tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף ישנה מצווה על האדם לבדוק את בגדיו קודם השבת ולוודא שאין בהם חפצים, על מנת שלא לעבור בשוגג על איסור הוצאה מרשות לרשות:
כיום במרבית היישובים בישראל ישנו עירוב, ועל כן פוחת החשש שאדם יעבור בשוגג על מלאכת הוצאה מרשות לרשות, אך עדיין נשאר חשש קל יותר שבבגדים יהיו חפצי מוקצה.
תפילת מנחה של ערב שבת
בערב שבת מתפללים תפילת מנחה רגילה של חול, למעט תחנון.
בשל ההכנות לשבת, יש שהנהיגו בדורות האחרונים להתפלל תפילת מנחה גדולה בערב שבת.
לאחר תפילת מנחה אומרים קבלת שבת, המציינת את כניסת השבת.
כאשר תפילת מנחה סמוכה לקבלת שבת, יש המוסיפים לפני מנחה את פרק ק"ז בתהלים ('יודו לה' חסדו'), בעיקר בקרב החסידים.
מותר להתחיל בערב שבת הפעלה של כלים שימשיכו לעשות מלאכה אסורה בשבת, היות שאין צורך בשמירת שבת על ידי כלים העושים מלאכה בעצמם.
עיקרון זה מכונה "אין שביתת כלים".
בגלל עיקרון זה, מקובל כיום להשתמש בשעון שבת, שהוא התקן קוצב זמן בעל מחזור של 24 שעות, המכבה ומדליק מכשירי חשמל ביתיים על פי זמנים מוגדרים מראש.
כמו כן, מקובל להכין מראש פלטת שבת ולהפעילה לפני כניסת השבת או באמצעות שעון שבת.
בזמן עבר, קודם לתפוצתם של מכשירי חשמל, היה שימוש נרחב באש לצורך מאור וחימום.
היות שישנו איסור על הדלקת אש בשבת או על הגברתה, היה צורך להכין את האש קודם לכניסת השבת.
ישנן הלכות לגבי הכנת מדורה לשבת, שעיקרן הצורך שהמדורה תדלק היטב קודם לכניסת השבת, על מנת למנוע חשש שיבואו להגביר את האש בשבת.
הכלל העיקרי הוא שהמדורה תדלק באופן שהאש תימשך מעצמה לחומרי הבעירה שטרם נדלקו, ללא צורך בסיוע של אדם.
הלכות נוספות ישנן לגבי נרות המשמשים למאור, כאשר בהם החשש הוא שמא אדם יטה את הנר כדי להגביר את עוצמת האור.
זמן כניסת שבת הוא הזמן שבו מפסיקים מכל מלאכה ומדליקים נרות שבת, שהיא המלאכה האחרונה הנעשית בערב שבת על ידי נשים (ביום טוב נהוג להדליק נרות בליל יום טוב עצמו).
ג' דברים צריך אדם לומר בתוך ביתו
במשנה מובאות שלוש תזכורות אותן צריך בעל הבית להזכיר לבני הבית סמוך לזמן כניסת שבת:
תזכורות אלו מכוונות למלאכות שצריכות להעשות קודם השבת, ואסורות בעשייה בשבת.
התזכורת הראשונה היא לגבי הפרשת תרומות ומעשרות, השנייה לגבי עירוב חצרות (או עירוב תחומין), ואילו השלישית מכוונת להדלקת נרות שבת, שנעשית בסיום כל מלאכות החול.
בגמרא מובא כי תזכורות אלו צריכות להאמר בנחת, כדי שיתקבלו על ידי בני הבית.
על פי המקובל כיום זמן הדלקת נרות שבת הוא כ־20 דקות קודם לשקיעת החמה ברוב ארץ ישראל, כ־30 דקות בחיפה, וכ־40 דקות בירושלים ובפתח תקווה (שיעורי זמן אלו קבועים ואינם משתנים לפי התארכות וקיצור הימים).
הרב עובדיה יוסף התנגד לחיוב קבלת הנוהג של 40 דקות בירושלים, ודעתו היא כי זו תקנה של הרבנים האשכנזים בירושלים, אך הרבנים הספרדיים קבעו את זמן הדלקת הנרות כ־20 דקות לשקיעת החמה.
בתקופת בית שני, היה נוהג סדר תקיעות מיוחד כדי להודיע לציבור על השבת המתקרבת.
התקיעות היו נעשות במקומות ישוב יהודיים, ובירושלים היה מקום מיוחד בבית המקדש שכונה בית התקיעה שיוחד למטרה זו.
התקיעות היו נעשות באמצעות שופר או חצוצרה.
סדר התקיעות היה שלוש תקיעות בודדות בהפרשי זמן שנועדו להכריז בהתאמה על הפסקת המלאכה החקלאית בשדות, הפסקת המסחר והתעשייה בעיר, הפסקת המלאכות הביתיות, וכעבור זמן קצר מהתקיעה השלישית שלוש תקיעות נוספות רצופות (תקיעה־תרועה־תקיעה) שמציינות את כניסת השבת.
בקהילות יהודיות רבות היה נהוג למנות אדם שיודיע על כניסת השבת באמצעות חצוצרה או באמצעות תזכורת פרטנית לאנשים.
כך למשל בקהילת יהודי קולאשי שבמערב גאורגיה שכונתה "ירושלים הקטנה", נהגו בערב שבת לתקוע בשופר, כדי להודיע על כניסת שבת קודש.
בשכונות דתיות מקובל כיום להשתמש בצפירת שבת, צופר המודיע על כניסת שבת פעמיים: פעם ראשונה זמן מה קודם כניסת השבת (בדרך כלל כ־20 דקות קודם זמן הדלקת נרות שבת), ופעם שנייה סמוך לכניסת השבת (בדרך כלל 10 דקות קודם זמן הדלקת הנרות).
אדם פרטי או קהילה יכולה להקדים את זמן כניסת שבת מסיבות שונות (לדוגמה עקב אריכות היום בתקופת שעון הקיץ), ומאותו זמן חלה עליהם השבת לכל דיניה, כמו עיקר השבת.
ניתן לקבל את השבת החל מזמן פלג המנחה, כשעה ורבע קודם לשקיעת החמה, ולהתפלל את סדר קבלת שבת ותפילת ערבית של שבת עוד קודם לשקיעת החמה, וכן לערוך קידוש ואת סעודת ליל שבת.
עם זאת, היות שהאפשרות להתפלל תפילת ערבית עוד לפני שקיעת החמה היא לפי שיטת רבי יהודה, יש להתפלל במקרה זה את תפילת מנחה קודם לפלג המנחה, מאחר שעל פי שיטת רבי יהודה זמנה של תפילת מנחה הוא עד פלג המנחה.
בנוסף, יש להקפיד לקרוא שוב את קריאת שמע של ערבית לאחר צאת הכוכבים.
אף על פי שהשבת חלה על כל דיניה על מי שקיבל אותה מוקדם, מותר לבקש מיהודי שטרם קיבל שבת לעשות מלאכה בשביל מי שכבר קיבל שבת.
לפי כמה פוסקים, אופציה אחרת היא לקדש מבעוד יום, ולהתפלל ערבית אחרי הסעודה בצאת הכוכבים.
ואולם, יש פוסקים ששוללים אפשרות זו.
לפי הרבה פוסקים, כדאי לאכול עוד כזית פת אחרי צאת הכוכבים כדי לצאת ידי הראשונים שסוברים שאין יוצאים ידי סעודת שבת מבעוד יום.
בין השמשות של ערב שבת
בין השמשות הוא משך זמן בין שקיעת החמה וצאת הכוכבים המסופק בשייכותו ליום או ללילה.
בשל כך הוא נידון לחומרא ונחשב לחלק מעיקר השבת, וכל דיני השבת מהתורה נוהגים בו.
לדוגמה, אסור להדליק בפרק זמן זה נרות שבת.
עם זאת, חלק מדיני שבת שתוקפם דרבנן אינם נוהגים בו.
ישנו כלל לפיו 'דכל דבר שהוא משום שבות - לא גזרו עליו בין השמשות', ועל כן מלאכות דרבנן שנאסרו משום שבות יהיו מותרות בזמן בין השמשות, אך רק בזמן שיש צורך רב בדבר או שמדובר בדבר מצווה.
מותרת גם הפרשת תרומות ומעשרות מדמאי, הטמנת תבשיל ועשיית עירוב חצרות, וכן אמירה לגוי לעשות מלאכה במקרה שיש צורך גדול או הפסד מרובה.
בכל מקרה, לאחר שענו ברכו בתחילת תפילת ערבית של שבת, כבר אסור להקל בכל הקולות הללו, כי אמירת 'ברכו' נחשבת כקבלת שבת יותר חזקה, ושוב אי אפשר לסמוך על קולות אלה.
נחלקו הפוסקים לגבי דיני בין השמשות במוצאי שבת: יש סוברים שדיני בין השמשות במוצאי שבת שווים לדיני בין השמשות בערב שבת, ויש מחמירים בדבר.
ערבה פאוור קומפני בע"מ היא חברה לאנרגיה סולארית בטכניקת ייצור פוטו-וולטאית (PV).
החברה נוסדה ב-2006 בקיבוץ קטורה שבערבה.
באוגוסט 2008 השקיעה חברת סימנס פרויקט ונצ'רס 15 מיליון דולר בערבה פאוור קומפני.
סימנס החזיקה 40% ממניות החברה.
ב-21 בנובמבר 2010, שר התשתיות עוזי לנדאו חתם על הסכם רכישת חשמל עם חברת קטורה סאן (הנמצאת בבעלות ערבה פאוור) ששוויו מוערך בכ-250 מיליון שקלים.
ההסכם תקף לעשרים שנה ומבטיח שהאנרגיה שמיוצרת בקטורה סאן תחובר לקווי החשמל של חברת החשמל לישראל.
זהו הסכם מכירת החשמל הראשון בישראל עם חברת חשמל סולארית.
בדצמבר 2010 חתם בנק הפועלים על הסכם עם ערבה פאוור קומפני להארכת הלוואה בסך 80 מיליון שקל חדש לערבה פאוור קומפני לצורך מימון פרויקט קטורה סאן (בשווי של כ־100 מיליון ש"ח).
ב-5 ביוני 2011 ערבה פאוור חנכה את השדה הסולארי הראשון בישראל, קטורה סאן.
הפרויקט הוקם בשיתוף פעולה עם סימנס ישראל.
ב-22 במאי 2012 ערבה פאוור הודיעה שהגיעה לסגירה פיננסית על 58.5 מגה-וואט נוספים המיועדים לשמונה פרויקטים עתידיים שיבנו בערבה ובנגב בשווי של 780 מיליון שקל.
קטורה סאן הוא השדה הסולארי המסחרי הבינוני הראשון בישראל, וכמו כן השדה הסולארי המסחרי הראשון במזרח התיכון.
השדה הסולארי נבנה בתוך קיבוץ קטורה שנמצא בערבה, במרחק של כ-50 קילומטר צפונית לאילת.
במיקום זה יש רמת קרינה מהגבוהות בעולם בצירוף עם גישה לרשת החשמל של ישראל.
כ-18,500 תאים פוטו-וולטאיים המרכיבים את השדה הסולארי מכסים שטח של כ-80 דונם.
התפוקה כולה היא 9 מיליון שעות קילו-וואט לשנה במתקן בעל כוח ייצור של 4.95 מגה-וואט.
הראפר Shyne שחרר שיר ששמו "אנרגיה סולארית".
השמעת הבכורה של השיר נערכה ב-5 ביוני 2011, בהשקה של קטורה סאן.
החברה חתמה על מספר הסכמים עם משפחות בדואיות בנגב על מנת לבנות שדות סולאריים עם יכולת תפוקה של עד 20 מגה-וואט.
החברה רואה בשיתוף הפעולה עם הבדואים הזדמנות לייצר מציאות כלכלית-חברתית חדשה עבור הבדואים.
ב-7 בפברואר 2012 ערבה פאוור הודיעה שהיא קיבלה רישיון להקמת השדה הסולארי תראבין, השדה הסולארי הראשון שנבנה בקהילה הבדואית.
מימון לשדה זה שעמד על כ-30 מיליון דולר יסופק על ידי אופיק (Overseas Private Investment Corporation) – תאגיד פרטי להשקעות מעבר לים של ממשלת ארצות הברית.
החברה נותנת למצוות הפאה נופך מודרני, ומקדישה את ארבע הפינות של שדה קטורה סאן לארבעה ארגונים ללא מטרות רווח שירוויחו מהכספים שכל פינה תעשה במשך 20 השנים הבאות.
"ערב עירוני" הוא שיר שכתב נתן אלתרמן.
השיר התפרסם לראשונה בכתב העת "גזית" (בעריכת גבריאל טלפיר) בראשית חודש מאי 1934 (חוברת ג', שנה שנייה, תרצ"ד).
השיר לא ראה אור בספר רשמי כלשהו עד לפרסומו בשנית בספר "מחברות אלתרמן ב'", בעריכת מנחם דורמן בשנת 1979 (הוצאת "הקיבוץ המאוחד").
מילות השיר התפרסמו בספר "שירים 1931–1935", אוסף שיריו המוקדמים של אלתרמן שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1984. בשנת 1987, כאשר יוני רכטר הפיק את אלבומו של יוסי בנאי "יוסי בנאי", הוא הלחין עבורו מספר שירים, מהם התפרסם במיוחד שיר זה.
שנה לפני כן, רוני ידידיה הקליט אותו בלחן אחר לאלבום הבכורה שלו.
השיר הוא תיאור פלסטי של העיר תל אביב לעת שקיעה, כך למשל מושווים בשיר פנסי הרחוב לפרחי העיר המלבלבים באור ניחוח (הוא היתום המוזכר בקטע בשיר המוצג כאן).
עם השנים, זכה השיר למספר גרסאות כיסוי, בביצועם של רונית אופיר, הגרובטרון, זהו זה וכן בהופעות חיות בביצועו של יוני רכטר ביחד עם אמנים נוספים.
השיר משמש כהמנונו הרשמי של ענף חובשים בבה"ד 10, בית הספר לרפואה צבאית, כאשר מילותיו האחרונות של השיר: "מי שיגיע עד הסוף ירצה לבכות מרוב תוחלת", משמשות לביטוי תקווה והשראה להמשך העשייה.
בנוסף, הלחן שלו משמש את מילות המנון אוהדי מכבי תל אביב בכל ענפי הספורט אשר נקרא "מי כמוך באלים".
בערב ראש השנה, הוא כ"ט באלול, נהוגים מנהגים אחדים הקשורים בחג שבא מיד אחריו, ראש השנה (זאת בנוסף למנהגים הכלליים של ערב חג).
לפי הכלל לא אד"ו ראש, ערב ראש השנה אינו חל בימים שבת, שלישי וחמישי, כלומר הוא יכול לחול רק בימים ראשון, שני, רביעי או שישי.
למנהג יהודי אשכנז אומרים סליחות ופיוטים רבים, שהמרכזיים שבהם הם "שופט כל הארץ" שחיבר רבי שלמה אבן גבירול, ו"זכור ברית" שחיבר רבנו גרשום מאור הגולה.
אין אומרים תחנון בשחרית ובמנחה.
אולם, ברוב הקהילות כן אומרים תחנון בסליחות, הנאמרות לפי המנהג המקורי באשמורת הבוקר, ורק החל מתפילת שחרית לא אומרים.
קהילות הנוהגות לתקוע בשופר בחודש אלול מפסיקות זאת בערב ראש השנה, כדי ליצור הפסקה בין התקיעות שאינן אלא מנהג לבין התקיעות בראש השנה, שהן מצווה מן התורה
יש הנוהגים להתענות בערב ראש השנה.
יש הנוהגים להשתטח על קברי צדיקים.
יהודים מברכים זה את זה בברכת "שנה טובה", בפגישות פנים אל פנים, בטלפון, באיגרת שנה טובה ובדואר אלקטרוני וכו'.
מנהג זה מתחיל כבר ימים אחדים לפני החג.
ראשי הסגל הדיפלומטי בישראל מברכים את נשיא המדינה לרגל השנה החדשה.
העיתונים בישראל יוצאים בגיליונות גדולים במיוחד, הכוללים סיכומים שונים של השנה החולפת בישראל, דברי ספרות ועוד.
כאשר מונה גרשום שוקן לעורך "הארץ" הוא החל מסורת שנמשכה שנים רבות, של פרסום סיפור מאת ש"י עגנון בגיליון ערב ראש השנה ובגיליון ערב פסח מדי שנה.
ערב פסח שחל בשבת מתרחש כאשר י"ד בניסן חל בשבת, וליל הסדר נערך במוצאי שבת.
למצב זה יש מספר היבטים הלכתיים לגבי שבת זו וליל הסדר שלאחריה.
בלוח השנה העברי הקבוע מאורע זה קורה לכל הפחות בהפרשים של 3 שנים ולכל היותר בהפרשים של 20 שנים, בסך הכל בכ-11.5% מכלל השנים (בשנות השא, זחא והחא).
גם בזמן שבית המקדש היה קיים מאורע זה לא היה רגיל, ייתכן שבכוונה היו מעברים את השנה או ממלאים או מחסרים את חודש אדר כדי למנוע מערב פסח לחול בשבת.
כאשר ערב פסח חל בשבת, ישנם מספר שינויים משאר השנים, חלקם נוגעים לזמן שבית המקדש קיים, וחלקם נוגעים גם לימינו:
הקרבת קורבן פסח דוחה את השבת, ולכן מקריבים אותו בזמנו גם אם ערב פסח חל בשבת.
עם זאת, פעולות שניתן לעשותן לפני שבת או לאחריה - אינן דוחות את השבת.
לפיכך יש כמה שינויים בתהליך ההקרבה בשבת.
הבאת הפסח לעזרה - בגלל איסור הוצאה מרשות לרשות אין לשאת את הפסח לעזרה בשבת, אלא יש להביאו כשהוא הולך בעצמו.
כמו כן, אין להביא את סכין השחיטה בשבת, אלא יש להכין סכין בעזרה לפני שבת, ובמקרה של שכחה לתחוב את הסכין בצמר הטלה או בקרני הגדי.
הפשטת הקרבן - את הקרבן היו מפשיטים כשהוא תלוי על מקלות מיוחדים.
בשבת, לדעת רבי אליעזר, לא היו משתמשים במקלות אלו, שכן הם נחשבו מוקצה, ולשיטתו המקריבים היו מניחים את ידיהם על כתפי חבריהם, והיו תולים את הכבש על ידיהם, ומפשיטים את הכבש.
אך ההלכה היא שאין חלים במקדש איסורי שבות (איסורי שבת מדרבנן), ולכן היו מפשיטים את הקרבן כרגיל גם בשבת.
שטיפת העזרה - לפי המשנה, הכהנים הדיחו את העזרה גם בשבת, אלא שדבר זה היה בניגוד לדעת חכמים, שאסרו זאת.
עם זאת, הרמב"ם פסק שהדבר מותר, כיוון שהדחת העזרה אינה אסורה מן התורה, אלא רק מדרבנן, ואיסורים מדרבנן - הותרו במקדש.
הליכה הביתה - בגלל איסור הוצאה מרשות לרשות, אסור לקחת את הקרבן הביתה, ולכן כשערב פסח חל בשבת, היו המקריבים ממתינים בהר הבית עד צאת השבת.
הכת הראשונה של מקריבי הקורבן המתינה ברחבת הר הבית, הכת השנייה המתינה בחיל (השטח שבין חומת העזרה לבין החומה הנמוכה הקרויה הסורג), והכת השלישית - נשארה בעזרה.
צליית קרבן הפסח - בשנה זו מתחילים לצלות את קרבן הפסח רק לאחר צאת השבת, מכיוון שאסור לצלות בשר בשבת.
חגיגת ארבעה עשר - אינה קריבה בשנה כזו.
כאשר ערב פסח חל בשבת, מקדימים ומתענים את תענית הבכורות (או נפטרים מהצום על ידי סעודת מצווה, לרוב סיום מסכת) ביום חמישי, י"ב בניסן.
פוסקים רבים סבורים שבשנה כזו אין צורך לצום כלל.
כיוון שהמנהג המקובל הוא שלא לצום גם בשאר השנים אלא להשתתף בסעודת מצווה, נהגו לעשות כך (ביום חמישי) גם כאשר ערב פסח חל בשבת.
דעה נוספת (שאינה מקובלת כל כך) היא לצום ביום שישי, י"ג בניסן.
שבת זו, י"ד בניסן, מכונה "שבת הגדול", ובה אומרים את הפיוטים והיוצרות שנהוג לומר בשבת הגדול.
בשבת זו מתפללים שחרית מוקדם כדי שיהיה אפשר להספיק לאכול חמץ בסעודת יום השבת לפני סוף זמן אכילת חמץ.
הנוהגים לומר את ההגדה של פסח בשבת הגדול, אומרים אותה בשנה כזו בערב פסח.
את דרשת הרב לשבת הגדול מקדימים לשבת הקודמת, ז' בניסן כדי שהציבור יוכל לדעת מה לעשות בשנה זו כהכנה לחג הפסח ולערב הפסח.
גם בשבת י"ד בניסן טוב לדרוש בעניין הגדה של פסח ועוד.
בנוגע להפטרה המיוחדת לשבת הגדול ישנם מנהגים שונים.
המנהג הנפוץ כיום הוא לקראה כבכל שנה בשבת הגדול, כלומר בי"ד בניסן.
ויש נוהגים מנהג שונה, והוא להפטיר את ההפטרה הזו אך ורק בשנה כזו, והפטרה זו הייתה מנהג ייחודי לערב פסח שחל בשבת.
הטעם המובא לכך בספרי המנהגים הוא שההפטרה נועדה דווקא לערב פסח, שבו יש לקיים ביעור מעשרות, משום שנזכרת בה החובה לבער את המעשר ולהביאו למקדש.
לעומת זאת, הגר"א נהג הפוך, ולדעתו, הפטרת שבת הגדול נועדה דווקא לשנים בהן ערב פסח לא חל בשבת.
לפיכך, בשנה כזו לא נקראת הפטרת שבת הגדול, ומפטירים בהפטרת פרשת השבוע.
מכירת החמץ, בדיקתו ביטולו וביעורו
את מכירת החמץ לגוי יש לעשות לפני כניסת השבת, והיא אינה כוללת את החמץ שיאכלו בשבת.
בשנה זו את בדיקת החמץ לאור הנר עושים בליל י"ג בניסן, משום שלמחרת לא יוכלו לבדוק לאור הנר.
מברכים על הבדיקה כמו בשאר השנים, בסיום הבדיקה אומרים את נוסח ביטול חמץ שמתייחס לחמץ שאינו ידוע ("דלא חזיתיה ודלא ביערתיה").
שריפת החמץ מוקדמת ליום שישי, אך משאירים מספיק חמץ בשביל לחם משנה לשתי הסעודות.
מותר להשאיר חמץ גם לצורך אכילה ביום ששי לאחר הביעור.
אין אומרים את נוסח ביטול החמץ בשעת השריפה, כיוון שעדיין מעוניינים באכילת חמץ בשבת.
את נוסח ביטול החמץ הכולל גם את החמץ הידוע ('דחזיתיה ודלא חזיתיה') אומרים בשבת, לפני סוף השעה הזמנית החמישית.
בכל שבת מצווה לאכול שלוש סעודות, הראשונה בליל שבת, השנייה בבוקר והשלישית אחר הצהריים.
בשתי הסעודות הראשונות חובה לאכול לחם בתחילת הסעודה, ואילו סעודה שלישית ניתן לקיים גם ללא לחם אך לכתחילה רצוי לאכול גם בה לחם.
לשם קיום הדין של אכילת שלוש סעודות בשבת זו ישנן כמה דרכים:
אכילת חמץ: בשתי הסעודות הראשונות של השבת ניתן לאכול חמץ, ובלבד שאכילתו תסתיים לפני סוף זמן אכילת חמץ.
יש המשתדלים לאכול דווקא פיתות, מכיוון שהן לא משאירות הרבה פירורים.
לאחר אכילת החמץ יש לבער את שאריות החמץ בדרכים המותרות בשבת (כגון השלכה לרוח או לצנרת הביוב).
יש המחלקים את סעודת הבוקר לשתי סעודות, ובכך מקיימים שלוש סעודות.
אכילת מצות - לרוב הדעות, בליל שבת מותרת אכילת מצה רגילה מעיקר הדין.
אך בסעודות היום לכל הדעות אי אפשר לאכול מצה רגילה, משום שאין אוכלים מצה בערב פסח.
יש האוכלים מצה מבושלת או מטוגנת בשמן עמוק.
אכילת מצה עשירה - למנהג יהודי ספרד ניתן לעשות את כל שלוש הסעודות במצה עשירה.
כאשר אוכלים אותה בשיעור קביעת סעודה מברכים עליה את ברכת המוציא.
למנהג יהודי אשכנז יש מחלוקת עד איזו שעה מותרת אכילת מצה עשירה בערב פסח.
זמנה הרגיל של סעודה שלישית הוא אחר הצהריים בשעה שכבר אסור לאכול חמץ.
בסעודה זו יש הנוהגים לאכול מצה עשירה (לנוהגים בה היתר), יש הנוהגים לאכול מצה מבושלת (לנוהגים בה היתר), יש המתירים לעשותה בתבשילים מקמח מצה, כגון קניידלעך ויש האוכלים פירות, בשר ודגים בלבד.
יש המחלקים את סעודת הבוקר לשתי סעודות, ובכך מקיימים סעודה שלישית (לדעות שסעודה שלישית יכולה להתקיים בשעות הבוקר).
ויש הסוברים שבשבת כזו אין חובה לאכול סעודה שלישית.
בשבת זו מתעוררת בעיה: האם להשתמש בכלי חמץ או בכלי פסח.
מצד אחד, רבים אוכלים לחם בסעודות השבת ולא ניתן לאכול אותו בכלי פסח.
מצד שני, שימוש בכלי חמץ הוא בעייתי מכיוון שבשלב הזה המטבח כבר כשר לפסח, ובנוסף שטיפת כלי החמץ משאריות החמץ במהלך השבת היא בעייתית בגלל בעיה של הכנה משבת לחול.
בגלל בעיות אלה רבים נוהגים לבשל את האוכל בסירי פסח ולהגיש אותו לשולחן בצלחות וסכו"ם חד-פעמיים אשר בסוף הארוחה נזרקים לפח ואין בעיה לאכול בהם לחם.
אחרים נוהגים, להתחיל את הסעודה באכילת לחם בפינת החדר הרחק מהשולחן המרכזי ולאחר מכן לנקות את שאריות החמץ מהפה ולהמשיך את הסעודה בכלי פסח בשולחן המרכזי.
יש נוהגים, לאכול בבוקר מאכלים קרים עם לחם לצורך קיים סעודה שנייה, ואחר הצהריים, לאכול מאכלים חמים בכלי פסח לקיום סעודה שלישית.
את כל ההכנות ליום טוב של פסח יש לעשות מיום שישי קודם השבת, ובשבת עצמה אין להכין כלום כולל דברים לצורך החג, אפילו כאשר הדבר אינו כרוך בחילול שבת, מטעם איסור הכנה.
את עריכת השולחן ויתר ההכנות יש לעשות לאחר צאת השבת.
כיוון שליל הסדר חל במוצאי שבת נעשים כמה שינויים בתפילות החג ובסדר הלילה:
בתפילת ערבית מוסיפים את ההוספה "ותודיענו", שהיא תפילת הבדלה המיועדת לתפילת ערבית של יום טוב שחל במוצאי שבת, במקום תפילת "אתה חוננתנו" שנאמרת במוצאי שבת שחל ביום חול.
בדומה ל"אתה חוננתנו", "ותודיענו" נאמר גם בברכה הרביעית בתפילת שמונה עשרה, שהיא במקרה זה ברכת קדושת היום ("אתה בחרתנו").
בקידוש של החג, שפותח את סימני הסדר, משלבים גם הבדלה.
סדר הברכות המיוחד הנהוג במצב זה (וברוב ימים טובים שחלים במוצאי שבת) הוא:
ברכת הבדלה (בנוסח מיוחד, ראו להלן)
ראשי התיבות יקנה"ז מייצגים סדר זה: יין, קידוש (=ברכת הקידוש), נר (ברכת האש), הבדלה (ברכת ההבדלה), זמן (ברכת שהחיינו וקימנו והגיענו לזמן הזה).
נוסח ברכת ההבדלה המיוחד שנאמר בזמן שנוהג סדר יקנה"ז הוא:
בסיום כל הברכות הללו שותים את הכוס הראשונה מארבע הכוסות.
לעומת זאת יש שאינם משנים מהנוסח הרגיל, וזאת משום שהבקשה אינה מוסבת על שנה ספציפית זו, אלא על השנים הבאות, שבהן ערב פסח יחול בימות החול.
המנהג הוא לקחת שני תבשילים בקערת ליל הסדר (זרוע וביצה) כבשאר השנים.
וזאת לפי דעתו של רבנו פרץ, שסבור שאם ישנו את ההנהגה משאר השנים יראה כעושה קדשים בחוץ.
לפי דעה אחרת המובאת בטור בשנה כזו אין לעשות אלא תבשיל אחד כיוון שקרבן החגיגה אינו קרב בשבת.
ערב שבת בכנסייה או שבת בכנסייה הוא סרט קולנוע דרמטי מוזיקלי להט"בי אמריקאי משנת 2017 שנכתב ובוים על ידי דאמון קרדאסיס.
בסרט מככבים לוקה קאין, מרגוט בינגהאם, רג'ינה טיילור, מרקיז רודריגז, אם ג'יי רודריגז ואינדיה מור.
הסרט יצא לאקרנים ב-12 בינואר 2018, על ידי Samuel Goldwyn Films.
יוליסס (לוקה קאין) הוא תלמיד בית ספר אפרו-אמריקאי בן 14, הומו בארון, ביישן ונשי, המתגורר בניו יורק עם אמו אמארה (מרגוט בינגהאם) ואחיו הצעיר אייב (ג'יילין פלטשר).
בעקבות מותו של אביו של יוליסס, רוז (רג'ינה טיילור), אחותו השמרנית של האב המנוח, מסכימה לסייע בגידול יוליסס ואייב בזמן שאמם נמצאת בעבודה.
יוליסס סובל בבית הספר מבריונות מצד חבריו לכיתה ודודתו רוז מאיימת עליו בגלל התנהגותו הנשית.
לילה אחד יוליסס יוצא אל העיר ופוגש קבוצה של אנשים הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים: אבוני (אם ג'יי רודריגז), ריימונד (מרקיז רודריגז), דיז'ון (אינדיה מור) והבן (אלכסיה גרסיה).
אבוני מזמינה את יוליסס ל-"Saturday Church", מפגש שמתקיים מדי מוצאי שבת בכנסייה, בו מסופקים לבני נוער להט"בים מזון ומחסה.
יוליסס מפתח עניין בסצנת ריקודי ווג וקונה לעצמו זוג נעלי עקב גבוהות.
הוא מתחיל גם ליצור מערכת יחסים עם ריימונד, שיש לו רגשות הדדיים כלפיו.
יום אחד, כשהוא חוזר הביתה מבית הספר, דודתו רוז מחכה לו ומתעמתת איתו על נעלי העקב שגילתה בחדרו.
היא מתחילה להכות את יוליסס, שבורח מהבית.
יוליסס מגיע אל הכנסייה בא נערכים מפגשי ""Saturday Church"", אך מאחר שהוא מגיע ביום רביעי אף אחד מחבריו אינו שם.
יוליסס מבלה את הלילה בבית מחסה לחסרי בית.
למחרת, הוא פוגש באופן אקראי גבר מבוגר ברחוב - מארק (פיטר י.
קים) - אשר מזמין אותו לדירתו.
נואש ורעב, יוליסס מקיים איתו יחסי מין תמורת כסף.
במוצאי שבת, יוליסס חוזר אל הכנסייה וחבריו מעודדים אותו ומציעים לו להתארח איתם, אבל הוא אומר שהוא רוצה לראות את אמו, שבינתיים דיווחה למשטרה שהוא נעדר ויצאה לחפש אחריו.
אבוני מלווה את יוליסס בחזרה לביתו, והוא פוגש שם באמו ובדודתו.
רוז מאשימה את אמארה שהיא טיפשה מדי כדי להבין שבנה הוא הומו והיא עוזבת.
למחרת, אמארה מעודדת את יוליסס ואומרת לו שאהבתה אליו היא ללא תנאים.
לאחר שובו לביתו, יוליסס מתכונן לקראת מופע דראג בסצנת ריקודי ווג, בפני חבריו התומכים.
קים מארק אוונדר דאק האב לואיס
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-23 באפריל 2017. ב-5 בספטמבר 2017 רכשה חברת ההפצה Samuel Goldwyn Films את הזכויות להפצת הסרט.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 92%, המבוסס על 25 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7 מתוך 10. באתר האינטרנט Metacritic הסרט קיבל ציון של 72 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות.
ערבה שחף (נולדה ב-28 באפריל 1990) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בתפקיד חלוצה בקבוצת מ.ס.
קריית גת בליגת העל והחל משנת 2013 בנבחרת ישראל.
שחף נולדה בבאר שבע ובגיל 15 הצטרפה למכבי באר שבע אשר התחרתה בליגת הנשים הראשונה.
ב-2013 הושאלה למועדון הכדורגל רמת השרון ושיחקה שם במשך 6 עונות בהן זכתה עם הקבוצה באליפות ובגביע.
ב-2014 הושאלה לאס"א תל אביב לזמן קצר כדי לקחת עמה חלק במוקדמות אליפות אירופה לקבוצות, שם שיחקה שני משחקים והורחקה בכרטיס אדום.
ב-2019 הפתיעה ועברה לשחק בהפועל באר שבע מהליגה השנייה.
בעונה זו הבקיעה 41 שערים ב-16 משחקים והובילה את הקבוצה למקום הראשון בליגה כשהוחלט על סיום העונה בעקבות משבר הקורונה.
החל מגיל 17 שחקה בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, והחל מגיל 23 היא משחקת בנבחרת ישראל.
משחקה הראשון בנבחרת הבוגרות היה נגד נבחרת מלטה בשנת 2013 עד היום צברה 30 משחקים בינלאומיים בנבחרת, בהם הבקיעה 3 שערים.
עֵרֶב רַב הוא כתב עת מקוון ל"אמנות, תרבות וחברה".
כתב העת מהווה במה עצמאית לביקורות תערוכות ולשיח ביקורתי על עולם האמנות העכשווית בישראל ובעולם.
בנוסף, מתפרסמים בו מאמרים מתוך קטלוגים של תערוכות, מסות, מאמרי דעה, סקירות וביקורות ספרים, קולות קוראים וחדשות מעולם האמנות.
ערב רב הוקם בשנת 2010 על ידי מבקרי האמנות רונן אידלמן ויונתן אמיר, שפרשו מתפקידם כעורכי אתר האמנות "מארב" (שהיה מגזין האמנות המקוון הראשון בעברית).
פרישה זאת התרחשה כחצי שנה לאחר שאידלמן ואמיר נשאלו בריאיון לעיתון הארץ על מעמדם כאתר הכמעט בלעדי בשיח והשיבו שהיו שמחים שיקומו להם מתחרים.
לאחר פרישתם מעריכת "מארב" פנו השניים להקים אתר מתחרה בשם שמזכיר במצלולו את המילה "מארב" אולם גם מנכיח את מקומו של האתר כגורם מתסיס ומעורר שאלות בדומה לערב רב המתוארים במקרא ובמסורת היהודית.
עם השנים התגבש מעמדו של ערב רב כבימת השיח המרכזית (וכמעט היחידה) בשדה האמנות החזותית הישראלית.
בעשור הראשון לפעילותו התפרסמו בו למעלה מ-5000 טקסטים על ידי כ-400 כותבים שונים.
בין המבקרים המרכזיים שכותבים באתר ניתן למנות את יאיר ברק, קרן גולדברג, יונתן הירשפלד, אילת זהר, יהונתן משעל, אלברט סויסה, איריס פשדצקי, הדס קידר, דנה שלו ודוד שפרבר.
בנוסף לפעילותו ברשת, כתב העת הוציא לאורך השנים גם כמה גיליונות מודפסים וכן ספר המציג ומנתח את פעילות קבוצת האמנות הירושלמית מוסללה והחל משנת 2016 הוא שותף לארגון כנס ירושלים לאמנות.
משרדי ערב רב יושבים בבית הנסן בירושלים, ופועלים כחלק מעמותת בר-קיימא לתרבות, אמנות, מוסיקה ושלום.
שישה ימים ביוני – מסע לשחרור ירושלים, בשיתוף האמן גיא ברילר ו"עונת התרבות בירושלים", 2011
עיר עולם - בשיתוף עיריית תל אביב ומינהלת עיר-עולם, 2012
מרחב מעורב, בתמיכת מנהלת העיר התחתית ובית הגפן, 2013
קומבינה, במסגרת שבוע העיצוב בירושלים, 2016
ערב רב מודפס 01: מסילת ישרים (נבחרים מהארכיון), סתיו 2021
ערב רב מודפס 02: שיבת ציון (נבחרים מהארכיון), חורף 2021
ערב רב מודפס 06 (בשיתוף בית לאמנות ישראלית): חורף 2023
ערב שירי משוררים הוא שם למספר מופעים של תחנת גלי צה"ל, בהם זמרים מוכרים ביצעו גרסאות מולחנות לשירי משוררים הנועדו במקור לקריאה ספרותית בלבד.
ערבים אלו הם יוזמתו של מנהל גלי צה"ל, יצחק לבני שחש שצריך להביא לשיפור ברמת השירים החדשים שהוקלטו ונשלחו לגל"צ.
ערב שירי משוררים הראשון התקיים ב־25 בינואר 1972 בבית החייל בתל אביב, בניהולם האמנותי של הסופר יצחק בן-נר והעיתונאי מיכאל הנדלזלץ.
מתוך 50 שירים אפשריים נבחרו 13 לפסטיבל שירי משוררים הראשון שבוצעו על ידי זמרות וזמרים צעירים, רובם בוגרות ובוגרי הלהקות הצבאיות.
נושא הערב היה "משוררי ארץ ישראל" והוא סבב סביב שיריהם של המשוררים נתן זך, דליה רביקוביץ', יהודה עמיחי ודוד אבידן.
כדי להדגיש את הטקסטים הקדימו לכל ביצוע מוזיקלי את קריאת השיר, בפי השחקנים חנה מרון ויוסי גרבר והקריינית איריס לביא.
מערב זה יצאו להיטים כמו: דרך שתי נקודות שכתב יהודה עמיחי והלחין שלמה ארצי, "הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" שכתב יהודה עמיחי והלחין מוני אמריליו בביצוע צמד הדודאים, בעיבודו של מישה סגל, ו"כשאלוהים אמר בפעם הראשונה" שכתב נתן זך והלחין מתי כספי.
במארס 1973 התקיים ערב שני של שירי משוררים, גם הוא בניהולם האמנותי יצחק בן-נר ומיכאל הנדלזלץ.
הפעם התמקד הערב במשוררים ותיקים יותר, "משוררי הגולה": חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, דוד פוגל וחיים לנסקי, וכן יעקב פיכמן.
הערב שודר בשידור חי בגלי צה"ל והתקיים בהיכל התרבות בתל אביב, תוך שתזמורת בת 35 נגנים בניצוחו של שמעון כהן ליוותה את הזמרים ובהם הזמרת נחמה הנדל, ששבה ארצה במיוחד לאירוע אחרי היעדרות ממושכת.
מתוך המופע הזה יצאו להיטים כמו "יום יום אני הולך למעונך", שהלחין וביצע מתי כספי למילותיו של יעקב פיכמן, ו"אומרים ישנה ארץ" של שאול טשרניחובסקי בלחן ובביצוע של שלמה ארצי.
בפסטיבל זה ביצעה צילה דגן את השיר ערי נעורי, שהלחין קובי אשרת למילים של המשורר והסופר דוד פוגל.
ערב שירי המשוררים השלישי הוקדש לעיר תל אביב שציינה את שנתה ה-70 ונערך בשיתוף עיריית תל אביב-יפו.
הערב בניהולם האמנותי של מולי שפירא, ניר חכלילי וענת דוידוב, התמקד בשירי משוררים המזוהים עם העיר תל אביב: אברהם חלפי, דוד אבידן, נתן אלתרמן, יוכבד בת מרים, לאה גולדברג, מאיר ויזלטיר, נתן זך, אבות ישורון ואחרים.
בין המלחינים והזמרים שנטלו חלק באירוע היו יוני רכטר, שלמה ארצי, יהודית רביץ, שלמה גרוניך, נורית גלרון, שם טוב לוי, סשה ארגוב, משה וילנסקי ועוד.
לצדם ניגנו בשילוב התזמורת הפילהרמונית הישראלית ולהקת הקצב "ברוש".
המופע הזה יצאו להיטים כמו: " דצמבר" שנכתב בידי נתן אלתרמן, הולחן על ידי משה וילנסקי ובוצע על ידי מזי כהן ודפנה ארמוני ושיר "יש לי סימפטיה" שנכתב על ידי מאיר ויזלטיר, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע על ידי נורית גלרון.
את השיר הלחין גרוניך בעת ששהה בניו יורק ורק כשבוע לפני האירוע ביקש גרוניך את אישורו של ויזלטיר לשימוש ביצירתו.
ערב שירי המשוררים הרביעי התקיים באוגוסט 2019, כיוזמה משותפת של בית אבי חי וגלי צה"ל, וכלל מחווה לערבים הקודמים ושורה של שירי משוררים חדשים שהולחנו במיוחד לערב.
הערב בניהולם האמנותי של המשורר עמיחי חסון, המפיק רותם בן חמו, והמוזיקאים שלומי שבן וערן וייץ.
את הערב הנחה קובי מידן והשתתפו בו אסתר רדא, שלמה גרוניך, נינט טייב, אלון עדר, שמעון בוסקילה, נטע אלקיים ושלומי שבן.
הוא התקיים בחצר בית אבי חי בירושלים ובגן הפסגה ביפו.
ערב עם שי שטרן היא תוכנית אירוח ובידור ישראלית שמשודרת בכאן 11 החל מ-24 באפריל 2021 ואותה מנחה שי שטרן.
בתוכנית, שטרן מארח אישים מפורסמים, כגון אמנים, פוליטיקאים, קומיקאים ועוד.
בנוסף, בתוכנית מגוון פינות קבועות המסקרות בשפה הומוריסטית, צינית וביקורתית את הנורמות החברתיות במדינת ישראל ומציפות סוגיות חברתיות ואישיות מחיי היום-יום הישראלים.
בין המשתתפים הדר לוי, יונה קפח, מתן חלק, אורי גוטליב, אורנה בנאי, דניאל כהן, יגאל עדיקא, יוסי מרשק, מיה דגן ומאיה בצלאל.
התוכנית משודרת מדי יום שישי בערב.
שי שטרן התחיל לשדר בערוץ עשר לאחר שעזב את ערוץ 2 בתוכנית אירוח אשר נקראה שי בשישי.
התוכנית יצאה לאור ב-2013 וכללה 33 תוכניות, אך בעקבות מבצע צוק איתן, שי שטרן שידר את התוכנית במתכונת מיוחדת אשר נקראה שי בשידור.
החל מ-18 בינואר 2019, התוכנית שודרה ברשת 13, והיא הסתיימה ב-19 במרץ 2021 כאשר שטרן החליט כי הוא עובר לשדר את התוכנית החדשה שלו "ערב עם שי שטרן", בכאן 11.
הפרק הראשון שודר ב-24 באפריל 2021, העונה הסתיימה ב-.
על הסדרה היו ביקורות חיוביות ושליליות.
סמדר שילוני טענה בכתבה ב-ynet כי: "שי שטרן ממחיש שהשטיק שלו כבר לא רלוונטי.
נראה שכרגע הוא מסתפק בלשבת מול המצלמה ולהתענג על היותו "מנחה".
אבל אולי עדיין לא מאוחר מדי לעשות פה איזה רמונט?".
נדב מנוחין מוואלה כתב: "למרות מעבר הדירה מרשת לכאן 11, אין הרגשה גדולה של רעננות בגרסה החדשה של התוכנית של שי שטרן.
תוכנית הפתיחה לא הייתה מצחיקה במיוחד, מקורית במיוחד או מעניינת במיוחד, גם מבחינה הפורמט הטלוויזיוני וגם מבחינת התוכן".
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תוכנית בידור ושעשועונים"ערב עם שי שטרן" – עונה 4
ערבה לבנה (שם מדעי: salix alba) היא עץ דו-ביתי (ישנם עצי זכר ועצי נקבה) ממשפחת הערבתיים.
זהו עץ נשיר חורף הגדל בעיקר על גדות נחלים ובקרבת נביעות.
בסוג ערבה מוכרים כ־470 מינים, מרביתם נפוצים באזורים לחים של חבלי האקלים הקרים בחצי הכדור הצפוני.
בישראל גדלים שלושה מיני ערבה: ערבה מחודדת, ערבה לבנה וערבת שלושת-האבקנים (Salix triandra), האחרון עץ נדיר מאוד, תפוצתו מוגבלת, ומציאותו כיום בישראל מוטלת בספק.
על יתר המינים ראו בערך ערבה.
בשל נטילת ענפי ערבה במצוות ארבעת המינים, קיימת מסורת זיהוי רציפה וחד־משמעית בין ה"ערבים" שבמקרא לבין מיני הסוג Salix, והסכמה של הרוב המוחלט מקרב החוקרים.
ההבחנה בין ערבה מחודדת לערבה לבנה איננה קלה, והקושי מתעצם בשל בני הכלאיים הנפוצים ביניהם.
עם זאת, קיימים שני סימנים בולטים: במספר האבקנים – בפרחים הזכריים של ערבה מחודדת יש בדרך כלל 4 או 5 אבקנים, ואילו בערבה לבנה רק 2 (לעיתים 3); ואם אין פריחה צבע הענפים והניצנים – בערבה מחודדת הם נוטים לאדמדם, ואילו בערבה לבנה הם חומים בהירים עד לבנים.
בנוסף, בערבה מחודדת הענפים והעלים קירחים, ואילו בערבה לבנה הענפים והעלים הצעירים מכוסים שערות עדינות המלבינות את מראה העץ.
בנוסף למיני הערבה, משפחת הערבתיים בישראל מיוצגת גם על ידי צפצפת הפרת (Populus euphratica).
זהו עץ נשיר, בעל שלכת זהובה, הגדל בסמוך למיני הערבה, ונבדל מהם בעליו: בעוד שלערבות עלים מוארכים, לצפצפת הפרת יש גם עלים מוארכים וגם עלים מעוגלים או מעוינים (בייחוד הבוגרים), ואלה בעלי שינון גס בחלקם העליון.
לפרחיה הזכריים של צפצפת הפרת מספר רב בהרבה של אבקנים – 12 עד 24.
ערבה לבנה היא עץ דו-ביתי (עצי זכר ועצי נקבה), נשיר חורף ופריחה אביבית, הגדל בבתי גידול לחים וטבעיים על גדות נחלים או נביעות מים במשך כל השנה.
מין זה כשאר בני מינו בלתי קוצניים, חסרי שרף חלבי הנוטף מחתך טרי בעלה או בגבעול.
הענפים משתלשלים, חומים בהירים עד לבנים (בערבה מחודדת הענפים לעיתים אדמדמים).
הלוואים דמוי אזמל, צרים ומשוננים והם נושרים זמן קצר לאחר הלבלוב (בשונה מערבת שלושת האבקנים שהלוואים משתיירים).
בסיס הלוואים אינו דמוי לב (בשונה מערבת שלושת האבקנים).
העלים מסורגים, פשוטים, סימטריים, מוארכים (ולא דמויי מעוין או כליה או ביצה כבצפצפה).
ומשוננים בעדינות בשפתם ורוחבם עולה על 2.5 ס"מ (בשונה מערבה מחודדת שרוחב העלה שלה קטן מ-1.8 ס"מ).
הם מכסיפים בצד התחתון וירוק רענן יחסית בצד העליון.
הטרף מכוסה כרגיל בשערות דקות ועדינות דבר המשווה לעץ גוון לבן (בשונה מערבה מחודדת שעליה וענפיה קירחים).
הפרחים ערוכים בעגילים (Catkins) – תפרחות מסוימות וצפופות (cymose), דמויות שיבולת, של פרחים חד-מיניים.
הפרחים בעגיל חסרי עטיף, או בעלי עטיף פשוט מצומצם מאוד ולא בולט, ובסופו של דבר כל התפרחת נושרת כיחידה אחת.
העגילים הזכריים שבהם משולשלים ויורדים.
הפרחים חסרי עטיף (חסרי עלי כותרת וגביע), במקום העטיף ישנם צופן אחד או שניים דמויי קשקש (ולא צופן דמוי קערה המצוי בצפצפה).
כל פרח יושב בחיקו של חפה קרומי ששפתו תמימה (בשונה מצפצפה).
כל פרח עטוף בקשקש חיצוני אחד בלבד.
לפרח זכר יש 2 אבקנים או לעיתים רחוקות 3. הזירים מפורדים או מאוחים, קירחים או שעירים בבסיסם.
לפרח נקבה שחלה עילית קירחת, עלה שחלה אחד, מגורה אחת, עמוד שחלה אחד, ועל פי רוב 2 צלקות קצרות.
הפרי הבשל יושב או נישא על עוקץ קצר שאורכו קצר ממ"מ אחד (בשונה מערבה מחודדת שעוקץ הפרי הבשל 1.5 מ"מ).
הפרי הלקט קירח המכיל זרעים רבים ונפתח לאורכו בשתי קשוות או לעיתים רחוקות ב-3 או 4 קשוות.
הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת יולי, בעיקר באביב.
פרי בהפצת הזרעים מצוי בחודשים יולי אוגוסט.
הזרעים הנופלים בתנאים המתאימים לנביטה ינבטו תוך 12 שעות.
תפוצתו בעולם משתרעת באזורים אירו-סיביריים, ים-תיכוניים ואירנו-טורניים ונמשכת ממערב אירופה ועד למרכז אסיה.
בישראל עץ זה נפוץ בעמק החולה במקורות הירדן ובמרגלות החרמון והוא מחליף את הערבה המחודדת.
בישראל עץ זה נדיר ומוגן.
ערבה מחודדת היא צמח חצי-צל ואור מלא; עמיד בקרה, וביובש אוויר; רגיש לגיר ולמליחות.
העץ נשיר חורף, ועומד בשלכת מסוף דצמבר ועד אמצע מרץ.
לבלוב העלים מתחיל במקביל לפריחה, ולעיתים אף אחריה, ונמשך מסוף מרץ ועד תחילת דצמבר.
הפרחים נפתחים כבר בסוף פברואר, בסוף החורף ובראשית האביב, והפריחה נמשכת עד תחילת יוני.
חניטת הפירות מתרחשת עם סיום הפריחה בתחילת יוני, הם מבשילים באמצע אוגוסט, והפצת הזרעים נמשכת עד תחילת אוקטובר.
התפרחות עצמן נוצרות כבר בסתיו של העונה הקודמת, נכנסות לתרדמת חורף ונפתחות רק באביב שלאחר מכן.
ההאבקה נעשית באמצעות הרוח או בעזרת חרקים הנמשכים לצוף ולאבקה.
התפרחות הזכריות נושרות אחרי הפריחה כחטיבה אחת.
בתחילת יוני ניכר הפרי הירוק, והפצת הזרעים בעלי הציצית הלבנה מסתיימת בתחילת אוקטובר.
הזרעים מופצים ברוח ונובטים במהירות, אך חיוניותם קצרה.
לצד הריבוי המיני מתקיים גם ריבוי וגטטיבי טבעי באמצעות ייחורים – ענפים שבורים שנסחפים במים ויכולים להתבסס כפרטים חדשים.
ניצני התפרחות (עגילים, catkin buds) מתפתחים כבר בסתיו של השנה הקודמת על ענפי אותה שנה, ונכנסים לתרדמת במהלך החורף.
בתוך ניצן העגיל מצוי קודקוד הצמיחה של התפרחת (inflorescence apex), שממנו מתפתח ציר העגיל ועליו פרימורדיות – תאי מוצא עובריים שמהם יתפתחו הפרחים.
פרימורדיות אלה נשארות במצב רדום לאורך החורף יחד עם ניצן העגיל, ובאביב מתמיינות בהדרגה לאיברי פרח.
כיוון שניצני התפרחות נוצרים כבר בסתיו ונשארים בתרדמת כל החורף, הם חשופים לפגעי קרה, למזיקים או לפציעות מכניות.
אם ייפגעו – בעונת הפריחה לא יתפתחו תפרחות חדשות במקומם, ועלול להיגרם אובדן פריחה לשנה שלמה.
עם זאת, זהו דגם נפוץ במיני ערבה רבים, והוא מקנה יתרון חשוב: פריחה מוקדמת מאוד באביב, לעיתים עוד לפני הופעת העלווה המלאה.
בכך מובטחת האבקה יעילה ברוח בין עצי הזכר לעצי הנקבה, וכן משיכת מאביקים ראשונים המחפשים מקורות מזון בעונה זו.
זיהוי ערבי נחל, ערבים בתנ"ך
הערבה נזכרת במקרא 5 פעמים בקשר לבתי לגידול לחים - תמיד בלשון רבים ובלשון זכר.
'ערבי נחל' נזכרים בין ארבעת המינים (ויקרא כג, מ), בנוף צמחי המים וביצה באיוב (איוב מ טו).
בשם 'ערבים' היא מוזכרת בישעיה (ישעיה מד ד) 'נחל ערבים' (ישעיה טו ז) ובתליית כנורות הגולים 'ערבים' בנהרות בבל ().
ישנה מסורת זיהוי רציפה וחד-משמעית לזיהוי הערבים עם מיני ה-Salix, והסכמה של הרוב המוחלט מקרב החוקרים.
ערב ניוז הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המתפרסם בריאד שבערב הסעודית.
קהל היעד של העיתון הם אנשי עסקים, מנהלים ודיפלומטים.
לפחות ממאי 2019, "ערב ניוז" נמצא בבעלותו של הנסיך טורקי בן סלמאן אאל סעוד, אחיו של יורש העצר של ערב הסעודית מוחמד בן סלמאן.
העיתון נוסד בג'דה ב-20 באפריל 1975 על ידי הישאם חאפיז ואחיו מוחמד חפיז.
זה היה העיתון היומי הראשון בשפה האנגלית שפורסם בסעודיה.
ב-4 באפריל 2018, ערב ניוז שינה את הלוגו בן ה-43 לסמל חדש, כמו גם את המוטו "יומון האנגלית המוביל במזרח התיכון" ל"קולו של אזור משתנה" (בהתייחס לרפורמות שערך מוחמד בן סלמאן).
באפריל 2018, העיתון הודיע על העברת המטה שלו מג'דה לריאד.
ב-27 בספטמבר 2016, פייסל ג'יי עבאס מונה לעורך הראשי בעקבות הודעתו של היו"ר החדש הנסיך בדר בן עבדאללה בן פרחאן אל-סעוד.
מטרת המינוי של עבאס היה להפוך את ערב ניוז לגלובלי ודיגיטלי.
ערב ניוז מציעה מגוון של חדשות.
מפוליטיקה ופיננסים ועד לאירועי ספורט וחברה.
ביום השנה הראשון לפיגועי 11 בספטמבר כתב בעיתון ראשיד אבו אלסאמה:ראשית, עלינו להפסיק להכחיש שכל אחד מהחוטפים היה סעודי או אפילו ערבי.
עלינו גם להפסיק לומר שהפיגועים ב-11 בספטמבר היו מזימה ציונית-סי איי איית שנועדה לגרום לערבים ולאסלאם להיראות רע.
עלינו להיות בוגרים ואחראים מספיק כדי להודות שהמוחים החוליים האלה שבקעו וביצעו את ההתקפות המרושעות הללו, היו, למרבה הצער, תוצר של נקודת מבט מעוותת של החברה שלנו ושל הדת שלנו...
עלינו להפסיק את השנאה שמלמדים את ילדינו בבתי הספר.ב-8 במאי 2011, חסן בן יוסף יאסין, עוזר ותיק של שר החוץ סעוד בן פייסל , כתב בערב ניוז כי מדינות ערב כולן נכשלו במאמצים להציע דמוקרטיה או רווחה כלכלית.
במאי 2017, חתמו בעלי ערב ניוז על שותפות תקשורתית עם חברת הסקרים המקוונים הבריטית, YouGov .
חלק מהמחקרים שהופקו כתוצאה משותפות זו הראו כי 81 אחוז מהאמריקאים אינם יכולים לאתר את העולם הערבי על המפה וכי רוב הסעודים תמכו בהחלטה לאפשר לנשים לנהוג.
העיתון תואר כ"שופר של המשטר הסעודי" על ידי The New Arab שבבעלות קטר, והארץ כתב על העיתון שהוא "משקף את עמדת הממשלה הרשמית של ערב הסעודית".
במרץ 1992, העורך הראשי של העיתון, חאלד אלמינה, הודח לזמן קצר בשל הדפסה חוזרת של ראיון עם המנהיג המוסלמי המצרי שייח' עומאר עבד א-רחמאן שפורסם ביומון אמריקאי.
באפריל 2007 התרחשה תקרית נוספת, בה העיתונאי הסעודי פוואז טורקי הודח בשל פרסום טור על הזוועות שביצעה אינדונזיה במהלך כיבוש מזרח טימור בשנים 1975-1999. עוד דווח כי טורקי הוזהר בעבר על ידי הרשויות הסעודיות הקשורות להפסיק את הביקורת שלו על נשיא מצרים חוסני מובארק.
בנוסף להפצה של העיתון בסעודיה, ערב ניוז מופץ במדינות נוספות, כולל איחוד האמירויות הערביות, כווית, בחריין, קטר, פקיסטן, עומאן, המזרח הקרוב, צפון אפריקה, אירופה וארצות הברית.
בפברואר 2018 השיק ערב ניוז מהדורה פקיסטנית דיגיטלית שיוצאת באיסלמבאד.
באוקטובר 2019 השיקה ערב ניוז מהדורה יפנית דיגיטלית בשם "Arab News Japan".
לאחר מכן הושקה מהדורה דיגיטלית בשפה הצרפתית ב-14 ביולי 2020.
עֲרָבָה מְחֻדֶּדֶת (שם מדעי: Salix acmophylla) היא עץ דו-ביתי (ישנם עצי זכר ועצי נקבה) ממשפחת הערבתיים.
בשל נטילת ענפי ערבה במצוות ארבעת המינים, קיימת מסורת זיהוי רציפה וחד-משמעית בין ה"ערבים" שבמקרא לבין מיני הסוג Salix, והסכמה של הרוב המוחלט מקרב החוקרים.
ערבה מחודדת היא עץ בגובה 2 עד 8 מ' ובעל נוף דמוי כיפה.
הענפים הארוכים זקופים או כפופים מטה באופן חלקי ואלו הענפים החיצוניים משתלשלים עד הקרקע.
הניצנים שעל הענפים אדמדמים ושעירים במקצת או קירחים.
שני הקשקשים העוטים את הניצן קירחים ונפרדים.
הענפים ארוכים, גמישים, קירחים לעיתים קרובות אדמדמים.
הלוואים דמוי אזמל (משולשים), צרים ומשוננים והם נושרים זמן קצר לאחר הלבלוב (בשונה מערבת שלושת-האבקנים שהלוואים משתיירים) אורכם אינו עולה 5 מ"מ וקצרים מהפטוטרת.
בסיס הלוואים אינו דמוי לב (בשונה מערבת שלושת-האבקנים) וקודקודו מחודד.
העלים צרים, דמויי סרגל-אזמל או מוארכים, רוחבם 0.9 עד 1.8 ס"מ, אורכם עד 7 מרוחבם, עד 15 ס"מ.
העלים מחודדים בקצותיהם נראים תמימים, אבל השיניים שבשפתם עדינות מאוד ואינן בולטות.
צידם העליון מבריק על פי רוב.
העלים הבוגרים מכסיפים (לא שעירים) בצד התחתון.
העגילים הזכריים שבהם משולשלים ויורדים והנקביים זקופים.
העגילים דלילים בפרחים ונושרים כחטיבה אחת.
ענפי התפרחות הזכריות נושאים 2 עד 4 עלים.
שיבולי הפרחים צפופות, מוארכות-אזמלניות, אורכן 2 עד 4 ס"מ והן נושרות במהרה.
השיבולים הנקביות פחות צפופות וקצרות יותר.
הפרחים חסרי עטיף (חסרי עלי כותרת ועלי גביע), במקום העטיף ישנו צופן אחד או שניים דמויי קשקשים (ולא צופן דמוי קערה, או דמוי ספל קטן המצוי בצפצפה).
הפרחים הזכריים נושאים על פי רוב 4 או 5 אבקנים ובעלי אחד או שני צופנים בבסיסם.
עוקץ הפרי הבשל 1.5 מ"מ.
הפרי הוא הלקט קטן, קירח, חרוטי באורך כ-4 מ"מ.
שנפתח לאורכו בשתי קשוות או לעיתים רחוקות ב-3 או 4 קשוות.
טיפוס התפוצה של ערבה מחודדת הוא ים-תיכוני וגם אירנו-טורני (אזור בעל אופי ערבתי-יבשתי).
תפוצתו הטבעית משתרעת מהמזרח התיכון עד מרכז אירופה ועד הודו.
בארצות טורקיה, לבנון וסוריה ירדן וישראל, סיני, ערב הסעודית, עומאן, אפגניסטן, פקיסטן הודו, איראן, עיראק, מערב ההימלאיה, טדז'יקיסטן, וטורקמניסטן.
ערבה מחודדת גדלה בבתי גידול לחים וטבעיים על גדות נחלים או נביעות המושכות מים במשך כל השנה.
היא נפוצה בכל חלקי הארץ פרט לנגב.
היא נפוצה לאורך הירדן מהמעיינות לאורך ים המלח ועד עמק דן והיא מצויה עד פזורה ומקוטעת בשאר החבל הים-תיכוני.
העץ נשיר חורף מסוף דצמבר ועד אמצע מרץ.
האבקה נעשית באמצעות הרוח או חרקים, הנמשכים אחר הצוף ואבקה.
העץ נשיר חורף, ושלכתו מתרחשת מסוף דצמבר ועד אמצע מרץ.
הלבלוב מתחיל במקביל לפריחה, ולעיתים אף מאוחר ממנה: סוף פברואר ונמשכת עד ראשית יוני, בעוד שהתפרחות עצמן מתפתחות כבר בסתיו הקודם.
ההאבקה נעשית הן על ידי הרוח והן באמצעות חרקים, הנמשכים לצוף ולאבקה.
לאחר הפריחה נושרות התפרחות הזכריות כחטיבה אחת.
"ערב של יום בהיר" הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין וביצע הזמר והמוזיקאי הישראלי אפרים שמיר.
השיר יצא לאור ב־1976 כסינגל מתוך אלבומם המשותף של שמיר ואשתו (באותה התקופה), אַסְתָּר, "אפרים ואסתר שמיר" (1977).
לחנו של השיר חובר ב־1976. כשנה לפני שיהונתן גפן קיבל את הלחן משמיר, ניסתה להקת "כוורת" להשיק קריירה בארצות הברית.
ללהקה נקבע אודישן בחברת התקליטים "פולידור" (בארצות הברית).
חברי "כוורת" היו מנגנים זה לזה דברים שחיברו (גם כאלה שלא יועדו ללהקה) במטרה לקבל פידבק מחבריהם.
גם שמיר השמיע לחבריו את הלחן חסר המילים שחיבר.
לקראת האודישן ידע שותפו של שמיר ללהקה דני סנדרסון ששירים היתוליים עם הווי ישראלי, כפי שהיו רוב שירי "כוורת", לא יעניינו את חברת התקליטים האמריקאית, והוא פנה לשמיר יום לפני האודישן בבקשה להשתמש בלחן שחיבר כחלק מהמגמה שלו להציג באודישן גם שירים רציניים.
סנדרסון כתב ללחן של שמיר מילים באנגלית לשיר שנקרא "You Are My Soul".
אף על פי כן הלהקה לא עברה את האודישן, ובזאת תם הניסיון של "כוורת" לפרוץ לארצות הברית.
כשבני הזוג אפרים ואסתר שמיר עבדו על אלבומם המשותף, "אפרים ואסתר שמיר", שמיר מסר את הלחן שלו ליהונתן גפן, וזה כתב את "ערב של יום בהיר", שנכלל באלבום.
בספרו "חומר טוב" כתב גפן שבכתיבה קיבל השראה מהשיר "A Hard Day's Night" של "הביטלס".
השיר הוצג למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־25 באוקטובר 1976 וצעד 12 שבועות, עד 31 בינואר 1977. בשיאו הגיע למקום השישי ב־20 בדצמבר 1976. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"ז של התחנה הוא דורג במקום ה־17.
ערב משחקים הוא סרט קומדיה גרמני משנת 2024 בבימויו של מרקו פטרי על פי תסריט של קלאודיוס פלגינג ובכיכובם של דניס מוין וינינה אוזה.
הסרט שוחרר בנטפליקס ב-12 ביולי 2024.
עלילת הסרט מתרחשת בברלין, גרמניה.
הסרט נפתח בהיכרות של פיה (בגילומה של ינינה אוזה), צלמת סטודיו, ויאן (בגילומו של דניס מוין), בעל חנות אופניים, בפארק כלבים ציבורי.
השניים מתחברים זה עם זה בעקבות החיבור בין כלביהם, ובמהרה הופכים לזוג.
לאחר כחודש, פיה מזמינה את יאן לערב משחקים עם חבריה.
חברתה הטובה ביותר של פיה היא קארו, מעצבת פרפקציוניסטית, המנהלת עסק להזמנת רהיטים ונשואה למרצה בבית הספר המקצועי בשם אוליבר.
השניים גרים עם קורט, אחיה של קארו ועם גבריאלה, האו-פרת של בתם.
חברתה השנייה של פיה היא שילה, רוקחת שאובססיבית לאקסית שלה, ומאמינה שאינן נפרדו ושהן רק בהפסקה.
ערב המשחקים מתרחש בוילה של קארו ואוליבר.
קארו רוצה שפיה תצטרף לחברה שלה כמעצבת, כיוון שהיא מאמינה שעבודתה של פיה כצלמת היא לא יוקרתית דיו.
יאן, שמנסה להשאיר רושם ראשוני טוב על חבריה של פיה, מביא במתנה לקארו כרית אוויר לאופניים, שמתפוצצת לה ישר בפנים.
יאן מתקשר לחברו אלכס כדי להתעייץ איתו מה לעשות, במהלך השיחה הוא פותח חלון בבית והקקדו של אוליבר בורח מהחלון.
יאן מבקש מאלכס לתפוס את הקקדו שנמלט, ובמשך כל הסרט אלכס רודף אחר הציפור בחצר הוילה והורס את החצר.
בהמשך הערב מגיע גם מתיאס, רופא שיניים והאקס של פיה, שמנסה לאורך כל הערב להשפיל את יאן עם סיפורים על עברו עם פיה ועל שהציע לה נישואים.
יאן לא ידע על קיומו של מתיאס, אך פיה מתעקשת שהוא לא משמעותי בחייה ושהיא אמרה לו לא להצעת נישואים.
בנטפליקס גרמניה הגיע הסרט למקום השני (אחרי הסרט השוטר מבוורלי הילס: אקסל פולי) במצעד השבועי של נטפליקס לשבוע של ה-8 עד 14 ביולי 2024. ובמצעד של השבוע לאחר מכן, מה-15 עד 21 ביולי הגיע הסרט למקום הראשון במצעד.
ערבה בוכייה הוא ציור של האמן הצרפתי קלוד מונה, שנוצר בשנת 1919. הציור הוא חלק מסדרה של עשרה ציורים המציגים עצי ערבה בוכייה, אשר צוירו ככל הנראה בתגובה לצערו של מונה בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
במהלך המלחמה התרוקנה אחוזתו של מונה בז'יברני מרוב בני משפחתו ומעובדיו, שגויסו לשירות צבאי או נמלטו מהצבא הגרמני המתקדם.
בנו היחיד שנותר בחיים שירת בחזית והיה בסכנה מתמדת.
למרות ששמע לעיתים את קולות הפגזים, מונה סירב לעזוב את ביתו והעדיף לחלוק את גורלו עם גניו.
סדרת ציורי ערבה בוכייה מאופיינת בצבעים כהים ובצורות מתפתלות, אשר מבטאות אווירה של אבל.
בציורים אלה מונה לא רק תיאר את נושא הציור אלא גם השתמש בסגנון ציור אקספרסיוניסטי כדי להעביר את תחושותיו.
אלה היו בין הציורים הבודדים בפורמט קטן שמונה צייר לאחר 1914, מאחר שטען כי הידרדרות ראייתו אפשרה לו לעבוד בצורה טובה יותר על קנבסים גדולים.
העץ המתואר בציור זה ניצב על גדות גן המים של מונה, לצד שושני מים אקזוטיות.
גזע העץ, ענפיו המשתרגים והשתקפותו במים שולבו גם בפרויקט האמנותי המרכזי של מונה – סדרת שושני המים, אשר העסיקה אותו משנת 1914 ועד מותו.
ערבה בוכייה מייצג את טכניקת הציור המאוחרת של מונה, שהתפתחה בהדרגה במהלך העבודה על היצירה.
אזורים מסוימים נצבעו בשכבות רבות, חלקן בטכניקה של רטוב-על-רטוב ואחרות על גבי שכבות שהתייבשו.
פני השטח של הציור מגוונים, עם אזורים שבהם צבעו של הקנבס חשוף, ואחרים שבהם גירד מונה את הצבע, בעיקר בחלקי העלווה.
מונה נהג להשתמש בשכבות צבע שקופות כדי לאחד את גוני הציור.
ניתן לראות שהצד השמאלי של הציור בעל גוון קר יותר, בעוד הצד הימני חמים מעט יותר.
בצילום משנות ה-20 של המאה ה-20 נראה הציור בסטודיו של מונה בתוך מסגרת, כאשר שולי הקנבס נותרו בלתי צבועים – פרט המעיד כי מונה נהג להשאיר את הקצוות ריקים כדי להקל על התמודדות עם הבד הרטוב.
לאחר מכן, שולי הציור מולאו בצבע.
החתימה של מונה מופיעה על גבי שכבת הצבע המאוחרת.
הציור נרכש ככל הנראה לפני 1924, ייתכן שאף ישירות ממונה, על ידי הברון קוג'ירו מצוקאטה (1865–1950).
בשנת 1944 הוחרם הציור על ידי ממשלת צרפת, וב-1947 נמכר במכירה פומבית בפריז.
לאחר מכן נרכש על ידי סוחר האמנות סם זלץ בניו יורק, ובשנת 1960 עבר לאוסף של דייוויד רוקפלר.
בשנת 1996 נרכש הציור מאוסף רוקפלר על ידי מוזיאון קימבל לאמנות בפורט וורת', טקסס, שם הוא מוצג כיום.
ערבול קוגניטיבי היא שיטה שנועדה להקל על הירדמות וכניסה למצב השינה הראשון (N1), או על חזרה לשינה לאחר התעוררות.
השיטה פותחה על ידי לוק בודוואן, מדען קוגניטיבי באוניברסיטת סיימון פרייזר בקנדה.
השיטה מבוססת על תאוריה שפיתח בודואן לגבי קיומה של מערכת בקרה לכניסה למצב שינה.
לפי התאוריה, חשיבה אינטנסיבית או חשיבת-יתר על נושאים ספציפיים מוֹנעות כניסה למצב שינה.
השיטה שפיתח בודוואן נועדה להוציא את האדם ממצבים אלה כדי לעודד הירדמות.
ערבול קוגניטיבי הוא שם כללי לשיטות דומות שבהן אדם המנסה להירדם חושב על דימוי נייטרלי או מרגיע למשך פרק זמן קצר (בדרך כלל 5–15 שניות).
לאחר מכן הוא עובר לדימוי אקראי אחר וחוזר חלילה, עד להירדמות.
בגרסה הנפוצה ביותר של השיטה, על האדם המנסה להירדם לחשוב על מילה אקראית.
לאחר מכן, עבוּר כל אות במילה זו, עליו לחשוב על מילה שמתחילה באות זו - ולהעלות בדמיונו דימוי שקשור בה במשך כמה שניות.
לאחר מכן יש להמשיך לאות הבאה וחוזר חלילה.
נניח שבחרנו באקראי את המילה "פסנתר".
נתחיל במציאת מילה אקראית שמתחילה באות פ', למשל "פרפר".
לאחר שנדמיין פרפר במשך כמה שניות, נעבור לאות הבאה ס', ונדמיין מצב שקשור במילה "סבא".
נמשיך כך עד סוף המילה.
במידה ולא נרדמנו, נמשיך ונבחר מילה נוספת.
שיטת הערבול הקוגניטיבי מבוססת על תאוריית Somnolent Information Processing Theory של בודואן.
התיאוריה מניחה את קיומה של מערכת בקרה לתחילת השינה שהתפתחה אבולוציונית כדי להבטיח הירדמות ברגע מיטבי – למשל כאשר האדם נמצא במצב בטוח.
התיאוריה טוענת כי כניסה למצב שינה היא אתגר אבולוציוני משמעותי, לאור קליפת המוח (קורקטס) המפותחת אצל בני האדם.
קליפת המוח היא מוקד החשיבה המודעת במוח – היא מטפלת בפעולות קוגניטיביות גבוהות, כגון דיבור, הבנת שפה וקבלת החלטות.
לפי התאוריה של בודוואן, חשיבה אינטנסיבית או חשיבת-יתר הם מצב תודעתי שבו דימוי עיקש שולט באזור זה של המוח.
גירויים חיצוניים (כגון איום פיזי) או גירויים פנימיים (כגון עוררות או חשיבה מוגברת) עשויים להפעיל את אזור זה ובכך למנוע או לעכב כניסה למצב שינה.
בודואן טוען שמצבים אלה מוֹנעים כניסה למצב שינה ושהערבול הקוגניטיבי עשוי לעזור לצאת ממצב זה על ידי "שבירת" תהליכי חשיבה עיקשים, וכניסה למצב רגוע יותר מבחינה קוגניטיבית.
ערבה קאפריאה או ערבה קפראה היא עץ ממשפחת הערבתיים.
מקורו ביבשת אירופה ובמערב ומרכז אסיה.
ערבה קאפריאה היא עץ קטן או שיח נשיר המגיע לרוב לגובה של ולעיתים רחוקות עד 13 מטר.
העלים מעט רחבים יותר מהעלים האופיינים בדרך כלל לעצי ערבה מסוגים שונים, ולרוב אורכם הוא כ-3–12 ס"מ ורוחבם הוא 2-8 ס"מ.
הפרחים רכים ומשייים בצבע צהבהב ואשכולות הפרחים באורך 3-7 ס"מ נוצרים בתחילת האביב לפני הופעת העלים החדשים; ערבה קאפריאה היא היא עץ דו-ביתי (ישנם עצי זכריים ועצים נקביים).
אשכולות הפרחים הזכריים מבשילים בצבע צהוב עם שחרור האבקה, והנקביים מבשילים בצבע ירוק חיוור.
הפרי הוא קפסולה קטנה באורך של כ-5-20 מ"מ, המכיל זרעים זעירים רבים, משובצים בשערות צמר גפן עדינות.
הזרעים קטנים מאוד (כ-0.2 מ"מ) כאשר השערות הדקות מסייעות לפיזור הזרעים ולהמשכיות הצמח.
הזרעים זקוקים לקרקע של אדמה חשופה כדי לנבוט.
caprea - נפוץ בעיקר באזורי שפלה.
מאופיין בעלים עליונים שעירים ודקים ועלים תחתונים שעירים וצפופים.
העלעלונים (האבקנים שבבסיס העלה) נשארים על הצמח עד הסתיו.
sphacelata - נפוץ בעיקר באזורים הרריים במרז ובצפון אירופה (הרי האלפים, הקרפטים, סקוטלנד, סקנדינביה).
העלים צפופים ושעירים משני צידיהם, האורך הוא לרוב 3-7 ס"מ.
במערב נורווגיה יש עצים מסוג זה שמגיעים גם לגובה של 18-20 מטרים והם בדרך כלל בעלי גזע בודד.
הפירוש של השם המדעי caprea הוא "עז".
ככל הנראה שם זה נגזר מהאיור הידוע הראשון של הצמח שהופיעו בספרו של הירונימוס משנת 1546 ספר עשבים.
האיור של הצמח בספר מופיע כאשר העלים נאכלים על ידי עז.
מבחינה היסטורית, המין שימש באופן נרחב גם כצמח מרעה עבור עיזים, שאליו עשוי להתייחס האיור בספר.
ערבה קאפריאה לרוב גדלה בסביבה רטובה או לחה, למשל גדות נהר או אגם, אך גם באזורים יבשים יותר.
הערבה יכולה להופיע בכל מקום בו יש קרקע חשופה זמינה, לעיתים גם בעקבות פגיעה או שינוי במבנה הקרקע.
הכלאות עם מספר מינים אחרים של ערבה אחרים נפוצות, עם סוגים שונים של זני ערבה.
שלא כמו כל עצי הערבה האחרים, עצי ערבה טהורים אינם משתרשים בקלות מייחורים; בדרך כלל אם ערבה משתרשת בקלות, ניתן להניח שמדובר בהכלאה עם מין אחר של ערבה.
העלים משמשים כמקור מזון על ידי מספר מינים של פרפראים, והם נאכלים בדרך כלל גם על ידי יונקים תועים.
עצי ערבה לרוב רגישים מאוד לעקיצות של חרקים.
זחלי החרק Rhabdophaga rosaria יכולים לגרום לבליטות או גידולים על גבי הצמח.
מספר קטן של זנים נבחרו לשימוש בגני נוי.
הוא התגלה על ידי הבוטניקאי הסקוטי ג'יימס סמית'.
העץ מאופיים בנבטים נוקשים ותלויים היוצרים ראשים דמויי-מטאטא; זהו שיבוט זכרי.
שיבוט נקבי דומה מכונה באנגלית 'Weeping Sally'.
שניהם מורכבים על גבעולים זקופים של עצי ערבה אחרים; גובהם של זנים אלה נקבע על ידי הגובה של הצמח המוכלא.
לרוב קשה ליצור ייחורים להשרשה מעצים אלו.
מקליפותיו של העץ אפשר להפיק טאנין וגם סליצין.
לרוב הגזעים שלו לא נחשבים כמקור טוב עבור לוחות מעובדים למידות סטנדרטיות לשימושי בנייה ורהיטים, מאחר שהעץ לרוב שביר ועלול להתלקח במקרי שריפה.
כמו ערבה אמריקאית (Salix discolor) גם את הערבה קאפריאה מגדלים לעיתים קרובות לטובת חיתוך הפרחים והענפים לשימוש מסחרי.
בצפון אירופה היה נהוג להכין חלילי ערבה מייחורים של העץ.
בגרמניה, הונגריה, צפון סלובקיה, פולין, אוקראינה וחלקים רבים של פינלנד, משתמשים בפרחים שזה עתה נפתחו כמו ענפי זית ביום ראשון של הדקלים.
"ערב של יום בהיר" הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמר והגיטריסט הישראלי אפרים שמיר, אשר יצא לאור בשנת 1995. האלבום נקרא על שם שירם של הצמד אפרים ואסתר שמיר בו היה חבר בעברו.
באלבום זה מבצע שמיר שירים מתקופות שונות בחייו, בהם שירים מאת להקת כוורת, הצמד אפרים ואסתר שמיר, משתתפי האלבום "ארץ שמש" וקריירת הסולו שלו.
את האלבום ליווה הסינגל "דגים יענים ושפנים".
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אפרים שמיר, למעט היכן שצוין אחרת.
אפרים שמיר – זמרה, גיטרה, עיבוד, הפקה
צור בן זיו – גיטרה בס, קולות רקע
משה לוי – קלידים, קולות רקע
שירי צפרי – קולות רקע
סיניה בועז – קולות רקע
ערביי ישראל הם ערבים אזרחי או תושבי מדינת ישראל, המגזר השני בגודלו בישראל.
על-פי נתוני הלמ"ס לסוף שנת 2020 – מונים הערבים כ־1,957,000 תושבים – המהווים 21.1% מכלל האוכלוסייה בישראל.
ברובם המכריע הם מוסלמים מהזרם הסוני, ומיעוטם הם נוצרים ודרוזים.
ערביי ישראל כוללים רבים מתושבי ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, שנשארו בשטח מדינת ישראל בתום מלחמת העצמאות, או שהספיקו לחזור לבתיהם לפני סגירת הגבולות.
בתום המלחמה הוענקה לאוכלוסייה זו אזרחות ישראלית, כאשר במסגרת חוק האזרחות, הפכו אותם אנשים לאזרחי מדינת ישראל.
לאוכלוסייה זו נוספו מהגרים ערביים, בעיקר כתוצאה מאיחוד משפחות, וכמו כן מעטים נוספים שקיבלו זכות להתיישבות בעקבות מתן שירותים למדינת ישראל.
יש שכוללים בקבוצה זו גם את תושבי הקבע שאינם אזרחים, לרבות התושבים הערביים המתגוררים בשטחים שמדינת ישראל החילה עליהם את ריבונותה – במזרח ירושלים וברמת הגולן.
נכון ל-2012 מגדירים עצמם כ-60% מערביי ישראל גם כ"פלסטינים".
המונח "ערביי ישראל" הוא המונח השגור בפי מרבית האוכלוסייה היהודית בישראל, על־מנת לתאר קהילה זו של אזרחים או תושבים של מדינת ישראל.
"ערבים ישראלים", "ישראלים ערבים", "האוכלוסייה הערבית בישראל", "החברה הערבית" או "המגזר הערבי" גם הם מונחים המשמשים לתיאור אוכלוסייה זו על ידי הרשויות בישראל, מרבית האוכלוסייה היהודית ואמצעי התקשורת העבריים בישראל.