tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרצה בשנת 1994, כאשר נעצרו מספר חוקרים פרטיים, הבולט שבהם קצין משטרה לשעבר בשם רפי פרידן, שביצעו האזנות סתר לגורמים שונים, בשתי מערכות העיתונים.
נגד המבצעים, ושולחיהם - עופר נמרודי ("מעריב") ומשה ורדי ("ידיעות אחרונות"), הוגשו כתבי אישום.
עופר נמרודי נדון, בעסקת טיעון, לשמונה חודשי מאסר בפועל ועשרה חודשי מאסר על תנאי, ורפי פרידן נדון לארבע שנות מאסר, וכן שנתיים מאסר על תנאי בגין עבירות מסוימות ושנה מאסר על תנאי בגין עבירות אחרות.
פרידן ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש, כשנימוקו העיקרי הוא טענת הגנה מן הצדק, אך ערעורו נדחה.
בקשת רשות ערעור שהגיש לבית המשפט העליון נדחתה אף היא.
ורדי נדון למאסר על תנאי ונאלץ לפרוש.
דוד רונן שכיהן כסמנכ"ל הכשרת היישוב ואחראי על הביטחון במעריב הורשע בהאזנת סתר ושיבוש מהלכי משפט ונידון לחצי שנת עבודות שירות וקנס.
פרשת נמרודי ב' - החיסולים
כמה שנים מאוחר יותר, בעודו מרצה את עונשו בכלא, חולל פרידן את מה שכונה "נמרודי ב'", בטענתו כי עופר נמרודי הזמין ממנו את חיסולם של נוני מוזס ועמוס שוקן, בעלי העיתונים המתחרים.
נמרודי נעצר עד תום ההליכים והחלה מערכה משפטית סנסציונית וקשה, שבסופה הושגה עסקת טיעון שבעקבותיה נגזרו על נמרודי 15 חודשי מאסר (שאותם ריצה בתקופה שבין מעצרו למתן גזר הדין) והופעל העונש של עשרה חודשי מאסר על תנאי שנגזר עליו במשפטו הקודם.
פרשת נמרודי ג' - שיבוש המשפט
בתוך כך, בשנת 2000, פרצה פרשייה נוספת - "נמרודי ג'" - כאשר אביו של עופר נמרודי, יעקב נמרודי - איש מודיעין ותיק בעברו, יחד עם ידידו הסופר אריה קרישק, ניסו לשבש את משפטו של הבן.
גם נגד נמרודי האב ונגד קרישק הוגשו כתבי אישום, והם הורשעו.
על יעקב נמרודי הוטלו חמישה חודשי מאסר בפועל, עשרה חודשי מאסר על תנאי, וקנס בסך 100,000 ש"ח.
על קרישק הוטלו חמישה חודשי מאסר בפועל (לריצוי בעבודות שירות לקהילה), עשרה חודשי מאסר על תנאי, וקנס בסך 20,000 ש"ח.
יעקב נמרודי ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש.
בערעור נותרה הרשעתו על כנה, אך בוטל עונש המאסר בפועל שנגזר עליו.
קרישק ערער אף הוא, אך ערעורו נדחה.
גם המדינה ערערה על קולת העונש, אך ערעורה נדחה.
פרשות נמרודי טלטלו את עולם התקשורת והפוליטיקה בישראל.
בספיחי הפרשה היו מעורבים גם שר המשטרה אביגדור קהלני (שזוכה זיכוי מוחלט), נשיא המדינה עזר ויצמן וראש הממשלה, אריאל שרון, ידידו הקרוב של נמרודי האב, שמאוחר יותר נחשפו קשרים כלכליים ביניהם.
בפרשות, שנמתחו לאורך עשור, היו קשורים בכירי עורכי הדין בישראל, ובהם דן אבי-יצחק (שייצג את עופר נמרודי), יגאל ארנון (שייצג את יעקב נמרודי), ומיכה פטמן (שייצג את אריה קרישק).
גלי ההדף של הפרשות והשלכותיהן, המשיכו לחלחל עוד זמן רב ואף עיצבו כללים חדשים בסוגיות של חקירות משטרה, דיני שמירת עדים והליכי משפט.
פֶרֶרו (באיטלקית: Ferrero SpA) היא יצרנית איטלקית של שוקולד ומוצרי מתיקה שונים, רובם על בסיס שוקולד.
החברה נוסדה על ידי פייטרו פררו בשנת 1946 ובסיסה העיקרי שוכן בטורינו, איטליה.
החברה עדיין נמצאת בשליטת משפחת פררו.
החברה כוללת כיום 15 מפעלי ייצור ו-33 חברות שפועלות בכל העולם.
יבואנית מוצרי פררו לישראל הרשמית היא פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ.
לפני כן הייתה חברת ליימן שליסל היבואנית, אך ב-2016, לאחר כ-45 שנים רצופות, נלקח מליימן שליסל הזיכיון על ידי פררו העולמית.
ב-1946 פיתח פייטרו פררו (Pietro Ferrero) קרם זול במיוחד שהתקבל משילוב אגוזי לוז זולים בקקאו יקר שנועדו להימרח על פרוסות לחם ונקרא Pasta Gianduja.
הוזלת תהליך הייצור הצליחה, ובעקבות זאת נוסדה החברה על שמו לייצור ושיווק המוצר.
קרם שוקולד למריחה, המיוצר בתהליך ייצור דומה, נמכר תחת השם נוטלה מראשית 1946, ונעשה ממרח פופולרי בעולם.
בהמשך פיתח התאגיד מגוון מוצרים רחב המבוסס רובו ככולו על ממרח זה, בניסיון לכוון את המוצרים לנישות שיווקיות שונות (למשל, בעוד שנוטלה ודופלו שווקו כמוצרים פשוטים, פררו רושה הדומה להם שווק כמוצר יוקרתי יותר) פררו היא גם יצרנית ביצי הקינדר וקינדר בואנו.
פררו רושה (באיטלקית: Ferrero Rocher), הוא שם המותג של ממתק כדור שוקולד (פרלין) מתוצרת חברת המזון האיטלקית פררו שבסיסה בעיר אלבה, במחוז פיימונטה.
כל כדור שוקולד מורכב מאגוז לוז קלוי שלם, עטוף בציפוי ופל שממולא בקרם אגוזים ועליו שכבת שוקולד חלב ושבבי אגוזים.
קיימים פרלינים גם עם מילוי אחר.
כל כדור שוקולד נעטף בנפרד בעטיפה משלו בצבע זהב או בצבע אחר, בהתאם למילוי.
בדומה לשאר מוצרי תאגיד פררו, גם מוצר זה מתבסס על ממרח נוטלה (תערובת מומתקת של שוקולד ואגוזי לוז), אך נעשה מאמץ שיווקי ניכר לבדל את מוצרי פררו רושה ולדמות להם תדמית יוקרתית יותר.
בקנדה, הונג קונג, ברזיל ומלזיה, חבילת פררו רושה היא מתנה פופולרית בחגים, בייחוד לרגל השנה הסינית החדשה.
פררו רושה הושק בשנת 1979 באיטליה, ובחלקים אחרים באירופה בשנת 1982. זמן קצר לאחר שיווקו הופסק הייצור עקב בעיה בהדפסת תוויות.
מישל פררו, הבעלים של יצרנית איטלקית של שוקולד ומוצרי מתיקה, קרא לשוקולד על שם מערה (Grotto) בלורד הקדושה לקתולים, רושה דה מסביאלה.
המילה רושה מגיעה מצרפתית ופירושה סלע.
פָּרָשׁ הוא אדם שמקצועו הוא רכיבה על סוסים שמקורו עוד בעת העתיקה.
בעולם כיום מתקיימים תחרויות של פרשים ואף קיימים הימורים חוקיים במדינות מסוימות.
תחרות פרשים בה הפרש מפגין את מיומנותו ושליטתו בסוס על ידי רכיבה במסלול ודילוג מעל מכשולים.
מרוצי סוסים - תחרות שמטרתה להשלים מספר הקפות בזמן הקצר ביותר, תוך התחרות בסוסים אחרים.
פרש משטרה הוא שוטר רכוב על סוס או גמל.
אלה משרתים עדיין במקומות נידחים וכן באזורים עירוניים בהם פעילותם היומיומית טקסית, אך הם משרתים גם בפעילות בתוך המון אדם.
במצבים כאלה יש להם יתרון על שוטרים רגליים, מכיוון שיש להם מסה גדולה יותר והם נראים למרחוק, ובכך מפחיתים התפרעויות ומקלים על אזרחים הזקוקים להם למצוא אותם.
גם הראות שלהם עצמם משופרת בגלל עמדתם הגבוהה.
פרשים מועסקים גם בסיורים בפארקים ובטבע, מקומות בהם ניידות משטרה עשויות להיות רועשות מדי או בלתי מעשיות.
פרשים משרתים גם כחלק מיחידות חיפוש והצלה.
פרש אדום (שם מדעי: Erythrocebus patas) הוא קוף שוכן קרקע שנפוץ במערב ובמזרח אפריקה.
פרש אדום הוא המין היחיד בסוג פרש.
אורכו מגיע עד 85 ס"מ, לא כולל הזנב, שאורכו 75 ס"מ, כאשר הזכרים כבדים באופן ניכר מהנקבות.
הפרש האדום מגיע למהירויות של 55 קמ"ש, עובדה שהופכת אותו לרץ המהיר ביותר בין הפרימטים.
קוף זה חי בקבוצות גדולות ומרובות נקבות של כ-15 פרטים, בשטח מחיה של כ-52,000 דונם.
הקבוצה מכילה ברוב השנה זכר אחד, אשר שומר על הקבוצה באמצעות הסחת דעתם של הטורפים תוך התרחקות מהקבוצה.
בעונת ההזדווגות, מגיעים זכרים נוספים לקבוצות.
כשהזכרים הצעירים מגיעים לבגרות מינית (בסביבות גיל ארבע שנים), הם עוזבים את הקבוצה, ובדרך-כלל מצטרפים לקבוצות המונות זכרים בלבד.
קופים אלה נמנעים מלהיכנס מיערות סבוכים ומצוי יותר באזורים סלעיים ובסוואנות פתוחות ומלאות שיחים ותת-מדבריות.
ההתרבות של הפרש האדום נחשבת גבוהה יחסית, ונובעת כנראה מהתמותה הגדולה שקיימת באוכלוסייה הבוגרת הנובעת ככל הנראה מתנאי השטח הקשים בהם חיים הקופים.
קופי פרש אדום ניזונים מזרעים, מחרקים ומפקעות, דיאטה המאפיינת יותר פרימטים קטנים יותר.
יש אי הסכמות בנושא מספר תת-המינים, יש שמחשיבים ארבעה, ויש שמחשיבים שתיים; תת-המין המערבי Erythrocebus patas patas (פרש מצוי; עם אף שחור) והמזרחי Erythrocebus patas pyrrhonotus (פרש ניסנה; עם אף לבן).
אחרים הציעו שלפחות כמה מהמאפיינים הם וריאציות של דפוס הפנים של הנקבה בזמן ההיריון, ולכן זהו מין יחיד בסוגו.
פרשווטר הוא המחזה היחיד שכתבה וירג'יניה וולף.
זוהי קומדיה בשלוש מערכות שנכתבה ב-1923. בינואר 1935 שִכתבה וולף את הגרסה הגולמית שכתבה תריסר שנים קודם לכן, ופרשווטר הומחז לראשונה ובפעם היחידה במהלך חייה של המחברת, בסטודיו של אחותה, הציירת ונסה בל, בפני חברי קבוצת בלומסברי ואחרים.
ארבעים ושמונה שנים מאוחר יותר, בהתכנסות צנועה באוניברסיטת ניו יורק, הוצג 'פרשווטר' בשנית (אם כי באופן מאולתר למדי) בידי המחזאי הרומני-צרפתי אז'ן יונסקו, הסופרת היהודייה נטלי סארוט והסופר והבמאי הצרפתי אלן רוב גרייה.
החל ביום פטירתה של וולף ב-1941, ועד למות בעלה, הסופר והמו"ל לאונרד וולף ב-1969, היה 'פרשווטר' בחזקת נעדר, זיכרון עמום וקצר שנשאו עימם שמונים האורחים שנכחו בהופעה.
מספר שנים בטרם הלך לאונרד וולף לעולמו, הוא ניסה לאתר את כתב היד המקורי, אולם המחזה אותר רק ב-1969 בביתם של הזוג, מעט לאחר מותו.
עלילת המחזה מתרחשת בבית דימבולה לודג', שבכפר הבריטי הציורי פרשווטר, שבקצה חלקו המערבי של האי וייט.
זהו ביתה של ג'וליה מרגרט קמרון הצלמת הוויקטוריאנית ודודתה מדרגה שנייה של וירג'יניה וולף.
וולף, מביאה ב'פרשווטר' את רשמיה מן הדמויות הססגוניות שהקיפו את דודתה, המשורר אלפרד טניסון, המלכה ויקטוריה, השחקנית אלן טרי ועוד – ומציגה תמונה סאטירית, חדה ומפוכחת של הלך הרוח התרבותי והחברתי, כפי ששרר באליטה הרוחנית של התקופה הוויקטוריאנית.
למרות שהיצירה נחשבה לקלה ולא יועדה לפרסום, ואולי ניתנה לביטול בקלות כקלת דעת, היא קיבלה משמעות גדולה יותר כשהיא ממוקמת בהקשר הרחב יותר של עבודתה והשקפותיה של וולף.
שכן מתחת לאלמנטים הקומיים, יש חקירה של חילופי דורות וחופש אמנותי.
גם קמרון וגם וולף נלחמו נגד הדינמיקה המעמדית והמגדרית של הוויקטוריאניות והמחזה מציג הקשרים גם למחזה "מגדלור" וגם לעבודתה "חדר משלך" שבאו בהמשך.
טיסתה של אלן לבלומסברי מסמלת חופש מהפטריארכיה.
פרשווטר (1923, Freshwater) - עברית: יהודה ויזן, דחק לספרות טובה, עמדה, תש"ע, 2010
פרש הברונזה או פרש הנחושת הוא פסלו של הצאר פיוטר הגדול המוצב בכיכר הסנאט במרכז סנקט פטרבורג.
הפסל נבנה מארד אך קיבל את שמו בעקבות שיר מפורסם של אלכסנדר פושקין.
הפסל הוא אחד מסמלי העיר ולימים גם הפך לסמלם של אולפני הקולנוע "לנפילם" שממוקמים בעיר.
הפסל נוצר בידי הפסל הצרפתי אטיין מוריס פלקונט שעבד עליו בין השנים 1768–1770. ראשו של פיוטר הגדול פוסל על ידי תלמידתו של פלקונט, מארי-אנה קולו.
יציקת הפסל מארד הסתיימה בשנת 1778.
היה קושי למצוא את האבן שתהיה בסיס מתאים לפסל הענק.
בסופו של דבר נמצאה האבן שמשקלה היה 1,600 טון.
בשל משקלה, היה קושי רב בהעברת האבן לעיר, והעברתה נמשכה מנובמבר 1769 עד ספטמבר 1770. לאחר הבאתה בדרך היבשה לשפת המפרץ הפיני, נבנתה אונייה מיוחדת להעברתה לסנקט פטרבורג.
בסופו של דבר הגיעה האבן לעיר ב-26 בספטמבר 1770. ככל הנראה זוהי האבן הגדולה ביותר שהועברה בשלמותה בידי אדם לצורך בנייה.
בשנת 1778 התקררו עד מאוד היחסים בין יקטרינה הגדולה לבין פלקונט, והוא נאלץ לעזוב את רוסיה.
עבודות בניית הפסל נמשכו ללא הדרכתו, והוא אף לא הוזמן לפתיחה הרשמית של הפסל ב-7 באוגוסט 1782.
הפסל היה הראשון שבו מוצג צאר רוסי כשהוא רוכב על הסוס, וזאת בהתאם לעמדתו של פלקונט לפיו פיוטר הגדול הוא מדינאי ולא מצביא.
הפסל מתאר את הצאר בבגדים פשוטים כדי להבליט את האדם שבמרכז הפסל.
גובהו של בסיס הפסל הוא כ-7 מטר, וגובה הפסל עצמו הוא 6 מטרים נוספים.
האבן הענקית שבבסיס הפסל מהווה סמל לקשיים הרבים שהיו לפיוטר הגדול בהגשמת רעיונותיו.
רק חרבו של הצאר והזר שעל ראשו מסמלים את ניצחונותיו כמצביא צבאי.
בדיון בדבר מראה הפסל השתתפו, בנוסף ליקטרינה הגדולה, גם וולטר ודני דידרו.
על בסיס הפסל מצויה הכתובת: "יקטרינה השנייה לפיוטר הראשון, קיץ 1782" ( ПЕТРУ перьвому ЕКАТЕРИНА вторая лѣта 1782).
המשפט מרמז על המשכיות של שלטון יקטרינה לאחר סיום תקופת פיוטר הגדול.
הפסל הפך להיות לנושא מרכזי במספר יצירות ספרותיות.
כמו כן הולחן בלט מאת ריינהולד גליאר.
בנוסף נוצרה בעיר מסורת, לפיה העיר לא תיכבש על ידי צבא זר כל הזמן שהפסל עומד על מכונו.
ייתכן שזו גם הסיבה שבמלחמת העולם השנייה בזמן המצור על לנינגרד, עת שיצירות אמנות אחרות פונו מן העיר, נשאר הפסל במקומו ורק כוסה על ידי שקי חול להגנתו.
בשנת 2002 התפרסם בעברית ספר שתורגם מאנגלית בשם "פרש הברונזה" מאת פאולינה סיימונס.
הספר מתאר את תקופת מלחמת העולם השנייה ואת מתקפת גרמניה הנאצית על לנינגרד.
הדמות של פרש הברונזה כפי שהיא מצוטטת משירו של פושקין מהווה השראה לאירועים ולאחד מגיבורי הספר.
בשנת 2019 הופק סרט מוקומנטרי המתאר את העבודות על בניית הפרש, בשם "פרש הנחושת".
פרשיות סמויות היא סדרת טלוויזיה המשכית אמריקנית ששודרה בארצות הברית בערוץ USA בשנים 2010–2014.
הסדרה מתמקדת במתלמדת צעירה ב-CIA, אנני ווקר (פייפר פראבו), שזומנה למפקדה על מנת להתגייס בתור סוכנת.
בעוד אנני מאמינה כי היא נבחרה בשל כישוריה, ה-CIA קידם אותה כדי שיוכל להשגיח עליה מקרוב מאחר שבעברה מצויים דברים שה-CIA מעוניין בהם.
הפיילוט של הסדרה הגיע לרייטינג של כ-5 מיליון צופים.
ארבעת פרשי האפוקליפס היא קבוצה בדיונית של נבלי-על מוטאנטים אשר מופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
הופעתה הראשונה הייתה בחוברת X-Factor #15 מאפריל 1987 והיא נוצרה בידי הכותבת לואיז סימונסון והמאייר וולט סימונסון.
הקבוצה כוללת ארבעה מוטאנטים אשר עברו שינוי גנטי ושטיפת מוח כדי לשרת את המוטאנט העתיק אפוקליפס, אם בכפייה או מרצון.
יכולותיהם משודרגות, וניתן להם תואר מקביל לאלה של ארבעת פרשי האפוקליפסה (מוות, רעב, מגפה ומלחמה).
בשעה שאפוקליפס אילץ גם אחרים לעשות כרצונו, ארבעת הפרשים נותרו לאליטה שבנתיניו, וממלאים תפקיד מרכזי בתוכניותיו.
כפי שהתברר במיני-סדרה "אפוקליפס נגד דרקולה", אפוקליפס הקים לראשונה את ארבעת הפרשים שלו ורכב עמם לפני עידנים.
כמו כן, פרש המלחמה הוביל את הרוכבים האפלים ובמו ידיו הביס את צבאו של דרקולה (לפני שהתערפד) ואת דרקולה עצמו.
הגלגול המודרני הראשון של הקבוצה
במאה ה-20, אפוקליפס גייס את הראשונה בגלגולם המודרני הראשון של פרשי אפוקליפס, חברת המורלוקים מגפה, במהלך אירועי "טבח המוטאנטים".
הוא העניק לחייל לשעבר אברהם לינקולן קיירוס את תואר פרש המלחמה.
נערה אנורקסית בשם אוטום רולפסון נבחרה על-ידו לשאת את תואר הפרשית רעב.
בהמשך הוא הציל את אנג'ל מחוסר הכנפיים ממטוסו המתפוצץ ובחר בו לשמש כפרש המוות.
ארבעת הפרשים נאלצו להילחם אחד בשני על המנהיגות, ומוות הוכרז כמנצח.
בקרב הראשון שלהם עם קבוצת אקס-פקטור במהלך אירועי "נפילת המוטאנטים", פרשי אפוקליפס כמעט והובסו עד אשר מוות הופיע, והכה בתדהמה את חבריו לקבוצה, שחשבוהו למת.
לאחר שארבעת הפרשים שיתקו את חברי אקס-פקטור, הם יצאו להשמיד את ניו יורק.
בינתיים, חבר המורלוקים ביקש מאפוקליפס כוח כדי לנקום את טבח חבריו לקבוצה.
חברי אקס-פקטור שחררו את עצמם מכבליהם והתעמתו עם פרשי אפוקליפס.
במהלך הקרב, מגפה נהרגה בשוגג בידי קבוצת פאוור פאק, ואנג'ל שב לעשתונותיו לאחר שחשב שהרג את חברו לקבוצת אקס-פקטור, אייסמן.
אפוקליפס נסוג יחד עם פרשיו הנותרים, כולל קאליבן, שגויס בידי אפוקליפס והחליף את אנג'ל כפרש המוות.
באירועי "שירת התליין", אפוקליפס החלים עקב תבוסתו האחרונה.
מיסטר סיניסטר התחזה אליו והורה לפרשי אפוקליפס ללכוד את סייקלופס וג'ין גריי.
הם הובסו בהמשך בידי קבוצת אקס-מן אשר גילו את מקום מחבואם.
לאחר הקרב בין הענק הירוק לאקס-מן באחוזת אקסבייר, הענק נלקח בידי אפוקליפס והפך לגלגולו השלישי של פרש המלחמה.
הוא קיבל לרשותו כלי נשק וקסדה המגנה עליו מפני רוחו המתעללת של אביו.
אפוקליפס שלח את הענק להילחם בג'אגרנוט כדי לקבוע את מידת כוחו.
הוא הביס את ג'אגרנוט, אך שב לעשתונותיו לאחר שפצע את חברו ריק ג'ונס.
במהלכם של אירועי "התריסר", אפוקליפס שלח את פרשיו על-מנת לאסוף מוטאנטים נבחרים לפי כתבי יומניה של דסטיני.
גלגולה השני של קבוצה חדשה זו כללה את המוטאנט אחאב כרעב, דת'בירד מאימפריית השי'אר כמלחמה, וחבר המורלוקים קאליבן כמגפה הפעם.
כדי לבחור את חבר הפרשים הרביעי, אפוקליפס חטף את וולברין ואילץ אותו להילחם בסייברטות'.
וולברין הוכרז כמנצח והפך לפרש המוות.
אפוקליפס קרע מעל סייברטות' את שלד האדמנטיום שלו ואיחד אותו עם שלדו של וולברין.
כמוות, וולברין נלחם באקס-מן והרג את המתחזה שלו מגזע סקרול משני הצורה, שהחליף אותו כדי למנוע מחבריו לקבוצה לגלות כי נעדר.
כאשר מוות לכד את מיקאיל רספוטין ונכשל להשתגר משם עמו, הוא נרדף בידי האקס-מן עד למנהרות המורלוקים.
הוא לחם בהם וזכרונותיו שבו אליו בזכותם של ג'ובילי, שאדוקאט, אנג'ל ופסיילוק.
יתר חברי הפרשים שוגרו לממד אחר בידי מיקאיל.
בעקבות אירועי "בית אם" ו"השמדה", אפוקליפס קם לתחייה וגייס מחדש את פרשיו לצורך השמדת האוכלוסייה האנושית.
גלגולה השלישי של הקבוצה כללה את גייזר כפרש המלחמה, סאנפייר כרעב, פולאריס כמגפה ואת גמביט כמוות.
גייזר ניצל ממוות ואולץ להילחם בארכאולוג על תואר פרש המלחמה, אותו רכש בעזרת עושה דברו של אפוקליפס, אוזימנדיאס.
סאנפייר, שאיבד את רגליו בידי ליידי דת'סטרייק ואת כוחותיו בידי רוג, נלכד יחד עם פולאריס, שכוחותיה המגנטיים הופשטו ממנה באירועי "השמדה".
השניים אולצו לשנות את צורתם לרעב ומגפה, בהתאם.
בהבדל מהם, גמביט בחר מרצון לשרת את אפוקליפס כפרש המוות, היות שהאמין כי אפוקליפס יעזור בישועת המוטאנטים, שמספרם צנח דרמטית ממאות מיליונים לכמה מאות בלבד.
סאנפייר השתחרר מאחיזתו של אפוקליפס בעזרתה של אמה פרוסט, אם כי הוא נחלש במידה רבה מכך.
פולאריס הוממה בידי אייסמן בקרב האחרון ביניהם, ננטשה ונמצאה בידי האבוק.
בהמשך היא שוחררה בידי האקס-מן משטיפת המוח שעברה.
לעומת זאת, המזל לא שפר על גייזר, שמת בהגנה על אפוקליפס, לאחר שנדקר בגבו בידי אוזימנדיאס.
כאשר שבט עקבה הקים את אפוקליפס לתחייה בדמות ילד, התברר כי אפוקליפס יצר לפני עידנים את "הפרשים האחרונים" שלו, שנאספו יחדיו מרחבי הזמן בידי אפוקליפס ואוזימנדיאס.
הם התעוררו רק לאחר שכל שאר הניסיונות נכשלו.
חברי הגלגול הרביעי כללו את:
בנו של פילוסוף שחי ברומא של שנת 200 לספירה.
כאשר אביו התאבד ואמו מתה מעט לאחר מכן, הוא נותר ללא קורת גג וללא כסף למחיה.
בשעה שמת לאיטו ברעב בסמטה חשוכה, הוא השתנה לצורתו המוטאנטית כמינוטאור.
הוא נצפה בידי בני האדם ונרדף, אך הרג רבים מהם בטרם נלכד.
לבסוף, אחרי שנכלא למשך שנים, הוצעה לו חירות אם יביס אחרים בזירה.
הוא שחט את אלה אשר התנגדו לו בעזרת גרזנו בלבד, ושמו נערץ כאל המינוטאור האפל.
הוא נמצא בידי אפוקליפס ואוזימנדיאס, שהפכוהו לפרש המלחמה.
בנו הממזר ועבדו של מלך פרס שאפור השני.
לאחר שהמלך לא יכול היה להודות בקיומו של בנו, סאנג'אהר החל לעסוק בכייסות כדי להשיג את תשומת לבו של אביו.
אולם, היה זה בתקופה בה כוחותיו המוטאנטים התפתחו לראשונה, והוא קיבל הילה המסוגלת להעביר חולי בכל מיני צורות בהתאם לסוג המתכת בה הוא נוגע.
הוא החל להרעיל את הממלכה כולה על ידי הפצת מחלות דרך אוצרות גנובים.
על ערש דווי, המלך קרא לבנו הממזר "שרף המוות".
עד מהרה, סאנג'אהר נאסף בידי אפוקליפס, שהפך אותו לפרש המוות.
אולם, הוא נהרג בידי דת'לוק פריים כאשר הקבוצה ניסתה לסכל את תוכניותיו של ארכאנג'ל.
באירועי "אינסופיות" התגלה כי סאנג'אהר חי.
מרגל הקונפדרציה שלחם במלחמת האזרחים האמריקנית.
הוא צעד מאחורי קווי האויב ואסף מידע כשהוא מחופש למתופף האיחוד.
לאחר המלחמה הוא שב לביתו כשהוא לבוש בטעות במדי האיחוד.
חיילי הקונפדרציה האמינו כי הוא בוגד ושרפו את משפחתו בחיים לנגד עיניו.
דבר המעשה גרם להתעוררות כוחותיו המוטאנטים הרדומים - היכולת להשתמש בהיקש צלילים כדי לפתח סרטן בגופם של אלה השומעים אותם.
הוא נאסף בידי אפוקליפס ואוזימנדיאס, שהפכו אותו לפרש הרעב.
גיישה מהעיר קוממוטו, יפן של שנת 1893, אשר סבלה מתסביך נחיתות וקינאה בכל הנשים היפות והאינטליגנטיות שחיו בקרבתה.
אביה היה סמוראי שחמתו בערה בו כל אימת שבתו כשלה.
הזעם העצור שבה וחוסר הכבוד שהמיטה על אביה גרם להתפתחות כוחותיה המוטאנטים של איצ'יסומי, ששחררה מפיה נחיל דבורים שהשחית את פניהן של הגיישות האחרות.
היא נאספה בידי אפוקליפס כפרש המגפה שלו.
היא חלקה ברגעים אינטימיים עם ארכאנג'ל, ששכר אותה להגן על פסיילוק.
איצ'יסומי חוסלה בידי פסיילוק, והתגלה כי היא נושאת ברחמה את ילדו של ארכאנג'ל, הילד שעתיד להפוך לאפוקליפס הבא.
נבחרה בידי ארכאנג'ל להחליף את סאנג'אהר ג'אביד.
לשם כך, ארכאנג'ל השתמש בממצא שמיימי שידוע בשם "זרע המוות" כדי להפוך את בטסי לפרשית המוות.
היא ניצלה בהמשך בידי נייטקרולר מעידן אפוקליפס, שהשאיר אותה לבדה עם פנטומאקס.
לאחר דו-שיח קצר, פסיילוק הורגת את פנטומאקס.
אולם, הדבר מתגלה כהסחת דעת שנוצרה בידי פנטומאקס כדי לאפשר לג'ין גריי מעידן אפוקליפס לפלוש למוחה של פסיילוק ולשחרר אותה משליטתו של ארכאנג'ל.
כחלק מהמיתוג מחדש של חברת מארוול, גלגול חדש של פרשי אפוקליפס הוצג בחוברת Uncanny Avengers #9 מאוגוסט 2013. תאומי אפוקליפס מקימים לתחייה גיבורים ונבלים על מנת לשמש כ"ארבעת פרשי המוות".
הדמויות שנועדו לשמש כחברי הקבוצה הן באנשי, הסנטרי, דאקן וגרים ריפר.
כאשר תאומי אפוקליפס נהרגו, פרשי המוות חזרו לכדור הארץ עם גופותיהם - באנשי נשבה בידי האוונג'רס, הסנטרי נעלם בחלל ואילו דאקן וגרים ריפר נפרדו לדרכיהם.
פרש הוא סרט דרמת פשע אמריקני משנת 1994, שבויים על ידי בועז יכין.
הסרט מגולל את קורותיו של מייקל - צעיר אפרו-אמריקני המכונה "פרש" וחי בשכונת עוני.
פרש חי עם דודתו פרנסיס, המשכנת תחת קורת גג ביתה רבים מבני משפחתה.
אחותו של פרש, ניקול, עזבה את ביתם, והיא נרקומנית המכורה להרואין, המעניקה לברון הסמים המקומי אסטבן שירותי מין תמורת הסמים שהיא צורכת.
לאסטבן צוות של ארבעה: "צ'ילי", "סאל", "ספייק" והרבי.
אסטבן מהופנט מיופייה של ניקול והיא חשה שערכה נמוך בהרבה, נרתעת מכך, ועל כן היא נפגשת עם ג'יימס, סוחר הרואין נוסף שמתייחס אליה כאל עלובה.
פרש אוהב את אחותו ומצוקתה מכאיבה לו.
כמו אביו, פרש מפגין כישרון במשחק שחמט ולעיתים משחק בפארק משחקי בזק באמצעות שעון שחמט.
פרש עובד כבלדר הרואין אצל אסטבן וכבלדר קראק קוקאין אצל "קורקי" - ברון סמים נוסף.
גם ל"קורקי" צוות של ארבעה סוחרים: ג'ייק, דריל, "רד" ו"סמוקי".
שני ברוני הסמים נותנים לפרש לעבוד בשביל שניהם במקביל מכיוון שעסקיהם אינם מתנגשים אחד בשני והם נמנעים מחיכוכים מיותרים.
פרש מחבב את רוזי, בת כיתתו, אך נמנע מקשר איתה מחשש ללעג של חבריו: צ'אקי, טארליק וניקולס.
באחת הסצנות צ'אקי חברו של פרש מכניס את רוסקו, כלב רחוב שהוא ופרש מצאו והם מגדלים, לקרב כלבים אלים במיוחד, למרות התנגדותו של פרש.
רוסקו מנצח בקרב להפתעתו של פרש, והורג את יריבו.
אביו של פרש - סאם - יצא מגמילה, ולפרש אסור להתראות איתו, אך הוא נפגש עמו בפארק כדי לשחק שחמט.
אביו של פרש קשוח ומלמד אותו טקטיקות שחמט.
הוא אינו נותן לו הנחות במשחק ומסביר לו כי הכלים הם אמצעים להפלת המלך.
סאם אומר כי הכלים הם חבריו, אך עליו להתייחס אליהם כאל שווים ולא לתת דגש במשחק למי מהם.
אם במהלך הדרך אחד החברים נופל, הרי שזה מפאת טיב המשחק.
הוא מבאר ואומר כי אם יריבו מגן על המלכה, עליו לתקוף ולאיים עליה כדי לערער אותו, אם יריבו משחק התקפי, עליו ללחוץ עליו למגננה, אם יריבו משחק הגנתי, עליו למשוך אותו למים עמוקים.
כדי לנצח, עליו לשחק במשחק של יריבו.
במהלך משחק כדורסל, מושפל ג'ייק על ידי קרטיס, בן כיתתו של פרש שהפגין רמה גבוהה ממנו בהרבה.
ג'ייק הזועם שלף אקדח וירה בו, אך גם פגע ברוזי.
פרש ראה כי היא גוססת מפגיעת כדור בגרונה וניסה לעצור את הדימום, אך היא נפטרה מפצעיה.
בחקירת המשטרה משקר פרש וטוען כי הוא רק שמע את היריות והגיע לעזור לפצועים וכי לא ראה מי ירה.
פרש מחליט לנקום בעצמו בכל המעורבים בפגיעה ברוזי, באחותו ובו.
פרש יודע כי המבוגרים לא יאמינו כי הוא אחראי למהלכים אותם יבצע.
הוא מנצל את חששותיהם וחולשותיהם של אלו שפגעו בו כנגדם, כמו בטקטיקת השחמט שלמד מאביו.
פרש מנצל את הביטחון שאסטבן נותן בו, כדי לדרבנו לשתף אותו בעסקת סמים גדולה שאסטבן מתעתד לבצע.
הוא מגייס את חברו צ'אקי לשורותיו של אסטבן.
פרש קונה מהקטור - סוחר סמים שפרש עבד בשבילו בעבר, וכעת מספק ל"קורקי", קראק קוקאין בשווי 5,000 דולר אותם חסך ומתרה בו לא לדבר עם "קורקי", כי הלה נתון תחת מעקב משטרתי, בעקבות רציחתו של קרטיס.
פרש מספר לצ'אקי כי הם מעבירים קראק קוקאין ולא הרואין, עבור אסטבן.
פרש מנצל את אישיותו המוחצנת של צ'אקי ואת הצורך שלו בהכרה בעולם הפשע, דבר שגורם לו לספר לכל מי שמוכן לשמוע כי הוא מריץ קראק קוקאין עבור אסטבן.
מי שקצת מעורה בעסקי הסמים יודע שאסטבן מתעב קראק קוקאין וסוחר רק בהרואין, אך צ'אקי אינו מודע לכך.
צ'אקי ופרש לוקחים את ההרואין מן הספק של אסטבן.
בדרך עוצר פרש בבניין נטוש ומחליף את ההרואין בקראק קוקאין אותו רכש מהקטור.
מתברר כי צ'אקי הביא שני אקדחים אותם רכש בכספי הזכייה בקרב הכלבים.
פרש לוקח ממנו אקדח אחד, זורק אותו לתוך הבניין הנטוש ומתרה בצ'אקי לזרוק את השני, אך הלה מסרב.
פרש וצ'אקי מותקפים ונשדדים ונראה כי פרש מודע ואף ציפה לכך.
צ'אקי שולף את אקדחו השני ונורה למוות.
לפרש יש מפגש שני עם המשטרה, והוא אינו מוסר להם כל מידע.
הבלש פרז נותן לו את כרטיס הביקור שלו ואומר לו להתקשר אליו אם יצטרך.
לאחר חקירת הרצח של צ'אקי דודתו פרנסיס מחליטה שעל פרש לעזוב את ביתה ועבור לאומנה מחשש ל-11 הנפשות תחת קורת גג ביתה.
לאחר מכן לוקח פרש את רוסקו, תולה אותו ויורה בגרונו.
מתברר כי "קורקי" שלח את השודדים מפני ששמע שמועות כי צ'אקי מוכר את המוצר של"קורקי" יש בלעדיות עליו עבור אסטבן.
פרש אומר כי זה היה רעיונו של ג'ייק שהכריח אותו וכי ג'ייק ו"רד" רוצים להשתלט על עסקיו של "קורקי".
ג'ייק מכחיש, ומעלה את האפשרות שפרש אחראי לכך, אך פרש אומר ל"קורקי" שאין בידיו 5,000 דולר.
"קורקי" מאמין לפרש והורג את ג'ייק ואת חברו "רד" במלקות שרשרת ברזל גדולה.
"קורקי" שואל את פרש לאן הוא הריץ את הסמים ופרש אומר שג'יימס הוא הספק של ג'ייק.
פרש אומר ל"קורקי" שג'יימס יהיה בחנותו אחרי השעה שש, ו"קורקי" מתכנן ללכת לשם כדי לחסל אותו.
פרש מגיע אל אסטבן לאחר שלא מסר את הסמים ליעדם.
אסטבן יודע כי פרש נשדד, אך הוא אינו יודע כי פרש מסתיר את ההרואין בבית הנטוש וכי הסם שנשדד היה קראק קוקאין.
פרש אומר כי האשם הוא "קורקי" שרוצה להתרחב לעסקי ההרואין, ביחד עם שותפו החדש ג'יימס.
פרש מוסיף כי ניקול גרה כעת עם ג'יימס כי הוא מתייחס אליה יפה וסיפרה לו כי "קורקי" אמר לג'יימס כי הוא יהרוג את אסטבן כדי שלא יפריע להם להתעשר.
פרש אומר כי השניים משתפים פעולה מביתו של ג'יימס.
פרש משכנע את אסטבן ללכת לביתו ו"לשאול" אותו לפשר העניין.
אסטבן זועם בחושבו שג'יימס לקח לו את ניקול ומנסה להשתלט על עסקיו, נופל בפח והולך עם צוותו לשם.
הם רואים את "קורקי" וצוותו בקומה התחתונה ואת וג'יימס בעליונה.
קרב מתחולל ו"קורקי", ג'יימס וכל אנשיהם נהרגים.
אסטבן מרוצה מתוצאות הערב, למרות שיד ימינו - "צ'ילי" נהרג.
הוא מסליק את האקדחים ששימשו להתנקשות בדופן הדלת מורה להרבי, לקחת את פרש לביתו ולהיפטר מהרכב.
אסטבן אומר לפרש לבוא לבקר אותו ביום חמישי הבא, אז יערב אותו בעסקיו, ועולה לדירתו כדי לפגוש את ניקול.
הרבי נסער מאוד ולא שם לב שפרש לקח את אחד האקדחים.
פרש יורד מהרכב באמצע הדרך וחוזר לבניין כדי לפגוש את אסטבן וניקול.
פרש אומר לאסטבן כי הוא אינו יכול לחזור לביתו ואסטבן מניח לו להיכנס לדירה.
דפיקות נשמעות בכניסה וכשאסטבן הולך לפתוח את הדלת שותל פרש את האקדח ששימש להתנקשות מתחת למיטתו ביחד עם ההרואין שהוחלף.
מתברר כי פרש התקשר קודם לכן בעילום שם לבלש פרז באמתלה של ריב בתוך המשפחה וזה מגיע ושואל את ניקול אם אסטבן פגע בה.
אסטבן מבין כי לבלש פרז אין עילה להימצאותו בדירה ולועג לו.
הבלש פרז שואל את ניקול בפעם האחרונה אם פגעו בה והיא מכחישה.
פרש אומר כי אסטבן איים לרצוח אותה וכי היא משקרת מפני שהיא מפחדת ממנו, אך הוא עצמו אינו מפחד יותר.
הוא אומר כי סיפר לאסטבן שניקול נפגשת עם ג'יימס וכי אסטבן הקנאי הלך לחנותו עם בחוריו והם רצחו את כולם.
הוא אמר כי לאסטבן יש אקדח באמצעותו הוא איים עליו ועל ניקי אחותו.
אסטבן אומר כי הוא נקי, אך פרש מכוון את השוטרים אל מתחת למיטתו.
אז מגלה אחד השוטרים את האקדח וההרואין שהחביא שם פרש.
אסטבן ההמום נלקח למעצר ופרש אומר לבלש פרז שהוא יעיד בתמורה להגנה עליו ועל אחותו.
ניקול מבינה כי פרש אכן אוהב אותה.
כך משלים פרש נקמה מרובעת באסטבן, "קורקי", ג'ייק וג'יימס.
פרש חוזר לפארק לשחק עם אביו.
הוא מגיע באיחור של שעה ואביו אומר לו שאין לו זמן למשחקיו הילדותיים.
הוא אומר לפרש שהיום במשחק הוא לבדו וסם לא יעצור לתת לו עצות מפני שלא תמיד הוא יהיה שם להחזיק לו את ידו.
פרש שהתבונן בהמון אנשים נרצחים ונשאר בפנים חתומות, נשבר ובוכה.
הסרט זכה לביקורות אוהדות רבות, ובמספר פרסים.
באתר Rotten Tomatoes, לסרט ציון משוקלל של כ-90% אהדה מאלפי צופים ומבקרים.
פרשי משטרה משרתים עדיין באזורים נידחים, אך יש להם תפקיד גם באזורים עירוניים: בפעילות טקסית וכן בתוך המון אדם.
במצב זה יש להם יתרון על שוטרים רגליים, מכיוון שיש להם מסה גדולה יותר והם נראים למרחוק, ובכך מפחיתים התפרעויות ומקלים על אזרחים הזקוקים להם למצוא אותם.
במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר קיימות יחידות של פרשים.
פרשי המשטרה יוצאים לפעילות בעיקר באזורים כפריים, קיבוצים ובחופי הים.
יחידות הפרשים פועלות באירועי הפגנות, ריסון ופיזור קהל רב.
לסוסים אשר בשירות המשטרה יש מראה גדול ומאיים אשר מרתיע מפגינים מלנסות ולהתחכך בשוטרים.
לסוסים אשר בחיל הפרשים של משטרת ישראל יש הגנה בחוק אשר תקיפתם שוות ערך לתקיפת שוטר מן המניין.
הפרשים מצוידים באלה משטרתית, בסרבלים שחורים חסיני אש, קסדה עם ריפוד עור בצוואר להגנה מפני תקיפות מאחור, מגיני גוף, תיק גב לציוד אישי ומתקן מים עם צינור לפה אשר מקל על הפרש בשתייה כאשר שתי ידיו על המושכות.
מחוז פרשוב (בסלובקית: Prešovský kraj) הוא אחד מ־8 מחוזותיה של סלובקיה.
המחוז נוסד בשנת 1996 והוא המאוכלס ביותר מבין 8 המחוזות.
עיר הבירה של המחוז היא פרשוב.
המחוז משתרע בחלקה הצפון־מזרחי של סלובקיה, ושטחו 8,973 קמ"ר.
המחוז גובל ב־3 מתוך 7 מחוזותיה האחרים של המדינה: קושיצה (מחוז) גובל בו מדרום, מחוז ז'ילינה במערב ומחוז באנסקה ביסטריצה בדרום־מערב.
פני השטח הרריים בעיקרם, ועליהם משתרעים הרי הטטרה, בהם הפסגה הגבהה בסלובקיה, גרלחובסקי שטיט (2,654 מטרים מעל פני הים).
במחוז זה זורמים מספר רב של נהרות ונחלים גדולים, ביניהם פופרד (נהר), הנשפך אל הים הבלטי, ודונייץ, שרובו זורם בפולין ואף הוא נשפך אל הים הבלטי.
הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא, כאמור, ההר הגבוה ביותר בסלובקיה, גרלחובסקי שטיט (2,654 מטרים מעל גובה פני הים).
גובהה של הנקודה הנמוכה ביותר במחוז פרשוב הוא 105 מטרים מעל פני הים.
במחוז פרשוב מתגוררים למעלה מ־800,000 תושבים, מה שמביא לצפיפות של 90.8 נפש לקמ"ר.
פֶּרְקֶתִיִּים (שם מדעי: Percidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים הגדולה.
על שם משפחה זו קיבלה הסדרה את שמה המדעי ("Perciformes" - דמויי פרקות).
במשפחה זו 10 סוגים ו-204 מינים.
דגים אלה חיים במים מתוקים וגם במים מליחים שונים.
אלו דגים בגדלים שונים והם בעלי "קסדה" של לחיים משוריינות או קוצים ליד מכסי הזימים, סנפירי גב גדולים וקוצניים ולסת מעוגלת בעלת שיניים רבות.
תזונתם העיקרית של דגים אלה היא מן החי וחלקם הם טורפים ראשיים באזור חיותם.
הגדול בפרקיים הוא Sander lucioperca שיכול להגיע לאורך 120 ס"מ.
הקטן שבהם הוא Etheostoma denoncourti שאורכו רק 2.9 ס"מ.
הפרקיים הם גם דגי נוי מבוקשים כמו הפרקה והם מבין הצבעונים שבדגי האקווריום, בעלי צבעים של אדום, צהוב, חום וכתום.
רצוי לא לשלב אותם עם דגים קטנים יותר.
פרקה (Perca) - בו 3 מינים
Percina - בו 45 מינים
Sander - בו 5 מינים
Zingel - בו 4 מינים
הפְּרֶרְיָה היא שטח ערבה גדול ממדים המצוי באמריקה הצפונית, מקנדה בצפון, לאורך מרכז ארצות הברית ועד לצפון מקסיקו (המהווה את גבולה הדרומי של הפרריה).
מדובר בשטחי עשב ענקיים בעלי אקלים ממוזג, עם עונה גשומה שלאחריה עונה יבשה.
בפרריות גדלים מעט מאוד עצים, אך ישנם עשבים, שיחים נמוכים ופרחים.
הטמפרטורה בהם נמוכה יותר מאשר בסוואנה הטרופית ובהרבה מקרים יש בה אזורים הרריים.
בחורפים הפרריה יכולה להתכסות בשלג.
ידועה גם בשם "הערבות הגדולות" (Great Plains) .
הפרריה בקנדה נמצאת במדינות מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה.
הפרריה בארצות הברית נמצאת במדינות דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, אוקלהומה ובחלק ניכר ממדינות מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, טקסס, מיזורי, איווה, אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין ומערב ודרום מינסוטה.
גם סנטרל ואלי בקליפורניה נחשב לפרריה.
באזורי הפרריה חיים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, דוב גריזלי, אייל קנדי, הזאב האפור וזאב הערבות (קויוט).
כמו כן נראים בה אייל פרדי לבן-זנב ואייל פרדי שחור-זנב, וכן נובחניות המושכות חמוס שחור הרגל ואת השועל המהיר.
ישנם גם עופות רבות המקננין בפרריה, דוגמת מינים שונים של גבתוניים ושל קלקרידיים, עגור קנדי, שליו קשקשים, שכווי הלענה, כוס המחילות, המשתלט על מאורות של נובחניות, מיני עקב ועיט זהוב.
מהזוחלים ישנם כמה עכסנים, איגואנית מקרינה טקסנית ונחש בירית.
הערבה שופעת בצמחים מהמין Bouteloua gracilis ועוד מיני דגניים.
בפרריה ישנם גם הרבה פרחים כמו ממשפחת הציפורניים המלבלבים לאחר החורף.
חלק מהאזורים הפכו לאדמות חקלאיות, וכן אדמות מרעה המשמשות עדרי בקר וצאן.
ישנם אזורים נוספים בעולם המכונים "פרריה", בין היתר בשטחי הערבות שבתוך האזור בין רוסיה לקזחסטן.
פרקש "לופו" פנט (ברומנית: Paneth Farkaș; 17 במרץ/23 במרץ 1917 - 23 ביוני 2009) היה טניסאי שולחן יהודי-רומני וניצול שואה.
סגן אלוף עולם בטורניר לקבוצות (פראג 1936), 9 פעמים אלוף רומניה בזוגות ובזוגות מעורבים ומספר פעמים סגן-אלוף רומניה ביחידים ומאמן טניס שולחן.
פנט נולד בקלוז'-נאפוקה, ילד רביעי למשפחת רבנים ידועה בטרנסילבניה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית.
מכיוון שהוריו לא יכלו לשלם עבור השכלתו, הוא עבד כשוליה אצל סנדלר.
בהיותו בן אחת עשרה החל לשחק טניס שולחן בחצר בית הוריו, שם התגלה והוזמן לאגודת הספורט הגיבור קלוז'.
באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1936 זכה פנט במדליית כסף קבוצתית, ביחד עם מרין וסילה-גולדברגר וויקטור ולאדון.
בטורניר קבעו פנט ויריבו היהודי-פולני אלויזי ארליך שיא עולם באורך של נקודת מערכה.
ארליך עצמו זכה בתואר סגן אלוף העולם.
פנט אימן טניס שולחן במועדון בקלוז'-נאפוקה ומספר פעמים את הנבחרת הלאומית של רומניה ובין יתר השחקנים שאימן היו: אנג'ליקה רוזיאנו, מריה אלכסנדרו (אלופת עולם) ועוד.
שחקניו זכו ב-16 מדליות זהב באליפויות העולם וב-32 תארים באליפות אירופה לבוגרים ונוער.
הקבוצה שאימן זכתה 5 פעמים בתואר אליפות אירופה לקבוצות.
בשנת 1939 הוא נישא לאתלטית אדית הולנדר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בדרך למחנות הריכוז, הוא הצליח לברוח פעמיים מהרכבות לאושוויץ, אך נתפס.
ב-25 בנובמבר 1942 הוא נשלח למחנה עבודת כפייה בבאיה מארה, בצפון מערב רומניה, שם עבד בבניית כביש.
85 אחוז מתוך 15 אלף היהודים שגרו בעיר נרצחו.
ב-3 בדצמבר אותה שנה הוא נלקח לעבודות כפייה באוקראינה, לחזית המזרחית.
ב-15 באוקטובר 1943 נשלח לקרקוב, שם עבד במפעל לייצור כדורים.
הוא הצליח לברוח מהרכבת שהובילה לאושוויץ, אך נתפס והבין שרוב בני משפחתו כבר נשלחו למחנה הריכוז.
כעבור מספר ימים נכלא וב-15 ביוני 1944 הובא לגטו נירג'האזה והצליח לברוח שוב מהרכבת שהובילה לאושוויץ.
הוא חי כחודש בשם בדוי בפרשוב עד שנתפס על ידי האס.
מאחר שדיבר 5 שפות הוא הציג את עצמו כמאמן טניס שולחן וקיבל תפקיד לשרת קצין אס.
אס שעזר לו לחזור לברטיסלבה ומשם הוא נמלט לבודפשט, אך נתפס שוב.
הוא ברח בקלטי פאייאודבר והגיע לשגרירות שוודיה שם קיבל הגנה מראול ולנברג.
רעייתו של פנט מצאה את מותה באושוויץ.
פנט היה נושא לסרט תיעודי של סטיבן ספילברג על חיי היהודים במלחמת העולם השנייה.
פרקשיוק (בהונגרית: Farkaslyuk) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
עד שנת 1999 היה הכפר חלק מאוזד.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בפרקשיוק מספר התושבים נמצא בירידה.
פרש בשם מוות הוא סרט רוסי בבימויו של קארן שחנאזרוב, שצולם בשנת 2004. מהווה עיבוד לסיפורו הקצר של בוריס סווינקוב "הסוס החיוור".
הסרט משתמש גם במניעים של סיפור מאוחר יותר מאת אותו מחבר "זיכרונותיו של מחבל".
"הארגון הלוחם" בערים שונות ביצע שורה של פעולות טרור עקובות מדם שהופנו נגד בכירים במדינה.
המטרה העיקרית של המחבלים היא התנקשות בדוכס הגדול.
את החיסול מכינים אנשי הארגון – מנהיגו ז'ורז', ארנה אהובתו, שמכינה פצצות תוך סיכון לחייה, זורק הפצצות וניה, הנרי ופיודור.
האימפריה הרוסית בראשית המאה העשרים סופגת טלטלות רבות בדמות סדרה של פיגועי טרור עקובים מדם נגד פקידי מדינה בכירים.
המטרה העיקרית של המחבלים היא התנקשות בדוכס הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ'.
תהליך הכנת הפיגוע חושף את נפשם, רגשותיהם ושאיפותיהם של המחבלים, שכל אחד מהם יוצא מסיבות שונות.
בזה אחר זה, ניסיונות הפיגוע נכשלים – כמעט כל מארגניו מתים.
ז'ורז' שנותר בחיים מבין פתאום שעניין רצח הדוכס הופך עבורו למשמעות קיומו וכי לצורך יישום תוכניתו הוא יעשה הכול.
קסניה רפופורט – ארנה ברונשטיין
דמיטרי דיוז'ב – ולנטין קוזמיץ'
ואסילי זוטוב – הדוכס הגדול, סרגיי אלכסנדרוביץ'
במהלך התנקשות בדוכס הגדול, האופרה "נשף המסכות" של ורדי מופיעה בתיאטרון, שבה הגיבור הבכיר נספה גם הוא כתוצאה ממזימה.
תפקידי דמות זו ואהובתו, על פי המידע המצוין בקרדיטים, בוצעו על ידי אמני במת האופרה – זוראב סוטקילבה ואירינה רובצובה.
פרקשגייפי (בהונגרית: Farkasgyepű) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בפרקשגייפי מספר התושבים נמצא בירידה.
במהלך מפקד האוכלוסין 1930–1935, גדלה האוכלוסייה בצורה חדה וכמעט הוכפלה.
הסיבה הברורה לכך הייתה העברת בית הספר ליער בשנת 1929. בימים שלאחר מכן פעל המוסד למטרות רפואיות (סנטוריום ריאות), וסיפק שפע של בתי מגורים ועבודות למקומיים ולמקומיים.
הנתונים הסטטיסטיים משנת 1930 שפורסמו ערב המלחמה בשנת 1941 מעידים על קביעות ויציבות.
מאחר ששיעור האוכלוסייה הנשית נותר ללא שינוי, עודף זה התרחש בקרב גברים.
מבחינת השתייכות דתית, הקתוליות נותרה דומיננטית, הפרוטסטנטים היו מיעוט משמעותי ושלוש עדות אחרות לא נכחו במספרים משמעותיים.
שפת האם של האוכלוסייה הייתה בעיקר גרמנית והונגרית עד בערך בשנת 1930, ובסביבות 1941 האוכלוסייה דוברת הגרמנית גדלה.
בפרקשגייפי חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
פררפטילה (שם מדעי: Parareptilia; מילולית: "לצד הזוחלים") היא קבוצה קדומה של זוחלים פרימיטיביים מקבוצת הזאורופסידה שאינם השתייכו לדיאפסידים והתפתחו במקביל לזוחלים המוכרים.
הקבוצה התפתחה במשך הקרבון הפנסילבני מלפני 306 מיליון שנה והתקיימה עד לסוף הטריאס שלפני 201.3 מיליון שנה מזמננו.
הם שגשגו במהלך הפרם אך רק מעטים מהם שרדו את הכחדת פרם-טריאס ואף אחד מהם לא שרד עד לתור היורה.
לקבוצה זו נכללים מינים רבים מהקבוצה שהתבטלה אנאפסידה.
בשנות ה-90 הניחו שהצבים התפתחו מקבוצה זו, כך שהיא מעולם לא נכחדה ואולם רוב הדעות היום מניחות שהצבים התפתחו מהקבוצה טסטודינטה.
בני הקבוצה היו בעלי חלל גוף רחב ודחוס ורובם היו בעלי ארבע רגליים, אם כי חלקם היו דו-רגליים כמו ה-Eudibamus שאף היה ראשון הזוחלים הדו-רגליים.
המזוזאורוס היה הזוחל הימי הראשון הידוע, הקבוצה Pareiasauroidea הכילה את ראשוני הזוחלים ההרביוורים כמו הסקוטוזאורוס והאלגיניה והמשפחה Nycteroleteridae הייתה הראשונה בעלת שמיעה פנימית מתקדמת.
מאז הקמתה עוררה ישראל עניין של סוכנויות מודיעין.
הסכסוך הישראלי-ערבי ומיקומה האסטרטגי הפכו אותה ליעד מודיעיני מועדף.
ארגוני הביון הזרים השקיעו מאמצים בהחדרת מרגלים לישראל.
מידת הצלחתם הייתה לרוב מוגבלת, אך היו להם גם הישגים בולטים.
שם תיאור שנת מעצרו גזר דינו שוחרר מכלאו זאב אבני דיפלומט יהודי ישראלי שפעל בישראל בשירות הביון הסובייטי מתוך רגשות אהדה לקומוניזם.
1956 14 שנות מאסר 1965 רפעאת אל גמאל מרגל מצרי ששוכנע להיות סוכן כפול עבור ישראל.
לדיסאינפורמציה שמסר היה חלק מכריע בהטעיה שקדמה למלחמת ששת הימים.
1961 15 שנות מאסר מת בכלא קבוראק יעקוביאן ארמני יליד מצרים שנשלח לישראל כסוכן של המודיעין המצרי 1963 18 שנות מאסר שוחרר ב-1966 בעסקת חילופי שבויים אודי אדיב יליד קיבוץ גן שמואל שריגל למען סוריה.
1972 17 שנות מאסר 1984 מרקוס קלינגברג עובד של המכון למחקר ביולוגי בישראל שמסר מידע רב לברית המועצות.
1983 20 שנות מאסר 2003 יוסף עמית רב-סרן ביחידה 504 של אגף המודיעין שהורשע בריגול חמור ומגע עם סוכן זר 1986 12 שנות מאסר 1993 שבתאי קלמנוביץ' עולה מליטא, בעל עסקים חובקי עולם, שיתף פעולה עם השלטונות הסובייטים במסירת מידע.
1987 9 שנות מאסר 1993 שמעון לוינזון יליד ירושלים, אלוף-משנה בצה"ל, שירת בשב"כ ובמוסד וכקב"ט משרד ראש הממשלה, ריגל לטובת ברית המועצות 1991 12 שנות מאסר 1999 גונן שגב בשנות ה-90 היה חבר הכנסת ושר.
בשנת 2019 הורשע במסגרת הסדר טיעון בריגול חמור למען איראן ובמסירת ידיעות לאויב.
איש עסקים ישראלי שכשל בעסקיו.
בשנת 1963 יצר קשר עם המודיעין המצרי באירופה והציע את שירותיו.
חזר לארץ כסוכן מצרי ובמימון המצרים הקים מפעל טקסטיל בקריית גת, ששימש כתחנה של המודיעין המצרי.
נחשף, נשפט ונדון ל-18 שנות מאסר.
שוחרר לאחר 10 שנים ומאז השתלב מחדש בעולם העסקי.
סגירת שגרירות ברית המועצות בישראל בעקבות מלחמת ששת הימים, אילצה את הקג"ב לשלוח כמנהל רשת ריגול קולונל, שלא חסה תחת חסינות דיפלומטית, בשם יורי לינוב, שבמקור יועד לשמש כמרגל בארצות הברית.
הוא ערך בארץ כמה ביקורים החל מ-1970. הנזק שגרם היה מועט וגם לסוכנים שהפעיל לא היה ערך רב.
בתחילת 1973 הגיע מידע שאפשר את לכידתו, לאחר שראש הממשלה גולדה מאיר אישרה לעוצרו.
לינוב נשבר בחקירה בקלות רבה.
במשפטו הוא נידון ל-18 שנות מאסר.
לפי דברי סניגורו, עו"ד אריה מרינסקי, הוא חפץ מלכתחילה בעונש כבד, כזה שיחייב את ארצו להתאמץ ולעשות עסקה לשחרורו.
בסופו של דבר, לינוב אכן הוחלף באוגוסט 1974 בסילווה זלמנסון, אחת מחוטפי המטוס בלנינגרד ובהיינריך שפטר - יהודי בולגרי עובד או"ם שנעצר על ידי שירות הביטחון הבולגרי ונידון למוות בעוון ריגול, כנראה לשם סחיטת שחרורו של לינוב.
שולחיו של לינוב לא שבעו נחת מתפקודו ומאי עמידתו בחקירה, ומשחזר לברית המועצות - קנסו אותו והשפילוהו, הוא פוטר והורד בדרגה.
בשנות התשעים ליווה אותו צוות ערוץ 2 לארץ במסגרת תוכנית תחקיר, והוא סיפר כי אילו היה הדבר תלוי בו, היה שב לישראל ומעביר בה את שארית חייו.
אולריך שנפט היה חייל גרמני בוואפן אס אס.
בתום המלחמה, משסבר שאין לו עתיד בגרמניה, החליט ללבוש זהות של פליט יהודי ולזכות בהטבות שהיו כרוכות אז במעמד זה.
הוא שינה את שמו לגבריאל זיסמן, עלה ארצה והיה לקצין בתותחנים.
בשהותו בארץ התאהב באישה נשואה, עולה מגרמניה שבביתה התגורר.
בעקבות פרשיית אהבים זו עזבו שניהם את הארץ.
שנפט חפץ לחזור לגרמניה מולדתו, אולם הקונסוליה הגרמנית באיטליה סירבה להתיר לו להיכנס לארצו (לא ניתן היה להיכנס אז לגרמניה בדרכון ישראלי, שהיה מיועד ל"כל הארצות פרט לגרמניה").
שנפט נתקע באיטליה, פנה לצירות המצרית שם, הציע את שירותיו והעניק למצרים מידע שאליו נחשף בתור קצין.
שנפט עבר קורס לסוכני מודיעין בקהיר ובשנת 1957 חזר לארץ למטרת ריגול, עם דרכון מזויף ע"ש דוד וייצברג, נתפס, נשפט וריצה חמש שנות מאסר.
אחר כך שב לגרמניה ועקבותיו נעלמו.
נטען כי חזרתו של שנפט לארץ הייתה למעשה בשליחות איש מודיעין ישראלי שהתחזה לסוכן עיראקי.
הוא פיתה את שנפט לשוב לישראל על מנת שניתן יהיה למצות איתו את הדין בארץ.
ב-1954 מצא את מותו במבצע ברן של המוסד אלכסנדר ישראל (ידוע גם כאלכסנדר איבור, או אבנר ישראל), קצין צה"ל שעמד להעביר ידיעות למצרים.
ב-1956 נחשפה רשת ריגול שפעלה בישראל למען המודיעין הפולני.
לפי הערכת שירות הביטחון, הנזק שגרמה רשת זו לא היה חמור.
ב-1965 נעצר מרגל רומני שנשלח לישראל כמה שנים לפני כן, במסווה של עולה חדש.
ב-1999 הורשע ואלרי קמינסקי בריגול ובמסירת ידיעות ל-ק.ג.ב.
הוא עלה מברית המועצות בשנת 1976 ועבד בתעשייה האווירית.
קמינסקי הואשם במסירת ידיעות לסוכני ה-ק.ג.ב.
כמו כן, העביר לסוכנים הרוסים גם ידיעות שקיבל מבנו, ששירת ביחידה מובחרת.
בית המשפט גזר עליו 6 שנות מאסר.
באוקטובר 2016 החל העיתון "ידיעות אחרונות" לפרסם סדרת כתבות מאת רונן ברגמן, העוסקת בישראלים המוזכרים במסמכיו של וסילי מיטרוחין.
לפי כתבות אלה פעלו בישראל כסוכני הקג"ב חברי כנסת, קציני צה"ל, עובדי השב"כ, עובדי תעשיות צבאיות, עיתונאים, אנשי דת ודיפלומטים זרים ששירתו בישראל.
עם האישים המוזכרים נמנים חברי הכנסת משה סנה, אלעזר גרנות ויעקב ריפתין, כמו כן מוזכרים שמות של אחד המייסדים של משק המים בישראל יעקב ורדי, והעיתונאית אביבה סטן.
אחדים מהסוכנים המוזכרים נלכדו ונדונו למאסר: גרגורי לונדין, שלמה שמלי, סמואל מכטיי, אלכסנדר רדליס וזאב אבני.
אחד הסוכנים, שאינו מוזכר בשמו, היה למעשה סוכן כפול.
בינואר 2022 חשף השב"כ ניסיון של סוכנות המודיעין האיראנית לגייס כמרגלים 5 ישראלים יוצאי איראן.
גורם איראני יצר איתם קשר באמצעות הרשתות החברתיות, והם קיבלו ממנו משימות ובצעו אותן תמורת תשלום.
בסופו של דבר מרבית הנאשמים זוכו או כתב האישום נגדם בוטל ורק נאשמת אחת הורשעה במגע עם סוכן זר.
ריגול עבור איראן במלחמת חרבות ברזל
במהלך מלחמת חרבות ברזל היו ניסיונות איראנים לגייס אזרחים ישראלים לטובת ביצוע משימות שנועדו לפגוע בביטחון מדינת ישראל ובתושביה.
הם כללו ניסיונות להשיג מידע מודיעני, להפיץ מסרים אנטי-ישראלים, לפגוע בלכידות החברתית, לפגוע בתשתיות, לזרוע הרס ואף להתנקש באזרחים ובבכירים.
נכון לדצמבר 2024 נחשפו 12 תאי ריגול שהופעלו על ידי סוכנים איראניים.
מפרוץ המלחמה ועד מאי 2025 סיכל שב"כ 20 פרשיות ריגול חמורות של ישראלים עבור גורמי המודיעין של איראן והוגשו יותר מ-30 כתבי אישום.
יצירת הקשר התבצעה באמצעות רשתות חברתיות.
רבים מהאזרחים המגויסים לריגול היו מודעים לכך שהם פועלים עבור איראן.
המפעיל האיראני נתן שורת משימות ריגול תמורת תשלום.
עם הזמן הייתה עלייה בחומרת המשימות, ולצד זאת גם עלייה בסכומי הכסף שהמבצע קיבל דרך ארנק דיגיטלי לאחר כל משימה.
מאז הקמת מדינת ישראל היו נתונים ערביי ישראל בדילמה מוסרית.
מצד אחד, הם היו אזרחי המדינה, ומצד שני ראו את עצמם כחלק מהעם הפלסטיני שנמצא בסכסוך עם ישראל.
החל מסוף שנות ה-70 ניתן לראות תהליך עקבי ומתגבר של התעוררות לאומית של ערביי ישראל.
לאורך השנים, מדינות ערב וארגוני הטרור הערביים (בעיקר פת"ח, חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני) ניסו לנצל תחושות אלה על מנת להשתמש בערבים ישראלים כמרגלים או סוכנים חשאיים , ואף מחבלים שיקימו תאי-טרור בפנים ישראל ויבצעו פיגועים.
בגבול לבנון, נהג ארגון חזבאללה להפעיל ערבים ישראלים כדי לרגל כנגד ישראל ואף כדי לבצע פיגועים.
התמריצים שסיפק חזבאללה לא היו לאומיים בלבד, ולרוב כללו גם תמריץ כלכלי: כסף וסמים.
כמו כן, ידוע על מקרה בו דרוזים ישראלים (משפחת לטיף מכפר ראמה) העבירו נשק לארגון הטרור.
במהלך האינתיפאדה השנייה חשף השב"כ עשרות התארגנויות טרוריסטיות של ערביי ישראל - חלקן אף הספיקו לבצע פיגועים לפני תפיסתן, ועצר מספר מרגלים שעבדו עבור חזבאללה.
ב-2002 נחשפה רשת ריגול מבית זרזיר בראשות סא"ל עומר אל-הייב.
ב-2005 הורשעו 5 חברי החוליה בריגול ובסחר בסמים ונידונו לעונשי מאסר כבדים.
בשנת 2005 הורשע ג'סאן עתאמלה, בעבר מזכיר מפלגת בל"ד בנצרת, בכך שפעל כ-3 שנים בשורות ארגון החזבאללה, בסיוע פעיל לארגון באספקת מודיעין לביצוע פיגועים ואף סיוע להכנת הפיגועים עצמם.
בשנת 2007 פורסם כי חבר הכנסת עזמי בשארה, יו"ר בל"ד, חשוד שסייע לחזבאללה בזמן מלחמת לבנון השנייה.
בעקבות החשדות נמלט בשארה מן הארץ ומצא מקלט בקטר, שם הפך ליועץ מדיני.
בתחילת 2010 נעצר אמיר מח'ול, פעיל ציבור בקהילה הערבית, בחשד לריגול למען החזבאללה.
באפריל 2012 פורסם כי הוגש כתב אישום נגד מילאד ח'טיב, תושב מג'ד אל כרום, שגויס לחזבאללה בשנת 2009. על פי החשד במסגרת עבודתו, אסף ח'טיב מידע על אבטחת בכירים ישראלים - בהם הנשיא שמעון פרס.
בשנת 2013 נחקרה ביירות חמוד תושבת מג'ד אל-כרום בחשד לריגול למען חזבאללה.
לאחר החקירה ברחה ללבנון בה השתקעה, ומשם ניסתה לגייס בנות ישובה מטעם ארגון חזבאללה.
באוגוסט 2020 נעצרה יסמין ג'אבר, בת 26 תושבת העיר העתיקה בירושלים ועובדת הספרייה הלאומית בירושלים, בחשד לריגול עבור כוח אל קודס האיראני וחזבאללה.
היא הורשעה ונגזר עליה מאסר של שנתיים וחצי.
ב-2 בדצמבר 2021 נגזרו בבית המשפט בלוד 30 חודשי מאסר על מאי מסארוה, בת 29 מטייבה, שהורשעה בעבירות של מגע עם סוכן חוץ ומסירת ידיעה לאויב, לאחר שצילמה אתרים ביטחוניים והעבירה את התמונות למפעיל מטעם חזבאללה.
ריגול בקרב הדרוזים תושבי רמת הגולן
הדרוזים היושבים ברמת הגולן עברו אל תחת שלטון ישראלי לאחר כיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים.
עם זאת, נותרה בחלק קטן מאוכלוסיית זו תחושת הזדהות לאומית עמוקה עם סוריה, שבאה לידי ביטוי גם בכמה פרשיות ריגול, אזרחיות וצבאיות.
ביוני 1971 נעצר השייח כמאל קנג' ממג'דל שמס, שהוגדר כמנהיג הדרוזי הבכיר ביותר ברמת הגולן לאחר מלחמת ששת הימים, באשמת ריגול לטובת סוריה.
לדברי בנו, תאאר אבו סאלח, פועלו העיקרי של אביו היה בהעברת ידיעות למודיעין הסורי על ניסיון ישראלי להקמת מדינה דרוזית עצמאית בשטחה של רמת הגולן וסוריה, ניסיון אותו ניסה קנג' לסכל באמצעות דיווח אודותיו לסורים.
דרור חוטר ישי, שייצג את קנג' במשפטו, טען שמעצרו של קנג' נועד לצורך קלף מיקוח לשחרור הטייסים הטייסים גדעון מגן ובועז איתן והנווט פיני נחמני, שהיו בשבי בסוריה.
רשת הריגול של שכיב אבו ג'בל
בינואר 1973 נתפשה רשת ריגול סורית שמרכזה היה במג'דל שמס.
ברשת היו חברים כמה עשרות דרוזים מרמת הגולן (רובם תושבי מג'דל שמס), שפעלו במספר תאים עצמאיים נפרדים.
בראש התא המרכזי עמד שכיב אבו ג'בל, תושב הגולן ששירת כקצין מודיעין סורי וחזר לתחומי ישראל במסגרת איחוד משפחות ב־1969. התאים פעלו עוד קודם לבואו של אבו ג'בל, אך אבו ג'בל מיקד את התאים באיסוף מודיעין צבאי.
רובם של חברי התאים היו פעילים גם כן באופן אזרחי כנגד השלטון הישראלי ברמת הגולן.
הרשת עסקה בריגול אזרחי (איסוף חומרים גלויים כגון תוכניות לימוד של משרד החינוך, צווים של הממשל הצבאי ועיתונות ישראלית), אך בעיקר בריגול צבאי.
חבריה עבדו כפועלי ניקיון בבניין הממשל הצבאי בקונייטרה, כפועלי בניין בהקמת מוצב החרמון וקו בר-לב, וכנהגי הסעות של עובדי מפעלים צבאיים.
במסגרת עבודתם אספו מסמכים צבאיים, גנבו מדי צבא ותחמושת, והעבירו תיאור מפורט של מחנות צבאיים, ריכוזי תחמושת ועמדות.
חברי הרשת אספו מידע על שדות מוקשים ישראליים בגולן באמצעות התחזות לרועי צאן.
אחד התאים יצר קשרים עם ארגונים פלסטינים בלבנון, ובמסגרת קשר זה שלח מעטפות נפץ אחדות בתוך ישראל, שגרמו לפציעתה של מורה בקריית גת.
חברי התא ניסו לשלוח מעטפות נפץ גם לבכירי הממשל בארצות הברית על מנת להביך את הממשל הישראלי, אך מעטפות הנפץ אותרו בסניף הדואר של קריית שמונה הודות לערנותם של עובדי הדואר.
תא אחר ניסה לחטוף קצין ישראלי לסוריה לצורכי מיקוח.
חברי הרשת העבירו את המידע שאספו באמצעות חציית הגבול ופגישה עם קציני מודיעין סוריים, ובאמצעות הטמנת המידע במקומות מוסכמים.
במהלך אחד מניסיונות אלו נהרג עיזאת אבו ג'בל, בנו של שכיב אבו ג'בל, ממארב ישראלי.
על גופתו נמצאה רשימה שמית של כמה מחברי החוליה שנעצרו גם כן.
מעצרם הוביל למעצרים נוספים של חברי התאים השונים, הודות למידור חלש בין התאים.
חברי התא נידונו למאסר שבין שנה וחצי לחברי התא שאסף ידיעות אזרחיות, ועד לעשרות שנות מאסר לחברי התאים הצבאיים.
שכיב אבו ג'בל עצמו נידון ל־315 שנות מאסר, אך שוחרר ב־1984 יחד עם אחרוני החברים שעוד היו במאסר, במסגרת עסקת שחרור ששת שבויי הנח"ל.
אבו ג'אבל חזר לסוריה לאחר שחרורו, זכה לאותות הצטיינות מהנשיא אסד, וכיהן כחבר במועצת העם הסורית.
אבו ג'אבל כתב בזכרונותיו כי המידע אותו העבירו חברי החוליה סייע לצבאות סוריה ומצרים במהלך מלחמת יום הכיפורים, אך היסטוריונים מפקפקים בהבנתם המקצועית הצבאית של חברי הרשת, שהובילה לטענתם להעברת מידע ולניתוחו באופן לא מדויק ברמה הכללית.
עם זאת, מידע נקודתי שאספו חברי הרשת סייע באופן נקודתי במספר קרבות שונים, לדוגמה ירי ארטילרי לעבר עמדות טנקים קשות לאיתור, מצבורי תחמושת ועמדות טיפול בטנקים, זיהוי צירי תנועה נסתרים ומידע על שדות מוקשים ישראליים שהונחו עד למעצר חברי הרשת.
בקרב הדרוזים בגולן נפוצה ההשערה כי פעילותה של הרשת סייעה לכיבוש מוצב החרמון ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים, הודות לדיווחים המפורטים שהעבירו חבריה שהועסקו בבניין המוצב כפועלי בניין.
במהלך שנות ה-80 נעצר מדחת סאלח, תושב מג'דל שמס יליד 1967, וישב במאסר 11 שנים על עבירות ביטחוניות.
לאחר שחרורו, עבר סאלח לסוריה ב־1998, שם מונה ליועץ מיוחד לנשיא בשאר אל-אסד לענייני רמת הגולן.
במסגרת תפקידו זה מעורב סאלח במתן אישורים לייצוא תפוחי עץ של מגדלים דרוזים מרמת הגולן לסוריה.
ב־1985 הורשע סיטן ווליוו, תושב מג'דל שמס בעבירות ביטחוניות ונידון ל־27 שנות מאסר.
ווליוו שוחרר ב־2008 מסיבות רפואיות.
ב־2003 נעצר וויאם עמאשה מבוקעתא, ונידון ל־21 שנות מאסר באשמת תכנון ניסיון לחטיפת חייל ועבירות ביטחוניות שונות.
עמאשה שוחרר ב־2011 במסגרת עסקת שליט.
ב־2009 הורשעו שני תושבים ממג'דל שמס, יוסף שמס ועטא פרחאת באשמת קשר עם סוכן זר ומסירת ידיעה לאויב בין השנים 2006–2007, ונידונו ל־4 ו־3 שנות מאסר בהתאמה.
באוגוסט 2010 הוגש כתב אישום כנגד פאדה שעאר ואביו מאג'ד, תושבי מג'דל שמס, יחד עם ערבי ישראלי תושב באקה אל-גרבייה, באשמת ריגול חמור, מגע עם סוכן זר ומסירת ידיעות לאויב.
פרשנות התלמוד הבבלי מתקיימת החל מתקופת התלמוד עצמו, וחיבורים של פרשנות הולכים ונכתבים גם בימינו.
החיבורים החשובים נכתבו בעיקר בתקופת הראשונים.
החיבורים המפורסמים והנלמדים ביותר הם פירושו של רש"י, שנכתב במאה ה-11, והתוספות, שנכתבו בין המאה ה-12 למאה ה-14. עיון בפירושים אלה, שנדפסו כמעט בכל מהדורות הש"ס, מהווה חלק אינטגרלי מלימוד התלמוד בישיבות גם היום.
למעשה התלמוד בעצמו מכיל פרשנות התלמוד, משום שהוא מורכב רבדים של דברי אמוראים המפרשים את דברי קודמיהם.
בין השאר עסקו האמוראים ביישוב מקורות סותרים, בקושיות על מהלכים למדניים בדורות שקדמו להם ובתירוצים לקושיות, ובעיון בדרכי הלימוד וההיסק של הדורות הקודמים, כגון אופן השימוש במידות שהתורה נדרשת בהן.
הסבוראים שבאו בדור שאחרי חתימת התלמוד לא כתבו חיבורי פרשנות נפרדים לתלמוד, אלא עסקו בעיקר בהטמעה והשלמה של התלמוד, בכינוסו ועריכתו.
בני בבל עצמה דיברו בלשון התלמוד, למדו תלמוד יומם ולילה, ולא היו כמעט זקוקים לפירוש על התלמוד.
כל צורת הלימוד הייתה בעל-פה, ולפיכך לא היה כל צורך בפירוש כתוב שיאפשר לתלמידים ללמוד בעצמם.
אולם, לרוב קהילות ישראל הרחוקות מהמרכז הבבלי, התלמוד הבבלי היה כספר חתום, ולבקשתם הגאונים חיברו פירושים לתלמוד משני סוגים עיקריים:
פירוש קצר של המילים הקשות והמושגים השונים.
פירוש ארוך המבאר את כל הקושיות והפירוקים לפרטי פרטים.
עם הגאונים מפרשי התלמוד (רובם מישיבת סורא ומיעוטם מישיבת פומבדיתא) נמנים רב פלטוי גאון, רב נטרונאי גאון, רב נחשון גאון, רס"ג, רב שרירא גאון, ורב האי גאון.
פירושי הגאונים היו מצויים עוד בידי החכמים שחיו בשלוש מאות השנים הראשונות שאחרי תקופת הגאונים, בעיקר אצל הספרדים.
במהלך הדורות הפירושים אבדו ברובם מן העולם, ורק שרידיהם התגלו בדורות האחרונים.
בתקופת הראשונים, עם שקיעת קרנה של יהדות בבל והמעבר לספרד ולאשכנז (גרמניה וצרפת), החלה להיכתב ספרות ענפה של פרשנות לתלמוד הבבלי.
במעבר מתקופת הגאונים לתקופת הראשונים נכתבו בקירואן פירושיהם של רבנו חננאל ורבנו נסים גאון, וכעבור דור פירושו של תלמידם הרי"ף, שעיקרו ציטוט סוגיות הלכתיות מהטקסט התלמודי, בהשמטת כל החומר הלא-הלכתי, ופסיקת הלכה למעשה.
במהרה קיבל ספר הלכות הרי"ף מעמד של בכורה, ובהרבה מקומות החליף את התלמוד כספר העיון העיקרי.
באשכנז נכתבו בראשית תקופת הראשונים אוסף של פירושים לתלמוד המתאפיינים בתמציתיות ובבהירות, שמטרתם לסייע ללומד בהבנת הסוגיה.
פירושים אלו מכונים "פירושי מגנצא", ולהם משתייך למשל הפירוש מבית מדרשו של רבנו גרשום מאור הגולה.
סוגת פירושים זו הגיעה לשיא בפירוש רש"י לתלמוד, שהפך עד מהרה לחלק בלתי נפרד של לימוד הגמרא.
נכדיו של רש"י, רשב"ם ורבנו תם, יחד עם ר"י הזקן, ר"ש משאנץ והריצב"א כבר היו מראשי המדברים בסוגת הפרשנות החדשה שהתפתחה בצרפת: התוספות.
בעלי התוספות כבר לא עסקו רק בפרשנות הטקסט אלא החלו להקשות מסוגיה אחת על חברתה.
הם לא חששו לכלול בדיון אחד סוגיות ממסכתות שונות, לחפש בהן קוהרנטיות, ולתרץ את הסתירות ביניהן בדרכים שונות.
חלק מבעלי התוספות, למשל הרא"ש, שילבו בחיבוריהם בין הפרשנות ופסיקת ההלכה.
ספרות התוספות המשיכה להיכתב בצרפת עוד כמאתיים שנה (לערך מאמצע המאה ה-12 ועד המאה ה-14).
פרשני ספרד הקדומים – בראשם רבי שמואל הנגיד, רבי יצחק אבן גיאת, ואחרים, פעלו כבר מתחילת תקופת הראשונים.
ספר הלכות הרי"ף, ופירוש התלמוד של ר"י מיגאש, היו מקורות הפסיקה העיקריים, לאחר חז"ל, של הרמב"ם.
הרמב"ם עצמו חיבר את משנה תורה, ספר הלכות שהוא גם ספר פרשני, המשמש עד ימינו להבנת הגמרא.
רבי מאיר הלוי אבולעפיה חיבר את ספר "יד רמה" על התלמוד כולו.
רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני חיבר ספר הלכות על סדרי מועד, נשים, ונזיקין, המאריך בפירושים ומביא מדברי הגאונים והחכמים שאחריהם.
במאה ה-13 הרמב"ן חיבר את פירושו לתלמוד, המצרף את חריפותם של בעלי התוספות עם הפרשנות הספרדית.