tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנות העשרים המוקדמות שלו פנה לקריירת משחק, אימץ לעצמו את שם הבמה "קולטריין" כמחווה למוזיקאי הג'אז ג'ון קולטריין, והחל להופיע בתיאטרון ובמופעי סטנד-אפ.
ב-1981 הופיע ב-"A Kick Up the Eighties", קומדיה טלוויזיונית של ה-BBC.
הודות לכישוריו הקומיים החל להופיע עם חבורת "הקומיק סטריפ" בסדרת הטלוויזיה "הקומיק סטריפ מציג".
אחרי כן קיבל תפקידים בסרטי קולנוע, ביניהם הסרט Deathwatch מ-1980, Scrubbers והמצור על יבשת קרול מ-1983, "מונה ליזה" (1986) והסרט The Fruit Machine, בו גילם את אנאבל.
בטלוויזיה הופיע בסדרה "טוטי פרוטי" לצידה של אמה תומפסון, הוא גילם את דמותו של סמואל ג'ונסון בסדרה הקומית הפתן השחור, ושיחק במערכונים וקטעי סטנד-אפ שונים.
ב-1989 גילם את דמותו של פאלסטאף בסרטו של קנת בראנה, הנרי החמישי.
ב-1990 כיכב לצידו של אריק איידל ב"נזירות ממין זכר", וב-1991 גילם את דמות האפיפיור בסרט "האפיפיור חייב למות".
בסרט טלוויזיה "איש הבוגי" גילם דמות של בלש פרטי שיש לו אובססיה להאמפרי בוגרט.
בשנות התשעים שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המצליחה "המפצח" שזיכתה אותו בפרס באפט"א לטלוויזיה שלוש שנים ברציפות, וסללה את דרכו לסרטים חשובים יותר, כגון סרטי ג'יימס בונד.
ב-2001 שיחק בתפקיד משנה חשוב בסרט "ממעמקי הגיהנום".
בשנים 2002–2012 גילם קולטריין בסדרת סרטי "הארי פוטר" דמותו של רובאוס האגריד, שומר הקרקעות הענק טוב-הלב.
קולטריין חי בנפרד מאשתו, רונה גמל, לה היה נשוי משנת 1999. לבני הזוג שני ילדים.
ב-14 באוקטובר 2022, נפטר קולטריין בבית החולים המקומי הסמוך לביתו בלרברט, סקוטלנד, לאחר שסבל מדלקת מפרקים ניוונית שבעקבותה רותק לכיסא גלגלים.
ב-23 באוקטובר 2022 פורסם כי קולטריין נפטר כתוצאה מכשל רב מערכתי.
רובי פורת-שובל (נולדה ב-15 ביוני 1957) היא שחקנית, תסריטאית, מחזאית, סופרת, במאית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
פורת-שובל נולדה במרקש שבמרוקו לסלומון וריימונד אזולאי.
בילדותה עלתה יחד עם משפחתה לישראל לעיירה ירוחם.
לאחר שירותה הצבאי בצה"ל למדה לתואר ראשון בחוג לתיאטרון ודרמה באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני בסוציולוגיה וספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן.
השתתפה בסמינר "סיפור" של רוברט מקי, סדנת במאים כותבים של ציפי פינס, למדה כתיבת תסריט אצל אסף ציפור ולמדה בימוי ודרמטורגיה באוניברסיטת תל אביב.
בתיאטרון הבימה שיחקה במחזות רבים, בין היתר במחזות "בוסתן ספרדי", "נאסר א-דין", "תמרה" ו"כתם לידה"; כמו כן כתבה את המחזות: "כתם לידה", "תשליך" ו"נעמי", בו גילמה גם את התפקיד הראשי.
המחזה "נעמי" הוצג במשך כעשרים שנה (בין היתר בארצות הברית, בבריטניה ובבלגיה) ופורת-שובל זכתה עליו בפסטיבל עכו בפרסים בקטגוריות "המחזה המצטיין" ו"השחקנית המצטיינת".
כמו כן שיחקה במחזה "עור" שעלה בפסטיבל עכו, ועליו זכתה בפרס בקטגוריית "השחקנית המצטיינת".
בתיאטרון בית ליסין שיחקה בהצגות "אחד משלנו" ו"מות הלבנה".
בתיאטרון לילדים ולנוער שיחקה בהצגות "אריות בירושלים", "שיר שלא נגמר", "יחסים מסוכנים", וגילמה את שרה אהרנסון בהצגה "שרה גיבורת ניל"י".
ב"חג המחזה העברי" שיחקה בהצגה "אלבום משפחתי".
בנוסף, שיחקה רובי (לסירוגין עם אורלי טובלי) את תפקידה של גב' פירס, משרתת הבית במחזמר "גבירתי הנאווה" שעלה בהבימה ב-2013.
ב-2015 החלה לשחק במחזה הקומי שכתב רון קלארק וביים נתן דטנר "משפחה עליזה" לצד נורמן עיסא ויואב דונט, שעלה בהבימה גם כן.
ב־2017 שיחקה במחזה "הצמה של אבא" לצד יעקב כהן.
בשנת 2022 הוציאה את ספר הילדים "לשרה'יה שיר שמח".
פורת-שובל הייתה האישה הראשונה שהנחתה תוכנית אירוח משלה בערוץ 2 שנקראה "רובי", ושודרה בין השנים 1994–1996. לקראת עליית התוכנית התמחתה אצל אופרה וינפרי ופיל דונהיו.
על כך סיפרה רובי בריאיון לעכבר העיר: "במשך שנה שלחו אותי ללמוד את התוכנית של אופרה...
ספר הבימוי היה עבה וירד לפרטים כמו גובה העקב, שצריך להיות באורך מסוים כדי שאני אוכל לרוץ במדרגות לקהל, או גובה החצאית, או גובה הקול שלי, שהייתי צריכה להנמיך כדי להישמע יותר סמכותית...
(האמריקאים הבטיחו שבתוך זמן קצר יהפכו את "רובי" למותג ישראלי) הם הנחו את המרואיינים שלי להגיד "כן רובי", "כמובן רובי".
בשנות התשעים השתתפה במספר תוכניות טלוויזיה, בהן: "בסוד העניינים", "רואים 6/6", "זהו זה!" ו"סלבריטי".
בשנת 2003 גילמה את דניס סבג לצד רמי דנון בסדרת הטלוויזיה שביים ארנון צדוק "חלומות מתוקים" ששודרה בערוץ 1. בשנת 2004 גילמה את עליזה שחר בטלנובלה שביים יצחק שאולי "מיכאלה" ששודרה ב-HOT3.
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד אורח בעונתה הראשונה של הסדרה הקומית "אמא'לה" בכיכובה של אורנה בנאי, ושודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2. בשנת 2007 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "הישראלים" בכיכובם של שלישיית מה קשור, ששודרה בשידורי קשת.
בשנת 2008 החלה לגלם את רונית בסדרת הטלוויזיה שביימו עודד לוטן ודפנה לוין "עד החתונה" בערוץ 2.
בשנת 2010 החלה לגלם את שולה אמויאל, אימו של מוטי אמויאל (שלום מיכאלשווילי) בסדרת הפשע של HOT3, "עספור" שיצרו גיא עמיר וחנן סביון.
ובאותה שנה חזרה לגלם את רונית בעונתה השנייה של הסדרה "עד החתונה"
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקומית של ערוץ 10 "חברות" שיצרה ומככבת בה ליטל שוורץ.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח של מרלן המנקה בסדרה הקומית שיצר נאור ציון, "עממיות" ושודרה בזכיינית ערוץ 2, רשת.
בשנת 2016 הצטרפה לעונה השנייה של סדרת המתח שיצרו גיא עמיר וחנן סביון ל-HOT3 "פצועים בראש" בתפקיד נורית תמיר, אשתו של אהוד (רמי דנון).
באותה שנה שיחקה בסדרה הקומית "סופשלי" את רבקה חסון, אימו של שחר חסון שגם יצר את הסדרה, ושודרה ב-ערוץ הילדים לצופי Yes.
בנוסף, במאי של אותה שנה שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרת הקומית ששודרה ב-ערוץ 10 "נפלת חזק", שם גילמה את נורית גבע, אימו של מיקי גבע, שגם יצר וכתב את הסדרה.
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרה הדרמה הקומית "בת אל הבתולה" של רשת הכבלים HOT המבוססת על הסדרה האמריקאית "ג'יין הבתולה".
בשנת 1989 ביצעה את תפקידה הראשון בקולנוע בסרטם של אורי ובני ברבש "אחד משלנו" כאשר גילמה את ליזה לצד אלון אבוטבול ושרון אלכסנדר.
בשנת 1993 השתתפה בסרטו של שמעון אזולאי "מחפשת בעל על ארבע".
בשנת 2004 גילמה את ז'נט שושן בסרטו של אבי נשר "סוף העולם שמאלה".
בשנת 2007 גילמה את בתיה בדרמה התקופתית של אורי פסטר "מלך של קבצנים".
בשנת 2008 גילמה את תרז בסרט השני של הטרילוגיה של רונית ושלומי אלקבץ "שבעה", זוכה שני פרסי אופיר.
בשנת 2012 גילמה את רחל לוי, אימה של זהבה (יעל טוקר) בדרמה הקומית "רווקה פלוס" בבימויו של דובר קוסאשווילי.
בשנת 2013 גילמה את תפקיד האם בסרט הקצר "לאהוב בקושי" שביים נדב משעלי.
בשנת 2014 גילמה שוב את תרז בסרטם של רונית ושלומי אלקבץ "גט - המשפט של ויויאן אמסלם".
בשנת 2017 גילמה את מלכה בסרטו של דובר קוסאשווילי "זוג יונים".
תביעות על הפרת זכויות יוצרים
פורת-שובל תבעה את אבי נשר, במאי הסרט סוף העולם שמאלה, באשמת הפרת זכויות ושלילת הקרדיטים המגיעים לה.
לטענתה, נשר עשה שימוש בסיפור חייה לעלילת הסרט אך הציג את התסריט כפרי דמיונו, בעוד פורת-שובל שימשה מקור השראה בלבד.
עוד טענה כי התסריט שונה בניגוד להסכמתה וכי נשר ניכס לעצמו בלעדית את היצירה.
במאי 2011 פסק בית המשפט כי היא תקבל חצי מיליון שקל על זכויות היוצרים לסרט.
בדצמבר 2009 פסק בית משפט השלום בתל אביב כי פורת-שובל הפרה את זכויות היוצרים של התסריטאית שרה עזר, שהייתה שותפתה לעיבוד הקולנועי למחזה "נעמי" של פורת-שובל.
לטענת עזר, פורת-שובל הגישה את תקציר התסריט, שכלל פירוט של דמויות חדשות ועלילה חדשה שנוצרו למען התקציר, לצורך קבלת תקציבים מקרן הקולנוע הישראלי, כשרק היא חתומה על כתיבתו, ללא ציון שמה של עזר, בניגוד לסיכום המוקדם בין השתיים.
השופט פסק פיצויים בסך 10,000 שקלים לטובת עזר.
פורת-שובל נשואה בשנית לד"ר ישי שובל, אורולוג פרטי, ולהם שני ילדים.
רובי שונברגר (נולד ב-1960) הוא פסיכולוג ומשורר ישראלי.
שונברגר נולד בטימישווארה שברומניה, ועלה לישראל עם הוריו בשנת לידתו.
בביתו דיברו הונגרית ומעט עברית.
בשנים הראשונות לחייו התגורר עם הוריו בבת ים, וב-1971 עברה המשפחה לגבעתיים.
בוגר החוג לספרות עברית והשוואתית ומוסמך החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה.
מומחה בפסיכולוגיה קלינית משנת 1991. בשנת 2006 הוסמך כפסיכואנליטיקאי על ידי החברה הפסיכואנליטית הישראלית, ובאותה שנה התחיל ללמד ולהדריך בחוג לפסיכותרפיה באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר לפסיכותרפיה פסיכואנליטית ה.ל.פ.ב.א.
מרבה לעסוק בזיקות שבין פסיכותרפיה לספרות, ובין השאר פרסם את המאמרים "על מגבלות הניתוח הפסיכולוגי של טקסט ספרותי או פסיכותרפיה כקריאת שירה" ("שיחות", 1993) ו"התמסרות, צימאון, ריתמוס והרמוניה בשירה ובמפגש הטיפולי" ("שיחות", 2000).
ערך עם אלון אלטרס, אלי הירש וחזי לסקלי את גיליונו היחיד של כתב העת "מקום" שראה אור ב-1985, ופרסם בו את הפואמה "שומר גדר", שהפכה לגרעין ספרו הראשון ("שומר הגדר", עכשיו, 1986).
בספרו "שומר הגדר" ניכרת מאוד השפעת "הפואמה הביתית" של אהרן שבתאי ו"שירי מקסימוס" של המשורר האמריקני .
זוהי שירה מודרניסטית מורכבת, המשלבת יסודות חווייתיים, הגותיים ודידקטיים, ועיקרה הרצון להכות שורשים במרחב גאוגרפי מוגדר, להעניק לו עומק רגשי והיסטורי ולהפוך אותו למעין מולדת פרטית.
אצל שונברגר המרחב מורכב מנופים ארץ-ישראליים מתורבתים למחצה ופראיים למחצה, שאליהם התוודע במהלך ילדותו ושירותו הצבאי.
בספרו "חלקה 9" המגמה הזאת מתחדדת, והספר כולו הוא פואמה המוקדשת לשטח רחב ידיים, כרם ופרדס טמפלרי בלב גבעתיים, שבילדותו היה עזוב ופראי ושימש מחוז הרפתקאות לילדים ותחום מחיה לשולי החברה.
בספרו "מחברת היקיצות" גובר העניין בקשר שבין פסיכואנליזה לספרות והגבולות הגאוגרפיים מתכנסים גם למחוזות טופוגרפיים של נפש אינדיבידואלית.
זהו מחזור שירי חלום, המושפעים במידת מה מ"שירי החלום" של המשורר האמריקני ג'ון ברימן, ומעניקים ביטוי פיוטי מגובש לחוויות הסף המורכבות והקשות לניסוח ולזכירה שבין מצב השינה למצב הערות.
"מפה" הוא שרטוט של מרחב נפשי פנימי באמצעות תיאור נופים פיזיים וחלומיים, בעיני הרוח ובעיני הגוף.
יש בו אזכורים פואטיים ופרוזאיים של נופים, דמויות היסטוריות וביוגרפיות, ריאליסטיות ופנטסטיות.
"מכת פתיחה" הוא מעין הזמנה של הקורא אל מרחבי חלל-זמן של תודעה המצויה בתנועה מתמדת, אסוציאטיבית, חומקנית ובלתי צפויה.
הפרטי והאינטימי נמסכים בחברתי ובפוליטי, סיסמאות מבטאות רחשי לב פנימיים ולחישות נשמעות כזעקה.
"יוסף ואנפה" הוא שיר פרידה של המשורר מהוריו.
שירי הספר נכתבו עוד בחייהם, כאשר מותם המתקרב נסך בו את המשאלה לשמר את דמותם, את סיפורם האישי ואת אהבתו אליהם.
חלקה 9 (תל אביב: אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, 1994)
מחברת היקיצות: מחזור שירי חלום (תל אביב: קשב לשירה, תשס"ז 2007)
מלאני קליין - מאת חנה סגל (תל אביב: עם עובד, 1998)
עריכה מדעית של תרגומי פסיכואנליזה
מקראת מלצר: מבחר מכתביו של דונלד מלצר (תל אביב: תולעת ספרים, 2013) (יחד עם מרגנית עופר)
ג'ון שטיינר: מסתורים נפשיים: ארגונים פתולוגיים במטופלים פסיכוטיים, נוירוטיים וגבוליים (תל אביב: תולעת ספרים, 2017)
וילפרד ר' ביון: קשב ופרשנות (תל אביב: תולעת ספרים, 2018)
וילפרד ר' ביון: ביון בבואנוס איירס: סמינרים, הצגות מקרה והדרכה (תל אביב: תולעת ספרים, 2023)
ד"ר רובי נתנזון (נולד ב-1954) הוא כלכלן, מנכ"ל מרכז מאקרו לכלכלה מדינית, לשעבר ראש מנהלת חברה ושלום במשרד ראש הממשלה, בכיר בהסתדרות הכללית, ויועץ לראשי ממשלות בישראל בנושאים מאקרו-כלכליים.
למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת קלן.
בשנת 1978 סיים תואר שני בכלכלה, ועבודת מחקר בנושא "המבנה הכלכלי של הקיבוץ ואופן פעולתו".
בשנת 1982 סיים תואר שלישי בנושא מסחר בינלאומי.
הצטרף למפלגת העבודה בשנת 1978 ומאז הוא פעיל בה ובהסתדרות.
בשנים 1983–1984 עבד במחלקת סחר חוץ של בנק הפועלים.
בשנת 1985 כיהן כיועץ מאקרו-כלכלי של ההסתדרות בתקופת ייצוב המשק הישראלי, ומאז היה שותף לעריכת תוכניות ושינויים מבניים בתחום הכלכלי-חברתי בעיקר בנושאי יחסי עבודה, בריאות, פנסיה ופיתוח אזורי.השתתף במשא ומתן וצוותים אסטרטגיים על עתיד המשק, בין היתר במועצה הלאומית לתכנון כלכלי ובפורום לחשיבה אסטרטגית משותף עם התאחדות התעשיינים.
לאורך השנים כיהן כחבר במועצות מנהלים במוסדות ציבוריים בתחום האנרגיה, התקשורת והבריאות.
בשנת 1989 מונה כמנהל המכון למחקר כלכלי וחברתי בהסתדרות, ומאז פרסם מאמרים רבים בתחום הכלכלה, החברה ומדיניות החוץ.
ב-1995 מונה לעמוד בראש המנהלת למחקרים בתכנון המשק והחברה הישראלית בעת שלום, במשרד ראש הממשלה.
החל מאותה שנה עומד בראש מרכז מאקרו לכלכלה מדינית.
כיהן כמרצה אורח בבית הספר לכלכלה ע"ש איתן ברגלס באוניברסיטת תל אביב, ובבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים.
כיום הוא מרצה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
בנוסף, הוא יועץ באוניברסיטה הפתוחה.
נתנזון משמש גם כעורך "סנאט", פרויקט אל-מפלגתי המפרסם מאז 1996 ניירות מידע בנושאים העומדים על סדר היום הציבורי בתחומים כלכליים, חברתיים ומדיניים; ניירות מידע אלו מופצים בקרב חברי הכנסת, מנכ"לים של משרדים ממשלתיים וראשי ארגונים כלכליים ומלכ"רים, על מנת שישמש כבסיס מידע בתהליך קבלת ההחלטות.
חלון פתוח לרווחה - פתרון כלכלי חברתי לישראל
הספר "חלון פתוח לרווחה", בעריכת נתנזון והגר צמרת-קרצ'ר, מייצג חלק מפירותיה של יוזמת זכרון יעקב, ומציע פתרונות לבעיות העוני, בעיקר דרך שוק העבודה.
יוזמת זכרון יעקב נוצרה ב-2005 על ידי יוסי ביילין, אליו הצטרפו אנשי אקדמיה, פוליטיקה ומחקר, על מנת להציע פתרונות להקלת מוקדי החיכוך הקיימים בחברה ובכלכלה הישראלית.
הספר וההמלצות הוגשו לשר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג.
בספר קובצו שמונה מאמרים של דניאל גוטליב, ניצה (קלינר) קסיר, רועי מנור, רות קלינוב, צבי זוסמן, הגר צמרת-קרצ'ר רמזי חלבי וקובי משמוש, שמטרתם לפתח ולהעמיק את השיח הציבורי הנוגע למדיניות חברתית, ולהוות תשתית לקביעת מדיניות.
הספר סובב סביב שני צירים עיקריים: האחד הוא תופעת העוני, הגדרתו, הבנתו וההתייחסות אליו בישראל, והשני הוא שוק העבודה הישראלי ובו התייחסות רחבה לתופעת "העובדים העניים".
גם וגם: סתירות בזהות בקרב צעירים בישראל
הספר "גם וגם", בהוצאת נתנזון וראלף קסלר, מציג תוצאות מחקר הכולל שלושה סקרים שערכה קרן פרידריך-אברט בשיתוף עם מרכז מאקרו לכלכלה מדינית בשנים 1998, 2004 ו-2010, בקרב בני נוער.
הסקרים נועדו לברר עמדות ותפיסות ערכיות של צעירים ובני נוער בישראל.
בכל אחד מהסקרים נבדקו שתי קבוצות גיל - בני נוער לפני השירות הצבאי, וצעירים לאחר שחרורם מצה"ל, ונשאלו שאלות באותן נושאים: מצבה של ישראל בכלל, ציפיותיהם האישיות מהעתיד ולגבי האושר האישי, עמדותיהם לגבי הציונות, הדמוקרטיה ומוסדות המדינה, מיעוטים בישראל, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, וגרמניה והשואה.
הספר מציג את תוצאות המחקר לאורך זמן, כך שניתנת פרספקטיבה הן על המגמות בדעותיהם של בני נוער לאורך השנים, והן בהבדלי הדעות בין בני נוער לצעירים לאחר שירות צבאי.
הספר מנסה להעלות את המניעים לאותן המגמות, ומביא המלצות לשיפור המצב.
מתוצאות המחקר המובאות בספר משתקף כיצד עשויה החברה הישראלית להיראות בעתיד הקרוב.
הממצאים מלמדים כי לנוכח מציאות החיים המורכבת ועתירת הסתירות של בני הנוער כיום, לרוב פיתחו בני הנוער מעין דפוס יסוד של "גם וגם", שאינו מביא לידי פירוק הסתירות בתפיסת המציאות שלהם, אלא משלב אותן בעמדותיהם האישיות.
באופן בסיסי, הצעירים אמנם בעד שלום עם הפלסטינים, אך רבים מהם דוחים פשרות בתהליך השלום ומעדיפים את המשך המצב הקיים.
הם רואים בדמוקרטיה ערך יסוד חשוב, אך כמחציתם היו מעדיפים שלערבים ישראלים לא תהיה זכות להיות מיוצגים בכנסת.
מצבה המורכב של מדינתם אינו מעורר בהם פחד או אפתיה כלליים, ובכל הקשור לציפיותיהם לגבי עתידם ואושרם האישי - זוגיות, משפחה ומקצוע - ניכרות עמדות חיוביות וברורות.
הפועלים החדשים: עובדים ממדינות זרות בישראל
הספר "הפועלים החדשים", בעריכת נתנזון ולאה אחדות, כולל ניתוח כלכלי וחברתי הבוחן את נושא העובדים הזרים בישראל.
העסקת עובדים לא ישראלים החלה לאחר מלחמת ששת הימים, עם כניסתם של העובדים הפלסטינים מהשטחים לשוק העבודה, אולם התופעה החלה להתרחב בעקבות הסגרים התכופים שהגבילו את כניסתם של עובדי השטחים לישראל.
בעקבות החלטת ממשלה ב-1993, הותרה הבאתם של עובדים זרים, בעיקר בענפי הבנייה והחקלאות, ללא היערכות מראש של המערכות העוסקות בעבודה ובעובדים, של המנגנונים העוסקים בהיתרי כניסה לישראל, וללא תוכנית ממלכתית לטיפול בהם.
בדיעבד התגלה שגיוס כוח אדם זר אינו מהווה רק תופעה כלכלית אלא גם תהליך חברתי דינמי, אשר משנה את התפיסה של עלות-תועלת אצל העובד הזר במהלך שהותו בישראל.
ספרים ומאמרים מקצועיים נוספים בהוצאת מרכז מאקרו לכלכלה, בכתיבת או בעריכת נתנזון:
המלצות ה-OECD לגבי ישראל ויישומן.
מאת נתנזון, הגר צמרת-קרצ'ר, גלעד ברנד ומורן נבון
הכשרה מקצועית למבוגרים וצרכי שוק העבודה בישראל.
בעריכת נתנזון, גלעד ברנד, מורן נבון ורועי לוי
השוק הירוק - צמיחה ירוקה וענפי שוק העבודה הישראלי.
מאת רועי לוי, בעריכת נתנזון והגר צמרת-קרצ'ר
ועדת טרכטנברג, המחאה החברתית ותוצאותיה.
מאת נתנזון, הגר צמרת-קרצ'ר, מורן נבון וגלעד ברנד
רובי חן (נולד ב-2 בינואר 1952) הוא זמר ישראלי השר בסגנון מזרחי.
מכונה גם בשם "מלך הזמר התוניסאי".
החל את דרכו המוזיקלית בשנות השמונים.
ב-1980 התפרסם בלהיט "סמרה י'סמרה" שכתב דני שושן ללחן מצרי.
השיר נשלח לתחנות הרדיו וזכה להשמעות רבות ב-גלי צה"ל וב-קול השלום.
מאז הקפיד רובי חן להוציא אלבום מדי שנה.
חן הופיע בתוכניות טלוויזיה בעברית ובערבית ומנגן על בוזוקי, עוד, גיטרה חשמלית ועל כלי מיתר אתניים אחרים.
רובי חן מופיע גם בבתי כנסת, בהילולות ובאירועים פרטיים כמו חתונות, בר מצווה ואירועים משפחתיים.
הוא שר במגוון שפות, כאשר הלהיטים בתוניסאית והפיוטים המסורתיים הם הדומיננטיים ברפרטואר שלו.
בנוסף לקלטות ולדיסקים הוציא רובי חן קלטות וידאו רבות.
חפלה ערבית עם רובי חן (1987)
בית הכנסת "בושאייף בזליתן" חלק א'/ חלק ב' (1997)
רובי חן בהופעה – מוקדש לבושייף (1999)
להיטים בתוניסאית לשמחות, חינות וחתונות (2001)
שירים תוניסאיים מבית אבא - לחתונה, חינות ושמחות (2001)
חפלה בתוניס - עם הזמרת אסתר דלל מתוניס (2002)
רובי חן ולהקתו בהופעה חיה – בית כנסת "בושאייף" (2004)
השירים היפים של תוניס (2006)
במיטב השירים מכל הזמנים (2006)
הלהיטים הגדולים בערבית - חלק א'/ חלק ב' (2006)
"צרפת ישראל" הופעה באולימפיה בפריז - חגיגה ערבית תוניסאית ופיוט (2010)
רובי רוג'רס הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה וכדורגלן עבר אמריקאי, ששיחק בין היתר בקבוצת קולומבוס קרו, לידס יונייטד ובנבחרת ארצות הברית.
הוא תפקד כקיצוני או חלוץ שני.
בפברואר 2013 יצא מהארון, באופן תקדימי יחסית בעולם הספורט, ובמיוחד בכדורגל.
לאחר הודעתו על היציאה מהארון, החליט לפרוש ממשחק פעיל.
ב-5 במאי 2013 חזר בו רוג'רס מהפרישה וב-20 במאי חתם בקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי מהליגה האמריקאית.
ב-28 במאי 2013 שיחק רוג'רס את משחקו הראשון בקבוצה.
רוברט ויליאם מדיסון הוא אופנוען פריסטייל מוטוקרוס אוסטרלי.
2004 - מדיסון זוכה במדליית זהב ב-X Games לאחר שהוא מבצע 13 היפוכים אחורנית ברצף.
2005 - "שדי קראסטי" נותנים למדיסון הזדמנות לשבור שתי שיאי עולם על אופנוע באופנוע של 125 סמ"ק ובעופנוע של 250 סמ"ק.
2007 - מדיסון שובר את שיא העולם בקפיצה לרוחק עם אופנוע של איוול קניוול כשהוא מעופף באוויר 98.34 מטר.
2008 - מדיסון שובר את שיא העולם שוב וקופץ לרוחק 104.42 מטר במלבורן, אוסטרליה.
2009 - בשידור ישיר בערוץ ESPN מדיסון קופץ מול קהל 29 מטר לגובה מול מלון פריז בלאס וגאס.
לאחר מכן הוא קופץ בחזרה למטה, ושובר את ידו.
2009 - מדיסון מוכיח את עצמו שוב וזוכה מקום ראשון בתחרות Red Bull X-Fighters בקנדה.
2009 - מדיסון עושה סלטה אחורנית מעל גשר לונדון.
2010 - מדיסון קופץ מעל תעלת קורינתוס ביוון
2011 - מדיסון קופץ ביחד עם האופנוען Levi LaVallee
2012 - רובי מדיסון משתתף בסרט סקייפול.
רוביגו (באיטלקית: Rovigo) היא עיר הבירה של נפת רוביגו שבמחוז ונטו שבאיטליה.
רוביגו שוכנת על מישור הידוע בשם פולסין (Polesine) במרחק של 80 ק"מ לאורך מסילת הברזל מדרום-מערב לוונציה ובמרחק של 40 ק"מ מפדובה על תעלת אדיגטו (Adigetto).
שטחה של העיר משתרע בין נהר אדיג'ה לבין תעלת ביאנקו (Canalbianco), 40 ק"מ ממערב לחוף הים האדריאטי.
מישור הפולסין הוא מישור המשתרע בין נהרות האדיג'ה והפו והים ושטחו חופף פחות או יותר לשטחה של נפת רוביגו.
רוביגו מוזכרת ככל הנראה לראשונה במסמך שמקורו מרוונה מה-24 באפריל 838. מקורו של שם העיר לא ברור.
ב-920 היא נבחרה לשמש כמקום מושבו הזמני של הבישוף של אדריה, לאחר שעירו נהרסה על ידי פולשים מדיארים.
הביצורים של רוביגו שהבישוף החל בבנייתם הושלמו בשנת 945. הויקונטים של רוביגו בנו חומת לבנים בשנות השלושים של המאה ה-12. המגדל הניצב ברוביגו עד היום (Torre Donà), הוא שריד ממצודה שנבנתה בתקופה זו.
מגדל זה הוא בגובה של 66 מטרים.
ב-1194 נעשתה רוביגו לנחלתו של אצו דל אסטה (Azzo VI), דוכס פרארה, שקיבל את התואר של רוזן רוביגו.
שלטונו של אסטה הסתיים ב-1482 כאשר הוונציאנים כבשו את העיר על ידי מצור והחזיקו בה עד לשנת 1484. אף על פי שאסטה קיבל את העיר בחזרה במהלך מלחמת ליגת קמברה, הוונציאנים שבו ב-1514 והחזיקו בעיר עד למהפכה הצרפתית.
ב-1806 מינה נפוליאון את אחד הגנרלים שלו כדוכס רוביגו.
ב-1815 הפכו האוסטרים את רוביגו לעיר מלכותית.
ב-1866, עם נפילתה של ממלכת לומברדיה-ונטו, סופחה רוביגו לממלכת איטליה.
באותה שנה קושרה העיר למסילת הרכבת לפדובה, פרארה, ורונה (דרך לגנאגו –Legnago) ולקיוג'ה (דרך אדריה).
בעשור הראשון של המאה ה-20 הוקמו בעיר מפעלי התעשייה המודרניים הראשונים, כשהמפעל החשוב ביותר בהם היה מפעל לייצור סוכר.
ב-1927 הורחב שטחה של העיר לממדים של היום, כולל ערים שכנות שסופחו אליה.
ב-1937 הוסט התוואי של תעלת אדיגטו לשוליים המערביים של העיר ושדירה ארוכה (Corso del Popolo), נבנתה על תוואי התעלה הישנה.
בשנים 1943–1945 רוביגו הייתה לחלק מהרפובליקה הסוציאלית האיטלקית ומאז 1946 היא חלק מאיטליה.
בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20 חוותה רוביגו תנופת התפתחות וקצב תהליך העיור שלה היה הגבוה מבין אלה של כל הערים במחוז ונטו לאחר מלחמת העולם השנייה.
האדריכלות של רוביגו מושפעת הן ממקורות וונציאנים והן ממקורות מהעיר פרארה.
חורבות המצודה מהמאה ה-10 שכוללים שני מגדלים ששרדו.
כנסיית המדונה של ההצלה (Madonna del Soccorso) הידועה גם בשם "הרוטונדה" (La Rotonda).
הכנסייה נבנתה בין השנים 1594–1606 על ידי פרנצ'סקו זמברלאן, (Francesco Zamberlan), מתלמידיו של אנדראה פלדיו, כדי להוות משכן לדמותה של מדונה עם ילד הנושאת ורד.
מגדל הפעמונים מתנשא לגובה של 57 מטרים.
קירות הכנסייה מכוסים בציורים מהמאה ה-17 מפרי עבודתם של אומנים מוונציה ומכלל המחוז.
הקתדרלה נבנתה במקור לפני המאה ה-11, אך היא נבנתה מחדש ב-1461 ושוב ב-1696.
נפת רוביגו (באיטלקית: Provincia di Rovigo ) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר רוביגו.
הנפה גובלת בנפת ורונה ובנפת פדובה ובנפת ונציה בצפון וב נפת מנטובה במחוז לומברדיה בדרום-מערב.
בדרום הנפה גובלת בנפת פרארה במחוז אמיליה-רומאניה.
רוברט אנדרו "רובי" קיי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי..
קיי נולד בעיירה ליימינגטון (אנ'), המפשייר, אנגליה.
אמו סטפני חייה בניוקאסל, עיר בצפון מזרח אנגליה, ואביו איוון גדל בפטרבורג שבמזרח אנגליה.
יש לו שתי אחיות: קמילה ופיונה.
הוא עבר לבריסל, בלגיה בגיל צעיר.
ב-2006 עבר קיי עם משפחתו לפראג בצ'כיה ולמד בבית הספר הבינלאומי של פראג.
כיום הוא חי ביוסטון, טקסס..
כשמשפחתו עברה לצ'כיה, ראה קיי פתק על לוח המודעות של בית ספרו, בו היו דרושים ילדים דוברי אנגלית בסרט.
למרות חוסר ניסיונו במשחק, הוא השתתף בסרט ולאחר מכן קיבל תפקיד בסרט 'אמן האשליות' אולם, הסצנות שבהן השתתף, נחתכו בעריכה מהסרט.
לאחר שגילם תפקידים קטנים בחניבעל: מקור הרוע, 'בני ג'ק', חברת הפקה קנדית שהפיקה את "רסיסים" הציעה לו לשחק את התפקיד של יעקב הקטן שכלל 9 שבועות של צילום, שלושה מהם התקיימו באיים יווניים.
האנשים שיצרו את הסרט "רסיסים"' בחנו מעל 150 בנים לפני שמצאו את רובי קיי בן העשר שגר בפראג במשך שנתיים.
במשך שנה למד משחק, שירה וריקוד בבית ספר 'תיאטרון כרכרה של בריטניה'.
הוא הופיע במיני - סדרות כמו פינוקיו , שם שיחק את התפקיד הראשי.
לאחר שגילם את פינוקיו, גילם תפקיד של ילד בשם סם, ילד שאובחן בסרטן הדם (לוקמיה) בסרט "דרכים לחיות לנצח" שהוקרן בסוף 2010.
הוא הופיע ב"שודדי הקאריביים 4: על זרמי הזרים", בו גילם נער סיפון.
כמו כן גילם את תפקיד פיטר פן בעונה השלישית של הסדרה "עד עצם היום הזה" (Once Upon a Time) שם שיחק לצד ג'ניפר מוריסון, לאנה פרייה, ג'וש דאלאס, ג'יניפר גודווין.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד הראשי סדרה "גיבורים התחייה", סדרת הבת של "גיבורים".
אלישיה קוקס מהמגזין "Chatelaine" כתבה על עבודתו בסרט 'רסיסים': "רובי קיי, המגלם את יעקב הצעיר, נותן ביצועים מדהימים עם מילים קטנות והמון רגש.
כשהוא מחייך (דבר שלא קורה לעיתים תכופות), אין לך מה לעשות אלא להיות מושפע."
מוירה מקדונלד מהמגזין סיאטל טיימס (Seattle Times) מתארת את קיי באותו סרט כ" דרך קורעת לב להראות אבוד לחלוטין" ופיטר האוול מהמגזין 'Toronto Star', אשר היה ביקורתי כלפי הסרט כתב:" ההופעות הן ללא רבב, במיוחד של רובי קיי שמגלם את יעקב הצעיר" ו"זרי הדפנה מוכרחים להיות מוגשים לרובי קיי...
יחסית חדש כל כך למשחק, הוא משקיע בתפקיד בעוצמה כה חזקה שלא נראית לעיתים קרובות בשחקן כה חדש למשחק."
שנהסרטתפקידהערות2007חניבעל: מקור הרועהבן של קולנס רסיסים (אנ')ג'ייקוב הצעיר2008Bathory פלסדיבוב2010איזה מין שוויוןגראהםWays to Live Forever סאם מק'ווין 2011שודדי הקאריביים 4: על זרמי הזריםנער סיפון2015Flight World War IIנייקול שאפלד2016Cold Moonבן רדפילד2017No Postage Necessaryסטנלי2018Blood FestדאקסLocating Silver Lakeמאק2021Burning at Both Endsחייל גרמני
שנהתוכניתתפקידפרקים2007My Boy Jackארתור ראלפסרט טלוויזיה של ITV2008פינוקיו (אנ')פינוקיו2 פרקים2013–2018עד עצם היום הזהפיטר פן16 פרקים2015–2016גיבורים: התחייה (אנ')טומי קלארקתפקיד ראשי; 13 פרקים2017האנטומיה של גרייכריסטופר דניאלספרק: "Back Where You Belong"סליפי הולולוגן מק'דונלד2 פרקים2019הטירוןסימון פרקס ג'וניורפרק: "Homefront"2022מוקד 911אריקפרק: "What's Your Fantasy"
רובי רוז לאנגנהיים היא דוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה אוסטרלית.
התפרסמה כמגישה בערוץ MTV אוסטרליה (2007–2011), ובשל גילומה של סטלה קרליין בעונה השלישית של הסדרה "כתום זה השחור החדש" מבית נטפליקס.
רובי רוז לאנגנהיים נולדה במלבורן, ויקטוריה שבאוסטרליה, למשפחה מרקע נוצרי.
אמה קטיה לאנהגיים היא אמנית במקצועה.
כבר בילדותה, יצאה בהצהרה בגיל 12 כי היא לסבית.
כנערה מתבגרת, סבלה מאלימות מילולית ופיזית מצד חבריה לספסל הלימודים בשל זהותה המינית.
רוז מגדירה את עצמה כג'נדרפלואיד.
רוז פרצה לתודעה כאשר MTV האוסטרלי יצאה במסע ארצי כבן שלושה שבועות כדי לחפש מנחה חדש לאחת מתוכניות הערוץ.
רוז הייתה בין 2,000 המועמדים שניסו את מזלם להתקבל לתפקיד בערוץ.
בשנת 2009 זכתה רוז בפרס האישיות הנשית האהובה ביותר.
היא הופיעה בפרק של "הטופ מודל הבאה של אוסטרליה" כשופטת אורחת.
בנוסף, עזרה רוז לכתוב את סיום התוכנית.
ביולי 2009 הנחתה עם ידידיה לתעשייה תוכנית אירוח טלוויזיה אוסטרלית.
בשנת 2013 קיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה בסרט "מסביב לבניין" לצד מתיו נייבל.
בשנת 2015 הצטרפה רוז לעונה השלישית של הדרמה הקומית "כתום זה השחור החדש" של רשת נטפליקס.
בהמשך אותה השנה, לוהקה לתפקיד אורח בסדרת המדע הבדיוני הקנדית "חומר אפל".
בשנת 2017 שיחקה בסרט "האויב שבפנים: פרק הסיום", השישי בסדרת הסרטים "האויב שבפנים", בכיכובה של מילה יובוביץ'.
באותה שנה שיחקה בסרט הפעולה "XXX: הילוך גבוה" בכיכובם של וין דיזל וסמואל ל.
ג'קסון וכן בסרטים "ג'ון וויק 2" ו"פיץ' פרפקט 3".
ב-2018 שיחקה בסרט האימה "אימה במצולות".
בקרוסאובר "עולמות אחרים" של יקום החץ, גילמה לראשונה את גיבורת-העל באטוומן, דמות שאותה שבה לגלם בתפקיד ראשי בסדרה "באטוומן" המתמקדת בה.
עזבה במפתיע בתום העונה הראשון, מה שגרם ל"ריבוט" של הסדרה עם באטוומן אחרת.
בשנת 2020 דיבבה לצד ג'יימי בל בסרט האנימציה "אקדמיית קרנסטון: אזור המפלצות".
בשנה זו רוז השתתפה בווידאו קליפ לשיר "Yo Visto Así" של הזמר הפורטוריקני באד באני.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הבריטי "SAS: Red Notice".
בשנת 2010, שיתפה רוז פעולה עם מותג אופנה אוסטרלי חדש בשם "חלב ודבש", במטרה לייצר קו עיצוב ייחודי משל עצמה.
בין שלל מותגי האופנה שיצרה רוז ניתן למנות ג'ינסים מכובסים, מעילי עור וחולצות בייצורים מיוחדים.
קו האופנה החדש שנוצר זמין לקנייה ברשתות האופנה באוסטרליה.
רוז משתפת פעולה גם עם מותגי הנעלה אוסטרליים.
בשנת 2014, החלה בשיתוף פעולה עם פיבי דאל כדי לייצר בגדים בסגנון מגזיני האופנה המובילים בעולם.
רוז הייתה השגרירה האוסטרלית עבור חברת ג'ינסים אוסטרלית, והייתה דוגמנית הבית של מייבלין ניו יורק באוסטרליה.
רוז היא לסבית מוצהרת מגיל 12. לדבריה, היא סבלה מבריונות, כולל התעללות מילולית ופיזית מצד חבריה הגברים, בגלל מיניותה והשוני המגדרי שלה.
היא עברה התעללות מינית בילדותה על ידי קרוב משפחה.
רוז חוותה מחשבות אובדניות וניסתה להתאבד בגיל 12. בתגובה על ניסיון ההתאבדות במהלך חייה והאבחנה שלה מהפרעות שונות, כולל דיכאון קליני והפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת, הצהירה כי היא נאבקה עם בעיות נפשיות כל חייה.
היא הוסיפה, "מה שלמדתי ממאבקי בריאות הנפש הוא עד כמה אני חזקה."
רוז אמרה שהיא הייתה משוכנעת בזמן ילדותה כי היא ילד בגוף של ילדה וכי היא חוסכת כסף כדי לעבור פיזית מנקבה לזכר.
היא אמרה, "זה היה במוחי כמשהו שרציתי לעשות ואז פשוט ...
בשנת 2014 הודיעה רוז על אירוסיה עם מעצבת האופנה פיבי דאל; בדצמבר 2015 הם סיימו את הקשר הרומנטי שלהם.
רוז ניהלה מערכת יחסים עם הזמרת ג'סיקה אוליגרסו מהצמד המוזיקלי הוורוניקס מאוקטובר 2016 עד אפריל 2018.
בריאיון סיפרה שאת ההחלטה לעבור לטבעונות קיבלה לאחר שבצעירותה אכלה מרק סנפיר כריש ומאוחר יותר הזדעזעה לגלות שכדי להכין אותו חותכים לכרישים את הסנפירים ומשליכים אותם חזרה לאוקיינוס.
בשנת 2019 עברה רוז ניתוח חירום בגב בגלל בעיות בעמוד השדרה שהוביל אותה לפני כן לשתי פריצות דיסק שנגרמו כתוצאה מפעלולים פיזיים על הסט של "באטוומן".
+שנהסרטתפקידהערות2013מסביב לבנייןהאנה2016כבשים וזאביםביאנקהדיבובהאויב שבפנים: פרק הסיוםאביגיל2017XXX: הילוך גבוהאדל וולףג'ון וויק 2ארספיץ' פרפקט 3קלמטי2018אימה במצולותג'קסקס הארד2020אקדמיית קרנסטון: אזור המפלצותליזדיבובהתנגשות בלתי נמנעתאלי2021SAS: Red Noticeגרייס לואיסVanquishויקטוריה2022הגיימריותפארקרStowawayבלה דנטוןTaurusבאב2023The Collectiveדייזי2024לוחמות ללא גבול (אנ')"החובשת"TBAThe Legitimate Wiseguyליסה
+שנהסדרהתפקידהערות2015–2016כתום זה השחור החדשסטלה קרלין9 פרקים (עונה 3)2015חומר אפלוונדיפרק: "Episode Seven"2018–2019החץבאטוומן / קייט קייןפרקים: "עולמות אחרים", "המשבר בעולמות האינסופיים"הפלאשסופרגירל2019-הווהבאטוומןתפקיד ראשי; (עונה 1); 20 פרקים2020אגדות המחרפרק: "המשבר בעולמות האינסופיים"
רובי לבקוביץ' (נולד ב-31 באוגוסט 1988) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בהפועל חדרה
לבקוביץ' החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של הכח עמידר רמת גן והפועל פתח תקווה.
בקיץ הצטרף לבית"ר שמשון תל אביב מהליגה הארצית.
ב-7 בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 נגד הפועל כפר שלם במסגרת גביע הטוטו, ובמסגרת הליגה ערך ארבע הופעות.
בתום העונה הצטרף להפועל בני לוד מהליגה הלאומית, בה קיבל את ההזדמנות כשוער ראשון, אך בינואר 2009 עזב את המועדון וחתם בהפועל ניר רמת השרון.
לאחר שלושה משחקים איבד את מקומו בהרכב ולא שיחק עד תום העונה.
בקיץ 2009 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
בעונת 2009/2010 שימש כשוער שני, וב-26 בדצמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת בעל, בהפסד 1–3 להפועל רעננה.
בעונת 2010/2011 הפך לשוער הראשון של הקבוצה, וערך 29 הופעות בליגה.
בעונת 2011/2012 איבד את מקומו בהרכב ללירן שטראובר, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית ושטראובר עזב את המועדון, ואילו לבקוביץ' שב לשמש כשוערה הראשון של הקבוצה בליגה הלאומית, עד שבינואר עזב את המועדון לאחר הגעתו של ניל אברבנאל.
בהמשך חתם במכבי נתניה מליגת העל עד לסיום העונה, ואת הופעתו היחידה במועדון ערך ב-16 במרץ 2013, בהפסד 0–3 להפועל חיפה.
לאחר יותר משנה שלא שיחק חתם בקיץ בהפועל באר שבע.
ב-2 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0–0 נגד מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו, ובסך הכול שותף בחמישה משחקים בכל המסגרות בעונת 2014/2015. בעונת 2015/2016 שותף בשלושה משחקים בגביע ובגביע הטוטו, והיה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום העונה באליפות.
בעונת 2016/2017 שיחק בהפועל חיפה, במדיה ערך 13 הופעות, מתוכן שבע הופעות בליגת העל.
בעונת 2017/2018 חזר לליגה הלאומית ושימש כשוער ראשון בהפועל פתח תקווה.
ב-24 ביוני 2018 חתם בהפועל תל אביב, לאחר שעלתה בחזרה לליגת העל.
ב-1 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על הפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו.
לבקוביץ' החל את העונה כשוער שני, אך לאחר הפסד הקבוצה להפועל חדרה במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 קיבל את חולצת השוער הראשון במקומו של אריק ינקו, הצטיין בניצחון 1–0 על הפועל חיפה במחזור השני, ופתח בהרכב הקבוצה בכל משחקיה עד תום העונה.
ב-14 ביוני 2019 חתם לשנתיים בבודפשט הונבד, והפך לכדורגלן הישראלי הראשון בליגת העל ההונגרית.
הוא ערך ארבע הופעות במדי הקבוצה במוקדמות הליגה האירופית, וב-1 באוגוסט נפצע ונדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ב-12 באוגוסט 2020 חזר לישראל וחתם בהפועל חדרה.
ב-14 ביוני 2023 חזר לבקוביץ' לאחר עשר שנים למכבי פתח תקווה וחתם לשנתיים.
ב-19 ביוני 2024 חזר לבקוביץ' לאחר חמש שנים להפועל תל אביב וחתם לשנה.
ב-28 בינואר 2026 חזר לבקוביץ' להפועל חדרה.
ראובן (רובי) שרָאן הוא איש עסקים, משקיע נדל"ן ניו יורקי, יהודי-אמריקאי.
שראן נולד וגדל בלואר איסט סייד של מנהטן, בן למשפחה יהודית אורתודוקסית.
משפחתו נכנסה לעסקי הנדל"ן כשהשקיעה את כספי הפיצויים שקיבלה אחרי מות אחיו במלחמת העולם השנייה כדי לממן רכישת בית דירות קטן.
שראן המשיך לפתח את העסק המשפחתי ברכישת מספר בניינים בברונקס.
העסק גדל בהתמדה וב-2007 ניהלה הקבוצה רכוש בשווי למעלה ממיליארד דולר.
שראן שותף עם אברהם פרוכטהנדלר נשיא FBE Limited ברוב עסקאות הנדל"ן הגדולות שלו.
בין עסקאות הנדל"ן המשמעותיות שביצע שראן בעשורים האחרונים:
בשנת 1998, רכש עם שותפו סטיב ויטקוף את בניין וולוורת' במחיר 137.5 מיליון דולר.
בשנת 2003 רכש 6,000 יחידות דיור במתחמי הדיור להשכרה של פרד טראמפ.
בשנת 2007, מכר 4,000 דירות לתוכנית מיטשל-לאמה לדיור בר-השגה בניו יורק תמורת 940 מיליון דולר.
בשנת 2013, התמודד ללא הצלחה על רכישת האמפייר סטייט בילדינג.
באותה שנה רכש מגדל דירות ובו 521 יחידות דיור מחברת הנדל"ן "The Related Companies" תמורת 250 מיליון דולר.
בעבר חבר לקבוצת ברונפמן לרכישת גרעין השליטה בבנק דיסקונט לישראל אך בהמשך דיללה הקבוצה את החזקותיה בבנק.
לפי בלומברג מוערך הונו של שראן, נכון ל-2014, בכ-1.4 מיליארד דולר.
רוביו יובאני מנדז רובין הוא כדורגלן גואטמלי-אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ריאל סולט לייק ובנבחרת גואטמלה.
רובין שיחק במחלקות נוער בארצות הברית, ובשנת 2013 הגיע למחלקת הנוער של אוטרכט מליגת העל ההולנדית.
ב-17 באוגוסט 2014 ערך רובין את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על וילם II במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-29 בנובמבר הבקיע רובין את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-83 בניצחון 5-1 על נאק ברדה במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
רובין ערך 28 הופעות ליגה בעונת , בהן הבקיע שלושה שערים, והוסיף 10 הופעות ליגה בעונת .
ב-14 בנובמבר 2014 ערך רובין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, כששיחק 67 דקות בהפסד 2-1 לנבחרת קולומביה במשחק ידידות.
במהלך שנת החליט לייצג את נבחרת גואטמלה.
המעבר התאפשר בזכות העובדה כי במדי נבחרת ארצות הברית, הוא שיחק רק במשחקי ידידות.
ב-2 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל.
רובי קרוז באנגלית: Robbie Kruse, נולד ב-5 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת הקשר והיה חבר בנבחרת אוסטרליה.
בשנת 2004 נכלל קרוז כחלק מסגל הספורטאים באקדמיה הספורטיבית של קווינסלנד, תוכנית מצוינות שמטרתה לשטח כישרונות צעירים.
שנה לאחר מכן נכלל בתוכנית המצוינות של ההתאחדות האוסטרלית בכדורגל.
בשנת 2006 צורף לסגל קבוצת בריזבין רואר מליגת העל האוסטרלית, אך נפצע במהלך אימוני טרום העונה.
ב-5 באוקטובר 2007, יום הולדתו ה-19, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ולינגטון פיניקס בו הבקיע את שער הניצחון.
בתחילת עונת 2008 היה קרוז מעורב בתגרה מחוץ למועדון לילה בקווינסלנד, תגרה שבסיומה נזקק לתפרים.
התקרית עוררה את זעמו של המאמן פרנק פארינה, שהציע לקרוז חוזה לטווח קצר בלבד לקראת עונת 2009/2010.
בספטמבר 2009 הודיע קרוז על מעבר לקבוצת מלבורן ויקטורי, כמחליפו של דניאל אלסופ שעבר לשחק בליגה הקטרית.
ב-16 בינואר 2010 הבקיע שלושער במהלך המחצית הראשונה במשחק מול קבוצת פרת' גלורי.
בשתי העונות בהן שיחק בקבוצה שותף ב-39 משחקים בהם הבקיע 16 שערים.
במרץ 2011 חתם על חוזה לשלוש עונות בקבוצת פורטונה דיסלדורף, ששיחקה בליגה הגרמנית השנייה.
ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה, כשעלה כמחליף במשחק נגד פאדרבורן 07 ובסיום העונה עלה עם הקבוצה לבונדסליגה.
במשחק הבכורה שלו בליגה בישל את צמד השערים בניצחון 0-2 על אאוגסבורג.
ב-12 בנובמבר כבש את שער הבכורה מול הופנהיים ועד לסיום העונה כבש שלושה שערים נוספים.
בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
עונת הבכורה המוצלחת של קרוז הובילה להתעניינות מצד קבוצות שונות בליגה ובאפריל 2013 נרכש על ידי באייר לברקוזן תמורת 1.5 מיליון אירו.
במהלך העונה פתח ב-11 משחקים ועלה מהספסל כמחליף בארבעה משחקים נוספים לפני שפציעה ברצועה הצולבת השביתה אותו עד לסיום העונה.
הפציעות המשיכו להגביל אותו גם במהלך העונה הבאה, בה שותף בארבעה משחקים בלבד.
באוגוסט 2015 הושאל קרוז לקבוצת שטוטגרט לעונה אחת עם אופציה לרכישה בסיומה.
הוא הספיק לשחק רק שלושה משחקים במדי הקבוצה ובפברואר 2016 חזר לשחק בלברקוזן.
בינואר 2017 הצטרף לקבוצת ליאונינג ווהווין מליגת העל הסינית, אך התיר את חוזהו בחודש מאי באותה שנה לאחר שערך ארבע הופעות בלבד במדי הקבוצה, עקב משכורות שלא שולמו לו.
בקיץ 2017 חתם קרוז בבוכום מהבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2019 חתם קרוז במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית בכדורגל, ולמעשה חזר לקבוצתו האחרונה לפני שעזב את אוסטרליה.
קרוז זומן לנבחרת אוסטרליה לראשונה בדצמבר 2010, לקראת משחקי גביע אסיה שהתקיימו בשנת 2011. ב-5 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת איחוד האמירויות הערביות.
בחצי גמר גביע אסיה הבקיע את שערו הראשון בנבחרת שניצחה 0-6 את נבחרת אוזבקיסטן.
בעקבות פציעתו נאלץ לוותר על מקומו בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. הוא חזר לסגל לקראת משחקי גביע אסיה ב2015. הוא שותף בכל המשחקים ואף הבקיע שער במשחק נגד נבחרת עומאן.
במהלך משחק הגמר נפצע בעקב והוחלף בג'יימס טרויסי, שמאוחר יותר הבקיע את שער הניצחון לטובת הנבחרת האוסטרלית.
רובי ספארקס הוא סרט דרמה קומית-רומנטית אמריקאי משנת 2012. הסרט בוים על ידי ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס, והתסריט נכתב על ידי זואי קאזאן, שגם משחקת בסרט.
בסרט מככב פול דאנו בתור סופר עם מחסום כתיבה, שמתחיל לכתוב על הבחורה המושלמת, ומגלה שהדמות עליה הוא כותב מתעוררת לחיים.
קאלווין וייר-פילדס (פול דאנו) הוא סופר צעיר ומבריק שנתקל במחסום כתיבה בניסיונו לכתוב ספר שישחזר את הצלחת ספרו הראשון.
הפסיכולוג שלו, דוקטור רוזנטל (אליוט גולד), מטיל עליו משימה: לכתוב עמוד אחד על מישהו שיאהב את הכלב שלו, סקוטי.
קאלווין חולם שהוא פוגש בחורה צעירה שמציירת את סקוטי ואומרת שהוא מוצא חן בעיניה.
כשקאלווין מתעורר הוא מלא השראה ומתחיל לכתוב על הבחורה מהחלום, לה הוא קורא "רובי ספרקס".
אט אט קאלווין מתחיל להתאהב בפרי דמיונו, והוא ממשיך לכתוב על מנת לבלות זמן איתה.
לאחר שבאחד הלילות הוא נרדם על מכונת הכתיבה שלו בעודו כותב על רובי, הוא מתעורר ומוצא אותה, בשר ודם, מבשלת במטבח ביתו.
קאלווין משוכנע כי הוא מאבד את שפיותו ומנסה להתעלם מרובי, אולם לבסוף הוא מבין שהיא אמיתית, ושגם אנשים אחרים רואים ושומעים אותה.
הוא מציג את רובי לאחיו, הארי (כריס מסינה), שמתייחס לנושא בספקנות, אך קאלווין מצליח להוכיח שכתיבתו משפיעה על רובי באופן ישיר.
קאלווין, שאומר שהוא אוהב את רובי, מבטיח שלעולם לא יכתוב עליה שוב.
קאלווין ורובי המאוהבים מאושרים יחד, אולם עם חלוף הזמן רובי מתחילה להרגיש צורך ביותר עצמאות.
היא נרשמת לחוגים ומוצאת חברים חדשים לבלות איתם.
קאלווין מתקשה להתמודד עם המצב.
הוא מקנא בזמן שרובי מבלה עם אנשים אחרים מלבדו, ומתקשה להשלים עם כך שרובי, היצירה שלו, כבר לא תלויה בו.
בייאושו הוא חוזר לכתוב את סיפורה של רובי ומנסה לשנות אותה, אולם על אף כל השינויים הוא לא מצליח להחזיר את הקשר שלהם לקדמותו.
לאחר עוד ריב בין השניים, קאלווין חושף בפני רובי שהוא בעצם יצר אותה, ומדגים לה את זה בכך שהוא גורם לה לבצע סדרה של פעולות מטורפות ומשפילות.
רובי, תשושה ומבולבלת, בורחת מהחדר.
קאלווין מחליט לשחרר את רובי.
הוא כותב את העמוד הסופי בסיפורה, שאומר שהיא כבר לא יצירתו ושהיא חופשייה.
רובי נעלמת, וקאלווין נותר לבדו.
הזמן חולף, וקאלווין מפרסם ספר חדש אודות החוויות שלו עם רובי.
בעודו מטייל עם סקוטי בפארק, קאלווין פוגש בחורה אשר נראית בדיוק כמו רובי, שקוראת את הספר שלו.
הבחורה לא מזהה את קאלווין.
הוא מתיישב והם מתחילים לדבר.
פול דאנו בתפקיד קאלווין וייר פילדס, סופר צעיר עם מחסום כתיבה שמתקשה לשחזר את הצלחת הספר הראשון שלו, שכתב בגיל 19.
זואי קאזאן בתפקיד רובי ספרקס, אישה שמתחילה בתור יצירת דמיונו של קאלווין אך הופכת לאישה אמיתית.
כריס מסינה בתפקיד הארי, אחיו הגדול של קאלווין.
אנט בנינג בתפקיד גרטרוד, אימו של קאלווין.
אנטוניו בנדרס בתפקיד מורט, בן זוגה של גרטרוד.
אליוט גולד בתפקיד דוקטור רוזנטל, הפסיכולוג של קאלווין, שמעודד אותו לכתוב.
אסיף מנדבי בתפקיד סיירוס מודי, היחצן של קאלווין.
סטיב קוגן בתפקיד לנגדון ת'ורפ, סופר וחבר של קאלווין, שפגש אותו כשהוא פרסם את ספרו הראשון.
דבורה אן וול בתפקיד לילה, חברתו לשעבר של קאלווין, שעזבה אותו לפני אירועי הסרט.
אליה שוקאט בתפקיד מייבל, מעריצה של קאלווין שנותנת לו את מספר הטלפון שלה.
רובי פיין סקוט הייתה פיזיקאית אוסטרלית ואחת מחלוצי הרדיו-אסטרונומיה.
רובי פיין סקוט נולדה בשנת 1912 בעיר גראפטון שבאוסטרליה לאביה סיריל ואמה איימי.
משם היא עברה לסידני כדי ללמוד בבית הספר היסודי של פנרית' (פרוור בסידני).
את בית הספר התיכון היא סיימה עם תעודות הוקרה בבוטניקה ומתמטיקה.
היא זכתה בשתי מלגות לאוניברסיטת סידני ושם היא השיגה את שני תאריה בפיזיקה ובחינוך.
בשנת 1944 רובי נשאה לוויליאם הול.
היא שמרה על נישואיה בחשאי, מכיוון שבאותה תקופה באוסטרליה הושת חסם נישואים האוסר על נשים נשואות לשמור על משרות קבועות.
נישואיהם התגלו במקום עבודתה רק בשנת 1950. בשנת 1951 התפטרה רובי מעבודתה כחודש לפני שילדה את בנה.
לאחר שנתיים ילדה את בתה.
רובי מעולם לא חזרה לעבוד.
בשנת 1981, כמה ימים לפני יום הולדת ה-69, נפטרה רובי פיין סקוט ממחלת אלצהיימר.
ב-1936 ניהלה רובי פיין סקוט מחקר לצד ויליאם לוב במרכז לחקר הסרטן של אוניברסיטת סידני.
במחקר התגלה כי לשדה המגנטי של כדור הארץ אין כמעט השפעה על תהליכי הגדילה וההתפתחות של יצורים חיים.
בניסוי בדקו את ההתפתחות של אפרוחים שגדלו בשדה מגנטי חזק פי 5,000 מזה של כדור הארץ ושל אפרוחים שגדלו בתנאים רגילים וגילו שאין השפעה ניכרת על גדילת האפרוחים.
בזמן מלחמת העולם השנייה, המועצה למחקר מדעי ותעשייתי (CSIR) פנתה לרובי פיין סקוט ולג'ואן פרימן וביקשה מהן לנהל מחקר במחלקה לרדיו פיזיקה במטרה לפתח רדאר שבו ישתמשו האוסטרלים כדי לאתר צוללות וספינות.
הרדאר שהצמד פיתח שימש את אוסטרליה בשנות מלחמת העולם השנייה.
בגלל החוסר במשאבים וזמן, לאחר המלחמה טענה פיין סקוט שהרדאר שפותח היה "עשוי ממנקי מקטרות וסיכות ביטחון".
לאחר שסיימה את עבודתה בפיתוח הרדאר המתקדם, ב-1941, התחילה פיין סקוט לעבוד בענף הפיזיקה של המועצה למחקר מדעי ותעשייתי.
בשנת 1944 לצד ג'וזף לייד פוסי היא חקרה גלי רדיו הנפלטים מעטרת השמש ועזרה לקדם ענף מדעי שהיה בחיתוליו ונקרא רדיו אסטרונומיה.
בין 1945 ל-1947 היא ביצעה מספר מחקרים וניסויים שבהם נתגלו שלושה מתוך חמשת סוגי ההתפרצויות הסולאריות הידועים לאדם.
ב-1948 שהתה פיין סקוט שנה שלמה בתחנת הרדיו פיזיקה בהורנסבי (פרוור באוסטרליה), שם היא חקרה התפרצויות סולאריות מסוג 3 ו-1. ב-1948 היא הובילה את בנייתו של האינטרפרומטר שב-1949 אפשר ליצור 25 תמונות של השמש בשנייה וכך לצפות בהתפתחות של התפרצות סולארית מסוג 4.
רובי פיין סקוט הייתה פמיניסטית, בתקופה בה התנועה באוסטרליה עדיין הייתה בחיתוליה.
היא ובעלה שניהם היו בנוסף סביבתנים, אתאיסטים וקומוניסטים.
בשנת 1941 קוד הלבוש הכתיב כי על נשים לבוא למקום העבודה עם חצאית במקום מכנסיים קצרים, אך היא המשיכה להגיע עם מכנסיים קצרים בטענה שמכיוון שהיא מטפסת על סולמות כל יום, אין סיבה שתבוא בחצאית.
בשנת 1949 כאשר CSIR הפסיקה לשתף פעולה עם הצבא האוסטרלי שונה שמה לארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי (CSIRO) והוחלט להוריד את שכר הנשים, היא נאבקה בהחלטה זו ולבסוף הגיעה לפשרה שלהחלטה לא תהייה השפעה רטרואקטיבית.
המאבק שלה בא לידי ביטוי גם בצורה בה החביאה את נישואיה מפני מקום עבודתה והציגה את העובדה שהיא גרה עם גבר שהוא אינו בעלה כחיים בחטא, בתקופה שזה היה מאוד לא מקובל על הציבור.
פרס רובי פיין סקוט מוענק לאנשים שהגיעו להישגים גדולים מוקדם בקריירה שלהם ולקחו חופשה מוארכת כדי לטפל בילדם הראשון.
מטרת הפרס היא למנוע ממדענים צעירים לחוות קריירה קצרה כמו זאת של רובי פיין סקוט.
הפרס הוענק לראשונה בשנת 2008 על ידי ארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי.
ג'יימי רויאל "רובי" רוברטסון היה מוזיקאי, זמר-יוצר, מלחין, כותב מילים, מפיק, שחקן קולנוע וסופר קנדי ממוצא יהודי.
נודע בעיקר כגיטריסט ומחבר המילים העיקרי של להקת הבנד שעבדה עם בוב דילן.
מגזין רולינג סטון דירג אותו במקום ה-59 ברשימת מאה הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים, והוא נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
אביו הביולוגי היה מהמר יהודי שנהרג בתאונת פגע וברח.
בנעוריו עבד ביריד נודד, עובדה שהנציח בשירו Life Is a Carnival ובסרט Carny (1980), אותו הפיק ושיחק בו בתפקיד הראשי.
בשנת 1957 החל לנגן במסגרת להקה.
ב-1959 הגיע הזמר והאמרגן רוני הוקינס מארקנסו לקנדה.
הוקינס, שרבים מנגניו המקוריים, פרט למתופף הלהקה, לבון הלם, עזבו את הלהקה, גייס בקנדה נגנים חדשים.
הוא גייס את רוברטסון כגיטריסט ובסיסט בלהקתו, לקח אותו לבניין בריל בניו יורק (מרכז כותבי השירים של התקופה) על מנת שיסייע לו לבחור שירים.
במהלך שנותיו בלהקה, שהופיעה כמעט כל לילה, הפך רוברטסון לוירטואוז גיטרה.
הלהקה יצאה לסיבוב חדש, ללא הוקינס ועם לבון הלם כזמר המרכזי בהרכב.
ב - 29 ביולי 1966, במהלך הפסקה מסיבוב ההופעות ביקר דילן את אמרגנו אלברט גרוסמן בוודסטוק, ניו יורק.
במהלך סיבוב ההופעות הכיר רוברטסון נערה קנדית-צרפתית וכשתם סיבוב ההופעות שכרו השניים בית בוודסטוק, סמוך לדילן ולגרוסמן.
באותה תקופה ארבעת חברי הלהקה שהתגוררו בסביבת וודסטוק מצאו את עצמם חסרי תעסוקה ולכן דילן שממילא שילם להם על זמנם הציע שיפגשו וינגנו להנאתם.
בין החודשים מרס ועד יוני 1967 נהגו דילן וחברי הלהקה (בתחילה ללא לבון הלם) להיפגש במרתף ביתם המשותף של דנקו, מנואל והדסון שנקרא Big Pink.
הדסון התקין במרתף הבית ציוד הקלטה ובמהלך חודשים אלה הקליטו דילן וחברי הלהקה את המפגשים ביניהם, כאשר הכוונה הייתה לתעד את המפגשים אך ללא כל כוונה ליצור ולהקליט חומרים לתקליט חדש.
במקביל הכיר לבון הלם לרובי רוברטסון במהלך שנים אלה את האווירה של דרום ארצות הברית ורוברטסון ניגן עם נגנים שורשיים של המוזיקה המקומית.
לאחר חודשי הפעילות במרתף ה Big Pink ושובו של לבון הלם להרכב, השיג אלברט גרוסמן חוזה הקלטות ללהקה, בחברת קפיטול רקורדס.
חברי ההרכב נשארו להתגורר ב- Big Pink והחלו לעבוד על חומרים שאת מרביתם כתב רוברטסון וחלקם שאר חברי ההרכב לבד או בשיתוף בוב דילן (מתוך סשן ההקלטות במרתף נלקחו לתקליט "Tears of Rage", "This Wheel's On Fire", "I Shall Be Released").
ב 1 ביולי 1968 יצא התקליט, אשר תוך זמן קצר זכה להערכה גדולה, מהמבקרים, ממוזיקאים אחרים ומהקהל.
שם אלבומה הבא של הלהקה היה "פחד במה".
בנקודת זמן זו הציע רוברטסון שהבנד תודיע על הפסקת פעילותה כלהקה מופיעה.
המופע תועד על ידי מרטין סקורסזה שביים וצילם את הסרט הואלס האחרון, על פי תסריט שנכתב במדויק על ידי רוברטסון.
במקביל לעבודה עם הבנד ביצע רוברסטון מספר עבודות.
ב-1980 הפיק רוברטסו עבור MGM את הסרט Carny, שעסק באנשי ירידים נודדים, אותם חווה כנער.
בנוסף, שיחק רוברטסון בסרט בעצמו, לצד ג'ודי פוסטר.
כן חיבר חלק מפסקול הסרט.
באותה שנה חיבר את פסקול הסרט "השור הזועם" של סקורסזה והחל שיתוף פעולה ארוך ופורה עם הבמאי.
בחלק מהפרויקטים הללו שיתף פעולה עם ותיקי הבנד, ריצ'רד מנואל וגארת' הדסון.
בפסקול הסרט "צבע הכסף" (1986) כתב עם זמר הבלוז וילי דיקסון ועם אריק קלפטון.
ב-1987 הקליט רוברטסון תקליט סולו בהפקת דניאל לנואה.
בתקליט השתתפו כאורחים להקת U2, פיטר גבריאל, גארת' הדסון, ריק דאנקו ועוד.
השיר Fallen Angel מהתקליט הוקדש לחברו ריצ'רד מנואל שהתאבד שנה קודם לכן.
התקליט הגיע למקום ה-35 במצעד התקליטים האמריקאי ולמקום ה-23 במצעד הבריטי.
האלבום נבחר ל"בחירת העורכים" של המגזין בילבורד לשנת 1987 ולמקום ה-78 ברשימת 100 האלבומים של שנות השמונים של הרלינג סטון.
הסינגל הבולט מתקליט זה היה Somewhere Down The Crazy River, הוידאו קליפ של השיר בוים על ידי מרטין סקורסזה ובונו, סולן להקת U2 שר בו קולות.
ב-1991 הוציא רוברטסון את התקליט Storyville.
התקליט הוקלט בניו אורלינס והשתתפו בו האחים נוויל ולהקת כלי נשיפה מקומית יחד עם חבריו גארת' הדסון וריק דאנקו.
נוסף על כך עסק רוברטסון בהפקה, בין היתר לתקליט King of Hearts של רוי אורביסון שראה אור לאחר מותו ב-1992.
ב-1994 יצר את התקליט Music For The Native Americans שנעשה במסגרת סרט תיעודי של PBS על המוזיקה של הילידים האמריקאים ובו חזר רוברטסון לשורשיו.
ב-2011 הוציא את תקליטו How To Become Clairvoyant בו הוא מארח את אריק קלפטון, סטיב וינווד, טום מורלו ומוזיקאים נוספים.
ב-2015 הוציא לאור ספר ילדים, Hiawatha and the Peacemaker, עיבוד לסיפור עם ילידי.
ב-2016 הוציא לאור את ספרו Testimony ("עדות") המספר את סיפור הבנד מנקודת מבטו.
הבסיס היצירתי של רוברטסון בראשית תקופת הבנד היה החיבור שלו למוזיקאי הדרומי השורשי לבון הלם, שאף לימד אותו את ההיסטוריה של דרום ארצות הברית ואירח אותו בארקנסו על מנת שיוכל לספוג אווירה באופן בלתי אמצעי.
אין מחלוקת על כך שרוברטסון שאב מחוויות אלה רעיונות רבים לשיריו ושללבון הלם הייתה תרומה ניכרת לעיצובם.
בשנת 1993 פרסם הלם, שדרכו כמוזיקאי עצמאי לא צלחה כדרכו של רוברטסון, ספר אוטוביוגרפי בשם This Wheel's on Fire: Levon Helm and the Story of The Band.
רובי רוברטסון ושאר החברים הגיעו לטקס, אך לבון הלם סירב להגיע ולהתייצב יחד עם רוברטסון על אותה במה.
רוברטסון אף ביקר את הלם על ערש דווי, לפני מותו של הלם מסרטן באפריל 2012 אך לא זכה למחילה מפורשת.
ב-24 במרץ 1968, רוברטסון נישא לדומיניק בורז'ואה, עיתונאית קנדית.למרות שהגישה בקשה לגירושין בשנת 1977, הם נשארו נשואים עד 2003. נולדו להם שתי בנות ובן.ב-12 במרס 2023, נישא רוברטסון לחברתו מזה ארבע שנים, היזמית הקנדית, מסעדנית ג'נט זוקריני .
רוברטסון היה חבר בארגון הצדקה הקנדי "אומנים נגד גזענות".
רוברטסון מת בלוס אנג'לס ב-9 באוגוסט 2023, בגיל 80, לאחר מאבק של שנה בסרטן הערמונית.
מנהלו, ג'ארד לוין, דיווח שרוברטסון "היה מוקף במשפחתו בזמן מותו", כולל ג'נט צוקריני ודומיניק רוברטסון.
בנובמבר 2023, הבמאי מרטין סקורסזה ערך קונצרט מחווה לרוברטסון בלוס אנג'לס.
אורחים בולטים שנכחו היו ג'וני מיטשל, לאונרדו דיקפריו ולילי גלדסטון
במאי 2024, שלושת ילדיו הבוגרים של רוברטסון תבעו את אשתו ג'נט צוקריני, בטענות שהיא ניצלה את מצבו הבריאותי של המוזיקאי כדי להחתים אותו על מסמכים שיעדיפו אותה במקרה מותו.
באוקטובר 2024, נערך קונצרט מחווה נוסף בו היה מעורב סקורסזה בו הופיעו בין היתר בוב וייר, אריק קלפטון, מייביס סטייפלס.
חבר רוברט "רובי" מקיואן הוא רוכב אופני כביש אוסטרלי בעבר, וכיום עיתונאי ופרשן בענף.
מקיואן נחשב לאחד הרוכבים האוסטרלים הגדולים בכל הזמנים, ובתקופת שיאו בקריירה נחשב לאחד הספרינטרים החזקים בעולם.
הוא ניצח שלוש פעמים בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס ו-12 קטעים במרוץ.
בנוסף לכך, ניצח ב-12 קטעים גם בג'ירו ד'איטליה ו-7 קטעים בטור דה סוויס.
במהלך הקריירה שלו ניצח בלמעלה מ-100 מרוצים מקצועיים.
מקיואן נולד ב-24 ביוני 1972, בבריזביין שבקווינסלנד.
הקבוצה המקצוענית הראשונה של מקיואן הייתה רבובנק אליה הצטרף בשנת 1996. ב-1997 השתתף לראשונה בטור דה פראנס.
ב-1998 השתתף שנית בטור דה פראנס וסיים שני בקטע בודד, מקיואן השתתף לראשונה בוואלטה אספנייה ולא בלט.
ב-1999 ניצח לראשונה קטע בטור דה פראנס כשהוא מקדים את אריק צאבל בספרינט רב משתתפים.
ב-2000 הצטרף לקבוצת "פארם - פריטס".
הוא השתתף לראשונה בג'ירו ד'איטליה אך לא בלט, בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו אריק צאבל.
הוא סיים שני גם בקטע ה-20, כשמקדים אותו צאבל, מקיואן השתתף באולימפיאדת סידני וסיים במקום ה-19. ב-2001 עבר לקבוצת " דומו - פארם פריטס", אך לא הגיע להישגים בכירים.
הניצחונות בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס
ב-2002 עבר לקבוצת לוטו (שינתה את שמה הרבה במהלך השנים) ורשם בעונה זו הצלחה רבה, כשהוא מנצח את מרוץ "אטואל דה בסז'" ומסיים רביעי באומלופ הט פולק.
הוא ניצח שני קטעים בפריז - ניס ואת מרוץ סכלדפרייס.
מקיואן הוסיף ניצחון בשני קטעים בג'ירו ד'איטליה, למרות ההישגים האלו, ההצלחה הכי גדולה שלו בעונה זו הגיעה בחודש יולי - כאשר ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, מקדים את אריק צאבל וסטיוארט אוג'ריידי ומנצח שני קטעים נוספים במרוץ.
לאחר מכן ניצח את מרוץ "פריז–בריסל" וזכה במדליית כסף באליפות העולם, כשמקדים אותו מריו צ'יפוליני.
ב-2003 ניצח את מרוץ דווארס דור פלנדרן, ושני קטעים נוספים בג'ירו ד'איטליה.
מקיואן ניצח קטע אחד בטור דה סוויס.
בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו בן מדינתו, ביידן קוק בהפרש של 2 נקודות בלבד, באחת התחרויות הצמודות ביותר בהיסטוריה.
את עונת 2004 פתח עם ניצחון ב-2 קטעים בטור דאון אנדר.
הוא ניצח קטע אחד בג'ירו ד'איטליה ושניים בטור דה סוויס.
בטור דה פראנס שיחזר מקיואן את הצלחתו במרוץ מ-2002, כשניצח בפעם השנייה בקטגוריית הנקודות כשהוא מקדים את תור הוסהובד.
בנוסף לכך, ניצח מקיואן בשני קטעים במרוץ.
מקיואן השתתף באולימפיאדת אתונה באותה שנה, וסיים שביעי במרוץ הכביש.
ב-2005 ניצח מקיואן את אליפות אוסטרליה באופני כביש, לאחר מכן ניצח בשלושה קטעים בטור דאון אנדר וקטע אחד בטור של קטר.
מקיואן המשיך להצליח בג'ירו ד'איטליה, כשניצח שלושה קטעים.
הוא ניצח עוד קטע אחד בטור דה סוויס ושלושה בטור דה פראנס, כשהוא מסיים שלישי בקטגוריית הנקודות.
בספטמבר ניצח בתוך יומיים שני מרוצים חד צרפתיים, הראשון מביניהם היה פריז–בריסל והשני, למחרת, גרנד פרי דה פורמייה.
בסוף העונה סיים במקום הרביעי בפריז–טור.
בעונת 2006 ניצח מקיואן קטע אחד בטור דה רומאנדי ושלושה בג'ירו ד'איטליה ובטור דה פראנס, כשבאחרון הוא גם מנצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, ומציב את עצמו ליד שמות כמו אדי מרקס, דיאמולידין אבדוז'אפארוב, יאן ינסן ופרדי מרטנס בתור רוכבים שניצחו 3 פעמים בקטגוריית הנקודות.
הוא ניצח את פריז–בריסל וסיים חמישי באליפות העולם.
ב-2007 ניצח קטע בטור דאון אנדר, ובטירנו - אדריאטיקו.
הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו ושישי בגנט - וולגם.
מקיואן ניצח קטע בטור דה רומאנדי, בג'ירו ד'איטליה, ובטור דה סוויס.
הוא ניצח בקטע גם בטור דה פראנס אך נטש את המרוץ לאחר שלא עמד במגבלת הזמן בקטע ה-8. הוא ניצח בקטע באנקו טור ושוב את מרוץ פריז–בריסל.
בעונת 2008 ניצח קטע בטור דה רומאנדי ושני קטעים בטור דה סוויס.
הוא התחרה בטור דה פראנס, סיים שני בקטע ה-13 ושמיני בקטגוריית הנקודות.
מקיואן ניצח את המרוץ החד יומי הגרמני, קלאסיקת ואנטפול ואת פריז–בריסל בפעם הרביעית ברצף.
ב-2009 עבר לקבוצת קטיושה הרוסית.
ב-2010 סיים מקיואן ארבע פעמים במקום ה-4 בטור דה פראנס, וסיים חמישי בקטגוריית הנקודות.
לאחר מכן, ניצח קטע באנקו טור.
ניצח קטע אחד בטור דה וואלני, וניצח את "טור דה וואלני פיקארדי".
בעונה האחרונה הקריירה שלו רכב עבור אוריקה גרין אדג', הוא לא הרבה להתחרות בעונה זו ולאחר הטור של קליפורניה במאי, פרש מרכיבה תחרותית.