tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רוב החקלאים מגדלים "שיפון חורף", אשר אותו זורעים ומתחילים לגדל בסתיו.
באביב, הצמחים מייצרים את היבול שלהם.
שיפון הנזרע בסתיו מראה לרוב צמיחה מהירה.
בבוא הקיץ, צמחים אלו יגיעו לגובהם המקסימלי, כ-120 סנטימטרים בעוד שחיטה שנזרעה באביב תהיה רק בשלבי נביטה ראשוניים.
צמיחה נמרצת זו מתגברת אפילו על המתחרים הקשים ביותר של העשב, מכאן שניתן לגדל את השיפון ללא כל שימוש בקוטלי עשבים.
שיפון הוא פולש נפוץ ולא רצוי של שדות חיטת חורף - אם מתאפשרת לו גדילה והתבגרות, הוא עלול לגרום להורדת מחיר משמעותית של החיטה שנקצרה.
השיפון נמנה מבין חמשת מיני דגן, קבוצת דגנים אשר נוהגות לגביהם דינים מיוחדים בתחומי הלכה שונים, כגון: חיוב הפרשת חלה, איסור חמץ בפסח, מצוות אכילת מצה, וברכת המזון.
השיפון מוזכר מספר פעמים בדברי חז"ל: במשנה, בתלמודים ובמקורות נוספים.
בין מפרשי המשנה הראשונים נפלה מחלוקת דבר זיהוי השיפון: לפי רש"י השיפון המוזכר במשנה הוא המין המכונה כך בימינו.
בעגה הצה"לית, שִׁפְצוּר פירושו עריכת שיפורים ושיפוצים בציוד צבאי כדי להתאימו לחייל.
המילה היא ככל הנראה הלחם של המילים שיפוץ ושיפור או ראשי תיבות של המילים שיפור צורה.
השימוש בשיפצורים קיים אצל כלל החיילים, ובפרט בקרב חיילים קרביים, לשם התאמת ציוד צבאי תקני לשימושם.
השיפצורים נעשים, על פי רוב, באמצעות כלי עבודה פשוטים כגון מיתרי ניילון, סרט הדבקה מסוג איזולירבנד או סרט חבלה , אזיקונים, מצית וסכין יפנית, המסופקים על ידי הצבא או נרכשים על ידי החיילים, ונדרשים ללימוד ולביצוע כחלק מתהליך ההכשרה הצבאי.
שיפצור כולל, על פי רוב:
אבטחה: קשירה של הציוד בפתיל רגיל או פתיל אלסטי כך שלא ייפול ויאבד או שבמידת הצורך הוא לא יוחזר למקומו ועדיין ישמר, וכן שניתן יהיה לשלוף אותו בקלות.
השחרה: צביעה של הציוד בשחור או כיסויו בחומר שחור כך שלא יוחזר ממנו אור.
הסוואה: חיבור בד הסוואה לציוד, למשל הוספת רשת הסוואה לקסדה.
החרשה: טיפול בציוד או בתכולתו כך שלא ירעישו בעת ההליכה.
נִייְלוּן: עטיפת הציוד (מפות, מסמכים וכן כל ציוד שהוא פגיע במיוחד או משמש רק במקרי חירום) בפלסטיק כדי לשפר את עמידותו, ובמיוחד את עמידותו למים.
טלוויזיות: כאשר יש רצועות ארוכות יש צורך לקפל אותן בתוך עצמן ולדאוג שהן לא ישתחררו.
בנוסף, שיפצור שמטרתו העיקרית היא אסתטית מכונה דיגום.
כך, שיפצורים לכומתה, לתג היחידה ולדיסקית, הנעשים לשם נוחות ואופנה, מקובלים בקרב כלל חיילי צה"ל.
בין השיפצורים המקובלים למטרה זו נמנים רקמה על תג היחידה ועל כובע ב' וגילוח או הוספת חרוזים לכומתה.
השיפצורים לרכיבים שונים במדי צה"ל מהווים גם כסמל לפז"ם החייל, לכישוריו או לטיב שירותו.
המונח, שמקורו בצבא, עשה את דרכו גם אל הסלנג הלא-צבאי, לציון אלתורים המשפרים ציוד ומוצרים.
בהשאלה משמשת המילה לתיאור פעולת שיפור של טקסט או קוד מחשב, ואף של דברים מופשטים יותר כגון רעיונות.
תתכן גם קונוטציה שלילית לגרסה האזרחית.
שיפור או תיקון ארעי שאכן פתר בעיה, אך אינו עמיד כמו שאר חלקי המערכת.
נגיע למטה אסדר את זה כמו שצריך..."
על פי רוב, המשפצר במקרים כאלה מגלה "אוויראות" וחשיבה המצאתית.
עודף שיפצורים במערכת אינו מרמז על שיפור מצטבר, כי אם על היותה "בנויה על כרעי תרנגולת".
שיפוד הוא מקל דק העשוי מעץ או מתכת המשמש לאחיזת חתיכות קטנות של אוכל ביחד.
שיפודים משמשים לצליית בשר וליישומים קולינריים נוספים.
שיפודי מתכת בדרך כלל עשויים מפלדת אל-חלד, והם בעלי קצה מחודד בצידם האחד ומקום לאחיזה בצידם השני.
הם ניתנים לשימוש רב פעמי, בניגוד לשיפודי עץ, הניתנים לשימוש חד פעמי.
הבדל נוסף הוא ששיפודי מתכת הם, במקרים רבים, שטוחים.
שיפודי העץ הם בעלי חתך עגול.
לפני צליית המזון באמצעות שיפודי עץ, יש להספיג את השיפוד במים לפני הרכבת המזון עליהם, על מנת להימנע משריפתם.
שיפודי עץ עשויים בדרך כלל מבמבוק, אך הם יכולים להיות עשויים גם מסוגי עץ נוספים.
לאורך השנים גרסו מילונים עבריים כי ניקוד המילה הוא "שַׁפּוּד" ולא "שִׁפּוּד" כנהוג בפי הדוברים.
הצורה "שַׁפּוּד" בפתח נקבעה בהקבלה לשפות שמיות אחרות (כגון ארמית וערבית), אולם לשתי ההגיות גם יחד אין תיעוד במסורות ההגייה הקדומות של המילה המשנאית – והאקדמיה ללשון העברית התירה את הצורה החרוקה.
המילונאי ראובן אלקלעי ציין במילונו כי הפעלים גזורי השם שִׁפֵּד, שֻׁפַּד וכן הִשְׁתַּפֵּד (במובנים "תקע, שם את נתחי הבשר על השפוד כדי לצלותם", "דקר במוט חד" או "חידד את החוטר") הם חידושיו שלו.
שיפוט אסתטי הוא הקביעה כי למושא מסוים ערך אסתטי נתון.
לצורך השיפוט האסתטי דרושים טעם והבחנה המאפשרים את מציאת הערך האסתטי במושא.
לדוגמה: נקודה אדומה בתחתית התמונה, מילה מדויקת בשיר ומרקם של דמויות במחזה, לדידו של בעל כושר השיפוט האסתטי, אינן מסתכמות בתכונה נייטרלית "לא אסתטית" ותו לא.
אלא, בזכות ניסיונו, בשלותו והאינטליגנציה שלו,
הוא מגלה דרכן את הערך ה"אסתטי" שביצירות - את "תכונותיהן האסתטיות"; את ה"מאוזן", ה"כבד" וה"מתפתח" שבהן.
בשל חמקמקותו של הערך האסתטי, קמו תאוריות רבות של שיפוט אסתטי והציעו דרכים שונות למציאתו; האוטונומיסטים יחפשו את הערך בתוך היצירה בלבד, בגבולות צורתה ומרכיביה הבסיסיים, לעומתם ההטרונומיסטים; בוחנים את השלכותיה מחוץ לגבולותיה; ההבעתיות של היצירה, מוסריותה, רמת המימזיס שלה וכדומה.
"השיפוט האסתטי" הוא סוג של "שיפוט תפיסתי", ומשותף להם, כי המקור הראשוני לשיפוט הוא ההתנסות האישית ולא שיקול דעת.
השיפוט כרוך בחוויה תפיסתית ישירה וסובייקטיבית ולפיכך, אינה ניתנת להנמקה מבוססת לוגית.
אך מכיוון ששיפוט על ערך אסתטי ניתן לבחינה והוכחה באמצעות חוויה דומה של הזולת והסכמתו על שיפוט הערך, הרי שהוא אובייקטיבי ורציונלי.
גם ל"פסק הדין הכולל", המשקלל את הערכים האסתטיים של היצירה בכללותה, לכדי טענה גורפת על טיבה, דרושה הפעלת שיפוט אסתטי אישי, שאינה יכולה להיגזר דדוקטיבית או אינדוקטיבית מן המרכיבים הלא אסתטיים ביצירה.
שיפוט תפיסתי הוא קביעה אובייקטיבית ורציונלית בעיקרה, לגבי מאפיינים של מושאים, הנסמכת על קליטה, פיענוח וסיווג של מידע המגיע אל האדם סובייקטיבית באמצעות החושים.
הגם שקיים יסוד סובייקטיבי בשיפוטים אלו, המִשְׁתַּנֶה בהתאם לחווייתו האישית-חושית של כל אדם ותלוי באיכות כשריו הפיזיולוגיים, הרי שניתן להתייחס לקביעה זו כאל עובדה אובייקטיבית, כיוון שמשמעות המושגים המשמשים לייצוג ולאפיון המושאים הם תוצאה של הסכמה עקרונית קולקטיבית על מהותם של תוצרי "התפיסה החושית", הסכמה שאינה ניתנת להפרה פרטית שרירותית.
השיפוט התפיסתי מהווה הוכחה לכך שלא נדרש דווקא טיעון לוגי תקף ומבוסס על מנת להוכיח שטענה היא רציונלית ואובייקטיבית (כגון הטענה לערך אסתטי ביצירה), כי הוא מדווח על מצב נתון ולא על הדרך בה חווה/מגיב הסובייקט למצב זה.
דוגמה מובהקת לשיפוט מסוג זה מהווה "שפת הצבעים" שהיא שפה תצפיתית-תפיסתית, לא נדרשת מיומנות מיוחדת לזיהוי מושגיה, וקביעה הנובעת ממנה, כגון: "הרמזור ירוק" זוכה לאישוש (או הפרכה) שלא באמצעות הוכחה מדעית, אלא בשל ההסכמה המשותפת על משמעות המושג "ירוק".
שיפיונה דל פרו (באיטלקית: Scipione del Ferro; 6 בפברואר 1465 – 5 בנובמבר 1526) היה מתמטיקאי איטלקי, הראשון שגילה שיטה לפתרון משוואה ממעלה שלישית.
שיפיונה דל פרו נולד בבולוניה שבצפון איטליה לפלוריאנו ופליפה פרו.
אביו, פלוריאנו, עבד בתעשיית הנייר שהתפתחה הודות להמצאת הדפוס מספר שנים לפני כן, ולכן סביר להניח שהודות לעבודותיו של אביו נחשף שיפיונה הצעיר לחומר מודפס.
כשנישא קרא לביתו "פיליפה" על שם אימו.
סביר להניח שלמד באוניברסיטת בולוניה שבה התמנה לימים, בשנת 1496, למרצה בתחומי האריתמטיקה והגאומטריה.
בשנותיו האחרונות עסק גם במסחר.
לא נותר תיעוד רב לעבודתו של דל פרו, בעיקר עקב התנגדותו הנחרצת לפרסומה.
דל פרו העדיף לחלוק את ממצאיו בקרב חוג מכרים קטן שכלל סטודנטים וחברים.
ככל הנראה, הסיבה להחלטתו שלא לפרסם את ממצאיו נעוצה במנהגם של המתמטיקאים בני דורו לאתגר פומבית זה את זה.
כאשר מתמטיקאי היה מאתגר את רעהו היה על היריבים לפתור איש את הבעיות שהציב בפניו האחר כך שלא אחת היה עולה הפסד בתחרות בהפסד במימון או אף במשרה באוניברסיטה.
ייתכן שדל פרו העדיף לשמור את ממצאיו לעצמו כדי שלא יאלץ להיענות לאתגר מסוג זה, על הסיכון הכרוך בו.
על אף מנהגו לשמור על עבודותיו בסוד, שמר דל פרו רישום שלהן במחברת.
לאחר מותו בשנת 1525, עברה הבעלות על המחברת לידי יורשו, בעלה של בתו של דל פרו, אניבאל דלה נאווה שהיה מתמטיקאי אף הוא, תלמידו של דל פרו ומחליפו לאחר מותו.
בשנת 1543 נפגש אניבאל דלה נאווה עם ג'ירולמו קרדאנו ותלמידו, לודוביקו פרארי (פותר המשוואה ממעלה רביעית) שהגיעו לשם כך לבולוניה וידע אותם על פתרונו של דל פרו למשוואה ממעלה שלישית, אותו פרסם לימים קרדאנו בספרו "האומנות הגדולה".
המתמטיקאים בזמנו של דל פרו ידעו שניתן "להעלים" את האיבר הריבועי מכל משוואה כללית ממעלה שלישית על ידי החלפת משתנה .
הסבר לדרך קביעת ערכו של נמצא בערך משוואה ממעלה שלישית.
אם כך, נדרשו המתמטיקאים של אותה התקופה, ששליטתם בעבודה עם מספרים שליליים הייתה מוגבלת, לפתור את המשוואות הבאות, המצומצמות, עבור ערכים חיוביים של הפרמטרים p ו- q:
לא ידוע כיום מהי השיטה המדויקת בה השתמש דל פרו, אך ייתכן שהשתמש בעובדה שהפתרון פותר את המשוואה כדי לנחש את הפתרון עבור המשוואה , ניחוש שהסתבר כנכון.
על סמך בחירה מתאימה של הפרמטרים, הצליח דל פרו להגיע לפתרון עבור המשוואות המצומצמות לעיל.
בשנים 1501-1502 כיהן לוקה פאצ'ולי באוניברסיטת בולוניה.
הוא כתב בספרו Summa de arithmetica, כי לא ניתן למצוא פתרון למשוואה ממעלה שלישית.
לא ידוע אם דברי פאצ'ולי הם שדרבנו את דל פרו לנסות ולפתור את המשוואה בעצמו.
לא ידוע האם דל פרו פתר את שתי המשוואות המצומצמות לעיל בנפרד, אם כי כתב יד שהתגלה בשנת 1925 על ידי ברטולוטי מעלה כי ככל הנראה דל פרו פתר אכן את שני המקרים.
דל פרו תרם להבאה לצורה רציונלית של שברים שבמכנהם סכומים של שורשים מעוקבים.
כמו כן, חקר בעיות בנייה בסרגל ובמחוגה עבור זווית מחוגה קבועה, אך מעט ידוע על עבודתו בתחום זה.
בגאומטריה, שיפוע של ישר מתאר את עוצמת התלילות שלו.
ערך (מוחלט) גדול מצביע על תלילות גדולה.
השיפוע מוגדר כיחס בין ההפרש האנכי בין שתי נקודות על הישר להפרש האופקי בין אותן נקודות .
באופן דומה נגדיר שיפוע בתחומי הגאוגרפיה או הנדסה אזרחית.
כך למשל, שיפוע של גבעה יוגדר כיחס בין הרום היחסי של הגבעה למרחק האופקי מתחתית הגבעה לשיאה.
במילים אחרות, השיפוע מצביע על היחס בין שינוי הגובה לשינוי במרחק.
כלומר, בגבעה תלולה המרחק האופקי בין תחתית הגבעה לשיאה יהיה קצר יחסית לגובה של הגבעה, בעוד שבגבעה מתונה המרחק האופקי יהיה ארוך ושיא הגבעה יהיה נמוך.
שיפוע יכול להיות חיובי, שלילי, אפס או לא מוגדר.
בישר הנמצא במערכת צירים קרטזית דו-ממדית, שיפוע חיובי משמעו שכאשר ערך ה-x גדל גם ערך ה-y גדל ("עלייה").
שיפוע שלילי משמעו שכאשר ערך ה-x גדל ערך ה-y קטן ("ירידה").
שיפוע שערכו אפס משמעו שאין שיפוע, כלומר מדובר בקו אופקי המקביל לציר ה-x.
שיפוע לא מוגדר משמעו שמדובר בקו אנכי המקביל לציר ה-y.
ישרים מקבילים כאשר השיפועים שלהם שווים.
ישרים ניצבים זה לזה כאשר מכפלת השיפועים שלהם שווה ל: 1-.
בעזרת כלים מהחשבון האינפיניטסימלי ניתן להגדיר גם שיפוע של פונקציה בנקודה כלשהי כשיפוע של הישר המשיק לפונקציה בנקודה זו.
כאשר קיים שיפוע כזה נאמר שהפונקציה גזירה בנקודה והשיפוע שלה נקרא נגזרת.
הנוסחה הבסיסית למציאת שיפוע ישר העובר בין הנקודות ו- היא .
השיפוע בין שתי הנקודות ו־ על הישר מוגדר להיות השינוי בערכי ה- לחלק בשינוי בערכי ה-: .
האות היא המוסכמת לסימון שיפוע במערכת צירים קרטזית.
היות שהשיפוע של ישר במישור שווה לאורך כל אורכו, אין חשיבות לאילו שתי נקודות נבחר על הישר, כל עוד הן שונות זו מזו.
על פי ההגדרה מתקיים כי .
כלומר, כאשר נעים על הישר משמאל לימין, על כל התקדמות של יחידה אחת בכיוון האופקי יש התקדמות של יחידות בכיוון האנכי.
ניתן להראות כי על פי חוקי הטריגונומטריה מתקיים: , כאשר היא הזווית שבין ציר ה- לישר (בכיוון החיובי).
במערכת צירים קרטזית, משוואת ישר ששיפועו היא: ,,כאשר מייצג את נקודת החיתוך של הישר עם ציר ה-.
עבור ישר אופקי מתקיים ו- ולכן השיפוע שווה ל-0.
עבור קו אנכי ו- ואז לפי הגדרת השיפוע מתקבל .
בהכרח מתקבלת חלוקה באפס ולכן השיפוע אינו מוגדר.
אולם יש המגדירים את השיפוע במקרה זה להיות אינסופי.
שיפוע של ישר העובר דרך הנקודות: (1,2) ו- (13,8) מתקבל על ידי חישוב היחס של ההפרש האנכי וההפרש האופקי:
שיפוד כהוצאה להורג היא פעולת החדרה מכוונת של חפץ זר, מוארך ומחודד, כגון מוט או חנית, לגופו של אדם, במטרה להוציאו להורג.
פעולה זו גורמת לפגיעה טראומטית קשה וכואבת ומביאה בדרך-כלל לניקוב מלא של מסת הגוף המרכזית.
מאחר שהפעולה עשויה להימשך זמן רב עד שכתוצאה ממנה מת הקורבן לאחר ייסורים רבים, הרי ששימשה לא רק כהליך המיועד להרוג את הקורבן אלא כדרך לענותו.
פעולת שיפוד כהוצאה להורג הייתה מקובלת כפעולה לגיטימית במספר תרבויות ברחבי העולם החל מן העת העתיקה.
אולם, בשל אכזריותה הרבה, נזנחה בעת המודרנית.
שיפוד, כשיטה של עינויים והוצאה להורג נעשה על ידי הכנסת מוט ארוך, בדרך כלל גזע של עץ צעיר, קיבוע של קצה אחד בקרקע והשחזת הקצה השני ושימונו.
את הנידון למוות היו מעלים על המוט, כשהקצה המחודד מוחדר דרך פי הטבעת, דרך הנרתיק או דרך הפה של הנידון.
כדי לבצע שיפוד אנכי השכיבו את הנידון, כפות, על הארץ והחדירו את המוט לתוך גופו על ידי הכאה בקצה השני של המוט עם פטיש עץ.
לעיתים אף השתמשו בשיפוד קהה ונזהרו שהמוט לא יפגע בכבד או בלב, כדי לגרום למוות איטי בייסורים.
לאחר מכן הניפו את הקורבן המשופד לתנוחה אנכית בה כובד גופו היה ממשיך באיטיות את החדרת המוט לתוך הגוף, עד ליציאתו בחלק העליון של גופו.
פרט לשיפוד האנכי, היו גם מקרים של שיפוד מאוזן, על ידי תקיעת הקצה המחודד של המוט במרכז גופו של הנידון.
המוות האיטי, שלעיתים נמשך ימים, המלווה בסבל רב, נועד להטיל אימה על הנותרים בחיים.
השיטה מוכרת עוד מימי קדם ושימשה כנראה את חיילי סנחריב לצורכי הריגת מגיני לכיש שנפלו לידיהם.
ולאד המשפד התפרסם במיוחד בשימוש הנרחב שעשה בשיפוד יריביו ופושעי ארצו.
מספרים שבתקופתו אפשר היה להשאיר שקית מטבעות זהב ברחוב ואיש לא היה מעז לגעת בה מפחד העונש הצפוי.
השימוש הראשון הידוע של שיפוד כהוצאה להורג, התרחש בתרבויות העתיקות של המזרח הקרוב, כמו האימפריה האשורית החדשה, והתגלה בגילופים ופסלים מן המזרח הקרוב הקדום.
השיפוד נמנה עם העונשים החמורים ביותר אצל המצרים הקדומים, לצד שרפה, הטבעה, עריפה, מכות קשות, כריתת איברים ואכילה על ידי חיות.
יש עדויות על קיומו של סימן בכתב חרטומים המציין את עונש ההעלאה על שיפוד, המתבסס על המילון הגדול מצרי-גרמני של האניג.
הכובשים הצרפתים של מצרים נקטו שיטה זו של הוצאה להורג כלפי סולימאן אל-חלבי, סטודנט סורי כורדי שהתנקש בגנרל ז'אן-בטיסט קלבר.
זהו המקרה היחיד של שיפוד במשפט הצרפתי, ובוצע מתוך "כבוד" למנהגי המקום.
הזולו בדרום אפריקה השתמשו בשיפוד (ukujoja) כעונש לחיילים שנכשלו בביצוע חובתם, לאנשים שהואשמו בכישוף, או לפחדנים.
ראש המפוצ'ה, קאופוליקאן, סבל ממוות זה כאסיר במהלך הכיבוש הספרדי של צ'ילה.
בשנת 1578, חואן דה לבו הוצא להורג באותו האופן.
הרודוטוס הזכיר שיטת הענשה זאת כאופיינית ל"ברברים" מאסיה, למשל למדיים.
("היסטוריות" 1.128.1) כשהפועל שהשתמש בו בתיאורו היה ἀνεσκολόπισε.
בחוקי חמורבי (המאה ה-18 לפנה"ס) מוצאים אזכור ראשון של שיפוד על צלב כשיטת ענישה.
סעיף 153 מציין כי אם אשת איש הביאה לידי מות בעלה בגלל גבר אחר, אותה אשה יש לשפד.
האשורים נהגו להעלות על שיפוד שבויי מלחמה.
שיפוד היה בשימוש רק לעיתים רחוקות על ידי המנהיגים הסמוראים במהלך תקופת סנגוקו.
בתחילת 1561, כוחות הברית של טוקוגאווה איאיאסו ואודה נובונאגה הביסו את הצבא של שבט אימאגאווה במערב מחוז מיקאווה, וכך עודדו את שבט סאיגו ממזרח למחוז מיקאווה, לערוק לפיקוד של איאיאסו.
זועם עקב בגידתו של השבט המרדני, נכנס אימאגאווה אוגיזאנה למצודת אימביאשי, עצר את סאיגו מאסאיושי ושנים עשר אחרים, ושיפד אותם אנכית בפני השער של מקדש ריודאן, ליד טירת יושידה.
לגורם ההרתעה לא הייתה כל השפעה, ועד שנת 1570, שבט אימאגאווה איבד את כוחו.
בנוסף נטען כי חיילים יפנים במהלך מלחמת העולם השנייה ביצעו "עינויי במבוק" על שבויי מלחמה.
לכאורה הקורבן היה קשור בבטחה מעל במבוק צעיר במשך כמה ימים, שהיה צומח במהירות ומנקב את הקורבן, ולבסוף חודר לחלוטין לגופו.
על פי החוק המלאי, העונש המסורתי בעוון ניאוף לפני העידן המודרני היה שיפוד, הידוע במלאית כ- Hukum Sula.
ידוע כי השתמשו בשיפוד בכמה אזורים בדרום אסיה, ביניהם באזור בנגל, שם הוא כונה שול (בנגלית: শূল), ובטאמיל נאדו העתיקה בהודו, שם הוא כונה Kazhuvetram.
שיפוד היה גזר הדין הקבוע בעוון בגידה במלך.
בנוסף השתמשו בשיפוד בקרלה של ימי הביניים כשיטת הוצאה להורג.
עד תחילת המאה ה-19, קורבנות התאבדויות וכל מי שנהרגו במהלך ביצוע פשע שופדו לאחר מותם.
הגוף נקבר במקום סודי, ללא טקס, בלילה, ושיפוד היה מוחדר דרך הלב של הגופה.
הדבר נעשה כדי להטיל בושה על מה שנראה כמעשה מחפיר, וכן כדי למנוע מרוחו של המת לרדוף את החיים.
בזמן שלטונו של המלך הנרי הראשון, אחד מאויביו, רוברט מבלמה, הידוע באכזריותו, העדיף לענות את האסירים שלו למוות, במקום לקחת מהם דמי כופר, כפי שהיה נהוג באותה עת.
בין הצורות האחרות של ענישה, החביבה עליו הייתה שיפוד.
ברומא העתיקה, "צליבה" יכלה להתייחס גם למונח שיפוד.
זה נובע בין השאר משום שהמונח היווני "סטאברוס" (בלטינית - crux) עבור חלק אחד של הצלב הוא שם נרדף למונח מוט, כך שכאשר נזכרת במקורות היסטוריים ללא הקשר ספציפי, השיטה המדויקת של ההוצאה להורג, בין אם בצליבה או בשיפוד, עלולה להיות לא ברורה.
גם המילונים של השפה היוונית של הברית החדשה מציינים את המשמעות הראשונית הזאת של המילה "סטאברוס", שציינה מאוחר יותר את הצלב המוכר בנצרות.
אצל הרומים ה-crux במובן של "מוט מחודד" נקרא לפעמים בלטינית "crux acuta" (בפי מקנאס באגרות י"ז, א,י של סנקה או crux simplex (מוט פשוט)
פרוקופיוס מקיסריה תיאר בשנת 550 לספה"נ ב"היסטוריה של המלחמות" שלו (ז, ל"ח, כ) את השימוש בעונש השיפוד על ידי הסלאבים שפלשו לשטחי האימפריה הביזנטית.
השיפוד צוין כאחת השיטות להוצאה להורג של שבויי המלחמה:
אחרים טוענים כי אטילה הביא שיטה זו של הוצאה להורג בפלישתו לאירופה בראש ההונים במאה ה-4 לספה"נ.
יש סבורים כי הביזנטים למדו את השיטה מהסלאבים.
ההוצאות להורג הפומביות שהתקיימו בבירה קונסטנטינופול בהיפודרום או בככר אמאסטריאנום כללו העלאה על מוקד, עריפת ראש, תליה ושיפוד.
בעונש השיפוד הוצא להורג ארסניוס, השומרוני, יליד בית שאן ואיש שלומה של הקיסרית תאודורה בפקודת מושל אלכסנדריה, ליבריוס.
עונש ההעלאה על שיפוד נפוץ בגרמניה ושרד באימפריה ההבסבורגית עד למאה ה-18.
במהלך המאה ה-15, ולאד המשפד, וויווד ולאכיה, נהג לשפד את קורבנותיו, והיה ידוע לשמצה על השימוש התדיר שלו בשיטה זו, ומכאן כינויו.
שימוש בשיפוד הייתה צורת העינוי וההוצאה להורג המועדפת עליו.
דפוס הפעולה הנפוץ ביותר היה טבעת של מעגלים קונצנטריים בפאתי העיר אשר הייתה היעד שלו.
גובה החנית העיד על דרגת הקורבן; הגופות הושארו לעיתים קרובות במשך חודשים.
מספר עלונים גרמניים מסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 מציגים את ולאד סועד ב"יער של יתדות" עם קורבנותיו מחוץ לבראשוב, בעוד תליין סמוך חותך קורבנות אחרים.
פורסם כי בשנת 1462 הסולטאן מהמט השני, כובש קונסטנטינופול, שהיה מוכר בטקטיקות הלוחמה הפסיכולוגית שלו, נסוג לקונסטנטינופול למראה 20,000 הגופות המשופדות מחוץ לעיר הבירה של ולאד, טרגובישטה.
הדפסי עץ מאותה תקופה מציגים את קורבנותיו משופדים מלפנים או מאחור, אך לא בצורה אנכית.
האימפריה העות'מאנית השתמשה בשיפוד כהוצאה להורג במהלך כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453, אם כי ככל הנראה גם מוקדם יותר.
בהמשך גם במהלך המאות ה-18 וה-19 החיילים העות'מאנים והרשויות השתמשו בשיפוד לעיתים קרובות באותו האזור, במיוחד במהלך הדיכויים האכזריים של מספר תנועות לאומיות, וכפעולות תגמול בעקבות התקוממויות ביוון ובמדינות אחרות בדרום מזרח אירופה.
בתקופת הכיבוש של יוון העות'מאנית, שיפוד הפך לכלי חשוב של לוחמה פסיכולוגית, שגרמה למורא באוכלוסיית האיכרים.
עד המאה ה-18, שודדים יווניים שהפכו למורדי גרילה (המכונים klephts) הפכו למטרד מתעצם עבור האימפריה העות'מאנית.
קלפטים שנתפסו שופדו לעיתים קרובות, וכך גם איכרים שהחביאו אותם או שסייעו להם.
הקורבנות שופדו בפומבי ומוקמו בנקודות בולטות מאוד, וגרמו לכך שכפרים רבים לא רק שסירבו לסייע לקלפטים, אלא אפילו הסגירו אותם לרשויות.
העות'מאנים פתחו במצוד אחר המורדים בשנים 1805-1806, ואף הצליחו לגייס את תושבי הכפרים היוונים, במצוד אחר בני ארצם פורעי החוק.
במהלך המהפכה הסרבית (1804-1835) נגד האימפריה העות'מאנית, כ-200 סרבים שופדו בבלגרד בשנת 1814, כעונש על ההתפרעות בעקבות המרד של Hadži Prodan.
בהמשך החמירו את ייסורי השיפוד באמצעות העלאה על המוקד: השיפוד משמש כשיפוד צלייה, כך שהקורבן המשופד יכול להיצלות בחיים.
בין מעשי זוועה אחרים, עלי פאשה, אציל עותמ'אני יליד אלבניה, ששלט ביואנינה, גרם לכך שהמורדים, הפושעים, ואפילו הצאצאים של אלה אשר עשו לו או למשפחתו בעבר עוול, ישופדו וייצלו בחיים.
במהלך מלחמת העצמאות היוונית (1821-1832), Athanasios Diakos, קלפט ומאוחר יותר מפקד צבא המורדים, נתפס לאחר קרב אלאמנה (1821), ליד תרמופילאי, ולאחר שסירב להתאסלם ולהצטרף לצבא העות'מאני הוא שופד, נצלה מעל לאש, ומת לאחר שלושה ימים.
Diakos היה לוחם למען עצמאות יוון וכובד מאוחר יותר כגיבור לאומי.
קונסטנטין רזאקייביץ' - עונשיו של ולאד המשפד - העונשים באירופה - קווי דמיון והבדלים ב"ג'ורנל אוף דרקולה סטאדיס" מס.
עבדאללה דוד ואליאס כרים סיפוללה - העלאה על צלב (קרוציפיקסיה) או קרוציפקציה במצרים הקדומה?
בשחמט, שיפוד, (נקרא גם בסלנג "התקפת קרני X"), היא התקפה שבה מותקף כלי אחד של היריב שמאחוריו נמצא כלי נוסף מאותו הצבע, כך שאם הכלי המותקף יזוז ממקומו, הוא יאפשר למתקיף להכות כלי אחר שלו.
על מנת שיהיה ערך לשיפוד, הכלי המותקף של היריב, הנמצא בחזית קו ההתקפה, חייב להיות בעל ערך שחמטאי הגבוה מערך הכלי המתקיף.
יתרה מכך, היריב שהופתע בדרך כלל מהשיפוד, חייב להחליט מחוסר ברירה על איזה משני הכלים שלו ברצונו לוותר.
היריב לכן, יוותר בדרך כלל על הכלי בעל הערך השחמטאי הנמוך יותר.
על פי ערכי כלי השחמט, נוצר סולם ברור של חוזק הכלים, כשבראש הסולם נמצאת המלכה ואחריה לפי הסדר: הצריח, הרץ, הפרש ולבסוף הרגלי.
לכן, במקרה של שיפוד, היריב יזיז מקו השיפוד בדרך כלל את הכלי בעל הערך הגבוה (ימנע מהפסד של כלי יקר), אך לעיתים משיקולי העמדה שתתקבל היריב יבחר בטקטיקה שונה - יקריב כלי יקר על מנת שלא להיקלע להפסד.
ניתן לאפיין את טקטיקת השיפוד לשני סוגי שיפוד אופייניים: מוחלט ויחסי.
בשיפוד המוחלט המלך מאוים, על ידי הכלי המשפד ולכן בהתאם לחוקי השחמט חייבים להסיר איום זה.
בשיפוד היחסי, הכלי המאוים אינו המלך ועל כן השחקן שהכלי שלו מאוים, אינו מחויב להזיז את הכלי, אלא לבחור בכל מסע אחר על מנת להשיג את מטרותיו.
במצב המוצג להלן, תור השחור לשחק, וזאת כאשר המלכה השחורה משופדת על ידי הרץ הלבן.
כדי להימנע מכך שהוא יכה את המלכה, השחור יזיז אותה, דבר שיגרום לכך שהלבן יכול להכות את הצריח השחור.
זהו מצב של שיפוד יחסי, כלומר השחור יכול להזיז את המלכה ולהפסיד כתוצאה מכך את הצריח (זהו מצב עדיף, ורצוי להזיז אותה למשבצת ד7, ב3 או ב5 על מנת שהיא תוכל להכות את הרץ שמאיים עליה לאחר הכאת הצריח).
עם זאת, אין הדבר שיפוד מוחלט היות שאין חובה להזיז את המלכה.
במצב המוצג תור הלבן לשחק, זאת בשעה שהמלך הלבן שופד על ידי הרץ השחור.
זהו שיפוד מוחלט, היות שלפי כללי השחמט המלך מאולץ לצאת ממצב של איום בשח.
אחרי שהלבן יחליט איזה מהלך חוקי של המלך הוא יבצע, השחור יכה את המלכה הלבנה.
הואיל ושיפוד היא התקפה ישירה על הכלי בעל הערך השחמטאי הגבוה יותר, זהו בדרך כלל מהלך יותר חזק ובעל טקטיקה אפקטיבית יותר מאשר טקטיקת הריתוק.
היריב הנמצא במצב של שיפוד, אינו יכול בדרך כלל להימנע מאובדן כלי (קיימת האפשרות לשאול שח עם כלי אחר ולשנות את המצב על ידי הכרחת היריב לשחרר את השיפוד).
השאלה היחידה בדרך כלל היא על איזה כלי עדיף לוותר.
טקטיקת השיפוד מתרחשת בשחמט פחות מאשר טקטיקת הריתוק, אבל כשהשיפוד מתבצע הוא לרוב מכריע את המשחק.
לבן: נייג'ל שורט שחור: אנטולי קרפוב
לבן: נייג'ל שורט שחור: רפאל ואגניאן
לבן: סואט אטאליק שחור: מישל בואונו
לבן: ולחו פונס שחור: יבגני פרלשטיין
מאיר יעקב (שיק) הכט היה סנאטור, שגריר ארצות הברית באיי בהמה ופעיל ציוני למען יהודי ברית המועצות.
הכט נולד למשפחה יהודית בקייפ ג'ררדו, מיזורי.
היה בעל תואר ראשון במדעים בקמעונאות מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שאותו קיבל ב-1949.
הכט למד בבית ספר למודיעין צבאי בפורט הולברד ושימש כסוכן מודיעין עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה מ-1951 ועד 1953, היה האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין ונכנס אל היכל תהילה של האגודה האמריקאית הלאומית למודיעין בשנת 1988.
אחרי שעזב את שירותו הצבאי עבר אל מדינת נבדה בארצות הברית והחל לעסוק בעסק בנקאי ומלונאות.
לאחר מכן נשא לאישה את גייל קהן בשנת 1959.
בשנת 1966 נבחר לסנאטור של מדינת נבדה והיה הרפובליקני הראשון המייצג את מחוז לאס וגאס למעלה מ-25 שנים.
כיהן בתור סנאטור בין השנים 1975-1967 ובתור מנהיג מיעוט בסנאט בין השנים 1970-1969.
בשנת 1982 נבחר לסנאט האמריקאי לאחר ארבע הדחות והמשיך לשרת בתפקיד זה בין השנים 1989-1983, הובס בבחירות 1988 על ידי הסנאטור הדמוקרטי ריצ'רד בריאן.
לאחר הפסדו בבחירות התמנה לתפקיד שגריר ארצות הברית באיי בהמה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש בשנת 1989 לאחר התנגדות של כמה סנאטורים דמוקרטים בעניין.
שליח למען יהודי ברית המועצות
לפני פסגת רייקיאוויק בשנת 1986 נפגש עם הנשיא רונלד רייגן והפציר בו לשאול את מנהיג הסובייטי דאז מיכאיל גורבצ'וב בדרישה להקל על הגירת יהודי ברית המועצות לישראל, כולל את אלה ברשימה השחורה שהוכנה על ידי השלטון בברית המועצות.
הכט דיווח לנשיא רייגן כי המאמץ שלו מוצלח וסיפר לרייגן כי אמר לו אחר כך שהוא נתן רשימת יהודים למנהיג הסובייטי בתחילת הפסגה כאשר נפגשו השניים לבד.
לאחר מכן הודיע לתקשורת האמריקאית ש"יהודים ברשימה ישוחררו בשקט ללא הודעות לתקשורת".
הכט הודה גם לרבי מלובביץ', הרב מנחם מנדל שניאורסון שגרם לו לבצע את המאמץ להעלאת יהודי ברית המועצות לישראל.
לאחר שסיים את שירותו כשגריר באיי בהאמה בשנת 1994 חזר הביתה ללאס וגאס כדי להתמקד בפעילות העסקית שלו.
הוא אובחן כחולה בסרטן הערמונית בשנת 2005 ונפטר מהמחלה שנה לאחר מכן, ב-15 במאי 2006, בגיל 77. הוא הותיר אחריו אישה ושתי בנות, לורי ולסלי.
במהלך חייו החליטה משפחתו להקים את בית הכנסת הר הצופים בקמפוס קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בשנת 1981 שהיה הראשון בקמפוס הר הצופים, שנים רבות לאחר שהוקם בית הכנסת הראשון של האוניברסיטה בקמפוס גבעת רם.
שיפי אלוני (נולדה ב-25 ביוני 1979) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.
אלוני גדלה בירושלים ולמדה באולפנה עד סיום התיכון והמשיכה לשירות לאומי בקיבוץ שלוחות.
היא בוגרת לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים ובוגרת סדנת משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
אלוני שיחקה במחזה "שקופים" והייתה מועמדת לפרס שחקנית השנה בטקס הפרינג' על משחקה במחזה "האוהל האדום".
כמו כן, היא שיחקה במופע "רחלי ואמא מחפשות".
בתיאטרון הערבי עברי שיחקה במחזה "חורף בקלנדיה".
בתיאטרון באר שבע שיחקה במחזה "המדריך לחיים הטובים".
בתיאטרון צוותא שיחקה בהצגות "שירת העצבים", "ליזי" ו"לי לה לו".
היא שיחקה במופע ""הביג מאמות".
בתיאטרון השעה הישראלי שיחקה במחזה "סולם יעקב" לצד יעקב כהן בכמה תפקידים.
שיחקה בהצגות הילדים "טיול לארץ התווים", "נעלי הזהב של אלמה", "האיחור האחרון", "דבלה בא אל העיר" ו"שובו של הג'יני".
בין השנים 2011–2016 השתתפה בארבע עונות בסדרת הילדים "חיפזון וזהירון".
בשנת 2013 גילמה את עליזה בסדרת הדרמה "בלו נטלי" שיצר וכתב אבנר ברנהיימר לYes.
בשנת 2015 החלה לשחק בסדרה הקומית "לה פמיליה" בערוץ 10. בנוסף, החלה להשתתף בסאטירה "אנחנו במפה" בHOT3, לצידו של שלום מיכאלשווילי.
בתחילת 2016 שיחקה בסדרת הילדים "הבאגיס" ששודרה ב-HOT V.O.D.
בדצמבר אותה שנה החלה לגלם את דמותה של לטי, אשתו של צביקה הדר בסדרה הקומית "לצבי יש בעיה" בזכיינית ערוץ 2, רשת.
ושיחקה בתפקידי אורח בסדרות: "שותפים" בהוט קומדי סנטרל ו"צומת מילר" בזכיינית ערוץ 2, קשת.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת המערכונים "אחת שיודעת" בטלוויזיה החינוכית הישראלית והחליפה את אירית דקל בתפקיד "חנה 'פינצטה' אוחנה", בעונה השלישית של הקומדיה שיצרו שלום ומני אסייג, "שנות ה-80".
החל מ-2017 משחקת בתיאטרון הבימה במחזה "בעלה של אשתי".
ומחודש יוני משחקת במחזה "פילומנה" שתרגם וביים רוני פינקוביץ' לצד לימור גולדשטיין ונתן דטנר.
באותה שנה הצטלמה לדרמה הפוליטית "שלטון הצללים" לצד זאב רווח שעלתה ב-2018 ב־HOT.
באותה שנה שיחקה גם בסרטו של אלירן מלכה "הבלתי רשמיים".
ב-2019 משחקת אלוני בתיאטרון הבימה בתפקיד סיניה במחזמר גבעת חלפון אינה עונה (במקביל ליעל לבנטל).
החל ממרץ 2019 משחקת את אוולין אלפונטה בסדרה בת אל הבתולה.
בנוסף החל מיולי 2019 משחקת את דלית עובדת סוציאלית ב"נחמה".
ב-2021 משחקת בתיאטרון הבימה את יוספה, מנהלת הלשכה, בהצגה הקומית ראש המועצה והשתתפה בסדרה "העיר הטובה".ב-HOT ובסרט איראן 3.
מ-2022 משחקת אלוני בסדרת הילדים "האריות של שלי הכובשת " בכאן חינוכית לצד אורי גבריאל, גבי עמרני, טל פרידמן, חנן סביון ועוד, אלוני שיחקה את דורין.
באותה שנה שיחקה בסדרת ההמשך של שנות ה-80 שנקראת שנות ה-90 באותו תפקיד שבה שיחקה בשנות ה-80 בתפקיד "חנה 'פינצטה' אוחנה", ושיחקה דמויות שונות בסדרה "פשע לא מאורגן".
ב-2023 עלתה לשידור הסדרה "השגרירות", בה היא מגלמת את אורנה.
ב-2024 עלתה לשידור הסדרה "האמת" בה היא מגלמת את הרבנית, ובהמשך שותפה בפרק 3 בעונה השלישית של הסדרה "המפקדת" בתפקיד רס"ן בן-צור − שתיהן בערוץ כאן 11. אלוני גילמה את דמות אמה של הסטנדאפיסטית יונה קפח במספר קטעים של העונה השנייה בתוכנית "מועדון הסטנד-אפ", גם היא של כאן 11.
ב-2025 השתתפה בפרק ספיישל קופה ראשית לכבוד יום העצמאות בתור לקוחה בסופר
אלוני נשואה ואם לשתי בנות ובן, מתגוררת בקיבוץ מזרע.
שיפוצניק או שַפָּץ (לעיתים נקרא הנדימן), הוא איש שעיסוקו במשימות תיקון ותחזוקה, הן בתוך מבנים והן מחוץ למבנים.
באופן ספציפי, העבודות אותן מבצעים שיפוצניקים יכולות לכלול בנייה בגבס, ביצוע שיפוצים שונים, עבודות נגרות, עבודות שרברבות, עבודות חשמל, הרכבת רהיטים, צביעת חדרים, עבודות גינון, ריתוך, ריצוף, מערכות מיזוג אוויר, החלפת מנעולים, רשתות נגד יתושים, חלונות ודלתות ועוד.
העבודות אותן מבצעים השיפוצניקים יכולות להיות פשוטות או מורכבות.
שיפוצניקים יכולים לעבוד כשכירים ולתחזק מבנה או קבוצת מבנים קבועה (במקרה כזה מכונה אב בית) או לעבוד כעצמאים בעבודות מזדמנות.
היתרון של העסקת אב בית הוא צבירת ניסיון והיכרות עם המבנה המסוים, ויכולת לתכנן מראש משטר של עבודות תחזוקה.
שיפור יחס המרה הוא תהליך של הגדלת אחוז המשתמשים או המבקרים באתר אשר מבצעים פעולה רצויה (כגון רכישת מוצר או השארת פרטי התקשרות).
שיפור יחס המרה בדיגיטל (או אופטימיזציה של אתרים) נולדה מתוך הצורך של משווקים דיגיטליים לשפר את ביצועי האתר שלהם.
כאשר בניית אתרים נהייתה נגישה יותר, נוצרו מיליוני דפים ואתרים עם חווית משתמש ירודה ולא מספקת.
ככל שהתחרות גברה באינטרנט בתחילת שנות האלפיים, כלים לניתוח אתרים הפכו לזמינים, והמודעות לשימושיות האתרים גדלה, משווקי האינטרנט התבקשו לייצר מדידות עבור הטקטיקה שלהם ולשפר את חוויית המשתמש באתר שלהם.
בשנת 2004, כלים חדשים אפשרו למשווקי אינטרנט להתנסות בעיצוב אתרים ווריאציות תוכן כדי לקבוע אילו פריסות תוכן, הצעות ותמונות מביאות את הביצועים הטובים ביותר.
הבדיקות החלו להיות נגישות וידועות יותר.
צורת אופטימיזציה זו התחילה לתפוס תאוצה בשנת 2012 עם עליית הכלי לביצוע אופטימיזציה של גוגל.
נכון ל-2021, אופטימיזציה והמרה הם היבטים מרכזיים בקמפיינים שיווקיים דיגיטליים רבים.
שיפור יחס המרה נועד במטרה להגדיל את אחוז המבקרים באתר המבצעים פעולה ספציפית המוגדרת על ידי בעל האתר.
בעזרת פעולות אלו ואחרות, עסקים מסוגלים לייצר יותר לידים ולעלות את מחזור המכירות מבלי להשקיע תקציבי פרסום נוספים במטרה להכניס גולשים נוספים לדף.
מכאן ההחזר על הוצאות הפרסום גדל וכך גם רווחיות העסק.
שיפור יחס ההמרה באתרים מתחיל בתהליך בדיקות שיטתיות בדף או בדפי האתר, הבדיקות יבוצעו על מדגם מתוך כלל הגולשים בדף, לאותם גולשים יוצגו גרסאות שונות של דף הנחיתה.
בדיקות אלו נקראות גם בדיקות A/B והן מתבצעות במטרה למצוא מהי הגרסה הטובה ביותר אשר תביא את יחס ההמרה הגבוה ביותר.
קיימות פעולות רבות הניתנות לביצוע במטרה לשפר את יחס ההמרה, רובן המוחלט מתבססות על שני עקרונות מרכזיים:
שינויים טכניים: עיקרון זה מתמקד בעיקר בהגדלת שיעורי ההמרות בתוך אתרים, קמפיינים או דפי נחיתה.
הבנת הקהל: עקרון המתמקד בקהל היעד יותר, חברות משקיעות זמן ניכר בהבנת קהל היעד ולאחר מכן יוצרות מסר ממוקד שפונה לאותו קהל מסוים.
שיעור המרות מוגדר כאחוז המבקרים שמשלימים את היעד, כפי שהוגדר על ידי בעל האתר.
החישוב הוא כמספר ההמרות הכולל, חלקי המספר הכולל של הגולשים באתר.
לדוגמה: נכנסו לאתר 100 מבקרים ביום ו-15 מבקרים השאירו פרטי קשר (ההמרה שנבחרה למדידה).
שיעור ההמרות יהיה 15 חלקי 100, שזה 15% לאותו יום.
שִׂיצֶ'נְג (בסינית: 西城; בפין-יין: Xīchéng) הוא רובע במרכז המחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין.
בתחום הרובע נמצאים בין היתר גן החיות של בייג'ינג, גני באיהאי, אגם ואולם הקונצרטים הלאומי.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסייתו מנתה כ-1.1 מיליון תושבים.
הרובע משתרע על פני 50.47 קמ"ר וגובל ברבעים צָ'אוֹיָאנְג ודוֹנְגְצֶ'נְג ממזרח, הָאידְייֵן ממערב ופֶֿנְגְטָאי מדרום.
שיצ'נג משמש כמרכז הפוליטי והמסחרי של בייג'ינג.
הרובע קיים במתכונתו הנוכחית כתוצאה מאיחוד עם רובע שׂוֵ'אנְווּ ששכן מדרום לו.
רובע שיצ'נג מחולק לחמישה עשר תתי-רבעים:
מוזיאון המדע והטכנולוגיה של סין
שיפי גרימברג חריטן (נולדה בי"ט באב תשמ"ה, 6 באוגוסט 1985) היא אשת תקשורת, עיתונאית ושדרנית רדיו.
נולדה ביישוב יקיר שבשומרון, לזיסל ולרב ישראל אריה הכהן שקרקה, בילדותה עברו ליישוב עמנואל ולמדה בבית ספר יסודי ובתיכון 'בית יעקב' בעמנואל.
ב־2008 החלה את דרכה העיתונאית, בעריכת חדשות ומדור דעות וטור שבועי ב'קצר נט' - אתר חדשות חרדים בקצרה.
ב-2010 הקימה את 'מאמי' – ניוזלטר שבועי לנשים חרדיות, מתוך רצון לתת מענה לחרדיות באינטרנט שמחפשות תוכן איכותי שלא נכנס לעיתוני הפרינט בעיקר מטעמי צניעות עם רשימת התפוצה שלמעלה מ-3500 נרשמות, ונמשך במשך כשלוש שנים.
ב-2013 הייתה עורכת למשך כשנה את מוסף 'משפחתנו'- לנשים וילדים בעיתון המחנה החרדי, ועורכת חדשות באתר JDN לתקופה.
כתבה באתר המקום הכי חם בגיהנום.
הייתה בין הפעילים בהקמת אתר 'דוסים' ובעלת טור באתר בשם 'זעם נשי' והתראיינה באופן קבוע לרדיו וטלוויזיה בהם ל'ירקון 70' וסדרת תוכניות עם אלי ביתאן, שנקראת "דוסים בחללית".
במאי 2015 התמנתה לעורכת ראשית של 'לובי נשי' באתר חדרי חרדים, ב-2018 עזבה וחזרה ב-2019 כשהתחלפו הבעלים, לעוד שנה, קידמה הרבה אג'נדות לפנים חרדיות, התייחסה לתופעה של אלימות כלפי נשים, ערכה תחקירים, ביקרה במעון לנשים מוכות חרדיות ועוד.
ב-2018 ו־2019 הגישה פינת שבועית של לייף סטייל בתוכנית "מנדי ביתאן" בכאן מורשת.
ב־2019 התחילה לעבוד באתר בחזית, שם ערכה את מדור ומגזין 'רגע לנפש' למשך שנתיים.
ב־2020 השתתפה חריטן בסדרה הדוקומנטרית "נייעס" מבית כאן 11 העוסקת בעולם התקשורת החרדית.
עורכת מגזין 'מרגלית' – עיתון הנשים של יום ליום ושדרנית ברדיו קול ברמה, מגישה תוכנית שבועית 'בואי בשלום' מדי יום חמישי.
ב־2003, התחתנה עם ארל'ה חריטן, להם נולדו שלושה ילדים.
ב־2021 התחתנה בשנית, עם בצלאל גרימברג.
שיפוט מִתאם או שיפוט קשר הוא אמידה אינטואיטיבית אנושית, המבוססת על נתונים, של חוזק הקשר בין שני משתנים.
הסוגיה נחקרה רבות בתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, במסגרת מחקר בסיסי, שכן קיום מתאם נחשב לקריטריון חשוב להיסק על קיום קשר סיבתי.
לנושא שיפוט מתאם יש גם משמעויות יישומיות כיוון שמדובר בידע המתקבל ממחקר בסיסי.
לכן הידע המופק ממחקרים אלה מסייע להתוויית מדיניות בתחומים מעשיים כמו רפואה, ניהול, שיווק, התנהגות צרכנים, כלכלה התנהגותית, חינוך, משפטים מדיניות ציבורית ועוד.
לדוגמה, בתקשורת השיווקית, הכוללת במקרים רבים פרסום בנוגע למוצרים רפואיים ותוספי מזון, שעשויים להשפיע על בריאותנו, בני אדם נחשפים לעיתים קרובות לטיעונים סיבתיים שלפיהם צריכת מוצר מסוים גורמת לתוצאה כלשהי.
למשל, צרכנים עשויים להיחשף לפרסומת שלפיה צריכת תוסף מזון צמחי תוביל לריפוי אקנה.
לעיתים הצרכן אף נחשף לנתונים באשר למתאם או לקשר בין צריכת המוצר לבין התוצאה.
דיוק אומדן המתאם שאליו יגיע הצרכן עשוי להשפיע על החלטת הקניה שלו וכתוצאה אף על בריאותו.
הרוב המכריע של מחקרים בתחום התמקדו בשיפוטי קשר בין שני משתנים דיכוטומיים, למשל, קשר בין נטילה או אי נטילה של טבליה להפגת חרדה לבין הפגה או אי הפגה של החרדה בפועל.
מקצת המחקרים עסקו גם בסוגיה הנוגעת לשיפוטי מתאם ביחס לקשרים בין משתנים רציפים, למשל נתונים באשר לקשר בין פרסום כמות הקלוריות שיש במוצר לבין כמות הקלוריות שנצרכו בפועל על ידי הצרכן, או נתונים באשר לקשר שבין מחירו של מוצר לבין הערכת איכותו.
לוחות קשר בין שני משתנים דיכוטומיים
נהוג להציג את הנתונים הנוגעים לקשר בין שני משתנים דיכוטומיים, בלוחות קשר של 2X2. לוחות אלה מציגים את הנתונים המסכמים הנוגעים לארבעת הצירופים של ערכי שני המשתנים.
הבסיס לחישוב המתאם בין המשתנים הוא המידע המופיע בלוחות הללו.
משווק טוען כי שתיית משקה אנרגיה 'בום' (הסיבה) גורמת להצלחה במבחני אינטליגנציה (התוצאה או האפקט).
על מנת לחזק את טענתו המשווק מציג נתונים לגבי מחקר שערך על 40 מתנדבים: "20 מהם שתו את משקה האנרגיה 'בום' ו-20 שתו מים.
אחר-כך ביצעו כל המשתתפים מבחן אינטליגנציה.
הנתונים העלו כי הצליחו במבחן 15 מבין שותי ה'בום' ו-10 מבין שותי המים".
הנתונים המספריים הללו מסוכמים בטבלת 2X2. האותיות המופיעות בטבלה הם סימונים מקובלים לתאי הלוח:
סך הכלאפקט (הצלחה במבחן IQ)לא הצליחו (ef-)הצליחו (ef)20 משתתפים5 (תא b)15 (תא a)שתו 'בום' (ca)הסיבה (שתית ה'בום')20 משתתפים10 (תא d)10 (תא c)לא שתו 'בום' (ca-)40 משתתפים15 מתנדבים25 מתנדבים
הסימון ca (קיצור של cause) פירושו שהסיבה נוכחת, ca- פירושו הסיבה נעדרת; ef (קיצור של effect) פירושו שהתוצאה התרחשה, ef- פירושו שהתוצאה לא התרחשה.
תאים a ו-d הם תאים המאשרים את הטיעון הסיבתי: מספר האנשים שצרכו את ה'בום' והצליחו במבחן (תא a), ומספר האנשים שלא צרכו את ה'בום' ולא הצליחו במבחן (תא d).
תאים b ו-c הם תאים המפריכים את הטיעון הסיבתי: מספר האנשים שצרכו את ה'בום' ולא הצליחו במבחן (תא b), ומספר האנשים שלא צרכו את ה'בום' והצליחו במבחן (תא c).
מדד ה- הוא המדד האובייקטיבי או הנורמטיבי לחישוב ערך המתאם בין הסיבה (נוכחת או נעדרת) לאפקט (התרחש או לא התרחש), והוא מתקבל באמצעות חישוב הפער בין שתי הסתברויות מותנות:
ההסתברות להתרחשות האפקט בנוכחות הסיבה.
הסתברות זאת נקראת רמת המספיקות של הסיבה ביצירת האפקט: .
הסתברות זו מחושבת באמצעות חלוקת מספר המקרים בתא a במספר המקרים בתאים .
ההסתברות להתרחשות האפקט בהיעדר הסיבה.
הסתברות זו נקראת רמת ההכרחיות של הסיבה ביצירת האפקט:.
הסתברות זו מחושבת באמצעות חלוקת מספר המקרים בתא c במספר המקרים בתאים .
ערך הוא אפוא הפער בין רמת המספיקות לבין רמת ההכרחיות: .
כאשר , אין קשר בין שני המשתנים ולכן הסיבה לא גורמת לתוצאה, כאשר , הסיבה מקדמת או מקלה על יצירת האפקט וכאשר , הסיבה מונעת או מעכבת את יצירתו.
מדד התקבל כהגדרה הפורמלית וכמדד הנורמטיבי לחשוב עוצמת הקשר בין שני משתנים דיכוטומיים.
פירושו הוא שטענת המשווק נכונה, אכן שתיית ה'בום' בסמוך למבחן מעלה את הסיכוי להצליח במבחן האינטליגנציה.
מרבית המחקרים העוסקים בשיפוט מתאם בוצעו על נתונים הנוגעים לקשר בין משתנים דיכוטומיים.
בדרך כלל, בשלב הראשון של הניסויים, הנחקר מקבל מידע על שכיחות ארבעת התאים, כאשר השכיחות מסוכמת בטבלת 2×2 או שהיא ניתנת על בסיס כל מקרה בנפרד.
לאחר מכן, הנחקר מתבקש לדרג את חוזק הקשר ואת כיוונו.
תהליך זה נעשה מספר פעמים, בכל פעם על נתונים שמבטאים עוצמות שונות וכיווני קשר שונים.
במחקרים נמצא שהמשקל הניתן לתאים השונים אינו זהה לזה שמתחייב מהמודל הנורמטיבי – מדד .
במילים אחרות, הם נוטים להתחשב יותר, או רק, במידע המופיע בתא a, כלומר מייחסים חשיבות בעיקר למידע הנוגע להתרחשות האפקט (הצלחה במבחן) בנוכחות הסיבה (שתיית 'בום').
הם נוטים פחות להתייחס למידע המפריך, כלומר להתרחשות האפקט (הצלחה במבחן) בהיעדר הסיבה (אי שתית ה'בום').
עם זאת, בני אדם כן רגישים לגודלו של המתאם (ערכו של ), כך שככל שערך זה גדל במידע הניתן להם, כך המתאם נשפט כחזק יותר.
כלומר, באופן כללי בני אדם נוטים לקחת בחשבון גם את המידע הנוגע להכרחיות – מה קורה להתרחשות התוצאה בהיעדר הסיבה, גם אם לא במידה האופטימאלית.
השפעת אמונות קודמות על שיפוטי מתאם
במחקרים נמצא כי לעיתים אמונות קודמות לגבי הקשר בין המשתנים משפיעות על שיפוט הקשר בין הנתונים שהנחקר קיבל.
מרבית המחקרים מראים כי, אמונות קודמות יוצרות הטיה בעיבוד המידע, כך שעיבודו הוא סלקטיבי – ראיות המתיישבות עם אמונות קיימות מקבלות עדיפות בעיבוד, על חשבון התעלמות מראיות שאינן מתיישבות עמן.
בסדרת מחקרים שנעשו על פסיכולוגים קליניים, הקלינאים התבקשו לשפוט האם קיים מתאם בנתונים שהוצגו להם.
הנתונים התייחסו למטופלים, וכללו צירופים שונים של מחלה שממנה סובל המטופל (למשל, יש/אין פרנויה) ושל תגובות המטופל למבחן כתמי הדיו של רורשאך (למשל, יש/אין תגובה של ראיית עיניים גדולות בכתמי הדיו).
מן הממצאים עלה, כי כאשר לא היו אמונות קודמות על הקשר בין המחלה לבין תגובה מסוימת ברורשאך, אך בספרות המחקרית נמצא קשר כזה (למשל, ממחקרים ידוע כי קיים קשר בין פרנויה וראיית חיות במבחן הרורשך), גם כשהיה מתאם בנתונים שהוצגו, נטו המטפלים לדווח על אי-קיום קשר.
הממצא הדרמטי יותר התייחס למצב שבו היו אמונות קודמות חזקות לגבי קיום קשר בין תגובה מסוימת במבחן הרורשך לבין קיום המחלה (למשל, עיניים גדולות ופרנויה).
במצבים כאלה, גם כשהנתונים שסופקו היו של היעדר מתאם, המטפלים נטו לדווח על קיום מתאם.
תופעה זו זכתה לכינוי "אשליית התוקף" .
מחקר נוסף בספרות השיווקית שעסק בנושא הראה אף הוא כי אמונה קודמת הנוצרת באמצעות טיעון פרסומי גורמת לעיבוד סלקטיבי של מידע חדש.
במחקר נמצא כי קיימת אינטראקציה בין פרסום לבין נתונים בהשפעתם על דירוגי אמינות שנותנים נבדקים.
במחקר נבחנו דירוגי האמינות של נבדקים לגבי חברה מוכרת עם חשיפה לפרסומת וללא חשיפה כזאת.
לאחר מכן נחשפו מחצית מהנבדקים לנתונים על האמינות של פורד, ומחציתם לא נחשפו לנתונים אלה.
הנבדקים דירגו בשנית את אמינותה של פורד.
החוקר מצא כי החשיפה לפרסומת השפיעה על השינוי בדירוגי האמינות רק כאשר סופקו לנבדקים נתונים.
במילים אחרות, הנתונים עובדו באופן סלקטיבי בהשפעתם על דירוגי האמינות כשעובדה זו הייתה תלויה בשאלה האם הם נחשפו לפרסום או לא.
במחקר זה הנתונים שסופקו לנבדקים היו קשים לעיבוד, כלומר המידע המספרי שניתן היה רב, לא-מסודר וכלל משתנים רבים.
במחקרים אחדים נמצא כי צרכנים נוטים להערכת-יתר של הקשר בין איכות למחיר, כלומר מסתמכים במידה ניכרת על המחיר בהערכת האיכות.
הערכת-יתר זו הייתה חזקה בהרבה כאשר המידע הוצג בתנאים שעודדו עיבוד סלקטיבי, למשל: עומס מידע רב, פורמט הצגה לא-נוח ותנאי עיבוד המעודדים סגירות, כגון לחץ זמן או דרישה לדייק.
מחקר אחר הראה כי ההשפעה של אמונות קודמות היא חיובית דווקא.
במחקר נמצא כי קיום תאוריה אינטואיטיבית המסבירה את הקשר בין מחיר לאיכות, למשל, במוצרים איכותיים המרכיבים טובים יותר ולכן הם עולים יותר, הועילה מאוד בשיפוטי המתאם, אפילו במקרים בהם הנתונים סתרו את התיאוריה.
ההסבר שהוצע לממצא זה היה כי שהציפיות האפריוריות מעודדות גישה אקטיבית של בדיקת השערות, דבר המקל על שיפוט המתאם.
שיפוץ הוא תהליך של שינוי, שיקום, שיפור או תיקון של עצמים – מבנה אדריכלי (דירה, בניין, אצטדיון), כלי תחבורה, מכונה ועוד.
עבודות השיפוץ יכולות לכלול מגוון משימות, החל מהחלפת אלמנטים שאינם מתפקדים ועד לעדכון מלא של המבנה או העיצוב.
מטרתו של השיפוץ היא לשחזר את מצבו הפיזי של חפץ שהתבלה, או לשדרגו בחידושים שונים.
שיפוץ של דירה כולל את סוגי העבודות הבאות: גימור, צביעה, הדבקת טפטים, איטום תפרים, עבודות שרברבות וחשמל ואחרות.
התקנת אלמנטים חדשים: חלונות, דלתות, החלפת חיווט חשמל ואספקת מים ועוד.
משימו דומות מתבצעות גם במבנים גדולים יותר, כגון בניין משרדים או אולם הופעות.
שיפוץ קומפלט – מכלול של עבודות משמעותיות לשיפור מצב המבנה.
כגון עבודות גמר, אינסטלציה, חשמל.
לעיתים קרובות שיפוץ גדול כולל גם תוספות בנייה או שינויים קונסטרוקטיביים בתוך המבנה.
נהוג לפנות לשירותי מעצב פנים בעת שינוי מוחלט של עיצוב הפנים של המקום.
שיפוץ ביתי גדול כולל מגוון עבודות הבאות:
עיצוב פנים וחוץ של הנחות;
הובלה של חומרי בניין נחוצים;
תחזוקה – אוסף של פעולות לשמירה על הפונקציונליות או השירות של חלל כאשר נעשה בו שימוש למטרה המיועדת לו.
בדיוק כמו הליך השיפוצים, תחזוקה עשויה לכלול תיקון ושימור המבנה מפני מפגעים הנוצרים תוך כדי השימוש בו.
שיפוץ קוסמטי – השאיפה כאן היא לבצע שינויים קלים.
נעשה עיצוב פנים מינימלי, למשל, הדבקת טפטים, צביעת קירות ותקרה התקנת פרקט וכו'.
שיפוצים קוסמטיים משמשים לרוב לעדכון עיצוב הקיים ו/או תיקון פגמים חזותיים בפנים.
שיפוץ כללי – מתמקד בעיקר בעבודות גימור ותיקון כלליות.
לרוב כולל שיפוץ חדר אמבטיה, החלפת מטבח, פרקט, דלתות, צביעה וסיוד.
בישראל התקיים במאה ה-21 מיזם תמ"א 38 שנועד לחזק בניינים לעמידות טובה יותר בפני רעידת אדמה, ומלווה בדרך כלל בשלל שיפורים נוספים, כגון הוספת מעלית וממ"ד.
לצד מיזם זה מתקיים מיזם תמ"א 38/2, שמאפשר הריסה של הבניין הקיים והקמת בניין חדש במקומו.
גידור אתר הבנייה ואזורים מסוכנים;
החלפת מערכות אספקת מים, ביוב, חימום;
שיפוץ מטוסים וכלי שיט הוא חלק ממחזור החיים שלהם, לשם תחזוקה מונעת.
צוללת, למשל, נדרשת מדי חמש שנים לבלות כשנה על מבדוק לתיקונים ושיפוצים.
בנוסף לפעולות תחזוקה אלה, שמטרתן לשמור על כושרו של המטוס או כלי השיט, נערכות לעיתים בכלים אלה פעולות שדרוג, כגון החלפת המנוע ליעיל יותר, החלפת מערכת האוויוניקה וכדומה.
דוגמה לכך היא מיזם "קורנס 2000" לשדרוג מטוסי מקדונל דאגלס F-4 פנטום של חיל האוויר הישראלי, שעיקרו החלפת מערכות האוויוניקה, החימוש והמכ"ם.
סת' ברוקס בינזר (; 23 באוגוסט 1974 – 24 ביוני 2024), הידוע בשם הבמה שלו שיפטי שלשוק , היה ראפר ופזמונאי אמריקאי, הידוע בעיקר כמייסד משותף וסולן להקת הראפ רוק, קרייזי טאון (Crazy Town), הידועה בזכות הלהיט "Butterfly" .
בהמשך הקריירה שלו יצא גם לקריירת סולו.
בינזר נאבק בהתמכרויות לאורך כל הקריירה שלו, והופיע בתוכניות הריאליטי "Celebrity Rehab" ו-"Sober House".
בינזר פגש את ברט מזור, חברו ללהקת Crazy Town, בשנת 1992. הם התחילו לשתף פעולה תחת השם The Brimstone Sluggers.
בתחילת 1999 הם הקימו את הלהקה Crazy Town.
בשנת 2000 הוזמנה הלהקה להופיע בסיבוב ההופעות Ozzfest.
לאחר שבועיים בלבד הם סולקו מהסיבוב, לאחר שבינזר נעצר על השלכת כיסא דרך חלון בעודו שיכור.
הסינגל של הלהקה, "Butterfly", היה להיט עולמי.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד ה-בילבורד הוט 100, ובמספר מדינות נוספות כולל אוסטריה, דנמרק ונורווגיה.
הצלחת הסינגל הביאה למכירות אלבום הבכורה שלהם, The Gift of Game, מעל 1.5 מיליון עותקים.
אלבום ההמשך משנת 2002, Darkhorse, נחל כישלון מסחרי בהשוואה, והלהקה התפרקה זמן קצר לאחר יציאתה.
בשנת 2007 הכריזו Crazy Town על איחודם מחדש, והופיעו בהופעה חיה לראשונה מזה חמש שנים באוגוסט 2009. בשנת 2015 הוציאו את אלבומם השלישי, The Brimstone Sluggers.
בינזר נולד בלוס אנג'לס ב-23 באוגוסט 1974. אביו, רולין בינזר, עבד כאמן ובמאי סרטים תיעודיים, ואמו, לסלי ברוקס, עבדה כדוגמנית וכעורכת תסריטים.
הוא גדל בעיקר בלוס אנג'לס, למעט תקופה קצרה במארבלדהד, מסצ'וסטס.
הוא התחיל לכתוב חרוזים ושירי ראפ בגיל 12.
בריאיון לרולינג סטון בשנת 2001 הודה בינזר כי בילה שלושה חודשים במוסד הכליאה לגברים בקליפורניה לאחר ניסיון פריצה.
בנוסף, הוא הודה במכירה ושימוש בסמים לצורכי פנאי במשך מספר שנים, וכן במאבק בהתמכרות לסמים.
בינזר התחתן עם מליסה קלארק בשנת 2002. לשניים נולד בן בשם היילו.
בשנת 2011, קלארק הגישה בקשה לגירושין בטענה להבדלים בלתי ניתנים לגישור.
בינזר ניהל מערכת יחסים עם טרייסי שלור בשנת 2008, ולשניים נולד בן בשם גייג'.
בינזר החל במערכת יחסים עם הדוגמנית הבריטית יסמין לנארד בשנת 2010. ב-27 במרץ 2011, המשטרה הוזעקה לדווח על הפרעת סדר ביתית בין השניים.
בינזר נעצר בשל צווי מעצר תלויים ושוחרר מאוחר יותר באותו יום.
בראיון וידאו עם TMZ, בינזר ציין כי ההפרעה הייתה תלונה על רעש בלבד, והצו התלוי היה בשל תקיפה נגדית של מאבטח שהשתמש בכוח מופרז בניסיון להוציא אותו ממועדון.
בשנת 2012, לנארד ובינזר הכריזו על אירוסיהם.
בפברואר 2012 נעצר בינזר באשמת תקיפה והחזקת קוקאין, ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר על תנאי; הקשר שלו עם לנארד הסתיים זמן קצר לאחר מכן.
לבינזר ולנארד נולד בן בשם פניקס.
בשנת 2013, לנארד פנתה לבית משפט בקליפורניה בבקשה למשמורת בלעדית על בנם, בטענה שבינזר עישן קראק מולו ופעם אחת אף השאיר מקטרת קראק בחדרו.
ב-29 במרץ 2012 אושפז בינזר בבית חולים לאחר שאיבד את הכרתו.
הוא התעורר מהתרדמת ושוחרר מאוחר יותר מבית החולים.
בינצר נמצא מת בביתו בלוס אנג'לס ב-24 ביוני 2024, בגיל 49, ממנת יתר של סמים.
שיפראגה (בסרבית קירילית: Шипраге) הוא יישוב במחוז קוטר וארוש, ברפובליקה סרפסקה שבבוסניה והרצגובינה.
התושבים הראשונים שמתועדים ביישוב חיו במאה ה-4.
המעמד האדמיניסטרטיבי של יישוב זה השתנה - מלהיות קהילה מקומית הפכה לעירייה במחוז קוטר וארוש, אך בשנות ה-50 הוחזר למעמד של קהילה מקומית.
שם היישוב נגזר ממשפחת האצולה ביי שיפראגה.
לא ברור אם אבותיהם היו אוכלוסייה מקומית או שהיגרו לאזור ורכשו נכסים נרחבים בעמק נהר ורבניה ויובליו.
באזור שיפראגה וסביבתו שורר אקלים יבשתי.
היא ממוקמת על נהר ורבניה, בקו הדרום-מזרחי העליון של באניה לוקה (כ-60 ק"מ) ושל קוטר וארוש (30 ק"מ) והמרכז הוא חלק מהקהילה המקומית.
שיפראגה נמצאת בעמק ארוך בין כמה רכסי הרים: צפון-מזרח שיפראג'קו ברדו (גבעת שיפראגה) עם פסגת גלאוויץ', 950 מ', דרום: יסיק (769 מ'), דרום-מזרח של מתחם שהינובינה-סטרז'בניצה (848 מ'), מערב: רדוהובה (פסגה: קאפא, 950 מ') וצפון-מערב: בורצ'יצ'י (799 מ') עם הרסטיק.
היישוב משתרע על כשלושה ק"מ אורך ושני ק"מ רוחב.
הוא עשיר במקורות מי שתייה.
בעמק שיפראגה ובמדרונות הסובבים אותו משתרעים שטחים של קרקע חקלאית, עם רצועות של יערות מעורבים של עצים נשירים ומחטניים (אשוח, אשוחית, אורן לבן ואורן שחור) ויערות מעורבים של עצי אשור וקרנית.
באקוסיסטמות אלו מצויים חיות גדולות וקטנות כמו: דוב, חזיר בר, זאב, שועל, ארנב, קיפוד וכו'
היישוב הראשון באזור מתוארך לתקופה הנאוליתית.
אזור זה היה מיושב אז על ידי שבט אילירי של מייזאייס, ובמאה ה-4 לפני הספירה גרו שם קלטים.
ישנם כמה אתרים מהתקופה הרומית בשיפראגה, בפי הנהר קרקבניצה התגלו שרידי בזיליקה נוצרית מוקדמת (מתוארך למאה 5-3).
הרשומות הארכאולוגיות מאשרות את קיומו של יישוב רומי במקום זה, בעוד שהסטצ'ק מתוארכים למאה ה-12.
במהלך מלחמת העולם השנייה, שיפראגה הייתה מעוז של הפרטיזנים, ומקום של בית החולים של הדיוויזיה ה-12 (בגאורג דמיץ'), ששירת את הקורפוס ה-5 שלה.
באזור שיפראגה, בתחילת המלחמה, היו כמה יחידות פרטיזניות מקומיות שהוכללו לאחר מכן בכוחות גדולים יותר.
ב-6 בינואר 1944, הגרמנים פרצו דרך קווי ההגנה הפרטיזנים באזור רסקשצ'ה בין הכפרים סטופן וקרלה, למוחרת נכנסו למרכז שיפראגה, שם נשארו עד 15 בינואר 1944.
העיר הופצצה והותקפה על ידי גרמנים וצ'טניקים, כולל יחידות של דראז'ה מיכאילוביץ'.
במהלך מלחמת בוסניה כוחות המשטרה והצבא של סרביה הבוסנית הרסו את הכפרים הבוסניים הסובבים, במיוחד אלו במעלה הזרם לאורך ורבניה עד קרושבו ברדו, וכן את הכפרים הבוסניים והקרואטים במורד הזרם עד באניה לוקה, ובמרכז בוסניה כולו.
אחד מ-18 המחנות לעצורים בוסניים ממחוז קוטר וארוש היה בתחנת המשטרה (מופ) בשיפראגה.
לאחר 1996, רוב הכפרים הבוסניים שוקמו חלקית בזכות ממשלת לוקסמבורג וחיילי הגדוד BELUGA במסגרת משימת כוח הייצוב.
רק המסגד באזור הרחב חודש.
במהלך המלחמה, נבנתה כנסייה אורתודוקסית במרכז הכפר, במקום שבו עמדה בעבר "בית היערנות" ומקום מושב המנהל המקומי לשעבר.
שיפוט ערכי (או שיפוט נורמטיבי) הוא שיפוט של נכונות או של התועלת של משהו או מישהו, בהתבסס על השוואה או על מערכת יחסיות אחרת ולא על עובדות אמפיריות.
כהכללה, שיפוט ערכי מתייחס לשיפוט המבוסס על מערכת ערכים מסוימת.
שיפוט ערכי הוא חשיבה על משהו על פי מה שהיה צריך להיות, לפי מה שנחשב טוב או רע, ובניגוד לחשיבה המתבססת על עובדות.
למשל, קביעה כי "צריך לשפר את נגישות החינוך" היא שיפוט ערכי, משום שהיא רואה בחינוך ערך חיובי.
לעומת הקביעה כי "אם נעלה מחיר יהיו פחות לקוחות", שהיא קביעה עובדתית (אנשים נמנעים מלקנות מוצרים יקרים) ונטולת שיקולים ערכיים.
שיפוט ערכי יכול גם להיות שונה משיפוט ממשי, במובן שמעשה שנתפס כרע מבחינה משפטית גרידא, עשוי להיות חיובי במסגרת של שיפוט ערכי, ואילו מעשה שנתפס טוב מבחינה כזו, עשוי להיתפס כשלילי במסגרת של שיפוט ערכי.
לשימוש בשיפוט ערכי יש מובן חיובי ומובן שלילי.
במובן החיובי, ניתן לקבוע כי פעולה נעשתה תוך שימוש בסולם ערכים ראוי.
המלצה לשיפוט ערכי חיובי היא אזהרה לשקול בזהירות, להימנע מגחמות ומפזיזות, לחפש התאמה עם האמונות העמוקות יותר של האדם ומערכת ראיות אובייקטיבית, ניתנת לאימות, פומבית ומוסכמת לחוות הדעת.
במובן השלילי, שיפוט ערכי מתייחס לשיפוט שנעשה בגחמה אישית ולא בעקבות חשיבה או ראיות אובייקטיביות.
במובן זה, שיפוט ערכי מלמד על מסקנה מבודדת, חד-צדדית ולא אובייקטיבית - בניגוד לשיפוטים המבוססים על שיקול, איזון וראיות.
שיפוט ערכי יכול להתייחס גם לשיפוט טנטטיבי המבוסס על הערכה שקולה של המידע העומד על הפרק, הנתפס כחלקי ומתפתח - למשל, שיפוט ערכי האם לפתוח במתקפה צבאית.
במקרה זה, איכות השיפוט נפגעת, מכיוון שהמידע הזמין אינו שלם בגלל אילוץ, ולא כתוצאה ממגבלות תרבותיות או אישיות.
שיפוט ערכי יכול גם להתייחס למשל ליצירת אמנות.
שיפוט ערך של יצירת אמנות הוא לרוב אינטלקטואלי ופרשני בחלקו.
הקצאת ערך ליצירות אמנות היא לרוב משא ומתן מורכב על החושים, הרגשות, הדעות האינטלקטואליות, הרצונות, התרבות, ההעדפות, הערכים, ההתנהגות התת-מודעת, ההחלטה המודעת, ההכשרה, האינסטינקט, המוסדות הסוציולוגיים וגורמים אחרים.
לרוב המונח שיפוט ערכי מתייחס לדעתו של הפרט.
דעה זו מעוצבת במידה מסוימת על ידי מערכת האמונות שלו והתרבות שאליה הוא משתייך.
לכן הרחבה טבעית של המונח שיפוט ערכי היא לכלול הצהרות שנראות בדרך אחת במבט ממערכת ערכים אחת, אך עשויות להיראות אחרת במבט ממערכת ערכים אחרת.
מבחינה רעיונית, הרחבה זו של ההגדרה קשורה הן לאקסיומה האנתרופולוגית של רלטיביזם תרבותי (כלומר, שמשמעות תרבותית נובעת מהקשר) והן למונח רלטיביזם מוסרי (כלומר, שטענות מוסריות ואתיות אינן אמיתות אוניברסליות, והן נובעות מההקשר התרבותי).
שיפוט ערכי שנוצר בתוך מערכת ערכים מסוימת עשוי להיות צר אופקים ואף נתון למחלוקת בקרב ציבור רחב יותר עם מערכות ערכים שונות.
נייטרלי ערכי הוא שם תואר קשור, המרמז על עצמאות ממערכת ערכים.
האובייקט עצמו נחשב נייטרלי מבחינה ערכית, הוא אינו טוב או רע, לא שימושי ולא חסר תועלת, לא משמעותי ולא נדוש - עד שהוא מוצב בהקשר חברתי כלשהו.
פריט עשוי להיות בעל ערך ולהיות נייטרלי מבחינה ערכית, ללא קשר להקשר החברתי ולשאלה אם התועלת או החשיבות שלו פחות או יותר מובנת מאליה.
יש הטוענים שאובייקטיביות אמיתית היא בלתי אפשרית, שאפילו הניתוח הרציונלי הקפדני ביותר מבוסס על מערכת הערכים המקובלת.
כתוצאה מכך, כל המסקנות הן בהכרח שיפוטים ערכיים.
כמובן, הצבת כל המסקנות בקטגוריה אחת אינה מבדילה ביניהן, ולכן היא כלי אבחנה חסר תועלת.
סיווג מסקנה כשיפוט ערכי מקבל משמעות כאשר מצוין ההקשר הממסגר את ההחלטה השיפוטית.
כדוגמה, אמיתות מדעיות נחשבות אובייקטיביות אך הן מוחזקות באופן טנטטיבי, מתוך הבנה שראיות מדויקות יותר או ניסיון רחב יותר עשויים לשנות את המצב.
יתר על כן, השקפה מדעית (במובן של מסקנה המבוססת על מערכת ערכים) היא שיפוט ערכי שנבנה חברתית המבוסס על הערכה קפדנית והסכמה רחבה.
בהתחשב בדוגמה זו, אפיון של השקפה מסוימת כ'שיפוט ערכי' הוא מעורפל ללא תיאור ההקשר הרלוונטי.
שיקגו היא העיר השלישית בגודלה בארצות הברית מבחינת אוכלוסייה, והגדולה ביותר במדינת אילינוי.
העיר היא מושב המחוז של מחוז קוק.
נכון לשנת 2020, חיים בעיר כ-2.7 מיליון תושבים.