tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על אף שכשני שלישים מתושבי המחוז החדש נמנו בין קהל בוחריו קווייל ממחוזו הקודם, שווייקרט ניצח אותו בבחירות המקדימות עם 51% מהקולות, ובכך תמה הקריירה הפוליטית של קווייל.
לאחר היבחרו לקונגרס, הודיע קווייל כי יוותר על תוכנית ביטוח הבריאות והפנסיה לה היה זכאי, משהייתה ממומנת מכספי ציבור.
בשנת 2012 הכריז כתב העת "National Journal" על קווייל בתור "החבר השמרן ביותר בבית הנבחרים".
הוא קיבל את "פרס ידיד משלם המיסים לשנת 2011" מטעם "איגודי משלמי המיסים הלאומי", את "פרס רוח היזמות" מטעם לשכת המסחר של ארצות הברית, וציון בן 98% מטעם הארגון השמרני "מועדון הצמיחה" .
לאחר שחוק להעלאת שכרם של לוחמי הכוחות המזוינים של ארצות הברית נכשל, נצפה קווייל ועמיתו דייוויד שווייקרט מחייכים ונותנים כיף זה לזה לאחר כישלון ההצבעה.
בעקבות האירוע החלה מריה מיצ'ם, אם לחייל בשירות פעיל שזעמה על תוצאות ההצבעה, לצעוק מן היציע – והוצאה מהמקום בידי משטרת הקפיטול של ארצות הברית.
קווייל יזם הצעות חוק בנושאי ביטחון גבולות, נשק, עסקים קטנים, שקיפות שלטונית ובריאות, והעביר בהצלחה את "חוק השקיפות בהסכמי צווים ופשרות רגולטוריות", שנועד להטיל מגבלות על צווים ופשרות בין סוכנויות ממשלתיות לגורמים פרטיים, המחייבים את הסוכנויות לנקוט פעולה רגולטורית בהתאם לתנאיהם.
לפי דו"ח משרד התקציבים של הקונגרס, החוק קבע כי תלונות נגד סוכנויות פדרליות, נוסחי צווים והסכמי פשרה, וכן פסיקות שכר טרחה לעורכי דין – יפורסמו באופן נגיש, לרבות באופן מקוון.
בנוסף נקבע כי כל טיוטת צו או הסכם פשרה מוצע תפורסם במסד הנתונים "Federal Register" לתקופה בת 60 ימים בה יירשמו הערות ציבור לפני שתוגש לאישור בית המשפט.
בֵּן שֶׁמֶן הוא מושב השוכן כ-2.5 קילומטר ממזרח ללוד בתחום המועצה האזורית חבל מודיעין.
יער בן שמן מקיף את המושב ממזרח, דרום ומערב.
מצפון למושב נמצא כביש 443 ומושב גנתון.
בשנת 1997 החל המושב ליזום במהלך להפשרת הקרקעות החקלאיות שהוחכרו למושב לצורך בניית שכונה חדשה, שתסופח לעיר לוד.
זאת על בסיס החלטה 737 של מינהל מקרקעי ישראל שנתנה הרשאה למושבים לשינוי יעוד של קרקע חקלאית.
לצורך מימוש התוכנית חבר המושב לחברה הממשלתית - החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה (לור"ם).
מנכ"ל החברה יעקב אטרקצ'י, אף רכש בית במושב.
החברה החלה בתכנון השכונה, על שטח של 550 דונם ממזרח ללוד וממערב למושב.
באוגוסט 1999 הגישה לוועדה המחוזית לתכנון ובנייה מרכז, תוכנית להפשרת הקרקע ובניית 2,000 יחידות דיור.
בדצמבר 1999 נכנסה חברת דלק נדל"ן כשותפה לפרויקט יחד עם לור"ם, שתי החברות שילמו למושב 8.5 מיליון.
ארגוני איכות הסביבה, בראשם החברה להגנת הטבע הגישו התנגדויות לתוכנית והוועדה קיבלה את טענת הארגונים הירוקים, לפיה שטח התוכנית מוגדר בתוכנית המתאר המחוזית כנחל.
מאחר שבמרכז השטח שבו תוכננה השכונה זורם נחל גזר.
למרות ביטול התוכנית, הודיעה המועצה האזורית חבל מודיעין כי היא מוכנה להעביר את השטח לתחום השיפוט של לוד.
בשנת 2017, חודשה שוב התוכנית לבנייה על אדמות המושב, לאחר שהממשלה חתמה על הסכם גג עם עיריית לוד להקמת 17 אלף דירות בעיר, מתוכן 4,000 שייבנו של קרקעות המושב בן שמן.
בינואר 2019 חתמה חברת אאורה השקעות שבבעלות יעקב אטרקצ'י (ששימש קודם כמנכ"ל לור"ם) על הסכם עם ועד אגודת מושב בן שמן לרכישת מגרשים להקמת 500 יחידות דיור, תמורת 45 מיליון שקל.
המושב קיבל לידיו את הקרקע בפטור ממכרז.
ההסכם נחתם זמן קצר לאחר שתוכנית השכונה החדשה אושרה בוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור.
חברת אאורה דיווחה כי היא צופה רווח של 100 מיליון שקל מהפרויקט.
ביוני 2020, זכתה חברת פרשקובסקי
במכרז שפורסם על ידי החברה הממשלתית דירה להשכיר ורשות מקרקעי ישראל לבניית מאות דירות להשכרה במתחם.
פרשקובסקי זכתה במכרז לאחר שהציעה 104 מיליון שקל בעבור הקרקע.
שטח המושב כ-2,500 דונם, ותושביו מתפרנסים בעיקר מחקלאות - גידול תבואה, ירקות, זיתים, פרדס ולול אווזים.
האישים הבאים קשורים למושב בן שמן:
דוד מנחם - קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
איריס ברנע - שחקנית ישראלית בעבר, וכיום עוסקת בטיפולי גוף ונפש.
עומר ברנע - שחקן, דוגמן וקריין ישראלי.
נולד וגדל במושב בן שמן.
רום ברנע - שחקן ישראלי.
שמעון סוסן - ראש המועצה האזורית חבל מודיעין משנת 2004. מתגורר במושב בן שמן.
אנג'לה קליין - אמנית ישראלית.
בן שׂהר (נולד בשם בן סהר, ב-10 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ.
שהר החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל תל אביב וקרנו החלה לעלות בקיץ 2006, עת ביקשו סוכני קבוצת הנוער של צ'לסי להחתימו תמורת 320,000 ליש"ט.
שהר מחזיק בדרכון פולני, שאיפשר לו לשחק באנגליה שלא במעמד של זר הזקוק לאישור עבודה.
במדי הקבוצה הבוגרת של צ'לסי שיחק שהר לראשונה במהלך ינואר 2007. הוא הופיע בשלושה משחקים בפרמייר ליג באותו חודש, אך לרוב לדקות מועטות ולא הבקיע שערים.
לאחר עונה זו הושאל שהר לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס ששיחקה בליגה האנגלית השנייה, לתקופה של כשישה חודשים.
שם כבש את שעריו הראשונים באנגליה, במסגרת ניצחון קבוצתו 2–1 על פולהאם ב-3 באוגוסט 2007.
לאחר סיום תקופת ההשאלה חזר לצ'לסי, אך לא זכה למקום בהרכב ועד מהרה הושאל שוב, הפעם לשפילד ונסדיי, ששיחקה אף היא בליגה השנייה.
הוא לא שיחק באף משחק רשמי במדי הקבוצה, והשאלתו הסתיימה בינואר 2009, אז הושאל לקבוצה דה חראפסחאפ מליגת העל ההולנדית.
במשחקו הראשון בקבוצה, נגד וילם II, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה וגם בהמשך העונה הציג יכולת טובה.
לאחר שקיבל הצעות ממספר קבוצות בסיום העונה, ב-25 ביוני 2009 חתם באספניול מליגת העל הספרדית.
מחיר ההעברה מוערך בכמיליון יורו.
הוא כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ידידות מול ליברפול בו ניצחה קבוצתו בתוצאה 0–3. ב-23 בספטמבר 2009 כבש את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית בניצחון 1–2 על מאלגה.
בסוף יולי 2010 חזר להפועל תל אביב, בהשאלה לעונה אחת מאספניול, תמורת 100 אלף אירו הכוללים גם 10% מכרטיס השחקן שלו.
כבר במשחק הראשון בו פתח בהרכב, כבש את השער הראשון בניצחון מול אקטובה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בעונה זאת זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, כבש 16 שערים בליגת העל והוסיף שער בחצי גמר הגביע ושלושה שערים בליגת האלופות, כולל אחד בשלב הבתים מול אולימפיק ליון בצרפת.
ביולי 2011 חתם על חוזה בקבוצת אוסר הצרפתית לעונה אחת.
הוא כבש שלושה שערים בעונה זו, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
בקיץ 2012 שהר ואספניול סיכמו כי השחקן יוותר על שנתו האחרונה בחוזהו ובתמורה ישוחרר בחינם מהקבוצה.
הדבר סלל את חתימתו של שהר ב-19 ביולי, בשורות הרטה ברלין מליגת המשנה בגרמניה.
בתום העונה עלה עם הקבוצה לבונדסליגה.
שהר לא קיבל דקות משחק במדי הרטה ברלין בבונדסליגה, וב-20 בינואר 2014 הושאל לארמיניה בילפלד מליגת המשנה עד תום העונה.
ב-19 באפריל 2014 כבש שהר את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 למינכן 1860. בסך הכל כבש שהר שלושה שערים ב-12 הופעות בבילפלד, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
ב-21 ביולי 2014 חתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בווילם II, העולה החדשה לליגת העל ההולנדית.
ב-10 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בהפסד 1–3 לפ.ס.וו.
ב-19 בספטמבר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נאק ברדה.
בסך הכל ערך בעונה זו 33 הופעות בליגה, בהן כבש שבעה שערים, והוסיף שער אחד במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-9 ביולי 2015 חזר לישראל וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל באר שבע.
ב-12 באוגוסט 2015 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו.
במחזור הראשון של עונת בליגת העל כבש בניצחון 1–3 על עירוני קריית שמונה.
בסך הכל בעונתו הראשונה במועדון כבש שהר 12 שערים בכל המסגרות, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות.
בעונת 2016/2017 כבש 14 שערי ליגה והיה מלך השערים של הקבוצה בצוותא עם אנתוני ואקמה, וזכה עמה באליפות שנייה ברציפות.
בעונת 2017/2018 היה מלך שערי הקבוצה עם 11 שערים, וזכה עמה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 2018/2019 הבקיע 15 שערי ליגה וזכה בתואר מלך השערים של ליגת העל, אך הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הישגיה מהעונות הקודמות וסיימה במקום השלישי.
ב-19 באוקטובר 2019 כבש את שער הליגה ה-54 שלו במדי הפועל באר שבע, בניצחון 1–2 על עירוני קריית שמונה, ובכך עבר את אליניב ברדה ועלה למקום הרביעי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.
ב-23 ביולי 2020 חתם באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית לחוזה לשנתיים בהשאלה.
בתום עונה אחת התיר את חוזהו באפואל, ועזב את המועדון הקפריסאי.
ב-28 ביוני 2021 חתם לשנתיים במכבי חיפה.
את הופעת הבכורה ערך ב-7 ביולי במקודמות ליגת האלופות בתיקו 1-1 מול קאיראט אלמטי.
ב-25 ביולי כבש שער בכורה במשחק אלוף האלופים בניצחון קבוצתו 0–2 על מכבי תל אביב.
ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי הקבוצה, בתיקו 0-0 עם הפועל חדרה.
ב-8 בינואר 2022 כבש שער בכורה בליגה בניצחון 0–4 על מכבי פתח תקווה.
ב-30 ביוני 2023 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה.
ב-30 במאי 2024 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 0–1 על הפועל באר-שבע.
ב-18 באוגוסט 2024 חתם לעונה אחת בהפועל תל אביב.
ב-7 באוקטובר 2006 ערך שהר הופעת בכורה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל כשהוא בן 17 בלבד.
שהר הבקיע את שערה הבודד של הנבחרת הישראלית במשחק אשר סייע לה להעפיל לאליפות אירופה.
בסך הכל ערך שהר 16 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש שמונה שערים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ערך כשפתח בהרכב במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה ב-7 בפברואר 2007, בגיל 17.5 בלבד.
שהר החל להופיע במשחקים רשמיים במהלך טורניר המוקדמות לקראת משחקי יורו 2008. במשחקו השני במסגרת זו הבקיע גם את שעריו הראשונים – צמד מול נבחרת אסטוניה.
שהר, אשר נכנס כמחליף במשחק, היה לאחריו למבקיע הצעיר ביותר במדי הנבחרת.
הוא הופיע במדי הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 2010 והבקיע שלושה שערים במהלך המשחקים, ולאחר מכן שיחק גם במוקדמות יורו 2012.
לקראת הגיעו לגיל 18, בעודו משחק באנגליה, עלתה שאלת גיוסו של שהר לצה"ל.
ביוזמת חבר הכנסת חיים כץ עלתה בכנסת הצעת חוק שנועדה לאפשר לספורטאים מצטיינים להמיר את שירותם הצבאי בשירות לאומי בנציגויות ישראל בחוץ לארץ.
הצעת החוק, שזכתה לכינוי "חוק סהר", אושרה בקריאה הראשונה אך לא קודמה מעבר לכך, לאחר שכץ הגיע להבנות עם צה"ל לגבי שירותם של ספורטאים מצטיינים.
ב-6 באוקטובר 2008, בעקבות כישלון הצעת החוק, הוא התגייס לצה"ל וכן נקבע כי ישלים את שירותו בזמן חופשותיו בישראל.
לקראת סיום עונת דרש צה"ל משהר להתייצב לטירונות במהלך הפגרה.
דה חראפסחאפ, קבוצתו של שהר באותה עת, סיימה את העונה הסדירה מתחת לקו האדום ונאלצה להתמודד במשחקי פלייאוף על הישארות בליגה הראשונה ובשל כך שהר לא התייצב לבסוף לטירונות.
באוקטובר 2009 הוא זומן לסגל נבחרת ישראל לקראת משחקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 מול נבחרות מולדובה ושווייץ.
נושא שירותו בצה"ל הוביל לאפשרות ששהר יימנע מלהגיע לישראל מחשש שייעצר, לאחר שהצבא דרש ממנו להתייצב לטירונות עם הגעתו.
לבסוף הוא הגיע לישראל לאחר שנערך סיכום בין ההתאחדות לכדורגל לצה"ל.
הפרשה יצרה הד תקשורתי גדול, והיו שכינו את שהר "משתמט".
מנגד, טען השחקן עם הגיעו לישראל כי אינו משתמט, ואמו של השחקן אף טענה שהצבא הציע לו פטור משירות צבאי אך הוא סירב.
בינואר 2015 פורסם כי הוא שוחרר סופית משירות סדיר, אך ישרת בעתיד במילואים.
שהר נולד בחולון כשני מבין שלושה ילדים למיקי סהר, יליד הארץ ממוצא תוניסאי, ולבתיה לבית פיקרז, ילידת הארץ ממוצא פולני ולטבי.
ב-4 בנובמבר 2010 שינה את איות שם משפחתו מ"סהר" ל"שׂהר", בעקבות התייעצות עם אנשי דת.
ב-9 ביוני 2014 נישא שהר ללירון שניאור, יש להם שלושה ילדים ומתגוררים בראשון לציון.
בן רייס (נולד ב-1 באפריל 1990) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
רייס הוא בנו של משה רייס, כדורסלן עבר ישראלי.
בנעוריו שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, אותה הוביל לזכייה בשני גביעים ושתי אליפויות רצופות בשנים 2007 ו-2008, כאשר הוא אף נבחר לחמישיית העונה בליגה לנוער בעונת .
כמו כן, שיחק עם נבחרת הנוער של ישראל באליפויות אירופה ב-2007 ו-2008 וב-15 משחקיו בטורנירים אלו קבע ממוצעים של 8.7 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.3 חטיפות למשחק.
לקראת עונת חתם לארבע עונות בקבוצת בני השרון מליגת העל.
בעונתו הראשונה בשרון קיבל מעט מאוד דקות, ורק במשחק נגד הפועל ירושלים אותו סיים עם 14 נקודות ו-2 ריבאונדים שותף ביותר מ-20 דקות.
עם זאת, זומן לסגל נבחרת העתודה של ישראל לאליפות אירופה 2009 ובששת משחקיו בטורניר קלע 6.7 נקודות והוריד 4.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
עונת , השנייה של רייס בבוגרים, הייתה טובה בהרבה מהקודמת והוא הפך לשחקן משמעותי בסגל בני השרון.
את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים של 3.8 נקודות, 1.9 ריבאונדים ואסיסט אחד למשחק, כאשר הוא פותח בחמישייה ב-12 משחקים מתוך ה-17 שבהם שותף.
ברבע גמר הפלייאוף התמודדה בני השרון נגד קבוצת נעוריו של רייס, מכבי תל אביב, לאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום השמיני.
רייס הצטיין במשחק הראשון בסדרה ועם 11 נקודות ו-5 ריבאונדים הוביל את קבוצתו לניצחון מפתיע 79-89 על מכבי באולמה הביתי.
אף על פי כן, בהמשך הסדרה הפגין יכולת בינונית ובני השרון הודחה לאחר הפסד 71-69 במשחק החמישי.
בעקבות יכולתו בעונה זו, זומן רייס על ידי אריק שיבק לסגל נבחרת ישראל למוקדמות אליפות אירופה 2011.
בתחילת עונת 2011/2012 קרע רייס את הרצועה הצולבת בברך והושבת ממשחק פעיל עד לסוף העונה.
את עונת 2012/2013 סיים רייס עם ממוצעים של 10 נק' ו-3.8 ריב' במשחק כאשר הוא רשם את משחק השיא בקריירה שלו נגד מכבי חיפה, עם 27 נק', 7 ריב' ו-31 נקודות מדד.
לקראת עונת 2013/2014 חתם רייס על חוזה לעונה אחת עם אלופת הליגה מכבי חיפה, עם אופציה לעונה נוספת.
רייס זומן באותו הקיץ לסגל המורחב של נבחרת ישראל לטורניר אליפות אירופה, אך נופה לבסוף מהסגל.
בתחילת עונת 2014/2015 קרע שוב את הרצועה הצולבת בברך וגמר את העונה בטרם החלה.
לקראת עונת 2015/16 חתם בקבוצת הפועל חולון שם שיחק גם אביו משה רייס, אך לרוע המזל בעת משחק אימון קרע את הרצועה בברך בפעם השלישית וגמר את העונה שוב בטרם החלה.
לאחר מכן הצטרף רייס לקבוצת בית הלוחם תל אביב המשחקת בליגת הכדורסל בכיסאות גלגלים על תקן של חריג פציעה (שחקן שאינו יושב על כיסא גלגלים ביום יום).
רייס הוא בעל אזרחות גרמנית בנוסף לזו הישראלית.
בקיץ 2013 הוא נבחן בשורות אלבה ברלין שהחליטה שלא להחתימו.
בנג'מין "בן" שנקמן הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-אמריקאי.
הוא זכור במיוחד בשל משחקו במיני-סדרה "מלאכים באמריקה"; תפקיד עליו קיבל מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב.
שנקמן נולד בעיר ניו יורק וחונך לדבריו על פי "המסורת היהודית המזרח-אירופית".
הוא בוגר אוניברסיטת בראון ובעל תואר שני באמנויות, שאותו קיבל בשנת 1993 מאוניברסיטת ניו יורק.
תפקידו הראשון בקולנוע היה בשנת 1994 בסרט "חידון האשליות" בבימויו של רוברט רדפורד, ובטלוויזיה בהופעת אורח בסדרת המשטרה "חוק וסדר".
במקביל החל שנקמן להופיע גם על בימת התיאטרון, כשהוא מגלם את דמותו של לואיס איירונסון במחזהו של טוני קושנר "מלאכים באמריקה", שהועלה בתיאטרון הקונסרבטוריון האמריקאי בסן פרנסיסקו.
זאת הפעם השנייה שבה השתתף במחזה; הוא עשה זאת לראשונה במסגרת הפקה פנימית באוניברסיטת ניו יורק, שבה גילם את דמותו של רוי קון.
בשנת 2003 גילם בשנית את דמותו של איירונסון בעיבודו של המחזה למיני סדרה ששודרה ברשת HBO.
על משחקו בסדרה היה מועמד לפרסי אמי ופרס גלובוס הזהב.
במהלך שנות ה-90 השתתף לסירוגין בהופעות באוף ברודוויי ובתפקידי משנה בסרטים שונים כמו "אירייזר" (1996), "המצור" (1998), "π" (1998) ו"רקוויאם לחלום" (2000).
בשנת 2001 היה מועמד לפרס טוני על משחקו לצִדה של מרי-לואיז פארקר במחזה Proof.
הפעם הבאה ששב לתיאטרון הייתה בשנת 2004 בהפקה הניו יורקית של המחזה Sight Unseen.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיך לשחק בתפקידי משנה בסרטים שונים, ובסדרות טלוויזיה.
בשנת 2007 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה הקנדית הכושלת Breakfast with Scot.
ב-2008 גילם את דמותו של ראסל קראוס בדרמה המשפטית "חוקי קנטרברי".
ב-2010 שיחק בעונתה השלישית של הסדרה "Damages".
בסוף שנת 2021 לוהק לאחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.
בן שלו (נולד ב-5 בנובמבר 1971) הוא עיתונאי ישראלי, כתב התרבות ומבקר המוזיקה של העיתון "הארץ".
נולד בתל אביב, גדל ברחובות וחזר בנעוריו לתל אביב.
לאחר שירות בצבא החל לעבוד כמגיה בעיתון "חדשות" מספר חודשים טרם סגירתו ב-1993. בהמשך עבד כעורך בעיתון "העיר", וכתב גם ביקורות מוזיקה לעיתון.
למד מוזיקה בבית הספר רימון אך פרש לאחר שנה.
למד היסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1999 עבר ל"הארץ", שם עבד כעורך כתבות ומדי פעם כתב על מוזיקה.
ב-2003 מונה למבקר הג'אז של העיתון ומ-2006 משמש מבקר המוזיקה הישראלית של העיתון.
ב-2009 החל לפרסם את הטור 'שמיעה סלקטיבית', בהתחלה פעם בשבועיים ובהמשך בכל יום שישי.
שלו נשוי ואב לשלוש בנות.
בן שני (נולד ב-21 בדצמבר 1969) הוא עיתונאי ובמאי טלוויזיה ישראלי זוכה פרס סוקולוב לעיתונות.
שני נולד בבת ים, גדל ברמת השרון.
הוא בוגר תיכון אלון ושירת בצה"ל בנח"ל מוצנח.
סיים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה ובמדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי משפט (לבוגרי מדעי החברה) מאוניברסיטת בר-אילן.
במהלך לימודיו באוניברסיטה עבד ככתב בתוכנית החדשות המקומיות של ערוצי זהב.
לאחר מכן עבר לערוץ הראשון ושימש חבר מערכת יומן ובמאי סרטי תעודה.
ב-2003 עבר לחדשות 10, שימש כעורך, כתב ומנהל תוכן של סרטי תעודה וכתב בכיר בתוכנית "שישי".
ב-2005 זכה בפרס סוקולוב על התחקיר "שנה לילדי רמדיה".
בבחירות לכנסת השבע עשרה ב-2006 שימש כעורך הראשי והפרויקטור של שידורי חדשות 10 מהאולפן בכיכר רבין.
במסגרת עבודתו בערוץ יצר סרטים תיעודיים, בהם: "רבין" מ-2003, על ראש ממשלת ישראל יצחק רבין; "אלכסנדר הגדול" מ-2004, על אלכס גלעדי; ו"רלף" מ-2005, על מאמן הכדורסל רלף קליין.
בספטמבר 2008 עבר לערוץ 2 ומאז הוא משמש חבר מערכת בתוכנית "עובדה".
בין הכתבות הבולטות שלו היו ריאיון עם רונה רמון, אלמנתו של אילן רמון; חשיפת יומן השבי של רון ארד; "הבן הסודי של משפחת "; סיפור חייו של רפי איתן; ליווי נסיעתה של רות דיין בגיל 92 לבנה אסי דיין ששהה במעצר בית בערבה; וליווי מסע הבחירות של יאיר לפיד.
כמו כן יצר את הפינה "4 דקות", בה הוא מתעד עם הצלם אוריאל סיני דמויות ציבור ישראליות.
במאי 2024 החל להגיש את תוכנית הראיונות "תשמעו סיפור" המשודרת בכאן 11, שבמסגרתה מתראיינים אנשים בעלי סיפור ייחודי מאירועי טבח שבעה באוקטובר.
שני נמנה עם סגל המרצים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ומגיש בסדרה "אוניברסיטה משודרת".
הוא נשוי לקרן ואב לשלושה.
שנהשם הסדרההערות2008-עובדהכתב בכיר2018יומני קירשנבאוםיוצר2021-2022העתיד כבר כאןיוצר2024תשמעו סיפורמגיש
בן רייכרט (נולד ב־4 במרץ 1994) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בשמשון תל אביב מליגה א'.
רייכרט החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל תל אביב, וכשהיה בן 13 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה.
כשהגיע לגיל 17 עבר לקבוצת הנוער של הפועל רמת השרון, וב-18 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 לעירוני קריית שמונה במסגרת המחזור האחרון של ליגת העל.
בעונת 2013/2014 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת של המועדון, וכבש שלושה שערים ב-29 הופעות בליגת העל, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-5 במרץ 2014 ערך רייכרט את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות מול .
בסך הכל ערך רייכרט תשע הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וב-26 במרץ 2015 כבש את שערו היחיד בנבחרת, במשחק ידידות מול הנבחרת הצעירה של .
לקראת עונת 2014/2015 חתם רייכרט על חוזה לארבע שנים במכבי תל אביב.
עם הצטרפותו למועדון ספג קללות ושריקות בוז מחלק מאוהדי הקבוצה, לאחר שבצעירותו הזדהה כאוהד היריבה העירונית הפועל תל אביב, ועדויות לכך נותרו בעמוד הפייסבוק שלו, בו התבטא נגד מכבי.
רייכרט כבש שער אחד בגביע הטוטו ושער אחד בגביע המדינה, אך לא זכה לדקות משחק רבות בליגה, ובסוף חלון ההעברות של ינואר 2015 הושאל להפועל תל אביב, כחלק מעסקה שבה עבר גילי ורמוט למכבי.
גם מעברו להפועל התקבל בתחושות מעורבות אצל אוהדיה של קבוצה זו, שהתנגדו לעסקה שבה רייכרט ישפר את יכולותיו במדי הפועל ואחר כך יחזור למכבי כשחקן טוב יותר.
פרשה נוספת בה היה מעורב במהלך עונה זו הייתה כשנפל קורבן לסחיטה באיומים בשל חובות של אביו.
ב-7 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל רעננה באצטדיון בלומפילד.
שבועיים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. בסך הכול כבש שני שערים בעשר הופעות בליגה עד תום העונה.
לקראת עונת 2015/2016 חזר רייכרט למכבי תל אביב, אך לאחר מספר ימים החליט שלא להגיע לאימוני הקבוצה, ולא יצא למחנה האימונים שלה באוסטריה.
הוא פנה בתביעת בוררות נגד מכבי תל אביב בבקשה לשחררו מהקבוצה, אך בטרם הסתיים הליך הבוררות, סיכמה מכבי תל אביב על העברתו של רייכרט להפועל תל אביב תמורת כמיליון אירו, והוא חתם על חוזה לחמש שנים במועדון.
בעונה זו ערך רייכרט 30 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שני שערים בגביע המדינה.
בעונת 2016/2017 ערך 33 הופעות בכל המסגרות, וכבש שער אחד בהפסד 1–2 לבית"ר ירושלים בליגת העל.
במהלך העונה נכנסה הקבוצה להליך של פירוק, ובסופה ירדה לליגה הלאומית.
ב-9 ביוני 2017 חתם לארבע עונות בקבוצה הבלגית זולטה ורכם.
רייכרט לא הצליח להשתלב במועדון ולא שותף במשחקי הקבוצה בליגת העל הבלגית, וב-31 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל לקבוצת הפועל עכו, במדיה ערך עשר הופעות עד תום העונה וירד עמה לליגה הלאומית.
ב-5 באוגוסט 2018 הושאל לעונה אחת למועדון ספורט אשדוד.
בעונת 2018/2019 כבש במדיה שער אחד ב-18 הופעות ליגה, ובסופה שוחרר מזולטה ורכם ונותר ללא קבוצה.
ב-16 באוקטובר 2019 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת השרון מהליגה הלאומית, ושיחק במדיה שלושה חודשים בהם ערך עשר הופעות וכבש שני שערים.
ב-12 בינואר 2020 חזר לליגת העל וחתם עד תום העונה בהפועל כפר סבא, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-31 במאי 2021 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-1 בפברואר 2022 חתם בבני יהודה תל אביב.
ב-14 ביוני 2022 חתם בהפועל ניר רמת השרון.
באוגוסט 2024 חתם בהפועל כפר שלם.
ב-1 בספטמבר שוחרר מהמועדון לאחר ששיחק שני משחקים בלבד, כיוון שהכה שחקן יריב ללא כדור וספג כרטיס אדום .
ב-4 בספטמבר חתם בשמשון תל אביב מליגה א'.
בנג'מין ג'רמי "בן" שטיין הוא תסריטאי, פובליציסט, עורך דין, שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
נולד בשנת 1944 בוושינגטון למשפחה יהודית.
אביו, הרברט שטיין, היה כלכלן בכיר ויועץ לנשיא ארצות הברית.
בשנת 1970 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל, והחל את דרכו במתן סיוע משפטי לדלי אמצעים, ולאחר מכן בהוראת משפטים באוניברסיטאות שונות בארצות הברית.
בשנות השבעים החל לכתוב מאמרי דעה בעיתונות האמריקאית בנושאים כלכליים ופוליטיים.
שימש ככותב נאומים לנשיאי ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד, ובשנת 1976 מגזין טיים הציע לזהותו עם "גרון עמוק".
בשנות השמונים נעשה יועץ בהוליווד, ובשנת 1986 הופיע כשחקן בסרט "שמתי ברז למורה".
בהמשך, שיחק בסרט "המסכה" ובסדרה "שנות הקסם", גילם את דמותו שלו בסרט דייב משנת 1993, וגילם רב בסרט "נישואין נוסח מיאמי" בכיכובה של שרה ג'סיקה פרקר.
בתחילת שנות התשעים הופיע במספר פרסומות טלוויזיה, וקיבל תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות, ובהן מקגייוור, צער גידול בנות, נשואים פלוס וסיינפלד.
כמו כן, דיבב דמויות במספר סרטים מצוירים, וכתב תסריטים למספר סדרות טלוויזיה, כגון "Amerika".
ב-1991 שיחק בסרט "בועות של אהבה".
בשנת 1997 הנחה יחד עם ג'ימי קימל שעשועון טלוויזיוני של ערוץ קומדי סנטרל בשם "Win Ben Stein's Money" - תוכנית אשר זכתה בחמישה פרסי אמי עד ירידתה משידור בשנת 2003. כמו כן, הנחה בערוץ זה את תוכנית הראיונות "Turn Ben Stein On".
משמש כיום כפרשן כלכלי אורח בערוץ CNBC ובאתר יאהו.
בן רות'ליסברגר הוא שחקן פוטבול לשעבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקוורטרבק בקבוצת פיטסבורג סטילרס מליגת ה-NFL.
רות'ליסברגר נולד בעיר לימה שבאוהיו בנם של קן וברנדה.
אביו שיחק בייסבול ופוטבול בג'ורג'יה טק.
כנער הצטיין בספורט ובתיכון שיחק בנבחרת הפוטבול בעמדת התופס, עד שבשנתו האחרונה בבית הספר עבר לשחק בעמדת הקוורטרבק הפותח של הקבוצה.
בשנת 2000 החל ללמוד באוניברסיטת מיאמי שבאוהיו.
הוא לא שותף בנבחרת הפוטבול בשנתו הראשונה ללימודים על מנת שיהיה זכאי על פי חוקי ה-NCAA לשחק בהמשך ארבע שנים מלאות.
בשנים 2001–2003 שיחק כקוורטרבק הפותח של אוניברסיטת מיאמי וב-38 משחקים השלים 854 מסירות ל-10,829 יארד ו-80 טאצ'דאונים במסירה, כולם שיאי האוניברסיטה.
הוא בחר לוותר על שנתו האחרונה באוניברסיטה ולצאת לקריירה מקצוענית.
רות'ליסברגר נבחר במקום ה-11 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NFL ב-2004 על ידי פיטסבורג סטילרס.
הוא לא תוכנן לשחק כקוורטרבק הפותח של הקבוצה, אלא להיות משותף באופן ספורדי על מנת שיוכל לצבור ניסיון בעונה הראשונה.
ב-19 בספטמבר 2004 רשם את הופעת הבכורה שלו, כשנכנס כמחליף במהלך המחזור השני של העונה במשחק מול בולטימור רייבנס.
המשחק הסתיים בתבוסה של הסטילרס, אולם רות'ליסברגר גילה יכולת טובה והפך לשחק ההרכב הראשון.
בהמשך העונה הוא הוביל את הסטלירס ל-13 ניצחונות רצופים וסך הכל סיימה הקבוצה במאזן הטוב בליגה של 15–1. הוא נבחר בתום העונה לרוקי המצטיין של הליגה בהתקפה.
בפלייאוף גברה הקבוצה על ניו יורק ג'טס אך הפסידה בגמר ה-AFC לניו אינגלנד פטריוטס, במשחק בו נחטפו מסירותיו של רות'ליסברגר שלוש פעמים.
בעונת 2005 סיימו הסטילרס במאזן 11–5, רות'ליסברגר החמיץ ארבעה ממשחקי הקבוצה בשל פציעות בברכו.
בפלייאוף השיגה הקבוצה שלושה ניצחונות חוץ והעפילה לסופרבול.
בסופרבול XL גברו הסטילרס על סיאטל סיהוקס 10-21, רות'ליסברגר לא הצטיין במשחק, הוא רשם רק 123 יארד במסירה ומסירותיו נחטפו פעמיים, הוא השיג טאצ'דאון אחד בריצה.
בזכות הניצחון הפך רות'ליסברגר לקוורטרבק הפותח הצעיר ביותר שזוכה בסופרבול, ושבר את השיא הקודם שהחזיק טום בריידי.
לאחר העונה עבר רות'ליסברגר תאונת דרכים כשרכב על אופנועו ללא קסדה וסבל ממספר שברים בפניו.
כמו כן עבר ניתוח לכריתת התוספתן ונאלץ להחמיץ את פתיחת עונת 2006. הסטילרס סיימו את העונה במאזן של 8-8 ולא העפילו לפלייאוף.
בעונת 2007 רשם שיא קריירה של 32 טאצ'דאונים במסירה והוביל את הסטילרס למאזן 10–6. בפלייאוף הפסידה הקבוצה בסיבוב הראשון 29–31 לג'קסונוויל ג'אגוארס.
את עונת 2008 סיימו הסטילרס במאזן 12–4, בפלייאוף גברה הקבוצה על סן דייגו צ'רג'רס ובולטימור רייבנס והעפילה לסופרבול.
בסופרבול XLIII ניצחו הסטילרס את אריזונה קרדינלס 23-27, המשחק הוכרע במסירה לטאצ'דאון של רות'ליסברגר לסנטיוניו הולמס, 35 שניות לסיום.
את עונת 2009 סיימה הסטילרס במאזן 9–7 ולא העפילה לפלייאוף.
בתום העונה היה מעורב רות'ליסברגר בשני מקרים של האשמות בהטרדות ותקיפות מיניות, במקרה הראשון הוא נתבע בתביעה אזרחית על ידי אישה שטענה שהטריד אותה במהלך אירוע צדקה ובמקרה השני נחקר בחשד לתקיפה מינית של אישה בג'ורג'יה.
קומישנר ה-NFL רוג'ר גודל החליט להשעות את רות'ליסברגר משישה משחקים ללא תשלום בעקבות דיווחים על התנהגותו הפסולה וחייב אותו לעבור אבחון התנהגותי, מאוחר יותר קוצרה ההשעיה לארבעה משחקים.
רות'ליסברגר חזר לשחק במחזור השישי של עונת 2010, את העונה סיימו הסטילרס במאזן 12–4, בפלייאוף גברו על בולטימור רייבנס והניו יורק ג'טס והעפילו לסופרבול.
בסופרבול XLV הפסידו הסטילרס 25–31 לגרין ביי פאקרס.
בעונת 2011 סיימה הקבוצה במאזן 12–4 והודחה בפלייאוף על ידי דנוור ברונקוס.
הסטילרס לא העפילו לפלייאוף בעונות 2012 ו-2013. בעונת 2014 סיימו במאזן 11–5, כשרות'ליסברגר הוביל את הליגה עם 4,952 יארדים במסירה.
הוא מסר ל-32 טאצ'דאונים ותשע חטיפות.
במהלך העונה רשם רות'ליסברגר שני משחקים רצופים עם שישה טאצ'דאונים במסירה ללא חטיפה.
בפלייאוף הודחה הקבוצה על ידי דנוור ברונקוס.
בעונת 2015 נפצע רות'ליסברגר בברכו והחמיץ ארבעה משחקים.
את העונה סיימו הסטילרס במאזן 10–6 והעפילו לפלייאוף.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף נפצע רות'ליסברגר בכתפו ברבע הרביעי כשקבוצתו ביתרון והוחלף, הוא חזר לדרייב האחרון לאחר שהקבוצה נקלעה לפיגור והוביל אותה לניצחון על סינסינטי בנגלס 16-18. במשחק הבא הודחה פיטסבורג לאחר הפסד לדנוור ברונקוס.
בעונת 2016 החמיץ רות'ליסברגר שני משחקים בשל פציעה בברכו, אך חזר לשחק במחזור האחרון.
בפלייאוף הפסידה פיטסבורג לניו אינגלנד פטריוטס בגמר ה-AFC.
בעונת 2017 סיימה פיטסבורג במקום השני ב-AFC וזכתה ביתרון הביתיות במחזור הראשון בפלייאוף בו התמודדה מול ג'קסונוויל ג'אגוארס.
רות'ליסברגר רשם במשחק 469 יארד במסירה וחמישה טאצ'דאונים, אך גם שני איבודי כדור והקבוצה הפסידה 42–45. בעונת 2018 מסר ל-5,129 יארד ו-34 טאצ'דאונים, שניהם שיאי קריירה, אך הקבוצה לא העפילה לפלייאוף.
בעונת 2019 נפצע במחזור השני ונאלץ לעבור ניתוח שסיים עבורו את העונה.
לאחר עונת 2021 הודיע על פרישה.
רות'ליסברגר נשוי לאשלי ואב לבת.
מאזן ניצחונות: 165 ניצחונות לעומת 81 הפסדים ותיקו אחד (67%), חמישי בכל הזמנים בכמות הניצחונות.
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 418 טאצ'דאונים לעומת 211 חטיפות (מקום תשיעי בכל הזמנים בכמות הטאצ'דאונים).
סך הכול יארדים במסירה: 64,088 (מקום שביעי בכל הזמנים)
מאזן ניצחונות: 13 ניצחונות לעומת 10 הפסדים (מקום שביעי בכל הזמנים בכמות הניצחונות)
יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 36 טאצ'דאונים לעומת 28 חטיפות (מקום שמיני בכל הזמנים בכמות הטאצ'דאונים)
סך הכול יארדים במסירה: 5,972 (מקום שלישי בכל הזמנים)
בן שאן , היה אמן, צייר, וצלם יהודי-אמריקאי, יליד ליטא.
ידוע בשל יצירותיו בסגנון הריאליזם החברתי ובשל עמדותיו הפוליטיות השמאלניות.
שאן נולד בשם בנימין שאן בעיר קובנה (כיום בליטא) תחת שלטון האימפריה הרוסית למשפחה יהודית.
אביו יהושע השיל נאשם בשנת 1902 בפעילות מהפכנית ונשלח לגלות בסיביר.
אימו גיטל (ליברמן) שאן, עברה עם שאן ושני אחיו הצעירים לאוקמרגה באוקראינה.
בשנת 1906 המשפחה היגרה לארצות הברית שם התאחדה לאחר שהאב הצליח להימלט מסיביר.
הם התמקמו בשכונה ויליאמסבורג בברוקלין, ניו יורק, שם נולדו להורים עוד שני ילדים.
בניו יורק החל שאן את דרכו כאמן, ראשית התמחה בליטוגרפיה ועיצוב גרפי, תחומים אשר היוו בסיס ליצירות אשר שילבו תמונות ותמליל.
כמקובל בין ציירי ריאליזם חברתי, המדיום העיקרי בו יצר היה טמפרה.
בניו יורק הוא השתייך לחוג של אמנים שכלל בין השאר את אלכסנדר ארכיפנקו, ז'אק ליפשיץ, חיים גרוס, דה-הירש מרגוליס, מיטשל פילדס ורפאל סויאר.
גישתו של בן שאן לאמנות התבססה על התפיסה הריאליסטית-חברתית, ועל בחינה של סטטוס-קוו חברתי.
נושאי עבודותיו העיקריים היו החיים העירוניים המודרניים, עבודה מאורגנת, הגירה וצדק חברתי, אותם תיאר באופן רחום ואנושי.
גישתו החברתית באה לידי ביטוי לא רק בנושאי העבודות אלא גם בנטייתו ליחסים אינטימיים והדדיים שבין האמן והקהל, וביקורת כלפי יומרות אמנותיות אשר מנותקות מהציבור.
ברתולומיאו וונצטי וניקולה סאקו, השומרים שלהם,1932, אוסף מיס פטרישיה היילי אוניברסיטת ייל
ייסורי סאקו וונצטי, 1931-3, מוזאון וויטני
ללא כותרת (רחוב יוסטון, מגרש משחקים, ניו יורק), 1932, Fogg Art Museum
מצעד הנשים הנוצריות של תנועת המתינות, 1933-4, מוזיאון העיר ניו יורק.
Jersey Homesteads Mural, 1937-38, המרכז הקהילתי של הדיור הפדרלי פיתוח, רוזוולט, ניו ג' רזי
Still Music, 1938, אוסף פיליפס , וושינגטון די.סי
כדוריד, 1939, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
"משמעות הביטחון החברתי", ציור קיר, הבניין הפדרלי של ווילבור ג'וסף כהן, 1940-2, וושינגטון די.
לתעסוקה מלאה אחרי המלחמה, הרשם, הצבע, 1944, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
אלגוריה, 1948,אוסף ביל בומר, The Modern
"בן" רודס הוא איש צוות לשעבר בבית הלבן, ששירת כסגן ראש המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית עבור תקשורת אסטרטגית תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2009–2017, ושימש כיועץ בכיר במסגרת השיחות להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ולחידוש היחסים עם קובה.
הוא כיהן ככותב הנאומים הבכיר לאובמה מאז תחילת הקמפיין שלו ב-2007 ועד לסיום נשיאותו.
רודס נולד במנהטן, ניו יורק לאם יהודייה מניו יורק ולאב אפיסקופלי מטקסס.
הוא סיים תואר ראשון באנגלית ובמדע המדינה באוניברסיטת רייס.
ב-2002 סיים תואר שני בכתיבה קריאטיבית באוניברסיטת ניו יורק.
הוא נשוי לאן נוריס ולהם ילדה אחת, אלה הרפר.
אחיו, דייוויד רודס, הוא נשיא CBS News.
בנג'מין "בן" אהרון שפירו הוא עורך דין, איש תקשורת, איש עסקים, סופר ופרשן פוליטי אמריקאי-יהודי-אורתודוקסי.
שפירו כותב טורים ב-"Creators Syndicate" , ב"ניוזוויק" וב"עמי", ומשמש עורך אמריטוס של The Daily Wire, שהוא עצמו היה שותף להקמתו ב-2015. שפירו הוא המנחה של הפודקסט הפוליטי היומי "המופע של בן שפירו".
שפירו היה העורך הכללי של אתר החדשות האמריקאי "חדשות ברייטברט" בשנים 2012 עד 2016. כתב 16 ספרים, בהם רבי-מכר.
הוא מופיע באופן תדיר ברשת הטלוויזיה "פוקס ניוז" כפרשן פוליטי ונואם בקמפוסים ובקולג'ים.
הוא מזוהה עם הימין השמרני בארצות הברית, ודוגל ברטוריקה קשה כנגד האגף הפרוגרסיבי במפלגה הדמוקרטית, שברובו הוא אנטי-ציוני באופן פומבי.
הוא מרבה להשתתף בוויכוחים פומביים, להתראיין ולהרצות, גם באתרי חדשות או אוניברסיטאות אמריקניות המזוהים עם השמאל הפוליטי.
הרצאותיו מלוות בקביעות בהפגנות נגד והפרות סדר בניסיון למנוע את הרצאותיו.
עם כ-20 מיליון עוקבים ברשתות החברתיות, מתוכם יותר מ-7 מיליון עוקבים ביוטיוב ויותר מ-4 מיליארד צפיות, סרטונים של שפירו נהפכו לוויראליים עם עשרות מיליוני צפיות.
שפירו נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה למשפחה יהודית קונסרבטיבית ממוצא אשכנזי.
יש לו שלוש אחיות צעירות ממנו.
שני הוריו עבדו בהוליווד, אמו הייתה מנכ"לית של חברת טלוויזיה ואביו הוא מלחין.
בת דודתו היא השחקנית מארה וילסון.
כשהיה בן 9 עברה משפחתו ליהדות אורתודוקסית.
בבית הספר היסודי הוקפץ פעמיים כיתה.
למד בפנימיית ישיבת רמב"ם ובישיבה יוניברסיטי לוס אנג'לס (YULA).
בגיל 17 היה לכותב הטור העיתונאי בתפוצה ארצית הצעיר בתולדות ארצות הברית, כשהועסק על ידי Creators Syndicate.
ב-2004 סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות יתרה במדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-2007 סיים לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת הרווארד.
לאחר הלימודים התמחה בעריכת דין במשרד "Goodwin Procter" והחל לעבוד כעורך דין.
ב-2012 החל לכתוב טורי פרשנות באתר "חדשות ברייטברט".
ב-2013 ייסד עם דייוויד הורוביץ את אתר ביקורת התקשורת "TruthRevolt".
ב-2015 ייסד את האתר "The Daily Wire", שבו הוא שימש כעורך ראשי.
ביוני 2020 פרש מתפקידו כעורך ראשי, וקיבל על עצמו את תפקידו של עורך אמריטוס.
מ-2019 הוא משדר פודקסט פופולרי בשם "המופע של בן שפירו".
ב-26 בינואר 2024 שיתף פעולה עם הראפר טום מקדונלד והוציא ביחד איתו שיר לראשונה בשם "Facts" .
השיר שמכיל מסרים שמרנים-ימניים הפך בין לילה ללהיט בארצות הברית, צבר קרוב ל-5 מיליון צפיות ביוטיוב בלילה אחד, וטיפס למקום הראשון של שורת רשימות השמעה, כולל iTunes.
בשנת 2025 נבחר להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, צעד שגרר דיון ציבורי וביקורת רבה, עקב התבטאויותיו מעוררות המחלוקת.
שפירו מזוהה עם הימין השמרני בארצות הברית.
הוא נוהג לבקר את שיטת הדמוקרטיה הסוציאליסטית הן מהפן הכלכלי והן מהפן המוסרי.
מהפן הכלכלי הוא טוען שהיא הביאה לכישלון הקומוניזם וכן למשבר הכלכלי בן ימינו בוונצואלה.
מהפן המוסרי הוא רואה חוסר צדק בלקיחת כסף מאדם רק מפני שהוא עשיר, ומשייך לדמוקרטיה הסוציאליסטית את האכזריות שבה שלטונות קומוניסטיים הגיעו לרצח המוני של בני עמם למען המטרה הקומוניסטית.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שפירו תמך בטד קרוז והתנגד למועמדותו של דונלד טראמפ.
באותן בחירות שפירו לא הצביע, ורמז כי בחירה בטראמפ הייתה יותר הצבעה נגד הילרי קלינטון מאשר הצבעה למען טראמפ.
עם זאת, בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2020 הודיע שפירו כי יצביע לטראמפ, משום שטעה לגבי מדיניותו, משום שהנזק באישיותו של טראמפ כבר נגרם, ובעיקר משום ש"הדמוקרטים השתגעו לגמרי".
שפירו סבור כי אפרו-אמריקאים היו בעבר קורבנות של אי-צדק בארצות הברית, וישנה גזענות גם כיום, אך אין כיום אי-צדק מערכתי נרחב בהקשר זה.
לדעתו, ארצות הברית לא הוקמה על בסיס העבדות, אלא למרות העבדות.
שפירו הוקיע את חבר הקונגרס האמריקאי סטיב קינג בינואר 2019, לאחר שקינג הגן על המונחים "עליונות לבנה" ו"לאומנות לבנה".
שפירו קרא להוקיע אותו ותמך במתחרה העיקרי של קינג בשנת 2020, רנדי פינסטרה.
שפירו הוא יהודי מודרני אורתודוקסי.
הוא מתח ביקורת על פרקטיקות יהודיות ליברליות וטען כי היהדות הרפורמית אינה אופציה קבילה.
לדעתו, התמיכה של הקהילה הרפורמית בטרנסג'נדרים מעידה שיהודים רפורמים אינם יהודים.
בשנת 2011 כתב כי 78% מהיהודים הצביעו בבחירות 2008 לאובמה.
לדבריו, רובם של מצביעים אלה הם יהודים בשמם בלבד, שלא אכפת להם ממדינת ישראל או שהם דואגים לגביה פחות מאשר לגבי הפלות, נישואים הומוסקסואליים וההתחממות הגלובלית.
גם על ברני סנדרס כתב שפירו שהוא יהודי בשמו בלבד.
הוא סבור שמדינת ישראל לא צריכה להשקיע מאמצים מיוחדים בקהילות לא אורתודוקסיות בארצות הברית, משום שרוב חבריהן לא יישארו חלק מהעם היהודי בעוד דור או שניים.
עם זאת הוא תומך בקירובם לישראל של צעירים יהודים בעזרת תוכניות כגון "תגלית".
שפירו תומך בהתיישבות היהודית בישראל וביהודה ושומרון.
הוא מתנגד לפתרון שתי המדינות.
בשנת 2003 פרסם מאמר בו קרא ל"טרנספר של הפלסטינים והערבים-ישראלים החוצה מיהודה ושומרון, מרצועת עזה ומישראל".
הוא טען ש"גירוש של אוכלוסייה עוינת היא דרך נפוצה ואפקטיבית למנוע הסתבכויות אלימות".
בנוסף באותו מאמר, שפירו טען ש"האידאולוגיה של האוכלוסייה הפלסטינית זהה לזו של ארגון טרור".
העיתונאי האמריקאי ג'פרי גולדברג מתח ביקורת רבה על הערות אלה והביא אותן כדוגמה להתנהגותו ה"פשיסטית" של שפירו, לטענתו.
ב-2013 שפירו חזר בו בנוגע לגדה המערבית, וכתב שטרנספר כזה "אינו אנושי, אינו מעשי ולא יוביל לשלום בין ישראל לפלסטינים".
שפירו היה מהקולות הברורים ביותר בזירה התקשורתית האמריקאית שתיארו את טבח שבעה באוקטובר 2023 כטבח אנטישמי ופשע חסר תקדים נגד העם היהודי, וקרא לפעולה צבאית ישראלית תקיפה וללא פשרות.
הוא הביע עמדה נחרצת בעד זכותה של ישראל להגן על עצמה, את המתקפה של חמאס הגדיר כ"טבח ג'נוסידי" וקרא לתגובה ישראלית תקיפה וללא פשרות.
הוא הדגיש שוב ושוב את עמדתו כי לישראל לא רק הזכות, אלא החובה המוסרית, הלאומית והאסטרטגית למגר את חמאס.
הוא גם מתח ביקורת נוקבת על האקדמיה בארצות הברית, בעיקר על תגובותיהם של סטודנטים ופרופסורים באוניברסיטאות יוקרתיות שתמכו בפעולת חמאס או הביעו "הבנה" למניעיה.
שפירו תומך באיסור על הפלות, כולל במקרים של אונס וגילוי עריות, למעט במקרים שסמכות רפואית קובעת שחיי האם בסכנה כתוצאה מההיריון.
הוא סבור כי הפלה היא מעשה אלים ושיש להעמיד לדין רופאים שמבצעים הפלות.
הוא התייחס לנשים שעברו הפלות כאל "הורגות תינוקות".
שפירו סבור כי גבר ואישה מגדלים ילדים בצורה טובה יותר בהשוואה לשני גברים או לשתי נשים, ותיאר את ההומוסקסואליות כחטא.
בשנת 2010 כתב כי הסרת ההומוסקסואליות כמחלת נפש מה-DSM נבעה מתקינות פוליטית ולא מנימוקים מדעיים, משום ששיעור הדיכאון וההתמכרות לסמים בקרב הומוסקסואלים גבוה יותר, משום שהם "סוטים מבחינה סטטיסטית" ומשום שאין ביכולתם להתרבות.
הוא מתנגד לפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס של בית המשפט העליון שקבע כי נישואים חד-מיניים הם זכות חוקתית.
עם זאת, הוא מתנגד למעורבות הממשלה בנישואים, והביע דאגה שבגלל פסק הדין האמור עלולה הממשלה לנסות לאלץ מוסדות דת לקיים נישואים חד-מיניים.
שפירו סבור כי טרנסג'נדרים סובלים ממחלת נפש.
לדבריו, אי אפשר לשנות את המגדר או את המין "כבמטה קסם".
הוא מתנגד לכפייה על רופאים לבצע ניתוחים לשינוי מין, אך אינו מתנגד לאפשר לאדם בגיר המעוניין בכך לעשות ניתוח כזה מרצונו החופשי.
הוא מרבה לצטט מחקרים המראים כי ניתוחים אלו אינם פותרים את הבעיה של המטופל ובאופן סטטיסטי מגבירים אותה.
בשנת 2019, בתגובה להצעתו של חבר בית הנבחרים בטו או'רורק להסיר את מעמד הפטור ממס של מוסדות דתיים המתנגדים לנישואים חד-מיניים, אמר שפירו כי אם או'רורק ינסה להטיף לילדיו בבתי ספר דתיים ובכנסיות, הוא (שפירו) ייאלץ לעזוב את המדינה או להרים אקדח.
במאמר משנת 2002 כתב שפירו, "ממש נמאס לי מאנשים שמייללים על 'קורבנות אזרחיים'...
כשאני רואה בעיתונים שאזרחים באפגניסטן או בגדה המערבית נהרגו על ידי כוחות אמריקאים או ישראלים, לא באמת אכפת לי".
שפירו הצהיר כי "חייל אמריקאי אחד שווה הרבה יותר מאזרח אפגני", ואמר כי האזרחים האפגנים הם "מוסלמים פונדמנטליסטים" המספקים מחסה לטרוריסטים או נותנים להם כסף.
שפירו התנצל מאוחר יותר על אמירות אלו.
הוא כתב כי המאמר משנת 2002 היה "פשוט גרוע, חד וחלק, ומשהו שהלוואי שמעולם לא הייתי כותב".
לדבריו, אף על פי שהוא עדיין מסכים חלקית עם עיקר המאמר שלו – "שעלינו לחשב את הסיכון לאנשי הצבא האמריקאי כשאנחנו מתכננים הוראות פתיחה באש" – הוא ביטא את הנקודה הזו "בצורה הגרועה ביותר", ופישט את הנושא "מעבר לגבולות המוסר (במיוחד בהטלת ספק במעמד האזרחי של אזרחים מסוימים)".
שפירו טען כי מהגרים ממדינות מוסלמיות מבזים את ארצות הברית, וש"אינם אנשים שעוסקים בערכים מערביים".
שפירו טוען בניגוד לקונצנזוס המדעי שאין דרך מוכחת לאמוד את שיעור השפעת האדם על התחממות הגלובלית ולזהותו כגורם ההשפעה המרכזי.
כמו כן הוא מתייחס לשיח הציבורי סביב שינויי האקלים כביטוי של "היסטריה" ודוחה את סיווגם כגורם סיכון אסון עולמי: .
הלכה למעשה שפירו תרם להכחשת שינוי אקלים באופן אקטיבי כשב-2023 נחשף כי אתרו "The Daily Wire" שילם לגוגל כדי לקבל חשיפה עבור חיפושים כמו "שינויי אקלים הם מתיחה" ("climate change is a hoax") ו"מדוע שינויי האקלים מזויפים" ("why is climate change fake") במטרה לפרסם ולהפיץ מיסאינפורמציה בנושא שינוי האקלים.
נשוי למור טולדנו, ישראלית-אמריקאית, רופאה במקצועה, ואב לשתי בנות ושני בנים.
Brainwashed: How Universities Indoctrinate America's Youth, יצא לאור ב-2004, מתאר את ההטיה הליברלית במערכת ההשכלה הגבוהה האמריקאית
Porn Generation: How Social Liberalism Is Corrupting Our Future, יצא לאור ב-2005, סוקר כיצד ליברליזם חברתי בכלל, ופורנוגרפיה בפרט, הורסים את העתיד
Project President: Bad Hair and Botox on the Road to the White House, יצא לאור ב-2008, סוקר את העיסוק במראה ובהתנהגות נשיאי ארצות הברית יותר מעמדותיהם
Barack Obama: The Criminal Case Against the Obama Administration, יצא לאור ב-2014, טוען לניצול לרעה של משרת נשיא ארצות הברית על ידי ברק אובמה בעת כהונתו בתפקיד
A Moral Universe Torn Apart, יצא לאור ב-2014, אוסף טורים שפרסם באותה שנה
True Allegiance, יצא לאור ב-2016, סיפורת
בו הוא מתאר את ההיסטוריה של תרבות המערב, ואיך לדעתו שילוב של "טלוס" יווני וזכויות אדם בסגנון יהודי יצרו את התרבות הטובה ביותר בכל הזמנים.
11 כללים להתווכח עם שמאלנים ולכסח להם את הצורה, סלע מאיר, 2019
בריונים: איך עובדת תרבות ההשתקה של השמאל, סלע מאיר, 2019
הצד הנכון של ההיסטוריה, הוצאת מטר, 2021
"בן שמונה" או "נולד לשמונה" הוא תינוק שנולד בחודש השמיני להיריון.
על פי תפיסה רווחת בעולם הרפואה בעת העתיקה ובימי הביניים, ששרדה עד ימינו כאמונה רפואית-עממית בקרב אוכלוסיות שונות, ולד שנולד בחודש השמיני להיריון לא ישרוד ועל פי רוב ימות, אולם ולד שנולד בחודש השביעי להיריון סיכוייו גדולים יותר לחיות.
תפיסה זו נזכרה אף בתלמוד, בהקשר של קביעה הלכתית שהנולד לשמונה, אך לא הנולד לשבעה, דינו כנפל.
קביעה זו גררה בעקבותיה דיון בקונפליקט תורה ומדע, מאחר שלפי המקובל כיום, תינוק הנולד בחודש השמיני עשוי לחיות, ואחוזי התמותה של פגים יורדים ככל שעולה גילם.
התיעוד הראשון הידוע של אמונה זו במאה החמישית לפני הספירה, באיליאדה של הומרוס שם מוזכר כוח החיים של הנולד בחודש השביעי להריון, ובחיבור המיוחס לרופא היווני היפוקרטס, שם נכתב כי בחודש השמיני ישנה מחלה הן של האם והן של העובר, ומחלה זו מסתיימת במוות.
ממקור אחר המיוחס להיפוקרטס, עולה שאמונה זו רווחה אצל הנשים והמיילדות, והרופאים קיבלו קביעה זו על פי עדותן.
אמונה זו כתובה בכתבי רופאים נוספים כגון גלינוס, סורנוס, ואבן סינא, וניתנו לה הסברים תאורטיים שונים.
לעומתם אריסטו לא קיבל קביעה זו, אולם גם הוא כותב שהנולד לשמונה סיכוייו פחותים משל בן שבעה.
הרופילוס הרופא מאלכסנדריה דחה אמונה זו מכול וכול.
לפיו, אמונה זו מתבססת על טעויות בחישוב זמן ההיריון.
חוקרים שונים העלו השערות לתפוצת אמונה זו: לפי אחת ההשערות, רבים מרופאי העולם העתיק קיבלו אמונה זו מהנשים והמיילדות ללא בדיקה.
יש הסבורים שהדבר נובע מהאמונה המיסטית במספר שבע, או על פי האמונה שהחודש השמיני להיריון משויך לשלטון כוכב שבתאי, הגורם למוות.
עם זאת, לפי דעת רבי יהודה הנשיא המובאת בתוספתא, בן שמונה מזוהה לפי מידת התפתחותו: "סימניו נכרין בו צפורניו ושערו שלא גמרו".
כך פסקו להלכה הרמב"ם והשו"ע.
הלכה זו נוהגת גם כשידוע בוודאות שהעובר נולד בחודש השמיני להריון, שכן אם הוא שלם הוא נחשב ל"בן שבעה" שנשתהה ברחם.
הפוסקים כיום סבורים שיש להתייחס לכל בני השמונה כאל תינוקות בני קיימא לכל דבר, שכן ניכר שעל ידי טכנולוגיה רפואית ושימוש באינקובטור ניתן להצילם.
על השינוי בין תפיסת התלמוד לימינו כתב החזון איש ש"נשתנו הטבעים" כלומר המציאות השתנתה מזמן התלמוד לימינו.
הרב שמואל הלוי ואזנר כתב ש"השתנתה הטכניקה".
בן רלס הוא מנהל מחלקת הקומדיה בחברת יוטיוב, כחלק מתוכנית "יוטיוב אוריג'ינלס" (Youtube Originals).
בתפקיד זה, הוא מפקח על פיתוח תכנים קומיים חדשים ביוטיוב.
לפני שהחל את כהונתו כמפקח על מחלקת הקומדיה ביוטיוב, היה רלס סמנכ"ל התכנות בנקסט ניו נטוורקס (Next New Network).
רלס יצר את רשת הקומדיה "ברלי פוליטיקל" (Barely Political), שסך הצפיות בתכנים שהועלו לערוץ היוטיוב של הרשת עומד על כ-2.5 מיליארד.
רלס התחיל את הערוץ כאשר יצר את סדרת סרטוני "אובמה גירל" (Obama Girl).
רלס כיום ממשיך לפקח על "ברלי פוליטיקל" שהציגה סדרות של "קי אוף אוסום" (Key of Awesome), "סופר ת'רפי" (Super Therapy) ו"אוטו-טיונז ניוז" (Auto-Tune the News).
הוא עזר לפתח ולהרחיב את רשת ערוצי ויסאוס (Vsauce) ביוטיוב, יחד עם מייקל סטיבנס.
כיום, הרשת השיגה כ-2.5 מיליארד צפיות.
הוא קיבל את התואר שלו בשיווק מבית הספר וורטון.
בן שנצר הוא שחקן אמריקאי.
שנצר נולד וגדל בניו יורק.
הוא בנם של השחקנים סטיבן שנצר וננסי סניידר.
הוא בוגר בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.
ב-2010 הופיע שנצר בפרק בסדרה "חוק וסדר", וכיכב בסדרת הטלוויזיה "עיירה שמחה".
ב-2013 גילם את מקס ונדנבורג בעיבוד הקולנועי של הרומן "גנבת הספרים".
ב-2014 שיחק בתפקיד מארק אשטון בסרט "גאווה", וקיבל ביקורות חיוביות על הופעתו.
+שנהסדרהתפקידהערות2010חוק וסדרדסטין הנריפרק: "Crashers"עיירה שמחהאנדרו האפליןתפקיד ראשי; 8 פרקים2018האמת על פרשת הארי קברטמרקוס גולדמןתפקיד ראשי; 10 פרקים2021Y: האיש האחרוןיוריק בראוןתפקיד ראשי; 10 פרקים2023Pantheonערןדיבוב; פרק: "Yair"2024בעיית שלושת הגופים מייק אוונס בצעירותוסדרת טלוויזיה של נטפליקס
שנה פרס קטגוריה עבור תוצאה 2014 פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי שחקן המשנה הטוב ביותר גאווה השחקן החדש המבטיח ביותר
בן שכטר (בכתיב יידי: בניומין שעכטער; נולד בשנת 1963 בברוקלין) הוא מלחין, מנצח ואישיות תיאטרון יידיש, יהודי אמריקאי.
בנו של איציע מרדכי שכטר.
בן שכטר נולד בברוקלין למשפחת פעילי יידיש.
בניגוד לרוב משפחות יהודיות, ההורים דיברו עם ילדי המשפחה ביידיש וזה הייתה שפת אם.
הוא למד מוזיקה ונגינה במסגרות שונות לרבות אוניברסיטת קולומביה.
בסיום הלימודים בן שכטר החליט לבנות את הקריירה בתחום תיאטרון מוזיקלי.
בן שכטר כתב מוזיקה למספר הצגות שהועלו בניו יורק לרבות בחורים ערומים שרים, Too Jewish?, Double Identity ונוספים.
בן שכטר הוא מייסד ומנצח של מקהלה ששרה ביידיש וכוללת כ-50 זמרים.
המקהלה מבצעת גם יצירות קלסיות בתרגום ליידיש.
בנוסף לפעילות בתחום המוזיקה, בן שכטר מתרגם יצירות רבות מאנגלית, צרפתית ואיטלקית ליידיש.
לקראת הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020, הודיע על כוונתו להתמודד על מושבו של הסנאטור טום יודול, אשר הודיע על פרישתו מהסנאט.
לוהאן נולד בעיירה נמבה שבניו מקסיקו, בן הזקונים של כרמן ובן לוהאן, ולו שתי אחיות ואח בכורים.
אביו, בן לוהאן, נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית ב-1970 עם היבחרו לנציב המחוז בו התגורר.
ב-1975 נהיה לחבר ותיק בבית הנבחרים של ניו מקסיקו, ואף כיהן כמצליף הרוב וכיושב ראש הבית.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון עמק פוואקי (Pojoaque), עבד לוהאן כדילר בלאק ג'ק בקזינו לייק טאהו וגם בקזינו השבטי בצפון ניו מקסיקו.
אחרי שסיים את נתיבתו המקצועית בתחום ההימורים החל ללמוד באוניברסיטת ניו מקסיקו ובהמשך השלים באוניברסיטת ניו מקסיקו היילנדס לימודי תואר ראשון במנהל עסקים.
לוהאן מילא שורה של תפקידים ציבוריים: הוא היה סגן גזבר המדינה ומנהל שירותי המנהלה וקצין פיננסי ראשי במחלקה לענייני תרבות בניו מקסיקו בטרם נבחר לנציבות הרגולציה הציבורית של ניו מקסיקו.
בנובמבר 2004 נבחר לוהאן לנציבות הרגולציה הציבורית של ניו מקסיקו (PRC).
הוא ייצג את המחוז השלישי בנציבות, אשר בתוכו תחומים חלקים רבים ממדינת ניו מקסיקו.
הוא היה יושב ראש הנציבות בשנים 2005–2007, וכהונתו שם הסתיימה בשנת 2008. באותה השנה הודיע על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של ניו מקסיקו, אחרי שנציג המחוז המכהן בבית הנבחרים טום יודול פרש מבית הנבחרים לשם התמודדותו לסנאט.
ב-3 ביוני 2008 זכה לוהאן בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית וגבר על חמישה מתמודדים אחרים.
ביום הבחירות הכלליות שנערך בנובמבר 2008, בצמוד לבחירות לנשיאות, גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית דן איסט כשלו 57% מקולות הבוחרים.
ביוני 2009 הצביע לוהאן בעד תיקון שיחייב את מזכיר ההגנה של ארצות הברית להציג תוכנית הכוללת אסטרטגיית יציאה מלאה מאפגניסטן עד סוף השנה, אך התיקון הנידון לעיל לא עבר.
בספטמבר כתב לוהאן מכתב בו הוא קורא לממשלו של הנשיא ברק אובמה שלא להגדיל את שיעור הכוחות המזוינים של ארצות הברית באפגניסטן.
במכתבו הוא המשיך בשיחות שניהל עם הגנרל סטנלי מק'קריסטל ונשיא אפגניסטן חמיד קרזאי.
לוהאן תומך בפתרון שתי המדינות ובהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, וב-2009 חתם על מכתב מאת חברי בית הנבחרים סטני הוייר ואריק קנטור המביע את המחויבות לקשר "הבלתי-שביר" ביחסי ארצות הברית–ישראל.
במהלך הקונגרס ה-116 של ארצות הברית היה עוזר יושבת ראש בית הנבחרים תחת ננסי פלוסי, ולאחר היבחרו לסנאט האמריקאי החליפה אותו קת'רין קלארק.
ב-1 באפריל 2019 הודיע לוהאן על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית במקומו של טום יודול שהודיע על פרישתו מהקונגרס.
מלבד יודול עצמו שהביע תמיכה במועמדותו, לוהאן זכה לתמיכה של מספר אישים בהם מרטין היינריך, קירסטן ג'יליברנד, איימי קלובשר, סוצ'יל טורס סמול, מישל לוהאן גרישם (שהיא גם בת דודתו), דב האלנד, ננסי פלוסי וג'ון לואיס.
גם ארגונים רבים, בהם ג'יי סטריט ומועדון סיירה הביעו בלוהאן את תמיכתם.
ב-4 בנובמבר 2020 נבחר לסנאט של ארצות הברית.
בנובמבר 2024 היה אחד מ-19 סנטורים דמוקרטים ועצמאים שתמכו באמברגו נשק על ישראל.
בן רוינה (נולד ב-25 במרץ 1998) הוא כדורסלן ישראלי-פיני, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל.
רוינה נולד בפינלנד בשם מירון רוינה לאם פינית ואבא ישראלי.
הוא גדל בארץ במושב נווה אילן.
רוינה משחק כדורסל החל מגיל 12. שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים שם זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לנערים בעונת 2013/2014.
בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון הראל במבשרת עמה זכה לעלות לראשונה לליגת העל לתיכונים.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בכדורסל.
בעונת 2017/2018 עבר לשחק בהפועל גליל עליון.
בעונת 2018/2019 הגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף בליגה הלאומית שם הפסידו למכבי חיפה.
בתום שנתיים בקבוצה חתם בעונת 2019/20 בקבוצת אליצור יבנה.
בעקבות הסיום המוקדם של הליגה עקב משבר הקורונה, חתם בהפועל אילת עד לסוף העונה בליגת העל.
ב-13 ביולי 2022 חתם רוינה בהפועל גלבוע גליל, במהלך העונה העמיד ממוצעים של 2.1 נק' ו-2.4 ריבאונדים ב-12.7 דק', והיה שותף לירידת הליגה של הקבוצה.
ביולי 2023 חתם בהפועל גליל עליון.
ב-1 ביולי 2024 חתם בהפועל תל אביב.
רוינה שיחק בנבחרות ישראל מגיל קדטים ועד נבחרת העתודה.
בקיץ 2014 עלה עם הנבחרת לדרג א' באליפות אירופה עד גיל 16 שנערכה במקדוניה.
בקיץ שלאחר מכן עלה עם הנבחרת לדרג א' בתום אליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה באוסטריה.
בשנת 2016 השתתף בטורניר אליפות אירופה שנערך בטורקיה.
באליפות רשם ממוצע של 10.8 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו־1.5 אסיסטים.
ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון.
ביולי 2018 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה.
באליפות רשם ממוצע של 9.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו־1.1 אסיסטים.
במשחק הגמר מול קרואטיה הצטיין עם 14 נקודות ו-14 ריבאונדים.
אליפות המדינה (לנערים) הפועל ירושלים - 2013/2014
בן של אם אחרת הוא סרט דרמה מלחמתי בריטי, שביים כריסטופר מנואל ונכתב על ידי ג'ני לקואט אחייניתה של לואיזה גולד גיבורת הסרט.
בסרט מככבים ג'ני סיגרוב בתפקיד לואיזה גולד, ג'וליאן קוסטוב, רונאן קיטינג, ג'ון האנה ואמנדה אבינגטון.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי אודות הכיבוש הגרמני באיי התעלה, על אישה מהאי ג'רזי בשם לואיזה גולד (בגילומה של סיגרוב), שמספקת מחסה לעובד כפייה רוסי צעיר הנמלט (בגילומו של ג'וליאן קוסטוב), ומסתירה אותו מהגרמנים בעזרת אחיה הרולד לה דרולינק ואחותה אייבי פורסטר.
ג'ני סיגרוב בתפקיד לואיזה גולד
ג'וליאן קוסטוב בתפקיד פיאודור "ביל" בוריי
רונאן קיטינג בתפקיד הרולד לה דרילינק
ג'ון האנה בתפקיד ארתור פורסטר
אמנדה אבינגטון בתפקיד אייבי פורסטר
ברנוק אוקונור בתפקיד רקס פורסטר
פיטר וייט בתפקיד רנה לה מוטי
סוזן המפשייר בתפקיד אלנה לה פברה
פלסיט דו ג'ו בתפקיד ניקול
גוון טיילור בתפקיד לילי ויברט
ג'ואנה דייוויד בתפקיד מוד ויברט
כריסטופר מנואל ביים את הסרט על פי התסריט של ג'ני לקואט, אחייניתה של לואיזה גולד.
חברת סרטי ביל קנרייט הפיקה את הסרט יחד עם דניאל-קונרד קופר.
הצילומים החלו ב-9 בנובמבר 2015 בבאת', סאמרסט.
הצילומים התקיימו גם בבניין גילדהול בעיר באת' ובאולפני מערב לונדון.
הצגת בכורה נערכה בלונדון ב-16 במרץ 2017.
בנג'מין "בן" רוזנפילד הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי.
רוזנפילד נולד בעיר מונטקלייר, ניו ג'רזי.
אביו, סטיבן רוזנפילד, הוא מורה לסטנדאפ ומייסד המכון האמריקאי לקומדיה בניו יורק.
אמו, קייט רדווי רוזנפילד, היא שחקנית ומלמדת אלתור, ממשפחה מרקע נוצרי.
לרוזנפילד יש אח צעיר אחד, נאט.
רוזנפילד הוא ממוצא יהודי (מצד אביו), ואמר כי "פעם היה דתי למדי" למרות ה"אתאיזם" בקרב משפחתו.
מוצא משפחת הוריו מאוקראינה, רומניה, דנמרק וסקוטלנד.
רוזנפילד למד בבית הספר התיכון גלנפילד, שם, בכיתה ח', גילם את טוביה בהפקה של "כנר על הגג".
לאחר מכן למד בבית הספר התיכון מונטקלייר וסיים בשנת 2010.
בשנת 2011 ערך רוזנפילד את הופעת הבכורה שלו בהפקת אוף-ברודוויי של המחזה "מבעד לזכוכית אפלה", לצד קארי מאליגן וכריס סרנדון.
באוגוסט של אותה שנה פורסם כי רוזנפילד לוהק לגלם את טים באקלי בסרט הדרמה "Greetings from Tim Buckley".
בסרט הופיעו בתפקידים הראשיים פן בדג'לי ואימוג'ן פוטס בשנה שלאחר מכן הוא גילם את "טומי שיל" בסרט התיעודי "Teenage", והצטרף לצוות השחקנים של אימפריית הפשע בתפקיד החוזר של וילי תומפסון, בנו של איליי (שיי ויגהאם).
בעונה החמישית והאחרונה הוא הפך לשחקן קבוע בסדרה.
לאחר מכן שיחק רוזנפילד בסרטים "Jamesy Boy" ובסרט "שיר אחד" בשנת 2014, לפני שתפקידו הראשי הראשון בסרט "אפלואנזה" (2014), בו כיכבו גם גרנט גאסטין וניקולה פלץ כמו כן בשנת 2014 הופיע רוזנפילד בתפקיד משנה בדרמת הפשע שנה קשוחה מאוד, לצד ג'סיקה צ'סטיין ואוסקר אייזק.
בינואר 2015 לוהק רוזנפילד לתפקיד במחזה "The Nether" של ג'ניפר היילי בהפקת תיאטרון MCC, שהוצג בין 4 בפברואר ל-15 במרץ 2015 בתיאטרון לוסיל לורטל.
לאחר מכן גילם רוזנפילד את דן מרסר בסרט הדרמה של האנה פידל "6 שנים", לצד טאיסה פרמיגה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-South by Southwest ב־14 במרץ 2015, והוא יצא בנטפליקס ב־18 באוגוסט 2015.
בהמשך היה לו תפקיד משנה בדרמה הקומית של וודי אלן "איש ללא היגיון", בכיכובם של חואקין פיניקס ואמה סטון.