tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמו כן, הכניסה לשוק ה-MRI עלתה לחברה ביוקר עם עלויות מחקר ופיתוח של כ־60 מיליון דולר.
אך הסיבה העיקרית למשבר היו ההלואות שלקחה אלסינט למימון מסע רכישות של חברות רנטגן באיטליה, צרפת, ובארצות הברית, ואי-סדרים ברישום הרווחים של החברה.
בין היתר נרשם בספרי החברה כי מכשירים שנשלחו לאחסנה במחסני הערובה של חברת "גב ים" - יוצאו, בעוד שהייצוא לא התבצע בפועל.
בעקבות המשבר הכלכלי בישראל ותוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 הטילה ממשלת ישראל הגבלות על מתן הלוואות במטבע זר שגרמו לנושים של אלסינט להפעיל לחץ על החברה.
בנוסף, התחזיות של אלסינט לצמיחה בהכנסות ל-220 מיליון דולר בשנת 1985 לא יצאו אל הפועל, ובאותה שנה המכירות הגיעו ל-142 מיליון דולר בלבד והחברה רשמה הפסד של 33 מיליון דולר, אשר תוקן מאוחר יותר להפסד של 50 מיליון דולר בפועל.
בין השאר גם בעקבות רכישת חברת שיווק עם צוות של 400 איש שלא התאימו למשימה.
ביוני 1985 התפטר אברהם סוחמי מתפקידו, ואחר כך עזב את ישראל בעקבות חקירה שנפתחה נגדו ברשות לניירות-ערך, בה העלו חשדות לפרסום דו"חות מזויפים, דיווחים כוזבים בתשקיפים ומכירת מניות של החברה לגופים מוסדיים מבלי לדווח להם על מצבה האמיתי של אלסינט.
יו"ר אלרון עוזיה גליל התמנה כיו"ר אלסינט, והחל לחפש דרך להציל את החברה.
בשנת 1986, החברה פיטרה כשליש מכוח העבודה שלה, ובני פלד, מפקד חיל האוויר לשעבר, מונה לנשיא החברה.
במרץ 1986, מצבה הכספי האמיתי של החברה התגלה לבסוף, ההכנסות השנתיות נפלו ל-120 מיליון דולר ואלסינט הודיעה על הפסד של 115 מיליון דולר, הגדול ביותר בתולדותיה של חברה ישראלית עד אז.
ועדה בראשות ראש הממשלה שמעון פרס יזמה תוכנית הבראה, שבמסגרתה נחקק "חוק אלסינט", המאפשר לנכות השקעה באג"ח ממס, כמו כן פוטרה אלסינט מן ההגבלות על הלוואות במטבע זר.
הנושים של אלסינט, בהם בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט, בנק המזרחי המאוחד והבנק הבינלאומי הראשון, הסכימו למחוק כ-80 מיליון דולר מתוך חוב של 150 מיליון דולר.
אלרון, אשר החזיקה 29 אחוזים מהחברה מחקה גם היא חוב של כ־10 מיליון דולר.
צעדים אלה הצילו את אלסינט מפשיטת רגל מיידית.
אבל רק בסוף העשור חזרה החברה שוב לרווחיות, עם רווח נקי של 3 מיליון דולר על מכירות של 147 מיליון דולר בשנת 1989.
בסוף שנת 1989, ערכה "אלרון" ארגון מחדש של החזקותיה כאשר "אלסינט" עברה לבעלותה של החברה האחות "אלביט", המהלך כלל גם מחיקת חובות.
העסקה נתנה ל"אלסינט" גישה לעתודות המזומנים של "אלביט" שהייתה בעלת רווחית גבוה.
מהלך זה אפשר ל"אלסינט" להתרכז בפיתוח מוצרים מתקדמים בתחום ב-CT וה-MRI.
למרות הקשיים הכספיים של החברה, שמרה אלסינט על המוניטין שלה ברחבי העולם.
מהלך משמעותי נוסף באותה עת היה חתימה על הסכם שיווק ביפן, אז השוק הגדול ביותר בעולם למערכות הדמיה רפואית, זאת לאחר שנים שהם אלסינט לא מכרה ביפן עקב החרם הערבי.
אחר כך מכרה בהצלחה מערכות גם בסין.
את שנת 1992 סיימה עם הכנסות של 212 מיליון דולר ורווח נקי של 17.2 מיליון דולר.
בשנת 1996 הגיעו ההכנסות של אלסינט לשיא של 310 מיליון דולר.
באותה שנה גם פוצלה חברת "אלביט" לשלוש חברות:
"אלביט" - שהנכס העיקרי בה באותה עת היה קו ייצור לטלוויזיות (ומוזגה אחר כך עם "אלרון");
"אלביט מערכות" - שהחזיקה בעסקי המגזר הביטחוני;
"אלביט הדמיה רפואית" - שהחזיקה גם באלסינט.
בשנת 1997 חלה האטה בפעילות החברה, ולמרות הטכנולוגיה המובילה, אלסינט התקשתה להגדיל את נתח השוק שלה.
בתחילה נעשה ניסיון לבנות שותפויות עם חברות בינלאומיות.
אלסינט הקימה מיזם משותף עם ג'נרל אלקטריק בתחום הרפואה הגרעינית בשם "אלג'מס" בטירת כרמל.
אך בשנת 1998 החלה החברה האם, אלביט הדמיה, מהלך בו נמכרו כל עסקי ההדמיה הרפואית של אלסינט ואלביט, והחברות הפכו לשלד בורסאי ריק מפעילות משמעותית אך עם קופת מזומנים גדולה.
חטיבת הטומוגרפיה נמכרה לחברת "פיקר" תמורת 269 מיליון דולר, "פיקר" הפכה לחלק מחברה אחרת (מרקוני) שנה אחר כך, וזו בתורה החליטה לשנות את המיקוד של עסקיה ומכרה את חטיבת הטומוגרפיה לחברה שלישית - ענקית האלקטרוניקה ההולנדית פיליפס.
פיליפס מחזיקה מרכז פיתוח ויצור למערכות הטומוגרפיה באזור התעשייה מת"ם שבחיפה.
באותה עת, מכרה אלסינט גם את פעילויות הדמיית תהודה מגנטית-MRI והרפואה הגרעינית לחטיבה הרפואית של ג'נרל אלקטריק תמורת 100 מיליון דולר.
כמו כן מכרה אלביט הדמיה את חברת "דיאסוניק", שעסקה בפיתוח ובייצור מוצרי אולטרה-סאונד, לג'נראל אלקטריק.
לאחר מכירות אלו נותרה אלסינט, עם מפעל לייצור מכלולים עבור מערכות MRI במעלות תרשיחא.
המפעל נותר כחלק מסיכום על אספקת ציוד לג'נרל אלקטריק.
במסגרת המכירה ל"פיקר", ניתנה "לג'נרל אלקטריק" התחייבות שאלסינט תמשיך למכור לה חלקים במחירים מוסכמים.
בשנת 2001 תמה תקופת התחייבות, "אלסינט" מכרה אותו לחברת "סנמינה" האמריקנית בסוף 2002. ושם החברה שונה ל-SCI Medical Systems SANMINA.
בשנת 2001 רכשה ג'נרל אלקטריק את חלקה של אלסינט באלג'מס, והגדילה את החזקותיה בחברה מ-50% ל-100%.
מהלך זה סימן את סופה של כל פעילות ההדמיה הרפואית של אלסינט.
נכון לשנת 2022 הפעילות שרכשה "ג'נרל אלקטריק" ממשיכה לפעול בחיפה, כך גם הפעילות שרכשה "פיליפס", וגם מפעל "סנמינה" במעלות.
מכירת אלביט הדמיה ואלסינט למוטי זיסר
בפברואר 1999 הגישה "אלביט הדמיה רפואית" הצעת רכש למניות "אלסינט" שבידי הציבור, אך בפועל לא ביצעה את הרכישה.
במאי 1999 קנה מוטי זיסר את מניות השליטה ב"אלביט הדמיה רפואית" ו"אלסינט" מידי "אלרון" תמורת 145 מיליון דולר.
כך קיבל לשליטתו את קופת המזומנים הדשנה שלהם בסך 350 מיליון דולר, שנוצרה בעקבות חיסול עסקי ההדמיה הרפואית.
זיסר העביר לאלסינט את פעילות הנדל"ן הממונפת שלו במזרח אירופה ובמרכזה (שהוחזקה באמצעות חברת "אירופה ישראל").
אלביט הדמיה רכשה את פעילות המרכזים המסחריים ואלסינט רכשה את פעילות המלונות, בעיקר במערב אירופה, ואת פרויקט מרינה הרצליה, זאת תמורת כ-300 מיליון דולר במזומן.
באמצעות המזומנים שבקופת "אלסינט" בנה זיסר את קניון ארנה הרצליה, בהשקעה של 153 מיליון דולר, והוא נחנך ב-16 ביוני 2003. אולם חודשים ספורים לאחר פתיחתו של הקניון, מספר המבקרים בקניון היה נמוך מהמצופה.
בשנים שלאחר מכן פעל הקניון בהפסד תפעולי.
בנובמבר 2005 מוזגה חברת אלסינט לתוך אלביט הדמיה.
המיזוג התבצע בדרך של המרת מניות אלסינט במניות חברת אלביט הדמיה ומחיקת מנית אלסינט מן המסחר בבורסת נאסד"ק בניו יורק.
באותה שנה שונה שמה של חברת אלביט הדמיה רפואית לאלביט הדמיה.
התביעה על מכירת החברה לזיסר
בעלי מניות מיעוט בחברת אלסינט הגישו תובענה ייצוגית על ביצוע העסקה עם זיסר, כבר בסוף 1999. תחילה נדחתה התביעה לאחר שנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, השופט מיכה לינדנשטראוס, קבע כי מכיוון שמניות אלסינט נסחרות בניו יורק לא ניתן להגיש נגדה תובענה ייצוגית בישראל.
הוגש ערעור בו היה שותף גם היועץ המשפטי לממשלה.
התביעה הגיעה לדיון בבית המשפט העליון, אך הערעור נדחה.
בשנת 2012, לאחר דיון נוסף, אישר בית המשפט העליון את התביעה כייצוגית בשתי עילות, והתיק חזר לדיון בבית השמפט המחוזי בחיפה.
העילה הראשונה נוגעת לכך שמכירת השליטה באלסינט לידי זיסר הייתה "מכירה חובלת", כלומר, "אלרון" העדיפה למכור את השליטה ב"אלביט הדמיה" הדניה לזיסר, אף שהיה ידוע שהוא יפגע בחברה, בתמורה לפרמיית שליטה שאלרון קיבלה לידיה.
העילה השנייה שאושרה הייתה שלאחר שזיסר השתלט על "אלסינט", באמצעות "אירופה ישראל", הוא קיבל ממנה עשרות מיליוני דולרים, ובתמורה העביר לה עסקי מלונות באירופה ואת הזכויות בפרויקט המרינה בהרצליה, שאינם שווים הרבה יחסית לתמורה שקיבל.
רק אחרי 18 שנה זכו התובעים במשפט וקיבלו פיצוי של 50 מיליון שקלים.
אלסיה פיליפי (באיטלקית: Alessia Filippi; נולדה ב-23 ביוני 1987) היא שחיינית מאיטליה.
היא אלופת העולם, אלופת אירופה ושיאנית עולם במשחה ל-800 מטר חופשי (בריכת 25 מטר).
בתחרויות השחייה של משחקי הים התיכון שנערכו באלמריה, ספרד ביוני 2005 זכתה פיליפי ב-5 מדליות, מהן 2 זהב ו-3 ארד.
מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.65 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.61 דקות.
מדליות ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:18.01 דקות, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:13.22 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.85 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005, סיימה פיליפי במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.44 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.11 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.32 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.90 דקות, היא שחתה את משחה הגב בתוצאה של 1:02.34 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בשאנגחאי, סין באפריל 2006 זכתה פיליפי במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.38 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2006 זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.80 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.75 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בהלסינקי, פינלנד בדצמבר 2006 זכתה פיליפי במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.58 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.82 דקות ובמקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.99 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007, סיימה פיליפי במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.41 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:11.16 דקות.
נוסף לכך היא סיימה במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.73 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בדברצן, הונגריה בדצמבר 2007 זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.46 דקות ובכך הגנה על תוארה ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 זכתה פיליפי ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.68 דקות ובכך הגנה על תוארה ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:23.50 דקות.
מדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.69 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה פיליפי במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.23 דקות, אחרי רבקה אדלינגטון מבריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 8:14.10 דקות ולפני לוטה פריס מדנמרק (8:23.03 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:49.76 דקות, כשחיינית שנייה היא שחתה את המשחה בתוצאה של 1:56.68 דקות, המנצחת בתחרות הייתה אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:44.31 דקות.
מקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איטליה חדש של 4:34.34 דקות, המנצחת בתחרות הייתה סטפני רייס מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:29.45 דקות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה ברייקה, קרואטיה בדצמבר 2008 זכתה פליפי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:04.53 דקות (הנוכחי), שיפור לשיא העולם בן השנה וחודשיים של קייט זיגלר מארצות הברית (8:08.00 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-400 מעורב אישי בשיא איטליה חדש של 4:26.06 דקות, אחרי מיריה בלמונטה מספרד שקבעה שיא עולם חדש של 4:25.06 דקות ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא איטליה חדש נוסף של 3:59.35 דקות.
בתחרויות השחייה של משחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה, איטליה ביולי 2009 זכתה פיליפי ב-3 מדליות זהב ובשלושה שיאי משחקים חדשים, במשחה ל-200 מטר גב בשיא איטליה חדש של 2:08.03 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.78 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 7:56.69 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא בשנת 2009, זכתה פיליפי בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אירופה ותחרות חדש של 15:44.93 דקות, לפני פריס 15:46.30 דקות וקמליה פוטק מרומניה (15:55.63 דקות).
מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי 8:17.21 דקות, אחרי פריס שקבעה שיא תחרות חדש של 8:15.92 דקות וג'ואן ג'קסון מבריטניה (8:16.66 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 סיימה פיליפי במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.84 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה פיליפי במקום 23 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.40 דקות.
אלסנדרו אנדריי (באיטלקית: Alessandro Andrei; נולד ב-3 בינואר 1959) הוא אתלט עבר איטלקי.
הוא אלוף אולימפי, סגן אלוף עולם ושיאן עולם בהדיפת כדור ברזל.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים אנדריי במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.07 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג, שוודיה במרץ 1984 זכה אנדריי במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.32 מטר, אחרי יאניס בויארס מברית המועצות (20.84 מטר) וורנר גינתר משווייץ (20.33 מטר).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.26 מטר, לפני מייקל קרטר (21.09 מטר) ודייב לוט (20.97 מטר) שניהם מארצות הברית.
בתחרות שנערכה באולם טורינו, איטליה ב-28 בפברואר 1987 קבע אנדריי בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 21.54 מטר.
בתחרות שנערכה בויירג'ו, איטליה ב-12 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שלושה שיא עולם חדשים 22.72 מטר, 22.84 מטר ו-22.91 מטר, שיפור לשיאו בן השנה של אודו באייר ממזרח גרמניה (22.64 מטר).
שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי אולף טימרמן ממזרח גרמניה (23.06 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר אותה שנה, הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.88 מטר, אחרי ורנר גינתר (22.23 מטר) ולפני ג'ון ברנר מארצות הברית (21.75 מטר).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים אנדריי במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.36 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה אולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 1989 הוא סיים במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.77 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 הוא סיים במקום 11 בתוצאה של 18.73 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 19.00 מטר.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא סיים במקום 11 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 20.14 מטר ובאליפות העולם שנערכה בגטבורג בשנת 1995 הוא סיים במקום 18 בהדיפת כדור בברזל בתוצאה של 18.74 מטר.
אנדריי נשוי לאגנס מפיס, אף היא הודפת כדור ברזל וזורקת דיסקוס אולימפית.
אלסנדרו בלאזטי (באיטלקית: Alessandro Blasetti; 3 ביולי 1900 – 1 בפברואר 1987) היה במאי קולנוע איטלקי שהשפיע על זרם הניאו ריאליזם האיטלקי באמצעות סרטו "הליכה בעננים" (Quattro passi fra le nuvole) משנת 1934. הוא השתתף בסרטו של לוקינו ויסקונטי "בליסימה" בתפקיד עצמו.
בלאזטי נחשב לקולנוען נחוש וסמכותי (ומכאן הכינוי "מנהל במגפיים"), ולמומחה באמנות הקולנוע.
בין היתר כיהן כנשיא חבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 1967. בלאזטי נולד ברומא, שם גם נפטר.
בלאזטי בנעוריו, החל את דרכו כמבקר קולנוע של עיתונים ומגזינים.
בשנת 1927 הקים ביחד עם קבוצת חברים את אולפני "אוגוסטוס", ושנה לאחר מכן יצר את סרטו הראשון "יום ראשון" שהושפע רבות מהריאליזם הסובייטי ונחשב לאחת מיצירותיו החשובות ביותר של בלאזטי, אך לא נותר זכר מסרטו.
מאוחר יותר הוא הופך למנהל האולפן ונחשב ליוצר הפורה והבולט של האולפן.
בשנת 1934 בלאזטי יוצר את סרטו 1860, המתאר את קרב קלטפימי שנערך בסיציליה, סרט שנחשב לאחד מיסודות הנאו-ריאליזם איטלקי.
סרטיו של בלאזטי הורישו לנאו-ריאליזם את הסגנון והעיצוב הפשוטים והריאליסטיים.
סרטיו צולמו מחוץ לאולפן, באור טבעי, תוך שימוש בשחקנים לא-מקצועיים בכוונה תחילה.
בשנת 1935, יצר את הסרט "המשמר הישן" שהציג את חגיגות ההצלחה של המהפכה הפשיסטית בידי החולצות השחורות.ב-1942, יצר את סרטו "הליכה בעננים" שנחשב ליצירה הטובה ביותר של בלאזטי ובין המשפיעות על זרם הניאו ריאליזם של הקולנוע האיטלקי.
אף על פי שנחשב לפציפיסט נמנע בלאזטי מלבקר את השלטונות הדיקטטוריים במאה ה-20 ובמידה רבה הוא מזוהה עם המשטר הפשיסטי של בניטו מוסוליני.
רק בסרטו "כתר הברזל" משנת 1940, הכניס רמזים פוליטיים וביקורת על שר התעמולה של גרמניה הנאצית, יוזף גבלס.
לאחר המלחמה, הוא מפיק סרטים אומנותיים טהורים מלבד אחד שיצר כמחווה לפרטיזנים, "יום בחיי" משנת 1946. לאחר מכן יצר מספר סרטים בעלי אופי אומנותי אחר, "חבל שהיא רעה" משנת 1954 שנחשב לסרט קומדיה עדין.
בשנת 1958 יצר את סרטו "אירופה בלילה", סרט דוקומנטרי הסוקר את חיי הלילה בערי אירופה המערבית.
הסרט, בעל סממנים ארוטיים עם מאפיינים של סרטי מתח, נחשב כפורץ דרך בקולנוע והיווה את יריית הפתיחה ליצירת סרטים באסתטיקה קולנועית מזן חדש ושימוש בארוטיקה ומיניות.
אֶלָסמוֹתרִיוֹם (שם מדעי: Elasmotherium; פירוש השם: "בהמה דקת לוחיות", עקב מבנה השיניים שלו) הוא סוג נכחד ממשפחת הקרנפיים הענקיים שהיה אנדמי לאירואסיה מתקופת הפליוקן המאוחרת עד הפליסטוקן.
תיעוד המאובנים של הסוג מתחיל מלפני 2.6 מיליון עד לפני 39,000 שנה.
התגלו שלושה מינים של אלסמותריום, כשהמוכר ביניהם הוא ה-"E.
sibiricum" שהתקרב בגודלו לממותה, ונחשב לבעל קרן עבה וגדולה שהתנוססה על מצחו וכנראה שמשה להגנה, חיזור, הנסת מתחרים, גריפת שלג מצמחייה וחפירה באדמה כדי לחפש מים ושורשי צמחים.
כמו כל הקרנפים, האלסמותריום היה אוכל צמחים, אך בשונה מהם, שיניו הטוחנות גדלו ללא הפסקה, ורגליו היו ארוכות ומותאמות לדהירה, מה שגרם להליכתו להיות דומה להליכת הסוס.
נחשב כי האלסמותריום התפתח מהסוג סינותריום (Sinotherium), שחי בסין, מונגוליה וקזחסטן בסוף תקופת הפליוקן.
הסוג ידוע ממאות אתרי מאובנים, לרוב משיניים ושברי גולגולת (עשרות רבות של גולגולות שוחזרו).
במקרים אחדים נמצאו שלדים חסרי-גולגולת כמעט שלמים, מפוזרים על פני אירואסיה, ממזרח אירופה ועד סין.
לדוגמה, בקזחסטן לבדה נמצאו 30 אתרי מאובנים של "E.
החלוקה למינים התבססה בעיקר על השוני בין השיניים, הלסתות וצורת הגולגולות.
caucasicum" – שגשג באזור הים השחור.
sibiricum" – האחרון מבין המינים.
תחומו הגאוגרפי השתרע מדרום-מערב רוסיה עד מערב סיביר, דרומה לאוקראינה ומולדובה.
כמו כן, גודל הקרן, מקומה, שימושה ואף קיומה הן נושאי שיחה נפוצים.
הפרטים הידועים של המין "Elasmotherium sibiricum" הגיעו לאורך גוף של עד 4.5 מטר וגובה כתפיים מעל 2 מטר, בעוד שפרטים מהמין "Elasmotherium caucasicum" הגיעו לאורך גוף של לפחות 5 מטר ולמשקל של 3.6–4.5 טונות; שני המינים נכללים ברשימת הגדולים ביותר במשפחת הקרנפיים, מתקרבים בגודלם לממותה הצמרית, וגדולים מן הקרנף הצמרירי.
כמו שאר הפרסתנים, רגליו היו בעלות פרסות; הרגל הקדמית בעלת ארבע אצבעות, וגדולה מהאחורית, שלה שלוש אצבעות.
שתי שאלות פתוחות עיקריות מתייחסות לאלסמותריום: שאלת קיומה של קרן ושאלת קיומו של שיער.
לרוב הקרנפיים יש או הייתה קרן (הן בעברם והן בעברם האבולוציוני), אך ייתכנו מקרים של חוסר בקרן, ולרוב זה יהיה קרנף בעל שיער (כאמור, הן בעברו והן בעברו האבולוציוני), כמו הקרנף הצמרירי.
אולם, הימצאות קרן או שיער עדיין לא נמצאה אצל האלסמותריום; קיומם של אלו משוער רק על ידי ראיות נסיבתיות.
העדות העיקרית המרמזת על קרן היא בליטה קדמית, שתפסה את תשומת-לבם של הפלאונטולוגים מהמאה ה-19 המאוחרת, ומיד נחשבה כעצם הבסיס לקרן (חלק מהקרניים עשויות עצם או בעלות בסיס עשוי עצם) על ידי רוב החוקרים מאותו זמן ואילך.
sibiricum" מאזור נהר הוולגה , שתוארה על ידי אלכסנדר ברנדט בכתב-העת הרוסי "Niwa" ובכתב-העת המפורסם "Nature" ב-1878, הייתה בעלת בליטה בצורת חצי-כדור, חרושת תלמים (בעלת חריצים ו'גבעות', מחוספסת), 13 סנטימטר עומקה, ו-0.91 מטר היקפה; התלמים פורשו כמקום משכנם של כלי-דם הקשורים לרקמות התאים שיצרו את הקרן.
האלסמותריום הופיע בסדרה פארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון שם נראה פרט אחד שמובא לפארק על ידי נייג'ל.
בנוסף הוא הופיע בסדרה פלאווורלד ובמשחק Jurassic World: Alive.
אלסיו צ'רצ'י (באיטלקית: Alessio Cerci; נולד ב-23 ביולי 1987) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
ייצג את נבחרת איטליה במונדיאל 2014.
צ'רצ'י גדל במחלקת הנוער של רומא, בשל סגנון המשחק שלו אנשים מצאו דמיון בינו לבין תיירי הנרי.
ב-16 במאי 2004 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרת של רומא בגיל 16 כאשר נכנס מחליף בדקה ה-76 נגד סמפדוריה בתיקו 0-0. בעונה שלאחר מכן היה שחקן מפתח בקבוצת הנוער של רומא, כאשר בסיומה זכה איתה באליפות איטליה לנוער.
ב-21 במרץ 2005 חתם חוזה מקצועי ברומא לשלוש שנים, עם זאת הוא המשיך לשחק בעיקר בקבוצת הנוער.
ב-18 באוגוסט 2006 הושאל לקבוצת ברשה מהסרייה ב'.
הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-15 בספטמבר נגד בארי בתיקו 1-1. בסוף עונת צ'רצ'י חזר לרומא והושאל לפיזה.
ב-9 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון במסגרת קבוצה בוגרת נגד צ'זנה בניצחון 1–2.
צ'רצ'י היה מוכן להמשיך לשחק ברומא ובבסרייה א', אך הושאל שוב ב-25 ביולי 2008 לאטאלנטה.
עם זאת בעקבות מספר רב של פציעות לאורך הדרך לאורך העונה שיחק ב-13 משחקים ולא הבקיע שערים.
בעונת חזר לשחק ברומא, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת נגד מ.פ.ק.
קושיצה הסלובקית, במסגרת הליגה האירופית בניצחון 0–4. ב-16 בדצמבר באותה עוה הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד צסק"א מוסקבה.
הוא סיים את העונה עם 19 הופעתו ו-3 שערים בסך הכל בליגה האיטלקית ואירופה.
ב-26 באוגוסט 2010 צ'רצ'י חתם בפיורנטינה עבור דמי העברה של 4 מיליון יורו.
ערך את הופעתו הבכורה נגד נאפולי בתיקו 1-1, והבקיע את שערו הראשון ב-7 בנובמבר 2010 נגד קייבו ורונה.
הוא סיים את עונת עם 26 הופעתו ו-7 שערים בסך הכל.
ב-23 באוגוסט 2012 חתם בטורינו.
הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה ב-1 בספטמבר 2012 נגד פסקארה, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד האקסית פיורנטינה בתיקו 2-2. הוא סיים את עונתו הראשונה בטורינו עם 8 שערים ו-8 בישולים.
את עונת פתח כאשר הבקיע שער במשחק הפתיחה נגד ססואולו בניצחון 0–2. הוא סיים את העונה עם 13 שערים וכמלך הבישולים של הליגה עם עשרה בישולים.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם בקבוצה הספרדית אתלטיקו מדריד לשלוש שנים.
ב-5 בינואר 2015 לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדריד, הושאל לשנה וחצי במילאן.
ב-22 בינואר 2016 הושאל לגנואה עד לסוף העונה.
ב-10 ביולי 2017 חתם צ'רצ'י בקייבו ורונה.
צ'רצ'י שיחק בכל נבחרות הנוער של איטליה.
לאחר שהחל לשחק בפיזה זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, יחד איתה השתתף באליפות אירופה לנוער 2009, והגיע עם נבחרתו עד לחצי גמר.
ב-17 במרץ 2013 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, למשחק ידידות נגד ומשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד .
במאי 2013 השתתף בגביע הקונפדרציות 2013 בברזיל, יחד עם נבחרתו הגיע למקום השלישי.
אלסנדרו אלטובלי (באיטלקית: Alessandro Altobelli; נולד ב-28 בנובמבר 1955) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
במרב הקריירה שלו שיחק אלטובלי במדי אינטר מילאנו, במדיה זכה באליפות איטליה ופעמיים בקופה איטליה.
כחלוץ , כבש אלטובלי את שערה השלישי של נבחרתו בגמר מונדיאל 1982 בו זכתה איטליה בתואר אלופת העולם.
כינויו של אלטובלי היה המחט (באיטלקית: Spillo), בזכות הדיוק בבעיטותיו.
הוא מחזיק בתואר מלך השערים של הגביע האיטלקי בכל הזמנים, עם 56 שערים ב-93 הופעות.
כמו כן, הוא ממוקם ביום במקום התשיעי בטבלת ההופעות בכל הזמנים בקבוצת אינטר עם 466 הופעות, ובמקום השני בטבלת מלך השערים של הקבוצה בכל המסגרות עם 209 שערים.
אלטובלי החל את קריירת המשחק במדי קבוצת לטינה מהליגה השלישית באיטליה.
כעבור עונה אחת בלבד חתם במדי ברשה מהסרייה ב'.
הוא שיחק במדיה שלוש עונות, בהן כבש 26 שערי ליגה, ובשנת 1977 חתם בקבוצת אינטר מילאנו.
התואר הראשון של אלטובלי ואינטר הגיע בעונת .
אינטר פגשה בגמר הקופה איטליה את נאפולי, ואלטובלי כבש את שער השוויון לזכות קבוצתו בדרך לניצחון 2-1 ולזכייה בגביע.
בזכות הזכייה העפילה אינטר לגביע אירופה למחזיקות גביע של עונת , ואלטובלי סיים כמלך שערי הטורניר עם שבעה שערים שסייעו לקבוצתו להגיע עד לרבע גמר המפעל.
עונה אחר כך, ב-, זכתה אינטר באליפות איטליה.
לאלטובלי היה חלק מכריע בזכייה, לאחר שסיים כמלך שערי הליגה של קבוצתו וסגן מלך השערים של הליגה כולה, עם 15 שערים.
בעונת העפילה אינטר לגמר הגביע, שהתקיים במתכונת של בית-חוץ.
אינטר זכתה לאחר שניצחה את טורינו 1-0 במשחק הראשון, וסיימה בשוויון 1-1 בגומלין, כשאת שער השוויון כובש אלטובלי, בדרך לתשעה שערים בגביע האיטלקי באותה עונה ולתואר מלך השערים של המפעל.
אלטובלי שיחק במדי אינטר עד לשנת 1988, והחל משנת 1985 אף שימש כקפטן הקבוצה.
הוא סיים את דרכו באינטר עקב מחלוקות אישיות, ועבר לעונה אחת ליובנטוס.
בעונה זו סיימה יובנטוס רביעית, בעוד אינטר סיימה במקום הראשון, ובכך פספס אלטובלי הזדמנות לאליפות שנייה בקריירה.
עונה אחר כך עבר אלטובלי לברשה, במדיה שיחק בעבר, לעונת פרישה בליגת המשנה, בסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
אלטובלי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה במהלך טורניר יורו 1980 שנערך באיטליה.
הוא רשם בטורניר שתי הופעות, הראשונה כשנכנס כמחליף להופעת בכורה בינלאומית במחצית המשחק מול בשלב הבתים, והשנייה בהרכב הפותח במשחק על המקום השלישי מול .
המשחק הסתיים בתוצאה 1-1 ועבר להכרעה בפנדלים.
אלטובלי כבש את הבעיטה השנייה לזכות איטליה, אך נבחרתו הפסידה לבסוף בתוצאה 9-8 וסיימה במקום הרביעי.
אלטובלי נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982 בספרד.
הוא זומן על תקן מחליף לחלוצים הבכירים של הנבחרת, פאולו רוסי ופרנצ'סקו גרציאני, ולא זכה לדקות בשלב הבתים הראשון.
הוא זכה להופעות ראשונות במונדיאל בשלב הבתים השני, כשהחליף בדקה ה-80 את רוסי בניצחון על ואת גרציאני בדקה ה-70 בניצחון על .
במשחק הגמר מול , נפצע גרציאני כבר בדקה השביעית של המשחק, והוחלף על ידי אלטובלי.
בדקה ה-81, כשהתוצאה עמדה על 2-0 לאיטליה, קיבל אלטובלי כדור רוחב מאגף ימין מברונו קונטי, הטעה את שוער נבחרת גרמניה, הראלד שומאכר, והעלה את איטליה ליתרון 3-0, בדרך לניצחון 3-1 ולזכייה בגביע העולם.
אלטובלי היה לשחקן המחליף השני בהיסטוריה, מתוך ארבעה בסך הכל, שכובש בגמר מונדיאל, אחרי דיק נאנינחה בגמר מונדיאל 1978, ולפני רודי פלר בגמר מונדיאל 1986 ומריו גצה בגמר מונדיאל 2014.
איטליה, שלא העפילה ליורו 1984, הגיעה למונדיאל 1986 כאלופת העולם המכהנת.
בשלב הבתים, אלטובלי היה לכובש המצטיין של איטליה, כשכבש בכל שלושת משחקיה של איטליה בשלב זה.
הוא כבש את שערה היחיד של נבחרתו בשוויון 1-1 מול , וכן בשוויון 1-1 מול בפנדל.
במשחק השלישי הוא כבש צמד בניצחון איטליה 3-2 על .
דרכה של איטליה בטורניר הסתיימה בשמינית הגמר, לאחר הפסד 2-0 ל.
אלטובלי סיים את הטורניר עם ארבעה שערים, לאחר שלא החמיץ ולא דקה אחת בארבעת משחקיה של איטליה.
הטורניר המשמעותי האחרון של אלטובלי באיטליה היה יורו 1988, אליו הגיע כקפטן הנבחרת.
הוא נכנס כמחליף בארבעה משחקים, ואף כבש שער אחד בניצחון 2-0 על בשלב הבתים.
איטליה הודחה בשלב חצי הגמר של הטורניר.
היה זה משחקו האחרון של אלטובלי במדי הנבחרת.
אלטובלי סיים את הקריירה הבינלאומית עם 61 הופעות, בהן כבש 25 שערים.
כיום הוא ממוקם שישי בטבלת מלך השערים של נבחרת איטליה בכל הזמנים.
לאחר פרישתו מכדורגל ניסה אלטובלי את דרכו בפוליטיקה המקומית.
לאחר ניסיון קצר זה שב לעולם הכדורגל כששימש כמנהלה הספורטיבי של קבוצת פדובה וכסקאוט של אינטר מילאנו.
לאחר מכן עבר לעולם התקשורת, ושימש כפרשן לענייני כדורגל ברשת אל-ג'זירה, וכיום, בשיתוף עם מאמן העבר צ'זרה מלדיני, הוא אנליסט ספורט ברשת בי-אין ספורטס.
אלסיה קאראצ'ולו , המוכרת בשם הבמה אלסיה קארה (Alessia Cara), היא זמרת-יוצרת קנדית מהעיר ברמפטון שבאונטריו, קנדה.
מוכרת בעיקר מהשיר "Here", סינגל הבכורה שלה.
החלה את דרכה בביצוע של שירים מוכרים בגרסאות אקוסטיות ביוטיוב.
נולדה ברמפטון, פרבר של טורונטו שבאונטריו, קנדה.
כילדה היא כתבה שירים ועסקה בתיאטרון.
בגיל 10 למדה שיעורי גיטרה במשך חודשים ספורים, ולאחר מכן לימדה את עצמה לנגן בגיטרה.
בגיל 13 פתחה ערוץ יוטיוב משלה, ופרסמה בו את גרסאות הכיסוי שלה לשירים מוכרים.
קארה החלה בקריירה שלה בגרסאות כיסוי אקוסטיות ביוטיוב, והופיעה בתחנות רדיו שונות בצפון אמריקה.
עם הגיעה לגיל 18 היא חתמה חוזים עם חברות ההקלטות אי פי אנטרטיינמנט ודף ג'ם הקלטות.
קארה הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה "Here".
השיר נכתב בהשראת מסיבה שאליה הלכה בהיותה בת 16 בה הרגישה לא בנוח.
בשיר אלסיה פונה לסוג האנשים שמרגישים לא בנוח במסיבות.
השיר יצא לאור ב-26 במאי 2015. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד האמריקאי.
השיר הופיע במגזין המוזיקלי "הפאדר" וקיבל מעל 500,000 האזנות בשבוע הראשון.
ב-29 ביולי 2015 קיימה קארה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה, בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון.
ב-2 בפברואר יצא לאור השיר, "Wild Things", שנכלל כסינגל השני באלבום הבכורה שלה.
לאחר מכן ביוני 2016, יצאה לאור גרסת לשיר "Wild", של טרוי סיון שבו קארה השתתפה.
קארה הוציאה מיני-אלבום בשם Four Pink Walls, ואלבום שלם בשם Know-It-All.
בשנת 2016 היא הוציאה את השיר "Scars to Your Beautiful" שזכה להצלחה והגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100.
בשנת 2017 המפיק זד הוציא את השיר "Stay" שאלסיה משתתפת בו בתור זמרת שנייה.
השיר זכה להצלחה והגיע בין היתר למקום ה-7 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100. בנוסף, היא הוציאה את הסינגל "How Far I'll Go", שנמצא גם בפסקול של הסרט מואנה.
השיר הוא שיתוף פעולה עם קאליד ולוג'יק.
בשיאו הגיע השיר למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך למצליח ביותר של שלושתם במצעד זה.
ב-28 בינואר 2018 זכתה בפרס גראמי לתגלית השנה.
באותה השנה הוציאה עם אלק בנג'מין את הלהיט "Let Me Down Slowly".
ב-3 במרץ 2019 התחילה בסיבוב הופעות עם שון מנדס "Shawn Mendes The tour" כמופע חימום.
בשנת 2020 דיבבה בסרט המקורי של נטפליקס "משפחת וילובי".
אלסנדרו גאמבריני (באיטלקית: Alessandro Gamberini; נולד ב-27 באוגוסט 1981 בבולוניה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם.
גאמבריני שיחק במספר קבוצות בסרייה א', ובמרב הקריירה שיחק בקבוצת פיורנטינה, במדיה ערך 224 הופעות רשמיות על פני שבע עונות.
לגאמבריני שמונה הופעות במדי נבחרת איטליה, והוא נכלל בסגלה לטורניר יורו 2008.
גאמבריני החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של בולוניה 1909 מעיר הולדתו.
הוא עלה לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת בסרייה א'.
הוא רשם את הופעת הבכורה ב-9 בינואר 2000, בהפסד החוץ של קבוצתו 3-1 ללאציו.
לאחר עונת הבכורה שלו, נרכשה מחצית מכרטיס השחקן שלו על ידי יובנטוס, אך עסקת האחזקה המשותפת הסתיימה ביוני 2002, כשהכרטיס חזר לחזקתה המלאה של בולוניה.
בעונת הושאל גאמבריני להלאס ורונה מהסרייה ב', ולאחר עונה אחת חזר לבולוניה.
בסיום עונת , בה היה גאמבריני לראשונה לשחקן הרכב, ירדה בולוניה לליגת המשנה, וגאמבריני נמכר לפיורנטינה תמורת סכום של כ-3.2 מיליון אירו.
ב-4 במרץ 2007, כשבע שנים מאז הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כבש גאמבריני צמד בניצחונה של פיורנטינה 5-1 על טורינו, במה שהיו לשערי הליגה הראשונים בקריירה שלו לאחר 134 הופעות.
גאמבריני תפס מקום של קבע בהרכב הקבוצה, ובסיום עונת אף נבחר לשחקן העונה של הקבוצה.
בפברואר 2010 נאלץ השחקן לעבור ניתוח בכתפו, שגרם לו להיעדר כשלושה חודשים מהמגרשים.
לקראת עונת , החליף גאמבריני את ריקרדו מונטוליבו בתפקיד קפטן הקבוצה.
בסיום אותה עונה סיים גאמבריני את דרכו בקבוצה, לאחר שבע עונות בהן רשם 224 הופעות רשמיות, מתוכן 194 בסרייה א'.
לקראת עונת עבר גאמבריני, יחד עם חברו לקבוצה ואלון בהראמי, לקבוצת נאפולי.
סכום ההעברה הכולל הוערך בכ-8.5 מיליון אירו.
לאחר עונה אחת, בה רשם 25 הופעות ליגה וסיים עם קבוצתו במקום השני בליגה, עבר גאמבריני לעונת השאלה בגנואה.
ב-24 ביולי 2014, לקראת עונת , עבר גאמבריני לקייבו ורונה.
ב-3 ביולי 2018 הודיע גאמבריני על פרישה ממשחק פעיל בגיל 36.
גאמבריני החל את דרכו הבינלאומית במדי נבחרת איטליה הצעירה, עמה זכה באליפות אירופה 2004 תחת המאמן קלאודיו ג'נטילה.
הופעת הבכורה של גאמבריני במדי נבחרת איטליה נערכה ב-17 באוקטובר 2007, תחת המאמן רוברטו דונאדוני, בניצחונה של איטליה 2-0 על במשחק ידידות.
בתחילה לא זומן גאמבריני על ידי דונאדוני לסגל איטליה לקראת יורו 2008. ב-2 ביוני 2008, באימון הראשון של הנבחרת באוסטריה לקראת הטורניר, נפצע קפטן הנבחרת, פאביו קנבארו, בתיקול עם ג'ורג'ו קייליני וקרע שני גידים בקרסול.
כתוצאה מכך, זומן גאמבריני לסגל הנבחרת כמחליפו של קנבארו, על אף שצבר עד אז שתי הופעות בינלאומיות בלבד.
על אף שאיטליה שיתפה ארבעה בלמים שונים במהלך הטורניר (מטראצי וברצאלי במשחק הפתיחה, ובמשחקים הבאים קייליני ופאנוצ'י), לא זכה גאמבריני לדקות משחק בטורניר.
שנה אחר כך, נכלל בסגל של מרצ'לו ליפי לגביע הקונפדרציות 2009, אך שוב לא זכה לדקות משחק בטורניר.
לגאמבריני שמונה הופעות במדי איטליה, האחרונה שבהן ב-2011.
אלסיו טקינארדי (באיטלקית: Alessio Tacchinardi; נולד ב-23 ביולי 1975 בקרמה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר האחורי, וכיום מאמן קבוצת לקו מהליגה הרביעית באיטליה.
טקינארדי החל את הקריירה באטאלנטה, אך שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת יובנטוס.
במדי יובנטוס זכה טקינארדי בתארים רבים, בהם ליגת האלופות, גביע אופ"א ושש אליפויות איטליה.
בנוסף, שיחק במשך שתי עונות בליגה הספרדית במדי ויאריאל, ולזכותו 13 הופעות במדי נבחרת איטליה.
טקינארדי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אטאלנטה.
בעונת החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת.
באותה עונה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', ב-24 בינואר 1993 בניצחון הביתי 2-1 על אנקונה.
הופעה זו הייתה הופעתו הבודדת באותה עונה בליגה.
עונה אחר כך רשם טקינארדי שמונה הופעות ליגה, ועל אף שהציג יכולת טובה, לא הצליח לסייע לקבוצתו לרדת לסרייה ב' בסיום העונה.
הופעותיו המוצלחות, אף כי היו ספורות, צדו את עינו של המנהל הטכני של יובנטוס, לוצ'יאנו מוג'י, וביולי 1994 נרכש טקינארדי על ידי יובנטוס לקראת עונת .
טקינארדי בן ה-19 השתלב היטב והפגין יכולת טובה במשחקי קדם-העונה, ועל אף גילו הצעיר התבלט באופן מיידי במערך של מרצ'לו ליפי.
עונת הבכורה של טקינארדי ביובנטוס הייתה מוצלחת מאוד.
טקינארדי עצמו רשם 24 הופעות ליגה בדרך לזכייתה של יובנטוס באליפות איטליה, והשלים עם הקבוצה זכייה בדאבל לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על פארמה במסגרת הגביע האיטלקי.
טקינארדי לא שותף במשחק הגמר הראשון, בו ניצחה יובנטוס 1-0, אך פתח בהרכב במשחק השני בו השלימה יובנטוס ניצחון כפול, 2-0 בסיום.
אותה פארמה הייתה זו שמנעה מיובנטוס זכייה בגביע אופ"א, כשהקבוצות נפגשו שוב למשחק גמר כפול.
טקינארדי פתח במשחק הראשון בו הפסידה יובנטוס 1-0, וספג כרטיס צהוב שמנע ממנו לשחק בגומלין.
בעונת זכה טקינארדי עם קבוצתו בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אייאקס.
באותה עונה פחתו משמעותית דקות המשחק של טקינארדי, והוא לא שותף בניצחון קבוצתו בגמר.
בשתי העונות הבאות זכתה יובנטוס בשתי אליפויות נוספות, העפילה בשתיהן לגמר ליגת האלופות - והפסידה.
טקינארדי עלה בשני משחקי הגמר כמחליף - בהפסד לבורוסיה דורטמונד בגמר 1997 עלה לשלוש הדקות האחרונות במקום אלן בוקסיץ', ובהפסד לריאל מדריד בגמר 1998 החליף עם פתיחת המחצית השנייה את אנג'לו די ליוויו.
אחת מעונות השיא של טקינארדי הייתה עונת , במהלכה בלט בזכייתה של יובנטוס באליפות איטליה ובהעפלתה לגמר ליגת האלופות.
במשחק הגמר מול מילאן פתח טקינארדי בהרכב, בפעם היחידה מתוך ארבעת הגמרים אליהם הגיעה יובנטוס בתקופתו.
הוא שיחק לאורך כל המשחק וההארכה, שבסיומה הפסידה יובנטוס בדו-קרב בעיטות עונשין.
עונת , בה זכתה יובנטוס באליפות שלאחר מכן נלקחה ממנה בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006, הייתה האחרונה של טקינארדי במדי יובנטוס.
הוא שיחק בסך הכול 11 עונות במועדון, ורשם בהן 404 הופעות ו-15 שערים בכל המסגרות.
עם פתיחתו של אצטדיון יובנטוס ב-2011, זכה טקינארדי להיכלל ברשימת חמישים האגדות של המועדון בכל הזמנים.
הגעתם של פטריק ויירה ופדריקו בלזארטי, בנוסף על מינויו של פאביו קאפלו לתפקיד המאמן, סימנו את סוף דרכו של טקינארדי במועדון וביולי 2005, לקראת עונת , הושאל טקיניארדי לוויאריאל הספרדית.
טקינארדי השתלב היטב בקבוצתו של מנואל פלגריני, וסייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לחצי גמר ליגת האלופות באותה עונה.
ב-30 ביוני 2006, עם סיום העונה, חזר מהשאלה ליובנטוס, אך הבעיות בקבוצה בעקבות פרשת הטיית המשחקים הביאו אותו להאריך את ההשאלה בקבוצה הספרדית לעונה נוספת.
טקינארדי חזר שנית ליובנטוס בסיום עונת , והיה נראה כי הפעם יישאר בקבוצה, בין היתר בעקבות מינויו של מאמן חדש לקבוצה, קלאודיו ראניירי, אך לבסוף הוא שוחרר מחוזהו באוגוסט 2007 בעקבות חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה.
לאחר ששוחרר, חתם בהעברה חופשית בברשה מהסרייה ב', והיה שותף משמעותי בהגעתה לפלייאוף ההעפלה לסרייה א', כשסיימה במקום החמישי בטבלה.
טקינארדי לא חידש את חוזהו בסיום העונה, ופרש ממשחק פעיל בגיל 33.
טקינארדי החל את דרכו הבינלאומית כבר בגילאים הצעירים.
הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה תחת המאמן אריגו סאקי ב-6 בספטמבר 1995, בניצחון הביתי 1-0 על במסגרת מוקדמות יורו 1996. הוא היה שותף לזכייתה של נבחרת איטליה הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 - 1996, תחת המאמן צ'זרה מלדיני.
טקינארדי עלה כמחליף במשחק הגמר מול ספרד, שהסתיים בניצחונה של איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין.
על אף שהיה שחקן משמעותי ביובנטוס המפוארת של תקופתו, טקינארדי לא הצליח להפוך לשחקן משמעותי בנבחרת, בין היתר עקב פציעות חוזרות ונשנות ועקב ריבוי הקשרים האיטלקים הבינלאומיים בתקופתו.
הופעתו האחרונה במדי איטליה התקיימה ב-10 בספטמבר 2003, במשחק חוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 2004. הוא סיים את דרכו הבינלאומית עם 13 הופעות בלבד, וללא שער.
בשנת 2009, זמן קצר לאחר פרישתו, החל טקינארדי לאמן את קבוצת הנוער של פרגולטסה מעיר הולדתו קרמה, קבוצה בה שיחק בעצמו בגילאים צעירים.
הוא נותר בתפקידו עד ה-29 ביוני 2012, אז עבר לאמן נוער במועדון האחרון בקריירת המשחק שלו, ברשה.
ב-30 במאי 2013 התמנה לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת של פרגולטסה, מהליגה האיטלקית הרביעית.
כעבור ארבעה חודשים בלבד, ב-25 בספטמבר, התפטר מתפקידו עקב סיבות אישיות.
ב-4 ביולי 2015 חזר לקדנציה שנייה כמאמן פרגולטסה.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםאטאלנטהסרייה א'1080יובנטוססרייה א'240160191231231300312282272240160ויאריאללה ליגה232221ברשהסרייה ב'349סך הכול בקריירה34921
אלסיו רומאניולי (באיטלקית: Alessio Romagnoli; נולד ב-12 בינואר 1995 באנציו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לאציו מהסרייה א'.
הוא גדל במחלקת הנוער של רומא.
לקראת עונת נכלל רומאניולי בסגל הבוגר של רומא על ידי המאמן זדנק זמאן.
הוא הצטרף למשחקי קדם העונה של הקבוצה וישב על ספסל הקבוצה באופן קבוע במשחקי הליגה.
ב-11 בדצמבר 2012 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על אטאלנטה במסגרת הגביע האיטלקי.
בעונת קיבל רומאניולי יותר הזדמנויות בקבוצה הבוגרת של רומא תחת המאמן רודי גרסיה.
הוא ערך 11 הופעות ליגה.
ב-1 בספטמבר 2014 הצטרף רומאניולי לעונה אחת בהשאלה לסמפדוריה, גם היא מהסרייה א', תמורת חצי מיליון אירו ואופציה לרכישת השחקן.
ב-14 בספטמבר ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בניצחון 0–2 על טורינו במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-24 בספטמבר הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-80 בניצחון 1–2 על קייבו ורונה במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
בסך הכל ערך רומאניולי 30 הופעות ליגה במועדון והבקיע שני שערים.
ב-11 באוגוסט 2015 נמכר רומאניולי למילאן תמורת 25 מיליון אירו ו-30 אחוזים מרווח עתידי על השחקן וחתם על חוזה ל-5 שנים.
ב-18 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על פרוג'ה במסגרת הגביע האיטלקי.
ב-23 באוגוסט 2015 ערך רומאניולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במדי מילאן, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לפיורנטינה במסגרת המחזור הראשון.
ב-27 בספטמבר 2015 הורחק רומאניולי לראשונה בקריירה, כשספג בדקה ה-42 כרטיס צהוב שני בהפסד הליגה 0–1 לגנואה במסגרת המחזור השישי.
ב-1 במרץ 2016 הבקיע רומאניולי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-24 בניצחון 0–5 על אלסנדריה במסגרת חצי גמר הגביע האיטלקי.
בעונת 2018/2019 מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של לאונרדו בונוצ'י ליובנטוס.
ב-12 ביולי 2022 חתם רומאניולי לחמש שנים בלאציו.
אלסנדרו דיאמנטי (; נולד ב-2 במאי 1983 בפראטו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק כקשר התקפי ולשעבר שחקנה של נבחרת איטליה בכדורגל.
דיאמנטי שיחק לאורך הקריירה בליגות הבכירות באיטליה, אנגליה וסין, שם זכה באליפות סין עם גואנגג'ואו אוורגראנד.
לזכותו 17 הופעות במדי איטליה, אותה ייצג בין היתר ביורו 2012, שם העפילה לגמר הטורניר.
דיאמנטי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של פראטו מעיר הולדתו.
הוא החל לשחק במדי הקבוצה הבוגרת בעונת בליגה הרביעית, ובאותה עונה ערך הופעת ליגה אחת בלבד, ב-17 במאי 2000, כשקבוצתו נפרדה בשוויון 0-0 מול נוברה.
לקראת עונת הושאל דיאמנטי לאמפולי מהסרייה ב', אך שם לא הצליח להשתלב בקבוצה הבוגרת ושיחק במדי קבוצת הנוער בלבד.
באותה עונה צבר 12 הופעות ליגה במדי קבוצת הנוער של אמפולי, שבחרה שלא לממש את האפשרות לרכישתו.
לקראת עונת חזר דיאמנטי לפראטו, אך כחודש מפתיחת העונה הושאל פעם נוספת, הפעם לקבוצת פוסצ'ו מהליגה החמישית, במדיה היה לשחקן הרכב פותח.
בתום העונה חזר פעם נוספת לקבוצת האם שלו, פראטו, שהעפילה בינתיים לליגה השלישית.
בחציה הראשון של עונת שיחק דיאמנטי בקבוצה אך לא זכה לדקות משחק רבות, עד שבינואר 2003 הושאל לפיורנטינה, שעשתה את צעדיה הראשונים בליגה הרביעית בעקבות פשיטת הרגל שחוותה עונה קודם לכן.
בפיורנטינה השתלב דיאמנטי הן בקבוצת הנוער והן בקבוצה הבוגרת, וצבר שלוש הופעות ליגה בדרך להעפלתה של הקבוצה לליגה השלישית.
בסיום העונה בחרה פיורנטינה שלא לממש את האפשרות לרכישתו של דיאמנטי, וזאת עקב שני מקרים של חזה אוויר שבעטיין אושפז דיאמנטי בחודשי הסיום של העונה.
בעונת השתלב דיאמנטי לראשונה בהרכב קבוצת נעוריו, ורשם עשרים הופעות ליגה בהן כבש ארבעה שערים.
בחציה השני של העונה שולב דיאמנטי פחות מאשר בחציה הראשון, וזאת עקב פציעה במפשעה והן עקב בעיות משמעת.
הוא שותף בשני משחקי פלייאוף ההישרדות של הקבוצה מול פרו פאטריה, ואף בישל שער אחד, אך קבוצתו כשלה בצמד המשחקים וירדה לליגה הרביעית (על אף שמאוחר יותר נותרה בליגה השלישית עקב עניינים טכניים).
לקראת עונת ערך דיאמנטי את הופעותיו הראשונות בליגת המשנה, לאחר שחצי מכרטיסו נרכש על ידי אלבינולפה והוא הושאל אליה בחוזה לשלוש עונות.
בעונה הראשונה בקבוצה היה דיאמנטי בעיקר שחקן ספסל.
הוא רשם 18 הופעות ליגה בהן לא כבש, אך בישל חמישה שערים במהלך העונה.
עונה אחר כך הגיע לקבוצה וינצ'נצו אספוסיטו, מי שהיה מאמנו הראשון של דיאמנטי בפראטו.
על אף ההיכרות המוקדמת בין השניים ועל אף ששיחק באופן תדיר בפתיחת העונה, איבד דיאמנטי עד מהרה את מקומו בהרכב, ובחודש דצמבר אף הוצא מסגל הקבוצה ולא ישב כלל על הספסל.
ב-31 בינואר 2006, יומו האחרון של חלון ההעברות, בחר דיאמנטי לעזוב את אלבינולפה ולשוב לפראטו, קבוצת נעוריו, בליגה הרביעית.
את העונה סיים דיאמנטי עם ארבעה שערי ליגה ב-11 הופעות, ולמעשה שב לכבוש לראשונה אחרי שנתיים.
הוא שותף גם בצמד משחקי פלייאוף ההישארות מול מונטווארקי, אותו שרדה הקבוצה בזכות שער חוץ אותו כבש דיאמנטי בבעיטה משלושים מטרים.
דיאמנטי נשאר בפראטו גם לעונת , שהייתה עבורו עונה מוצלחת.
עם עשרה שערי ליגה סייע דיאמנטי לקבוצתו לסיים את העונה במרכז הטבלה, הרחק ממאבקי הירידה, ובנוסף כבש חמישה שערים בגביע הליגות הנמוכות, כולל שלושער לרשתה של פיזה, ששיחקה אז בליגה השלישית, ליגה אחת מעל פראטו.
בסך הכול כבש דיאמנטי 15 שערים ב-31 הופעות בכל המסגרות באותה העונה, שהייתה לעונת פריצה עבורו.
בתום העונה נפרד דיאמנטי מפראטו עם 24 שערים ב-76 הופעות בכל המסגרות, כולל שתי הופעות כקפטן הקבוצה.
ב-9 ביולי 2007, לקראת עונת עבר דיאמנטי לראשונה לסרייה א', כשחתם במדיה של ליבורנו.
דיאמנטי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה כבר במחזור הראשון, ב-25 באוגוסט 2007, כשעלה מהספסל בתבוסתה של ליבורנו 5-1 ליובנטוס.
ליבורנו ירדה בתום העונה לסרייה ב' מהמקום האחרון בטבלה.
דיאמנטי נותר לשחק בליבורנו בליגת המשנה, ורשם עונת שיא מבחינה התקפית עם 13 שערי ליגה ב-32 הופעות.
ליבורנו סיימה את העונה במקום השלישי והתמודדה בפלייאוף העלייה, בחצי הגמר מול גרוסטו ובגמר מול ברשה.
דיאמנטי שיחק בכל ארבעת משחקי הפלייאוף וכבש שלושה שערים במשחקים אלו, שסייעו לקבוצתו לחזור לסרייה א' בתום עונה אחת בלבד.
לאחר שפתח את עונת במדי ליבורנו, ואף שותף במשחק הליגה הראשון של הקבוצה באותה העונה, עזב דיאמנטי את איטליה לראשונה בקריירה והצטרף לקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג, תחת המאמן בן ארצו ג'אנפרנקו זולה, שדחף להחתמתו.
ב-12 בספטמבר 2009 עלה דיאמנטי מהספסל כחצי שעה לפני תום המשחק בו נוצחה וסטהאם 1-0 על ידי ויגאן אתלטיק.
בכך, היה דיאמנטי לשחקן ה-800 שלובש את מדיה של וסטהאם.
שבוע אחר כך פתח דיאמנטי בהרכב קבוצתו לראשונה, כשזו נוצחה בביתה 3-2 על ידי ליברפול.
באותו המשחק כבש דיאמנטי את שער הבכורה שלו בקבוצה מהנקודה הלבנה, על אף שהחליק בזמן הבעיטה.
עד לסיום העונה הצליחה וסטהאם להבטיח את מקומה לעונה נוספת בפרמייר ליג, כשסיימה במקום ה-17 בטבלה.
דיאמנטי כבש שבעה שערים ב-27 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, ונבחר במקום השני בתואר שחקן העונה של המועדון, אחרי סקוט פארקר.
ב-24 באוגוסט 2011, לאחר ששותף במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג במדי וסטהאם תחת אברהם גרנט, נמכר דיאמנטי לברשה, העולה הטרייה לסרייה א', תמורת כ-2.2 מיליון אירו.
בעונת הבכורה שלו היה דיאמנטי שחקן חשוב במערך של ברשה, וכבש שישה שערי ליגה ב-32 הופעות.
הוא זכה לפופולריות רבה בקרב קהל הקבוצה, ואף זכה להשוואות לאחד מגדולי שחקניה של ברשה בכל הזמנים, רוברטו באג'ו.
על אף יכולתו של דיאמנטי, שהיה לסגן מלך שערי הקבוצה בליגה באותה העונה, הציגה ברשה עונה חלשה מבחינה קבוצתית ובתום העונה נשרה לסרייה ב' אחרי עונה אחת בלבד.
בתום עונה אחת בלבד במדיה של ברשה, ולקראת עונת , נמכר דיאמנטי לבולוניה 1909 תמורת כ-1.5 מיליון אירו.
הוא השתלב היטב בקבוצה כבר בעונת הבכורה שלו, וכבש שמונה שערים בשלושים הופעות כשקבוצתו סיימה את העונה במקום התשיעי בטבלה.
במהלך עונת , בעקבות עזיבתם של מרקו די ואיו בתחילת העונה ושל דניאלה פורטנובה בחלון ההעברות של ינואר, התמנה דיאמנטי לתפקיד הקפטן.
באותה עונה ערך 34 הופעות ליגה וכבש שבעה שערים.
דיאמנטי הוביל את הקבוצה כקפטן גם בחציה הראשון של עונת , עד שעזב את הקבוצה בחודש פברואר 2014. לזכותו 88 הופעות בכל המסגרות במדי בולוניה, שהפכה לקבוצה במדיה צבר את מספר ההופעות הרב ביותר בקריירה שלו.
בסך הכול כבש דיאמנטי 22 שערים במדי הקבוצה, 19 מתוכם בליגה.
ב-7 בפברואר, לקראת עונת בליגה הסינית, חתם דיאמנטי בגואנגג'ואו אוורגראנד של המאמן בן ארצו מרצ'לו ליפי.
דיאמנטי, שנרכש תמורת כשבעה מיליון אירו, שיתף פעולה בקבוצה עם איטלקי נוסף, חברו לשעבר בבולוניה אלברטו ג'ילארדינו.
ב-26 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות האסיאתית, וכבש צמד שסייע לקבוצתו להפוך פיגור 2-0 לניצחון 4-2 על מלבורן ויקטורי.
עד לתום העונה שותף דיאמנטי ב-24 מתוך שלושים המחזורים בליגה, בהם כבש ארבעה שערים בדרך לזכייתה של קבוצתו באליפות סין, שהייתה לתואר הראשון בקריירת המשחק שלו.
בינואר 2015, כחודשיים לאחר תום העונה בסין, הושאל דיאמנטי לפיורנטינה, 12 שנים אחרי ששיחק במדיה בליגה הרביעית.
הפעם, בסרייה א' תחת המאמן וינצ'נצו מונטלה, רשם דיאמנטי 11 הופעות ליגה, בהן כבש פעמיים, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום הרביעי בטבלה, הישג השיא שלו באיטליה.
עם תום העונה בחרה פיורנטינה שלא להשלים את רכישתו של דיאמנטי.
לקראת עונת שב כרטיסו של דיאמנטי לגואנגג'ואו באופן אוטומטי, אך השחקן עצמו לא שב לסין והושאל לעונה אחת במדיה של העולה החדשה לפרמייר ליג, ווטפורד.
הייתה זו ההתנסות השנייה של דיאמנטי בפרמייר ליג, לאחר שבעבר שיחק במדיה של וסטהאם.
דיאמנטי התקשה להשתלב בהרכב של המאמן קיקה סאנצ'ס פלורס, ובמחצית הראשונה של העונה רשם שלוש הופעות בלבד במדיה של ווטפורד, כולן בליגה וכולן כמחליף.
בהיעדר דקות משחק ראויות, עזב דיאמנטי את ווטפורד לאחר חצי עונה, ובמחצית השנייה של העונה שב לאיטליה כשהושאל לאטאלנטה עד לתום העונה.
עד לסיום העונה כבש דיאמנטי שער אחד ב-16 הופעות ליגה במדיה של הקבוצה, שסיימה את העונה במקום ה-13.
עם תום עונת התיר דיאמנטי את חוזהו בגואנגג'ואו, בעיצומה של העונה בליגה הסינית.
ב-29 באוגוסט 2016, לאחר שהשיג את השחרור מהמועדון הסיני, עבר דיאמנטי בהעברה חופשית לפלרמו מהסרייה א'.
את הופעת הבכורה שלו ערך במחזור השלישי של העונה, בהפסד 3-0 לנאפולי ב-10 בספטמבר, אליו עלה עם סרט הקפטן.
ב-24 ביולי 2019, חתם לעונה בוסטרן יונייטד מליגת העל האוסטרלית.
עם חתימתו מונה לקפטן הקבוצה.
בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לשחק השנה באוסטרליה.
באפריל 2023 הודיע על פרישה ממשחק.
דיאמנטי זכה לזימון בכורה מהמאמן צ'זרה פראנדלי לקראת משחק ידידות מול ב-17 בנובמבר 2010. על אף שהיה חולה בשפעת באותו היום, עלה דיאמנטי בהרכב הפותח באותו משחק, שהסתיים בשוויון 1-1, והוחלף במחצית על ידי דניאלה דה רוסי.
שנה וחצי לאחר הופעת הבכורה שלו, שהייתה היחידה שלו עד אז בשורות הנבחרת, זומן דיאמנטי לסגל של פראנדלי לקראת יורו 2012. לאחר שלא שותף בשני משחקי הפתיחה של שלב הבתים (1-1 מול , 1-1 מול ), עלה דיאמנטי מהספסל לאחר כשעה במשחקה האחרון של איטליה בשלב הבתים, מול .
דיאמנטי בישל בכדור קרן את השער השני של איטליה במשחק, אותו כבש מריו באלוטלי.
בשלב רבע הגמר עלה דיאמנטי פעם נוספת מהספסל, ושיחק ברבע השעה האחרונה של המשחק וכן לאורך כל ההארכה, כשאיטליה ו נפרדו בשוויון 0-0. המשחק הוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין, כשדיאמנטי כובש את הפנדל האחרון והמכריע שהעלה את איטליה לחצי הגמר.
בשלב זה שוב עלה דיאמנטי מהספסל להופעתו השלישית והאחרונה בטורניר, כשאיטליה גברה 2-1 על בדרך לגמר הטורניר.
דיאמנטי לא שותף בתבוסתה של איטליה 4-0 לספרד במשחק הגמר.
כשנה לאחר טורניר היורו, זומן דיאמנטי על ידי פראנדלי לסגל איטליה לקראת גביע הקונפדרציות 2013. לאחר שלא שותף בניצחונות על ועל , פתח דיאמנטי בהרכב בהפסדה של איטליה 4-2 ל.
על אף ההפסד, העפילה איטליה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר הטורניר.
דיאמנטי לא שותף להפסדה של איטליה בפנדלים לספרד בחצי הגמר, אך פתח בהרכב מול במשחק על המקום השלישי.
בדקה ה-73 כבש דיאמנטי את שערו היחיד במדי איטליה, שער שהעלה את האיטלקים ליתרון 2-1 במשחק.
לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 2-2, גברה איטליה על אורוגוואי 3-2 בפנדלים, ללא דיאמנטי שהוחלף בדקה ה-82.
בנובמבר 2013 שולב דיאמנטי בפעם האחרונה במדי איטליה, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 2-2. בסך הכול לזכותו 17 הופעות ושער אחד במדיה של איטליה.
אליפות אירופה: 2012 (מקום שני)
גביע הקונפדרציות: 2013 (מקום שלישי)
אלסנדרו ג'נטילה (באיטלקית: Alessandro Gentile; נולד ב-12 בנובמבר 1992 במדאלוני, איטליה) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והקלע בקבוצת אודינה מהליגה האיטלקית השנייה בכדורסל.
ג'נטילה משחק גם בנבחרת איטליה.
בדצמבר של עונת 2011/2012 חתם בקבוצת ארמאני מילאנו לארבע שנים, על אף שחמישה חודשים קודם לכן חתם על הארכת חוזה של שלוש שנים בבנטון.
במילאנו הפך ג'נטילה לשחקן מרכזי פחות, כשכמות הדקות שלו מצטמצמת מ-27.1 בטרוויזו בתחילת העונה ל-19 במילאנו בהמשך.
בעונתו השנייה בקבוצה נבחר שנית למשחק האולסטאר, כשהוא מבסס את מעמדו בקבוצה ומעמיד ממוצעים של 10 נקודות, 3 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים ב-20 דקות, בליגה וביורוליג.
ביום המשחק נבחר ג'נטילה בבחירה מספר 53 בדראפט ה-NBA 2014 על ידי מינסוטה טימברוולבס שהעבירו את זכויותיהם עליו ליוסטון רוקטס באותו הערב.
בסיום העונה התלבט ג'נטילה בין מילאנו, יוסטון וצסק"א מוסקבה, אך לבסוף חתם על הארכת חוזה לשלוש שנים במילאנו, כשהוא מקבל את תפקיד קפטן הקבוצה - הצעיר ביותר אי פעם להחזיק בתואר זה (כאמור, בן 21).
הקבוצה העפילה בעונה זו לשלב ההצלבה ביורוליג, בו הודחה על ידי האלופה-לעתיד, מכבי תל אביב.
בעונת קלע ג'נטילה 14.3 נקודות למשחק ביורוליג ו-12.3 בליגה, כשהוא מוסיף 3.1 ו-4.5 ריבאונדים בהתאמה.
בעונה זו קבוצתו הגיעה לגמר הגביע האיטלקי, לחצי גמר הפלייאוף בליגה ולשלב ה"טופ 16" ביורוליג.
בעונת זכה עם מילאנו בטרבל מקומי - אליפות, גביע וסופרקאפ, כאשר בסיום סדרת הגמר הוא מצהיר כי זו "כנראה העונה האחרונה שלו במועדון".
באפריל חתם ג'נטילה בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל בכדורסל שאומנה בידי סימונה פיאניג'אני עד לסיום העונה, אך לא מצא את מקומו ברוטציה של הקבוצה ועזב את ישראל כשבוע לפני סיומה, ולא זומן לסגל הנבחרת ליורובאסקט 2017.
לקראת עונת חתם ג'נטילה בקבוצת וירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית בכדורסל.
בסיום העונה עבר לשחק בקבוצת אסטודיאנטס מדריד.
במהלך עונה סבירה בקבוצה נפצע למשך כחודשיים, ולקראת העונה הבאה חתם בקבוצת אקילה באסקט טרנטו מארץ הולדתו.
ג'נטילה שיחק עם נבחרת העתודה של איטליה בכדורסל באליפות אירופה לנבחרות עתודה בבילבאו ב-, וזכה עמה במדליית הכסף לאחר הפסד בגמר לנבחרת ספרד.
הוא משחק בנבחרת איטליה הבוגרת באופן קבוע מאז 2013, כשהוא משתתף איתה ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015, כאשר בשניהם הנבחרת מגיעה לשלב רבע הגמר.
ב-2013 סיים כקלע המוביל של הנבחרת באליפות עם 14.3 נקודות, וב-2015 סיים במקום השני בטבלת קלעי נבחרתו עם 16.2 נקודות למשחק בממוצע.
בשמינית הגמר נגד ישראל חווה ג'נטילה את המשחק הטוב בקריירה הבינלאומית שלו, כשהוא קולע 27 נקודות ומוריד 5 ריבאונדים.
ג'נטילה שיחק במדים הלאומיים גם בטורניר המוקדמות האולימפי בכדורסל לקראת טורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-, אך הפסיד עם נבחרתו בגמר הטורניר לנבחרת קרואטיה.
לקראת יורובאסקט 2017 לא זומן לסגל הנבחרת.
אלסינור (בדנית: ) היא עיר באי שלן שבדנמרק.
מקור השם אלסינור בא מן המילה "hals", שמשמעותה מצר צר או צוואר, זאת עקב העובדה שהיא שוכנת בנקודה הצרה ביותר במצר ארסונד, כאשר מולה ניצבת העיר הלסינגבורג שבשוודיה במרחק של ארבעה קילומטרים.
התיעוד הראשון לשם זה, ב-1231, מתקופת המלך ולדמר השני, שבו מכונים המתיישבים במקום אלסינר (לעומת המתיישבים שבהליסנגבורג הקרויים אלסינגס).
המבנה הראשון בעיר, שידוע, הוא מבצר פלנדרבורג, שהוקם על גבעה מדרום לעיר בסביבות 1200.
העיר נוסדה בסביבות 1420 על ידי המלך אריק מפומרניה.
המלך הטיל את מס על המעבר במצר ארסונד החל מ-1429 (שבוטל ב-1857).
המס מימן כשני שלישים מהכנסות דנמרק, נגבה באלסינור, ועקב כך הקים בנקודה הקרובה ביותר להלסינגבורג את טירת קורגן.
טירת קרוגן התרחבה ושמה שונה לטירת קרונבורג בסביבות 1580.
אלסינור נעשתה לא רק למקום גביית המס, אלא גם למרכז מסחר חשוב, כך שב-1672 היא הייתה העיר השלישית בגודלה בדנמרק.
האטרקציה העיקרית בעיר היא טירת קרונבורג, אתר מורשת עולמית, שבה מתרחשת עלילת המחזה המלט.
אתר נוסף הוא מוזיאון הימאות הדני הנמצא בסמוך לטירה, שתוכנן על ידי האדריכל ביארק אינגלס.
כיום קו המעבורת בין הלסינגור והלסינגבורג הוא העמוס ביותר בעולם, עם יותר מ-70 יציאות בכל כיוון בכל יום.
אלסנדרה אלורס (באוקראינית: Олександра Водяникова/ Oleksandra Wodjanykowa, בגרמנית: Alessandra Alores; נולדה ב-6 באוקטובר 1984) היא דוגמנית אוקראינית-גרמנייה.
אלורס נולדה בקייב ובגיל שמונה היגרה למינכן, גרמניה עם הוריה.
ב-2003 זכתה בתחרות מיס גרמניה בעת שהייתה סטודנטית למשחק.
בראיון שנערך במהלך התחרות היא נשאלה: "איזה פוליטיקאי היית מעוניינת לפגוש"?
במהלך כהונתה היא ביקרה בעיראק, אך לא נפגשה עם הדיקטטור ובעיקר ביקרה במוסדות חברתיים.
בשנה זו ייצגה את גרמניה בתחרויות מיס תבל, מיס אינטרנשיונל ומיס אירופה, שם עלתה לשלב חצי הגמר.
בכל התחרויות הבינלאומיות הופיעה תחת השם שבו נולדה, אלכסנדרה וודיאניקובה.
לאחר שתפקידה הסתיים, היא דיגמה בניו יורק ובגרמניה, והייתה חתומה על חוזה בסוכנויות "וילהלמינה" ו-IMG Models.
ב-2007 זכתה בתחרות הדוגמנות "טופ מודל גרמניה", ולאחר מכן זכתה במקום הראשון גם בתחרות העולמית "טופ מודל של העולם", שנערכה במצרים.
ב-2009 זכתה בתואר "מיס עולם גרמניה", אך לבסוף לא השתתפה במיס עולם והודחה מהתואר.
אלסנדרה בלוני (באיטלקית: Alessandra Belloni; נולדה ב-24 ביולי 1954) היא זמרת, זמרת-יוצרת, מתופפת-וירטואוזית של תוף מרים, רקדנית, כוריאוגרפית, אתנומוזיקולוגית, מטפלת בריקוד ומורה איטלקייה-אמריקאית.
היא נודעה בעיקר בביצועיה ובמחקריה שעסקו במוזיקה העממית או האתנית האיטלקית (musica popolare).
בלוני התעניינה במיוחד בתרבות המוזיקלית והדתית של ה"טרנטיזם" ושל הנשים בכפרי אפוליה וקלבריה.
מופעיה זכו לפופולריות בארצות הברית ובברזיל.
בלוני נולדה בשנת 1954 ברומא כבת למגלף בשיש ולאישה ממשפחה בעלת מסורות מוזיקליות מרוקה די פאפה, בחבל לאציו.