tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הכוח זיהה חוליית מחבלי חמאס שהגיעה בחסות ההמון שהפגין באותה העת.
החוליה ביצעה ירי ובמקביל השליכה רימונים ומטעני צינור לעבר הכוח, תוך ניסיון לחצות את גדר הגבול.
חיילי הכוח הסתערו על המחבלים בחיפוי טנק וכלי טיס ובתום קרב קצר נספרו 8 מחבלים הרוגים.
ב-27 ביוני 2018 קלטה היחידה את פלגת "רימון" המבוססת על יחידת רימון שנסגרה.ב-12 ביולי 2018 זכו צלפי היחידה באליפות הצליפה הבין-לאומית שארגן בית הספר לצליפה, קליעה ולוחמה בטרור.
מגלן התחרו בבית היחידות המיוחדות והבינלאומיות שכלל צלפים ממספר צבאות בהם צלפי יחידות עילית כגון אריות הים (Navy SEALs), יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית וצלפים מקנדה, איטליה, פולין ויוון.
ביולי ואוגוסט 2020 פעלה היחידה במבצע יוצא לאור בגבולות לבנון וסוריה, ברצועת עזה וסיכלה חוליות תמ"ס חוליות נ"ט ומשגרי נ"ט של חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וחילצה תחת אש כבדה לוחמים באירוע נתיב העשרה.
ב-25 בנובמבר 2021 הוענק למגלן אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל.
היחידה פעלה במבצע שובר גלים בג'נין, שכם, רמאללה ויריחו.
באוגוסט 2022 פעלה היחידה במבצע עלות השחר בעזה, תקפה מטרות טרור והגנה על ישובי העוטף.
בינואר 2023 פעלה ביחד עם סיירת חרוב, לוחמי עוקץ והימ"מ במבצע בג'נין לסיכול תשתית טרור של הגא"פ שבו נהרגו כ-10 מחבלים.
במאי 2023 פעלה במבצע מגן וחץ והגנה על יישובי עוטף עזה בכך שביצעה פעולות רכובות באזורים מאוימים בנ"ט וחשפה אויב.
ביולי 2023 פעלה היחידה במבצע בית וגן שם תקפה יעדי טרור, השמידה מחסני תחמושת וחמ"לים וניהלה לחימה מדלת לדלת.
קרבות הבלימה בטבח שבעה באוקטובר
במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, לוחמי יחידת מגלן הוזנקו להגן על יישובי עוטף עזה והנגב המערבי, ונלחמו בקרבות עזים נגד מחבלי חמאס.
במהלך קרבות אלו, לוחמי היחידה הרגו מחבלים רבים, אך ספגו אבדות קשות, ביניהם רס"ן חן בוכריס וקצין האג"ם של היחידה סגן יפתח יעבץ.
במלחמת חרבות ברזל שפרצה בעקבות מתקפת הפתע, לוחמי מגלן המשיכו להילחם ולחסל מחבלים, וביצעו את טבילת האש המבצעית של "עוקץ פלדה" – פצצת מרגמה מונחית, אשר באמצעותה השמידו עמדת ירי של חמאס ברצועת עזה.
במהלך התמרון הקרקעי של צה"ל ברצועת עזה, ב-13 בנובמבר 2023, יחידת מגלן השתתפה בקרבות בצפון הרצועה.
במהלך קרבות אלו, נהרג רס"ן יששכר נתן, קצין אג"ם היחידה, אשר החליף את סרן יפתח יעבץ שנפל קודם לכן.
לוחמי היחידה השמידו מטרות טרור והרגו מחבלים תוך שימוש באמצעי לחימה שונים, ביניהם טילי גיל ופצצת מרגמה מונחית "עוקץ פלדה".
החל מדצמבר 2023 ועד יוני 2024, יחידת מגלן פעלה במרחב ח'אן יונס.
במהלך לחימה זו, לוחמי היחידה השמידו תשתיות טרור רבות והרגו מחבלים רבים.
במהלך ספטמבר 2024 לקחה חלק יחידת מגלן בתמרון הקרקעי בדרום לבנון.
היחידה פעלה יחד עם שאר לוחמי חטיבת הקומנדו באופן חשאי בשטח לבנון עוד לפני תחילת התמרון הקרקעי הרשמי.
פעילות זו נועדה להכין את השטח לכניסת כוחות צה"ל נוספים, ולפגוע ביכולותיו של ארגון חזבאללה.
מבצע חומת ברזל - יהודה ושומרון
במהלך פברואר 2025, לקחו חלק לוחמי מגלן במבצע חומת ברזל בצפון השומרון, טול כרם ובמחומש הכפרים.
מפקד היחידה הראשון היה דני הרמן, בוגר סיירת גולני ששימש כמפקד פלנ"ט גולני.
אחריו מונה מוטי יוגב, בוגר סיירת מטכ"ל, לאחר שהיה בתפקיד סמג"ד 890. יוגב פיקד על היחידה בפרוץ האינתיפאדה הראשונה.
בהמשך פיקד על היחידה נועם בן צבי, יוצא חטיבת הצנחנים.
ב-1992 מונה טל רוסו למפקד היחידה שעמדה בפני פירוק, הוא נחשב למפקד הבולט בתולדות היחידה, וכמי שקידם את רמתה המקצועית ושיפר את הדימוי שלה בתוך הצבא.
רוסו היה גם אחד מהדוחפים הגדולים לשיתופה של היחידה בפעילות הסיכול הממוקד בשטחים.
מפקד נוסף היה אסף שביט שנפצע קשה בעזה בעת אירועי מנהרת הכותל.
מסיירת מטכ"ל הגיעו המפקדים רוני בלקין ודרור וינברג, שהפך את היחידה ל"ציידת מחבלים ראשית" בימי הלחימה ברצועת הביטחון בלבנון בשנות ה־90. מתקופת פיקודו של דרור וינברג, מרבית מפקדי היחידה היו בוגרי חטיבת הצנחנים, למעט דני קס לוין ויובל גז שעשו את רוב שירותם ביחידת מגלן.
רובי השירות של הלוחמים ביחידה הם מדגמי M4A1 קרבין מקוצרר (M4 קומנדו) פרט לקלעים שמשתמשים בנשק ארוך עם אמצעים אופטיים ייעודיים.
בנוסף לנשק האישי לוחמי היחידה מפעילים מקלעי נגב, נגב קומנדו (נגבון), נגב NG7 ומאג.
היחידה מפעילה גם צלפים החמושים במערכות נשק צלפים המבוססות על רובה הצלפים רמינגטון M24 הבריחי (המשמש את כלל מערך הצליפה בצה"ל), ה־SR-25 Mk 11 החצי־אוטומטי ורובי צלפים לטווח ארוך.
ב־2018 נכנס לשירות ביחידת מגלן רובה הצלפים בארט MRAD שנבחר לשמש את היחידות המיוחדות של צה"ל בעקבות הצלחתו בימ"מ, ובשנת 2021 החל הבארט REC10 החצי-אוטומטי להחליף את ה-SR-25.
היחידה מפעילה אמצעי לחימה נוספים, בהם פצצת המרגמה המונחית "עוקץ פלדה", טיל גיל ואמצעי לחימה הייחודיים לה, חלקם מסווגים.
לוחמי היחידה מתקבלים ליחידה באחת משתי דרכים:
ביצוע גיבוש מטכ"ל או שייטת ולסיימו בתוצאת חטיבת הקומנדו.
גיבושי חטיבות החי"ר אשר ממינות לחטיבת הקומנדו לאחר הגיוס.
מסלול לוחם ביחידה נמשך כ-16 חודשים (שנה וארבעה חודשים).
תחילה מתחילים לוחמי מגלן, את הטירונות בבא"ח צנחנים בפלגה משותפת יחד עם לוחמי דובדבן.
בתום שלב זה עוברים הלוחמים קורס צניחה.
לאחר מכן עוברים הלוחמים לשלב לוחמות הבסיס (טירונות יחידה) שנמשך כחודש וחצי.
שאחריו, ממשיכים הלוחמים לשמונה חודשים בבית הספר לקומנדו, יחד עם דובדבן ואגוז.
בשלב זה יעברו הלוחמים אימוני לוחמה במתארים שונים, יחולקו למקצועות שונים בצוות, ויעברו שבועות ניווט והסוואה.
בתום שלב זה יעלו כל אחת מהיחידות אל בסיס האם שלה להמשך המסלול, שם גם יגלו את היעוד הספציפי של הצוות וירכשו בו מיומנויות.
בסוף המסלול נערך טקס מסורתי סגור למשפחות, בו הלוחמים עורכים שבוע מסכם בדרום הארץ, ולמעשה מסיימים את ההכשרה שלהם ומקבלים את סיכת לוחם מגלן.
עמותת ידידי מגלן היא עמותה שהוקמה בשנת 2006 על ידי יוצאי היחידה.
העמותה תומכת בחיילי היחידה בסדיר ובמילואים בפעילויות ותחומים שונים, בהם: התנדבות, אקדמיה, תמיכה נפשית, תרומות, אירועים קהילתיים ועוד.
קשורים אליה למעלה מ-10,000 בוגרי היחידה.
יחידת מצדה היא יחידת השתלטות מיוחדת של שירות בתי הסוהר, אחת מחמש יחידות ההשתלטות במדינת ישראל.
ייעודה של היחידה הוא לתת מענה מבצעי איכותי לאירועי קיצון במתקני הכליאה בפריסה ארצית.
היחידה היא יחידה נציבותית-ארצית והיא כפופה ישירות לראש אג"מ של השב"ס.
היחידה הוכרה בשנת 2006 כיחידה מטכ"לית צה"לית והיא פועלת באירועים בהם צה"ל מבקש להסתייע ביחידה בתחומי מומחיותה במעצרי מבוקשים ופעולות דומות, בכפוף לאישור נציב בתי הסוהר.
יחידת מצדה נחשבת למוקד ידע בתחום נשק אל-הרג (נפ"ק), ואנשיה מייעצים ומדריכים בתחום זה את כלל כוחות הביטחון בישראל.
נוסף על תפקידה העיקרי, לטפל באירועי מיקוח במתקני הכליאה, ישנם ליחידה מספר תפקידים נוספים:
חילוץ בני ערובה במתקני הכליאה הנמצאים באחריות שב"ס.
חילוץ בני ערובה במתקני הכליאה הנמצאים באחריות צה"ל, היחידה מוגדרת כיחידת השתלטות מטכ"לית.
חילוץ בני ערובה במתקני הכליאה הניידים של השב"ס.
2. החזרת אסירים בבריחה למשמורת חוקית
מעצר אסירים שברחו והחזרתם למתקני הכליאה, כולל אסירים הנמצאים בשטחי איו"ש.
3. פעילות פנים ארגונית נוספת
סיוע ליחידות שב"ס שונות בביצוע פשיטות וחיפושים בתאים של אסירים מסוכנים.
השתלטות על התפרעויות קשות במתקני כליאה של השב"ס ושל צה"ל.
4. סיוע לכוחות הביטחון האחרים
סיוע לצה"ל ומשטרת ישראל בביצוע פעילות מבצעית ייחודית, כגון מעצרי מבוקשים, בכפוף לאישור נציב בתי הסוהר.
יחידת מצדה היא יחידה נציבותית-ארצית והיא כפופה ישירות לראש אגף המבצעים של השב"ס.
היחידה בנויה מלוחמים יוצאי יחידות קרביות בצה"ל שבגיוס ליחידה הופכים לאנשי קבע בשירות בתי הסוהר.
דרישות הקבלה הן: שירות קרבי (רובאי 07 מינימום/05 מג"ב/ימ"ס), כושר גופני גבוה.
מסלול הגיבוש ליחידה נערך במשך מספר ימים, במהלכו עוברים המתמודדים מבחנים פיזיים ומנטליים על מנת לבחור את המתאימים ביותר לתפקיד.
בסך הכל, אחוז אחד מהפונים מסיים את מסלול ההכשרה והופך ללוחם ביחידה.
קורס הלוחמים נמשך כחצי שנה ומועבר על ידי מדריכים מתוך היחידה, בסיום הקורס הבוגרים מחולקים לפלגות.
הלוחמים ביחידה נמצאים כל הזמן באימוני כשירות או פעילות.
מדי שבוע הלוחמים מבצעים מגוון אימונים כגון: קרב מגע (אשר מותאם במיוחד לאזורי צפיפות כמו תאים בכלא), אימוני ירי מורכבים, ניווטים, צליפה, גלישה, ירי בנשקים פחות קטלניים, אימוני הפרות סדר, כלבנים וסוגי אימונים נוספים.
היחידה מורכבת משתי פלגות עיקריות, השתלטות ופריצה.
פלגת ההשתלטות מתמחה בהיבטים הקשורים להשתלטות, בין השאר על תאים בתוך בית סוהר או על רכבים שמובילים אסירים.
פלגת הפריצה מתמחה בשימוש בחומר נפץ ובפריצת דלתות בצורה 'חמה' ו'קרה'.
הלוחמים בפלגות מתמחים במקצועות הבאים:
פריצת דלתות – בצורה "חמה" או "קרה", לוחמים אלה עוברים הכשרות מתאימות בצבא ובתוך היחידה.
כלבנים - תפקידם לאמן ולהפעיל כלבי לוט"ר.
משא ומתן - בתוך היחידה קיימת מחלקת משא ומתן אשר עובדת בשיתוף פעולה עם יחידת משא ומתן משטרתית ואף מכשירה "דוברים מזדמנים" מתוך שירות בתי הסוהר.
יחידת מצדה הוקמה ב-2003, בהוראת נציב שב"ס יעקב גנות, בעקבות ריבוי אירועים ביטחוניים במתקני הכליאה שכללו תקיפות סגל רבות, ניסיונות חטיפה וחטיפת אנשי סגל.
בתוך שב"ס לא הייתה יחידה שהתמקצעה בתחום ההשתלטות על אירוע חטיפת בני ערובה ולארגון היה צורך להישען על יחידות אחרות, של צה"ל או משטרת ישראל.
במקרה של התלקחות הרחוב הפלסטיני עלול להיווצר מצב בו כוחות מיוחדים במשטרה ובצה"ל יצטרכו לתת מענה בשטחים, ורק יחידת מצדה תוכל לטפל באירועים בבית הסוהר.
בשנת 2006 היחידה הוגדרה כיחידת השתלטות מטכ"לית וקיבלה אחריות על מתקני הכליאה הצה"ליים בתחום חילוץ בני ערובה.
לאורך שנות קיומה של היחידה מפקדיה היו קצינים בעלי ניסיון קרבי עשיר, בעיקר יוצאי הימ"מ.
בספטמבר 2016, לראשונה מאז הקמת היחידה, מונה מפקד אשר צמח בתוכה ולא הגיע מצה"ל ומיחידות אחרות.
להלן פעולותיה הידועות של היחידה:
15 באפריל 2004: במהלך התפרעות אסירים ביטחוניים בכלא נפחא נחטף אחד הקצינים של הכלא.
יחידת מצדה נערכה להשתלטות על תא בו הוחזק הקצין, אך בתום משא ומתן קצר בן הערובה שוחרר.
30 בנובמבר 2005: לוחמי יחידת מצדה פרצו לדירה בפתח תקווה והשתלטו על אסיר, אשר התבצר בדירתו לאחר שהתבקש לחזור מהחופשה לבית הסוהר
11 במאי 2006: בעיר שכם, במבצע שערכו יחידת מצדה יחד עם כוחות צה"ל והשב"כ נתפס אסיר נמלט.
ספטמבר 2006: במהלך מבצע "ענני סתיו" שני צוותי לוחמים של היחידה הוקפצו לגזרה הדרומית ברצועת עזה ולקחו חלק בהשתלטות על מסגד בו התבצרה קבוצה גדולה של מחבלים.
15 באפריל 2007: בכלא אופק שלושה אסירים בני 17 איימו להתאבד באמצעות סכינים.
לאחר ניסיונות משא ומתן פרצו לוחמי מצדה לתאיהם של האסירים והצליחו להשתלט עליהם, ללא נפגעים.
22 באוקטובר 2007: במהלך מבצע חיפוש לילי באגף האסירים הביטחוניים בכלא קציעות התפרעו האסירים ופצעו 15 סוהרים.
לוחמי יחידת מצדה הצליחו להשתלט על ההתפרעות.
במהלך הפעילות אסיר ביטחוני נפצע באורח אנוש, ולאחר מכן מת מפצעיו.
25 במאי 2008: במחנה הפליטים קבטיה נעצר אסיר נמלט, בפעילות משותפת של יחידת מצדה, צה"ל והשב"כ.
31 במאי 2010: יחידת מצדה סייעה לחיל הים כחלק מכוח ההשתלטות על המשט הטורקי לעזה בין היתר על הספינה "מאווי מרמרה".
28 באוקטובר 2013: לוחמי יחידת מצדה עצרו בעיר שכם את מוחמד שרף, אסיר נמלט אשר ריצה מאסר עולם בגין רצח מאבטח במהלך שוד בנק.
16 בפברואר 2014: בכלא איילון כוח של יחידת מצדה משתלט על אסיר שאיים להתאבד, איש לא נפגע.
23 בפברואר 2014: האסיר סמואל שיינביין, שריצה מאסר עולם בכלא רימונים בגין רצח וביתור גופה, שלף אקדח שהצליח להבריח לתוך הכלא ופתח באש לעבר סוהרים.
ארבעה סוהרים נפצעו מהירי, אחד מהם באורח אנוש.
מיד עם הגעת לוחמי יחידת מצדה לזירת האירוע החל פרמדיק היחידה לטפל בסוהר הפצוע אנוש וביצע בו פעולות מצילות חיים.
במקביל תפס כוח לוחמים עמדות אל מול האסיר היורה.
לאחר כישלון משא ומתן פתח שיינביין את דלת המעבר לכוון אגף בו שהו אסירים אחרים.
חוליית לוחמים בפיקוד מפקד פלגה החלה לנוע לעברו על מנת למנוע ממנו להיכנס לאגף ולפגוע באסירים, ושיינביין פתח באש לכוונם ונורה למוות.
שני לוחמי מצדה נפצעו קל במהלך הפעולה.
בגין אירוע זה הוענקו למפקד הפלגה ולשני לוחמים עיטורי מופת.
לפרמדיק היחידה, אשר בפעולותיו המהירות הציל את חייו של הסוהר הפצוע הוענק עיטור השירות.
יוני 2014: במסגרת מבצע "שובו אחים" היחידה פעלה בגזרת שכם וסייעה לכוחות צה"ל בסריקות ומעצרים.
יולי 2014: במסגרת מבצע צוק איתן סייעה היחידה לחטיבה הדרומית באוגדת עזה ותפסה כוננות של צוות התערבות גזרתי מול איום של חדירת מחבלים אל יישובי עוטף עזה.
4 באוגוסט 2016: בעקבות מידע מודיעיני לוחמי מצדה השתלטו על 116 אסירי חמאס בכלא נפחא ועל 140 אסירי הארגון בכלא אשל.
בפעולה זו נמנע פיגוע שתוכנן על ידי אסירי החמאס.
24 במרץ 2019: כתגובה לפציעתם של שני סוהרים בבית הסוהר קציעות, פרץ כח מיוחד של יחידת מצדה לאגף אסירי חמאס בכלא.
בתיעוד ממצלמות האבטחה נראים הסוהרים תוקפים אסירים באגרופים, אלות ובעיטות, ללא התגרות מצדם.
55 אסירים הוכו באלות בידי לפחות עשרה סוהרים, והושארו כפותים על הרצפה במשך שעות.
ארבעה סוהרים נחקרו בחשד לתקיפה, והיחידה לחקירת סוהרים המליצה על סגירת התיק בעילה של "עבריין לא נודע".
7 באוקטובר 2023: בעקבות טבח שבעה באוקטובר, השתתפו לוחמי היחידה בקרבות להדיפת המתקפה ולהחזרת השליטה לידי צה"ל.
19 בנובמבר 2024: לראשונה בהיסטוריה, היחידה החלה להשתתף בתמרון צבאי פעיל כאשר נכנסה לדרום לבנון.
אמתן MZ-4 הוא רובה סער תואם M4 בקליבר 5.56 מ"מ נאט"ו, שפותח ומיוצר על ידי חברת אמתן כרמיאל, הנשק מגיע בהתאמה אישית עם אפשרויות לדיגומי לוט"ר שונים- כוונות מתקדמות, פנס, ציין לייזר, ידית הסתערות ועוד.
תת-מקלע עוזי-פרו עם אפשרויות לדיגומי לוט"ר שונים- כוונות, פנסים, צייני לייזר, משתיקי קול וידיות הסתערות.
רובה צלפים רמינגטון MSR עם משתיקי קול וכוונות מתקדמות.
רובה שוטגאן מסוג רמינגטון 870.
מקלע נגב 7 עם התאמות.
אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 גלוק 26 גלוק 43 בקליבר 9 מ"מ פרבלום עם אפשרות למשתיקי קול וצייני לייזר.
כלי ירייה מסוג אל-הרג (נפ"ק)
כוונות רובה שונות בהן כוונות השלכה ורפלקס מתקדמות
אמצעי חבלה ופריצה קרה וחמה
ציוד טיפוס, גלישת חבלים וחילוץ
+שםתקופת כהונההערותדקר אילת2003-2007ממקימי יחידת מצדה, הגיע מהימ"מ.ד'2014בוגר ימ"מע'2014-2016בוגר ימ"מד'2016-2017מפקדה הראשון של יחידת מצדה שצמח מתוכה.א'2017-2021יניב דקל2021-2024נבחר להשיא משואה ביום העצמאות ה-76 למדינת ישראל.מ.ב2024- מכהן
דרגתו של מפקד מצדה היא גונדר משנה, עד שנת 2024 הייתה סגן גונדר, ועד שנת 2014 הייתה דרגת מפקד היחידה רב-כלאי.
יחידת מגורים היא שמו של עיקרון עיצובי מודרני בבניית בתי מגורים, פרי המצאתו של לה קורבוזיה שהופיעה במספר מגדלי מגורים שתכנן והוקמו במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים בערים כמו מרסיי, ברלין ונאנט.
הראשון בבניינים שתכנן לה-קורבוזיה על פי עיקרון יחידת המגורים, והמפורסם שבהם, נבנה בשנים 1947–1952 במרסיי שבצרפת, וידוע גם בכינויים Cité radieuse ("עיר קורנת") וכן La Maison du Fada (בעגה מקומית: "ביתו של המשוגע").
זוהי אחת מיצירותיו המפורסמת ביותר של לה קורבוזיה, וקשה להפריז בהשפעתה על דור האדריכלים בני זמנו ואלה שבאו בעקבותיו.
לעיתים קרובות מצביעים עליה כעל ההשראה המקורית לסגנון הברוטליזם.
הרעיון הבסיסי העומד מאחורי המבנה הוא בניין אוניברסלי, כלומר בניין שיכול להיבנות בכל מקום בעולם ולהתאים לכל סוג של אוכלוסייה.
הדימוי בו השתמש לה קורבוזיה בתכנון, היה של ספינה שיכולה להימצא בלב ים ובה כל מה שנוסעיה זקוקים לו.
בשל כך מנותק הבניין מהקרקע באמצעות עמודים וכולל בתוכו ייעודים ציבוריים שונים.
עיצוב יחידות המגורים ושאר הייעודים
יחידת המגורים במרסיי כוללת 337 דירות ב-12 קומות, והבניין כולו עומד על עמודי פילוטי גדולים שיוצרים מרחב משותף לדיירים.
כמו כן בבניין חנויות, שירותי חינוך, רפואה וספורט, וכן בית מלון.
הגג השטוח מתוכנן כשטח משותף, עם פתחי אוורור בעיצוב פיסולי, גן ילדים פעיל ובריכת נוי.
בבניין מסדרונות לאורך הציר המרכזי של כל קומה שלישית, כשכל דירה היא בת שני מפלסים, ומשתרעת לכל רוחב הבניין, כשלכל דירה מרפסת.
כל זוג דירות נמצאות אחת מעל השנייה - אחת בצורת האות 'ר' ואחת בצורת האות 'L' והמסדרון המשותף עובר בין שתיהן.
תכנון הדירות עצמן מבוסס על תאוריה שפיתח לה קורבוזיה בשם "מודולור" (Modulor) באמצעותו ביקש להגדיר את המידות האידיאליות לתכנון אדריכלי על סמך פרופורציות הזהב בגוף האדם (בדומה לאדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י).
הבניין במרסיי כמו שאר המבנים שנבנו בהמשך, נבנה מבטון חשוף (בצרפתית béton brut, כלומר "בטון גס"), כיוון שמסגרת הפלדה המתוכננת הייתה יקרה מדי בשל המחסור שלאחר מלחמת העולם השנייה.
הבטון החשוף העניק מהשראתו לתנועה שנקראה על שמו, "ברוטליזם", ובנייני דירות רבים נבנו בסגנון דומה, ביניהם מרכז ברביקן ומגדל טרליק בלונדון.
לה קורבוזיה עצמו הקים עוד שלוש יחידות מגורים דומות מאוד בצרפת, ואחת בברלין.
הבניין בברלין הוא הגדול ביותר מבין סדרת המבנים, אך לא נבנה באופן מלא בהתאם ל"מודולור" ואינו כולל את מגוון הייעודים שתכנן לה קורבוזיה בעיקר תחום המסחרי והשירותים.
בניגוד לרבים מבנייני הדירות המאוחרים שהושפעו מיחידות המגורים (אך ללא המידות הנדיבות, השירותים המשותפים והסביבה הירוקה), בנייניו של לה קורבוזיה פופולריים בקרב דייריהם, שרובם בני המעמד הבינוני-גבוה.
יחידת מיתר (יחידה 427) היא יחידת איסוף והשמדה מסווגת, הפועלת תחת עוצבת קלע דוד שבאוגדה 98. בהגדרה הרשמית שלה היא יחידה בעלת ייעוד מסווג בעולמות איסוף מודיעין והשמדת מטרות איכות מעבר לקווי האויב.
יחידת מיתר הוקמה ב-1987 כחלק מעוצבת קלע דוד, ישבה בתחילה במחנה ג'וליס ולאחר מכן עברה לבסיס קבע במחנה יפתח שבפיקוד הצפון.
היחידה התבססה על פלוגות "חפיז", ב-1989 החלה לקלוט את ה"פרא".
לאחר קליטה מלאה של ה"פרא" מנתה היחידה שתי פלוגות "פרא", פלוגת סיור ופלוגת מפקדה.
בתחילת שנות ה-2000 הוכפפה היחידה לעוצבת גולן (אגד 282).
ב-2011 נחשף השימוש בטיל התמוז וב-2015 נחשף שימוש היחידה בפלטפורמת הפרא.
מלחמת המפרץ - מבצע "עקרב"
בעקבות ירי טיל הסקאד העיראקים אל עבר ערי ישראל החליטה ממשלת ישראל בראשותו של יצחק שמיר לאחר לחץ פנימי הולך וגובר לשלוח כוח צבאי שישמיד את משגרי הטילים.
התוכנית שנקרא מבצע עקרב כללה הטסת כוחות מיוחדים, צוותי תצפית והכוונת אש מיחידת שלדג וכמו גם לוחמים ומשגרי החפיז מיחידת מיתר במטוסי התובלה מסוג הרקולס 130־C והנחתתם במדבר העיראקי.
בהמשך תוכנן שלוחמי הסיור "יצודו" את משגרי הסקאד ויעברו את מיקומם לצוותי החפיז על מנת להשמידם.
אך לאור הסיכונים לכוח, הקשיים הלוגיסטיים (ובכלל זה היכולת לפנות נפגעים לישראל), והעובדה שהצלחת הכוח לפגוע במשגרי טילי הסקאד שאיימו על העורף הישראלי הוטלה בספק בשל היעדר המודיעין העדכני לפעולה והלחץ האמריקאי הכבד – הביאו את הממשלה להחליט שלא להוציא לפועל את המבצע.
בנובמבר 2005 ביצע ארגון חזבאללה ניסיון חטיפה בקרבת הכפר רג'ר.
בעקבות זאת ביצעו לוחמי היחידה לראשונה ירי טילים מדויק והשמידו מטרות של הארגון בלבנון.
במלחמת לבנון השנייה ירו לוחמי היחידה 527 טילים אל עבר מטרות שונות במרחבים אורבניים ופתוחים.
במהלך המלחמה, כוח סיור של היחידה אשר ביצע פשיטה בעיירה בינת ג'בייל, מצא עצמו נצור בתוך מבנה תחת אש.
בסיום הקרב היו בקרב הכוח 28 לוחמים פצועים ובהם רופא הנלווה לכוח, אשר נפצע בעת שחש לטפל בנפגעים.
היחידה פעלה באזור גזרת עזה שם ביצעו לוחמי היחידה סיכולים ממוקדים כנגד חוליות משגרי הקסאמים.
העיתון "ידיעות אחרונות" דיווח כי משנת 2006 חיסלו חיילי היחידה עשרות מחבלים ברצועת עזה.
פעילות היחידה מתבצעת תוך כדי תיאום רב עם כוחות חיל האוויר המסייעים בפגיעה במוקדי שיגור רקטות.
במהלך מבצע עופרת יצוקה ביצעו לוחמי הפלוגות הייעודיות שהיו פזורים מסביב לרצועת עזה שיגורים אל עבר מטרות שונות ברצועה תוך כדי מתן סיוע באש מדויקת לכוחות היבשה, כמו כן כוחות הסיור תמרנו בתוך עזה והכווינו אש.
במהלך המבצע ירתה היחידה 26 טילי תמוז.
במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה ביולי-אוגוסט 2014 ירו לוחמי מיתר 430 טילי תמוז ממשגרי ה"פרא".
בנוסף הפעילו לוחמי היחידה מזל"ט רוכב שמיים לאיכון מטרות.
בתקופות שגרה ביצעה היחידה פעילות ביטחון שוטף ומעצרי מבוקשים ביהודה ושומרון.
בשנת 2016 הוחלט לפרק את היחידה, והיא פורקה בתחילת 2017.
בשנת 2020 הוקמה מחדש היחידה בחיל התותחנים תחת חטיבת האש 214 עם ייעוד מסווג.
בסוף 2022 התחילה לעבור שינוי מבני-ארגוני והחלה לפעול מבצעית בהפעלת הכטמ"ם דוהר שמיים.
בהגדרה הרשמית שלה היא יחידה בעלת ייעוד מסווג בעולמות איסוף מודיעין והשמדת מטרות איכות מעבר לקווי האויב.
במהלך שנת 2023 השתתפו לוחמי היחידה בעשרות פעילויות מבצעיות חשאיות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, החל מה-7 באוקטובר 2023, נכנסה היחידה לפעילות מבצעית מלאה והחלה להשתלב בעומק השטח בלחימה המתמרנת ברצועת עזה וכן בתמרון הקרקעי בדרום לבנון.
מאז צברה מעל 10,000 שעות טיסה וביצעה אלפי סגירות מעגל, לרבות חיסול חוליות מחבלים ותצפיות מתמשכות בשטח אויב.
בעבר, יחידת מיתר הפעילה בעיקר את טיל ה־תמוז (Spike NLOS), טיל נגד טנקים מונחה אלקטרו-אופטי ארוך טווח, באמצעות פלטפורמות מוסוות כגון הנגמ"ש "חפיז" והטנק "פרא".
מערכות אלה שימשו את היחידה במתארי לחימה רחוקים ונייחים, עד שנחשפו לציבור בשנת 2015. לאחר הקמתה מחדש מפעילה היחידה את הכטמ"מ דוהר שמיים.
לוחמי היחידה חובשים כומתת תותחנים, תג של עוצבת קלע דוד, סיכת לוחם תותחנים, וסיכות נוספות המעידות על הכשרות ייעודיות באמל"ח.
בעבר ענדו לוחמי היחידה תג ייעודי עם נשר עט.
קבלה: במהלך שבוע הקליטה של מתגייסי תותחנים בשבטה מתקיימים המיונים ליחידות המיוחדות של החיל, ביניהן מיתר.
המיונים כוללים - בדיקה רפואית, גיבוש פיזי, ראיון ומבחנים פסיכוטכניים שונים.
הודעה לחיילים שעברו ניתנת בדרך כלל תוך יומיים, ומכאן ואילך חיילים אלו משויכים לפלוגה "214" של החיל.
טירונות שנמשכת כארבעה חודשים ברמת רובאי 03, במחנה שבטה שבנגב.
טירונות יחידה: החודש האחרון של הטירונות בו הטירונים לומדים את מקצוע הניווט.
מסלול ייעודי: 4 חודשים בהם הלוחמים עוברים התמקצעות בתחומי הניווטים והאמל"ח, תוך כדי ביצוע אקטים פיזיים.
בסיום המסלול יקבלו הלוחמים סיכת לוחם תותחנים וסיכת לוחם מיתר, כאשר המתאימים ימשיכו לקורס מפקדים והשאר יעלו לפלוגות המבצעיות.
מפקדים – המתאימים יצאו לקורס של 4 חודשים במחנה שבטה.
קצינים – כלל הקצינים עוברים ארבעה חודשי הכשרת קצונה בסיסית בבה"ד 1, ומשם ממשיכים לשתי השלמות חיליות שונות, בהתאם ליעוד הקצין:
המתאימים ימשיכו לקורס ייעודי בבסיס פלמחים, הנמשך תשעה חודשים ומחולק לשני שלבים, שבסופו יחזרו ליחידה ויעברו הכשרות נוספות.
אחרים יעשו את ההשלמה החילית בחיל התותחנים האורכת כארבעה חודשים.
יחידת מחסני חירום (בראשי תיבות: ימ"ח) היא יחידה צבאית שתפקידה העיקרי ארגון ותחזוקה של ציוד המיועד ליחידת מילואים בעת גיוס חירום של חייליה.
יחידות מחסני חירום קיימות במדינות בהן קיים מערך כוחות מילואים, אך החלוקה בין הציוד הנשמר במחסנים אלה ובין הציוד שחייל המילואים שומר בביתו, משתנה לפי החוקים והנורמות במדינות השונות.
לדוגמה, בשווייץ מחזיק חייל המילואים בביתו את כל הציוד האישי, פרט לנשקו האישי, ובמחסני החירום נמצא רק הציוד היחידתי.
תחזוקה מתאימה של הציוד ביחידות מחסני החירום ושמירה על מלאים של ציוד, לפי הצרכים הצפויים, משפיעים על יכולתן של יחידות הצבא להתארגן במהירות ולפעול ביעילות בשעת חירום.
בשנת 2018 הימ"ח היה במרכז דו"ח האלוף בריק בו דווח על חוסר בכח אדם וחוסר מוכנות בימ"חים.
יחידת המטבע האירופאית, הנקראת גם אקו (מאנגלית European Currency Unit - ECU), היא סל מטבעות שהונהג על ידי השוק האירופי המשותף והאיחוד האירופי טרם השקת האירו.
לאחר ביטול הסכם ברטון-וודס בשנת 1971, שקבע רצועת ניוד בשער החליפין של מטבעות שונים לעומת הדולר האמריקני, מדינות השוק האירופי המשותף החליטו על רצועת ניוד בין המטבעות השונים בשוק.
הסכם רצועת הניוד היה קשה לאכיפה, במיוחד עבור המדינות החלשות.
הממלכה המאוחדת, צרפת ואיטליה עזבו את ההסכם תוך שנים מעטות, וכך למעשה הוא קרס.
בשנת 1979 מדינות השוק האירופי המשותף החליטו על הקמת המערכת המוניטרית האירופית (EMS).
בבסיסה של המערכת עמד מנגנון שער החליפין, שקבע רצועת ניוד של 2.25% (6% עבור הלירה האיטלקית) בין מטבעות השוק האירופי ליחידת מטבע חדשה, יחידת המטבע האירופית.
יחידת המטבע האירופית הושקה ב-13 במרץ 1979 כסל מטבעות בהרכב ובערך זהים לאלה של יחידת החישוב האירופית שקדמה לה.
עם השנים גבר השימוש ביחידת המטבע האירופית, והתרחב לתחומים רבים, מסחר, איגרות חוב, סיוע בינלאומי, ועוד.
יחידת המטבע האירופית שימשה כמטבע מרכזי לסחר בינלאומי, בזכות היתרון שלה כסל מטבעות לעומת מטבע שתלוי בבנק מרכזי אחד.
עם זאת, יחידת המטבע האירופית מעולם לא שימשה ככסף מזומן (אם כי מפעם לפעם הוטבעו מטבעות זיכרון עם ערכים נקובים ביחידת המטבע האירופית).
ב-1 בינואר 1999 האירו החליף את יחידת המטבע האירופית, שער המטבע נקבע כ-1 אירו = 1 אקו.
בניגוד ליחידת המטבע האירופית, האירו הוא מטבע בפני עצמו ולא סל מטבעות או יחידת מטבע.
המטבעות שהרכיבו את יחידת המטבע האירופית, פרט ללירה שטרלינג, לקרונה הדנית ולדרכמא היוונית, הוצמדו לאירו בשער חליפין קבוע, יחד עם המרק הפיני והשילינג האוסטרי.
יחידת שחף (יחידת 869 יחמ"מ) היא גדוד מסוג יחידת איסוף מודיעין הכפופה פיקודית לעוצבת הגליל בפיקוד הצפון ולמערך האיסוף הקרבי בחיל הגנת הגבולות.
הגדוד אמון על איסוף מודיעין בגבול לבנון מגזרת הר דב ועד ראש הנקרה.
לגדוד מאפיינים ייחודיים הכוללים: תצפיות לטווח ארוך וקצר משטח ישראל ומשטח אויב, הפללות אויב, הכוונת אש ומארבי הסוואה התואמים את תוואי השטח.
בסיסי הקבע של היחידה מוקמו לאורך גבול ישראל–לבנון תחת פיקוד הצפון – עוצבת הגליל.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הוקמה יחידת תצפיות ארוכות טווח מטכ"לית (869) במסגרת מערך האיסוף, במגמה לשפר את יכולות החוזי, שהיו עד אז רק בידי מחלקות המודיעין בפיקודים.
שיקול חשוב בהקמת היחידה המטכ"לית היה יצירת קשר ישיר בין דיווחי התצפיות לחטיבת המחקר, נקודת כשל בזרימת המודיעין על פי דו"ח ועדת אגרנט.
ייעוד היחידה היה לבצע תצפיות ארוכות טווח מהאוויר ומהקרקע למתן נתוני מודיעין לרמה האופרטיבית והאסטרטגית, באמצעות הפעלת אמצעי תצפית אלקטרואופטיים חדישים שיוצרו ברובם ביחידה הטכנולוגית, כל זאת על מנת לשפר את איכות המידע המתקבל על האויב ולאפשר אימות המידע על ידי קבלת תמונה חזותית על היערכות ותנועת האויב.
פלוגת המילואים הוותיקה של סיירת מטכ"ל הייתה הבסיס להקמת יחידת תצפיות הכפופה לראש מחלקת האיסוף באמ"ן.
באוקטובר 1973 הוקמה היחידה, ובראשה ישי קציר, בעברו איש סיירת מטכ"ל ויחידת התצפיות של פיקוד הצפון.
יחידת התצפיות ארוכות הטווח של פיקוד הצפון צורפה ליחידה על עמדותיה.
התצפיות הראשונות שלה הוצבו ברמת הגולן.
העמדה הראשונה מוקמה במוצב החרמון, ולאחריה גם בתל פארס.
במהלך השנה הראשונה נשענה היחידה על אנשי המילואים הלוחמים של הסיירת, שהתחלפו ביניהם בעמדות.
הדיווחים המדויקים הועברו לחטיבת הקו, לפיקוד ולמטכ"ל.
נושא התצפיות ארוכות הטווח והאמצעים הדרושים לשם כך פותח תוך כדי עבודה בשטח.
בשנה זו נעזרו בפעם הראשונה בתב"ם (תצפית במדבר) הנשלט מרחוק.
התב"ם מוקם על אנטנה של חמ"ן, וצוות שישב בצריף תצפית שלט עליו באמצעות טלוויזיה.
היחידה קיבלה את האמצעים, בתחילה מהיחידה הטכנולוגית לאחר שהיו בשימוש סיירת מטכ"ל.
ענף אלקטרואופטיקה ביחידה הטכנולוגית המשיך ללוות את הנושא ולתרום לשיפור האמצעים.
ב-1974 התמנה רס"ן יורם קתאלי (קמ"ן גולני במלחמה) למפקד היחידה, והחל לבנות אותה כיחידה סדירה.
קתאלי החל לעבוד על גיוס כוח אדם סדיר והכשרתו.
לאחר ויכוחים רבים הוקצו ליחידה חיילים סדירים של הנח"ל.
חמישה עשר חיילים מהנח"ל ומיחידות אחרות (נפלי קורס טיס, קורס חובלים ואחרים), הגיעו לבה"ד 15 לקורס התצפיתנים הראשון.
הקורס נמשך כחודש וחצי והועבר על ידי קתאלי ויקי רייפלד, כאשר הבה"ד מסייע בחומר לימודי בלבד.
עד להקמת היחידה לא הכיר צה"ל במקצוע צבאי תצפיתן.
באכ"א בחנו את המקצוע וקבעו, שתצפיתן די שיהיה בוגר 8 שנות לימוד, משום שתצפיתן איננו צריך לדעת יותר מפעולות חשבון אלמנטריות.
כתוצאה ממחסור בימי מילואים נסגרו עמדות התצפית ברמת הגולן למספר חודשים עד להגעת בוגרי הקורס הראשון.
הפיקוד על עמדת החרמון הוטל על סגן איתן כץ, מילואימניק שהכשיר את הצוות הראשון בעבודה מעשית.
לאחר הקורס הראשון החליפו החיילים הסדירים את אנשי המילואים בתצפיות החרמון ותל פארס.
יורם קתאלי העיד שהיו ספקות לגבי יכולת האנשים לעמוד במשימה, אך כולם היו חדורי רצון להצליח, והחלו לראות ברכה בעמלם.
לאחר שלושה חודשי עבודה מוצלחים ברמת הגולן, נפתחה תצפית נוספת בהר אביטל, ומאוחר יותר נפתחת תצפית גם ב"חזקה".
תצפיות רמת הגולן כונו אז 'ניצנים' ולימים 'שילונים'.
לאחר התמקמות היחידה בצפון, נפתחו עמדות "סנדלים" בסיני.
אלו מוקמו בהתחלה בבסיס אום חשיבה, בבלוזה ובטסה, אולם מיקומן השתנה בהמשך בהתאם לצורך ולשינויים בשטח.
ליחידה הייתה גם עמדה זמנית לצורך כיסוי הגעת משלוח טנקים לירדן באילת, שבין יתר עיסוקיה דווחה למשטרה על סוחרי סמים.
היחידה פרסה גם בבקעת הירדן והציבה בה שתי עמדות תצפית – אחת בקרנטל (דיה) ואחת במעלה גלבוע.
באותה עת הוכנסו לשימוש גם משקפות מסוג 15X80 ולראשונה הופעל מכ"ם ארוך טווח לצורכי תצפית.
שילוב המכ"ם ותצפית אופטית הביא לשיפור מהותי באיסוף המודיעין החזותי, בכל שעות היממה כולל בתנאי אובך ובמזג אוויר סגרירי.
ליחידה 8200 הופנו דיווחי תצפיות לצורך מעקב קומינטי על תרגילים שאותרו בגזרה.
במקביל נטלו צוותים של היחידה חלק בתרגילים גדודיים בצאלים ולימדו את השריונאים שבעזרת מגבר אור כוכבים ניתן היה לקבל תמונת מודיעין טובה על תנועותיהם גם בלילה.
לאחר שאוישה בחיילים סדירים הפכו אנשי המילואים של סיירת מטכ"ל, שבראשם עמד עדיין ישי קציר, רק לכוח תגבור ליחידה.
במשך השנים המשיכה להתקיים ביחידה פלוגת מילואים שפעלה בגזרות הלחימה השונות, לצד הכוח הסדיר.
הדרישה לתצפיות מצד הפיקודים הלכה וגברה יחד עם ההכרה ביתרונותיהן.
עם הסלמת המצב בגזרת לבנון, היחידה נערכה לפריסת עמדה נוספת במשגב עם.
בהמשך התמקמה תצפית נוספת בהר אדיר.
עמדה זו היוותה את ראשית מערך התצפיות של היחידה בלבנון.
עם החרפת המצב בצפון, התווספו אליה עמדות נוספות.
בשנת 1975 יצא כוח של סיירת צנחנים למשימה בלבנון.
אליהם הצטרף תצפיתן מהיחידה שנשא על גבו משקפת ואסף מידע מודיעיני מנקודת מסתור.
כך עלה לראשונה הצורך בלוחמים שיוכלו לצפות מנקודות מסתור בשטח, ויוכלו להגיב כמו חייל חי"ר במקרה של היתקלות.
ב-1976 נבחרו ארבעה חיילים מהתצפיתנים הטובים של היחידה והוקם צוות נייד שפעל בכל הגזרות.
כל המשימות נעשו בשיתוף פעולה עם היחידות המובחרות בצה"ל.
צוות זה פעל עד תחילת שנות ה-80 בהצלחה רבה, קיבל ציוד וידע מצבאות שונים בעולם וזכה להכרה רשמית בצה"ל.
כמפקד היחידה היה חשוב ליורם קתאלי להדגיש לציבור "לקוחותיו" שהתצפיות נועדו לתת שירות לגופי המודיעין בשטח בכל הרמות.
הדגש היה על מתן שירות לכל דרג בהתאם לצרכיו.
הקמת יחידה 869 מהווה למעשה את תחילת הקמתו של חיל האיסוף הקרבי.
למחליפו במפקדת היחידה שבגלילות נקבע ב-1976 רס"ן יעקב ניניו.
ליחידה זו נוסף נדבך של תצפית אווירית ממטוסים קלים – "שלף", במסגרת טייסת 100 של חיל האוויר.
ב־1993 הוקם יחמ"ם הפלדה (נקראת גם יחידת "ניצן", כיום יחידת האיסוף הקרבי בגזרת פיקוד המרכז) על ידי סגן־אלוף יוסי גרינפלד.
תפקיד היחידה היה לספק מודיעין בזמן אמת לכוחות הפועלים והכוונת אש לעבר אויב.
היחידה שהוקמה הייתה מסופחת למחלקת מודיעין שדה במפקדת חילות השדה (מפח"ש, כיום זרוע היבשה), וחייליה חבשו כומתות שחורות עם סמל חיל המודיעין.
בזמן שהיית צה"ל בדרום לבנון תיפקד היחמ"ם כיחידה מבצעית בתחום איסוף המודיעין הקרבי, ובצידה פעלו פלוגת לבנון של הית"ם (יחידת תצפיות מטכ"לית) באזור הגבול וגדוד הקשתות שהפעיל אמצעי מכ"ם (קשת).
באסון המסוקים נהרגו שלושה לוחמי יחמ"ם, ולאחר עתירה לבג"ץ צה"ל חשף לראשונה את קיומה של היחידה.
בשנת 2000, עם הקמת חיל מודיעין השדה (כיום: חיל האיסוף הקרבי) ובעקבות האינתיפאדה השנייה, עברה יחידת ניצן לפעול תחת פיקוד המרכז והפכה לגדוד הגדול ביותר בצה"ל (יחידה 636).
היחידה שחזרה לתפקד במרחב עוצבת הגליל היא גדוד שחף (869), שבעשור השני של המאה ה-21 התפצל ממנו גדוד עיט (595), הפועל בגזרת עוצבת הבשן.
על פי נתונים שדווחו על ידי פיקוד הצפון, בנק המטרות שסיפקה היחידה לחירום ומלחמה נוצל במלחמת לבנון השנייה וצה"ל קיבל יתרון גדול על חזבאללה כבר עם תחילת הלחימה בלבנון.
בנוסף, בפעולות היחידה במלחמה אותרו וחוסלו משגרי טילים וחוליות מחבלים רבות של חזבאללה.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 פורק היחמ"מ במילואים, ופלוגות הלוחמים בסדיר הוגדרו ואורגנו מחדש כפלוגות לוחמי איסוף ויירוט.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, מאז טבח שבעה באוקטובר, היחידה התפרסה לאורך כל קו הגבול עם לבנון ונתנה מענה של מודיעין איסופי, אנכי ואופקי, בין אם זה באמצעות תצפיות בשטח ובין אם זה באמצעות חמ"לים עם יכולות סגירת מעגלים ויכולות תקיפה, בשילוב עם הכוחות המתמרנים שנמצאים בשטח.
יחידה 869 פעלה נגד חוליות נ"ט של חזבאללה, עשתה איסוף עם מארבים ופעילים בתחום הרחפנים ובחמ"לי האיסוף השונים.
במהלך הלחימה בחזית הצפונית נהרגה סמ"ר , בקרית איסוף יבשתי ביחידה, כתוצאה משיגור שבוצע משטח לבנון למפקדת פיקוד הצפון בצפת.
ב-8 במאי מחבלי חזבאללה ירו פצצות מרגמה לעבר מוצב צה"ל בגזרה המרכזית של גבול לבנון במרחב מלכיה וכתוצאה מפגיעת פצמ"ר נהרג סמ"ר , לוחם איסוף קרבי מיחידה 869 של עוצבת הגליל.
ייעוד יחידה 869 הוא התמחות בתצפיות חשאיות לטווח ארוך וקצר משטח הארץ ובעומק שטח האויב, התמקדות בבניית בנק מטרות עשיר וארוך טווח עבור כוחות האש של פיקוד הצפון, הפללות אויב, הכוונת אש ומארבי הסוואה התואמים את תוואי השטח.
צוותים מהפלוגות משמשים ככוח אופרטיבי ובשיתופי פעולה בשגרה לצד כוחות שונים מפיקוד הצפון.
פלוגת מוביל ("צס"ם") – בעברה פעלה כיחידת מילואים עצמאית ואחר כך כיחידה סדירה, בשם תצפיות מיוחדות (תצ"ם), אשר לוחמיה הראשונים היו יוצאי סיירת מטכ"ל ויחידת שלדג.
בשנת 2000 נקבע כי צוות הסיור המיוחד יעבור לתפקד כפלגת יחמ"ם והחל בפעילות מבצעית.
במהלך מלחמת לבנון השנייה שימשה פלגת מוביל כראש מערך היחמ"ם בגזרת הלחימה השונות.
נשקם האישי של לוחמי הפלגה הוא M4 עם כוונות השלכה מסוג "מארס" וכן מקלעים קלים.
ב־2019 הפלוגה הפסיקה להיות חלק ממערך הפלוגות הרגליות ביחמ"ם, והפכה חזרה לפלגת תצ"ם – מיוחדים.
בנוסף, בין השנים 2019–2024 נפתחה בפלוגה פלגת לוחמות שנבחרו משאר גדודי האיסוף ועיסוקן היה להיות צוות רחפנים אוגדתי, בפברואר 2024 הבנות עברו לגדוד 595.
ב־2020 פורקה הפלוגה וחייליה סופחו לפלוגה האוגדתית החדשה בגדוד – פלוגת "אדיר".
בפלוגת "אדיר" פועלים צוותי יחמ"ם ותצ"ם כאחד, חלקם יוצאי יחידת דיה.
ביולי 2022 שינתה פלוגת "אדיר" את שמה חזרה לפלוגת "מוביל" לאחר שהלוחמים האחרונים יוצאי יחידת "דיה" השתחררו.
פלוגת "מוביל" היא פלוגה אוגדתית שלצוותיה אמצעי תצפית מיוחדים ומסווגים.
פלוגה א' ("אינדיאנים") – בעת מלחמת לבנון השנייה שימשה פלוגה א' כפלגת תצפיות נייחות (עת"פ) בגבול הלבנון וחיסלה לא מעט פעילים.
בעקבות הצורך ביחידות תצפית שגבר במהלך מלחמת לבנון השנייה נכנסו גם לוחמי הצוותים הנייחים ללבנון במסגרת פעולות רגליות ועשו עבודה מצוינת.
כחלק מלקחי המלחמה הוחלט כי מערך היחמ"ם הקיים אינו מספק וקיים צורך להרחיבו בגזרת גבול לבנון.
עם קבלת ההחלטה החלה הסבת הלוחמים וייעודה של הפלוגה נקבע כפלוגת יחמ"ם.
נשקם האישי של הלוחמים הוא רוס"ר מסוג M4 ומקלעים קלים מסוג נגב עם כוונות השלכה מסוג "מארס".
פלוגה ג' ("גונן") – פלוגה שהתחילה את דרכה כפלוגת איסוף רכובה (על בסיס רכבי רקון, זריז וגרניט), וכיום מתפקדת כיחמ"ם בנוסף ליכולות הרכובות שלה.
כוללת בתוכה צוותי יחמ"ם עם יכולות של הפעלת רחפנים מתקדמים.
מפקד צוות – קצין איסוף קרבי בדרך כלל בדרגת סג"ם או סגן המשמש כמפקד הצוות ודואג לביצוע המשימה.
מודיעין – אחראי להוציא את כל המידע המודיעיני הרלוונטי למשימה, לנתח את פני השטח ואת פעילות כוחות האויב.
בנוסף, אחראי עוזר למפק"ץ לחשוב על דרכי פעולה נוספות לצורך ביצוע המשימה ונמצא בקשר רציף עם התצפיתניות ועם יתר הכוחות הנמצאים בגזרה.
שו"ב – אחראי על השליטה והבקרה בעמדה, תפקידו לחבור לכוחות לפני הגעה לשטח, אחראי על כל האמצעים הטכנולוגים הקיימים.
בנאי – אחראי לבנות עמדות תצפית מוסוות בכל תנאי שטח נדרש – סבך, מדבר, סלעים, הרים.
נגביסט – אחראי על מתן כוח הרתק וחיפוי על הצוות באמצעות ה"נגב" – נשק בעל כוח האש החזק ביותר בצוות האיסוף.
מטרות – אמון על הכוונת האש, כשיורדת משימה, מנתח את השטח המסוים, מתאים עמדה למטרה הרלוונטית ואת הכוח שיספק מענה.
רחפניסט – מפעיל תצפית באמצעות רחפן ולומד לנצל אותו באופן המיטבי כדי להביא מידע רלוונטי בזמן פעילות מבצעית.
קשר – הצמד של מפקד הצוות ואחראי על הקשר של הצוות עצמו.
אחראי על יצירת קשר עם כל הכוחות הקשורים לפעילות והכנת הקשרים.
במהלך ההכשרה כחלק מחיל האיסוף הקרבי שתחת חיל הגנת הגבולות, עברו המתגייסים ליחמ"ם (כיום לפלוגות הלוחמים ביחידה 869) תוכני ניווט והסוואה רבים, התמחות באמצעים ייעודיים, לוחמת שטח פתוח, לוחמת שטח סבוך ובנוי, מסעות עם נשיאת משקלים כבדים, תצפית, הכוונות, סדרת תרגילי מלחמה, סיור ומודיעין קרבי.
בתום ההכשרה מוכשרים הלוחמים כרובאי 06 וסייר 07.
הטירונות והאימון המתקדם (16 שבועות טירונות ועוד 16 שבועות אימון מתקדם, סך הכול 32 שבועות הכשרה ראשונית) מתקיימים בבית הספר להגנת הגבולות (בהל"ג) בבקעת סיירים שבדרום הארץ.
ההכשרה הראשונית היא הכשרה זהה לכלל הגדודים של חיל האיסוף הקרבי.
לאחר ההכשרה, היו עולים הלוחמים לאימון יחידה, בו משלימים הלוחמים תכנים ייעודיים ליחמ"ם ולגזרה המבצעית בהם יפעלו.
האימון מתבצע בבסיסי האם של היחידה.
בנוסף להכשרה ואימון ההקמה הצוותי אחרי עליית הצוותים לפלוגות, כל לוחם עובר קורסים המתואמים לתפקידו הייעודי בצוות, למשל: קורס חובשים, קורס מ"כים, קורס צילום וזיהוי מתקדם, קורס בניית עמדות שטח והסוואה, קורס נהיגה מבצעית ועוד.
יחידת מיקוח היא מונח משפטי מתחום דיני העבודה הנוגע לכריתתם של הסכמים קיבוציים ומגדיר את קבוצת העובדים אליה נוגעים סכסוך עבודה, משא ומתן והסכמים קיבוציים במקרה נתון.
חוק הסכמים קיבוציים מגדיר את מעמדו של ארגון עובדים כארגון יציג של קבוצת עובדים מסוימת, המהווה תנאי לכשירותו לנהל משא ומתן ולחתום על הסכם קיבוצי שיחול על אותה קבוצת עובדים.
על פי הקבוע בחוק, על הארגון להיות זה שמספר החברים בו מקרב קבוצת העובדים הרלוונטית, הנקראת יחידת מיקוח הוא הגדול ביותר ועולה על שליש ממספר העובדים.
בעוד שהחוק משאיר מרווח לפרשנות הגדרתה של יחידת המיקוח וביטוי זה אף אינו מוזכר בשמו בלשון החוק, הפסיקה של בית הדין הארצי לעבודה קובעת כללים לקביעתה של יחידת המיקוח במגוון מקרים המצטברים, באופן כללי, לסדר הבא:
"כלל ההסכמה": מספר רב של פסיקות בבית הדין הארצי לעבודה מבססות את כלל ההסכמה בין המעסיק לקבוצת עובדים או ארגונם היציג ככלל עליון לקביעת יחידת המיקוח.
ניתן להבין מחוק הסכמים קיבוציים כפשוטו כי במקרה בו הושגה הסכמה ונחתם הסכם בין הצדדים כאמור, הוא מקים יחידת מיקוח מכוח ההסכמה.
"מפעל אחד - יחידת מיקוח אחת": פסקי דין שנויים במחלוקת של בית הדין הארצי לעבודה, ובראשם פסק דין טייסי אל על ופסק דין אקרשטיין מגדירים את ברירת המחדל ליחידת המיקוח ככל ה"מפעל", כלומר - על הארגון לייצג את כלל העובדים במקום עבודה נתון.
הביקורת על כלל זה שקבעה הפסיקה היא כי הדבר יקשה מאוד על התארגנות עובדים לראשונה במקומות עבודה לא מאורגנים.
"אינטרס מיוחד": הפסיקה קבעה מספר קריטריונים לאישור יחידת מיקוח שונה מכלל העובדים אצל אותו מעסיק, כאשר ביסודם של הקריטריונים עומד העיקרון של אינטרס כלכלי מיוחד של אותם העובדים, אשר בגינו הם זקוקים לייצוג נפרד וספציפי ביחסי העבודה.
אינטרס מיוחד יכול לנבוע מסדרי עבודה ייחודיים, תנאי עבודה ומיקום פיזי שונה משאר עובדי המעסיק וכדומה.
יחידת מדידה אינרציאלית היא מערכת אלקטרונית אשר מודדת את הכוחות והמומנטים הפועלים עליה.
לפעמים היא גם מודדת תופעות לא אינרציאליות כגון שדה מגנטי, טמפרטורת הסביבה או שינויים באותם מדדים.
מדידות אלו מושגות בעזרת שילוב מדי תאוצה, גירוסקופים, מדי לחץ אוויר ומגנטומטרים.
מערכת ניווט אינרציאלית (INS) נשענת על תפוקות יחידת מדידה אינרציאלית ומבצעת עליהם אינטגרציה על מנת לחשב פתרון ניווט – מיקום, מהירות ומצב זוויתי.
יחידות מדידה אינרציאליות כוללות גירוסקופים ומדי תאוצה קווית.
במקרים רבים, יצרני יחידות מדידה אינרציאליות מוסיפים יכולות ליחידת המדידים כגון יכולת חישוב מצב זוויתי מוחלט של המערכת ויכולת שילוב מדידות מיקום ומהירות חיצוניות.
מד תאוצה הוא חיישן המשמש למדידת תאוצה קוויות.
כלומר, במנוחה, כשאינו נע, ונמצא על פני השטח של כדור הארץ ימדוד תאוצה של כ-m/s² 9.81 (מטר לשנייה בריבוע) בכיוון מעלה, כתאוצת בכוח הכובד, אבל בכיוון הופכי (מודד בעצם את הנורמה לכח הכובד)
מד תאוצה מספק לרוב וקטור, גודל וכיוון, של התאוצה אותה הוא חש בציר מסוים.
לעיתים מד תאוצה מורכב משניים או שלושה מדי תאוצה יחד דבר המאפשר מדידת התאוצה בשלוש דרגות חופש (שלושה צירים שונים).
גירוסקופ תנודות מבוסס על נטייתם של גופים מתנודדים לנוע באותו מישור תנועה.
גירוסקופ תנודות זול יותר ומדויק פחות מגירוסקופים אחרים.
הוא משמש במערכות ניווט בהן הניווט האינרציאלי משני לניווט לווייני, כגון מערכת ניווט במכונית.
נתונים מגירוסקופי תנודות וממד המרחק של המכונית משמשים לניווט עיוור ברגעים קצרים בהם מערכת הניווט הלווייני אינה מתפקדת עקב בעיית קליטה מהלוויינים כגון בעת נסיעה במנהרה.
מימוש גירוסקופ כזה באמצעות טכנולוגיות MEMS אפשר הוזלה מהותית של המערכות האנרציליות ומערכות מסוג זה משולבות במכוניות ובטלפון חכמים.
HRG, או גירוסקופ כיפת תהודה (Hemispherical Resonator Gyro) בנוי כחצי כדור של גביש פיזיואלקטרי.
יכולתו לזהות ולמדוד תנועה מבוססת על תכונתו של גל עומד שנוצר בחלל תהודה לשמור על כיוונו גם אם חלל התהודה מסתובב.
גביש פיזיואלקטרי יכול ליצור גל וכן למדוד השפעת גל קיים.
גירוסקופ תהודה חצי כדורי אינו כולל חלקים נעים ומדידותיו מדויקות.
חסרונו במחירו הגבוה עקב הקושי בייצור חצי כדור מדויק.
במערכות אלו, מדידת האוריינטציה מבוססת על שתי קרני לייזר קוהורנטיות שנעות בכיוונים הפוכים לאורך אותו מסלול אופטי טבעתי.
תמונת ההתאבכות המתקבלת בכתם האור שנוצר כתוצאה מההארה של שתי הקרניים, יוצרת "פסים של אור וחושך".
מערכת זו מבוססת על "אפקט סניאק" (Sagnac effect).
מכיוון שלמערכות אלו אין חלקים נעים, שלושת הצירים בדרך כלל יצוקים לתוך אותו "גוש" אופטי וקריאת הנתונים מתבצעת אלקטרונית, מתקבלת מערכת עם אמינות טכנית טובה בהרבה ממערכות המבוססות על גירוסקופים מכניים.
רוב המערכות שנמצאות כיום בשימוש, משלבות RLG ביחד עם פתרון GPS.
דוגמאות למערכות שבהן משולב RLG כמערכת עיקרית כוללות:
גם מערכת זו נשענת על "אפקט סניאק", אלא שבמקום שהלייזר ינוע בתוך גביש במצב מוצק, הלייזר נע לאורך סיב אופטי.
המעבר מגביש מוצק לסיב אופטי מקטין את הדיוק, אולם, הדיוק משתפר ככל שאורך הסיב מתארך.
מקובל להשתמש באורך סיב של מאות מטרים ולפעמים אפילו יותר, בכל ציר.
סוג זה של מערכות אינרציליות מתאים במיוחד לכלי טיס בלתי מאוישים, במשולב עם מערכות GPS ולטילים טקטיים שזמן המעוף שלהם מוגבל לדקות בודדות.
חיישן המודד את העוצמה והכיוון של השדה המגנטי של כדור הארץ.
באמצעותו ניתן לחשב את אזימוט אליו פונה המדיד.
חיישן מגנטו-הידרודינמי בנוי ממגנט קבוע ומערכת אלקטרודות בעלת יכולת תנועה על ציר.
כאשר נוצרת תנועה יחסית בין המגנט לאלקטרודות, נוצר מתח שגודלו יחסי למהירות הסיבוב.
ככל מדיד פיזיקלי, גם מדידות ה־IMU אינן מדויקות.
שגיאת IMU מורכבת מסך כל השגיאות של כל מדיד פנימי (מדי תאוצה, גירוסקופים) בנפרד ובתוספת שגיאות שנובעות מהמדיד המוכלל כולו.
שגיאת היסט (Bias) – שגיאה קבועה.
עבור סביבונים שגיאה זו מכונה סחיפה (Drift).
שגיאת קנה מידה (Scale Factor) – שגיאה שתלויה בגודל המדידה.
רגישות לתנאי סביבה – שגיאה שמשתנה בהשפעת שינויי טמפרטורה, הפרעות אלקטרומגנטיות או רעידות בסביבת המדיד.
שגיאת התקנה (Misalignment) - שגיאה זוויתיות בין מערכת צירי המדידים לבין מערכת צירי האריזה.
שגיאת אי ניצבות''' (Non-orthogonality) – המדידים פנימים, המיצגים צירים ניצבים (90 מעלות), אינם ניצבים זה לזה.
ניתן לכתוב את מודל השגיאה הכללי, עבור מדידות התאוצה, בצורה הבאה:
הוא וקטור של רעש לבן
היא מטריצה המכילה באלכסון את שגיאת קנה המידה ובמשולשים את שגיאות ההתקנה ואת שגיאות אי הניצבות עבור מדי התאוצה.
ניתן לייצג אותה כמכפלה של 3 מטריצות
, היא מטריצת שגיאות ההתקנה ומייצגת מטריצת סיבוב מקורבת בהנחה שניתן לעשות קירוב זוויות קטנות.
, היא מטריצה שמתארת את שגיאת אי הניצבות.
, היא מטריצה שמתארת את שגיאת קנה המידה.
ובקירוב (לאחר הזנחת סדר שני):
עבור מדידות המהירות הזוויתית המודל יהיה דומה אך נחליף את שמיצג תאוצה קווית ב־ שמיצג מהירות זוויתית ואת ההיסט ב- הסחיפה.
יחידת מצוף 247 הייתה יחידה צבאית שהוקמה ב־1955, שמשימתה הייתה החזקת מובלעת הר הצופים, שנשארה מובלעת מפורזת בתוך השטח הירדני על פי הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
משימות היחידה כללו, מעבר להגנה על השטח הישראלי, איסוף מודיעין וחימוש וביצור העמדות בהר.
היחידה סיימה את תפקידה לאחר הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, עם איחוד העיר.
בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמו על הר הצופים האוניברסיטה העברית ובית החולים האוניברסיטאי הדסה הר הצופים.
בין מתחם בית החולים והאוניברסיטה נמצאת שכונת שייח' ג'ראח, שניתקה את הר הצופים מירושלים העברית, והתנועה אל ההר הייתה באמצעות שיירות.
בד' בניסן תש"ח, 13 באפריל 1948, הותקפה אחת השיירות שעלו להר - שכונתה לאחר מכן "שיירת הדסה" - במהלכה נרצחו 77 מאנשיה.
בעקבות ההתקפה על השיירה נותק הקשר עם ההר.
ב־7 ביולי 1948, יום אחד לפני סיומה של ההפוגה הראשונה, נכנס לתוקפו הסכם בין המפקדים הצבאיים של ישראל והמפקדים של הלגיון הערבי על פירוזו של הר הצופים, בתיווך האו"ם ההר חולק לשלושה אזורים:
המובלעת הישראלית, שכללה את מתחמי האוניברסיטה, בית החולים הדסה הר הצופים, בית הקברות הצבאי הבריטי, והכפר הערבי עיסאוויה כאזור מפורז ישראלי;
שטח הפקר, מדרום לשטח הישראלי;
שטח מפורז ירדני, מדרום לשטח ההפקר, שכלל את מתחם אוגוסטה ויקטוריה.(מפה).
על פי ההסכם, כללה השיירה שני משוריינים ומשאיות שהובילה להר אספקה.
בירידה מההר הובילו המשאיות ספרים מבית הספרים הלאומי שבהר, שהועברו לספריות האוניברסיטה בגבעת רם.
בשנים הראשונות לאחר כינון הסכמי שביתת הנשק לא הייתה בהר הצופים תפיסת הגנה ברורה ומובנית.
בין השנים 1948 – 1955 הייתה הגנת הר הצופים נתונה בידי כוח פלוגתי שחייליו עלו להר מחופשים לשוטרים, כדי לעמוד בהסכמי שביתת הנשק.
הכוח היה עולה להר לתקופות לא קבועות, לעיתים אפילו לתקופה של עד 3 חודשים.
לא הייתה רציפות בין הכוחות ולא הייתה תפיסה ברורה על הגנת ההר.
הוראות הסכם שביתת הנשק יצרו צורך גדול בנשק מתקדם בכמות מספקת, בארטילריה, תחמושת, חומרי נפץ, מוקשים ובציוד ביצורים, כדי שתהיה למגיני ההר יכולת להתגונן כנגד התקפה, אם תבוא, על מובלעת ההר הצופים, אך בשל אי הבהירות לגבי הגנת ההר לא הייתה מדיניות אחת לגבי הבאת אמצעי הלחימה למובלעת.
בשנת 1955 הוחלט על הקמה של יחידה מיוחדת שתהיה אחראית על הגנת מובלעת הר הצופים.
היחידה החלה לפעול בשנת 1956, ושמה הראשון היה "מצדה".
בשנת 1957 הוחלף שם היחידה ל"צורון", ושוב הוחלף בשנת 1959 לשם הקבוע "מצוף 247".
היחידה נחשבה סודית ביותר, ואנשיה נדרשו לנוע בלבוש אזרחי ולהסתיר, אפילו מבני משפחתם, את תפקידם הצבאי.
על ההר התחזו אנשי היחידה לסטודנטים שתפקידם לטפל בספרייה ובציוד שבאוניברסיטה.
סגל היחידה כלל שמונה מש"קים בשירות סדיר: מש"ק מודיעין, מש"ק חבלה (חבלן), מש"ק חימוש (נַשָׁק), שני מש"קי קֶשֶׁר, חובש קרבי, מש"ק אפסנאות, מש"ק דת, ומש"ק חשמל, שמשנת 1966 היה חשמלאי מוסמך.
כאמור, מטרתה של היחידה היה לקיים רצף פיקודי ומבצעי בהגנה על ההר.
מפקד היחידה היה אחראי על ניהול הפעילות השוטפת בהר, כולל נוהלי השמירה והאבטחה הרגילים, ביצור העמדות בהר ומיקוש.
מעבר לחיילי היחידה הקבועים היו בהר לוחמים מחטיבות החי"ר השונות, שהגיעו להר מחופשים לשוטרים וכן אזרחים עובדי צה"ל.
בכל שיירה שעלתה להר הוחלפו 45 מהם.
בנוסף לתפקידים אלה הייתה היחידה אחראית גם על איסוף מודיעין על ידי תצפיות וגם על ידי האזנה לקווי טלפון של הירדנים, וכן ביצעה "סיורי ריבונות" בחלקים של ההר שהיו בשליטה ישראלית על פי ההסכם אך לא היו בהם חיילים בדרך קבע.
באחד מהסיורים הללו אירעה תקרית חמורה, במהלכה נהרגו ארבעה חיילים וקצינים .
תפקיד נוסף של היחידה היה להבריח נשק, תחמושת ואמצעי הגנה להר הצופים בדרכים מתוחכמות.
הנשק שהוברח הוסתר בשני המשוריינים שליוו את השיירות להר.
בשני המשוריינים - גדול וקטן - הוסתרו כלי נשק ותחמושת בדפנות כלי הרכב, להגנה עצמית אם השיירות יותקפו.
בנוסף, במשוריין הקטן, שכונה "המשוריין החכם", נבנה תא מיוחד שבו ניתן היה להבריח להר כלי נשק נוספים.
המשוריין נבנה כך שניתן יהיה להגביה את גגו ב-30 ס"מ, ובתא הסמוי שנוצר הוכנסו כלי הנשק המתקדמים ביותר שהיו אז בצה"ל, תחמושת, חומרי חבלה, מכשירי קשר ותצפית ועוד.
לתא זה הוכנסו אפילו ג'יפים שפורקו לחלקים ברוחב של 29 ס"מ.
בדרך זו הצליחה היחידה להעלות להר הצופים ג'יפי תול"ר, מרגמות 81 מ"מ, תותחי 20 מ"מ, מקלעים כבדים, נשק אישי ותחמושת, מוקשים, חומרי נפץ וציוד ביצורים.
על ההר הורכבו חלקי הג'יפים, והג'יפים עם התול"רים הוכשרו לפעולה.
להברחות הנשק להר קראו בשם הקוד "שיירות הקמח" ואנשי היחידה נהגו לפרוק אותן בהסתר כך שגם אנשי האו"ם, שליוו את השיירה, לא יוכלו לראות את הציוד שנפרק.
ציוד זה הוסתר גם מחיילי היחידות הסדירות ששמרו על ההר, ורק אנשי יחידת מצוף 247 ידעו עליו.
מפקד היחידה כונה ה"מלך" ויתר הסגל כונו "נערי המלך", ועלייתם להר לוותה בטקסים היתוליים שונים שנועדו גם להסוות את הברחת הנשק להר.
חיילי היחידה נהגו גם לערוך מתיחות לקציני היחידות שהיו מוצבים בהר.
ייתכן שמקור הכינוי "מלך ההר" בכובע השוטרים שחבש מפקד היחידה, שעוטר במעין כתר, ועל שמו נקרא "המלך".
ב-10 ביוני 1967, הגיעה משימתה של "מצוף 247" לסיומה, עם שחרור ירושלים.
+שםשנים בתפקידהערותמפקדי הר הצופיםשלמה להט1953מפקד ההר כולו.
במשך השנים אירעו בהר הצופים כמה תקריות בין ישראל לירדן, במהלכן נפצעו ונהרגו חיילים ישראליים וירדנים.
בחלקו הדרום-מערבי של הר הצופים, בין בנייני האוניברסיטה לבין מבני אוגוסטה ויקטוריה, עמד מבנה שכונה "בית רשות השידור".
לטענת הירדנים היה המבנה בשטחם ואילו לטענת הישראלים היה המבנה בשטח המובלעת הישראלית.
ועדת שביתת הנשק קיבלה את העמדה הישראלית, אך הירדנים ניסו להשתלט על המבנה.
ב-24 ביולי 1956 נכנסו עשרה חיילים ירדנים למבנה.
החיילים הישראליים בהר פתחו לעברם באש והתפתחה תקרית ירי.
למקום הגיעו משקיפים מוועדת שביתת הנשק וקצינים ירדנים, בהם קפטן מוחמד דאוד, קצין הלגיון הירדני שהיה נציג ירדן בוועדה בין השנים 1965–1967. הקצינים ניסו להגיע למבנה דרך שדה מוקשים ישראלי, למרות אזהרות מפקד היחידה, אהרון קמארה.
שניים מהם נפצעו, ובהם דאוד, וקמארה חילץ אותם מתוך שדה המוקשים.
כאשר דווח סיפור ההצלה למפקד מחוז ירושלים חיים הרצוג נזף בקאמרה על שהציל את הקצינים.
לאחר כיבוש ירושלים המזרחית בידי צה"ל, הסגיר עצמו דאוד לידי כוחות צה"ל ושוחרר לאחר 17 ימי מעצר.
זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת זעים (המקבילה לדרגת אלוף) בצבא ירדן.
לימים, בספטמבר 1970, מונה לראש ממשלת ירדן למשך שבוע.
לפני מותו, בינואר 1972, פנה דאוד לבתו מונה וביקש ממנה למצוא את הקצין הישראלי שהצילו, וביקשה שתראה בו כ"אביה" לאחר מותו.
ב-26 במאי 1958 יצא סיור של צה"ל ל"גן שולמית", בשיפולים המזרחיים של הר הצופים.
הסיור נועד להפגין ריבונות בשטח שהיה "מת", נסתר, מבחינת התצפיות והעמדות של הכוחות הישראליים בהר.
מארב של הלגיון הירדני פתח באש צלפים על הסיור, במיוחד מה"חורשה", שהייתה מוצב ירדני צפונית מזרחית לגן שולמית, מחוץ לשטח המפורז.
הכוח השיב באש וכך עשה כוח החיפוי שהיה מוצב במבני בית החולים הדסה בהר.
אחד החיילים, , נפצע קשה ומת מפצעיו, וגם מפקד הסיור, , נהרג.
כוח חילוץ ובו שישה חיילים וקצין שיצא לסייע לכח המותקף לא הצליח לחלץ את חיילי הסיור הראשון, ומפקדו, סגן מרדכי טיקוצ'ינסקי, נהרג.
גם כוח חילוץ שני לא הצליח במשימתו, ומפקדו, סמל , נהרג אף הוא.
רק בערב הצליח כוח חילוץ שלישי להגיע אל ההרוגים, הפצועים והחיילים הלכודים ולחלץ אותם.
בקשות של מפקד ההר להפעיל מרגמה 81 מ"מ לסיוע לסיור הלכוד לא אושרו על ידי פיקוד המרכז, מחשש לחשיפת כלי הנשק המוסתרים בהר, שנועדו למקרה של מלחמה.
מהאש הירדנית נהרג גם יושב הראש הקנדי של ועדת שביתת הנשק, לויטננט קולונל ג'ורג' פלינט, שניסה לתווך בין הצדדים.
אליאב אלעשרי, יוסף יוחימק ומרדכי טיקוצ'ינסקי זכו בציונים לשבח על לחימתם בקרב.
הציונים לשבח הומרו בהמשך לצל"ש הרמטכ"ל (לאלעשרי וליוחימק) ולעיטור העוז (לטיקוצ'ינסקי).
ב-6 בפברואר 1959 נהרג סמל , בעת שמוקש שבו טיפל התפוצץ בידיו.
החיילים עסקו בהנחת מוקשים בהר בלילה קר במיוחד.
טודר, שנולד בפולין וכילד היטלטל עם משפחתו במזרח אירופה ובסיביר, נתפס כמי שרגיל לעבוד בקור, ולכן התבקש לטפל במוקשים.
המוקש האחרון שאותו הניח התפוצץ בידיו.
בשל הסודיות הרבה שאפפה את הפעילות בהר קיבלה משפחתו פרטים מלאים על נסיבות מותו רק ב-2010.
באוקטובר 1964 שירתו בהר חיילים מחטיבת גולני והם מוקמו בבניין הכימיה בהר.
ב-13 באוקטובר הוטלה עליהם משימה לפרק עשרות רימוני יד בריטיים מסוג מילס.
רב-טוראי הבחין ברימון חי שנצרתו שוחררה.
הוא חטף את הרימון בידו, רץ מתוך הבניין וחיפוש מקום ריק מחיילים להשליך אליו את הפצצה.
משלא מצא, הצמיד את הרימון אל ירך ימין שלו ונהרג.
על פרטי המקרה הוטלה צנזורה כבדה במשך 50 שנה.
המשפחה תודרכה אז ובמשך שנים רבות אחר כך, לשמור את דבר מותו של חגי לעצמה.
פניית המשפחה לצה"ל להכיר במעשהו של בר אורין ולהעניק לו עיטור על גבורתו (כפי שנעשה במקרים אחרים) נדחתה, וגם פניית המשפחה לבית המשפט הגבוה לצדק נדחתה.
הרמטכ"ל, רב-אלוף גדי איזנקוט, העניק למשפחתו של בר אורין תעודת הוקרה על מעשהו.
לאחר פניית ותיקי "יחידת מצוף 247" לנשיא האוניברסיטה העברית בירושלים הפרופ' מנחם מגידור, ב-18 ביוני 2009 נחנכה אנדרטה להנצחה של "יחידת מצוף 247" במרכז הר-הצופים בכיכר אביגדור המאירי.
את תמצית תיאור פעילות היחידה, ניסח המשורר חיים גורי ב-39 מילים על לוח האנדרטה.
יחידת מפת"ח (מרכז פיתוח תוכנה ומחשוב) היא היחידה הטכנולוגית של זרוע הים הישראלי.
היחידה היא הגוף המרכזי האחראי על מחקר, תכנון, פיתוח, יישום ושילוב מערכות עתירות תוכנה, עבור מוצבי החוף וכלל פלטפורמות הלחימה בזרוע.
זהות משרתי היחידה אסורה בפרסום.
המרכז מהווה בית תוכנה למחקר ופיתוח למערכות שונות עבור המערך הלוחם בחיל הים (סטי"לים, צוללות, כלי בט"ש, מסוקים, מטוסים, לוחמה זעירה) ועבור תומכי הלחימה (המערך החופי, בסיס ההדרכה, מספני המטה), כולל:
מערכות לחימה מבצעיות, כגון מערכות שו"ב (שליטה ובקרה), מערכות תקשורת מבצעיות ומערכות לוחמה אלקטרונית.
מערכות מידע (הפעלת הכוח המבצעי, בניין הכוח, לוגיסטיקה, תהליכי רכש ופיננסים).
מערכות מחקר מודיעין ואבטחת מידע.
ביחידה צוותי פיתוח עצמאיים וצוותי פיתוח בתעשייה העוסקים בפיתוח תוכנה בפרויקטים בחזית הטכנולוגיה.
ענפי התוכנה והשילובים מורכבים מעתודאים בוגרי הנדסת מחשבים/מדמ"ח/הנדסת תוכנה/הנדסת מערכות מידע ובוגרי קורס תכנות אשר מובילים בחיל-הים את מחקר ופיתוח תוכנות מערכות הלחימה, השליטה והבקרה.
עיקר עיסוקם הוא בתחומי הפיתוח, החל משלב ייזום הפיתוח של מערכת חדשה, דרך תכנון ארכיטקטורת תוכנת המערכת, ועד למחקר טכנולוגיות מתקדמות, קידוד, עיצוב, אינטגרציה ושילוב התוכנה במערך המבצעי.
תפקיד ענף סייבר ושת"פ הוא הגנה על תשתיות הלחימה המבצעיות ותקינות הרשתות, ומשרתים בהם בין היתר מדריכי סימולטור ובוגרי קורס 'מחשוב'.
מאחר שהיחידה עוסקת בחלקה הגדול במערכות מבצעיות, תהליך המחקר והפיתוח מכיל ניסויי חוף-ים-אוויר והפלגות בכלים השונים, בעיקר בסט"ילים וצוללות.
היחידה כפופה למספן הציוד (מצ"ד), ובראשה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.
מרכזי הפיתוח העיקריים של היחידה: הראשי במחנה החותרים הסמוך לחיפה (בצ"ת), השני במחנה מקלף ברמת גן, וצוותים נוספים בתעשיות הביטחוניות.
היחידה הוקמה בשנות ה-60 כאחת מהיחידות הסמוכות לממר"ם, ונקראה תחילה "יחידת חיל הים למחשב".
בהמשך שונה שמה לממח"י (מחלקת מחשבים חיל הים).
בשנת 1999 התפצלה ממח"י לשתי יחידות תוכנה: מרכז תקשו"ב (תקשורת, שליטה ובקרה), וממת"ם (מערכות מידע, תהליכים ומחשוב).
עם פיצול היחידות הפך אל"ם נתן ברק, שהיה מפקד ממח"י, למפקדה הראשון של תקשו"ב.
"מפת"ח" הוקמה בשנת 2019 כאיחוד של שתי היחידות ובכך חזרו להיות מרכז פיתוח טכנולוגי אחיד בחיל הים.