tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2016 לוהקה לתפקיד הראשי של ד"ר פרנק נ' פורטר ב-"מופע הטלוויזיה של רוקי", הגרסה הטלוויזיונית של סרט הפולחן המוזיקלי "מופע הקולנוע של רוקי".
שנה סדרה תפקיד הערות 2008 חוק וסדר: מדור מיוחד קנדס פרק: "Closet" I Want to Work for Diddy עצמה תוכנית מציאות; 6 פרקים חוק וסדר מיני פרק: "Sweetie" 2009 משועמם עד מוות זונה טרנסית פרק: "Stockholm Syndrome" 2010 TRANSform Me מנחה תוכנית מציאות; 8 פרקים
גם מפיקה 2013 - 2019 כתום זה השחור החדש סופיה בורסט 40 פרקים
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת בסדרת קומדיה (אנ') (2014)
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית אורחת בסדרת דרמה (אנ') (2017, 2020-2019) 2014 מעמידות פנים מרגו פרק: "Lying Kings and Drama Queens"Girlfriends' Guide to Divorce אדל נורת'ופ פרק: "Rule No.
Laken Perillos"2022 להמציא את אנהקייסי דיוקמיני-סדרה2025 דף חלק (אנ')דסרהתפקיד ראשי; 8 פרקים
חברת תקליטים: Ode Records —
שם שנה מקום במצעדים מצעד הריקודים "Beat for the Gods" 2018 22
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאה2014פרס אמי לבידור בפריים טייםשחקנית אורחת בסדרת דרמהכתום זה השחור החדש Critics' Choice TV Awardשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת קומדיהכתום זה השחור החדש GALECA (Gay & Lesbian Entertainment Critics Association)פרס דוריאן?
פרס GLAADפרס ע"ש סטיבן פ.
לגדל את הופ היא סדרה קומית אמריקאית ששודרה בערוץ פוקס בין ה-21 בספטמבר 2010 עד ל-4 באפריל 2014.
הסדרה הייתה מועמדת לשני פרסי אמי.
ב-10 במרץ 2014 הוחלט בערוץ פוקס לבטל את הסדרה באמצע שידור העונה הרביעית ופרק הסיום שודר ב-4 באפריל 2014.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ yes Comedy.
הסדרה עוסקת בג'יימס (ג'ימי) צ'אנס, צעיר בן 24 אשר יוצא כל ערב ועדיין גר עם משפחתו.
חייו של ג'ימי משתנים כאשר סטוץ עם לוסי, שמתגלה כפושעת מבוקשת, משתבש.
לאחר מספר חודשים, ג'ימי מבקר בכלא המקומי בו הוא מגלה שלוסי ילדה תינוקת אשר עליו לגדל.
כעת ג'ימי נאלץ להיעזר במשפחתו לביצוע המשימה הקשה בחייו.
לוקאס נף – ג'ימי צ'אנס, אביה של הופ, הוא הכניס את לוסי קרלייל להריון.
ג'ימי עבר שלב גותי, והוא מעריץ של שר הטבעות.
הוא אורז במרכול ונישא לסברינה בעונה 3. הוריו לא היו הורים מצטיינים ולכן הוא מאשים אותם בבעיותיו ומנסה להימנע מהטעויות של הוריו.
במהלך העונה, ג'ימי מגלה שקרים שהוריו סיפרו בילדותו, למשל, "חטיפתו" של ברט והיותו אלרגי לפירות, שקר שסיפרו מכיוון שג'ימי אכל את כל הפירות.
מרתה פלימפטון – וירג'יניה צ'אנס, אמו של ג'ימי.
וירג'יניה נכנסה להריון עם ג'ימי בגיל 15 (בנה נולד בליל הנשף).
אמה עזבה אותה בהיותה בת שנתיים והשאירה אתה לגדול אצל סבתה ברברה ג'ון או מאמא (Maw maw) וסבה ווילפרד.
וירג'יניה נשואה לבארט והיא עובדת כמנקה.
גארט דילהאנט – בארט צ'אנס, הוא נשוי לווירג'יניה והוא הכניס אותה להריון עם ג'ימי בהיותו בן 17, הוא מנקה בריכות.
טיפש למדי והכניס את וירג'יניע להיריון בכוונה כי חשב שהיא מחוץ לליגה שלו וראה את זה כדרך היחידה שהיא תישאר איתו.
שאנון וודוורד – סברינה קולינס, סברינה עובדת במרכול והופכת לידידתו של ג'ימי, אשר מנסה לזכות באהבתה.
לסברינה חבר שלומד בקולג' בניו יורק, בשם וויאט, במהלך העונה השנייה היא נפרדת מוויאט לאחר שג'ימי מזייף שיש לו חברה ושוכר שחקנית מחוג האלתור של הוריו, וגורם לסברינה להבין שוויאט לא אמור להתנהג אליה באדישות והתעלמות אחר כך היא החלה לצאת עם ג'ימי.
בעונה 3 הזוג נישא והיא מאמצת את הופ.
נוהגת לישון עם גרבונים על ראשה מפני שבגיל שש נכנס לה עכביש לאוזן.
ביילי וריילי קרגט – הופ צ'אנס, בתה של לוסי הרוצחת הסדרתית וג'ימי.
גרג בנקלי – בארני הגהס, מנהל המרכול בו עובדים סברינה וג'ימי.
בארני הוא גרוש אשר היה שמן בעבר, אך עשה ניתוח קיצור קיבה.
קלוריס ליצ'מן – ברברה ג'ון, "מאמא" (Maw maw) תומפסון, סבתה בת ה-84 של וירג'יניה והיא בעלת הבית של וירג'ינה ובארט.
היא סובלת משיטיון חמור לכן וירג'יניה ובארט מטפלים בה.
נוהגת לחשוב שג'ימי הוא בעלה המת ונוהגת לריב עם הופ על ממתקים.
ברגעי הצלילות שלה היא מתגלה כבעלת יכולות רבות.
ביז'ו פיליפס – לוסי קרלייל, רוצחת סדרתית הנקראת "רוצחת החברים" מפני שהיא רוצחת את בני זוגה.
מתוארת כיפה מאוד ואיש לא הבין איך ג'ימי שכב איתה.
היא פוגשת אותו כשהיא בורחת ממישהו לא מזוהה ומבקשת עזרה מג'ימי שאוסף אותו לטנדר שלו והשניים שוכבים.לאחר מכן,לוסי מגיעה איתו לבית הוריו, וכשהיא הולכת לשירותים, הם רואים בטלוויזיה שהיא רוצחת סדרתית וברגע שהיא מתיישבת, וירג'ינה מכה אותה בראשה עם הטלוויזיה ומתקשרת למשטרה.
על לוסי נגזר עונש מוות אך היא שרדה אותו,ועל מנת להסתיר את המבוכה, ביטלו את האישומים נגדה,היא עברה לטיבט וטיפלה בעצמה לכאורה וחוזרת לקחת את הופ.היא מנצחת במשפט והופ אמורה ללכת איתה לטיבט וג'ימי עוזב את סברינה ומצטרף אליהן.
בדרך אל שדה התעופה, היא שואלת אם ג'ימי אוהב את סברינה,הוא עונה שכן,ולוסי מחליטה שמגיע להופ לגדול במשפחה מאושרת ויוצאת עם סכין עצומה ורודפת אחרי סברינה בכוונה להרוג אותה, אך אוטובוס העדים במשפט עובר ודורס אותה למוות.
לגה (Lega) הוא שבט המונה כיום כרבע מיליון אנשים, המרוכזים בכפרים קטנים ביערות הגשם, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בעיקר.
אנשי הלגה ידועים בתחושת האחדות החברתית, ההיסטורית והתרבותית החזקה שלהם אשר מתבטאת בעיקר באמצעות הבואמי (Bwami) - מסורת תרבותית-דתית עתיקת יומין.
אנשי שבט הלגה אינם מאוגדים תחת ארגון מדיני או שלטוני אחד, ובשל החפיפה של קבוצות מסוימות בשבט הלגה עם תרבויות ודתות אחרות, קשה להגדיר את שטחו של השבט.
אנשי הלגה מאוחדים ביניהם בעיקר בשל ההיסטוריה המשותפת, הערכים המשותפים ותחושת האחדות המושרשת מימי קדם.
בנוסף, אחד הגורמים המרכזיים לאיחוד בני הלגה הוא הבואמי, הממלא תפקיד מרכזי בקהילה ומספק הדרכה מוסרית לאנשי השבט.
הבואמי הוא דרך חיים ופולחן היררכי, שמטרתו היא לימוד הטוב והנכון.
אנשי השבט עולים בדרגות הבואמי על ידי למידה קשה וטקסים ארוכים, כאשר דרגתו של אדם בבואמי ורמת הידע שלו, משקפות את החשיבות, הכוח והעוצמה שלו בשבט.
ההיסטוריה של שבט הלגה ארוכה מאוד.
ישנן עדויות עוד מהמאה ה-16 לקיום שבט זה.
אמנם הממצאים מהמאה ה-16 אינם יוצרים קשר ודאי בין אנשי אותו שבט עתיק לבין בני שבט הלגה של ימינו, אך עצם העובדה כי אנשי קדם אלו קראו לעצמם "לגה" והעובדה כי אנשי שבט הלגה מאמצים היסטוריה זו כשלהם, מהוות את הקישור בין השבט ההיסטורי לשבט הלגה של ימינו.
היסטוריית שבט הלגה מתחילה במאה ה-16 עם הגירה של אנשי לגה מאזור מזרח אפריקה (אוגנדה היום) לאזור המרכז (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו של ימינו).
אנשי הלגה נחשבו לאורך השנים לאנשי מלחמה, אגרסיביים ופראיים.
הדבר קיבל חיזוק בכך שבמהלך המאה ה-17 אנשי הלגה החלו במסעות כיבוש רבים באזור רואנדה של ימינו.
התרבות החזקה מאוד של אנשי השבט הובילה לאימוץ מרכיבים רבים מתרבותם על ידי הקבוצות הכבושות, ובכך השבט הגדיל את כוחו ואת שטחו.
במאה ה-18 היו כפרי שבט הלגה מוקפים בקבוצות סוחרים ערבים וסוואהיליים אשר איימו על עצמאותם, ועסקו בעיקר בסחר באוצרות טבע ובעבדים.
אותן קבוצות, בשליטת סוחר העבדים והאוצרות טיפו טיפ (Tippu Tip בתרגום חופשי) כבשו את שבט הלגה ובעזרת סוכנים אספו מהם את אוצרותיהם, בעיקר שנהב, וסחרו באנשיהם.
משלחות מחקר אירופיות הגיעו לשטחה של שבט הלגה בסוף המאה ה-19. האזור מופה על ידי מגלה הארצות הבריטי הנרי מורטון סטנלי, דבר שאיפשר את הקולוניזציה האירופאית.
בוועידת ברלין בשנת 1885 קונגו בתוכה גם שבט הלגה הועברה לרשותו של לאופולד השני מלך הבלגים.
המשטר הקולוניאלי אפשר לשבט הלגה אוטונומיה מוגבלת כדי למנוע התנגדות מצדו.
הבלגים החלו לראות בתרבות הבואמי כגורם מאיים לתרבות ולסדר של המשטר הקולוניאלי, שכן החוזק של תרבות הבואמי כמכתיב את דרך ההתנהגות והפעולות של השבט לא תאם את רצונות המשטר הקולוניאלי.
הבלגים הוציאו את מנהגי הבואמי אל מחוץ לחוק בשנת 1933, ושוב בשנת 1948, והחלו לרדוף אחר אנשי הלגה.
בדרך זו, גרמו הבלגים לשינוי משמעותי באומנות ובטקסים של השבט, אשר בוצעו במחתרת.
בשנת 1960 קיבלה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אז נקראה זאיר) את עצמאותה מהשלטון הבלגי, ובכך גם גרמה להכרה מחדש של תרבות הבואמי ושבט הלגה, אשר עברו בתקופה זו שינויים רבים, ותרבותם כבר לא הייתה כבעבר.
מאז קבלת העצמאות, שבט הלגה נאלץ להתמודד עם מלחמות אזרחים בין השבטים השונים באזור, אשר הובילו לעוני רב וניצול של אנשי שבט הלגה את דרגתם ומעמדם על מנת להשיג מזון ואמצעים.
בתחילת דרכם היו בני שבט הלגה עוסקים בעיקר בציד וליקוט בהתאם למשאבי השטח בו הם חיו.
עם תחילת הכיבוש הקולוניאלי החלו הבלגים לכפות על אנשי שבט הלגה את גידול הבננות והאורז, ובכך שינוי את אופי המחייה של אנשי השבט.
עם סיומו של השלטון הקולוניאלי הבלגי, אנשי שבט הלגה מיקדו את מרבית תעסוקתם במכרות הזהב והברזל ("Lega," Art & Life in Africa).
פולחן הבואמי בנוי בצורה של דת או כת חסרת סמכות מרכזית, אך בעלת מערכת היררכית של רמות ידע, כאשר לגברים יש חמש רמות התקדמות ולנשים שלוש.
כל כפר מנוהל על ידי זקני הכפר, אשר לרוב גם נמצאים בדרגה הגבוהה ביותר של הבואמי.
הבואמי משמעו מלך, כאשר אנשי הבואמי מאמינים כי הבואמי יודע מה טוב, מכוון לשלמות מוסרית, מפיץ עושר וטוב ויודע את הסודות לחיים הטובים.
עם זאת, אין מלך ספציפי או סמכות יחידה אשר מרכזת ומפיצה את הבואמי.
זו תפיסה של כוח חברתי, וכת אומנותית המועברת באמצעות ריקודים, פתגמים ואובייקטים, אשר מכווינים את אנשי הלגה להגיע אל הטוב.
כל אחד מבני שבט הלגה יכול להתקדם בדרגות הבואמי על ידי למידה רבה וביצוע טקסי חניכה שונים הכוללים ריקודים, תנועות ומוזיקה.
אחד המרכיבים הבולטים ביותר בתרבות שבט הלגה ובדת הבואמי היא האומנות.
מרבית האומנות היא תוצר ישיר של הבואמי אשר באמצעותו מביעים אנשי השבט את דרגתם בבואמי, משקפים ערכים ומשפטים של הבואמי ומשמשים כאמצעים לטקסי הבואמי שונים.
כמו כן, האומנות גם משמשת באמצעי לחניכה וללימוד של נשים וגברים את הבואמי.
אומנות שבט הלגה עברה תהפוכות רבות.
עיקר השינוי התרחש בשל השלטון הקולוניאלי.
הוצאת הבואמי אל מחוץ לחוק בשנת 1933 ורדיפת האמנים בשבט, הביאו לירידה למחתרת של האומנות.
מעמדם של האמנים בשבט, על אף שלא היה גבוה טרם הכיבוש, הידרדר אף יותר, ואילץ אמנים לפעול מהר יותר ליצירת חפצי האומנות.
בנוסף, הסחר של השלטון הקולוניאלי באוצרות הטבע הוביל לקושי גדול של אנשי השבט להשיג חומרי גלם טובים כמו בעבר, ומחירם עלה בצורה משמעותית.
מצב זה הביא לשינוי ולהפשטה של חפצי האומנות.
האמנים יצרו חפצים בצורה פשטנית יותר, בעלת מספר משמעויות, ומחומרים זולים יותר על מנת לחסוך זמן ואמצעים כמה שאפשר.
לברקיים (שם מדעי: Moronidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים ונחשבים לדגי מאכל משובחים.
דגים אלה הם חלק ממיני דגי הבס והם נפוצים בעיקר לחופי האוקיינוס האטלנטי, וחלק מהמינים גם במים מליחים ואף מתוקים.
הם נפוצים בעיקר במערב אירופה, צפון אפריקה והחוף המזרחי של ארצות הברית (בעיקר במפרץ מקסיקו).
לברקיים הם דגים היכולים להגיע לאורך 45 ס"מ, קשקשיהם גדולים ואפורים או בהירים עם פסים שחורים.
דגים אלה הם ציידים זריזים של דגים איטיים יותר, אותם הם חוטפים במהירות.
מספר חוקרים משייכים למשפחה גם את הסוג בס אסייתי (Lateolabrax), בו ישנם 2 מינים, אשר כלול במשפחה עצמאית.
לגארט בלאנט הוא שחקן פוטבול אמריקאי לשעבר ששיחק בעמדת הרץ אחורי בליגת ה-NFL.
בלאנט נולד בעיירה מדיסון שבפלורידה בנם של גרי וברברה.
הוא למד בתיכון מחוז טיילור והצטיין בפוטבול ובאתלטיקה קלה.
למד במשך שנתיים במכללה במיסיסיפי בה הצטיין בנבחרת הפוטבול.
ב-2008 עבר לאוניברסיטת אורגון ושיחק בקבוצת הפוטבול שלה במשך שתי עונות.
בעונתו השנייה הושעה למשך למעלה מחודשיים לאחר שבתום המשחק הראשון של העונה חבט בשחקן יריב והתעמת עם אוהדי הקבוצה היריבה.
לאחר שהוחזר מההשעייה לא הצליח להשתלב בהרכב עד למשחק האחרון של העונה.
בלאנט העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL של 2010 אך לא נבחר על ידי אף קבוצה.
הוא התאמן עם טנסי טייטאנס אך שוחרר לפני פתיחת העונה.
הוא הוחתם על ידי טמפה ביי באקנירס ובעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-13 משחקים בהם רשם 1,007 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה והוביל את שחקני השנה הראשונה בליגה בכמות היארדים בריצה.
בעונתו השנייה פתח בכל 14 המשחקים בהם שותף והשיג 781 יארד וחמישה טאצ'דאונים בריצה.
בעונתו השלישית שימש מחליף בלבד והשיג רק 151 יארד ושני טאצ'דאונים במהלך העונה כולה.
באפריל 2013 הועבר בלאנט לניו אינגלנד פטריוטס, הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם 772 יארד ו-7 טאצ'דאונים, במחזור האחרון של העונה הוביל את הקבוצה לניצחון על באפלו בילס עם 189 יארד בריצה, שני טאצ'דאונים ועוד 145 יארד בהחזרת בעיטות.
הוא קבע בכך שיא קבוצתי חדש לסך היארדים במשחק ונבחר לשחקן השבוע ב-NFL.
בפלייאוף הצטיין בלאנט בניצחון 43–22 על אינדיאנפוליס קולטס כשהשיג 166 יארד בריצה ו-4 טאצ'דאונים.
בגמר ה-AFC הודחה הקבוצה לאחר הפסד לדנוור ברונקוס במשחק בו השיג בלאנט 6 יארד בלבד בריצה.
בתחילת עונת 2014 חתם לשנתיים בפיטסבורג סטילרס, הוא שוחרר מהקבוצה לאחר 11 משחקים בלבד על רקע התנהגותו כשעזב את מגרש ללא אישור לפני תום משחק הקבוצה.
מיד לאחר שחרורו חתם שוב בניו אינגלנד פטריוטס ובחמישה המשחקים האחרונים של העונה סייע לקבוצה להשיג את המקום הראשון בחטיבת ה-AFC.
בפלייאוף הצטיין בגמר ה-AFC מול אינדיאנפוליס קולטס עם 148 יארד ושלושה טאצ'דאונים בריצה.
הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול XLIX במהלכו השיג 40 יארד ב-14 ניסיונות ריצה.
את המחזור הראשון של עונת 2015 החמיץ בשל השעיה מהליגה על שימוש במריחואנה.
הוא שיחק ב-12 משחקים במהלך העונה בהם השיג 703 יארד ושישה טאצ'דאונים בריצה ועוד 43 יארד וטאצ'דאון אחד בתפסה.
בעקבות פציעה ברגלו החמיץ את יתרת העונה מהמחזור ה-14 ואילך.
בתחילת עונת 2016 חתם על חוזה לעונה אחת בניו אינגלנד פטריוטס.
עונה זו הייתה עונת שיא בקריירה שלו, כשהשיג 1,161 יארד בריצה והוביל את הליגה עם 18 טאצ'דאונים בריצה, שיא קבוצה לרץ אחורי.
הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול LI.
במאי 2017 הצטרף לקבוצת פילדלפיה איגלס וסייע לה להעפיל לסופרבול LII בו השיג 90 יארד וטאצ'דאון אחד בניצחון מול קבוצתו לשעבר ניו אינגלנד פטריוטס.
במרץ 2018 חתם בקבוצת דטרויט ליונס ושיחק בקבוצה במשך עונה אחת.
לגדי (באסטונית: Lagedi) היא עיירה קטנה במחוז האריו בצפון אסטוניה.
לחברת הרכבות האסטונית הממשלתית אלרון תחנה בלגדי.
בלגדי פעל מחנה לעבודת כפייה במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה.
מחנה זה היה מחנה לוויין של מחנה הריכוז ואיווארה ובו התקיימו רציחות המוניות של יהודים.
לברק חלק (שם מדעי: Dicentrarchus labrax) הוא מין של דג ממשפחת הלברקיים ומהסוג לברק.
הוא מצוי בטבע לחופי האוקיינוס האטלנטי המזרחי שלחופי אירופה ואפריקה מנורווגיה עד לסנגל.
הוא מצוי גם (כאוכלוסייה נפרדת) גם במימי הים התיכון והים השחור, אך לא בים הבלטי.
אפשר למצוא אותו גם בחופי ישראל.
הוא מאופיין לרוב בצבע כחול מכסיף מבריק (מטאלי).
הלברק הוא דג מוארך בצורתו בעל קשקשים כסופים עם סנפירים קצרים, סנפיר גבי נמוך וזנב שרירי.
הוא יכול להגיע לאורך 103 סנטימטרים ולמשקל של 12 קילוגרם, אך נפוץ יותר באורך 50 סנטימטרים.
דג זה יכול לחיות מעל 30 שנה בטבע.
הלברק הוא צייד מהיר של דגים אחרים קטנים וכן של סרטנים, חסילונים ודיונונים.
לרוב הוא מצוי בעומקים רדודים סמוך לחוף והצעירים מצויים בשפכי נהר, בהם הם גדלים הרחק מהישג ידם של טורפים.
דג זה הוא דג מאכל בעל בשר משובח ודגים אותו בכמויות גדולות, וכן הוא מגודל לחקלאות ימית במדינות שונות.
לגארטו (בפורטוגזית: Lagarto) היא עיר במדינת סרז'יפה בברזיל.
נכון ל-2020, אוכלוסייתה של העיר נאמדת ב-105,221 תושבים והיא נמצאת במקום השלישי מבחינת אוכלוסייה במדינה.
שטחה הוא 969 קמ"ר וגובהה הוא 183 מטרים מעל פני הים.
העיר ממוקמת במרחק של כ-75 קילומטר מבירת המדינה, אראקז'ו.
בעיר ישנו מועדון כדורגל בשם "מועדון הכדורגל לגארטו" שהוקם בשנת 2009.
לפי מפקד שנערך ב-2010, 48.46% מתושבי העיר מתגוררים באזור היותר כפרי שלה, ו-51.54% מתגוררים באזור העירוני, המודרני והמתפתח יותר.
כמו כן, מפקד זה הראה ש-49.02% מאוכלוסיית העיר הם גברים ו-50.98% הם נשים.
חלק ניכר מהכלכלה של העיר מבוסס על חקלאות,ובעיקר טבק והדרים.
כמו כן, יש מספר רב של בעלי חיים ומסחר בבעלי חיים בעיר.
לג'נדרי פינק דוטס היא להקת רוק, וגל חדש אקספרימנטלית אנגלית-הולנדית שהוקמה בלונדון באוגוסט 1980.
ב-1984 עברו חברי הלהקה לאמסטרדם וניגנו עם מוזיקאים מתחלפים.
חברי הליבה של הלהקה הם הזמר/כותב השירים/קלידן אדוארד קא-ספל והקלידן פיל נייט.
החל משנת 2012, מורכבת הלהקה מאדוארד קא-ספל (שירה, קלידים, כותב שירים), פיל נייט (קלידים, אלקטרוניקה), אריק דרוסט (גיטרות) וריימונד סטיג (מהנדס סאונד חי).
הלהקה נקראה במקור "One Day..." אך לאחר מכן שינתה את השם ל-The Legendary Pink Dots.
בשנות ה-80 הוציאה הלהקה אלבומים בלייבלים -Mirrordot וב-InPhaze; ב-1985 הם חתמו עם הלייבל Play It Again Sam על יציאתו של האלבום The Lovers.
הרכב הלהקה נשאר יציב עד 1988, כאשר נילס ואן הורנבלואר (צופרים) ובוב פיסטוור (גיטרה) הצטרפו בזמן לסיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית ב-1988. פיסטוור מת מסרטן ואת מקומו מילא מרטין דה קליר; המתופף ריאן מור השלים את ההרכב בשידור חי ובאולפן.
הלהקה הופיעה בישראל ב-1992 במוזיאון תל אביב וב-2005 ו-2013 במועדון הבארבי.
המוזיקה של הלג'נדרי פינק דוטס נוגעת באלמנטים של נאו-פסיכדליה, מוזיקת אמביינט, מוזיקה אלקטרונית, פולק פסיכדלי, סינת'פופ, פוסט-פאנק, פרוגרסיב, ג'אז, נויז, פופ ורוק גותי, עם נטייה אקספרימנטלית/אוונגרדית מובהקת; הסאונד שלהם התפתח עם הזמן, מה שמקשה לשייך את הלהקה לסגנון או ז'אנר תמציתיים.
הסאונד הכללי בשילוב עם המילים והשירה הייחודים של קא-ספל זכו להשוואות לפינק פלויד וסיד בארט.
הלהקה שיתפה פעולה לעיתים קרובות עם סקיני פאפי והייתה חלק מפרויקט צד בשם The Tear Garden
הם השפיעו על מגוון רחב של להקות, כמו Mgmt והדרזדן דולס.
לגדול בין זאבים היא סדרת דרמה מדע־בדיונית אמריקאית, שנוצרה בידי אהרון גוזיקווסקי עבור שירות הסטרימינג HBO Max.
הסדרה יצאה לאור ב-3 בספטמבר 2020 ועונתה הראשונה כללה עשרה פרקים.
רידלי סקוט ביים את הפרקים הראשונים והפיק בפועל את כל הסדרה.
הסדרה חודשה לעונה שנייה זמן קצר לאחר עליית העונה הראשונה.
העונה השנייה עלתה ב-HBO Max ב-3 בפברואר 2022. ב-3 ביוני 2022 הסדרה בוטלה.
עלילת הסדרה מתרכזת בשני אנדרואידים, אבא ואמא, המופקדים על גידול ילדים אנושיים בכוכב הלכת החוץ־שמשי קפלר-22b, לאחר שכדור הארץ נהרס ב"מלחמה הגדולה" בין אתאיסטים לוחמניים למסדר דתי קנאי המכונה "המיתראים".
אנדרואיד מלחמה רב עוצמה, שתוכנת מחדש על מנת לגדל מושבה אנושית אתאיסטית על כוכב הלכת קפלר-22b.
אנדרואיד שירות שתוכנת מחדש כדי להגן ולתמוך בילדי המושבה.
השורד היחיד מבין ששת הילדים שהובאו כעוברים לקפלר-22b על ידי אמא ואבא.
חיילת אתאיסטית ובת זוגו של קיילב.
על כדור הארץ, מרי וקיילב הרגו זוג מיתראים, סו ומרקוס, והחליטו לגנוב את זהותם על מנת לעלות על החללית המיתראית הנוסעת לקפלר-22b.
את דמותה של מרי במראה המקורי מגלמת סיינה גילורי.
חייל אתאיסטי ובן זוגה של מרי.
את דמותו של קיילב במראהו המקורי מגלם ג'ק הוקינס.
בנם הביולוגי של מרקוס וסו, שגודל על ידי קיילב ומרי.
צעיר ששרד את התרסקות הארון.
ילדה ששרדה את התרסקות הארון.
חייל מיתראי נאמן ששרד את התרסקות הארון.
פטר כריסטופרסן – קליבר (עונה 2)
סלינה ג'ונס – סבתא (עונה 2)
מורגן סנטו – ווריל (עונה 2)
ג'יימס הארקנס – טמרליין (עונה 2)
קים אנגלברכט – דסימה (עונה 2)
ג'ניפר סאיינג – נרווה (עונה 2)
העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל, עם דירוג ממוצע של 7.1/10 מבין 57 ביקורות, לפי האתר Rotten Tomatoes.
כמו כן מחזיקה הסדרה בדירוג צופים של 7.5/10 באתר IMDb.
לָג'וּן הייתה עיירה גדולה שהתקיימה מהתקופה הרומית עד לכיבושה בידי ההגנה וצה"ל במלחמת העצמאות.
מאז הכיבוש הערבי של ארץ ישראל היו רוב תושביה מוסלמים.
העיירה נקראה על שמו של האתר הקדום לגיו, שהיה מחנה של הלגיון השישי פראטה של הצבא הרומי בפרובינקיה סוריה פלשתינה.
העיירה הייתה מיושבת במשך כ-2,000 שנה, ושימשה כיישוב מרכזי בארץ ישראל בתקופת בית עבאס, בתקופת הסולטנות הממלוכית ובזמן שלטון האימפריה העות'מאנית, שקראה למחוז לג'ון על שמה.
במלחמת העצמאות נכבשה העיירה על ידי חטיבת גולני.
רוב תושביה ברחו לאום אל-פחם, ובתי העיירה נהרסו.
בשנת 1949 הוקם הקיבוץ מגידו על קרקעות היישוב.
העיירה לג'ון נקראה על שמו של האתר הקדום לגיו, שבו היה מוצב של הלגיון השישי פראטה.
במאה ה-3 שונה שמה של העיירה למקסימיאנופוליס ("עיר מקסימיאנוס") על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס לכבוד מקסימיאנוס, שותפו לקיסרות, אך התושבים המשיכו להשתמש בשם הישן.
בתקופת הח'ליפות העבאסית נקראה העיירה אל-ליג'וב.
לאחר כיבוש ארץ ישראל במסע הצלב הראשון, בשנת 1099, הצלבנים החזירו את השם הרומאי.
בשנת 1187 העיירה נכבשה מחדש על ידי המוסלמים ומאז נקראה שוב לג'ון או אל-לג'ון.
העיירה לג'ון נבנתה על מדרונותיהן של שלוש גבעות בשולי עמק יזרעאל, בגובה של כ-135 עד 175 מטר מעל פני הים.
לג'ון היא נקודת תצפית טובה על נופי עמק יזרעאל, הרי הגלבוע, גבעת המורה, הר תבור, רכס הרי נצרת וג'נין.
העיירה נבנתה על שתי גדות נחל הקרוי בערבית ואדי א-סיט ("נחל הגברת") שהוא יובל של נחל קישון.
הנחל זורם צפונה ואז מזרחה לאורך 6 ק"מ לפני שהוא מגיע ללג'ון, ומקטע זה והלאה הנחל נקרא בערבית ואדי אל-לג'ון.
בשנת 1958 החליטה ועדת השמות הממשלתית להשתמש בשם נחל קיני לכל אורכו של הנחל.
הרובע הצפוני של לג'ון נבנה ליד מספר מעיינות, בהם עין אל-ח'ליל, עין נאסיר, עין סיט לילה, ועין ג'ומעא, הקרוי גם עין סיל-לג'ון.
הרובע המזרחי נבנה ליד עין אל-חג'ה.
הכביש הראשי של העיירה היה מקושר לכביש ג'נין-חיפה מצד אחד, ומהצד השני לאום אל-פחם.
מסביב לעיירה שכנו מספר כפרים, בהם זלפה וזובובא.
לג'ון נמצאת כקילומטר דרומית לתל מגידו, המזוהה עם מגידו העתיקה.
נחל קיני, הסמוך ללג'ון, מוזכר בכתבים מצריים של תחותמס השלישי המתארים את קרב מגידו.
העיירה לג'ון נבנתה בסמוך לאתר לגיו שבתל מגידו, שבתקופה הרומית הוצב בו הלגיון השישי פראטה של הצבא הרומי לאחר דיכוי מרד בר כוכבא בשנת 130 לספירה.
תל מגידו מזוהה במחקר עם העיירה "כפר עותנאי" או "כפר עותני" הנזכרת רבות במקורות חז"ל.
במאה ה-3 עזבו כוחות הלגיון את המקום והחלה בניית בתי מגורים.
הקיסר דיוקלטיאנוס קבע ששם היישוב יהיה מקסימיאנופוליס ("עיר מקסימיאנוס") לכבודו של מקסימיאנוס, שותפו לקיסרות, אך התושבים המשיכו להשתמש בשם הישן.
קרב אג'נדיין התחולל בסביבות שנת 634 בין צבא האימפריה הביזנטית לצבא האימפריה המוסלמית.
מיקומו המדויק של שדה הקרב איננו ברור, אך ישנם היסטוריונים מוסלמים הסבורים שהקרב נערך בלג'ון, ובעקבות הניצחון המוסלמי שולבו אזורי ארץ ישראל ודרום סוריה בח'ליפות ראשידון, ולאחר מכן היו חלק מהפרובינציה האומיית והעבאסית של בלאד א-שאם.
לג'ון סימנה את הגבול הצפוני של ג'ונד פלסטין.
בשנת 940 התחולל בלג'ון קרב בין צבא בית עבאס לבין השושלת האיח'שידית.
לאחר הקרב השיא מוחמד בן טוגג' אל-איחשיד את בתו לבנו של מושל העיירה.
לג'ון מתוארת בכתביו של הגאוגרף מוקדסי משנת 985 כחלק ממחוז ג'ונד אל-אורדון, בו היו גם נצרת וג'נין.
בשנת 1099 הצלבנים פלשו וכבשו את הלבנט מידי השושלת הפאטמית.
הם שבו וקראו לעיירה בשמה הרומי "לגיו" והיא הייתה חלק ממחוז קיסריה.
נוצרים רבים התיישבו בעיירה ובסביבתה, והיא התרחבה עד תיעניכ.
על פי ז'אן ד'איבלין פעלו בעיר 100 אנשי צבא שדאגו לסדר הציבורי, וכן נבנו בה מנזר וכנסייה, מכספי מעשר של כנסיות בנצרת.
בנוסף פעלו בה שווקים, תנור אפייה גדול ומרכזי מסחר.
בשנת 1182 פשטו האיובים על לגיו, ובשנת 1187 היא נכבשה על ידם בהנהגת אחיינו של צלאח א-דין, חוסאם א-דין עמר, שהחזיר לעיירה את שמה הערבי לג'ון.
בשנת 1226 כתב הגאוגרף יאקות אל-חמאווי על המסגד בלג'ון ועל "נחל שופע" הזורם לצד העיירה.
הסולטן אל-מלכ אל-כאמל השיא את בתו בעיירה בשנת 1231. בשנת 1241 נכבשה לג'ון על ידי צלבנים, ובשנת 1263 נכבשה שוב על ידי הסולטנות הממלוכית בראשות ביברס.
בשנת 1264 פשטו על העיירה אנשי מסדר אבירי היכל שלמה וההוספיטלרים, ולקחו 300 שבויים לעכו.
בהסכם בין קלאוון לצלבנים משנת 1283 רשומה העיירה כחלק מהסולטנות הממלוכית.
לאחר מכן לג'ון מוזכרת בכתבים היסטוריים רבים כעיירה מרכזית במחוז וכחלק ממסלול חלוקת הדואר בין קהיר לדמשק.
במאה ה-15 היו בעיירה ח'אן, גשר, שווקים, מסגד וטחנות קמח.
בקרב מרג' דאבק, שנערך ב-24 באוגוסט 1516, הכו כוחות האימפריה העות'מאנית את צבא הסולטנות הממלוכית ולאחריו החל שלטון האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל.
בלג'ון שלט שבט טורבאי, ובני השבט מונו למושלי העיירה במהלך השנים.
מושלי העיירה שיתפו פעולה, בין השאר, עם שושלת רדואן ועם פח'ר א-דין השני.
במאה ה-16 לג'ון הייתה אחת מהבירות המחוזיות של הארץ והמרכז הראשון של אמירות טורבאי שהשתרעה על עמק יזרעאל, עמק בית שאן, צפון השומרון, רמות מנשה, הכרמל, רמת סירין וצפון השרון.
התבססה כלכלת העיירה על גידולי חיטה ושעורה, וכן על משקי עיזים וכוורות דבורים.
במפקד אוכלוסין משנת 1596 מנתה לג'ון 226 נפשות.
בני שבט טורבאי היו מושלי העיירה עד שנת 1677, אך בתקופה זו נדדו רבים מבני השבט לעבר הירדן המזרחי, ועקב כך מינה השלטון העות'מאני קצין מטעמו לתפקיד מושל העיירה.
לקראת סוף המאה ה-17 מונה מושל עראבה למושל מחוז לג'ון.
בשנת 1697 ביקר בעיירה הנרי מונדרל.
במהלך המאה ה-18 חלה בלג'ון התדרדרות כלכלית ונטישת תושבים.
ייתכן שזו הושפעה ממספר תקיפות צבאיות של דאהר אל-עומר שהתרחשו בקרבת מקום.
בתקופה זו עלה כוחה הפוליטי של עכו, ושכם הפכה למרכז כלכלי.
בעיירה לג'ון המשיך לפעול חאן גדול ששימש עוברי אורח, המוזכר בכתביהם של אדוארד רובינסון (1838), צ'ארלס וילסון, ג'יימס פין (סוף המאה ה-19) וגוטליב שומאכר (תחילת המאה ה-20).
בסוף המאה ה-19 החלו ארבע חמולות ערביות מאום אל-פחם (אל-מחג'ינה, אל-ע'בריה, אל-ג'בארין ואל-מחמיד) להשתמש באדמות החקלאיות של לג'ון, ובהדרגה עברו לגור בעיירה ובנו בה בתים חדשים.
בתחילת המאה ה-20 ארבע החמולות חילקו ביניהן את השטח.
לג'ון התפתחה בתקופת המנדט הבריטי, במיוחד בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, אז עברו אליה רבים מערביי ארץ ישראל שנרדפו על ידי הבריטים בשל השתתפותם במרד הערבי הגדול.
באותן שנים נבנו בעיירה בתי ספר, מסגדים, תחנה מרכזית לאוטובוסים, טחנות קמח ושטחי מסחר.
בשנת 1941 בנתה ממשלת המנדט הבריטי ליד לג'ון תחנת משטרה השייכת למערכת מצודות טיגארט.
בשנת 1943 נבנה בעיירה מסגד אבן לבן.
במפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1922) נמנו בלג'ון 417 תושבים.
במפקד של 1931 האוכלוסייה הוכפלה, ובעיירה התגוררו 857 איש, מתוכם 829 מוסלמים, 26 נוצרים ושני יהודים.
באפריל 1947 ביקשו יהודים לרכוש קרקעות של ערבים, בין השאר בשטחי לג'ון.
הוועד הערבי העליון התכנס מספר פעמים כדי לדון בנושא זה.
במסקנות הדיונים נכתב: "שמירת האדמות מפני ההשתלטות הציונית הינה חובה חשובה ביותר", ונאסרה מכירת אדמות ליהודים באזורי ירושלים, שכם, חברון ואזורים נוספים.
עם זאת הותרה מכירת קרקעות במישור החוף.
באזור לג'ון נאסרה מכירת הקרקעות, והוחלט על צעדי חיזוק חיוביים, בהם הלוואות לבעלי הקרקע, רכישת ציוד חקלאי מודרני והסדרת ההשקיה.
בתוכנית החלוקה של האו"ם משנת 1947 לג'ון יועדה למדינה הערבית.
במלחמת העצמאות פעלו בה כוחות צבא ההצלה וצבא עיראק.
יחידות פלמ"ח פשטו ופוצצו חלק מבתי לג'ון בלילה שבין 15 ל-16 באפריל.
רוב תושבי העיירה ברחו ממנה, ונותרו בה בעיקר כוחות צבא.
ב-30 במאי נכבשה העיירה על ידי חטיבת גולני, כחלק ממבצע ארז.
לאחר מכן חלה הפוגה, בתיווך האו"ם, במהלכה הורשו חקלאים ערבים ויהודים לקצור את יבוליהם.
כמו כן שוכנו בלג'ון 1,400 נשים, ילדים וקשישים שגורשו מהכפר איג'זים, ולאחר מכן נשלחו ברגל לג'נין.
רוב תושבי לג'ון ברחו לאום אל-פחם, והם וצאצאיהם מתגוררים בה כיום.
תושבי לג'ון הם ערבים ישראלים וכן נפקדים נוכחים.
בשנת 1949 נבנה קיבוץ מגידו על חלק מאדמות לג'ון.
בתי העיירה הוחרבו לאחר מכן, ועל השטח נטעו עצי יער.
בשנת 1953 נחקק חוק רכישת מקרקעים (אישור פעולות ופיצויים) שהכשיר את הפקעת שטחי היישוב על ידי ממשלת ישראל.
בשנת 1978 הגיש חבר הכנסת תופיק טובי שאילתא בכנסת לשר הדתות בה כתב שתושבי קיבוץ מגידו חפרו בור אשפה גדול ליד בית הקברות של לג'ון, שהיה מגודר אבל מוזנח.
בשנת 1984 מועצת אום אל-פחם התכוונה לבצע עבודות ניקיון וגידור בבית הקברות, אך נאסר עליה לעשות זאת כי המקום נמצא מחוץ לתחום שיפוטה.
בשנת 1999 בית הקברות גודר מחדש על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
בשנת 1984 התלוננה מועצת אום אל-פחם על כך שמבנה המסגד בלג'ון משמש כנגריה, וביקשה לפנות את המבנה, לשפץ אותו ולהשתמש בו כמסגד.
התביעה נדחתה על ידי קיבוץ מגידו.
בשנת 1992 תיאר וליד ח'אלדי את שרידי העיירה: "נותרו רק מסגד האבן הלבן, טחנת קמח אחת, מרכז שירותי הבריאות של העיירה, וכמה בתים הרוסים.
המסגד משמש כנגריה ובאחד הבתים נבנה לול תרנגולות.
מרכז הבריאות וטחנת הקמח שוממים, ובית הספר איננו.
בית הקברות נותר, אך הוא מוזנח.
קברו של יוסף אל-חמדאן, פעיל ערבי בולט שנפל במרד הערבי הגדול ב-1936, נראה בבירור.
האדמות סביב העיירה נטועות בעצי שקד, חיטה ושעורה.
יש בהן גם סככות לבעלי חיים, צמחי מספוא ומשאבת מים.
האתר מגודר היטב והכניסה אליו חסומה." בשנת 2000 הוזכר המסגד בספר "Sacred Landscape" של מירון בנבנישתי.
בשנת 2005 עדיין פעלה נגריה במבנה המסגד, ובשנת 2007 הוא נאטם.
חלק ניכר מהעיירה מצוי כיום בתוך יער מגידו של קק"ל.
באזור החאן של לג'ון נערכות מפעם לפעם חפירות ארכאולוגיות.
בשנות ה-2000 עתרו באמצעות ארגון עדאלה 486 משפחות שברחו מלג'ון לאום אל-פחם, וביקשו להשיב להן את הבעלות על שטחי הקרקע בעיירה.
העתירה נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי בשנת 2007, והערעור נדחה על ידי בית המשפט העליון בשנת 2010.
משנת 2000 בערך מתקיימת באזור לג'ון תהלוכה למען זכות השיבה, בסמוך ליום הנכבה, בה משתתפים אלפי אנשים.
בתהלוכה מונף הדגל הפלסטיני והיא עוברת דרך מספר יישובים פלסטיניים שנחרבו ב-1948. בתהלוכה משתתפים גם ארגוני שלום, בהם זוכרות, נשים בשחור, אשה לאשה ובת צפון.
באום אל-פחם הוקם מוזיאון מורשת אל-לג'ון.
בשנת 2013, עמותת הנוער בלדנא, במסגרת פרויקט "עודנא" ("שבנו"), שכרה את שירותיו של האדריכל שאדי חביב אללה, והוא הכין תוכנית אדריכלית, רעיונית, להקמה מחדש של היישוב, הפעם כעיר, בצמוד לקיבוץ מגידו, על אותן אדמות שהמדינה הפקיעה.
שאדי (38), תושב הכפר עין מאהל שליד נצרת, מספר שלעבודה שלו קדם דיון נוקב בין בני הנוער שיזמו את הפרויקט - האם להסתפק בחזרה למרחב, או לאדמות המופקעות עצמן.
"המסקנה הייתה שהם רוצים לחזור לאותה נקודה.
החזון הוא לבצע זאת ליד הקיבוץ, באזור שכיום הוא אזור פתוח, שאין בו בנייה".
לברכט מאס היה קונטר-אדמירל שפיקד על כוחות הצי הקיסרי הגרמני בקרב מפרץ הלגולנד הראשון.
הוא איבד את חייו כשספינת הדגל שלו, הסיירת הקלה SMS קלן, הוטבעה על ידי סיירות מערכה בריטיות בפיקודו של תת אדמירל דייוויד ביטי.
לברכט מאס נולד בקורקנהגן, מחוז פומרניה.
הוא הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ב-1863. בין 1893 ל-1895 פיקד מאס על סירת טורפדו.
מאס שימש כמנהל בית הספר הימי (1906–1908) וקודם לקפטן במרץ 1908. הוא פיקד על הסיירת Freya (אפריל 1908-יוני 1909), על הסיירת המשוריינת שרנהורסט (מרץ 1909 – יוני 1910) ועל אוניית המערכה הישנה וייסנבורג (אוגוסט 1910 – ספטמבר 1910).
באוקטובר 1910 הועלה מאס לדרגת קומודורה.
ב-9 בדצמבר 1913 הועלה מאס לדרגת קונטר-אדמירל, והניף את דגלו בסיירת קלן.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה כיהן מאס כמנהיג ספינות הטורפדו ומפקד קבוצת הסיור השנייה.
ב-28 באוגוסט 1914, כוח הארוויץ' של הצי המלכותי הבריטי של שתי סיירות קלות, ארת'וזה ופירלס, ו-31 משחתות בפיקודו של קומודור רג'ינלד טירוויט, ערך פשיטה על ספינות גרמניות ליד בסיס הצי הגרמני בהלגולנד.
מרחוק סיפקו חיפוי סיירות המערכה ניו זילנד ואינווינסיבל של כוח הסיירות K תחת אדמירל מור.
בשעות הבוקר המוקדמות נתקל כוח הארוויץ' בסירות טורפדו גרמניות בסיור ממערב להלגולנד.
הגרמנים שלחו במהירות למקום את הסיירות הקלות פראונלוב ושטטין, אליהן הצטרפו זמן קצר לאחר מכן שלוש סיירות קלות נוספות מווילהלמסהאפן, כולל ספינת הדגל של אדמירל מאס, קלן, כמו גם אריאדנה ושטרסבורג.
לאחר מכן הצטרפה אליהם סיירת קלה נוספת, מיינץ מאמדן.
הארת'וזה של טירוויט נפגעה קשות על ידי פראונלוב, אך גם הסיירת הגרמנית ספגה פגיעות קשות ונסוגה להלגולנד.
טירוויט קיבל עד מהרה תמיכה מהשייטת של קומודור ויליאם גודאינף, שמנתה שש סיירות קלות מודרניות מסדרת טאון: סאות'המפטון, ברמינגהאם, פאלמות', ליברפול, לואוסטופט ונוטינגהאם.
בערפל ובעשן, מיינץ מצאה את עצמה בין הכוחות של טירוויט וגודאינף, והוטבעה על ידם לאחר קרב ממושך.
לאחר שנקרא לסיוע על ידי טירוויט, הצטרף אדמירל ביטי, עם שייטת סיירות המערכה הראשונה, שכללה את לאיון, קווין מרי ופרינסס רויאל לניו זילנד ואינווינסיבל של מור.
הם הגיעו תוך קצת יותר משעה, בשעה 12:40, והטביעו את הסיירות הקלות הפגיעות, קלן ואריאדנה, שנלחמו נואשות.
מתוך כ-485 איש שהיו בצוות הקלן, שרד רק אחד.
הצי הגרמני קרא למשחתת ממלחמת העולם השנייה על שם מאס.
לגאאן: היה היה פעם בהודו הוא סרט מוזיקלי אפי הודי בשפה ההינדית משנת 2001. זהו סרט דרמת ספורט שנכתב וביים על ידי אשוטוש גוואריקר.
הסרט הופק על ידי אמיר ח'אן, שמככב לצד גרייסי סינג והשחקנים הבריטים רייצ'ל שלי ופול בלקתורן.
הסרט מתרחש בשנת 1893, במהלך התקופה הוויקטוריאנית המאוחרת של הראג' הבריטי הקולוניאלי בהודו.
הסרט שהופק בתקציב של 3.5 מיליון דולר, היה הסרט ההודי היקר ביותר בזמן יציאתו לאקרנים.
הוא התמודד עם אתגרים מרובים במהלך ההפקה: אמיר ח'אן התלבט בתחילה אם לשחק בסרט בתחום הספורט.
מאוחר יותר, מפיקים שונים קראו לקיצוץ תקציב ושינויי תסריט.
בסופו של דבר, הסרט יהפוך לפרויקט הבכורה של אמיר ח'אן כמפיק, ויסמן את המעבר של אמיר ח'אן ממשחק בלבד להפקת סרטים.
אשוטוש גוואריקר, התסריטאי והבמאי קיבל השראה מהיבטים של דרמת הספורט Naya Daur מ־1957 בפיתוח הסרט.
השפה המופיעה בסרט התבססה על אוואדהי, אך שולבה בהינדית סטנדרטית עבור קהלים מודרניים.
לגאאן יצא לאקרנים בהודו ב-15 ביוני 2001. הוא זכה לשבחי המבקרים על הבימוי של אשוטוש גוואריקר, על הופעתו של אמיר ח'אן והעמדה האנטי-אימפריאליסטית של הסרט.
עם רווחים של 13 מיליון דולר עם יציאתו, הסרט היה הסרט ההינדי השלישי המרוויח ביותר של 2001 .
לגאאן הוקרן במספר רב של פסטיבלי קולנוע בינלאומיים וזכה לשבחים רבים.
זה היה הסרט ההודי השלישי, ונכון לשנת 2023 האחרון, שהיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר אחרי אמא הודו (1957) וסלאם בומביי!
לגאאן הפך לסרט עם מספר הפרסים הרב ביותר בטקס פרסי פילמפייר ה-47 עם שמונה זכיות, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור אשוטוש גוואריקר והשחקן הטוב ביותר עבור אמיר ח'אן.
בטקס פרסי הקולנוע הלאומי ה-49, הסרט זכה בשמונה פרסים, כולל הסרט הפופולרי הטוב ביותר .
החקלאים של כפר שמפאנאר במרכז הודו תלויים בגשמי מונסון למחייתם.
הם, ועוד כפרים באזור, נוהגים לשלם מיסים למלך בצורת תבואה, אשר מעביר את המיסים הלאה לשליט הבריטי.
באותה השנה השליט הבריטי מחליט להכפיל את כמות המיסים כיוון ששנה קודם הוא קיצץ המס.
כאשר הגשמים מתעקבים תושבי הכפר הולכים לקנטון הראג' הבריטי, כדי לבקש ממלך צ'מפאנר, פוראן סינג, פטור ממס הקרקע של אותה השנה (הלגאאן).
משחק קריקט מתנהל בין קצינים בריטים.
חוואי צעיר בשם בהובן, מתגרה בהם בכך שהוא מכנה את הקריקט "משחק ילדותי".
בעקבות המשחק, ראג'ה (המלך) המקומי דוחה את תחינת החקלאים לפטור ממס, אך אנדרו ראסל, קפטן הגדוד הבריטי מציע הימור בתמורה לכך שהחקלאים ישחקו נגד קבוצתו במשחק קריקט.
אם הם ינצחו, הוא יבטל את המס שלהם לשנתיים הקרובות.
בהובן נדרש להחליט עבור הכפר, ומסכים כאשר אנדרו מעלה את ההימור.
זקני הכפר עצבניים מהסיכוי להפסיד במשחק ולהידרש לשלם פי שלושה מהמס הרגיל.
בהובאן מסרב להתנצל בפני אנדרו או לחזור בו מהחלטתו, ולכן יש לשחק את המשחק.
אחותו של אנדרו, אליזבת, מרחמת על החקלאים.
היא מציעה ללמד אותם את המשחק למען ההגינות.
בהובן מתחיל לאסוף צוות של שחקנים למשחק.
מתחרה סורר, בשם לקחה, הוא חלק מהצוות של בהובן.
יש לו טינה על העניין המשותף שלהם בגאורי, בתו של רופא הכפר.
הוא מודיע לאנדרו על מעשי אחותו.
אנדרו אוסר על אליזבת לעזוב את הקנטון.
הוא לא מודע לכך שהיא התחברה לחקלאים וגם מפתחת רגשות רומנטיים לבהובן.
היא ממשיכה להתגנב החוצה בעזרת הצוות המקומי, ואף משתתפת בפסטיבל בכפר.
גאורי, שמאוהבת בסתר בבהובן, מתחילה לקנא בה.
יום המשחק מגיע והאזור מתמלא בצופים מהכפרים השכנים.
לאחר 3 ימי משחק בהובן קולע שש ריצות מהכדור הבא ומנצח את המשחק עבור החקלאים.
אליזבת ממהרת לשטח כדי למצוא את בהובן.
לבה נשבר כשהיא רואה אותו מחבק את גאורי בחוזקה, וחוזרת לקנטון.
בשבועות הקרובים, האימפריה הבריטית מורה על פירוק הגדוד בגלל ההשפלה שנגרמה כתוצאה מהפסד לפשוטי העם.
גביית המס מבוטלת לשלוש שנים, ואנדרו מועבר למרכז אפריקה בגלל ניהולו הבלתי תקין של כספי האוצר.
כשהשיירה שלה עוזבת, אליזבת יוצאת לפגוש את תושבי הכפר בפעם האחרונה.
בהובן עדיין לא מודע לרגשותיה כלפיו, אבל מודה לה על עזרתה.
היא נפרדת מתושבי הכפר וחוזרת לאנגליה, בוחרת להישאר לא נשואה, בעוד שבהובן מתחתן עם גאורי בטקס מפואר בכפר.
אמיר ח'אן - בתור בהובן לטה
גרייסי סינג (אנ') - בתור גאורי
רייצ'ל שלי (אנ') - בתור אליזבת' ראסל
פול בלאקת'ורן (אנ') - בתור קפטיין אנדרו ראסל
סוהסיני מולאי - בתור אמא של בהובן
קולבון קרבנדה - בתור ראג'ה פורן סינג צ'וולה
רג'נדרה גופטה - בתור מוחיה ג'י
רגהוביר ידאב - בתור בורה
רג'ש ויוק - בתור גוראן
ראג' זוטסי - בתור איסמעיל
פרדי רוואת - בתור רבה סודהי
אחילנדרה מישרה - בתור ארג'אן
דאיה שנקר פנדי - בתור גולי (האיש עם הכי הרבה אדמה)
אמיר ח'אן ואשוטוש גוואריקר נסעו ללוס אנג'לס כדי לקדם את הסרט לקראת טקס פרסי האוסקר.
אמיר ח'אן אמר, "התחלנו להראות את זה לכל מי שיכולנו, אפילו לצוות המלון".
על כניסתה הרשמית של הודו לאוסקר 2002, כתב ה"דיילי טלגרף": "סרט בוליווד שמציג את הבריטים בהודו כסדיסטים חסרי רחמים ונוכלים בסגנון המאפיה, נבחר ככניסה הרשמית של דלהי לפרסי האוסקר".
הוא הוסיף כי הסרט צפוי לזכות במועמדות.
ב-12 בפברואר 2002, לגאאן היה מועמד לסרט הזר הטוב ביותר בטקס המועמדויות לפרס האוסקר.
לאחר המועמדות, אמיר ח'אן הגיב באומרו, "לראות את שם הסרט ולמעשה לשמוע אותו מועמד היה מאוד מספק".
תגובות לאחר המועמדות זרמו מכמה אזורים בעולם.ב-USA Today כתבו "הידד לבוליווד וללגאאן ההודי".
עם Sony Pictures Cl שהפיצו את הסרט והבמאי זוכה האוסקר באז לורמן ששיבח אותו, היה ללגאאן סיכוי טוב לזכות.
ה-BBC העיר כי המועמדות עוררה תקוות בבוליווד שסרטים הודיים יהפכו פופולריים יותר בארצות הברית.
בהודו, המועמדות נחגגה בדיווחים בחדשות על זכייה שהביאה "דחיפה גדולה לתעשיית הקולנוע ההודית" ו"בהרט רטנה, עיטור כבוד הודי, שניתן לאמיר ח'אן ומעמד של ' סרט לאומי' עבור לגאאן".
כשלגאאן הפסיד את הפרס לסרט הבוסני "ארץ הפקר", הייתה אכזבה גדולה בהודו.
אמיר ח'אן אמר, "אין ספק שהתאכזבנו.
אבל הדבר שבאמת החזיק אותנו במצב רוחנו היה שכל המדינה מאחורינו." יוצר הסרטים מאהש בהט מתח ביקורת על "תעשיית הקולנוע האמריקאית" כי "פרסי הקטגוריה הזרה ניתנו רק בשביל זה".
אשוטוש גוואריקר הוסיף כי "האמריקאים חייבים ללמוד לאהוב את הסרטים שלנו".
הסרט זכה במספר פרסים בטקסי פרסים הודיים כולל שמונה פרסי סרטים לאומיים, שמונה פרסי פילמפייר, שמונה פרסי מסך ו-10 פרסי IIFA.
מלבד הפרסים הגדולים הללו, הוא זכה גם בפרסים בטקסים לאומיים ובינלאומיים אחרים.
לג'ונו (באיטלקית: Leggiuno) היא קומונה ועיר בנפת וארזה, לומברדיה, איטליה.
העיר היא מקום הולדתו של לואיג'י ריבה, כדורגלן איטלקי מטעם קבוצת הכדורגל קליארי.
טנור האופרה האיטלקי ג'וזפה בורגטי מת בעיר כשהיה בפנסיה ב-1950.
מנזר הכנסייה הקתולית סנטה קתרינה דל סאסו ממוקם בעיר וכיום נחשב לאטרקציה מפורסמת.
מקומיים המתגוררים בעיר מספרים כי מקים המצנזר היה אלברטו בסוזי, סוחר בדים עשיר ששרד סערה אלימה בים.
לגאט אפיפיורי או לגאט אפוסטולי (מהתואר הרומי העתיק לגאטוס) הוא נציג אישי של האפיפיור לאומות זרות, לחלק אחר של הכנסייה הקתולית, או לנציגי המדינה או המלוכה.
הוא מוסמך בענייני אמונה קתולית ולהסדרת עניינים כנסייתיים.
הלגאט ממונה ישירות על ידי האפיפיור - שהוא הבישוף של רומא וראש הכנסייה הקתולית.
לפיכך הלגאט נשלח בדרך כלל אל ממשלה, אל לריבון, אל קהל מאמינים גדול (כגון כנסייה לאומית) או כדי להוביל מאמץ דתי חשוב, כגון ועידה אקומנית, מסע צלב לארץ הקודש, או אפילו נגד כופרים כמו הקתרים.
המונח "לגאטיה" (או "שליחות אפיפיורית") מתייחס הן למינויו של השליח האפיפיורי והן לטריטוריה הנוגעת בדבר (כגון מדינה, או מחוז כנסייתי).
בשיא ימי הביניים שימשו לעיתים קרובות לגאטים של האפיפיור כדי לחזק את הקשרים בין רומא לחלקים הרבים של העולם הנוצרי.
לא פעם, לגאטים היו אנשים מלומדים ודיפלומטים מיומנים שלא היו מהמדינה בה הם הוסמכו.
לדוגמה, גואלה ביקיירי, יליד איטליה, שימש כלגאט האפיפיור לאנגליה בתחילת המאה ה-13 ומילא תפקיד מרכזי הן בממשלה האנגלית והן בכנסייה באותה תקופה.
עד ימי הביניים המאוחרים הפך נפוץ יותר למנות אנשי דת ילידים לתפקיד לגאט בתוך ארצם, כמו וולזי ששימש בחצר של הנרי השמיני מאנגליה.
הסיבה להחלפת מדיניות זו יכולה להיות מיוחסת לשינוי בגישה ערב הרפורמציה; באותו שלב, היה סיכוי גבוה יותר שגברים זרים המייצגים את האפיפיור יחזקו את ההתנגדות לכנסייה מאשר יקרבו את השלטון והעם אליה.
צוותים של האפיפיור זימנו לעיתים קרובות מועצות לגאטיניות, שעסקו בממשל הכנסייה ובנושאים כנסייתיים אחרים.
לפי האפיפיור גרגוריוס השביעי, שכתב את התכתיב האפיפיורי, לגאט של האפיפיור "מנהל את כל הבישופים במועצה, גם אם הוא נחות בדרגתו, והוא יכול לפסוק נגדם גזר דין של הדחה".
במהלך ימי הביניים, מועצה לגאטינית הייתה האמצעי הרגיל לכך שלגאט האפיפיור כפה את הנחיותיו.
ישנן מספר דרגות של נציגי האפיפיור בדיפלומטיה, שחלקן כבר אינן בשימוש.
הצורה הנפוצה ביותר של הלגאט האפיפיורי כיום היא נונציו אפוסטולי, שתפקידו לחזק את היחסים בין הכס הקדוש והכנסייה הקתולית במדינה מסוימת ובמקביל לפעול כנציג הדיפלומטי של הכס הקדוש בפני הממשלה.
נוציו אפוסטולי שווה ערך בדרך כלל בדרגתו לזו של שגריר יוצא דופן ובעל סמכות, אם כי במדינות קתוליות הנונציו מדורג לעיתים קרובות מעל השגרירים בפרוטוקול הדיפלומטי.
נונציו ממלא את אותן תפקידים כמו שגריר ויש לו אותן הרשאות דיפלומטיות.
על פי אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים משנת 1961, שהכס הקדוש שותף לה, נונציו הוא שגריר כמו אלה מכל מדינה אחרת.
אמנת וינה מאפשרת למדינה המארחת להעניק עדיפות לנונציו על פני אחרים בדרגת שגריר המוסמכים באותה מדינה, ורשאית להעניק את ראשות הסגל הדיפלומטי של אותה מדינה לנונציו ללא קשר לוותק שלו.
פרו-נונציו היה מונח ששימש בין השנים 1965 ל-1991 לנציג דיפלומטי של האפיפיור בדרגת שגריר מלאה המוסמכת למדינה שלא העניקה לו עדיפות על פני שגרירים אחרים או מתן הראשות על הסגל הדיפלומטי המתארח במדינה.
באותן מדינות, דרגתו של נציג האפיפיור עומדת בדיוק בקנה אחד עם שאר חברי דרגת השגריר, כך שהוא הופך לראש הסגל רק עם הפיכתו לבכיר בסגל בהתאם לקריטריונים הרגילים.
עבור מדינות שלכס הקדוש אין איתן קשרים דיפלומטיים, נציג אפוסטולי נשלח לשמש כאיש קשר עם הכנסייה הקתולית באותה מדינה, אם כי אינו מוסמך לממשלתה.
הדרגה הגבוהה ביותר הזו (מילולית "מהצד" (של האפיפיור), כלומר "מקורב ביותר") מוענקת בדרך כלל לכומר בדרגת קרדינל.
זוהי הענקה חריגה ויכולה להיות ממוקדת או רחבה בתחום הסמכות.
ה-legate a latere הוא האלטר אגו של האפיפיור, וככזה, הוא בעל סמכויות מלאות.
מילולית "לגאט נולד", כלומר לא ממונה באופן אישי אלא בתוקף תפקידו, כלומר בישוף המחזיק בדרגה זו כפריבילגיה של כסאו, למשל הארכיבישופים של קנטרברי (לפני הרפורמציה), פראג, אסטרגום, אודינה, זלצבורג, גנייזנו וקלן.
ה-legatus natus פועל כנציגו של האפיפיור במרחב שלו, כאשר legatus a latere נשלח רק בנסיבות יוצאות דופן.
למרות שהם מוגבלים בסמכות השיפוט שלהם בהשוואה ל-legati a latere, legatus natus לא היה כפוף להם.
"לגאט שנשלח", בעל סמכויות מוגבלות לביצוע משימה ספציפית.
המינוי הזה בדרך כלל ממוקד בתחום סמכותו ולתקופה קצרה.
כמה מחוזות מנהליים (חילוניים) של מדינת האפיפיור באיטליה נשלטו על ידי לגאט אפיפיורי.
כך היה הדבר בבנוונטו, בפונטקורבו ובוויטרבו.
בארבעה מקרים, כולל בולוניה, התפקיד הזה הוענק אך ורק לקרדינלים.
משרת הלגאט המושל של ולטרי נוצרה עבור ברטולומאו פאקה.
התואר היה יכול להשתנות לשליח אפוסטולי, כפי שקרה בפרוזינונה ב-1827.
לגולאס הוא דמות בדיונית, מעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
לגולאס הוא עלף, בנו של תרנדויל מלך האלפי-היער של יער-אופל (Mirkwood) שבצפון הארץ התיכונה.
אביו הוא מלך האלפים המתואר במסעו של בילבו בגינס בספר ההוביט.
אביו השתייך ל'אלפים האפורים' (הסינדר) דוברי הסינדרינית שבחרו להישאר בארץ התיכונה ולא להיענות לקריאת הולאר אורמה להפליג לואלינור.
לגולאס מופיע לראשונה בשר הטבעות כאשר אלרונד מזמן מועצה מנציגי כל הגזעים לדון בענייני סאורון, לגולאס מצטרף לפרודו בגינס, אחיינו של בילבו בגינס - גיבור הספר "ההוביט" - ואל נציגים ממספר גזעים דמויי אנוש נוספים, למסע להשמדת הטבעת של סאורון - הטבעת האחת.
במהלך העלילה חל תהליך של התקרבות והתיידדות בין גימלי הגמד ללגולאס העלף.
בין הגמדאים והעלפים שררה איבה בת אלפי שנים, שנולדה בעקבות סירובו של תינגול לתת סילמריל לגמדים.
האלפים ראו בגמדים יצורים גסים, חמדנים וחסרי חן ואילו הגמדים ראו בעלפים סנובים יהירים שלעולם לא יוכלו להעריך גמדאים ואת מה שגמדאים אוהבים.
תהליך זה מתבטא בידידות ובשבירת דעות קדומות - כאשר גימלי מראה ללגולאס שהוא אינו מה שחשב בנוגע לגמדאים.
לאורך הסיפור מוכיח עצמו לגולאס כבן לוויה חשוב ומועיל, וכן כלוחם אמיץ, מוכשר ויעיל.
עקב היותו עלף, ראייתו של לגולאס חדה ביותר, והוא אומן בשימוש בחץ וקשת.
הוא מצויד בפגיון מעשה חרשי האלפים, בקשת ובאשפת חיצים.
לגולאס נועל סנדלים קלים שמגבירים את מהירותו.
לגולס מוזכר גם בגרסה המלאה ביותר של סיפור מפלת גונדולין.
שם הוא עלף מבית העץ, שמוביל את גולי גונדולין במנוסתם בזכות היכרותו עם מרחבי המישור בו גונדולין נמצאת וראייתו החדה, החסקה אף בחושך
בסרטי ההוביט ושר הטבעות של פיטר ג'קסון, השחקן הבריטי אורלנדו בלום מגלם את לגולאס האלף.
לגו (בדנית: LEGO, קיצור של "leg godt" - "שחקו היטב") הוא משחק הרכבה פופולרי המיוצר על ידי קבוצת לגו שבסיסה בדנמרק.
משחק הלגו מורכב מחלקי פלסטיק בעלי בליטות ומגרעות המאפשרות חיבור יציב של החלקים זה לזה.
מרבית החלקים הם בצורת קובייה או תיבה, אולם ישנם גם חלקים בעלי צורות רבות אחרות.
היכולת לחבר בין חלקי המשחק מאפשרת בנייה של אובייקטים רבים, בהם מכוניות, בניינים, רובוטים ועוד.
את האובייקטים הבנויים ניתן לחזור ולפרק ולהשתמש בחלקי המשחק כדי לבנות אובייקטים אחרים.
המשחק פופולרי הן בקרב ילדים והן בקרב מבוגרים.
אבני הלגו הומצאו בשנת 1932 בידי הנגר הדני אולה קירק כריסטיאנסן בסדנתו אשר בבילונד.
בתחילה היו אבני המשחק עשויות מעץ, אך במהלך שנות ה-40 בגלל שרפה שהתרחשה בסדנה שלו ושרפה את כל המוצרים שהיו שם החלה חברת לגו לעבור לייצור אבני משחק עשויות פלסטיק, שהיו עמידות יותר ובטוחות יותר למשחק של ילדים.
ב-24 באוקטובר 1961 רשם כריסטיאנסן פטנט על אבני המשחק, והחל משנת 1963, אבני הלגו מיוצרות מסוג פלסטיק קשיח מאוד הנקרא ABS.
הייחוד באבני הלגו, בניגוד לקוביות רגילות, הוא שניתן להרכיבן באופן בו הן יתפסו זו את זו ולא יתפרקו.
בהתחלה כללו חלקי הלגו רק בלוקים מלבניים וריבועיים קלאסיים, אך עד מהרה השתכללו סוגי האבנים וכללו גם לבנים בעלות קצה חלק לשיפור הגימור, לבנים אלכסוניות, לבנים עם שיפוע, קשתות ועוד.
אלמנט נוסף שהתווסף היה "אנשי לגו" - בובות לגו צהובות או בצבע גוף, בעלות ראש ורגליים הניתנים לפירוק, וכן ידיים ורגליים שניתן לסובב ולקפל.
את אנשי הלגו הקטנים ניתן להרכיב על מבני הלגו ולשים עליהם ציוד לגו כגון גלימה, קסדות וכלי נשק (חרב קטנה למשל).
קיים גם קו ייחודי של פריטים כמו מסרקים ומוצרי יופי.
בחודש יוני 2024 דווח כי חוקרים מסוכנות החלל האירופית (ESA) יצרו, באמצעות טכנולוגיית הדפסת תלת מימד, אבני לגו, שיוצרו מאבק של מטאוריט, המדמה את אדמת הירח (רגולית).
חברת לגו היא חברה דנית משפחתית.
החברה עוסקת בפיתוח ומכירת צעצועים בכ-130 מדינות.
לחברה נכון לשנת 2020 כ-9,000 עובדים ברחבי העולם.
שוויה מוערך ב-14.6 מיליארד דולר.
בשנת 2021 הודיעה החברה על רווח נקי של למעלה ממיליארד דולר.
לגו נמכר בערכות המכילות חלקים המאפשרים הרכבה של דגם או מספר דגמים לפי הוראות מצורפות.
בנוסף קיימות ערכות כלליות המכילות כמות גדולה של אבני משחק בסיסיות המאפשרות בנייה חופשית.
מאז שנות החמישים של המאה העשרים הוציאה לגו ערכות במגוון רחב של נושאים כגון: חלל, רובוטים, פיראטים, רכבות, ויקינגים, טירות מימי הביניים, דינוזאורים, מחקר תת-ימי והמערב הפרוע.
ערכות בחלק מהנושאים ממשיכות להימכר גם היום ובכללם לגו עירוני (Lego City - קו של ערכות המייצגות חיים עירוניים - כלי רכב, רכבות, מטוסים ומסוקים) ולגו טכניק (Lego Technic - קו של ערכות המאפשר סימולציה של תהליכים טכניים).
לאורך השנים קיימה לגו שיתופי פעולה עם סרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקי וידאו כדי לשווק ערכות ממותגות המשתלבות עם העלילה של המותג.
בין המותגים שזכו לערכות לגו ניתן למנות את סדרת סרטי מלחמת הכוכבים, הארי פוטר, מארוול, באטמן, אינדיאנה ג'ונס, מיינקראפט ומריו.
ערכות לגו רגילות וערכות לגו ייעודיות
מדי שנה מוציאה חברת לגו מספר גדול של דגמים חדשים אל השוק, שניתן לאפיינם בחלוקה לשתי קטגוריות מרכזיות:
בנויות מחלקים המורכבים מבליטות ומגרעות ברובם.
דגמים אלו מתאימים בעיקר לקהל יעד של בני 12 ומטה אם כי קיימים גם ערכות גדולות ומורכבות המיועדות לקהל מבוגר.
בין הערכות הרגילות ניתן למנות סדרות של ערכות בנושאים הבאים:
דגמי רכבות - אלה שלל דגמי רכבות מסוגים שונים שבעבר נסעו על מסילות עם פסי מתכת שחושמלו באמצעות שנאי המחובר לחשמל שסיפק כוח למנוע הקטר.
משנת 2006 ואילך החליפו פסי פלסטיק את פסי החשמל ממתכת, והרכבות עברו לפעול על סוללות ובשלט רחוק.
במסגרת דגמי הרכבות שווקו בין היתר ערכות רכבות עם קטרי קיטור, רכבות מהירות, ואף הוגוורטס אקספרס מסרטי "הארי פוטר" במספר גרסאות ורכבות הקיטור מהסרטים "צעצוע של סיפור 3" ו"הפרש הבודד".
לגו טירה - ערכת לגו המאפשרת בניית טירות בסגנון ימי הביניים, וכוללת אבירים, מכשפים ודרקונים.
לסדרת הטירות היה מאפיין מובהק - בסיסים מוגבהים של הדגמים, שכמותם היה ניתן לראות רק בדגמים מעטים פרט לדגמים שבסדרה זו.
אקסו פורס - מאפשר בניית רובוטי ענק ומבנים עתידיים.
הלגו מצויד ברובוטים ודמויות בני אדם.
סוגי הרובוטים בכל ערכה מותאמים לעלילת המשחק ולאזור בו שוהים הרובוטים, כגון רובוטים שמקושרים ב"עיר הזהב" או בג'ונגל.
סדרת אקסו פורס הופסקה לפני מספר שנים.
לגו חלל - מאפשר לבנות חלליות ורכבי חלל.
לגו הרפתקאות - ערכת לגו הממחיזה את המתרחש בתקופת שנות ה-20 ושנות ה-30, ומאפשרת בניית מקדשים ומבנים מיוחדים שקשורים לקבוצות חוקרים במצרים, בג'ונגלים, או ב"ארץ הדינוזאורים".
כולל מכוניות וחלקים ייחודים לנושא המשחק.
לגו פיראטים - ערכת לגו הממחיזה את המתרחש במאה ה-17, וכוללת חלקים המותאמים לעלילות של פיראטים או קניבלים באיים הקאריביים.
מאפשרת בניית ספינות בכל הגדלים, וכוללת בובות רב חובל, פיראטים, קניבלים ותנינים.
שיווקה של ערכת לגו זו הפסיק בשנת 2001, וחזר לשוק בשנת 2009. בשנת 2010 הופסק השיווק שנית, אך חברת לגו הודיעה שתמשיך את הקו בעתיד.
לגו אזור-אקווה - ערכת לגו הממחיזה עלילה המתרחשת במאה ה-22, על צוות חוקרים שמגיע לחקור את הים, בו אורבות להם סכנות שונות.
לגו זה מאפשר בניית צוללות עתידניות, וכולל בובות צוללנים.
את סדרה זו החליפה סדרת אטלנטיס, שיצורה הופסק בשנת 2011.
לגו לוחמי המפלצות - ערכת לגו המאפשר בנייה של מבנים גותיים, עם אלמנטים אפלים והשראה מסרטי אימה.
ערכת הלגו ממחיזה עלילה בה לוחמי המפלצות נלחמים נגד ערפדים ומפלצות בזמן שהם אוספים את אבני הירח.
ערכות הלגו מסוגה זו נחשבו לערכות האפלות ביותר שניתן לקנות, וכללו בתוכן דמויות של אל-מתים, כמו ערפדים או מומיות.
שיווקה של ערכת לגו זו הפסיק בשנת 2012.
לגו דמויות זעירות - דמויות מלגו כמו: ליצן, קוסם, מחליקן ומעודדת, אשר באים באריזות בודדות ואפשר לשלבן בערכות הלגו הקיימות.
כל שנה יוצאת סדרה חדשה.
בשונה מסדרות וערכות אחרות, בלגו דמויות זעירות, אינך יודע לפי האריזה, איזה דמות תקבל.
אמנם יש דרך לדעת לפי קוד שרשום על האריזה, מה יהיה בתוכה או למשש את האריזה, ולחוש בחלקים ייחודיים לדמות.
לגו עיר - זוהי הקטגוריה הגדולה ביותר בתחום הלגו הפשוט וכוללת ערכות לגו המונות את כל המקצועות הדרושים בעיר: החל ממשטרה התופסת גנבים ופורעי חוק עד לתחנות דלק ודוכני הוט-דוג (נקניקיות).
כל ערכה מגיעה עם איש המקצוע, אנשים המושפעים מהמקצוע (למשל, גנב בערכת משטרה או אנשים רגילים בתחנת דלק).
יש מבנים ומרכזים לכל אחד מהמקצועות.
קיימות ערכות לגו בקטגוריה זו שאינן כוללות מקצוע מסוים, לדוגמה דגמים 60285 ו-8402 אשר מציגים מכוניות ספורט קטנות ואנשים מהעיר אשר נוהגים במכונית.
לגו עיר החלה את דרכה כ"לגולנד" בשנת 1969. בשנת 1977 שונה השם ל"לגו עיירה" (LEGO Town).
לגו עיירה פעלה עד שנת 2004, ובזמן זה יצרה יותר מחמש מאות דגמי לגו.
החל בשנת 2005 "לגו עיירה" הפכה ל"לגו עיר".
"לגו עיר" החלה לייצר בייצור סדיר את הקולקציות הבאות: לגו משטרה, לגו מכבי אש ולגו בנייה.
באותה שנה נוסדו גם אולפני לגו, המונים יותר מעשרה סטים בהם מצולמים סרטי לגו בעלי עשרים השניות.
אולפני לגו צילמו גם סרטונים קצרים ל"לגו עיירה" על רקע מסך כחול, אבל הסרטונים של "לגו עיר" מצולמים בסטים אמיתיים שאמנים בונים.
קיימות קולקציות הלגו הבאות: לגו משטרה, לגו מכבי אש, לגו בנייה, לגו שירותי עיר, לגו תעופה, ולגו חווה.
הקולקציות שיוצרו בעבר: לגו רפואה, לגו משמר חופים, ולגו דואר.
חלק מהקולקציות שונו והוחלפו: לגו משטרה, לגו מכבי אש (פעמיים), לגו בנייה ולגו תעופה.
לגו נינג'גו- לגו המבוסס על סדרת הילדים נינג'גו.
לגו שר הטבעות ולגו ההוביט - שני סוגי לגו המבוססים על סרטי שר הטבעות וההוביט רוב הדגמים הם דגמים נייחים, כגון "The Battle of Helm's Deep" מלגו שר הטבעות וכגון "The Goblin King Battle" מלגו ההוביט.
לגו ג'וניור - ערכות לגו קלות לבנייה בנושאים שונים.
מתאים לילדים שמתנסים פעם ראשונה בחלקי הלגו הקטנים.
מורכבים מחלקים אשר למעשה אין הגבלה באופיים, קבוצה זו כוללת בעיקר את לגו טכניק, כאשר קווי מוצרים כמו מפעל הגיבורים, ביוניקל ומיינדסטורמס בנויים גם הם על בסיס חלקים אלה.
לגו טכניק – LEGO TECHNIC - דגמי טכניק הם הדגמים המורכבים ביותר של החברה וכוללים בדרך כלל מספר חלקים גדול.
הדגמים מיועדים לילדים ולילדות בוגרים יותר, כאשר בדגמים מסוימים אין הגבלת גיל מומלצת על ידי היצרן (דוגמת המחפרון 8455).
בסדרת טכניק ניתן למצוא תתי קטגוריות נוספות בעלות אופי שונה:
"פנאומטיקה" - אוסף שלל בוכנות אוויר, צינורות, משאבות, מפסקים ואפילו שעון לחץ, אשר בעזרתם ניתן ליצור מנגנונים הפועלים על לחץ אוויר.
"חשמל" - מנועים, כבלים ומפסקים, המאפשרים שליטה ותנועה חשמלית במבני הלגו.
ערכות לגו הכוללות מפרקים, גלגלי שיניים, משאבות קטנות, מוטות, גומיות וכדומה, אשר מאפשרים בניית דגמים מכניים, כגון מכוניות, משאיות או מטוסים.
מהפכת הטכניק - החל מאמצע שנות ה-90 החליטו בלגו לשנות בהדרגה את אופי החלקים המרכזיים של סדרת טכניק, את מקום החלקים הקלסיים ה"לבנים" - של סדרת טכניק, תפסו חלקים שלגו מכנה אותם זרועות הרמה - LIFT ARMS.
אלה חלקים ללא הבליטות המפורסמות של לגו.
שינוי זה תרם לגמישות סדרת טכניק ולעיצוב אסתטי וזורם יותר של המבנים שניתן להרכיב בעזרת חלקי הלגו.
פעולות ממונעות - POWER FUNCTIONS - קו מוצרים שפותח החל מ-2007 בדגם דחפור 8275. רחבה קו זה מכיל חלקים אלקטרוניים כמו - מנועים, מפסקים, תאורה, שלט רחוק וקולטן בתת-אדום.
מחלקה זו, מאפשרת לחובב הלגו לשדרג את דגמיו, על ידי הוספת מנועים ויצירת פונקציות חדשות שלא ניתן היה לעשות קודם.
בשנת 2018 הוחלפה במערכת פאוורד אפ (Powered Up) הניתנת להפעלה בתת-אדום או בבלוטות'.
בשנת 2019 נכנסה מערכת אלקטרונית נוספת, LEGO TECHNIC CONTROL +.
במערכת זאת המנועים מופעלים על ידי שימוש באפליקציה ייעודית של חברת לגו.
לגו מרוצים - LEGO RACERS - בסדרה זו הדגם מבוסס על מכוניות רגילות, ממונעות במנועים חשמליים (מהירים מאלה המשמשים בטכניק), מנועי משיכה, משגרי לחץ אוויר, רמפות ואופנועים.
ערכות המבוססות על ערכות נושא מקוריות של לגו:
קיימות גם ערכות המיוצרות בהתבסס על סרטים, סדרות טלוויזיה, משחקי וידאו, קומיקס וחברות מסחריות.
לגו מפתחת את סדרות אלה בהיתר מבעלי הזכויות אם היא מבחינה בפוטנציאל השיווקי הגלום באותם תכנים.
להלן רשימה חלקית של מוצרים אלה: