tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בליגה סיימה סילקבור במקום השלישי שזיכה אותה בכרטיס למוקדמות גביע אופ"א בעונת 1995/1996. בסיבוב הראשון הוגרלה סילקבור נגד קרוסיידרס הצפון אירית, ועם ניצחון כפול עלתה לשלב המוקדמות השני שם פגשה את ספרטה פראג הצ'כית, היא ניצחה אותה בבית 2–1 אך הפסידה בחוץ 0–1 והודחה בגלל חוק שערי החוץ.
בליגה סיימה סילקבור במקום השישי, ובעונה שלאחר מכן נרשמה לגביע האינטרטוטו.
גביע האינטרטוטו של 1996 היה השיא האירופי של סילקבור.
את שלב הבתים היא סיימה במקום הראשון בבית 4, בו התמודדה מול זגלבי לובין הפולנית שרלרואה הבלגית ריד האוסטרית וקונווי יונייטד הוולשית.
בחצי הגמר היא גברה על אורל הרוסית, בזכות שערי חוץ.
ובגמר היא התמודדה מול סגסטה סיסאק הקרואטית ניצחה אותה 1–0 בבית הפסידה לה 1–2 בחוץ ובזכות חוק שערי החוץ, היא הוכרזה כאחת משלוש הזוכות בגביע האינטרטוטו לשנת 1996 יחד עם גנגאן מצרפת וקרלסרוהה מגרמניה.
בזכות הזכייה העפילה לשלב המוקדמות בגביע אופ"א שם פגשה את ספרטק מוסקבה מרוסיה, והפסידה לה 3–5 בסיכום שני המשחקים והודחה.
את עונת 1996/1997 סיימה סילקבור שוב במקום השישי בליגה.
בגביע האינטרטוטו של 1997 הוגרלה לבית יחד עם גראצר א.ק.
מאוסטריה, בסטיה מצרפת, אבו ואלה מוויילס והרבטסקי דראגוביאץ הקרואטית, היא סיימה במקום השלישי בבית ולא העפילה לגביע אופ"א.
את העונה בליגה סיימה סילקבור במקום השני אך הרחק מברונדבי האלופה.
המקום השני זיכה אותה בכרטיס לשלב המוקדמות בעונת 1998/1999 בגביע אופ"א שם התמודדה בשלב המוקדמות הראשון מול נ.ש.
מורה הסלובנית ניצחה אותה 2–0 בסיכום שני המשחקים והעפילה לסיבוב המוקדמות השני, בסיבוב השני פגשה סילקבור ברומא האיטלקית הפסידה לה פעמיים והודחה.
ובליגה סיימה סילקבור רק במקום ה-9. בעונת 1999/200 חל שיפור קל ביכולתה של סילקבור היא סיימה במקום ה-6 וחזרה לאירופה בשנת 2000 שם התמודדה בסיבוב המוקדמות של האינטרטוטו נגד דנייפר מוהילב מבלארוס אך הפסידה לה פעמיים והודחה.
שנות ה-2000, זכיות בגביע ירידות ועליות ליגה
עונת 2000/2001 הייתה עונה טובה עבור סילקבור היא סיימה במקום השלישי בליגה ואף זכתה בגביע הדני לראשונה בהיסטוריה של המועדון, לאחר שניצחה בגמר את אקדמיסק בולקלוב בתוצאה 4–1. הזכייה בגביע זיכתה את סילקבור בכרטיס לשלב המוקדמות בגביע אופ"א בעונת 2001/2002, בו הפסידה פעמיים לריאל סרגוסה מספרד והודחה.
גם בליגה התוצאות היו מרשימות פחות, הקבוצה סיימה במקום ה-11 בליגה ונשרה לליגת המשנה לאחר מעל לעשור בליגה הבכירה.
עונה אחת בלבד בליגת המשנה הספיקה לסילקבור, ואת עונת 2003/2004 סיימה סילקבור עם אליפות ליגת המשנה, מה שהקנה לה כרטיס חזרה לסופרליגה.
בשתי העונות הבאות סיימה סילקבור במקום השמיני בליגה אך בעונה שלאחר מכן עונת 2006/2007 סיימה סילקבור במקום האחרון בליגה וחזרה לליגת המשנה.
שתי עונות הספיקו לסילקבור בליגת המשנה כדי לחזור לסופרליגה לקראת עונת 2009/2010, שמה שיחקה במשך 3 עונות בהן סיימה במרכז הטבלה, אך בעונה הרביעית עונת 2014/2015 שוב סיימה סילקבור במקום האחרון ושבה לליגת המשנה.
לאחר עונה בליגת המשנה בה סיימה סילקבור במקום השני, היא שבה לליגה הבכירה לקראת עונת 2016/2017. הפעם לשתי עונות ובסיום עונת 2017/2018 שבה לליגת המשנה.
את עונת 2018/2019 סיימה סילקבור עם אליפות ליגת המשנה, חזרה לליגה הבכירה אך את עונת 2019/2020 סיימה במקום האחרון בליגה וירדה פעם נוספת.
את עונת 2020/2021 סיימה סילקבור המקום השני בליגת המשנה ושוב שבה לליגה הבכירה.
עונת 2021/2022 הייתה עונה מרשימה עבור סילקבור, שהצליחה לסיים במקום השלישי בליגה ולזכות בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2023/2024 זכתה סילקבור בגביע הדני בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על אורהוס.
גם בעונת 2024/205 הצליחה סילקבור להעפיל לגמר הגביע הדני, אך הפסידה בגמר לפ.צ קופנהגן שהשלימה דאבל.
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של סילקבור מוצג ראשון.
עונהתחרותשלבמועדוןביתחוץתוצאה1991גביע האינטרטוטושלב הבתים המארבי4–13–12/4 אנרג'י קוטבוס4–11–0 דוקלה באנסקה ביסטריצה1–30–21993גביע האינטרטוטושלב הבתים פ.צ.
הלסינקי1–10–11–2הקונפרנס ליגשלב הבתים אנדרלכט0–20–13/4 וסטהאם יונייטד2–30–1 סטיאווה בוקרשט5–05–02024/2025הליגה האירופיתשלב המוקדמת השני מולדה3–21–34–5הקונפרנס ליגשלב המוקדמת השלישי גנט2–22–34–52025/2026הקונפרנס ליגשלב המוקדמת השני אקוריירי1–13–2 (ה)4–3שלב המוקדמת השלישי יגילוניה ביאליסטוק0–12–22–3
סים-סנדר ונה (באסטונית: Siim-Sander Vene; נולד ב-12 בנובמבר 1990) הוא כדורסלן אסטוני המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בסן פבלו בורגוס מליגת המשנה הספרדית.
ונה גדל בז'לגיריס קובנה, בה שיחק לסירוגין בעשר שנותיו הראשונות בקריירה.
בתקופה זו יצא להשאלות במספר מועדונים, כמו ריזן לודוויגסבורג הגרמנית, ואף ריגה הלטבית, פרינאו פרינאי הליטאית, ועוד.
ב-2013 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת של ז'לגיריס, ועד לעזיבתו את הקבוצה ב-2016 רשם 39 הופעות ביורוליג.
ב-8 באוגוסט 2016 חתם בניז'ני נובגורוד הרוסית והעמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 4 ריבאונדים ו-37% לשלוש ביורוקאפ.
בתום העונה זכה בתואר "כדורסלן השנה האסטוני" .
ב-16 באוגוסט 2017 חתם בפלקנסטרו רג'אנה האיטלקית, אך בספטמבר נפצע ברגלו, הושבת לשלושה חודשים ולא שיחק כלל במדי הקבוצה.
ב-4 בינואר 2018 חתם בפלקנסטרו וארזה האיטלקית לשארית העונה, ובתום העונה נבחר שוב לכדורסלן השנה האסטוני.
ב-5 בספטמבר 2018 חתם על חוזה לשישה שבועות בבאסקט מנרסה הספרדית כמחליפו של ג'סטין דולמן שנפצע.
בתום חוזהו חתם בפואנלברדה הספרדית, אך לאחר שבוע הפעיל סעיף בחוזהו שאפשר לו לעבור לקבוצה שמשחקת ביורוליג, וחתם בגראן קנריה.
בארבעה משחקי היורוליג בהם שותף, העמיד ממוצעים של 6.8 נקודות ו-39% לשלוש ב-15 דקות למשחק.
בתום העונה זכה בשלישית בתואר "כדורסלן השנה האסטוני".
ב-1 ביולי 2019 שב לפלקנסטרו וארזה האיטלקית.
ב-24 במאי 2020 שב לפואנלברדה הספרדית.
ב-28 בספטמבר 2021 חתם לחודשיים בלימוז' הצרפתית.
ב-4 בינואר 2022 שב לקדנציה שלישית בפלקנסטרו וארזה האיטלקית.
ב-9 באוגוסט 2022 חתם בהפועל ירושלים.
בחצי הגמר של ליגת האלופות בכדורסל נגד טנריפה, ונה הצטיין עם 15 נקודות ו-3/3 ל-3, כאשר ירושלים הייתה בפיגור 4 כשנותרו 47 שניות לסיום, ונה קלע שלשה עם עבירה שהשוותה את תוצאת המשחק, בזכות הסל הזה ירושלים עלתה לגמר אבל הפסידה לטלקום בון.
ונה החל לשחק בנבחרת אסטוניה בכדורסל ב-2009, וב-2020, לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022 – מונה לקפטן הנבחרת.
סיליקון ואלי בנק היה בנק מסחרי אמריקאי.
הבנק היה ברשימת הבנקים הגדולים בארצות הברית, והוא היה הבנק הגדול ביותר בעמק הסיליקון בהתבסס על פיקדונות מקומיים.
במרץ 2023 נקלע הבנק למשבר נזילות, שהוביל לקריסת הבנק ולהשתלטות התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עליו.
סיליקון ואלי בנק (SVB) נוסד בשנת 1982 על ידי ביל ביגרסטף ורוברט מדאריס.
הסניף הראשון של הבנק נפתח בשנת 1983 ברחוב נורת' פירסט בסן חוזה.
בשנת 1985 נפתח משרד בפאלו אלטו.
האסטרטגיה העיקרית של הבנק הייתה גבייה מפיקדונות מעסקים הממומנים באמצעות הון סיכון.
לאחר מכן, הוא התרחב לבנקאות ומימון, והוסיף שירותים שמטרתם לאפשר לבנק לשמור על לקוחות של סטארט-אפים שהתבססו.
בשנת 1986, התמזג הבנק עם National InterCity Bancorp ופתח משרד בסנטה קלרה.
ב-1988 השלים הבנק את הנפקתו, וגייס שישה מיליון דולר.
באותה שנה נפתח משרד נוסף בסן חוזה.
ב-1990 פתח הבנק ליד בוסטון את המשרד הראשון שלו בחוף המזרחי.
בשנה שלאחר מכן הפך הבנק לבינלאומי עם השקת החברות Pacific Rim ו-Trade Finance.
עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 סיפק הבנק הון סיכון ל-Cisco Systems ול-Bay Networks.
בשנת 1992 נפגע הבנק מהתפוצצות בועת הנדל"ן (50% מנכסי הבנק) ורשם הפסד שנתי של 2.2 מיליון דולר.
ב-1993 הוחלף רוג'ר ו' סמית' המנכ"ל המייסד של הבנק בג'ון סי.
דין; וסמית' הפך לסגן יו"ר הבנק.
ב-1994 הקים סמית' את קבוצת סמית' ונצ'ר ועזב את הבנק.
בשנת 1994 השיק הבנק את פעילות Premium Wine Practice.
ב-1995 הועבר מטה הבנק מסן חוזה לסנטה קלרה.
בשנת 1997 נפתח סניף באטלנטה.
בשנת 1999 התאגדה החברה בדלאוור.
בשנת 2000 נפתח סניף של הבנק בפלורידה.
SVB Securities רכשה בשנת 2001 את חברת Alliant Partners מפאלו אלטו שעסקה בבנקאות ההשקעות תמורת 100 מיליון דולר.
בעקבות התמוטטות בועת הדוט-קום, צנחה מניית הבנק ב-50%.
ב-2002 החל הבנק להרחיב את עסקי הבנקאות הפרטית שלו, שעד לאותה נקודה נעשתה בעיקר לטובת לבעלי הון סיכון ויזמים עשירים.
בשנת 2004 נפתחו חברות בת בינלאומיות של הבנק בבנגלורו שבהודו ובלונדון.
בשנת 2005 נפתחו משרדים גם בבייג'ינג ובישראל.
ב-2006 החל הבנק את פעילותו בבריטניה ופתח שם את הסניף הראשון שלו ב-2012. בשנת 2006 הפסיק הבנק את פעילות בנקאות ההשקעות שלו, שהושקה לאחר קריסת הדוטקום ב-2001.
בדצמבר 2008 קיבלה SVB Financial השקעה של 235 מיליון דולר ממחלקת האוצר האמריקאית באמצעות תוכנית הסיוע לנכסים בעייתיים.
מחלקת האוצר קיבלה 10 מיליון דולר דיבידנדים מבנק עמק הסיליקון, ובדצמבר 2009, רכש הבנק מחדש את המניות וכתבי האופציות שהחזיק הממשל, ומימן זאת באמצעות מכירת מניות של 300 מיליון דולר.
באפריל 2011 עזב קן וילקוקס, שהיה מנכ"ל משנת 2000, אך נשאר יו"ר הדירקטוריון; הוא הוחלף על ידי גרג בקר כמנכ"ל.
בנובמבר 2012 הכריז הבנק על מיזם משותף של מימון שווה עם בנק שאנגחאי פודונג לפיתוח (SPDB) כדי לספק הון ליזמי טכנולוגיה מתחילים.
ביולי 2015 זכה המיזם המשותף לאישור נציבות הרגולציה הבנקאית הסינית (CBRC) לפעול ברנמינבי (RMB), המטבע הרשמי של הרפובליקה העממית של סין.
רישיון זה מאפשר למיזם המשותף לספק מוצרים ושירותים בנקאיים ללקוחותיו במטבע סיני מקומי.
לפי הבנק עצמו, בשנת 2015 העניקה SVB שירותי תמיכה בנקאיים ופיננסיים ל-65% מכלל חברות ההזנק.
במרץ 2017 מונה מייקל ר.
בינואר 2021 הודיע הבנק על תוכניתו לרכוש את Boston Private Financial Holdings (NASDAQ: BPFH), חברת האם של Boston Private Bank & Trust Company, אשר הרחיבה את פתרונות ניהול העושר של סיליקון ואלי בנק.
ב-9 במרץ 2023 צנחו מניות SVB Financial ביותר מ-62% לאחר שהחברה הציעה מכירת מניות כדי לחזק את המאזן שלה, שספג הפסד של 1.8 מיליארד דולר.
בעקבות משבר הנזילות שאליו נקלע הבנק, התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות השתלט על הבנק.
החברה מתמקדת בהלוואות לחברות טכנולוגיה, מתן שירותים להון סיכון, מימון מבוסס הכנסות וחברות הון פרטיות המשקיעות בטכנולוגיה וביוטכנולוגיה, וכן בשירותי בנקאות פרטית לאנשים בעלי ערך גבוה, בשוק הביתי שלה בעמק הסיליקון.
בנוסף ללקיחת פיקדונות ומתן הלוואות, מפעיל הבנק חטיבות הון סיכון ופרייבט אקוויטי המשקיעות לעיתים בלקוחות הבנקאות המסחרית של המשרד.
הבנק הוא הבנק הגדול ביותר בעמק הסיליקון במונחי פיקדונות, עם נתח שוק של 25.9% נכון ל-30 ביוני 2016.
הבנק מעסיק כ-6,500 עובדים ופועל מ-29 סניפים ארצות הברית ויש לו פעילות בנקאית גם ב:
בייג'ינג ושאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין
בנוסף, SVB Global Services India LLP היא חברת בת חוץ בנקאית של SVB Financial Group בבנגלורו שבהודו המספקת שירותי תמיכה.
סים יריומין היה ילד רוסי ממחוז קורסק שהציל נער יהודי ב והוכר כחסיד אומות העולם, וקשר את גורלו עם מדינת ישראל.
סים התגורר עם הוריו איוואן ופלגיה ושבעת אחיו ואחיותיו בקורסק, מחוז לגוב, ברית המועצות.
בסוף אוקטובר 1941 כבש הצבא הגרמני את האזור.
באפריל 1942 הבחין סים בוויקטור פיינשטיין, נער יהודי מחוסר הכרה.
ויקטור היה בן 13 וסבל מתת תזונה חריפה.
אמו נרצחה על ידי הנאצים בדצמבר 1941 והוא נמלט ממחוז חרקוב.
סים היה בן עשר בלבד אך החל לטפל בו.
בהתחלה סיפק לוויקטור אוכל ומים, אך כשהבין שוויקטור זקוק לטיפול נוסף, פנה להוריו.
ההורים הסכימו להסתיר את ויקטור בביתם למרות שידעו שהוא יהודי.
הם טיפלו בוויקטור, האכילו אותו, רחצו אותו ועזרו לו להחלים.
על אף עוניים הסתירו את ויקטור עד לשחרור האזור מהנאצים במרץ 1943.
סים התגייס לצבא האדום וסיים את שירותו ב-1957. לאחר מכן התגורר בקייב, בירת אוקראינה.
ב-1959 נישא ליהודייה זינה שימנובסקי.
לאחר פטירתה של זינה ב-1996 עלו סים וסרגיי בנו לישראל והתיישבו בבית שאן, שם גרה אחותו של ויקטור, זינה.
ויקטור מצא את אחותו זינה ששרדה את המלחמה.
הוא התגורר בחרקוב, הקים משפחה ועבד כחשמלאי.
ויקטור עלה לישראל בשנות ה-90 ונתן עדויות ליד ושם.
בעקבות עדותו הוכרו סים והוריו כחסידי אומות העולם.
ויקטור נפטר ב-1995. סים וויקטור מעולם לא נפגשו בישראל.
ב-5 באוגוסט 1996 יד ושם הכיר בסים ובהוריו פלגיה ואיוואן יריומין כחסידי אומות העולם.
ביד ושם התקיים טקס לכבודם ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ולשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של סים.
קברו אותר בבית העלמין בעפולה.
סילקס הוא צורות שונות של אבן טחונה.
בהקשרים מודרניים המילה מתייחסת לאבן טחונה דק, כמעט אבקה, של סיליקה או סיליקט.
בסוף המאה ה-16 הכוונה הייתה לאבני צור, כלומר אבנים שמשמעותן בדרך כלל סלעים קשים, אבקתיים או טחונים.
בשנת 1787 נעשה שימוש במונח זה בתיאור ניסויים במאמר שפרסם אנטואן לבואזיה, שבו מוזכרות אדמות כאלה כמקור לבידוד היסוד סיליקון.
כיום סילקס משמש לרוב לתיאור סיליקטים טחונים דק המשמשים כפיגמנטים בצבע.
המילה סילקס שימשה בעבר לתיאור סלע צור וצ'רט (סלע קשה, כהה ואטום המורכב מסיליקה (כלקדוניה) בעל מרקם אמורפי או בעל גרגירים עדינים מיקרוסקופיים.
הוא מופיע כגושים (צור) או, בתדירות נמוכה יותר, בשכבות מסיביות) המילה סילקס שימשה לפעמים גם לתיאור סלעים קשים אחרים.
בלטינית, סילקס הוא במקור כל סלע קשה, אם כי כיום הכוונה לעיתים קרובות ספציפית לצור.
בשפות רומאניות רבות, סילקס או מילה דומה מתארת צור.
למילה האנגלית המודרנית יש אותה אטימולוגיה, אך משמעותה הנוכחית השתנתה.
FK Sileks הוא מועדון כדורגל בקראטובו, צפון מקדוניה, שפירוש שמו הוא "אבן צור".
סילנוס השיכור הוא ציור משנת 1620 מאת הצייר הפלמי אנתוני ואן דייק.
היצירה מצויה כיום באוסף מוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן שבגרמניה.
הציור נוצר בשלב מוקדם מאוד בקריירה של ואן דייק, כאשר היה בראשית שנות העשרים לחייו, תקופה שבה עדיין היה פתוח להשפעות וחיפש הכוונה אמנותית, אך כבר הפגין כישרון יוצא דופן שהוביל את אביו לסייע לו בראשית דרכו המקצועית.
הציור מציג סצנה בעלת אופי מיתולוגי, שאינה תואמת את הדימוי המקובל של יצירתו של ואן דייק כצייר דיוקנאות, לעיתים בשילוב אלמנטים נופיים.
הקומפוזיציה מאופיינת בפעילות סוערת ובתנועה מתמדת, ובשימוש בצבעוניות בהירה ובולטת.
מאפיינים אלו משקפים את התקופה שבה פעל האמן בהשפעה ישירה של רבו, והם מעניקים ליצירה תחושה דינמית ואנרגטית, השונה מן האיפוק המזוהה עם דיוקנאותיו המאוחרים יותר.
היצירה נתפסת כעדות לשלב מוקדם בהתפתחותו של ואן דייק, שבו ניכרת השפעת סביבת הלימוד והחניכה האמנותית שבה פעל.
אף על פי שהסגנון אינו מזוהה עם סגנונו הבשל והמוכר יותר, הציור מוסיף נדבך חשוב להבנת מכלול יצירתו וממחיש את רוחב היריעה הנושאית שבה עסק כבר בראשית דרכו.
הבחירה בנושא מיתולוגי, יחד עם התנועה והצבעוניות, מדגישה את חיפושיו האמנותיים בתקופה זו ואת יכולתו להתמודד עם תכנים שאינם פורטרטיים.
הסגנון של סילנוס שיכור משקף במובהק את השפעת רבו של ואן דייק, פטר פאול רובנס.
הפעילות הסוערת והצבעוניות הבוהקת תואמות את התקופה שבה פעל ואן דייק בסטודיו של רובנס, ובה עבודותיו נטו לשקף את סגנונו של מורו.
בהמשך דרכו פיתח ואן דייק סגנון אישי ומובחן יותר וספג השפעות נוספות, אך יצירה זו מייצגת שלב שבו הקרבה האמנותית לרובנס עדיין דומיננטית וברורה.
סימבוליזם הוא זרם אמנותי וספרותי שהתקיים ברחבי אירופה במאה ה-19, בין 1880 ל-1890.
הופעתו של הסימבוליזם כזרם באמנות
בשנת 1886 פרסם המשורר ז'אן מוריאס מניפסט על הסימבוליזם בתחום הספרות.
בשנת 1901 פורסמה הגדרה של הסימבוליזם בציור על ידי מבקר בשם אלברט אוריה ובה טען כי "השירה הסימבוליסטית שואפת לעטוף את הרעיון במעטה של צורה" וכי "היצירה האמנותית חייבת להיות סינתטית, סובייקטיבית ודקורטיבית".
הסימבוליזם, שקם כמשקל נגד לרעיונות הזרם האימפרסיוניסטי ששרר בתקופה, הושפע מהזרם הרומנטי ומעבודותיו של קבוצת הפרה-רפאליטים האנגלית.
המשותף לאמני סגנון זה היה השימוש בצורות ובדימויים שנתפשו כמעוררי אסוציאציות וחסרי הגדרה מילולית.
בעבודותיהם ישנן רמיזות לרעיונות ובעיקר לרגשות, בעזרת דימויים ספרותיים ומיתולוגיים ובאמצעות סגנון וצורת הקו, והשימוש בצבע (מספר אמנים סימבוליסטים אף נתנו דגש לאופן ציור התמונה - לצבעים הטהורים ולקווים אשר היו, לדעתם, בעלי השפעה רגשית).
ניתן למצוא בציורי הסימבוליסטים שאיפה לאינדוידואליות, מלנכוליה, ותחושה של עולם דמיוני.
בכך היווה הזרם תגובת נגד לאימפרסיוניזם ולשאיפתו לתיאור מדויק ו"מדעי" של העולם.
הזרם השפיע על זרמי הנאביס, והאר נובו (הנחשבים לחלק ממנו) ועל הסוריאליזם.
לצד הקשרו המובהק של הסימבוליזם כזרם באמנויות, זהו גם זרם ספרותי ברוח אותה תקופה עצמה של סוף המאה התשע עשרה.
בהכללה ניתן לומר כי גם הסימבוליזם שבספרות נוקט באותן מתודות ובאותה מגמה הגותית ותאורטית המאפיינת את הסימבוליזם באמנות, ובייחוד המגמה להשתמש בדימויים סימבוליים, כלומר כאלה שנתפשו כמעוררי אסוציאציות וחסרי הגדרה מילולית - וזאת לצורך העברתן וביטוין של תחושות או מצבים באופן עקיף.
חמוטל בר יוסף פרסמה שורת מחקרים על הסימבוליזם בשירה ובספרות - בין שאר מגמות הספרות והאמנות בת תקופת סוף המאה התשע עשרה - ובהם ציינה גם את השפעותיו ורשמיו ביצירותיהם של סופרים הוגים ויוצרים יהודיים בני הזמן.
בין אלה ציינה בר יוסף למשל את יצירותיו הסימבוליסטיות של י"ל פרץ ושל חיים נחמן ביאליק.
סים סיטי היא סדרת משחקי מחשב מסוג משחקי בניית ערים.
זוהי סימולציה בה השחקן בונה ומנהל עיר.
מאז ראה הכותר המקורי אור בשנת 1989, הפיצה Maxis התאמות רבות לכותר המקורי, בהן גרסאות רשת מרובות משתתפים, גרסאות לקונסולות משחקים, וגם לאייפון וגרסת רשת.
היבטים של המשחק, כגון התנהלות בתוך בניין בודד, והתנהלות תושבי העיר - זכו עם השנים למשחקי המשך עצמאיים.
סדרת משחקי ההמשך "הסימס" הייתה לסדרת המשחקים הנמכרת בכל הזמנים.
השחקן מתפקד בתור ראש עירייה ועליו לבצע תכנון עירוני ולדאוג לקיומה של העיר ותושביה לאור התכנון העירוני שבוצע.
התכנון העירוני כולל בניית כבישים, שכונות, רשתות חשמל ומים, אזורי מגורים מסחר תעשייה ואפילו גורדי שחקים.
בנוסף, יש לדאוג לגנים, לאיכות הסביבה ולפריסה טובה של גורמים ממגזר השירותים, כגון משטרה, מכבי אש, מוסדות חינוך.
בנוסף לבניה, עליו לדאוג לגביית מסים, ולניהול התקציב השוטף של העיר, והקצאת כספים לשירותים הציבורים ופרויקטים עירוניים.
בגרסאות המתקדמות יותר ניתן לבנות מגוון רחב יותר של מבנים, גנים ושירותים ציבוריים.
ניתן לבנות נמלי תעופה ונמלי ים ואף להשכיר שטחים למטרות שונות תמורת כסף.
בנוסף, על השחקן לבנות צנרת מים ואף לדאוג לפינוי האשפה.
ישנו מגוון תחנות כוח גדול וראש העירייה צריך לשקלל בין עלות, יעילות, בטיחות ורמת זיהום הסביבה שגורמת התחנה.
ראשי ערים מצליחים מקבלים "בונוסים" כתגמול על ניהול טוב של העיר.
לכל מתנה יש את הדרישות המקדימות שעל ראש העיר לבצע על מנת לקבל אותה - לבנות אחוזה, פסלים על שמם, מחנות צבא, אוניברסיטאות, בתי ספר פרטיים, מגרשי ספורט מקצועי ומרכזי כנסים.
בגרסאות המתקדמות ניתן לבנות כבישים מהירים, מחלפים, רכבות תחתיות, תחנות אוטובוסים, רכבת עילית, ושאר אמצעי תחבורה.
השינוי הגדול בגרסאות אלה הוא "מצב אלוהים":
לפני תחילת ניהול העיר, ניתן לעצב את פני השטח שעליהם תיבנה העיר.
בין השאר ניתן לעצב הרים ונהרות בשטח המיועד
במהלך ניהול העיר אפשר לזמן אסונות כמו התפרצות הר געש, מתקפת חייזרים, סופות הוריקן, שרפות וכו', ולראות כיצד מתמודדת העיר שתוכננה עם האסון שהושת עליה
כאשר יצא המשחק הראשון (ב־1989) הוא נחשב מהפכני, זכה לפופולריות רבה ואף תורגם לעברית והופץ רשמית בישראל ב־1992. הייחוד במשחק היה שלדמויות היו "חיים משלהם" והם קיבלו החלטות בהתבסס על פעולות השחקן.
כאשר "התושבים" מגיבים להחלטות הניהוליות של השחקן על ידי הגעה או עזיבה.
החידוש הראשון ב-SimCity 4 הוא ה"מחוז".
זהו השטח הכללי של המשחק, והשחקן יכול לבנות עיר אחת גדולה המתפרסת על כל המחוז.
המחוז מחולק לעשרות מקטעים בגדלים שונים, וכל קטע מייצג שכונה בעיר.
לשחקן יש אפשרות לבחור את החלקים שברצונו להפוך לשכונת גורדי השחקים או הפרברים הנחותים של העיר.
עוד חידוש היא המנוע הכלכלי של המשחק, לכל פעולה של ראש העיר ישנה השפעה ישירה על כלכלת העיר, לכל פרט בעיר ישנו תקציב משלו, החל מכבישים ועד מיסים, ובניהם הקצבה של בתי הספר, בתי החולים והמרפאות, תחנות המשטרה והכיבוי, בנין העירייה, אצטדיונים פארקים ועוד.
על ראש העיר לעצב את המצב הכלכלי של העירייה ולהחליט כיצד להשקיע את התקציבים, והאם התקציב יהיה מאוזן, בהפסד או ברווח.
בנוסף לפעילות של ראש העיר (השחקן), ישנם 5 יועצים שכל אחד מהם אחראי על תחום אחר: איכות הסביבה, חינוך ורפואה, משטרה וכוחות כיבוי, כלכלה, מגורים ותעשייה ותחבורה.
בכל פעם שמתעוררת בעיה כלשהי, היועץ המתאים נותן עצות לשיפור המצב או לפתרונו.
כאשר אם ראש העיר מספק טיפול טוב לעיר, היועצים שקטים, או מפרגנים לראש העיר.
אך אם ראש העיר יוצר מצב רע לתושבי העיר, היועצים ידווחו על הבעיות, ואף יהוו בעיה בפני עצמם.
בנוסף לתחום בניית העיר במשחק, יכול ראש העיר לממן "סימים" שיחיו בעיר שלו, יעבדו וישמשו בעצם כ"יועצים" נוספים המדווחים על מצבם ישר מהאזור.
סימים יכולים לדווח על בעיות בחינוך, בתחבורה (לדוגמה: קושי להגעה לעבודה) ועוד, כדי לעזור לראש העיר לנהל את העיר בצורה טובה יותר.
SimCity 4: Rush Hour (שעת השיא) הוא תוסף למשחק אשר מתעסק בתחבורה.
בתוסף זה מתווספים סוגים שונים של כבישים מהירים, כבישים ראשיים, רכבות עיליות ותחתיות, מעבורות ועוד.
תוסף זה מדמה את בעיות התחבורה העירונית.
הפעם משימתו העיקרית של ראש העיר היא לבנות תשתית תחבורה רחבה ויעילה ככל הניתן של תחבורה ולפעול על מנת שלא ייווצרו עומסי תנועה כבדים או נזקים לאיכות החיים בעיר.
החידוש השלישי והאחרון במשחק הוא ה"חברות".
על ראש העיר לייצב ככל הניתן את היחס החברתי בעיר, כאשר לכל מבנה שיבנה בעיר תהיינה השפעה על היחס החברתי בעיר ועל המראה העתידי של העיר.
החידוש המרכזי ב-(SimCity (2013 הוא מצב מרובה שחקנים והאפשרות לבניית עיר מתמחה.
בעזרת האפשרות למצב מרובה שחקנים השחקן יוכל לשחק באותו המחוז עם עוד שחקנים ברשת ולשתף פעולה אחד עם השני.
השחקנים יוכלו לסחור ולהחליף משאבים בעזרת השוק הגלובלי שקיים במשחק, כמו כן המשחק כולל את מנוע ה-GlassBox שאמור להעצים את רמת הסימולציה במשחק.
סימְבְּיוֹזָה או צַוְתָּאוּת, היא סוג של יחסי גומלין בין מינים שונים של אורגניזמים החיים בצוותא, במשך תקופה ארוכה.
כל אחד מהאורגניזמים המשתתפים בקשר סימביוטי קרוי צַוְתַּאי-סִימְבִּיּוֹנְט.
קיים מצב שבו שני הסמביונטיים, מפיקים תועלת זה מזה, או מצב שבו סימביונט אחד מפיק תועלת ואילו השני אינו מושפע לטובה או לרעה.
הצוותאות עשויה להתקיים בין מינים השייכים לממלכות שונות, כגון, סימביוזה בין צמחים ובעלי חיים, סימביוזה בין חיידקים וצמחים, בין פטריות וצמחים ובין בעלי-חיים ממינים שונים או שייכים לאותה הממלכה.
תופעת הסימביוזה התייחסה תחילה רק למקרים בהם השותפים זכו ביתרון לעומת חיים עצמאיים.
בהמשך, ההגדרה הורחבה במטרה לכלול את כל סוגי הצוותאות.
יש להבחין בין סימביוזה לטפילות.
טפילות, בניגוד לסימביוזה, היא יחסי גומלין בין שני אורגניזמים שבהם הפונדקאי ניזוק מן הטפיל בעוד הטפיל מפיק תועלת מן הפונדקאי.
החוקר היינריך אנטון דה ברי טבע לראשונה את המונח סימביוזה בשנת 1879, כאשר חקר את היווצרות החזזיות וקבע שזוהי צורת חיים המתאפשרת על ידי חיים משותפים של שני האורגניזמים השייכים לשתי קבוצות שונות מבחינה פילוגנטית: אצות ופטריות.
את המונח סימביוזה הוא הגדיר כ"חיים בצוותא של אורגניזמים שונים".
הוא הודיע על כך במונוגרפיה שפרסם ב־1879, ובתרגום לעברית נקראה "תופעת הסימביוזה".
את החלופות העבריות צַוותָּאוּת וצַוְותַּאי להגדרת סימביונט גזרה האקדמיה ללשון העברית ב-2009 מן המילה הארמית צַוְותָּא (בעברית: צוות), המצויה בסִפרות חז"ל.
עשרות שנים קודם לכן הציע המילונאי ראובן אלקלעי את חידושו במונח "שִׁיתּוּפָנוּת" ואת שם התואר הנגזר "שִׁתּוּפָנִי".
קיימים כמה סוגים של יחסי גומלין אפשריים בין פרטים ממינים שונים:
מוטואליזם (הדדיות): כאשר שני המינים מפיקים תועלת מן הצוותאות.
אנדוסימביוזה (צַוְותָּאוּת תּוֹכִית): כאשר המין האורח חי בתוך התאים של הפונדקאי ושניהם מפיקים תועלת מן הצוותאות.
קומנסליזם (סְמוּכנות): כאשר אחד המינים מפיק תועלת, בעוד האחר אינו ניזוק מן הצוותאות.
פרזיטיזם (טפילות): כאשר אחד המינים מפיק תועלת מן הצוותאות בעוד האחר ניזוק ממנה.
מוטואליזם הוא חיי שיתוף בין שני אורגניזמים המועילה לשניהם.
דוגמה להדדיות היא דג הנקאי החי באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט, ומנקה את דגי שוניות האלמוגים מטפיליהם על ידי אכילת רקמת העור המת שעל פניהם.
דגי השונית נפטרים מטפיליהם והנקאי זוכה לארוחה דשנה.
דוגמה נוספת של מוטואליזם היא החזזית, המיצגת חיי צוותא של אצה ופטריה.
האצה נעזרת בסביבה הלחה שמספקת הפטרייה, סביבה שהיא ההכרחית לקיומה, ואילו הפטרייה מנצלת חלק מהחד-סוכרים אותם מייצרת האצה בתהליך של פוטוסינתזה.
דוגמה נוספת הם חיידקים מקבעי חנקן, החיים בתוך פקעיות על שורשי צמחי קטניות.
הם מקבעים חנקן אטמוספירי, אשר אינו מנוצל על ידי הצמחים, ומספקים לצמח תרכובות חנקניות חיוניות.
בתוך שורשי הקטניות קיימת סביבה המעודדת התפתחות חיידק הריזוביום שהוא החיידק העיקרי בשותפות הזו.
יחסי מוטואליזם ניתן למצוא גם ביחסי הגומלין המתקיימים בין שורשי צמחים שונים לבין תפטיר של פטריה בשם מיקוריזה.
רוב הפטריות מקיימות קשר כזה עם צמחים שונים, ושני השותפים נשכרים.
הפטרייה מנצלת חלק מהסוכרים הנוצרים בצמח על ידי תהליך הפוטוסינתה והצמח מקבל מינרלים, הנספגים מהקרקע על ידי הפטרייה.
מיקוריזה ידועה בישראל מתקיימת בין הצמח שמשון יושב Helianthemum sessiliflorum, לבין הפטרייה "כמהת השמשון" השייכת לקבוצת פטריות המאכל היקרות, פטריות הכמהין Terfezia boudieri.
מקרה מיוחד של מוטואליזם הוא זה של הסרטן הנזיר.
לפעמים, סרטן זה מצמיד שושנת ים אחת או יותר לקונכייה בה הוא מתגורר.
שושנת הים היא בעל חיים נטול ניידות המספקת לסרטן הגנה באמצעות הזרועות הצורבות שלה.
הסרטן, בהיותו בעל יכולת תנועה, מסייע לה בהשגת אזורי מחיה שונים.
בעתות רעב, הסרטן מסיר את שושנת הים מהקונכייה וטורף אותה.
מקרה דומה הוא השושנון העינני (Amphiprion ocellaris), דג שחי סמוך לשושנת הים הטרקטיס (Heteractis magnifica).
לשושנת הים יש מחושים צורבים שמגינים על השושנון.
השושנון מגן על שושנת הים מדגים שאוכלים אותה.
לאוכלי עשב רבים יש פלורת מעיים העוזרת להם לעכל חומר צמחי שקשה יותר לעיכול ממזון שמקורו מהחי.
היא כוללת פרוטוזואים או חיידקים בעלי יכולת לעכל תאית.שוניות אלמוגים מתפתחות הודות ליחסי הדדיות בין אלמוגים לבין אצות שונות החיות בתוכם.
רוב צמחי היבשה והמערכות האקולוגיות היבשתיות מתבססות על יחסי הדדיות בין הצמחים המקבעים פחמן מהאוויר על ידי קיבוע דו־תחמוצת הפחמן, לבין פטריות מיקוריזליות, המסייעות בספיגת מים ומינרלים מהקרקע.
סימביוזה עשויה להתקיים גם בין מיקרואורגניזמים, כאלה המתקיימים על פני צמחים, כגון תרביות של חיידקים ושמרים בשם המשמשות כסטארטרים של תסיסה של עלי תה ויצירת תה הקומבוצ'ה, וליצירת ביופילמים של תאית בתהליך ייצור החומץ על ידי החיידקים החיים בסימביוזה הדדית של חיידקי חומצת החומץ , , .
אנדוסימביוזה היא מערכת יחסים סימביוטית שבה סימביונט אחד חי בתוך הרקמות של האחר.
הקומנסליזם (בעברית: סְמוּכָנוּת) הוא צורה של חיי צמידות המועילה לאחד הסימביוטים מבלי להזיק לסימביונט האחר.
קיימים שני אופנים לביטוי הסמוכנות: סמוכנות שבה הפונדקאי מפיק התועלת וסמוכנות שבה הפונדקאי אינו מפיק תועלת מן השיתוף אך גם אינו ניזוק.
דוגמה לכך הם האפיפיטים, קבוצת צמחים הנפוצים בג'ונגלים וגדלים על צמחים אחרים אך אינם מזיקים להם.
הם קולטים את המים מהאוויר הלח בסביבתם בעזרת שורשי אוויר מיוחדים.
המלחים נקלטים מהאבק ומהעפר המצטבר בחריצי קליפות העצים הפונדקאים עליהם הם צומחים.
האפיפיטים אינם צמחים גבוהים וצמיחתם על גזעי העץ מאפשרת להם להגיע לגובה רב ועל ידי כך להיחשף לקרני השמש ולקיים את תהליך הפוטוסינטה.
אורַח חיים מיוחד זה מאפשר להם קיום ללא מגע עם הקרקע.
דוגמה נוספת לקומנסליזם היא האנפה (Ardea) הניזונה מחרקים הנחשפים על ידי רעייה של יונקים או מחרקים שוכני קרקע הנחשפים על ידי פעולת החריש.
העדות המוקדמת ביותר לקיום תהליכי סימביוזה היא בת 515 מיליוני שנים.
במחקר זוהו תולעים טפיליות על גבי ברכיופודים ונעשתה השוואה בין ברכיופודים נגועים בתולעים טפילות אלה ובין ברכיפודים לא נגועים.
זיהוי התולעים כטפילות בוצע בין היתר על ידי אפיון החיבור הייחודי שהתקיים בין התולעים לברכיופודים.
תאוריות אבולוציוניות מנסות להסביר כיצד נוצרו תאים בעלי אברונים בעזרת אנדוסימביוזה.
על פי תאורית האנדוסימביוזיס של החוקרת לין מרגוליס, שני סוגי האברונים, הכלורופלסטים והמיטוכונדריונדריה היו בעבר הקדום חיידקים עצמאיים השייכים לפרוקריוטיים.
החיידקים הקדומים התמזגו לתוך יצורים חד-תאיים, כטרף שהפך לטפיל, ונוצרו ביניהם יחסים של אנדוסימביוזה.
התהליכים האנדוסימביוטיים בין היצורים החד תאיים לבין החיידקים שנבלעו, הפכו במהלך האבולוציה להכרחיים.
תאוריה זו הועלתה ב 1967, אך אינה התקבלה בחוגים המדעיים באופן מלא, בשל חוסר במידע גנטי שיכל לחזק את התאוריה המדעית.
החוקרת לין מרגוליס היא שקידמה את תאוריה זו, המקובלת כיום כמקור האבולוציוני של התאים האוקריוטיים.
הנושאים בתוכם מיטוכונדריה וכלורופלסטים שהיא ראשית האבולוציה של הצמחים הירוקים ו"כיבוש היבשה" על ידם.
בקומיקס ובסרט של ונום מופיעה סימביוזה בין הטפיל ונום שמקנה לאדי ברוק יכולות יוצאות דופן, כגון ריפוי פצעים, ואדי ברוק שמאפשר לונום (הטפיל) לחיות על כדור הארץ.
בסדרה חלל עמוק 9, הדמות ג'דזיה דקס מגלמת חייזרית מגזע טריל, המשתפת בגופה סימביונט וחולקת עימו תודעה משותפת.
סימֵאוֹן סָקְסְקוֹבּוּרְגוֹתְסְקִי (בבולגרית: Симеон Сакскобургготски) המכונה סימאון השני, צאר ממלכת בולגריה, או סימאון מסקסה-קובורג-גותה (נולד ב-16 ביוני 1937), הוא המלך והצאר (קיסר) האחרון של בולגריה בשנים 1943 עד 1946. בין השנים 2001 ו־2005 כיהן כראש ממשלת בולגריה, הוא המונרך לשעבר הראשון באירופה (והשלישי בעולם) שנבחר להנהגת מדינה בבחירות דמוקרטיות.
סימאון נולד ב-16 ביוני 1937 בסופיה, לצאר בוריס השלישי והצאריצה ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה, בתם של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו, והוא הוטבל במים שנלקחו מנהר הירדן והובאו לבולגריה על ידי קצין מחיל האוויר.
ב-28 באוגוסט 1943 הוא הפך לצאר לאחר מותו הפתאומי של אביו, לאחר ששב מפגישות בברלין, בהן נכח גם אדולף היטלר.
במות אביו הוא היה בן שש בלבד, ולכן מונו דודו, הנסיך קיריל, ראש הממשלה בוגדאן פילוב והגנרל ניקולה מיחוב לעוצרים.
ב-9 בספטמבר 1944 הועברו הנסיך קיריל ושני האחרים מתפקידם במסגרת הפיכה שבוצעה בעזרת כוחות סובייטים.
זמן קצר לאחר מכן הוצא קיריל להורג.
לסימאון הותר להישאר בכהונה, אך הממשלה הקומוניסטית מינתה לצידו שלושה עוצרים חדשים, כולם קומוניסטים, ביניהם צביאטקו בובושבסקי.
בעקבות משאל עם שנערך ב-15 בספטמבר 1946 בוטלה הקיסרות בבולגריה, ברוב של 95 אחוז.
בשל כך, ברחו סימאון ומשפחתו לאלכסנדריה שבמצרים, שם חי בגלות אביה של הצאריצה ג'ובאנה, ויטוריו אמנואלה השלישי שהיה מלכה לשעבר של איטליה.
ביולי 1951 העניקה ממשלת ספרד, בראשות פרנסיסקו פרנקו, מקלט מדיני למשפחה.
סימאון סיים את לימודיו בתיכון הצרפתי (Lycée Français) במדריד, שם למד משפטים ומדע.
ב-1955, כאשר מלאו לו 18, הכריז על עצמו כקיסר בולגריה בהתאם לחוקת טרנובו.
בשנים 1958–1959 למד במכללה הצבאית וואלי פורג' בארצות הברית.
עם חזרתו לספרד, למד משפטים ומנהל עסקים והפך לאיש עסקים.
בכל שנותיו בגלות, נשמרו קשריו עם בולגריה.
הוא שולט בבולגרית וכן באנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית וספרדית וכן דובר ערבית ופורטוגזית.
ב-1996 ביקר לראשונה, לאחר שנים רבות של גלות, בבולגריה.
באותה עת הייתה נתונה בולגריה במשבר פוליטי וכלכלי קשה ביותר והוא התקבל על ידי אלפי תומכים שקראו "אנו רוצים את הצאר שלנו".
סקסקובוּרגותסקי לא הצהיר הצהרות פוליטיות והעדיף להמתין מספר שנים לפני שובו לזירה הפוליטית.
האחוזות שהיו רכוש משפחתו, אשר הולאמו על ידי השלטון הקומוניסטי, הושבו לידיו במלואן.
בתחילה הצהיר כי יתרום חלק מהיערות שבשליטתו לפארק הרי רילה אך חזר בו ואף הצהיר על תמיכתו בפרויקט שנוי במחלוקת בו נכרתו שטחים מיוערים על מנת להרחיב את אתר הסקי הסמוך, בורובץ.
בשנת 2001 הצהיר (והשתמש עתה בשם: סימאון בוריסוב סקסקובוּרגותסקי) כי הוא נשאר בבולגריה לצמיתות והקים את התנועה הלאומית של סימאון השני (НДСВ) "אשר תהיה מוקדשת לביצוע רפורמות וליושרה פוליטית".
הוא אף קצב לעצמו פרק זמן של 800 יום, בו יחוש העם הבולגרי בהשפעות החיוביות ובהעלאת רמת החיים כתוצאה ממדיניות הממשלה העתידית.
הבטחות אלו נשאו פרי וב-17 ביוני 2001 הוא קיבל את אמון הבוחרים וזכה ב-120 מתוך 240 המושבים בפרלמנט הבולגרי.
הוא הושבע לראשות הממשלה ב-24 ביולי באותה שנה ויצר קואליציה עם התנועה האתנית של המיעוט הטורקי "התנועה לזכויות ולחופש".
הממשלה אותה הרכיב כללה טכנוקרטים ומומחי כלכלה אשר קיבלו חינוך מערבי.
ביוני 2005, עוד לפני הבחירות, הרכיב ממשלה חדשה שכללה גם מפלגה שהתפלגה ממפלגתו (НДСВ).
במערכת הבחירות אשר נערכה ביוני 2005 ניצחה המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית שהונהגה על ידי סרגיי סטאנישב.
מפלגתו של סקסקובוּרגותסקי, אשר זכתה רק ב-20% מקולות הבוחרים, הפכה לאחר תהפוכות קואליציוניות לחלק מהקואליציה יחד עם המפלגה המנצחת ועם מפלגת המיעוט הטורקי.
סימאון עצמו לא הצהיר בפומבי על עמדתו בשאלה האם על בולגריה לחזור לשלטון מלוכני.
עמדתו היא כי על העם הבולגרי להחליט בשאלה זו.
בבחירות הפרלמנטריות שנערכו בבולגריה ב-5 ביולי 2009, זכתה המפלגה רק ב-3% מקולות הבוחרים ובכך לא השיגה אף מושב בפרלמנט הבולגרי.
סקסובוּרגותסקי התפטר מהנהגת המפלגה ביום המחרת ופרש מהחיים הפוליטיים.
באפריל 2010 היה לראש בית קוהרי (הענף ההונגרי של בית סקסה קובורג גותה) וב-2012, ויתר על זכויותיו כראש ענף קוהרי והעבירן לאחותו מריה לואיזה.
במאי 2015 הודיע הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית כי בכל הטקסים הדתיים הפרטיים והציבוריים שיערכו מטעם הכנסייה הבולגרית, יצוין סימאון כמלך בולגריה.
הוא מתגורר בשטח ארמון ורנה שהוחזר לבעלותו.
בשנת 1962 נשא לאישה אריסטוקרטית ספרדית, הגברת מרגריטה גומס-אסבו סחואלה ונולדו להם 5 ילדים:
קיריל, נסיך פרסלב (נולד ב-1964)
קוברט, נסיך פנגיורישטה (נולד ב-1965)
קונסטנטין אסן, נסיך וידין (נולד ב-1967)
קאלינה, נסיכת בולגריה (נולדה ב-1972)
בנו הבכור, הנסיך קארדם, נפטר ב-2015 מסבוכי פציעה קשה שנגרמה מתאונת דרכים בה היה מעורב מספר שנים קודם לכן.
סימאון בילה את רוב שנותיו כאיש עסקים בהם שימש כיושב ראש חברת תומסון מולטימדיה וכיועץ בתחומי בנקאות, תיירות, אלקטרוניקה ומסעדנות.
סימאס יסאיטיס (ליטאית: Simas Jasaitis; נולד ב-26 במרץ 1982 בווילנה שבליטא הסובייטית) הוא כדורסלן ליטאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית ובנבחרת ליטא.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סאקאלי, ובשנת 2000 החל לשחק בסגל הבוגר של הקבוצה.
יכולתו הטובה זיכתה אותו בתשומת לב מהמועדון הליטאי הידוע ריטאס וילנה, והוא חתם בו כבר בשנת 2001. יסאיטיס שיחק בריטאס תחת הדרכתו של המאמן נבן ספאחיה, וכשזה עזב את ריטאס והצטרף למכבי תל אביב יסאיטיס עבר ביחד עמו.
יסאיטיס הפגין יכולת טובה במכבי, אך הקבוצה כשלה בניסיון להעפיל לפיינל פור של היורוליג, והנהלת מכבי החליטה לא לחדש את החוזים של חלק מהשחקנים ובהם יסאיטיס.
תוך זמן קצר הוא חתם בטאו ויטוריה מספרד, והצטרף שם פעם נוספת לנבן ספאחיה.
הוא שיחק בוויטוריה במשך עונה אחת בלבד, ולאחר מכן חתם בחובנטוד בדאלונה למשך עונה עם אופציה לעונה נוספת.
שכרו אמור להיות כמיליון דולרים.
יסאיטיס נמנה עם סגל הנבחרות הליטאיות עד גיל 18 ועד גיל 20, ושיחק במדיהן באליפות אירופה עד גיל 18 (2000) ועד גיל 20 (2002).
סימאו פדרו פונסֶקה סברוסה (בפורטוגזית: Simão Pedro Fonseca Sabrosa, תעתיק מדויק: "סברוזה" ; נולד ב-31 באוקטובר 1979 בקונסטנטים שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקיצוני.
לזכותו של סברוסה 85 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
הוא ידוע בשמו הפרטי, סימאו.
סימאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1997, ובשנתיים הבאות הבקיע 12 שערים ב-53 משחקים.
בקיץ 1999 עבר למועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום העברה של 15 מיליון אירו.
תקופתו במועדון הייתה לא מוצלחת.
בשתי עונותיו במועדון הבקיע שלושה שערים בלבד ב-46 משחקים.
סימאו חזר לפורטוגל ב-2001, לבנפיקה ליסבון, בעסקה ששוויה הוערך ב-12 מיליון אירו.
סימאו שיחק בבנפיקה שש שנים והיה במהרה לאחד משחקניה המרכזיים ואף הקפטן שלה.
בכל עונותיו בקבוצה היה המבקיע המצטיין שלה.
בתום עונת 2004/05, בה הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים וזכה בתואר השחקן המצטיין בליגה הפורטוגזית לפי עיתון 'A Bola', זכה עם בנפיקה באליפות פורטוגל.
בעונת 2005/06 בליגת האלופות סימאו בלט מול שתי קבוצות אנגליות חזקות - מנצ'סטר יונייטד וליברפול.
מול הראשונה הבקיע שער בבעיטה חופשית ומול השנייה הבקיע שער שעזר לקבוצתו להדיח את ליברפול, שבאופן אירוני הביעה עניין בהעברתו אליה בקיץ שלפני כן.
בסך הכול, בכל המסגרות, הבקיע 95 שערים ב-235 משחקים במדי בנפיקה.
בקיץ 2006 מספר קבוצות התעניינו ברכישת כרטיסו, כגון ארסנל, צ'לסי וולנסיה, אך סימאו החליט להישאר בבנפיקה.
בינואר 2007 התגלה כי אתלטיקו מדריד מעוניינת בשירותיו, ואכן, בקיץ אותה שנה בו הוכתר כשחקן המצטיין בליגה פעם נוספת (על ידי עיתון CNID), עבר לשחק במדיה.
אתלטיקו מדריד שילמה סכום של 20 מיליון אירו תמורתו.
בעונתו הראשונה בלה ליגה עם אתלטיקו הופיע ב-30 משחקים והבקיע שבעה שערים.
בגביע אופ"א של אותה עונה הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים.
בעונת זכה עם קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 1–2 במשחק הגמר על פולהאם.
בינואר 2011 עבר סימאו מאתלתיקו מדריד לבשיקטאש הטורקית בעבור 7 מיליון יורו.
באוגוסט 2012 חתם באספניול לשנתיים.
במאי 2014 עזב את הקבוצה, וביוני 2015 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.
הוא נכנס כמחליף והבקיע שער בניצחון נבחרתו 0–2.
סימאו החמיץ את מונדיאל 2002 עקב פציעה.
ביורו 2004, שפורטוגל אירחה, עזר לנבחרתו להגיע לגמר.
ברבע הגמר מול נבחרת אנגליה נכנס כמחליף ובישל שער שהביא את המשחק להארכה ומאוחר יותר לדו-קרב בעיטות עונשין בו נבחרתו ניצחה.
סימאו ייצא את נבחרתו גם במונדיאל 2006. הוא הבקיע אחד משני השערים של נבחרתו מול נבחרת מקסיקו בניצחונה 1–2.
סימביאן (Symbian OS) הייתה מערכת הפעלה לטלפונים סלולריים חכמים שפותחה במקור כמערכת הפעלה קניינית למחשבי כף יד בשנת 1998 על ידי קונסורציום סימביאן בע"מ.
מערכת ההפעלה של סימביאן היא צאצא של מערכת ה-EPOC של חברת Psion, ופעלה אך ורק על מעבדי ARM, אם כי הייתה גרסה לא רשמית שהותאמה למעבדי x86.
סימביאן שימשה מותגי טלפון סלולרי מובילים רבים, כולל סמסונג, מוטורולה, סוני אריקסון, ומעל הכל נוקיה.
היא הייתה נפוצה גם ביפן על ידי מותגים דוגמת פוג'יטסו, שארפ ומיצובישי.
כחלוצה שהקימה את תעשיית הסמארטפונים, הייתה סימביאן מערכת ההפעלה הפופולרית ביותר לסמארטפונים בעולם עד סוף 2010 - בתקופה בה סמארטפונים היו בשימוש מוגבל - אז עקפה אותה iOS ואנדרואיד.
אם כי היא לא הייתה פופולרית במיוחד בצפון אמריקה.
מקורה של סימביאן היה EPOC32, מערכת הפעלה שיצרה חברת Psion, יצרנית בריטית מחשבי כף יד, בשנות ה-90 של המאה ה-20. ביוני 1998 הפכה חטיבת התוכנה של Psion לחברת "סימביאן בע"מ", מיזם משותף יחד עם יצרניות הטלפונים אריקסון, מוטורולה ונוקיה.
מטרת המיזם הייתה בין השאר גם להתחרות עם חברת מיקרוסופט שהשיקה באותן השנים את מערכת ההפעלה Windows CE.
במאי 1999 רכשה גם חברת מצושיטה אלקטריק (בעלת המותג פנסוניק) נתח של 9% במיזם.
חברות אחרות דוגמת סוני ופיליפס רכשו רישיון לטכנולוגיה, אך לא היו בעלות מניות בחברה.
על בסיס סימביאן פותחו פלטפורמות תוכנה שונות, המגובות על ידי קבוצות שונות של יצרני טלפונים ניידים.
הם כוללו את S60 (נוקיה, סמסונג ו-LG), UIQ (סוני אריקסון ומוטורולה) ו-MOAP (S) (גרסה יפנית בלבד של פוג'יטסו, שארפ ואחרים).
באוגוסט 2000, תכננו השותפים להנפיק את "סימביאן בע"מ" לפי שווי שוק של 7.5 מיליארד דולר אך בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, התוכנית בוטלה.
ההכנסות מתמלוגים על מכירות מכשירי קצה לא היו מספיקות לכסות על עלויות החברה, והיא גייסה מדי פעם הון נוסף מבעלי המניות.
בספטמבר 2002, הודיעה חברת סמסונג כי תתקין את תוכנת סימביאן S60 בטלפונים הסלולריים שהיא מייצרת.
ובפברואר 2003, רכשה סמסונג 5% מחברת סימביאן תמורת 27 מיליון דולר.
באוגוסט 2003, Psion ונוקיה רוכשו מידי מוטורולה את חלקה במיזם סימביאן לפי שווי של 300 מיליון ליש"ט.
שבוע אחר כך הודיעה מוטורולה כי תשתמש בתוכנה של מיקרוסופט לטלפונים ניידים שהיא מייצרת.
בפברואר 2004, הודיעה נוקיה כי היא תרכוש מידי חברת Psion את חלקה (31%) בסימביאן, ותגדיל בכך את חלקה ל-63%.
חברת אריקסון שחששה מהשתלטות נוקיה על המיזם, מימשה זכויות קדימה לרכישת מניות כך שחלקה של נוקיה קטן מ-63% ל-47%.
ללא תחרות גדולה במערכת ההפעלה של הטלפונים החכמים אז (Palm OS ו־Windows Mobile היו שחקנים קטנים יחסית), סימביאן הגיעה עד לנתח של 67% משוק הסמארטפונים העולמי בשנת 2006.
למרות נתח השוק הגדול שלה, היה קשה לפתח אפליקציות עבור סימביאן.
ראשית בגלל המורכבות של שפות התכנות שלה OPL וסימביאן C++, ושל מערכת ההפעלה עצמה; הביורוקרטיה של המיזם, יחד עם מחירים גבוהים של סביבת הפיתוח (IDE) ו ערכת פיתוח התוכנה שלה (SDK), עבור מפתחים עצמאיים או קטנים מאוד.
בנוסף הפיצול, שנגרם בחלקו ממריבות בין היצרנים ובתוכם, שלכל אחד מהם היו גם IDEs ו-SDK משלהם.
כל זה הרתיע מפתחי צד שלישי, וגרם לכך ששוק האפליקציות המקומיות עבור סימביאן לא התפתח לקנה מידה שהגיע אליה מאוחר יותר חנות האפליקציות של אפל או גוגל פליי של אנדרואיד.
אף על פי שקשה היה לתכנת את סימביאן, ניתן היה לעקוף את הבעיה על ידי יצירת אפליקציות ב-Java Mobile Edition, שפעלה לכאורה תחת הסיסמה "כתוב פעם אחת, הפעל בכל מקום".
אך זה לא תמיד היה המקרה בגלל פיצול בגרסאות סימביאן, בגלל גודלי מסך שונים, התקנים שונים והבדלים ברמות התמיכה ב-Java ME במכשירים שונים.
ביוני 2008 הודיעה נוקיה על רכישת הבעלות המלאה ב"סימביאן בע"מ", תמורת 410 מיליון דולר.
באותה עת גם הוקם ארגון עצמאי ללא כוונת רווח בשם "קרן סימביאן".
מערכת ההפעלה של סימביאן וממשקי המשתמש הקשורים אליה S60, UIQ ו-MOAP (S) נתרמו על ידי בעליהם נוקיה, NTT DoCoMo, סוני אריקסון וסימביאן בע"מ, לקרן במטרה ליצור פלטפורמת תוכנה ללא תמלוגים, תחת הרישיון Eclipse Public (EPL).
הפלטפורמה הוגדרה כממשיכה של מערכת ההפעלה של סימביאן, לאחר ההשקה הרשמית של קרן סימביאן באפריל 2009. פלטפורמת סימביאן הושקה רשמית כתוכנה חופשית בפברואר 2010.
נוקיה הפכה לתורמת העיקרית לקוד של סימביאן, מכיוון שהחזיקה אז במשאבי הפיתוח הן עבור ליבת מערכת ההפעלה של סימביאן והן עבור ממשק המשתמש.
מאז נוקיה החזיקה מאגר קוד משלה לפיתוח הפלטפורמה, והייתה מוציאה באופן קבוע את פיתוחו למאגר הציבורי.
סימביאן נועדה להיות מפותחת על ידי קהילה בראשות קרן סימביאן, שהוכרזה לראשונה ביוני 2008 והושקה רשמית באפריל 2009. מטרתה הייתה לפרסם את קוד המקור עבור כל פלטפורמת סימביאן תחת רישיון ציבורי מאושר.
הקוד פורסם תחת EPL ב-4 בפברואר 2010; קרן סימביאן דיווחה כי זה הוא בסיס הקוד הגדול ביותר שעבר לתוכנה חופשית בהיסטוריה.
גרסה זו הושקה בשם "סימביאן 4".
בנובמבר 2010 הודיעה קרן סימביאן כי עקב שינויים בתנאי הכלכלה והשוק העולמיים (וגם מחוסר תמיכה מצד חברים כמו סמסונג וסוני אריקסון), היא תעבור לארגון רישוי בלבד; נוקיה הודיעה כי היא תשתלט על ניהול הפלטפורמה של סימביאן.
קרן סימביאן תישאר בעלת הסימנים המסחריים וגוף הרישוי והיה מעורב בה רק מנהלים שאינם בכירים.
סימביאן איבדה במהירות נתח שוק ל-iOS ולאנדרואיד, ובסופו של דבר אנדרואיד עקפה את סימביאן כמערכת ההפעלה המובילה בעולם לסלולר, ברבעון האחרון של 2010 בו נמכרו 32.9 מיליון טלפונים מבוססי אנדרואיד, לעומת 31 מיליון מכשירים מבוססי סימביאן.
סטיבן אלופ מונה למנכ"ל נוקיה בספטמבר 2010, וב-11 בפברואר 2011 הודיע על שותפות עם מיקרוסופט וכי נוקיה תאמץ את Windows Phone כפלטפורמת הסמארטפונים הראשית שלה, ותפסיק בהדרגה את התמיכה בסימביאן, יחד עם פלטפורמת MeeGo שהושקה רק שנה קודם.
כתוצאה מכך, נתח השוק של סימביאן צנח, ומפתחי אפליקציות עבור סימביאן נשרו במהירות.
מחקרים שנערכו ביוני 2011 הצביעו על כך שמעל 39% ממפתחי המובייל שהשתמשו ב סימביאן בזמן הפרסום תכננו לזנוח את הפלטפורמה.
ב-22 ביוני 2011, נוקיה סיכמה עם אקסנצ'ר על תוכנית מיקור חוץ.
אקסנצ'ר תספק שירותי פיתוח ותמיכה בתוכנה מבוססי סימביאן לנוקיה עד 2016; כ-2,800 עובדי נוקיה הפכו לעובדי Accenture החל מאוקטובר 2011. ההעברה הושלמה ב־30 בספטמבר 2011. הגרסה האחרונה של סימביאן פורסמה בשם 'נוקיה בל' בדצמבר 2011
נוקיה סיימה את תמיכתה בפיתוח ותחזוקת תוכנת סימביאן החל מ-1 בינואר 2014, לאחר מכן סירבה לפרסם יישומים או תוכן חדש בחנות נוקיה והפסיקה את תוכנית 'סימביאן חתומה' לאישור תוכנה.
סימאון איוואנוביץ' "הגאה", נסיך מוסקבה בנו של איוואן הראשון, נסיך מוסקבה היה נסיך ולדימיר ונסיך מוסקבה.
המשיך את מדיניות אביו בשמירת יחסים טובים עם אורדת הזהב וחיזוק נסיכות מוסקבה מול הנסיכויות האחרות ובמיוחד רפובליקת נובגורוד.
בשנת 1333, לאחר מערכה נגד נובגורוד, איוואן הראשון, נסיך מוסקבה כרת ברית עם נסיך ליטא ואור לך וחיתן את בנו סימאון עם בתו של נסיך ליטא.
מיד לאחר פטירת איוואן הראשון יצאו מספר נסיכים רוסים לחצר החאן באורדת הזהב במטרה לקבל מינוי כשליט נסיכות ולדימיר.
במהלך כהונתו פגע איוואן הראשון ברוב הנסיכים וכתגובה התאגדו הנסיכים סביב נסיך סוזדל וביקשו מהחאן שהוא ימנה את נסיך סוזדל כשליט ולדימיר.
לאחר מספר חודשים החאן מינה את סימאון לנסיך ולדימיר.
סימאון ערך הסכם עם האחים שלו על תמיכה הדדית וחזר למוסקבה.
מיד עם חזרתו למוסקבה הוא התארגן להמשך פעילות צבאית נגד נובגורוד.
המערכה הייתה מוצלחת מבחינתו ובשנת 1346 הוא התמנה לנסיך נובגורוד.
נסיכי ליטא פחדו מחיזוק נסיכות מוסקבה וניסו לשכנע את החאן של אורדת הזהב להפסיק את תמיכתו בנסיכות מוסקבה.
ניסיונות אלו לא עלו יפה והחאן אף הסגיר את האח של נסיך ליטא לידיו של סימאון.
סימאון, אחיו ושני בניו נפטרו בשנת 1353 כתוצאה ממחלת הדבר ונטמנו בקתדרלת המלאך מיכאל במוסקבה.
היה נשוי 3 פעמים, כל ילדיו נפטרו בגיל צעיר.
סימאון דני פואסון היה פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי.
ידוע בעיקר בשל תרומתו לפיתוח פורמליזם מתמטי של מערכות פיזיקליות ובמיוחד של אלקטרומגנטיות ובשל תרומתו לתורת הסטטיסטיקה, שבה פיתח את תהליך פואסון המתאר התנהגות של מערכת בה מתרחשים אירועים באקראי ובאופן בלתי תלוי ואת התפלגות פואסון המתארת את קצב האירועים בתהליך כזה.
הצלחתו הכניסה אותו אל חוגי המדענים של התקופה ובפרט הוא זכה לחסותם של ז'וזף לואי לגראנז' ושל פייר-סימון לפלס ולתמיכתם.
עם סיום לימודיו הוא קיבל משרת עוזר הוראה באקול פוליטקניק ובמהרה קיבל מינוי של מרצה וב-1806 מונה לפרופסור במקומו של ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה, שנשלח על ידי נפוליאון בונפרטה לגרנובל.
ב-1808 הוא החל לעבוד כאסטרונום ב"משרד קווי האורך" שהוקם ב-1795 כדי לקדם את נושא הניווט הימי ובפרט לשפר את היכולת לקבוע את קו האורך באמצעות תצפיות אסטרונומיות ומדידה מדויקת של פרקי זמן ארוכים, ובשנת 1809, עם יסוד הפקולטה למדעים, הוא מונה בה לפרופסור למכניקה קלאסית.
הוא הפך לחבר במועצת האוניברסיטה ב-1820, התקבל כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים ב-1823 וב-1827 החליף את לפלס כמתמטיקאי ב"משרד קווי האורך".
בשנת 1817 הוא נשא לאישה את ננסי דה-בארדי שילדה לו 4 ילדים.
למרות התהפוכות הפוליטיות הרבות בצרפת הוא נמנע מכל עיסוק בפוליטיקה והתמקד רק בנושאים מדעיים.
בשנת 1821 הוא קיבל תואר ברון, אך סירב להשתמש בתואר וב-1837 זכה בתואר האצולה הגבוה של צרפת.
בשנת 1832 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את מדליית קופלי.
פואסון זכה להצלחה גדולה כמרצה למתמטיקה וכחוקר.
הוא פרסם למעלה מ-300 עבודות מחקר שחלק ניכר מהן עסק בתחומים קשים במתמטיקה עיונית, מתמטיקה שימושית ומתמטיקה פיזיקלית, כמו גם במכניקה קלאסית.
במסגרת עבודות אלו מצא פואסון כלים מתמטיים לפתור בעיות פיזיקליות ובמיוחד בתחום האלקטרומגנטיות.
כמו כן הוא עסק במכניקה של גופים אסטרונומיים, שם המשיך את עבודתו של לפלס.
בתחום זה הוא תרם רבות להבנת המסלולים של כוכבי הלכת תחת ההשפעה ההדדית שלהם זה על זה, ובכך שיפר את תוצאות מחקריו של לגראנז' בנושא.
עד למותו בשנת 1840 עסק פואסון כמעט רק בהוראה, מחקר ופרסום עבודותיו.
תרומתו הידועה ביותר של פואסון היא משוואת פואסון המהווה תיקון למשוואת לפלס המתארת (למשל) את התנהגותו של פוטנציאל חשמלי בסביבה ללא מטענים חשמליים.
משוואת פואסון מתארת את הפוטנציאל החשמלי במרחב הכולל מטענים חשמליים:
כאשר משוואת לפלס היא המקרה הפרטי בו .
פואסון הבין שמשוואת לפלס נכונה רק בחלל ריק ואינה מתארת את התנהגות הפוטנציאל החשמלי בחומר מוצק המכיל מטענים חשמליים.
בתחום המכניקה האנליטית המשיך פואסון את עבודתם של לגראנז' ושל לפלס, והניח חלק מהיסודות ששימשו מאוחר יותר את ויליאם רואן המילטון וקרל גוסטב יעקב יעקובי בפיתוח תחום זה.
בשנת 1831, במסגרת מחקר של אינטגרציה במישור המרוכב גילה פואסון את משוואות נאוויה-סטוקס שהתגלו כעשור מוקדם יותר על ידי קלוד לואי מרי אנרי נאוויה.
בתחום המתמטיקה הטהורה עסק פואסון בשיטות לחישוב אינטגרלים מסוימים, במחקר של טורי פורייה והתמרת פורייה, שסלל את הדרך ליוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה ולברנהרד רימן שעסקו גם כן בתחום זה, וכן בחשבון וריאציות.
פואסון עסק רבות גם בתורת ההסתברות בעיקר בהקשר של ניתוח תוצאות של תצפיות מדעיות.
כחלק מהמחקר בתחום זה הציג פואסון את תהליך פואסון ואת התפלגות פואסון המתארים את הופעתם של אירועים אקראיים ובלתי תלויים זה בזה.
סימבה הוא דמות מונפשת של אריה והפרוטגוניסט בסרט המצליח של דיסני - מלך האריות.
סימבה הופיע בשני סרטי המשך לסרט.
סימבה הוא בנם של מופסה וסאראבי, אחיינו של סקאר, בן זוגה של נלה, ואביהם של קיארה וקאיון.
לסימבה פרווה זהובה, וכשהוא גדל והופך למבוגר הוא מגדל רעמה זהובה-אדומה.
בסצנה הפותחת של "מלך האריות", סימבה נולד למלך מופסה ולמלכה סאראבי.
אחרי שהוא נמשח, רפיקי המנדריל מרים אותו מעל צוק התקווה, בשביל שכל החיות בתוך שטחי התקווה יראו.
במקום אחר, דודו של סימבה, סקאר, מעוצבן מלידתו של סימבה אשר חותמת את גורלו - סקאר לעולם לא יהיה מלך
כשסימבה מבוגר יותר אביו מופסה לוקח אותו לפסגת צוק התקווה בשביל להראות לו את ממלכתו.
סימבה מתעניין באזור חשוך ואפל מעבר לגבול הצפוני של שטחי התקווה, אבל מופסה מסביר לסימבה שאסור לו ללכת לשם משום שיותר מידי מסוכן שם.
אחרי שמופסה יורד מהצוק הוא צריך להבריח כמה צבועים, כך זאזו מוביל את סימבה הביתה וסימבה הולך לבקר את דודו סקאר.
סקאר מספר לסימבה שהאזור האסור הוא בית קברות לפילים ושרק האריות האמיצים ביותר הולכים לשם.
סקאר בכוונה מעורר את סקרנותו של סימבה כדי שהגור יבקר בבית הקברות, וסימבה באמת הולך לשם, לוקח איתו את חברתו נלה.
סימבה משקר לאמו סאראבי ואומר שהוא הולך לבור המים.
סאראבי מסכימה לתת לסימבה ללכת, אבל דורשת שזאזו ילך איתם.
עם זאת, שני הגורים זוממים לאבד את זאזו בזמן השיר "משתגע כבר מלך להיות" ומצליחים בכך, מה שמאפשר להם ללכת לבית הקברות לפילים.
בזמן שסימבה ונלה מתקרבים לבית הקברות, זאזו מוצא את שני הגורים.
בבית הקברות שלושה צבועים - שנזי, בנזאי ואד תוקפים את סימבה ונלה, כציות לפקודות סקאר.
למזלם, זאזו מצליח לברוח מהצבועים ואומר למופסה מה קורה, ומופסה ממהר לבית הקברות ומגיע בדיוק כששלישית הצבועים דחפו את סימבה ונלה לפינה אחרי מרדף קצר, והם עומדים לאכול אותם.
מופסה מגן על סימבה ונלה, נלחם בצבועים ומאיים להרוג אותם אם הם יתקרבו לסימבה שוב.
הצבועים בורחים וסימבה מתנצל בפני מופסה, שמאוכזב מכך שסימבה בכוונה הפר את הכללים בכך שהלך מעבר לגבולות שטחי התקווה כשמופסה אמר לו לא לעשות זאת.
עדיין מאוכזב מסימבה, מופסה מוביל אותו עם נלה וזאזו מחוץ לבית הקברות בחזרה לשטחי התקווה, לא מודע לעבודה שסקאר המעוצבן מסתכל עליהם עוזבים.
בדרך הביתה, מופסה מורה לזאזו לקחת את נלה הביתה ולוקח את סימבה הצעיר הצידה לשיחה פרטית על מה שעשה.
סימבה אומר שהוא ניסה להיות אמיץ כמו מופסה, ומופסה מחזיר לו שהוא אמיץ רק כשהוא צריך להיות ושלהיות אמיץ לא אומר ללכת לחפש צרות.
הוא גם מלמד את סימבה על המלכים הגדולים של העבר ששומרים עלינו מהשמיים.
באותו זמן בבית הקברות לפילים, סקאר עצבני ששנזי, בנזאי ואד לא הצליחו להרוג את שני הגורים.
סקאר רוכש את אמונם של צבועים רבים אחרים ומכין תוכנית חדשה.
למחרת סקאר לוקח את סימבה לנקיק ומבקש מסימבה לחכות, אומר שמופסה הכין לו הפתעה גדולה.
הוא גם מייעץ לסימבה לשפר את השאגה שלו, כשהוא מתייחס לתקרית שקרתה בבית הקברות לפילים כשסימבה לא הצליח להפחיד את הצבועים עם שאגתו אחרי שהם דחקו אותו ואת נלה לפינה, רגע לפני שמופסה הגיע והציל אותם.
כשסימבה בנקיק, סקאר והצבועים מתחילים מנוסת בהלה של עדר גנו.
רגע לפני שזה קורה, סימבה לוקח לליבו את עצת סקאר, וכשהוא מבחין בלטאה הוא מצליח להבריח אותה עם השאגה שלו אחרי כמה ניסיונות כושלים רגע לפני שהצבועים מפחידים את הגנו - מה שגורם לסימבה לחשוב שהוא זה שהבריח את העדר וגרם לבהלה עם שאגתו.
סקאר מזהיר את מופסה על הבהלה ואומר לו שסימבה למטה בתוך העדר.
הוא מעמיד פני מודאג לסימבה, אבל הוא באמת רק מנסה לגרום למותו של מופסה, ביודעו שמופסה ינסה להציל את סימבה ובתקווה ששניהם יהרגו כך.
מופסה מצליח להציל את סימבה אבל נזרק אל מותו לתוך הבהלה על ידי סקאר.
לא מודע לבגידה זו, סימבה רואה את אביו נופל למותו, וחושב שזו אשמתו בזמן שהוא מוצא את גופתו של אביו, משום שהוא חושב שהוא זה שגרם לבהלה, עדיין לא יודע שאלה היו הצבועים שגרמו תחת פיקודו של סקאר.
סקאר מגיע ואומר לסימבה שהוא צריך לברוח משום שזו הייתה אשמתו שמופסה מת.
סימבה בורח וסקאר מורה לצבועים להרוג אותו, אבל סימבה בורח למדבר.
הצבועים מחליטים לא לספר לסקאר שהם נכשלו שוב, ושבמילא סימבה יכול להחשב למת במדבר, הצבועים אומרים לסקאר שסימבה מת, וסקאר משתלט על המלוכה, מאפשר להם ולשאר הצבועים לפלוש לשטחי התקווה.
סימבה ניצל במדבר על ידי טימון ופומבה, זוג של סוריקטה וחזיר יבלות.
הם מגדלים את סימבה בג'ונגל עד שהוא נהפך למבוגר.
יום אחד, לביאה מגיעה לג'ונגל ומנסה להרוג את פומבה.
סימבה מגיע להגנת טימון ופומבה ונאבק בלביאה עד שהוא מגלה שהיא נלה.
השניים מתאהבים, אף על פי שסימבה מתעקש שהוא לעולם לא יחזור לשטחי התקווה ויעצור את שלטונו של סקאר משום שהוא עדיין מאמין שהוא הרג את אביו, לאכזבתה של נלה.
רפיקי מוצא את סימבה ומסביר לו שמופסה עדיין חי.
רפיקי מוביל את סימבה לאחו שם רוחו של מופסה מופיעה בעננים.
מופסה מסביר שסימבה חייב לחזור הביתה ולתפוס את כס המלוכה.
סימבה חוזר לשטחי התקווה, בליווי נלה, טימון ופומבה.
הם מוצאים את שטחי התקווה יבשים וצחיחים.
בזמן שטימון ופומבה מסיחים את דעת הצבועים ונלה אוספת את הלהקה, סימבה מחפש את סקאר.
אחרי שהוא רואה את סקאר מכה את סאראבי, סימבה מתעמת איתו בצוק התקווה.
סקאר מכריח את סימבה להתוודות על מותו של אביו מול כל הלביאות ומצליח לסימבה כמעט ליפול מהצוק, כשסימבה נאחז בקצות כפותיו.
סקאר אוחז את סימבה ולוחש לו שהוא זה שבעצם הרג את מופסה.
כועס ביותר, סימבה דוחק את סקאר וגורם לו להתוודות, מה שגורם לקרב להתחיל.
ברק מכה באדמה וגורם לשרפה.
כשנלה ושאר הלביאות, טימון ופומבה מגרשים את הצבועים, סימבה רודף את סקאר לפסגת צוק התקווה ושם סקאר מתחנן לחייו, אומר שהצבועים היו אחראים למרד.
לא משוכנע, סימבה דוחה את תרוציו ומורה לגרושו, בכוונה משתמש במשפט שדודו השתמש בו כשהוא האשים את הגור במוות מופסה.
מבויש וכועס, סקאר תוקף את סימבה עד שהאריה הצעיר מצליח לזרוק את סקאר מעבר לקצה הצוק.
סקאר לא מת מהנפילה, אבל מוקף בצבועים בהם ניסה לבגוד.
עם מותו של סקאר סימבה מטפס על צוק התקווה כשגשם מתחיל לרדת ומכבה את השריפה.
סימבה שואג למרחבי שטחי התקווה.
מאוחר יותר, עם שיקומם של שטחי התקווה, רפיקי מרים את גורם החדש של סימבה ונלה לאוויר מעל צוק התקווה בשביל שכל החיות מלמטה יראו.
אופיו של סימבה הוא אחד מהדוגמאות הטובות ביותר של דיסני לסיפור התבגרות.
הוא רצה להפוך למלך מסיבות אנוכיות, כמו להשיג כוח או לעשות ככל שיעלה על רוחו.
עם זאת, כמבוגר, סימבה גודל למלך חזק אבל אדיב, שבעל כוונות טובות ותקווה למשפחתו ולמולדתו.