tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גורי, חיים; גלברט, דן; שבא, שלמה (עורכים), סיפור המעשה: חמישים שנה להסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, (תל אביב) : עם עובד, (תש"ל 1969)
דן גולדפוס (נולד ב-28 בדצמבר 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, אשר משמש מפקד מפקדת העומק.
בעבר שימש מפקד הגיס הצפוני, מפקד מערך התמרון עד לסגירתו בדצמבר 2024, מפקד עוצבת האש, קצין חי"ר וצנחנים ראשי, מפקד חטיבת הנח"ל, מפקד חטיבה 226, מפקד עוצבת חירם וסגן מפקד שייטת 13.
גולדפוס נולד וגדל בירושלים, בן להורים דתיים מדרום אפריקה.
במרץ 1995 התגייס לצה"ל ושובץ בשייטת 13. הוא השלים את הכשרת מסלול הלוחם ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, כולל חילוץ נפגעי אסון השייטת.
לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר, ובסיומו מונה למפקד צוות בשייטת.
בהמשך שירת כמפקד יחידת לוחמים בשייטת, ונטל חלק במבצע השתלטות על ספינת "קארין איי" ובמבצע חומת מגן.
לאחר מכן עבר לחטיבת הנח"ל ושימש כמפקד סיירת הנח"ל, שאותה הוביל בלחימה נגד הטרור הפלסטיני בשנים 2002–2004, במהלך האינתיפאדה השנייה.
על אופן פיקודו על הסיירת הוענק לו צל"ש אלוף ממפקד פיקוד המרכז, משה קפלינסקי.
בשנת 2007 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד פלגת לוחמים בשייטת עד 2009, והוביל אותה בין היתר במבצע עופרת יצוקה.
בשנים 2009–2011 שימש כמפקד גדוד 931 בחטיבת הנח"ל, ולאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור ל"ט (2011–2012).
לאחר סיום לימודיו מונה לסגן מפקד שייטת 13 בשנים 2012–2013. ב-6 ביוני 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד עד 12 ביולי 2015. בתקופת פיקודו על עוצבת חירם, ב-28 בינואר 2015, התרחש אירוע מארב חזבאללה בהר דב שבו נהרגו שני חיילי צה"ל.
תחקיר צה"ל לאחר האירוע קבע שהאישור שגולדפוס נתן לשיירה שהותקפה על ידי חזבאללה לעלות להר באותה תקופה מתוחה, "תאם את המידע המודיעיני שעמד בפניו".
ביולי 2015 מונה למפקד חטיבה 226 ובמקביל למפקד מגמה בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, תפקידים שבהם שימש עד מרץ 2017. ב-2 במרץ 2017 מונה למפקד חטיבת הנח"ל ושימש בתפקיד זה עד 15 באוגוסט 2019.
ב-16 בספטמבר 2019 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לקצין חי"ר וצנחנים ראשי, תפקיד שבו שירת עד 19 ביולי 2021. בסיום תפקידו יצא ללימודים בארצות הברית במסגרת תוכנית עמיתי המחקר רקנאטי-קפלן במרכז בלפר שבבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
ב-21 בספטמבר 2022 מונה למפקד עוצבת האש.
ב-17 ביולי 2023 הוחלט על מינויו לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ.
המינוי לא יצא לפועל, שכן כעבור חודשיים פרצה מלחמת חרבות ברזל בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
בשבת, 7 באוקטובר 2023, בעקבות טבח שבעה באוקטובר הגיע גולדפוס לעוטף עזה, ולחם ברעים, נחל עוז ובכפר עזה.
במקביל הנחה על גיוס כלל יחידות עוצבת האש, ובראשה לקח חלק בלחימה להחזרת השליטה בעוטף עזה לידי צה"ל.
לפי ההערכות נהרגו לא פחות מ-3,000 מחבלים במהלך הקרב על העיר.
בקרב זה, לראשונה בהיסטוריה, ניהלו כוחות צה"ל לחימה מעל ומתחת הקרקע במקביל.
ב-13 במרץ 2024 נשא גולדפוס נאום ובו שלח מסר להנהגת המדינה מכל הצדדים הפוליטיים.
בעקבות נאום זה הרמטכ"ל הרצי הלוי זימן את גולדפוס לשיחת בירור ונזף בו בחומרה.
לצד זאת ציין כי הוא "מעריך את תרומתו העמוקה לצה"ל, בוודאי במהלך המלחמה".
שרים וחברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה הביעו תמיכה בגולדפוס.
בתחילת אפריל יצאו כוחות אוגדה 98 בפיקודו ממרחב ח'אן יונס, ובאמצע חודש מאי, במקביל לתמרון הקרקעי של אוגדה 162 ברפיח, החלה האוגדה במהלך חדש בג'באליה.
במהלך הלחימה בעיר עזה כוחות צה"ל נמנעו קודם לכן מלחימה במחנה הפליטים של ג'באליה, ועתה האוגדה נלחמה בכוחות חמאס שנותרו שם.
במהלך הלחימה חולצו ב-16 במאי גופותיהם של ארבעה חטופים מפיר מנהרה וב-24 במאי חולצו גופותיהם של עוד שלושה.
כ-500 מחבלים נהרגו במהלך קרב ג'באליה השני.
בסוף החודש הגיע המבצע לסיומו.
ימים ספורים לאחר מכן נפתחה פעולת הסחה של האוגדה במחנות המרכז, כאשר גולדפוס מפקד על צק"ח 7 וצק"ח כפיר ומעניק חיפוי לכוחות המיוחדים במבצע ארנון, ב-8 ביוני שבו חולצו 4 חטופים בחיים משבי חמאס.
כוחות האוגדה פשטו למרכז נוסייראת ופיקדו על החילוץ של הכוחות המיוחדים והחטופים, לאחר שאלו נחשפו והתפתח קרב בלב העיירה.
בסוף יוני החל מבצע נוסף של אוגדה 98 בפיקוד גולדפוס לטיהור התארגנות מחבלים מחודשת במחנה שג'אעייה.
הכוחות הרחיבו את פעילות טיהור תאי הטרור ותשתיות המחבלים לעומק השכונות א-דרג' ותופאח ולמרכז העיר עזה.
במאי 2024 החליטו שר הביטחון יואב גלנט והרמטכ"ל הרצי הלוי להעלות את גולדפוס לדרגת אלוף ולמנותו למפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון בזרוע היבשה.
ב-8 באוקטובר 2024 הועלה לדרגת אלוף, ולמחרת נכנס לתפקידיו החדשים.
במקביל לפיקוד על הגיס עמד גולדפוס בראש מערך התמרון עד לסגירתו בסוף שנת 2024.
בספטמבר 2025 נכנס לתפקיד מפקד מפקדת העומק.
לדברי דורון קדוש נועד להתבצע במפקדה שינוי שיהפוך אותה למעין פיקוד מרחבי למבצעים שמעבר לגבולות ישראל.
באוקטובר 2025 החליפו יקי דולף כמפקד הגיס הצפוני.
גולדפוס מתגורר באבן יהודה, נשוי ואב לארבעה.
הוא בוגר המרכז הבינתחומי הרצליה בממשל ומוסמך במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
דן ברנדון בילזריאן , הוא שחקן פוקר מקצועי, שחקן קולנוע, משפיען אמריקאי הידוע באורח החיים הנהנתני שלו.
במהלך מלחמת חרבות ברזל בילזריאן הביע עמדות אנטישמיות.
דן בילזריאן נולד בטמפה שבפלורידה לפול בילזריאן וטרי סטפן, ויש לו אח אחד.
אביו, פול, הורשע בעבירות מס ואף נשלח לכלא במסגרת עבודתו כאיש עסקים בוול סטריט.
פול רכש שליטה בחברות במהלכי השתלטות עוינת וערך בהן צעדים שהגדילו את שווי המניות.
בזכות זאת, זקף נאמנויות לכל אחד מבניו.
בילזריאן התקבל לטירונות של אריות הים בשנת 2000, אך לא סיים את ההכשרה.
לטענתו הוא הודח ללא סיבה מספקת, אך על פי תחקיר שעשה כתב האתר SOFREP.com, הוא הודח בעקבות עבירת בטיחות בעת מטווח.
אחרי שחרורו למד באוניברסיטת פלורידה מנהל עסקים וקרימינולוגיה.
ביוני 2015 הודיע על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
בתחילת 2012 מייסד האתר TheDirty.com, ניק ריצ'י, החל לתעד את אורח החיים של בילזריאן באתר האינטרנט שלו, והחל משנת 2013 זכה בילזריאן לתשומת לב תקשורתית רבה בעקבות התמונות הפרובוקטיביות שפרסם בחשבון האינסטגרם שלו.
בשל אורח החיים הראוותני שלו הוא סבל משלושה התקפי לב לפני גיל 32.
בשנת 2014 בילזריאן תבע את מפיקי הסרט "השורד האחרון" בגובה 1.2 מיליון דולר.
לפי כתב התביעה, אף על פי שהוא הלווה להפקה כמיליון דולר, בתמורה למינימום של שמונה דקות של זמן מסך ודיאלוג של 80 מילים, התפקיד שלו הופחת לפחות מדקה שבה אמר רק שורה אחת.
לבסוף הוא משך את התביעה, לאחר שלדבריו הרוויח מהסרט 1.5 מיליון דולר בעקבות הפרסום שקיבל ממנו.
בדצמבר 2014, בילזריאן היה מעורב בתביעה משפטית עם שחקנית הפורנו ג'ניס גריפית.
כחלק מהצילומים למגזין "Hustler" באפריל 2014, בילזריאן זרק את גריפית מגג של בית לתוך בריכה.
כתוצאה מכך היא שברה את רגלה.
גריפית דרשה מבילזריאן כ-85 אלף דולר בגין פציעותיה, אך בילזריאן סירב.
בתגובה היא הגישה תביעה נגדו ונגד המגזין.
עורך דינו של בילזריאן השיב בתגובה כי גריפית הייתה תחת חוזה של המגזין, אשר שכר את בילזריאן, ולכן זו לא אשמתו של בילזריאן.
בינואר 2015, עורך הדין של המגזין טען כי ההטלה הייתה "כוח עליון", והתנער מאשמת המגזין בעניין פציעתה של גריפית.
באוגוסט 2014 בילזריאן הורחק ממועדון לילה במיאמי משום שבעט בפרצופה של הדוגמנית ונסה קוסטנו במהלך קטטה.
בילזריאן טען שקוסטנו ואישה נוספת תקפו את בת לווייתו.
לדברי קסטנו שתי נשים שעמדו לידה רבו, אנשים החלו להידחף והיא ניסתה להפריד ביניהן.
דן דחף אותה מהספסל שעליו ישבה, וברגע שנפלה הוא בעט בפרצופה.
קסטנו מאוחר יותר הגישה תביעה נגד בילזריאן על פציעותיה, ובהמשך דרשה מבילזריאן כמיליון דולר כדי ליישב את התביעה.
לטענתה, סכום זה נקבע בעקבות האפשרות של פיצויי עונשין גבוהים יותר, בהתבסס על הכנסותיו, אם התביעה תגיע לכדי משפט.
ב-9 בדצמבר 2014 נעצר בילזריאן בנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס בעקבות ניסיון הכנת פצצה מאולתרת תוך שימוש בחומרים הנמצאים ב-TNT.
לפי משטרת לוס אנג'לס בילזריאן נעצר באמצעות "צו הימלטות" של מדינת נבדה שנרשם בחטיבת פסיפיק של משטרת לוס אנג'לס.
הוא שוחרר ממעצר באותו היום לאחר שהאשמות נגדו בוטלו, אך הוא היה אמור לעמוד לדין בינואר 2015 במחוז קלארק שבנבדה.
בפברואר 2015 בילזריאן הודה בעבירת אי-כיבוי שרפה בשטח פתוח ונקנס בכ-17 אלף דולר.
באוקטובר 2016, זמר הרית'ם אנד בלוז האמריקאי טי-פיין הוציא שיר על שמו של בילזריאן.
ב-1 באוקטובר 2017 תיעד את עצמו באינסטגרם כשהוא נוכח בטבח בסטריפ של לאס וגאס.
במדיה התנהל ויכוח ער סביב ההתנהלות שלו באותו ערב.
היו ששיבחו אותו על הפגנת אומץ לב כשתיעד את עצמו מחפש נשק כדי להשיב אש.
אחרים ביקרו אותו על כך שברח מהזירה, ובמקום לסייע בחר להקליט את האירוע.
למשל, דקוטה מאייר, נחת אמריקאי שעוטר במדליית הכבוד, הצהיר כי התנהגותו של בילזריאן הייתה "מגעילה".
בילזריאן הוא ממוצא ארמני למחצה, מצד אביו פול.
באוגוסט 2018 טס בילזריאן יחד עם אביו ואחיו לארמניה על מנת לקבל אזרחות ארמנית ולהתגייס לצבא הארמני.
באותו הטיול, ביקר בילזריאן גם בחבל נגורנו קרבאך, שם גרם לתקרית דיפלומטית בין אזרבייג'ן (שלימים השתלטה על השטח) לבין ארצות הברית, בכך שביקר במקום כאזרח אמריקני וירה בנשק חם במטווח שהיה במקום.
עקב תקרית זו הוציאה ממשלת אזרבייג'ן צו מעצר נגד בילזריאן.
כשחקן פוקר מקצועי, ההופעה המוכרת ביותר של בילזריאן הייתה באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר בשנת 2009. הוא סיים במקום ה-180 וזכה ב-36 אלף דולר.
הוא היה ממייסדי אתר הפוקר "ויקטורי פוקר".
בשנת 2010, הוא נבחר לאחד משחקני הפוקר המצחיקים ביותר בטוויטר על ידי המגזין "בלוף".
הוא הוחתם על ידי חברת הקזינו האינטרנטי bgo לקמפיין טלוויזיוני יחד עם רן טרוייר.
ב-9 במרץ 2011, בילזריאן התחרה במרוץ מכוניות חובבני יחד עם המשפטן טום גולדשטיין על פרס של 385 אלף דולר ב'לאס ווגאס מוטור ספיד וואי', בילזריאן נהג על AC קוברה משנת 1965 וניצח את גולדשטיין שנהג על פרארי 458 איטליה.
עמדותיו של דן בילזריאן מתמקדות באורח חיים "מחוספס", והוא תומך בחופש אישי ועצמאות כלכלית.
לעיתים הביע עמדות שנחשבות לא תקינות פוליטית, במיוחד בכל הנוגע למגדר, לכסף, ולחיים במונחים של נהנתנות והגשמה עצמית.
ביוני 2015 הודיע על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, אך בדצמבר של אותה שנה הודיע כי הסב את תמיכתו לדונלד טראמפ.
על רקע מלחמת חרבות ברזל, בילזריאן הביע עמדות אנטי-ישראליות ואף אנטישמיות נחרצות.
בראיון עם פירס מורגן הכחיש את השואה ואת טבח שבעה באוקטובר והצהיר שהוא מוכן להמר על כל הונו שנרצחו פחות משישה מיליון יהודים בשואה, וקשר בין המוסד הישראלי לג'פרי אפשטיין ורצח קנדי.
דן בלן (ברומנית: Dan Bălan, יליד 6 בפברואר 1979) הוא זמר מולדובי, פזמונאי ומפיק, והמוזיקאי המולדבי הראשון והיחיד עד כה שהיה מועמד לפרס גראמי על כתיבת השיר "Live Your Life".
מייסד וחבר להקת הבנים המולדובנית O-Zone, שכתב והפיק את הלהיט הבינלאומי של הלהקה, "Dragostea Din Tei", שיר שהגיע לפסגת המצעדים ביותר מ-30 מדינות ומכר מעל 12 מיליון עותקים ברחבי העולם.
כמו כן, כתב וביצע את השירים ללהיטים "Chica Bomb", "Justify Sex" ו-"Freedom".
בלן נולד בקישינב, מולדובה הסובייטית.
אביו, מיכאי בלן, הוא דיפלומט שכיהן כשגריר מולדובה בישראל וכיום מכהן בתפקיד בכיר במשרד הביטחון המולדובני.
אימו, לודמילה בלן, מנחת טלוויזיה פופולרית.
אחותו, סנדה בלן (ילידת 1984) אף היא מנחת טלוויזיה.
סבו מצד אימו נשלח בתקופה הסובייטית לעונש מאסר בסיביר.
כלי הנגינה הראשון שלו היה אקורדיון יד-שנייה שקיבל בגיל 11 ומאז החל להתעניין לעסוק במוזיקה.
בלן למד בבית ספר למוזיקה, אך הוריו דחקו בו שילמד משפטים באוניברסיטה.
זמן קצר לאחר שהלך בעקבות עצתם, עזב את הלימודים והצטרף ללהקת מטאל גותי.
בשנת 1996 בלן הופיע באולם קונצרטים בקישינב עם חברי להקתו.
הוריו שנכחו בהופעה התרשמו והחליטו לרכוש לו סינתיסייזר משוכלל.
הוא החליט לעזוב את הלהקה לאחר זמן קצר וטען כי לא התחבר למוזיקת המטאל.
פריצת הדרך המשמעותית של בלן בתחום המוזיקה היה הקמת להקת O-Zone בשנת 1999. כמעט מיד עם הקמת הלהקה, החבר הנוסף בה, פטרו ג'ילוהבצ'י, החליט לפרוש ממנה.
בלן ערך אודישנים וקיבל ללהקה את ארסניי טודירש ואת ראדו סירבו .
השיר המפורסם של הלהקה הוא "Dragostea Din Tei" (מוכר ברשת בשם שיר ה"נומה נומה") משנת 2003, והוא השיר שהקנה להם הכרה בינלאומית.
השיר כבש את מצעדי הלהיטים בלמעלה משלושים מדינות.
מעל 12 מיליון עותקים של השיר נמכרו ברחבי העולם ומדינות רבות באירופה הוציאו לו תקליט זהב ופלטינום.
בנוסף לכך, השיר זכה להיות הלהיט הנמכר ביותר ביפן ובאירופה בשנים 2004 ו-2005. במרוצת השנים, למעלה מ-2,000 אמנים שונים שרו את השיר בגרסאות שונות במעל 14 שפות.
להקת O-Zone התפרקה בשנת 2005, בשיא ההצלחה וההכרות בה, ההופעה האחרונה של חברי הלהקה נערכה ברומניה.
בלן פתח בקריירת סולו והפיק להיטים גדולים שכבשו את מצעדי הלהיטים ברחבי אירופה.
בהם ניתן למנות את השיר "Chica Bomb" שיצא בשנת 2010. השיר הגיע למקום ה-7 במצעד הלהיטים הבריטי והפולני, מקום 6 במצעד הצ'כי ומקום 8 במצעד ההונגרי.
בשנת 2007 הוציא את הלהיט "Mm Ma Ma" (מתוך הדיסק שנקרא "Crazy Loop"), שיר שהגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים הרומני, ומקום 18 במצעד הגרמני.
בשנת 2008 כתב את השיר "Live Your Life" עבור הראפר האמריקאי T.I., השיר בוצע בהשתתפות ריהאנה ומכר מעל 5.5 מיליון עותקים בעולם.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, מקום שני במצעד הסינגלים הבריטי, מקום שלישי במצעד הסינגלים האירי ומקום רביעי במצעד האירופי, אירופה הוט 100. לחן השיר מזכיר מאוד את שיר ה"נומה נומה" של להקת O-Zone, ובנוסף לפזמון של שיר זה האמנים שרים עצות שונות.
בלן גם כתב וביצע שירים ברומנית וברוסית.
בשנת 2019 הוא הקליט שיר משותף עם לוסיה צ'בוטינה.
דן ג'רוויס הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור המייצג את מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת.
ב-1996 סיים תואר ראשון בלימודי אסטרטגיה ופוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת אבריסטווית' וב-2011 סיים תואר שני קינגס קולג' לונדון.
לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לצבא הבריטי וסיים קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
שירת כקצין ברגימנט המוצנח, במהלך מבצע כוח מאוחד שימש מפקד מחלקה בצוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16 והוצב בקוסובו ובהמשך שימש עוזרו של הגנרל מייק ג'קסון.
בשנת 2000 הוצב בסיירה לאון בשלהי מלחמת האזרחים במדינה.
הוא לחם במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
בתפקידו האחרון שירת כקצין בדרגת מייג'ור בגדוד הראשון של קבוצת תמיכה בכוחות מיוחדים SFSG.
ב-2011 נבחר על ידי מפלגת הלייבור להתמודד מטעמה בבחירות המיוחדות למושב מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט הבריטי שהתקיימו בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הפרלמנט המכהן אריק ילסלי.
ג'רוויס התפטר משירות הקבע בצבא וניצח בבחירות ברוב של 60.8%.
לאחר בחירתו כיהן כחבר בוועדה העסקים והיזמות בפרלמנט.
באוקטובר 2011 מונה לשר זוטר לענייני תרבות ואמנות בממשלת הצללים של אד מיליבנד וב-2013 לשר זוטר למשפטים בממשלת הצללים.
בבחירות הכלליות ב-2015 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.7%.
בשנים 2018–2022 כיהן כראש אזור דרום יורקשייר (שפילד רבתי).
ביולי 2024 מונה לשר לענייני ביטחון פנים במשרד הפנים.
ג'רוויס נישא ב-2000 לקרוליין שנפטרה ב-2010 ממחלת הסרטן, לזוג נולדו שני ילדים.
ב-2013 נישא בשנית ולזוג ילד אחד משותף.
ביוני 2011 מונה לחבר במסדר האימפריה הבריטית.
דן מיחאי בוקשה (ברומנית: Dan Mihai Bucșa; נולד ב-23 ביוני 1988) הוא כדורגלן רומני המשחק בסומסול קלוז' בעמדת הקשר ואף כמאמן הקבוצה.
בוקשה התחיל את הקריירה שלו באוניראה דז' ולוצאפארול דז'.
בשנת חתם בדינמו בוקרשט, בה שיחק עבור קבוצת המילואים של המועדון בה גם שימש כקפטן.
ביולי הושאל לאוניברסיטאטה קלוז' מהליגה הרומנית השנייה עד לסיום העונה.
בקיץ סיכם באריסול טורדה, אבל ברגע האחרון החליט לחזור לדינמו ולהילחם על מקומו בהרכב.
ב-21 במרץ 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה במשחק בליגה נגד אוצלול גאלאץ.
בקיץ חתם בברגיש גלדבך מהליגה הרביעית בגרמניה.
אחרי ארבעה חודשים בלבד, חזר לרומניה לקדנציה שנייה באוניברסיטאטה קלוז'.
בדצמבר חתם בגיור מליגת העל ההונגרית עד לסיום העונה.
ביולי חתם בטרגו מורש, אך כעבור זמן קצר שוחרר וחתם בפטרולול פלוישט עד לסיום העונה.
בקיץ חתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית.
ביולי חזר לרומניה וחתם ביובנטוס בוקרשט, העולה החדשה לליגת העל הרומנית, אך כעבור זמן קצר חתם בקונקורדיה קיאז'נה.
ב-13 בפברואר 2019 בוקשה חתם בפטרולול פלוישט.
ב-1 בפברואר 2021, בוקשה הצטרף לסומסול קלוז' כמאמן-שחקן.
הירוס דן בוס (בהולנדית: Heroes Den Bosch) היא קבוצת כדורסל הולנדית מהעיר דן בוס, המשחקת בליגת העל ההולנדית, ליגה הבלגית הולנדית וביורופקאפ.
המועדון הוא המעוטר ביותר בהולנד ומחזיק בשיא אליפויות הולנד (17).
כמו כן זכה כ-7 פעמים בגביע ההולנדי ופעמים בסופר קאפ ההולנדי.
הקבוצה הגיעה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1979.
דן ביטון (נולד ב-20 ביולי 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ בהפועל באר שבע מליגת העל בכדורגל ובנבחרת ישראל.
ביטון החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי באר שבע, ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל באר שבע.
ב-2 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 נגד מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
בהמשך העונה המשיך ביטון לשחק בקבוצת הנוער ובעונת 2015/2016 צורף באופן רשמי לסגל הקבוצה הבוגרת.
ב-26 בספטמבר 2015 ערך ביטון את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 להפועל עכו.
ב-13 בדצמבר 2015 בישל לג'ון אוגו את שער הניצחון בדקה ה-90 במשחק הליגה נגד עירוני קריית שמונה, שהסתיים בתוצאה 2–1. ב-2 במרץ 2016 הבקיע ביטון את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על בית"ר תל אביב רמלה במסגרת רבע גמר גביע המדינה.
בסך הכל שותף ב-14 משחקים בכל המסגרות בעונה זו, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות לראשונה אחרי 40 שנים.
את עונת 2016/2017 פתח ביטון בהפועל באר שבע, וב-7 בספטמבר 2016 עבר למועדון ספורט אשדוד בהשאלה עם אופציית רכישה, במסגרת עסקת העברתו של מיכאל אוחנה להפועל באר שבע.
כעבור ארבעה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד הפועל אשקלון.
במשחקו השני בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו, בהפסד 1–3 להפועל חיפה, ובסך הכל כבש שלושה שערי ליגה בעונה זו.
ב-15 באוגוסט 2017 מימשה אשדוד את אופציית הרכישה בחוזהו של ביטון, והוא חתם לארבע שנים במועדון.
בעונת 2017/2018 כבש ביטון שלושה שערי ליגה.
ב-30 במאי 2019 סיכם את תנאיו לשלוש שנים בלודוגורץ ראזגרד, אלופת ליגת העל הבולגרית, תמורת דמי מעבר של 1.25 מיליון אירו.
ב-3 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקבוצה בניצחון קבוצתו 2–0 במשחק הסופר קאפ הבולגרי.
ב-16 באוגוסט 2020 הושאל ביטון לשנה למכבי תל אביב מקבוצת האם שלו, לודוגורץ.
ב-29 בנובמבר הבקיע ביטון את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–3 על הפועל כפר סבא.
בפתיחת העונה זכה לקרדיט מהמאמן יורגוס דוניס ועלה בהרכב הפותח.
במהלך העונה דוניס הוחלף בפטריק ואן לוון, שמיעט לתת הזדמנויות לביטון.
במהלך העונה כבש ארבעה שערים, ובסיומה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שעלה כמחליף במהלך ההארכה במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2-1 את הפועל תל אביב.
ב-18 באוגוסט 2021 חתם ביטון לשלוש שנים בקבוצה.
ב-18 בספטמבר 2024 חזר ביטון להפועל באר שבע.
כשלושה ימים לאחר מכן, ערך את הופעתו הרשמית הראשונה מאז שחזר למועדון בניצחון 2-1 על הפועל חדרה במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל לעונת 2024/2025.
ב-22 במרץ 2025 פתח ביטון בהרכב הנבחרת בניצחון 1-2 על נבחרת אסטוניה במחזור הראשון של מוקדמות מונדיאל 2026 שנערך אצטדיון נאג'רדאי, דברצן, הונגריה.
ב-6 ביוני 2025 הבקיע שני שערי בכורה בנבחרת ישראל כנגד נבחרת אסטוניה.
דניאל רוברט גליקמן הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, עורך דין ולוביסט.
הוא כיהן כמזכיר החקלאות של ארצות הברית מ-1995 עד 2001, לפני כן ייצג את המחוז הרביעי של קנזס בקונגרס במשך 18 שנים.
עם צאתו ממשרות ציבוריות, הוביל גליקמן את בית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד ואת המכון לפוליטיקה.
הוא מכהן גם כדירקטור בעמותת "מענה יהודי לרעב" (MAZON: A Jewish Response to Hunger and) ובמועצת הידידים של תוכנית המזון העולמית.
הוא מכהן גם כחבר בצוות בית הספר למנהל פוליטי של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
גליקמן נולד בוויצ'יטה, קנזס ב-24 בנובמבר 1944 לגלדיס ומילטון גליקמן.
משפחה יהודית שהפעילה את חברת גליקמן בע"מ, משנת 1915 וחברה לגריסת כלי רכב מאז 1994. חברת גליקמן נוסדה על ידי יעקב גליקמן ומאוחר יותר המשיכה והרחיבה על ידי מילטון וביל גליקמן.
בדצמבר 1999 עם מותו של מילטון, אביו של דן, דן ואחיו, נורמן ושרון גליקמן, עסקו בעסק המשפחתי עד שנמכר ב-2002.
גליקמן סיים את בית הספר התיכון בדרום מזרח ויצ'יטה בשנת 1962. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן עם תואר ראשון באמנות בשנת 1966, שם היה חבר לכיתה עם אחד ממפקדי המטה של אל גור, צ'ארלס בורסון, וקיבל את הדוקטורט שלו מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 1969.
ב-1969 ו-1970, שימש גליקמן כעורך דין של הרשות לניירות ערך האמריקאית, ולאחר מכן היה שותף במשרד עורכי דין פרטי.
המשרה הציבורית הראשונה של גליקמן הייתה במועצת המנהלים של בתי הספר בוויצ'יטה, שמפקחת על כל בתי הספר הציבוריים של ויצ'יטה (USD-259), אחד המחוזות הגדולים של בתי הספר.
בין השנים 1973 ל-1976 כיהן כנשיא מועצת בתי הספר של ויצ'יטה.
גליקמן כיהן כחבר בית הנבחרים האמריקני כנציג המחוז הרביעי של קנזס, מ-3 בינואר 1977 עד ל-3 בינואר 1995, הוא נבחר תשע פעמים לתפקיד.
גליקמן היה פעיל במדיניות התעופה הכללית, ושיתף פעולה עבור חוק הגילוי הכללי של התעופה (GARA) - חקיקה היסטורית שנויה במחלוקת המספקת הגנה על מוצרים עבור יצרני מטוסים קטנים (מחוזו הפיק את רוב המטוסים הקלים של ארצות הברית).
בתקופת כהונתו בקונגרס היה גליקמן פעיל גם בתחום החקלאות (מהענפים הכלכליים העיקריים במחוז הבחירה שלו), ושימש בוועדת החקלאות של הסנאט, כולל שש שנים כיו"ר ועדת המשנה לפיקוח על מדיניות החקלאות הפדרלית.
גליקמן היה המחבר הראשי של חוק החקלאות 1990. בעוד הוא שם, היה גליקמן מועמד עבור תפקיד שר החקלאות תחת הנשיא ביל קלינטון, אך לא זכה אז בתפקיד.
באוקטובר 1993, גליקמן, המייצג מחוז שהענף השני בגודלו הוא חקלאות (בעיקר גידול חיטה), הצביע בעד פרוטקציוניזם על הסחר החופשי, המגביל את ייבוא החיטה הקנדית.
בתקופת כהונתו האחרונה היה גליקמן יושב ראש ועדת מודיעין של בית הנבחרים.
הוא קיים דיונים אינטנסיביים כדי לפרסם את פעילותה של הקהילה המודיעינית אחרי המלחמה הקרה והחל בחקירה של ועדת החקירה בפרשת אולדריץ' איימס.
ב-1994 גליקמן התמודד בפעם העשירית לאחר תשע זכיות רצופות והובס על ידי הרפובליקני טוד טיאהרט מגודארד שבקנזס.
לאחר הפסדו בבחירות בקונגרס, מונה גליקמן על ידי הנשיא ביל קלינטון לשר החקלאות, תפקיד בו שירת בשנים 1995–2001.
במהלך כהונתו השתתף גליקמן ביישום תוכנית HACCP של המחלקה לבקרה על בטיחות המזון במתקני עיבוד המזון בארצות הברית.
במהלך נאומו של הנשיא קלינטון, ב-4 בפברואר 1997, בפני הקונגרס, היה גליקמן "השורד המיועד".
עם תום כהונתו של קלינטון ב-2001, הסתיימה גם הקריירה של גליקמן בממשלה.
לאחר תום כהונתו כשר החקלאות, מונה גליקמן לראש בית הספר לממשל של אוניברסיטת ג'ון הרווארד, ואחר כך למנהל המכון לפוליטיקה של הרווארד.
ב-1966 נישא לרודה ויש לו שני ילדים: יונתן ואיימי גליקמן.
דן ליאון גלזר (נולד ב-20 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית ובנבחרת ישראל.
גלזר נולד וגדל בתל אביב, והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
הוא נחשב לאחד הכישרונות הגדולים במחלקת הנוער, וכשהיה בן 17 סיכם באיינטרכט פרנקפורט הגרמנית, אך בסופו של דבר לא הצטרף למועדון.
ב-12 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 נגד מכבי נתניה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, ולאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף בכל ששת המשחקים בליגת האלופות לנוער בעונת .
בפברואר הושאל לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית.
ב-12 בפברואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 0–1 למכבי אחי נצרת.
ב-3 באוגוסט 2016 חתם גלזר לשתי עונות בבני יהודה תל אביב, אך בסופו של דבר נשאר לעוד עונה בבית"ר תל אביב רמלה.
ב-23 בספטמבר 2016 הבקיע גלזר את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד עירוני נשר.
ב-27 ביוני 2017 הושאל לעונה אחת במכבי נתניה.
ב-2 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 2–3 למכבי פתח תקווה.
ב-19 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע במחזור הפתיחה של עונת 2017/2018. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2–2 נגד הפועל עכו.
הוא סיים את העונה עם שער אחד ב-28 הופעות, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי.
ב-24 ביולי 2018 חזר למכבי תל אביב וחתם לארבע שנים במועדון.
ב-7 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בתיקו 0–0 נגד פיוניק ירוואן הארמנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2019/2020 נבחר כשחקן העונה, והיה לשחקן הראשון בעמדת הקשר האחורי שזוכה בתואר מאז גל אלברמן.
עונה לאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב ובישל את שער השוויון של קבוצתו במשחק הגמר, בדרך לניצחון 2–1 בהארכה על הפועל תל אביב.
ב--11 בספטמבר 2023 חתם ב-OFI כרתים מליגת העל היוונית.
ב-9 ביולי 2024 חתם לשלוש שנים בפארי ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית.
ב-15 בינואר 2025, גלזר חתם על חוזה עד סוף 2026 בקייראט אלמטי מליגת העל הקזחית.
גלזר שיחק בכל גילאי נבחרות הנערים והנוער של ישראל, והיה אף שותף להעפלתה של נבחרת הנוער עד גיל 19 לאליפות אירופה לנוער בשנת 2014 לראשונה בתולדותיה במתכונתו החדש של הטורניר.
לזכותו של גלזר גם שבע הופעות בנבחרת הצעירה עד גיל 21.
ב-28 באוגוסט 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת.
ב-11 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה הפסד חוץ 0–3 ל במשחק ידידות.
ב-17 בנובמבר 2022 כבש את שערו הראשון במדי נבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות ביתי שנגמר בניצחון 4–2 על .
בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט במכללת ה.
גלזר הוא דודן של כדורגלן ושוער נבחרת ישראל דניאל פרץ, והוא גם אחיהם הגדול של התאומים כדורגלני הנבחרת הצעירה, תמיר גלזר ועמית גלזר.
גלזר מחזיק גם דרכון גרמני.
דן ביטמן (ברומנית: Dan Bittman; נולד ב-29 במרץ 1962) הוא זמר רומני.
ביטמן נולד בבוקרשט, מ-1987 החל לשמש כסולן המרכזי בלהקת "Holograf".
ב-1994 זכה ב"סלקציה נציונלה", קדם-האירוויזיון של רומניה.
בתחרות האירוויזיון של אותה שנה הוא הגיע למקום ה-21 עם 14 נקודות.
מ-2001 ועד 2003 הנחה את הגרסה הרומנית של תוכנית הכישרונות הצעירים "בראבו" (Bravo Bravissimo).
ב-2004 החל להנחות את התוכנית "Dănutz S.R.L." בטלוויזיה הרומנית.
באותה שנה גם שיחק בסרט "Orient Express" שנשלח להתמודד מטעם רומניה על פרס האוסקר לסרט הזר.
ב-2010 מונה ליועץ למשרד האוצר הרומני, והתפטר זמן קצר לאחר מכן.
דן ברעם (18 בינואר 1931, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה – 18 בספטמבר 2009, ירושלים, ישראל) היה תת-ניצב במשטרת ישראל, אשר כיהן כסגן מפקד המשמר האזרחי.
נולד בזאגרב כמיליבוי פוקס (בסרבו-קרואטית: Milivoj Fuchs) למירוסלאב ולארנה לבית גרוס.
רכש השכלה יסודית בעיר הולדתו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה וכינון מדינת קרואטיה העצמאית נעצרו הוא ומשפחתו על ידי שלטונות האוסטאשה.
אלזה אחותו של אביו הייתה נשואה בנישואי תערובת לאיש עסקים קתולי המקורב לחוגי הכנסייה הקתולית, ובזכות קשרים אלו עלה בידם לקבל מסמכים מזויפים על כך שהוטבלו לנצרות בשם המשפחה ראדיצ'ביץ', והמשפחה שוחררה ממעצרה והועמדה תחת חסותו של אלויזיה סטפינאץ.
פוקס ומשפחתו נשלחו לכפר שצ'יטארייבו (בקרואטית: Šćitarjevo) והתגוררו עם הכומר ד"ר דראגוטין יסיך (בקרואטית: Dragutin Jesih).
בנובמבר 1944 פשטו אנשי האוסטאשה על ביתו של הכומר יסיך, ככל הנראה בעקבות הלשנה, הוציאו אותו להורג והשליכו את גופתו לנהר סאווה.
משפחת פוקס נמלטה מהמקום בעזרת כפריים מקומיים והסתתרה בכנסייה.
ב-1992 העניק ארגון יד ושם לכומר דראגוטין יסיך את עיטור חסיד אומות העולם..
לאחר המלחמה שב מיליבוי פוקס לזאגרב ורכש השכלה תיכונית.
ב-1949 עלה עם משפחתו לישראל, התיישב בקיבוץ שער הגולן, ושנה מאוחר יותר עבר למושב בית זית.
ב-1954 שינה את שמו לדן ברעם.
ברעם שירת בצה"ל כקצין תותחנים בדרגת רב-סרן.
לאחר מלחמת יום הכיפורים עבר לשרת במשטרת ישראל ונמנה עם מקימי המשמר האזרחי.
הוא כיהן כמפקד המשמר האזרחי בירושלים.
ב-1984 הועלה לדרגת תת-ניצב וכיהן כסגן מפקד המשמר האזרחי.
לאחר שחרורו כיהן במועצת העיר ירושלים.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 כיהן כנציג דיפלומטי של קרואטיה בישראל, וב-1993 מונה על ידי נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן לקונסול כבוד של קרואטיה בישראל, תפקיד אותו מילא עד 2006. הוא סייע לטוויית היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לקרואטיה.
ברעם פעל ללא הצלחה מול ארגון יד ושם להכרה בחשמן אלויזיה סטפינאץ כחסיד אומות העולם.
נפטר בירושלים ב-2009. היה נשוי לחדווה לבית פארבר, ואב לשני ילדים.
הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה.
דניאל "דן" ג'ושוע גור (נולד ב־28 באפריל 1975) הוא תסריטאי קומדיה ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
הוא השתתף בכתיבתן של מספר תוכניות אירוח קומיות-סאטיריות אמריקאיות ביניהן: הדיילי שואו והלייט נייט עם קונאן או'בריאן.
כמו כן הוא עבד כתסריטאי, מפיק ובמאי בסדרת הפריים טיים של רשת NBC האמריקנית מחלקת גנים ונוף, וכן שימש כמפיק בפועל ואחד היוצרים של תוכנית הקומדיה האמריקאית ברוקלין 99.
בשנת 2003 התחתן עם אשתו בטקס חתונה בין דתי יהודי-הינדי.
ברוקלין תשע-תשע (2013-עדיין רצה)- 3 פרקים
ברוקלין תשע-תשע (2013-עדיין רצה)- מפיק בפועל
דני ריי ברוייט הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית מדצמבר 2019 עד ינואר 2021. טרם כהונתו כמזכיר מחלקת האנרגיה היה סגן מזכיר האנרגיה בשנים 2017–2019.
ברוייט נולד בעיירה פיינקורטוויל (Paincourtville) השוכנת בדרום מדינת לואיזיאנה, ולמד באוניברסיטת מרילנד.
אחרי שירותו בצבא ארצות הברית, היה ברוייט בין השנים 1989–1997 עוזרו הפרלמנטרי של חבר בית הנבחרים בילי טאוזין, נציג מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה.
ב-1997 שימש כסגן נשיא בכיר בחברת R.
Duffy Wall & Associates עד לשנת 2000. בשנים 2001–2003 היה עוזר המזכיר לעניינים בין-ממשלתיים וקונגרסיאליים במחלקת האנרגיה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
לאחר מכן חזר לעבוד תחת בילי טאוזין, הפעם כראש הסגל שלו, והיה גם מנהל הסגל בוועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים בין השנים 2003–2004, אז היה טאוזין יושב ראש הוועדה.
ברוייט היה מעורבת בהכנת הוראות הכלולות בחוק מדיניות האנרגיה משנת 2005, במיוחד ביחס לתוכנית עירבון להלוואות של מחלקת האנרגיה והרשאה פדרלית ליבוא ויצוא של גז טבעי נוזלי.
בשנים 2004–2006 היה ברוייט סגן נשיא בחברת פורד, וניהל את צוותי המדיניות הפנימית של התאגיד.
הוא שירת גם בוועדת התפעול של פורד באמריקה הצפונית.
ב-2006 נשכר ברוייט לראש המדיניות הציבורית וסגן נשיא בכיר באיגוד הרכב של ארצות הברית, המציע שירותים פיננסיים לאנשים ומשפחות המשרתים או ששירתו בעבר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
נוסף על כך, בשנים 2013–2016 היה ברוייט חבר במועצת המינרלים והאנרגיה הארצית של מדינת לואיזיאנה.
ב-3 באפריל 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ כי ימנה את ברוייט לתפקיד סגן מזכיר האנרגיה של ארצות הברית.
ב-3 באוגוסט 2017 אושר מינויו בידי הסנאט של ארצות הברית, וב-8 באוגוסט ברוייט הושבע לתפקידו.
ב-18 באוקטובר 2019 הנשיא טראמפ הודיע כי בכוונתו למנות את ברוייט לתפקיד מזכיר האנרגיה של ארצות הברית במקומו של ריק פרי, שהתפטר מתפקיד על רקע פרשת טראמפ–אוקראינה.
ב-7 בנובמבר 2019 שלח הנשיא טראמפ את מועמדותו לסנאט, שם דנה ועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט של ארצות הברית במועמדותו.
ב-1 בדצמבר 2019 התפטר פרי באורח רשמי מהקבינט של ארצות הברית ובכך נהפך ברוייט למזכיר המחלקה בפועל שכן אישור מינויו עדיין היה עומד ותלוי בידי מליאת הסנאט.
ב-2 בדצמבר אישר הסנאט את מועמדותו ברוב של 70-15. הוא הושבע לתפקיד ב-11 בדצמבר.
על פי מסמכים שהושגו בידי העיתון "Aiken Standard", ברויל האציל רבים מסמכויותיו ותחומי האחריות שלו לתת-מזכיר האנרגיה מארק מנז.
ג'יימס דניאל בישופ הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, המכהן כסגן מנהל משרד הניהול והתקציב מאז מרץ 2025. בין השנים 2019–2025 כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת קרוליינה הצפונית.
בבחירות 2024 התמודד לתפקיד התובע הכללי של קרוליינה הצפונית, אך הפסיד למועמד הדמוקרטי ג'ף ג'קסון.
לאחר הפסדו הודיע הנשיא הנבחר של ארצות הברית דונלד טראמפ כי ימנה את בישופ לסגן מנהל משרד הניהול והתקציב, ובמרץ 2025 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו לתפקיד.
בישופ נולד בשארלוט, העיר המאוכלסת ביותר בקרוליינה הצפונית.
ב-1986 השלים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל וב-1990 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של האוניברסיטה.
בשנים 2004–2008 היה בישופ חבר בוועדת מחוז מקלנבורג.
בית הנבחרים המדינתי של קרוליינה הצפונית
לאחר היעדרות בת שש שנים מהפוליטיקה של ארצות הברית, נבחר בישופ לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית לתקופת כהונה אחת מטעם מחוז 104, המייצג את דרום שארלוט (2015–2017).
במערכת הבחירות לבית הנבחרים גבר על אריק קייבל, מועמד המפלגה הליברטריאנית.
הוא ירש את רות סמואלסון, אשר פרשה מבית הנבחרים.
במהלך בחירות 2016 בארצות הברית נבחר בישופ לסנאט של קרוליינה הצפונית, הבית העליון בבית המחוקקים, וייצג את מחוז הבחירה מספר שלושים ותשע.
הוא החליף את בוב רוצ'ו, שלא התמודד מחדש לסנאט.
ביום הבחירות הכלליות שנערך בנובמבר 2016 זכה בישופ בכ-53% מקולות הבוחרים, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית שיקבל כ-47%.
במהלך מושב הסנאט בשנים 2017–2019 היה יושב ראש משותף של הוועדה הנבחרת לרפורמה משפטית ואיחוד מחוזות, סגן יו"ר הוועדה לענייני בחירות וחבר במספר ועדות אחרות.
בישופ היה האדריכל של "חוק הפרטיות והביטחון של מתקני ציבור" בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית.
חקיקה שנויה במחלוקת זו הגבילה טרנסג'נדרים להשתמש במתקנים ציבוריים המופרדים מגדרית, למעט אלה המזדהים לפי המין הביולוגי שלהם כפי שהוגדר בתעודת לידתם.
הצעת החוק, שנחתמה כחוק בידי המושל הרפובליקני פט מקרורי ביטלה גם חוק מקומי שהועבר בידי מועצת עיריית שארלוט האוסר אפליה ועל כל ממשלה מקומית בקרוליינה הצפונית לחוקק הגנות חדשות לקהילת הלהט"ב.
מבקרי החוק טענו כי הוא מנוגד להתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.
ב-10 בספטמבר 2019 התקיימו בחירות מיוחדות לבית הנבחרים במחוז הקונגרס התשיעי של קרוליינה הצפונית, לאחר שמושב זה נותר ריק מאז התכנס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
מושב זה נותר ריק לאחר שמועצת הבחירות של מדינת קרוליינה הצפונית מיאנה לאשר את תוצאות הבחירות שנערכו בבחירות 2018 במחוז עקב טענות להונאת בחירות.
בשל האשמות אלה, המירוץ זכה לתשומת לב לאומית משמעותית.
בבחירות המקוריות שנערכו בנובמבר 2018 הוביל מארק האריס, המועמד הרפובליקני, על דן מקרידי, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של 905 קולות.
למרות זאת, טענות על הונאת בחירות מנעו את אישור התוצאות.
ב-18 בפברואר 2019 החלה מועצת הבחירות של קרוליינה הצפונית לדון בעניין, וב-21 בפברואר קבעה המועצה פה אחד לקיים בחירות חוזרות.
מקרידי זכה שוב בבחיורת המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית, ובבחירות המקדימות הרפובליקניות זכה בישופ.
בישופ זכה בקושי בבחירות עם 50.7% מקולות הבוחרים בעוד מקרידי זכה בכ-49% מהקולות.
ב-6 בינואר 2021, בישופ היה אחד מתוך 147 נציגים רפובליקנים שהתנגדו לאשרר את תוצאות הבחירות לנשיאות.
בהמשך אותו חודש, התנגד למשפט הדחה של הנשיא לשעבר, דונלד טראמפ.
התמודד לכהונה נוספת בבית הנבחרים בבחירות 2022, ונבחר לאחר שקיבל 69.9% מהקולות.
הוא חבר בוועדת ביטחון המולדת של בית הנבחרים ובוועדת המשפט של בית הנבחרים.
בחירות לתובע הכללי של קרוליינה הצפונית
ב-3 באוגוסט 2023 הכריז בישופ כי בכוונתו להתמודד לתפקיד התובע הכללי של קרוליינה הצפונית, במקום לכהונה נוספת בבית הנבחרים האמריקאי.
במהלך התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית זכה לתמיכתם של נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ וחברי בית הנבחרים מאט גייטס ולורן בוברט.
בבחירות הכלליות הפסיד למועמד הדמוקרטי ג'ף ג'קסון לאחר שגרף 48.57% מקולות הבוחרים.
ב-10 בדצמבר 2024 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר דונלד טראמפ כי בכוונתו למנות את בישופ לסגן מנהל משרד הניהול והתקציב בממשלו השני, בכפוף לאישור והסכמת הסנאט של ארצות הברית.
ב-26 במרץ 2025 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו לתפקיד.
בישופ נשוי לג'ו ולזוג ילד אחד.
דניאל (דן) גילברט הוא מיליארדר, איש עסקים, משקיע, ונדבן אמריקאי יהודי.
הוא ממייסדי Quicken Loans, חברת ההלוואות המקוונות הגדולה בעולם, והמייסד של רוק ונצ'רס.
הוא הבעלים של קבוצת ה-NBA קליבלנד קאבלירס.
גילברט הוא הבעלים של מספר מוצגי וקבוצות ספורט, כולל קליבלנד מונסטרס מה-AHL, וקאנטון צ'ארג' מליגת הפיתוח של ה-NBA.
גילברט הוא יו"ר של ג'ק אנטרטיינמנט (לשעבר רוק גיימינג), אשר פתחה את ה"Horseshoe Casino" הראשון שלה במרכז קליבלנד במאי 2012.
הונו האישי זינק בארבעת החודשים מאי-אוגוסט 2020 מ-6.5 למעל 63 מיליארד דולר (מהמקום ה-236 בעולם למקום ה-18 בעולם).
ובמרץ 2021 עמד על מעל 82 מיליארד.
גילברט נולד למשפחה יהודית בדטרויט, מישיגן.
קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה מישיגן ודוקטור למשפטים (JD) מאוניברסיטת המדינה למשפטים של וויין.
גילברט מתגורר במישיגן, עם אשתו ג'ניפר וחמשת ילדיהם.
דן ג'ורפסקי הוא פרופסור לבלשנות ומדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד וסופר יהודי אמריקאי.
ידוע בפיתוח המערכת האוטומטית הראשונה לתיוג תפקידים סמנטי (SRL) בשיתוף עם דניאל גילדאה, ובשימוש בעיבוד שפה טבעית כדי לחקור שאלות בעלות ערך חברתי, כגון ההבדל באופן בו פונים שוטרים לנהגים שחורים לעומת לבנים.
מאמרים שכתב זוכים לאלפי ציטוטים מדי שנה.
ג'ורפסקי גדל במשפחה יהודית בלוס אלטוס שבקליפורניה.
קיבל תואר ראשון בבלשנות (1983) ודוקטורט במדעי המחשב (1992) באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן פוסט דוקטורט במכון הבינלאומי למדעי המחשב, ברקלי (1992–1995).
בין השנים 1996–2003 היה חבר סגל באוניברסיטת קולורדו, בבולדר.
ג'ורפסקי חיבר שני ספרים, "שפת המזון: בלשן קורא את התפריט" (2014), העוסק בקשר בין שפה ואוכל, וספר לימוד לעיבוד דיבור ושפה (2009).
ג'ורפסקי זכה במלגת מקארתור בשנת 2002.
2009. עיבוד דיבור ושפה: מבוא לעיבוד שפה טבעית, בלשנות חישובית והכרה בדיבור, מהדורה 2. (עם ג'יימס מרטין) פרנטיס הול.
2014. שפת האוכל: בלשן קורא את התפריט.
דן בלומברג הוא פרופסור וסגן הנשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש המעבדה לחישה מרחוק והדמאות פלנטריות, ויו"ר סוכנות החלל הישראלית מיולי 2022 עד יולי 2025.
סיים לימודי דוקטורט במדעים פלנטריים באוניברסיטת המדינה של אריזונה בשנת 1993. במסגרת מחקרו עבד בקבוצת הגאולוגיה הפלנטרית, במימון נאס"א, שבה התמקד בתופעות פיזור חול על כדור הארץ, מאדים ונוגה, ושימוש בחישה מרחוק מכ"מית לצלם את פני כוכבי הלכת.
במהלך הדוקטורט השתמש בנותנים של מכ"ם מפתח סינתטי במסגרת משימת מעבורת החלל אנדוור STS-59 וSTS-68.
חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב החל משנת 1995. בין השנים 2006 ל-2010 היה ראש החלקה לגאוגרפיה ומשנת 2008 קיבל מינוי של פרופסור במחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי באוניברסיטה.
בלומברג מכהן כסגן נשיא לפיתוח אזורי ותעשייתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עמד בראש הצוות אשר פיתח את לווין BGUSAT, לווין קיובסאט לחישה מרחוק.
משמש כראש המעבדה לחישה מרחוק והדמאה פלנטרית.
משנת 2016 משמש בוועד המייעץ של חברת UTILIS, אשר מגלה דליפות וזיהום סביבתי תוך שימוש בתצלומי חישה מרחוק.
ביולי 2022 מונה ליו"ר סוכנות החלל הישראלית, וכיהן בתפקיד זה עד יולי 2025.
בין הנושאים שחקר בתחום החישה מרחוק, בלומברג חוקר את המחקר הסביבתית והשלכות שינוי האקלים, גאוגרפיה פלנטרית, שימוש בחישה מרחוק לטובת חקלאות, חקר תהליכים סביבתיים במרכז אסיה וזיהוי אנומליות תוך שימוש בהדמאות היפרספטראליות.
חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה משנת 2018.
גולדמן הוא בין חברי הקונגרס העשירים ביותר, עם הערכת הון אישי של עד 253 מיליון דולר.
הבירה לסוזן (לבית זקס) וריצ'רד וו.
אביו היה תובע פדרלי בוושינגטון הבירה.
הוא נפטר כשגולדמן היה ילד.
סבו וסבתו מצד אביו היו רודה האס גולדמן וריצ'רד גולדמן, מיליארדרים אמריקאים ידועים.
סבא רבא שלו היה ולטר א.
האס, נשיא לוי שטראוס ושות', וסבו של סבא רבא שלו היה אברהם האס, מייסד רשת חנויות המזון Smart & Final.
הוא גדל במשפחה יהודית קונסרבטיבית עם אחיו הצעיר ביל גולדמן, שמת בגיל 38 בהתרסקות מטוס בסונומה, קליפורניה, ועם אחותו אליס רייטר.
הוא יורש להון של לוי שטראוס ושות'.
גולדמן למד בבית הספר Sidwell Friends בוושינגטון, שם שימשה אמו בעבר כיו"ר מועצת המנהלים.
הוא סיים תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת ייל בשנת 1998, ותואר דוקטור משפטנים בהצטיינות באוניברסיטת סטנפורד בשנת 2005. לפני בית הספר למשפטים, הוא היה חוקר אולימפיאדה וכותב עבור רשת NBC Sports.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, עבד גולדמן עבור צ'ארלס ברייר מבית המשפט המחוזי עבור המחוז הצפוני של קליפורניה ורוברט ד' סאק מבית המשפט לערעורים בארצות הברית.
משנת 2007 עד 2017 היה גולדמן עוזר פרקליט ארצות הברית במחוז הדרומי של ניו יורק בפיקודו של פריט בהארה.
הוא העמיד לדין את הפשע המאורגן הרוסי, מאפיונרים של משפחות פשע, ועוד מגוון פשעי צווארון לבן והונאות בניירות ערך.
בשנת 2017, גולדמן היה התובע הראשי נגד בילי וולטרס, מהמר ספורט שהורשע בגין סחר במידע פנים.
לאחר שעזב את המחוז הדרומי, גולדמן הפך למנתח משפטי של NBC News ו-MSNBC.
גולדמן נשכר כיועץ בכיר ומנהל חקירות בוועדת המודיעין של בית הנבחרים בפברואר 2019, ולאחר מכן הפך ליועץ הראשי בחקירת ההדחה הראשונה נגד דונלד טראמפ.
הוא חקר עדים בשם הרוב במהלך הדיונים הפומביים של ועדת המודיעין של בית הנבחרים.
ב-9 בדצמבר 2019 הוא מסר עדות בדיון הציבורי של ועדת בית המשפט.
ב-16 בנובמבר 2021 הכריז גולדמן על מועמדותו למועמדות הדמוקרטית למשרת התובע הכללי של ניו יורק בבחירות 2022, מאוחר יותר נסוג וויתר על מועמדותו.
ב-1 ביוני 2022 הכריז גולדמן על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של ניו יורק.
הוא קיבל תמיכה מפתיעה מדונלד טראמפ, שכינה אותו "מאוד חומל ומתפשר לחברי המפלגה הרפובליקנית".
גולדמן גייס יותר מ-1.2 מיליון דולר מיותר מ-2,100 תרומות בודדות בחודש לאחר שהכריז על מועמדותו.
הקמפיין של גולדמן גייס במהירות יותר מ-200,000 דולר מבני משפחה ואחרים, זמן קצר לאחר שהכריז על מועמדותו לקונגרס.
משפחתו גם תרמה יותר מ-600,000 דולר ב-2021 כאשר חשב להתמודד על המועמדות הדמוקרטית לתובע הכללי של ניו יורק.
הוא תרם יותר מ-4 מיליון דולר לקמפיין שלו, מה שהוביל יריבים להאשים אותו בניסיון "לקנות את המושב בקונגרס".
גולדמן זכה במועמדות הדמוקרטית בפריימריז, וקיבל 16,686 קולות (25.8%).
הוא הוסיף וניצח בבחירות הכלליות כשגבר על המועמד הרפובליקני בנין חמדאן עם 83.9% מהקולות.
גולדמן מתנגד לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון, אך מתנגד לתנועת ה-BDS וכינה אותה "הפגנה דקיקה של אנטישמיות".
בשנת 2023, הצביע נגד H.Con.Res.
21, שהורה לנשיא ג'ו ביידן להסיג חיילים אמריקאים מסוריה בתוך 180 יום.
בשנת 2002, הוא התחתן עם הקופצת למים האולימפית הקנדית ועורכת הדין אן מונטמיני.
הם התגרשו בשנת 2008 לאחר שנולדו להם שני ילדים.
בשנת 2013 נשא לאישה את קורין לוי, ולהם שלושה ילדים.
דניאל ג'ונסון בֶּרְן הוא כדורגלן אנגלי המשחק כמגן שמאלי או כבלם במועדון ניוקאסל יונייטד.
ברן ערך את הופעת הבכורה שלו בפוטבול ליג עבור דרלינגטון ב-2009 והצטרף לפולהאם בסוף עונת 2010-11, לאחר שרשם 19 הופעות עבור דרלינגטון.
הוא בילה את עונת 2012-13 בהשאלה ל-יאוביל טאון, עבורה רשם 41 הופעות, ובילה חלק מהעונה שלאחר מכן בהשאלה לבירמינגהם סיטי.
הוא הצטרף לוויגאן אתלטיק כאשר חוזהו עם פולהאם הסתיים בסוף עונת 2015-16. ברן חתם בברייטון לקראת עונת 2018-19, והושאל בחזרה לוויגאן עד ינואר 2019. הוא ביסס את עצמו כשחקן פרמייר ליג קבוע עם ברייטון מעונת 2019–20 לפני שחתם במועדון ניוקאסל יונייטד בינואר 2022.
ברן נולד בבלית', נורת'מברלנד, ברן גדל בקבוצת הנוער של ניוקאסל יונייטד והעריץ את אלן שירר.
ברן שוחרר על ידי ניוקאסל יונייטד בגיל 11, ברן שיחק כדורגל נוער עבור הקבוצות המקומיות, ניו הארטלי, בלית' טאון ובלית' ספרטנס.
בגיל 16, הוא החל לעבוד בסופרמרקט אסדה, כאשר סקאוט של דרלינגטון ראה אותו משחק עבור ספרטנס הוא חתם איתן בתנאים מקצועיים ב-1 ביולי 2009.
לאחר מכן, ברן חזר לאקדמיה כדי לקדם את התפתחותו לפני שהוחזר לקבוצה הראשונה על ידי המאמן מארק קופר, שם הופיע לראשונה בעונת 2010-11, בניצחון 3-1 מול בארו ב-3 בינואר 2011. הוא המשיך עם 15 הופעות בעונת 2010–11 והופעותיו זכו לשבחים על ידי קופר.
ברן סיים במקום השני אחרי ג'יימי צ'נדלר בפרס שחקן השנה הצעיר של המועדון.
ברן משך עניין ממועדוני פרמיירליג כולל פולהאם.
דרלינגטון נתנה לו חוזה לשנתיים וחצי בתנאים משופרים, אבל קופר הודה שסביר להניח שלא יצליחו להשאיר אותו, בטענה ש"אם הייתי מאמן מהפרמיירליג הייתי מחתים אותו מיד, כמה שיעלה".
ב-14 באפריל 2011, סוכם על עסקה של ברן להצטרף לקבוצת פרמיירליג פולהאם בסוף עונת 2010–11 תמורת 350,000 פאונד.
לאחר שחתם בפולהאם, ברן נשלח לקבוצת המילואים של המועדון כדי להתפתח וללמוד תחת מאמן המילואים של המועדון בילי מקינלי.
ב-25 בספטמבר 2012, ברן הצטרף למועדון יאוביל טאון מהפוטבול ליג בחוזה השאלה לחודש.
ארבעה ימים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד פרסטון נורת' אנד.
ברן כבש שער עצמי עבור פרסטון בדקה ה-86, אבל לאחר מכן המשיך להבקיע את שער הבוגרים הראשון שלו דקה לאחר מכן.
יאוביל הפסידה במשחק 3–2. ברן הצליח להתבסס בקבוצה הראשונה ב-יאוביל טאון והמועדון המשיך את השאלתו פעמיים: ב-23 באוקטובר, פולהאם אישרה שעסקת ההשאלה של ברן עם יאוביל טאון הוארכה עד 20 בנובמבר 2012 ולאחר מכן הוארכה שוב עד סוף העונה.
לאחר מכן כבש ברן את שערו השני עבור יאוביל טאון ב-2 בפברואר 2013, בניצחון 3-0 על ברנטפורד, ברן ספג כרטיס אדום לאחר עבירה שנייה, בניצחון 2-0 על סטיבנאג' ב-13 באפריל 2013 והחמיץ את שלושת המשחקים האחרונים.
לאחר שפספס שלושה משחקים, ברן חזר לקבוצה הראשונה, כששיחק במשחק הראשון של הפלייאוף, בהפסד 1-0 מול שפילד יונייטד.
לאחר מכן ברן עזר למועדון למחוק את הפיגור במשחק השני, בניצחון 2–1. ברן כבש באצטדיון וומבלי עבור יאוביל טאון במהלך גמר הפלייאוף של הליגה הראשונה ב-2013, והעלה את יאוביל טאון, לעלייה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ בפעם הראשונה בתולדותיה.
ברן חזר לפולהאם לאחר שערך 41 הופעות במדי יאוביל טאון וכבש 3 שערים.
לקראת עונת 2013/14, ברן הצהיר שהוא מעוניין לחזור ל-יאוביל טאון.
עם זאת, ב-3 ביולי 2013, ברן חתם על חוזה חדש עם פולהאם, והשאיר אותו במועדון לפחות עד 2015, ובמקביל גם עבר בהשאלה לעונה לצ'מפיונס ברמינגהאם סיטי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–0 בבית מול ווטפורד ב-3 באוגוסט 2013, ונשאר בהרכב הראשון.
השער הראשון שלו במועדון מבישול של פול קאדיס, כבש את שער בשוויון הסיבוב השלישי של גביע הליגה ב-25 בספטמבר, כשברמינגהאם ניצחה 3–1 את המחזיקה בסוונסי סיטי.
ברן הוחזר לפולהאם ב-2 בינואר 2014. לאחר שהוחזר, ברן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה עבור פולהאם ב-4 בינואר 2014, בסיבוב השלישי של הגביע האנגלי נגד נוריץ' סיטי ב-קארו רוד.
לאחר המשחק בנוריץ', מאמן פולהאם, רנה מיולנסטין, אמר שהוא מצפה שברן יצטרף שוב לבירמינגהם סיטי בהשאלה בפעם השנייה, אבל המהלך מעולם לא קרה.
לאחר מכן ברן המשיך לערוך את הופעת הבכורה שלו בפרמיירליג בהפסד 2–0 מול ארסנל ב-18 בינואר 2014. לאחר המשחק, הופעתו של ברן זכתה לשבחים על ידי מלנסטיין.
ברן קיבל קומץ הופעות בקבוצה הראשונה עד שסבל מפציעה בשריר.
לאחר שהוא היה מושבט במשך שבועות, חזר ברן לקבוצה הראשונה ב-3 במאי 2014, ושיחק 58 דקות, בהפסד 4–1 מול סטוק סיטי, אשר הורידה את המועדון לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
עם זאת, ברן התקשה לחזור לקבוצתו הראשונה, שם בילה את רוב העונה על ספסל המחליף.
ב-27 בינואר 2015, ברן חתם על הארכת חוזה עם המועדון, והשאיר אותו עד 2016. ברן סיים מאוחר יותר את עונת 2014–15, רשם 22 הופעות וכבש פעם אחת בכל המסגרות.
בעונת 2015–16, ברן סיפק בישול לקאולי וודרו כדי להשוות את השער בדקה האחרונה, בתיקו 1–1 מול האדרספילד טאון ב-22 באוגוסט 2015. לאחר המשחק, ברן זכה בתואר איש המשחק על ידי האוהדים.
בתיקו 0–0 מול מידלסברו ב-17 באוקטובר 2015, ברן יצר שותפות עם ריצ'רד סטירמן והצמד שמר על 0–0 וברן נבחר לאיש המשחק לפני סטירמן.
ברן איבד עד מהרה את המקום הראשון שלו בקבוצה בהנהלת המתמחה של פיטר גרנט, אך עד מהרה החזיר לעצמו את המקום הראשון בקבוצה בהנהלת סטיוארט גריי וסלבישה יוקאנוביץ'.
לאחר שהפך לקבוצה קבועה תחת סלבישה יוקאנוביץ', המועדון פתח בשיחת חוזה עם ברן.
ברן עזר למועדון לשמור על מעמד האליפות שלו בעונה הבאה כאשר הוא סיים את המקום ה-20 ורשם שלושים וחמש הופעות בכל המסגרות.
בסוף עונת 2015–16, ברן שוחרר על ידי המועדון לאחר שחוזהו הסתיים.
ברן חתם על חוזה לשלוש שנים עם מועדון הצ'מפיונשיפ הטרי, ויגאן את'לטיק, שיתחיל כאשר חוזהו עם פולהאם יסתיים בסוף עונת 2015-16. הוא קיבל את המספר 33.
ברן ערך את הופעת הבכורה שלו בוויגאן אתלטיק במשחק פתיחת העונה, כשהחל בהפסד 2–1 מול בריסטול סיטי.
לאחר התחלה איטית של העונה ברן הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה והוכר בזכייה בפרס שחקן השנה של המועדון.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור וויגאן בניצחון 1–0 מול ברמינגהאם סיטי ב-7 במרץ 2017.
ברן חתם על חוזה לארבע שנים עם מועדון הפרמיירליג ברייטון והוב אלביון ב-9 באוגוסט 2018 תמורת תשלום שלא פורסם.
הוא הושאל בחזרה לוויגאן אתלטיק עד ינואר 2019.
ברן חזר לברייטון לאחר תקופת ההשאלה שלו, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 בינואר במשחק הגביע האנגלי בסיבוב השלישי נגד ווסט ברומיץ'; המשחק הסתיים ללא שערים, וברן נבחר לאיש המשחק.
ב-1 בינואר 2020, הוא שבר את עצם הבריח שלו בהתנגשות עם ריס ג'יימס של צ'לסי.
הפציעה דרשה ניתוח, והוא הצליח לחזור לפעולה ב-8 בפברואר.
ב-2 בינואר 2021, ברן כבש שער עצמי, הכשיל ברחבה וספג כרטיס צהוב במשחק שבו ברייטון הגיעה מפיגור 3-1 כדי לטעון נקודה חיונית בתיקו 3-3 ביתי מול וולבס.
בהיעדרם של לואיס דאנק, שיין דאפי, פסקל גרוס ועוד כמה אחרים, ברן היה קפטן ברייטון בפעם הראשונה בהפסד הביתי 1-0 לוולבס ב-15 בדצמבר 2021. השער השני שלו בבריטון, במשחק חוץ נגד אברטון ב-2 בינואר 2022,הוא הכפיל את היתרון שלהם במשחק שבו ניצחה 3–2.
ב-28 בינואר 2022, ברייטון דחתה הצעה של 7 מיליון פאונד עבור ברן מניוקאסל יונייטד, המועדון בו אהד ושיחק בו כצעיר.
יומיים לאחר מכן, שתי הקבוצות הגיעו להסכמה של 13 מיליון פאונד.
וברן חתם על חוזה לשנתיים וחצי עם ניוקאסל ב-31 בינואר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 בפברואר, ששותף עם פביאן שר בהגנה בניצחון 1-0 בבית לאסטון וילה, ונבחר כאיש המשחק של סקיי ספורט.
לדברי גארי נוויל, "(ברן) היה מורכב מאחור וכל העבודה שלו הייתה ממש טובה, במיוחד הרחקות הראש שלו.
לא ראיתי את ההגנה של ניוקאסל מאורגנת כמו זו במשך זמן מה".
ב-10 במרץ, הוא בישל לברונו גימארייש בשער הניצחון נגד סאות'המפטון.
ברן היה נוכח תמיד במרכז ההגנה, ובעונת 2022-23, המשיך להיות כך, תוך מעבר לצד השמאלי של ההגנה, בעקבות הגעתו של סוון בוטמן.
ב-10 בינואר 2023, ברן כבש את שערו הראשון עבור ניוקאסל בניצחון 2-0 על לסטר סיטי כדי לעלות לחצי גמר גביע הפוטבול ליג.
ב-18 במאי, ברן הבקיע את שער הפרמייר ליג הראשון שלו עבור ניוקאסל, כשכבש את השער השני בניצחון המועדון 4–1 על ברייטון.
ב-4 באוקטובר, הוא כבש את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון 4-1 על פאריס סן ז'רמן בסנט ג'יימס פארק.
ב-13 באוקטובר, ברן חתם על הארכת חוזה לשנתיים עם ניוקאסל.
בגיל 13 ברן איבד את הקמיצה בידו הימנית לאחר שאבד אותה בתאונה.
הוא נשוי לרוז, ילידת קרמלינגטון, איתה יש לו שני ילדים.
פלייאוף ליגת הכדורגל הראשונה: 2013
סגנית גביע הפוטבול ליג: 2022-23
קבוצת השנה של PFA: גביע הפוטבול הראשונה
דן בן כנען (בסינית: 丹本•卡南 教授 נולד ב-4 בפברואר 1945) הוא פרופ' איש אקדמיה, חוקר, סופר ומרצה ישראלי.
דן בן-כנען, יליד ישראל, בילה את השנים 1966–1982 בארצות הברית, שם השלים את השכלתו האקדמית והמקצועית.
בן כנען למד דיפלומה מקצועית בבית הספר המקצועי R.C.A Institutes שבניו יורק, ארצות הברית.
הוא התמחה בבימוי טלוויזיה, הפקה ותפעול אולפנים.
הוא רכש תארים בתקשורת המונים, מידע פוליטי, בימוי והפקת טלוויזיה ועיתונאות.
בארצות הברית עבד במגוון תפקידים אקדמיים ומקצועיים, כולל בנציגויות ישראליות ובארגונים יהודיים.
עם שובו לישראל בשנות ה-80, עסק בהוראה, עיתונאות וייעוץ תקשורתי.
ב-1985 הגיע לראשונה לסין, וב-2002 הצטרף לאוניברסיטת חיילונגג'יאנג בחרבין והשתקע בעיר.
הוא הישראלי יהודי היחיד המתגורר במחוז חיילונגג'יאנג המונה יותר מ-15 מיליון תושבים.
בין 2012–2014 שימש כיועץ לשיקום "הגוש היהודי" בחרבין, פרויקט שהפך את האזור למרכז תרבות ומוזיקה.
הוא התגורר בחרבין גם בזמן התפרצות נגיף הקורונה בסין, ואף חווה סגר ממושך בדירתו בעיר.
בן כנען הוא פרופסור אמריטוס למתודולוגיית מחקר וכתיבה.
הוא מייסד ויו"ר מרכז המחקר והלימוד סין-ישראל, מייסד האגודה לתרבות יהודית בחרבין ומומחה במתודולוגיות מחקר וכתיבה, ההיסטוריה של חרבין, מנצ'וריה וצפון מזרח סין, תקשורת, תקשורת ציבורית, פוליטית וחברתית.
בנוסף לפעילותו האקדמית, הוא משמש כיועץ מיוחד לממשלת מחוז היילונגג'יאנג בנושא הקהילה היהודית, וכן עבד כעורך חדשות מקומיות בתחנת הטלוויזיה הממשלתית המקומית.
בן כנען שימש כפרופסור באוניברסיטת היילונגג'יאנג בחרבין.
הוא הרצה בפקולטה ללימודי המערב באוניברסיטה, הקים את המרכז למחקר ישראל-סין באוניברסיטת היילונגג'יאנג, וכן את מרכז מחקר ולימוד סין ישראל באגודה לתרבות יהודית בחרבין.
המרכז עוסק במחקר חומר ארכיוני של הקהילה היהודית בחרבין, ובפרסום סרטים ומאמרים בנושא.
בעת מגפת הקורונה, בן כנען שהה בבידוד ממושך בדירתו בחרבין.
הוא הביע הערכה רבה לאופן שבו הממשלה הסינית התמודדה עם המגפה, ולמשמעת של האזרחים הסינים.
הוא מתח ביקורת חריפה על מדיניות הממשלה בישראל ועל התנהלות נתניהו, וטען שהם "פושעים".
בנוסף, הוא הביע ביקורת על התקשורת המערבית והישראלית, וטען שהיא לא מציגה את המציאות כהווייתה.
לדעתו, סין אינה מדינה קומוניסטית, אלא מדינה קפיטליסטית עם דאגה רבה לאזרחים.
הוא הדגיש שהממשלה דואגת לספק מידע עדכני לתושבים, מזון בשפע וסיוע כספי.
לטענתו, בסין יש אחריות חברתית גדולה ואין חוסר ודאות כמו בישראל ובארצות הברית.
מעורבותו בשיקום הקהילה היהודית בחרבין
בן כנען מעורב באופן פעיל בשיקום מבני הקהילה היהודית בחרבין, כולל בית הכנסת הראשי.
הוא משמש כחבר בוועדה הממשלתית המיוחדת שהוקמה לטיפול בנושא, ומסייע לאדריכלים הסינים לשחזר את המבנים באמצעות תמונות נדירות מאוספיו.
הוא אף קיבל תואר אזרח כבוד מטעם עיריית חרבין על פועלו.
בן כנען נשוי לליאנג אישאה, אשה סינית, אותה הכיר בעת ביקורה בישראל מטעם משרד החוץ הסיני.
בתו הסינית ונכדיו האמריקאים מתגוררים בארצות הברית.
בן כנען חוקר את הקשר היהודי עם חרבין.
מחקריו ומאמריו מתבססים בין היתר על חומרים ארכיוניים שאסף אודות הקהילה היהודית בחרבין.
הוא גם עוסק בשימור והנצחת התרבות היהודית בעיר.
הספרים שכתב בן כנען נכתבו באנגלית ואף תורגמו לשפות נוספות.
ספריו עדין לא תורגמו לעברית.
Echoes of Harbin – הרהורים על מרחב וזמן של קהילה שנעלמה במנצ'וריה
Entangled Histories – העבר הטרנס-תרבותי של צפון מזרח סין
דן (דני) בן שחר הוא פרופסור חבר בבית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב וראש מכון אלרוב לנדל"ן.
בן שחר הוא בנו של הכלכלן פרופסור חיים בן שחר, ויעל (גננת) שהקימה ביפו את הגן הערבי-יהודי הראשון "גן שלום".
אחיו הוא עמרי בן שחר – פרופסור לכלכלה ולמשפטים באוניברסיטת שיקגו.
לבן שחר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ושלישי מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בארצות הברית, בניהול ונדל"ן.
בן שחר חבר סגל ב באוניברסיטת תל אביב.
הוא חבר במועצה של מספר כתבי עת אקדמיים.
מחקריו הרבים פורסמו בכתבי עת אקדמיים בולטים, והם עוסקים במימון, דיור ונדל"ן תוך התמקדות בהיבטים חברתיים-כלכליים של שוק הדיור ורציונליות של קבלת החלטות בשוק הנדל"ן.
באוניברסיטת תל אביב הוא מכהן גם כראש מכון אלרוב לחקר הנדל"ן בפקולטה לניהול.