tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התבוסה הדרמטית ביותר של שוודיה בשדה הקרב הייתה בשנת 1709 בקרב פולטבה, בניסיון לחבור אל מנהיג המרד האוקראיני איוואן מזפה.
במלחמות אלה הכוחות הרוסיים עלו בכוחם על השוודים, אולם לעיתים קרובות הם הובסו בקרבות כמו קרב נארווה (1700) וקרב סוונסקסונד (1790) בגלל הארגון הצבאי המעולה בשוודיה.
בשנת 1700, ברית משולשת של דנמרק-נורווגיה, סקסוניה–פולין-ליטא ורוסיה פתחו במתקפה משולשת על דוכסות הולשטיין-גוטורפ השוודית, ופרובינציות ליבוניה ואינגריה, במטרה לנצל את היתרון שכן שוודיה נשלטה על ידי מלך צעיר וחסר ניסיון, ובכך פרצה מלחמת הצפון הגדולה.
למרות זאת, הצבא השוודי בהנהגת קרל השנים עשר זכה בניצחונות מרובים, ובשנת 1700 בקרב נארווה נאלץ פיוטר הגדול לתבוע הסכם שלום אותו דחה קרל אז.
בשנת 1706 הביסו כוחות שוודים תחת הגנרל קרל גוסטב רנסקיולד צבא משולב של סקסוניה ורוסיה בקרב פרבה.
רוסיה הייתה כעת המעצמה הבלעדית שנותרה במלחמה.
הצעדה שלאחר מכן של קרל למוסקבה זכתה להצלחה ראשונית כאשר ניצחון הגיע בעקבות ניצחון, כשהמשמעותי שבהם היה קרב הולובצ'ין, בו ניצח הצבא השוודי הקטן יותר צבא רוסי כפול מגודלו.
המערכה הסתיימה באסון כאשר הצבא השוודי ספג אבדות כבדות לכוח רוסי שגודל פי שניים מגודלו בקרב פולטבה, קרל כבר נפצע לפני הקרב, מה שהפך אותו למשולל יכולת פיקוד.
אחרי התבוסה הגיעה הכניעה בפרלבוצ'נה.
קרל בילה את השנים הבאות בגלות באימפריה העות'מאנית לפני שחזר להוביל תקיפה על נורווגיה, בניסיון להוציא את המלך הדני מהמלחמה פעם נוספת, כדי לכוון את כל כוחותיו נגד הרוסים, אולם הוא נהרג במהלך המצור על פרדרסטן בשנת 1718.
באותה תקופה, רוב האימפריה השוודית הייתה תחת כיבוש צבאי זר, אם כי שוודיה עצמה עדיין הייתה חופשית.
מצב זה התקבע מאוחר יותר, אם כי התמתן קצת בהסכם ניסטאד שאחריו.
המקורבים ראו לא רק את סופה של האימפריה השוודית, אלא גם את המונרכיה החזקה ומכונת המלחמה שלה.
במלחמת הצפון הגדולה נשלחו שבויי מלחמה שוודים במספרים ניכרים לסיביר, שם הם מנו אולי 25% מאוכלוסיית טובולסק, בירת סיביר, וחלקם התיישבו בה לצמיתות.
סנקט פטרבורג, שנמצאת באותו מקום שבו שכנה במקור העיר השוודית ניין במחוז אינגרלנד, נבנתה במידה רבה גם על ידי שבויי מלחמה שוודים.
אסטוניה הייתה תחת שלטון שוודי משנת 1558 עד 1710; לאחר מכן הוענקה הטריטוריה לרוסיה בשנת 1721. כל השוודים האסטוניים מהאי היומאה נאלצו לעבור לרוסיה החדשה (אוקראינה של ימינו) על ידי יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, שם הקימו את הכפר שלהם Galsalsvenskby.
בתקופת המלחמות הנפוליאוניות, החל אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה במלחמה נגד שוודיה.
האזור כלל את שוודיה ופינלנד המודרנית.
שוודיה הסתמכה על מה שהיא כינתה 'גיברלטר של הצפון' - הביצורים החדשים בסוויבורג ליד הלסינקי המודרנית.
על אף שהביצורים היו מוכנים להתקפות כבדות ומצור ארוך, הם נכנעו לרוסים תוך כמה שבועות בשנת 1808, עקב דרישותיו הכוחניות של הגנרל הרוסי יאן פיטר ואן סושטלן והתגובות הכספיות של סגן-האדמירל השוודי קרל אולוף קרונסטטט.
לאחר סיום המלחמה בשנת 1809, פינלנד נמסרה לרוסיה.
פלישת נפוליאון לפומרניה השוודית בינואר 1812 הביאה להתקרבות בין שוודיה לרוסיה, שכללה הכרה רוסית בשלטון השוודי על נורווגיה.
מעולם לא הייתה מלחמה נוספת בין השתיים, ושוודיה איבדה את תפקידה כמעצמה אזורית מרכזית.
הדיפלומט השוודי ראול ולנברג בין יולי לדצמבר 1944 הנפיק דרכוני מגן עבור יהודים, והציל עשרות אלפי יהודים בהונגריה.
בשנת 1944 הוא נעצר בהונגריה ונכלא במוסקבה שם מת בכלא.
על אף שהמקרה התרחש בימי ברית המועצות, הנושא אף נדון אחר כך בין רוסיה לשוודיה.
ב-27 באוקטובר 1981, U-137, צוללת סובייטית ממעמד הוויסקי (על פי המינוח של נאט"ו) עלתה על שרטון במים טריטוריאליים שוודים ליד קרלסקרונה.
לפנות בוקר, יום לאחר שהדייגים המקומיים הבחינו בצוללת העומדת על הסלעים בארכיפלג בלקינגה, פרק שכותרתו בדרך כלל "ויסקי על הסלעים".
בהזדמנות זו הכוחות הימיים השוודים התייצבו לאורך גבולותיה הימיים של שוודיה, ומאוחר יותר התגלה כי ראש הממשלה השוודי טורבירן פלינין הוציא הוראה לירות בכוח הרוסי, אם הוא יחצה את גבול הים השוודי.
מחקר ביטחוני שוודי אישר גם שיכול להיות שיש נשק גרעיני על הצוללת.
במהלך השנים אירעו אירועי צוללות רבים בהם ברית המועצות ניסתה לאסוף מידע צבאי משוודיה, כולל תצפיות של צוללות סובייטיות לאורך קו החוף השוודי וענייני ריגול.
היחסים בין שתי המדינות החמירו לאחר שמוסקבה דחתה את התוכניות לפסגה גדולה של האיחוד האירופי-רוסיה בסטוקהולם.
נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, האמין כי הפסגה צריכה להתקיים בבריסל, מכיוון שהוא האמין שזה מקום נייטרלי יותר לפסגה.
מקור מתח נוסף ביחסי רוסיה-שוודיה הוא הכרת רוסיה בשני אזורי המריבה, אבחזיה ודרום אוסטיה, שהתנתקו מגאורגיה לאחר מלחמת גאורגיה–רוסיה.
שר החוץ של שוודיה, קארל בילדט, גינה את מעשיה של רוסיה, והשווה אותה למעשי התוקפנות של אדולף היטלר לפני מלחמת העולם השנייה.
הפוליטיקאי השוודי יאן בירקלונד הציע גם כי יש להעמיד יחידות צבאיות בגוטלנד למקרה של מלחמה בין רוסיה לשוודיה.
צינור הגז של נורד סטרים בים הבלטי מרוסיה לגרמניה היה נושא המחקר בן 110 העמודים של משרד סוכנות הביטחון השוודית של רוברט ל.
לרסון, "2007 נורד סטרים, שוודיה וביטחון הים הבלטי" (2007).
עם זאת, נציבות ההגנה השוודית לא ציינה כל השלכה צבאית של הצינור בדו"ח שלה בדצמבר 2007 על סוגיות ביטחוניות, ובמקום זאת קראה דרישות סביבתיות מחמירות ושיתוף פעולה בין מדינות הים הבלטי למעקב.
ממשלת שוודיה נתנה את אישורה לפרויקט בנובמבר 2009.
מפציצים רוסים פעלו בסמוך למרחב האווירי השוודי מספר פעמים לאחר המשבר האוקראיני, והדבר גרם לדיון בשוודיה בהיקף ההגנות שאירע גם בשנת 2015 עם רכישות של מטוסי גריפן נוספים, צוללות, טילי נ"ט ופריסת חיילים לגוטלנד בים הבלטי.
במרץ 2018 היחסים הידרדרו עוד יותר בגלל הרעלתם של סרגיי ויוליה סקריפל בסולסברי, בריטניה.
כאשר בריטניה הצהירה כי רוסיה ציידה את הסוכן המרעיל, רוסיה טענה כי מספר מדינות כולל שוודיה מייצרות את נוביצ'וק, סוכן העצבים ששימש במתקפת סליסבורי.
שרת החוץ השוודית, מרגוט ולסטרם, כינתה בטוויטר את ההאשמות 'פסולות'.
בתגובה לחיסול, גירשה שוודיה דיפלומט רוסי מסטוקהולם.
בתגובה, רוסיה גירשה דיפלומט שוודי ממוסקבה.
שוודיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-2 קונסוליות במורמנסק וסנקט פטרבורג.
רוסיה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם ו-2 קונסוליות בגטבורג ובמאלמה.
יחסי רוסיה–חמאס, ארגון הטרור האסלאמיסטי הפלסטיני השולט ברצועת עזה, הם ידידותיים.
אף על פי שרוסיה נקטה עמדות נוקשות כנגד הטרור האיסלאמיסטי, רוסיה מעולם לא הגדירה את חמאס כארגון טרור כפי שעשו מדינות רבות.
לאחר קריסת ברית המועצות ב-1991, רוסיה שיפרה באופן דרמטי את היחסים עם ישראל.
במהלך שנות ה-90 וה-2000, ממשלת רוסיה גינתה באופן קבוע את התקפות חמאס, כמו פיגועי האוטובוסים של באר שבע ב-2004, בהם נהרגו 17 בני אדם.
עם זאת, רוסיה מעולם לא הגדירה את חמאס כארגון טרור כפי שעשתה עם הטליבאן.
ב-2005, סגן שר החוץ הרוסי מיכאיל בוגדנוב אישר מחדש את עמדת רוסיה לפיה רוסיה אינה רואה בחמאס קבוצת טרור אלא כ"חלק בלתי נפרד מהחברה הפלסטינית".
פוטין היה בין מנהיגי העולם הראשונים שבירך את ארגון הטרור על ניצחונו בבחירות.
מאז 2006 נערכו פגישות קבועות בין הלשכה המדינית של חמאס לבכירי משרד החוץ הרוסי.
ח'אלד משעל, המנהיג הפוליטי של חמאס דאז, התארח בביקור רשמי במוסקבה במרץ 2006. בשנה שלאחר מכן, ב-2007, אירח פוטין את משעל במוסקבה.
משעל שיבח את פוטין על "אומץ הלב והגבריות שלו".
בשנת 2020, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב נפגש עם משעל.
בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל, התקרבה רוסיה לחמאס ונהייתה עוינת יותר את ישראל, אף על פי ששמרה על יחסים עם שני הצדדים והציגה עצמה כמתווך.
לאחר מתקפת הטרור של חמאס על ישראל ב-7 באוקטובר, פוטין גינה את ישראל בעקבות ההסגר הישראלי על עזה והשווה אותו להמצור הנאצי על לנינגרד, אמנם במקביל גם שלח את תנחומיו למשפחות הנרצחים הישראלים ואמר שלישראל יש זכות להגן על עצמה, ותיאר את התקפת חמאס כ"חסרת תקדים באכזריותה".
הוא גם גינה את ההפצצות הישראליות שלאחר מכן על עזה וקרא לפתרון שתי המדינות לפתרון הסכסוך.
דיפלומטים רוסים של האו"ם גינו מאוחר יותר הן את התקפת חמאס על ישראל והן את ההפגזה הישראלית על שכונות אזרחיות בעזה.
עם זאת, רוסיה הצביעה נגד החלטה המגנה את חמאס בעצרת הכללית של האו"ם.
לפי הניו יורק טיימס, רוסיה השתמשה בתקשורת הממלכתית שלה ובפלטפורמות הרשתות החברתיות המובילות כדי לתמוך בחמאס ולהכפיש את ישראל ובת בריתה העיקרית, ארצות הברית.
פוטין אמר כי המלחמה מראה "דוגמה ברורה לכישלון מדיניות ארצות הברית במזרח התיכון".
ב-14 באוקטובר הודה חמאס לפוטין על "עמדתו בנוגע לתוקפנות הציונית המתמשכת נגד עמנו".
ב-26 באוקטובר אירחה מוסקבה משלחת מדינית בכירה של חמאס, בראשות מוסא אבו מרזוק, צעד אשר ספג גינוי מצד ישראל כ"צעד ראוי לגינוי שנותן תמיכה בטרור ולגיטימציה למעשים הנוראים של מחבלי חמאס".
במשבר בני הערובה של המלחמה, שחרר חמאס אזרחים כפולים רוסים-ישראלים שנחטפו.
חמאס תיאר את הפעולות הללו כמחווה של הערכה לתמיכתה של רוסיה בעניין הפלסטיני.
בדצמבר 2023 אמר שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, כי מטרותיה של רוסיה ל"פירוז" ו"דנציזיפיקציה" באוקראינה דומות למטרות המוצהרות של ישראל להביס את חמאס ולהקצנה בעזה.
יחסי רופא-מטופל הם נושא מרכזי ברפואה, וחיוניים למתן טיפול רפואי ברמה גבוהה באבחון ובטיפול במחלות.
יחסי רופא-מטופל הם מיסודות האתיקה הרפואית בת זמננו.
מרבית בתי הספר לרפואה והאוניברסיטאות מלמדים סטודנטים לרפואה מההתחלה, עוד בטרם דרכה כף רגלם בבתי חולים, לשמור על מערכת יחסים מקצועית עם המטופלים, להימנע מפגיעה בכבודם, ולכבד את פרטיותם.
מטופל חייב לבטוח בכישוריו של רופאו וחייב לחוש שהוא יכול להתוודות בפניו.
יצירת מערכת יחסים טובה עם המטופל חשובה עבור מרבית הרופאים.
עם זאת, כמה התמחויות רפואיות, כמו פסיכיאטריה ורפואת משפחה, מדגישות את היחסים בין הרופא למטופל יותר מהתמחויות רפואית אחרות, כמו פתולוגיה או רדיולוגיה.
איכות יחסי רופא-מטופל חשובה לשני הצדדים.
ככל שהיחסים במונחי כבוד הדדי, ידע, אמון, ערכים משותפים, נקודות מבט על המחלה והחיים, והזמן שהוקצה, יהיו טובים יותר, כך יהיו כמות ואיכות המידע על המחלה שיועבר בין הרופא לחולה טובות יותר, ובכך ישתפרו הדיוק באבחון והידע של החולה על מחלתו.
כשיחסים אלו גרועים נפגעת יכולתו של הרופא לבצע הערכה מלאה, והחולה עלול יותר לפקפק באבחון ובטיפול המוצע, ולכן לא ליישם בפועל את ההצעה הרפואית.
בנסיבות אלו, וגם במקרים שיש חילוקי דעות רפואיים אמיתיים, יכול החולה לנסות לקבל "דעה שנייה" מרופא אחר או שהחולה יכול לפנות לרופא אחר.
ביחסים ביניהם הרופא נמצא במעמד גבוה מהמטופל, משום שלרופא יש הידע והמוניטין, ובדרך כלל הוא נפגש עם המטופל בסביבה הטבעית לרופא, בקליניקה או בבית החולים שבו הוא עובד.
היחסים בין הרופא למטופל נעשים מורכבים יותר גם בשל סבלו של המטופל ויכולתו המוגבלת להקל על עצמו, וכתוצאה מכך הוא מגיע למצב ייאוש ותלות ברופא.
רופא חייב לכל הפחות להיות מודע לחוסר השוויוניות במטרה ליצור קשר ולהפיק את המרב מהתקשורת עם המטופל.
המצב בו הטיפול היעיל ביותר (או לעיתים חוסר צורך בטיפול) אינו מה שהמטופל דורש מסיבות שונות מעמיד את הרופא בפני דילמה.
במקרה כזה, יאלץ הרופא לבחור בין טובת המטופל או תועלות חומריות אחרות לבין יחסי רופא-מטופל או היבטים פסיכולוגיים או רגשיים אחרים.
על פי סקרים, יש חילוקי דעות בין רופאים למטופלים עד כמה רשמיים או ידידותיים צריכים להיות יחסי רופא-מטופל.
לדוגמה, על פי מחקר סקוטי רוצים המטופלים כי הרופא יפנה אליהם בשמם הפרטי יותר מאשר נהוג כיום.
על פי מחקר זה, רוב המטופלים (223) או שאהבו שפנו אליהם בשמם הפרטי או שהיו אדישים (175).
רק 77 אנשים, רובם מעל לגיל 65, שסלדו מכך.
מצד שני מרבית המטופלים אינם רוצים לפנות לרופא בשמו הפרטי.
ניתן לנתח את יחסי רופא-מטופל מנקודת המבט של ערכי האתיקה הרפואית, עד כמה מושגות המטרות של אי גרימת נזק, אוטונומיה (למטופל זכות לבחור או לדחות את הטיפול), עשיית הטוב ביותר למטופל וצדק (חלוקת משאבים הוגנת).
ערכים ונושאים אתיים רבים יכולים להתווסף לארבעת אלו.
בחברות שונות, בתקופות שונות ובתרבויות שונות ניתנה עדיפות לערכים שונים.
למשל, במהלך 30 השנים האחרונות ניתן בטיפול הרפואי בעולם המערבי דגש הולך גובר לאוטונומיה של המטופל בקבלת החלטות.
ניתן לנתח את היחסים והתהליך במונחי כוח וחברה (לדוגמה כפי שעשה מישל פוקו), או במונחי עסקות כלכליות.
במהלך המאה האחרונה ניתן לרופאים מעמד נכבד יותר ויותר, והשליטה על הגישה לתרופות מרשם הופקדה בידיהם כאמצעי של בריאות הציבור.
שליטה זו מייצגת ריכוז כוח ויש בה יתרונות וחסרונות למטופלים מסוימים בתנאים מסוימים.
סיבוך נוסף אירע ב-25 השנים האחרונות כאשר מחירי הטיפולים הרפואיים התייקרו, וגורם שלישי (חברת ביטוח או מוסד ממשלתי) דורש לעיתים קרובות להיות חלק בקבלת ההחלטות מסיבות שונות, ובכך לצמצם את חופש הבחירה של נותני השירות הרפואי ושל המטופלים בדרכים רבות.
בחלק מהמצבים, לדוגמה במחלקה בבית חולים, יחסי רופא-מטופל מורכבים הרבה יותר, ואנשים רבים נוספים מעורבים כאשר מישהו חולה: קרובי משפחה, שכנים, אחיות, צוות טכני, עובדים סוציאליים ואחרים.
התנהגותו של הרופא ליד מיטת החולה משמעותית בהשפעתה על יחסי רופא-מטופל.
התנהגות נכונה היא כזו המרגיעה ומנחמת את החולה יחד עם הקפדה על אמירת אמת לגבי האבחנה על מצב החולה.
לטון הדיבור, לשפת הגוף, לפתיחות ולנוכחות יש השפעה על ההתנהגות ליד מיטת החולה.
התנהגות שאינה נכונה עלולה לגרום לחולה לחוש חוסר סיפוק, חשש, פחד או בדידות.
התנהגות נכונה של הרופא קשה במיוחד כאשר על הרופא להסביר לחולה את האבחנה של מחלתו במלואה ותוך כדי כך למנוע מהחולה מלהיבהל.
יחסי רופא-מטופל עברו תמורות כתוצאה מתהליכים שונים.
תהליך מרכזי הוא ההכרה בזכויות האדם, וכתוצאה מכך, בזכויות המטופל.
ההכרה בזכויות האדם הביאה לעליה במעמדו במסגרת מערכת יחסים זו, ובהמשך, לפריצת מערכת היחסים על ידי המדינה והסדרתה, לצורך הגנה על המטופל.
יחסי רוסיה–שווייץ הם יחסי החוץ בין רוסיה לשווייץ.
שווייץ פתחה קונסוליה בסנקט פטרבורג בשנת 1816, ושדרגה אותה לשגרירות 90 שנה לאחר מכן.
שתי המדינות ניתקו את היחסים הדיפלומטיים בשנת 1923, אז עברה רוסיה תקופה של סערות המהפכה, והם לא חודשו עד לשנת 1946.
קשרים עם תוצאה מסוימת בין השווייצרים לרוסים החלו כבר ב, אז הגיע חייל שווייצרי בן עשרים, פרנץ לפורט, למוסקבה בשנת 1675 כדי לשרת את שושלת רומנוב, ועד מהרה קודם בסולם הדרגות.
אף על פי שהצאר פיוטר הגדול הוכתר כשעוד היה ילד (1682), הייתה זו אחותו של פיטר סופיה, ומאוחר יותר אמו נטליה נרשקינה, וקרובי משפחתם הבויארים, שניהלו את המדינה במשך למעלה מעשור לאחר מכן - והשאירו את פיוטר הצעיר עם המון זמן לחלום כיצד לשנות את ארצו כשיהיה לו כוח אמיתי.
לפורט היה במקרה אחד האנשים שהשפיעו רבות על השקפת עולמו של הצאר הצעיר, וברגע שפיוטר נכנס לתפקיד האחראי על המדינה, החייל השווייצרי הפך לאחד מיועציו הבכירים והפך לבעל השפעה רבה במהלך השנים הראשונות של המודרניזציה של פיוטר.
אף על פי שלפורט נפטר די מוקדם בתקופת פיטר (1699), לא מעט חיילים שווייצרים, הרפתקנים, אנשי חינוך ומלומדים תרמו תרומה בתולדות האימפריה הרוסית.
האדריכל השווייצרי-איטלקי דומניקו טרזיני היה המנהל הכללי של בניית סנקט פטרבורג עד 1712, וזוכה בזכות יצירתו של פטרין בארוק, האופייני לאדריכלות הקדומה של העיר.
המתמטיקאי לאונרד אוילר וחמישה מבני משפחת ברנולי הפכו לבני האקדמיה למדע בסנט פטרסבורג.
מאה שנה אחרי לפורט, פרדריק-סזר דה לה הארפה היה בעל השפעה על חינוך הצאר לעתיד אלכסנדר הראשון.
בתגובה לפלישה הרוסית הצטרפו כ 8,000 חיילים שווייצרים לצבא נפוליאון שפלש לרוסיה בשנת 1812. רק כמה מאות מהם שרדו את המערכה ההרסנית.
הגבורה השווייצרית בברזינה הוא הונצחה בBeresinalied.
ב שווייץ הפכה למפלט פופולרי בקרב הגורמים הרוסיים האנטי-מלוכנים, בגלל תרבות החופש שלה, היעדר מערכת יחסים קרובה במיוחד בין הממשלה הרפובליקנית השווייצרית לזו של רוסיה הקיסרית, ולעיתים גם בשל הנייטרליות שלה מלחמות.
רשימת הגולים הרוסים שמצאו מקלט בשווייץ עוברת מאלכסנדר הרצן, שהפך לאזרח שווייצרי בשנת 1851, ועד ולדימיר לנין, שנשאר בשווייץ במלחמת העולם הראשונה, והיה מסוגל לעזוב את המדינה רק בשנת 1917 בזכות "הרכבת האטומה" המפורסמת.
אותן סיבות הפכו את המדינה לאבן שואבת עבור סטודנטים רוסים.
מספר הסטודנטים הרוסים בשווייץ הגיע לשיא בשנים 1906–1907, מעט לאחר התבוסה של המהפכה הרוסית בשנת 1905, אז 36% מכלל הסטודנטים באוניברסיטה בשווייץ היו רוסים (2,322 מתוך סך 6,444).
לא רק רוב התלמידים הזרים שנרשמו לאוניברסיטאות בשווייץ באותה השנה (היו 3,784 מהם) הגיעו מרוסיה, יותר משני שלישים מהסטודנטים הרוסים הללו (1,507 מתוך 2,322) היו נשים בעיקר בגלל הסמכת החינוך רוסית לאוכלוסייה היהודית.
לאחר התפרקות ברית המועצות, מספר המבקרים והמהגרים הרוסים למערב אירופה עלה משמעותית, בהשוואה לתקופת ברית המועצות.
עם זאת, עבור רובם שווייץ נותרה רק מדינת מעבר בדרך ליעדים הים תיכוניים הפופולריים יותר.
השלווה הפכה לטרגדיה ב-1 ביולי 2002, כאשר טיסת שכר של בסקיריאן התנגשה במטוס מטען DHL רגע לפני הכניסה לחלל האווירי של שווייץ מגרמניה.
כל 71 האנשים שהיו על סיפון שני המטוסים מתו בהתנגשות.
לאחר שאיבד את כל משפחתו, ויטאלי קאלוייב הרג את מבקר התנועה האווירית, פיטר נילסן, אותו ראה כאחראי לתאונה.
שוודיה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג.
מאידך, רוסיה מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, ו-3 קונסוליות בז'נבה, בלוזאן ובציריך.
יחסי רוסיה–תימן הם יחסי החוץ שבין רוסיה ותימן.
שתי המדינות נהנות מיחסים חמים וידידותיים שראשיתם למעלה ממאה שנה.
רוסיה תמכה הן ברפובליקה הערבית של תימן והן ברפובליקה הדמוקרטית העממית של תימן במספר הזדמנויות וכוננה עמם יחסים קרובים.
לאחר האיחוד התימני, שתי המדינות מקיימות קשרים הדוקים.
היחסים בין רוסיה לתימן החלו לפני יותר משמונים שנה.
ממלכת תימן וברית המועצות חתמו על הסכם ידידות ושיתוף פעולה ב-1 בנובמבר 1928. במסגרת האמנה ממשלת ברית המועצות הכירה בעצמאות תימן.
ב־1938 החזירה ברית המועצות את כלל אנשיה ממלכת תימן.
האמנה חודשה לראשונה בשנת 1939, אך בגלל מלחמת העולם השנייה היחסים נקטעו.
בשנת 1955 חתמו תימן וברית המועצות על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי.
ב־1956 חודשו היחסים בין המדינות, במהל ביקור של יורש העצר מוחמד אל-בדר במספר מדינות מזרח־אירופאיות.
באוקטובר 1962 הפכה ברית המועצות למדינה הראשונה בעולם שהכירה ב, הרפובליקה שהקימו הפרו־נאצריסטים במלחמת האזרחים בצפון תימן.
ב-21 במרץ 1964, הרפובליקה הערבית תימנית וברית המועצות חתמו על חוזה ידידות, בנוסף לחיזוק היחסים הכלכליים והצבאיים בין המדינות.
ב-3 בדצמבר 1967 הכירה ברית המועצות ברפובליקה הדמוקרטית העממית של תימן ובשנת 1968 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים וצבאיים חזקים.
בנוסף לברית המועצות, הרפובליקה העממית הדמוקרטית של תימן כוננה קשרים הדוקים עם הרפובליקה העממית של סין, קובה, גרמניה המזרחית והארגון לשחרור פלסטין.
לברית המועצות היו יחסים קרובים וידידותיים עם צפון תימן ודרום תימן.
לאחר האיחוד התימני ב-22 במאי 1990 הכירה ברית המועצות ברפובליקה של תימן.
לאחר התפרקות ברית המועצות, הרפובליקה של תימן הכירה בפדרציה הרוסית ב-3 בדצמבר 1991. מאז היחסים בין רוסיה לתימן היו קרובים מאוד וידידותיים.
נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח ביקר במוסקבה במספר הזדמנויות, ונפגש עם נשיאי רוסיה ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב.
תימן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד, מאידך, רוסיה מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא בלבד.
יחסי רוסיה–תוניסיה הם יחסי החוץ בין רוסיה לתוניסיה.
לרוסיה יש שגרירות בתוניס, ולתוניסיה יש שגרירות במוסקבה.
היחסים הדיפלומטיים בין ברית המועצות לתוניס הוקמו ב-11 ביולי 1956. ב-25 בדצמבר 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, תוניסיה הודיעה על הכרתה ברוסיה.
בפסגת המילניום בניו יורק בשנת 2000 נערכה פגישה בין ולדימיר פוטין וזין אל-עאבדין בן עלי, הפגישה הראשונה בתולדות היחסים בין רוסיה-תוניסיה בין נשיאי רוסיה ותוניסיה.
בנובמבר 2005 ביקר שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב בתוניסיה במסגרת ביקור עבודה במגרב.
שיתוף הפעולה הפורה ביותר היה בתחום ההשקיה וניהול המים בכלל, ובפרט, סיוע ברית המועצות ומאוחר יותר רוסיה בפיתוח ויישום התוכנית הכללית להעברת מי נגר אל מצפון לעיר תוניס ואל דרומה של המדינה.
האיגוד הכלכלי הזר "סלוחוזפרומאקספורט" הכין תיעוד של פרויקטים ועד שנת 2006 הוא הפעיל פיקוח על בניית מספר סכרים גדולים (ג'ומין, סג'נאן, גזה, סידי אל-ברק).
בנוסף הוא בנה את קווי המים הראשון והשני של סג'נאן - ג'ומין - מג'דרה.
תחת משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי אושרה תוכנית לבנייה בשנים 2020–2023 של תחנת כוח עם קיבולת של 900 מגה-ואט.
תאגיד האנרגיה האטומית הרוסי רוסאטום הביע נכונות לנהל דיאלוג במטרה לקיים פרויקטים של שיתוף פעולה.
באפריל 2010 קיימה משלחת של ה-SC בימי תוניס של טכנולוגיה גרעינית רוסית.
הייצוא העיקרי של רוסיה לתוניסיה הוא מוצרי נפט, מוצרים מכימיה אורגנית (גופרית, אמוניה), דגנים (עד 2010), מוצרי מתכת, עץ, עיסת נייר.
תוניסיה סיפקה לרוסיה מוצרים חקלאיים, פירות ים, טקסטיל ובגדים.
ב-16 בינואר 2016 הופחתו 25% דמי המכס עבור מוצרים תוניסאיים המיוצאים לרוסיה.
הוועדה הבין-ממשלתית הרוסית-תוניסאית לשיתוף פעולה סחר, כלכלי, מדעי וטכנולוגי (IPC) מילאה תפקיד מיוחד בפיתוח שיתופי פעולה דו-צדדיים בין המדינות.
הפגישה הראשונה נערכה במרץ 1999 והיו עוד ארבע, האחרונה שבהן באוקטובר 2010.
קהילות עסקיות של שתי המדינות הקימו את המועצה העסקית הרוסית-תוניסאית בשנת 2006, בראשות משותפת של איש עסקים רוסי ואיש עסקים ופוליטיקאי תוניסאי.
בשנת 1998 היא חתמה על הסכם על העסקת צוות רפואי רוסי במתקני הבריאות בתוניסיה.
באמצעות "זדרווקספורט" בתוניסיה, מועסקים 96 רופאים, 29 מהם רוסיים.
שר הבריאות של תוניסיה חביב מבארכ ביקר במוסקבה בשנת 2003, וחתם על הסכם בינתחומי בנושא שיתוף פעולה בתחום הבריאות.
בשנת 1998 חתמה מוסקבה על הסכם בין ממשלתי בנושא שיתופי פעולה בתחום התיירות.
לאחר האטה מסוימת במשבר הפיננסי והכלכלי העולמי בשנת 2010, מספר התיירים הרוסיים המבקרים בתוניסיה, על פי הנתונים התוניסאיים, מדובר היה בכ-185 אלף איש.
בשנים 2006, 2007 ו-2010 ביקר שר התיירות והתעסוקה בתוניסיה במוסקבה.
בסתיו 2000 לאחר הפוגה של 10 שנים, הוקמה מחדש החברה לידידות התוניסאית-רוסית.
בשנת 2003 הקימה את קבוצת הידידות הפרלמנטרית תוניסיה-רוסיה.
בנוסף להסכמים קודמים בנושא שיתוף פעולה בין מוסדות החינוך השפה ברוסיה ותוניסיה (IAAS, אוניברסיטה הבלשנות הממלכתית של מוסקבה והמכון הגבוה לשפות של תוניסיה), בשנת 2009 ערכו אוניברסיטת וורונז' הממלכתית ואוניברסיטת מונסתיר את הוועידה המדעית הבינלאומית השנייה.
הם קיבלו הצעות מהאוניברסיטה הכלכלית הרוסית והאקדמיה הטכנולוגית הממלכתית בוורונז' לשותפות עם אוניברסיטאות בתוניסיה.
יזמו שיתוף פעולה אזורי (הסכם על חילופי משלחות בין לשכת ניז'ני נובגורוד לקורסק וספקס).
באפריל 2008, צוינו בכמה ערים בתוניסיה בהצלחה רבה ימי התרבות של טטרסטן (המשלחת הרשמית בהנהגת סגנית ראש ממשלת טטרסטן ושרת התרבות זיליה ואלייבה ).
במאי 2008 חתמו בין המדינות על התוכנית המנהלת לשיתוף פעולה תרבותי לשנים 2008–2010. בדצמבר, במהלך ביקורו של שר התרבות של הפדרציה הרוסית אלכסנדר אבדייב , חתם על תוכנית לשיתוף פעולה תרבותי לשנים 2011–2013 בין משרד התרבות של הפדרציה הרוסית לבין משרד התרבות והמורשת התרבותית של תוניסיה.
נציגי צוותי היצירה הרוסיים במשך השנים היו מעורבים בפסטיבלים בינלאומיים בתוניסיה בז'אנרים שונים של אמנות (אופרה, תיאטרון, פולקלור).
על ידי עבודה צמודה עם משרד התרבות והמורשת התרבותית של תוניסיה בעיר הבירה וסביב הארץ קיימו תערוכות, הופעות, הקרנות קולנוע רוסיות.
במרץ 2010, בתוניס ובסוסה, הוקרן סרט רוסי בו השתתף המנכ"ל של אולפני מוספילם קארן שחנאזרוב.
פיתוח שיתופי פעולה מדעיים בהדרגה.
קשרי עבודה בין המכון ללימודי המזרח ואוניברסיטת קאזאן, מחד גיסא, לבין הארגון החינוכי, התרבותי והמדעי של הליגה הערבית (ALECSO) מאידך גיסא.
2,000 תוניסאים - בוגרי אוניברסיטאות סובייטיות ורוסיות - מאוחדים באגודה.
במהלך מאה השנים האחרונות של אזרחים תוניסאים מתקבלים מדי שנה ללמוד באוניברסיטאות במוסקבה, סנקט פטרבורג, ריאזאן, ניז'ני נובגורוד וערים רוסיות אחרות.
עיקרם מוכשרים על בסיס מסחרי.
במקביל ממשלת תוניסיה מסייעת דרך מלגות להכניס מדי שנה עד ארבעה סטודנטים רוסים לאוניברסיטת אז-זיתונה.
היה תהליך של קידום פעיל בשפה הרוסית.
בימים אלה השפה נלמדת בארבעה בתי ספר תיכוניים ו-26 בתי ספר תיכוניים ב-16 ערים.
בין הקרן "עולם רוסי" , לבין המכון הגבוה לשפות בתוניסיה, בו ישנם כיום 200 סטודנטים הלומדים רוסית כמומחיות, הסכימו להקים מרכז לחקר רוסית.
עבודה על שימור במורשת התרבותית וההיסטורית של תוניסיה של רוסיה, כולל מורשת צי הים השחור.
הוקם פרופיל בשיתוף הרשויות המקומיות בתוניס, ביזרטה ומנזל בורגיבה.
הצד התוניסאי סיפק סיוע מגוון הקשור בשיפור ותחזוקת קברי הקצינים והמלחים הרוסים.
במיוחד לסיוע כזה נפתחו במחוז ביזרטה בתוניסיה במהלך יולי 2010 אירועי זיכרון לציון המסע במלאת 90 שנה לתוצאת הצבא הרוסי ופליטים אזרחיים מחצי האי קרים.
שייטת הים השחור של ביזרטה שבסיסה בבית, בית המגורים אמאנשטיין-שירה.
יחסי רוסיה–תאילנד הם יחסי החוץ בין רוסיה לבין תאילנד.
היחסים דו-צדדיים בין רוסיה לתאילנד מתוארכים לסוף המאה ה-19, אז יצרו הצאר הרוסי ניקולאי השני והמלך צ'ולונגונגקורן (ראמה החמישי) מסיאם (כפי שכונתה אז תאילנד) קשר אישי ידידותי.
תאילנד מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ושתי קונסוליות כבוד (בסנקט פטרבורג ובוולדיווסטוק).
שתי המדינות חברות מלאות ב-APEC ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (רוסיה היא מדינה משתתפת ותאילנד היא שותפה).
הקשר המתועד הראשון בין רוסיה לסיאם היה ב-19 בפברואר 1863, אז הגיעו הספינות גאידמק ונוביק לבנגקוק.
היחסים ההדוקים בין משפחות האצולה בתאילנד לבין האימפריה הרוסית התפתחו, עם ידידות מתועדת היטב בין צ'ולונגונגקורן לניקולאי השני.
צ'אקראבונגסה בוואנאת, ילדו ה-40 של צ'ולונגונגקורן, התחתן מאוחר יותר עם יקטרינה דזניצקאיה, אותה הכיר בזמן שלמד באימפריה הרוסית.
נתונים רשמיים של נפח סחר שפרסמו שתי המדינות סותרים זה את זה.
לפי מקורות תאילנדים, הסחר עם רוסיה בשנת 2008 הגיע ל-211 מיליארד דולר; לתאילנד גירעון סחר של 1.76 מיליארד דולר.
רוסיה מייצאת משאבים מינרלים ואילו תאילנד מייצאת חלקי רכב, אלקטרוניקה ומוצרי מזון.
על פי שירות המכס הרוסי, היצוא הרוסי לתאילנד בשנת 2008 הסתכם ב-1.23 מיליארד, היבוא ל-1.49 מיליארד, והותיר את רוסיה עם גירעון של 254 מיליון דולר.
בסך הכל, הסחר עם תאילנד הוא רק 0.4% מסחר החוץ ברוסיה.
על פי שגרירות רוסיה בבנגקוק, תאילנד היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של רוסיה בדרום-מזרח אסיה והלקוח השלישי בגודלו של עפרות ברזל רוסיות ברחבי העולם.
עד לא מכבר, בשנת 2002, הייתה רוסיה גירעון מסחרי משמעותי, וייבאה כמויות משמעותיות (עד חצי מיליון טון PA) של אורז תאילנדי.
בשנת 2005 רוסיה הטילה תעריפי פרוטקציוניזם אוסרים על אורז, ולאחר מכן הטילה אמברגו על אורז תאילנדי ואיסור מלא על יבוא אורז תאילנדי בשנת 2007.
בשנת 2004 פנתה תאילנד לרשויות רוסיות בנוגע לסיכויים לרכוש 12 מטוסי erc Su-30. ענף העוף התאילנדי, שנחלש ממשבר שפעת העופות, גיבה בהתלהבות את העסקה, ואף הסכים על הקלות הדדיות במשטר יבוא המזון הרוסי, אך העסקה מעולם לא התממשה.
באוקטובר 2008 הסכים ראש ממשלת תאילנד סומצ'י וונגסוואט לרכוש מסוקים צבאיים רוסיים מסוג Mi-17, תוך שבירת התלות בנשק אמריקני, אולם ממשלתו הודחה חודשיים לאחר מכן.
תאילנד היא אחד היעדים הטרופיים העיקריים לתיירים מרוסיה.
עם זאת, מספרים שמספקים הרשויות בתאילנד מופרכים על ידי הרוסים כמנופחים באופן מלאכותי, ורשויות תאילנד טוענות כי המספרים הרוסים הם קטנים מדי:
טורקיה, היעד הנפוץ ביותר, מהווה 2.2 מיליון יציאות.
גורמים בממשלת תאילנד ציינו כי המספר הרוסי כולל טיסות ישירות בלבד, ומשאיר תיירים שטסים עם עצירת ביניים במקום אחר ודיווחו על 279,000 תיירים רוסים לשנת 2007.
שירות התיירות התאילנדי דיווח על 456,972 "ביקורי תיירים" רוסיים בפאטאיה בלבד בינואר-מרץ 2007 (מתוך סך של 1.57 מיליון דולר).
פרשנים רוסים מציינים כי תאילנדים ספרו למעשה לילות מלונאים ויש לחלק את מספרם בגורם של 10 עד 11.
בשנת 2018 מעריכים כי כמיליון וחצי רוסים ביקרו בתאילנד, עלייה של 15% לעומת 2017. בממוצע כ-20,000 תאילנדים מבקרים ברוסיה בשנה.
יחסי שוודיה–תוניסיה הם יחסי החוץ הנוכחיים והיסטוריים בין שוודיה לבין תוניסיה.
הקשרים בין שתי המדינות מתוארכים ל-1736, כאשר השוודים חתמו על הסכם שלום ומסחר עם הביי של תוניס.
היחסים הרשמיים החלו לאחר קבלת העצמאות של תוניסיה מצרפת, ב-1956, והמשיכו מאז.
לשוודיה הייתה שגרירות בתוניס, שהייתה סגורה במשך 14 שנים ונפתחה שוב בשנת 2016. עד אז התגורר השגריר השוודי לתוניס בסטוקהולם, שם יש לתוניסיה שגרירות.
בשנת 2016, שגרירות שוודיה בתוניס פתחה מחדש את שעריה בנוכחות שרי החוץ של שתי המדינות.
לאחר הביקור הרשמי בסטוקהולם של נשיא תוניסיה, אל-באג'י א-סבסי, בנובמבר 2015, הפך ראש השגרירות שם לשגריר.
תוניסיה היא יעד פופולרי עבור תיירים שוודיים, בנוסף על הסחר בין המדינות והסיוע ההומניטרי בין המדינות.
במהלך התסיסה שאחרי המהפכה התוניסאית בינואר 2011, כתריסר שוודים שבאו לתוניסיה לצוד חזירי בר הוכו ונעצרו בחשד שהם טרוריסטים זרים.
בעוד ששוודיה תמכה בהנהגה החדשה של תוניסיה בעקבות המהפכה, הפוליטיקאי הנס לינד ממפלגת השמאל במדינה גינה את הממשלה השוודית על סחר נרחב בנשק עם תוניסיה בשנים קודמות, דבר שתדלק, לטענתו, את משטרו של זין אל-עאבדין בן עלי.
יחסי שוודיה–שווייץ הם יחסי החוץ שבין שוודיה לשווייץ.
היחסים בין המדינות החלו באופן רשמי בשנת 1814 וכללו בתחילה שליחים הדדיים בין המדינות.
היחסים השתדרגו בהדרגה עד שבשנת 1957 שלחה שוודיה לראשונה שגריר לשווייץ.
מאז נותרו היחסים בין המדינות יציבים.
לשוודיה יש שגרירות בברן, ולשווייץ יש שגרירות בסטוקהולם, מ-1915.
על פי הלשכה השוודית המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 2000, עת התחילו המדידות, חיו בשוודיה 2,389 ילידי שווייץ.
מספר השווייצרים הגרים בשוודיה גדל באופן הדרגתי, כאשר בשנת 2016 חיו בשוודיה 3,737 ילידי שווייץ, על פי הלשכה.
שגריר שוודיה בשווייץ מאז 2014 הוא מגנוס הרטוג-הולם, אשר שירת לפני כן בשגרירויות שוודיה בטאלין, ברלין וטוקיו.
שגריר שווייץ בשוודיה מאז 2016 הוא כריסטיאן שונברגר, דוקטור למדעי הטבע מציריך, אשר כיהן לפני כן, עד 2015, כשגריר שווייץ באוקראינה.
יחסי שוודיה–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין ממלכת שוודיה לבין ממלכת תאילנד.
בשנת 1868 נחתם הסכם על ידידות נצחית בין האיחוד השוודי-נורווגי לבין ממלכת סיאם, ובשנת 1883 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
בשנת 1990 חנכו קרל השישה עשר, מלך שוודיה, וסילביה, מלכת שוודיה, את לשכת המסחר התאילנדית-שוודית בבנגקוק.
שוודיה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליות כבוד בצ'יאנג מאי, פאטאיה, פצ'אבורי ופוקט.
תאילנד מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.
יחסי שוודיה – נאט"ו הם היחסים הדיפלומטיים בין שוודיה לארגון האמנה הצפון-אטלנטית (נאט"ו).
בין שוודיה לנאט"ו יש קשר הדוק המוביל לתרגילים משותפים המבוצעים באופן קבוע, לשיתוף פעולה במבצעים למען שמירת השלום ולשיתוף מידע.
שוודיה הצטרפה לשותפות לשלום ב-9 במאי 1994. מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, אמר במרץ 2023 שזה "בלתי נתפס" שנאט"ו לא תסייע לשוודיה אם ביטחונה יאוים.
מבחינה היסטורית, רק מיעוט מהאוכלוסייה השוודית הייתה בעד חברות בנאט"ו, אך דעת הרוב השתנתה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, ושוודיה הגישה בקשה להצטרף לארגון ב-18 במאי 2022. ב-5 ביולי 2022, נאט"ו חתמה על פרוטוקול ההצטרפות על מנת לאפשר לשוודיה להצטרף.
כל המדינות החברות, מלבד טורקיה והונגריה, אשררו אותה במהירות עד סוף ספטמבר 2022. עד סוף ינואר 2024, טורקיה השלימה את אשרורה, וב-26 בפברואר 2024 אשרר הפרלמנט ההונגרי את הצטרפותה של שוודיה לנאט"ו.
במאה ה-19, שוודיה אימצה מדיניות של נייטרליות, בעיקר כתוצאה ממעורבותה של שוודיה במלחמות נפוליאון שבמהלכן איבדה למעלה משליש משטחה במלחמת פינלנד (1808–1809), כולל ההפסד הטראומטי של פינלנד לרוסיה.
מאז תקופת מלחמות נפוליאון, שוודיה לא יזמה שום סכסוך מזוין ישיר, והמדינה נשארה נייטרלית אפילו במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
כאשר נאט"ו נוסדה ב-1949, שוודיה בחרה שלא להצטרף.
במקום זאת, המדינה הכריזה על מדיניות ביטחונית המכוונת לאי כריתת בריתות בשלום ונייטרליות במלחמה.
שוודיה שמרה על מדיניות הנייטרליות שלה במהלך המלחמה הקרה, למרות שיתוף פעולה משמעותי עם המערב.
ראש ממשלת שוודיה לשעבר, קרל בילדט, ציין כי מדיניות זו הייתה בתגובה לחששות שאם שוודיה תצטרף לנאט"ו, ברית המועצות תפלוש לשכנה פינלנד, איתה שוודיה מטפחים יחסים קרובים.
למרות היותה מדינה עצמאית, אימצה פינלנד מדיניות של נייטרליות בענייני חוץ במהלך המלחמה הקרה, מתוך כבוד לברית המועצות השכנה, אשר נהוג לכנותה פינלנדיזציה.
מעבר מחוסר התאמות בתוך האיחוד האירופי (1995–2022)
שיתוף פעולה עם האיחוד האירופי ונאט"ו
הצטרפותה של שוודיה לאיחוד האירופי ב-1995 הביאה לכך שהנייטרליות כעקרון במדיניות החוץ השוודית בוטלה.
עם ההצטרפות, שוודיה הצטרפה למדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי.
מאז כניסתה לתוקף של אמנת ליסבון ב-2009, סעיף הסולידריות ההדדית של האיחוד האירופי חל על שוודיה יחד עם מדינות אחרות החברות באיחוד האירופי:
סעיף 42.2 מציין כי נאט"ו תהיה הפורום העיקרי ליישום הגנה עצמית קולקטיבית עבור מדינות החברות באיחוד האירופי שהן גם חברות בנאט"ו.
שאר המדינות החברות באיחוד האירופי שנמצאות מחוץ לנאט"ו וכתוצאה מכך נוקטות במדיניות הביטחון וההגנה המשותפת של האיחוד האירופי לצורך יישום הגנה עצמית קולקטיבית, הן אוסטריה, קפריסין, אירלנד, מלטה.
מאז שנות ה-90, התקיים דיון פעיל בשוודיה בשאלת החברות בנאט"ו בעידן שלאחר המלחמה הקרה .
שוודיה הצטרפה לשותפות נאט"ו לשלום ב-9 במאי 1994, והייתה שותפה פעילה במשימות בראשות נאט"ו בבוסניה (כוח האכיפה ו-כוח הייצוב), קוסובו (כוח קוסבו), אפגניסטן (כוח הסיוע הביטחוני הבין-לאומי) ולוב (מבצע מגן מאוחד).
עם זאת, פערים אידאולוגיים נצפו לראשונה בנובמבר 2006, כאשר שוודיה הייתה האופציה לקנות שני מטוסי תובלה חדשים או להצטרף למאגר המטוסים של נאט"ו, ובדצמבר 2006, כאשר שוודיה דחתה הזמנה להצטרף לכוח התגובה של נאט"ו.
היא הצטרפה מאוחר יותר ב-2013.
שוודיה הגדילה את שיתוף הפעולה שלה עם נאט"ו על ידי הקמת הסכם מדינה מארחת עם נאט"ו (שנחתם ב-2014 ואושרר ב-2016), המאפשר לכוחות נאט"ו לערוך אימונים משותפים על אדמת שוודיה ומתן אפשרות לפרוס את כוחות המדינות החברות בנאט"ו בשטח שוודיה בתגובה לאיומים על הביטחון הלאומי שלה.
ב-18 בספטמבר 2007, ראש הממשלה השוודי פרדריק ריינפלט הצהיר כי חברות שוודית בנאט"ו תדרוש רוב "רחב מאוד" בפרלמנט, כולל הסוציאל-דמוקרטים, ותיאום עם פינלנד.
האגף השמאלי השוודי, כולל המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת הירוקים ומפלגת השמאל, יחד עם השוודים הדמוקרטים הלאומניים, העדיפו היסטורית נייטרליות ואי-כריתת בריתות, בעוד שהמפלגות מהאגף הימני תמכו חברות בנאט"ו, במיוחד מאז סיפוח קרים ב-2014 על ידי רוסיה.
מפלגת המרכז-ימין המתונים היא המפלגה הגדולה ביותר לפי הנציגות הפרלמנטרית הנוכחית בעד חברות בנאט"ו, ואפילו הפכו אותה להבטחת הבחירות העליונה שלהם ב-2022, וכמו המפלגה הליברלית של הימין-מרכז תמכה בחברות בנאט"ו מאז סוף המלחמה הקרה.
מפלגת המרכז התנגדה לחברות בנאט"ו עד ספטמבר 2015, אז הודיעה הנהגת המפלגה תחת אנני לוף כי תציע לשנות את מדיניות המפלגה בוועידת המפלגה הבאה שלהם כדי לדחוף לשוודיה להצטרף לנאט"ו.
עם זאת, מרבית המפלגות חשבו מחדש על עמדותיהן בנוגע לחברות בנאט"ו מאז הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. השוודים הדמוקרטים הלאומניים שינו את עמדתם באפריל 2022 והודיעו כי יתמכו בחברות שוודית בנאט"ו אם גם פינלנד תצטרף.
בערך באותו זמן, מפלגת השלטון השוודית הסוציאל-דמוקרטית הודיעה כי היא תנהל דיאלוג פנימי על חברות נאט"ו, בפעם השנייה בתוך שישה חודשים.
בפעם הראשונה, המפלגה החליטה להתנגד לחברות.
עם זאת, ב-15 במאי 2022 הם הודיעו שהם יתמכו כעת בבקשה להצטרף לארגון.
מבין שותפיהם לקואליציה, מפלגת הירוקים נותרה מתנגדת, בעוד שמפלגת השמאל מעוניינת לקיים משאל עם בנושא, דבר שראש הממשלה מגדלנה אנדרסון ומפלגת האופוזיציה המתונה המובילה התנגדו.
אירועים כמו סיפוח קרים ודיווחים על פעילות צוללות רוסיות ב-2014, כמו גם דיווח משנת 2013 לפיו אם תתוקף, שוודיה תוכל להחזיק מעמד שבוע בלבד נזקפו לזכות העלייה באחוזי בתמיכה.
באוקטובר 2014, סקר דעת קהל מצא לראשונה שיותר שוודים בעד חברות בנאט"ו (37%) מאשר מתנגדים (36%).
סקרים רגילים של Ipsos תיעדו ירידה בהתנגדות השוודים לחברות מ-56% באפריל 2015 ל-35% בדצמבר 2020, אז היה פיצול בין הקולות, עם 33% לחברות ו-32% שלא החליטו.
בימים שלאחר פלישת רוסיה לאוקראינה (24–25 בפברואר 2022), סקר שנערך על ידי Novus מצא ש41% בעד חברות נאט"ו ו-35% התנגדו.
הסקר הראשון שרשום תמיכה של רוב הציבור השוודי (51%) בחברות בנאט"ו התרחש ב-4 במרץ 2022, והתמיכה גדלה באופן משמעותי מאז.
חברותה של שוודיה (בנוסף לפינלנד) בנאט"ו תשנה מאוד את המצב האסטרטגי בים הבלטי.
זה יקל על הגישה של נאט"ו למדינות הבלטיות בתגובה לפלישתן, שאחרת יכלו להיות מבודדות ומוקפות בהתקפה על רווח סובלקי.
נאט"ו דיווחה ב-2015 שרוסיה מדמה מתקפה גרעינית על שוודיה ב-2013, בנוסף, שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב איים ב-2016 "לנקוט בצעדים הדרושים" כדי למנוע את החברות השוודית בנאט"ו.
בספטמבר 2016 דוח ממשלת שוודיה מצא כי הסלמה במתיחות באזור הבלטי יכולה להוות זרז להצטרפות שוודיה לנאט"ו.
הבקשה של שוודיה והתגובות הראשוניות החיוביות של חברות נאט"ו
ב-17 במאי 2022, אן לינדה, שרת החוץ של שוודיה, חתמה על בקשתה של שוודיה להצטרף לנאט"ו, בעקבות כוונתה הקודמת של פינלנד להצטרף לנאט"ו.
למחרת, הבקשות של שתי המדינות הוגשו רשמית למזכ"ל נאט"ו , ינס סטולטנברג.
האיחוד האירופי הודיע על תמיכתו בחברות של פינלנד ושוודיה בנאט"ו.
נשיא קרואטיה זוראן מילנוביץ' הצהיר כי על ארצו לחסום את אשרור הצטרפותה של שוודיה עד ליישום רפורמה בבחירות בבוסניה והרצגובינה השכנה, אם כי שר החוץ הקרואטי הביע את תמיכת הממשלה בכל בקשה.
ב-28 באפריל 2022 הודיע שר החוץ הקרואטי, גורדן גרליץ'-רדמן, כי קרואטיה תומכת בבקשות של פינלנד ושוודיה לחברות בנאט"ו.
במאי 2022, ממשלות שונות (כולל אלו של אלבניה, פורטוגל, ובריטניה) ומנהיגיהן (כולל נשיאי צרפת וארצות הברית) הודיעו על תמיכה עבור הבקשות של שתי המדינות.
תהליך האשרור החל בהזמנת פינלנד ושוודיה להיות חברות בפסגת נאט"ו במדריד ב-29 ביוני 2022. משא ומתן בין חברות נאט"ו נערך ב-4 ביולי, ופרוטוקולי ההצטרפות נחתמו בבריסל ב-5 ביולי.
באותו יום, קנדה הייתה המדינה הראשונה שאשררה את שתי הבקשות.
עד אוקטובר 2022, כל חברות נאט"ו פרט לטורקיה והונגריה השלימו את תהליכי קבלת שוודיה.
ב-22 במרץ 2023, הפרלמנט השוודי אישר את הצטרפותה של המדינה לנאט"ו בהצבעה של 269–37.
ב-4 באפריל 2023, נערך הטקס הרשמי להצטרפות פינלנד לנאט"ו ומיד לאחר מכן שר החוץ של פינלנד פקה הביסטו הגיש את אשרור של פינלנד להצטרפות שוודיה לארגון; אלה של הונגריה וטורקיה עדיין לא הופקדו.
תמיכתה הנתפסת של שוודיה בארגוני טרור
(ה-PKK נמצא ברשימת ארגוני הטרור של האיחוד האירופי ושוודיה הייתה המדינה הראשונה אחרי טורקיה שסיווגה אותם ככאלה ב-1984).
טורקיה ביקשה את הסגרתם של כמה מחברי ה-PKK מהמדינות הנורדיות בין האנשים שטורקיה ביקשה להסגר קיימים חברת הפרלמנט השוודי אמין קקבבה על תמיכתה בארגונים כורדים, הסופר והמשורר מחמט סיראץ' בילגין (שמת ב-2015), והמוציא לאור הטורקי ופעיל זכויות האדם רג'יפ זרקולו.
בנוסף, ממשלת טורקיה דרשה להסיר את אמברגו הנשק שהטילו עליה ממשלות פינלנד ושוודיה בתגובה למתקפה הטורקית ב-2019 בצפון-מזרח סוריה נגד ה-YPG, ואת פיטוריו של שר ההגנה השוודי פיטר הולטקוויסט על פגישתו ב-2011 עם חברי ה-PKK.
דרישותיה של טורקיה להסגרה של מתנגדים כורדים ומתנגדים פוליטיים נתקלו בעוינות על ידי פעילים כורדים וכמה ארגוני זכויות אדם, בשל ההיסטוריה של טורקיה בנוגע לשמירת זכויות האדם ודיכוי המיעוט הכורדי בטורקיה.
ב-14 במאי 2022, שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושולו, אמר: "שתי המדינות הללו (פינלנד ושוודיה) תומכות בגלוי ב-PKK וב - YPG ".
ניסיונות ראשוניים להתמודד עם חששותיה של טורקיה
ב-15 במאי 2022, הודיעו שר החוץ הפיני פקה האביסטו ושרת החוץ השוודית אן לינדה כי הם מוכנים להתייחס לדאגות הביטחוניות של טורקיה ותמיד גינו פעולות טרור.
ב-17 במאי 2022 קרא קנצלר גרמניה, אולף שולץ, לטורקיה לאשר את החברות בנאט"ו של פינלנד ושוודיה.
ב-18 במאי 2022, טורקיה מיהרה למנוע מפינלנד ושוודיה להתחיל במשא ומתן לחברות בנאט"ו.
ב-19 במאי הודיעו פינלנד ושוודיה כי הן יכולות להתייחס לדאגות הביטחוניות של טורקיה.
באותו יום הודיעו נשיא פינלנד סאולי ניניסטה וראש ממשלת שוודיה דאז, מגדלנה אנדשון, כי הם תמיד היו מוכנים לשיחות עם טורקיה ותמיד גינו פעולות טרור.
ב-21 במאי 2022, אנדשון, לאחר שיחת טלפון עם נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, אמרה לטלוויזיה הממלכתית השוודית SVT ששוודיה מוכנה לדיאלוג עם טורקיה על חברותה של שוודיה בנאט"ו והם תמיד גינו את הטרור.
ב-24 במאי 2022 החליטו פינלנד ושוודיה לשלוח משלחת להיפגש עם בכירים בטורקיה.
ג'וקה סאלווארה מפינלנד, אוסקר סטנסטורם משוודיה, איברהים קאלין ו-סדאת אונל מטורקיה מייצגים את מדינותיהם במשא ומתן.
הפגישה הראשונה של המשלחות של פינלנד, שוודיה וטורקיה התקיימה ב-25 במאי 2022 באנקרה, טורקיה.
מפלגות האופוזיציה CHP ו-HDP בטורקיה הודיעו כי הן תומכות בחברות של פינלנד ושוודיה.
מפלגות השלטון בטורקיה, AKP ו-MHP הודיעו כי לא יתמכו בחברות של פינלנד ושוודיה.
עמדתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית השולטת בשוודיה מסובכת בשל העובדה שהיא מסתמכת על תמיכתה של קקבבה, שבאה ממוצא כורדי איראני, כדי לשמור על אמון הריקסדאג בממשלת המיעוט שלהם.
קאקבבה הייתה חברה בגרילה הכורדית קומאלה באיראן מאז נעוריה, ומצאה מקלט בשוודיה בגיל תשע-עשרה.
במשבר ממשלת שוודיה ב-2021, קאקבבה הסכימה לתמוך בהקמת ממשלה בראשות מגדלנה אנדשון רק לאחר שכמה דרישות פוליטיות הנוגעות לתמיכה בכורדים הסורים נענו.
היא מתנגדת להצטרפות של שוודיה לנאט"ו, בגלל חוויותיה שלה במלחמה, והיא מגנה של מדיניות אי-ההתארגנות השוודית.
במאי, היא הצהירה כי לא תתמוך יותר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית השוודית השולטת בהצבעות חשובות בפרלמנט, מאחר שלדעתה חלקים מההסכם הקודם לא קוימו.
איברהים קאלין, דובר ארדואן, אמר כי אישור חברות שוודית אינו נשלל, אך מעמדן של הקבוצות הללו הוא "עניין של ביטחון לאומי עבור טורקיה" וכי יידרש משא ומתן.
עם זאת, לאחר הצהרתו של איברהים קאלין, ארדואן חזר על איומו לחסום את בקשות החברות של פינלנד ושוודיה.
הנהגת נאט"ו וארצות הברית אמרו שהם בטוחים שטורקיה לא תעצור את תהליך ההצטרפות של שתי המדינות.
גם שרת החוץ הקנדית, מלאני ג'ולי, ניהלה שיחות עם טורקיה כדי לשכנע את ממשלת טורקיה בצורך בשילוב שתי המדינות הנורדיות בנאט"ו.
לאחר שמשלחת המורכבת מדיפלומטים שוודים ופיניים ניהלה שיחות בנושא עם עמיתיהם הטורקים, ארדואן חזר ואמר כי לא יסכים להצעתם להצטרפות, שכן באותו יום שבו נערכו השיחות באנקרה, סאלח מוסלמי, הנחשב לטרוריסט על ידי ממשל ארדואן, הופיע בטלוויזיה השוודית.
מנהיג מפלגת התנועה הלאומית, דבלט בחצ'לי, הציע שתרחיש שבו טורקיה עוזבת את נאט"ו צריך להיחשב כאופציה, ובמקרה זה ניתן יהיה לייסד ברית צבאית חדשה.
בסוף מאי 2022, מנהיג האופוזיציה, כמאל קיליצ'דרוגלו, טען שבמקרה ושורת ההצטרפות תימשך ו-AKP ו-MHP יחליטו לסגור את בסיס חיל האוויר אינג'ירליק CHP יתמכו בכך.
כדי לתת מענה לדאגותיה של טורקיה, ביוני הצביעה שוודיה על רפורמות בחוקיה נגד הטרור, שהיו אמורים להיכנס לתוקף ב-1 ביולי (אם כי נדחו בעקבות ארגוני זכויות אדם), והודיעה כי תבחן את מדיניותה בנושא ייצוא נשק כדי לשקף את חברתוה בנאט"ו.
בינתיים, נשיא פינלנד סאולי ניניסטה הצהיר כי ארצו לא תתקדם עם בקשתם ללא שוודיה, וכי שתי המדינות יצטרפו לנאט"ו "יד ביד".
בפסגת מדריד ב-2022 חתמו אנדרסון, ניניסטה וארדואן על הסכם לטיפול בדאגות הביטחוניות של טורקיה, וניניסטה הודיע כי טורקיה הסכימה לתמוך בחברות פינלנד ושוודיה בנאט"ו.
בעוד שחברות נאט"ו הסכימו פה אחד להזמין רשמית את המדינות להצטרף למחרת ופרוטוקולי ההצטרפות של שוודיה ופינלנד להצטרפות לברית נחתמו ב-5 ביולי, ארדואן חזר על איומיו להטיל וטו על חברותן, והצהיר כי הוא מצפה מהמדינות המועמדות לעמוד בהתחייבויותיהן על פי ההסכם לפני שהפרלמנט הטורקי ישקול לאשר את פרוטוקול ההצטרפות שלהן.
פינלנד, שוודיה וטורקיה קיימו את פגישת התזכיר הראשונה מתוך חמישה ב-26 באוגוסט 2022 בוונטה, פינלנד.
+פגישות מזכר פינלנד-שוודיה-טורקיה תאריך עיר מדינה 26 באוגוסט 2022 ונטה פינלנד 25 בנובמבר 2022 סטוקהולם שוודיה 9 במרץ 2023 בריסל בלגיה 14 ביוני 2023 אנקרה טורקיה 6 ביולי 2023 בריסל בלגיה
ממשלת המרכז-ימין שהוקמה לאחר הבחירות הכלליות בשוודיה בספטמבר 2022 התחייבה להמשיך בתהליך ההצטרפות נאט"ו, ואישרה שהיא מקיימת חזית מאוחדת עם בקשתה של פינלנד, ורמזה שהם יהיו מסוגלים יותר לעמוד בדרישות הטורקיות.
זמן קצר לאחר הזכייה הסירה הממשלה החדשה את האמברגו של שודיה על ייצוא נשק לטורקיה.
הפגישה המשולשת השנייה בתאריך הייתה ב-25 בנובמבר 2022 בסטוקהולם.
ב-8 בינואר 2023, ראש ממשלת שוודיה, אולף קריסטרסון, הצהיר כי "טורקיה מאשרת שעשינו את מה שאמרנו שנעשה, אבל הם גם אומרים שהם רוצים דברים שאנחנו לא יכולים או מעוניינים לתת להם", כשמשא ומתן נוסף תוכנן להתקיים מאוחר יותר באותו חודש ובאביב 2023.
בינואר 2023, ולנוכח הסירוב הטורקי להסכים לחברות שוודיה בנאט"ו, טען אימי אוקסון ממפלגת השוודים הדמוקרטים שיש גבול לכמה רחוק תלך שוודיה בכדי לפייס את טורקיה "מכיוון שבסופו של דבר אנו מתמודדים מול מדינה בעלת שיטה אנטי-דמוקרטית ודיקטטור".
ב-23 בינואר 2023, הודיע שר ההגנה הטורקי, הולוסי אקאר, כי טורקיה מילאה במלואה את המזכר המשולש, בעוד פינלנד ושוודיה לא.
בנוסף, אקאר הודיע כי הם מצפים מפינלנד ושוודיה למלא באופן מלא את התחייבותן במסגרת מזכר ההבנות.
נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, הודיע כי לא יסתכל בחיוב על חברותה של שוודיה בנאט"ו.
בינתיים, אקאר אמר כי ביקורו של ראש הצבא השוודי בוטל עקב "המעשה הפרובוקטיבי, שהוא בבירור פשע שנאה", תוך ציון האישור שנתנה שוודיה לשריפת הקוראן מול מסגד בסטוקהולם.
הפגישה המשולשת השלישית הייתה אמורה להתקיים בבריסל, בפברואר 2023, אך סדרת הפגישות הושהתה בעקבות בקשתה של טורקיה בינואר.
שר החוץ הפיני, פקה הביסטו, ציין כי הפגישות יושעו ככל הנראה עד לאחר הבחירות לפרלמנט ולנשיאות בטורקיה.
הפגישה השלישית התקיימה ב-9 במרץ 2023 בבריסל, ולאחריה הצהיר ראש המשא ומתן מטעם שוודיה, אוסקר סטנסטרום, כי שיחות החברות עם טורקיה יימשכו זמן רב.
הפגישה המשולשת הרביעית הייתה ב-14 ביוני 2023 באנקרה והחמישית הייתה ב-6 ביולי 2023 בבריסל.
טורקיה תומכת בפינלנד אבל לא בשוודיה
ב-1 בפברואר 2023, ארדואן הודיע שטורקיה חיובית כלפי חברותה של פינלנד בנאט"ו אך לא של שוודיה, זאת משום ששוודיה אפשרה הפגנה של פוליטיקאי מהימין הקיצוני, רסמוס פאלודאן, בה הוא שרף עותק של הקוראן.
במרץ 2023, ינס סטולטנברג דחק בהונגריה וטורקיה לסיים את אשרור הצטרפותן של פינלנד ושוודיה עד לפסגת יולי.
ב-15 במרץ, ארדואן וגורמים רשמיים מטעם טורקיה ציינו כי בקשתה של פינלנד תאושר באמצע אפריל ואילו זו של שוודיה תאושר באופן עצמאי.
בעוד שראש ממשלת פינלנד, סאנה מרין, הצהירה במקור כי "חשוב לנו מאוד, כמובן, שפינלנד ושוודיה יצטרפו יד ביד לנאט"ו", העובדה שטורקיה ממשיכה להערים קשיים לגבי חברות שוודיה ועצם קיום הבחירות בפינלנד בחודש אפריל, החליטה ממשלת פינלנד להמשיך באופן עצמאי אם כל חברות נאט"ו יאשרו את חברותם.
הקונגרס של ארצות הברית סירב לאשר רכישה טורקית של מטוסי קרב F-16 בגלל סוגיית החברות השוודית בנאט"ו.
אנליסטים אמרו כי הסיוע והמימון הנדרשים כדי להגיב לרעידת האדמה בטורקיה ובסוריה ב-2023 הגבירו את חשיבות היחסים הטובים עם מדינות המערב.
הם ציינו שההסכם יהיה קל יותר לאחר שהחוק שוודי נגד טרור ייכנס לתוקף ב-1 ביוני ולאחר הבחירות בטורקיה במאי.
ממש לפני פסגת נאט"ו בווילנה ביולי 2023, ארדואן קשר את הצטרפותה של שוודיה לחברות בנאט"ו לבקשת טורקיה לחברות באיחוד האירופי.
טורקיה הגישה בקשה לחברות באיחוד האירופי ב-1999, אך השיחות השיגו התקדמות מעטה מאז 2016.
ב-10 ביולי 2023, הודיע מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, כי שוודיה הסכימה לספק לטורקיה מפת דרכים למימוש מלא של הסכם שלהם למלחמה בטרור מ־2022, ותתמוך במאמץ של טורקיה להתחיל מחדש את המשא ומתן על החברות באיחוד האירופי ועדכון הסכם המכס בין טורקיה לאיחוד האירופי.
בתמורה, טורקיה הסכימה להביא את הצטרפותה של שוודיה לנאט"ו לפרלמנט הטורקי.
עם זאת, ארדואן אמר מאוחר יותר שזה לא יעבור באוקטובר עקב פגרה פרלמנטרית.
בספטמבר 2023, הונגריה וטורקיה שוב הביעו חוסר רצון לאשרר את חברותה של שוודיה.
ארדואן אמר כי טורקיה לא תוכל לאשר את חברותה כל עוד שריפת הקוראן והמחאות הכורדיות במדינה נמשכות.
ארדואן התנגד לכך שממשלת ארצות הברית תתנה את מכירת ה-F-16 לטורקיה באישור הצטרפותה של שוודיה לנאט"ו, אם כי מאוחר יותר אמר כי טורקיה תאשר את ההצטרפות אם תקבל את מטוסי הקרב.
עם זאת, ב-23 באוקטובר 2023, ארדואן אישר את הצעת החברות הממתינה של שוודיה לנאט"ו ושלח את פרוטוקול ההצטרפות לפרלמנט הטורקי לאשרור.
יומיים לאחר מכן, יו"ר הפרלמנט של טורקיה, נומן קורטולמוש, שלח הצעת חוק המאשרת את הצעת החברות של שוודיה בנאט"ו לוועדת החוץ של הפרלמנט.
הוועדה דנה באשרור ב-16 נובמבר 2023, אך החלטה נדחתה, והוועדה ביקשקה משוודיה לייצר מפת דרכים כתובה ליישום התחייבויותיה נגד טרור.
ארצות הברית ציינה כי מטוסי הקרב יישלחו לאחר אישור טורקיה ושוודיה התחייבה לסייע לבקשה של טורקיה להצטרף לאיחוד האירופי.
ב-1 בדצמבר 2023, ינס סטולטנברג אמר לארדואן בפגישה באיחוד האמירויות הערביות, כי "הגיע הזמן" לתת לשוודיה להיות חברה בנאט"ו.
בדצמבר 2023, ארדואן הצהיר כי על קנדה להסיר את האמברגו שלה על ייצוא נשק לטורקיה, שהוטל בשנת 2020 עקב עדויות שהם שימשו את אזרבייג'ן במלחמת נגורנו-קרבאך השנייה, בתמורה לאשרור חברות שוודיה בנאט"ו.
צוות המשא ומתן הטורקי, בראשות פואט אוקטאי, ראש ועדת החוץ של הפרלמנט הטורקי, הצהירו ב-11 בדצמבר כי הם "לא ממהרים" לאפשר את הצטרפותה של שוודיה והצהירו כי התניית מכירת מטוסי F-16 לטורקיה באשרור חברות שוודיה רק מעכבת את התהליך, וכי המכירה וההצטרפות השוודית צריכות להתבצע בו-זמנית.
ב-14 בדצמבר 2023, ג'ו ביידן שוחח עם ארדואן בטלפון, ודן במכירת F-16, הצטרפות שוודית ומלחמת ישראל-חמאס.
בסופו של דבר, הוועדה אישרה את הצטרפותה של שוודיה ב-26 בדצמבר 2023, ושלחה את ההצעה לאספה הלאומית לאישור סופי.
ב-16 בינואר נפתח מושב הפרלמנט הטורקי, כשהצטרפות שוודית היא האחרונה מבין 42 הסעיפים שעל סדר היום.
הצבעה ב-23 בינואר 2024 הביאה את אישור הפרלמנט, וארדואן נתן את הסכמה הנשיאותית ב-25 בינואר.
למחרת, לאחר שהופקד רשמית מסמך האשרור, החלה מחלקת המדינה של ארצות הברית בתהליך מכירת מטוסי F-16 לטורקיה.
ב-29 בינואר, קנדה הסירה את אמברגו הנשק שלה על טורקיה.
ב-24נובמבר 2022 ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן הודיע שהוא תומך בהצטרפות שוודיה ופינלנד לנאט"ו, והבטיח שהונגריה תאשרר את החברות בנאט"ו בינואר.
מאוחר יותר, ב-13בדצמבר, גרגלי גוליאס, ראש הסגל של אורבן, הצהיר כי הפרלמנט יתחיל לדון בתהליך האשרור של הצטרפות שוודיה ופינלנד לנאט"ו ב-20בפברואר 2023.
אורבן חזר במרץ על תמיכתו ושל מפלגתו פידס בחברות בנאט"ו של פינלנד ושוודיה, אך הביע את התנגדותו לתמיכתם בהקפאת הכספים של האיחוד האירופי להונגריה בשל חששות לגבי שלטון החוק ושחיתות.
אורבן אמר "זה לא הוגן לבקש מאיתנו לקבל אותם לנאט"ו בזמן שהם מפיצים שקרים בוטים על הונגריה, על שלטון החוק בהונגריה, על דמוקרטיה, על החיים כאן".
משלחת הונגרית נשלחה לשתי המדינות כדי לדון בנושא.
ב-4ביולי 2023, שר החוץ של הונגריה הודיע שהם יאשרו את חברותה של שוודיה בנאט"ו כשטורקיה תאשר, וכאשר טורקיה אישרה את התמיכה בחברותה של שוודיה, אורבן הצהיר שהונגריה לא תחסום יותר את ההתקדמות.
עם זאת, בספטמבר 2023, שתי המדינות שוב הביעו חוסר רצון לאשרר את חברותה של שוודיה.
פוליטיקאים ממפלגתו של אורבן, פידס, העלו התנגדויות לחברות שוודיה לאחר שכמה פוליטיקאים שוודים מתחו ביקורת על ממשלת הונגריה.
ב-23 בינואר 2024, אורבן שלח מכתב לראש ממשלת שוודיה קריסטרסון והזמין אותו לבודפשט כדי לנהל משא ומתן על הצטרפותה של שוודיה לנאט"ו.
עם זאת, שר החוץ השוודי טוביאס בילסטרום דחה את הקריאה למשא ומתן, וקבע כי למרות שהוא פתוח לשיחות, אין סיבה לעשות זאת.
ב-24בינואר 2024, אורבן אישר מחדש את תמיכתה של ממשלת הונגריה בחברות שוודיה בנאט"ו ואמר שיפציר באספה הלאומית ההונגרית לאשר זאת בהקדם.
ב-25 בינואר 2024, קריסטרסון הזמין את אורבן לדון בבקשת החברות של שוודיה בבריסל בפגישה הקרובה של המועצה האירופית.
לאחר הפגישה הצהיר קריסטרסון כי ייפגש עם אורבן בבודפשט לאחר שבקשת החברות של שוודיה לנאט"ו אושרה.
אגנס ואדאי, ממפלגת האופוזיציה ההונגרית הקואליציה הדמוקרטית, הביעה רצון לכפות את ההצבעה בפרלמנט לפני הכינוס המתוכנן בסוף פברואר.
ב-29בינואר, מפלגות האופוזיציה בהונגריה קראו שוב לכינוס מיוחד של הפרלמנט להצבעה על אשרור בקשתה של שוודיה, שתוכננה ל-5פברואר 2024. עם זאת, חברי פידס - כולל אורבן - קבעו שלא להשתתף, ובכך מנעו את ההצבעה.
ראש פידס, מאט קוסיס, הצהיר כי האשרור יכול להתרחש בהמשך החודש במהלך מושב פרלמנטרי רגיל, ואורבן עודד משלחת שוודית לבקר בהונגריה כדי לזרז את התהליך.
ב-17 בפברואר אמר אורבן שהפרלמנט ההונגרי יוכל לאשרר את הצטרפותה של שוודיה לנאט"ו בתחילת מושב האביב; הבקשה אכן נקבעה ל-26 בפברואר.
ב-23 בפברואר 2024 ביקר קריסטרסון בבודפשט כדי לפגוש את אורבן, והמנהיגים חתמו על הסכם לרכישת 4 מטוסי קרב מסוג סאאב JAS 39 גריפן החדשים להונגריה משוודיה, תוך שיפור היחסים בין שתי המדינות.
ההצעה לכלול את שוודיה בנאט"ו עברה ברוב מוחלט ביום הפתיחה של הפרלמנט ההונגרי, 26 בפברואר.
מתוך 194 חברי הפרלמנט שהצביעו, 188 הצביעו בעד הצטרפותה של שוודיה, בעוד 6 הצביעו נגד.
אולף קריסטרסון, ראש ממשלת שוודיה, כינה אותו "יום היסטורי".
האשרור ההונגרי של החברות בנאט"ו של שוודיה ייכנס לתוקף ברגע שהאשרור ייחתם על ידי יושב ראש האספה הלאומית ועל ידי נשיא הונגריה, וכאשר הוא יופקד.
מכיוון שלאסלו קוור זה עתה התפטר מתפקיד היושב ראש כדי להפוך לנשיא בפועל, לאחר התפטרותה של קטלין נובאק בשל שערוריית חנינה, האישור נחתם במקום זאת על ידי הנשיא בפועל של האספה הלאומית, סנדור לזק, ב-2 במרץ.
החקיקה הועברה ללשכת הנשיא, שם חתם עליה הנשיא החדש שנבחר תמאס סוליוק לאחר כניסתו לתפקיד ב-5 במרץ.
+אבני דרך בתהליך החברות של שוודיה בנאט"ו אירוע תאריך אזכור שותפות לשלום הבקשה נשלחה הזמנה להצטרף פרוטוקול הצטרפות אשרור פרוטוקול (ראה טבלה למטה) אשרור מקומי האמנה בתוקף חברות מלאה
+תהליך האשרור עבור חברות שוודיה בנאטומדינהתאריךגוףנעדרוהופקדאזכורפרלמנט11400 נשיאותאושרבית הנבחרים121110 מלכותאושרהאספה הלאומית195110נשיאותאושרממשלהאושרפרלמנט12530נשיאותאושרבית הנבחרים135412סנאט6600נשיאותאושרפרלמנט9500פרלמנט7903נשיאותאושרפרלמנט18478נשיאותאושרהאספה הלאומית2094653סנאט323178נשיאותאושרבונדרסטאגעברבונדרסראטעברנשיאותאושרפרלמנטעברנשיאותאושרהאספה הלאומית18860נשיאותאושרפרלמנט4405נשיאותאושרבית הנבחרים398209סנאט202132נשיאותאושרפרלמנט7800נשיאותאושרפרלמנט11210נשיאותאושרבית הנבחרים5802מלכותאושרפרלמנט57211נשיאותאושרבית הנבחרים14280סנאט7110מלכותאושרהאספה הלאומית10320נשיאותאושרפרלמנט9840מלכותאושרפרלמנט44200סנאט9600נשיאותאושראספת הרפובליקה219110נשיאותאושרבית הנבחרים22703סנאט9400נשיאותאושרהמועצה הלאומית124151נשיאותאושרהאספה הלאומית7750נשיאותאושרקונגרס הנציגים2901147סנאט245117מלכותאושרהאספה הלאומית287554נשיאות (חקיקתי)אושרנשיאות (רשמי)אושרממשלהאושרסנאט9511נשיאותאושר
+פעולות שוודיות למען הצטרפות לנאט"ו מדינה תאריך מוסד נמנעו הופקד אזכור ממשלה (הגשת בקשה) הוענק ריקסדאג (הצטרפות) 269 37 0
יחסי שווייץ–תימן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה התימנית.
בין הרפובליקה התימנית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין הרפובליקה התימנית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים המתבססים בעיקר על סיוע הומניטרי לתימן אשר מצויה במלחמת אזרחים.