tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחיו הצעיר גלעד גם הוא כדורסלן.
גולן מימון (נולד ב-27 באוגוסט 1967) הוא תת-אלוף במילואים.
בתפקידו האחרון שירת כקצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר).
מימון נולד ב-27 באוגוסט 1967, והתגייס לצה"ל בינואר 1986. שירת כמפקד כיתה ומפקד פלוגה בבה"ד 13 ולאחר מכן כסגן מפקד הבה"ד.
בין השנים 2000 עד 2001 פיקד על כלא מגידו, בשנת 2002, עם סיום לימודי תואר שני באוניברסיטת חיפה, קיבל את הפיקוד על כלא שש.
בשנת 2004 עבר לפקד על כלא עופר.
בין השנים 2006–2007 למד במכללה לביטחון לאומי.
בשנת 2007 קיבל את הפיקוד על מחנה הקריה, ובשנת 2010 מונה לתפקיד סגן קמצ"ר.
בספטמבר 2013 מונה לקצין המשטרה הצבאית הראשי.
בתפקיד זה שירת עד ספטמבר 2016.
לאחר שירותו הצבאי הקים את חברת Gmaimon העוסקת בהזדמנויות עסקיות ואסטרטגיה.
מימון הוא תושב זכרון יעקב.
גולן שחר (נולד ב-27 במרץ 1968) הוא פסיכולוג קליני-רפואי, פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופרופסור אורח לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל בארצות הברית.
גולן שחר נולד וגדל בראשון לציון.
הוא עשה את כל תאריו האקדמיים, מהראשון עד השלישי, באוניברסיטת בן-גוריון (1999-1990).
הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות במדעי ההתנהגות, תואר שני בהצטיינות יתרה בפסיכולוגיה קלינית, ותואר שלישי בהצטיינות יתרה בפסיכולוגיה.
נושא עבודת הדוקטור היה: "פגיעות נפשית ומצוקה רגשית בגיל ההתבגרות".
הוא התמחה בפסיכולוגיה קלינית, במרכז לבריאות הנפש שלוותה (1999-1997) ובמרכז לחקר וטיפול בילד אשר באוניברסיטת ייל (2002-2004; Yale Child Study Center).
שחר לימד במשך שנה באוניברסיטת בר-אילן (2000-1999) ואז נסע להכשרת פוסט-דוקטורט במחלקות לפסיכולוגיה ופסיכיאטריה באוניברסיטת ייל (2002-2000).
מורהו בתקופה זו היה פרופסור סידני בלאט, חוקר ותאורטיקן בעל שם עולמי בתחום האישיות והפסיכופתולוגיה.
ב-2002 הצטרף לסגל של המחלקה לפסיכיאטריה באוניברסיטת "ייל" בדרגת Assistant Professor, ולאחר שנה זכה גם למינוי נלווה במחלקה לפסיכולוגיה בייל.
בסוף 2004 שחר שב לישראל והתמנה לפרופסור חבר במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון, ב-2006 קיבל קביעות.
ב-2008 התמנה לפרופסור מן המניין לפסיכולוגיה.
שימש מספר פעמים כראש המגמה הקלינית והקים מעבדה שעוסקת בחקר מצבי דחק (לחץ).
בשנים 2004–2009 שימש כ-Visiting Associate Professor במחלקה לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל, והחל 2009 הוא משמש כVisiting Professor במחלקה זו.
לאחרונה הוא הוזמן להצטרף לסגל הנלווה של המרכז להתפתחות הילד ומדיניות ציבורית על שם אדוארד זיגלר בייל.
בשנת 2010 ראה אור בהוצאה עצמית ספר שיריו "פסיכו-אל-נא-ליזה (שלושה מחזורי שירים)".
בספר השירה שחר המתייחס שחר לסוגיית הסבל הנפשי ומצבי הדחק מזווית אישית, כולל להתאבדותם של אביו הביולוגי ואביו המאמץ.
גולן שחר נשוי לרחל, פסיכולוגית קלינית.
שחר הוא חוקר רב-תחומי של מצבי דחק, בריאות, ופסיכופתולוגיה.
עד כה (תחילת שנת 2015), הוא פרסם, או היה שותף לפרסום, של 140 מאמרים ו-13 פרקים בספרים בתחומים אלה.
מאמריו פורסמו בכתבי עת מובילים בפסיכולוגיה, פסיכיאטריה ורפואת ילדים.
ספרו האקדמי הראשון של שחר, המתמקד בהשפעה המזיקה של ביקורת עצמית אישיותית, עתיד לצאת לאור בקיץ הקרוב בהוצאת אוקספורד.
גישתו של שחר היא התפתחותית במובן הרחב של המונח, ושואבת מתאוריות ומחקרים על מעגל החיים כולו.
יחד עם זאת, הוא מתמקד בעיקר בעשורים השני והשלישי לחיים, דהיינו – במתבגרים ומבוגרים צעירים.
עבודתו של שחר כוללת ארבעה ענפים.
הענף הראשון והמרכזי הוא פענוח מצבים פסיכופתולוגיים מורכבים.
באופן ספציפי, שחר מתעניין בהבנת המופע המשותף של דיכאון יחד עם הפרעות אחרות (חרדה, מצבים פסיכוסומטיים, הפרעות אכילה, דיסוציאציה, פסיכוזה, אלימות, התנהגות אבדנית) ובסיבות למופע משותף ומורכב זה.
תרומתו המרכזית היא בזיהוי ביקורת עצמית אישיותית כסוג של וירוס אישיותי שמעורב בהפרעות נפשיות רבות וגם במצבים גופניים-מחלתיים.
הכוונה איננה לביקורת עצמית מועילה, שמטרתה לסייע לאדם לשפר את ביצועיו כדי להשיג את מטרותיו, אלא להלקאה עצמית, הגובלת בשנאה עצמית.
שחר חוקר את תכונת הביקורת העצמית במשך עשרים שנה תוך שימוש במגוון שיטות מחקר מתקדמות ששואבות מפסיכולוגיה התפתחותית, מפסיכולוגיה של האישיות ומאפידמיולוגיה.
שחר אף זיהה את הדרך שבאמצעותה הביקורת העצמית מחוללת את התכונות ההרסניות, על ידי כך שהיא גורמת לנו לעצב סביבה חברתית שלילית: אנשים עם ביקורת עצמית מסתבכים יותר בלחצים ודוחים מעליהם מקורות תמיכה והתנסויות חברתיות ומהנות; הדבר מוביל לדיכאון, חרדה ומצבים פסיכופתולוגיים וגם פסיכוסומטיים נלווים שקשורים לדיכאון ולחרדה.
מצבים אלה, בתורם, מגבירים את רמות הביקורת העצמית של אנשים, והופכים למעגל שלילי שקשה מאוד לבתקו.
הענף השני בעבודתו האקדמית של שחר, גם הוא ארוך שנים, מתמקד בתופעת החוסן הנפשי.
באופן ספציפי, שחר מתעניין בגורמים האישיותיים והסביבתיים המגוננים עלינו מפני מצבי דחק.
הוא רואה את המתח בין פגיעות לחוסן כמרכזי למצב האנושי בכלל, ולמצבים פסיכולוגיים בפרט.
דהיינו: אנשים "חסינים" הם גם "פגיעים", ולהפך.
שחר חוקר חוסן נפשי לנוכח מספר רב של מצבי דחק, אך בעיקר (1) חשיפה כרונית ואקוטית לאלימות, (2) חיים בצל מחלה גופנית כרונית.
בעשר השנים האחרונות, מאז חזר לארץ מ"ייל", הוא מוביל סדרת מחקרים על חוסן של מתבגרים לנוכח התקפות טרור.
מחקר זה מתבצע עם שותפו ארוך השנים של שחר, פרופ' כריסטופר הנריץ' מ-Georgia State University, אטלנטה, ארצות הברית.
הענף השלישי של עבודתו של שחר הוא תאורטי-קליני.
שחר מקדם עמדה אינטגרטיבית בפסיכותרפיה.
עמדה זו שואפת להתעלות מעל גישות ממוקדות לפסיכותרפיה (כגון הגישה הפסיכואנליטית, הקוגניטיבית-התנהגותית, ההומניסטית, המשפחתית) ולשלב בין גישות אלה כדי להתאים את הטיפול לסבלו הייחודי של המטופל.
תרומתו בתחום זה זיכתה את שחר במינוי כעורך ראשי של כתב העת המוקדש לפסיכותרפיה אינטגרטיבית, ה-Journal of Psychotherapy Integration.
כהוגה ותאורטיקן בפסיכותרפיה האינטגרטיבית, מרבה שחר לשלב בין גישות אקסיסטנציאליות, קוגניטיביות, ופסיכודינאמיות, ולקשר אותן לחשיבה פילוסופית רחבת היקף.
עבודתו התאורטית בתחום זה פתחה אופקים חדשים בהבנת האיבחון הנפשי האינטגרטיבי והטיפול במתבגרים ומבוגרים צעירים הסובלים מהפרעות נפשיות ופסיכוסומטיות מורכבות.
ענף מחקר רביעי, וחדש יחסית, של שחר הוא הבנת ייצוגים הירואיים (של גבורה) הן בנפש והן בתרבות, והתפקיד שייצוגים אלה ממלאים בתהליך הדחק.
שחר מתמחה באבחון וטיפול אינטגרטיביים במתבגרים ומבוגרים צעירים (גילאי 10–30) הסובלים מדיכאון ואבדנות, הפרעות אכילה, ומצבים פסיכוסומטיים.
גולן שחר הוא יועץ של "תנועת מש"ה".
גולף היה ענף במשחקים האולימפיים בשתי אולימפיאדות: אולימפיאדת פריז (1900) ואולימפיאדת סנט לואיס (1904).
בישיבת הוועד האולימפי הבינלאומי שנערכה בקופנהגן ב-2009, הוחלט להשיב את הענף למשחקים החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר למעלה ממאה שנים.
במשחקים הראשונים בהם נערך טורניר גולף, באולימפיאדת פריז, נערכו תחרויות לגברים ולנשים.
בטורניר הגברים השתתפו 12 שחקני גולף מ-4 מדינות, ובטורניר הנשים השתתפו 10 נשים מ-3 מדינות.
האלופים האולימפיים הראשונים היו האמריקנים צ'ארלס סאנדס ומרגרט אבוט.
בטורניר הגולף של אולימפיאדת סנט לואיס לא נערך טורניר נשים.
בטורניר הגברים התחרו 74 שחקני גולף, מהם 71 אמריקנים ו-3 קנדים, והזוכה היה הקנדי ג'ורג' ליון.
לא נערך משחק על המקום השלישי, ושני המפסידים בחצי הגמר זכו במדליות ארד.
בנוסף, נערך טורניר קבוצתי, בהשתתפות שלושה מועדוני גולף אמריקנים, שכל אחד מהם יוצג בידי 10 שחקנים.
מטבע הדברים, כל השלושה חלקו במדליות, ובמדליית הזהב זכה מועדון וסטרן גולף מאילינוי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שב הגולף למשחקים האולימפיים, אחרי 112 שנים.
במשחקים נערכו טורניר גברים וטורניר נשים.
שחקני גולף ישראלים במשחקים האולימפיים
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ייצגה את ישראל שחקנית גולף אחת, לטיסיה בק.
גולר הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק בכדורגל, בעיקר בליגות החובבניות.
האתר הוקם בשנת 2010 על ידי אוהד רון, שחקן עבר במספר קבוצות בליגות הנמוכות בישראל, שהבולטת שבהן היא עירוני קריית שמונה, בה שיחק בשנים 1998–2002.
בניגוד לאתרי הספורט הגדולים בישראל המתמקדים בליגות הבכירות של הכדורגל הישראלי והבינלאומי, גולר מקדיש את תכניו בעיקר לליגות הנמוכות והחובבניות, שאינן זוכות לסיקור בתקשורת הארצית.
האתר מכיל ראיונות עם שחקנים, אנשי צוות ואוהדים של הליגות החובבניות, סיקור משחקנים ותחזיות לפני מחזורי משחקים בליגות א' ו-ב'.
כמו כן, מספק בזמן אמת את תוצאות המשחקים שמתקיימים במגרשי הספורט בליגות אלו.
בשנים 2013–2017 התקיים שיתוף פעולה בין גולר לאתר הספורט "ONE", במסגרתו שותפו כתבות גולר באתר בחלק המוקדש לליגות הנמוכות בישראל.
גולנארה יסקנדרובנה סאמיטובה-גלקינה היא אתלטית רוסיה בעברה.
היא אלופה אולימפית ושיאנית העולם לשעבר בריצת 3000 מטר מכשולים, בעלת מדליית ארד באליפות העולם באולם בריצת 1500 מטר ופעמיים אלופת רוסיה בריצת 5000 מטר.
סאמיטובה נולדה בנברז'יניה צ'לני, טטרסטן.
היא בעלת שורשים טטריים ורוסיים כאחד.
בתחרות שנערכה בטולה, רוסיה ב-10 באוגוסט 2003 קבעה סאמיטובה בריצת 3,000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:08.33 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של אלסיה טורובה מבלארוס (9:16.51 דקות).
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-30 באוגוסט היא סיימה במקום שביעי בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 14:54.38 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-6 במרץ 2004 זכתה סאמיטובה במדליית ארד בריצת 1,500 מטר בתוצאה של 4:08.26 דקות.
בתחרות שנערכה בהרקליון, כרתים ב-4 ביולי אותה שנה היא שיפרה את שיאה העולמי בריצת 3,000 מטר מכשולים והעמידה אותו על תוצאה של 9:01:59 דקות.
חודש וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה במקום שישי בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 15:02.30 דקות.
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן ב-27 באוגוסט 2007 סיימה סאמיטובה במקום שביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:30.24 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה סאמיטובה במדליית זהב בריצת 3,000 מטר מכשולים בשיא עולם חדש של 8:58:81 דקות, לפני יוניס ג'פקוריר מקניה (9:07.41 דקות) ויקטרינה וולקובה בת ארצה (9:07.64 דקות) ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה ששברה את מחסום 9 הדקות בריצה זו.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 15:11.46 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-17 באוגוסט 2009 סיימה סאמיטובה במקום רביעי בריצת 3,000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:11.09 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה סאמיטובה במקום 15 לאחר שלא הצליחה לסיים את ריצת 3,000 מטר מכשולים בשלב הגמר ולא הצליחה להגן על תוארה.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 9:28.76 דקות.
טורנירי הגולף באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון הרלינגהם בין התאריכים ה-9 באוקטובר ל-15 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 32 ספורטאים.
בנוסף, התקיים טורניר מעורב שמשתתפיו הורכבו מהספורטאים שהעפילו לטורניר היחידים.
ההעפלה לטורניר היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם.
כל חברי הנבחרת המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים.
בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003).
הוועד האולימפי הבינלאומי והאיגוד העולמי לגולף סיכמו ש־32 ספורטאים יעפילו לכל טורניר.
מכסה בודדת, לכל טורניר ניתנה למדינה המארחת, .
26 מכסות נוספות חולקו לכל טורניר בהתאם לדירוג העולמי לשחקני גולף חובבנים כפי שפורסם ב-25 ביולי 2018. אם מתקיים שוויון במקום ה-26 סוכם על המנגנון הבא לקביעת המדינה אשר תעפיל לטורניר.
ראשית, המדינה עם ממוצע שילוב הנקודות הגבוה ביותר על ידי הוספת ממוצע הנקודות של המדורג הגבוה ביותר מאותה מדינה כפי שפורסם בדירוג העולמי ב-25 ביולי 2018. אם עדיין מתקיים שוויון, המדינה עם המספר הגדול יותר של שחקנים המופיעים בדירוג.
אם עדיין יתקיים שוויון, ההקצאה תקבע על ידי הגרלה.
חמש מכסות, לכל טורניר, חולקו כהקצאה עולמית.
הקבוצות המעורבות יורכבו בעדיפות ראשונה מנער ונערה מאותה מדינה שהעפילו לטורניר היחידים.
אם לא תהיה בידי המדינה אפשרות להרכיב קבוצה מעורבת, הספורטאי של אותה מדינה יצוות לספורטאי ממדינה אחרת.
אם מדינה בחרה שלא להשתמש במכסה שלה, המכסה תוקצה מחדש למדינה המודרגת הבאה בתור בדירוג העולמי לשחקני גולף חובבנים.
תחרות העפלה תאריך מדינה מארחת כמות מכסות מדינה מעפילה לנערים מדינה מעפילה לנערותהמדינה המארחת 1 דירוג העולמי לשחקני גולף חובבנים 25 ביולי 2018 26 הקצאה עולמית 5 סך הכל 32
תחרות טורניר נערים טורניר נערות טורניר מעורב
גולן ואך (נולד בשנת 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, ששימש כראש מחלקת מיגון בפיקוד העורף וכמפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית.
מאפריל 2019 ואך משמש כמנכ"ל ארגון "לב בגליל" אשר במסגרתו הקים את "מועצת הגליל" ומינואר 2021 מנכ"ל "ישראלה" עמותה העוסקת בעלייה וקליטת קבוצות משפחות בישראל.
ואך הוא גם מוזיקאי, מייסד להקת משפחת ואך, המלחין והמעבד של רוב שיריה.
נולד בחברון, בן שלישי מתוך אחד עשר ילדים לליאת ושלום ואך.
למד בפנימייה הצבאית לפיקוד אור עציון.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושירת בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בסיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 והוביל אותה במערכה ברצועת הביטחון.
לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד שקד, כסמג"ד בגדוד שקד בחטיבת גבעתי וכסגן מפקד חטיבת שגיא.
בשנים 2009–2011 שימש ואך כמפקד גדוד קדם.
במהלך שנים אלו יצא ואך למשלחות החילוץ בהאיטי ובפיליפינים.
לאחר מכן שימש כראש מחלקת מיגון בפיקוד העורף.
בתפקיד זה לקח חלק בפעולות חילוץ בקריסת חניון הברזל והשתתף במשלחת חילוץ וסיוע של פיקוד העורף ברעידת האדמה במקסיקו.
לפני שחרורו מצה"ל, מונה למפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית.
במסגרת הפיקוד על היחידה עמד בראש מספר משלחות חילוץ וסיוע של פיקוד העורף, בין היתר לאסון הסכר בברזיל, לרעידת האדמה באלבניה ב-2019 ובמבצע ענפי זית לרעידות האדמה בטורקיה ב-2023.
ואך הוביל את היערכות ומוכנות היחצ"א לקבלת תו התקן היוקרתי בעולם ליחידות חילוץ והצלה שמאורגן ומוענק על ידי האו"ם תקן ה-INSARAG לראשונה במדינת ישראל.
ואך קיבל ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשפ"ג (2023), מדליה של כבוד ואות מיוחד מנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, בהוקרה לפיקודו והובלת משלחת הסיוע הישראלית ברעידת האדמה בטורקיה בפברואר 2023.
החל מבוקר 7 באוקטובר הופעלה היחידה בפיקודו למשימת חילוץ נפגעים.
בערב, הגיע כוח בפיקודו של ואך למסיבת הטבע ביער רעים ובמהלך הלילה פינה עשרות חללים מהשטח וממיגוניות המוות בצומת רעים ובארי.
בימים הבאים פיקד ואך על חלק מפעולות פינוי החללים מקיבוצי כפר עזה ובארי.
במהלך הלחימה בתוך רצועת עזה, השתתף ואך וכוחות מיחידתו בפעולות התקפיות לכיבוש בית חאנון וג'באליה.
במהלך שנת 2024 הקים ואך כוח הנדסי שהתמחה באיתור ובהשמדת תשתיות טרור.
הכוח הרס עשרות מחרטות לייצור אמצעי לחימה, מעבדות נפץ ובתי מחבלים וחשף 12 מנהרות טרור בבית לאהיא, ג'באליה ובעזה.
ב-10 בספטמבר 2024 קרסה מנהרה בשכונת זייתון על ואך והוא חולץ לאחר כשש שעות על ידי יחידת 669 כשהוא פצוע באופן בינוני.
בינואר 2026 דווח בתקשורת כי ואך, כמפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית של פיקוד העורף, פיקד על מבצע חיפושים ברצועת עזה שבסיומו אותרה והושבה לישראל גופתו של רן גואילי.
ואך נשוי להדר, בתם של הרב יוחנן פריד ושל נורית פריד, ואב לשבעה ילדים.
ב-31 במרץ 2019 מונה למנכ"ל ארגון "לב בגליל" והחליף בתפקידו את אופיר שיק שמונה לסגן ראש מועצה אזורית הגליל התחתון.
אחיו יהודה הוא מפקד עוצבת סיני.
שניהם חברים בלהקת משפחת ואך.
מינואר 2021 מונה למנכ"ל "ישראלה" עמותה העוסקת בעלייה וקליטת קבוצות משפחות בישראל.
גולן גורפינקל (נולד ב-12 באוקטובר 1973) הוא שף ומסעדן ישראלי.
כשהיה נער, גורפינקל נרשם ללימודים בבית הספר ויצו צרפת (עירוני י"ד) במגמת בישול, כדי לרכוש השכלה מקצועית בתחום הקולינארי.
ההתמחות הראשונה שלו בתחום הייתה במלון הילטון תל אביב מייד לאחר סיום לימודיו בתיכון.
בהמשך לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, עבד גורפינקל כשף במלון דן פנורמה ולאחר מכן במסעדות רבות.
מסעדת קרן - בשנת 1996, בגיל 24 כבר היה גורפינקל היה הסו שף חיים כהן במסעדת קרן.
אספראנס - בשנת 1998 התקבל להתמחות במסעדת ל'אספראנס של מארק מנו בצרפת.
המסעדה שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
מאנטה ריי - בשנת 2003 התמנה לשף של מסעדת מאנטה ריי בתל אביב.
שם פגש גורפינקל ביזמית דושי לייטרסדורף, שתהפוך לשותפה שלו בהקמת מסעדת דלאל.
דלאל - גורפינקל שף במסעדת דלאל בנווה צדק בתל אביב.
המסעדה נפתחה בקיץ 2007 בשיתוף עם היזמית דושי לייטרסדורף ומאז גורפינקל משמש כשף המסעדה.
הסגנון הקולינארי של המסעדה הוא מטבח ים תיכוני מגוון המאופיין בטכניקות אירופאיות קלאסיות.
קפה דלאל - החל מסתיו שנת 2017 הוא גם השף של קפה דלאל בצפון תל אביב שפתח ביחד עם לייטרסדורף.
הוא שימש שף במסעדות נוספות, כמו מסעדת פסטלינה בבעלות האחים ירזין שם עבד כארבע שנים.
החל משנת 2015 גורפינקל הוא אחד מהשפים המארחים במסגרת אירועי סדרת הארוחות הסודיות Secret Dinner by GAD ביחד עם שפים ומסעדנים נוספים כמו אסף גרניט, רן שמואלי, יובל בן נריה ועוד.
ב, הוא עומד בראש קבוצת דלאל.
גורפינקל השתתף כשופט בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים".
בתם היחידה, מאי, נפטרה ביולי 2017, בגיל 15, לאחר מאבק של כשלוש וחצי שנים במחלת הסרטן.
מאז, הוא מתנדב לטובת ילדים חולי סרטן, ומגייס תרומות עבור עמותת "גדולים מהחיים".
בנוסף הוא עובד עם שפים נוספים על ספר מתכונים לזכרה של בתו.
גולנוש סולטאן (בטורקית עות'מאנית: کلنوش سلطان; 1642 - 6 בנובמבר 1715) הייתה ההאסקי סולטאן של הסולטאן העות'מאני מהמט הרביעי והולידה סולטאן לבניהם מוסטפא השני ואהמט השלישי.
גולנוש סולטאן נולדה ב-1642 בעיירה רת'ימנו, כרתים, כשהאי היה תחת שליטה ונציאנית, שמה המקורי היה אוומניה ווריה והיא הייתה יווניה אתנית, בתו של כומר יווני אורתודוקסי.
היא נחטפה על ידי העות'מאניים במהלך הפלישה לכרתים ב-1645.
הצבא העות'מאני פלש לאי במהלך מלחמת כרתים (1645–1669); היא נלכדה כילדה צעירה מאוד כאשר העות'מאנים כבשו את רת'ימנו בשנת 1645, נלקחה כשפחה ונשלחה לקונסטנטינופול.
היא קיבלה את השם מהפארה (שפירושו "נתח ירח") וזכתה לחינוך טורקי ומוסלמי יסודי בהרמון בארמון טופקאפי וזמן קצר לאחר מכן משכה את תשומת ליבו של הסולטאן מהמט הרביעי.
הוא היה מפורסם במסעות הציד שלו בבלקן ונהג לקחת אותה, אהובתו, למסעות אלה.
נולדו להם שני בנים ששניהם הפכו לסולטאנים בעתיד, מוסטפא השני (יליד 1664; נפטר 1703) ואהמט השלישי (יליד 1673; נפטר 1736).
אהמט נולד בדוברוקה במהלך אחת ממסעות הציד של מהמט הרביעי.
יריבותה עם גולבייאז, פילגש נוספת של מהמט הרביעי, הובילה לסוף טרגי.
הסולטאן מהמט התאהב בגולנוש מאוד, אך לאחר שגולבייאז נכנסה להרמון שלו, חיבתו החלה להשתנות; גולנוש, שעדיין הייתה מאוהבת בסולטאן, קינאה מאוד.
יום אחד, כשגולבייאז ישבה על סלע וצפתה בים, גולנוש דחפה אותה מהמצוק והטביעה את הפילגש הצעירה.
אחרים סוברים כי היא הורתה על הוצאתה להורג בחנק בארמון קנדילי.
יש כותבים שמדגישים את העובדה שגולנוש הייתה אדם אכזרי שטענו כי היא ניסתה לחנוק את אחיו של בעלה, סולימאן השני ואהמט השני, לאחר שילדה את מוסטפא, אך טורהאן הדיג'ה סולטאן הפריעה לניסיון הרצח הזה.
גולנוש ליוותה את מהמט, טורהאן סולטאן, את הנסיך מוסטפא ואחיותיו של מהמט, יחד עם פמליה גדולה, בתהלוכות לציון מלחמת פולין ב־1672 וב-1673. בשנת 1683 הצטרפה לפמליה גדולה דומה בתהלוכה לציון המצור על וינה.
גולנוש גם הקימה רשתות תמיכה בחצר הקיסרית.
היא התאחדה עם יוסף אגא, הסריס הראשי של ההרמון הקיסרי באותה תקופה.
ייחודיותה התבטאה בכך שהיא ניהלה קרן שהקימה בשנת 1680 וסיפקה הכנסה לבית חולים ומטבחים ציבוריים במכה.
יתר על כן, חדרנה של גולנוש, מהטר אוסמן אגא, היה חניך ובעל חסותו של יוסף אגא.
גולנוש נהנתה גם מיחסים קרובים עם פייזוללה אפנדי, ששימש כמורה לבנה מוסטפא.
יחסים אלה נותרו עדיין גם לאחר אסון קריסת המצור על וינה בשנת 1683, וכתוצאה מכך השפעתו על החצר הצטמצמה.
כך, באירוע המתוארך לשנת 1686, כאשר נתן לסוסו לרעות בגן המלכותי, הוחלט כי יש להענישו.
גולנוש התערבה כדי להצילו והוא נבחר לתפקיד חדש.
בשנת 1672 פגש אמג'זדה חוסיין פאשא קפרולו, אחיינו של מהמט פאשא קפרולו, את מהמט וגולנוש בדרך למלחמת פולין.
מאוחר יותר הוא הצטרף למשק הבית שלה ושירת אותה תקופה ממושכת והפך לקצין החשבונות הראשי שלה בשנת 1682. היא גם מילאה תפקיד בקביעת הקריירה של מדינאים שונים, כולל הווזיר הגדול קארא מוסטפא פאשה.
לאחר הכישלון של המצור על וינה בשנת 1683, הוא נושל מתפקידו והוצא להורג, לאחר מאמץ שדלני ניכר של גולנוש וסריסי ההרמון.
הייתה לה השפעה גם במהלך כהונתו של הווזיר פאזיל אהמט פאשה, שהתחיל לכהן לאחר הוצאתו להורג של קארא מוסטפא פאשה.
היא הפכה לולידה סולטאן בשנת 1695 כאשר בנה הבכור מוסטפא השני הפך לסולטאן.
היא מילאה את התפקיד בתקופת שלטונם של שני בניה.
כאשר מוסטפא השני הודח בשנת 1703, האשימה האוכלוסייה את גולנוש, בהעדפתה את אדירנה על פני קונסטנטינופול כמקום המגורים ועל בלבול החיים הכללי שנוצר בבירה.
היה לה יותר חופש תנועה ומגעים מאשר לנשות ההרמון האחרות.
לעיתים קרובות היא ליוותה את בנה.
היא ביקרה את בנותיה בארמונותיהן, השתתפה בחתונת בתה פאטמה סולטאן לצד בנה, ביקרה את בתה האטיג'ה סולטאן בחברת הסולטאן, לאחר שילדה בת.
היא התבוננה במצעדים, ביקרה ב-Eyüb, קיבלה את הווזיר הגדול ואת שייח' אל-אסלאם וקיבלה הזמנות של הווזיר הגדול וראש המשמר הקיסרי (עם בנה).
היו לה חס (תחומים פרטיים) וקתהודה (דיילת) שניהלו אותם עבורה.
מוסטפא שמר על קשר הדוק עם אמו, הוא כיבד אותה באופן מופגן בכל פעם שהיה אירוע, הוא שלח לה מידע, שאל לשלומה וקיבל ממנה הרבה סוסים כמתנות.
הוא אפילו אסר שמישהו יישאר בבית בצ'ורלו, בין קונסטנטינופול לאדירנה, בו בילתה אמו לילה.
הייתה לה חשיבות פוליטית מסוימת.
בשנת 1703 התבקשה לאשר את ירושת כס המלכות על ידי בנה האחר, אהמט השלישי וכך גם עשתה.
אהמט השלישי חשב שזה נבון להרחיק אותה מהעין עד שהעוינות נגדה תתפוגג.
וכך, בשובה מאדירנה, נסעה ל"ארמון הישן" לזמן מה.
היא מיוחסת גם כי יעצה לבנה במלחמה עם רוסיה בשנת 1711. בשנת 1709 התיישב המלך קרל השנים עשר משוודיה בבנדר בתוך האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמתו עם רוסיה.
הוא איחל שהסולטאן יכריז מלחמה נגד רוסיה ויכונן ברית עם שוודיה.
על פי השמועה הסולטאן הקשיב לעצות אמו, שהייתה בעלת השפעה רבה עליו.
קרל שלח את סטניסלב פוניאטובסקי ואת תומאס פונק כשליחים.
הם שיחדו מומר בשם גוין, לשעבר צרפתי, שעבד כרופא בארמון.
גוין קבע פגישה עם השפחה האישית של הולידה, אישה יהודייה, שדרכה הם העבירו מכתב אישי לולידה.
הם התוודעו גם לסריס הורוואת ההונגרי, שהפך לאיש התעמולה שלהם בהרמון.
הולידה הסתקרנה מקרל, התעניינה בענייניו ואף התכתבה איתו בבנדר.
ב-9 בפברואר 1711 הכריזה האימפריה העות'מאנית מלחמה נגד רוסיה, כפי שיעצה לסולטאן אמו, ששכנעה אותו כי קרל הוא אדם ששווה לקחת עליו סיכון.
בין הפרויקטים של גולנוש היה קומפלקס של בניינים שכללו מסגד, מטבח, בית ספר, מזרקה וקבר, שנבנה באוסקודאר.
היא גם נתנה חסות להפיכת כנסייה בגלאטה למסגד ולבניין של חמש מזרקות שבעזרתם הועמדו לבסוף מים נקיים לאזור.
היא גם הקימה קרנות באדירנה, כיוס, מכה, מדינה, קסטאמו ומנמן.
לאחר כיבושו מחדש של האי כיוס בשנת 1695, הוסבה כנסייה למסגד על שמה.
היא גם הקימה מזרקה ליד המסגד שבכיוס.
גולנוש סולטאן נפטרה ב-6 בנובמבר 1715 באיסטנבול בתקופת שלטונו של בנה אהמט השלישי ממש לפני תחילת עידן השגשוג והשלום שנקרא עידן הצבעוני על ידי ההיסטוריונים הטורקים.
היא קבורה בקבר הפתוח לשמיים, שנמצא ליד המסגד שהורישה לבנות באוסקיודר בצד האנטולי של איסטנבול, שנקרא מסגד ייני ולידה.
גולן רייז (נולד ב-2 בנובמבר 1977) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי.
גולן רייז נולד וגדל בקיבוץ הדתי עין צורים.
הוא בוגר תואר ראשון במדעי ההתנהגות ותקשורת במכללה למינהל ובוגר מעלה - בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
בסיום לימודיו יצר שני סרטים זוכי פרסים: "חסימות" (עלילתי, 22 דקות) שזכה בפרס הראשון לסרט הקצר בפסטיבל ירושלים, ו"פרלמנט ארוחת הבוקר" (דוקומנטרי, 40 דקות) שזכה בפרס השני בפסטיבל דוקאביב.
לאחר סיום לימודיו יצר את הסרט הקצר "על חבל דק" (עלילתי, 8 דקות) שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ושנתיים לאחר מכן יצר את "בדרכו שלו" (דוקמנטרי, 40 דקות) על אליסף פרץ, בנה של מרים פרץ.
בשנת 2017 יצר את הסרט: "המחברות של אליש" (דוקומנטרי, 75 דקות) שהשתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל דוקאביב.
עורכת הסרט שרון יעיש זכתה בפרס העריכה.
בשנת 2021 יצא הסרט הדוקומנטרי "עיניים של אבא", שיצר וביים רייז יחד עם שרון יעיש, בעקבות התמודדותו עם מחלת הסרטן של בנו.
בשנת 2022 שיתף פעולה שוב עם שרון יעיש ביצירת המחזמר הדוקומנטרי "לוס אנג'לס דרום", שעלילתו מתרחשת בקריית מלאכי..
בשנת 2023 יצר יחד עם יעיש את הסדרה "שיחה נכנסת" החושפת לראשונה את הדרמות המתרחשות במוקדי ער"ן (עזרה ראשונה נפשית).
הסדרה הוצגה לראשונה בפסטיבל דוקאביב 2022 ועלתה לשידור בחודש ספטמבר בערוץ יס דוקו.
באותה שנה יצר יחד עם יעיש את הסרט "ג'אדו – שואה במדבר" המציג את מחנה הריכוז ג'אדו שבלוב תוך שימוש בשפה אומנותית ייחודית ושילוב של קטעי ארכיון נדירים.
הסרט זכה להכרה ראשונה כאשר השתתף התחרות הרשמית של פסטיבל ירושלים.
נשוי לרעות רייז ואב לחמישה ילדים.
פרס העריכה פסטיבל דוקאביב 2017.
פרס היוצר המבטיח פסטיבל Black Movie,שווייץ.
השתתף בפסטיבל DOK NYC בניו יורק.
פרס ראשון הסרט הקצר פסטיבל ירושלים
פרס ראשון פסטיבל סנטה ברברה, ארצות הברית
פרס שני פסטיבל דוקאביב 2010
2010 – פרלמנט ארוחת הבוקר
2013 – פרויקט סרטוני פרשת שבוע בשיתוף ynet
2015 – בדרכו שלו (דוקומנטרי)
2017 – המחברות של אליש (דוקומנטרי)
2021 – עיניים של אבא (דוקומנטרי)
2022 – לוס אנג'לס דרום (מחזמר דוקומנטרי)
2023 - שיחה נכנסת (סדרה דוקומנטרית בת 8 פרקים)
גולן מלול (נולד ב-27 באוקטובר 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת השוער, וכיום הוא מאמן שוערים.
מלול מזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי פתח תקווה, בה שיחק במצטבר כ-10 עונות.
גולן מלול נולד בעפולה לאב יליד מרוקו ואם ילדית תוניסיה.
הוא גדל במחלקת הנוער של מכבי עפולה, ובמקביל לשירותו הצבאי נרכש על ידי מכבי חיפה, שם היה שוערו המחליף של בוני גינצבורג.
עונה לאחר מכן עבר להפועל פתח תקווה, שם היה שוערו המחליף של רפי כהן.
לאחר מכן עבר לבית"ר ירושלים, שם שיחק בתור שוערה הראשי של הקבוצה, תחת המאמן זאביק זלצר.
בעונה זו נשרה הקבוצה לליגת המשנה.
לאחר מכן הצטרף מלול למכבי יבנה, שעלתה לליגת העל באותה העונה.
ב-1992 עבר מלול למכבי פתח תקווה, שם שיחק כעשור רצוף, והיה אחד מהשחקנים הבולטים והיציבים שלה לאורך שנות ה-90. לאחר מכן שיחק מלול במכבי יפו ובית"ר עפולה.
הוא פרש מכדורגל ב-2008, לאחר מכן חזר מפרישה ב-2012 ושיחק עד 2013 במכבי נצרת עילית מליגה ג', לאחר מכן פרש סופית מכדורגל.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, התנתק מעולם הכדורגל, חזר בתשובה, ועבד בחברת תנובה, לאחר מכן החל לאמן בקבוצות הבוגרים והנוער של הפועל נצרת עילית, הפועל מגדל העמק ועירוני טבריה, כמאמן שוערים ומאמן שוערים לקבוצות הנוער.
כיום מלול בין היתר מאמן שוערים אישי.
מלול גרוש והוא אב לשני ילדים מנישואיו.
לאחר שהתגרש נולד לו בן נוסף.
בנו, אלמוג מלול, שוער כדורגל גם הוא, ושיחק במספר קבוצות בליגת המשנה ובכלל זה במכבי קביליו יפו.
אחיו של מלול, יגאל, נהרג בתאונת דרכים ב-19 בספטמבר 1996, בזמן שירותו הצבאי כאיש קבע.
גולנארה איסלאמובנה קרימובה (באוזבקית קירילית: Гулнора Исломовна Каримова; ברוסית: Гульнара Исламовна Каримова; באנגלית: Gulnara Islamovna Karimova; נולדה ב-8 ביולי 1972) היא פוליטיקאית, אשת עסקים, זמרת, שגרירה ובתו הבכורה של אסלאם קרימוב, נשיא אוזבקיסטן משנת 1991 ועד מותו ב-2016. היא השפיעה רבות באוזבקיסטן הודות לעסקאותיה ולקשריה המשפחתיים.
משנת 2013, עקב סכסוך עם אביה, היא החלה לאבד במהירות את השפעתה.
קרימובה הושמה במעצר בית בטשקנט, אוזבקיסטן בנובמבר 2014. היא נחקרה על ידי תובעים בשווייץ בדצמבר 2016 בשל חשד להלבנת הון.
בשנת 2017, מחלקת האוצר של ארצות הברית, אסרה על גופים בארצות הברית לשתף פעולה עם קרימובה או עם כל אחד מארגוניה או מקורביה.
כמו כן, באותה השנה, היא נידונה באוזבקיסטן ל-10 שנות מאסר בגין הונאה והלבנת הון.
בשנת 2018 הומתק גזר הדין לחמש שנות מעצר בית.
במרץ 2019, נשלחה לכלא בגין הפרה לכאורה של תנאי מעצר הבית שלה.
קרימובה סיימה את לימודיה באקדמיה למתמטיקה לנוער בטשקנט ב-1988. במהלך 1987 התמחתה בוועדה הממלכתית של אוזבקיסטן לסטטיסטיקה.
מ-1989 עד 1994 למדה באוניברסיטת טשקנט, שם קיבלה תואר ראשון מהמחלקה לכלכלה בינלאומית.
במהלך השנה השנייה עבדה כמתרגמת בלשכת המסחר והתעשייה של הרפובליקה של אוזבקיסטן.
בשנת 1992, היא סיימה קורס של עיצוב תכשיטים במכון האופנה הטכנולוגי של ניו יורק.
בין 1994 ל-1996 היא נרשמה למכון לכלכלה באקדמיה למדע של אוזבקיסטן, שם למדה לתואר שני.
במהלך השנים 1994–1995 הייתה מורה מתמחה במחלקה למדעי המדינה של האוניברסיטה לכלכלה ודיפלומטיה עולמית בטשקנט.
בין 1998 ל-2000, קרימובה למדה באוניברסיטת הרווארד, שם הוענק לה תואר שני בלימודים אזוריים.
במקביל, נרשמה לאוניברסיטה לכלכלה ודיפלומטיה עולמית בטשקנט, שם ב-2001 הוענק לה תואר דוקטור במדעי המדינה.
מאז 2009 היא מחזיקה בקתדרה למדעי המדינה ב-UWED.
היא בעלת תואר ראשון באומנויות בטלקומוניקציה שקיבלה ב-2006, מאוניברסיטת טשקנט למדעי המידע.
בין השנים 1995–1996 עבדה במשרד החוץ של אוזבקיסטן.
ב-1998 ובין 2000 ל-2003, קרימובה הייתה יועצת בנציגות אוזבקיסטן לאומות המאוחדות.
מ-2003 עד 2005 הייתה שרה-יועצת בשגרירות האוזבקית במוסקבה, והייתה יועצת לשר החוץ בין השנים 2005–2008. בפברואר 2008 מונתה לסגנית שר החוץ לשיתוף פעולה בינלאומי בעניינים תרבותיים והומניטריים.
בספטמבר באותה השנה, היא נבחרה לנציגה הקבועה של אוזבקיסטן באו"ם ובארגונים בין-לאומיים אחרים בז'נבה ואיישה את התפקיד בדצמבר 2008. בינואר 2010, היא נבחרה להיות שגרירת אוזבקיסטן בספרד.
בשנת 2012, קרימובה זכתה בפרס "דרך המשי ושיתוף פעולה הומניטרי" של ארגון שיתוף הפעולה של שאנגחאי.
בשנת 2005 הקימה קרימובה את "המרכז ללימודים פוליטיים".
קרימובה היא המייסדת של קרן פורום התרבות והאמנויות של אוזבקיסטן והיא מכהנת כיושבת ראש מועצת הנאמנים שלה.
היא הייתה מעורבת עם כמה ארגונים לא-ממשלתיים אחרים באוזבקיסטן.
לפי דיפלומטים אמריקאים באוזבקיסטן, קרימובה "בנתה את דרכה בצורה שהובילה אותה להתנהלות כלכלית יציבה במדינה", והיא נתפסה כ"ברונית שודדת" ("robber baron").
ב-2009, המגזין השווייצרי Bilanz תיאר את גולנורה קרימובה כאחת מעשר הנשים העשירות במדינה.
בהמשך לכך, פורסם ב-CelebrityNetWorth ששווייה עומד על למעלה מ-700 מיליון דולרים.
במרץ 2014, משרד התובע השווייצרי הודיע כי הוארכה חקירת הלבנת ההון שאירעה באותה העת, תוך שקשרו אליה את קרימובה.
החקירה החלה בשנת 2012. קרימובה הכחישה את מעורבותה במקרים שהוזכרו, וקבעה: "מעולם לא שקלתי את ההזדמנויות של עשיית עסקים בשווייץ [...] האשמות אלו הן רמיזות של מתנגדיי.
שמי הוזכר קודם לכן מספר פעמים ביחסים לחברות שונות".
בשנת 2006, קרימובה הוציאה את הווידאו קליפ הראשון שלה כשהיא שרה שיר בשם "Unutma Meni" ("אל תשכח אותי") בשם הבמה "Googoosha" ("גוגושה"), ככל הנראה כינוי החיבה של אביה עבורה.
היא גם השתתפה בקליפ מאוחר יותר, והקליטה דואט בשם "Besame Mucho" ("נשק/י אותי הרבה") עם הזמר הספרדי חוליו איגלסיאס.
בשנת 2011, הוציא המפיק המוזיקלי והפזמונאי הרוסי מקסים פדייב את השיר "Googoosha" על שמה של קרימובה.
לאורכו של השיר, מדבר פדייב על הרגשות העזים האופפים אותו, בעקבות מושא אהבתו, אותה הוא משווה לגרם שמיים.
גולנרה קרימובה כתבה תסריט ל-The Theft of the White Cocoon, סיפור על מקורו של המשי המפורסם ממרכז אסיה; הסיפור מתרחש במאות ה-5 וה-6. סינגל הבכורה שלה, "Round Run", הופץ באפריל 2012, לצד רמיקסים שונים של די ג'יי וייט שאדו, ורייזר נ' גוידו מארצות הברית ומקסים פדייב מרוסיה.
ביוני 2012 הוציאה את אלבום הבכורה שלה בארצות הברית ובמדינות אחרות; הוא הועלה לאייטונס.
במרץ 2009 הציגה קרימובה את קולקציית התכשיטים שלה, GULI for Chopard, שעוצבה עבור החברה השווייצרית שופרד.
לפי הדיווחים, התמלוגים שלה על עיצוב ממכירות הקולקציה יועילו לפסטיבל הילדים "יאנגי אבלוד" ("הדור החדש").
נכון ליוני 2016, פסטיבל הילדים טרם קיבל כסף מהמכירות.
בספטמבר 2010 הציגה קרימובה את קו האופנה שלה "Guli" ("גולי") הכולל בדים ועיצובים אוזבקיים המבוססים על המעיל הארוך האוזבקי המסורתי, בשבוע האופנה בניו יורק.
בספטמבר 2011, תצוגת האופנה המתוכננת של קרימובה באביב 2012 בשבוע האופנה בניו יורק בוטלה, לאחר שארגון משמר זכויות האדם וארגונים אחרים הפנו את תשומת הלב לקשר שלה לממשלת אביה ולעיסוקה בענייני עינויים, ועבודת ילדים וכפייה.
לפי הארגון, עד שני מיליון ילדים אוזבקים נאלצים לעזוב את בית הספר מדי שנה למשך חודשיים כדי לקטוף כותנה – בד הקשור לעיצובים של קרימובה.
עם זאת, תצוגת האופנה נערכה בסופו של דבר בניו יורק, כשהמיקום שונה לציפריאני.
באוזבקיסטן, קרימובה גם אירחה את שבוע האמנות Style.uz.
שבוע האמנות כלל גם את פסטיבל התיאטרון הבינלאומי Theatre.uz, פורום הסרטים הבינלאומי של גולדן גאפארד בטשקנט, תערוכות ביאנלה ופוטוביאנלה וכן כיתות אמן, שולחנות עגולים, קונצרטים ואירועי צדקה.
היא השיקה את הבשמים הראשונים שלה, Victorious ("ניצחון") לגברים ו-Mysterieuse ("מסתורין") לנשים, ב-8 באוקטובר 2012. הריחות נוצרו על ידי איש הבישום הצרפתי ברטרנד דושאפור.
האליט ארגנץ' היה הפרזנטור של הבושם שיועד לגברים.
במאי 2010, קרימובה עמדה במרכזה של שערורייה סביב נוכחותה באירוע ההתרמה הגאלה השנתי "קולנוע נגד איידס" שאורגן על ידי AmfAR (הקרן לחקר האיידס במהלך פסטיבל קאן).
AmfAR התמודדו עם ביקורת מצד ארגונים לא-ממשלתיים כמו עיתונאים ללא גבולות, בטענות שזה יהיה צבוע עבור AmfAR לקבל את נוכחותה של קרימובה לאור סירובה של ארצה להתייחס ברצינות לטיפול באיידס.
חודשים ספורים לפני ארוחת הערב בקולנוע נגד איידס, פעיל בן 27, מקסים פופוב, נידון על ידי בית משפט אוזבקי לשבע שנות מאסר בגין הפצת מידע לעצירת התפשטות האיידס.
בית המשפט האוזבקי ראה שהמידע נוגד את אמות המידה המוסריות של החברה.
ב-1991 היא נישאה למנסור מקסודי, איש עסקים אמריקאי ממוצא אוזבקי באפגניסטן.
יש להם שני ילדים, אסלאם קרימוב ג'וניור, יליד 1992 ובת, אימאן קרימובה, ילידת 1998. כשהנישואים החלו להתפורר ביולי 2001, קרימובה לקחה את שני הילדים ועזבה את ארצות הברית לאוזבקיסטן.
שופט אוזבקי העניק לה גט, בעוד שבית המשפט בארצות הברית נתן גט למקסודי.
כשקרימובה סירבה להיענות לפסיקת בית המשפט האמריקאי שהעניקה את המשמורת על שני הילדים למקסודי, הוגש צו מעצר בינלאומי על שמה לאינטרפול.
בתמורה, עמד מקסודי בפני מעצר באוזבקיסטן, וכמה מקרובי משפחתו נעצרו ונכלאו.
אחרים גורשו לגבול אוזבקי-אפגני ושוחררו בשטח אפגניסטן, ומידיו של מקסודי נלקחו נכסיו העסקיים באוזבקיסטן, ביניהם המיזם המשותף שלו עם קוקה-קולה.
לפי הגרדיאן, כחלק מהסדר הגירושים שלה, קרימובה שמרה על תכשיטים ואינטרסים עסקיים בשווי 4.5 מיליון דולרים משווי כולל של כ-60 מיליון דולר.
ב-9 ביולי 2008, המשמורת על שני הילדים ניתנה במלואה לקרימובה, לפי צו הסכמה שנחתם על ידי השופטת דין מ.
וילסון (בית המשפט העליון של מדינת ניו ג'רזי).
שמועות על נישואים לסודיק ספוייב
בשנת 2003, כאשר סודיק סאפוייב היה שר החוץ של אוזבקיסטן (14 במרץ 2003–4 בפברואר 2005), צצו שמועות אודות נישואיו לקרימובה בתקשורת המקומית והבינלאומית.
סאפוייב, דיפלומט קריירה וגרוש משנת 2001, נרמז שנבחר על ידי הנשיא אסלאם קרימוב כמחליף אפשרי, ומכאן הנישואים לבתו.
עם זאת, ההאשמות הוכחשו על ידי משרד החוץ.
BBC שפרסמו את הסיפור, הואשמו על ידי סגן השר הראשון ולדימיר נורוב בהתערבות לחייהם האישיים של ספוייב וקרימובה.
מעצר בית ושמועות על מוות
לפי BBC, פורסם בהתבסס על מכתב והקלטה קולית של קרימובה (שהתקבלה במרץ ובאוגוסט 2014, בהתאמה), שקרימובה נמצאת במעצר בית.
ב-22 בנובמבר 2016, פורטל החדשות Centre1 הפועל במרכז אסיה טען שקרימובה מתה ב-5 בנובמבר 2016, לאחר שהורעלה ונקברה בקבר לא מסומן בבית הקברות מינור בטשקנט.
לפי רי"א נובוסטי, המקורבים למשפחה חלקו על הטענה שהיא מתה אך לא סיפקו כל הוכחה לגבי מצבה הנוכחי או מקום הימצאה.
בדצמבר 2016, בנו של קרימובה, אסלאם קרימוב ג'וניור, קרא לחשוף את מקום הימצאה של אמו על ידי אוזבקיסטן.
הוא חשף שהיא נשמרת בניגוד לרצונה "ללא כל זכויות אדם בסיסיות שמגיעות לכל אדם על פני האדמה הזו".
הוא הסביר שהוא מתגורר בלונדון, ואינו יכול לחזור לאוזבקיסטן בשל חשש שלא יאפשרו לו לחזור לביתו, וזו גם הסיבה שלא השתתף בהלוויה של סבו, שהיה אחראי על הכנסתה של קרימובה למעצר בית.
בינואר 2017, דווח בוול סטריט ג'ורנל כי קרימובה נחקרה על ידי תובעים בשווייץ בדצמבר 2016, בנוגע להאשמות הקשורות להלבנת הון.
באותה העת היא הוחזקה במעצר בית.
בשנת 2015, חקירה מסוימת העלתה חשדות שקרימובה החזיקה במיליארד דולר, אותו השיגה באמצעות שוחד מחברות טלקום סקנדינביות ורוסיות שרוצות מעורבות בשוק האוזבקי.
בשנת 2016, מחלקת המשפטים של ארצות הברית דיווחה על 850 מיליון דולרים אותם השיגה קרימובה באמצעות דרכים לא-חוקיות.
קרימובה נחקרה בעוון שחיתות באוזבקיסטן; זו בתגובה הכחישה כל קשר לחשדות.
ב-28 ביולי 2017, משרד התובע הכללי האוזבקי פרסם הצהרה לפיה קרימובה במעצר, לאחר הרשעה ב-2015. היא עמדה בפני אישומים נוספים בחקירה מתמשכת, המסמלת את הפעם הראשונה שהרשויות חשפו פרטים אודותיה.
בהצהרה נאמר שהיא חברה לקבוצת פשע מאורגנת ששלטה בנכסים בשווי של יותר מ-1.3 מיליארד דולרים ב-12 מדינות, כולל נכסים בלונדון בשווי 22.9 מיליון ליש"ט ומלונות בדובאי בשווי 67.4 מיליון דולרים.
כמו כן, נטען שהיא רכשה נכסים בשווי 595 מיליון דולרים וקיבלה 869.3 מיליון דולרים בהחזרים ששולמו לחשבונות חוץ.
ב-2017 קרימובה נידונה ל-10 שנות מאסר בגין הונאה והלבנת הון, אך עונש זה הומר בשנת 2018 למעצר בית שאורכו חמש שנים.
במרץ 2019 היא נשלחה לכלא בגין הפרה לכאורה של תנאי מעצר הבית שלה.
במרץ 2020 קרימובה קיבלה מאסר נוסף של 13 שנים לאחר שנמצאה אשמה בסחיטה באיומים, הלבנת הון ופשעים אחרים.
גולפפורט היא העיר השנייה בגודלה במיסיסיפי אחרי בירת המדינה, ג'קסון.
לפי מפקד האוכלוסין מ-2020, התגוררו בעיר כ-72,000 תושבים.
זה גם ביתם של דבורי הים של הצי האטלנטי של הצי האמריקאי.
אזור זה יושב על ידי תרבויות ילידיות במשך אלפי שנים, ונרכש מצרפת על ידי ארצות הברית ב-1803 במסגרת רכישת לואיזיאנה.
בשנות ה-30 של המאה ה-19 מרבית מהשטח באזור זה של מיסיסיפי פונה מאינדיאנים, מה שאפשר התיישבות לבנה ופיתוח חקלאות (שכללה בעיקר כותנה).
ההתיישבות באזור גולפפורט עצמה החל בשנת 1855. העיר עצמה התאגדה ב-28 ביולי 1898. בשנת 1902 הושלמה בניית הנמל המקומי, שפעיל ביותר עד היום.
ב-1910 נפתח בית דואר בעיר.
במרץ 1916 הוכרז כי הקרן הפילנתרופית של אנדרו קרנגי תתרום כספים על מנת לבנות ספרייה עירונית.
בדצמבר 1993 סיפחה העירייה צפונית לעיר – מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במיסיסיפי.
נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2020, התגוררו בעיר 72,926 תושבים ב-25,559 משקי בית ו-15,584 משפחות.
גולן דרעי (נולד ב-22 ביולי 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
דרעי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה.
ב-9 באפריל 1994 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד צפרירים חולון.
כמה חודשים לאחר מכן הושאל לשנתיים למכבי עכו מליגה א' עמה עלה לליגה הארצית בעונתו הראשונה.
בקיץ הושאל להפועל בית שאן.
ב-19 באוקטובר 1996 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד הפועל תל אביב.
ב-25 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל בית שאן.
זכה עם המועדון באותה עונה בגביע המדינה.
בקיץ הושאל להפועל ראשון לציון.
ב-22 במאי 1999 בישל שני שערים בניצחון 2-3 נגד הפועל פתח תקווה.
עונה לאחר מכן הושאל לבית"ר ירושלים במדיה בישל 8 שערים בליגה.
בקיץ חזר לחיפה, אך כעבור זמן קצר הושאל להפועל פתח תקווה וכעבור שנה להפועל באר שבע.
בהמשך הקריירה שיחק במכבי הרצליה, עירוני קריית שמונה, איחוד בני מג'ד אל כרום, מכבי עירוני קריית אתא, הפועל בני ג'דיידה, הפועל אום אל-פחם, מכבי צור שלום ועירוני נשר.
גולפיגאנית יהודית הייתה ניב של פרסית יהודית שדוברה על ידי הקהילה היהודית שחיה בגולפיגאן שבמערב מחוז אספהאן, באיראן.
הסימנים הראשונים לנוכחותן של קהילות יהודיות באזור זה מתוארכים לשנת 722 לפני הספירה לערך.
בעקבות עזיבתה של הקהילה היהודית האיראנית את איראן באמצע המאה ה-20, השימוש בשפה זו פחת בהדרגה, ודובריה באיראן החלו לדבר פרסית יהודית, המדאנית יהודית ופרסית.
שפתן של קבוצות מהגרים לארצות הברית ולישראל עברה בהדרגה לאנגלית ולעברית.
לגולפיגאנית־יהודית, כמו לשפות יהודיות אחרות, היו הרבה מילות מושאלות מעברית, והיא נכתבה באלפבית העברי.
גולן שריקר-צ'ריקר (נולד ב-2 בינואר 1979) הוא פעיל חברתי, חזן ופובליציסט.
שריקר הוא בן לקהילת בני ישראל מהודו, מנכ"ל מסע'לה (תנועה למען קהילות יהדות הודו בישראל ובעולם) ובין מובילי הרנסאנס הקהילתי של יוצאי הודו בישראל.
מזוהה פוליטית עם השמאל המזרחי.
בן יחיד למשה שריקר (צ'ריקר) אשר עלה לישראל בשנת 1951 וללאה (ראטן) נגאוקר, אשר עלתה בשנת 1968 ארצה.
להוריו היו אלו נישואין שניים ולשניהם ילדים מנישואיהם הראשונים.
גולן הוא דור ראשון ממשפחתו אשר נולד בישראל ודור רביעי החי בה.
משפחתו מצד אביו היו שומרי ראשם של הקיסרים באימפריה המראטית במאה ה-16 וה-17. אביו הקדום אהרון (ארונג'י) צ'ריקר יליד 1575 קיבל את התואר "נאיאק מוכאדם" כמפקד הצי המראטי והתואר עבר מדור אל דור בין צאצאיו אשר שירתו בצי עד לשריפתו בשנת 1793.
משפחת צ'ריקר התיישבה בכפר חוואלי, במהאראשטרה לאחר קבלת אדמות בכפר כפרס על גבורה בשדה הקרב של אחד מבני המשפחה.
שריקר למד במסגרות החינוך הדתי-מסורתי בלוד.
ביסודי למד בבית חב"ד ולאחר מכן בתיכון אמי"ת רמלה-לוד (שקדיאל לשעבר), בו סיים לימודי תואר כהנדסאי מכונות.
במקביל בין השנים 1990–1999 למד חזנות בטעמי קהילת בני ישראל מהודו, על ידי חזני לוד: יוסף ג'יראד, חיים קוליט (קוליטקר), שלמה פנקר וג'ואל (יואל) טלקר.
את שירותו הצבאי עשה בחיל הים הישראלי בין השנים 1999–2004, בתחילה בסדיר כלוחם ובשירות קבע כנשק בכיר על ספינות הטילים בגזרת לבנון.
שוחרר בדרגת רס"ל ועוטר באות המערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון.
בין השנים 2004-2006 למד מלונאות במכללת תדמור, ובין השנים 2006–2009 למד מנהל עסקים במכללת רופין.
בין השנים 2014–2023 עבד ברשת מלונות דן כאחראי שיווק ומכירות.
בשנת 2017 החל להעמיק בזהותו ההודית, והצטרף לראשוני קבוצת "הדור החדש ליוצאי הודו בישראל" בהובלת אילנה שזור והסופר אליעז ראובן-דנדקר.
שריקר השתתף בטקס המלידה באירועי ה"כרמלידה" בחיפה בשנת 2018, והשתתף בהנחיה וארגון של אירועי המלידה הלאומית בין השנים 2019-2020. היה בין מובילי הכנסת טקס המלידה לפרויקט הלו"ז העברי.
בין השנים 2018-2022 השתתף והנחה טקסי הוקרה למחאות החברתיות של קהילת הבני ישראל (המחאה השקטה 1951-1952 והמחאה השנייה 1960–1964).
נשים מעוררי השראה מקהילת הבני ישראל מהודו" מאת אליעז ראובן-דנדקר.
בין השנים 2020–2021 שיתף פעולה עם אליעז בסדרת הרצאות זום "מהודו ועד כאן", בהן העלו סוגיות חברתיות ותרבותיות של יוצאי הודו ודנו בסוגיות זהות, הגירה/עלייה, מורשת, תרבות ופעילות חברתית ופוליטית.
בשלהי 2021 פרש מקבוצת הדור החדש, יחד עם אליעז והקים את "מסע'לה" - חברה לתועלת הציבור למען קהילות יהדות הודו בישראל ובעולם, בה הוא משמש כמנכ"ל.
בין פעילויות העמותה: הפקת אירועי תרבות, עזרה לאוכלוסייה המבוגרת, הנגשת ידע באמצעות מכון מחקר ושיתוף פעולה עם גורמי ממשלה וקבוצות חברתיות מהקשת של השמאל המזרחי.
תחת זאת החל לטפל בסוגיית האפליה בקרב העלייה היהודית מהודו לישראל, רישות הקהילות היהודיות של יוצאי הודו בישראל ובעולם (בהודו, ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה ואנגליה).
שריקר מתראיין ברשתות החברתיות, הטלוויזיה והרדיו בנושאים חברתיים ומשתף פעולה עם ארגון שוברות קירות, האמן יורם בלומנקרנץ, שגרירות הודו בישראל וארגוני זכויות אדם בארץ ובחו"ל.
באמצע שנת 2023 יזם את כנס מנהיגות קהילות יוצאי הודו בישראל לראשונה מזה 54 שנים.
למד חינוך במכללת גורדון בחיפה וכיום משמש כמורה בתוכנית היל"ה בבת ים ובתל אביב
גולקה (בפולנית: Gołka) היא גבינה מפולין מאזור שלזיה העשויה אך ורק מחלב בקר.
לגבינה יש בדרך כלל דוגמה דקורטיבית על פני השטח שלה הנובעת מתבניות העץ המשמשות ללחיצת הצורות.
לגבינה יש טעם מלוח עדין עם ארומה מעושנת.
היא מאופיינת בצבעה הצהוב הבהיר, ולפני העישון מניחים אותה כאמור בתבניות עץ מגולפות היוצרות את צורתו הגלילית האופיינית ומעניקות דוגמה דקורטיבית על הקליפה.
עם טעמה העדין, הטעם המעושן והמרקם הרך, גולקה מתאימה בצורה הטובה ביותר עם שימורי פירות ולחם.
"גולני שלי" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי יהורם גאון, שהתפרסם ב־1974. עמוס אטינגר כתב את השיר, ואפי נצר הלחין אותו.
השיר התקבל כהמנון חטיבת גולני.
ב־1974, אחרי מלחמת יום הכיפורים ולקראת כנס של חטיבת גולני בבנייני האומה בירושלים, הגיע מפקד החטיבה באותם הימים, אורי שמחוני, לאטינגר וביקש ממנו ומאפי נצר (שהיה גם המנהל המוזיקלי של המופע בכנס) לכתוב שיר לכבוד הכנס.
אטינגר עיין בטקסט של איתן הבר ("מעין מקאמה", לדברי אטינגר) שבתוך חוברת של גולני שהייתה מונחת מולו, טקסט שנשא את השם "גולני שלי", ועל בסיסו כתב אטינגר בו במקום את המילים.
"המקאמה שכתב איתן הבר שימשה בסיס לשיר הזה ואני נותן את כל הקרדיט לאיתן", אמר אטינגר.
גם אפי נצר הלחין את השיר במקום בתוך 10–15 דקות.
לאחר יצירת השיר הגיע שמחוני לאטינגר עם עוד מג"דים מהחטיבה כדי לשמוע את השיר, והתלהב מאוד מהתוצאה.
נצר ביקש שיהורם גאון יבצע את השיר וכן הציע ש־200–300 חיילים ישירו אותו עם גאון בליווי תזמורת צה"ל.
הבקשות התקבלו, והשיר בוצע בכנס החטיבה.
יהורם גאון שר אותו שלוש פעמים באותו הערב, והשיר הפך להמנון החטיבה.
מילות השיר סוקרות ציוני דרך במורשת הקרב של החטיבה עד כתיבת השיר: מלחמת השחרור, מבצע קדש, קרבות רפיח, מלחמת ששת הימים וקרב תל פאחר והקרבות הקשים על החרמון במלחמת יום הכיפורים: הניסיון הישראלי לכיבוש החרמון מחדש ומבצע קינוח וכן הקרבות על שיא החרמון.
אפי נצר הלחין המנונים צבאיים רבים.
הוא ביקש מכל פזמונאי שכתב את המילים להמנונים (במקרה הזה אטינגר) להוסיף שורה או שתיים על חיילים שנפלו.
ובשיר: "ורעים שנותרו בצידי הדרכים למולי".
לשיר התווסף עוד בית שאטינגר כתב לאחר מבצע צוק איתן, שבו ספגה חטיבת גולני אבידות קשות, כשזכור במיוחד קרב שג'אעייה, שבו נהרגו 13 מלוחמיה.
עופר מנדלוביץ', אביו של סמ"ר , לוחם "גולני" שנפל במבצע (והיה גם נגן ומוזיקאי) פנה ליוצרי ומבצע השיר המקורי וביקש מהם לעדכן את המנון החטיבה, כדי להנציח את בנו וחבריו שנפלו בקרב.
בתחילה לא רצה אטינגר לגעת בשיר, בטענה שאם כל מלחמה יוסיפו בית להמנונים, לא יהיה לזה סוף, אך עופר מנדלוביץ' נסע לביתו של אטינגר ושכנע אותו.
גם יהורם גאון הסכים להקליט גרסה חדשה, ואטינגר כתב את הבית.
לימים אמר: "בסופו של דבר זה הצדיק את עצמו".
גוּלֶר סָבָּנג'י (בטורקית: Güler Sabancı; נולדה ב-14 באוגוסט 1955) היא אשת עסקים טורקית, דור שלישי לחברת משפחת Sabancı, ויושבת ראש "סבנג'י אחזקות" (Sabancı Holding) שבשליטת המשפחה.
זהו הקונגלומרט התעשייתי והפיננסי השני בגודלו בטורקיה.
נכון ל-2023, היא רשומה בפורבס כאישה ה-77 בעוצמתה בעולם.
גולר היא בתם הבכורה של איחסאן סבנג'י ואשתו יוקסל.
לאחר שסיימה בית ספר תיכון באנקרה, היא למדה מנהל עסקים באיסטנבול.
וסיימה עם תואר ראשון בשנת 1978.
היא החלה את הקריירה המקצועית שלה בחברת LasSA, חברת ייצור צמיגים בבעלות המשפחה, במחוז קוצ'אלי.
לאחר מכן מונתה למנהלת הכללית של KordSA, חברה לייצור מכוניות, תפקיד שמילאה במשך 14 שנים.
מאוחר יותר, היא מונתה לחברה במועצת המנהלים של סבנג'י - אחזקות ובין היתר הייתה אחראית על משאבי אנוש של הקבוצה.
Hacı Ömer Sabancı Holding A.Ş ובקיצור: סבנג'י - אחזקות (Sabancı Holding) הוא קונגלומרט תעשייתי ופיננסי עם מטה באיסטנבול, טורקיה.
הפעילות העיקרית של החברה היא בתחום השירותים הפיננסיים, האנרגיה (ייצור והפצת חשמל), מלט, קמעונאות ותעשייה.
המייסדת, משפחת סבנג'י, ממשיכה להחזיק במניות הרוב.
נכון לשנת 2023, קבוצת סבנג'י פועלת ב-14 מדינות על פני 5 יבשות, משרתת יותר מ-40 מיליון לקוחות ומספקת תעסוקה ליותר מ-60,000 אנשים.
בנוסף, להחזקה יש שותפויות במיזמים משותפים עם חברות גלובליות בולטות.
"פרס הקיימות האירופי" לשנת 2023.
הופיעה ברשימת 50 הנשים החזקות ביותר בעסקים, מחוץ לארצות הברית, מטעם פורצ'ן.
"פרס מנהיגות מגשרת" של קרן רוקפלר.
"פרס הפילנתרופ היצירתי" של ריימונד ג'אוריס (Raymond Georis).
"פרס מנהיגות אחראית" של בית הספר האירופי לניהול
2007: בלגיה - מסדר לאופולד השני
2009: ספרד - מסדר ההצטיינות האזרחית
2010: צרפת - מסדר לגיון הכבוד
2006: ארצות הברית – תואר כבוד מאוניברסיטת דרקסל.
2007: ארצות הברית – "פרס שותף תאגידי" מטעם "האגודה האמריקאית-טורקית".
2009: האיחוד האירופאי – "פרס ריימונד ג'אוריס" (Raymond Georis) לפילנתרופיה חדשנית, מטעם מועצת האיחוד האירופי
2011: גרמניה – "פרס האחריות התאגידית" של בית הספר האירופי לניהול וטכנולוגיה
2011: ארצות הברית – "פרס קלינטון לאזרח עולמי" מטעם קרן קלינטון.
סבנג'י שומרת בקנאות על פרטיותה.
בשנת 2021 פורסם שהיא נמצאת במערכת יחסים עם אישה (Eda Taşpınar).
סבנג'י ניהלה מאבקים משפטיים מתמשכים עם משפחתה כדי להשיג את מעמדה, בתוך המשפחה.
גּוֹמֶא פַּפִּירוּס (שם מדעי: Cyperus papyrus) הוא עשבוני רב שנתי מסוג "גומא".
הצמח, הגדל בנהרות, נחלים וביצות, חסר עלי כותרת.
גובהו מגיע עד ל-4 או 5 מטרים.
גומא הפפירוס נפוץ בצפון אפריקה ומופיע גם בסיציליה ובישראל.
הגומא נכחד כליל ממצרים, שנחשבה פעם למקומו הקלאסי של הפפירוס.
בישראל גדל הצמח בעיקר בשמורת החולה.
מעט פרטים מצויים גם בצפון מזרח הכנרת, בעמק החולה ובמקום יחיד בשרון.
כיום, גומא הפפירוס הגדל בר בישראל הוא צמח מוגן על פי חוק.
הגומא שימש בעבר כחומר גלם להכנת גליונות של נייר הפפירוס.
הצמח היה שכיח במצרים העתיקה והפיקו ממנו את הנייר הקדום.
פפירוס קדום נמצא במצרים כבר מהאלף השלישי לפנה"ס, והוא שימש חומר הכתיבה העיקרי בעולם הקדום עד לתקופת ימי הביניים המוקדמים.
הממצא הבוטני-ארכאולוגי ממצרים כולל מאות דגימות וממצאים של גומא הפפירוס עד למאות השמינית-תשיעית לספירה.
בנוסף, הצמח שימש לייצור סלים, מחצלאות, חבלים, סירות וסנדלים.
בדרום עיראק, באזור בו מתגוררים "ערביי הביצות", משתמשים בפרחי הצמח לצורך הכנת ממתק הנקרא: "חירט".
הגומא שימש רבות לצרכים שונים כפי שנזכר בספרות חז"ל ובמקורות ימי הביניים עד לעת החדשה.
ה'גמא' נזכר ארבע פעמים במקרא כצמח מים מובהק: "הֲיִגְאֶה גֹּמֶא בְּלֹא בִצָּה".
הוא נזכר גם בסמיכות ל'קָנֶה'.
על פי תרגומים ופירושים קדומים, הגומא הוא שם קיבוצי לצמחי מים שונים כמו Juncus ו-Scirpus (אגמון), ושם מיוחד לגומא הפפירוס, צמח המים שהיה שכיח במצרים התחתונה והיווה את סמלה.
גולשים בזמן (במקור באנגלית: Sliders) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית מסוגת מדע בדיוני אשר נוצרה בידי רוברט ק.
הסדרה שודרה במקור בין השנים 1995–2000 ועלילתה נסובה סביב חבורה של ארבעה אנשים אשר עוברת בין יקומים מקבילים דרך חורי תולעת ומנסה למצוא את דרכה חזרה ליקומם המקורי.
בזמן המעבר שלהם בין יקומים, הם נחשפים להיסטוריה אלטרנטיבית ותוצאותיה (למשל יקום בו גרמניה הנאצית ניצחה במלחמת העולם השנייה).
השם בו הופצה הסדרה בישראל, "גולשים בזמן", מטעה, מכיוון שהחבורה למעשה אינה גולשת בזמן לעבר ולעתיד אלא נמצאת באותו זמן אך ביקומים מקבילים.
שם הסדרה בעברית נובע ככל הנראה משימוש ב"מד הזמן" אשר באמצעותו, נפתח חור התולעת למימד הבא כאשר נגמר הזמן המוקצב.
קווין מלורי (ג'רי אוקונל) הוא סטודנט מבריק לפיזיקה המצליח ליצור במרתף ביתו מכונה המאפשרת מעבר בין יקומים מקבילים.
לאחר ניסוי ראשוני מוצלח, בו עבר ליקום מקביל לזמן קצר, הוא מגלה שבזמן שנעדר, כפיל מיקום מקביל הגיע לזה שלו, התחזה לו וגרם למספר תקריות מביכות בחייו.
מלורי פוגש בכפיל וזה מנסה ללמד אותו על ה"גלישה" - מעבר בין היקומים.
הכפיל מנסה להזהיר את מלורי שלא לנסות לחזור ליקום המקורי לפני שמד זמן ביחידת השליטה על המעבר מתרוקן, אך זמנו נגמר והוא חוזר ליקום ממנו בא בטרם הצליח להעביר את המסר.
נלהב מתגליתו, קווין מזמין להדגמה את המרצה שלו לפיזיקה, פרופסור מקסימיליאן ארתורו (ג'ון ריס-דייוויס), ואת ידידתו הטובה וייד (סברינה לויד).
השלושה יוצאים למסע ביקום מקביל, אך עקב טעות בחישוב, חור התולעת שואב לתוכו גם עובר אורח ליד ביתו של מלורי - זמר בשם רמברנדט בראון (קליבנט דריקס).
הארבעה מגיעים לעולם הנמצא בעידן קרח.
מד הזמן מורה להם כי עליהם להמתין 5 שעות, אך כאשר טורנדו מאיים על חייהם הם נאלצים לגלוש בזמן מוקדם יותר, דבר הגורם לאובדן הקואורדינטות של יקום המוצא שלהם.
פרקי הסדרה עוקבים אחר הרפתקאותיהם של הארבעה ביקומים המקבילים השונים אליהם הם גולשים, כאשר הם מתמודדים עם מצבים המעמידים אותם בסכנה.
לעיתים קרובות הם מתערבים באירועי המקום אליו הגיעו ופועלים למען עשיית טוב כראות עיניהם.
במקרים אחרים על החבורה למנוע מגורמים הרוצים לנצל את טכנולוגיית הגלישה למטרותיהם ואף להילחם בגזע עוין המבקש לכבוש את כל העולמות המקבילים.
הגולשים צריכים להתמודד לא רק עם כפיליהם, אלא גם עם תוצאות ההתערבות שלהם ביקומים מקבילים גם לאחר עזיבתם (דבר שהגיע לשיאו כאשר הגולשים השאירו אחריהם טכנולוגית נשק גרעיני ביקום שבו אלברט איינשטיין סירב לתמוך בפיתוחו של נשק זה).
בעונה זו, הגולשים מגיעים ליקום המאוים להיכחד על ידי פולסר, ושלטונות הצבא מנסים לפתח טכנולוגיית גלישה כדי להגר ליקום אחר.
לחבורה מצטרפת מגי בקט (בגילומה של קארי ווהרר), טייסת בחיל הנחתים, שרודפת אחר מפקדה, קולונל ריקמן (רוג'ר דלטרי), שרצח את בעלה.
הגולשים מגלים שריקמן נדבק במהלך מלחמת המפרץ בפטרייה שהורסת את מח העצם שלו, וכדי לשרוד הוא שואב את מח העצם מאנשים אחרים ובכך גורם להם לנזק מוחי.
ריקמן שואב חצי מנוזל מח העצם של פרופסור ארתורו וגורם לו שיתוק קל, החבורה מוצאת את הפרופסור גוסס ומלווה אותו לשער, ריקמן יורה בהם אבל הורג את ארתורו שהגן על מאלורי, ובורח עם שלט אשר, לדעת קווין, יוכל להחזיר את הגולשים ליקום הראשוני, שזוכה לכינוי Earth Prime.
הגולשים רודפים אחר ריקמן בין היקומים המקבילים עד שבפרק האחרון של העונה ריקמן נהרג לאחר שפספס את השער הזמן ונפל למותו, וייד ורמברנדט חוזרים ליקום הראשוני, בעוד קווין ומגי ממשיכים במסעותיהם, עקב תקלה בשלט.
הקרומגס, שהופיעו בפרק אחד בסוף העונה השנייה, חוזרים והופכים למרכז הסדרה.
הקרומגס היו אבולוציה של האדם הניאנדרתלי מיקום שבו לא רק שהאדם הניאנדרתלי לא הוכחד, אלא אף הצליח לשעבד את ההומו סאפיינס.
אותו אדם ניאנדרתלי יצר חברה אחידה, מיליטריסטית ולאומנית, המאוחדת רק בזכות הפניית שנאת התושבים להומו סאפיינס בכל היקומים שבהם הוכחד האדם הניאנדרתלי.
בהיותם יוצאי דופן לעומת האדם הניאנדרתלי אשר נכחד בשאר היקומים, הקרומגס הניאנדרתלים התפתחו מבחינה טכנולוגית יותר מכל בני ההומו סאפיינס משאר היקומים.
בעזרת כלי התעופה המשוכללים שלהם הם יכלו לגלוש בין יקומים בצורה המונית ונשלטת, להעביר בהם צבאות ולהשתלט על ההומו ספיאנס ביקומים המקבילים.
בתחילת העונה חוזרים הגולשים ל-Earth Prime, אך מגלים שזה נכבש על ידי הקרומגס.
קווין מגלה שהוא מאומץ ולמעשה מוצאו מיקום אחר והחבורה מתחילה לתור אחר אחיו התאום - קולין (צ'ארלי א'וקונל).
במהלך העונה פוטרה השחקנית סברינה לויד, דבר שהתבטא בכך שהדמות שהיא מגלמת, וייד, נחטפה על ידי הקרומגס.
הדמות חזרה, גם אם בקולה בלבד, להופעת אורח באחד הפרקים שבעונה החמישית.
לאחר העונה הרביעית האחים א'וקונל (שגילמו את קווין מלורי ואחיו התאום קולין) התפטרו.
העוזר אליו מֻזַּג קווין מלורי () חוֹבֵר למגי ורמברנדט, כשמצטרפת אליהם עוזרתו של המדען - דיאנה דייוויס (טמבי לוק), שנשבעת לעזור לחבורה למצוא את קולין ולהפריד בין שני הקווינים.
בפרק האחרון בסדרה ד"ר גייגר מוסר לחבורה את מיקום יקומי הבית שלהם.
כשהחבורה מתכוונת לגלוש אליהם, הם מגיעים במקום זאת לעולם שבו מעלליהם מוכרים לכל.
מתברר כי באותו עולם אדם זקן החל לחזות בכל הרפתקאותיהם ולתעד אותן ואף הופקה סדרת טלוויזיה פופולרית עליהם.