tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יוני המימן, שכעת אין להם נטייה להגיב עם יוני הביקרבונאט, מגיבים עם יוני כלור ונספגים מחדש אל הגוף.
העלייה בריכוז יוני המימן בזרם הדם מביא לחמצת מטבולית.
אצטזולאמיד משמש כתרופה לטיפול בגלאוקומה, מחלה בה יש לחץ תוך-עיני מוגבר.
אצטזולאמיד מעכב את האנזים CA שנמצא בעיניים ומייצר ביקרבונט שגורם לכניסה מוגברת של נוזלים ויוני נתרן אל תוך העין ליצירת נוזל העין (aqueous humor).
על ידי ביטול המפל האוסמוטי שגורם לכניסת הנוזלים אל העין, הלחץ התוך-עיני מופחת.
אצטזולאמיד משמש לטיפול בהתקפי ניתוק ופרכוסים מיוקלוניים אצל חולי אפילפסיה.
אצטזולאמיד משמש גם לעיכוב ייצור CSF במוח, ובכך להורדת הלחץ הקרניאלי בקרב חולים הסובלים מ-idiopathic intracranial pressure.
מחקרים קליניים מציגים כי אצטזולאמיד יעיל בטיפול ב-dural ectasia בקרב חולי תסמונת מרפן.
אצל חולים הסובלים מדום נשימה בשינה (Sleep apnea), שימוש באצטזולאמיד מוריד את ה-pH בדם ובכך מעודד פיצוי נשימתי.
אצטזולאמיד ניתן באופן פרופילקטי להפחתת הופעת מחלת גבהים.
התרופה ניתנת במינון הנע בין 125 מיליגרם (מ"ג) ל-1000 מ"ג ביום, מספר ימים טרם העלייה לגבהים.
השימוש בתרופה מומלץ עבור מי שעולה מגובה פני הים לגובה העולה על 3000 מטרים ביום אחד, או למי שעולה מעל 600 מטרים ביום החל מגובה של 2500 מטרים.
כמו כן, שימוש פרופילקטי בתרופה מומלץ לאנשים הסובלים מהמחלה לעיתים תכופות.
מכיוון שאצטזולאמיד מתפקד כחומר משתן, ניתן להשתמש בו על מנת להקטין את הבצקות אותם חווים חולים עם אי ספיקת לב.
מתן השתן המוגבר מוריד את נפח הדם, ובכך מקל גם על תפקוד הלב.
להלן רשימה חלקית של אצטדיוני כדורגל בישראל, מסודרים לפי מספר מושבים יורד.
+קריטריונים לאצטדיוני כדורגלליגת העלליגה לאומיתליגות א-ג ונשיםמידות מגרש מינימליות105/68ליגה א: 100/65
ליגה ג: 90/60תכולת אצטדיוןמינימום 5,000מינימום: 2,000מינימום 500מושבים מול מצלמות הטלוויזיהמינימום 1,500לא חובהכיסאות על הטריבונותחובהלא חובהמזנוניםעמדה לכל 250 מושבים באצטדיון קיים
או כל 200 באצטדיון חדשלא חובהשירותי אוהדיםמשתנה לכל 125 מושבים, תא שירותי גברים לכל 250 מושבים,
תא שירותי נשים לכל 500 מושביםמחייבלוח תוצאות אלקטרונימינימום 40 מ"רמינימום 20 מ"רלא חובהיציע עיתונאים50 עמדות
מתוכם 25 עם שולחנות ושקעים20 עמדות
אצטדיון ריין אנרגי הוא אצטדיון כדורגל בעיר קלן שבגרמניה המשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל פ.צ.
לראשונה בשנות ה-20, ועבר מאז מספר מתיחות פנים כשהאחרונה שבהן נערכה לטובת אירוח משחקי מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה.
האצטדיון קרוי כיום על שם חברת האנרגיה הגרמנית ריין אנרגי.
לאחר חוזה ורסאי בשנת 1919, נאלצה גרמניה להסיר את הביצורים בעיר קלן, וכך התאפשר לבנות אצטדיון גדול, ולתת 15 אלף מקומות עבודה לתושבי העיר שעסקו בבנייה.
האצטדיון שהוקם נקרא אז מונגרסדורפר שטדיון , ושם זה נותר שמו הרשמי של האצטדיון עד לשנת 2001. בניית האצטדיון סייעה לא רק לייצב את כלכלת גרמניה, אלא גם להקנות יוקרה ותועלת כלכלית לעיר קלן.
עלות בניית האצטדיון דאז מוערכת ב-47.4 מיליון מארק גרמני.
חשיבותו של האצטדיון עלתה משמעותית כאשר ניתנה חשיבות רבה בעיר קלן לספורט, ונערכו באצטדיון משחקי ספורט רבים לעיני קהל רב.
בנובמבר 1927 נערך באצטדיון המשחק הבינלאומי הראשון, בו נפרדה נבחרת גרמניה מנבחרת הולנד בתיקו 2-2. מאז ועד היום (2016), שיחקו באצטדיון זה 19 משחקים בינלאומיים, בהם הפסידה הנבחרת הגרמנית פעם אחת בלבד.
משחק היסטורי נוסף שנערך באצטדיון זה היה המשחק הראשון שנערך בגרמניה לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
במשחק זה נפגשו נירנברג וקייזרסלאוטרן, כאשר נירנברג ניצחה 2-1 לעיני 75 אלף צופים.
האצטדיון שימש לאורך השנים מקום מפגש גם לספורטאים בלתי מקצועיים, שהיו מקיימים תחרויות ריצה, כאשר בשנת 1929 השתמשו בשירות זה כ-38 אלף איש.
החל משנת 1933 ועליית המשטר הנאצי, נאסר על יהודים לקחת חלק במפגשים אלו.
לאחר המלחמה, לא התאפשרו עוד מפגשים לספורטאים בלתי מקצועיים באצטדיון.
בשנת 1974 נערך הגביע העולמי בגרמניה המערבית, והעיר קלן הגישה את מועמדותה להיות אחת הערים המארחות.
לשם כך, הוכנה תוכנית מקיפה לשיפוץ אצטדיון מונגרסדורפר ולהגדלתו ל-80 אלף מקומות ישיבה.
עם זאת, העירייה לא הצליחה לגייס את הסכום לבניית האצטדיון בגודל הרצוי, והשיפוץ הושלם אך בגודל קטן יותר, שכן התרבו ההוצאות הבלתי צפויות, שעיריית קלן התקשתה לעמוד בהן.
בסופו של דבר, העיר קלן לא אירחה משחקים במונדיאל זה.
בנובמבר 1975 הושלם השיפוץ, והאצטדיון החדש הכיל 61 אלף מקומות, ונחנך במשחק דרבי בין פ.צ.
קלן ופורטונה קלן, בו ניצחה פ.צ.
לאורך השנים, האצטדיון שימש כמגרש ביתי של פ.צ.
קלן, אך גם קבוצות אחרות השתמשו בו במשחקי גביע אופ"א.
באייר לברקוזן ובורוסיה מנשנגלדבך אירחו בו משחקים חשובים ב-שנות ה-80 ושנות ה-90, על אף שיש להן אצטדיונים משלהן.
בעונת 2004/05 אצטדיון זה היה למגרשה הביתי של אלמניה אאכן במשחקיה בגביע אופ"א, כאשר האצטדיון שלה דאז, אולד טיבולי, לא עמד בתקנים של אופ"א מפאת גודלו הצנוע.
בשנת 2005 אירח האצטדיון שלושה משחקים בגביע הקונפדרציות 2005, לרבות משחק הפתיחה.
עם היוודע שגרמניה תארח את מונדיאל 2006, החל שיפוץ נוסף של האצטדיון, שהושלם בשנת 2003. הפעם נבנה האצטדיון ללא מסלול ריצה ומתקני אתלטיקה קלה, זאת על מנת לאפשר לקהל להיות קרוב יותר למשטח הדשא.
בסופו של דבר, זכתה העיר קלן באירוח המונדיאל, ונערכו חמישה משחקים באצטדיון, שנקרא בתקופת המונדיאל "אצטדיון הגביע העולמי".
עלות השיפוץ, שבעצם היה הריסה כמעט מוחלטת של המונגרסדורפרשטדיון ובנייתו מחדש, עמדה על כ-117.4 מיליון אירו.
לאחר המונדיאל, שונה שמו של האצטדיון לאצטדיון ריין אנרגי, על שם חברת האנרגיה ריין אנרגי.
בשנת 2004 האצטדיון זכה במדליית ארד מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי בתחום האצטדיונים ומתקני הפנאי.
בשנת 2010 נערכו באצטדיון טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים הגאים.
בעונת 2019/20 נערכו באצטדיון זה מספר משחקים במסגרת הליגה האירופית, לרבות משחק הגמר, בו ניצחה סביליה את אינטר מילאנו בתוצאה 3-2. משחקים אלה נערכו ללא קהל, באצטדיון ריין אנרגי ובשלושה אצטדיונים נוספים בסביבתו.
המשחקים נערכו בחודש אוגוסט, בעקבות דחיית סיום עונת הכדורגל עקב התפשטות מגפת הקורונה באירופה.
האצטדיון אירח חמישה משחקים במהלך מונדיאל 2006:
בנוסף למשחקי הכדורגל, נערכו באצטדיון בקלן הופעות חיות רבות.
בשנת 1986 נערכה באצטדיון הופעה של להקת קווין.
בהופעה זו חגג הגיטריסט בריאן מיי את יום הולדתו ה-39, והקהל שר עמו באופן סימבולי את השיר 39. מייקל ג'קסון הופיע באצטדיון שלוש פעמים, בשנים 1988, 1992 ו-1997. סך כל הצופים בשלוש ההופעות של מייקל ג'קסון עמד על כ-195 אלף.
האבנים המתגלגלות הופיעו באצטדיון בשנת 1982.
מספר אמנים נוספים שהופיעו באצטדיון בקלן: AC/DC, ריהאנה, פינק, קולדפליי, ולהקת הרוק הגרמנית הפופולרית אנהייליק.
אצטדיון רולאן גארוס הוא קומפלקס אצטדיוני טניס בפריז, צרפת.
האצטדיון מארח מדי שנה את טורניר הגראנד סלאם אליפות צרפת הפתוחה, שנקראת בציבור בדרך כלל על שם האצטדיון.
הוא קרוי על שם רולאן גארוס, טייס קרב צרפתי ממלחמת העולם הראשונה.
הקומפלקס נבנה ב-1928 במטרה לארח את גמר גביע דייוויס 1928 והוא כולל כיום 20 מגרשים בעלי משטח חימר.
השכבה התחתונה ביותר עשויה בטון ועליה כ-90 ס"מ של חול.
מעליו מונחים כ-15 ס"מ של סלע געשי ומעליה כ-7.6 ס"מ של אבן גיר שעליה יוצרים את משטח החימר בשביל המשחקים.
את החימר מכינים על ידי ריסוק של לבנים אדומות בעזרת מכבש עפר על המגרש עצמו.
לאחר מכן שופכים מים על אבקת הלבנים וחוזרים על הפעולה עד ליצירת שכבה דחוסה בעובי של כמה מילימטרים שמכסה את כל המגרש.
המטרה היא ליצור שכבה שתהיה עמוקה מספיק כך שיוותרו עליה סימני עקבות של נעלי השחקנים ופגיעת כדורים, אך לא עמוקה מדי, ברמה שעשויה לגרום להחלקת השחקנים.
לפני ובמהלך משחקים, מעבירים שרשאות מתכת על גבי המשטח כדי להחליקו.
המגרש נבנה ב-1928 ומאז משמש כמגרש הגדול והמרכזי.
הוא בעל תפוסה של 14,840 מקומות לצופים, מלבד מקומות ששמורים לעיתונות ולתקשורת.
עד 2001 נקרא המגרש המרכזי, ואז קיבל את שמו החדש על שם נשיא התאחדות הטניס הצרפתית.
בתחילה הוא נקרא מגרש A וב-1996 נקרא על שם סוזן לנגלן, טניסאית צרפתייה שהייתה מגדולות הטניסאיות בעולם.
במגרש קיימת מערכת תת-קרקעית ייחודית לשמירה על לחות המשטח.
האצטדיון מיועד לקבל עד סוף 2023 קירוי עם גג נפתח ומיועד לארח באולימפיאדת פריז 2024 את תחרויות האיגרוף.
הוא נקרא על שם סימון מתייה.
למגרש 4 חזיתות זכוכית כפולות הפועלות כחממות ובהן צמחים מארבע יבשות.
המגרש ממוקם במתחם הגן הבוטני הסמוך לרולאן גארוס.
המגרש נבנה ב-1980 ובו 3,800 מקומות ישיבה שהיו מסודרים ביציע עגול סביב המגרש, בניגוד ליציעים המקובלים בצורת מלבן.
הוא נהרס בשנת 2019, לאחר שהושלמה בנייתו של המגרש החדש, מגרש סימון מתייה.
אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל הוא אצטדיון ספורט הממוקם בוושינגטון די.
סי., בירת ארצות הברית, ונקרא על שם הפוליטיקאי המנוח רוברט פ.
האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל די.סי.
יונייטד ואת קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, והוא מכיל 45,596 מקומות ישיבה (במשחקי ליגת ה-MLS הכיל כ-20,000 מקומות ישיבה בלבד).
האצטדיון נבנה ב-1960 ונפתח ב-1961 צמוד לדי.
סי ארמוני - אולם ספורט עירוני.
כשנפתח שיחקו באצטדיון קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, קבוצת הבייסבול וושינגטון סנאטורס וקבוצות נוספות.
במהלך מונדיאל 1994 נבחר לארח מספר משחקים.
אצטדיון ריברסייד הוא אצטדיון כדורגל בעיר מידלסברו שבאנגליה, אשר משמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מידלסברו.
האצטדיון נחנך בשנת 1995 ומכיל 33,746 מקומות ישיבה.
אצטדיון ריברסייד הוא הראשון שתוכנן ונבנה בעקבות מסקנות דו"ח טיילור.
האצטדיון נבנה כדי להחליף את אצטדיון "איירסם פארק" לאחר פרסום דו"ח טיילור, אשר קבע שיש להפוך את כל האצטדיונים בליגות העליונות באנגליה לכל-מושביים.
לאחר קבלת הדו"ח בינואר 1990, הוצגה בפני הנהלת המועדון אפשרות של שיפוץ והגבהת היציעים הקיימים באצטדיון הישן, אך המשמעות של שיפוץ מסוג זה הייתה תכולה קטנה מידי של כ-20,000 מושבים בלבד, ולכן נבחרה האפשרות של בניית אצטדיון חדש.
האצטדיון החדש אשר עלות בנייתו הייתה כ-16 מיליון ליש"ט, החל להבנות על גדת נהר הטיז בסתיו 1994, בנייה אשר נמשכה 9 חודשים.
בפתיחתו ושנותיו הראשונות הכיל האצטדיון כ-30,000 מושבים.
שם האצטדיון נבחר על ידי אוהדי הקבוצה באמצעות הצבעה שנערכה במשחק האחרון באצטדיון הישן.
המשחק הראשון באצטדיון נערך ב-26 באוגוסט 1995 ובו מידלסברו ניצחה את צ'לסי בתוצאה 2-0. בסוף העונה העפילה מידלסברו בחזרה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של שתי עונות.
בשנת 1998 נערך שיפוץ שבו נוספו עוד 5,000 מושבים, על ידי השלמת הבנייה בפינה הצפונית ובפינה הדרום-מערבית של האצטדיון.
בשנים שלאחר מכן נערכו עוד מספר שיפוצים קטנים שתכליתם העיקרית הייתה התאמת האצטדיון לדרישות הליגה ושיפור תשתיות.
להלן רשימה של אצטדיוני כדורגל ברוסיה, מסודרים לפי מספר מושבים יורד.
כל בנייה, שיפוץ וניצול של אצטדיונים ותשתיות כדורגל אחרות ברוסיה, או מתן אישור ורישוי ניהול תחרויות באצטדיונים נתון לפיקוח ועדה מיוחדת של ההתאחדות לכדורגל ברוסיה אשר מאמצת תקנות בנושאי תשתית של אצטדיונים ונקיטת באמצעי בטיחות נאותים במתקני כדורגל.
לכל האצטדיונים במדינה מוענקים קטגוריה מסוימת: 1, 2, 3 וקטגוריית עלית.
כל המועדונים המקצועניים מחויבים לערוך את "משחקי הבית" שלהם במקום הקבע שלהם ובאצטדיון הבייתי, כפי שהוא רשום במסמכי מדינה, בהתאם לתקנות ההתאחדות לכדורגל.
משחק כדורגל נערך רק באצטדיון אשר אושר למועדון לארח בו בטורניר רשמי ולכל אצטדיון ישנה תעודת רישוי מטעם ההתאחדות.
12 אצטדיונים ברוסיה אירחו את מונדיאל 2018.
תמונה שם גודל עיר פתיחה מתוכננת אצטדיון אומסק 10,000 אומסק 2024 טאראן ארנה 18,000נובוסיבירסק2024
תמונה שם גודל עיר פתיחה מתוכננתאצטדיון טרוד10,000 אוליאנובסק 2026 אצטדיון ספרטק טמבוב 5,000 טמבוב לא ידוע.
להלן רשימה חלקית של אצטדיוני כדורגל בספרד, מסודרים לפי מספר מושבים יורד.
שם תכולה עיר קהילה אוטונומית קבוצה התחלת בנייה/סוף משוערנואו מסטאייה 61,500 ולנסיה ולנסיה ולנסיה 2007–2009 (בניית האצטדיון נעצרה וטרם חודשה)
אצטדיון קרסנודאר או אצטדיון קבוצת הכדורגל קרסנודאר הוא שמו של אצטדיון בקרסנודאר, המשמש כמגרש הבית של מועדון הכדורגל קרסנודאר.
האצטדיון זוכה לדירוג 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
לפי נתוני הפורטל stadiumdb.com האצטדיון היה מועמד לפרס האצטדיון הטוב של השנה ולבסוף סיים במקום השני ברשימת האצטדיונים של הפורטל, לפי בחירת הגולשים ולמקום השלישי בבחירת השופטים.
ההכנות לבניית אצטדיון חדש לקבוצת הכדורגל של קרסנודאר החלו בשנת 2011 על ידי משרד האדריכלים Speech בשיתוף פעולה עם משרד האדריכלים הגרמני gmp Architekten von Gerkan, Marg und Partner.
עיצוב פנים האצטדיון תוכנן על ידי מקסים רימר.
הבנייה בפועל החלה במאי 2013 על ידי חברת הבנייה הטורקית Esta Construction.
כל מושבי האצטדיון נבנו תחת הגג והאצטדיון עצמו משמש למשחקי כדורגל בלבד.
סביבו מגרש חנייה ל-3,000 רכבים..
ייחודיות האצטדיון היא בהיעדר לוח תוצאות ובמקומו ישנו צג תלת־ממדי הנמצא מעל למושבים העליונים ושטחו 4,700 מטרים רבועים.
לדברי סרגיי גליצקי, הבעלים של קבוצת הכדורגל קרסנודאר, לאצטדיון יכולת הרחבה עד לכדי 42,700 מושבים.
האצטדיון נחנך ב-9 באוקטובר 2016 כשנבחרת רוסיה אירחה באצטדיון את נבחרת קוסטה ריקה.
באותו משחק נכחו 34,200 צופים.
המשחק הראשון שקרסנודאר אירחה באצטדיון נערך ב-20 באוקטובר 2016, במשחק במסגרת המחסור השלישי בשלב הבתים של הליגה האירופית כשהקבוצה אירחה את שאלקה 04. במשחק נכחו 33,550 צופים.
המשחק הראשון של קרסנודאר באצטדיון במסגרת ליגת העל הרוסית נערך ב-23 באוקטובר 2016, במחזור ה-11 כשהקבוצה אירחה את אמקאר פרם.
באוגוסט 2018 נוספו 48 מושבים ובינואר 2019 נוספו 709 מושבים שהעלו את תכולת האצטדיון ל-35,059 מושבים.
אצטדיון ת'אני בן ג'אסם , ידוע גם כאצטדיון אל-ע'ראפה , הוא אצטדיון רב שימושי בא-ריאן, קטר.
כיום הוא משמש בעיקר למשחקי כדורגל.
אצטדיון זה הוא הבית של קבוצת אל-ע'ראפה.
האצטדיון יכול להכיל עד כ-25,000 איש.
האצטדיון אירח את גביע אסיה בכדורגל 2011, ועוד תחרויות בינלאומיות.
תוכנן שחזית המבנה תהיה מורכבת מצבעי דגלי המדינות שהאצטדיון יארח במונדיאל 2022, ויסמל כדורגל וידידות, סובלנות הדדית, כבוד והבנה.
כמות הקיבולת הקיימת כיום באצטדיון, 25,000, תורחב ל-44,740 כדי להכיל את כמות האנשים שיבואו מכל העולם למשחקים.
לאחר המשחקים התוספת תהיה ניתנת לפירוק, וכך יוכלו להוריד את המושבים לאחר משחקי העולם.
אצטדיון שיניק הוא אצטדיון כדורגל בעיר ירוסלבל בככר העמל, המהווה את מגרש הבית של מועדון הכדורגל מועדון "שיניק".
האצטדיון מחזיק באישור אופ"א לאירוח משחקים בינלאומיים ושימש כמגרש אימונים בתקופת מונדיאל 2018.
בשנת 2002 הוצב באצטדיון מסך וידאו שהיה הגדול ביותר באותו הזמן ברוסיה.
ביוני 2008, תוכנן לבצע שיפוץ, אשר צפוי היה להסתיים ב-2010, עבור חגיגות האלף לעיר ירוסלבל.
תוכנית האב כללה תוכנית להוספת גג מעל כל היציעים, כל היציעים תוכננו להיות דו-קומתיים, למעט היציע המזרחי.
מסלולי האתלטיקה שסביב לדשא תוכננו להישמר.
אך עד סתיו 2010 שופץ רק היציע הדרומי.
ב-22 מאי 2011 האצטדיון אירח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2011.
בשנת 2012 עיריית יארוסלבל התמודדה על מכרז לארח חלק מהמשחקים בגביע העולם 2018; תוך תכנון להשלמת שיפוץ מחדש של האצטדיון, אך לבסוף יארוסלבל לא נכללה ברשימה הסופית של הערים המארחות.
בקיץ 2017, האצטדיון נסגר לצורך שיפוצים לקראת מונדיאל 2018 על מנת שישמש כבסיס אימונים עבור אחת הנבחרות.
עד להשלמת השיפוץ שיניק אירחה את משחקיה באצטדיון "יבולים" שבכפר קרבאייבו שבמחוז קוסטרומה.
ביולי 2020 הועבר האצטדיון לבעלות הקבוצה, לאחר שהיה מצוי קודם בבעלות העירייה.
להלן רשימת אצטדיוני כדורגל בלארוס, מסודרים לפי קיבולת:
להלן רשימה של אצטדיוני כדורגל באוקראינה, מסודרים לפי קיבולת.
בנייה וניצול של אצטדיונים ותשתיות כדורגל אחרות באוקראינה, כמו גם מתן בטיחות בניהול תחרויות הוא בפיקוח ועדה של ההתאחדות לכדורגל באוקראינה אשר מאמצת תקנות על תשתית של אצטדיונים ואמצעי בטיחות.
לכל האצטדיונים באוקראינה מוענקים קטגוריה מסוימת: 1, 2, 3 וקטגוריית עלית.
כל המועדונים המקצועיים מחויבים לנהל את "משחקי הבית" שלהם במקום הקבע שלהם וברישום המדינה על אצטדיונים התואמים את תקנות ההתאחדות לכדורגל.
משחק כדורגל נערך רק באצטדיון אשר אושר למועדון לארח בו בטורניר רשמי.
אצטדיונים כאלה מפורטים ברשם האצטדיונים שבו מותרת ניהול משחקים.
לכל אצטדיון יש תעודת רישוי מטעם המדינה.
ארבעה אצטדיונים באוקראינה אירחו את יורו 2012.
אצטדיון רחובות הוא אצטדיון כדורגל בהקמה במתחם פארק המדע ברחובות וישרת את קבוצות הפועל מרמורק ומכבי שעריים.
האצטדיון צפוי לכלול 6,000 מושבים, חדרי הלבשה, חדרי שופטים, חדרי עיתונאים וטרקלין אירוח למכובדים, וכן שטחי מסחר ומתחם חניה.
האצטדיון ימוקם בצמוד לחורשת הצופים ובניין גב-ים שמתחם פארק המדע.
האצטדיון מתוכנן כחלק מפארק נופש עירוני שישתרע על שטח 126 דונם, מתוכם כ-40 דונם יוקצו עבור שטחי האצטדיון ומגרש אימונים שיוקם בסמוך אליו.
התוכניות לבניית האצטדיון אושרו במאי 2019 וביולי 2019 החלו העבודות להכשרת השטח לבנייתו.
ב-6 בדצמבר 2020 התקיים טקס הנחת אבן הפינה לבניית האצטדיון.
פתיחת האצטדיון תוכננה לרבעון הראשון של 2025, אך נדחתה למועד לא ידוע.
ב-2009 החליטה עיריית רחובות להקים אצטדיון עירוני חדש, שנועד להכיל 5,000 צופים, לצד הספורטק סמוך לשכונת רחובות ההולנדית.
בהמשך שונה מיקומו המיועד לאזור מרכז הספורט בשכונת וייסגל ברחובות.
ב-2012 החלו בעבודות הפיתוח ליישור הקרקע והכשרתה להקמת האצטדיון אך בשל התנגדות התושבים והיעדר כל אישורי הבנייה המתאימים הפרויקט נעצר בצו בית המשפט ובוטל.
בהמשך הוחלט להקים במתחם וייסגל 2 מגרשי כדורגל סינתטיים לאימונים בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שנחנכו ב-2016.
ב-2014 אישרה העירייה מיקום חדש לאצטדיון העירוני לצד פארק המדע.
האצטדיון נועד תחילה להיבנות בשלבים ולהכיל 5,000 צופים בסה"כ (בשלב א' רק 2,500 צופים) אך תכנונו עודכן כך שיכיל 6,000 מקומות וייבנה בשלמותו ולא בשלבים.
על תכנון האצטדיון הופקד משרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים.
אצטדיון רנאטו דאל'ארה (באיטלקית: Stadio Renato Dall'Ara; נקרא בעבר: אצטדיון ליטוריאלה ואצטדיון קומונאלה) הוא אצטדיון רב-שימושי הממוקם בבולוניה שבאיטליה.האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל בולוניה 1909 מהסרייה א'.
האצטדיון נקרא על שם רנאטו דאל'ארה, נשיא בולוניה לשעבר במשך שלושים שנה.
האצטדיון אירח משחקים במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1990.
האצטדיון נפתח ב-1927, והחליף את האצטדיון הישן של בולוניה 1909, ה"אצטדיון סטרלינו" שהיה קיים בין השנים 1913–1927. בתחילה נקרא אצטדיון ליטוריאלה עד 1945 ולאחר מכן נקרא "אצטדיון קומונאלה" עד 1983. לאחר מכן נקרא אצטדיון רנאט דאל'ארה על שם נשיא המועדון במשך 30 שנה של המועדון בלוניה בעבר.
האצטדיון אירח משחקים במונדיאל 1934 שהתקיים באיטליה.
ב-1990 אירח האצטדיון משחקים במונדיאל 1990 שהתקיים באיטליה בשנה זו.
האצטדיון ממוקם ברובע סאראגוצה, כ-6 קילומטר ממרכז העיר בולוניה.
האצטדיון בעל תכולה של כ-31,000 צופים במשחקי כדורגל ו-55,000 צופים בעת מופעים.
האצטדיון נחשב לאחד האיכותיים באירופה מבחינת איכות הדשא, ביחד עם הדשא באצטדיון ארטמיו פרנקי בפירנצה, בגלל איכות הניקוז והצפיפות הקומפקטית של כר הדשא.
אצטדיון קומונאלה רנצו ברברה (באיטלקית: Stadio Comunale Renzo Barbera) הוא אצטדיון הממוקם בפלרמו, באי סיציליה שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל של פלרמו.
החל כבר מפתיחתו ב-1932, הייתה זו פלרמו שפתחה את האצטדיון, וזאת בתקופת השלטון הפשיסטי באיטליה, ושמו היה "אצטדיון ליטוריו".
משחק הבכורה שהתקיים ב-24 בינואר 1932 הסתיים בניצחון 1–5 של פלרמו על אטאלנטה.
בשנת 1936 שונה שם האצטדיון ל"אצטדיון מישל מארון" - על שם גיבור פשיסטי שנהרג במלחמת האזרחים בספרד.
לאחר מלחמת העולם השנייה שונה שם האצטדיון ל"אצטדיון לה פבוריטה" על שם שכונת "Favorita" שם האצטדיון נמצא, וב-1948 הוסר מסלול הריצה מסביב לאצטדיון, ונבנו יציעים מאחורי השערים.
ב-1984 הוספה קומה נוספת מעל יציעי האצטדיון שהגדילה את תכולת האצטדיון לכ-50,000 מקומות.
האצטדיון שופץ עוד פעם ב-1989 לקראת מונדיאל 1990 שנערך באיטליה, ותכולת האצטדיון ירדה ל-37,619 מקומות בלבד.
האצטדיון אירח 3 משחקים בשלב הבתים של המונדיאל.
ב-2002 שונה שם האצטדיון שוב לשמו הנוכחי "אצטדיון רנצו ברברה" על שם יו"ר מועדון פלרמו, רנצו ברברה, בשנות ה-70.
האצטדיון מחובר למרכז העיר פלרמו ולתחנת הרכבת המרכזית באמצעות קווי אוטובוס מיוחדים לאצטדיון.
האצטדיון בין היתר מארח גם הופעות ואירועים עירוניים של העיר פלרמו.
באצטדיון התארחו: אריתה פרנקלין, בלאק סבאת', דוראן דוראן, פרנק סינטרה ועוד אומנים איטלקים מפורסמים רבים.
אצטדיון רובין הוא אצטדיון בעיר קאזאן, הממוקם בסוצגורוד שברובע התעשייה האווירית בעיר.
משמש כמתקן האימונים של מועדון הכדורגל "רובין", שמארח את משחקי הבית באצטדיון המרכזי או בקאזאן ארנה (מאז 2013).
המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה ב-20 במאי 1958. באותו יום אירחה איסקרה קאזאן את אנרגיה וולוז'סקי וניצחה בתוצאה 6:1. נבחרת קאזאן שיחקה את כל משחקיה הביתיים באצטדיון זה עד 1960.
ב-21 באוגוסט 1960 עברה איסקרה לאצטדיון חדש - האצטדיון המרכזי.
בסוף 1969 "רובין" חזרה באופן זמני לאצטדיון הישן שלה, בעקבות שיפוץ באצטדיון המרכזי.
בשנת 1970 האצטדיון נסגר לשיפוץ.
במקום יציעי עץ הוקמו יציעים מבטון מזוין.
דשא האצטדיון הוחלף והותקנה מערכת ניקוז חדשה.
ב־19 בספטמבר 1982 נפתח האצטדיון מחדש לאחר השיפוץ.
בסוף שנות ה-90 נערכה מודרניזציה חלקית עם התקנת מושבים אדומים וירוקים בצבעי מועדון "רובין".
כדי לשמש כאחד מהאובייקטים של אוניברסיאדת הקיץ 2013 בקאזאן, בוצע שיפוץ ומודרניזציה חלקיים.
במחצית הראשונה של שנות העשרים של המאה העשרים שיחקה רובין כמה ממשחקי הבית של ליגת העל באצטדיון רובין.
זהו האצטדיון הביתי של קבוצת הנוער שמשחקת באליפות הנוער וקבוצת הנוער המשתתפת בליגת הכדורגל לנוער.
האצטדיון אירח מספר משחקים של הליגה הלאומית והליגה המקצוענית, בפרט, בשנת 2019, כשנפטכימיק אירחה כאן את משחקיה בשל שיפוץ האצטדיון שלה.
בינואר 2020, ההתאחדות הרוסית עדכנה את האצטדיון לקטגוריה השלישית בשל מצבו הבלתי מספק של הדשא המלאכותי.
על שטחו של אצטדיון רובין ישנם מספר מגרשים, שבאחד מהם נערכו משחקי הליגה השנייה (קבוצה ביתית – רובין-2) ואליפות הנוער.
כמו כן, אצטדיון רובין מארח את המשחקים באליפות הכדורגל של טטרסטן, שהיא הליגה הרביעית (החמישית בחשיבותה) במערך הליגות הרוסיות.
אצטוניטריל (Acetonitrile) היא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3CN.
החומר הוא הניטריל הפשוט ביותר, בטמפרטורת החדר אצטוניטריל הוא נוזל שקוף.
המולקולה קווית ואורך הקשר המשולש C≡N הוא 1.16 אנגסטרום.
אצטוניטריל הוא תוצר לוואי בייצור אקרילוניטריל והוא משמש כממס א פרוטי.
הוא מסיס לחלוטין במים ובמגוון ממסים אורגנים אך לא בפחמימנים, הוא מסוגל להמיס מגוון יונים ומולקולות לא-קוטביות.
הודות ליכולת ההמסה הטובה והצמיגות הנמוכה משמש החומר כפאזה נעה בכרומטוגרפיית HPLC.
אצטוניטריל משמש להפרדת בוטאדיאן במתקני זיקוק.
היכולת להמיס יונים והמקדם הדיאלקטרי הגבוה - 3.92D מאפשר שימוש באצטוניטריל בסוללות.
אצטדיון רושן הוא אצטדיון רב-תכליתי המתוכנן להיבנות בדרום-מערב העיר ריאד שבערב הסעודית, ומיועד לארח משחקים בשלב הבתים ובשלב 32 הגדולות של מונדיאל 2034. האצטדיון מיועד להכיל 46,000 מקומות ישיבה.
האצטדיון נקרא על-שם חברת פיתוח הנדל"ן Roshn שבבעלות קרן ההשקעות הציבורית הסעודית, שתחזיק בבעלות על האצטדיון ותפעיל אותו כאשר ייפתח.
בניית האצטדיון מתוכננת להתחיל בשנת 2028, והוא מתוכנן להיפתח בשנת 2030.
אצטקים הם אנשי האימפריה האצטקית (הברית המשולשת), אשר שלטה ב וראשית המאה ה-16 בעמק מקסיקו.
הקבוצה האתנית הדומיננטית מהברית המשולשת הייתה המשיקה מהעיר טנוצ'טיטלאן.
החברה האצטקית הייתה מחולקת לשני מעמדות עיקריים.
במעמד הנמוך היו ה-macehualli (העם), הם אלה שעסקו בחקלאות ובמלאכה, שרתו בצבא ושילמו מיסים.
רוב האצטקים עסקו בחקלאות מפותחת שעשתה שימוש במערכות השקיה נרחבות.
המעמד השליט נקרא pilli (האצולה).
הם החזיקו בתפקידי הפקידות האזרחית והכהונה.
המעמד הנמוך ביותר היה מעמד העבדים שנקרא tlacotin.
מעמד זה היה מורכב משבויי מלחמה והם גם אלו שהוקרבו לאלים.
האצטקים השתמשו בכתב פיקטוגרפי, בו סימני הכתב מורכבים מציורים, אך זמן קצר לפני שנכבשו בידי הספרדים החלו לפתח צורת כתיבה פונטית.
רשימותיהם, בייחוד קודקס החוקים, תועדו בקודקסים עשויים עור ועל קירות מקדשיהם.
הם גם תיארכו את התיעוד באלמנך מדויק למדי.
לאצטקים היה משחק כדור פולחני בשם טלאצ'טלי, הדומה במידת מה למשחק הכדורסל.
להבדיל מכדורסל, טלאצ'טלי שוחק לרוב נגד שבויים, לפני העלאתם כקורבן אדם.
לשימורן של המיתולוגיה האצטקית והמסורות האצטקיות סייעה פעילותו של הכומר הספרדי ברנרדינו דה סהגון, שעמל על תיעודן בדור שאחרי הכיבוש והרבה לשוחח עם זקניהם וחכמיהם של האצטקים.
כתביו נגנזו בידי הכנסייה הקתולית, והתפרסמו מחדש רק במאה ה-18.
האצטקים נהגו להקריב קורבנות אדם.
ציורים אינדיאניים ודיווחים של הספרדים הכובשים מאותה תקופה מתארים צורות שונות של הקרבת קורבנות אדם בצורות אכזריות רבות.
לעיתים קרובות הוקרבו ילדים בגלל שנחשבו טהורים.
חלק מהחוקרים הביעו ספקנות כלפי עדויות הספרדים, ונראה שאלו אכן הגזימו בכמות הקורבנות כדי להצדיק את המלחמה והכיבוש של בדרום ומרכז אמריקה.
עם זאת מחקרים מודרניים מצאו ממצאים ארכאולוגיים שהובילו להסכמה רחבה בדבר קיום טקסי הוצאה להורג אכזריים למטרות פולחן.
הארכאולוגית נדיה ואלז סלדאנה ערכה חפירות בשנת 2004 באתר אקטפק שמצפון למקסיקו סיטי.
היא תיארה ממצאים שמעידים על הקרבת קורבנות אדם לאל המוות.
"ההקרבה כללה שריפה או שריפה חלקית של הקורבנות.
מצאנו קבר עם שרידים של ארבעה ילדים שנשרפו חלקית וארבעה ילדים נוספים שנשרפו לגמרי".
באתר נמצאו גם עדויות להעלאת הקורבנות בציורים שנעשו בין 1600 ל-1650. הציורים מתארים חלקי אדם מבושלים בסיר, כשקבוצת אנשים יושבת סביב ואוכלת, בשעה שאל המוות צופה בהם מלמעלה.
הארכאולוג לואיס מנואל גמבואה, העיד כי החוקרים מצאו סירי בישול כאלה ולידם שלדי אדם שלמים ולצידם שלדים מפורקים.
אם כי אין ודאות כי מדובר באנשים שנאכלו.
בשנת 2021 נתגלו שרידים של לפחות 49 בני אדם, רובם ילדים בעיירה טולה במדינת אידלגו במקסיקו.
הניתוח הביו-ארכאולוגי מצביע על כך שהם הוקרבו כקורבנות.
סימני התעללות אופיינים מצביעים על הקרבה לאל טלאלוק או לאל Xipe Totec.
על פי המיתולוגיה האצטקית, קורותיהם של האצטקים מתחילים בנדודיהם בהנהגתו של אדם בשם הויצ'ילפושלי אשר החליט כי הוא אל.
נדודים אלה הסתיימו במאה העשירית כאשר התיישבו בארץ קולהואקאן, ארצם של הטולטקים שם היה מעמדם נחות, אולי מעמד עבדים.
עם השנים עלתה קרנם והם התערו בתרבות המקומית.
זעזוע בלתי צפוי התרחש כאשר קיבלו לידם את בתו של מלך קולהואקאן, לכאורה על מנת להופכה למלכתם.
האצטקים פשטו את עורה והקריבו אותה כקרבן.
המעשה האכזרי הוביל לגירושם אל אי באגם טשקוקו, אשר השתייך לקיסרות גדולה היריבה לקולהואקן, אסקופוסאלקו שמה.
באי זה הם בנו את עירם טנוצ'טיטלאן (כיום מקסיקו סיטי), אולם נותרו כפופים לקיסרות.
כעבור כמה דורות חמדה אסקופוסאלקו את עצמאותם ההולכת ומתפתחת של האצטקים, והגיעה עת העימות החזיתי.
בהנהגתו של הנסיך טלאקאלל, אחי המלך, הצליחו האצטקים לזכות בניצחון מוחץ.
הממלכה היריבה נכבשה ורבים בה נטבחו.
כמה מערכות נוספות כנגד שבטים יריבים ביססו את המעצמה החדשה.
טלאקאלל החליט כי העליונות אשר לה זכה עמו מצדיקה את יצירתה של מהפכה תרבותית, ואת העלאת קרנו של מיתוס לוחמני אכזרי.
ראשית, הוא השמיד את הכתבים הישנים והפיץ סיפור ראשית חדש, על ארץ מוצא אגדית בשם אסטלאן, שם חיה אמו של האל הויצ'ילפושלי.
משלחת זקנים שנשלחה לשם חזרה ודיווחה על נסים ונפלאות.
הפרט החשוב ביותר שעליו דיווחה היה כי הויצ'ילפושלי יוכל להתאחד עם אימו רק אחרי כיבושה המלא של הארץ.
שנית, הוא ביסס פולחן הקרבת שבויים המוני, שהתבסס על רעיון דתי חדש ולפיו השמש מאבדת דם בכל זריחה במאבקיה להיחלץ מדרקון התהומות (זהו פשר הצבע האדמדם בשמים).
כדי שלא תיעלם, יש צורך להחזיר לה דם זה, שיבוא מעורקיהם של הנזבחים.
הקרבת אדם הייתה מסורת עתיקה וכבר בעבר הרחוק התקיימו משחקי כדור שהמנוצחים בהם הוקרבו, אך הממדים שאליהם הביא טלאקאלל את קורבן האדם היו חסרי תקדים.
בפולחן החדש נזבחו לעיתים 10,000 שבויים ביום אחד.
מקדש מפואר מיוחד הוקם לצורכו, והמורא נפל על כל עמי מקסיקו.
מלחמות מיוחדות, "מלחמות הפרחים", נוהלו אך ורק במטרה להשיג שבויים לצורכי הקרבה.
ההקרבה הייתה כרוכה בקניבליזם, שכן הלב הוצא מהקורבנות ונאכל על ידי הכהן.
לפי אחד ההסברים, שכנראה אינו נתמך בראיות חזקות, פיצה בשר האדם על המחסור בחלבונים בדיאטה האצטקית.
מדי שנה היה נבחר אדם לגלם את דמות האל, והכוהנים היו משרתים אותו בנאמנות.
בסוף השנה גם הוא היה מופשט ומוקרב בפירמידות ואל חדש היה נבחר.
על אף הנהגת הפולחן האכזרי, שגשגה הממלכה האצטקית.
מערכות של חינוך, גביית מיסים, מסחר ומשפט התנהלו היטב.
נקבעה מועצת זקנים שבחרה מלך חדש מקרב האצולה, כל אימת שהדבר נדרש.
המלוכה לא תמיד הועברה בירושה.
העידן האצטקי לא ארך זמן רב.
הוא בא לקיצו בדרך פתאומית, פחות ממאה שנה אחרי התגבשות שלטונם.
ב-1520 שלט בממלכה מוקטסומה, שמיעט לעסוק במלחמה ביחס לקודמיו.
באותן שנים, כך סיפרו המסורות האצטקיות, הופיעו אותות מאותות שונים מבשרי פורענות.
בשמים נראו מראות מוזרים, וקול יללה מסתורי נשמע בלילות.
לא ברור כמה מאירועים אלו אכן נחוו בידי בני התקופה, וכמה דווחו רק בדיעבד, אך על פי המקורות האצטקיים, מחזות אלו הביאו את המלך אל סיפה של התמוטטות עצבים, הוא שקע במלנכוליה, וטבח בקוסמים שלא ידעו לפתור חלומותיו.
כשהחלו להופיע דיווחים ראשונים על זרים, שבאו מהים, מוקטסומה, שהיה איש דתי מאוד, סבר שהאל קצלקואטל חוזר ובא לרשת אותו על כיסא מלכותו.
קצלקואטל (קֶצַלְקווַטְל) היה שמו של אחד מהאלים הבוראים, שהנהיג את העיר הקדומה טולה בימים עברו.
המיתוס על חזרתו של קצלקואטל היה נפוץ מאז ומעולם, והמלך האמין בו לחלוטין.
הוא הורה לקדם את פני הזרים במתנות, במחשבה שהם פמליית האל קצלקואטל.
הספרדים, שהונהגו בידי הרנאן קורטס, לא היו רבים, ולא מנו יותר מכמה מאות הרפתקנים תאבי בצע.
קורטס הורה להרשים את הילידים באמצעות ירי תותחים, ופעולה זו אכן נחלה הצלחה.
המחווה הנגדית שניסו להושיט האצטקים, הקרבת קורבנות אדם למען הזרים, רק עוררה בספרדים סלידה ושאט נפש.
הכמרים שליוו את קורטס ראו בפולחן הוכחה להיותה של הממלכה האינדיאנית מעוז השטן.
באותו זמן היו שבטים אינדיאניים שסברו שנוצרה הזדמנות נאותה להיפרע מאדוני הארץ האכזריים.
גם בעלות ברית מסורתיות של הממלכה האצטקית הפנו לה עורף.
קורטס הצליח להביא להטבלתן לנצרות של משפחות מלוכה אינדיאניות שלמות.
קבוצה זו, מונהגת בידי הספרדים, עלתה על טנוצ'טיטלאן.
החלטת מוקטסומה לפתוח את השערים לקורטס, לערוך טקס חגיגי לכבוד חזרתו של קצ'לקואטל כביכול, ולתת בידו את מוסרות השלטון, נחשבת בעיני ההיסטוריונית ברברה טוכמן בספרה "מצעד האיוולת" לאחד ממעשי האיוולת הגדולים בהיסטוריה.
לא הכול בחצר המלכותית היו תמימי דעים עם החלטת מוקטסומה.
אחיו של המלך ואחרים התנגדו בחריפות להחלטה.
קורטס אסר את המלך ובזז את אוצרות הממלכה.
הוא עזב את העיר, והפקיד את השלטון בידי פדרו דה אלווראדו, סגנו האכזר ממנו.
פדרו הוזמן בידי מוקטסומה לטקס חגיגי לכבוד האל הויצ'ילופושלי.
על אף מחאות אנשיו הוסיף המלך לתת אמון עיוור בספרדים: "וכי במלחמה אנו איתם?" אמר לאנשיו.
אלא שפדרו ואנשיו ראו באירוע הזדמנות לבער את האלילות בדרך האלימה ביותר והפכו אותו לטבח המוני.
על אף שמנהיגם עדיין קרא להם להימנע ממלחמה, מרדו בו האצטקים, התנקשו בחייו ופתחו במערכה כנגד הפולשים הזרים.
חזרתו של קורטס אל העיר לא הועילה, והצבא הספרדי נסוג, תוך שהוא סופג אבדות רבות.
לרגע נדמה היה שהתרבות האצטקית עדיין יכולה לשרוד ובראשה הועמד מלך צעיר ואמיץ, קואוטמוק.
קורטס המובס אסף כוחות ויצא שוב למערכה, כשהוא עומד בראשם של קומץ ספרדים ועל פי התיאורים (שייתכן והם מוגזמים) גם עם למעלה ממאה אלף לוחמים אינדיאנים בעלי בריתו.
מחלת האבעבועות שהביאו האירופאים הפילה חללים רבים, והאצטקים נחלשו עוד יותר.
אף על פי כן, הצליחו לנצח שנית במלחמה מבית לבית שניהלו עם צבאו של קורטס.
הספרדים נקטו בטקטיקה חדשה: הם צרו על טנוצ'טיטלאן, וחזו באנשיה הגוועים ברעב לאיטם.
באין ברירה, ואחרי שגם כלי הנשק הפולחניים הסודיים ביותר לא הועילו, נכנעו האצטקים.
קואוטמוק עונה בסיר שמן רותח, כדי שיגלה היכן מוחבאים אוצרות הממלכה.
בסופו של דבר הספרדים תלו את קואוטמוק, אנסו את הנשים ושעבדו את הגברים.
זמן קצר לאחר ההפסד מול הכובש הספרדי, הגיעו הכמרים הפרנציסקנים, להביא את בשורת הנצרות וניהלו עם חכמי האינדיאנים ויכוחים פומביים, כדוגמת אלה שהתנהלו באירופה עם היהודים.
ההמרה לנצרות לא הייתה דרמטית מאוד מבחינת האצטקים, שכן הם היו רגילים לצרף אלים רבים לפולחנם.
מנגד, הם לא נטשו את המוטיבים האלילים הישנים.
עד עצם היום הזה מתקיימים בכפרים במקסיקו פולחנים מעורבים - נוצריים ואליליים.
גורלם של האינדיאנים היה כשל עמים אחרים שעברו קולוניזציה: המסגרות המסורתיות התפרקו, אך נורמות מערביות לא תפסו את מקומן.
על חורבות טנוצ'טיטלאן הוקמה מקסיקו סיטי.
צעירים אינדיאנים שועבדו במכרות ובמטעי הסוכר, ומתו בהמוניהם מעבודה קשה וממחלות כשרק חלקם של אלה ששיתפו פעולה עם הספרדים מלכתחילה שפר.
קרקעות ענק נגזלו וחולקו בין הכובשים.
בקרב הספרדים היו מעט מאוד נשים, ולכן רבים מהם לקחו נשים מבנות המקום, וכך נוצרה קבוצה חברתית-תרבותית חדשה, המסטיסים, שהפכה לימים למרכיב אתני מרכזי ברבות ממדינות אמריקה הלטינית.
אַצְטְרוֹלָב (ביוונית עתיקה: ἀστρολάβος, בערבית: ٱلأَسْطُرلاب - "אל-אסטורלב") הוא מכשיר מכני, המשמש לקביעת זוויות גרמי השמים ביחס לאופק, והיה מכלי הניווט העיקריים עד למאה ה-18, בה נתפס מקומו על ידי הסקסטנט ועל ידי השעון המדויק שאיפשר לקבוע את מיקומו של קו האורך.
אצטרולב מורכב מלוח עגול, המכויל במעלות (בדומה למד זווית), ומזרוע מסתובבת המחוברת למרכזו.
כאשר סימון ה-0° מיושר עם האופק, וכוכב כלשהו (או כל גוף שמימי אחר, שמיקומו ידוע) "נראה" בקצה הזרוע, נמדדת הזווית (במעלות) אל הכוכב (מכאן השם "אסטרו" - כוכב + "לב" - לקחת).
על המעגל חרוטים קווי הקואורדינטות שמייצגים הטלה סטריאוגרפית של הספירה השמימית, כפי שהם במקום ידוע כלשהו על פני כדור הארץ.
מעל מערכת הגריד הזו מסתובבת ה"רטה", שהיא מסגרת עם סימונים שנקודותיה מסמלות כוכבי שבת.
לאחר שהמכשיר מכויל לשעה הנוכחית, ניתן לקרוא את מיקום הכוכב מהגריד.
ניתן לבצע גם את ההפך ולהתאים את האצטרולב למיקום הידוע, ולדעת, לפי החישוב, מה השעה.
האצטרולב הומצא ככל הנראה על ידי היפרכוס (המאה ה-2 לפנה"ס).
תלמי היה הראשון שתיאר הטלה סטריאוגרפית (במאה ה-2).
האצטרולב הגיע לעולם המוסלמי במאה ה-8 או ה-9 ועל כן מקור שמו הוא בערבית.
האצטרולב חזר מחדש לאירופה דרך ספרד המוסלמית במאה ה-11 (המגלים הנוצריים המוקדמים של האסטרונומיה הערבית היו גרברט מאורילק והרמנוס קונטרקטוס).
הרקע המתמטי בוסס על ידי אל-באטאני בחיבורו "כיתאב אז-זיג'" (920 בקירוב), שתורגם ללטינית על ידי אפלטון טיבורטינוס (De Motu Stellarum).
הסופר האנגלי ג'פרי צ'וסר (סביבות 1343–1400) כתב חיבור על האצטרולב עבור בנו.
במאה ה-15, בונה המכשירים הצרפתי ז'ן פוסוריס (סביבות 1365–1436) התחיל למכור אצטרולבים בחנותו בפריז, כמו גם שעוני-שמש ידניים והמצאות מדעיות נוספות של התקופה.
האצטרולב המתכתי הראשון הידוע במערב אירופה תוכנן ונבנה על ידי האסטרונום היהודי רבי אברהם זכות (1452–1514) בליסבון שבפורטוגל.
האצטרולבים המתכתיים היו מדויקים בהרבה מאלה העשויים עץ.
ב-2014 התגלה אצטרולב בספינה שטבעה מול חופי עומאן, אשר נוצר בין 1496 ל-1501 ונחשב לעתיק ביותר בעולם עד לגילויים חדשים ב-2024.
"האצטרולב של סודרה (Sodré)", נמצא בקרבת האי אל-חאלניה בהריסות הספינה אסמרלדה ששימשה במסעו השני של הצי של מגלה הארצות וסקו דה גאמה להודו, בשנת 1502.
בשנת 2024 פורסמו בכתב העת Nuncius תגליות אודות איצטרולב עתיק שנמצא במוזיאון בעיר ורונה שבאיטליה.
ד"ר פדריקה ג'יגנטה, מהפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת קיימברידג', מצאה שהאיצטרולב הוא מהמאה ה-11, ושהיה בשימושם של איסלאמים לפי שורות מתוך תפילות מוסלמיות ושמות של חלק מהן החרוטים במכשיר, יהודים לפי כיתוב העברית שבו, ונוצרים אירופאים לפי המספרים המופיעים בכל צדדיו.
בנוסף, היא זיהתה את הכלי ככלי שנוצר באל-אנדלוס, אזור בחצי האי האיברי שהיה תחת שליטה מוסלמית בין השנים 711 -1492.
אצטילכולין הוא מולקולה פחמימנית קטנה המשמשת בבעלי חיים רבים כולל האדם כמוליך עצבי – חומר המשוחרר על ידי תאי עצב כדי להעביר את המסר שלהם לתאים אחרים.
השם נלקח מהמבנה הכימי - הוא מורכב מנגזרת של חומצה אצטית וכולין.
המקור של אצטילכולין במוח הוא בקבוצות קטנות של תאים בגזע המוח (pontomesencephalotegmental complex) ובתחתית המוח הקדמי (Nucleus basalis).
האצטילכולין משמש מוליך עצבי בין תאי העצב המוטוריים והשרירים, במערכת העצבים האוטונומית המווסתת את פעילות האיברים הפנימיים, ובמערכת העצבים המרכזית שם הוא אחד ממוליכים עצביים רבים.
לאצטילכולין תפקודים רבים הנובעים מהיקשרותו לקולטנים מסוגים שונים.
כמו חומרים ביולוגיים פעילים אחרים, אצטילכולין נקשר לקולטנים הנמצאים על פני קרום תא המטרה.
הפעילות הנוצרת בהשפעת הקישור של אצטילכולין לקולטנים אלו מכונה פעילות כולינרגית (cholinergic ; כולין+ארגית = cholin שם מקוצר לאצטילכולין + ergic השפעה, בהקשר של פעולת מוליך עצבי).
קיימים שני סוגים של קולטנים לאצטילכולין - קולטן ניקוטיני וקולטן מוסקריני.
שמות הקולטנים האלה נלקחו מחומרים המפעילים אותם באופן בררני (סלקטיבי): ניקוטין (Nicotine) הנמצא בטבק, ומוסקרין(Muscarine) הנמצא בפטריה אמניטה מוסכריה.
השפעת האצטילכולין על קולטנים ניקוטיניים
הקולטן הניקוטיני לאצטילכולין הוא תעלת יונים המופעלת על ידי ליגנד, תעלת יוניים שכאשר היא נפתחת, היא חדירה ליונים החיוביים נתרן אשלגן וסידן.
כאשר אצטילכולין נקשר לתעלה הוא גורם לפתיחתה ותנועה של היונים בהתאם למפל הריכוזים שלהם במשך מספר אלפיות השנייה, ובכך נגרמת דפולריזציה של קרום התא.
קולטנים ניקוטיניים נמצאים בצמתי עצב-שריר, בגנגליונים אוטונומיים (גם סימפתטיים וגם פאראסימפתטיים), ובמערכת העצבים המרכזית.
בצומתי המעבר שבין העצבים לשרירים, האצטילכולין משמש כמעורר הגורם לשרירים להתכווץ.
השפעת האצטילכולין על קולטנים מוסקריניים
לקולטן המוסקריני לאצטילכולין אופן פעולה מסובך וממושך יותר.
זהו קולטן המצומד לחלבון G.
קישור לקולטן מפעיל שרשרת תגובות ביוכימית בתוך התא, אשר בסופה פתיחה או סגירה של תעלות יוניות על-פני הקרום ובכך שינוי חשמלי קל, הנמשך מאות אלפיות השנייה עד מספר שניות.
לפיכך, לאצטילכולין המפעיל את הקולטן המוסקריני יש השפעה מווסתת (מודולטורית).
הקולטנים נמצאים בחלקים שונים של מערכת העצבים המרכזית, ועל תאים של איברים פנימיים המעוצבבים על ידי המערכת הפאראסימפתטית.
רבים מהתאים הללו הם תאי שריר חלק.
פעילות כולינרגית מוסקרינית גורמת למשל להצרה של האישונים, האטה של הדופק, הפרשת רוק, כיווץ סימפונות הריאה, הפעלת המעי, כיווץ שלפוחית השתן ועוד.
כאמור למעלה, במערכת העצבים המרכזית אצטילכולין הוא מוליך עצבי אחד בין רבים, ולכן קשה לייחס לו פעילות ייחודית ונבדלת.
עם זאת, ניתן להראות השפעה חשובה שלו על תפקודים כמו המעבר בין שינה לערנות, ותהליכים תאיים של זיכרון ולמידה.
האצטילכולין מעורב בתהליכי ויסות ושליטה של עיבוד מידע מלמעלה-למטה, המאפשרים מתן עדיפות למידע רלוונטי על פני מידע לא רלוונטי.
לפגיעה במערכת הכולינרגית במוח יש, כנראה, תפקיד בהתפתחות מחלת אלצהיימר, שהיא הפרעה הרסנית, המשפיעה על אוכלוסייה מבוגרת על ידי פגיעה בזיכרון ובתפקודים קוגניטיביים אחרים.
אובדן הזיכרון במחלת אלצהיימר נגרם מהתדרדרות הנוירונים אשר מפרישים את האצטילכולין.
כאמור, אצטילכולין קשור לזיכרון וללמידה: במוחן של חולדות בסביבה מרובת גירויים נמצאו ריכוזים גבוהים שלו.
אגדת השוקולד ותרומתו להצלחה במבחנים נולדה משום שהאנזים יוצר האצטילכולין מצוי בו.
תרומתו הקוגניטיבית של השוקולד הוכחה אמנם עבור חולדות, אולם לא לגבי בני אדם.
על האזורים שבהם עובר האצטילכולין נמנה ההיפוקמפוס, מעבד הזכרונות, וכנראה בשל כך אין חולה האלצהיימר, שההיפוקמפוס שלו נפגע, מסוגל לאחסן זיכרונות לטווח ארוך.
תפקוד אצטילכולין במערכת העצבים האוטונומית
אצטיכולין משתחרר על ידי הנוירונים הפרה-גנגליוניים, הן במערכת העצבים הפארה סימפתטית והן במערכת העצבים הסימפתטית.
אצטילכולין נקשר לקולטנים ניקוטיניים על הנוירונים הפוסט-גנגליוניים.
לאחר ש-ACh נקשר, תעלת היונים נפתחת וחודרים לתא קטיונים, מצב הגורם לפוטנציאל פוסט-סינפטי מעורר, וכתוצאה מכך להתפשטות האות עצבי.
במערכת הפרה-סימפטתית אצטילכולין משתחרר גם על ידי נוירונים פוסט-גנגליוניים.
כאן, אצטילכולין נקשר לקולטני אצטילכולין מוסקריניים באתר המטרה, שהם קולטנים מצומדים לחלבון G.
אלה פועלים לביצוע הפונקציות של מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
ACh משתחרר גם על ידי נוירונים פוסט-גנגליוניים של בלוטות זיעה, ונקשר ומפעיל קולטנים מוסקריניים.
פעילות זו היא יוצאת דופן למערכת העצבים הסימפתטית, שבדרך כלל כוללת נוראפינפרין כשליח כימי המשתחרר מנוירונים פוסט-גנגליוניים.
השפעות של חומרים שונים על פעולת האצטילכולין
ניקוטין מחקה את פעילות אצטילכולין (אגוניסט).
הוא נקשר לקולטנים הניקוטיניים וגורם לפתיחת תעלות קטיונים.
הקולטים גם ניקוטין, יש השפעה מעוררת (ולכן הניקוטין ממריץ).
קוררה רעלן ששימש במרכז ודרום אמריקה למשיחת חיצי הציידים מעכב את פעילות האצטילכולין (אנטגוניסט).
קוררה הוא מעכב תחרותי והפיך הוא נקשר לקולטנים הניקוטיניים ומעכב את פתיחת התעלות.
כתוצאה מכך, מעוכבת ההולכה הסינפטית ונגרם שיתוק שרירים.
מוסקרין מחקה את פעילות אצטילכולין (אגוניסט).
הוא נקשר לקולטנים המוסקריניים וומחקה את פעולתם.
אטרופין מופק מהצמח אתרופה בלדונה (atropa belladonna) מעכב את פעילות האצטילכולין.
גורם להרדמה ומשמש להרפיית שרירים ולהרחבת אישונים.
הוא משמש גם כמעכב פעילות גזי עצבים
רעלנים עצביים נוספים, המשפיעים על פעילות אצטילכולין שיכולים לגרום לשיתוק שרירים: רעלן הבוטולינום, אשר נוצר מבקטריה בקופסאות שימורים שלא נאטמו היטב, חוסם את שחרור האצטילכולין בצמתי עצב-שריר ויכול לגרום למוות על ידי שיתוק העצבים המשמשים בנשימה.
גזי-עצבים מסוימים, כגון סארין, אשר פותחו למטרות לחימה, וכן מספר חומרי הדברה נגד מזיקים, גורמים לשיתוק על ידי הרס האצטילכולין אסטראז, אנזים המפרק את האצטילכולין וכך מצמצם את ריכוזו, ברגע שהוא "נורה" לסינפסה.
כאשר תהליך הצמצום נכשל, ישנה הצטברות בלתי נשלטת של אצטילכולין במערכת העצבים, דבר אשר הופך את ההעברה הנורמלית של שדרים במערכת העצבים לבלתי אפשרית.
האטרופין מסוגל לחסום קולטנים של אצטילכולין, ולפיכך הוא מהווה תרופה לגז עצבים, אם כי גם הוא מסוכן כשלעצמו.
האינדיאנים באזור האמזונס מושחים את חציהם ברעלים שונים המכונים קורארה.
רעלים אלה נצמדים לקולטני אצטילכולין חיוניים, מפריעים לפעילותם וגורמים לשיתוק שרירי הריאות.
השפעות תרופתיות על פעולת האצטילכולין
תרופות המשפיעות על פעולת האצטילכולין נחלקות לתרופות כולינרגיות (המגבירות פעילותו) ולתרופות אנטי-כולינרגיות (המדכאות את פעילותו).
תרופות כולינרגיות כוללות עכבי אצטילכולין אסטראז כגון ריבסטיגמין (אקסלון), דונפזיל (אריספט, אסנטה, ממוריט) וגלנטאמין (רמיניל), המשמשות לטיפול נגד תסמיני מחלת אלצהיימר או מחלת פרקינסון ואשר תופעות הלואי שלהן כוללות הפרעות דופק, אי יציבות עם נפילות, ירידה בתיאבון ועוד.
תרופות אנטיכולינרגיות כוללות מגוון רחב והן משמשות לטיפול במצבים הבאים:
הפרעות דרכי נשימה - מרחיבי סמפונות, למשל איפראטרופיום ברומיד (ארובנט, אטרובנט, אוטריוין קומפליט), טיוטרופיום (ספיריבה, ספיולטו);
כאב בטן או 'תסמונת מעי רגיז' - 'נוגדי עווית' (אנטיספזמוטים), למשל מבוורין (קולוטאל), דיציקלומין (נוטנסיל);
דיכאון או כאב-עצבי, בעיקר טריציקליים, דוגמת אמיטריפטילין (אלטרולט, אלטרול) ועוד;
'שלפוחית רגיזה' (פעילות יתר של שלפוחית השתן, המתבטאים בדחיפות ותכיפות ו/או אי שליטה במתן שתן) - מרפי שלפוחית, למשל אוקסיבוטינין (לירינל, נוביטרופן), טולטרודין ׁ(דטרוסיטול), טרוספיום (ספזמקס, ספסמו-ליט, טרוסמוליט, טרוספס), סוליפנצין (וסיקר)
תופעות הלוואי של תרופות אנטיכולינרגיות, נובעות בדרך כלל מעצם הפגיעה בפעילות של אצטילכולין במערכות הגוף והמוח השונות.
הן כוללות דופק מהיר, ישנוניות, טשטוש ראייה, סחרחורת, אצירת שתן (צבירת שתן בשלפוחית מבלי יכולת להתרוקן), בלבול קל עד חמור (דליריום), הזיות, פה יבש, עצירות, עור יבש ועליית חום הגוף, נפילות ושברי עצם, פגיעה בתפקוד המיני ועוד.
תופעות אלו שכיחות ומסוכנות במיוחד לבריאות בגיל המבוגר.
אציקלוביר (בלועזית: acyclovir או aciclovir) היא תרופה אנטי-ויראלית, אנלוגית לגואנין, המשמשת בעיקר לטיפול בהתפרצויות הרפס סימפלקס.
זוהי אחת התרופות האנטי-ויראליות הנצרכות ביותר, בשימוש טופקלי במשחה היא אינה דורשת מרשם רופא, כתרופה סיסטמית בטבליות או בסירופ היא דורשת מרשם רופא.
היא נמכרת בישראל בין השאר תחת השמות המסחריים זובירקס, ציקלומד, אציקלו-וי, סופרה-ויר, ואציקלוביר טבע.
התרופה מתערבת בתהליך השכפול העצמי של הנגיף ובכך מונעת את חידוש התרבית ומאפשרת למערכת החיסונית של הגוף לחסל את שאריות הנגיף המתפרץ.
התרופה אינה מרפאת את מחלת ההרפס, היות שאינה יעילה כנגד הנגיף הרדום המשתכן בגנגליונים העצביים.
בזמנו ראו באציקלוביר תחילתו של עידן חדש בטיפול האנטי-ויראלי, היות שהוא מאוד ספציפי ובעל רעילות נמוכה לתאים.
בשנת 1988 הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לפרמקולוגית גרטרוד עליון על פיתוח תרופת האציקלוביר ותרופות נוספות.
אציקלוביר נבדלת מהתרופות האנלוגיות לנוקלאוזיד שקדמו לה, בכך שהיא מכילה מבנה נוקלאוזידי חלקי בלבד - טבעת הסוכר מוחלפת במבנה שרשרת פתוח.
הטבעת מומרת באופן בררני לצורת חד-זרחה על ידי אנזים תימידין קינאז נגיפי, המבצע זרחון ביעילות גבוהה פי כשלושת אלפים מאשר תימידין קינאז תאי.
לאחר מכן, צורת החד-זרחה עוברת זרחון נוסף לצורת התלת-זרחה האקטיבית, aciclo-GTP, על ידי קינאזים תאיים.
Aciclo-GTP הוא מדכא חזק במיוחד של DNA פולימראז נגיפי; משיכתו לפולימראז נגיפי גדולה פי 100 ממשיכתו לפולימראז תאי.
צורת החד-זרחה שלו גם מתמזגת לתוך ה-DNA הנגיפי ובכך מביאה לסיום השרשרת.
בנוסף, הוכח כי אנזימים נגיפיים לא מסוגלים להסיר את ה-aciclo-GTP מהשרשרת, דבר המביא לדיכוי כל פעילות נוספת של ה-DNA פולימראז.
בתוך התא, ה-aciclo-GTP עובר מטבוליזם מהיר למדי - ייתכן ועל ידי אנזימי פוספטאז תאיים.
תרופת האציקלוביר פעילה כנגד רוב המינים במשפחת ההרפס, ואלה מובאים כאן לפי סדר כושר הפעולה של התרופה:
התרופה פעילה בעיקר כנגד וירוסי ההרפס סימפלקס, ובמידה מופחתת נגד וירוס VZV.
היעילות שלה אך מוגבלת כנגד וירוסי ה-EBV וה-CMV.
התרופה אינה פעילה כנגד הווירוס הרדום בתוך הגנגליונים העצביים בגוף.
נכון להיום, לא נמצאה התנגדות משמעותית של הווירוס לתרופת האציקלוביר.
מנגנוני התנגדות שכן נמצאו כוללים תימידין קינאז וירלי לקוי, כמו גם מוטציות לתימידין הקינאז, מוטציות ל-DNS פולימראז או שילוב בין שתי אלה, המשנה את רגישות המצע.
מסיסותו של האציקלוביר במים חלשה למדי, והזמינות הביולוגית הנמוכה שלו עומדת על כ-10-20%.
מסיבה זו, במקרים בהם נדרש ריכוז גבוה יותר תיתכן החדרה בעירוי תוך-ורידי.
במתן פומי ריכוז פלסמי מרבי מתקבל לאחר כשעה-שעתיים.
שיעור הפצתו של האציקלוביר גבוה ושיעור התקשרותו לחלבונים בפלסמה עומד אך על 30%.
זמן מחצית החיים של האציקלוביר כ-3 שעות.
תופעות לוואי (≥1%) אשר שויכו לאציקלוביר בעת טיפול מערכתי פומי או תוך-ורידי כוללות - הקאה, שלשול ו/או כאבי ראש.
במינונים גבוהים, דווח על הזיות.
תופעות לוואי נדירות יותר (0.1–1%) כוללות - רעידה, ורטיגו, בלבול, סחרחורת, בצקת, כאב פרקים, גרון כואב, עצירות, כאב בטן, פריחה ו/או חולשה כללית.
מתן אציקלוביר ורידי עשוי לגרום לפגיעה הפיכה בכליות בשיעור של 5%-10% מהמטופלים, עקב שקיעה של גבישי אציקלוביר בכליה.
פגיעה זו מתרחשת יותר כאשר אציקלוביר ניתן באופן מהיר, ובייחוד בחולים מיובשים וכאלה עם פגיעה כלייתית.
ניתן להפחית את הסיכון על ידי הידרציה מספקת, קצב איטי של עירוי והתאמת מינון בהתאם לתפקוד הכלייתי.
האציקלוביר יכול לגרום לתופעות לוואי נוירולוגיות, בייחוד באנשים עם תפקוד כלייתי ירוד.
"אצלי הכל בסדר" הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוי של ארז תדמור וירון אמיתי, שיצא בשנת 2005, ושודר במסגרת ערוץ יס דוקו.
הסרט מתעד את חייה האישיים והמקצועיים של הזמרת ג'וזי כץ, מספר את סיפור חייה ואת ניסיונה לשוב לקדמת במת הזמר הישראלי אחרי שהות ארוכה בארצות הברית.
בסרט משתתפים, בין היתר, מאיר בנאי, ישראל גוריון, מני פאר, חמי רודנר, אריק סיני וכץ עצמה.
אצטרובל הוא המשך של ענף היוצר מנבגים בחיק העלים.
האצטרובל משמש כמערכת ההתרבות של הצמחים ממערכת המחטנאים.
הוא מאפיין בולט יותר של המערכה מאשר העלים המחטיים, שאינם קיימים בכל המינים, ועל כן לעיתים מתרגמים את שם המערכה לאצטרובלניים.
מבנה האצטרובל של האורן מהווה דוגמה למציאת סדרת פיבונאצ'י בטבע - מספר הקשקשים הולך וגדל משורה לשורה, על פי סדרה זו ועל פי הצבע הסגלגל הבוהק שלו ניתן לזהות אותו ממרחקים.
האצטרובל מתאפיין ביכולת להיפתח במזג אוויר חם ויבש ולהיסגר בתנאים לחים וקרים, תכונה המסייעת להתרבות העץ.
לא ידוע בוודאות על הסיבות לכך אולם ישנן מספר השערות כמו הצורך בהאבקה יעילה, שבה גרגירי האבקה מתפזרים באוויר להאביק את השחלות של האצטרובל הנקבי, והיכולת להפיץ זרעים למרחקים רבים בתנאי חום ויובש, תהליך שמקטין תחרות על משאבים בין עצים הגדלים בקרבה זה לזה.
אפשרות אחרת לפתיחת קשקשי האצטרובל בתנאי חום ויובש קיצוניים, כגון אלו הנוצרים בשריפות יער, מאפשרת ליער להתחדש לאחר שריפה.
המנגנון הפיזיולוגי המאפשר את פתיחת וסגירת האצטרובל מבוסס על תכונות החומר העצי, תאית (צלולוזה), הנוטה להתנפח כשהוא נרטב או בסביבה של לחות גבוהה.
המבנה המיוחד של קשקשי האצטרובל, עם חלק תחתון עשיר בתאית לעומת חלק עליון חלול, מאפשר לקשקשים להתנועע ולהשיג את תוצאת הפתיחה או הסגירה הרצויה.
האצטרובלים מתחלקים לשני זוויגים, השונים במראם זה מזה:
האצטרובלים הבולטים הם החלק הנקבי, ומכילים את זרעי הצמחים (הנקראים צנוברים כאשר מדובר באצטרובל האורן).
האצטרובלים הקטנים ולא מעוצים הם לרוב הזכריים, ומכילים את האבקנים.
האצטרובלים הנקביים שונים ממין למין, אך לכל המחטנאים אצטרובלים זכריים דומים: סביב ציר מרכזי מתפתחים קשקשים המחביאים שקי אבקה.
בעת פתיחת הקשקשים האצטרובל ייצבע בגוון צהוב.
האצטרובלים הנקביים גם בנויים סביב ציר מרכזי, לרוב בצורה גלילית או חרוטית, עם שחלות פוריות תחת הקשקשים.
לאחר פתיחת הקשקשים והאבקה, מתפתחים תחת הקשקשים הזרעים.
קיימים מינים בהם האצטרובל הנקבי פתוח קשקשים (אורן, אשוח) ואחרים בהם האצטרובל סגור וקשקשיו מאוחים, והשחלות צמודות לקשקש (ברוש).
יוצאי דופן הם סוגי משפחת הפודוקרפיים (Podocarpaceae), שאצטרובליהם דומים לענבות וצבעם אדום.
בטורקיה ואזור הקווקז נהוג לבשל את האצטרובלים לצורך הכנת סוכר או ריבות.
האצטרובלים קשורים לרעיונות כמו עץ החיים או הרצף המושלם שבסדרת פיבונאצ'י (אותו ניתן למצוא באצטרובלים).
אולם במיוחד נקשר האצטרובל, לאורך המאות, לנושא של הארה רוחנית, בגלל הדמיון שלו לבלוטת האצטרובל (Pineal Gland), השוכנת עמוק בתוככי המוח, ממש במרכזו, ואורכה בין חמישה לתשעה מילימטרים.
צנובר הוא זרע אכיל של עץ האורן.
באצטרובל, הצנובר מכוסה בקליפה קשה.
החלק האכיל אינו פרי מבחינה בוטנית אלא זרע (לא אוכלים את הציפה).
לצנוברים מקולפים חיי מדף ארוכים אם הם נשמרים בקירור וביובש.
צנוברים בקליפתם (או צנוברים מקולפים בתנאי רטיבות) מתעפשים תוך שבועות ספורים.
יש כ-20 מיני אורנים שזרעיהם גדולים דיים להצדיק איסוף למזון.
שמם הירושלמי של הצנוברים הוא פיניונס (מספרדית: piñones).
ניתן להפיק מצנוברים גם שמן המוערך בשל הארומה האגוזית-עדינה שלו ובשל סגולות רפואיות המיוחסות לו כמדכא תיאבון וכנוגד חמצון.
אצטיל קואנזים A היא מולקולה חשובה במטבוליזם.
מולקולה זו היא אחד המגיבים בתגובות ביוכימיות רבות.
חשיבותה העיקרית היא כחומר ביניים קריטי במסלולים אנרגטיים (קטבוליים ואנאבולים) ברוב היצורים על ידי חמצון אטומי פחמן במעגל קרבס.
לעיתים מכנים את המלקולה כ"אצטיל קו A" ומסמנים כ-A-CoA .
מבחינת מבנה כימי, אצטיל קואנזים A הוא תיואסטר בין קואנזים A (תיול) וחומצה אצטית (בעלת 2 פחמנים).
כאשר הקונאזים A הוא המרכיב שממוחזר ולא מתכלה בתהליך ורק החומצה האצטית משנה את הרכבה ומתכלה.
בתהליך קטבולי (פירוק) אצטיל קואנזים A נוצר במהלך השלב השני של נשימה אווירנית- בדה קרבוקסילציה של פירובט, שמתרחש במטריקס של המיטוכונדריה (אברון בתא אאוקריוטי).
אצטיל קואנזים A משתתף לאחר מכן במעגל חומצת-הלימון (מעגל קרבס).
יצירת אצטיל קואנזים A על ידי פירובט דה-הידרוגינז ופירובט פורמאט ליאז במיטוכונדריה
המרה אוקסידטיבית של פירובט לאצטיל קואנזים A נקראת תגובת פירובט דה-הידרוגינז.
התגובה משופעלת על ידי הקומפלקס האנזימטי פירובט דהידרוגינז.
ישנן אפשריות אחרות להתמרות בין פירובט לאצטיל קואנזים A.
למשל, שינוי הקונפורמציה של פירובט לאצטיל קואנזים A וחומצה פורמית על ידי תגובת פירובט פורמאט ליאז .
בתגובה זו אין חמצון או חיזור.
בבעלי חיים, אצטיל קואנזים A חיוני לשיווי המשקל בין מטבוליזם של פחמימות ושומן.
בנסיבות רגילות (מצב שובע), אצטיל קואנזים A, המופק מפירוק של פחמימות, חומצות שומן או חלבונים, מגיע למעגל קרבס ותורם לאספקת האנרגיה בתא.
כאשר רמות האצטיל קואנזים A גבוהות, העודפים יופנו לתאי שומן (או לכבד) לתהליך אנאבוליזם לשומן ואחסון לעת הצורך.
במצבי עקה, הגוף נסמך בעיקר על מטבוליזם של אצטיל קואנזים A, היכול להיווצר בכבד ריכוז גבוה יותר ממה שהכבד מסוגל לנצל ולהעביר הנותר לשאר תאי הגוף.
במצב זה, מולקולות אצטיל קואנזים A נדחסות זו לזו, ליצירת גופי קטון.
גופי הקטון יכולים לצאת למחזור הדם ולשמש את רוב התאים לאנרגיה על ידי החזרתם לאצטיל קואנזים A.
בנסיבות מסוימות, התוצאה תהיה הימצאות גופי קטון בריכוז גבוה בדם, מצב הנקרא קטוזיס שמתאפיין בהורדת ערך ההגבה (pH).
סוג של קטוזיס יכול להיגרם על ידי תזונה דלת פחמימות, דבר שלרוב יגרום למטבוליזם של שומנים כמקור אנרגיה עיקרי.
זאת בשונה מקטוזיס שנגרם כתוצאה מהרעבה (קטואזידוזיס), מצב מסוכן שיכול להשפיע על חולי סוכרת.
בצמחים, סינתזה דה נובו של חומצות שומן מתרחשת בפלסטידות.
זרעים רבים אוגרים כמות רבה של שומן המופק מתאי הזרע כדי לתמוך בשלבי ההנצה והגדילה המוקדמת עד לשלב שבו הצמח מפתח איברי פוטוסינתזה.
חומצות שומן מאוגדות לכדי ליפידים ממבראנלים, המרכיב העיקרי של רוב הממברנות.
בצמחים ובבעלי חיים, אצטיל קו A מסונתז גם בציטוזול על ידי ATP ציטרט ליאז (ATP citrate lyase).
כאשר גלוקוז נמצא בשפע בכלי הדם של בעלי חיים, הוא מומר בתהליך מורכב: דרך גליקוליזה בציטוזול ליצירת פירובט אשר מומר במיטוכונדריה לאצטיל קו A, וכשיש עודף של אצטיל קו A במיטוכונדריה נוצר בה עודף ציטראט (חומצת לימון) המועבר לציטוזול וממנו נוצר אצטיל קוA על ידי ATP ציטרט ליאז בציטוזול.
אצטיל קואנזים A הוא פרקורסור חשוב למולקולת HMG-CoA: ניתן לדחוס שתי מולקולות אצטיל קוA ולקבל אצטילואצטיל קוA, ממנה נוצר בהמשך HMG-CoA המשמש כמולקולה של השלב הראשון במסלול הביוכימי של מבלונאט (חומצה מבאלונית).
מסלול זה יוצר פרקורסורים להורמונים כמו sesquiterpenes brassinosteroids בצמחים וסטרולים בממברנות ובבעלי חיים הוא חיוני ליצירת כולסטרול, לתהליך הסנתוז של מולקולת הקטון ועוד.
אצטיל קוA יכול לעבור קרבוקסילציה בציטוזול על ידי האנזים acetyl-CoA carboxylase,יכול להניב מולקולות כגון malonyl-CoA המשמש כסובסטרט ליצירת פלאוונואידים המשמשים להארכת חומצות שומן שיצרו שעווה.
אצטיל קואנזים A הוא מרכיב חשוב גם בסינתזה ביוגנית של הנוירוטרנסמיטר אצטילכולין.
כולין, בשילוב עם אצטיל קואנזים A, משופעל על ידי האנזים choline acetyltransferase ליצירת אצטילכולין וקואנזים A כתוצר משני.
אצטילכולין אסטראז (AChE) הוא אנזים המופרש מתאי עצב המצוי בעיקר בסינפסות כולינרגיות ובצומת עצב־שריר.
הוא מפרק באמצעות הידרוליזה נוירוטרנסמיטר בשם אצטילכולין לחומצה אצטית ולכולין.
בכך הוא מונע הצטברות יתר של אצטילכולין, ומונע הפעלת יתר של קולטנים ניקוטיניים ומוסקריניים.
הכולין שנוצר מוחזר לקצה הפרה־סינפטי, שם משמש מחדש לסינתזת אצטילכולין.
האנזים הראשון בודד מאיבר החשמל של הדג Torpedo californica.
המבנה התלת-ממדי שלו הובהר בשנת 1991. האנזים הוא דימר כאשר כאשר כל פרוטומר מורכב משתי שרשראות לא זהות האתר הפעיל של AChE מורכב משני תת-אתרים: האתר האניוני ואתר האסטרטי.
האתר הפעיל שלו נמצא עמוק, בתחתית נקיק ארוך וצר.