tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הילטון עוזר לסוויפט לנקות ולאחר מכן סוויפט מבחינה שהילטון מנשק בחורה אחרת, כשזו מתבוננת בו בייאוש.
לקראת הסוף, ישנה חזרה לסצנת הגיטרה שם נראית סוויפט שהיא בוכה ונוספת לכך סצנה בה נראית סוויפט ליד אח בוער.
הקליפ קיבל מועמדות לפרס "הקליפ הכי מוזרם של השנה" בטקס פרסי CMT אונליין ובנוסף גם זיכה את סוויפט במועמדות לאמן החדש של השנה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV.
נכון ל-3 באפריל 2021, לקליפ יש 157 מיליון צפיות ביוטיוב.
רוג'ר הולנד מ-PopMatters החמיא לעובדה שהוא שילב מוזיקת פופ ביחד עם קאנטרי וטען שסוויפט אינה צריכה להגביל את עצמה להיות רק זמרת קאנטרי.
עם זאת, הולנד צפה שהשילוב של סגנונות אחרים ביחד עם קאנטרי עלול להוות מכשול כשסוויפט תבקש לנגן את השירים בתחנות רדיו שמנגנות מוזיקת קאנטרי או שתרצה שהשירים יתנגנו בערוצי מוזיקה שמנגנות מוזיקת קאנטרי.
בנוסף לכך, הוא דיבר על כך שהתדמית שלה אינה תדמית שמתאימה למישהי שהיא לא זמרת קאנטרי ולכן תהיה לה בעיה למשוך קהלי מעריצים מסוגות אחרות.
ביל לאמב מ-About.com נתן לשיר דירוג של 4 מתוך 5 כוכבים.
לאמב החמיא לסגנון הביצוע והכתיבה של סוויפט, אך מתח ביקורת על ההפקה והעיבוד וכינה אותם כ"משעממים", אך סיכם בכך שהוא בין השירים הזכורים ביותר של השנה בה יצא.
שון דולי גם הוא מ-About.com תיאר את השירה של סוויפט כ"לא פחות משובת לב".
פיונה צ'ואה מ-MTV אסיה כינתה את "Teardrops on My Guitar" כאחד מבין השירים הטובים ביותר אלבום.
דבורה אוונס פרייס מבילבורד אמרה שהוא מציג את אותן האיכויות של הסינגל הקודם, בין אם זה בכתיבה או בשירה של סוויפט ואמרה שהיא צופה לה הצלחה גדולה בשנים הבאות בעקבותיו.
צ'אק טיילור, גם הוא מבילבורד הצהיר שזהו "מבוא מיינסטרים יפהפה לאמנית ששם משפחתה מסמל את עלייתה".
ברולינג סטון אמרו כי הצלחתו המסחרית של השיר הייתה מוצדקת.
ג'ון בראם מ-Star Tribune החמיא למילות השיר וראה אותן כ"מעצימות נשים בגיל ההתבגרות ובגיל המכללה" ו"מלמדות התמודדויות עם גברים".
באתר Insider, כללו אותו ברשימת 14 השירים הטובים ביותר שנכתבו על ידי בני נוער.
בנוסף לכך, הוא דורג במקום ה-47 ברשימת 91 השירים הטובים ביותר על אהבה כוזבת, של מגזין ווג לנוער.
השיר הוכתר לשיר ה-72 הטוב ביותר של סוויפט על ידי BuzzFeed.
ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג" שפורסמה על ידי רולינג סטון, דורג השיר במקום ה-68, תוך שברשימה דומה שפורסמה על ידי אינדפנדנט, דורג במקום ה-83.
ארגוןרשימהמיקוםמקוראינדפנדנט100 רצועות האלבומים של טיילור סוויפט - מדורגות83רולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג68BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג72NMEהשירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג17Paste158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג18Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג38
השיר הגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך למעשה הפך לשיר הראשון של הזמרת שנכנס לעשרים העליונים במצעד.
בסוף 2007 הוא נכנס למקום ה-89 במצעד סוף השנה והיה לשיר הראשון שלה שנכנס למצעד זה.
בנוסף הוא נכנס למצעד סוף השנה של שנת 2008 במקום ה-48. בסך הכול שהה במצעד במשך 48 שבועות.
נכון לשנת 2014, מכירותיו עומדות על 3 מיליון עותקים בארצות הברית ובכך הוא זכאי למעמד של שלוש פלטינות.
במצעד שירי הקאנטרי "Teardrops on My Guitar" זכה להצלחה גדולה יותר כאשר הגיע למקום השני במצעד ושהה בו בסך הכול 25 שבועות.
במצעד סיכום השנה של מצעד זה, הצליח השיר להגיע למקום ה-28. בנוסף לכך, הוא הצליח להגיע גם למקום השביעי במצעד שירי הפופ ובנוסף הגיע למקום ה-35 במצעד סיכום השנה של המצעד.
בסך הכול שהה במצעד במשך 21 שבועות.
הצלחתו בארצות הברית המשיכה גם במצעד השירים העכשוויים למבוגרים ובמצעד 40 השירים למבוגרים, כאשר בשני המצעדים האלו נכנס לעשירייה הפותחת ודורג במצעדי סיכום השנה של שני מצעדים אלו, כאשר במצעד השירים העכשוויים למבוגרים הגיע למקום השישי ולמקום ה-30 במצעד השני.
השיר היה נחשב לשיר הפריצה של סוויפט בארצות הברית שכן שיר זה העלה את הפופולריות סביבה במדינה.
גם בקנדה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה, אם כי במצעד קנדה הוט 100 הצליח להגיע למקום ה-45 בלבד, אך עשה זאת כאשר השיר לא יצא כסינגל כלל.
בבריטניה השיר הגיע למקום ה-51.
שנה גוף פרס תוצאה מקור 2008 פרסי הווידאו קליפים של MTVהאמן החדש הטוב ביותר פרסי הקאנטרי של BMI שיר השנה פרסי המוזיקה של SESAC נאשוויל פרסים מיוחדים לקידום נמרץ של שיר קאנטרי 2009פרסי הפופ של BMI שירים זוכי פרסים
סוויפט ביצעה את השיר כאשר שימשה כזמרת חימום של להקת הקאנטרי רסקל פלאטס במהלך סיבוב הופעות שלה.
בנוסף לכך, היא גם ביצעה את השיר במסגרת סיבוב ההופעות של ג'ורג' סטרייט כאשר שימשה גם בו כזמרת חימום ובתאריכים נבחרים בסיבוב ההופעות של הזמר בראד פייזלי.
באמצע 2007 שימשה גם כזמרת חימום בסיבוב ההופעות "Soul2Soul II Tour" של טים מקגרו ופיית' היל שם גם ביצעה את השיר.
ב-2008 שימשה שוב כזמרת חימום של רסקל פלאטס בסיבוב הופעות אחר שלה, שם שוב ביצעה את השיר.
מקומות נוספים בהם סוויפט ביצעה את השיר היו בתוכנית Total Request Live (TRL), במיזמים המוזיקליים "The Engine Room" ו-Studio 330 Sessions, ובמופע מטעם App Store בניו יורק, אשר הוקלט והופץ כמיני-אלבום בלעדי לאייטונס, Rhapsody Originals.
בנוסף לכך, קידמה סוויפט את "Teardrops on My Guitar" גם בבריטניה כאשר הופיע בתחנת הרדיו 95.8 Capital FM ובתוכנית האירוח The Paul O'Grady Show.
לאחר מכן היא חזרה לקדם את השיר בארצות הברית כאשר הופיעה עימו בתוכנית CMT Crossroads, בתוכנית הרדיו Clear Channel Communications, בפסטיבל הקאנטרי האמריקאי ובפסטיבל V.
בנוסף גם ביצעה את השיר במופע צדקה באוסטרליה.
היא ביצעה אותו בסיבוב ההופעות לקידום האלבום וגם באחת ההופעות בסיבוב ההופעות "The Red Tour" ובאחת מההופעות בסיבוב ההופעות "Reputation Stadium Tour".
"Teardrops on My Guitar" בוצע באצטדיון ניסאן בנאשוויל, טנסי, ב-5 במאי 2023. לפני שביצעה את השיר ליד הפסנתר, סוויפט הרהרה בשנותיה הראשונות בנאשוויל, והזכירה שהיא עברה לעיר בכיתה ח' והחלה לכתוב שירים בגיל 12. היא העלתה זיכרונות על כך שנאשוויל היא המקום שבו כתבה שירים רבים.
שבסופו של דבר הופיעו באלבום הבכורה שלה.
אזורהסמכהיחידות שהוסמכו/מכירותארצות הברית (RIAA)פלטינה 3×3,000,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000*סיכוםבכל העולם5,398,000* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד.
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקור ארצות הברית 19 בפברואר 2007 רדיו קאנטרי ביג משין 30 באוגוסט 2019 תקליט 7 אינץ'
Teenage Dream: The Complete Confection (בעברית: "חלום נעורים: המאפה המתוק השלם") הוא גרסה מחודשת של אלבום האולפן, Teenage Dream, של הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי.
האלבום יצא לאור ב-23 במרץ 2012, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
האלבום יצא כמעט שנתיים לאחר צאתו של האלבום המקורי.
באוקטובר 2011, אישר המפיק טריקי סטיוארט כי הוא עובד עם פרי כדי לצמצם את שאריות החומרים שנשארו מתוך האלבום Teenage Dream, עבור "משהו מיוחד שמתרחש".
פרי הכריז רשמית על הפרויקט וחשפה את שמו Teenage Dream: The Confection, בפברואר 2012, ותיארה אותו כ"סיפור השלם "של האלבום המקורי.
היא הוסיפה כי האלבום המורחב יכיל שלושה שירים שהוקלטו לאחרונה וארבעה רמיקסים נוספים להשלמת המהדורה הסטנדרטית של האלבום המקורי.
טריקי סטיוארט הצהיר שהוא ופרי "תמיד ידעו שההקלטות [שהם] יצרו היו מיוחדים [וב] אותה תקופה זו הייתה חובה יותר חוזית [שהם לא עשו את האלבום]".
הוא פירט כי במקור חרגו מהפרויקט כדי לאזן את התקליט המקורי עם רצועות של מפיקים אחרים, בנוסף לכך שפרי לא היה זקוק לעוד שירים באותה תקופה.
האלבום המורחב מתחיל עם שתים-עשרה הרצועות הכלולות בגרסה הרגילה של Teenage Dream.
החומר שהוקלט לאחרונה למהדורה המחודשת, המיועד רק לאלבום, מתחיל בביצוע אקוסטי של "The One That Got Away", וממשיך לשיר "Part of Me", הוא שיר פופ כוח הפועל באופן לירי כ"ממנון פירוק רגשי".
ההשערה הייתה שהשיר נבע ממערכת היחסים של פרי עם בעלה לשעבר ראסל ברנד.
"Wide Awake", הוא שיר בלדת פופ, השיר מדבר על סיום מערכת היחסים, ועל פי הדיווחים הושפעה מהניסיון של פרי עם ברנד.
"Dressin 'Up", הוא שיר דאנס-רוק וטכנו.
"E.T.", נכלל באלבום בגרסת רמיקס בשיתוף קניה וסט, ואילו השיר "Last Friday Night (T.G.I.F.)", נוסף גם בגרסת רמיקס בשיתוף מיסי אליוט.
הרצועה האחרונה באלבום היא "Megasix Smash-Up", של טומי סאנשיין משלב בתוכו אלמנטים מהסינגלים הקודמים של מתוך האלבום עצמו.
"Part of Me" – ההכרזה על יציאת הסינגל פורסמה ב-10 בפברואר, ב-13 בפברואר 2012 שוחרר הסינגל לרדיו.
השיר יצא לאור כסינגל הראשון מתוך המהדורה המחודשת.
בשבוע צאתו הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, מה שהופך את פרי לאחד מן האמנים הבודדים בהיסטוריה שעשו זאת.
"Wide Awake" – ההכרזה על יציאת הסינגל פורסמה בתחילת מאי, ב-22 במאי 2012 שוחרר הסינגל לרדיו.
השיר יצא לאור כסינגל השני והאחרון מתוך המהדורה המחודשת.
הצליח בשיאו להגיע אל המקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100.
"Tommie Sunshine's Megasix Smash-Up" הוא רימקס של כול הסינגלים של קייטי פרי שיצאו מהאלבום הזה.
מדינה תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקורגרמניה23 במרץ 2012תקליטור • הורדה דיגיטליתקפיטולקנדה26 במרץ 2012צרפתבריטניהארצות הבריתהונג קונג27 במרץ 2012EMIטייוואן30 במרץ 2012Gold Typhoonקולומביה2 באפריל 2012EMIארצות הברית17 בספטמבר 2020תקליט (בלעדי אורבן אאוטפיטרס)קפיטול
Teen Angels: el Adios 3D (בתרגום חופשי לעברית: טין אנג'לס: להתראות 3D, ידוע גם בשם: טין אנג'לס: הפרידה) הוא סרט תיעודי ארגנטינאי המתעד את הפרידה של להקת "טין אנג'לס", אשר הוקמה לאחר שידור הסדרה "כמעט מלאכים".
הסרט בוים על ידי חואן מנואל חימנס, והופק על ידי גוסטבו ז'אנקלביץ'.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארגנטינה ב-30 במאי 2013 בתלת־ממד, בהפצת Buena Vista.
בישראל הסרט היה אמור להיות מוקרן בתרגום עברי, אך בסופו של דבר זה לא קרה.
אורך הסרט הוא כ-92 דקות, ושפת המקור שלו היא ספרדית.
הסרט מוקדש להופעה האחרונה של הטין אנג'לס בתיאטרון גראן רקס שבבואנוס איירס, שם הלהקה ביצעה הופעות רבות משנת 2007 במסגרת הסדרה "כמעט מלאכים".
לרגל הפרידה מהלהקה, הלהקה התחילה סדרת הופעות בתיאטרון גראן רקס מיוני 2012 עד ההופעה האחרונה ב-27 ביולי 2012. בחודש ספטמבר של אותה שנה, ערוץ Yups הקרין את ההופעה האחרונה של הלהקה בקולנוע בלימה, עיר הבירה של פרו.
זמן קצר לאחר מכן, בתחילת שנת 2013, הוכרז על ידי ערוץ Yups שיצא סרט פרידה על הלהקה.
הטריילר לסרט הופץ ב-10 בפברואר 2013. לאחר הפרידה, חברי הלהקה חזרו לאולם בשביל להקליט ראיון על ההיסטוריה של הלהקה במהלך שש השנים שהם הופיעו.
הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בארגנטינה ב-30 במאי 2013 בתלת־ממד, כאשר זהו בין הסרטים הראשונים שהוקרנו בארגנטינה בטכנולוגיה זו.
בהקרנת הבכורה של הסרט היו מעריצים רבים, חברים, בני משפחה, עיתונאים וארבעה מחברי הלהקה.
גאסטון דלמהאו, חבר הלהקה שלא הגיע, נאלץ לא לבוא בגלל שהיה בארצות הברית.
בסרט השתתפו חמשת חברי להקת טין אנג'לס:
אאוחניה סוארס, שפרשה מהלהקה והוחלפה ברוסיו איגרסבל, לא השתתפה בסרט.
ביום הבכורה של הסרט, הסרט הגיע למקום השישי עם יותר מ-2,259 צופים בבואנוס איירס בלבד.
זמן קצר לאחר מכן, הסרט הגיע למקום התשיעי לאחר שצפו בו 12,000 צופים.
באותה שנה שהסרט הופץ, הסרט היה מועמד לפרס בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינה, שם הוא זכה בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר".
הפרס הוענק ללאלי אספוסיטו וחואן פדרו לנסאני, שהיו מועמדים לפרסים בקטגוריות אחרות.
תאריךטקסקטגוריהתוצאה18 באוקטובר 2013פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ארגנטינההסרט הטוב ביותר
Tears Getting Sober (בעברית: דמעות מפכחות) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי ויקטוריה גאורגייבה, בוריסלאב מילאנוב, לוקאס אוסקר, קורנליה וייבולס, ובוצע על ידי ויקטוריה גאורגייבה.
ב-4 במרץ 2020 נחשף כי השיר זכה בהליך הבחירה הלאומי הבולגרי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד, אך ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
"Teddy Bear" (בעברית: "דובון") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום הבכורה שלה, .
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, פיבי ראיין ופליקס סנואו והופק על ידי פליקס סנואו גם כן.
בנוסף לכך, נחשב השיר לשיר היחיד מתוך האלבום Cry Baby, אשר לא קיבל תואר על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האודיו צבר למעלה מ-26 מיליון צפיות.
"Techno Cumbia" (בעברית: "טכנו-קומביה") הוא שיר של הזמרת סלינה, כאשר יצא כצד ב' לשיר "Dreaming of You" ונלקח מתוך אלבומה הרביעי.
שני השירים יצאו ב-14 באוגוסט 1995 על ידי EMI לטין.
בנוסף לכך, הוא נכלל גם באלבום האולפן החמישי שלה Dreaming of You.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים הלטיניים.
השיר נכתב על ידי פיט אסטודילו ואחיה של סלינה והופק על ידי אחיה של סלינה.
השיר הוא שיר טכנו-פופ וקומביה עם השפעות של דאנסהול, ראפ, דאנס לטיני ומוזיקת מועדונים.
מבחינה לירית בשיר סלינה קוראת לכולם לרקוד לצלילים של טכנו קומביה שהיה לסגנון מוזיקה חדש שטרם היה נהוג להשתמש בו קודם.
השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה שהוא אחד מהשירים הטובים ביותר באלבום.
מומחים האמינו כי הטכנו-קומביה הצליח לחדור לשוק המוזיקה האורבנית אודות לסלינה.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים הלטינים של בילבורד ובמצעד השירים המקסיקניים האזוריים והגיע למעמד פלטינה לטינית בארצות הברית.
השיר קיבל את פרס שיר השנה לשיר הקרוסאובר הטוב ביותר בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו ואף היה מועמד לפרס נוסף בטקס בקטגוריית קליפ השנה.
בנוסף הוא גם היה מועמד לפרס BMI פופ בקטגוריית סינגל השנה.
"Technicolour" (בעברית: "טכניקולור") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית מונטיין.
השיר יצג את אוסטרליה באירוויזיון 2021.
ב-8 בפברואר 2020, מונטיין זכתה בקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Don't Break Me".
ב-2 באפריל רשות השידור האוסטרלית אישרה כי מונטיין תמשיך לייצג את אוסטרליה גם באירוויזיון 2021. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021.
ב-18 במאי 2021, מונטיין ביצעה את השיר בחצי הגמר הראשון של התחרות וכשלה להעפיל לגמר, לאחר שהגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות.
זו הייתה הפעם הראשונה בה אוסטרליה נכשלה בהעפלה לגמר.
היא קבוצת יצרניות נעליים ומוצרי ספורט מאיטליה.
מייסד הקבוצה ג'אנקרלו זנאטה הקים בשנת 1960 "Calzaturificio Tecnica Spa" לייצור נעלי עבודה.
בשנת 1970 החל ייצור של מותג Moon Boot.
בשנת 1993 החברה רכשה שליטה ביצרנית גרמנית Lowa.
Dolomite, החברה נכנסה לתחום של ייצור מוצרי ספורט לחורף והיא נכללת בין המובילות בעולם בתחום זה.
בשנת 2003 נרכז מותג Nordica של מוצרי סקי ובשנת 2006 Blizzard מאותו תחום.
במטרה לגוון את מוצרי החברה בשנת 2003 נרכשה מותג Rollerblade.
1 (בתרגום חופשי לעברית: תיאטרון הזעם: חלק 1) הוא אלבום האולפן השני של הלהקה האיטלקית מונסקין.
האלבום יצא לאור ב-19 במרץ 2021, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס.
מקוםתאריםמכירותאיטליה (FIMI)זהב25,500צרפת (SNEP)זהב50,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
טקסמית' היא חברה אמריקאית, העוסקת בפיתוח תוכנה לצילום מסך ועריכת וידאו.
החברה מעסיקה כ-334 עובדים ומספקת שירותים לכ-65 מיליון לקוחות בכל רחבי העולם.
משרדיה הראשיים נמצאים במישיגן, ארצות הברית.
טקסמית' הוקמה בשנת 1987, על ידי וויליאם המילטון (William Hamilton) במטרה לסייע בעריכת סרטוני וידאו למשתמשים מקצועיים וגם למי שאינו מומחה בכך.
בשנת 1990, שחררה החברה את המוצר הראשון שלה אל השוק.
Jing - תוכנה לשיתוף והקלטת מסך ועריכת וידאו.
Screencast - שירות לאחסון תמונות וידאו.
Snagit - תוכנה לצילום מסך, עריכת תמונות והוספת טקסטים.
Camtasia - תוכנה לעריכת מצגות וסרטוני וידאו.
Relay - תוכנה להצגה, עריכה ושיתוף של מצגות.
Morae - תוכנה לביצוע מחקרי שוק וניהול קבוצות מיקוד.
Coach's Eye - אפליקציה סלולרית המאפשרת לנהל ולערוך תמונות וסרטוני וידאו.
Flipped classroom - תוכנה לניהול והקלטת שיעורים מקוונים לתלמידים.
Teardrop (בעברית: דמעה) הוא שיר של קבוצת הטריפ-הופ האנגלית מאסיב אטאק.
השיר בוצע על ידי אליזבת פרייזר, הסולנית לשעבר של קוקטו טווינס, שגם כתבה את המילים.
ברצועה, המובלת בצ'מבלו, תוכננה מדונה להשתתף במקור, אם כי הלהקה דחתה זאת לטובת פרייזר.
השיר פורסם ב-27 באפריל 1998, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של הקבוצה, Mezzanine.
בבריטניה, הגיע בשיאו השיר למקום ה-10, והפך לסינגל המצליח ביותר של הלהקה במצעד, וללהיט היחיד שלהם, שהגיע לעשירייה הפותחת בארץ מולדתם.
בנוסף, הגיע השיר לראש המצעד באיסלנד, וכן נכנס לעשרים המובילות במצעדים באוסטרליה, אירלנד וניו זילנד, ובדנמרק.
בקליפ, בבימויו של וולטר שטרן, מופיע עובר ששר ברחם.
השיר הושמע בתוכניות טלוויזיה שונות, בהן כשיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה האמריקאית האוס.
השיר פותח מריף צ'מבלו פשוט שנבחר באולפן באפריל 1997. אנדרו וולס שלח את ההדגמה למדונה, מכיוון שרצתה להקליט את השיר, שכן הלהקה עבדה איתה בעבר ב-1995 על עיבוד מחודש לשיר "I Want You".
שני חברי הלהקה הנוספים, רוברט דל נג'ה וגרנטלי מרשל רצו שאליזבת פרייזר, סולנית קוקטו טווינס תקליט את השיר, כיוון שהרגישו שהסגנון שלה מתאים למנגינה הנוגה ולתחושת היצירה.
מדונה הייתה להוטה מאוד להקליט את השיר, והתאכזבה כשלבסוף הלהקה לטובת פרייזר.
פרייזר כתבה את מילות השיר, בהשראת עבודותיו של הפילוסוף הצרפתי גסטון בשלאר.
בזמן הקלטת השיר ב-1997, היא גילתה שג'ף באקלי, שעמו הייתה לה בעבר מערכת יחסים, נעלם (מאוחר יותר נמצא כי טבע).
פרייזר דיברה על כך ב-2009, "זה היה כל כך מוזר...
השיר הזה הוא סוג של עליו - ככה זה מרגיש לי בכל מקרה".
במצעד האוסטרלי, הגיע השיר בשיאו למקום ה-16. בנוסף, מוקם השיר במקום ה-22 ב-"Triple J Hottest 100 of All Time" לשנת 2009. השיר הגיע לעשירייה הפותחת בבריטניה, והוא הלהיט היחיד של הלהקה שעשה זאת.
ב-10 במאי 2019, הוסמך השיר לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי.
מהדורת ה- מכילה את אותם שירים אך בסדר שונה.
מהדורת הקסטה מכילה גרסה ערוכה של השיר המקורי, וכן את הרמיקס של Scream Team והבי-סייד "Euro Zero Zero", אך ללא הרמיקס של מאד פרופסור.
מקוםתאריםמכירות איטליה (FIMI) זהב 15,000 בריטניה (BPI) פלטינה 600,000
ניוטון פוקנר ביצע גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו Hand Built by Robots, והופקה על ידי מייק ספנסר.
בהורדות בלבד, הגרסה של פוקנר הגיעה למקום ה-60 במצעד הסינגלים הבריטי באוגוסט 2007. הוא יצא רשמית כסינגל ב-10 בדצמבר 2007, והגיע למקום 57 במצעד בשבוע שלאחר מכן.
גרסת האלבום הזמינה בחנות האייטונס האוסטרלית כוללת גם גרסה אקוסטית.>
צמד הפולק האנגלי O'Hooley & Tidow ביצעו גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומם The Fragile.
גרסת הכיסוי שלהם תוארה כ"עיבוד מעודן", ונבחרה על ידי ג'וד רוג'רס מהגרדיאן לאחת הרצועות הטובות ביותר של 2012.
חוזה גונזלס ביצע גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו השני, In Our Nature.
הסינגל פורסם באירופה ב-12 בנובמבר 2007, והוא כולל את האינסטרומנטל הבי-סייד "Four Forks Ache", שלא נכלל באלבום.
גרסה זו הושמעה בדרמה הרפואית "האוס", בפרק "Wilson's Heart" וכן בפרק השמיני של הסדרה הדוקומנטרית "מייקל ג'ורדן: הריקוד האחרון".
הלהקה הדרום אפריקאית Civil Twilight פרסמה ב-13 באפריל 2010 גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום Live from SoHo, וזמינה רק באייטונס.
הלהקה חתמה ב-Wind-Up רקורדס, והוציאה את גרסת האולפן של השיר כסינגל ב-10 באוגוסט 2010.
השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי להקה שהורכבה על ידי הזמר האנגלי גארי בארלו, בשם "הקולקטיב" ופורסמה כסינגל עבור הקמפיין "Children in Need 2011" .
הגרסה הופקה על ידי לאברינת', ובוצעה על ידי צ'יפ, זפ אליס, אד שירן, Ms.
Dynamite, קליאו, טוליסה, ריזל קיקס, טינצ'י סטריידר ורטץ' 32.
השיר פורסם בבריטניה ב-13 בנובמבר 2011, על ידי חברת התקליטים פולידור, והגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי.
אזורתאריךפורמטחברת תקליטיםמקור הממלכה המאוחדת 13 בנובמבר 2011 הורדה דיגיטלית פולידור
להקת הרוק הסקוטית Simple Minds הקליטה גרסה לאלבום הקאברים שלהם Searching For The Lost Boys, משנת 2009.
להקת האינדי-אלקטרוני הניו זילנדית The Naked and Famous הקליטה גרסה לאלבומה A Still Heart, משנת 2018.
אמנית האלקטרו-פופ הנורווגית אורורה ביצעה את השיר מספר פעמים, בין היתר בפסטיבל Verftet, ב-29 במרץ 2020.
ב-15 בינואר 2021, הזמרת האמריקאית היילי ויליאמס, סולנית פאראמור, העלתה קאבר לשיר, ליוטיוב וספוטיפיי.
"Tears" הוא סינגל של הלהקה האלקטרונית הבריטית, קלין בנדיט, בשיתוף הזמרת הבריטית, לואיזה ג'ונסון, שיצא, על ידי אטלנטיק רקורדס ווורנר מיוזיק גרופ, ב-27 במאי 2016. זהו הסינגל האחרון שמציג את ניל אמין-סמית' ככנר לאחר עזיבתו.
הלהקה ולואיזה ביצעו את השיר, בשיתוף פעולה עם להקת הבנים בגמר של העונה ה-13 של ה-X Factor הבריטי, ב-10 בדצמבר 2016. השיר נכלל במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השני של הלהקה, .
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-190 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של הלהקה, ב-7 ביולי 2016. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-184 מיליון פעמים.
מדינהתוארמכירותאיטליה (FIMI)זהב25,000פולין (ZPAV)פלטינה50,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה705,612
"Teen Idle" הוא שיר של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס, כרצועה התשיעית באלבום האולפן השני שלה, Electra Heart.
השיר יצא לאור ב-27 באפריל 2012 יחד עם האלבום המלא.
את השיר כתבה דיאמנדיס לבדה, והפיק ליאם האו.
הרצועה לא יצאה כסינגל, וכמעט ולא נכנסה לרשימת הרצועות הסופית של האלבום.
השיר זכתה לאהבה רבה מקהל המעריצים שלה, וצמח להיות שיר משמעותי בדיסקוגרפיה של דיאמנדיס, שמזוהה עם הגדרת "הילדה העצובה" של טאמבלר, והשפיע על אמנים כמו בילי אייליש ומלאני מרטינז.
מילות השיר עוסקות בבעיות באורח החיים של נוער וכוללות מטפורות לנושאים כמו אובדן הבתולים, הפרעות אכילה והתאבדות.
"Teen Idle" היה לשיר השני שאינו סינגל מהדיסקוגרפיה של דיאמנדיס שהגיע למעמד זהב בארצות הברית, לאחר הלהיט הרדום שזכה להצלחה מחודשת בטיקטוק, "Bubblegum Bitch".
שם השיר, "Teen Idle", הוא משחק מילים של הביטוי "Teen Idol" (בעברית: "אליל נוער").
בפברואר 2011, במהלך שבוע האופנה בלונדון, השתתפה מרינה בתצוגת אופנה של אחד המעצבים הלונדונים האהובים עליה, אשיש, שבין הקולקציה החדשה שלו ראתה סוודר אפור שעליו כתוב "Teen Idle".
מתוך מחשבה שיהיה משעשע לחרוז "idle" ("בטלה") עם "suicidal" ("התאבדות"), היא החליטה לכתוב את השיר על נעורים ובפרט על כך שלא חיה את שנות העשרה שלה כפי שהייתה רוצה.
ב-26 במרץ, היא צייצה את השורה הראשונה בפזמון השיר.
כאשר רשימת הרצועות של האלבום הושלמה, מנהלה של מרינה באותה עת לא רצה שהשיר ייכלל באלבום, והציע למרינה להגביל את מספר השירים לאחד עשר.
היא לא הסכימה לכך, וטענה כי הוא לא הבין כלל את מילות השיר.
לאחר מכן, כאשר Electra Heart לאור, הפך "Teen Idle" במהירות לאחת הרצועות הפופולריות ביותר באלבום.
דיאמנדיס הסבירה, "זה רק מראה שלפעמים האינסטינקטים האמנותיים שלך צודקים".
ב-2019, אמרה מנהלתה החדשה כי העובדה שלא צולם קליפ לשיר מקוממת.
עם זאת, ביולי 2012 הועלה ליוטיוב סרטון באיכות גבוהה של הופעה חיה שלה בלונדון מיוני 2012.
"Teen Idle" היא בלדה המספרת על נערה מתבגרת.
בשיר, עוסקת מרינה באובדן הבתולים, נרקיסיזם, דת, אלכוהול, ניסיונות התאבדות, הפרעות אכילה וכן עמידה בסטנדרטים של החברה.
לפי PopCrush, ניתן לראות בו גם פרשנות חברתית על גילנות.
השיר הפך לפופולרי בקרב בני נוער המשתמשים בטאמבלר, שפרסמו אותו וסקרו את מילותיו בבלוגים שלהם.
העובדה שאנשים רבים הזדהו עם השיר הפתיעה את דיאמנדיס, שכן מילותיו ספציפיות ואישיות מאוד.
במישיגן דיילי נכתב, "לא כל נער חווה מחשבות שליליות כמו אלה, אבל מרינה לוקחת את הנושאים הבוגרים לכאורה הללו ומנגישה אותם לבני הנוער".
"Teen Idle" הושווה למוזיקה של לנה דל ריי, שהחמיאה לו בעצמה.
במגזין הגרדיאן שיבחו את "Teen Idle" וכתבו כי הוא אחד מהשירים הטובים באלבום.
עם זאת, פיצ'פורק תיארו את השיר כ-"בלדה איומה ומשובשת שנשמעת כאילו הוקלטה בכנסייה".
הזמרת האמריקאית בילי אייליש שיבחה את השיר בפרק השלישי של "Me & Dad Radio", תוכנית הרדיו שלה, והתפעלה מהליריקה הכנה והשנויה במחלוקת.
היא אמרה, "זו הייתה הפעם הראשונה ששמעתי שיר על דיכאון אמיתי".
אייליש ציינה אותו גם בריאיון ל-"Los 40", וכינתה אותו "השיר הטוב ביותר בעולם".
בראיון לאתר החדשות Hollywire, החמיאה הזמרת האמריקאית מלאני מרטינז למילים ולהפקה של השיר, ואמרה כי זהו שיר שהיא הייתה רוצה לכתוב.
tech12 היה אתר חדשות ישראלי שסיקר את תחום ההיי-טק בישראל ובעולם והופעל על ידי קבוצת קשת.
האתר החל לפעול בינואר 2022 והפסיק את פעילותו באוגוסט 2023. העורכת הראשית של האתר הייתה אילאיל בן צור.
בחודשי אוגוסט וספטמבר 2021, פורסם כי בקשת מפתחים אתר אינטרנט מקצועי המיועד עבור תעשיית ההייטק, אשר יישב וימותג בנפרד מ-mako, ויעסוק רק בחדשות מתחום זה.
האתר היה אמור להתחרות במדורי הטכנולוגיה וההייטק של אתרי הכלכלה וכן אתרים מתמחים בתחום דוגמת גיקטיים.
באוגוסט 2023 התפרסם כי האתר ייסגר וימוזג לתוך N12.
tech12 הוקם במטרה לסקר לעומק את צמיחתה של תעשיית ההייטק הישראלית, וכן את השפעתה על הכלכלה המקומית והגלובלית.
תחומי הסיקור של tech12 כוללים חברות הייטק ישראליות – סטארטאפים וארגונים ותיקים; שוק ההון; קרנות הון סיכון; חידושים טכנולוגיים; וכן שוק העבודה והתמורות החלות בו.
התכנים העיתונאיים שעלו באתר התמקדו בפן הטכנולוגי של עולם ההייטק הישראלי ובנקודות ההשקה שלו בזירות הגלובליות.
מלבד כתבות, כלל tech12 פרשנויות, טורי דעה ופודקאסטים.
מאפיין נוסף של האתר היה צ'אט הכתבים Tech Bites, שפועל בדומה לצ'אט כתבי החדשות וצ'אט הספורט המוטמעים באתר N12, גם הוא מבית קבוצת קשת.
בנוסף לאתר האינטרנט, האתר הפעיל חשבונות וערוצים בפלטפורמות של רשתות חברתיות - לינקדאין, טוויטר, פייסבוק, אינסטגרם וטלגרם וכן פרסם ניוזלטר.
"Teenage Dream" (בעברית: "חלום נעורים") הוא שיר הסיום של אלבום האולפן השני של אוליביה רודריגו, Guts.
הוא יצא לאור עם צאת האלבום, ב-8 בספטמבר 2023 תחת הוצאת חברת התקליטים גפן רקורדס.
בריאיון שערכה עם זיין לואו לאפל מיוזיק, רודריגו דנה במשמעות השיר, והזכירה שזה היה השיר הראשון שנכתב לאלבום ושגם נכנס אל האלבום הסופי.
היא התחילה לכתוב אותו כשהייתה בת 18, והוא גיבש את רגשותיה לגבי ההתבגרות.
רודריגו רצתה בתחילה שזה יהיה הסינגל המוביל של האלבום ולהוציא אותו ביום הולדתה ה-20, ב-20 בפברואר 2023, אך בסופו של דבר, הוציא את הסינגל "Vampire" ביוני 2023.
רודריגו סיפרה כי היא העריכה את העמימות של סוף השיר, מה שמותיר את הפרק הבא פתוח.
בריאיון ל"רולינג סטון", רודריגו הודתה כי היא וניגרו חשבו אם לשנות את שם השיר: .
השיר הוא בלדת פסנתר אינטימית, ורצועת הסיום של האלבום Guts.
הרצועה משקפת את המעבר של רודריגו לשנות העשרים לחייה ואת רגשות הספק והבלבול שלה לגבי שנות נעוריה.
בסקירה שפורסמה ב"בילבורד", השיר הושווה ללהיט של הזמרת האמריקאית קייטי פרי משנת 2010, "Teenage Dream".
בשונה מהגרסה האופטימית של פרי, השיר של רודריגו עוסק באי הוודאות והאתגרים שנלווים לתהליך ההתפתחות מכוכבת נוער לזמרת בוגרת יותר.
בשיר, רודריגו מעלה מספר שאלות רטוריות שעוסקות בדאגותיה להיתפס על פי טייפקאסט מסוים, או להיות מוגבלת בביטוי האמנותי שלה על ידי ציפיות של גורמים חיצוניים.
פרי הגיבה על הדמיון בין שתי הרצועות ואמרה .
רודריגו סיפרה כי היא וניגרו מעוניינים להפוך למסורת את האופן שבו הם מסיימים את הלאבומים שלהם.
היא ציינה כי "Teenage Dream" נמצא באותו מפתח כמו שיר הסיום של Sour, "Hope Ur Ok".
בביקורת על האלבום שפורסמה במגזין Paste, הביקורת מדגישה את העומק הרגשי של השיר כשיר הסיום של האלבום.
בביקורת אלבום שהתפרסמה במגזין "DIY" על ידי ליסה רייט, השיר מתואר כקטרזי ומזכיר את "Happier Than Ever" של בילי אייליש, ומותיר את האלבום עם תחושת גדילה ושינוי.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורדGuts של אוליביה רודריגו: כל 12 השירים מדורגים7The Tabדירוג יום ההוצאה של כל שיר באלבום החדש של אוליביה רודריגו, Guts9רולינג סטוןכל שיר של אוליביה רודריגו, מדורג10Evieדירוג כל שיר באלבום החדש של אוליביה רודריגו, Guts מהגרוע לטוב ביותר3
"Technologic" הוא הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי של הצמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, Human After All מ-2005. השיר יצא לאור כסינגל השני ב-14 ביוני 2005. הקליפ לשיר "Technologic" בוים על ידי דאפט פאנק.
בשיר, קול אלקטרוני מזמר פקודות טכנולוגיות.
חלק מהשירה שונתה וסומפלה בסינגל "Touch It" של באסטה ריימס, שהופק על ידי סוויז ביטז.
לאחר מכן, אלמנטים של "Technologic" ו-"Touch It" הופיעו באלבום ההופעה החיה של דאפט פאנק Alive 2007.
חלק מהשירה סומפל בביצוע של דואה ליפה לשיר שלה, "Hallucinate", במהלך הופעתה ב-Studio 2054 בשידור חי ב-27 בנובמבר 2020. ומאוחר יותר בביצוע סיבוב ההופעות שלה Future Nostalgia Tour לאותו שיר.
הקליפ לשיר "Technologic" הוא השלישי בבימויו של דאפט פאנק, אחרי "Fresh" ו-"Robot Rock".
הקליפ מציג את גי-מנואל דה הומם-קריסטו ותומא בנגלטר על במה בנושא פירמידה מנגנים בגיטרות הבס המוצגות בעטיפת הסינגל.
המילים מהבהבות כמילות טקסט בודדות על צג טלוויזיה על הבמה.
הקליפ מציג דמות רובוט שנראה מזמר את מילות השיר.
הדמות ממוקמת מול המסך המהבהב בין הצמד ובהמשך מופיעה בחדר חשוך וצופה בעצמה בטלוויזיה.
הרובוט נוצר על ידי טוני גרדנר וצוותו בחברת Alterian, Inc.
הווידאו קליפ נכלל במהדורת ה-CD וה-DVD של האלבום Musique Vol.
עיצוב הפירמידה המשמש בסרטון דומה לבמה ששימשה בהופעות החיות של דאפט פאנק במהלך סיבוב ההופעות Alive 2007. הטקסט הלירי המהבהב משולב עם הגרסה החיה של "Technologic" על צג LED גדול המשמש להופעות שלהם.
הומם-קריסטו הצהיר: "בקליפ של 'Technologic', הרובוט הקטן הזה נמצא בפירמידה וחשבנו שזה יהיה מצחיק אם שנינו נהיה בפירמידה הגדולה יותר".
השיר הופיע בפרסומת לאייפוד שהוצגה בקיץ 2005. הוא הוצג גם בפרסומת לטלפון הנייד מוטורולה E398, ששודרה בתחילת 2005 בברזיל.
בנוסף, השיר הופיע בפרק של The O.C.
בשנת 2009, הוא שימש בפרסומת לינקולן MKS, ובסדרה של פרסומות טלוויזיה עבור אלפא רומיאו מיטו.
"Technologic" הוצג גם במשחק Dance Central 2. ביוני 2013, לאחר המשחק הראשון של גמר גביע סטנלי 2013, שיר זה שימש כקצב לאוסף של שיחות מסירה וירי של הקריין מייק אמריק.
TechEdSat (Technology Education Satellite) - סדרה של לוויינים קטנים ששוגרו תוך שיתוף פעולה בין נאס"א לבין אוניברסיטאות שונות בארצות הברית.
המטרה הייתה לתת למהנדסים צעירים ידע מעשי בתחום תכנון לוויינים.
הניהול הכולל של הפרויקט היה באחריות מרכז המחקר איימס והשתתפו בו אוניברסיטת סן חוזה ואוניברסיטת איידהו.
רוב הלוויינים הגיעו לתחנת החלל הבין-לאומית בעזרת חללית מטען ומשם שוחררו למסלול על ידי צוות התחנה בעזרת מכשיר לשחרור לוויינים שהותקנה במודול "קיבו".
הלוויין הראשון של הפרויקט שוגר בשנת 2012.
מספר לוויינים מתוכננים לשיגור בשנים הקרובות.
צבי הנינג'ה נקמתו של שרדר הוא משחק וידאו שפותח על ידי Tribute Games ופורסם על ידי Dotemu.
הצבים מדובבים על ידי המדובבים המקוריים מסדרת הטלוויזיה משנת 1987. את המוזיקה הלחין טי לופס, עם הגיטריסט ג'וני אטמה, הראפרים מגה רן, Ghostface Killah ו-Raekwon והזמר מייק פאטון.
Shredder's Revenge זכה לשבחי הביקורת, כאשר מבקרים שיבחו את הסגנון החזותי מבוסס הפיקסלים, את מבחר הדמויות הניתנות למשחק ומכניקת הלחימה, ומאידך ביקורות רבות התמקדו בבעיות באיכות השמע, והאורך הקצר של מצב הסיפור.
המשחק זכה גם להצלחה מסחרית, ונמכר במיליון עותקים תוך שבוע מהשחרור.
חבילת ההרחבה להורדה, Dimension Shellshock, פורסמה ב-31 באוגוסט 2023.
Shredder's Revenge הוא משחק קרב פעולה בגלילה צדדית, עם סגנון אמנות מפוקסל.
השחקן מקבל את השליטה על לאונרדו, דונטלו, רפאל, מיכלאנג'לו, אפריל אוניל, מאסטר ספלינטר, ודמותו של קייסי ג'ונס נפתחת למשחק בהמשך.
כאשר הם נלחמים ביריבים, כולל שבט הרגל, ביבופ ורוקסטדי, קראנג ושרדר במקומות שונים הנעים בין העיר ניו יורק ומימד X.
לכל דמות יש תכונות משלה (טווח, מהירות וכוח) והיא משוחקת בצורה שונה בהתאם לתכונות השחקן ולשלב.
לכל דמות יש מהלכי סופר ייחודיים.
לאורך כל שלב, שחקנים יכולים למצוא קופסאות פיצה, שניתן להשתמש בהן כדי לרפא אותן, ופשטידות המעניקות לשחקנים כוח נוסף וסופרים אינסופיים לזמן קצרה.
המשחק כולל שני מצבים שונים: מצב ארקייד ומצב סיפור.
במצב ארקייד, לשחקנים יש כמות מוגבלת של חיים, ויש להשלים את המשחק בישיבה אחת.
מצב סיפור מאפשר לשחקנים להחליף נקודות שנצברו לבריאות, חיים נוספים, מהלכי לחימה נוספים ויכולת מיוחדת הידועה בשם Radical Mode אשר משפרת זמנית את יכולות הלחימה של דמות השחקן.
במצב סיפור, לכל שלב יש תוכן צדדי, אתגרים ופריטי אספנות אופציונליים.
בנוסף למצב לשחקן יחיד, המשחק תומך בריבוי שחקנים שיתופי, עבור עד שישה
שחקנים, הן מקוונות והן מקומיות.
שחקנים יכולים לחלוק בריאות, או לעבוד יחד כדי לבצע מהלכים מסוימים.
הרחבה הניתנת להורדה, Dimension Shellshock, מוסיפה מצב משחק הישרדות חדש, שבו הצבים ובני בריתם חייבים לנסוע לממדים אחרים כדי למנוע מ-Shredder לכבוש את הרב-יקום.
ההרחבה גם מוסיפה שתי דמויות חדשות שניתן לשחק בהן, Miyamoto Usagi ו-Karai, ותלבושות דמויות שניתן לפתוח.
לאונרדו, דונטלו, רפאל ומיכלאנג'לו יחד עם אפריל אוניל ומסטר ספלינטר צופים בחדשות בטלוויזיה כשהן מופרעות על ידי ביבופ, שמודיע ששבט הרגל חזר ומשתלט על פסל החירות.
הצבים הולכים לבניין ערוץ 6 ומוצאים את ביבופ עם ראש גופתו האנדרואידית של קרנג, אבל רוקסטדי לוקח אותו משם בזמן שהם נלחמו בבופ.
הצוות נלחם בלוחמי שבט הכף רגל ויריבים אחרים תוך שהוא רודף אחרי קראנג, ומוצא חלקים אחרים בגופו משוחזרים.
המרדף שלהם מוביל אותם למימד X, שם הם נלחמים בדרכם דרך הטכנודרום ההרוס, עד שהם מגיעים בסופו של דבר למאורה של האויב שלהם במימד X ומתמודדים מול שרדר וקראנג בגופו החדש.
זו הייתה למעשה הסחה כדי להרחיק את הצבים מניו יורק בזמן שהם הופכים את פסל החירות לפסל העריצות, רובוט שנשלט על ידי קרנג.
הצבים חוזרים לניו יורק ומביסים את קראנג שעבר מוטציה.
לאחר הקרב, הגיבורים חוזרים למאורתם וצופים בחדשות בזמן שיקום העיר, אך מתאכזבים לראות שהקרדיט מגיע ל-Pאנק Frogs.
באותו לילה, הצבים, יחד עם אפריל, ספלינטר וקייסי ג'ונס חוגגים את ניצחונם עם פיצה, סוף נוסף נפתח כאשר מוצאים את כל הקמאים (אירמה לנגנשטיין, ורנון פנוויק, ברן תומפסון, הצפרדעים הפאנק והניטרינו) אליהם הם מצטלמים פסל החירות המשוחזר, עכשיו עם בנדנה אדומה של נינג'ה.
חבילת ההרחבה Dimension Shellshock (מימד שרלוק)
צוות הנינג'ה חוגג מסיבת פיצה נוספת (כעת הצטרף אליה הארנב הסמוראי מיאמוטו אוסאגי וחבר שבט הרגל קאראי), אולם היא נקטעת על ידי הנייטרינו, שמודיעים לצבים ששרדר מתכנן לכבוש את הרב-יקום.
על מנת לעצור אותו עליהם לאסוף 6 גבישים מממדים שונים כדי להגיע למאורה של שרדר.
לאחר שהם ניצחו את שרדר, הנייטרינו מעניקים לגיבורים 10 מותגים חדשים של פיצה מממדים אחרים, אולם הם מגלים שהם קשים לאכילה.
חבילת הרחבה זו מוסיפה גם מצב הישרדות.
המשחק פותח על ידי Tribute Games ממונטריאול.
לצוות היו ניסיון בעבודה על משחקי קרב בUbisoft כאשר עבדו על פיתוח המשחק סקוט פיליגרם נגד העולם.
המשחק נוצר בהשראת סדרת האנימציה משנת 1987 ומשחקי הארקייד בשנות ה-90 כמו Teenage Mutant Ninja Turtles: Turtles in Time (1991).
בעוד שהמשחק הציג אזכורים למשחקי TMNT ישנים יותר, הצוות רצה לחדש את הסדרה על ידי הצגת שיפורי איכות חיים שונים, מרובי משתתפים מקוונים ומיקומים שלא נראו במשחק 2D Turtles.
צוות השחקנים המקורי של הסדרה משנת 1987, קאם קלארק, בארי גורדון, רוב פולסן וטאונסנד קולמן חוזרים לתפקידיהם.
הפסקול הולחן על ידי טי לופס, שידוע בעבודתו על משחקים אחרים בסגנון רטרו כמו Sonic Mania ו-Streets of Rage 4. הגיטריסט ג'וני אטמה סיפק את הקלטות הגיטרה לרוב הפסקול, ואת השירה לשיר "Panic in the Sky!".
הזמר מייק פאטון הוזמן לבצע את שיר הנושא למשחק.
המשחק קיבל ביקורות חיוביות מאד.
באתר Vgames המשחק קיבל ציון של 9 מתוך 10 ונכתב:"עיצוב שלבים נהדר שפשוט לא נמאס גם בריצה בשישית והשביעית שלי עליהם, גרפיקה מקסימה, דיבוב מעולה, רפרנסים למעריצי הסדרה המקורית ופסקול באמת לא מהעולם הזה".
באתר metacritic הציון הממוצע שניתן לכלל הפלטפורמות עומד על 85. ובאתר IGN העולמי ניתן למשחק ציון של 8 מתוך 10.
"Tears on My Pillow" הוא שיר דו-וופ שנכתב על ידי סילבסטר ברדפורד ואל לואיס בשנת 1958. השיר הוקלט לראשונה על ידי להקת הרית'ם אנד בלוז אנתוני הקטן והאימפריאלס .
ההקלטה המקורית של השיר הפכה ללהיט במצעד הבילבורד, והגיעה למקומות הרביעי והשלישי בקנדה.
השיר זכה במרוצת השנים לגרסאות כיסוי רבות.
גרסתה של הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג משנת 1990 זכתה במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
ללהקה היו בהתחלה מספר שמות, "האימפריאלס" (The Imperials), "הדופונטס" (The Duponts), ו"הצ'סטרס" (The Chesters).
שדרן הרדיו אלן פריד מברוקלין, הוא זה שנתן ללהקה את שמה הנוכחי "אנתוני הקטן והאימפריאלס".
השיר טיפס למקום הרביעי בארצות הברית, עם למעלה ממיליון עותקים שנמכרו, והיה לסינגל המצליח ביותר בתקופת הדו וופ של האימפריאלס.
הצלחתו השתוותה רק לסינגל "Goin' Out of My Head" של האימפריאלס מ-1964.
הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Tears on My Pillow" כסינגל האחרון מתוך אלבום האולפן השני שלה, Enjoy Yourself, ב-8 בינואר 1990. גרסת הכיסוי של מינוג נכללה גם בפסקול הסרט "מרד האוהבים" ("The Deliquents"), בו היא גם כיכבה.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי למשך שבוע אחד בינואר 1990, ולמקום ה-35 במצעד הקנדי של מוזיקה עכשווית למבוגרים.
המוזיקאי בובי וינטון הממחה שירי פופ, הוציא גרסה של השיר בשנת 1963.
הזמר האמריקאי ג'וני טילוטסון הקליט גרסת כיסוי ב-1969, שהגיעה למקום ה-119 במצעד הבילבורד האמריקאי, למקום ה-98 במצעד הקאש בוקס, ולמקום ה-94 במצעד הקנדי.
הזמר האמריקאי ג'וני נאש שהתמחה בעיקר בשירי רגאיי, הוציא גרסה של השיר בשנת 1975.
השיר בוצע גם על ידי להקת הדו-וופ האמריקאית "Sha Na Na" עבור פסקול הסרט "גריז" משנת 1978.
הזמר ניל סדקה הוציא גרסת כיסוי לשיר בשנת 1983.
מצעד (1989–1990)מיקום שיאאוסטרליה (ARIA)20בלגיה (אולטרה-טופ 50 פלנדריה)9קנדה (מוזיקה עכשווית למבוגרים RPM)35אירופה (יורוצ'ארט הוט 100)2פינלנד (Suomen virallinen lista)5אירלנד (IRMA)2לוקסמבורג (רדיו לוקסמבורג)1הולנד (40 המובילים בהולנד)19הולנד (סינגל טופ 100)20ניו זילנד (מוזיקה מוקלטת ניו זילנדית)33ספרד (AFYVE)14סינגלים בריטיים (OCC)1UK Dance (שבוע המוזיקה)38גרמניה המערבית (GfK)31 מצעדי סוף השנה
מצעד (1990)מיקוםאירופה (יורוצ'ארט הוט 100)76סינגלים בריטיים (OCC)34
"Tears" (בעברית: "דמעות") הוא הסינגל השני מאלבומה השביעי של סברינה קרפנטר, Man's Best Friend, שיצא אחרי הסינגל "Manchild".
קרפנטר הוציאה ב-28 באוגוסט 2025 את אלבומה השביעי בשם Man's Best Friend.
לצד האלבום יצא קליפ לשיר "Tears".
האלבום כולל 12 שירים, מתוכם 10 מוגדרים כ"בוטים", והעטיפה שלו בעלת תוכן פרובוקטיבי.
קרפנטר הצהירה כי האלבום "לא מיועד למחמירים", אך הוסיפה שגם מי שנרתע יכול למצוא בו רגעים משעשעים.
לפני צאת האלבום פורסם הסינגל "Manchild", שהפך לשיר הראשון של קרפנטר שהגיע ישירות למקום הראשון בבילבורד הוט 100. בעבר היא כבר זכתה להצלחה דומה במצעד עם השיר "Please Please Please" מתוך האלבום Short n' Sweet, שזיכה אותה גם בגראמי.
השיר מוגדר כרצועת פופ הנשענת על יסודות דיסקו.
במסגרתו בולטת אסתטיקה רטרו מובהקת, המאופיינת בצליל מבריק ומודגש: מתואר כגרסת פופ-דיסקו נוצצת, בעלת צליל המזוהה עם דיסקו מסורתי, תוך שימוש מובהק בצלילי אורגן.
המנגינה והאווירה הכללית מזוהות עם סגנון הדיסקו של סוף שנות ה-70, לרבות השוואות לדונה סאמר ולבי ג'יז.
מבקרים ציינו קווי דמיון לדיסקו עכשווי מסוג נו-דיסקו, ואף קישרו אותו למבנים מלודיים של שירים כגון "Upside Down" של דיאנה רוס ו-"Yes Sir, I Can Boogie" של Baccara.
תואר גם כמתאים לאווירת מסיבה קלילה ועליזה, דוגמת פסקול למסיבת בריכה קיצית.
השיר מתמקד באופן הומוריסטי בציפיות נמוכות מגברים ובהפיכת "כשירות בסיסית" למושא משיכה: מילותיו משתמשות ברמזים כפולים ובטון פרודי כדי להדגיש כיצד התנהגות אחראית־לכאורה של בן זוג מוצגת כמושכת מבחינה מינית.
הטקסט מתאר פעולות יומיומיות — כגון הרכבת רהיט מאיקאה או התנהגות אחראית כללית — כמעוררות מינית.
בפזמון מופיע השימוש הכפול במילה "דמעות" (Tears), שאינו מתייחס לרגש, אלא לפירוש מיני מובהק.
השיר מציג משחק מודע עם דינמיקות הטרונורמטיביות ועם שיח מגדרי, תוך שימוש בהומור ובאירוניה.
קרפנטר פרסמה ב-29 באוגוסט 2025 את הגרסה המקורית של הקליפ בהשראת סרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי".
הקליפ יצא במקביל להשקת אלבומה השביעי של קרפנטר, Man's Best Friend.
העלילה מתארת את קרפנטר לאחר תאונת דרכים, כשהיא מוצאת בית מבודד ומוזר מלא דמויות צבעוניות שבו מתרחשות סצנות של תאווה והדוניזם.
בסיום הגרסה המקורית היא מחסלת את אהובה שנראה כי מת קודם לכן, באמצעות עקב נעל סטילטו.
הקליפ כולל הופעת אורח של השחקן קולמן דומינגו, המופיע בלבוש דראג ומגלם דמות בהשראת ד"ר פרנק-אן-פטר.
דמותו מסייעת לקרפנטר להפוך לגרסה נוצצת יותר של עצמה בלבוש הלבשה תחתונה.
קרפנטר כינתה את דומינגו "בלתי ניתן להשוואה, מגנטי ופנטסטי".
דומינגו התמודד עם ביקורת על השתתפותו בקליפ לשיר.
משתמש ברשת X ביקר את הופעתו וטען כי "היה צריך להציג אותו כגבר" במקום להציג אותו בדראג, ואף כינה זאת "שטויות".
דומינגו השיב כי מדובר בדמות כמו כל דמות שהוא מגלם, קרא לצופה להירגע ולהתמקד בהנאה מהווידאו, והוסיף בציטוט של רופול: "נולדנו עירומים, וכל השאר זה דראג".
ב-1 בספטמבר 2025 פרסמה קרפנטר גרסת סיום חלופית לקליפ, שבה הדמות הגברית שורדת אך נהרג לאחר מכן מנפילת עץ.
בגרסה זו קרפנטר מתריעה בפניו לזוז, אך לאחר נפילתו אומרת בציניות כי הזהירה אותו.
תגובות המבקרים לשיר היו מעורבות, ונעו בין שבחים על ההומור והאישיות הבמהית לבין ביקורת על רדידות לירית.
חלק מהמבקרים הגדירו את "Tears" כ"המנון דיסקו" קליל המשבח התנהגות מינימלית באופן משעשע.
צוין כי הוא אחת הרצועות הבולטות באלבום, בעל אופי מבדר ומודע לעצמו ו"מבריק בצורה שטותית".
ההפקה והווקאליות חושניות זכו להערכה.
מבקרים אחרים טענו כי השיר מציג ליריקה ילדותית וחזרתית, עם שימוש מוגזם בבדיחה המרכזית של הטקסט.
כמה ציינו חוסר מקוריות ולעיתים אף מבוכה הנגרמת מהשורות המפורשות.
השיר תואר גם כתרגיל דיסקו רטרו שנשען על הומור מיני מוגזם, וכמי שמאמץ שפה "אינטרנטית"-לכאורה.
+מקבץ רשימות אשר דירגו את השיר "Tears"ארגוןרשימהמיקוםמקורBusiness Insiderהשירים הטובים ביותר לשנת 202515Spectrum Culture25 השירים הטובים ביותר לשנת 202517
"Tears" הגיע למקום הראשון במצעדי הסטרימינג של ספוטיפיי בארצות הברית ושל אפל מיוזיק בזמן אמת, ושמר על מיקום בצמרת לאורך שבוע צאת האלבום.
ברדיו האמריקאי, השיר נחשף ל-7.4 מיליון מאזינים בארבעת ימי המעקב הראשונים.
לעומת זאת, במכירות דיגיטליות "Tears" מציג ביצועים בינוניים בלבד, ולא נכנס למצעד 25 השירים המובילים של אייטונס.
השיר זמין להורדה בלבד, בניגוד ל-"Manchild" שזכה גם למכירות תקליט.
טקן היא סדרת משחקי לחימה שיצאה לראשונה ב-1994 ושפותחה על ידי חברת נאמקו.
הסדרה קיבלה גם מספר עיבודים לסרטים ולקומיקס.
המשחקים העיקריים בסדרה עוקבים אחר האירועים של "טורניר מלך אגרוף הברזל" אשר נערך על ידי תאגיד מישימה, בו השחקנים יכולים לבחור ממגוון דמויות כדי לנצח בטורניר ולזכות בבעלות על התאגיד.
הקונפליקט במשפחת מישימה הוא עיקר העלילה, אך לשחקנים יש את החופש לחקור גם את הסיבות של שאר הדמויות מאחורי רצונן לשלוט בתאגיד.
המשחקיות מתרכזת בקרב פנים אל פנים מול יריב, ומאפשרת דברים כמו הגנה, זריקות, התחמקויות, וקרב על הרצפה.
מאוחר יותר נוספו גם קומבואים, מתקפות מיוחדות, והאפשרות להרוס חלקים מזירת הקרב.
סדרת טקן ידועה בכך שהייתה מהמשחקים הראשונים בהם השתמשו בגרפיקה תלת־ממדית.
חברת נאמקו שחררה את המשחק הראשון בשנת 1994. טקן 2 וטקן 3 נחשבים לאבני דרך בסדרה בכך שקיבלו תשבחות על המשחקיות והחוויה הסוחפת שלהם.
בשנת 2015 צוינה הסדרה בספר השיאים של גינס בתור סדרת המשחקים בעלת העלילה שנותרה לאורך הזמן הארוך ביותר ללא שינויים או התחלה מחדש.
הסדרה זכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית עם כיותר מ - 58 מיליון עותקים שנמכרו נכון ל - 2024, מה שהופך אותה לסדרת משחקי הלחימה השלישית הנמכרת ביותר בכל הזמנים.
כל המשחקים בסדרה הראשית יצאו כמשחקי ארקייד, למעט "Tekken 8", והלוחות שעליהם פעלו המשחקים היו מבוססים באופן מסורתי על חומרה של פלייסטיישן.
לאחר יציאתם לארקייד, הגרסאות הביתיות של הסדרה הופיעו בעיקר על קונסולות מסדרת פלייסטיישן.
המשחק הראשון בסדרה, "Tekken", יצא בשנת 1994, תחילה כמשחק ארקייד ובהמשך כפורט לקונסולת פלייסטיישן בשנת 1995. המשחק כולל שמונה דמויות שניתן לשחק בהן, ולכל אחת מהן תת-בוס משלה.
גרסת הפלייסטיישן כוללת רמיקסים לנעימות של שלבי המשחק, וכן מאפשרת לשחק גם בתתי-הבוסים, מה שמביא את סך הדמויות ל-18, כולל תלבושת חלופית לקאזויה (צורת השטן שלו).
בנוסף, כאשר השחקן מסיים את מצב הארקייד עם כל אחת משמונה הדמויות המקוריות, נפתחת סצנת מעבר ייחודית.
המשחק "Tekken 2" יצא בשנת 1995 לארקייד ובשנת 1996 לקונסולת פלייסטיישן.
פורט נוסף פותח מספר שנים לאחר מכן עבור מערכת Zeebo.
במשחק יש עשר דמויות זמינות מההתחלה ועוד חמש עשרה שניתן לפתוח, מה שמביא את סך הדמויות לעשרים וחמש.
גרסת הקונסולה הביתית כוללת ארבעה מצבי משחק חדשים שהפכו לחלק בלתי נפרד מהסדרה: Survival, Team Battle, Time Attack ו-Practice.
המשחק כולל רמיקסים לנעימות של הדמויות מגרסת הארקייד, וסצנת מעבר נפתחת כאשר השחקן מסיים את מצב הארקייד.
המשחק "Tekken 3" יצא לארקייד בשנת 1997 ולפלייסטיישן בשנת 1998. בשל פער עלילתי של 19 שנים בין משחק זה לקודמו, רוב הדמויות במשחק הן חדשות, ביניהן הופעת הבכורה של הדמות המרכזית שהפכה לאייקונית – ג'ין קאזאמה, בנם של קאזויה וג'ון.
כמו כן, הופיעו לראשונה דמויות שהפכו מאז לחלק קבוע מהסדרה, כמו לינג שאויו והווארנג.
סך הכול יש במשחק 23 דמויות.
גרסת הקונסולה הביתית כוללת מצב משחק בשם "Tekken Force", וכן את מצב הבונוס "Tekken Ball", וכוללת גם רמיקסים לנעימות של הדמויות מגרסת הארקייד.
המשחק "Tekken 4" יצא לארקייד בשנת 2001 ולפלייסטיישן 2 בשנת 2002. גרסת הקונסולה כוללת מצב סיפור חדש אשר פותח סצנות מעבר כאשר משחקים בו, בניגוד למשחקים הקודמים שבהם הסצנות הללו נפתחו דרך מצב הארקייד.
בין החידושים בגיימפליי ניתן למצוא אפשרות לתנועה חופשית של הדמות לפני תחילת הקרב, וכן שלבים עם קירות.
לראשונה בסדרה, הנעימות שנשמעות במצב הארקייד נשמרות גם בגרסה הביתית.
במשחק יש 23 דמויות לבחירה.
המשחק "Tekken 5" יצא לארקייד בשנת 2004 ולפלייסטיישן 2 בשנת 2005, עם פרק זמן קצר של מעבר מהארקייד לקונסולה – חודשיים בצפון אמריקה וארבעה חודשים ביפן.
במשחק יש 32 דמויות לבחירה, ביניהן מצטרפים חדשים בולטים כמו ג'ין השטן (Devil Jin) ואסוקה קאזאמה מאוסקה.
דמויות רבות שהוסרו ב-"Tekken 3" חזרו ב-"Tekken 5".
גרסת הקונסולה הביתית כוללת מצב משחק בשם "Devil Within", גרסה ייחודית למצב "Tekken Force" שהוצג לראשונה ב-"Tekken 3".
המשחק "Tekken 6" יצא לראשונה לארקייד בשנת 2007, ואחריו יצאה גרסה מעודכנת בשנת 2008 בשם "Tekken 6: Bloodline Rebellion".
גרסת הקונסולה התבססה על גרסת Bloodline Rebellion ויצאה לפלייסטיישן 3 ול - Xbox 360, מה שסימן את הפעם הראשונה בסדרה שמשחק היה רב-פלטפורמתי.
המשחק כולל מצב עלילתי בשם "Scenario Campaign", שמבוסס על סגנון המשחק של מצבי ה-"Tekken Force" הקודמים, והיה ניתן לשחק בו גם ברשת, לצד מצבי הקרב הרגילים.
בתחילת שנת 2014, במאי המשחק קאטסוהירו הראדה הביע עניין בהמשך הסדרה לקונסולת פלייסטיישן 4. המשחק "Tekken 7" יצא לארקיידים ביפן ובקוריאה בשנת 2015. זהו המשחק הראשון בסדרה שפועל באמצעות המנוע Unreal Engine.
המשחק קיבל עדכון בשם "Fated Retribution", שיצא לארקייד בתאריך 5 ביולי 2016, וכלל את הדמויות האורחות השנייה, השלישית, הרביעית והחמישית בסדרה.
הדמויות האורחות שהופיעו הן: אקומה מסדרת סטריט פייטר של Capcom, גיס הווארד מסדרות משחקי הלחימה של SNK, נוקטיס לוציס קאלום מסדרת Final Fantasy של Square Enix, וניגן סמית' מהסדרה המתים המהלכים.
לשלב של גיס, גרסה תלת־ממדית של אחוזתו ביפן, יש את המנגינה הקלאסית של גיס ממשחקי SNK.
גרסת הפלייסטיישן 4 הוכרזה באירוע Paris Games Week 2015, וכללה תוכן בלעדי ותמיכה ב-VR.
גרסאות ה - Xbox One והמחשב יצאו בתאריך 2 ביוני 2017, יחד עם גרסת הפלייסטיישן 4, וכולן מבוססות על גרסת "Fated Retribution".
מספר קווי עלילה של דמויות צדדיות ממשחק "Tekken Tag Tournament 2" מתחברים לעלילה של משחק זה.
טיזר למשחק חדש בסדרה הוצג במהלך טורניר "Tekken 7" באירוע EVO 2022, לפני שהוכרז רשמית ב-13 בספטמבר 2022 במסגרת מצגת "State of Play" של סוני.
המשחק יצא ל - פלייסטיישן 5, Xbox Series X/S ולמחשב דרך סטים בתאריך 26 בינואר 2024. בניגוד ל-"Tekken 7" שהשתמש במנוע Unreal Engine 4, המשחק "Tekken 8" משתמש במנוע Unreal Engine 5, מה שהופך אותו למשחק הלחימה הראשון שנבנה עליו.
המשחק הוכרז בתאריך 6 בינואר 2023 ככזה שיפותח בשיתוף עם חברת Arika, שגם הייתה אחראית על העדכונים האחרונים של "Tekken 7".
המשחק "Tekken Tag Tournament" יצא בשנת 1999 לארקייד וכמשחק השקה לפלייסטיישן 2 בשנת 2000. המשחק כולל קרבות בזוגות ומכיל כמעט את כל הדמויות שהיו בסדרה עד אז, בסך הכול 34 דמויות.
גרסת הארקייד רצה על אותו לוח ארקייד עם מנוע מעודכן של "Tekken 3", ולכן זכה המשחק לשדרוגים גרפיים משמעותיים כאשר הועבר לפלייסטיישן 2. גרסת הקונסולה כוללת רמיקסים לנעימות של הדמויות מגרסת הארקייד, וכן מצב בונוס של משחק כדורת.
המשחק "Tekken Tag Tournament 2" יצא לארקייד בשנת 2011. גרסת הקונסולה שלו יצאה שנה לאחר מכן ומתבססת על גרסת הארקייד המעודכנת בשם "Tekken Tag Tournament 2 Unlimited", שכללה תכונות חדשות.
גרסת ה - Wii U, שהייתה משחק השקה לקונסולה, כוללת גרסה מעודכנת של מצב "Tekken Ball" מ-"Tekken 3", תחפושות בלעדיות בנושאי נינטנדו לכל דמות, וכן מצב חדש המשתמש בפטריות מסדרת "האחים סופר מריו".
גרסת דמו של "Tekken Tag Tournament 2" יצאה כחלק מאוסף "Tekken Hybrid" וכללה עיצובים בלעדיים ל"שטן" ול"ג'ין השטן" מהסרט "Tekken: Blood Vengeance".
הראפר האמריקאי סנופ דוג הופיע במשחק עם זירת משחק משלו ושיר מקורי בשם "Knocc 'em Down".
למרות שלרוב במשחקי "Tekken" היו עדכונים לגרסאות הארקייד, "Tekken 5" היה המשחק הראשון בסדרה שקיבל עדכון משמעותי עד כדי כך שהוא יצא מחדש בשנת 2005 עם תת-הכותרת "תחיית המתים האפלה".
המשחק הועבר ל - PlayStation Portable בשנת 2006 וכלל שתי דמויות חדשות: אמילי "לילי" דה רושהפור וסרגיי דרגונוב.
בנוסף, דמותו של ארמור קינג הוחזרה בגרסה זו.
המשחק הציג גם מערכת דירוג חדשה לסדרה.
גרסת הקונסולה כללה מצבים חדשים כמו Ghost Mode, Tekken Dojo Mode, ושני מצבי בונוס: Gold Rush וגרסה מעודכנת של מצב Tekken Bowl שהוצג ב - "Tekken Tag Tournament".
מצב Devil Within מגרסת הפלייסטיישן 2, לעומת זאת, לא נכלל.
חברת Bandai Namco נענתה לביקוש של הקהל לגרסת קונסולה ביתית רגילה, והוציאה בשנת 2007 פורט לפלייסטיישן 3 דרך PlayStation Network ברזולוציית 1080p HD מלאה.
גרסת הפלייסטיישן 3 קיבלה גם עדכון נוסף ושמה שונה ל - "Tekken 5: Dark Resurrection ONLINE", שהייתה הפעם הראשונה בסדרה שבה נוספה אפשרות משחק ברשת עם שחקנים אחרים.
בנוסף, בגרסה זו ניתן היה לשחק בדמותו של ג'ינפאצ'י מישימה, אך לא במשחק ברשת.
המשחק "Tekken 3" הועבר גם לגיים בוי אדוונס תחת השם "Tekken Advance" בשנת 2001. המשחק "Tekken 3D: Prime Edition", המבוסס על "Tekken 6", יצא לנינטנדו 3DS בשנת 2012. גרסת חינמית של טקן יצאה בשנת 2013 לשירות PSN של חברת סוני בשם "Tekken Revolution".
המשחק "Tekken Bowl" היה המשחק הראשון שלא כלל את יושימיצו, נינה וויליאמס, פול פיניקס או קינג.
ב-30 באפריל 2015, נאמקו הוציאה את "Galaga: Tekken 20th Anniversary Edition", גרסת מובייל למשחק גלגה הכוללת דמויות מהזיכיון.
הוא הוכרז במקור בתאריך 1 באפריל 2015.
נאמקו ו - Capcom הסכימו ליצור משחקי קרוסאובר של הזיכיונות טקן וסטריט פייטר.
בשנת 2012, יצא "Street Fighter X Tekken", שפותח על ידי Capcom וכולל מכניקת משחק דו-ממדית כפי שנראתה ב - "Street Fighter IV".
נאמקו החלה גם בפיתוח של משחק מקביל "Tekken X Street Fighter", שהיה אמור לכלול מכניקת משחק דומה ל - "Tekken Tag Tournament 2", אך פיתוחו הוקפא ללא הגבלת זמן בשנת 2016.
המשחק "Pokkén Tournament" הוכרז באוגוסט 2014, כספין אוף של הזיכיון המתרחש בתוך יקום הפוקימון.
הוא יצא תחילה ביפן כמשחק ארקייד, אך הופץ בינלאומית ל - Wii U בשנת 2016, והועבר גם לנינטנדו סוויץ'.
"Tekken Mobile", ספין אוף נוסף, יצא בתאריך 1 במרץ 2018. למרות שזכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, הוא התקבל היטב על ידי הציבור ועבר את רף מיליון ההורדות.
טורניר אמנויות לחימה עולמי בשם "מלך אגרוף הברזל" נערך על ידי תאגיד מישימה (Mishima Zaibatsu), בראשות הייהאצ'י מישימה.
בנו, קאזויה, משתתף בטורניר לא כדי לזכות בכסף, אלא כדי לנקום – לאחר שאביו זרק אותו מצוק בילדותו כדי "לבדוק את כוחו".
קאזויה שורד, מתמלא שנאה ומגיע לגמר.
הוא מביס את הייהאצ'י – ומשליך אותו מהצוק באותו אופן.
כך מתחיל מעגל הדם של משפחת מישימה.
שנתיים חלפו מאז שקאזויה מישימה ניצח בטורניר הראשון של "מלך אגרוף הברזל" והשליך את אביו המובס הייהאצ'י מישימה מצוק, לכאורה למותו.
כעת, בתור הבעלים החדש של תאגיד מישימה, קאזויה בוחר לערוך טורניר שני כסימן נוסף בדרכו לשליטה – אף שבעולם נפוצות שמועות כי כרת ברית עם השטן.
במהלך הטורניר פוגש קאזויה את המתמודדת ג'ון קאזאמה, אותה הוא רואה כמסתורית וחסרת פחד.
מאוחר יותר הוא מופתע לגלות שהייהאצ'י שרד את הנפילה לפני שנתיים – ואף נרשם לטורניר.
הייהאצ'י מביס את קאזויה בגמר הטורניר.
הוא לוקח את גופו מחוסר ההכרה של קאזויה אל הר געש פעיל וזורק אותו פנימה.
עם היעלמותו של קאזויה, הייהאצ'י שב לשלוט בתאגיד מישימה.
כחמש עשרה שנים לאחר הטורניר השני, ג'ון קאזאמה חיה חיים שקטים ביקושימה עם בנה, ג'ין.
אביו של ג'ין הוא קאזויה מישימה, שכביכול מת כאשר אביו הייהאצ'י השליך אותו להר געש.
לאחר שחזר לשלוט בתאגיד, הייהאצ'י הקים צבא פרטי בשם "כוח טקן" (Tekken Force).
כאשר הכוח נתקל בישות מסתורית והרסנית הייהאצ'י חושד שמדובר בעוג (Ogre), אל לחימה אגדי, ומאמין שאם ילכוד אותו – יוכל לשלוט בעולם.
לאחר התעוררותו של עוג, לוחמים מכל העולם מתחילים להיעלם.
ג'ון חשה את הסכנה המתקרבת ומכינה את ג'ין לכך, תוך שהיא מדריכה אותו לפנות להייהאצ'י אם יקרה לה משהו.
לילה אחד עוג תוקף אותם.
ג'ין מאבד הכרה, וכשהוא מתעורר – הבית נשרף ואמו נעלמה.
באותו זמן, חלק מהישות השטנית של קאזויה מצליח להשתלט על ג'ין ומטביע את סמל השטן על זרועו.
ג'ין, מתוך רצון לנקום ובהשראת דברי אמו, פונה להייהאצ'י ומספר לו על ההתקפה.
הייהאצ'י, שמתכנן להשתמש בו כפיתיון, מתחיל לאמן אותו.
כעבור ארבע שנים נערך הטורניר השלישי.
ג'ין משתתף ומתקדם עד הקרב הסופי, בו הוא מביס את עוג בצורתו האמיתית.
מיד לאחר מכן, חיילי כוח טקן יורים בג'ין לבקשת הייהאצ'י, שמנסה לחסלו.
ג'ין שורד בזכות גן השטן (Devil Gene) שבו, קם לתחייה, מביס את החיילים, ותוקף את סבו.
הוא פורץ דרך הקיר, מצמיח כנפיים שחורות – ובורח מהזירה, מותיר את הייהאצ'י ההמום מאחור.
לאחר טורניר "מלך אגרוף הברזל 3", הייהאצ'י מישימה נכשל בלכידת עוג.
נחוש לא להיכשל שוב – הייהאצ'י הורה לחוקריו לאסוף רקמות עור, שברי פרסות ודגימות דם של עוג לצורך ניסויים גנטיים.
למרבה צערו, ניסיונו ליצור יצור חדש על ידי שילוב הגנום של עוג עם שלו נכשל.
בהמשך הניסויים גילה הייהאצ'י כי לשם הצלחה בשילוב הגנטי נדרש גן השטן, שאינו מצוי בגנום שלו עצמו.
עם זאת, מישהו שכן נושא את הגן הוא ג'ין קאזאמה.
הייהאצ'י מחליט לחפש את ג'ין, אך לא מצליח למצוא אותו.
בעודו מתייאש מהכישלון באיתור ג'ין, מצא הייהאצ'י תצלום בן עשרים שנה שעורר את סקרנותו.
בתמונה נראתה גופה חרוכה מלאה בחתכים ועיוותים עם גפיים המזכירות כנפיים.
הייהאצ'י היה משוכנע כי מדובר בתמונה של בנו, קאזויה, אותו השליך להר געש לפני עשרים שנים.
כל משאביו הופנו כעת לחיפוש הגופה, והחקירה הובילה לחברת ביוטכנולוגיה בשם G-Corporation, הידועה בהישגיה בתחום הגנטיקה.