tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסקאלה בדרך כלל כוללת 5 ערכים הנעים מגרוע לטוב מאוד, כך למשל עבור יוזמה, הערכים ינועו בין 1 - "אינו יוזם כלל" ל-5 - "יוזם לעיתים קרובות".
חסרונה של השיטה הוא בכך שהמידע שהיא מספקת אינו מלא וכן עלולים להיכלל בה מאפיינים מעורפלים.
שיטה זו גם משמשת לאנליזה כמותית ולהשוואה בין עובדים.
סולמות דירוג ממוקדי התנהגות (BARS) - בשיטה זו המעריך מדרג את העובד על גבי סקאלת דירוג, אך הנקודות על הסקאלה הן דוגמאות של התנהגות ספציפית ולא רק ערכים בטווח 1-5. השיטה מאפשרת למעריך לדרג עובד על סמך ממדי התנהגויות שיוחסו לכל נקודה בסקאלה.
השיטה מספקת סקאלה ברורה וחד משמעית שבה יהיה ניתן לדרג את העובד.
חסרונה הבולט של השיטה הוא פיתוח הסקאלות, אשר גוזל זמן רב יחסית.
שיטה זו משלבת בתוכה את שיטת סולמות הדירוג הגרפיים ושיטת התקריות הקריטיות.
גישת ערכים יחסיים - כוללת שיטות בה עובדים מוערכים ביחס לעובדים אחרים.
להלן השיטות הפופולריות ביותר בגישה זו:
דירוג קבוצתי- בשיטה זו כל עובד מסווג לרמה כלשהי (כגון החמישייה העליונה במחלקתו).
משתמשים בשיטה זו כאשר רוצים להמליץ לקידום, קבלת פרס, הכשרות מתקדמות ועוד.
דירוג אישי - שיטה זו מדרגת את העובדים מהטוב ביותר לגרוע ביותר.
התוצאה היא סדר ברור של העובדים, מבעל הביצועים הגבוהים ביותר לנמוכים ביותר.
השוואה זוגית - שיטה זו משווה כל עובד עם כל עובד אחר ומדרגת כל אחד כחלש או החזק באותו זוג.
כך, בשיטה זו מספר הזוגות הוא כאשר N הוא מספר העובדים הכולל.
לאחר שכל ההשוואות בוצעו, סופרים את מספר הדירוגים החזקים והחלשים לכל עובד.
השיטה מבטיחה שכל עובד יושווה מול כל העובדים האחרים, אך יכולה להיות מסורבלת כאשר מספר העובדים רב.
גישת יעדים - גישה זו היא תהליך בה ממירים יעדים ארגוניים ליעדים אישיים: העובדים מוערכים לפי כמה טוב הם מבצעים רשימת יעדים שנבחרו להיות יעדים חשובים להצלחה בתפקיד.
גישה זו נקראת גם "ניהול לפי יעדים" (MBO).
הערוץ הראשון הוא ערוץ הטלוויזיה המרכזי ברוסיה, בעל תפוצה רחבה ונקלט כמעט בכל מקלט טלוויזיה רוסי.
משרדי הערוץ שוכנים במרכז הטלוויזיה אוסטנקינו שבמוסקבה.
הערוץ החל את שידוריו במתכונתו הנוכחית ב-1 באפריל 1995 בשם "הטלוויזיה הרוסית הציבורית" (ORT).
ב-2 בספטמבר 2002 הפך ל"ערוץ הראשון".
החל מיוני 2011 הערוץ עבר לפורמט שידור במסך רחב של 16:9. מדצמבר 2012 הערוץ משדר גם באיכות שידור בהפרדה גבוהה.
מתחריו של הערוץ הם ערוץ רוסיה-1 וערוץ NTV.
בשידורי הערוץ ניתנת חשיפה גדולה לנציגי ממשל תוך הצגת הדברים מנקודת מבט פרו-ממשלתית וישנה ביקורת כלפי הערוץ בשל נטייתו להפצת דיווחים תעמולתיים.
הערוץ הוקם לראשונה במרץ 1951 כתוכנית הראשונה של הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות.
השידור הראשון בצבע הוקרן בשנת 1967 והחל משנת 1977 כל התוכניות שודרו בצבע.
החל משנת 1990, שידורי הערוץ נקלטים בישראל, בכל אותן שנים נוהל הערוץ על ידי הוועדה הממלכתית לשידורי רדיו וטלוויזיה, ששימשה כרשת השידור הממשלתית משנת 1993 עד 1995.
ב-1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, הערוץ הממשלתי הפך לערוץ 1 אוסטנקינו ונוהל על ידי חברת הטלוויזיה אוסטנקינו.
במרץ 1995 בעלי הערוץ, בוריס ברזובסקי קרא לערוץ בשם חברת הטלוויזיה הרוסית ORT ("הטלוויזיה הציבורית הרוסית"), ב-1 באפריל 1995 הערוץ אורגן מחדש ביום שמהווה ליום הקמת הערוץ במתכונתו הנוכחית.
במשך תקופה קצרה בשנת 2000 הערוץ אוחד עם הערוץ השני ברוסיה, בשל שרפה שפרצה במגדל הטלוויזיה אוסטנקינו.
ב-2 בספטמבר 2002 הערוץ שינה את שמו לשמו הנוכחי: "הערוץ הראשון".
בשנת 2011 הערוץ עבר לשיטת שידור דיגיטלית וב-1 ביוני אותה שנה עבר לשדר במסך רחב.
מאז 2005 הערוץ החל להפיק תוכניות ריאליטי ותוכניות בידור רבות, בשנת 2012 החל לעבור לשידור באמצעות הפרדה גבוהה ובמהלך אולימפיאדת סוצ'י (2014) שימש כגוף השידור המרכזי של המשחקים האולימפיים.
מאז 2012 הערוץ משדר את תוכנית האירוח הפופולרית אורגנט בערב, שהפכה לאחת מתוכניות הערוץ הפופולריות ביותר.
בדצמבר 2016 הערוץ הפך מחברת מניות פתוחה לחברת מניות לא ציבורית.
הערוץ החל לפתח סדרות טלוויזיה מקוריות שזכו לשבחים רבים כדוגמת "טרוצקי", "השיטה", "הקתדרלה", "כנפי האימפריה" שארבעה מפרקיה שודרו במהלך שנת 2017 והסדרה הופסקה בטענה לרייטינג נמוך אך שודרה מחדש במלואה כעבור שנתיים, בחורף 2019.
החל מינואר 2019 הערוץ משדר בשידור חי גם מהרשתות החברתיות, בעיקר באמצעות רשת Odnoklassniki.ru.
ממשלת רוסיה מחזיקה ב־51% מהמניות בערוץ (38.9% מהם בידי הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה, 9.1% בידי איט"ר טא"ס, 3% בידי מרכז הטלוויזיה הטכני אוסטנקינו), 20% נמצאים בידי חברת סוגז.
29% נוספים נמצאים בידי חברת Rastrkom-2002, שבבעלות חברת ההחזקות National Media Group.
עד ינואר 2021 20% שבידי סוגז, היו בידי חברת ORT-KB שבבעלות האוליגרך רומן אברמוביץ', שבשל קבלת האזרחות הישראלית חלקו בערוץ ירד ל־20% ולאחר מכן חלק זה נמכר לחברת סוגז.
מפיק ראשי: אלכסנדר פייפמן (מ-2001)
יושב ראש הדירקטוריון: אנטולי טורקונוב (מ-2011)
הערוץ הראשון הוא ערוץ הטלוויזיה העשיר ביותר ברוסיה, ובין שאר מהפקות המקור הנודעות הן הגרסה הרוסית למי רוצה להיות מיליונר?, תוכנית "מפעל הכוכבים", המקבילה הרוסית לאמריקן איידול שרצה מאז אוקטובר 2002. כמו כן, הערוץ משדר למעלה מ-30 שנה את הגרסה הרוסית לגלגל המזל, הגרסה המצליחה ביותר, נוסף להפקות מקור רבות.
הערוץ הפיק גם את סדרת הסרטים שוברי קופות, משמר הלילה: משמר הלילה ומשמר היום ואת הסרטים אדמירל, יועץ ממלכתי, גמביט טורקי, הוויקינג וברית ההצלה.
"התלהבות" (смак), תוכנית בישול בה כל פרק מתארח ידוען המלמד לבשל דבר מה.
"שידברו" (Пусть говорят) - תוכנית אקטואליה על נושאים שונים בהשתתפות קהל ומוזמנים שקשורים עם הנושא.
"אורגנט בערב" (Вечерний Ургант) - תוכנית אירוח בהנחיית איוואן אורגנט אשר משודרת בשעות הערב
"דוק טוק" («Док-Ток»), תוכנית ראיונות בהנחיית קסניה סובצ'ק ואלכסנדר גורדון
"עקבות" (След) סדרת דרמה משטרתית, המהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה האמריקאית, "CSI".
"המנטליסט" (Менталист) סדרת דרמה משטרתית, המהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה האמריקאית, "המנטליסט".
חזון אלוהי סרט תיעודי לציון מאה שנה למוזיאון פושקין.
זבוריקין איש מורום סרט תיעודי אודות ולדימיר זבוריקין
"חדשות הערוץ הראשון" (Новости Первого канала) מהדורת החדשות הרגילה המשודרת במהלך היום כמה פעמים, מאז 10 בפברואר 1985.
"זמן" (Время) מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ ומהדורת החדשות הוותיקה ברוסיה, יצאה לראשונה ב-1 בינואר 1968
"בוקר טוב" (доброе утро), תוכנית בוקר המשודרת כל יום חוץ מימי שבת וראשון
"טוב להיות!", תוכנית לענייני בריאות של ילנה מלישבה
"חכה לי", תוכנית ששודרה במשך שני עשורים והייתה הגרסה הטלוויזיונית הרוסית של המדור לחיפוש קרובים.
"שדה הפלאים" (поле чудес) - הגרסה הרוסית לשעשועון "גלגל המזל".
בתוכנית מופיעים אנשים רבים המראים את כישרונם, השופטים מצביעים האם להעבירם לשלב הבא
"הגיבור האחרון" (Последний герой), המקבילה הרוסית להישרדות.
"עידן הקרח", ריאלטי החלקה אומנותית על הקרח.
"גולוס", המקבילה הרוסית ל-The Voice.
"ההבדל הגדול" (Большая разница), תוכנית סאטירה על תוכניות רוסיות ידועות ושחקני טלוויזיה וקולנוע.
"פרוז'קטור-פריס-הילטון" (Прожекторперисхилтон) היא תוכנית פאנל, שבה יושבים 4 אנשים שקוראים חדשות מהעיתון ומגיבים להן באופן הומוריסטי.
שודרה בשנים 2008–2012 וחזרה בשנת 2017 ובשנת 2019. התוכנית דומה לתוכניות כמו "גב האומה" או התוכנית הגרמנית "7 Tage, 7 Köpfe" עליה מבוסס הפורמט.
"טורניר הערוץ הראשון הרוסי", בינואר 2005 הערוץ החל לערוך טורניר כדורגל בחסותו בהשתתפות מועדוני הכדורגל הטובים ביותר במדינות חבר העמים ומספר קבוצות ישראליות.
הטורניר נערך עד ינואר 2008 ושנה לאחר מכן בוטל, תחילה בשל פרוץ מבצע עופרת יצוקה ולאחר מכן בשל חוסר עניין מצד מנהלי הערוץ.
"גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח", טורניר הוקי קרח בחסות הערוץ המהווה חלק מתחרויות אליפות אירופה בהוקי קרח.
"גביע הערוץ הראשון בהחלקה על הקרח", טורניר החלקה אומנותית על הקרח בחסות הערוץ.
הערוץ היה שותף להפקת סרטי קולנוע רבים כדוגמת:
"משמר הלילה" (2004) ו"משמר היום" (2006), סרטי פנטזיה בבימויו של טימור בקממבטוב
כלל הפקות המקור של הערוץ זמינות לצפייה דיגיטלית באמצעות פורטל האינטרנט kino.1tv.ru, המהווה ספק שירותי הזרמת מדיה של הערוץ תמורת דמי מנוי ומאפשר צפייה גם באמצעות יישומון ייעודי.
הערכת מודיעין היא שלב מרכזי בפעילותם של גופי מודיעין, שבו על ראשי המערכת להשתמש בכל המידע המונח לפניהם (כפי שנאסף על ידי גופי האיסוף ונותח על ידי גופי המחקר) כדי להעריך מה כוונותיו של היריב ומה צפוי בהתנהגותו.
הערכת המודיעין הניתנת לממשלה עוסקת בשאלות אסטרטגיות, כגון האם צפויה מלחמה, האם עלול לחול שינוי אסטרטגי (כגון החלפת המשטר) בקרב היריב וכדומה.
הערכה זו ניתנת במועדים קבועים (הערכת מודיעין שנתית, למשל) או בהתאם לצורך, בעקבות התפתחות שמצריכה הערכה.
הערכת מודיעין טקטית עוסקת בשאלות הקשורות לניהולו של מבצע מסוים, כגון התנהגות היריב במהלך המבצע או בשאלות שקשורות לאחר המבצע כגון הערכת נזקי לחימה.
על המעריך לפרש את כל העובדות המודיעיניות הידועות הרלוונטיות לנושא אודותיו תינתן ההערכה החל בסדר הכוחות, האימונים שעברו, הפרופיל הפסיכולוגי של גורמי המערכת היריבה - כל זאת על מנת להעריך את יכולותיו וכוונותיו של היריב.
לא תמיד מתקבלות הערכות נכונות, ולפעמים מתקבלות אף הערכות שגויות לגמרי שתוצאותיהן הרסניות, ואשר נובעות מטעות בהערכת הנתונים השונים ויחסי הכוחות השונים ביניהם (זאת בשל כשל איסופי או טעות מחקרית).
הדוגמאות המפורסמות ביותר בישראל לטעות בהערכת מודיעין הן הכישלון של אמ"ן לחזות את פרוץ מלחמת יום הכיפורים ולהתכונן אליה בזמן והכישלון לחזות את טבח שבעה באוקטובר.
הפדרציה הרוסית מחולקת ל-85 סובייקטים פדרליים ומתוכם שלושה סובייקטים מוגדרים על פי חוקת הפדרציה הרוסית כערים פדרליות: מוסקבה, סנקט פטרבורג, וסבסטופול.
מוסקבה היא הבירה הרשמית של רוסיה ובה מוסדות הממשל הפדרלי; סנקט פטרבורג היא המרכז התרבותי ובה גם מוסדות הניהול של מערכת המשפט של רוסיה וכן מפקדת הצי הרוסי.
לאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, העיר השנייה בגודלה בחצי האי, סבסטופול, הפכה לעיר הפדרלית השלישית ברוסיה.
סבסטופול נחשבת לעיר בעלת חשיבות אסטרטגית, ובסמיכות לה שוכן בסיס צי הים השחור.
הערכת שווי היא שיטה להערכת שוויים של נכסים פיננסיים מוחשיים כגון: ניירות ערך, מניות, אופציות, וכן נכסים פיננסיים לא מוחשיים כגון: פטנטים וסימן מסחרי והתחייבויות (איגרות חוב שהוצאו על ידי חברות).
מכיוון שערכם של נכסים משתנה עם הזמן, נכונותה של הערכת שווי היא ליום ביצועה בלבד.
הערכת שווי אינה מדע מדויק, מכיוון שהיא נסמכת על השערות ושיקול דעת.
הפונים לקבלת הערכת שווי מסוג זה, מצליחים לקבל החלטות יותר מדויקות, כאשר מתגלה להם מידע חשוב, השערות ומגבלות.
במקרה זה, הם יכולים לשקול את מהימנות ההערכה ולקבל החלטה בהתאם.
הסיבות לביצוע הערכת שווי הן רבות.
העיקריות שבהן הן לצורך ביצוע ההשקעות הון, הערכה לפני מיזוג ורכישת חברות, מכירה או קנייה של מניות, תביעות משפטיות, עדכון מידע כחלק מדוחות פיננסיים ודיווח לרשויות המס, ועוד.
מושתתים על חישוב מתמטי, הקובע את הערך הנוכחי של תזרים המזומנים העתידי של הנכס.
מודל זה בוחן את השינוי בתזרים המזומנים על פני מספר רב של תקופות (לאורך זמן).
המודל לוקח בחשבון את כל ההכנסות וכל ההוצאות העתידיות ומחשב את הערך הנוכחי הנקי של תזרים המזומנים.
מודל חד תקופתי כגון – The Gordon growth model, מודל זה משמש בעיקר לצורך הערכת שווי של נכסים והון עצמי בתביעות משפטיות.
כמו כן משמש מודל זה לצורך תכנון מס ולעסקאות שאין להן שווי שוק מוגדר.
מודלים של הערכות שווי של חברות טכנולוגיה
הערכות שווי לחברות טכנולוגיה, בעיקר צעירות, מאתגר יותר בשל דרגות חופש רבות בהערכה.
לדוגמה, אין תזרים מזומנים או הכנסות ועל כן קיים קושי בהערכה לפי מודלים מקובלים כגון מכפיל רווח או DCF.
קובעים את ערך הנכס בהשוואה לערך השוק של נכס דומה.
בדרך כלל נעשה שימוש במכפילים, כגון מכפיל ההכנסות, מכפיל רווח או מכפיל הון.
כגון אופציות פוט (PUT) וקול (CALL) ואופציות שניתנו לעובדים.
אלו הם מודלים הנותנים את הערך הנוכחי של האופציות.
המפורסם שבהם הוא מודל בלק ושולס.
להערכת שווי של עסקים או חברות יש מספר מטרות, העיקריות שבהן הן מיזוגים ורכישות של חברות, מכירה של ניירות ערך ומניות והשפעות מיסוי שונות על העסק.
כאשר מדובר ברכישה של חברות, הקונה בדרך כלל מבצע תהליך של בדיקה מקדמית (המכונה דיו-דיליג'נס Due Diligence).
תהליך של בדיקה ומחקר על נאותות עסקית ופיננסית של החברה אותה הוא מעוניין לרכוש.
בתהליך הבדיקה, מתבסס הקונה על מידע המסופק לו על ידי היזם או המוכר וכן מידע נוסף הנאסף ממקורות חוץ.
המידע מאומת, מנותח ונבדק ובסיכום התהליך, מכין הבודק דוח חוות דעת המשקף את ממצאי הבדיקה.
לתהליך הבדיקה המקדמית ארבע מטרות עיקריות:
לקבוע או לאמת את שווי העסק או הנכס.
לנתח את העסק הנרכש, המתחרים והסביבה בהם הוא פועל.
להעריך את רמת הסיכון מול הסיכוי הטמונה ברכישה.
הערכת שווי של נכסים פיננסיים לא מוחשיים
במקרים אלו הכוונה היא להערכת שווי של פטנטים, זכויות יוצרים, תוכנות, מותגים, סודות מסחריים וקשרים עם לקוחות.
מכיוון שקיים קושי רב לאמוד את ערכם של נכסים אלו, קיימות שתי גישות להערכתם:
הערכת העלות של יצירתם מחדש.
הערכת ספריות (באנגלית, Library Assessment or Performance Measurement) היא תהליך מובנה הנועד להעריך את איכות שירותי הספרייה בעיני המשתמשים.
הנתונים והמידע הנרכשים בפעילות זו מאפשרים לספרייה לשפר את שירותיה ולזהות את צורכי המשתמשים בהיבטים רבים: הסביבה הפיזית, בחינת האוספים, בחינת ממשקי הגישה לתכנים והשירותים הניתנים על ידי הספרייה מתוך הספרייה ומרחוק.
את נושא הערכת ספריות מוביל בעולם איגוד ספריות המחקר בארצות הברית (ARL) אשר מפרסם באופן שוטף מאמרים, קווים מנחים וכלים סטטיסטיים לפעילות זו.
אחד מכלים אלו הוא ה-LibQUAL הבודק שלושה ממדי שירות: הספרייה כמקום (LP: Library as Place) שליטה במידע: איכות האוסף והממשקים (IC: Information Control) ואיכות השירות (AS: Affect of Service).
LibQUAL הפך לכלי הערכה הנפוץ ביותר בקרב ספריות אקדמיות ועשו בו שימוש יותר מאלף ספריות אקדמיות בעולם, רובן מצפון אמריקה ואירופה, אך גם בהונג קונג, דרום אפריקה, האמריות וישראל והוא תורגם ליותר מ-20 שפות כולל עברית.
בנוסף לסקרי שביעות רצון, בפעולות הערכת ספריות כוללות: סקרי שימוש בספרייה, סקרי שמישות של כלי הגילוי ואתר הספרייה, תצפיות על דלפקי השירות, קבוצות מיקוד וראיונות.
הספרייה האקדמית הראשונה בישראל בה החל תהליך שיטתי של פעילות הערכה משנת 2007 היא ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה.
צוות הערכה בספרייה המורכב מנציגי כל היחידות בספרייה תרגם את שאלון LibQUAL לעברית ועושה בו שימוש מדי שלוש שנים בקרב קהל לקוחות הספרייה: סטודנטים, סגל אקדמי ומנהלי.
הספרייה אף מבצעת באופן שוטף מגוון פעולות הערכה וסקרי שביעות רצון שונים ותוצאותיהם מתפרסמים באתר הספרייה ובאתר ייעודי לפעולות אלו.
על פעילות ייחודית זו זכה צוות הערכה בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה בפרס פינקלר למידע בשנת 2012.
העריק , הוא מותחן ריגול מאת הסופר האמריקני דניאל סילבה, שיצא לאור ב-2009.
בספר זה, התשיעי בסדרת הספרים אודות גבריאל אלון, סוכן המוסד והמתנקש, הוא נדרש לאתר את חברו שהפך נעדר, גרגורי בולגנוב, איש הביון הרוסי, אשר סייע לו במשימה קודמת וערק לאחר מכן ללונדון.
אלון נאלץ להיאבק בשנית בסוחר הנשק הרוסי ואיש הק.ג.ב לשעבר, איוון חרקוב.
המרדף אחר חרקוב במאמץ להצלת בולגנוב מתרחש בלונדון, ז'נבה וציריך.
אלון הוא יליד עמק יזרעאל ובן לניצולי השואה יוצאי גרמניה, יוצא יחידה מובחרת ובוגר בצלאל.
בספטמבר 1972, בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, גויס אלון לשורות המוסד על ידי רב המרגלים ארי שומרון.
עד מהרה הפך אלון למתנקש המוביל במבצע זעם האל.
בספר, ולאורך כל הסדרה, מנצל אלון את כישוריו האמנותיים ואת זהותו הבדויה כרסטורטור של יצירות אמנות מימי הרנסאנס.
בשל אימוניו במוסד, אלון בקי בקרב מגע ומומחה בשימוש באקדח בשיטת ה"שלוף- דרוך- תירה".
הנשק המועדף עליו הוא אקדח ברטה מדגם 92F (בקוטר 9 מ"מ ארוך), ואקדח ברטה בקוטר 0.22 מ"מ בו השתמש בעת שרדף והתנקש בחיי שישה ממתכני הטבח במינכן במהלך שנות השבעים.
הערכת טכנולוגיות רפואיות היא אומדן או ניתוח של טכנולוגיות בתחום הרפואה והבריאות.
זהו תחום מדעי שהתפתח משנת 1970 ואילך כדי לקבוע כלים ומדדים לפיתוח, רכישה, שימוש או החלפה של שירותי בריאות לסוגיהם.
בשנת 1977 הוקם בארצות הברית המשרד להערכת שירותי בריאות Office of technology Assessment (OTA), אשר תבע שנה לאחר מכן את ההגדרה של "טכנולוגיה רפואית" כדלקמן: תרופות, מכשירים, גישות אבחנתיות וטיפוליות - כלליות וכירורגיות, וכן מסגרות ארגוניות שבהן ניתן הטיפול.
ה"הערכה" של טכנולוגיות רפואיות (הט"ר) היא תהליך רב מקצועי ומדעי ככל הניתן הכולל את התוצאות הרפואיות והכלכליות לחולה ולחברה, בעקבות הכנסת השימוש בטכנולוגיה המסוימת (Office of Technology Assessment (OTA),1982), ולמעשה מדובר באומדן הכדאיות לשימוש בה.
התחום כולל מחקר מדיניות ודרכי פעולה בעקבות הכנסה לשימוש של טכנולוגיה, ויכול להיעשות ברמה של משתמש בודד, ארגון או ברמה לאומית, כחלק ממדיניות הערכה וניהול של מערכת הבריאות .
הערכה זו כוללת חישוב של מספר אומדנים רפואיים וכלכלים: אומדן של הצורך הרפואי לשימוש בתרופה, באביזר או בפרוצדורה המשקף שכיחות המחלה או המצב הרפואי, אוכלוסיית היעד הרלוונטית לשימוש (כלומר מספר החולים שיזדקקו ויתאימו לשימוש בטכנולוגיה ומאפייניהם), אומדן העלות המחושבת למטופל אחד ולכל האוכלוסייה שהוגדרה, ועוד.
ההערכה של הטכנולוגיה עצמה כוללת חישוב הבטיחות והיעילות שלה.
המושג "בטיחות" מתייחס לכך שלא נגרם נזק לאדם המשתמש בה (כגון תופעות לוואי של תרופות) או שמידת הנזק קטנה ממידת התועלת.
המושג "תועלת" מתייחס ליתרון שיש לחולה מהשימוש בטכנולוגיה.
חישובים מתקדמים יותר כוללים חישובי עלות-תועלת (כלומר מידת היתרון המושג בשימוש בהשוואה להשקעה), חישוב הערך המוסף (added value), כלומר התועלת המצטברת, ועוד.
נתונים המסייעים בביצוע ההערכה הם גם חישוב היקף התחלואה החדשה (היארעות – Incidence) והמצטברת (הימצאות – Prevalence), חישוב המעמסה על מערכת הבריאות (תמותה, תחלואה, שימוש בשירותי בריאות ו/או המוגבלות התפקודית) וחישובי עלות תמחור והערכה כלכלית.
מטרת הט"ר היא לספק מידע על חלופות במדיניות הטיפול לרגולטור (משרד הבריאות) ולארגונים רפואיים (כגון בתי חולים או קופות חולים) שאחראים לאספקת שירותי השירות הבריאות הללו, וכן למטפלים (רופאים, אחיות וכו'), למטופלים ולבני משפחותיהם.
הערכת טכנולוגיות מבוססת על עבודה מקצועית ושיטתית של איסוף כל הנתונים האלה וניתוחם בתבנית קבועה.
התבנית מאפשרת השוואה על בסיס הגדרות משותפות.
כך ניתן להעריך באופן השוואתי את התועלת של כמה טכנולוגיות המשמשות לאותה מטרה, ולבחור את החלופה היעילה והכדאית ביותר מביניהן, לדוגמה האם יש עדיפות לטפל במחלת לב בניתוח, בצינתור או בתרופות.
המודל השבלוני של הערכת טכנולוגיות רפואיות וההתייחסות לאותם מדדים הביאו לפיתוח מודל הערכה המקובל בשימוש ברוב מדינות העולם וגם בישראל מראשית שנות ה-90 של המאה הקודמת.
להגדרה נוספו במקור גם מסגרות ארגוניות [כגון שיטות התחשבנות] ומסגרות מבניות [יחידות מקצועיות] בהן ניתן שירות רפואי.
משנת 2000 יש הכוללים בהגדרת "טכנולוגיה רפואית" גם מערכות מידע ותקשורת לשימושו של החולה, לרבות תיק רפואי מקוון (EHR), רובוטיקה בשימוש הרפואה וטלה-רפואה.
שיטת הערכה זו מיושמת מזה ארבעה עשורים במסגרת הרפואה הקהילתית.
בעשור האחרון התעורר בעולם הצורך להעריך את הפעילות של מכשור רפואי במסגרת מוסדות אשפוז.
לצורך כך פותחו מודלים שונים המאפשרים להציע אומדן של היקף המטופלים וחישובים של ההוצאה הכלכלית על השימוש בטכנולוגיה בתחשיב שמשקף את המציאות בדרך אמינה ומדויקת יחסית.
חשוב שהנתונים הנאספים לצורך ביצוע החישובים יהיו מדויקים וקרובים למציאות ככל האפשר, כדי שהתחשיב יהיה בסטייה מזערית ויאפשר תכנון מדיניות פיתוח ורכש באופן הולם.
הצוות המבצע את ההערכה כולל אנשי מקצוע מתחום הרפואה (רופאים, אחיות, פיזיותרפיסטים, דיאטנים ומטפלים אחרים), מהנדסים רפואיים ואנשי ביו-טכנולוגיה, כלכלנים, אפידמיולוגים, מידענים רפואיים, אנשי משפט ואתיקה ולעיתים גם נציגי חולים או עמותות חולים.
סיווג ומיון של שרותי בריאות הניתנים להערכה
ניתן לסווג "טכנולוגיות רפואיות" בהתאם לסוג השימוש : "טכנולוגיה מניעתית" משמשת למניעת תחלואה (למשל חיסונים), "טכנולוגיה טיפולית" נועדה לתת מענה לתחלואה (למשל תרופה אנטיביוטית או קטטר לצינתור), "טכנולוגיה אבחונית" מסייעת באבחון מצב רפואי או מחלה (למשל דימות באולטרא סאונד), ו"טכנולוגיה שיקומית" מסייעת בהחלמה השיקומית (למשל פרוטזה).
מרבית הטכנולוגיות שלגביהן נעשה חישוב אומדן שימוש הן טכנולוגיות טיפוליות (כ 70%).
מאפיינים ייחודיים להערכה בבתי חולים
קיימים היבטים אופייניים להערכה של שירותי בריאות בבתי חולים, בהשוואה לאלו הניתנים החולה בקהילה (מרפאה או בית החולה): בבית חולים לרוב מדובר במכשירים ופרוצדורות, לעומת הקהילה- שבה ההתייחסות היא יותר לתרופות.
לעיתים קרובות העלות של הטכנולוגיה החדשה גבוהה מאוד (לדוגמה: מכשיר דימות, CT או MRI).
בנוסף הערכת הטכנולוגיות ברמה של מוסד רפואי יכולה להיות בעלת הקשרים עסקיים (חברות מסחריות) בניגוד לטכנולוגיה המשמשת לשירותו של האדם הפרטי בקהילה.
במדינת ישראל, כאשר מבוצעת הערכה של טכנולוגיה בקהילה נעשה מאמץ ליצור כללים אחידים לכל מי שישתמש בטכנולוגיה זו, שכן חוק ביטוח בריאות ממלכתי משנת 1994, מחייב כי שירותי בריאות יינתנו באופן שוויוני ועל פי אמות מידה של צדק ועזרה הדדית.
לפיכך, כל מי שיש לו זכאות לקבל את הטכנולוגיה על פי שיקול דעת רפואי ובהתאמה למצבו הרפואי, זכאי לקבל אותה תוך פרק זמן סביר ובמרחק סביר ממקום מגוריו.
לגבי הערכת שירותי בריאות לשימוש בבתי חולים- קיימת אפשרות שכל מוסד יגבש לעצמו כללים שונים לקידום טכנולוגיות שבתחומו, על פי אמות מידה מקצועיות, מאפייני המטפלים הפועלים בו, האוכלוסייה שהוא משרת, מיקומו הגאוגרפי ויכולותיו למימוש שירותי הבריאות שהוא מספק.
מקורות המידע להערכה בבית חולים
מקורות המידע לביצוע הט"ר הם דיווחים של בעלי מקצוע מניסיונות עצמיים או מכנסים בהם השתתפו, הערכות מקצועיות על ידי ביו-טכנולוגים ומהנדסים רפואיים, והערכות המבוצעות על ידי Technology-Assessors ביוזמת גופים אקדמיים או רגולטורים.
בישראל מתקיימים קורסים אקדמיים בתחום הערכת טכנולוגיות וניהול טכנולוגיות במערכות בריאות, באוניברסיטת ת"א ובאוניברסיטת בר-אילן.
כיום זוהי הפעילות האקדמית המסודרת היחידה להכשרת אנשי צוות רפואי לביצוע הערכת טכנולוגיות רפואיות.
הערכת יד היא אמצעי להכרזת החוזה האופטימלי בברידג'.
הערכת יד בנויה על אוסף כללים המאפשרים לשחקן להעריך את הכוח של הקלפים שבידו, הקלפים של שותפו והקלפים של יריביהם.
הערכת יד היא דינמית ועשויה להשתנות במהלך ההכרזה, על פי המידע המתקבל מהכרזות השותף והיריבים.
טווח שיטות הערכת יד גדול, החל משיטות פשוטות וכלה בשיטות מורכבות ומסובכות.
ספירת סך הנקודות שבידנו וביד השותף מאפשרת החלטה האם יש משחק חלקי, משחק מלא או סלאם.
ספירת הנקודות תקפה במיוחד בחוזים ללא שליט.
את הנקודות סופרים על פי הקלפים הבכירים: A - ארבע נקודות, K - שלוש נקודות, Q - שתי נקודות ו J נקודה אחת.
מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40. כשבכל סדרה 10 נקודות (4+3+2+1=10).
25 נקודות נדרשות להכרזת משחק מלא בחוזה ללא שליט ובחוזה בסדרת מייג'ור.
27 נקודות נדרשות להכרזת משחק מלא בסדרת מיינור.
33 נקודות נדרשות להכרזת סלאם קטן.
37 נקודות נדרשות להכרזת סלאם גדול.
ההצדקה לכך שנדרשות 37 נקודות היא שזה מספר הנקודות הנמוך ביותר המבטיח שכל ארבעת קלפי ה A בידי הכרוז ושותפו.
ספירת נקודות אורך וחלוקה בחוזים עם שליט
בחוזים עם שליט מספר גדול יותר של קלפי שליט או קוצר בסדרה אחרת מהווים יתרון.
על כל קלף מעבר לשמונה קלפים בסדרת השליט, אצל שחקן ושותפו, מוסיפים נקודה.
נקודות אלה הן נקודות אורך.
קוצר בסדרה, פירושו חוסר (Void) קלפים בסדרה או קלף בודד.
על חוסר בסדרה מוסיפים לרוב 3 נקודות.
על קלף בודד מוסיפים לרוב נקודה אחת.
בהקשר זה יש, מחלוקת בין מומחים: הטווח נע בין 2 ל 5 נקודות על חוסר קלפים בסדרה ובין 1 ל 3 נקודות על קלף יחיד בסדרה.
על פי חוק זה יש לפתוח אם סך הנקודות וסך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות מסתכם ל 20 או יותר.
ביד יש 11 נקודות ותשעה קלפים בשתי סדרות המייג'ור (חמישה ב וארבעה ב).
תוצאת חיבור סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות היא 9. ביחד עם 11 נקודות, מסתכם ל 20. על פי חוק ה 20 פותחים 1.
מרטי ברגן ממליץ להימנע מפתיחה עם 12 נקודות, כאשר סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות פחות מ 8. יש רק מצב אחד כזה: מחזיקים ביד ארבעה קלפים בסדרה אחת ושלושה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות.
חוק זה מתייחס להערכת היד של השחקן הרביעי לאחר שלוש הכרזות Pass.
על פי החוק יש לפתוח אם ורק אם מספר הנקודות בתוספת מספר קלפים בסדרת ה הוא 15 או יותר.
שימו לב שכאשר יד אינה עונה על הכללים של חוק ה 20 והיא עונה על חוק ה 15 פותחים את היד.
הסיבה לספירת קלפים בסדרת ה ולא בסדרה אחרת היא שזו הסדרה הגבוהה ביותר.
ההנחה היא שהנקודות מתחלקות בערך שווה בין שני הצדדים ולכן עשויה להיות תחרות על חוזה במשחק חלקי.
סדרת ה היא הסדרה הגבוהה ביותר.
בידיים העונות על חוק ה 15, יש סיכוי גבוה למציאת התאמה בסדרה זו.
המשמעות היא שהיריבים יצטרכו להתחרות בגובה גבוה יותר.
משתמשים בטכניקה זו כאשר נקבעה סדרת שליט.
מספר המפסידים תלוי בכוח שיש בסדרה ובמספר הקלפים בסדרה.
בכל סדרה יש לכל היותר שלושה מפסידים.
כלל אצבע להערכה מספר מפסידים:
תשובה מינימלית (6-9 נק') – 9 מפסידים
מספר הלקיחות המשוער בו תזכה השותפות הוא 24 פחות מספר המפסידים של שחקן בתוספת מספר המפסידים המשוער של שותפו על פי הכרזתו (ראה כלל אצבע לעיל).
לקיחות התקפה הן מספר הלקיחות ששותפות יכולה לקחת במשחק שליט בסדרה הארוכה של השותפות, בהפחתת מספר הלקיחות שתיקח בהגנה כנגד חוזה עם שליט בסדרה הארוכה של היריבים.
לקיחות התקפה משמשות לצורך החלטה באיזה גובה לבצע הכרזות הפרעה, כגון: Preemptive bid.
הן משמשות גם להערכת מידת הסיכון בהתערבות בהכרזה.
לקיחות התקפה הן משני סוגים: לקיחות אורך ולקיחות רצף.
לקיחות אורך (Length tricks) - כל קלף החל מהקלף החמישי בסדרה נספר כלקיחה.
הקלף השמיני והקלף התשיעי נספרים כשתי לקיחות כל אחד.
לקיחות רצף (Sequence tricks)- רצף קלפים שניתן לזכות בו החל מהלקיחה השלישית בסדרה.
שתי הלקיחות הראשונות, נלקחו על ידי היריבים (או על ידי השחקן המחזיק בקלפים ושותפו) והגביהו את קלפי הרצף.
KQJ10 - שתי לקיחות רצף
AQJ5 - לקיחת רצף אחת
KQJ82 - לקיחת רצף אחת ולקיחת אורך אחת
במצב ירוק (היריבים פגיעים ואנחנו לא פגיעים) אפשר להכריז בגובה 3 וסדרה ארוכה עם 3 לקיחות התקפה.
במצב של פגיעות שווה (אנחנו והיריבים לא פגיעים או אנחנו והיריבים פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 2 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
במצב אדום (אנחנו פגיעים והיריבים אינם פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 1 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
שיטות אלה משלימות את השיטות שצוינו לעיל.
הן מוסיפות ומורידות מהערך של היד בנוסף לספירות הנקודות הבסיסית.
שיטה זו משלימה את השיטה של ספירת הנקודות, כאשר מספר הנקודות גבוה.
לרוב משמשת לבדיקת האפשרות של הכרזת סלאם.
כאשר החוזה הוא עם שליט, Control מאפשר שליטה בסדרה המונעת מהיריבים לזכות במספר לקיחות בסדרה.
A או חוסר Void בסדרה הם Control ראשון.
K או קלף יחיד בסדרה, הם Control שני.
Spot הוא קלף ביניים גבוה 8,9,10. למרות שקלפים כאלה אינם נספרים כנקודות הם מחזקים את היד.
מספר רב של קלפים כאלה עשוי להביא להערכת היד כחזקה יותר מיד אחרת שבה מספר נקודות דומה.
חוסר בקלפים כאלה מחליש את היד ולהערכתה כחלשה יותר מידיים רגילות בעלות מספר נקודות דומה.
הערכת גודל קהל היא תהליך שבו מעריכים כמה אנשים השתתפו באירוע המוני, כגון הפגנה או מצעד.
באירועים סגורים, שבהם ההשתתפות מותנית בתשלום או כאלו הנערכים במתחם שיש לו מספר קטן של כניסות ויציאות, אפשר להגיע להערכה מדויקת למדי.
לעומת זאת, באירועים הנערכים תחת כיפת השמים ונמשכים לאורך זמן, ספירה ישירה אינה מעשית.
במקרים כאלו ההערכה קשה, וטווח השגיאה גדול.
הקושי לקבל הערכה אובייקטיבית בא לידי ביטוי בעיקר באירועי מחאה או הפגנות, שבהם יש למספר המשתתפים משמעות פוליטית לא מבוטלת, המביאה להערכות סותרות מצד בעלי עניין.
לקשיים הטכניים בהערכת מספר המשתתפים, שיפורטו בהמשך, נוספים גורמים פוליטיים.
הערכות המארגנים טרם האירוע, אם הן מתפרסמות מראש ("הפגנת המיליון"), מהוות עוגן מנטלי שעליו מתבססות הערכות מאוחרות יותר.
נוכחותן של הטיות פוליטיות בהערכת מספר המשתתפים מוכחת מהפערים הגדולים שבין הערכות שונות של בעלי אינטרסים.
הערכות המשטרה, גם כשהן נעשות באובייקטיביות או נתפסות ככאלה, מיועדות להתארגנות טכנית ולוגיסטית, והן עשויות להתייחס בעיקר לגורמים פחות רלוונטיים בעיני הציבור, כמו מספר כלי הרכב שהובילו אל האירוע או ממנו.
בהערכת גודל הקהל נוקטים בשיטות שונות אם מדובר בקהל סטטי, כגון כזה המשתתף בטקס או בהפגנה, או קהל דינמי, כגון בתהלוכה או מצעד.
מכיוון שספירה ישירה של המשתתפים אינה מעשית, ההערכה של קהל סטטי נעשית על ידי הכפלת השטח בו מתקיים האירוע בצפיפות האנשים הממוצעת; את שני הגורמים האלו יש להעריך בנפרד.
נראה שאפילו בתנאי ראות טובים, קשה לרדת מסטיית תקן יחסית של כ-10%; כלומר, הערכות מתקבלות על הדעת יפלו בטווח של כ-20% מעל או מתחת למספר האנשים האמיתי.
לדוגמה, הערכת מספר המשתתפים בהשבעת נשיא ארצות הברית ב-2009, שהיו מבוססות על צילומי לוויינים צבאיים, נעו בין 1 ל-1.8 מיליון.
אם האירוע מתרחש באזור מוגדר (כגון פארק או ככר), השטח ידוע במידה רבה של דיוק, ויש להעריך איזה חלק ממנו נמצא בשימוש.
אם האזור אינו מוגדר (וכולל למשל מספר רחובות ראשיים ופחות ראשיים), ההערכה תהיה פחות מדויקת.
אם השטח מוכר אבל צורתו אינה סדירה, גם אז יהיה קשה להעריך איזה חלק תפוס על ידי המשתתפים באירוע.
הדרך הטובה ביותר להעריך את הצפיפות הממוצעת היא להיעזר בתצלומי אוויר, מגובה של 100-200 מטר, שבהם אפשר לספור את ראשי האנשים.
את התצלום האווירי מחלקים לריבועים שווי שטח; דוגמים כמה ריבועים, וסופרים בכל אחד מהם את האנשים במידת הדיוק האפשרית.
הצפיפות הממוצעת בריבועים האלו נותנת אומד טוב לצפיפות הממוצעת הכללית.
שיטה זו מיוחסת להרברט ג'ייקובס, פרופסור לתקשורת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שבשנות ה-60 היה צופה מחלון משרדו בהפגנות הסטודנטים נגד מלחמת וייטנאם; ההפגנות היו נערכות ברחבת האוניברסיטה, המחולקת למלבני ריצוף שווי-גודל.
אם צילומי אוויר אינם זמינים, אפשר לקבל הערכה גסה למספר המשתתפים מכלל האצבע הבא: מספר האנשים למטר רבוע הוא 1 אם מדובר בהתקהלות קלה, 2 אם יש תחושת צפיפות מתונה, ו-4 כשהדוחק רב.
כמה גורמים מפריעים להערכת גודל הקהל.
ראשית, לא תמיד יש תצלומים זמינים של כל שטח האירוע.
גם כשיש תצלומים, ואפילו אם הם באיכות טובה, חלק מן המשתתפים יוסתרו על ידי בניינים, עצים וצללים אחרים.
צילום פנורמי מציג פרספקטיבה מעוותת וקשה לחלק אותו לאזורים שווי-שטח.
אנשים עשויים להגיע אל האירוע ולעזוב אותו, כך שמספר המשתתפים בפועל יהיה גבוה מזה שניתן לראות בכל רגע נתון.
אם האזור אינו מגודר, הספירה עשויה לכלול גם עוברי אורח שאינם משתתפים באירוע.
קהל המשתתף באירוע דינמי, כמו מצעד או תהלוכה, תופס שטח רחב יותר מאשר באירוע סטטי, ויש לו צפיפות נמוכה יחסית.
הצפיפות משתנה במידה רבה באזור ההתכנסות, ואף לאורך זמן.
גורמים אלה הופכים את הערכת הגודל לקשה אף יותר, ומצריכה שימוש באמצעים שמעבר לצילומי השטח, כגון ספירת העוברים בכמה נקודות ציון מרכזיות.
אחת השיטות שהוצעו במקרים כאלו היא עריכת סקרים טלפוניים.
מכיוון שאפילו באירוע רב משתתפים נוכח רק אחוז קטן של האוכלוסייה, הערכה טובה בשיטה זו מחייבת מדגם גדול.
יתרה מזו, על השאלה "האם השתתפת באירוע" אנשים נוטים לענות על פי יחסם בדיעבד לאירוע, על-פי מטרותיהם הפוליטיות, וכדומה.
כדי להפחית הטיות אלו, מוצע לא לסקור ישירות את אחוז המשתתפים, אלא לבדוק מבין המשתתפים איזה חלק עברו בנקודות הציון השונות, על-מנת לשקלל את ההערכות שהתקבלו מן הספירה הישירה.
באירועים מרוחקים מאזורי היישוב הצפופים (כגון העלייה השנתית למירון), כמעט כל המשתתפים מגיעים בכלי רכב עד סמוך למקום הכינוס.
במקרים כאלה ניתן להעריך את מספר המשתתפים על ידי ספירה של כלי רכב (פרטיים וציבוריים), המשולבת בהערכה של מספר הנוסעים בכל כלי רכב.
הערכת ביצוע לאור תכנון או הערכת פרויקטים בארגונים מבקשת לבחון את היעילות והאפקטיביות של יחידה ארגונית, או תהליך, לצורך תכנון, מימון וקבלת החלטות.
לרוב, תהליך זה מבקש ליצור מדידה מדויקת של התפוקות והתוצאות של הגורם המוערך למול התשומות שהושקעו בו ולאור מטרות המיזם.
להערכת הביצוע בארגונים חשיבות בהיבטים רבים, ביניהם ניתן למנות את עידוד האחריותיות (Accountability) באשר לשימוש במשאבים; הפריית העשייה הארגונית מתוך איסוף מידע באופן שמסייע לקבלת החלטות בארגון; והעשרת הידע הרחב בתחום מתוך לימוד שיטתי של דרכי עבודה שהוכיחו את עצמן בהתמודדות עם האתגרים.
ניתן לדייק היבטים אלו ביחס למגזרים השונים, תוך התייחסות למטרות העשייה השונות של הארגונים:
במגזר הממשלתי, חשיבות הערכת הביצוע חיונית בייחוד עבור המשך קבלת החלטות והובלת מדיניות הממשלה בנושאים המוערכים, כדי להגביר את אפקטיביות עשייתם של משרדי הממשלה, וכדי להשלים את הערכת ביצועי העובדים במשרד.
במגזר העסקי חשיבות הערכת הביצוע חיונית על מנת לשפר את היעילות הכלכלית של החברה (האם ניתן למשל להשלים תהליכים מהר יותר?) ועל מנת לבצע בקרה ניהולית של המיזמים השונים בחברה גדולה (עמידה בזמנים, במשאבים ובהישגים הנדרשים).
במגזר השלישי ההערכה חיונית על מנת לבחון האם מיזמים אכן השיגו את מטרותיהם החברתיות המבוקשות, והאם כספי הפילנתרופיה או הממשל מושקעים ומנוהלים כהלכה (בהתייחס ליעילות של העמותה, למשל).
האתגר המרכזי בתהליך ההערכה הוא המיקוד בנושא המצוי בליבת ההערכה, מתוך ההבחנה הנפוצה בין תשומות, פעילויות, תפוקות או תוצאות.
הדעה הרווחת היא שתהליך הערכה מוצלח אמור להיות ממוקד בבחינת התפוקות והתוצאות, הבוחנות את השאלה האם המיזם השיג את מטרותיו - קרי - האם המיזם נוהל באופן אפקטיבי.
עם זאת, הערכת היבטים אלו היא קשה ולעיתים בלתי אפשרית.
כך, למשל, לא מעט מיזמים חברתיים נרחבים מבקשים לחולל שינוי חברתי או תרבותי שניתן לבחון רק במבט של טווחי זמן ארוכים, וקשה עד בלתי אפשרי למדוד את הצלחתו.
זאת, הן בשל חוסר יכולת להפריד בין השפעת הגורמים השונים על המציאות הנבחנת והן בשל היעדר מדדים ברורים ונרחבים בעזרתם ניתן לדגום ואת השינוי.
במצבים אלו, ההערכה תתמקד, לפחות בשלבים הראשונים, בבחינת הפעילויות והתפוקות הישירות מפעילויות אלו, ומטרת ההערכה תהיה מידת היעילות בתהליך הביצוע.
במקרה אחר, למשל - מיזם חברתי ממוקד (לדוגמה - חלוקת מצרכים), ניתן לבחון במדויק את היחס שבין ההשקעה לבין הביצוע.
על גבי שאלות יסוד אלו, מתווספים אתגרים מצביים נוספים דוגמת לחצי זמן לא–מציאותיים מצד גורמי מימון ציבוריים ופרטיים להיצירת הערכה מבוססת נתונים, היעדר מיקוד בתהליך איסוף המידע המייצר הצפה של נתונים, ונטייה ליצירת הערכה טקסית שלא ברור כיצד תסייע להמשך ניהול המיזם.
עליית מרכזיות ההערכה במגזר השלישי
בעשורים האחרונים ניכרת עלייה רבתי בחשיבות ההערכה במערכת היחסים שבין המגזר השלישי והפילנתרופיה בישראל, בראש ובראשונה בשל שינויים שהתרחשו בזירת הפילנתרופיה היהודית-אמריקנית, תחת הכותרת של פילנתרופיה מבוססת תפוקות.
על רקע זה, ניתן לראות את צמיחתם של עמותות וחברות המסייעות לנהל תהליכים אלו, ואת הדרישה הגוברת מצד עמותות להציג נתונים אודות היעילות והאפקטיביות שלהם בתהליכי העבודה כתנאי להמשך תמיכה כלכלית בעתיד.
המודל הלוגי להערכת ביצועים בארגונים
מודל לתכנון ולהערכת ביצוע לאור התכנון בארגונים, בין היתר במגזר הציבורי בתחום השירותים החברתיים ובמגזר השלישי, הוא המודל הלוגי (מאנגלית logic model).
המודל הלוגי הוא כלי עבודה בצורת תבנית ויזואלית שמסייע לנסח, לחשוף ולהציג את תאוריית השינוי (theory of change) של התוכנית.
הוא מציג את רכיבי תוכנית ההתערבות ואת הקשרים ביניהם, ולאורו ניתן למדוד את מידת ההצלחה של מיזמים.
המודל הלוגי יכול לשמש לייצוג תוכנית התערבות החל מרמת הלקוח הבודד, דרך היחידה הארגונית ועד לאוכלוסיית הלקוחות.
זהו כלי דינמי הנתון לשינויים ולעדכונים בעקבות מידע חדש, תובנות חדשות, התפתחויות בתאוריית השינוי, שינויים חברתיים, התפתחות במגמות מקצועיות ועוד.
חשוב לחזור למודל הלוגי מדי פעם בפעם, גם לאחר שהושלמה הכנתו הראשונית, ולבחון האם נדרשים שינויים ועדכונים.
יש מגוון רחב של גרסאות למודל הלוגי.
מטרת שרטוט המודל הלוגי היא לייצר קשר ניהולי ברור בין ההשקעה במיזם, הפעולות שננקטות במיזם, והתוצאות שפעולות אלו אמורות להשיג.
על ידי הערכה לאור המודל הלוגי ניתן לקבוע האם ההשקעה נושאת את הפירות המבוקשים ולאור זאת לתכנן את המשך הפעולות.
המודל הלוגי הבנוי על פי שיטת החשיבה התוצאתית מאפשר לבצע מדידת תוצאות שיטתית אשר יכולה לעונות על השאלות: האם, באיזו מידה ועבור מי הושגו השינויים שבמוקד תהליך ההתערבות.
עם זאת, קיימת ביקורת על המודל המציג את הניהול כתהליך ליניארי ולוגי, בזמן שהשגת תוצאות משמעתיות, בייחוד במגזר החברתי, מתרחשת באופנים מורכבים המצריכים שילוב כוחות של גורמים שונים, והנעה מתמדת של התהליכים (לעומת הגאנט הסדור שהמודל מבקש ליצור).
הערכה מקוונת היא שימוש בטכנולוגיית מידע עבור כל פעילות הקשורה להערכה, כלומר, היא התהליך המשמש למדידת היבטים מסוימים של מידע בהתאם למטרת ההערכה, אשר מועברת באמצעות מחשב המחובר לרשת.
רוב ההערכה היא איזה סוג של מבחן חינוכי, אבל הערכה מקוונת יכול להשתמש בה לא רק כדי להעריך את היכולת הקוגניטיבית והמעשית, אלא גם סוגי הפרעות למשל: הפרעות חרדה חברתית.
סוגים שונים של הערכות מקוונות מכילים אלמנטים של אחד או יותר מהמרכיבים הבאים, בהתאם למטרת ההערכה: הערכה מעצבת, הערכה מסכמת, הערכת אבחון.
משוב מיידי ומפורט, כמו גם גמישות של מיקום וזמן, הם רק שניים מיתרונות הרבים הקשורים להערכות מקוונות.
יש משאבי מערכת זמינים רבים המספקים הערכות מקוונות, כמה ללא תשלום ואחרים שגובים עמלות או דורשים החברות.
הערכה היא מונח כללי הכולל מגוון רחב של שיטות ודרכים לקבלת מידע על אודות הלמידה של התלמיד ואת השיפוט הערכי לגבי התקדמותו בלימודים.
הערכה היא תהליך חשוב לקביעת הישגי התלמידים, ולקבוע את הידע שנרכש על ידם.
להערכה מקוונת יש שני מרכיבים:
מנוע ההערכה כולל החומרה והתוכנה הנדרשת כדי ליצור ולספק מבחן.
רוב מנועי ההערכה עובדת על חומרה סטנדרטית.
התוכנה אינה כוללת את השאלות עצמן, אלה ניתנים על ידי בנק השאלות.
לאחר שנוצר, המנוע משתמש בבנק השאלות כדי לייצר מבחן.
המבחן המסורתי דרך הנייר והעיפרון דומה, אבל הוא מושך מהבנק פעם אחת בלבד, כאשר הוא נשלח להוצאה לאור.
היצירה של בנק השאלות היא יותר יקרה וצריכה זמן יותר מההתקנה והתצורה של מנוע ההערכה.
זאת בשל העובדה שניתן לקנות מנועי הערכה
מידית, לעומת צריך לפתח בנק שאלות עבור כל יישום ספציפי.
מערכת ההערכה מקוונת שנועדה להתמקד בצורות מתוחכמות יותר של ידע דורשת סוג כלשהו של פעילות אינטראקטיבית, ומערכת לזימון התלמידים לחשוב בהיגיון או לפתור את הבעיות שקשורות לפעילות.
השימוש בהערכה מקוונת גדל בצורה מדהימה, והוא שונה לגמרי מהערכה מסורתית ביתרונות רבות:
גמישות במקום ובזמן, כלומר יכולים להעריך למידתם באזורים גאוגרפיים שונים ובזמנים שונים.
עלויות נמוכות יותר בטווח הארוך.
משפר סגנונות שאלה אשר משלבים אינטראקטיביות ומולטימדיה.
האמינות טובה יותר משום שציוני המכונה אמינים יותר מאשר ציוני האדם.
מאפשרת הערכה עצמית, כלומר יש פוטנציאל לסטודנטים מערכים את עצמם באופן פרטי ובהזדמנויות מרובות, כדי לסייע לתלמידים לזהות היכן הידע שלהם הוא חזק או חלש ולבקש עזרה במידת צורך כדי לשפר את הידע.
שימושים וסוגים של הערכות מקוונות
לפני למידת מושג או נושא חדש, תלמיד יכול להשלים מבחן מקדים באינטרנט כדי לקבוע את רמת הידע שלהם.
צורה זו של הערכה מסייעת לקבוע נקודת התחלה, כך אחרי ההערכה המסכמת, ראיות כמותיות מסופקת מראה שהלמידה התרחשה.
הערכה מעצבת (Formative Evaluation) - הערכה מעצבת משמשת כדי לספק משוב בזמן תהליך הלמידה, כלומר תפקידה לספק משוב לשיפור הלמידה וההוראה.
כדי שההערכה תוכל למלא תפקיד זה, היא צריכה להיות שונה במהותה מהערכה מסכמת של תלמידים.
במצבי הערכה מקוונים, שאלות שמציבות מטרתם, ומשוב הניתן לסטודנט או במהלך או מייד לאחר ההערכה.
הערכה מסכמת (Summative Evaluation) - הערכה של תוצר מוגמר, שנועדה לקבוע את איכותו לפני שמחליטים להשתמש בו או להשקיע משאבים נוספים בפיתוחו.
מונחים אלה יוצרים תחושה שהערכה מעצבת נעשית תוך כדי תהליך ואילו הערכה מסכמת נעשית בסופו.
זה נכון רק בחלק מהמקרים.
ניתן בהחלט לעשות הערכה מסכמת בכל נקודה והערכה מעצבת לאורך כל הדרך.
הערכה מעצבת יכולה להמשך לאורך כל תהליך הפיתוח, אך ניתן לעשות הערכה מסכמת כבר בתחילת פיתוח התוכנית.
כבר אז ניתן להעריך את מטרות התוכנית, לקבוע אם הן רצויות, ולהחליט להמשיך את התוכנית או לבחור אחרת במקומה.
סקרים - סקרים באינטרנט שאנשי החינוך עושים אותה כדי לאסוף נתונים ומשוב על עמדות, תפיסות או סוגים אחרים של מידע שעשוי לסייע בשיפור הוראה.
חקר ביצועים (Performance Testing) - המשתמש מראה מה הוא יודע ומה הוא יכול לעשות.
סוג זה של בדיקה משמש כדי להראות מיומנות בטכנולוגיה, הבנת הנקרא, מיומנויות במתמטיקה, וכו 'הערכה זו משמשת גם לזיהוי פערים בלמידה של תלמידים.
טכנולוגיות חדשות, כגון האינטרנט, וידאו דיגיטלי, קול, אנימציות, ואינטראקטיביות, מספקות כלים שיכולים להפוך את עיצוב ההערכה ויישומה בזמן יעיל יותר, ומתוחכם.
הערים הסמויות מעין (באיטלקית: Le città invisibili) הוא ספר סוריאליסטי מאת הסופר האיטלקי איטאלו קאלווינו.
הספר פורסם לראשונה בשנת 1972 בהוצאת אינאודי.
הספר תורגם לעברית על ידי גאיו שילוני בשנת 1975 ויצא לאור בהוצאת ספרית פועלים.
הספר חוקר את גבולות הדמיון האנושי באמצעות תיאורי ערים הנמסרים ממגלה הארצות מארקו פולו לקיסר הסיני קובלאי חאן.
התיאורים כתובים כשירה בפרוזה והם ממוסגרים כשיחה מתמשכת בין השניים, שהדיבור בה נסוב על הרעיונות שהועלו בתיאורים, וכן על מחשבות כלליות בנוגע לטבע האדם, שפות, וכו'.
חלקי השיחה מופיעים בין קבוצות תיאורי ערים הדומים מבחינה תמטית.
קאלווינו חושף בפני הקורא כי קובלאי ופולו אינם דוברים את אותה שפה, ופולו משתמש בחפצים שהביא מן הערים כדי לספר את סיפורן, מה שמותיר מרחב רב לפרשנות מצד הקורא.
בזכות עיסוקו רב ההשראה והייחודי בערים, היווצרותן, התפתחותן ושקיעתן, הספר מומלץ לעיתים קרובות לסטודנטים לאדריכלות, על מנת שיוכלו לחשוב על ערים מחוץ למגבלות חוקי הפיזיקה והתאוריה האורבנית.
הערכה לשם למידה, הל"ל , היא גישה של הערכה מעצבת המשלבת בין הוראה, למידה והערכה ונועדה לקדם את הלמידה, לקראת הלמידה, תוך כדי הלמידה עצמה, ובסיומה, בשונה מהערכה המתקיימת רק בסיום הלמידה, ונועדה בעיקר למתן הערכה מסכמת.
הערכה לשם למידה מבוססת על תפיסת התהליך החינוכי כדיאלוג תלוי הקשר חברתי-תרבותי, מתקשרת עם תפיסות למידה של הבניית ידע באופן שיתופי וערה גם לזיקות ההדדיות והמפרות בין ידע שיתופי לידע אישי.
היא נשענת על הגישה הקונסטרוקטיביסטית, אשר מדגישה את חלקו של התלמיד בתהליך הלמידה, תוך עידוד למידה אקטיבית ומתבססת על הבניית ידע ולא גילוי או העברת הידע על ידי המורה.
הערכה לשם למידה מהווה תהליך של חיפוש, חקר ופירוש ראיות על ידי התלמידים והמורה, על מנת לקבל מידע ברור על מיקומו של התלמיד בתהליך הלמידה.
התהליך משמש את הלומדים ומוריהם על מנת להחליט לאן עליהם להתקדם מנקודה זו ואיך להגיע לשם באופן הטוב ביותר.
במסגרת התהליך למעשה אוספים ראיות על הלמידה באמצעות מגוון כלים ומפרשים אותן פירוש אינטגרטיבי, ממנו מסיקים היכן מצוי הלומד בדרך להשגת יעדי ההוראה ונוקטים בצעדים המתאימים ביותר עבורו להתקדם להשגתם.
סקירת מחקרים בנושא הערכה במסגרת הכיתה (classroom assessment) הובילה למסקנה, שהערכה לשם למידה היא אחת הדרכים היעילות לשיפור הלמידה ולהעלאת הסטנדרטים.
הערכה לשם למידה בצורתה המיטבית אף משפרת הישגים בהשוואה להערכה המתקיימת בסיום הלמידה, מקדמת מיומנויות חשיבה, הסקת מסקנות ופתרון בעיות, מעלה את המוטיבציה ללמידה מעמיקה, גורמת לשינוי עמדות והבנות של תלמידים ומורים בקשר ללמידה עצמה ולהערכה ואף משפרת אסטרטגיות הכוונה עצמית בלמידה.
הכלים הנפוצים בשימוש בתהליך הערכה לשם למידה הם: תלקיט מעריך (פורטפוליו), עבודת חקר, מטלות ביצוע, הכנת דגם, הכנת משחק וכיוצא בזה, המהווים, כפי שיובא בהמשך, חלק מחמשת שלבי ההערכה לשם למידה.
קבוצת הרפורמה בהערכה (Assessment Reform Group), זיהתה עשרה עקרונות הערכה לשם למידה מבוססי מחקרים על הובלת תהליך ההערכה לשם למידה בכיתה:
הערכה לשם למידה נדרשת להיות חלק מתהליך תכנון של ההוראה והלמידה.
תוך שימת לב להלימה (alignment) בין יעדי תוכנית הלימודים, יעדי ההוראה ויעדי ההערכה.
בהערכה לשם למידה שותפים בכל שלבי הביצוע המורה והתלמידים.
עליהם להתמקד ב"איך" (how) לומדים ולא רק ב"מה" (what).
בכיתה בה מיושמת הערכה לשם למידה, נדרשת להיות הכרה, מודעות ומחויבות מלאה של התלמידים והמורה לכך שכל שלב ושלב בתוכנית הלימודים וחיי הכיתה (הדיאלוגים הכיתתיים, השאלות שעולות מהתלמידים, אמירותיהם, מעשיהם, הרפלקציה, אופן קבלת ההחלטות וכיוצא בזה) הם חלק מהאופן בו יוערכו בהערכה לשם למידה.
בקיום הערכה לשם למידה נדרשים ידע ומיומנות מקצועית של המורה ביישומה.
באבחון רמות התקדמות פרטניות, מתן משובים באופן קבוע, והנחיות אישיות להמשך הלימוד.
בהערכה לשם למידה משוב המורה על הישגי התלמידים הוא חלק מרכזי מתהליך הלימוד.
לכן, על המורה להקפיד על מתן משוב שיקדם ויעודד את התלמידים ללמידה.
בתהליך הערכה לשם למידה מוטיבציית התלמידים היא תנאי הכרחי לקידום הלמידה.
לכן, על המורה להעצים את התלמידים באופן שיעודד אותם להמשיך ולהתקדם בלמידה.
לשם קיום למידה משמעותית וחיזוק המחויבות למטרות הלמידה, יש לשתף את התלמידים במטרות הלמידה, בקריטריוני ההערכה ואף בהערכה עצמה (הערכת עמיתים).
על המורה לזהות את החוזקות והחולשות של כל תלמיד ולספק הכוונה והדרכה בונה כיצד עליו להשתפר בהם ובאיזו דרך עליו לבצע זאת.
הערכה לשם למידה מפתחת את יכולת התלמיד לבקר את עצמו, לבצע רפלקציה ולהיות לומד עצמאי מעמיק ואיכותי יותר.
על ההערכה לשם למידה להכיר בטווח הרחב של הישגי התלמידים ולעורר בקרב התלמידים שאיפה למצוינות והכרה בהשקעתם ומאמציהם.
על פי פרופסור מנוחה בירנבוים, תהליך הערכה לשם למידה הוא מעגלי וכולל שישה שלבים:
פיתוח כלים מתאימים לאיסוף ראיות על מיקומו של הלומד ביחס למטרה.
הכלים הנפוצים כאמור הם תלקיט מעריך (פורטפוליו), עבודת חקר, מטלת ביצוע, הכנת דגם, הכנת משחק.
איסוף ראיות על הלמידה באמצעות הכלים בהם נעשה שימוש בהערכה לשם למידה.
ניתוח ופירוש של הראיות (אבחון הפער בין הרצוי למצוי).
נקיטת צעדים מתאימים לצמצום הפערים.
הערכת יעילותם של צעדים אלו.
ביקורת על הערכה לשם למידה
בהערכה לשם למידה לא תמיד מצויים סטנדרטים מוגדרים מראש להערכת הישגים ולפיכך מתאפשרת התייחסות להישגים בצורה רב משמעית.
לעיתים קיים קושי בתיאור קריטריונים להערכת עבודת התלמיד וכתוצאה מכך אין לציונים משמעות אחידה ועקבית בכיתה.
הערכה לשם למידה גם מעמידה בסימן שאלה את התקפות והמהימנות של המבחנים הקונבנציונליים.
לאור העובדה כי המורה והתלמיד שותפים להערכה, קיים חשש לסובייקטיביות בעיקר אצל התלמיד.
מצב זה הופך את ההערכה החלופית קשה ליישום.
יש בכך גם ערעור מסוים על מקומו של המורה בהערכה ולכן הערכה לשם למידה מיטבית מבוססת רבות על תפיסת מנהיגותו של המורה בכיתה בקרב התלמידים.
בנוסף, הערכה זו יקרה באופן יחסי, אורכת זמן רב ודורשת מאמץ מצד המורה והתלמיד.
נדרשת הכשרה של המורים כמובילי תהליך והכשרת התלמידים לסוג הערכה זו.
כמו כן בסופו של דבר לא קיימות מספיק עדויות התומכות בתרומתה של ההערכה לשם למידה כשיטה המקדמת הטמעת ידע בקרב התלמידים על פני השיטות המסורתיות.
כדי למנוע סובייקטיביות, לזמן דיאלוג בין מורה ותלמידיו ולתקף את ההערכה, יש לפתח מחווני הערכה ולצרפם לכלי ההערכה שנבחר.
במתמטיקה, הערכה היא פונקציה המוגדרת על שדה, ומשרה עליו ועל האובייקטים המסונפים לו מבנה נוסף.
להערכות יש תפקיד מרכזי בתורת המספרים האלגברית ובגאומטריה אלגברית.
הערכה על שדה F היא פונקציה , כאשר חבורה אבלית סדורה, המקיימת את האקסיומות הבאות:
חבורת הערכים נקראת חבורת ההערכה.
אם ציקלית, ההערכה נקראת הערכה דיסקרטית (מדרגה 1).
ההערכה מגדירה בתוך השדה את חוג ההערכה , שהוא אכן תחום הערכה, ובפרט תחום שלמות מקומי, ואת אידיאל ההערכה , שהוא האידיאל המקסימלי של , וממילא גם את שדה השאריות .
בנוסף לזה, טופולוגיית הסדר של משרה טופולוגיה על F (הקטנה ביותר שעבורה ההערכה היא פונקציה רציפה), ואיתה את מושג ההתכנסות.
יתרה מזו, אם , ובפרט אם ההערכה דיסקרטית מדרגה 1, אז מושרית על השדה מטריקה לא ארכימדית .
ממד קרול (הקטן) של חוג ההערכה שווה לדרגה של חבורת ההערכה.
הדוגמה הקלאסית היא ההערכה ה-p-אדית של המספרים הרציונליים, המוליכה גם לשדה המספרים ה-p-אדיים .
אכן, היא ההשלמה של ביחס למטריקה שמשרה ההערכה ה-p-אדית.
באופן כללי יותר, אם D תחום שלמות ו-p איבר ראשוני כך ש-, אפשר להגדיר את ההערכה ה-p-אדית על שדה השברים של D, כך שלכל היא החזקה המקסימלית של p המחלקת את x.
הפונקציה (כאשר הוא המקדם של החזקה הנמוכה ביותר של x ב-f), המוגדרת על פולינומים בשני המשתנים x,y, מגדירה הערכה .
באופן כללי יותר, אפשר להרכיב הערכה על הערכה ולקבל הערכה , כאשר החבורה האחרונה מסודרת לקסיקוגרפית.
אפשר להכליל את ההערכה ה-p-אדית לכל חבורה אבלית, באופן הבא.
תהי A חבורה אבלית המקיימת .
נגדיר את הגובה של איבר a להיות n המקסימלי כך ש-.
הכללה של הגובה למספרים סודרים מובילה למשפט אולם על המיון של חבורות אבליות מפותלות בנות מניה.
אם K שדה המכיל את F, הרחבה של ההערכה מ- ל- היא הערכה המסכימה עם על , כאשר .
כל הערכה אפשר להרחיב: לכל הערכה , ולכל הרחבת שדות , יש הרחבה של ההערכה מ- ל-.
אי-השוויון היסודי עבור הרחבות של הערכות קובע שאם K/F הרחבה מממד סופי, ו- הן ההרחבות השונות של , אז .
כביכול, סך כל הגידול בשדות השארית ובחבורות ההערכה חסום על ידי ממד ההרחבה.
בפרט, מספר ההרחבות של ההערכה הוא סופי; שדה השאריות של K הוא הרחבה אלגברית של שדה השאריות של F; וחבורת ההערכה של ההרחבה מוכלת ב"השלמה החילוקית" .
תהי K/F הרחבה סופית של שדות, ותהי הערכה של F שיש לה הרחבה יחידה ל-K.
במקרה זה, , כך שהגידול בשדה השאריות והגידול בחבורת הערכים באים זה על חשבון זה.
המקרים הקיצוניים ראויים לכינוי נפרד.
ההרחבה היא בלתי מסועפת (או אינרטית) אם ו- ספרבילית; במקרה זה .
ההרחבה מסועפת לחלוטין אם ; במקרה זה .
תכונות אלה הן טרנזיטיביות: אם , עם הרחבה יחידה של הערכה מ-F ל-E, אז E/F בלתי מסועפת אם ורק אם K/F ו-E/K בלתי מסועפות; ו-E/F מסועפת לחלוטין אם ורק אם K/F ו-E/K מסועפות לחלוטין.
תהי הרחבת גלואה, כאשר שדה עם הערכה .
חבורת גלואה של ההרחבה, שנסמן ב-, פועלת טרנזיטיבית על ההרחבות של ל-; נסמן אחת מהן ב-.
הרחבת השדות משרה שרשרת קנונית של תת-חבורות , המוגדרות באופן הבא:
התאמת גלואה מתאימה לשרשרת החבורות שרשרת של שדות, , הנקראים "שדה הפירוק", "שדה האינרציה" ו"שדה הסיעוף" בהתאמה, ולהם התכונות הבאות:
שווה למספר ההרחבות של אל K, ל- יש הרחבה יחידה אל K, ובנוסף לזה ו-;
ההרחבה אינרטית, ויש איזומורפיזם ;
ההרחבה מסועפת לחלוטין, ויש איזומורפיזם ;
אי-ספרבילית טהורה, ו- היא חבורת-p כאשר .
בלשון לא פורמלית, ההרחבה מתפרקת לארבעה צעדים: הראשון מוקדש למיון ההרחבות של ההערכה משדה הבסיס, השני לגידול שדה השארית, השלישי לגידול חבורת הערכים, והרביעי לפתולוגיות הכרוכות במאפיין.
הערכות המקיימות את הלמה של הנזל והכללות שלה נקראות "הערכות הנזליות".
הערכה של F היא הערכה הנזלית אם היא מקיימת את התכונות השקולות הבאות:
יש לה הרחבה יחידה לכל הרחבה אלגברית של F;
אם פולינום מתוקן ובשדה השאריות יש פירוק כאשר פולינומים מתוקנים זרים, אז יש פירוק לפולינומים מתוקנים כך ש-;
אם פולינום מתוקן ובשדה השאריות יש שורש כך ש-, אז יש שורש יחיד של f כך ש-;
כל אלגברה קומוטטיבית מעל שהיא מודול סופי, היא מכפלה ישרה של חוגים מקומיים;
לכל אלגברה R מעל (שלמה, אבל לאו דווקא קומוטטיבית), ולכל אידיאל I של R, אפשר להרים אידמפוטנטים מ-R/I ל-R.
מן ההגדרה נובע שהרחבה של הערכה הנזלית, גם היא הנזלית.
משתי התכונות האחרונות נובע שהנזליות היא תכונה של חוג השלמים.
לדוגמה, הערכה דיסקרטית שלמה היא הנזלית.
הנזליות היא הכללה של מושג השלמות, החל רק על הערכות דיסקרטיות (כגון שדה טורי החזקות הפורמליים).
הרכבה של הרחבות הנזליות היא הנזלית.
הערכת מקורות (או הערכת מידע) היא תהליך הערכת מקור מידע, כלומר מסמך, הרצאה, תמונה, תצפית או כל דבר המשמש לצורך הצגת מידע.
הערכת התוקף, הרלוונטיות והמהימנות של מקור מידע מתבצעת ביחס למטרה של דרישת המידע.
באופן כללי, "הערכת מקורות" היא המחקר הבינתחומי של האופן בו מעריכים מקור מידע עבור משימה מסוימת.
איכות המקורות של כתבה עיתונאית, מאמר מדעי או טקסט דומה היא גורם מרכזי באיכותם.
המונחים תוקף (validity), מהימנות (reliability) ואמינות (credibility) משמשים לעיתים קרובות בערבוביה בדיון על מקורות, והרעיון המרכזי המשותף להם הוא שהמידע ראוי לאמון.
כדי לקבל עבודה אקדמית איכותית חשוב להעריך מקורות באופן מכוון ושיטתי.
קיימים ראשי תיבות ואסטרטגיות שונות המסייעות לבנות הערכה כזו ,חלק מהרכיבים חוזרים על עצמם בשיטות שונות ומתקיים דיון לגבי איכות השיטות ותקופתן.
חמש ה-W של של העיתונות
חמש ה-W , או בעברית חמש המ"מים שהפכו עם הזמן ל-6 שאלות המשמשות בעיתונאות ותחקירים יכולות להשאל גם לגבי מקורות מידע:
כיצד המקור משתווה למקורות אחרים?
בדיקת CRAAP פותחה על ידי הספרנית שרה בלייקסלי (Sarah Blakeslee).
בלייקסלי עבדה כספרנית באוניברסיטת קליפורניה, צ'יקו (Meriam Library), ובשנת 2004 יזמה את המודל כדי לסייע לסטודנטים ולמרצים לזכור בקלות את הקריטריונים לבדיקה ביקורתית של מקורות.
Currency (עדכניות): מידת העדכניות של המידע
Relevance (רלוונטיות): חשיבות המידע לצרכיך
Authority (סמכות): מקור המידע ומעמדו
Accuracy (דיוק): אמיתות ונכונות המידע
Purpose (מטרה): הסיבה לקיומו של המידע
מודל RADAR – ג'יין מנדליוס
ג'יין מנדליוס (Jane Mandalios) היא חוקרת בתחום מדעי המידע והספרנות, הידועה בעיקר כמי שפיתחה את מסגרת ה-RADAR להערכת מקורות מידע.
המאמר על השיטה פורסמה על ידה ב־2013 בכתב העת Journal of Information Science בשנת 2013.
Relevance (רלוונטיות): האם המקור רלוונטי במדויק לשאלת המחקר?
Authority (סמכות): עד כמה היוצר/המחבר אמין?
Date (תאריך): מה מועד הפרסום, והאם הוא משפיע על התוקף?
Appearance (מראה): מה ניתן להסיק על קהל היעד?
Reason (סיבה): מדוע נוצר המקור, ואילו הטיות הדבר חושף?
מייק קולפילד (Mike Caulfield) הוא מומחה אמריקאי מאוניברסיטת וושינגטון בתחום אוריינות מידע ודיגיטלית (information literacy), שמתמקד במיוחד בהבנת איך לזהות מידע אמין ולחשוף דיסאינפורמציה ומידע מטעה באינטרנט.
הוא פיתח את מולד SIFT.
עצור (Stop): מה אתה כבר יודע על המקור?
האם אתה עדיין ממוקד או נסחף?
בדוק את המקור (Investigate the source): מה ההקשר של מה שאתה קורא?
מצא כיסוי טוב יותר (Find better coverage): אם הטענה מסעירה— בדוק מקורות נוספים ואיכותיים יותר.
התחקות למקור (Trace claims, quotes, and media): האם הטענות, הציטוטים והמדיה מוצגים נאמנה להקשר המקורי?
בראשית המאה ה-21, הערכת מקורות היתה תחום הולך וגדל בתחום הספרייה ומדעי המידע.
בהקשר זה הערכת מקורות נחקרת מנקודת מבט רחבה יותר מזו של חקר ההיסטוריה או לימודי מקרא.
חלק מהעקרונות של הערכת מקורות הם אוניברסליים, וחלק אחר מתייחס רק לסוגים מסוימים של מקורות מידע.
כיום אין הסכמה לגבי הדמיון וההבדלים בין הערכת מקורות במדעי הטבע ומדעי הרוח.
פוזיטיביזם לוגי טען כי כל תחומי הידע התבססו על אותם עקרונות.
חלק גדול מהביקורת על הפוזיטיביזם הלוגי מתייחס לפוזיטיביזם כאל הבסיס למדעים, ולהרמנויטיקה כאל הבסיס של מדעי הרוח.
זו הייתה, למשל, עמדתו של יורגן הברמאס.
עמדה חדשה יותר, לפי להנס-גאורג גאדמר ותומס קון, רואה במדע ובמדעי הרוח משהו שנקבע על ידי ההבנה והפרדיגמות של החוקרים.
ומכאן שהרמנויטיקה היא תיאוריה אוניברסלית.
ההבדל הוא, שמקורות מדעי הרוח הם בעצמם תוצרים של תחומי עניין אנושיים והשקפות עולם, ואילו המקורות למדעי הטבע אינם כאלה.
מדעי הרוח הם אפוא "הרמנויטיים כפליים".
עם זאת, מדעני הטבע משתמשים גם בתוצרים אנושיים (כמו מאמרים אקדמיים) שהם תוצרים של השקפות עולם (ויכולים להוביל, למשל, להונאה אקדמית).
תיאוריות אפיסטמולוגיות הן התיאוריות הבסיסיות לגבי אופן קליטת הידע ולכן הן התיאוריות הכלליות ביותר לגבי הערכת מקורות המידע.