tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדצמבר 2021 נקבע ברשומות כי תוכניות טלוויזיה הכוללות תוכן פרסומי יציגו סימן זיהוי חזותי המורכב מהלחם האותיות ת' ופ' ("תוכן פרסומי").
במהלך השידור תוצג גם הודעה ש"תרוץ" בחלק העליון של המסך, בנוסח "בתוכנית זו משולב תוכן פרסומי".
תוכנה כשֵירות היא תוכנה נגישה למשתמשים דרך האינטרנט, מבלי להוריד אותה למחשב (למשל: Gmail).
זו חלופה למודל המסורתי של רכישת תוכנה והתקנתה במחשב או בשרת מקומי.
השירות ניתן דרך האינטרנט, ומייצג את הצורה הנפוצה של מחשוב ענן.
היתרונות כוללים חיסכון בעלויות התקנה ותחזוקה של התוכנה, וביטול הצורך בשרתים מקומיים.
לעיתים מכונה השירות גם "On Demand", ונחשב לסוג של מיקור חוץ של אפליקציות ותשתיות.
ארכיטקטורת המימוש של ארגון המממש תוכנה כשירות עשוי לכלול את המרכיבים הבאים:
שירות או מספר שירותים הממומשים כשירותים במחשבי ספק SaaS אחד או מספר ספקי SaaS באתר הספק נמצאים תוכנה ובסיס נתונים של אותו שירות.
במקרים רבים הספק מפעיל תחת שרת פיזי אחד ובסיס נתונים אחד את השירות עבור מספר ארגונים שונים תוך שימוש במנגנוני אבטחת מידע להפרדה בין הארגונים השונים המשתמשים בשירות.
אפליקציות הממומשות במודלים המסורתיים אפליקציות אלה מתבצעות במרכז מחשבים או מרכזי מחשבים של הארגון תוך שימוש בתשתיות תוכנה, חומרה ותקשורת המנהלות על ידי הארגון.
אפליקציות אלה עשויות לכלול אפליקציות Legacy, אפליקציות מוכנות כגון: ERP ו Supply Chain Management, חבילות תוכנה, אפליקציות מודרניות בסביבות J2EE ו-NET..
ממשק משתמש ממשק המשתמש לשירותי SaaS הוא ברוב המקרים ממשק Web העשוי לשרת גם אפליקציות הממומשות במודלים מסורתיים.
פלטפורמת אינטגרציה מרכיב זה הוא מרכיב קריטי, משום שעשויה להידרש אינטגרציה בין אפליקציות הממומשות במודלים מסורתיים לבין שירותי SaaS ובין שירות SaaS באתר ספק אחד לבין שירות SaaS אחר באתר שרת אחר.
כמו כן עשוי להידרש שיתוף נתונים ממקורות מידע במרכז המחשבים בארגון ומידע מבסיס הנתונים של ספק שירותי SaaS.
אחת הדרכים למימוש פלטפורמת האינטגרציה היא שימוש בתשתיות SOA.
השירותים המופעלים באתר הספק עשויים להיות שירותים על פי הגדרתם ב ארכיטקטורה מוכוונת שירותים; הם מותאמים ללקוח ולצוות העובדים בהתאם על ידי מפתחי התוכנה.
מזווית הראיה של הארגון הרוכש
גמישות - ניתן להתחיל בשירות מסוים ולא בחבילת תוכנה הכוללת פונקציונליות רחבה יותר ובהדרגה להוסיף שירותים נוספים, ניתן גם להתחיל במספר משתמשים קטן ביותר ולהרחיב אותו בהדרגה.
הוצאות נמוכות - אין צורך ברכישת או שכירת מוצר תוכנה, אין צורך בהתקנת שרתים יקרים בארגון ובתשלום על מוצרי תוכנה תשתיתיים המותקנים בהם.
אפשרות נסיגה קלה - במקרה של כישלון בניסוי התוכנה ניתן להפסיק בקלות את העבודה איתה.
עלויות תפעוליות זולות יחסית - השירות מתופעל על ידי היצרן שלו רמת מומחיות וניסיון גבוהות בהרבה מאלה של הארגון הרוכש.
גם לאחר השלבים הראשונים, אין צורך בהתקנת שרתים בארגון ובתחזוקתם לצורך הרצת השירות, ואין צורך בביצוע שדרוגי מהדורות תוכנה, משום שהיצרן משדרג אותה באתר שלו.
עלויות זולות של תשלום עבור תוכנה - התוכנה נמצאת בבעלות ספק התוכנה ומותקנת בשרת שנמצא באתר מרוחק מהמשתמש.
הארגון המשתמש משלם דמי שימוש תקופתיים, על פי מספר המשתמשים ועל פי השירותים הנצרכים על ידי המשתמשים.
עלויות זולות בתחזוקה ושדרוג - השדרוג והתחזוקה נעשים על ידי הספק עבור כל הארגונים המשתמשים בשירות.
התאמה לארגונים קטנים ובינוניים (SMB) - לארגונים אלה יש פחות משאבים ומיומנותם ב טכנולוגיית המידע קטנה יחסית ולכן פתרון המבוסס על הפעלת השירותים על ידי הספק ובאתר של הספק עשוי להתאים להם במקרים רבים.
מזווית הראיה של יצרן התוכנה
זמן קצר להתקנה - במקרים רבים התוכנה כבר מותקנת במרכז המחשבים של הספק ולכן זמן ההתקנה קצר ביותר.
זמן קצר יחסית עד למכירה - בגלל העלות ההתחלתית הנמוכה יותר לארגון המשתמש ומיעוט המשאבים הנדרשים ממנו, תהליכי הרכישה ותהליכי החלטה על ניסוי קלים יותר ומהירים יותר
יתרון לגודל - היצרן עשוי לספק את אותו שירות למספר רב של ארגונים ובכך להשיג יתרון לגודל, שיוזיל את העלויות ליצרן ועשוי להוזיל את העלויות גם לארגונים הרוכשים.
אספקת תוכנה כשירות מאפשרת לספק התוכנה לעדכן את יישומי התוכנה לכל המשתמשים בבת אחת ללא צורך בהפצת עדכונים.
מבטיחה לספק תזרים הכנסות יציב למדי לאורך תקופה ממושכת.
פונקציונליות לא מלאה - הטענה העיקרית נגד שירותי SaaS היא שאינם יכולים לתת מענה פונקציונלי מורכב ומלא לצרכים של ארגונים ולכן מתאימה לארגונים קטנים יחסית או לארגונים גדולים שאין להם צרכים עסקיים ייחודיים.
מגבלות בביצועים - העבודה היא מול מחשב מרוחק תוך שימוש בפרוטוקולים של Web מה שעשוי במקרים מסוימים לפגוע בביצועים.
אבטחת מידע - האפליקציה והנתונים של הארגון המשתמש בתוכנה כשירות, עלולים להיות חשופים לעובדים של ספק התוכנה כשירות.
בנוסף לכך קיים סיכון שעובדי חברות אחרות המשתמשות באותו שירות תחת אותו מרכז מחשבים או אפילו משתמשים בשירותים אחרים הממוקמים באותו שרת פיזי עלולים לגשת לנתוני הארגון.
קושי בשילוב עם אפליקציות מוכנות אחרות - קיים קושי לשלב פתרון CRM מבוסס SaaS ביחד עם חבילת ERP של אותו יצרן שמבוססת על תפיסה של התקנה כמוצר במרכז המחשבים של הארגון.
קושי בהתאמה ספציפית לארגון (Customization) - כאשר מתקינים מוצר תוכנה באתר הארגון, קל יותר לבצע התאמות ייחודיות לארגון.
תלות בספק השירות כתוכנה - הארגון תלוי בספק במימד של רמת השירות בעבודה שוטפת, בשדרוגי גרסאות, בנתונים האפליקטיביים של הארגון הקשורים לאותו שירות.
אם תידרש העברת השירות לספק SaaS אחר או לאופן עבודה אחר עלול להיווצר קושי במעבר.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה הקודמת היו נפוצות לשכות שירות, בהן בוצעו עבודות מחשוב של ארגונים במקום רכישת מחשבים ותוכנה.
מודל זה הפך בהדרגה לפחות נפוץ.
היחידה הבסיסית של עבודה לא הייתה שירות אלא יחידות עבודה ייעודיות וקניניות לכל צרכן.
בשנות ה-90 הייתה חזרה מסוימת למודל זה על ידי "Application Service Provider" או בראשי תיבות ASP.
גם כאן היחידה הבסיסית הייתה אפליקציה ולא שירות.
בשנת 1995 הגיעה חברת התקשורת בריטיש טלקום למסקנה שנדרש מחקר מעמיק על מנת לבחון מודל חדש של פיתוח ומימוש תוכנה.
במימונה של החברה התקבצו מספר חוקרים מאוניברסיטאות בריטיות שב-1999 פרסמו מאמר המציג תפיסה הדומה למודל התוכנה כשירות.
חלוצת ה SaaS היא חברת Salesforce.com אשר יצרה מוצר CRM והתחרתה מול חברות גדולות וחזקות: Oracle ,SAP ,Siebel ואחרות, במודל חדשני.
בעקבות הצלחתה של Salesforce, תחום ה-CRM הפך לתחום בו נפוץ במיוחד השימוש ב SaaS וחברות נוספות כגון NetSuite אימצו את המודל.
גם פרויקט הקוד הפתוח Sugar פיתח פתרון CRM מבוסס SaaS.
גם חברות גדולות כמו Siebel (נרכשה על ידי Oracle) ומיקרוסופט פיתחו פתרונות CRM מבוססי SaaS.
האחרונה שהתאימה את עצמה למודל זה הייתה חברת SAP.
ברבעון השני של שנת 2008 הוציאה לשוק חברת Netsuite חבילת ERP המבוססת על SaaS.
המהדורה האחרונה של Siebel On Demand משלבת את פתרון ה-SaaS עם Web 2.0 ותומכת ברשת חברתית מקוונת.
תוכן גולשים או במינוח המקצועי "תוכן מבוסס משתמשים" , הוא תוכן שנוצר על ידי גולשים ויוצרי תוכן (להבדיל מתוכן שנוצר על ידי המותג עצמו).
תוכן גולשים מתבטא בכל מרכיבי התוכן המקובלים באתרי אינטרנט, כולל טקסט, קול, תמונות, סרטוני וידאו; במגוון פלטפורמות מקוונות, כגון בלוגים, תגובות משתמשים, וידאו ותמונות ברשתות חברתיות, ומשחקים המושתתים על קוד פתוח.
הנמענים של הביקורות הם צרכנים בקהילת האינטרנט כולה על מאות המיליונים החברים בה.
תוכן UGC ניתן להשיג באמצעות פלטפורמות מתמחות כמו dipy.io (דיפי) המספקת סרטונים ותמונות שנוצרים על ידי נסיינים ויוצרי תוכן מקצועיים.
המונח נכנס לתודעה העולמית בשנת 2005 כשאוזכר במספר אתרי פרסום ובקהילות שדנו בפיתוח דרכי מדיה דיגיטליות.
במחקר ובספרות המקצועית ישנן הגדרות רבות לתוכן גולשים.
למשל, קפלן והיינלין (2010 ,Kaplan & Haenlein) מגדירים תוכן משתמשים כסך כל הדרכים שבאמצעותן אנשים יכולים להשתמש במדיה חברתית.
בשנת 2007 קבע הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) שלושה מאפיינים להגדרת תוכן גולשים: פרסום - התוכן חייב להיות מפורסם ברשת באופן נגיש לציבור.
לפיכך, הודעות דואר אלקטרוניות ותוכנות מסרים מיידיים אינם נחשבים לתוכן גולשים.יצירה - התוכן צריך לבטא פרשנות אישית של משתמש הקצה.
לפיכך, שיתוף של ידיעה עיתונאית למשל, לא תוכל להוות תוכן גולשים.לא מקצועי - יצרני התוכן אינם אנשי מקצוע בתחום התוכן, והם מייצרים את התוכן מחוץ למרחב המקצועי.
תוכן גולשים יכול להיות מרכיב אחד באתר אינטרנט, שרובו הוא תוכן מערכתי.
דוגמה לכך הוא אתר אמזון, המנוהל בידי עורכים ומנהלים.
האתר משלב מידע וארגון מעורכי האתר, לצד תוכן גולשים כמו ביקורות מוצרים.
עם זאת, תוכן גולשים גם עשוי להוות את מהות האתר, כדוגמת רדיט או יוטיוב.
להלן הדוגמאות הבולטות ביותר לתוכן גולשים:
שיתוף תוכן גולשים חזותי, הכולל תמונות וסרטוני וידאו.
דוגמת יוטיוב, טיקטוק, אינסטגרם וכו'.
סרטוני UGC מקצועיים לפרסומות בדיגיטל, אתרים ואפליקציות שניתן ליצור באמצעות פלטפורמות כמו dipy.io (דיפי)
שימוש בטכנולוגיית ויקי, דוגמת ויקיפדיה
כתיבת תגוביות (טוקבק) באתרי חדשות על ידיעות מערכתיות
משוב על חנויות מקוונות, דוגמת איביי, אמזון, בוקינג וכו'
תוכן גולשים מהווה אחד המאפיינים העיקריים של פלטפורמות וב 2.0, ששינו את פני האינטרנט בכל הנוגע לצריכה והפצת מידע.
על פי מקור אחד, בכל דקה מועלים לרשת עשר שעות תוכן ובחצי הראשון של 2008 75% מגולשי האינטרנט לקחו חלק פעיל ובמדיות חברתיות.
עם זאת, לאור ההתפתחויות האדירות בתחום זה בשנים האחרונות, אין ככל הנראה אפשרות למצוא מקור סטטיסטי מהימן שיקיף את כל התופעה של תוכן גולשים ברחבי העולם.
די בקביעה שלרשת החברתית הפופולרית ביותר, פייסבוק, יש 1.79 מיליארד משתמשים ברחבי העולם כדי להמחיש תופעה זו.
אחד התחומים שבהם השתרש השימוש בתוכן גולשים, הוא תחום העיתונות המקוונת.
בהקשר זה, הרמידה וטורמן (2008) מגדירים תוכן גולשים כתהליך בו ניתנת לקהל המשתמשים האפשרות לעזור ולתרום לעיתונות המקצועית.
תוכן גולשים הוא מרכיב בלתי נפרד מן העיתונות המקוונת.
עיתונים מקוונים כוללים מגוון רחב של תוכני משתמשים.
החל מתגובות משתמשים, המשך במקורות מידע לידיעות חדשותיות, דירוג ידיעות על ידי משתמשים, בלוגים ופורומים של משתמשים המופיעים כחלק מן העיתון, ועוד.
תוכן גולשים בעיתונות המקוונת בישראל
ההשתתפות הציבורית ביצירת ידיעות ותכנים בעיתונות הישראלית קיימת מזה שנים רבות על פי לב און עיתונות הגולשים עשויה לעמוד על טיבו של סדר היום התקשורתי בכך שהיא מדגישה ומבליטה נושאים מסוימים ומחלישה נושאים אחרים.
שיקולים עיתונאיים בעד שילוב תוכן גולשים
במחקר רב לאומי של תוכן גולשים באתרי אינטרנט של תקשורת, דומינגו ואח'.
מצאו כי ארגוני חדשות מפרשים את השתתפות המשתמשים בעיתונות המקוונת כהזדמנות לקיום דיון באקטואליה.
כמו כן, יצירת תנועה ה "traffic" גורמת למשתמשים להישאר תחרותיים, שילוב תוכן הגולשים מחזק את הנאמנות לעיתון, וחוסך בעלויות.
"תאוריית השימושים והסיפוקים" יוצאת מהגישה הפונקציונליסטית המתמקדת באופן בו אנשים משתמשים בתקשורת.
התאוריה משתייכת למסורת ההשפעות המוגבלות שיש לתקשורת.
לפי תאוריה זו לתקשורת השפעה דו כיוונית וכוחה מוגבל, הואיל ולציבור היכולת לשלוט בשימוש בה.
הטענה המרכזית של התאוריה היא כי צרכני תקשורת הם ציבור פעיל, ולא קהל פסיבי.
צרכן התקשורת משתמש באמצעי התקשורת באופן סלקטיבי בהתאם לצרכים ולשימושים שהוא מעוניין להפיק מהם.
בהקשר של תוכן גולשים, חוקרי התקשורת המתבססים על תאוריית השימושים והסיפוקים, בוחנים את המניעים המביאים גולשים לתרום תוכן מקוון, ובמילים אחרות, אילו שימושים וסיפוקים מספקת פעילות יצירת תוכן גולשים.
המחקר מצביע על מגוון רחב של שימושים וסיפוקים שגולשים מפיקים מתרומת תוכן גולשים לאתרי אינטרנט ורשתות חברתיות.
השימושים והסיפוקים משתנים לפי סוג התוכן והאתר שבו הוא מופיע מצד אחד, ומאפייני אישיות ודמוגרפיה של המשתמש מצד אחר.
חוקר האינטרנט לואיס לאנג הבחין במאמרו מ-2009 בין ארבעה סוגי הנעה לתרומת תוכן גולשים בפלטפורמות בבלוגים, פורומים, העלאת סרטוני וידאו ל"יו טיוב" ותרומה לוויקיפדיה.
ראשית, צורכי הכרה, הכוללים, גיבוש זהות עצמית, רכישת כבוד עצמי, חיזוק הביטחון העצמי ופרסום או הבלטת מומחיות אישית בנושא מסוים.
שנית, צרכים קוגניטיביים הכוללים הרחבת בסיס הידע וההבנה של אירועים, תופעות וסוגיות המתקיימות בחברה.
שלישית, צרכים חברתיים, לפיהם הגולש מכיר באינטרנט כמקום נוח לשתף בו את רגשותיו, הגולש חולק את נקודת מבטו עם גולשים אחרים ומאפשר לחברים ולמשפחה לקבל מידע אודותיו.
ולבסוף צורכי בידור, לפיהם תרומה של תוכן גולשים הוא פעילות חווייתית, ומהווה דרך חדשנית להעביר את הזמן הפנוי של המשתמש.
לפיכך, תוכן גולשים משמש שימושים שונים ומספק סיפוקים שונים אלה משתנים בהתאם לפלטפורמות בהם הם יוצאים לאור.
לאנג מצא, כי יש הבדלים בין הצרכים השונים של הציבור, במידת חשיבותם לגולש ובמידת ההשפעה של התכנים.
הצרכים ההכרתיים והצרכים החברתיים הם בעלי השפעה גדולה יותר מצרכי בידור וצרכים קוגניטיביים, והם מעצימים את מידת הסיפוק שחווה הגולש מתרומת תוכן גולשים.
כמו כן מצא לאנג כי תרומת תוכן בלוגים, ביו טיוב, ובוויקיפדיה, נובעת בעיקר מצרכים הכרתיים, ואילו תרומת תוכן לפורומים משמשת בעיקר לסיפוק צרכים חברתיים.
בנוסף מתייחס לאנג לתהליך "העצמה" שבו אנשים רוכשים שליטה או התמחות בחייהם.
בתהליך זה משתפרת מיומנותם האישית והם מפתחים הרגלים להתנהגות פרואקטיבית בניהול קשריהם החברתיים.
החוקר טוען כי קיימת העצמה אישית של מפיק התוכן, אך היא ברמה נמוכה.
במחקר שנערך בשנת 2004 על ידי נארדי ואחרים ובו רואיינו כ-23 בלוגרים מקליפורניה, מצאו החוקרים כי הכתיבה בבלוגים שימשה לצורך הבעת רגשות של הכותב.
מחקרים על נוער ישראלי מלמדים כי כתיבה ושיתוף בפייסבוק מאפשרים לבני נוער שיתוף וקבלת מידע אודות תכנים לימודיים כמו סיכום חומרי לימוד וכדומה (עיני וכהן 2012).
מחקר על נוער אמריקאי מצא כי לוק (2007) כי למרבית הנוער (58%) פייסבוק משמש בעיקר להעביר את הזמן הפנוי או כשמשעמם (58%), ולשמירת קשר עם חברים (54%).
מטרות משניות נוספות הן כיף והנאה 50%, וכדי להיות מעודכן במה שקורה בחברה 42%.
תוצאות המחקר הראו למעשה, כי המטרה העיקרית לשמה משמש פייסבוק את בני הנוער היא להעביר את הזמן הפנוי או כשמשעמם 58%.
המטרה השנייה היא לשמור על קשר עם חברים 54%.
מטרות משניות נוספות הן: לכיף ולהנאה 50%, וכדי להיות מעודכן במה שקורה בחברה 42%.
נמצא כי רוב התלמידים כלל לא משתמשים בפייסבוק כדי להיות פופולריים מבחינה חברתית, וכי מטרת השימוש בפייסבוק היא להכיר אנשים חדשים.
שימוש בפייסבוק בהתפלגות על פי מין, נמצא כי בנים נוהגים יותר לשחק במשחקים באינטרנט ביחס לבנות.
למעשה קשת השימושים של בני הנוער בפונקציית ובאפליקציות בפייסבוק היא רחבה.
רוב המשתמשים משתמשים בפייסבוק לצורך תקשורת ושיתוף בחומרים.
רובם עושים שימוש יום יומי בצ'אט, כותבים על הקיר, מעלים תמונות וסרטוני וידאו ומתייגים את הדמויות בהם.
סרטוני UGC מקצועיים הם פורמט פרסומת פופולארי, אשר מניב ביצועים גבוהים במיוחד בקמפיינים פרסומיים בדיגיטל ובשיפור יחסי המרה באתרים ואפליקציות.
יוצרי UGC הם יוצרים מקצועיים אשר יוצרים תוכן גולשים כמו המלצות, סקירות והדגמות של מוצרים ושירותים שונים למטרות פרסומיות.
יוצרי UGC ויצירת סרטוני UGC מתאפשרת כיום באמצעות פלטפורמות דיגיטליות כמו dipy.io (דיפי) המחברת בין מותגים וסוכנויות ליוצרי תוכן ו-UGC.
בישראל צמח דור של יוצרים דיגיטליים.
אמנים עצמאיים, שבזכות הצלחה ויראלית אורגנית ברשתות החברתיות פילסו תוך שנים ספורות את דרכם אל השורה הראשונה של עולם התרבות המקומי.
על פי מחקר, יצירותיהם מבטאות היטב את התרבות של דור ה-Y בארץ.
במחקרו של נוב מ-2007 בהשתתפות כ-140 אנשים, לבדיקת המניעים לפיהם אנשים מעוניינים לחלוק את המידע שלהם באנציקלופדיה המקוונת "ויקיפדיה", נערך סקר ובו שאלות כמו "מהי מידת תרומתך השבועית לוויקיפדיה"?
(בסולם המוטיבציה קיימים היגדים שונים אותם היו צריכים הנשאלים לדרג).
מתוצאות המחקר זיהה נוב שמונה מניעים, ארבעת הראשונים עיקריים בעלי חשיבות רבה:
מטרה אידאולוגית, לפיה המידע צריך להיות חופשי.
ערכים הכוללים שיקולים אלטרואיסטים והומניטריים והרצון לעזור לאנשים אחרים.
הבנה, לפיה הגולשים רוצים ללמוד דברים חדשים ולחזק את כישוריהם האישיים.
קידום, מתבטא בצורכי אגו והוכחה שאני יודע ולכן אני נחוץ.
הגנה על האגו מתכונות שליליות.
התרומה מפחיתה את תחושת האשם מיתרון אישי כמו ידע או הצלחה.
קריירה, נגישות למידע לפני כניסה לקריירה חדשה או לשם שיתוף מידע פוטנציאלי עם מעסיקים.
חברתי, בקשות של חברים או דיון הנוגע באנשים חשובים.
בנוגע לבני נוער, מחקרים מוצאים כי בראשית שנות ה-2000 כתיבת בלוגים, ותגובות לבלוגים שימשה כחלק מעיצוב זהותם העצמית, וסיפקה מענה לצרכים אישיים וחברתיים (טרקל 2001).
בגיל ההתבגרות מזהים מניעים ייחודיים ליצירת בלוגים באינטרנט.
טרקל (2001) טוענת כי בגיל ההתבגרות מתקיימים תהליכים של עיצוב הזהות.
זהו שלב קריטי בהתפתחות הזהות האישית והחברתית של האדם.
לבני הנוער צרכים אישיים וחברתיים הנוגעים למשימות ההתפתחותיות שלהם.
צרכים אלו כוללים, בין השאר: יצירת יחסי אמון עם הזולת, הבעת וקבלת אמפתיה וביטוי עצמי.
לפיכך בלוגים הם פלטפורמה המשמשת את בני הנוער בעידן האינטרנט במילוי צורכיהם בתהליכי אקספלורציה וזהות.
אמינות המידע - יחסית לתוכן המיוצר על ידי מערכת מקצועית בעלת משאבים, תוכן גולשים עלול להיות פחות אמין, שכן יצרן התוכן מוגבל במשאבים העומדים לרשותו ליצירת התוכן.
כמו כן, יצרן תוכן מקצועי נזהר מלפרסם תוכן ירוד מסוגים שונים מחשש ביקורת ופגיעה בשמו הטוב.
רוב הפלטפורמות מאפשרות פרסום תוכן בעילום שם וכך מאפשרות לגולשים לפרסם הבלים, בלא שיצטרכו לתת את הדין על כך.
בנוסף, קיים תמיד חשש שבעלי עניין ינסו להטות את המידע לטובתם או לרעת יריביהם.
הפרת זכויות יוצרים - חלק גדול מתוכן הגולשים, בפרט החזותי, הוא תוצר של העתקה, שיתוף ועיבוד של תכנים קיימים.
בחלק ניכר מהמקרים התכנים המקוריים מוגנים בזכויות יוצרים והפצתם ברשת אסורה על פי חוק.
תוכנה חינמית (Freeware) היא תוכנה, על פי רוב תוכנה קניינית, הניתנת לשימושו של לקוח ללא כל תשלום.
תוכנה זו איננה מוגבלת בזמן או בתפקוד וניתנת לשימושו של כל אדם, אך המשתמש איננו רשאי להפיץ אותה ולהשתמש בה לכל מטרה שהיא.
מערכת ההפעלה אנדרואיד לדוגמה היא תוכנה חינמית בקוד פתוח.
לעיתים, חברות המוציאות גרסה מסחרית או גרסה שיתופית מוציאות לצדה גרסה חינמית שבה מוגבלות חלק מהיכולות של התוכנה, בתקווה שמי שמשתמש בגרסה החינמית, בסופו של דבר ירצה לשדרג לגרסה המלאה.
במודל זה החברות בדרך כלל מגבילות את השימוש בגרסה חינמית לחתך מסוים, לדוגמה, משתמשים פרטיים בלבד.
ישנם כאלו המוציאים גרסה חינמית כאשר הם מבינים שאינם יכולים להרוויח ממכירת התוכנה שבידם או ממניעים אידאולוגיים.
מודל הרווח במקרה זה הוא מתרומות וולונטריות של המשתמשים בתוכנה.
ישנן גם חברות המחליטות על שחרור תוכנה קניינית בחינם לאחר שהוכרז על הפסקת פיתוחה לצמיתות.
תוכנה ארגונית ), היא תוכנה אשר לרוב נמצאת בשימוש בארגונים גדולים כגון חברות ומוסדות ממשלתיים, וזאת להבדיל מתוכנה הנמצאת בשימוש על ידי אנשים פרטיים (כדוגמת תוכנה מסחרית - retail software).
תוכנות ארגוניות מהוות חלק אינטגרלי במערכות מידע מבוססות מחשב.
השירותים שתוכנה ארגונית מספקת, בדרך כלל מהווים כלים עסקיים המשמשים בתחומים כגון מסחר אלקטרוני, מערכות חיוב אוטומטי (billing), אבטחת מערכות מידע, ניהול שירותי טכנולוגיית מידע (ITSM), ניהול קשרי לקוחות (CRM), תכנון משאבי ארגון (ERP), בינה עסקית (BI), ניהול משאבי אנוש, Enterprise Application Integration, ניהול תהליכים עסקיים (BPM), ועוד.
בגלל העלויות הגבוהות הכרוכות בפיתוח או קנייה של תוכנות ארגוניות, רק ארגונים גדולים נעזרים בתוכנות הממדלות את כל המערכת העסקית שלהם.
מכיוון שלארגונים גדולים בדרך כלל יש מערכות ומחלקות דומות, לעיתים קרובות תוכנות ארגוניות מסופקות כחבילות תוכנה הניתנות להתאמה אישית.
בדרך כלל מורכבותם של כלים אלה דורשת ידע ומומחיות ספציפיים.
המושג תוכנה ארגונית יכול לתאר אוסף של תוכנות מחשב בעלות יישומים עסקיים משותפים, כלים המשמשים למידוּל אופן הפעילות של הארגון כולו, וכלי פיתוח המשמשים לבניית יישומים הייחודיים לארגון.
תוכנה ארגונית נועדה לפתור בעיות ברמת הארגון כולו, ולא בעיות ברמה של מחלקה ספציפית בתוך הארגון.
מטרת תוכנה הפועלת ברמה הארגונית היא לשפר את הפרודוקטיביות והיעילות של הארגון בכך שהיא מספקת פונקציונליות התומכת בלוגיקה העסקית (business logic).
מומחה התוכנה מרטין פאולר הגדיר את המושג כך:
"תוכנות ארגוניות עוסקות בהצגה, במניפולציה ובאחסון של כמויות גדולות של נתונים מורכבים, ובתמיכה בתהליכים עסקיים על נתונים אלה, או אוטומציה שלהם."
אף על פי שלא קיימת רשימה אחת המקובלת על הכל, אשר מונה את כל המאפיינים של תוכנות ארגוניות, לרוב כוללים בין המאפיינים את התכונות: ביצועים (performance), סילומיות (scalability) וחסינות (robustness).
מעבר לזאת, תוכנות אנטרפרייז בדרך כלל מקיימות ממשק עם תוכנות ארגוניות אחרות (לדוגמה, LDAP עם Directory service), והן מנוהלות בצורה ריכוזית (לדוגמה, עמוד admin יחיד).
Enterprise application software הוא יישום מחשב המבצע פונקציות עסקיות כדוגמת עיבוד הזמנות, רכש, תזמון פעולות ייצור, ניהול מידע על לקוחות, ניהול אנרגיה, חשבונאות, ועוד.
בדרך כלל יישומים אלה מאוחסנים על גבי שרתים ומספקים שירות למספר גדול של משתמשים בו-זמנית, בדרך כלל על גבי רשת מחשבים.
זאת בניגוד ליישומים המיועדים למשתמש יחיד, אשר מוּרצים על גבי המחשב האישי של המשתמש ומשרתים רק משתמש אחד בכל עת.
תוכן אלקטרוני כולל או בכינוי הנפוץ שלו TEC (ראשי תיבות של Total Electron Content) הוא מדד כמותי חשוב במדידות הקשורות ליונוספירה של כדור הארץ.
TEC מייצג את סך האלקטרונים בין שתי נקודות לאורך גליל בעל שטח חתך של מטר מרובע אחד.
TEC משמעותי כאשר מנסים לקבוע נצנוץ,השהיית קבוצה ופאזה (גלים) בעיבוד אותות של מעבד גלי רדיו בתווך.
TEC של היונוספירה מאופיין על ידי תצפיות של שינויי פאזה של גלים המשודרים מלוויינים הנמצאים מעל היונוספירה, בעיקר בשימוש של מערכות ניווט לוויינים.
TEC מושפע באופן חזק מפעילות סולארית.
תוכיים נשריים (שם מדעי: Psittrichasiidae) הם משפחת תוכאים קטנה של תוכים בעלי מקור כפוף המזכיר מקור של עוף דורס.
הם נכללים יחד עם משפחות התוכיים והדרראים בתת-סדרת Psittacoidea.
התוכים הללו נמצאים רק באיי מדגסקר שבאוקיינוס ההודי וביערות הגשם של גינאה החדשה.
למרות מקורם הכפוף הם אוכלי פירות וזרעים בלבד.
במשפחה שתי תת-משפחות ובהם סוג יחיד:
סוג ומין יחיד תוכי הנשר (Psittrichas fulgidus)
מין תוכי ואסא גדול (Coracopsis vasa)
מין תוכי ואסא סיישלי (Coracopsis barklyi)
תוכי ראש-נץ (שם מדעי: Deroptyus accipitrinus) הוא מין גדול של תוכי ממשפחת התוכיים חי בטבע ביערות אמריקה הדרומית.
הוא המין היחיד בסוגו והוא בעל פרצוף המזכיר מעט עוף דורס, אם כי הוא, כמו כל התוכאים, ניזון מזרעים ופירות.
תוכי זה נפוץ בטבע במדינות: אקוודור, סורינאם, בוליביה, ברזיל, ונצואלה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח פרו, קולומביה, גיאנה הצרפתית וגינאה.
הוא חי בעיקר ביערות הגשם של האמזונאס.
לתוכי זה נוצות עורף גדולות ואדומות המזכירות צורת מניפה שכנראה משמשת להרתעת יריבים והיא יכולה להיפרש כדי לשוות לתוכי מראה גדול יותר.
הוא בעל פנים חומים כהים המכוסים בפסים לבנים; העיניים והמקור שחורים וגדולים.
כל אלה יוצרים דמיון לפנים של נץ.
הגוף בעל נוצות אדומות-כחולות, הפזורות יחד, והצוואר אפור.
הכנפיים, הזנב והפלג העליון של הרגליים ירוקים.
למרות המראה התוקפני שלו הוא ניזון רק מפירות וזרעים.
תוכים אלה, אף שאינם חיות מחמד נפוצות, ניצודים מדי פעם למטרה זו.
הם עלולים להיות תוקפניים כלפי חיות אחרות, במיוחד כלפי תוכים אחרים מאותו המין (זכרים או נקבות).
הצעירים שקטים יותר מהבוגרים הרעשנים והעקשנים.
הם מתרגלים לקשר עם אדם אחד ודורשים טיפול תקיף ובעלים סבלני, המנוסה בטיפול בעופות ובקריאת שפת הגוף של התוכי.
תוכים אלה מאוימים מכריתת יערות באזורי תפוצתם, אך מצב השימור שלהם הוא עדיין ללא חשש.
תוכיים (שם מדעי: Psittacoidea) היא אחת משלוש העל־משפחות שבסדרת התוכאים והגדולה מביניהן.
בעל־משפחה זו 3 משפחות ובהן המינים המוכרים של התוכים.
הרבה מינים מסוגלים לחקות דיבור כמו האפרור, הארות והדררה למיניהם.
מינים אלה חיים ברחבי ארבע היבשות הטרופיות – אסיה, אוסטרליה, אפריקה ודרום אמריקה בעיקר ביערות גשם.
הם בעלי נוצות צבעוניות וניזונים בעיקר מזרעים, צוף, פירות ומזון צמחי דומה.
רבים מביניהם הם חיות מחמד נפוצות, אך חלקם נמצאים בסכנת הכחדה עקב המסחר בהם.
תת־משפחת תוכים רחבי זנב (Platycercinae)
תוכיי ניו זילנד (שם מדעי: Strigopidae) היא משפחה יחידה בעל-משפחתה שבסדרת התוכאים, אשר כל המינים בה חיים בניו זילנד, במזג אוויר יותר קריר מרוב התוכים.
במשפחה זו ישנם שני סוגים, אך רק שלושה מינים חיים.
המין הגדול בקבוצה - תוכיליל ניו זילנדי, הוא התוכי הגדול בעולם, התוכי הלא מעופף היחידי והתוכי הלילי היחיד.
נותרו 252 תוכיללים והוא על סף הכחדה.
סוג ומין יחיד קאקאפו (Strigops habroptilus) - ייתכן ששייך למשפחה נפרדת
נסטור הררי או קיאה (Nestor notabilis)
נסטור נורפלוקס (Nestor productus) - נכחד
סוג ומין יחיד הרקלס אינקספקטטוס (Heracles inexpectatus) - נכחד
עד לאחרונה, לא שררה הסכמה מדעית בנוגע לטקסנומיה של סדרת התוכאים (Psittaciformes), ומיקומם של המינים תחת על-משפחת תוכיי ניו זילנד (Strigopoidea) השתנה לאורך השנים.
על-משפחה זו היא אחת משלוש על-המשפחות המרכיבות את סדרת התוכאים.
השתיים האחרות הן הקקדו (Cacatuoidea) והתוכים האמיתיים (Psittacoidea).
בעוד שחלק מהטקסונומיסטים כוללים שלושה סוגים (Nestor, Nelepsittacus ו-Strigops) תחת משפחת הסטריגופידיים (Strigopidae), אחרים מפצלים את הסוגים Nestor ו-Nelepsittacus למשפחה נפרדת – נסטוריים (Nestoridae), ומותירים רק את ה-Strigops תחת משפחת הסטריגופידיים.
באופן מסורתי, שויכו המינים מעל-משפחת תוכיי ניו זילנד לעל-משפחת התוכים האמיתיים, אולם מחקרים עדכניים אישרו את מיקומה הייחודי של קבוצה זו בבסיס העץ הפילוגנטי של הסדרה.
תֻּכִּינוּנִיִּים (שם מדעי: Scaridae) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים, החיים בימים רדודים שונים ורבים מבני המשפחה צבעוניים.
הם קרוביהם של משפחת השפתוניים ובעבר נחשבו לתת-משפחה שלהם.
דגים אלה צבעוניים ובעלי לסת קשה וחרוטית המזכירה מקור תוכי ומכאן שמם.
הם בעלי סנפירים גדולים ומקושטים וראשים גדולים והם חיים בינות לאלמוגים.
בשנתם הם מפרישים חומר הגורם לריחם להשתנות וכך לא ייטרפו בשינה.
הם ניזונים מיצורי ים קטנים אחרים, כולל מקיפודי ים ומאלמוגים.
התוכינון מתגורר בשונית וניזון מאצות שגדלות על השלד הסידני של האלמוגים, שהם בעלי-חיים המפרישים שלד חיצוני קשיח העשוי מסידן פחמתי.
התוכינון מבלה את רוב זמנו בכרסום האצות מהאלמוגים.
לתוכינון פה קשיח דמוי מקור שעוזר לו לנגוס באלמוגים כדי לאכול את האצות, ושכשהוא עושה זאת הוא שובר גם חתיכות אלמוגים.
מקור התוכינון עשוי מ-15 שורות של שיניים, בסך הכל מעל 1000 שיניים, שהן כנראה מבין החזקות בעולם החי, והן גדלות כל הזמן.
במורד הלוע יש לתוכינון סט שיניים נוסף שמסייע לגרוס את האלמוגים.
האצות מעוכלות בקיבתו של התוכינון אך חלקיקי שלד האלמוגים הגרוסים עוברים את מערכת העיכול ויוצאים מהצד השני של הדג, גרוסים לגרגירי חול קטנים ולבנבנים.
תוכינון בוגר גורס ומפריש כ-100 ק"ג של חול בשנה.
להערכת החוקרים כ-85% מהחול באי וואקורו במלדיבים מקורו בהפרשות של תוכינונים.
לתוכינון יש תפקיד אקולוגי חשוב מאחר שהאצות שגדלות על האלמוגים, גדלות בקצב הרבה יותר מהיר מהאלמוגים עצמם ועלולות להרוג בסופו של דבר את האלמוגים עליהם הן גדלות.
לכן, לאכילת האצות ולשמירה עליהן במינון נמוך יש חשיבות גדולה מאוד לבריאות השונית.
היוצא מהכלל הוא המין תוכינון ענק, הגדול בבני המשפחה, אשר עם פיו העצום יכול לבקע את האלמוגים עצמם וכמויות גדולות שלו מזיקות לשונית.
סוג ומין יחיד תוכינון ענק (Bolbometopon muricatum)
סוג Cetoscarus - בו 2 מינים
סוג Chlorurus - בו 18 מינים
סוג Scarus - בו 53 מינים
סוג Calotomus - בו 5 מינים
סוג Nicholsina - בו 2 מינים
סוג Sparisoma - בו 15 מינים
תוכינון ענק או תֻּכִּינוּן מִצְחֲתָן (שם מדעי: Bolbometopon muricatum) הוא מין יחיד בסוגו של דג גדול ממשפחת התוכינוניים והוא המין הגדול ביותר במשפחה.
התוכינון הענק יכול להגיע לאורך 1.6 מטר ולשקול 46 ק"ג, אך הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות.
הוא שונה משאר דגי התוכינון במקורו העצום הבולט בצבעו הלבן ובצורתו דמוית השן והוא בעל כיפה מגודלת בקצה הראש.
לעומת מינים אחרים צבעו דהוי ובעל גוונים של אפור-ירוק.
התוכינון הענק יכול לחיות עד 40 שנה.
הוא מצוי באזור השוניות של האזור האינדו-פסיפי וחי בימים הרדודים.
להקות התוכינונים נוגסים באבנים ובאלמוגים בחיפוש אחר אצות טריות ובכך הם מינים הרסניים לשוניות ברחבי העולם.
התוכינון נפגע מהרס שוניות אלמוגים והפך למין במצב פגיע.
תוכינון מיקרורינוס (שם מדעי: Chlorurus microrhinos) הוא מין דג טרופי ממשפחת התוכינונים החי בשוניות אלמוגים ולגונות לאורך החופים הטרופיים של מזרח האוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט מאיי בונין ואיי ריוקיו מצפון לעבר אינדונזיה, שונית המחסום הגדולה האוסטרלית, אי הלורד האו, קלדוניה החדשה ופולינזיה הצרפתית ועד להוואי ואי הפסחא במערב.
בדרך כלל הוא נפוץ בעומק 2–50 מטרים ולא יותר עמוק והוא נותר קרוב לסלעים ולאלמוגים.
הוא נחשב למין נפוץ ומצב שימורו הוא "ללא חשש".
תוכינון זה מגיע לאורך 80 ס"מ וצבעו כחול-ירקרק עם פס בחלק התחתון של הפנים, צידיים בעלי גוון צהוב עד כחול בהיר ואף לבן וסנפירים כחולים-סגולים בהירים ובקצוות צהובים.
החלק העליון נוטה לירוק כהה-כחול והעיניים כתומות.
דג זה בעל מקור גדול וכהה העוזר לו לשבור מזון קשה בקרבת אלמוגים וספוגים והוא בעל "בליטה" עגלגלה בין המקור למצח.
הזנב רחב ובעל צורת סהר.
אצל מין זה ישנם הבדלים בין אוכלוסיות החיות באזורים שונים.
הפרטים הצעירים בעלי גוון שחור מוקף בפסים צהובים אופקיים לאורך גופם.
רוב הזמן התוכינון חי בקבוצות של עד 40 דגים ומחפש אצות או תולש פיסות חולות מאלמוגים.
תֻּכִּינוּן אֲדֹם-סְנַפִּיר (שם מדעי: Scarus frenatus) הוא מין דג טרופי ממשפחת התוכינונים החי בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו פסיפי מהים האדום (לרבות במפרץ אילת), דוסי ואיי ליין וכן צפון ודרום יפן עד למפרץ הכרישים במערב אוסטרליה, אי הלורד האו ורפה איטי שבפולינזיה הצרפתית.
תוכינון זה מגיע לאורך 47 ס"מ והוא בעל צבעים מפוארים.
בשנותיו הראשונות הוא בעל גוונים אדומים-חומים שלאורכם 5–7 פסים כהים והסנפירים אדומים.
כאשר הדג מתבגר צבעו הופך לכחול בולט עד לירוק המעוטר בפסים ורודים לאורכו והצבע הכחול בולט יותר בזכרים.
הסנפירים הגדולים כחולים עד סגולים והזנב כחול ובצורת סהר.
מעל הזנב ישנו פס ירוק בולט סמוך לקצוות.
הוא בעל מקור כשל תוכי ומצח מוגבה.
סנפירי החזה קצרים יחסית אך סנפיר הגב מוגבה ודומה לרעמה.
התוכינון ניזון בעזרת מקורו הגדול מאצות ומזון דומה בינות האלמוגים ונצפה עד עומקים רדודים בין 1–25 מטר מתחת למים.
הצעירים חיים בין האלמוגים והסלעים בקרבת הקרקעית בעוד הבוגרים משייטים מעל האלמוגים.
מין זה הוא מתבודד בטבעו אך יתאחד עם מיני דגים אחרים בעת חיפוש מזון.
תוכינון ירוק-קווים (שם מדעי: Chlorurus sordidus) הוא מין של דג ממשפחת התוכינוניים החי במי האזור האינדו פסיפי, לרבות בים סוף.
אורכו של דג זה 40 סנטימטרים והוא חי בזוגות או קבוצות קטנות.
צבע הנקבות ירוק-זית עם 5–6 כתמים לבנים ואילו צבע הזכרים טורקיז עם לחיים כתומות.
דג זה ניזון מאצות הגדלות על אלמוגים והוא משתמש בשיניו לנגוס בענפי האלמוגים וטוחן אותם בשיני הלוע שלו.
האצות מעוכלות ואילו שאריות האלמוגים מופרשות.
בלילות הוא מסתתר ללא תנועה בנקיקי השונית וגופו מפריש מעטה רירי המבודד אותו מהסביבה.
בדג זה קיימת הרמפרודיטיות קדם-נקבית.
דג זה תואר על ידי החוקר פטר פורסקל ב-1775.
תוכינון דו-גוני (שם מדעי: Cetoscarus bicolor) הוא מין של דג ממשפחת התוכינוניים החי במי האזור האינדו פסיפי האנדמי לים סוף.
אורכו של דג זה יכול להגיע ל-50 סנטימטרים והוא בעל נחיריים אחוריים גדולים יותר מהנחירים הקדמיים.
הוא חי לבדו או בקבוצות קטנות.
הוא ניזון מאצות הגדלות על האלמוגים.
בעזרת שיניו הקדמיות הוא מרסק פיסות אלמוגים וטוחן אותן עד דק בשיני הלוע האצות נעכלות במעי.
צבע הצעירים לבן והראש כתום.
עם ההתבגרות רוב הפרטים נקבות אשר צבען אפור וגבן חום, ואילו צבע הזכרים ירוק עם כתמים כתומים-ורודים בשוליים.
מין זה תואר על ידי החוקר אדוארד ראפל ב-1829.
תוכינון גבנוני (שם מדעי: Scarus gibbus) הוא מין של דג ממשפחת התוכינונים החי באזור האינדו פסיפי מים סוף עד לטאיוואן וים סין הדרומי וכן בחלק מאיי האוקיינוס השקט בעומקים של 2 עד 30 מטרים.
אורכו של דג זה 70 סנטימטרים והוא חי לבדו או בקבוצות קטנות.
הוא ניזון מאלמוגים אותם הוא מרסק לחתיכות.
כמו קרוביו, גם בדג זה מתקיימת רמפרודיטיות קדם-נקבית.
צבע הצעירים ירוק-אפור עם שלושה פסים אפורים-צהובים.
צבע הנקבות צהוב בטנן ירוקה עם כתמים אדמדמים על הקשקשים.
שינוי המין מלווה במעבר לצבע כחול-טורקיז וצמחייה של בליטה על המצח.
דג זה תואר על ידי החוקר הגרמני אדוארד ראפל ב-1829.
תוכנה חופשית וקוד פתוח היא תוכנה שניתן לסווג אותה הן כתוכנה חופשית והן כתוכנה שהקוד שלה הוא קוד פתוח.
כלומר, תוכנה שתנאי הרישיון שלה מעניקים לכל אחד זכות חוקית חופשית להשתמש, להעתיק, ללמוד, ולשנות את התוכנה בכל דרך שהיא ולצורך זה קוד המקור שלה משותף באופן פומבי.
גישה זו נועדה לעודד השתתפות ותרומה, לצורך שיפור הקוד או לצורך הנדסת התוכנה.
תוכנה קניינית, להבדיל, נמצאת תחת הגבלות זכויות יוצרים או תנאים נוספים המוכתבים על ידי רישיון תוכנה, ובמיוחד, קוד המקור שלה אינו זמין לרוב למשתמשים או זמין עם הגבלות.
על פי עקרונות FOSS, יש לשמור על זכויות חופש אזרחי בתוכנה .
יתרונות נוספים של FOSS יכולים להיות עלויות נמוכות, אבטחת סייבר משופרת, יציבות הקוד (בעיקר בהקשר של השפעת תוכנות זדוניות), הגנת פרטיות, חינוך, ומתן שליטה גדולה יותר של משתמשים על החומרה שבה הם עושים שימוש.
מערכות הפעלה FOSS, כמו לינוקס, ונגזרות של BSD, נמצאות בשימוש רחב כיום בכל רחבי העולם, במחשבים שולחניים.
תנועת התוכנה החופשית (free-software movement) ותנועת הקוד הפתוח (open-source software movement) הן קהילות מקוונות שעומדות מאחורי הייצור וההפצה של מודעות ל FOSS, כאשר הקבוצה השנייה מעדיפה להשתמש במונח FLOSS (עבור free/libre).
FOSS הוא מונח שמשמש כמטרייה לתוכנה שנחשבת גם חופשית, וגם מוצעת כקוד פתוח לציבור.
FOSS תמיד מאפשרת למשתמש לחקור את קוד המקור ונותנת רמת שליטה גבוהה על תפקוד התוכנה, בהשוואה לתוכנה קניינית.
המונח "תוכנה חופשית" אינו מתייחס לנושאים כספיים כמו עלות התוכנה או התמיכה, אלא לסוג הרישיון שמאפשר חופש מבחינת זכויות אזרחיות ("free" as in "free speech," not as in "free beer").
ישנם מספר מונחים וראשי תיבות קשורים לתוכנה חופשית וקוד פתוח (FOSS or F/OSS), או "free/libre and open-source software" (FLOSS או F/LOSS).
אף על פי שיש חפיפה גבוהה בין רישיונות חופשיים לבין רישיונות קוד פתוח, יש הבדל פילוסופי מהותי ביניהם.
הטרמינולוגיה FOSS נוצרה כדי להוות לשון מאזניים נייטרלית בשוני שבין שני ממדים אלו, לפי הדוקטרינה של FSF (Free Software Foundation) לעומת OSI (Open Source Institution), ונותנת מונח יחיד מאחד שמאפשר התייחסות לשניהם.
הגדרת התוכנה החופשית , שנוסחה על ידי ריצ'רד סטולמן ואומצה על ידי המוסד לתוכנה חופשית, מגדירה תוכנה חופשית במונחים של חופש, ולא במונחים של כסף - כלומר, לא "חינם", ובמיוחד היא מכבדת את מה שסטולמן כינה "ארבע החירויות הבסיסיות".
אזכור ראשון של עקרונות אלה הופיע, ככל הידוע, בפרסום ההיסטורי GNU's Bulletin בפברואר 1986. גרסה ראשונה של המסמך בגרסתו המלאה פורסמה באתר פרויקט גנו ב-2001 והתעדכנה מספר פעמים מאז.
היא תורגמה ליותר מ-40 שפות, בהן גם לעברית.
ארבע החירויות הבסיסיות של תוכנה חופשית
כדי שתוכנה תעמוד בהגדרה "תוכנה חופשית", ה-FSF דורש שרישיון התוכנה שלה יכבד את זכויותיהם של המשתמשים (להבדיל מרישיונות שעוסקים בזכויות המפתחים, או המגבלות החלות על המשתמשים):
החופש להריץ את התוכנה, לכל מטרה שהיא (חירות 0)
החופש ללמוד איך תוכנה עובדת, ולשנות אותה לצרכיהם (חירות 1).
גישה לקוד המקור היא תנאי מקדים לכך.
החופש להפיץ עותקים בהפצה-חוזרת כדי שיוכלו למשל לעזור לשכנים שלהם (חירות 2).
החופש לשפר את התוכנה, ולפרסם את השיפורים שלהם לציבור, כך שכל הקהילה תרויח (חירות 3).
גישה לקוד-המקור היא תנאי מקדים לכך.
הגדרת הקוד הפתוח , משמשת את "יוזמת הקוד הפתוח" (OSI) כדי לקבוע אם רישיון תוכנה עומד בדרישות הארגון להיות "תוכנה בקוד פתוח".
את ההגדרה ניסח ברוס פרנס על בסיס "כללי דביאן לתוכנה חופשית", ולא על פי ארבע החירויות הבסיסיות שניסח סטולמן ופורסמה מאוחר יותר.
כתוצאה מכך ציין פרנס שהקידום של קוד פתוח על ידי אריק ריימונד, האפיל שלה בצדק על מאמצי ה FSF, וחידש את תמיכתו בתוכנה חופשית.
לאחר מכן, לאורך שנות ה-2000 חזר לדבר על הצורך בקוד פתוח.
אימוץ על ידי גורמים ממשלתיים
בשיח התקשורתי, תוכן מיני הוא סוג של תוכן מילולי או ויזואלי, המתאר פעילות מינית, אשר עשויה להיות מפורשת (פורנוגרפיה), מרומזת (פלירט), או לכלול שפה מינית ולשון הרע.
תוכן מיני הוא גורם בעל משמעות רבה ברוב מערכות דירוג התוכן, כגון עבור תוכניות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו.
הזמינות הגוברת של תוכן מיני, במיוחד באינטרנט, הגדילה את החשיפה של אנשים לתוכן מיני.
עם זאת, חשיפה כזו לא תמיד רצויה.
מחקרים הראו שחשיפה לתוכן מיני משפיעה על מחשבותיהם והתנהגותם של אנשים, אם כי קיימת מחלוקת לגבי מידת ההשפעה.
גרט מרטין האלד, פסיכולוג מאוניברסיטת קופנהגן, שחיבר מחקר בנושא זה, מצא כי צפייה ב-"מדיה בעלת אופי מיני מפורשת" מהווה רק 0.3% עד 4% משינויי ההתנהגות.
כמו כן, המחקר מצא כי "הנתונים שלנו מצביעים על כך שגורמים אחרים כגון נטיות אישיות - חיפוש אחר תחושה ספציפית - במקום צריכה של חומר מיני מפורש עשוי למלא תפקיד חשוב יותר במגוון התנהגויות מיניות של מתבגרים ומבוגרים צעירים."
תוכנה – אוסף מאורגן של הוראות ומידע עבור מחשב.
תוכנית מחשב – רצף של הוראות בשפת תכנות כלשהי, שנועדו לבצע משימה מסוימת, קטנה או גדולה, במחשב.
יישום מחשב – תת־מחלקה של תוכנות מחשב אשר מנצלות את יכולות המחשב לביצוע משימות אותן המשתמש מבקש לבצע.
תוכנת מערכת – תוכנת מחשב המיועדת להפעלה ושליטה על חומרת המחשב, ומשמשת כפלטפורמה להרצת יישומי מחשב.
תכנות – המלאכה של פיתוח ותחזוקה של תוכנה.
מתכנת/תוכניתן – אדם העוסק בתכנות.
קוד פתוח (Open Source) – תוכנה אשר קוד המקור שלה גלוי ונגיש בדרך כלל באמצעות האינטרנט.
פרויקטים המפותחים בגישה של קוד פתוח מאפשרים לקהילה רחבה של מפתחים ממרחבי האינטרנט זמינות להורדה של הקוד להתבוננות ולמידה ממנו.
פרויקטים אלו מפיקים תועלת ממודל הפתיחות כאשר הקהילה תורמת בחזרה לפרויקט שיפורים, תיקונים והרחבות של קוד המקור.
פרויקטים מפורסמים אשר פותחו בגישה של קוד פתוח הם לינוקס (Linux) ואפאצ'י (Apache).
תוכנה חופשית (Free software) – תוכנה בעלת סטטוס משפטי התומך באפשרות של כל אדם להשתמש בה, לשכפלה, להפיצה, להתאימה, לשנותה ולשפרה כפי רצונו, באופן חופשי, אך תחת תנאים מסוימים המבטיחים את זכויותיהם של שאר המשתמשים.
תכנות מונחה עצמים – תפיסה בפיתוח תוכנה, שהמרכיב הבסיסי בה הוא העצם (האובייקט).
תכנות מונחה אירועים – תפיסה בפיתוח תוכנה, שהמרכיב הבסיסי בה הוא האירוע.
תכנות פרוצדורלי – תפיסה בפיתוח תוכנה, שהמרכיב הבסיסי בה הוא השגרה.
תכנות פונקציונלי – תפיסה בפיתוח תוכנה, שהמרכיב הבסיסי בה הוא הפונקציה, ודגש על היעדר או הגבלה של תופעות לוואי.
בדיקות תוכנה – תהליך (חלק מכלל תהליכי הבטחת איכות) במחזור פיתוח תוכנה, הנמצא בין סיום הפיתוח לתחילת השימוש במוצר.
בדיקות תוכנה מבוצעות בשני מישורים – בקרת איכות של הגוף המפתח, ובדיקות קבלה של הגוף המשתמש.
תהליכי בדיקות תוכנה הם חלק בלתי נפרד מתהליכי הנדסת תוכנה.
קוד מקור – הוראות הפעלה עבור מחשב הכתובות על פי תחביר של שפת תכנות.
הכוונה בדרך כלל לתוצאת עבודתו של מתכנת.
שפת מחשב – שפה אשר בה נכתבות הוראות הפעלה סדורות עבור המחשב.
שפה זו מעובדת לפעולות על ידי המעבד אשר במרכז המחשב.
שפת תכנות – שפה, בעלת אוצר מילים וכללי תחביר משלה, המשמשת למתן הנחיות פעולה למחשב.
שפה עילית – שפת תכנות שסגנונה קרוב לשפתו של המשתמש בה ובעזרתה אפשר ליצור תוכנת מחשב.
שפת סף – שפת תכנות שבה יש התאמה חד־חד ערכית בין הפקודות שכותב המתכנת ובין הפקודות בשפת המכונה, כלומר כל פקודה בשפת סף מתורגמת לפקודה אחת בשפת מכונה.
שפת מכונה – הקידוד הבינארי הישיר למתן הוראות פעולה למעבד.
שפת תכנות Low-level – שפת תכנות המספקת אבסטרקציה מעטה מארכיטקטורת סט הפקודות של המחשב, או כלל לא.
תחביר – אוסף הכללים ליצירת רצפי תווים בעלי משמעות לצורך תכנות בשפת תכנות מסוימת.
מחולל יישומים – כלי תוכנה אשר בעזרתו ניתן לכתוב תוכנת מחשב.
היחס בינה לשפה עילית הוא היחס בין בנייה מודולרית מתועשת לבין בנייה מסורתית.
אסמבלר – תוכנית מחשב המתרגמת תוכנית שנכתבה בשפת אסמבלי לקוד ביצוע במחשב.
מהדר (compiler) – תוכנה שתפקידה להמיר קוד של תוכנה משפה אחת לשפה שנייה (בדרך כלל משפה עילית לשפת ביניים או שפת מכונה).
הידור – המרת קוד תוכנה משפה אחת לשפה שנייה (בדרך כלל משפה עילית לשפת ביניים או שפת מכונה).
קישור – חיבור רכיבי תוכנה אחדים לתוכנית בת־ביצוע אחת.
bootstrapping – הפעלת תהליך מורכב באמצעות תהליך פשוט יותר מאותו סוג.
מפרש (interpreter) – תוכנה הקוראת תוכנית מחשב הכתובה בקוד שפת תכנות ומבצעת אותה שורה אחר שורה, ללא שלב הביניים של ההידור.
רוב שפות התסריט (Scripting Languages) וגם גרסאות מסוימות של שפת BASIC הם כאלו.
פולימורפיזם – היכולת לטפל בערכים מטיפוסים שונים בעזרת ממשק אחיד.
עצם – בתכנות אימפרטיבי, אזור בזיכרון המחשב, או במודל הזיכרון של שפת התכנות, שעשוי להכיל ערכים (הכללה של מושג האובייקט בתכנות־מונחה עצמים, ראו למטה).
קובץ הרצה – קובץ אשר ניתן לביצוע ישירות על ידי המחשב.
בדרך כלל יכיל הקובץ יצוג בינארי של פקודות מכונה.
הנדסת תוכנה – היא הפעילות ההנדסית העוסקת בפיתוח יעיל של תוכנה איכותית.
אימות תוכנה – תחום במדעי המחשב העוסק בהוכחה שתוכנה מסוימת מבצעת בדיוק את מה שהוגדר במפרט שלה או בעלת תכונות מסוימות.
סיבוכיות – ענף של מדעי המחשב שבמסגרתו נבחנים המשאבים הנחוצים לפתרון בעיה נתונה באמצעות מחשב, ומושווית יעילותם של אלגוריתמים שונים לפתרון בעיה זו.
מכונה וירטואלית – תוכנה היוצרת סביבה הנחוצה להפעלתה של תוכנה אחרת, מבלי שיהיה צורך במימוש פיזי של סביבה זו.
מסד נתונים – תוכנה לאחסון נתונים ואחזורם.
גיור תוכנה – התאמתה לשפה העברית של תוכנה שפותחה למען משתמשים בעולם הרחב, ללא התחשבות מראש בשפה העברית.
היסב – התאמת קוד תוכנה מסביבה X לסביבה Y.
ממשק משתמש – חלק התוכנה המטפל בדיאלוג שבין המחשב למשתמש.
GIGO – עקרון מעולם מדעי המחשב שלפיו תוכנית מחשב או פונקציה המקבלת קלט שגוי, דינה להחזיר פלט שגוי גם הוא.
וניל - שימוש בתוכנה או מערכות מחשוב אחרות כגון חומרה או אלגוריתמים שבצורתן הראשונית, אינן מותאמות, כלומר, הן משמשות ללא כל התאמות אישיות או עדכונים שהוחלו עליהן.
מערכת הפעלה – תוכנה המגשרת בין המשתמש, החומרה ויישומי התוכנה, ומפקחת על פעולתו של המחשב.
ראו רשימה של מערכות הפעלה.
ליבת מערכת ההפעלה (Kernel) – חלק בסיסי במערכת ההפעלה.
BIOS (Basic Input Output System) – מערכת קלט/פלט בסיסית, משמשת לאתחול מערכות מחשב.
API (Application Programming Interface) – פונקציות של תוכנה, לרוב של מערכת ההפעלה עצמה, הפתוחות לשימושן של תוכנות אחרות לשם קבלת שירותיה של מערכת ההפעלה או התוכנה.
זמן ריצה – מושג במדעי המחשב תחת הקטגוריה "יעילות", המגדיר את הזמן שתוכנה רצה מתחילת הקוד ועד סוף התוכנית ומסומן באות O.
שני קטעי קוד המבצעים אותה משימה בזמן ריצה שונה, הקוד עם זמן הריצה הקצר יותר יוגדר כיעיל יותר וכך גם כטוב יותר עבור המשתמש.
נוזקה – תוכנה שמטרתה לחדור או להזיק למחשב ללא ידיעתו של המשתמש בו.
וירוס מחשב – תוכנה זדונית שחודרת למחשב באופן סמוי באמצעות תוכנה נגועה, ופוגעת בפעולה התקינה של המחשב הנפגע.
תולעת מחשב – תוכנה זדונית שחודרת למחשב באופן סמוי, מפיצה את עצמה באמצעות ניצול חולשות אבטחה או הנדסה חברתית, ופוגעת בפעולה התקינה של המחשב הנפגע.
אנטי וירוס – תוכנה לזיהוי ואיתור וירוסים, מחיקתם ותיקון קבצים נגועים בהם.
תוכנת ריגול (רוגלה) – תוכנה המוחדרת למחשב במטרה לאסוף מידע בלא רשות, על אדם או ארגון, והעברתו לצד שלישי.
חומת אש – תוכנה למניעת חדירה לא מורשית אל המחשב, וקישור לא מורשה אל האינטרנט על ידי תוכנות במחשב, או אנשים במחשבים אחרים.
שרת פרוקסי – מחשב המייצג את המשתמש בו, כלומר נותן למשתמש לגלוש דרכו תוך הסתרת זהותו של המשתמש.
WYSIWYG (What You See Is What You Get) – תכונה של תוכנת עריכה (מעבד תמלילים, עורך HTML וכדומה) שבה הדף המוצג על־גבי הצג בזמן עריכת המסמך זהה לזה שיוצג בתוצאה הסופית: דף במדפסת במקרה של מעבד תמלילים, דף בדפדפן במקרה של עורך HTML וכדומה.
OCR (Optical Character Recognition) – תוכנה המסוגלת לזהות אותיות הנמצאות על־גבי נייר או מסך, על־פי צורתן הגרפית.
זיהוי כתב – תכונה הקיימת במכשירי PDA ומאפשרת להם להמיר כתב יד למידע דיגיטלי.
משחק וידאו – משחק המיושם באמצעות תוכנה על־גבי מחשב או קונסולת משחקים.
מעבד תמלילים – תוכנה המשמשת להקלדה, עריכה ועיצוב של מסמכים מודפסים.
חבילת יישומים משרדיים – חבילה של מוצרי תוכנה הכוללת מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, מצגת שקפים ועוד.
מיקרוסופט אופיס – חבילת יישומים משרדיים מתוצרת מיקרוסופט.
אופן אופיס – חבילת יישומים משרדיים חופשית מתוצרת סאן מיקרוסיסטמס.
סטאר אופיס – חבילת יישומים משרדיים מתוצרת סאן מיקרוסיסטמס (על בסיסה נכתבה אופן אופיס).
ליברה אופיס – חבילת יישומים משרדיים חופשית המפותחת על ידי קרן המסמך (The Document Foundation).
דפדפן – תוכנה המאפשרת לראות מידע באינטרנט.
אינטרנט אקספלורר – דפדפן שפותח על ידי מיקרוסופט.
Microsoft Edge – דפדפן שגם כן פותח על ידי מיקרוסופט.
פיירפוקס – דפדפן אינטרנט בקוד פתוח המפותח על ידי קרן מוזילה.
Epiphany – דפדפן חופשי המיועד לסביבת העבודה GNOME.
אופרה – דפדפן קנייני חינמי המפותח על ידי חברת Opera Software.
גוגל כרום – דפדפן שפותח על ידי גוגל.
Safari – דפדפן שפותח על ידי אפל.
בינה מלאכותית – ענף של מדעי המחשב העוסק ביכולתם של מחשבים לפעול באופן המציג יכולות השמורות עד כה לבינה האנושית בלבד.
מערכת לומדת – מערכת אשר קולטת את אופן יישומם של תהליכים מסוימים ועל פיהם עושה את אותם התהליכים בעתיד.
תכונה חשובה של מערכות בינה מלאכותית.
מבחן טיורינג – כינוי למבחן שהציע אלן טיורינג בשנת 1950, כמדד אפשרי למידת התבונה של מערכת שאיננה אנושית.
ראייה ממוחשבת – ענף של מדעי המחשב העוסק במתן יכולת למחשב להבנה, ניתוח, ועיבוד מידע חזותי מתמונות וסרטי וידאו.
מנוע משחקים – תוכנה המשמשת ליצירת משחקי מחשב.
מנהל התקן (דרייבר) – ממשק של רכיב חומרה המאפשר לתוכנות לגשת אליו.
משבצת (תוכנה) – תוכנה המיועדת לעימוד ספרי קודש.
תפיסה בפיתוח תוכנה, שהמרכיב הבסיסי בה הוא האובייקט – מופע (מימוש) של מחלקה (class).
מכל מחלקה ניתן לבנות אובייקטים כרצוננו.
מחלקה כוללת משתנים ופעולות אפשריות על המשתנים.
הרעיון הוא שכל פעולה על משתני המחלקה תעשה רק על ידי הפעולות המוגדרות בתוך המחלקה.
בכך מושגת שמירה על המשתנים והקלה בתהליך בדיקות התוכנה.
מכל מחלקה ניתן לבנות בהורשה מחלקות אחרות, שלהן יתווספו משתנים ופעולות מעבר למה שמוגדר במחלקה המורישה.
כל מחלקה כוללת גם בנאי (constructor) הבונה אובייקט חדש של המחלקה, ומפרק (destructor) אשר מפרק את האובייקט ומשחרר את הזיכרון שהיה בשימוש האובייקט.
כימוס – מנגנון שמאפשר יצירת יחידת תוכנה בעלת ממשק מוגדר לשאר חלקי התוכנה.
ירושה – דרך לבסס יחס "סוג־של" (is-a) בין עצמים, המסייע במידול של תחומים בדרך דומה לזאת המוגדרת באופן "טבעי" על ידי העוסקים בהם.
פולימורפיזם – תכונה המאפשר לטפל בערכים מטיפוסים שונים בעזרת ממשק אחיד.
מחלקה (תכנות) – מבנה המגדיר טיפוס נתונים – אוסף של משתנים ופונקציות הפועלות על משתנים אלה, וכן מנגנון ליצירת אובייקטים השייכים למחלקה.
אובייקט (מדעי המחשב) – מופע ספציפי של מחלקה.
בנאי – פונקציה המאתחלת את השדות של אובייקט עם היווצרו.
תוכנית "Hello World" (מילולית: "שלום, עולם") היא תוכנית מחשב המדפיסה את המחרוזת "Hello World" בהתקן תצוגה.
משתמשים בה בהדגמות ללימוד שפות תכנות שונות, ועבור תלמידים רבים היא מהווה את ניסיון התכנות הראשון שלהם בשפה.
לרוב, כתיבת תוכנית כזו היא עניין פשוט מאוד, במיוחד בשפות המתבססות על שורת פקודה (למשל במעטפת פקודה) כדי להוציא את הפלט.
אומנם יש שפות שבהן זהו עניין מסובך, במיוחד אם יש צורך בממשק משתמש גרפי (GUI).
תוכנית "hello world" יכולה להיות שימושית כדי לבדוק שהמהדר, סביבת הפיתוח וסביבת הריצה של השפה הותקנו כראוי.
הגדרת כלי התכנות מאפס עד למצב שבו תוכנות פשוטות יכולות להתהדר ולרוץ, יכולה לדרוש עבודה רבה.
לכן יש טעם גם בשימוש בתוכנה פשוטה כדי לבדוק מערכת כלי תכנות חדשה.
בזמן שתוכנות בדיקה קטנות היו קיימות מאז שהחל התכנות להתפתח, מסורת השימוש ב-"Hello World" כהודעת בדיקה הושפעה מתוכנית דוגמה, שהופיעה בשנת 1974 בספר "The C Programming Language", שחיברו בריאן קרניגהאן ודניס ריצ'י.
תוכנית הדוגמה מהספר מדפיסה "hello, world"..
מאז הופעת התוכנית "Hello World" בספרם, היא מיוחסת לקרניגהאן.
תוכנית T4 – אותנסיה היה מבצע שנערך במהלך שלטונם של הנאצים בגרמניה, ונועד לחיסול כל "הלא כשירים" ולדאוג ל"שמירת טוהר הגזע הארי".
רעיונות אאוגניים של היגיינה גזעית לא היו זרים ברוב מדינות המערב, שבהן נעשה ניסיון למניעת התרבותם של אנשים שהוגדרו על-ידה כ"פגומים", כגון חולים כרוניים, מוגבלים, חולי נפש, ואחרים, אך רק בגרמניה הנאצית עלה רעיון הרצח ההמוני שלהם.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 החלה תורתו של צ'ארלס דרווין להתפשט ולהיקלט בחוגים רחבים, לעיתים בלוויית פרשנות גזענית בוטה.
היה זה המלומד האנגלי פרנסיס גולטון, בן דודו של דרווין, בשנות ה-80 של המאה ה-19, שטבע את המונח איגניקה.
רעיונות אלו באו לידי ביטוי מעשי במדינת אינדיאנה בארצות הברית כאשר בשנת 1907 התירה עיקור כפוי של אנשים שנראו בלתי רצויים מבחינה אאוגנית.
אחריה אימצו חוקים דומים כשלושים מדינות נוספות בארצות הברית.
בשנת 1927 הייתה קארי בק, אישה בוגרת בווירג'יניה שילדה תינוקת מחוץ לנישואין, ואמה הוחזקה במוסד, לאישה הראשונה במדינת וירג'יניה שנידונה לביצוע עיקור כפוי.
היא פתחה בהליכים משפטיים, שהגיעו עד לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
בפסק דין באק נגד בל קבע בית המשפט העליון ברוב של שמונה מול אחד, כי עיקורה הכפוי של קארי בק הוא חוקי.
השופט אוליבר ונדל הולמס קבע כי:
בעקבות פסיקה זו של בית המשפט העליון עוקרו בארצות הברית עשרות אלפי אנשים.
מדינות אחרות נקטו אף הן הליכים של עיקור כפוי, אך אף אחת לא הרחיקה לכת כגרמניה הנאצית, אשר דגלה לא רק בהגבלת יכולת ההולדה של בעלי מוגבלויות, אלא ברצח מתוכנן שלהם.
בגרמניה השתלבו מרכיבים מהתורות האאוגניות, פרי מדרשו של גולטון, עם תאוריות גזעניות ועם חוסר רתיעה ממדיניות השמדת המונים.
התורה הנאצית ייחסה חשיבות מיסטית ל"טוהר הדם".
על-פי תורה זו, במאבק הדמים העל-דורי בין הגזעים השונים, שבו ראתה התורה הנאצית את תמצית קיומו של המין האנושי ואת תמציתה של ההיסטוריה האנושית כולה, ינצח בעל הדם הטהור יותר.
הדברים ברורים כשמדובר על עירוב בין גזעים, שהרי מטרתו המוצהרת של היהודי היא, כביכול, לטמא את הגזע הארי בזרעו השפל, ובדרך זו לנצח במלחמת הגזעים, אך גם בתוך הגזע הארי עצמו יש לפעול לטיהור ולסינון בלתי פוסק של אלו שאינם ראויים לחיות ולהתרבות.
עוד ב"מיין קאמפף" כתב היטלר כי:
היטלר וצמרת שלטונו, ובמיוחד היינריך הימלר שהיה בעל ראיית עולם "אאוגנית" הנובעת מעיסוק זה בהשבחת הגזע, סברו שעל המדינה לעודד באופן פעיל את השבחת הגזע.
וזאת, מחד גיסא, על ידי עידוד התרבותם של הראויים לכך, אם בתוכניות לעידוד הילודה, ואם בתוכניות כדוגמת תוכנית לבנסבורן שבה עודד הימלר נערות צעירות להיכנס להריון מאנשי אס אס "טהורי גזע".
הנערות שהרו, שהו בתקופת ההיריון בבתי מרפא מיוחדים, והתינוקות שנולדו כתוצאה מזיווג זה נחטפו ברוב המקרים, וגודלו על חשבון המדינה, אצל זוגות אריים טהורי גזע וחשוכי ילדים.
הצד השני של מטבע זה, היה סילוקם של אלו שאינם ראויים להתרבות, אם באמצעות עיקור כפוי, ואם באמצעות רצח המוני.
מעליית הנאצים לשלטון ועד מלחמת העולם השנייה
עם עליית הנאצים לשלטון, כחלק ממדיניות הגזע של הנאצים החלה פעולה ממוסדת למען "היגיינת הגזע".
הפעולה החלה בעיקור כפוי של "לוקים בשכלם", לרבות סכיזופרנים ואפילפטים.
"בתי דין לתורשה" הוקמו על מנת לפקח על המבצע, ואלו החליטו, על סמך מסמכים ורשימות שהוגשו להם, האם המועמד יעוקר, אם לאו.
ההערכה היא כי במהלך כל תקופת הרייך השלישי עוקרו כך בין 300,000 ל-400,000 בני אדם.
הצעד הבא, הריגתם של אלו שאינם ראויים לחיות ואינם תואמים את אידיאל האדם הנורדי העליון, לא בוצע באופן ממוסד לפני 1939. התרבות הגרמנית, אף זו ששררה לפני עליית הנאצים לשלטון, לא ראתה בהמתת החסד ("אותנסיה") משום פשע במקרים מסוימים.
על אף שהחוק הפלילי אסר על המתת החסד, ראו עצמם הרופאים הגרמנים כבעלי סמכות מוסרית לבצעה במקרים מסוימים, ולעיתים, ברוח התקופה, בשל שיקולים אאוגניים וגזעניים.
אך, כאמור, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה לא נקטה המדינה צעד יזום בכיוון זה.
בשנת 1939 התקבלה אצל אדולף היטלר פנייתו של אב לילד נכה בעל מומים קשים כי יותר לו להמית את ילדו.
היטלר העביר את הפנייה אל רופאו האישי ד"ר קרל ברנדט.
לאחר שהלה הגיע למסקנה כי הילד אינו ראוי לחיות, ניתנה ההוראה להרוג את הילד "הריגת חסד".
הילד, גרהרד קרצ'מר, היה קרבנו הראשון של מה שיהפוך עד מהרה למבצע ממוסד של רצח המונים – "תוכנית T4 – אותנסיה".
באוקטובר 1939, מיד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוציא היטלר צו חשאי המסמיך רופאים להמית ב"מיתת חסד" "חולים שאינם ניתנים לריפוי".
תחת כותרת זו נכנסו בני אדם רבים – חולי נפש, חולים כרוניים, מוגבלים בשכלם ועוד.
היטלר הפקיד על המבצע את ראש לשכת הקנצלר פיליפ בוהלר ואת ד"ר קרל ברנדט.
ילדים "פגומים" נלקחו ממשפחותיהם והועברו ל"בתי חולים" שם הומתו.
בתחילה כללה התוכנית רק ילדים, אך לאחר מכן החלו בהרג מבוגרים, על מנת שאלו לא יעבירו את פגמיהם לדור הבא.
שישה מוסדות הוקמו ל"המתת חסד" בברנבורג, ברנדנבורג, גראפנק, הדמאר, הרטהיים ובטירת זוננשטיין.
מרכז ה"מבצע" היה בווילה בברלין שהייתה שייכת ליהודי, אך הוחרמה לצורך זה, ברח' טירגארטן 4, ומכאן כינוי המבצע "T4".
שלא כמבצע העיקור, נשמר מבצע T4 בסוד מן הציבור.
ישנן פרשנויות האומרות כי המבצע כולו היה בניגוד לחוק הפלילי שהיה בתוקף בגרמניה באותה התקופה, אם כי ברור כי פקודה מהפיהרר ולוּ בעל פה, הייתה גוברת על החוק היבש בגרמניה, בימי הרייך השלישי.
באוקטובר 2015, נחשף כי מבצר קולומב אשר ממוקם בפוזנן, היה למעשה מחנה ההשמדה הראשון של גרמניה הנאצית שבו נעשה שימוש ראשון בתאי גז לצורך חיסול המוני בשנת 1939. בוצע במקום רצח שיטתי של חולי נפש, לוחמי התנגדות מקומיים, אקדמאים, אנשי רוח, וכל מי שנתפש כאיום על ידי הנאצים.
רק שלוש שנים לאחר מכן, ב-1942, הפכה שיטת החיסול של יהודים בתאי גזים למדיניות של הרייך השלישי והפעילות במחנה בפוזנן הופסקה.
שני תאי הגזים שהיו במחנה הוסבו לתאי כליאה, זאת מכיוון שההשמדה בגז הפכה ליעילה יותר במכונת ההשמדה הנאצית, במחנה אושוויץ ודומיו.
על פי ספרו הידוע של ארנסט קליי, שחקר את "תוכנית אותנסיה", שיטת ההרג הייתה חנק באמצעות פחמן חד-חמצני בתא גזים.
לעיתים היו מעניקים לילדים זריקת רעל.
חלק מן הקרבנות הורעבו למוות.
הליך ההמתה היה דומה להליך המתת היהודים בשואה.
הקרבנות הוכנסו לחדר שהוסווה כחדר רחצה, ולאחר שהדלת נסגרה מאחוריהם, הוזרם אל החדר גז.
לקרבנות נמסר כי עליהם להתקלח.
שיטה זו יושמה לאחר מכן ברצח היהודים, שכן הצוות של מִבצע T4 היה לאחר מכן בין המבצעים העיקריים של השמדת היהודים.
כדי להסוות את המתת הנכים בבתי החולים, היו נשלחים למשפחות מכתבים רשמיים שטענו שיקיריהם מתו מסיבות שונות.
הנעשה התגלה לראשונה כאשר למשפחה אחת נשלחו בטעות שני מכתבים עם שתי סיבות שונות למות יקירם והשקר נחשף.
הדבר הביא למחאה הן מצד קרובי הנרצחים והן מצד הכנסייה.
ביקורת זו הביאה להאטת המבצע, וליתר חשאיות.
עד אוגוסט 1941 נרצחו כשמונים אלף אנשים במסגרת המבצע.
כשליש מהמאושפזים נרצחו במוסדות פסיכיאטרים בגרמניה, אם באופן פעיל, או באמצעות הרעבה.
בסוף 1941 דווח על 93,000 "מיטות ריקות", כפי שהרצח כונה בטרמינולוגיה הנאצית.
באוגוסט 1941 נשא הבישוף הקתולי של מינסטר, קלמנס פון גאלן, דרשה שקראה בפירוש להפסיק את המתות החסד.