tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יורגנסן נשואה ויש לה שתי בנות ונכד, כמו כן היא הפסיקה לתקופה קצרה את הקמפיין שלה בעקבות מות אמה ב־3 בספטמבר 2020.
ג'וּ וֶנג'וּן (בסינית: 居文君, פין-יין: Jū wén jūn; נולדה ב-31 בינואר 1991) היא שחמטאית סינית בדרגת רב-אמן.
היא אלופת העולם בשחמט לנשים המכהנת, והייתה במרץ 2017 לאישה החמישית שעברה את מחסום מד כושר 2600. ג'ו זכתה ב-3 אליפות העולם בשחמט לנשים רצופות שנערכו בשנים 2018–2020.
נכון לספטמבר 2025, מדורגת במקום ה-15 בסין לפי מד כושר.
אדיסון גרייבס "ג'ו" וילסון האב הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קרוליינה הדרומית.
וילסון, שהחל כהונתו ב-2001, מייצג מחוז בחירה המשתרע מעיר הבירה קולומביה עד לגבול קרוליינה הדרומית–ג'ורג'יה.
בשנים 1985–2001 היה חבר הסנאט של קרוליינה הדרומית.
בספטמבר 2009 קטע וילסון את נאום מצב האומה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה במהלך ישיבה משותפת של הקונגרס האמריקאי, כשצעק "אתה משקר!".
קריאת הביניים הובילה לנזיפתו בידי בית הנבחרים.
וילסון נולד בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, בנם של ריי (לבית גרייבס) ויו דוו וילסון.
בשנת 1969 השלים באוניברסיטת וושינגטון ולי לימודי תואר ראשון במדע המדינה, שם הצטרף לאחוות "סיגמא נו".
ב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת קרוליינה הדרומית.
בשנים 1972–1975 שירת וילסון בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית.
לאחר מכן היה פרקליט צבאי במטה של המשמר הלאומי של קרוליינה הדרומית, ושם שירת עד לפרישתו בדרגת קולונל ב-2003. בתחילת דרכו המקצועית היה עורך דין המתמחה בדיני מקרקעין במשרד עורכי דין.
עוד הוסיף לכהן כשופט בספרינגדייל.
וילסון היה פעיל בפוליטיקה הרפובליקנית של קרוליינה הדרומית כשהמפלגה בקושי התקיימה במדינה.
כשהיה בן 15 השתתף לראשונה במערכת בחירות רפובליקנית, בבחירות האמצע ב-1962. בעבר היה עוזרו של סטרום ת'ורמונד ושל חבר הקונגרס פלויד ספנס , קודמו בתפקיד.
בשנים 1981 ו-1982, במהלך תקופת כהונתו הראשונה של הנשיא רונלד רייגן, היה וילסון סגן היועץ המשפטי במחלקת האנרגיה של ארצות הברית תחת המזכיר ג'יימס אדוארדס, לשעבר מושל קרוליינה הדרומית.
בשנת 1984 נבחר וילסון אל הסנאט של קרוליינה הדרומית כנציג מחוז הבחירה ה-23, בו שוכן מחוז לקסינגטון.
הוא נבחר מחדש ארבע פעמים נוספות, ובשלוש האחרונות מהן ניצב ללא מתנגדים.
במהלך כהונתו, שהחלה ב-8 בינואר 1985, נהפך מחוז לקסינגטון לאחד מן המעוזות הרפובליקניים המובהקים ביותר במדינה.
הוא לא החמיץ מושב חקיקה רגיל במשך 17 שנים.
לאחר שהרפובליקנים נטלו את השליטה בבית המחוקקים של קרוליינה הדרומית בבחירות 1996, הפך וילסון לרפובליקני הראשון שיושב בראש ועדת התחבורה של הסנאט המדינתי.
בנוסף על כך, וילסון היה חבר במועצת המבקרים של מכללת קולומביה ובחבר הנאמנים של מכללת קוקר.
במהלך כהונתו בסנאט של קרוליינה הדרומית היה וילסון נותן החסות העיקרי למספר הצעות חוק, בהן: חוק להקמת לוחית רישוי של המשמר הלאומי המדינתי, חוק מתן חופשה בתשלום לעובדי המדינה המעניקים סיוע הומניטרי באירועי אסון, והחלת דרישה בחוק לגברים בני 18–26 להירשם במערכת השירות הסלקטיבי בעת הגשת בקשה לרישיון נהיגה.
בשנת 2000 נמנה וילסון בין שבעת הסנאטורים שהצביעו נגד הסרת דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה מגג קפיטול מדינת קרוליינה הדרומית.
ב-16 באוגוסט 2001 הלך לעולמו פלויד ספנס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קרוליינה הדרומית, ובעבר הבוס של וילסון.
בעקבות זאת התקיימו בחירות מיוחדות אל בית הנבחרים, בהן התמודד וילסון.
לימים סיפר וילסון כי ספנס התקשר אליו על ערש דווי ממיטתו בבית החולים ודחק בו להתמודד לקונגרס.
בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית – התחרות האמיתית במעוז רפובליקני זה – גרף וילסון 75% מקולות הבוחרים.
ביום הבחירות המיוחדות ב-18 בדצמבר 2001 נבחר להשלים את שארית כהונתו של ספנס עם 73% מהקולות.
בשנת 2002 נבחר לתקופת כהונה מלאה אחרי שגרף 84%.
ב-2004 הוזכר כמועמד אפשרי לסנאט של ארצות הברית כמחליפו של הסנאטור הפורש פריץ הולינגס, אך וילסון בחר להתמודד לקדנציה שנייה בבית הנבחרים.
מאז נבחר אחת לשנתיים לתקופות כהונה נוספות.
בשידור חי משנת 2002 של תוכנית האירוח "C-SPAN Washington Journal", וילסון ועמיתו לקונגרס בוב פילנר דנו בנשק להשמדה המונית במלחמת עיראק.
כשפילנר ציין כי ארצות הברית סיפקה לעיראק "נשק כימי וביולוגי" בשנות ה-80 של המאה ה-20, וילסון הצהיר שטענה זו מומצאת ואמר לפילנר: "השנאה הזו לאמריקה של אנשים מסוימים היא פשוט מקוממת, ואתה צריך להתגבר על זה"; לאחר מכן, בהצהרות לעיתונות, התנצל וילסון על דבריו.
במרוצת השנים נתן וילסון את חסותו לעשרות הצעות חוק הנוגעות לגיוס ושימור מורים ואנשי חינוך, בטיחות אש בקמפוסי קולג', דרגות חיילי המשמר הלאומי של ארצות הברית, חימוש טייסי חברות תעופה, זיכויי מס למאמצים, זיכויי מס לתורמי איברים וסוגיות שונות הקשורות בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
החל מינואר 2006 שמונה הצעות חוק להן היה שותף התקבלו כחוקים בידי מליאת בית הנבחרים.
וילסון הוא תומך נלהב באיסור פדרלי על פוקר מקוון, ובמהלך כהונתו קידם חוקים האוסרים הימורים באינטרנט.
מחוקקים משתי המפלגות גינו את ההתפרצות של וילסון, בהם ג'ון מקיין הרפובליקני.
מאוחר יותר באותו היום התנצל וילסון בהצהרה לעיתונות, התנצלות אותה קיבל הנשיא אובמה.
חרף התנצלותו בפני הנשיא אובמה, דרשו הדמוקרטים בבית הנבחרים שיתנצל באורח רשמי בפני בית הנבחרים עצמו, אך וילסון מיאן.
ב-15 בספטמבר אישרה מליאת בית הנבחרים "החלטת גינוי" (resolution of disapproval) נגד וילסון, ברוב 240 תומכים מול 179 מתנגדים.
ג'וזף לוק וולאקוט הוא כדורגלן גנאי יליד אנגליה המשחק בעמדת השוער בקבוצת קרולי טאון מהפוטבול ליג השנייה ובנבחרת גאנה.
וולאקוט גדל במחלקת הנוער של בריסטול סיטי.
הוא הושאל לקבוצות קליבדון טאון, ויימות', ברגסוי, באת' סיטי, ווקינג, טרורו סיטי, גלוסטר סיטי, פורסט גרין רוברס וסווינדון טאון.
ב-11 ביוני 2021 חתם על חוזה לעונה אחת בסווינדון טאון מהפוטבול ליג השנייה.
ב-23 ביוני 2022 חתם על חוזה לשלוש עונות בצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-9 באוקטובר 2021 ערך וולאקוט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 3-1 על נבחרת זימבבואה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא היה חלק מסגל נבחרת גאנה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022.
יוסף (ג'ו) טולדנו (נולד ב-1938) הוא היסטוריון וביוגרף ישראלי, חוקר יהודי צפון אפריקה.
בצעירותו היה פעיל בתנועת הנוער החלוצי הבונים.
בוגר המכון למדריכי חוץ לארץ של ההסתדרות הציונית העולמית.
למד משפטים, כלכלה ומדעי המדינה בפריז, ועלה לישראל בשנת 1963 כנציגה של תנועת "עודד" לעידוד עליית סטודנטים ואקדמאים יוצאי מרוקו.
לאחר מספר שנים בשירות משרד החוץ ובמחלקת ההסברה של ההסתדרות הציונית העולמית, פנה למחקר יהודי צפון אפריקה.
הוא פרסם והשתתף עד כה בלמעלה מעשרה ספרים על ההיסטוריה והתרבות של יהדות צפון אפריקה בכלל ומרוקו בפרט, בעברית באנגלית ובצרפתית.
רדיפה והצלה: יהודי מרוקו תחת שלטון וישי, הוצאת "אורות יהדות המגרב", 2016
יהודי מרוקו, מרכז ההסברה שירות הפרסומים, ירושלים 1986
ויהי בעת המלאח: תולדות היהודים במרוקו מראשית התיישבותם ועד ימינו, ירושלים 1984
ג'ו יאמינג (במנדרינית: Zhu Yaming; נולד ב-4 במאי 1994) הוא אתלט סיני, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) ואלוף אסיה (בובנשוואר 2019) בקפיצה משולשת.
באליפות אסיה שנערכה ביולי בבובנשוואר שבהודו זכה ג'ו במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.82 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת סיים במקום השביעי בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 16.87 מטר.
סגן אלוף אסיה בקפיצה משולשת
באליפות אסיה שנערכה באפריל בדוחה שבקטר זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.87 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שקטר סיים במקום 16 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.79 מטר.
סגן אלוף אולימפי בקפיצה משולשת
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.57 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.98 מטר) ולפני הוגו פבריס זנגו מבורקינה פאסו (17.47 מטר).
מדליית ארד באליפות העולם בקפיצה משולשת
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.31 מטר, אחרי פיצ'רדו (17.95 מטר) וזנגו (17.55 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום הרביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.15 מטר.
ג'ו הנרי הוא זמר-יוצר, גיטריסט ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
הוא הוציא חמישה-עשר אלבומי אולפן והפיק עשרות הקלטות עבור אמנים אחרים, כולל שלושה אלבומים זוכי פרס גראמי.
הנרי נולד בשארלוט, קרוליינה הצפונית, המדינה ממנה הגיעו גם הוריו, אותם תיאר כנוצרים אדוקים.
הוא גדל בעיר אוקלנד, מישיגן ולמד בבית הספר הקהילתי של רוצ'סטר.
הוא סיים את לימודיו בתיכון רוצ'סטר אדמס, ולאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן.
לאחר מכן, החל להתמקצע במקצועות המוזיקה.
הנרי עבר לברוקלין, ניו יורק ב-1985 והחל להופיע באולמות מוזיקה מקומיים.
בהמשך לכך, שיתף פעולה עם סולומון ברק, אני דיפרנקו, איימי מאן, אלביס קוסטלו, סאליף קייטה, רמבלינג ג'ק אליוט, יו לורי, ליסה האניגן, בוני רייט, בילי בראג, גאי פירס, ג'ואן באאז וגאי פירס.
בשנת 2000 השתתף בכתיבת להיט הקאנטרי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, "Don't Tell Me" שנכלל באלבום האולפן השמיני שלה, Music.
ארבע שנים לאחר מכן, כתבו את "Falling Free" מ-MDNA.
ג'ו אן הרשברגר היא שחיינית עבר אמריקאית, סגנית אלופת עולם (בלגרד 1973) ושיאנית עולם במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערכו בשיקגו, אילינוי ב-6 באוגוסט היא קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:53.83 דקות, שיפרו שליא בן שמונה החודשים של שיין גולד מאוסטרליה (8:58.1 דקות).
במשחקים עצמם היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:01.21 דקות.
בתחרות שנערכה בלואיוויל, קנטקי ב-25 באוגוסט 1973 היא קבעה במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:54.14 דקות, שיפור לשיא העולם בן חצי השנה של שיין גולד (16:56.9 דקות), שיאה החזיק מעמד כ-4 חודשים ונשבר על ידי ג'ניפר טורול מאוסטרליה (16:49.9 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה ב-9 בספטמבר היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חפשי בתוצאה של 8:55.56 דקות, אחרי נובלה קליגאריס מאיטליה שקבעה שיא עולם חדש של 8:52.97 דקות ולפני גודרון וגנר ממזרח גרמניה (9:01.82 דקות).
שיא זה החזיק מעמד 7 חודשים ונשבר על ידי ג'ניפר טורול (8:43.48 דקות).
ג'ו פארמר הנדרי , הידוע יותר בשם הבמה שלו ג'ו הנדרי, הוא מתאבק מקצועי ומוזיקאי סקוטי.
הוא חתום כיום ב-TNA וב-WWE ב-NXT.
הנדרי היה גם אלוף המדיה הדיגיטלית לשעבר של TNA, והוא החזיק בתואר זה למשך תקופה ארוכה יותר מכל אלוף אחר.
הנדרי הוא מתאבק מעוטר, וזכה באליפויות לאומיות בריטיות לבוגרים בסגנון לחימה חופשי ו-Greco-Roman.
בשנת 2017, ייצג הנדרי את בריטניה בתחרויות בינלאומיות בהיאבקות בסגנון לחימה חופשי באליפות ההיאבקות של חבר העמים.
בהמשך, זכה במקום בנבחרת ההיאבקות בסגנון לחימה חופשי של סקוטלנד למשחקי חבר העמים 2018.
הנדרי החל להתאמן בתחילה כדי להיות מתאבק מקצועי אצל דמיאן מקל, מיקי וויפלש, רובי ברוקסייד ומרטי ג'ונס בבית הספר היאבקות Source Wrestling School.
בשנת 2014, הוא הופיע פעמיים ב-WWE: בתור "רוזבאד" בפרק של Raw מ-19 במאי, ובתור דיפלומט רוסי בפרק של Raw מ-10 בנובמבר.
הסיור הקנדי הראשון שלו היה עם SMASH Wrestling.
בשנת 2013, החל הנדרי להופיע באופן קבוע עבור Insane Championship Wrestling (ICW), הוצג לראשונה כחבר בקבוצת "ממשלת קנדי" של ג'יימס ר.
הוא נכנס ליריבות עם ביג דאמו ולאחר מכן עם חבר נוסף בקבוצה, קני וויליאמס.
וויליאמס זכה באליפות ה-ICW Zero-G בתקופה זו, והנדרי התמודד מולו מספר פעמים על התואר, אך לא הצליח לזכות בו.
ב-6 באפריל 2015, הנדרי איתגר ללא הצלחה את דרו גאלוויי על אליפות העולם במשקל כבד של ICW באירוע של Pro Wrestling Ulster, שבו הועמדו על כף המאזניים גם תוארי ה-EVOLVE ו-DGUSA Open the Freedom Gate.
בהמשך, הקים הנדרי את צמד "האש המקומית" עם דייבי בוי.
יחד הם נכנסו לטורניר אליפות הזוגות של ICW (שנערך כדי להכתיר אלופים חדשים לאחר שעזבה החברה קבוצת "פולו פרומושנס" לאחר שזכתה בחגורות) וגברו על מייק בירד וווילד בור בגמר ב"מסיבת הבית של שוג 3" ב-31 ביולי 2016 כדי לזכות באליפויות הזוגות הפנויות.
הם איבדו את התארים ב-11 בספטמבר 2016 לקבוצת "פולו פרומושנס" בקרב סולם.
ב-16 ביוני 2019, ניצח הנדרי את אנדי ווילד באירוע ICW I Ain't Yer Pal, Dickface!.
ב-27 ביולי 2019, נאלץ הנדרי לעזוב את ICW לאחר שהפסיד ללייטון באזרד בקרב יחידים בלילה הראשון של "מסיבת הבית של שוג 6".
זה הוביל אותו לחתום ב-Ring of Honor מספר ימים לאחר מכן.
בשנת 2014, הופיע הנדרי בתוכנית Raw כאחד הנציגים הרוסים של ולדימיר פוטין שליוו את אלוף ארצות הברית, רוסב, לזירה.
ב-18 ביוני 2024, ערך הנדרי את הבכורה שלו בזירה ב-WWE בתוכנית NXT כאחד הנציגים של TNA בקרב ראמבל שנועד לקבוע את הטוען לכתר ה-NXT.
בקרב זה הוא הודח מיד על ידי פרנקי קזאריאן.
באפריל 2024, הפך הנדרי לכוכב רשת בזכות שיר הנושא שלו, "I Believe In Joe Hendry", שיצא כסינגל.
השיר הגיע לשיא במקום הרביעי במצעד הורדות הסינגלים בבריטניה ובמקום השישי במצעד מכירות הסינגלים בבריטניה ב-3 במאי 2024. השיר הגיע לשיא במקום הרביעי במצעד ה-Official Big Top 40.
הנדרי הוא מוזיקאי כבר 10 שנים (הוא והלהקה שלו היו קרובים לחתימת חוזה עם סוני מיוזיק).
הוא שילב את הקריירה המוזיקלית שלו בקריירת ההיאבקות המקצועית שלו.
הנדרי כותב ומבצע את שירי הכניסה וסרטוני הכניסה שלו בעצמו.
בתור פייס (דמות טובה): הנדרי היה ידוע בכניסות זירה ראוותניות, בדרך כלל פרודיה על שיר מפורסם כדי להקניט את היריב שלו.
דוגמאות לכך כוללות: "In the Air Tonight" של פיל קולינס, שנעשה במהלך היריבות שלו עם המנהל לשעבר ג'יימס ר.
קנדי, שיר הנושא של EastEnders כדי להקניט את שיי סמואלס, ו-"Rollin' " של לימפ ביזקיט כדי להקניט את וולפגנג.
שנקרא "Local Heroes" שבו הופיע הנדרי, כדי להצחיק על "חוסר ההצלחה המוזיקלית" שלו.
בתור דמות רעה: לאחר שינוי דמות לרעה במרץ 2017, כאשר הנדרי היה המנהיג של קבוצת היוקרה ב-WCPW, הוא נודע כ-"The Prestigious One" (המוערך).
למרות שהקבוצה התפרקה בתחילת 2018, הנדרי המשיך לכנות את עצמו כך, וציין ש"זה אני עם עוצמת הקול מוגברת", וגם בראיון ל-BBC בהכנה למשחקי חבר העמים 2018.
הנדרי היה ידוע בעבר גם כ-"Stadium Joe" (ג'ו האצטדיון) בתקופה שלו עם ICW, כינוי שמשקף את נטייה של דמות הזירה שלו להגזים באמת ולרקום סיפורים.
ג'וזף (ג'ו) ג'יימס וולף היה כדורסלן ומאמן אמריקאי.
וולף שיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בשבע קבוצות שונות.
וולף נולד בשנת 1964 בקוהלר, ויסקונסין, ארצות הברית.
הוא הוביל את התיכון המקומי לזכייה באליפות המדינה במשך 3 שנים רצופות.
שיחק במשך 4 שנים בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל תחת המאמן דין סמית'.
בדראפט של עונת 1987 נבחר במקום ה-13 על ידי הלוס אנג'לס קליפרס.
במהלך 11 עונות שיחק בשבע קבוצות שונות, בעיקר כשחקן מחליף שעולה מהספסל.
קלע 4.2 נקודות ולקח 3.3 ריבאונדים בממוצע לאורך הקריירה.
לאחר הפרישה ממשחק פנה לקריירת אימון.
הוא אימן את איידהו סטאמפיד בליגת ה-CBA ואת קולורדו 14' בליגת הפיתוח של ה-NBA.
שימש כעוזר מאמן של סקוט סקיילס בקבוצת מילווקי באקס.
לקראת עונת 2014/2015 הצטרף לצוות האימון של ליונל הולינס בברוקלין נטס.
בשנת 2017 שב לליגת המכללות ומונה כעוזר מאמן באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון.
לאחר שנה מונה למאמן גרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח, תפקיד אותו מילא במשך שתי עונות.
באוקטובר 2023 מונה לעוזר מאמן ויסקונסין הרד.
ג'ו וולטון היא סופרת ומשוררת פנטזיה ומדע בדיוני ולשית-קנדית.
וולטון ידועה בעיקר בזכות הרומן "Among Others", שזכה בפרסי הוגו ונבולה בשנת 2012, והרומן "Tooth and Claw", מעין רומן ויקטוריאני בתוספת דרקונים, שזכה בפרס הפנטזיה העולמי בשנת 2004. בין עבודותיה הנוספות נמנית סדרת "Small Change", המשלבת היסטוריה חלופית עם ז'אנר המסתורין הרך.
הרומן "Lifelode" זכה בפרס האגודה המיתופואטית לשנת 2010, והרומן ההיסטורי-חלופי שלה "My Real Children" זכה בפרס טיפטרי בשנת 2015.
וולטון נולדה בשנת 1964 בעיר אברדייר שבוויילס.
היא למדה בבתי ספר שונים בוויילס ובאנגליה, וסיימה את לימודיה באוניברסיטת לנקסטר.
לאחר מכן חיה בלונדון ולנקסטר, ובשנת 2002 עברה לקנדה.
וולטון דוברת וולשית ומעידה כי שפתה השנייה היא תוצאה של לימודים בבית הספר ושל השפעת סבתה, שהייתה חוקרת ומתרגמת וולשית ידועה.
וולטון החלה לכתוב בגיל 13, אך ספרה הראשון פורסם רק בשנת 2000. תחילה כתבה מאמרים עבור מגזינים הקשורים למשחקי תפקידים, והייתה פעילה בקהילות מקוונות של מדע בדיוני.
הרומנים הראשונים של וולטון, "The King's Peace" (2000), "The King's Name" (2001) ו-"The Prize in the Game" (2002), הם ספרי פנטזיה המבוססים על בריטניה הארתוריאנית ואירלנד של סיפורי המיתולוגיה דוגמת "טאין בו קואלנגה" .
בשנת 2002 זכתה בפרס ג'ון קמפבל לסופרת החדשה הטובה ביותר.
Tooth and Claw (2003) – רומן דרקונים בסגנון אנתוני טרולופ.
Small Change – סדרת מסתורין המתרחשת בהיסטוריה חלופית שבה בריטניה עשתה שלום עם אדולף היטלר.
Among Others (2012) – רומן שזכה בפרסי הוגו ונבולה.
The Thessaly Trilogy (2015–2016) – סדרת מדע בדיוני/פנטזיה הכוללת שילוב של מיתולוגיה יוונית והרהור מחודש על "המדינה" של אפלטון.
Or What You Will (2020) – רומן מטא-בדיוני העוסק ביצירתיות ואלמוות.
היא גם יזמה את יום *International Pixel-Stained Technopeasant Day*, כמחאה על התנגדות לפרסום מקוון חינמי של יצירות ספרותיות.
בשנת 2022 פרסמה דרמה קולית מקורית בשם "Heart's Home", המבוססת על סיפור עם וולשי.
2002 - פרס ג'ון קמפבל לסופר/ת החדש/ה הטוב/ה ביותר.
2004 - פרס הפנטזיה העולמי עבור Tooth and Claw בקטגוריית הרומן הטוב ביותר.
2008 - פרס פרומתאוס עבור Ha'penny בקטגוריית רומן.
2010 - פרס האגודה המיתופואטית עבור ספרה Lifelode בקטגוריית ספרות למבוגרים.
2012 - פרס הוגו עבור Among Others בקטגוריית הרומן הטוב ביותר.
2012 - פרס הפנטזיה הבריטי עבור ספרה Among Others בקטגוריית רומן פנטזיה.
2012 - פרס נבולה עבור Among Others בקטגוריית הרומן הטוב ביותר.
2015 - פרס ג'יימס טיפטרי ג'וניור עבור My Real Children.
2015 - פרס לוקוס עבור What Makes This Book So Great בקטגוריית עיון.
2017 - פרס סקיילארק על תרומתה לספרות המדע הבדיוני והפנטזיה.
2022 - פרס האגודה המיתופואטית עבור Or What You Will בקטגוריית ספרות למבוגרים.
ג'ו יו-רי (בקוריאנית: 조유리; נולדה ב-22 באוקטובר 2001) היא זמרת ושחקנית דרום קוריאנית, הידועה בעיקר כחברה לשעבר בלהקות הבנות הדרום קוריאנית-יפנית Iz*One.
היא זכתה לפופולריות לאחר השתתפותה בתוכנית הריאליטי של Produce 48 של Mnet ב-2018, שם הגיעה למקום השלישי ובשל כך הצטרפה ללהקה.
לאחר פירוקה של Iz*One באפריל 2021 פתחה ג'ו בקריירת סולו, ובאוקטובר 2021 הוציאה את אלבום הסינגל הראשון שלה, Glassy, שבעקבותיו זכתה למועמדות בקטגוריית "טירונית השנה" במספר טקסי פרסים.
בנוסף לקריירה המוזיקלית שלה, ג'ו שיחקה במספר תפקידים בסדרות טלוויזיה, בהם סדרת האינטרנט Mimicus, וכן החל מהעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה משחק הדיונון בתפקיד קים ג'ון-הי.
ביולי 2017 השתתפה ג'ו בתוכנית הריאליטי Idol School של Mnet, בה הורכבה להקת פרומיס 9 מהמשתתפות שהגיעו לתשעת המקומות הראשונים, וסיימה במקום ה-15.
ב-11 במאי 2018 השתתפה ג'ו בתוכנית הריאליטי Produce 48 של Mnet, בה הגיעה למקום השלישי, וזכתה להיכנס ללהקת הבנות Iz*One, שהוקמה לאחר התוכנית.
ב-29 באוקטובר 2018 הופיעה ג'ו לראשונה כחברה ב-Iz*One, עם יציאתו של המיני-אלבום Color*Iz.
ב-17 בפברואר 2020 הוציאה הלהקה לאור את אלבום האולפן הראשון שלה בשפה הקוריאנית, Bloom*Iz, ונכלל השיר "Someday", שכתבה והלחינה ג'ו, וביצעה לצד חברותיה ללהקה, קים צ'א-וון וצ'וי יא-נה.
ב-29 באפריל 2021 התפרקה רשמית הלהקה, בעקבות סיום החוזה שלהן.
ב-22 בספטמבר 2020 פרסמה ג'ו את השיר "My Love" עבור סדרת הטלוויזיה של רשת SBS.
ב-24 ביוני 2021 הוציאה ג'ו את השיר "Story of Us" עבור סדרת הטלוויזיה Monthly Magazine Home של רשת JTBC.
ב-23 בספטמבר פורסם הסינגל "Autumn Memories" (가을 상자), שיתוף פעולה בין ג'ו לבין הזמר לי סוק-הון.
ב-24 בספטמבר הודיעה WakeOne שג'ו תפרסם את אלבום הסינגל הראשון שלה, ששמו Glassy, ב-7 באוקטובר, ובו ייכלל סינגל מוביל הנושא את אותו השם.
לאחר הופעת הבכורה שלה כאמנית סולו, קיבלה ג'ו מועמדויות לקטגוריית "טירונית השנה" בטקס פרסי דיסק הזהב ה-36, קטגוריית "האמנית החדשה הטובה ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnet לשנת 2021, וכן "טירונית השנה" בטקס פרסי המוזיקה של סיאול ה-31.
ב-11 באפריל 2022 לוהקה ג'ו לתפקיד המשחק הראשון שלה, סדרת האינטרנט "Mimicus" של חברת Playlist Studio.
ב-17 במאי הוכרז שג'ו תוציא את המיני-אלבום הראשון שלה, Op.22 Y-Waltz: in Major, ב-2 ביוני, ובו נכלל הסינגל המוביל .
המיני-אלבום הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הדרום-קוריאני של סירקל צ'ארט.
ב-7 ביוני השיגה ג'ו את הזכייה הראשונה שלה במופע מוזיקה, בתוכנית "The Show" של SBS M, לאחר שביצעה את .
ב-11 באוגוסט הוציאה ג'ו את הסינגל השיווקי "Maybe", וב-13 בספטמבר פרסמה את השיר "Can You Feel My Heart" כחלק מפסקול סדרת הטלוויזיה The Law Cafe של KBS2.
ב-8 באוקטובר הוכרז שג'ו תוציא את אלבום הסינגל השני שלה, Op.22 Y-Waltz: in Minor, ב-24 באוקטובר.
מאוחר יותר באותו חודש הוציאה ג'ו הוציא את השיר "Run (Female Ver.)" עבור סדרת הטלוויזיה The Fabulous של נטפליקס.
בדצמבר 2022, הופיעה ג'ו בפרק 7 בעונה השנייה של סדרת הרשת Work Later, Drink Now בתפקיד סיאון, עבריינית צעירה.
עבור תפקיד זה זכתה ג'ו לביקורות חיוביות מהמבקרים, בהם צ'וי היי-ג'ין מ-MT Star News, אשר שיבח את המשחק הטבעי שלה ותיאר את ההופעה כ"קצרה, אך משאירה רושם חזק".
בנוסף להופעתה, פרסמה ג'ו את הרצועה כחלק מפסקול העונה.
ב-24 במאי 2023 פרסמו ג'ו והשחקנית צ'אי סו-בין את הסינגל השיווקי "Yellow Circle" בשיתוף עם ליפטון וסטארשיפ אנטרטיינמנט.
ב-29 ביוני הוכרז שג'ו לוהקה לעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה משחק הדיונון של נטפליקס, ב-2 ביולי הוציאה ג'ו את הרצועה "Down (Juicy Juicy)", עבור סדרת הטלוויזיה See You in My 19th Life של ערוץ tvN.
שלושה ימים לאחר מכן, הוציאה גרסת כיסוי לשיר "A Poem Titled You" של טאיון.
ב-25 ביולי הוכרז שג'ו תוציא את המיני-אלבום השני שלה, Love All, לצד הסינגל המוביל "Taxi", ב-9 באוגוסט.
ב-29 באוגוסט פורסם הסינגל "Luv Luv Luv", שיתוף פעולה של ג'ו עם סונג האן-בין מלהקת Zerobaseone, כחלק מהפסקול הסדרה My Lovely Liar של tvN.
ב-25 באוקטובר הוציאה ג'ו את הרצועה "Spring Days pass" עבור סדרת הטלוויזיה של Jeongnyeon: The Star Is Born של tvN.
ב-2025 השתתפה בעונה השלישית של "משחק הדיונון", בה היא מתה לאחר שניסתה להציל את התינוקת שלה ממוות.
באוגוסט 2022 נבחרה ג'ו לדגמן לקולקציית Aurora של לוג'יטק G, הכוללת ציוד למשחקים בצבעי פסטל.
שם פרטים מיקומי שיאבמצעדים מכירות קוריאה הדרומית JPN Op.22 Y-Waltz: in Major יצא לאור : 2 ביוני 2022
שם פרטים מיקומי שיאבמצעדים מכירות KOR Glassy יצא לאור: 7 באוקטובר 2021
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג 5 : 89,168 Op.22 Y-Waltz: in Minor יצא לאור: 24 באוקטובר 2022
פורמטים: CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג 6 : 58,874
שם שנה אלבום קוריאה הדרומית(הורדות) 2023 68
כל הקרדיטים לקוחים ממסד הנתונים של איגוד זכויות היוצרים הקוריאני של המוזיקה, אלא אם צוין אחרת.
שנה שם תפקיד הערות סימוכין 2017 Idol School משתתפת סיימה במקום ה-15 2018 Produce 48 סיימה במקום ה-3 2022 As Each Instinct מנחה עם לי דא-הוי 2024 משחק הדיונון קים ג'ון-הי (שחקנית 222) עונה 2
ג'ו האנט היה טניסאי אמריקאי.
ג'ו האנט נולד בשנת 1919 בסן פרנסיסקו.
הוא התחיל להתאמן בטניס וניצח באליפות ארצות הברית לילדים עד גיל 15 ועד גיל 18. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה וניצח באליפות ארצות הברית לסטודנטים.
בשנים 1939 ו-1940 האנט הגיע לחצי הגמר באליפות הארצות הפתוחה.
בעקבות כך הוא נכלל בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה האנט כבוגר האקדמיה הימית של ארצות הברית שירת בצי ארצות הברית.
בשנת 1943 הוא ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה כאשר נפצע בשניות אחרונות של המשחק אך כדור באחר חבטה של ג'ק קרמר נחת מחוץ למגרש.
בשנת 1944 עקב שירותו בצי ארצות הברית האנט לא קיבל שחרור ולא השתתף בתחרות.
האנט נהרג בתאונה אווירית בשנת 1945.
בשנת 1966 נכלל האנט בהיכל התהילה של הטניס.
ג'וזף ג'ורג' וילוק הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג.
וילוק נולד בוולת'אמסטו, וולת'אם פורסט שבלונדון רבתי.
וגדל במחלקת הנוער של ארסנל, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-20 בספטמבר 2017 בניצחון של ארסנל 1–0 דונקסטר רוברס במסגרת גביע הליגה.
ב-15 באפריל 2018 ערך וילוק הופעת בכורה בפרמייר ליג בהפסד של ארסנל 1–2 לניוקאסל יונייטד.
ובסך הכל בעונת הבכורה שלו בבוגרים ערך וילוק 11 הופעות, מתוכן 5 בליגה האירופית.
ב-29 בנובמבר 2018 כבש וילוק שער בכורה בבוגרים בניצחון 3–0 על וורסקלה פולטבה במסגרת שלב הבתים בליגה האירופית, בעונה בה הגיעה ארסנל עד לגמר.
ואת עונתו השנייה במועדון הוא סיים עם 3 שערים ב-6 הופעות בכל המסגרות.
לאחר שפתח בשלושה משחקים בפרמייר ליג בעונת 2019/2020, ב-12 בספטמבר 2019, פורסם כי וילוק חתם על חוזה חדש לטווח ארוך במועדון.
ב-25 ביוני 2020, כבש וילוק את שערו הראשון בפרמייר ליג בניצחון 2–0 על סאות'המפטון.
ואת העונה הוא סיים עם 5 שערים ב-44 הופעות בכל המסגרות.
ואף זכה עם ארסנל בגביע האנגלי שהיה התואר הראשון שלו בבוגרים.
וילוק פתח טוב את עונת 2020/2021 בליגה האירופית וכבש 3 שערים בשלב הבתים, אך לא קיבל הרבה הזדמנויות בליגה.
ב-1 בפברואר 2021, הושאל וילוק לניוקאסל יונייטד עד לתום העונה.
חמישה ימים לאחר מכן ב-6 בפברואר, כבש וילוק שער בכורה בהופעת הבכורה שלו בניוקאסל, בניצחון 3–2 על סאות'המפטון במסגרת הליגה.
לאחר שכבש בשלושה משחקים רצופים כשעלה כמחליף נגד טוטנהאם הוטספר, ווסטהאם יונייטד וליברפול, ב-7 במאי 2021 עלה וילוק לראשונה בהרכב ניוקאסל בניצחון 4–2 על לסטר סיטי, וכבש משחק רביעי ברציפות.
ב-14 במאי, וילוק כבש משחק חמישי ברציפות בהפסד 3–4 למנצ'סטר סיטי.
ב-19 במאי, הוא כבש במשחק הליגה השישי ברציפות שלו, והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הפרמייר ליג שעושה זאת, בגיל 21 שנים ו-272 ימים, שיא שהוחזק עד אז בידי רומלו לוקאקו.
ונשבר לאחר מכן על ידי רסמוס הוילון ב-18 בפברואר 2024. ארבעה ימים לאחר מכן, ביום האחרון של עונת הפרמייר ליג, הוא כבש שוב והשווה את שיא המועדון לכיבוש במשחקים רצופים שקבע אלן שירר.
כשרצף הכיבושים שלו זיכה אותו גם בתואר שחקן החודש לחודש מאי.
ואת חצי עונת ההשאלה שלו בניוקאסל הוא סיים עם 8 שערים ב-14 משחקים.
לאחר חצי עונת ההשאלה המוצלחת, ב-13 באוגוסט 2021, חתם וילוק על חוזה לשש שנים בניוקאסל, ששילמה תמורתו לארסנל 25 מיליון ליש"ט.
עונתו הראשונה של וילוק כשחקן ניוקאסל לא הייתה מוצלחת כמו עונת ההשאלה שלו, והוא סיים אותה עם 2 שערים ב-31 הופעות בכל המסגרות.
עם זאת, וילוק המשיך להיות בורג משמעותי בקבוצה ואת עונת 2022/2023 הוא סיים עם 3 שערים ב-43 הופעות בכל המסגרות.
עונת 2023/2024 הייתה עונת חסרת מזל עבור וילוק שהחל אותה רק בסוף אוקטובר בגלל פציעה, ולאחר חודש נפצע שוב והחמיץ עוד כמעט שלושה חודשים, הוא חזר למגרשים בסוף פברואר, אך בתחילת אפריל נפצע שוב וסיים את העונה, והופיע רק ב-14 משחקים בכל העונה.
ב-16 במרץ 2025, עלה וילוק מהספסל והופיע בגמר גביע הליגה בו זכתה ניוקאסל שהיה התואר הראשון של הקבוצה אחרי 70 שנה.
ואת העונה הוא סיים עם 3 שערים ב-41 הופעות בכל המסגרות.
שחקן החודש בפרמייר ליג: מאי 2021
ג'ו סטריאני הוא גיטריסט, רב-נגן ומוביל הרכב רוק אינסטרומנטלי.
סטריאני היה מורה לגיטרה בעברו לאמנים כסטיב ואי וקירק האמט ונחשב לווירטואוז בנגינתו, המשלבת בין סגנונות הג'אז פיוז'ן, הרוק והבלוז.
בשנת 1988 הצטרף הגיטריסט לסולן הרולינג סטונז מיק ג'אגר בסיבוב הופעותיו לקידום אלבום הסולו של הזמר, ובשנת 1994 החליף את ריצ'י בלקמור כגיטריסט ראשי בסיבובי ההופעות של דיפ פרפל.
בנוסף, עבד בשיתוף עם גיטריסטים רבים אחרים במופעי G3 שנתיים.
לסטריאני 14 אלבומי אולפן, כאשר אלבום הבכורה יצא ב-1986, ואלבומו האחרון יצא ב-24 ביולי 2015. הוא היה מועמד ל-14 פרסי גראמי, ללא אף זכייה, אם כי יצירותיו זכו להערכה רבה.
סטריאני, יליד וסטברי שבניו יורק ממוצא איטלקי, החל לנגן בגיטרה בגיל 14 לאחר ששמע על מותו של ג'ימי הנדריקס.
בין השנים 1971–1974 לקח סטריאני חלק בהרכב בית ספר התיכון "מפיסטופלס", שביצע גרסאות כיסוי לשיריו של הנדריקס, כמו גם הרולינג סטונז, הדלתות, בלאק סבאת' ורבים אחרים, וכן החל לתת שיעורי נגינה בגיטרה, כשעם תלמידיו נמנה סטיב ואי.
תוך כדי, מורה המוזיקה שלו מבית ספר התיכון הכיר לו את תאוריית גובה הציר (Pitch Axis Theory), שיטה לבניית מהלך הרמוני שסטריאני מרבה להשתמש בה מאז ביצירותיו.
לאחר שלמד בעצמו את רזי המוזיקה במשך שלוש שנים, החל בשנת 1974 לימודי נגינה אצל גיטריסט הג'אז בילי באואר ופסנתרן הג'אז לני טריסטנו.
טריסטנו, שהיה תובעני מאוד בהוראתו, השפיע רבות על נגינתו של סטריאני.
בשנת 1978 עבר סטריאני לברקלי שבקליפורניה, ובמשך עשר השנים הבאות המשיך לתת שיעורי נגינה לאמנים כמו קירק האמט (מטאליקה), דייוויד ברייסון (Counting Crows), קווין קרדוגן (Third Eye Blind), לארי ללונד (פריימוס, פוזסט), אלכס סקולניק (טסטמנט), ריק הונולט (אקסודוס), פיל קטנר (Lääz Rockit) וצ'ארלי הנטר.
שנה לאחר מכן הקים סטריאני הרכב מוזיקלי בשם "The Squares" בסן פרנסיסקו, עמו ניגן במשך ארבע שנים במועדונים וכהרכב חימום ללהקות אחרות.
לצד סטריאני ניגנו ג'ף קמפיטלי על התופים ואנדי מילטון על גיטרה בס.
ג'ף קמפיטלי נשאר עד היום בהרכב של סטריאני, שאירח נגנים כסטוארט האם ומאט ביסונט (בס), "בונגו" בוב סמית' וסיימון פיליפס (תופים) ואנדי ג'ונס ואריק קודו (קלידים).
בשנת 1984 הוציא סטריאני מיני-אלבום שכלל חמישה קטעים אינסטרומנטליים ואשר הבטיח את החתמתו בחברת התקליטים Relativity Records.
קטעים אלו מצורפים באלבומו הכפול משנת 1992, Time Machine.
אלבום הבכורה של סטריאני, Not of This Earth ("שלא מהעולם הזה"), יצא בשנת 1986 בהפקתם של סטריאני וג'ון קניברטי תחת חברת התקליטים Relativity Records.
האלבום סלל את הדרך לרוק האינסטרומנטלי בימים בהם שלטה מוזיקת פופ.
בקטעים באלבום נעשה שימוש בתופים אלקטרוניים.
בנוסף, בשיר הנושא את שם האלבום נעשה שימוש בטכניקת מהלך הרמוני, ובשיר "The Headless Horseman" נעשה שימוש בטאפינג רצוף על המיתרים.
כאשר חברו ותלמידו לשעבר סטיב ואי זכה להצלחה לאחר שניגן בשנת 1986 יחד עם דייוויד לי רות', הוא שיבח רבות את נגינתו של סטריאני בראיונות שנערכו עמו.
אלבומו השני של סטריאני, Surfing with the Alien ("לגלוש עם החייזר") זכה לפופולריות רבה ברדיו והיה לאלבום האינסטרומנטלי הראשון שזכה למדרוג כה גבוה ולהופיע ברשימת "40 הגדולים" של מצעד הלהיטים בארצות הברית.
בנוסף, בקטע "Midnight" סטריאני יישם טכניקת טאפינג מהירה בעזרת אצבעות שתי הידיים על המיתרים ליצירת אפקט סאונד בסגנון לטיני.
לציון 20 שנה לצאת האלבום, חברת התקליטים Epic\Legacy הוציאה באוגוסט 2007 מהדורה מחודשת כפולה לאלבום, שכללה עיבוד סאונד מחודש בתוספת הערותיו של סטריאני לגבי השלבים השונים ביצירת הקטעים.
המהדורה המיוחדת כוללת גם דיסק DVD של הופעה חיה בפסטיבל הג'אז במונטרה בשנת 1988, שני וידאו קליפים ותוספות אחרות.
נכון להיום האלבום הגיע למעמד פלטינום.
באותה שנה ערך סטריאני סיבוב הופעות באוסטרליה וניו זילנד עם סולן הרולינג סטונז מיק ג'אגר, כדי לקדם את אלבום הסולו של הזמר.
הוא עזר גם בהפקת אלבומה של להקת הדת' מטאל פוזסט, "The Eyes of Horror".
אלבומו השלישי של סטריאני, Flying in a Blue Dream ("עף בתוך חלום כחול"), יצא ב-30 באוקטובר 1989. האלבום נחל הצלחה שהתבלטה במיוחד בטקסס והגיע למקום ה-23 ברשימת המצעדים בארצות הברית.
בכך עבר את היקף המכירות של אלבומו הקודם.
באלבום זה מנגן סטריאני גם במפוחית פה ובבנג'ו.
שלושת אלבומיו הבאים של סטריאני הגיעו למעמד אלבום זהב.
אלבומו הרביעי של סטריאני, The Extremist ("הקיצוני"), יצא ב-22 ביולי 1992 בהפקתם של סטריאני, קניברטי ואנדי ג'ונס, תחת חברת התקליטים Epic Records.
האלבום מכיל קטעים קצביים כמו שיר הנושא את שם האלבום, "Friends", "Motorcycle Driver" ו-"Summer Song" לצד קטעים מלודיים כ-"Crying" ו-"Rubina's Blue Sky Happiness", שכמו הרצועה השלישית באלבום הבכורה נכתב לאשתו של סטריאני, רובינה.
שנה לאחר צאת האלבום יצא אלבום אוסף בשם "The Beautiful Guitar" שמכיל בעיקר קטעים מלודיים ובלדות מאלבומיו הקודמים של סטריאני.
לאחר צאת "The Extremist", התבקש סטריאני בשנת 1993 להחליף את מקומו של הגיטריסט ריצ'י בלקמור בסיבוב הופעות של הלהקה דיפ פרפל ביפן.
ההופעות זכו להצלחה כה רבה עד שהוצע לסטריאני להצטרף ללהקה באופן קבוע, אולם הוא סירב משום שכבר היה חתום בחברת התקליטים סוני.
באותה שנה, ב-26 באוקטובר 1993 יצא האלבום הכפול Time Machine ("מכונת זמן") בהפקתם של סטריאני, קניברטי וג'ף גריפין, שכלל, בנוסף לקטעי אולפן חדשים, גם הקלטות של הופעות חיות מהשנים 1988 ו-1992. הדיסק הראשון מכיל תערובת סגנונות - קטעי בלוז, רוק מתקדם ומורכב, לצד בלדות וקטעים מלודיים אחרים.
הקטע האינסטרומנטלי "Speed of Light" נכתב בעת כתיבת האלבום הקודם, "The Extremist", ומופיע גם בפסקול של סרט הקולנוע "האחים סופר מריו".
באוקטובר 1995 הוציא סטריאני את אלבומו השישי Joe Satriani בהפקתו של גלין ג'ונס, שכמשתמע משם האלבום היה אישי יותר עבור סטריאני, ומכיל קטעים אינסטרומנטליים בעיקר בסגנון בלוז, אך גם קטעים מלודיים נוספים.
שנה לאחר מכן הקים סטריאני את הרכב G3, שמטרתו לערוך הופעות קונצרט המשלבות את נגינתם של שני גיטריסטים נוספים לצד סטריאני.
סט השירים כלל שניים-שלושה שירים אותו ביצע כל גיטריסט, וכן שלושה קאברים כמחווה לאמנים שונים.
לאורך השנים הופיעו בו נגנים רבים.
הבולט והעיקרי שבהם היה סטיב ואי, בנוסף לאריק ג'ונסון, אינגווי מלמסטין, ג'ון פטרוצ'י, קני ויין שפרד, אולי ג'ון רות', אדריאן לג, פול גילברט, רוברט פריפ, מייקל שנקר, ואמנים אורחים כאנדי טימונס, טוני מקאלפין, הרמן לי והמתופף מייק פורטנוי.
ב-3 במרץ 1998 הוציא סטריאני את אלבומו השביעי Crystal Planet ("כוכב הקריסטל"), בהפקתו של מייק פרייז'ר ותחת חברת התקליטים סוני.
מבחינה מוזיקלית, באלבום חזר השימוש במקצבי ג'אז ופיוז'ן בדומה ליצירותיו המוקדמות של סטריאני, כדוגמת אלו שהופיעו באלבומים "Flying in a Blue Dream" ו-"The Extremist", והאלבום הראשון שבו סטריאני מנגן בגיטרה חשמלית בעלת שבעה מיתרים של איבנז (דגם "יוניברס"), בקטע Ceremony.
ב-14 במרץ 2000 הוציא סטריאני את אלבומו השמיני, Engines of Creation ("מנועי היצירה") בהפקתו, שהיה בעיקר נסיוני וכלל שילובים של גיטרה חשמלית עם סגנונות אלקטרונים כטכנו, דראם נ' בייס ומוזיקה תעשייתית.
כל הקטעים האינסטרומנטליים למעט "Until We Say Goodbye" הוקלטו באופן דיגיטלי בעזרת מחשבים וסינתסייזרים, עם אריק קודו על הקלידים.
הקטע "Until We Say Goodbye" היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2001 על ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר.
באותה שנה יצא אלבום EP בשם "Additional Creations" שכלל ארבעה שירים: שלושה מתוך אלבום זה שזכו לעיבוד שונה מהמקור, וכן סינגל נוסף חדש.
בדצמבר באותה השנה ערך סטריאני שתי הופעות חיות בפילמור שבסן פרנסיסקו, אותן הוציא בגרסת DVD כפולה.
בהופעות אלה ביצע לראשונה שני שירים מהאלבום ללא שימוש בעזרים טכניים (Devil's Slide, Borg Sex), ובנוסף ניגן קטעים אינסטרומנטליים ישנים שזכו לעדנה מחודשת.
אלבומו הבא של סטריאני, Strange Beautiful Music ("מוזיקה מוזרה ויפהפייה"), שיצא ב-25 ביוני 2002 ניחן בסגנון רוק מתקדם יותר, בדומה לאלבום "Crystal Planet", וממשיך בשילוב של שירים קצביים אל מול בלדות, שירים מלודיים וקטעי בלוז.
מבין השירים הקצביים ניתן למנות את "Mind Storm", "New Last Jam", "Seven Strings" ושני קטעים בעלי מאפיינים אוריינטליים "Belly Dancer" ו-"Oriental Melody".
באלבום מופיעה גם גרסת כיסוי לשירם של האחים סאנטו וג'וני פארינה, "Sleepwalk".
בגרסת האלבום ביפן נוספו שני שירים, "Eight Steps" ו-"Slick", שמאוחר יותר הופיעו גם באלבום האוסף "The Electric Joe Satriani".
ב-13 באפריל 2004 הוציא סטריאני את ("האם קיימת אהבה בחלל?"), שממשיך את קודמיו בסגנון רוק מתקדם, עם שילוב בלדות וכמו קודמו הוא בעל מאפיינים אוריינטליים.
הקטע האינסטרומנטלי הנושא את שם האלבום מזכיר את שיר הנושא מאלבומו של סטריאני "Surfing with the Alien" במקצב.
לאתר המקוון iTunes יצא שיר בונוס בשם "Tumble", ובנוסף נכלל הקטע "Dog with Crown & Earring" בגרסת האלבום ביפן.
Super Colossal יצא ב-14 במרץ 2006 בהפקתם של סטריאני ומייק פרייז'ר, והמשיך את קודמיו עם דגש על קטעים אינסטרומנטליים מורכבים ורוק מתקדם.
לאחר צאת האלבום הוציא סטריאני אלבום DVD כפול נוסף בשם "!Satriani Live" שכלל בעיקר יצירות מאלבומו האחרון.
במאי 2007 יצא סטריאני לסיבוב הופעות עם הרכב G3 שכלל את פול גילברט וג'ון פטרוצ'י, והחל גם בסיבוב הופעות ברחבי העולם, שנועד לקדם את אלבומו החדש.
לקראת סוף מרץ 2008, הוציא סטריאני באתר הרשמי שלו קטעי Podcast מאלבומו החדש.
דבר דומה הוא עשה לקראת צאת אלבומו הקודם.
ב-1 באפריל 2008 יצא אלבומו הבא של סטריאני, Professor Satchafunkilus and the Musterion of Rock ("פרופסור סאצ'פאנקילוס ומסתורין הרוק"), בהפקת סטריאני וקניברטי.
שם האלבום מתייחס לשלושה שמות - כינויו של סטריאני (סאץ') וסגנון הפאנק שניכר ברוב האלבום, וכן מילת אטימולוגיה בשפת הקוינה לשם "מסתורין".
האלבום מכיל שירים בעיקר בסגנונות פיוז'ן ורוק, לצד בלדות.
הקטע האינסטרומנטלי "Professor Satchafunkilus" הוא שיר קצבי בסגנון פאנק, הקטע "Come on Baby" הוא בלדה נוספת אותה בחר סטריאני להקדיש לאשתו, רובינה.
ב-24 ביוני 2008, הקטע האינסטרומנטלי "Surfing with the Alien" שוחרר למשחק השלישי בסדרת משחקי Guitar Hero.
במופע מקוון שנערך באתר יוטיוב ב-22 בנובמבר 2008, הופיע סטריאני לצד גיטריסט חובב בשם פאנטו.
ב-4 בדצמבר 2008 הגיש סטריאני תביעה להפרת זכויות יוצרים נגד להקת קולדפליי בטענה ששירם "Viva la Vida" מכיל תווים עיקריים מהקטע האינסטרומנטלי "If I Could Fly" מאלבומו של סטריאני משנת 2004, "?Is There Love in Space".
שירם של קולדפליי זיכה אותם בשני פרסי גראמי לשיר השנה ולאלבום השנה.
מאז, נפתר העניין מחוץ לכותלי בית המשפט.
ב-2 בפברואר 2010 יצא DVD להופעתו של סטריאני בפריז.
במרץ 2010 הוא השתתף יחד עם גיטריסטים אחרים במופע לזכרו של ג'ימי הנדריקס.
בנוסף, החל סטריאני לתמוך בתנועה נגד החוק לאכיפת ההגירה הבלתי חוקית במדינת אריזונה, תנועה בראשות סולן להקת רייג' אגיינסט דה משין זאק דה לה רוחה.
כתוצאה מכך, סטריאני מסרב להופיע במדינה זו.
ב-5 באוקטובר 2010 יצא אלבומו ה-13 במספר של סטריאני, Black Swans and Wormhole Wizards ("ברבורים שחורים ומכשפי חור תולעת").
ב-9 באפריל 2012 יצא אלבום הופעות חדש של סטריאני בשם Satchurated: Live in Montreal.
ב-7 במאי 2013 יצא אלבומו החדש של סטריאני, Unstoppable Momentum ("מומנטום בלתי ניתן לעצירה").
ב-22 באפריל 2014, סטריאני הוציא מארז רטרוספקטיבה לכל תקופת הקריירה שלו, Joe Satriani: The Complete Studio Recordings.
ב-19 בפברואר 2020 סטריאני הוציא את השיר Nineteen Eighty.
בשנת 1992 השתתף סטריאני בקונצרט "Guitar Legends" שנערך בסביליה שבספרד, יחד עם אמנים כסטיב ואי, בריאן מיי (לשעבר מלהקת קווין), נונו בטנקורט (מלהקת אקסטרים ), גארי צ'ארון (לשעבר מלהקות אקסטרים וואן היילן) וריק וייקמן (מלהקת יס).
עבודתו של סטריאני כוללת השתתפות באלבומים של אמנים אחרים ביניהם אליס קופר באלבומו "Hey Stoopid", להקת ספיינל טאפ באלבומם "Break Like the Wind", להקת הבלו אויסטר קאלט באלבומם "Imaginos", כמו גם אלבומי הסולו של הבסיסטים סטוארט האם וגרג ביסונט, שניגנו בהרכב של סטריאני.
סטריאני ניגן גם כגיטריסט ראשי באלבומה של להקת היארדבירדס "Birdland" והופיע במספר שירים באלבום הסולו של סולן דיפ פרפל איאן גילן, "Gillan's Inn".
בשנת 2007 סטריאני לקח חלק בשירה בשיר "Repentance" מהאלבום "Systematic Chaos" של להקת דרים ת'יאטר.
ב-29 במאי 2008 נודע כי סטריאני ייקח חלק בהרכב מוזיקלי חדש יחד עם חברי להקת ואן היילן סמי הייגר ומייקל אנת'וני ומתופף להקת רד הוט צ'ילי פפרז צ'אד סמית.
ההרכב ייקרא "צ'יקנפוט", ונכון להיום הלהקה הוציאה שני אלבומים, הראשון ב-5 ביוני 2009 והשני ב-27 בספטמבר 2011.
סטריאני נודע כגיטריסט מתקדם ביותר ותואר כווירטואוז.
הוא שולט במגוון רחב של טכניקות נגינה בגיטרה חשמלית כדוגמת לגטו, טאפינג בשתי ידיים, סוויפ פיקינג, ווליום סוול, תאוריית גובה הציר, צליל עילי, ואפקט טרמולו קיצוני.
במהלך מעברים מהירים, ג'ו מעדיף שימוש בלגטו, שמאפשר מעבר חלק ושוטף.
מאז 1990 סטריאני משתמש בחותם אישי משלו לגיטרת איבנז (JS Series) וכן במגבר מותאם אישית מסוג "Peavey JSX".
בימים אלה עובד סטריאני בשיתוף עם חברת התקליטים Vox Records על מעבדי צלילים חדשים.
הראשון שיצא נקרא בשם "Satchurator", והוא מספק את הדיסטורשן המוכר של סטריאני.
מיועדים לצאת גם אחרים, ביניהם מעבד דיליי בשם "Time Machine", מעבד ווה-ווה בשם "Big Bad Wah" ומעבד בשם "Ice-9 Overdriver" .
הצלחתו בתחום יוצאת דופן, בז'אנר שאינו זוכה לאהדה רבה.
סטריאני היה מועמד 14 פעמים לפרס גראמי, יותר מכל גיטריסט אחר, ללא כל זכייה ומכר למעלה מעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם.
שמו נכלל במקום ה-96 ברשימת מאה הגיטריסטים הטובים ביותר בכל הזמנים שפרסם המגזין "Guitar World" וכן במקום ה-27 ברשימת מאה הגיטריסטים המהירים ביותר.
כגיטריסט המהווה השראה לרבים אחרים, סטריאני עצמו קיבל השראה מגיטריסטים כדוגמת נגני הג'אז ג'אנגו ריינהארדט, וס מונטגומרי וצ'ארלי כריסטיאן, ונגני הרוק ג'ימי הנדריקס, ריצ'י בלקמור, ג'ימי פייג' וג'ף בק.
סטריאני מביא לא מעט התייחסויות לסיפורי מדע בדיוני ורעיונות בנגינתו.
הקטעים האינסטרומנטליים "Surfing with the Alien", "Back to Shalla-Bal" ו-"The Power Cosmic" מתייחסים לדמותו של "הגולש הכסוף" מחברת הקומיקס מארוול קומיקס.
הקטע "Ice 9" מתייחס לפרויקט ממשלתי סודי בספרו של קורט וונגוט "עריסת חתול".
"Borg Sex" הוא התייחסות לגזע הבורג מסדרת מסע בין כוכבים.
באלבומו "Super Colossal", הקטע "Crowd Chant" נועד במקור להיקרא "Party on the Enterprise" ועתיד היה להשתמש בצלילים מספינת החלל "אנטרפרייז", אך סטריאני נמנע משימוש בקטעים אלה כתוצאה מסיבות משפטיות.
הקטע "Redshift Riders" מתבסס על הרעיון לפיו בעתיד אנשים יוכלו לנוע בחלל במהירות גבוהה יותר תוך שימוש באפקט הסחה לאדום.
באלבומו החדש משנת 2008, שני הקטעים "Asik Veysel" ו-"Andalusia" מתייחסים לזמר הנודד הטורקי אסיק וייזל, שניגן בסאז וחי בתחילת המאה ה-20. שם האלבום משנת 2010, Black Swans and Wormhole Wizards מתייחס לתאוריית הברבור השחור.
בשנת 2006 החל סטריאני לתמוך בארגון שלא למטרות רווח בשם "Little Kids Rock", שמספק כלי נגינה ושיעורי חינם לילדים בבתי ספר ברחבי ארצות הברית.
הוא וסטיב ואי נמנים בין מכובדי הארגון.
ג'ף קמפיטלי - תופים (1985-היום)חברי הרכב בעבר
+מועמדויות לפרס גראמי על ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר שנה טקס מס.
ג'וזף איזדור "ג'ו" ליברמן היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי.
ליברמן ייצג את מדינת קונטיקט בסנאט האמריקאי, ונחשב לסנאטור היהודי האורתודוקסי הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית.
הוא היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בשנת 2000, כעמיתו למרוץ של אל גור.
התמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בשנת 2004, וכשל מיד בתחילת המירוץ.
ליברמן הוא היהודי היחיד שהיה מועמד מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות למשרת סגן הנשיא.
אביו היה בן למהגרים מפולין, ואמו בת למשפחה שהגיעה מאוסטריה.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בסטמפורד, וסיים תואר ראשון (1964) ותואר במשפטים (1967) באוניברסיטת ייל.
עוד בתקופת לימודיו היה פעיל פוליטית.
ב-1963 הוא השתתף במצעד לוושינגטון של מרטין לותר קינג (הידוע בשל נאום "יש לי חלום" שנשא קינג), ונסע למיסיסיפי כדי לצרף אפרו-אמריקנים שם לרשימת המצביעים.
ב-1968 עמד בראש מטה הבחירות של רוברט קנדי בבחירות המקדימות בקונטיקט, וב-1970 נבחר לראשונה לסנאט של קונטיקט, וב-1974 היה לראש הרוב הדמוקרטי בו.
ב-1980 ניסה להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הפסיד במרוץ בשל הסחף הרפובליקני שהביאה בחירתו של רונלד רייגן לנשיאות.
ב-1982 נבחר להיות התובע הכללי של קונטיקט, ובתפקיד זה התבלט בתחומי הגנת הצרכן והגנת הסביבה.
ב-1988 נבחר לראשונה לסנאט של ארצות הברית, אחרי שניצח בהפרש קטן את לוול ויקר הרפובליקני שייצג את המדינה בסנאט במשך 3 קדנציות רצופות, אולם סבל מכך שהיה מתון ועצמאי מידי עבור האגף הקיצוני יותר במפלגה הרפובליקנית שנמנע מלתמוך בו.
בבחירות של 1994 ניצח ליברמן כבר ברוב גדול.
בסנאט ליברמן היה באגף המתון של המפלגה הדמוקרטית, ופעל לקרבה למרכז המפה הפוליטית.
לקראת הבחירות המוקדמות של 1992 היה מראשוני התומכים במועמדותו לנשיאות של ביל קלינטון (אותו הוא הכיר לראשונה כשקלינטון היה מתנדב במסע הבחירות הראשון שלו לסנאט של קונטיקט).
למרות שברוב הנושאים (כמו הפלות, פיקוח על נשק, ואיכות הסביבה) תמך בעמדות המסורתיות של מפלגתו, הוא לא היסס להפגין עמדות עצמאיות בנושאים כמו הפניית כסף ממלכתי לחינוך פרטי ("school vouchers"), ולהפגין קו ניצי יחסית.
כך היה אחד מעשרת הסנטורים הדמוקרטיים (בהם אל גור) שתמך ביציאה למלחמת המפרץ.
הוא פרץ לתודעת הציבור האמריקני הרחב ב-1998, בעת פרשת מוניקה לווינסקי, כאשר למרות קרבתו לקלינטון היה הסנאטור הדמוקרטי הראשון שגינה את התנהגותו של ביל קלינטון בפרשה, וכינה בנאום בסנאט את התנהגותו של קלינטון "בלתי מוסרית" ו"מחפירה".
בשנת 2000 בחר בו אל גור כשותפו למרוץ בבחירות לנשיאות.
בכך הוא הפך ליהודי הראשון שהתמודד על תפקיד סגן נשיא ארצות הברית.
הבחירה בו פורשה בין השאר כניסיון של גור לבדל את עצמו מקלינטון ופרשת מוניקה לווינסקי, על ידי צירופו של ליברמן - שמתח ביקורת קשה על קלינטון בפרשה, ושנודע בשל עמדות שמרניות יחסית בנושאי מוסר.
אמונתו הדתית המוצהרת של ליברמן אף עזרה לגור בקרב מצביעים נוצרים דתיים שהעריכו את דבקותו של ליברמן באמונתו ובדתו.
בכך הוא סיכן את הסיכוי של הדמוקרטים לזכות שוב ברוב בסנאט.
בבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות הפסידו גור וליברמן על חודם של מאות קולות בודדים בפלורידה, אולם ליברמן ניצח ברוב גדול בבחירות על מושבו בסנאט.
כשנה וחצי מאוחר יותר מתח ליברמן ביקורת על ניהול מסע הבחירות על ידי גור, וטען שהוא התנגד לקו הפופוליסטי לטענתו של "העם נגד בעלי העוצמה".
הקדנציה השלישית בסנאט, מלחמת עיראק וההתמודדות על הנשיאות
ליברמן היה אחד הקולות הבולטים במפלגה הדמוקרטית שתמכו ביציאה למלחמה בעיראק, ובאוקטובר 2002 הצביע, יחד עם למעלה ממחצית הסנאטורים של מפלגתו, בעד ההחלטה שהסמיכה את הנשיא בוש לפתוח במלחמה.
ב-13 בינואר 2003 הודיע על התמודדותו למועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות לנשיאות ב-2004.
אולם כשהתחילה מערכת הבחירות עצמה, תמיכתו במלחמה בעיראק פגעה במועמדותו.
בסוף 2003 ההסתבכות בעיראק הפכה את המלחמה לבלתי פופולרית בקרב תומכי המפלגה הדמוקרטית.
הווארד דין, שהתנגד ליציאה למלחמה הוביל בסקרים ובאיסוף הכספים, וכתוצאה מכך גם יתר המועמדים, ובראשם ג'ון קרי שתמך ביציאה למלחמה, החלו להביע הסתייגות ממנה.
ליברמן שלא רק שהמשיך להצדיק את היציאה למלחמה, אלא גם המשיך לגבות את מדיניותו של בוש בנושא, הפך ל"סדין אדום" בעיני רבים מחברי המפלגה.
אפילו אל גור הודיע על תמיכתו בדין, בצעד שנתפס כמעט כבגידה בשותפו למרוץ בשנת 2000. לאחר שליברמן הגיע רק למקום החמישי בבחירות המוקדמות בניו המפשייר, ולאחר שההישג הגבוה ביותר שלו היה מקום שני בדלאוור עם 11% מקולות המצביעים, הוא הודיע על פרישתו מהמרוץ.
אחרי כישלון מועמדותו, ליברמן המשיך בתמיכתו במדיניותו של בוש בעיראק, ויצא כנגד יוזמות של מפלגתו לקרוא לנסיגה מעיראק.
הוא ביקר כמה פעמים בעיראק, ותמך בעמדת הממשל שהמצב במדינה משתפר בעקביות ושיציאה מעיראק או קביעת לוח זמנים ליציאה תפגע בתהליך זה.
קרבתו לממשל בסוגיה הזו הביאה אף לספקולציות (אותן הכחיש) כאילו הוא מועמד להחליף את דונלד ראמספלד בתור מזכיר ההגנה, והומחשה בתום נאום מצב האומה בינואר 2005, כשהנשיא בוש ניגש אל ליברמן, במה שנראה כמו נשיקה על לחיו.
ב-2005 הצטרף ליברמן ל"כנופיית הארבעה-עשר" שמורכבת משבעה סנאטורים רפובליקנים ושבעה דמוקרטיים שמצד אחד מנעו פיליבסטרים באישורים על מינוי שופטים פדרליים על ידי הנשיא, ומצד שני מנעו את היוזמה לשינוי כללי הסנאט כך שיימנעו פיליבסטר.
באותה שנה גם שקל את האפשרות לתמוך ביוזמה של בוש להפרטה חלקית של הביטוח הלאומי.
עמדותיו המרכזיות, ובייחוד תמיכתו הכמעט בלתי מסויגת במדיניות בוש בעיראק, גרמו לרבים מחברי המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, ובייחוד אנשי הקהילות שנוצרו מסביב לבלוגוספרה הפוליטית הליברלית, לנטור לו טינה.
כתוצאה מכך הפכה ההתמודדות שלו בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה הדמוקרטית למושב בסנאט, מאירוע מקומי זניח ובעל חשיבות כמעט רק פורמלית, להתמודדות אמיתית, בעלת פרופיל כלל לאומי.
מול ליברמן התייצב נד למונט, איש עסקים אמיד, ממשפחה עשירה.
עמדתו של למונט בנושא מלחמת עיראק, הקוראת לנסיגה מהירה, והרצון להעניש את ליברמן על התייצבותו לצד בוש בנושא, הפכו את למונט ליקיר של האגף השמאלי במפלגה הדמוקרטית, והביאה לו תרומות ותמיכה מאזרחים בכל רחבי ארצות הברית.
ההתמודדות זכתה לסיקור ארצי, ונתפשה על ידי פרשנים כ"מאבק על נשמתה של המפלגה הדמוקרטית", בין הממסד הישן שלה, והאגף המתון, לבין האגף היותר רדיקלי, ואנשי הבלוגים הפוליטיים הליברליים.
בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-8 באוגוסט, ושזכו לאחוז השתתפות גבוה מהמקובל, הפסיד ליברמן כשזכה רק ל-48% מקולות המצביעים, לעומת 52% ליריבו - הפסד נדיר בפוליטיקה האמריקנית של סנטור מכהן בבחירות פנימיות.
עוד לפני הבחירות המקדימות הודיע ליברמן שאם הוא יפסיד בהן, הוא ימשיך בהתמודדות בבחירות הכלליות כמועמד עצמאי.
המוסדות הארציים של המפלגה הרפובליקנית הודיעו שלא ייתמכו במועמד הרשמי שלהם, וכך ליברמן זכה ברוב קולות המצביעים הרפובליקנים.
בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-7 בנובמבר הוא ניצח גם בקרב העצמאים, אבל זכה רק בכשליש מקולות המצביעים הדמוקרטים, כך שבסופו של דבר הוא ניצח עם 50% אחוז מקולות כלל המצביעים לעומת 40% ללמונט ו-10% למועמד הרפובליקני.
בענייני פנים היה ליברמן מתייצב תמיד לצד הסיעה הדמוקרטית, בצל תמיכתו בהפלות וזכויות להט"ב.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 הכריז ליברמן על תמיכה בסנאטור הרפובליקני ג'ון מקיין, על רקע הסכמתם בנושא מלחמת עיראק ובמיוחד בתגבור הכוחות האמריקנים במדינה.
הוא תמך בו עוד בשלב הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, הרבה להופיע באירועי בחירות של מקיין, ואף נשא את אחד הנאומים המרכזיים בוועידת המפלגה הרפובליקנית בו שיבח את מקיין והמועמדת לסגנות שרה פיילין וקרא להצביע עבורם.
הוא בעצמו הוזכר כאחד המועמדים המובילים להיות המועמד הרפובליקני לסגנות הנשיא, ודווח אף כי מקיין רצה לבחור בו להיות שותפו למרוץ, אך נאלץ לוותר על כוונתו מחשש למרד בקרב צירי המפלגה הרפובליקנית כנגד מועמד שלא שותף לעמדות הימין הדתי בנושאים כמו הפלות.
ב-19 בינואר 2011 נודע כי בעקבות הירידה בפופולריות שלו, ליברמן החליט כי יפרוש ולא יתמודד שוב על מקומו בסנאט בבחירות 2012. את מושבו בסנאט תפס הדמוקרט כריס מרפי.
בשנת 2015 הוא מונה ליו"ר האיחוד נגד איראן הגרעינית.
את אשתו הראשונה, בטי, הכיר ליברמן בוושינגטון ב-1963, כשהיה מתמחה בקיץ במשרדו של הסנאטור אברהם ריביקוף, ונולדו לו ממנה שני ילדים, רבקה ומט.
על פי דבריו, נישואיהם נכשלו בשל כמה סיבות, ביניהן זה שהוא הפך ליותר דתי, והמכשולים שהקריירה הפוליטית הערימה על יחסיהם.
ב-1982 הוא הכיר את אשתו השנייה, הדסה, ולהם בת משותפת, חנה-רחל.
הדסה היא בת לניצולי שואה מצ'כוסלובקיה, ואביה היה שם רב.
בנוסף לביתם המשותפת יש לה בן מנישואיה הראשונים עם הרב הקונסרבטיבי גורדון טאקר.
ליברמן השתייך לזרם האורתודוקסי, אם כי לאגף היותר מודרני שלו.
על אף שמראש הוא בא מבית יהודי מאמין, עם השנים הוא נעשה מקפיד אף יותר במצוות, במיוחד בהשפעת אשתו השנייה, הדסה.
בדרך כלל הוא לא עסק בפעילויות פוליטיות בשבתות ובחגים, ובייחוד לא בתעמולת בחירות.
הוא כמעט שלא השתתף בהצבעות ובדיונים בסנאט בשבתות וחגים, ואם היה צורך, הוא הלך ברגל כדי להגיע להצבעות.
עם זאת, כשכיהן בתפקיד התובע הכללי בקונטיקט, הוא נהג לענות לטלפון בשבתות בנוגע להחלטות דחופות, והוא גם היה חותם על מסמכים דחופים בשבת.
הוא הצהיר שגם בתור נשיא או סגן נשיא הוא היה נוהג כך במידת הצורך.
ספרו "זמן שבת" (במקור: The Gift Of Rest) יצא לאור בעברית בהוצאת מגיד.
בשנת 2008 נדחתה ההצבעה ההיסטורית על תוכנית הייצוב הכלכלית (TARP) לשעת ערב מאוחרת, על מנת שליברמן יוכל להשתתף בה.
ההצבעה תוכננה לראש השנה ונדחתה למוצאי החג.
יוסף (ג'ו) עמר (ה' בסיוון תר"ץ, 1 ביוני 1930 – ד' בתמוז תשס"ט, 26 ביוני 2009) היה זמר, חזן, פזמונאי, מלחין ופייטן ישראלי, מחלוצי הזמר המזרחי והים-תיכוני בישראל.
עמר נולד בעיר סטאת שבמרוקו.
כבר במרוקו החל להופיע כזמר.
בשנת תשט"ז (1956) עלה לישראל עם אחיו שלום, והתיישב במושב יד רמב"ם.
את שיריו הראשונים בארץ הקליט במסגרת קול ישראל.
תוך זמן קצר הפכו רבים משיריו ללהיטי ענק.
הלהיט הראשון של עמר בישראל היה השיר "ישמח משה" ואחריו באו להיטים נוספים, בהם: "שיר השיכור", "שלום לבן דודי", "האסיר" ו"ברצלונה".
עמר נחשב בין הראשונים שהקליט משירי הקודש של יהדות מרוקו בישראל, ושהכניסו את המוזיקה האנדלוסית לישראל.
הוא היה הזמר הישראלי הראשון שהעלה בשיריו את סוגיית השסע העדתי בישראל, כאשר כתב בשנת 1960, בעקבות מהומות ואדי סאליב, את שיר המחאה "לשכת עבודה": .
לצד זאת, לדברי פרופ' אדווין סרוסי: עמר היה הראשון להקליט את השיר "שלגיה" של נעמי שמר, שהולחן על פי השאנסון הצרפתי "נעליים" של גי ביאר (התפרסם אחר כך בביצוע שלישיית התאומים).
השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1960, ובו שר יחד ולחוד עם לילית נגר את השיר "ליל החג" שהגיע למקום השלישי.
החל מאמצע שנות השישים העביר עמר את מוקד פעילותו למערב אירופה וארצות הברית, שם הופיע בפני קהל יהודי, בין השאר ביידיש.
בשנת 1965 הופיע באולם "קרנגי הול" במנהטן.
בתש"ל (1970) התיישב עמר בניו יורק, ומשם עבר ללוס אנג'לס.
הוא נחשב בזמנו לאחד מבכירי החזנים בעולם, והעביר סדנאות חזנות בארצות הברית ובאירופה.
באמצע שנות השמונים חזר לישראל וניסה להקים מרכז ללימודי חזנות.
הוא הקליט פרסומת לקפה טורקי של עלית על פי המנגינה של להיטו "שיר השיכור" והפרסומת שודרה רבות ברדיו.
הופיע במספר הופעות עם התזמורת האנדלוסית הישראלית, אך בסופו של דבר לא הצליח להיקלט בישראל וחזר לארצות הברית.
במערכת הבחירות של שנת תשמ"ח (1988) תרם את קולו לזמריר של ש"ס באמצעות השיר "אשורר שירה לכבוד התורה".
בשנת תש"ס (2000), לאחר מות רעייתו ריימונד, חזר לישראל.
לאחר שובו לישראל, לקה באירוע מוחי שריתק אותו לכיסא גלגלים ולאחר מכן לקה במחלת פרקינסון, איבד את צלילות קולו והפסיק לשיר.
במהלך תשס"א (2001), הסתיימה הפקתו ועריכתו של הסרט "חבקי אותי" שמטרתו הייתה לתעד את סיפור חייו דרך מסע שורשים, במרוקו ובישראל, בבימויו של איש התקשורת והיוצר שאול מייזליש ובבימוי ועריכה של מיכל רביד-אברהם מייזליש גם ערך את הספר "ג'ו עמר, אני ושירי", שהוא מעין ביוגרפיה של האיש ופועלו המוזיקלי והליטורגי.
בספרם "איפה היינו ומה עשינו" תיארו אמנון דנקנר ודוד טרטקובר את הרקע לשירתו של עמר:
זמרים רבים ביצעו משיריו, בהם זוהר ארגוב שהושפע ממנו רבות, אייל גולן, ישי לוי ואורן חן.
ג'ו עמר נפטר בג' בתמוז תשס"ט (26 ביוני 2009) בניו יורק בגיל 79. גופתו הועלתה לישראל והוא נקבר במושב יד רמב"ם בצמוד לאשתו, ריימונד.
השאיר אחריו שני בנים ושלוש בנות.
על שמו נקראו רחובות בתל אביב, ראשון לציון, אשדוד, כפר סבא ורעננה.
ג'וזף (ג'ו) קליפורד מונטנה, הבן הוא שחקן פוטבול לשעבר בליגת ה-NFL, מגדולי השחקנים בכל הזמנים.
מונטנה שיחק בעמדת הקוורטרבק במרבית הקריירה שלו בקבוצת סן פרנסיסקו 49' והוביל אותה ארבע פעמים לזכייה בסופרבול.
נבחר פעמיים ל-MVP של ה-NFL, שלוש פעמים ל-MVP של משחק הסופרבול ופעם אחת לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד.
בשנת 2000 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.