנייה לגמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת ריאל סרגוסה.
לקראת סוף שנות ה-90 גדל תקציב הקבוצה, וסלטה ויגו הפכה למתחרה על תואר האליפות.
הצלחה ניכרת הגיעה בעונת בה נשארה הקבוצה בצמרת הליגה במשך כל העונה ואף העפילה לגביע אופ"א, בו גברה על ליברפול.
בעונת הגיעה בפעם השלישית לגמר הגביע הספרדי, והפסידה שוב לקבוצת ריאל סרגוסה.
בעונת חוותה קוטביות של הצלחה בשני המפעלים הראשיים בה השתתפה: בליגת האלופות הגיעה עד לשמינית הגמר, אך בליגה כשלה וירדה לליגת המשנה בסוף העונה.
בעונה הבאה שבה לליגה הראשונה, סיימה במקום השישי והעפילה לגביע אופ"א, אך פעם נוספת כשלה בליגה, בניגוד להצלחה במסגרת האירופית, וירדה לליגה השנייה.
הכדורגלן הישראלי חיים רביבו כיכב בקבוצה בשנים 1996–2000.
בסיום עונת 2011/2012, לאחר חמש עונות רצופות בליגה השנייה, שבה סלטה ויגו לליגה הספרדית הראשונה.
את עונת 2019/2020 סיימה במקום ה-17, נקודה אחת בלבד מעל לקו האדום המוליך לליגת המשנה.
בעונת 2024/2025 סיימה הקבוצה במקום ה-7 והעפילה לליגה האירופית לראשונה מאז עונת 2016/2017.
סלט יווני או סלט חוריאטיקי הוא סלט פופולרי מהמטבח היווני.
הסלט כולל ירקות הנפוצים ביוון (בדרך כלל עגבניות, מלפפונים ובצלים) בחיתוך גס, ופרוסות עבות או קרעים של גבינת פטה (שמשמעות שמה "פרוסה") וזיתים (בדרך כלל קלמטה).
הסלט מתובל בשמן זית, חומץ בן יין ואורגנו מיובש.
בחלק מהאזורים מוסיפים גם פלפלים.
באיים הדודקאנסיים נהוג להוסיף צלפים כבושים.
שמו של הסלט יצא למרחוק, וכיום הוא נפוץ בגרסאות שונות גם באירופה, בישראל ובארצות הברית.
בארצות שונות מוסיפים לעיתים לסלט רכיבים נוספים שאינם כלולים בגרסה היוונית המקורית, כגון חסה וקרוטונים.
מחוץ ליוון, גבינת הפטה לרוב לא מוגשת בפרוסה אחת עבה, אלא בקוביות קטנות ולעיתים גם מפוררת מעל הסלט.
בניגוד לגרסאות האורבניות של הסלט, החוריאטיקי היווני המקורי מבוסס על פשטות ומוצרי יסוד משובחים הזמינים לכפריים (ומכאן שמו).
הוא אינו נחשב למנה בפני עצמו, אלא מלווה בדרך כלל מנות אחרות במטבח היווני, ומוגש כמנת פתיחה לצד לחם.
הסלט מתובל בעדינות בגלל כמות המלח הרבה שבזיתים ובפטה, ושמן הזית הוא תיבולו העיקרי.
סלט קיסר הוא סלט מקסיקני מפורסם.
נקרא על שמו של ממציאו האיטלקי - צ'זרה קרדיני (Cesare Cardini).
הסלט הומצא בשנת 1924 על ידי השף צ'זרה קרדיני שהיה מהגר מאיטליה.
לקרדיני הייתה מסעדת שף בטיחואנה במקסיקו, אף שהוא עצמו התגורר בסן דייגו שבקליפורניה.
ישנן מספר גרסאות לאופן יצירת הסלט, שהנפוצה בהן מספרת שב-4 ביולי בשל העומס הרב על המסעדה אזל המזון במטבח המסעדה, וקרדיני, שלא רצה לאכזב קבוצה של כוכבי קולנוע שהגיעו למסעדה, יצר סלט ממה שהיה במטבח באותה עת.
בשל הפופולריות הרבה של הסלט מיד לאחר יצירתו, משפחת קרדיני החלה לשווק את הסלט באמצעות מכירת רוטב לסלט זה ברשתות השיווק.
סלט זה נפוץ במדינות רבות בעולם ובארצות הברית הוא מכונה "מלך הסלטים".
בגלל שמו נפוצה במדינות רבות האמונה השגויה כי הסלט הומצא על ידי יוליוס קיסר או הוכן עבורו.
מסעדת "הוטל סזר" (Hotel César) מגישה את הסלט בגרסתו המקורית עד היום.
כיום נהוג להגיש את הסלט במסעדות יוקרה כאשר הסלט מוכן לעיני הסועדים.
הסלט כלל חסה ערבית, קרוטונים עשויים עם שום, מיץ לימון, שמן זית, גבינת פרמזן, ביצה נאה או שלוקה קלות, פלפל שחור ורוטב ווסטרשייר.
תוספות למתכון המקורי יכולות לכלול חרדל, אבוקדו, עגבנייה, בייקון, שבבי שום, אנשובי ואף בשר עוף או פירות ים.
כיום ידוע כי אכילת הסלט המוכן על פי המתכון המקורי עלולה לגרום להרעלת מזון מהחיידק סלמונלה, בשל השימוש בביצים נאות.
יש המוותרים על הביצים, או משתמשים בביצים שבושלו במשך זמן קצר.
סלט פירות הוא מנה המורכבת ממגוון של פירות, בדרך כלל טריים, המוגשת עם סירופ או עם נוזלי הפירות עצמם.
סלט הפירות יכול להיות מוגש כמתאבן, סלט קטן ליד הארוחה או קינוח.
כשמוגש כמתאבן או כקינוח, סלט הפירות נקרא גם "קוקטייל פירות".
ישנם מספר מתכונים ביתיים לסלט פירות שכוללים מגוון של פירות, או שימוש ברוטב, במקום סירופ או נוזלי הפירות.
גרסה אחת היא סלט פירות בסגנון וואלדורף, אשר בהכנתו משתמשים ברוטב על בסיס מיונז.
במתכונים אחרים משתמשים בשמנת חמוצה, לבן או אפילו חרדל כרכיב עיקרי ברוטב.
ברוז'אק, סלט פירות מלזי, משתמשים ברוטב חריף עם בוטנים וממרח חסילונים.
הגשת כוסות קטנות של סלט פירות כקינוח נפוצה בבתי ספר ציבוריים בארצות הברית.
במקרים רבים זה הקינוח היחיד שמוצע לתלמידים.
העיר סלטה (בספרדית: Ciudad de Salta) היא עיר הבירה של הפרובינציה סלטה אשר נמצאת בצפון מערב ארגנטינה.
העיר נמצאת ממזרח לרכס הרי האנדים, ומושפעת מהקירבה (היחסית) לבוליביה - בסביבתה מצויים כפרים אינדיאנים המושפעים מהתרבות בבוליביה.
סלטה היא העיר השמינית בגודלה בארגנטינה, ובה כ-460 אלף תושבים.
מעט צפונית לה, ממוקמת העיר חוחוי.
בקרבת העיר נמצאת גבעת "סן ברנרד" שניתן לעלות אליה ברכבל (או כ-1000 מדרגות).
בפסגה יש רחבת תצפית על העיר והאנדים ברקע.
סלטה נוסדה ב-1582 על ידי הקונקיסטאדור הספרדי ארננדו דה לרמה כמוצב בין לימה ובואנוס איירס.
במהלך מלחמת העצמאות של ארגנטינה, העיר הפכה לנקודה אסטרטגית כלכלית וצבאית בין פרו והערים הארגנטינאיות.
העיר יצאה פגועה קשות מהמלחמה מבחינה פוליטית והייתה במצב של פשיטת רגל למשך רוב המאה ה-19, אך גל מהגרים בסוף המאה ה-19 ובמאה ה-20 וחיבור לרשת מסילת ברזל בשנת 1890 שיקם את כלכלת העיר.
נמל התעופה הבינלאומי מרטין מיגל דה גואמס ממוקם במרחק של 7 ק"מ דרום-מערבית למרכז סלטה ומשרת אותה.
הקהילה היהודית בסלטה מונה כ-1000 איש.
רב הקהילה הוא הרב רפאל טוויל שליח חב"ד.
סלט ירקות ישראלי (נקרא גם סלט ערבי או סלט שוק) הוא סלט שרכיביו הבסיסיים הם עגבניות ומלפפונים החתוכים לפיסות קטנות, מתובל במלח, שמן זית או מיץ לימון, או שניהם כאחד.
לעיתים הסלט כולל ירקות נוספים, הנפוצים מביניהם הם בצל יבש קצוץ, זיתים ופלפל בצבעים שונים.
יש המוסיפים גם צנונית, גזר ועשבי תיבול כגון פטרוזיליה.
לעיתים מתבלים ברוטב אלף האיים או רוטב שום במקום בשמן ולימון.
בישראל הסלט יכול ללוות כל ארוחה ישראלית.
בארוחת בוקר או ארוחת ערב מוגש לעיתים לצד חביתה או ביצת עין ולחם, בארוחת צהריים מוגש רבות לצד מנה בשרית ותוספת של פחמימות (כגון אורז, תפוחי אדמה או פסטה).
סלט ירקות נלווה גם למאכלי רחוב מזרח תיכוניים הנאכלים בפיתה, לאפה או בגט - פלאפל, שווארמה, סביח, וגם שניצל או סטייק.
הוא מרכיב בסיסי גם ברוב ארוחות הפיקניק, בעיקר במפגשי "מנגל".
סלט שנקצץ דק מאוד נהוג לכנות "סלט ערבי", שמוגש כסלט ביתי ובמסעדות מזרחיות וערביות.
סלט ירקות ישראלי הוא אחד הסמלים הקולינריים של המטבח הישראלי ומופיע באופן כמעט שגרתי בנקודות שונות של החיים – כחלק בסיסי ויומיומי בתזונה בישראל, לאירוח ביתי ועד לשולחן חג לאומי.
הוא משמש גם כפלטת צבעים עשירה באירועים חברתיים, לצד מאפים ולחמים.
הוא מבטא פשטות אותנטית וקרבה לאדמה תוך הבאה לידי ביטוי של טריות הירקות של ארץ־ישראל.
ביטוי שבא להפליג באיכותו של הסלט הוא "קצוץ דק-דק", הבא לתאר את חיתוך הירקות לקוביות קטנות מאוד בגודל אחיד ככל האפשר.
הסלט מופיע בייצוגים מגוונים בתקשורת, הן בתוכניות בישול והן בפרסומות – לעיתים כמאפיין של ביתיות וחום משפחתי, ולעיתים כסמל לתזונה ים־תיכונית בריאה.
הוא מופיע גם בספרות ובשירה המקומית, לעיתים כהד לשגרת הבוקר הישראלית או כאלמנט של זיכרון קולינרי.
בסרטו של אסי דיין "גבעת חלפון אינה עונה" סצנה של קיצוץ סלט ישראלי והגשתו על ידי ויקטור חסון (השחקן שייקה לוי)
סלט כרוב הוא מאכל נפוץ במטבחים רבים המבוסס על כרוב קצוץ.
המרכיב המרכזי בסלט הוא בדרך כלל כרוב הגינה, לבן או אדום, לרוב פרוס לרצועות דקות.
לכרוב הקצוץ מתווספים לעיתים ירקות כגזר מגורר, בצל קצוץ, פטרוזיליה ועוד.
הרוטב משתנה לפי המסורת הקולינרית ועשוי להכיל שמן, מיץ לימון, חומץ, מלח, סוכר, מיונז, שמנת חמוצה או חרדל.
בישראל סלט הכרוב נפוץ במסעדות מזרחיות, לרוב כתוספת למנות בשרים כחלק ממבחר הסלטים המוגש בפתיחת הסעודה.
במרכולים נפוצים סוגים שונים של סלט כרוב מוכן, לרבות בתיבול מיונז, אסייתי או מתוק-חמוץ.
סלט ירוק הוא סלט המבוסס על ירקות עלים כגון חסה, רוקט (ארוגולה), תרד ועוד.
נהוג לתבלו במלח וברוטב כגון שמן, חומץ, מיץ לימון, רוטב חרדל ודבש, רוטב אלף האיים, רוטב שום.
יש המוסיפים לו בצל, רצועות פלפל או פלחי עגבנייה.
סלט קיסר הוא סוג של סלט ירוק.
סלט קַפְּרֵזֶה או אינסלטה קפרזה (באיטלקית: Insalata Caprese) הוא סלט איטלקי המורכב מירקות ומגבינה.
הסלט נחשב לסלט פשוט יחסית, ומורכב מעגבניות, פרוסות מוצרלה, עלי ריחן, שמן זית ותבלינים.
מקורו של הסלט בחבל קמפניה שבדרום איטליה, ופירוש שמו הוא "סלט מקפרי", כלומר מהאי קפרי הסמוך לנאפולי, העיר הגדולה בחבל קמפניה.
המרכיבים הם רכיבי המזון המרכיבים גם פיצה מרגריטה שהיא מאכל קמפני ידוע, אולם המרכיבים טריים ואינם מבושלים.
סלט קפרזה אידיאלי מוכן מעגבניות וריחן שגדלו תחת השמש בדרום איטליה, שמן זית כתית מעולה (Extra Virgin) המופק מזיתים שגדלו בחצי האי סורנטו שבחבל קמפניה, וגבינת מוצרלה מחלב באפלו.
לעיתים מוסיפים לסלט פרוסות בצל דקות, ומתבלים בפלפל שחור ובמעט מלח.
המנה מייצגת את צבעיו של דגל איטליה - אדום, לבן וירוק.
בצרפתית סלט מסדואן באיטלקית מצ'דוניה (באיטלקית: Macedonia) הוא סוג של סלט המורכב מחתיכות קטנות של פירות וירקות.
Macédoine de fruits (בתרגום חופשי: מסדואן פירות) הוא סוג של סלט פירות, קינוח נפוץ בצרפת, איטליה, ספרד ואמריקה הלטינית.
Macédoine de légumes (מסדואן ירקות) כיום הוא בדרך כלל סלט קר או מתאבן שמורכב מקוביות של ירקות.
בצרפת בדרך כלל הוא כולל שעועית אדומה.
ברוב במקרים הוא מעורבב יחד עם מיונז וציר , ובכך הוא בעצם הופך למין סלט רוסי צמחוני (סלט המורכב מחתיכות של ירקות בתוך מיונז).
Macédoine de légumes יכולה להיות גם מנה מירקות חמים, שמוגשים יחד עם חמאה.
מקור השם של הסלט הוא במילה הצרפתית macédoine, שנטבעה בצרפת במאה ה-18. משערים שיש במונח רמיזה על מוצאיהם המגוונים של אנשי מוקדון (שכן הסלט מורכב ממגוון מרכיבים).
יש שאומרים כי המונח מתייחס לגיוון האתני שהיה באזור מקדוניה במאה ה-19, אך פירוש זה זוכה להתנגדות כיוון שאינו תואם כרונולוגית את זמן טביעת השם.
המונח macedoine משמש לתיאור כל סוג של ערבוביה, ולא בהכרח של דברי מאכל.
סלט ניסואז (niçoise) או סלט בנוסח ניצה הוא סלט מהמטבח הצרפתי האופייני לאזור העיר ניס כמשתמע משמו.
הסלט מבוסס על ירקות חיים, ביצים קשות, אנשובי, טונה כבושה או טרייה (נאה או צרובה) ושמן זית.
הסלט הקלאסי אינו מכיל ירקות מבושלים אך כיום מקובל להוסיף לו (בעיקר במסעדות) תפוחי אדמה מבושלים ושעועית ירוקה מבושלת.
שוטפים ומנקים את החסה מסוגים שונים.
שוטפים וחותכים את הפלפלים לקוביות קטנות.
שוטפים וחותכים את העגבניות לרבעים.
מוסיפים לסלט את העגבניות, הזיתים, הביצים הקשות, הטונה והעפיאן.
מכינים את הוויניגרט בשמן ובזיליקום, ויוצקים אותו על הסלט.
סלטה (בספרדית: Salta) היא פרובינציה בצפון-מערב ארגנטינה.
צורתה כצורת האות L הפוכה, והיא גובלת בבוליביה בצפון, בפרגוואי בצפון-מזרח, בפרובינציות פורמוסה וצ'אקו במזרח, בפרובינציות סנטיאגו דל אסטרו, טוקומאן וקטמרקה בדרום, בצ'ילה במערב ובפרובינציית חוחוי בצפון-מערב.
שטחה כ-155 אלף קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בה מעט יותר ממיליון תושבים.
בחלקה המערבי של הפרובינציה מתנשאות כמה מהפסגות הגבוהות של הרי האנדים, ובהן ז'וז'איז'אקו (6,739 מ' מעל פני הים, על גבול צ'ילה), סן מרטין (6,380 מ'), צ'אניי (6,200 מ', על גבול פרובינציית חוחוי) וסוקומפה (6,051 מ', על גבול צ'ילה).
האזור המערבי אופייני לאלטיפלנו האנדי (המכונה באזור זה "פּוּנָה"): הוא צחיח, מאופיין בתנאי מזג אוויר קיצוניים, ויש בו כמה מדבריות מלח.
הפסגות הגבוהות מושלגות דרך קבע.
מרכזה של הפרובינציה נמוך ופורה יותר, ומזג האוויר בו קיצוני פחות, אף שגם בו הטמפרטורות בקיץ עשויות להגיע ל-C° 40, ובחורף ייתכן קיפאון.
באזור זה מתרכזת מרבית האוכלוסייה בפרובינציה, ובה נמצאת הבירה, סלטה.
עמקי קלצ'אקי חוצים את האזור מצפון לדרום.
מזרח הפרובינציה אופייני לאזור הגראן צ'אקו, הוא מכוסה בג'ונגל והאקלים בו סובטרופי.
באזור זה זורמים הנהרות הגדולים בפרובינציה: פילקומיו (המשמש גבול בינה לבין פרגוואי), ברמחו וסלאדו.
בתחומי הפרובינציה שלושה פארקים לאומיים.
הפארק הלאומי אל ריי משתרע על פני כ-440 קמ"ר, 80 ק"מ מזרחית לעיר סלטה, והוא מגן על מערכת אקולוגית האופיינית למרכז הפרובינציה.
בפארק חיים, בין היתר, טפירים, דובי נמלים ופקאריים.
הפארק הלאומי בריטו נמצא באזור נידח בצפון-מזרח סלטה, בסמוך לגבול עם בוליביה.
הפארק משתרע על פני כ-720 קמ"ר ובו צמחייה טרופית ומצויים בו יגוארים.
הפארק הלאומי לוס קרדונס משתרע על פני כ-650 קמ"ר בהרי האנדים.
שמו ניתן לו על שם קקטוסים בשם זה הגדלים בו לרוב.
תושביו הראשונים של האזור התיישבו בו לפני כ-12 אלף שנים.
לפני הגעת הספרדים, חיו בו מספר עמים.
בעמקי המרכז חיו שבטים שונים ובהם הקילמס והאומוואקה, ששפתם הייתה זהה, קקאן.
בהרים שבמערב חיו בני האטקמה ובמזרח, בסמוך לצ'אקו חיו בני הוויצ'י.
עד 1480 נכבשו מרכז ומערב סלטה בידי האינקה, שהקימו מרכז אדמיניסטרטיבי לשליטה באזור בסיקואני (כיום העיירה צ'יקואנה, כ-50 ק"מ דרומית לעיר סלטה).
האירופאי הראשון שהגיע לאזור סלטה היה דייגו דה אלמגרו, ב-1535, ושבע שנים אחריו הגיע דייגו דה רוחאס.
ב-1776 הקימו הספרדים את מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, וסלטה הייתה לחלק ממנה.
ב-1782 הוכפפה למושל טוקומאן, וב-1783 הייתה חלק מאינטנדנסיה בשם סלטה דה טוקומאן, שכללה גם את חוחוי, קטמרקה וסנטיאגו דל אסטרו.
ב-1792 הייתה סלטה לבירת האינטנדנסיה.
ב-1794 נוסדו שתי ערים נוספות, סן רמון דה לה נואבה אוראן וטריחה.
האחרונה הוכפפה אמנם לסלטה מבחינה צבאית ודתית, אך קיבלה שירותים מינהליים מפוטוסי.
ב-1814 פוצלה האינטנדנסיה לשתי פרובינציות: סלטה וטוקומאן.
הפרובינציה של סלטה כללה את פרובינציות סלטה וחוחוי של ימינו, וכן שטחים בבוליביה ובצ'ילה של ימינו, ובכלל זה העיר אנטופגסטה, שלחוף האוקיינוס השקט.
ב-1826 התקוממה טריחה נגד שלטונה של סלטה, וחברה לבוליביה.
הקונגרס הלאומי הכריז אמנם כי טריחה היא חלק מארגנטינה, אך בפועל היא נותרה בידי בוליביה.
ב-1834 הוקמה פרובינציית חוחוי, שהופרדה מסלטה.
השאיפה להותיר בידי סלטה את סן רמון דה לה נואבה אוראן, שנמצאת צפונית-מזרחית לחוחוי, היא הגורם לצורתה המשונה של הפרובינציה.
ב-1879 יצאה ממשלת ארגנטינה לכיבוש המדבר, שנועד לבסס את שליטתה באזורי הספר.
במהלך המבצע, נרצחו אלפי אינדיאנים, ורבים אחרים נושלו מאדמותיהם.
בסופו של דבר, הורחבו תחומי שליטתה של ארגנטינה, והוקמו גם פרובינציות חדשות.
יצירת הגבולות החדשים הביאה להרחבתה של פרובינציית סלטה מזרחה.
ב-1889 סיכמו ארגנטינה ובוליביה על תוכנית לחילופי שטחים, במסגרתה הסכימה ארגנטינה כי טריחה תיוותר בריבונות בוליביאנית, בתמורה לשטחים נרחבים באזור הפונה.
עם זאת, חלק ניכר מהשטחים כלל לא היה בריבונות בוליביה, לאחר שנכבש ממנה בידי צ'ילה במהלך מלחמת האוקיינוס השקט.
בסופו של דבר הוכרע העניין בבוררות, וב-1899 קיבלה לרשותה ארגנטינה 75% מהשטח, והיתר נותר בריבונות צ'ילה.
ב-1900 הוקמה הטריטוריה הלאומית לוס אנדס בשטחים שסופחו, וב-1943 היא פורקה וסופחה לפרובינציות חוחוי, סלטה וקטמרקה.
ההרכב האתני של סלטה יוצא דופן ביחס למרבית הפרובינציות בארגנטינה.
רבים מתושביה של סלטה הם אינדיאנים או מסטיסוס, ולמעשה, לפי הערכות, רק כשליש מתושביה הם לבנים.
הלבנים מרוכזים בעיקר בערים הגדולות, ואילו באזור הפונה רוב רובם של התושבים הם אינדיאנים.
בכמה אזורים שמרו האינדיאנים על שפתם (בעיקר קצ'ואה, ויצ'י וצ'יריגואני; הקקאן כמעט נעלמה), ולעיתים גם על לבושם.
כ-91% מתושבי סלטה הם נוצרים קתולים.
רבים מהתושבים האינדיאנים, בעיקר בפונה, משלבים באמונה הקתולית כמה מהמסורות הקדומות של אבותיהם, וסוגדים גם לפצ'אמאמה.
מהגרים שהגיעו מסוריה ולבנון בראשית המאה ה-20 השתייכו בעיקר לכנסייה האנטיוכית, ורבים מצאצאיהם עדיין משתייכים לכנסייה זו.
בפרובינציה קהילות קטנות של עדות נוצריות נוספות ובעיר סלטה יש גם קהילה יהודית.
בשנת 2001 התגוררו בסלטה כמיליון ו-80 אלף תושבים.
צפיפות האוכלוסין בה נאמדה ב-6.94 בני אדם לקמ"ר, אך בעוד שבעמקים המרכזיים היא נאמדה בכ-20 בני אדם לקמ"ר, באזור הפונה הדליל פחות מ-1 נפש לקמ"ר.
הערים הגדולות ביותר בה הן:
סן רמון דה לה נואבה אוראן (כ-67 אלף תושבים)
חנראל גואמס (כ-28 אלף תושבים)
סן חוסה דה מטאן (כ-27 אלף תושבים)
מבחינה מנהלית, מחולקת סלטה ל-23 דפרטמנטוס.
כלכלתה של סלטה אינה מפותחת במיוחד.
בשנת 2006 נאמד התוצר בה ב-5.1 מיליארד דולרים, שהם כ-4,760 דולר לנפש, שיעור שהוא מעט יותר ממחצית הממוצע הארצי בארגנטינה.
חקלאות ומוצריה מהווים כ-10% מהתוצר.
ענפי החקלאות הבולטים ביותר הם טבק, קני סוכר וגפנים ליין (האחרונים נפוצים בעיקר סביב העיירה קפז'אטה בדרום הפרובינציה, שנחשבת למרכז היין השני בגודלו במדינה אחרי מנדוסה).
גידולים נוספים, כתירס, שעועית, הדרים, בננות ועגבניות מיועדים בעיקר לשוק המקומי.
בפרובינציה מצויים גם גז טבעי ונפט, שמועברים בצינורות ישירות לבואנוס אירס ולרוסריו.
כן מצויים בפרובינציה מכרות אורניום.
ענף התיירות מתפתח בהדרגה בפרובינציה.
נופי האנדים המדבריים מושכים אליהם תיירים, ועם האתרים הבולטים נמנים העיירה קאצ'י וסביבתה, רכבת העננים וסן אנטוניו דה לוס קוברס, עמקי קלצ'אקי, קפז'אטה, וכן העיר סלטה עצמה.
סלט פסטה הוא סלט הכולל ירקות ופסטה (לרוב פסטה מסוג פנה או פסטה בצורת קונכיות) ולעיתים גם בשר (לרוב בשר עוף אך גם פירות ים) הסלט מוגש קר כשהוא מלווה ברוטב על בסיס חומץ, שמן או מיונז.
סלט זה מוגש כמנה ראשונה או כמנה עיקרית.
הגשת פסטה קרה הייתה מקובלת במטבח האיטלקי, בעיקר בחודשי הקיץ, כאשר הפסטה לוותה ברוטב העשוי מעגבניות טריות קצוצות או ירקות לא מבושלים.
סלט הפסטה עצמו פותח במטבח האמריקאי בראשית המאה ה-20, ומתכונים רבים פורסמו בספרי בישול ובמגזיני בישול בשנות ה-60. הסלט הפך פופולרי בשנות ה-80 בארצות הברית, כשבאזורים שונים התפתחו גרסאות שונות של הסלט, הכולל סוגי ירקות שונים, וסוגי גבינות.
סלט פסטה מופיע כמעט בכל בר סלטים במסעדה אמריקאית.
סלט קוב הוא סלט פופולרי מהמטבח האמריקאי המכיל ירקות עלים (סוגי חסה, גרגיר הנחלים ואנדיב), עגבניות, בייקון, בשר עוף מבושל או צלוי, ביצה קשה, אבוקדו, עירית וגבינת רוקפור ברוטב ויניגרט.
מקורו של סלט פופולרי זה בשנות ה-30 של המאה ה-20 במסעדת הבראון דרבי בהוליווד שבקליפורניה.
המנה הפכה לאחת המנות הידועות של המסעדה.
הסלט קרוי על שם בעלי המסעדה, רוברט הוורד קוב (Robert Howard Cobb) אולם לא ברור אם הסלט הומצא על ידי קוב עצמו או על ידי שף המסעדה צ'ק וילסון (Chuck Wilson).
קוב סיפר כי היה רעב בשעת לילה מאוחרת ועל כן הרכיב (או הרכיבו עבורו) סלט עם שאריות שנותרו במטבח המסעדה בסוף היום, בתוספת בייקון שטוגן עבורו, ובתוספת רוטב צרפתי.
הסלט זכה להצלחה רבה ובמהרה נפוץ ברחבי ארצות הברית.
בישראל לא זכה הסלט להצלחה ולא הפך לסלט פופולרי בשל השימוש בבשר חזיר.
סלט טורקי (בטורקית: Ezme) הוא סלט של ירקות קצוצים דק במיץ עגבניות, הנפוץ במטבח הישראלי.
הסלט לרוב עשוי מפלפל אדום, בצל, שום, עלי פטרוזיליה וכוסברה קצוצים דק ומושרים ברסק עגבניות.
הסלט מתובל בלימון, שמן זית, כמון, מלח ופלפל.
יש המוסיפים למתכון הבסיסי עגבניות טריות וקצוצות, אריסה או פלפל אדום קלוי במקום טרי.
סלטזאורוס (שם מדעי: Saltasaurus; מילולית: "הלטאה של סלטה") הסלטזאורוס נמצא באזור סלטה בארגנטינה על שם כך קרוי שמו.
הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מאמריקה הדרומית שחי בקרטיקון עליון.
המאפיין החשוב ביותר של הסלטזאורוס הוא היותו מכוסה בשריון של קשקשים גרמיים עגולים וגדולים (הנקראים "Osteoderms") על גופו.
הסלטזאורוס היה הזאורופוד בעל השריון הראשון שנתגלה, ומאז נתגלו עוד זאורופודים עם שריון על גופם.
הסלטזאורוס היה זאורופוד קטן יחסית: אורכו היה 12 מטרים ומשקלו כ-10 טון.
ראשו היה דומה לזה של דיפלודוקוס וכלל שיניים רק בחזית הפה, שתפקידן היה לתלוש צמחייה ועלים.
כיוון שבאותה תקופה חיו באמריקה הדרומית טורפי ענק ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, לא היווה גודלו הקטן יחסית של הסלטזאורוס הגנה מספקת ולכן ככל הנראה פיתח שריון גרמי על מנת להגן על גופו.
השריון כלל קשקשים בגודל חלוקי אבן שכיסו את עורו וביניהם שובצו קשקשים גרמיים גדולים יותר בגודל כף יד.
ייתכן שמקשקשים גדולים אלה בלטו גם דוקרנים, אך ממצב המאובנים שנתגלו לא ניתן לדעת בוודאות.
הסלטזאורוס נתגלה ותואר על ידי חוסה בונפרטה וחיימה פוול ב-1980 באזור סלטה שבארגנטינה.
מאוחר יותר נתגלו מאובני סלטזאורוס גם באורוגוואי.
כמו כן נמצאו קנים וביצים של סלטזאורוס, כולל עוברים משומרים.
ככל הנראה נהגו הסלטזאוריים לקנן בקבוצות גדולות (של מאות פרטים) באזורי קינון קבועים.
כל נקבה חפרה קן באדמה והטילה בו ביצים בקוטר 11–12 ס"מ, ואז כיסתה אותן בעפר וצמחייה יבשה (כדי לשמור על חומן של הביצים, החום היה נוצר מתסיסה שנגרמה עקב הריקבון של הצמחים בקן).
להקה של סלטזאורוס מופיעה בסדרה כוכב הדינוזאורים שם היא מקננת אך הפרטים הצעירים נטרפים על ידי נוטוסוכוסים ואלברזאורוסים כשהבוגרים נטרפים על ידי אוקזאורוסים וקרכרודונטוזאורוסים (ייתכן שמדובר בגיגאנוטוזאורוס).
סלטו או סאלטו (בספרדית: Salto) היא עיר הבירה של מחוז סלטו שבצפון-מערב אורוגוואי.
לפי מפקד אוכלוסין שהתקיים בעיר בשנת 2011, גרים בה 104,028 תושבים.
לפיכך היא העיר השנייה בגודלה באורוגוואי.
בעיר קיים גם נמל תעופה בין-לאומי.
העיר נמצאת 496 ק"מ צפונית-מערבית לעיר הבירה, מונטווידאו, על גדתו המזרחית של נהר ריו אורוגוואי ובסמוך לעיר הגבול הארגנטינאית, קונקורדיה.
סלטיו (בספרדית: Saltillo) היא עיר הבירה של מדינת קואווילה שבצפון-מזרח מקסיקו.
העיר ממוקמת כ-400 קילומטרים דרומית לגבול מקסיקו-טקסס (ארצות הברית), וכ-90 קילומטרים מערבית למונטריי.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, התגוררו בסלטיו 725,095 תושבים.
המטרופולין העירוני הכולל את העיירות ראמוס אריספה (Ramos Arizpe) וארטאגה (Arteaga), ממוקם במקום ה-19 בגודלו במקסיקו.
העיר נוסדה בשנת 1577 על ידי הכובש היהודי-ספרדי אלברטו דל קנטו.
העיר היא העיר העתיקה ביותר בצפון המדינה שנוסדה לאחר הכיבוש הספרדי.
ארבע עשרה שנים לאחר מכן הקימו קבוצה מתושבי סלטיו, כפר נפרד בשם סן אסטבן דה נואבה טלקסקאלה (San Esteban de Nueva Tlaxcala), ובו עסקו בחקלאות.
בשנת 1824 הפכה סלטיו לבירת קואווילה וטחאס, עד המהפכה הטקסנית והקמת רפובליקת טקסס.
ב-23 באוקטובר 1840 התרחש בעיר קרב סלטיו, כ-110 טקסנים חצו את הריו בראבו, תקפו את העיר, הרגו כ-400 ממגיני העיר המקסיקנים, ונסוגו.
ב-31 בינואר 2007 הפכה סלטיו לעיר הראשונה במקסיקו שאפשרה איחוד אזרחי בין בני זוג המשתייכים לאותו מין.
סלטיו שוכנת למרגלות הר אל סרו דל פואבלו (El Cerro del Pueblo), העיר השוכנת בגובה 1,600 מטרים, היא קרירה יחסית לעיר השכנה מונטריי.
העיר שוכנת בקרבת מדבר צ'יוואווה (Chihuahuan), ומוקפת בהרי ספלינאמה (Zapalinamé) שהם חלק מרכס הסיירה מדרה.
סלטיו ידועה באריחי הטרקוטה המיוצרים בה, ובאריגי הסרפה המקומיים.
בעיר ממוקמים מפעלי הרכבה של מרצדס וג'נרל מוטורס, ומפעל ההרכבה של משאיות חברת קרייזלר.
37.4% מהמכוניות ו-62.6% מהמשאיות במקסיקו, מורכבים בעיר.
בסלטיו ממוקם מטה חברת גרופו, קונצרן מקומי המייצר מכשירי חשמל ביתיים ועוד.
במאה ה-20 כונתה סלטיו "אתונה של מקסיקו", זאת עקב מספר רב של אינטלקטואלים מפורסמים שהתגוררו בה.
באותן השנים התיישבו בעיר מהגרים רבים מאירופה, במיוחד מבריטניה ואירלנד.
פארק אלמדה סראגוסה (Alameda Zaragoza) הוא הפארק הגדול בעיר, ובו אגם מלאכותי בצורת מקסיקו.
המרכז הקולוניאלי של סלטיו בנוי משיש ורוד, ומהווה סגנון אדריכלי ייחודי לעיר.
מבנים בולטים הם: קתדרלת סלטיו, שנבנתה בין 1745–1800, בניין הממשלה, בניין תיכון אטנו פואנטה, ומבנה המכון הטכנולוגי של סלטיו.
הקתדרלה הגדולה היא הדוגמה הטובה ביותר לאדריכלות הדתית הקולוניאלית בצפון-מזרח מקסיקו, המבנה בנוי בסגנון הבארוק הספרדי.
לה קאסה פרסל (Purcell Mannor) אחוזה ויקטוריאנית שנבנתה על ידי הסוחר האירי ויליאם פרסל במאה ה-19. כיום משמש המבנה כמרכז תרבות.
בעיר נמצאים שני מוזיאונים מפורסמים: מוזיאון ציפורי מקסיקו (The Museo de las Aves de México), שבו אוסף ציפורים מרחבי המדינה.
ומוזיאון המדבר (Museo del Desierto) המתמקד בגאוגרפיה, גאולוגיה, פליאונטולוגיה, ביולוגיה, והיסטוריה של מדבר צ'יוואווה.
נמל התעופה המשמש את העיר הוא נמל התעופה הבינלאומי פלאן דה גוואדלופה, ממנו יוצאות טיסות סדירות ליעדים במקסיקו וארצות הברית.
ברחבי העיר פועלת מערכת אוטובוסים גדולה, יחד עם מוניות רבות.
סלטה היא רצף של תנועות שבו הגוף מסתובב סביב ציר ב-360°, כך שהרגליים עוברות מעל הראש.
כיוון הסלטה יכול להיות לפנים, לאחור או לצד.
סלטה יכולה להיות מבוצעת באוויר או על הקרקע.
כשסלטה מבוצעת על הקרקע היא נקראת גלגול.
סלטות נהוגות בכמה ענפי ספורט, ביניהם פארקור, התעמלות, טריקינג ועוד.
מקור המילה מהשפה הלטינית, saltus - לקפוץ.
בענף ההתעמלות יש תרגילים רבים בשם סלטה.
את הסלטה ניתן לבצע באופנים רבים כאשר כל תרגיל מקבל שם מעט שונה.
למשל, סלטה המבוצעת בגוף מוחזק וישר (כמו במצב עמידה) תקרא סלטה בגוף ישר.
סלטה לפנים המבוצעת כאשר הגוף בקיפול עם רגליים ישרות, תקרא סלטה קדמית בקיפול.
יש מגוון רחב של שילובים, כאשר הסלטה יכולה להתבצע קדימה ואחורה, סלטה כפולה ומשולשת או לשלב סיבובים רבים של הגוף.
סלט שופסקה (בבולגרית: Шопска салата) או בשמו הנוסף סלט בולגרי הוא סלט קר המשתייך למטבח הבולגרי ונפוץ במדינות הבלקן ומרכז אירופה.
לסלט תפוצה ושמות דומים במטבח הסרבי, המקדוני, הרומני, הצ'כי, ההונגרי, הפולני, האלבני ועוד.
סלט זה מורכב מעגבניות, מלפפונים, בצל/בצל ירוק, פלפלים קלויים או טריים, גבינה בולגרית ופטרוזיליה.
הירקות לרוב נקצצים ומתובלים במלח, מוסיפים להם שמן חמניות או שמן זית ולעיתים גם חומץ.
הוספת החומץ תורמת לחמיצות שמקנות העגבניות לסלט.
ובנוסף, ניתן להוסיף לסלט רוטב ויניגרט שום ואלף האיים במסעדות, התוספות מוגשות לחוד לבחירת הסועדים.
מעל הירקות והרטבים תימצא גבינה בולגרית מגורדת או חתוכה.
הסלט מהווה לרוב מתאבן ולצידו שותים ראקיה (משקה אלכוהולי בלקני).
אם כי הסלט נקרא על שם אזור הקרוי שופלוק, הוא למעשה הומצא בשנת 1960 כדי לעודד תיירות.
שפים של חברת תיירות בשם "בלקנטוריסט" המציאו מתכונים לסלטים נוספים להם קראו סלט דוברוג'ה, סלט מקדוני, סלט תראקי וסלטים נוספים שיתאימו למחוזות ולהרכבי אוכלוסייה שונים של בולגריה.
מתברר שרק המתכון לסלט הבולגרי הצליח.
הסלט נקלט בתור סמל קולינרי לאומי בשנות השבעים והשמונים.
מהמטבח הבולגרי הסלט התפשט למטבחי המדינות השכנות.
מכיוון שהאזור שופלוק מתחלק בין בולגריה, מקדוניה וסרביה, שפים במקדוניה וסרביה החלו לטעון שמקור הסלט הוא מדינתם.
בשנת 2014 סלט השופסקה הוכתר בתור המאכל המזוהה ביותר מהמטבח הבולגרי ברחבי אירופה.
סלטופוס (שם מדעי: Saltopus; מילולית: "רגל מדלגת") הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים אשר ממנה התפתחו הדינוזאורים.
במראו הוא דמה לדינוזאור וכך הוגדר במשך שנים רבות, אך לבסוף הופרד לקבוצה קרובה.
הסלטופוס חי בסקוטלנד בסוף הטריאס לפני 228 מיליון שנה.
מאובני הסלטופוס נמצאו ב-1910 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הואן בממצא אחד בעיירה לוסימאות' (Lossiemouth) בסקוטלנד.
ליצור שהתגלה היו בעיקר עצמות גפיים ועמוד שדרה אך לא נמצא גולגולת.
עצמותיו היו חלולות כמו עופות ודינוזאורים והוא היה בעל זנב די ארוך.
הרגליים היו בעלות 5 אצבעות והוא עמד זקוף כמו דינוזאור אמיתי.
זוחל זה היה כנראה היצור ממנו התפתחו הדינוזאורים האמיתיים אשר היו מהירים יותר והיו בעלי אגן המופנה קדימה.
סלטזאוריים (שם מדעי: Saltasauridae) היא משפחת דינוזאורים ארוכי צוואר מקבוצת הזאורופודים, טיטאנוזאורים אשר חיו בקרטיקון עליון, לפני כ-85.8 עד 66 מיליון שנה, תקופת הכחדת הקרטיקון הגדולה.
מאובניהם נמצאו באמריקה הצפונית והדרומית ובאירואסיה.
בני קבוצה זו היו דינוזאורים גדולים, מקרוביו של הארגנטינוזאורוס העצום והיו בעלי צוואר ארוך וראש קטן בעל כרבולת עם שיניים קטנות שנועדו לתלוש עלי עצים.
הרוקזאורוס היה מהקטנים שבהם והגיע עד לאורך של שמונה מטרים.
האלמוזאורוס שאולי השתייך למשפחת האנטארקטוזאוריים, הגיע לאורך של מעל 30 מטרים והיה מהגדולים שבבני המשפחה, וגם מהאחרונים מביניהם.
למרות גודלם הם נרדפו על ידי ציידים גדולים ממשפחת האבליזאוריים והקרכרודונטוזאוריים וחלק מבנה המשפחה היו בעלי שריון עצם מחוזק.
ייתכן שהם גם חיו בקבוצות גדולות שעזרו להדוף טורפים ולגונן על צעירים.
סלטופוסוכוס (שם מדעי: Saltoposuchus; משמעות השם: "תנין בעל רגל מזנקת") הוא סוג של זוחל דמוי-תנין פרהיסטורי אשר חי בסוף תור הטריאס לפני 220 מיליון שנה.
בצורתו הוא דמה יותר לדינוזאור והיה קטן בהרבה מהתנינים הרגלים וכנראה היה דו-רגלי.
מאובניו נמצאו במערב גרמניה בידי החוקר פרידריך פון הינה (Friedrich von Huene).
בעבר סברו שהיה מאבות הדינוזאורים, אך כיום הוא שייך לקבוצה של ארכוזאורים דמויי-תנינים ולא לדמויי הדינוזאורים כמו הסלטופוס שאיוריו בספרות הפופולרית נראו דומים.
היה לו חרטום צר יותר מרוב התנינים ובו שיניים קטנות מחודדות ששימשו לתפיסת טרף.
מבנה הגפיים והחוליות נועד ולנוע במהירות על שתיים.
גבו היה מכוסה בקשקשים רחבים שנועדו להגנה.
חלק ממאובני הזוחל מרמזים על התנהגות קניבליסטית.
טרף אחר שלו היה מיני זוחלים קדומים, דוחיים ויונקים פרימיטיביים.
הסלטופוסוכוס חי בגרמניה לצידם של דינוזאורים קדומים כמו הפרוקומפסוגנתוס, הליליינשטרנוס והפלטאוזאורוס.
סלט עוף הוא כל סלט עם עוף כמרכיב עיקרי.
מרכיבים נפוצים אחרים עשויים לכלול מיונז, ביצה קשה, סלרי, בצל, פלפל, חמוצים ועוד מגוון של רטבים כמו חרדל.
בארצות הברית, "סלט עוף" מתייחס לכל סלט עם עוף, או לסלט מעורב ספציפי המורכב בעיקר מבשר עוף קצוץ ורוטב, כמו מיונז, או גבינת שמנת.
כמו סלט טונה וסלט ביצים, ניתן להגיש אותו על גבי חסה, עגבנייה, אבוקדו, או שילוב כלשהו.
סלט זה עשוי לשמש גם לכריכים.
בדרך כלל הוא עשוי עם שאריות עוף מבושל או משומר.
ניתן להתייחס גם לסלט גינה עם עוף מטוגן, בגריל או צלוי (בדרך כלל חתוך או חתוך לקוביות) מלמעלה.
באירופה ובאסיה ניתן להכין את הסלט על ידי מספר רב של כבישות, או ללא רוטב כלל, ומרכיבי הסלט יכולים להשתנות מעלים וירקות מסורתיים, לפסטות, קוסקוס, נודלס או אורז.
אחת הצורות האמריקאיות הראשונות של סלט עוף הוגשה על ידי Town Meats בוויקפילד, רוד איילנד, בשנת 1863. הבעלים המקורי, ליאם גריי, ערבב את שאריות העוף שלו עם מיונז, טרגון וענבים.
מה שנהפך למנה פופולרית כל כך ששוק הבשר הוסב למעדנייה.
סלטה לאחור הוא ספר לנוער מאת הסופרת תמר ורטה-זהבי.
הוא מספר על נטע, בת לאם חד-הורית קרייריסטית שרגילה לעבור דירות מאז שנולדה.
הצטרפותה ל"קרקס השלום" בו מופיעים יהודים לצד ערבים ונוצרים מחזקת את רצונה להישאר.
בריאיון ל"חיים משותפים", תמר ורטה-זהבי סיפרה שכל ספריה העוסקים בסכסוך הישראלי פלסטיני (שרוטה, רים - הילדה מעין חוד, החלום של יוסף) נטועים בחוויות אישיות שלה.
בירושלים היא הייתה עדה ליוזמת בניית קרקס יהודי-ערבי לילדים.
"הילדות והילדים, חציים ערבים וחציים יהודים למדו תרגילים בסיסיים בקרקסנות ובייחוד למדו לסמוך אחד על השני".
הסופרת צפתה ביחסים הנרקמים בין הילדים ובהכנות להופעות בחו"ל והספר "סלטה לאחור" מבוסס על תצפיות אלו.
ורטה-זהבי אמרה שהיא כותבת כדי "לספק מרחב מוגן, שבו בני נוער יוכלו לבחון מחדש עמדות ותהיות" והדגישה כי "זה לא מרחב עם סוף טוב.
יש מחסומים כמו במציאות, לא קורים נסים ואין סוף רומנטי בין הנערה היהודייה לנער הערבי, אבל אני רוצה שהקוראים ירגישו החמצה וירצו שזה יקרה".
נטע מתחברת עם אבתיסאם הערבייה הצעירה ממנה בשנתיים ויחד הן הופכות לכוכבות הקרקס.
התרחשויות אלו, שהן עיקר חלקו הראשון של הספר, מציגות מציאות לא פשוטה של בדידות, חוסר שייכות וגזענות.
דמותה של נטע חושפת נפש עדינה ופגועה.
כתיבתה של ורטה-זהבי שופכת אור על התבגרות בחברה שמתקשה לקבל את השונה ויתרה מכך, לועגת למי שעושה זאת.
אף על-פי שנטע מגלה סובלנות, סביבתה לא תמיד נאורה כמוה.
הסיפור מקבל תפנית מפתיעה כאשר נטע מתאהבת בשאפיק, אחיה של אבתיסאם ואף הוא מתאהב בה.
הרגשות גועשים ומתחזקים ככל שהעלילה מתקדמת.
חייהם של השניים משתנים ללא היכר כאשר הרצון להיות יחד מתנגש עם המוסכמות החברתיות.
ירושלים מתוארת כבעלת פינות-חמד ומקומות מפלט אך גם כמעוז הגזענות והדיכוי הערבי.
כל אספקט בחייה של הגיבורה הוא עכשווי; החל מהיותה ילדת מבחנה ועד העיסוק ביחסים הפוליטיים בין ערבים ליהודים.
מבקרים ציינו שספר זה מתאים לנערים ונערות שמתעניינים באהבה ומוכנים להישיר מבט על הגזענות, האפליה והדיכוי הקיימים בחברה הישראלית.
סוגיות חברתיות אקטואליות משמשות בו כרקע לסיפור התבגרות מרגש.
סיפור זה מצליח להעביר חוויה רגשית עמוקה.
נראה שהרומן "סלטה לאחור" הוא היצירה הראשונה והיחידה המציגה את הסכסוך היהודי פלסטיני מנקודת מבטם של בני נוער צעירים המאוהבים זה בזה.
הקשר הרומנטי ביניהם מתחיל ברתיעה אידאולוגית, ממשיך בהיכרות מעמיקה ומסתיים בהבנה של בני הזוג שלא יכולים להמשיך את הקשר ביניהם בשל התנאים הפוליטיים.
בעקבות פרידתם הקורא לומד שבני שני העמים עדיין אינם מוכנים לוותר על השנאה והחשדנות ההדדית.
הקורא מזדהה עם כאבם של בני הזוג והספר משאיר תקווה לרצון לשינוי המצב הפוליטי הקיים, ליצירת תקשורת חיובית ללא דעות קדומות וגזענות בין שני העמים.
הפרידה מהווה מוטיב מרכזי בסיפור.
סלטי שמיר היא חברה ישראלית המייצרת ומשווקת סלטים שונים ובהם, חומוס, טחינה וכדומה.
החברה הפכה לשלישית בגודלה בתחום הסלטים המצוננים בישראל.
סלטי שמיר הוקמה ב־1974 על ידי משפחת דרייזין כמתקן ייצור קטן בכפר מעש, ועם השנים הפכה לשחקנית השלישית בגודלה עם נתח שוק של כ־15%.
ב-1988 עברה החברה למפעל בשטח של כ-5,000 מ"ר באזור התעשייה ברקן שבשומרון.
לחברה מפעל נוסף בבית שמש, בו מרוכזת פעילות ייצור, שיווק ומכירה של מוצרי דגים.
ב-1994 החברה הונפקה והפכה לציבורית.
ב־2004 מכרה משפחת דרייזין את החברה לשני שותפים, עצמון ראש ומשה גורביץ, שהתקשו לנהלה, עד שהגיעה בתוך שנה וחצי לפשיטת רגל.
ב־2006 יעקב גינצבורג (לשעבר מנכ"ל קלאבמרקט) ועמי גיא רכשו את החברה מכינוס נכסים תמורת 3.75 מיליון שקל.
גיא וגינצבורג קנו את החברה והכניסו אותה לשוק החרדי ובמקביל החלו לייצר סלטים ללא חומר משמר.
ב-2014 רכשה את מפעל פל דגים בסכום של 2.2 מיליון ש"ח ונכנסה לתחום הדגים, בשוק שמוערך בכ-100 מיליון ש"ח בשנה.
ב-2014 גייסה החברה את השף ישראל אהרוני כפרנזטור בהשקעה של מאות אלפי שקלים.
ב-2016 נמצאו חיידקי סלמונלה במוצרים של החברה, היא הכריזה על ריקול למוצריה, ובהמשך התברר כי מקור החיידקים הם מספקית טחינה הנסיך.
בינואר 2020 אישרה רשות התחרות לחברה לרכוש את מעדני מיקי שנקלעה לקשיים.
מצבה של החברה הורע בתקופת הקורונה אז רשמה הפסד של 15 מיליון ש"ח.
ב-2021 נקבע הסדר נושים לחברה שבמסגרתו חברת אס אר אקורד של עדי צים תיכנס לחברה כמשקיעה.
החברה מייצרת כ-80 מוצרים של סלטים ודגים והיא הספקית העיקרית למותג הפרטי של שופרסל, וכן מספקת מזון לצה"ל.
החברה גם מייצאת אל מחוץ לישראל.
סלטו (בספרדית: Rivera) הוא אחד ממחוזות אורוגוואי הממוקם בצפון המדינה.
סלטו הוקם בחלוקת המחוזות בשנת 1837. גבולות המחוז הנוכחיים הוגדרו בשנת 1884.
נכון לשנת 2010, תוחלת החיים עומדת בסלטו על כ-75 שנים.
הגיל הממוצע הוא כ-29 שנים.
סלט מלפוף או סלט כרוב (ערבית: سلطة ملفوف), הוא סלט כרוב מהמטבח הלבנוני, המורכב בדרך כלל מכרוב מגורר, מיץ לימון, שמן זית, שום, מלח ונענע מיובשת.
סלטארטינטור (בפארואזית: Slættaratindur; פסגה שטוחה) הוא ההר הגבוה ביותר באיי פארו, המתנשא לרום של 880 מטר.
הוא ממוקם בחלק הצפוני של האי אסטורוי, בין הכפרים איי, צ'קוו ופונינקור.
הכפר פונינקור שוכן למרגלות ההר, אולם הפסגה אינה נראית מהכפר.
פירוש שמו הוא "פסגה שטוחה".
ניתן לעלות עליו תוך כארבע שעות, ואף על פי שהמסלולים תלולים, אין צורך בכישורי טיפוס טכניים כדי להגיע לפסגה.
במזג אוויר בהיר, הפסגה נותנת תצפיות על כל הארכיפלג.
סלטארטינטור הוא אחד מעשרת ההרים באיי פארו המתנשאים לגובה של למעלה מ-800 מ' מעל פני הים.
קרופטלי, הפסגה השנייה בגובהה בגובה 856 מ', שוכנת ממש מצפון-מזרח לסלטארטינטור.
סלטברן הוא סרט מתח אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי הקולנוענית אמרלד פנל.
עלילת הסרט מתמקדת באוליבר, סטודנט עני בקולג' יוקרתי, המתאהב בפליקס, סטודנט ממשפחה אנגלית ענפה ואריסטוקרטית.
בינואר 2022, נמסר כי חברת "LuckyChap Entertainment" בראשותה עומדת השחקנית מרגו רובי נמצאת במשא ומתן על הפקת הסרט "סלטברן", סרטה השני של אמרלד פנל אותו כתבה, הפיקה וביימה לאחר הסרט "צעירה מבטיחה" (2020).
במאי 2022, נמסר כי לצוות ההפקה הצטרפו המפיקים ג'וזי מקנמרה, טום אקרלי ורובי אושרו, וכי לצוות השחקנים לוהקו רוזמונד פייק, ג'ייקוב אלורדי ובארי קיוגאן בתפקידים שטרם פורסמו.
צילומי הסרט החלו ב-16 ביולי 2022, ועליהם אמון צלם הקולנוע לינוס סנדגרן.
סלט תפוחי אדמה היא מנת סלט, העשויה מתפוחי אדמה מבושלים, בדרך כלל מכילה רוטב ומגוון מרכיבים נוספים כגון, ביצים מבושלות וירקות טריים.
בארצות הברית, זו נחשבת בדרך כלל כתוספת המלווה את המנה העיקרית .
מקובל לחשוב שמקורו של סלט תפוחי אדמה בגרמניה, ומשם התפשט ברחבי אירופה, ארצות הברית ומאוחר יותר אסיה.
סלט תפוחי אדמה אמריקאי מקורו ככל הנראה במתכונים, שהובאו לארצות הברית דרך מהגרים גרמנים ואירופים במהלך המאה ה-19.
סלט תפוחי אדמה בסגנון אמריקאי מוגש קר או בטמפרטורת החדר.
המרכיבים כוללים לרוב מיונז או תחליף דומה (כגון יוגורט או שמנת חמוצה), עשבי תיבול וירקות חיים (כגון בצל וסלרי).
סלט תפוחי אדמה בסגנון דרום גרמני מוגש חם או בטמפרטורת החדר והוא עשוי עם וינגרט (ולא רוטב קרמי על בסיס מיונז) וכולל בדרך כלל בייקון.
סלט תפוחי אדמה צפון גרמני מוגש קר או בטמפרטורת החדר.
הוא עשוי בדרך כלל עם מיונז, ביצה קשה וחמוצים מתוקים או חמוצים.
סלט תפוחי האדמה בסגנון אמריקאי מקורו כנראה בגרסה זו.
סלט תפוחי אדמה בסגנון אסייתי דומה לסלט תפוחי אדמה בסגנון אמריקאי, אך יש לו טעם מתוק והוא עשיר יותר בביצה.
המתכונים הידועים המוקדמים ביותר של סלט תפוחי אדמה אמריקאיים מתוארכים לאמצע המאה ה-19 או אמצע המאה ה-18 ומושרשים במטבח הגרמני, שהובא לארצות הברית על ידי מתיישבים אירופאים.
גרסה מוקדמת של סלט תפוחי אדמה אמריקאי הייתה עשויה מתפוחי אדמה מבושלים שהיו בדרך כלל מתובלים בשמן, חומץ ועשבי תיבול.
גרסה של סלט תפוחי אדמה הנפוצה ביפן ידועה בשם פוטסרה (או פוטסלה), שם שהוא הלחם בסיסים של השם באנגלית (Potato - תפוח אדמה + Salad - סלט).
הוא מורכב באופן מסורתי מהמרכיבים העיקריים של סלט תפוחי האדמה (פירה מתפוחי אדמה מורתחים, ביצים קשות), ירקות (מלפפון, בצל, גזר) ושינקן מעורבב עם רוטב העשוי מיונז, חומץ אורז וחרדל קראשי.
סלט אוליבייה הוא סוג של סלט תפוחי אדמה הנפוץ במטבח הרוסי ונאכל מסורתית בחג הנובי גוד.
הסלט כולל בדרך כלל תפוחי אדמה מבושלים, מיונז, ביצים קשות, גזר מבושל ומלפפונים חמוצים (מסורתית מלפפונים במלח ולא בחומץ).
במתכונים מסוימים מוסיפים תירס משומר, אפונה, שורש פטרוזיליה מבושל, כרישה מבושלת או אפילו תפוחים.
יתר על כן, פטרוזיליה קצוצה משמשת בדרך כלל כקישוט.
תיבול הסלט הוא במלח ופלפל שחור בלבד.
סלטו הייתה עד 2018 קומונה בפדובה במחוז ונטו האיטלקי, הממוקמת כ־70 קילומטרים דרומית־מערבית לוונציה וכ־35 קילומטרים מדרום־מערב לפדובה.
נכון ל־31 בדצמבר 2004, מנתה אוכלוסייתה 2,659 איש ושטחה היה 10.8 קילמוטרים רבועים.
מאז ה־17 בפברואר 2018 סלטו היא חלק מעיריית בורגו ונטו אז התמזגה יחד עם מגליאדינו, סן פידנציו, וסנטה מרגריטה ד'אדיג'ה.
סלטון אנסומנה ביאיי (בפורטוגזית: Celton Ansumane Biai; נולד ב-13 באוגוסט 2000 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי שמוצאו בגינאה ביסאו המשחק בעמדת השוער בקבוצת דורדרכט מליגת המשנה ההולנדית השנייה ובנבחרת גינאה ביסאו.
ביאיי גדל במחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון.
ב-30 בינואר 2020 חתם בוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-18 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בהפסד 5-1 לבנפיקה ליסבון במסגרת המחזור ה-25 לעונת 2022/2023.
ב-19 בינואר 2024 חתם בדורדרכט ההולנדית.
ביאיי נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023, וערך ארבע הופעות בטורניר.
ב-13 באוקטובר 2023 ערך ביאיי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בהפסד 1-0 לנבחרת גינאה במשחק ידידות.