tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עד סיום העונה הספיק רקובה להופיע ב-19 משחקים ולכבוש 5 שערים בכל המסגרות כאשר אחד משעריו היה מחצי מגרש נגד אמפולי בחוץ.
כמו כן, רקובה היה שותף לזכייה של אינטר בגביע אופ"א כאשר ערך 6 הופעות במפעל, אם כי לא שיחק במשחק הגמר נגד לאציו אותו ניצחה אינטר 0-3.
עד אמצע עונת 98/99 שיחק רקובה בארבעה משחקים בלבד עקב מספר פציעות, מבלי שכבש אפילו שער בודד אחד.
באמצע העונה החליטה אינטר להשאיל את רקובה לוונציה שהייתה מסובכת במאבקי התחתית של הליגה האיטלקית.
בוונציה רקובה פרח מחדש ועזר לה להישאר בסרייה א' לאחר שכבש 11 שערים ומסר 9 אסיסטים ב-19 הופעות.
במהלך תקופת השאלתו בוונציה, כבש רקובה שער בבעיטה חופשית ובישל שער נוסף בניצחונה של ונציה 1-3 על אינטר.
בסיום אותה חצי עונה של רקובה בוונציה, החליטה אינטר מילאנו להחזירו מההשאלה.
מאז, רקובה שיחק עוד 8 עונות במדי אינטר במהלכם הוא כבש 67 שערים ובישל מספר דומה של בישולים.
בתחילתה של עונת 00/01, שיחקה אינטר נגד הלסינגבורג במוקדמות ליגת האלופות.
את המשחק הראשון בהתמודדות ניצחה הלסינגבורג 0-1. במשחק הגומלין בסן סירו, כאשר לוח התוצאות הורה על 0-0 בדקה ה-90', נשרק פנדל לטובתה של אינטר אותו ניגש לבעוט רקובה.
"אל צ'ינו" החמיץ את הפנדל ובכך פסיפסה אינטר את ההזדמנות להעפיל לליגת האלופות.
אינטר המשיכה את העונה האירופית שלה בגביע אופ"א, כאשר רקובה כבש חמישה שערים בתשעה משחקים, מה שלא עזר לאינטר שהפסידה 2-0 לאלאבס בסן סירו במשחק הגומלין של הסיבוב הרביעי, ובכך סיימה את העונה האירופית שלה.
בעונת 01/02 הושעה רקובה לתקופה ארוכה עקב זיוף דרכון איטלקי.
לקראת סיומה של אותה עונה, כאשר התמודדה אינטר עם יובנטוס ורומא על האליפות, חזר רקובה לפעילות ובשמונת המחזורים האחרונים כבש חמישה שערים ובישל חמישה בישולים, מה שלא עזר לאינטר שאיבדה את האליפות בעקבות הפסד 2-4 ללאציו באולימפיקו במחזור האחרון, כשבמקביל גברה יובנטוס 2-0 על אודינזה וזכתה באליפות הסרייה א'.
במחזור האחרון של עונת 03/04, שלוש דקות בלבד לאחר שנכנס, כבש רקובה שער בבעיטה חופשית בדקה ה-65' במשחק החוץ מול אמפולי, ובכך עזר לאינטר לנצח 3-2 ולהעפיל למוקדמות ליגת האלופות על חשבונה של פארמה שסיימה עם נקודה פחות.
במחזור ה-18 של עונת 04/05 ביצעה אינטר מהפך דרמטי, כאשר חזרה מפיגור 2-0 בדקה ה-88' מול סמפדוריה בסן סירו בדרך לניצחון 2-3. את שלושת השערים לטובת אינטר כבשו אובאפמי מארטינס (88'), כריסטיאן ויירי (91') ואלבארו רקובה (94') שגם בישל את השער הראשון למארטינס.
שערו הרשמי האחרון של רקובה במדי אינטר היה במחזור ה-34 של עונת 06/07 נגד אמפולי בסן סירו, אותו כבש רקובה מנקודת הקרן ובכך הפך לשחקן השלישי בלבד אי פעם שכובש ישירות מנקודת הקרן בליגה האיטלקית, כשלפניו עשו זאת רק חואן סבסטיאן ורון במדי לאציו וסיניסה מיכאלוביץ' במדי לאציו גם כן.
ב-31 באוגוסט 2007, עשר שנים בדיוק לאחר שערך את הופעת הבכורה שלו במדי אינטר, נפרד רקובה בפעם השנייה מאוהדי אינטר כאשר הושאל לטורינו לעונה אחת.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך רקובה ב-18/1/95 במשחק ידידות נגד נבחרת ספרד שהתקיים באצטדיון ריאסור של דפורטיבו לה קורוניה בעודו בן 18 ועשרה חודשים בלבד.
שער הבכורה של רקובה הגיע בהופעתו השלישית בנבחרת כאשר אורוגוואי התארחה בבייג'ינג למשחק ידידות מול נבחרת סין שנגמר בתיקו 1-1.
רקובה נטל חלק בקופה אמריקה בשנת 1997, בו אורוגוואי התמודדה בבית משולש מול פרגוואי וקולומביה ששוחק בין הנבחרות שסיימו במקום השלישי בבית המוקדם.
אורוגוואי סיימה במקום השלישי והאחרון בבית והודחה מהטורניר.
רקובה הגיע עם אורוגוואי לחצי גמר גביע הקונפדרציות בשנת 1997.
למונדיאל 2002 הגיע רקובה כשחקן היקר בעולם עם משכורת של 7.2 מיליון דולר לעונה.
שערו היחיד של רקובה במונדיאל היה במשחקה האחרון של אורוגוואי נגד סנגל אותו אורוגוואי הייתה חייבת לנצח על מנת לעלות לשלב הבא.
רקובה כבש שער בפנדל בדקה ה-88' שהשווה את תוצאת המשחק ל-3-3 לאחר שסנגל כבר הוליכה 3-0. אורוגוואי לא הצליחה לכבוש את השער הרביעי המיוחל והודחה מהמונדיאל כבר בשלב הבתים.
את טורניר מוקדמות מונדיאל 2006 אורוגוואי פתחה רע מאוד אך התאוששה לאט לאט.
במשחקה האחרון בטורניר - אותו הייתה חייבת לנצח - אירחה אורוגוואי את ארגנטינה במונטווידאו.
אורוגוואי ניצחה 0-1 משער של רקובה בעקב בדקה ה-46', ובכך השיגה את הנקודות הדרושות על מנת להתמודד במפגש כפול מול אוסטרליה על הזכות לעלות למונדיאל 2006. בסופו של דבר, אוסטרליה ניצחה בפנדלים ועלתה למונדיאל.
טורנירו האחרון של רקובה במדי הנבחרת טרם הודיעה על פרישתו היה טורניר הקופה אמריקה 2007. אורוגוואי הגיעה עד לחצי הגמר מול נבחרת ברזיל תוך כדי שרקובה משטה שוב ושוב בהגנה הברזילאית כאשר קרן שלו הובילה לשער שוויון של דייגו פורלאן לפני סיום המחצית הראשונה.
במהלך המחצית רקובה נפצע והוחלף ואורוגוואי הפסידה במשחק בפנדלים.
לאחר הטורניר רקובה הודיע על פרישה ממדי נבחרת אורוגוואי אשר במשחקיה לקח חלק במשך 12 וחצי שנה.
משחקו של רקובה מתאפיין בווירטואוזיות רבה ובכבישת שערים מרהיבים ברגלו השמאלית כדרך קבע.
כמו כן, רקובה מצטיין בבעיטות מטווחים ארוכים וידוע כאחד מבועטי המצבים הנייחים הטובים בעולם.
כל הקריירה של רקובה לוותה בפציעות כרוניות, שחזרו על עצמן שוב ושוב ומנעו ממנו לממש את הפוטנציאל האדיר שטמון בו.
לדעת רבים, פציעות אלו מנעו ממנו להפוך לאחד השחקנים הגדולים בתולדות המשחק.
אלבה ברלין או ברלין אלבאטרוס היא קבוצת כדורסל גרמנית מעיר הבירה, ברלין, המתמודדת בבונדסליגה וביורוליג.
המועדון נוסד בשנת 1989 כממשיך דרכו של המועדון שרלוטנבורג ברלין.
במשך השנים נחשב, לצד ברוז במברג וסקייליינרס פרנקפורט, לאחד המועדונים הטובים בגרמניה, אשר נאבקים ביניהם על תוארי האליפות והגביע הגרמניים.
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 המועדון התחרה בקביעות במפעל היורוליג, והישג השיא שלו הוא רבע הגמר בשנת 1998.
בעונת 1994/95 זכתה הקבוצה בגביע קוראץ' לאחר ניצחון בסיכום שני מפגשי הגמר מול קבוצת אולימפיה מילאנו מאיטליה.
בעונת 2000/01 הגיעה עד לרבע גמר הסופרוליג והפסידה לקבוצת פנאתינייקוס מיוון.
בעונת 2009/10, לאחר שהפסידה לקבוצת מארוסי במוקדמות היורוליג.
הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוקאפ והפסידה לקבוצת פאמסה ולנסיה 67-44.
בחודש ינואר 2011 חתם בקבוצה המאמן הישראלי מולי קצורין.
במשך השנים המועדון שיחק בכמה אולמות כדורסל, האולם הראשון בו שיחק המועדון היה אולם בן 3,000 מקומות בשכונת שרלוטנבורג.
בשנת 1996 הקבוצה עברה לקיים את משחקיה בהיכל הספורט מקס שמלינג בשכונת פרנצלאואר ברג המכיל 8,500 מקומות ישיבה.
בשנת 2008 חנכה הקבוצה את אולמה הביתי הנוכחי O2 וורלד המכיל 14,800 מקומות ישיבה, שבאותה שנה אירח את משחקי הפיינל פור של היורוליג.
אלבאנאקטוס היה מלך ממלכת אלבה (סקוטלנד של ימינו) על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
אין תיעוד היסטורי לקיומו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
אלבאנאקטוס היה הצעיר מבין שלושת בניו של ברוטוס, צאצאו של איניאס מפליטי מלחמת טרויה וראשון מלכי בריטניה עם פי ג'פרי.
לאחר מותו של ברוטוס חולקה ממלכתו בין שלושת בניו - הבכור לוקרינוס מלך בלואגריה (Loegria - אנגליה של ימינו) - הקרויה על שמו, האמצעי קאמבר מלך בקמבריה (Cambria) הקרויה על שמו - ויילס של ימינו, ואלבאנאקטוס קיבל את אלבה הקרויה על שמו (סקוטלנד של ימינו).
למעשה בכך מסביר ג'פרי את שמות המדינות וזאת מבלי לדעת כי מדובר במילה גאלית סקוטית ולא בשם של אדם (כשם שלוגריה וקמבריה הם השמות הוולשים של חלקי הארץ).
ג'פרי מציין כי אלבאנאקטוס נהרג זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון על ידי האמבר, מלך ההונים, וכי לוקרינוס וקאמבר נקמו את מותו והרגו את האמבר.
אלבה יוליה (ברומנית Alba Iulia (בעבר Bălgrad, Bălgărad), בהונגרית Gyulafehérvár (דיולה פהרוואר), בגרמנית Karlsburg, או בעבר Weißenburg,Weissenburg) היא עיר בחבל טרנסילבניה שברומניה, המרכז המוניציפלי של מחוז אלבה.
העיר ממוקמת על גדת נהר המורש.
בעת העתיקה הקימו שם הרומאים קסטרום בשם אפולום.
בשיא ימי הביניים הייתה העיר מקום מושב ראש הדיוקסיה הרומית-קתולית של טרנסילבניה.
בין 1541 ל-1711 הייתה העיר בירת נסיכות טרנסילבניה.
היא שימשה פעמיים זמנית גם כבירה למעשה של האיחוד קצרת הימים של הנסיכויות הרומניות מולדובה וולאכיה עם טרנסילבניה, בין 1596-1595 תחת הנהגת הנסיך ההונגרי ז'יגמונד באטורי ואחר כך שוב בין 1601-1600, בתקופת שלטונו של השליט הרומני מיכאי האמיץ.
זמן מה הייתה גם למרכז הרוחני של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית של טרנסילבניה בכפיפות (סופראגאנות) לדיוקסיית ואד.
ב-7 באוקטובר 1698 כונס בעיר "סינוד האיחוד" של הכנסייה היוונית-קתולית הרומנית, תחת המיטרופוליט אתנסיה אנגל עם הכנסייה הקתולית הרומית, ליצירת "הכנסייה הרומנית המאוחדת עם רומא".
ב-1 בדצמבר 1918 המועצה הלאומית המרכזית בטרנסילבניה זימנה את "האספה הלאומית הגדולה של הרומנים בטרנסילבניה" באלבה יוליה, ושם נתקבלה ההחלטה ההיסטורית להצטרפות טרנסילבניה לממלכת רומניה (שנוסדה קודם מאיחוד מולדובה עם וולכיה ב-1859).
ב-1922 נערך בעיר טקס הכתרת מלכי רומניה (אז "רומניה הגדולה") פרדיננד הראשון ורעייתו מריה, מה שהוסיף ליוקרתה של העיר כבירה ההיסטורית.
היום אלבה יוליה היא בירת המחוז בעל אותו שם וכפופים לה ארבעה כפרים בסביבתה: ברבנץ (בהונגרית: בורבאנד), מיצ'שט (אומפויקישפאלוד), אוארדה (אלשווארדיה) ופקלישה (פוקלוש).
בתקופת דאקיה הרומית היה במקום יישוב בשם אפולום.
במאה ה-10 התקיימה באזור ישות מדינית ("דוכסות" בפי הקרוניקונים) שתושביה, לפי היסטוריונים הונגרים, היו סלאבים.
השם הסלאבי של היישוב היה בלגרד, כמו בירת סרביה של ימינו; פירוש השם "מצודה לבנה", או "עיר לבנה".
גם התושבים הרומנים באזור השתמשו בשם הסלאבי "בלגרד" (Bălgrad).
ההונגרים תרגמו שם זה להונגרית והוסיפו לו קידומת על שם גיולה השני (שליט מקומי מן המאה ה-10): "גיולאפהרוואר", (Gyulafehérvár) שמשמעותו: "המצודה הלבנה של גיולה".
גיולה השני היה מצביא הונגרי שעלה לרגל לקונסטנטינופול ושם הוטבל לנצרות האורתודוקסית-הביזנטינית.
גם הגרמנים קראו לאלבה יוליה "עיר לבנה": וייסנבורג (Weissenburg), ומאוחר יותר "קרלסבורג" (Karlsburg) לכבוד הקיסר האוסטרי קרל השישי שהקים בה במאה ה-18 מבצר גדול.
הרומנים, מתוך מודעות גוברת למוצאם הרומי, החליפו מאוחר יותר את השם הסלאבי "בלגרד" בשם הלטיני העתיק מימי הביניים, אלבה יוליה.
שם העיר כפי שצוטט בתעודות שונות:
1572 - Feyrvar (גלגול אחר של פהרוואר, בהונגרית: עיר לבנה)
אלבה יוליה שוכנת בדרום טרנסילבניה, בגובה של 330-270 מטר,
במרחק של 340 ק"מ צפונית-מערבית מבוקרשט, 100 ק"מ דרומית מקלוז' ו-241 ק"מ מזרחית מארד.
היא נמצאת במרכז הרמה הטרנסילבנית בקו רוחב 46°05' צפון וקו אורך 23°34' מזרח, באזור בו הגבעות היורדות מהרי טרסקאו אל המישורים שבעמק החלק האמצעי של נהר מורש.
העיר מוקפת בנחל אמפוי, הנחל סבש, פסגות הקרפטים המערביים של טרנסילבניה (ברומנית: מונצי אפוסן) והרמה הטרנסילבנית.
העיר אלבה יוליה הגרעינית שוכנת על טראסה ראשונה של הנהר מורש המהווה מזרחה מישור באורך 10-8 ק"מ ורוחב של 4-2 ק"מ.
מערב העיר גובלת עם הרכס המכוסה יערות של הרי המתכת (Munții Metalici)
במזרח מעל הנהר מורש נראות גבעות חרסיתיות האדמדמות של הרמה הטרנסילבנית, הנחצות על ידי הנהר מורש והנחלים סבש וסקאש היוצרים שורת גאיות בעלות צורות מיוחדות ועם צמחייה מועטה.
בדרום העיר נראות פסגות הרי סבש, עם הפסגות שוריאנו (2059 מ') ופטרו (2130 מ').
לפי נתונים שנמסרו על ידי הסופר והפוליטיקאי הרומני יואן רוסו- שיראנו ב-1900 חיו באלבה יוליה 16.560 תושבים, מתוכם 9.628 רומנים, 5.416 הונגרים, 1.343 גרמנים ו 173 ממוצא אתני אחר.
במפקד הרשמי מ-1910 מנתה אוכלוסיית אלבה יותיר 11.616 תושבים.
בסך הכל 7336 ידעו לדבר הונגרית ו 6872 ידעו קרוא וכתוב.
2613 - נוצרים רומים קתולים
1106 - נוצרים רפורמים (קלוויניסטים)
בתחילת המאה ה-17 נוסדה בעיר קהילה יהודית ספרדית שהייתה הקהילה היהודית הראשונה בטרנסילבניה והיא שימשה כמרכז ליהדות טרנסילבניה.
לאחר זמן קמה קהילה אשכנזית שבין רבני הקהילה האורתודוקסית נמנו הרב שלמה פישר והרב משה אליעזר קראוס, רב העיר כל תקופת השואה ועד 1947. בשנים תש"ז–תש"ח כיהן הרב ישעיה שנייבאלג כרב העיר.
הרב הידוע ביותר מעיר זו היה ר' יחזקאל פנט, תלמידו של ר' מנחם מנדל מרימנוב, וכן ראשון מפיצי החסידות בטרנסילבניה.
בעבר הייתה העיר בירת טרנסילבניה, ואז ר' יחזקאל שימש כרב החבל כולו.
הרב האחרון שכיהן בקהילת אלבה-יוליה היה ר' משה אליעזר קרויס, שהיגר לאחר השואה לאנגליה, שם שירת כדיין בערים לידס ולונדון.
אלבאיסין (בספרדית: Albaicín או Albayzín) הוא רובע קטן בעיר גרנדה, בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה שבספרד.
אלבאיסין הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1994, וצורף להכרזה על ארמון אלהמברה וארמון החנרליפה.
חוקרים מעריכים כי את שמו של אלבאיסין העניקו לו תושבי העיר באסה, שגלו מעירם לאחר הקרב לאס נאבאס דה טולוסה והתיישבו באזור זה של גרנדה, מחוץ לחומות.
עם זאת, יש חוקרים הטוענים כי השם מגיע דווקא מערבית ("אלביזין", אנשי הבזים).
אזור אלבאיסין יושב לראשונה בזמן האיברים.
במקום התיישבו במפוזר תושבים של האימפריה הרומית.
העדויות להגעתם של המוסלמים לאזור הם רק משלב מאוחר בהרבה, לאחר הגעתם של הזירים (שושלת ברברית) לגרנדה.
הסברה הרווחת היא, שאלבאיסין לא היה מיושב בתקופה שמנפילתה של האימפריה הרומית ועד להקמתה של ממלכת זיריד (ב-1013) ובניית החומות באלבאיסין (הנקראות בספרדית Alcazaba Cadima).
בשיאה של תקופה זו חיו באלבאיסין כ-10,000 תושבים.
רבים מהתושבים חיו בעושר רב, בבתים מפוארים, עם גנים ובריכות, ובמרכז הרובע נבנה בתקופה ההיא אחד המסגדים המרהיבים שהיו בגרנדה, ששרידיו נותרו עד ימינו, בסמוך לכנסיית סלבדור.
רובע אלבאיסין נמצא על גבעה תלולה המשקיפה על ארמון אלהמברה ואת נקודת התצפית הנמצאת בסמוך לכנסיית סן ניקולאס, אשר ממנה ניתן להשקיף על הארמון ועל גרנדה, פוקדים תיירים רבים.
בתוך אלבאיסין ניתן למצוא את המרחצאות הערביים העתיקים, את המוזיאון הארכאולוגי של גרנדה ואת כנסיית סלבדור, שנבנתה על שרידיו של מסגד מורי.
הרובע מתאפיין בבתים עתיקים וסמטאות קטנות וצעירים רבים מתגוררים בו ועוסקים באמנות.
בגבעה שמעל לרובע ישנן עשרות מערות בהן מתגוררים אנשים גם כיום.
ניתן למצוא באלביסין מספר מבנים ומונומנטים, אשר מרביתם מתקופת הרנסאנס ומתקופת השושלת הנסרית (השושלת המוסלמית האחרונה ששלטה בממלכת גרנדה, מ-1238 עד 1492).
אלבארו דניאל פריירה בארגאן (מספרדית: Álvaro Daniel Pereira Barragán; נולד ב-28 בנובמבר 1985 במונטווידאו) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ייצג את נבחרת אורוגוואי במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014 וכן בשלוש מהדורות של קופה אמריקה.
פריירה יכול לשחק בתפקידי הגנה נוספים, ואף במספר עמדות קישור.
פריירה החל את הקריירה שלו במועדון המקומי מיראמר מיסיונס בשנת 2003. שנתיים מאוחר יותר, עבר לשחק בארגנטינה בשורות קבוצת קילמס.
אחרי שהמועדון ירד ליגה, בסוף עונת 2006-2007, הוא עבר לקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס.
בארחנטינוס, בעונה זו פריירה כבש 11 שערים ב-35 משחקים.
בעקבות כך, בקיץ 2008, פריירה חתם במועדון הרומני קלוז', כאשר שולם תמורתו סכום של 2.5 מיליון אירו.
הוא היה חלק חשוב מאוד מסגל הקבוצה, ושיחק בכל משחקיה במהלך מסע הבכורה של קבוצתו במסגרת ליגת האלופות.
בקיץ 2009, קבוצת פורטו שילמה עבורו 4.5 מיליון אירו, ובעונתו הראשונה בפורטוגל זכה עם פורטו בגביע הפורטוגלי וסיים עימה במקום השלישי בליגה.
עונה לאחר מכן זכה עם הקבוצה בספורט, שכלל אליפות, גביע וזכייה בליגה האירופית.
פריירה פתח בהרכב במשחק הגמר בו גברה פורטו 1-0 על ספורטינג בראגה.
באוגוסט 2012 חתם פריירה באינטר מילאנו.
ב-17 בינואר 2014 הושאל לקבוצת סאו פאולו.
ב-24 בינואר 2014 לאחר עונה בברזיל, חתם לאסטודיאנטס לה פלאטה הארגנטינאית.
בפברואר 2016 הושאל לחטאפה הספרדית.
ביולי 2016 עבר לסרו פורטניו הפרגוואית.
הופעת הבכורה של פריירה בנבחרת אורוגוואי הייתה נגד נבחרת צרפת, ב-19 בנובמבר 2008. במשחק שלאחר מכן, כבר כבש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, במשחק ידידות נגד נבחרת לוב, בטריפולי, את המשחק אורוגוואי ניצחה בתוצאה 3-2.
במהלך מחציתו השנייה של קמפיין מוקדמות מונדיאל 2010 באמריקה הדרומית, פריירה היה חלק מסגל הנבחרת.
הוא גם פתח בהרכב בשני משחקי הפלייאוף על העלייה למונדיאל 2010 מול נבחרת קוסטה ריקה.
פריירה זומן לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר, ובמשחקה השני של נבחרתו נגד דרום אפריקה המארחת, כבש פריירה את שערה השלישי והאחרון של אורוגוואי בנגיחה, בניצחון 3-0.
הסופר קאפ הפורטוגלי (2): ,
אלבה פהרוואר (בהונגרית: Alba Fehérvár) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סקשפהרוואר, המתמודדת בליגת העל ההונגרית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1949. בתחילת שנות ה-90 נרכשה הקבוצה על ידי בעלים פרטיים ושמה השתנה ל"אלבקומפ", מאז החלה להאבק על תארים בצמרת הטבלה.
בעונת 1997/98 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה.
ובעונת 1998/99 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון שלה.
בעונה שלאחר מכן זכתה בדאבל השני.
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל השלישי שלה.
בתחילת עונת 2013/14 שונה שם הקבוצה ל"אלבה פהרוואר".
בעונת 2016/17 זכתה בדאבל הרביעי שלה.
הקבוצה השתתפה בעבר בגביעי אירופה השונים.
בין היתר בגביע קוראץ', גביע ספורטה וביורופ-קאפ, בו הגיעה עד שלב רבע הגמר והפסידה לקבוצת דינמו מוסקבה בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2008/09 השתתפה ב"ליגה המרכז אירופאית" (CEBL), בה זכתה בגביע לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אלבה טימישוארה 66-92. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוקאפ בפעם הראשונה בתולדותיה.
הקבוצה מארחת באולם הספורט וודאפון-ספורטצנטרום בעיר, המכיל 3,000 מקומות ישיבה.
אלבה לונגה (לטינית: Alba Longa) הייתה עיר עתיקה בלאטיום שבמרכז איטליה.
היא הייתה העיר החזקה בברית הלטינית ואולי אף ייסדה אותה ועמדה בראשה.
היא נהרסה על ידי רומא העתיקה בערך במאה ה-7 לפנה"ס.
על פי האגדה, מוצאם של מייסדי רומא, רמוס ורומולוס, הוא משושלת המלוכה של אלבה לונגה.
על פי האגדה, אסקניוס בנו של איניאס ייסד את העיר והיה מלכה הראשון.
הוא בנה אותה לרגלי גבעת (או הר) אלבה (Alban Hills) ולכן קרא לה בשם זה שמשמעו הארכה או הרחבה של אלבה.
דיוניסיוס מהליקרנסוס מספר גם הוא על ייסוד העיר בצורה זו, אך מיקם אותה בין ההר לאגם אלבה, מה שהחל מחלוקת ארוכה באשר למקומה המדויק של העיר.
על פי דיוניסיוס, פירוש המילה אלבה הוא "לבן", כך שמשמעות השם היא "העיר הארוכה והלבנה".
אתרים שונים באזור אגם אלבנו שנמצא כ-20 ק"מ דרומית לרומא, זוהו כאפשרות למיקומה של העיר, אך עדיין לא נמצאו ראיות ודאיות.
העיירה קסטל גנדולפו מועדפת על רבים מהחוקרים כאפשרות לזיהוי העיר, משום שהיא נמצאת במרכז שרשרת כפרים מעידן הברזל.
לרוב, קבוצות כפרים כאלו התרכזו סביב עיר גדולה יותר.
במאה ה-7 לפנה"ס יצא טולוס הוסטיליוס, מלך רומא למלחמה נגד אלבה לונגה.
העילה למלחמה הייתה שורה של אירועי שוד הדדיים בין איכרי רומא לאיכרי אלבה לונגה.
ההיסטוריון טיטוס ליוויוס טוען שהעילה האמיתית למלחמה הייתה האופי הלוחמני של טולוס הוסטיליוס.
בוצעו מספר ניסיונות תיווך דיפלומטיים שלא עלו יפה ואחריהם הוכרזה מלחמה.
גאיוס קלואיליאן, מלך האלבנים, פלש עם צבאו לשטח רומא, הקים מחנה במרחק חמישה מילין מהעיר וחפר תעלת מגן סביבה.
התעלה הייתה כה גדולה עד שזכתה לשם מיוחד שנזכר מאות שנים לאחר מכן.
בהיותם במחנה מת גאיוס קלואיליאן ובמקומו מונה מטיוס פופטיוס.
הוא הגיע להסכם עם טולוס שהקרב יוכרע בדו-קרב בין שלישיית אחים מכל צד, כדי להימנע משפיכות דמים המונית שתחליש את שתי הערים ותחזק את האויב המשותף - האטרוסקים.
לאחר שהרומאים ניצחו את האלבנים, הפכה אלבה לונגה להיות כפופה לרומא.
לאחר ההפסד, ירד מעמדו של מטיוס ונטען שהוא הפקיר את גורל העיר בידי שלושה חיילים.
כדי למחות את חרפת ההפסד, הוא יזם מהלך מתואם עם האטרוסקים.
הערים ויי ופידנאה (Fidenae) תקפו את רומא וטולוס קרא למטיוס לעזרה.
מטיוס הגיע בראש צבאו, אולם הפקיר את טולוס בשדה הקרב.
הרומאים ניצחו את האטרוסקים בכל זאת, וטולוס הוציא להורג את מטיוס בגלל בגידתו.
הוא נקשר לארבע מרכבות רתומות לצמדי סוסים והן הודהרו לכיוונים מנוגדים, כך שגופו נקרע לגזרים.
לאחר מכן ציווה טולוס על חייליו להחריב את אלבה לונגה מלבד מקדשי האלים, ותושבי העיר הועברו לגור ברומא, דבר שהכפיל את כמות תושביה.
טולוס צירף כמה ממשפחות הגולים למעמד הפטריקים, בהן משפחת היוליים ובנה מבנה חדש לצורך הסנאט המורחב, הקוריה הוסטיליה.
הגולים התיישבו בגבעת קאיליוס ורבים מהם הצטרפו למעמד הפרשים וכך חיזקו את צבא רומא.
אלבארו רפאל גונסאלס לואנגו (בספרדית: Álvaro Rafael González Luengo; נולד ב-29 באוקטובר 1984 מונטווידאו, אורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדות הקשר והמגן.
גונסאלס החל את הקריירה שלו ככדורגלן מקצועי בקבוצת דפנסור ספורטינג האורוגוואית.
במהלך 4 עונות בקבוצה שיחק 122 משחקים במדי הקבוצה, בהם כבש 8 שערים.
באוגוסט 2007 עבר גונסאלס למועדון הפאר הארגנטינאי, בוקה ג'וניורס.
ב-2 עונות במועדון הופיע גונסאלס ב-38 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש שער אחד בלבד.
כשחקן המועדון זכה גונסאלס באליפות ארגנטינה אפרטורה ובגביע רקופה סודאמריקנה.
בקיץ 2009 חזר גונסאלס לאורוגוואי, וחתם בקבוצת נסיונל.
בעונה אחת בקבוצה הרשים ב-35 הופעותיו, בהן כבש 3 שערים.
באוגוסט 2010 חתם גונסאלס על חוזה ל-3 שנים בלאציו, מהסרייה א' האיטלקית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באיטליה ב-18 בספטמבר 2010 במשחק נגד פיורנטינה, שנגמר בניצחון 1-2 ללאציו.
את שערו הראשון במדי לאציו כבש ב-13 בפברואר 2011, בניצחון 0-2 על ברשה.
בעונת היה גונסאלס שחקן המפתח בהרכב לאציו.
הוא שיחק בעמדות מגוונות: קשר הגנתי, קשר שמאלי, מגן ימני, מגן שמאלי ובלם.
בעקבות יכולתו המצוינת כבש גונסאלס בכל מפעל בה שיחקה קבוצתו, סרייה א', קופה איטליה והליגה האירופית.
באותה עונה זכתה לאציו, בסיועו הרב של גונסאלס, בקופה איטליה, הגביע האיטלקי.
ב-1 בפברואר 2015 הושאל לקבוצת טורינו.
ב-3 בפברואר 2017 חזר לאורוגוואי וחתם בנסיונל.
ב-7 בינואר 2019 חזר לאחר 11 שנה למועדון נעוריו דפנסור ספורטינג.
הופעת הבכורה של גונסאלס בנבחרת אורוגוואי הייתה ב-26 במאי 2006, בניצחון 0-2 על .
לאחר ששיחק במוקדמות מונדיאל 2010, נופה לבסוף גונסאלס מהסגל הסופי של אורוגוואי, למונדיאל 2010.
ב-2011 זכה גונסאלס בקופה אמריקה 2011, כאשר שיחק 4 משחקים, כולל משחק הגמר נגד .
הוא שיחק בגביע הקונפדרציות 2013, הופיע ב-12 משחקים במהלך מוקדמות מונדיאל 2014 וזומן מונדיאל 2014.
מחוז אלבה (ברומנית: Alba או Județul Alba) הוא מחוז (ז'ודץ) בחבל טרנסילבניה שברומניה.
בירת המחוז היא העיר אלבה יוליה עם 63,536 תושבים.
מחוז אלבה גובל צפונית עם מחוז קלוז', צפונית-מזרחית עם המחוז מורש, מזרחית ודרומית-מזרחית עם מחוז סיביו, דרומית עם מחוז ולצ'ה, מרבית ודרומית-מערבית עם מחוז הונדוארה וצפונית-מזרחית עם המחוזות ארד וביהור.
המחוז כפי שהוא כיום הורכב בשנת 1968 משטחים שהשתייכו עד אז לאזורים (רג'ונה, regiune) קלוז', הונדאורה, ברשוב ומורש-אוטונומית הונגרית (חלקים מהנפות - raion) טרנבן ומדיאש.
רובו של המחוז השתייך בזמן המשטר המלוכני שבין מלחמות העולם למחוזות אלבה וסיביו.
בשטח המחוז נמצאים כמה אזורים אתנו-תרבותיים מיוחדים:ארץ המוצים (Țara Moților), חבל המוקאנים (Țara Mocanilor), אזורים של סקלרים (Secuime) עם ה"כיסאות" הסקלריים של ארייש ושל סבש ו"אדמת המלך" (Pământul crăiesc).
שם המחוז, שמובנו "לבנה, צחורה", בא מהמילה הלטינית alba, הקשורה לעיר בירת המחוז, אלבה יוליה.
גם שם המחוז בהונגרית Fehér משמעותו "לבן" (Fehér megye).
הגרמנים קוראים לו מחוז קרלסבורג לפי השם הגרמני של העיר אלבה יוליה - קרלסבורג.
הממצאים הארכאולוגיים מהתקופה הנאוליטית שנתגלו במחוז אלבה מיוחסים לתרבות קדומה הידועה כ"תרבות פטרשט" לפי יישוב בעל אותו שם.
בימי קדם שטח המחוז נכלל בממלכת הדאקים.
המחצבות שבהרי הקרפטים המערביים משכו בימי הכיבוש הרומי מתיישבים חדשים.
ידועים מאותה תקופה יישובים כמו אפולום (אלבה יוליה של ימינו), אמפלום (בימינו - זלטנה), אפולון (בימינו - פיאטרה קראיווי) וגם המושבות אורליה אפולינסיס, נובה אפולנסיס, אלבורנוס מאיור (בימינו - רושיה מונטנה) וברוקלה (בימינו - איוד).
במבצר הרומאי באפולום חנו אנשי הלגיון הרומאי מס.
הפרפקט הראשון מבין השלושים שפיקדו על הלגיון, נקרא סקסטוס מיניקיוס פאוסטינוס יוליוס סוורוס.
אחרי נסיגת הכוחות הרומיים והמנהל הרומאי מדאקיה בשנים 271–275 ישנן עדויות ארכאולוגיות להמשך קיומן של יישובים באזור - כמו באלבה יוליה עצמה ובאוברז'ה במאות 2–4 ו-3–6 ובבלנדיאנה וצ'ומברוד במאות 9–10. בין לבין התקופות המוזכרות - במאות 4–7 היה האזור זירה של פלישות עמים נודדים שגרמו לקפאון ולשפל בחיים העירוניים.
גיולה השני, מנהיג הונגרי ודוכס טרנסילבניה ראשון, קבע את מושבו באלבה יוליה של ימינו, אז "בליגרד" ("העיר הלבנה" בשפות סלביות).
העיר שנקראה בהונגרית Gyulafehérvár ("העיר הלבנה גיולה", מכאן ברומנית השם "אלבה יוליה") הייתה למשך מאות שנים בירת הוויבודות טרנסילבניה כחלק מהממלכה ההונגרית או כמדינה אוטונומית.
בשנת 1009 הקים מלך הונגריה אישטוואן הקדוש את הבישופות הקתולית אלבה לפי מקורות מסוימים עוד גיולה השני הקים כאן את הבישופות הראשונה לפי הפולחן הביזנטי (אורתודוקסית).
באמצע המאה ה-12 קמה ה"רוזנות" או המחוז אלבה הביניימי.
המחוז תועד לראשונה בשנת 1177.
בשנת 1241 הוחרב האזור על ידי פלישת המונגולים-טטרים.
האזור שגשג במיוחד תחת שלטון משפחות הוניאדי ובתלן.
הקתדרלה הרומית-קתולית באלבה יוליה נבנתה במאה ה-13 על יסודות כנסייה קודמת.
בשנת 1291 כינס מלך הונגריה אנדראש השלישי, מלך הונגריה באלבה יוליה אספה ארצית חשובה.
במאות 14–16 מוזכרת במחוז נוכחותם של כפרים רומנים ושבראשם קנזים ו"שופטים" - למשל, בפילשט 1326, הקנזים קנדיה, ניקולאיה ורומן בזלטנה - 1365 וכו'.
במאה ה-15 מציינים קנזים רומנים בלופשה, בוצ'ום, אברוד, קמפן ויישובים אחרים.
מרד הצמיתים ההונגרים והרומנים בשנת 1437 (מרד בובלנה) הגיע גם לצפון המחוז אלבה - לעיר איוד ולכפרים בעמק המורש.
בשנת 1514 צמיתים רומנים והונגרים מסביבות טרסקאו, השתתפו במרד האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה וכבשו את מבצר האצילים בטרסקאו.
בימי הביניים שטח המחוז היה זירת עימותים בין המקומיים לפולשים העות'מאנים.
ב-18–22 במרץ 1442 בקרב מארוש-סנט אימרה (ברומנית - סנטימברו) הביס הוויבוד יאנוש הוניאדי את צבא הטורקי בפיקודו של מזיד ביי.
אחרי קרב מוהאץ' (1526) והפיכת הונגריה לפאשאיק עות'מאני, בשנת 1541 חבל טרנסילבניה, כולל מחוז אלבה, הפך בערך לנסיכות אוטונומית, שבירתו (מ-1546) הייתה אלבה יוליה.
בשנת 1600 האזור נכבש זמנית על ידי שליט ולאכיה, מיכאי האמיץ.
אחרי שחרור הונגריה מידי הטורקים, בהתאם להסכם השלום בקרלוביץ (1699) האזור נכנס תחת שליטה אוסטרית כחלק מנסיכות במסגרת הקיסרות.
העיר אלבה יוליה הייתה למרכז פוליטי ותרבות חשוב.
באלבה יוליה הוקמה בשנים 1715–1738 על ידי הקיסר קרל השישי מבצר גדול לפי שיטת וובן (1648).
במאה ה-18 העיר בלאז' על בתי הספר שלה הפכה למרכז התרבות הרומנית העיקרי בטרנסילבניה.
ב-1784 בגלל דיכוי כלכלי ולאומי פרץ בטרנסילבניה מרד האיכרים הרומנים בראשות הוריה, קלושקה וקרישן.
המרד דוכא על ידי הצבא האוסטרי ושלושת מנהיגיו נכלאו באלבה יוליה, נשפטו והוצאו להורג על גלגל באמצע העיר ב-28 בפברואר 1785.
באביב העמים מחוז אלבה היה למוקד של מהפכת 1848 בקרב הרומנים בטרנסילבניה.
ב-30 באפריל 1848 התכנסה בבלאז' האספה העממית הרומנית הראשונה שבה טבעו משתתפיה את ביטול מוסד הצמיתות ואת האמנציפציה של האומה הרומנית בטרנסילבניה.
באספה נוספת עוד יותר גדולה, שבה נכחו כ-40,000 רומנים, התכנסה ב-15–17 במאי 1848 בשטח שנקרא מאז "שדה החירות" (Câmpia Libertății).
נדרשו בה שחרור האיכרים הצמיתים, ביטול האיחוד עם הונגריה, עצמאות הרומנים, והובע רצון הרומנים המקומיים להתאחד עם הנסיכויות הרומניות השכנות ולאכיה ומולדובה.
בהרים התארגן צבא עממי רומני בפיקודו של אברם ינקו שהתנגד למהפכנים ההונגרים.
בקיץ 1849 המהפכה, גם של ההונגרים, וגם של הרומנים, דוכאה על ידי השלטון ההבסבורגי בעזרת הצבא הרוסי.
בסוף שנת 1918 בנסיבות תבוסת גרמניה ואוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה בחזיתות אחרות, התעצמה התנועה הלאומית הרומנית בטרנסילבניה וב-1 בדצמבר 1918 התכנסה באלבה יוליה אספה לאומית גדולה.
1228 נציגים של הרומנים מכל טרנסילבניה הצביעו בה פה אחד על איחוד טרנסילבניה עם ממלכת רומניה.
ב-15 באוקטובר 1922 קויים ב"קתדרלת האיחוד מחדש" האורתודוקסית בעיר טקס הכתרתם של הזוג המלכותי פרדיננד הראשון
ומריה כמלכים של רומניה המאוחדת.
בשנת 1968 ,בהתאם לרפורמה המנהלית שנערכה בשנים הראשונות של השלטון של ניקולאה צ'אושסקו הוקם מחוז אלבה עם הבירה אלבה יוליה.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי בשנת 1989, בשנת 1991 הוקמה באלבה יוליה אוניברסיטת "1 בדצמבר 1918".
הרי הקרפטים המערביים מתרוממים במערב ובצפון-מערב.
הם מתאפיינים במבנה גאולוגי מורכב, עם בצרים המכילים מחצבים אל ברזיליים כמו נחושת, עופרת, אבץ ומתכות יקרות - זהב, כסף.
האדמה היא מאוד פורייה, מה שאפשר יישוב האזור על ידי בני אדם עוד בתקופה קדומה.
עמק המורש על יובליו - ארייש, סבש, קוג'יר והאזורים הסמוכים היוו אזורים חקלאיים נוחים לגידול בעלי החיים, לתעשיית העצים, ובעיקר לגידולי הדגן, הירקות והפירות וכן לכרמים.
מיקום עמק המורש על יובליו הקל על בנייתם של דרכים ומסילות ברזל.
בדרום המחוז נמצאים הרי סבש.
25% משטח המחוז מכוסה על ידי רמות הטרנבות המפורסמות בכרמיה ובמקורות למים מינרליים.
ב-31 באוקטובר 2011 אוכלוסיית המחוז מנתה 327,224 תושבים וצפיפותה הייתה 52/קמ"ר.
ההרכב לפי קבוצות אתניות היה כלהלן
מועצת מחוז אלבה, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-32 נציגים ("יועצים").
הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן:
מפלגה חברים הרכב המועצה המפלגה הלאומית ליברלית (PNL) 19 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD) 6 האיחוד "הצילו את רומניה" (USR) 4 מפלגת תנועת העם (PMP) 3
קריקאו Cricău קוט, אלבה Cut, Alba
גאלדה דה ז'וס Galda de Jos
ואליה לונגה, אלבה Valea Lungă, Alba
וינצו דה ז'וס Vinţu de Jos
במחוז אלבה פועלים מפעלים למזון, טקסטיל, תעשיות למוצרי עץ, למרכיבים מכניים, לנייר וחומרי אריזה, תעשייה כימית.
באזור יש מחצבות למתכות (זהב, כסף, נחושת), למלח, חומרי בנייה כמו שיש, גרניט.
רושיה מונטנה התפרסמה בקרב אוספי דגימות של זהב טבעי.
מכרות ראשונים ברושיה מונטנה קמו על ההר קירניק עוד בתקופה הרומית.
נשמרו בהם היטב גלריות עתיקות.
חברה קנדית תכננה לפתח ברושיה מונטנה מכרה פתוח לזהב אך נטשה את הפרויקט בשנת 2007. ב-2021 היא הוכרז נוף הכרייה של רושיה מונטנה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
הרי אפוסן ((Munții Apuseni - "הרי המערב") שבהקרפטים המערביים הרומנים
יריד הנערות על הר גאינה (גובה 1,484 מ') (Târgul de fete de pe Muntele Găina) - מתארגן כל שנה ב-20 ביולי
יום הקדוש אליהו (סְפֶנטוּל אִילִיֶה), 8 ק"מ דרומית-מזרחית מהכפר אברם יאנקו, אלבה.
האדריכלות המסורתית של ארץ המוצים (Tara Moților) - בייחוד כנסיות העץ בעמק הנהר ארייש, והתרבות העממית הרומנית בה
הרי ביהור: מערת Scărișoara סקרישוארה - 2–3 שעות הליכה מן הכפר גרדה דה סוס
הרי טרסקאו- המסיב בדלאו (Masivul Bedeleu)
מערת "הודה לוי פפארה" (Huda lui Papară) - שעתיים הליכה מן הכפר סלצ'יווה;
הרי המתכות (Munții Metaliferi) עם שמורות הטבע שבפסגות הבזלת"דטונאטה", בעלי גובה 1,200 מ' - דטונאטה גואלה (Detunata goală) ודטונאטה פלוקואסה (Detunata flocoasă) - 20 ק"מ מהעיר אברוד, שעה הליכה מן הכפר בוצ'ום
התלבושות העממיות של תושבי הכפר בוצ'ום - הבוצ'ומנים (Buciumani).
רכבת ההרים "מוקניצה" על מסילת הברזל שבין אברוד לווידולם (Abrud-Vidolm) עם התחנות:אברוד - רושיה מונטה - גורה רושיאי - קמפן - ביסטרה - לופשה - באיה דה ארייש - ברזשט - סלצ'יווה - אוקוליש - וידולם הוכרה כאתר מורשת היסטורית.
מבצר אלבה יוליה - שנבנה על ידי האוסטרים ב-1715–1738
הקתדרלה הרומית-קתולית - נבנתה במאה ה-13, בימינו שוכנת בתוך המתחם של המבצר
ספריית בתיאנאום - הוקמה בשנת 1794 הכוללת 60,000 ספרים
הקתדרלה האורתודוקסית "האיחוד מחדש של האומה"
בניינים מימי הביניים שמורים היטב
מוזיאון המכרות- כולל לוחות שעווה כתובות בלטינית
מצודה מימי מן המאה ה-14 - (Cetatea Sebeș)
מצודה מן המאה ה-15 - (Cetatea Aiud)
העיר בלאז' - מוקד התרבות הרומנית והדת האורתודוקסית הרומנית בטרנסילבניה במהלך מאות שנים
הכפר טרטריה - בו נמצאו בשנת 1961 על ידי חוקר בשם ניקולאיה ולאסה שלוש לוחיות עם כתבים מסתוריים בלתי ניתנים לפענוח, שהוכרזו כ"כתב העתיק בעולם" "משנות ה-5000 לפנה"ס.
הלוחיות שנויות מאוד במחלוקת ושימשו בביסוסן של תאוריות פרוטוכרוניסטיות רומניות.
בכפר טרטריה הוצבה אנדרטה לכבוד "הכתב האנושי העתיק בעולם".
הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה - בלקאצ'ו (כפר במועצת ז'ידוויי Jidvei), בוז (כפר במועצת דושטאט), קלניק, אלבה (אתר מורשת עולמית), צ'נאדה, קריקאו, ז'ידוויי, סנטימברו, אלבה, שונה וכו'.
אלבארו אודריאוסולה ארסאייוס (בספרדית: Álvaro Odriozola Arzallus; נולד ב-14 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בריאל סוסיאדד ובנבחרת ספרד.
אודריאוסולה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד, אליה הגיע ב-2006. ב-1 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בהפסד 0–3 ללאס פאלמס אתלטיקו.
ב-6 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד ריאל אוניון.
ב-16 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–2 נגד מאלגה.
עד לסיום העונה רשם 16 משחקי ליגה.
בעונת , הפך למגן הימני הפותח בהרכב של סוסיאדד.
ב-5 ביולי 2018 ריאל מדריד הודיעה שאודריאוסולה חתם בקבוצה על חוזה לשש שנים.
סכום ההעברה הוא 30 מיליון אירו, בתוספת 5 מיליון בבונוסים.
ב־31 באוקטובר 2018 הבקיע אודריאוסולה את שערו הראשון בריאל מדריד נגד מלייה, במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-22 בינואר 2020 הושאל אודריאוסולה לבאיירן מינכן מהבונדסליגה עד לסיום עונת 2019/2020. אודריאוסולה ערך שלוש הופעות ליגה בלבד עד לתום העונה, אך זכה עם הקבוצה בטרבל.
בהופעתו היחידה במסגרת ליגת האלופות, ששלבי ההכרעה שלה התקיימו בחודש אוגוסט בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, בישל אודריאוסולה את השער הרביעי לרוברט לבנדובסקי בניצחון 1–4 על צ'לסי במסגרת גומלין שמינית הגמר.
בסיום ההשאלה, חזר אודריאוסולה לריאל מדריד.
בעונת 2019/20 שיחק אודריאוסולה 613 דקות בלבד בריאל מדריד ובאיירן מינכן וזכה בחמישה תארים (ליגה ספרדית, סופר קופה ספרדי, ליגה גרמנית, גביע גרמני וליגת האלופות) כך שבעונה הזו הוא זוכה בתואר כל 122 דקות משחק.
ב-21 באפריל 2021 כבש שער בכורה בלה ליגה במדי ריאל מדריד בניצחון קבוצתו 0–3 על קדיס.
ב-28 באוגוסט 2021 הושאל לפיורנטינה.
ב-1 בספטמבר 2023 חזר לריאל סוסיאדד וחתם בה לשש שנים.
בצעירותו, אודריאוסולה שיחק בנבחרת הצעירה של ספרד, והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017.
ב-6 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–3 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אודריאוסולה זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
אלבארו חסטידו (בספרדית: Alvaro Antonio Gestido Pose; 17 במאי 1907 – 18 בינואר 1957) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
חסטידו נולד במונטווידאו שבאורוגוואי ולמד בבית ספר צבאי בשם "אסקואלה מיליטר" משנת 1923, בו גם ככל הנראה זכה בדרגה הדומה לאלוף-משנה.
אחיו, אוסקר דייגו חסטידו, היה נשיא אורוגוואי בשנת 1967. לאורך כל קריירת הקבוצות שיחק בפניארול עימה זכה ב-7 תוארי אליפות.
משחקו האחרון היה ב-28 בספטמבר 1941 נגד ריבר פלייט בו חלו חגיגות 50 שנה להיווסדות פניארול.
במדי נבחרת אורוגוואי ערך 26 הופעות בסך הכל ולא כבש.
באולימפיאדה ב-1928 זכה במדליית זהב ונחשב בעיני רבים לשחקן הטוב ביותר בה.
שנתיים אחר כך זכה עימה במונדיאל 1930 כשהוא משתתף בכל משחקי הטורניר והיה חלק משלישיית "מסך הברזל" שהיה בקישור אורוגוואי לצד לורנסו פרנדדס וחוסה לאנדרו אנדראדה.
בתום התחרות נבחר להיות בנבחרת המצטיינת.
חסטידו נפטר ב-18 בינואר 1957 בסנטה קלרה דה אולימאר בגיל 49 כתוצאה מהתקף לב.
אלבארו חוסה הודג' צאג'ואי (בספרדית: Álvaro José Hodeg Chagüi; נולד ב-16 בספטמבר 1996) הוא רוכב אופני כביש קולומביאני מקצועי הרוכב בקבוצת טים מדיין .
הודג' נולד ב-16 בספטמבר 1996 במונטרייה שנמצאת במחוז קורדובה.
בתור חובבן, ניצח הודג' את הקטע השישי בטור דה ל'אווניר ב-2017.
הודג' הצטרף לדקונינק קוויק-סטפ בשנת 2018, לאחר שרכב בה בסוף עונת 2017 בתור רוכב סטאז'ר.
הוא ניצח במדיה את קלאסיקת האנדזמה, מקדים את קריסטופר האלבורסן ואת פסקל אקרמן.
שלושה ימים מאוחר יותר ניצח הודג' בקטע הראשון של וולטה אה קטלוניה.
הודג' ניצח גם בקטע הראשון של הטור של פולין ובטור של גרמניה, ואת הקטע החמישי ב.
ב-2019 הודג' ניצח את הקטע השני בטור של קולומביה וסיים שלישי בקלאסיקת ברדנה–קוקסייד.
הוא התחרה בטור של נורווגיה וגם ניצח את הקטע השני במרוץ, כשהוא מקדים את קריסטופר האלבורסן ואת אדוואלד בואסון האגן.
הוא ניצח במרוץ החד יומי "היילן וסטגוד הייסטה פייל" בבלגיה.
הודג' ניצח שני קטעים במרוץ אדריאטיקה–אינויקה, קטע אחד בבינקבנק טור ואת מרוץ ספארקאסן מינסטרלנד ג'ירו, מקדים את פסקל אקרמן ואת טים מרלייר .
אלבּארכֵס היה באופן מסורתי יהודי בעל משרה רשמית באלכסנדריה בתקופות ההלניסטית והרומית, ונראה שהיה אחראי למיסוי ובמיוחד לגביית המכס בנמל.
פרופסור שמואל קרויס, באנציקלופדיה היהודית (1906), מציע כי האלבארכס היה מנהיג יהודי אלכסנדריה, והיה מכונה "אתנארכס" על ידי גויים כמו הסופר היווני סטראבון (שביקר במצרים סביב שנת 24 לפנה"ס), כפי שנראה מתוך ציטוט דבריו אצל יוסף בן מתתיהו:
עם זאת, פרנץ (Franz) סבור כי האלבארכס היה פקיד הכפוף לאתנארכס.
צבי גרץ מחשיב את האלבארכסים כצאצאיו של הכהן הגדול חוניו הרביעי, שירד למצרים, והוא כולל את בניו, המצביאים חלקיה וחנניה, בין האלבארכסים, אולם מבלי לספק את הבסיס לכך.
המושג "אלבארכס" נראה גם כגרסה טקסטואלית שונה ומאוחרת של המילה "ארבּארכֵס" (Ἀραβάρχης) הנזכרת אצל קיקרו (המאה ה-1 לפנה"ס).
המקום היחיד בו יש תיאור של תפקיד האלבארכס הוא קודקס תאודוסיאנוס (IV.
12. 9) שנאסף בשנת 438 (=קודקס יוסטיניאנוס IV.
61. 9), שם האלבארכס הוא מעין פקיד בענייני כספים המופקד על גביית מיסים במחוזות האימפריה התחתונה, בפרט על משק החי במצרים התחתונה.
אמיל שירר טוען ב"מילון התנ"ך" (1912), כי הטענה שהאלבארכס היה מנהיג הקהילה היהודית היא שגויה, וכי ישנה סבירות גבוהה שתואר זה זהה או שיבוש של התואר "ארבּארכֵס" (המורכב משתי מילים: "ערבי" ו"למשול", שמשמעותן יחד: "מושל ערב"), שהיה המפקח הראשי של המכס בגבול הערבי, כלומר בגדה המזרחית של הנילוס.
הוא מציין כי מושג זה נזכר בקודקס יוסטיניאנוס בתחילת המאה ה-6, ובכתובת שנמצאה בקופטוס.
לדבריו, ייתכן שמשרת האלבארכס, היא גם זו שיוספוס מתייחס אליה באומרו כי הרומאים שמרו ליהודי אלכסנדריה את משרת האמון שהוענקה להם על ידי מלכי בית-תלמי, את "משמר הנילוס".
לדברי שירר, כינוי זה מתייחס לפיקוח על הנהר בכל הנוגע לגביית מכס.
לפיכך, האלבארכס לא היה בעל תפקיד מהקהילה היהודית, אלא אדם שהחזיק במעמד חשוב בחיים האזרחיים.
אלא שגם המלה "ארבּארכֵס" מופיעה אצל יוסף בן מתתיהו, לגבי המלך הערבי מלכוס, ולכן אין זה סביר שהמלה "אלבארכס" היא גרסת איות שונה של "ארבארכס", משום שיוספוס הכיר והשתמש בשני התארים הללו בנסיבות שונות.
שמואל קרויס מחשיב את האטימולוגיה ה"ערבית" כבלתי סבירה למונח החל על מנהיג של הקהילה היהודית בלבד, ומציע כאלטרנטיבה את המונח היווני "אלבא" (ἄλαβα), המתייחס לדיו מרישומי המס ונעשה באותם ימים למילה נרדפת למס.
קרויס מציין גם אטימולוגיה ישנה יותר באמצעות המילה "האלס" (ἄλς), שמשמעותה ים.
אלכסנדר האלבארכס – אחיו של פילון האלכסנדרוני; היה ידידו של הקיסר קלאודיוס; נשא בתפקיד בשנות ה-30 של המאה ה-1 לספירה.
יוסף בן מתתיהו מספר עליו "שהיה גם האלאבארכוס באלכסנדריה וראשון בקרב (היהודים) שם (בייחוס) משפחתו ובעושרו".
אלכסנדר זה היה מלווה מדי פעם סכומי כסף, למשל לחברו אגריפס הראשון, מלך יהודה.
דמטריוס – בעלה של מרים, בתו של אגריפס הראשון, שלדברי יוסף בן מתתיהו, "על־פי ייחוסו ועל־פי עושרו היה ראש וראשון בקרב יהודי אלכסנדריה, והייתה לו באותו זמן גם משרת האלאבארכוס".
על דמטריוס זה לא ידוע משום מקור אחר.
הוא מילא את התפקיד בשלב מאוחר של תקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס.
אזכורי אלכסנדר ודמטריוס כנושאים במשרה זו אינם מלווים בהערות מצד יוסף בן מתתיהו, על היותם מקרים חריגים.
קסאנס (Kasanes) האלבארכס נזכר בפפירוס מהמאה ה-2 או ה-3 לספירה.
אנסטאסיוס האלבארכס נזכר בכתובת נוצרית לא מתוארכת.
אלבה פלורס (בספרדית: Alba Flores; נולדה ב-27 באוקטובר 1986) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדייה, ידועה במיוחד בתפקידה כאגטה חימנז ("ניירובי") בסדרה "בית הנייר" ובתור שריי ורגס בסדרה "בפנים".
פלורס נולדה במדריד בשם אלבה גונזלס וילה למשפחה ממוצא אנדלוסי וצועני.
היא בתם היחידה של המוזיקאי והמלחין אנטוניו פלורס ומפיקת התיאטרון אנה וילה.
במשפחתה נמנים אנשי במה רבים: סבתה לולה פלורס הייתה אחת הכוכבות הספרדיות המוערכות בשנות ה-30 של המאה ה-20, דודתה היא הזמרת לוליטה פלורס ובת דודתה השחקנית אלנה פורייזה.
פלורס החלה ללמוד משחק בגיל 13, ומאז השתתפה בסדרות טלוויזיה רבות, ביניהן "בפנים" (בספרדית: Vis a Vis), סדרת כלא של הבמאי אלכס פינה.
הופעתה בסדרה "בית הנייר", גם היא בבימויו של פינה, הקנתה לה פרסום עולמי.
פלורס מנהלת אורח חיים טבעוני והיא השתתפה קמפיין של PETA לקידום טבעונות.
הופעתה הקולנועית הראשונה של פלורס נערכה בשנת 2005 בסרט הספרדי "החם" (El calentito).
באותה שנה הופיעה גם בהצגת התיאטרון "ירח דבש בהירושימה".
ב-2007 השתתפה בגרסה צוענית של המחזה "חלום ליל קיץ".
ב-2008 לוהקה לסרט "המנהלים" (Los mánagers), ולפרק בסדרת הטלוויזיה "המפקח" (El comisario).
ב-2008 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "תסמונת יוליסס" (El síndrome de Ulises) והופיעה במחזמר "אוהבים אנונימיים" (Enamorados anónimos).
בשנת 2009 הקליטה את השיר שכתב אביה "איני יכול להתאהב בך" עבור פסקול הסרט "סוף הדרך" (Al final del camino).
בשנת 2013 קיבלה תפקיד בסרט הטלוויזיה "ויסנטה פרר" (Vicente Ferrer) ושיחקה בחמישה פרקים בסדרה "זמן בין התפרים" של ערוץ Antena 3 המבוסס על ספרה של מריה דואניס.
בשנת 2014 השתתפה בסדרה "ספר לי איך זה קרה" (Cuéntame cómo pasó).
ב-2016 הופיעה במחזה "השושנה המקועקעת" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון מריה גררו במדריד.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הדרמה הצ'יליאני "La memoria del agua" לצד בנחמין ויקוניה.
לוהקה לסדרת הכלא "בפנים" (Vis a vis), בתפקיד שריי ורגאס דה חסוס, אותה גילמה במשך 4 עונות עד 2019.
בשנת 2017 לוהקה לאחד התפקידים הראשיים (ניירובי) בסדרת הפשע "בית הנייר" שיצר אלכס פינה לערוץ Antena 3 ואחריה לנטפליקס.
הצלחתה של סדרה זו במדינות רבות, ביניהן בישראל, הפכה את פלורס לכוכבת בינלאומית.
פלורס כיכבה בתפקיד זה במשך 4 חלקים עד ל-2020.
בשנת 2021 שיחקה בסדרת הדרמה הקומית "Maricón perdido", בתפקיד חוזר של לולה, חברתו של רוברטו מהלימודים.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה "קדושת המשפחה" בנטפליקס; אודות משפחה שמסתירה סוד מזעזע מתחילה מחדש את חייהם במדריד.
בשנת 2023 שיחקה בסרט הדרמה הלהט"בי "אהבה ומהפכה" (אנ') בבימויו של אלחנדרו מרין.
בשנת 2025 שיחקה את דמותה של נצרת בסדרת הדרמה והפנטזיה "Punto Nemo" מבית "אמזון פריים וידאו".
2015: פרס אונדס לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה עלילתית, על תפקידה בסדרה "בפנים".
2016: פרס איגוד השחקנים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה, על תפקידה בסדרה "בפנים".
2017: פרס איגוד השחקנים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה, על תפקידה בסדרה "בפנים".
2018: פרס איגוד השחקנים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה, על תפקידה בסדרה "בית הנייר".
2018: פרס איריס לביצוע הנשי הטוב ביותר, על תפקידה בסדרה "בפנים".
2019: פרס איריס לשחקנית ראשית, על תפקידה בסדרה "בית הנייר".
אלבה היא עיר וקומונה עם שורשים עתיקים, עוד מלפני תקופת רומא העתיקה.
העיר ממוקמת בחלק המערבי של צפון איטליה, במחוז פיימונטה.
מספר תושביה היה 31,154, נכון לתאריך 1 בינואר 2024. העיר נמצאות באזור גבעות לַאנְגֶה, שיחד עם אזורי יין נוספים במחוז, זכו ב-2014 להכרה של אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
סבורים, שמקורו של השם "אלבה" מגיע מתקופת רומא העתיקה, הרפובליקנית.
בשנת 89 לפני הספירה הקונסול הרומאי קניאוס פומפיוס סטרבו (Cneius Pompeius Strabo), אביו של גנאיוס פומפיוס מגנוס, כובש ירושלים, אישר אזרחות רומית לתושבי האזור שמדרום לאלפים.
כאות תודה לקונסול, קראו התושבים לאזור על שמו, "אלבה פומפיאה" (Alba Pompeia), שפירושו "זריחה/דמדומי השחר של פומפיוס".
במהלך השנים שמו של הקונסול נשמט, ונותרה אלבה בלבד.
השם "אלבה" משמש בסיס לשמם של אתרים נוספים באיטליה, למשל העיר אלבה לונגה, והאי אלבה וגם בסיס לשמות של אתרים מחוץ לאיטליה.
סברה אחרת גורסת, כי מקור השם אלבה מהמילה הלטינית "אלביון" (Albion), המפורשת כ"עיר", או "עיר מרכזית".
אלבה נמצאת בחלק הדרומי של מחוז פיימונטה, בנפת קונאו.
נהר טנרו (Tanaro), אחד מיובלי נהר הפו, זורם דרך החלק הצפוני של העיר.
מרחקה של אלבה מטורינו בירת המחוז מסתכם בכ-63 ק"מ.
המרחק עד עיר הנמל ג'נובה הוא כ-87 ק"מ, ולעיר הנפה קונאו יותר מ-60 ק"מ.
העיר נמצאת במרחק של כ-50 ק"מ מגבול איטליה-צרפת.
אלבה גבוהה ב-172 מטרים בממוצע מפני הים.
התחום המוניציפלי של העיר כולל ארבעה יישובים נוספים: בלמונטה (Belmonte), ביליני (Biglini), גלו (Gallo), מוסוטו (Mussotto).
הערים המשמעותיות הקרובות ביותר לאלבה הן אסטי, כ-28 ק"מ, וברה (איטליה), (Bra) כ-17 ק"מ.
מיקומה של אלבה בקרבה יחסית של כ-50 ק"מ לים הליגורי (חלק צפוני בים התיכון), ממתן מעט את ההשפעות הצפוניות של מזג האויר.
למרות ההשפעה הממתנת של הים, עונות הקיץ בעיר חמות והחורפים קרים.
החודש החם ביותר בממוצע הוא יולי, במהלכו מגיעות הטמפרטורות ל-28 של מעלות צלזיוס בממוצע ביום, ובלילות יורדות עד 18 מעלות.
בחודשי הקיץ הלחות עולה עד ל-40-45%, ביתר החודשים יש יותר יובש באוויר.
החודש הקר ביותר הוא ינואר, במהלכו ממוצע הטמפרטורות בימים עומד על 7 מעלות, ובלילות צונח הממוצע ל-0. לפי הממוצעים החודשיים, אין באלבה חודש ללא ימי גשם.
החודש בו מספר ימי הגשם רב ביותר הוא מאי, עם 7.8 ימים בממוצע, אך החודש בו כמות הגשם היא הגדולה ביותר הוא אוקטובר, 82.1 מ"מ.
כמות הגשם השנתית בממוצע רב שנתי מסתכמת ב-620.9 מ"מ.
מספר היממות המושלגות בעיר הוא 1.4 יממות שלג לשנה בממוצע, והכמות השנתית של השלג הנה 199.44 מ"מ.
ממצאים ארכאולוגיים מהמאה ה-19, מצביעים על נוכחות אנושית עתיקה מאד באלבה.
נמצאו עדויות להתיישבות אנושית עוד מהתקופה הנאוליתית (12000-4500 לפני הספירה).
קיימים ממצאים ארכאולוגיים גם מתקופת הברזל (1150-586 לפנה"ס).
ב-89 לפנה"ס אישר הקונסול פומפיאוס סטרבו מעמד אזרחי לתושבי האזור, וגם סלל דרך לכיוון טורינו, שהייתה בשימוש צבאי וגם מסחרי.
בימיי רומא הקיסרית, היסטוריונים הסיקו שהיה לעיר מעמד של מוניציפיאום (municipium romanum), מונח שהיה שמור לערים שנהנו ממידה של חירות בניהול ענייניהן הפנימיים.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, נהרסה העיר על ידי הסרצנים, פולשים מוסלמים.
במאה ה-12 העיר נבנתה מחדש וזכתה לתקופת פריחה.
נבנו בה מגדלים רבים, שבאותה העת היו הוכחה לעוצמה, יוקרה וליכולות כלכליות, ושימשו גם למטרות הגנה.
רוב המגדלים בעיר הושמדו במהלך מלחמות רבות שנמשכו דורות, עם העיר הקרובה אסטי.
בימיי הביניים, הייתה תחרות על הנהגת העיר בין גיבלינים לגולאפים.
בחלק מהזמן שלט בעיר בית גונזגה.
ב-1628 הייתה אלבה הרבה פחות חשובה ודומיננטית מאשר בתקופות קודמות, ועברה לשליטת בית סבויה.
ב-1861 נכללה אלבה בממלכת איטליה המאוחדת, שהקים המלך ויטוריו אמנואלה השני.
המוזיאון הארכאולוגי פרדריקו אאוסביו (Il Museo civico archeologico e di scienze naturali Frederico Eusebio)-המוזיאון נוסד ב-1987, ומציג מוצגים ארכאולוגיים מכ-8000 שנות היסטוריה של העיר אלבה והאזור הקרוב, אבני קבורה, כלי בית שונים, כלי לחימה ועוד.
אלבה סוטרנאה (Alba Sotterranea) - מתחם תת-קרקעי של שרידי העיר העתיקה של אלבה, עוד מימיה כ-אלבה פומפיאה.
הסיור במתחם כולל שכבות שונות, מציג ארכיטקטורה של מבנים, תרבות ומורשת, גם מתקופות מאוחרות יותר.
קתדרלת סן לורנצו-קתדרלה רומנסקית שנבנתה בין השנים 1486–1517. הקתדרלה שופצה מספר פעמים, גם כתוצאה מהרס חלקי עקב רעידות אדמה.
השיפוץ המקיף האחרון היה בין 2007-2009.
המגדלים-רק חלק קטן מהמגדלים הרבים שהיו בעבר שרד עד לימנו, עקב מלחמות ורעידות אדמה.
סיורי יין-האזור כולו הוא אזור של כרמים ותעשיית יין.
מתקיימים ביקורים ביקבים, וניתנים הסברים על תהליכי הייצור, מלווים בטעימות.
במרחק של כ-15 מאלבה ק"מ מצויה העיירה ברולו, אשר על שמה והאזור שלה קרוי יין ברולו, אחד היינות הנודעים של האזור ושל איטליה.
מונפורטה ד'אלבה (Monforte d'Alba- היא עיירה על גבעה, במרחק של כ-20 ק"מ מאלבה.
העיירה נמצאת ברשימת העיירות היפות ביותר באיטליה.
טירת גרינזאנה קאבור (Castello di Grinzane Cavour)- קרובה כדי 10 ק"מ לאלבה.
הטירה נבנתה במאה ה-14 כמבצר צבאי.
הייתה גם בבעלות משפחת קאבור.
כיום משמשת כמוזיאון של האזור, מוזיאון יין ומוזיאון של משפחת קאבור.
ממרפסת המבנה מתאפשרת תצפית פנורמית לאזור לאָנְגֶה.
יריד וינום (Vinum)-יריד המוקדש ליינות האזור.
היריד מתקיים בכל שנה, בחודשים אפריל-מאי.
יריד בינלאומי של פטריות כמהין לבנות (Fiera Internazionale del Tartufo Bianco d'Alba)-היריד שנתי של פטריות כמהין לבנות, נערך בחודשים אוקטובר ו-נובמבר.
שוק בישול איטי-בסופי שבוע השוק העירוני הפתוח באזור המדרחוב, משלב גם שוק של בישול איטי (Slow Food Alba).
תנועת הבישול האיטי נוסדה בעיירה ברא, הסמוכה מאד לאלבה.
מרוץ החמורים (Palio degli asini)-מרוץ החמורים נערך ברוח היתולית, ומתקיים כבר עשרות שנים רבות, ביום א הראשון של חודש אוקטובר.
המרוץ הוא מאירועי הפתיחה ליריד פטריות הכמהין הבינלאומי.
פסטיבל המוזיקה-פסטיבל אלבה למוזיקה נמשך שבועיים במאי-יוני, ושלושה שבועות ביולי-אוגוסט.
אמנם, שמו פסטיבל אלבה למוזיקה, אך הוא מתקיים באתרים רבים גם מחוץ לעיר, בטירות, בחוות, ביקבים ובאתרים נוספים.
אלבה מתבססת על שלושה ענפי כלכלה עיקריים.
פררו (Ferrero)-המיזם החל למעשה ב-1946 היה פררו עסק משפחתי קטן של האחים פררו, שהסתמכו גם על אגוזים שמגדלים באזור.
בתחילה הרחיבו את הייצור והשיווק לאיטליה, וב-1956 החלו לשווק לארצות אחרות.
במאה ה-21 פררו, מעסיקה אלפי עובדים, משווקת 35 מותגים ידועים, כולל ביצת קינדר ו-פררו רושה, ועדיין פעילה באלבה.
מירוליו (Miroglio)-מירוליו היא קבוצת מפעלים המייצרים אופנה וטקסטיל.
בסיסה, מפעל אחד ומשרדים של החברה נמצאים בעיר, גם לאחר שנים רבות של פעילות בינלאומית.
יין ותיירות-היינות הידועים של האזור הם ברולו וברבקסקו (Barbaresco ו-Barolo).
בכל אזור גבעות לאָנְגֶה פזורים כרמים ויקבים רבים מאד.
היין מספק שני ענפי פרנסה, כל שרשרת גידול הגפנים, הכנת היינות ושיווקם, וענף כלכלי נוסף, של תיירות חקלאית (Agriturismo).
אלה הדרכים העומדות לרשות הנוסעים אל ומאלבה:
רכבת: הדרך הנוחה, היעילה והמהירה ביותר היא באמצעות רכבת.
תחנת הרכבת ממוקמת במרכז אלבה.
כל הערים המרכזיות בצפון איטליה מחוברות לתשתית הרכבת, כולל מילאנו וטורינו.
יש חיבור גם לעיר הקרובה אסטי.
הדרך מטורינו בירת המחוז לאלבה, אורכת מעט יותר משעה ורבע.
השירות מטורינו מבוצע על ידי טרנורד, חברה בבעלות משותפת של טרנאיטליה ו-(FNM (Ferrovie Nord Milano.
אוטובוסים: זמן הנסיעה באוטובוס מערים מרכזיות בצפון איטליה ארוך יותר משמעותית מאשר ברכבת.
לכן, הנסיעה באוטובוס טובה בעיקר לאלה המגיעים מערים ועיירות קרובות לאלבה, שהרכבת אינה מחוברת אליהן.
גם תחנת האוטובוסים ממוקמת במרכז העיר.
נמלי תעופה: מלפנסה-מילאנו, נמל התעופה הראשי של צפון איטליה, מרוחק מאלבה כ-146–196 ק"מ (תלוי במסלול הנסיעה שבוחרים בו).
נמלי התעופה היותר קרובים הם של קונאו (כ-48 ק"מ), ו-נמל התעופה טורינו-קזלה (כ-93 ק"מ).
נמלים אלו משמשים בעיקר לטיסות פנים, לטיסות ליעדים קרובים באירופה קרובים ולטיסות שכר.
הערים התאומות של אלבה הן:
אלבדו עננים הוא מדד לאלבדו או רפלקטיביות (שיקוף אור) של ענן.
עננים מווסתים את כמות קרינת השמש הנספגת על ידי כוכב לכת ואת קרינת פני השמש שלו.
בדרך כלל, כיסוי עננים מוגבר הוא בזיקה לאלבדו גבוה יותר ולספיגה נמוכה יותר של אנרגיית השמש.
אלבדו עננים משפיע על מאזן הקרינה של כדור הארץ, ומהווה כמחצית מהאלבדו של כדור הארץ.
אלבדו עננים מושפע מתנאי היווצרות העננים.
השונות באלבדו העננים תלויות במסה הכוללת של המים, בגודל ובצורה של הטיפות או החלקיקים ובפיזורן בחלל.
עננים עבים משקפים – כלומר, מחזירים אל החלל או אל השכבות העליונות של האטמוספירה – כמות גדולה של קרינת שמש נכנסת, המיתרגמת לאלבדו גבוה.
עננים דקים נוטים להעביר דרכם יותר קרינת שמש ולכן יש להם אלבדו נמוך.
לשינויים באלבדו הענן הנגרמים על ידי שינויים במאפייני הענן יש השפעה משמעותית על האקלים הגלובלי, ויש להם יכולת להתגלגל לתוך לולאות משוב.
גרעיני עיבוי עננים ואלבדו עננים
בקנה מידה מיקרוסקופי, עננים נוצרים באמצעות עיבוי מים על גרעיני עיבוי עננים.
גרעינים אלה הם אירוסולים כגון אבק או מלח ים, אך הם כוללים גם צורות מסוימות של זיהום.
הגרעינים מגיעים ממגוון מקורות טבעיים או אנתרופוגניים.
לדוגמה, אבק יכול להיווצר ממדבריות שבהם נושבת רוח, מפעילויות חקלאיות או בנייה אנושיות.
מזהמים ובהם VOCs (תרכובות אורגניות נדיפות) או סולפטים עשויים להיפלט מצמחים או מפעילות געשית.
הגודל, הריכוז, המבנה וההרכב הכימי של חלקיקים אלה משפיעים על ענן אלבדו.
לדוגמה, חלקיקי אירוסול פחמן שחור סופגים יותר קרינת שמש, ואירוסולי סולפט משקפים יותר קרינת שמש.
חלקיקים קטנים יותר יוצרים טיפות ענן קטנות יותר, אשר נוטות להפחית את יעילות המשקעים של ענן ולהגדיל את אלבדו הענן.
בנוסף, יותר גרעיני עיבוי ענן מגדילים את גודל הענן ואת כמות קרינת השמש המוחזרת.
אלבדו העננים על כוכב לכת משתנה בין פחות מ-10% ליותר מ-90% ותלוי בתכולת המים הנוזליים והקרח, בעובי הענן, בגודל הטיפות, בזווית הזנית של השמש וכו'.
תכולת מים נוזליים וקרח גבוהה יותר בענן מגבירה את האלבדו שלו, שהוא הגורם הדומיננטי בקביעת יכולת החזרת האור של הענן.
השינוי באלבדו הוא גדול יותר עבור עננים עם פחות תכולת מים.
עננים גדולים יותר מחזירים פחות אור ככל שתכולתם גדלה.
תכולת מים בצורת קרח נפוצה בעננים בגובה רב, למשל צירוס.
לעננים עבים יש אלבדו גבוה יותר מאשר לעננים דקים.
עננים עבים ודקים מגיבים לעיתים בצורה שונה להבדלים בגורמים אחרים, למשל גודל טיפות.
עננים עבים יותר ובעלי אלבדו גבוה יותר הם בדרך כלל ענני קומולוס, סטרטוקומולוס וקומולונימבוס.
תכולת המים ועובי הענן יוצרים את נתיב המים הנוזליים של הענן.
ערך זה משתנה עם שינוי גודל טיפת הענן.
נתיב המים הנוזליים נמדד בדרך כלל ביחידות של גרם למ"ר, ובמשקל העולה על 20 גרם למ"ר עננים בדרך כלל יהפכו לאטוּמים-לאור באורך גל ארוך, אם כי לא כך יקרה בהכרח בענני צירוס.
טיפות קטנות יותר קשור לרוב לאלבדו מוגבר.
עם זאת, בהתאם למיקום הענן, האלבדו בעננים דקים עשוי להיות קטן יותר.
במקרים הכלליים והמשפיעים יותר, חלקיקים קטנים גורמים לעננים להיות בעלי אלבדו גבוה יותר, כי יש להם שטח פנים גדול יותר יחסית לנפח שלהם.
זה הופך את הטיפות ללבנות יותר או למחזירות אור יותר.
אפקט טוומי (אפקט עקיף של תרסיס)
אפקט טוומי מתאר כיצד גרעיני עיבוי עננים שנוספים, ככל הנראה כתוצאה מזיהום אנתרופוגני, עשויים להגדיל את כמות קרינת השמש המוחזרת על ידי עננים.
אפקט טוומי הוא עלייה באלבדו של ענן עקב גרעיני ענן מזיהום.
עלייה בריכוז האירוסולים ובצפיפותם מביאה לריכוז טיפות ענן גבוה יותר, טיפות ענן קטנות יותר ואלבדו עננים גבוה יותר.
בעננים זהים מבחינה מקרופיזיקלית, לענן עם פחות טיפות גדולות יהיה אלבדו נמוך יותר מאשר לענן עם יותר טיפות קטנות.
חלקיקי הענן הקטנים יותר מגבירים באופן דומה את אלבדו הענן על ידי הפחתת משקעים והארכת חיי הענן.
אלבדו הענן גדל ככל שקרינת השמש מוחזרת זמן רב יותר.
(אפקט אלברכט הוא מושג קשור של משך חיים מוגבר של ענן מגרעיני ענן.)
אלבדו הענן עולה עם תכולת המים הכוללת, או עם גדילת עומק הענן, ועם זווית זנית השמש.
השינוי באלבדו עם זווית הזנית מהיר יותר כאשר השמש קרובה לאופק, ומועט יותר כאשר השמש נמצאת מעל.
בליעת קרינת השמש על ידי עננים מקבילים למישור פוחתת עם הגדלת זווית הזנית מכיוון שקרינה המוחזרת לחלל בזוויות הזנית הגבוהות יותר חודרת פחות עמוק לתוך הענן ולכן פחות סביר שתיבלע.
אלבדו עננים משפיע בעקיפין על האקלים העולמי באמצעות פיזור קרינת השמש ובליעתה בכמות הקרינה של כדור הארץ.
שינויים באלבדו העננים גורמים לחוסר יציבות אטמוספירית המשפיעה על מחזור המים, דפוסי מזג האוויר והמחזור האטמוספירי.
השפעות אלו מוגדרות על ידי כפיית קרינה של עננים, מדד לקרינה קצרת-גל וארוכת-גל ביחס לכיסוי עננים.