tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שם המלך השלישי בשושלת זאת דומה לשמו של המלך החשוב של שושלת איסין דמיק-אילישו.
האוכלוסייה בתקופה זאת נשאה בעיקר שמות אכדיים וכתבה ודיברה אכדית.
מלכי השושלת השלישית - השושלת הכשית
הכשים שהיו שבטי הרים מאזור מהרי הזגרוס, שחדרו לבבל כבר בתקופת המלך שמשו-אילונה.
כיבוש העיר על ידי המלך החתי מורשיליש הראשון וחורבנה בשנת 1595 לפנה"ס, אפשר את כיבושה על ידי הכשים, ואלו שלטו בבבל ובאזור במשך כ-400 שנה, עד למשבר תקופת הברונזה המאוחרת במחצית המאה ה-12 לפנה"ס.
מלכי בבל המופיעים במכתבי אל-עמארנה, היו המלכים משושלת זאת.
המלכים הראשונים של הכשים עד למלך אגום השני לא שלטו בבבל.
לאחר תקופה קצרה של שלטון עילם, עלתה בבבל שושלת איסין.
מוצא המלכים היה מקומי, ומקורה בעיר איסין ששכנה בדרום מסופוטמיה.
השושלת התקיימה כ-130 שנים וכללה 11 מלכים, שישה מתוכם נשאו את השם מרדוך כשם האל מרדוך ראש הפנתיאון הבבלי, והאל התומך של העיר בבל.
שושלת זו היא השושלת השנייה של איסין, הראשונה שלטה באיסין.
שם המלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותמרדוך-כביט-אחשו 1155–1140 מייסד השושלת הראשונה בבל ששורשיה היו מאזור מסופוטמיהאיתי-מרדוך-בלטו 1140–1132 בנו של מרדוך-כביט-אחשונינורתה-נדין-שומי 1132–1126 מלך בתקופתו של המלך האשורי אשור-רש-אישי הראשון נבו-כודור-נאצר הראשון (נבוכדנאצר) 1126–1103 בן זמנו ויריבו של אשור-רש-אישי הראשון, ובנו של נינורתה-נדין-שומיאנליל-נדין-אפלי 1103–1100 נלחם במלך האשורי תגלת-פלאסר הראשון.
שושלת זאת ידועה גם בשם שושלת "ארץ הים" השנייה.
יש המשערים שמוצאה הוא כשי.
שם המלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותסימבר-שיפאכ 1025–1008 במקורו היה חייל מדרום מסופוטמיה שניצל את המהומה בעקבות הפלישה הארמית ועלה לשלטון, נרצח על ידי יורשואאה-מוכין-זרי 1008 מלך רק שלושה חודשיםכשו-נדין-אחי 1008–1004 בתקופתו סבלה בבל נרעב
שושלת קצרת ימים שמלכה 19 שנים.
ידועה גם בשם "שושלת ביט-באזי" (Bīt-Bazi) על שם האזור ממנו הגיעה השושלת הזאת שהייתה כשית.
שם המלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותאאולמש-שכין-שומי 1004–987 מייסד השושלתנינורתה-כודורי-אוצור הראשון 987–985 שיריכתי-שוכמונה 985
השושלת השביעית הייתה שושלת עילמית קצרת ימים
שם המלך שמות מלוכה לפנה"ס הערותמר-ביטי-אפלה-אוצור 985–979 מלך בתקופת מלכותו של המלך האשורי אשור-רש-אישי השני
לאחר תקופה קצרה של שלטון עילם על בבל, עלה לשלטון בשנת 979 לפנה"ס המלך נבו-מוכין-אפלי שהיה בבלי במוצאו.
ההיסטוריונים סופרים את תקופת שלטונו כשושלת השמינית, ומיורשו מתחילה השושלת התשיעית.
בתקופת שושלת זאת בבל הייתה ממלכה חלשה, כששטחים גדולים שהיו פעם בשליטת בבל שכנו הכשדים הארמים ושבטי הסותו.
גם מלכיה נשלטו ובבל הייתה מדינה וסלית של מלכי אשור ועילם שהפקיעו שטחים של בבל.
תקופה זו נמשכה 250 שנה, עד שמלכי אשור החליטו לשלוט על בבל ישירות ולא באמצעות מלך מקומי.
לאחר מכן החל שלטון ישיר של אשור על בבל
המלך האשורי שלמנאסר השלישי כבש את בבל והפך אותה למדינה וסלית.
במשך כ-200 שנים שלטה אשור בבבל עד שהשתחררה מעולה, לאחר שאשור נחלשה בעקבות מאבקי ירושה.
בבבל שלטו מלכים מקומיים, עד שתגלת-פלאסר השלישי מלך אשור הפך גם למלך בבל.
בתקופת שלטונם של סרגון השני ובנו סנחריב מרדה בבל ביחד עם עילם, והמליכה עליה מלכים מקומיים.
בתקופת שלטונה של אשור, נעשו ניסיונות חוזרים ונשנים של תושבי בבל למרוד באשור.
שם מלך שנות מלוכה לפנה"ס הערות תגלת-פלאסר השלישי 727-729 מלך אשור, כבש את בבל והדיח את המלך המורד נבו-מוכין-זרי שלמנאסר החמישי 722-727 מלך אשור מרדוך-אפלה-אידינה השני 710-722 נסיך כשדי שמרד באשור ועלה למלוכה בבבל.
ממלכת אשור שלטה ישירות על בבל במשך כ-200 שנים, וגם לפני כן הייתה בבל מדינה וסלית של אשור במשך שנים רבות בימי השושלת התשיעית של בבל.
לאחר מותו של אשורבניפל, נחלשה אשור בעקבות מרידות פנימיות ומאבקים על השלטון.
היחלשותה אפשרה למדינות הוסליות שלה להשתחרר מעולה.
נבופלאסר שהיה ממוצא כשדי ריכז כוחות, כבש את בבל, כרת ברית עם מלך מדי ועלה צפונה, כבש את ערי אשור והחריב את נינוה בירת ממלכת אשור.
הוא הקים את האימפריה הנאו-בבלית שהגיעה לשיא כוחה בתקופת בנו נבוכדנצר השני.
לאחר מכן התדרדרה ונכבשה על ידי כורש מלך פרס.
האימפריה החזיקה מעמד פחות מ-100 שנים.
שושלת מלכים זאת נקראת על ידי ההיסטוריונים "השושלת הכשדית"
הודח מתפקידו על ידי כורש בלשצר 543-552 בנו של נבונאיד, שימש כעוצר הממלכה, בעת שנבונאיד שהה בתימא בחצי האי ערב.
בשנת 539 לפנה"ס נכבשה בבל על ידי כורש שהיה המלך החמישי בשושלת האחמנית.
בנו של כורש כנבוזי השני הוכתר פורמלית כמלך בבל.
שושלת זאת שלטה ישירות בבבל בין השנים 539 עד 330 לפנה"ס, כשהובסה על ידי אלכסנדר הגדול.
המלך האחרון בשושלת זאת שמלכה על בבל היה דריווש השלישי.
שם מורד תקופה לפנה"ס הערות נבוכדנצר השלישי 522 טען שהיה בנו הצעיר של נבונאיד, הוביל מרד קצר כנגד דריווש הראשון, נכשל במרד והוצא להורג.
נבוכדנצר הרביעי 521–520 לאחר מותו של כנבוזי השני פרץ מרד בפרס בהנהגתו של דריווש הראשון.
מלך רק בערים בורסיפה ודילבת
אלכסנדר הגדול שלט ישירות על בבל בין השנים 330–323 לפנה"ס.
לאחר מותו המלך הפורמלי על בבל היה בנו אלכסנדר הרביעי שמלך בין השנים 323–309 לפנה"ס, העוצר בתקופת שלטונו היה פרדיקס.
בתקופה זאת פרצה מלחמת הדיאדוכים, כשבסופה הומלך על בבל בשנת 305 לפנה"ס סלאוקוס הראשון, והחלה תקופת שלטון הממלכה הסלאוקית.
הממלכה הסלאוקית העבירה את מרכז השלטון לעיר החדשה סלוקיה שעל החידקל ובבל התרוקנה אט אט מתושביה ואט אט הפכה לאלמונית.
שלטון זה נמשך עד שנת 141 לפנה"ס עת נכבש האזור על ידי האימפריה הפרתית.
המלכים הסלאוקים האחרון ששלטו על אזור בבל היו דמטריוס השני ואנטיוכוס השישי שמלכו במקביל.
מלכות הצעקה היא סדרת אימה קומית שיצרו ריאן מרפי, בראד פלצ'וק ואיאן ברנן.
שידור הסדרה החל ב-22 בספטמבר 2015. העונה הראשונה עוסקת במסע רציחות מסתורי בקולג' המקומי, ובאופן בלתי צפוי, חברות אחוות הבנות קאפה קאפה טאו בראשות שאנל אוברלין, מעורבות בעניין.
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ יס דרמה החל מאוקטובר 2015.
ב-2017 מנהלי פוקס הודיעו על ביטול הסדרה.
בשנת 1995, באוניברסיטת וואלאס, בזמן הופעה בבית אחוות הנשים "קאפה קאפה טאו", סטודנטית בשם סופיה דוייל יולדת תינוקת באמבטיה ולאחר מכן מתה מזיהום בשל חוסר מתן עזרה רפואית מצידן של שלוש מתוך ארבע חברותיה הטובות.
עשרים שנה אחרי, גרייס גרדנר, בחורה צעירה, מתחילה את לימודיה באוניברסיטת וואלאס.
ביומה הראשון גרייס מספרת לשותפתה לחדר, זיידיי וויליאמס, על רצונה להצטרף לאחוות קאפה קאפה טאו כדי לכבד את אימה שמתה בשריפה כאשר גרייס הייתה קטנה (שכן אימה גם הייתה חלק מאותה האחווה) והיא מצליחה לשכנע את זיידיי גם להצטרף.
האחווה מנוהלת על ידי שאנל אוברלין, נשיאת האחווה האכזרית, ועל ידי הקליקה שלה: השאנליות (קרויות כך כי לשאנל אין עניין לדעת את שמותיהן).
ביום הראשון של הלימודים שאנל לומדת מהדיקנית קאת'י מאנץ' שהיא מעוניינת לסגור את האחווה.
עורכת דינה של שאנל, ג'יג'י, מתערבת ומציעה לדיקנית לאשר הצטרפות אוטומטית לכל סטודנטית המעוניינת להצטרף.
כתוצאה מהודעה זו כל הסטודנטיות הפופולריות והעשירות בנות המעמד הגבוהה מבטלות את ההרשמה שלהן וכך האחווה עכשיו כוללת בנות מוזרות ודחויות.
הימצאותן של אותן בנות באחווה מערערת את המעמד הפופולרי של שאנל באוניברסיטה וכך זה מביא את בן זוגה של שאנל, צ'אד ראדוול, להפרד ממנה בחשש שזוגיות איתה תפגע בפופולריות שלו.
על מנת לגרום לכל הבנות החדשות לפרוש מהאחווה ולהחזיר את הבנות המקובלות, שאנל מתכננת מתיחה עליהן יחד עם המשרתת גברת בין.
המתיחה נועדה לגרום לבנות לחשוב שהיא הורגת את גברת בין על ידי הטבעת פניה בסיר טיגון של שמן רותח (בעוד בפועל הוא יהיה קר).
בזמן המתיחה מסתבר שמישהו הדליק את סיר הטיגון, וכתוצאה מכך, שאנל בטעות מביאה למותה של גברת בין.
היא מצליחה לשחד את כל בנות האחווה החדשות (למעט גרייס וזיידיי) לשמור על תקרית זו בסוד בעוד היא סוחטת את גרייס וזיידיי שלא יספרו למשטרה את מה שקרה.
הבנות מחביאות את הגופה של גברת בין במקפיא הבשר של בית האחווה.
פיט מרטינז, כתב עיתון האוניברסיטה, היה העד היחיד לתקרית הזו.
גרייס, יחד עם פיט, מחליטים לחשוף את הסיפור הזה על מנת לגרום לסילוקה של שאנל מהאחווה וכך גרייס וזיידיי יוכלו להתחיל אחווה חדשה המבוססת על ערכים טובים.
תוכניתם של גרייס ופיט נקטעת כאשר סטודנטים רבים מתחילים להירצח אחד אחרי השני על ידי רוצח סדרתי הלובש את תחפושת "השטן האדום".
אוזלת היד של המשטרה ואי לקיחת אחריות מצד הנהלת האוניברסיטה מאלצים את גרייס, פיט וזיידיי לקחת על עצמם את אחריות גילוי הרוצח ומציאת הקשר שבין הרציחות שמתחרות היום למותה של סופיה בשנת 1995 בעוד שאנל מנסה בצורה נואשת לשמור על מעמדה הפופולרי בכל מחיר.
שנה עברה מאז הרציחות באוניברסיטת וואלאס.
דניס המפיל מקבלת קידום והופכת לסוכנת FBI לאחר שהצליחה לגרום להסטר להודות שהיא הייתה אחת הרוצחים בעונה הקודמת וכך מצליחה לגרום לכליאתה של הסטר ושחרורן של השאנליות מהכלא.
כעת השאנליות גרות לבד בבית מבודד לאחר שהמשפחות שלהן ניתקו איתן קשרים ונישלו אותן.
מאנץ' התפטרה מהאוניברסיטה ופתחה בית חולים בשם קיור, שמטרתו למצוא תרופות למחלות שעוד לא נמצאו אליהן הסברים.
היא שוכרת את שירותיהם של המנתח דוקטור ברוק הולט ושל הרופא קאסידי קסקד, וכן גם שוכרת את שירותיה של זיידיי כרופאה בהתמחות לאחר שסיימה את לימודיה.
בשל רחמים על חייהן של השאנליות, מאנץ' לוקחת אותן תחת חסותה ומאפשרת גם להן להתמחות בבית החולים כאחיות.
במהרה רוצח סדרתי חדש, המכונה "הרשע הירוק", מתחיל לרצוח את המטופלים בבית החולים.
ועכשיו שוב, הניצולים מהעונה הראשונה יחד עם צוות בית החולים צריכים לנסות לגלות את זהות הרוצחים לפני שבית החולים ייסגר בשנית.
וכל הרציחות קשורות לתקרית ליקוי רפואי חמור שהתקיים כשלושים שנה לפני.
שאנל אוברלין - (אמה רוברטס) הנשיאה של אחוות הבנות "קאפה קאפה טאו" יוצאת ונפרדת בסירוגין עם בן זוגה צ'אד ראדוול במשך העונה.
בתחילת העונה, היא הורגת בטעות את מיס בין.
היא הופכת להיות נשיאה שותפה עם זיידיי בפרק 6. ביצעה ניסיון רצח בהסטר.
בסוף מואשמת על ידי הסטר כאחת הרוצחות, ונשלחת יחד עם שאר השאנליות למוסד פסיכיאטרי.
זיידיי ויליאמס (קיקי פאלמר) - נערה עם IQ גבוה ומתלמדת ב"קאפה קאפה טאו".
חברה טובה הכי טובה של גרייס.
נחטפה על ידי השטן האדום בסוף פרק 4. הופכת לנשיאת שותפה של הבית יחד עם שאנל בפרק 6.
גרייס גרדנר - (סקיילר סמואלס) מתלמדת ב"קאפה קאפה טאו", יוצאת לסירוגין עם פיט והחברה הכי טובה של זיידיי.
היא מנסה לגלות מי הוא השטן האדום עם חבריה ואביה.
היא גדלה ללא אמה שגם הייתה חברה בקאפה.
בהמשך העונה היא מגלה שהיא למעשה אחותם למחצה של הסטר ובון.
הסטר אולריך / שאנל מספר 6 (ליאה מישל) - נערה עם עקמת בצוואר שמתלמדת ב"קאפה קאפה טאו", עוברת מהפך על ידי שאנל ואף משנה את שמה.
הסטר מחזרת באובססיות אחרי צ'אד ראדוול, והיא חולקת איתו אובססיה משותפת למוות.
לאורך כל העונה, היא עוזרת לשאנל להיפטר מהגופות.
בפרק האחרון, מתגלה שהסטר היא תאומתו של בון, התינוקת השנייה באמבטיה, בתו הביולוגית של ווס ואחותה למחצה של גרייס, ולמעשה היא אחת משלושת השטנים האדומים.
היא תוקעת לעצמה עקב של נעל בעין כדי שלא יחשדו בה כרוצחת, ולאחר מכן גורמת לכך שהשאנליות שנשארו יעברו למוסד פסיכיאטרי, מה שגורם לכך שהיא היחידה שנשארת בקאפה מהשאנליות המקוריות.
רצחה, לפי טענתה, רק את פיט וג'יג'י.
דניס האמפיל - (ניסי נאש) המאבטחת האישית של "קאפה קאפה טאו", ידועה בעיקר בשל חוסר חוכמתה.
חרף כל הראיות שמצביעות נגד, היא תמיד משוכנעת שזיידיי היא השטן האדום.
בעונה השנייה הופכת לסוכנת FBI.
צ'אד ראדוול (גלן פאוול) - בן זוגה של שאנל ונשיא אחוות הבנים "מועדון הבחורים העשירים"; מתגלה כג'יגולו.
צ'אד נוהג לשכב עם כל הבנות בקולג', כולל דניס והדיקנית מאנץ'.
פיט מרטינז (דייגו בונטה) - עורך העיתון בקולג' ומושא אהבתה של גרייס.
יש לו אובססיה לאחוות הבנות "קאפה קאפה טאו" ומנסה לסגור אותה.
פגש את גרייס בבית הקפה שבו עובד.
הוא גם קמע המזל של הקולג'.
בסוף העונה, מתגלה שפיט הוא אחד משלושת השטנים האדומים, אך הוא לא רצח אף אחד למעט רוג'ר ובון.
ליבי פאנטי / שאנל מספר 5 (אביגייל ברסלין) - חברת האחווה ושפוטה של שאנל, ששכבה עם צ'אד.
בסוף העונה היא מואשמת על ידי הסטר בתור התינוקת השנייה שהייתה באמבטיה וכאחת משלושת השטנים האדומים, ונשלחת יחד עם שאר השאנליות למוסד פסיכיאטרי.
וס גרדנר (אוליבר יוסטון) - פרופסור לספרות ואביה של גרייס.
במהלך העונה, וס יוצא עם ג'יג'י, ואף מתגלה שהוא אביהם הביולוגי של שניים מהשטנים האדומים: התאומים בון והסטר.
ג'יג'י קולדוול / האישה בשחור (נסים פדראד) - נשיאת אחוות הבנות ויוצאת עם אבא של גרייס ווסטון.
שיתפה פעולה עם שלושת השטנים האדומים.
נרצחת בפרק 10 על ידי השטן האדום.
ארל גריי (לוסיאן לוויסקאונט) - חבר ב"מועדון הבחורים העשירים".
סיידי סוונסון / שאנל מספר 3 (בילי לורד) - חברת האחווה ושפוטה של שאנל.
היו לה רגשות לסאם שמתה.
בפרק 6 שכבה עם צ'אד.
אביה הביולוגי היה רוצח סדרתי.
ד"ר קאתי מאנץ' (ג'יימי לי קרטיס) - הדיקנית של הקולג' והאויבת המושבעת של שאנל שוכבת עם צ'אד ראדוול ומחזרת אחרי אביה של גרייס ווסטון גרדנר.
בפרק האחרון מתגלה שהיא ידעה לאורך כל העונה שהסטר היא אחת משלושת השטנים האדומים, אך הסטר סוחטת אותה.
סוניה הרפמן / שאנל מספר 2 - מגולמת על ידי אריאנה גרנדה.
חברת האחווה ושפוטה של שאנל, שנרצחת בפרק הראשון.
אלכוהוליסטית לשעבר ששכבה עם צ'אד.
בון - מגולם על ידי ניק ג'ונאס.
חבר ב"מועדון הבחורים העשירים", לכאורה נרצח בפרק השני, אך מתגלה שזייף את מותו, היה אחד משלושת השטנים האדומים.
נרצח על ידי פיט בפרק 9. לאורך העונה, בון נחשב להומוסקסואל, אך במהלכה מתגלה שזייף את מיניותו כדי שלא יחשדו בו כרוצח.
בון הוא התאום של הסטר, בנו הביולוגי של ווס ואחיה למחצה של גרייס.
כל קורבנות השטנים האדומים נרצחו על ידיו למעט רוג'ר, ג'יג'י, ופיט.
ב-20 באוקטובר 2014, חברת השידור "FOX" הודיעה כי היא הזמינה עונה עם 13 פרקים של "מלכות הצעקה", שתיוצר על ידי ריאן מרפי, בראד פלצ'וק ואיאן ברנן, שגם יצרו ביחד את הסדרה "Glee", ותופק בפועל על ידי מרפי, פלצ'וק, ברנן, ודנטה די לורטו.
מאוחר יותר, פורסם שבכורת הסדרה תהיה בספטמבר 2015. מרפי הצהיר כי בכל פרק חבר מצוות שחקנים ייהרג, באומרו:
בדצמבר 2014, דווח כי אמה רוברטס וג'יימי לי קרטיס ישתתפו באופן קבוע בסדרה.
בחודש ינואר 2015, ליאה מישל, ג'ו מגנילו, קיקי פאלמר, ואביגייל ברסלין הצטרפו לצוות השחקנים הראשי של הסדרה; כך גם השחקנית אריאנה גרנדה.
מאוחר יותר באותו החודש, אושר כי ניק ג'ונאס יצטרף בתפקיד חוזר לאורך כל העונה הראשונה.
בחודש פברואר 2015, דווח כי בילי לורד וסקיילר סמואלס הצטרפו לסדרה.
בהמשך החודש, ניסי נאש הצטרפה לצוות הדמויות החוזרות כדניס, כמאבטחת של אחוות קאפה קאפה טאו ; והשחקן הבריטי לוסיאן לביסקאונט, דייגו בונטה וגלן פאוול אושרו כחלק מהקאסט.
בחודש מרץ, נסים פדרד לוהקה כקבוע לסדרה.
ב-13 במרץ 2015, ג'ון מנגילו נאלץ לעזוב את הסדרה, בשל חובות פרסום לסרט הקרוב "מג'יק מייק XXL".
למרות שדווח בתחילה שהצילומים יחלו בחודש אפריל.
הצילומים לסדרה החלו ב-12 במרץ 2015, בניו אורלינס, לואיזיאנה.
סצנות הקמפוס צולמו באוניברסיטת טוליין ב-29 במרץ.
צילומי פרק הפיילוט הושלמו ב-24 באפריל; ושאר הצילומים שנותרו לעונה הראשונה החלו בתחילת יוני.
ב-13 בפברואר 2015, פרסמה FOX את הטריילר הראשון לסדרה ב-YouTube; וטריילר שכלל את רוברטס ב-13 במרץ.
טריילר נוסף שודר במהלך פרק סיום העונה הראשונה של "אימפריה", וכלל את פאלמר.
ב-9 באפריל 2015, טריילר נוסף פורסם.
מאוחר יותר באותו חודש, האתר "בידור שבועי", פרסם סדרה של פוסטרים בלעדיים.
בחודש אפריל 2015, פורסם סט נוסף של פוסטרים בלעדיים.
ב-19 במאי 2015, פורסם טריילר ראשון באורך מלא.
מלכי דבלין היו השליטים של ממלכת דבלין, שהתקיימה בשנים 839–1171. הממלכה נוסדה בשנת 839 על ידי הוויקינגים הנורווגים שפלשו לאירלנד בהנהגתו של תורגסט, והוא נהפך למלך דבלין הראשון.
תורגסט נהרג ב-845 וגם ממלכתו הפסיקה להתקיים.
הממלכה הוקמה מחדש ב-853, אחרי פלישה נורווגית נוספת, בהובלת אחד הבנים של מלך נורווגיה – אולאף.
בשנת 863 הוא העביר את השליטה בממלכה לאחים שלו.
אחד מהם – איוואר – הוא אבי שושלת אי אימאר, ששלטה בממלכה עד אמצע המאה ה-11 (מלבד השנים 902–917, שבהן הממלכה לא התקיימה בגלל גלותם של המתיישבים הנורדים – אחרי גירושם על ידי אירים מממלכת לנסטר).
מהמחצית השנייה של המאה ה-11, כתוצאה מהיחלשותה המדינית של הממלכה, רוב מלכיה היו נציגי השושלות של ממלכות איריות.
מלכים אלה היו, בדרך כלל, משושלת אי כיינסלייג ששלטה בלנסטר השכנה או משושלת או בריאין ששלטה במנסטר.
מלבד הממלכות האיריות, מספר פעמים, מלכי דבלין הגיעו מממלכת האיים (ממלכה, שאיחדה את האי מאן שבים האירי ואיים לחופה המערבי של סקוטלנד).
ממלכת האיים, בדומה לדבלין, הייתה נורדית-גאלית (אוכלוסיית המתיישבים הנורדית התמזגה בהן, עם הזמן, בגאלים המקומיים).
בראשית המאה ה-12, בדבלין מלך לתקופה קצרה גם מגנוס השלישי, מלך נורווגיה.
בשלושת העשורים האחרונים לקיומה, הממלכה נשלטה בדרך כלל על ידי מלכים משושלת מיק טורקייל – שני דורות של משפחה נורדית-גאלית מקומית.
עם זאת, הם היו כפופים למלך לנסטר דיארמייט מאק מורכאדה, שאף שלט בדבלין בשנים 1162–1166 – אחרי שהדיח את המלך המקומי אסקאל מאק ראגנייל.
בגלל עוינות זו, ב-1166 אסקאל עזר לאויביו האירים של דיארמייט לגרשו מהאי, למרות שהאחרון כבר היה מודח מכס המלכות של לנסטר.
דיארמייט חזר לאירלנד עם בני ברית ושכירי חרב נורמנים מאנגליה, שעזרו לו להשיב את השליטה בלנסטר ובשנת 1170 גם כבשו את דבלין.
הוא היה המלך האחרון של דבלין עד מותו ב-1171, אם כי ייתכן, שלמעשה שלטו בה כבר הכובשים הנורמנים.
אחרי מותו, הם הכפיפו את שטח ממלכת דבלין לריבונותו של מלכם – מלך אנגליה, הנרי השני.
תקופה מלך תואר שושלת הערות 839–845 תורגסט מלך כל הזרים באירלנד הוויקינג הנורווגי שפלש לאירלנד ב-837 ובשנת 839 ייסד בה את ממלכת דבלין.
נהרג בשנת 845 בהוראתו של מלך מידה (Mide) – מאל סאכנייל מאק מאל רואנייד.
ממלכת דבלין לא התקיימה בשנים 845–853, בעקבות מותו של תורגסט ותבוסותיהם הצבאיות של הוויקינגים מול האירים
תקופה מלך תואר שושלת הערות 853–871 אולאף הראשון מלך הזרים מלך בפועל בדבלין בשנים 853–863, 867–871. בין לבין, החזיק בתואר יחד עם אחיו איוואר ואסל, אך לא שהה בממלכה.
בתקופת שלטונו השנייה, חלק את כס המלכות עם אחיו איוואר.
863–873 איוואר הראשון מלך הנורדים של כל אירלנד ובריטניה אי אימאר מייסד שושלת אי אימאר.
בשנים 863–867 החזיק בתואר יחד עם אחיו אולאף ואסל, אך שלט בדבלין עם אסל בלבד.
החזיק יחד עם אחיו אולאף בתואר בשנים 867–873, אבל אחיו שלט איתו בדבלין עד 871. שלט לבדו בדבלין בשנים 871–873. בשנים 866–873 היה גם מלך יורק הוויקינגית (כפי שהחוקרים מכנים את ממלכת נורת'מבריה בתקופת שלטונם של מלכים נורדים – בשנים 867–954).
863–867 אסל מלך הזריםהחזיק בתואר יחד עם אחיו אולאף ואיוואר, אך שלט בדבלין יחד עם איוואר בלבד.
873–875 אייסטיין אי אימאר בנו של אולאף הראשון.
נרצח ב-875 על ידי האלפדאן, שייתכן והיה דודו ומלך אחריו.
875–877 האלפדאן ייתכן שהיה אחיהם של המלכים אולאף, איוואר ואסל.
ייתכן ששלט בפועל בדבלין בשנים 875–876, אחרי שרצח את המלך הקודם.
ב-876 פלש לאנגליה ומלך ביורק הוויקינגית (נורת'מבריה) עד 877. באותה שנה ניסה להשתלט שנית על דבלין, אך נהרג בקרב עם המתיישבים הוויקינגים הוותיקים במקום.
877–881 באריד אי אימאר בנו של איוואר הראשון ואביו המאמץ של אחיינו וקודמו בכס – אייסטיין.
מת בדבלין ב-881 אחרי פשיטה על היישוב האירי דאמהּליאג.
881–888 סיכפרית אי אימארבנו של איוואר הראשון.
נרצח על ידי קרוב משפחתו ב-888. 888–893/896 סיגטריג הראשון אי אימאר בנו של איוואר הראשון.
ידוע בוודאות ששלט עד 893. באותה שנה קרוב משפחתו, היארל סיכפרית, תבע את הכתר, אך לא ידוע אם החליף את סיגטריג.
ב-893 שני הטוענים לכתר עזבו את דבלין כדי להילחם באנגליה.
ב-894 סיגטריג חזר לדבלין, אך לא ידוע אם מלך.
נרצח ב-896 על ידי ויקינגים, ששמותיהם לא מוזכרים במקורות.
היארל סיכפרית אי אימאר תבע את הכתר ב-893, בזמן שלטונו של סיגטריג הראשון, אך לא ידוע אם החליף אותו.
שניהם עזבו את דבלין באותה שנה ולחמו באנגליה.
גלוניאראן אי אימאר ייתכן שמלך משנת 893 במקומו של סיגטריג הראשון (שעזב לאנגליה).
מוזכר בשני מקורות כמי שהוביל ב-895 את צבא ממלכת דבלין, שבזז את ארמה – המרכז הדתי של האירים.
896–902 איוואר השני אי אימאר נכדו של איוואר הראשון.
אחיינו (או בנו) של סיגטריג הראשון.
בשנת 902 ממלכתו חוסלה על ידי הממלכות האיריות ברגה ולנסטר, שגירשו את הוויקינגים מדבלין.
ממלכת דבלין לא התקיימה בשנים 902–917, בעקבות גירושם של הוויקינגים מדבלין
תקופה מלך תואר שושלת הערות 917–921 סיגטריג השני אי אימאר נכדו של איוואר הראשון ואחיו של איוואר השני (המלך האחרון לפני גירוש הוויקינגים מדבלין).
כבש ב-917 את דבלין מידי האירים.
ב-921 הוריש את מלכות דבלין לאחיו (או בן דודו) גודרודר, ועבר למלוך ביורק הוויקינגית (נורת'מבריה) במקום אחיו או בן דודו (או דודתו) – ראגנאל, שמת באותה שנה.
סיגטריג מלך שם עד מותו ב-927. 921–934 גודרודר הראשון אי אימאר נכדו של איוואר הראשון, אחיו או בן דודו של סיגטריג השני.
בדברי ימי אלסטר מכונה "המלך האכזר ביותר של הסקנדינבים", משום שערך פשיטות ביזה בממלכות האיריות לנסטר ואוסרייגה.
ב-927, אחרי מותו של סיגטריג השני – שהוריש לו את דבלין לפני המעבר ליורק הוויקינגית (נורת'מבריה) – הוויקינגים הדנים המקומיים בחרו בגודרודר כמלך יורק (יחד עם בנו של סיגטריג, אולאף קוואראן).
כעבור שישה חודשים הם גורשו משם על ידי מלך אנגליה – אתלסטאן.
934–941 אולאף השלישי אי אימאר נינו של איוואר הראשון, בנו של גודרודר הראשון.
מלך תחת השם אולאף השלישי, למרות שהיה המלך השני בשם זה (לעיתים, מי שמכונה אולאף השלישי הוא דווקא בנו של סיגטריג השני – אולאף קוואראן).
בשנים 939–941 היה גם מלך יורק הוויקינגית (נורת'מבריה).
941–945 בלאקארי אי אימאר נינו של איוואר הראשון, בנו של גודרודר הראשון, אחיו של אולאף השלישי.
הודח ב-945 על ידי בן דודו (או בנו של בן הדוד של אביו) – אולאף קוואראן (בנו של סיגטריג השני).
945–947 אולאף קוואראן אי אימאר נינו של איוואר הראשון, בנו של סיגטריג השני.
היה מלך יורק הוויקינגית (נורת'מבריה) בשנים 941–944, לפני שהודח על ידי מלך אנגליה אדמונד הראשון.
בשנת 945 הדיח את בלאקארי מכס המלכות של דבלין ומלך במקומו עד 947. בשנה זו הובס (יחד עם מלך צפון ברגה והמלך העליון של אירלנד) על ידי מלכהּ של ממלכה אירית אחרת – צפון אי נייל.
בעקבות התבוסה הזו בפרובינציית מידה, איבד את הכתר לבלאקארי.
947–948 בלאקארי (שנית) אי אימאר חזר למלוך במקומו של אולאף קוואראן, אחרי שזה הובס בקרב, שבו נהרגו וויקינגים רבים.
ב-948 נהרג בקרב הגנה על דבלין, מול אירים, שהובלו על ידי המלך העליון של אירלנד מצפון ברגה (בן בריתו לשעבר של אולאף קואראן).
948–951 גודרודר השני אי אימאר נינו של איוואר הראשון, בנו של סיגטריג השני, אחיו של אולאף קוואראן.
952–980 אולאף קוואראן (שנית) אי אימאר שב למלוך בדבלין ב-952, אחרי שהודח באותה שנה מכס המלכות של יורק הוויקינגית (נורת'מבריה).
ב-980 הובס בקרב על ידי מלך מידה והמלך העליון של אירלנד – מאל סאכנייל מאק דומנייל.
ראגנאל – אחד מבניו – נהרג בקרב.
הפסיק למלוך (אחרי שהודח או פרש).
מת באותה שנה במנזר באי יונה (לחופהּ המערבי של סקוטלנד).
980–989 גלוניאירן אי אימאר חימשו של איוואר הראשון, נכדו של סיגטריג השני, בנו היחיד של אולאף קוואראן מנישואיו הראשונים, אחיו למחצה של מלך מידה שהביס את אביו ב-980 (אמו של גלוניאירן ואשתו הראשונה של אביו הייתה אלמנתו של אחד ממלכי מידה הקודמים, ששלט בה בשנים 951–952).
מלך בחסות אחיו למחצה, שהכפיף אליו את ממלכת דבלין אחרי הניצחון על אולאף קוואראן.
נעזר בו, כדי להדיר את האחים למחצה מאמו החורגת משלטון.
נרצח בשנת 989 על ידי אחד מעבדיו, ייתכן שבמסגרת מאבקי שליטה במשפחת המלוכה.
בעקבות האירוע, מלך מידה והמלך העליון של אירלנד פלש לדבלין וקיבל פיצוי כספי על רצח אחיו.
989–993 סיגטריג זקן-משי או איוור מווטרפורד אי אימאר חימשו של איוואר הראשון, נכדו של סיגטריג השני, בנו של אולאף קוואראן, אחיו למחצה של גלוניאירן.
ייתכן שירש את אחיו למחצה.
ייתכן גם, שאיוואר מווטרפורד – בן דודו מדרגה שלישית או רביעית ומלך המושבה הוויקינגית ווטרפורד בדרום-מזרח אירלנד – השתלט על דבלין.
סברה זו מבוססת על העובדה, שסיגטריג גירש את איוואר מדבלין בשנת 993.
חימשו של איוואר הראשון, נכדו של ראגנאל – אחיו או בן דודו של סיגטריג השני, בן הדוד מדרגה שלישית או רביעית של סיגטריג זקן-משי.
ייתכן שניצל את הרצח של גלוניאירן ואת מאבקי השליטה במשפחת המלוכה, כדי להשתלט על הממלכה.
מה שידוע, זה שגורש מדבלין על ידי סיגטריג בשנת 993. 994–995 איוואר מווטרפורד (ייתכן ששנית) אי אימאר הגיע שנית לדבלין והדיח את סיגטריג זקן-משי מכס המלכות, אך תקופת שלטונו ארכה כשנה בלבד.
ב-995 גורש מדבלין שנית וסופית – שוב על ידי סיגטריג.
995–1036 סיגטריג זקן-משי (ייתכן ששנית) אי אימאר החל למלוך (ייתכן ששנית), אחרי שבשנת 995 גירש מדבלין את איוואר מווטרפורד.
ב-1036 הודח מכס המלוכה על ידי אכמארקאך – בנו של אחד ממלכי ווטרפורד או ממלכת האיים (ממלכה שאיחדה את האי מאן בים האירי ואיים לחופה המערבי של סקוטלנד).
סיגטריג נמלט מדבלין ומת בגלות בשנת 1042. 1036–1038 אכמארקאך אי אימאר (ייתכן) בנו של אחד ממלכי המושבה הוויקינגית ווטרפורד בדרום-מזרח אירלנד או של מלך האיים ראגנאל, שמת בשנת 1004 או 1005. כבש את דבלין מידיו של סיגטריג זקן-משי, בתמיכתו של מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד – דונכאד מאק בריאין.
הודח ב-1038 על ידי איוואר, שהיה נכדו של מלך דבלין במאה ה-10 – אולאף קוואראן, אך (אולי) שלט בעצמו בממלכת האיים.
1038–1046 איוואר השלישי אי אימאר בן חימשו של איוואר הראשון, נינו של סיגטריג השני, נכדו של אולאף קוואראן, אחיינו של סיגטריג זקן-משי – מי שהודח ב-1036 על ידי אכמארקאך.
ב-1038 גירש את אכמארקאך מדבלין, אך בשנת 1046 גורש בעצמו על ידו.
ייתכן ששלט שוב בדבלין ב-1052, אחרי שמלך לנסטר – דיארמייט מאק מאל נא מבו – גירש סופית את אכמארקאך מדבלין.
מת בגלות בשנת 1054. 1046–1052 אכמארקאך (שנית) אי אימאר (ייתכן) שב למלוך בדבלין בשנת 1046, אחרי שגירש את איוואר השלישי.
בשיא כוחו, היה במקביל גם מלך האיים.
גורש ב-1052 על ידי מלך לנסטר – דיארמייט מאק מאל נא מבו – שכבש את דבלין ומינה כמלכהּ את בנו מורכאד.
אכקארמאך המשיך למלוך בממלכת האיים, אך היא נכבשה ב-1061 על ידי מלך דבלין – מורכאד מאק דיארמטה.
אכקארמאך הוחלף על ידי מורכאד גם בכס המלכות של האיים.
1052–1070 מורכאד מאק דיארמטה אי כיינסלייג מלך משושלת אי כיינסלייג של מלכי לנסטר.
בנו של מלך לנסטר – דיארמייט מאק מאל נא מבו – שכבש את דבלין ב-1052 וגירש את מלך האיים אכקארמאך.
מונה באותה שנה על ידי אביו למלך דבלין.
בשנת 1061 כבש מידיו של אכקארמאך את ממלכת האיים והיה גם מלכהּ – עד מותו ב-1070. 1070–1072 דומנאל מאק מורכאדה אי כיינסלייג מלך משושלת מלכי לנסטר.
נכדו של מלך לנסטר – דיארמייט מאק מאל נא מבו.
בנו של מלך דבלין הקודם – מורכאד מאק דיארמטה – מי שהומלך בה ב-1052 על ידי אביו.
עם מות האב בשנת 1070, מונה על ידי סבו למלך דבלין החדש.
היה למעשה ללא סמכויות – סבו הוא ששלט בדבלין, בנוסף ללנטסר.
הודח ב-1072 על ידי מלך מנסטר טוירדלבאך או בריאין, שכבש את לנסטר ודבלין עם היהפכותו למלך העליון של אירלנד (במקום סבו של דומנאל – מלך לנסטר – שנהרג באותה שנה בקרב מול מלך מידה).
מיד אחרי הדחתו מכס המלכות של דבלין, מונה על ידי טוירדלבאך למלך לנסטר (במקום סבו), אך ממלכתו נשלטה למעשה על ידי טוירדלבאך.
1072–1075 גודרודר אולאפסון אי אימאר קרוב משפחתו של מלך דבלין והאיים אכמארקאך, שגורש מדבלין ב-1052 על ידי מלך לנסטר.
הומלך בשנת 1072 על ידי מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד – טוירדלבאך או בריאין, שכבש את דבלין והדיח מכס המלכות את נכדו של מלך לנסטר.
ב-1075 הודח מכס המלכות וגורש מדבלין על ידי אותו טוירדלבאך, שהמליך אותו.
הגיע לממלכת האיים והחל לגייס שם צי להשבת הכתר, אך מת באותה שנה.
1075 דומנאל מאק מורכאדה (שנית) אי כיינסלייג היה מלך לנסטר, בעת שהושב ב-1075 לכס המלכות של דבלין.
מי שהמליך אותו בדבלין, הוא מי שהדיח אותו מתפקיד זה והמליכוֹ בלנסטר שלוש שנים קודם לכן – טוירדלבאך או בריאין (מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד).
ממלכתו, לנסטר, הועברה לידי בן הדוד של אביו (על ידי טוירדלבאך).
תקופת מלכותו בדבלין הייתה קצרה ביותר – הוא מת באותה שנה.
1075–1086 מוירכרטאך או בריאין או בריאין מלך משושלת או בריאין של מלכי מנסטר.
בנו של מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד – טוירדלבאך או בריאין.
ב-1075 מונה על ידי אביו למלך דבלין.
בשנת 1086 הודח מכס המלכות של דבלין בעקבות מות אביו – על ידי מלך לנסטר, דונכאד מאק דומנייל רמייר.
ירש מאביו שליש מממלכת מנסטר (שהתחלקה בין שלושה אחים).
הצליח להשתלט על כל מנסטר.
ב-1087 נכשל בניסיונו לכבוש את דבלין מידיו של דונכאד – מלך לנסטר ודבלין.
1086–1089 דונכאד מאק דומנייל רמייר אי כיינסלייג מלך משושלת מלכי לנסטר.
החליף בתפקיד את דומנאל מאק מורכאדה, שמונה על ידי טוירדלבאך למלך דבלין.
ב-1086 ניצל את מותו של טוירדלבאך, כדי לכבוש את דבלין ולהדיח מכס מלכותהּ את בנו – מוירכרטאך או בריאין (שמונה למלך דבלין אחרי מותו של דומנאל ב-1075).
היה מלך לנסטר ודבלין, עד שבשנת 1089 נהרג על ידי מלך אי פאלג.
1089–1091 מוירכרטאך או בריאין (שנית) או בריאין היה מלך מנסטר, כאשר ב-1089 ניצל את מותו של דונכאד מאק דומנייל רמייר – מלך לנסטר שהדיח אותו מכס המלכות של דבלין שלוש שנים קודם לכן – כדי להשתלט שוב על הממלכה.
היה כשנתיים מלך מנסטר ודבלין.
בשנת 1091 דבלין נכבשה מידיו – על ידי מלך האיים גורדר קרובאן (נשאר למלוך במנסטר עד מותו ב-1119, משנת 1101 היה במקביל המלך העליון של אירלנד).
1091–1094 גודרד קרובאן אי אימאר/קרובאן (דבלין/האיים) מלך משושלת אי אימאר הדבלינאית ומייסד שושלת קרובאן בממלכת האיים.
בן חימשו או נכד חימשו של איוואר הראשון, נכדו או נינו של אולאף קוואראן, בנו או אחיינו או אחיו של אולאף השלישי.
היה שכיר חרב מחוץ לאירלנד, עד שבשנת 1079 השתלט על ממלכת האיים.
ב-1091 כבש את דבלין מידיו של מוירכרטאך – מלך מנסטר.
היה מלך דבלין והאיים עד 1094. בשנה זו דבלין נכבשה מידיו על ידי מוירכרטאך.
המשיך למלוך באיים, עד מותו במגפה בשנת 1095. 1094–1102 דומנאל מאק מוירכרטאך או דומנאל מאק טאידק או בריאין מלך משושלת מלכי מנסטר.
נכדו של טוירדלבאך או בריאין, בנו של מלך מנסטר המכהן והמלך העליון של אירלנד – מוירכרטאך או בריאין.
ייתכן, שבשנת 1094 מונה על ידי אביו – שכבש את דבלין מידיו של גודרד קרובאן – למלך דבלין.
ייתכן גם, שבן דודו הוא שמונה על ידי אביו למלך דבלין.
אם מלך, ב-1102 נאלץ לוותר על הכס לטובתו של מלך נורווגיה מגנוס השלישי.
הנורווגי שפלש לאירלנד היה בן בריתו של אביו מוירכרטאך – במאבקו נגד מלך איילך (שממנו גזל את כתר המלך העליון שנה קודם לכן ואשר ניסה להדיח את מוירכרטאך).
נכדו של טוירדלבאך או בריאין, נכדו (דרך אמו) של אכמארקאך – מי שמלך בדבלין ובאיים באמצע המאה ה-11, אחיינו של מוירכרטאך או בריאין.
ייתכן, שבשנת 1094 מונה על ידי דודו למלך דבלין.
בעקבות מותו של קרובאן בשנת 1095, מונה על ידי מוירכרטאך למלך האיים (בהסכמה).
גורש משם כעבור שלוש שנים.
ב-1111 השתלט בכוח על ממלכת האיים, אך נאלץ לשוב לאירלנד כעבור שנתיים או שלוש.
ב-1115 הומלך בתומונד על ידי מלך קונאכט, אך גם נהרג על ידו באותה שנה – אחרי שניסה לפעול נגדו.
1102–1103 מגנוס השלישי, מלך נורווגיה הרדרדה מלך משושלת הרדרדה של מלכי נורווגיה.
במהלך מסע כיבושים באיים הבריטיים, פלש לאירלנד בשנת 1102. נקשר בברית עם מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד – מוירכרטאך או בריאין, שנעזר בו במאבק מול מלך איילך (המלך העליון הקודם, שהודח על ידי מוירכרטאך).
במסגרת ההסכם עם מוירכרטאך, כבר ב-1102 קיבל ממנו את ממלכת דבלין.
החליף על כס המלות של דבלין את בנו או את אחיינו של מוירכרטאך, שמונה על ידו ב-1094. נהרג בשנת 1103 בפרובינציית אלסטר שבצפון אירלנד.
1103–1115 דומנאל מאק מוירכרטאך (ייתכן ששנית) או בריאין הומלך בדבלין (ייתכן ששנית) ב-1103 על ידי אביו – מוירכרטאך, מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד.
החליף את מלך נורווגיה מגנוס השלישי, לו נאלץ למסור את הכתר שנה קודם לכן – במסגרת ההסכם בין אביו למלך הנורדי.
שיבתו לכס המלכות התאפשרה, אחרי שמגנוס נהרג בצפון אירלנד והנוכחות הצבאית הנורווגית באירלנד באה אל קיצה.
בשנת 1115 הצליח להדוף את מלכי לנסטר ואי פאלג, שניסו לכבוש את דבלין בכוחות משותפים (השניים – דונכאד מאק מורכאדה וקונכובאר או קונכובאר אי פאלג – גם מלכו בלנסטר בשיתוף).
למרות הניצחון, שאף גבה את חיי המלכים התוקפים, דומנאל גורש מדבלין כבר באותה שנה.
הוא הודח על ידי מלך לנסטר הבא – דיארמייט מאק אנה מאק מורכאדה.
1115–1117 דיארמייט מאק אנה מיק מורכאדה אי כיינסלייג מלך משושלת מלכי לנסטר.
נינו של דיארמייט מאק מאל נא מבו, נכדו של מורכאד מאק דיארמאטה, אחיינו של דונכאד מאק מורכאדה – המלך שנהרג ב-1115 בניסיון הכושל לכבוש את דבלין.
החליף על כס המלכות של לנסטר את דודו ההרוג.
כבר באותה שנה הצליח לכבוש את דבלין ולגרש את בנו של מלך מנסטר שמלך שם – דומנאל מאק מוירכרטאך.
היה מלך לנסטר ודבלין, עד שמת בשנת 1117 בדבלין.
1117–1118 דומנאל מאק מוירכרטאך (בפעם השנייה או השלישית) או בריאין שב למלוך בדבלין בחיי אביו – מוירכרטאך או בריאין – מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד.
השתלט על דבלין ב-1117 – עם מותו של מלך לנסטר, שהדיח אותו שנתיים קודם לכן.
ב-1118 גורש מדבלין על ידי בן דודתו, מלך קונאכט – טיירדלבאך או קונכובייר.
ב-1119 מת אביו, ומחליפו כמלך העליון של אירלנד היה טוירדלבאך.
דומנאל לא זכה לרשת את ממלכת מנסטר, שחולקה על ידי טיירדלבאך – בין בן דודו ליריבו משושלת אחרת.
משנת 1118 הוא לא הוזכר במקורות – עד מותו ב-1135 בליסמור, שבשטח ממלכת מנסטר לשעבר.
1118–1122 טיירדלבאך או קונכובייר או קונכובייר מלך משושלת או קונכובייר של מלכי קונאכט.
אחיינו (דרך אמו) של מוירכרטאך או בריאין – מלך מנסטר והמלך העליון של אירלנד.
בן דודתו של דומנאל מאק מוירכרטאך – בנו של מוירכרטאך ומלך דבלין.
עלה לכס המלכות של קונאכט בשנת 1106 – אחרי שבסיוע הדוד מוירכרטאך הדיח את אחיו.
ב-1118 כבש את דבלין וגירש משם את בן דודו – דומנאל.
ב-1119, עם מות דודו, החליף אותו בתפקיד המלך העליון של אירלנד.
הוא פירק את ממלכת דודו המת, מנסטר – חילק אותה בין בן דודו (אחיינו של מוירכרטאך) ליריבו משושלת אחרת.
בשנת 1122 מסר את כס המלכות של דבלין למלך לנסטר – אנה מאק דונכאדה מיק מורכאדה, אחרי שמלך זה הכפיף את עצמו אליו.
1122–1126 אנה מאק דונכאדה מיק מורכאדה אי כיינסלייג מלך משושלת מלכי לנסטר.
נינו של דיארמייט מאק מאל נא מבו, נכדו של מורכאד מאק דיארמאטה, בנו של דונכאד מאק מורכאדה – המלך שנהרג ב-1115 בניסיון הכיבוש של דבלין, בן דודו של דיארמייט מאק אנה מיק מורכאדה – מלך לנסטר ודבלין הקודם.
ב-1117 עלה לכס המלכות של לנסטר בעקבות מותו של בן דודו.
בשנת 1122 קיבל את כתר המלכות של דבלין מידי המלך העליון של אירלנד – טיירדלבאך או קונכובייר, אחרי שהבטיח להכפיף את ממלכתו לסמכותו של טיירדלבאך.
היה מלך לנסטר ודבלין, עד שמת ב-1126 בווקספורד – מובלעת נורדית-גאלית כמו דבלין, שהייתה כפופה לממלכת לנסטר.
1126–1127 קונכובאר או קונכוברייר או קונכובייר מלך משושלת מלכי קונאכט.
בנו של טיירדלבאך או קונכובייר – מלך קונכאכט והמלך העליון של אירלנד.
בשנת 1126 הומלך בדבלין על ידי אביו, שכבש אותה אחרי מותו של מלך לנסטרו ודבלין הקודם.
מלך בה עד 1127. בשנת 1143 הועלה על כס המלכות של מידה על ידי אביו, שכלא את המלך המקומי.
נרצח ב-1144 על ידי אחד האצילים בממלכת מידה, שלא הכיר בסמכותו למלוך על המקומיים.
אין מידע במקורות על מלכי דבלין.
טורקאל מיק טורקייל בן למשפחת אצולה נורדית-גאלית מדבלין.
ידוע, שמלך בדבלין לפחות בשנת 1133. ייתכן, שעלה לכס המלכות קודם לכן ולא ידוע עד מתי החזיק בכתר.
ייתכן, שהיה כפוף למלך לנסטר – דיארמייט מאק מורכאדה, שאולי מלך גם בדבלין בעצמו (לפניו ו/או אחריו).
1141–1142 קונכובאר או בריאין או בריאין מלך משושלת מלכי מנסטר.
בשנת 1119, אחרי מותו של מוירכרטאך, נהפך למלך הראשון של תומונד – אחת הממלכות שהוקמו על ידי טיירדבלבאך או קונכובייר בשטח ממלכת מנסטר, שאותה המלך העליון הזה כבש וחילק בין בן דודו ליריבו משושלת אחרת.
אחרי מות יריבו ב-1138, איחד את ממלכת מנסטר תחת שלטונו.
בשנת 1141 עלה גם לכס המלכות של דבלין.
היה מלך מנסטר ודבלין, עד מותו ב-1142. 1142–1148 אוטאר בן למשפחת אצולה נורדית-גאלית, שמכונה "שושלת האוטארים" – בגלל שימושהּ החוזר ונשנה בשם אוטאר כשם פרטי של בניהּ.
בנו או נכדו של הרוזן אוטאר, שמשל במחצית האי מאן, עד מותו ב-1098. היה איש רב השפעה באיים ההברידיים, עד שבשנת 1142 הוזמן על ידי הדבלינאים להיות מלכם.
בדבלין, זכה לתמיכת בניו של טורקאל (מי שידוע עליו, שמלך שם לפחות ב-1133).
בשנת 1144 הוא הפך את אחד מהם – ראגנאל מאק טורקייל, לשותפו לכתר.
אחרי שראגנאל נהרג ב-1146, אוטאר מלך בשיתוף עם בן נוסף של טורקאל – ברודאר.
נרצח בשנת 1148 על בני משפחת מיק טורקייל, שרצו שמלכים משושלתם ימלכו באופן בלעדי.
1144–1146 ראגנאל מאק טורקייל מיק טורקייל מלך מהשושלת הנורדית-גאלית מיק טורקייל.
בנו של טורקאל, שהיה מלך דבלין לפחות בשנת 1133. בשנת 1142 תמך עם משפחתו בהמלכתו של אוטאר בדבלין.
ב-1144 שותף על ידי אוטאר בשלטון על דבלין.
מלך יחד איתו עד שנת 1146, שבה נהרג בקרב מול אירים ממזרח מידה.
1146–1160 ברודאר מאק טורקייל מיק טורקייל בנו של טורקאל, אחיו של ראגנאל מאק טורקייל.
ב-1146, אחרי שאחיו נהרג, נהפך במקומו לשותפו של אוטאר בשלטון על דבלין.
מלך יחד איתו עד שנת 1148, שבה אוטאר נרצח על ידי בני משפחת מיק טורקייל במאבק על הכתר.
מאז הרצח, מלך בדבלין לבדו.
ב-1056 נאלץ למסור את כס המלכות למלך האיים גודרד אולאפסון, כדי שדבלין תקבל סיוע מפני ניסיון הכיבוש שלה על ידי מוירכרטאך מאק לוכליין – מלך איילך והמלך העליון של אירלנד.
כבר באותה שנה התפייס עם מוירכרטאך, הסכים להכפיף את דבלין לסמכותו ושב למלוך במקום גודרד.
נהרג ב-1160 על ידי דומנאל מאק גילה סאכנייל – מלך דרום ברגה (ממלכה אירית זעירה מצפון לממלכת דבלין).
1156 גודרד אולאפסון קרובאן נכדו של גודרד קרובאן – צאצאו הרחוק של איוואר הראשון ומייסד שושלת קרובאן בממלכת האיים – שגם מלך בדבלין בשנים 1091–1094, בנו של מלך האיים הקודם – אולאף גודרודארסון.
מלך שם בעצמו משנת 1153. ב-1156 הוזמן על ידי הדבלינאים להיום מלכם.
הם רצו בו, כדי שיסייע להם להדוף את מוירכרטאך מאק לוכליין – מלך איילך והמלך העליון של אירלנד, שניסה לכבוש את דבלין.
הומלך בדבלין באותה שנה, במקומו של ברודאר מאק טורקייל.
הוא מלך שם תקופה קצרה ונאלץ לעזוב את דבלין, אחרי שהמקומיים התפייסו עם מוירכרטאך והכפיפו את ממלכתם לסמכותו.
בשנת 1158 הודח על ידי גיסו מכס המלכות של ממלכת האיים ויצא לגלות.
אחרי מות הגיס בשנת 1164, חזר אל ממלכת האיים ומלך שם, עד מותו ב-1187. 1160–1162 אסקאל מאק ראגנייל מיק טורקייל נכדו של טורקאל, בנו של ראגנאל מאק טורקייל, אחיינו של ברודאר מאק טורקייל.
עלה לכס המלכות בשנת 1160, אחרי שדודו נהרג על ידי מלך דרום ברגה.
ב-1162 הודח על ידי מלך לנסטר – דיארמייט מאק מורכאדה.
1162–1166 דיארמייט מאק מורכאדה אי כיינסלייג מלך משושלת מלכי לנסטר.
עלה לכס המלכות של לנסטר ב-1126, בעקבות מות אחיו.
בשנת 1162 השתלט גם על דבלין, בתמיכת המלך העליון של אירלנד מממלכת איילך – מוירכרטאך מאק לוכליין.
היה מלך לנסטר ודבלין עד שנת 1166, שבה פטרונו מוירכרטאך מת.
באותה שנה, ממלכתו נכבשה על ידי ברית, שארגן נגדו המלך העליון החדש של אירלנד – רואאידרי או קונכובייר.
הושארה לו רק אחוזתו המשפחתית, אך תוך זמן קצר גורש מאירלנד על ידי מלך ברייפנה, שנעזר בדבלינאים.
1166–1170 אסקאל מאק ראגנייל (שנית) מיק טורקייל ב-1166 השיב לעצמו את כס המלכות של דבלין – אחרי שדיארמייט איבד אותו יחד עם ממלכתו לנסטר, שנכבשה על ידי ברית של שלוש ממלכות איריות.
בשנת 1170 הודח על ידי הנורמנים, שהובאו על ידי דיארמייט מאנגליה ואשר כבשו את דבלין.
הוא נמלט מפני הפולשים אל האי מאן או האיים ההברידיים או איי אורקני.
ב-1171, אחרי מותו של דיארמייט, ניסה לכבוש את דבלין באמצעות חיילים נורדים-גאלים ונורווגים מהאיים.
נלכד על ידי הנורמנים – בעת מנוסתו אחרי כישלון ההתקפה שלו.
הוחזק במאסר למטרת כופר, אך בגלל סירובו לדרישות השובים, הוצא להורג במהרה בעריפת ראש.
1170–1171 דיארמייט מאק מורכאדה (שנית) אי כיינסלייג שב למלוך בדבלין בשנת 1170, אחרי ששנה קודם לכן השיב לעצמו את כס המלכות של לנסטר בעזרת הנורמנים, שהוא הביא מאנגליה.
אלה כבשו גם את דבלין בעבורו, והוא היה מלך לנסטר ודבלין עד 1171. ייתכן, שדבלין נשלטה למעשה על ידי האצילים הנורמנים הפולשים.
אחרי ההשתלטות על דבלין ב-1170, שאף להפוך למלך העליון של אירלנד והחל במסע צבאי בסיוע נורמני.
ויתר על המאבק כבר באותה שנה, בעקבות הוצאת בנו הצעיר להורג על ידי אויביו האירים.
מת באביב 1171. היה האחרון, שהחזיק בתואר מלך דבלין.
זמן קצר אחרי מותו, המלך הקודם – אסקאל מאק ראגנייל – נכשל בהשבת הכתר ואף הוצא להורג על ידי הנורמנים ששלטו בדבלין.
גם מלך קונאכט והמלך העליון של אירלנד – רואאידרי או קונכובייר – לא הצליח לכבוש את דבלין.
באוקטובר של אותה שנה, שטח ממלכת דבלין הוכפף על ידי הפולשים האנגלו-נורמנים לריבונותו של מלכם – מלך אנגליה הנרי השני.
מלכות הכיתה (, הת'ריות) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1989, שנכתב על ידי דניאל ווטרס ובוים על ידי מייקל להמן.
בסרט שיחקו וינונה ריידר וכריסטיאן סלייטר בתפקידים הראשיים.
הסרט זכה למעמד של סרט קאלט, ועובד למחזמר בשנת 2010 ולסדרת טלוויזיה בשנת 2018.
הסרט נכתב על ידי דניאל ווטרס, שהיה אז בשנות העשרים לחייו, במשך שנתיים בהן עבד בחנות וידאו.
התסריט המקורי של הסרט היה באורך של 200 עמודים (כשלוש שעות), ודניאל רצה את סטנלי קובריק כבמאי.
הבמאי שנבחר לבסוף לביים את הסרט הוא מייקל להמן.
זה היה סרטו המסחרי הראשון של להמן, שעד אז ביים סרטי סטודנטים בלבד.
מספר שחקניות נשקלו לתפקיד ורוניקה סוייר, הדמות הראשית בסרט.
וינונה ריידר, שהייתה בת 15, נדחתה בתחילה מכיוון שהייתה צעירה מדי ולא מספיק מושכת לדעתו של ווטרס; אחרי שהתעקשה, ולמרות התנגדות הסוכנת שלה, היא קיבלה את התפקיד.
בראד פיט נשקל גם הוא לתפקיד הראשי של ג'ייסון דין, אך נפסל מאחר שהוא נראה "נחמד מדי" לצוות ההפקה.
בסופו של דבר כריסטיאן סלייטר לוהק לתפקיד.
הצילומים נערכו במשך 32 ימים.
תיכון ווסטרברג השוכן בשרווד, אוהיו הוא תיכון המחולק למעמדות וקליקות.
הקבוצה השולטת היא ה"הת'ריות" - הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק והת'ר מקנמרה.
חברה נוספת בקבוצה היא ורוניקה סוייר (וינונה ריידר).
מההתחלה הסרט מקפיד לציין שהחברות שלהן מזויפת ומבוססת על נוחות הדדית (ורוניקה משתמשת בשלוש בשביל פופולריות והן משתמשות בה בשביל יכולות זיוף הכתב
שלה), אם לצטט את ורוניקה עצמה מהסרט: "טוב, זה יותר כאילו הן (ההת'ריות) האנשים שאני עובדת איתן והעבודה שלנו זה להיות פופולריות ושיט."
הת'ר צ'נדלר מבקשת מורוניקה לזייף מכתב אהבה מהספורטאי, קורט קלי בשביל מרתה דאנסטוק- נערה שמנה ודחויה שמכונה באופן מעליב, מרתה "דאמפטראק" (משאית זבל).
ורוניקה בהתחלה מסרבת אבל הת'ר צ'נדלר משכנעת אותה.
אחרי מונטאז' בו הקהל מוצג לתלמידים האחרים בבית הספר, שכולם נכתבים בתור בני נוער סטריאוטיפים מסרטי תיכון, מרתה דאנסטוק פותחת את המכתב.
היא ניגשת לשולחן שבו יושבים שחקני הפוטבול בעוד ההת'ריות מביטות בסיטואציה בשעשוע וורוניקה באשמה.
אחרי שהיא מראה לו את המכתב, קורט מתחיל לצחוק עליה בקול וגורר אחריו את הקבוצה שלו ואת כל מי שישב בסמוך.
ורוניקה כועסת על ההת'ריות ומתרחקת מהן, הת'ר צ'נדלר הולכת אחריה ומאיימת שהיא תעיף אותה מהקבוצה אם לא תשתף פעולה.
בסצנה קצרה בשירותים, אנחנו לומדים שהת'ר דיוק סובלת מבולימיה ושאר ההת'ריות מתייחסות אליה בזלזול ובלעג.
בקפיטריה של בית הספר, ורוניקה ניגשת לתלמיד בשם ג'ייסון דין (כריסטיאן סלייטר), אשר לומד איתה בשיעור היסטוריה, עם קצת עידוד מהת'ר מקנמרה והם מדברים קצת לפני שהת'ר צ'נדלר מרחיקה אותה משם.
אחרי שקורט וראם, שחקני הפוטבול מתגרים בו, ג'יי די שולף אקדח ויורה כדור סרק על שניהם.
בסצנה הבאה, בבית של ורוניקה, אפשר לראות את ורוניקה וההת'ריות משחקות בקרוקט.
ורוניקה מגינה על ג'יי די בפני ההת'ריות כשהיא אומרת שהוא בסך הכל השתמש בכדורי סרק והוא לא באמת פגע בהם.
במשך רוב הסצנה, הת'ר צ'נדלר מנסה כמיטב יכולתה להשפיל את הת'ר דיוק ולגרום לה להפסיד במשחק.
בדרך למסיבת אחווה שאליה ורוניקה הוזמנה, הת'ר צ'נדלר שולחת אותה לקנות חטיפים מחנות נוחות.
בחנות היא פוגשת שוב את ג'יי די והם מדברים.
הוא מספר לה שהוא נסע ברחבי כל אמריקה, אבל בכל מקום ובכל זמן היה סניף של החנות והקביעות הזאת בחיים שלו "שומרת אותו שפוי".
ורוניקה אומרת לו שהתעלול שהוא משך בקפיטריה היה מאוד חמור והוא עונה לה ש"כן טוב, הקיצוניות תמיד משאירה רושם".
כאשר ורוניקה מהעתיד מקריינת את האירועים דרך הכתיבה ביומן שלה, אנחנו רואים איך גם הת'ר וגם ורוניקה סובלות במסיבה.
במסיבה, צ'נדלר נאלצת לאקט מיני נגד רוצה, בעוד ורוניקה עומדת על שלה ומסרבת.
מסיבת האחווה מוכתרת ככישלון - ורוניקה מקיאה על הת'ר צ'נדלר לפני כולם.
כשורוניקה יוצאת, הת'ר מסתערת אחריה ומתעמתת איתה.
ורוניקה מעליבה את הת'ר, וצ'נדלר נשבעת להרוס אותה.
אחרי שורוניקה כותבת ביומן שלה שהיא רוצה להרוג את הת'ר, היא משליכה את היומן שלה על הקיר.
מיד אחרי זה ג'יי די נכנס לחדר שלה דרך החלון, והם מקיימים יחסי מין בחצר.
ורוניקה מספרת לג'ייסון שהיא רוצה לנקום בהת'ר.
בבוקר, ג'יי די וורוניקה מגיעים לבית של הת'ר צ'נדלר ומתכננים את הנקמה שלהם.
בזמן שורוניקה מערבבת בספל מיץ תפוזים וחלב בשביל הת'ר, ג'יי די מוזג אקונומיקה לתוך ספל אחר ומציע לורוניקה שהם יתנו לה לשתות את זה אבל היא מתייחסת לזה פשוט בתור בדיחה.
ג'יי די מנשק אותה והיא מוסחת מהנשיקה מספיק בשביל לתפוס את הספל הלא נכון.
ג'יי די שם לב שהיא לקחה את הספל הלא נכון ובהתחלה מתכוון להזהיר אותה, אבל מתחרט ברגע האחרון ונותן לה להביא את הספל להת'ר.
בעזרת שכנוע מג'יי די, הת'ר צ'נדלר שותה מהכוס ומתה.
גופתה מתרסקת על שולחן קפה מזכוכית ומנפצת אותו.
ורוניקה מתחרפנת מההשלכות של מותה של הת'ר עליה ומאשימה את עצמה על שהתבלבלה בין הכוסות.
ג'יי די מנצל את זה ומשכנע אותה לזייף מכתב התאבדות בשמה של הת'ר כדי להימנע מההשלכות על הריגתה.
במכתב היא טוענת שהסיבה שהתאבדה הייתה חוסר הבנה של הסביבה ודעות קדומות כלפי נערות פופולריות.
אחרי מותה של הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק הופכת להיות מנהיגת ההת'ריות.
ההתאבדות לכאורה של הת'ר הופכת אותה ללא כוונה לקדושה מעונה בשביל בית הספר.
במקלחות של בית הספר ורוניקה ושתי ההת'ריות מדברות על מותה של הת'ר צ'נדלר, למרות שלא נראה שאף אחת מהן מתגעגעת אליה.
נראה שהבולימיה של הת'ר דיוק משתפרת ללא הלחץ המתמיד מצד צ'נדלר.
קצת אחרי זה, ורוניקה וג'יי די יושבים בבית שלו וצופים בחדשות, שכולן מסקרות את מותה של הת'ר צ'נדלר, והתלמידים שמופיעים בה מנסים לחלוב את זמן המסך שלהם בטלוויזיה ולא נראה שבאמת אכפת להם מהת'ר.
אחרי שהם מכבים את הטלוויזיה, אבא של ג'יי די נכנס ובפעם הראשונה הקהל רואה את מערכת היחסים המוזרה והלא מתפקדת של שניהם.
השיחה שלהם יוצרת רגע מוזר בשביל ורוניקה שמנסה להתחמק משם ולחזור הביתה.
בהלוויה של הת'ר צ'נדלר מחשבותיהם של כמה אנשים שם נשמעות, ורובם בכלל לא מצטערים או אפילו שמחים ממותה של הת'ר.
אחרי ההלוויה, ורוניקה יוצאת לדייט כפול עם הת'ר מקנמרה, קורט קלי וראם סוויני.
קורט וראם מנסים לתקוף מינית את שתיהן אבל ורוניקה בורחת ויוצאת לדייט עם ג'יי די.
ביום אחר כך ורוניקה מגלה שקורט וראם הפיצו שמועה שהיא שכבה עם שניהם.
ג'ייסון מציע לוורוניקה לירות בשניהם בעזרת כדורי "Ich lüge" ("אני משקר" בגרמנית) שלטענתו לא היו קטלניים.
ג'יי די משתמש בורוניקה כדי לפתות אותם להגיע ליער לפנות בוקר.
ג'ייסון וורוניקה יורים בקורט ורם ביער באותו בוקר, ולחרדתה של ורוניקה מתברר שהכדורים היו קטלניים וקורט ורם מתו.
ג'ייסון מסדר את זירת הפשע כדי שתראה כמו התאבדות כפולה על רקע הומוסקסואלי, וההלוויה שלהם הופכת לעצרת נגד הומופוביה.
ג'יי די משמיע בדיחה בהלוויה על היותם הומואים מה שגורם לילדה, כנראה קרובת משפחה של אחד מהם, להסתובב אליהם בדמעות וגורמת לורוניקה להרגיש אשמה.
באותו הלילה כשהיא כותבת ביומן שלה, היא מכירה בתחושה המוזרה הזאת שההתאבדות לכאורה של הילדים הפופולריים גרמה בבית הספר: "יומן יקר, לבולשיט הנעורים שלי יש ספירת גופות.
הילדים הפופולריים ביותר בבית הספר מתים.
כולם עצובים, אבל זה סוג מוזר של עצב.
ההתאבדות נתנה להת'ר עומק, לקורט נשמה, לראם מוח…"
ורוניקה כותבת שהיא מרגישה שהיא מאבדת שליטה על עצמה כשהיא עם ג'יי די.
בשעת ארוחת הצהריים, מיס פלמינג -יועצת ההדרכה בתיכון- מעבירה פגישת גיבוש בקפיטריה שמתקבלת בחוסר התלהבות עד שצוותי הטלוויזיה והמצלמות נכנסות, ואז כל התלמידים פתאום נרגשים להשתתף בפעילות.
האספה גורמת לוויכוח של ורוניקה וג'יי די, שנגמר בשניהם נפרדים.
ג'יי די מתכנן תוכנית אחרת שיוכל לבצע ללא עזרתה של ורוניקה, והוא משכנע את הת'ר דיוק לגרום לכולם ללא ידיעה לחתום על מכתב ההתאבדות שלהם.
מרתה דאנסטוק מדביקה מכתב התאבדות לחזה שלה ועוברת דרך כביש סואן בניסיון להרוג את עצמה דרך דריסה, אבל נכשלת.
כולם מתייחסים לניסיון ההתאבדות שלה בתור בדיחה.
הת'ר מקנמרה מתקשרת לתוכנית רדיו ומספרת על הקשיים שלה בחיים.
הת'ר דיוק מחליטה לספר את זה לשאר בית הספר מה שמניע את הת'ר מקנמרה לנסות להרוג את עצמה.
ורוניקה מצליחה להניא אותה מהתאבדות ויוצרת קשר אמיתי עם הת'ר.
מיס פלמינג מארגנת עוד ערב עידוד, הפעם גדול יותר ובהשתתפות נבחרת המעודדות.
בעזרת הת'ר דיוק, ג'ייסון מצליח להחתים את כל תלמידי בית הספר על עצומה שלטענתו אמורה להביא את הלהקה הפופולרית "ביג פאן" לווסטרברג.
היחידה שמסרבת לחתום היא ורוניקה.
ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה דרך החלון בלילה, מתוך כוונה להרוג אותה.
כשהוא נכנס לחדר הוא מגלה שהיא התאבדה בתלייה ואומר לה בפעם הראשונה שהוא אהב אותה, ומיד אחרי זה שהוא התכוון להרוג אותה.
הוא מספר לגופתה המתה על התוכנית שלו לפוצץ את בית הספר ולזייף את זה בתור התאבדות המונית.
לאחר שהוא עוזב מתגלה שוורוניקה זייפה את התאבדותה, ושמעה את תוכניתו של ג'ייסון.
באירוע סוף-השנה, יום לאחר מכן, ורוניקה מתעמתת עם ג'ייסון בחדר הדוודים מתחת לאולם-הספורט של בית הספר, בו מרוכזים התלמידים.
היא מצליחה לירות בו אבל לא הורגת אותו, אלא רק פוצעת אותו.
היא מצליחה לבטל את ההפעלה של הפצצה ויוצאת מבית הספר.
ג'יי די עוקב אחריה ומודה בכוחה- מראה בפעם הראשונה גם כבוד בשביל ורוניקה.
הוא פותח את מעילו ומראה את הפצצה עליו, פועלת שוב.
ורוניקה צופה בו מתפוצץ כשהיא עומדת במרחק בטוח, לפני שהיא חוזרת לבית הספר כשכולם יוצאים החוצה אחרי ששמעו את הפיצוץ.
בסוף הסרט ורוניקה לוקחת את גומיית השיער האדומה שהייתה סימן ההכר של הת'ר צ'נדלר משערה של הת'ר דיוק, מציינת ש"יש שריף חדש בעיר", ומזמינה את מרתה ללכת לבלות איתה.
כריסטיאן סלייטר כג'ייסון "ג'יי די" דין
קארי לין כמרתה "משאית זבל" דאנסטוק
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-31 במרץ 1989. הוא נחשב ככישלון - רווח של כ-1.1 מיליון דולר אמריקאי, מחיר שלא כיסה את עלויות הסרט (3.3 מיליון).
רק בשנים לאחר מכן מעמדו עלה, הוא הצליח לכסות את העלויות וזכה למעמד של סרט פולחן.
הביקורות באתר Rotten Tomatoes הן חיוביות בעיקר, עם 95% ביקורות חיוביות וציון ממוצע של 7.8.
בשנת 2010 יצא מחזמר אוף ברודוויי המבוסס על הסרט.
את המחזמר כתבו, הפיקו והלחינו לארי אוקיף וקווין מרפי, בעוד שאנדי פיקמן נבחר להיות הבמאי.
המחזמר עלה לראשונה ב-13 בספטמבר 2010 ב"פאב של ג'ו" בניו יורק.
הפקות מאוחרות יותר כללו הפקה בלוס אנג'לס, שהתרחשה בין ספטמבר לאוקטובר של 2013, והפקה אוסטרלית שרצה בספטמבר של 2016.
המחזמר עלה באוף-ברודוויי בין 31 במרץ ל-4 באוגוסט 2014, והציג 162 הופעות בסך הכול.
בשנת 2018 חזר לאוף ברודוויי והוצג גם בווסט אנד בלונדון.
כבר ב-2009 הסתמן שרשת פוקס תפיק סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט, בעיבודו של מארק ריזו.
ערוץ בראבו הצהירו בספטמבר של 2012 שתופק סדרה המבוססת על הסרט, ועלילתה תתרחש 20 שנה לאחר אירועי הסרט המקורי אבל הרעיון נגנז ב-2013.
ערוץ TV land הזמינו ב-2016 עיבוד מחודש לסרט המקורי, המתרחש בשנות האלפיים ובו ורוניקה מתמודדת עם חבורה השונה במאפייניה מאלה שהופיעו בסרט.
את התסריט כתב ג'ייסון מיקאלף, וטום רוזנברג וגארי לוקסי משמשים כמפיקים בפועל.
ב-2017 הוחלט להעביר את הסדרה לערוץ פאראמאונט, והיא החלה להיות משודרת בשנת 2018.
בסדרה מככבים גרייס ויקטוריה קוקס כוורוניקה, ג'יימס סקאלי כג'ייסון, מלאני פילד כהת'ר צ'נדלר, ברנדן סקאנל כהת'ר דיוק, וג'סמין מת'יוס כהת'ר מקנמרה.
גם שאנן דוהרטי, שהופיעה בסרט המקורי, מופיעה בסדרה בתפקיד אורח.
מלכות הכיתה: המחזמר הוא מחזמר רוק קומי שחור עם מוזיקה, מילים, ותסריט שנכתבו על ידי לורנס או'קיף וקווין מרפי, המבוסס על סרט הקאלט משנת 1988, "מלכות הכיתה".
לאחר שהמחזמר עבר ניסיונות הרצה בלוס אנג'לס, המחזמר הועלה באוף ברודוויי בשנת 2014. ביוני 2018, המחזמר הועלה לראשונה בלונדון באוף וסט אנד, וחודש לאחר מכן הוכרז שהמחזמר יעלה בתיאטראות וסט אנד, על בימת תיאטרון רויאל היימרקט בספטמבר 2018.
בשל היותו "קליל עם דמויות הומוריסטיות ושירים כיפים", המחזמר עודד דיון מוגבר על נושאים אפלים, כולל על "בריונות, התאבדות בני נוער, ואלימות בבתי ספר".
כללי הפוליטיקה החברתית של התיכונים מוצגים במחזמר דרך עיניה של ורוניקה סוייר המרדנית, ובמיוחד כשהיא פוגשת את הרומנטיקן הפגום והפראי, ג'ייסון, ונאלצת לחיות תחת חוקי ההיררכיה הנשלטת על ידי קליקת "ההת'ריות", שמתמוטטת באופן "מקרי".
המחזמר בוחן העצמה ופגיעות ביחסים בין חברים, אוהבים, הורים וקהילות בתי הספר, נושאים שהעלו את הערך הרגשי של המחזמר.
זהו היום הראשון של שנת הלימודים 1989 בתיכון וסטרברג, ו-ורוניקה סוייר בת ה-17 מביעה ביומנה את תסכולה מההיררכיה החברתית התחרותית והגסה, בה חנונים ואאוטסיידרים סובלים מבריונות מצד ספורטאים מקובלים כמו רם סוויני וקורט קלי.
לאחר שניסתה להגן על חברתה הטובה ביותר, מרתה דאנסטוק העליזה וכבדת המשקל, ורוניקה משתוקקת לשוב לימי בית הספר היסודי, בהם החיים היו פשוטים וכולם היו חברים.
כאשר ורוניקה משתמשת בכישוריה לזייף כתב יד של אחרים במטרה להציל את ההת'ריות, צ'נדלר מזהה את הפוטנציאל שלה ומשכנעת את ההת'ריות לעשות לה מהפך ולרומם אותה למעמד חברת המעגל הפנימי שלהן ("Beautiful").
במהרה, ורוניקה מגלה כי הפופולריות היא חרב פיפיות כאשר הת'ר צ'נדלר מגלה שמרתה דלוקה על הספורטאי הפופולרי רם סוויני מאז שהוא נשק לה כשהיו בגן.
צ'נדלר מצווה על ורוניקה לזייף מכתב אהבה ממנו ולתת אותו למרתה.
ורוניקה מנסה לעצור את התוכנית אך נסוגה כאשר ההת'ריות מאיימות להרוס את חיי החברה שלה ("Candy Store").
לאיומיהן עד תלמיד חדש ומסתורי הלבוש במעיל גשם, שמבקר את ורוניקה על כך שבגדה בחברתה בתמורה לפופולריות.
רם וקורט מנצלים את ההזדמנות כדי לריב איתו, והוא נלחם בחזרה באופן בלתי צפוי ומביס אותם.
בעודה מתבוננת בתגרה, ורוניקה מוצאת את עצמה נמשכת לתלמיד הזר ("Fight for Me").
בביתה של ורוניקה, צ'נדלר לועגת לה על השתייכותה למעמד חברתי נמוך יותר משלה ומעליבה במרומז את הוריה, שמצדם אינם בטוחים שהם אוהבים את חברותיה החדשות של בתם.
ורוניקה פוגשת שוב את התלמיד החדש, ג'ייסון "ג'יי.
דין, בסניף של סבן אילבן בדרכה למסיבת "השיבה הביתה" בביתו של רם, והוא מספר לה שהוא משתמש במשקאות סלאשי על מנת להקהות את הכאב שביחסיו עם אביו, את היעדרה של אמו המתה ואת אורח החיים הנוודי שלו ("Freeze Your Brain").
אבותיהם של רם וקורט יוצאים למסע דיג, לא לפני שהם מתייחסים לבניהם באותו אופן שבו הם מתייחסים לסטודנטים האחרים בתיכון.
לאחר שאביו יצא, רם מתחיל את המסיבה, שיוצאת משליטה במהירות ("Big Fun").
מרתה מופיעה במחשבה שרם הזמין אותה בגלל המכתב שוורוניקה כתבה, אך רם נגעל ממנה ולועג לה באכזריות.
ההת'ריות מנסות להתעלל במרתה על ידי הלבשת פיניאטה בצורת חזיר באופן הדומה לה, אבל ורוניקה עוצרת אותן וזורקת את הפינאטה לבריכה.
ורוניקה מנסה לעזוב את ההת'ריות, אך הת'ר צ'נדלר מסרבת לאפשר לה ללכת ומאיימת להרוס את המוניטין שלה.
בתגובה, ורוניקה השיכורה מקיאה על בגדיה של הת'ר, מרגיזה אותה, והתלמידים המפוחדים מתנכרים לה.
כשהיא מודעת לכך שביום שני שיבוא לאחר מכן מעמדה החברתי החדש יתדרדר שוב והיא תחזור להיות אאוטסיידרית, ורוניקה פורצת דרך החלון לחדר השינה של ג'יי.די., ומתוך תחושה שאין לה מה להפסיד היא מפתה אותו ומאבדת לו את בתוליה ("Dead Girl Walking").
לאחר סיוט בו היא מעונה בידי צ'נדלר, ורוניקה מחליטה ללכת לביתה יחד עם ג'יי.