tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר הושאל לגזיאנטפספור מליגת העל הטורקית, ובקיץ נרכש על ידי הקבוצה.
בינואר עזב לראשונה את אירופה כאשר הושאל לפרת' גלורי מליגת העל האוסטרלית.
בהמשך שרנאס שיחק בויגרי סובאלק, רוס קאונטי, ז'לגיריס וילנה, אלניהספור ולאחר מכן חזר לז'לגיריס.
ב-16 בינואר 2018 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ביולי חתם בסוגדיאנה דז'יזק מליגת העל האוזבקית.
ב-24 בפברואר 2019 חתם באטלאנטאס הליטאית.
ב-31 במאי 2008 שרנאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא במשחק הידידות נגד .
ב-11 בפברואר 2009 שרנאס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד .
דרווינופטרוס (שם מדעי: Darwinopterus) הוא סוג של פטרוזאור קדום שחי בתור היורה של סין לפני 160 מיליון שנה.
את שמו קיבל על שם החוקר הידוע צ'ארלס דרווין (מילולית: "הכנף של דרווין").
מאובניו התגלו ב-2010 בין המחוזות ליאונינג וחביי שבצפון סין.
יצור זה היה דומה לרמפורינקוס הקדום בגופו ובזנבו הארוך וכן בשיניו הבולטות, אך היה בעל מאפיינים של הפטרודקטיליים (Pterodactyloidea) למשל בחוליות רבות בצוואר ופתחי אף מוארכים ומופרדים.
הוא היה קטן יחסית עם מוטת כנפיים באורך 34–46 סנטימטר ואורך גולגולת של 14–19 סנטימטר.
מאובנים נוספים שהתגלו של הפטרוזאור הכילו ביצים שהוטלו בקרקעית לחה והיו בעלי קליפה רכה, בניגוד לביצי עופות קשות-קליפה.
מבנה השיניים שלו מלמד שהיה צייד של חרקים גדולים ושל חולייתנים קטנים כמו לטאות, יונקים קטנים ואולי אפילו דינוזאורים קטנים.
מחוז משנה דרוהיצ'ין (בבלארוסית: Драгічынскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר דרוהיצ'ין.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה דרוהיצ'ין 42,948 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.1% בלארוסים, 2.1% רוסים ו-2.1% אוקראינים.
דרוויצר גלייטר היה כלי טיס למטרת גלישה אווירית שפותח על ידי המהנדס הגרמני אוטו ליליינטל בשנת 1891 בקיסרות הגרמנית.
ליליינטל היה האדם הראשון שתכנן ובנה גלשן אוויר שיכול היה לשאת אדם.
בשל תרומתו הרבה לתחום זה והמידע הרב שצבר בחקירות שניהל על מעוף הציפורים, ליליינטל נחשב לאחד האישים המוכרים והמשפיעים ביותר מבין החלוצים בתחום התעופה.
כלי התעופה אותו המציא מוכר כיום כגלשן אוויר.
את טיסותיו הראשונות ביצע ליליינטל בברלין באזור שהיה קרוי "Windmühlenberg" ממרומי גבעה מלאכותית שבנה.
ליליינטל נעזר בכיסי אוויר שהגיעו למהירות של 10 מטר בשנייה.
טווחי הטיסה הגיעו ל-25 מטר.
במהלך הניסוי צעק אל צלם שמוקם על הקרקע כדי לתמרן לתוך המיקום הטוב ביותר עבור הצילום
בשנת 1893 הגיע ליליינטל לטווחי טיסה של 250 מטר.
דרוהדה (באירית: Droichead Átha, באנגלית: Drogheda, פירוש מילולי: גשר מעל מים רדודים) היא אחת מהערים העתיקות באירלנד.
העיר ממוקמת על חופיה המזרחיים של אירלנד, במרכז הפרוזדור שבין דבלין לבלפסט, כאשר רובה ממוקמת במחוז לאות' ופאתיה הדרומיים בשטח מחוז מית'.
בעיר מתגוררים בקירוב כ-44,135 תושבים נכון לשנת 2016 ובכך היא העיר ה-11 בגודלה באירלנד.
את העיר חוצה נהר בוין, מעט לפני שהוא נשפך אל הים האירי.
אתר המורשת העולמית של אונסק"ו, ברו נא בוין, ממוקם כ-8 קילומטרים ממערב לעיר.
דרוהדה הוקמה תחילה כשתי ערים נפרדות – דרוהדה-שבמית' (באותם הימים, אדנות מית') ודרוהדה-שבאוריאל (השם של הממלכה שהתקיימה באזור מחוז לאות' המודרני).
חלוקה זו נובעת מהגבול שהוצב במאה ה-12 בין שתי ממלכות איריות, שנשלטו על ידי ברונים נורמנים שונים.
בשנת 1412 שתי הערים אוחדו לכדי עיר אחת.
לתקופות בהיסטוריה האירית נחשבה העיר כולה כחלק משטחו של מחוז לאות', אך החל משנת 2007, הכיר החוק האירי בחלוקתה של העיר בין שני מחוזות שונים.
העיר ממוקמת באזור העשיר בממצאים ארכאולוגיים, המתוארכים לתקופה הנאוליתית והלאה, כשהמוכרים שבהם הם מעברי הקבר הענקיים שבברו נא בוין.
השפע והצפיפות של האתרים הארכאולוגיים נתגלו בשנים האחרונות, עם התפתחותו של האזור העירוני של דרוהדה וסלילת כבישים מהירים באזורה.
אתרים אלו מוכיחים את קיומו של יישוב אנושי באזור העיר במשך 5,500 השנים האחרונות לפחות.
על פי ההערכות ההיסטוריות, יישוב עירוני באזור דרוהדה לא התקיים לפני בואם של הנורמנים.
המבנה העתיק ביותר בעיר הוא מבצר מילמאונט, מבצר תל וחצר המשקיף אל העיר ממצוק הממוקם על גדתו הדרומית של הבוין.
המצודה נבנתה ככל הנראה על ידי אדון מית' הנורמני, יו דה לאסי, ככל הנראה לפני 1186. בשנת 1194, העיר הוכרזה על ידו לראשונה כעיר.
בתחילת המאה ה-16, שם העיר נהגה כ"טרדה" בהתאם להגייה המקובלת באותה התקופה.
דרוהדה הייתה לעיר מבוצרת חשובה בשטחי התחום האנגלי בימי הביניים והיא אירחה מספר פעמים את מפגשיו של הפרלמנט האירי.
מלחמות השושנים השפיעו במספר מובנים על אירלנד וב-1468, תומאס פיצג'רלד, רוזן דזמונד ושני ילדיו הקטנים הסתבכו בסכסוכים המלכותיים והוצאו להורג בדרוהדה בהוראת המשנה למלך – שליט אירלנד באותה התקופה.
הפרלמנט האירי הועבר לדרוהדה בשנת 1494 והעביר בה את החוק של פוינינג – החקיקה החשובה ביותר בהיסטוריה של אירלנד.
חקיקה זו אפשרה בשנה שלאחר מכן להכפיף את הפרלמנט האירי לרשות המחוקקת האנגלית ובכך בעצם נגוזה העצמאות האירית לחלוטין.
העיר הייתה נצורה פעמיים במהלך מלחמות הקונפדרציה האירית בין השנים 1641 ו-1653. במהלך המצור השני, חומר העיר נפרצה מדרום וכוחותיו של אוליבר קרומוול כבשו אותה ב-11 בספטמבר 1649, כחלק מהכיבוש הקרומווליאני של אירלנד.
בעיר בוצע טבח בתומכי המלוכה ובמגני העיר – אוליבר קרומוול הורה להוציא להורג כל חייל עשירי שבנמצא, ואת השאר לגרש לברבדוס.
בשנת 1661 נוצרה רוזנות דרוהדה כחלק מאצילות אירלנד.
במהלך המלחמה הוויליאמית, ב-1690, התרחש בפאתי העיר קרב הבוין, במהלכו ניצחו הכוחות הפרוטסטנטיים את הכוחות הצרפתים והיעקוביטים.
בשנת 1979, ביקר האפיפיור יוחנן פאולוס השני בעיר, פחות מחודש לאחר ההתנקשות בלואי מאונטבאטן בלונדון.
במהלך ביקורו בעיר, האפיפיור ירד על ברכיו בפני 300,000 הנוכחים במקום והתחנן בפני הצדדים הלוחמים בצרות, שיחדלו את מעשי האיבה.
בדרוהדה מסורת ארוכת שנים של עבודה במבשלות ובמזקקות, וחברות בינלאומיות כג'יימסון, קוקה-קולה, גינס וג'ק דניאל'ס החזיקו או מחזיקות בבתי ייצור בעיר או בסביבתה.
מבשלות מקומיות רבות קיימות בדרוהדה, כדוגמת מבשלת "בואן", המייצרת בעיר ויסקי, ג'ין, סיידר ובירה, וחברת "סליין", חברת בת של ג'ק דניאל'ס, המזקקת ויסקי בפאתי העיר.
בתי עסק נוספים מייצרים בה סוגי אלכוהול שונים.
עם התפתחות הכלכלה האירית בשנות ה-90, דרוהדה הפכה לעיר לוויין חשובה של דבלין ועובדים רבים מהבירה עברו לגור בה, על מנת לחסוך במחירי הדיור.
מהלך זה התגבר בעקבות סלילתן של דרכים מהירות חדשות בין שתי הערים, ובהן כבישים עוקפים שנסללו דרך סוורדס ובלבריגן ובניית גשר רחב על נהר בוין.
כמו כן, עלו מספר רכבות היוממות בין דרוהדה לדבלין.
כתוצאה מכך, מרכז העיר פותח, נבנו בה שני מרכזי קניות גדולים ורשתות קמעונאות ומותגים בינלאומיים פתחו בה סניפים.
רוב אזורי הקניות בעיר ממוקמים ברובע ההיסטורי שלה, אך ישנם גם מרכזי קניות גדולים שממוקמים מחוצה לה.
העיר מארחת פסטיבל סמבה שנתי, במסגרתו מגיעות אליה להקות סמבה מרחבי העולם ומתארחות בה במשך שלושה ימים.
בעיר מספר תיאטראות, בית ספר למשחק ותיאטרון לנוער.
בעיר מרכז אמנויות ובו גלריה ותיאטרון נוסף.
העיר מארחת זו השנה השנייה את פסטיבל המוזיקה האירית הלאומי, "Fleadh Cheoil na hÉireann".
בשנת 2006 נפתח בעיר מרכז עירוני לאמנות חזותית וממוקמות בה מספר גלריות נוספות.
בעיר שני שבועונים מקומיים – דרוהדה אינדיפנדנט ודרוהדה לידר, שניהם יוצאים לאור בימי רביעי.
תחנת הרדיו המקומית נקראת "LMFM".
בעיר שישה בתי ספר תיכוניים ומוסד ללימודים גבוהים.
דרוהדה ממוקמת בסמוך לכביש M1, הכביש המהיר הראשי שבין דבלין לבלפסט.
גשר נהר בוין נבנה בסמיכות לעיר על מנת לשרת את הכביש המהיר הזה, והוא הגשר המעוגן-בכבלים הגדול ביותר באירלנד.
תחנת הרכבת בדרוהדה נפתחה לראשונה בשנת 1844, והיא חוברה במסילת ברזל לדבלין ב-1844, לנאבן ב-1850 ולבלפסט ב-1852. כיום, העיר מחוברת ברכבות מהירות לדאנדוק, ניורי, פורטאדאון, ליסבורן, בלפסט ודבלין.
כמו כן, היא מחוברת ברכבות יוממות לבלבריגן, מאלהייד, מספר מיקומים בדבלין, בריי, ויקלו, ארקלו, דן לירי, גרייסטונס וראת'דראם.
חברי המועצה המקומית של דרוהדה ושיוכם המפלגתי:
שם מפלגה אימלדה מנסטר שין פיין קנת פלוד שין פיין אלן קסידי שין פיין פול בל הלייבור פיו סמית הלייבור ריצ'י קולהיין פינה גייל אוליבר טולי פינה גייל טומי ביירן פיאנה פול קווין קאלאן עצמאי פרנק גודפריי עצמאי
המועצה המקומית של דרוהדה היא גוף ממשל נבחר בכפוף לחוק הממשל המקומי שחוקק בשנת 2001, על מנת לספק מנהיגות מקומית ופורום לייצוג דמוקרטי של הקהילה המקומית.
תחת אחריותה של המועצה נתונים נראות השטח העירוני והכפרי, פינוי אשפה, פיתוח התיירות, רישוי עסקים, תמיכה באמנויות ועוד.
המועצה מורכבת מ-12 חברים הנבחרים באופן דמוקרטי ובראשם ראש העיר.
ראש העיר הנוכחי של העיר הוא ריצ'י קולהיין ממפלגת פינה גייל.
בבחירות המקומיות למועצת מחוז לאות', העיר מחולקת לשני אזורי בחירה – דרוהדה-מזרח ודרוהדה-מערב.
בעקבות הבחירות הכלליות בשנת 2016, נבחרו במחוז שני חברי מפלגת פין שיין, שני חברי מפלגת פינה גייל וחבר אחד ממפלגת פיאנה פול.
ב-2005 קבוצת הכדורגל העירונית, דרוהדה יונייטד, זכתה בגביע האירי לראשונה וב-2007 זכתה לראשונה בליגה האירית.
צבעיה של הקבוצה הם אדום וכחול.
בעיר קבוצת רוגבי בשם "בוין" שהוקמה בשנת 1997 מאיחודן של שתי קבוצות עירוניות אחרות.
כמו כן, בעיר בתי ספר ללימוד משחק הרוגבי.
ישנן בעיר חמש קבוצות של כדורגל גאלי.
יסמין אכרם – קומיקאית ושחקנית בסדרת הטלוויזיה שרלוק.
פירס ברוסנן – שחקן, מפיק קולנוע וסביבתן.
קולין אודונהיו – שחקן אשר ידוע בגילום דמותו של קפטן הוק בסדרת הטלוויזיה עד עצם היום הזה.
איימון קנט – ממנהיגי מרידת חג הפסחא.
אליסון קלי – שגרירת אירלנד בישראל.
ג'ון ג'יימסון – מייסד מזקקת הוויסקי ג'יימסון.
ג'ון פיליפ הולנד – ממציא הצוללת המודרנית.
טומי ביירן – נהג מרוצים לשעבר, התחרה בפורמולה 1 ב-1982.
איאן הארט – שחקן כדורגל במועדון הכדורגל רדינג ולשעבר המועדונים בלקפול, לידס יונייטד, לבאנטה, סנדרלנד ונבחרת אירלנד בכדורגל.
גארי קלי – שחקן כדורגל ונדבן.
סטיב סטונטון – שחקן עבר בנבחרות אסטון וילה וליברפול וקפטן ומנהל לשעבר של נבחרת אירלנד בכדורגל.
ג'ון דרווין אטאפומה הורטאדו (בספרדית: John Darwin Atapuma Hurtado) נולד ב-15 בינואר 1988 בטוקרס שבנריניו, קולומביה, הוא רוכב אופני כביש קולומביאני מקצועי לשעבר.
אטאפומה החל להתחרות בשנת 2007 במירוץ הוואלטה אקוואדור (טור בן 8 קטעים), הוא סיים במקום ה-6 הכללי וניצח בשני קטעים, בשני ובאחרון.
שנה לאחר מכן אטאפומה זכה באליפות קולומביה באופני כביש, אחרי שניצח את יזרעאל אוצ'וה בספרינט.
בשנת 2009 הקריירה של אטאפומה החלה לצבור תאוצה והוא החל להשתתף ביותר מרוצים, ביניהם שני מרוצים קנדיים בכירים ואטאפומה אף ניצח מקטע באחד מהם.
אטאפומה גם השתתף בטור דה ל'אווניר באותה שנה, המירוץ הכי נחשב וגדול לרוכבים צעירים.
ההישג הכי גדול של אטאפומה במירוץ היה המקום הרביעי שלו בקטע הרביעי והוא סיים בסופו של דבר במקום ה-14 הכללי.
אטאפומה גם השתתף עם נבחרת קולומביה באליפות העולם U23', הוא סיים במקום ה-26 ובמקום ה-3 בנבחרת הקולומביאנית, אחרי קרלוס בטאנקור וחוזה סארמינטו, באליפות עצמה ניצח רומיין סיקאר הצרפתי.
בשנת 2010 השתתף אטאפומה גם במרוצים שונים בפורטוגל, באיטליה, בקולומביה, בספרד ובקנדה.
ואף השתתף בשנית ב-טור דה ל'אווניר וסיים שני בקטע הרביעי.
בשנת 2011 השתתף במרוצים שקבוצות מדרג הוורלד טור הבכיר השתתפו בהם בספרד ובצרפת.
ב-2012 חתם אטאפומה על חוזה מקצועני בקבוצת פרו קונטיננטל (הדרג השני לאחר וורלד טור).
הקבוצה הייתה Team Colombia והוא רכב עבורה לצד כישרונות אחרים כמו אסטבן צ'אבס
אטאפומה השתתף אף במירוץ שמהווה הכנה לג'ירו ד'איטליה, הטירנו - אדריאטיקו.
ב-21 במרץ 2012 השיג אטאפומה לטים קולומביה ניצחון יוקרתי ב-ג'ירו דל טרנטינו, כאשר הוא מקדים את קרלוס בטאנקור ודומינקו פוצביבו על הקו.
אטאפומה אף נבחר לסגל קבוצתו במרוצים מהגדולים בסבב כמו הטור של קליפורניה, הקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה ומילאנו טורינו.
ב-2013 המשיך אטאפומה לרכוב עבור טים קולומביה, ואף נבחר לגראנד טור הראשון בקריירה שלו.
ויתרה מכך, נבחר למוביל הקבוצה שלו.
הגראנד טור הזה היה הג'ירו ד'איטליה היוקרתי, שמבחינת פופולריות שני רק
אטאפומה סיים בסופו של דבר במקום הרביעי מבין הרוכבים הצעירים ובמקום ה-17 הכללי, 28:56 דקות אחרי המנצח וינצ'נצו ניבאלי.
ב-2014 חתם אטאפומה ב-BMC לצד רוכבים בכירים כמו פיליפ ז'ילבר וקאדל אוונס מדרג ה-UCI World Tour.
הוא נבחר לטור דה פראנס אך נאלץ לפרוש במהלך הקטע השביעי בשל התרסקות ששברה את עצם הירך שלו.
הוא השתתף גם בדופינה ליברה.
ב-2015 הוא השתתף גם בג'ירו ד'איטליה וגם בוואלטה אספנייה, והיה חלק מהסגל שהביא ניצחון בנגד השעון הקבוצתי בוואלטה.
2016 נחשבת לאחת השנים הטובות ביותר של אטאפומה, הוא ניצח שלב בטור דה סוויס וסיים שלישי בקטגוריית מלך ההר.
הוא סיים פעמיים במקום ה-2 בקטעים בוואלטה, פעם אחת אחרי ליליאן קאלמז'אן ופעם שנייה אחרי פייר לאטור.
בג'ירו ד'איטליה הוא סיים שני בקטע ה-20 אחרי ריין טאראמיי האסטוני, במקום ה3 בקטע העשירי, מקום שלישי בקטגוריית מלך ההר ובדירוג הכללי הגיע במקום התשיעי, 14:09 דקות אחרי המנצח וינצ'נצו ניבאלי.
בטור של יוטה הוא הגיע שלוש פעמים בתוך עשרת הראשונים בקטעים, וסיים רביעי כללי.
לאחר 3 שנים במדיה האדומים-שחורים של BMC, אטאפומה הצטרף ל-יו.איי.אי אמירטס וסגר מעגל בטור דה פראנס אחרי שהשתתף לראשונה מאז ההתרסקות ב-2014, ואף סיים שני בקטע ה-18 לאחר וורן ברגיל.
הוא רכב באמירויות עוד שנה אחת, עד שעבר לקופידיס ב-2019, שנחשבת לאחת הקבוצות הטובות ביותר בדרג הפרו קונטיננטל,הוא נבחר לסגל שלה הקבוצה לוואלטה אספנייה.
לאחר שנה בלבד בקבוצת קופידיס, אטאפומה חתם בקבוצת Colombia Tierra de Atletas מדרג הקונטיננטל.
ב-2021, הוא השיג את הניצחון המקצועני הראשון שלו מאז 2016, כשניצח את הקטע השמיני בוואלטה אה קולומביה.
דרווין דניאל מאצ'יס מרקאנו (בספרדית: Darwin Daniel Machís Marcano; נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת החלוץ באוניברסידאד סנטרל מליגת העל הוונצואלית ובנבחרת ונצואלה.
מאצ'יס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של מינארוס דה גיאנה המקומית.
ב-21 באוגוסט 2011, מאצ'יס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אסטודיאנטס דה מרידה.
ב-31 באוגוסט, מאצ'יס הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–5 נגד מינאסורו.
ב-7 ביולי 2012, מאצ'יס חתם לחמש שנים באודינזה, אך כעבור זמן קצר חתם בגרנדה מליגת העל הספרדית.
ב-20 באוגוסט, מאצ'יס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לראיו ואיקאנו.
ב-31 בינואר 2013, מאצ'יס הושאל לוויטוריה דה גימארייש.
ב-8 במאי 2014 הושאל להרקולס לתקופה של חודש.
ב-6 באוגוסט 2015, מאצ'יס חתם בווסקה, עד לסיום העונה.
עונה לאחר מכן, מאצ'יס הצטרף ללגנס.
ב-18 ביולי 2018, מאצ'יס חתם באודינזה מהסרייה א'.
ב-29 בינואר 2019, מאצ'יס חזר לספרד והושאל לקדיס עד לסיום העונה.
ב-28 ביולי 2019, מאצ'יס חזר לקדנציה שנייה בגרנדה.
ב-29 באפריל 2021, כבש בניצחון 1–2 נגד ברצלונה, שהיה הניצחון הראשון של גרנדה אי פעם בקאמפ נואו.
ב-19 בינואר 2023 מאצ'יס חזר לספרד וחתם בריאל ואיאדוליד.
בקיץ הושאל לקדיס עד לסיום העונה.
ב-22 בדצמבר 2011, מאצ'יס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה בהפסד 0–2 ל.
ב-7 בספטמבר 2018, מאצ'יס הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–2 ל.
מאצ'יס נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2019.
דרווין גבריאל נונייס ריביירו (בספרדית: Darwin Gabriel Núñez Ribeiro; נולד ב-24 ביוני 1999 בארטיגס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל הילאל מליגת העל הסעודית ובנבחרת אורוגוואי.
נונייס הצטרף אל מחלקת הנוער של פניארול בשנת 2013, בגיל 14. הוא עזב את הקבוצה לאחר מספר חודשים, אך חזר אליה שוב בשנת 2014.
בתחילת עונת הושבת נונייס בשל פציעה בברכו.
ב-22 בנובמבר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את מקסי רודריגס בהפסד 1–2 לריבר פלייט במסגרת ליגת העל האורוגוואית לעונת .
בחודש שלאחר מכן הוא נפצע פעם נוספת בברכו, זו הייתה הופעת הליגה היחידה שלו בעונה זו, בה זכתה פניארול באליפות אורוגוואי.
ב-13 באוקטובר 2018 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על סנטרו אתלטיקו פניקס במסגרת הליגה לעונת .
בעונה זו, בה זכתה פניארול פעם נוספת באליפות אורוגוואי, הוא ערך 11 הופעות ליגה, והבקיע שער אחד.
ב-14 ביולי 2019 הוא הבקיע שלושער בניצחון 0–4 על בוסטון ריבר במסגרת הליגה לעונת .
בסך הכל הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
הוא זכה עם המועדון גם בסופר קאפ האורוגוואי בשנת 2018.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם על חוזה לחמש עונות באלמריה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-3 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לספורטינג חיחון במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת .
ב-27 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בפנדל בניצחון 2–3 על אקסטרמדורה במסגרת המחזור ה-13 בליגה.
בסך הכל הוא ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
ב-4 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לחמש עונות בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית, ששילמה עבורו 24 מיליוני אירו.
ב-15 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לפאוק סלוניקי במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות לעונת 2020/2021. ב-18 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–5 על פמליקאו במסגרת המחזור הראשון לעונת .
ב-22 באוקטובר הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, כשהבקיע שלושער בניצחון 2–4 על לך פוזנן במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. ב-26 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על בלננסש במסגרת המחזור החמישי.
בעונתו הראשונה במועדון הוא ערך 44 הופעות בכל המסגרות, בהן הבקיע 14 שערים.
ב-14 בספטמבר 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-59 בתיקו 0-0 נגד דינמו קייב במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022. ב-29 בספטמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו בליגת האלופות, צמד שערים בניצחון 0–3 על ברצלונה, גם כן במסגרת שלב הבתים של המפעל.
בסך הכל בעונתו השנייה במועדון, עונת 2021/2022 כבש 26 שערי ליגה, כמות אשר העניקה לו את תואר מלך השערים בליגה הפורטוגלית לאותה עונה.
בנוסף כבש שישה שערים במסגרות אירופאיות.
ב-14 ביוני 2022 חתם בליברפול תמורת 100 מיליון יורו.
ב-30 ביולי 2022 כבש שער בכורה בהופעת הבכורה בקבוצה במשחק מגן הקהילה, אותו ניצחה ליברפול את מנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–3. שבוע לאחר מכן ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג וכבש את שער הבכורה שלו בליגה, בתיקו 2-2 נגד פולהאם.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש תשעה שערי ליגה ב-29 הופעות.
ב-9 באוגוסט 2025 חתם באל הילאל מליגת העל הסעודית, תמורת 53 מיליון אירו.
נונייס היה חלק מסגל נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 שסיימה במקום השלישי באליפות דרום אמריקה עד גיל 20 בשנת 2019 והגיעה לשלב שמינית הגמר בגביע העולם עד גיל 20 באותה השנה.
כמו כן, הוא היה חלק מסגל הנבחרת עד גיל 22, שסיימה במקום הרביעי בטורניר הכדורגל במשחקים הפאן-אמריקאיים, גם כן בשנת 2019.
הופעותיו בנבחרות הצעירות זיכו אותו בזימון לנבחרת אורוגוואי הבוגרת לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות נבחרת קוסטה ריקה וארצות הברית בחודש ספטמבר 2019. ב-16 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במשחק ידידות.
הוא נכנס כמחליף בדקה ה-75, וחמש דקות לאחר מכן הבקיע את השער היחיד של נבחרתו, שער הבכורה שלו בנבחרת.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022, בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים של הטורניר.
חלוץ החודש בליגה הפורטוגלית: ספטמבר 2021
שחקן החודש בליגה הפורטוגלית: ספטמבר 2021
נבחרת העונה בליגה הפורטוגלית: 2021/22
מלך השערים בליגה הפורטוגלית: 2021/22
דרווין האם הָאָב הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
הוא שיחק שמונה עונות ב-NBA מ-1996 עד 2005 ומאוחר יותר בליגת העל הפיליפינית ובליגת הפיתוח של ה-NBA עד 2008. הוא זכה באליפות NBA עם דטרויט פיסטונס ב-.
לאחר שלמד בתיכון סגינו, החל האם לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת טקסס טק ב-1993. בזמן ששיחק בטקסס טק הוא זכה לתשומת לב נרחבת לאחר ששבר את הלוח בהטבעה במהלך טורניר אליפות המכללות בכדורסל ב-1996 נגד אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
הדאנק העביר את המומנטום לטקסס טק רד ריידרס, והעלה אותם לסוויט סיקסטין (שמינית הגמר) לראשונה בתולדות המכללה.
הדאנק הוצג על השער של ספורטס אילוסטרייטד.
האם זכה בתחרות ההטבעות של ה-NCAA בשנת 1996. בקריירת המכללות שלו בת 90 המשחקים הוא העמיד ממוצעים של 8.1 נקודות, 5.1 ריבאונדים, 1.0 אסיסטים ו-1.5 איבודים ב-22.9 דקות, בנוסף לאחוזי קליעה של 59.7% מהשדה ו-49.8% מהעונשין.
האם הוחתם על ידי דנוור נאגטס כשחקן חופשי ב-1 באוקטובר 1996, ובפברואר 2007 הועבר בטרייד לאינדיאנה פייסרס עבור ג'רום אלן.
לאחר מכן חתם האם כשחקן חופשי בוושינגטון ויזארדס (1997), מילווקי באקס (1999), אטלנטה הוקס (2002) ודטרויט פיסטונס (2003).
בקריירת ה-NBA שלו בת שמונה עונות ו-417 משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 2.7 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ב-12.4 דקות למשחק, בנוסף לקליעה ב-51.8% מהשדה ו-4 שלשות בכל הקריירה.
האם התחרה בתחרות ההטבעות של ה-NBA ב-1997, והיה חבר בדטרויט פיסטונס שזכתה באליפות ה-NBA ב-.
ההטבעות העוצמתיות שלו זיכו אותו בכינוי "דאנקין דרווין" ו"האם סלאמיץ'".
בפלייאוף ה-NBA הראשון שלו במילווקי פתח האם בכל חמשת המשחקים בהפסד 2–3 של הבאקס בסיבוב הראשון לאלופת המזרח בסופו של דבר, אינדיאנה פייסרס, תוך שרשם ממוצעים של 5 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק.
בשנת 2005 השתתף האם בתוכנית כדורסל ללא גבולות ביוהנסבורג, דרום אפריקה, ומאוחר יותר בשנת 2015 הוא השתתף בזו שהתקיימה ב.
ב-17 בינואר 2006, האם הוחתם על ידי הקבוצה הפיליפינית TNT פון פאלס.
הוא שיחק שלושה משחקים בקבוצה וקלע בהם בממוצע 16.7 נקודות, כאשר הפון פאלס הפסידו בסופו של דבר לאייר21 אקספרס בסדרה 2–3.
בשנת 2006 שימש האם כפרשן בפוקס ספורטס סאות'ווסט לסיקור הפלייאוף של דאלאס מאבריקס.
לאחר מכן הוא שיחק במדי אורלנדו מג'יק בליגת הקיץ של ה-NBA, ובמדי ניו ג'רזי נטס במשחקי קדם העונה.
בשנת 2007 השתתף האם בקדם העונה עם המאבריקס, אך הם ויתרו עליו ב-24 באוקטובר 2007. הוא נבחר במקום השלישי בדראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA על ידי אלבקרקי ת'אנדר בירדס, וב-4 באפריל 2008 הועבר בטרייד לאוסטין טורוס.
באוקטובר 2008 מונה האם לעוזר מאמן הת'אנדר בירדס, ולאחר מכן שימש גם כמאמן הראשי של הקבוצה.
באוקטובר 2011 מונה לעוזרו של מייק בראון בלוס אנג'לס לייקרס, שם עבד עם קובי בראיינט, פאו גאסול ודווייט הווארד בתפקיד פיתוח שחקנים.
ב-2013 הוא הצטרף לצוות האימון של אטלנטה הוקס, וב- הוביל את ההוקס לאליפות הבית הדרום מזרחי לראשונה ולמקום הראשונה במזרח.
ביוני 2011 נסע האם ל כשליח של SportsUnited ומחלקת המדינה של ארצות הברית.
בתפקיד זה הוא ניהל מחלקות כדורסל עבור 300 בני נוער מאזורים מוחלשים ונפגש עם גורמי ספורט במדינה.
לאחר מכן הוא ניהל מערך נוסף של מחלקות ליותר מ-200 בני נוער במיאנמר, בשיתוף הפעולה הספורטיבי הראשון של המדינה עם משרד החוץ האמריקאי.
ב-2013 חתם האם באטלנטה הוקס כעוזרו של מייק בודנהולצר.
הוא עזר להוקס להעפיל לפלייאוף בשתי עונות רצופות, כולל עלייה לגמר המזרח ב-2015. בשנת 2018 הוא חתם בעקבות בודנהולצר במילווקי באקס.
בעונת עזר האם למילווקי לזכות בתואר ה-NBA השני בתולדות המועדון, כשהקבוצה ניצחה את פיניקס סאנס בשישה משחקים בגמר ה-NBA וזכתה באליפות הראשונה שלה מאז 1971.
ב-27 במאי 2022 מונה האם למאמן ראשי של הלוס אנג'לס לייקרס ל-4 שנים, לאחר שהמאמן הקודם פרנק ווגל פוטר בסיום עונת .
ב-9 בדצמבר 2023 הוביל את הלייקרס לזכייה בטורניר אמצע העונה של ה-NBA 2023, והפך למאמן הראשון שזוכה בתואר.
ב-3 במאי, לאחר שקבוצתו הודחה על ידי דנוור נאגטס בסיבוב הראשון של פלייאוף 2024, הוא פוטר מתפקידו.
אימו של האם היא וילמר ג'ונס-האם, האישה הראשונה שכיהנה כראש עיריית סגינו, מישיגן.
האם נשוי לדנייטרה, שלמדה גם היא בטקסס טק.
בנו, דרווין הבן, שיחק באוניברסיטת נורת'ווד ומשמש בה כעוזר מאמן.
דַּרְוִינִיזְם הוא תאוריה מדעית של אבולוציה ביולוגית אשר פותחה על ידי צ'ארלס דרווין.
התיאוריה קובעת כי כל מיני האורגניזמים נוצרים ומתפתחים באמצעות הברירה הטבעית של וריאציות תורשתיות המגבירות את יכולתו של הפרט לשרוד.
התיאוריה הדרווינית כללה במקור את מושגי האבולוציה והטרנסמוטציה של מינים, אשר זכו להכרה מדעית לאחר פרסום ספרו של דרווין "מוצא המינים" בשנת 1859.
בעוד שהמונח "דרוויניזם" שימש בעבר כדי להתייחס לעבודתו של ארסמוס דרווין בסוף המאה ה-18, את המונח כפי שהוא מובן כיום טבע תומאס הנרי האקסלי בגיליון אפריל 1860 של ה"ווסטמינסטר רוויו" , כאשר סקר את ספרו של דרווין "מוצא המינים".
האקסלי הציג את העקרונות הבסיסיים של אבולוציה על ידי ברירה טבעית כפי שהוגדרה על ידי דרווין:
בכל דור נוצרים יותר פרטים ממה שיכולים לשרוד.
וריאציה פנוטיפית קיימת בין פרטים, והשונות היא תורשתית.
אותם אורגניזמים עם תכונות תורשתיות המתאימות יותר לסביבה ישרדו.
כאשר מתרחש בידוד רבייה ייווצרו מינים חדשים.
הוא שימש לתיאור מושגים אבולוציוניים באופן כללי, כולל מושגים מוקדמים יותר שפורסם על ידי הפילוסוף האנגלי הרברט ספנסר.
לרבים מתומכי הדרוויניזם באותה תקופה, כולל האקסלי, היו הסתייגויות לגבי המשמעות של הברירה הטבעית, ודרווין עצמו נתן אמון במה שכונה מאוחר יותר "לאמארקיזם".
הנאו-דרוויניזם של אוגוסט וייסמן זכה לתומכים מעטים בסוף המאה ה-19. בין השנים 1880–1920 לערך, מדענים הציעו מנגנונים אבולוציוניים חלופיים, אשר בסופו של דבר התבררו כבלתי סבירים.
התפתחות הסינתזה האבולוציונית המודרנית בתחילת המאה ה-20, תוך שילוב של ברירה טבעית עם גנטיקה של אוכלוסיות על פי חוקי התורשה של מנדל, החיו מחדש את הדרוויניזם בצורתו המעודכנת.
בתקופה המודרנית התנגדו אנשי מדע דוגמת יוג'יני סקוט לשימוש במונח.
לטענתם, הוא לא מתאים לתיאוריה אבולוציונית מודרנית.
לדוגמה, דרווין כלל לא הכיר את עבודתו של גרגור מנדל, וכתוצאה מכך הייתה לו רק הבנה מעורפלת ובלתי מדויקת על תורשה.
בנוסף, לדרווין היה חסר ידע תאורטי שהתגלה מאוחר יותר, כמו סחף גנטי.
האקסלי התייחס למוצא המינים ככלי משמעותי המקדם את הליברליזם והנטורליזם המדעי על פני התאולוגיה, הוא שיבח את התועלת ברעיונותיו של דרווין, אך הביע הסתייגות מקצועית מעקרון ההדרגתיות של דרווין והטיל ספק אם ניתן להוכיח שהברירה הטבעית יכולה ליצור מינים חדשים.
לצד זאת, האקסלי השווה את ההישג של דרווין לזה של ניקולאוס קופרניקוס בהסבר התנועה הפלנטרית.
תאורטיקן אבולוציוני חשוב נוסף מאותה תקופה היה פיוטר קרופוטקין, אשר בספרו עזרה הדדית בעולם החי והאדם משנת 1902, תפס את הדרוויניזם באופן מנוגד לזו של האקסלי.
תפיסתו התרכזה סביב מה שהוא ראה כשימוש נרחב בשיתוף פעולה כמנגנון הישרדותי.
הוא השתמש בטיעונים ביולוגיים וסוציולוגיים בניסיון להראות שהגורם העיקרי בהקלת האבולוציה, הוא שיתוף פעולה בין פרטים שונים.
זאת על מנת לנטרל את התפיסה של תחרות עזה כגרעין האבולוציה, אשר סיפקה רציונליזציה לתיאוריות הפוליטיות, הכלכליות והחברתיות השלטות באותה תקופה, ולפרשנויות הרווחות של דרוויניזם, כמו זו של האקסלי.
בארצות הברית, תומכי הבריאתנות משתמשים במונח "דרוויניזם" ככינוי גנאי לאמונות כגון נטורליזם מטאפיזי.
הבריאתנים משתמשים באופן לעגני במונח "דרוויניזם" כדי לרמוז שהתיאוריה הוגדרה כנכונה רק על ידי דרווין וקבוצה דוגמטית של חסידיו.
הם משתמשים בו כדי לתקוף את האבולוציה, כאילו הייתה אידאולוגיה ("אִיזְם") המבוססת על נטורליזם פילוסופי, אתאיזם או שניהם.
בבריטניה לעומת זאת, אין למונח קונוטציות שליליות, והוא שומר על משמעותו החיובית כהתייחסות לאבולוציה על ידי ברירה טבעית.
לדוגמה האתולוג הבריטי והביולוג האבולוציוני ריצ'רד דוקינס כתב שכמדען הוא דרוויניסט.
דרוויניוס (שם מדעי: Darwinius) הוא סוג בתת-הסדרה אדפיפורמס, קבוצה של פרימטים בעלי אף לח מתקופת האאוקן האמצעית.
המין היחיד הידוע שלו, Darwinius masillae, חי לפני כ-47 מיליון שנה (שלב לוטטיאני) בהתבסס על תיארוך של אתר המאובנים.
המאובן היחיד הידוע, אידה (Ida), התגלה בשנת 1983 בבור מסל, מחצבה שיצאה משימוש ליד הכפר מסל, כ-35 ק"מ דרום מזרחית לפרנקפורט, גרמניה.
המאובן, שחולק ללוח וללוח נגדי חלקי לאחר החפירה החובבנית ונמכר בנפרד, הורכב מחדש רק ב-2007. המאובן הוא של נקבה צעירה, באורך 58 ס"מ, אורך הראש והגוף למעט הזנב הוא כ-24 ס"מ.
לפי הערכה, אידה מתה כשאורכה הוא 80%–85% מאורך הגוף והגפה הבוגר המשוער.
הסוג דרוויניוס נקרא כך לציון יום השנה המאתיים להולדתו של צ'ארלס דרווין, ושם המין masillae מכבד את מסל, שם נמצאה הדגימה.
היצור נראה דומה באופן שטחי ללמור מודרני.
מחברי המאמר המתאר את דרוויניוס סיווגו אותו כבן למשפחת הפרימטים נוטארקטידה (Notharctidae), ולתת-משפחת הסרקמונינה (Cercamoniinae), שאולי הוא מאובן מעבר משמעותי בין הקיפופים והאנתרופואידים, שושלות הפרימטים.
קיימת אי הסכמה לגבי המיון.
קיימת מחלוקת לגבי חשיבותו של המאובן והושמעו השגות לגבי פרסום המאובן לפני שמידע הולם היה זמין לבדיקה של הקהילה האקדמית.
ביולוגים מובילים בנורווגיה, בהם נילס כריסטיאן סטנסת, כינו את המאובן "תרמית" וקבעו כי הצגתו והפצתו בציבור "מפירות באופן יסודי עקרונות ואתיקה מדעיים".
פראנזן ואח' (2009) ממקמים את הסוג דרוויניוס בתת-משפחת הסרקמונינה (Cercamoniinae) במשפחת הנוטארקטידה (Notharctidae) בתוך האדפיפורמס הנכחד מתת-סדרה של פרימטים מוקדמים.
דרוויניוס הוא זן הפרימטים השלישי שהתגלה ביישוב מסל השייך לסרקמונינה, בנוסף ל-Europolemur koenigswaldi ו-Europolemur kelleri.
דרוויניוס דומה – אך אינו קשור ישירות – לגודינוטיה מעמק גייסל (Geiseltal) בגרמניה.
האדפיפורמס הם פרימטים מוקדמים המוכרים רק מתעוד המאובנים, ולא ברור אם הם יוצרים קבוצה מונופילטית או פרפילטית.
הם מקובצים בדרך כלל תחת בעלי אף לח – כולל למורים, איי איי ולוריסים – וככאלה לא היו אבות קדמונים של בעלי אף יבש, קבוצה הכוללת טרסיוסים ואנתרופואידים (סימיאנים) שכוללים קופים והומינואידים, ואלה כוללים בני אדם.
פראנזן ואח' במאמרם משנת 2009 ממקמים את דרוויניוס ב"קבוצת האדפיים של הפרימטים המוקדמים המייצגים את מגוון בעלי האף היבש (Haplorhine) המוקדם".
לפי מאמר זה, האדפיפורמים לא שייכים לשושלת בעלי האף הלח (Strepsirrhini) כפי ששוער עד אז, אלא הם מאובן מעבר ("חוליה חסרה") בין בעלי האף הלח והיבש, ולכן יכולים להיות אבות לבני האדם.
הם גם טוענים שהטרסיוסיים מוקמו באופן שגוי בתת-סדרה של בעלי אף יבש ויש לראות בהם בעלי אף לח.
כדי לתמוך בדעה זו, הם מראים ששש תכונות מורפולוגיות שנמצאו בדרוויניוס נובעות משושלת בעלי האף היבש אך נעדרות בשושלת בעלי האף הלח, מצב אותו הם מפרשים כסינפומורפיות (synapomorphy).
תכונות אלה כוללות, בין היתר, גולגולת עם חלק קדמי (rostrum) קצר, לסת תחתונה עמוקה, ואובדן של כל טפרי הטיפוח.
הם מציינים "שדארוויניוס מאסילה ואדפיים בני זמננו עם טרסיוסיים מוקדמים עשויים לייצג קבוצה שממנה התפתחו פרימטים אנתרופואידים מאוחרים יותר, אבל אנחנו לא טוענים זאת כאן, וגם לא רואים את דרוויניוס או אדפיים כאנתרופואידים."
פלאונטולוגים הביעו דאגה מכך שהניתוח הקלדיסטי השווה רק 30 תכונות כאשר מקובל לנתח 200 עד 400 תכונות ולכלול מאובנים כמו אנתרופואידים ממצרים וסוג הפרימטים Eosimias שלא נכללו בניתוח.
זתא בניגוד למניע שהצהירו על ידי המחברים, שהיה לפרט 30 מאפיינים אנטומיים ומורפולוגיים "שנעשה בהם שימוש נפוץ" כדי להבחין בין פרימטים בעלי אף לח ויבש.
הפלאונטולוג ריצ'רד קיי מאוניברסיטת דיוק חשב שייתכן שזה צ'רי פיקינג.
הפלאונטולוג קאלום רוס מאוניברסיטת שיקגו סבר שהטענה שדרוויניוס הוא בעל אף יבש "אינה נתמכת בשיטות הסיווג המודרניות".
כריס בירד, אוצר פלאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, סבר שדרוויניוס לא היה "חוליה חסרה" בין אנתרופואידים לפרימטים פרימיטיביים יותר, ושמחקר נוסף של דגימה שלמה להפליא זו יהיה אינפורמטיבי ויוכל לחשוף מערכות יחסים בין "הפרימטים הראשונים והפחות דמויי אדם מכל הפרימטים הידועים, האדפיפורמס מהאאוקן".
בריאיון שפורסם ב-27 במאי 2009, הצהיר ג'ורן הורום כי הוא שומר על פתיחות לגבי האפשרות שהמאובן עשוי להתברר כלמור, וכי מאמר על סיסטמטיקה שיתפרסם תוך כשנה יתמקד בעיקר בלוח נגדי חלקי המכיל את האוזן הפנימית ואת עצמות כף הרגל.
רוב המומחים גורסים שהפרימטים הגבוהים יותר (סימיאנים, או אנתרופואידים) התפתחו מטרסיוסיים והסתעפו מבעלי האף הלח לפני הופעת האדפיפורמס.
קבוצה קטנה יותר מסכימה עם פראנזן ואח' שהפרימטים הגבוהים יותר התפצלו מאדפיפורמס.
הפלאונטולוג טים וייט סבור שדארוויניוס לא יסיים את הוויכוח.
פיליפ ד' גינגריץ' טוען כי שבע משפחות העל של הפרימטים מקושרות בדרך כלל בקבוצות הטקסונומיות הגבוהות של תת-הסדרות אנתרופואידים וקיפופים כחלופה לבעלי אף יבש ולח, בהתאם למיקום של אדפיפורמס וטרסיוסיים.
הוא מציג פילוגניה שבה הפרימטים הגבוהים התפתחו מדרוויניוס, שאותו הוא מקבץ עם אדפיפורמס אחרים.
הוא מראה את האדפיים יחד עם הקופיפים כמייצגים גיוון מוקדם של תת-הסדרה של בעלי האף היבש ומראה את בעלי האף הלח כמי שהסתעפו מהפרימטים הקדומים ביותר.
אתר Revealing the Link משתמש בקיבוץ טקסונומי זה ומציין שדרוויניוס הוא מקבוצה מוקדמת של פרימטים לפני ההתגוונות לאנתרופואידים (קופים, קופי אדם ובני אדם) ולקיפופים (פרוסימיאנים) למורים, לוריסים וטרסיוסיים.
אריק זייפרט ועמיתיו באוניברסיטת סטוני ברוק טוענים שדרוויניוס נמצא במסעף הפילוגנטי של בעלי האף הלח ואינו "חוליה חסרה" באבולוציה של האנתרופואידים.
ניתוח פילוגנטי של 360 דמויות מורפולוגיות ב-117 פרימטים נכחדים ומודרניים מציב את דרוויניוס בקבוצה שנכחדה של בעלי אף לח יחד עם פרימט מצרי בן 37 מיליון שנה, אפרדאפיס (Afradapis).
זייפרט סבור שמאפיינים שנראו קשורים לבעלי אף יבש נובעים מאבולוציה מתכנסת ואמר כי "יחסי הציבור סביב התיאור של דרוויניוס היו מבלבלים".
לדגימה חסרה הרגל האחורית השמאלית.
היא קיבלה את השם אידה, על שם בתו של יורן הורום, פליאונטולוג החולייתנים הנורווגי ממוזיאון הטבע באוניברסיטת אוסלו, שהשיג קטע מהמאובן מבעלים אנונימי והוביל את המחקר.
בנוסף לעצמות נראים שרידי הרקמה הרכה וקווי הפרווה של אידה יחד עם שאריות של ארוחת הפירות והעלים האחרונה שלה.
החיה כבת מאף לזנב, בגודל חתול קטן וארוך זנב.
השלד דמוי הלמור של המאובן מציג מאפיינים פרימטיים של אחיזת ידיים עם אגודלים מנוגדים במקום טפרים.
אלה סיפקו אחיזה מדויקת שעבור אידה הייתה שימושית לטיפוס ולאיסוף פירות.
לאידה היו ידיים גמישות וגפיים קצרות יחסית.
למאובן חסרים שני מאפיינים אנטומיים שנמצאו בלמורים מודרניים: טופר טיפוח על כף הרגל ושורת שיניים שהתמזגה, חלת שיניים או מסרק שיניים, בלסת התחתונה.
שחזורים דיגיטליים של שיניה של אידה חושפים שיש לה שיניים טוחנות בלסת, מה שמעיד, בהשוואה לקופי סנאי מודרניים, שהיא הייתה בת 9–10 חודשים והייתה מגיעה לבגרות בגיל 36 חודשים.
צורת השיניים של אידה מספקת רמזים לגבי התזונה שלה; שיניים טוחנות משוננות היו מאפשרות לה לחתוך מזון, מה שרומז שהיא אכלה עלים וזרעים.
להשערה זו יש חיזוק על ידי השימור המדהים של תוכן הבטן שלה.
היעדר עצם הפין שנמצאת בכל הפרימטים התחתונים אומר שהמאובן היה נקבה.
צילומי רנטגן גילו כי פרק כף יד ימין שלה החלים משבר שאולי תרם למותה.
אולי הוכנעה על ידי אדי פחמן דו-חמצני בזמן שתייה מאגם מסל.
פרק כף היד השבור שלה הגביל אותה, היא החליקה לחוסר הכרה, נשטפה לאגם ושקעה לקרקעית, שם תנאי ההתאבנות הייחודיים שמרו עליה במשך 47 מיליון שנה.
המאובן המקורי נמצא בבור מסל בשנת 1983, מחצבת פצלים שיצאה משימוש, הידועה בשימור המאובנים שלה, ליד הכפר מסל, בערך 35 ק"מ דרומית מזרחית לפרנקפורט בגרמניה.
המאובן הגיע כלוח ולוח נגדי חלקי והוכן במומחיות על ידי עטיפה של כל לוח בשרף בטכניקת ההעברה הדרושה לשימור מאובני מסל.
בשלב מסוים, הלוח והלוח הנגדי עברו דרכים נפרדות.
הלוח הנגדי שולב ברכיב של חלקים שהושלמו באופן מלאכותי כדי לייצג דגימה שלמה, והגיע למוזיאון פרטי בוויומינג ב-1991. ניתוח של ינס פראנזן ממוזיאון הטבע של בזל, שווייץ, חשף שהלוח אינו אותנטי במלואו, ושחלקו הושלם באופן מלאכותי.
השוואה בין שני הלוחות מצביעה על כך שלזייפן, שהשלים את הלוח באופן לא אותנטי, הייתה גישה לכל המאובן.
הלוח הראשי נשאר בגרמניה ברשות אספן פרטי שלאחר עשרים שנה מכר אותו בעילום שם באמצעות סוחר מאובנים גרמני.
שני מוזיאונים גרמניים דחו זאת בשל מחיר גבוה.
לאחר שנה, ביריד המאובנים והמינרלים של המבורג בדצמבר 2006, הסוחר הראה לפליאונטולוג בעלי החוליות הנורווגי יורן הורום, שעשה עמו עסקאות קודמות, שלושה תצלומים צבעוניים ברזולוציה גבוהה של המאובן ואמר לו שהמחיר הוא מיליון דולר.
הורום ידע שזהו פרימט ולפי ספרו של טודג' (Tudge) "הבין מהר שהדגימה שראה יכולה להיות אחד הגביעים הקדושים של המדע – 'החוליה החסרה' מתקופת הזמן המכריעה".
הוא ביקש זמן עד לאחר חג המולד כדי לארגן מימון לתשלום עבור הדגימה ולהבטיח שהיא נאספה באופן חוקי, שהיא בעלת אישור ייצוא ושהיא תהיה זמינה באופן לגיטימי למחקר.
הבחירה הראשונה שלו הייתה מוזיאון הטבע של אוסלו, אבל זה היה מעבר ליכולתם הכספית, והוא החל לחשוב על מוזיאונים אחרים עם נותני חסות זמינים.
הוא שכנע את מוזיאון אוסלו להעמיד מחצית מהמימון והשאר ישולם רק לאחר שסריקות רנטגן יוכיחו סופית שלא מדובר בזיוף, תהליך שנמשך מספר חודשים.
הוא הרכיב צוות הכולל מומחים גרמנים מובילים למאובני מסל, מה שהבטיח בעלות בין-לאומית על המאובן.
לאחר רכישתו נחקר המאובן בחשאי במשך שנתיים על ידי צוות מדענים בראשות הורום, אליו הצטרפו המומחה לאבולוציה של הפרימטים פיליפ גינגריץ' מאוניברסיטת מישיגן והפליאונטולוגים ינס פראנזן, שחקר את לוח הנגד, ויירג הברזצר (Habersetzer) ממכון המחקר של מוזיאון הטבע זנקנברג.
תוך כדי המחקרים התנהל משא ומתן על פרסום ספר וכן משא ומתן עם גופי שידור שונים לתוכניות דוקומנטריות, שכולם הסכימו לשמור על הפרויקט בסוד.
עסקה בוצעה בקיץ 2008 עם ערוץ ההיסטוריה, שדווח כי שילם על כך יותר מאשר על כל סרט תיעודי אחר.
הצוות החליט לפרסם את הממצאים באינטרנט ב-PLoS ONE, כתב עת עם גישה פתוחה (Open Journal Systems) של הספרייה הציבורית למדע.
המאמר התקבל לבחינה על ידי PLoS ONE ב-19 במרץ 2009 והתקבל לפרסום ב-12 במאי 2009.
ב-15 במאי פרסם וול סטריט ג'ורנל דיווח עם ראיונות עם גינגריץ' וטים וייט, שהזהיר כי "תומכי הלמורים ישמחו, אבל תומכי הטרסיוסיים יהיו מבולבלים".
הודעה לעיתונות שכותרתה "מדענים בעלי שם עולמי חושפים ממצא מדעי מהפכני שישנה הכל" הודיעה כי הממצא "זכה לשבחים בתור התגלית המדעית המשמעותית ביותר בתקופה האחרונה".
ב-19 במאי 2009 חשף הצוות את ממצאיו במסיבת עיתונאים במקביל לפרסום המקוון של העיתון PLoS ONE (לצורכי קרדיט, העיתון פורסם רשמית בדפוס ב-21 במאי 2009).
המאמר כלל הצהרה כי המחברים אינם דוגלים באפשרות שהמין יכול להיות קדום לפרימטים אנתרופואידים מאוחרים יותר.
פרופסור ג'ון פליגל מאוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק, טען כי הוא אחד מהסוקרים המדעיים האנונימיים של המאמר וכי הוא ביקש במפורש לפני הפרסום שהמחברים ימתנו את הטענות המקוריות כי המאובן היה על קו האבולוציה האנושית.
במסיבת העיתונאים תואר המאובן כ"חוליה החסרה" באבולוציה האנושית.
הורום אמר כי "המאובן הזה משכתב את ההבנה שלנו לגבי התפתחות הפרימטים...
הוא כנראה יופיע בכל ספרי הלימוד במשך 100 השנים הבאות" והשווה את חשיבותו למונה ליזה.
הוא אמר שדרוויניוס היה "הדבר הכי קרוב שאנחנו יכולים להגיע לאב קדמון ישיר" וכי למצוא אותו הוא "הגשמת חלום".
חבר הצוות ינס פראנזן אמר שמצב השימור הוא "כמו הפלא השמיני של העולם", עם מידע ש"פליאונטולוגים יכולים בדרך כלל רק לחלום עליו".
יש "דמיון רב לעצמנו", כלומר לאדם, בהיבטים מסוימים, אך לפי מאפיינים אחרים זה לא היה אב קדמון ישיר.
מומחים בלתי תלויים מיהרו להטיל ספק בטענות.
הנרי גי (Gee), עורך בכיר ב-Nature, אמר כי המונח "חוליה חסרה" מטעה וכי הקהילה המדעית תצטרך להעריך את משמעותו, שלא סביר שתתאים לזו של הומו פלורסיינסיס או דינוזאורים מנוצים.
כריס בירד, אוצר מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, אמר שהוא "יהיה המום לחלוטין אם יתברר ש[דרוויניוס] הוא אב קדמון פוטנציאלי לבני אדם".
לאחר שחווה בעבר כיצד הבלוגוספירה עסקה בעבודתו, וראה שהדינוזאור הסיני מתואר באופן גרוע, תכנן הורום את השקת המאובן באירוע משולב – מדעי וציבורי.
Atlantic Productions, ששיתפה פעולה עם הורום בתוכנית על פיוזאורוס, פליוזאור ענק מסבאלברד, הוכנסה לפרויקט כדי "לקחת את הסיפור ישר להמונים באופן שיפנה לאדם הממוצע, במיוחד לילדים".
הניו יורק דיילי ניוז ציין כי "חשיפת המאובן באה כחלק ממסע פרסום מתוזמר יוצא דופן לתגליות מדעיות".
אחד מהשותפים לכתיבת המאמר, הפליאונטולוג פיליפ גינגריץ', הביע חוסר שביעות רצון מהקמפיין התקשורתי, ואמר לוול סטריט ג'ורנל שהם בחרו לפרסם ב-PLoS ONE כי הייתה מעורבת חברת טלוויזיה והיה לחץ זמן לסיים את המחקר.
"לא כך אני אוהב לעשות מדע", סיכם גינגריץ'.
בריאיון אמר הורום כי PLoS ONE נבחר כי הוא מאפשר גישה פתוחה והמחקר מומן על ידי משלמי מיסים נורווגיים שייהנו מגישה חופשית, כי הוא לא הגביל את אורך כתב היד או מספר האיורים, וכי הוא הדרך המהירה ביותר לפרסם יצירה גדולה בעולם."
גילויו הוכרז בעיתונות המדעית והפופולרית.
המאובן אופיין כ"פרימט המאובנים השלם ביותר שהתגלה אי פעם"; סר דייוויד אטנבורו תיאר זאת כ"יוצא דופן".
גוגל ציינה את החשיפה עם לוגו נושא ב-20 במאי 2009. במהלך טקס במוזיאון האמריקני לתולדות הטבע אמר הורום כי "הדגימה הזו היא כמו למצוא את ארון הברית האבוד עבור ארכאולוגים" ו"היא המקבילה המדעית של הגביע הקדוש.
המאובן הזה כנראה יופיע בכל ספרי הלימוד במשך 100 השנים הבאות." מאט קרטמיל, אנתרופולוג מאוניברסיטת דיוק, אמר: "קמפיין יחסי הציבור של המאובן הזה הוא לדעתי יותר סיפור מאשר המאובן עצמו".
מומחים בלתי תלויים העלו דאגה לגבי פרסום שמגזים בחשיבות הממצא לפני שהמידע זמין לבדיקה.
כריס בירד, אוצר מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע, "נדהם" ממכונת הפרסום, אך חשש שאם ההייפ יהיה מוגזם, הפופולריזציה של המדע תיפגע, אם היצור אינו כפי שההייפ תיאר אותו.
הפלאונתרופולוג אלווין סימונס מאוניברסיטת דיוק קבע כי מדובר בדגימה נפלאה אך רוב המידע היה ידוע קודם לכן, והפלאונתרופולוג פיטר בראון מאוניברסיטת ניו אינגלנד אמר כי במאמר אין מספיק ראיות לכך שדרוויניוס היה מאבות הסימיאנים.
אחרים מתחו ביקורת על טענות לפיהן המאובן מייצג את "החוליה החסרה באבולוציה האנושית", וטענו שאין דבר כזה אלא אם האבולוציה מוצגת כשרשרת שכן יש מספר עצום של ענפים חסרים, וכי בעוד המאובן הוא אכן פרימט, אין ראיות המצביעות על כך שהמין שלו הוא אב קדמון ישיר של בני אדם.
בלוגר המדע בריאן סוויטק הטיל ספק בסיקור הסנסציוני של טענות על היותו של המאובן אב קדמון, טענות שנעשו לפני ניתוח קלדיסטי מלא, ובטור ב"טיימס" הצהיר שאבדה הזדמנות ייחודית לתקשורת המדע, עם הודעות לעיתונות שמונעות את הגילוי הנדרש והוויכוח שצריכים להתקיים.
הורום סבר שהסיכון בקניית המאובן השתלם, ואמר כי "צריך אייקון או שניים במוזיאון כדי לגרור אנשים פנימה.
זו המונה ליזה שלנו והיא תהיה המונה ליזה שלנו ל-100 השנים הבאות".
הוא תואר כ"מדען בעידן המודרני, בעל ידע בתקשורת, עם המידות הנכונות של ראווה, הבנה לפופוליזם והתעלמות מהדרכים הנורמליות של יוקרה מדעית הנדרשת כדי לעשות את ה[פרויקט] הזה".
הופעת הבכורה ב"חבילת מדיה חלקה להדהים, מרובת רכיבים" דרשה תיאום יוצא דופן בין רשתות, מוזיאונים, מפיקים ומדענים תוך שמירה על רמת סודיות שקשה להגיע אליה בנסיבות מודרניות.
בראיונות שפורסמו ב-27 במאי, הצהיר הורום כי טוב שהם הוציאו את המסר שהפרימטים נטועים עמוק בזמן, אבל חלק מהסיסמאות היו מוגזמות והפרסום יצא מכלל שליטה.
הוא חשף כי שילם כמעט 750,000 דולר (465,000 ליש"ט) עבור הדגימה, אך הרגיש שכדאי להעמיד את המאובן כזמין לחקירה מדעית במקום שהוא ייקנה על ידי אספן פרטי ויוסתר.
אחרים, כולל כריס בירד, היו מודאגים מכך שהמחיר והפרסום עלולים להוביל לתשוקה לרווחים מצד אספנים חובבים, ולהקשות על רכישת דגימות למטרות מחקר.
הליך הגילוי והפרסום עלולים להביא לזיופים, כמו זיוף איש פילטדאון שנחשף על ידי מדענים.
גרסה אמריקאית של סרט טלוויזיה על אידה זמינה ב-DVD.
חשיפת האב הקדום שלנו: הקישור, BBC, בריטניה, שודר ב-26 במאי 2009.
The Link, ערוץ ההיסטוריה, ארצות הברית, שודר ב-25 במאי 2009.
Terra X: Die geheime Entdeckung, שודר מספר פעמים במספר ערוצי טלוויזיה גרמניים, בפעם האחרונה ב-14 במרץ 2013 ב־ZDF Neo.
דרוויש וסרווט קורקוט (Dervis and Servet Korkut) היו בני זוג מוסלמים מהעיר סרייבו שבבוסניה, אשר בימי מלחמת העולם השנייה הסתירו בביתם את היהודיה דונקיקה פאפו (Donkica Papo).
בשל כך הוכרו על ידי מוסד יד ושם כחסידי אומות העולם.
דרוויש קורקוט (Derviš Korkut) (נולד ב-1888) היה אוצר המוזיאון העירוני בסרייבו.
הוא שלט בשפות רבות, והיה ידיד של יהודי סרייבו ובעל עניין עמוק בתרבות ובפולקלור שלהם, נושא שעליו פרסם מספר מאמרים.
דונקיקה פאפו (לימים מירה בקוביץ' (Mira Baković)), ילידת סרייבו וחברת תנועת השומר הצעיר, הצטרפה בשלהי 1941 לארגון הפרטיזנים של טיטו.
ב-1942 נאלצה יחידתה להתפזר והיא חזרה לסרייבו.
היא קיוותה למצוא שם מחסה אצל בן משפחה, אך לא מצאה כזה.
היא פגשה אדם שעבד עם אביה, והוא הביא אותה לבניין המוזיאון והפגיש אותה עם דרוויש קורקוט.
קורקוט הסביר שאשתו ילדה לאחרונה בן והציע לפאפו מקלט בביתו במסווה של משרתת מוסלמית.
הוא הביא אותה לביתו ושם קיבלה אותה אשתו, סרווט, בסבר פנים יפות.
בני הזוג קורקוט שיכנו את פאפו בחדר בעליית הגג, הלבישו אותה בלבוש מוסלמי מסורתי והציגו אותה ככזו בפני אורחיהם.
פאפו שהתה עם משפחת דרוויש חמישה חודשים.
במהלך זמן זה היא הצליחה ליצור קשר עם כמה מבני משפחתה בעיר אחרת.
הזוג דרוויש סייע לה להשיג היתר נסיעה והיא עזבה והצטרפה אל משפחתה.
בהמשך חזרה פאפו לשירות בין הפרטיזנים, שם שירתה כאחות עד סוף המלחמה.
בתם של בני הזוג קורקוט, למיה (Lamija), נישאה למוסלמי בקוסובו.
בשנת 1999 היא עזבה את קוסובו לאחר פרוץ המלחמה שם והגיעה לישראל.
שם היא נפגשה עם בנה של מירה פאפו, שקיבל בחום את בת האנשים שהצילו את אמו.
ב-14 בדצמבר 1994 הכיר יד ושם בדרוויש ובסרווט קורקוט כחסידי אומות העולם.
במהלך המלחמה הגיעו אנשי מבצע רוזנברג, ארגון שהוקם על ידי הגרמנים כדי לבזוז את אוצרות התרבות והאמנות של היהודים, למוזיאון סרייבו כדי להחרים את הגדת סרייבו המפורסמת מהמאה ה-14 שהוחזקה בו.
קורקוט אמר להם שגרמנים כבר לקחו את ההגדה והם קיבלו את סיפורו.
בפועל ההגדה הוסתרה בביתו של קורקוט.
לאחר המלחמה הוא החזיר אותה למוזיאון העירוני.
דרוויש ראבי הוא ראש המועצה המקומית ג'לג'וליה.
למד בבית ספר יסודי ג'לג'וליה ובתיכון טירה.
לאחר התיכון עבד כשנה במתחם בורסת היהלומים.
בשנת 1980 למד בטכניון שנת מכינה.
למד הנדסת בניין והוא בעל תואר הנדסאי מהטכניון משנת 1984.
לאחר מכן הקים את החברה הקבלנית לבנייה "ראבי" ועסק בניהול פרויקטים של הנדסה ותשתיות בנייה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1998 התמודד לראשות המועצה וזכה בסיבוב הראשון לתמיכה של 36.29% ועלה לסיבוב שני מול גאבר גאבר והפסיד, לאחר שזכה ל-1431 קולות לעומת 1691 לגאבר.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 התמודד לראשות המועצה מול גאבר גאבר ופאיק עודה.
אך הפסיד לאחר שקיבל 34.07% מהקולות לעומת 44.13% לעודה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול פאיק עודה וניצח לאחר שזכה ל־51.29% מהקולות לעומת 41.82% לעודה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה לקדנציה נוספת מול ראמי פיומי ופאיק עודה וניצח לאחר שגרף 59.6% מהקולות.
הוא נשוי למיירה מורה למתמטיקה ואב לשלושה ילדים.
דרוגו (Drogo; בערך 675 - 708) היה אציל פרנקי, והדוכס של שמפאן מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-7.
דרוגו בנם הבכור של פפין האמצעי ופלקטרודיס.
הוא נולד זמן קצר לאחר נישואי הוריו, שנערכו כנראה בשנת 675 או ממש לאחר מכן.
בתחילת שנות ה-80 סידר פפין את נישואיו של דרוגו עם אנסטרודיס (או אדלטרודיס, Adaltrudis), בתו של וראטו , המאיורדומוס (ראש הארמון) בנויסטריה, ואשתו אנספלדיס (Ansfledis).
הנישואים התקיימו לקראת סוף העשור או בתחילת שנות ה-90. לדרוגו ולאנסטרודיס היו ארבעה בנים: ארנולף , שירש את דרוגו כדוכס שמפאן; הוגו , שנכנס לכנסייה ונעשה ארכיבישוף; גוטפריד (Gotfrid); ופיפין.
נישואיהם של דרוגו ואנסטרודיס הגבירו את השפעתו של פפין בנויסטריה.
נכסי המשפחה של וראטו היו ממוקמים בעיקר בסביבת רואן.
דרוגו, לעומת זאת, התמנה לדוכס בשמפאן, אזור גבול בין נויסטריה ואוסטרזיה.
כוחו בשמפאן הוגבר באמצעות שליטתו במנזר מונטייר-אן-דר ואולי במנזר האוטווילר .
"ספר ההיסטוריה של הפרנקים", שנכתב בנויסטריה בשנת 727, מציג את דרוגו האוסטרזי כאוהד את הנויסטרים בגלל קשרי הנישואים שלו.
עם זאת, הוא פגע במנזר סן-דני, שתבע אותו בבית המשפט של המלך בסכסוך רכוש.
המלך כילדברט השלישי פק לטובת סן-דני.
דרוגו הפסיד גם בתביעה על הווילה של Noisy-sur-Oise עם מנזר טוסונוול (Tussonval) בשנת 697.
דרוגו מת לפני אביו, בשנת 707, על פי ה- Gesta abbatum Fontanellensium , או בשנת 708, על פי רוב האנלים.
הוא נקבר בכנסיית ארנולף הקדוש במץ, שלה העניקו ארבעת בניו מענק אדמה לכבודו ביוני 715. האנלים של מץ מציינים שגרימואלד ירש את דרוגו בכל משרותיו, אך למעשה בנו ארנולף ירש אותו כדוכס.
מותו של דרוגו נתפס על ידי הדורות הבאים כאירוע מרכזי בהיסטוריה של השושלת הקרולינגית.
כמה מהאנלים הקיסריים שנכתבו בסוף המאה ה-8 מתחילים את דיווחיהם השנתיים בשנת 708. אלה כוללים את Annales Alamannici , Annales Nazariani והאנלים של לורש.
דוד אברמוב , המוכר בשם הבמה דרוויש (Darwish), הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, מפיק אירועים ודיג'יי ישראלי, מחלוצי תרבות הטראנס פסיכדלי בישראל.
נודע בזכות הופעותיו בפסטיבלים בינלאומיים כגון פסטיבל אוזורה, ובזכות הפקת מסיבות ואירועים שהשפיעו על התפתחות תרבות הטראנס המקומית משלהי שנות ה-90 ועד היום.
אברמוב נולד באוזבקיסטן ועלה לישראל עם משפחתו בגיל שנה וחצי.
אמו, פסנתרנית, הקנתה לו חינוך מוזיקלי מגיל צעיר, והוא החל ללמוד נגינה על קלידים כבר בגיל שמונה.
בתחילת דרכו המוזיקלית פעל אברמוב בסצנת מסיבות המחתרת בישראל, שם התפרסם בזכות סטים מגוונים ששילבו מוזיקה אלקטרונית עם צלילים אתניים ומוזיקת עולם, והפקת מסיבות המחתרת.
אברמוב החל את דרכו המקצועית בשנת 1996, כאשר ארגן מסיבות טבע והחל להופיע כבר בגיל 20 במסיבות חברים מחתרתיות.
סגנונו המוזיקלי משלב בין מספר תת־ז'אנרים של מוזיקת טראנס לבין מוזיקת עולם, ולעיתים כולל נגינה חיה על כלי הקשה ותופי קונגס, כמו גם שילוב ווקאלים.
את דרכו המוזיקלית החל בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, אז החל לארגן מסיבות טבע ואירועים יחד עם אחיו איציק ועם DJ Nadi.
המסיבות שהפיקו נחשבות לאבני דרך משמעותיות בתרבות הטראנס פסיכדלי בישראל של אותה תקופה, והשפיעו על התפתחותה של קהילת הטראנס בישראל.
במהלך הקריירה פיתח סאונד ייחודי המשלב אלמנטים אתניים, כלי הקשה, שירה, וצלילים אקוסטיים, לצד ביטים אלקטרוניים פסיכדליים.
דרוויש שילב מוזיקה שבטית אלקטרונית כתת-ז'אנר עצמאי והיה מהחלוצים של הסגנון הזה כבר מתחילת שנות ה-2000. בשנים האחרונות הופיע בפסטיבלים בינלאומיים מובילים, בהם ופסטיבל אוזורה בהונגריה,
את שם הבמה "דרוויש" אימץ מתוך עולם המיסטיקה הסופית, כייצוג למסע רוחני ותפילה באמצעות מוזיקה וריקוד.
במהלך שנות התשעים החל להופיע לצד אמנים בינלאומיים רבים, ולאחר מותו של איציק אחיו, אחרי מאבק ממושך במחלת הסרטן, המשיך דרוויש בקריירת סולו.
סגנונו המוזיקלי מגוון, וכולל פסייטראנס ושילוב יצירות מקוריות עם מוזיקה של אמנים אחרים.
לאחר פטירתו של איציק בשנת 2002, המשיך אברמוב בתפקיד המפיק והפך את האירוע של איציק למפעל הנצחה ומיסד את ההפקה שנקראה אז 'איציק השמן' ולימים הפכה להיות פסטיבל desert adventure בכפר הנוקדים, שהפך לאחד מאירועי המוזיקה האלקטרונית המשמעותיים בישראל ומושך אלפי משתתפים מדי שנה.
בהמשך יזם והוביל הפקות נוספות, בהן ערב "לפנתיאון", במסגרתו הופיע במופע משותף עם הזמרת מארינה מקסימיליאן ואירועי דרווישלנד שמאגדים סביבם את שבט הטראנס הישראלי ואת קהילת "זוכרים לרקוד" שהקים לפני למעלה מעשור.
במהלך הקריירה שיתף פעולה עם אמנים ישראלים ובינלאומיים, בהם מארינה מקסימיליאן, מוש בן ארי, נועה זולו, טניה וינוקור, מארק אליהו, ריתמו, Pettra ואסטריקס (מוזיקאי),..
בין השנים 2001–2004 הקים וניהל את חברת התקליטים וההפקות Domo Records.
בשנת 2010 הפיק וניהל את מתחם הטראנס בפסטיבל בומבמלה.
היה רזידנט בלייבל לב העולם והופיע באופן קבוע בהפקות של מטבוחה.
בין האירועים הבולטים בהם השתתף נמנית הופעתו באצטדיון רמת גן בפתיחת המכביה ה־17 בשנת 2005, מול קהל של כ־50,000 צופים ובשידור חי.
הוא שיתף פעולה עם אמנים בינלאומיים והוציא מוזיקה בלייבלים מוכרים כגון Iboga Records Shamanic Records, Dacru Records ו־Iono Music.
וכיום הוא הבעלים של הלייבל Stomp Records שהוקם ב-2023 על מנת לתת בית למוזיקה של דרוויש ולאמנים איתם הוא משתף פעולה.
היה נשוי למיכל הלב ולהם בן אחד.
לאחר מכן נישא לרוני למפרט ולהם 4 ילדים.
אברמוב משלב בהופעותיו ובהפקותיו אלמנטים תרבותיים ואתניים ממגוון עולמות, המשקפים את אהבתו לטיולים, תרבויות וקהילות שונות ברחבי העולם.
בראיונות הוא מספר על השפעת הטבע והחיבור לקהל על יצירתו.
בנוסף לעשייתו המוזיקלית, אברמוב הוא שותף בסטארטאפ העוסק בפלטפורמה טכנולוגית חדשנית ליצירת קהילות סביב אירועי תרבות בשם VIBEZ, ובעל מותג קנאביס הקרוי על שמו, אשר פותח בשילוב תדרים מוזיקליים לצמחים.
לאחר שבנו לאור נרצח בטבח בפסטיבל הנובה ב־7 באוקטובר 2023,, המשיך ליצור מוזיקה מתוך תפיסה של טראנס ככלי ריפוי.
בסדרה 'מצפן בלב הסערה', סיפר דרוויש שהוא שואף להוות השראה הן לקהילת הטראנס והן לקהילות חיצוניות לתקומה, לנתינה ולכך שאפשר לרקוד הכל.
מאז, דרוויש מרבה לשתף בסטים שלו מסרים של אחדות ואהבה.
דרוזים הם קבוצה אתנו-דתית ערבית במזרח התיכון, המקיימת דת אתנית ייחודית שהתפצלה מהאסלאם השיעי-איסמאעילי במאה ה-11. הדרוזים מעדיפים להיקרא "בַּ֫נִי מערוף" (بني معروف), כלומר "בני החסד".
לאורך ההיסטוריה סבלו הדרוזים מרדיפות, בעיקר מצד הממלוכים והעות'מאנים.
הדת הדרוזית היא דת אברהמית שאינה מזדהה עם האסלאם, ורוב המסורות הדרוזיות נשמרות בסוד על ידי חכמי הדת.
איגרות החוכמה (رسائل الحكمة) הן כתבי הקודש של הדת הדרוזית, והספרים מועתקים רק בכתב יד.
על פי העדויות ההיסטוריות, האמונה הדרוזית (דין א-תַּוְחִ֫יד, دين التوحيد; בעברית: דת הייחוד) צמחה במצרים בתחילת המאה ה-11, ובמרכזה עמדה דמותו של אל-חאכּם באמר אללה (الحاكم بامر الله), הח'ליף ה-6 בשושלת הפאטמית.
על פי המסורת הדרוזית, אל-חאכּם היה התגלמות הרוח האלוהית.
הוא נעלם בשנת 1021 אך לפני כן הורה לאנשיו להפיץ את אמונתו.
כיום ישנם בין 800,000 ל-2,000,000 דרוזים ברחבי העולם, ורובם חיים באזור הלבנט.
הדרוזים ב דוברי השפה הערבית הדומה לניבים סוריים.
כמעט כל הדרוזים במזרח התיכון חיים בלבנט, האזור הגאוגרפי הכולל את לבנון, דרום סוריה וצפון ישראל.
התיישבותם הררית, במטרה להישמר מאוכלוסייה עוינת.
רובם אזרחים סורים, אך יש קהילה דרוזית גדולה בין אזרחי לבנון, ובסוף שנת 2021 נמנו 150 אלף דרוזים תושבי קבע בישראל (כ־1.5% מאוכלוסיית המדינה).
מחוץ למזרח התיכון, ישנה קהילה דרוזית גדולה בוונצואלה בשל הגירה מסיבית לצורכי עבודה בסוף המאה ה־19. כמו כן, ישנן קהילות דרוזיות גדולות בארצות הברית, בקנדה, באוסטרליה, בגרמניה, בשוודיה ובקולומביה.
ישנן גרסאות שונות לגבי מקור השם "דרוזים", וגם הדרוזים עצמם אינם תמימי דעים לחלוטין בעניין זה.
על פי המסורת הדרוזית, אחד המצטרפים הראשונים לדת המווחדון, דתם של הדרוזים, היה נשתכין א-דֻּרְזִי (نشتكين الدرزي) הידוע גם בשם מוחמד בן אסמאעיל א-דֻּרְזִי (محمد بن إسمـاعيل الدرزي).
בתחילה פעל א-דרזי בתיאום עם שאר מפיצי הדת, אך לאחר מכן ראה בעצמו את התגלמות האל והחליט להקים דת אחרת.
המלחמה בא-דרזי לא איחרה לבוא והוא הובס בידי חמזה בן-עלי.
לפי אחת הגרסאות, מאמיני המווחדון נקראו בפי המוסלמים על שם א-דרזי כדי להשפילם ולהראות את נחיתותם מול המוסלמים, ומכאן השם "דרוזים".
לפי גרסה אחרת, א-דרזי דווקא הפיץ את דת המווחדון בדבקות ולכן הדרוזים נקראים על שמו.
לרוב מעדיפים הדרוזים עצמם להיקרא "בַּ֫נִי מערוף" (بني معروف), כלומר "בני החסד".
יש שגורסים ש"בני מערוף" היו שבט שאימץ את הדת הדרוזית בעבר הרחוק, אם כי על פי מסורות דרוזיות, לדרוזים שורשים קדומים הרבה יותר, שהתקיימו לאורך שנים בסתר.