tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רישום מסודר של תצפיות ביומנים אסטרונומיים הוחל כנראה בתקופת שלטונו של נבונצר (747—734 לפנה"ס) כאשר הן האיכות והן תדירות של התצפיות השתפרו בהרבה, ומשום כך התחילו האסטרונומים את מנין השנים ששימש אותם לצורך תצפיות אסטרונומיות (הקאנון של תלמי) מתחילת תקופת שלטונו של נבונצר.
תצפיות אלו נשתמרו לאורך זמן רב והיו זמינות עדיין בתקופתו של תלמי.
היומנים מקיפים בדרך כלל תקופה של שישה או שבעה חודשים - החצי הראשון או האחרון של השנה על פי הלוח הבבלי.
ישנם גם לוחות המקיפים תקופות קצרות יותר - של כמה חודשים או אפילו כמה ימים - ועל פיהם כנראה נערכו היומנים הסטנדרטיים של חצאי השנים.
חלק מהיומנים המצויים בידינו היום הם עצמם העתקים מאוחרים מתוך היומנים המקוריים.
היומנים האסטרונומים המצויים בידינו כיום מפוזרים לאורך כ-700 שנה, כאשר העתיק מביניהם הוא קטע יומן משנת 651 לפנה"ס והאחרון משנת 50 לפנה"ס.
הפיזור של היומנים לאורך תקופה זו אינו אחיד - מן המאות השישית והשביעית לפני הספירה יש בידינו סך הכל שישה יומנים, ומשנת 385 לפנה"ס התדירות עולה בהרבה, ובסך הכל קיים כיום לפחות קטע אחד מתוך יותר ממאה ושמונים שנים שונות.
תרגומים של היומנים פורסמו בכרכים של Astronomical Diaries and Related Texts from Babylonia בעריכת אברהם זקס והרמן הנגר.
היומן הוא רומן שכתב הסופר האמריקאי ניקולס ספארקס בשנת 1996. הספר, המבוסס על סיפור אמיתי, עובד ב-2004 לסרט אמריקאי פופולרי באותו השם בכיכובם של רייצ'ל מקאדמס וראיין גוסלינג.
הסרט ההודי, "הדרך לTere Naam", בכיכובו של מיתהון צ'קרבורטי, מבוסס גם הוא על הספר.
הספר הוא הרומן הראשון שפרסם ניקולס ספארקס, לאחר שני ספרים שכתב ולא יצאו לאור.
הוא כתב את הספר על פני תקופה של שישה חודשים בשנת 1994. סוכנת ספרות תרזה פארק גילתה את ספארקס לאחר שמצאה את ספרו בתוך ערימת ספרים של הסוכנות שלה.
פארק הציעה לייצג אותו, ובאוקטובר 1995, היא השיגה מקדמה בסך מיליון דולר עבור הספר מקבוצת טיים וורנר, והרומן יצא לאור באוקטובר 1996. הספר הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס כבר בשבוע הראשון של הוצאתו לאור.
היומן היה לרב-מכר בכריכה קשה יותר משנה.
ספארקס סיפר שהייתה לו השראה לכתוב את הרומן של סבא וסבתא של אשתו, שהיו נשואים במשך יותר מ-60 שנה, כאשר הוא פגש אותם.
בספר היומן, הוא ניסה לבטא את האהבה הרומנטית הארוכה של בני זוג.
הרומן פותח בנח קלהון, איש זקן שמספר סיפור לאישה בבית אבות.
הסיפור מספר על שני נערים צעירים, נח ואלי,
שמאוהבים ולמרות השתייכותם לרמות חברתיות שונות ולמרות מה שמשפחתה של אלי חושבת בעניין נשארים ביחד למשך הקיץ עד שאלי נאלצת לעזוב את הכפר בו בילתה את הקיץ בבית הנופש של משפחתה ולעבור לניו יורק.
לאחר כמה שנים נוח, 31, חוזר ממלחמת העולם השנייה לעיירת ניו ברן, צפון קרוליינה.
הוא מסיים לשחזר את ביתו, לאחר מותו של אביו.
בינתיים אלי, 29, שהכירה אותו שנים לפני כן, רואה את הבית בעיתון ומחליטה לבקר אותו.
הם נפגשים, אחרי פירוד של 14 שנה, לאחר חוויה רומנטית קצרה אך מלאת תשוקה שהייתה ביניהם כאשר משפחתה ביקרה בעיר.
הסיבה לפרידה היא השתייכותם למעמד חברתי שונה, בעוד היא הייתה בת למשפחה עשירה, והוא עבד כפועל במחסן עצים.
הפגישה מציפה ומחזירה זכרונות ורגשות חזקים בשניהם.
הם אוכלים ביחד ארוחת ערב, ומדברים על חייהם ועל אהבה.
אלי מגלה שנח כתב מכתבים לכל יום בשנה שאחרי פרידתם, ומבינה שאמה החביאה את המכתבים כדי שלא תקבל אותם, ותחשוב שנח שכח אותה.
הם מדברים על מה היה יכול לקרות אם אמא שלה לא הייתה מתערבת.
בסוף הערב נח מזמין את אלי לחזור למחרת ומבטיח לה הפתעה.
היא מחליטה לראות אותו שוב.
בינתיים ארוסה של אלי, לון, מנסה להשיג אותה בבית מלון, וכשהיא לא עונה הוא מתחיל לדאוג.
למחרת, נח לוקח את אלי לשייט באגם עם ברבורים ואווזים.
כשהם מגיעים לביתו, הם מדברים על כמה חשובים הם היו אחד לשני, ושהרגשות לא השתנו.
אמה של אלי מגיעה בבוקר שלמחרת ומביאה לאלי את המכתבים מנח.
כשאמה עוזבת, אלי קרועה בהחלטתה, היא יודעת שהיא אוהבת את נח אבל לא רוצה לפגוע בלון.
נח מתחנן בפניה שתישאר, אך היא מחליטה לעזוב.
היא בוכה כל הדרך לבית מלון, ומתחילה לקרוא את המכתבים שאמה הביאה לה.
האיש הזקן מפסיק לקרוא את הסיפור, ומופיע רמז מקדים לכך שזהו הסיפור שלו ושל אשתו.
האישה לה הוא מספר, סובלת מאלצהיימר ולא מזהה אותו.
במהלך הסיפור הוא מסביר שגם הוא חולה.
וסובל ממחלת לב, מחלת כליות ודלקת בפרקים.
הוא ממשיך לספר את סיפור חייהם יחד, את הקריירה שלה כאמנית, על ילדיהם, על הזקנה ביחד, ולבסוף את העובדה שהיא מאובחנת כחולת אלצהיימר.
הוא בדה שמות בסיפור כדי להגן עליה, אך הוא בעצמו נח והיא אלי.
למרות שהיא לא מזהה אותו היא אומרת שיש לה רגשות כלפיו.
באותו ערב הם אוכלים ביחד ארוחת ערב.
בסופו של דבר היא מזהה את בעלה, ואומרת לו שהיא אוהבת אותו.
הם מתחבקים ומדברים, אך לאחר כמעט ארבע שעות, אלי מתחילה לחזור לשכחה, היא שוב שוכחת את נח והאחיות נכנסות ומרדימות אותה.
מאוחר יותר, נח עובר התקף לב ולא יכול לבקר את אלי, וכשהוא מחלים הוא מתגנב לחדרה ומבקר אותה.
אלי מתעוררת כשהוא נכנס לחדר, מזהה אותו ומספרת לו שהיא אוהבת אותו.
הם מתנשקים ונרדמים אחד ליד השני.
באמונה שהאהבה שלהם תסחוף אותם ביחד.
הרומן עובד לסרט אמריקאי באותו שם שיצא בשנת 2004. הסרט ההודי Zingadi Tere Naam, מבוסס גם הוא על הספר.
היום השלישי: התחדשות הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של רולנד אמריך.
הסרט הוא סרט המשך ל"היום השלישי" משנת 1996. בסרט מככבים ג'ף גולדבלום, ביל פולמן, ויויקה איי פוקס, ג'אד הירש וברנט ספיינר בדמויותיהם המקוריות מהסרט הראשון, לצד שחקנים חדשים: ליאם המסוורת', סילה וורד, ג'ואי קינג, שארלוט גינסבורג, ויליאם פיכטנר ועוד.
הסרט יצא לאקרנים ב-24 ביוני 2016. הצילומים לסרט החלו ב-20 באפריל 2015 והסתיימו ב-22 באוגוסט 2015.
במהלך 20 השנים שלאחר אירועי הסרט הראשון, הקהילה הבינלאומית מתאוששת ובונה הגנות לכדור הארץ תוך שימוש בטכנולוגיה שהצליחו לחלץ משאריות כוחות החייזרים.
יחד עם זאת, החייזרים הצליחו לשלוח אות מצוקה לפני תבוסתם בעוד כוחות חייזרים אחרים הסתתרו במקומות אחרים ביקום.
החייזרים בחלל העמוק קיבלו את אות המצוקה ומאיימים פעם נוספת על עתיד האנושות.
ג'ף גולדבלום - דייוויד לוינסון, מנהל ESD
ביל פולמן - תומאס ויטמור, נשיא ארצות הברית לשעבר
ליאם המסוורת' - ג'ק מוריסון
סילה וורד - נשיאת ארצות הברית
ג'אד הירש - יוליוס לוינסון
ויויקה איי פוקס - ג'סמין
ברנט ספיינר - ד"ר ברקיש אוקון
שארלוט גינסבורג - ד"ר מרקוס
ויליאם פיכטנר - גנרל אדמס
ג'סי אשר - דילן הילר
האפשרות לסרט המשך ליום השלישי נידונה זמן רב, המפיק והתסריטאי דין דבלין ציין בעבר כי תגובת העולם לפיגועי 11 בספטמבר השפיעה עליו משמעותית במחשבה ליצירת סרט המשך.
דבלין החל לכתוב עם רולנד אמריך תיאור כללי לתסריט, אך במאי 2004 אמריך אמר כי הוא ודבלין ניסו להבין כיצד להמשיך את הסיפור, אך זה לא עבד והם זנחו את הרעיון.
באוקטובר 2009 אמריך אמר שוב כי יש תוכניות לסרט המשך, וכי אף נשקלת האפשרות לשני סרטי המשך על מנת ליצור טרילוגיה.
ב-24 ביוני 2011 אישרו דבלין ואמריך כי הם מצאו רעיונות להמשכים והם רוצים שוויל סמית' יופיע בסרטי ההמשך.
באוקטובר 2011 נודע כי המשא ומתן עם סמית' נעצר בעקבות סירובה של פוקס לתשלום שכר של 50 מיליון דולר לסמית' עבור שני סרטי המשך.
ביולי 2012 דבלין הודיע כי סרט ההמשך עדיין בפיתוח וכי התסריט מתרחש בשנת 2012, 16 שנים לאחר אירועי הסרט הראשון.
במרץ 2013 אמריך ציין כי שמות הסרטים יהיו "ID Forever Part I" ו-"ID Forever Part II".
עלילת הסרטים תהיו 20 שנים לאחר הסרט המקורי, כאשר כוחות תגבור של גזע החייזרים המקורי יגיעו לכדור הארץ לאחר קבלת אות המצוקה.
ביל פולמן אישר את השתתפותו.
הסרטים החדשים יתמקדו בגיבורי הדור הבא, כולל בנו החורג של דמותו של סמית' מהסרט המקורי.
ביוני 2013 אושר כי סמית' לא ישתתף בסרטי ההמשך כיוון ש"הוא יקר מדי".
היעדרותו של סמית' מסרטי ההמשך מוסברת בסרט על ידי כך שדמותו, סרן סטיב הילר, נהרגה במהלך ניסוי לבחינת מטוס קרב עם טכנולוגיה חייזרית.
הצילומים החלו במאי 2015, באלבקרקי, ניו מקסיקו והסתיימו ב-22 באוגוסט 2015.
במקור הסרט תוכנן להפצה ב-3 ביולי 2015. ב-12 בנובמבר 2013 הוכרז כי הפצת הסרט נדחתה ליולי 2016. בהמשך פוקס שינו את תאריך ההפצה ל-24 ביוני 2016.
ב-13 בדצמבר 2015 שוחרר קדימון ראשון לסרט.
היום השמיני (או האחים מרקוס, באנגלית: 8th day) הוא צמד מוזיקלי יהודי אמריקאי מלוס אנג'לס, קליפורניה, המבצע מוזיקת פופ רוקיסטית חסידית.
הוא הוקם בשנת 2004 על ידי האחים שמואל ובן-ציון מרקוס.
הצמד פרסם שמונה אלבומי אולפן ואלבום הופעה אחד, וקיים הופעות ברחבי ארצות הברית והעולם, בין היתר במרכז לינקולן, באמריקן איירליינס ארנה ובטיילת יוניברסל סיטי .
השם "היום השמיני" הוא מעין פרדוקס שמשמעותו 'היום שלא קיים בימי השבוע' ומטרתו לחזק את התדמית ההומוריסטית של הצמד.
בנוסף לכך, בחירת השם הייתה כנגד יום שמיני עצרת שהוא יום ההולדת של שמואל מרקוס, וגם בשל הרעיון המופיע בתורת החסידות שלפיהו המספר שמונה שייך לדרגה ש"למעלה מהטבע" לעורר התעלות.
סגנון הצמד בעיקרו הוא מהמוזיקה החסידית, אך הוא מושפע מז'אנרים זרים, כמו פאוור-פופ , בלוז, רגאיי ועוד.
בנצי מרקוס תיאר את הלהקה כהרכב פאנק-קלייזר, אך "כל שיר הוא בפני עצמו, ישנם שירים המושפעים ממוזיקה ים-תיכונית, מוזיקה עממית, קאנטרי, רוק, ג'אז, בלוז, יש הכל.
האחים שמולי ובנצי מרקוס הם אחים של הזמר אלי מרקוס, אחייניו של הזמר אברהם פריד (שאף הופיע באחד הקליפים של הצמד) ובני-דודים של הזמר בני פרידמן ושמחה פרידמן, ולכן הושפעו מוזיקלית ממשפחתם אם כי פיתחו סגנון משל עצמם.
בשנת 2004 הם החלו לשתף פעולה בעוד בנצי משמש כבסיסט ושמואל כותב ושר.
באותה שנה הוציאו ארבעה שירי הדגמה שהלחין אחיהם חיים מרקוס, וב-2005 הפיצו את אלבום הבכורה "טראכט גוט" (לחשוב חיובי, ביידיש), בקולות רקע השתתפו גם חיים, זלמן, יוסי ואלי מרקוס.
לפי דבריהם, הם נהנו מאוד לשבת יחד ולהעלות רעיונות יחד, ובתחילה לא התכוונו להקים להקה כלל.
ב-2007 הוציאו אלבום בשם "ברוקלין", וב-2008 פרסמו אלבום מתוך הופעה שנקרא "יום השמיני חי!".
ב-2011 הוציאו את אלבומם "רודפי הנבואה" שהסינגל הראשון "יאלילי" הפך לסרטון ויראלי והקליפ, המתבצע באופן מקפיץ, סאטירי והומוריסטי במסדרונות חנות סופרמרקט צבר 7.1 מיליון צפיות באתר יוטיוב, הלהקה זכתה למרבית המוניטין שלה מסרטון זה, ורבים מכירים אותה בשם "האחים יאלילי".
בשנת 2012 יצא אלבומם הרביעי "כל מה שיש לך", וב-2014 יצא אלבום ובו קליפ ויראלי נוסף בשם "הולה הולה" שדמה מאוד לקליפ יאלילי.
ב-2015 יצא אלבומם "להבה פנימית" ב-2016 האלבום "הקהל" וב-2018 הוציאו אלבום בשם "קרוב יותר חזק יותר".
כמו כן הוציאו בסך-הכל 9 סינגלים וקליפים.
בחודש ניסן תשע"ז הוציאו את הקליפ 'כפיים'.
בשנת 2021 הוציאו את האלבום התשיעי שלהם (אלבום האולפן השמיני) בשם מזל.
אלי מרקוס, שהשתתף בקולות הרקע, המשיך להיות אמן סולו עם אלבום הבכורה שלו "דוד המלך" שיצא בשנת 2015.
בן-ציון מרקוס - גיטרה, קולות רקע ושירה, משחק.
שמואל מרקוס - שירה, סולו, מילים, משחק.
ליאו חליאפוב - מקלדת אלקטרונית, כלי נשיפה.
קרוב יותר חזק יותר, 2018
היועץ הכלכלי למערכת הביטחון היה אגף במשרד הביטחון ותואר המשרה של העומד בראש אגף זה, ששימשו כגוף המטה המרכזי לניתוח וייעוץ כלכלי לגורמי מערכת הביטחון.
החל משנת 2012 מבוצעת פונקציה זו על ידי יחידה בשם "הכלכלן הראשי למערכת הביטחון", הפועלת במסגרת גית"ם - אגף המטה של משרד הביטחון.
ייעודו של היועץ הכלכלי הוא להציג למקבלי ההחלטות את המשמעות והעלות הכלכלית של כל החלטה לקראת קבלתה ולהטמיע את השיקול הכלכלי הרחב והמאוזן בתהליך קבלת ההחלטות במערכת הביטחון, תוך התחשבות בשיקולים תעשייתיים, משקיים ומאקרו כלכליים.
היועץ משמש הסמכות הכלכלית העליונה במערכת הביטחון המתווה מדיניות כלכלית ברכש והמנחה את אנשי הרכש והכלכלנים במשרד הביטחון.
עיסוקיו המרכזיים בהתאם לייעודו ומטרותיו במהלך השנים: תיאום התעשיות והתאגידים שבאחריות שר הביטחון, פיתוח מודלים כלכליים לניתוח יחסי הגומלין בין פעילות מערכת הביטחון ותקציב הביטחון למשק הלאומי, קביעת תעריפים ומחירים, קביעת המדיניות הכלכלית של הרכש והפרויקטים, עקרונות התמחור והטמעת שיקולים כלכליים בפעילות מערכת הביטחון.
ליועץ הכלכלי הייתה לאורך השנים השפעה ומעורבות מכרעת בתחומים אחדים:
החלטות על פרויקטים מרכזיים במערכת הביטחון, כגון פרויקט הלביא, טנק המרכבה, סער 5.
תהליכי התייעלות ואזרוח, כגון עקרונות Make Or Buy, תוכנית ההתייעלות בעקבות ועדת ברודט מ-2006.
אימוץ והטמעת שיטות רכש מתקדמות מהסקטור האזרחי, בהן שותפות ציבורית-פרטית/בנה-הפעל-העבר (PPP/BOT) והטמעתן במסגרת פרויקטי הבינוי של צהל בנגב כמו הקמת עיר הבה"דים, מכרזים דינמיים.
המשא ומתן על הסיוע האמריקאי וקביעת העקרונות לשימוש בו.
גיבוש מבנה התעשיות הביטחוניות וקידום שינויים מבניים בהן: הפיכת יחידות סמך לחברות – רפא"ל ותע"ש, הפרטה, מיזוגים ורכישות.
ניתוח תרומת התעשייה הביטחונית לכלכלה.
הטמעת כלים כלכליים לביצוע רכש מיטבי (עקרונות ההצמדה והרווח, הטמעת מתודולוגיית LCC, אומדני מחיר).
היועץ הכלכלי הראשון היה פרופ' פנחס זוסמן (1968), שהניח את יסודות הניתוח וההתנהלות הכלכלית במערכת הביטחון ואשר לימים אף מונה למנכ"ל משרד הביטחון.
עד שנת 2011 פעל היועץ הכלכלי למערכת הביטחון כאגף במשרד הביטחון.
בעקבות שינויים ארגוניים במשרד הביטחון והקמת אגף מטה, הוטמעו תחומי עיסוקיו של היועץ הכלכלי במסגרת אגף זה תחת אחריות "הכלכלן הראשי למערכת הביטחון".
כיום מכהן בתפקיד זאב זילבר.
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2014 נמתחה ביקורת על ההחלטה למזגו ללא בחינה ראויה של חלופות.
שם תקופה הערותפרופ' פנחס זוסמן1968–1972לימים מנכ"ל משרד הביטחוןדוד כוכב1972–1975יעקב ליפשיץ1975–1979לימים מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל אלקטרה ויו"ר התעשייה הצבאיתנחמיה חסיד1979–1983צבי טרופ1983–מרץ 1988אמרי טובאפריל 1988–2000 דוד ואיש2001–2003חמדה מרקנובמבר 2003–דצמבר 2011אחרונה בתפקיד במסגרת אגף עצמאי.בהמשך שולב התפקיד במסגרת אגף חדש (אגף המטה) ונקרא "הכלכלן הראשי למערכת הביטחון".
היום יום-הולדת הוא שיר ילדים ישראלי קלאסי לחגיגת יום-הולדת, שכתב בן-ציון רסקין ללחנה של ורדה גלבוע (קרפ).
השיר הולחן לכל המאוחר ב-1950 והוא נחשב לאחד משירי הילדים העבריים הפופולריים ולקלאסיקה של שירי יום-ההולדת.
ביצוע מוכר של השיר הוא של ציפי שביט ונתן דטנר בקלטת הווידאו לילדים "100 שירים ראשונים - חלק א'" (מבית "קלסיקלטת") ושל הזמר עוזי חיטמן, בקלטת-הווידאו לילדים "שירים קטנים: לקט שירים ראשונים לפעוטות".
ביצוע מוכר נוסף הוא של חבורת-ילדים בקלטת-הווידאו שירים קטנים 3 למשחק וימי-הולדת, אותו הם שרים כביכול לכבוד יום-הולדתו של ג'וליאן שגרן, המשתתף באותה קלטת (בדמותו של הילד בן החמש וחצי מתוכנית הטלוויזיה הפופולרית לילדים מסיבת גן) לצידם של חני נחמיאס ועירית ענבי.
גרסתו הידועה של השיר היא:
גרסה נוספת של השיר בוצעה על ידי הזמרת מרים אביגל:
בספרון לילדים שירי ורדה גלבוע הופיע השיר במילים:
גרסה זו היא הגרסה המקורית שכתב רסקין לרגל יום הולדתה החמישי של בתו אסתר.
ורדה כהן קבורה לצד בעלה יעקב.
על מצבתה הונח לוח מתכת עליו תווי השיר "היום יום הולדת" ומעליו נחקקו המילים:
אף תו שלך לא יישכח
את היום יום הולדת שלך
"היום יום חמישי" הוא שיר ילדים שבוצע בערוץ הופ!
בשנת 2016 והפך בישראל ללהיט ויראלי.
היום יום חמישי הוא שיר מתוך סדרת סרטונים שהחלו להיות משודרים בערוץ הופ בשנת 2016. השיר נכתב על ידי רני מגר והולחן עלי ידי אמיר לקנר עבור הערוץ, כחלק מסדרת סרטוני איזה יום היום, שנועדו ללמד פעוטות וילדים את ימי השבוע.
במסגרת הסדרה שודר בכל יום סרטון המתאים ליום בשבוע בו הוא שודר, מתוך שבעת ימי השבוע.
במסגרת הסרטונים שרה ורוקדת קבוצה של ילדים בפארק, המחזיקים את האותיות בהן נכתבים ימי השבוע.
מתוך סדרה זו בלט השיר המיועד ליום חמישי שהפך ללהיט ויראלי שמשותף רבות ברשתות החברתיות כאות שמחה לרגל סיום שבוע העבודה.
לשיר נוצרו גרסאות רבות שהופצו באמצעות האינטרנט והרשתות החברתיות בהן נראות דמויות שונות המרקדות בעליצות לצלילי הביצוע המקורי של השיר.
השיר גם זכה לגרסה בתוכנית ארץ נהדרת.
באפריל 2016 רכשה חברת האופנה דלתא את הזכויות לשימוש בשיר עבור מסע הפרסום הקיצי של המותג, בעלות של כ-50 אלף שקל.
היון צ'אנג (정현k; נולד ב-19 במאי 1996) הוא טניסאי דרום קוריאני.
צ'אנג נולד בסוואן והחל לשחק טניס בגיל 6. אביו אף הוא טניסאי לשעבר שהיה למאמן טניס.
ב-2015 נבחר לשחקן המשתפר בסבב ה-ATP לאחר שזכה בארבעה טורנירי צ'אלנג'ר ופעמיים סיים שני.
הוא החמיץ מספר חודשים בעונת 2016 כתוצאה מפציעה בבטנו.
ב-2017 העפיל לסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ולסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
בנובמבר 2017 זכה בטורניר הדור הבא של סבב ה-ATP לאחר ניצחון בגמר על אנדריי אנדרייביץ' רובלב.
בתחילת 2018 רשם את הישג השיא שלו כשהעפיל לחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה בו הפסיד לרוג'ר פדרר.
בדרך לחצי הגמר גבר צ'אנג בין השאר על אלכסנדר זברב ונובאק ג'וקוביץ'.
בהמשך השנה העפיל לרבע הגמר בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס ובטורניר מיאמי מאסטרס, ונכנס לדירוג 20 הטניסאים הטובים בעולם.
צ'אנג חבר בנבחרת גביע דייוויס של דרום קוריאה משנת 2014.
היום שאחרי לכתי הוא סרט ביכוריו של הבמאי והתסריטאי הישראלי נמרוד אלדר משנת 2019. הסרט הוקרן בבכורה עולמית במסגרת פנורמה בפסטיבל ברלין 2019 ובבכורה ארצית בפסטיבל הקולנוע ירושלים במסגרת התחרות לקולנוע ישראלי עלילתי.
הסרט השתתף בלמעלה מ-30 פסטיבלים ברחבי העולם ונקנה להפצה על ידי רשת הכבלים והלווין האמריקאית HBO, אשר רכשה את זכויות השידור של הסרט להקרנה בערוצי הטלוויזיה שלה, במקביל להפצתו בישראל.
יורם גולן (מנשה נוי), הוא וטרינר בספארי ברמת גן שהתאלמן זה מכבר מאשתו רחל.
בתו המתבגרת רוני (זוהר מידן) נעדרת מביתה.
לאחר שלושה ימים ולאחר שדיווח למשטרה על היעדרותה, היא מופיעה בביתם שבתל אביב.
לאחר ניסיון התאבדות של רוני, יורם מחליט לקחת אותה לכמה ימים של חופש אצל משפחת אשתו המנוחה ביישוב ליד ים המלח, הכוללת את אריה (אלון נוימן) המלין על המצב הביטחוני, הכלכלי והגאולוגי השורר באזור, את אשתו סיוון (שרית וינו-אלעד), ואת חמותו אביבה (מירי אלוני).
המפגש עם משפחתה של האם מוביל להתקרבות מחודשת בין השניים.
שם דמות מנשה נוי יורם גולן זוהר מידן רוני גולן אלון נוימן אריה חורש שרית וינו-אלעד סיוון חורש מירי אלוני אביבה חורש שרון הכהן-בר מירהקלאודיה דוליצ'ימרסלהאוולין קצ'וליןחוקרתאלי מועלםרמיבן קיפריסבןיהב וינרקוסםזיו פלגפקח שמורהערן בן צביגברערן נעיםשוטר סיורמעיין אליאסיבלשית מ.
נוערמאי דברשויליאחות תאומהרומי דברשויליאחות תאומה
"היום שאחרי לכתי" הוא הפרויקט הראשון שזכה במענק מקרן סם שפיגל לפיצ'ר ראשון בשנת 2015.
הסרט הופק על ידי איתן מנצורי ויהונתן דובק מחברת ספירו סרטים, נמרוד אלדר מקבוצת קולנוע בע"מ ומשה אדרי ולאון אדרי מחברת יונייטד קינג.
הופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, קרן סם שפיגל ומפעל הפיס.
הסוכנות היוקרתית LUXBOX הצרפתית, אשר מחזיקה בין היתר בסרטיהם של קרלוס רייגאדס, בלה טאר וברונו דומון רכשה את זכויות המכירה העולמיות של הסרט, וענקית הטלוויזיה האמריקאית HBO רכשה את זכויות השידור להקרנה בערוציה במקביל להקרנות מסחריות בישראל.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות וזכה בפרסי בחירת הנוער, פרס סטלייט ופרס סרטי הטלוויזיה של MTV.
הסרט הפך במשך השנים לסרט פולחן.
ב-11 בנובמבר 2012 הוציאה רשת ABC גרסה מורחבת של הסרט, לה נוספו סצנות שנמחקו מהגרסה המקורית.
בבית אבות, קשיש בשם דיוק, מקריא סיפור רומנטי מהמחברת שלו לחברתו.
בשנת 1940 באי סיברוק שבקרוליינה הדרומית, פועל עני בשם נואה קלאהון רואה את היורשת בת ה-17 אליסון "אלי" המילטון בקרנבל, רודף אחריה והם מתחילים רומן קיצי.
לאחר שיצאו במשך כמה שבועות, נואה לוקח את אלי לבית נטוש שהוא מתכוון לקנות עבורם.
הם מנסים לשכב בפעם הראשונה, אך נעצרים על ידי חברו של נואה, פין, המספר להם כי הוריה של אלי ביקשו מהמשטרה לחפש אחריה.
בגלל הבדלי המעמדות ביניהם, הוריה של אלי מעולם לא חיבבו את נואה, וניסו להפריד בין השניים עוד מראשית הקשר.
כשאלי ונואה חוזרים לאחוזה של הוריה, אמה של אלי, אן, מעליבה את נואה בגסות בשל מעמדו החברתי ואוסרת עליו להתראות איתה.
נואה יוצא מהבית ואלי רודפת אחריו, השניים מתחילים להתווכח ונפרדים בלהט הרגע.
בבוקר למחרת מכריזה אן שהם חוזרים הביתה לקרלסטון באותו היום.
אלי מנסה לחפש אחר נואה, אבל היא לא מוצאת אותו, לכן היא מבקשת מפין למסור לנואה שהיא אוהבת אותו.
כשנואה מקבל את ההודעה הוא רץ לביתה של אלי ומגלה שהם כבר עזבו.
נואה כותב מכתב לאלי בכל יום במשך שנה, אך מאוחר יותר מתגלה כי אמה של אלי הסתירה את המכתבים על מנת שלעולם לא יגיעו לאלי.
אחרי 365 מכתבים, נואה מרים ידיים ומפסיק לכתוב לאלי אף על פי שהוא עדיין מאוהב בה.
נואה מתגייס עם פין ונלחם במלחמת העולם השנייה, שם נהרג פין בקרב.
אלי מתנדבת כאחות בבית חולים לחיילים פצועים, שם היא פוגשת את הקברניט לון המונד הבן, עורך דין צעיר שמגיע ממשפחה עשירה.
לאחר כמה שנים ביחד, השניים מתארסים, לשמחתם של הוריה של אלי.
כשנואה שב מהמלחמה, אביו מוכר את הבית שלהם על מנת שנואה יוכל לקנות את הבית הנטוש שרצה לשפץ.
נואה נוסע לקרלסטון, רואה את אלי ורודף אחריה עד שהיא נפגשת עם לון במסעדה והשניים מתנשקים.
הוא מחליט לחזור הביתה ולשפץ את הבית כפי שהבטיח לה בתקווה כי תחזור אליו.
תוך כדי המדידות לשמלת הכלה שלה, אחרי שלא שמעה מנואה שנים, אלי רואה מודעת מכירה בעיתון בה נואה מופיע עם הבית בדיוק כפי שחלמה עליו.
אלי מוצפת זיכרונות ורגשות לא פתורים כלפי נואה, ומבקשת רשות מלון לצאת לטיול קטן לפני החתונה.
היא חוזרת לסיברוק ומוצאת את נואה מתגורר בבית החלומות שלהם.
השניים מציתים מחדש את מערכת היחסים שלהם ובסופו של דבר שוכבים.
מספר ימים לאחר מכן מופיעה אן על מפתן דלתו של נואה להזהיר את אלי שלון עקב אחריה לסיברוק.
אן חושפת כי בילדותה היא הייתה מאוהבת בצעיר מהמעמד הנמוך והיא חושבת עליו עד היום; אן מחליטה לתת לאלי את המכתבים שנואה כתב לה ומודה שהיא הסתירה אותם מאלי.
בהמשך אלי מתוודה בפני לון שהיא בילתה עם נואה, ובסופו של דבר חוזרת לנואה.
בהווה, נחשף שהאישה המבוגרת היא למעשה אלי, החולה בדמינציה ודיוק הוא בעלה נואה.
בשלבים הראשוניים של המחלה, אלי ביקשה ממנו לקרוא לה את היומן כדי לעזור לה להשיב את זכרונה מהעבר.
יום אחד היא אף מצליחה להיזכר בנואה ומבקשת לברוח איתו יחד, הוא מזכיר לה שהיא חולה בדמנציה, והיא שואלת כמה זמן יש להם עד שתשכח שוב, נואה מספר לה שבפעם הקודמת היו להם 5 דקות.
היא בוכה והם מתחבקים, אך אלי שוכחת במהרה מי נואה שוב ומגיבה בבהלה בעקבותיה נאלצים אנשי הרפואה להרגיע אותה.
נואה סובל מהתקף לב ונשלח לבית החולים ואילו אלי נשלחת למחלקת דמנציה באותו בית חולים.
נואה מבקר בחדרה של אלי בחצות הלילה, וגורם לה לזכור אותו שוב.
הוא ממשיך להזכיר לה את מחלתה שוב, ומרגיע אותה שהם יכולים לעשות הכל בזכות אהבתם.
הם מתנשקים, אוחזים בידיים ונרדמים יחד, כשנואה אומר לאלי, "אני אראה אותך".
בבוקר, אחות מגלה ששניהם מתו בשנתם, כשידיהם עדיין מוחזקות.
+שחקןתפקידראיין גוסלינגנואה קלאהוןרייצ'ל מקאדמסאליסון "אלי" המילטוןג'יימס גארנרדיוקג'ינה רולנדסאלי המבוגרתג'ואן אלןאן המילטוןג'יימס מרסדןלון המונדג'יימי אן אולמןמרת'ה שואוסם שפרדפרנק קאהלוןדייוויד טורונטוןג'וש המילטוןקווין קונוליפין
הצילומים היו אמורים להתחיל בשנת 1999, אך נדחו.
שרידן התפטר בסופו של דבר באוקטובר 2000 כדי לעבוד באמריקה .
מרטין קמפבל נכנס למשא ומתן לבימויו במרץ 2001, לפני שהוחלף על ידי ניק קסאווטס שנה לאחר מכן.
ניק קסאווטס רצה שמישהו לא ידוע ו"לא חתיך" ישחק את נואה; לכן הוא ליהק את ראיין גוסלינג בתפקיד.
גוסלינג הופתע בתחילה מכך: "קראתי את [התסריט] וחשבתי 'הוא משוגע'.
לא יכולתי להתאים פחות לסרט הזה.
'" "זה נתן לי הזדמנות לגלם דמות לאורך תקופה ארוכה - משנת 1940 עד 1946 - זה היה די עמוק ומכונן." כדי להתכונן לתפקיד עבר גוסלינג באופן זמני לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה לפני הצילומים.
במהלך חודשיים הוא חתר על נהר האשלי ושיפץ רהיטים.
כדי למצוא את השחקנית המתאימה לגלם את אלי, נערך חיפוש נרחב בכל הארץ.
שחקניות שנבחנו לתפקיד כללו את ג'סיקה בייל, בריטני ספירס, אשלי ג'אד, וריס וית'רספון, בסופו של דבר, רייצ'ל מקאדמס לוהקה.
כשליהק אותה אמר קסטבס: "כשרייצ'ל מקאדמס נכנסה וקראה את התסריט, ניכר היה שהיא האחת, לה ולראיין הייתה כימיה נהדרת ביניהם." בתגובה היא אמרה: "חשבתי שזה יהיה חלום להיות מסוגלת לעשות את זה.
קראתי את התסריט ונכנסתי לאודישן יומיים לאחר מכן.
זו הייתה דרך טובה לעשות את זה, כי הייתי להוטה מהסיפור.
" גוסלינג העיר כי "אני חושב שזה די הוגן לומר שכנראה לא היינו עושים את הסרט אם לא היינו מוצאים את רייצ'ל..
האמת, אלי מניעה את הסרט.
זה הסרט שלה ואנחנו בזה.
" בהשוואה לספר, התפקיד הורחב.
מקאדמס בילתה בצ'ארלסטון לפני שצילמה כדי להכיר את הסביבה, ולקחה שיעורי בלט וארטיקול .
היה לה מדריך אישי ללימוד המבטא הדרומי .
היומן צולם בעיקר בקרוליינה הדרומית, בסוף 2002 ותחילת 2003, כמו גם בשדה הקרב החורפי ממש מחוץ למונטריאול .
רבות מהסצנות שהתרחשו בסיברוק צולמו בעיירה מאונט פלזנט (בפרברים של צ'ארלסטון).
סצנות האגם צולמו בגני הברוש (בפינת מונקס, דרום קרוליינה) עם ציפורים מאומנות שהובאו ממקומות אחרים.
היומן קיבל מקורות מעורבות, אך זכה לדירוג גבוה בקופות.
הקרנת הבכורה של הסרט התרחשה ב־25 ביוני 2004 בארצות הברית ובקנדה והכניסה 13,464,745 מיליון דולרים ב־2,303 תיאטראות בסוף השבוע הפתיחה שלו, בדירוג מספר 4 בקופות.
זהו סרט הדרמה הרומנטית במקום ה-15 בהכנסות מכל הזמנים.
היומן יצא ב-גרסאות VHS ו-DVD ב־8 בפברואר 2005, ובגרסת Blu-ray ב־4 במאי 2010. בפברואר 2010, הסרט מכר למעלה מ-11 מיליון עותקים ב־DVD.
בפברואר 2019 דיווחו מנויי הגרסה הבריטית של נטפליקס כי לגרסת הסרט בשירות הסטרימינג היה סיום חלופי, שהקנה סוף קליל יותר מהסוף הרגשי של המהדורה המקורית.
נטפליקס השיבה כי הגרסה החלופית הזו של הסרט סופקה להם בטעות, ובמהרה החליפו אותה בגרסה המקורית.
הפסקול יצא לאקרנים ב־8 ביוני 2004.
ב־3 בינואר 2019, הוכרז כי היומן יותאם למחזמר בברודוויי עם ספר של בקה ברנסטטר וכן מוזיקה ומילים מאת אינגריד מיכאלסון .
ספארקס יהיו מעורב כמפיק לצד קווין מקולום וקורט דויטש.
היום השלישי היא מיני-סדרה בריטית-אמריקאית מסוגת דרמה ומתח שנוצרה על ידי התסריטאים דניס קלי ופליקס בארט, ובוימה על ידי הבמאים מארק מונדן ופיליפה לות'ורפ.
מיני-הסדרה מהווה הפקה משותפת בין אולפני "Sky Studios", "Plan B Entertainment" ו-"Punchdrunk", והיא עלתה לראשונה לשידור בארצות הברית ב-14 בספטמבר 2020 ברשת "HBO ובבריטניה ב-15 בספטמבר 2020 ברשת "Sky Atlantic".
מיני-הסדרה מתארת את מסעותיהם האישיים של גבר ואישה המגיעים לאי מסתורי בזמנים שונים.
עלילת מיני-הסדרה מחולקת לשלושה חלקים עם שלושה סיפורים שונים המחוברים זה לזה.
החלק הראשון, "קיץ", בבימויו של מארק מונדן, עוקב אחר סאם (בגילומו של ג'וד לאו), אדם הנמשך לאי מסתורי מול חופי בריטניה, שם הוא נתקל בתושבים המקומיים השומרים על מסורותיהם בכל מחיר.
החלק השני, "סתיו", יסופר במהלך אירוע לייב חד-פעמי בלונדון לאחר שידור החלק "קיץ".
על פי מפיקי מיני-הסדרה, המופע הוא "אירוע תיאטרוני סוחף וגדול", אירוע הלייב ישודר בצילום רציף אחד שנועד לאפשר לצופי מיני-הסדרה "לעכל את הסיפור בעודו קורה".
בחלק השני יופיעו ג'וד לאו וחברים נוספים מצוות השחקנים.
החלק השלישי, "חורף", בבימויה של פיליפה לות'ורפ, עוקב אחר הלן (בגילומה של נעמי האריס), אאוטסיידרית חזקה בעל כוח רצון המגיעה לאי בחיפוש אחר תשובות, אך הגעתה מביאה לקרב שברירי שיכריע את גורלו של האי.
מארק לואיס ג'ונס – ג'ייסון
פאדי קונסידיין – מר מרטין
אמילי ווטסון – גברת מרטין
מיני-הסדרה הוזמנה ביוני 2019, יחד עם הכרזה רשמית כי השחקן ג'וד לאו לוהק לתפקיד הראשי.
הבמאי מארק מונדן נשכר למלאכת בימוי שלושת הפרקים הראשונים, שייכתבו על ידי דניס קלי.
ביולי, קתרין ווטרסטון, פאדי קונסידיין ואמילי ווטסון לוהקו לצוות השחקנים.
נעמי האריס וג'ון דאגליש לוהקו לצוות השחקנים באוגוסט 2019, והבמאית פיליפה לות'ורפ נשכרה למלאכת בימוי שלושת הפרקים האחרונים של הסדרה.
התסריטאים קיט דה וואל ודין אולופלין הצטרפו גם הם לכתיבת מיני-הסדרה.
הצילומים החלו ביולי 2019 בבריטניה.
מיני-הסדרה התעתדה לעלות לשידור לראשונה בארצות הברית בהפצתה של רשת "HBO" ב-11 במאי 2020, וברשת "Sky Atlantic" ב-12 במאי 2020. באפריל 2020, רשתות "HBO" ו-"Sky" הוציאו את מיני-הסדרה מלוח הזמנים שלהן לאחר שהפקת מיני-הסדרה הושפעה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
לאחר מכן, תאריך עלייתה של מיני-הסדרה נקבע מחדש ל-14 בספטמבר בארצות הברית, ול-15 בספטמבר בבריטניה.
הפרקים הראשונים של החלקים "קיץ" ו"חורף" הוקרנו לראשונה כחלק מתוכנית הפריים טיים של פסטיבל טורונטו שהתקיים ב-11 בספטמבר 2020.
החלק האמצעי, "סתיו", ישודר בשידור לייב בבריטניה ב-"Sky Arts" ובאינטרנט ב-3 באוקטובר 2020.
היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית הוא אדם המופקד על מתן חוות דעת מייעצת וניתוח בענייני מדע וטכנולוגיה עבור נשיא ארצות הברית.
היועץ המדעי הראשון, וניבר בוש, שהיה יושב ראש המשרד למחקר ופיתוח מדעי, שירת את הנשיאים פרנקלין דלאנו רוזוולט והארי טרומן במשך עשור, בשנים 1941–1951.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הנשיא הארי טרומן החליף את המשרד למחקר ופיתוח מדעי ב"וועדה המייעצת למדע" בשנת 1951, כסוכנות ממשלתית עצמאית.
המשרד הועבר אל הבית הלבן ב-21 בנובמבר 1957 על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר כדי לספק ייעוץ והמלצות במסגרת המירוץ לחלל.
המירוץ התחיל בהשקת ברית המועצות את ספוטניק 1, הלוויין המלאכותי הראשון ששוגר על ידי האדם לחלל.
ועדה זו המשיכה לפעול גם בממשליהם של דווייט אייזנהאואר, ג'ון פיצג'רלד קנדי, לינדון ג'ונסון וריצ'רד ניקסון עד לשנת 1973. ניקסון סיים את פעילות הוועדה במקום למנות מחליף ליועצו המדעי שהתפטר מתפקידו.
אחר כך, בשנת 1976, הקים הקונגרס של ארצות הברית את "משרד המדע והמדיניות הטכנולוגית" (OSTP) חלק ממשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית, ובכך תפקידו של היועץ המדעי הוקם מחדש.
המשרד עוסק השפעות המדע והטכנולוגיה על עניינים מקומיים ובינלאומיים, והחוק שייסד את המשרד גם מסמיך אותו להוביל מאמצים בין-סוכנותיים לפיתוח ויישום מדיניות תקציבית של מדע וטכנולוגיה, ולעבודה עם המגזר הפרטי, ממשלות מדינות ארצות הברית והממשלות המקומיות, קהילות המדע וההשכלה גבוהה, כמו גם מדינות אחרות בעולם.
בשלהי יולי 2018 מינה הנשיא דונלד טראמפ את המטאורולוג קלווין דרוגמייר ליועצו המדעי.
מינויו של דרוגמייר אושר על ידי מליאת הסנאט של ארצות הברית ב-2 בינואר 2019, במהלך היום האחרון למושב הקונגרס ה-115. ב-11 בפברואר, דרוגמייר הושבע לתפקידו בידי סגן הנשיא מייק פנס.
בינואר 2021, הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן כי התפקיד יהיה במהלך ממשלו בדרגת קבינט, והודיע על מינויו של אריק לנדר לתפקיד.
ב-7 בפברואר 2022 התפטר לנדר מתפקידו לאחר שהושמעו טענות כנגדו על כך שהתעמר בעובדיו ונהג בהם בבריונות..
את מקומו מילא במשך שמונה חודשים פרנסיס קולינס, מחוקרי פרויקט גנום האדם, עד אשר החליפה אותו אראטי פרבהאקר.
היום תאמצנו הוא פיוט קדום מסוג "עושה השלום", שמחברו אינו ידוע.
הפיוט נאמר בקהילות יהודיות רבות בתפילת מוסף של ראש השנה ויום הכיפורים.
בעת אמירתו, נהוג לפתוח את ארון הקודש.
הפיוט הוא למעשה ליטאניה פשוטה למדי.
כל שורה מהפיוט פותחת במלה "היום" ואחריה פועל עתידי בנוכח הכולל כינוי - "תאמצנו", "תברכנו" וכדומה.
בנוסח עדות המזרח ובנוסח איטליה הפיוט כולל את כל אותיות האלף בית, כאשר ישנם הבדלים קלים בין הסידורים.
בסדר רב עמרם גאון הפיוט כולל את האותיות א עד כ (11 שורות).
אך בקרב קהילות אשכנז הפיוט כולל שבע שורות בלבד - האותיות א עד ד ושלוש שורות נוספות.
בסיום הפיוט נאמרת תפילה הכוללת בקשות על בנין בית המקדש ועוד:
שולמית אליצור מעירה כי ייתכן שמקורה של תפילה זו, הוא במנהג קדום לפיו הזכירו את ירושלים ובנין בית המקדש, בסיומם של טקסי מצווה ותפילות.
בנוסח הספרדים, אומרים את הפיוט בחזרת הש"ץ של כל אחת מתפילות היום של ראש השנה ויום הכיפורים, אך בנוסח אשכנז (המזרחי) ובנוסח ספרד אומרים אותו רק בתפילת המוסף של ימים אלו.
הפיוט נאמר בתוך ברכת שים שלום קודם סיום הברכה.
בנוסח איטליה, הפיוט נאמר בתפילת מוסף של יום הכיפורים ושל היום האחרון בכל אחד מן המועדים.
בתקופה קדומה, נאמר הפיוט לפני חתימת ברכת שים שלום, אך בתקופה המודרנית נוהגים לאומרו אחרי חתימת הברכה וסיום חזרת הש"ץ לפני קדיש שלם.
קהילות רבות נהגו לנגן בפיוט זה.
בחסידות חב"ד שרים את מילות הפיוט על ניגון ההקפות של רבי לוי יצחק שניאורסון על פי מה שהונהג בבית המדרש של הרבי מליובאוויטש.
קים טא-פיונג (בקוריאנית: 김태평; נולד ב-25 בספטמבר 1982), הידוע יותר בשם הבמה שלו היון בין (현빈), הוא שחקן דרום קוריאני.
הוא נולד וגדל בבירת הקוריאה הדרומית סיאול.
הוא זכה להכרה נרחבת על תפקידו בדרמת הטלוויזיה הקומדיה הרומנטית משנת 2005 שמי קים סאם-קרוב.
מאז, הוא הופיע בתפקידים ראשיים בתוכניות טלוויזיה מצליחות אחרות, כולל דרמת הפנטזיה הרומנטית "הגן הסודי" (2010–2011), ודרמת הפנטזיה זיכרונות "מהאלהמברה" (2018–2019).
היון בין השתתף בדרמה הרומנטית "נחיתת חירום לאהבה" (2019–2020) שם שיחק בתפקיד ראשי את דמותו רי ג'יונג-היוק, על הסט של הסדרה הכיר היון בין את אשתו הנוכחית סון יה-ג'ין.
לזוג ילד אחד שנולד ב-2022.
הפופולריות של היון בין הורחבה עוד יותר על ידי השתתפות בסדרה של שוברי קופות: מותחן הפעולה "משימה סודית" (2017) וסרט ההמשך שלו מ-2022, כמו גם מותחני הפשע "הנוכלים" (2017) ו-"המשא ומתן" (2018).
הצלחת העבודות של היון בין ביססה אותו ברמה הבינלאומית ככוכב מוביל בתופעת הגל הקוריאני.
הוא בין השחקנים בעלי השכר הגבוה והמשפיעים ביותר בדרום קוריאה.
היון זכה לשבחים מהמבקרים על הופעתו בסרט המלודרמה "הסתיו המאוחרת", שהוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-61 בברלין.
לאורך קריירת הטלוויזיה והקולנוע שלו, הוא היה מועמד למספר פרסים איקוניים, כולל חמישה בפרסי באקסאנג לאמנויות, וזכה לשבחים שונים על ההכרה שלו במשחק, כולל פרסי באקסאנג לאמנויות לפרס הגדול (טלוויזיה) בטקס פרסי באקסאנג ה-47.
בשנת 2023 כיכב בסרט הפעולה "The Point Men" המבוסס על משבר בני הערובה הקוריאנים באפגניסטן ב-2007 (אנ') ומשימת החילוץ שלאחר מכן.
בשנת 2025 הצטלם לסדרה דרמה פוליטית תקופתית "Made in Korea" עבור הולו ודיסני פלוס; היא עלתה לשידור ב-24 בדצמבר 2025.
היום שבו היקום השתנה: מבט אישי מאת ג'יימס בורק היא סדרת טלוויזיה תיעודית בריטית שנכתבה והוגשה על ידי היסטוריון המדע ג'יימס בורק , ושודרה במקור ב-BBC1 מ-19 במרץ עד 21 במאי 1985 על ידי ה-BBC.
הסדרה מתמקדת בעיקר בהשפעת התקדמות המדע והטכנולוגיה על החברה המערבית בהיבטיה הפילוסופיים.
הסדרה שודרה בסוף שנות ה-80 בטלוויזיה החינוכית.
הכותרת באה מהרעיון הפילוסופי שהיקום קיים למעשה רק כפי שאדם תופס אותו דרך מה שהוא יודע; לכן, אם אדם משנה את תפיסתו את היקום באמצעות ידע חדש, הוא שינה למעשה את היקום עצמו.
כדי להמחיש תפיסה זו, ג'יימס בורק מספר את הסיפורים השונים של תגליות מדעיות חשובות והתקדמות טכנולוגית וכיצד הם שינו באופן יסודי את האופן שבו הציוויליזציה המערבית תופסת את העולם.
הסדרה מתנהלת בסדר כרונולוגי פחות או יותר, מתחילת ימי הביניים ועד ימינו.
"ככה אנחנו: זה התחיל עם היוונים"
"לאור האמור לעיל: קונפליקט ימי הביניים: אמונה ותבונה": התפתחות המשמעת האקדמית הרחק מהמיסטיקה לעבר מבנה, לוגיקה ותבונה.
"נקודת מבט: דמיון מדעי ברנסאנס" התפתחות הגאומטריה, המשפיעה על כל דבר, מאמנות ועד קרטוגרפיה ולוחמה.
"עניין של עובדה: הדפסה משנה ידע": המצאת הדפוס, והשפעתה על האופן שבו נתפס הידע והשפה הפכה לסטנדרטית.
"הגיוני לאין שיעור: המדע משנה את השמים": השפעת המתמטיקה על האסטרונומיה, וההשפעה על האמונה הדתית.
"אשראי היכן שמגיע לו: מהפכת המפעלים והשוק": השפעת המסחר על העבודה, הזהות האישית והזכויות.
"מה הורה הרופא: השפעות חברתיות של ידע רפואי חדש": התפתחות בריאות הציבור ושינוי מעמד הרפואה והרופאים.
"כשירות לשלטון: המהפכה של דרווין": ההשפעות החברתיות של שיטתיות במדע, מלינאוס ועד דרווין.
"יצירת גלים: הפיזיקה החדשה: ניוטון מתוקן": מחקרים על תכונות המגנטיות, החשמל והאור הובילו מדענים להבנה שהפיזיקה הניוטונית אינה מספקת כדי להסביר את כל מה שהם רואים.
"עולמות ללא סוף: ידע משתנה, מציאות משתנה"
היועץ הוא סרט מתח ופשע משנת 2013 בבימויו של רידלי סקוט על פי תסריט של קורמק מקארתי ובכיכובם של מייקל פסבנדר, פנלופה קרוז, חאווייר ברדם, קמרון דיאז ובראד פיט.
העלילה נכתבה על ידי הסופר קוֹרְמָק מָקַרְתִּי ומתמקדת בעורך דין (מייקל פסבנדר) שנקלע לעסקת סמים מסוכנת שמסתבכת, תוך שהוא מתמודד עם ההשלכות ההרסניות של החלטותיו.
הפעילות האלימה וצמאת דם של קרטלי הסמים מתוארת כשהיועץ, עורך דין ברמה עולמית, מסתבך בעסקת סמים סביב אזור הגבול הבעייתי סיודאד חוארז, מקסיקו / טקסס .
היועץ נבחר כסרט הסיום בפסטיבל מורליה 2013 וגם הוקרן בפסטיבל קורק.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 באוקטובר 2013, והוא מוקדש לאחיו של סקוט, טוני סקוט, שמת ב-2012. הוא קיבל ביקורות מעורבות והכניס 71 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 25 מיליון דולר.
הסרט עוקב אחר עורך דין מצליח שמסתבך בעולם הפשע כשהוא נכנס לעסקת סמים בשווי מיליונים במטרה להרוויח בקלות.
ככל שהעסקה מסתבכת, הוא מוצא את עצמו מוקף בדמויות מסוכנות ומתמודד עם השלכות קטלניות.
היועץ קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות.
בעוד שהסרט שיבח על הופעות השחקנים ועל הבימוי, המבקרים ציינו שהעלילה מורכבת מדי ואיטית.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 34% על סמך 225 ביקורות, וב-Metacritic הוא קיבל ציון של 48 מתוך 100.
היום שלא נגמר היא סדרה תיעודית ישראלית בת 5 פרקים שיצרו אמנון רבי וגלעד טוקטלי, העוסקת באופן מקיף באירועי טבח שבעה באוקטובר באמצעות ראיונות ושחזורים.
הסדרה נוצרה כחלק מפרויקט השנה ל-7 באוקטובר של תאגיד השידור הישראלי והיא סדרת הדגל התיעודית של הפרויקט.
הסדרה שודרה החל מ-5 באוקטובר עד 10 באוקטובר 2024 בכאן 11.
הסדרה עוסקת באירועים וההתרחשויות במהלך טבח שבעה באוקטובר.
לסדרה התראיינו למעלה מ-100 מרואיינים מהאירועים השונים שהתרחשו באותו יום: ניצולים ממסיבת הנובה, תושבים מיישובי עוטף עזה, שוטרים, אנשי צבא וטייסים.
המרואיינים מספרים את סיפורם תוך כדי שחזור האירועים במקומות אליהם חדרו מחבלי חמאס: הקיבוצים, המושבים, הערים, בסיסי צה"ל והשטחים הפתוחים.
תא"ל דניאל הגרי – דובר צה"ל
סא"ל אור בן יהודה – מפקדת גדוד קרקל
סרן גיא אלפסי – מפקד דבורה, בסים חיל הים באשדוד
סרן דורין קופרמן – קצינה, אוגדת עזה
סרן יוני כהן – גדוד 13, חטיבת גולני
סגן עידו ביטון – מ"מ שריון בגדוד 77
סגן מעיין פורת – קצינת חמ"ל, אוגדת עזה
סגן נתאי אביזמר – בסיס זיקים
סמ"ר סהר אטדגי – פיקוד העורף, בסיס אורים
סמל נועה זאבי – בסיס זיקים
רב"ט מאיה אטלס – תצפיתנית, מחנה יפתח
מאיה דסיאטניק – לשעבר תצפיתנית במוצב נחל עוז
ניצב אמיר כהן – מפקד המחוז הדרומי של המשטרה
רפ"ק מאלי שושנה – משטרת שדרות
רפ"ק מורן טדגי – משטרת אופקים
סמ"ר נועה כהן – משמר הגבול
אליה בן שימול – רבש"ץ קיבוץ כרם שלום
עילם מאור – חבר כיתת הכוננות של בארי
רס"ב יאיר אבינועם – חבר כיתת הכוננות של שדרות
מסיבת הנובהאפק לבני, נהוראי לוי, נועם בן דודמסיבת פסיידאקתום עטר
אריאל עין גל – בילה עם חבריו בחוף זיקים
מסעד ארמילאת – עובד תחנת הדלק גבים
סא"ל (מיל') ערן מסס – מהמחלצים במסיבת הנובה
דנה סילברמן סיטון – אחותה של שירי ביבס
סמדר שילוני מאתר "ynet" תיארה את הסדרה כ.
ניר וולף מעיתון "ישראל היום" כתב שהצפייה בסדרה .
אבישי סלע מאתר "Time Out" כתב על הסדרה שהיא .
שנה טקס קטגוריה מועמדות תוצאה2025 פאולינה טוכשניידר,
היונים השחורות היא סדרת ריגול בריטית שעלתה לראשונה ב-5 בדצמבר 2024 בנטפליקס.
הסדרה עוקבת אחר הלן ווב (קירה נייטלי), אשתו של שר ההגנה הבריטי ואם מסורה, שמנהלת חיים כפולים כמרגלת עבור ארגון סודי בשם "היונים השחורות".
כאשר המאהב שלה נרצח, היא חוברת למתנקש וידיד ותיק, סם (בן וישו), במטרה לגלות את האמת ולנקום.
הלן ווב (קירה נייטלי) – אשתו של פוליטיקאי ואם מסורה, ובמקביל מרגלת עבור ארגון סודי בשם "היונים השחורות".
לאחר רצח המאהב שלה, היא יוצאת לחשוף את האמת ולהגן על משפחתה.
סם (בן וישו) – מתנקש מיומן וחבר ותיק של הלן, שנשלח להגן עליה לאחר רצח המאהב שלה.
הוא מתמודד עם עבר מורכב ועם אתגרים אישיים במהלך המשימה.
ריד (שרה לנקשייר) – המפעילה של הלן בארגון "היונים השחורות".
היא מציגה חזות קשוחה אך גם מכילה, ומשמשת כדמות סמכותית ומנחה עבור הלן וסם.
ג'ייסון (אנדרו קוג'י) – המאהב של הלן, שנרצח בתחילת הסדרה.
מותו מניע את ההתרחשויות המרכזיות בעלילה, כאשר הלן יוצאת לנקום את מותו.
וואלאס (אנדרו באקן) – בעלה של הלן, פוליטיקאי בכיר (שר ההגנה הבריטי), שאינו מודע לחיים הכפולים של אשתו ולמעורבותה בארגון סודי.
מייקל (אומארי דאגלאס) – בן זוגו לשעבר של סם, המסייע להלן וסם במשימתם.
סטיבן יאריק (סם טרוטון) – מפכ"ל המשטרה וחברם הקרוב של הזוג וואלאס.
מעורב אף הוא בקונספירציה הפוליטית ובאירועים המתרחשים סביב הלן וסם.
בין השנים 2020–2023, נטפליקס השקיעה 4.8 מיליארד ליש"ט בעיקר בהפקת סדרות וסרטים, והכריזה על שלוש הפקות בבריטניה: "היונים השחורות", לצד הסרט "הבנק של דייב" והסדרה "Department Q".
"היונים השחורות" מופקת על ידי חברות ההפקה Noisy Bear ו-Sister.
צילומי הסדרה החלו בבריטניה באוקטובר 2023. נטפליקס אישרה עונה שנייה לסדרה, להפתעת היוצר ג'ו ברטון.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות, במיוחד על משחקה של קירה נייטלי.
מבקרים ציינו שהיא מצליחה להוכיח שהיא אחת השחקניות הטובות והלא מספיק בולטות של דורנו.
בביקורת שפורסמה על ידי רועי אבן באתר Tvbee, צוין כי נייטלי היא הנכס המרכזי של הסדרה, ושבלעדיה היא הייתה חסרת ערך ואילו בעוד דמויות נוספות כמו ריד וסאם משוחקות היטב, הן אינן מביאות חידוש לעומת סדרות ריגול אחרות.
בנוסף, נכתב כי הסדרה משתמשת בקלישאות עלילתיות שחוזרות על עצמן בז'אנר, כמו שיחות טלפון רגשיות במהלך מנוסה או סצנות סקס בנקודות דרמטיות, אך שלמרות הקלישאות, הסדרה מצליחה בזכות נייטלי שמוסיפה לה ערך ייחודי ואיכותי.
בביקורת נוספת שפורסמה על ידי דורון ברוש ב"מעריב אונליין", נכתב כי "היונים השחורות" היא סדרה מצוינת בזכות דמויות טובות ועלילה אינטנסיבית וכי היא מצליחה לרגש ולשלב אלמנטים רגשיים באפקטיביות.
בביקורת שנכתבה על ידי ניר וולף ופורסמה ב"ישראל היום", נכתב כי לסדרה אין ייחודיות רבה, מכיוון שז'אנר הריגול מוצף בתכנים דומים בתקופה האחרונה וכי היא מזייפת כשהיא מנסה להיות דרמה עם עומק רגשי.
עם זאת, צוין שהסדרה מצליחה יותר בזכות סצנות האקשן, המתח והמסתורין וכי האינטראקציה בין נייטלי לבן וישו היא אחד מהיבטיה החזקים.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גלובוס הזהב2025השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמהקירה נייטליפרס הטלוויזיה של ג'ותהם2025סדרת דרמה פורצת דרךג'ו ברטון, יוצר; ג'ו ברטון, ג'יין פת'רסטון, כריס פריי, קירה נייטלי, מפיקים בפועלהופעת המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמהבן וישופרס באפט"א אמנותי לטלוויזיה2025עיצוב התלבושות הטוב ביותראיאן פולצ'רפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה2025השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמהקירה נייטלי
"היום קמתי שמח" הוא סינגל מאת הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, שיצא לאור ב-20 בינואר 2025. את השיר כתב והלחין בן ארי, וההפקה המוזיקלית נעשתה על ידי תומר בירן.
השיר נכתב בתקופה מאתגרת בחייו האישיים של בן ארי, לאחר פרידתו מאשתו הדסה, אם שבעת ילדיו, ולאחר שנה שבה לא הוציא מוזיקה חדשה כשהשיר האחרון שהוא שחרר לפני כן היה "מולדת", שיצא באוקטובר 2023, זמן קצר אחרי תחילת מלחמת חרבות ברזל.
בשיר הוא מבטא תחושות של התחדשות ואופטימיות: .
בן ארי ציין באינסטגרם שהשיר עבר גלגולים רבים, וכי הוא מבטיח לספר על כך בהמשך.
השיר היה אמור לצאת שבוע קודם לכן, אך יציאתו נדחתה בשל אסון שבו נהרגו חיילים מחטיבת הנח"ל שאירע ב-13 בינואר 2025. בן ארי החליט לשחרר את השיר ביום שבו שוחררו שלוש החטופות רומי, אמילי ודורון משבי חמאס, וציין: .
ב-24 במרץ הוציא לאור גרסת דואט של השיר עם עופר לוי.
בביקורת על השיר שפורסמה באתר "יוסמיוזיק", הביקורת שיבחה את חנן בן ארי על השיר, תוך דגש על הקשר החזק בין קולו, נשמתו והמוזיקה שהוא יוצר.
הביקורת מתארת את השיר כארס-פואטי, כלומר כזה שעוסק בעצם תהליך היצירה האמנותית, תוך מתן הצצה לעולמו הפנימי של היוצר – מאבקיו, הקשיים וההשראה שמובילים אותו ומהללת את השיר כשיר מלא רגש וחיים, כזה שמבטא תהליך יצירתי עמוק וגם מתכתב עם המציאות הישראלית הנוכחית.
קרדיטים כפי הפורט בדף היוטיוב של בן ארי.
גיטרה חשמלית ואקוסטית: עומרי אגמון
בוזוקי, עוד, יילי טמבור, כינור: ספי עספורי
כלי מיתר ועיבוד כלי מיתר: יועד ניר
פסנתר, גיטרות, קלידים, מחשב ותכנותים: תומר בירן
פנדר רודס: חנן בן ארי
טכנאי הקלטת תופים: רועי ברזוביץ'
מיקס ומאסטרינג: רועי ברזוביץ' ותומר בירן
"היום יהיה שמח" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן, שיצא לאור ב-13 במאי 2020. השיר הוא הסינגל השישי והאחרון מתוך אלבומו השישי של גושן, "באתי לחלום", שיצא לאור ב-16 בפברואר 2020.
השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן, והופק מוזיקלית על ידי סתיו בגר.
השיר נחשב למעבר בסגנון המוזיקלי של גושן, שכן הוא שילב בו לראשונה אלמנטים של מוזיקת דאנס, פופ וטראנס.
במילים שצירף לשיר, גושן כתב:
השיר, הנושא מסר של אופטימיות ושמחת חיים, משקף את השינוי שחל בחייו של גושן.
הוא נכתב בתקופה בה התקרב לדת, ומילותיו מבטאות את הרצון לראות את הטוב גם ברגעים קשים.
השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו והגיע למקום 13 במצעד השנתי של כאן מורשת לשנת ה'תש"ף.
היועץ המשפטי לממשלה הוא עובד מדינה, העומד בראש מערכת אכיפת החוק בישראל.
הוא עומד בראש התביעה הכללית, משמש היועץ המשפטי של הרשות המבצעת ומייצג אותה בערכאות.
על פי פסיקת בג"ץ, היועץ המשפטי לממשלה הוא הפרשן המוסמך של החוק כלפי רשויות המנהל, וחוות דעתו מחייבת אותן – כל עוד לא פסק בית המשפט אחרת.
זהו אחד התפקידים החשובים ורבי ההשפעה בממשל הישראלי, ומוסד מרכזי בשיטת המשפט הישראלית.
על אף חשיבותו, אין חוק אחד המסדיר את מעמדו ותפקידיו, והם נקבעו בחוקים עקיפים, בדוחות של ועדות ציבוריות ובפסיקת בית המשפט העליון.
היועץ ממונה לקדנציה אחת בת שש שנים.
החל מ-7 בפברואר 2022 מכהנת בתפקיד גלי בהרב-מיארה, והיא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד.
מעמדו של היועץ המשפטי לממשלה התחזק עם השנים, ובפרט לאחר שמנחם בגין נבחר לראש ממשלה, אז החל היועץ להשתתף דרך קבע בישיבות הממשלה.
בימי המנדט הבריטי כיהן בקבינט הקטן של הנציב העליון Attorney General שהופקד על ניהול התביעה הפלילית ומתן ייעוץ משפטי לנציב העליון ולמחלקות הממשל, בהתאם לדגם הבריטי.
תפקיד זה היה כפוף לנציב העליון כשאר פקידי הקבינט הקטן.
ככל הנראה, המונח Attorney General תורגם לעברית כ"יועץ משפטי לממשלה" מפני שהראשון לכהן בתפקיד תחת שלטון המנדט היה נורמן בנטוויץ', שכיהן קודם לכן כיועץ משפטי לממשל הצבאי הבריטי.
לקראת הקמת מדינת ישראל הוטל על חיים כהן ושבתאי רוזן להכין תוכנית למערכת המשפט של המדינה.
אולם פקודת סדרי השלטון והמשפט שנחקקה מיד לאחר הקמת המדינה, וקבעה את העברת סמכויות הנציב העליון לידי הממשלה, לא התייחסה לסמכויות שהיו בידי ה-Attorney General.
השמטה זאת הביאה במשך השנים לאי בהירות בחלוקת הסמכויות בין שר המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה.
על פי תוכניתם של כהן ורוזן, סמכויות היועץ המשפטי לממשלה מטעם המנדט הבריטי יעברו לידי שר המשפטים, תחתיו יכהן מנהל כללי.
בנוסף יתנהל המשפט הציבורי על ידי שני בעלי תפקידים: , מחלקה אשר תעסוק בענייני חקיקה, משפט חוקתי ומנהלי, ו, תפקיד אותו ממלאת כיום פרקליטות המדינה.
בדצמבר 1948, במסמך שנמצא בארכיון המדינה בשנת 2024, תיאר שר המשפטים את סמכות חוות הדעת של היועץ:
בנובמבר 1948, בתזכיר שנוסח במשרד המשפטים על תפקיד היועץ המשפטי, נכתב ש.
בשנת 1950 תוארה מחלקת הייעוץ, שפעלה תחת היועץ המשפטי, בשנתון הממשלה: .
בשנתון הממשלה של שנת 1984 נכתב: .
אי הבהירות ביחס לסמכויות היועץ צצה במלוא חריפותה במחלוקת שנתגלעה בין היועץ המשפטי לממשלה גדעון האוזנר לבין ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר המשפטים דב יוסף בשנת 1962. יוסף תבע מהאוזנר להעמיד לדין את אליעזר לבנה, עיתונאי עם זיקה למפא"י, בהאשמה הקשורה בקריה למחקר גרעיני בדימונה.
האוזנר סירב לבקשה בנימוק שלא נמצא לה בסיס עובדתי, והדבר עורר משבר חוקתי בדבר עצמאותו של היועץ המשפטי לממשלה.
הממשלה מינתה ועדת משפטנים בראשות שופט בית המשפט העליון שמעון אגרנט שתכריע בסוגיה ומאוחר יותר אימצה את מסקנותיה.
ועדת אגרנט קיבלה את עמדתו של האוזנר, שהחלטתו של היועץ המשפטי בשאלת העמדת עבריינים לדין היא עצמאית לחלוטין מעמדת הרשות המבצעת בשל היות האחרונה חשופה להטיה פוליטית.
קביעה זו התקבלה במשפט הישראלי.
עם זאת קבעה הוועדה כי על היועץ המשפטי להתייעץ מעת לעת עם שר המשפטים ולמסור לו דין וחשבון על פעולותיו, וכן להתייעץ עמו או עם הממשלה בקשר למקרים בעלי משמעות ביטחונית או ציבורית.
לעומת זאת, בכל הנוגע לסמכות חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה, אמרה הוועדה:
עם השנים, היועצים המשפטיים לממשלה, החל מיצחק זמיר במאמר שפרסם בעקבות פרשת קו 300 פירשו את מסקנות הוועדה כקובעות שהממשלה כפופה לפרשנותו המשפטית של היועץ המשפטי לממשלה.
בעקבות כך הם סברו גם שהיועץ המשפטי לממשלה רשאי להימנע מלייצג בבית המשפט את עמדת הממשלה או השר הממונה, ואף להציג עמדה מנוגדת לזו של הממשלה, בשם הממשלה עצמה.
גישה זו התקבלה בפסיקת בית המשפט העליון.
על פרשנות זו של הדוח נמתחה ביקורת מצידם של משפטנים ובהם המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר (ולפני כן היועץ המשפטי לממשלה) חיים כהן, פרופ' רות גביזון וד"ר איתן לבונטין.
ב-10 בינואר 1997 מינתה ממשלת ישראל, בראשות בנימין נתניהו, את עורך-דין רוני בר-און ליועץ המשפטי לממשלה.
המינוי ספג ביקורת ציבורית, משום שבר-און היה חבר במרכז הליכוד ושר המשפטים, צחי הנגבי, היה מתמחה במשרדו של בר-און.
יום לאחר מינויו של בר-און לתפקיד עתר חה"כ אופיר פינס-פז ממפלגת העבודה לבג"ץ נגד המינוי.
למחרת הודיע בר-און על התפטרותו מהתפקיד.
העיתונאי מרדכי גילת טען כי ראש הממשלה ושר המשפטים החליטו למנות את בר און לתפקיד בעקבות לחץ של חלק מחברי הקואליציה שעמד נגדם חשד בפלילים והיו סבורים כי בר און יסייע להם בענייניהם המשפטיים.
ב-13 בפברואר 1997, בעקבות פרשת בר-און חברון, מינה שר המשפטים, צחי הנגבי, ועדה ציבורית בראשות נשיא בית המשפט העליון בדימוס, מאיר שמגר, אשר נתבקשה לבחון את אמות המידה הנדרשות בעניין כשירותו של מועמד למשרת היועץ המשפטי לממשלה, את דרך מינויו, את דרך הצגת שמות המועמדים ואת משך כהונתו.
הוועדה הוסמכה להמליץ את המלצותיה גם בכל סוגיה אחרת הקשורה לכהונת היועץ המשפטי לממשלה.
ועדת שמגר מנתה חמישה תפקידים של היועץ המשפטי לממשלה:
ראש התביעה הכללית מטעם המדינה (פרקליטות המדינה)
ייצוג רשויות המדינה בבתי המשפט, כולל בבית המשפט הגבוה לצדק.
ייעוץ בהכנת תזכירי חוק של הממשלה בכלל ושר המשפטים בפרט.
ייצוג האינטרס הציבורי ושמירה על קיום החוק.
הוועדה המליצה כי תואר משרתו של היועץ המשפטי לממשלה ישונה ל"היועץ המשפטי הראשי", בהתאם לאחריותו על שמירת שלטון החוק בכל רשויות השלטון, ולא רק בממשלה.
ביחס לייצוג בבית המשפט במקרה של מחלוקת בין היועץ המשפטי לממשלה לבין רשות שלטונית, היא הפרידה בין מקרה הלוקה באי חוקיות ברורה וגלויה לבין מקרה שבו אפשר לפרש את המקרה בדרכים שונות.
לדעת הוועדה, אם המקרה נתון לפרשנויות, יהיה ניתן להציג בפני בית המשפט את הפרשנויות שונות.
לפי הוועדה במקרים שבהם אין מדובר באי חוקיות ברורה וגלויה מן הנכון שהרשות הממלכתית החולקת על דעתו תהיה מיוצגת בנפרד על ידי משפטן משירות הציבור או מן המגזר הפרטי.
הוועדה כתבה כי עקרון החוקיות והסדר הטוב מחייבים כי מקרים של ייצוג נפרד יהיו נדירים, כדי שלא ייפגעו הוודאות המשפטית ואמון הציבור ביועץ המשפטי לממשלה.
בית המשפט העליון קבע כי "היועץ המשפטי לממשלה הוא הפרשן המוסמך של החוק כלפי רשויות המנהל, וחוות דעתו מחייבת אותן – כל עוד לא פסק בית המשפט אחרת".
במקרים חריגים, אושר ייצוג נפרד בבית המשפט במקרים של מחלוקת.
הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, שגיבושן החל בעת שמאיר שמגר כיהן בתפקיד זה בשלהי שנות ה-60, עוסקות במגוון נושאים הקשורים בפעולה השוטפת של הממשלה ומשרדיה:
משפט חוקתי: חברי הכנסת וחקיקה
ההנחיות עודכנו על ידי היועצים המשפטיים שבאו לאחר שמגר, ובשנת 2003, בעת שאליקים רובינשטיין היה היועץ המשפטי לממשלה, עברו עדכון מקיף.
נוכח היותו גוף בעל השפעה לא מבוטלת והיעדר הכרעה לגבי מהות תפקידו בחקיקה, מבנה תפקיד היועץ המשפטי לממשלה היה מושא לדיון ציבורי.
על פי הגדרתו כפשוטה, תפקידו של היועץ המשפטי לממשלה הוא לשמש כ"עורך הדין של הממשלה".
מתוך חמשת התפקידים שהוגדרו לעיל, ניתן לציין את שלושת התפקידים הבאים כהולמים הגדרה זאת:
מייעץ בהכנת תזכירי חוק של הממשלה.
מייצג את רשויות המדינה בבתי המשפט.
תפקיד נוסף שצוין, ראש התביעה הכללית מטעם המדינה (פרקליטות המדינה), אינו נגזר ישירות מהגדרת תפקידו של היועץ כעורך הדין של הממשלה.
יש הרואים סתירה וניגוד עניינים בין תפקידיו של היועץ כראש התביעה הכללית מטעם המדינה וכמייצג את רשויות המדינה בבתי המשפט.
מחד, היועץ המשפטי מייעץ לממשלה ומסייע לה ליישם את מטרותיה באופן חוקי, ומגן על צעדיה בבית המשפט כפרקליטהּ.
מאידך, בתפקידו כראש התביעה האחראי על כל כתבי האישום שמגישה המדינה, היועץ הוא בעל הסמכות להורות על הגשת כתב אישום כנגד חברי ממשלה (ובכירים אחרים), ובעצם ההחלטה האם להגיש את התביעה וכיצד לטפל בה, עומד היועץ המשפטי לממשלה בפני ניגוד עניינים מובנה.
בנוסף לכך, יש טוענים שכל אחד מהתפקידים דורש התמחות והתמודדות עם היקף חומר שהם מעבר ליכולתו של אדם בודד.
קולות שונים, ובהם שרי המשפטים דניאל פרידמן (שאף קידם הצעת חוק בעניין), יעקב נאמן ואיילת שקד, קראו לפצל בין תפקיד התובע הכללי לבין תפקיד היועץ לממשלה.
גם באקדמיה יש שהציעו לפצל את התפקיד.
בשנת 2017 אמרה שקד שהיא שינתה את דעתה בעניין זה.
לדבריה, "התובעים מן הסתם מעצם התפקיד הם נשכניים וטוב שכך, אבל טוב שיש שכבה מעליהם בדמות היועץ המשפטי לממשלה".
גם ארגון ה־OECD קורא לפצל את תפקידי היועץ המשפטי לממשלה והתובע הכללי.
עמדת הארגון היא שמילוי שני התפקידים בידי אדם אחד מפריע לטיפול משפטי אובייקטיבי ומערב בין אינטרסים פוליטיים לכלכליים.
הארגון אף דרש לבצע את הפיצול כתנאי להצטרפות ישראל לארגון, אך נסוג מהדרישה אחרי שהופעל עליו לחץ רב.
רבים במערכת המשפטית מתנגדים לשינוי מבני בתפקידי היועץ המשפטי.
המתנגדים לפיצול המשרה, ובהם יועצים משפטיים לשעבר כמו נשיא בית המשפט העליון בדימוס, אהרן ברק וכן מני מזוז ויצחק זמיר, סבורים שהדבר יביא להחלשת מערכת אכיפת החוק בישראל.
לפי ועדת שמגר, אם מפרקים את תפקידו לחלקים, נוצרת הפרדה המחלישה בסופו של דבר את כל אחד מן התחומים המפוצלים בשל הפיחות במעמדו, נעלמים הריכוז והשילוב ועימם הכוח המגובש, לרבות היסוד המרתיע אשר בסמכות לנקוט בהליכים פליליים".
במאי 2025 אישרה ועדת השרים לחקיקה לקריאה טרומית הצעת חוק לפיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
בפסקי דין רבים קבעו שופטי בית המשפט העליון שחוות דעתו המשפטית של היועץ המשפטי לממשלה מחייבת את הממשלה משום שהיא משקפת את המצב המשפטי הקיים והמצוי כל עוד לא נפסק אחרת.
באומרם כי "היועץ המשפטי לממשלה הוא הפרשן המוסמך של החוק כלפי רשויות המנהל, וחוות דעתו מחייבת אותן – כל עוד לא פסק בית המשפט אחרת".
בריאיון עם אהרן ברק הוא נימק זאת כך:
נגד הגישה שביטא ברק טענו המבקרים שסמכות כה גורפת, המופקדת בידי אדם שאינו נבחר ציבור, מנוגדת לעקרונות יסוד דמוקרטיים.
שרי המשפטים חיים רמון, דניאל פרידמן ואיילת שקד ביקרו את גישת 'הייעוץ המחייב'.
גם באקדמיה נמתחה ביקורת על תפיסה זו, בין השאר על ידי פרופ' רות גביזון, וד"ר איתן לבונטין.
היועץ המשפטי, בתפקידו כראש התביעה הכללית, מנחה לעיתים את פרקליטות המדינה שלא להגיש כתבי אישום בעבירות מסוימות, ובכך למעשה מבטל אכיפת חקיקה של הכנסת.
דוגמה לכך היא החלטתו של חיים כהן, בעת שכיהן כיועץ המשפטי לממשלה, שלא ליישם את החוק האוסר על יחסים הומוסקסואליים, כאשר מדובר בבגירים שקיימו יחסי מין בהסכמה, משום שראה את החוק כלא מוסרי, וכך הפך החוק לאות מתה.
בשנת 1972 נוספה הנחיה זו לקובץ הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, מאיר שמגר, ובשנת 1988 נמחק הסעיף המפליל מחוק העונשין.
בבג"ץ אמיתי נקבע כי "אם, לדעת היועץ המשפטי לממשלה, הרשות השלטונית אינה פועלת כדין, הרשות בידי היועץ המשפטי לממשלה להודיע לבית המשפט כי הוא לא יגן על פעולת הרשות".
בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה משנת 2003 נאמר בהקשר זה: "ייצוג המדינה בכל עניין אזרחי, מינהלי, בין־לאומי, פיסקלי, משפט העבודה ואחר, מופקד בידי היועץ המשפטי לממשלה ובאי-כוחו.
על-פי הנוהג במדינת ישראל אין ייצוג חיצוני אלא בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.