tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקרה של סמית, האמינו אנשי העיירה וחבריו כי מרי עומדת מאחורי מחלתו ומותו.
קוטון מת'ר היה כומר ואיש ציבור מוכר ומקושר היטב.
הוא היה ידוע בתמיכתו בציד מכשפות.
לאחר מותו של סמית, פרסם מת'ר תיאורים בנוגע להאשמות של סמית, מחלתו ומותו.
יחד עם אנשי העיירה הדלי, הוא האמין מעל לכל ספק כי מרי היא האחראית למותו של סמית באמצעות "כשפים נוראיים".
מת'ר סיפר בספרו משנת 1702 כיצד חבריו של סמית "הטרידו את האישה" בשלושה או ארבעה מקרים שונים, והדגיש כי רק אז יכל סמית לישון בנחת.
תומאס הטצ'ינסון, מושל המושבה מסצ'וסטס ביי והיסטוריון, תיאר בספרו "ההיסטוריה של מושבת מסצ'וסטס ביי" (1764) מה אירע למרי: "בזמן שפיליפ סמית שכב חולה, מספר בחורים נמרצים ניסו לעשות ניסוי באישה הזקנה.
הם גררו אותה מחוץ לבית, תלו אותה עד שכמעט מתה, הורידו אותה, גלגלו אותה לפעמים בשלג, בסוף קברו אותה בו, ואז השאירו אותה שם.
אבל רצה הגורל והיא שרדה ואילו האיש העצוב מת".
מרי שרדה את ניסיונות הלינץ' שעברה והמשיכה לחיות עוד 11 שנה לאחר מותו של סמית, עד שמתה בערך בגיל 70, בשנת 1696.
אחת מצאצאיה של מרי ובסטר היא הסופרת הקנדית מרגרט אטווד, שכתבה עליה שיר בשם "מרי חצי תלויה" (1995) והקדישה לה את ספרה "מעשה השפחה".
מרי הלבורסון היא מלחינת ג'אז אוונגרד אמריקאית וגיטריסטית מברוקליין, מסצ'וסטס.
היא הקליטה 13 אלבומים כמובילת הרכבים, ובכללם טריו, קוורטט, קווינטט, סקסטט ואוקטט, הקליטה עם מוזיקאים ומוזיקאיות רבים ולקחה חלק בשלל פרויקטים, ובכללם הטריו Thumbscrew.
בשנת 2012, טרוי קולינס מאתר האינטרנט All About Jazz כתב כי היא "הגיטריסטית המרשימה ביותר של דורה", והוסיף כי "העתיד של גיטרת הג'אז מתחיל כאן".
בשנים 2017, 2018 ו-2018 נבחרה לגיטריסטית המובילה בסקר המבקרים הבינלאומי של מגזין דאון ביט.
בשנת 2019 זכתה ב"מענק הגאונים" של קרן מק'ארתור.
הלבורסון למדה תחילה נגינה בכינור, אך בגיל 11 עברה לנגן בגיטרה לאחר שנחשפה ליצירתו של ג'ימי הנדריקס.
בבגרותה נרשמה ללימודי ביולוגיה באוניברסיטת וסליאן, אך עברה ללימודי מוזיקה לאחר שהשתתפה באחד מן הקורסים למוזיקה של הסקסופוניסט והמלחין אנתוני ברקסטון.
אף שנהוג לסווגה כגיטריסטית ג'אז, ביצירתה המוזיקלית של הלבורסטון ניכרים מקורות השפעה רבים אחרים, ובכללם פלמנקו, רוק, נויז ופסיכדליה.
בראיון ל-PostGenre ציינה כי "אף פעם לא הרגשתי מחויבת לדבוק בסגנון מסוים או ברעיון מסוים.
[אנתוני ברקסטון] לימד אותי שגישה רחבה כזאת זה דבר נורמלי.
אפשר גם לכבד את המסורת וגם לדחוק את הגבולות שלה.
את יכולה לפרק את המסורות ולעשות מה שאת רוצה.
הגישה הזו תמיד הייתה טבעית לי".
הלבורסון ידועה בצליל הייחודי שהיא מפיקה מן הגיטרה, ונסמך בין היתר על שימוש בפדאל דיליי מסוג Line 6 DL4 ופדאל אקספרשן.
היא מנגנת בגיטרת נפח מתוצרת חברת Guild ובגיטרת 17" בעלת צוואר מתקפל שנבנתה עבורה בידי הלוטיסט פליפ סקיפיו, ומצוידת בפיקאפ מתוצרת DeArmond, בדומה לגיטרת ה-Guild שלה.
"הדבר המגניב בגיטרה זה שהיא לא ממש משויכת לאף ז'אנר ספציפי", אמרה בראיון ל-Jazz Times בשנת 2018. "היא יכולה להיות קלאסית, היא יכולה להיות רוקנ'רול, היא יכולה להיות ג'אז, היא יכולה להיות פולק".
הלבורסון ידועה בצליל הייחודי שהיא מפיקה מן הגיטרה, ונסמך בין היתר על שימוש בפדאל דיליי מסוג Line 6 DL4 ובפדאל אקספרשן.
מרי וגנר היא זמרת גרמנייה, זוכת העונה ה-15 של "Deutschland sucht den Superstar", הגרסה הגרמנית "אמריקן איידול".
בשנת 2013 השתתפה בעונה הראשונה של "The Voice Kids Germany", אך בשלבי הדו-קרב הפסידה למישל בירנר, שהמשיכה לזכות בתחרות.
בשנת 2024 השתתפה וגנר בתחרות "Una voce per San Marino", הקדם הלאומי של לתחרות הזמר של האירוויזיון.
היא התחרתה בקבוצה לשירים שנוצרו על ידי בינה מלאכותית, וכשלה בניסיון להעפיל לגמר.
מרי וילינג בירד הייתה בעלת אחוזה אמריקאית, אשת חברה ומשכילה, אשר נמנתה עם הדמויות הנשיות הבולטות בדרום שלוש עשרה המושבות בתקופת המעבר לעצמאות ארצות הברית.
בגיל עשרים בלבד נישאה לויליאם בירד השלישי, ועם נישואיה הפכה אם חורגת לחמישה ילדים ונוטלת אחריות מלאה לניהול משק הבית והאחוזה המשפחתית וסטובר, שבמחוז צ'ארלס סיטי במדינת וירג'יניה.
כבר בשנת נישואיה השנייה החלה לנהל את האחוזה הלכה למעשה, ובמהלך השנים ילדה עשרה ילדים נוספים, רכשה מוניטין כאישה בעלת תבונה מעשית ויכולת ניהולית יוצאת דופן.
לאחר התאבדותו של בעלה בשנת 1777 נותרה לבדה בראש המשפחה, ונאלצה להתמודד עם חובותיו הכבדים ועם שימור הנכסים המשפחתיים.
בתבונה רבה קבעה אלו מן הנכסים יימכרו ואילו יישמרו, על מנת לפרוע את החובות, לשמר את אחוזת וסטובר ולהבטיח את ירושת ילדיה.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הוחרמו חלקים מרכושה על ידי הכוחות הבריטיים.
כשפעלה להשבתם לרשותה, הואשמה על ידי מדינת וירג'יניה כי קיימה קשרים מסחריים עם האויב.
וילינג השיבה בהרחבה במכתבים אל השלטונות, שבהם פירטה את נסיבות מעשיה והדגישה את נאמנותה למולדתה.
לאחר בדיקה הוסרה ממנה האשמה, והתביעה נגדה בוטלה בטרם הגיעה לדיון משפטי.
וילינג נולדה ב-10 בספטמבר 1740 בפילדלפיה, בתם של אן לבית שיפן וצ'ארלס וילינג, סוחר עשיר ואיש ציבור אשר כיהן כראש עיריית פילדלפיה בשנים 1748–1754. סבו של אביה, אדוארד שיפן, היה ראש העירייה השני של פילדלפיה בשנים 1701–1703, ודמות מפתח בעיצוב חיי הממשל העירוני בראשית ימי המושבות.
משפחת וילינג נמנתה עם האליטה הכלכלית והתרבותית של העיר, ושילבה עושר מסחרי רחב היקף עם פעילות ציבורית ותרבותית ענפה.
אחד מסנדקיה של מרי היה בנג'מין פרנקלין, אשר הקדיש לה תשומת לב אינטלקטואלית יוצאת דופן והעניק לה כתבים, נאומים ופרסומים פרלמנטריים מאירופה, חומרים שהשפיעו על התפתחות עולמה הרוחני וראיית עולמה המדינית.
וילינג, אשר נישאה לקולונל ויליאם בירד השלישי ב-29 בינואר 1761, נטלה עמה לשם נישואיה את שם משפחתו והייתה למרי וילינג בירד.
ויליאם בירד השני, אביו של בעלה, נמנה עם מייסדי העיר ריצ'מונד שבווירג'יניה, והוא אשר ייסד את אחוזת וסטובר, אחת האחוזות המרשימות והידועות בדרום שלוש עשרה המושבות.
האחוזה, ששטחה הכולל הוערך בכ-179,440 אקר (0.73 קמ"ר), נודעה ביופייה ובתנובת אדמותיה, ועברה בירושה לוויליאם השלישי בשנת 1744, בהיותו בן תשע-עשרה בלבד.
במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים (1754–1763) פיקד בירד על רגימנט וירג'יניה השני, ושירת את הכתר הבריטי בנאמנות.
נאמנותו זו נותרה בעינה גם לאחר תום המערכה, והציבה אותו בשנים הבאות במתח מתמיד בין מחויבותו הקולוניאלית לבין רגשותיו כלפי מולדתו.
נישואיו הראשונים של בירד נערכו ב-14 באפריל 1748 עם אליזבת היל קרטר, בתו של ג'ון קרטר מאחוזת שירלי, מן המשפחות המיוחסות והמבוססות במחוז צ'ארלס סיטי, וירג'יניה.
נישואים אלו חיזקו את קשרי משפחת בירד עם משפחות האצולה המקומיות.
ויליאם (1749–1771) – שימש כלוטננט ברגימנט הבריטי ה-17 ולחם למען המלך ג'ורג' השלישי.
נפטר בצרפת במהלך שירותו הצבאי או במסע לימודים.
ג'ון קרטר (1751–?) – נישא למרי פייג', אלמנת ויליאם רנדולף מווילטון; לזוג לא נולדו ילדים.
תומאס טיילור (1752–?) – נישא למרי ארמסד, בתו של ויליאם ארמסד מאחוזת הסה שבגלוסטר.
שירת בדרגת קפטן בצבא הבריטי ונודע בקפדנותו ובנאמנותו לשירותו.
אליזבת היל (1754–?) – נישאה שלוש פעמים: לג'יימס פארק ארלי, לרב ג'ון דנבר ולקולונל הנרי סקיפוורת'.
דמותה שימשה גשר בין משפחות האצולה בדרום.
פרנסיס אוטווי (1756–?) – שירת תחילה ב, אך עם פרוץ המהפכה האמריקאית הצטרף לשורות הצי האמריקאי.
נישא לאן מומפורד והיווה סמל לשבר המשפחתי בין נאמני המלך לתומכי העצמאות.
אליזבת נפטרה ב-5 ביולי 1760. לאחר פטירתה נישא ויליאם בשנית לווילינג, אשר התגוררה עמו תחילה בפילדלפיה ושימשה אם חורגת לילדיו מנישואיו הראשונים.
בשנת 1762 עברו בני הזוג לאחוזת וסטובר שבווירג'יניה, שהייתה מושבם המרכזי של בני בירד לדורותיהם.
נישואיהם של מרי וויליאם הניבו עשרה ילדים:
מריה הורסמנדן בירד (נולדה ב-26 בנובמבר 1761 בפילדלפיה) – נישאה לג'ון פייג' מאחוזת פייג'ברוק, מן המשפחות הראשונות בווירג'יניה.
אנני (נולדה ב-25 במרץ 1763 בווסטובר) – לא נישאה ונשארה באחוזה לצד אמה.
צ'ארלס וילינג בירד (נולד ב-8 באפריל או 8 באוקטובר 1765, נפטר באוגוסט 1766) – נפטר בינקותו.
אוולין טיילור בירד (נולדה באוקטובר 1766) – נישאה לבנימין הריסון מאחוזת ברנדון, ובכך חיזקה את הקשר בין משפחות בירד והריסון.
אביגייל (אבי) בירד (נולדה ב-4 בנובמבר 1767) – נישאה לשופט ויליאם נלסון.
דורותי בירד (נולדה בפברואר 1769 ונפטרה באותו חודש) – נפטרה בינקותה.
צ'ארלס וילינג בירד (נולד ב-26 ביולי 1770) – כיהן כשופט פדרלי במדינת אוהיו, נישא לשרה מיד ונודע באחריותו וביושרו הציבורי.
ג'יין בירד (נולדה ב-17 בינואר 1773) – נישאה לקרטר באסט הריסון מאחוזת מייקוקס.
ריצ'רד וילינג (נולד ב-27 באוקטובר 1774) – נישא תחילה ללוסי הריסון, בתו של בנימין הריסון מברנדון, ולאחר מותה לאמילי וילסון.
היה חבר בית הנבחרים של וירג'יניה ונפטר באוקטובר 1815.
ויליאם בירד – נישא לסוזן לואיס, בתו של אדיסון לואיס, והמשיך את השושלת במזרח וירג'יניה.
בירד השלישי שימש קצין בצבא הקולוניאלי האמריקאי, ודמותו ריכזה בתוכה את המתח שבין הנאמנות לבריטניה לבין הזדהות עם הרוח החדשה של העצמאות.
חייו התאפיינו בשורה של תהפוכות כלכליות ונפשיות: נישואיו הראשונים תוארו כעגומים, עסקיו נקלעו לקשיים, והוא התקשה ליישב את נאמנותו לכתר עם ההקשר הפוליטי החדש.
עם פרוץ מלחמת העצמאות מצא עצמו מנודה מחוג חבריו לשעבר, בעוד ששניים מבניו שירתו בצבא הבריטי ושאר משפחתו נטתה לתמוך בעצמאות.
בראשית ינואר 1777 שם קץ לחייו, כשהוא מותיר אחריו חובות כבדים, אחוזה רבת היקף ואלמנה צעירה עם ילדים קטנים.
בעת פטירתו העסיקה אחוזת וסטובר כמאה עבדים.
בשנת 1782, בגיל 42, נותרה וילינג לבדה, מופקדת על שמונת ילדיהם שנותרו בחיים.
באצילות ובנחישות דאגה לחינוכם ולהשכלתם של ילדיה, שמרה על שלמות האחוזה ועל מעמד המשפחה בקרב החברה הווירג'ינית של תקופתה, ונודעה כאחת הנשים הבולטות בדרום ארצות הברית במאה ה-18.
לאחר מות בעלה, ניהלה וילינג את אחוזות המשפחה, בהן את אחוזת וסטובר שבמחוז צ'ארלס סיטי ואת אחוזת באקלנד, במטרה לפרוע את חובותיו של בעלה ובד בבד לשמור על חלק מנכסי המשפחה בירושה לעשרת ילדיהם.
וילינג נקטה מדיניות כלכלית מושכלת: היא מכרה אדמות במערב, נכסים עירוניים בריצ'מונד ובוויליאמסבורג ונכסים נוספים, אך הצליחה להחזיק בידיה את השליטה באחוזת וסטובר, הנכס המרכזי והסמלי של משפחת בירד במחוז צ'ארלס סיטי.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שמרה וילינג על עמדה נייטרלית ככל האפשר, אף על פי שעמדה בקשרים משפחתיים וחברתיים הדוקים עם גורמים בריטיים ולויאליסטים.
בינואר 1781 הגיע לאחוזת וסטובר כוח בריטי בפיקודו של הבריגדיר גנרל בנדיקט ארנולד, בעלה של בת-דודתה, מרגרט ("פגי") שיפן ארנולד, אשר השתמש באחוזה כבסיס תכנון למתקפה על העיר ריצ'מונד שבמרחק כ-40 קילומטרים צפונה לאורך נהר ג'יימס.
במהלך שהותו באחוזה גייס ארנולד תומכים מקומיים מקרב הטורים, כדי לספק מודיעין ולסייע בכוח הלחימה.
אותה עת שירתו בני משפחת בירד בשני המחנות, הבריטי והאמריקאי, דבר ששיקף את הפילוג העמוק ששרר בקרב בני האצולה בדרום.
מקורות בני התקופה מתארים את ארנולד כאיש כריזמטי אשר ניסה לפתות את תושבי וירג'יניה לשוב ולתמוך במלך, בעוד וילינג תוארה כ"מארחת חביבה" שתחזקה קשרי מכתבים מנומסים עמו גם לאחר עזיבתו את המקום.
ב-4 בינואר 1781 הוביל ארנולד כוח בן כ-800 חיילים צפונה לריצ'מונד, והשאיר כוח שמירה באחוזת וסטובר.
בעת שהותו של הכוח הבריטי באחוזה הוחזקה וילינג בקומה העליונה של הבית, ולפי עדויות אחדות הסתתרה בחדר סודי שבקומה השלישית.
חייליו של ארנולד פשטו על הבית, עיינו במכתביה הפרטיים ובזזו את רכושה.
כמו כן הרסו את שדותיה, את משתלת הצמחים ואת גדרות האחוזה, הרגו ראשי בקר, החרימו שלושה סוסים, 49 עבדים ושתי מעבורות.
ב-8 בינואר שב ארנולד לווסטובר, ומספר ימים לאחר מכן פשטו כוחותיו על אחוזת ברקלי, ביתו של בנג'מין הריסון החמישי, שם בזזו את רכוש הפנים, פגעו במשק החי ולקחו עמם כ-40 עבדים.
כאשר ניסתה וילינג להשיב את רכושה שהוחרם, הואשמה בשנת 1781 על ידי מדינת וירג'יניה בסחר עם האויב.
היא הגנה על עצמה במכתב מפורסם שכתבה למושל תומאס ג'פרסון, ובו כתבה: "אני מאחלת טוב לכל אדם, ולאמריקה בפרט.
מה אני אם לא אמריקאית?
כל ידידיי וקרוביי באמריקה; כל רכושי כאן, וכי אוכל לרצות רעה למקום שבו טמון כל עתידי?".
המשפט נדחה שוב ושוב ולבסוף לא התקיים.
אחוזת וסטובר עברה שלוש פעמים במהלך המלחמה מידי הכוחות הבריטיים בראשות ארנולד ולורד צ'ארלס קורנווליס לידיהם של כוחות צבא ארצות הברית.
לאחר תום המלחמה פעלה וילינג לשיקום אחוזת וסטובר והשבתה לתפארתה הקודמת.
הגנר הצרפתי פרנסואה-ז'אן דה שסטליה שביקר במקום בשנת 1782 כתב כי האחוזה "עולה על כולן בהדר הבניין, ביופי מיקומה ובהנאות החברה".
וילינג הרחיבה את הפעילות הכלכלית באחוזה, ניהלה משק מבוסס עבדים והקימה משקים קטנים נוספים לאורך נהר ג'יימס שהניבו רווחים ניכרים.
מרי וילינג בירד הלכה לעולמה במרץ 1814 ונקברה בבית העלמין של כנסיית וסטובר העתיקה, לצד בעלה ויליאם בירד השלישי.
לאחר מותה נמכרה אחוזת וסטובר בשנת 1814.
בשנת 2007 הונצחה דמותה על ידי ספריית וירג'יניה במסגרת תוכנית "נשים וירג'יניות בהיסטוריה", כהוקרה לתרומתה לשימור נכסי התרבות, הכלכלה והחברה בדרום ארצות הברית בתקופה שלאחר המהפכה.
מֶרִי לוּ הוא מחזמר להיטים ישראלי מאת דן אלמגור ו, המבוסס על שיריו של המלחין צביקה פיק.
המחזה נכתב על פי סיפור מאת מירית שם-אור, תמלילנית מרבית שירי ההצגה.
עלילת המחזה מתרחשת ברובה בעיר חוף ישראלית במשך עשור שלם החל מראשית שנות ה-70. במרכזה סיפור התבגרותו של גבריאל המחוזר על ידי שתי נערות: אלה, חברת הילדות הנאמנה שלו, ומירי ששואפת להגשים את חלומה להפוך לכוכבת.
עם מות אביו של גבריאל, בעלים של בית קולנוע עירוני ישן, קלרה, אשתו של הבעלים ואמו החורגת של גבריאל, מחליטה להפוך את הקולנוע למועדון דיסקו בו יופיעו שני בניה, סמי ופרדי.
ריקרדו, אמרגן חלקלק, משכנע את קלרה ובניה להפוך את אולם הקולנוע למועדון גו-גו ואת מירי לאמץ את שם הבמה "מרי לו" ולעבור עמו לארצות הברית.
המחזה מתחיל כשגבריאל לוין על הבמה, בשנת 1982, נזכר במירי ("מרי לו").
העלילה חוזרת לשנת 1971, כשגבריאל נתקע עם אופניו במירי לובוביץ' בטעות, והם מתחברים.
הוא מציע לה לבוא לראות כיצד הוא מפעיל את הקולנוע של אביו, ומכיר אותה לחברת ילדותו, אלה ("אהבה בסוף הקיץ").
בנוסף, מירי מכירה את אמו החורגת הרעה של גבריאל, קלרה מסיקה-בראון-בוזגלו-לוין.
מירי וגבריאל מדברים על רצונם להצליח בקולנוע: מירי כשחקנית וגבריאל כבמאי ("כמו בסרטים").
גבריאל מזמין את מירי למסיבה שתיערך בביתו, ומירי הולכת לבקר את בת דודתה, סיגי.
אלה מגיעה וניכר שהיא לא מתלהבת מהיחסים בין גבריאל ומירי ("יד ביד").
אחיו החורגים של גבריאל, סמי ופרדי מסיקה, מארגנים את המסיבה.
סמי, שמאמין בסימנים, טוען שהיום יכיר את אהבת חייו- שתהיה ג'ינג'ית ושמה יתחיל ב-ס'.
כשמירי וסיגי מגיעות, סמי מחליט שסיגי היא אהבת חייו והוא רוקד איתה, כשגבריאל רוקד עם מירי ("מסיבת יום שישי").
במהלך המסיבה, קלרה מגיעה ומבשרת שלאחר מחלה קשה, אביו של גבריאל מת, והם הולכים להלוויה כשמירי וסיגי הולכות ("נאסף תשרי").
במהלך ההלוויה, מסתבר שכיוון שלא הייתה צוואה, הרכוש מחולק שווה בשווה בין ארבעת בני המשפחה, כשעתיד הקולנוע ייקבע בשותפות.
אלה מנסה לנחם את גבריאל למרות שהוא לא מוכן להיות איתה ("יד ביד").
מעט לאחר מכן, קלרה ובניה משתלטים על הבית ועל החדר של גבריאל ("דם חם") וקלרה אומרת שמירי התקשרה, ומוסרת שהיא בארצות הברית ויש לה חבר.
לאמיתו של דבר קלרה מונעת מהם לדבר בטלפון, וכך עוברות שש שנים בהן גבריאל מתגעגע ("דמדומים").
ב-1977, סמי ופרדי מציגים את יכולת הגיטרה שלהם ("הרקדן האוטומטי") בפני ריקרדו, אמרגן שקלרה הביאה כדי לייצג אותם.
ריקרדו מגיע למסקנה שיש לסגור את הקולנוע ולהקים במקומו מועדון גו-גו, שם הם יערכו הופעות ("מעלה מעלה").
במהלך המבחנים לרקדניות, סמי פוגש את סיגי ומקבל אותה לתפקיד.
אלה וגבריאל נפגשים שוב, וגבריאל מזמין את אלה למסיבת הפתיחה של המועדון ("גבריאל").
מעט לפני הפתיחה, אחת מהרקדניות מחליקה על גלגיליות שמירי השאירה זרוק במועדון, ויש למצוא לה מחליפה.
המסיבה מתחילה ("מי שלא רוקד עומד") וריקרדו מציג את מתי, הרקדן האוטומטי, ואת פרדי וסמי שמנגנים ("הרקדן האוטומטי").
נערות הגו-גו הן סיגי ומירי, וגבריאל ומירי מתאחדים.
סיגי וסמי שוכבים ואילו פרדי מגלה רגשות למתי ("מי שלא רוקד עומד").
ריקרדו עובר לגור אצל קלרה וקונה את ליבה ("המראה"), ומשכנע אותה להוציא עוד כסף על המועדון.
הם מתחילים מערכת יחסים ("דם חם").
באותו הזמן סיגי ומירי עוברות גם הן לגור בבית ("לגור איתו").
מעט לאחר מכן, ריקרדו מגלה את מירי שרה, ומציע לייצג אותה ולקחת אותה לארצות הברית, בתור "מרי לו", ולהפוך אותה לכוכבת ("דיווה").
סיגי כועסת על סמי שלא מוכן להתחתן איתה ומחכה לסימנים, וסמי מציע לה נישואין ("סימנים").
ריקרדו משכנע את מירי לנסוע איתו לארצות הברית כדי שיהפוך אותה לכוכבת ("אין מדינה לאהבה").
גבריאל שומע על כך ומתעמת עם מירי, שמטיחה בו שהיא חייבת לנסוע לארצות הברית כדי להצליח ("שיר הפרחה").
מירי עוזבת עם ריקרדו, וגבריאל מבשר על כך לקלרה ומתעקש שריקרדו נטש אותה ("אני לא יכולה בלעדיך").
סמי וסיגי מתחתנים ומסתבר שסיגי בהריון ("אלף נשיקות").
פרדי מנסה להסביר למתי למה הוא לא יכול לחשוף את מערכת היחסים ביניהם ("לגור איתו") ואלה וגבריאל שוב ביחד.
בינתיים בארצות הברית, ריקרדו מצליח לסדר למירי כמה תפקידים קטנים ("המראה") וצילומים רבים ("מה עכשיו").
העבודה הקשה גורמת למירי להיות מותשת, וריקרדו מסמם אותה ("פרפרה", "המראה") וגורם לה לצלם סרט פורנו אלים ("מה עכשיו").
באותו הזמן, אלה וגבריאל מתכוננים לחתונתם, וסיגי, קלרה והבנות צוחקות על כך שאלה תמימה ולא מבינה שגבריאל לא אוהב אותה ("אלה סינדרלה").
לאחר מכן הן מקבלות עיתון עם ריאיון עם מירי, וכשגבריאל רואה את זה, הוא כועס על הבנות וטוען שאף אחת מהן לא ברמה שלה.
אלה שומעת את זה וגבריאל מבטל את החתונה איתה ("לא אני הוא האיש").
השנים עוברות, קלרה נשארת בודדה, ומכות רבות נוחתות עליה- עזיבה של פרדי עם מתי לסן פרנסיסקו, עזיבה של סיגי וסמי כדי להתרחק ממנה, וחובות רבים שריקרדו השאיר.
בצערה היא מחליטה לשרוף את המועדון ("בין האצבעות") ומוצאת את מותה בשריפה (בגרסה המחודשת משנת 2023 גבריאל מציל אותה).
לאחר מכן, בשנת 1982, גבריאל פוגש את אלה שסיימה ללמוד עריכת דין, ועזרה לו עם כספי הביטוח.
אלה חושפת שהייתה צוואה לאביו של גבריאל ושהקולנוע שייך לו.
גבריאל מחליט לפתוח מחדש את הקולנוע.
הוא מוצא את הגלגיליות של מירי ומתגעגע אליה ("מרי לו").
בארצות הברית, התהילה של מירי חלפה וריקרדו מעביד אותה קשה במועדון הגו-גו.
סמי מגיע, בניסיון להתאוורר מהנישואין עם סיגי, ומבשר למירי על כך שגבריאל לא התחתן עם אלה ואומר למירי שגבריאל אהב אותה תמיד ("אני לא יכולה בלעדיך").
(בגרסה המחודשת משנת 2023 גבריאל מגיע אבל מירי מסרבת לחזור איתו).
לאחר מכן גבריאל פותח את הקולנוע מחדש, כשפרדי ומתי באים.(בגרסה המחודשת משנת 2023 גם קלרה מגיעה לפתיחת הקולנוע וגבריאל מודה לה על העזרה לגיוס כספים לחידוש הקולנוע.) לפתע מירי מגיעה ומנסה להתנצל בפניו.
גבריאל אומר לה שהוא ניסה שנים לביים את רגע האיחוד ביניהם בראשו, ושהם לא צריכים לדבר.
הוא מנשק אותה וכך המחזה נגמר ("מרי לו").
הפקת 2002 - תיאטרון הבימה
המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון הלאומי הבימה בשנת 2002, וזכה להצלחה רבה ולמעלה מ-400 הצגות.
המחזמר עלה גם בארצות הברית בפני הקהילות היהודיות וזכה גם שם לביקורות נלהבות.
בכורה: 2 במאי 2002, תיאטרון הבימה, תל אביב.
ניהול מוזיקלי: צביקה פיק ודרור מרגלית.
תזמורת: דרור מרגלית - פסנתר וניצוח, דני בושקניץ - בס, גיל לדין - תופים, שי אלון - גיטרה, אסף שמואלי - קלידים.
ביולי 2015 נודע כי המחזמר יחודש ויעלה במהלך 2016, בהפקת הדרן יזמות והפקות וחסידה הפקות.
חלק מהשחקנים בהפקה המקורית השתתפו גם בהעלאה המחודשת.
בכורה: 21 בפברואר 2016, היכל התרבות קריית מוצקין.
בשנת 2023, העלה התיאטרון הארצי לילדים ולנוער גרסה חדשה למחזמר בכיכובם של ליהי טולדנו וטל גרושקה שמביים צדי צרפתי ומנהל מוזיקלית טל בלכרוביץ.
להלן רשימת כל 25 השירים המשולבים במחזמר, לפי סדר הופעתם.
כל השירים הולחנו על ידי צביקה פיק.
שם השירסולואהבה בסוף הקיץהבנים, הבנותהרקדן האוטומטיפרדי, מתילגור איתוסמי, סיגיגבריאלאלהדיווהריקרדודם חםקלרהשיר הפרחהמירימרי לוגבריאלמעלה מעלהכולם/ן
גרסה פרודית למחזמר שודרה ב"רק בישראל" בהשתתפותם של אמיר פרישר גוטמן ואילנה אביטל.
מרי לין רייסקוב היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילום הדמות קלואי או'בריאן בסדרה "24" של רשת FOX.
רייסקוב נולדה בדטרויט, מישיגן וגדלה בעיר טרנטון, בתם של בטי וטוני רייסקוב; יש לה שתי אחיות גדולות.
במהלך לימודיה בתיכון רייסקוב ניגנה בקלרינט בתזמורת בית הספר וגילמה את פרנץ' במחזמר גריז.
אחת מההשראות הילדות שלה הייתה סדרת הטלוויזיה "בלשים בלילה".
במהלך שנות התשעים המוקדמות, היא הופיעה לעיתים קרובות בהופעות סטנד-אפ פתוחות בסן פרנסיסקו.
מאוחר יותר היא עברה ללוס אנג'לס ועבדה תקופה כמלצרית בבית הקפה הארד רוק ובתור כרטיסנית בבית קולנוע.
היא שיחקה בסדרות שונות כמו "המופע של לארי סנדרס", "Mr.
Show" עם דייוויד קרוס (שאיתו היא יצאה עד לעונה השנייה), ועוד.
רייסקוב שיחקה בסרטים: "מיס סנשיין הקטנה", "אחי איפה האוטו שלי", "עור מסתורי", "אדם על הירח" ועוד.
בשנת 2003 החלה רייסקוב לגלם בסדרת המתח "24" את דמותה של קלואי או'בריאן, סוכנת CTU (היחידה ללוחמה בטרור) מהעונה השלישית בתפקיד אורח והמשיכה לעונה הרביעית שנה לאחר מכן.
החל מהעונה החמישית ב-2006 היא שימשה כשחקנית קבועה בצוות.
בעונות השביעית והשמינית היא הדמות הנשית המובילה.
כמו כן בעונה התשיעית (מיני סדרה) שיצאה בשנת 2014.
היא הופיעה בסך הכל ב-113 פרקים; מה שהופך אותה לדמות השלישית שהופיעה הכי הרבה בסדרה.
רייסקוב וקיפר סאת'רלנד הופיעו ביחד בפרק מיוחד של משפחת סימפסון.
בשנת 2004 שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר" על חייו של צ'ארלס מנסון.
היא שיחקה בסדרה הקומית "איך להיות ג'נטלמן" של רשת CBS, וגם הופיעה בקליפים של בק ו־Weezer.
היא אף הופיעה בתפקיד קצר בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע".
בשנת 2016 כיכבה בסדרת הטלוויזיה "מאהבת בתשלום מראש" מבית רשת Starz, בדמותה של ארין רוברטס.
בשנת 2017 שיחקה לצד מריה בלו בסרט "בחיפוש אחר פליני", על פי תסריט של ננסי קארטרייט.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הקומי "חכם בלילה", לצד קווין הארט.
ב-2019 שיחקה בסדרה "עכשיו אפוקליפסה", ברשת Starz.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "מלחמת המחר".
בשנת 2022 גילמה את לוריין פואיס במיני-סדרת הדרמה של רשת הולו "עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס"; אודות מייסדת תאגיד תראנוס; אליזבת הולמס, יזמית צעירה בת 19 שפיתחה טכנולוגיה חדשנית לערכות בדיקות דם.
בשנת 1995 החלה רייסקוב לצאת עם הקומיקאי והשחקן דייוויד קרוס , שהכירו בסדרה "Mr.
Show"; אמנם השניים נפרדו בסוף העונה השנייה כשרייסקוב עזבה את הסדרה.
היא יצאה במשך חמש שנים עם המוזיקאי, ג'ון בריאון עד שהם נפרדו ב-2002. לאחר מכן יצאה תקופה קצרה עם הקומיקאי דנקן טראסל.
בשנת 2007 החלה לצאת עם המאמן האישי מת'יו רולף; כשלושה חודשים לאחר מכן היא נכנסה להריון ובשנת 2008 נולד להם בן; והשניים נישאו ב-1 באוגוסט 2009 בחתונה מאולתרת בלאס וגאס.
בשנת 2019 השניים נפרדו ורייסקוב הגישה בקשה לגירושין.
ב-2012 רמזה במהלך ראיון כי היא ביסקסואלית.
מרי לו רטון-קלי היא מתעמלת אמריקאית בעבר.
היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), בעלת 5 מדליות, מהן אחת זהב בתחרות הקרב-רב אישי.
היא הייתה המתעמלת הראשונה מחוץ למזרח אירופה שזכתה בתואר הקרב רב האולימפי.
רטון נולדה בפיירמונט וירג'יניה המערבית נצר למשפחה איטלקית (שם המשפחה המקורי של משפחתה היה רוטנדה Rotunda) .
אביה, רוני, ניהל עסק לציוד תחבורה של תעשיית הפחם.
היא למדה בבית הספר התיכון בפיירמונט, אולם לא סיימה.
היא התחרתה במשחקים האולימפיים בשנת לימודיה השנייה בתיכון.
ב 2009, שבה משפחתה למערב וירג'יניה.
היא נשואה לשאנון קלי, לשעבר איש נדל"ן, שכעת עובד עבור מחלקת האתלטיקה של אוניברסיטת המדינה בפיירמונט.
רטון קיבלה השראה מצפייה בנדיה קומנץ' בטלוויזיה, היא התחילה לעסוק בהתעמלות בעיר הולדתה פיירמונט.
אז היא החליטה לעבור ליוסטון, טקסס, על מנת להתאמן תחת בלה ומרתה קרולי מרומניה, שאימנו את קומנצ'י לפני שערקו לארצות הברית.
תחת הדרכתו של קרולי החלה רטון לרכוש לעצמה שם בארצות הברית, היא זכתה בגביע אמריקה ב-1983 ודורגה שנייה אחרי דיאנה דורהם (תלמידה אחרת של קרולי) באליפות ארצות הברית באותה שנה.
רטון החמיצה את אליפות העולם ב-1983 בשל פציעה בשורש כף ידה.
אף-על-פי כן, זכתה רטון באמריקן קלאסיק ב-1983 וב-1984, כמו גם בגביע צ'וניצ'י ביפן ב-1983.
אחרי שזכתה בשנית בגביע אמריקה, ניצחה רטון באליפות ארצות הברית ועברה את התחרות הקדם אולימפית בארצות הברית, סבלה רטון מפציעה בברך כשעבדה על תרגיל קרקע באולם התעמלות מקומי.
היא התיישבה על מנת לחלק חתימות כשחשה שברכה נתפשה, והפגיעה אילצה אותה לעבור ניתוח.
היא התאוששה בדיוק בזמן על מנת להשתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
תחרות אותה החרים הגוש הקומוניסטי כולו, פרט לרומניה.
רטון ניהלה קרב צמוד עם יקטרינה סבו (Ecaterina Szabó) מרומניה על תואר הקרב רב.
אחרי שהייתה שנייה לסבו (לאחר שני תרגילים, מקבילים מדורגים וקורה), זכתה רטון בציון המושלם של 10 נקודות בתרגילים על הקרקע וסוס קפיצות וכך זכתה בתואר הקרב רב בהפרש של 0.05 נקודות.
באותה אולימפיאדה זכתה רטון בארבע מדליות נוספות, מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על שולחן הקפיצות ומדליות ארד בתרגיל הקרקע ובמקבילים המדורגים.
בנוסף, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל הקורה.
בשל הופעתה הכתיר אותה המגזין ספורטס אילוסטרייטד כ"ספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד".
היא הופיעה בפרסומת ל-Wheaties ונהייתה הדוברת הראשונה של חברת הדגנים הזו.
ונוצרית שמרנית נלהבת והביעה תמיכה בממשל רייגן בארצות הברית.
היא הופיעה בפרסומות טלוויזיה שונות בהן הפגינה את תמיכתה ברונלד רייגן.
רטון השתתפה בPledge of Allegiance (שבועת אמונים לדגל האמריקאי ולארצות הברית) ביחד עם עמיתתה המתעמלת לשעבר וזוכת מדליית הזהב במשחקים האולימפיים של 1996, קרי סטרוג בלילה השני של ועידת המפלגה הרפובליקנית של שנת 2004.
עיר מולדתה של רטון, פיירמונט, וירג'יניה המערבית, קראה כביש ופרק בעיר על שמה.
היא פרשה מהתעמלות אחרי שבאופן חסר תקדים קטפה את גביע אמריקה השלישי ב-1985.
לימים היא הופיעה בתפקידי קמיע בתור עצמה בסרט "אקדח מת מצחוק 33.3: העלבון האחרון".
במהלך שנות התשעים שימשה רטון כדוברת של רשת המרכולים האמריקאית רבקו (Revco) .
רטון נבחרה להיכל התהילה של הספורט האיטלקי-אמריקאי ב-1992.
ב-1993 פרסמה סוכנות Associated Press את תוצאות מחקרה של Nye Lavalle הנסוב על מיצוב הספורט.
רטון הגיעה למקום הראשון ביחד עם עמיתתה המתמודדת האולימפית דורותי המיל כאתלטית הפופולרית ביותר באמריקה.
ב-1997 הוכנסה רטון להיכל התהילה הבינלאומי של ההתעמלות.
רטון השתתפה בפרסומות רבות, בכללן הופעתה הראשונה של אישה במודעה לדגני Wheaties .
היא גם מופיעה תכופות כפרשנית התעמלות בטלוויזיה.
היא למדה באוניברסיטת טקסס באוסטין אחרי האולימפיאדה.
ב-1985 הנחתה רטון את "ABC Funfit", סדרת קטעים בני חמש דקות אודות כושר גופני ששודרו בבוקרי שבת בין תוכניות ההנפשה.
מהפרקים נעשו ונמכרו תקליט וספרון עם תרשימים.
ב-2002 כיכבה רטון בתוכנית הטלוויזיה "Mary Lou's Flip Flop Shop" .
רטון נולדה עם ליקוי בעיצוב הירך (hip dysplasia), בעיה שהחמירה בשל שנותיה כמתעמלת תחרותית.
אחרי שהיא חוותה כאב הולך וגדל היא נזקקה לניתוח להחלפת מפרק הירך (hip replacement) במותנה השמאלית באמצע שנות השלושים לחייה.
רטון אף סבלה מבעיות בשלפוחית השתן, דלקת פרקים וטחורים.
היא כיהנה כדוברת בשכר של Biomet ופייזר לפרסום טיפול לבעיות אלו.
באוקטובר 2008, היא ביקרה במפעל Biomet בוורשה ונפגשה עם המכונאים שייצרו את מפרק הירך המלאכותי שלה.
על שמה של רטון קרוי תרגיל במקבילים המדורגים בשם "The Retton Flip", מעבר מהמקביל התחתון לעליון, שמסתיים בכך שהמתעמלת "יושבת" על קצה המקביל העליון.
תרגיל זה ורבים דומים לו אינם נכללים עוד בקוד הנקודות (Code of Points) בשל חבלות בבטן ואינם נכללים עוד בשימוש במקבילים.
מרי מאלון , הידועה בעיתונות התקופה בכינוי מרי טיפוס (Typhoid Mary), הייתה טבחית מניו יורק, שאובחנה בתור הנשא האסימפטומתי (ללא תסמינים) הראשון של טיפוס הבטן בעולם.
מאלון הפיצה את מחלת הטיפוס בקרב המשפחות שהועסקה על ידן כטבחית (החיידק עובר כתוצאה ממגע עם צואה או שתן של הנשא), לפני שנעצרה על ידי רשויות הבריאות (אנשים מספרים שתקפה אחד מאנשי הרשויות במזלג בשר) והוחזקה בבידוד.
לאורך חייה הכחישה מאלון את תפקידה בהפצת המחלה וסירבה לחדול מעבודתה כטבחית עד מעצרה.
מעריכים שהיא הספיקה להדביק במהלך עבודתה 51 אנשים במחלה, שלושה מהם מתו.
מרי טיילר מור הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, כוכבת קומדיות המצבים "המופע של מרי טיילר מור" ו"המופע של דיק ואן דייק".
זוכת שני פרסי גלובוס הזהב, שישה פרסי אמי ופרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
ב-1980 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "אנשים פשוטים".
מור נולדה ברובע ברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה אירית-קתולית.
בתם של מרי ג'ו האקט וג'ורג' טיילר מור.
למדה בבית ספר הקתולי המקומי "רוז הקדושה מלימה", ולאחר שעברה עם משפחתה ללוס אנג'לס למדה ב"תיכון הלב הטהור" בשכונת לוס פליז.
החלה את הקריירה שלה בתחילת שנות ה-50 בפרסומות לטלוויזיה, אך כאשר הרתה נאלצה לעזוב את הצילומים.
זכתה לפרסום עולמי בשנת 1961 בזכות התפקיד הראשי שקיבלה מקארל ריינר, יוצר הסיטקום המצליח "המופע של דיק ואן דייק", בו גילמה מור את לורה, אשתו של גיבור הסדרה רוברט סימפסון פטרי (דיק ואן דייק).
על הופעתה הקומית במשך חמש עונות הסדרה זכתה בשני פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב.
מור הפכה לאייקון תרבות אמריקאי כשקיבלה סדרה על שמה "המופע של מרי טיילר מור" מג'יימס ברוקס.
בקומדיית המצבים הקלילה שהייתה פורצת דרך והפופולרית ביותר בארצות הברית באמצע שנות ה-70 גילמה מור את מרי ריצ'רדס, רווקה בת 30 שנפרדה מארוסה זה שנתיים ונוסעת למיניאפוליס כדי לעבוד בתחנת טלוויזיה בתור מפיקה תחת הבוס הקשוח והאהוב שלה, לו גרנט (אדוארד אסנר).
עבודתה בסדרה זכתה להערכה עצומה שהתבטאה בזכייה בפרס גלובוס הזהב (ושש מועמדויות נוספות) ובארבע פרסי אמי, כולל זכייה כפולה ב-1974 לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ולשחקנית הטובה ביותר בכלל בסדרות.
לאחר הצלחתה העצומה בתור שחקנית קומית החליטה מור להתעמק יותר בדרמות איכות, וקיבלה מועמדויות לשלושה פרסי אמי על תפקידה בדרמות הטלוויזיה "קודם כל, תבכה", "פעימות הלב" ו"לינקולן" בה גילמה את הגברת הראשונה של ארצות הברית מרי טוד לינקולן, אשתו של נשיאה ה-16 של ארצות הברית אברהם לינקולן (סם ווטרסטון).
ב-1988 עלתה ברשת CBS סדרת הסיטקום "Annie McGuire" ובה מור מגלמת את הדמות הראשית.
הסדרה לא צלחה וירדה מן האוויר טרם הסתיימה.
ב-1993 זכתה בפרס אמי בפעם השישית, על הופעתה בסרט "תינוקות גנובים".
בהמשך השתתפה בתפקידי אורח בסדרות כגון "פרייז'ר", "אלן", "מופע שנות ה-70" ו"שוות בקליבלנד".
ב-1995 כיכבה בסדרת הדרמה "חדשות ניו יורק", אשר בוטלה לאחר זמן קצר.
התפרסמה לראשונה על בימות ברודוויי ב-1966 בגרסה המחודשת למחזמר "ארוחת בוקר בטיפאני".
את תפקידה הטוב ביותר כשחקנית תיאטרון סיפקה במחזה "של מי החיים האלה בכלל?" עליו קיבלה פרס טוני מיוחד.
במהלך שנות ה-80 הפיקה ביחד עם חברת הפקות מספר מחזות שכללו את: "נדבנים", "סקס בטוח" ו "ג'ו אג" עליו זכתה מור בפרס טוני על עבודתה הטכנית בהפקה.
הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1961 בסרט הביכורים של ריצ'רד דונר "X-15" .
הופעתה בקומדיה המוזיקלית "מילי המודרנית והמתוקה" בתור מיס דורת'י בראון פרסמה אותה לראשונה כשחקנית קולנוע.
ב-1969 שיחקה לצדו של אלביס פרסלי בדרמה המוזיקלית "שינוי הרגל" בתור האחות מישל גלהאר.
לאחר שנעדרה מתעשיית הסרטים למען עשייה טלוויזיונית מוצלחת חזרה מור בשנת 1980 להוליווד כדי להופיע בדרמה של רוברט רדפורד "אנשים פשוטים" ולקבל את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הדרמטית הטובה ביותר על הופעתה בתור בת' ג'ארט, אמו המרוחקת של קונראד (טימותי האטון).
על הופעתה גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והפסידה לסיסי ספייסק.
לאחר תפקידה המוערך התפרסמה מור בסרטים "שישה שבועות" לצדו של דאדלי מור, בתור שארלוט דרייפוס אשר בתה גוססת ממחלת הלוקמיה, "אני, אשתי ואמי החורגת" בתור פרל אמו של מל קופלין (בן סטילר) ו"רמאויות" בתור גברת סטארק מנהלת האקדמיה.
בשנת 1955 התחתנה כשהיא בת 18 עם ריצ'רד קרלטון מיקר, לזוג נולד בן אחד בשם ריצ'רד ג'וניור, הם התגרשו ב-1961.
ב-1962 נישאה למפיק הטלוויזיה גרנט טינקר, הקימה איתו את חברת "MTM הפקות" שהפיקה בין היתר גם את הסדרה "המופע של מרי טיילר מור".
הזוג התגרש לאחר כמעט 20 שנות נישואים.
מור נישאה בשלישית בשנת 1983 לד"ר רוברט לווין.
בנה היחיד של מור, ריצ'רד, נהרג ב-1980 בתאונת רובה.
בשנת 2002 חנכה מור פסל הוקרה בדמותה במרכז העיר מיניאפוליס.
טיילר מור הקפידה על תזונה פסקטריאנית.
למה זה כל כך רע להרגיש טוב?
מרי לו ויליאמס הייתה מלחינה, מעבדת ופסנתרנית ג'אז אמריקאית פורה לאורך שישה עשורים של פעילות יצירתית.
היא עבדה עם תזמורותיהם של דיוק אלינגטון ובני גודמן, ארל היינס וטומי דורסי וטיפחה את כישרונם של ת'לוניוס מונק, צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, מיילס דייוויס ואחרים.
בשנות השישים, לאחר שאימצה באדיקות את האמונה הקתולית פעלה יחד עם הכומר פיטר אובריאן בתחום המוזיקה הדתית.
בשנות השבעים שבה להופיע במסגרת פסטיבלי ג'אז ובקרנגי הול ושיתפה פעולה עם אמני אוונגארד כססיל טיילור ואלברט איילר.
איליין מרי יור הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון סקוטית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1960 על הופעתה בסרט "בנים ואוהבים".
יור נולדה בגלאזגו לאדית סווינבורן ולקולין מקרגור יור.
למדה משחק ב"בית הספר המרכזי לנאום ודרמה" והחלה את דרכה כשחקנית תיאטרון בלונדון.
בשנת 1958 שיחקה יור במחזהו של בעלה הראשון זוכה פרס האוסקר ג'ון אוסבורן "הבט אחורה בזעם" והייתה מועמדת על הופעתה לפרס טוני לתפקיד הדרמטי הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן שיחקה בגרסתו הקולנועית של טוני ריצ'רדסון למחזה בתפקיד אליסון אשתו של גיבור הסרט ג'ימי פורטר (ריצ'רד ברטון).
כמו כן שיחקה בתחילת דרכה לצידו של כוכב הקולנוע האוסטרלי פיטר פינץ' בסרטו של רונלד ניאם "דרכו של ווינדום".
בשנת 1960 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור קלרה דיוז בדרמה של הבמאי וצלם הקולנוע זוכה פרס האוסקר ג'ק קארדיף "בנים ואוהבים".
יור היא השחקנית הסקוטית השנייה שהייתה מועמדת לפרס האוסקר לאחר דברה קר.
בהמשך דרכה שיחקה לצידו של בעלה השני, שחקן הקולנוע והסופר הבריטי רוברט שו, בסרטו של ארווין קרשנר "המזל של ג'ינג'ר קופי" ובסרטו של הבמאי הגרמני המוערך רוברט סיודמאק "קאסטר של המערב".
בשנת 1968 שיחקה לצידם של קלינט איסטווד וריצ'רד ברטון בסרט הפעולה "הנשרים פשטו עם שחר", בתפקיד סוכנת המודיעין הבריטית מרי.
על אף הצלחתה המקצועית הרבה סבלה יור מבעיות נפשיות הרסניות ומדיכאונות קשים.
ב-3 באפריל 1975, שעות ספורות לאחר מחזה בו הופיעה, נמצאה על ידי בעלה רוברט שו חסרת רוח חיים בלונדון כשבדמה כמות רבה של אלכוהול וסם הברביטורט.
השאירה מאחוריה שני ילדים מנישואיה הראשונים לג'ון אוסבורן וארבעה ילדים מנישואיה לרוברט שו.
הנשרים פשטו עם שחר (1968)
מרי ליקי הייתה ארכאולוגית בריטית ואנתרופולוגית, הראשונה למצוא את הגולגולת המאובנת של פרוקונסול אפריקני, שנחשב לאחד מאבות האדם המודרני.
כן גילתה גולגולת של הפרנתרופוס רובוסטוס בערוץ אולדובאי.
במשך רוב הקריירה שלה היא עבדה יחד עם בעלה, לואיס ליקי, בערוץ אולדובאי, בחשיפת הכלים ומאובנים של ההומיננאים.
היא פיתחה מערכת לסיווג כלי האבן שנמצאו באולדובאי.
היא גם גילתה את שביל העקבות המאובנים בלייטולי.
בשנת 1960 היא מונתה למנהלת החפירה באולדובאי, ולאחר מכן קיבלה אחריות מלאה על האתר וגייסה לכך צוות משלה.
לאחר מותו של בעלה היא הפכה לפלאואנתרופולוגית מובילה, וביססה את מסורת משפחת ליקי על ידי אימון בנה, ריצ'רד, בתחום.
מרי ליקי נולדה כמרי דגלאס ניקול בלונדון לארסקין אדוארד ניקול וססיליה מריון (למשפחת פרר).
מאחר שאביה עבד כצייר, המתמחה בציורי נוף בצבעי מים, משפחת ניקול נדדה וביקרה במקומות רבים בארצות הברית, איטליה ומצרים.
את ציורי הנוף שלו, מכר ארסקין באנגליה.
ארסקין ניקול פיתח משיכה לאגיפטולוגיה במסעותיו.
מצד אמה, מרי ליקי היא צאצא ישיר של ג'ון פרר שעסק בעתיקות והראשון לזהות שכלי הצור העתיקים היו מלאכת האדם הקדמון, ובן דודה היה הארכאולוג שפרד פרר.
משפחת פרר הייתה פעילה בתנועה לביטול העבדות באימפריה הקולוניאלית הבריטית במהלך המאה ה-19 והקימה כמה קהילות לעבדים משוחררים.
שלוש מהקהילות הללו שרדו עד שנת 1984, לפי האוטוביוגרפיה שלה: בקניה, בדרום אפריקה ובהודו.
משפחת ניקול בילתה הרבה מזמנה בדרום צרפת ומרי למדה צרפתית רהוטה.
היא הזדהתה עם הרוח ההרפתקנית של אביה, והתלוותה אליו לטיולים ומסעות ארוכים.
בשנת 1925, כאשר מרי הייתה בת 12, עברה המשפחה ללז איזי (Les Eyzies) בתקופה בה אלי פיירוני (Elie Peyrony) חפר את אחת המערות שם.
פיירוני לא הבין את המשמעות של ממצאיו, ולא חפר בצורה מדעית שבשלב מוקדם זה של הארכאולוגיה.
מרי קבלה אישור לעבור על ממצאיו, ושם הוצת העניין שלה בפרהיסטוריה.
שם היא גם התחילה את אוסף כלי האבן שלה ופיתחה את המערכת הראשונה שלה לסיווגם.
באותו החורף, עברה משפחה לקבררט, כפר במחוז לוט, צרפת.
שם היא פגשה את אבה למוזי (Lemozi), כומר הכפר, שהתיידד עימה והפך למנחה שלה לזמן מה.
השניים סיירו במערת פש מרל (Pech Merle) וצפו בציורים הפרהיסטוריים של תאו וסוסים.
בהיותה בת 13 אביה נפטר.
אמה מכרה את כל ציוריו והן חזרו לאנגליה לקנזינגטון, ושם מרי הלכה ללמוד במנזר קתולי.
היא גורשה מהמנזר ואמה שכרה שני חונכים, שלא הצליחו יותר מהנזירות.
מרי התעניינה רק בציור וארכאולוגיה.
עם רקורד כזה היה בלתי אפשרי עבורה להתקבל לאוניברסיטת אוקספורד, ואחד הפרופסורים הודיע לאימה שחבל אפילו למלא את טופסי ההרשמה.
למרי לא היה שום קשר נוסף עם האוניברסיטה עד שהוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1951 שנים רבות אחר כך.
המשפחה הקטנה גרה בקנזינגטון, שם היא יכלה להשתתף בהרצאות בנושאי ארכאולוגיה ונושאים קשורים בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובמוזיאון לונדון, שם למדה תחת מורטימר וילר.
היא נרשמה למספר חפירות שתתקיימנה בקיץ.
וילר היה הראשון לקבל אותה לחפירה בסנט אלבנס באתר הרומי של ורולמיום (Verulamium).
החפירות השניות של מרי היו בהמבורי (Hembury), אתר נאוליתי, תחת דורותי לידל, שהדריכה אותה במשך ארבע שנים.
האיורים של מרי לכלים של דורותי משכו את תשומת הלב של גרטרוד קאנטון-תומפסון, ובשלהי 1932 היא נכנסה לתחום כמאיירת בספרה של קאנטון-תומפסון, The Desert Fayum.
מרי וודרד לסקר הייתה פילנתרופית ושתדלנית אמריקאית ופעילה בתחום קידום הבריאות.
נולדה בוויסקונסין ולמדה תולדות האמנות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובקולג' רדקליף.
עד גיל 40 עסקה במכירת אמנות לגלריות וייצור ומכירה של גזרות-תפירה מוכנות מראש לנשים.
בתוך כך צברה הון רב ורקמה קשרים חברתיים רבי עוצמה וחשיבות, עם שמנה וסולתה של ארצות הברית.
בין חברותיה הקרובות נמנתה ליידי בירד ג'ונסון, אשת הנשיא לינדון ג'ונסון.
ב-1942 נישאה ליו"ר חברת הפרסום המצליחה לורד ותומאס משיקגו, אלברט לסקר.
באותה עת הצהירה מרי שהיא "שונאת את המחלה כמו את השטן" והכריזה "מסע צלב" למיגור המחלות באמצעות תגבור המחקר הרפואי, הצבת מטרות שאפתניות וגיוס משאבים ציבוריים וגיבוי ממשלתי בקנה מידה שמעבר לפילנתרופיה של פרטים.
היא ובעלה ייסדו את "קרן לסקר" המחלקת מאז 1946 את "פרס לסקר" שלעיתים קרובות מתייחסים אליו כפרס נובל האמריקאי.
ב-1948 ביצעו בני הזוג לסקר רוויזיה בגוף המיושן של החברה האמריקנית לסרטן, שפעל בתקציב נמוך ובאופן לא-ממוקד וללא חשיפה ציבורית וגיבוי של ממש.
ה"לסקרים" הדיחו את ההנהלה המדעית של הארגון והפכו אותו בראש ובראשונה לגוף תעמולתי המפיץ מידע ומגייס תרומות, תוך הסתייעות בתובנות ושיטות שנשאבו מעולם הפרסום.
לסקר חברה לסידני פארבר, אבי הכימותרפיה, על מנת שיתאם את הכיוון המדעי של הגוף החדש, יעדיו ומאמצי המחקר שלו.
לסקר השתדלה עבור הרחבתו ותקצובו של המכון הלאומי לבריאות.
ב-1989 קיבלה את מדליית הזהב של הקונגרס.
|כיתוב=מרי מארוול, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Power of Shazam #4 מיוני 1995, אמנות מאת ג'רי אורדוויי.
|ראשונה=בהמשכיות שלפני המשבר:Captain Marvel Adventures #18(דצמבר 1942)בהמשכיות שלאחר המשבר:Power of Shazam #2(אפריל 1995)
|יוצר=אוטו ביינדר, מארק סווייזי (לפני המשבר)ג'רי אורדוויי, פיט קראוס (לאחר המשבר)
|שחקן=מישל בורת'/גרייס פולטון ("שהאזאם", "שהאזאם!
|כינוי=מרי ברומפילד, הנערה החזקה ביותר בעולם
|כוחות=יכולות מבוססות קסם של מבחר דמויות מיתולוגיות: כוח, מהירות וסיבולת-על, חסינות פיזית ונגד קסם, תעופה, תפיסה מנטלית רחבה ושליטה בכוחות קסם.
|חבר לשעבר=ליגת הצדקמשפחת מארוול השחורה
|משפחה=מריל וג'וסלין בטסון (הורים, מתים)בילי בטסון (אח תאום)אבנעזר בטסון (דוד)
מרי מארוול היא דמות בדיונית של גיבורת-על שהופיעה תחילה בחוברות הקומיקס של חברת פאוסט קומיקס ולאחר מכן של חברת DC קומיקס.
הדמות חברה בקבוצת גיבורי-העל שידועה כמשפחת מארוול בחוברות קפטן מארוול, והופיעה לראשונה בחוברת Captain Marvel Adventures #18 מדצמבר 1942. הדמות נוצרה על ידי הכותב אוטו ביינדר והמאייר מארק סווייזי.
בהמשכיות המרכזית של פאוסט ו-DC קומיקס, מרי מארוול היא האלטר אגו של מרי ווילו בטסון, אחותו התאומה של בילי בטסון.
כמו אחיה, גם למרי הוענקו כוחות קסם מהמכשף שאזאם, ועליה רק להגות את שמו כדי לשנות את צורתה למרי מארוול.
מרי מארוול הייתה דמות הספין אוף הנשית הראשונה של גיבור-על מרכזי, והקדימה בעשור את דמותה של סופרגירל - בת דודתו של סופרמן.
לאחר שחברת DC קומיקס קיבלה את זכויות משפחת מארוול בשנת 1972, מרי מארוול החלה להופיע בהמשכיות יקום DC בסדרות כמו "שאזאם!" (1973–1978) ו"כוחו של שאזאם!" (1995–1999).
שתי מיני סדרות משנים 2007–2009 שהובילו לאירועי המשבר האחרון הציגו גרסה רעה של מרי מארוול, שנודעת כמרי מארוול השחורה ואשר קיבלה כוחות מיריבו של קפטן מארוול, אדם השחור.
בהמשכיות לאחר אירועי פלאשפוינט, מרי ברומפילד מופיעה כאחת מקרובי משפחתו המאמצים של בילי בטסון, ויכולה לחלוק בכוחותיו לפי בקשתו.
את דמותה בסרטי היקום הקולנועי של DC "שהאזאם" ו"שהאזאם!
2: זעם האלים" מגלמת מישל בורת', בעוד גרייס פולטון מגלמת את הנערה.
סיפור המקור של פאוסט קומיקס
לפי סיפור המקור בחוברות פאוסט קומיקס, התאומים העוללים בילי ומרי בטסון טופלו בידי אשה בשם שרה פרים.
כאשר הוריהם נהרגו בתאונת דרכים, פרים נאלצה לשלוח את השניים לבית יתומים.
אולם, היא הייתה נחושה בדעתה להעניק לאחד מהם בית חם וארגנה את החלפתה בחשאי של מרי בתינוקת שמתה תחת השגחתה של פרים.
כתוצאה מכך, בילי נשלח לבית יתומים בעוד מרי גודלה בידי גברת ברומפילד העשירה.
מספר שנים לאחר מכן, בילי בטסון הצעיר הופך לשדרן רדיו.
בזמן שהנחה חידון אקדמאי, הוא קיבל מכתב דחוף משרה פרים, שנמצאת כעת על ערש דווי ומבקשת את נוכחותו.
בילי מבקר אותה במהלך ההפסקה מעבודתו, והיא אומרת לו את הסוד בדבר אחותו האבודה.
כדי לעזור לו למצוא את מרי, פרים נותנת לבילי תליון שבור לחצי ואומרת לו בנשימתה האחרונה שמרי עונדת את החצי השני.
אחרי שהשידור מסתיים, בילי אומר לחברו הטוב פרדי פרימן על אחותו ועל התליון.
הוא נזכר לאחר מכן שאחת ממשתתפי החידון הייתה נערה עשירה בשם מרי ברומפילד, שענדה תליון שבור.
השניים מאתרים את הלימוזינה של מרי בזהויות-העל שלהם כקפטן מארוול וקפטן מארוול הבן ונקראים לתפקיד כשמרי נחטפת בידי כנופיה עבור כופר.
בילי בטסון לומד שהתליון של מרי תואם לשלו ושהיא אכן אחותו.
לאחר מכן, השניים חושפים בפניה את זהויותיהם הסודיות ותוהים על העובדה שאם היא אכן אחותו של בילי, אז גם היא תהפוך לבת משפחת מארוול באומרה את שמו של המכשף שאזאם.
אולם, בילי מפקפק בכך שהמכשף הזקן לא יעניק את כוחותיו לילדה.
הם כובלים וחוסמים את פיהם כדי שלא יוכלו להגיד את מילות הקסם.
מרי מבינה שבילי אינו יכול להגיד את שם המכשף, ובטעות אומרת את שמו.
בעקבות כך, היא נאגפת בברקים ומשנה את צורתה לגרסת-על של עצמה.
היא מגלה שהיא חסינה בפני כדורים כשהחוטפים יורים עליה, וכן יש לה כוח על-אנושי, שבעזרתו היא מביסה אותם ומשחררת את בילי ופרדי.
בהמשך, בילי קורא לה בשם "מרי מארוול".
סיפור המקור המעודכן של DC קומיקס
סיפור המקור המעודכן של מרי מארוול הוצג בידי הכותב ג'רי אורדוויי בדפי הרומן הגרפי "כוחו של שאזאם!" והסדרה הנלווית של חברת DC קומיקס.
הארכאולוגים סי סי ומרילין בטסון נשלחים בידי משלחת סיבאנה לאתר חפירות במצרים.
הם לוקחים איתם את בתם הצעירה מרי, אך נאלצים להשאיר מאחור את בנם בילי עם אחיו החורג של סי סי.
בני הזוג נהרגים בידי שותפם תיאו אדם, שחוטף את מרי.
עם חזרתו לארצות הברית, אחותו של אדם שרה פרים לוקחת את מרי תחת חסותה.
שרה, עוזרת במקצועה, מארגנת את אימוצה הבלתי חוקי של מרי בידי מעבידיה מחוסרי הילדים, ניק ונורה ברומפילד.
בתור מרי ברומפילד, הילדה גדלה לתוך משפחה עשירה ובעלת אידיאלים, אך חולמת ללא הפסק על משפחה נוספת ועל אח שמעולם לא פגשה.
בינתיים, בילי מוצא את עצמו ברחובות, וניתנים לו הכוחות להפוך לקפטן מארוול.
הוא מגלה שמרי עדיין חיה, אך לאחר ארבע שנות חיפושים, גם הוא וגם המכשף שאזאם אינם יכולים למצאה.
הדבר היחיד שמזכיר לו את מרי הוא הצעצוע החביב עליה, בובת טאוקי טאוני, שנשלחה חזרה לאמריקה יחד עם רכושם של בני הזוג בטסון לאחר הירצחם.
בנערותה, מרי משתתפת בתחרות איות בפאוסט סיטי בהנחייתו של בילי, שדרן ברדיו WHIZ.
לאחר שהציל פעמיים את מרי מחוטפים כקפטן מארוול, בילי מבחין בכך שמרי ברומפילד מזכירה לו את מרי בטסון.
הוא נותן לשוטר סמוי להשיג עבורו את מסמכי האימוץ שלה, ולומד מכך שהיא אכן אחותו.
הוא מנסה למצוא דרך לגרום לה לדעת שהוא אחיה.
לפתע, בובת הטאוקי טאוני הישנה שלה משנה את צורתה לטיגריס אנושי וקמה לחיים, ומדריכה את בילי לקחת אותה למרי.
בתור קפטן מארוול, בילי עף לעיירה בה מתגוררת משפחת ברומפילד להעביר את הבובה ואת מסמכי האימוץ למרי.
קפטן מארוול מגיע לאחוזת ברומפילד ומשתנה חזרה לבילי בטסון כדי למסור את החבילה, אך נחטף בידי הבריונים שעזרו לפרים לזייף את מסמכי האימוץ של מרי.
מרי אינה מבחינה בבילי ופותחת את החבילה.
היא מוצאת את מסמכי האימוץ ואת בובת הטאוקי טאוני, שקמה לחיים ומורה לנערה המבולבלת להגיד את מילות הקסם "שאזאם" ולהציל את אחיה.
מרי נענית לכך ומשנה את צורתה בעזרת מכת ברק לכפילת-על של אמה המתה.
היא מצילה את בילי, שמשנה את צורתו לקפטן מארוול ועוזר למרי להביס את הבריונים, אך שניהם אינם יכולים להציל את שרה פרים, שנרצחת בידי אחד מהבריונים.
במהדורה המוגבלת "מבחניו של שאזאם!" בכתיבתו של ג'וד ויניק ובאיורו הווארד פורטר, שהופיעה בחוברת Brave New World'' מיוני 2006, מרי מארוול מאבדת את כוחה באמצע תעופה ונופלת מגובה רב לאחר שהמכשף שאזאם מת מידיו של הספקטר.
מרי שורדת את הנפילה אך נכנסת לתרדמת.
פרדי פרימן, שאיבד את כוחותיו להפוך לקפטן מארוול הבן, מעביר אותה לבית חולים בניו יורק שם יוכל להשגיח עליה ומוציא את כל כספו על טיפולה הרפואי.
בספירה לאחור לקראת המשבר האחרון, מרי משוחררת מבית החולים.
היא מגלה שהיא עדיין מחוסרת כוחות והודעה מפרדי שאומרת לה לא לחפש אותו מכיוון שהוא יוצא לחפש איך להחזיר את כוחותיהם חזרה בהוראתו של מארוול.
מרי עושה את דרכה לגות'אם סיטי למרות אזהרתה של מאדאם קסנדו שלא לעשות זאת.
היא נתקלת בשגרירות לשעבר של המדינה הבדיונית קאנדאק בזמן שרודפים אחריה פושעים אלימים מהרכבת התחתית, והם נהרגים בידי אדם השחור.
אדם מאיים עליה, אך היא אומרת לו עד כמה היא מעריכה את כוחותיה ועד כמה היא מעוניינת להחזירם.
אדם, שהיה מריר בעקבות מות אשתו איזיס ואחיה אוסיריס באירועי "52" ובעקבות כישלונו להחזירה לחיים, נותן למרי את כוחותיו במקום להרוג אותה.
הוא משתנה לבן אנוש, והיא מצילה אותו מקיר שמתמוטט עליו.
מרי לובשת תלבושת שחורה מתאימה ומחזיקה בכוחותיו האפלים של אדם השחור.
היא מתוארת כדמות זועמת יותר מהרגיל, ומבקשת לקבל הדרכה לשימוש בכוחותיה, לפי עצתו של איש החידות שחזר למוטב.
היא פוגשת בקלריון הילד המכשף בשוק לקסם אפל, שמנסה לקחת את הכוחות, ולאחר מכן בזטאנה, שמגרשת אותה מביתה לאחר קרב ביניהן, ובאקליפסו, שרק מגביר את תחושת הנטישה שלה.
כמרי מארוול השחורה, היא משתמשת בחוש צדק גס ביותר, כמו למשל הפיכת חיילים לאבן וכיווצם של ציידים ללא רישיון כדי שהטרף שלהם ירדוף אחריהם.
אולם, הברית בין מרי מארוול לאדם השחור מתרופפת כאשר ג'ין לורינג - המארחת שנבחרה לשאת את רוחו של אקליפסו - מציעה למרי הצעירה והנאה להיות פילגשו של דארקסייד, מתוך רצון לרצות אותו.
על ידי כך, שתי הנשים ישאבו את הידע האפל העצום שלו, ישחטו אותו וייקחו את מקומו.
מרי מסרבת למכור את עצמה תמורת כוח נוסף, מכה את אקליפסו בעזרת הקריסטל שלה ועפה משם זועמת.
אקליפסו משיגה אותה, לוקחת חזרה את הקריסטל ועוזבת, בכך משאירה את מרי לבדה פעם נוספת.
בהמשך, אקליפסו חוזרת על מנת לחסל את מרי סופית, אך מגלה שהנערה הצעירה יותר מדי חזקה מכדי שתוכל להתגבר עליה.
מרי משנה את דעתה כאשר היא מבינה שכוחותיו של אדם השחור אחראים להשחתתה באותה מידה כמו אקליפסו.
היא מפשיטה את עצמה מהכוחות על ידי הזנתה של מכת הברק לתוך אקליפסו, שמנסה להרוג אותה ולקחת את כוחה.
שתי הנשים מאבדות את כוחותיהם ונופלות למעמקי האוקיינוס.
מרי חסרת הכוחות מגיעה לחופי תמיסרה, מקום הולדתה של וונדר וומן, היכן שהמלכה היפוליטה מגייסת אותה לתנועת מרד נגד גראני גודנס, חסידתו של דארקסייד, המתחזה לאלה אתנה.
מרי, הולי רובינסון והארלין קווינזל חושפות את תרמיתה של גראני גודנס, ועוקבות אחריה לאפוקוליפס.
אחרי שנמלטה מהפוריות הלוחמות, מרי מתחילה לשמוע את קולם של האלים.
הקבוצה מצליחה לשחרר את האלים האולימפיים מהתא האפוקוליפטי, וכוחותיה של מרי מארוול שבים אליה יחד עם תלבושת לבנה.
דארקסייד ממתין לה עם שובה הביתה, ומזכיר לה את חוזקה הרב כאשר נשאה את כוחותיו של אדם השחור.
זאת ועוד, הוא טוען בפניה שהאלים לא סומכים עליה כבעבר, ומחזיר לה את כוחותיה האפלים.
היא מתעמתת עם דונה טרוי, קייל ריינר וג'ימי אולסן מתוך כוונה ללכוד את ג'ימי ולקחת אותו חזרה לדארקסייד.
כשדונה מפקפקת במרי על השימוש בכוחותיה, מרי מתעקשת על כך שהיא אינה רעה, אלא פשוט בעלת דחף.
אחרי תבוסתו של דארקסייד, מרי חוזרת לאדם השחור ומבקשת להיות חלק ממשפחת מארוול השחורה.
אדם מסרב לה, ולאחר התקף זעם גדול היא מחליטה לפצוח בקריירת סולו.
מרי חוזרת באירועי המשבר האחרון, ככל הנראה עדיין תחת השפעתו של דארקסייד, כשהיא לבושה תלבושת שחורה חדשה אך בעלת מראה פאנקיסטי יותר.
היא תוקפת את וונדר וומן ומדביקה אותה בווירוס לא ידוע שנלקח ממכל שבור הנושא סמל אומגה.
מאוחר יותר, כשגיבורי הארץ מתקיפים את העיר בלודהייבן, אדם השחור שם לב לכך שמרי היא אחוזת דיבוק בידי אחד האלים החדשים.
מרי אחוזת הדיבוק טוענת לכך שהיא מחזיקה במילת קסם חדשה שמשנה את צורתה, אפלה ומחוללת יותר.
במהלך קרב עם סופרגירל, אדם השחור מגלה שהאל החדש דסאד אחראי לדיבוק שאחז במרי.
אדם מנסה להרוג אותה, אך נעצר בידי פרדי פרימן, קפטן מארוול החדש.
הוא תופס אותה במהלך הסתערות של מאמיני האנטי-חיים, ובכוחות הקסם האחרונים שלו משיב את השניים למצבם הרגיל.
היא נבעתת ממעשיה בשעה שהייתה אחוזת דיבוק על ידי דסאד, ואומרת שמעולם לא התכוונה שהדברים האלה יקרו.
היא ופרדי נראים כשהם אוחזים באלות ומחכים לסופו של העולם.
לאחר סופו של המשבר, מרי מגויסת על ידי אדם השחור ואיזיס, שהשתלטו על צוקי הנצח באמצעות הבסתו של קפטן מארוול וגנבת כוחותיו.
כדי לעשות זאת, הם השתמשו בחרפושית הקסם שאזאם שגזלה מאדם השחור את כוחותיו בעבר.
במהלך קרב עם אדם השחור, איזיס וחברת הצדק של אמריקה אשר זומנה בידי בילי, מרי מארוול המרושעת חוטפת את בילי מחוסר הכוחות ומאלצת אותו להפוך למארוול שחור על ידי שיתוף כוחותיה ואמירת שמה.
שני המארוולים השחורים המרושעים מצטרפים לאדם ולאיזיס, שנחושים בדעתם להשתמש בכוחו של שאזאם כדי להשמיד את העולם המודרני על ידי לחימתם בחברת הצדק, שמייצגת את תור הזהב.
כאשר איזיס תוקפת את אזרחי מדינת הולדתו של אדם, קאנדאק, ואת חברו אטום סמאשר, הוא מחליף נאמנויות ועוזר לרוח אביהם של מרי ובילי ולפלאש של חברת הצדק, ג'יי גאריק, בהחייאתו המחודשת של המכשף שאזאם מצוקי הסופיות בהם היה כלוא באבן.
אדם השחור מוותר על כוחו כדי להחיות את המכשף.
שאזאם הזועם נוטל מבילי, מרי ומאיזיס את כוחותיהם, הופך את טת' אדם ואת איזיס לאבן וחוסם את הכניסה לצוקי הנצח מילדי בטסון בטענה שהשניים אכזבו אותו.
הוא גם מאיים לרדוף אחרי פרדי משום שגנב את שמו.
לאחר מכן, מרי ובילי נראים משוטטים ברחובות פאוסט סיטי, מחוסרי בית ותוהים מה קרה לרוחו של אביהם.
מרי ובילי נראים בקצרה במהלך אירועי הלילה האפל ביותר.
הם צופים בשידור חדשות על החייאתם של גיבורים ונבלים כחיל הפקחים השחורים, ומרי מציינת עד כמה זה מפחיד לחיות יותר ללא כוחותיה.
מרי מקבלת הצעה מבלייז להחזיר את הכוחות שלה ושל בילי בתמורה להריגתו של פרדי.
נדמה שמרי מסכימה לעסקה ונראה שהרעילה את פרדי.
אולם, כשבלייז מגיעה לגבות את כוחותיו של פרדי, פרדי קם ותוקף אותה.
בעזרתם של מרי ובילי, פרדי מביס את בלייז ושולח אותה חזרה לגיהנום.
הוא מבטיח להם שהם ימצאו דרך להחזיר את כוחותיהם האבודים.
באתחול המחודש שנעשה ליקום DC לאחר אירועי פלאשפוינט, מרי מופיעה בתור מרי ברומפילד בחוברת מספר 8 של ליגת הצדק כחלק ממשפחתו המאמצת החדשה של בילי בטסון יחד עם מר וגברת ווסקז, פדרו פנה, יוג'ין צ'וי ודרלה דאדלי.
מרי פרנסס ליאון , הייתה גנטיקאית אנגלית.
היא נודעת בעיקר בזכות גילוי השתקת כרומוזום ה-X.
מרי ליאון נולדה ב-15 במאי 1925 בנוריץ', אנגליה, בת בכורה מתוך שלושה ילדים, להורים שהיו עובד מדינה ומורה בבית ספר.
היא למדה בבית ספר יסודי בברמינגהאם.
לדבריה, שם היא התחילה להתעניין במדע והחליטה לעסוק בו בבגרותה, בזכות מורה שהסבירה את המדע באופן ברור ומרתק ובזכות ספרי מדע שבהם זכתה בתחרות כתיבת חיבורים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היא למדה בגירטון קולג', בתוך אוניברסיטת קיימברידג' שהייתה המכללה לנשים הראשונה שהוקמה באנגליה.
היא מעידה שהייתה הגבלה של 500 נשים לעומת מעל 5000 גברים באוניברסיטה, ושעל אף שהנשים עברו את אותם הקורסים, ההתנסויות הפרקטיות והמבחנים כמו הגברים, הן לא קיבלו תואר אמיתי בסיום לימודיהן אלא רק תואר "בשם".
מקצוע הלימודים הראשי שלה היה זואולוגיה, ובנוסף היא למדה גם פיזיולוגיה, כימיה אורגנית וביוכימיה והתעניינה באמבריולוגיה.
לדבריה, בעקבות מלחמת העולם השנייה היחס לנשים השתנה והחל מ-1948 החלו לקבל נשים לאוניברסיטת קיימברידג' באופן רשמי.
היא המשיכה ללימודי הדוקטורט (דבר שהיה יוצא דופן עבור נשים) ביחד עם רונלד פישר, שהיה פרופסור לגנטיקה בקיימברידג', ובמהלך הדוקטורט אפיינה זן עכברים מוטנטי עם מוטציה בשם pallid, עבודה שלאחר מכן היא פרסמה במאמר.
במהלך הדוקטורט, היא עברה לאדינבורו ושם השלימה את לימודיה ב-1950 וזכתה בתואר ד"ר.
לאחר השלמת הדוקטורט, מרי ליאון הצטרפה לקבוצת מחקר בראשות קונרד האל וודינגטון (אשר תחת הנחייתו עבדה בסוף עוד בסוף הדוקטורט).
הקבוצה מומנה על ידי מועצת המחקר הרפואי וחקרה מוטגנזה (יצירה של מוטציות) ואת הסיכונים הגנטיים הנגרמים על ידי קרינה ונשורת גרעינית, על רקע הדאגה ממלחמה גרעינית.
ליאון עסקה בחקר מוטציות גנטיות שונות של עכברים: המשיכה את מחקרה על מוטציית ה-pallid וחקרה מוטציות נוספות.
דוגמאות למוטציות היו מוטציה של מערכת העצבים בשם ataxia, שגרמה לעכברים קושי בהליכה, ומוטציה של האוזן הפנימית בשם twirler, אשר העכברים שנשאו אותה התרוצצו במעגלים, טלטלו את ראשיהם וסבלו מחוסר שיווי משקל.
ב-1955 הקבוצה, ובכללה מרי ליאון, עברה ליחידת הרדיוביולוגיה בהרוול, שם היה יותר מקום לעכברים.
בהרוול היא המשיכה לחקור, ובנוסף למוטציות הקודמות בדקה גם מוטציה מנומרת (mottled), שהזכרים אשר נשאו אותה לעיתים מתו כעוברים, או שחיו והיו בעלי פרווה לבנה.
זאת בעוד הנקבות בעלות המוטציה היו בעלות פרווה מגוונת.
על ידי רבייה מכוונת ומחושבת של העכברים בעלי המוטציה, היא חקרה את מעבר המוטציה בין הדורות והסיקה לגבי מיקום המוטציה על כרומוזום ה-X.
זאת, ביחד עם גילויים חדשים באותו הזמן לגבי כרומוזום ה-X של היונקים, הביאו אותה להעלות את ההשערה לגבי השתקת כרומוזום ה-X.
מרי ליאון פרסמה מאמרים רבים בנושא קרינה, מוטגנזה כימית ומחקר של גנים בעלי מוטציות.
בשנים 1962 עד 1987 היא כיהנה כראשת תחום הגנטיקה במחלקת הרדיולוגיה של מועצת המחקר הרפואי בהרוול.
היא המשיכה לחקור עד 1990, אז פרשה ממחקר פעיל.
עבודתה המוכרת ביותר היא גילוי התופעה של השתקת כרומוזום X, הידועה גם בשם "ליאוניזציה" על שמה של מרי ליאון.