tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מי יושב במערכת ynet וחוכך בידיו וחושב לעצמו - מממ, דפקנו אותם!", "ערוץ 13 זה ערוץ לא ציוני".
פרסום של מכון רויטרס מציין כי חברי הפאנל של "הפטריוטים" אימצו את הרטוריקה האנטי תקשורתית של נתניהו.
בינואר 2026 דווח על התגברות קריאות מפורשות של ערוץ 14 ושדרניו שלא לציית לפסיקות בית המשפט.
הדרת הזרמים הרפורמיים והקונסרבטיביים משידורי הערוץ
אף על פי שתנאי הרישיון של הערוץ קובעים שכערוץ מורשת על הערוץ לתת ביטוי לכל מרכיביו, זרמיו וגווניו של העם היהודי בישראל ובתפוצות, מאז תחילת שידוריו נמנע הערוץ מהצגת תכנים רפורמיים וקונסרבטיביים ומשיתוף רבנים רפורמיים וקונסרבטיביים בשידורים.
באוגוסט 2017 הטילה מועצת הכבלים והלוויין על הערוץ עיצום כספי בסך 100,800 ש"ח בגין הייצוג החסר של התנועות הרפורמית והקונסרבטיבית בשידוריו.
הערוץ חויב לדווח למועצה מדי חודש על הייצוג וההצגה של הזרמים שאינם אורתודוקסיים בשידוריו.
הערוץ מעולם לא קיים את חובת הדיווח החודשית והדרת הזרמים מהשידורים נמשכת.
הדרת הציבור הערבי משידורי הערוץ
ערוץ 14 מאופיין בהדרה של הציבור הערבי משידוריו.
בשנת 2024, על פי "מדד הייצוג" של עמותת סיכוי־אופוק ואתר "העין השביעית", רק 0.6% מבין המרואיינים, הפרשנים והדמויות שקולותיהם הושמעו בשידורים היו ערבים, לעומת ממוצע כללי של 1.4%, אף ששיעורם בכלל האוכלוסייה הוא 21.1%.
ערוץ 14 הואשם גם בהסתה כנגד החברה הערבית בישראל, כולל חיזוק דברי ההסתה של המרואיינים בידי המראיינים.
עכשיו 14 מזוהה עם תמיכה בגוש בראשות בנימין נתניהו.
עם השדרנים הבולטים המייצגים קו זה נמנים יעקב ברדוגו, שבמקביל להיותו פרשן בכיר בערוץ שימש גם יועצו הפוליטי של נתניהו, שמעון ריקלין ואראל סג"ל.
שדרנים אחרים מעבירים ביקורת על מדיניותם של נתניהו והממשלה, שלדעתם אינה ימנית מספיק, למשל בועז גולן ושי גולדן.
עם המעבר של הערוץ לאפיק 14, אחדים מחברי הכנסת של הליכוד, ובהם נתניהו, אמיר אוחנה וגלית דיסטל אטבריאן, בצלאל סמוטריץ' ממפלגת הציונות הדתית, ואריה דרעי ממפלגת ש"ס, המליצו על הצפייה בערוץ 14, תוך שחלקם מציינים שזהו ערוץ ימני, או ערוץ הפונה לציבור הימני.
על פי פרסום מינואר 2025 של מכון רויטרס לחקר עיתונאות, בשנת 2021 עבר הערוץ שינוי מהותי, עבר להתמקד בפוליטיקה והתיישר עם ראש הממשלה בנימין נתניהו והימין הקיצוני.
תוכנית "הפטריוטים" מתוארת בו כשילוב של סאטירה, לאומנות ואידאולוגיה ימנית קיצונית.
על פי הפרסום ניתנת בתוכנית במה לאורחים בעלי דעות קיצוניות והרטוריקה בה נרמלה נקודות מבט קיצוניות במרחב הציבורי ושחקה את גבולות השיח המקובל.
בדצמבר 2015 עורר הערוץ סערה, כאשר בדף הפייסבוק שלו נכתב על נשיא המדינה, ראובן ריבלין: .
בעקבות הפוסט טענו עיתונאים, פוליטיקאים ואנשי שמאל שהערוץ מסית נגד הנשיא.
בתגובה, טענו אנשי הערוץ שמדובר בביקורת לגיטימית וכן שכלי תקשורת מרכזיים סיקרו את הסערה באופן שקרי, כחלק מניסיון השתקה מתמשך של הערוץ מסיבות כלכליות ואידאולוגיות.
הם ציינו את גלי צה"ל שטען שערוץ 20 יצא בקמפיין בשם "רובי הוא לא הנשיא שלי", וערוץ 10 שציטט טוקבקים מעמוד הפייסבוק של הערוץ תוך שהוא נותן רושם שמדובר בדעתו של הערוץ עצמו.
ב־11 בנובמבר 2018 שידר הערוץ ראיון אוהד עם יצחק גבאי, שהורשע בהצתת בית הספר הדו־לשוני בירושלים וריצה שלוש שנות מאסר.
הראיון ספג גינויים, גם מאנשי ימין, ובעקבותיהם הערוץ עצמו והמראיין בועז גולן הסתייגו מתוכן הראיון.
בעקבות הראיון פתחה הרשות השנייה בהליך הפרה נגד הערוץ.
ב־16 במרץ 2023, שודר בערוץ סרטון שבו כונו חלק מהמפגינים נגד הממשלה ה־37 "אנרכיסטים" והושמעו קריאות למעצרם.
בשל כך, הרשות השנייה הורתה לערוץ להסיר את הסרטון ופתחה נגדו בהליך הפרה.
בהתייחסויות לקרן החדשה לישראל, מרבים המגישים בערוץ לכנותה "הקרן לישראל חדשה", כינוי המקובל בחלק ממחנה הימין.
פעמים אחדות פרסם הערוץ התנצלות על הודעות לאומניות של כתביו בעת פעילותם בערוץ:
בנובמבר 2018 התנצל הערוץ על ראיון שערך בועז גולן עם יצחק גבאי, שהורשע בהצתת בית הספר הדו־לשוני בירושלים.
בעקבות ירי רקטות לצפון ישראל אמר הכתב קובי פינקלר בשידור חי: "אחת נופלת במגרש כדורגל ביישוב ערבי גדול ולצערנו הרב לא הביאה להמוני הרוגים שם".
פינקלר פוטר בעקבות דבריו אלה.
במרץ 2023 חזר פינקלר לתפקיד פרשן צבאי בערוץ.
באוגוסט באותה השנה הודיע על פרישה מתפקידו בערוץ.
הידיעה על מותו הפתאומי של חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שפרסם הכתב יהונתן יפרח בדף פייסבוק של הערוץ, התחילה במילים: "באבוד רשעים רנה: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, תומך הטרור מסיעת רע"ם".
בקיץ 2022 פורסם כי לקראת הבחירות המקדימות במפלגת "הליכוד" הציע הערוץ למתמודדים "חבילת פריימריז" בתשלום, שכוללת כתבות מחמיאות על המתמודד, הנראות כתוכן חדשותי רגיל.
תגובת הערוץ הייתה שהוצעה חבילת פרסום אך ורק באתר וביישומון.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הוגשה עתירה על־ידי מפלגת "יש עתיד" ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית לקבוע שערוץ 14 הוא "גוף פעיל בבחירות" ולהגבילו בהתאם.
זאת משום פינה קבועה בתוכנית "הפטריוטים", המכונה "הלפיד הלילי", המציגה קטעים נבחרים של יו"ר המפלגה יאיר לפיד במטרה להגחיכו.
זאת בנימוק שהוא לא פועל רק במהלכה, ולא פונה במכוון ישירות לבוחרים פוטנציאליים בעלי עמדות פוליטיות מסוימות.
ב־21 בפברואר 2023 אמר ארי שמאי בתוכנית "הפטריוטים" כי "האנשים האלה שמדברים על אחדות ופילוג העם הם נכדיהם וניניהם של בני הבליעל מגטו ורשה שסירבו להילחם נגד הנאצים".
בעקבות דברים אלו הושעה מהשתתפות בתוכנית, אולם ב־30 במרץ חזר להופיע בתוכנית.
ב־30 ביולי 2023 השתתף כפאנליסט בתוכנית "הפטריוטים".
בעקבות החלטת בג"ץ על "חוק טבריה" לפיה לא יהיה תקף בבחירות הקרובות בשל היותו פרסונלי, אמר שמאי כי "אם בג"ץ נגד חוקים פרסונליים, הגיע הזמן לשחרר את יגאל עמיר [מרשו של שמאי], כי גם נגדו חוקקו חוקים פרסונליים".
דבריו עוררו ביקורת, והערוץ הודיע על הפסקת הזמנתו להשתתף בתוכניות הערוץ.
למחרת גינה שי גולדן בתוכנית ישראל הבוקר את התבטאותו של שמאי, וטען כי "הציבור בשמאל לא מכבד את הכרעת הרוב וזה מה שניסה לעשות יגאל עמיר.
הוא ניסה להוריד ראש הממשלה באמצעות כדורים ונשק מהשלטון".
בעקבות התבטאויות אלו התעוררו בקרב תנועות המחאה קריאות למפרסמים גדולים להפסיק את הפרסום בערוץ.
בשנת 2025, כאשר אנשי ימין תקפו באלימות ישראלים שהתכנסו לצפייה בטקס יום הזיכרון הישראלי־פלסטיני, "עכשיו 14" דיווח על מחאה תוך התעלמות מאלימות התוקפים.
בשנת 2022 הוגדר "עכשיו 14" על ידי האגודה למען הלהט"ב בישראל כגוף התקשורת המרכזי לשנה זו בהפצת תכנים פוגעניים נגד קהילת הלהט"ב, לצד ערוץ 7.
באוקטובר 2024, לאחר ששוטר נהרג בפיגוע ירי בכביש 4, השמיט ערוץ 14 מהידיעה על מותו את העובדה שהותיר אחריו בן זוג שעימו היה אמור להתחתן כחודש לאחר מכן – פרט שצוין בפירוש בהודעה הרשמית של משטרת ישראל.
ביום העצמאות 2025 ערוץ 14 דילג על הדלקת המשואה על ידי הזמרת הטרנסג'נדרית דנה אינטרנשיונל ואף השמיט את שמה מרשימת משיאי המשואות באתר.
טבח שבעה באוקטובר אירע בחג שמחת תורה שחל בשבת, בה הערוץ אינו פעיל.
הערוץ שמר על דממה במהלך היום, בניגוד לשאר הערוצים, שהחלו בשידורים חיים בשבת בבוקר.
הערוץ ספג ביקורת רבה על כך ברשתות החברתיות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל פורסמו בערוץ מספר פרסומים שהתבררו כשגויים.
בסוף חודש נובמבר טענה הפאנליסטית סמדר שמואלי בתוכניתו של אראל סג"ל כי שקמה ברסלר מחקה פוסטים שפרסמה לפני 7 באוקטובר כדי להסתיר את העובדה שהיה לה מידע מוקדם על פלישת חמאס.
בעקבות זאת הודיע הערוץ ש"לפי שעה היא לא תוזמן להשתתף בתוכניות של הערוץ".
בפברואר 2024 פורסם בערוץ 14, ללא אישור הצנזורה, כי 1,000 כרטיסי סים (SIM) ישראלים הופעלו בתוך רצועת עזה לקראת מתקפת הפתע.
צה"ל והשב"כ הכחישו את הפרסום, ולאחר שימית ינאי מלול, חברת פאנל בתוכנית ריקלין ושות', טענה שהאלוף במילואים ישראל זיו פרסם את הדברים חודש מוקדם יותר, איים זיו בתביעה כנגד ערוץ 14 בגין "פרסום מטעה מכוון".
כעבור כשנה וחצי, באוגוסט 2025, פורסם תחקיר צה"לי שאישר את הידיעה, וקבע שחלו כשלים בהעברת המידע ופענוחו.
ב־29 במאי 2024 נתן הערוץ במה לאופיר לוזון, שהתפרסם בעקבות סרטון שבו קרא לחיילי צה"ל לסרב לפקודות הרמטכ"ל ושר הביטחון ולציית לראש הממשלה בלבד.
דובר צה"ל דניאל הגרי פנה לרשות השנייה בעקבות סרטון ששודר בערוץ ובו הרמטכ"ל הרצי הלוי הוצג בצורה מגחיכה, ודרש להסירו וציין כי הוא כולל תוכן מסית ומשמיץ הפוגע בצה"ל וכי לא ייתכן כי ערוץ תקשורת במדינת ישראל יאפשר במה לתכנים מסיתים נגד צה"ל בעת מלחמה.
כמו כן הוסיף כי "זו אינה הפעם הראשונה שערוץ 14 נוקט כך כלפי צה"ל".
במאמר דעה של עינב שיף היא סברה כי לא מדובר בהסתה, הרשות השנייה החליטה כי "למרות היות התכנים פוגעניים ולא היה מקום לאומרם ולהציגם בדרך זו, הם חוסים תחת עקרון חופש הביטוי.
עם זאת מצופה מכלי התקשורת השונים לגלות אחריות, רגישות וריסון, במיוחד בתקופה כה רגישה".
ב־29 במאי 2024 שידר הערוץ תחקיר על הקשר בין עמדות פוליטיות למספר הנרצחים בטבח שבעה באוקטובר בו הוצגה מסקנה כי מי שהצביע ימין היה לו סיכוי גבוה יותר להינצל.
מטה משפחות החטופים הביע זעזוע וציין שהפרסום "מניפולטיבי, מפלג, שקרי ומתיר דם".
הרשות השנייה פתחה בהליך הפרה נגד הערוץ, בהסבירה שהשידור טומן בחובו פגיעה בזכר הנרצחים ונפגעי המתקפה, וכי השידור "אינו מבחין הבחנה ברורה בין דיווח עובדתי לבין הבעת דעה, פרשנות או ניתוח".
ב-8 ביוני 2025 פרסם הערוץ שנפילת ארבעה לוחמי צה"ל בפיצוץ מבנה נגרמה מחמת הוראה של הפצ"רית.
הרמטכ"ל, אייל זמיר, גינה את הפרסום ואמר שהוא שלא הייתה כל הנחיה של הפרקליטות הצבאית שלא לתקוף את המבנה שקרס.
ב-1 בספטמבר 2025 שידר הערוץ סרט שכותרתו "האם הייתה בגידה בשבעה באוקטובר?", ובו פורסמה תאוריית קונספירציה על "בגידה" של גורמי הביטחון הישראלים שהביאה לטבח שבעה באוקטובר, וזה לא נגרם ממחדל מודיעיני או צבאי.
באוקטובר 2025 פרסם הערוץ באופן שקרי, כי "המרגל מפיקוד הדרום" (אסף שמואלביץ') הוא "בכיר בתנועת "חים לנשק".
בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות הזהיר שהערוץ עבר על כללי האתיקה בכך שפרסם פרסום שקרי ובכך שלא אפשר לארגון להגיב לפרסום.
הערוץ דחה את הביקורת בטענה שאינו חבר במועצת העיתונות.
אחים לנשק הגישו מכתב התראה לערוץ והמשפט הוסר.
עם זאת גם לאחר מכן המשיכו בערוץ לפרסם טענות לפיהן שמואלביץ' חבר בארגון.
בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם ערוץ 14 הופיע עם המספר הגדול ביותר של התבטאויות.
בעמוד הבית באתר האינטרנט הרשמי של הערוץ, התנוסס בחודשים הראשונים למלחמה ועד מאי 2024 מונה אשר הציג את מספר ההרוגים הפלסטינים במלחמה תחת הכותרת "מחבלים שחיסלנו", באופן שאינו מבדיל בין מחבלים ואוכלוסייה אזרחית.
בספטמבר 2024 טענו שלושה ארגוני זכויות אדם כי מתחילת המלחמה הערוץ נתן במה ליותר מ–50 אמירות הקוראות או תומכות בביצוע רצח עם נגד הפלסטינים, ולמעלה מ–150 אמירות הקוראות או תומכות בביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
הארגונים קראו לפתיחה בחקירה פלילית נגד הערוץ, וכן להטלת עיצומים וקנסות כלפיו.
ב־8 במאי 2025 עתרו שלושת הארגונים לבג"ץ בטענה כי הערוץ שידר מאות התבטאויות המהוות הסתה לרצח עם, הסתה לאלימות והסתה לגזענות, וגופי אכיפת החוק נמנעו לפעול נגדו.
לפי העתירה, מאז טבח שבעה באוקטובר נשמעו בערוץ כמעט מדי ערב "קריאות מפורשות ובוטות לרצח, הרג המוני, והשמדה של אזרחי עזה, ולעיתים אף של הפלסטינים או הערבים כולם".
בעתירה נטען עוד שקריאות אלו "הפכו למגמה עקבית ומתמשכת ולהסתה בוטה, גלויה, אשר אינה ניתנת לפרשנות אחרת".
לעתירה צורפה טבלה ובה ריכוז של 250 התבטאויות.
ב-14 בינואר 2026 הביע ינון מגל התנגדות לשילוב נשים בצבא באופן כללי, כי "לא צריך לערבב בין המינים".
ב-25 בינואר התקיים פאנל בנושא "סערה סביב שילוב לוחמות בטנקים" ובו נאמר כי מדובר ב"איום על הביטחון הלאומי".
בפברואר 2026 שודר בערוץ סרט "שוויון או נטל - המאבק על דמותו של צה"ל", המטיל ספק בתרומתן של נשים לוחמות לצה"ל.
בין השאר מתח הסרט ביקורת על תפקודה של סא"ל אור בן יהודה, מג"דית קרקל.
דובר צה"ל, תת-אלוף אפי דפרין, שיבח בתגובה את תרומתן של הלוחמות לצה"ל, וציין את גבורתה ומנהיגותה של אור בן יהודה, בעלת צל"ש אלוף.
ב־12 באוקטובר 2023 התראיין בערוץ תת ניצב בדימוס דובי יונג וכינה את שקמה ברסלר ואנשי המחאה נגד הרפורמה המשפטית "דאעש יהודי".
מנחה התכנית, שי גולדן, הרחיק אותו מהשידור.
ב־14 באוקטובר 2023 פרסם ארנון איתיאל, פאנליסט בערוץ, פוסט בו ביקש סליחה וציין שרק בעקבות המלחמה, התפכח.
בחודש אוקטובר 2024 שקוף חשף שבערוץ 14 שודרה תוכנית ההתרמה של מוסדות שטפנשט שבה ישראלים שיתפו סיפורי ניסים שקריים על סגולותיו יוצאי הדופן של הצדיק משפטנשט בתמורה לתשלום.
הערוץ טוען שאין לו קשר למשדר וכן שהמשדר פורסם באישור הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
באוקטובר 2017 פרסם אלירן טל שאחד עשר רופאים ערבים ישראלים מעמותת "רופאי השיניים הערבים בישראל", ובראשם פח'רי חסן, סירבו לשיר את ההמנון הישראלי "התקווה" בכנס בקולומביה, ושרו את המנון הרשות הפלסטינית במקום.
הרופאים הגיבו כי שרו את המנון עיראק, שנכתב בידי המשורר הפלסטיני אבראהים טוקאן, והיה מקובל בעבר כהמנון הפלסטיני.
ובעקבות כך תבעו את הערוץ בסך של 800 אלף ש"ח.
בשנת 2019, במסגרת הליך גישור, הגיעו הצדדים לפשרה שבה ישלם הערוץ 90 אלף ש"ח.
בעקבות כתבה של הלל ביטון רוזן שייחסה ליקויים תברואתיים קשים למשחטת "עוף הגליל" בקריית שמונה, הגיש המפעל תביעת לשון הרע נגד ערוץ 20. התביעה הסתיימה בגישור שבו חויב ערוץ 20 לפצות את המפעל ב־18 אלף ש"ח, למחוק את הכתבה, להכחיש את תוכנה ולהתנצל על הפרסום.
חברת ערוץ יהודי ישראלי בע"מ, הבעלים של עכשיו 14, נתבעה על ידי דמיטרי אפרצב, ראש מועצת קצרין על דברים שיוחסו לו במערכת הבחירות לראשות המועצה בשנת 2018 על ידי הכתב אלירן טל ומגישת המהדורה המרכזית של הערוץ דנה סומברג.
בפסק דין שניתן ביוני 2023 חויבה החברה לפצות את אפרצב בסך של 21,000 ש"ח בגין פרסום לשון הרע.
בסוף יולי 2023 הוגשה נגד הערוץ תובענה ייצוגית בשם למעלה מ־3,000 אזרחים, בגין "הסתה פרועה, חסרת תקדים, נגד חיילי צה"ל" והפרה של תנאי הרישיון של הערוץ.
באוגוסט 2024 בג"ץ דחה את העתירה.
השופטים הודיעו כי לא התרשמו שיש היעדר אכיפה של הרשות השנייה.
ב־29 במאי 2024 התפרסמה בתוכנית "ריקלין וסג"ל" שקופית על התפלגות היישובים הנפגעים בטבח שבעה באוקטובר, בין יישובים בעלי תפיסת עולם "שמאלנית" ויישובים בעלי תפיסת עולם "ימנית".
בעקבות השקופית הודיעה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו כי פתחה בהליך הפרה נגד הערוץ.
"עכשיו 14" הגיש תביעת דיבה נגד אתר וואלה והעיתונאי דוד ורטהיים, על שאלה פרסמו ש"עכשיו 14" סיקר את נושא החטופים במלחמת חרבות ברזל באופן סלקטיבי וחסר.
התביעה הסתיימה בפשרה שבה נדחתה תביעת "עכשיו 14" לפיצוי כספי ולמחיקת הכתבות.
בנובמבר 2024 הגישה תנועת אחים ואחיות לנשק תביעה בסך מיליון וחצי שקלים נגד ערוץ 14, מנכ"ל הערוץ אריאל אדרי, העורך הראשי יורם כהן והכתבים שמעון הללי ונעמי רחליס, בטענה כי בפרסומי הערוץ הופצה תאוריית קונספירציה שקרית הקושרת את אחד ממייסדי התנועה לפרשת הקצין המתחזה ולסיוע או הפעלת מרגל בצה"ל.
ביולי 2014 התרחבו שידורי הניסיון של הערוץ ושודרו תוכניות כמו "להתעורר בכיף", "מסע לילי", "טעמים" עם אילנית לוי ותום פרנץ, "המשפיעים" ו"אולפן הילדים".
נוספה גם רצועת שידורים חיים מדי ערב עם "שבע", "הפטריוטים" בהנחיית ינון מגל, "התוכנית הכלכלית" ו"20 בלילה".
במקביל החלו להופיע בערוץ גם פרסומות.
בנוסף, במהלך השנים הערוץ שידר תוכניות בשם "חשבון פתוח" בהנחיית שני בן יעיש, "ארבע" בהנחיית עידו טאובר, ריקלין ושות' בהנחיית שמעון ריקלין, "הדו"ח" בהנחיית אראל סגל, "האולפן הפתוח" בהנחיית בועז גולן.
בין תוכניות הערוץ נמנות "המהדורה המוקדמת" בהנחיית ליטל שמש, מהדורת חדשות מרכזית עם מגי טביבי (ובעבר גם שרון גל), "הפטריוטים" בהנחיית ינון מגל (או מנחים חליפיים), "האולפן הפתוח" בהנחיית בועז גולן וריקלין ושות בהנחיית שמעון ריקלין.
תוכניות ערוץ 14 בימים רגילים, לפי סדר שידורן:
טל מאיר, עידו טאובר ורונה לוי — מגישי 'ישראל הבוקר'
עודד מנשה — מגיש 'על הבוקר'
עידו טאובר — מגיש 'יומן צהריים'
בועז גולן — מגיש 'האולפן הפתוח'
אמיר איבגי, נועם אמיר — מגיש 'ארבע'
ליטל שמש — מגישת 'המהדורה המוקדמת'
שמעון ריקלין — מגיש 'ריקלין ושות'
יהודה שלזינגר ויעקב ברדוגו — מגישי התוכנית 'שבע'
מגי טביבי — מגישת 'מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14'
ינון מגל — מגיש 'הפטריוטים'
נועם פתחי ושי גולדשטיין — מגישי תוכנית האירוח והבידור 'פתחי את שי'
נוי בר-איזק, עודד הרוש – 'סטורי לילה'
דני רופ — מגיש 'כלכלי בלילה'
בועז גולן, שרה ב"ק — מגישי 'חדשות הלילה'
מולי ארי — מגיש 'מחוץ לפרוטוקול'
אולפן חמישי (2021–רץ) – מהדורת חדשות ופאנל פרשנים סוף השבוע בהגשת יעקב ברדוגו, משודרת בימי חמישי ב־18:00.
סופשבוע – מהדורת סיכום השבוע, משודרת בימי חמישי ב־19:00.
עכשיו נדל"ן (2022–רץ) – תוכנית בנושא נדל"ן בהגשת שני בן יעיש־שמוראק, משודרת במוצאי שבת ב־23:30.
מחוץ לפרוטוקול (2022–רץ) – תוכנית משפטית בהגשת עו"ד מולי ארי.
מהדורת מוצ"ש (2024–רץ) – סיכום חדשות השבת, משודרת במוצ"ש כשעה לאחר צאת השבת בהגשת ליטל שמש.
נפגשים (2024–רץ) – תוכנית אירוח בהגשת מושיקו שטרן, משודרת בימי שישי ב־17:00.
גראוכר בדרכים (2024 – רץ) – תוכנית דוקו שבה מתועדות שליחויות החסד של שי גראוכר.
לגדל גיבור (2024 – רץ) – תוכנית המספרת על חייהם של חללי צבא הגנה לישראל.
מהדורת תש"ח (2024) – תוכנית היסטוריה המספרת על הקמת מדינת ישראל בדמות מהדורת חדשות מרכזית.
יחידי סגולה (2024) – תוכנית המספרת את סיפור הלוחמים בהגשת הלל ביטון רוזן מרצועת עזה.
זמרי ופליישמן (2024 - רץ) – תוכנית המציגה סיפורים מזווית שונה מהתקשורת הישראלית הכללית.
התוכנית בהגשת יותם זמרי ואיתמר פליישמן.
כולם ב־20 (2018) – תוכנית אקטואליה יומית בהגשת דנה סומברג שהציגה את ענייני היום.
שבוע טוב עם יקי ויעל (2021) – תוכנית בידור בהגשת יעל צין ויקי רייסנר ששדורה במוצאי השבת.
בוקר טוב ישראל (2021) – תוכנית בוקר בהגשת בועז גולן.
הסיפור המרכזי (2020–2021) – תוכנית אקטואליה ותחקירים בהגשת אראל סג"ל ובועז גולן.
המהדורה המוקדמת (2020–2021) – מהדורת חדשות מוקדמת שעסקה בענייני היום.
התוכנית הוגשה על ידי מספר מגישים לסירוגין: ליטל שמש, נוה דרומי, דניאל רוט־אבנרי, שרה ב"ק ויונתן אוחיון.
עכשיו בוקר (בעבר "הבוקר" ו"חדשות הבוקר") (2021–2022) – תוכנית בוקר בהגשת טל מאיר.
עכשיו ברשת (בעבר "שלוש ברשת" ו"החדשות ברשת") (2021–2022) – תוכנית אקטואליה שעסקה בענייני הרשת בהגשת יהודה שלזינגר, ולפניו יונתן אוחיון.
עשר עם (2018–2022) – תוכנית אקטואליה לילית בהגשת שרה ב"ק המסכמת את אירועי היום.
החצר הפנימית (2022) – תוכנית אקטואליה שעסקה בענייני חרדים בהגשת קובי בורנשטיין.
עכשיו לילה (2022) – תוכנית אקטואליה לילית בהגשת ליטל שמש.
הערכת מצב (2021–2022) – מהדורת סוף השבוע בהגשת יערה זרד.
24 דקות (2022) – תוכנית ראיונות לילית בהגשת שרה ב"ק.
שישי בוקר (2021–2023) – תוכנית הבוקר בימי שישי בהגשת נוה דרומי.
סופשבוע (2023) – תוכנית שסיכמה את אירועי השבוע החולף בהגשת אמיר איבגי.
חשבון פתוח (בעבר "השבוע הכלכלי") (2021–2023) – תוכנית אקטואליה שעסקה בעייני כלכלה בהגשת שני בן יעיש שמוראק.
עכשיו כנסת (2020–2022) – תוכנית בהגשת יערה זרד שעסקה בחדשות ממשכן הכנסת ובפוליטיקה עולמית.
אולפן מוצ"ש (2022–2023) – סיכום חדשות השבת, שודרה במוצ"ש כשעה לאחר צאת השבת.
שלוש (2022–2023) – תוכנית חדשות וכותרות היום בהגשת טל מאיר.
בעבר הגיש את התוכנית יונתן אוחיון.
בדלתיים פתוחות (2022–2023) – תוכנית משפטית בהגשת עו"ד ענבל פלאח–יעקב.
מדברים טכנולוגיה (2023) – תוכנית בנושא טכנולוגיה וחדשנות בהגשת הדר אביאל שעיקרה תוכן שיווקי.
הדו"ח של אראל סג"ל (2021–2024) – תוכנית אקטואליה בהגשת אראל סג"ל.
ריקלין ושות (בעבר "ריקלין וסג"ל" ו"ריקלין ומגל") (2018–2024) – תוכנית אקטואליה בהגשת שמעון ריקלין.
מגזין 14 (נהוג להיקרא: עכשיו מגזין) הוא ירחון ישראלי בתשלום מבית ערוץ עכשיו 14 שקם בחודש יולי בשנת 2021 בתור מגזין 20. עם המעבר לאפיק 14, שמו של המגזין שונה ל"מגזין 14".
C14 (נקראת גם דיגיטל 14) היא מחלקת הדיגיטל במערך חדשות 14. המחלקה מנוהלת על ידי חברת "עכשיו 14 דיגיטל", שבעליה הוא איש העסקים יצחק מירילשוילי.
המחלקה פועלת בשיתוף פעולה מלא עם ערוץ עכשיו 14, ומנהלה הראשי הוא דור אזרד.
התוכן שעובדי המחלקה מייצרים מתפרסם ברשתות החברתיות המקוונות, באתר המחלקה וביישומון עכשיו 14.
מרבית הפלטפורמות בדיגיטל 14 הוקמו לפני המעבר של ערוץ 20 לאפיק 14. לאחר המעבר נמחק התוכן שפורסם בתקופת ערוץ 20, עשרות עובדים פוטרו ואת מקומותיהם תפסו עובדים חדשים, ועיצוב הפלטפורמות חודש.
בשנת 2023 הצטרף למחלקה דור אזרד, ומונה לראש המחלקה וכותב ראשי בה.
בשנת 2024 הוקמה חברת "עכשיו 14 דיגיטל בע"מ" לשם ניהול המחלקה.
מערכת C14 מפעילה אתר ואפליקציית חדשות ישראלית אשר מותגו מחדש ב־8 באפריל 2025.
ב־2024 עמד זמן החסות בפריים טיים בערוץ 14 על כ־86 דקות שהניבו לערוץ הכנסות של 277 אלף שקל.
לשם השוואה, בערוצים המתחרים 12 ו־13 ההכנסות נעות בין 54–67 מיליון שקלים.
זאת על אף שמאז עליית ממשלת נתניהו השישית, מוזרמים לערוץ תקציבים רבים, בשיעור גדילה של כ־280% בשנה, וכמעט פי ארבעה בשנתיים.
עכסן דרום-אמריקאי או עכסן נאוטרופי (שם מדעי: Crotalus durissus) הוא מין מהסוג עכסן החי ברחבי אמריקה הדרומית.
זהו המין הדרומי ביותר של עכסנים.
העכסן הדרום-אמריקאי הוא נחש ארסי מאוד.
אורכו הממוצע 1.5 מטר אך הוא יכול להגיע גם ל-1.9 מטר.
הוא בעל שני פסים אופקיים מאחורי הראש.
צבעו בהיר יחסית לשאר העכסנים, בייחוד בקשקשים שבתוך הפסים.
כמו לרוב העכסנים גם לנחש זה יש "פעמון" בקצה הזנב.
הוא מצוי לאורך רוב אמריקה הדרומית מקולומביה וונצואלה עד לצפון ארגנטינה למעט באזור הרי האנדים הקרירים.
הוא מצוי בעיקר ביערות טרופיים או סוואנות כמו הסראדו.
הוא יכול גם לחיות באזורים יבשים וגם ביערות עננים.
הוא יוצא ממחילתו בעיקר בלילה ומחפש יונקים קטנים וזוחלים למאכל.
הנחש יכול להכיש אנשים וההכשה עלולה להיות מסוכנת.
לעומת העכסנים של צפון אמריקה, הארס של עכסן זה קטלני, עלול להרוג וגורם לכאבים, פרכוסים, לחץ דם גבוה, בחילות והקאות, עיוורון זמני ואף לעיוורון קבוע.
שם תת-מין אזור גאוגרפי עכסן ונצואלה C.
cumanensis ונצואלה וקולומביה עכסן דרום אמריקה C.
durissus סוואנות בגיאנה, סורינאם וגינאה הצרפתית עכסן מרז'ו C.
marajoensis האי מרז'ו שבברזיל עכסן מרידה C.
maricelae מדינת מרידה בוונצואלה עכסן הר רוריימה C.
ruruima אזור הר רוריימה בוונצואלה ומצוי ביערות דרומה עד לברזיל עכסן קסקבל C.
terrificus דרום ברזיל לאורך יער הגשם ודרומה לפרו, בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה C.
trigonicus סוואנות בגיאנה עכסן ארובה C.
unicolor האי ארובה שליד חופי ונצואלה עכסן אורקואן C.
עכסן מרכז-אמריקאי (שם מדעי: Crotalus simus) הוא מין מהסוג עכסן החי בטבע במקסיקו ובאמריקה המרכזית ומכאן שמו.
לעיתים הוא נחשב לתת-מין של עכסן דרום-אמריקאי.
העכסן בעל פנים מעוגלות וקצרות ולשון ארוכה באמצעותה הוא מרחרח את הסביבה.
אורכו הממוצע 140-160 ס"מ אף שהגדולים ביותר הגיעו ל-180 ס"מ.
העכסן הוא בעל קשקשים מחוספסים וגדולים על פני גופו, צבעם אפור או צהוב.
כמו רוב העכסנים קצה זנבו בעל "פעמון" באמצעותו הוא מקרקש כדי להפחיד את אויביו - בעיקר עופות דורסים, חתולים, לוטרות וראקונים.
הקרקוש מזהיר את אויביו מפני היותו ארסי מאוד.
מנה קטנה של ארס מנחש זה יכולה לגרום להתכווצות שרירים, בחילות והקאות, נפיחות של האזור המוכש ולעיתים גם נשירה של האיבר, אך רק לעיתים נדירות יביא העכסן למותו של אדם בריא.
הנחש מעדיף לברוח מאנשים או להפחיד אותם ורק כמוצא אחרון ישתמש בארסו.
העכסן מסוגל לחוש חום על ידי גומות מיוחדות בצידי העיניים, דבר המסייע לו לאתר את מזונו: יונקים ועופות קטנים.
הוא חי ביערות פתוחים, מישורים, אזורי סלעים, מדבריות ואזורי חוף במקסיקו ממיצ'ואקאן עד וראקרוס ולאורך חצי האי יוקטן וכן במורד החוף האטלנטי וגם במרכז-אמריקה בבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה וקוסטה ריקה.
ייתכן שהוא מופיע גם בקולומביה אף שהוא לא נמצא בפנמה.
tzabcan - תת-המין של חצי האי יוקטן
עכסן מערב מקסיקני (שם מדעי: Crotalus basiliscus) הוא מין של נחש ממשפחת הצפעיים החי במערב מקסיקו באזורים יבשים.
הוא שייך לקבוצת העכסנים המרשרשים בזנבם כדי להפחיד את אויביהם.
מין זה הוא אחד הגדולים שבעכסנים: אורכו הממוצע 150 ס"מ אך יכול להגיע גם ל-204 ס"מ.
הנקבות גדולות וכבדות מהזכרים ומבנה הגוף מגושם וכבד.
העכסנים לא מהירים מאוד בתנועה.
כמו לרוב העכסנים יש לו שורה של 25-29 רצועות שחורות לאורך הגב ובקצה הזנב ישנו מעין "פעמון" לבן איתו הוא מקרקש.
ראשו קטן ומעוגל ובתוכו ניבים ארוכים.
צבעו חום בהיר או אפור עד חום כהה וראשו בעיקר אפור.
הפרטים הבוגרים בסופו של דבר מקבלים גוון ירוק-זית.
הנחש חי לאורך מישור החוף המערבי של מקסיקו מסונורה למיצ'ואקאן ויכול לחיות גם במדבריות קקטוסים.
הוא יוצא לצוד בלילות כדי לא לאבד מים.
הוא מחכה לטרף קטן במארב ומכיש אותו במהירות.
הארס מכיל טוקסינים הפוגעים במערכת החיסון והדם והחיה הקטנה מתה מהר מקרישת דם.
הכשת הנחש מסוכנת גם לבני-אדם, אך ניתנת לטיפול באמצעות נסיוב הנמצא בבתי-חולים.
עכסן (שם מדעי: Crotalus) הוא סוג של נחשים ממשפחת הצפעיים החיים רק באמריקה הצפונית והמרכזית ומין אחד מצוי באמריקה הדרומית.
זהו הסוג העיקרי של העכסנים, כשעוד 2-3 מינים שייכים לסוג עכסן קטן.
העכסנים הם הנחשים הגדולים ביותר באמריקה הצפונית ומהנחשים הארסיים הגדולים בעולם.
אורכו של הגדול שבהם - עכסן גב-יהלום מזרחי (Crotalus adamanteus), מגיע ל-150 ס"מ בקלות ואפילו ל-2.5 מטר.
הם בעלי רצועות קשקשים בצבע חום מנומר עד צבע חיוור.
הם בעלי ראש גדול עם שיני ארס חלולות וידועים בעיקר בזכות ה"עכס" שבקצה זנבם, איתו הם מקשקשים כשהם מותקפים.
הם מגדלים בכל שנה נוספת עוד שכבה על קשקשיהם.
נחשים אלה מסתגלים לבתי גידול רבים, כשחלקם חיים גם במדבר ואפילו באיים מבודדים, אך חיים בעיקר על הקרקע.
לעיתים הם משתלטים על מחילות של מכרסמים כמו נובחניות או סנאיי קרקע, בהם הם נחים.
מין עכסן גב-יהלום מזרחי (Crotalus adamanteus)
מין עכסן קופץ קרטרו (Crotalus aquilus)
מין עכסן מערב מקסיקני (Crotalus basiliscus)
מין עכסן דרום אמריקני (Crotalus durissus)
מין עכסן באחה קליפוניה (Crotalus enyo)
מין עכסן קטן-ראש מקסיקני (Crotalus intermedius)
מין עכסן מנומר מערבי (Crotalus pricei)
מין עכסן קופץ טנקטירן (Crotalus pusillus)
מין עכסן קטן מקסיקני (Crotalus ravus)
מין עכסן מרכז אמריקני (Crotalus simus)
עכסן מעוצה (שם מדעי: Crotalus horridus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי בדרום מזרח אמריקה הצפונית.
נחש זה גדול יחסית לסוגו ויכול להגיע לאורך 100-105 ס"מ ולמשקל של 2.5 ק"ג.
הוא בעל גוף צהוב עם שורות של רצועות חומות ולצידם פסים לבנים והראש גדול ומעוגל בעל עיניים קדמיות וגומות חום.
הזנב שחור ובעל עכס הבנוי כתלמים ובכל השלת נשל של הנחש נוצרת עוד שכבה לעכס, כך אפשר לדעת את גיל העכסן.
הוא מצוי ביערות ושיחים במזרח ארצות הברית מדרום מינסוטה ודרום ניו המפשייר למזרח טקסס וצפון פלורידה.
נחש זה יודע לשחות ולטפס אך יעדיף לנוע על הקרקע.
בחורפים בתחומי מחייתו הצפוניים הנחש ישן שנת חורף.
זהו נחש גדול הניזון בעיקר ממיני מכרסמים בהם חולדה, עכבר, טמיאס ונברן וגם דו-חיים, עופות ואף נחשים אחרים כמו נחש בירית ואף עכסנים אחרים.
ארסו הקטלני הורג במהירות ויכול לסכן גם בני אדם אך הוא בעל אופי רגוע ויעדיף לאיים בעכסו להגנה.
עכסן גב-יהלום מזרחי (שם מדעי: Crotalus adamanteus) הוא מין הנחש הארסי הארוך ביותר באמריקה ומין העכסן הגדול ביותר.
הוא מצוי בדרום-מזרח ארצות הברית מצפון קרוליינה עד לפלורידה ולפלורידה קיז ומערבה עד דרום אלבמה, נהר המיסיסיפי ועד דרום-מזרח לואיזיאנה.
זהו הגדול שבעכסנים, ואחד הנחשים הארסיים הגדולים ביותר, לאחר קוברה מלכותית וביטיס גאבון.
הנחש הגדול ביותר הגיע לאורך 2.4 מטרים ולמשקל 15 קילוגרם.
הוא בעל ראש גדול עם גומות חום סביב עיניו, גוף גדול הנע באיטיות ובקצה עכס צהוב.
צבעו של הנחש חום-אפור עם רצועות שחורות וביניהם אזור צהוב.
בין העיניים ישנו פס שחור גדול.
בתוך פיו ישנה לשון מפוצלת ושיני ארס גדולות.
הנחש מצוי בסביבות של יערות מחטניים, חורשות דקלים, ערבות וחולות חופים.
הוא מצוי גם בביצות מיוערות, חורשות מוצפות, ביצות מליחה ועוד.
בעתות הקיץ החמות הנחשים יסתתרו במחילות של גופרים או של צבי גופר.
הנחש הוא צייד הפעיל בעיקר בלילה וניזון מיונקים קטנים ובעיקר מאוגריים מהסוג Oryzomys, ארנבוני יער, עופות שונים כמו שלווים אמריקנים, רליתיים ותרנגולי הודו, וגם טרף קטן יותר כמו עופות שונים, זוחלים אחרים ואף חרקים גדולים.
עכסן אימתן המכונה עכסן גב-יהלום מערבי (שם מדעי: Crotalus atrox) הוא מין של עכסן המצוי בדרום-מזרח אמריקה הצפונית.
זהו השני בגודלו במיני העכסנים, לאחר עכסן גב-יהלום מזרחי.
אורכו של הנחש 120 ס"מ ויכול לגדול לאורך 150 ס"מ.
משקלו 1.8–2.7 ק"ג כשהפרטים הגדולים ביותר קרובים למשקל 6.7 ק"ג.
הוא בעל רצועות גדולות בצבע אפור-שחור.
הראש מגודל, בעל גומות חישה של חום גוף והעיניים צהובות וגדולות.
סביב העיניים ישנה רצועה חומה וסביבה 2 פסים לבנים.
הגוף בעל קשקשים בולטים הגדלים לאורך כל חיי העכסן ובסוף הגוף ישנו עכס צהוב סביבו פסים שחורים ולבנים.
העכסן מצוי באזורים חמים בדרום ארצות הברית ובמקסיקו במדבריות, ערבות עשב, בתות, פרריות וגם בחורשי אורנים.
במשך היום הוא נח בין הסלעים ויוצא בלילות הקרירים.
העכסן הוא צייד ממארב המחכה לטרף קטן כמו לטאה, ציפור או מכרסם.
לאחר שאלו מתקרבים אליו, הוא מכיש אותם והם מתים כעבור זמן קצר.
לאחר מכן הוא בולע את הטרף בשלמותו.
נחש זה מחדיר יותר ארס משאר העכסנים.
עובדה זו בנוסף לגודלו גורמת לו להיות מסוכן לאדם.
ואולם ההכשות הן די נדירות.
העכסן משריץ צאצאים חיים ולא מטיל ביצים.
עַכְסָן עַכְנִי (שם מדעי: Crotalus cerastes) הוא מין של עכסן ממשפחת הצפעיים המצוי במדבריות של אמריקה הצפונית.
הוא מצוי בדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו ומותאם לחיי המדבר.
נחש זה מגיע לאורך 43-80 ס"מ והוא בעל צבע אפרפר בהיר עם רצועות חומות-צהובות.
הזנב מורכב מעכס צהוב והראש מגודל.
בצורתו העכסן מזכיר את העכנים או את נחשי הביטיס של מדבריות אפריקה ואסיה ומכאן שמו.
הידמות זו נגרמת בעיקר מתנועתו הגלית המתפתלת של הנחש מעל דיונות החול.
בחצותו את המדבר הוא מרים את פלג הגוף התחתון שלו למעלה ומעלה את ראש וצווארו למעלה כדי שלא יגעו בחול החם.
לאחר מכן הוא מוריד אותם ומעלה את פלג הגוף התחתון כך שלא יגע בקרקע.
הוא מצוי באדמות יבשות של מדבר ואזורי סלעים חמים ויכול לשרוד בלי לשתות הרבה.
הוא פעיל בעיקר בלילה וניזון מטרף של מכרסמים, לטאות וציפורים.
עכסן סנטה קטלינה (שם מדעי: Crotalus catalinensis) הוא מין של עכסן קטן האנדמי לאי סנטה קטלינה שממזרח לחצי האי באחה קליפורניה.
נחש זה מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
אורכו של הנחש עד 73 ס"מ והוא בעל פסים חומים על גוף בצבע קרם.
הוא מוסווה היטב בתחום מחייתו המדברי (למרות הקרבה לים).
אמצעי הזיהוי העיקרי שלו הוא שזנבו בניגוד לשאר העכסנים אינו מוקף ב"עכס" אלא מסתיים בקצה דק.
כך הוא יכול לארוב בשקט לטרף ואף לרדוף אחריו בלי להשמיע צליל חשוד.
כשחוקרים ראו את זנב העכסן לראשונה הם חשבו שהוא מתבסס בעיקר על ציד ציפורים והזנב עוזר לו לארוב להם בשקט.
אך מבדיקה של תכולת הקיבה התגלה ש70% ממזונו מורכב מעכברים קטנים (כמו מהמין Peromyscus slevini) וכן מלטאות.
ציפורים כמעט ולא נמצאו בקיבתו.
הנחש מצוי בסכנה גדולה בטבע עקב תחום המחייה הקטן שלו וכן עקב הבאת מינים פולשים כמו חתולים טורפים.
בטבע נותרו כנראה כ-100 פרטים.
עכסן מוהאבי (שם מדעי: Crotalus scutulatus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום ארצות הברית ובמקסיקו.
הוא קרוי על שם המדבר בו הוא מצוי - מדבר מוהאבי והוא הארסי מכל מיני העכסנים ונחשי צפון אמריקה.
הוא חי בטבע רק באזורי המדבר ותת-המדבר שסביב דרום קליפורניה, דרום נבדה, דרום-מערב יוטה, אריזונה, דרום ניו מקסיקו וחלק מטקסס וכן במקסיקו דרומה עד לדרום פואבלה.
עכסן זה מגיע עד לאורך 137.3 ס"מ, אך נפוץ יותר באורך מטר והוא בעל קשקשים אפורים בהירים המותאמים לצבעי הסלעים והחול של המדבר, למעט קשקשי העכסן השחורים שבקצה הזנב.
הוא מסתתר ביום בין אבנים או מתחת לסבכים או קקטוסים ועצי יהושע וממתין ללילה הקריר.
הנחש בעל ראש גדול עם לסתות בעלות שיני ארס ארוכות, בהם נוירוטוקסין קטלניים.
הוא הקטלני מכל העכסנים וארסו יעיל לא פחות משל כמה פתניים.
העכסן משתמש בארסו כדי להרוג טרף הכולל מיני מכרסמים ולטאות וכן נחשים אחרים.
השימוש בארס להגנה הוא משני לחלוטין והנחש יעדיף להתרחק מהאיום.
נחשים אלה מתרבים באזור יולי עד ספטמבר ומשריצים עד 17 צאצאים.
עכסן פסיפי או עכסן מערבי (שם מדעי: Crotalus oreganus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי במערב אמריקה הצפונית, מדרום-מערב קנדה, לאורך מערב ארצות הברית ועד צפון מקסיקו בסמוך לחופי האוקיינוס השקט ומכאן שמו.
רוב העכסנים מגיעים לאורך של מטר אחד בממוצע אך הפרט הגדול ביותר מתת-המין C.
oreganus, הגיע לאורך של 162.6 ס"מ.
העכסן בעל קשקשים נוקשים בצבע אפור-כהה, אפרפר, חום-בהיר, צהוב, ורדרד או צהוב חיוור עם רצועות כהות יותר, בעיקר חומות, שבפרטים הצעירים יוצרת צורת פסים המובלטים בעיקר באזור העכס.
ככל שהנחש מתבגר הוא נדרש פחות להבלטת העכס וצבעו הופך לצהוב-זהוב.
הבטן בהירה יותר בצבע צהוב-קרם וחסרת פסים.
לנחש זה חרטום רחב, נחיריים זקורות ועיניים שחורות גדולות שלאורכם עובר פס כהה עד אמצע הלחי.
הנחש מצוי לאורך מערב אמריקה מקולומביה הבריטית בקנדה, דרך ארצות הברית בוושינגטון, אורגון, דרום ומערב איידהו, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה ובמרכז ניו מקסיקו ודרומה לצפון מקסיקו בבאחה קליפורניה ועד באחה קליפורניה הדרומית.
הנחש מצוי במגוון בתי גידול, חלקם צחיחים מאוד עד גובה 2,500 מטר.
הנחש גם יכול לשחות מצוין, מה שאפשר לו להגיע למספר איים באוקיינוס השקט.
עכסן זה יוצא בשעות הקרירות של בין הערביים והערב לציד ומחפש מיני עכברים, חולדות ושאר מכרסמים וגם ארנבים, מיני עופות וגוזליהם, זוחלים וכמה דו-חיים.
הנחש אורב לטרפו בעמדה פסיבית ותוקף בעזרת שיני הארס הגדולות שלו.
נחש זה משריץ עד 25 צאצאים.
אם הנחש ופתע מתוקף כמו דורס הוא יכשכש בעכס שלו בפראות וינסה להרתיע אותו.
אם זה לא עוזר הוא יכיש את האויב.
הארס שלו מזכיר ארס של עכסן מוהאבי, הקטלני יותר והוא בעל מינון גבוה של רעלנים ובעיקר רעלני דם, הפוגעים בקרישה וכן תוקף את העצבים, מה שעלול להוביל לשיתוק.
עם זאת ישנם מעט נפגעים מהעכסן עקב האזהרה שהוא נותן ועקב קבלת הנפגעים נסיוב רפואי בזמן, זאת למרות שהוא חי בחפיפה גבוהה למגורי האדם ואף נמשך אליהם אחרי המכרסמים החיים בהם.
לנחש זה ישנם 6 תת-מינים:
עכסן קטן (שם מדעי: Sistrurus) הוא סוג בעל שני מינים של נחשים ארסיים ממשפחת הצפעיים החיים באמריקה הצפונית בדרום-מזרח ומזרח קנדה, מרכז ומזרח ארצות הברית וצפון מקסיקו.
משמעות השם המדעי שלהם מיוונית: "Σείστρουρος" - "זנב מקשקש" והוא מזכיר גם את כלי הנגינה הקדום - סיסטרום.
לעומת הסוג עכסן, סוג זה בעל גוף קטן יותר אבל בעל קשקשים נוקשים יותר, בעיקר על הזנב.
דבר זה בנוסף לגודל העכס הקטן יותר גורם להם להשמיע רעשים צורמים יותר המבהירים יותר את האזהרה לאויבים על ארסיותם.
כמו מרבית הצפעיים הם בעלי ניבים קדמיים חלולים היכולים להיפער קדימה כדי להכות ולהזריק ארס.
עכסנים אלה מזריקים פחות ארס מאשר העכסנים המצויים אך עדיין יכולים לגרום למצבים שונים הדורשים עזרה רפואית.
עם זאת הארס משמש אותם בעיקר להרוג טרף של יונקים קטנים וזוחלים אחרים למאכל.
עכסן טיגרי (שם מדעי: Crotalus tigris) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום-מערב ארצות הברית, ובצפון-מערב מקסיקו.
עכסן זה תואר לראשונה בידי רוברט קניקוט ב-1859. הוא קיבל את שמו עקב הרצועות הכהות שלאורך גופו, המזכירות פסי טיגריס.
קל להבחין בו בשל מראה הפסים והראש הקטן והגבוה שלו.
הנחש מגיע לאורך של עד 92 סנטימטרים ולמשקל של עד חצי קילוגרם.
בדרך כלל הזכרים גדולים יותר מהנקבות.
צבעו אפור בהיר, שמנת, צהוב ועד כתום בהיר או ורוד.
הפסים כהים באפור כהה עד חום.
העכס בקצה גופו בהיר-שחור לסירוגין והרצועות שלו בולטות יותר.
העכסן מצוי מאריזונה ומפרץ קליפורניה עד לסונורה שבמקסיקו.
הוא חי באזורי מדבר, קניונים, מישורים סלעיים או שיחיות ולעיתים גם בחורשי אלונים.
נחש זה פעיל בלילה במשך הקיץ החם והיבש, אך בחודשי הסתיו והחורף הוא פעיל גם ביום או בין הערביים.
הנחש צד יונקים קטנים כמו עכברים או לטאות קטנות, אך הוא יכול לצוד גדול יחסית לעכסן, כמו עכבר קנגורו, אוגר יערוני או חולדה סוחרת ולטאות מקרינות.
הנחש הורג אותם עם ארסו הקטלני, תוך המתנה במארב.
הוא עצמו עלול ליפול קורבן לעופות דורסים כמו עיטים או לקויוטים, אך רוב הטורפים עוזבים אותו בשקט.
נחש זה נחשב לתוקפני ביותר, והוא יכיש עם גירוי קל ביותר, אך יזהיר את הטורף לפני באמצעות נענוע מהיר של ה"עכס" שבקצה זנבו.
הכשה מנחש זה היא הקטלנית ביותר מבין העכסנים ונחשי אמריקה הצפונית, לאחר המין עכסן מוהאבי.
אולם כמעט ואין דיווחים על הכשות ממין זה.
עכסן אדום (שם מדעי: Crotalus ruber) הוא מין של עכסן החי במערב ארצות הברית בדרום-מערב קליפורניה וכן בחצי האי באחה קליפורניה, מקסיקו באזורי תת-מדבר.
הוא קיים גם במספר איים באוקיינוס השקט, מערבית לבאחה קליפורניה.
לעכסן האדום קשקשים אפורים-חומים ומעט אדמדמים, וזנב בעל קצה שחור-לבן.
הוא מגיע לאורך של מטר עד מטר וחצי בממוצע ואף לאורך 162 סנטימטרים, והוא בעל ראש שטוח עם עיניים כהות ולידם גומות היכולות לחוש בחום גוף קבוע של טרפו.
נקבות העכסן משריצות 3 עד 20 צאצאים באזור אוגוסט.
הוא מצוי באזורי מדבר, ערבות יבשות, מדרונות של גבעות עד לגובה 1,500 מטרים ובקרבת החופים, ובכמה איים קטנים.
נחשי המדבר קטנים יחסית לשוכני החופים.
הנחש משתמש בארס חזק כדי להרוג טרף הכולל עופות, עכברים, ארנביים קטנים וסנאיי קרקע אך יגוון בלטאות ובנחשים אחרים.
הארס יכול לשמש להגנה מאויבים, אם כי הנחש לא תוקפני וארסו חלש יחסית לשאר העכסנים, אך עדיין מסוכן מאוד.
עכנון כוכבני (שם מדעי: Echidna nebulosa) הוא מין של צלופח ממשפחת המורניים החי באזור האינדו-פסיפי ממזרח אפריקה והים האדום עד ליפן במים רדודים עד עומק 20 מטרים.
אורכו הממוצע של עכנון כוכבני הוא כ-60 סנטימטרים כאשר אורכו המקסימלי יכול להגיע ל-75 סנטימטרים.
הוא בעל גוף צבעוני בניגוד לקרוביו.
הוא ניזון בעיקר מסרטני קטנים.
בעונת הרבייה הוא משנה את מינו מנקבה לזכר.הצעירים מצווים במים כפלנקטון צף.
הדג נפוץ כדג נוי אותו מגדלים באקווריום של מים מלוחים.
עכסן שחור־זנב (שם מדעי: Crotalus molossus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו.
אורכו של העכסן 75 עד 107 סנטימטרים (ואף נמצאו פרטים שאורכם 129 סנטימטרים), והוא בעל גוף בצבע צהוב וחום עד ירוק זית וזנב בצבע שחור (זה מקור שמו של העכסן).
הוא משיל את עורו כמה פעמים בשנה.
הנחש חי בדרום מערב ארצות הברית באריזונה, ניו מקסיקו, טקסס, מפרץ קליפורניה ובמקסיקו עד מדינת אואחאקה, במגוון בתי גידול כמו מדבריות, ערבות ואזורים הרריים.
הנחש ניזון בעיקר ממכרסמים ויונקים קטנים אחרים אך גם מעופות וזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים אחרים.
הארס שלו כולל בעיקר המטוקסין, אך הוא פחות ארסי מעכסן גב-יהלום מזרחי ועכסנים אחרים.
למרות זאת הוא בעל שיני ארס גדולות יותר משאר העכסנים וכדי שהארס יהיה יעיל הוא צריך להזריק כמויות גדולות מהארס לטרפו.
באביב ובסתיו הנחש פעיל בעיקר ביום ואילו בקיץ הוא פעיל לילה.
בחורף הוא ישן תרדמת חורף במחילות של בעלי חיים אחרים.
הנקבה משריצה 4 עד 12 נחשים קטנים בקיץ, והצאצאים נשארים עם האם עד שהם עצמאיים.
תוחלת החיים של נחש זה היא 15 עד 20 שנה.
מצב השימור של נחש זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.
עכשיו הוא שיר שהלחין וביצע הזמר והמוזיקאי הישראלי ג'וני שועלי.
שועלי כתב את המילים במשותף עם אריה תגורי.
השיר יצא כסינגל מאלבום הבכורה של שועלי, "האלף ואחד", שיצא לאור ב־1995.
"עכשיו" היה מלהיטי שנות ה־90. הוא זכה להשמעות רדיו מרובות, ובאופן מיוחד בגלגלצ, שבה נכלל (כמו גם "לעיתים") ברשימת 20 השירים המושמעים בתחנה בכל הזמנים, רשימה שהתפרסמה במלואת חצי יובל לתחנה.
הוא הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', ולמקום ה־24 במצעד השנתי של התחנה.
ב־1989, אחרי שחרורו משירות צבאי, עבר שועלי להתגורר בדירה שכורה בתל אביב, שם יצר סקיצות ראשוניות של כמה שירים, בהם "עכשיו".
שועלי היה הראשון מבין חבריו שרכש טייפ ארבעה ערוצים , שבו הקליט.
באותה התקופה הוא לא ראה בעצמו זמר והסתפק בנגינה בלבד.
הוא השאיר את הזמרה של השירים שכתב לחברו "ארל'ה" (אריה תגורי), ששועלי חשב שמתאים ממנו לתפקיד.
שועלי התחיל לשיר משום שתגורי הפסיק לשיר בעקבות חזרתו בתשובה (והשפיע גם על שועלי ללכת בדרך הזאת).
פגישה מקרית עם המוזיקאי אמיר קרטס ב־1990 הובילה כעבור שנה להקמת להקת "רעש".
ב־1991, בתחילת דרכה של הלהקה, גמלה בלבו של שועלי ההחלטה להקליט אלבום סולו ראשון.
אף שהאלבום היה מוכן, החליט שועלי להשהות את מועד צאתו לחנויות.
בינתיים היה שקוע שועלי ביצירה והופעות רבות עם הלהקה.
במקביל ניגן באלבומו של ברי סחרוף "סימנים של חולשה" ועסק בפרויקטים נוספים.
ב־1994 יצא אלבום הבכורה של "רעש", "רעש רק רעש.
ב־1995 יצא לאור אלבום הבכורה של שועלי, "האלף ואחד".
השותף של שועלי לכתיבת המילים, אריה תגורי, כונה "ארל'ה" בלבד בקרדיטים של האלבום.
שועלי אמר שבשיר יש .
בשיר מוזכרות המילים "ציור מקושקש".
שועלי התייחס למילים בהקשרים ביוגרפיים קשים: כשהיה בן 23 נפטרה אימו מסרטן, וחודשיים אחר כך מת גם אחיו הבכור והיחיד אז, אף הוא מסרטן.
עקב מחלתו הממושכת של אחיו והטיפול שהיא דרשה, שועלי נשלח בילדותו בחזרה לקיבוץ עין שמר (שבו נולד, אך המשפחה עברה לגבעתיים) כילד חוץ, חוויה שהוא תיאר כ"סבל נורא".
ברקע התנהלה מלחמת המפרץ, שהייתה קשה ומלחיצה עבורו.
המוות של אימו היה טראומטי לשועלי:
הצבעים ה"פסיכדליים" מלווים גם את הווידאו קליפ של השיר.
בקליפ נראים שועלי ובחורה המייצגת את ה"זוגיות האבסולוטית" הנכספת שאליה התייחס.
יוסי חרסונסקי כתב ששועלי .
באתר סרוגים וברדיו סול תיארו אותו במילים "להיט נצחי".
עמי פרידמן מ־ynet תיאר את השיר במילים "להיט פנתאון".
"עכשיו" נכלל בפסקול הסרט "2 בלילה".
באחת הסצנות גיבור וגיבורת הסרט מקשיבים לשיר ברדיו.
אבנר שביט המשיך לתאר את הסצנה: .
השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־3 בספטמבר 1995, זכה להצלחה וצעד 11 שבועות, עד 31 בדצמבר 1995, אז יצא מהמצעד.
בשיאו הגיע למקום הרביעי, ב־3 בדצמבר 1995. במצעד השנתי של התחנה (תשנ"ו) הוא דורג במקום ה־24.
ג'וני שועלי – זמרה, גיטרה אקוסטית, סינתיסייזר, מחשב
חיים לרוז – בס, קונטרבס
אסף אמדורסקי – גיטרה חשמלית, קולות
אמיר קרטס – פסנתר, פנדר רודס, קולות
עודד פרח – מפיק מוזיקלי, עיבוד, הקלטה ובישול באולפני טריטון
עכסן הערבות או עכסן הפרריה (שם מדעי: Crotalus viridis) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בערבות עשב לאורך אמריקה הצפונית במערב ארצות הברית, דרום מערב קנדה וצפון מקסיקו והוא בעל דמיון לעכסן פסיפי.
העכסן הוא נחש גדול באורך של 100 עד 120 ס"מ כשהשיא נרשם באורך 151.5 ס"מ, במונטנה.
הוא בעל רצועות חומות-בהירות עד כהות והעכס שבקצה הזנב שחור-לבן.
הפנים בעלות מספר פסים אופקיים בהירים ולצד העיניים לנחש ישנם גומות חום, העוזרות לחוש בטרף בעל דם חם.
הוא חי כשמו בערבות לאורך המישורים הגדולים עד לגובה 2,775 מטרים מעל פני הים.
הנחש פעיל בעיקר בין סלעים ולעיתים מטפס על שיחים ועצים נמוכים ובמספר נמוכים נפוץ סמוך למים.
הנחש מתאים עצמו למזג האוויר, כאשר הוא פעיל יותר ביום בימים קרים ויותר פעיל בלילה בימים חמים.
זהו טורף ארסי התוקף ממארב טרף של יונקים קטנים, לרוב מכרסמים כמו עכבריים, סנאיי קרקע וארנבות וכן מעופות מקננות קרקע, דו-חיים, לטאות ואף נחשים אחרים.
הנחש בעל ארס מורכב מהמוטוקסינים חזקים.
הכשת עכסן יכולה לגרום לדימומים פנימיים, נמק, ולתמס שריר והוא יכול להרוג, בעיקר מהרעלת דם.
עם זאת לרוב הוא מכשכש בזנבו כדי לאיים ולהרחיק סכנות לפני ההכשה.
לנחש זה ידועים 2 תת-מינים:
תת-מינים נוספים מהמין הועברו למינים אחרים.
"עכשיו אני יודע" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי שלמה ארצי בהשתתפות הזמרת אילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1973 חברת התקליטים הד ארצי כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"עכשיו אני יודע" נכתב והולחן על ידי אהוד מנור וצביקה פיק בהתאמה.
זהו שיתוף פעולה בין "זמר השנה" ארצי, "זמרת השנה" אילנית, "פזמונאי השנה" מנור ו"מלחין השנה" פיק.
ב-26 בנובמבר 1973 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום התשיעי.
ב-24 בדצמבר עלה למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבוע אחד בלבד.
לבסוף, ב-28 בינואר 1974 יצא השיר מהדירוג, לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה.
עכשיו או לעולם לא הוא סרט טלוויזיה ישראלי מסוגת דרמה תקופתית משנת 2005 בבימויו של איתן לונדנר, עם יוסי קאנץ, ליאת גורן, רבקה נוימן ואוהד שחר בתפקידים הראשיים.
הסרט עוסק בששת החודשים דרמטיים שלפני הכרזת המדינה בין 29 בנובמבר 1947, החלטת האומות המאוחדות ועד ל-14 במאי 1948, יום הכרזת העצמאות.
בתקופת זו נמצא דוד בן-גוריון בלחץ גדול האם להכריז על הקמת המדינה במועד שנקבע או לדחות אותו לנוכח ההתנגדות של ארצות הברית וחלק מחברי מפלגתו.
סיסמתו הייתה "עכשיו או לעולם לא" ומכאן שם הסרט.
צילומי סצנת הכרזת המדינה נעשו בבית דיזנגוף, בו נערך הטקס ב־14 במאי 1948. צילומים נוספים נעשו בבית בן-גוריון בתל אביב.
הסרט הופק בסיוע קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה בתמיכת המועצה הישראלית לקולנוע ושודר בערוץ 2.
בתחילת הסרט מופיע משפט של בן-גוריון: "אם ברצונך להיות ריאליסט, עליך להאמין בנסים".
היוצרים כותבים כי שמרו על נאמנות למסגרת האירועים הכללית אך התירו לעצמם חופש אמנותי בעיצוב האירועים והדמויות.
29 בנובמבר 1947, אוסוולדו ארניה מודיע על קבלת החלטת החלוקה.
הוא יושב במטבח, פולה מכינה לו קוצ'מוץ' והוא מקבל טלפון על ההרוגים הראשונים באוטובוסים ליד פתח תקווה.
בן-גוריון מזמן ישיבה בה נוכחים קצין המבצעים של ההגנה יגאל סוקניק (יגאל זקס) ועוזרו ברזילי (יפתח קליין) משירות הידיעות של ההגנה.
הם מספרים לו שהמצב גרוע ואינם בטוחים בניצחון.
בן-גוריון שולח את אהוד אבריאל לקנות נשק באירופה ואת גולדה מאירסון לקיים מגבית בין יהודי ארצות הברית ומזהיר אותה שלא תחזור עם פחות מ-5 מיליון דולר, היא חוזרת עם 50 מיליון דולר.
בן-גוריון הולך ביחד עם משה שרתוק (אוהד שחר) לפגישה עם הנציב העליון אלן קנינגהם (ג'וני פיליפס) שגם הוא מעלה ספקות בכושר של היהודים נגד התקפות מדינות ערב ומייעץ להם לדחות את ההכרזה.
בן-גוריון עומד על דעתו למרות שבשורות איוב נוספות מגיעות אליו - שיירת הל"ה, המצור על ירושלים, שיירת הדסה ועוד.
בישיבה כולם פסימיים ובן-גוריון נותן הוראה לגייס 1500 לוחמים מכל היישובים כדי לפרוץ את הדרך לירושלים (מבצע נחשון).
אליעזר קפלן (מיכאל ורשביאק), דוד רמז (איציק סיידוף), פנחס לבון (פולי רשף) ויוסף שפרינצק (אברהם מור) מצביעים בעד דחיית ההכרזה.
בן-גוריון מביט בשרתוק וזה מרים את ידו באיטיות ובהיסוס, נתקבלה ההחלטה.
גולדה מאירסון נשלחת לפגישה עם המלך עבדאללה (ז'אק כהן) יחד עם עזרא דנין (אילן עיני) ומבקשת ממנו שלא יפלוש אך הוא דוחה אותה בנימוס ומציע כי יספח את ארץ ישראל וייתן ליהודים שם אוטונומיה.
גולדה דוחה זאת על הסף.
בן-גוריון נמצא בלחץ נפשי קשה, פולה מאוששת אותו ומשכיבה אותו לישון כמו ילד קטן "כמו שאמי הייתה משכיבה אותי בפלונסק"
המעצב אוטה וליש (גדי פור) מגיע לבית דיזנגוף ומעצב את טקס ההכרזה.
בן-גוריון מגיע בזמן וקורא את הכרזת העצמאות מדף מודפס שמגיש לו ברגע האחרון המזכיר זאב שרף (יובל כרמי).
עכשיו או לעולם הוא שיר של הזמר הישראלי עידן רפאל חביב.
השיר נכתב והולחן על ידי רפאל חביב, הופק בידי גלעד שמואלי ועובד על ידי שמואלי וחביב.
השיר יצא לאור ב-22 במאי 2013 ובאוגוסט 2013 נכלל באלבום האולפן השני של חביב, "לאבד עניין בזמן".
הווידאו קליפ של השיר יצא ב-11 ביוני 2013. בקליפ נראה חביב נמצא בדירה יחד עם בחורה שמאזינה לשיר, וממתין בדריכות לתגובה שלה.
עַכְנוּן צַר-פַּסִּים (שם מדעי: Gymnomuraena zebra) הוא סוג ומין יחיד של צלופח גדול במשפחת המורניים.
הוא יכול להגיע לאורך מרבי של 150 ס"מ, כשהגודל הממוצע שלו הוא יותר בסדר גודל של 50 ס"מ.
הוא בעל פסים צפופים של שחור ולבן, מה שהעניק לו את שמו באנגלית, מורנת הזברה'''.
עכנון צר-הפסים הוא פעיל לילה וטורף, כשבניגוד לרוב המורניים האחרים, הוא ניזון אך ורק מסרטנאים, קיפודי ים ורכיכות.
לפעמים מתבלבלים בינו לבין עכנון אזור, עקב הדמיון בשמות שלהם באנגלית והמראה בעל הפסים הדומה שלהם.
עכנון צר-הפסים נפוץ בכל האזור האינדו-פסיפי מהחוף המזרחי של אפריקה ועד לחוף המערבי של אמריקה, כולל בים האדום, בהוואי ובאיי גלאפגוס.
בית הגידול המועדף עליו הוא שונית סלעית או שונית אלמוגים, במים רדודים עד עומק של 40 מטרים.
בארץ ישראל תועדו כ־58 מינים מיני עכשובאים, השייכים ל-6 משפחות שונות, כשחלקם הגדול מצוי בנגב.
הטקסונומיה של עכשובי ישראל נחקרה חלקית בתחילת שנות ה-60 על ידי הארכנולוג, גרשם לוי, והאנטומולוג, אהרן שולוב, אך מאז חלו שינויים רבים בטקסונומיה העולמית ונדרשת בחינה מחודשת של החלוקה הטקסונומית של העכשובאים בישראל.
מגוון המינים של העכשובאים בארץ ישראל התאפשר בזכות חיבורה של ארץ ישראל בין אירואסיה לבין אפריקה, ונקודת מפגש בין משפחות משתי היבשות האלו.
העכשובאים מרתיעים בני אדם עקב גודלם, מראם, מהירותם, התנהגותם התזזיתית והקולות שהם משמיעים, אך עם זאת העכשובאים אינם ארסיים ואינם נחשבים מסוכנים לאדם.
נשיכה מעכשוב עלולה לצבוט, ואם העכשוב גדול, אף לנקב את העור אך אינה מסוגלת לגרום לנזק המצריך טיפול רפואי.
כמו כן, העכשובאים אף מועילים לאדם מכיוון שהם מחסלים מזיקים כמו עכברים וחרקים.
על-טבעי או פראנורמלי מתייחס לתופעות או ישויות שהן מעבר לחוקי הטבע.
המונח נגזר מלטינית supernaturalis של ימי הביניים, מלטינית סופר- (מעל, מעבר או מחוצה לו) + natura (טבע).
למרות שלמונח הנלווה "טבע" היו משמעויות מרובות מאז העולם העתיק, המונח "על-טבעי" הופיע בימי הביניים ולא היה קיים בעולם העתיק.
העל-טבעי מופיע בפולקלור ובהקשרים דתיים, אך יכול להופיע כהסבר גם בהקשרים חילוניים יותר, כמו במקרים של אמונות טפלות או אמונה בפרא-נורמלי.
המונח מיוחס לישויות לא פיזיות, כגון אלים, מלאכים, שדים ורוחות.
זה כולל גם יכולות נטענות המגולמות או מסופקות על ידי יצורים כאלה, כולל קסם, כישוף, נס, טלקינזיס, הגדת עתידות, טלפתיה, ריחוף, חוויות חוץ-גופיות, גלגול נשמות, אסטרולוגיה, תפיסה על-חושית ותקשור עם המתים.
יש הבדלים בניסוחים המדויקים של מהו על-טבעי, אולם יש הסכמה רחבה על רשימת הדברים שאינם נחשבים כחלק מהמדע.
תאוריות או השערות שיכולות להבחן על פי השיטה המדעית ואינן סותרות תצפיות קיימות, יכולות בעתיד להפוך לתאוריה מדעית – הן אינן מוגדרות כעל-טבעיות.
כך גם תצפיות שאין ביכולתן של התיאוריות המקובלות כיום להסביר והן יכולות להיות משוחזרות בסטנדרטיים מדעיים (כגון האפקט הפוטואלקטרי בזמנו).
גם השערות שאינן ניתנות לאישוש או להפרכה באמצעים הקיימים, כדוגמת תורת המיתרים, לא נחשבות לעל-טבעיות.
העיסוק בעל־טבעי באופן המתיימר להיות מדעי קרוי פסאודו-מדע.
מתנגדי הפאראפסיכולוגיה, קריפטוזואולוגיה ותופעות הקשורות למשולש ברמודה רואים בהם לרוב פסאודו-מדע.
אל היא ישות על טבעית הנחשבת אלוהית או קדושה.
סקוט ליטלטון מגדיר אלוהות כ"ישות בעלת כוחות גדולים יותר מאלה של בני אדם רגילים, אך מקיימת אינטראקציה עם בני אדם, לחיוב או לשלילה, בדרכים המובילות בני אדם לרמות תודעה חדשות, מעבר לעיסוקים המבוססים של החיים הרגילים".
אלוהות זכר היא אל, בעוד אלוהות נקבה היא אלה.
ניתן לסווג דתות לפי מספר האלים להן הדתות סוגדות.
דתות מונותיאיסטיות מקבלות רק אלוהות אחת (המכונה בעיקר אלוהים), דתות פוליתאיסטיות מקבלות מספר אלים.
דתות הנותאיסטיות מקבלות אלוהות עליונה אחת מבלי להתכחש לאלוהויות אחרות, מחשיבות אותן כהיבטים מקבילים של אותו עיקרון אלוהי; ודתות לא-תאיסטיות שוללות כל אלוהות בורא נצחית עליונה אך מקבלים פנתיאון של אלוהויות שחיות, מתות ונולד מחדש בדיוק כמו כל יצור אחר.
תרבויות שונות המשיגו אלוהות אחרת מאל מונותאיסטי.
ישות אלוהית לא חייבת להיות כל יכולה, נוכחת בכל מקום, יודעת כל, כל-טוב או נצחית, לעומת זאת, לפי מאמינים בדתות מונותיאיסטיות לאל המונותאיסטי יש את התכונות הללו.
דתות מונותיאיסטיות מתייחסות בדרך כלל לאלוהים במונחים גבריים, בעוד שדתות אחרות מתייחסות לאלוהויות שלהן במגוון דרכים – גבריות, נשיות, אנדרוגיניות ונייטרליות מגדריות.
מבחינה היסטורית, תרבויות עתיקות רבות – כמו הודו העתיקה, מצרים העתיקה, יוון העתיקה, רומה עתיקה, נורדית ואסיה העתיקה – פרסמו תופעות טבע, בהתאמה, כגורמים מודעים או פשוט השפעות שלהן.
חלק מהאלוהויות האווסטניות והוודיות נתפסו כמושגים אתיים.
בדתות הודיות, אלוהויות נתפסו כמתבטאות בתוך המקדש של גופו של כל יצור חי, כאברי חישה ונפש.
אלוהויות נתפסו גם כצורת קיום (Saṃsāra) לאחר לידה מחדש, עבור בני אדם שזוכים להישגים דרך חיים אתיים, שבהם הם הופכים לאלוהויות שומרות וחיים באושר בגן עדן, אך נתונים גם למוות כאשר הכישרון שלהם אוזל.
מלאך הוא בדרך כלל יצור על טבעי שנמצא בדתות ומיתולוגיות שונות.
בדתות האברהמיות ובזורואסטריות, מלאכים מתוארים לעיתים קרובות כיצורים שמימיים מיטיבים הפועלים כמתווכים בין אלוהים או שמיים וארץ.
תפקידים אחרים של מלאכים כוללים הגנה והדרכת בני אדם, וביצוע משימותיו של אלוהים.
בתוך הדתות האברהמיות, מלאכים מאורגנים לרוב לפי היררכיות, אם כי דירוגים כאלה עשויים להשתנות בין כתות בכל דת, והם מקבלים שמות או תארים ספציפיים, כגון גבריאל או "מלאך משמיד".
המונח "מלאך" הורחב גם למושגים שונים של רוחות או דמויות המצויות במסורות דתיות אחרות.
המחקר התאולוגי של מלאכים ידוע בשם "אנג'לולוגיה".
באמנות, מלאכים מתוארים בדרך כלל כבעלי צורה של בני אדם בעלי יופי יוצא דופן; לעיתים קרובות הם מזוהים באמצעות סמלים של כנפי ציפורים, הילות ואור.
שד (מיוונית δαιμόνιον daimónion) הוא ישות על-טבעית ולעיתים קרובות זדונית הרווחת בדת, תורת הנסתר, ספרות, סיפורת, מיתולוגיה ופולקלור.
בדתות המזרח הקדום, כמו גם במסורות האברהמיות, לרבות הדמוניולוגיה הנוצרית העתיקה וימי הביניים, שד נחשב לישות רוחנית מזיקה, מתחת למישורים השמימיים שעלולה לגרום לחזקה על שדים, הקוראת לגירוש שדים.
בתורת הנסתר המערבית ובקסם הרנסאנס, שצמחו מתוך שילוב של קסם יווני-רומאי, אגדה יהודית ודמוניולוגיה נוצרית, מאמינים כי שד הוא ישות רוחנית שניתן להעלות באוב ולשלוט בה.
נבואה כוללת תהליך שבו מסרים מועברים על ידי אל לנביא.
מסרים כאלה כוללים בדרך כלל השראה, פרשנות או גילוי של רצון אלוהי בנוגע לעולמו החברתי של הנביא ולאירועים עתידיים.
זהו רכוש משותף של כל החברות העתיקות הידועות ברחבי העולם, חלקן יותר מאחרות.
מערכות וכללים רבים לגבי נבואות הוצעו במשך אלפי שנים.
קסם הוא שימוש בטקסים, סמלים, פעולות, מחוות או שפה במטרה לנצל "כוחות על-טבעיים".
אמונה בקיומם של קסמים ותרגול קסמים קיים מאז התרבויות האנושיות הקדומות ביותר וממשיך להיות בעל תפקיד רוחני, דתי ורפואי חשוב בתרבויות רבות כיום.
למונח קסם יש מגוון משמעויות, ואין הסכמה גורפת להגדרה שלו.
חוקרי דת הגדירו קסם בדרכים שונות.
גישה אחת, הקשורה לאנתרופולוגים אדוארד טיילור וג'יימס ג'י פרייזר, מציעה כי קסם ומדע הם הפכים.
גישה חלופית, הקשורה לסוציולוגים מרסל מוס ואמיל דורקהיים, טוענת שהקסם מתרחש בפרטיות, בעוד שהדת היא פעילות קהילתית ומאורגנת.
חוקרי דת רבים דחו את התועלת של המונח "קסם" והוא הפך פחות ופחות פופולרי במחקר מאז שנות ה-90 של המאה ה-20.
כישוף פירושו באופן כללי תרגול ואמונה במיומנויות וביכולות מאגיות המופעלות על ידי מתרגלים וקבוצות בודדים.
כישוף הוא מונח רחב המשתנה מבחינה תרבותית וחברתית, ולכן קשה להגדיר אותו במדויק, ויש ליישם הנחות בין-תרבותיות לגבי המשמעות או המשמעות של המונח בזהירות.
כישוף משמש לעיתים קרובות לשם ניבוי-עתידות או רפואה דתית, ולעיתים קרובות נוכח בתוך חברות וקבוצות שהמסגרת התרבותית שלהן כוללת השקפת עולם קסומה.
רעיונות על טבעיים, לפחות ברובם המכריע, זוכים לאנטגוניזם מצד חוגי ספקנות, נטורליסטים ומטריאליסטים.
בין הספקנים הפועלים לשלילת טענות להוכחת קיומן של תופעות על טבעיות נמנים ג'יימס רנדי, ואל ולנטינו ועוד.
קרן החינוך של ג'יימס רנדי ואתגר מיליון הדולר להוכחת העל-טבעי שבניהולה;
על־ממלכה או דומֵיין (מאנגלית: Domain) היא הרמה העליונה ביותר במבנה ההירארכי של מיון עולם הטבע (טקסונומיה).
שיטת המיון המקורית של המדען השוודי קארולוס ליניאוס התבססה על דמיון בתכונות היצורים ובמראם.
חיידקים וארכאונים הם יצורים חסרי גרעין (פרוקריוטיים) ואילו האיקריוטיים הם יצורים בעלי גרעין.