tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה, שהופקה על ידי נייתן פילדר, מייקל קומן וקלארק ריינקינג, הוזמנה על ידי רשת HBO.
היא עלתה לשידור לראשונה ב-23 באוקטובר 2020. הסדרה חודשה לעונה שנייה שעתידה לעלות במהלך 2021.
בישראל, ניתנת לצפייה בסלקום tv, ב-HOT HBO, וב-yes VOD.
ג'ון וילסון, שמצלם לכאורה סרט סטודנטים תיעודי, חושף למעשה את התופעות והאנשים המוזרים ביותר בעיר ניו יורק.
לעיתים הוא מצלם בסתר את הדמויות המתועדות ומנסה לתת עצות ולקבל זווית אחרת על איך לחיות בעיר.
פרסתאריךקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקורפרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים7-8 בספטמבר 2024סדרת/ספיישל אירוח עיונית הטובה ביותר"המדריך לחיים בניו יורק"הכתיבה הטובה ביותר בתוכנית עיוןג'ון וילסון, מייקל קומן ואלי ויטי
המדריך השלם לדקדוק אספרנטי (אספרנטו: Plena Manlibro de Esperanta Gramatiko או בקיצור PMEG) הוא ספר דקדוק מקיף של שפת האספרנטו שנכתב על ידי ברטילו ונרגרן (Bertilo Wennergren) ונחשב לחיבור המקיף ביותר אודות הדקדוק בשפה.
הספר נכתב באספרנטו קלה להבנה, במטרה לשמש כלי לימודי לשיפור השימוש בשפה על ידי דוברים ממוצעים שלה ולא כספר מחקרי-בלשני, זאת בניגוד לספרי דקדוק רחבים קודמים באספרנטו דוגמת 'הדקדוק האנליטי השלם' (Plena Analiza Gramatiko), שנחשב לחיבור המקיף ביותר עד לפרסומו של PMEG.
על אף שהספר איננו ספר רשמי של האקדמיה לאספרנטו, הוא זוכה להערכה רבה בקהילה האספרנטית בשל רוחב היריעה והעבודה היסודית שנעשתה עליו - במסגרתה התייעץ ונרגרן עם מומחים רבים בשפה.
הספר איננו משתמש במושגים הדקדוקיים והבלשניים המסורתיים, במטרה להנגיש אותו לקורא הבלתי-מקצועי.
כך, למשל, הספר עושה שימוש בביטוי O-vorto (מילת O) במקום בביטוי "שם עצם", שכן כלל שמות העצם באספרנטו מסתיימים באות O; בביטוי A-vorto (מילת A) במקום "שם תואר", שכן כלל שמות התואר מסתיימים באות A, ובביטוי rolvorteto (מילית תפקיד) במקום פרפוזיציה..
חלוקה זו מקילה על הקורא, שכן היא איננה דורשת היכרות מוקדמת עם מושגים מקצועיים מעולם הבלשנות, אך היא גם מתאימה יותר לניתוח תחביר השפה, שכן הדקדוק באספרנטו מושפע יותר מסוג המילים בחלוקה לסיומות מאשר מתפקידן במשפט.
כך למשל המילים ambaŭ (שניהם) ו-tiu (זה), שבחלוקה המסורתית נחשבות לשמות תואר, משמשות בצורה אחרת (כמיליות) משמות התואר הרגילים באספרנטו, המסתיימים באות A.
הספר מגדיר עצמו כספר שמרני, המקפיד על שמירת עקרונות הפונדמנטו דה אספרנטו שהתווה זמנהוף לשפה ב-1905. עם זאת, הוא מציג גם התפתחויות ושימושים מודרניים בשפה, כולל כאלו שאיינם זוכים להסכמה רחבה.
הספר פורסם תחילה בשנת 1996 במהדורת HTML ברשת.
בשנת 2006 יצאה מהדורה מודפסת ראשונה שלו בהוצאה לאור של אגודת האספרנטו הצפון אמריקנית, ובשנת 2020 יצאה מהדורה שנייה שלו לאור בהוצאה משותפת של ארגון E@I וארגון La Ranetoj.
ההוצאות הישנות של הספר זמינות להורדה באתר המחבר.
את שם הספר המקוצר, PMEG, יש לקרוא על פי שמות האותיות באספרנטו, דהיינו Po-Mo-E-Go.
עם זאת, מקובל לכנות אותו Pomego, שמשמעו באספרנטו: "תפוח גדול".
משום כך, על כריכות המהדורות החדשות של הספר מצויר תפוח ירוק גדול..
המדרגות הטורקיות (באיטלקית: Scala dei Turchi) הוא צוק סלעי לחוף הים התיכון בקרבת ריאלמונטה שבנפת אגריג'נטו שבדרום סיציליה המוגדר כשמורת טבע.
הצוק בנוי מאבן גיר והטבע עיצב אותו בצורת מדרגות.
החופים החוליים שלידו זכו לפרסום לאחר ששימשו למחסה לפירטים (בין השאר לפירטים טורקים שנתנו את שמם לאתר).
המקום פופולרי בקרב תיירים ורשויות סיציליה פועלים להפיכתו לשמורת טבע ולהכרזתו כאתר מורשת עולמית.
מצוק הגיר, שגובהו כ-50 מטר, נוצר ממשקע ימי בעידן הפלאוקן ומתאפיין בצבע לבן בוהק.
החשיפה למזג האוויר ולמלח הים גרם לשחיקת הסלע וליצירת שפוע דמוי מדרגות היורד לים.
המצוק בולט לים ויוצר בשל כך מפרצים חוליים מוגנים משני צידיו.
המפרצים משני צידי המצוק שימשו לאורך ההיסטוריה לעגינת ספינות של פירטים בגלל היותם סגורים ובגלל ההגנה מהרוח שמספק המצוק.
כבר בימי הביניים המוקדמים שימשו המפרצים לעגינת ספינות של סרצנים שפעלו ברחבי הים התיכון.
החל מהמאה ה-16 שימש המקום לעגינת שודדי ים ברברים, שהגיעו מצפון אפריקה, והתמודדו מול ספינות של הצלבנים.
בתקופת האימפריה העות'מאנית שימש המקום לספינות פירטים טורקים שנתנו למקום את שמו.
ב-2007 הגישו רשויות העיר הקרובה, ריאלמונטה , בקשה להכרה באתר כאתר מורשת עולמית (בקשה שעדיין לא אושרה).
בפברואר 2020 החליטו רשויות מחוז אגריג'נטו, שהאתר נמצא בתחומה, להלאים את האתר מידי הבעלים המקומיים לאחר הזנחה של שנים שהביאה להרס של האתר עקב עומס תיירים וונדליזם.
במסגרת הלאמה זו נסגר האתר כדי לבחון דרכים לאפשר ביקורים במקום.
כמו כן מתנהל הליך משפטי מול גורם הטוען שהחוף בבעלותו.
בינואר 2022 אירע מקרה של ונדליזם באתר במהלכו נצבע הצוק בצבע אדום אך נוקה לאחר מספר ימים.
האתר התפרסם בעקבות סדרה של ספרים שכתב הסופר האיטלקי אנדראה קמילרי שבמרכזם דמותו של "המפקח מונטלבנו" .
בחלק מספרים אלו התחוללה העלילה באזור המצוק הלבן והסביבה.
הבמאי הסיציליאני ג'וזפה טורנאטורה צילם חלק מסרטיו באתר זה וביניהם הסרטים "מלנה" (בכיכובה של מוניקה בלוצ'י), אהבה במלחמה ואריתימיה (Arritmìa).
כמו כן צילם טורנאטורה באתר מספר פרקים של הסדרה על "המפקח מונטלבנו" של אנדראה קמילרי.
המדרגות היא מיני-סדרת טלוויזיה מסוגת דרמת פשע אמריקאית, שנוצרה ונכתבה על ידי אנטוניו קמפוס ומגי קון, המבוססת על מיני סדרת דוקו-דרמה משנת 2004 באותו השם, שיצר ז'אן-קסבייר דה לסטרד.
בסדרה מככב קולין פירת' בתור מייקל פיטרסון, סופר שהורשע ברצח אשתו קתלין פיטרסון (טוני קולט), שנמצאה מתה מתחת לגרם המדרגות בביתם.
הסדרה הוקרנה לראשונה ב - HBO Max ב-5 במאי 2022.
מייקל פיטרסון, סופר פשע, מואשם שהכריח את אשתו קתלין למוות לאחר שנמצאה מתה בתחתית גרם מדרגות בביתם.
קולין פירת - מייקל פיטרסון
טוני קולט - קתלין פיטרסון
רוזמרי דוויט - קנדיס האנט זמפריני
ז'ולייט בינוש - סופי ברונט
פארקר פוזי - פרדה בלאק
סופי טרנר - מרגרט רטליף
אודסה יאנג - מרתה רטליף
פטריק שוורצנגר - טוד פיטרסון
דיין דיהן - קלייטון פיטרסון
אוליביה דג'ונג - קייטלין אטוואטר
מייקל סטולברג - דייוויד רודולף
טים גיני - ביל פיטרסון
קווין סייזמור - מארק זמפריני
רוברט קרייטון - רון גרט
קורי סקוט - בתור ארט הולנד
ג'סטיס ליק - טום מאהר
ריאן לואיס - ברוס קמפבל
ג'ואל מקינון מילר - לארי פולארד
טריני אלווארדו - פטרישיה סו פיטרסון
קאלן מוס - ג'ים הארדין
טרי וויבל - סוניה פייפר
סוזן פורפאר ב-ד"ר דבורה רדיש
ג'ייסון דייוויס - פרד אטוואטר
פרנק פיי - דניס פונסט
אנטוניו קמפוס, החל לפתח ולכתוב תסריט לסדרת הפשע האמיתי, המדרגות בשנת 2008. ב-21 בנובמבר 2019, הוכרז ש - "Annapurna Television" הכניסה את הפרויקט באופן רשמי לפיתוח ורכשה את הפרויקט לרשתות פרימיום ולשירותי סטרימינג.
קמפוס צורף לצוות התסריטאים כמו גם להפקה בפועל לצד האריסון פורד.
ב-22 בספטמבר 2020, במהלך ראיון על סרטו החדש תמיד השטן עם ראיין ג'ונסון עבור מגזין אינטרוויו, חשף קמפוס ש-HBO Max החלה בהפקת הסדרה.
ב-31 במרץ 2021, הוכרז שהסדרה תורכב מ-8 פרקים, כאשר קמפוס מוגדר בתור ראנר ובמאי של 6 מהפרקים ומגי קון מגי קון (סיפור פשע אמריקאי) מצטרפת כתסריטאית, במאית ומפיקה.
בנוסף פורסם כי פורד לא יהיה אחד מהמפיקים בפועל.
ב-19 ביולי 2021, הוכרז כי ליי ג'ניאק אמור לביים שני פרקים של הסדרה.
האריסון פורד היה אמור לככב בתחילה בתפקיד הראשי של מייקל פיטרסון לפני שהוחלף על ידי קולין פירת' במרץ 2021. בחודש שלאחר מכן, טוני קולט לוהקה לתפקיד ראשי.
רוזמרי דה ויט, ז'ולייט בינוש ופארקר פוזי לוהקו לתפקידים ראשיים במאי 2021, עם סופי טרנר, אודסה יאנג, פטריק שוורצנגר, דיין דיהן, אוליביה דה-ג'ונג ומייקל סטולברג לוהקו בחודש לאחר מכן.
ביולי 2021, לוהקו טים גיני ווינסנט ורמיניון לתפקידים חוזרים בסדרה.
באוגוסט 2021 לוהק ג'סטיס ליק לתפקיד חוזר.
הצילום העיקרי של הסדרה החל ב-7 ביוני 2021 באטלנטה, ג'ורג'יה, והיה אמור להסתיים בנובמבר 2021.
המדפיסים הֶעלִיץ (או האליץ; בכתיב עברי: הליץ) היו שלושה אחים יהודיים בפולין של אמצע המאה ה-16, שייסדו את בית הדפוס היהודי הראשון בקרקוב בסביבות שנת ה'ר"ץ (1530).
האחים התנצרו ועסקו בהטפה לנצרות על ידי הדפסת ספרי מיסיון בד בבד עם הדפסת ספרים יהודיים.
הקהילה היהודית בקרקוב הטילה חרם על הספרים שהודפסו בבית הדפוס שבבעלותם, וחויבה בקנסות כבדים עקב כך.
אחד האחים שב ליהדותו בקושטא כעבור זמן, ובנו המשיך את המסורת המשפחתית בהדפסת ספרות תורנית.
שלושת האחים, שמואל אשר ואליקים, היו בניו של חיים מהעיר האליץ' (העליץ' או העליטש, ביידיש) שעל הדנייסטר, בגליציה המזרחית (כיום במערב אוקראינה).
לפי המשוער למדו את מלאכת ההדפסה בפראג אצל המדפיס גרשון הכהן.
הם הקימו את בית הדפוס, שהיה הדפוס היהודי הראשון בפולין, בסביבות שנת ה'ר"ץ.
בשנים הראשונות הדפיסו בו חמישה חומשי תורה (ה'ר"ץ), ארבעה טורים חלק יורה דעה (ה'ר"ץ), הגדה של פסח (ה'רצ"א), "איסור והיתר" לרבי יצחק מדורא (ה'רצ"ד), "מרכבת המשנה" ("ספר של רבי אנשיל") (ה'רצ"ד).
בסביבות שנת ה'רצ"ה נפרד אשר משני אחיו, והם המשיכו להדפיס בעיקר ספרים שימושיים ביידיש כמו "אזהרת נשים" (ה'רצ"ה-ה'רצ"ו), "קערת כסף", ו"אורח חיים" לרא"ש (ה'רצ"ה-ה'רצ"ו), שהעידו על חוש מסחרי מפותח.
למרות פירוק השותפות בהדפסה, המשיכו האחים להיות שותפים במסחר הספרים.
בשנת ה'רצ"ז התנצרו שלושת האחים עקב סיבה בלתי ידועה, ייתכן שבעקבות קשיים כלכליים, והם החליפו את שמותיהם לשמות נוצריים: אנדריי (שמואל), פאולוס (אשר) ויוהנס (אליקים).
בעקבות כך הפסיקו היהודים לקנות ספרים שהודפסו בבית הדפוס שלהם או שנמכרו על ידם, ואף שרפו את הספרים שכבר היו ברשותם (אפילו דגים מלוחים לא הותרו לעטוף בדפי הספרים, מחשש טריפה).
האחים פנו למלך פולין זיגמונט הראשון בתלונה על ההפסדים הכספיים שנגרמו להם, והוא הטיל איסור על ייבוא ספרים יהודיים לפולין, כדי לאפשר לאחים מונופול על הספרים היהודיים בפולין, וכן אישר להם לגבות חובות מבעלי חוב יהודים על פי עדים נוצריים.
לאחר התנצרותם המשיך יוהנס להדפיס ספרים יהודיים.
יוהנס הדפיס ארבעה טורים חלק אורח חיים בשנת ה'רצ"ח, ומחזור כמנהג פולין בתקופה זו.
לפי אברהם מאיר הברמן כתבו המגיהים, שהיו יהודים, בקולופון של המחזור ברמז על ייעודו של המחזור לשריפה:
(ההדגשה אינה במקור), אם כי יצחק יודלוב טוען שמדובר בשיבוש יהודי נפוץ בין האות ח' לאות ג', והמדפיסים שהתנצרו כינוהו בשם המקובל אצל ההמון.
ממהדורה זו שרד עותק אחד בלבד ב"אוסף שוקן" המצוי כיום בספרייה הלאומית.
בשנת ה'ש' הדפיס פסקים ושו"ת רבי שלום שכנא מלובלין ככל הנראה בלי הסכמתו.
מצבם הכלכלי של האחים הורע ביותר מחמת החרם היהודי על סחורתם, והם לוו כסף מסוחר ספרים נוצרי בשם מרטין זיבנאייך שקיבל את הספרים שהיו במחסניהם כפיקדון.
הסוחר ניסה להחליף את הספרים בסחורה אחרת על ידי סוחר יהודי בשם שמעון מבוכניה, אך הלה לא הסכים להחליף את הספרים.
המלך הטיל ב-31 בדצמבר 1539 (כ' בטבת ה'ש') על ועדה המורכבת מאנשי כמורה להעריך את שוויים של כ-3,500 ספרים והם אמדו אותם בסכום של 1,600 פלורינים.
הקהילות היהודיות של קראקוב ופוזנן הוכרחו לקנות את הספרים בסכום זה שאותו שילמו במשך שלוש שנים.
לפירעון צורפה גם הקהילה היהודית בלבוב לפי בקשתן של שתי הקהילות שלא יכלו לעמוד בתשלומים לבדן.
הקהילות אמנם שילמו את הסכום, אך השמידו את הספרים.
לאחר פרשה זו חדל יוהנס מהדפסת ספרים עבריים ועבר להדפסת ספרים לועזיים.
בנו של יוהנס, לוקאס העליץ, שימש אף הוא כמדפיס בפוזנן.
בסביבות שנת ש"י שב שמואל (אנדריי) ליהדותו בקונסטנטינופול, וחזר לעסוק במלאכת הדפוס.
בשנים ה'שי"ב–ה'שי"ג הוא הדפיס את התנ"ך בשם "ארבעה ועשרים" בתחילת הספר כתב: .
את הדברים האלו כתב גם בספר "מעשה יהודית" ובספר שערי דורא שהדפיס בשנית.
בנו חיים עסק גם הוא במלאכת הדפוס והוא נזכר כמדפיס ב"שו"ת מהריב"ל" של מהר"י בן לב.
המדריך למשקיע המתחיל הוא ספר העוסק בהשקעות בתעודות סל המתחקות אחר מדדים.
הספר נכתב על ידי ג'ון סי בוגל, הידוע בתור אחד מחלוצי ההשקעה הפסיבית.
הספר יצא לאור בשנת 2007. בשנת 2017 יצאה מהדורה שנייה ומעודכנת לשנת 2016. הספר יצא בתרגום לעברית בשנת 2021 בהוצאת סלע מאיר בשם "המדריך למשקיע המתחיל".
זהו הספר השלישי בסדרת "הספר הקטן" של הוצאת ויילי.
הסדרה כוללת את "הספר הקטן שמנצח את השוק" מאת ג'ואל גרינבלט (ויילי, 2005) ו"הספר הקטן של השקעות ערך" מאת כריסטופר ה.
בהשראת הסדרה נכתב הספר "השקעות לעצלנים".
בוגל פיתח אסטרטגיית השקעות המושתתת על קרנות נאמנות המתחקות אחר מדדים באמצעות תעודות סל.
באופן זה המשקיעים מפזרים את השקעתם ויכולים ליהנות מהתשואה הממוצעת במדדים תוך הקטנת רמת הסיכון של ההשקעה.
בהמשך הקים בוגל את קבוצת ההשקעות ואנגארד ויישם בה את אסטרטגיית ההשקעה שלו.
לתפיסתו של בוגל, הניסיון לנצח את השוק "הוא משחק מפסיד", ו"ככל שהמנהלים והברוקרים מרוויחים יותר עמלה, המשקיעים מרוויחים פחות".
לתפיסתו של בוגל, שוק המניות נשלט על ידי משקיעים מנוסים, דוגמת קרנות הון סיכון וחברות גדולות.
לפיכך המפסידים בבורסה הם קהל המשקיעים הלא מנוסה.
הספר אינו מתיימר להסביר איך להרוויח, אלא אמור להציע דרך לשמור על הערך, הזמינה למשקיע הקטן והלא מנוסה באמצעות כלי השקעה זמינים וזולים - "תעודת סל".
הספר המקורי באנגלית מדורג על ידי אמזון במקום הראשון ברשימת רבי המכר בנושא השקעות ובמקום התשיעי בנושא כספים.
המדריך לרצח לילדות טובות היא סדרת טלוויזיה בריטית המבוססת על הרומן של הולי ג'קסון באותו שם, בעיבוד של פופי קוגן, בבימויה של דולי וולס, ואשר פותחה על ידי Moonage Pictures עבור BBC Three.
צילומי הסדרה הסתיימו באוגוסט 2023.
הסדרה עלתה לשידור ב-1 באוגוסט 2024, העונה הראשונה כוללת ששה פרקים.
בנובמבר 2024 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
פיפ פיץ-אמובי (אמה מאיירס) מרגישה שרצח תלמידת בית הספר המקומית אנדי בל לא נחקר מספיק ביסודיות, והרוצח שהורשע סאל סינג, אולי לא אשם.
חמש שנים אחרי הרצח היא עושה עבודת גמר בנושא הרצח ומתחילה לחקור את המקרה לעומק.
אמה מאיירס בתור פיפה (פיפ) פיץ-אמובי - נערה בתיכון, חוקרת את תעלומת ההעלמות של אנדי בל
קיטי אנדרסון - בתור פיפה הצעירה
זאין איקבל בתור ראווי סינג - אח של סאל, עוזר לפיפה לפתור התעלומה
אשה בנקס בתור קארה וורד - החברה הכי טובה של פיפה
יהלי מרגלית טופול בתור לורן גיבסון - חברה של פיפה
ג'וד מורגן-קולי בתור קונור ריינולדס- חבר של פיפה
רייקו גוהרה בתפקיד זאק צ'ן - חבר של פיפה
ג'ורג'יה ארון בתור אמה האטון - הייתה חברה של אנדי בל
ג'סיקה וובר בתור נאט דה סילבה - הייתה חברה של אנדי בל
הנרי אשטון בתור מקס הייסטינגס - היה בחבורה של סאל
קרלה וודקוק בתור בקה בל - אחותה של אנדי בל
יסמין אל-ח'ודהירי בתפקיד נעמי וורד- אחות של קארה, הייתה בחבורה של סאל
מתיו ביינטון בתור אליוט וורד - מורה לספרות בבית הספר, אבא של נעמי וקארה
ג'קסון ביוז בתור דניאל דה סילבה - שוטר, אח של נאט דה סילבה
אנה מקסוול מרטין בתור ליאן אמובי - אמא של פיפה
אינדיה לילי דייוויס בתור אנדי בל - נעלמה לפני חמש שנים
ראול פאטני בתור סאל סינג - היה בזוגיות עם אנדי, הודה ברצח שלה והתאבד
אורלה היל בתור רובי פוקקרופט - מושא האהבה של קארה
גארי בידל בתפקיד ויקטור אמובי - אביה החורג של פיפה
מיטו פאניקוצ'י בתור סטלה צ'פמן
אנאבל מוליון בתור רוזי הייסטינגס - אמא של מקס
אדם אסטייל בתור טובי הייסטינגס - אבא של מקס
מתיו חאן בתור דילן - לוקח סמים במסיבת רייב
מאט צ'יימברס בתור ג'ייסון בל - אבא של בקה ואנדי
אפרים OP סמפסון בתור ג'ייק לורנס - היה בחבורה של סאל ועזב
בספטמבר 2022, הפרויקט הוכרז כעיבוד טלוויזיה של BBC Three לרומן של הולי ג'קסון.
דולי וולס נבחרה לביים את הפרויקט מתסריט של פופי קוגן, לצד זיה אחמד, אג'וק איבירונקה ורובי תומאס.
הסדרה תופק על ידי פלורנס ווקר, והמפיקים בפועל כוללים את מת'יו ריאד, מת'יו בוץ' ופרית' טיפלאדי עבור Moonage Pictures, ולוסי ריצ'ר ודניאלה סקוט-האוטון עבור ה-BBC, יחד עם וולס, הולי ג'קסון וקוגן.
ביוני 2023, ההפקה פרסמה שאמה מאיירס וזאין איקבל לוהקו לתפקידים הראשיים של פיפ וראווי.
הצילומים התרחשו ברחבי בריסטול, בריטניה, כולל מערות רדקליף והרכבת של עמק אבון.
המדריך לרצח לילדות טובות הוא רומן ביכורים מסתורי למבוגרים צעירים מאת הסופרת הולי ג'קסון.
הרומן הוא הראשון בסדרה של שלושה רומנים ונובלה אחת: המדריך לרצח לילדות טובות (2019); ילדה טובה, דם רע (2020), סיכוי טוב למות (2021); ו-Kill Joy (2022).
העלילה עוקבת אחר חקירה שבוצעה על ידי חובבת פשע אמיתי בת ה-17 פיפה "פיפ" פיץ-אמובי, תלמידת תיכון בעיירה הבדיונית ליטל קילטון, בקינגהאמשייר (או פיירוויו, קונטיקט בגרסה האמריקאית).
פיפ מתכננת לחקור מקרה רצח והתאבדות בן חמש שנים של התלמידה הפופולרית אנדריאה "אנדי" בל והתאבדותו של ה"רוצח" שלה סלאל "סאל" סינג במסווה של פרויקט בית ספרי.
מטרותיה הן לזכות את סאל, שהיא משוכנעת שהואשם אישום שווא ברצח אנדי בל, ולחשוף את העבריין האמיתי, שפיפ מאמינה שהוא עדיין חופשי.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2022 ותורגם על ידי יעל אכמון.
הספר הראשון עובד לסדרת טלוויזיה "המדריך לרצח לילדות טובות" בכיכובה של אמה מאיירס.
הסדרה עלתה בערוץ BBC Three ב-1 ביולי 2024.
לפני חמש שנים, מקרה רצח-התאבדות טראגי הרעיד את העיירה הקטנה קילטון כאשר תלמידת בית ספר אנדי בל נרצחה באכזריות והחבר שלה, סאל סינג, הואשם ברצח שלאחריו כביכול נטל את חייו.
אבל פיפה בת ה-17, משוכנעת שהרוצח האמיתי עדיין בחוץ.
היא מתיידדת עם אחיו הצעיר של סאל ראווי ופותחת בחקירה במסווה של פרויקט בית ספרי.
החקירה מציבה את פיפ בסכנת חיים אך היא עדיין ממשיכה.
הספר נבחר לאחד הספרים הטובים ביותר של 2020 על ידי בארנס ונובל וקיבל את השבחים הבאים:
רשימה קצרה של פרס YA Book (2020)
ילדה טובה, דם רע (2020) - תורגם לעברית
הרומן ממשיך מהמקום שבו הסתיים הספר הראשון, כאשר פיפה "פיפ" פיץ-אמובי הוכתרה כבלשית חובבת באינטרנט לאחר שיצרה פודקאסט בשם "המדריך לרצח לילדות טובות" המבוסס על האירועים שהתרחשו ברומן הקודם.
עם זאת, פיפ הבטיחה לעצמה שהיא לעולם לא תיקח עוד תיק לאחר שכמעט נהרגה ואיבדה את הכלב האהוב שלה בארני.
אבל כשחברה, קונור ריינולדס, מגיע אליה, ומבקש ממנה לחקור לאן נעלם אחיו הנעדר, ג'יימי ריינולדס היא מרגישה כי הוא נחטף.
פיפ מסרבת לחקור בעצמה ומבקשת מקונור לשתף פעולה עם המשטרה באומרה שהיא תדבר עם הבלש הוקינס.
אבל מאחר שהמשטרה לא נוקטת פעולה כלשהי היא מחליטה שהיא תחקור מקרה אחד אחרון עבור קונור.
פיפ מתחילה לחפור בעבר ובהווה של ג'יימי, עורכת ראיונות ומחברת רמזים.
כשהיא מתקרבת לאמת, היא מבינה שהמקרה של ג'יימי קשור לרשת פלילית אפלה ומסוכנת המעורבת בפעילויות לא חוקיות כמו סחר בסמים וסחר בבני אדם.
לא רק זה, אלא שזה נראה כאילו מישהו תמיד צעד אחד לפניה ומנסה למנוע ממנה לחשוף את האמת.
כשהיא מעמיקה בחקירה, פיפ מוצאת את עצמה על הכוונת של רוצח חסר רחמים, שנראה כי הוא מכיר כל צעד שלה, ויעשה הכל כדי שהאמת לא תתגלה.
הסכנה היא אמיתית, וחייה של פיפ בסכנה כשהיא דוהרת נגד הזמן כדי למצוא את ג'יימי ולעצור את הפעילות הפלילית.
הספר היה ברשימה הקצרה לפרס YA Book לשנת 2021.
סיכוי טוב למות (2021) - תורגם לעברית
בעקבות האירועים של "ילדה טובה דם רע" פיפ נותרה בטראומה נפשית ולא מסוגלת לישון בלילה.
חייה נמצאים בשפל של כל הזמנים, הדברים מקבלים תפנית לרעה כשהיא הופכת למטרה של סטוקר אנונימי בלתי נלאה.
הוא שולח לה הודעות קבועות, שואל אותה את אותה שאלה " מי יחפש אותך כשאת זו שתעלמי?" בהתחלה, פיפ מנסה להתעלם מהאיומים, בתקווה שזה רק טרול אינטרנטי, אבל כאשר ההודעות הופכות תכופות יותר ונוכחות הסטוקר מתקרבת יותר ויותר לביתה, היא מתחילה להבין שהסכנה היא אמיתית, קרובה ובלתי נמנעת.
למרות הפצרותיה הנואשות, המשטרה מסרבת לקחת אותה ברצינות, ומשאירה את פיפ להתמודד לבד עם הסטוקר.
כעת כאשר היא בעלת ניסיון בפתרון רציחות וחשיפת האמת, פיפ מתחילה לחפור עמוק יותר לתוך התעלומה.
היא משתמשת במשאבים ובאנשי קשר, מראיינת אנשים ועוקבת אחר לידיים, אבל ככל שהיא מתקדמת, כך היא מבינה שהסטוקר הוא מישהי שקשורה באופן הדוק למקרי העבר שחקרה ויש לה שאיפות נקמה נגדה.
נראה שהסטוקר יודע עליה הכל, כל מהלך, כל מחשבה, וכשפיפ מוצאת את עצמה תחת מעקב כל הזמן, היא מתחילה להרגיש שאין לאן לברוח.
ככל שהחקירה מתקדמת, פיפ מגלה שהסטוקר הוא רוצח סדרתי מסוכן שפעיל כבר שנים, ומכוון לנשים צעירות ומבריקות כמוה.
הרוצח נראה כל הזמן צעד אחד קדימה, ונותן לפיפ הרגשה שתמיד צופים בה ושאין לאן לברוח.
ההימור גבוה מתמיד, והיא מבינה שהפעם, היא לא רק מנסה לפתור מקרה - היא מנסה להציל את עצמה מלהפוך לקורבן הבא של הרוצח.
Kill Joy (2021) - טרם תורגם לעברית
"Kill Joy" היא נובלה מקדימה המתרחשת זמן קצר לפני הספר הראשון בסדרה.
הספר עוקב אחר האירועים המתרחשים במסיבת יום ההולדת של חבר, אשר מיועדת להיות אירוע תעלומת רצח בנושא שנות ה-20. בהתחלה, פיפ לא מתרגשת מהרעיון של חקירת רצח מדומה, ומעדיפה להישאר בבית ולעבוד על פרויקט בית הספר שלה לשנת הלימודים הקרובה, אבל היא מחליטה להשתתף למען חבריה.
ככל שהלילה נמשך, פיפ מוצאת את עצמה נשאבת לחקירה סביב מקרה הרצח הבדיוני של רג'ינלד רמי.
תוך שימוש באינטלקט החד שלה ובעין החדה לפרטים כדי לחבר את הרמזים, היא נקלעת עד מהרה למשחק הזה של תככים והונאה ומוצאת את עצמה נהיית יותר ויותר מושקעת בתיק, נחושה להיות זו שתפצח אותו ותחשוף את האמת.
כשהלילה מגיע לסיומו, פיפ נשארת עם ההבנה שהיא לא מסוגלת לעמוד בפני כוחו של הלא נודע, ושאולי המשחק הזה הוא לא רק משחק, אלא הקדמה לחקירה גדולה וחשובה יותר בחיים האמיתיים.
היא מחליטה לחקור התאבדות-רצח טראגית מקומית ידועה לשמצה שאולי תצליח לפתור.
בספטמבר 2022, נחשף ש-BBC Three הזמינה עיבוד טלוויזיוני לספר מ־Moonage Pictures עם עיבוד טלוויזיוני של פופי קוגן.
ביוני 2023, ג'קסון חשפה שהפקת הסדרה החלה, והכריזה שאמה מאיירס וזאין איקבאל לוהקו לתפקידים הראשיים של פיפ וראווי.
הסדרה בשם "המדריך לרצח לילדות טובות" כוללת שישה פרקים וזמינה לצפייה בנטפליקס.
המדרגות הפיניקיות (באיטלקית: La Scala Fenicia) הן מדרגות חצובות בסלע המובילות מהנמל מארינה גראנדה, של האי קפרי, למעלה למונטה סולארו ובדרכן חיברו בין קפרי ובין אנאקפרי.
למרות שם המדרגות, ההנחה היא שהן לא נחצבו על ידי פיניקים, אלא על ידי מתיישבים יוונים במאה השישית או השביעית לפני הספירה.
יש 921 מדרגות עליהן עברו האנשים במשך אלפי שנים, כשהם נושאים מזונות, חפצים שונים, חומרי בניה ואפילו מים, שחסרו בחלק העליון.
את נשיאת הדברים עשו, בדרך כלל, הנשים, הגברים עסקו בחקלאות וברעיית בעלי חיים.
עד שנת 1874 המדרגות היוו הקשר היחיד בין אנאקפרי לקפרי - בשנה זו נסללה הדרך הראשונה, דרך צרה ומפותלת.
לא תמיד היו יחסים טובים בין תושבי שתי העיירות, קפרי ואנאקפרי.
בשנת 1493 פרצה מגפה בקפרי ואנשי אנאקפרי הציבו מחסום בדרך אליהם, שער ברזל כבד.
אנשי קפרי באו בלילה, פירקו את השער והטילו אותו לתהום.
מה שנשאר זו מסגרת השער, הקרויה "השער המבדיל" (Porta della Differenza).
בדרך המדרגות הנמשכת לאורך 1,7 קילומטרים, יש מקום בו נחרטו בסלעים, לצד הדרך, סימני צלב.
הדבר נעשה, כדי להרחיק מעולי הרגל רוחות רעות.
הסופר אקסל מונתה מזכיר את המדרגות בספרו מגילת סן מיקלה והיום המדרגות קרויות על שמו, Viale Axel Munthe.
המדריך לימים הקרובים הוא רומן עם יסודות של מדע בדיוני ופנטזיה פרי עטו של יואב בלום.
הספר שייך לז'אנר של פנטזיה אורבנית המותח ביקורת על החברה המודרנית.
הספר יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת כתר.
ועלה לשלב הסופי של פרס גפן בשנת 2016.
העלילה מספרת על בן שוורצמן, עיתונאי כושל, שקונה בחנות ספרים ספר שהכתוב בכריכתו האחורית פונה אל שוורצמן ומדריך אותו מה לעשות.
הספר, שהוא למעשה גם הספר שהקורא מחזיק, מדריך את שוורצמן לכל אורך העלילה.
יואב בלום בעצמו מופיע בספר כמי שפרסם את הספר על שמו על אף שהוא לא מי שכתב את הספר.
כאשר שוורצמן מגיע הביתה הוא פותח את הספר, והספר מנחה אותו לארוז תיק ולברוח מהבית יחד עם בקבוק ויסקי שקיבל מזקן ערירי.
העלילה מתארת מציאות בה ניתן להכניס חוויות לתוך משקה כך שהשותה אותו חש כאילו הוא בעצמו חווה את החוויה.
המדע המרכזי הוא כינוי לכימיה בשל תפקידה בחיבור בין המדעים הפיזיקליים – הכוללים את הכימיה – לבין מדעי החיים, מדעי התרופות ומדעים יישומיים כגון רפואה והנדסה.
טיבו של קשר זה הוא אחד הנושאים המרכזיים בפילוסופיה של הכימיה ובתחום הסיינטומטריה .
הביטוי זכה לפופולריות בעקבות ספר הלימוד של תאודור ל.
בראון וה' יוג'ין לה־מיי, Chemistry: The Central Science, שיצא לאור לראשונה בשנת 1977, והמהדורה ה־15 שלו פורסמה בשנת 2021.
תפקידה המרכזי של הכימיה בא לידי ביטוי בסיווג השיטתי וההיררכי של המדעים שהציע הפילסוף הצרפתי אוגוסט קונט.
לפי סיווג זה, כל תחום מספק מסגרת כללית יותר לתחום שבא אחריו (מתמטיקה ← אסטרונומיה ← פיזיקה ← כימיה ← ביולוגיה ← מדעי החברה).
בשנת 2006 הציעו שני חוקרים מטקסס, באלבאן וקליין, דיאגרמה חלופית של סידור חלקי של המדעים.
ניתוחי ציטוטים משותפים בסיינטומטריה מצביעים על כך שביוכימיה היא כיום התחום המקושר ביותר למדעים אחרים.
וכי מתמטיקה נתפסת לעיתים כתחום החודר לכל המדעים, ולכן גם היא מועמדת בולטת לתואר תחום "מרכזי".
בדיאגרמה זו, התחומים הנמוכים (פיזיקה וכימיה) אינם ניתנים לצמצום מלא לתחומים הגבוהים יותר, שכן התחומים הגבוהים מכילים רעיונות ותופעות מגיחות (emergent) – מושגים או תכונות חדשות הנובעים מאינטראקציות מורכבות ברמה נמוכה יותר.
תכונות אלו ניתנות להסבר ברמה הבסיסית לאחר מעשה, אך קשה לחזות את הופעתן מראש רק על סמך החוקים הפיזיקליים או הכימיים, בשל המורכבות הרבה של האינטראקציות.
לדוגמה, הקשרים והחוקים הכימיים אינם ניתנים לחיזוי פשוט רק מתוך פיזיקה, ובמקביל תהליכים ביולוגיים אינם ניתנים לחיזוי ישיר רק מתוך כימיה.
כך, הכימיה נשענת על הבנה של חוקי הפיזיקה השולטים בחלקיקים כמו אטומים, פרוטונים, נייטרונים, אלקטרונים, תרמודינמיקה וכו', אם כי הוכח שטרם "צומצמה באופן מלא" למכניקת הקוונטים.
מושגים כמו מחזוריות היסודות והקשרים הכימיים הם מושגים מגיחים – כלומר, הם מעבר לכוחות היסוד שמוגדרים על ידי הפיזיקה.
באופן דומה, הביולוגיה אינה ניתנת לצמצום מלא לכימיה, אף על פי שה"מכונות" האחראיות על החיים מורכבות ממולקולות.
למשל, ניתן לתאר את מנגנון האבולוציה במונחים כימיים דרך ההבנה שזו כרוכה במוטציה בסדר זוגות הבסיסים ב־DNA של אורגניזם.
עם זאת, הכימיה אינה יכולה לתאר את התהליך במלואו, שכן היא אינה כוללת מושגים כמו ברירה טבעית, שהם המניעים את האבולוציה.
הכימיה היא יסודית לביולוגיה משום שהיא מספקת מתודולוגיה לחקר והבנת תרכובת אורגנית שמרכיבות את התאים.
הקשרים שיוצרת הכימיה מתקיימים דרך תתי־תחומים שונים המשתמשים במושגים מתחומי מדע רבים.
כימיה ופיזיקה נדרשות יחד בתחומים כמו כימיה פיזיקלית, כימיה גרעינית וכימיה תאורטית.
כימיה וביולוגיה נפגשות בתחומים כמו ביוכימיה, כימיה רפואית, ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה כימית, גנטיקה מולקולרית ואימונוכימיה.
כימיה ומדעי כדור הארץ מצטלבות בתחומים כמו גיאוכימיה והידרולוגיה.
המה מליני , שחקנית ובמאית הודית.
זוכת פרס פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1973.
תפקידה הראשון היה לצידו של ראג' קאפור.
סרטה הבולט ביותר עד היום הוא "סיטה וגיטה", שהיה עיבוד מודרני לספר מאת מארק טוויין "בן המלך והעני", וצולם בשנת 1972, זכה באותה שנה בסרט השנה.
מליני שיחקה בסרטים רבים לצידו של דהרמנדרה, ביניהם "עליבאבא ו-40 השודדים", "ראג'ה אהובי", "שולאי", "סאמרט" ועוד.
בנוסף לקריירת המשחק שלה, החלה מליני גם לביים סרטים.
הסרט הראשון אותו ביימה נקרא "רקדנית קברה" בשמו הבינלאומי, ובו שיחקו שחקנים כמו מיתהון צ'קרבורטי, שאהרוח' ח'אן, ג'יטנדרה ודימפל קפדיה.
סרט נוסף בו השתתפה היה "מישהו שומר עלי".
בסרט זה, שצולם בשנת 2003 מתחיני שיחקה לצד אמיטאב באצ'אן, שחקן לצידו שיחקה בסרטים רבים כמו "גורל", "לב חצוי", "שבעה אחים לשבע כלות", "חוק עיוור", "הכופר" ועוד.
בנוסף, היא ובאצ'אן שיחקו תפקידי אורח בסרט "ויר וזארה" לצד שאה-רוח' ח'אן ופריטי זינטה.
מליני מונתה ב-2003 על ידי נשיא הודו עבדול קאלאם לחברת הרג'יה סבהה, בו כהנה עד 2009. ב-2014 היא נבחרה ללוק סבהה מטעם מחוז בחירה באוטר פרדש.
מליני חברה במפלגת העם ההודית.
מליני היא אשתו השנייה של השחקן דהרמנדרה ולשניים שתי בנות.
המהדורה החמש-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, שבה עוצבה אנציקלופדיה בריטניקה מחדש, הופיעה ב-1974. תהליך יצירתה החל בשנת 1960, והשתתפו בו 300 עורכים, 200 יועצים, ולמעלה מ-4,000 כותבי ערכים.
במהדורה זו עברה הבריטניקה שינוי רדיקלי, שבמסגרתו פוצלה לשלושה חלקים:
פרופדיה (Propædia) בת הכרך היחיד
מיקרופדיה (Micropædia) בת עשרה כרכים
מאקרופדיה (Macropædia) בת תשעה-עשר כרכים.
בשנת 1985 עברה המהדורה החמש-עשרה ארגון מחדש, ששינה את תכולתה ואת מספר כרכיה:
מיקרופדיה (Micropædia) בת שנים-עשר כרכים
מאקרופדיה (Macropædia) בת שבעה-עשר כרכים.
שנים אחדות נמנעו עורכיה מהפיכתה לזמינה באינטרנט, אולם עקב התחרות הגוברת מצדן של אנציקלופדיות אחרות, ובפרט אנקרטה, הושק שירות אנציקלופדי מקוון בתשלום של אנציקלופדיה בריטניקה ולו מאות אלפי מנויים.
הפרופדיה (Propædia) בת הכרך היחיד היא הראשון מבין שלושת חלקי המהדורה החמש-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה.
הפרופדיה תוכננה כסידור לפי נושאים של ערכי הבריטניקה, המשלים לסדר האלפביתי של שני החלקים האחרים.
בדומה לבריטניקה עצמה, מטרות תרשים הידע נחלקות לשלוש: אפיסטמולוגית, חינוכית וסידורית.
בתחום האפיסטמולוגי, מטרת התרשים היא לספק סיווג שיטתי והיררכי לכל הידע האנושי, מקבילה בת המאה העשרים ל"שרשרת הגדולה של הקיום" והתרשים של פרנסיס בייקון ב-Instauratio magna.
בתחום החינוכי, הפרופדיה פורשת תוכנית לימודים לכל דיסציפלינה גדולה, מעין "מפת דרכים" לתלמיד המעוניין ללמוד תחום מסוים בשלמותו.
לבסוף, הפרופדיה מתפקדת כתוכן עניינים מורחב בעבור המיקרופדיה והמאקרופדיה; לדברי מתכננה, מורטימר ג'.
אדלר, כל ערכי הבריטניקה הותוו על בסיס "תרשים הידע".
ה"תרשים" כולל עשרה חלקים, ולכל אחד מהם מסה פותחת.
עשרת מחברי המסות היו גם האחראים לפיתוח התרשים, איש איש בתחום התמחותו, תוך התייעצות ושיתוף פעולה עם כמה מלומדים אחרים; בסיכומו של דבר, שמונים ושבעה אנשים (בהם אישה אחת בלבד) היו מעורבים בפיתוח "תרשים הידע" .
טבלה: עשרת חלקי "תרשים הידע האנושי"
כל אחד מהחלקים מחולק ל-2-7 חטיבות, המחולקות בתורן ל-2–11 מחלקות.
מחלקות אלה יוצרות את הקטגוריות הבסיסיות של הידע בתרשים, ולכל אחת מהן ניתן קוד מספרי בן שלוש ספרות, המסמל את מיקומה בהיררכיה של התרשים.
למשל, המחלקה "טכנולוגיה צבאית" קיבלה את הקוד "736" שמשמעו שהיא המחלקה השישית בחטיבה השלישית ("תחומים טכנולוגיים עיקריים") בחלק השביעי ("טכנולוגיה").
לוכסן מופיע כאשר הקוד של החלק, החטיבה או המחלקה הוו בן יותר מספרה אחת; לדוגמה, המחלקה "היסטוריה ופילוסופיה של הלוגיקה" נושאת את הקוד "10/11" המציין כי היא המחלקה הראשונה בחטיבה הראשונה ("לוגיקה") בחלק העשירי ("ענפי הידע").
אנציקלופדיות אחרות סיפקו תרשימי ידע דומים.
במבוא לאנציקלופדיה הגדולה המפורסמת (שיצאה לאור בין השנים 1751 ו-1766), דני דידרו הציג מפת-דרכים של הידע שרווח בתקופתו.
תחת ההשראה של דוגמה זו, במכתב מ-15 בנובמבר 1812, דוגאלד סטיוארט הציע לארצ'יבלד קונסטבל, הבעלים והמוציא לאור של הבריטניקה, שהתוֹסף למהדורתה החמישית ייפתח בסדרה של דיסרטציות שיסדרו ויארגנו את הידע האנושי.
דוגמה מאוחרת יותר היא ויקיפדיה, העושה שימוש במערכת של קטגוריות כדי להציג את רשת הקשרים ההדדיים בין ערכיה; על אף הדמיון לפרופדיה בייעודה ותמציתיותה, רשת הקטגוריות הוויקיפדית איננה היררכית לגמרי.
כמו כן, בוויקיפדיה יש פורטלים, שכל אחד מהם מיועד לספק לקהל הקוראים סקירה של תחום ידע מסוים.
ה"תרשים" היה הפרויקט האישי של מורטימר ג'.
המיקרופדיה (Micropædia) היא החלק השני של האנציקלופדיה בריטניקה.
השם "מיקרופדיה" הוא חידוש לשוני שהגה מורטימר ג'.
אדלר כהלחם של המילים "קטן" ו"הוראה" ביוונית עתיקה; אפשר שהתרגום הטוב ביותר של המונח הוא "שיעורים קצרים".
המיקרופדיה הושקה בשנת 1974 בעשרה כרכים שבהם 102,214 ערכים קצרים, שכולם עד האחרון שבהם הוגבלו ל-750 מילים.
ההגבלה הוגמשה בארגון מחדש הגדול שעברה המהדורה החמש עשרה; או-אז אוחדו ערכים רבים זה עם זה, מה שהוביל לקיצוץ מספרם לכ-65,000 שהתפרשו על פני שנים עשר כרכים.
עם זאת, מכבדים בדרך כלל את גבול 750 המילים, ורוב הערכים אינם עולים באורכם על שתי פסקאות; בגרסת 2007 של המיקרופדיה ניתן למצוא כמה ערכים ארוכים יותר, כדוגמת הערך על האינטרנט, המתפרש על פני עמוד שלם.
למעט חריגות נדירות (פחות מ-3% מהערכים), 65,000 הערכים שמונה המיקרופדיה אינם כוללים מקורות ואינם חתומים.
ייעודה של המיקרופדיה הוא בעיקר בדיקת עובדות מהירה ומדריך ל-700 הערכים הארוכים יותר של המאקרופדיה, שמחבריהם מזוהים והם כוללים רשימה ביבליוגרפית.
המאקרופדיה (Macropædia) בת שבעה-עשר הכרכים היא החלק השלישי של האנציקלופדיה בריטניקה.
השם מאקרופדיה הוא חידוש לשוני שטבע מורטימר ג'.
אדלר כהלחם של המילים "גדול" ו"הוראה" ביוונית עתיקה, שתרגומו הטוב ביותר יהיה אולי "הוראה מלאה".
תרגום שכזה יתאם לכוונתו המקורית של ד"ר אדלר לכך שהמאקרופדיה תשרת סטודנטים המעוניינים ללמוד תחום כלשהו לעומקו; לשם השוואה, הערכים הקצרים של המיקרופדיה נוצרו בעבור בדיקת-עובדות מהירה.
המאקרופדיה, על תשעה-עשר כרכיה ו-4,207 ערכיה הושקה בשנת 1974, יחד עם המהדורה החמש עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה.
בשנת 1985, במסגרת תהליך הארגון מחדש הגדול של המהדורה החמש-עשרה, ערכים אלה אוחדו ורוכזו לשבעה-עשר כרכים שמנו 700 ערכים בקירוב, ונעו באורכם מ-2 עמודים ועד ל-310 עמודים.
כך למשל, הערך הארוך ביותר, זה על ארצות הברית, נוצר כתוצאה מאיחודם של 50 ערכי מדינותיה.
לרוב, ערכי המאקרופדיה חתומים וכוללים רשימה ביבליוגרפית, בניגוד לכ-65,000 הערכים במיקרופדיה שאינם כוללים שם ורשימת מקורות בצד כל אחד מהם.
אולם, חלק מערכי המאקרופדיה נכתבו על ידי צוות העורכים של הבריטניקה; ערכים מערכתיים שכאלה חתומים במילית ".Ed".
מאז הארגון מחדש של 1985, עברה המאקרופדיה שינויים תכופים.
ערכים חדשים נוספו, בעוד שערכים מיושנים פוצלו, אוחדו לתוך ערכים חדשים, קוצרו מאוד, או אף נעלמו כליל.
כך למשל, הערך "דבקים" ארך שבעה עמודים בגרסה משנת 1989 של המאקרופדיה, אך קוצץ לעמוד אחד בלבד בתוך ערך אחר בגרסת שנת 1991.
המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה (1910–1911) היא מהדורה בולטת של אנציקלופדיה בריטניקה.
חלק מערכיה נכתבו על ידי הנודעים שבמשכילי התקופה.
אף בימינו, ערכיה אלה מהווים מוקד התעניינות לחוקרים, בתור אבן-בוחן תרבותית של המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים; ואולם, הערכים כוללים גם מספר תחומים מעוררי קשיים בעבור החוקר בן-זמננו המעוניין לעשות בהם שימוש כמקור.
המהדורה האחת-עשרה כבר איננה מוגנת בזכויות יוצרים, ובעקבות זאת נעשתה זמינה באינטרנט באופן חופשי, הן בצורתה המקורית והן בגלגולם מחדש של חלקיה אל תוך אנציקלופדיות אינטרנט ואתרי אינטרנט.
הפקת המהדורה האחת-עשרה נעשה בהנהגתו של הוראס אברט הופר, מוציא-לאור אמריקאי, ובעריכתו של יו צ'ישולם.
הגם שהיא נתפשת בדרך כלל כיצירה בריטית במהותה, המהדורה האחת-עשרה ספגה השפעות אמריקאיות לא מבוטלות, הן מבחינת היקף התכנים הקשורים בארצות הברית ובקנדה, והן בשל המאמצים שנעשו לכוונה אל לב ההמונים.
כמו כן, שיטות מכירה אמריקאיות סייעו למכירותיה.
כ-11% ממחברי-הערכים באנציקלופדיה היו אמריקאים, ומשום כך נפתח בניו יורק משרד שנועד לנהל את ענייני המיזם בצפון אמריקה.
חלק מערכיה נכתבו על ידי משכילי אותם הימים, דוגמת אדמונד גוסה, ג'.ב.
ברי, אלגרנון צ'ארלס סווינברן, ג'ון מויר, הנסיך פיוטר קרופוטקין, תומאס הנרי האקסלי, אדמונד הוסרל, ויליאם מייקל רוסטי ומשכילים ידועים אחרים בני התקופה.
בין הכותבים הידועים פחות היו כמה שמאוחר יותר עלו לגדולות, כגון ארנסט רתרפורד וברטראנד ראסל.
ערכים רבים הועתקו מן המהדורה התשיעית, חלקם בעדכון מזערי, תוך פיצול ערכים ארוכים במיוחד לחלקים קטנים יותר לנוחות המעיין, ואחרים קוצצו עמוקות.
הכותבים המפורסמים כתבו בדרך כלל ערך אחד או חלק מערך.
עיקר העבודה נעשה על ידי עיתונאים, אנשי סגל המוזיאון הבריטי ואנשי אקדמיה.
לראשונה בתולדות אנציקלופדיה בריטניקה כללה מהדורת 1911 גם כותבות, שמנו בסך הכול 34 נשים.
המהדורה האחת-עשרה הכניסה מספר שינויים במסורת המו"לית של אנציקלופדיה בריטניקה.
הייתה זו המהדורה הראשונה שהודפסה והופצה בשלמותה, כיחידה אחת, במקום השיטה המסורתית של הוצאה חלקים-חלקים, כל חלק לאחר שהעבודה עליו הסתיימה.
הסְדָר נשמר באופן שאפשר את עדכונו במהלך העבודה עד לפרסום.
הייתה זו המהדורה הראשונה של אנציקלופדיה בריטניקה שיצאה לאור עם כרך מפתח-עניינים מלא שכלל גם מפתח על-פי קטגוריות, שקיבץ יחדיו הפניות לערכים בנושאים דומים.
הייתה זו גם המהדורה שזנחה את מבנה הערכים הארוכים מאוד; הגם שאורכה הכולל היה זהה בקירוב לזה של קודמתה, מספר ערכי המהדורה האחת עשרה מנה כ-40,000 בהשוואה ל-17,000 בלבד במהדורה הקודמת.
הייתה זו גם הגרסה הראשונה של אנציקלופדיה בריטניקה שכללה ביוגרפיות על אנשים עוד בימי חייהם.
על-פי ספרם של קולמן וסימונס (עמוד 32), חלוקת התכנים של האנציקלופדיה נעשתה באופן הבא:
נושאתוכןגאוגרפיה29%מדעים מדויקים וישומיים17%היסטוריה17%ספרות11%אמנויות יפות9%מדעי החברה7%פסיכולוגיה1.7%פילוסופיה0.8%
הופר מכר את הזכויות על האנציקלופדיה לחברת "סירס רובק" משיקגו בשנת 1920, ובכך השלים את הפיכתה של אנציקלופדיה בריטניקה למיזם אמריקאי בעיקרו.
בשנת 1922, יצאו לאור שלושה כרכים נוספים, שסקרו את אירועי השנים שחלפו מצאת החלק העיקרי של האנציקלופדיה, ובפרט מלחמת העולם הראשונה.
כרכים אלה, יחד עם הדפסה מחודשת של המהדורה האחת עשרה, היו למהדורה השתים-עשרה של האנציקלופדיה.
גם המהדורה השלוש עשרה נוצרה באופן דומה, אף היא על ידי הוספת שלושה כרכים חדשים למהדורה השתים-עשרה, והיא יצאה לאור והופצה לחנויות הספרים בשנת 1926. כך, ניתן לומר בבירור שהמהדורותיה השתים-עשרה והשלוש-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה היו קרובות במיוחד למהדורה האחת-עשרה וחלקו למעשה את רוב התכנים.
אולם, בחלוף השנים, נעשה ברור שנדרשת עבודת עדכון עמוקה ורצינית יותר לתוכני האנציקלופדיה.
משכך, המהדורה הארבע-עשרה, שיצאה לאור בשנת 1929, היוותה שכתוב יסודי של קודמותיה, תכנים רבים הושמטו או קוצרו ואת מקומם תפסו תכנים חדשים.
אף על פי כן, המהדורה האחת-עשרה נחשבת לבסיס כל המהדורות, הגרסאות וההדפסות החוזרות של אנציקלופדיה בריטניקה עד לשנת 1974, עת הושלמה הכנתה והוצאתה לאור של המהדורה החמש-עשרה, שהתבססה על שיטות מודרניות להצגת מידע.
בערכי המהדורה האחת-עשרה נותר עניין גם לקורא בתחילת המאה ה-21, במיוחד כאבן-בוחן תרבותית: האימפריה הבריטית הייתה אז בשיא תפארתה, האימפריאליזם משל בכיפה, רוב העולם נשלט על ידי מונרכים, ואימי מלחמות העולם עוד לא הוטלו על כתפי האנושות.
הערכים מהווים מקור שערכו לא יסולא בפז לשם למידת נושאים שהושמטו מאנציקלופדיות בנות-זמננו, במיוחד ביוגרפיות ופרקים בתולדות המדעים והטכנולוגיות.
כיצירה טקסטואלית, לאנציקלופדיה ערך משל עצמה, ביצגה דרכי כתיבה של ראשית המאה העשרים.
לדוגמה, נעשה בכתיבתה שימוש רב באמצעים כגון כזב פתטי, שכיום כבר אינם נפוצים כבעבר.
ביקורות נודעות על המהדורה האחת-עשרה
בשנת 1917 פרסם מבקר-התרבות וילארד הנטינגטון רייט את "Misinforming a Nation" ("מטעים אומה"), ביקורת בת למעלה מ-200 עמודים המונה אי-דיוקים והטיות שנמצאו במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה.
לדבריו, הבריטניקה "מתאפיינת בסילופים, השמטות בלתי-נסלחות, דעות קדומות קנאיות ופטריוטיות, איבות אישיות, טעויות עובדתיות צורמות, בערות אקדמית, הזנחה דוחה של תרבויות לא-בריטיות, אגוצנטריות מדהימה ובוז לא מוסתר לקידמה האמריקאית."
איימוס ארבן שירק, שקרא את המהדורות האחת-עשרה והארבע-עשרה בשלמותן במהלך שנות השלושים של המאה העשרים, אמר שהוא מוצא במהדורה הארבע-עשרה "שיפור גדול" בהשוואה לזו האחת-עשרה, בהצהירו ש"רוב החומר שוכתב לגמרי".
רוברט קוליסון, בספרו "Encyclopaedias: Their History Throughout The Ages" (שנכתב בשנת 1966), כתב שהמהדורה האחת-עשרה "הייתה ככל הנראה המהדורה האיכותית ביותר של הבריטניקה מאז ומעולם, והיא עומדת בשורה אחת עם האיטליאנה והאספאסה כאחת משלוש האנציקלופדיות הגדולות שראה העולם.
הייתה זו המהדורה האחרונה שהפקתה הופקדה כמעט בשלמותה בידיים בריטיות, ומיקומה בהיסטוריה כסיכום הידע האנושי רגע לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא בעל חשיבות מיוחדת."
סר קנת קלארק, בספרו "Another Part of the Wood" (משנת 1974), התייחס למהדורה האחת-עשרה: "הקורא מנתר מנושא לנושא, מרותק על ידי משחקי-המחשבה והמאפיינים הייחודיים לכל כותב, לא פחות משהוא מרותק על ידי העובדות והתאריכים.
תהיה זו לבטח האנציקלופדיה האחרונה שתמשיך את מסורתו של דני דידרו שהניח כי המידע יכול להיזכר רק כאשר הוא נצבע קלוֹת בגונה של הסובייקטיביות.
כאשר ת"ס אליוט כתב 'נפש הסתלסלה על מושב החלון בקוראה את אנציקלופדיה בריטניקה', המהדורה האחת-עשרה ודאי הייתה במחשבותיו."
המהדורה האחת-עשרה כבר איננה מוגנת בזכויות יוצרים, והיא זמינה במספר אמצעים לאחסון מידע.
בעוד שאפשר להניח שהיא תארה באמינות את הקונצנזוס הכללי בתקופתה, הרי בעבור הקורא בן-זמננו, המהדורה האחת-עשרה כוללת כמה שגיאות צורמות, חיוויים אתנוצנטריים וקשיים אחרים, בהם:
אמונות שרווחו באותה התקופה על גזע ואתניות אינן מקובלות עוד בעולם המערבי — כך למשל, הערך "כושי" (Negro) מצהיר כי "מבחינה שכלית הכושי נחות מן האדם הלבן...
דומה שהעצירה ואף ההידרדרות בהתפתחותו השכלית היא במידה רבה תולדת העובדה שעם התבגרותו, ענייני-המין תופסים את המקום הראשון בחיי הכושי ומחשבותיו." הערך על אודות מלחמת העצמאות האמריקאית מייחס את ניצחונה של ארצות הברית במערכה, ולו בחלקו, "לאוכלוסייה שהייתה בעיקרה בת דם אנגלי ואינסטינקטים טובים".
חלק מהערכים מיושנים בשל תגליות מדעיות מאוחרות.
לדוגמה, הערך על אודות מוצא ההונים אינו תואם מחקרים חדשים בגנטיקה.
חלק מהערכים משתמשים בשיטות חקירה מדעית מיושנות.
לדוגמה, על-פי הערך על ההוטנטוטים , "...
נפח הגולגולת [של בני ההוטנטוטים] כמעט זהה (1,300 סמ"ק בקרב הבושמנים, 1,365 בקרב ההוטנטוטים) ועל יסודות אנטומיים אלה..
שני השבטים הם בני אותו הגזע." נפח הגולגולת אינו מהווה עוד אמת מידה מדעית מקובלת לקביעת מוצא אתני.
ערכים רבים כבר אינם עדכניים עובדתית, כך למשל אלו בנושאי המדעים, הטכנולוגיה והרפואה, או אף מקומות גאוגרפיים (למשל, מאוזכרים מסופי רכבות ותחנות מעבורת בעיירות שכיום אינן עושות עוד שימוש באמצעי תעבורה שכאלה).
אפילו כשאפשר שהעובדות תהיינה נכונות, מידע חדש, תאוריות ונקודות-מבט מתקדמות שהתפתחו מאז שנת 1911, שינו משמעותית את האינטרפרטציה של אותן העובדות בימינו.
למשל, האינטרפרטציה המודרנית להיסטוריה של הויזיגותים שונה מאוד מזו המשתקפת במהדורה האחת-עשרה, העושה שימוש בתאוריית "האדם הדגול" שכיום אינה נמצאת עוד בשימוש, כך שלא יימצאו בה ערכים על העמים הגותים או הוויזיגותים; במקום זאת, תולדות השבט מכונסות תחת הערך על המלך אלאריק הראשון.
המהדורה האחת-עשרה הפכה למקור המצוטט רבות, הן על שום המוניטין שקנתה לה הבריטניקה באותם הימים והן משום שכעת היא פרסום המצוי ברשות הציבור וזמין בחופשיות מעל גבי האינטרנט.
אנציקלופדיה בריטניקה של 1911 היוותה מקור למיזמים רבים בני-זמננו, דוגמת ויקיפדיה והאנציקלופדיה של פרויקט גוטנברג.
האנציקלופדיה של פרויקט גוטנברג היא למעשה המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ששמה שונה בשל בעיות משפטיות הנובעות משימוש בסימן המסחר של אנציקלופדיה בריטניקה.
נכון לנובמבר 2006, ברשות פרויקט גוטנברג מצויות גרסאות אלקטרוניות של כרך 1 (בקידוד ASCII בלבד), חלקו הראשון של כרך 2, וחלק מכרך 4. קבוצת "Distributed Proofreaders" שוקדת על הפקת גרסה אלקטרונית מלאה למהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, גרסה שלכשתושלם תהיה זמינה מעל גבי אתר פרויקט גוטנברג.
שלב ההגהה הסתיים בכרכים אלה, כרכים 2 עד 5 נמצאים בשלבי-גימור ואילו כרך 6 נמצא תחת הגהה.
"המדרשה" היה כתב עת לאמנות בהוצאת בית הספר לאמנות של מכללת בית ברל.
הגיליון הראשון של כתב העת יצא בשנת 1998. כתב העת פעל כשנתון וכל גיליון הוקדש לנושא מרכזי.
עד גיליון מס' 6 (יוני 2003) ערכה את כתב העת נעמי סימן-טוב ואילו לאחריו התמנה גלעד מלצר כעורך.
הגיליון האחרון (גיליון 18, "שקרים ועבירות") יצא בסתיו 2015.
המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה נוסדה בתל אביב ב-1945 על ידי פרופ' ליאו קסטנברג ועמנואל עמירן פוגצ'וב.
המדרשה נועדה להכשיר מורים למוזיקה בבתי ספר יסודיים.
המדרשה פעלה כמוסד עצמאי עד 2013.
משנת 1945 נוהלה על ידי קסטנברג.
בשנים 1954–1966 נוהלה על ידי הרצל שמואלי.
בשנים 1966–1986 נוהלה על ידי עובדיה טוביה.
במשך שנים פעלה המדרשה בשעות אחר הצהריים בבית הספר "הכרמל" בתל אביב.
בהמשך עברה המדרשה לבית הסתדרות המורים ברחוב בן-סרוק 8 בתל אביב.
לתקופה, הוחלף שמה ל"בית הספר לחינוך מוזיקלי" ומאז 2013 נקראת המדרשה למורי מוזיקה בשם "הפקולטה לחינוך מוזיקלי" והיא מהווה חלק ממכללת לוינסקי לחינוך.
המהדורה הצעירה היא תוכנית אקטואליה וחדשות יומית מבית חדשות 12 שמותאמת במיוחד לילדים ונוער, בהגשת כתבי חברת החדשות.
המהדורה משודרת בערוץ זום בכל יום ב-14:15. בימי שישי ושבת משודרת גרסת סוף השבוע של המהדורה הצעירה - לקט מקטעי השבוע, בימי שישי בערוץ זום ובימי שבת בקשת 12 ב-06:00. התוכנית שודרה בעבר בערוץ 2 בסופי שבוע, ובערוץ הילדים, לוגי וערוץ KIDZ במהדורות יומיות.
החל מ-3 בינואר 2021 התוכנית עברה להיות משודרת בערוץ "זום".
מכיוון שקהל היעד של התוכנית הוא בעיקר ילדים ונוער, הכתבות והראיונות שמשודרים בתוכנית מתואמים במיוחד לילדים ונוער.
התוכנית עלתה לראשונה לשידור על ידי חברת החדשות של ערוץ 2 במאי 2011 בהגשת גדעון אוקו.
התוכנית שודרה בתחילתה רק במהדורה שבועית בגרסת סוף השבוע בלבד.
התוכנית שודרה בימי שישי בשעה 15:00 ושידור חוזר בשבת בשעה 07:30 בערוץ 2. בגרסה זו, התוכנית סיכמה את האירועים המרכזיים של השבוע החולף מנקודת מבט של ילדים ונוער.
בהמשך היה ניסיון בערוץ 2 גם לעשותה תוכנית יומית ובסוף השבוע לעשות לקט.
באוקטובר 2013 נוספה לתוכנית המקורית גם מהדורה יומית והתוכנית עברה לשידור גם בימי חול בערוץ הילדים.
מאז התוכנית שודרה בימי ראשון עד רביעי בשעה 18:00 בערוץ הילדים ולאחר מכן בשעות מאוחרות יותר בשידור חוזר בערוץ לוגי.
ב-1 בינואר 2017 עברה התוכנית לערוץ KidZ כששידר רק ב-yes, ומ-1 בינואר 2018 שודרה גם ב-HOT.
אחרי ירידתו של ערוץ KidZ עברה המהדורה להיות משודרת בערוץ זום החל מ-3 בינואר 2021, מה שהפך את המהדורה למשודרת גם בפרטנר tv.
החל מאוקטובר 2023 התוכנית זמינה בסלקום tv בשירות ה-VOD.
בפורמט זה של התוכנית היא מסכמת בכל יום את אירועי היום החולף.
בתחילת התוכנית מתקיים תקציר של החדשות והכתבות אותם יסקרו במהלך התוכנית ומהווה פתיח לתוכנית.
במהלך התוכנית נסקרים מספר נושאים בצורת כתבות שטח וראיונות באולפן על ידי המנחה וכתבי החברה מזווית ראייה שמתואמת במיוחד לילדים ונוער.
בנוסף, בתוכנית קיימות מספר פינות קבועות שחוזרות על עצמם בכל בתוכנית:
נתפסו ברשת - פינה עם הכתב לענייני טכנולוגיה עידו סולומון שבה מסקרים נושאי טכנולוגיה שונים שעומדים על סדר היום, לדוגמה: מכשיר סמארטפון חדש שיוצא לשוק.
שיחת כתב - פינה שבה המנחה עורך מעין ריאיון עם אחד מכתבי חדשות ערוץ 2 על נושא כלשהו שעומד על סדר היום.
- בפינה זו נעשה סקירה על אירוע מרכזי כלשהו, שחל באותו תאריך לפני מספר שנים.
(במהדורת סוף השבוע בלבד) - בדומה לפינה "היום לפני..." נעשה סקירה על אירוע מרכזי כלשהו שחל באותו שבוע של שידור התוכנית.
יצא לבדוק - פינה עם הכתב מנחם הורוביץ שבה הוא סוקר מספר מוצרים או שירותים בנושא מסוים, בדומה לפינתו שווה בדיקה בתוכנית חיסכון.
בין הפינות והכתבות השונות שמשודרות מופיע מדי פעם מעין "מעברון" עם שאלת טריוויה שמופיעה על המסך ולאחר מספר שניות מופיעה התשובה הנכונה.
בדרך כלל מדובר על שאלה שקשורה לכתבה הבאה וה"מעברון" מהווה מעין פתיח לכתבה שמופיעה לאחריו.
בסיום התוכנית משודרת תחזית מזג האוויר.
אורך התוכנית בפורמט היומי הוא 20 דקות ובפורמט סוף השבוע הוא 30 דקות.
המדרשה היא סדרת דרמת אקשן ישראלית ששודרה החל מ-31 באוקטובר 2015 בזכיינית רשת בערוץ 2 ומסוף 2017 ועד סיומה ב-18 בינואר 2018 ברשת 13 במשך 2 עונות ו-25 פרקים.
הסדרה מגוללת את הסיפור הבדוי של קורס הכשרה לארגון הביון הישראלי - "המוסד", ועוסקת בצד האנושי של סוכני המוסד וחוויותיהם האישיות.
היא חושפת שיטות עבודה לאיתור, מיון וגיוס סוכנים ומציגה את הקושי המוסרי בעבודה זו.
בסדרה צוינה ביקורת על תוצאות חיסול אל-מבחוח, שביצועו יוחס באמצעי תקשורת שונים למוסד, ועל פרשת בן זיגייר.
הסדרה נרכשה לשידור על ידי חברת נטפליקס, ובאוקטובר 2016 עלתה לשידור בשירות הסטרימינג תחת השם "Mossad 101".
ב-11 ביולי 2018 עלתה העונה השנייה לשירות הסטרימינג גם כן.
ביולי 2017 החלו צילומי העונה השנייה, אשר צולמה בעיקר בקייב.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-26 באוקטובר 2017, תחילה בערוץ 2, ולאחר מכן עברה לערוץ 13 של רשת, אשר החל בשידוריו ב-1 בנובמבר באותה שנה.
הסדרה העוסקת בקורס הסודי ביותר להכשרת סוכני מוסד.
זהו קורס חסר גבולות שמטרתו להפוך את חניכיו לסוכנים הטובים בעולם.
מוביל את הקורס יונה הררי (יהודה לוי), סוכן שטח מצטיין שקורקע והפך בעל כורחו למפקד קורס ההכשרה.
יונה כריזמטי, חושב מחוץ לקופסה, והופך את הקורס ללא שגרתי: החל מבחירת חניכים לא סטנדרטיים ודרך שיטות הדרכה קיצוניות, הכוללות קשיים פיזיים ונפשיים לאורך תהליך ההכשרה.
במסגרתן דורש יונה מלבד הצטיינות בחומר גם הפגנה של חשיבה יצירתית "מחוץ לקופסה".
לצדו של יונה הררי מובילים את הקורס המנטור המיתולוגי שלו ואחד מגדולי הסוכנים של המוסד בעבר סיימון (יהורם גאון), והפסיכולוגית הראשית של הארגון והאקסית של יונה – אביגיל (לירון וייסמן).
אף על פי שנפרדו, סיפור האהבה בין אביגיל ליונה כנראה ממשיך להדהד.
קורס ההכשרה למוסד מתקיים במתחם סודי המכונה "המדרשה" או "המשרד" המוקף במצלמות מעקב ומאופיין כרווי בטכנולוגיה.
במהלך הקורס, 13 החניכים נשלחים למשימות מורכבות על מנת לבחון את מידת התאמתם לתפקיד, את יכולות האלתור, הפיתוי, ההתחזות שלהם, ועוד.
ברקע לקורס, מבצע כושל שניהל המוסד בבולגריה בפיקודם של יונה ומיכה המשנה לראש המוסד (שי אביבי).
הפעילות החשאית נחשפה על ידי ה-CIA ובמהלכה אבדו 2.5 מיליון אירו ונהרג סוכן מוסד, בעלה של דוריס, המגיעה לקורס במטרה למצוא את האחראים למותו.
בפרק האחרון מתברר שבעלה של דוריס, אהרון, חי וגנב את הכסף האבוד, וכמו כן מתברר שדוריס שיתפה איתו פעולה לאורך כל הדרך.
יחד עם שלושה חניכים מהקורס, יונה יוצא לקייב לעקוב אחר דוריס ובעלה, אך במהלך המעקב יונה מוצא את דוריס ואהרון מתים בדירתם.
במקביל מגיע לקייב לירון חרירי (צחי הלוי), ראש משפחת פשע ישראלית, שמאשים את יונה ברצח אביו.
לירון ושניים מחייליו מגיעים במטרה לחסל את יונה.
במהלך העלילה חרירי וחייליו מצטרפים לשורות המוסד לשם ביצוע פעולה מורכבת הקשורה בסחר סמים בהיקף של עשרות מיליוני דולרים, כאשר לכל אחד מהצדדים אינטרס משלו.
לאורך הסדרה הקשר בין חרירי וחייליו ליונה וחברי המוסד ידע עליות ומורדות .
יונה "קינדר" הררי (יהודה לוי): (עונות 1–2) מפקד הקורס, סוכן שטח מצטיין שקורקע לאחר שפיקד על פעולת מוסד כושלת בסופיה שבבולגריה.
לאחר הפעולה בבולגריה הפך בעל כורחו למפקד קורס ההכשרה.
בעונה השנייה פיקד על שלושת החניכים בקורס וגייס את לירון חרירי יחד עם חייליו לשתף עימו פעולה.
בסיום העונה השנייה נכנס לתפקיד "אבו דאוד" בסוריה לאחר שרצח אותו בקייב.
מיכה שוסטר (שי אביבי): (עונות 1–2) המשנה לראש המוסד והמאהב של אביגיל.
בעונה השנייה לאחר שפרש למגזר העסקי, עשה עסקים בחשאי עם דאעש.
לבסוף הוא בוגד בראש המוסד דן סבר וחוזר למוסד.
אביגיל "אבי" לרמן (לירון ויסמן): (עונות 1–2) הפסיכולוגית הראשית של הקורס; אשתו לשעבר של יונה, מקבלת את הפיקוד על הקורס במהלך העונה הראשונה, בעונה השנייה מתפקדת כרמ"ד הדרכה.
טסה לקייב כדי להגן על יונה, שם היא נחטפת על ידי אנשי דאעש.
איימי לנדאו (ג'ייד דייכס וויקס) (עונה 2): חניכה בקורס.
מפתחת מערכת יחסים עם "מיצי".
טובי מילר (דניאל ליטמן) (עונה 2): חניך בקורס.
שירת כפרמדיק ביחידה 669. נכד לפושע מלחמה נאצי, טוען שהוריו הצטערו על מעשי אביהם והחליטו לסייע למדינת ישראל.
במהלך העונה השנייה מילר מתחזה לסטודנט גרמני לרפואה כדי להגיע אל ניקולאי קיריקש אך בסופו של דבר חונק אותו למוות.
גלעד גל אלגאווי (עלא דקה) (עונה 2): חניך בקורס.
ראש דסק לשעבר מומחה לארגון חזבאללה.
במהלך העונה השנייה חדר לארגון דאעש תחת זהות בדויה.
לאחר שזהותו נחשפה הוא נרצח על ידי אבו דאוד ואל חמדי.
לירון חרירי (צחי הלוי): ראש משפחת פשע ישראלית ששוחרר מהכלא ומעוניין לנקום את רצח אביו ולחסל את יונה.
ברוך "כותל" מושייב (מוריס כהן) (עונה 2): חבר ילדות, ואחד מחייליו של לירון חרירי.
רצח את אביו של לירון על מנת להגן עליו.
נרצח על ידי לירון בסוף העונה השנייה.
מנחם "מיצי" שפירא (אימרי ביטון): (עונה 2): אחד מחייליו של לירון חרירי.
מפתח מערכת יחסים עם איימי.
"מיצי" מחשיב את עצמו כמסורתי.
כשהיה בן שמונה אביו של "מיצי", יהודה שפירא התאבד בכלא בגלל משפחת חרירי ואמו נהרגה בתאונת דרכים באותה שנה.
בסוף העונה השנייה בורח למלדיביים.
סיימון (יהורם גאון): (עונה 1) גמלאי הארגון; נקרא לשמש כמדריך בקורס לצד יונה.
אבישי "אבשה" אנגלר (איתי טיראן): (עונה 1) חניך בקורס, מומחה בקריאת שפת גוף.
פסיכיאטר וחולה בטרשת נפוצה, עבר את הקורס והפך לסוכן מוסד בסוף העונה הראשונה.
דוריס לוי (חנה לסלאו) (עונות 1–2): חניכה בקורס; אלמנתו של אהרון, סוכן מוסד שנהרג לכאורה בפעולה כושלת בבולגריה.
עברה את הקורס והפכה לסוכנת מוסד בסוף העונה הראשונה.
נרצחה על ידי אבו דאוד.
קטרינה אנוליו (סוראיה טורנס) (עונה 1): חניכה בקורס, ילידת ברזיל.
קובי פרחדל (יניב ביטון) (עונה 1): חניך בקורס, יליד איראן, נמצא בחובות בגלל אשתו שמכורה להימורים.
עבר את הקורס והפך לסוכן מוסד בסוף העונה הראשונה.
סווטה שרנסקי (גניה סנופ) (עונה 1): חניכה בקורס, ילידת ברית המועצות.
גיורא הפנר (אקי אבני): (עונה 1) חניך בקורס, בעל הון.
נפצע במהלך העונה כאשר נפגע מפיצוץ מכונית.
חנוך גת (דן שפירא) (עונה 1): חניך בקורס, טייס F-16 לשעבר.
אורי ספקטור (עומר ברנע) (עונה 1): חניך בקורס, יליד ארצות הברית.
הודח חמישי יחד עם אחיו.
זיו ספקטור (רום ברנע) (עונה 1): חניך בקורס, יליד ארצות הברית.
מקס אלבז (אלכס צ'קון) (עונה 1): חניך בקורס, יליד צרפת.
התאהב בקטרינה וניהל איתה רומן לזמן קצר.
הודח רביעי, ולאחר מכן ניסה לנקום ביונה ולחשוף את הקורס בתקשורת.
הקים מחתרת יהודית אנטי מוסלמית בצרפת.
אירית בראשי (לירז חממי) (עונה 1): חניכה בקורס, עיתונאית.
אביטל וקסלר (גל תורן) (עונה 1): חניך בקורס, שחקן, הודח שני.
חגי נוימן (יובל שגב) (עונה 1): מועמד לקורס שנכשל במבחן הכניסה, גאון מתמטי, הודח ראשון.
ראש המוסד דן סבר (שמואל וילוז'ני): (עונה 2) שירת ביחידה 504 ובמל"ל.
מאופיין כחדש בעל רקע פקידותי וללא רקע מבצעי.
משתף פעולה עם דאעש לצורכי עסקים.
אהרון לוי (אלכס אנסקי): (עונות 1–2): בעלה של דוריס.
נחשב למת לאורך העונה הראשונה, אלא מתגלה כי הוא חי כשהוא משתף פעולה עם דוריס.
נרצח על ידי אבו דאוד.
עזריה חרירי (אלברט אילוז): (עונה 2) אחיו של אביו של לירון וחבר של אבו דאוד וראש המוסד דן סבר.
רצה להשתלט על הארגון של משפחת חרירי.
נרצח על ידי לירון בסוף העונה לאחר שגילה שהוא מעורב ברצח אביו.
אבנר חרירי (אפי עג'מי): (עונה 1) אביו המנוח של לירון.
בעונה הראשונה שימש כיעד חיסול של החניכים בקורס.
"כותל" רצח אותו כדי להגן עם מטען חבלה כדי להגן על לירון חרירי.
איברהים צ'לאח (ג'ורג' אסקנדר): (עונה 2) לשעבר פעיל בפלג העיראקי של אל-קאעידה.
אבו בכר אל חמדי (הייתאם עומארי): (עונה 2) מכונה גם "הקצב מפלוג'ה", אל חמדי הוא יד ימינו של אל קסר אל תקריתי.
חטף את אביגיל ורצח יחד עם אבו דאוד את אלגאווי.
ניקולאי קיריקש (אולג דראך): (עונה 2) רואה חשבון אוקראיני.
פועל עם דאעש ומלבין בשבילם כספים.
נהרג על ידי טובי מילר.
אבי קדוש "אבו דאוד" (אלי דנקר) (עונה 2): סוכן מטעם המוסד בדעא"ש וחבר של הרמס"ד דן סבר ועזריה חרירי.
רצח את גלעד, דוריס ואהרון.
חוסל על ידי יונה בסוף העונה.
(אודי סגל) (עונה 1): ראש המוסד (בעונה הראשונה).
סטפן שרנסקי (מיכאל בורשטיין): (עונה 1) בעלה של סווטה שרנסקי.
בוגד באשתו עם נערת פיתוי של המוסד.
המהומות בדטרויט ב-1967 המוכרות גם כ"מהומות רחוב 12" היו מהומות על רקע בין-גזעי שפרצו בדטרויט בקיץ 1967 והיו מהמהומות האלימות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
במהלך המהומות נהרגו 43 בני אדם, מאות נפצעו, כ-1,400 בניינים הועלו באש וכ-2,500 חנויות נבזזו.
המהומות פרצו ביום ראשון, 23 ביולי 1967 לאחר פשיטה משטרתית על מתחם בילוי לא חוקי בפינת רחוב 12 וקליירמאונט בשכונת וירג'יניה פארק שבעיר.