tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמנים אקדמאיים רבים ניסו להשתמש בנושאים מהאמנות הנמוכה ולהאציל אותם כאמנות גבוהה, על ידי כך שימצאו בהם את הצורה והיופי, ובכך ניסו לעשות את עולם האמנות לדמוקרטי יותר.
באנגליה, אקדמאיים מסוימים אף אמרו כי על האמן לעבוד בשוק.
במובנים מסוימים מטרה זו של דמוקרטיזציה אכן הושגה, והייתה הצפה של אמנות אקדמית, והאמנות הייתה פופולרית בציבור כמו הקולנוע כיום.
הבנה באמנות נעשתה לדבר נפוץ, וכך גם העשייה האמנותית עצמה, והחל להיות ערבוב בין האמנות הגבוהה לנמוכה.
לעיתים אמנות שנחשבה כקיטש הציגה כישרון טכני גבוה, כגון ייצוג מדויק, אך לא הייתה בטעם טוב.
שנית, הנושאים והדמויות שהוצגו באמנות האקדמית, אם כי היו מקוריים בתחילה, הופצו בציבור בצורת גלויות והדפסים – דבר שהאמנים עצמם תמכו בו בדרך כלל – ותמונות אלה הועתקו עד אין סוף באופן קיטשי, עד שהם נעשו לקלישאות נדושות.
האוונגרד הגיב להתפתחויות אלה בכך שהרחיק עצמו מהיבטים מסוימים של האמנות כמו ייצוג ציורי והרמוניה שהציבור אהב, על מנת להדגיש את חשיבותה של האסתטיקה.
מבקרים רבים מעדיפים שלא להגדיר את האמנות האקדמית כקיטש, מכיוון שהם מכירים בתפקיד ההיסטורי שלה כמקור לקיטש ולאוונגרד גם יחד.
עם עלייתו של הפוסטמודרניזם בשנות ה-80 של המאה ה-20, הגבולות בין הקיטש לאמנות הגבוהה נעשו שוב מטושטשים.
התפתחות אחת הייתה דעה חיובית על מה שקרוי "טעם קאמפ".
באיטליה, קמה תנועה שקרויה ה"חדש חדש" (נואובי נואובי), שהלכה במסלול אחר: במקום לצטט קיטש באופן אירוני, הם אימצו ישירות את הכיעור והגסות, בסוג של אנטי-אסתטיקה.
אמנות מושגית ודה-קונסטרוקטיביזם מציבות עצמן כאתגר מעניין, מכיוון שכמו הקיטש הן מחשיבות פחות את המבנה הפורמלי של האמנות, לטובת אלמנטים אחרים שנמצאים בה ומקשרים אותה לתחומי חיים אחרים.
למרות זאת, רבים בעולם האמנות עדיין דובקים בדיכוטומיה כלשהי בין אמנות לקיטש, וחושבים כי אין להתייחס ברצינות לאמנות רגשנית או ריאליסטית מדי.
עמדה זו מותקפת על ידי מבקרים שטוענים כי להכיר בחשיבות של אמנות אקדמית וציור פיגורטיבי מסורתי.
האמן הנורווגי אוד נרדום נוקט בטקטיקה אחרת: הוא ניסח מניפסטו, "על הקיטש", ובו הוא מכריז על עצמו כ"אמן קיטש" ולא "אמן", למרות שמעט מאוד מבקרים אכן רואים את יצירתו כקיטש.
נרדום טען כי בקריירה שלו ובקריירה של אמנים רבים אחרים, הממסד האמנותי (אותו הוא מכנה "הקורייטורט"), כופה ערכים מסוימים, ומונע ביטוי אישי – הוא הופך את הנוסחאות של אדורנו וקונדרה.
הוא טוען כי בזמן שהאמנות משרתת את הציבור, קיטש משרת את הביטוי העצמי; אמנות משרתת את הפוליטיקה, ואילו הקיטש מאבד עצמו בחושניות נצחית וטהורה, "כישרון עירום חושף את עצמו".
נדרום מכריז: "אמנות קיימת עבור האמנות עצמה, ופונה אל הציבור.
קיטש משרת את החיים, ופונה אל האדם".
גם הפוסטמודרניזם מותקף על ידי נרדום, מכיוון שהוא מחזיק בטעם הקאמפ, שרק מעריך את הקיטש כאירוניה של "רצינות כושלת", ואילו הוא טוען כי יש לראות את הקיטש כביטוי אמיתי ונצחי של היופי.
אחד מהציירים הראשונים ששימש כדוגמה לקיטש היה ההונגרי צ'ארלס רוקה.
אף שעולם האמנות שנא אותו, העם אהב אותו.
הוא התפרסם בשל הווריאציות הרבות שלו לציורו "ילדה צוענית", שבו הוא צייר צוענים בסגנון "פינ-אפ", ועבור הפורטרטים הסנטימנטליים שלו של ילדים עם כלביהם.
דוגמה מודרנית יותר של צייר שנחשב בעיני רבים כיוצר קיטש הוא הצייר האמריקאי המצליח תומאס קינקדה, שקורא לעצמו "צייר האור", וטוען כי הוא "האמן החי הנאסף ביותר באומה".
קינקדה מצייר נופים של בתי אבן, מגדלורים, רחובות מרוצפים אבן, כפרים שלווים, עם הדגשה על משחק עם האור והצמחייה הטבעית.
יצירתו אמורה להיות סנטימנטלית, פטריוטית, חמודה ורוחנית.
כמה ציורים של "כלבים משחקים פוקר" שצוירו בתחילת המאה על ידי ק.מ.
עוד ציירת קיטש היא מרגרט קין, שפעלה בשנות ה-50 וה-60, וציירה בעיקר פורטרטים של ילדים; בין אם מושא הציור היה ילד, מבוגר או בעל חיים, תמיד היו להם עיניים ענקיות ובוהות המסתכלות ישירות על הצופה.
"הילד הבוכה" – כינוי שניתן לסדרת ציורים מהם הודפסו עותקים רבים, שהיו נפוצים מאוד בישראל ובמקומות אחרים בשנות ה-70 וה-80. במוכר מכולם מוצגת דמותו של ילד לבוש סחבות, שדמעות זולגות על לחייו.
הציור מיוחס לצייר מסביליה שבספרד בשם ברונו אמאדיו (Bruno Amadio), שחתם על ציוריו גם בשמות ג'ובאני בראגולין (Bragolin) או פראנשוט סביי (Franchot Seville).
אופרות סבון, במקורן, היו קיטש מובהק.
הן נכתבו על ידי תסריטאים זולים שקיבלו הנחיה יחידה – יצירת עלילה מסועפת שלא נגמרת לעולם והן שוחקו על ידי שחקנים זולים שלא השקיעו כמעט זמן בחזרות.
באופרות סבון אין תפאורה יקרה, אין פעלולים, אין מוזיקה ואין כוריאוגרפיה.
זמר מתורגם לעברית בסגנון טורקי הוא הרבה פעמים קיטש.
ישנם זמרים עבריים ששרים כמעט רק שירים טורקיים ישנים שעל הלחן שלהם אבדו זכויות היוצרים והם תורגמו לעברית על ידי אלמוני ששוגה בדקדוק.
השירים הנ"ל גם מוקלטים על פי רוב בפרק זמן קצר מהמקובל.
המלחין אביהו מדינה התרעם על מבצעי סוגה זו וטען שהם לא יוצרים כלום.
קיי אף טירנה (באלבנית: Klubi i Futbollit Tirana) הוא מועדון ספורט מהעיר טירנה בירת אלבניה הכולל את מועדון הכדורגל לגברים הגדול במדינה SK Tirana ומועדני ספורט של ענפים נוספים.
המועדון נוסד בשנת 1920 ונחשב למועדון הטוב באלבניה לאחר שזכה במרוצת השנים ב-26 תוארי אליפות.
אצטדיונה הביתי של הקבוצה נקרא "סלמן סטרמאסי" (Selman Stermasi) והוא מכיל 10,000 מקומות.
אס קיי טירנה שיחקה מספר רב יחסית של עונות במפעלים השונים באירופה.
הופעת הבכורה שלה הייתה בגביע אירופה לקבוצות (ליגת האלופות של ימינו), בעונת 1965/66, אז הפסידה לקבוצת קילמרנוק הסקוטית.
הקבוצה שיחקה גם נגד הקבוצה הישראלית הפועל באר שבע, בגביע אופ"א בעונת 1995/96, אז הפסידה במשחקי הבית והחוץ והודחה מהמפעל.
בשנת 2017 הוגרלה טיראנה במוקדמות הליגה האירופית נגד מכבי תל אביב והפסידה 0–5 בסיכום שני המשחקים.
(*ללא האליפויות בשנים 1939 - 1942 שאינן מוכרות על ידי ההתאחדות האלבנית)
קת'רין דון לאנג , הידועה בשם הבמה קיי די לאנג (k.d.
לאנג נולדה בעיירה חקלאית בשם קונסורט באלברטה שבקנדה, וגדלה בערבות הקנדיות.
מצד אביה היא ממוצא גרמני, איסלנדי ומשבט הסו.
מצד אימה יש לה שורשים יהודיים ממוצא רוסי.
לאנג החלה את קריירת השירה שלה באירועי קאנטרי בקנדה, הקליטה כמה שירים שזכו לביקורות טובות עד שב-1985 זכתה בטקס פרסי המוזיקה הקנדית בתואר "הזמרת המבטיחה ביותר".
לאנג עלתה לקבל את הפרס כשהיא לובשת שימלת כלה, וכדי להצדיק את התואר "המבטיחה ביותר" פיזרה שלל הבטחות הומוריסטיות לגבי דברים שתעשה או שלא תעשה בעתיד.
ב-1986 חתמה לאנג על חוזה הקלטות עם מפיק בנאשוויל, טנסי.
ב-1987 יצא האלבום הראשון שלה שקיבל הכרה, מלאך עם פלצור (Angel with a Lariat), שאותו הפיק דייב אדמונדס.
הקריירה שלה זכתה לדחיפה אדירה כאשר כוכב הרוק רוי אורביסון בחר בה כדי להקליט עמו את הדואט בוכה (Crying).
הדואט זכה בפרס גראמי עבור "שיתוף הפעולה הקולי הטוב ביותר בתחום הקאונטרי".
ב-1988 הופיעה לאנג בטקס הסיום של אולימפיאדת החורף בקלגרי וביצעה את השיר "Turn me Round".
בהמשך השנה חזרה לשתף פעולה עם אורביסון כזמרת רקע עבור מופע הטלוויזיה שלו, רוי אורביסון וחברים – לילה בשחור לבן.
היא הופיעה שוב על מסך הטלוויזיה בתפקיד אורח בתוכנית חג המולד של פי ווי הרמן ושרה את ג'ינגל בל רוק.
על אלבומה Absolute Torch and Twang זכתה לאנג ב-1989 בפרס זמרת הקאונטרי.
הסינגל מתוך האלבום ירח מלא של אהבה (Full Moon of Love) הפך ללהיט במצעדי הפזמונים בארצות הברית, אך שירה הפופולרי ביותר, Constant Craving יצא דווקא באלבומה הבא, Ingénue, ב-1992. הסינגל נמכר במיליונים ברחבי העולם, וזיכה אותה בפרס גראמי עבור "זמרת הפופ הטובה ביותר".
ב-1993 ניסתה לאנג להיכנס לעולם הקולנוע, בתפקיד בינוני בסרט Salmonberries.
ב-1999 הופיע בסרטו של הבמאי האוסטרלי סטיבן אליוט "בעיניי המתבונן".
לאחר סרט זה לא חזרה להופיע עד לתפקיד אורח בסרט "הדליה השחורה" ב-2006, אך המשיכה לתרום לפסקול של סרטים נוספים כמו Even Cowgirls Get the Blues, חצות בגן הטוב והרע, ומחר לנצח.
ב-29 ביולי 2006 ביצעה לאנג את להיטה Constant Craving בפתיחת האולימפיאדה הגאה (Outgames) במונטריאול.
באולימפיאדת החורף שנערכה בוונקובר במערב קנדה בחודש פברואר 2010 ביצעה לאנג את שירו של לאונרד כהן "הללויה" בטקס הפתיחה.
בנוסף על הקריירה המוזיקלית שלה, לאנג – שיצאה מהארון כלסבית ב-1992 במאמר במגזין הלהט"ב אדבוקט – היא תומכת נלהבת במאבק למען זכויות הגייז, ובכלל זה טיפול בנשאי איידס ומחקר בתחום.
היא התפרסמה בשל המראה האנדרוגני שאימצה לעצמה, ועוררה שערורייה כשהצטלמה לשער המגזין "וניטי פייר" בחליפה גברית ועל פניה קצף גילוח, בעוד הדוגמנית סינדי קרופורד גוחנת מעליה, כביכול כדי לגלח את פניה.
לאנג ידועה גם בהיותה טבעונית ותומכת זכויות אדם בטיבט.
קיי-פקס הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2001, המבוסס על ספר בשם זהה, המספר על חולה נפש אשר טוען שהוא חייזר.
החולה/חייזר – "פרוט" מתנהג באופן המעורר השראה בחבריו המטופלים בבית החולים לחולי נפש ובפסיכיאטר המטפל בו.
בתחילת הסרט מופיע באופן מסתורי בתחנת הרכבת המרכזית של ניו יורק אדם המכנה עצמו "פרוט" (קווין ספייסי).
כאשר הוא טוען שהוא חייזר מן כוכב הלכת קיי-פקס, הוא מועבר לבית החולים הפסיכיאטרי בעיר.
פסיכיאטר ממנהטן בשם ד"ר מארק פאוול (ג'ף ברידג'ס) מנסה לטפל בפרוט ו"לרפא" אותו מאשליותיו.
בהמשך, ד"ר פאוול נקשר לפרוט ואף מתחיל להאמין לטענותיו המוזרות.
במהלך שהותו של פרוט בבית החולים הוא יוצר קשר עם החולים במחלקה ומעודד אותם להיאבק במחלתם: ארני (סאול ויליאמס), המפחד מחיידקים ומהאוויר אותו הוא נושם; האווי (דייוויד פטריק קלי), הסובל מטורדנות כפייתית; ודוריס ארצ'ר (סיליה ווסטון) המחכה בחדרה לאהובה שלא הגיע כבר 11 שנה.
ככל שמתקדמת העלילה, מגלה ד"ר פאוול כי ל'פרוט' ישנה היסטוריה "אנושית" וכי אינו חייזר, אלא אדם בשם רוברט פורטר.
עם זאת, גם בסיומו הדרמטי של הסרט, הצופים אינם יודעים באמת האם הוא אדם רגיל המעורער בנפשו או שמא התגלם בגופו חייזר.
בנובמבר 2001 הוגשה נגד יוצרי הסרט תביעה משפטית בגין גנבה ספרותית על ידי יוצרי "גבר מביט לדרום-מזרח" (בספרדית: Hombre mirando al sudeste), סרט ארגנטינאי משנת 1986. מבקרים וצופים אכן עמדו על דמיון ברור בעלילת שני הסרטים.
עם זאת, התביעה נמשכה לבסוף על ידי מגישיה.
קיי טומיאמה (ביפנית: 富山敬; 31 באוקטובר 1938 – 25 בספטמבר 1995) היה שחקן ומדבב (סאייו) ותיק ופופולרי ביפן.
מרדוק בצוות לעניין, וכן ב"כח ג'י", "החתולים הסמוראים", "בלו בלינק", "פטלייבור - סדרת הווידאו השנייה" ועוד.
קיי נפטר מסרטן הלבלב בשינג'וקו, טוקיו, ב-25 בספטמבר 1995, בגיל 56. במרץ 2007, הוא זכה לאחרונה בפרס ההצלחה המיוחד לזכרו בטקס הראשון של פרסי הדיבוב שהפך כעבור שנה לפרס קיי טומיאמה שהוא דוגמה להשתתפות רבה בדמויות מסוימות שהפכו ללהיט ופופולריות באנימה ובסדרות הזרות ובסרטים הזרים.
לאחר מותו של קיי, מספר מדבבים יפנים החליפו אותו בתפקידים הממושכים שלו.
ביניהם: טאקשי אאונו, קואיצ'י יאמאדרה, קאפיי יאמאגוצ'י ועוד.
קייט ויקטוריה טאנסטול היא זמרת סקוטית, זוכת פרס המוזיקה הבריטית כזמרת השנה לשנת 2006 ומועמדת לפרס גראמי.
בשנת 2004 יצא לחנויות אלבומה הראשון: "Eye to the Telescope", שאופיין כאלבום המשלב פולק ופופ.
לאחר הופעה בטלוויזיה הבריטית עם השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכתה להכרת הקהל.
האלבום, שזכה תחילה להיענות בינונית בלבד, יצא פעם נוספת לחנויות וזכה להצלחה מסחרית רבה.
הצלחתה של טאנסטול בארצות הברית הגיעה כאשר השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכה לביצוע בתוכנית "אמריקן איידול".
ב-2006 יצא אלבומה השני, "KT Tunstall's Acoustic Extravaganza", תחילה לרכישה באופן בלעדי דרך אתר האינטרנט הרשמי שלה, ומאוחר יותר באמצעות חנויות התקליטים.
ב-2007 יצא אלבומה השלישי, "Drastic Fantastic", שזכה אף הוא להצלחה מסחרית.
מספר סדרות טלוויזיה בארצות הברית כדוגמת "בטי המכוערת" ו"וויל וגרייס" עשו שימוש בקטעים מלהיטיה של טאנסטול.
השיר "Suddenly I See" שימש כפתיחה לסרטו של דייוויד פרנקל "השטן לובשת פראדה".
טאנסטול הופיעה לא אחת עם ההרכב הבריטי "אוי ואבוי", המשלב מוזיקה יהודית עם מוזיקה אלקטרונית.
קיי לונג היא דראג קווין, מעצבת אופנה ובדרנית ישראלית.
הוכרה על ידי ספר השיאים של גינס (2025) כמלכת הדראג הגבוהה בעולם - 199.7 ס"מ.
לונג נולדה בשם אבי קיפרמן למשפחה מרובת ילדים בבאר שבע.
בגיל 17 אימץ קיפרמן את השם K - האות הראשונה בשם משפחתו באנגלית עבור שם הבמה שלו בתוספת ה-LONG בשל גובהו הרב המתנשא לכ-2 מטר.
קיפרמן שירת כסמל מבצעים בצבא ולאחר מכן למד עיצוב אופנה במכללת שנקר.
במסגרת לימודיו עבר התמחות בבית האופנה הקנדי "Daymore", ולבסוף סיים לימודיו בהצטיינות בשנת 2008. קיפרמן עוסק גם בעיצוב שמלות כלה, מלבד היותו מנהל התחום האמנותי של המועדון "האומן 17", והוא מופיע כקיי לונג באופן קבוע בליין המסיבות FFF.
לונג החלה להופיע ב-1998 במועדון הפורום בבאר שבע ולהתפרסם בעיתונות המקומית.
ב-2000, במסגרת פעילותה במועדון, עיצבה קיי לונג את משאית המיצג של המועדון עבור "מצעד האהבה" בתל אביב, אשר נשאה את דמותה.
מפיק האירועים שמעון שירזי, אשר גם ליין ה-FFF שבבעלותו השתתף במצעד, הזמין את קיי להופיע בהפקה.
קיפרמן העתיק את מקום מגוריו לתל אביב בשנת 1999. בין מופעיה ניתן למנות את "The Divas Show" בו ביצעה לצד אנינה נושה, שירי זמרות בולטות.
בנוסף, היא הופיעה באמסטרדם, איסטנבול, פריז, קנדה, לונדון, ברצלונה, ברלין וערים נוספות.
לונג לוקחת חלק פעיל בייצוג ישראל בהופעות בבירות העולם כפרפורמרית המובילה של ה"TEL AVIV GAY VIBE"
לונג הופיעה מעת לעת בטלוויזיה, במסגרת פרסומות שונות וקליפים של אמנים ישראלים ובהם :מאיה בוסקילה, קרן פלס, סקאזי.
ב-2009 אירחה לונג את אנשי הספורט רון קופמן ואיציק זוהר במהלך עונתה הרביעית של בתוכנית המציאות "פעם בחיים".
בין קיי לונג וזוהר נוצר מתח רב על רקע נטיותיה, והעימותים ביניהם היו לנושא מרכזי במהלך העונה.
בעקבות השתתפותה בתוכנית נושא המגדר של לונג נלמד ומוצג באקדמיה, והיא אף הוזמנה להרצאת אורח בפקולטה לסוציולגיה של אוניברסיטת ת"א.
בראיונות מזדהה לונג בשם הבמה שלה ומצהירה כי אינה נוהגת להגדיר עצמה יותר כאישה או כגבר וכי אינה נוהגת להגדיר עצמה במגדר כלשהו, ושהיא נהנית לדשדש בין שני העולמות.
עם זאת, בראיונות בכלי התקשורת היא מתייחסת לעצמה בלשון נקבה, וכך נוהגים גם כלי התקשורת המסקרים אותה.
לונג כותבת באתר מאקו גאווה טור אופנה הנושא את השם "הוט קיי טור", בו היא מבקרת את לבושם של המפורסמים/ות מהעולם ומישראל בפרט וכותבת בנושאי אופנה וסטיילינג.
בנובמבר 2011 השתתפה לונג בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום", שנולד בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות בקהילה הגאה, מספר חודשים לפני כן.
ב-2011 נבחרה קיי לונג למקום הראשון בתחרות של חברת המשקה XL בתואר "מלכת הדראג של ישראל" ובאותה שנה נבחרה על ידי מאקו להיות אחת מ-50 האנשים המשפיעים והבולטים ביותר בקהילת הלהט"ב הישראלית.
באותה השנה גייס ארגון בלה דואגת אנשי לילה מובילים למען המאבק להעלאת המודעות ל-HIV והפיק לוח שנה "בלה דואגת" בהשתתפותם.
אנשי לילה רבים ומובילים התגייסו למאבק והצטלמו ללוח השנה של "בלה דואגת" לאותה השנה.[5] בין המשתתפים היו: קיי לונג, שמעון שירזי, אליוט, טלולה בונט ומובילי דעת קהל ואנשי לילה נוספים בקהילה הגאה.
בשנת 2014 השתתפה לונג בתפקיד "אימפריה" במחזמר "דבר מצחיק קרה" של תיאטרון הקאמרי בכיכובם של שלמה בראבא, איתי טיראן ועירית קפלן.
בינואר 2015 הייתה מעורבת קיי לונג בתקרית שבה היא סולקה מכותל מאזור הנשים ומאזור הגברים בטענה שהיא לא אישה ולא גבר.
בשנת 2015 נבחרה לונג על ידי מגזין "את" להיות אחת מ-100 המשפיעים הישראלים על עולם האופנה הישראלי.
בשנת 2016 נבחרה לייצג את ישראל מטעם משרד החוץ כשגריריה בינלאומית בבירות העולם במטרה לעודד תיירות לארץ.
באותה שנה גם נבחרה להצטלם עבור קמפיין משרד התיירות לקמפיין הבינלאומי של תל אביב.
בשנת 2025 הוכרה לונג על ידי ספר השיאים של גינס כמלכת הדראג הגבוהה בעולם - 199.7 ס"מ.
המונח "קיי-פופ" הפך פופולרי בשנות ה-2000, במיוחד בהקשר הבינלאומי.
עם התפתחותה של תופעת "הגל הקוריאני", בה מוצרי תרבות התפשטו מדרום קוריאה לאסיה ולשאר העולם, החלה עליה גם בהתפשטותה של המוזיקה מדרום קוריאה.
בהמשך לתהליך זה, הפופולריות של מוזיקת הקיי-פופ הלכה ועלתה עד שהפכה לתופעה עולמית.
הסגנון הייחודי של המוזיקה, יחד עם כישורי ריקוד קבוצתיים מרשימים, מנגינות קליטות וקליפים בעלי ויזואליות מרשימה הפכו את מוזיקת הקיי-פופ לדבר ייחודי ואטרקטיבי.
השימוש הידוע הראשון במונח "K-pop" נעשה במהדורת בילבורד ב-9 באוקטובר 1999, בסוף מאמר שכותרתו היא "S.
Korea To Allow Some Japanese Live Acts" מאת צ'ו היון-ג'ין (כתב קוריאה דאז של המגזין), שהשתמש בו כמושג רחב להגדרת מוזיקת פופ דרום קוריאנית.
אולם צ'ו עצמו אינו בטוח כיצד טבע את המונח, כיוון שמספר מאמרים ציינו שהמילה "K-pop" כבר הייתה בשימוש אצל מקורבים לתעשיית המוזיקה, אף על פי שהוא עצמו לא שמע את המילה מעולם באופן אישי.
עם זאת, הכינוי למוזיקת פופ בקוריאה עצמה הוא "גאיו" .
שורשי המוזיקה הפופולרית הקוריאנית מתחילים ב-1885 כאשר מסיונר אמריקאי, הנרי אפנזלר, החל ללמד שירי עם אמריקאיים ובריטיים בבית ספר.
השירים הללו כונו changga, והם התבססו בדרך כלל על מנגינה מערבית פופולרית ששרו אותה עם מילים בקוריאנית.
בתקופת השלטון היפני (1910–1945), הפופולריות של השירים הללו עלתה, כשהקוריאנים הביעו את דעתם נגד הדיכוי היפני באמצעות מוזיקה.
אחד השירים הכי פופולריים היה השיר Huimangga.
אלבום הפופ הקוריאני הידוע הראשון היה I Pungjin Sewol, מאת פארק צ'י-סון ולי ריו-סאק שיצא ב-1925, והכיל שירים פופולריים שתורגמו מיפנית.
בשנות התשעים קמה להקת סו טג'י אנד בויז, שנחשבה לחלוצה במה שקשור להתפתחות הקיי-פופ.
חידושי הלהקה היו שילוב של מוזיקה קוריאנית עם מגוון רחב של ז'אנרים, כגון פופ, היפ-הופ, סול, רוק, טכנו ופאנק.
בנוסף, הלהקה הפכה את הריקוד לחלק משמעותי בהופעה שלה.
הפופולריות המשמעותית שהייתה ללהקה היוותה חלק משמעותי בהתפתחות מוזיקת הפופ הקוריאנית, שהתפתחה לכיוון דומה לזה של הלהקה.
התרומה הגדולה ביותר בעליית הפופולריות של הקיי-פופ ברחבי העולם קשורה לשינוי שחולל יוטיוב.
החלק של הצד הוויזואלי במוזיקה נהיה משמעותי עם עלייתו של ערוץ המוזיקה MTV בתחילת שנות השמונים.
עם הזמן, הערוץ שינה את ההתמקדות לתוכניות ריאליטי ותחרויות.
יוטיוב הפכה למקום שבו אפשר לצפות בקליפים של מוזיקה.
החלק הוויזואלי שיחק תפקיד חשוב באתר, כך שהוויזואליות המושקעת בלהקות הקיי-פופ ובסרטונים היוותה גורם משיכה משמעותי עבור הצופים.
דבר זה גרם לתהליך של עלייה בפופולריות של הקיי-פופ, שהלכה וגברה עם הזמן.
גורם חשוב נוסף בנושא הוא האינטראקטיביות של הצופים, שיכלו להגיב לסרטונים ולקרוא תגובות של אחרים.
דבר שהיווה כר לצמיחה של קהילות וירטואליות סביב הנושא.
עלייתו של הגל הקוריאני והתפתחותו
הפופולריות הגוברת של הקיי-פופ היא חלק מההיילו, הגל הקוריאני: הפופולריות של התרבות הדרום קוריאנית במדינות אחרות.
כחלק מהגל הקוריאני, הקיי-פופ אומץ על ידי הממשלה הדרום קוריאנית ככלי להקרנת העוצמה הרכה של קוריאה הדרומית לעולם, בעיקר כלפי צעירים בחו"ל.
בשנת 2008 משרד התרבות, הספורט והתיירות בקוריאה השקיע כ-280 מיליון דולר בקידום הקיי-פופ
מקובל להבחין בין תקופות שונות בהתפתחות הקיי-פופ, ולחלק אותן לפי דורות.
הדור הראשון של הקיי-פופ (1992–2002) מהווה המשך של "הגל הקוריאני", והוא התבטא בהתפשטות התרבות הקוריאנית, בעיקר של סדרות טלוויזיה, במדינות אסיה כגון סין טיוואן ויפן ובאזור דרום מזרח אסיה, והיו לו שלושה מאפיינים מרכזיים: הוא היה מוגבל גאוגרפית לאסיה והיה מבוסס על קווי דמיון תרבותיים במדינות אסיה.
שנית, המנוע העיקרי של התופעה היה קהל היעד העיקרי של סדרות הטלוויזיה: נשים בגיל העמידה.
שלישית, התקשורת הייתה חד כיוונית: אמנים למעריצים.
ללא מקום לאינטראקציה מצד המעריצים.
בהתאם, הקיי-פופ התפשט באופן דומה: קהל היעד היה נשים בגיל העמידה, אותו קהל היעד של סדרות הטלוויזיה, הוא היה מוגבל לאזור אסיה והיה עם אינטראקציה חד כיוונית.
תחילתו של הדור הראשון היה בעצם תחילתו של עידן הקיי-פופ, שמיוחס לציינו עם תחילת הפעילות של להקת סו טג'י אנד בויז ב-1992, ובפרט עם הקמתה של להקת H.O.T ב-1996.
הדור השני (2003–2012) התאפיין בהתפשטות הקיי-פופ אל מדינות מחוץ לאסיה, קהל יעד צעיר יותר, ותקשורת דו כיוונית עם מעריצים שהתאפשרה הודות לשימוש ברשתות חברתיות, שם התאפשר למעריצים להגיב ולקיים אינטראקציה עם האמנים.
להקות בולטות של הדור השני הן גירלס ג'נריישן, שייני, סופר ג'וניור, ביג באנג ו-2NE1.
הדור השלישי (2012–2019) התאפיין בעיקר בהתפשטות גלובלית של הקיי-פופ ובפריצה שלו לקדמת הבמה העולמית.
להקות בולטות של הדור השלישי הן BTS, בלאקפינק, טווייס, אקסו וסבנטין.
אמני קיי-פופ מכונים לעיתים קרובות כ"איידול" או כקבוצת איידולים.
לקבוצות יש בדרך כלל מנהיג, לעיתים החבר המבוגר או המנוסה ביותר מבין חברי הקבוצה, שמדבר בשם הקבוצה.
חבר הקבוצה הצעיר ביותר מכונה מאקנה (קוריאנית: 막내; הליטון הקוריאני המחודש: mangnae).
השימוש הפופולרי במונח זה ביפן הושפע מלהקת הבנים SS501 כאשר הם הרחיבו את פעילותם במדינה בשנת 2007. התרגום שלה ליפנית שימש לעיתים קרובות כדי להבדיל בין החבר הצעיר ביותר בקבוצה לבין מנהיג הקבוצה קים היון-ג'ונג.
היו מקרים של איידולים התמודדו עם בעיות מצד מעריצים אובססיביים שעקבו אחריהם או פלשו למרחב האישי שלהם.
מעריצים אלו ידועים כמעריצי sasaeng (קוריאנית: 사생팬; הנג'ה: 私生-; הליטון הקוריאני המחודש: sasaengpaen), שמגיע מהמילה הקוריאנית ל"חיים פרטיים", מה שמרמז על נטייתם של אותם מעריצים לפלוש לפרטיות של איידולים וחברי קבוצות איידולים.
בעבריתבשפת המקורמשמעותדיסאנג대상במהלך טקסי פרסי מוזיקה, אמנים עשויים לקבל בונסאנג על הישגי מוזיקה יוצאי דופן.
לאחר מכן מוענק לאחד הזוכים בבונסאנג דיסאנג, "הפרס הגדול".בונסאנג본상אול-קילAll-Kill (AK)הכוונה למיקום השיר במצעד.
שיר מקבל את התואר אול-קיל כאשר השיר מדורג בו זמנית במקום הראשון בכל מצעדי המוזיקה העיקריים של דרום קוריאה.
להצלחה של הסינגל המוביל יש חשיבות חיונית שכן היא מחושבת עם מכירות האלבום/מיני-אלבום.
לרוב, הסינגל המוביל הוא חלק בלתי נפרד מהאלבום/מיני-אלבום.סינגל טרום-פרסוםPre-release singleמקביל בערך לסינגל מוביל או לסינגל שיווקי, הסינגל טרום-פרסום הוא שיר מתוך האלבום או המיני-אלבום המפורסם לפני יציאת האלבום בפועל.
לעיתים יתלווה אליו וידאו קליפ, כמו גם הופעות חיות בתוכניות מוזיקה בטלוויזיה.קידוםPromotionמתרחש כאשר הסינגל המוביל מפורסם והאמנים מופיעים בתוכניות מוזיקה בטלוויזיה ובראיונות ומבצעים אותו.
הכרה: הישגים במצעדים וברשתות חברתיות
לקיי-פופ יש נוכחות מרשימה בטוויטר, הן מבחינת מספר עוקבים והן מבחינת עניין.
ב-13 בנובמבר 2017, BTS הפכו לדרום קוריאניים הראשונים שהגיעו ל-10 מיליון עוקבים בטוויטר, ובשנת 2017 הם היו האמן שצייצו עליו הכי הרבה הן בארצות הברית והן בעולם.
קבוצות קיי-פופ אחרות, כמו סבנטין ו-מונסטה X, הופיעו גם הן בעשירייה המובילה בעולם.
להקת הבנים אקסו הייתה הסלבריטי, שהצטרף למדיה בשנת 2017, שהכי הרבה עקבו אחריו.
בשנים 2017–2018 בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד, BTS זכו בפרס לאמן המדיה החברתית המוביל בהתבסס על הצבעות של המעריצים שלהם בטוויטר.
אתגר הריקוד בטיקטוק "Any Song" מאת הראפר זיקו צבר 400 מיליון צפיות בפחות מחודשיים, ונוצרו בסביבות ה-830,000 סרטונים המכילים את הפסקול.
ב-2023, השיר של להקת הבנות "Cupid" הגיע במצטבר ל-12 מיליארד צפיות משמונה מיליון סרטונים שהופיע בהם.
מצעדי השירים הקוריאניים כוללים את סירקל צ'ארט (לשעבר גאון) ואת בילבורד קיי-פופ הוט 100 (עד 2022).
מספר שירי קיי-פופ הופיעו ב ביפן, ובבילבורד הוט 100 של ארצות הברית.
במאי 2014, Exo היו למופע הקיי-פופ השלישי שנכנס למצעד הבילבורד 200 באותה שנה.
הקיי-פופ הפך ליותר ויותר פופולרי ברחבי המזרח התיכון בשנים האחרונות, במיוחד בקרב מעריצים צעירים.
ביולי 2011, מעריצים ישראלים פגשו את שגריר דרום קוריאה בישראל, מא יאנג-סאם, ונסעו לפריז לסיבוב ההופעות העולמי SMTown Live '10 באירופה.
לדברי ד"ר ניסים אטמזגין, פרופסור ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית בירושלים, "צעירים רבים מסתכלים על הקיי-פופ כבירת תרבות".
נכון לשנת 2012, ישנם למעלה מ-5,000 מעריצי קיי-פופ בישראל ו-3,000 בשטחים הפלסטיניים.
חלק מהמעריצים הישראלים והפלסטינים רואים את עצמם כ"מיסיונרים תרבותיים" ומכירים את הקיי-פופ לחבריהם וקרוביהם, ומפיצים עוד יותר את גל ההיילו בתוך הקהילות שלהם.
ב-2012, מספר האוהדים בטורקיה עבר את ה-100,000, וב-2013 הגיע ל-150,000. בקהיר, מאות מעריצים הגיעו לתיאטרון של ספריית אל-מעאדי על מנת לראות את הסיבוב האחרון של פסטיבל השירים הקוריאני, שאורגן על ידי שגרירות קוריאה.
בינואר 2018, להקת הבנים אקסו הוזמנה לדובאי, איחוד האמירויות הערביות, לתערוכת המזרקות של דובאי.
הסינגל שלהם היה שיר הקיי-פופ הראשון שהושמע במופע המזרקות.
בשנת 2019, להקת הבנים BTS הוזמנו להופיע באצטדיון הבין-לאומי המלך פהד על ידי יורש העצר מוחמד בן סלמאן.
הם להקת הבנים הראשונה שהופיעה באצטדיון בערב הסעודית כחלק מסיבוב הופעות עולמי.
ביקורת רבה נמתחה על היחס של חברות התקליטים לאמנים.
בשנת 2009, שלושה מחברי להקת TVXQ תבעה את SM על החוזים הארוכים שהיו להם איתה, למשך 13 שנים, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה ואת העובדה שהם היו מאוד צעירים, בשביל ליצור חוזים עם תנאים לטובתה, למשך זמן ארוך.
תביעות דומות הוגשו על ידי אמנים נוספים.
כתוצאה מהביקורת, ועדת הסחר ההוגן של דרום קוריאה יצרה כלל בשנת 2010, שביטל את מה שנקרא "חוזי עבדים", והגבילה את החוזים מול יחידים לשבע שנים בחוזה הראשון.
בחוזים מסוימים הכוכבים מקבלים תגמולים שמקוזזים מהם דמי ההכשרה שלהם, שיכולים להגיע למאות אלפי דולרים, כך שלמעשה חלק מהכוכבים מרוויחים מעט מאוד.
גם היחס במשך זמן החוזה הוא מאוד מגביל: ב-2014 ג'סיקה ג'אנג, שהייתה חברה בקבוצה גירלז ג'נריישן באותו זמן, טענה שהלייבל שהייתה חברה בו התנה את המשך חברותה בלהקה בכך שתסגור עסק פרטי שהקימה.
ב-2017 ועדת הסחר ההוגן בדרום קוריאה הודיעה למספר סוכנויות אמנים, ביניהן SM, לתקן את החוזים הלא הוגנים שלהם, שדרשו מאמנים פיצוי בסך שבין 86,000 ל־129,000 דולר במקרה של יציאה מוקדמת מחוזה, ולחייב אותם רק בעלות המקורית של ההשקעה שלהן.
ישנן טענות על כך שחברות תקליטים אוכפות חוקים נוקשים וכללי התנהגות חמורים בכל מה שנוגע למערכות יחסים רומנטיות וליחסים בין המינים באופן כללי.
במקרים מסוימים הכוכבים אינם רשאים לצאת לדייטים, פן ייכנסו למערכת יחסים שתסיח את דעתם מהמטרה המרכזית שלהם, או תשפיע על מצבם הנפשי.
עוד בשלב האימונים יש מחנות אימונים נפרדים לגברים ולנשים, כדי למנוע מרומנטיקה שתסיח את דעתם.
לחניכים והחניכות אסור אף להסתכל או לברך אחד את השני, וכן לא לשהות יותר מדי באותו חדר.
JYP אנטרטיינמנט אף ידועה במדיניות מחמירה של איסור לצאת לדייטים למשך שלוש שנים מזמן הפרסום של הכוכבים.
לאורך השנים, היו מספר מקרים של כוכבי קיי-פופ ששמו קץ לחייהם, עקב הלחץ הרב שהיה מוטל עליהם.
ב-18 בדצמבר 2017, קים ג'ונג-היון, חבר להקת שייני, התאבד עקב דיכאון ומצב נפשי מעורער.
במכתב ההתאבדות הוא כתב: "הייתי שבור מבפנים.
הדיכאון שאכל אותי לאט לאט איכל אותי ולא יכולתי להתגבר עליו.
לא משנה כמה ניסיתי להתעשת, לא הצלחתי".
ב-14 באוקטובר 2019, סאלי, שהייתה חברה בלהקת הבנות f(x) התאבדה בתליה.
בחודשים שלפני כן היא סבלה מבריונות רשת, ואף פנתה לסוכנות שלה SM בבקשה שתטפל בדבר.
היו גם מקרים דומים נוספים.
יש שטוענים כי הקיי-פופ הוא העתק של המוזיקה המערבית הפופולרית, ללא מקוריות.
לפי טענה זו, תעשיית הקיי-פופ בנויה על תהליך של איתור מוזיקה פופולרית מאירופה ומהמערב, הפיכת התוכן לתוכן קוריאני והפצתו בעולם כמוזיקת פופ קוריאנית.
מוזיקת הקיי-פופ הולידה תעשייה שלמה הכוללת בתי הפקת מוזיקה, חברות ניהול אירועים, מפיצי מוזיקה ושאר ספקי סחורה ושירותים.
ארבע החברות הגדולות ביותר במונחים של מכירות והכנסות הן: הייב קורפוריישן, SM אנטרטיינמנט, YG אנטרטיינמנט ו-JYP אנטרטיינמנט.
חברות התקליטים הללו משמשות גם כסוכנויות ייצוג עבור האמנים שלהן.
הן אחראיות על גיוס, מימון, הכשרה ושיווק אמנים חדשים וכן הן אמונות על ניהול הפעילות המוזיקלית ויחסי הציבור שלהם.
נכון למאי 2023, החברה עם נתח השוק הגדול ביותר היא הייב קורפוריישן עם נתח שוק של כ-11.37 טריליון וון, אחריה, בפער, נמצאות שאר החברות: JYP עם נתח שוק של 4.11 טריליון וון, SM עם כ-2.58 טריליון וון, ו-YG עם נתח שוק של 1.73 טריליון וון.
במהלך החצי הראשון של 2012, תעשיית המוזיקה הקוריאנית הוכרה על ידי מגזין טיים כ"ייצוא הגדול ביותר של דרום קוריאה".במחצית הראשונה של 2023 הייצוא של אלבומי קיי-פופ הגיע לשיא של כ-133 מיליון דולר (גידול של 17% לעומת השנה הקודמת).
השוק הגדול ביותר הוא יפן (48 מיליון דולר) ואחריו ארצות הברית (25 מיליון דולר).
בשנת 2008 באותה שנה הייצוא התרבותי של דרום קוריאה (כולל דרמות טלוויזיה ומשחקי מחשב) עלה ל-2 מיליארד דולר, ושמר על קצב צמיחה שנתי של 10%.
בסיבוב ההופעות של להקת TVXQ ביפן נמכרו למעלה מ-850,000 כרטיסים בעלות ממוצעת של 109 דולר לכרטיס, וסך ההכנסות היו בסך 92.6 מיליון דולר.
סך ההכנסות של חברות התקליטים (במיליון דולר)
סיכום שוק המניות (סיכום תחילת השנה) חברות תקליטים (ב-KRW)
2003-הווה: פסטיבל מוזיקה קוריאנית בהוליווד בול, לוס אנג'לס.
2011-הווה: פסטיבל הקיי-פופ העולמי בקוריאה הדרומית.
קיי-19 הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר סרטי המתח המספר על האסון הגרעיני שפקד את הצוללת הסובייטית K-19. הסרט לא מומן על ידי אולפן גדול (נשיונל ג'יאוגרפיק הייתה המשקיעה המרכזית), מה שהופך אותו לאחד הסרטים העצמאיים היקרים ביותר עד כה עם תקציב של 100 מיליון דולר.
הסרט בוים על ידי קתרין ביגלו ומבוסס על סיפור שנכתב על ידי לואיס נוארה.
ליאם ניסן, האריסון פורד ופיטר סארסגארד מככבים בסרט.
בנוסף, הצוות של הצוללת מדוכא, מאמין שהספינה 'מקוללת', ומעניק לה את הכינוי 'המאלמנת' (זה מקור שם הסרט).
לא פחות מעשרה מבוניה נהרגו בתאונות הקשורות לפזיזות שבה הצוללת נבנתה, אבל גם תאונות מצערות אחרות.
הרופא של הספינה נדרס על ידי משאית בהכנות האחרונות להפלגה, והוא ההרוג ה-11.
חלקים אינם מותקנים עדיין, ציוד חסר וקצין הכור הגרעיני מודח על שכרות.
הלחץ הפוליטי גורם לשלטון למנות מיד את ווסטריקוב ולהפליג עם הצוות שלו למעמקי האוקיינוס האטלנטי בכל מקרה, כדי לבחון שיגור טיל בליסטי בין-יבשתי שישמש אזהרה לארצות הברית, האויב הגדול של ברית המועצות.
הרופא וקצין הכור המחליפים, שהובאו בדחיפות לצורך ההפלגה, הם מומחים הרבה פחות מקודמיהם בתפקידם, עובדה שתשפיע רבות על שיתרחש בהפלגה.
מבחן שיגור הטיל עובר בהצלחה, אבל דליפה הרסנית של מערכת הקירור בכור הגרעיני הצוללת מאיימת ליצור מספיק חום כדי לפוצץ את הכור הגרעיני של כלי השיט מה שעלול לגרום לפיצוץ גרעיני ולעורר מלחמת עולם שלישית.
ללא שום ברירה אחרת ובאמצעים דלים, מורה ווסטריקוב על המלחים לתקן את הנזק על אף התנגדותו של פוליינין והסכסוך בין השניים מסלים.
חברי הצוות מצליחים לתקן את מערכת הקירור אך לא את הדליפה הרדיו-אקטיבית והצוות סובל מקרינה רדיואקטיבית.
ווסטריקוב מחליט להתפנות למשחתת אמריקאית בסביבה, אבל צוללת רוסית מגיעה ברגע האחרון לחלץ אותם.
במהלך החקירה הרשמית של הממשל על אירועי הצוללת מחפים שני הקפטנים זה על זה ויוצאים זכאים.
בשנת 1989, בדיוק 28 שנים לאחר התאונה ואחרי שקיבלו הוראה לא להיפגש או לשוחח על האירועים נפגשים לראשונה ניצולי האירוע בבית הקברות שם קבורים חבריהם שלא שרדו את הקרינה בצוללת.
ווסטריקוב מברך את המלחים ומודיע להם כי הוא ביקש לעלות את 28 המלחים שמתו מהקרינה לדרגת גיבורים, אך בקשתו נדחתה בגלל שהתקרית הייתה בתרגיל ולא במלחמה.
כינוי הצוללת בסרט היה "הסוף ההוליוודי" אולם הוא היה בשימוש בסרט בלבד ולא במציאות.
התאונה הגרעינית המתוארת בסרט העניקה את הכינוי הרשמי "הירושימה" לצוללת.
מפיקי הסרט הודו לאחר מכן כי שם הסרט היה "אחת הטעויות הגדולות ביותר שלהם".
המפיקים עשו כמה מאמצים כי לעבוד עם הצוות המקורי של K-19, אך אלה הסתייגו מהגרסה הראשונה של התסריט שקיבלו לרשותם.
לאור בקשתם שוּנָה במעט התסריט, כמה סצנות נחתכו ושמות אנשי הצוות הוחלפו לבקשת בני משפחותיהם.
ההבדל המשמעותי ביותר בין העלילה לבין אירועים היסטוריים היא הסצנה שבה זרק הקפטן כמעט כל כלי נשק קל של צוללות למים מתוך דאגה על האפשרות של מרד.
בסרט עצמו כן מתואר ניסיון מרד.
הסרט צולם בקנדה, ברובו בטורונטו ובנובה סקוטיה.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות למדי וזכה לציון של 60% מתוך 167 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
קיי מרי הול-גרף היא שחיינית עבר אמריקאית.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-100 מטר גב.
הייתה לשחיינית האישה הראשונה ששחתה 100 יארד גב מתחת לדקה.
הול נולדה בטקומה, שבמדינת וושינגטון.
היא התאמנה בהדרכתו של דיק המולה.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 זכתה הול בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:30.0 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.76 דקות, אחרי אליין טאנר מקנדה שקבעה שיא עולם חדש של 1:07.32 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בדצמבר 1967 קבעה הול במשחה ל-100 יארד גב שיא עולם חדש בתוצאה של שניות ובכך הייתה לשחיינית האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת לדקה.
בתחרות הכנה לאולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכה בקולורדו ספרינגס, שנערכה ב-14 בספטמבר 1968 קבעה הול במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קאטי בול, אלי דניאל וסוזן פדרסן שיא עולם חדש של 4:28.1 דקות.
חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:06.2 דקות, לפני אליין טאנר (1:06.7 דקות) ובת ארצה ג'יין סוואגרטי (1:08.1 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם חברותיה לשיא העולם, בול, דניאל ופדרסן בשיא אולימפי חדש של 4:28.3 דקות, לפני אוסטרליה (4:30.0 דקות) ומערב גרמניה (4:36.4 דקות).
כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 1:07.8 דקות.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי בת ארצה ליליאן ווטסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:24.8 דקות ואליין טאנר (2:27.4 דקות).
באליפות קנדה שנערכה בשנת 1969 זכתה הול ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב, במשחה ל-200 מטר גב, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, שבאיטליה בשנת 1970 זכתה הול ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב (1:07.3 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:09.5 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:35.1 דקות).
כיום, עובדת הול כמורה לאמנות במוקילטאו, פרוור של סיאטל.
בשנת 1979 זכתה הול להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ג'ונס היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי.
שיחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA בין השנים 1958–1967, ובשמונה מתוך תשע העונות זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA.
לאורך קריירת המשחק רשם ממוצעים כוללים של 7.4 נקודות, 4.3 אסיסטים ו-3.5 ריבאונדים למשחק.
כמו כן אימן את הסלטיקס בין השנים 1983–1988, והוביל אותם לשתי אליפויות נוספות בעונות ו-.
בשנת 1989 נכלל בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 2006 נכלל בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.
ג'ונס שיחק כדורסל בקולג' באוניברסיטת סן פרנסיסקו.
לראשונה בהיסטוריה, פתחו בחמישיית קבוצת מכללות שלושה שחקנים שחורים: ג'ונס, ביל ראסל (חברו של ג'ונס לעתיד בבוסטון סלטיקס) והאל פרי.
יחדיו הובילו את האוניברסיטה לשתי אליפויות NCAA רצופות ב-1955 וב-1956. ג'ונס שיחק עם ראסל גם בנבחרת ארצות הברית בכדורסל שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת מלבורן (1956).
במהלך הקריירה שלו נודע ג'ונס כמגן עיקש.
ג'ונס שיחק בכל תשע העונות שלו ב-NBA במדי הבוסטון סלטיקס, והיה חלק משמונה אליפות רצופות בין השנים 1959–1966. לאחר שבוסטון הפסידה לפילדלפיה 76' בפלייאוף 1967, סיים ג'ונס את הקריירה שלו ככדורסלן.
ג'ונס נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' בשנת 1989.
ב-1973 היה למאמן הראשי של הקאפיטל בולטס (שהפכה לוושינגטון בולטס שנה אחת מאוחר יותר).
ג'ונס אימן את הבולטס במשך שלוש עונות והוביל אותם לסדרת גמר ה-NBA בשנת 1975, שם הבולטס הפסידו לגולדן סטייט ווריורס.
בשנת 1983 לקח ג'ונס את תפקיד המאמן הראשי של הבוסטון סלטיקס, קבוצתו הישנה, כשהחליף את ביל פיץ'.
ג'ונס הדריך את בוסטון שהובלו בידי לארי בירד לאליפות בשנים 1984 ו-1986. בנוסף, בשנת 1986, ג'ונס אימן את נבחרת המזרח במשחק האולסטאר בדאלאס.
נבחרת המזרח ניצחו את נבחרת המערב 132–139. הסלטיקס לקחו את אליפות הבית האטלנטי בכל חמש העונות של ג'ונס כמאמן ראשי והגיעו לגמר ה-NBA ב-4 מתוך 5 שנותיו כמאמן.
בנוסף, הוא אימן את הסיאטל סופרסוניקס בשנת 1990 ובשנת 1991.
אור היא פוליטיקאית אמריקאית שהייתה מושלת נברסקה ה-36. בתפקיד זה כיהנה בשנים 1987–1991 מטעם המפלגה הרפובליקנית.
היא האישה הרפובליקנית הראשונה שנבחרה למשרת מושל.
אור נולדה ב-2 בינואר 1939 בשם קיי אבון שטארק בעיר ברלינגטון שבאיווה.
אמה, סיידי, הייתה פעילה בפוליטיקה המקומית, ואילו אביה, ראלף, היה חבר במועצת עיריית ברלינגטון וסוחר בתחום החקלאות.
את לימודיה הגבוהים השלימה באוניברסיטת איווה בשנים 1956–1957. היא נישאה לוויליאם דייטון "ביל" אור ב-26 בספטמבר 1957 ולהם שני ילדים, ג'ון-ויליאם אור וסוזן גייג.
היא עברה לגור עם משפחתה בלינקולן שבנברסקה ב-1963. זמן קצר לאחר שהשתכנה בלינקולן, החלה אור להתנדב במפלגה הרפובליקנית.
היא תמכה בפוליטיקאים רפובליקנים כמו ריצ'רד ניקסון וקרל קרטיס.
אור הייתה ממלאת מקומו של גזבר נברסקה ב-1981 ושנה לאחר מכן, ב-1982 היא נבחרה למשרה זו.
היא הייתה האישה הראשונה להיבחר למשרדים חוקתיים בנברסקה.
היא כיהנה בתפקיד זה עד 1987. בשנת 1986, אור נבחרה להיות המועמדת של המפלגה הרפובליקנית בבחירות למושלות נברסקה.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-1986 בנברסקה, גברה על ראשת עיריית לינקולן לשעבר, הלן בוסאליס, בבחירות לתפקיד המושל.
אלו היו הבחירות הראשונות בארצות הברית בהן נבחרה אישה רפובליקנית למושלת מדינה כלשהי.
בבחירות 1990 הפסידה אור לבן נלסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 הביעה אור תמיכה בג'ורג' ווקר בוש ובבחירות 2012 היא תמכה במיט רומני.
לעומת זאת, במאי 2016, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה שנה, פרסמה אור מאמר ובו כתבה מדוע אינה תתמוך בדונלד טראמפ.
בעלה, ביל אור, נפטר ב-5 במאי 2013 ממחלת ריאות חסימתית כרונית.
קיי אלן אייבי היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית המכהנת כמושלת אלבמה מאפריל 2017. לפני כן כיהנה כגזברית המדינה וסגנית מושל אלבמה תחת רוברט בנטלי.
אייבי נולדה וגדלה בעיירה הקטנה קמדן שבאלבמה, ועבדה בחווה המשפחתית.
ב-1967 סיימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אובורן.
בתקופת לימודיה סייעה לקמפיין הבחירות של לורלין וולאס, שהתמודדה למשרת מושלת המדינה לאחר בעלה ג'ורג' וולאס, והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד.
ב-1967,לאחר לימודיה, התחתנה ועברה לקליפורניה ועבדה במשך מספר שנים כמורה בתיכון.
לאחר שנתיים של נישואין, התגרשה ושבה לאלבמה.
עם שובה לאלבמה עבדה בבנק ופיתחה תוכנית לימודים לבתי ספר על הכשרה פיננסית לתלמידים.
ב-1979 החלה לעבוד כעוזרת בלשכתו של מושל המדינה פוב ג'יימס.
שימשה עוזרת לדובר בית הנבחרים של אלבמה ועוזרת לראש המשרד לפיתוח כלכלי של אלבמה.
החל מ-1985 ועד 1998, ניהלה את קשרי הציבור והתקשורת של הוועדה להשכלה גבוהה של אלבמה.
ב-2002 נבחרה לגזברית המדינה וב-2006 נבחרה לתקופת כהונה שנייה.
בנובמבר 2010 נבחרה לסגנית מושל אלבמה ולכהונה שנייה בנובמבר 2014. בעקבות שערוריית ניאוף ועבירות אתיקה בכספי מערכת הבחירות בהן היה מעורב המושל רוברט בנטלי, נפתח נגדו הליך הדחה בבית המחוקקים של אלבמה בשל טיוח שביצע לרומן, והוא החליט להתפטר מתפקידו.
אייבי הושבעה לתפקיד המושלת ב-10 באפריל 2017 והייתה בכך לאישה השנייה המכהנת בתפקיד.
בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה מלאה.
בבחירות 2022 התמודדה על כהונה שנייה בתפקיד, לאחר שניצחה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית 8 מתמודדים נגדה.
בבחירות הכלליות נבחרה ברוב של 67% מהקולות מול המועמדת מהמפלגה הדמוקרטית.
אייבי הייתה נשואה פעמיים לתקופות קצרות וללא ילדים.
ב-1967 נישאה לבן לרבייה, אותו הכירה במהלך לימודיה ובעקבותיו עברה לקליפורניה.
נישואין אלה החזיקו מעמד שנתיים, אשר עם הגירושין מלרביה, חזרה לאלבמה ב-1969.
ב-1993 נישאה לטום קלמנט, גם נישואין אלה החזיקו שנתיים והזוג התגרש ב-1993.
ב-2019 אובחנה בסרטן הריאות והחלה לעבוד טיפולים.
בינואר 2020, דווח כי החלימה לחלוטין.
ג'יי.") אפא הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי.
מוכר בעיקר בשל תפקידו כשחקן ראשי בסדרת הטלוויזיה "ריברדייל" שמשודרת ברשת The CW.
אפא נולד באוקלנד שבניו זילנד, לקנטי וטסה אפא יש לו שתי אחיות טימנה ואריאטה.
אביו ממוצא סמואי ומשמש גם כצ'יף בכפר בסמואה.
הוא למד ב-"King's David College" באוקלנד לפני שהחל בקריירת המשחק שלו.
מ-2013 עד 2015 כיכב באופרת הסבון הניו זילנדית "רחוב שורטלנד" בתפקיד קיין ג'נקינס.
מ-2016 לקח חלק בעונה הראשונה של הסדרה "ללא מוצא" בתור ג'יק.
בשנת 2017 השתתף כאית'ן מונטגומרי בדרמה הקומית "נשמה של כלב" שביים לאסה הלסטרם.
באותה שנה החל להשתתף בסדרת הנוער "ריברדייל" של הרשת האמריקאית "The CW", בדמותו של ארצ'י אנדרוז.
אפא קיבל מספר מועמדויות וזכיות לפרסים בין היתר לפרס סאטורן לפריצה השנה במשחק.
בשנת 2018 השתתף בסרט הדרמה "השנאה שנתתם " ושיחק את דמותו של כריס.
בשנת 2019 השתתף בסרט הנעורים "הקיץ האחרון" שם משחק את גריפין הוריגאן, בהפקת "נטפליקס".
בשנת 2020 יצא הסרט "I Still Believe", בו אפא משחק בתפקיד הראשי את ג'רמי קאמפ, ובנוסף, שיחק לצד סופיה קרסון בסרט "ציפור שיר" בו גילם דמות בשם ניקו.
שיחק גם בסרט האקשן "ניווט מקורב" לצדו של כוכב סרטי הפעולה סקוט אדקינס.
בספטמבר 2024, לוהק אפא לסרט הביוגרפי על להקת סאבליים בתפקיד הסולן ברדלי נואל.
שנהסרטתפקידהערות2017נשמה של כלבאית'ן מונטגומרי2018השנאה שנתתם (אנ')כריס2019הקיץ האחרון גריפין הוריגאן2020להאמין בךג'רמי קאמפDead Reckoningניקואפקט החסינותניקו פרייס2024תנועה מהירה אחת (אנ')ווס ניל2025המפה שמובילה אליך (אנ')ג'קA Very Jonas Christmas Movieג'יני
שנהסדרהתפקידהערות2013–2015 רחוב שורטלנד קיין ג'נקינס46 פרקים2016The Cul De Sacג'ק6 פרקים2017–2023ריברדיילארצ'י אנדרוזתפקיד ראשי (7 עונות); 134 פרקים
שנהפרסקטגוריהיצירהתוצאהסימוכין2017פרס סאטורןשחקן צעיר בסדרת טלוויזיהריברדיילפריצת הדרךפרסי בחירת הנוערכוכב טלוויזיה2018פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTVהנשיקה הטובה ביותר (פרס משותף עם קמילה מנדס)פרס בחירת הקהלכוכב סדרת דרמהפרס סאטורןשחקן צעיר בסדרת טלוויזיה2019פרס בחירת הקהלכוכב טלוויזיהפרס סאטורןשחקן צעיר בסדרת טלוויזיהפרסי בחירת הנוערשחקן בסדרת דרמה
ג'אנט קיי הייגן הייתה פוליטיקאית ושדלנית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קרוליינה הצפונית.
מטעם המפלגה הדמוקרטית, היא כיהנה טרם היבחרה לסנאט כחברת הסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1999–2009. כשהייגן ניצחה את אליזבת דול בבחירות 2008 לסנאט היא נהפכה לאשה הראשונה שהביסה סנאטורית מכהנת בהיסטוריה של ארצות הברית.
היא התמודדה לסנאט מחדש ב-2014, אך הובסה בידי תום טיליס הרפובליקני.
הייגן נולדה בשם ג'אנט קיי רות'בן בעיר שלבי שבקרוליינה הצפונית בתם של ג'נט (לבית צ'יילס), עקרת בית (ואחותו של לוטון צ'יילס, לימים מושל פלורידה וסנאטור מטעמה), וג'וזי פרי "ג'ו" רות'בן, מוכר צמיגים.
גם אביו של הייגן וגם אחיה שירתו בצי ארצות הברית.
את מרבית ילדותה בילתה בעיר לייקלנד שבפלורידה.
אביה עזב מאוחר יותר את עסקי הצמיגים והתמקצע בתחום הנדל"ן, ועסקיו שגשגו.
עם ההצלחה העסקית באה מעורבות פוליטית, והוא חבר אל המפלגה הדמוקרטית ואף כיהן כראש עיריית לייקלנד.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 התמחתה הייגן בקפיטול והפעילה מעלית שנשאה סנאטורים, בהם דוד שלה הסנאטור לוטון צ'יילס.
את התואר הראשון שלה קיבלה מאוניברסיטת המדינה של פלורידה ב-1975 וב-1978 קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטת וייק פורסט.
לפני שהייגן בחרה לפתח קריירה פוליטית היא עבדה בתחום הפיננסי.
במהלך תקופה זו היא התמנתה לסגנית הנשיא של הבנק הגדול ביותר בקרוליינה הצפונית, "הבנק הלאומי של קרוליינה הצפונית", אשר בהווה מהווה חלק מבנק אוף אמריקה.
ב-1998 נבחרה הייגן לראשונה אל בית המחוקקים של קרוליינה הצפונית כחברת הסנאט מטעם המחוז ה-32. בשל שינויים במספור מחוזות הבחירה, הייגן הייתה לסנאטורית מטעם המחוז ה-27. ב-30 באוקטובר 2007 הכריזה הייגן על מועמדותה לסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית, ובמאי 2008 ניצחה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית.
בראשית מערכת הבחירות דומה היה כי להייגן סיכוי קלוש לזכות, והיא גויסה למירוץ רק אחרי שדמוקרטים דומיננטיים יותר בקרוליינה הצפונית, כמו המושל מייק איזלי, המושל לשעבר ג'ים האנט וחבר הקונגרס בראד מילר, סירבו להתחרות בדול.
עם זאת, מרבית הסקרים מספטמבר ואילך הראו תחרות צמודה בין הייגן לדול.
הייגן הצליחה לצייר את הסנאטורית דול כפוליטיקאית מנוונת ומנותקת כמעט לחלוטין מציבור בוחריה, והאשימה אותה בכך שהעבירה את רוב זמנה בוושינגטון די.
בעוד ששהתה בקרוליינה הצפונית 13 יום בלבד ב-2006. בראשית נובמבר 2008, אחרי מערכת בחירות רוויית הכפשות משני הצדדים שכללה בין היתר את האשמת דול כי הייגן היא "חסרת אמונה", הביסה הייגן את דול ברוב של 53%.
בסנאט הייתה חברה בוועדת הכוחות המזוינים, בוועדה לעסקים קטנים ויזמות ובשתי ועדות אחרות, והפגינה דעות ליברליות.
היא תמכה בזכותן של נשים לבצע הפלה מלאכותית, הצביעה בעד ביטול מדיניות "אל תשאל, אל תספר" ובעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
בבחירות 2014 לסנאט הפסידה הייגן ליושב ראש בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית תום טיליס.
הייגן נשענה על תמיכת הנשים, ובסקרים נהנתה מיתרון בן 19 נקודות.
תיליס לעומתה פיגר בסקרים אחריה ונשען על תמיכת גברים לבנים, וגייס תמיכה בקרב נשים שמרניות ומתנגדות להפלות, שכינו את הייגן "קיצונית".
הייגן הליברלית טענה שתיליס הוא איש תנועת מסיבת התה, בשל התנגדותו לשכר מינימום, רצונו לסגור את מחלקת החינוך של ארצות הברית ואי-אמונתו בהתחממות הגלובלית.
ב-2016 הצטרפה הייגן לחברת השדלנות "Akin Gump Strauss Hauer & Feld", והיא עסקה בתחום זה עד למותה.
ב-28 באוקטובר 2019, נפטרה הייגן בגיל 66 מסיבוכים של נגיף.
הלווייתה נערכה ב-3 בנובמבר 2019 בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של גרינסבורו.
קיי ביילי האצ'יסון היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כנציגתה הקבועה של ארצות הברית בארגון האמנה הצפון אטלנטית מאז 2017. טרם מינויה לתפקיד בידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, כיהנה האצ'יסון כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת טקסס בשנים 1993–2013.
האצ'יסון נולדה בשם קתרין אן ביילי בעיר גלווסטון שבדרום-מזרח טקסס, בתם של קתרין אלה (לבית שארפ) ואלן אבנר ביילי הבן, סוכן ביטוח במקצועו.
היא גדלה בעיר לה מארק ולה שני אחים — אלן ופרנק.
ב-1962 קיבלה האצ'יסון תואר ראשון מאוניברסיטת טקסס באוסטין והייתה חברה באחוות פאי בטא פי, וב-1967 סיימה לימודי תואר שני במשפטים באותה האוניברסיטה.
לאחר סיום לימודיה הגבוהים בבית הספר למשפטים עבדה האצ'יסון ככתבת המשפטית והפוליטית של ערוץ הטלוויזיה KPRC-TV ביוסטון.
ב-1972 נבחרה האצ'יסון לבית הנבחרים של טקסס כנציגת מחוז ביוסטון, וכיהנה שם עד 1976. היא הייתה סגנית יו"ר המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה בשנים 1976–1978. ב-1982 התמודדה למועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הובסה בבחירות המקדימות בידי סיטב ברטלט.
בעקבות ההפסד, עזבה האצ'יסון באורח זמני את הפוליטיקה ופנתה לתחום העסקים.
ב-1990 נבחרה האצ'יסון לגזברית מדינת טקסס ושירתה בתפקיד זה עד ליוני 1993, עת התמודדה נגד הסנאטור בוב קרוגר בבחירות המיוחדות לסנאט שנערכו במטרה לבחור את מי שישלים את השנתיים שנותרו לכהונתו של הסנאטור לויד בנטסן, שהתפטר בעקבות מינויו למזכיר האוצר של ארצות הברית.
קרוגר מונה לתפקיד בידי אן ריצ'רדס, ובבחירות המיוחדות ניצב בפני האצ'יסון.
היא גברה עליו בפער של כ-30% ועם היבחרה לסנאט נהייתה לאישה הראשונה שייצגה את טקסס בסנאט, ולראשונה מאז תקופת השיקום טקסס יוצגה בידי שני סנאטורים רפובליקנים.
ב-1994 נבחרה האצ'יסון לכהונה מלאה בסנאט בת שש שנים עם 61% מהקולות.
היא נבחרה מחדש גם ב-2000 עם למעלה מ-4 מיליון קולות — יותר מכל מועמד בבחירות בהיסטוריה של טקסס.
ב-2006 נבחרה לכהונה שלישית ואחרונה.
בסנאט, האצ'יסון ביססה עצמה כשמרנית פיסקלית — היא הביעה תמיכה בשימוש בווטו נשיאותי, בתיקון חוקתי לאיזון התקציב הלאומי ובקיצוץ הוצאות הרשות המבצעת — ובאותה נשימה שיתפה פעולה ביחד עם עמיתיה לסנאט מהמפלגה הדמוקרטית, בייחוד עם עמיתותיה הנשים.
בצוותא עם הסנאטורית הדמוקרטית ברברה מיקולסקי ממרילנד, ניסחה האצ'יסון חקיקה שהבטיחה קופת גמל בניהול אישי לעקרות בית ושסיפקה להן את אותו זיכוי מס פרישה כמו לנשים עובדות.
מתוך התמקדות אישית בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובמספר הגדול של בסיסים צבאיים במדינה, הייתה האצ'יסון תומכת נלהבת במוכנות הצבא ובחיילים משוחררים.
כחברה בוועדת הכוחות המזוינים, סייעה האצ'יסון להבטיח מימון בן 75 מיליון דולר אמריקני למחקר וטיפול בתסמונת מלחמת המפרץ, והוביל את ההתנגדות לשליחת כוחות צבא אמריקאים לחבל הבלקן במסגרת כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות ב-1995.
ב-17 באוגוסט 2009 הודיעה האצ'יסון באורח רשמי על התמודדותה למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל טקסס ומיצבה את עצמה כחלופה מתונה למושל המכהן ריק פרי.
פרי ביקר את האצ'יסון על תמיכתה בזכות לבחור הפלה מלאכותית וקיבל את תמיכת החוגים השמרניים בטקסס.
אף על פי שהאצ'יסון הובילה על פרי בסקרים שנערכו בראשית 2009 ונתפשה בעיני רבים כמתמודדת המובילה בפריימריז הרפובליקנים, בסתיו החלה הובלתה בסקרים לצנוח ובחודשים שלפני יום הבחירות המקדימות כבר הייתה בפיגור אחרי פרי.
לזכותה של האצ'יסון עמדה רשימה של אישי ציבור שהביעו בה את תמיכתם, בהם הנשיאים לשעבר ג'ורג' ווקר בוש ואביו ג'ורג' הרברט ווקר בוש, מזכיר המדינה לשעבר ג'יימס בייקר, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר דיק צ'ייני, חברי קונגרס בעבר ובהווה ועוד.
עם זאת, האצ'יסון הפסידה בבחירות המקדימות לפרי כשלה 31% בלבד מקולות הבוחרים.
ב-29 ביוני 2017 הכריז הנשיא דונלד טראמפ על כוונתו למנות את האצ'יסון לנציגה הקבועה של ארצות הברית בארגון האמנה הצפון אטלנטית.
הסנאט האמריקאי אישר מינוי זה בהצבעה קולית ב-3 באוגוסט.
ב-15 באוגוסט האצ'יסון הושבעה לתפקידה וב-28 באוגוסט הגיעה לבריסל.
קיילי ריי הידועה יותר בשם הבמה שלה, אלבה פייר היא מתאבקת סקוטית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
היא מוכרת בעיקר תחת שם הבמה קיי לי ריי, שתחתיו הייתה אלופת הנשים של NXT לזמן הארוך ביותר.
בנוסף, היא הייתה שלוש פעמים אלופת הנשים של ארגון ההיאבקות ICW.
קיי לי ריי ערכה את הבכורה שלה בארגון SWA ב-30 במאי 2009, כשהשתתפה בקרב ראמבל באטלזון אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים הסקוטית במשקל כבד של NWA.
קרב היחידים הראשון שלה היה ב-26 במרץ 2010, כשהיא הפסידה לוייפר.
ב-9 באוגוסט 2014, ריי ניצחה את מרטין קירבי כדי לזכות באליפות ספיד קינג של SWE.
ב-28 בפברואר 2015, היא ניצחה את קנדיס לאריי, ניקסון ניוול וסאראיה נייט כדי להפוך לאלופת מלכת סאות'סייד של SWE.
ב-24 באוקטובר, היא הפסידה את התואר לניוול בקרב זוגות מעורב, שבו ג'ימי האבוק, שותפה של ניוול, הגן בו זמנית על אליפות ספיד קינג של SWE נגד אל ליגרו, ששימש כשותפה של ריי.
ב-27 בדצמבר, היא נוצחה על ידי ליגרו בקרב "המפסיד עוזב את הארגון".
ב-7 באוגוסט 2016, ריי זכתה באליפות מלכת סאות'סייד של SWE במהלך קרב משולש נגד אלכס וינדזור וג'ייד.
לעומת זאת, היא איבדה את תואר זה חודשיים לאחר מכן למלינה.
ב-16 ביוני 2017, ריי זכתה באליפות הנשים של WCPW לאחר שניצחה את וייפר, שהחליפה את בי פריסטלי בקרב.
ריי ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ההיאבקות ICW ב-6 בפברואר 2011, כשרשמה ניצחון על כרמל.
לאחר מספר קרבות נגד כרמל במסגרת קרבות יחידים וזוגות, היא נכנסה לטורניר על אליפות הנשים הפראית ואף זכתה בו ב-4 במאי 2013 לאחר שגברה על וייפר.
ב-27 ביולי 2014, ריי וסטיבי בוי כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של ICW לאחר שהפסידו ל-BT גאן וכריס רנפרו.
ב-29 במאי 2015, היא איבדה את חגורת אליפות הנשים, ששמה שונה לאליפות הנשים הסקוטית לידי וייפר במהלך קרב הראמבל בן 20 משתתפות.
הפסד זה קטע תקופת כהונה של 755 ימים כאלופה.
ב-15 בנובמבר, היא התמודדה מול ניקי קרוס ווייפר בקרב משולש שקבע את אלופת הנשים הראשונה של ICW, שבסופו וייפר ניצחה.
ב-20 בנובמבר 2016, ריי זכתה בתואר זה לאחר שניצחה את וייפר ואת האלופה באותה התקופה, כרמל ג'ייקוב.
ב-29 ביולי 2017, ריי הפסידה את חגורת האליפות לקייסי אואנס בקרב שארך כ-37 שניות בלבד.
לעומת זאת, היא השיבה לידיה את התואר ב-1 באוקטובר.
היא הפסידה את התואר שוב לאואנס ב-19 בנובמבר במהלך קרב כלוב משולש אשר כלל בנוסף את וייפר.
ב-2 בדצמבר 2018, ריי זכתה באליפות הנשים בפעם השלישית בקריירה שלה לאחר שניצחה את וייפר.
ריי החזיקה בתואר 216 ימים עד שאיבדה אותו לאואנס ב-6 ביולי 2019.
ריי הופיעה בארגון TNA בשנת 2014 במסגרת העונה השנייה של התוכנית TNA British Boot Camp.
בקרב הראשון שלה בתוכנית, שהקולט ב-16 באוגוסט, היא השתתפה בקרב מרובע נגד ניקי קרוס, קייסי אואנס וליה אואנס, שבסופו קרוס ניצחה.
בקרב השני שלה ב-6 בספטמבר, היא חברה לשורות אל סנואו, גראדו ומארק אנדרוז בהפסדם לאנג'לינה לאב, דייב מסטיף, רמפייג' בראון ונועם דור במסגרת קרב ארבעה נגד ארבעה.
בגמר התחרות, שהוקלט ב-7 בדצמבר, היא נחשפה כאחת משלוש המתאבקות האחרונות, ולאחר מכן התמודדה מול גייל קים והפסידה.
מי שזכה בתחרות היה המתאבק מארק אנדרוז, שכתוצאה מכך קיבל חוזה בארגון.
לאחר מכן, ריי הופיעה בשני פרקים של התוכנית Xplosion, שהוקלטו באנגליה.
בקרב הראשון, היא ניצחה ביחד עם נועם דר את גייל קים ורמפייג' בראון ב-29 בינואר 2015 ויומיים לאחר מכן, היא ניצחה עם אנדרוז, דר וקרייזי סטיב את בראון, דייב מסטיף, מדיסון ריין וסמואל שואו.
ריי ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-WWE ב-8 באוקטובר 2015 במהלך הקלטות של התוכנית NXT, כשרשמה הפסד לניה ג'קס.
היא התחרתה בטורניר הנשים הראשון לזכר מאי יאנג, שבו הפסידה כבר בסיבוב הראשון לפרינססה סוהה.
לילה לאחר מכן, היא חברה לשורות ג'זי גייברט וטסה בלנצ'רד בניצחונן בקרב שלוש נגד שלוש על מרטי בל, סנטנה גארט ושרה לוגאן.
ב-5 במאי 2018 בהקלטות של התוכנית World of Sport, ריי הפכה לאלופה הנשים הראשונה של WOS לאחר שניצחה את בי פריסטלי ווייפר.
היא שמרה על תואר זה בפרקים הבאים במסגרת קרב באטל רויאל וקרב יחידים נגד וייפר, עד שב-19 בינואר 2019, היא איבדה את התואר לוייפר.
באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool, שנערך ב-12 בינואר, ריי וג'זי גייברט נצפו יושבות כחלק מהקהל.
מאוחר יותר דווח על החתמתן של השתיים בארגון.
ב-13 במרץ, ריי ערכה את קרב הבכורה שלה בתוכנית NXT UK, כשניצחה את קנדי פלוס.
ב-19 ביוני, היא ניצחה בקרב באטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT UK של טוני סטורם, כאשר ניתנה לריי ההזדמנות לבחור בכל זמן שתרצה את הקרב המובטח.
ב-3 ביולי, ריי הודיעה שהיא תתחרה נגד סטורם באירוע NXT UK TakeOver: Cardiff.
באירוע זה, שנערך ב-31 באוגוסט, ריי ניצחה את סטורם, זכתה באליפות הנשים של NXT UK והפכה למתאבקת הראשונה מבריטניה שאוחזת בתואר זה.
ב-13 בנובמבר בתוכנית NXT, ריי התערבה בקרב סולם בין מיה יים לאיאו שיראי אשר קבע מי מבין הקבוצות (קבוצת בייזלר או קבוצת ריפלי) תקבלנה את היתרון בקרב ה-WarGames.
הקרב הסתיים לאחר שקיי לי ריי עזרה לשיראי לנצח בקרב ולהשיג את היתרון.
לאחר מכן, נודע שריי הצטרפה לקבוצת בייזלר.
באירוע NXT TakeOver: WarGames, שנערך ב-23 בנובמבר, ריי וקבוצת בייזלר הפסידה לקבוצת ריפלי.
ב-16 בנובמבר, נודע שריי תגן על התואר שלה נגד טוני סטורם ופייפר ניבן בקרב משולש באירוע NXT UK TakeOver: Blackpool II.
באירוע זה, שנערך ב-12 בינואר, ריי הגנה בהצלחה על התואר.
ב-20 בינואר בתוכנית NXT, ריי הצטוותה לשורות ביאנקה בלאייר ואיאו שיראי בהפסדן לטוני סטורם, ריאה ריפלי וקנדיס לאריי.
במופע המקדים לאירוע Worlds Collide, שנערך ב-25 בינואר, ריי ניצחה את מיה יים בקרב שאינו היה על התואר שלה.
ב-27 בפברואר, ריי רשמה הגנה מוצלחת נוספת על התואר נגד סטורם בקרב "אני נכנעת".
ב-24 בספטמבר, קיי לי ריי שמרה על התואר מול פייפר ניבן.
ב-19 בנובמבר, ריי שמרה על התואר נגד אותה ניבן, הפעם במסגרת קרב ספירות בכל מקום.
ב-17 בדצמבר, ריי גברה על איילה דאון בקרב שלא היה על חגורת האליפות שלה.
ב-21 בינואר 2021, ריי רשמה הגנה נוספת מוצלחת על התואר, כשניצחה את ג'יני.
ב-4 במרץ, ריי הגנה בהצלחה על התואר, הפעם מול מייקו סאטומורה.