tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962.
כינון היחסים הדיפלומטיים בין דרום קוריאה לבין הרפובליקה של בורונדי התרחש ב-3 באוקטובר 1993. ב-אוקטובר 1985, שר האוצר פייר נגרנגי נכח באספה הכללית השנתית של קרן המטבע הבינלאומית ובבנק הבינלאומי לשיקום ולהתפתחות בסיאול, קוריאה.
הודו מיוצגת בבורונדי באמצעות שגרירות בקמפלה.
בורונדי מחזיקה שגרירות בוושינגטון די.
שגרירות ארצות הברית ממוקמת בבוג'ומבורה.
ברוניי הצטרפה ל-ASEAN ב-7 בינואר 1984, שבוע לאחר הכרזת עצמאותה, ונתנה לחברות ASEAN את העדיפות הגבוהה ביותר ביחסי החוץ שלה.
ברוניי הצטרפה לאו"ם בספטמבר 1984. היא אף חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC), הפורום לשיתוף פעולה כלכלי אסיה - האוקיינוס השקט (APEC) ובחבר העמים הבריטי.
ברוניי אירחה את המפגש הכלכלי של מנהיגי APEC בנובמבר 2000, ובשנת 2005 היא השתתפה בפתיחת פסגת אסיה המזרחית.
ברוניי מחזיקה במספר שגרירויות ברחבי העולם, ויש לה קשרים דיפלומטיים קרובים עם סינגפור, וכן עם מספר מדינות איים שונות.
מלבד היחסים הקרובים עם מדינות ASEAN, אשר הפיליפינים, אינדונזיה ומלזיה בראשן, ברוניי אף מקיימת קשרים נרחבים עם העולם האסלאמי והערבי שמחוצה לה.
ברוניי הפכה לחברה של חבר העמים הבריטי בשנת 1984 4 וכן ב-ASEAN, באו"ם ובארגון לשיתוף פעולה אסלאמי בשנת 1984, את הארגון האיסלמי לשיתוף פעולה, ונחשבת לחברה מייסדת של ארגון הסחר העולמי (WTO) משנת 1995. בשנת 2009 חתמו ברוניי והפיליפינים על
מזכר הבנות (MOU), אשר מסייע לחזק את שיתוף הפעולה הדו - צדדי בין שתי המדינות בתחומי החקלאות והמסחר.
ברוניי היא חברה עצמאית לחלוטין של חבר העמים מאז 1 בינואר 1984, כשזכתה בעצמאותה, לאחר שהייתה תחת חסות בריטית סודית מאז 1888.
ברוניי, יחד עם לסוטו, מלזיה, סווזילנד וטונגה, היא מונרכיה עם מלך משלה, סולטן ברוניי.
ברונייאנים יכולים להגיש ערר לוועדה השיפוטית של המועצה הפרטית בלונדון, בתיקים אזרחיים בלבד.
הוועדה השופטת של המועצה הפרטית חוזרת לסולטן במקרים שמקורם בבתי המשפט של ברוניי.
אוסטרליה וברוניי נהנות ממערכת יחסים דו-צדדית חמה ומגוונת.
חיילים אוסטרלים שחררו את ברוניי מהכיבוש היפני ביוני 1945. אתר הנצחה של אירוע זה ניתן למצוא בחוף מוארה, והוא המקום לטקס יום "ANZAC" השנתי שאורגן על ידי הנציבות העליונה.
שתי המדינות משתתפות גם במשא ומתן לשותפות מעבר לים (TPP) אשר החל בשנת 2010, כאשר המשתתפים נועדו להגיע להסכם אשר ישמש כחומה לאינטגרציה הכלכלית של המדינות הפסיפיות של אסיה,
לברוניי יש נציבות עליונה בקנברה, ולאוסטרליה נציבות עליונה בבנדר סרי בגוואן.
שתי המדינות הם חברים מלאים של חבר העמים.
היחסים בין שתי המדינות הוקמו בשנת 1984, כאשר אוסטרליה הפכה לאחת המדינות הראשונות שכוננה יחסים דיפלומטיים עם ברוניי.
הרפובליקה של אינדונזיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם אומת ברוניי ב-1 בינואר 1984. ברוניי הוכרה על ידי ג'קרטה בעצמאותה ב-1984.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 באפריל 2012.
ארצות הברית קיבלה בברכה את עצמאותה המלאה של אומת ברוניי מבריטניה ב-1 בינואר 1984, ופתחה שגרירות בבנדר סרי בגוואן באותו היום.
ברוניי פתחה את בשגרירות בוושינגטון במרץ 1984. הכוחות המזוינים של ברוניי עוסקים בתרגילים משותפים, בהכשרות ובשיתופי פעולה צבאיים אחרים עם מזכר ההבנות של ארצות הברית בנושא שיתוף הפעולה הביטחוני אשר נחתם ב-29 בנובמבר 1994. סולטן ברוניי ביקר בוושינגטון, בחודש דצמבר 2002.
ברוניי מנהלת יחסים דיפלומטיים טובים וקרובים עם בנגלדש.
שתיהן חברות ב-OIC, בחבר העמים הבריטי ובמדינות הבלתי-מזדהות ואלו אף דנות יחד בבעיות בינלאומיות ואזוריות.
ברוניי הכירה בבנגלדש במהירות יחד עם מדינות אחרות בדרום מזרח אסיה, ובנגלדש הקימה נציבות עליונה ב-1985, אם כי היא נסגרה בין השנים 1988 ל-1997 בשל אילוצים כלכליים.
לברוניי יש שגרירות הממוקמת בדאקה.
ברוניי תומכת באופן פעיל במועמדותה של בנגלדש לארגונים אזוריים ובינלאומיים שונים.
ברוניי מחזיקה שגרירות ביאנגון, ובורמה מחזיקה שגרירות בגדונג.
היחסים הוקמו ב-21 בספטמבר 1993.
השגרירות הגרמנית ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
היחסים בין שתי המדינות הוקמו ב-1 במאי 1984.
לברוניי ישנה נציבות עליונה בניו דלהי, והודו יש נציבות עליונה בבנדר סרי בגאוואן.
שתי המדינות הן חברות שלמות של חבר העמים.
היחסים בין השתיים הוקמו ב-10 במאי 1984.
בשנת 1888 הפכה ברוניי לפרוטקטורט בריטי, וזכתה בעצמאותה מבריטניה בפחות מ-100 שנים מאוחר יותר ב-1984.
לבריטניה ולברוניי יש יחסים דו-צדדיים קרובים וחזקים, בעיקר בתחום שיתוף הפעולה, המסחר והחינוך.
בריטניה ממשיכה למלא תפקיד חשוב בפיתוח ענף הנפט והגז של ברוניי, וסוכנות ההשקעות הברונייאנית היא משקיע משמעותי בבריטניה,
עם הפעילות הגדולה ביותר שלהם בחו"ל, בעיר לונדון.
בריטניה נותרה יעד הבחירה של סטודנטים בברוניי, עם כ-1,220 מהם אשר נרשמו למוסד להשכלה גבוהה בבריטניה 07–2006. גם משפחת המלוכה בברוניי מנהלת יחסים קרובים וידידותיים עם בריטניה..
לממלכה המאוחדת יש נציבות עליונה בבנדר סרי בגוואן, ולברוניי נציבות עליונה בלונדון.
שתי המדינות הן חברות מלאות של חבר העמים הבריטי.
היחסים בין ברוניי לבין ילידי הפיליפינים שקוימו עוד בתקופה קלאסית החלו מאז המאה ה-10 עד ה-13 והמשיכו גם תחת המשטרים הקולוניאליים.
היחסים נמשכו דרך סולטנות סולו.
היחסים נמשכו לאחר מלחמת העולם השנייה, וחודשו בינואר 1984.
בחודש אפריל 2009 חתמו ברוניי והפיליפינים על מזכר הבנות (MOU) אשר תומך בחיזוק שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין שתי המדינות בתחומי החקלאות והמסחר וההשקעות.
מזכר ההבנות חידד את שיתוף הפעולה הדו - צדדי בין שתי המדינות בדרום מזרח אסיה, בייחוד בתחומי החקלאות והמסחר וההשקעות.
שתי המדינות הסכימו לשתף פעולה במדע הצמח, בטכנולוגיות של גידולי ירקות, שימור ירקות, שימור פירות, ביוטכנולוגיה, טכנולוגיות קציר ויבול, בעלי חיים, חקלאות אורגנית, השקיה, משאבי מים ותעשייה חלאלית.
ברוניי נתפסת על ידי הפיליפינים בתור חברת ASEAN קרובה ובת ברית אסלאמית, בעוד ברוניי רואה בפיליפינים בת ברית ב-ASEAN ונוצרית עם מיעוט מוסלמי.
היחסים בין שתי המדינות הוקמו ב-29 בפברואר 1992. ברוניי מחזיקה בשגרירות בהאנוי, ווייטנאם מחזיקה בשגרירות בבנדר סרי בגוואן.
היחסים בין שתי המדינות היו תמיד ידידותיים, במיוחד בתחום הפוליטי.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בטוקיו, ושגרירות יפן ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
היחסים הוקמו ב-2 באפריל 1984.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בויינטיאן, ושגרירות לאוס ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בינואר 1984 לברוניי יש נציבות עליונה בקואלה לומפור, ולמלזיה ישנה נציבות עליונה בבנדר סרי בגוואן.
כמו ברוניי, מלזיה היא חברה רשמית של חבר העמים.
לברוניי נציבות עליונה בקואלה לומפור אשר מוסמכת בניו זילנד, ואילו לניו זילנד יש נציבות עליונה בקואלה לומפור אשר הוסמכה על ידי ברוניי.
היחסים בין המדינות הוקם מאז 5 במאי 1984, אשר תמיד נוהלו באווירה חיובית וטובה וכללו בין היתר שיתופי פעולה בחינוך מסחר והגנה.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בבייג'ינג, וסין מחזיקה בשגרירות בבנדר סרי בגוואן.
היחסים בין השתיים בעלי היסטוריה של מעל ל-2,000 שנה כבר בתקופות שושלת האן.
היחסים הרשמיים בין שתי המדינות הוקמו מאז 1984.
ברוניי וסינגפור הסכימו לסינגפור להכשיר את הכוחות המזוינים שלה עם ברוניי.
כמו ברוניי, סינגפור היא חברה מלאה בחבר העמים.
באוגוסט 2005, שר החוץ והמסחר של ברוניי, הנסיך מוחמד בולקיה הגיע לסינגפור לביקור בן שלושה ימים, במהלכו חתמו שתי המדינות על הסכם לביטול המיסוי הכפול, ובכך סללו את הדרך להמשך הסחר וההשקעה.
הצי המלכותי של ברוניי והרפובליקה הסינגפורית עורכים תרגיל שקנאי שנתי המסמן קשרים חזקים בין שני הציים.
ברוניי מחזיקה בשגרירות במסקט, ועומאן מחזיקה בשגרירות בבנדר סרי בגוואן.
לפקיסטן יש נציבות עליונה בבנדר סרי בגוואן ולברוניי יש נציבות עליונה באסלאמבאד.
פקיסטן בתחילה היססה להכיר במדינה, מכיוון שמנהלת יחסים קרובים עם מלזיה, שממילא נחשבת ברוניי חלק מהפדרציה של מלזיה, אך מאוחר יותר החליטה להקים קשרים דיפלומטים ב-9 בפברואר 1984, לאחר שמלזיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם המדינה.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בפריז, ושגרירות צרפת ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
היחסים בין שתי המדינות הוקמו ב-8 במאי 1984.
ברוניי מחזיקה בשגרורות סיאול, שבדרום קוריאה, אשר מחזיקה בשגרירות בבנדר סרי בגאוואן.
דרום קוריאה הקימה יחסים דיפלומטיים עם ברוניי ב-1 ביוני 1984 מיד לאחר שהמדינה קיבלה את עצמאותה מבריטניה ב-1 בינואר באותה שנה.
בחודש אוגוסט 2013 ביקרו שר החוץ של ברוניי וסגן שר החוץ, הנסיך מוחמד בולקיה, בפיונגיאנג.
ברוניי מיוצגת בצפון קוריאה, דרך שגרירותה בקואלה לומפור, שבמלזיה.
צפון קוריאה הקימה יחסים דיפלומטיים עם ברוניי ב-7 בינואר 1999.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בדוחה, בעוד ששגרירות קטר ממוקמת בבנדר סרי בגאוואן.
היחסים בין שתי המדינות הוקמו ב-2 באוקטובר 1991.
ברוניי מחזיקה בשגרירות בפנום פן, ושגרירות קמבודיה ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
היחסים הוקמו ב-9 ביוני 1992.
קנדה וברוניי כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 במאי 1984, בעקבות עצמאותה של ברוניי.
לברוניי ישנה נציבות עליונה באוטווה, ולקנדה נציבות עליונה בבנדר סרי בגוואן.
כמו ברוניי, קנדה היא חברה מלאה של חבר העמים.
השגרירות הרוסית בברוניי קמה במרץ 2010.
השגרירות התאילנדית ממוקמת בבנדר סרי בגוואן.
מאז ומתמיד תוארו היחסים בין השתיים כקרובים וידידותיים.
יחסי החוץ של גרמניה הם יחסי החוץ של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
גרמניה היא מדינה אירופאית החברה באיחוד האירופי, G20, G8 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, נאט"ו והאומות המאוחדות.
גרמניה מחזיקה בכ-229 משלחות דיפלומטיות ומקיימת יחסים עם כ-190 מדינות ברחבי העולם.
כאחת המדינות המתועשות בעולם, היא מוכרת כמעצמה מרכזית בענייני מרכז אירופה בעולם.
שלושה משרדי ממשלה אחראים להנחיית מדיניות החוץ הגרמנית: משרד הביטחון, המשרד לשיתוף פעולה כלכלי ומשרד החוץ הפדרלי.
בפועל, רוב המחלקות הפדרליות הגרמניות ממלאות תפקיד כלשהו בעיצוב מדיניות החוץ במובן זה שנותרו רק כמה תחומי מדיניות שנותרו מחוץ לתחום השיפוט הבינלאומי.
בהתייחסות למדיניות החוץ, פועל הבונדסטאג ביכולת פיקוחית.
כל אחת מוועדותיה, ובראשן ועדת יחסי החוץ, מפקחת על מדיניות החוץ של המדינה.
הסכמת הבונדסטאג נדרשת כדי לאשרר אמנות בינלאומיות.
בגרמניה יש רפסודה של ארגונים לא ממשלתיים העוסקים בסוגיות מדיניות החוץ.
ארגונים לא ממשלתיים אלה כוללים צוותי חשיבה (המועצה הגרמנית ליחסי חוץ), ארגוני שדולה חד-צדדיים (אמנסטי אינטרנשיונל) וכן ארגונים נוספים המקיימים קשרים דו-צדדיים חזקים בין גרמניה לבין מדינות אחרות.
המטרה הכוללת של הארגונים הלא-ממשלתיים העוסקים במדיניות החוץ של גרמניה, היא לשכנע את מקבלי ההחלטות לפעול לפי השקפותיהם.
גרמניה היא התורמת הגדולה ביותר לארגון האומות המאוחדות ויש לה כמה סוכנויות פיתוח העובדות באפריקה ובמזרח התיכון.
ממשלת גרמניה רואה במדיניות הפיתוח אחריות משותפת של הקהילה הבינלאומית.
גרמניה היא חברה במועצת אירופה, האיחוד האירופי, G8, G20, נאט"ו, האומות המאוחדות, הבנק העולמי וארגון הסחר העולמי.
שיתוף פעולה של שלום עם שכנותיה היא אחת המטרות של גרמניה, וגרמניה נמצאת בחוד החנית של האינטגרציה האירופית:
רוב הסוגיות החברתיות העומדות בפני מדינות אירופה בכלל: הגירה, אוכלוסיות מזדקנות, אימוץ מערכות רווחה ופנסיה - כולן חשובות בגרמניה.
גרמניה שואפת לשמור על השלום באמצעות "העמקת" האינטגרציה בין חבריה הנוכחיים של המדינות החברות באיחוד האירופי.
ע"פ הדוקטרינה שנקבעה בהנחיות מדיניות ההגנה לשנת 2003, גרמניה מעדיפה להעניק עדיפות לשותפות הטרנסאטלנטית עם ארצות הברית באמצעות האמנה הצפון אטלנטית.
עם זאת, גרמניה מקדישה תשומת לב גוברת לתיאום מדיניותה עם האיחוד האירופי באמצעות מדיניות החוץ והביטחון המשותפת.
ממשלת גרמניה החלה ביוזמה להשגת מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם, במסגרת הרפורמות שעבר האו"ם.
הדבר יחייב אישור של רוב של כ-2 שליש מהמדינות החברות ואישור של חמש המדינות בעלות סמכויות הווטו במועצת הביטחון.
מדינה פרטים שגרירויות איחוד האמירויות הערביותהיחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1972. הייצוא הגרמני לאיחוד האמירויות הערביות עמד על 5.84 מיליארד אירו לשנת 2008.איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות בברלין וקונסוליה במינכן.
גרמניה מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.
טורקיה היחסים החלו בתקופת האימפריה העות'מאנית והגיעו לשיא עם התפתחות קשרים חזקים עם היבטים רבים הכוללים קשרים כלכליים, צבאיים, תרבותיים וחברתיים.
היחסים בין שתי המדינות התדרדרו לאחר ניסיון ההפיכה בטורקיה בשנת 2016.גרמניה מחזיקה בשגרירות רשמית באנקרה וקונסוליות כלליות באיסטנבול ואיזמיר.
טורקיה מחזיקה בשגרירות רשמית בברלי] וקונסוליות כלליות בדיסלדורף, אסן, פרנקפורט, הנובר, מינסטר, נירנברג ושטוטגרט.
ישראליחסי גרמניה–ישראל הם יחסים יוצאי דופן וטעונים, המבוססים על אמונה משותפת, ערכים מערביים ושילוב של נקודות מבט היסטוריות.
גורם מעצב המשפיע על יחסים אלה הוא תפקידה של גרמניה הנאצית ברצח העם היהודי בשואה.
מדינת ישראל, שהוקמה שלוש שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נעה בין שאיפה שברגש להחרמת גרמניה לבין רצון לקיים קשר עם גרמניה על מנת לשפר את סיכויי ההישרדות וגם מתוך אמונה בכך שלאחר נפילת הנאצים קמה במערב גרמניה מדינה דמוקרטית.
בדרכון שהוציאה ישראל בשנותיה הראשונות היה כתוב כי הוא תקף לכל מדינות העולם פרט לגרמניה, אם כי מי שהיה מעוניין היה יכול לבקש מהשלטונות למחוק הגבלה זו.גרמניה מחזיקה בשגרירות רשמית בתל אביב ובקונסוליות כלליות בחיפה ובאילת.
ישראל מחזיקה בשגרירות בברלין ובקונסוליה כללית במינכן.
קטרהיחסים בין גרמניה לקטר כוננו ב-1973. ב-2014, הוכרז כי הסחר בין שתי המדינות עומד על כ-2 מיליארד אירו.גרמניה מחזיקה בשגרירות בדוחא.
קטר מחזיקה בשגרירות ב[רלין.איראןהיחסים בין גרמניה המערבית לאיראן כוננו ב-1952. היחסים בין שתי המדינות ידעו עליות ומורדות במשך השנים: עליות עקב הסחר הגדול של גרמניה עם איראן ולהפך, ומורדות במיוחד בעקבות יחסה של גרמניה לתוכנית הגרעין האיראנית והרצח במסעדת "מיקונוס" בברלין.איראן מחזיקה בשגרירות בברלין]ושלוש קונסוליות נוספות ברחבי גרמניה.
גרמניה מחזיקה בשגרירות בלבד, אשר ממוקמת בטהראן.
סיןהיחסים הגרמניים-סיניים כוננו לראשונה ב-1861, כאשר פרוסיה ושושלת צ'ינג חתמו על האמנה הסינית-גרמנית הראשונה.
גרמניה השתתפה גם בדיכוי מרד הבוקסרים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, השתפרו היחסים בהדרגה.
אך, תחת שלטונו של אדולף היטלר בגרמניה התדרדרו היחסים ובמלחמת העולם השנייה, יפן הייתה חלק ממדינות הציר בהובלת גרמניה הנאצית ולחמה נגד סין.
לאחר מלחמת העולם השנייה, גרמניה נחצתה לשני חלקים: גרמניה המערבית, אשר הייתה דמוקרטיה מערבית וליברלית, וגרמניה המזרחית אשר הייתה מדינה קומוניסטית.
המלחמה הקרה, הביאה עמה את הברית בין ארצות הברית לגרמניה המערבית נגד הקומוניזם.
הברית בין ארה"ב לגרמניה המערבית, גרמה להתדרדרות היחסים בין שתי המדינות.
לאחר איחוד גרמניה מחדש, היחסים השתפרו בהדרגה.גרמניה מחזיקה בשגרירות בבייג'ינג וארבע שגרירויות נוספות בסין.
סין מחזיקה בשגרירות בברלין וארבע שגרירויות נוספות בגרמניה.
מדינה פרטים שגרירויות אוסטריההיחסים בין רפובליקת אוסטריה לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי הביניים, אז היו השתיים מאוחדות תחת האימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן תחת הקונפדרציה הגרמנית.
במהלך המאה ה-19 רבו אוסטריה בהנהגת בית הבסבורג ופרוסיה בהנהגת בית הוהנצולרן על ההגמוניה בגרמניה, ולבסוף ניצחה פרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ואיחדה את גרמניה בהנהגתה, בעוד שאוסטריה נדחקה הצידה והקימה את האימפריה האוסטרו-הונגרית.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, ומקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.אוסטריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-12 קונסוליות בברמן, דרזדן, דיסלדורף, המבורג, הנובר, קיל, ליבק, מינכן, נירנברג, רוסטוק, זארבריקן ושטוטגרט.
גרמניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליות בברגנץ, גראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.אוקראינהיותר מ-1000 חברות גרמניות פועלות באוקראינה, ועבור אוקראינה, גרמניה היא שותפת הסחר השנייה החשובה ביותר בסחר החוץ.ֿאוקראינה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-5 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מיינץ ומינכן.
גרמניה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-4 קונסוליות בדנייפרופטרובסק, חרקוב, לבוב ואודסה.
איטליהבין איטליה לבין גרמניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.איטליה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-13 קונסוליות בברמן, קלן, דורטמונד, דרזדן, פרנקפורט, פרייבורג, הנובר, קיל, לייפציג, מינכן, נירנברג, שטוטגרט ווולפסבורג.
איסלנדבין איסלנד לבין גרמניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים.איסלנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-10 קונסוליות בברמן, קלן, קוקסהאפן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מינכן, רוסטוק ושטוטגרט.
גרמניה מחזיקה בשגרירות ברייקיאוויק, ו-2 קונסוליות בסייד'יספיירד'ור, איסאפיירד'ור.
בולגריהשתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.לבולגריה יש שגרירות בברלין, קונסוליה כללית במינכן ומשרד בבון.
בלגיהבין גרמניה לבלגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.בלגיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-8 קונסוליות באאכן, ברמן, דואיסבורג, פרנקפורט, המבורג, הנובר, מינכן ושטוטגרט.
גרמניה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-5 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן, אופן, האסלט וליאז'.
דנמרקבין גרמניה לדנמרק מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.גרמניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-7 קונסוליות באולבורג, אורהוס, האדרסלב, מידלפארט, ניקבינג פאלסטר, אודנסה, ורנה.
דנמרק מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-9 קונסוליות כבוד בברמן, מינכן, קלן, ארפורט, המבורג, נירנברג, פלנסבורג, דרזדן, הנובר, קיל, ליבק, רוסטוק, פרנקפורט ושטוטגרט.הולנדבין גרמניה להולנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.גרמניה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-9 קונסוליות באמסטרדם, ארנהם, איינדהובן, אנסחדה, חרונינגן, לייוורדן, מאסטריכט, מידלבורך ורוטרדם.
הולנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-15 קונסוליות בברלין, אאכן, ברמן, קלן, דרזדן, דיסלדורף, אמדן, פרנקפורט, המבורג, הנובר, קלווה, מינכן, מינסטר, נירנברג ושטוטגרט.
הונגריההיחסים בין גרמניה להונגריה הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי הביניים עת לחמו הגרמנים בפולשים המדיארים.
שתי המדינות היו בעלות ברית במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, וכיום חברות שניהם באיחוד האירופי ובנאט"ו.גרמניה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט, וקונסוליה בפץ'.
הונגריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, 2 קונסוליות בדיסלדורף ובמינכן, ו-9 קונסוליות כבוד בברמרהאפן, ארפורט, המבורג, נירנברג, שוורין, דרזדן, אסן, פרנקפורט ושטוטגרט.הממלכה המאוחדתהיחסים בין גרמניה לממלכה המאוחדת הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, כאשר ערי ברית הנזה יצרו קשרי מסחר עם ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות.
שתי המדינות לחמו זו בזו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, אולם לאחר מלחמת העולם השנייה, התחזקו קשרי המדינות, ושתיהן היו חברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
כיום שתי המדינות מקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.גרמניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-19 קונסוליות באברדין, ברמינגהאם, בריסטול, קארדיף, דובר, אדינבורו, גלאזגו, גרנזי, האל, ג'רזי, קירקוול, לידס, לרוויק, ליברפול, לונדונדרי, מידלסברו, ניוקאסל, פלימות', וסאות'המפטון.
בריטניה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-8 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, הנובר, קיל, מינכן, נירנברג ושטוטגרט.
יווןגרמניה ויוון הן חברות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, נאט"ו, האיחוד האירופי, וגוש האירו..גרמניה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה וקונסוליה כללית בסלוניקי.
יוון מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-8 קונסוליות בהמבורג, הנובר, קלן, לייפציג, מינכן, דיסלדורף, שטוטגרט ופרנקפורט.
לוקסמבורגבין גרמניה ללוקסמבורג מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.לוקסמבורג מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-11 קונסוליות באאכן, ברמן, דרזדן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, הנובר, מינכן, זארבריקן, שטוטגרט וטריר.
גרמניה מחזיקה בלוקסמבורג שגרירות רשמית בלוקסמבורג.ליטאהיחסים בין גרמניה לליטא הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות.
לאחר קריסת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש, התחזקו קשרי המדינות, וכיום שתי המדינות חברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי, ומקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.גרמניה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנא, וקונסוליה כללית בקלייפדה.
ליטא מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-7 קונסוליות בדרזדן, דיסלדורף, ארפורט, פרנקפורט, המבורג, קינצלזאו ומינכן.ליכטנשטייןבין גרמניה לליכטנשטיין מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.גרמניה מחזיקה בקונסוליה כללית בבלצרס.
ליכטנשטיין מחזיקה בשגרירות בברלין וקונסוליה בפרנקפורט ומינכן.מונטנגרושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטים ב-2006. מונטנגרו אימצה כבר ב-1999 את המארק הגרמני כמטבע הרשמי שלה.גרמניה מחזיקה בשגרירות בפודגוריצה.
מונטנגרו מחזיקה בשגרירות בברלין ובקונסוליות במינכן, פרנקפורט והמבורג.מקדוניהשתי המדינות הן חברות במועצת אירופה וחברות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.גרמניה מחזיקה בשגרירות בסקופיה.
מקדוניה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליות בדיסלדורף, המבורג, מיינץ, מינכן, נירנברג ושטוטגרט.נורווגיהבין גרמניה לנורווגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים.גרמניה מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-8 קונסוליות באלסונד, ברגן, בודו, קירקנס, קריסטיאנסנד, סטוונגר, טרומסה וטרונדהיים.
נורווגיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-10 קונסוליות בברמן, בדיסלדורף, בפרנקפורט, בהמבורג, בהנובר, בקיל, בליבק, במינכן, ברוסטוק ובשטוטגרט.סן מרינו היחסים בין השתיים כוננו ב-1 באוקטובר 1995. סן מרינו, בניגוד לגרמניה, לא חברה באיחוד האירופי ולא באזור הכלכלי האירופי.
לסן מרינו אין שגרירות בגרמניה, ושגרירותה בבריסל אמונה גם על גרמניה, אך היא מחזיקה בקונסוליית כבוד במינכן.סלובניהמתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.גרמניה מחזיקה בשגרירות בליובליאנה.
סלובניה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בדרזדן, פרנקפורט, המבורג ומינכן.סלובקיהבין גרמניה לסלובקיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.לגרמניה יש שגרירות בברטיסלבה וקונסוליה כללית בקושיצה.
לסלובקיה יש שגרירות בברלין ו-6 קונסוליות בפרנקפורט, המבורג, הנובר, לייפציג, מינכן ושטוטגרט.ספרדהיחסים בין גרמניה לספרד הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי קדם, והם נמשכו במהלך ימי הביניים, ולאחר מכן במהלך העת החדשה עד ימינו.
ספרד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-6 קונסוליות בדרזדן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מינכן ושטוטגרט.סרביה כ-505,000 סרבים חיים בגרמניה.גרמניה מחזיקה בשגרירות בבלגרד
סרביה מחזיקה בשגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט, מינכן, המבורג, שטוטגרט ודיסלדורף.פוליןהיחסים בין גרמניה לפולין הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות.
פולין מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-9 קונסוליות בברמן, קלן, ארפורט, פרנקפורט, המבורג, לייפציג, ליבק, מינכן ושוורין.פינלנדבין גרמניה לבין פינלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי.גרמניה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי, ו-10 קונסוליות ביואנסו, ייבסקילה, לאפנראנטה, מרייהאמן, אואולו, ראומה, רובניימי, טמפרה, טורקו וואסה.
פינלנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-10 קונסוליות בברמן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, הנובר, קיל, ליבק, מינכן, רוסטוק ושטוטגרט.צ'כיההיחסים שבין גרמניה לבין צ'כיה הם יחסים היסטוריים שהחלו עוד מימי הביניים, וכיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ומתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם.גרמניה מחזיקה בשגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-8 קונסוליות בדורטמונד, דרזדן, דיסלדורף, פרנקפורט, מינכן, נירנברג, רוסטוק ושטוטגרט.צרפתמוצאן של צרפת ושל גרמניה הוא מאותה מדינה היא האימפריה הפרנקית שהוקמה בשנת 481 לספירה.
לאחר שאחיו של לותאר, שארל הקירח ולודוויג הגרמני הביסו אותו בקרב על פונטני בשנת 841 וחתמו על שבועת שטרסבורג (842), הסכים לותאר למשא ומתן.
היחסים בין צרפת לפרוסיה היו תמיד עוינים ושתי המדינות נלחמו אחת כנגד השנייה במלחמת שבע השנים ובמלחמת צרפת-פרוסיה.
כיום מאופיינים יחסי גרמניה-צרפת בקרבה עקב היותן מדינות מרכזיות בגוש האירופי וחלק בלתי נפרד מהנהגתו.לגרמניה שגרירות בפריז ו-17 קונסוליות אחרות ברחבי צרפת.
לצרפת שגרירות בברלין ו-16 קונסוליות נוספות ברחבי גרמניה.רומניהבין גרמניה לבין רומניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.גרמניה מחזיקה בשגרירות בבוקרשט ו-2 קונסוליות בטימישוארה וסיביו.רוסיההיחסים בין גרמניה לבין רוסיה הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות.
לאחר קריסת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש, התחזקו קשרי המדינות, וכיום שתי המדינות מקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.גרמניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-6 קונסוליות בקלינינגרד, קרסנודר, נובוסיבירסק, סאראטוב, סנקט פטרבורג ויקטרינבורג.
רוסיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-8 קונסוליות בבון, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, לייפציג, מינכן, נירנברג ושטוטגרט.שוודיהבין גרמניה לבין שוודיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי.
שוודיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-12 קונסוליות, בברמן, בדיסלדורף, בארפורט, בפרנקפורט, בהמבורג, בהנובר, בקיל, בלייפציג, בליבק, במינכן, ברוסטוק ובשטוטגרט.שווייץגרמניה היא השותפה המסחרית החשובה ביותר של שווייץ, ושליש מכלל היבוא לשווייץ מגיע מגרמניה (יותר מאיטליה, צרפת, הולנד וארצות הברית יחד).
שווייץ היא גם המשקיע הזר השלישי בגודלו בגרמניה (אחרי מדינות האיחוד האירופי וארצות הברית), וחברות שווייצריות מעסיקות 260,000 גרמניה.
עם זאת, היחסים בין השתיים מתוחים מעט בגלל בעיות מס שלא נפתרו, והגבלות גרמניות על טיסות לציריך.גרמניה מחזיקה בשגרירות בברן.
מדינה פרטים שגרירויותארצות הבריתיחסי ארצות הברית-גרמניה הם היחסים השונים בהיסטוריה בין גרמניה וארצות הברית ברמה הרשמית, כולל דיפלומטיה, עוינות וכריתת בריתות.
הנושא כולל גם יחסים כלכליים כגון סחר והשקעות, דמוגרפיה והגירה, ואינטראקציות תרבותיות ואינטלקטואליות מאז שנות ה-80 של המאה ה-17.ארצות הברית מחזיקה בשגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון די.
סי..ברבדוסמסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ועד 1966, הייתה ברבדוס חלק מבריטניה והייתה בסיס אזורי בולט לכוחות הבריטים.
במלחמת העולם השנייה, הצטרפו מספר חיילים מברבדוס לכוחות הבריטים על מנת להילחם בגרמניה הנאצית.ברבדוס מיוצגת בגרמניה על ידי שגרירות בבריסל.
גרמניה מיוצגת בברבדוס על ידי שגרירות אזורית בפורט אוף ספיין.ברזילבין ברזיל לבין לגרמניה קיימים יחסים דיפלומטיים.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1824.ברזיל מחזיקה בשגרירות בברלי] ותשע קונסוליות נוספות בגרמניה.
גרמניה מחזיקה שגרירות בברזיליה ו-19 קונסוליות נוספות בברזיל.ג'מייקההיחסים בין ג'מייקה לגרמניה מתוארים על פי משרד החוץ הגרמני כ"ידידותיים, אם כי לא חזקים במיוחד".ג'מייקה מחזיקה שגרירות בברלין]ו-3 שגרירויות נוספות בגרמניה.
גרמניה מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
יחסי החוץ של טנזניה הם יחסי החוץ של הרפובליקה המאוחדת של טנזניה.
הנשיא של הראשון טנזניה, ג'וליוס נייררה, היה גם ממייסדי ארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
במהלך המלחמה הקרה טנזניה שיחקה תפקיד חשוב בארגונים אזוריים ובינלאומיים, כמו המדינות הבלתי-מזדהות, ארגון מדינות החזית, G77, ארגון אחדות אפריקה (OAU) (כעת האיחוד האפריקאי).
כאחד מהמדינאים האפריקאים המשפיעים ביותר, נייררה היה פעיל בחלק רב מארגונים אלו, וכיהן כיו"ר ארגון אחדות אפריקה (1984–1985) ויו"ר שש מדינות בארגון מדינות החזית שפעלו לביטול האפרטהייד בדרום אפריקה.
נייררה היה גם מעורב במשא ומתן לשלום בבורונדי עד מותו ב-14 באוקטובר 1999.
טנזניה היא בעלת יחסים טובים עם המדינות השכנות לה והיא שותפה פעילה במאמצים לפתרון סכסוכים בדרכי שלום.
טנזניה עוזרת ליזום שיחות בנושא השלום לסיום הסכסוך בבורונדי ותומכת בהסכם לוסקה בנוגע לסכסוך ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
במרץ 1996, טנזניה, אוגנדה וקניה חידשו את הדיון על שיתוף פעולה כלכלי ואזורי.
שיחות אלה הגיעו לשיאן עם החתימה על הסכם שיתוף הפעולה המזרח אפריקאי בספטמבר 1999, אשר נועד להוביל לאינטגרציה כלכלית באמצעות פיתוח של מזרח אפריקה.
טנזניה היא המדינה היחידה במזרח אפריקה אשר גם חברה בקהילה לפיתוח דרום אפריקה (SADC).
לאורך ההיסטוריה, טנזניה קלטה פליטים רבים ממדינות שכנות, כולל מוזמביק, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בורונדי ורואנדה.
קליטה זו נעשתה בדרך כלל בשיתוף עם נציבות האו"ם לפליטים.
מדינה תחילת היחסים הרשמיים הערותאיחוד האמירויות הערביות היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של טנזניה במסחר והיחסים בין שתי המדינות הם יחסים ידידותיים.
לאיחוד האמירויות הערביות שגרירות בדאר א-סלאם.
לטנזניה שגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי.בין אינדונזיה לטנזניה קיימים יחסי מסחר רחבים, בעיקר בתחום החקלאות.
לטנזניה יש שגריר שאינו תושב בקואלה לומפור, מלזיה.שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1992.ממשלת ארצות הברית מספקת סיוע לטנזניה בתמיכה בתוכניות שונות בתחומים של בריאות, סביבה ודמוקרטיה ובפיתוח המגזר הפרטי.
תוכנית הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי מתוקצבת בסך של כ-20 מיליון דולר בשנה.
תוכנית חיל השלום, שחודשה ב-1979, מספקת סיוע בחינוך על ידי הבאת מורים ואנשי חינוך.
חיל השלום מסייע גם בתחומי הבריאות והסביבה.
הגברת הראשונה לורה בוש ביקרה בדאר א-סלאם ובזנזיבר ביולי 2005.
לארצות הברית שגרירות בדאר א-סלאם.בין שתי המדינות מתקיימים יחסי מסחר רחבים.
להודו יש שגרירות בדאר א-סלאם.
לטנזניה יש שגרירות בניו דלהי.בין טנזניה והממלכה המאוחדת יחסים ידידותיים.
הממלכה המאוחדת עזרה לממשלה של טנזניה במהלך אסונות רבים.
יפן פתחה שגרירות בטנזניה ב-1966, וטנזניה פתחה שגרירות בטוקיו ב-1970.בין טנזניה לישראל מתקיימים יחסים דיפלומטיים חלקיים.
בעבר, ישראל החזיקה שגרירות בטנזניה, אך זו נסגרה לאור ניתוק היחסים הדיפלומטים עם מדינת ישראל לאחר מלחמת ששת הימים.
האינטרסים הישראלים בטנזניה מטופלים על ידי השגרירות הישראלית בקניה.
לטנזניה קונסול כבוד בישראל.טנזניה נמצאת במחלוקת עם מלאווי על הגבול שלה איתה באגם מלאווי.
למלזיה יש שגרירות בדאר א-סלאם.
לטנזניה יש שגרירות בקואלה לומפור.19 בפברואר 1973 מקסיקו מכירה בטנזניה משגרירותה בניירובי, קניה ובעלת קונסול כבוד בדאר א-סלאם.
טנזניה מכירה במקסיקו משגרירותה בוושינגטון די.
סי., ארצות הברית ובעלת קונסול כבוד במקסיקו סיטי.
סיןסין כוננה יחסים דיפלומטיים עם טנגניקה וזנזיבר ב-9 בדצמבר 1961 וב-11 בדצמבר 1963 בהתאמה.
כאשר טנגניקה וזנזיבר אוחדו והפכו לטנזניה ב-26 באפריל 1964, היא המשיכה את הקשרים הדיפלומטיים באופן טבעי.
לטנזניה היו קשרים טובים עם הרפובליקה העממית של סין מאז האיחוד.
יחסים טובים קשורים לשיתוף הפעולה הבילטרלי הכולל בנייה והתקנה של פרויקט רכבת טזרה בטנזניה.
קומורוטנזניה תרמה כ-750 חיילים לפלישה לאנג'ואן ב-2008.טנזניה הכירה בקוסובו כמדינה ריבונית ב-11 ביוני 2013. ב-2 באפריל 2014, קוסובו וטנזניה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים.שתי המדינות חתמו על הסכם לשליחויות דיפלומטיות ב-11 בדצמבר 1961. לרוסיה יש שגרירות בדאר א-סלאם ולטנזניה יש שגרירות במוסקבה.
לסנט קיטס ונוויס אין סכסוכים בינלאומיים קריטיים.
מעמדה כנקודת מעבר לתרופות בדרום אמריקה המיועדות לארצות הברית ולאירופה גרמו למתיחות מסוימת עם מדינות זרות.
לסנט קיטס ונוויס יחסים דיפלומטיים באמצעות משרד החוץ של המדינה עם הרפובליקה הסינית בטאיוואן.
סנט קיטס ונוויס אף מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, פינלנד יוון, רומניה, ישראל, רוסיה, קובה, שווייץ, יפן ודרום קוריאה, וכן עם מדינות רבות באמריקה הלטינית ובמדינות הקאריביים המזרחיות.
סנט קיטס ונוויס היא חברה בחבר העמים הבריטי, האומות המאוחדות וכמה מהסוכנויות המתמחות הקשורות אליה, הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון מדינות מזרח הקריביים,
מערכת הביטחון האזורית הקריבית (RSS), הקהילה הקריבית והשוק המשותף (CARICOM) והמדינות הבלתי-מזדהות.
הבנק המרכזי של המזרח הקריבי ממוקם במרכז סנט קיטס.
כחברה בקהילה הקריבית, סנט קיטס ונוויס תומכת במאמצים של ארצות הברית ליישם את החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 940, שנועדה להקל על עזיבתן של הרשויות דה פקטו משלטון האיטי.
סנט קיטס אף תרמה כוח רב לאומי אשר שיקם את הממשלה בהאיטי שנבחרה באופן דמוקרטי באוקטובר 1994.
הסוכנות הממשלתית האחראית על ניהול יחסי החוץ של הודו היא משרד החוץ של הודו.
להודו יש יחסים דיפלומטיים רשמיים עם רוב מדינות העולם וקשרי מסחר וכלכלה עם מדינות רבות.
הודו היא המדינה המאוכלסת בעולם (לאחר שעקפה את סין בשנת 2023) ונחשבת מעצמה כלכלית.
היא בעלת הכוח הצבאי השלישי בגודלו בעולם, עם ההוצאה הצבאית השישית בגודלה, הכלכלה השישית בגודלה בשיעורים נומינליים והשלישית בגודלה במונחי שווי כוח הקנייה, הודו היא מעצמה אזורית, ועולמית, שבכוחה לצמוח ולהגדיל את עוצמותיה הפוטנציאליות הטמונות בה.
הודו בעלת השפעה בין-לאומית הולכת וגוברת, ומהווה קול בולט בסוגיות עולמיות שונות.
הודו היא מדינה מתועשת חדשה, בעלת היסטוריה ארוכת שנים של שיתופי פעולה עם מספר מדינות.
היא מהווה מרכיב עיקרי בקבוצת BRICS וחלק גדול של העולם המתפתח.
הודו נמנית עם מספר מצומצם של מדינות, אשר היו אמונות על ייסודם של מספר ארגונים בין-לאומיים קרדינליים, בעלי כוח פוליטי וכלכלי רב השפעה: האו"ם, הבנק האסייתי לפיתוח, בנק הפיתוח החדש של BRICS ו-G-20, וכן נכללה ברשימת המדינות, אשר ייסדו את המדינות הבלתי-מזדהות.
הודו מילאה תפקיד חשוב ומשפיע גם בהקמתם של ארגונים בין-לאומיים רבים אחרים, בעלי השפעה וקול בולט, דוגמת פסגת מזרח אסיה, ארגון הסחר העולמי, קרן המטבע הבין-לאומית, G8+5, וכן פורום IBSA.
הודו אף חברה בבנק ההשקעות האסייתי לתשתיות וארגון שנגחאי לשיתוף פעולה.
מבחינה אזורית, מהווה חלק מאגודת דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי, ואמונה על שיתוף פעולה טכני וכלכלי רב-תחומי במפרץ בנגל ובסביבתו.
היא השתתפה במספר יוזמות לשמירת שלום מטעם האו"ם, וב-2007 הייתה התורמת השנייה בגודלה עבור ארגון זה.
כיום, מחפשת הודו מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם, יחד עם מדינות G4 האחרות.
עוד לפני ההכרזה על עצמאותה, שמרה הודו על יחסים דיפלומטיים חצי אוטונומיים עם מדינות שונות.
היא החזיקה במושבות דוגמת "מושבת עדן", אליהן שלחה משלחות רבות משתתפים, והייתה חברה מייסדת של שני חברי הלאומים והאו"ם.
לאחר קבלת עצמאותה מממלכת בריטניה ב-1947, הצטרפה הודו לקהילת האו"ם, ותמכה בתנועות אשר פעלו למען קבלת עצמאותן של מושבות אחרות.
כמו כן, תמכה הודו בפעולות המיליטנטיות, החברתיות והפוליטיות, אשר אורגנו ויושמו על ידי תנועות אלו, דוגמת המהפכה הלאומית באינדונזיה.
מחלוקות וסכסוכים טריטוריאליים בעיקר בחבל קשמיר, יצרו קרע דיפלומטי ויחס מדיני וכלכלי רעוע עם פקיסטן, הגובלת בה.
במהלך המלחמה הקרה, אימצה הודו מדיניות חוץ נייטרלית, ונמנעה מנקיטת עמדה פוליטית כלשהי, כמו גם מהצהרה פומבית אודות תמיכתה בגוף בעל כוח מרכזי כלשהו.
עם זאת, פיתחה הודו קשרים הדוקים עם ברית המועצות וקיבלה ממנה תמיכה צבאית נרחבת.
סופה של המלחמה הקרה השפיע באופן משמעותי על מדיניות החוץ של הודו, בדומה לרוב מדינות העולם.
כיום, היא בעלת נטייה הולכת וגוברת לחזק את קשריה הדיפלומטיים והכלכליים עם ארצות הברית, גוש הסחר של האיחוד האירופי, יפן, ישראל, מקסיקו וברזיל.
כמו כן, קשרה הודו קשרים הדוקים עם המדינות החברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, מדינות האיחוד האפריקאי, מדינות הליגה הערבית ואיראן.
גם כיום, שומרת הודו על קשריה הצבאיים עם רוסיה.
בנוסף, ישראל הפכה שותפתה הצבאית השנייה בגודלה, ואילו הודו בנתה שותפות אסטרטגית חזקה עם ארצות הברית.
מדיניות החוץ אשר נקט נרנדרה מודי הצביעה על שינוי, שעיקרו התמקדות במדינות יבשת אסיה, ובפרט בעסקאות כלכליות עם מדינות אלה.
מדיניות החוץ של הודו התייחסה תמיד למדינות השוכנות בסביבתה הקרובה כאל שטחים גאוגרפיים, המתרחבים באופן מעגלי, עבור מדינות בעלות קהילות היסטוריות ותרבותיות הסובבות אותה או הגובלות בה, כאשר היא עצמה משמשת כמרכז ההיסטורי והתרבותי של מדינות אלה.
כ-22 מיליון תושבים ממוצא הודי חיים ועובדים כיום מחוץ להודו עצמה, ומהווים גשר אנושי, כלכלי ותרבותי משמעותי בין המדינות בהן הם עובדים ובין הודו עצמה.
עקרון חשוב העומד לנגד עיניה של הודו, בכל הקשר ליחסי החוץ שלה, הוא הבטחת שלומם ורווחתם של תושבים אלה, בהתאם למסגרת חוקי המדינות בהן הם חיים.
ג'וואהרלל נהרו היה ראש ממשלת הודו הראשון.
עם זאת, מבנה הממשל עליו היה אמון, היה ירוד הן מהבחינה המוסדית והן מהבחינה המוסרית.
מבחינה פוליטית, משטרו נחשב במידה רבה דיקטטורי, לאחר שריכז בידיו סמכויות שלטוניות וחקיקתיות רבות.
נהרו כיהן במקביל הן כראש הממשלה והן כשר החוץ; הוא הוציא לפועל את כל ההחלטות העיקריות של מדיניות החוץ בעצמו, לאחר התייעצות עם יועציו.
רק בשלבי כהונתו המאוחרים יותר, הפקיד נהרו את ניהול ענייני החוץ של הודו בידי בכירים בשירות החוץ ההודי; בכך אפשר למעשה את ביזור סמכויותיו הבלעדיות שהנהיג קודם לכן.
יורשיו המשיכו להפעיל שליטה ניכרת על עסקיה הבין-לאומיים של הודו, אם כי הם מינו בדרך כלל שרי חוץ נפרדים.
ראש ממשלת הודו השני, לאל בהדור שסטרי, הרחיב את משרד ראש הממשלה (המכונה לעיתים מזכירות ראש הממשלה) ואת סמכויותיו.
בשנות ה-70 הפך משרד ראש הממשלה למתאם בפועל של ממשלת הודו.
תפקידו המשופר של המשרד חיזק את שליטתו של ראש הממשלה במדיניות החוץ על חשבון משרד החוץ.
יועצים במשרד סיפקו ערוצי מידע והמלצות מדיניות בנוסף לאלו שהוצעו על ידי משרד החוץ.
חלק כפוף מהמשרד – אגף המחקר והניתוח – פועל בדרך שהרחיבה באופן משמעותי את המידע העומד לרשות ראש הממשלה ויועציו.
אנשי המודיעין הכללי אספו מידע מודיעיני, סיפקו ניתוחים מודיעיניים ללשכת ראש הממשלה וערכו מבצעים צבאיים חשאיים מחוץ לגבולותיה של הודו.
שליטתו של ראש הממשלה והסתמכותו על יועצים אישיים בלשכת ראש הממשלה היו חזקים במיוחד בתקופת כהונתה של אינדירה גנדי (1967–1977 ו-1980–1984) ובנה, רג'יב (1984–1989), שירש ממנה את השלטון, ונחלשו יותר בתקופות של ממשלות הקואליציה.
המתבוננים מתקשים לקבוע האם מוקד קבלת ההחלטות בכל נושא מסוים מוטל על משרד החוץ, מועצת השרים, משרד ראש הממשלה או ראש הממשלה עצמו.
עם זאת, ראש ממשלת הודו רשאי למנות יועצים וועדות מיוחדות לבחינת אפשרויות שונות בתחומי מדיניות החוץ ותחומים רלוונטיים אחרים.
במקרה האחרון, מינה מאנמוהאן סינג את ק.
סוברמניין, בשנת 2005, לעמוד בראש כוח משימה ממשלתית מיוחדת – על מנת ללמוד את "ההתפתחויות האסטרטגיות הגלובליות" בעשור הבא.
צוות המשימה הגיש את מסקנותיו לראש הממשלה בשנת 2006, אך הדו"ח עדיין לא פורסם לקהל הרחב.
משרד החוץ הוא סוכנות ממשלת הודו האחראית על יחסי החוץ של הודו.
שר החוץ מכהן כחבר במועצת השרים.
נכון ל-2018, סושמה סוואראג' מכהנת כשרת החוץ.
במשרד ישנם שני שרי מדינה, ויג'אי קומאר סינג ומ.
מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים ההודי מכהן גם כראש שירות החוץ ההודי, ולכן משמש כראש כל השגרירים ההודיים והנציבויות הגבוהות.
ג'יישנקר מכהן כמזכיר המדינה הנוכחי לענייני חוץ וחבר העמים.
בעידן שלאחר המלחמה הקרה, היבט משמעותי במדיניות החוץ של הודו היה "מדיניות מבט מזרחה".
במהלך המלחמה הקרה, יחסי הודו עם שכנותיה בדרום-מזרח אסיה לא היו חזקים.
לאחר תום המלחמה הקרה, ממשלת הודו הבינה במיוחד את החשיבות של תיקון חוסר האיזון במדיניות החוץ של הודו.
כתוצאה מכך, ממשלת פ"ו נרסימהה ראו, אשר כיהנה בשנות התשעים המוקדמות של המאה ה-20, חשפה את מדיניות מבט מזרחה.
בתחילה התמקדה הודו בחידוש המגעים המדיניים והכלכליים עם מדינות מזרח ודרום-מזרח אסיה.
כיום, ממשלת הודו שמה דגש מיוחד על הפיתוח הכלכלי של אזור צפון-מזרח הודו תוך ניצול השוק הענק של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (אסיאן), ומשאבי האנרגיה הזמינים בחלק מן המדינות החברות באסיאן, כדוגמת בורמה.
"מדיניות מבט מזרחה" הושקה ב-1992 מיד לאחר תום המלחמה הקרה, בעקבות פירוק ברית-המועצות.
לאחר תחילת הליברליזציה הייתה זו החלטה אסטרטגית מאוד של המדיניות שנקטה הממשלה במדיניות החוץ.
מתוך דבריו של ראש הממשלה מאנמוהאן סינג: "זה היה גם שינוי אסטרטגי בחזון של הודו והמקום של הודו בכלכלה העולמית המתפתחת".
יחסיה של הודו עם מדינות העולם התפתחו מאז הראג' הבריטי (1857–1947), כאשר האימפריה הבריטית הייתה בעלת מונופול ביחסי חוץ והביטחון.
כאשר זכתה הודו בעצמאותה בשנת 1947, הייתה הודו עודנה חסרת ניסיון בתכנון, ניהול ויישום מדיניות חוץ.
עם זאת, המפלגה הוותיקה במדינה, הקונגרס הלאומי ההודי, הקימה מחלקת חוץ קטנה ב-1925 כדי ליצור קשרים בחו"ל ולפרסם את מאבק העצמאות שלה.
בשנות העשרים המאוחרות של המאה העשרים, ג'ווהרלל נהרו, שהיה בעל עניין רב שנים בענייני העולם בין מנהיגים עצמאיים, ניסח את עמדת הקונגרס בסוגיות בין-לאומיות.
כחבר בממשלת הביניים ב-1946, נהרו ביטא את הגישה של הודו לעולם.
השפעתה הבין-לאומית של הודו השתנתה במהלך השנים שלאחר קבלת עצמאותה.
היוקרה ההודית והסמכות המוסרית היו גבוהות בשנות החמישים, והקלו על רכישת סיוע התפתחותי, ממזרח וממערב כאחד.
על אף שהיוקרה נבעה מעמדתה הנייטרלית של הודו, לא הייתה המדינה מסוגלת למנוע מהפוליטיקה של המלחמה הקרה לפגוע ביחסיה הבין-לאומיים בדרום אסיה.
בסוף שנות ה-80 שיפרה הודו את היחסים עם ארצות הברית, עם מדינות מפותחות אחרות ועם סין, תוך המשך הקשר ההדוק עם ברית המועצות.
היחסים עם שכנותיה בדרום אסיה, ובפרט פקיסטן, סרי לנקה ונפאל, היו מעורבים ברבים מעיסוקיו של משרד החוץ.
בשנות התשעים, הבעיות הכלכליות בהודו והסתיימות המערכת הפוליטית הדו-קוטבית העולמית אילצו את הודו לבחון מחדש את מדיניות החוץ שלה ולהתאים את קשרי החוץ שלה.
המדיניות הקודמת לא הוכיחה את עצמה כדי להתמודד עם הבעיות הפנימיות והבין-לאומיות החמורות שעמדו בפני הודו.
סופה של המלחמה הקרה פגע במשמעות הליבה והותיר את מדיניות החוץ ההודית ללא כיוון משמעותי.
השיקולים הקשים והפרגמטיים של ראשית שנות התשעים של המאה התשע-עשרה, עדיין נראו בתוך מסגרת העבר הלא-מלוכדת, אך התפוררותה של ברית המועצות הסירה את רוב המינוף הבין-לאומי של הודו, שהיחסים עם רוסיה ועם המדינות הפוסט-סובייטיות האחרות לא יכלו לפצות.
לאחר פירוק ברית המועצות שיפרה הודו את קשריה עם ארצות הברית, קנדה, צרפת, יפן וגרמניה.
בשנת 1992 כוננה הודו יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ישראל, והיחסים גדלו במהלך כהונתה של מפלגת העם ההודית והממשלות המאוחדות של ה-UPA (הברית המתקדמת).
באמצע שנות ה-90, הודו משכה את תשומת הלב העולמית כלפי הטרור הנתמך בפקיסטן בקשמיר.
מלחמת קרגיל גרמה לניצחון דיפלומטי גדול בהודו.
ארצות הברית והאיחוד האירופי הכירו בעובדה כי הצבא הפקיסטני הסתנן באופן בלתי חוקי לשטח ההודי ולחצו על פקיסטן לסגת מקרגיל.
בנוסף, הארגונים לשכר-א-טיבה וג'יש-י מוחמד הוכרו כארגוני טרור על ידי ארצות הברית והאיחוד האירופי.
בשנת 1998 ביצעה הודו ניסוי נוסף בנשק גרעיני, והובילה להטלת מספר סנקציות אמריקניות, יפניות ואירופיות עליה.
שר ההגנה של הודו, ג'ורג' פרננדס, אמר כי תוכנית הגרעין של הודו נחוצה משום שהיא מספקת הרתעה לאיום גרעיני סיני פוטנציאלי.
רוב הסנקציות שהוטלו על הודו הוסרו עד שנת 2001.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, סוכנויות המודיעין ההודיות סיפקו לארצות הברית מידע משמעותי על פעילות אל-קאעידה ופעילויות הקשורות בפקיסטן ובאפגניסטן.
תרומתה הנרחבת של הודו למלחמה בטרור, יחד עם צמיחתה בתחום הכלכלי, סייעה ליחסים הדיפלומטיים של הודו עם כמה מדינות.
הודו קיימה מספר רב של תרגילים צבאיים משותפים עם ארצות הברית והאיחוד האירופי, אשר הביאו לחיזוק היחסים בין ארצות הברית להודו והאיחוד האירופי והודו.
מועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם נתמכת כיום על ידי מספר מדינות, בהן צרפת, רוסיה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, יפן, ברזיל, אוסטרליה ואיחוד האמירויות הערביות.
ב-2004 חתמה ארצות הברית על הסכם שיתוף פעולה גרעיני עם הודו, אף שהאחרונה אינה חלק מהאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
ארצות הברית טענה כי שיא ההתרבות הגרעינית של הודו הפכה אותה לחריגה, אולם זה לא שכנע ספקיות גרעין אחרות מתוך חברות הקבוצה לחתום על עסקאות דומות עם הודו.
במהלך ביקור ממשלתי בהודו בנובמבר 2010, הודיע נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, על תמיכתה של ארצות הברית בהצטרפותה של הודו למועצת הביטחון של האו"ם, כמו גם לכניסתה של הודו לקבוצת הספקים הגרעיניים, להסדר וסנאר, לקבוצת אוסטרליה ולשליטה בטכנולוגיית הטילים.
נכון לינואר 2018, הודו חברה בהסדר וסנר, קבוצת אוסטרליה ושליטה בטכנולוגיה של הטילים.
כלכלתה המתפתחת של הודו, מיקומה הגאוגרפי האסטרטגי, מדיניות החוץ הידידותית והדיפלומטית עם מדינות רבות, ומושבות הינדיות גדולות, רבות ותוססות בכל רחבי העולם – סייעו להודו לזכות בבעלי ברית רבים יותר – מאשר אויבים.
הודו מקיימת יחסי ידידות עם מספר מדינות מתפתחות.
על אף שהיא אינה נוטלת חלק בברית צבאית רב לאומית, היא עודנה מקיימת קשרים צבאיים הדוקים עם רוב המעצמות הגדולות.
מדינות הנחשבות קרובות ביותר להודו, בפרט בפן הצבאי, הן: רוסיה, ישראל, אפגניסטן, צרפת, בהוטן, בנגלדש וארצות הברית.
רוסיה היא הספקית הגדולה ביותר של ציוד צבאי להודו, ואחריה ישראל וצרפת.
על פי תחזיותיהם והערכותיהם של מספר אנליסטים, ישראל צפויה לעקוף את רוסיה בהיקף הסחר הצבאי עם הודו, בהיותה שותפתה הצבאית הגדולה ביותר.
יחסיהן האמיצים של הודו וישראל נפרשים גם מעבר למישור הצבאי, בעשותן יד אחת בתחום הלוחמה בטרור, ובפיתוח, סחר ושיתוף פעולה הדדי והעברת מידע, בכל הקשור לייצור ציוד טכנולוגי, אזרחי כצבאי – בתחום החלל.
הודו מפיקה תועלת גם מקשרים צבאיים איתנים עם מספר מדינות נוספות, ביניהן בריטניה, יפן, סינגפור, ברזיל, דרום אפריקה ואיטליה.
בנוסף, מפעילה הודו ומתחזקת בסיס טיסה בטג'יקיסטן, וחתמה על הסכם הגנה היסטורי עם קטר ב-2008.
הודו היא בעלת יחסים יציבים גם עם מספר מדינות מתפתחות, בעיקר דרום אפריקה, ברזיל ומקסיקו.
מדינות אלה מייצגות לעיתים קרובות את האינטרסים של המדינות המתפתחות, באמצעות פורומים כלכליים כגון G8 + 5, IBSA ו-WTO.
הודו נחשבת, במידה רבה, כמדינה "נושאת הדגל" של כלל המדינות המתפתחות בעולם, וטענה כי היא "מאמצת לחיקה" למעלה משלושים מדינות מתפתחות אחרות, בסבב הפיתוח של דוחה.
מדיניות המזרח ההינדית סייעה לה לפתח שותפות כלכלית ואסטרטגית גדולה יותר עם מדינות דרום-מזרח אסיה, דרום קוריאה, יפן וטאיוואן.
הודו אף נהנית מיחסים ידידותיים עם מדינות המפרץ הפרסי ועם רוב חברות האיחוד האפריקאי.
קרן המחקר הלאומי לביטחון בניו דלהי פרסמה את השותפים האסטרטגיים של הודו (הערכה השוואתית) ודירגה את השותפים האסטרטגיים המובילים בהודו עם ציון של 90 נקודות: רוסיה עם 62, ואחריה ארצות הברית (58), צרפת (51), הממלכה המאוחדת (41), גרמניה (37), ויפן (34).
אף על פי שהודו לא חתמה על הסכמי שותפות אסטרטגיים רשמיים עם בהוטן וקטר, משרד החוץ שלה מתאר לעיתים קרובות את היחסים עם מדינות אלה כ"אסטרטגיים".
הארגון הדרום אסייתי לשיתוף פעולה אזורי
היבטים מסוימים ביחסיה של הודו בתוך תת-היבשות מתבצעים באמצעות הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי (SAARC).
מלבד הודו, חברותיה באיגוד הן: אפגניסטן, בנגלדש, בהוטן, האיים המלדיביים, נפאל, פקיסטן וסרי לנקה.
הארגון, שהוקם בשנת 1985, מעודד שיתוף פעולה חקלאי, פיתוח אזורים כפריים, מדע וטכנולוגיה, תרבות, בריאות, בקרה על נתונים סטטיסטיים של האוכלוסייה (לדוגמה, בקרה על שיעורי הילודה והתמותה לכל אלף איש), אכיפה מוגברת של הסחר בסמים, כמו גם העלאת המודעות לנושא, וגישה המתנגדת לפעילות מיליטנטית או טרוריסטית.
הארגון הדגיש במכוון את "סוגיות הליבה" הללו ונמנע מבעיות פוליטיות חלוקות יותר, אם כי דיאלוג פוליטי מתנהל לעיתים קרובות בשולי פגישות האיגוד.
ב-1993, חתמו הודו וחברות האיגוד על הסכם להפחתת תעריפים באזור באופן הדרגתי.
היחסים הדו-צדדיים בין הודו ואפגניסטן היו מאז ומתמיד חזקים וידידותיים..
במהלך שנות השמונים, תמכה ברית המועצות בשלטון הקומוניסטי של אפגניסטן.
למרות זאת, דעכה תמיכה זו במהלך שנות התשעים, עם פריצתן של מלחמות האזרחים בה, כמו גם בעקבות עלייתו והתבססותו של שלטון הטליבאן האסלאמי במדינה.
הודו סייעה להפלת הטליבאן, העניקה לאפגניסטן סיוע הומניטארי וסייעה בשיקומה.
ממשלת אפגניסטן החדשה, שנבחרה באופן דמוקרטי, חיזקה את קשריה עם הודו, בעקבות מתחים מתמשכים ובעיות עם פקיסטן, הממשיכה לחסות ולתמוך בטליבאן.
הודו הייתה המשקיעה האזורית הגדולה ביותר באפגניסטן ב-2008, לאחר שתרמה יותר מ-2.2 מיליארדי דולרים לשיקום המדינה.
מבחינה היסטורית, לבהוטן היו קשרים הדוקים עם הודו.
שתי המדינות חתמו על הסכם ידידות בשנת 1949, באמצעותו סייעה הודו לבהוטן ביחסי החוץ.
ב-8 בפברואר 2007, תוקן הסכם הידידות ההינדי-בהוטני באופן משמעותי תחת שלטון ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן.
באמנת 1949 סעיף 2 כתוב: "ממשלת הודו מתחייבת לא להתערב בממשל הפנימי של בהוטן.
על ממשלת בהוטן לקבל את עצות ממשלת הודו, למען שיפור יחסיה החיצוניים".
באמנה המתוקנת נכתב, כי "בהתאם לקשרי הידידות ההדוקים ושיתוף הפעולה בין בהוטן והודו, ממשלת ממלכת בהוטן וממשלת הרפובליקה של הודו ישתפו פעולה זו עם זו בנושאים הקשורים לאינטרסים הלאומיים שלהן.
אף ממשלה לא תאפשר את השימוש בשטחה לפעולות המזיקות לביטחון הלאומי ולעניין של האחר".
האמנה המתוקנת כוללת גם בה את "המבוא מחדש של כבודן זו לזו לעצמאותן, לריבונותן ולשלמותן הטריטוריאלית", מרכיב שלא היה קיים בגרסה הקודמת.
הודו ממשיכה להיות שותפת הסחר הגדולה ביותר של בהוטן.
מאמצי הפיתוח המתוכננים בבהוטן החלו בתחילת שנות השישים.
תוכנית החומש הראשונה (FYP) של בהוטן הושקה בשנת 1961. מאז, הרחיבה הודו את סיועה הפיננסי של התוכנית לבהוטן.
התוכנית העשירית הסתיימה ביוני 2013. הסיוע הכולל של הודו ל-FYP העשירית היה מעט מעל ל-Rs.
5000 קרורים, למעט מענקים לפרויקטים של אנרגיה.
ענף ההידרו-דלק הוא אחד מעמודי התווך העיקריים של שיתוף הפעולה הדו-צדדי, המדגים את הסינרגיה המועילה לשני הצדדים על ידי אספקת אנרגיה נקייה להודו ומייצאת הכנסות לבהוטן (כוח תורם 14% לתמ"ג הבהוטני, המהווה כ-35% מכלל הייצוא של בהוטן).
הודו הקימה יחסים דיפלומטיים לאחר עצמאותה של בורמה מבריטניה בשנת 1948. במשך שנים רבות, יחסי הודו-בורמה היו חזקים בשל קשרי תרבות, מסחר משגשג, אינטרסים משותפים בעניינים אזוריים ונוכחות של קהילה הינדית משמעותית בבורמה.
הודו אף סיפקה תמיכה רבה כאשר בורמה נאבקה עם התקוממויות אזוריות.
עם זאת, הפלת הממשל הדמוקרטי על ידי הצבא של בורמה הוביל למתחים בקשר הדיפלומטי.
יחד עם רוב העולם, הודו גינתה את דיכוי הדמוקרטיה ובורמה ציוותה על גירוש הקהילה ההינדית הבורמזית, ובכך הגבירה את הבידוד שלה מהעולם.
רק סין שמרה על קשרים הדוקים עם בורמה, בעוד הודו תומכת בליגה הלאומית לדמוקרטיה.
עם זאת, בשל חששות גאו-פוליטיים, חידשה הודו את יחסיה והכירה במשטר הצבאי של בורמה ב-1993, התגברה על נושא הסחר בסמים, על דיכוי הדמוקרטיה ועל שלטון החונטה הצבאית בבורמה.
בורמה ממוקמת מדרום למדינות מיזוראם, מניפור, נאגאלנד וארונאצ'ל פרדש בצפון מזרח הודו, וקרבתה של הרפובליקה העממית של סין מייחסת חשיבות אסטרטגית ליחסים בין הודו לבורמה.
הגבול בין הודו לבורמה משתרע על פני 1,600 ק"מ, ומספר מורדים בצפון מזרח הודו מחפשים מקלט בבורמה.
כתוצאה מכך, הודו כבר להוטה על הגדלת שיתוף הפעולה הצבאי עם בורמה שלה נגד ההתקוממות פעילויות.
ב-2001 השלים הצבא ההינדי את בנייתו של כביש מרכזי לאורך הגבול עם בורמה.
הודו גם בנתה כבישים ראשיים, כבישים מהירים, נמלים וצינורות בתוך בורמה, בניסיון להגביר את השפעתה האסטרטגית באזור, וגם כדי להתגבר על הצעדים הגוברים של סין בחצי האי הודו-סין.
קבוצת חברות הינדיות אף ביקשו גם השתתפות פעילה בחיפושי נפט וגז בבורמה.
בפברואר 2007 הכריזה הודו על תוכנית לפיתוח נמל סיטווה, אשר יאפשר גישה לאוקיינוס ממדינות צפון מזרח הודו כמו מיזוראם, דרך נהר קלדאן.
הודו היא הלקוחה העיקרית לנפט בורמזי וגז.
בשנת 2007 היצוא ההינדי לבורמה הסתכם ב-185 מיליוני דולרים, ואילו היבוא מבורמה הוערך בכ-810 מיליוני דולרים, המורכב בעיקר משמן וגז.
הודו העניקה סכום בסך 100 מיליוני דולרים למימון פרויקטים של תשתית כבישים בבורמה, ואילו 57 מיליוני דולרים הוצעו לשדרוג רכבות בורמזיות.
מענק אחר של 27 מיליוני דולרים כבר חויב עבור מימון פרויקטים ברכבות ובכבישים.
הודו היא אחת מהמדינות היחידות שסיפקו סיוע צבאי לחונטה הבורמזית.
עם זאת, מופעל לחץ הולך וגובר על הודו על מנת לצמצם קצת את תרומות הציוד הצבאי לבורמה.
היחסים בין השניים נותרו קרובים, אשר באו לידי ביטוי בעקבות ציקלון נארגיס, כאשר הודו הייתה אחת המדינות המעטות שהצעות ההצלה, הסיוע והשיקום שלהן התקבלו על ידי החונטה השלטת של בורמה.
הן הודו והן הרפובליקה העממית של סין מחזיקות שגרירויות הממוקמות ביאנגון ובקונסוליה הכללית במנדליי.
הודו הייתה המדינה השנייה להכיר בבנגלדש כמדינה נפרדת ועצמאית, ב-6 בדצמבר 1971, לאחר שלחמה לצדה במלחמת העצמאות של בנגלדש, על מנת לשחררה משליטתה של מערב פקיסטן.
לאחר 1976, תוארו יחסי שתי המדינות עכורים, בעקבות סכסוכים על רקע מתווה הגבולות היבשתיים ביניהן.
עם זאת, נהנתה הודו מקשרים דיפלומטיים משביעי רצון עם בנגלדש במהלך ממשלות שהוקמו על ידי ליגת עוואמי, בשנים: 1972 ו-1996.
ככלל, יחסיהן של שתי המדינות מעולם לא היו חזקים דיים, עד אותו רגע מכונן, בו תמכה הודו באופן רשמי בעצמאות בנגלש, כמו גם ביצירת אופוזיציה צבאית ומדינית ובמלחמה אקטיבית נגד פקיסטן, ב-1971. במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש נמלטו פליטים בנגליים רבים להודו, אשר העניקה להם מקלט מדיני.
יש הגורסים, כי הודו סייעה להעלות את קרנה של סוגיה זו באמצעות יצירת תהודה תקשורתית בין-לאומית, בעקבות ביקור מדיני של אינדירה גנדי בוושינגטון די.
סי., נוסף על סיוע הומניטרי וסיוע בשיקום בנגלדש החרבה.
הודו הכירה רשמית בבנגלדש כמדינה עצמאית עוד לפני תום המלחמה ב-1971, והייתה למדינה השנייה שעושה זאת, לאחר בהוטן) ולאחר מכן שידלה אחרות ללכת בעקבותיה.
הודו אף החזירה את צבאה מבנגלדש, כאשר שייח' מוג'יבור רחמן ביקשה מאינדירה גנדי לעשות זאת במהלך ביקורה האחרון בדאקה ב-1972.
יחסי הודו-בנגלדש היו מעט פחות ידידותיים מאז נפילת ממשלת מוג'יב באוגוסט 1975, במהלך השנים על נושאים כגון אי טלפאטי הדרומי, פרוזדור טין ביגה והגישה לנפאל, מחסום פראקה ושיתוף מים, סכסוכי גבולות באזור טריפורה והקמת גדר לאורך רוב הגבול שהודו מסבירה כמתן ביטחון נגד מהגרים, מורדים ומחבלים.
רבים מהתושבים הבנגליים מאמינים, כי הודו נהנית להתנהג ולפעול כלפי המדינות הקטנות השכנות לה כ"אחות גדולה", ביניהן בנגלדש.
היחסים הדו-צדדיים התחממו ב-1996, בשל המדיניות הרכה יותר של ההינדים והממשלה בראשות ליגה חדשה.
הסכם שיתוף המים של נהר הגנגס, שהיה בפועל במשך 30 שנה, נחתם בדצמבר 1996, לאחר שנפסק ב-1988 ההסכם הדו צדדי הקודם בנושא שיתוף מים בנהר.
שתי המדינות אף שיתפו פעולה בנושא אזהרות שיטפון והיערכות.
ממשלת בנגלדש ומורדים שבטיים חתמו על הסכם שלום בדצמבר 1997, שאפשר את חזרתם של פליטים שבטים שנמלטו להודו החל ב-1986, על מנת להימנע מאלימות שנגרמה על ידי התקוממות במולדתם, בגבעות צ'יטאגונג.
צבא בנגלדש שומר על נוכחות חזקה מאוד באזור עד עצם היום הזה.
הצבא מודאג יותר ויותר לגבי בעיה גוברת של טיפוח סמים בלתי חוקיים.
ישנם גם חלקים קטנים של קרקע לאורך הגבול אשר בנגלדש מנסה דיפלומטית להשיב לעצמה.
פדואה, חלק מחטיבת סילט לפני 1971, נמצאת תחת שליטה הינדית מאז המלחמה בשנת 1971. רצועת אדמה קטנה זו נכבשה מחדש על ידי משמרות הגבול של בנגלדש בשנת 2001, אך מאוחר יותר הוחזרה להודו, לאחר שממשלת בנגלדש החליטה לפתור את הבעיה.
איי טלפאטי הדרומיים כבר אינם קיימים, אך בנגלדש נוהגת לטעון שוב ושוב שמדובר בחלק ממחוז סטקירה בבעלות בנגלדש.
בשנים האחרונות הודו מתלוננת יותר ויותר ובטענתה כי בנגלדש אינה מאבטחת את גבולותיה כראוי.