tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדוגמה אם נוצרת החלקה לצד, זרימת האוויר על הכנף הנגדית לכיוון ההחלקה תושפע יותר מהכנף השנייה, מפני שזה ישנה את הקמרון המעשי של הכנף החיצונית והיא תחווה פחות עילוי מה שיגרום להפלת הכנף.
ברוב המטוסים קיים משטח מייצב כיוון שתפקידו הוא להתנגד לשגיאת החלקה או סבסוב על ידי ההשפעה האווירודינמתי של המשטח.אמצעים נוספים להגברת יציבות רוחבית הם סנפירי ייצוב אנכיים או מוטים מעט בזווית (לשיכוך תופעות נוספות) ומנשקים זוויתיים.
הכנפיים מתנגדות טבעית להפרעות בגלגול מפני שהכנף היורדת חווה אוטומטית זווית התקפה גבוהה יותר ועל כן מייצרת יותר עילוי, אבל בתלות במיקום גוף המטוס ייתכן שיציבות טבעית זאת לא תספיק, במיוחד בשל העובדה שההתנגדות הזאת מתקיימת כאשר יש תזוזה, כלומר לאחר השלמת התנועה הכנף הופכת לאדישה.
במטוסים בהם הכנפיים מותקנות נמוך בתוך הגוף חוסר היציבות בגלגול יכול להיות משמעותי ולכן מתקינים את הכנפיים בהטייה מעלה מהשורש, מה שנקרא דיהדרל כנף או דיהדרל רוחבי.
במטוסים בהם הכנף מותקנת גבוה בגוף המטוס (התקנה גבוהה או התקנת כתף) לרוב אין צורך בדיהדרל לכנף, כי גוף המטוס שפועל כמשקולת ומושך את הכנף הגבוהה מטה ומשכך את ההפרעות בגלגול.
במטוסים אלה לעיתים היציבות בגלגול היא גבוהה מדי וגורמת למטוס להגיב בכבדות לגלגול, ולכן בשביל להקטין נטייה זאת מתקינים את הכנף בזווית כלפי מטה, מה שנקרא אנהדרל.
כאמור, הרבה פתרונות הקניית יציבות מסופקים על ידי גורמים אווירודינמיים כגון משטחי ייצוב ראשיים כפי שמתואר בתרשים הבא:מייצב הכיוון מתנגד להפרעות צידיות ומכוון את אף המטוס לכיוון זרימת האוויר.
מייצבי הגובה מאזנים את העילוי של הכנפיים ומייצב את מצב האף של המטוס בעלרוד.
לעיתים ישנן תופעות או הפרעות שמשטחי ייצוב סטנדרטיים לא מסוגלים לשכך – לרוב בהקשר של יציבות דינמית ובשביל אלה מוסיפים משטחים נוספים כגון סנפירים, מנשק זוויתי ומשטחי קנראד למיניהם.
מערכות בקרת טיסה מתוכננות להקל על הטייס על ידי ביצוע תיקוני הפרעות באופן עצמאי.
פונקציה בסיסית של מערכות אלה היא הגברת יציבות (SAS) המודדת תאוצה זוויתית של כלי הטיס ומכניסה תיקונים רגעיים ומגדילה בפועל את היציבות הסטטית של כלי הטיס.
פונקציות נוספות מאפשרות למערכת לשכך תופעות דינמיות וצימודים שונים ואף לרסן מטוס שיוצא מסף היציבות.
כמו כן עם פונקציות מתקדמות מערכות בקרת טיסה מסוגלות להקנות יכולות כגון טייס אוטומטי וריחוף אוטומטי המורידות את עומס העבודה של הטייס במהלך ביצוע עבודתו.
היכולת של מערכות בקרת טיסה מתקדמות לתגובה מהירה מאוד, במיוחד במערכות טוס־על־חוט מאפשרות תכנון וייצור כלי טיס אל־יציבים (כלומר עם מרכז כובד אחרי מרכז העילוי) המרוסנים על ידי מערכת ההיגוי בלבד ומאפשרת לכלי הטיס זריזות גבוהה מאוד.
בשל המורכבות בניהול משקל ואיזון זהו נושא שמקנים לו תשומת לב רבה בהכנות לטיסה ובמהלכה.
הטייס, המחזיק באחריות לבטיחות הטיסה, אחראי גם על ביצוע מתאים של פיזור הנוסעים והמטען בצורה שתאפשר למרכז הכובד להישאר בתוך טווח התנועה המותר שלו על פי ספרות הייצרן.
כחלק מביקורות תקופתיות כלי טיס עוברים תהליך שקילה שבו נבחנות ההשלכות של האחזקה שבוצעה למטוס, שבמהלכה ייתכן והוספו או הורדו רכיבים שונים, על המשקל הריק של כלי הטיס וכן על מרכז הכובד.
במטוסים המיועדים לשיוט על־קולי התנועה האופיינית של מרכז העילוי אחורה היא בעייתית שכן ללא שינוי מרכז הכובד המטוס הופך ליציב מדי ובשל כך יידרש קיזוז רב בשביל לאזן את המטוס, מה שמגדיל את הגרר ומשפיע לרעה על ביצועי השיוט.
לכן במרבית המטוסים המיועדים לשיוט על־קולי ישנה יכולת של פיזור הדלק במיקומים שונים בגוף או בכנפיים בשביל להזיז את מרכז הכובד אחורה.
תוצאה של תכונה זאת היא שכאשר מנסים לצאת מריחוף, המסוק נוטה להתנגד ומגיב בכבדות יתרה.
אבל עם התגובה הראשונית הזאת בצורה דינמית הדיסקה ואיתה שאר המסוק יגיבו באוסילציה מחריפה לאורך זמן ולכן מסוקים נחשבים לכלי טיס לא יציבים דינמית.
למסוק טהור אין שום נטייה לתגובה בציר הסבסוב ולכן נחשב לאדיש בציר זה, אבל עם זה ניהוג בציר הסבסוב אחראי ליצירת הפרעות בצירים אחרים, בגלל צימודים שונים האופייניים למסוקים.
בטיסה מהירה ישנו הבדל מסוים בהתנהגות המסוק, בחלק מהמצבים ההתנהגות דומה לזאת של כלי טיס כנף קבועה, כגון הקשר בין גלגול לסבסוב ולהחלקה, מה שמכונה יציבות רוחבית.
בנוסף לכך יש השפעה אווירודינמית על גוף המסוק ששואף ליישר את כלי הטיס לכיוון הטיסה ולכן מוסיף לו יציבות מסוימת בציר הסבסוב.
יש חשיבות גדולה לשמירה על טיסה מתואמת בטיסה מהירה שכן הצימודים האופיינים לכלי טיס כנף סובבת משפיעים על כלל תכונות הניהוג והיציבות של כלי הטיס.
לדוגמה, הפרעה בסבסוב תגרום לתגובה בעלרוד וכתוצאה מכך על גובה כלי הטיס ומהירותו.
בפועל כלי טיס כנף סובבת לא מסוגלים לשמור על מצב טיסה קיים ודורש התערבות פעילה ומתמדת בכל הצירים על ידי הטייס או מערכת בקרת הטיסה.
במסוק טהור חשיבות מיקום מרכז הכובד במסוקים הוא גבוה שכן מפני שבמסוק לרוב מכלי הדלק לא נמצאים צמוד למרכז העילוי של דיסקת הרוטור בשל כך מיקום מרכז המסה משתנה במהלך הטיסה והוא משנה את תכונות הניהוג של המסוק ולכן דורש תכנון ומודעות גבוהה לסכנות שהמרכז מייצר.
המיקום האופטימלי למרכז הכובד הוא בדיוק מתחת למרכז דיסקת הרוטור, אבל בדרך כלל ישנה מסגרת תנועה מותרת שמשפיעה מעט יחסית על תכונות הניהוג ונחשבת לבטוחה.
במקרה של מרכז כובד קדמי מדי הסטיק ידרש להימצא במיקום אחורי מאוד בשביל לאפשר ריחוף.
במהלך טיסה מהירה המסוק יטה להאיץ יתר על המידה וכן יתנגד לנטייה של המסוק להרים אף ולהאט במהלך הזדקרות להב נסוג.
בנוסף במצב אוטורוטציה ההצפה הנדרשת במהלך הנחיתה לא תתאפשר והמסוק יתרסק במהירות גבוהה במקום להמיר את מהירותו לעילוי הדרוש לנחיתה רכה.
במקרה של מרכז כובד אחורי מדי המסוק ידרוש מיקום סטיק קדמי מאוד בריחוף ולכן יתנגד למעבר לטיסה קדמית.
במהלך הזדקרות להב נסוג המסוק יטה להרים אף בצורה חריפה מדי ועלול לגרום להאצת יתר של הרוטור הראשי של המסוק שנושאת בחובה סיכונים של כשל המערכת המכנית.
כמו כן במהלך אוטורוטציה המסוק יתנגד להורדת האף ולכן לא יאפשר יצור מהירות נדרשת לביצוע הצפה מתאימה.
נשיאת מטען תלוי על גבי וו הגחון נושא בחובו סכנות גדולות שכן המטען התלוי על כבל מתנהג כמטוטלת בהיווצרות הפרעה.
בגלל התנהגות בעייתית זאת ובשל הנטייה של המטען להיגרר מאחורי מרכז הכובד של המסוק, מהירות המסוק במהלך נשיאת מטען היא נמוכה, כמו כן על הצוות לשמור על טיסה יציבה ככל הניתן בשביל למנוע תנודה, שעלולה להוציא את המסוק ורכיביו מסף היציבות הדינמית.
תופעות חוסר יציבות בכנף סובבת
בכנף סובבת תופעות של חוסר יציבות דינמית הן לרוב חמורות יותר מבמטוסים שכן ברובן תופעות אלה קשורות לרוטור הראשי כמסה סובבת במהירות גבוהה, הכוחות הפועלים עליו ישאפו לצאת מאיזון.
התנודה שעלולה להיווצר מהפרעות בסיבוב הרוטור מסוגלות להחריף מטבען שכן הלהבים שלא מסתובבות בצורה מאוזנת יטו את מרכז הכובד, שיפעיל כוח בחזרה על הלהבים וחוזר חלילה.
מצב זה שנקרא תהודה מסוכן במיוחד שכן הוא יכול להיגרם לא רק מהפרעה חיצונית אלא גם מתפעול.
מכת נחיתה אופיינית מאוד למצב הנקרא תהודה קרקעית.
תהודה אווירית אפשרית גם היא אבל היא משוככת על ידי מבני רוטור מודרניים.
מצב נוסף של חוסר יציבות נקרא התהפכות דינמית (Dynamic Rollover) בגלל זווית האופקית של המסוק על הקרקע, או המראה/נחיתה לא תקינים תוך החלקה הצידה, הציר האורכי של כלי הטיס עובר ממרכז הכובד לאחד הגלגלים/מגלשיים ולכן המסוק נוטה להתהפך לכיוון הציר.
יציבות של סוגי מסוקים נוספים
מסוקים מסוגים שונים כוללים תכונות יציבות שונות מעט ממסוק טהור.
במסוק בעל שני רוטורים טוריים תנועת מרכז הכובד משמעותית פחות מפני שיש שני רוטורים בקדמת ואחורי הכלי המאזנים את הכובד ביניהם.
כמו כן בגלל תכונה זאת מסוק זה יוכל לשאת מטען רחב יותר בגחונו.
מסוק קואקסיאלי נחשב לזריז ויציב יותר בגלגול וסבסוב מפני שהפרעה הבאה מצד אחד של כלי הטיס תשפיע על שתי הדיסקות הסובבות בכיוונים הפוכים וגורמים לתגובה הפוכה אחת לשנייה המאזנות אותה.
במהלך הזדקרות להב נסוג, המסוק הזה לא נוטה להגיב בציר העלרוד כמו מסוק טהור, ומפני שההזדקרות קוראת בשתי הדיסקות במקביל, ובגלל הפרצסייה האופיינית למסוקים, יכולת הניהוג והתגובה הדינמית של המסוק בעלרוד קטנה פי שניים ולכן המסוק יכול להחריף את תאוצתו ללא יכולת היחלצות.
סינכרופטר מתאפיין ביציבות דינמית גבוהה יותר יחסית למסוק טהור מפני שאופן הפעולה המכנית של הרוטורים שלו מאזנות הרבה רעידות, אי איזונים והפרעות האופייניות למסוקים.
עם זאת למסוק יש בעיה בשליטה ויציבות סטטית במהירויות נמוכות, שכן למסוק אין זרימת אוויר על משטחי הייצוב או הניהוג והרוטורים מתקשים לייצר הפרש פיתול מתאים.
יצירה ב-5 דקות הוא ערוץ יוטיוב בסגנון עשה-זאת-בעצמך, בבעלות חברת "TheSoul Publishing", היושבת בלימסול, קפריסין.
הערוץ נמצא תחת הרשת הרב ערוצית של ערוץ פרדרטור.
סרטוני יוטיוב "יצירה ב-5 דקות" הם אוסף של סרטונים שפורסמו בעבר באינסטגרם או בפייסבוק.
תוכני הערוץ מורכבים בעיקר מסרטונים הנוגעים ליצירה, טיפים לחיים ולעיתים גם ניסויים מדעיים.
הסרטונים מעוצבים בסגנון רב שלבי, המפרט שיטות ביצוע.
קטעי הווידאו בערוץ מצולמים בסגנון הפופולרי של סדרת האינטרנט BuzzFeed Tasty, שבו המצלמה מוצבת על שולחן וממוקדת על החפצים שעליו בעוד שרק ידיו של האדם מצולמות.
כך ניתן לייצר תוכן בסיוע חפצים אלה, בדרך כלל מרכיבים ומכלים של מזון ועשה זאת בעצמך.
לאחר השלמת ההדגמה, לעיתים מוצג גוף מלא של האדם כשהוא מציג את המוצר המוגמר.
מרבית הסרטונים בערוץ "יצירה בחמש דקות" הם אוספים שונים של טיפים לחיים ואורכם למעלה מחמש דקות, למרות שם הערוץ.
הוצאת TheSoul הוקמה על ידי פאבל ראדייב ומראט מוכאמטוב, המבוסס בקפריסין.
לצוות המקימים יש רקע ביצירת תוכן ברשת המדיה החברתית, ובעבר השיקו את האתרים AdMe.ru ו-BrightSide.me .
במרץ 2017 הקימה החברה את ערוץ היוטיוב, BRIGHT SIDE .
ב־15 בנובמבר 2016, נרשמה ביוטיוב יצירה ב-5 דקות על ידי הוצאת TheSoul.
למחרת הועלה הסרטון הראשון של הערוץ, "5 פריטי עשה זאת בעצמך חיוניים שאתה צריך לדעת".
בשנת 2017 החל לצמוח במהירות מספר המנויים והצפיות בווידאו של הערוץ.
במאמר שפרסם Mic ביוני 2017, צוין שיצירה ב-5 דקות צברה למעלה מ-4 מיליון מנויים.
בשנת 2017 והלאה, נוצרו גם ערוצי משנה שונים על ידי הוצאת TheSoul.
ערוצי המשנה הללו הושקו במטרה להעניק תוכן מסוים לקהלים ספציפיים.
באפריל 2018, תיאר Tubefilter מגמה של סרטוני ניקיון האביב ביוטיוב וציין את השתתפותם של יצירה בחמש דקות.
בנובמבר כתב ווקס כי יצירה בחמש דקות הוא ערוץ "מצליח במיוחד", תוך שהוא מציג את למעלה מ-10 מיליארד צפיות בווידאו ואת דירוגו כערוץ החמישי במספר המנויים ביוטיוב, עם כמעט 40 מיליון מנויים באותה תקופה.
במהלך שבוע אחד בדצמבר 2018, הערוץ קיבל מעל 238 מיליון צפיות בווידאו.
החל ממרץ 2020 היו לערוץ 67 מיליון מנויים, והוא דורג כערוץ החמישי במספר המנויים בפלטפורמה שאינו מופעל על ידי יוטיוב, אחרי T-Series, PewDiePie, Cocomelon ו-SET India.
נכון לשנת 2023 יש לערוץ 80.3 מיליון עוקבים.
ג'ושוע כהן מטיובפילטר תיאר את הערוץ כ"ידידותי לילדים בסרטוני עשה זאת בעצמך".
Common Sense Media, אתר לבדיקת תוכן במחשבה ממוקדת לילדים, כולל ביקורות מעורבות ליצירה ב-5 דקות.
הביקורות מתארות את הערוץ "יצירה ב-5 דקות" כ"סרטונים יצירתיים" שיכולים "לעזור בשימוש חוזר בחפצים משומשים" עם זאת, נמתחה ביקורת על הערוץ על "שימוש חוזר בקליפים ליצירת סרטונים חדשים" ועל "יצירת קליקבייט" (clickbait).
השימוש בכלים חדים ספג ביקורת גם כעל פוטנציאל מסוכן לילדים.
רבקה ג'נינגס מווקס מאפיינת את יצירה ב-5 דקות כ"ביזארית", מתארת את התכנים כ"הוראות עשה זאת בעצמך ששום אדם לא יכול או צריך אי פעם לעשות" ומבקרת את השימוש הכבד של הערוץ בתמונות ממוזערות קליקבייט.
נדין דנינו מניו יורק פוסט כתבה כי סרטון טיפים "ביזארי" בן 5 דקות, הממחיש את השימוש בשיער אנושי כמברשת איפור, התקבל באופן שלילי בטוויטר.
סייג אנדרסון מ-Mashable הטיל ספק בתועלת של אחד הסרטונים בערוץ, "14 ניסויים מדהימים בביצים שאתם יכולים לעשות בבית", המתאר " טיפים לחיים" שכוללים השריית ביצה בחומץ למשך 24 שעות כדי להפוך את הביצה גדולה יותר.
הוא גם תיאר את הסרטונים של יצירה ב-5 דקות "כבלתי-רגישים ועשויים להיות טרול."
יצירה לא גמורה לפסנתר מכני הוא סרט דרמה סובייטי משנת 1977 בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב.
הסרט מהווה תיאור אלגנטי ומלא חמלה של אכזבות אישיות, בינוניות וצער מלנכולי, על פי סיפורים של צ'כוב, ביניהם המחזה הבלתי גמור – פלאטונוב.
משפחה ענפה מתכנסת בביתה הכפרי והאריסטוקרטי של אלמנת גנרל ברוסיה הצארית.
על רקע דיונים קלילים על אצולה מתנוונת, נרקם לו סיפור של אהבה מתחדשת.
יצירת מופת של אווירה, צבע, תאורה אקספרסיבית ודיאלוג פיוטי.
איסור יצירת אש ביום טוב הוא איסור להפיק אש חדשה ביום טוב.
אף על פי שככלל מלאכת מבעיר מותרת ביום טוב, אסור להדליק אש חדשה, ומותר רק להבעיר מתוך אש קיימת.
בגדר האיסור וטעמו נחלקו הראשונים.
ביום טוב התירה התורה להבעיר כל אש לצורך יום טוב.
אף על פי כן, במשנה במסכת ביצה נאמר שאסור ליצור אש חדשה בדרכים שונות:
בתלמוד הבבלי נזכר הטעם: , דהיינו שטעם האיסור הוא משום מוליד ביום טוב.
אולם, מהתלמוד הירושלמי משמע שאיסור הוצאת האש היא משום מכשירי אוכל נפש: .
אם כן לדעת ר' חנינה איסור יצירת אש חדשה ביום טוב, אסורה משום 'מכשירי אוכל נפש', אך הירושלמי הביא דעה נוספת לפיה ייתכן שרב חסדא חלוק על ר' חנינה.
שיטת רש"י – מוליד ובורא יש מאין
בעקבות הטעם הנזכר בתלמוד הבבלי, הסבירו רש"י ועוד ראשונים שאיסור הוצאת האש החדשה ביום טוב הוא איסור דרבנן כחלק מאיסור מוליד.
על פי רש"י, באיסור מוליד אסרו חכמים ליצור דברים חדשים גם שלא באמצעות מלאכה, משום שיצירת יש מאין דומה למלאכה.
בשל כך, יצירת אש חדשה שלא הייתה קיימת נחשבת כיצירת דבר חדש, האסורה משום מוליד, בשונה מהדלקה מאש קיימת.
שיטת הרמב"ם – היה יכול להכין מערב יום טוב
לעומתם, הרמב"ם לא התייחס לדברי התלמוד שהוצאת האש אסורה משום מוליד, ונימק את האיסור באופן אחר: ".
העולה בפשיטות מדבריו, שטעם האיסור הוא משום שהיה אפשר להמציא את האש מערב יום טוב.
יש שהבינו שהרמב"ם אסר מצד שהאש עצמה היא רק 'מכשירי אוכל נפש', שכן אין תועלת ישירה בהפקת האש, אלא היא רק משמשת כאמצעי לבשל בעזרתה.
ובמקרה שניתן לבצע אותה לפני יום טוב בלי הפסד וחסרון, אסור לעשותה.
ישנה דעה שהרמב"ם סובר שאיסור הוצאת האש מדאורייתא, ורבים דחו דבריהם.
יצוין שהרשב"א שילב את שיטת רש"י ואת שיטת הרמב"ם.
ויש שדייקו ממנו שסובר שרש"י והרמב"ם לא חולקים ואיסור מוליד תלוי בכך שלא היה יכול להוציא מערב יום טוב, אך אם לא יכול היה להוציא מערב יום טוב, גם רש"י וסייעתו מודים שלא גזרו חכמים איסור מוליד בנידון שכזה.
יש הסבורים שהרמב"ם גם הוא מסכים לטעם מוליד, אלא שביאר מדוע חכמים ראו לנכון לגזור בזה, וזאת נימק, מכיוון שהיה יכול להוציא את האש מבערב.
דעת רבי יוסף קארו כדעת הרמב"ם, וכן פסקו רוב הפוסקים.
אולם בשולחן ערוך לא נימק את טעם האיסור.
בדברי הרמב"ם הנ"ל, לא נזכר מאומה אודות איסור מוליד הנזכר בתלמוד הבבלי, על כך השיג הראב"ד: .
היוצא מדברי הראב"ד שטעם האיסור בגמרא הוא משום חסרון הכנה, דהיינו שהאש לא הייתה מוכנה, ועכשיו שמוליד את האש, עובר על איסור נולד.
הרב המגיד יצא להגן על דברי הרמב"ם כאשר הוא מחלק בין איסור מוליד לאיסור נולד.
איסור מוליד הוא איסור על האדם להוציא אש חדשה ביום טוב.
אך איסור נולד עניינו לאסור את החפץ שנולד.
התלמוד הבבלי הטעים את האיסור משום מוליד ולא משום נולד, כדי להבהיר שאין איסור ליהנות מהאש הנולדת אלא שיש איסור עצמי להוליד אש חדשה.
ואכן מסיים הרב המגיד, שאם הוציא אש בדיעבד מותר ליהנות ממנו, כי אין איסור נולד האוסר בהנאה.
העולה מדברי הרב המגיד, שגם הרמב"ם מסכים לטעם מוליד, אך הרמב"ם כתב את הטעם מדוע אסרו חכמים להוליד, שהוא משום מכשירי אוכל נפש שהיה אפשר לעשותם קודם יום טוב.
ברם יש חולקים וסוברים שמכיוון שהרמב"ם לא הזכיר את טעם מוליד הוא לא סובר כטעם התלמוד הבבלי, אלא הולך בשיטת הירושלמי, שטעם האיסור הוא משום מכשירי אוכל נפש.
ויש שלא הבחינו בין מוליד לנולד ולדעתם הראב"ד סובר כרש"י.
לדעת רוב הפוסקים מותר ליהנות מהאש שהוציאו באיסור ביום טוב, משום שהאיסור הוא להוציא את האש בפועל, אך לא נאסרה ההנאה מהאש.
ואין לאש החדשה דין של נולד מכיוון שהעצים והאבנים מהם יוצאת האש, היו מוכנים מערב יום טוב.
ולדעת חלק מהפוסקים יש איסור ליהנות מהאש שיצאה באיסור בהתאם לשיטתם שבהוצאת אש חדשה כרוך איסור נולד.
האם מותר להוציא אש כשלא היה יכול להכין מערב יום טוב
יש שדייקו מהרמב"ם שמכיוון שטעם האיסור הוא משום שהיה אפשר לעשותו מערב יום טוב, במקרה שלא היה יכול להכין מערב יום טוב, כגון שהיה במאסר, יכול להוציא אש חדשה ביום טוב לכתחילה.
ויש אומרים שאף בכגון זה אסור לו להוציא את האש.
מפני שדין יצירת אש כדין יצירת כלי שלם, שגם אם היה אנוס בערב יום טוב אסור לעשותו ביום טוב.
ועוד, שגם במכשירי אוכל נפש שלא היה יכול להכין בערב יום טוב אין מורים היתר לרבים.
החל משלהי המאה התשע עשרה דנו הפוסקים אם מותר להוציא אש מהגפרורים ביום טוב.
בראש עמדת המתירים עמדו השואל ומשיב הרב רפאל אהרן בן שמעון והרב אברהם אנקווה עליהם הסתמכו פוסקים מאוחרים יותר.
טענות המתירים מתבססות על שני חלקים:
על בסיס דעת הרמב"ם לפיה האיסור משום שהיה אפשר להוציא אש מבערב.
גם לדעת החולקים על הרמב"ם, בגפרורים אין איסור מוליד.
טענות על בסיס שיטת הרמב"ם
הרמב"ם שאסר את הוצאת האש משום שהיה אפשר לעשותה מבערב לא חולק על הבבלי.
הרמב"ם מסביר מדוע גזרו חכמים גזרו 'מוליד' במקרה של הוצאת האש.
וטעם זה כתב הרמב"ם שהוא משום שהיה אפשר לעשותו מבערב, כלומר שהוא טורח ללא צורך להוציא אש ביום טוב.
אך אם אין טרחה אין לאסור את הוצאת האש.
המתירים מבחינים בדוגמאות המצוינות במשנה, ומחלקים ביניהם לגפרורים:
משך הזמן הכרוך בהוצאת אש מעצים ואבנים (המנויים במשנה) ארוך לאין ערוך מהוצאת האש בגפרור שנדלק בן רגע.
ואם כן דווקא בעצים ואבנים ישנה טרחה ולכן אסור להוציא מהם, מה שאין כן בגפרורים.
הוצאת האש מהחומרים המנויים במשנה נחשבת דומה ל'מכשירי אוכל נפש', משום שאי אפשר ליהנות באופן ישיר מהאש היוצאת מאותם חומרים, שהרי יוצא משם רק ניצוץ, וכדי להאחיז את האש צריך להניח תחת הניצוץ חומר דליק שרק באמצעותו יוכלו ליהנות ממנו להארה וחימום.
אך האש היוצאת מהגפרור היא אש ממשית שכבר על ידה ניתן ליהנות להארה, ואם כן הוצאת האש נחשבת אוכל נפש, המותרת גם ביום טוב עצמו לכל השיטות.
בעצים והאבנים המנויים במשנה, צריך תחבולה וטרחה גדולה להכין את המצרכים בכדי הוציא מהם משום שאי אפשר להוציא אש מכל עץ ואבן, וכן רק על ידי חיכוכים עם חומרים מסוימים ניתן ליצור אש.
אולם בגפרורים, הואיל וכל התשתית מוכנה, ובחיכוך קל האש יוצאת, אין זה נחשב כיצירת אש חדשה.
וכיוון שעל ידי חיכוך קל יוצא האש, הרי זה נחשב כאילו האש חבויה בגפרור – ומדליק מאש מצויה שמותר להדליק בה ביום טוב.
החומרים המנויים במשנה הם חומרי גלם, ורק מהם אסרו חכמים להפיק אש חדשה.
אולם מוצרים מלאכותיים שכבר הכינו עבורם את תשתית הוצאת האש, נחשב כאילו האש מוכנה בהם, אף על פי שבפועל אין בגפרור אש ממשית.
לכן לדעתם מותר להדליק גפרורים ביום טוב, ובתנאי שלא יכבה את הגפרור בידיים, אלא יניחנו שייכבה מאליו.
סברת המתירים התפשטה בעבר בארצות הספרדים ועדות המזרח, ובמקצת ארצות אשכנז מלבד בארץ ישראל ששם התעוררה מחלוקת בדבר ההיתר.
האוסרים את הגפרורים סוברים שיש איסור מוליד בהדלקת הגפרורים; לשתי הטענות הראשונות של המתירים סוברים הם:
איסור הולדת אש חדשה, אינה קשורה לטרחה, שהרי ישנם איסורי מוליד גם ללא טרחה כדוגמת מוליד ריח בבגדים האסורה ביום טוב.
והרמב"ם מסכים לאיסור מוליד וזהו שכתב: "אין מוציאין את האש", דהיינו שיש איסור להוליד אש, והטעם שאסרו הוא מכיוון שאי אפשר להכין מבערב.
אך איסור מוליד עומד מצד עצמו ללא קשר טרחה.
לא חילקו חכמים בין אש היוצאת מהעצים והאבנים לבין אש היוצאת מגפרורים ושניהם בכלל מכשירי אוכל נפש לדעת הרמב"ם.
ולשתי הטענות שאין איסור מוליד:
בגפרור עצמו ישנו רק חומר בעירה אך לא אש ממשית.
סברת האוסרים פשטה בעבר במרבית ארצות אשכנז.
יצירת הרמוניות גבוהות (High Harmonic Generation; HHG) היא תהליך יסודי באופטיקה לא ליניארית והבסיס למדעי האטו-שנייה.
בתהליך זה, מדיות לא ליניאריות (גבישים מסוימים, גזים, פלזמה ואף נוזלים) מוקרנות בשדה לייזר חזק בעל תדירות כלשהי , ונפלטת קרינה, דהיינו אוסף פוטונים, המתאפיינים בתדירויות המהוות כפולה שלמה (הרמוניה) של אותה תדירות יסודית .
לרוב, על מנת לייצר הרמוניות גבוהות, יש לעשות שימוש בלייזר תת-אדום רב-עוצמה, שהספקו ואט לסנטימטר רבוע.
הפוטונים הנפלטים יכולים אף להיות בעלי תדירות בתחום הרנטגן הקיצוני (Extreme Ultra-Violet; XUV).
תופעת ההרמוניות הגבוהות במוצקים התגלתה לראשונה ב-1961 על ידי הפיזיקאי פיטר פרנקן ושותפיו מאוניברסיטת אן ארבור במישיגן.
הם הצליחו לייצר הרמוניה שנייה, כאשר המדיה הלא ליניארית באותו ניסוי הייתה גביש קוורץ, והוא הוקרן בלייזר אודם.
ב-1967 הפיזיקאי ג'ף ניו מאוניברסיטת אוקספורד ושותפיו, הצליחו לייצר לראשונה הרמוניה שלישית בגז.
ב-1999 צ'אנג ושותפיו הצליחו לייצר הרמוניה מסדר 221.
ברבות השנים נמצאו מספר גבישים לא ליניאריים המתאימים ליצירת הרמוניה שנייה של לייזר טיטניום-ספיר.
הנפוץ שבהם הוא בטא-בריום-בוראט, או בקיצור BBO (אנ').
מודל זה מניח כי ניתן לפתח את וקטור הפולריזציה במדיה הלא ליניארית, כטור טיילור של השדה החשמלי המוקרן.
כוחו של מודל זה יפה לתיאור הרמוניות מסדרים נמוכים יחסית, שכן ככל שהחזקות של השדה הולכות וגדלות, כך התגובה המתפתחת במדיה הלא ליניארית, הולכת ונחלשת.
מודל זה הוצע לראשונה על ידי פול קורקם, אן ל'ווילייה ונוספים ב-1994, והוא מתאר נאמנה את יצירת ההרמוניות הגבוהות בגזים.
הוא המודל הנוהג עד היום לאור פשטותו ואימותו האמפירי באינספור ניסויים וסימולציות.
המודל מניח אטום דמוי מימן ובו אלקטרון ערכיות יחיד, וכן שדה לייזר אינפרה-אדום חזק.
לפי מודל זה, יצירתה של קרינה הרמונית סדורה בשלושה שלבים עוקבים:
בשלב זה, פרקציה אלקטרונית נעקרת מתוך הפוטנציאל האטומי באמצעות שדה הלייזר החזק.
שלב היינון נעשה באמצעות מנהור קוונטי – הוספת האינטראקציה בין השדה לבין הדיפול, לפוטנציאל האטומי, מעוותת ומנדנדת אותו בצורה אדיאבטית המאפשרת קיומה של אמפליטודת מנהור מסוימת המוכתבת לפי תאוריית אמוסוב-דילון-קראינוב (ADK).
מרבית צפיפות ההסתברות נותרת במצב קשור (לצורך העניין, במצב היסוד של הפוטנציאל האטומי).
בשלב זה, הפרקציה האלקטרונית החופשית נעה ברצף בצורה קלאסית לחלוטין (ועל כן, הדינמיקה שלה ניתנת לתיאור מהימן באמצעות החוק השני של ניוטון).
פונקציית הגל המתארת את הפרקציה החופשית הזו, היא של גל מישורי חופשי מהצורה .
בשלב האחרון, הפרקציה האלקטרונית החופשית מתנגשת בפרקציה הקשורה בהשפעת השדה החיצוני.
כתלות במהירות ההתנגשות הקלאסית, נפלטת קרינה (פוטון) בעלת תדירות המוכתבת ע"פ הנוסחה הפוטואלקטרית:
כאשר מסמן את אנרגיית היינון של האטום או המולקולה, ובהכללה, האנרגיה העצמית של המצב הקוונטי ממנו התיינן האלקטרון.
שלב זה מתרחש בשדה בעל קיטוב ליניארי, שכן התנועה חד-ממדית.
ברמה הקוונטית, כל ההרמוניות הנפלטות תהיינה מקוטבות ליניארית אף הן מטעמי שימור ספין.
כאשר השדה המוקרן הוא בעל קיטוב מעגלי, לא נפלטות כלל הרמוניות, מאחר שכל המסלולים הקלאסיים האפשריים של האלקטרון, אינם מסלולים מתנגשים.
בפרט, הדבר אסור מטעמי שימור ספין: פוטון מקוטב מעגלית הוא בעל ספין 1 וכל בליעה של יותר מפוטון אחד, אמורה להסתיים בפליטה של פוטון בעל ספין הגדול מ-1, דבר שאינו אפשרי.
קורקם מציע להתבונן על המערכת האטומית המצומדת ללייזר כעל אינטרפרומטר מייקלסון.
באנלוגיה מלאה: הפוטנציאל האטומי המעוקם הוא מפצל קרניים; זרוע אחת היא הפרקציה האלקטרונית הקשורה; זרוע שנייה היא הפרקציה האלקטרונית החופשית.
התנועה ברצף הקלאסי היא קו העיכוב (delay line) ושלב הרקומבינציה מתווה את איחוד הקרניים.
תדר זה הוא תדר הסף שממנו והלאה, ניצולת הקרינה ההרמונית צונחת משמעותית.
מבחינה קלאסית, ניתן לחשוב על תדר זה כעל אנרגיית הרקומבינציה המקסימלית האפשרית עבור שדה בעל עוצמה ותדירות מסוימות.
בשדה מקוטב ליניארית, נהוג לשרטט עקומה המכונה עקומת אטוצ'ירפ (attochirp) שבה מוצגות האנרגיות הקינטיות של כל המסלולים האלקטרוניים האפשריים כתלות בזמני היינון ובזמני הרקומבינציה.
עקומה זו נראית כעין גאוסיאן כפול, כאשר הגאוסיאן המאפיין את זמני ההתנגשות רחב בהשוואה לזה המתאר את זמני היינון.
המושג chirp בא לתאר התרחבות זו, שכן ציוץ הציפור (chirp באנגלית) מאופיין על ידי תדר המשתנה בזמן.
על מנת לקבל כלל אצבע לתדר הקטעון, שאיננו תלוי בעוצמת השדה ותדירותו, נהוג להגדיר את האנרגיה הפונדרמוטיבית של השדה , ולשרטט את האנרגיות בעקומת האטוצ'ירפ במונחי אנרגיה זו.
מתברר, כי הכלל הנכון תמיד עבור שדה ליניארי כלשהו, הוא:
ספקטרום נומרי של הרמוניות גבוהות מתבסס על הקשר בין קרינה לתאוצה.
בהינתן שחלקיק טעון ומאיץ פולט קרינה, נהוג להשתמש בנוסחת לרמור על מנת לקשור בין תאוצת החלקיק לבין הספק הקרינה שהוא פולט :
ברמה הקוונטית, ובהתבסס על משפט ארנפסט, תאוצה זו תחושב כערך תצפית:
כאשר היא פונקציית הגל הפותרת את משוואת שרדינגר התלויה בזמן, בנוכחות שדה חשמלי חיצוני המשרה אינטראקציה עם הדיפול האלקטרוני :
מתוך פתרון המשוואה, שהוא פונקציית הגל התלויה במקום ובזמן, ניתן לקבל את ערך התצפית של התאוצה בכל אחד מהצירים הקרטזיים.
בשלב הבא, על מנת לקבל ספקטרום (דהיינו, את התפלגות עוצמת ההרמוניות הנפלטות כתלות באוסף תדרי הפוטונים האפשריים ), מתבצעת התמרת פורייה לתאוצה:
כאשר הוא רגע סיום הדינמיקה.
על מנת לפתור את משוואת שרדינגר התלויה בזמן בצורה נומרית, יש לקדם פונקציית גל התחלתית המהווה פתרון של משוואת שרדינגר הבלתי תלויה בזמן, ללא שדה חשמלי.
פונקציה התחלתית זו, תהיה לרוב מצב היסוד של פוטנציאל דמוי-קולון, למשל פוטנציאל קולון "רך" מהצורה , שאיננו מכיל סינגולריות.
קידום הפונקציה ההתחלתית בזמן איננו טריוויאלי שכן פאזת האנרגיה תלויה במרחב בגלל קיומו של האיבר הדיפולי בהמילטוניאן; בפרט, אופרטור האנרגיה הקינטית והפוטנציאל הדיפולי אינם מתחלפים: האנרגיה הקינטית תלויה בתנע, בעוד הדיפול תלוי במקום, ושני אלה אינם מתחלפים.
שתי שיטות מרכזיות נהוגות על מנת לקדם את פונקציית הגל בזמן: שיטת רונגה-קוטה מסדר 6, ושיטת ספליט מסדר 3 או מסדר 7. שתי אלה הן שיטות גריד.
שיטה נוספת אך פחות רובוסטית, היא שיטת קראנק-ניקולסון, שהומצאה על ידי ג'ון קראנק ופיליס ניקולסון, במקור כדי לפתור את משוואת החום.
לרוב, על מנת לדמות את המתרחש ביצירת הרמוניות גבוהות במעבדה, אורך הגל היסודי של הלייזר נבחר להיות 800 ננומטר שהוא אורך הגל המרכזי המאפיין לייזר טיטניום-ספיר (ביחידות אטומיות, התדירות היא 0.05695).
בהתאם, תדר ההרמוניה השנייה הוא 400 ננומטר.
את השדה החשמלי, יהא בקיטוב אשר יהא, נהוג "להדליק" בצורה איטית מטעמי אדיאבטיות, על ידי שימוש בפונקציית מעטפת (למשל גאוסיאן או טרפז).
יצירת האלוהים הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי בבימויו של ג'וזף סרג'נט.
הסרט יצא בשנת 2004, ועוקב אחר סיפורם של ויוויאן תומאס ואלפרד בלאלוק, שפיתחו את הדרך לטפל בסינדרום התינוקות הכחולים.
הסרט מספר על היחסים בין דוקטור אלפרד בלאלוק (אלן ריקמן) וויויאן תומאס (מוס דף).
הסיפור מתחיל בנשוויל בשנת 1930 כשמנתח הלב בלאלוק שוכר את תומאס, נגר ממוצא אפרו-אמריקאי כעובד התחזוקה שלו.
כשתומאס מגלה משיכה לתחום הרפואה ומתמחה בתחום המכשירים הרפואיים, בלאלוק שוכר אותו כעוזר רפואי.
במשך הזמן הוא מתלווה אל בלאלוק לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם הם מנסים לפתור את סינדרום התינוקות הכחולים.
+ שחקן דמותאלן ריקמןאלפרד בלאלוקמוס דףויויאן תומאסקירה סדג'וויקמארי בלאלוקגבריאל יוניוןקלארה תומאסמריט ויברגברת סקסוןקלייטון לבואואיףהארולד תומאסצ'ארלס ס.
דוטוןוויליאם תומאסמרי סטיוארט מסטרסוןהלן ב.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, ומציג את הקושי של אפרו-אמריקאים להשתלב בחברה.
סיפורם של ויוויאן תומאס ואלפרד בלאלוק הפך לפומבי בשנת 1989 על ידי מאמר במגזין Washingtonian, שנכתב על ידי קייטי מקייב ונקרא "כמו משהו שהלורד עשה" ("Like Something the Lord Made").
בשנת 2003 יצא סרט תיעודי בטלוויזיה, הסרט נוצר בידי קאלין אנדריאה.
קאלין שבדיוק השיקה חברת הפקות משלה, רצתה למצוא סיפור שהיא תוכל לבסס עליו סרט, וכאשר היא קראה את המאמר היא ידעה שעל הסיפור הזה היא רוצה לבסס את הסרט.
ובהמשך, אירווינג סורקין רופא שיניים מוושינגטון DC, קרא גם הוא את המאמר של מקייב והביא אותו להוליווד, שם הוא פותח לסרט קולנועי.
בסרט מוצגים מספר בעלי חיים ובעיקר כלבים ובחלק מהסצנות מתארות ניתוחים שנעשים על הכלבים, אולם במהלך הפקת הסרט נעשו פעולות רבות כדי לוודא שבעלי החיים לא יפגעו במהלך הצילומים.
בסצנות של הניתוחים של השולחנות רופדו והמאלפים נשארו על יד הכלבים על מנת להרגיע אותם.
בנוסף מחלקת האביזרים יצרה חתיכות עור בטן מזויפות שהותאמו במיוחד, כדי להבטיח ששום כלי חיתוך לא יתקרב לעור של הכלבים.
ישנה סצנה שבה מוצג כלב צעיר שהחניכיים שלו כחולות.
הכלב בסצנה הונח על גבו ומאלף השתמש במקלון צמר גפן כדי למרוח מעט ממתק בטעם אוכמניות שגרם לצביעה זמנית של כ-20 דקות של השיניים של הכלב.
הסרט הועמד ל-49 פרסים שמתוכם זכה ב-17.
מתוך הפרסים הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אמי וזכה בשלושה.
הוא גם קיבל שתי מועמדויות לגלובוס הזהב, פרסי Black Reel לסרט הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר, פרס NAACP, פרס פיבודי, פרס גילדת הבמאים של אמריקה, ואת פרס מכון הסרטים האמריקני, שהכתיר את הסרט כסרט הטלוויזיה הטוב ביותר של שנת 2004.
בעיבוד אותות, ובאופן ספציפי בתורת הבקרה, יציבות BIBO (bounded-input, bounded-output; בתרגום לעברית: קלט חסום, פלט חסום) היא סוג של יציבות עבור אותות ומערכות המקבלים קלטים.
מערכת יציבה במובן BIBO אם ורק אם פלט המערכת יהיה חסום עבור כל קלט חסום הנכנס למערכת.
אות חסום אם קיים ערך סופי כך שעוצמת האות לעולם אינה עולה על .
עבור אותות בזמן רציף : .
עבור אותות בזמן בדיד : .
תנאי תחום הזמן עבור מערכות ליניאריות בלתי תלויות בזמן
תנאי הכרחי ומספיק עבור זמן רציף
עבור מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן (LTI) בזמן רציף, התנאי ליציבות BIBO הוא שהתגובה להלם, , תהיה אינטגרבילית לחלוטין, כלומר, נורמת L1 שלה קיימת.
תנאי מספיק עבור זמן בדיד
עבור מערכת LTI בזמן בדיד, התנאי ליציבות BIBO הוא שהתגובה להלם תהיה ניתנת לסכימה לחלוטין, כלומר, נורמת L1 שלה קיימת.
בהינתן מערכת LTI בזמן בדיד עם תגובה להלם , הקשר בין הקלט והפלט הוא:
יהא הערך המקסימלי של , כלומר, נורמת ∞L
אם ניתן לסכימה לחלוטין אז וגם
אז אם ניתנת לסכימה ו־ חסום, אז חסום גם משום ש־.
ההוכחה לזמן רציף באה מגיעה מטיעונים דומים.
תנאי תחום התדר עבור מערכות ליניאריות בלתי תלויות בזמן
עבור מערכת רציונלית בזמן רציף, התנאי ליציבות הוא שתחום ההתכנסות (ROC) של התמרת לפלס של תגובת המערכת להלם כולל את הציר המדומה.
כאשר המערכת היא סיבתית, ה-ROC הוא התחום הפתוח מימין לקו אנכי שה (abscissa) שלו היא החלק הממשי של "הקוטב הגדול ביותר", כלומר הקוטב שיש לו את החלק הממשי הגדול ביותר מכל קוטבי המערכת.
החלק הממשי של הקוטב הגדול ביותר מגדיר את ה-ROC והוא נקרא האבסיסה של ההתכנסות.
לפיכך, כל הקטבים של המערכת חייבים להיות בחצי השמאלי של מישור ה-s על מנת שהמערכת תהיה יציבה BIBO.
מצב יציבות זה יכול להיגזר מתנאי היציבות בתחום הזמן לעיל כדלקמן:
כלומר, , ולכן , כלומר שתחום ההתכנסות חייב אפוא לכלול את הציר המדומה – .
עבור מערכת רציונלית בזמן בדיד, התנאי ליציבות הוא שתחום ההתכנסות (ROC) של התמרת ה־Z כולל את מעגל היחידה.
כאשר המערכת היא סיבתית, ה-ROC הוא התחום הפתוח מחוץ למעגל שהרדיוס שלו הוא גודל הקוטב בעל הגודל הגדול ביותר.
לכן, כל הקטבים של המערכת חייבים להיות בתוך מעגל היחידה במישור z עבור יציבות BIBO.
ניתן לגזור מצב יציבות זה באופן דומה לגזירת הזמן הרציף:
תחום ההתכנסות חייב אפוא לכלול את מעגל היחידה.
יציקה צנטריפוגלית היא טכניקת יציקה המשמשת בדרך כלל ליציקת גלילים חלולים בעלי דופן דקה.
היא יעילה ביציקת חומרים כגון מתכות, זכוכית, פלסטיק ובטון.
הטכניקה משיגה איכות גבוהה ידי שליטה במטלורגיה ובמבנה הגבישי.
שלא כמו רוב טכניקות היציקה האחרות, יציקה צנטריפוגלית משמשת בעיקר לייצור חומרי גלם עם סימטריה סיבובית בגדלים סטנדרטיים לעיבוד שבבי נוסף, ולא חלקים מעוצבים המותאמים לשימוש סופי מסוים.
חומרים אופייניים הניתנים ליציקה צנטריפוגלית הם מתכות, צמנט, בטון, זכוכית וחומרי קרמיים.
מתכות יצוקות אופייניות הן ברזל, פלדה, פלדות אל חלד וסגסוגות של אלומיניום, נחושת ומגנזיום.
ניתן לשלב שני חומרים על ידי הוספת חומר שני במהלך התהליך.
דוגמה נפוצה היא צינור ברזל יצוק המצופה בחלקו הפנימי בצמנט.
ביציקה צנטריפוגלית, תבנית קבועה מסתובבת ברציפות במהירויות גבוהות, 300 עד 3000 סל"ד, כאשר המתכת המותכת נמזגת.
המתכת המותכת מתפשטת לאורך דופן התבנית הפנימית, שם היא מתמצקת לאחר קירור.
הקירור המהיר בצמוד לדפנות מוביל לגרגרים קטנים ועדינים באזור החיצוני של היציקה – מה שמקנה תכונות מכניות טובות יותר.
לעומת זאת, זיהומים שמצויים בתוך המתכת, כמו גזים או חומרים קלים שאינם מתכתיים, נוטים לנוע למרכז – שם אפשר להסיר אותם לאחר מכן על ידי עיבוד.
מכונות יציקה יכולות להיות בעלות ציר אופקי או אנכי.
מכונות בעלות ציר אופקי עדיפות עבור צילינדרים ארוכים ודקים, מכיוון שהתנועה הסיבובית בציר זה מאפשרת פיזור אחיד של המתכת המותכת לאורך התבנית הארוכה והצרה, ומסייעת במניעת עיוותים או פגמים מבניים, מכונות אנכיות טובות עבור טבעות ומיסבים.
יציקות בדרך כלל מתמצקות מבחוץ פנימה.
התמצקות כיוונית זו משפרת כמה תכונות מטלורגיות.
לעיתים קרובות מוסרות השכבות הפנימיות והחיצוניות ביותר בליטוש או עיבוד ומשתמשים רק באזור הביניים.
היציקה הצנטריפוגלית הומצאה על ידי אלפרד קרופ, שהשתמש בה לייצור צמיגי פלדה יצוקים לגלגלי רכבות, החל משנת 1852.
חלקים אופייניים המיוצרים בתהליך זה הם צינורות, גלגלי תנופה, צילינדרים וחלקים אחרים שהם סימטריים לציר.
חברת ייצור כלי הנגינה UFIP בולטת ביישום תהליך זה לייצור מצילות.
ניתן לייצר יציקות כמעט בכל אורך, עובי וקוטר.
ניתן לייצר עוביי דופן שונים מאותה תבנית.
תכונות מכניות טובות הודות למבנה הגרעינים הנוצר על ידי פעולה צנטריפוגלית.
בדרך כלל מיוצרות צורות גליליות, יוצא דופן כאמור הוא יציקת המצילות.
הטכניקה ידועה בתעשיית הזכוכית כ"ספינינג".
הכוח הצנטריפוגלי דוחף את הזכוכית המותכת אל דופן התבנית, שם היא מתמצקת.
תהליך הקירור אורך לרוב בין 16 ל-72 שעות, תלוי בזיהומים או בנפח החומר.
מוצרים אופייניים המיוצרים באמצעות תהליך זה הם שפופרות טלוויזיה וקנוטי אף של טילים.
יציקה בסיבוב (Spin casting) משמשת גם לייצור מראות טלסקופ גדולות, כאשר הקימור הטבעי הנוצר בזכוכית המותכת מפחית באופן משמעותי את הצורך בליטוש.
במקום לשפוך זכוכית לתוך תבנית, פלטת סיבוב שלמה (Turntable) שמכילה את התבנית ההיקפית ואת הדוגמה האחורית (תבנית כוורת שמטרתה להקטין את מסת המוצר הסופי) מוכנסת לתוך תנור ונטענת בחומר הזכוכית הנדרש.
ההרכבה מחוממת ומסובבת במהירות איטית עד שהזכוכית הופכת לנוזל, ואז מקוררת בהדרגה לאורך מספר חודשים.
יציבות מחירים היא יעד של מדיניות מוניטרית ופיסקלית שמטרתה לתמוך בשיעורים ברי קיימא של פעילות כלכלית.
המדיניות אמורה לשמור על שיעור נמוך מאוד של אינפלציה או דפלציה.
לדוגמה, הבנק המרכזי האירופי (ECB) מתאר את יציבות המחירים כעלייה שנתית של (HICP) בגוש האירו של מתחת ל-2%.
עם זאת, בהתייחסו ל"עלייה ב-HICP של מתחת ל-2%", ה-ECB מבהיר כי לא רק אינפלציה מתמשכת מעל 2%, אלא גם דפלציה (כלומר ירידה מתמשכת ברמת המחירים הכללית) אינם עולים בקנה אחד עם היעד של יציבות מחירים.
בארצות הברית, (כפי שתוקן ב-1977) מנחה את הפדרל ריזרב לנקוט במדיניות המקדמת "תעסוקה מקסימלית, מחירים יציבים ושיעורי ריבית מתונים לטווח ארוך".
הפד קבע מזמן שהדרך הטובה ביותר לעמוד ביעדים האלה היא לכוון לשיעור אינפלציה שנתי של כ-2%; ב-2011 הוא אימץ באופן רשמי עלייה שנתית של 2% ב (המכונה לעיתים קרובות אינפלציית PCE) כיעד.
מאז אמצע המגמה של שנות ה-90, מדד מגמת האינפלציה של הפדרל ריזרב עמד בממוצע על 1.7% לשנה, רק 0.3% פחות מהיעד של של 2% לאינפלציה הכוללת של PCE.
מגמת האינפלציה כפי שהיא נמדדת על ידי מדד המחירים של הוצאות הליבה לצריכה פרטית (PCE) - כלומר ללא מזון ואנרגיה - נעה בין 1.2% ל-2.3% ב-20 השנים האחרונות.
בניהול קצב האינפלציה או הדפלציה, מידע וציפיות ממלאים תפקיד חשוב, כפי שהסביר , נשיא : "אם אנשים מצפים שהאינפלציה תשחק את הערך העתידי של הכסף, הם ייחסו ערך נמוך יותר לכסף כבר היום.
עיקרון זה חל באותה מידה על התנהגות קביעת המחירים של חברות.
אם חברה צופה שרמת המחירים הכללית תעלה ב-3% בשנה הקרובה, היא תיקח בחשבון את העלייה הצפויה בעלויות התשומות ובמחירי התחליפים בעת קביעת המחירים שלה היום".
יק"א (ביידיש:"יידישע קאָלאָניזאַציע אַסאָסיאַציע", מאנגלית: J.C.A; ראשי תיבות של Jewish Colonization Association; בתרגום לעברית: "החברה היהודית להתיישבות") נוסדה ב-10 בספטמבר 1891 על ידי הברון מוריס הירש.
מטרתה העיקרית הייתה לסייע ליהודים ליישובם של יהודים פליטי האימפריה הרוסית בעיקר בארגנטינה, ברזיל, קנדה וארצות הברית, והכשרתם כחקלאים ובעלי מלאכה יצרניים ועצמאיים.
יק"א רכשה מיליוני דונמים של קרקעות, הקימה עשרות מושבות חקלאיות, והעניקה למתיישבים היהודים אדמות, כלים, הדרכה חקלאית ואשראי באמצעות רשת של אגודות קואופרטיביות להלוואה וחיסכון.
בתחום החינוך יק"א ייסדה ומימנה את פעילותם של מאות בתי ספר חקלאיים בגליציה, וכן הקימה רשת ענפה של לשכות מודיעין למהגרים היהודיים.
מראשית המאה ה-20 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, יק"א הייתה הגוף המרכזי בפעילות לגאולת קרקע בארץ ישראל, בעיקר באזור הגליל, למרות שלא הייתה גוף ציוני.
נכון ל-2014 נקראת החברה J.C.A, ראשי תיבות של Jewish Charitable Association, ועיקר מטרותיה לקדם את ההתיישבות, החינוך, התיירות והמחקר החקלאי בפריפריה הכפרית בגליל, בנגב ובערבה.
חובבי ציון ניסו לשכנע את הברון הירש לסייע בהגירה לכיוון ארץ ישראל.
אולם ארץ ישראל, שהייתה נתונה באותו זמן לשלטון עות'מאני, לא הייתה יעד מועדף על הירש.
הברון החליט להקים את מושבותיו בארגנטינה ובארצות הברית ואלפי יהודים מרוסיה עברו למושבותיו אלה וזכו לחיי קהילה וללימודי חקלאות.
לימים פעילות החברה תשמש כטיעון לקיום תאוריית הקונספירציה האנטישמית, "תוכנית אנדיניה".
לאחר פטירתו של הברון הירש בשנת 1896, שהוריש לה הון עתק, הוחלט להוסיף את ארץ ישראל למדינות הנתמכות על ידי חברת יק"א.
בתחילה, נתמכו על ידי יק"א משמר הירדן, נס ציונה וחדרה.
ב-1899 ביקש הברון רוטשילד את סיוע יק"א לפיתוח ארץ ישראל ולאחר שנה יצא לפועל הסכם בין יק"א לרוטשילד, לפיו בוטלה פקידות הברון רוטשילד בארץ וניהול מושבות הברון הועבר ליק"א.
הברון הבין כי תמיכתו במושבות לא נעשתה בצורה נכונה, בנוסף להפסדים כספיים רבים, יחסים מתוחים בין הפקידים והאיכרים, מרידות וביקורת שהוטחה עליו מכל הכיוונים.
במסגרת ההסכם, הוקמה מועצה לארץ ישראל בראשות הברון רוטשילד, שהעביר אליה 15 מיליון פרנק זהב, לסיוע לפעילות יק"א בארץ.
בט"ו כסלו תרס"א, (1900) פרסם העיתון "המגיד" כתבה תחת הכותרת "מפת ארץ ישראל החדשה", ובהמשך הכתבה: "מפת ארץ ישראל חדשה נדפסה על ידי חברת יק"א.
המפה הזאת צוירה ונרשמה כנראה בבית ספר "חברת כל ישראל חברים" בירושלים, והוועד המרכזי של החברה בפריז מצא אותה לראווה להיות נדפסת ולצאת לאור העולם.
במפה רשומים כל מושבות היהודים שבארץ בדיו אדום וממנה הננו רואים כי יש לנו עד עתה שלושים נקודות יהודיות בארץ אבותינו, מן בתימה אשר בצפון ועד קסטינה אשר בנגב".
ב-1901 התמנה חיים מרגליות קלווריסקי למנהל פעולות יק"א בגליל התחתון.
בשנה זאת הוקמו על ידי חברת יק"א המושבות הראשונות באזור: יבנאל וכפר תבור.
יק"א פעלה בהיקף נרחב למדי בארץ, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
היא פעלה על פי שיקולים כלכליים בלבד.
בעלי הפוטנציאל כמו איכרים פרטיים זכו להלוואות לטווח ארוך ובריבית נמוכה.
שיטת המענקים של הברון רוטשילד, על פיה ניתנו קצבאות למשקי בית ללא קשר ליעילות העבודה, נפסקה ומתיישב שלא הצליח להתבסס בארץ, קיבל תמיכה כספית כדי לעזוב את הארץ.
בשנת 1924 החליפה חברת פיק"א (חברת התיישבות יהודים בפלשתינה - תוספת פ"א) את יק"א בפעילותה לתמיכה במתיישבים.
סיוע להגירת יהודים מתחום המושב
על רקע גל ההגירה הגדול של יהודי תחום המושב אשר היה בעיצומו בראשית המאה ה-20, התגלו קשיים משמעותיים בדרכם של המהגרים אל הארץ החדשה.
קשיים אלה כללו נושאים לוגיסטיים וכן מעשי נוכלות רבים במעברי הגבול ובדרכים.
על מנת לתת מענה לכל הקשיים והאתגרים האלה, הקימה יק"א מאות סניפי מודיעין מקומיים ואזוריים ברחבי תחום המושב.
במאה ה-21 פעילה יק"א בעיקר בגליל ובנגב.
החברה תומכת בפרויקטים בתחומי החינוך, החקלאות והתיירות הכפרית.
הסיוע בחקלאות ובתיירות נובע מהחשיבות שמייחסת יק"א לענפים אלה כמקור הכנסה ותעסוקה עיקריים באזורי הפריפריה.
נכון ל-2013 משמש סטיבן ויילי כהן מאנגליה כנשיא החברה וזאב מילר משמש כמנהלה.
מועצת המנהלים של יק"א החליטה שמוזיאון חצרות איכרים בכפר תבור ישמש כמוזיאון יק"א, זאת בשיתוף הנהלת ועמותת המוזיאון, המועצה המקומית כפר תבור והמועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
יצירתיות היא תהליך ההפקה של רעיונות מקוריים ורלוונטיים למצב נתון.
חשיבה יצירתית מורכבת ממקוריות, גמישות ושימושיות.
היצירתיות נחשבת למרכיב חיוני ביכולת התפקוד של האדם.
היצירתיות מונחת בבסיס המצאות רבות במדע, בטכנולוגיה ובאמנות, כמו גם בבסיס פתרונות חדשים לבעיות נפוצות מחיי היום יום של האדם.
תוצר של חשיבה יצירתית יכול להיות אינטלקטואלי (כתבה, שיר, מאמר), מוחשי (כמו פטנט, מוצר) או תהליך (שינוי ארגוני או תהליכי).
הגדרת היצירתיות כוללת היבטים נוירולוגיים, פילוסופיים ופסיכולוגיים.
בהתאם לכך, חקר היצירתיות מתפרס על פני תחומי דעת רבים, כגון פסיכולוגיה, חינוך, סוציולוגיה, כלכלה וניהול.
בעידן המאופיין בדיגיטליזציה, בינה מלאכותית ושינויים טכנולוגיים מהירים, יצירתיות נתפסת כמשאב אסטרטגי מרכזי בכלכלה העולמית וכמנוע לחדשנות ופיתוח.
היצירתיות יכולה לבוא לידי ביטוי בכל אחד מתחומי העשייה של האדם.
התוצרים של רוב סוגי העבודה היצירתית הם פתרון לבעיה וחשיבה.
בהתאם לכך, התוצר של היצירתיות יכול להיות, רעיון, המשגה, צורה אמנותית, תאוריה וכו'.
אחד מביטויי היצירתיות הוא יכולת האלתור.
האלתור המוזיקלי נחשב לפעולה יצירתית, משום שהוא מחייב את הנגן ליצור ללא הנחיה של יעד מוגדר עבור תוצר הנגינה שלו.
יש הקושרים את ההומור עם יצירתיות משום שהוא דרך בלתי שגרתית ומקורית לראות דברים.
ביסוציאציה היא הגורם המשותף ליצירתיות ולהומור.
זוהי היכולת לראות דבר כלשהו ממספר זוויות שונות בו-זמנית וליצור הבנה חדשה המתבססת עליהן.
היצירתיות מושפעת ממגוון משתנים, כגון: מצב רוח, אינטליגנציה, תרבות, מסורת, אופי, מוסכמות חברתיות ועוד.
למשל, מצב רוח טוב יכול להגביר את היצירתיות.
בנוסף, התמודדות מול בעיה יכולה להיות הגורם המעורר לחשיבה ופעולה יצירתיים.
מכאן שחלק מההשפעות על היצירתיות הן בעלות אופי סביבתי.
המונח קשב מתייחס לאוסף של יכולות קוגניטיביות המאפשרות ליצורים חיים להתמודד עם כמויות המידע העצומות המציפות את המערכת החושית ולהשתמש בו לצורך התנהגות הסתגלותית ומכוונת מטרה.
משום שלחשיבה המודעת יש קיבולת מוגבלת, ההתמקדות בחוט מחשבה או גירוי מסוים, באה על חשבון העיבוד של חוטי מחשבה או גירויים אחרים.
בהתאם לכך מוסחות פוגעת ביכולת של האדם לחשוב ולפעול בצורה יצירתית.
אחד המנגנונים הקוגניטיביים המעורבים ביכולת הסינון של הקשב הסלקטיבי היא העכבה הסמויה.
זוהי היכולת להוציא מהמחשבה המודעת גירויים שנחוו בעבר כלא רלוונטיים, או היכולת של המוח לסנן גירויים לא רלוונטיים.
עם זאת, "דליפות קשב" יכולות לסייע לאנשים לשים לב למידע שנמצא מחוץ למוקד הקשב שלהם ולשלב אותו בתהליכי עיבוד המידע הנוכחיים שלהם, דבר היכול להוביל לחשיבה יצירתית.
בהתאם לכך, אנשים יצירתיים מראים קשיים בעכבה סמויה.
כמו כן, אנשים יצירתיים מאופיינים בין היתר ביכולת לתפוס ולתאר דברים החבויים מעיניהם של אנשים אחרים.
בנוסף, הקשב הסלקטיבי משפיע על אופן התפיסה של גירויים שונים.
דברים שאליהם מופנה הקשב נתפסים באופן חד וברור.
בנוסף, קל לשלוף אותם מהזיכרון במועד מאוחר יותר.
לעומת זאת, שאר הדברים פחות מובחנים וקשה לזכור אותם.
בנוסף לברירת הגירויים מהעולם החיצוני, ניתן להפנות את מוקד תשומת הלב גם למחשבות ותהליכי עיבוד מידע פנימיים.
דוגמה לכך היא הנטייה לנדידת מחשבות.
בהקשר זה נדידת מחשבות יכולה לתרום ליצירתיות בפתרון בעיות, על ידי הגברת התועלת היצירתית של מרווחי האינקובציה.
לרוב היצירתיות מתבטאת בתחומים ספציפיים אשר בהם האדם היצירתי בקיא ומומחה, לכן היא אינה כושר כללי המצוי בכל התחומים.
היצירתיות תלויה בידע ומיומנויות ספציפיים מתחום התוכן הרלוונטי.
השילוב של הנמכה בעכבה סמויה עם מנת משכל גבוהה קשור להגברת ההישגים בתחום היצירתיות.
עם זאת, מנת משכל גבוהה אינה תנאי הכרחי ליצירתיות.
אדם צריך להיות מספיק אינטליגנטי כדי ללמוד את הידע והמיומנות הדרושים לפעילות יצירתית מסוימת וזהו הסף הנדרש עבור היצירתיות.
תווי האישיות המאפיינים אנשים יצירתיים יכולים לסייע בהסברת חוסר הקשר שבין רמת היצירתיות של האדם להשיגו במבחני מנת משכל רשמיים.
אנשים יצירתיים נוטים לחפש חידושים.
רבים מהם מדווחים שהסף הנמוך שלהם לשעמום הוא זה שדוחף אותם להיות מעורבים רגשית ומחשבתית בפעילויות יצירתיות.
בהתאם לכך, האדם היצירתי הוא בעל גישה פעילה ויוזמת.
הוא פתוח כל הזמן למידע חדש, יש לו סקרנות רבה והוא שואף להיחשף לאתגרים והזדמנויות חדשים שהחיים מזמנים לו.
הוא נהנה לחקור ולארגן מחדש אפשרויות שונות ללא חשש מכישלון ולהשתמש בפתרונות לא צפויים.
לאנשים עם יצירתיות יוצאת דופן יש בדרך כלל מוטיבציה גבוהה, הם נוטים ליטול סיכונים ולהשקיע בתהליך ההכנה.
האנשים היצירתיים הבולטים ביותר מאופיינים ברצון לקרוא תיגר על המוסכמות.
האדם היצירתי יגדיר בעיות בדרכים השונות מהמקובל.
הוא יאסוף ויארגן מידע תוך שבירת מוסכמות ויגלה יחסים חדשים ומורכבים בין נתונים.
הוא יראה יכולת גבוהה בבדיקת היתכנות של חלופות לפתרון לצורך שינוי יעיל של התוכנית המקורית והתאמתה למציאות המשתנה.
ההעזה לפרק דפוסי חשיבה מקובלים ולבחון דברים בדרכים חדשות היא זו אשר זירזה את קידומו של המדע.
חשיבה מסתעפת ומתכנסת – גמישות והתמדה
אחד ממאפייני הליבה של עבודה יצירתית הוא החדשנות שלה, אך יצירה חופשית של שונות טומנת בחובה סיכון ליצירתיות כוזבת.
זאת משום שהיצירתיות מוגדרת כיכולת ההפקה של תגובות חדשות תואמות הקשר ולכן לא כל הפקה של תוצר חדש או מקורי נחשבת לפעולה יצירתית.
כלומר, היצירתיות אינה מתייחסת להפקה של תוצרים חדשים או מקוריים באופן כללי, אלא רק להפקה של תוצרים חדשים או מקוריים שיש להם ערך או משמעות במציאות.
החשיבה היצירתית מתאפשרת באמצעות שקלול התמורות Trade-off בין החשיבה הגמישה והמסתעפת, לבין החשיבה המתמידה והמתכנסת.
זאת משום ששני סוגי החשיבה מובילים ליצירה של רעיונות, אך עושים זאת בדרכים שונות ומאזנים אחד את השני.
במילים אחרות, היצירתיות מצריכה איזון בין גמישות להתמדה של תהליכי עיבוד המידע.
נוקשות חשיבתית פוגעת ביכולת של האדם לחשוב ולפעול בצורה יצירתית, משום שהיצירתיות נשענת על גמישות מחשבתית, שמאפשרת חשיבה רב-ממדית ורב-כיוונית.
הגמישות Flexibility, מאפשרת לאדם לשקול מגוון גישות לבעיה מסוימת ולבחון את המצב, גם מנקודות מבט לא קונבנציונליות.
בהקשר זה, הנמכה בעכבה הסמויה יכולה לשפר את היכולת היצירתית, משום שהיא מגבירה את החשיבה המסתעפת על ידי הרחבה והגמשה של הרשת האסוציאטיבית.
במקביל, ההתמדה Persistence מאפשרת לאדם לעבוד על בעיות יצירתיות, בתשומת לב וביסודיות לאורך זמן.
תהליכים יצירתיים של התמדה כוללים חשיבה מתכנסת יותר, חשיבה ממוקדת ושיטתית, כמו גם תהליכי חיפוש ממושכים.
אומנם המושג יצירתיות הוא בעל אופי אבסטרקטי, אך נמצא כי רשת נרחבת של אזורים, המתפרשת על פני כל המוח, פועלים יחדיו בעת ביצוע מטלה הדורשת יצירתיות.
כמו כן, לכמות המוליך העצבי דופמין באזורי המוח השונים נמצאה השפעה על היצירתיות האנושית.
רשתות מוחיות המעורבות בחשיבה יצירתית
פעילות קוגניטיבית מורכבת לרוב נתמכת על ידי מספר אזורים הפועלים יחדיו ומכוננים רשת עצבית, רשתות אלו לרוב נחשבות כבסיס העצבי התומך ביכולת קוגניטיבית בסיסית.
מחקרים אשר השתמשו בדימות מוחי מצאו כי מספר רשתות פעילות במקביל בביצוע מטלה הדורשת חשיבה מסתעפת, ומתקשרות ביניהם בדפוסם שונים לאורך המטלה.
פעילות רשתות אלה לאורך חשיבה מסתעפת אינה אחידה ומערבת תקשורת בין רשתות שונות.
בתחילת ביצוע המטלה קיימת קישוריות חזקה בין רשת ברירת המחדל לרשת הבולטות, דבר המעיד על פעולה משותפת של שתי הרשתות.
ככל שמתקדם הזמן שבו הנבדק מתמיד במטלה, מתחזקת הקישוריות של רשת ברירת המחדל עם אזורים המזוהים עם רשת השליטה הניהולית, ונחלשת הקישוריות עם רשת הבולטות.
קישור בין רשתות שונות מעיד על כך שהרשתות אינן פועלות בנפרד זו לזו במהלך החשבה המסתעפת אלא מתחברות יחדיו על מנת לתמוך בפעולה.
לפי הפסיכולוג רוג'ר ביטי, בתהליכים יצירתיים רשת ברירת המחדל משפיעה בעיקר על ייצור רעיונות, מלמטה למעלה, ורשת הבקרה מגבילה ומכווינה את ייצור הרעיונות אל עבר מטרה ספציפית באמצעות תהליכי ניהול ובקרה מלמעלה למטה.
חיזוק לתיאוריה זו נמצא גם בהתבטאויות אחרות של יצירתיות כמו יצירה של שירה ויצירת אמנות חזותית.
בשלב בו הנבדקים התבקשו להעריך את תוצרי החשיבה שלהם נצפתה עלייה בקישוריות הרשתות.
עם זאת בצורות ביטוי אלו בשלב העלאת הרעיונות פעילות הרשתות לא הייתה מקושרת או אפילו הייתה הפוכה לפעילות רשת הבקרה, דבר המעלה הבדלים דקים ביכולות הנדרשות לצורות ביטוי שונות של יצירתיות.
נקודה נוספת שמעלה ביטי היא כי הפעולה היצירתית מורכבת מתתי פעילויות קוגניטיביות הדומות לפיעלויות קוגניטיביות אחרות כמו העלאת זכרונות, או פעילות מונחית מטרה.
השפעת הדופמין על קליפת המוח הקדם מצחית והסטריאטום
נראה שהתהליך היצירתי מתחיל בקליפת המוח הקדם-מצחית, כאשר דיכוי קל של יכולת האינהיביציה והעכבה הסמויה מאפשר זרימה חופשית של רעיונות.
קליפת המוח הקדם-מצחית מקבלת מידע של מטה-מעלה "bottom-up" מהמערכות החושיות של המוח ומספקת ויסות של מעלה-מטה "top-down" על הקורטקס החושי, כדי לשלוף מידע שמאוכסן בזיכרון וכדי להנחות את העיבוד של המידע החושי.
קליפת המוח הקדם-מצחית מסוגלת לייצג מידע גם בהיעדר נוכחותו בסביבה הפיזית, באמצעות רשתות עצביות שמשפעלות אחת את השנייה באופן המאפשר את שמירת המידע במודעות.
בהתאם לכך, קליפת המוח הקדם-מצחית היא המערכת שאחראית על התפקודים הגבוהים של החשיבה, כמו חשיבה מופשטת ויש לה חשיבות רבה ליכולת היצירתית של האדם.
באופן כללי ישנם מוליכים עצביים המשפיעים על פעילות קליפת המוח הקדם-מצחית.
למשל, רמת השחרור של קטכולאמינים בקליפת המוח הקדם-מצחית יכולה לשנות במהירות את חוזק הקשרים ברשתות קדם מצחיות, כדי לתאם בין מצבים קוגניטיביים ותודעתיים לבין הדרישות הפיזיולוגיות המתעוררות בעקבות גירויים ואירועים שונים בסביבה.
בהתאם לכך, רמות נמוכות של המוליך העצבי נוראדרנלין המאפיינות מצבי רוגע מקושרות ליצירתיות, בעוד שרמות גבוהות של נוראדרנלין המאפיינות מצבי מתח מקושרות לירידה ביצירתיות.
מנגנון זה הוא ביטוי ליחסי גומלין בין רגש וקוגניציה.
כמו כן, יכולת ההתמדה של התהליכים היצירתיים בקליפת המוח הקדם-מצחית מווסתת על ידי המוליך העצבי דופמין.
זמינות הדומפין בקליפת המוח הקדם מצחית מושפעת מהאנזים Catechol-O-methyltransferase או COMT, שמפרק תרכובות אורגניות מסוג קטכולאמין בנוזל החוץ-תאי
קליפת המוח הקדם-מצחית מתפקדת באופן מיטבי כאשר הכמויות של המוליכים העצביים נוראדרנלין ודופמין מיטביות.
מוליכים עצביים אלו משפיעים בצורת U הפוכה, כך שעודף או חוסר שלהם יכולים להוביל לפגיעה משמעותית בתפקוד שלה.
בהתאם לכך, נראה יחס של צורת U הפוכה גם בין היכולת היצירתית לרמת הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית.
מסיבה זו, התוצאות של שינוי רמת הדופמין על היצירתיות של האדם, תלויות ברמת הבסיס שלו.
למשל, תוספת של דופמין לאדם עם רמת דופמין גבוהה, תעלה את רמת המוסחות ותפגע ביכולת ההתמדה של התהליך היצירתי.
לעומת זאת, הוספת כמות זהה של דופמין לאדם שרמת הבסיס שלו נמוכה, תוביל לשיפור של הביצועים היצירתיים שלו.
הסטריאטום מעורב בהנחיית ההתנהגות לעבר הגשמת מטרות רצויות על ידי בחירה וארגון של סדר הפעולות הנדרש.
במערכת העצבים האנושית, הסטריאטום מופעל בעקבות גירוי הקשור לתגמול, בעקבות גירוי אברסיבי (לא נעים), מפתיע או עוצמתי, או על ידי רמזים הקשורים לתגמול.
הוא מבסס את פעולתו על מידע שמתקבל מקליפת המוח הקדם-מצחית.
המוליך העצבי דופמין חיוני לצורך הפעלה סינפטית בתוך הסטריאטום ובינו לבין אזורים אחרים, כמו קליפת המוח הקדם-מצחית.
בהתאם לכך, בנוסף לקליפת המוח הקדם-מצחית, גם לפעילות הדופמינרגית של הסטריאטום יש השפעה משמעותית על היכולת היצירתית.
בעוד שהתפקוד הדופמינרגי של קליפת המוח הקדם מצחית אחראי על היציבות וההתמדה של התהליך היצירתי, התפקוד הדופמינרגי של הסטריאטום מאפשר את הגמישות החיונית לא פחות לתהליך זה.
גם בסטריאטום הקשר בין דופמין ליצירתיות הוא בעל צורת U הפוכה, כאשר רמות מתונות של דופמין מסייעות לגמישות המחשבתית ותורמות ליצירתיות, בעוד שרמות גבוהות או נמוכות של דופמין פוגעות בגמישות המחשבתית וביצירתיות.
מבחינה גנטית, וריאציות גנטיות של הגן DAT מקושרות לשונות בין אישית בזמינות של נשא הדופמין ושל זמינות הדופמין בסטריאטום.
כמו כן, נשא הדופמין DAT מקושר לזמינות הדופמין בסטריאטום ולגמישות מחשבתית.
קולטני דופמין D2 (המכונים גם DRD2) הם קולטנים נפוצים יחסית.
בנוסף למוליך העצבי דופמין, גם קולטני דופמין מסוג D2 מקושרים ליצירתיות.
למעשה, ההשפעה החזקה של קולטני D2 על הסטריאטום מקושרת ליצירתיות באמצעות ההשפעה שלו על גמישות החשיבה, שהיא חלק חיוני מתהליך זה.
הקשר בין התפקוד הדופמינרגי לרמת היצירתיות לא מסתכם רק בהשפעה הנפרדת שלו על קליפת המוח הקדם-מצחית והסטריאטום, אלא גם מהיחס של רמות הדופמין בין שני האזורים המוחיים האלו ובאיזון של המערכת הפרונטו-סטראיטלית ככלל.
למשל, שפעול יתר של הסטריאטום בהשוואה לקליפת המוח הקדם מצחית יגרום לרמות גבוהות מידי של מוסחות שתפגע ביצירתיות.
לעומת זאת, תת-שפעול של ההסטריאטום בהשוואה לקליפת המוח הקדם מצחית יגרום לנוקשות מחשבתית שתפגע ביצירתיות גם כן.
כלומר, האפנון העצבי של המערכת הפרונטו-סטריאטלית, עליו אחראי המוליך העצבי דופמין – הוא זה שמאפשר הן את הגמישות והן את ההתמדה הדרושות לתהליך היצירתי.
כמו כן, הקשר בין רמת הדופמין במערכת הפרונטו-סטריאטלית לבין היצירתיות אינו יחס ישר, אלא בצורה של U הפוכה.
מנגנון נוסף אשר יכול להסביר את הקשר בין דופמין ליצירתיות הוא הנטייה להתנהגות של חיפוש חידושים .
זאת משום שמנגנונים הקשורים למוליך העצבי דופמין מעורבים גם בנטייה של אנשים יצירתיים לחפש חידושים.
הנטייה לחיפוש חידושים מקושרת לאזורים מוחיים אשר מכילים תאי עצב דופמינרגיים או מקושרים לתאי עצב דופמינרגיים מאזורים אחרים של המוח, כמו: הסטריאטום הגחוני Ventral striatum, החומר השחור, הטגמנטום הגחוני והיפוקמפוס.
ההשפעה של ליקויים כרוניים בתפקוד הדופמינרגי על היצירתיות
המוליך העצבי דופמין מקושר ליכולת היצירתית.
משום שיש לו תפקיד משמעותית בוויסות התהליכים הקוגניטיביים המעורבים בחשיבה יצירתית, יש לצפות שמצבים הכרוכים בליקויים כרוניים בתפקוד הדופמינרגי יובילו להנמכה או שיפור של היכולת היצירתית.
למשל, אנשים עם סימנים עדינים של סכיזופרניה (שאינם עונים על הקריטריונים לאבחנה), יש ליקויים קלים בתפקוד הדופמינרגי והם מפגנים רמות גבוהות יותר של גמישות בחשיבה היצירתית, בהשוואה לאנשים בריאים ללא סכיזופרניה.
כמו כן, לדופמין יש תפקיד חשוב בהפרעות מצב רוח
בהתאם לכך, קשר מסוג עקומת U הפוכה בין זמינות הדופמין לבין היכולת היצירתית נראה גם אצל אנשים עם הפרעה דו-קוטבית, המאופיינת בתפקוד דופמינרגי לקוי.
מחקר ענק משנת 2011 בדק את רישומי הרשויות השוודיות, שכללו יותר ממיליון אנשים, וניתח את הרישומים ביחס לעיסוק במקצועות יצירתיים.
במחקר אופיין עיסוקם של אנשים אשר סבלו מפסיכופתלוגיות ועיסוקם של בני משפחותיהם ביחס לקבוצת ביקורת של אנשים אשר לא אובחנו כסובלים מהפרעה פסיכאטרית.
נמצא כי הוריהם ואחיהם של אנשים אשר סבלו מסכיזופרניה הועסקו יותר במשרות הנחשבות כיצירתיות כדוגמת מדענים ואומנים.
אנשים אשר סבלו מהפרעה דו-קוטבית עסקו גם הם וגם בני משפחותיהם במשלח יד יצירתי מאשר קבוצת הביקורת.
מנגד אנשים אשר סבלו מדיכאון קליני חד־קוטבי לא הראו דפוס עקבי בקשר להעסקה במקצוע יצירתי.
ללא טיפול תרופתי, אנשים עם מחלת פרקינסון מראים ירידה ביכולת הגמישות המחשבתית, בהשוואה לאנשים בריאים ללא מחלת פרקינסון.
עם זאת, אנשים עם מחלת הפרקינטון שמקבלים טיפול להגברת הפעילות הדופמינרגית Dopaminergic agents, מראים עלייה משמעותית ביצירתיות אמנותית.
לא רק זאת, אלא שהם מפגנים גם יצירתיות מילולית וויזואלית גבוהה יותר גם בהשוואה לאנשים בריאים ללא בעיות נוירולוגיות.