tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סשה נולדה עם מום בלב ועבר ניתוח משמעותי; סרטו של קסאווטס "ג'ון קיו" הוקדש לסשה, והעיבוד המאוחר יותר שלו לסרט "שומרת אחותי" התבסס בחלקו על סיפורה של סשה בתו.
נישואיו השניים של קסאווטס עם הת'ר "קוויני" וולקוויסט, שהופיעה בכמה מסרטיו, כולל תפקיד קטן בסרט היומן כשרה, דמות משנית וחברה הטובה ביותר של אלי המילטון, שגילמה על ידי רייצ'ל מקאדמס.
אימו של קסאווטס עצמה, השחקנית ג'ינה רולנדס, מופיעה כאלי המילטון המבוגרת, הנשואה לאלי (המילטון) קלהון.
שנה סרט תפקיד הערות 1970 בעלים ניק לא זוכה 1985 מסכה טי.
שנה סרט צילום הערות 1996 Unhook the Stars 1997 היא כל כך יפה 2002 ג'ון קיו 2004 היומן 2006 אלפא דוג 2009 שומרת אחותי 2012 צהוב 2014 האישה האחרת2023God Is a Bulletגם תסריטאי2025בחורים מקועקעים: רול+שו (אנ')
שנה סרט קולנוע הערות 1996 Unhook the Stars 2001 שאיפות 2003 מה שלא נעשה סרט קצר 2006 אלפא דוג 2007 ג'סטין טימברלייק קליפ What Goes Around...
Comes Around 2009 שומרת אחותי תסריטאי שותף 2012 צהוב תסריטאי שותף
נִיקָנוֹר "נִיקָּה" מֶלְיָה (בגאורגית: ნიკანორ (ნიკა) მელია נולד ב-21 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כיו"ר התנועה הלאומית המאוחדת והיה חבר הפרלמנט מטעמה, מ-2016 עד 2019. הוא הוחלף על ידי בַּדְּרִי בָּאסִישְׁוִוילִי .
הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס.
הוא היה המועמד היחיד מהאופוזיציה שתפס את המקום הראשון בכל אחד מהסבבים של הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2020, אך הוא החרים ולא השתתף בסיבוב השני.
ביוני 2019 הוא שוחרר בערבות לאחר שהואשם בארגון או בניהול אלימות קבוצתית או בהשתתפות בה, במהלך ההפגנות ב-20–21 ביוני בטביליסי.
בדצמבר 2020, לאחר התפטרותו של גְּרִיגוֹל וַאשַׁאדזֶה , הוא נבחר ליו"ר התנועה הלאומית המאוחדת.
ב-23 בפברואר 2021 כוחות מיוחדים ומשטרה הסתערו על משרדי התנועה ועצרו את מליה.
ניק קראוזה הוא שחקן אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בשל הופעתו בתור הרלון בסרט "ארנב לבן".
קראוזה נולד באוסטין, טקסס וגדל בעיר ג'ורג'טאון (אנ'), בנה של סוכנת הכישרונות ליז את'רטון.
אחותו היא השחקנית קייט קראוזה.
הוא למד ב-NYOS Charter School, וסיים מוקדם את לימודיו בתיכון ג'ורג'טאון (אנ') כדי להתחיל בצילומי סרט הקולנוע "היורשים" שביים ג'ורג' קלוני.
קראוזה החל להתעניין במשחק בגיל עשר, כאשר השתתף בסדנת משחק ואלתור.
בשנת 2014 זכה קראוזה בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט הקולנוע "ארנב לבן" על גילום הרלון בפסטיבל הסרטים קטלינה ובפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בבוסטון.
בהמשך שיחק קראוזה בסרטים רבים בהם "איך אוכלים תולעים מטוגנות" (2006) בתור נייג'ל, בסרט "אדם זקוף" (2007) בתור תודניק הצעיר, ובסרט "היורשים" (2011) בתור סיד.
בשנת 2010 קראוזה גילם את ברטו, שותפו לחדר של דרו בקולג', בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה".
בשנת 2012 שיחק קראוזה בסדרת הטלוויזיה "הוליווד הייטס" בתור אדם.
לקראוזה היה גם תפקיד קטן בסרט הקולנוע "התבגרות" משנת 2014.
קראוזה כיכב בקליפ לסינגל, "Weekend" של להקת "Priory" , לצד ביילי נובל.
סר ניקולס "ניק" פטריק קרטר (; 11 בפברואר 1959) הוא גנרל בדימוס בצבא בריטניה אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 2014–2018, וכראש מטה ההגנה בין 2018–2021.
קרטר נולד בניירובי שבמושבת קניה ב-11 בפברואר 1959, בנם של ג'רלד ואלספת קרטר.
הוא למד בווינצ'סטר קולג' ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט וב-8 באפריל 1978 התגייס לצבא בריטניה בדרגת לוטננט משנה.
ב-8 באפריל 1980 הועלה לדרגת לוטננט.
ב-1982 החל לשרת במסלול של שירות קבע וב-8 באוקטובר 1984 הועלה לדרגת קפטן.
הוא שירת בצפון אירלנד, קפריסין וגרמניה וב-30 בספטמבר 1991 הועלה לדרגת מייג'ור.
הוא למד במכללת קמברלי במשך כשנה לפני שהוצב כמפקד פלוגה בגדוד ה-3 של המעילים הירוקים המלכותיים.
ב-1994 מונה לעוזרו של ראש המטה הכללי.
בתחילת שנת 1996 הפך לחבר במסדר האימפריה הבריטית.
ב-30 ביוני 1996 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל וב-1998 מונה למפקד הגדוד השני של המעילים הירוקים המלכותיים.
יחד עם הגדוד הוא לחם במלחמת בוסניה ובמלחמת קוסובו.
ב-3 בנובמבר 2000 הוא הועלה לדרגת מפקד במסדר האימפריה הבריטית.
במהלך 2003 הוא שירת במלחמת אפגניסטן ובסוף השנה הועלה לדרגת בריגדיר.
בתחילת שנת 2004 מונה למפקד בריגדת השריון ה-20 ולחם עמה במלחמת עיראק.
ב-2006 הוא מונה למנהל המשאבים והתכנון של הצבא.
ב-23 בינואר 2009 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-6. הדיוויזיה שלו נפרשה באפגניסטן.
בנובמבר 2011 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל, והיה לאדריכל הראשי של תוכנית צבא 2020 שנועדה להכין את הצבא הבריטי לקראת העשור השני של המאה ה-21. בספטמבר 2012 הוא חזר לאפגניסטן בתפקיד סגן מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.
על שירותו באפגניסטן נמתחה ביקורת רבה הן מצד קצינים בריטיים והן מצד קצינים אמריקניים.
נטען הוא כי הוא נקט מדיניות של לקיחת סיכונים מיותרים וחוסר התחשבות בפיקודיו.
בנובמבר 2013 הוא הועבר לתפקיד מפקד כוחות הקרקע.
בתחילת 2014 הוא הפך לאביר במסדר האימפריה הבריטית.
ב-21 בפברואר של אותה שנה הוא מונה לראש המטה הכללי.
ב-5 בספטמבר הוא קודם לדרגת גנרל.
ב-18 במרץ 2016 הוא עוטר בלגיון ההצטיינות האמריקני כאות הוקרה על שירותיו באפגניסטן.
במסגרת תפקידו כראש המטה הכללי קרא קרטר להגביר את החימוש של הצבא הבריטי במטרה להדביק את קצב ההתחמשות של צבא רוסיה.
ב-11 ביולי 2018 הוא החליף את סטיוארט פיץ' בתפקיד ראש מטה ההגנה.
במהלך יום הולדתה של המלכה אליזבת השנייה הוא הפך לאביר הצלב הגדול במסדר האמבט.
במהלך התפרצות מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת היה קרטר חבר בקבינט מקבלי ההחלטות.
ב-30 בנובמבר 2021 פרש קרטר מהצבא ובמקומו מונה טוני רדקין.
ב-1984 קרטר התחתן עם לואיז אן יוארט; יש להם שלושה בנים ובת אחת.
ניקולס ריצ'רדס הוא כדורסלן ג'מייקני המשחק בעמדת הסנטר בשיקגו בולס.
מרטין נולד בקינגסטון שבג'מייקה, והובא לארצות הברית בשנת 2013, לאחר שזוהה על ידי סקאוט אמריקאי.
הוא החל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת קנטקי.
בשנת 2017 נבחר לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בעונת 2021/2022 קיבל יותר אימון מהמאמן והעמיד ממוצעים של 3 נקודות, 1.7 ריבאונדים ו-0.3 אסיסטים ב-7.3 דקות למשחק ב-50 משחקים בהם שיחק.
ניק שולמן הוא שחקן ופרשן פוקר יהודי אמריקאי אשר זכה בשבעה צמידי אליפות העולם בפוקר, בסבב הפוקר העולמי ובגביע סבב טריטון.
שולמן החל לשחק פוקר ב-2002 והתמקד במשחקי כסף.
בנובמבר 2005 נכנס לכסף לראשונה בטורניר פוקר, כאשר זכה בטורניר המרכזי בסבב הפוקר העולמי שהתקיים בקונטיקט, ובגיל 21 הפך לשחקן הצעיר ביותר אשר זכה בטורניר המרכזי במסגרת הסבב.
שנתיים לאחר מכן סיים במקום השני באותו הטורניר.
ב-2009 זכה שולמן בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר Deuce to Seven.
ב-2012 זכה בצמיד השני שלו, כאשר ניצח באותו הטורניר.
את הצמיד השלישי שלו זכה בטורניר Omaha Hi-Lo ב-2019. מיקום השיא שלו בטורניר המרכזי של אליפות העולם בפוקר היה ב-2020, כאשר סיים במקום ה-55 בטורניר שהתקיים באופן מקוון בעקבות מגפת הקורונה.
ב-2023 השלים זכייה בצמיד רביעי, כאשר ניצח את טורניר ה-Seven Card Stud.
ב-2024 זכה בצמיד החמישי שלו והראשון בטורניר טקסס הולדם, כשניצח את טורניר ה-25 אלף דולר היי רולר.
ב-2025 זכה שולמן בצמיד השביעי שלו, כשניצח בפעם השלישית את טורניר ה-Deuce to Seven.
נכון ליוני 2025, שולמן זכה בסך של כ-23.8 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-9.8 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-3.7 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.
שולמן משתתף כפרשן קבוע בשידורי אליפות העולם בפוקר, וסבבים שונים ב-PokerGO.
ב-2019 חלה סערה בעקבות דבריו ששחקן אשר רוצה להשתפר בפוקר לא צריך לראות את האירוע המרכזי, ובעקבות כך ESPN הורידו אותו מהמשך שידור הטורניר.
בסבב של 2020 חזר לפרשן כרגיל.
בתחילת 2023 פורסם ששולמן יחליף את גייב קפלן כפרשן הראשי של High Stakes Poker לצידו של איי.
נִיקָּה גַּאגְנִידְזֶה (בגאורגית: ნიკა გაგნიძე; נולד ב-20 במרץ 2001 בגורי שבגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קולוס מליגת העל האוקראינית.
גאגנידזה גדל במחלקת הנוער של דילה גורי.
בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הגאורגית.
ב-20 ביולי 2022 הושאל גאגנידזה לאומרנייספור, העולה החדשה לליגת העל הטורקית.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לאנטליהספור במסגרת המחזור השני בליגה לעונת .
ב-5 בדצמבר 2022 חזר גאגנידזה לדילה גורי.
ב-11 ביולי 2024 חתם בקולוס האוקראינית.
ב-5 ביוני 2025 שיחק את משחקו הראשון במדי נבחרת גאורגיה.
גאגנידזה נכלל בסגל נבחרת גאורגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023.
ניקה חורחלי (בגאורגית: ნიკა ხორხელი; נולד ב-9 בספטמבר 2001 בגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת קשר הכנף.
חורחלי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סיוני בולניסי במסגרת ליגת המשנה הגאורגית בשנת 2021. בתום עונת העפיל עם המועדון לליגת העל הגאורגית, ובעונת ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת הליגה, בהן הבקיע תשעה שערים.
לקראת עונת חתם חורחלי בסמגוראלי צקאלטובו מליגת העל הגאורגית.
הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון בעונה זו, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-5 בפברואר 2024 הושאל לבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית עד לתום עונת 2023/2024.
חורחלי נכלל בסגל נבחרת גאורגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.
דומניקה "ניקה" קוסטה היא זמרת אמריקאית שהמוזיקה שלה משלבת אלמנטים של פופ, סול ובלוז.
היא החלה לשיר כ"ילדת פלא" מתחילת שנות ה-80. קוסטה היא בתו של המפיק המוזיקלי דון קוסטה.
ניקה קוסטה נולדה בטוקיו, יפן להורים איטלקים-אמריקאים.
מילדותה פגשה אמנים מפורסמים כשטיילה בעולם עם אביה, המפיק והמוזיקאי הידוע דון קוסטה.
בתחילת 1981 השתתפה באלבום "Don Costa Plays the Beatles" בו אביה מלווה אותה בגיטרה.
האלבום התקבל באירופה, וקוסטה נהייתה לכוכבת ילדים.
בגיל 9 שרה עם פרנק סינטרה בהופעה על מדשאת הבית הלבן.
בשנת 1981, הקליטה קוסטה גרסה לשיר "(Out Here) On My Own" (במקור מתוך הסרט "תהילה"), בהשתתפות אביה דון קוסטה.
הסינגל הגיע למקום ה-72 בגרמניה, למקום ה-7 בשווייץ, למקום ה-32 בהולנד, למקום ה-13 באזור פלנדריה בבלגיה, ולמקום הראשון באיטליה.
האלבום Nikka Costa יצא לאור בשנת 1981.
אלבומה השני, Fairy Tales (cuentos de hadas), יצא בשנת 1983. אביה נפטר זמן קצר לאחר הקלטת האלבום.
אלבומה השלישי "Here I Am...
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון שינתה קוסטה סגנון ממוזיקת פופ לכיוון R&B, פאנק וסול, כשהוא מושפעת במיוחד מאמני מוטאון.
בתחילת שנות ה-90 נישאה למפיק/כותב השירים האוסטרלי ג'סטין סטנלי ועברה לאוסטרליה.
לזוג נולדה בת בשם שוגר מקווין.
בזמן שהותה באוסטרליה החלה קוסטה לכתוב שירים והקימה להקה בשם Little Mona &the Shag Daddies, שהתפרקה לאחר ארבע הופעות בסידני.
בגיל 22 הקימה להקה בשם Sugarbone, שיצאה לסיבוב הופעות באוסטרליה ב-1994 ולאחר מכן חתמה בחברת התקליטים Mushroom Records האוסטרלית.
ב-1996 הוציאה את האלבום Butterfly Rocket באוסטרליה, שזיכה אותה במועמדות לפרס המוזיקה של ARIA עבור "האמנית פורצת הדרך" באותה שנה, ולפרס "האמנית הטובה ביותר" שנה לאחר מכן, בשנת 1997.
בשנת 2000, שירה של קוסטה "Like a Feather" הוצג במסע פרסום טלוויזיוני של המעצב טומי הילפיגר בליווי וידאו קליפ, שחשפו אותה לקהל האמריקאי.
האלבום "Everybody Got Their Something" יצא בשנת 2001 ונכנס למקום ה-120 במצעד הבילבורד 200.
בשנת 2002 הופיעה כמופע חימום בסיבוב ההופעות Dream Within a Dream Tour של בריטני ספירס בארצות הברית ובקנדה.
בשנת 2005 הוציאה קוסטה את האלבום "".
היא יצאה לסיבוב הופעות עם לני קרביץ, שהשתתף באלבום.
קוסטה הופיעה כזמרת אורחת באלבומו של מארק רונסון (שהפיק כמה משיריה) "Here Comes the Fuzz".
שירה "Push & Pull" (מתוך האלבום Everybody Got Their Something) נכלל בפסקול הסרט "שאיפות" משנת 2001, בכיכובו של ג'וני דפ.
השיר "Everybody Got Their Something" שימש בפסקול הסרט "הכל אודות סטיב" משנת 2009 בכיכובם של סנדרה בולוק ובראדלי קופר.
שירה "Stuck to You" (מתוך האלבום "Pebble to a Pearl") הופיע בפרק של "האנטומיה של גריי" (עונה חמישית) ובסרט האנימציה "סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט".
קוסטה חתומה בחברת התקליטים Stax Records.
היא הוציאה את אלבום האולפן "Pebble to a Pearl" ב-14 באוקטובר 2008. בשנת 2010 הוציאה את הסינגל "Ching Ching Ching" באירופה.
השיר בסגנון האלקטרו פופ הגיע למקום ה-69 בגרמניה, ובכך הפך לסינגל הראשון של קוסטה שהגיע למצעד בגרמניה מאז "On My Own" בשנת 1981.
מיני-אלבום חדש בשם "Pro Whoa" יצא בשנת 2011. קוסטה הייתה שותפה לכתיבת השיר "Diamonds Made from Rain" באלבומו של אריק קלפטון משנת 2010. האלבום Nikka & Strings: Underneath and in Between, המורכב מגרסאות כיסוי לשירי רוק ידועים, יצא לאור ב-2 ביוני 2017.
האלבום "Dirty Disco" ראה אור ב-2024.
ניקו או'ריילי הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן השמאלי והקשר בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
או'ריילי נולד במנצ'סטר שבאנגליה, וגדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
ב-10 באוגוסט 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון על מנצ'סטר יונייטד במסגרת מגן הקהילה.
ב-23 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–5 על ספרטה פראג במסגרת שלב הבתים לעונת 2024/2025. ב-11 בינואר 2025 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–8 על סלפורד סיטי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA.
ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 0–6 על איפסוויץ' טאון במסגרת המחזור ה-22 לעונת 2024/2025. ב-12 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2–5 על קריסטל פאלאס במסגרת המחזור ה-32. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה בעונת 2024/2025, בהן הבקיע שני שערים.
ב-18 ביוני 2025 ערך או'ריילי את הופעת הבכורה שלו בגביע העולם למועדונים, בניצחון 0–2 על וידאד קזבלנקה במסגרת שלב הבתים לשנת 2025.
ב-26 בספטמבר האריך את חוזהו במנצ'סטר סיטי עד לקיץ 2030.
או'ריילי שיחק בנבחרות אנגליה הצעירות עד גיל 16, 17, 18 ו-20.
ב-6 באוקטובר 2025 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת למשחקים נגד ויילס (ידידות) ולטביה (מוקדמות מונדיאל 2026).
ניקולאי (ניקאס) סטפנוביץ' ספרונוב Степа́нович Сафро́нов; נולד ב-8 באפריל 1956) הוא צייר סובייטי ורוסי.
חבר באקדמיה הרוסית לאומנויות (2012), בעל תואר הצייר העממי של רוסיה (2021), פרופסור באוניברסיטה הממלכתית של אוליאנובסק .
ידוע בעיקר בזכות סדרת הדיוקנאות הפסיכולוגיים שלו של אישים ופוליטיקאים מפורסמים, ביניהם ולדימיר פוטין ומספר נשיאים של הרפובליקות הסובייטיות לשעבר.
נוקולאי (ניקאס) סטפנוביץ' ספרונוב נולד ב-8 באפריל 1956 באוליאנובסק.
בשנת 1975 גויס לכוחות הטילים של הצבא הסובייטי.
שירת ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית בעיר ולגה.
אחרי השירות הצבאי גר בעיר פוניבז', מולדת של אימו.
שם בין השנים 1978 ל-1982 למד במכון הממלכתי לאמנות של הרפובליקה הסובייטית הליטאית (כיום האקדמיה לאמנויות בווילנה) במחלקה לעיצוב.
בשנת 1983 עבר ניקאס ספרונוב למוסקבה, שם למד פסיכולוגיה באוניברסיטה הממלכתית לטכנולוגיה וניהול של מוסקבה וסיים את לימודי הציור במכון המוסקבאי לאמנות על שם סוריקוב .
בין השנים 1992 ל-1994 הוא היה המנהל האמנותי, ומאז שנת 2000, האמן הראשי של המהדורה הרוסית של מגזין פנטהאוז.
מאז סוף שנות ה-80 הוא עובד מחוץ לרוסיה.
בנוסף לרוסיה, הוא חי ועובד באופן קבוע באיטליה ובבריטניה.
בין הציורים ישנן דיוקנאות רבים, אך גם עבודות רבות בז'אנרים אחרים.
ספרונוב מכנה את סגנונו הייחודי "Dream Vision".
באפריל 2025, ולדימיר פוטין העניק לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את דיוקנו, שצויר על ידי ניקאס ספרונוב.
בשנת 2008 פרסם העיתון קומרסאנט "דירוג של האליטה הרוסית" המבוסס על סקרים שערכו המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל ומרכז לבדה .
הרוסים נשאלו, "את מי הייתם מסווגים כחלק מהאליטה הרוסית המודרנית?" בטבלת סיכום של 100 תשובות, ספרונוב דורג במקום ה-99 והראשון מבין הציירים.
ניקו בר (נולד ב-17 בפברואר 1955) הוא שחקן, מדבב ובמאי קולות ישראלי.
בוגר הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב.
בר דיבב, וביצע את במוי הקולות בסדרת הטלוויזיה אגדות האחים גרים, וכן דמויות רבות שדיבב כגון: טובטוב הגמד (דיבובו הראשון), דן-דין השופט, האריה מ"הקוסם מארץ עוץ" ו"קומקום" מ"בסוד העניינים".
כשחקן התארח בר בסדרה "האמת העירומה", ששודרה בערוץ 10, והשתתף בהצגות תיאטרון.
אולפני דאב ניקו בר בע"מ
בר היה בעל אולפן הקלטות בתל אביב שהוקם ב-1991, וניהל קורסים לדיבוב.
הוא שימש כבמאי במחלקת הדיבוב בטלוויזיה החינוכית.
"אולפני דאב" נסגר בשנת 2001.
הניקוד הארץ־ישראלי הוא ניקוד עילי שהיה בשימוש יהודי ארץ ישראל בראשית ימי הביניים.
שיטת הניקוד הארץ־ישראלית התגלתה בסוף המאה ה-19, כאשר קטעים בניקוד זה נמצאו בגניזת קהיר.
סימני הניקוד הארץ־ישראליים כתובים מעל לאות, בדומה לשיטת הניקוד הבבלית, ובשונה משיטת הניקוד הטברנית.
סוגיות מרכזיות בתיאור שיטה זו עדיין שנויות במחלוקת בקרב החוקרים.
הטקסטים בניקוד הארץ־ישראלי כולם מקורם בגניזת קהיר.
מדובר בשלושה סוגים עיקריים של חיבורים:
קטעי מגילות לספר יחזקאל ותהילים וקטעי קודקסים לתהילים, ספר דניאל וספר ירמיהו.
פיוטים ארץ־ישראליים קדומים, בהם פיוטי יניי, רבי אלעזר הקליר, יוסי בן יוסי, ועוד, בני המאה החמישית עד השביעית לספירה.
עליהם יש להוסיף גם קטעי גניזה של המשנה, התלמוד (בבלי וירושלמי) והמדרשים.
הניקוד הארץ-ישראלי מתפצל לשיטות שונות, ואינו אחיד.
לדעת יהושע בלאו ויוסף יהלום, יש להבחין בין שיטות הניקוד המאוחרות יחסית לבין המבטאים המיוצגים בו, שאינם ארץ-ישראליים בהכרח והתהוותם קדמה להתהוות הניקוד.
למחקר הניקוד הארץ־ישראלי יש חשיבות רבה, משום שהוא מייצג את הגיית לשון חז"ל בארץ ישראל - הגייה שהעדויות עליה מועטות.
הגייה זו היא גם הבסיס להגייה המכונה "ספרדית": היהודים שייסדו את הקהילות בצפון אפריקה, איטליה וספרד דיברו עברית בהגייתה הארץ־ישראלית.
הגייה זו היא שנתקבלה ברוב קהילות ישראל, והיא גם שאומצה בעת תחיית הלשון העברית.
אולם כגודל החשיבות של שיטת הניקוד כך גם הקשיים במחקרהּ.
הקשיים נובעים משלוש סיבות עיקריות:
החומר המנוקד דל ומקוטע יחסית ליתר שיטות הניקוד.
רוב כתבי היד הם שרידי גניזה: דפים בודדים וקרועים.
אין בנמצא חיבור שלם המנוקד בשיטה זו כפי שקיים עבור הניקוד הטברני או הבבלי.
גם בחומר שנמצא אין אחידות בשיטה.
בכתבי יד שונים משמשים סימנים שונים, או אותם סימנים בתפקידים שונים.
קשה לפרש את סימני הניקוד.
בעוד שמפתחי השיטה הטברנית השאירו אחריהם חיבורים המתארים את שיטתם תיאור פונטי, ובעוד שההגייה הבבלית נשתמרה בצורה טובה בפי יהדות תימן, העדויות על משמעות סימני הניקוד הארץ־ישראליים הן עקיפות בלבד, דרך מסורת ההגייה הספרדית (שאינה מייצגת בהכרח את ההגייה הארץ־ישראלית המדויקת).
חילופי פתח / קמץ, סגול / צירי
אחת השאלות העיקריות במחקר הניקוד הארץ־ישראלי היא מדוע בחלק מכתבי היד אנו מוצאים סימנים הן עבור הפתח והן עבור הקמץ, או הן עבור הסגול והן עבור הצירי, כאשר הדעה המקובלת היא שבפי הנקדנים נהגו זוגות אלו באותו אופן.
בעניין זה קיימות במחקר שלוש גישות:
ההגייה בארץ ישראל בימי הביניים לא הייתה אחידה; זה לצד זה התקיימו דיאלקטים ארץ־ישראלים שמערכת ההגה בהם כללה חמש, שש ושבע תנועות.
דיאלקטים אלו התקיימו באזורים גאוגרפיים שונים בארץ ישראל ובמצרים.
(גישה זו מזוהה עם החוקרים: רוול, הרוויאינין).
ההגייה הארץ־ישראלית הייתה במקורה בת חמש תנועות, אבל עם הזמן התפתחו שתי תנועות נוספות, שעבורן הומצאו שני סימנים גרפיים חדשים.
(גישה זו מזוהה עם החוקרים: יהלום, בנדויד).
שני הסימנים הנוספים הם ניסיונות למדניים של נקדנים ארץ־ישראליים לנקד על פי נוהגי הניקוד הטברני בשל יוקרתו הרבה.
מדובר ב"טיברוּן" גרפי, ללא שיקוף של ההגייה הממשית.
(גישה זו מזוהה עם החוקר אלדר).
ניקו ניתאי (22 בדצמבר 1931 – 23 במרץ 2020) היה שחקן, במאי תיאטרון ומחזאי ישראלי.
משחקני התיאטרון הוותיקים בישראל, אשר כתב וביים מחזות רבים.
מייסד תיאטרון הסימטה ביפו, ותיאטרון "קרוב" בתל אביב.
ניתאי נחשב לפורץ דרך וחלוץ בתיאטרון השוליים הישראלי.
מוכר לרבים בזכות תוכנית הטלוויזיה לילדים "קשת וענן", בה הופיע בשנות ה-80, וכן בזכות הצגת היחיד שלו "הנפילה", שהוצגה למעלה מ-45 שנה.
נולד ברומניה, גדל בשם ניקו יעקב בשכונת קרנגאש , כיום ברובע הששי של בוקרשט, בירת רומניה, ולמד בבתי ספר יהודיים, בהם בתי הספר "מלבי"ם" ו"קולטורה".
עם מוריו נמנו דמויות חשובות של האליטה היהודית בתקופה זו, כמו הסופר מיכאיל סבסטיאן והמוזיקאי חיים שוורצמן.
בגיל 10 השתתף בלהקת הילדים בהדרכתו של ליקה גרינברג שפעלה במסגרת התיאטרון היהודי באראשאום בבוקרשט, בימי הדיקטטורה הפאשיסטית-צבאית של אנטונסקו.
אחרי נפילת הרודנות הפאשיסטית, למד תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת בוקרשט.
הופיע לראשונה ב"תיאטרון קונסטנטין נוטארה" בעיר הולדתו.
עלה לישראל בשנת 1961. בישראל סיים תואר שני בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
המחזה הראשון בו שיחק בישראל היה "אילוף הסוררת" מאת שייקספיר ב"תיאטרון חיפה", הצגת הבכורה של התיאטרון שזה עתה הוקם.
בהמשך שיחק במחזות תיאטרון רבים, כמו "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס, "ריצ'רד השני","הנערים שבחבורה" (מארט קראולי) "חלום ליל קיץ" ועוד.
וכמו כן שיחק בתיאטראות רבים, בין היתר ב"תיאטרון הבימה", "תיאטרון האהל" וב"תיאטרון צוותא".
ניתאי ביים עשרות מחזות, בהם "החלום האמריקני" ו"מותה של בסי סמית" מאת אדוארד אלבי, "נדנדה בשניים" מאת ויליאם גיבסון, "תפוס את הגנב" מאת יוסף לפיד, "הירושה" מאת שולמית לפיד, "המרפסת" של ז'אן ז'נה, "הבשורה" מאת אהרן אשמן, "אדם הוא אדם" מאת ברטולט ברכט, "הנבחרים" מאת ריינר ורנר פאסבינדר ועוד.
בנוסף כתב מספר מחזות תיאטרון, בין היתר "איש הרוח, הזונה והליצן", "גן עדן טרום חובה", "היפוכונים" ו"אדון בקבוק" ואף ביים ושיחק בחלקם.
לאחר פעילות ענפה בתיאטראות הממסדיים, פעל ניתאי החל מתחילת שנות ה-80 מחוץ לממסד התיאטרוני.
ב-1982 ייסד את "תיאטרון הסימטה" ביפו, אותו ניהל במשך כ-18 שנה.
בשנת 2001 ייסד את תיאטרון השוליים "תיאטרון קרוב", שפעל בבית מרכזים בתל אביב עד שריפתו.
השריפה הקשה שפקדה את המבנה ב-2003 כילתה מחזות, תלבושות, פלקטים וארכיונים רבים של ניתאי.
התיאטרון הוקם מחדש ב-2004 במשכנו החדש במתחם התרבות והאמנות בתחנה המרכזית החדשה בתל אביב.
בין ההצגות בהן ביים ושיחק בתיאטרון קרוב: "ההיסטוריה של הקומוניזם כפי שסופרה לחולי נפש" מאת מטיי וישניאק ו"הזבובים" מאת ז'אן-פול סארטר.
לאחר מותו של ניתאי שונה שם התיאטרון ל"תיאטרון ניקו ניתאי".
מאז 1975 שיחק ניתאי בהצגת היחיד שעיבד בעצמו, "הנפילה" מאת אלבר קאמי, אשר הפכה להצגת היחיד הוותיקה ביותר בישראל.
הצגות יחיד נוספות שהעלה ניתאי הן "פינוק מטריף" מאת אמיל אז'אר, "את ואני ואשליות" מאת ז'אן קוקטו ופול ז'רלדי, "התפסן בשדה השיפון" מאת ג'יי.
דיוניסוס" ו"געגועים לטחנות רוח" מאת ניתאי עצמו.
בין ההצגות האחרונות שביים באנסמבל תיאטרון קרוב:
2014 – "במערכה האחרונה" ע"פ שירת הברבור מאת אנטון צ'כוב
2016 – "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר, שם כיכב בתפקיד המלך ליר
2016 – "שייקספיר מצונזר" מאת מטיי וישניאק
2018 – "חדשות אחרונות" מאת מיכאיל סבסטיאן
2018 - שיחק ניתאי בהצגה "פרידה" שביימה בתו, דורית ניתאי נאמן.
2019 – "מכתב אבוד" מאת יון לוקה קאראג'אלה
בנובמבר 1964 שיחק בסרטו של מנחם גולן "שמונה בעקבות אחד".
בשנת 1971 שיחק בסרט הצרפתי "הלילה המופלא" (fois...
בשנת 1979 שיחק בתפקיד שמעון בר יונה בסרט האמריקאי "ישו".
בין השנים 1986-1983 שיחק בתפקיד "אסף" בתוכנית "קשת וענן", ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1993 הופיע בסרט "נקמתו של איציק פינקלשטיין" בתפקיד נביא.
בשנת 1994 שיחק בסרט האמריקאי "Hellbound" בו הופיע גם צ'אק נוריס.
בשנת 1999 התארח בסדרה הקומית של ערוץ 2 "שמש" בתפקיד גורו.
בשנת 2003 השתתף בסדרה "פרנקו וספקטור" לצד משה איבגי, ששודרה בערוץ 2. באותה השנה התארח בסדרה הקומית של ערוץ 2 "שוטטות" בתפקיד קפטן.
בשנת 2004 התארח במספר פרקים בודדים בעונה השלישית של סדרת הנוער "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בערוץ הילדים, גילם את פרופסור דוד ברונו.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "חסמבה דור 3" וכן בסדרה "חיות לילה", ששודרה בהוט קומדי סנטרל.
בשנת 2012 השתתף בקליפ לגרסת הרדיו של השיר "זלמן זה לא אתה" של קובי אוז.
לניתאי ואשתו היו שתי בנות וחמישה נכדים.
בתו דורית ניתאי נאמן היא במאית ושחקנית וממשיכת דרכו בניהול תיאטרון קרוב.
ניתאי נפטר ב-23 במרץ 2020, בגיל 88. נקבר בבית העלמין דרום.
בשנת 1996 קיבל את פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה על מפעל חיים (תיאטרון הסימטה) ותרומתו לתרבות התיאטרון.
בשנת 2006 קיבל אות המופת, הדוגמה, האיכות והמצוינות בקטגוריה "תיאטרון ישראלי במיטבו" ממפעל הפרסים והאותות איגוד הצרכנים בישראל ויד מאיר וציונה דיזנגוף.
בשנת 2006 זכה בתעודת כבוד, Diploma de Onare, ממכון התרבות הרומני בישראל.
בשנת 2007 קיבל לו פרס "קיפוד הזהב" על מפעל חיים על תרומתו לתיאטרון הפרינג'.
באוקטובר 2012 זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה בתחום התיאטרון.
בשנת 2013 זכה לאות Meritul cultural להצטיינות בתחום התרבות - אמנויות הבמה - עם דרגת מפקד, מטעם נשיא רומניה - יחד עם במאי הקולנוע אנדריי קלראשו
בשנת 2020 קיבל אות של כבוד מטעם שגרירות רומניה, יחד עם השחקנית ליא קניג.
ניקו פּירוֹסמָנַשווילי (בגאורגית: ნიკო ფიროსმანაშვილი; 5 במאי 1862 – 9 באפריל 1918) הידוע יותר כניקו פירוסמני היה צייר גאורגי אוטודידקט שצייר בסגנון הנאיבי, ונחשב לגדול ציירי גאורגיה.
פירוסמני נולד בכפר מיראזני שבקאחתי שהייתה באותה תקופה חלק מהאימפריה הרוסית (פלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז).
משפחתו הייתה משפחת איכרים שהחזיקה כרם קטן.
הוא התייתם בגיל צעיר וחסה תחת השגחתן של שתי אחיותיו הבוגרות.
בשנת 1870 עברו אחיותיו לעבוד כמשרתות בטביליסי והוא עבר יחד עמן.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 1872 הוא החל לעבוד כמשרת בבתי משפחות עשירות, וכאוטודידקט בכל מעשיו, הוא למד קרוא וכתוב ברוסית וגאורגית.
עם מותה של אחותו הבכירה, בשנת 1876, הוא חזר לכפר הולדתו, מיראזני, יחד עם אחותו השנייה, והחל לעבוד כרועה צאן.
צימאון הדעת גרם לו לעזוב את כפרו ולחזור לטביליסי.
אולם חוסר ביטחון והצורך להתפרנס למחייתו במלאכת כפיים מלהתקדם בלימוד העצמי.
עוד בהיותו ילד צעיר הוא הוקסם מציור.
הוא אהב לצפות בציירי-שלטים המציירים שלטים וציורי קיר עבור מסבאות ופונדקים.
הוא לימד את עצמו לצייר בהדרגה.
בתחילה הוא למד לצייר על שלטים ושעוונית, והתחיל למצוא לקוחות לציוריו.
בשנת 1882, הוא פתח בטביליסי, יחד עם הצייר ג.
אולם הוא לא היה איש עסקים מוצלח וזמן קצר לאחר מכן נאלץ לסגור.
החל משנת 1890, במשך זמן מה, הוא עבד ככרטיסן ברכבת גאורגיה אולם נאלץ לעזוב את העבודה בגלל בריאותו הרופפת.
בשנת 1893 הוא פתח חנות למוצרי חלב אולם, כמו עסקיו האחרים, הוא סגר אותו בשנת 1901.
כאמן נודד, הוא נדד ממסבאה למסבאה בטביליסי מפונדק לפונדק הוא צייר את ציוריו על שלטים, שעוונית (בדרך כלל שעוונית שחורה), קרטון, פח וכל חומר מצוי אחר.
לעיתים צייר גם ציורי קיר.
עד שנת 1912 ניתן היה לראות הדמויות הלא מציאותיות של פירוסמני בכל רחבי טביליסי.
פטרוני המסבאות נהנו משיפודי עץ של מצבאדי או שישליק-קבב עם ציורי סועדים מתהוללים על ציורי קיר.
הטבע הדומם שלו נקרא כתפריטי מסבאות: מתנאדי, ברבל (barbel, סוג של דג מאכל מקומי), חזיר צעיר, עוף, נקניקיות, פרות, בצל ירוק, צנוניות ומלפפונים מכל הסוגים בשורה, מבקשים את בחירתם של הצופים.
הרבה מזמנו בטביליסי בילה פירוסמני בגני אורתצ'לה כשהוא מקשיב לשירי הקברט של אהובתו מרגריטה.
במהלך כל חייו היה פירוסמני עני ועבד בכל עבודה מזדמנת כמו צביעה וסיוד בתים.
אף על פי שלציוריו הייתה פופולריות מקומית (מהם שרדו כ-200 ציורים), נותרו יחסיו, עם אמנים מקצוענים, לא קלים.
היה לו חשוב יותר להתפרנס מאסתטיקה מופשטת.
באפריל 1918 הוא נפטר מתת-תזונה ואי-ספיקת כבד.
הוא נקבר בבית הקברות נינו, אולם מיקומו המדויק לא נרשם ונותר לא ידוע.
פירוסמני תופס מקום מיוחד בהיסטוריה של התרבות הגאורגית ובעולם.
הוא יצר בעצמו את האופן שבו הוא צייר.
הוא היה שרטט גדול ואף ציוריו משורטטים במידת מה באופן סכימתי.
לוח הצבעים שלו כולל צבעי יסוד בשילוב הרמוני ניגודי.
ציוריו כוללים דמויות אופייניות לגאורגיה הישנה, ציורים האופייניים לטביליסי העתיקה וחיי כפר באזור הולדתו, קאחתי, חיות וטבע דומם.
בתחילת המאה ה-20 התגורר פירוסמני בדירה קטנה לא רחוק מתחנת הרכבת של טביליסי.
ציוריו באותה תקופה כללו הרבה נופים מקומיים ודיוקנאות דמיוניות של דמויות מההיסטוריה של גאורגיה כמו שותא רוסתוולי ותמר המלכה, כמו גם של גאורגים רגילים וחיי היומיום שלהם.
ממש באותה תקופה, זכה פירוסמני לתשומת לב מכרעת של המשורר הרוסי מיכאיל לה-דאנטיו, האמן קיריל זדאנביץ' ואחיו איליה זדאנביץ'.
הם גילו עניין בציוריו והחלו לאסוף אותן.
מיכאיל לריאונוב כלל את ציוריו של פירוסמני בתערוכה "טרגט" של קבוצת ג'ק דיאמונט (1913).
איליה זדאנביץ' שלח מכתבים לעיתון הרוסי "זקווקזקייה רצ'" שפורסם ב-13 בפברואר 1913, ולעיתון פריזאי.
הוא ארגן תערוכות לציוריו של פירוסמני במוסקבה, סנקט פטרבורג ופריז.
העיתון המוסקובי, "מוסקובסקייה גאזטה", כתב על התערוכה "מישן", שבה מציגים ציירים אוטודידקטים את ציוריהם.
מתוכם היו ארבע עבודות של פירוסמני: "פורטרט של זדאנביץ'", "טבע דומם", "אישה עם ספל בירה" ו"האיילה".
המבקרים כתבו מאוחר יותר באותו עיתון את התרשמותם הרבה מהכישרון.
באותה שנה פורסם מאמר על עבודתו של פירוסמני גם בעיתון הגאורגי, "תמי".
פירוסמני עצמו לא עזב את גאורגיה מעולם.
איגוד הציירים הגאורגים, שנוסד בשנת 1916 על ידי דיטו שוורדנדזה, הזמין את פירוסמני לישיבותיו והחלו להוביל אותו.
אולם יחסיו עם חברי האגודה היו לא קלים.
אף על פי שהראה לאגודה את ציורו "חתונה גאורגית", פרסם אחד מחברי האגודה קריקטורה מעליבה במיוחד שלו.
לעוניו המתמשך התווספו בעיות כלכליות שנגרמו בעטיה של מלחמת העולם הראשונה, והובילו לכך שחייו הסתיימו מבלי שעבודתו תוכר למעשה.
האמנית מרגריטהאהובתו של פירוסמני על פי האגדה
עבודתו של פירוסמני זכתה להכרה בינלאומית לאחר המלחמה, והוא הוערך כאמן נאיבי בפריז ובמקומות נוספים.
הספר הראשון על אוסף הציורים של פירוסמני פורסם בשנת 1926 בשפות גאורגית, רוסית וצרפתית.
הוא השפיע גם על ציורי הדיוקן של פבלו פיקאסו (1972).
פירוסמני מוכר גם ברוסיה בשל האגדה על פגישתו הרומנטית עם שחקנית צרפתייה שביקרה בעירו; הוא היה מאוהב בה עמוקות, וכדי להפגין את הבתו קנה לה פרחים בכמות כזו שכיסתה את כל הכיכר מול בית המלון שבו שהתה.
יש הטוענים כי מפגן זה הביא אותו לפשיטת רגל.
הסיפור התפרסם והופיע בפואמה של אנדריי ווזנסנסקי Вознесе́нский) ומאוחר יותר בשירה של זמרת הפופ הרוסיה, אלה פוגאצ'ובה (Алла Пугачёва), "מיליון ורדים אדומים".
בשנת 1969 יצא לאקרנים סרט על חייו בבימויו של גיורגי שנגלאיה שזכה בפרס הגדול בפסטיבל הסרטים של שיקגו בשנת 1972.
ביולי 1991, יצא לאקרנים ביפן סרט דוקומנטרי קצר של הבמאי, סרגיי פרג'נוב, בשם "ערבסקה בנושא פירוסמני", שצולם בשנת 1985, על חייו של פירוסמני.
סרט קצר נוסף צילם הבמאי ההונגרי פטר מסזרוש, "אפיזודות מחייו המסתוריים של פירוסמני".
המונח נִקּוּד מתאר הוספת סימנים מתחת לאותיות, מעליהן או בתוכן, לצורך ייצוג תנועות או להבחנה דיאקריטית.
משתמשים במונח זה בעיקר ביחס לשפות עברית, ארמית וערבית.
השימוש בניקוד החל בימי הביניים, בקרב מדקדקים נוצרים סורים, ואומץ מאוחר יותר בידי בעלי המסורה.
מקובל להניח שהסיבה לפיתוח שיטות הניקוד בשפות השונות היא החשש שמסורת ההגייה של טקסטים מקודשים, כגון המקרא – שעד אז הועברה בעל פה – לא תשתמר אם לא תקובע בכתב.
בשל נסיבות היסטוריות, בעברית בת ימינו משתמשים בסימנים הגרפיים של שיטת ניקוד אחת (השיטה הטברנית) כדי לסמן את ההגיה העומדת מאחורי שיטת ניקוד שונה (השיטה הארצישראלית).
לכן יש חוסר התאמה בין ההגיה לבין שיטת סימונה.
עד ימינו הטקסטים המקראיים המקודשים ביותר, כולל אלו שהתגלו במדבר יהודה, הם חסרי ניקוד.
ראשיתו של הניקוד הוא מאוחר.
העדר הניקוד בטקסט המקודש לווה בשמירת הידע על ההגיה באופן נפרד מהטקסט המקודש, על ידי בעלי המסורה.
עם זאת, לעיתים הבדלים בין נוסח המסורה לבין תרגום השבעים, לדוגמה, משקפים את קיומם של אופני הגיה שונים של הטקסט המקראי.
בימי הביניים, בעולם היהודי התקיימו בעברית ארבע שיטות ניקוד זו לצד זו: הַטַּבְרָנִית, הבבלית, הארצישראלית, והארצישראלית-טברנית.
שיטות אלו נבדלות לרוב בצורותיהן הגרפיות, וכן במאפיינים בלשניים הקשורים לווי"ו, ליו"ד ולשְווא ולתכנים הפונולוגיים של התנועות.
הן שימשו בעיקר לניקוד הטקסט המקראי, אך גם לניקוד טקסטים של משנה, תלמוד, ותרגומים לארמית של המקרא.
השיטה הטברנית נתפסה כמדויקת ביותר, ודחקה את רגלי שְלוש השיטות האחרות.
במקביל לשיטות הניקוד היהודיות, פיתחו השומרונים שיטת ניקוד משלהם, שיטת הניקוד השומרונית, המשקפת את הגיית העברית והארמית בפיהם.
שיטת הניקוד הטברני (התחתון) מייצגת את הגיית הטקסט המקראי בפי יהודי העיר טבריה בראשית ימי הביניים.
מערכת ניקוד זו הומצאה כפי הנראה סביב המאה ה-8 לספירה, וסימניה משמשים גם בעברית בת ימינו (אם כי כלליהם ומשמעותם שונה במקצת).
בסופו של דבר, נדחתה שיטת הניקוד של בן נפתלי והתקבלה זאת של אהרון בן משה בן אשר, המשתקפת בכתר ארם צובא.
השיטה כוללת את מערכת הסימנים הבאים:
שמונה סימנים עבור שבע התנועות המלאות (שמלוּווֹת באם קריאה גם בכתיב החסר: אוֹ, אוּ, אִי, אֵי, אֶי, אֹא, אָא, אֵא).
ארבעה סימנים עבור שבע תנועות החטופות.
אחד מהסימנים לתנועות החטופות, סימן השווא, מסמן גם היעדר תנועה מוחלט.
ארבעה סימנים (דגש, רפה, מפיק, ונקודה מבחינה מעל השי"ן) המסמנים את אופן ההגייה של עיצורים.
סימן הגעיה, הוא סימן מוזיקלי בעיקרו, אולם יש לו השפעה על אופן הגיית השווא.
שיטת הניקוד הבבלית מייצגת את ההגייה של יהודי בבל בימי הביניים.
מסורת ההגייה זו המשיכה להתקיים, בשינויים קלים, בפי יהודי תימן.
המאפיין העיקרי שלה הוא מערכת של שש תנועות – ולא שבע כבהגייה הטברנית.
הניקוד הבבלי כולל שבעה סימנים: שישה סימנים עבור שש התנועות, ועוד סימן עבור השווא.
כמו כן כוללת השיטה סימנים נוספים בדומה לדגש, לרפה ולמפיק הטברניים.
רוב הסימנים נוצרו מאותיות זעירות, שנכתבו מעל האותיות שבטקסט.
בנוסף לכתבי יד מקראיים בניקוד בבלי, יש בידינו גם חיבורים של ספרות חז"ל (משנה, תלמוד ומדרש) ושל התרגומים הארמיים (תרגום אונקלוס ותרגום יונתן) בניקוד זה.
כתבי היד של התרגום הארמי המנוקדים ניקוד בבלי נחשבים למדויקים ביותר.
הניקוד הארצישראלי הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של טקסטים עבריים וארמיים בידי יהודי ארץ ישראל בראשית ימי הביניים.
שיטת הניקוד הארצישראלית התגלתה בסוף המאה ה-19, כאשר קטעים בניקוד זה נמצאו בגניזת קהיר.
סימני הניקוד הארצישראליים כתובים מעל לאות, בדומה לשיטת הניקוד הבבלית, ובשונה משיטת הניקוד הטברנית.
הניקוד הארצישראלי-טברני הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של טקסטים עבריים וארמיים בידי יהודי ארץ ישראל, צפון אפריקה ואירופה, במהלך ימי הביניים.
שיטת ניקוד זו עושה שימוש בסימנים הגרפיים של שיטת הניקוד הטברנית כדי לשקף את ההגייה הארצישראלית (הדומה להגייה הספרדית), במקום את ההגייה הטברנית.
לכן, אף על פי שהסימנים הגרפיים זהים, ההגייה המשתקפת מהם שונה מזו שבשיטה הטברנית.
השיטה שימשה, החל במאה ה-9, לניקוד המקרא, המשנה והתרגומים הארמיים למקרא (תרגום אונקלוס לתורה, תרגום יונתן לנביאים ותרגום כתובים).
שימוש נפוץ נוסף הוא בסידורי תפילה ובמחזורים אשכנזיים בימי הביניים המוקדמים.
השומרונים הם עדה דתית, היושבת בארץ ישראל למעלה מאלפיים שנה.
העברית בפיהם בעת קריאת התורה או בתפילותיהם שונה באופן מהותי מהעברית היהודית לניביה.
במהלך הדורות המציאו מדקדקים שומרונים סימנים שונים על מנת לסייע בקריאת התורה על פי ההגייה השומרונית, אם כי סימנים אלו מעולם לא הגיעו לכלל שיטה אחידה וכוללת כבשיטות הניקוד היהודיות.
כתבי יד שומרוניים שונים מציגים סימני ניקוד שונים.
סימנים אלו משקפים את התנועות העיקריות בשומרונית (a, å, ă, e, i, o/u), ואת המכפל ("דגש חזק").
כמו כן הומצא סימן מיוחד עבור הגיית העיצור ע' עם תנועת a.
בעברית בת ימינו משמשת שיטת ניקוד חדשה המבוססת על הניקוד הטברני שבו מנוקד התנ"ך, אבל פשוטה יותר בצורה מכוונת.
הניקוד משמש לשתי מטרות עיקריות: לסייע למי שמתקשה בשפה, וכן כאשר יש חשש שהקורא לא יֵדע לקרוא נכון את המילה, בין אם משום שהמילה אינה מוכרת (כגון במילים זרות) ובין אם משום שללא ניקוד המילה נכתבת באופן זהה למילה אחרת.
בעברית בת ימינו הניקוד משמש בעיקר בקריאה בספרי המקרא, בתלמוד, זוהר וספרים רבים מארון הספרים היהודי וכן בעולם השירה המודרני ובספרי ילדים.
הטקסטים היום יומיים, כמו עיתונים, אתרי אינטרנט וספרות חדשה, לרוב אינם כוללים את סימני הניקוד אלא במילים מסוימות היכולות להיקרא במספר דרכים.
בעברית בת ימינו ישנן חמש תנועות שונות, אך בניקוד יש סימנים לאחת עשרה תנועות שונות (המשקפים את ההגייה הטברנית הקדומה).
עודפות זו יוצרת מצב שבו באופן יחסי קל ללמוד את קריאת סימני הניקוד, אך הצבתם דורשת ידע נרחב, והיא נעשית בדרך כלל על ידי אנשי מקצוע.
המדקדקים הנוצרים הסורים הם למעשה הראשונים שהשתמשו בניקוד הטקסט המקראי, כנראה בהשפעת טקסטים יווניים, אשר כללו סימנים שנועדו להבהרת ההגייה.
השלב הראשון בהתפתחות הניקוד הסורי מתבטא בקיומה של נקודה דיאקריטית, שבאה להבחין בין הומוגרפים.
למשל: נקודה מעל המילה ܡܢ ציינה את ההגייה man "מה, מי", בעוד שנקודה מתחת המילה ציינה את ההגייה men "מִן" (משערים שנקודה מעין זו התקיימה גם בעברית, והיא המקור למונחים "מלעיל" ו"מלרע").
בראשית ימי הביניים פיתחו הסורים שיטת ניקוד המשקפת הגייה בעלת שבע תנועות.
סימנים אלו מורכבים מנקודות שהוצבו באופנים שונים מעל או מתחת לאות.
שיטה זו מאפיינת את הענף המזרחי של הסורית, ונקראת "ניקוד נסטוריאני".
מעט מאוחר יותר התפתחה שיטת ניקוד נוספת המשקפת את ההגייה של הענף המערבי של הסורית.
הגייה זו היא בעלת חמש פונמות.
בשיטת ניקוד זו, המכונה "ניקוד יעקוביטי", הוספו אותיות יווניות מעל או מתחת לאות הרלוונטית.
הניקוד בערבית הומצא בסוף המאה ה-7 או בתחילת המאה ה-8 כדי לשמר את מסורת ההגייה של הקוראן.
סימני הניקוד הראשונים היו נקודות, בדרך כלל אדומות, שהוספו מעל, מתחת או לאחר האות כדי לציין את התנועות i, a ו-u בהתאמה.
במאה ה-9 התגבשה צורת הסימנים כפי שהם מוכרים לנו כיום: קו מעל האות לציון תנועת a (פַתחַה), קו מתחת לאות לציון תנועת i (כַּסרָה), ואות و קטנה מעל האות לציון תנועת u (צַ'מָּה).
סימנים אלו מוכפלים כדי לסמן תנווין (הוספת העיצור n לאחר תנועה סופית).
חמישה סימנים נוספים שהתגבשו באותה עת הם "סֻכּוּן" (לציון היעדר תנועה), "המזה" (לציון פוצץ סדקי), "מדה" (בדרך כלל לציון עיצור /:ʔa/), "שַׁדָּה" (לציון הכפלת עיצור), "וַצלָה" (לציון אליף שותקת) ואליף תלויה (לסימון תנועת /a:/ ארוכה).
בעת הקריאה הליטורגית של הקוראן חלים שינויים פונטיים רבים, כגון הידמות בין עיצורים, הארכת תנועות ואנפוף.
ביצועם הנכון הוא תנאי לקיום מצוות הקריאה באסלאם.
מערכת שינויים פונטיים זו מכונה תג'ויד.
שניים מתוך השינויים הללו משתקפים בסימנים מיוחדים שהוספו לטקסט של הקוראן: מעל האות נו"ן נוספה م קטנה היכן שיש לקרוא את הנו"ן כ-m ("אִקלאבּ"); לאחר תנועה נוספה כעין כ"ף הפוכה כדי לציין הארכה יתירה של אותה תנועה ("מַדּ").
בדורות האחרונים, עקב השתכללות הדפוס, החלו חכמי תורת הקריאה בקוראן להוציא מהדורות שבהן מסומנת ההגייה הנכונה באמצעות שימוש בצבעים: לכל קטגוריית שינויי הגייה יש צבע משלה, והאות נדפסת בצבע המתאים כדי לסמן את השינוי שחל בה .
זהו למעשה ניקוד מודרני שבו במקום הוספת סימנים בסמוך לאות הרלוונטית משתמשים בצביעת אותה אות.
מייקל הנרי "ניקו" מק'בריין (Michael Henry "Nicko" McBrain, נולד ב-5 ביוני 1952) הוא מוזיקאי ומתופף אנגלי הידוע בעיקר בתור המתופף של להקת ההבי מטאל המצליחה איירון מיידן.
לפני איירון מיידן, תופף מק'בריין עבור הגיטריסט הקנדי Pat Travers ועבור להקת הרוק הצרפתית Trust.
הוא הצטרף לאיירון מיידן ב-1982 ותופף בכל אלבומי האולפן מאז האלבום Piece of Mind שיצא בשנת 1983. מק'בריין גם גילם את השטן בווידאו קליפ לשיר The Number of The Beast של איירון מיידן שיצא בשנת 1982 עוד לפני שהצטרף ללהקה.
ניקו לדניס היה שף שעבד בבריטניה והתמחה במטבח הצרפתי.
ניקו לדניס נולד להורים יוונים, גדל בטנזניה, למד כלכלה והתמחה בבישול במסעדת "מולן דה מוז'ן" של רוז'ה ורז'ה, שהחזיקה אז בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
לדניס עבר לאנגליה ובשנת 1973, בגיל 39, פתח את מסעדתו, "שה ניקו" (chez nico), בלונדון.
ב-1995 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך המישלן.
בשנים 1999-1990 הוא זכה מדי שנה בניקוד המקסימלי של 10 מ-10 במדריך Good Food Guide, כאשר פרש לפנסיה מסעדתו הייתה היחידה בעלת ניקוד זה.
ב-1999, בגיל 65, נפגש עם מנהל מדריך המישלן וביקש שלא להיכלל במדריך, זאת כי הגיע למסקנה שהזמנים השתנו וסעודות במסעדות שלושה כוכבים יקרות מדי בשביל אנשים.
במקום זה פתח מסעדה פשוטה וזולה יותר והעביר את העסק לידי בנותיו, נטשה ואיזבלה.
בבעלותו של לדניס היו גם ברחבי בריטניה מסעדות הביסטרו Nico Central, Pilmico bistro ו-Nico at Ninety.
לדניס פרסם מספר ספרי מתכונים שהיו מיועדים לטבח הביתי.
עקב בעיות בריאות מכר לדניס את כל עסקיו ב-2002, אבל נשאר בתפקיד יועץ, והוא ואשתו, דינה-ז'אן דראגיניאן עברו לגור בפרובאנס.
בין תלמידיו הבולטים היה מרקו פייר וייט.
נִיקוּגָ'גָה (ביפנית: 肉じゃが – בשר ותפוחי אדמה) הוא מאכל מהמטבח היפני העשוי בשר, תפוחי אדמה ובצל אשר מבושל כנזיד ברוטב סויה מתוק.
לעיתים המאכל כולל גם קונג'אק וירקות.
לרוב מהווים תפוחי האדמה את עיקר המנה, כשהבשר משמש רק מקור של טעם.
הבשר מופיע בדרך כלל כפרוסות בשר בקר פרוס דק, אם כי בשר טחון אף הוא פופולרי.
במזרח יפן משמש לעיתים קרובות בשר חזיר תחליף לבשר בקר.
התבשיל מבושל עד שרוב הנוזל מתאדה.
הניקוג'גה הוא מאכל ביתי שנפוץ בעיקר בימות החורף, והוא באופן מסורתי מוגש יחד עם קערת אורז ומרק מיסו.
זו מנה נפוצה באיזקאיה, סוג של בר-מסעדה יפני.
הניקוג'גה הומצא על ידי שפים של הצי הקיסרי היפני בסוף המאה ה-19.
כצעד במסע פרסום מתמשך לקידום העיר מאזורו, הומצא סיפור שהיהאצ'ירו טוגו ציווה על טבחי חיל הים ליצור גרסה של תבשיל בשר בקר שהוגש בצי המלכותי הבריטי.
מאזורו אירחה את בסיס הצי הקיסרי היפני ושם שהה טוגו.
הממשל העירוני של קורה הגיב על סיפור זה בשנת 1998 בטענה כי טוגו הזמין את המנה בעת ששירת כרמטכ"ל של בסיס חיל הים בקורה.
ניקו מינורו היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס.
ניקו מינורו היא בתם של רוברט וטינה מינורו, מכשפים שהצטרפו לקבוצת "להקת האריות" ואירחו כל שנה חמישה זוגות מהקבוצה.
ניקו ריגלה אחר מעשיהם של הוריה, וברחה מביתה כשגילתה כשלהקת האריות רצחו ילדה חפה מפשע.
ניקו נתקלת בהוריה, המגלים לה את סודותיהם.
ניקו המאוכזבת גונבת מהם את מטה הכישוף "מטה האחד", ומגלה כי ברשותה יכולות כישוף חזקות שירשה מהוריה; אומנם, לפני כל כישוף, עליה להקיז את דמה, ומסוגלת להשתמש בכל כישוף רק פעם אחת.
ניקו מצטרפת לקבוצת Runaways, וכשמנהיג הקבוצה, אלכס ויילדר, מתגלה כמרגל לטובת להקת האריות, ניקו תופסת את מקומו כמנהיגת הקבוצה.
בהרפתקאותיה ניקו התעמתה עם ויקאן מקבוצת האוונג'רס הצעירים, ירשה את הכינוי "האחות גרים" ובסדרה משנת 2013, "אוונג'רס ארנה", נחטפה על ידי ארקייד אל "אי עולם הרצח" לצד 15 בני נוער (בהם רפטיל, לורה קיני וחברה של ניקו לקבוצת Runaways צ'ייס סטיין), שם נאלצו להתחרות בקרבות עד מוות כדי לשרוד.
ניקו הצטרפה לקבוצת "איי-פורס" הנשית במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה".
את דמותה של ניקו מינורו בסדרת הלייב אקשן "הבורחים" מגלמת השחקנית ליריקה אוקאנו.וגם מופיעה בתפקיד אורח בסדרה הספיידרמן הידידותי מהשכונה כבר מהפרק הראשון
ניקו קראנצ'ר (בקרואטית: Niko Kranjčar; נולד ב-13 באוגוסט 1984 בזאגרב) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קראנצ'ר תפקד לעיתים גם כקיצוני או חלוץ שני.
ייצג את נבחרת קרואטיה במונדיאל 2006 וביורו 2008 ו-2012.
קראנצ'ר שיחק בנעוריו במחלקת הנוער של דינמו זאגרב, ומאוחר יותר עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
קראנצ'ר היה לקפטן הצעיר ביותר של הקבוצה, והפך לאחד מהכובשים הצעירים ביותר בליגת העל הקרואטית.
במשחק הבכורה שלו בליגה המקצוענית היה בן 16 ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו.
לאחר מכן עזר לקבוצתו לזכות בדאבל בשנת 2003. בעונה שלאחר מכן שוב זכה עם הקבוצה בגביע.
יכולותיו הפכו אותו לחביב האוהדים, והוא החל לקבל השוואות לזינדין זידאן.
בינואר 2005 חווה מחלוקות עם הנהלת דינמו זאגרב, אשר הובילו למעבר מפתיע ליריבה הגדולה ביותר שלה, היידוק ספליט.
קראנצ'ר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי היידוק ב-26 בפברואר, בתיקו 2-2 נגד אוסייק, ועזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה הקרואטית.
לאחר מונדיאל 2006 התקשורת העולמית שיבחה אותו עבור כישרונו, והגיעו עבורו הצעות ממספר מועדונים.
באוגוסט 2006 חתם במועדון האנגלי פורטסמות', ששילמה עבורו עבור 3.5 מיליון ליש"ט.
קראנצ'ר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-1 באוקטובר 2006, כששיחק בהפסד החוץ 2-1 נגד טוטנהאם הוטספר.
ב-31 במרץ 2007 כבש את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, במשחק חוץ נגד פולהאם, אשר הסתיים בתיקו 1-1. בעונה שלאחר מכן זכה עם פורט'סמות בגביע האנגלי.
ב-1 בספטמבר 2009 הצטרף קראנצ'ר לטוטנהאם הוטספר, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף בהפסד ביתי 3-1 למנצ'סטר יונייטד.
ב-26 בספטמבר 2009 פתח לראשונה בהרכב הראשון, בניצחון 0-5 על ברנלי.
את שערו הראשון בקבוצה כבש בניצחון 1-9 על ויגאן את'לטיק.
ב-6 ביוני 2012 חתם קראנצ'ר לארבע שנים בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
קראנצ'ר כבש פעמיים במשחק נגד ווהלין לוצק במחזור החמישי בליגה, ועוד צמד כבש נגד קרפטי לבוב ב-14 בספטמבר 2012. לאחר התחלת עונה טובה, נפצע קראנצ'ר בקרסולו באמצע משחק בנובמבר, מה שהשאיר אותו מחוץ למגרשים עד סוף השנה.
הוא חזר בדיוק בזמן לחצי השני של העונה, והספיק לערוך שתי הופעות עד שנפצע שוב כששיחק עם נבחרת קרואטיה במרץ 2013, ונשאר מחוץ למגרשים עד סוף העונה.
ב-2 בספטמבר 2013 הצטרף קראנצ'ר לקווינס פארק ריינג'רס, ושוב שיחק תחת הדרכתו של הארי רדנאפ.
זו הייתה הפעם השלישית שרדנאפ החתים את קראנצ'ר, לאחר שעבד עמו בפורטסמות' וטוטנהאם.
לאחר שבעיה במפשעה עיכבה את הופעת הבכורה שלו, קראנצ'ר שיחק לראשונה במדי הקבוצה נגד יאוביל טאון ונכנס כמחליף במחצית השנייה.
הוא ערך את המשחק המלא הראשון שלו נגד מידלסברו בסוף ספטמבר 2013. קראנצ'ר כבש את שער הבכורה שלו בעונה נגד מילוול.
לאחר ששיחק בנבחרות הנוער של קרואטיה, קראנצ'ר שיחק לראשונה בנבחרת קרואטיה הבוגרת ב-18 באוגוסט 2004, במשחק ידידות נגד נבחרת ישראל.
בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 ערך קראנצ'ר 9 הופעות בהם כבש פעמיים, כולל מהלך סולו מבריק נגד נבחרת בולגריה.
הוא שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים של קרואטיה במונדיאל 2006, בו הודרך על ידי אביו זלטקו קראנצ'ר, והראה יכולות מרשימות.
במשחקי מוקדמות יורו 2008 שיחק בכל 12 המשחקים, בהם כבש שני שערים, והיה חלק מסגל הנבחרת גם בטורניר הגמר.
ביורו 2012 היה חלק מסגל הנבחרת ושיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים.
השחקן המבטיח של השנה בקרואטיה (1): 2002
ניקו לוי (נולד ב-1953) הוא מוזיקאי, מלחין ומעבד ישראלי.
הלחין מאות יצירות, עיבד ותזמר, וכן מלמד מוזיקה.
ניקו לוי נולד וגדל בגבעתיים, הבכור משני בניהם של יובל לוי, מוזיקאי, מורה למוזיקה ומנצח מקהלות, ואהובה לוי, שחקנית.
החל את דרכו המוזיקלית בגיל שש, בנגינה בחלילית, ובגיל שבע עבר לפסנתר.
היה תלמיד של אלה ברודצקי ודינה תורגמן.
בגיל 12 עשה הסבה לקלרינט אצל המורה רפי ברכה.
למד בתיכון "תלמה ילין" במגמת מוזיקה.
בתקופה זו הִרבה לנגן מוזיקה קאמרית והופיע כסולן במסגרת "הנוער המוזיקלי".
בין היתר ניגן בקונצ'רטינו לקלרינט של וֶבֶּר , תִּזמר יצירה של מלחין ישראלי לפסנתר עבור תזמורת הנוער, וניגן בתזמורת הנוער הסימפונית גבעתיים בניצוחו של עומרי הדרי, שם סומן כעילוי במוזיקה.
לוי זכה פעמיים בציון לשבח ובמלגה מטעם מפעל המלגות ע"ש שרת של קרן התרבות אמריקה-ישראל בתחום הנגינה בקלרינט.
לצד המוזיקה הקלאסית, רחש חיבה למוזיקת הרוק, והושפע ממנה רבות.
בצבא שירת בתזמורת צה"ל כנגן קלרינט לצד גורי אגמון תחת שרביטו של יצחק (זיקו) גרציאני ולימד בקונסרבטוריון גבעתיים.
לאחר שחרורו נסע לשווייץ להתמחות במדיטציה טרנסצנדנטלית.
בשנת 1979 הכיר את בת-זוגו לחיים, נחמה, והם עברו לגור במצפה הררית שבגליל שנוסד אז, והיה היישוב הראשון בעולם שכל גרעין ההקמה שלו התבסס על אנשים העוסקים במדיטציה טרנסצנדנטלית.
לזוג שני בנים ושני נכדים.
בשנת 1980 היה לוי למנהל המוזיקלי של להקת "שלום ישראל 1980"; הוא תזמר ועיבד את שירי הלהקה וכן ניצח על התזמורת שליוותה את הלהקה עת יצאה לסיבוב הופעות באירופה.
בנוסף, הוא כתב עיבודים מוזיקליים למחזה "הקרפד" של יעקב שבתאי.
בשנים 1981 עד 1984 למד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב והיה תלמיד לקומפוזיציה של פרופ' אבל ארליך (חתן פרס ישראל), שאמר עליו: "ניקו הוא מוזיקאי מבורך בכישרונות גדולים ואינטליגנציה כללית ומוזיקלית גבוהה מאוד".
חיבר יצירות לשלישיית מיתרים, רביעיית מיתרים ודואט לזמר וזמרת.
ניהל את תזמורת הנוער של מרכז המוזיקה של גוש משגב שבגליל התחתון.
בשנת 1986 החל לשתף פעולה עם הלן דורון, מפתחת השיטה ללימוד אנגלית לילדים הקרויה על שמה, המבוססת בין היתר על שירים באנגלית.
לוי הלחין והפיק עבורה מאות שירים ושיתוף הפעולה הפורה בין השניים נמשך עד עצם היום הזה.
ניקו לוי פרץ לתודעת הקהל הרחב בשנת 1994, כשיצא במופע "צליל בטבע" בהררית, שזכה להצלחה.
בהשפעת נופי הטבע, צליליו וניחוחותיו הלחין מוזיקת אווירה מתובלת בצלילים ובמקצבים אקזוטיים מגוונים: אירי, אפריקני, שאנטי, טורקי, הודי ועוד.
תחום נוסף שבו מביא לוי לידי ביטוי את ניסיונו וכישרונו הוא הוראת מוזיקה.
ניקו משלב בשיטתו מרכיבים מסורתיים קלאסיים – תווים ותאוריה – לצד לימוד חווייתי, וכן הוא מלמד ביצוע והגשה את זמרים המלווים את עצמם במקלדת.
לוי, שהוא גם מורה מוסמך למדיטציה, היה הראשון שהתחיל ליצור מוזיקה למדיטציה בארץ.
הוא יצר והפיק שלושה אלבומים של מוזיקה למדיטציה ומוזיקת עולם: "אננדה", "המשכיות" ו"רומנסה קוסמית".
בשנת 2010 הקים לוי את "הפילהרמונית של ניקו" עם חבריו אודי מייק (חצוצרה), דודו קורן (חליל צד), עדה סבר (קלרינט) והוא עצמו בקלידים, אשר ממלאים את הרקע התזמורתי.
ניקו לוי עיבד יצירות מפורסמות מתקופות שונות החל מתקופת הבארוק, דרך התקופה הרומנטית ועד לתקופתנו אנו, בהן יצירות של באך, הנדל, גלוק, צ'ייקובסקי, רוול, ורדי, יוהאן שטראוס.
ניקו קובאץ' (בקרואטית: Niko Kovač; נולד ב-15 באוקטובר 1971) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמנה של בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה.
קובאץ' נולד ב-15 באוקטובר 1971 בברלין המערבית למשפחה שהגיעה מליבנו שבבוסניה והרצגובינה.
הוא שיחק במועדון המקומי הרטה צלנדורף, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת שלהם בקיץ 1989 בגיל 17. הוא עבר להרטה ברלין בקיץ 1991 והחל לשחק במועדון ששיחק בבונדסליגה השנייה באותו הזמן.
בקיץ 1996 עבר קובאץ' מהרטה, ששיחקה עדיין בבונדסליגה השנייה באותו הזמן, לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי באייר לברקוזן ב-17 באוגוסט 1996 במשחק פתיחת עונת , בניצחון 4-2 ביתי על בורוסיה דורטמונד.
הוא הופיע ב-32 משחקי ליגה בעונתו הראשונה עם באייר לברקוזן והבקיע שלושה שערים.
עם זאת, הוא שיחק בעיקר כמחליף בשתי העונות הבאות והחמיץ כמה משחקים בעונת לאחר שנפצע במשחק ביתי של המועדון נגד שטוטגרט בדצמבר 1997. בשלוש עונות עם באייר לברקוזן, קובאץ' הופיע 77 פעמים במשחקי הבונדסליגה וכבש שמונה שערים.
במועדון, אחד מחבריו לקבוצה היה אחיו הצעיר, רוברט, בפעם הראשונה בקריירה המקצועית שלו.
קובאץ' עבר להמבורג בקיץ 1999 ושיחק שתי עונות במועדון, בהן הופיע 55 הופעות והבקיע 12 שערים.
בקיץ 2001 עזב את המבורג ועבר לבאיירן מינכן שבה שוב שיחק עם אחיו הצעיר רוברט.
עם זאת, לא הצליח לבסס את עצמו במועדון ועזב את באיירן מינכן להרטה ברלין לאחר שתי עונות בקיץ 2003. הוא הופיע ב-34 משחקי בונדסליגה וכבש שלושה שערים בליגה.
לאחר מכן חתם קובאץ' פעם שנייה בהרטה ברלין.
הוא הופיע 75 פעמים במשחקי הבונדסליגה וכבש שמונה שערים.
לאחר מונדיאל 2006, עזב קובאץ' את הרטה ברלין לאחר שלוש עונות ועבר לרד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-26 באוגוסט 2006 הבקיע את השער הראשון שלו בבונדסליגה האוסטרית, בניצחון 4-0 ביתי על ווקר אינסברוק.
בחודש מאי 2008 חתם לשנה נוספת במועדון, עד קיץ 2009. ב-29 במאי 2009 עזב לאחר שלוש שנים את רד בול זלצבורג ופרש מכדורגל מקצועי.
הוא שיחק את משחקו האחרון עבור רד בול זלצבורג במשחק ידידות נגד באיירן מינכן, שבו הוחלף לאחר 15 הדקות הראשונות.
קובאץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו במשחק הידידות של קרואטיה נגד ב-11 בדצמבר 1996 בקזבלנקה.
בהמשך גם הופיע בשלושה משחקים במוקדמות למונדיאל 1998, אבל החמיץ את הגמר בצרפת משום שלא התאושש לגמרי מפציעה עד לתחילת ההכנות לטורניר.
הוא לא היה חלק מהנבחרת הלאומית במשך שנתיים לאחר מכן, עד משחק ידידות נגד בנובמבר 1999. קובאץ' שיחק בקרואטיה בחמשה משחקים במוקדמות למונדיאל 2002 וכבש שער אחד בניצחון 4-0 על .
בסופו של דבר, קרואטיה הודחה מהטורניר לאחר סיום במקום השלישי בבית שלהם.
הוא שיחק גם במוקדמות יורו 2004, הופיע שבע הופעות והבקיע שני שערים, בניצחון 1-0 נגד ואת השער הראשון בניצחון של הקבוצה 3-0 על .
אחרי יורו 2004, הפך לקפטן הנבחרת הלאומית והוביל את הקבוצה במוקדמות מונדיאל 2006 שהתקיים בגרמניה.
הוא הופיע בתשע מתוך עשרת המשחקים במוקדמות והבקיע שני שערים, שניהם בניצחון 4-0 של קרואטיה על איסלנד בבית בזאגרב.
קובאץ' הבקיע את השער במשחק בו ניצחה 2-1 את .
יורו 2008 היה הטורניר הגדול האחרון שלו.
הוא הודיע על הפרישה הבינלאומית שלו ב-7 בינואר 2009, בטענה שיש לתת לשחקנים צעירים חסרי ניסיון לשחק.
לאחר פרישתו מכדורגל מקצועי הוא הפך למאמנה של הנבחרת השנייה של רד בול זלצבורג, רד בול יוניורס.
בשנת 2011 קודם לתפקיד עוזר מאמן הנבחרת הראשונה יחד עם ריקרדו מוניז כמאמן ראשי.
אחרי שמוניז התפטר ביוני 2012, קובאץ' היה אחד המועמדים המובילים להחליפו.
בסופו של דבר רוג'ר שמידט מונה למאמן וקובאץ' עזב את זלצבורג.
נבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21
ב-21 בינואר 2013 הודיע איגור שטימץ, מאמנה של נבחרת קרואטיה בכדורגל, כי ניקו קובאץ', לצד אחיו רוברט, יאמנו את נבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21. משימתם הייתה להעפיל לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2015. קרואטיה הוצבה בבית 5 של טורניר המוקדמות, יחד עם , , ו.
הנבחרת סיימה במקום הראשון עם 16 נקודות והעפילה מהמקום הראשון בבית.
ב-16 באוקטובר 2013 הודיע דאבור שוקר, נשיא התאחדות הכדורגל הקרואטית, כי ניקו קובאץ' יאמן את נבחרת קרואטיה בכדורגל.
הוא החליף את איגור שטימץ.
במסיבת עיתונאים אמר שוקר שקובאץ' חתם על חוזה לשנתיים בנבחרת, עד סוף יורו 2016. כמאמנה של קרואטיה הצליח קובאץ' להעפיל למונדיאל 2014 שהתקיים בברזיל לאחר ניצחון 2-0 על .
בספטמבר 2015 החליטה התאחדות הכדורגל הקרואטית לפטר את קובאץ', בעקבות הפסד 2–0 לנבחרת ותיקו מול במוקדמות יורו 2016.
ב-8 במרץ 2016 מונה קובאץ' למאמנה של קבוצת הכדורגל איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה, במקומו של ארמין פה, שפוטר יומיים קודם לכן.
ב-13 באפריל 2018 הודיעה קבוצת באיירן מינכן שקובאץ', ששיחק בקבוצה בעבר במשך שנתיים, סיכם כמאמן הקבוצה.
קובאץ' החל את עבודתו בעונת .
על אף שבשלב מסוים של העונה הייתה באיירן בפיגור של תשע נקודות מהמקום הראשון, הצליחה הקבוצה לעלות לראש הטבלה ולזכות באליפות.
הייתה זו האליפות הראשונה של קובאץ' כמאמן בבונדסליגה.
ב-3 בנובמבר 2019 פוטר מתפקידו לאחר רצף תוצאות חלשות, ששיאן בתבוסה בתוצאה 5-1 לקבוצתו הקודמת איינטרכט פרנקפורט.
ב-19 ביולי 2020 מונה למאמנה של מונקו מהליגה הצרפתית.
בעונתו הראשונה העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי שבו הפסידו לפריז סן-ז'רמן, וסיים עם מונקו במקום השלישי בליגה.
ב-31 בדצמבר 2021 פוטר מתפקידו.
ב-24 במאי 2022 מונה למאמנה של וולפסבורג.
הוא סיים את תפקידו במרץ 2024.
ב-30 בינואר 2025 מונה למאמנה של בורוסיה דורטמונד.
ניקו אריק רוזברג הוא נהג מרוצים גרמני לשעבר שהתחרה באליפות הפורמולה 1 והאלוף לשנת 2016. ניקו הוא בנו של קקה רוזברג, נהג מרוצי פורמולה 1 לשעבר, שזכה באליפות בעונת 1982. רוזברג מחזיק באזרחות כפולה גרמנית ופינית, אך התחרה תחת הדגל הגרמני.
עם זאת, הוא גם התחרה בעבר מספר פעמים בסדרות הנמוכות תחת הדגל הפיני.
בשנת 2005 זכה באליפות ה-GP2 ובשנת 2006 החל להתחרות בפורמולה 1 עבור קבוצת ויליאמס, הקבוצה בה התחרה אביו בעת שזכה באליפות.
בשנת 2010 עבר להתחרות עבור קבוצת מרצדס ובשנים 2014 ו-2015 סיים במקום השני.
בעונת 2016 סיים במקום הראשון וזכה באליפות הפורמולה 1 לנהגים.