tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זיהום הקיים בגופו של החולה, באזור מרוחק מן המפרק, יהיה התוויית נגד יחסית לביצוע הניתוח.
מצב בריאותי ירוד מהווה אף הוא שיקול העומד כנגד ביצוע ניתוח החלפת מפרק ובכל מקרה יישקל חוסנו הגופני של המטופל לעמוד בניתוח גדול.
עם זאת קיימות דעות מקצועיות בתחום האורתופדיה הטוענות כי חוסר הניידות הנגרמת בגלל מחלת המפרק עלולה לסכן את המטופל במידה המצדיקה ניתוח החלפת מפרק, אפילו אצל חולים הסובלים ממחלות קשות של לב וריאות.
החזרתו של המנותח לניידות, מוקדם ככל האפשר לאחר ביצוע הניתוח מקובלת היום ברפואה כמפתח להגדלת סיכויי ההחלמה והשיקום ולהפחתת סיכוני סיבוכים כגון התפתחות קרישי-דם ודלקת ריאות.
חולה המנותח בפרקי גפיו התחתונות יהלך בתחילה בעזרת עזרי-הליכה, כגון הליכון או מקל הליכה.
זמן האשפוז לאחר ניתוח החלפת מפרק משתנה ממטופל אחד למשנהו ותלוי במידה רבה בכושרו הגופני ומצבו הבריאותי של המטופל בטרם הניתוח.
תקופת האשפוז הממוצעת היא 4–7 ימים.
תהליך ההחלמה והשיקום מניתוח החלפת מפרק מחייב פיזיותרפיה רבה, זאת כדי להחזיר את המפרק לתפקוד מלא.
תפקידם של הפיזיותרפיסטים הוא לבנות וליישם לכל מטופל תוכנית טיפולית מדורגת, הלוקחת בחשבון גורמים כגון סוג המפרק המלאכותי ורקמות רכות שנפגעו במהלך הניתוח ומונעת פגיעה באזור המפרק כתוצאה ממאמצים מוגזמים.
ניתוח החלפת מפרק הוא ניתוח ארוך וגדול הכרוך בסיכונים בדרגות שונות.
מיקום שגוי של מרכיבי המפרק
חוסר יציבות / פריקת המפרק
זיהום - בניתוחים אורתופדים באופן כללי הסיכון לזיהום גבוה יותר משום שאין אספקת דם טובה לאזור.
התרופפות חלקי המפרק בנקודת החיבור שבין המפרק המלאכותי לעצם.
התרופפות זו עלולה להתרחש כתוצאה משבר העצם בנקודת החיבור, מהתפוררות העצם ותנועה של החלק המושתל אל תוך העצם.
שחיקה של משטח פני המפרק.
ההנחה היא כי מפרק העשוי מפוליאתילן נשחק בקצב של 0.3 מ"מ בשנה.
היות שעובי משטח פני המפרק הוא פחות מ-10 מ"מ, תופעת השחיקה מגבילה את אורך חיי המפרק המלאכותי.
רסיסים הנוצרים בתהליך השחיקה עלולים אף הם להפריע לתפקודו.
אף שניתוח החלפת מפרק הוא אחד הניתוחים הנפוצים והמוצלחים בשטח האורתופדיה, מלוות את ההליך מחלוקות מקצועיות רבות.
קיימים מחקרים רבים הבוחנים הליך זה מתוך מאמץ לשפרו ולמזער את סיכוניו.
המחלוקות העיקריות באשר לניתוח החלפת מפרק הן:
מהו ציפוי המפרק הטוב ביותר – מתכת/פוליאוריתן, מתכת/מתכת, ציפוי קרמי/ציפוי קרמי.
מהי השיטה היעילה ביותר לקיבוע המפרק לעצם, האם בעזרת דבק או בלעדיו.
מהי הגישה הניתוחית הטובה ביותר (גודל החתך, זווית הניתוח, וכולי).
הפרוגנוזה לניתוח החלפת מפרק היא טובה או מצוינת ב-95% מכלל החלפות המפרק בגפיים התחתונות (מפרק הברך או מפרק הירך).
רוב החולים חשים הקלה משמעותית בכאב.
עם זאת, לא בכל המקרים מצליח הניתוח להשיב את המפרק למלוא טווח תנועותיו.
ניתוחי החלפת מפרקים, כאשר מתקיימת ההתוויה הניתוחית המתאימה, הם חלק מסל שירותי הבריאות לו זכאי כל תושב מדינת ישראל על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
מושתלי מפרקי גפיים תחתונות, אשר לא שבו לתפקוד מלא במפרק, בין אם עקב הגבלת תנועות המפרק או עקב התרופפות המפרק המושתל, עשויים להיות זכאים לגמלת ניידות מן המוסד לביטוח לאומי, בהתאם למבחנים הקבועים בהסכם הניידות אותו מיישם המוסד.
החלטת תמיסטוקלס הוא השם שניתן בספרות המחקר ההיסטורי המודרני לכתובת ביוונית עתיקה, העוסקת באסטרטגיה היוונית בעת פלישת קסרקסס מלך פרס ליוון.
תוכנה מלמד כי התקבלה ופורסמה על ידי אספת האתונאים בהשפעת תמיסטוקלס ובהנחייתו.
האותנטיות של המסמך שנויה במחלוקת אקדמית מאז פורסם תוכן הכתובת לראשונה ב-1960, וזאת משום שהיא סותרת במישרים את דברי ההיסטוריון היווני הרודוטוס אודות פינוי אטיקה ב-480 לפנה"ס.
הרודוטוס מספר שהוחלט לפנות את תושבי אתונה לאחר שנתבדתה תקוות האתונאים כי הספרטנים ובעלי בריתם מן הפלופונסוס יצאו במלוא כוחם אל בויאוטיה כדי להדוף שם את הפולש הפרסי; במקום זאת נפנו הפלופונסים לביצור האיסתמוס הקורינתי, וכך הותירו לצבא הפרסי דרך פתוחה לכיבוש אתונה.
אם ההחלטה שהתקבלה בהשפעת תמיסטוקלס אומנם אותנטית, אזי נטישת אטיקה הייתה חלק מן האסטרטגיה בה נקטו היוונים כדי לפתות את הפרסים לקרב ימי בארטמיסיון או בסלמיס.
האבן עליה חקוקה החלטת תמיסטוקלס ונמצאת כיום במוזיאון לאפיגרפיה באתונה התגלתה על ידי איכר מטרויזן שבפלופונסוס, אשר השתמש בלוח השיש כמפתן לדלת.
ב-1959 הוא מסר את האבן למורה בן המקום, שהציג אוסף של חפצי אומנות מטרויזן באחד מבתי הקפה בעיירה.
פרופ' מייקל המילטון ג'יימסון מאוניברסיטת פנסילבניה ראה את הכתובת, ושנה אחר כך פרסם את תוכנה בצירוף תרגום ופירושים.
הכתובת פותחת בהצהרה, כי הוחלט על ידי המועצה (boule) ואספת העם, על פי הצעת תמיסטוקלס בן נֶאוֹקְלֵס, להפקיד את הגנת העיר מפני הפרסים בידי האלה אתנה ושאר האלים.
האתונאים עצמם והנוכרים המתגוררים בעיר יעבירו את ילדיהם ונשותיהם אל טרויזן ואת הזקנים והמטלטלים אל האי סלמיס.
אוצרי המקדשים וכוהניהם יישארו באקרופוליס כדי להגן על נכסי האלים.
כל יתר האתונאים ואלו מבין הנוכרים שהם בגיל צבא יעלו על 200 האוניות שהוכנו מבעוד מועד ויילחמו בפרסים למען חירותם שלהם ושל שאר היוונים, יחד עם הלקדימונים, הקורינתים, האַיגִינִים והיוונים האחרים הנכונים לחלוק בסכנה.
אחר כך עוסקת ההחלטה באיוש אוניות הצי המלחמתי.
היא קובעת, כי הסטרטגוי ימנו, החל ממחר, 200 מפקדי טריארות (trierarchoi) בעלי כישורים מתאימים, אחד לכל אונייה, ויקצו אותם לאוניות על פי גורל.
עליהם להיות בעלי קרקע ובית באטיקה, אבות לילדים חוקיים וגילם אינו עולה על חמישים.
הסטרטגוי יגייסו גם את חיילי הצי (epibatai), עשרה לכל אונייה, שגילם בין עשרים לשלושים, וארבעה קשתים (toxotai), ויקצו לאוניות על פי גורל גם את החובלים והמלחים (hyperesiai).
ההחלטה מוסיפה ומפרטת את אופן הכנת רשימות הצוות לאוניות ופרסומן, ומורה כי לאחר איוש האוניות ומינוי הסטרטגוי, מאה מהן ישוטו אל ארטמיסיון כדי להתנגש באויב, מאה נוספות יצאו אל סלמיס, והנותרות יגנו על חופי אטיקה.
הכתובת מסתיימת בקריאה לכל האתונאים להתאחד למען הגנת עירם, ומורה כי כל אלו שהוגלו מן העיר לעשר שנים יצאו אל סלמיס ויישארו שם עד להחלטת אספת העם באשר לגורלם.
מכאן ואילך הולכת הכתובת ומיטשטשת ולא ניתן יותר לקרוא את המשכה.
אם התיאור על פינויה של אתונה כמתחוור מהחלטת תמיסטוקלס הוא מדויק, אזי יש לתקן את תיאור הרודוטוס את אירועי שנת 480 לפנה"ס על מנת שישקף את האסטרטגיה היוונית עליה הוסכם בחודש יוני אותה שנה ואשר התמקדה בעצירת ההתקדמות הפרסית בסלמיס ובאיסתמוס הקורינתי.
אם אומנם זו הייתה תוכניתם של היוונים, אזי קרבות תרמופילאי וארטמיסיון, אותם מתאר הרודוטוס כניסיונות להדיפת הפולש הפרסי ותו לא, היו למעשה פעולות עיכוב, שנועדו להעניק זמן לפינוי אטיקה ולהכנות להגנת האיסתמוס.
מיד עם פרסומה נעשתה הכתובת נושא לוויכוח אקדמי לוהט, משום שהטילה ספק בגרסת הרודוטוס, שהייתה עד אז התיאור המקובל של מלחמות יוון-פרס.
המחקר האפיגרפי של הכתובת העלה, כי היא נחקקה במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס, ועל כן התעוררה השאלה כיצד שרד הטקסט משך מאתיים שנה, ובמיוחד אם מביאים בחשבון שאתונה נבזזה פעמיים על ידי הפרסים, ב-480 לפנה"ס ושוב ב-479 לפנה"ס.
האזכור הראשון של החלטה, שניתן לזהותה עם זו שנתגלתה בטרויזן, נמצא אצל דמוסתנס.
הוא מספר כי אייסכינס (Aischines) קרא את ההחלטה בפני קהל ב-347 לפנה"ס, כך ששוב נדרש הסבר לפער של מאה שנים ויותר.
חוקרים, הסוברים כי ההחלטה אותנטית, מצביעים על שתי השורות האחרונות באורקולום המפורסם שניתן לאתונאים:
"הוי סלמיס האלוהית, את תשמידי את בני הנשים
אם יהא זאת לעת הזריעה או בזמן הקציר."
זיהויה של סלמיס כמקום השמדת הפולש הפרסי עשוי ללמד, כי האסטרטגיה המצדדת בניהול הקרב במקום זה קיבלה כבר את הסכמת המצביאים היוונים, ועל כן התיאור המובא בהחלטת תמיסטוקלס הוא נכון.
ברם, חוקרים המפקפקים בהחלטה מעלים טיעונים אחדים נגד האותנטיות שלה.
את הזכרת סלמיס בנוסח ההחלטה ובדבר הנבואה גם יחד הם מסבירים בנוהגם של היוונים לשנות לעיתים ולאחר מעשה את תוכן האוראקולום, ואף מצביעים על ביטויים אנכרוניסטיים אחדים בטקסט; אלה, הסבורים כי הטקסט אותנטי, מציינים כי היוונים נהגו להעתיק מסמכים בגרסה חופשית ולאו דווקא כלשונם, מילה במילה.
לבסוף, קיימים עניינים תוכניים חשובים יותר השנויים במחלוקת, כמו פסקאות החשודות מבחינה כרונולוגית, אמרות שאין מקומן לכאורה בהחלטה רשמית ועד סתירות קשות בין הטקסט לבין תאוריו המפורטים של הרודוטוס את היערכות הכוחות.
לנוכח השגות אלה טוען ג'ון פיין, כי הדרך הטובה ביותר היא לראות בכתובת מיזוג של כמה הצעות שהוצעו על ידי תמיסטוקלס בשנים 482-480 לפנה"ס.
ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ד.
תל אביב, פפירוס - בית ההוצאה של אוניברסיטת תל אביב, 1998.
החלפת משתנה היא הליך מתמטי בו מוחלף חלק מביטוי מתמטי נתון (בכלל זאת, אחד מהמשתנים המאפיינים בעיה מסוימת) במשתנה עזר אשר לא הופיע בתיאור הבעיה המקורית.
לאחר ביצוע הליך זה, מתקבל ביטוי מתמטי חדש, שקול אל הקודם, התלוי במשתנה המוחלף המאפיין את אותה הבעיה.
משמעות הדבר היא כי פתרון הבעיה בצורתה החדשה זהה לפתרון אשר היה מתקבל אלמלא היה נעשה שימוש בהליך זה.
לרוב, להחלפת משתנה אין משמעות מתמטית משום שהיא איננה משנה את משמעות הביטויים בהם היא מעורבת, אלא את דרך הצגתם.
לעיתים, מוביל הליך זה לקבלת ביטוי "נוח יותר" על ידי קיצורו או על ידי שינוי המבנה שלו.
לפיכך, החלפת משתנה היא שיטה נפוצה לפישוטן של בעיות רבות מתחומים שונים, ביניהם פתרון משוואות (אלגבריות, דיפרנציאליות או אינטגרליות), חישוב אינטגרלים וגבולות ועוד.
בחישובים מסוימים, בפרט בחשבון אינפיניטסימלי, ישנה חשיבות לא רק למשתנה בו עוסקת הבעיה אלא גם לנתונים נוספים לגביו, כגון הדיפרנציאל שלו או ערך מסוים אליו הוא שואף.
במקרים כאלו, בעת ביצוע החלפת המשתנה, יש לעדכן את הנתונים הרלוונטיים.
כך, למשל, בעת החלפת משתנה באינטגרל מסוים מתעדכנים גבולות האינטגרציה והדיפרנציאל.
פתרון משוואה ממעלה שלישית או משוואה ממעלה רביעית במקרה הכללי דורש שימוש במספר החלפות משתנה.
ראו את הערכים משוואה ממעלה שלישית ומשוואה ממעלה רביעית להרחבה.
במקרה הפרטי של משוואה ממעלה רביעית מהצורה (משוואה זו נקראת לעיתים "משוואה דו-ריבועית") ניתן להחליף את המשתנה הריבועי באחר, נניח , ולקבל משוואה ריבועית .
באופן דומה ניתן להכליל שיטה זו לפתרון משוואות מהצורה על ידי ביצוע החלפה שתניב אף היא משוואה ריבועית.
אחת מהשיטות לחישוב אינטגרלים היא שיטת ההצבה בה מחליפים את משתנה האינטגרציה.
ראו את הערך שיטות למציאת אינטגרלים לא מסוימים להרחבה.
את המשוואה ניתן לפתור על ידי סימון ופתירת המשוואה הריבועית .
לאחר פתירת המשוואה הריבועית מתקבלים הפתרונות .
כיוון שמתקיים וכיוון שפונקציה מעריכית היא חיובית בכל תחום ממשי של הגדרתה, הפתרון , נפסל עבור x ממשי (אין שום x ממשי עבורו שוויון זה מתקיים).
ניתן לראות כי לסימון אין משמעות מתמטית משום שניתן היה לפתור את המשוואה באותה הדרך עבור המשתנה גם מבלי לסמנו באות אחרת, כך שהיתרון בשינוי הסימון הוא בעיקר פישוט הכתיבה.
החלפה חמה (מאנגלית "Hot Swap" או "Hot Plugging") היא החלפה של רכיבים בתוך מערכת מסוימת, בזמן שהמערכת פועלת, וללא הפרעה משמעותית לפעולות המערכת שלא תלויות ברכיב המוחלף.
דוגמה מוכרת ליכולת להחלפה חמה היא חיבור וניתוק אמצעי USB ממחשב - מבלי לבצע אתחול למחשב כולו.
החלפה חמה שימושית במיוחד כאשר יש צורך לבצע שינויים בתצורת המערכת - בזמן שהיא פועלת ומבלי להפריע לשאר פעולתה.
צורך בפעולת תחזוקה, תיקון או הרחבה במערכת פועלת
הימנעות מתהליכי הכיבוי וההדלקה של המערכת (אשר במערכות מורכבות יכולים להיות ארוכים ומסובכים)
עיסוק במערכות אשר חיוני שיפעלו ללא הפסקה - ולא ניתן לכבותן
מערכת עם יכולת החלפה חמה, יכולה להיות מתוכננת מראש עם יכולת לשמר את פעולתה גם בזמן החלפה חמה, בין אם באמצעות יתירות של רכיבים או העברת תפקודים לרכיבים אחרים.
לדוגמה, מערכי RAID מאפשרים החלפה חמה של דיסק קשיח שהתקלקל, והכנסה של כונן חדש במקומו - וזאת מבלי להפריע לפעולת המחשב.
הכונן החדש יתחיל להיות חלק מה-RAID בצורה אוטומטית, או על פי פקודה של המפעיל.
דוגמה נוספת היא מערכות שיש להן ספקי כוח מודולריים הניתנים להחלפה חמה.
במערכות אלו, ניתן לנתק את אחד מספקי הכוח ולהחליפו בספק אחר, ובזמן ההחלפה המערכת תפעל באמצעות ספק כוח אחר, אשר מספק את כל צורכי המערכת.
כאמור, מערכות עם יכולת החלפה חמה, צריכות להיות מתוכננות לכך מראש, ולתמוך בכל השלבים של ההוצאה וההכנסה של הרכיב המוחלף, ואין הכרח שהמערכת תתמוך ביכולת החלפה חמה לכלל מרכיביה.
במחשב, החלפת הקשר (context switch) היא הפסקת ביצועו של תהליך אחד באמצעות המעבד, על מנת לבצע תהליך אחר.
באמצעות החלפת הקשר, מספר תהליכים יכולים לחלוק את אותו מעבד.
בדרך כלל החלפת הקשר מנוהלת על ידי מערכת הפעלה, שתפקידה לקשר בין החומרה לתוכנה, ואף מהווה את אחד התפקידים המרכזיים של גרעין מערכת ההפעלה.
בהחלפת הקשר מצב האוגרים במעבד נשמר בזיכרון המחשב כדי לאפשר את המשך התהליך בעתיד.
לאחר מכן מערכת ההפעלה מכניסה למעבד את נתוני ריצת תהליך מוקפא אחר במטרה לבצעו.
בסיום התהליך האחרון, מחזירה את נתוני הריצה של התהליך הקודם אל המעבד וממשיכה את ריצתו מאותה הנקודה בה הפסיק.
החלפת הקשר היא כלי חיוני במחשבים הפועלים בריבוי משימות הרצות על מעבד יחיד.
תהליך החלפת ההקשר נחשב לתהליך בזבזני מבחינת משאבי מערכת ועל כן מערכות הפעלה מנסות לבצע אופטימיזציה בשימוש בהן.
קיימים שלושה תרחישים בהם יש צורך בהחלפת הקשר:
במחשב הפועל בריבוי משימות, קיים סדרן תוכניות (scheduler) הקובע את סדר הרצת התוכניות ומקצה "זמן מעבד" לכל תהליך.
כש"זמן מעבד" של תהליך אחד מסתיים, מופעלת פסיקה שתגרור החלפת הקשר.
ארכיטקטורות מסוימות (למשל ארכיטקטורת x86 של אינטל) הן מונחות-פסיקות.
משמעות הדבר היא שאם המעבד צריך לבצע קריאה מהדיסק, למשל, הוא ישלח את בקשת הקריאה ויעבור לבצע פעולות אחרות במקום להמתין.
עם סיום הקריאה מהדיסק תופעל פסיקה שתגרור החלפת הקשר.
הפסיקה מהדיסק תטופל על ידי שגרת טיפול בפסיקה.
במעבר בין מצב משתמש (user mode) למצב גרעין (kernel mode), תלוי במערכת ההפעלה, תיתכן החלפת הקשר.
החלפת מפתחות קוונטית היא שיטה (פרוטוקול) לתיאום מפתח הצפנה בין שני משתתפים, המבוססת על עקרונות הצפנה קוונטית ומכניקת הקוונטים.
שני סוגי סכמות החלפת מפתח קוונטית דומות הומצאו בהתבסס על תכונות פיזיקליות-קוונטיות כגון עקרון השזירה ועקרון אי-הוודאות.
השיטה הראשונה של צ'ארלס בנט וז'יל ברסרד (BB84), מנצלת את הקיטוב (פולריזציה) של פוטונים כדי לקודד סיביות מידע ומסתמכת על ההתנהגות האקראית של החלקיקים כדי למנוע מהמצותת לחלץ את המפתח.
השנייה של ארתור אקרט (1991) מנצלת את תכונת השזירה הקוונטית ומסתמכת על הקשר הקיים בין מצבם הקוונטי של זוגות פוטונים שנוצרו ממקור אחד, שלמרות המרחק ביניהם המצב המתקבל במדידה הנעשית במקומות מרוחקים, זהה.
תופעה שכונתה על ידי אלברט איינשטיין "פעולה מבהילה ממרחק".
הוא טען כי התכונה הפיזית של החלקיקים שלכאורה אין קשר ביניהם, מתחילה להתקיים רק לאחר המדידה, כאשר לפני המדידה מצבם הפיזי אינו מוגדר.
כל הפרעה במדידת זוג הפוטונים משבשת את אי-הוודאות ובעצם קוטעת את הקשר ביניהם.
מה שמאפשר את חשיפת הציתות.
ההסבר לרעיון הבסיסי של ההצפנה הקוונטית מתבסס על תופעה ידועה במכניקה הקוונטית.
חלקיקים אינם קיימים במצב יחיד אלא למעשה קיימים בכמה מצבים או מקומות בו זמנית בהסתברות שווה, מצב המכונה סופרפוזיציה קוונטית.
אולם מצב זה של החלקיקים חדל להיות כאשר מתבוננים בהם, אז החלקיקים למעשה "קורסים" באופן אקראי לאחד מן המצבים האפשריים של החלקיק.
כלומר תהליך המדידה גורם לחלקיק לאבד את תכונת הסופר-פוזיציה.
הבעיה היא שמבחינה פיזיקלית, לא ניתן למדוד כל היבט של החלקיק בו זמנית.
עקרון אי הוודאות של הייזנברג קובע כי לא ניתן למדוד במקביל זוגות משתנים מדידים של חלקיק (כגון מיקום ותנע), אפילו באמצעות כלי מדידה מדויקים.
עצם המדידה הורסת את מצב החלקיק כך שלא ניתן לבצע מדידה אחרת.
בזמן תנועתם במרחב, פוטונים שאינם מקוטבים, יכולים להימצא בכל זווית אפשרית.
לדוגמה הפוטונים המרכיבים את אלומת אור השמש מסתחררים באופן אקראי, אנכית, אופקית או באלכסון, כלפי מעלה או מטה.
כאשר פוטון נע בכיוון זהה וקבוע הוא נקרא מקוטב.
ניתן לקטב פוטונים על ידי פילטר הקרוי מקטב (למשל פולרויד).
כאשר מעבירים פוטונים דרך מקטב בזווית מסוימת, רק הפוטונים המצויים בזווית זו יעברו דרכו בעוד שאחרים יחסמו.
כאשר הפוטון עובר דרך המקטב הוא מתייצב בדיוק בכיוון הנקבע על ידי המקטב.
לדוגמה מקטב אופקי יאפשר רק לפוטונים המצויים במצב אופקי בפוגעם בו, לעבור דרכו (בוודאות), בעוד שפוטונים אנכיים יחסמו לגמרי.
אם נטיל אלומת פוטונים אופקיים במקטב ונסובב אותו, מספר הפוטונים שיעברו דרכו ילך ויפחת בהדרגה, עד כי יחסמו לגמרי בתשעים מעלות.
זה נשמע אולי מנוגד להיגיון, אנו נוטים לחשוב כי אם מטים אפילו במעט את זווית המקטב, לא אמורים פוטונים האופקיים לעבור דרכו כלל.
אולם כאמור לפי עקרון אי הוודאות, עשויים להתרחש שינויי פתע.
בזמן המדידה הפוטון יקרוס למצב יחיד באופן אקראי וככל שזווית הקיטוב של הפוטון קרובה יותר לזווית המקטב כן יגדלו סיכוייו לעבור דרכו.
כלומר במקטב אופקי, לפוטון אנכי יש אפס סיכויים לעבור.
בעוד שלפוטון המצוי בזווית 45 מעלות, יש סיכויים של חמישים אחוז לעבור.
אפשר לחלק את הקיטוב לשני סוגים.
קיטוב אורתוגונלי שהוא קיטוב ישר-זווית המסומן (+), קרי מצבים אנכיים ואופקיים בלבד של הגל האלקטרומגנטי.
קיטוב מעגלי או קיטוב אלכסוני של הגל המסומן (x), הוא מצב בו נמדדים הקיטובים האלכסוניים, למשל אלכסון ימני או אלכסון שמאלי.
ניתן לקבוע בוודאות באיזה מצב הפוטון מקוטב רק אם נמדד במקטב בעל בסיס מתאים.
בבסיס אורתוגונלי, פוטון המקוטב אנכית או אופקית ניתן למדידה וודאית.
בעוד שמדידת פוטון אלכסוני תניב תוצאה אקראית לגמרי ולא ניתן לדעת מה באמת היה קיטובו לפני המדידה.
כזכור, לאחר המדידה מצב הפוטון נהרס כליל, לא ניתן לחזור ולמדוד את הפוטון שנית.
מכניקה קוונטית פשוט אינה מאפשרת זאת, המדידה הורסת את מצב אי הוודאות של החלקיק.
ניתן לנצל את התכונות הפיזיקליות האמורות לצורך הכנה ושיתוף של מפתח הצפנה סודי.
נניח אליס משדרת לבוב באמצעות ערוץ אופטי מיוחד, זרם של פעימות פוטונים.
כל פוטון מקוטב באופן אקראי באחד מארבעת הכיוונים האפשריים קרי: אופקי, אנכי, אלכסון-ימני או אלכסון-שמאלי.
כאמור הוא יכול לכוון את בסיס הגלאי כך שימדוד קיטוב ישר-זווית או קיטוב אלכסוני אך לא שניהם בו זמנית.
הוא מחליט לבצע את המדידות באופן אקראי, כאשר עם כל מדידה הוא משנה את בסיס הגלאי.
כעת אם בוב קבע את הגלאי באופן הנכון (בהתאם לבסיס הקיטוב שנקבע על ידי אליס) מדידתו תהיה נכונה, הוא יקבל את הקיטוב הנכון של הפוטון.
אולם אם קבע בסיס שגוי, יקבל תוצאה אקראית.
לאחר שאליס שדרה די פוטונים לבוב, כל שעליהם לעשות הוא להתקשר זה עם זה בערוץ פתוח שאינו מאובטח (כגון בטלפון) ולהסכים ביניהם על סדר המדידות הנכון, עבור כל הפוטונים.
אליס תיידע את בוב אילו מבין המדידות שביצע נכונות, כך שתוצאתם תהיה זהה אצל שניהם.
אם בוב יפטר מכל הפוטונים שמדד באופן שגוי, יקבל זרם של פוטונים המקוטבים באופן זהה לזה של אליס.
ניתן להכין מפתח הצפנה מתוך זרם הפוטונים אם מסכימים מראש על דרך המרתם לסיביות כגון פוטון אנכי או אלכסון-ימני שווה 1, פוטון אופקי או אלכסון שמאלי שווה 0. היות שהתנהגות הפוטונים אקראית, יצליח בוב לבצע מדידה נכונה במחצית מן המקרים בממוצע, כך שניתן להמיר כמחצית מזרם הפוטונים למפתח הצפנה אפקטיבי.
ליתר ביטחון הם יכולים גם לוודא התאמה של רצף הסיביות שבידיהם, על ידי בדיקה מדגמית של כמה סיביות, באמצעות הערוץ הפתוח.
מפתח ההצפנה שהופק מהפוטונים, יכול לשמש לאחר מכן להצפנה בטוחה בעזרת פנקס חד-פעמי.
בכך הצליחו בוב ואליס לשתף מפתח להצפנה מושלמת, באופן בטוח לחלוטין.
פרוטוקול זה הוגדר לראשונה בשנת 1984 על ידי צ'ארלס בנט וז'יל ברסר ונודע בשם BB84.
קרול (המצותת) אינה יכולה עם כל כח החישוב שבעולם ליירט את המפתח.
כמובן, כמו בוב, גם קרול יכולה לחבר גלאי לערוץ התקשורת שיקלוט את זרם הפוטונים שמשדרת אליס, למדוד את קיטוביותם ולאחר מכן לשדרם הלאה לבוב.
מן הסתם כמו בוב גם היא, כמחצית מן המדידות שתעשה יהיו נכונות.
אולם זו בדיוק הבעיה, קרול אינה מסוגלת לדעת מה סדר המדידות שיקבע בוב אצלו, כל שהיא יכולה לעשות הוא רק לנחש, כאשר כל מדידה של קרול למעשה הורסת את מצב הפוטון, באופן כזה שבוב עלול לקבל תוצאות שגויות גם במדידה בבסיס נכון.
עובדה זו יוצרת בעיה לקרול, כיוון שבבדיקה שלאחר השידור אליס ובוב יכולים לזהות, כי זרם הפוטונים שבידיהם אינו זהה, משמע מישהו צותת לערוץ.
לדוגמה: על ידי חשיפת מספר מועט של סיביות בערוץ הפתוח, כדי לוודא כי הן זהות (סיביות אלו יוצאו מכלל סיביות מפתח ההצפנה), הם יגלו כל ציתות אם בוצע בהסתברות גבוהה.
הם יכולים לבחור בשיטות אחרות לבדיקת ההתאמה, כמו בדיקת זוגיות (Parity).
קיימות שיטות התאמה מעל ערוץ פתוח תוך חשיפה מינימלית של סיביות.
בכל מקרה, הרעיון הוא שבהצפנה קוונטית לא קיים מושג של "ציתות פסיבי".
מצותת המנסה לחלץ את סיביות המפתח מתוך הפוטונים, ישבש בהכרח את ערוץ התקשורת ויגרום לאי התאמה בין זרם הסיביות שבידי אליס ובוב.
על סמך תאוריות אלו בנו בנט וברסר, מודל מעשי של העברת מפתח קוונטית ואף הצליחו לשתף סיביות מפתח בטוחות בעזרת שולחן לייזר.
אולם כדי ליישם הצפנה קוונטית באופן מסחרי, דרושה תשתית מיוחדת ויקרה.
מדובר על קישור בעזרת סיב אופטי.
סיב אופטי מסוגל להעביר חלקיקי אור ממקום למקום גם בעיקולים.
כאמור לא ניתן ליירט את חלקיקי האור באמצע הדרך ולמדוד את תכונותיהם מבלי לשבשם.
בטכנולוגיה הנוכחית סיבים אופטיים מסוגלים להעביר חלקיקי אור למרחק מוגבל בלבד.
קיימות חברות המתמחות ביצור כבלים אופטיים המסוגלים לקשר מרחקים של עשרות או מאות קילומטרים.
כאשר הטכנולוגיה הזו תתפתח בעתיד, ייתכן שמרחק זה יוארך אף יותר באמצעות מתקני הגברה מיוחדים.
נכון להיום הטכנולוגיה הזו עדיין בחיתוליה ועלותה גבוהה ביותר.
מה שמונע ממרבית הצרכנים הפוטנציאליים למעט מספר אנשים נלהבים, מלנסות להשתמש בה.
במשך השנים נעשו ניסויים רבים גם בהעברת מפתח קוונטית באמצעות לייזר למרחקים גדולים באוויר.
הדבר נעשה ב-2024 בעזרת מיקרו-לווין במסלול לווייני נמוך שהעביר מעל מיליון ביטים מאובטחים קוונטית בין דרום אפריקה וסין במשך הקפה אחת של הלווין.
הַחְלָפַת הַמַּסְתֵּם הַצְּנִיפִי (Mitral valve replacement) היא ניתוח המבוצע בלב, שבו מוחלף המסתם הצניפי שבין העלייה השמאלית לחדר השמאלי, במסתם מלאכותי או במסתם ביולוגי (מחיה או אדם).
החלפת המסתם נדרשת עקב היצרות חמורה של המסתם הצניפי, דבר המקשה על זרימת דם מהעלייה השמאלית לחדר השמאלי, או כשהמסתם נמצא באי-ספיקה חמורה, דבר העלול לגרום לחזרה של דם מהחדר השמאלי לעלייה השמאלית וכתוצאה מכך בחזרה לריאות.
מחלה במסתם הצניפי עלולה להיגרם עקב זיהום, הסתיידות המסתם, מחלת קולגן גנטית ושלל סיבות אחרות.
ההחלפה נעשית בניתוח לב פתוח, המחייב גם שימוש במכונת לב ריאה.
במקרים רבים ניתן לתקן את המסתם הצניפי ולהימנע מהחלפתו, במיוחד כשהפגם במסתם קטן.
היתרונות בתיקון המסתם במקום בהחלפתו כוללים אחוזי תמותה נמוכים יותר, סיכון נמוך יותר ללקות בשבץ ושיעור נמוך יותר של זיהומים.
כיום ישנה אפשרות להחלפת מסתם צניפי בניתוח זעיר פולשני באופן בטוח המאפשר התאוששות מהירה יותר.
קיימים שלושה סוגים עיקריים של מסתמים אשר ניתן להשתיל במקום המסתם הפגום:
מסתם ביולוגי (biological/tissue/xenograft valve), אשר מופק מרקמות של בעלי חיים (למשל פרה או חזיר).
מסתם הומני (homograft valve), אשר נתרם מאדם שנפטר לאחרונה.
מסתם מכני (mechanical valve), הנקרא גם מסתם מלאכותי (artificial valve), העשוי מטיטניום וסגסוגת פחם.
מסתם זה יכול להחזיק מעמד שנים רבות.
מסתם מכני דורש נטילת נוגדי קרישה למשך כל החיים ותחזוקה שוטפת של בדיקות הקרישה מדי שבוע, אך הוא יכול להחזיק שנים רבות.
מסתם ביולוגי עלול להחזיק רק בין 10 ל-15 שנים, אך מאפשר לחולה להימנע מנטילת נוגדי קרישה (פרט לשלושת החודשים הראשונים שלאחר הניתוח).
ההחלטה בבחירת המסתם תלויה בגורמי גיל, מצב רפואי, התוויות נגד תרופתיות ואורח חיים.
הנטייה כיום היא להציע לחולים הצעירים מגיל 60 מסתם מכני ולמבוגרים יותר מסתם ביולוגי.
ניתוח החלפה או תיקון של מסתם מבוצע בהרדמה כללית ובאמצעות חיבור למכונת לב-ריאה.
סמוך לתחילת הניתוח המטופל מקבל חומרי הרגעה על מנת להפחית את תחושת החרדה.
לאחר חיטוי יסודי של בית החזה, נעשה חתך אורכי מעל עצם החזה.
לאחר מכן, העצם תופרד על ידי מפשק צלעות (Rib spreader, הידוע גם כ-Finochietto retractor), על מנת לאפשר גישה נוחה לכל איברי בית החזה.
בשלב זה יש צורך במעקף לב-ריאה, הנעשה על ידי עצירת מעבר הדם בכלי הדם הראשיים, והסטתו אל מכונת לב-ריאה, לצורך אספקת חמצן וניקוי הדם מרעלים.
הסטת הדם למכונה מאפשרת לשמור על הזרימה התקינה של דם המטופל בזמן הניתוח, שלא דרך בית החזה, על מנת להקל על עבודת המנתחים ולספק להם אזור עבודה ברור ונקי.
בהמשך, המנתח פותח את הפריקרד ומאתר את המסתם הפגום.
אם קיימת אפשרות לתיקון, מבצע המנתח את התיקון הנדרש.
אם לא ניתן לתקנו ויש צורך להחליפו לחלוטין, הוא מוחלף במסתם מכני, ביולוגי או הומני.
לאחר שהמסתם החדש נתפר למקומו, מתבצע וידוא כי זרימת הדם דרך המסתם תקינה וכי אין דליפות, ולבסוף מוסט דם המטופל חזרה מהמכונה אל הגוף.
בסיום הניתוח שב לבו של המטופל לפעילות סדירה, והלב מנותק ממכונת הלב-ריאה.
בשלב האחרון של הניתוח, הפריקרד נסגר ובבית החזה מונחים נקז או כמה נקזים לצורך איסוף שאריות נוזל ודם מהרקמה.
המנתח סוגר את עצם החזה של המטופל והאזור נחבש.
הניתוח כולו אורך בין שעתיים לארבע שעות, תלוי במקרה.
כבכל ניתוח, גם ניתוח זה כולל סיכונים, כגון:
דימום באזור הניתוח כתוצאה מטראומה לרקמה.
דימום יכול להתרחש מיד לאחר הניתוח, כ-24 שעות לאחר הניתוח ובמקרים נדירים לאחר שבועות או חודשים.
סיכוני הרדמה, המופיעים כאשר ישנה רגישות-יתר לחומרי ההרדמה.
לעיתים רחוקות עלול המטופל להיכנס לשוק אניפילאקטי (Anaphylaxis), מצב המעורר תגובה חמורה של ירידת לחץ דם.
לרוב הזיהום יהיה שטחי ויטופל באופן מקומי, אך לעיתים במקרים נדירים, עלול להתפתח זיהום משמעותי, אשר מצריך פתיחה מחדש של אזור הניתוח כדי לסלק את הפסולת החיידקית.
סיכונים ייחודיים לניתוח החלפת מסתם:
הפרעות קצב - כיוון שהחלפת המסתם דורשת מגע קרוב של מכשור חד עם סיבי שריר הלב, קיים סיכון להתפתחות הפרעות קצב.
הפרעות קצב ניתן לפתור באמצעות קוצב לב חיצוני, שממוקם במהלך הניתוח על מנת לעזור ללב לתפקד חשמלית בימים שלאחר הניתוח ועד להסדרת קצב הלב.
פגיעה בכלי הדם הלבביים הגדולים, במבנה הלב, שריר הלב או המעטפת שלו, בשל שימוש במכשור חד.
הסיכונים תלויים בגילו של החולה, בתפקוד הלב שלו ובמצבו הרפואי הכללי.
התאוששות לאחר ניתוח החלפת המסתם
לאחר הניתוח המטופל נלקח ליחידה לטיפול נמרץ, שם מנוטר מצבו במהלך היממה שלאחר הניתוח.
ייתכן שהמטופל עדיין יונשם עד שהוא יתייצב מבחינה נשימתית, לרוב לאחר כמה שעות, אך לעיתים תקופה זו תתארך לכדי כמה ימים.
כיום לאחר הניתוח מצופה שהמטופל יוכל לשבת במיטה.
לאחר יומיים, הוא עשוי לעבור מהיחידה לטיפול הנמרץ אל מחלקת אשפוז, שם ייבדק תפקוד הלב על ידי א.ק.ג רציף.
חולים בדרך כלל משתחררים לביתם אחרי כשבעה עד עשרה ימים.
אם החלפת המסתם הייתה מוצלחת, חולים יכולים לצפות לחזור למצב הרגיל שלהם.
ההחלמה מהניתוח לרוב קצרה יותר אם הניתוח בוצע בשיטה הזעירה.
משך האשפוז ומועד השחרור נקבעים בהתאם לקצב ההתאוששות מהניתוח.
בימים שלאחר הניתוח המטופל עלול לסבול מבחילות, הקאות, כאב וחולשה.
הורדת החבישה והוצאת התפרים מהחתך בבית החזה מתבצעת שבוע-שבועיים ממועד הניתוח, בעוד שהוצאת הנקזים נעשית על פי הצורך ולפי כמות הנוזלים והדם המנוקז.
כמו כן, ניתנים תרופות אנטיביוטיות למניעת זיהומים ונוזלים לשמירה על לחץ הדם לאחר הניתוח.
לרוב ניתנות גם תרופות לשיכוך כאבים דרך הווריד, על פי הצורך.
מטופל בעל מסתם ביולוגי מקבל תרופות נוגדות קרישה (Anti-thrombotic agents) למשך 6 שבועות עד 3 חודשים, בעוד שמטופל בעל מסתם מכני מקבל מרשם לתרופות נוגדות קרישה למשך שארית חייו.
תרופות אלה חשובות למניעת היווצרות קרישי דם חדשים, אשר עלולים להגיע דרך מחזור הדם למקומות אחרים בגוף ולגרום לבעיות רפואיות חמורות, כמו התקף לב.
נוגדי קרישה אלה אינם מפרקים קרישי דם קיימים, אלא מונעים הופעת קרישי דם חדשים, או מונעים מקרישים קיימים להפוך לגדולים יותר.
בתורת החוגים, תכונת ההחלפה היא תכונה של מודולים, הנלמדת בקשר לפירוק לסכום ישר (כגון במשפט קרול-שמידט) והרמה של אידמפונטים.
למודול יש תכונת ההחלפה הסופית אם בכל מקרה בו הוא מחובר ישר בסכום ישר , יש פירוק שבו (נובע מכאן שכל הוא מחובר ישר של ).
באופן כללי יותר, עבור מונה , למודול יש תכונת ההחלפה ה- אם בכל מקרה בו הוא מחובר ישר בסכום ישר
, יש פירוק שבו לכל (וגם כאן נובע שכל הוא מחובר ישר של ).
התכונה נעשית חזקה יותר ככל שהמונה גדול יותר.
אם מקיים את התנאי לכל , אומרים שיש לו תכונת ההחלפה (הכללית).
כל תכונות ההחלפה הסופיות (ל-) שקולות זו לזו.
תכונת ההחלפה הסופית גוררת את תכונת ההחלפה הכללית אם המודול נוצר סופית, או אם הוא סכום ישר של מודולים אי-פרידים; במקרה הכללי זוהי בעיה פתוחה.
מודול פרויקטיבי עם תכונת ההחלפה הבת-מניה מקיים את תכונת ההחלפה הכללית.
לכל מודול איג'קטיבי יש תכונת ההחלפה.
תכונת ההחלפה ה- עוברת ממודול למחובר ישר שלו, ואם היא נכונה לשני מודולים היא נכונה גם לסכום הישר שלהם.
יהי מודול אי-פריד (כזה שאינו סכום ישר).
אז הוא מקיים את תכונת ההחלפה, אם ורק אם הוא מקיים את תכונת ההחלפה הסופית, אם ורק אם הוא "אי-פריד בחזקה" (כלומר, חוג האנדומורפיזמים שלו הוא מקומי).
בפרט, אם המודול אי-פריד, תכונת ההחלפה הסופית גוררת את תכונת ההצבה (שהיא גרסה חזקה של תכונת הצמצום).
אומרים שלחוג יש תכונת ההחלפה, אם הוא מקיים את תכונת ההחלפה כמודול מעל עצמו.
למודול מעל יש תכונת ההחלפה הסופית אם ורק אם לחוג האנדומורפיזמים יש תכונת ההחלפה.
חוג מקיים את תכונת ההחלפה אם ורק אם אפשר להרים בו אידמפוטנטים מודולו כל אידיאל שמאלי או ימני, אם ורק אם אפשר להרים אידמפוטנטים מודולו רדיקל ג'ייקובסון והחוג מקיים את תכונת ההחלפה
החלילן הוא דמות בדיונית של נבל-על לשעבר שהשתקם המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC של DC קומיקס.
החלילן הוא האלטר אגו של הארטלי ראת'אוויי, אדם ממשפחה אמידה שנולד עם לקות שמיעה אך נרפא לבסוף בעזרת מחקר שמומן בידי אביו.
עם הזמן הוא הפך אובססיבי לקול ומצא חוסר עניין בדברים אחרים.
באמצעות ניסויים בטכנולוגיה על-קולית, ראת'אוויי המציא טכניקה של היפנוזה באמצעות מוזיקה, וכן דרך ליצור תנודות קטלניות.
הוא החל להשתעמם מאורח חייו ופנה לדרכי פשע תחת הכינוי "החלילן".
היו לו התעמתויות רבות עם בארי אלן, הפלאש מתור הכסף של הקומיקס.
לאחר מותו של אלן במשבר בעולמות האינסופיים, הארטלי פרש מחיי הפשע כדי להפוך למגן סוציאליסט של העניים וחסרי המזל.
הוא גם אחת מדמויות DC קומיקס הראשונות שידוע כהומוסקסואל מוצהר והתבדח על העובדה שמדובר באירוניה, שכן הוא היה ממעטי הנבלים שחזרו לדרך הישר (משחק מילים ל"הפכו לסטרייטים").
ראת'אוויי נשאר חברו הטוב של וולי וסט, הפלאש של העידן המודרני, ועוזר לו עם בעיות מדעיות שונות.
כעבור זמן מה, החלילן נעצר באשמת רציחתם של הוריו.
וסט האמין בחפותו, ואמנם נמצא שהרוצח הוא מאסטר המראות.
אולם, ראת'אוויי לא היה מודע לכך.
הוא נמלט מכלא איירון הייטס וערך עסקה עם סוכן ה-FBI אקסל ווקר, שידוע בכינוי טריקסטר.
בתקופה זו, וסט ביקש מהספקטר למחוק את זיכרונם של כל הסובבים אותו לגבי זהותו הסודית, וזאת בעקבות התקפתו של הנבל זום שגרמה לאשתו להפיל את תינוקם שטרם נולד.
שנה לאחר מכן ולקראת אירועי המשבר האחרון, ראת'אוויי הופיע בקבוצת נבלים חדשה שהונהגה בידי אינרציה, ונאלץ לעבוד עם רוצחם של הוריו, מאסטר המראות.
התגלה שהחלילן הצטרף אליהם מתוך כוונה להסתנן לשורותיהם.
אולם, כאשר קפטן קור, גל חום ואשף האוויר רוצחים את בארט אלן, הוא וטריקסטר נאלצים להימלט על חייהם כשגיבורים ונבלים רודפים אחריהם - באטוומן, פויזן אייבי, דת'סטרוק, יחידת המתאבדים, השאלה ובסופו של דבר גם חברו הטוב וולי וסט.
וסט מוצא את השניים בזמן חתונתם של החץ הירוק והקנרית השחורה ועוצר אותם לאחר שדת'סטרוק הזהיר אותו שהצמד יחבל בחתונה.
את דמותו של הארטלי ראת'אוויי גילם בסדרת הטלוויזיה "הפלאש" השחקן אנדי מיינטוס.
בשנת 1923 נוסדה בתל אביב "אגודת עזרה לעובדים חולים כרוניים ומבריאים", על ידי קבוצת רופאים בראשם עמדה ד"ר דבורה בלוך-בלומנפלד, במטרה למנוע את התפשטותן של המחלות הכרוניות.
באותן שנים פעלו בארץ ישראל בית ההבראה במוצא, עם שלושים מיטות, ובית ההבראה על הר הכרמל, עם מאה ועשרים מיטות, שהיו שייכים לקופת החולים של ההסתדרות וקיבלו רק מחלימים שהיו חברי קופת החולים.
האגודה שאפה להקים בית הבראה ציבורי שיקבל בין כתליו מבריאים מכל שכבות היישוב, כולל חברים משלוש קופות החולים שהיו קיימות אז, כללית, עממית ולאומית.
אבן הפינה להקמת בית ההבראה הונחה בשנת 1926 על חלקה בשטח שישה וחצי דונם שהועמדה לרשות האגודה על ידי המועצה המקומית רמת גן.
האגודה יזמה במבצעי התרמה רבים שנועדו לממן את התכנון ואת הבנייה.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ורנר יוסף ויטקובר בסגנון הבינלאומי.
התכנון המקורי כלל שלוש קומות על שטח של 800 מ"ר ובהן ארבעים חדרים ושלוש מרפסות.
בשל היעדר תקציב מתאים, נבנתה בתחילה רק הקומה הראשונה ובה עשרה חדרים עם שלושים מיטות.
במרץ 1938 הונחה אבן הפינה לאגף חדששנפתח בשנת 1939. בסיום הבנייה שכן בית-ההבראה במבנה דו-קומתי ששטחו כ-2,500 מ"ר ובן 20 חדרים בהן 110 מיטות.
במשך שתים עשרה שנות פעילותו טיפל בית ההבראה ב-17,666 מחלימים.
את דמי השהות במקום שילמו עבור המבריאים גופים שונים שכללו את עיריית תל אביב, ועד הקהילה בירושלים, התאחדות עולי גרמניה, קופות החולים, מִשען ולשכות הרווחה הסוציאלית.
בראש הוועד המנהל של בית ההבראה "החלמה" עמד בשנות הארבעים של המאה העשרים, ד"ר יהודה אריה אברמוביץ' (מנהל בית החולים "הדסה" בתל אביב באותה התקופה), ועם חבריו נמנו ד"ר דורה בלוך-בלומנפלד, ד"ר יעקב מיכלין, ד"ר א' גוברקובסקה ואברהם קריניצי.
ב-15 במאי 1948, עם הכרזת המדינה, הופקעו בית ההבראה "החלמה" והבניינים בבעלות פרטית בקרבתו לצורכי ההגנה ופונו מדייריהם.
אל המבנים הריקים הועברו בליל 18–19 במאי משרדי המטכ"ל ולשכות שר הביטחון והרמטכ"ל.
במבנה בית ההבראה הכריז דוד בן-גוריון ב-26 במאי 1948 על הקמת "צבא הגנה לישראל", כאן הושבעו מפקדיו ב-27 ביוני 1948 ומכאן נוהלה מלחמת העצמאות בחודשי ההכרעה.
בצהרי ה-3 ביוני 1948 הפציצו ספיטפיירים מצריים את מחנה מטכ"ל, על גבעת החלמה ופגעו בלשכת שר הביטחון, עת שהה בה דוד בן-גוריון, ובלשכת הרמטכ"ל.
מספטמבר 1948 מיעט בן-גוריון להגיע ללשכתו ברמת גן, וניהל את ענייני המדינה מלשכתו בבית וילהלם אברלה, בקריה בתל אביב.
במבנה בית ההבראה שוכנו משרדי אכּ"א ואג"א, בקומת הקרקע היו מחסני מִפקדת מחנה המטכ"ל וחדר האוכל.
במאי 1949, בתום המלחמה, הועתק מחנה המטכ"ל ממרומי גבעת החלמה למתחם מחנה מקלף, למרגלותיה, ובפברואר 1955 הועבר המטכ"ל לקריה בתל אביב.
בניין "החלמה" לא חזר לשמש כבית הבראה.
פניותיה הרבות של ד"ר בלוך-בלומנפלד לבן-גוריון "להחזרת המוסד לתפקידו הבריאותי" נדחו.
מבנה בית ההבראה נרכש בשנת 1955 על ידי עיריית רמת גן, אשר העבירה אליו את בית ספר שיל"ה.
בשנת 1980, נקרא בית הספר על שמו של דוד בן-גוריון.
בכניסה לבניין הותקנו שלטי זיכרון לציון משכנו הראשון של המטה הכללי של צה"ל ולפניו – בית ההבראה "החלמה".
החלפה נרדפת (לעיתים קרובות נקראת גם החלפה שקטה למרות שהיא לא תמיד שקטה) היא מוטציה שבה בסיס אחד מתחלף בבסיס אחר, בתוך אקסון של גן שמקודד לחלבון, באופן שלא משנה את רצף חומצת האמינו שמיוצר מהאקסון.
החלפה נרדפת ומוטציות המשפיעות על האזור הלא מקודד בדנ"א בדרך כלל נחשבות למוטציות שקטות (שאינן משפיעות על הפנוטיפ בצורה שניתן להבחין בה); יחד עם זאת, זה לא הכרחי שהמוטציה תהיה שקטה.
החלפה נרדפת יכולה להשפיע על שעתוק, שחבור, העברה של mRNA ותרגום, כל אחד מאלה יכולים לגרום לשינוי בפנוטיפ, דבר ההופך את המוטציה הנרדפת ללא שקטה.
ייחודיות הסובסטרט של ה-tRNA לקודון הנדיר יכולה להשפיע על תזמון התרגום, ובהמשך על קיפול החלבון.
הדבר בא לידי ביטוי בהטיית שימוש הקודון שנצפתה בזנים רבים.
החלפה שאינה נרדפת נובעת משינוי בחומצת אמינו שיכול להיות מסווג בצורה שרירותית כקונסרבטיבי (שינוי לחומצה אמינית עם מאפיינים דומים), או כקונסרבטיבי למחצה (למשל המטען של החומצה האמינית משתנה משלילי לחיובי), או רדיקלי (חומצה אמינית שונה באופן משמעותי).
תרגום חלבון מערב סט של 20 חומצות אמינו.
כל אחת מהן מקודדת על ידי רצף של 3 זוגות בסיסים של דנ"א הנקרא קודון.
מכיוון שיש 64 קודונים אפשריים אבל רק 20 חומצות אמינו (ובנוסף לכך סיגנל לסיום כלומר שלושת הקודונים שלא מקודדים לאף חומצה אמינית וידועים כקודוני עצירה, המציינים שהתרגום צריך להיעצר), ישנן חומצות אמינו המקודדות על ידי 2, 3, 4 או 6 קודונים שונים.
למשל, הקודונים TTT ו-TTC מקודדים לחומצת האמינו פנילאלנין.
לעיתים מתייחסים לזה כיתִירוּת של הקוד הגנטי.
יש שני מנגנונים ליתִירוּת: מספר מעבירי רנ"א שונים יכולים להעביר את אותה חומצה אמינית, או tRNA אחד שיכול להיות לו קישור בין בסיסים בצורה לא סטנדרטית בעמדה 3 של האנטי קודון (wobble), שמזהה יותר מבסיס אחד בקודון.
בדוגמה של פנילאלנין המצוינת למעלה, נניח שהבסיס בעמדה 3 של הקודון TTT הוחלף ל-C, כך שהקודון התקבל הוא TTC.
חומצת האמינו באותו מיקום בחלבון תישאר פנילאלנין, לכן החלפה זו היא למעשה נרדפת.
כאשר מתרחשת החלפה נרדפת או מוטציה שקטה, לרוב יש לשער שהשינוי נייטרלי, כלומר הוא לא משפיע על הכשירות של הפרט לשאת את הגן החדש על מנת לשרוד ולהתרבות.
שינויים נרדפים יכולים להיות לא נייטרליים מכיוון שמספר קודונים מתורגמים יותר ביעילות (בצורה מהירה יותר ו/או בצורה מדויקת יותר) מאחֵרים.
למשל, כאשר קומץ של שינויים נרדפים התרחשו בזבוב הפירות בגן לאלכוהול דהידרוגנאז, זה גרם לשינוי במספר קודונים כך שהפכו להיות תת-אופטימליים, ייצור של האנזים המקודד הופחת והזבובים המבוגרים הפגינו סבילות נמוכה לאתנול.
הרבה אורגניזמים, מחיידקים ועד בעלי חיים, עושים שימוש מוטה של קודונים נרדפים מסוימים.
שימוש מוטה כזה יכול לנבוע ממספר סיבות, סלקטיביות או נייטרליות.
בשמר האפייה שימוש בקודונים נרדפים הראה השפעה על יציבות קיפול ה-mRNA, כאשר קידוד מבנה משני של חלבונים שונים על ידי רנ"א יעדיף קודונים שונים.
סיבה נוספת לכך ששינויים נרדפים הם לא תמיד נייטרלים היא העובדה שרצפי האקסונים הקרובים לגבולות האקסון-אינטרון מתפקדים כסיגנלים לשחבור של רנ"א.
כאשר סיגנל השחבור נהרס על ידי מוטציה נרדפת, האקסון לא מופיע בחלבון הסופי.
הדבר גורם להיווצרות חלבון קטוע.
ממחקר אחד עלה כי בערך רבע מן השינויים הנרדפים משפיעים על אקסון 12 בגן בקרה של מוליכות טרנסממברנלית של סיסטיק פיברוזיס, וגורמים לכך שהשינויים הנרדפים דילגו על חלבון זה והוא לא נכלל בחלבון הסופי.
החלטת ועדת האמנה נגד עינויים בעניין אלמי נגד אוסטרליה עוסקת בעניינו של אזרח סומליה סאדיק שק אלמי (Sadik Shek Elmi), המשתייך לשבט שיקאל.
סאדיק אלמי התגורר באוסטרליה, אליה הגיש בקשה לקבלת מקלט מדיני, בעומדו בפני גירוש.
במסגרת בקשתו טען שגירושו יהווה הפרה מצידה של אוסטרליה של סעיף 3 לאמנה נגד עינויים וענישה או יחס משפילים או אכזריים.
הערעור נסוב סביב מספר שאלות משפטיות הכוללות את השאלה בדבר הגדרתם של מבצעי הפשע: האם מוגדרים כמוסד שלטוני שמתעלל באזרחים כדרוש להגדרת האמנה, והאם סאדיק אלמי נתון בכלל לאיומים כלשהם הקושרים אותו תחת ההגדרה שהוא בסיכון.
העותר פנה מספר פעמים והגיע לבית המשפט העליון באוסטרליה עד שעניינו הגיע לוועדה.
סומליה ככלל, ומוגדישו בפרט, היא אזור מרובה מלחמות בעשורים האחרונים.
עוד משנות ה-80 המוקדמות ועד היום ישנן בסומליה מליציות אשר קמות וכובשות שטחים בשליטתם.
הלחימה בסומליה מאופיינת על ידי שבטים.
בתחילת שנות ה-90 מתחילה מלחמת האזרחים בסומליה וזאת בעקבות הפיכה של השלטון.
המקרה הגיעה לוועדה המפקחת על אמנת זכויות האדם וזאת בעקבות צו גירוש שהוציאה ממשלת אוסטרליה על אזרח סומלי שטען שהתעללו בו בסומליה.
הוועדה המפקחת על אמנת זכויות האדם.
סאדיק שק אלמי נולד ב-10 ביוני 1960 במוגדישו, לפני המלחמה הוא עבד כצורף במוגדישו.
אביו היה זקן שבט שיקאל, השבט ידוע בכך שהביא את האסלאם לסומליה, באמצעות הנהגתו הדתית ועושרו הרב יחסית ועל אף שהשבט לא היה מעורב בלחימה סומן כמטרה על ידי שבטים אחרים עקב עושרם וסירובם להצטרף ללחימה לצד קבוצת המליציה של שבט האואי.
לאור סירובו של אב המשפחה לשלוח את אחד מבניו להילחם עבור המליציה, נורה אביו על ידי חברי המליציה ואלו גם הרגו גם את אחיו ואנסו את ואחותו, מה שהוביל להתאבדותה בשנת 1994.
אלמי טוען שבמספר מקרים נמלט מגורל דומה לזה של בני משפחתו, שהוא חי תחת איום מתמשך, משנת 1991 עד שעזב את סומליה בשנת 1997, נדד ברחבי הארץ מטעמי אבטחה.
הוא נמנע מנקודות ביקורת ודרכים ראשיות ונע ברגל בנהרות ובעשביה גבוהה.
הוא הגיע לאוסטרליה ב-2 באוקטובר 1997 ללא מסמכי נסיעה בתוקף והוחזק במעצר מאז הגעתו.
ב-8 באוקטובר 1997 אלמי הגיש בקשה לאשרת שהייה מטעמי הגנה למחלקת ההגירה של אוסטרליה.
לאחר ראיון שנערך נדחתה בקשתו והוא הגיש בקשה לבחינה מחדש של הבקשה לטריבונל הפליטים.
הטריבונל דחה את בקשתו לבחינה מחדש וכתוצאה מכך ערער העותר בפני השר לענייני הגירה ורב תרבותיות.
לשר מוקנית הסמכות להתערב ולשנות החלטות של טריבונל ההגירה, היכן שקיים אינטרס ציבורי לעשות כן.
בקשתו של העותר נדחתה בתאריך 22 ביולי 1998.
בתאריך אלמי קיבל הודעה על כך שהוא מגורש חזרה למוגדישו דרך יוהנסבורג.
ארגון אמנסטי הבינלאומי התערב, והפציר בשר לענייני הגירה ורב תרבותיות, לעשות שימוש בסמכותו ולא לגרש את העותר כמתוכנן.
אלמי טען שהשבתו הכפויה לסומליה מהווה הפרה של סעיף 3 לאמנה מצד המדינה, ושהרקע שלו והשתייכותו לשבט שיקאל מותירים אותו בסיכון להיות חשוף למעשי עינויים ורצח בחוזרו לשטח הטריטוריאלי הנתון בשליטתו של שבט האווי.
סומליה היא מדינה בה ישנם מקרים רבים וחמורים של הפרת זכויות אדם.
נציבות האו"ם לפליטים בחוות דעתה על המקרה ציינה ש"אמנם נכון שהנציבות מסייעת בהתנדבות בהשבת פליטים סומליים חזרה למולדתם, אך היא אינה מעודדת או מקדמת השבת אזרחים לכל חלק בסומליה.
ביחס למבקשי המפלט הסומליים שבקשתם נדחתה, הנציבות מפצירה במדינות לפעול בזהירות רבה בהשבת אזרחים סומליים חזרה למולדתם".
בנוסף, ישנה הפניה למספר רב של מקורות המצביעים על קיומם המתמשך של עינויים בסומליה
בכל הנוגע לשאלת זהות מבצעי פעולת העינוי באמנה, מספר גישות עלו אשר הציגו מחלוקות להגדרת המזיקים, לטענת המשיבים- מדינת אוסטרליה "הוחלט שההגדרה תשתרע על מעשים שבוצעו על ידי, או בעידוד, או בהסכמה של פקיד ציבורי רשמי או אחר הפועל מכוח סמכות רשמית".
לא הייתה הסכמה שההגדרה תשתרע לאזרחים פרטיים הפועלים שלא מכוח סמכות רשמית, דוגמת חברי קבוצות סומליות חמושות.
ומכאם שאי קבלת בקשותיו של סאדיק וגירושו מאוסטרליה תקף.
לטענת העותר שבטים חמושים מסוימים מחזיקים בשליטה אפקטיבית על טריטוריה בסומליה נכנסים תחת המונח "פקידים רשמיים" או "אחר הפועל מכוח סמכות רשמית" כנדרש בסעיף 1 לאמנה.
למעשה, היעדרה שלטון מרכזה במדינה מגביר את ההסתברות שישויות אחרות ישתמשו בכוחות מעין ממשלתיים.
זאת ועוד תכלית האמנה היא לספק הגנה נגד מעשים שבוצעו בשם או לפחות נספגו על ידי רשויות ציבוריות, מקום בו המדינה מצופה מהמדינה לנקוט בפעולה, בהתאם לדין הפלילי, כנגד אנשים פרטיים שמבצעים פעולות של עינוי נגד אנשים אחרים.
לכן, ההנחה בבסיס ההגבלה הייתה שמחובתן של מדינות לפי הדין הבינלאומי להעניש מעשים של עינויים נגד "פקידים לא ציבוריים".
לפי עיקרון כללי בחוק הבינלאומי ובמדיניות הציבורית הבינלאומית, בתי משפט בינלאומיים ומדינתיים, וגופים מפקחים על נושאי זכויות אדם, צריכים להשפיע על המציאויות של פעולות מנהליות בטריטוריה נתונה, ללא קשר למה המצב החוקי היבש, היכן שפעולות אלו משפיעות על פעולות יומיומיות של אזרחים פרטיים.
Austria בית הדין האירופי לזכויות אדם, בקבעו שגירוש לסומליה יהווה הפרה של סעיף 3 לאמנה האירופאית ציין ש"לחימה התנהלה בין מספר קבוצות המתחרות על שליטה במדינה.
לא הייתה כל אינדיקציה לכך שהסכנות להן חשוף המועמד לגירוש חלפו או חדלו מלהתקיים או שגוף ציבורי כלשהו מסוגל לספק הגנה .
בכל הנוגע לסומליה, ישנן שפע של ראיות שהשבטים, לפחות משנת 1991, באזורים מסוימים, ממלאים תפקיד, או יוצרים מראית עין של סמכות הניתנת להשוואה לזו של ממשלה.
שבטים אלה, במחוזות שלהם, חוקקו חוקים נפרדים, עם מנגנוני אכיפה משלהם, מערכות חינוך נפרדות, מערכות בריאות ומיסוי משלהם.
הדו"ח של המומחה העצמאי של הוועדה לזכויות אדם, מציין שמדינות וארגונים בינלאומיים קיבלו שפעולות אלה ניתנות להשוואה לסמכות ממשלתית, ושהקהילה הבינלאומית עוד מנהלת משא ומתן עם פלגים לוחמים, אשר למרבה האירוניה משמשים כאיש הקשר בין העם הסומלי לבין העולם החיצון .
במשך מספר שנים סומליה התנהלה ללא שלטון מרכזי, שהקהילה הבינלאומית מנהלת משא ומתן עם פלגים לוחמים ושחלק מפלגים אלו פועלים במוגדישו והקימו מוסדות מעין ממשלתיים ומנהלים משא ומתן בדבר יסודה של רשות מנהלית כללית.
מכאן, שפלגים אלו מפעילים סמכויות מסוימות הניתנות להשוואה לאלו שמופעלות בשגרה על ידי ממשלות לגיטימיות.
בהתאמה, החברים בפלגים לוחמים אלה יכולים, לצורך הפעלת האמנה במקרה זה, ליפול תחת ההגדרה "פקיד רשמי או אחר הפועל מטעם סמכות רשמית" המצוינת בסעיף 1.
אזור מוגדישו, מקום מושבם העיקרי של שבט שיקאל, והיכן שסביר שהעותר יתגורר באם יגורש, נמצא תחת שליטה אפקטיבית של שבט האוי, שחבריו ייסדו מוסדות מעין ממשלתיים ומספקים מספר שירותים ציבוריים.
נוסף על כך, מקורות מהימנים מדגישים כי לא קיים הסכם ציבורי או לא רשמי של הגנה בין שבט האויה ושבט שיקאלת וששבט שיקאל נתון לרחמיהם של הפלגים הלוחמים.
הוועדה סברה שהעותר פגיע במיוחד לסוגי המעשים המנויים בסעיף 1 לאמנה.
לאור הרדיפה שהיו נתונים לה אביו, אחיו ואחותו משפחתו נאלצה לנוס ולנדוד ללא הפסקה מחלק אחד של המדינה לאחר כדי להתחבא.
שנית, המקרה שלו קיבל חשיפה ציבורית רחבה ולכן, לו ישוב לסומליה, עשוי הסופר להיות מואשם בגרימת נזק למוניטין של שבט הואיה.
לאור האמור לעיל, הוועדה שוקלת כי יש בסיס מהותי להאמין שסאדיק אלמי יהיה נתון בסכנת עינויים, אם יוחזר לסומליה.
בהתאם לכך הוועדה מחזיקה בגישה לפיה למדינה יש מחויבות להימנע מלהחזיר בכפייה את סאדיק לסומליה או לכל מדינה שבה ישנו סיכון כי יוחזר לסומליה.
החלפת מפרק ירך היא פרוצדורה ניתוחית שבה מפרק הירך מוחלף במישתלים מלאכותיים.
הניתוח מתבצע על ידי אורתופדים המתמחים בהחלפת מפרקים.
החלפת מפרק ירך יכולה להיות החלפה שלמה שבה מוחלפים חלקי המפרק של עצם האגן והירך, או החלפה חלקית שבה מוחלף רק ראש הירך וללא החלפת עצם האגן.
החלפת מפרק ירך חלקית נעשה בדרך כלל לאחר שברים באנשים אשר יכולת השיקום שלהם מוגבלת מפאת גיל או מחלות רקע.
החלפת מפרק הירך כוללת חיתוך צוואר הירך והוצאת ראש הירך יחד עם צוואר הירך, החלפת עצם המרחשת (Acetabulum) במשתל דמוי כיפה הנקרא Cup, קידוח עצם הירך הנותרת והשמת משתל דמוי יתד הנקרא Stem.
החיבור בין שני חלקי המשתל נעשה בעזרת ציפוי המשתלים במשטחים קרמיים, מתכתיים או העשויים מפלסטיק קשיח (פוליאתילן).
ציפוי זה נקרא משטח נושא משקל Weight Bearing Surface.
מפרק הוא מקום חיבור בין שתי עצמות שבו מתקיימת תנועה.
מפרק הירך מורכב מעצם המרחשת (Acetabulum) שהוא שקע באגן דמוי צלחת קעורה, ומולו ראש הירך -Head of Femur שהוא דמוי תפוח.
היחס בין עצם האגן לראש הירך קובע במידה רבה את תפקוד המפרק, ראש הירך אמור להיות מכוסה ברובו הגדול על ידי עצם המרחשת.
לדוגמה אם עצם המרחשת היא לא קעורה מספיק כדי להכיל את כל ראש הירך- זה יוצר מצב שבו ראש הירך נדחף החוצה כך שהמפרק יכול לפרוק (לצאת ממקומו) במקרה הגרוע ביותר, ובמקרים פחות גרועים להישחק בגיל צעיר יותר בגלל מגע לא תקין בין העצמות הגורם לשחיקה מוקדמת.
ניתוחי החלפת מפרק ירך מאופיינים באחוזי הצלחה גבוהים אחוז הסיבוכים נמוך יחסים ונע סביבות ה-5%.
מטרת החלפת מפרק ירך הוא להקל על הכאבים, ולשפר את תפקוד המפרק על ידי שיפור בטווחי תנועה של המפרק.
החלפת מפרק ירך בגישה קדמית (Anterior Approach) גישה המבוצע בהשכבה על הגב, צוברת תאוצה רבה בשנים האחרונות, ללא חיתוך שרירים, גישה בין השרירים (סרטוריוס וטנסור פסציה לטה).
דורשת מיומנות רבה וכלים מיוחדים לא סטנדרטיים.
עקב הגישה המזערית לעיתים יש מנתחים אשר מעדיפים להשתמש בשולחן מתיחה לשם גישה טובה יותר למפרק.
שימוש בשולחן מתיחה מיוחד מערב חסרונות כגון הקרנה בזמן ניתוח- יש צורך בצילומים השוואתיים לרגל השנייה להשגת אורך רגליים שווה, דיווח על שברים בכף רגל ובירך עקב המניפולציה של הרגל במהלך ניתוח, ועקב קשירת הרגל לשולחן קושי רב יותר בבדיקת היציבות של המפרק.
גישה אחורית Posterior Approach הגישה הנפוצה ביותר והפופולרית ביותר עד כה, מתבצעת בהשכבה על הצד, מערבת חיתוך שרירים אך פחות צליעה מאשר גישה צדדית, אחוז פריקות גבוהה יותר, ויותר סיכון לפגיעה בעצב הסכיאטי.
גישה מיני אחורית היא גישה בחתך קטן בגישה אחורית, זו גישה אשר נעשית בחתך קטן יותר מערבת פחות חיתוך שרירים, אך עדיין יש צורך בחיתוך שרירים ובהשכבה על הצד.
גישה קדמית צדדית Antero-Lateral Approach גישה אשר יכולה להתבצע בהשכבה על הגב או על הצד, מערבת חיתוך שרירי העכוז -גלוטאוס מינמוס ומדיאוס.
גישה זו יכולה לגרום לצליעה אחר ניתוחית עקב חיתוך השרירים.
החלפת מפרק ירך ללא קשר לגיל
החלפת מפרק ירך נעשית כאשר ישנה פגיעה במרכיבי המפרק בדרגה כזאת שאין יכולת לשקמו ללא ניתוח.
הניתוח ניתן לביצוע בכל הגילאים בהתאם להתוויה רפואית ומצב רפואי.
לדוגמה בחור בן 18 הסובל מבעית דם כדוגמת טלסמיה אשר פוגעת במפרקי הירך לאחר שטיפול שמרני לא הצליח יעבור החלפה של מפרקי הירך.
בני 80 ומעלה הם סטטיסטית יכולים לסבול יותר מסיבוכים, אך אם מצבם הבריאותי מאפשר זאת יעברו החלפת מפרק ירך בהתאם להתוויה רפואית ומצב רפואי.
לעיתים מצב רפואי ידרוש השלמת בירור, לדוגמה בירור של קרדיולוג טרם לניתוח אם ישנה בעיה בלב
החלפת מפרק ירך דו צדדית בניתוח אחד
החלפת מפרק ירך דו צדדי בניתוח אחד מיועד למנותחים עם בעיה בשני מפרקי הירך, לרוב גישה קדמית מקלה על ביצוע הניתוח בשני מפרקי ירך בו זמנית כי המנותח שוכב על הגב ואין צורך להפכו מצד לצד.
מיועד לאנשים עם סיכון ניתוחי נמוך לרוב (ללא בעיות לב או ריאה משמעותיים)
קיימות שיטות רבות להחלפת מפרק ירך, השיטות נחלקות לפי קריטריונים רבים:
חתך קטן לרוב מבצוע בחתך של בין 8 ל-12 ס"מ
חתך סטנדרטי מבוצע לרוב בין 15 ל-20 ס"מ ואף יותר
השכבה על הצד או על הגב בזמן ביצוע הניתוח
השכבה על הגב לרוב תאפשר השוואת אורך רגליים מהימנה יותר ובדיקת יציבות המפרק במישורים רבים בלי ששולחן הניתוחים יהווה גורם מפריע כמו בהשכבה על הצד
השכבה על הגב -ניתן לבצע החלפת מפרק ירך בגישה קדמית וקדמית צדדית (לטרלית)
השכבה על הצד- ניתן לבצע החלפת מפרק ירך בגישה אחורית וגישה קדמית צדדית (לטרלית)
הגישה הניתוחית נקבעת ביחס לעצם הירך גישה שהיא קדמת לעצם הירך תיקרא קדמית- Anterior Approach, גישה שהיא אחורית לעצם הירך תיקרא אחורית Posterior Approach וגישה שהיא בצד עצם הירך תיקרא גישה צדדית Lateral Approach
גישה קדמית Anterior Approach (ראה פירוט קודם)
גישה קדמית צדדית Antero-Lateral Approach (ראה פירוט קודם)
גישה אחורית Posterior Approach (ראה פירוט קודם)
משתלים מקובעים לעצם עם צמנט- רפואי הנקרא PMMA פולימתילמטקרילט
משתלים מקובעים לעצם בלי צמנט- קיבוע Press Fit קידוח העצמות בקוטר מסוים מתאים ונשמת משתל בקוטר דומה בלחץ.
בדרך כלל מדובר במשתלים עם חריצים קטנים, הגוף אמור לעטוף/לגדול בחריצים הקטנים שבמשתל, ובכך להשיג קיבוע לאורך שנים רבות
לכל משטח כזה יש את היתרונות והחסרונות שלו, רוב העבודות הקדמיות מראות שרידות לאורך שנים טובה עם משטחים של קרמיקה על פוליאתילן וקרמיקה על קרמיקה
קרמיקה- עמידה מאוד, אך יכולה להיסדק ולהישבר
פוליאתילן- פלסטיק קשיח עמיד, אך לעיתים יכול ליצור תגובה של הגוף לחלקיקים הקטנים שלו דבר הנקרא מחלת פוליאטילן ולהביא להתרופפות המשתל.
עם השנים ישנם דורות חדשים של פטליאטילן עמידים יותר
מתכת – עמידה מאוד אך משחררת לגוף האדם יונים של מתכות כבדות דבר אשר אינו מומלץ בנשים בגיל הפוריות לדוגמה ובאי ספיקת כליות.
משטחים של מתכת על מתכת יכולה לעיתים לעורר תגובה של הגוף וליצור כאבים, התרופפות ואף דבר אשר נקרא גידול מדומה באזור הירך Pseudo-tumor
כל פגיעה רצינית במפרק הירך עלולה להוביל לשחיקה של מפרק הירך לעיתים התהליך הוא תהליך של שנים, גורמי סיכון הם גיל ועודף משקל
שבר – שבר באזור מפרק הירך לעיתים משבש את אספקת הדם למפרק הירך או גורם לפגיעה סחוסית אשר יכולה להוביל לשחיקת המפרק
AVN-Avascular Necrosis חוסר אספקה של דם לראש הירך, יכול להיגרם לאחר טיפול בסטרואידים במחלות ראומטיות, צריכת אלכוהול, מחלות דם
FAI-Femoraloacetabular Impingement Syndrome מגע לא תקין בין ראש הירך לאגן אשר עם השנים גורם לפגיעה במעטפת המפרק ופגיעה סחוסית
שימוש במחשוב במהלך הניתוח רוב העבודות מצביעות שאין הבדל בתוצאות הניתוח
ניתוח מונחה מחשב CAS) Computer Assisted Surgery), מצריך השמה של פינים לעצמות ויכול לגרום לתחלואה משנית עקב כך
גירוסקופ- הכוונה של הניתוח בעזרת מכשיר גירוסקופ
רובוט- רובוט אשר מתוכנת לבצע חלקים מהניתוח בעזרת זרוע מיוחדת
החידושים בהחלפת מפרק ירך היא הגישה הניתוחית לכיוון של גישה פחות פולשנית Minimal Invasive Surgery בחתכים קטנים דוגמת גישה קדמית ישירה
שיטת ההתאוששות המהירה Rapid Recovery
בשיקום לאחר החלפת מפרק ירך נעשה שימוש בשיטת ההתאוששות המהירה Rapid Recovery שבו הגישה היא לכיוון הרדמה שהיא לא כללית אלא אזורית כדוגמת הרדמה ספינלית בזריקה בגב, המאפשרת שליטה טובה יותר בכאבים אחרי ניתוח, שימוש מופחת יותר במשככי כאבים כדוגמת אופיאטים.
גישה זו מאפשרת לקום מספר שעות לאחר ניתוח וכבר להתחיל בפיזיותרפיה.
צמצום ימי אשפוז לשם שיקום מהיר יותר בסביבה ביתית וצמצום זיהומים.
מספר שעות קימה עם הליכון עם פיזיותרפיסט להליכה או ישיבה לכורסא
יום למחרת המשך תרגול הליכה, חיזוק שרירים ומדרגות
הליכה עם הליכון לשבועיים לאחר מכן מקל הליכה (קצב ההתקדמות תלוי במנותח, ככל שיתמיד בביצוע התרגילים כך ההתקדמות תהיה מהירה יותר)
כשהתפרים הם תפרים נמסים, כל מה שיש לעשות זה לשמור על ניקיון הפצע ברחצה עם מים וסבון וחיטוי עם תמיסת אלכוהול
יש צורך לבצע פיזיותרפיה לחיזוק שרירים, לטווחי תנועה, תבנית הליכה
בגישה קדמית אין צורך בהגבלות לירך, בגישה אחורית יש צורך לעיתים בהגבלות לירך כגון ישיבה בכיסא גבוהה, הגבהה לשירותים והימנעות מכיפוף הרגל
כל פעולה התערבותית או ניתוחים כרוכה בסכנות וסיבוכים, החל מסיבוכי הרדמה עד לסיבוכים במהלך הניתוח או סיבוכים לאחר הניתוח.
ניתוחים חוזרים כרוכים באחוז סיבוכים גבוהה יותר- מכיוון שהרקמה היא פחות גמישה לניוד יותר צלקתית אחוז פגיעה עצבית גבוהה יותר ואחוז זיהומים גבוהה יותר.
זיהום אחוז הזיהומים נע בין 1-3%
שבר של העצם, שבר של המשתל
סיבוכים וסקולריים- פגיעה בכלי דם, בצקת לימפתית
החלפת מפרק ירך אחוזי נכות
סעיף הוא 35 (1)ד הוא הסעיף הנפוץ לשימוש לאחר החלפת מפרק ירך, הסעיף מקנה 30% אחוזי נכות בביטוח לאומי.
כאשר מדובר בהחלפה של שני מפרקי ירך לרגל אחת לרוב יינתן 30% ולירך השנייה כ-21% (שהם 30% מתוך 70% הנותרים).
החלילן מהמלין הוא קונצ'רטו לחליל ותזמורת מאת המלחין האמריקאי ג'ון קוריליאנו.
את היצירה הזמין החלילן ג'יימס גולוויי והיא מבוססת על המעשייה החלילן מהמלין.
בביצוע הבכורה העולמי של היצירה השתתפו החלילן ג'יימס גאלוויי והתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס בניצוח מיונג-וון צ'ונג, ב-4 בפברואר 1982 באולם דורותי צ'נדלר.
ב-1993 תיאר המבקר מארק סווד מלוס אנג'לס טיימס את היצירה כ"אחד המוכרים ביותר מבין הקונצ'רטי האמריקאים המודרניים".
החלילן ג'יימס גאלוויי פנה לראשונה אל ג'ון קוריליאנו בהצעה לכתוב בשבילו קונצ'רטו לחליל בשנת 1978. המלחין הסתייג תחילה מכתיבת עוד קונצ'רטו לכלי נשיפה מעץ, לאחר שזמן לא רב קודם השלים קונצ'רטו לאבוב (1975) וקונצ'רטו לקלרינט (1977).
קוריליאנו דחה את התחייבותו למיזם, אך שמר אותו בלבו.
בינתיים, למד קוריליאנו את טכניקות הביצוע של גאלוויי והחל לחקור אגדות בנושא חלילים ומשרוקיות.
מחקר זה הוביל אותו אל סיפור החלילן מהמלין ואל הרעיון של הצבת גאלוויי בתפקיד החלילן האגדי בקונצ'רטו לחליל שיחבר בשבילו.
בתוכניית הקונצרט מספר המלחין, "גאלוויי כחלילן מהמלין נראה כמתאים מאין כמותו, משום שלרבים, כולל לי עצמי, הוא מעין חלילן קסום ...
במקרה זה, קשה היה למצוא זיווג טוב יותר של אישיות וכלי." עוד הוסיף, "אבל מרגשת עד יותר הייתה העובדה, שכאן נפתחה לפני דרך חדשה לכתיבת קונצ'רטו לכלי נשיפה מעץ.
הרעיון של קונצ'רטו-פנטזיה תוכניתי המבוסס על אגדת החלילן הקסום היה לאתגר מבני מרתק.
התקשרתי אל גאלוויי עם ההצעה לחבר את "פנטזיית החלילן מהמלין", ולאחר שקיבלתי את הסכמתו, התחלתי לתכנן את היצירה."