tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.06 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 9.93 שניות, ועלה מהמקום השלישי לריצת הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, בשנת 2015 הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.94 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 9.86 שניות ועלה שני לריצת הגמר.
בריצת שליחים 4X100 מטר רוג'רס וחבריו פסלו בגמר.
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 הוא סיים שישי בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.54 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא פסל בריצת שליחים 4X100 מטר ביחד עם חבריו.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בחודש אוגוסט הוא זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4X100 מטר ביחד עם ג'סטין גטלין, ג'יילן בייקון וכריסטיאן קולמן בתוצאה של 37.52 שניות, אחרי בריטניה (37.47 שניות) ולפני יפן (38.04).
חודש לאחר מכן, בגמר ליגת היהלום שנערכה בבריסל, זכה רוג'רס במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.09 שניות.
בתחרות הגביע הבינבשתי שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בתחילת ספטמבר 2018 הוא זכה כנציג אמריקה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.09 שניות ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.79 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקטר באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4X100 מטר ביחד עם כריסטיאן קולמן,
ג'סטין גאטלין ונואה ליילס בשיא לאומי חדש של 37.10 שניות, לפני בריטניה (37.36 שניות) ויפן (37.43 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.12 שניות.
לאורנס מייקל רוטונדה הוא מתאבק עבר אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגוני ההיאבקות World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) ו-World Championship Wrestling (WCW) בשנות ה-80 ושנות ה-90, שבהן הופיע תחת שמות במה רבים כמו מייק רוטונדה, מייק רוטונדו, מייקל וולסטריט, ארווין אר שייסטר, V.K.
במהלך הקריירה שלו, רוטונדה היה שלוש פעמים אלוף הטלוויזיה של NWA, פעם אחת אלוף הזוגות של NWA וחמש פעמים אלוף הזוגות של ה-WWF.
רוטונדה נשוי לסטפני רוטונדה (או בשמה לפני הנישואים: ווינדהאם), שהיא הבת של בלאקג'ק מוליגן והאחות של המתאבקים בארי וקנדל ווינדהאם.
לשניים יש שני ילדים, ווינדהאם וטיילור, ששניהם מתאבקים מקצועיים המופיעים ב-WWE תחת שמות הבמה בריי וויאט ובו דאלאס, בהתאמה.
כמו כן, יש להם בת בשם מיקה ושלושה נכדים.
ליגת נחישות הזוגות החזקים ביותר (2000) - עם "דר מוות" סטיב ויליאמס
אליפות פלורידה במשקל כבד של NWA (3 פעמים)
האליפות הדרומית במשקל כבד של NWA (גרסת פלורידה) (פעמיים)
אליפות זוגות ארצות הברית של NWA (גרסת פלורידה) (4 פעמים) - עם בארי ווינדהאם (3) ומייק דייוויס (1)
אליפות הזוגות העולמית של NWA (גרסת מיד-אטלנטי) (פעם אחת) - עם סטיב ויליאמס
אליפות הטלוויזיה של NWA (3 פעמים)
אליפות הטלוויזיה הקנדית של NWA (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-26 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 1994
PWI דירג אותו במקום ה-48 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר - עם בארי ווינדהאם
PWI דירג אותו במקום ה-61 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר - עם טד דיביאסי
אליפות הזוגות של ה-WWF (5 פעמים) - עם בארי ווינדהאם (2) וטד דיביאסי (3)
מייק קארי הוא סופר, תסריטאי וקומיקסאי, המוכר בזכות הרומן "הנערה עם כל המתנות", שעובד לקולנוע בשנת 2016.
קארי נולד בליברפול, אנגליה, בשנת 1959 - ותיאר את האני הצעיר שלו כ"אחד מאותם ילדים שקטים מבשרי רעות...
חייתי כל כך הרבה בתוך הראש שלי שנותרו לי רק שרידי גפיים".
בילדותו התעניין בקומיקס, כתב וצייר סיפורים פשוטים כדי לבדר את אחיו הצעיר.
הוא למד אנגלית בקולג' סנט פיטרס, לפני שהפך למורה.
הוא המשיך ללמד במשך 15 שנה לפני שעבר לכתיבת קומיקס.
לאחר סדרת עבודות חד פעמיות של חברות קומיקס עצמאיות, כולל קומיקס ביוגרפי על אודות אוזי אוסבורן וסיפור פנטזיה על להקת פנטרה, קארי זכה לתעסוקה קבועה בהוצאת 2000 לספירה, שם יצר את הסדרות המקוריות "Th1rt3en" ו-"Carver Hale".
עבור ורטיגו מהוצאת DC קומיקס קארי כתב ריצה מלאה מועמדת לפרס אייזנר של הקומיקס "לוציפר", שגם זכה לעיבוד טלוויזיוני.
ואת גליונות 175 עד 215 של הלבלייזר אחת הריצות הארוכות על הכותר.
הוא גם כתב את הרומנים הגרפים "סנדמן מציג: האֵרינְיות" ו-"אלוהים נצור את המלכה" עם האמן ג'ון בולטון ו"הלבלייזר: כל מנועיו" עם האמן לאונרדו מנקו.
עבור מארוול קומיקס הוא כתב לתקופה ממושכת את סדרת "לגאסי" של האקס-מן עם האמן סקוט איטון, ואת "אולטימייט ארבעת המופלאים" עבור יקום אולטימייט מארוול.
במאי 2009 החל לפרסם את "הלא כתוב" עם אמנות מאת פיטר גרוס ועטיפות מאת יוקו שימיזו.
בשנת 2008 קארי עבד על מספר כותרים שונים, כולל מספר חוברות בסיפור הקרוס-אובר "הפלישה הסודית", עיבוד קומיקס של הצל של אנדר, והחיבור של האקס-מן לקרוס-אובר "החטא הקדמון."
בשנת 2011 הוא כתב קרוס-אובר בין האקס-מן למוטאנטים החדשים שכותרתו Age of X.
באוגוסט 2011 הודיעה מארוול על קשת האקס-מן האחרונה של מייק קארי.
בינואר 2014 יצא לאור רומן פרוזה נוסף שכותרתו "הנערה עם כל המתנות".
הוא זכה לשבחי המבקרים והוכרז מאוחר יותר באותה השנה שהוא עשוי להיות מעובד לסרט.
הצילומים החלו במאי 2015, עם ג'מה ארטרטון, פאדי קונסידיין, גלן קלוז וסניה ננואה.
במאי הטלוויזיה הוותיק קולם מקארתי ביים את הסרט.
הספר תורגם לעברית בשנת 2016.
מייק פלנגן הוא קולנוען אמריקאי ושותף בחברת ההפקות "Intrepid Pictures".
בעקבות סרטים אלו פלנגן נחשב לאחד מבמאי האימה הטובים ביותר בהוליווד.
פלנגן גם יצר, ביים, הפיק, כתב וערך את סדרת האימה העל-טבעית של "נטפליקס" "מי מתגורר בבית היל" (2018), המבוססת על נובלת האימה של שירלי ג'קסון באותו השם; ואת סדרת ההמשך שלה, "מי מתגורר באחוזת בליי", המבוססת על נובלת האימה "טבעת החנק" מאת הנרי ג'יימס.
עבודתו של פלנגן משכה את שבחי המבקרים על בימויו, ההתמקדות באפיון הדמויות ובנושאים המוצגים לעיתים רחוקות בסוגת האימה, נוסף על חוסר ההסתמכות על הג'אמפ סקרס (הקפצות זולות) הנפוצים בסרטי האימה; בין המשבחים את עבודותיו נמנים היוצרים סטיבן קינג, קוונטין טרנטינו וויליאם פרידקין.
פלנגן נולד ב-20 במאי 1978 בסיילם, מסצ'וסטס.
אביו עבד במשמר החופים של ארצות הברית, והמשפחה עברה דירה לעיתים קרובות.
על אף שהוא התגורר רק לזמן קצר בסיילם, תקופה זו הותירה בפלנגן רושם, והוא התעניין בצורה קבועה בציד המכשפות בסיילם וגם בנושאים נלווים, כמו סיפורי רפאים ואימה בדיונית.
בנערותו, פלנגן למד בתיכון הארכיבישוף ספאלדינג.
עם התבגרותו, פלנגן הגיע למרילנד, שם הוא למד באוניברסיטת טואוסון, וסיים תואר ראשון במדיה וקולנוע אלקטרוניים ותחום התמחות משני בתיאטרון.
פלנגן ניהל בעבר זוגיות עם השחקנית קורטני בל, שהשתתפה בסרטו משנת 2011, "אבסנטיה".
מאז פברואר 2016, פלנגן נשוי לשחקנית קייט סיגל , שהשתתפה ברבים מסרטיו ואף כתבה יחד איתו את התסריט לסרט "שקט".
לזוג נולדו שני ילדים, בן ובת.
שנה שם במאי תסריטאי עורך מפיק הערות 2000Makebelieve סרט סטודנטים.
היה גם אחראי על ההלחנה.
המשחקים של הפקה של נטפליקס.
2019 דוקטור סליפ 2024חייו של צ'אק 2026פני חימר סרט אימה מבית אולפני DC.
שנה שם יוצר במאי תסריטאי עורך מפיק בפועל הערות 2005 סיפורים שלא סופרו מחדר המיון סדרה דוקומנטרית 2007Bone Detectives 2008Your Place or Mine?
קנת' מייקל קונאוויי הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת טקסס, ברציפות מאז 2005. מחוז קונגרס זה שוכן במערב טקסס, וכולל בשטחיו את הערים מידלנד, סן אנג'לו, אודסה, גראנדברי ובראונווד.
ביולי 2019 הודיע כי יפרוש מהחיים הפוליטיים בראשית 2021.
קונאוויי נולד בעיר בורגר שבצפון טקסס, השוכנת צפון-מזרחית לאמרילו, בנם של הלן ג'ין (לבית מקורמק) ולואי דנטון קונאוויי.
בשנת 1966 סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון פרמיאן שבאודסה, שם היה שחקן בולט בנבחרת הפוטבול התיכונית.
לאחר בית הספר התיכון, למד במכללת ריינג'ר על מלגת פוטבול, זאת לפני שלמד באוניברסיטת טקסס A&M בקומרס.
הוא למד חשבונאות וסיים את לימודיו הגבוהים ב-1970. בשנים 1970–1972 שירת בצבא ארצות הברית.
קונאווי היה לרואה חשבון מוסמך ב-1974, והחל לעבוד מנהל כספים ראשי בבנק.
בשנים 1981–1986 שימש קונאוויי כמנהל הכספים הראשי של חברת "Arbusto Energy Inc", חברת קידוחי נפט וגז שנוהלה בידי ג'ורג' ווקר בוש.
זמן קצר לאחר שבוש נבחר למושל טקסס, מונה קונאוויי בידי בוש לוועדת החשבונאות הציבורית של טקסס, המסדירה את הנהלת החשבונות במדינה.
הוא כיהן במועצת המנהלים של החברה כמתנדב במשך שבע שנים, ובחמש האחרונות היה יושב הראש.
בשנת 2004 התמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של טקסס, ונבחר לתפקיד.
ב-2006 התנגד להרחבת חוק זכויות ההצבעה מ-1965. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הביע תמיכה במועמדותו של מושל מסצ'וסטס לשעבר מיט רומני.
ב-13 במאי 2016 תמך במועמד המשוער דונלד טראמפ לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית באותה השנה.
קונאוויי מנע זימונים למסמכי בנק, החזרי המס של טראמפ ועדים.
הדמוקרטים בוועדה ביקשו, למשל, לזמן את אנשי דויטשה בנק, ממנו לוו ארגון טראמפ וג'ארד קושנר כספים רבים.
ביולי 2019 הכריז כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2020. קונאוויי עזב את הקונגרס עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
מייקל ברוס קוויגלי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת אילינוי, ברציפות מאז שנבחר בבחירות מיוחדות באפריל 2009. קוויגלי, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס בו שוכן רוב החלק הצפוני של שיקגו כמו גם פרוורים מערביים של העיר.
טרם היבחרו לקונגרס היה קווייגלי חבר במועצת הנציבים של מחוז קוק.
קוויגלי נולד באינדיאנפוליס בירת אינדיאנה, וגדל בכפר קרול סטרים (Carol Stream) שבאילינוי.
ביישוב זה סיים בשנת 1977 את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון גלנברד נורת'.
לאחר מכן למד באוניברסיטת רוזוולט, שם השלים לימודי תואר ראשון.
קוויגלי עבר לאזור לייקוויו שבשיקגו ב-1982, והיה מעורב בפעילות קהילתית.
הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו לויולה, שם קיבל תואר שני במשפטים, ובאוניברסיטת שיקגו קיבל תואר שני נוסף במדיניות ציבורית.
קוויגלי נבחר לראשונה למועצת המפקחים של מחוז קוק בשנת 1998, במקומה של מריה פאפאס שנבחרה לגזברית המחוז.
במהלך כהונתו יצא לו מוניטין של רפורמטור, משום שהתנגד להעלאות מסים אותן יזם נשיא מועצת מחוז קוק, ג'ון סטרוגר, ובהמשך נתמכו בידי בנו ויורשו טוד סטרוגר.
לטענת קוויגלי, המחוז יכול היה לפעול בצורה יעילה יותר, והוא הציג דו"חות התומכים בעמדתו.
קוויגלי גם ערער על המנהג למצוא מקומות עבודה לפקידי ציבור דמוקרטיים בשמורת היערות של המחוז.
בראשית 2009 התפטר רם עמנואל, חבר בית הנבחרים האמריקאי ממחוז הקונגרס החמישי של אילינוי, לשם מינויו לראש סגל הבית הלבן בממשלו החדש של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
המושב הריק שנותר אחרי עמנואל גרר קיום בחירות מיוחדות.
קוויגלי היה אחד מתריסר מועמדים שהגישו מועמדותם בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, מה שהיה התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי זה.
קוויגלי זכה לתמיכת העיתון "שיקגו סאן-טיימס", שכינה אותו "תומך מתמיד באחריות פיסקלית וכלב שמירה נגד בזבוזים ושחיתות".
בנוסף, גם העיתון "שיקגו טריביון" יצא לתמיכתו של קוויגלי.
תמיכות משמעותיות אלה סייעו למסע הבחירות של קוויגלי, והוא ניצח בבחירות המקדימות עם 22% מהקולות.
ביום הבחירות מיוחדות גבר בקלות על רוזאנה פולידו, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, וגרף 69% מקולות הבוחרים.
ב-7 באפריל 2009 קוויגלי הושבע לתפקידו בקונגרס.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 נבחר לתקופת כהונה מלאה בת שנתיים.
במאי 2011 העניק קוויגלי את חסותו לתיקון חוק הפטריוט, האוסר על מכירת כלי נשק לאנשים ברשימת מעקב הטרור של ה-FBI.
קוויגלי האמין שההגבלות הרפובליקניות על זכויות אזרח מכוח חוק הפטריוט סותרות את חוסר נכונות הרפובליקנים להגביל את הזכות לשאת נשק.
הצעת חוק זו ספגה ביקורת נוקבת מחברי בית הנבחרים ג'ים סנסנברנר ולואי גומהרט, שגרסו כי ההצעה מהווה פגיעה בזכויות התיקון השני לחוקת ארצות הברית בקרב אנשים שנכנסו בשוגג לרשימת המעקב של ה-FBI.
בסופו של דבר הצעת החוק לא עברה את אישור ועדת המשפט בבית הנבחרים.
קוויגלי תומך בהפלות ובהרחבת זכויות להט"ב בארצות הברית.
מאז היותו תלמיד תיכון הוא חבר במועדון סיירה, ותמיכתו בסביבתנות אף דרבנה אותו להיות מעורב בפוליטיקה.
ב-12 ביולי 2017 הציג קוויגלי את חוק COVFEFE, הצעת חוק שתחייב את הארכיון הלאומי של ארצות הברית לשמר ולאחסן פוסטים ברשתות החברתיות של נשיא ארצות הברית.
הצעת החוק הועברה אל ועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים באותו היום, אולם לא ננקטו צעדי חקיקה נוספים.
מיקאל מאטס רוברט פרסון , הידוע יותר בשם הבמה שלו מייק פרי , הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי שוודי.
הוא נודע בעיקר בזכות הסינגל "The Ocean", שהוציא בשיתוף פעולה עם שיי מרטין.
ב-2007, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם סטפן מ., את השיר "Psycadelic".
בעקבות זאת, הוא שיתף פעולה עם ססיליה אקסלנד, והוציא את השיר "We Don't Sleep in the Night".
בנוסף, הוא שיתף פעולה עם פיליפ ג'נבן, והוציא את השיר "Whompin".
ב-2013, פרי החל להוציא מוזיקה בז'אנר של "חדר גדול".
באותה השנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם פיליפ ג'נבן, רמיקס לשיר "Push & Play" של מרים בריאנט .
ב-2013–2016, הוא הוציא מספר שירים ורמיקסים חדשים.
2016–הווה: פריצת הדרך עם "The Ocean"
לאחר שהוציא, בשיתוף פעולה עם שיי מרטין, את הסינגל "The Ocean", הוא הוחתם אצל סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
ב-21 באוקטובר 2016, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם קסו, את הסינגל "Inside the Lines".
בהמשך השנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם Hot Shade וג'יין XØ, את הסינגל "Touching You Again".
ב-15 במאי 2017, הכריז פרי על הסינגל הקרוב שלו "Hands", שבו ישתף פעולה עם הזמרת האמריקאית, סברינה קרפנטר, ולהקת הבנים הבריטית The Vamps, שיצא בהמשך החודש.
שנה פרס קטגוריה עבודה מועמדתתוצאההערות2017P3 Guld שיר השנה"The Ocean" (יחד עם שיי מרטין) פרסי גרמיס
מייק סקסטון היה שחקן ושדרן פוקר אמריקאי.
בשנת 2009 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
סקסטון עסק בהתעמלות מכשירים בזמן לימודיו באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ב-1970 התגייס לדיוויזיה המוטסת ה-82 בצבא ארצות הברית.
ב-1985 עבר לגור בנבדה כדי לשחק פוקר באופן מקצועני.
סקסטון שחק רבות בסבב הפוקר העולמי והיה שדרן הבית של הסבב יחד עם וינס ואן פאטן.
במהלך הקריירה סיים 17 פעמים עם פרס כספי, מתוכם 4 פעמים בשולחן הגמר.
ב-2016 זכה בטורניר המרכזי של הסבב במונטריאול שבקנדה, ובפרס ראשון של 317,896 אלף דולר.
ב-1989 זכה סקסטון בצמיד אליפות העולם בפוקר בטורניר סטאד 7, בו זכה ב-104,400 דולר.
ב-2006 זכה בטורניר למוזמנים בלבד ובפרס של מיליון דולר.
ב-2012 השתתף בטורניר התרומה הראשון של "Big One for One Drop" עם כניסה של מיליון דולר, וסיים במקום התשיעי, עם זכייה של 1.1 מיליון דולר.
סקסטון היה אחד ממקימי אתר הפוקר ב-2001, וב-2017 החל לתפקד כיושב ראש האתר.
ב-2009 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
ב-2015 זכה בפרס למפעל חיים של The Hendon Mob.
לאחר מותו ב-2020, נקרא גביע סבב הפוקר העולמי על שמו.
קרי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של מדינת אוהיו, מאז נובמבר 2021. קרי, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה אל הקונגרס האמריקאי בבחירות מיוחדות שנערכו בעקבות התפטרותו של סטיב סטייברז.
המחוז כולל את החלקים הדרומיים של בירת אוהיו, קולומבוס, וכן קהילות ממערב ומדרום לעיר.
קרי גדל בכפר סבינה (Sabina) שבמחוז קלינטון באוהיו.
לאחר שלמד בבית הספר התיכון איסט קלינטון, הוא קיבל תואר אקדמי מסוג "Associate of Arts" בכלכלה מהמכון הצבאי מריון ולאחר מכן תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת המדינה של אוהיו.
בשנים 1989–1999 שירת קרי במשמר הלאומי של צבא ארצות הברית.
כסטודנט בקולג' עבד כעוזר של מרל גרייס קרנס, חברת הסנאט המדינתי של אוהיו.
לאחר מכן עבד כסגן נשיא לענייני ממשל ב-"American Consolidated Natural Resources", חברת פחם אמריקאית.
בעבר הוסיף להיות יושב ראש מועצת המנהלים של איגוד הפחם באוהיו.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 ובאלו שאחריהן, פיתח קרי תעמולה שלילית נגד מועמדי המפלגה הדמוקרטית ג'ון קרי וברק אובמה.
בשנת 2021 קרי היה מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות המיוחדות אל בית הנבחרים של ארצות הברית שנערכו במחוז הקונגרס ה-15 של אוהיו.
במהלך מסע הבחירות שלו, קרי זכה לתמיכה מצד נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ וסגנו מייק פנס.
קרי הוא חבר קרוב של קורי לבנדובסקי, מנהל מטה הבחירות של טראמפ במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. לפי דיווחים שונים, לבנדובסקי סייע לקרי בהבטחת תמיכתו של טראמפ.
קרי מיקד את מסע הבחירות שלו סביב תמיכתו של טראמפ.
בבחירות המקדימות קיבל קרי את מרב התרומות הכספיות מבין 11 המתמודדים בפריימריז, כולל מתורמים מחוץ לאוהיו ואישים בתעשיות הפחם והכרייה.
המירוץ תואר על ידי פרשנים פוליטיים ועיתונאים כמבחן להשפעתו של טראמפ על הפוליטיקה הרפובליקנית.
קרי ניצח בבחירות המיוחדות ב-2 בנובמבר, והושבע לתפקידו כיומיים לאחר מכן.
ג'ורג' ג'וזף "מייק" קלי הבן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של קהיליית פנסילבניה מאז 2011. בשנים 2011–2019 ייצג קלי את מחוז הקונגרס השלישי, המבוסס במחוז אירי ומשתרע מהפינה הצפון-מערבית של פנסילבניה עד לפרוורים הצפוניים של פיטסבורג.
קלי נולד ב-10 במאי 1948 בפיטסבורג, אך את רוב חייו העביר בפרוור הצפוני-חיצוני באטלר, מושב המחוז של מחוז בעל שם זהה.
את לימודיו הגבוהים השלים באוניברסיטת נוטרדאם.
בתום לימודיו האקדמיים עבד בסוכנות הרכב של אביו, שהתמקדה במכירה של מכוניות תוצרת שברולט וקדילאק.
בשנת 1995 השתלט על עסקיו של אביו ולאחר מכן הוסיף את יונדאי וקיה לצי הרכבים שלו.
במרץ 2019 חשפה תחנת טלוויזיה מקומית את קיומם של 17 כלי רכב למכירה במגרשים של קלי ביוניונטאון ובבאטלר שהיו נתונים לקריאה לתיקון, אך לא תוקנו.
התחנה יצרה קשר הן עם משרדו העסקי והן לשכתו בקונגרס של קלי ללא הועיל.
כחודש לאחר מכן חשף כתב כי שלושה מאותם כלי רכב עם דרישת ריקול פעילה עדיין עומדים למכירה.
בנובמבר 2015 נאם קלי בשבח הצעת חוק ששמה לה למטרה לאשר לסוחרים להשאיל או לשכור כלי רכב חרף קריאות לתיקון מטעם מנהל הבטיחות בכבישים המהירים הפדרלי.
הצעת החוק נפלה בסופו של דבר.
בבחירות אמצע הכהונה בשנת 2010 התמודד קלי אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של פנסילבניה.
לקלי, לשעבר חבר במועצת העיר באטלר, היה בסיס תמיכה איתן במחוז באטלר הרפובליקני, בעוד שנציגת המחוז המכהנת, קת'י דאלקמפר , היה מוניטין מוצק באירי – מרכז רוב האוכלוסייה של המחוז.
ערים קטנות אחרות במחוז, כמו שרון ומדוויל, היו קהילות מתנדנדות מבחינה פוליטית עם נטייה מעט שמרנית, שאיזנה את אירי הדמוקרטית.
לראיה, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 ניצח במחוז ג'ון מקיין את ברק אובמה ביחס של 49%-48%.
דאלקמפר הפסידה ביום הבחירות לקלי, שגרף 55.7% מקולות הבוחרים.
קלי הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2011. ב-2012 יצא חוצץ נגד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, בו חל סעיף המחייב ספקי ביטוחי בריאות ומעסיקים שונים לכסות עלויות של מימון אמצעי מניעה בביטוח בריאות של עובדים, והכריז כי "ב-1 באוגוסט 2012 מת חופש הדת".
נודע בשל תמיכתו האדוקה בנשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ שהתבטאה בקשירת הליך ההדחה הראשון של טראמפ ב-2019 למתקפה על פרל הארבור והגשת תובענה ייצוגית לבית משפט מדינתי בדרישה לבטל את כל פתקי ההצבעה בדואר שנשלחו בפנסילבניה במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
מייקל קאנון-ברוקס הוא מיליארדר אוסטרלי, המייסד והמנכ"ל השותף של חברת התוכנה אטלסיאן.
קאנון-ברוקס נולד בנובמבר 1979, בנו של מייק, בכיר בבנקאות עולמית, ואשתו, הלן.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ניו סאות' ויילס עם תואר ראשון במערכות מידע.
עם סקוט פארקור, קאנון-ברוקס הוא המייסד והמנכ"ל השותף של אטלסיאן, חברת תוכנה.
השניים הקימו את החברה בשנת 2002, זמן קצר לאחר סיום לימודיהם באוניברסיטה, ומימנו אותה באמצעות כרטיסי אשראי.
הוא גם מורה מן החוץ בבית הספר למדעי המחשב והנדסה של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס.
קאנון-ברוקס זכה בכבוד על ידי הפורום הכלכלי העולמי כמנהיג עולמי צעיר בשנת 2009 והוא חבר בפורום של מנהיגים גלובליים צעירים.
בספטמבר 2020, נחשף כי קאנון-ברוקס היה רשום ב־"Zhenhua Data leak" של ממשלת סין של אנשים בינלאומיים בולטים המעניינים את סין, מה שממחיש את בולטותו בנוף הטכנולוגי והתעשייה האוסטרלי.
קאנון-ברוקס היה פרשן למדיניות ציבורית באוסטרליה, שיתף פעולה עם ממשלת אוסטרליה במספר הזדמנויות, כמו גם הציע בפומבי את עזרתו במציאת פתרון לאתגרי מדיניות האנרגיה והטכנולוגיה.
בדצמבר 2020, קאנון-ברוקס קנה מניות בקבוצת ה-NBA יוטה ג'אז.
במרץ 2022 דווח שהוא וטוויגי פורסט השקיעו בפרויקט SunCable, לבניית חווה סולארית בשטח של 120 קילומטר רבוע בפאוול קריק וכבל חשמל שיקשר אותה לסינגפור מאוסטרליה.
במאי 2022 דווח שהוא ניסה לקנות את ספקית החשמל האוסטרלית AGL במטרה להמיר אותה לייצרנית חשמל ירוק.
קאנון-ברוקס נשוי לאנני טוד ולהם ארבעה ילדים.
קאנון-ברוקס וטוד גרו בפרברים המזרחיים של סידני.
ב-2018 הם קנו את פיירווטר , הבית היקר ביותר באוסטרליה תמורת כ-100 מיליון דולר אוסטרלי.
פלאד נולד באומהה שבנברסקה וגדל בעיר נורפוק.
ב-1993 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי בנורפוק.
בשנת 1997 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם, וב-2001 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת נברסקה–לינקולן.
פלאד עבד בעת היותו תלמיד תיכון בתחנת הרדיו המקומית בנורפוק.
באוניברסיטת נוטרדאם הוא פעל והנחה תוכנית בתחנת הרדיו של הקמפוס.
בשובו לנברסקה עבד כאיש רדיו בתחנת הקאנטרי KFGE הממוקמת לינקולן, וב-1999 הקים את חברת "Flood Communications".
נכון ל-2017, היו בבעלותו שמונה תחנות רדיו ושבע תחנות טלוויזיה ברחבי נברסקה.
בשנת 2015 הקים פלאד את רשת הטלוויזיה "News Channel Nebraska", שהורכב מכלל תחנות הרדיו והטלוויזיה שברשותו.
היה זה ערוץ החדשות היחיד ששידר 24 שעות ביממה בנברסקה.
בשנת 2004 התמודד פלאד על מושב בבית המחוקקים של נברסקה כנציג מחוז הבחירה ה-19. הוא נבחר אל בית המחוקקים ונכנס לתפקידו ב-5 בינואר 2005. לאחר שמונה שנות כהונה עזב את בית המחוקקים ב-2013 בשל הגבלת כהונה.
לאחר פרישתו הכפויה הכריז כי יתמודד על תפקיד מושל נברסקה בבחירות 2014, אך לאחר מכן פרש מהמירוץ בדצמבר 2012 לאחר שאשתו אובחנה כחולה בסרטן השד.
באוגוסט 2019 הודיע פלאד כי יתמודד מחדש על תפקידו הישן בבית המחוקקים בבחירות 2020. בבחירות הכלליות רץ ללא התנגדות, והושבע מחדש לתפקיד ב-6 בינואר 2021.
ב-16 בינואר 2022 הכריז פלאד על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות 2022 במחוז הקונגרס הראשון של נברסקה, וקרא תיגר על הרפובליקני המכהן ג'ף פורטנברי בייצוג המחוז.
פורטנברי התפטר מתפקידו ב-31 במרץ 2022 בעקבות הרשעתו בפלילים.
התפטרותו של פורטנברי גררה קיום בחירות מיוחדות בהן נבחר פלאד למועמד המפלגה הרפובליקנית בידי סניף המפלגה בנברסקה.
הוא התמודד מול המועמדת הדמוקרטית פטי פנסינג ברוקס בבחירות המיוחדות, בהן ניצח בפער קטן מהצפוי.
ב-12 ביולי 2022 הושבע לתפקידו בידי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי.
מייקל אלן קולינס הבן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת ג'ורג'יה.
קולינס, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז החולש על שטחים נרחבים בצפון-מזרח ג'ורג'יה בין אטלנטה לאוגוסטה.
קולינס נולד בג'קסון השוכנת במרכז מדינת ג'ורג'יה.
הוא סיים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה עם תואר ראשון במנהל עסקים.
טרם כניסתו לפוליטיקה ניהל מספר עסקים בהם חברת הובלת מטענים.
בבחירות 2014 התמודד לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס העשירי של ג'ורג'יה, כאשר נציג המחוז המכהן פול בראון פרש מהחיים הפוליטיים.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית סיים קולינס במקום השני אחרי ג'ודי הייס, והעפיל לסיבוב השני, בו הפסיד קולינס להייס.
לאחר שהייס הודיע כי לא יתמודד מחדש לבית הנבחרים האמריקאי בבחירות 2022, הכריז קולינס על מועמדותו לקונגרס.
בבחירות המקדימות העפילו קולינס ו-ורנון ג'ונס לסיבוב המכריע, בו גבר קולינס על ג'ונס ב-21 ביוני 2022. ביום הבחירות הכלליות ניצח קולינס את טביתה ג'ונסון-גרין, מועמדת המפלגה הדמוקרטית.
קולינס הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023, עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.
לאחר היבחרו משך קולינס תשומת לב לאומית על ששכר את ברנדון פיליפס כראש הסגל שלו.
פיליפס נעצר בנובמבר 2022 באשמת צער בעלי חיים בגין בעיטה בכלב, ובעבר היה מעורב בשני אירועים פליליים הכוללים הודאה בהסגת גבול ובתקיפה של אדם אחר ב-2008 תוך שהוא חותך את צמיגי מכוניתו ומשליך מחשב נייד על אישה.
ב-27 ביולי 2025 הודיע קולינס על התמודדותו אל הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
מייקל ניובולד קאסל היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת דלאוור, חבר המפלגה הרפובליקנית, שבמהלך קריירתו הפוליטית מילא שורה של תפקידים בדלאוור.
בשנים 1993–2011 היה נציג המדינה בבית הנבחרים של ארצות הברית, וקודם לכן שירת כמושלה ה-69 של המדינה בשנים 1985–1992. קאסל החל את דרכו הפוליטית כחבר בית הנבחרים המדינתי של דלאוור, ולאחר מכן נבחר לסנאט של המדינה.
בין היתר כיהן גם כסגן המושל בין השנים 1981–1985. פעילותו הציבורית תמה במפח נפש כאשר הפסיד בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לקראת בחירות מיוחדות לסנאט של ארצות הברית ב-2010, בו הפסיד ליקירת תנועת מסיבת התה כריסטין או'דונל.
קאסל נולד בווילמינגטון שבדלאוור, בנם של לואיזה ג'ונסטון (לבית באך) וג'יימס מנדרסון קאסל הבן.
אחד מסבי-הסבים של אמו היה הסנאטור ג'ון וו.
ג'ונסטון מווירג'יניה, והסבים-רבא של סביו בנג'מין פרנקלין ודניאל קרול, הנמנים בין האבות המייסדים של ארצות הברית.
אביו של קאסל היה עורך דין לענייני פטנטים ב"דופונט", חברה כה מרכזית בעיר עד שהיא נודעה זמן רב בווילמינגטון כ"החברה".
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר טאוור היל בשנת 1957, הוא למד במכללת המילטון השוכנת בעיר קלינטון שבמדינת ניו יורק.
בשנת 1961 השלים לימודי תואר ראשון בכלכלה במכללת המילטון.
ב-1964 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון הבירה.
לאחר שהתקבל ללשכת עורכי הדין של דלאוור, שב קאסל לווילמינגטון והצטרף למשרד עורכי הדין "קונולי, בוב ולודג'", שם עבד כעורך דין חבר (1964–1973) ולאחר מכן כשותף (1973–1975).
הוא הצטרף אל המפלגה הרפובליקנית, ובין השנים 1965 ל-1966 היה סגן התובע הכללי של דלאוור.
ב-1966 נבחר אל בית הנבחרים של דלאוור.
הוא ייצג שם את מחוז הבחירה השישי בשנים 1967–1969 עד שנבחר אל הסנאט של דלאוור, שם ייצג את מחוז הבחירה הראשון בשנים 1969–1977. מ-1975 עד 1976 אף היה מנהיג סיעת המיעוט בסנאט המדינתי.
בשנת 1976 עזב קאסל את בית המחוקקים המדינתי וחזר לעסוק בעריכת דין במשרה מלאה, וייסד משרד משלו עם קרל שְני (לימים הועמד לתפקיד התובע הפדרלי במחוז דלאוור בידי הנשיא ביל קלינטון ב-1999).
הוא חזר לפוליטיקה ב-1980, כאשר התבקש בידי מושל דלאוור פיט דו פונט לשמש עמיתו למירוץ.
בבחירות הכלליות גבר קאסל על מועמד המפלגה הדמוקרטית תומאס שארפ, ונבחר לתפקיד סגן מושל דלאוור עם 59% מקולות הבוחרים.
הוא מילא את התפקיד מינואר 1981 עד ינואר 1985, ובמהלך כהונתו ניהל ועדות בנושאי חינוך ונהיגה בשכרות.
כבן חסותו של המושל הפופולרי דו פונט, קאסל נבחר בקלות למושל דלאוור בבחירות 1984 כאשר גבר על שופט בית המשפט העליון של דלאוור בדימוס, ויליאם ט.
במהלך מסע הבחירות נמתחה ביקורת על קאסל משל היה צל ריקני של המנטור הפוליטי שלו דו פונט וכל מועמדותו היא ניסיון לשמר את האג'נדה הפוליטית שלו.
למרות זאת, ב-1988 נבחר לתקופת כהונה שנייה כאשר ניצח את ג'ייקוב קרשטול הדמוקרטי בפער גדול, והייתה זו הפעם האחרונה בה ניצח רפובליקני בבחירות לתפקיד המושל בדלאוור, נכון ל-2024. קאסל כיהן שתי תקופות כהונה ולקראת סוף הקדנציה השנייה שלו התפטר על מנת להתחיל את כהונתו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
בשנת 1992 היה קאסל מנוע מלהתמודד בשלישית לתפקיד המושל בשל הגבלת כהונה, ובמקום זאת התמודד לבית הנבחרים האמריקאי.
באופן אירוני, קאסל כמושל דלאוור נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של טום קרפר, וחבר בית הנבחרים קרפר נבחר בתורו לתפקיד המושל במקומו של קאסל.
במשך שנותיו בקונגרס נודע קאסל כרפובליקני מתון וליברלי במיוחד; הוא תמך בזכות להפיל ובחוקי בקרת כלי נשק, הביע נגד תיקון פדרלי האוסר על נישואים של זוגות מאותו המין והיה חבר בשורה של ארגונים רפובליקנים ליברליים כגון "ConservAmerica" ו-"Republican Majority for Choice".
העיתון הבלתי-מפלגתי "National Journal" אף העניק לו הערכה של 59% שמרן ו-41% ליברלי.
בבחירות 2010 הכריז קאסל כי יתמודד אל הסנאט של ארצות הברית, והיה נחשב למועמד המוביל הן בבחירות המקדימות והן בבחירות הכלליות.
במקביל, כריסטין או'דונל , שהתמודדה ב-2008 לסנאט מול הסנאטור והמועמד לסגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, הכריזה כי תתמודד בשנית לסנאט האמריקאי מול קאסל.
או'דונל נהנתה מתמיכה של תנועת מסיבת התה השמרנית, ותקפה את היותו של קאסל ליברלי ובן לממסד הרפובליקני המדינתי.
ההתמודדות בבחירות הכלליות בין קאסל לאו'דונל הייתה מרה ויצרית ונחשבה למאבק בין תנועת מסיבת התה לממסד הרפובליקני הוותיק.
על אף שקאסל היה המועמד המוביל לניצחון, או'דונל גברה עליו עם 53% מהקולות, ובבחירות הכלליות הפסידה למועמד הדמוקרטי כריס קונס.
בעקבות הפסדו הצורב לאו'דונל עזב קאסל את החיים הפוליטיים ופרש לגמלאות.
מייקל ליאו קיהו הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמושל ה־58 של מדינת מיזורי, מאז ינואר 2025. קודם לכן, בין השנים 2025-2018, כיהן כסגן המושל ה־48 של מיזורי תחת מייק פרסון.
קיהו היה חבר הסנאט של מיזורי בין השנים 2011–2018, ובשלוש השנים האחרונות לכהונתו שם היה מנהיג סיעת הרוב.
קיהו נולד וגדל בסנט לואיס, שם התחנך אצל אם חד-הורית.
הוא הצעיר מבין ששת אחיו.
אביו נטש את משפחתו כאשר היה בן שנה בלבד.
קיהו למד בבית הספר התיכון צ'אמינייד קולג'.
בשנת 2005 מונה קיהו למועצת הכבישים והתחבורה של מיזורי בידי מושל מיזורי מאט בלאנט.
ההתמודדות הראשונה שלו למשרה ציבורית הייתה בשנת 2010, כאשר התמודד על ייצוג מחוז הבחירה השישי בסנאט של מיזורי.
בבחירות מקדימות צמודות להחלפת הסנאטור הפורש קרל פוגל, הוא גבר על שלושת יריביו והעפיל לבחירות הכלליות בנובמבר אותה שנה, שם נבחר ללא התנגדות.
באמצע 2018 התפטר מתפקידו מושל מיזורי אריק גרייטנס והוא הוחלף בהתאם לחוק בידי סגנו מייק פרסון.
ב-18 ביוני 2018 מונה קיהו לסגן המושל החדש על ידי פרסון.
על המינוי האפיל חוסר ודאות משפטית, שכן חוק מדינתי – שאינו חוקת המדינה – קובע כי ביכולת המושל למלא את כל המשרות הפנויות "פרט למשרות סגן המושל, חברי הסנאט וחברי בית הנבחרים המדינתי, שריפים ורושמי מסמכים בעיריית סנט לואיס".
לעומת זאת, חוקת מיזורי קובעת כי "המושל ימלא את כל המשרות הפנויות בתפקידים ציבוריים אלא אם כן נקבע אחרת בחוק, ומינוייו יכהנו עד אשר ייבחרו כדין יורשיהם".
המושל פרסון הצהיר כי החוקה העניקה לו את הסמכות למנות את קיהו לסגנו.
בעקבות היותו של החוק המדינתי מעורפל וחסר שיניים, הדמוקרטים במיזורי הפסידו בעתירה שהגישו לבית משפט מחוזי פדרלי במחוז קול.
הדמוקרטים ערערו על הפסיקה והסוגיה הובאה לפתחו של בית המשפט העליון במיזורי, וב-16 באפריל 2019 אושר המינוי בידי שופטי בית המשפט העליון.
בבחירות 2020 התמודד לראשונה לכהונה מלאה כסגן מושל מיזורי מול יריבתו הדמוקרטית אליסיה קנדי.
הוא גרף 58.4% מקולות הבוחרים וניצח בבחירות.
במרץ 2021 הכריז קיהו על כוונתו להתמודד על תפקיד המושל בבחירות 2024. נכון ליולי 2024 הוא גייס קרוב ל-13 מיליון דולר אמריקאי, וקיבל תרומות משמעותיות מעסקים שהציעו הצעות לחוזי מדינה ומאיש העסקים רקס סינקפילד.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית גרף 39.4% מהקולות ונבחר למועמד מפלגתו.
בבחירות הכלליות התמודד מול מנהיגת המיעוט בבית הנבחרים של מיזורי, קריסטל קווייד, אותה ניצח עם כ-59% מקולות הבוחרים.
מייקל סטיבן קנדי הוא פוליטיקאי ורופא אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת יוטה.
קנדי, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן כחבר בית המחוקקים של יוטה טרם היבחרו לקונגרס – תחילה בבית הנבחרים המדינתי בין השנים 2013–2019 ולאחר מכן בסנאט של יוטה בשנים 2021–2025.
קנדי נולד בלנסינג, בירת מישיגן.
הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בריגהאם יאנג.
במהלך לימודיו שם יצא להפסקת לימודים בת שנתיים כדי לשרת כמיסיונר מטעם כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים.
לאחר מכן שב לארצות הברית והשלים תואר דוקטור ברפואה באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בנוסף, השלים תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים על שם ג'.
ראובן קלארק של אוניברסיטת בריגהאם יאנג – בזמן שלקח קורסים בערב וניהל מרפאה במהלך היום.
קנדי מתגורר באלפּיין (Alpine) שביוטה, ועובד כרופא משפחה בקבוצת "Premier Family Medical".
כאשר ג'ון דוגל, נציג מחוז הבחירה ה-27 בבית הנבחרים של יוטה, התמודד על תפקיד מבקר המדינה והותיר את מושבו פנוי, נבחר קנדי בידי הוועידה הרפובליקנית המקומית כאחד משני מועמדי המפלגה לקראת בחירות מקדימות שנערכו ב־26 ביוני 2012, שבהן ניצח עם 2,586 קולות (52.9%).
בבחירות הכלליות שנערכו ב־6 בנובמבר 2012 ניצח ברוב של 14,335 קולות (92.1%) את מועמד מפלגת החוקה, סקוט מורגן.
בבחירות 2014 התמודד קנדי מול מועמד המפלגה הדמוקרטית ויליאם מקגרי, וניצח עם 6,997 קולות (88.4%).
במהלך מושב בית הנבחרים המדינתי לשנת 2016 שירת קנדי בוועדת המשנה להקצאות חינוך ציבורי, בוועדת הבריאות ושירותי האנוש, ובוועדת החלוקות הפוליטיות.
ב־9 במרץ 2018 הפיץ קנדי מכתב לתושבי מחוז הבחירה ה-27 שבו הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת בבית הנבחרים של יוטה, ובמקום זאת בחר להתמודד לסנאט של ארצות הברית.
ב־22 באפריל 2018 גבר קנדי על מיט רומני בוועידת המפלגה הרפובליקנית עם 50.88% מקולות הצירים, לעומת 49.12% לרומני – מה שאפשר לשניהם להתמודד בפריימריז שהתקיימו ב־26 ביוני 2018, אך קנדי הפסיד בהם לרומני.
ב־4 בינואר 2024 הודיע קנדי על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של יוטה, יומיים לאחר שנציג המחוז המכהן ג'ון קרטיס הכריז כי יתמודד לסנאט האמריקאי במקומו של רומני.
הוא נבחר בבחירות הכלליות עם 66.4% מקולות הבוחרים, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית גלן ג'.
מרפי ג'יימס פוסטר הבן היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הדמוקרטית עד 1995, ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של לואיזיאנה בשנים 1988–1996, ולאחר מכן ועד 2004 כמושל לואיזיאנה ה-53.
מרפי ג'יימס פוסטר נולד בפרנקלין שבלואיזיאנה.
אביו, שגם שמו היה מרפי ג'יימס פוסטר, היה בעל חוות קני סוכר אזורי ובעלים של קרקעות שבהן הופקו נפט וגז טבעי, ושאביו היה מרפי פוסטר, מושל לואיזיאנה ה-31 בשנים 1892–1900 וסנאטור מטעמה בשנים 1901–1913. אימו הייתה אוליב (לבית רוברטס) פוסטר.
פוסטר התחנך בבית ספר התיכון הציבורי בפרנקלין, וב-1952 סיים לימודי בוגר במדעים בכימיה באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה בבאטון רוז'.
ב-2004, השנה בה הוא סיים את כהונתו כמושל, הוא סיים תואר במשפטים במרכז למשפטים של האוניברסיטה הדרומית.
ב-1946 הוא היה ל"צופה העיט" בצופי אמריקה וקיבל את פרס צופה העיט הנכבד.
הוא היה חבר אחוות דלתא-קאפא-אפסילון ומועדון הסטודנטים Friars.
הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת במלחמת קוריאה.
בעת כניסתו לפוליטיקה, היה פוסטר בעלים של חוות קני סוכר ושל חברת בנייה.
ב-1986 הוא רכש את אחוזת אוקלואן בפרנקלין, שקיימת מלפני מלחמת האזרחים האמריקאית.
ב-1987 נבחר פוסטר לסנאט של לואיזיאנה מטעם מחוז הבחירה ה-21, ומטעם המפלגה הדמוקרטית, לאחר שהביס מועמד דמוקרטי אחר, הסנאטור המכהן אנתוני גאוריסקו הבן, ביחס קולות של 64 מול 36 אחוזים.
ב-1991 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה בסנאט לאחר שהביס את המועמד העצמאי אדי אלברס ביחס קולות של 85 מול 15 אחוזים.
פוסטר נכנס למרוץ למשרת מושל לואיזיאנה ב-1995 כמועמד זוטר שרוב הפרשנים המקומיים התעלמו ממנו.
בספטמבר אותה שנה הוא הודיע שהוא יתמודד לתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית.
הרפובליקנים לא התלכדו מאחוריו, והכרזתו על מעבר המפלגה הקפיצה את הנתון החד-ספרתי שלו בסקרים לנתונים של מתמודד רציני.
פוסטר רכב על גל של אי-שביעות רצון כללית מההיבטים הבלתי מתקבלים של ההימורים בקזינו שעברו תהליך לגליזציה בתקופת כהונתו של המושל היוצא אדווין אדוארדס.
פוסטר יצא בתקיפות נגד ההימורים והתחייב לנהל את לואיזיאנה "כמו בית עסק".
המצע השמרני שלו כלל מתקפות על ניצול לרעה של שירותי הרווחה, פיקוח על נשק, העדפה מתקנת, מכסות גזעיות, ושחיתות פוליטית.
פוסטר זכה לתמיכתו של בעל הטור והמועמד הרפובליקני לשעבר לנשיאות פט ביוקנן.
בסיבוב השני בבחירות הוא התמודד מול חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של לואיזיאנה, קליאו פילדס, פוליטיקאי אפרו אמריקאי בולט.
למקום השלישי הגיעה מרי לנדרו, שלימים נבחרה לסנאט של ארצות הברית ושהחמיצה את ההעפלה לסיבוב השני ב-8,983 קולות (0.6 אחוזים מכלל הקולות).
המושל לשעבר באדי רומר ניסה לשוב לכס המושל, והגיע למקום הרביעי.
קבלתו של פוסטר כרפובליקני והמצע השמרני שלו ערערו את סיכוייו של רומר, שגם הוא היה דמוקרט שעבר לשורות הרפובליקנים.
במה שהזכיר את טקס ההשבעה של סבו כמעט מאה שנים קודם לכן, הושבע פוסטר כמושל לואיזיאנה ה-53 ב-8 בינואר 1996 בבניין קפיטול מדינת לואיזיאנה הישן .
כמי שתמיד מיעט בדיבור, העיר פוסטר קצרות על הממד ההיסטורי של האירוע, והצהיר הצהרה לבבית כלפי המושל היוצא אדוארדס שסיים תקופת כהונה רביעית, ונכח במעמד.
פוסטר הביס שני מועמדים אפרו-אמריקאים במערכות הבחירות בהן התמודד לתפקיד המושל - קליאו פילדס ב-1995, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ויליאם ג'פרסון בבחירות של 1999, אותו הוא הביס לאחר שגרף 64 אחוזים מהקולות וכך נמנע מסיבוב שני.
טקס השבעתו השני התקיים ב-10 בינואר 2000.
פוסטר נתפס באופן נרחב כמי שתמך בעסקים במידה רבה יותר מאשר מושלים קודמים.
הוא השאיר בתפקידו את המזכיר לפיתוח כלכלי, המחוקק לשעבר קווין פ.
הוא שם קץ להעדפה המתקנת במדינה והשעה תוכניות, מהלך שזיכה אותו בתמיכה מצד הקהילה העסקית, אך גרמה לו לספוג מחאות מצד קבוצות לזכויות האזרח.
הוא גם הפסיק תהליכי רפורמה במערכת המשפט, ושם קץ לנוהג שעל פיו עורכי דין יכלו לתבוע עסקים לפיצויים עונשיים.
לפוסטר היו יחסים קרובים עם קבוצות השדלנות העסקית "אגודת העסקים והתעשייה של לואיזיאנה" (LABI) במשך רוב תקופת כהונתו כמושל, אם כי ב-2000 הייתה תקופה קצרה של מתחים ביניהם בנוגע לניסיונו של של פוסטר להעלות את מס העסקים במאמץ להבטיח את המימון לחינוך הגבוה.
בסיום תקופת כהונתו השנייה, ספג פוסטר ביקורת על אי-רצונו לקיים מסעות עסקים כדי למשוך עסקים ומשרות ללואיזיאנה, ועל שלימד במשרה חלקית שיעורים בבית ספר למשפטים בעת שעדיין כיהן כמושל.
הוא מינה את בובי ג'ינדאל בן ה-24, שבהמשך כיהן גם הוא שתי תקופות כהונה כמושל, כראש מחלקת הבריאות ובתי החולים של לואיזיאנה.
פוסטר פעל לארגון מחדש של מערכת הקולג'ים הקהילתיים על ידי הקמת מערכת הקולג'ים הקהילתיים והטכניים של לואיזיאנה, והרחיב את תוכנית ההזדמנויות לסטודנטים .
פוסטר הנהיג מבחני חובה סטנדרטיים להשגת ציונים גבוהים יותר, במהלך שתואר על ידי ממשלו כמאמץ להפוך את בתי הספר הציבוריים לאחראיים יותר.
הוא שם בסדר עדיפות את העלאת שכר המורים, ובנקודת זמן מסוימת התחייב לא לפדות את משכורתו עד ששכר המורים יגיע לממוצע במדינות הדרום.
אף על פי שבמערכת הבחירות התמודד פוסטר על מצע של התנגדות להימורים, בעת כהונתו הוא תמך בשתיקה בענף ההימורים.
תמיכתו בהצעת החוק לחילוץ קזינו הרהה בניו אורלינס סייעה למעבר החוק.
בנובמבר 1996 ביקש חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית מפוסטר למנות סוכנות שתוביל את תיאום השתתפות לואיזיאנה במיזם אגן אצ'פליה .
פוסטר בחר במחלקה למשאבי הטבע כסוכנות המובילה.
בדצמבר אותה שנה הוקמה הוועדה המייעצת לאגן אצ'פליה, מונו לה חברים, והתכנון הסתיים בתוכנית הראשית לאגן אצ'פליה, כפי שאושר על ידי הקונגרס של ארצות הברית.
תוצאה של תוכנית זו הייתה יצירתו של אזור ניהול חיות הבר המורכב שרברן בשותפות של שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, מחלקת חיות בר והדגה של לואיזיאנה, וחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית.
האזור כולל 44,000 אקרים (180 קמ"ר) ומנוהל על ידי מחלקת חיות הבר והדגה של לואיזיאנה.
במסע הבחירות שלו ב-1995 שילם פוסטר יותר מ-150,000 דולר עבור רשימת הדיוור של התומכים של איש הקו קלוקס קלאן לשעבר דייוויד דיוק.
לאחר שלא דיווח על הרכישה כהוצאת בחירות, היה פוסטר למושל לואיזיאנה הראשון שהודה באשמת ההפרת חוקי האתיקה של המדינה ונקנס על כך.
פוסטר טען שהוא לא היה צריך לדווח על ההוצאה, שכן הוא שילם לדיוק מכספו האישי ולא הפיק תועלת מהרשימה במסע הבחירות שלו.
במערכת בחירות זו תמך דיוק בפוסטר.
לאחר תום כהונתו כמושל חי פוסטר עם רעייתו, אליס קוסנר פוסטר, בתם של יוברט ווירה סורלס קוסנר, שלה היה נשוי במשך 40 שנה, באחוזת המשפחה ליד פרנקלין.
ב-2003 הוכנס פוסטר להיכל התהילה והמוזיאון הפוליטי של לואיזיאנה .
ב-28 בספטמבר 2020 דווח שפוסטר הוכנס לאשפוז בהוספיס בפרנקלין.
פחות משבוע לאחר מכן, ב-4 באוקטובר 2020, הלך מייק פוסטר לעולמו, בגיל 90. הוא נטמן בבית הקברות של העיר.
מייקל דייוויד "מייק" פייסט הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס גראמי ומועמד לפרס טוני ולפרס באפט"א, המוכר בזכות תפקידיו בסרטים "מתחרים" ו"סיפור הפרברים" ובמחזמר מברודוויי "אוון הנסן היקר".
פייסט נולד וגדל בגהאנה, אוהיו.
הוא אומץ בלידתו על ידי הוריו, ג'וליה ומארק פייסט.
הוא החל ללמוד ריקוד ומשחק בגיל צעיר, ובגיל 17 עבר לניו יורק כדי להגשים את חלומו להיות שחקן, שם למד באקדמיה האמריקאית למוזיקה ולדרמה (AMDA).
פריצתו הגדולה בתיאטרון הייתה בשנת 2015, כשלוהק לתפקיד קונור מרפי במחזמר "אוון הנסן היקר".
על תפקידו זה היה מועמד לפרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גראמי.
בשנת 2021 זכה להכרה עולמית בקולנוע כשגילם את ריף, מנהיג כנופיית ה"ג'טס", בעיבוד של סטיבן ספילברג ל"סיפור הפרברים".
בשנת 2024 כיכב בתפקיד הראשי כארט דונלדסון בסרט "מתחרים" לצד זנדאיה.
סיפור הפרברים (2021) – בתפקיד ריף.
מועדון הרוכבים (2023) – בתפקיד דני ליוון.
מתחרים (2024) – בתפקיד ארט דונלדסון.
מייקופ (רוסית: Майко́п, צ'רקסית: Мыекъуапэ, בתרגום: "עמק התפוחים") היא עיר ברוסיה בצפון הרי קווקז, בירת רפובליקת אדיגיה (רוסית: Адыгея).
נמצאת על גדתו הימנית של הנהר 'בליה', יובלו של הנהר קובאן.
האזור שהעיר נמצאת נכבש על ידי הרוסים במלחמת קווקז, שהתקיימה בין 1817 ל-1864. העיר נוסדה ב-25 במאי 1857 כמאחז צבאי רוסי.
החל משנת 1890 ליד העיר נתגלו על ידי פרופסור וסלובסקי מאוניברסיטת סנקט פטרבורג אתרי קבורה מתקופת הברונזה, הנקראים בשם תרבות מייקופ.
ב-1909 על ידי פרופסור איוון גובקין באזור התגלו מכרות נפט, והעיר התחילה להתפתח כמרכז לתעשייה זו.
ב-27 ביולי 1922 העיר נהפכה לחלק מהחבל הצ'רקסי (האדיגי) האוטונומי עם קרסנודר הבירה.
מייקופ הייתה כבושה בידי הנאצים מ-9 באוגוסט 1942 עד ל-29 בינואר 1943. ב-1990 החליטה המועצה העליונה של החבל האוטונומי, בהסכמה עם שלטונות רוסיה, להפוך את הישות לרפובליקה ולהיפרד ממחוז קרסנודר, ומייקופ הייתה לבירת רפובליקת אדיגיה.
מייקל (מייק) קנג'י שינודה הוא ראפר, גיטריסט, פסנתרן, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
הוא חבר מייסד בלהקת לינקין פארק ומאוחר יותר הקים גם את פרויקט הצד פורט מינור, שהוציא אלבום אחד.
הוא גם מצייר ומעצב יצירות אמנות.
שינודה נולד וגדל בעיר אגורה, הקרובה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
אביו, מהגר ממוצא יפני, אימו ממוצא הונגרי – רוסי ובעלת קשר משפחתי רחוק עם המלחין צ'ייקובסקי.
יש לו אח צעיר בשם ג'ייסון (שנולד ב-1979).
הוא נישא לאנה במאי 2003, יש להם שלושה ילדים יחד.
הוא למד בבית ספר לעיצוב בפסדינה ולאחר מכן עבד כמעצב גרפי.
כשהיה בכיתה ז', פגש שינודה את בראד דלסון (לימים גיטריסט להקת לינקין פארק).
בסוף התיכון הקימו השניים יחד עם חבר נוסף, רוב בורדון, את להקת Xero אשר התפתחה מאוחר יותר ללהקת "לינקין פארק".
מייק הוא מנחה ההופעה, זמר-ראפר ומפיק-שותף.
יחד עם הדי ג'יי ג'ו האן הוא עיצב את העטיפות לכל הדיסקים של לינקין פארק.
בדומה לגיטריסט הלהקה בראד דלסון, מנגן שינודה על גיטרת פול ריד סמית מדגם CE22, ובקליפ One Step Closer ניגן על גיטרת איבנז מדגם RG120.
ב-2005 שינודה הקים את פרויקט ההיפ הופ "פורט מינור" שהוציא כמה להיטים וזכה להצלחה רבה.
שנה לאחר מכן, שינודה הוציא לאור את תערוכת העבודות שלו הנקראה Diamonds Spades Hearts & Clubs.
ב-2008 הוציא שינודה את תערוכת העבודות השנייה שלו הנקראה (Glorious Excess (BORN.
ב-2009 קיבל שינודה תואר ד"ר לשם כבוד מהמכללה למרכז אמנות העיצוב.
ב-2010 קיבל שינודה פרס איש חזון.
בשנת 2011 הוא היה בצוות שכתב מוזיקה לסרט "הפשיטה".
במשך עשר שנים לקח שינודה שיעורי פסנתר קלאסי, ולאחר מכן עבר לנגן סגנונות שונים כגון היפ-הופ וג'אז כיוון שעייף מהסגנון הקלאסי.
חבריו ללהקה נוהגים לקרוא לו "הדבק" משום שהכל מוחזק אצלו ביחד, ישנם כינויים נוספים אבל הם אינם ברורים, כמו: Spike Minoda, Cobra Holda.
מייקינס (Mykines) הוא המערבי מבין 18 איי פארו.
באי נמצא יישוב אחד הקרוי על שם האי.
באי שני הרים: קנוקור (560 מטר) וארנאפיאל (350 מטר).
האי מקושר בגשר להולכי רגל לאי מייקינסהולמור המצוי דרומית לאי מייקינס, מעברו של מצר ים שרוחבו 35 מטרים.
משערים שמקורו של שם האי בשפה קדם-נורדית, וככל הנראה השם מקורו בקלטית: "מוק איניס" שפירושו "אי החזירים", או מגאלית סקוטית "מוק מהארה" שפירושו לווייתנים.
שרון אוזן (נולד ב-26 בנובמבר 1971), המוכר בשם הבמה שלו מייק שרון, הוא זמר ישראלי.
שרון הוא בן להורים יוצאי תוניס.
שם הבמה שלו, מייק שרון, הוא מחווה לזמר מייק ברנט.
בגיל 17, החל להופיע באירועים ובמועדונים, ובהמשך הקליט אלבום שנקרא "OK לאהבה".
האלבום כלל חידושים לשיריו של מייק ברנט, אנריקו מסיאס, גבי שושן, שימי תבורי וניסים סרוסי.
בהמשך, הוציא למכירה אלבום נוסף, שכלל את להיטי שנות ה-70 בשפה הצרפתית.
כמו כן שיתף פעולה בדואטים עם שימי תבורי ועם צביקה פיק.
השיר שאותו שר עם פיק, נכלל באלבומו "הלילה".
בנובמבר 2006 הקליט את הדיסק "מייק שרון - ההופעה", שהיה שונה בסגנונו לעומת הקודמים.
הדיסק זכה להצלחה ובמשך ארבעה חודשים לאחר יציאתו נמכרו 10,000 עותקים שלו.
בשנת 2011 החל שרון את המופע נשיקה צרפתית הופעת מחווה ללהיטים הגדולים של צרפת במועדון הזאפה ובפסטיבל צרפת שהתקיים בשנת 2013 בים המלח.
במרץ 2019 שחרר את השיר "רוצה" מייק חושף כי השיר החדש מדבר על ההתעללות הקשה שעבר בילדותו ועל הפוסט טראומה שמלווה אותו מאז.
בחודש מרץ 2021 שחרר מייק שרון את "חריף מתוק" - מחרוזת שירים ישראלים בניחוח ים תיכוני יחד עם הזמר ליאור פרחי.
הקליפ של המחרוזת הפך ללהיט רשת והמחרוזת זכתה למאות אלפי צפיות ברשתות החברתיות ולהצלחה בתחנות הרדיו.
בעקבות ההצלחה הקים מייק את המופע "חריף מתוק" בו הוא מארח את ליאור פרחי.
באפריל 2021, לקראת יום הזיכרון פרסם מייק שרון את השיר "געגועים לאבא", שנכתב לזכר אביו שנפטר שנה קודם.
רועי ברקן, בנו של השחקן יהודה בארקן, שנפטר אף הוא באותה השנה האזין לשיר ומאוד התחבר אליו לקח חלק פעיל והשתתף בצילומי הקליפ כמחווה לאביו המנוח.
כך נוצרה שותפות גורל בין מייק שרון ורועי בארקן, והקליפ זכה למעל למיליון צפיות ביוטיוב.
מייקל ג'יימס ואיי לי הוא נגן בס אמריקאי.
הוא מנגן בלהקת הרוק האמריקנית מיי כמיקל רומנס, והוא אחיו הצעיר של סולן הלהקה ג'רארד ויי.
ויי נולד וגדל בניוארק שבניו ג'רזי.
אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא איטלקי.
מייקי הוא אחיו של ג'רארד ויי, סולן הלהקה, והוא זה שהציע את שם הלהקה מתוך הספר "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance", שנכתב בידי ארוין וולש.
בחודשים הראשונים כשהלהקה החלה להופיע נהג ויי להשתכר לפני כל הופעה "כדי לטשטש את פחד הבמה".
ויי התחתן עם אליסיה סימונס ב-7 במרץ 2007. סימונס היא מורה לגיטרה, ניגנה ב-2005 תקופה קצרה בלהקת From First to Last.
ב-2014 התחיל לצאת עם חברתו הנוכחית קריסטין קולבי.
בשנת 2015 הוא שיתף פעולה עם Waterparks באלבום החדש של הלהקה.
מייקל אברקרומבי היה חוקר ביולוגיה בריטי שעסק בביולוגיה של התא ובאמבריולוגיה.
מייקל אברקרומבי נולד בשנת 1912 במחוז גלוסטרשייר שבדרום מערב אנגליה.
בנו השלישי של המשורר האנגלי לסלס אברקרומבי.
בשנת 1931 החל ללמוד זואולוגיה באוניברסיטת אוקספורד.
שם עשה את התואר הראשון שלו.
את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 1947 החל ללמד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
ניהל מעבדות מחקר באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1970 ועד מותו.
חקר בעיקר את התפתחות הסרטן בגופן של בעלי חיים.
מת בביתו שבקיימברידג' בשנת 1979.
מייק דיאמונד רזניק היה סופר יהודי-אמריקאי, שכתב בעיקר ספרי וסיפורי מדע בדיוני.
זכה בחמישה פרסי הוגו ופרס נבולה אחד.
כמו כן היה עורך האתר "היקום של ג'ים בין".
נולד בשיקגו ונפטר ב-9 בינואר 2020.
רבים מסיפוריו עסקו בנושאים או בדמויות יהודיות.
Approaching Sixty, סיפור שנכתב ביחד עם בארי מלצברג והופיע כחלק מהספר "Kabbalah: The Book of Wisdom", שבעריכת ג'ק דן (Jack Dann) ואד קריימר (Ed Kramer)
The Branch, שיצא לאור בהוצאת סיגנט (Signet) ב-1984
The Gefilte Fish Girl, שיצא לאור בגיליון אפריל 1997 של המגזין F&SF
The Kemosabee, שהופיע ב-1994 באנתולוגיה Tales from the Great Turtle, שבעריכת פייר אנתוני וריצ'רד גיליאם
The Shiksa, שנכתב ביחד עם לורנס שימל כחלק מהאנתולוגיה Ancient Enchantresses שבעריכת קתלין מסי - פרץ' שיצאה לאור ב-1995 בהוצאת DAW
Before the Beginning, שנכתב בשיתוף עם הארי טרטלדוב כחלק מהאנתולוגיה FutureShocks שנערכה על ידי לו אנדרס ויצאה לאור בהוצאת Roc, בשנת 2006
כמו כן, יצירות שלו פורסמו בעברית, באתרי האינטרנט השונים ובכתבי עת העוסקים בסיפורים קצרים.
כמו כן, פורסמה בעברית אנתולוגיה בעריכתו, "לוחמים חלופיים".
מייקל היא הצגה ישראלית שנכתבה ומבוצעת על ידי "אנסמבל מייקל".
היא הועלתה לראשונה בשנת 2007 כעבודת הסיום של אבי דנגור בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
ההצגה, המוגדרת על ידי יוצריה "קומדיה טראגית לחמישה משתתפים ומזרן", נולדה בתהליך ממושך של אימפרוביזציות וניסיונות תיאטרליים.
עלילת ההצגה מתארת את טקס הזיכרון השנתי שעורכת משפחת ברוש לבנם מייקל.
במהלך הטקס מנסים בני המשפחה, דובי, רבקה ויסמין ברוש, יחד עם המלווה המוזיקלי פלג ושאר אורחי הטקס, לקיים אירוע מכובד שיציג את המשפחה באור תקני ונורמטיבי.
אלא שבמהלך הערב מאמצי ההדחקה נכשלים והטקס מאבד שליטה.
"אנסמבל מייקל" כולל את הבמאי איתי ויזר, השחקנים היוצרים אבי דנגור, הילה גולדנברג, מיטל רז, נטליה פאוסט ונדב הולנדר, המפיקה יעל בר און והתאורנית קרן דמבינסקי.
המוזיקה המקורית נכתבה על ידי נדב הולנדר.
בתהליך העבודה השתתפו גם נועה מלמד ועדילי ליברמן.
בשנת 2012 הצטרף הקומיקאי והשחקן אסי כהן לאנסמבל ומאז התארחו בהצגותיו אמנים נוספים כגון ליאת הר לב, תום יער, מוני מושונוב ועלמה זק.
בנוסף לפרס ראש עיריית ירושלים, זכתה ההצגה בתמיכת מפעל הפיס לשנת 2009 ובשלושה פרסי "קיפוד הזהב" בקטגוריות הצגת השנה, במאי השנה ומבצע השנה.
ההצגה הוצגה בהצלחה בביאנלה לאמנות בהרצליה ובפסטיבל א-ז'אנר בתל אביב.
בחודש מאי 2009 הצטרפה לרפרטואר ההצגות של תיאטרון תמונע, ובמאי 2010 זכתה בשלושה פרסים בטקס פרסי הפרינג' הישראלי קיפוד הזהב, ביניהם פרס ההצגה הטובה ביותר לשנת 2009.
ב-2018 ההצגה עובדה לסדרת הטלוויזיה "מייקל" שעלתה ב-8 בספטמבר 2018 בערוץ yes Comedy.
ב-2021 עלתה העונה השנייה של הסדרה.
בנוסף, במקביל לחייהן על הבמה, מנהלות הדמויות שגרה עצמאית חוץ-תיאטרלית.
כך למשל, נוהגים חברי האנסמבל להסתובב ברחובות תל אביב כבני משפחת ברוש.
בנוסף, מנהלת המשפחה דף פייסבוק פעיל, ומעלה אליו סרטונים הומוריסטיים מההווי המשפחתי.
ההצגה המשיכה לרוץ מפעם לפעם בתיאטרון צוותא, עד אשר הוחלט להורידה מהבמה בקיץ 2021.
בסוף שנת 2022 עלה הפודקאסט "על הדבש ועל העוקץ" בהגשת דנגור וגולדנברג בדמויותיהם של דובי ורבקה, במחלקת הפודקאסטים של רדיו תל אביב.
21 פרקים של הפודקאסט עלו עד חודש מרץ 2024.
בשנת 2024 כיכב הקאסט בתור משפחת ברוש בתוכנית "סיפורים מהכורסה" בכאן 11. בהמשך אותה שנה נודע כי ההצגה צפויה לשוב לבמת צוותא ל-3 מופעים תחת השם "מייקל - אזכרת חורף" בתחילת פברואר 2025.
מייקה לינקולן ריצ'רדס הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
ריצ'רדס שיחק במגוון עמדות בחוליית ההגנה, אך תפקידו העיקרי היה מגן ימני.
את רוב הקריירה שלו העביר במנצ'סטר סיטי, בה ערך 179 הופעות ליגה וכבש 7 שערים.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לפיורנטינה מהסרייה א' לעונה אחת.
ב-17 ביוני 2015 עזב את סיטי לאחר 14 שנה וחתם באסטון וילה לארבע שנים.
ב-2019 הודיע על פרישה מכדורגל, בגיל 31 בלבד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה בנובמבר 2006, ובכך הפך למגן הצעיר ביותר המזומן לסגל הנבחרת.
ב-2012 נבחר על ידי מאמן נבחרת בריטניה סטיוארט פירס להשתתף באולימפיאדת לונדון כאחד משלושת השחקנים מעל גיל 23 המותרים לכל נבחרת.
ב-2020 החל ריצ'רדס לשמש כפרשן בתוכניות הספורט של הערוצים Sky Sports ו-BBC Sport המשודרות בבריטניה וב-CBS Sports המשודרת בארצות הברית ומכסה את משחקי ליגת האלופות.
הוא ידוע בשל סגנונו וצחוקו הפרוע.
מייקל אארטס (בהולנדית: Maikel Aerts; נולד ב-26 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר הולנדי.
הקריירה המקצועית של אארטס החלה בשנת 1994 בהולנד, שם שיחק בשתי הליגות הבכירות במשך שש עשרה שנים.
אארטס שיחק בדן בוש, בירשחוט, רוזנדל, פיינורד רוטרדם ובווילם II.
לקראת עונת 2010/11 עזב אארטס את הולנד וחתם על חוזה לשנתיים בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה.
אארטס החליף את שוער הקבוצה ירוסלב דרובני שעבר להמבורג עם ירידת הרטה ברלין לליגה השנייה.
אארטס הוא אחיינו של אמן הלחימה פטר אארטס.
מייק רוסמן הוא יהודי אמריקאי, לשעבר מתאגרף מקצועי ואלוף העולם במשקל קל כבד.
מייק רוסמן נולד בעיירה טרנסוויל בניו ג'רזי כבנם של אמריקאי ממוצא איטלקי ואם יהודייה.
לאחר שהתחיל להתאגרף בגיל 14 החליט אביו להחליף את שם בנו ממיכאל אלברט דה פיאנו (Michael Albert DePiano) לשם מייק רוסמן (רוסמן היה שם משפחת אימו), כדי להדגיש את יהדותו לצרכים מסחריים.
לשם הדגשת יהדותו מייק רוסמן נושא קעקוע של מגן דוד על זרועו ועל המכנסים שלו רקום מגן דוד.
רוסמן הצטיין באגרוף החובבני וצוין כ"מתאגרף השנה" בשנת 1977, כשבמאזנו היו 20 ניצחונות מתוך 23 קרבות.
הוא עבר לאגרוף המקצועני ובשנת 1978 זכה באליפות העולם במשקל קל-כבד לאחר שניצח את המתאגרף הארגנטיני ויקטור גאלינדז.
בתקופה זו היה משקלו 85 קילוגרמים וגובהו 186 סנטימטרים.
ב-1979 בקרב גומלין, ניצח גאלינדז וזכה בחזרה בתוארו.
הקריירה המקצוענית של רוסמן הסתיימה בשנת 1983 עם מאזן של 44 ניצחונות, 7 הפסדים ו-3 קרבות שהסתיימו ללא הכרעה.
מייקל (באנגלית/סקוטית: Michael, נודעה גם בכינוי Great Michael) הייתה אוניית מלחמה מסוג קאראק של הצי המלכותי הסקוטי בראשית המאה ה-16. היא הייתה האונייה הגדולה ביותר שנבנתה על ידי ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, כחלק מתוכניתו להקמת צי מלחמתי חזק.
האונייה נבנתה במספנה החדשה בניוהייבן שבאדינבורו.
הבנייה החלה ב-1507 בפיקוחו של קפטן אנדרו ווּד מלארגו ובונה האוניות ומנהל המספנה ז'ק טרל (Jacques Terrell).
רוברט לינדזי מפִּיטסקוֹטי (1580–1532), מחבר הכרוניקה הראשונה של סקוטלנד, כותב כי לצורך בנייתה "נכרתו כל יערות פייף, לבד מיער פוקלנד, וזאת בנוסף לעצים הרבים שהובאו מנורווגיה." מספרי החשבונות אנו למדים כי העצים נרכשו מחלקים אחרים של סקוטלנד וגם מצרפת ומארצות הים הבלטי.
"מייקל" הושקה ב-12 באוקטובר 1511 והתקנתה לשיט הסתיימה ב-18 בפברואר 1512. בעת השקתה נחשבה לאונייה הגדולה בעולם.
הנרי השמיני, מלך אנגליה, הורה בתגובה לבנות אונייה גדולה כמוה, את "אנרי גראס א-דייה" בת 1000 הטונות, שהושקה ב-1512 לערך ונודעה גם בשם "גרייט הֶרי" (Great Harry).
השתיים היו "האוניות הגדולות" (Great Ship) הראשונות, שבישרו את אוניות הקו של המאה ה-17.
האונייה נקראה על שמו של המלאך מיכאל , שר צבא השמיים, ונבנתה כדי להגשים את תוכניתו (הלא ריאלית) של המלך לצאת למסע צלב לכיבוש ארץ הקודש מידי העות'מאנים.
ג'יימס ה-4 ומרגרט טיודור, מלכת סקוטלנד, ביקרו באונייה ב-3 באוגוסט 1512. בנובמבר 1512 הטילו האוניות "מייקל" ו"מרגרט" עוגן בחופי טירת בלֶקנֶס.
המלך ג'יימס ה-4 עלה לאונייה "מייקל" ביום חג סנט אנדרוז לפגישה עם השגריר הצרפתי שארל דה טוק, סניור דה לה מוֹט.
בפגישה אושרר חוזה הברית בין סקוטלנד וצרפת (Auld Alliance) .
על פי חוזה הברית התחייבה סקוטלנד לשלוח את צבאה לעזרת לואי השנים עשר, מלך צרפת, במלחמתו נגד אנגליה .