tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, הבטן עדיין לא גדולה מדי ולכן לא מפריעה לפעילות המינית.
לרוב קיימת ירידה בתדירות הפעילות המינית ובתשוקה ביחס לתקופה שקדמה להריון וגם ביחס לשליש הראשון והשני.
הנרתיק יבש יותר, רמת הדאגה לעובר עולה וקיימים יותר כאבים וקשיים.
האישה סובלת יותר מכבדות, עייפות, קוצר נשימה, בצקות, התכווצויות ותשישות גופנית כללית.
הבטן גדלה והדבר גורם לחלק מהנשים לפגיעה בדימוי העצמי.
בנוסף הפעילות המינית הופכת לקשה יותר מבחינה טכנית וצריך למצוא דרכים חדשות לקיום יחסי המין כי יש הגבלה בתנוחות.
יש הסבורים כי קיום יחסי מין בשלב זה של ההיריון יכול לזרז לידה כיוון שנוזל הזרע מכיל פרוסגלנדין, הורמון הגורם להתכווצויות של הרחם.
בנוסף לכך אורגזמה גם היא יכולה לגרום להתכווצויות של הרחם עם זאת במחקר שנערך נמצא כי יחסי המין אינם מזרזים לידה כיוון שריכוז הפרוסגלנדין בזרע שמגיע לנרתיק נמוך וההתכווצויות מהאורגזמה חלשות יחסית
תנוחות מומלצות לקיום יחסי מין בהריון
כל התנוחות מתאימות בתנאי שהן נוחות ואין תחושת לחץ או כאב.
כאשר הבטן גדלה שכיבה על הגב אינה נוחה וחדירה עמוקה מכאיבה.
קיימות מספר תנוחות אפשריות אחרות:
תנוחת כפיות –כאשר הגבר מאחורי האישה.
הבטן לא מפריעה, החדירה לא עמוקה ולא מכאיבה.
האישה מעל הגבר –כאשר הגבר שוכב על המיטה או יושב על כיסא.
אין לחץ על הבטן, והאישה יכולה לשלוט במהירות ובעוצמה.
חדירה מאחור –כאשר האישה עומדת עמידת 6 על המיטה, ובן זוגה חודר לנרתיק מאחור.
בקצה המיטה – האישה שוכבת בקצה המיטה כשהגבר עומד מולה.
התנוחה דומה לתנוחה המסיונרית, אך לא מונח משקל על ביטנה של האישה.
התנוחה המסיונרית עם כרית – הנחת כרית מתחת לישבן האישה על מנת להגביהה וליצור שיפוע.
חשוב שבן הזוג יתמוך במשקל גופו ולא יניח את כל משקלו על בטן האישה.
תנוחת 69- תנוחת מין אוראלי כשבני הזוג הפוכים זה לזה.
עם זאת יש להיזהר מנשיפת אוויר לתוך הנרתיק עקב חשש מגרימת תסחיף, מפני שכלי הדם באגן מורחבים במהלך ההיריון ועל כן הנשיפה עלולה לגרום לפציעה ואפילו למוות.
בנוסף אם לבן הזוג יש הרפס בשפתיים מין אוראלי אינו מומלץ כיוון שהוא עלול להדביק את האישה ולגרום להופעת הרפס פעיל בנרתיק.
מין אנאלי פחות מומלץ בהריון כיוון שהוא עלול לגרום לפיזור חיידקים מהרקטום לנרתיק.
בנוסף לכך הוא עלול להיות לא נעים אם האישה סובלת מטחורים, דבר השכיח יותר במהלך הריון.
ישנם מספר מצבים בהם קיום יחסי מין עלול לסכן את העובר:
דימום לדני (נרתיקי), דימום מוגבר או היסטוריה של דימומים
דליפת מי שפיר/ פקיעת קרומי השפיר (ירידת מים)
צירים מוקדמים או התכווצויות מוקדמות
מחיקת/פתיחת צוואר הרחם/ צוואר רחם חלש ומתקצר
היסטוריה של הפלות מרובות/ לידות מוקדמות/ ירידת מים/ דלקת קרומים
זיהום בתעלת הלדן/ בצוואר הרחם/ דלקת בדרכי השתן/ כוריו-אמניאוניטיס
במקרים אלו מומלץ להיוועץ ברופא לפני קיום יחסי המין וייתכן כי ההמלצה תהיה להימנע מקיום יחסי המין
מצבים בהם יש להיוועץ עם רופא לאחר קיום יחסי מין
מיניות בגיל השלישי הוא תחום העוסק בחשק מיני, בפעילות מינית ובאינטימיות בגיל השלישי.
ארגון הבריאות העולמי (WHO) מגדיר אנשים כבני 65 ומעלה כזקנים.
בגיל זה חלים שינויים גופניים וחברתיים כגון: פרישה לפנסיה, אובדן בן/בת זוג והרחבה של הפנאי.
בכל הנוגע למיניות של הגיל השלישי, ישנה הנחה חברתית רווחת לפיה קיימת ירידה משמעותית בתדירות הפעילות המינית בקבוצת גיל זו.
לירידה בפעילות מינית יש סיבות הקשורות לבריאות פיזית, בריאות נפשית, סטטוס משפחתי וכן לתפיסות שונות בנוגע לנושא, הן מצד האדם והן מצד הסובבים אותו.
מיניות בהקשר זה אינה רק פעילות מינית, כי אם גם הרצון לקרבה ואינטימיות.
מיניות היא הדרך בה בני אדם חווים ומביעים עצמם באופן מיני.
תחום זה כולל תחושות והתנהגויות חברתיות, רגשיות, פיזיות, רוחניות, ארוטיות וביולוגיות.
ההיבטים הביולוגיים והפיזיים של המיניות עוסקים בעיקר בפונקציות הרבייה האנושיות, ובכללן מחזור התגובה המינית של האדם.
היבטים פיזיים ורגשיים של המיניות כוללים קשרים בין אנשים המתבטאים ברגשות עמוקים או בגילויים פיזיים של אהבה, אמון ואכפתיות.
היבטים חברתיים עוסקים בהשפעות החברה האנושית על המיניות של האדם, והיבטים רוחניים מתייחסים לקשר הרוחני של האדם עם אחרים.
בנוסף, מיניות משפיעה ומושפעת על היבטים תרבותיים, פוליטיים, משפטיים, פילוסופיים, מוסריים, אתיים ודתיים בחיים.
מבחינה פיזיולוגית, הזקנה עשויה לפגוע בפעילות המינית של האדם המבוגר בשני מישורים: הראשון, תהליכים המתרחשים בזקנה הקשורים לתפקוד המיני, כגון היכולת להגעה לזקפה במקרה של גברים או אטרופיה נרתיקית במקרה של נשים, וכן שכיחות של מחלות, שנפוצות יותר ככל שעולה הגיל, ומשליכות הן על החשק המיני והן על התפקוד המיני.
למשל, במחקר שנערך בנושא כמעט 100% מהמשתתפים הסכימו כי לוקח להם הרבה יותר זמן להגיע לעוררות מינית בהשוואה לעבר.
בנוסף, אנשים מבוגרים סובלים מבריאות טובה פחות.
על פי מחקרים, יש קשר בין דיווח עצמי על בריאות כללית ירודה לבין דיווח על ירידה בפעילות המינית.
בגברים, משתתפים שהיו חולים במחלה כלשהי דיווחו על איכות זקפה נמוכה יותר ביחס לנבדקים הבריאים, וכן דיווחו על ירידה באיכות האורגזמה.
עם זאת, למרות שבעיות בתפקוד המיני שכיחות בגיל הזה, נושא זה נידון לעיתים רחוקות עם המטופלים על ידי הרופאים.
הזנחה של נושא זה עשויה לגרום לדיכאון ולנסיגה חברתית ובנוסף, מטופלים עשויים להימנע מלקחת תרופות חיוניות עקב תופעות לוואי הקשורות בבעיות התפקוד המיני.
במחקר שבדק בעיות בתפקוד המיני בקרב גברים ונשים בגיל השלישי הפעילים מינית, כמעט חצי מהמשתתפים דיווחו על בעיה כלשהי בתפקוד המיני ואחד משלושה דיווח על לפחות שתי בעיות.
בקרב גברים, הבעיות השכיחות היו היכולת להגיע לזקפה ולשמר אותה, ירידה בחשק המיני, שפיכה מהירה, חרדה בביצוע וחוסר יכולת להגיע לאורגזמה.
בקרב נשים הבעיה השכיחה ביותר הייתה ירידה בחשק המיני, יובש בנרתיק, חוסר יכולת להגיע לאורגזמה, חוסר הנאה ממין וכאב.
ככל שעולה הגיל, סובלים קשישים ממחלות רבות ושונות שעשויות לפגוע בתפקוד המיני במישורים שונים.
החל מפגיעה בתפקוד המיני ובחשק המיני וכלה בנכויות הגורמות לחוסר יכולת טכנית או לכל הפחות לקושי בתפקוד המיני.
לדוגמה, במקרה של שבץ מוחי עשויות להיפגע הזקפה, החשק המיני וכן השפיכה, בתלות באזור הנפגע במוח.
כשהירידה בחשק המיני היא הסיבה העיקרית לירידה בפעילות המינית.
בנוסף לפגיעה באזורים במוח הקשורים לתפקוד מיני ולחשק המיני, נכות כתוצאה משבץ עשויה כשלעצמה לפגוע בפעילות המינית או ברצון לקיים פעילות מינית.
במחלת פרקינסון נמצאה הן בקרב גברים והן בקרב נשים ירידה בתשוקה וחוסר שביעות רצון מחיי המין ככל שתסמיני המחלה מחמירים.
בקרב חולי דמנציה נמצא כי בחלק מהמקרים עשויה להיות ירידה בתשוקה.
לעומת זאת, היפר-סקסואליות עשויה להימצא בדמנציה מוקדמת-בינונית, בייחוד במקרים של דמנציה פרונטו-טמפורלית.
בקרב נשים המחלות הכרוניות השכיחות ביותר שגרמו להפרעה בתפקוד המיני היו לחץ דם גבוה וסוכרת ואילו בקרב גברים דלקות מפרקים, מחלות קרדיווסקולריות וסוכרת.
בנשים לאחר גיל המעבר יש ירידה ברמות האסטרוגן, דבר הגורם לאטרופיה נרתיקית (המופיעה אצל 45% מהנשים) שגורמת ליובש בנרתיק ולחוסר גמישות של המערכת הנקבית החיצונית.
כמו כן, יש ירידה בעוצמת האורגזמה.
במחקר שנערך בנושא, כל הנשים דיווחו על שינויים במערכת המין שלהן.
נשים דיווחו על בעיות בתפקוד המיני בשיעור שעלה ככל שעלה הגיל, ובהן קושי להגיע לעוררות מינית ולאורגזמה וכן יובש נרתיקי.
בעיות זקפה הן אחת הבעיות הכרוניות השכיחות בקרב גברים, ושכיחותן עולה עם הגיל.
מבחינה פיזיולוגית, אצל גברים לאחר גיל המעבר, בערך לאחר גיל 50, יש ירידה עקבית בכמות הטסטוסטרון החופשי בדם.
למשל, בגיל 80 כמות הטסטוסטרון בסרום היא כשישית לעומת אדם צעיר.
ירידה זו גורמת לירידה בתגובה של הפין לגירוי מיני ומקשה להגיע לזקפה.
בנוסף, הזקפה אינה קשיחה כבעבר.
לדוגמה, 31.4% מהגברים מעל גיל 50 דיווחו שהגיעו לזקפה ש"מספיקה רק עבור יחסי מין".
כמו כן, יש הפחתה בכמות נוזל הזרע וירידה בעוצמת השפיכה והאורגזמה ככל שעולה הגיל.
עם זאת, במחקר שנערך נמצא שרוב הנבדקים לא ייחסו חשיבות רבה לירידה בכמות נוזל הזרע.
נוסף לשינויים הפיזיולוגיים הקשורים בגיל, מחלות רבות ושונות עשויות לגרום לבעיות זקפה הנפוצות עם העלייה בגיל, ונוסף להן - תרופות שונות שנועדות לטפל במחלות אלו שעשויות להשפיע על התפקוד המיני.
המחלות העשויות לגרום לבעיות זקפה הן מסוגים רבים: אלו הן יכולות להיות בעיות לבביות, בעיות נוירולוגיות ואף בעיות פסיכיאטריות.
באופן טבעי, שכיחות מחלות כרוניות שונות העשויות להשפיע על הזקפה, כמו יתר לחץ דם וסוכרת, עולה עם הגיל.
יש ראיות המצביעות שניתן לטפל בהפרעה בזקפה לא רק במעכבי PDE5 (כמו ויאגרה), אלא גם בטיפול בגורמי הסיכון, כמו הפסקת עישון, ירידה במשקל וטיפול ביתר לחץ דם, גורמים העשויים לפגוע בבריאות האנדותל.
יש קשר ברור בין הפרעה בזקפה, גיל, ופגיעה באנדותל.
80% מבעיות הזקפה מקורן בהפרעה אורגנית, כשהמובילה היא מחלת כלי דם.
דוגמאות למחלות כרוניות שכיחות הגורמות לבעיות בזקפה:
סוכרת - סוכרת קשורה להופעה של הפרעה בזקפה בינונית עד חמורה.
מחקרים הראו כי שמירה על איזון רמות הסוכר בדם קשורה לירידה בשכיחות של בעיות זקפה.
לחץ דם - השכיחות של בעיות זקפה בקרב גברים עם יתר לחץ דם נעה בין 15%-25%.
זוהי מחלה ששכיחותה עולה עם הגיל.
בעיות זקפה שכיחות פי שניים יותר בקרב גברים עם יתר לחץ דם.
תחלואה קרדיווסקולרית - שכיחות בעיות זקפה בקרב גברים עם מחלות לב נעה בין 42% ל-75%.
מחלת פרקינסון - בגברים מופיעים היפר-סקסואליות, קשיי זקפה וקשיים בשפיכה.
דיכאון היא אבחנה פסיכיאטרית נפוצה בקרב אנשים מבוגרים, בייחוד כאלה השוהים במוסדות.
מחקר שנערך בנושא מצא כי אנשים מבוגרים בדיכאון חוו פחות הנאה מסקס ביחס לאוכלוסייה הכללית.
בעיות בזקפה מופיעות יותר במקרים של דיכאון מאשר במקרים של הפרעות חרדה.
עם זאת, דיכאון יכול להיות הגורם לבעיות זקפה אך לעיתים המהלך הוא הפוך.
כמו כן, עשויות להופיע בעיות זקפה כתוצאה מתרופות לטיפול בדיכאון, בייחוד תרופות מקבוצת SSRI.
במקרים של מאניה דיפרסיה, עשויות להופיע במבוגרים בעיות בתפקוד המיני כתוצאה מטיפול של שנים בתרופות אנטי-פסיכוטיות, בייחוד ממשפחות התרופות הטיפוסיות.
בעיות זקפה, תפיסת איכות חיי המין של המטופל ושביעות רצונו מהם היו גרועים יותר בנוכחות גוברת של סימפטומים דיכאוניים.
הפרטיות חשובה לקיום יחסים אינטימיים ולקיום מיניות מכל סוג.
עם זאת, בזקנה מבוגרים רבים מאבדים פרטיות זו עקב שינויי מגורים.
למשל, מעבר לבית אחד מהילדים או מעבר לבית אבות.
כיוון שמיניות אינה נתפסת כחלק חשוב מחייו של האדם המבוגר, נושא זה עלול להיות מוזנח ובהתאם - לפגוע ביכולת שלו להיות פעיל מינית או לקיים מערכת יחסים אינטימית.
נוסף לכך עשויים מבוגרים להיתקל בהתנגדות מצד קרובי משפחתם או מצד הצוות הסיעודי במוסדות בהם הם שוהים לקיום מערכת יחסים או פעילות מינית.
באשר לילדים, זו עשויה להיות התנגדות כיוון שקשר חדש נתפס כ"בגידה" בהורה שנפטר, מבוכה מעיסוק בנושא זה ואף פחד מאובדן הירושה.
למרות שמבוגרים רבים חווים קשיים בתפקוד המיני, רק מעטים מהם פונים לטיפול ומטופלים תרופתית, ונשים עושות זאת בשיעור נמוך מאוד ביחס לגברים.
בנוסף, רופאים ומטופליהם כאחד נמנעים וממעטים ליזום שיחות בנושאים אלו, הן בשל מבוכה, בשל תפיסות חברתיות שליליות שונות הקשורות למין ופער גילים בין הרופא למטופל
נראה שאנשים מבוגרים מוכנים יותר להשלים עם בעיות בתפקוד המיני מאשר צעירים.
עם זאת, מגמה זו משתנה, ויותר ויותר אנשים מבוגרים פונים לטפל במקרה של בעיות בתפקוד המיני.
אחד המחקרים שנערכו בתחום מציע כי ההתעניינות במין בקרב גברים מבוגרים עלתה בעקבות המודעות לתרופות המטפלות בהפרעה בזקפה ויעילותן.
כלומר, ניתן להניח שלפחות חלק מהירידה בתפקוד המיני ניתן לפתור על ידי העלאת המודעות ושינוי אורח חיים.
מחקרים רבים נעשו כדי לבחון את מידת העניין של אנשים מבוגרים ביחסי מין.
במחקרים שנערכים בנושא עשויה להיות בעיה מתודולוגית, משום שרבים בוחרים שלא לענות לסקרים מחמת בושה ומבוכה (לדוגמה, שיעור התגובה במחקר שנערך ב-29 מדינות היה רק 19%), וכן יש הטיות של דיווח עצמי.
כמו כן, עשויה להיות שונות רבה בין תרבויות וקבוצות אתניות שונות.
באופן כללי, קיימת הנחה מוטעית לפיה אנשים מבוגרים הם אנשים א-מיניים, שכלל אינם מתעניינים במין.
בפועל, מחקרים שנעשו מצביעים על כך שעל אף שיש ירידה בעניין במיניות ככל שעולה הגיל, עדיין אנשים מבוגרים רבים פעילים מינית ומייחסים למיניות חשיבות רבה.
מחקר שנערך בארצות הברית מצא כי 73% מהמשיבים בגילאי 46–57 היו פעילים מינית, 53% מהמשיבים בגילאי 65–74 ו-26% מהמשיבים בגילאי 75–85. עבור רבים בגילאים אלו, היכולת להישאר פעיל מינית חשובה.
גברים חוששים פן יאבדו את היכולת לקיים יחסי מין.
נשים רבות מעוניינות להישאר פעילות מינית, אך חוששות שרצון כזה אינו מכבד אותן ועשויות להימנע מלעסוק בו מחמת הבושה.
לעיתים, אלו דווקא הילדים והנכדים שגורמים לחוש תחושות אשמה על הרצון או העיסוק בנושא.
מחקר שנערך בקרב גברים שוודים בגילאי 50–80 מצא כי 98% מהמשיבים בגילאי 50–59 ציינו עניין שלמין יש לכל הפחות "חשיבות כלשהי", לעומת 72% בגילאים 70–80. למרות זאת, 46% מקבוצת הגיל הזו (70–80) דיווחו כי הם חווים אורגזמה לפחות אחת לחודש.
מחקר של ראיונות פנים אל פנים בקרב 3,005 משתתפים בארצות הברית מצא כי למרות שיש ירידה בעניין ביחסי מין בקרב אנשים מבוגרים, 59% מהמשתתפים בקבוצת הגיל 75–85 עדיין ייחסו חשיבות מסוימת למין.
תוצאות דומות נמצאו גם במחקרים רבים אחרים.
במחקר שנערך בקרב נשאלים בגילאי 50 ומעלה דיווחו 70% מהנשאלים שלגיל יש השפעה שלילית על מיניותם.
42.9% מהנשאלים בגילאי 60 ומעלה דיווחו כי לגיל השפעה רבה על מיניותם, לעומת 28% מהנשאלים בקבוצת הגיל 50–60. 24% מאותה קבוצת גיל ייחסו את הירידה בחשק המיני לאובדן בן זוג.
אותו מחקר מצא כי הייתה ירידה בחשק המיני בקרב 75% מאלו שלא עבדו, זאת לעומת 37.5% מאלה שעבדו.
מה שמציע שאורח חיים פעיל עשוי לשמר את הפעילות האקטיבית לאורך זמן.
כ-48% מהמשתתפים במחקר דיווחו כי לא חל שינוי בתחומים של אהבה ואינטימיות לאורך השנים, 25% דיווחו כי חל שיפור ו-13.3% דיווחו כי חלה הרעה.
מחקר משותף ישראלי אמריקאי ביקש לבחון שני היבטים: מה זקנים וזקנות אומרים על מין ומיניות ב-14 פורומים ובחנו מהי הדינמיקה הנוצרת בין המשתמשים ובבעיות תקשורת שעלו שם עם מערכת הבריאות בכל הקשור לשיח על מיניות עם זקנים.
אנשים מבוגרים רבים רואים מיניות לא רק כקיום יחסי מין, אלא גם או יותר רצון לחוש אהבה ולהיות נאהבים.
זה יכול לבוא לידי ביטוי כרומן, חברות קרובה, חיבה מגע ותחושת אישית של אטרקטיביות.
אצל גברים הרצון ביחסי מין גניטליים עשוי להפוך לרצון לאינטימיות.
הבנת סוגיה זו עשויה להשליך על האופן בו תופסים אנשי מקצוע וצוותים במוסדות לקשישים את המיניות של האדם המבוגר.
קיימים הבדלים מגדריים ביחס כלפי מיניות וברמת הפעילות המינית.
באופן כללי ניתן לומר שפעילות מינית חשובה יותר לגברים מאשר לנשים, ופערים אלה גדלים ככל שעולה הגיל.
לדוגמה, מחקר שנערך מצא כי 41.2% מהגברים בקבוצת הגיל 75–85 הביעו רצון במין לעומת 11.4% מהנשים באותה קבוצת גיל ומחקר אחר מצא כי 43.4% מהנשים היו פעילות מינית לעומת 83.4% מהגברים.
אותו מחקר מצא גם כי בקרב כל הנשאלים נשים הביעו פחות התעניינות עם פעילויות לא-מיניות כמו החזקת ידיים, נישוק וחיבוק וכן אוננות או פעילות מינית בכלל.
עם זאת, מחקר שבדק פעילות מינית בקרב בני הגיל השלישי מצא כי הפערים בין גברים לנשים מצטמצמים כאשר יש להם בני זוג, בהשוואה לגברים ונשים ללא בני זוג.
נטייה זו נמצאה במחקר אחר שמצא כי גם גברים וגם נשים ללא בני זוג ייחסו פחות חשיבות למיניות מאשר כאלה עם בני זוג.
נציין כי לנשים מעל גיל 75 סיכוי נמוך יותר להיות עם בני זוג לעומת גברים.
נקודה הזו חשובה בדיון על מיניות בקרב אנשים מבוגרים, משום שרבים מהם חווים אובדן של בן זוג וחיים בגפם ביחס לאוכלוסיות צעירות יותר.
גם הסיבות לירידה בפעילות המינית ובחשק המיני משתנות בין גברים לנשים.
הסיבות שגברים ציינו לגבי חוסר פעילות מינית כללו חוסר תשוקה, בריאות לקויה או דברים הקשורים לזקנה, ואילו נשים ציינו יותר אובדן בן זוג כסיבה לירידה בפעילות מינית.
גברים מודאגים יותר ממצבם הבריאותי ומתפקודם המיני, ואילו נשים מודאגות יותר מבריאותו של בן זוגן ומכך שיהיה להן בן זוג.
מיניונים הם יצורים צהובים בדיוניים שמופיעים בסדרת הסרטים "גנוב על הירח" מבית "אילומיניישן".
הם מאופיינים בהתנהגות ילדותית ובשפתם הייחודית, שהיא בעיקרה ג'יבריש.
הם גם מהווים את הקמע הרשמי של חברת אילומיניישן, ולעיתים גם של חברת האם שלה, "קומקאסט".
קווין, סטיוארט ובוב הם שלושת המיניונים המוכרים ביותר בזיכיון, שכן הם מככבים בסרטי הספין אוף "המיניונים" (2015) ו"המיניונים: עלייתו של גרו" (2022).
מיניונים רבים אחרים מוזכרים בשמותיהם בסרטים שבזיכיון.
המיניונים הם יצורים צהובים וקטנים אשר לובשים בדרך כלל סרבלי ג'ינס כחולים, כפפות גומי שחורות, וחובשים משקפי מגן.
הם בערך בשליש עד חצי מהגובה של בני אדם.
יש להם עין אחת או שתיים, והקשתית שלהם כמעט תמיד חומה (חוץ מבוב, שיש לו עין אחת עם קשתית ירוקה ועין אחת עם קשתית חומה).
אין להם אפים נראים לעין אך הם מסוגלים להריח.
אין להם גם אוזניים נראות לעין אך הם שומעים.
רוב המיניונים קירחים או עם קומץ קווצות שיער שחורות על ראשיהם.
בסרט "המיניונים" (2015) מסופר שהמיניונים היו קיימים עוד עם הופעת החיים על פני כדור הארץ, וכי לאורך כל ההיסטוריה נוהגים המיניונים לחפש את הנבלים הגדולים בעולם על מנת שיוכלו לשרתם.
כשאין להם "בוס" שהם יכולים לשרת הם הופכים למדוכאים וחסרי מנוחה.
בסרטון הקצר "Banana" משנת 2010 נחשף לראשונה שהמיניונים משתוקקים כבאופן כמעט בלתי-נשלט לבננות.
המיניונים מדברים בשפה ייחודית משלהם, שהיא בעיקרה ג'יבריש, תוך שילוב מילים מאנגלית, צרפתית, יפנית, קוריאנית, איטלקית, ספרדית וגרמנית.
מילים שנשמעות כמו אנגלית שונו במיוחד במדינות השונות בהן הוקרן הסרט על מנת שהצופים בכל אזור בעולם יהיו מסוגלים לזהות אותן יותר בקלות.
לדיבוב של המיניונים אחראים כריס רנו ופייר קופין - יוצרי הזיכיון.
למיניונים יש שמות פופולריים במדינות דוברות אנגלית, כגון קווין, סטיוארט, בוב, מל, סטיב, שלומי, דייב, ג'רי, קארל, פיל, פול, ג'ורג', טים, דוני, מארק, לאנס, מייק, טום, ג'ון, סטיב, נורברט, טוני, כריס, אריק, הנרי, ראלף, רון ואוטו.
מיניאטורות דינוזאורים הן מיניאטורות (דגמים בקנה מידה מוקטן) ובובות בדמות דינוזאורים ולעיתים גם בדמות בעלי חיים אחרים שנכחדו.
הן נעות מצעצועים באיכות נמוכה, דרך דגמי פלסטיק ו-PVC באיכות גבוהה ועד לפסלוני תצוגה באיכות הגבוהה ביותר (האחרונים עשויים בעיקר מפולירזין ולכן לא מתאימים למשחק).
דגמי הדינוזאורים נועדו בעיקר לילדים המתעניינים בדינוזאורים, אך הדגמים הטובים יותר נועדו גם למבוגרים שאוהבים דינוזאורים ובפרט לאספנים.
בעוד חברות צעצועים רבות מייצרות דגמים באיכות נמוכה שנועדו לילדים, מספר חברות מייצרות דגמים באיכות גבוהה יחסית בהם יש דגש על דיוק פלאונטולוגי וצביעה ריאליסטית, וגיוון רב במינים המפוסלים.
דגמי ובובות דינוזאורים נמכרים בחנויות צעצועים, בחנויות מקוונות כלליות, באתרים כמו eBay, בחנויות מקוונות ייעודיות כגון EverythingDinosaur, בחנויות משחקים חינוכיים ובחנויות של מוזיאוני טבע (בשלושת האחרונים ניתן למצוא בובות דינוזאורים באיכות גבוהה יחסית).
סוגים ורמות של מיניאטורות דינוזאורים
דגמים פשוטים – נועדו לשמש כצעצוע זול לילדים.
איכותם נמוכה, הדיוק הפלאונטולוגי נמוך והצביעה אחידה ומונוטונית.
לרוב הם מפוסלים בדמות המינים הידועים והפופולריים ביותר (כגון טירנוזאורוס, טריצרטופס, אפטוזאורוס (ברונטוזאורוס), סטגוזאורוס וברכיוזאורוס).
לדגמים אלו לעיתים יש ערך אספני, בעיקר כאשר הם דגמי וינטאג' ישנים.
דגמי פעולה – דגמי דינוזאורים בעלי יכולת תנועה, נועדו כצעצוע לילדים.
זיכיון פארק היורה כולל קו של דגמי פעולה תוצרת מאטל המבוססים על הדינוזאורים כפי שהוצגו בסרטים.
דגמים איכותיים – נועדו לשמש כצעצוע חינוכי לילדים אך גם לאספנות על ידי מבוגרים וחובבי דינוזאורים.
איכותם גבוהה יותר, יש שאיפה לדיוק פלאונטולוגי (אך הוא לא מושלם, ונע בין בינוני לגבוה) והצביעה ריאליסטית ואיכותית.
מכיוון שהם לרוב עשויים מפלסטיק או PVC הם מתאימים למשחק על ידי ילדים בכל הגילאים.
ריבוי המינים המיוצגים בדגמים האיכותיים עושה אותם מתאימים לאספנות.
דגמי "קו מוזיאונים" – דגמים איכותיים שנועדו למכירה בחנויות המזכרות של מוזיאוני טבע.
לעיתים הם מעוצבים בשיתוף פעולה עם פלאונטולוגים שעובדים במוזיאונים אלו.
פסלונים ופסלי שולחן – מיניאטורות איכותיות יותר: רמת הגימור והפרטים גבוהה עד גבוהה מאוד, הדיוק הפלאונטולוגי גבוה, הצביעה פרטנית ואיכותית מאוד (לרוב בעבודת יד) והמחיר גבוה יחסית.
פסלי שולחן עשויים בדרך כלל מפולירזין ולא נועדו למשחק, אלא רק לתצוגה.
פסלי שולחן כוללים גם מיניאטורות של שלדים וגולגולות (כגון אלו של הטירנוזאורוס רקס והטריצרטופס).
דגמים בהתאמה אישית – לרוב מבוססים על דגמים איכותיים שזוכים ל"שיפוץ" וצביעה מחדש בידי האספן-יוצר.
גם דגמים הנוצרים מ"אפס", כגון בהדפסה תלת-ממדית, נכללים בקטגוריה זו.
איכותם נעה בהתאם לכישרון, לרמה המקצועית והידע הפלאונטולוגי של היוצר.
חברות המייצרות דגמי דינוזאורים באיכות גבוהה כוללות:
חברת Creative Beast Studio מארצות הברית שמייצרת דינוזאורים בעלי יכולת תזוזה ("אקשן פיגר")
חברת EoFauna שעוסקת גם במחקר ופרסום ספרים ומאמרים בנושאי פלאונטולוגיה
חברת Favorite co מיפן שמייצרת גם רפליקות מוקטנות של שלדים וגולגולות לחנויות מוזיאוני טבע
חברת Mattel מארצות הברית שמייצרת בובות ובובות פעולה על בסיס זיכיון פארק היורה
חברת Mojo Fun מהונג קונג שמייצרת גם מיניאטורות של בעלי חיים
חברת Papo מצרפת שמייצרת גם מיניאטורות של בעלי חיים ודמויות פנטזיה
חברת Rebor מהממלכה המאוחדת, שמייצרת בעיקר דגמים לתצוגה
חברת Safari Ltd מארצות הברית שמייצרת בעיקר מיניאטורות של בעלי חיים
רבות מהחברות הללו מייצרות גם דגמים של בעלי חיים אחרים כגון חיות בר, חיות ים, חיות חווה וסוסים.
מיניליין בע"מ היא חברה פרטית ישראלית שנוסדה בשנת 1982 ועוסקת בייבוא ושיווק מוצרי חשמל.
מיניליין הוקמה בשנת 1982 על ידי יצחק פורת.
בשנות ה-90 מניות החברה הונפקו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
באוקטובר 2011 חזרה החברה להיות חברה פרטית.
ב-1998 רכשה מיניליין את חברת סמליין שעסקה בייבוא מוצרי חשמל ואלקטרוניקה תוצרת סמסונג הדרום קוריאנית.
ביולי 2009 מכרה מיניליין את פעילות ייבוא מכשירי הסלולר LG לחברת ברימאג תמורת כ-12 מיליון שקל.
בספטמבר 2019 רכשה את פעילות מותג מיזוג האוויר פוג'יטסו תמורת כ-25 מיליון שקל.
נכון לשנת 2019 מנכ"ל החברה הוא אבי אשר, ומשרדיה הראשיים ממוקמים בפתח תקווה.
מחזיקה במלוא מניות חברת א.ל.מ רשת חשמל ואלקטרוניקה המפעילה את רשת חנויות מוצרי החשמל "א.ל.מ" ו"ביג בוקס" (שסניפיה הוסבו לא.ל.מ).
משנת 1998 מחזיקה במלוא מניות חברת "סמ-ליין" העוסקת בייבוא מוצרי חשמל תוצרת סמסונג הדרום קוריאנית.
מפעילה את אתר הסחר האלקטרוני P1000.
משווקת מוצרי חשמל כגון: תנורי בישול ואפיה, כיריים, מיקרוגל, קולטי אדים, מקררים, מקפיאים, מדיחים, מכונות כביסה ומייבשים, מזגנים, שואבי אבק, טלוויזיות, ציוד צילום והקלטה.
עד שנת 2009 ייבאה מכשירי סלולר תוצרת LG הדרום קוריאנית.
משווקת את המותגים king ו-frigidaire בישראל.
מייבאת מוצרי חשמל תוצרת AEG הגרמנית ואלקטרולוקס השוודית.
במאי 2011 מייסד החברה יצחק פורת מכר 83% ממניות החברה תמורת 216 מיליון שקל לאלייד החזקות, ניופאן וחברת מאגר של אבי אשר - בחלקים שווים.
עד אוקטובר 2011 בעלי המניות העיקריים בחברה היו: אלייד החזקות (31.14%), ניופאן (20.76), מאגר ציוד למשרד אחזקות והשקעות (31.14%), סאני אלקטרוניקה (5.44%).
נכון לשנת 2019 - 50% ממניות החברה מוחזקות על ידי חברת אלייד החזקות, ו-50% ממניות החברה הנותרות מוחזקות על ידי מנכ"ל החברה אבי אשר.
בשנת 2022 הייתה שופרסל במגעים לרכישת 60% ממניות מיניליין בסך של 560 מיליון שקלים, ובכך הייתה הופכת לבעלת השליטה בחברה.
לאחר פרישתו של יו"ר הידרקטוריון, נסוגה שופרסל מעסקה זו, ובכך לא הושלמה.
מיניות במסע בין כוכבים הוא נושא מרכזי שחוזר בסדרות הטלוויזיה ובסרטי הקולנוע של הזיכיון "מסע בין כוכבים".
לרוב, מערכות יחסים מיניות ב-"מסע בין כוכבים" הוצגו כהטרוסקסואליות.
לאורך השנים הוצגו גם מערכות יחסים ביסקסואליות, אך הן כמעט תמיד הוצגו עם טוויסט (למשל: שימוש בדמויות של כפילים מ"יקום המראה" במקום הדמויות "האמיתיות"; בפרק "Rejoined" זוג הנשים ג'דזיה דקס ולנרה קאהן, חייזריות המשתייכות לגזע הטריל, היו זוג הטרוסקסואלי בחייהן הקודמים).
מערכות יחסים בין-גזעיות (למשל: בין גבר לבן לבין אישה שחורה) ומערכות יחסים בין-מיניות (למשל: בין אישה בת אדם לבין גבר חייזר) הוצגו לעיתים קרובות.
כמו כן, הוצגו בסדרה מגוון רחב מאוד של השקפות ביחס למונוגמיה, פוליגמיה ומוסד הנישואין.
מאחר שמיניות יכולה להוביל לרבייה, עלילות מסוימות נסבו גם סביב האפשרות להביא לעולם צאצאים במערכות יחסים שכאלו, כמו גם סביב הדעות הקדומות שנאלצים לסבול ילדים או הורים במערכות יחסים אלו.
הייצוגים השונים משקפים עמדות בנות-זמננו של התרבות האמריקאית האורבנית כלפי מיניות, תחילה בשנות ה-60 ואחר כך בעשורים המאוחרים יותר של המאה ה-20 ובעשורים הראשונים של המאה ה-21.
מערכות יחסים בין-גזעיות במסע בין כוכבים
ב-22 בנובמבר 1968 שודר לראשונה "Plato's Stepchildren" (בתרגום מילולי: "ילדיו החורגים של אפלטון"), הפרק העשירי בעונה השלישית והאחרונה של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
לפרק זה מיוחסת ההצגה הראשונה בטלוויזיה האמריקאית של נשיקה בין-גזעית, שהתרחשה בין קפטן ג'יימס טי.
קירק (בגילומו של ויליאם שאטנר) לבין סגן אוהורה (בגילומה של נישל ניקולס).
בספרו האוטוביוגרפי משנת 1993 "Star Trek Memories", כותב שאטנר כי NBC, רשת השידור של הסדרה, התעקשה ששפתיהם לא יגעו זו בזו (באמצעות טכניקה של הפניית ראשם מהמצלמה ששימשה כדי להסתיר זאת); יתר על כן, הפרק מציג את הנשיקה כלא-רצונית, ואשר נכפית על שני הצדדים על ידי חייזר באמצעות טלקינזיס.
עם זאת, ניקולס מתעקשת באוטוביוגרפיה שלה משנת 1994 "Beyond Uhura" שהנשיקה הייתה אמיתית, אפילו בטייקים שבהם ראשה הסתיר את שפתיהם.
המונח "בין-גזעי" משמש בהקשר זה כדי להתייחס לזוג שחקנים/יות בהם/ן אחד/ת לבן/ה והשני/ה שחור/ה.
"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" הציגה נשיקה בין-גזעית בין שאטנר האמריקאי לבין פרנס נויין הצרפתייה בפרק "Elaan of Troyius", אך נשיקה זו לא עוררה תגובות.
ננסי סינטרה וסמי דייוויס ג'וניור התנשקו בתוכנית הספיישל "Movin' with Nancy" ששודרה ברשת NBC בשנת 1967. בטלוויזיה הבריטית, אירוע שכזה התרחש עוד קודם לכן, בשנת 1962, בסדרת הדרמה "You in Your Small Corner", ובשנת 1964, באופרת הסבון "Emergency – Ward 10".
עם זאת, כאשר נודע על הנשיקה למנהלי רשת NBC, הם חששו שהדבר יכעיס את תחנות הטלוויזיה המקומיות במדינות דרום ארצות הברית, אשר מאופיינות בשמרנות.
מוקדם יותר בשנת 1968, הרשת הביעה דאגה דומה ביחס לקטע מוזיקלי בתוכנית ספיישל של פטולה קלארק, בו היא נגעה בזרועו של הארי בלפונטה, קטע שנחשב לפעם הראשונה בטלוויזיה האמריקאית בו התקיים מגע פיזי בין גבר לבין אישה מגזעים שונים.
בשלב מסוים התקיים משא ומתן, ובמהלכו עלה הרעיון שספוק ינשק את אוהורה במקום קירק, אולם שאטנר התעקש שהם ידבקו לתסריט המקורי.
לבסוף, רשת NBC הורתה לצלם שתי גרסאות של הסצנה - אחת שבה קירק ואוחורה מתנשקים, ואחת שבה הם לא מתנשקים.
לאחר שצילמו בהצלחה את הגרסה הראשונה של הסצנה, שאטנר וניקולס פישלו בכוונה בכל טייק שצולם לגרסה השנייה, ובכך אילצו את הרשת לשדר את הפרק כשהוא כולל את סצנת הנשיקה כפי שהיא.
בספרה, כך כתבה ניקולס על האירוע שלימים הפך להיסטורי:
לאחר שידורו של הפרק, היו מעט תלונות על הסצנה.
ניקולס מציינת כי "עבורי, הפרק הזכור ביותר בעונה האחרונה שלנו היה "Plato's Stepchildren"".
מערכות יחסים להט"ביות במסע בין כוכבים
בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", אשר שודרה במקור בשנים 1966–1969, לא היו דמויות להט"ביות מפורשות.
בשנת 2005, השחקן ג'ורג' טאקיי, אשר גילם את דמותו של הגאי האנטרפרייז לוטננט היקארו סולו, יצא מהארון כהומוסקסואל.
באוקטובר 2011 זאכרי קווינטו, המגלם את דמותו של ספוק בסדרת סרטי האתחול שהחלה עם "סטארטרק" בשנת 2009, יצא גם הוא מהארון כהומוסקסואל.
הוא הסביר כי לאחר התאבדותו של ג'יימי רודמאייר, ביסקסואל בן 14, הוא הבין שלחיות "חיים להט"ביים מבלי להכיר בכך באופן פומבי זה פשוט לא מספיק כדי לתרום תרומה משמעותית לעבודה העצומה שעוד עומדת בפנינו בדרך לשוויון [זכויות] מלא".
ג'ין רודנברי, היוצר של "מסע בין כוכבים", התייחס פעם אחת על ההתגברות שלו על ההומופוביה שבו.
בריאיון למגזין "The Humanist" בשנת 1991 הוא אמר:
על פי המגזין The Advocate, בשנת 1991 רודנברי הבטיח כי בעונה הבאה (החמישית) של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", יופיעו אנשי צוות להט"ביים בתוכנית.
כוכבים אחרים של הזיכיון הביעו תמיכה בהצהרתו של לנרד נימוי (שגילם את ספוק) שפרסם בשנת 1991 מכתב בלוס אנג'לס טיימס, בו כתב כי "זה לגמרי הולם שהומואים ולסביות יופיעו בצורה שאיננה חריגה על סיפונה של האנטרפרייז - לא כמושא לרחמים ולא כצורך לתשומת לב מלודרמטית".
עם זאת, רודנברי נפטר זמן קצר לאחר הראיונות שהעניק בנושא והתוכנית שלו לצרף איש צוות להט"בי לסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" מעולם לא התממשה.
השליטה בזיכיון "מסע בין כוכבים" עברה לידיו של ריק ברמן.
בעוד שאף איש צוות להט"בי לא הופיע בסדרה, הפרק "The Outcast" (הפרק ה-17 בעונה החמישית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא") נועד לעסוק באפליה מינית ביקום הבדיוני של מסע בין כוכבים.
בפרק הוצגה דמות בשם סורן, המשתייכת לגזע אנדרוגיני של חייזרים, גזע אשר בעיניו המושג "מגדר" הוא פרימיטיבי ופוגעני.
סורן מגלה לקומנדר ויליאם רייקר שהיא מזדהה כאישה וכי היא חשה משיכה מינית כלפיו.
מערכת יחסים רומנטית וסודית פוצחת בין השניים, וכאשר הסוד מתגלה - סורן נעצרת על ידי בני מינה ועוברת "טיפול פסיכוטקטי", שבאמצעותו היא נפטרת מכל האלמנטים המגדרים, וכך אף מאבדת את משיכתה כלפי רייקר.
הפרק זכה לשבחים וביקורת מצד הקהילה הגאה.
חלק מהביקורת הגיעה מאנשים שחשו שהפרק מאשש ומתיר טיפול בשטיפת מוח כמו זה שסורן הייתה נתונה לו (אלגוריה לטיפולי המרה בכפייה), ואחרים חשו שיוצרי הסדרה התנערו מאחריותם לבחון לעומק את הנושא.
השחקן ג'ונתן פרייקס, שגילם את רייקר, גם העיר שהפרק לא היה מספיק נועז, בכך שדמותה של סורן (אותה גילמה השחקנית מלינדה קולאה) הייתה צריכה להיראות הרבה יותר גברית.
בראיון משנת 2008, התסריטאי רונלד ד.
מור השיב לשאלה מדוע יש כל כך מעט דמויות להט"ביות במדע בדיוני בכלל, ואף לא אחת מהן ב-"מסע בין כוכבים":
בשנת 2002, קייט מאלגרו (שגילמה את דמותה של קפטן קתרין ג'יינוויי בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר") העניקה ריאיון ל-Metrosource ובו התייחסה בגלוי לב על נושא סוגיית דמויות להט"ביות ביקום הטלוויזיוני של מסע בין כוכבים:
עוד באותה השנה, אמרה מאלגרו את הדברים הבאים בראיון מאוגוסט 2002 שהעניקה ל-Out in America:
ב-12 במרץ 1990 שודר לראשונה הפרק "The Offspring", הפרק ה-16 בעונה השלישית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", בו האנדרואיד דאטה יוצר בעצמו אנדרואיד חדש בשם לאל ומתייחס אליה כאל בת.
אנשי הצוות האחרים מתבקשים להסביר לה את מושג המיניות בקרב בני אדם וחייזרים דמויי-אדם.
לדברי אחד מיועצי הסדרה, ריצ'רד ארנולד, השחקנית וופי גולדברג, אשר גילמה את דמותה של גאינן, סירבה לומר את שורות הדיאלוג שלה שכללו הסברים הטרוסקסואליים בלבד:
בראנון בראגה בשנת 2011 דיבר על
תוך שהוא רומז שהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" הייתה נתונה ללחצים מצד זכייניות להיות "תוכנית משפחתית", ברגה אמר כי ההחלטה שלא לכלול דמויות להט"ביות הייתה החלטה ש"לא חשבה קדימה".
בראגה רמז לכמה פרקים של הדור הבא ולפרק "Rejoined" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" המציג את דמותה של ג'דזיה דקס מתמודדת, באופן מטפורי, עם מיניות שאיננה הטרוסקסואליות.
ג'יי ג'יי אברהמס, שאתחל את הזיכיון עם סרט הקולנוע "סטארטרק" בשנת 2009, אמר בשנת 2011 כי הוא היה "המום שבהיסטוריה של מסע בין כוכבים מעולם לא הייתה דמות להט"בית באף אחת מהסדרות".
הכללת דמות להט"בית בסרט הבא "לא הייתה בראש סדר העדיפויות שלי לנסות לעשות את הסרט הזה בצורה הטובה ביותר.
אבל עכשיו זה יהיה בתכנון".
אברמס לא התחייב לכלול דמות שאיננה הטרוסקסואלית באופן גלוי, אך התחייב להביא את הרעיון לתסריטאים.
בסופו של דבר, הסרט הבא "האויב בתוכנו" לא כלל דמות להט"בית גלויה.
ב-7 ביולי 2016, הוכרז כי הסרט "סטארטרק: אל האינסוף" יציג את דמותו של היקארו סולו כהומוסקסואל שנמצא במערכת יחסים של בני-זוג מאותו המין וכמי שמגדל בת.
בכך, סולו הפך לדמות הלהט"בית הגלויה הראשית הראשונה בזיכיון סרטי הקולנוע של מסע בין כוכבים.
בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" שעלתה ב-2017 הוצגו דמויותיהם של פול סטאמטס ויו קולבר, שתי הדמויות הלהט"ביות הראשונות בזיכיון סדרות הטלוויזיה של "מסע בין כוכבים", כמו גם הזוג הנשוי הראשון בנישואים של בני-זוג מאותו המין.
בעונה השנייה של הסדרה, מופיעה דמותה של ג'נט רנו שמספרת שהייתה נשואה, אך בת זוגה נהרגה במלחמה.
השחקנים המגלמים את שלוש דמויות אלו - אנתוני ראפ (סטאמטס), וילסון קרוז (קולבר) וטיג נוטרו (רינו) - הם כולם להט"ביים גלויים.
בעונה השלישית של הסדרה הוצגה הדמות אדירה טאל, דמות א-בינארית אנושית ראשונה בזיכיון שגולמה על ידי בלו דל באריו הא-בינארים, והדמות גריי טאל הדמות הטרנסג'נדרית הראשונה בזיכיון שגולמה על ידי איאן אלכסנדר, טרנסג'נדר בעצמו.
בפרק סיום העונה הראשונה של הסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", שבע מתשע וראפי נראות מחזיקות ידיים בצורה רומנטית, ובעונה הבאה מתברר כי השתיים ניהלו מערכת יחסים ונפרדו.
בפרק החמישי בעונתה הראשונה של הסדרה, "Stardust City Rag", נרמז באופן גלוי ששבע מתשע ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם ביג'ייזל.
פרק בשם "Blood and Fire" הוזמן עבור הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", ונכתב על ידי התסריטאי דייוויד גררולד, אך מעולם לא צולם.
גררולד הצהיר כי אף על פי שרבים מהשחקנים והיוצרים של הסדרה (לרבות ג'ין רודנברי) הביעו תמיכה בקו העלילה של הפרק, האופן שבו התסריט מציג באופן חיובי זוג הומואים גלויים הביא להתנגדות חריפה מצד האולפנים, והתסריט מעולם לא הופק לפרק.
ב-16 במרץ 1992 שודר לראשונה הפרק "The Outcast" (הפרק ה-17 בעונה החמישית של "מסע בין כוכבים: הדור הבא"), בו קומנדר ויליאם רייקר (ג'ונתן פרייקס) מתאהב בדמות בשם סורן, המשתייכת לגזע אנדרוגיני של חייזרים, גזע אשר בעיניו המושג "מגדר"הוא פרימיטיבי ופוגעני וביטויים מגדריים נתפסים כסטייה מינית.
כאשר הרומן הסודי בין השניים נחשף, סורן מאולצת לעבור "טיפול פסיכוטקטי".
הפרק כולל מונולוג של סורן, בו היא מגינה על זכותו של אדם לאהוב, ללא קשר למין, מגדר או היעדרם.
את דמותה של סורן גילמה השחקנית מלינדה קוליאה, ואת כל הדמויות העיקריות של בני-מינה החייזרים גילמו נשים, החלטה יצירתית שנמתחה עליה ביקורת מצידו של פרייקס, שחשב שסורן הייתה צריכה להיראות הרבה יותר גברית.
כאשר יצא בשנת 1996 סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", נפוצה שמועה שאחד מאנשי הצוות, קצין בשם לוטננט הוק (בגילומו של ניל מקדונו), יוצג כדמות הומוסקסואלית בצורה מעודנת כלשהי.
הדיילי מייל והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה דיווחו על השמועה, אך ריק ברמן הזדרז והצהיר שאין בסרט דמויות להט"ביות.
בספר "A Stitch in Time" ובריאיון לאמזון, הצהיר השחקן אנדרו רובינסון, שגילם את דמותו של אילם גארק בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כי גילם את גארק כמי שהיה ביסקסואל, בעוד שבהזדמנויות אחרות הוא הצהיר שגילם את הדמות כפאנסקסואלית.
מחוץ לקאנון של מסע בין כוכבים
מחוץ לקאנון של מסע בין כוכבים, סופרים אשר ביקשו לכתוב ספרי ספין-אוף רשמיים של מסע בין כוכבים הונחו בעבר שלא לכלול מערכות יחסים "המרמזות על שום דבר אחר מלבד חברות בין אנשי הצוות", אולם הנחיה זו איננה חלה עוד.
במה שנתפס כתגובה לספרות החובבים של שנות ה-70, אשר כללה תיאורים רבים של מערכת יחסים רומנטית ומינית בין קפטן קירק לבין ספוק, בשנת 1979 הוציא לאור ג'ין רודנברי רומן המבוסס על תסריט סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: הסרט".
בהקדמה לספר, שנכתבה על ידי ג'יימס קירק, הקפטן נמנע במכוון מלאשר או להכחיש קשר רומנטי בינו לבין ספוק.
בשנת 1972 יצא לאור Grup, מגזין ראשון בנושא "מסע בין כוכבים" בעל אופי מיני, אשר עורר מחלוקת רבה.
בשנת 1974, במהדורתו השלישית של המגזין, פורסם סיפור חובבים הלהט"בי המיני הראשון ביקום "מסע בין כוכבים".
סיפורי המעריצים, העוסקים במערכת יחסים רומנטית ומינית בין קירק לבין ספוק, נחשבת לזיווג המעריצים הבולט הראשון.
בשנת 2000, קבוצה של מעריצי "מסע בין כוכבים" יצרה סדרת רשת בשם "Star Trek: Hidden Frontier" אשר כלל מספר אנשי צוות להט"ביים.
כאשר "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" עלתה לאוויר, מספר מעריצים יצרו את "Voyager Visibility Project" ("פרויקט הנראות של וויאג'ר") במאמץ לשכנע את יוצרי הסדרה להפוך באופן רשמי את אחד מאנשי הצוות של הסדרה לבעל נטייה מינית הומוסקסואלית או ביסקסואלית.
בשנת 2008, סדרת המעריצים "Star Trek: Phase II" פרסמה פרק כפול שהתבסס על התסריט של הפרק "Blood and Fire" שנכתב על ידי דייוויד גררולד עבור "מסע בין כוכבים: הדור הבא" אך מעולם לא הופק.
פרק זה הציג שני אנשי צוות הומואים - סג"ם פיטר קירק, אחיינו של קפטן קירק, מוצג בפרק כמאוהב בלוטננט אלכס פרימן, והשניים מתכננים להינשא.
בשנת 2005 קראיג יאנג מאתר האינטרנט GayNZ.com מתח ביקורת על היעדרן של דמויות של הומואים ושל לסביות מסדרות הטלוויזיה השונות ומסרטי הקולנוע השונים, אם כי ציין שכן נכלל עיסוק בנושאים טרנסג'נדריים באמצעות הצגת טרילים - גזע סימביוטי בדיוני דמוי-אדם של חייזרים בעלי שיוך מגדרי נזיל.
הוא טען כי המשך חוסר הנראות והיעדרן של דמויות כאלה עלול להוביל לניכור הולך וגובר מצד מעריצים להט"ביים של הזיכיון.
הוא השווה את "מסע בין כוכבים", באופן לא חיובי, לסדרות אחרות כגון "דוקטור הו", "באפי ציידת הערפדים" ו-"בבילון 5".
אתר האינטרנט Star Trek: The Web Comic - אתר סיפורי קומיקס שנכתבו על ידי מעריצים ואשר פורסמו באיטרנט - שהחל לפעול בשנת 2014, פרסום שני קווי עלילה הכוללים דמויות להט"ביות.
הסדרה הראשונה, "No Good Deed", מתארת רומן בין קפטן לבין הקצין הראשון שלו.
io9, אתר אינטרנט לחדשות מדע בדיוני, פרסם ביקורת על הקומיקס, בה נכתב כי הוא יצירת המעריצים עוסקת בנושאים בהם הזיכיון הרשמי עסק לעיתים רחוקות, אם בכלל, וכן נכתב כי "מה שמרענן במיוחד הוא שההומוסקסואליות [של קפטן מדיסון] היא חלק מאופיו, אך לא מוקד בעלילה".
בסדרה השלישית, "Peace in Our Time" מוצג זוג של לסביות.
אתר האינטרנט TrekMovie.com דיווח כי הקומיקס "עושה צדק אמיתי למושג IDIC".
מיני אוולין מוק (בהולנדית: Minny Evaline Mock; 4 במאי 1945 – 11 באפריל 2020) הייתה אנתרופולוגית תרבות, סופרת, פעילה חברתית, פמיניסטית יהודיה-הולנדית.
ייסדה הוצאת ספרים בהולנד שהתמחתה בתרגומי ספרים ישראליים להולנדית ובהדפסת ספרות יהודית.
מיני מוק (לבית דֶגֶן) נולדה בווה (Vevey) שבשווייץ ב־4 במאי 1945, להורים שברחו מהולנד ב־1942 מאימת הכיבוש הנאצי.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה עם הוריה לאמסטרדם.
הוריה, דוד דֶגֶן ודבורה דֶגֶן-פוכֶל (Debora degen-Vogel) היו סוציאליסטים.
מיני מוק למדה אנתרופולוגיה תרבותית באוניברסיטת אמסטרדם.
לאחר נישואיה להארי מוק (Harry Mock) חזרה בתשובה.
מיני מוק הייתה פעילה בהולנד נגד שחרור שלושת האסירים הנאצים שישבו בכלא בברדה.
ב־1978 הקימה יחד עם בעלה הארי את הוצאת הספרים אמפורה (Amphora) באמסטרדם, ששמה לה למטרה לתרגם סופרים ישראליים, כמו עמוס עוז, א.ב.
יהושע, אמונה אלון, ודויד גרוסמן.
מוק הייתה ציונית, עם ביקורת כלפי חלק מהפוליטיקה הישראלית ותמכה בתנועת עוז ושלום.
על אתר זיכרונות מחיי היהודים במזרח אמסטרדם שלאחר המלחמה, פרסמה פרדה כהן רפופורט סיפור שספרה מיני על ירקן יהודי שהיה שומר לאמה שתילים של צמחים ותפוזים כי לאמה זה הזכיר ריחות מהילדות שלה.
מוק נפטרה בישראל ב־11 באפריל 2020.
על ספרה בעלות תשובה ומדעותיה
מוק חקרה את התופעה של בנות של משפחות חילוניות שהחליטו לחזור בתשובה, עוד כשגרו אצל הוריהן החילוניים שהיו יוצאי שואה חלקם שורדי מחנות חלקם שורדי מחבוא, לאמהות אלו שרובן איבדו בני משפחה רבים החזרה בתשובה של בנותיהן הייתה קשה.
במשאל לספר שעסק בחיי היהודים בהולנד "Joods Leven In Nederland" שבו נשאל מה חשוב לאנשים ביהדותם השיבה מיני מוק שעבורה מרכז החיים היהודיים היא הדת.
על שאלת מעמד האשה בדת ענתה מוק שהנשים היהודיות מתבטאות בחופשיות, אינן מסכנות אבל אינן דומיננטיות.
בתגובה למאמר ביקורת על ספר שחקר את היהודים ברוסיה הסטאליניסטית, היא הביעה צער עמוק על יהודים שהסגירו יהודים לשלטונות בתקוה להציל את עצמם.
היא אמרה שאינה שופטת אותם, אבל שיש לזכור את הכורח המוסרי לבחור בהחלטות קשות בזמן של מצבים מסוכנים.
Nagelwater – סיפורים קצרים בחלקים של הקהילה היהודית של אחרי מלחמת העולם השנייה 1987
Rijkdom Joodse naoorlogse verhalen – סיפורים קצרים על ילדותה וגידולה בבית הוריה עם מבט חקרני על קהילת שורדי השואה ווהיחסים הלא פשוטים עם הלא יהודים שסביבם
מיניות בגיל ההתבגרות הוא השלב של התפתחות האנושית בו מתבגרים חווים וחוקרים את מיניותם.
ההתעניינות במיניות גוברת במהלך תחילת שלב ההתבגרות המינית והמיניות היא לרוב חלק חיוני בחייהם של בני נוער.
עניין מיני יכול לבוא לידי ביטוי במספר דרכים כגון פלירטוטים, נשיקות, אוננות או קיום יחסי מין עם בן/בת זוג.
עניין מיני בקרב מתבגרים, בדומה למבוגרים, יכול להשתנות מאוד מאדם לאדם ומושפע בין היתר מהנורמות והמוסריות הקיימת בתרבות, מהחינוך המיני שקיבל המתבגר, וכמו גם מהנטייה המינית של המתבגר ומהחוקים הקיימים כגון חוק גיל ההסכמה.
באופן כללי פעילות מינית קשורה בסיכונים שונים.
הסיכונים הכרוכים בקיום יחסי מין כוללים היריון לא רצוי והידבקות במחלות מין כגון HIV (איידס), זיבה, כלמידיה ועוד.
ניתן להפחית סיכונים אלו על ידי קיום יחסי מין בטוחים ושימוש באמצעי מניעה כגון קונדום, גלולות למניעת הריון וכו'.
שימוש באמצעי מניעה מסייע להקטין באופן מהותי את הסיכון להיכנס להריון (או להכניס את בת הזוג להריון).
ישנם סיכונים גבוהים יותר הכרוכים בפעילות מינית בקרב מתבגרים צעירים משום שמוחם עדיין אינו בוגר מבחינה עצבית.
בנוסף לכך, אזורים מסוימים באונה הקדמית של מוחם ובהיפותלמוס אשר חשובים לשליטה עצמית, לדחיית סיפוקים מידיים וכמו גם לניתוח סיכונים פוטנציאלים עדיין אינם מפותחים באופן אופטימלי.
אזור קליפת המוח הקדם חזיתית במוח האנושי מפותח באופן אופטימלי רק בראשית שנות העשרים עד סביבות גיל 25. בשל כך מתבגרים צעירים בדרך כלל פחות מוכנים מאשר אנשים מבוגרים לקבל החלטות נבונות ולהבין היטב את ההשלכות והסיכוניים האמיתיים הכרוכים בפעילות מינית.
בשלב ההתפתחות המינית (נקרא גם "גיל ההתבגרות") מתרחשים תהליכים הורמונליים, פיזיולוגיים, נפשיים וחברתיים.
תהליכים אלו מתרחשים באופן ובקצב שונה בין המינים.
לרוב, תקופת ההתבגרות המינית אורכת בין 18 חודשים לבין 5 שנים.
גיל ההתבגרות המינית בקרב בנים מתחיל בגילאי 11–13 אך לעיתים יכול להתחיל גם בגילאי 9–14. השינויים הפיזיולוגיים המתרחשים בתחילת שלב זה הם גדילת הפין והאשכים, שיער הערווה מתחיל לצמוח ובהמשך הופך לכהה ועבה יותר.
בהמשך הגוף מתחיל לייצר את הורמון הטסטוסטרון אשר מגרה את האשכים לייצר זרע.
בשלב זה עשויה להתרחש זקפה גם ללא גירוי מסוים, בנוסף הגוף עשוי לפלוט זרע.
גיל ההתבגרות המינית בקרב בנות מתחיל בגילאי 10–11 אך לעיתים יכול להתחיל גם בגילאי 8–13. השינויים הפיזיולוגיים המתרחשים בתחילת שלב זה הם תחילת התפתחות השדיים העלולים להיות מעט רגישים בתקופה זו ותחילת צמיחת שיער הערווה אשר הופך בהמשך לכהה ועבה יותר.
כשנתיים לאחר מכן, בקרב חלק מהמתבגרות, הנרתיק מפריש הפרשות שקופות או לבנות לפני קבלת הווסת ובהמשך הווסת מתחילה להופיע.
בני 15 שחוו התנסות מינית
מיניון הוא אופרה בשלוש מערכות, בחמש תמונות של המלחין אמברואז תומא.
יצירתו הידועה ביותר של המחבר בנוסף לאופרה המלט.
הלברית נכתבה על ידי ז'יל בארבייה (Jules Barbier) ומישל קארה (Michel Carré) בעקבות יצירתו של גתה וילהלם מייסטר.
האופרה הוצגה לראשונה בבכורה באופרה-קומיק בפריז, ב-17 בנובמבר 1866. בשנת 1894 הוצג שם כבר המופע ה-1000 של האופרה.
ההופעה הזרה הראשונה שלה הייתה באנטוורפן בשנה שלאחר מכן, כלומר ב-1868. האופרה הגיעה במהירות לכל עולם.
היא הוצגה בלונדון על ידי תיאטרון דרורי ליין באיטלקית ב-5 ביולי 1870 .
היא הוצגה לראשונה מחוץ לאירופה בניו יורק, באקדמיה למוזיקה ב-22 בנובמבר 1871 (באיטלקית), ובמטרופוליטן אופרה ב-21 באוקטובר 1883. המופע בבואנוס איירס היה ב-1881. במזרח אירופה: סנקט פטרבורג: 1871, ורשה ובודפשט: 1873, סופיה: 1921, בוקרשט: 1929. עד אמצע המאה ה-20, היא הייתה אחת האופרות הצרפתיות הפופולריות בעולם.
עלילתה מתרחשת בסוף המאה ה-18. המערכה הראשונה והשנייה בגרמניה, השלישית באיטליה.
הדמותהקולמיניון, שנחטפה בילדותה מטירה איטלקיתסופרן או מצו-סופרןפילין, שחקניתסופרן קולורטורהפרדריק, אציל צעירטנור או אלטוילהלם, סטודנט נודדטנורלארטה, שחקןטנורלותריובסג'ארנו, צועניבסאנטוניו, משרת בטירהבסתושבי העיר, צוענים, שחקנים, משרתים.מקהלה מעורבת
מרילין הורן (מיניון), אלן ואנזו (וילהיים מייסטר), רות ולטינג (פילין), ניקאל זאקריה (לוטאריו), פרדריקה פון סטאד (פרדריק) וכו'; מקהלת אופרה אמברוזיאן, תזמורת הפילהרמוניה, מנצח: אנטוניו דה אלמאידה Sony Classical 88697527332 (1977) (מהדורת CD)
מיני די.וי הוא סרט קולנוע תיעודי-להט"בי ישראלי משנת 2022.
הסרט הוקרן בבכורה בתחרות הישראלית בפסטיבל דוקאביב 2022. בנוסף הוא יצא בהפצה מצומצמת ברשת בתי הקולנוע לב, והוקרן בבכורה ב-8 ביוני 2022 בתל אביב, וכן שודר בכאן 11 ב-11 ביוני 2022, כחלק מרצועת כאן דוקו.
הסרט, הקרוי על שם פורמט הווידאו שהיה נפוץ בסוף שנות ה-90 , צולל אל סיפורי ההתבגרות המינית של ארבעה להט"בים כפי שמשתקפים בצפייה בקלטות וידאו שצילמו בילדותם:
שאולי מלמד, במאי בן 29 מתל אביב, ממיר את קלטות הווידאו שצילם בילדותו ובהן סרטים שביים עם חבריו לכיתה, ויוצא לחפש מבוגרים להט"בים אחרים שתיעדו את עצמם בילדות.
הארבעה צופים מחדש בקלטות האישיות שלהם ונאלצים להתמודד עם החוויות והאנשים שעיצבו את חייהם.
הסרט הופק בתמיכת כאן - תאגיד השידור הישראלי, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, מפעל הפיס ומשרד התרבות והספורט - המועצה הישראלית לקולנוע.
מיניות החלה להופיע בווידאו קליפים מאז שנות ה-80 של המאה ה-20.
ב-1 באוגוסט 1981, החל לפעול לראשונה ערוץ ששידר וידאו קליפים 24 שעות ביממה, ה-MTV.
הערוץ היה מכוון כלפי מתבגרים, והוא קידם מגמות חברתיות באמצעות תוכני וידאו ופרסומות.
בין הסטריאוטיפים הנשיים שקודמו בעשור זה כללו: אישה כנועה, מבצעת מטלות ביתיות ורגשנית, ואילו הסטריאוטיפים הגבריים שקודמו בעשור זה כללו: דומיננטיות, עיסוקים מקצועיים ואגרסיביים.
הערוץ היה לפופולרי והיווה "בידור בשעות הפנאי".
בין המוזיקאים שהושמעו הכי הרבה ב-MTV היו הרולינג סטונז, AC/DC, מייקל ג'קסון ו-Guns N' Roses.
הערוץ השפיע על קהל הצופים, והשפיע רבות על הדרכים שבהם ראו מתבגרים את תפקידם בחברה.
ווידאו קליפים שפורסמו בעשור זה תיארו בדרך כלל נשים כאובייקטים מושכים.
מתוך התאמה לסטריאוטיפים נשיים, נשים הוצגו כמושכות, אך כנועות.
אף על פי שחלק מהווידאו קליפים הציגו שלנשים יש כוח וכישרון, הן עדיין הוצגו כיותר חלשות ופחות כישרוניות לעומת הגברים.
לדוגמה, הווידאו קליפ של AC/DC לשיר "Sink the Pink" קידם את הרעיון הזה.
במחקר על שלושים שעות תוכן ב-MTV שבוצע ב-1987 נמצא כי כ-57% מהווידאו קליפים הציגו נשים באובייקטיביות, כ-17% מהווידאו קליפים הציגו את כישרונותיהן של נשים, אך בהדגשה על תפקידן המיני, כ-14% מהווידאו קליפים לא הציגו סטריאוטיפים נשיים, וכ-12% מהווידאו קליפים הכירו בעצמאותן של נשים.
בנוסף לתוצאות אלו, מגע באישה הוצג בכ-50% מהווידאו קליפים, וכן נשים הוצגו יותר בלבוש מפתה.
המוזיקה הייתה חלק מהותי מההתפתחות התרבותית של שנות ה-90 של המאה ה-20. סצנות המוזיקה היו יותר בסאונד אפל ופרובוקטיבי יותר.
אף על פי שהאמנים והז'אנרים של העשור היו שונים מאלו של העשור הקודם לו, המסר בווידאו קליפים נשאר זהה לעומת העשור הקודם לו.
MTV המשיך להיות ערוץ רלוונטי מבחינה חברתית.
שידור ווידאו קליפים המשיך את החשיפה של תרבות הנוער לחוויות ויזואליות מגוונות.
כאשר הופעתם של ווידאו קליפים בתרבות התרחבה, החלו להיערך מספר מחקרים בין תיאורים מגדריים לבין הווידאו קליפים.
בתחילת העשור, MTV יצרה כללים ותקנים לגבי הצגת ווידאו קליפים ותוכניות טלוויזיה בערוץ, בין היתר דחייה שלהם בשל הצגה תוכן גרפי ומפורש במיוחד.
הערוץ אסר על כל סימן של עירום נשי ואלימות המופנית כלפי נשים.
לדוגמה, הערוץ MTV דחה את הווידאו קליפ של מדונה לשיר "Justify My Love" בשל התוכן המיני המפורש שבו.
לאחר הנחלת כללים אלו, ניתוח 100 ווידאו הקליפים הנצפים ביותר בערוץ מצא כי יש פער של חמישה לאחר בדמויות נשיות לעומת דמויות גבריות.
כמו כן, באותו ניתוח, נראה כי רוב הנשים הוצגו כחשפניות (35%) או רקדניות (29%), לעומת הגברים שזכו לחלוקה שווה יותר בין הקטגוריות (אמן, חשפן, קומיקס, שחקן, על-אנשי, רקדן או חביב הקהל).
הצגה כזו של נשים בווידאו קליפים מסמלת כי נשים לא זקוקות לכישרון מוזיקלי, אלא לכישרון פיזי עם דגש לכישרון מיני, ואילו הצגה כזו של גברים בווידאו קליפים מסמלת שגברים יכולים להפגין טוב יותר את הביצוע ואת הכישרון המוזיקלי שלהם.
מחקרים אחרים, שניתוח 123 וידאו קליפים מז'אנרים שונים ששודרו בערוץ בקיץ 1995 מצאו כי כ-44.7% מהווידאו קליפים לא הציבו אישה בתפקיד מרכזי בווידאו קליפים, וכן כי כ-31.7% מהווידאו קליפים הציגו נשים כאובייקטים או אביזרים לתשוקה גברית רומנטית.
עוד במחקרים נמצא כי כ-1.24% מהגברים, שהופיעו בווידאו קליפים, נגעו בשיערם, לעומת כ-38.35% מהנשים, שהופיעו בווידאו קליפים, נגעו בשיערן.
בנוסף, כ-26.8% מהגברים, שהופיעו בווידאו קליפים, רקדו בצורה מינית מרומזת, לעומת כ-74% מהנשים, שהופיעו בווידאו קליפים, רקדו בצורה מינית מרומזת.
מוזיקה נשארה חלק בתלי נפרד מחיי התרבות בעשור זה.
מחקר משנת 2008 שנערך על ידי ג'ייקוב טרנר מצא כי ז'אנרים אפרו-אמריקאים מוזיקליים, כגון היפ הופ ו-R&B, יכללו יותר תוכן מיני מאשר ז'אנרים מוזיקליים אחרים, כגון קאנטרי ומוזיקת רוק.
המחקר מצא כי כ-73% מכלל הווידאו קליפים שנבדקו הכילו תוכן מיני מסוים.
כמו כן, אף על פי שיש חוסר בדמויות אפרו-אמריקאיות בווידאו קליפים, לדמויות אפרו-אמריקאיות הייתה סבירות של פי שלושה להתלבש בצורה פרובוקטיבית, לעומת דמויות לבנות.
בשנת 2004, קבוצות פוליטיות ופוליטיקאים רבים ניסו, ללא הצלחה, לצנזר את הווידאו קליפ של "Call on Me" של אריק פרידץ, על כך שהכיל נשים רוקדות בצורה מינית.
ב-2005, הווידאו קליפ של ג'סיקה סימפסון לשיר "" , בדמותה של דייזי דיוק מ"הרפתקאות בהזארד", היה כה שנוי במחלוקת עד שנאסר לצפייה במספר מדינות.
הווידאו קליפ הכיל את סימפסון לבושה בתלבושות "חושפניות", וכן מנקה את המכונית ג'נרל לי כשהיא לבושה בביקיני.
מספר ווידאו קליפים שהיכלו מיניות הביאו לרמה של אי נוחות של מספר אנשים, שהובילו לאיסור לצפייה.
בין הדוגמאות לכך ניתן למצוא את הווידאו קליפ של "What It Feels Like for a Girl" של מדונה נאסר לצפייה עקב סקסואליצזיה של נשים והצגתן של נשים כנשים אלימות ולא מסורתיות.
גם בעשור זה, אמנים המשיכו לצבור כותרות לתוכן פרובוקטיבי בסרטוני המוזיקה שלהם.
לדוגמה, הווידאו קליפ של ריהאנה לשיר "S&M", שבו היא מדמה יחסי מין עם בובה בגודל טבעי, לבושה בציוד קשירה, עורר תשומת לב תקשורתית רבה ונאסר לצפייה ב-11 מדינות.
יוטיוב דרשה ממשתמשיה לאמת שהם בני 18 ומעלה לפני שהם יוכלו לצפות בווידאו קליפ.
במאית הווידאו קליפ, מלינה מצוקס , אמרה שהיא מרגישה שהווידאו קליפ היווה הצלחה מאחר שהדימויים הפרובוקטיביים יצרו דיאלוג סביב הווידאו קליפ.
לעומת זאת, הווידאו קליפ של אריאנה גרנדה לשיר "Everyday", שתיאר מספר זוגות שמתחילים לקיים יחסי מין במקומות ציבוריים שונים, כגון באוטובוס, זכה לשבחים על המיניות שבווידאו קליפ, ועל הכללה של גזעים ונטיות מיניות שונות.
מחקר שנערך על סטודנטיות ב-2013 בחן את ההשפעות שיש לווידאו קליפים, שבהם נשים נתפסות כאובייקטיים מיניים, על דימוי הגוף של נשים.
מחקר זה מצא כי נשים צעירות עם הערכה עצמית נמוכה נטו, לאחר חשיפה לווידאו קליפ כזה, לראות את גופן באור שלישי.
באותו מחקר נמצא כי חשיפה לווידאו קליפים כאלו מפחיתים את דעתן של נשים צעירות לגבי משקל גוף אידיאלי.
מחקר מ-2017 מצא כי ישנו קשר בין ווידאו קליפים בעלי ריקודים מיניים לבין עמדות שליליות כלפי מין ומיניות בקרב מבוגרים צעירים בארצות הברית ואוסטרליה.
מספר חוקרים מציינים שתוכן מיני לא הטרוסקסואלי בווידאו קליפים נראה לעיתים רחוקות.
החוקר פרדריק דאיננס ציין שכאשר ווידאו קליפים עם תוכן גאה, כרוך לעיתים קרובות ב-"עיצוב ההטרונורמטיביות בזהויות הומוסקסואליות ולסביות".
בין הווידאו קליפים שעושים זאת, ניתן לציין את הווידאו קליפ של מאקלמור וראיין לואיס בהשתתפות מרי למברט לשיר "Same Love", ואת הווידאו קליפ של קארלי ריי ג'פסן לשיר "Call Me Maybe".
הווידאו קליפ של דיסקלוז'ר בהשתתפות סם סמית' לשיר "Latch" והווידאו קליפ של לשיר "True Romance" הציגו הומוסקסואליות בקנה מידה קטן.
אף על פי שהווידאו קליפ של מייגן טריינור לשיר "All About That Bass" מכיל תוכן מיני, אם כי בצורה מתונה יותר, הווידאו קליפ צבר, נכון לינואר 2023, למעלה מ-2.5 מיליארד צפיות.
מחקרים שונים הראו שווידאו קליפים, אשר מציגים דמויות אפרו-אמריקאיות, נוטים להציג הרבה יותר תיאורים של אקטים מיניים מאשר אלו של דמויות לבנות.
לדוגמה, נשים אפרו-אמריקאיות נטו יותר להצטייר כנשים שמעורבות בהתנהגויות מיניות ולבושות בבגדים פרובוקטיביים.
מחקר ב-"American Journal of Health Education" ייחס את "המסרים המיניים הכנים, ההחפצה והדימויים המיניים הגלויים" של הווידאו קליפים לאדישות כלפי התנהגויות אלו אצל נשים אפרו-אמריקאיות.
כמו כן, כתב העת שזה מסוכן לעשות זאת עקב הסיכון המוגבר של אפרו-אמריקאים ל-HIV/איידס.
החוקר ג'ייקוב טרנר טען כי תאגידים בניהולו של האדם הלבן (כגון ויאקום) מוכנים לשלם יותר עבור ווידאו קליפים של אמנים אפרו-אמריקאים שמנציחים סטריאוטיפים גזעיים ומיניים.
ההשלכות לכך כוללות את הרעיון שנשים אפרו-אמריקאיות עשויות להפנים מסרי וידאו על יופי ומיניות, ושגברים עלולים לחשוב כי נשים אפרו-אמריקאיות מבצעות כמו שהוצג בווידאו קליפים.
ישנה התייחסות יסודית מבחינת הצגת תכנים מיניים ואופן הצגתם בווידאו קליפים, אך עם זאת, כמעט ואין התייחסות ספציפית לגזע ומיניות בווידאו קליפים.
אף על פי שישנה עלייה בהשמעת מוזיקה בכלל הז'אנרים, התוכן בווידאו קליפים לא השתנה הרבה.
אמנים אסייתים, כגון בואה, הואשמו בהצגת סטריאוטיפים מערביים של מיניות נשית אסייתית בווידאו הקליפים שלהם בניסיון לצבור פופולריות בארצות הברית.
הזמרת קומי קודה ולהקת הבנות AKB48 הציגו בווידאו קליפים שלהן מיניות.
הווידאו קליפ של ריין לשיר "Rainism" יוחס כווידאו קליפ מיני המסייע להפריך סטריאוטיפים על גברים אסייתים.
במחקר שבוצע על ידי ג'ייקוב טרנר נמצא כי נשים אפרו-אמריקאיות נוטות יותר להציג תוכן מיני בווידאו קליפים שלהן מאשר נשים לבנות.
העיתונאית אריקה ואן-דאייק טוענת שגברים מופעים לעיתים קרובות יותר מאשר נשים, וכן כי גברים מוצגים בדרך כלל כדמויות עוצמתיות ואגרסיביות.
כתוצאה מכך, נשים תופסות תפקידים סטריאוטיפיים נשיים בווידאו הקליפים האלו, ובדרך כלל נתפסות כדמויות פאסיביות ומוחפצות.
המחקר אודות מיניות ברומא העתיקה מתבסס על עדויות היסטוריות שונות, ביניהן יצירות אמנות וספרות ושרידים ארכאולוגים המתוארכים לתקופת רומא העתיקה.
בעבר הייתה שגורה התפיסה, שהושפעה מהפרשנות ותפיסת העולם הנוצרית, שלפיה המיניות ברומא העתיקה התאפיינה בפורקן כל עול, הפקרות מינית והתעללות.
בנוסף, לקנסורים הייתה סמכות להדיח אזרחים מהסנאט וממעמד הפרשים בשל התנהגות מינית בלתי הולמת.
הפילוסוף הצרפתי, מישל פוקו, התייחס למיניות בתקופה היוונית-רומית בכרך השלישי של ספרו "תולדות המיניות" כתחום שמנוהל על ידי קודים חברתיים הדורשים איפוק ועל ידי תפיסות הנוגעות לאומנות ניהול ההנאה המינית.
החברה הרומית הייתה פטריארכלית, והגבריות ברומא העתיקה התבססה על יכולת שליטה עצמית ושליטה על אחרים ממעמד נמוך יותר, לא רק במלחמה ובפוליטיקה, אלא גם ביחסים מיניים.
וירטוס (Virtus; "סגולה") היה אידיאל גברי פעיל על משמעת עצמית.
האידיאל הנשי המקביל לוירטוס היה פודיסיטה (pudicitia), שתורגם לעיתים קרובות כאישה צנועה, אך תורגם גם כאישה תחרותית ואטרקטיבית, וכזו ששולטת בעצמה.
נשים רומאיות מהמעמדות הגבוהים היו נשים משכילות, חזקות אופי ופועלות לשמירה על מעמדן בחברה ובמשפחה.
למעט יוצאים מן הכלל, הספרות הלטינית מזכירה אך ורק מיניות בקרב רומאים גברים משכילים.