tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השופט אנדרסון צ'או כתב בעת פסיקתו באומרו כי "הראיות בפני בית המשפט אינן, לדעתי, מספיק חזקות או משכנעות כדי להוכיח שהצרכים והנסיבות החברתיים המשתנים או העכשוויים בהונג קונג הם כאלה שיחייבו לקרוא את המילה 'נישואין' בחוק יסוד סעיף 37 ככוללת נישואים בין שני אנשים בני אותו המין".
צ'או הוסיף כי "האם צריכה להיות או לא צריכה להיות מסגרת חוקית להכרה במערכות יחסים חד-מיניות היא בעיקרה עניין לחקיקה".
בשנת 2013, בית המשפט העליון של הונג קונג קבע כי אישה טרנסג'נדרית יכולה להתחתן עם בן זוגה והצהיר לממשלה שיש לה שנה אחת לנסח חוק המאפשר לטרנסג'נדרים להינשא לאחר שעברו ניתוח להתאמה מגדרית.
באביב 2014, כתוצאה מכך שהחוק לא הושלם, אזרחים טרנסג'נדרים הפכו לרשאים להתחיל להינשא בחודש יולי.
פעילי זכויות אדם הגיבו בביקורתיות מהקביעה לפיה אדם "מחויב לעבור ניתוח התאמה מגדרית מלא כדי לקבל רישיון עבור נישואין".
סקר אשר נערך על ידי אוניברסיטת הונג קונג בשנת 2017 מצא כי 50.4% מהנשאלים תמכו בהכשרת נישואים חד מיניים ברחבי האזור המנהלי.
במרץ 2019 חזרה על עמדתה ואמרה כי הממשלה "לא קרובה יותר להכשיר נישואים חד מיניים" בעוד כינתה את הנושא "עדיין שנוי במחלוקת" אך ציינה שפסיקת בית משפט לאחרונה בהסדרי הגירה לזוגות חד מיניים שנישאו מחוץ למדינה "עוזר להביא כישרונות מעבר לים".
מאן-קין הצהיר כי "במקום להתמקד בדיונים מופשטים ואידאולוגיים שלעולם לא נוכל להגיע להסכמה עליהם בקלות, בואו נתקדם מעט בהתמודדות עם אפליה במקום העבודה, בבתי הספר ובמתקנים הציבוריים".
בינואר 2019 הסכים בית המשפט העליון של הונג קונג לדון בשתי תביעות נגד סירובו של האזור המנהלי להכיר בנישואים חד מיניים.
שני האתגרים המשפטיים הנפרדים הועלו על ידי סטודנט בן 21 מאוניברסיטת הונג קונג, אשר כונה "TF" ופעיל בן 31 תחת השם "STK" אשר טענו כי חוסר היכולת של זוגות חד מיניים להתחתן ברחבי הונג קונג "מפרה את זכותם לשוויון על פי מגילת זכויות האדם וחוק היסוד של הונג קונג".
השופט בתיק נתן לבקשות רישיון להישמע על ידי בית המשפט, אם כי השעה אותן לדון תחילה בתיק נוסף בו הייתה מעורבת לסבית בת 29, המבקשת ליישם מערכת שותפות באיחוד אזרחי בהונג קונג.
בשנת 2015 אישה לסבית בריטית אשר כונתה כ-"QT" תבעה את מחלקת ההגירה של הונג קונג לאחר שזו סירבה להכיר בשותפותה האזרחית עם בת זוגה בממלכה המאוחדת וסירבה להעניק לה אשרת תלות.
בפברואר 2015, שופט אשר דן בנושא הסכים שהתובעת הופלתה לרעה והעביר את התיק לבית המשפט העליון.
ב-25 בספטמבר 2017 הפך בית המשפט לערעורים את דחיית בג"ץ ופסק לטובת "QT", וקבע כי יש להעניק לבת זוגה העובדת בעיר אשרת בני זוג.
בעוד ההגדרה המשפטית של נישואים לא עורערה, השופט הראשי אנדרו צ'ונג הצהיר כי "הזמנים השתנו ומספר הולך וגדל של אנשים אינם מוכנים עוד לקבל את הסטטוס קוו ללא מחשבה ביקורתית".
צ'ונג הוסיף כי מחלקת ההגירה לא הצליחה להצדיק את "האפליה העקיפה על רקע נטייה מינית ממנה סבלה QT" וכי "ההחרגה של בן זוגו הנשוי כדין, אם כי חד מיני, של עובדת זרה או בת זוגה האזרחית, להצטרף לעובדת היא, די ברור, לא יעילה למשיכת העובדת להגיע או להישאר בהונג קונג".
בית המשפט הורה ל-"QT" ולמשרד ההגירה לעבוד יחד על הסכם ולהגישו לבית המשפט תוך 28 ימים.
משרד ההגירה ערער על פסק הדין לבית המשפט לערעורים סופיים.
בית המשפט נתן את פסק דינו ב-4 ביולי 2018, שפסק לטובת התובעת וחייב את רשויות ההגירה מאתה ואילך להעניק לבני זוג חד מיניים אשרות בני זוג שהיו זמינות בעבר רק לזוגות הטרוסקסואלים.
הרכב השופטים, בראשותו של השופט העליון ג'פרי מא טאו-לי, קבע כי "המדיניות של אי מתן אשרה נוגדת תועלת וברור שאינה קשורה באופן רציונלי לקידום כל מטרת כישרון" בעודו דחה את טיעונו של מנהל ההגירה כי "שותפויות באיחוד אזרחי שונות מנישואים" בתגובה כי טיעוניו מבוססים על "בסיס רעוע וכמעט ולא מספק".
הממשלה הצהירה כי היא "מכבדת את פסיקת בית המשפט ותלמד אותה בפירוט".
בשנת 2014, התחתן קצין ההגירה של הונג קונג אנגוס לאונג צ'ון-קוונג עם בן זוגו סקוט אדמס בניו זילנד.
לאחר נישואיהם, צ'ון-קוונג ניסה לעדכן את מצבו המשפחתי בלשכת שירות המדינה, אשר קובעת כי הטבות השוטרים יכולות להגיע גם לבני זוגם.
הלשכה, לעומת זאת, דחתה את ניסיונותיו של צ'ון-קוונג להרחיב את ההטבות הללו לאדמס, מה שהוביל לאתגר משפטי.
ב-28 באפריל 2017, בית המשפט העליון של הונג קונג פסק לטובת צ'ון-קוונג.
בפסיקתו המובהקת, כינה השופט אנדרסון צ'או ק-מינג את מדיניות הלשכה כ-"אפליה עקיפה" ודחה את טענתה כי עליה "לנהוג בהתאם לחוק הנישואין הרווח בהונג קונג" בעוד כי הרחבת ההטבות לבת זוגו של צ'ון-קוונג תביא "לערעור שלמות מוסד הנישואין".
פסק הדין היה אמור להיכנס לתוקף ב-1 בספטמבר 2017 והיה מציע לבני זוג חד מיניים של עובדי ממשלה שנישאו מחוץ למדינה את אותן הטבות כמו של זוגות הטרוסקסואלים.
אולם, בחודש מאי ערערה ממשלת הונג קונג על פסק הדין.
בית המשפט לערעורים החל לבחון את התיק בדצמבר 2017, ופסק נגד בני הזוג ב-1 ביוני 2018. בית המשפט לערעורים קבע כי קיימת "מטרה לגיטימית להגן על נישואים בין המינים השניים" בטענה שרק זוגות הטרוסקסואלים "צריכים ליהנות מחופש הנישואין".
בית המשפט גם קבע שצ'ון-קוונג ואדמס "לא יכולים לשלם מיסים כזוג".
בני הזוג ערערו על ההחלטה לבית המשפט לערעורים סופיים.
ב-6 ביוני 2019, בית המשפט לערעורים סופיים הפך את פסיקתו של בית המשפט העליון, וקבע כי הן לשכת שירות המדינה והן מחלקת מס ההכנסה הפלו את בני הזוג שלא כדין.
פסק הדין נכנס לתוקף ב-19 בספטמבר 2018, כאשר ממשלת הונג קונג שינתה את ספר החוקים שלה כדי לאפשר לזוגות חד מיניים להגיש דוחות מס משותפים.
דובר משרד ההכנסה הפנימית אישר את השינוי והצהיר שזוגות נשואים חד מיניים "יכולים כעת להגיש שומת מס משותפת באמצעות מערכת ניהול מסמכים או בצורת מסמך".
פעילי זכויות להט"ב הונג קונגים בירכו על הצעד אך הצהירו כי יש לכלול אותו גם לאלה הנמצאים בשותפויות אזרחיות.
פקודת מגילת הזכויות של הונג קונג משנת 1991 אוסרת אפליה ממגוון סיבות כולל "מעמד אחר".
בתיק של לאונג ט.ס ויליאם רוי נגד שר המשפטים (2005), המונח פורש כך שיכלול נטייה מינית.
מאז שנות ה-90 ארגוני זכויות להט"ב קראו למועצה המחוקקת לחוקק חוקי זכויות אזרח הכוללים בתוכנם נטייה מינית.
בשל פרשנות זו של מערכת המשפט, על הממשלה מוטלת האחריות להבטיח באופן פעיל שכל מדיניותה, החלטותיה ופעולותיה נקיות מאפליה על רקע נטייה מינית.
עם זאת, חוק היסוד ופקודת מגילת זכויות האדם מחייבים רק את הממשלה, סוכנויותיה ונציגיה, אך לא חברות פרטיות.
ככזה, סעיף ההערות הכלליות במודעות המשרות הפנויות בשירות המדינה כולל את הקביעה: "כמעסיק שוויון הזדמנויות, הממשלה מחויבת לביטול האפליה בעבודה.
המשרה המפורסמת פתוחה לכל המועמדים העומדים בדרישת הכניסה הבסיסית ללא קשר לנכותם, מין, מצב משפחתי, הריון, גיל, מצב משפחתי, נטייה מינית וגזע".
בנוסף, עובדי ממשלה החשים מופלים לרעה או סובלים מיחס לא הוגן בשל נטייתם המינית רשאים לבקש ייעוץ משפטי ולהגיש תביעות אזרחיות נגד הממשלה בבית המשפט.
בשנת 1993, המחוקקת לשעבר אנה וו הציעה הצעת חוק שוויון הזדמנויות באמצעות הצעת חוק פרטית לאיסור אפליה ממגוון סיבות, כולל "מין, מוגבלות, גיל, גזע ומיניות".
מאמצה לא הניב תוצאה עד 1995 אז נחקק חוק שוויון ההזדמנויות אם כי המונח "מיניות" לא נכלל בהעברת הצעת החוק.
התנגדות פוליטית להגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית נוטה לבוא משמרנים חברתיים, אשר לעיתים קרובות בעלי קשרים נוצריים אוונגליסטים, הרואים בהומוסקסואליות וקרוס-דרסינג כ-"סימנים של חוסר מוסריות".
לאחר שבית המשפט פסק נגד גיל ההסכמה הבלתי שוויוני עבור זוגות הומוסקסואלים בשנת 2005, ראש הרשות המבצעת לשעבר של הונג קונג, דונלד צאנג הידוע כקתולי אדוק, התנגד פומבית להחלטת בית המשפט ונלחם בערעור לפסק הדין עד 2006 אם כי ללא הצלחה.
בשנת 2005 הלשכה לענייני חוקה ויבשת הקימה את היחידה לזהות מגדרית ונטייה מינית, עבור "שיפור שוויון ההזדמנויות לאנשים בעלי נטיות מיניות שונות וטרנסג'נדרים".
החל מאוגוסט 2012, הלשכה נותנת חסות לסדרה של שידורי הכרזות לשירות הציבור על הצורך בהענקת יחס שווה בעת העסקת כל מי שמוגדר כחלק מקהילת הלהט"ב.
בשנת 2016 נכשלו המאמצים של ועדת שוויון הזדמנויות להניע את הממשלה לחוקק חקיקה נגד אפליה המכסה נטייה מינית וזהות מגדרית.
הוועדה העלתה הצעה לממשלה בעקבות סקר באותה שנה, שמצאה כי רוב של 55.7% קונג קונגים תמכו בהוספת המונחים.
ביוני 2019, ריקי צ'ו מאן-קין, ראש נציבות שוויון ההזדמנויות, הצהיר שהוא מתכוון "להוסיף הגנות נגד אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית לחוקים הקיימים" בעוד לדבריו, גישתו תהיה "כרוכה בהכנסת הגנות לחוקים הקיימים במקום תמיכה בחקיקה כוללת אחת".
מאן-קין ידוע כמתכנן טיוטות חוקים ומכוונן אותם לאחר שמיעת דעות המפלגות המתנגדות לפני הגשתן לממשלה.
החוק בהונג קונג מאפשר שינוי מגדר במסמכים משפטיים כגון תעודת זהות ודרכון, אך אינו מאפשר לשנות את תעודת הלידה.
שינוי מסוג זה מצריך העברת ניתוח להתאמה מגדרית.
ב-13 במאי 2013, בית המשפט לערעורים סופיים של הונג קונג קבע כי לאישה טרנסג'נדרית ישנה הזכות להתחתן עם בן זוגה במגדרה המועדף.
בשנת 2019, שלושה גברים טרנסג'נדרים איבדו את מעמדם החוקי להכרה ככאלה בתעודות הזהות שלהם בהונג קונג.
בעודו הביע חיבה לשלישייה, שופט בית המשפט העליון תומאס או הינג-צ'ונג פסק נגד שלושת המבקשים, שהוכרו כולם כגברים על ידי ממשלת הממלכה המאוחדת אך אינם מסוגלים לשנות את מינם בתעודת הזהות של הונג קונג.
השופט הצהיר כי "שינוי מין מוחלט יהיה הדרך המעשית היחידה של השלטון המקומי לקבוע את מינו של אדם".
מאז ספטמבר 2017, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) רשאים לתרום דם ברחבי הונג קונג לאחר תקופת דחייה של שנה מקיום יחסים.
יחד עם מספר מועדוני לילה הומוסקסואלים, מצעדי גאווה מתקיימים מדי שנה ברחבי הונג קונג, כמו גם אירועים חברתיים אחרים בהם הקרנת פסטיבל סרטי ההומואים והלסביות בהונג קונג.
בכל שנה בציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה (17 במאי), מתקיימת צעדה ברחבי האזור המנהלי מאז 2005. מעורבות פוליטית גם כן הפכה נפוצה יותר בשנים האחרונות, בעוד מספר מחוקקים בולטים השתתפו בצעדת היום ובמצעד הגאווה בהונג קונג.
בשנת 2010, המחוקק פרננדו צ'ונג, המחוקקים לשעבר סוד הו סאו לאן, לו ווינג-לוק והכומר פונג צ'י ווד, השתתפו בהפגנה פומבית נגד הומופוביה בהונג קונג.
בתחילת שנות ה-90 הוקמו שתי הקבוצות הראשונות לזכויות להט"ב בהונג קונג, "HORIZONS" ו-"Ten Percent Club".
כיום, קיימים מספר ארגונים בהם: "Rainbow Action" ו-"Tongzhi Culture Society" הפועלים למען קידום זכויות להט"ב בעודם מארגנים אירועים חינוכיים וחברתיים ציבוריים שונים.
סקר שנערך על ידי אוניברסיטת הונג קונג ב-2014 קבע כי 74% מהנשאלים הסכימו כי לזוגות חד מיניים "צריכים להיות אותן זכויות או חלק מהזכויות להן נהנים זוגות הטרוסקסואלים".
עם זאת, ביטלו את עמדתן יממה לאחר מכן בעקבות ביקורת ציבורית שלילית נרחבת לאחר האיסור בעוד הפרסומת הוצגה בשנית מספר ימים לאחר מכן.
המשחקים הגאים, תחרויות ספורט רב-ענפיות ואירועי תרבות מגוונים עבור חברי קהילת הלהט"ב ברחבי העולם, נקבעו להתקיים לראשונה בהונג קונג כציון 40 השנה למשחקים הגאים שנוסדו לראשונה ב-1982 בין ה-11 ל-19 בנובמבר 2022. אלו היו צפויים להיות המשחקים הגאים הראשונים שיערכו ביבשת אסיה, ולראשונה בעונת חורף.
עם זאת, כתוצאה מהתפרצות מגפת הקורונה בקונג קונג, נדחה קיום המשחקים ל-3 בנובמבר עד 11 בנובמבר 2023.
מאז שנות ה-90, במספר סרטים הונג קונגים החלו להיכלל דמויות או נושאים המתייחסים לקהילת הלהט"ב.
עם זאת, תוכניות טלוויזיה נטו במידה רבה להימנע מהצגת הנושאים, עד לתחילתו של העשור השני של המאה-21. בשנת 2005, נודע בהרחבה ברחבי האזור המנהלי כי הזמר-יוצר הפולק ההונג קונגי צ'ט לאם הצהיר על היותו הומוסקסואל באמצעות ראיון לכתב העת האדבוקט בממלכה המאוחדת בעודו תמך בציון מצעד הגאווה בהונג קונג.
בשנת 2006 שידרה רדיו טלוויזיה הונג קונג (RTHK) סרט טלוויזיה בשם "Gay Lovers" אשר ספג ביקורת שלילית מצד שמרנים חברתיים בהיותו עודד לדבריהם "אנשים להפוך להומוסקסואלים".
בשנת 2007 קבעה רשות השידור כי הפקת הסרט על ידי "RTHK" היא "בלתי הוגנת, חלקית ומוטה כלפי הומוסקסואליות ובעלת השפעה של קידום קבלת נישואים הומוסקסואלים".
ב-5 במאי 2008 ביטל השופט מיכאל הרטמן את פסיקת רשות השידור לפיה הדיון של "Gay Lovers" בנישואים חד מיניים נחשב כ-"מפר את הנחיות השידור על אי הכללת דעות נגד הומואים".
באפריל 2012, האמן ההונג קונגי והפעיל הפוליטי, אנתוני וונג, הצהיר על היותו הומוסקסואל במהלך אחת מסדרות הקונצרטים שלו לתשואות אוהדיו.
וונג ייסד את ארגון הצדקה ללא מטרות רווח "Big Love Alliance" בשנת 2013 עבור קידום שוויון זכויות לחברי קהילת הלהט"ב בהונג קונג.
בספטמבר 2012, המחוקק הנבחר ריי צ'אן צ'י-צ'ואן, מנחה רדיו וטלוויזיה לשעבר, הצהיר בראיונו לעיתון ההונג קונגי "Oriental Daily" כי הוא הומוסקסואל, מה שהפך אותו למחוקק ההומוסקסואל הגלוי הראשון בסין הגדולה (מונח המתייחס בדרך כלל לאזור המקיף את סין היבשתית, הונג קונג, מקאו וטאיוואן במזרח אסיה).
ב-10 בנובמבר 2012, דניס הו, זמרת-שחקנית ופעילת זכויות אדם הונג קונגית, הצהירה על נטייתה החד-מינית על הבמה באירוע תחת הכותרת "העז לאהוב" במהלך ציון מצעד הגאווה של הונג קונג באותה שנה.
הו כינתה את עצמה בהצהרתה כ-"טונגז'י" (同志) מילת סלנג סינית להומוסקסואלים.
הו הוגדרה בתקשורת הבינלאומית כזמרת המיינסטרים הראשונה בהונג קונג אשר "יצאה מהארון".
מכללת הפסיכיאטרים של הונג קונג
ב-15 בנובמבר 2011, מכללת הפסיכיאטרים של הונג קונג, כגוף רישוי של פסיכיאטרים מקצועיים, פרסמה הודעה לפיה הומוסקסואליות "איננה מחלה" בעוד "אינן ראיות מוכחות מדעיות התומכות בניסיונות לשנות נטייה מינית".
עד פברואר 2012, ההודעה לא הועלתה לאתר המכללה ולא פורסמה בכתבי עת מקצועיים כלשהם.
עם זאת, הייתה זמינה בפורמט "PDF" אלקטרוני לפי בקשה.
באותה תקופה, מכללת הפסיכיאטרים של הונג קונג הוגדרה כסמכות המקצועית הראשונה ביבשת אסיה אשר "חוותה במפורש ובפומבי את עמדתה המקצועית בנושאים הנוגעים להומוסקסואליות וטיפולים המשנים את הנטייה המינית של האדם".
המכללה פירטה את עמדתה באומרה כי,"מכללת הפסיכיאטרים של הונג קונג סבורה שהומוסקסואליות אינה הפרעה פסיכיאטרית...
מכללת הפסיכיאטרים של הונג קונג דבקה בתקיפות בפרקטיקה של טיפול מוכח מדעית ומבוסס ראיות.
טיפולים פסיכיאטריים צריכים להינתן על פי עקרונות מבוססים ותרגולים הקיימים באותה עת.
אין, נכון לעכשיו, ראיות מדעיות וקליניות מוצקות התומכות ביתרונות של ניסיונות לשנות נטייה מינית".
החברה הפסיכולוגית של הונג קונג
לאור היעדר הנחיות תרגול עבור לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים עבור פסיכולוגים בהונג קונג, האגודה הפסיכולוגית של הונג קונג, הקימה ביולי 2011 קבוצת עבודה עבור התמודדות עם הסוגיה.
ב-1 באוגוסט 2012, האגודה פרסמה מסמך עמדה שכותרתו "מסמך עמדה לפסיכולוגים העובדים עם לסביות, הומואים וביסקסואלים (לה"ב)".
בתוכן המסמך קיימים כ-11 קווים מנחים עיקריים הכוללים באומרם,
הם אינם כופים אמונות אישיות או סטנדרטים לגבי נטייה מינית כאשר הם מציעים שירותים מקצועיים"."פסיכולוגים מבינים את ההבחנה בין נטייה מינית לבין זהות והבעה מגדרית.
זה כולל תמיכה בביטול הומופוביה, ביפוביה, אפליה, בריונות, הטרדה או כל צורה של סטיגמה כלפי לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים".
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטרינידד וטובגו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בטרינידד וטובגו מאז 2018, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
החוק הפלילי של טרינידד וטובגו אסר על קיום מין אנאלי או מין אוראלי הן עבור זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד לפני ביטולו ב-2018. החוק כלל את סעיף 13 לחוק עבירות מין 1986 (שתוקן בשנת 2000) שהפליל קיום "מעשי סדום" עם עונש של 25 שנות מאסר, שכוונו נגד מעשים הומוסקסואלים בהסכמה.
בנוסף, החוק הפליל קיום יחסי מין אוראליים ואנאליים גם בין הטרוסקסואלים תחת עונש של 5 שנות מאסר.
ממשלת טרינידד וטובגו לא דווחה כמי שאכפה את הסעיפים מעולם.
עם זאת, במקרים היסטוריים נדירים, תושבים הואשמו והורשעו בעבירות אלו יחד עם פשעים אחרים בנוסף.
ב-21 בפברואר 2017, פעיל זכויות הלהט"ב יליד טרינידד וטובגו, ג'ייסון ג'ונס , הגיש תביעה לבית המשפט העליון של טרינידד וטובגו בה ביקש לבטל את סעיפי 13 ו-16 בחוק הפלילי.
דיון בתיק התקיים ב-30 בינואר 2018. לפני מתן פסק הדין, קבוצות אוונגליזטיות דחקו בבג"ץ לשמור על תוכן החוק כפי שהוא, וכינו נישואים חד מיניים "סרטן" בעודם טענו כי "אלוהים יטיל את זעמו על טרינידד וטובגו שיוביל לאסונות טבע נוספים והרס" אם סעיפי החוק יבוטלו.
הקבוצות טענו בנוסף כי אם אזרחי להט"ב לא יוגדרו עוד כפושעים, אמונתם הדתית תיפגע.
פסק הדין בתיק ניתן על ידי השופט דווינדרה רמפרסד ב-12 באפריל 2018. רמפרסד ביטל את סעיפי 13 ו-16 לחוק עבירות המין וקבע כי תוכן החוק "מפר את זכויות האדם לפרטיות וחופש הביטוי".
הוא הכריז על שני הסעיפים כ-"בלתי חוקתיים, בלתי חוקיים, בטלים וחסרי תוקף" והשווה דעות קדומות נגד הומוסקסואלים לדעות קדומות נגד שחורים בתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה ונגד יהודים בתקופת השואה.
פעילי זכויות להט"ב הריעו מחוץ לבית המשפט בעת הכרזת ההחלטה.
דיון סופי לגבי אופן ההתמודדות עם סעיפי 13 ו-16 עליהם הכריז רמפרסד כבלתי חוקתיים, נקבע ליולי 2018 אך הועבר מאוחר יותר ל-20 בספטמבר.
במהלכו, יוחלט אם יש לשנות את הסעיפים כדי להסיר חלקים הנוגעים לקיום יחסי מין בין מבוגרים בהסכמה או אם יש למחוק אותם בשלמותם.
ב-20 בספטמבר שינה רמפרסד את שני הסעיפים והציג את מושג ההסכמה בתוכנם.
כעת נכתב בסעיף 12: "בסעיף זה "מעשה סדום" משמעו קיום יחסי מין ללא הסכמה בפי הטבעת של זכר עם זכר או של זכר עם נקבה", ובסעיף 16: "מי שמבצע מעשה מגונה חמור על או כלפי אחר דינו בהרשעה - מאסר חמש שנים...
לא חל על מעשה מגונה חמור שנעשה ביחידות בין (א) בעל ואשתו; (ב) אנשים, שכל אחד מהם בן שש עשרה ומעלה וששניהם מסכימים לביצוע המעשה".
על פי סעיף 8 לחוק ההגירה של טרינידד וטובגו, הומוסקסואלים אינם מורשים להיכנס לשטח המדינה.
עם זאת, הסעיף דווח כלא נאכף דה פקטו,(1) למעט האמור בסעיף (2), הכניסה לטרינידד וטובגו של האנשים המתוארים בסעיף זה, מלבד אזרחים ובכפוף לסעיף 7(2), תושבים, אסורה, דהיינו-
הומוסקסואלים או אנשים החיים מרווחים של הומוסקסואלים, או אנשים החשודים באופן סביר כמגיעים לטרינידד וטובגו למטרות לא מוסריות כאלו או אחרות...בשנת 2007, מסע פרסום מאת הכנסייה האנגליקנית המקומית התנגד לכניסתו של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, הידוע כהומוסקסואל גלוי, למופע במדינה.
הפרלמנט של טרינידד וטובגו דחה את הקריאה לאסור את כניסתו של ג'ון, ומופעו התנהל כמתוכנן במאי 2007.
בשנת 2013 פעיל זכויות הלהט"ב הג'מייקני מוריס טומלינסון הגיש עתירה על רקע סעיפי איסור כניסת הומוסקסואלים בחוקי ההגירה של בליז וטרינידד וטובגו.
טומלינסון ביקש מג'מייקה, מדינת הולדתו, להתעקש על הסרתם בהתבסס על הוראות ארגון הקהילייה הקריבית ("CARICOM") לתנועה חופשית של אזרחים ממדינות חברות.
המדינה סירבה לבקשתו, וטומלינסון עתר לבית המשפט הקריבי לצדק בבקשה להגיש את התיק מולו.
באוקטובר 2014, "CARICOM" הצטרף לתיק כצד מעוניין התומך בטיעוני טומלינסון.
ב-18 במרץ 2015, עתירתו של טומלינסון נשמעה עם טענות כי איסורי ההגירה "מפרים את זכויות התנועה החופשית לאזרחים הקריביים הכלולים בחוזה צ'גוארמאס" .
ב-10 ביוני 2016, בית המשפט הקריבי לצדק דחה את תיקו של טומלינסון בעודו מציין כי אף אחת ממדינות "CARICOM" אינה יכולה לאסור על הומוסקסואלים להיכנס לשטחן בשל התחייבויותיהן באמנת הארגון "על אף שהחוקים שלהן אוסרים על כניסת הומוסקסואלים".
טרינידד וטובגו אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
ביולי 2018, שופט מבית המשפט העליון בסן פרננדו אישר צו ליישוב סכסוך רכוש בין שני בני זוג הומוסקסואלים שהיו להם קשרים אישיים ועסקיים כאחד.
בציטוטו כי "השוויון בפני החוק בענייני רכוש וירושה לא אמור להשתנות בין בני זוג הומוסקסואלים והטרוסקסואלים", השופט ציין את היחס הלא שוויוני על פי החוק הנוכחי כלפי מערכות יחסים חד מיניות.
זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ ילדים בטרינידד וטובגו, הן עבור אימוץ חורג או משותף.
אף על פי שאינם מוכרים או מוסדרים במפורש בחוק, מרכז הפוריות של ברבדוס שמחזיק במרפאה בסנט אוגוסטין, מציע טיפולי הפריה חוץ גופית והזרעה מלאכותית לזוגות לסביות והסדרי פונדקאות לזוגות הומוסקסואלים.
אני לא תומכת באפליה בשום צורה כלפי כל אדם, ללא קשר לזהותו המגדרית או הנטייה המינית שלו.
אני שותפה לדעה שלך שהסטיגמטיזציה נגד הומוסקסואליות בטרינידד וטובגו היא עניין שיש לטפל בו על רקע זכויות אדם וכבוד להם זכאי כל אדם על פי החוק הבינלאומי.
אני שמחה להודיע לך שהנחתי את השרה שלי למגדר, נוער והתפתחות הילד, הסנאטורית הנכבדה מרלן קודרי, להכין ולהציג מדיניות מגדרית לאומית לקבינט במהלך החודשים הקרובים.
לכל סוכנויות המדינה מוטלת החובה להגן על כל אזרח בטרינידד וטובגו ללא קשר עם מי הם שוכבים".
ישנם מספר ארגוני להט"ב בטרינידד וטובגו.
ארגון הקואליציה הדוגלת לשילוב נטייה מינית ("CAISO") נוסד בשנת 2009 עקב מחקר שנערך מוקדם יותר באותה שנה על ידי אוניברסיטת איי הודו המערבית בג'מייקה עבור המשרד לפיתוח חברתי שהגיע למסקנה כי ארבעה מכל חמישה טרינבגונים מאמינים בשלילת זכויות של אדם על בסיס נטייתו המינית.
"CAISO" שואף "לעודד דיון ציבורי בנושאי מיניות ולכלול נטייה מינית בהגנות חקיקתיות מפני אפליה".
"Trinidad and Tobago Transgender Coalition" דוגל בתמיכה וייצוג של טרנסג'נדרים טרינבגונים.
מצעד הגאווה הראשון של טרינינד וטובגו התקיים ב-27 ביולי 2018 בפארק נלסון מנדלה בבירה פורט אוף ספיין.
בעודו מביע את דעתו על המצעד, אמר הארכיבישוף הקתולי ג'ייסון גורדון כי, "המדינה היא דמוקרטיה וככזו יש לחברי הקהילה זכות להפגין בכל פעם שהם מאמינים כי זכויותיהם אינן נשמרות או מופרות.
יש כמה תחומים שבהם יש חשש לגיטימי והם צריכים לקבל יחס רציני מהמדינה, הממשלה ואנשי טרינינד וטובגו.
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטנזניה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית.
פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כעבירה פלילית בשטחי המדינה ועלולה לשאת עונש עד מאסר עולם וקנס מאז הפיכתה של טנזניה לקולוניה של האימפריה הקולוניאלית הגרמנית שנקראה מזרח אפריקה הגרמנית מאז 1899. הקוד הפלילי מפליל גם כן זוגות הטרוסקסואלים העוסקים במין אוראלי או אנאלי שלא למטרת רבייה.
בשנים האחרונות הפכה טנזניה לעוינת במיוחד נגד אזרחי להט"ב בשטחה.
באוקטובר 2017, המדינה גירשה מספר קבוצות עבור תמיכה בחולי HIV/איידס על בסיס "קידום הומוסקסואליות" אף על פי שלטנזניה קיים אחוז גבוה של נגועים ב-HIV/איידס שעל פי דיווחים עומד על כמיליון איש.
הממשלה החלה לנקוט יותר ויותר ברטוריקה הומופובית בגלוי, על רקע אמונה שהומוסקסואליות "איננה אפריקאית".
בשנת 2018 הוכרז מה שהוגדר כ-"ציד מכשפות" נגד הומוסקסואלים בדאר א-סלאם, שבעקבותיו, הומוסקסואלים ולסביות נאלצו לסבול מבדיקות אנאליות כפויות כדי להוכיח את נטייתם החד-מינית בנוסף לעינויים.
לטנזניה קיים מעמד רעוע מאוד בנוגע לזכויות אדם ודמוקרטיה, בעוד חופש הביטוי וחופש ההתאגדות חווים התנגדות מתמדת מצד הממשלה.
על פי סקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2007, 95% מהנסקרים הטנזנים הצהירו שהומוסקסואליות היא "דרך חיים שהחברה לא צריכה לקבל", נתון שעמד כ-7 הגבוה ביותר של יחס הומופובי בקרב האוכלוסייה ב-45 המדינות שנבדקו כלפי מערכות יחסים של זוגות מאותו המין.
עם זאת, לפי סקר שנערך על ידי "Afrobarometer" בשנת 2020, 10% מהנסקרים הצהירו כי יהיו בעלי קבלה חברתית כלפי אדם עם נטייה חד-מינית, נתון שהוגדר מהנמוכים ביותר ביבשת אפריקה, אך גבוהה יותר מתוצאות הסקר של מרכז המחקר פיו משנת 2007.
רטוריקה הומופובית שהוגדרה כמסוכנת עבור אזרחי להט"ב בטנזניה לאורך השנים הגיעה בין היתר מנשיא טנזניה לשעבר ג'ון מגופולי, פול מקונדה (הנציב האזורי לשעבר של דאר א-סלאם), וחמיסי קיגוונגלה (שר משרד משאבי טבע והתיירות) שקראו להמשך הרדיפה של אזרחי להט"ב טנזנים.
המילה שוגה שומשה גם על ידי נשים כדי להתייחס לחבריהן.
הם הציגו את עצמם בלבוש גברי צמוד במקומות ציבוריים, בדרך כלל, אבל גם היו עלולים כשהם מתערבבים עם נשים בחתונות, לעטות בדים לנשים, לשים איפור ולבצע תנועות "יסמין".
—  גיל שפרד.יחסים הומוסקסואלים בין נשים לסביות היו גם כן מוגדרים כשגרתיים בחברה הסוואהילית.
לסביות, שהיו ידועות כ-"מסאג'יג'י" או "מסאגו" וברבים "ואסאג'ג'י" או "מיסאגו" היו בעלות תפקידים חברתיים גם כן, שכללו ביצוע משימות שהיו קשורות בדרך כלל לגברים.
בדומה ליחסי המשוגה, יחסי הואסאג'גי הוגדרו גם עבור מטרות כלכליות אבל ברמה פחותה יותר.
בת הזוג המבוגרת יותר מבין השתיים - "מאמא" וברבים: "מוואנה" הייתה בדרך כלל עשירה יותר ובעלת מעמד חברתי גבוה יותר בקרב האוכלוסייה.
נשים שהתנגדו לביצוע נישואים עם בני זוגן והתעניינו במקום בנושאי חינוך ופיתוח קריירה נתפסו כואסאג'גי, ללא קשר לנטייתן המינית בפועל.
במהלך טקסי חניכה, מסאי צעיר היה מתלבש לעיתים קרובות כאישה ועונד את הסורוטיה (טבעות אוזניים שענדו נשים כדי להראות שהן נשואות) ובגדים נשיים אחרים.
בקרב אנשי הקוריה , נישואים חד-מיניים בין זוגות לסביות היו, ועדיין במידה מסוימת, מוגדרים כדבר שגרתי למדי.
אף על פי שהם אינם נתפסים כעת כהומוסקסואלים, נישואים אלה מבוצעים למטרות כלכליות ודיפלומטיות, בין היתר כאשר למשפחה לא קיים בן זכר.
הקבלה החברתית כלפי מערכות יחסים הומוסקסואליות וביצועי קרוס-דרסינג נעלמו במהירות לאחר הגעתם של הקולוניאליסטים האירופאים.
בעקבות כך, נחקקו חוקים שמענישים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה כעבירה פלילית ובמשך השנים הבאות, הומופוביה החלה להשתרש עמוק בדפוס המחשבה של האוכלוסייה הטנזנית.
בפריסה ארצית בטנזניה, פעילות הומוסקסואלית בין גברים בהסכמה נושאת עונש מרבי של מאסר עולם.
פעילות הומוסקסואלית בין נשים אינה מוזכרת באופן ספציפי בתוכן הקוד הפלילי הטנזני היבשתי.
עם זאת, באזור האוטונומי למחצה של זנזיבר, הקוד הפלילי מפליל גם כן פעילות הומוסקסואלית בין נשים במפורש עם עונש מקסימלי של 5 שנות מאסר או קנס של 500,000 שילינג טנזני.
הקד הפלילי בטנזניה מפליל בנוסף קיום מין אוראלי ואנאלי בין זוגות הטרוסקסואלים גם כן שלא למטרת רבייה.
הקוד הפלילי של 1945 (כפי שתוקן על ידי חוק ההוראות המיוחדות לעבירות מין, 1998) בטנזניה קובע כדלקמן:סעיף 138א.
מעשה מגונה גס בין בני אדם.
על פי חלק I(3) של חוק ההוראות המיוחדות לעבירות מין, 1998, "מעשה מגונה גס" בסעיף 138א פירושו "כל מעשה מיני שהוא מעבר לשגרה, ויכול לכלול קיום יחסי מין, אוננות ומגע פיזי מגונה או התנהגות מגונה ללא כל מגע פיזי".
סעיף 154. עבירות לא טבעיות.
(א) יש לו ידיעה גשמית על כל אדם בניגוד לסדר הטבע; אוֹ
(ג) מתיר לאדם להיות בעל ידיעה גשמית עליו בניגוד לסדר הטבע,
מבצע עבירה, ודינו - מאסר עולם - לתקופה שלא תפחת משלושים שנה.
(2) אם העבירה נעשתה לפי סעיף קטן (1) בנער שטרם מלאו לו עשר שנים, דינו של העבריין מאסר עולם.
סעיף 155. ניסיון לבצע עבירות לא טבעיות.
כל מי שמנסה לבצע אחת מהעבירות המפורטות בסעיף 154 עובר עבירה ודינו למאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים שנה.
סעיף 157. נוהגים מגונים בין זכרים.
כל אדם זכר שבאופן ציבורי או פרטי -
(א) מבצע כל מעשה מגונה גס עם זכר אחר, או
(ב) רוכש אדם זכר אחר שיבצע עמו כל מעשה מגונה גס, או
(ג) מנסה להשיג זכר שיבצע בו מעשה מגונה,
אשם בעבירה וניתן לגזור עליו חמש שנות מאסר.
הקוד הפלילי של זנזיבר משנת 1934, כפי שתוקן ב-2004, קובע כדלקמן:סעיף 132.
(1) כל מי שיש לו ידיעה גשמית על נער כלשהו אשם בעבירה ודינו - מאסר עולם.
(2) כל המנסה לדעת ידיעה גשמית על נער כלשהו, אשם בעבירה, ודינו - מאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים וחמש שנים.
אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר לתקופה שלא תעלה על ארבע עשרה שנים.
מי שמנסה לבצע את אחת מהעבירות המפורטות בסעיף 150, אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר עד שבע שנים.
מי שתוקף נער שלא כדין ובאופן מגונה, אשם בעבירה פלילית, ודינו - מאסר לתקופה שלא תפחת מעשרים וחמש שנים.
כל אישה המבצעת מעשה לסבי עם אישה אחרת, בין אם היא נוטלת תפקיד אקטיבי או פסיבי, תהיה אשמה בעבירה ודינה בהרשעה למאסר לתקופה שלא תעלה על חמש שנים או לקנס שלא יעלה על חמש מאות אלף שילינג טנזני.
לפי סעיף 4, "מעשה מגונה גס" פירושו "כל מעשה מיני שנכלל מקיום יחסי מין ויכול לכלול אוננות ומגע פיזי או התנהגות מגונה ללא כל מגע פיזי".
(א) נכנס או מסדיר איחוד, השווה לנישואים או לא, עם בן אותו המין;
(ב) חוגג איחוד עם אדם אחר בן אותו המין, השווה לנישואים או לא; [אוֹ]
(ג) חי כבעל ואישה [עם] אדם אחר מאותו המין;
אשם בעבירה ודינו בהרשעה למאסר לתקופה שלא תעלה על שבע שנים.
זוג זכאי לאמץ ילד במשותף בטנזניה רק אם בני הזוג מוגדרים כנשואים.
גבר רשאי לאמץ ילדה באופן יחיד רק אם "בית המשפט שוכנע כי קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות כאמצעי חריג את מתן צו האימוץ".
אין הגבלות מיוחדות על נקבה המאמצת ילד זכר באופן יחיד.
רק תושב טנזני שמלאו לו 25 שנים לפחות רשאי לאמץ ילד.
ההגדרה ל-"ילד" פירושה אדם מתחת לגיל 21 שלא היה נשוי מעולם.
לא קיימים מועדונים או ברים הומוסקסואלים שפונים עבור אזרחי להט"ב בטנזניה.
עם זאת, ישנם מספר מקומות שבהם גברים הומוסקסואלים נפגשים.
לסביות טנזניות מוגדרות כפחות גלויות בקרב הציבור מאשר גברים הומוסקסואלים.
בשנת 2004 קבוצות איסלאמיסטיות בזנזיבר החלו "לטהר את האומה מפעילויות שנחשבו לחוטאות" שכללו בין היתר הומוסקסואליות.
בעקבות כך, הקוד הפלילי בזנזיבר שמפליל פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה שונה כדי להטיל עונשים מחמירים יותר על מורשעים.
באוקטובר 2017 ממשלת טנזניה גירשה מספר קבוצות עבור מאבק במחלות ה-HIV/איידס על בסיס "קידום הומוסקסואליות".
בנובמבר 2018, פול מקונדה, הנציב האזורי של דאר א-סלאם, הודיע שהוא יקים ועדה מיוחדת שתבקש "לזהות ולהעניש הומוסקסואלים, זונות ושרלטנים מקוונים בעיר" ותכלול "17 חברים שמורכבים משוטרים, עורכי דין ורופאים לזיהוי הומוסקסואלים".
מקונדה הודיע שהוועדה שתסרוק את רשת האינטרנט במדינה כדי לזהות סרטונים שמציגים לכאורה נושאים שכוללים להט"ב.
ממשרד החוץ נמסר כי ביצוע המעשה המתוכנן על ידי מקונדה "לא נתמך על ידי הממשלה".
דנמרק, אחת מספקיות הסיוע הכספי הזר הגדולות ביותר עבור טנזניה, משכה בחזרה כ-65 מיליון קרונות דניות (9.8 מיליון דולר אמריקאי) שהיו עתידות להימסר לטנזניה לאחר הצהרתו של מקונדה על קיום הוועדה.
דו"חות לגבי מעמד זכויות האדם בטנזניה
דו"ח זכויות האדם בטנזניה לשנת 2013 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא כי,"ב-19 ביוני 2013, הארגון "Human Rights Watch" וקואליציית "Wake Up and Step Forward" פרסמו דו"ח שכלל מספר האשמות מפורטות של עינויים והתעללות באזרחי להט"ב בזמן מעצר משטרתי.
לדוגמה, הומוסקסואל בן 19 שנעצר לאחר שעזב מועדון לילה במביה דיווח שהשוטרים אנסו והכו אותו בכפות רגליו באמצעות אלות, חוטי חשמל וצינורות מים...
פעילות הומוסקסואלית בהסכמה אינה חוקית בטנזניה ובזנזיבר.
בטנזניה, "מעשים מגונים בין בני אותו המין" נענשים עד 5 שנות מאסר.
החוק מתייחס לפעילות הומוסקסואלית כ-"עבירה לא טבעית" שנושאת עונש מאסר של 30 שנה עד מאסר עולם.
החוק בזנזיבר קובע עונש של עד 14 שנות מאסר לגברים שעוסקים בפעילות הומוסקסואלית ו-5 שנים לנשים.
על פי דו"ח שפורסם לאחרונה על ידי "Human Rights Watch", אזרחי להט"ב נעצרו רק לעיתים נדירות והועמדו לדין.
המעצרים התרחשו בדרך כלל לדברי המשטרה על רקע קבלת שוחד או כפיית קיום יחסי מין נגד אנשים פגיעים.
עם זאת, ביקורים בבתי סוהר שנעשו על ידי הוועדה הטנזנית לזכויות אדם וממשל תקין בשנת 2011 גילו כי "עבירות לא טבעיות" היו בין הסיבות השכיחות ביותר למעצר עד תום ההליכים של קטינים.
בעבר, בתי משפט האשימו אנשים שהיו חשודים בפעילות הומוסקסואלית בשוטטות או בזנות.
להט"ב טנזנים התמודדו עם אפליה חברתית שהגבילה את הגישה שלהם לטיפול רפואי, דיור ותעסוקה.
הקבוצה הזו נמנעה גם כן מגישה לטיפול רפואי לגבי HIV.
לא היו מאמצים ממשלתיים ידועים להיאבק באפליה הזו".
מועצת האו"ם לזכויות אדם באוקטובר 2011 בישיבתה בז'נבה השלימה את הסקירה התקופתית האוניברסלית שלה בנוגע למעמד זכויות האדם בטנזניה.
בסיום הסקירה, סלובניה, שוודיה וצוות המדינה של האו"ם (UNCT) דחקו בפומבי בטנזניה לבטל את החוקים שלה שמפלילים פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה בשטחה.
צוות המדינה של האו"ם הצהיר בסעיף 27 של הדו"ח שלו בנוגע למעמד זכויות האדם בטנזניה באומרו כי,"הומוסקסואליות נחשבת מנוגדת לנורמות תרבותיות, קיום יחסי מין בין זוגות מאותו המין מופללים.
דווח על מעצרים קבוצתיים נגד אספות שלוות, דחייה חברתית של חולים ב-HIV וכן גירוש בכוח של אנשים בשל נטייתם המינית על ידי קהילות מקומיות ודתיות.
יתרה מכך, ייתכן שנציגי קבוצות ופעילי זכויות אדם אחרים לא יהיו מוכנים להצהיר הצהרות פומביות בעד קבלה חברתית כלפי הומוסקסואליות והעברה של אי-הפללתה בחוק מחשש לקבלת נקמה".משלחת טנזניה סירבה לקבל את המלצות המדינות.
מתיאס צ'יקאוו , שר המדינה והממשל התקין של טנזניה, הצהיר בתגובה להמלצות כי,"עלתה סוגיה בנושא הכשרת נישואים חד-מיניים וכו'.
זה נכון שאין לנו חוק שמתיר נישואים חד-מיניים במדינה שלנו, ואני אומר שוב, בגלל המסורת שלנו ואמונותינו החזקות מאוד בתרבות.
אמנם פעילויות הומוסקסואליות מתקיימות, אבל הן מתרחשות בסוד, כביכול, וכמו שאמרתי כשהצגתי את הדו"ח שלנו על האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ומדיניות, שאם מישהו יפגין התנהגות כזו בפומבי, הוא יכול למעשה להיסקל על ידי הציבור.
אז זה יהיה מאוד מוזר שהממשלה תציע חוק שיאפשר זאת; אולי לא הגיע הזמן עדיין שנשקול חירויות כאלה במדינה שלנו".
ביטול סיוע כספי זר עבור טנזניה על ידי מדינות זרות
באוקטובר 2011, בפגישת ראשי הממשלה של חבר העמים הבריטי בפרת', אוסטרליה , ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, דייוויד קמרון, הצהיר שהמדינה מתכננת לבטל או להפחית סיוע כספי לממשלות שאינן מבטלות את חוקיהן שמפלילים פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה.
בתגובה, הצהיר שר החוץ ושיתוף הפעולה הבינלאומי של טנזניה, ברנרד ממב , באומרו כי,"טנזניה לעולם לא תקבל את הצעתו של קמרון כי יש לנו את ערכי מוסר משלנו.
הומוסקסואליות היא לא חלק מהתרבות שלנו ולעולם לא נכשיר אותה...
אנחנו לא מוכנים לאפשר לאף מדינה עשירה לתת לנו סיוע על בסיס תנאים לא מקובלים רק בגלל שאנחנו עניים.
אבל מכיוון שאתה רוצה לקבל את דעתי, אני רוצה לומר שהומוסקסואליות אינה מקובלת על החברה שלנו.
אנחנו צריכים להסתכל בצורה ביקורתית על הנושאים האלה.
איאן איקבל ראשיד , משורר, תסריטאי, קולנוען ועיתונאי הומוסקסואל טנזני-בריטי.
מארק בהר , פרופסור וסופר הומוסקסואל טנזני-דרום אפריקאי.
אל-פארוק חאקי , עורך דין ופעיל חברתי הומוסקסואל טנזני-קנדי.
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ביוון הן מהמתקדמות בעולם.
בשנת 2015, איחודים אזרחיים הוכשרו בקרב זוגות חד-מיניים, מה שהפך משקי בית בראשות זוגות חד-מיניים זכאים להרבה, אך לא לכל, ההכרות המשפטיות שקיימות עבור זוגות הטרוסקסואלים נשואים.
מאז 2017, טרנסג'נדרים החלו להיות רשאים לשנות את מינם החוקי בתעודות זהות רשמיות ללא חיוב להעברת שינויים כירורגיים של איברי מינם באמצעות ניתוח להתאמה מגדרית כולל עיקור.
במאי 2018, הפרלמנט ההלני העביר חוק שמעניק לזוגות חד-מיניים את הזכות להוות משפחות אומנה.
ב-2024 אישר הפרלמנט היווני הצעת חוק שמתירה נישואים חד מיניים.
תרבות להט"ב מוגדרת כתוססת ורחבה בבירה אתונה, בדגש בשכונה גאזי שידועה כגיי וילג' מפורסם, סלוניקי ומספר איי יוון בהם מיקונוס ולסבוס, מקור השם למונח המודרני המתאר מערכת יחסים חד-מינית בין נשים - "לסביות".
עם היותה של יוון אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בעולם בקרב תיירי להט"ב, ניתן למצוא בשטחה מקומות רבים שפונים עבור חברי קהילת הלהט"ב בהם גיי ברים, מועדוני לילה ופאבים שונים.
במשך השנים, החלו להתקיים מצעדי גאווה שונים בערים רבות ברחבי המדינה באופן שנתי בין היתר באתונה, סלוניקי, פטרס והרקליון, בירת האי כרתים.
הגדול שבהם, מצעד הגאווה בבירה אתונה, כלל מספר שיא של מפגינים בשנת 2015 מאז היווסדותו לראשונה בשנת 2005 וכלל בציון מהדורותיו את נוכחותם של אישי ציבור רבים בהם יושבת ראש הפרלמנט ההלני וראש עיריית אתונה.
פעילות הומוסקסואלית בקרב גברים בהסכמה הפכה לחוקית בשטח יוון בשנת 1951. איסור על פעילות הומוסקסואלית נשית בין זוגות לסביות לא הוזכר בחוק הפלילי היווני מעולם.
גיל ההסכמה ביוון עומד על 15 שנים עבור זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד, כמפורט בסעיף 339, וכן בסעיפים 337, 348ב של חוק העונשין היווני.
בשנת 2015, יחד עם הכשרתם של איחודים אזרחיים בקרב זוגות חד-מיניים, בוטל סעיף 347 בחוק העונשין שקבע עד לאותה העת מאז הכשרתה של פעילות הומוסקסואלית בין גברים בשנת 1951, גיל הסכמה גבוה יותר (17 שנים) עבור זוגות הומוסקסואלים בניגוד לגיל נמוך יותר של 15 שנים עבור זוגות הטרוסקסואלים.
בכך, הושווה גיל ההסכמה ללא קשר למגדר או נטייה מינית.
החוקה היוונית אינה מספקת הגדרה של מה הם נישואים אך קובעת כי, כמו אימהות וילדים, הם "מוכרחים להיות תחת הגנת המדינה".
הממשלה בראשות קוסטס קרמנליס בין השנים 2004–2009 התנגדה להכשרתם של נישואים חד-מיניים.
ממשלתו הציגה אמנם חקיקה שהציעה מספר זכויות לזוגות לא נשואים, אך היוזמה הוציאה מפורשות זוגות חד-מיניים מתוכנה.
באותה תקופה, הוועדה הלאומית לזכויות אדם של יוון הציעה רישום משפטי שיכלול הכרה במערכת יחסים בין זוגות חד-מיניים וזוגות מהמין השני, בעוד קבוצת הלהט"ב היוונית "OLKE" הודיעה על כוונתה לתבוע עיריות יווניות שסירבו לשאת זוגות חד-מיניים כמו זוגות מהמין השני.
ממשלת יוון בראשותו של יורגוס פפנדראו בין השנים 2009–2011 הכינה חקיקה להכשרתן של שותפויות רשומות בקרב זוגות חד-מיניים.
עם זאת, החקיקה מעולם לא התקדמה להצבעה.
היוזמה זכתה לביקורות שליליות מצד אנשי דת, שבעבר התנגדו גם כן להכשרתם של נישואים אזרחיים בקרב זוגות הטרוסקסואלים.
שר המשפטים סוטיריוס הציגאקיס הכריז על ניסיון הכשרת הנישואים כ-"פסול" ותובע בית המשפט העליון גאורגיוס סאנידס הזהיר את אליפריס מההשלכות המשפטיות של "הפרות חובה".
אליפריס הצהירה בתגובה כי "איננה בעלת כוונה לבטל את רישום הנישואים".
עם זאת, במאי 2009, הנישואים בוטלו על ידי הרשויות.
בדצמבר 2015, הפרלמנט ההלני הציג מחדש הצעת חוק שתרחיב את ההכרה בהסכמי חיים משותפים עבור זוגות חד-מיניים גם כן.
התגובות ליוזמה עוררו מחלוקת, כאשר רבים מחברי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית גינו את ההצעה.
הארכיבישוף המטרופוליטני אירונימוס השני של אתונה כינה בתגובה הומוסקסואליות כ-"הסטה מהחיים" והארכיבישוף אנתימוס הצהיר כי "אפילו לבעלי חיים אין נטיות כאלה".
הארכיבישוף המטרופוליטני של פיראוס הצהיר על החקיקה כאשמתה של "הציונות הבינלאומית!" ואילו הארכיבישוף אמברוסיוס קרא "תירקו עליהם!
הם תועבות הטבע!" בהתייחסותו לזוגות חד-מיניים.
התגובות להצעת החוק, יחד עם יוזמתו של אמברוסיוס לצלצל בפעמוני הכנסיות במטרופולין שלו כאות אבל ליוזמה, עוררו ביקורות שליליות רבות, שבעקבותיהן זוג הומוסקסואלים מחא נגד תגובות נציגי הכנסייה האורתודוקסית בנשיקה בהיותם לבושים בבגדי כומרים מול קתדרלת המטרופוליטן של אתונה .
ב-23 בדצמבר, ההצעה עברה בפרלמנט עם הצבעת רוב של 193 בעד, 56 נגד ו-51 נעדרים, מה שהפך את יוון למדינה ה-26 ביבשת אירופה שמכירה רשמית בזוגיות חד-מינית.
במקביל, בוטל הסעיף 347 בחוק העונשין שהפליל מעשים של "זימה לא טבעית" בין גברים והשווה את גיל ההסכמה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד לגיל 15 שנים לאחר שהוגדר מאז הכשרתה של פעילות הומוסקסואלית בשנת 1951 כגבוה יותר (17 שנים) עבור זוגות חד-מיניים.
ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס, תוך כדי דיון על העברת הצעת חוק בפרלמנט, פרסם התנצלות בפני חברי קהילת הלהט"ב היוונית על "שנות האפליה עמן התמודדו".
בדצמבר 2016 העביר הפרלמנט ההלני הצעת חוק המרחיבה את זכויותיהם של זוגות חד-מיניים ומבטיחה הגנה שווה על רקע נטייה מינית במקומות תעסוקה.
בשנת 2018, בית הדין האירופי לצדק קבע שלזוגות חד-מיניים נשואים ישנם את "אותן זכויות התושבות כמו לזוגות נשואים הטרוסקסואלים לפי חוקי האיחוד האירופי, גם אם נישואים חד-מיניים אינם חוקיים באותה מדינה שחברה באיחוד האירופי".
בעקבות פסק הדין, נישואים חד-מיניים שנערכו במדינה באיחוד האירופי בה הם מוגדרים כחוקיים מוכרים לצורך קבלת תושבות מאז 2018 בכל מדינות הארגון, כולל יוון.
ב-17 ביוני 2022, ראש הממשלה לשעבר ציפראס ומפלגתו הגישו לפרלמנט ההלני הצעת חוק להכשרת נישואים חד-מיניים ביוון.
בפברואר 2024 אישר הפרלמנט היווני הצעת חוק שמתירה נישואים חד מיניים.
ב-17 באפריל 2018, הוגשה בפרלמנט ההלני הצעת חוק תחת הכותרת "חוק אימוץ ילדים" שמטרתה לשנות ולפשט את מעמד חקיקת האימוץ ביוון שספג ביקורות שליליות בעבר על היותו "ביורוקרטי ובלתי יעיל" ובעל "הליכים איטיים מאוד".
סעיף 8 בהצעת החוק מקנה לזוגות חד-מיניים את הזכות להוות משפחת אומנה.
בדיון בוועדה פרלמנטרית, סעיף 8 של הצעת החוק נתמך על ידי רוב מכריע של סוכנויות וארגונים שונים בנושאי אימוץ, למעט הכנסייה האורתודוקסית שהביעה את התנגדותה.
הצעת החוק בכללותה, לרבות סעיף 8, עברה ב-"הצבעה עקרונית" על ידי הוועדה בתחילת מאי 2018, בתמיכת מפלגות היוונים העצמאיים , הנהר וסיריזה.
דמוקרטיה חדשה, המערך הדמוקרטי ואיגוד המרכזנים נמנעו בהצבעתן והשחר הזהוב התנגדה.
ההצעה הייתה אמורה לעבור אשרור סופי על ידי הפרלמנט ההלני.
חברי הפרלמנט מכל קצוות הקשת הפוליטית היוונית הביעו את תמיכתם בסעיף 8, הנוגע להכשרת אומנה על ידי זוגות חד-מיניים, כאשר חברי הפרלמנט מטעם המפלגות דמוקרטיה חדשה והמערך הדמוקרטי ריככו את עמדתם הראשונית כלפיו והצהירו שחבריי המפלגות רשאים להצביע באופן חופשי לגבי הצעת החוק ברגע שתגיע לישיבת הפרלמנט לאשרור סופי.
ההצעה אושררה על ידי הפרלמנט ב-9 במאי 2018, עם 161 חברי פרלמנט שהצביעו בעד ו-103 נגד, מה שהפך את יוון למדינה החדשה ביותר באיחוד האירופי, אחרי פורטוגל בשנת 2016 שמכשירה גישה לאומנה עבור זוגות חד-מיניים ולמדינה הראשונה בדרום-מזרח אירופה שעושה זאת.
ב-17 ביוני 2022, ראש הממשלה לשעבר ציפראס ומפלגתו הגישו לפרלמנט ההלני הצעת חוק להכשרת אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים באופן משותף או חורג ביוון כמו גם גישה להליכי פונדקאות אלטרואיסטית ומסחרית הן עבור זוגות הטרוסקסואלים והן עבור זוגות הומוסקסואלים.
מאז 2005 נאסרה אפליה על רקע נטייה מינית במקומות תעסוקה.
החוק היווני אוסר על אפליה על רקע "מין" בעוד אפליה על רקע זהות מגדרית נחשבת שווה לאפליה על רקע מין ולפיכך מוגדרת כעילה מוגנת מאפליה.
בספטמבר 2014, תוקן החוק נגד גזענות של יוון.
התיקונים לחוק קבעו כי דברי שטנה ואלימות נגד להט"ב בודדים או קבוצות ייענשו במאסר של 3 חודשים עד 3 שנים וקנס של 5,000 עד 20,000 אירו.
אם המעשים הובילו לביצוע פשע, העונש יוחמר ב-6 חודשי מאסר נוספים וקנס נוסף של 15,000 עד 30,000 אירו.
אם המאסר הסופי עולה על שנה, המורשע יאבד את זכויותיו הפוליטיות להצביע ולהיבחר למשך שנה עד 5 שנים.
אם העבריין הוא עובד ציבור, יענש ב-6 חודשים עד 3 שנות מאסר ובקנס של 10,000 עד 25,000 אירו, אם עובד הציבור ביצע פשע, יענש בקנס גבוה יותר של 25,000 עד 50,000 יורו.
אם העבריין ביצע את האמור לעיל ומייצג ארגון או חברה, הם יקנסו גם כן.
עם זאת, ישויות ברשות הציבור אינן נכללות באיסור האחרון.
המדיניות הובילה לביקורות שליליות שכן מוסדות דת הן גם ישויות משפטיות של רשות הרבים, ובכך הוציאה אותן מלשאת באחראיות להשלכות במקרה של הרשעה של אנשי דת מטעמן על פי החוק.
מאז 24 בדצמבר 2015, יוון אסרה על גילויי אפליה ופשעי שנאה על בסיס מאפייני מין נגד אינטרסקס.
ב-2 בדצמבר 2016, הגנות נוספות נגד אפליה על בסיס נטייה מינית ומגדר במקומות תעסוקה הועברו על ידי הפרלמנט ההלני בהצבעת רוב של 201 בעד, 21 נגד, 5 נמנעים ו-73 נעדרים.
עיתון הלהט"ב פינקניוז תיאר את החוק כ-"אחד האיסורים הנוקשים ביותר על דברי שטנה ופשעי שנאה באירופה נגד להט"ב".
מאז אוקטובר 2017, כדי לשנות את מינו המשפטי של אדם טרנסג'נדר בעל דיספוריה מגדרית ביוון, הדרישות החוקיות הן קבלת צו בית משפט והליך גירושים אם האדם בעל נטייה מינית הומוסקסואלית ומוגדר כנשואי בזוגיות הטרוסקסואלית עקב חוסר ההכרה בנישואים חד-מיניים ביוון.
ב-10 באוקטובר 2017, הפרלמנט ההלני העביר את "חוק ההכרה המשפטית במגדר" שכלל את ביטול הדרישות של ביצוע התערבות רפואית, ניתוחים להתאמה מגדרית או הליכי עיקור עבור הכרה בשינוי מגדר בתעודות זהות רשמיות.
הצעת החוק מעניקה זכות זו לכל אדם מגיל 17 ומעלה.
עם זאת, גם לקטינים בעלי דיספוריה מגדרית בין הגילאים 15 ל-17 ישנה גישה לתהליך שינוי המגדר, אך בתנאים מסוימים, בין היתר קבלת אישור ממועצה רפואית.
חקיקת הצעת החוק הגיעה בעקבות החלטה מ-20 ביולי 2016 של בית המשפט המחוזי באתונה שקבע כי אדם שרוצה לשנות את מינו החוקי בתיקי משרד הרישום אינו חייב עוד לעבור ניתוח להתאמה מגדרית.
החלטה זו יושמה על ידי בתי משפט על בסיס כל מקרה לגופו עד לכניסתו לתוקף של חוק ההכרה המשפטית במגדר.
להעברת הצעת החוק התנגדו חברי המפלגה הקומוניסטית של יוון, השחר הזהוב ודמוקרטיה חדשה.
ביוני 2018, בית משפט מקומי פסק כי לטרנסג'נדרים זרים, לרבות פליטים ומהגרים, ישנה גם כן הזכות להכרה בשינוי מגדר, מה שמציין את הפעם הראשונה שזכות זו מורחבת מעבר להגדרת חוק ההכרה המשפטית במגדר משנת 2017 שהגבילה את הזכות הזו לאזרחי יוון בלבד.
מאז ה-4 בדצמבר 2021, אסירות טרנסג'נדריות החלו להיות מועברות לראשונה למוסדות כליאה לנשים.
מאז יולי 2022, יוון אסרה באופן חוקי על התערבויות רפואיות באינטרסקס (בעלי סימני מין זכריים ונקביים כאחד) מתחת לגיל 15 עבור קביעת מינם אלא אם כן צו בית משפט אושר או נדרש.
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של יוון.
במאי 2022, יוון אסרה באופן חוקי על ביצועי הטכניקות הפסאדו-מדעיות "טיפולי המרה" כלפי הומוסקסואלים עבור שינוי נטייתם המינית ההומוסקסואלית להטרוסקסואלית.
ב-10 בינואר 2022, פלוריס וסגנו, מינה גאגא, חתמו על צו ביטול האיסור שנכנס לתוקף עם פרסום בעיתון הממשלתי.
קתרינה סקלארופולו, שנבחרה לכהן כנשיאה הראשונה של יוון ב-22 בינואר 2020 על ידי הפרלמנט ההלני, ידועה כתומכת בחקיקת זכויות להט"ב.
אלכסיס פטליס, היועץ הכלכלי הראשי של ראש ממשלת יוון ה-13 מאז 2019, קיריאקוס מיצוטאקיס, הצהיר על היותו הומוסקסואל בראיון באותה שנה באומרו: "ראש הממשלה פגש את בעלי, פגשתי את אשתו" ובכך, ציין את הפעם הראשונה שבה פקיד בכיר הצהיר על היותו הומוסקסואל בגלוי ביוון.
כמו כן, ניקולס יטרומנולאקיס הוכתר כאדם ההומוסקסואל הגלוי הראשון שהפך לשר בממשלת יוון לאחר שהתחיל לכהן בתפקיד שר התרבות והספורט בינואר 2021.
ב-17 במרץ 2021, על פי החלטת ראש הממשלה מיצוטאקיס, הוקמה ועדה שמטרתה לנסח "אסטרטגיה לאומית לשוויון עבור אזרחי להט"ב ביוון".
הוועדה מורכבת מאקדמאים, נציגי החברה האזרחית, נציגי הממשלה ויושב הראש לינוס-אלכסנדר סיציליאנוס , נשיאו לשעבר של בית הדין האירופי לזכויות אדם.
הוועדה באה כתגובה ליצירת האסטרטגיה הראשונה בכל הזמנים מטעם הנציבות האירופית להגנה על זכויות להט"ב באיחוד האירופי, שקראה למדינות הארגון "לאמץ שיטות עבודה מומלצות קיימות ולפתח תוכניות פעולה משלהן בנושאי יצירת שוויון עבור אזרחי להט"ב" ב-12 נובמבר 2020.
בעיר הבירה של יוון, אתונה, ישנו מספר רב של עמותות להט"ב וכפר הומוסקסואלי מתפתח בשכונת גאזי לצד קיום אירועים שונים בשטחה בהם מצעדי גאווה ופסטיבל סרטי הלהט"ב הבינלאומי "Outview" שמתקיימים מדי שנה.
יוון מוגדרת כאחד מיעדי תיירות הלהט"ב הפופולריים ביותר בעולם.
במיקונוס קיימת קהילת להט"ב משגשגת עם אירועי חגיגות רבים, בעוד האי לסבוס ידוע בעולם בייחוד הקהילה הלסבית בשטחיו והמונח "לסבית" שנגזר משמו שבו נולדה המשוררת סאפפו, מהגדולות ממשוררי יוון בעת העתיקה, שנודעה בכתיבה עשירה של שירי אהבה לנשים.
מצעד הגאווה הרשמי הראשון באתונה התקיים ב-25 ביוני 2005 תחת הכותרת "חיבה, אהבה וחיים ראויים לכבוד" ולאחר מכן הפך לאירוע שנתי.
ביוני 2012 החלה סלוניקי בקיום מצעד שנתי המוגדר כאחד האירועים הבולטים בשטחה.
במהלכו, התקיים ניסיון להרים כרזה באורך 20 מטר, הקוראת לתיירים להחרים את אולימפיאדת החורף בסוצ'י 2014 על רקע אפליות ודעות קדומות רווחות נגד קהילת הלהט"ב ברוסיה על נקודת הציון המפורסמת ביותר בעיר, המגדל הלבן.
הניסיון הופסק על ידי המשטרה המקומית תוך זמן קצר, אך פורסם במידה רחבה במדיה מקוונת ברחבי העולם.
הניסיון הראשון לארגן מצעד גאווה ביוון נעשה על ידי ארגון תנועת השחרור של הומוסקסואלים ביוון (AKOE) ב-28 ביוני 1980 באתונה והוגדר כ-"אירוע מחאתי".
קיום האירוע חזר על עצמו כעבור שנתיים באחוזת זאפיון.
אירועים דומים התקיימו במהלך השנים הבאות במיקומים שונים בהם בשנים 1992, 1994 ו-1995 בגבעת סטרפי ואילו ב-1996 וב-1998 בפדיון טו ארוס .
בשנת 1998 התרחשו באזור סגור.
בסלוניקי, האירוע המקביל הראשון אורגן על ידי קבוצת הידידות הגאה של סלוניקי (OPOTH) בשנות התשעים.
מאז, נערכו אירועי גאווה בערים נוספות, כולל הרקליון, פטרס, סנטוריני וקורפו.
ב-2017, נבחרה סלוניקי לארח את אירועי הגאווה האירופאים "EuroPride" בשנים 2020 ו-2024.
סלוניקי ערכה לראשונה את מצעד הגאווה השנתי שלה בין התאריכים 22–23 ביוני 2012, תחת הכותרת "אהבה אחת, אלף צבעים" בעקבות הבטחתו של ראש העיר ייאניס בוטאריס לתמוך באירועי להט"ב ציבוריים בעיר.
פסטיבל הגאווה הראשון בסלוניקי נהנה מתמיכה עממית גדולה של העיר, הפריפריה והאזור, שהיווה מכה קשה לאיש הדת אנת'ימוס בעיר, שקרא למאמינים נוצריים להגיב לקיומו בשלילה.
שנה לאחר מכן, באחת מהכרזותיו מספר ימים לפני אירוע הגאווה של 2013, הצהיר הארכיבישוף המטרופוליטני של סלוניקי כי שוב "יצטרך לסבול את הפסטיבל העצוב והבלתי מקובל של ההומוסקסואלים שרוצים לחגוג את מחלתם בדרך של קרנבל".
הוא גם ביקש מהורים להרחיק את ילדיהם ואת עצמם מ-"חגיגות חסרות טעם וכל כך לא טבעיות".
עם זאת, משתתפים רבים נכחו בציונו והפסטיבל בן היומיים הסתיים באווירה חגיגית עם מסיבות, הצגת גלריות וחגיגות ברחבי העיר.
בשנת 2014 סלוניקי הוכתרה כ-"בירת הנוער האירופית" וציון מהדורת אירועי הגאווה השלישית בשטחה נכללה בתוכניות הרשמיות של העיר לאותה שנה.
לפי הערכה כללית מצעד הגאווה בשנת 2014 זכה להצלחה גדולה, בהשתתפותם של 10,000 מפגינים, יחד עם ראש העיר בוטאריס וגוש דיפלומטים זרים.
באותה שנה המוני אנשי דת העבירו ביקורות חריפות על האירועים באומרם כי הם מסמלים "מינוי בישופים הומוסקסואלים" והפגינו נגד ניצחונה של הזמרת הג'נדרקווירית האוסטרית קונצ'יטה וורסט בתחרות הזמר של האירוויזיון באותה שנה.
איש הדת אנת'ימוס הוסיף כי הכנסייה מצווה "לא לתת את מה שקדוש לכלבים".
מצעד הגאווה הראשון בכרתים נערך בין התאריכים 26–27 ביוני 2015 בהרקליון, והוגדר כ-"פסטיבל הראשון לראיית שחרור מגדר ומיניות באי".
מצעד הגאווה הראשון בפטרס, העיר השלישית בגודלה ביוון, נערך בין ה-17–18 ביוני 2016 תחת הכותרת "ראו זאת אחרת".
"Color Youth", ארגון לא ממשלתי, דיווח בשנת 2016 על 101 מקרי אלימות נגד להט"ב ממניעים הומופובים וטרנספובים שהתרחשו ביוון בין 2009–2015, כאשר רוב של 75 מהם התרחשו ב-2015 בלבד.
5 ממקרי התקיפות הובילו לנזק גופני חמור לקורבנות בעוד שרוב שאר האירועים כללו אלימות מילולית.
לאחר שיחות ממשלתיות בנובמבר 2013 בנוגע להכשרתם של איחודים אזרחיים עבור זוגות הומוסקסואלים, הארכיבישוף המטרופוליטני שרפים של העיר פיראוס הביע התנגדות חריפה נגד התוכנית, ואיים שהוא "יכול וינדה כל חבר פרלמנט שיצביע בעדה" והוסיף כי הצעת החוק "מאמתת את השחיתות של הקיום האנושי והסטייה הפסיכופתולוגית שהיא הומוסקסואליות.
באוגוסט 2014, במהלך דיונים על התיקון לחוק נגד גזענות של יוון, מספר ארכיבישופים מטרופוליטנים הביעו את התנגדותם להעברתו בגלל סעיפים מסוימים שכללו הפללת דברי שטנה נגד אזרחי להט"ב, עם עונשים מוגברים לעובדי ציבור (כולל חברי הכמורה) שעוברים על הסעיף בחוק במהלך ביצוע תפקידם.
הארכיבישוף המטרופוליטני של פיראוס האשים את ראש הממשלה, אנטוניס סמאראס, על כך ש-"מכר את נשמתו לכמה חודשים נוספים בתפקיד" ומתח ביקורת שלילית על הצעת החוק על "הכנסת נטיות מיניות אחרות וזהויות מגדריות אחרות" בעודו משווה בין הומוסקסואליות ל-"פדופיליה ובהמתיות".
הארכיבישוף המטרופוליטני של גורטינה, אירמיאס, ציטט בהתנגדותו להצעת החוק קטעים מהביבליה, כינה הומוסקסואלים "כלבים", טען כי על פי הצעת החוק החדשה "נביאים וקדושים ייחשבו כגזענים" ואפיין אותו כחוק "נורא ומצער".
במקביל, הארכיבישוף המטרופוליטני של קוניצה , אנדראס, דחה את הצעת החוק בטענה שהיא נועדה "להגן על סטיות שהן הומוסקסואליות".
התגובות הדתיות הובילו בסופו של דבר לכך שראש הממשלה סמאראס קיבל את התנגדויות הכנסייה ולא כלל בהצעת החוק סעיפים הנוגעים להגנה על הומוסקסואלים.
בנוסף, הצהיר סמאראס בתגובה לנציגי הכנסייה האורתודוקסית כי "כל עוד הוא בתפקיד, אין סיכוי שהפרלמנט ירחיב איחודים אזרחיים לזוגות חד-מיניים".
בספטמבר 2014 אושר בפרלמנט ההלני איסור על השמעת דברי שטנה נגד להט"ב ביוון.
העברת החקיקה הובילה לתגובתו של הארכיבישוף המטרופוליטני שרפים שכינה את החוק "דיכוי של מערכת המשפט היוונית" ו-"ביטול חופש הביטוי" שנכפו על ידי "המערכת הלאומית ומדריכי הסדר העולמי החדש".
בנובמבר 2003, המועצה הלאומית היוונית לרדיו וטלוויזיה קנסה את אחת מרשתות הטלוויזיה הגדולות במדינה "Mega Channel" ב-100,000 אירו על כך ששידרה נשיקה בין שתי דמויות גבריות בפרק של תוכנית הטלוויזיה "Klise ta Matia".
בדצמבר 2006 ביטלה מועצת המדינה , בית המשפט המנהלי העליון של יוון, את החלטת המועצה הלאומית ופסקה כי מתן הקנס עבור "Mega Channel" אינו חוקתי.
לטענת בית המשפט, סצנת התוכנית שיקפה "מציאות חברתית קיימת, הקשורה לקבוצה חברתית, בקרב רבים המרכיבים חברה פתוחה ודמוקרטית, שאין לגנות את העדפותיה המיניות".
המקרה לא היווה את הפעם הראשונה בה שודרה נשיקה בין דמויות גבריות בטלוויזיה היוונית, מה שהוביל לביקורות בתקשורת היוונית נגד המועצה הלאומית שכינו אותה כ-"צבועה".
באפריל ומאי 2010, הערוץ היווני "Star Channel" נקנס על שידור שני פרקים של התוכנית "Fotis & Maria Live" שבהם נכללו אורחים טרנסג'נדרים גלויים.
בינואר 2011, MAD TV והגרסה היוונית של הערוץ האמריקני MTV, צנזרו שתי סצנות נשיקה בין זוג הומוסקסואלים שנכללים בקטעי הווידאו קליפים של השירים "Firework" של קייטי פרי ו-"Raise Your Glass" של פינק.
ב-15 באוקטובר 2012, תאגיד השידור היווני שידר את פרק הבכורה של סדרת הדרמה הבריטית אחוזת דאונטון שבו צנזר סצנה המתארת זוג הומוסקסואלים מתנשקים.
מנהל התאגיד, קוסטאס ספירופולוס, ציין את שעת שידור התוכנית (22:00 בלילה) והנחיות הורים כסיבה לכך שהפרק לא שודר במלואו.
לאחר קבלת תגובות שליליות רחבות על המעשה, הפרק שודר במלואו כמה ימים לאחר מכן ובשעה מוקדמת יותר ב-19:00 בעוד שספירופולוס גונה על ידי התקשורת והמנהל הכללי של הטלוויזיה הממלכתית, שהתנצלו רשמית על צנזורת הסצנה.
בפברואר 2013, המונחים "הומוסקסואל" ו-"לסבית" הופיעו בצורת נקודות במקום במילים בכתוביות של תוכנית זרה במהדורה היוונית של MTV, למרות שהתוכנית שודרה בשעת לילה מאוחרת.
ביוני 2013, המועצה הלאומית היוונית לרדיו וטלוויזיה דחתה את בקשתם של מארגני מצעד הגאווה באתונה לשנת 2013 לשדר את האירוע ללא תשלום בערוצי הטלוויזיה היווניים הגדולים, שכן הוא לא הוגדר כ-"הודעה לשירות הציבור".
נציגי המועצה הלאומית טענו כי החלטתם התקבלה בטענה כי "לא ניתן לתאר את האירוע כמסר חברתי".
ביולי 2013, המונח "הומו" תורגם ל-"נשי" בכתוביות של הסדרה ג'ואי בערוץ "Star Channel".
במקביל, הערוץ ספג ביקורת על הגישה ההומופובית שלו בכל הנוגע לתרגום הסדרה אחת שיודעת, בעקבות יחס המועצה הלאומית לגבי נושאים המתייחסים להומוסקסואליות בתוכנית וחוסר נכונות הערוץ להעביר את הסדרה לשעה מאוחרת יותר.
לבסוף, נמצאה פשרה שאפשרה להשאיר את התוכנית שכללה הקפדה רבה יותר בתרגום המילים הרלוונטיות לנושאים, שכתוצאה מכך מונחים כמו "לסבית" הומרו ל-"טום בוי" או "לא כל כך נשית".
בספטמבר 2013, סצנה מהסדרה הפופולרית "Glee" שהציגה זוג לסביות מתנשקות צונזרה על ידי הערוץ "Alpha TV" .
באוגוסט 2014, ניקולאוס ניקולופולוס , חבר הפרלמנט ההלני, כתב ציוץ הומופובי בחשבונו ברשת טוויטר בו התייחס לאירוסיו של ראש ממשלת לוקסמבורג קסאבייה בטל עם בן זוגו גוטייה דטנה באומרו, "מאירופה של מדינות לאום, לאירופה של ...
מתרוממים - נשיא לוקסמבורג התארס עם בן זוגו".
הציוץ עורר את זעמם של יוונים רבים, שביקשו את תגובתו של ראש הממשלה אנטוניס סמאראס בנושא.