tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגיל צעיר החלה לדגמן והשתתפה במספר תחרויות יופי מקומיות במדינתה.
ב-1985 זכתה בתואר "מיס פנסילבניה ארצות הברית", והשתתפה בתחרות מיס ארצות הברית שנערכה באותה שנה.
משנת 1987 עד ל-1993 שיחקה באופן קבוע באופרת הסבון "עולם אחר", ובשנת 1998 שבה לשחק בסדרה אך פרשה ממנה שנה לאחר מכן, ב-1999.
ב-1996 שיחקה בסדרה "מחוץ לחוק".
בשנת 1997 החליפה באופן זמני את קתרין קלי לאנג בתפקיד ברוק באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
ב-2001 שיחקה בסרט הפעולה "Falcon Down".
ב-2007 שיחקה במיני סדרה של ערוץ הולמרק "Pandemic" לצד פיי דאנאוויי ואריק רוברטס.
משנת 2008 הופיעה די רובינזון באופרת הסבון "ימי חיינו", עד לשנת 2009. בשנת 2010 החלה לשחק בסדרת הדרמה "The Bay".
היא התארחה בפרקים של סדרת טלוויזיה רבות, ביניהן "מחשבות פליליות", "CSI: מיאמי", "זואי 101", "ג'נרל הוספיטל" ו"שני גברים וחצי".
ב-1992 התגרשה מבעלה הראשון וב-2005 נישאה בשנית.
היא ייסדה את חברת הייעוץ וההדרכה שבבעלותה "Charisma On Camera".
סנדרה נורמסלו (באסטונית: Sandra Nurmsalu; נולדה ב-6 בדצמבר 1988) היא זמרת אסטונית, שהייתה סולנית של להקת "Urban Symphony", אשר ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2009 והגיעה למקום ה-6.
נורמסלו נולדה וגדלה בכפר האריו אשר בצפון אסטוניה.
מגיל צעיר למדה נגינה על כינור, ובילדותה ונעוריה הייתה חברה בשתי להקות.
בנעוריה השתתפה בתחרות המוזיקה "2 takti ette", שאורגנה על ידי הטלוויזיה האסטונית.
מ-2007 ועד 2010 הייתה סולנית להקת "Urban Symphony", אשר ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2009 במוסקבה.
ב-2019 השתתפה בקדם האירוויזיון eesti laul באסטוניה, והשתתפה בחצי גמר הראשון.
היא העפילה לגמר בסבב שני של הצבעת הקהל.
נורמסלו סיימה בגמר במקום ה-8 מתוך 12 פיינליסטים אחרים.
סנדרה סיסנרוס היא סופרת ומשוררת אמריקאית.
ספריה עוסקים במארג הזהות המסובך של אמריקאים לטינים, מנקודת מבט נשית, מתוך חוויותיה וקשייה כאישה אמריקאית לטינית.
ספרה המפורסם ביותר "הבית ברחוב מנגו" נמכר ביותר מ-6 מיליון עותקים ותורגם ליותר מ-12 שפות.
הספר גם נקרא בתיכונים ברחבי ארצות הברית.
לסיסנרוס הוענקה המדליה הלאומית של האמנויות על ידי הנשיא אובמה ב-2016.
סנדרה סיסנרוס נולדה ב-1954. היא הילדה השלישית מבין שבעה, והבת היחידה למשפחה אמריקאית לטינית.
אמה, כקוראת נלהבת, היוותה השפעה נשית חזקה עליה ופעלה רבות לכך שסיסנרוס תמצה את הפוטנציאל שלה.
סיסנרוס נולדה וגדלה בשכונת מצוקה בשיקגו והחלה לכתוב למגירה כשהייתה תלמידה בחטיבת הביניים.
בתיכון למדה ב-Josephinum Academy of the Sacred Heart, תיכון קתולי קטן לבנות, שם כתבה שירה והייתה עורכת המגזין הספרותי.
ב-1976 סיימה את לימודיה לתואר ראשון באנגלית באוניברסיטת לויולה בשיקגו.
לאחר מכן המשיכה לתואר שני (MFA) בכתיבה יצירתית באוניברסיטת איווה, אותו סיימה ב-1978. במהלך לימודיה באיווה פיתחה את נושא היצירה שלה - חוויותיה הייחודיות בתור אישה היספאנית בתרבות זרה ברובה.
לאחר לימודיה עבדה כמורה וכמדריכה לנושרים מתיכונים, ובעבודה זו נחשפה לבעיותיהם של צעירים היספאנים.
בין יתר עיסוקיה שימשה גם כאמנית בבתי הספר בהם לימדה כתיבה יוצרת, וכסופרת אורחת במספר אוניברסיטאות כולל אוניברסיטת ברקלי בקליפורניה ואוניברסיטת אן ארבור במישיגן.
סיסנרוס מעולם לא האמינה במוסד הנישואין וחיה לבדה באושר, מכיוון שזה עזר לה בכתיבה.
היא עצמה אמרה, "הכתיבה שלי היא הילד שלי ואני לא רוצה שדבר יבוא בינינו."
פעילותה המקצועית, יצירותיה, ותוארי כבוד
סיסנרוס עוסקת במארג הזהות המסובך של אמריקאים לטינים מנקודת מבט נשית, מתוך חוויותיה כאישה אמריקאית לטינית והקשיים שאיתם התמודדה, ומהתבוננות בסביבתה ובאנשים שמקיפים אותה.
מוטיב חוזר בכתיבתה הוא העיסוק בחיים משני צדי הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו, תוך שימוש אלגורי בגבול הפיזי-מדיני כגבול בין מינים, מעמדות ומוצאים.
ב-1980 הוציאה את ספרה הראשון, "ילדים רעים", כרך שירה.
ב-1984 הוציאה את הספר המפורסם ביותר שלה, רב המכר "הבית ברחוב מנגו".
הספר מספר את סיפורה של אספרנזה קורדרו, המתגוררת בשכונת מצוקה.
אספרנזה לא רוצה להיות שייכת, לא לשכונה שלה, ולא לציפיות הנמוכות שהעולם מצפה ממנה.
הסיפור של אספרנזה הוא על ילדה צעירה שממציאה בעצמה את מה שהיא תהפוך אליו.
הספר מכר למעלה משישה מיליון עותקים, וזכה בפרס הספרים האמריקני של קרן קולומבוס לשנת 1985, והוא חובה לקריאה בבתי הספר התיכוניים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1995 הוענקה לה מלגת קרן מקארתור, ובהמשך סייעה סיסנרוס ביסוד הזרוע הלטינית של קרן מקארתור, לוס מקארתורוס.
היא ייסדה את קרן מקונדו, אגודה של סופרים מעורבים חברתית, ואת קרן אלפרדו סיסנרוס דל מורל.
הדרכים המרושעות שלי - 1987,
וומן הולרינג קריק - 1991,
עמיתה בתוכנית דובי פאיסנו במכון טקסס לספרות, 1984;
פרס צ'קנו לסיפור קצר מאוניברסיטת אריזונה, 1986;
שתי מלגות לאומיות לספרות אמנויות בשירה ופרוזה, 1982, 1988;
דוקטור כבוד לספרות מאוניברסיטת ניו יורק, 1993;
דוקטור כבוד לספרות מאוניברסיטת לויולה, שיקגו, 2002;
תוארי כבוד מאוניברסיטת DePaul בשנת 2014 ומהאוניברסיטה של צפון קרוליינה ב-Chapel Hill בשנת 2016;
מדליית האמנויות של טקסס, 2003;
פרס הכוכב החמישי שהוענק על ידי המחלקה לענייני תרבות ואירועים מיוחדים בשיקגו, 2015;
פרס מפעל חיים של טיה צ'וצ'ה;
מלגת "אמנות של שינוי" מטעם קרן פורד בשנת 2018.
בשנת 2019 נכללה ברשימת פרדריק דאגלס לאישים המשפיעים בספרות.
סנדרה קלניאטה (בלטבית: Sandra Kalniete; נולדה ב-22 בדצמבר 1952, מחוז טומסק, ברית המועצות) היא פוליטיקאית לטבית שבשנים 2002–2004 כיהנה כשר החוץ.
סנדרה קלניאטה נולדה בכפר במחוז טומסק למשפחת מגורשים לסיביר על ידי שלטונות ברית המועצות.
בשנת 1957 המשפחה קיבלה אישור לחזור ללטביה הסובייטית.
לאחר סיום בית הספר היא למדה עיצוב באקדמיה לאמנויות בריגה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא עסקה בעיצוב.
בשנת 1988 סנדרה קלניאטה הצטרפה לאגרון שפעל להוצאת לטביה מברית המועצות.
בשנת 1990 היא התחילה לעבוד במשרד החוץ הלטבי ובשנת 1990 נשלחה לשגרירות לטביה בבריטניה.
בתקופה זו היא סיימה קורס ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת לידס.
בשנים 1993–1995 סנדרה קלניאטה הייתה שגרירת לטביה באומות המאוחדות ובאונסק"ו.
בשנת 1995 היא סיימה השתלמות ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת ז'נבה.
בשנים 1997–2002 היא הייתה שגרירה בצרפת.
בשנת 2002 סנדרה קלניאטה חזרה ללטביה ומונתה לשר החוץ, תפקיד בו כיהנה עד לשנת 2004. בשנה זו היא מונתה לתפקיד ביצועי בקהילה האירופית (כיהנה בתפקיד אחראית על חקלאות ודייג במקביל עם פרנץ פישלר).
בשנת 2006 סנדרה קלניאטה נבחרה לסאימה מטעם מפלגת "הזמנים החדשים".
בשנת 2008 היא עזבה את המפלגה והקימה מפלגה חדשה "איגוד האזרחים".
מטעם מפלגה זו היא נבחרה לפרלמנט האירופאי בשנת 2009. היא נבחרה מחדש בשנת 2014.
בשנת 2011 החליטה ממשלת להציב אותו כמועמד מטעמה ליו"ר ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
בשנת 2015 היא לא הורשתה להיכנס לרוסיה וגורשה בטענה למדיניות אנטי-רוסית.
סנדרה טרוקולו (באיטלקית: Sandra Truccolo; נולדה ב-25 בספטמבר 1964) היא ספורטאית איטלקייה שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים כחלק מההמשלחת איטלקית.
היא אלופה פאראלימפית בתחרות הקשתות ב וסידני (2000).
היא נפצעה בתאונת דרכים בגיל 24, וב-1991 החלה להתאמן בקשתות.
ב זכתה במדליית זהב אולימפית בתחרות קבוצתית.
בתחרות אישית היא הפסידה בגמר להיפומי סוזוקי ובכך זכתה במדליית כסף.
בסידני 2000 היא חזרה על ההישג בתחרות קבוצתית וזכתה במדליית זהב שנייה, אך בתחרות אישית הפסידה ברבע הגמר.
באתונה 2004 ביחד עם קבוצתה היא זכתה במדליית כסף.
סנדרה טרוקלו התחתנה עם דניאל סקרפה, אלוף אולימפי בקנו.
סנדרה פרנלה מייסון היא פוליטיקאית, עורכת דין ודיפלומטית מברבדוס, שכיהנה במשרת המושלת הכללית השמינית והאחרונה של ברבדוס מאז 2018 ועד לבחירתה כנשיאת ברבדוס.
היא הייתה ראש המדינה מאז 30 בנובמבר 2021, כאשר המדינה הפסיקה להיות תחת משטר המלוכה של ברבדוס והפכה לרפובליקה, ועד סיום כהונתה כנשיאה ב-29 בנובמבר 2025.
מייסון הייתה עורכת דין פעילה, ששימשה כשופטת בית הדין הגבוה של סנט לוסיה, ושופטת בית המשפט לערעורים בברבדוס, והייתה האישה הראשונה שהתקבלה ללשכת עורכי הדין בברבדוס.
היא כיהנה כיושבת ראש ועדת CARICOM להערכת האינטגרציה האזורית.
הייתה השופטת הראשונה שמונתה כשגרירה מטעם ברבדוס, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט העליון במדינה.
היא הייתה הראשונה מברבדוס לכהן בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים.
ב-2017 היא מונתה למשרת המושלת הכללית השמינית של ברבדוס, מ-8 בינואר 2018. במקביל למינויה, זכתה מייסון בדרגת גבירת הצלב הגדול במסדר מיכאל וג'ורג'.
עם כניסתה לתפקיד המושלת הכללית, הפכה סנדרה מייסון לראשת מסדר הגיבורים הלאומיים, מסדר ברבדוס ומסדר החירות.
סנדרה פרונלה מייסון נולדה ב-17 בינואר 1949 בסנט פיליפ, ברבדוס.
לאחר שלמדה בבית הספר היסודי סנט קתרין עד גיל תשע, היא למדה בבית ספר תיכון בקווינס קולג' ואז החלה ללמד בבית הספר התיכון הנסיכה מרגרט בשנת 1968. בשנה שלאחר מכן עבדה בבנק ברקליס כפקידה.
מייסון נרשמה לאוניברסיטת איי הודו המערבית ב-Cave Hill, שם היא קיבלה תואר ראשון במשפטים.
מייסון הייתה אחת הבוגרות הראשונות של הפקולטה למשפטים מ-UWI, Cave Hill.
בשנת 1975 היא השיגה תעודת השכלה משפטית מבית הספר למשפטים יו ודינג בטרינידד וטובגו; הייתה לאישה עורכת הדין הראשונה מברבדוס שסיימה את בית הספר.
היא התקבלה ללשכת עורכי הדין ב-10 בנובמבר באותה שנה והפכה לחברה הראשונה בלשכת עורכי הדין בברבדוס.
החל משנת 1975, היא עבדה במנהל הנאמנות עבור בנק ברקליס ועברה למספר תפקידים שונים בחברה עד 1977. בשנת 1978 החלה מייסון לכהן כשופטת השלום של בית המשפט לנוער ולמשפחה ובמקביל שימשה כחונכת בדיני משפחה ב-UWI.
היא הפסיקה את לימודיה ב-1983 והמשיכה להיות שופטת.
בשנת 1988, סיימה את הקורס של המכון המלכותי למינהל ציבורי בלונדון בנושא מינהל ומשפט.
בין 1991 ל-1992, שימשה מייסון כיושבת ראש והייתה אחת משתי הנשים שמונו לוועדת CARICOM שהופקדה על הערכת האינטגרציה האזורית וכללה 13 חברים.
היא עזבה את בית המשפט לענייני משפחה ב-1992 כדי לשמש כשגרירה בוונצואלה, והייתה האישה השופטת הראשונה מברבדוס שכיהנה בתפקיד זה.
בשנים 1993–1994 היא גם שימשה כשגרירה בצ'ילה, קולומביה וברזיל.
עם שובה לברבדוס בשנת 1994, מונתה מייסון לכהן כשופטת ראשית בברבדוס, ובשנת 1997 הפכה לרשמת של בית המשפט העליון במדינה.
בשנת 2000, מייסון השלימה לימודים בנושא יישוב סכסוכים אלטרנטיביים באוניברסיטת ווינדזור בווינדזור, אונטריו, קנדה, ולאחר מכן השלימה מלגה עם המכון לחינוך משפטי בהליפקס, נובה סקוטיה, בשנת 2001, כמו גם קורס במחלוקת מתקדמת ב-UWI.
היא המשיכה לכהן כרשמת בית המשפט העליון עד שנת 2005, אז מונתה ליועצת המלכה בלשכת עורכי הדין של ברבדוס.
בשנת 2008, הושבעה מייסון כשופטת לערעורים והפכה לאישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט לערעורים בברבדוס.
במשך שלושה ימים בשנת 2012, היא הייתה למושלת הכללית בפועל של ברבדוס ובשנה שלאחר מכן הייתה אזרחית ברבדוס הראשונה שמונתה לחברות בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים (CSAT).
בית הדין פועל בקרב חברי חבר העמים הבריטי בפתרון סוגיות הנוגעות לסכסוכי חוזים.
עם מינוי זה, כונתה על ידי הלופ ניוז לאחת מעשר הנשים החזקות ביותר בברבדוס.
בשנת 2017, מייסון מונתה למושלת הכללית השמינית של ברבדוס, החל מ-8 בינואר 2018. במקביל למינויה, מייסון מונתה גם לגבירת מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
בשנת 2020, מייסון בתפקידה הרשמי הכריזה על מדיניות הממשלה בנאום מן הכס, שנכתב על ידי ממשלתה של ראש הממשלה מיה מוטלי, הצהירה כי ברבדוס תהפוך לרפובליקה ובכך הדיחה את המלכה אליזבת השנייה ממשרת ראש המדינה.
היא הצהירה כי לקראת ציון 55 שנה לעצמאות ברבדוס המדינה תהפוך לרפובליקה פרלמנטרית.
ב-12 באוקטובר 2021, מייסון הועמדה כמועמדת לנשיאות על ידי ראש הממשלה מוטלי ומנהיג האופוזיציה ג'וזף את'רלי כדי לשמש הנשיאה הראשונה של ברבדוס.
לאחר מכן היא נבחרה פה אחד על ידי שני בתי הפרלמנט (עם שלושה נמנעים בבית ושניים בסנאט) ב-20 באוקטובר.
מייסון הושבעה לתפקידה ב-30 בנובמבר 2021, ביום השנה ה-55 לעצמאות המדינה.
בפועל היה תפקידה בעיקר טקסי, בדומה לתפקידה כמושלת כללית.
ב-29 בנובמבר 2025 סיימה מייסון את כהונתו כנשיאה, ובמקומה הושבע כנשיא השני ג'פרי בוסטיק.
סנדרו גוטל הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ במונטליגן.
גוטל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל ברגנץ, בה הבקיע בשנתו הראשונה בקבוצה הבוגרת 8 שערים ב-21 משחקים.
בינואר חתם בפירסט וינה ובסיום העונה חתם בוולפסברג.
בעונתו השנייה במועדון, עלה עם הקבוצה לליגת העל האוסטרית.
בקיץ גוטל חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית, ממנה עבר לסנט גאלן ובהמשך שיחק גם בייני מלטיאספור ופיאסט גליביצה.
אשדוד מליגת העל, אך שוחרר ממנה כעבור חודש וחצי בלבד.
לאחר מכן שיחק חצי עונה באיסטרה 1961 ובדינמו ברסט.
בספטמבר חתם בסודובה מריאמפולה מליגת העל הליטאית, בה כבש 8 שערים ב-13 משחקיו והיה שותף לזכייה של הקבוצה באליפות.
בקיץ חזר לאוסטריה וחתם בTSV הארטברג.
סנדרו טונאלי (באיטלקית: Sandro Tonali; נולד ב-8 במאי 2000) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת איטליה.
טונאלי החל את קריירת הכדורגל שלו בגיל 7, כאשר הוא שיחק במשך 5 שנים עבור "אפרוחי מילאן", עד למעברו לברשה בגיל 12. שם, החל טונאלי להופיע בקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17, כאשר ב-26 באוגוסט 2017 הוא עלה כמחליף בהפסד חוץ 1–2 נגד הקבוצה אוולינו מסרייה ב'.
הוא סיים את העונה עם 19 הופעות בליגה, שני שערים ושני בישולים.
בעונת 2018/19 הפך טונאלי לחלק אינטגרלי מהקבוצה, שסיימה במקום הראשון בליגה ועלתה לסרייה א', כשהוא כובש שלושה שערים ומבשל ארבעה
ב-25 באוגוסט 2019, בגיל 19, ערך טונאלי את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה, בהפסד חוץ 0–1 נגד קליארי.
ב-29 בספטמבר בישל טונאלי את השער של מריו באלוטלי, בהפסד 1–2 לנאפולי.
באותו משחק, טונאלי גם כבש שער עם בעיטה מחוץ לרחבה, שה-VAR פסל בגלל עבירה של דימיטרי ביסולי מקליארי על ניקה מקסימוביץ' מנאפולי.
את שערו הראשון בסרייה א' כבש טונאלי ב-26 באוקטובר, מבעיטה חופשית, שהיה השער הראשון בניצחון 1–3 של ברשיה על גנואה.
ב-9 בספטמבר 2020 הושאל טונאלי למילאן עבור 10 מיליון יורו, עם אפשרות לרכישה ב-15 מיליון יורו, בנוסף לבונוסים של 10 מיליון יורו.
השאלה זו באה לאחר ספקולציות עוד בשנה הקודמת לה, כאשר הגיעו אליו הצעות ממנצ'סטר סיטי, מונקו, צ'לסי, יובנטוס ואינטר מילאנו.
שלושה ימים לאחר מכן קיים טונאלי את הופעת הבכורה שלו, במשחק ידידות מול קבוצתו הקודמת ברשה.
הופעתו הראשונה של טונאלי במסגרת תחרותית הייתה כמחליף בדקה ה־83 במהלך מוקדמות הליגה האירופית, מול שמרוק רוברס.
את הופעתו הראשונה בסרייה א' במדי מילאן הוא ערך ב-21 בספטמבר 2020, כמחליף בניצחון 0–2 נגד בולוניה.
טונאלי סיים את העונה עם 37 הופעות, 23 מהן בהרכב הפותח.
ב־8 ביולי 2021 חתם טונאלי על חוזה של חמש שנים עם מילאן.
על מנת לבצע מעבר זה, שהיה חלומו מילדות, הסכים טונאלי להורדה במשכורתו, דבר שהרוויח לו פופולריות מצד האוהדים במדיה החברתית.
בעונתו הראשונה במילאן סבל טונאלי מקשיי הסתגלות לדרישות הגבוהות של מועדון מהליגה הראשונה באיטליה.
ברם, טונאלי הראה שיפור דרסטי בעונת 21/22, שהרוויח לו שבחים מאוהדים, שחקני קבוצתו, ואף מאמניו לשעבר.
ביום הולדתו ה-22 כבש צמד שערים מבישולים של רפאל ליאו בניצחון נגד הלאס ורונה שקירב את המועדון לאליפות, בסוף העונה זכה באליפות עם מילאן.
מאמן מילאן סטפאנו פיולי ציין כי הוא הופתע מאוד מהבגרות של טונאלי, וטען כי הוא יהיה מהטובים בעולם בעתיד הנראה לעין.
ביצועיו אף גרמו לו להיכלל בסגל הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2022.
ב-3 ביולי 2023, חתם טונאלי בניוקאסל יונייטד לחמש שנים תמורת 64 מיליון אירו, ובכך הפך לשחקן האיטלקי היקר בהיסטוריה.
ב-18 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק ידידות נגד ריינג'רס, בו אף בישל.
ב-12 באוגוסט כבש שער במשחק הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 5-1 על אסטון וילה.
ב-26 באוקטובר, במסגרת עסקת טיעון, הודה טונאלי שהימר על משחקי קבוצתו הקודמת, מילאן, דבר שנוגד את תקנות ההימורים האיטלקיות.
הוא קיבל השעיה של כ-10 חודשים, ובנוסף הוא ילך לתוכנית גמילה של כ-8 חודשים.
טונאלי השתתף יחד עם נבחרת איטליה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19, כאשר נבחרתו העפילה עד לגמר הטורניר, שם הפסידה לפורטוגל.
בטורניר הפגין טונאלי בגרות רבה, והיה הברומטר של האיטלקים במרכז השדה, כאשר הוא מבצע מעברים רבים בין עמדת הקשר הקדמי לקשר האחורי.
ב-21 במרץ 2019 קיים טונאלי הופעה ראשונה בנבחרת איטליה עד גיל 21, בתיקו 0-0 מול אוסטריה, וכן לקח חלק באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2019.
בנובמבר 2018 קיבל טונאלי את זימונו הראשון אל נבחרת איטליה הבוגרת באימון רוברטו מאנצ'יני, במשחק ליגת האומות מול פורטוגל.
בשנת 2019 נקרא טונאלי אל הנבחרת הבוגרת בשנית, על מנת לשחק במוקדמות היורו מול יוון וליכטנשטיין.
את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת הוא ערך ב-15 באוקטובר של אותה שנה, כמחליף בניצחון 0–5 על ליכטנשטיין.
הפעם הראשונה בה פתח בהרכב הייתה ב-15 בנובמבר, בניצחון 0–3 מול בוסניה והרצגובינה.
טונאלי, שנשחב בידי התקשורת כשחקן צעיר ומבטיח, משחק בעמדת ה"רג'יסטה" - עושה המשחק בעמדת הקשר האחורי במערך 4-3-3, כאשר לעיתים משווים אותו לאנדראה פירלו, שאף הוא התחיל את הקריירה שלו בברשה - בשל הדמיון בתנועה, טכניקת המסירה, הכדורים הנייחים, העמדה וסגנון המשחק.
פירלו עצמו הסתייג מההשוואות, באומרו כי טונאלי הוא שחקן "הרבה יותר שלם" ממנו.
טונאלי מציג בגרות שאינה מאפיינת בדרך כלל את גילו הצעיר, כאשר בעונותיו בברשיה מסירותיו היוו צלע מרכזית מן המשחק, והוא בישל שני שערים וכבש עוד שניים ב־19 הופעות.
אף על פי שבאופן טבעי רגלו החזקה היא רגל ימין, טונאלי ידוע ביכולתו לייצר מסירות אורך מדויקות גם ברגל שמאל.
בנוסף, יש לו מומחיות במצבים נייחים.
בנוסף לפירלו, טונאלי ציין את סטיבן ג'רארד ולוקה מודריץ' ככדורגלנים שהשפיעו עליו הכי הרבה, כאשר הוא משווה את סגנון משחקו לזה של ג'נארו גאטוזו.
ביולי 2019, נכנס טונאלי לרשימת 50 השחקנים המבטיחים של אופ"א לעומת 2019/20
מקום שני באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 לשנת 2018
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - קבוצת הטורניר
שחקן השנה של הסרייה ב' לשנת 2018
השחקן הצעיר הטוב בסרייה ב' לשנת 2019
פרס נער הזהב באיטליה לשנת 2020
חלק מקבוצת הנוער הטובה ביותר (מתחת לגיל 20) של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לשנת 2020
סנדרה לואיס שמיד היא פרופסור לביולוגיה המתמחה בחקר ביולוגיה של התא.
היא הייתה ראש המחלקה לביולוגיה של התא בUniversity of Texas Southwestern Medical- Center והמדענית הראשית בצ'אן צוקרברג ביוהאב , ארגון ללא מטרות רווח שמיועד למחקר.
הייתה הראשונה לזהות את תפקיד הדינאמין באנדוציטוזה, תהליך בו מובאים חומרים לתוך התא דרך היווצרות של בועיות ממברנליות.
עיקר עבודתה עסק בתהליך האנדוציטוזה בתיווך קלתרין, תהליך בו התאים סופגים לתוכם מטבוליטים, הורמונים ועוד.
היא עסקה גם בתפקוד ובמבנה של דינאמין GTPase ותהליך ביקוע הממברנה.
בנושאים אלו היא פרסמה מעל 150 מאמרים.
שמיד נולדה בוונקובר, קנדה, אחת מבין 4 אחים.
אביה היה מורה למדעים בתיכון ואמה הייתה ראש ארגון "קולומביה טראסט" שסייע למחוסרי בית.
שמיד מתארת שאביה, שלימד מדעים, ותוכנית המחוננים אליה הלכה בצעירותה, אתגרו אותה לחשוב בצורה ביקורתית, לא לקחת דברים כמובן מאליהם, דבר שגרם לה להימשך לתחומי המדעים.
ב-1980 קיבלה תואר ראשון בביולוגיה של התא באוניברסיטת קולומביה הבריטית.
ב-1985 קיבלה תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת סטנפורד.
ב-2009 קיבלה תואר שני בניהול באוניברסיטת סן דייגו.
שמיד התחתנה עם ביל בלאך ב-1984, לזוג יש שני ילדים.
במשך כל הקריירה שמיד הקפידה לאזן בין משפחה ועבודה.
בין השנים 1985–1988 שמיד עשתה פוסט דוקטורט במחלקה לביולוגיה של התא באוניברסיטת ייל, במעבדה של אירה מלמן.
בנוסף, הייתה עורכת ראשית בכתב העת "Molecular Biology of the Cell" ועורכת בכתב העת "Traffic".
בין השנים 1988–1994 הייתה חברה זוטרה במחלקה לביולוגיה של התא ב-TSRI וב-1994 קודמה לחברה בכירה שם.
ב-1996 מונתה לפרופסור חבר עם קביעות ובשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין וראש המחלקה לביולוגיה של התא שם.
בשנת 2020 מונתה למדענית ראשית (CSO) ב"צ'אן צוקרברג ביוהאב", ארגון ללא מטרות רווח למען חקר המחלות באדם.
המחקר העיקרי של שמיד עוסק באנדוציטוזה בתיווך קלתרין, תהליך בו התאים סופגים לתוכם חומרים חיצוניים על ידי יצירת בועיות מממברנת התא.
התהליך קורה בעזרת חלבון הנקרא קלתרין.
בתהליך הזה חלבון הקלתרין נאסף על המשטח הציטולי בממברנה (שפונה כלפי פנים התא) ויוצר בועיות מכוסות בקלתרין המביאות את המטען שלהן לתוך התא.
המחקר הראה שדינאמין, ממשפחת האנזימים GTPase, חשוב מאוד באנדוציטוזה בתיווך קלתרין הן באמצעות בקרה על התהליך והן באמצעות הצטברות על הממברנה וסיוע בניתוק הבועית.
מחקרה מקיף תחומים רבים ושונים כגון ביולוגיה מולקולרית של התא, ביוכימיה וביופיזיקה.
הפרסים ותוארי הכבוד בהם שמיד זכתה בהם:
סנדרה פאניוס גארסיה-וייאמיל (בספרדית: Sandra Paños García-Villamil, נולדה ב-4 בנובמבר 1992 באליקנטה שבספרד) היא כדורגלנית המשחקת כשוערת במדי ברצלונה, שם היא הקפטנית השלישית, וכן במדי נבחרת ספרד.
אחרי שהחלה את הקריירה המקצוענית שלה במדי לבאנטה, הצטרפה ב-2015 לברצלונה.
במדי קבוצה זו הייתה שותפה פאניוס לזכייה בשתי אליפויות הליגה הספרדית, שלוש פעמים בגביע המלכה ובליגת האלופות, חלק מטרבל שזכתה בו ברצלונה בעונת 2020/2021.
את מדינה החלה פאניוס לייצג בשנת 2011, ומאז לקחה חלק עם הנבחרת במונדיאל 2015, יורו 2017 ומונדיאל 2019.
ברמה האישית, זכתה פאניוס בפרס ריקרדו זאמורה, פרס המוענק לשוערת שסופגת את כמות השערים הנמוכה ביותר בליגה הספרדית במהלך העונה החולפת, 4 פעמים, יותר מכל שוערת אחרת בהיסטוריית הליגה.
סאנדרה פאניוס גארסיה-וייאמיל נולדה ב-1992 ללואיס ארנסטו פאניוס ולז'מה גארסיה-וייאמיל.
פאניוס שיחקה בילדותה בקבוצת קטרגל מקומית, והיא עברה לעמדת השוערת כאשר היא התפנתה בקבוצה.
בהמשך, עברה לשחק בקבוצת 7 על 7, ובגיל 10 הצטרפה למחלקת הנוער של ספורטינג פלאסה דה ארז'ל (לפני כן הוכרה בשם הרקולס).
אביה שיחק במדי קבוצת הגברים של הרקולס בשנות ה-80 של המאה ה-20.
ב-2010 הצטרפה לקבוצה הבוגרת של לבאנטה ששיחקה בליגה הספרדית הראשית.
היא בחרה בלבאנטה על אף הצעות מקבוצות בכירות יותר כדוגמת אתלטיקו מדריד, בשל קרבתה של לבאנטה לעיר הולדתה, אליקנטה.
במדי לבאנטה שיחקה במשך 5 עונות.
ב-4 ביוני 2015 הבקיעה את שערה היחיד בקריירה, בבעיטה חופשית ממרכז המגרש, במשחק נגד אספניול.
אחרי שייצגה את מדינתה במונדיאל 2015, בגיל 22, עברה פאניוס מלבאנטה לברצלונה, באותו קיץ בו הפכה הקבוצה למקצוענית.
עונתה הראשונה במדי הקבוצה מבירת קטלוניה הייתה מוצלחת.
היא נכללה בסגל המצטיין לעונה זו בליגת האלופות, ובכך הייתה לשחקנית ברצלונה הראשונה שרושמת הישג זה.
בנוסף, זכתה בפעם הראשונה בקריירה שלה בפרס ריקרדו זאמורה, לאחר שספגה את כמות השערים הנמוכה ביותר בליגה הספרדית באותה עונה.
בעונת 2017/2018 זכתה פאניוס בפעם השנייה בפרס זאמורה, אחרי שהובקעו לשערה 12 שערים בלבד ב-26 משחקי ליגה.
באותה תקופה, חלקה פאניוס את תפקיד השוערת עם לאורה ראפולס, עד פרישתה של ראפולס ב-2018. לאחר עזיבתה של ראפולס את ברצלונה, מונתה פאניוס לתפקיד הקפטנית השלישית של המועדון.
בעונה הבאה זכתה פעם נוספת בפרס זאמורה, כשהפעם ספגה 11 שערים בלבד במהלך העונה למרות הצלחתה האישית, לקראת עונת 2019/2020 הורדה לדרגת הקפטנית הרביעית, וזאת בשל קפיצתה של אלכסיה פוטיאס לתפקיד הקפטנית השנייה.
עונת 2019/2020 נקטעה בטרם עת בשל מגפת הקורונה, אך בכל זאת הוענק לפאניוס פרס זאמורה הרביעי בקריירה שלה, מספר שיא בתולדות התואר לשוערת, וזאת כשהיא סופגת בממוצע 0.26 שערים למשחק במהלך העונה, המספר הנמוך ביותר שרשמה בקריירה שלה עד אז.
באוקטובר 2020 נפצעה פאניוס בשריר הירך הדו-ראשי, פציעה שבשלה נעדרה ממשחק במשך 3 חודשים.
לאחר שחזרה מהפציעה, הייתה שותפה לזכייתה של ברצלונה בטרבל.
בשל הצלחתה האישית והקבוצתית, נבחרה פאניוס לשוערת המצטיינת של העונה בליגת האלופות.
בקיץ 2021 עזבה קפטנית הקבוצה ויקי לוסאדה למנצ'סטר סיטי, ולכן חזרה פאניוס לתפקיד הקפטנית השלישית של ברצלונה לקראת עונת 2021/2022. ב-29 באוקטובר הודיע עיתון L'Équipe כי פאניוס היא אחת המועמדות הסופיות לזכייה בכדור הזהב לשנה זו.
יומיים לאחר מכן, רשמה פאניוס את הופעתה ה-200 במדי ברצלונה, במשחק בו ניצחה קבוצתה 1–8 את ריאל סוסיאדד.
בנעוריה ייצגה פאניוס את מדינתה במדי הנבחרות הצעירות של ספרד.
היא השתתפה עם הנבחרת עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 ב-2009, ועם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 2010 ו-2011.
בספטמבר 2011 זומנה פאניוס לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת, זאת על מנת להחליף את מריה חוסה פונס שנפצעה.
חמישה חודשים לאחר מכן, ב-15 בפברואר 2012, ערכה את הופעת הבכורה בנבחרת, במשחק ידידות נגד .
פאניוס נכללה בסגל הנבחרת בגביע העולם 2015, שם מילאה את תפקיד השוערת השלישית.
מאז מינויו של חורחה וילדה לתפקיד מאמן הנבחרת ב-2017, החלה פאניוס להופיע בתדירות קבועה יותר במדיה.
היא פתחה בארבעת משחקי הנבחרת ביורו 2017, ואף ענדה את סרט הקפטן במשחק האחרון בשלב הבתים של הטורניר נגד .
נבחרת ספרד העפילה לרבע הגמר, שם הודחה בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי , ששחקניותיה הבקיעו את כל 5 בעיטותיהן.
במהלך המוקדמות וההכנות למונדיאל 2019 הופיעו פאניוס ולולה גייארדו לסירוגין בשער הנבחרת.
אולם, בטורניר עצמו, פתחה פאניוס בכל ארבעת משחקי הנבחרת.
נבחרת ספרד העפילה לשמינית גמר הטורניר, שם פגשה את .
נבחרת ארצות הברית קיבלה שתי בעיטות עונשין, אותן הבקיעה מייגן ראפינו לרשתה של פאניוס.
ספרד הפסידה 1–2 וסיימה את דרכה בגביע העולם.
השוערת המצטיינת בליגת האלופות: 2020/2021
אלכסנדר "סנדרו" מַאמוּקֵלַאשְׁווִילִי (בגאורגית: ალექსანდრე "სანდრო" მამუკელაშვილი; נולד ב-23 במאי 1999) הוא כדורסלן גאורגי-אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בטורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA.
מאמוקלאשווילי נולד בניו יורק וגדל בטביליסי, גאורגיה לאחר שהוריו עברו למדינה כשהיה תינוק.
הוא דובר אנגלית, גאורגית, רוסית ואיטלקית.
סבתו הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות בכדורסל נשים.
אחיו הגדול של מאמוקלאשווילי, דייוויד, חשף אותו לכדורסל בגיל צעיר, וסנדרו גדל להעריץ את השחקן הגיאורגי זאזה פאצ'וליה.
הוא היה בשיקגו וביקר את דודתו כאשר פרצה מלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008.
כשהיה בן 14, מאמוקלאשווילי עבר לביאלה שבאיטליה כדי ללמוד בבית הספר התיכון.
הוא התחרה בקבוצות עד גיל 17, 18 ו-19 של התיכון, ועזר להן לסיים במקום השלישי בגמר הלאומי.
בשנת 2016, הוא עבר לארצות הברית כדי ללמוד באקדמיית מונטוורדה, שם שיחק לצד שחקן ניו יורק ניקס לעתיד אר.
בזמן לימודיו במונטוורדה, פאצ'וליה הפך למנטור של מאמוקלאשווילי והכיר לו כמה שחקנים כמו סטפן קרי.
ב-20 באפריל 2017, מאמוקלאשווילי התחייב לשחק כדורסל במכללות עבור אוניברסיטת סיטון הול, אותה העדיף על הצעות מאוניברסיטת דרום קליפורניה, אוניברסיטת קרוליינה הדרומית ואוניברסיטת ואנדרבילט.
בשנתו הראשונה העמיד מאמוקלאשווילי ממוצעים של 2.6 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-0.5 חסימות למשחק, כשהפיירטס הגיעו לסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות.
המשחק הטוב ביותר שלו כפרשמן היה נגד אוניברסיטת אקסבייר ב-14 בפברואר 2018, כאשר קלע 17 נקודות ולקח שבעה ריבאונדים.
כסופומור, הוא העמיד ממוצעים של 8.9 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק.
ב-19 בדצמבר, מאמוקלאשווילי קלע שיא עונתי של 23 נקודות בקליעה עם 8 מ-11 מהשדה וקטף שמונה ריבאונדים בניצחון 90–76 על אוניברסיטת הלב הקדוש.
לאחר העונה השנייה שלו, מאמוקלאשווילי עבד עם פאצ'וליה באקדמיה שלו בטביליסי כדי לגוון את המשחק שלו, להוסיף ג'אמפ שוט ולשפר את קליעת השלוש שלו.
ב-29 בנובמבר 2019, מאמוקלאשווילי קלע 18 נקודות עם מ-7 מ-10 מהשדה וקלט שישה ריבאונדים בניצחון 84–76 על איווה סטייט באיי בהאמה.
במהלך טורניר באטל 4 אטלנטיס, מאמוקלאשווילי העמיד ממוצעים של 14 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק תוך שהוא קלע ב-61% מהשדה ו-60% מעבר לקשת.
הוא שבר את פרק כף יד ימין במשחק מול איווה סטייט ב-8 בדצמבר והחמיץ מספר שבועות.
ב-29 בינואר 2020, הוא חזר למגרש, ושיחק חמש דקות בניצחון 64–57 דה פול.
ב-19 בפברואר, עם אביו זוראב בקהל בפעם הראשונה מזה שנתיים, מאמוקלאשווילי קלע 15 נקודות ולקח שישה ריבאונדים עולל סל ניצחון 0.6 שניות לסיום בניצחון 74–72 על באטלר.
הוא קבע שיא עונתי של 26 נקודות ב-29 בפברואר, בניצחון 88–79 על מרקט.
מאמוקלאשווילי העמיד ממוצעים של 11.9 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק כג'וניור.
בסיום העונה הוא הכריז על מועמדותו דראפט ה-NBA ב-2020 אך לא שכר סוכן, מה שאותת על פוטנציאל גבוה לחזור לסיטון הול לשנת הקולג' האחרונה שלו.
לאחר שקיבל עניין בסיבוב השני, הודיע מאמוקלאשווילי ב-1 באוגוסט כי הוא פורש מהדראפט וחוזר לסיטון הול לעונת הסיניור שלו.
עם תחילת העונה הבוגרת שלו, מאמוקלאשווילי נבחר לחמישיית קדם העונה של אזור הביג-איסט.
ב-11 בדצמבר 2020, הוא קלע שיא קריירה של 32 נקודות, תשעה ריבאונדים ושלושה אסיסטים בניצחון 77–68 על סנט ג'ון.
ב-16 בפברואר 2021, מאמוקלאשווילי קלע את הנקודה ה-1,000 שלו בקריירה בניצחון 60–52 על דה פול וסיים עם 25 נקודות, 11 ריבאונדים וארבעה אסיסטים.
הוא העמיד ממוצעים של 17.5 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק.
בסיום העונה, הוא נבחר לשחקן המשנה של השנה בביג איסט וזכה בפרס האגרטי לשחקן הטוב ביותר במטרופולין ניו יורק.
מאמוקלאשווילי נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA ב-2021 בבחירה ה-54 על ידי אינדיאנה פייסרס, והועבר בטרייד למילווקי באקס יחד עם זכויות הדראפט של גאורגיוס קאלאיצאקיס, הבחירה ה-60, ושתי בחירות עתידיות בסיבוב השני בתמורה לזכויות הדראפט של הבחירה ה-31, אייזיאה טוד.
ב-4 באוגוסט 2021, הבאקס החתימו אותו על חוזה דו-כיווני, על פיו הוא יחלק את הזמן בין הבאקס לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, ויסקונסין הרד.
ב-19 באוקטובר 2021, מאמוקלאשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשעלה מהספסל עם אסיסט וריבאונד בניצחון 127–104 על ברוקלין נטס.
ב-29 בנובמבר, בזמן ששיחק עם ההרד, מאמוקלאשווילי רשם 28 נקודות, שישה ריבאונדים, שלושה אסיסטים, שלוש חסימות וחטיפה אחת בניצחון על וינדי סיטי בולס.
מאמוקלאשווילי הצטרף לסגל ליגת הקיץ של הבאקס לשנת 2022. ב-18 ביולי 2022 נבחר מאמוקלאשווילי לחמישייה הראשונה של ליגת הקיץ.
ב-1 במרץ 2023 נופה מאמוקלשווילי מהבאקס, ויומיים לאחר מכן חתם בסן אנטוניו ספרס.
ביולי 2018, מאמוקלאשווילי ייצג את נבחרת גאורגיה בכדורסל במוקדמות גביע העולם 2019 ואת נבחרת גאורגיה עד גיל 20 באליפות אירופה עד גיל 20. במהלך האליפות הוא העמיד ממוצעים של 8.7 נקודות, 7.0 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.
באליפות אירופה בכדורסל 2022 ייצג מאמוקלאשווילי את נבחרת גאורגיה הבוגרת וסיים אותה עם ממוצעים 15.2 נקודות, 11 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים.
סנדרה הולר היא שחקנית קולנוע גרמנייה, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2024 על תפקידה בסרט "אנטומיה של נפילה".
הולר נולדה בעיר זול, גרמניה לזוג הורים אנשי חינוך, ב-1996 הופיעה לראשונה בתיאטרון, היא למדה משחק בברלין.
מ-1998 ועד 2001 עבדה בתיאטרון בתורינגיה ולאחר מכן החלה לעבוד בתיאטרון בזל, ב-2006 שיחקה את התפקיד הראשי של נערה הסובלת מהפרעות נפשיות בסרט "רקוויאם", ב-2009 גילמה את אולריקה מיינהוף בסרט "Deutschland 09 – 13 kurze Filme zur Lage der Nation", ב-2010 שיחקה בסרט ביוגרפי אודות אנרי הרביעי, מלך צרפת.
ב-2012 הייתה בין שלושת השופטים בפסטיבל ברלין בקטגוריית הסרט הקצר.
בשנת 2023 גילמה את הדוויג הס (גר'), אשתו של הפושע הנאצי רודולף פרנץ הס, בסרט הדרמה ההיסטורי "אזור העניין" שביים וכתב ג'ונתן גלייזר, המבוסס באופן רופף על הרומן מ-2014 "The Zone of Interest", מאת מרטין איימיס.
על תפקידה, הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה לשנת 2024.
באותה שנה, כיכבה הולר בסרט נוסף, המותחן הצרפתי "אנטומיה של נפילה", בתור סופרת שמנסה להוכיח את חפותה בקשר למותו של בעלה.
בעבור תפקידה זכתה הולר לשבחי המבקרים והקהל, וקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
היא זכתה בפרס סזאר ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר.
במאי 2024 לוהקה הולר לככב לצד ראיין גוסלינג בסרט האמריקאי "פרויקט הייל מרי" בבימוים של פיל לורד וכריסטופר מילר המבוסס על הרומן באותו שם מאת אנדי ויר.
שנה לאחר מכן לוהקה לסרטו הקומי של אלחנדרו גונסלס איניאריטו "ג'ודי".
ב-2024 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "חשבון משותף".
סנדרו קולנוביץ' (בקרואטית: Sandro Kulenović; נולד ב-4 בדצמבר 1999) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו זאגרב.
קולנוביץ' הצטרף לדינמו זאגרב ב-2008. ב-7 ביוני 2016 עבר לאקדמיה של לגיה ורשה מפולין.
ב-22 ביולי 2017 הושאל ליובנטוס האיטלקית, וחזר ללגיה ביוני 2018.
ב-10 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לגיה ורשה בניצחון 1–0 על קורק סיטי בליגת האלופות.
ב-2 בספטמבר 2019 חזר לדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה המחודשת ערך ב-21 בספטמבר 2019 נגד וארז'דין.
ב-21 בספטמבר 2020 הושאל לרייקה מליגת העל הקרואטית.
ב-24 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו ברייקה נגד קולוס קובליבקה בליגה האירופית.
אלסנדרו מישל "סנדרו" קוואצה (Alessandro Michele "Sandro" Cavazza; נולד ב-11 בספטמבר 1992), המוכר תחת שם הבמה סנדרו קוואצה (Sandro Cavazza) הוא זמר-יוצר שוודי ממוצא איטלקי.
חבר לשעבר בהרכב המוזיקלי Estraden .
ב-1 באוקטובר 2015, הוא התארח בשיר "Gonna Love Ya" של אביצ'י.
השיר הדיע בשיאו למקום ה-25 בנוורגיה, למקום השלישי בשוודיה ולמקום ה-32 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
כמו כן, השיר זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה משולשת מ-GLF.
הסינגל הגיע בשיאו למקום הראשון בוולניה ופלנדריה.
כמו כן, הסינגל זכה במספר תוארי הקלטה, בין היתר תואר הקלטנה מסוג פלטינה כפולה מ-BRMA.
ב-3 בפברואר 2017, הוא הוציא את הסינגל "Don't Hold Me".
הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-GLF.
ב-28 באפריל 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Sandro Cavazza.
ב-19 במאי 2017, הוא הויצא את הסינגל "So Much Better".
גרסת רמיקס לשיר, בשיתוף פעולה עם אביצ'י יצאה ב-10 באוגוסט של אותה שנה.
גרסת הרמיקס הגיעה בשיאה למקום ה-12 בשוודיה.
ב-11 באוגוסט 2017, הוא התארח בסינגל "Without You" של אביצ'י.
הסינגל הגיע בשיאו למקום הראשון בשוודיה ולמקום ה-13 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
כמו כן, הסינגל זכה במספר תוארי הקלטה, בין היתר בתואר הקלטנה מסוג זהב מ-RIAA ובתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-BPI.
ב-23 במרץ 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם P3GI-13, את הסינגל "High with Somebody".
הסינגל הגיע בשיאו למקום התשיעי בשוודיה.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה משולשת מ-GLF.
ב-26 באוקטובר 2018, הוא התארח בסינגל "Happy Now" של קייגו.
הסינגל הגיע בשיאו למקום השלישי בשוודיה ולמקום ה-12 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
כמו כן, הסינגל זכה במספר תוארי הקלטה, בין היתר בתואר הקלטנה מסוג זהב מ-BVMI ובתואר הקלטה מסוג כסף מ-BPI.
ב-9 בנובמבר 2018, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם לו אליטו, את הסינגל "Used To".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-63 בשוודיה.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-GLF.
ב-26 באפריל 2019, הוא הוציא את הסינגל "Enemy".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-43 בשוודיה.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-GLF.
ב-24 באוקטובר 2019, נודע כי הוא היה אחד מהכותבים של השיר "Need Your Love" של גריפין וסבן ליונס בשיתוף פעולה עם נואה קאהן.
ב-24 בינואר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם קייגו ואביצ'י, את הסינגל "Forever Yours (Avicii Tribute)".
הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי בשוודיה, למקום השלישי במצעד שירי הדאנס קלאב ולמקום התשיעי במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-Pro-Música Brasil.
ב-26 ביוני 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אולה סבנסון , את הסינגל "Sad Child".
ב-9 באוקטובר 2020, הוא הוציא את הסינגל "Lean on Me".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-44 בשוודיה.
ב-13 בנובמבר 2020, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Weird & Talkative.
ב-19 בפברואר 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'ורג'יה קו, את הסינגל "Love To Lose".
הסינגל הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד ה-Heatseeker השוודי.
ב-5 במרץ 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ניאה, את הסינגל "Don't Deserve This".
ב-4 במרץ 2022, הוא הוציא את הסינגל "The Days".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-68 בשוודיה.
ב-26 במאי 2023, הוא התארח בסינגל "All For Love" של פליקס ין.
הסינגל הגיע בשיאו למקום השישי במצעד ה-Heatseeker השוודי, למקום ה-33 בפלנדריה ולמקום הראשון בסינגל טיפ ההולנדי.
ב-15 בנובמבר 2024, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם קייגו, את הסינגל "Hold On Me".
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-49 בשוודיה, למקום ה-100 באוסטריה ולמקום ה-25 בנורווגיה.
כמו כן, הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג פלטינה מ-ARIA.
סנדרו אלתונאשווילי (בגאורגית: სანდრო ალთუნაშვილი; נולד ב-19 במאי 1997) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בהפועל חיפה.
אלתונשווילי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת כדורגל של סבורתלו טביליסי, ששיחקה בליגה השנייה בגאורגיה והיה שותף לעליה של המועדון לליגת העל הגאורגית בסיום עונת .
בשנת זכה עם הקבוצה בגביע וכעבור שנה בסופר קאפ.
בשנת אלטונשווילי חתם לשנתיים בדינמו בתומי עמה זכה באליפות בתום אותה עונה.
ביוני חתם בוולסברג מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-3 בנובמבר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאוסטריה קלגנפורט.
בדצמבר סיכם בהפועל חיפה מליגת העל.
ב-5 בספטמבר 2021 אלתונשווילי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה במשחק מוקדמות גביע העולם נגד ספרד, הפסד 0-4 בחוץ.
הוא החליף את גיורגי אבורג'ניה בדקה ה-69.
אלטונשווילי זומן לסגל ליורו 2024, הטורניר הבינלאומי הגדול הראשון של גאורגיה, ולקח חלק בשני משחקים.
קשר השנה בליגת העל הגאורגית: ,
סַנְהֶדְרִין (או סנהדרֵי גדולה או בית דין הגדול; מיוונית: Συνέδριον) היא בית דין של שבעים ואחד דיינים ששימש ערכאה עליונה לפסיקת הלכה ומשפט בעם היהודי בתקופת בית שני, ובתקופת התנאים והאמוראים.
היררכית, בית הדין היה רמה אחת מעל סנהדרין קטנה.
הסנהדרין החלה לפעול בתחילת ימי בית שני.
היא פעלה בעם ישראל עד שנת 425 לערך.
בדרכי וכללי פעולתה עוסקת מסכת סנהדרין.
מקור המילה ביוונית: συνέδριον (תעתיק: סִינְהֶדְרִיוֹן), ופירושה המקורי "מועצה" או "מקום כינוס" (מילולית: ישיבה ביחד).
כך נקראו מועצות ובתי דין שפעלו בשווקים של ערי יוון העתיקה.
בתרגום השבעים מציין הכינוי "סנהדרין" מושגים שונים, כגון דין, סוד, או קהל.
באיגרת אריסטיאס נקרא כך מושבם של מתרגמי התורה ליוונית.
פילון האלכסנדרוני משתמש בכינוי לפי הוראתו הכללית (מושב, מועצה, בית דין).
ספר מקבים ב (יד, ה) מכנה בו את המועצה של המלך הסלאוקי, וספר יהודית (ו, א; ו, יז; יא, ט) את המועצה של המצביא הנכרי האויב.
אולם בכל המקורות היהודיים הללו מתקופת בית שני אין אזכור למוסד יהודי מרכזי שנקרא "סנהדרין".
גם יוסף בן מתתיהו משתמש בכינוי עבור חבר יועציו של אוגוסטוס קיסר, כנס המצביאים במחנה טיטוס ואף בתי דין נכריים בארץ ישראל.
הוא מכנה בשמות "סינודוס" ו"סינדריון" את הרשויות המנהליות שנוסדו על ידי גביניוס, הנציב הרומי בסוריה, כשפיצל את המדינה החשמונאית לחמישה מחוזות נפרדים.
בלשון "הברית החדשה", "סנהדרין" מציינת בתי דין.
המילה "סנהדרין" התקבלה בלשון חז"ל, שהושפעה מהלשון היוונית, ומבחינה דקדוקית נוקטים לגביה לשון נקבה ("הסנהדרין יושבת", "הסנהדרין דנה" וכדומה).
בכמה מקומות בספרות חז"ל מכונה הסנהדרין גם בית ועד.
בתקופות מאוחרות יותר, נדרש השם כנוטריקון של "שונא הדרת-פנים בדין".
התורה עוסקת במקרה שבו מתעורר ספק הלכתי שאין לו פותר ומצווה כי במקרה כזה יש לפנות אל הסמכות ההלכתית הנמצאת במקום שבחר ה'.
התורה מצווה להישמע לפסיקת ההלכה המתקבלת על ידי אותה סמכות, ואף מאיימת בעונש מוות על מי שלא יקבל אותה:
בתורה שבעל-פה, "המקום אשר יבחר ה'" מתפרש כבית המקדש שבירושלים, והסמכות ההלכתית שהייתה שם בתקופת חז"ל היא הסנהדרין שישבה בלשכת הגזית שבעזרת בית המקדש, ושאבה את סמכותה ממקום זה.
לכן, כאשר הסנהדרין אינה יושבת שם היא מאבדת את סמכותה.
חז"ל פירשו שעונש המוות מתייחס למקרה של "זקן ממרא" – אחד מן החכמים הסמוכים שאינו מקבל את הסמכות העליונה של הסנהדרין, ומורה הלכה למעשה בניגוד לדבריה.
הסנהדרין היא חלק ממערך בתי הדין, המורכב משלושה סוגי בתי דין, ולכל אחת מהן סמכות שונה:
בית דין של שלושה דיינים, שרשאי לדון בדיני ממונות (הלוואות, גזלות, חבלות, וכיוצא בהן).
בית דין מסוג זה נוהג אף בחוץ לארץ.
סנהדרין קטנה – בית דין של עשרים ושלושה דיינים, אשר רשאי לדון אף בדיני נפשות.
בית דין כזה היו מעמידים בכל קהילה יהודית בארץ ישראל שיש בה יותר מ־120 (לפי דעה אחרת: 230) אנשים, ועוד אחד לכל שבט ושבט.
בנוסף, היו שתי סנהדראות קטנות בירושלים: אחת בפתח הר הבית ואחת בפתח העזרה.
בית דין זה נוהג גם בחוץ לארץ, אך לא יותר מאחד בכל מחוז.
סנהדרין גדולה (בית הדין הגדול), שהיא בית דין של שבעים ואחד דיינים (יש הסוברים שהסנהדרין כללה רק שבעים דיינים).
הסנהדרין מוסמכת לדון בדיני נפשות חמורים במיוחד (מיתתו של נביא שקר, אנשי עיר הנידחת ועוד).
בנוסף, הסנהדרין פוסקת הלכה לכל ישראל בכל המחלוקות המתעוררות בדיני תורה, ועל פי תורת ישראל, חייבים הכול לעשות על־פי הוראתם.
עניינים נוספים הנוגעים לעם ישראל היו גם הם בסמכותו של בית הדין הגדול, כגון קידוש החודש, עיבור השנה, מינוי כהן גדול, מינוי סנהדרין קטנה בכל עיר ועיר, ועוד.
בתלמוד הבבלי, פירט רבי יוחנן מהן התכונות הנדרשות מחברי הסנהדרין:
על סמך הנאמר בתלמוד, אפיין הרמב"ם (בספרו משנה תורה) את התכונות הנדרשות מחברי הסנהדרין.
אין מעמידין בסנהדרין, בין בגדולה בין בקטנה, אלא אנשים חכמים ונבונים, מופלאין בחכמת התורה, בעלי דעה מרובה, ויודעין קצת משאר חכמות, כגון רפואות, וחשבון תקופות ומזלות, ואיצטגנינות, ודרכי המעוננים והקוסמים והמכשפים והבלי עבודה זרה וכיוצא באלו, כדי שיהיו יודעין לדון אותם.
ואין מעמידין בסנהדרין אלא כוהנים ולויים וישראליים מיוחסים, הראויין להשיא לכהונה.
אין מעמידין בכל סנהדרין לא זקן מופלג בשנים ולא סריס, מפני שיש בהן אכזריות, ולא מי שאין לו בנים, כדי שיהיה רחמן.
כשם שבית דין מנוקין בצדק, כך צריכין להיות מנוקין מכל מומי הגוף.
וצריך להשתדל ולבדוק ולחפש שיהיו כולן בעלי שיבה, בעלי קומה, בעלי מראה, נבוני לחש, ושיהיו יודעין ברוב הלשונות כדי שלא תהיה סנהדרין שומעת מפי התורגמן.
הכהנים והלוויים שימשו בהיסטוריה גם כדיינים בסנהדרין, ולהלכה נפסק שמצווה (אך לא חובה) למנות אותם בכל הרכב של הסנהדרין.
יש שטענו כי רצוי למנות כהן כנשיא הסנהדרין, שיכהן כסמכות הרוחנית העליונה אליה פונים בשאלות קשות.
הקשר בין כוהנים ולויים לבין הסנהדרין מופיע לראשונה בפסוק מספר דברים:
קשר זה מופיע במקורות מקראיים נוספים:
מקור נוסף להלכה זו נמצא במדרש תנאים, שם כתוב: "כל סנהדרין שהיא משולשת הרי זו משובחת".
לפי פירוש המלבי"ם, כוונת המדרש היא שמומלץ לסנהדרין כי שליש מהדיינים בה יהיו כוהנים, שליש – לויים ושליש – ישראלים.
הסנהדרין, או בשמה המקורי "מועצת הזקנים", הייתה המוסד הדתי העליון ביהודה בימי בית שני, אך שימשה גם כהנהגה מדינית.
המוסד התפתח ממוסד קדום לו – כנסת הגדולה.
בידיה רוכזו סמכויות משפטיות ומדיניות.
היא הנהיגה את העם וייצגה אותו, והיוותה גם בית מדרש עליון ללימוד תורה.
את הבסיס לסנהדרין נטלו חז"ל מ־70 הזקנים שסייעו ביד משה רבנו במשפט ().
מקומו של בית דין הגדול (של 71 חכמים) היה בתחילה בלשכת הגזית אשר בבית המקדש; מלבדה, ישבו שתי סנהדריות קטנות (23 חכמים כל אחת) בפתח העזרה ובפתח הר הבית.
40 שנה לפני חורבן בית המקדש השני גלתה הסנהדרין הגדולה ממקומה לשטח החיצוני של הר הבית, ומאותו זמן ואילך בטלה סמכותה להוציא עבריינים להורג, מפני שרשאים בתי־הדין לפסוק גזר־דין מוות רק כשבית־הדין הגדול יושב במקומו בלשכת הגזית.
לאחר החורבן נדדה הסנהדרין ממקום למקום:
הדעה הרווחת היא שהסנהדרין הפסיקה לפעול סמוך לזמן ביטול הנשיאות, בשנת 425 בהסתמך על חקיקה רומית שביטלה את סמכותה.
עם זאת, ישנן ראיות המרמזות על שרידי סנהדרין עד מסע הצלב הראשון.
לאחר חורבן הבית, ישבה הסנהדרין ביבנה עד מרד בר כוכבא (הסתיים ב־135), בעקבות המרד והגזרות שגזרו הרומאים בעקבותיו על יהודה, עברה הסנהדרין לגליל.
היא ישבה בכפרים קטנים כמו אושא ושפרעם, כדי להרחיק ממנה את עינה של הקיסרות הרומאית.
רבי יהודה הנשיא – נשיא הסנהדרין, שישב בבית שערים, העביר לעירו את הסנהדרין, וכאשר חלה ועבר לציפורי, עברה איתו לשם גם הסנהדרין.
בימי רבי יהודה נשיאה, עברה הסנהדרין לטבריה למשך תקופה ארוכה.
לצד חוקרים המצדדים בהמשך קיום הסנהדרין לאחר ימי מרד בר כוכבא, קיימים גם חוקרים הטוענים כי אין כל ראיה לקיומו של גוף מרכזי הקרוי "סנהדרין" לאחר המרד.
י' לוין טוען: "השם 'סנהדרין' כמעט שאיננו מופיע בתיאורי תקופה זו.
השימוש במונחים העשויים להעיד על קיומו של מוסד כזה הוא נדיר למדי, ואף מוגבל לסוף המאה הראשונה או לראשית השנייה.".
לטענתו, לא נזכר במקורות גוף עליון דתי או שיפוטי, ומונחים, כגון ועד, בית הוועד, בית מדרש ועוד ביטויים דומים – מכוונים כולם להתכנסויות של בתי דין מקומיים, או להתכנסויות חכמים לשם לימוד.
71 חברי הסנהדרין היו העילית הרוחנית של העם היהודי.
רבן גמליאל השני הוא מהבולטים שבחברי הסנהדרין הגדולה, ולפי המסורת מרדכי היהודי היה בין חברי כנסת הגדולה, גלגולה הקודם של הסנהדרין.
לאחר ביטול הסנהדרין, היו ניסיונות שונים במהלך השנים לחדש את הסמיכה ואת הסנהדרין.
במחצית השנייה של המאה ה-11 הפכה חיפה למרכז יהודי חשוב ליהודי הגליל, לאחר שישיבת גאון יעקב בראשותו של ר' אליהו הכהן גאון גלתה מירושלים לצור, וחיפה נבחרה כמרכז הסמלי לריבונות הגאונות הארץ-ישראלית בראשות ר' אליהו הכהן.
באירוע רב רושם שנערך בחיפה בהושענא רבה ד'תתמ"ג (1082) הכריז ר' אליהו הכהן על לוח השנה של אותה שנה, חידש את הגאונות והסמיך 'חברים בסנהדרין הגדולה'.
אך למרות אירוע זה המצביע על חשיבות המקום בעיני יהודי ארץ ישראל, הביא הכיבוש הצלבני בשנת 1100 לחורבן היישוב היהודי בחיפה, ור' בנימין מטודלה שעבר בה בסביבות 1170 (ד'תתק"ל) כבר לא הזכיר קהילה יהודית במקום.
קרוב לחמש מאות שנים מאוחר יותר הוביל מהר"י בירב ניסיון נוסף לחידוש הסמיכה.
מהר"י בירב סמך, על פי שיטתו, ארבעה חכמים, שסמכו חכמים נוספים, אך לא התיימרו לחדש את הסנהדרין.
בניסיונות חידוש הסנהדרין המאוחרים יותר לא נסמך בפועל איש.
מהר"י בירב, וכן הבאים אחריו, נתלו במה שכתב הרמב"ם בפירושו למשנה, וגם בהלכות סנהדרין שבמשנה תורה: "שאם יסכימו כל החכמים שבארץ ישראל למנות דיינים ולסמוך אותם, הרי אלו סמוכים ויש להם רשות לדון דיני קנסות ולסמוך חכמים אחרים".
ניסיונות לחידוש הסנהדרין בשנים האחרונות
ב-2004 נעשו ניסיונות לחדש את הסנהדרין, על ידי קבוצה של רבנים ואקדמאים, כגון הסנהדרין החדשה וסנהדרין לישראל.
הרב מרדכי אליהו הקים סנהדרין בה נכחו 23 דיינים.
סנהדריה היא שכונה חרדית בצפון ירושלים, ממזרח לשדרות גולדה מאיר וצמוד לשכונות רמת אשכול, שמואל הנביא, ומעלות דפנה, וכן לבית הקברות סנהדריה.
השכונה כוללת בתוכה את שיכון פאג"י.
השכונה קרויה על שם קברי הסנהדרין, מערת קבורה במתחם גן הסנהדרין שבפאתי השכונה הקרוי על שם 70 חברי הסנהדרין.
עולי רגל וחוקרי ארץ הקודש היהודיים זיהו עוד מהמאה השלוש עשרה את מערות הקבורה בצפון ירושלים, בדרך העולה לכיוון קבר הנביא שמואל, עם קברי הסנהדרין.
וסיפרו כי במערת קבורה זו נטמנו שבעים חברי הסנהדרין הגדולה, שפעלה בירושלים בימי בית-שני.
הערבים קראו למערה זו קבור אלקוצ'א (אלקודא) ומכאן כונה האתר ההיסטורי בשם קברי השופטים.
בשנת 1897 התגלתה באזור מערת קבורה נוספת – מערת אשכולות.
בשנת 2005 חשפה רשות העתיקות ברחוב ניסן בק בשכונת מחניים הסמוכה, מחצבה מתקופת בית שני, שמשערים כי שימשה לחציבת אבנים לכותל המערבי ולחומה השלישית של ירושלים.
בשנת 1910 נודע לרבי דוד צבי אריה שניאורסון (1869–1948) כי שטח אזור מערת קברי הסנהדרין עתידה להימכר על ידי הקונסול הגרמני, שפעל ככונס נכסים, והוא החל לפעול לרכישתה.
שניאורסון, יליד חברון, היה עורך דין שהתמחה במשפט העברי וסחר בקרקעות.
לאחר משא ומתן נחתם חוזה בין הצדדים ביוני 1914. הידיעה על הרכישה הגיעה לאוזניו של אברהם משה לונץ, חוקר ירושלים, שציין:
באותה שנה פרצה מלחמת העולם הראשונה שמנעה את השלמת העסקה, והחלקה לא הועברה לידי הרוכש, אף ששילם את רוב הסכום הנדרש.
בשנת 1915 פרסם אברהם משה לונץ בלוח ארץ ישראל קול קורא להציל את החלקה:
לאחר הכיבוש הבריטי של ארץ ירושלים ב־1918 נתמנה מנהל לנכסי הגרמנים שהוגדרו כנכסי האויב.
דוד שניאורסון פנה בבקשה לאישור זכויותיו כפי שעוגנו בחוזה שנערך לפני המלחמה, והנושא נידון בפני בית משפט.
במשך שלוש שנים השקיע שניאורסון ממרצו ומכספו בהמתנה לפסיקת בית-המשפט עד שעלה בידיו לממש חלקים מהקרקעות שרכש.
בשנת 1923 נתקשרה חברת נחלת בית מיסודה של המזרחי הצעיר בחוזה עם דוד שניאורסון למימוש זכויותיו בשטח.
כעבור שלוש שנים בראשית 1926, הונחה אבן הפינה להקמת שכונת סנהדריה, בטקס רב משתתפים בנוכחות הרב הראשי לארץ ישראל, הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
בתקנות אגודת 'נחלת בית' נאמר כי האגודה הוקמה משני טעמים מרכזיים: לשם פתרון בעיית הדיור בארץ ישראל, על ידי יסוד שכונות עירוניות, מתאימות לצורך ולדרישות ההיגייניות, ולהקל על התנאים הכלכליים של המתיישבים בארץ, על ידי יסוד כפרי גנים בסביבת ערי הארץ, שיסייעו למתיישב להכניס חיסכון בחייו הכלכליים".
הקרבות על השכונה במאורעות תרפ"ט
בסנהדריה התקיים אחד הקרבות המרכזיים של מאורעות תרפ"ט.
בשעות הבוקר המוקדמות של יום שישי, 23 באוגוסט 1929, החל להתאסף המוני ערבים ברחבי ירושלים, והאווירה הייתה מתוחה מאד.
בשעה 11 בבוקר החלו אלפי ערבים שיצאו מהר הבית להתקדם לכיוון מאה שערים תוך רצח תושבים יהודים שחיו במערב העיר העתיקה.
במקביל הותקפו שכונות יהודיות נוספות ברחבי העיר.
ב-12:30 הגיעו ערבים מהכפרים בית חנינא וליפתא לסנהדריה, דקרו ג'ורג'י זקן שהיה במקום ושברו שמשות.
בסנהדריה היה כוח של 5 תושבים חמושים בנשק חם, ו-4 שוטרים ערבים חמושים במקלות, כעבור חצי שעה הגיעו שוטרים נוספים ויחד הניסו את הפורעים.
במהלך השבת, 24 באוגוסט, התברר כי השכונה היא נקודת מפתח לשאר השכונות העבריות הסמוכות – מאה שערים, בית ישראל והבוכרים ולכן תקפו הערבים את המקום בצורה חזקה.
בשעה 2 בצהרי שבת, דיווחו תושבים משכונת הבוכרים על התארגנות של כ-300 תוקפים שמתכוונים להתקיף את סנהדריה.
החל קרב יריות נוסף שנמשך במשך כ-3 שעות עד 1:00 בלילה.
ביום ראשון בבוקר, 25 באוגוסט, הגיע סרג'נט של המשטרה הבריטית וירד לעמק מתחת לשכונה, ובשובו דיווח כי יש בו הרוגים רבים.
לאחר מאורעות תרפ"ט נעזבה השכונה לזמן קצר, אך לאחר מכן חזרה ונתיישבה.
דמי השכירות בשכונה, בתקופת המנדט, היו מהנמוכים בירושלים.
שנתיים לפני פרוץ מלחמת העצמאות, בשנת 1946, נבנה שיכון פאג"י בצמוד לשכונה.
דוד שניאורסון נפטר במאי 1948, ונקבר בבית הקברות סנהדריה בסמוך לשכונה.
ביוני 1947 נוספה תאורת רחוב בשכונה והשכונה הייתה במגמת התפתחות.
מספר ימים לאחר קום המדינה, ב-20 במאי 1948 תקף טור של הלגיון הירדני את בתי השכונה אך נהדף, ביום למחרת נערכה התקפה חוזרת על ידי יחידת חיל רגלים של הלגיון מכיוון בית הספר לשוטרים ואף היא נהדפה.
הקו העירוני נמתח לאחר מלחמת העצמאות בסמוך לבתי השכונה וכך הפכה שכונת סנהדריה לשכונת ספר הסובלת מצליפות והתנכלויות מצד הלגיון הירדני.
קו הגבול המזרחי עבר בסמוך לרחוב הקרוי היום רחוב 'משמר הגבול', ונמצא בשכונת רמת אשכול, הסמוכה.
השכונה סבלה מהזנחה ומחירי הבתים בה היו נמוכים.
כך תואר השכונה בשנת 1962:
"אין בונים בשכונה זו בתים חדשים.
רק כביש אחד, במצב תקין פחות או יותר, עובר במרכז השכונה אל שכוני פאג"י ואילו יתר הרחובות אינם סלולים, או שסלולים הם - אך מבוקעים שוקעים ומקועקעים.
בעמק הארזים, במרחק ניכר מהשכונה, מכון לטיהור מי שופכין, שבימות הקיץ נושאות ממנו רוחות ערב צחנת שופכין ומקשה את החיים בשכונה זו שהייתה ידועה באווירה הצח והטהור."
בסוף 1962 לאור התוכניות להקמת שכונת שמואל הנביא עלתה תקווה שהדבר יוציא את סנהדריה מבידודה.
במהלך מלחמת ששת הימים שימשה השכונה כמקום ריכוז לחטיבת הצנחנים לפני היציאה לקרב על גבעת התחמושת, והלוחמים עברו דרך אחד הבתים בשיכון פאג"י כדי להימנע מחשיפה לאויב.
לאחר מלחמת ששת הימים הוקמו בסמוך לשכונת סנהדריה שכונות הבריח בשטחים שהיו מפורזים או בשליטת ירדן.
מצפון-מזרח לשכונה הוקמה רמת אשכול, וממזרח לה שכונת מעלות דפנה.
בתחילתה, היו ברמת אשכול חילונים רבים והקרבה לסנהדריה החרדית יצרה חיכוך רב שבא לידי ביטוי בהפגנות ועימותים בעיקר על רקע 'מלחמות שבת'.
אולם, בין סוף שנות השמונים לאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 התפשטה האוכלוסייה החרדית אל השכונות הסמוכות לסנהדריה.
בעקבות המלחמה עברה השכונה הליך של עיור מואץ.
שכונת סנהדריה עצמה הורחבה בשנת 1971 לכוון צפון מערב, על ידי הקמת שכונת סנהדריה המורחבת.
בפברואר 1948, לאור הסכנה בהגעה לבית הקברות היהודי בהר הזיתים נמסר לחברה קדישא קהילת ירושלים שטח בן 24 דונם ששימש כמשתלה ותחנת ניסיונות ממשלתית ליד שכונת סנהדריה, לקבורה זמנית.
לאחר מלחמת העצמאות, משהתברר שאין אפשרות לחדש את הקבורה בהר הזיתים שהיה תחת שליטה ירדנית, הפך בית הקברות סנהדריה לבית עלמין קבוע ולידו הוקמה בית לוויות.
כיום בית העלמין מלא וכמעט לא מתבצעת בו קבורה.
צומת סנהדריה (כיכר בית החיים)
בסמוך לשכונה נמצא צומת סנהדריה, שהוא צומת רחובות ראשי בצפון ירושלים.
הצומת מחבר בין רחוב בר-אילן, רחוב שמואל הנביא רחוב חטיבת הראל (בהמשכו מתחלף לשדרות לוי אשכול) ושדרות גולדה מאיר.
בסמוך לצומת נמצאת הכניסה לבית הקברות סנהדריה, כמו גם הכניסה המרכזית לשכונה עצמה.
עד לסלילתו של שדרות בר-לב וכביש בגין שימש הצומת חלק ניכר מהתנועה משכונת רמות למרכז העיר ירושלים, דבר שגרר הפגנות ועימותים רבים באזור לגבי התנועה בשבת, בכביש רמות וברחוב בר-אילן הסמוך לו, העוברים בצמוד לשכונות חרדיות.
רחוב שאול לוי (שאול המלך)
בעקבות הירצחו של הנוטר שאול לוי על משמרתו בסנהדריה ב-15 בינואר 1938, נקרא הרחוב הראשי של סנהדריה, שבאותו זמן נגמרה סלילתו, "רחוב הקדוש שאול לוי".
טקס קביעת השם התקיים ביום ה-30 להירצחו.
עבודות נוספות על רחוב זה היו לקראת סיום בסוף 1946 עת נחנך הכביש המקביל, רחוב הרב בלוי, שנסלל לשיכון פאג"י.
שלט המציין את שם הרחוב המשיך להתנוסס בשכונה לפחות עד תחילת שנות ה-60. אולם לפחות משנת 1964 מופיע שם הרחוב כרחוב "שאול המלך" ובאתר עירית ירושלים יש אזכור רק לרחוב "שאול המלך" ולא לרחוב "שאול לוי".
ברשימת מיקוד של ירושלים מופיעים מספרי מיקוד סמוכים, אך לא זהים, לרחובות "שאול לוי" ו"שאול המלך".
בשכונה שוכנים מוסדות חינוך רבים.
ישיבות: 'באר יהודה' בראשות הרב אליהו תופיק, 'מבקשי השם', 'שערי רחמים' מיסודו של הרב יהושע ברכץ, 'ראשית חכמה' מיסודו של הרב שבתי אטון, 'תפארת אברהם' טש, ישיבת 'חפץ חיים' ישיבת קיבוץ 'רוממות האדם' ועוד.
בתי ספר יסודיים: תלמוד תורה 'חכמת שלמה', תלמוד תורה 'באר יהודה', בית יעקב 'דרכי רחל', 'בית יעקב הצפון', 'אפיקים' מרשת סולם ועוד.
על פי מחקר מ־2010, האוכלוסייה בשכונה הורכבה מארבעה זרמים חרדים עיקריים: חסידים, ליטאים, עולים (מרביתם ליטאים־אמריקאים) וספרדים, לצד מיעוט של דתיים לאומיים וחילונים.
מועדון הכדורגל סנדרלנד הוא מועדון כדורגל מהעיר סנדרלנד שבצפון-מזרח אנגליה, ממחוז טיין אנד ויר.
בין השנים 1892 ועד 1936 זכה המועדון שש פעמים בתואר האליפות של הליגה האנגלית הבכירה והיה לאחד המועדונים הבולטים בכדורגל האנגלי בתקופה זו.
אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא "אצטדיון האור" המכיל 49,000 מקומות.
הקבוצה עברה אליו בשנת 1997 לאחר 99 שנים בהן אירחה את משחקי הבית ב"רוקר פארק".
סנדרלנד היא הקבוצה הראשונה שהצטרפה לפוטבול ליג, שלא הייתה מהמייסדות, בעונת 1890/1891, שנתיים אחרי הקמתו.
בעונה זו סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה והצליחה לבסס את עצמה.
בעונה הבאה - 1891/1892, הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון בליגה וזכתה באליפות ההיסטורית הראשונה שלה, כשניצחה ב-21 מתוך 26 המשחקים בליגה, ומלך השערים בליגה הוא ג'ון קמפבל, חלוץ הקבוצה, שהבקיע 31 שערים.
בעונה הבאה, הצליחה הקבוצה לשחזר את הצלחתה וזכתה שוב באליפות, כשהיא מובילה את הטבלה ב-11 נקודות מסגניתה פרסטון נורת' אנד.
ג'ון קמפבל זכה פעם נוספת בתואר מלך השערים כשהבקיע 31 שערים גם בעונה זו.
בעונה הבאה סיימה סנדרלנד כסגנית האלופה בלבד, אך בעונת 1894/1895 זכתה באליפות השלישית בתולדותיה, כשג'ון קמפבל מצליח להבקיע 22 שערים, והיא במרחק 5 נקודות מסגניתה אברטון.
בעונה לאחר מכן הקבוצה סיימה במקום החמישי בלבד, ובעונת 1896/1897 כמעט נשרה הקבוצה לליגת המשנה, אך ניצחה במשחקי המבחן וניצלה מירידה.