tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא "מוותרת על עקרונות מהותיים כמו דמויות או עלילה, לפחות במובן המסורתי של הדבר, לטובת אפקט אינטלקטואלי־רגשי המושג בדרכים אחרות".
ספר זה הופיע ברשימת חמשת הרומנים הטובים ביותר לשנת 2015 של הניו יורק טיימס.
הספר השני בטרילוגיה, מעבר, ראה אור ב־2017. הלן דנמור מהגרדיאן כתבה שמדובר בפרוזה מבריקה ושמפליא שקאסק לא זכתה עד כה בפרס ספרותי מרכזי.
מבקרי ספרות מהללים את ספריה של קאסק.
נכתב עליה שהיא ממציאה מחדש את סוגת הרומן וכותבת פרוזה שהיא למעשה היסטוריה שבעל פה.
מבנה הטקסט, פסיפס של פרגמנטים, משקף את אופיו הלא יציב של הזיכרון.
קווי מתאר, מודן הוצאה לאור, 2018. תרגום קטיה בנוביץ'.
מעבר, מודן הוצאה לאור 2019. תרגום קטיה בנוביץ'.
קודוס, מודן הוצאה לאור 2022. תרגום קטיה בנוביץ'.
רייצ'ל קלינקר היא שחיינית אמריקאית, אלופת עולם (דוחה 2024) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר זכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.19 דקות, בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר פרפר קבעה שיא אישי חדש בתוצאה של 2:07.70 דקות ועלתה שנייה למשחה הגמר.
רייצ'ל ריבס היא פוליטיקאית בריטית חברת מפלגת הלייבור, המכהנת כשרת האוצר בקבינט של קיר סטארמר וכנציגת מחוז לידס מערב בבית הנבחרים הבריטי.
ריבס גדלה ברובע לואישהאם של לונדון.
היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד ותואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון.
עבדה בבנק אנגליה ובחברת HBOS.
בבחירות הכלליות ב-2005 התמודדה מטעם מפלגת הלייבור למושב בית הנבחרים של מחוז ברומלי וצ'יזלהרסט אך הפסידה למועמד המפלגה השמרנית.
בבחירות 2010 ניצחה בהתמודדות למושב מחוז לידס מערב ומאז נבחרה לכהונות המשך גם בבחירות 2015, 2017, ו-2019. בשנים 2017–2020 כיהנה כיושבת ראש ועדת העסקים והמסחר בפרלמנט.
בתקופתו של אד מיליבנד כמנהיג מפלגת הלייבור כיהנה כממשלת הצללים שלו כשרת העבודה והפנסיה וכמזכירה הראשונה במשרד האוצר.
ריבס תמכה באנדי ברנהאם ולאחר מכן באואן סמית' בהתמודדותם מול ג'רמי קורבין לתפקיד מנהיג מפלגת הלייבור.
לאחר בחירתו של קיר סטארמר כמנהיג המפלגה, מונתה באפריל 2020 כצ'נסלור של דוכסות לנקסטר בממשלת הצללים ובמאי 2021 לשרת האוצר בקבינט הצללים.
בתפקיד זה קידמה את הצעת המדיניות ל"כלכלה בטוחה" ("Securonomics") שאומצה על ידי מפלגת הלייבור כתוכנית הכלכלית.
על פי מדיניות זו על בריטניה לקדם ולהעדיף ביטחון כלכלי באמצעות הבטחת שרשראות אספקה ובניית כושר ייצור באזורים שבהם בריטניה מסתמכת יתר על המידה על מדינות אחרות, במיוחד לא ידידותיות, וזאת על פני מדיניות של פתיחות בינלאומית לסחר.
ריבס חברה בשדולת ידידי ישראל במפלגת הלייבור, היא הייתה ממבקריו של קורבין בנושא האנטישמיות הגואה במפלגת הלייבור בתקופת כהונתו כמנהיג המפלגה.
ב-5 ביולי 2024, לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, מונתה ריבס לשרת האוצר בקבינט של סטארמר.
אחותה הצעירה אלי ריבס וגיסה ג'ון קרייר, חברים אף הם בבית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגת הלייבור.
רייקיאוויק (נקרא:רק (ה)-אויק) (באיסלנדית: - "מפרץ העשן") היא בירת איסלנד, והעיר הגדולה ביותר בה.
רייקיאוויק היא עיר הבירה הצפונית בעולם על אף שנוק (בירת גרינלנד) צפונית יותר, זאת מכיוון שגרינלנד אינה מדינה עצמאית אלא טריטוריה אוטונומית של דנמרק.
רייקיאוויק נמצאת בקו הרוחב צפון, לא הרחק מהחוג הארקטי (ב- צפון), יש בה כ-4 שעות אור שמש מדי יום בחורף, ובקיץ הלילה בהיר כמעט כמו היום.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בה היא C° 5, הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא C° 0.4− וביולי C° 11.2. אוכלוסיית רייקיאוויק בשנת 2019 מנתה 128,793 תושבים, כ־37% מאוכלוסיית איסלנד.
אוכלוסיית מטרופולין רייקיאוויק בשנת 2011 מנתה 202,341 תושבים.
בקרבת העיר נמצא הר אסיאן המהווה אטרקציה תיירותית לתיירים ולתושבי העיר.
ההשערה הרווחת היא שההתיישבות הקבועה הראשונה באיסלנד על ידי נורדים הוקמה ברייקיאוויק על ידי אינגולפר ארנארסון בסביבות 870 לספירה; האירוע מתואר בלאנדנאומאבוק ("ספר ההתיישבות").
רייקיאוויק אינה מוזכרת כעיר במקורות מימי הביניים אלא כחווה, אך במאה ה-18 החלה התיישבות עירונית במקום.
ב-1752 מלך דנמרק תרם את האחוזה של רייקיאוויק לחברת אינרטינגר.
בשנים אלו הוקמו מספר בתים על מנת לשכן את תעשיית הצמר שהייתה למעסיק העיקרי ברייקיאוויק למספר עשורים והבסיס לקיומה של העיר.
מלאכות נוספות הוקמו על ידי חברת אינרטינגר כמו דיג, כריית גפרית, חקלאות וייצור ספינות.
דנמרק ביטלה את זכויותיה הבלעדית במסחר בעיר וב-18 באוגוסט 1786 העניק דנמרק לרייקיאוויק צ'רטר לנהל שוק עצמאי.
שנת 1786 נחשבת לתאריך היסוד של העיר; ב-1986 העיר חגגה 200 שנה להיווסדה.
זכויות הסחר היו עדיין מוגבלות לאזרחי הכתר הדני, והסוחרים הדנים המשיכו לשלוט במסחר באיסלנד ועסקיהם התרחבו בהדרגה.
לאחר 1880 התרחב הסחר החופשי לכלל האזרחויות והשפעתם של הסוחרים האיסלנדים גדלה.
במאה ה-19 תנועות לאומיות והרעיונות לעצמאות איסלנדית צברו השפעה באיסלנד.
רייקיאוויק כעיר היחידה של איסלנד הייתה כור ההיתוך לרעיונות אלו.
תומכי עצמאות איסלנד הבינו שרייקיאוויק חזקה היא יסוד חשוב להשגת מטרה זו.
האירועים החשובים בהיסטוריה של מאבק העצמאות התרכזו ברייקיאוויק.
בשנת 1845 האלת'ינגי, האספה הכללית שהאיסלנדים הקימו ב-930, הוקם מחדש ברייקיאוויק לאחר שלא היה פעיל מספר עשורים קודם לכן כאשר היה ממוקם בתינגווליר.
בתקופה זו פעל האלת'ינגי רק כאספה מייעצת שמטרתה לייעץ למלך על ענייני איסלנד.
מיקום האלת'ינגי ברייקיאוויק הקים ביעילות את העיר כבירת איסלנד.
ב-1874 קיבלה איסלנד חוקה ויחד איתה האלת'ינגי קיבל סמכויות חקיקה מוגבלות והפך למוסד שבמהותו קיים עד היום.
הצעד הבא היה להעביר את רוב הסמכות הביצועית לאיסלנד והדבר נעשה על ידי אוטונומיה ב-1904 כאשר משרד השר לאיסלנד הוקם ברייקיאוויק.
הצעד הגדול ביותר לקראת איסלנד עצמאית נעשה ב-1 בדצמבר 1918 כאשר איסלנד הפכה למדינה ריבונית תחת הכתר הדני, ממלכת איסלנד.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 עיקר הצי האיסלנדי הגדל של מכמורות דיג הפליג מרייקיאוויק וייצור דגי קוד מלוחים היה המפעל הראשי אך השפל הגדול פגע ברייקיאוויק קשה וגרם לאבטלה ומאבק איגודי פועלים, שלעיתים היה אלים.
בבוקר 10 במאי 1940 עגנו בנמל ארבע ספינות מלחמה בריטיות ותוך כמה שעות הושלמה השתלטות בעלות הברית על רייקיאוויק ללא אלימות.
הממשלה האיסלנדית קיבלה בקשות רבות מהממשלה הבריטית בנוגע להרשאת ההשתלטות אך היא תמיד דחתה אותן על בסיס מדיניות נייטרלית.
בשנים שנשארו עד לסוף מלחמת העולם השנייה, חיילים בריטיים ולאחר מכן אמריקניים בנו בסיסים ברייקיאוויק, מספר החיילים הזרים בעיר הפך לכמעט זהה לאוכלוסייה המקומית של העיר.
מבחינה כלכלית הכיבוש השפיע בצורה די חיובית על רייקיאוויק, שנות האבטלה והשפל הסתיימו ונעשתה עבודת בנייה רבה.
הבריטים בנו את שדה התעופה רייקיאוויק, שמתפקד עד היום, ומשרת בעיקר טיסות פנים-ארציות; האמריקאים בנו את נמל התעופה הבינלאומי קפלוויק 50 ק"מ מרייקיאוויק והוא הפך מאוחר יותר לנמל התעופה הבינלאומי העיקרי של איסלנד.
ב-1944 הרפובליקה של איסלנד הוקמה ונשיא נבחר בבחירות עממיות והחליף את המלך, משרד הנשיא מוקם ברייקיאוויק.
הצמיחה ברייקיאוויק החלה בעיקר בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה.
מעבר המוני מאזורי הכפר החל בעיקר בגלל טכנולוגיה טובה יותר בחקלאות שהורידה את הצורך בכוח עבודה במגזר ובגלל פיצוץ האוכלוסין בעקבות שיפור בתנאי החיים באיסלנד.
צעירים בשחר חייהם עברו לבירה כדי לחיות ב"חלום הרייקיאוויקי".
הכפר הפרימיטיבי הפך במהירות לעיר מודרנית.
מכוניות פרטיות הפכו לנפוצות וקמו קומפלקסי דירות מודרניים בפרברים המתפשטים.
ב-1972 אירחה רייקיאוויק את אליפות העולם בשחמט בין בובי פישר ובוריס ספאסקי.
בשני העשורים האחרונים הפכה רייקיאוויק לשחקנית חשובה בקהילה הבינלאומית, ב-1986 פסגה בין רונלד רייגן ומיכאל גורבצ'וב ביססה קו חדש למעמד הבינלאומי של רייקיאוויק.
הסרת פיקוח ממשלתי במגזר הפיננסי ומהפכת המחשוב בשנות התשעים שינו את רייקיאוויק שוב.
המגזר הפיננסי וטכנולוגיית המידע הן מעסיקות חשובות בעיר.
העיר טיפחה כמה כישרונות שהתפרסמו בעולם בשנים האחרונות כמו: ביורק וסיגור רוס.
בשנת 2000 נבחרה העיר לבירת התרבות של אירופה בצוותא עם מספר ערים אירופיות נוספות.
בשנת 2010 נבחר הקומיקאי יון גנאר לכהן כראש עיריית רייקיאוויק בעודו מוביל מפלגה סאטירית בשם "המפלגה הטובה ביותר".
הרייקסמוזיאום (בהולנדית: Rijksmuseum) הוא המוזיאון הלאומי של הולנד, ואחד המוזיאונים החשובים בעולם.
המוזיאון שוכן במוזאומפליין (כיכר המוזיאון) של אמסטרדם.
המוזיאון נוסד בשנת 1800 בהאג במטרה להציג את האמנות ההולנדית ונקרא לאחר היווסדו "הגלריה הלאומית לאמנות" (Nationale Kunst-Gallerij).
בשנת 1808 עבר המוזיאון לאמסטרדם במצוות המלך לואי בונפרטה, אחיו של נפולאון בונפרטה.
לאחר העברתו לאמסטרדם נוספו למוזיאון הציורים שהיו בבעלות העיר, ובהם משמר הלילה וירמיהו מבכה את חורבן ירושלים של רמברנדט.
בשנת 1885 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי, אשר תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי פייר קויפרס.
סגנון הבנייה של המוזיאון הוא שילוב בין הסגנון הגותי לסגנון רנסאנס.
במוזיאון מוצגות בין השאר עבודות של יאקוב ואן רויסדאל, פרנס האלס, יוהנס ורמיר ורמברנדט.
ב-13 באפריל 2013 נפתח המוזיאון מחדש לאחר שיפוץ שארך 10 שנים.
רֵייקִי (מיפנית: 霊気) היא שיטת טיפול אלטרנטיבית המבוצעת, בין היתר, על ידי מגע.
ישנן כ-15 תנוחות (המספר משתנה בזרמים השונים של הרייקי) שבהן המטפל מניח את ידיו על גופו של המטופל, או מעט מעליו, באופן הגורם כביכול ל"אנרגיית הרייקי של היקום" לזרום דרך המטפל אל המטופל.
על פי השיטה, הרייקי פועל באופן כוללני, הוליסטי, כלומר מטפל ביצור חי כמכלול ולא רק מסיר תסמינים.
מאמיני השיטה מסבירים כי אנרגיית הרייקי היא אנרגיית חיים בעלת כוחות ריפוי החודרת בעדינות אל כל יצור שבו מטפלים, ומרפאת לעומק את היסוד האמיתי של הבעיה, וכך, תומך בכל יצור ביומיום ומשפר את מצבו בכל המישורים - הגופני, הנפשי והרוחני.
בנוסף פועל הרייקי גם כרפואה מונעת, המגינה מפני מחלות.
בסקירה שבוצעה בשנת 2008 על ניסויים קליניים אקראיים-מבוקרים שבחנו את יעילות הרייקי הוסק כי "העדויות הן בלתי-מספקות כדי להראות שהרייקי מהווה טיפול אפקטיבי למצב רפואי כלשהו.
לכן יעילות הרייקי לא הוכחה".
החברה האמריקנית לסרטן והמרכז הלאומי האמריקני לרפואה משלימה ואלטרנטיבית מצאו אף הם שאין ראיה קלינית או מדעית לכך שהרייקי מהווה טיפול יעיל בחולי כלשהו.
עם זאת, טיפולי רייקי מוצעים גם במסגרת מרפאות של קופות החולים השונות בישראל, ובמספר בתי חולים בעולם.
המטפלים ברייקי סבורים ששימוש בשיטה זו עשוי לסייע למטופלים עם בעיות נפשיות או פיזיות, בין אם הם מאמינים ביכולות הרייקי ובין אם לאו.
הרייקי התפתח בתחילת המאה ה-20 על ידי מיקאו אוסואי, נזיר בודהיסטי מיפן.
במהלך הזמן פותחה השיטה על ידי אוסואי יחד עם ד"ר צ'וג'ירו הייאשי, רופא בצבא היפני באותה תקופה.
לאחר מכן הובאה השיטה למערב על ידי הוואיו טקאטה.
ישנן שתי גרסאות של ההיסטוריה של רייקי: ההיסטוריה המסורתית, וההיסטוריה כפי שהיא מובאת בגרסה מודרנית.
מקור המילה "רייקי" הוא בשני תווי קנג'י יפניים: "ריי" = רוח, תודעה אלוהית; ו"קי" (היגוי יפני של המילה צ'י) = אנרגיית חיים.
השילוב של שני התווים משמעו "אנרגיית חיים המכוונת על ידי תודעה אלוהית".
על מנת ללמוד לטפל ברייקי יש לעבור תהליך מיוחד הנקרא "פתיחה" או "חניכה" (initiation), שבו נפתח התלמיד, כביכול, אל "אנרגיית הרייקי".
לימוד שיטת הרייקי מתחלק לשלש רמות בסיסיות:
רייקי 1: ברמה זו לומדים התלמידים לטפל בעצמם ובאחרים באמצעות מגע.
רייקי 2: ברמה זו מחזקים התלמידים את היכרותם עם "אנרגיית הרייקי" ולומדים "לשלוח טיפול מרחוק".
רייקי 3: מאסטר, בדרגה זו יכול המשתמש ברייקי ללמד אחרים.
עם ההתפתחות משלב רייקי אחד לשני, בא לידי ביטוי השימוש המסורתי בסמלים.
סמלים אלו מהווים לטענת העוסקים ברייקי כלי עזר למיקוד וחיזוק "עוצמת האנרגיה" המתועלת מהמרפא אל המטופל תוך התאמה בין סמל מסוים לסובייקט המטופל על ידי המרפא בשיטה זו.
במהלך השנים יצאו מהרייקי המסורתי גם זרמים נוספים שערכו פרשנות לגרסה הפשטנית של הרייקי, ובהם - "ריידינס", "קרונה רייקי", "אנרגיה אוניברסלית", "רייקי יהודי", הפוסל שימוש בסמלי הרייקי ועוד.
חלק מזרמים נוספים אלה מחלקים את לימוד הרייקי לארבעה שלבים במקום לשלושה.
רוב המשתמשים ברייקי אינם נמנים עם זרמים אלה ואינם מכירים בתוספות שהוסיפו אלה לרייקי.
המחקר המדעי המודרני אינו מספק תימוכין לרייקי.
הקושי הגדול בביצוע מחקר מדעי על רייקי נובע מהדרישה להשוות את הטיפול לקבוצת ביקורת אשר מקבלת טיפול פלצבו אשר ידמה את טיפול הרייקי לחלוטין.
המחקר המקיף ביותר, אשר בוצע בשנת 2008, לא מצא השפעה חיובית של טיפולי רייקי על כל מחלה שהיא.
המטא-אנליזה השיטתית השוותה 9 מחקרים שעמדו בקריטריוני הבחירה שלהם.
מסקירת המחקרים הקיימים, נתגלה שכל המחקרים כשלו מסיבות מתודולוגיות (כגון: גודל מדגם מצומצם, דיווח לוקה בחסר ותכנון לקוי של הניסוי).
היות שמחקרים המתוכננים באופן לקוי עשויים לשגות באומדניהם של האפקט הטיפולי הנחקר, הרי שאין עדות מדעית מספקת כדי לתמוך באפקטים רפואיים של הרייקי (מעבר לאפקט הפלצבו) על שום מצב רפואי (בין אם הטיפול ניתן באופן בודד או בשילוב עם טיפולים אחרים).
מכיוון שהרייקי מבוסס על בודהיזם ויש הטוענים כי מעורב בזה עבודה זרה, יש הסבורים כי אסור לפי היהדות להשתמש ברייקי המקורי כפי שהוא.
הרב יצחק פנגר היה מאסטר לרייקי בעל מכון רייקי לפני חזרתו בתשובה.
כששאל את הרב יצחק זילברשטיין על כשרות הרייקי, הורה לו שהוא אסור על פי ההלכה.
בעקבות זאת פיתח הרב פנגר שיטה שדומה לרייקי, אך משלבת עוד דברים והיא מותרת גם לפי ההלכה היהודית.
רייקרז או האי רייקרז הוא אי באיסט ריבר עליו נמצא הגדול בבתי הכלא המחוזיים של העיר ניו יורק.
שטח האי 1.7 קמ"ר והוא מצוי בין הרבעים קווינס והברונקס בקרבת נמל התעופה לה גוארדיה.
הכלא מנוהל על ידי מחלק המוסר של מדינת ניו יורק, בתקציב של 860 מיליון דולרים מדי שנה, ועובדים בו צוות של 10,000 סוהרים ו-1,500 עובדים נוספים המטפלים ב-130,000 אסירים הכלואים בכלא מדי שנה.
בכל עת מצויים באי עד 15,000 אסירים.
באי עשרה בתי כלא ובתי מעצר.
האי ממוקם ברובע הברונקס, אולם הגישה אליו היא מכיוון קווינס, באמצעות גשר האי רייקרז שנבנה בשנת 1966. אורכו של הגשר התלת-מסלולי 1.28 ק"מ.
קודם לבניית הגשר, הגישה היחידה לאי הייתה באמצעות מעבורת.
האי קרוי על שם אברהם רייקן, מתיישב הולנדי שעבר ללונג איילנד בשנת 1638, וצאצאיו היו הבעלים של האי עד שנת 1884 עת נמכר לעיריית ניו יורק בסכום של 180,000$ במטרה לשמש כבית כלא.
ציור שיצר סלבדור דאלי כהתנצלות על כך שלא הצליח להגיע להרצאה בפני האסירים בכלא היה תלוי בחדר האוכל של האסירים בשנים 1965–1981. ב-1981 הועבר הציור לאולם המבואה של הכלא, משם נגנב בשנת 2003 על ידי שלושה סוהרים.
בתי הכלא של רייקרס ידועים באכזריותם, ולאי ניתנו מספר שמות בלתי רשמיים כמו "אי העינויים".
בקצהו הצפוני של האי, נמצא אגף הבידוד, מבנה בן חמש קומות המכיל 500 תאי בידוד.
בעקבות המוניטין השלילי ובעקבות התאבדותו של העציר קאליף בראודר, החליטה עיריית ניו יורק לסגור את הכלא, והוא צפוי לנעול שעריו באופן סופי בשנת 2026. במקום מתקני הכליאה הנוכחיים, צפויים להיבנות ארבעה בתי כלא עיקריים במתחם, שיחליפו את המצב הקיים, בעלות של 8 מיליארד דולר.
מקרה התאבדותו של בראודר, הוביל את ברק אובמה להורות בצו נשיאותי שלא לאכסן קטינים בבידוד בבתי כלא פדרליים.
בין יתר האסירים המפורסמים, ניתן למנות את הזמר טופאק שאקור ואנה סורוקין.
ריית'יאון קומפני הייתה יצרנית נשק ומוצרים צבאיים אמריקאית גדולה.
באפריל 2020 התמזגה עם תאגיד יונייטד טכנולוג'יס (UTC) להקמת ריית'יאון טכנולוג'יס, ששינתה את שמה ל-תאגיד RTX ביולי 2023.
משרדיה הראשיים שכנו בוולת'ם שבמסצ'וסטס.
נכון ל-2018 העסיקה החברה כ-67,000 עובדים ברחבי העולם, מחזור ההכנסות השנתי היה כ-25.35 מיליארד דולר (והרווח נטו 1.9 מיליארד).
מקורם של למעלה מ-90% מריווחי ריית'יאון היו בחוזי ביטחון.
נכון ל-2012 היא הייתה יצרנית מוצרי הביטחון החמישית בגודלה בעולם, ונכון ל-2015, הייתה הקבלן השלישי בגודלו במחזור העסקי בארצות הברית.
לורנס מרשל ווניבר בוש, שהיו שותפים לחדר בעת שלמדו במכללה, יחד עם המדען צ'ארלס סמית', ייסדו את אמריקן אפליינס קומפני (American Appliance Company) בקיימברידג', מסצ'וסטס ב-1922. המוצר הראשון של החברה היה מיישר זרם גזי, שכונה "ריית'יאון" ("אור האלים") ושימש ספקי כוח של מקלטי רדיו שחוברו לרשת החשמל במקום סוללות גדולות.
החברה שינתה את שמה ל"ריית'יאון חברה לייצור" ב-1925 ואימצה את שמה הנוכחי (Raytheon Company) בשנת 1959.
במלחמת העולם השנייה ייצרה ריית'יאון שפופרות מגנטרון לשימוש במכשירי מכ"ם, ובהמשך מכשירי מכ"ם שלמים.
ב-1945 פרסי ספנסר, עובד החברה, המציא את תנור המיקרוגל כשגילה שהמגנטרון מסוגל גם לבשל מזון.
ב-1948 החלה ריית'יאון לייצר טילים מונחים.
בשנים שלאחר המלחמה ייצרה גם משדרי רדיו וטלוויזיה וציוד נלווה עבור השוק המסחרי בארצות הברית, ונכנסה לעסקי ההוצאה לאור החינוכית עם רכישת D.C.
ריית'יאון רכשה את ביץ' איירקראפט ב-1980; ב-1993 החברה רכשה גם את קו מטוסי הסילון של בריטיש אירוספייס.
שתי ישויות אלו התמזגו ב-1994 ליצירת ריית'יאון איירקראפט קומפני.
באמצע שנות התשעים, ריית'יאון רכשה את עסקי הביטחון של E-סיסטמס וטקסס אינסטרומנטס.
ב-1977 ריית'יאון רכשה גם את עסקי הביטחון של יוז אלקטרוניקס מג'נרל מוטורס, שכללו מספר קווי מוצרים שנרכשו קודם לכן על ידי יוז, כולל עסקי הטילים לשעבר של ג'נרל דיינמיקס, החלק הביטחוני של גלקו אלקטרוניקס, ומגנווקס אלקטרוניק סיסטמס.
רכישות/מיזוגים אלו הוסיפו מוצרים צבאיים רבים לפורטפוליו של ריית'יאון.
במהלך השנים, ריית'און העבירה את המטה שלה בין מקומות שונים במסצ'וסטס: קיימברידג' מ-1922 עד 1928; ניוטון עד 1941; וולת'ם עד 1961; לקסינגטון עד 2003, ולבסוף, ב-2003 המטה חזר מלקסינגטון לוולת'ם.
בשנות התשעים ניסתה ריית'יאון לבנות מערכת תחבורה אישית מהירה (PRT) שכונתה PRT2000, אך לא זכתה באף מכרז.
המערכת מוצבת ללא שימוש במתקן החברה במרלבורו, מסצ'וסטס.
ב-2007, מכרה ריית'יאון את ריית'יאון איירקראפט לחברת הוקר ביצ'קראפט (HBC), שייסדו אונקס קורפוריישן וגולדמן זאקס.
בנובמבר 2007, ריית'און רכשה את תאגיד סרקוס טכנולוגיה ורובוטיקה תמורת סכום לא ידוע, במטרה להתרחב למחקר וייצור בתחום הרובוטיקה.
בספטמבר 2009, ריית'און רכשה את תאגיד בולט, בראנק וניומן כחברת בת בבעלות מלאה.
באוגוסט 2011 חתמה חברת ריית'יאון על חוזה עם רפאל - מערכות לחימה מתקדמות הישראלית לפיה היא תשווק את מערכת "כיפת ברזל" בארצות הברית.
ב-2017 ערב הסעודית חתמה על עסקת הנשק האמריקאית–סעודית בשווי מיליארדי דולרים עם מספר חברות אמריקאיות, כולל ריית'יאון.
ביולי 2019, משרד ההגנה של קטר התחייב לרכוש את מערכות ההגנה מפני טילים NASAMS ופטריוט של ריית'יאון.
באפריל 2020, החברה התמזגה עם יונייטד טכנולוג'יס קורפוריישן כדי להקים את חברת ריית'יאון טכנולוג'יס.
החברה הממוזגת ממוקמת בארלינגטון, וירג'יניה ולא במטה של תאגיד יונייטד טכנולוג'יס בפרמינגטון, קונטיקט.
ממשלת סין הטילה סנקציות על חברת ריית'און באוקטובר 2020, בפברואר 2022, ופברואר 2023, עקב מכירת נשק לטאיוואן.
ביולי 2023, ריית'יאון טכנולוג'יס שינתה את שמה ל-RTX Corporation ומיזגה את היחידות העסקיות של ריית'יאון מודיעין וחלל (RIS) וריית'יאון טילים והגנה (RMD) ליצירת יחידה עסקית חדשה בשם ריית'יאון.
ריית'יאון מורכבת כיום משבע יחידות עסקיות עיקריות:
מערכות ביטחון משולבות - שוכנת בטוקסברי שבמסצ'וסטס
מערכות מודיעין ומידע - שוכנת בגרלנד שבטקסס
מערכות טילים - שוכנת בטוסון שבאריזונה
מערכות תקשורת - שוכנת במק'קיני שבטקסס
ריית'יאון חברת שירותים טכניים בע"מ - שוכנת ברסטון שבוירג'יניה
מערכות מוטסות וחלליות - שוכנת באל סגונדו שבקליפורניה
בנוסף למתקני החברה בארצות הברית, מחזיקה ריית'יאון משרדים במדינות ברחבי העולם, כולל אוסטרליה, בלגיה, ברזיל, קנדה, צ'ילה, סין, צ'כיה, מצרים, צרפת, גרמניה, יוון, הודו, איטליה, יפן, כווית, מלזיה, איי מרשל, נורווגיה, קוריאה הדרומית, סינגפור, ערב הסעודית, ספרד, שוודיה, טאיוואן, תאילנד, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות, והממלכה המאוחדת.
טילים מהווים עדיין חלק גדול מעסקי ריית'יאון, כולל:
בנוסף, ריית'יאון היא יצרנית מובילה של מערכות מכ"ם (לרבות AESA), חיישנים אלקטרו-אופטיים, ומערכות אלקטרוניות מתקדמות אחרות עבור יישומים צבאיים אוויריים, ימיים וקרקעיים.
מערכות המכ"ם APG-63 ו-APG-70 עבור ה-F-15 איגל
מכ"ם APG-71 עבור ה-F-14D טומקט
מכ"ם APQ-181 עבור ה-B-2 ספיריט
פוד לניווט וציון מטרה ASQ-228 ATFLIR
חיישנים עבור ה-RQ-4 גלובל הוק
משפחת המכ"מים SeaVue שתוכננו לגילוי מטרות ימיות קטנות במים עמוקים, ושהותקנו על מספר פלטפורמות ביניהן ההוקר 800, הדאש-8 וה-ATR-42
מערכות מכ"ם ניידות לשדה הקרב TPQ-36/TPQ-37 פיירפיינדר ו-MPQ-64 סנטינל
מערכות מכ"ם נייחות כגון הפייב פאוס, BMEWS, וה-XBR המיועד לגילוי טילים בליסטיים
ריית'יאון, בדרך כלל ביחד עם בואינג, לוקהיד מרטין או נורת'רופ גרומן, מעורבת גם בעסקי חיישני הלוויינים, עסקים שירשה עם רכישת יוז אלקטרוניקס.
חלק ניכר מחטיבת המערכות המוטסות והחלליות שבאל סגונדו, קליפורניה מוקדש לכך.
דוגמה לתוכנית כזאת היא בניית החיישן עבור הלוויינים לגילוי טילים בליסטיים כחלק מתוכנית STSS.
החברה גם מציעה את הלוויין ריספונדר.
בנוסף, אתר אל סגונדו הוא האתר המרכזי של החברה לפיתוח וייצור מוצרי לייזר.
במסגרת תוכנית ההגנה ליירוט טילים בליסטיים, מפתחת ריית'יאון מיירט טילים בליסטיים שכולל טיל מאיץ ורכב השמדה חוץ-אטמוספירי (EKV) קינטי.
החברה מייצרת גם מספר מערכות רדיו תוכנה ותקשורת דיגיטלית עבור יישומים צבאיים.
החברה מעורבת גם בתוכנית האשלון של ה-NSA.
ריית'יאון מייצרת גם מוליכים למחצה עבור תעשיית האלקטרוניקה.
בסוף המאה ה-20 היא ייצרה מגוון רחב של מעגלים משולבים ורכיבים אחרים, אולם נכון ל-2003 עסקי המוליכים למחצה שלה מתמחים ברכיבי גליום ארסניד עבור תקשורת רדיו.
יחסים עם ממשלת ארצות הברית
חלק הארי מהכנסותיה של החברה מגיע מחוזים לפרויקטים הגנתיים, וכפועל יוצא ישנו קשר הדוק בין החברה לבין משרדים שונים במחלקת ההגנה (DoD), לדוגמה, בשנת 2007 העניקה הקרן הלאומית למדע מענק בגובה של 152 מיליון דולר (יותר מכל מוסד או ארגון אחר בארצות הברית) בעבור ניהול התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט.
זאת יחד עם לובי מאסיבי הובילו לטענות מתמשכות על התערבות משפיעה.
ריית'יאון מצידה תרמה בשנת הבחירות 2004 תרמה כמיליון דולר לקמפיינים פוליטיים של מחלקת ההגנה.
כן ישנם קשרים חזקים בין אנשי ריית'יאון לבין פקידי ממשל בכל הרמות.
לדוגמה, ריצ'רד ארמיטאג' לשעבר סגן מזכיר המדינה, המשמש יועץ לחברה, ג'ון מ.
דויטש שהיה ראש סוכנות הביון (DCI ) משמש כדירקטור בחברה.
מצד שני, הייתה מעורבת ריית'יאון גם בכמה מחלוקות משמעותיות עם ממשלת ארצות הברית.
מקרה של השגת מסמכים מסווגים הקשורים למחירי מכרזים, באופן בלתי חוקי
במרץ 1990, ריית'יאון הודתה באשמת עבירה של השגת מסמכים מסווגים של תקציב חיל האוויר האמריקני ומסמכי תכנון פרויקטים, באופן בלתי חוקי.
ביירן הטיל עליה קנס פלילי של 10,000 דולר, ועוד קנס אזרחי בגובה 900,000 דולר בעבור הנזק שנגרם.
המסמכים נתנו לכאורה לריית'יאון יתרון לא הוגן מול המתחרים במכרזי נשק.
למרות שהמסמכים היו מסמכי חיל האוויר משנת 1983 בלבד, טען פרקליט המדינה של ארצות הברית, הנרי האדסון כי ריית'יאון השיגה מגוון רחב של מסמכים מסווגים של הפנטגון, ללא אישור.
חילופי גרסאות ביחס לאפקטיביות היירוט של הפטריוט
במהלך מלחמת המפרץ, ב-1991, ריית'יאון קיבלה פרסום נרחב בארצות הברית ביחס לייצור טילי הפטריוט (MIM-104 Patriot).
הפטריוט הוא טיל נגד מטוסים אשר הוסב להיות בעל יכולות מסוימות לשמש כמיירט טילים בליסטיים.
הפטריוט יירט לכאורה טילי סקאד ששוגרו על ידי עיראק במגננה שלה במהלך המתקפה שהובילו האמריקאים בשטחה.
כאשר הנשיא דאז, ג'ורג' וו.
בוש ביקר במפעל ריית'יאון לייצור הפטריוט הצהיר כי: "Patriot is 41 for 42: 42 Scuds engaged, 41 intercepted!" (תרגום: הפטריוט הוא 41 מ-42: 42 סקאדים נוֹרוּ ו-41 יוּרטוּ!).
אך לאחר המלחמה, הוועדה הממשלתית לחקיקה וביטחון לאומי דיווחה כי:
ריכוז של מרכיב בתערובת הוא היחס בין כמותו של אותו מרכיב לכמות התערובת כולה.
כמות של חומר יכולה להמדד על פי משקל, על פי נפח או על פי מספר המולקולות.
ריכוזים של חומרים נמדדים בתמיסות, בתרחיפים, בתמיסות מוצקות, כמו גם בתערובות יותר "יום-יומיות" כמו דברי מאכל.
החומר שנמצא בשפע בתמיסה נקרא ממס, והחומר שהוכנס לתוכו נקרא מומס.
בתמיסות של נוזל ומוצק, המוצק הוא תמיד המומס והנוזל הוא הממס.
ישנן מספר הגדרות לריכוזים בתמיסות.
העיקריות הן: אחוז משקלי, שבר מולי, מולריות, מולליות, חלקי-מיליון, ונורמליות.
לקביעת ריכוזו של חומר בתמיסה ישנה חשיבות רבה בתהליכים כימיים רבים.
הענף בכימיה העוסק בקביעת ריכוזי חומרים נקרא כימיה אנליטית.
ריכוז מסה הוא מסת המרכיב חלקי מסת התערובת.
ריכוז נפח הוא נפח המרכיב חלקי נפח התערובת.
שבר מולי הוא כמות המרכיב במולים חלקי כמות התערובת במולים, ושווה ליחס מספר המולקולות.
בהגדרה זו משתמשים למשל כדי לחשב תכונות קוליגטיביות (Colligative) של תמיסות, שהן תכונות התלויות במספר המולקולות (לחץ אוסמוטי, פוטנציאלים כימיים ועוד).
את השבר המולי לעיתים מסמנים באות היוונית "כי" ().
מול אחד הוא מספר אבוגדרו ( לערך) של מולקולות.
ריכוז מולרי או מולריות הוא כמות המרכיב במולים לנפח של התערובת בליטרים, ונמדד במולר (M).
מולליות היא היחס בין כמות המרכיב במולים למסת שאר המרכיבים בתערובת בקילוגרם (ולא מסת התערובת כולה).
בתמיסות, מולליות היא יחס כמות המומס במולים למשקל הממס (ולא התמיסה) בקילוגרמים.
מולליות נמדדת במולל, שמסומן באות m.
המולליות שימושית למדידת התכונות הקוליגטיביות של הורדת נקודת קיפאון והעלאת נקודת רתיחה.
חלקים למיליון, המסומן ב-ppm (parts per million), היא יחידה המתארת ריכוזים מאוד קטנים (למשל כמות הכלור במי ברז).
בגלל התלות של היחידה בשפת הדובר (המספר ביליון, שהוא למעשה מיליארד, אינו מוכר בכל העולם), חלקי-מיליון וכל היחידות של חלקי-מספר (חלקי-מיליארד – ppb, חלקי-טריליון – ppt וכו') אינם חלק מ־SI (היחידות הסטנדרטיות הבין-לאומיות).
ריכוז בחלקי-מיליון (ppm) הוא משקל הרכיב בגרמים חלקי מיליון גרם של התערובת, ובאופן דומה נמדדים גם ppb, ppt.
בגלל שחלקי-מיליון ומטה מתארים ריכוזים מאוד קטנים, מניחים לרוב שמשקל התמיסה (התערובת) שווה למשקל הממס (סך שאר המרכיבים) בקירוב.
ריכוז מולרי או מולריות, היא שיטה למדידת ריכוז חומר בתמיסה.
ריכוז מולרי הוא מספר מולי החומר (יסוד, תרכובת או חומר יוני) המומסים בליטר אחד של תמיסה.
את הריכוז המולרי מסמנים ב-C והוא נמדד בדרך כלל ביחידות המולר, המסומן ב-M: מול לליטר ().
יחידת SI התקנית שלו היא מול למטר מעוקב, והוא אך ורק בתמיסות.
בכל התמיסות, מוצקות, נוזליות וגזיות, הריכוז המולרי הוא מספר המולים של החומר בנפח של ליטר אחד תמיסה.
בתמיסות יוניות, כמו בתמיסת NaCl, מודדים את מספר מולי הנוסחה האמפירית של החומר היוני בליטר אחד תמיסה, ובשאר התמיסות הוא נמדד לפי כמות המולקלות חלקי מספר אבוגדרו (מול) בליטר אחד תמיסה.
ניתן למצוא את הריכוז המולרי באמצעות המשוואה הבאה:
כאשר C מייצג את הריכוז המולרי, N את מספר המולקולות בנפח V (הנמדד בליטרים), ו-A את מספר אבוגדרו.
משוואה זו בעצם שווה למשוואה , מכיוון ש - מול שווה למספר המולקולות חלקי מספר אבוגדרו.
לרוב משתמשים בשיטה ריכוז אחוז משקלי.
בנוסף לשתי שיטות אלה, ישנן גם שבר מולי (כמות המומס חלקי כמות התמיסה, שניהם מחושבים במולים) ומולליות (מספר מולי המומס חלקי הממס בקילוגרמים).
קוריי וודס הידוע בשם הבמה רייקוון (Raekwon) הוא ראפר ושחקן אמריקאי, חבר ההרכב ההיפ-הופ וו טאנג קלאן.
ב-1995 הוא הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Only Built 4 Cuban Linx...", מאז הוא מקליט אלבומי סולו במקביל לעבודתו עם וו-טאנג קלאן.
וודס נולד בברוקלין ניו יורק.
הוא הצטרף לוו טאנג בזמן ההכנות של האלבום "Enter the Wu-Tang: 36 Chambers", להרכב הייתה הצלחה ראשונית מסיבית.
מאוחר יותר הוא חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "לאוד" (שגם הייתה חברת התקליטים של הקלאן) ובה הוציא את האלבום "Only Built 4 Cuban Linx...".
בשנת 2009 המיר את דתו לאסלאם.
אחרי ההצלחה של אול דירטי באסטרד הבא שהוציא אלבום סולו מהקלאן הוא Raekwon.
זה הפתיעה הרבה מעריצים של הקלאן כשהאלבום יצא.
רבים חשבו שהבא בתור היה ג'יזה או גוסטפייס קילה כיוון שהם היו ראפרים עם יותר כישרון אבל מסתבר שאחרי האלבום הזה RAE הוכתר ל-Storyteller של ההרכב.
האלבום הזה שם בצד את הסאונד המקורי של הקלאן מבחינת הפקות ומבחינה מילולית כאחד.
ריזה שינה את סגנון ההפקות שלו מהביטים האפלים והקודרים למשהו יותר סינמטי עם סמפלים של ג'אז וסול.
RAE בחר להתרכז בנושא העולם התחתון של ניו יורק, עסקאות סמים וכל דבר שקשור למאפיה.
בנוסף הוא גייס את הבן דוד שלו גוסטפייס קילה שהופיע בחלק גדול מהאלבום ואפילו חלק את העטיפה.
האלבום קיבל 5 כוכבים כמעט בכל מקום ומכר מעל מיליון עותקים בארצות הברית ופתח דלתות לסגנון שרק התחיל להתפתח בניו יורק שנקרא Mafioso Rap.
רייקוון התחיל את קריירת המשחק שלו כאשר שיחק את הדמות 'סיגר' בסרט שחור ולבן, ובמשך השנים שיחק בכמה תפקידים קטנים.
ריישל לואיז גרנט דה לונגוויל היא שחקנית ודוגמנית.
פרט לקריירת המשחק שלה, היא מדריכת אמנויות לחימה, המתמחה באמנות הלחימה הפיליפינית קאלי.
רב-האמן דן אינוסנטו היה אחד ממוריה.
ריישל גרנט נולדה באי לוזון, בפיליפינים ועברה לבריטניה בהיותה תינוקת.
אביה, מישל גרנט, דוקטור בגמלאות, מהפנט ואיש אצולה, הוא הברון ה-12 דה לונגיי.
היא קשורה למשפחת המלוכה האנגלית באמצעות סבה, הברון ה-11 רמון דה לונגיי (בן-דוד מדרגה שנייה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת) שאמו הייתה ליידי ארנסטין מוד בווס-ליון.
אחותה הבכורה היא הדוגמנית אנג'לה גרנט (נולדה ב-1974), יש לה אח ואחות הצעירים ממנה, השחקנית רבקה גרנט (נולדה ב-1981) ודייוויד אלכסנדר (נולד ב-1984).
גילמה את תפקיד נינה, מנחת תוכנית האימה Sci-fright, נערת בונד Peaceful Fountains of Desire בסרט "למות ביום אחר" וגילמה את כפרופסור מיאנג לי (Myang Li) בסדרת המדע הפופולרית Brainiac בערוץ Sky One.
בנוסף לתפקידיה כשחקנית היא הייתה כפילה של אנג'לינה ג'ולי בסרט "טומב ריידר".
הופיעה גם במספר פרסומות טלוויזיה בבריטניה כמו ל-Lynx וקרלסברג.
בנוסף, התחרתה בתחרות מיס בריטניה.
Brainiac בתפקיד פרופסור מיאנג לי (2003)
Zero to Hero בתפקיד נמסיס (2004)
Casualty בתפקיד הדוקטורנטית לרפואה מרי וובסטר (2004)
Starhyke בתפקיד וו אוף (Wu Oof) (צולמה ב-2004, אך טרם שודרה)
Miss Earth 2010 בתפקיד השופטת הראשית (2010)
משחק המוות (Until Death) בתפקיד מריה רונסון (2007)
The Tournament בתפקיד לינה סופיה (2009)
רייר ונציה מסטרה (באיטלקית: Reyer Venezia Mestre) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ונציה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
מחלקת הכדורסל הוקמה בשנת 1925 כחלק ממועדון בספורט "רייר" שהיה קיים עוד משנת 1872. צבעי הקבוצה הם רימון וזהב, והסמל הוא האריה המכונף שבכיכר סן מרקו.
בשנות ה-40 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות איטליה, והאליפות השלישית (1943/44) לא אושרה עקב הקפאת הליגה לפני סיומה.
בעונת 1980/81 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע קוראץ', אך הפסידה לקבוצת חובנטוד באדלונה 105-104. בהמשך התנדנדה בין הליגה הראשונה והשנייה.
בסיום עונת 1993/94 ירדה הקבוצה לליגה דואה מהמקום האחרון.
בסיום עונת 2010/11, לאחר שהפסידה בגמר הפלייאוף את העלייה לליגה הבכירה לקבוצת קזאלה מונפראטו, ערערה הקבוצה לבית הדין של מנהלת הליגה והוקפצה לליגה הבכירה.
בעונת 2011/12 סיימה במקום השביעי והפסידה בשלב רבע גמר הפלייאוף לקבוצת ארמני מילאנו 3-0. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
בעונת 2019/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון בגמר 67-73 מול קבוצת ניו באסקט ברינדיזי.
הקבוצה מארחת בהיכל ג'וספה טליירצ'ו בעיר הסמוכה מסטרה, שנבנה בשנת 1978 ומכיל 3,506 מקומות.
ריכוז אלוואולרי מינימלי או MAC הוא מושג המשמש להשוואת עוצמה של חומר הרדמה.
מושג זה מוגדר כריכוז של אדי חומר ההרדמה בריאות בו 50% מהחולים לא יזוזו בתגובה לחתך בבטן.
ערך זה משמש כסף מינימום, כשלמעשה את החולים מרדימים בערכים גבוהים מזה.
השימוש במושג מינימום הוא ככל הנראה תוצר של המקום הראשוני בו המושג הופיע.
ככל שערך ה-MAC נמוך יותר, כך החומר פוטנטי יותר.
מושג זה הוצג לראשונה ב-1965.
יש לשים לב שהעלייה ב-MAC היא אקספוטנציאלית: אם בריכוז של MAC יורדמו 50% מהחולים, הרי שבריכוז של פי 1.3 יורדמו 99% מהחולים.
ריכב (בוני) רובין (נולד ב-1951) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לגאוגרפיה היסטורית יישובית ולמפות עתיקות של ארץ ישראל בכלל וירושלים בפרט.
נולד בירושלים בשנת 1951, בנם של נתן וחיה רובין.
למד בירושלים ושירת בצה"ל כקצין ביחידת הנדסה קרבית בסדיר ובמילואים.
נשוי לד"ר מילכה לוי-רובין ואב ליוני, יואב ז"ל ויעל מנישואיו הראשונים ולמתן מנישואיו השניים.
תושב מבשרת ציון מזה שנים רבות.
למד באוניברסיטה העברית ארכאולוגיה וגאוגרפיה ושילב את שני התחומים בלימודי התואר השני אותם הקדיש לנזירות מדבר יהודה בתקופה הביזנטית.
בשנת 1986 קיבל תואר דוקטור בגאוגרפיה היסטורית מן האוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "המערך הישובי והבסיס החקלאי באזור רחובות בנגב בתקופה הביזנטית" נכתבה בהנחיית יהושע בן אריה, יורם צפריר ורן גרסון.
כחלק מעבודת הדוקטורט בשנים 1984–1985 ערך סקר באזור חורבת סעדון (מפה 162) בנגב.
את הפוסט-דוקטורט שלו ערך באוניברסיטת מרילנד.
לאחר שובו מהשתלמות פוסט-דוקטורט השתלב כחבר סגל במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בה לימד עד פרישתו ובה הוא ממשיך ללמד בהתנדבות גם היום.
תחומי המחקר העיקריים בהם עוסק רובין הם התיישבות וחברה במדבר בשלהי העת העתיקה, תולדות הכרטוגרפיה של ירושלים וארץ ישראל, התפתחות המפה העברית, מפות תלת־ממדיות ודגמים של ירושלים וארץ ישראל, היבטים גאוגרפיים של עלייה לרגל ומקומות קדושים וגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל, בעיקר בעת העתיקה.
כיהן כיו"ר המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה ביד בן צבי במשך חמש שנים ומכהן כחבר ועדת השמות הממשלתית.
רובין, ירושלים במפות ובמראות: מן התקופה הביזנטית ועד המאה הי"ט, נהר הוצאה לאור וכנרת בית הוצאה לאור, 1987
ריכב רובין, הנגב כארץ נושבת, עיור והתיישבות במדבר בתקופה הביזנטית.
יד יצחק בן-צבי והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1990
ריכב (בוני) רובין, צורת הארץ: ארץ ישראל במפה העברית מרש"י ועד ראשית המאה העשרים, הוצאת יד בן צבי, 2014
ריכב רובין, סיפורים שסיפרו לי ההרים - נוף תרבותי בחלופות הזמן, הוצאת רסלינג, 2018
ריכב רובין, "ירושלים וסביבותיה - השפעת התנאים הפיזיים על יישובה של ירושלים", בתוך: שמואל אחיטוב ועמיחי מזר (עורכים), ספר ירושלים, כרך א, יד יצחק בן-צבי, 2000, ירושלים, עמ' 1–12
ריכב רובין ומילכה לוי, מקורותיהן של מפות ירושלים הצלבניות: למסורת המיפוי הקדומה של ארץ-ישראל, ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כח.
ריכב רובין, מפות עתיקות של ירושלים כמקורות גאוגרפיים היסטוריים
ריכארד קאודר היה יהודי למחצה (מישלינג לפי ההגדרה הנאצית), אשר בימי מלחמת העולם השנייה שימש כמרגל של האבווהר, שירות המודיעין הצבאי של גרמניה הנאצית.
יש היסטוריונים הסבורים כי שימש כסוכן כפול בשירותם של הסובייטים.
ריכרד קאודר נולד בווינה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1900. אמו הייתה יהודייה ואביו היה קולונל לשעבר בצבא האוסטרו-הונגרי.
בהשכלתו היה מהנדס מכני ושימש סוכן למוצרים מכניים בברלין.
בשנת 1932 חזר לווינה ועסק בעסקי נדל"ן.
בשנת 1938, לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה לרייך השלישי, כשגברו רדיפות היהודים, עקר קאודר לבודפשט בירת הונגריה, אך הוסגר על ידי השלטונות ההונגריים לידי הגסטפו מאחר שלא היו לו מסמכי הגירה.
הוא שוחרר ובשנת 1939 יצר איתו האבווהר קשר, משום שראה אותו כמתאים לגיוס כסוכן בשירותו, והציע לו לפעול כסוכן שלו.
קאודר לא נעתר ונאסר מחדש על ידי הגסטפו.
המאסר גרם לו לשנות את עמדתו והוא הסכים לפעול כסוכן האבווהר בתמורה לכך שאמו היהודיה תקבל חסינות מהרדיפות שהיו גורלם של היהודים.
קאודר עבר הכשרה בשיטות איסוף מודיעין.
הוא למד להפעיל משדר רדיו ולהשתמש בצפנים.
הוטלה עליו משימה לאסוף מידע על הנעשה בברית המועצות ובמזרח התיכון, באמצעות שתי רשתות ריגול נפרדות שהוא יעמוד בראשן.
המידע שיאסוף על ברית המועצות ייקרא בשם הקוד "מקס", והמידע שיאסוף על המזרח התיכון ותנועות הצבא הבריטי בו ייקרא בשם הקוד "מוריץ".
ההשראה לשמות הקוד הייתה ספר הילדים המפורסם של וילהלם בוש שנקרא "מקס ומוריץ".
קאודר יצא לסופיה בירת בולגריה, שהייתה אז בעלת בריתה של גרמניה הנאצית כאחת ממדינות הציר, וממשרד קטן בסופיה העביר מדי יום, החל משנת 1940, מידע רב לאבווהר והפך לאחד הסוכנים החשובים ביותר של האבוהר.
הכינוי שניתן לו היה "פריץ קלאט" (Fritz Klatt).
בשנת 1944 הגיעה פעילותו של קאודר לשיאה והוא העביר לאבווהר אלפים רבים של ידיעות.
הרשת שלו העסיקה אז מאות אנשים מקבלי משכורות חלקם יהודים.
לאחר כישלון הקשר של העשרים ביולי להתנקש בחיי אדולף היטלר, נעצר ראש האבווהר האדמירל וילהלם קנריס.
למרות זאת המשיך קאודר בפעילותו.
רק לקראת ימי המלחמה האחרונים בפברואר 1945 הפסיקו הרשתות של מקס ומוריץ לשדר.
לאחר סיום המלחמה שב קאודר לאוסטריה שם נתפס על ידי האמריקאים ונחקר על ידם אודות פעילותו כסוכן בשירות הנאצים.
בחקירתו מסר פרטים על פעילותו אבל האמריקנים לא הצליחו לקבוע האם היה נאמן לשולחיו הנאצים או שהיה סוכן כפול שעבד בשירות הסובייטים.
בינתיים בשנת 1946, בעוד קאודר נתון בחקירה, ניסו שני סוכנים סובייטים, ללא הצלחה, לחטוף אותו מהדירה בה התנהלה החקירה האמריקאית.
ניסיון החטיפה הכושלת חיזק בעיני החוקרים את הדעה שקאודר היה סוכן חשוב אצל הסובייטים והם ניסו לחטוף אותו מידי האמריקאים כדי למנוע את האפשרות שימסור עליהם מידע בעל ערך.
בסופו של דבר שחררו האמריקאים את קאודר.
לאחר מכן נבלע קאודר באלמוניות.
לדעת אלי אשד ניסה קאודר פעמיים, בשנת 1952 וב-1964 לשכנע את האמריקנים להפעיל באמצעותו רשת ריגול בברית המועצות, אך האמריקאים סירבו מחשש שהוא ממשיך להיות סוכן כפול.
מאז לא נשמע עליו דבר.
אברהם זיו-טל לעומת זאת כתב באתר שהקים אודות רשת מקס ומוריץ, כי ריכארד קאודר הלך לעולמו בשנת 1960.
טענות לגבי היותו סוכן כפול
בשנת 2005 יצא לאור הספר "המסקירובקה של מקס ומוריץ" פרי עטו של אברהם זיו-טל, שביצע מחקר אודות ריכרד קאודר בארכיוני שירותי הריגול והמודיעין בעולם ומצא ראיות לכך שקארודר היה למעשה סוכן כפול של הסובייטים וכי פעילותו עבור הנאצים הייתה למעשה משחק כפול.
הספר מתבסס על מחקרו והמילה "מסקירובקה" בשמו של הספר משמעותה ברוסית "הונאה" (Маскировка).
מדיניות ההונאה הסובייטית הייתה מרכיב מרכזי באסטרטגיה הסובייטית ומטרתה היה להטעות ואת האויב באופן מוחלט לגבי כל הקשור לכוחות הצבא האדום, על מנת להשיג את ההפתעה הדרושה להם לשם השגת יעדיהם.
זיו-טל העלה בספרו את המסקנה שקאודר הטעה את הגרמנים עד כדי כך שאפילו לאחר המלחמה היו אנשי מודיעין נאצים, כמו הגנרל ריינהרד גהלן שהיה בזמן המלחמה האחראי על המודיעין בחזית הרוסית וקצינים אחרים, משוכנעים שלאורך כל המלחמה העביר להם קאודר מידע רב ערך באמצעות רשתות מקס ומוריץ.
לפי זיו-טל בספרו ובראיון שהעניק לאלי אשד בבלוג שלו, היה לפעילותו של קאודר חלק מכריע בניצחון הסובייטי בקרב על סטלינגרד.
לכיבושה של סטלינגרד לא הייתה מלכתחילה עדיפות ראשונה בעיני הגרמנים.
תוכניתם הייתה להתקדם במהירות אל הקווקז ואל שדות הנפט שבו מבלי להתעכב בסטלינגרד.
קאודר הזין אותם בדיווחים על כך שסטלין הורה לכוחותיו להחזיק בעיר בכל מחיר, כי אם תאבד העיר מלחמתם תהיה אבודה.
כמו כן דיווח על חולשת כוחות הצבא האדום בסטלינגרד.
היטלר החליט שמאחר וסטלינגרד כה חשובה לסטלין והיא נושאת את שמו אזי יש לכבוש אותה בכל מחיר, וציווה לעצור את ההתקדמות אל הקווקז ולהתרכז בכיבוש סטלינגרד.
המערכה על סטלינגרד התארכה והסתבכה והסתיימה בניצחון הסובייטים ובכניעת כוחות ארמייה השישית ובראשם הגנרל-פלדמרשל פאולוס.
זו הייתה אחת מנקודות הכרעה של מלחמת העולם השנייה.
לעומת זאת ההיסטוריון שלמה אהרונסון, בספרו "היטלר בעלות הברית והיהודים" שיצא לאור בשנת 2008, ובראיון שהעניק גם הוא לאלי אשד בבלוג שלו, לא קיבל את הסברה שקאודר (שהוא התמיד לכנותו בספר בכינוי "קלאט") היה סוכן סובייטי.
לדעתו אם הוא היה סוכן כה חשוב של הסובייטים שתרומתו לניצחונם הייתה כה רבה, כי אז היו הסובייטים מכירים בכך לאחר המלחמה כפי שנהגו כלפי סוכנים אחרים ואף מעניקים לו דרגת קולונל.
לדברי אהרונסון הידיעות שהעביר קלאט לגרמנים לא היו רציניות אך הם התקבלו על דעתם מאחר שידע לקלוע לדעתם ואמר להם בדיוק את מה שהם רצו לשמוע.
ריכדלי באזור (בהולנדית: Riechedly Bazoer; נולד ב-12 באוקטובר 1996 באוטרכט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קוניאספור מליגת העל הטורקית.
הוא החל לשחק במחלקת הנוער של המועדון המקומי USV אלינקווייק, ובשנת 2006 עבר למחלקת הנוער של מועדון הפאר פ.ס.וו.
בשנת 2012 עבר באזור למחלקת הנוער של אייאקס מליגת העל ההולנדית, על-אף עניין בו מצד קבוצות פרמייר ליג כגון ארסנל, צ'לסי, מנצ'סטר סיטי וניוקאסל יונייטד.
בעונת , וכן במחצית הראשונה של עונת , שיחק באזור בצעירי אייאקס, קבוצת המילואים של המועדון, אשר שיחק בליגת המשנה ההולנדית.
ב-28 באוקטובר 2014 ערך באזור את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–4 על אורק במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-6 בדצמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-65 בניצחון 0–5 על וילם II במסגרת המחזור ה-15 בליגה.
ב-15 בפברואר 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-15 בניצחון 2–4 על טוונטה במסגרת המחזור ה-23 בליגה.
ב-19 בפברואר ערך באזור את הופעת הבכורה בליגה האירופית, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על לגיה ורשה במסגרת המשחק הראשון בשלב 32 הגדולות.
ב-19 במרץ הבקיע באזור את שער הבכורה שלו בליגה האירופית, שער בדקה ה-60 בניצחון 1–2 על דנייפר דנייפרופטרובסק במסגרת משחק הגומלין של שלב שמינית הגמר.
בעונתו הראשונה בקבוצה הראשונה ערך באזור 17 הופעות ליגה ושער אחד.
בעונת הוא הוסיף 29 הופעות ליגה וחמישה שערים, ובמחצית הראשונה של עונת ערך חמש הופעות ליגה.
ב-14 בדצמבר 2016 הודיעה וולפסבורג מהבונדסליגה כי באזור חתם במועדון לארבע וחצי עונות.
ב-12 בפברואר 2017 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על הופנהיים.
בקיץ 2018 הושאל באזור לפורטו.
ב-24 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3–1 על לוקומוטיב מוסקבה בליגת האלופות.
ב-31 באוקטובר כבש את שערו הראשון במועדון בניצחון 2–4 על וארזים בגביע הליגה, באזור לא שותף כלל בליגה והורד לקבוצת המילואים, בינואר סיום את ההשאלה בפורטו.
ב-7 בינואר 2019 הושאל באזור לאוטרכט עד לסוף העונה.
ב-27 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לווילם II.
ב-2 במרץ כבש את שערו הראשון בניצחון 1–5 על הרקלס אלמלו.
ב-12 ביולי 2019 חתם באזור לשלוש שנים בויטסה ארנהם.
ב-3 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד קבוצתו לשעבר אייאקס בו כבש את שערו הבכורה והורחק בצהוב שני.
ב-11 בספטמבר 2024 צתם בקוניאספור הטורקית לשנתיים.
באזור שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד, ואף זכה באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2012.
בחודש אוקטובר 2015 זומן באזור לראשונה לסגל נבחרת הולנד, על-מנת להחליף את דייבי קלאסן לקראת המשחק נגד נבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו 2016, ובחודש נובמבר הוא זומן שוב למשחקי הידידות נגד נבחרת ויילס ונבחרת גרמניה.
ב-13 בנובמבר ערך באזור את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשהחליף את יורדי קלאסי בניצחון 2–3 על נבחרת ויילס.
במיקרוביולוגיה, ריכוז מעכב מזערי הוא הריכוז הנמוך ביותר של אנטיביוטיקה, המעכב בצורה הניתנת לזיהוי בעין צמיחה של מיקרואורגניזמים, ובפרט חיידקים מחוללי זיהומים.
קביעת הריכוז מסייעת להגדרת העמידות לאנטיביוטיקה של אותו חיידק.
הריכוז המעכב המזערי נקבע על ידי הכנה של סדרת תמיסות המכילות את האנטיביוטיקה בריכוזים עולים, הדגרת כל אחת מהן עם תרבית חיידקים וצפייה במידת העיכוב, אשר במצע נוזלי תתבטא בירידה בעכירות ובמצע מוצק בהידללות המושבות.
ריכוז זה תלוי הן במיקרואורגניזם מחולל המחלה, הן במאכסן והן בסוג האנטיביוטיקה, ולקביעתו תפקיד משמעותי בהחלטה על סוג הטיפול האנטיביוטי.
על מנת שאנטיביוטיקה תוכל לשמש טיפול בזיהום מסוים, על הריכוז המעכב המזערי להיות מושג ברקמת הזיהום במידה שאינה רעילה למאכסן.
בהתאם לספים מוגדרים מראש החיידק מוגדר כרגיש לאנטיביוטיקה מסוימת, עמיד לה או בעל עמידות ביניים.
הספים הם ערכים מוסכמים המפורסמים בקווים המנחים מטעם ארגונים שונים, בכללם מכון התקנים הקליניים והמעבדתיים האמריקני (CLSI), החברה הבריטית לכימותרפיה אנטימיקרוביאלית (BSAC) והוועדה האירופית לבחינת רגישות אנטימיקרוביאלית (EUCAST), כשלעיתים ההבדל בספים עשוי להשפיע על החלטה הטיפולית.
חוק ריכוז הפולחן במקרא הוא חוק המופיע בספר דברים ובספר ויקרא המגביל את טקסי הפולחן לה' למקום יחיד:
לפי המקרא, מתקופת השופטים עד סוף ימי בית ראשון, רוב העם קיים פולחן במקומות רבים.
גם רוב מלכי יהודה וישראל אפשרו פולחן לה' בבמות.
במקרא מתוארים שלושה אירועים בהם החוק יושם: בספר יהושע, כאשר בני גד ובני ראובן בנו מזבח "גדול למראה", שבטי עבר הירדן המערבי חשבו שמדובר במקום פולחן ובאו להילחם עמם.
אחר שנבחר מקום המקדש בירושלים, לפי המסופר במקרא, יישם מלך יהודה חזקיהו, ואחריו נינו יאשיהו במסגרת הרפורמה הדתית שהחיל לאחר מציאת ספר התורה על ידי חלקיהו בן שלום הכהן, בזמן תיקון שערך בבית המקדש.
רפורמת יאשיהו נחשבת במחקר הרפורמה המשמעותית שהחילה לראשונה את ריכוז הפולחן.
לפי המתואר במקרא, עד לקיומו של חוק זה מותר היה לבני ישראל לנהל את טקסי הפולחן לפי הכתוב בחוק המזבח המופיע בספר שמות, ולפי ה היתר הפולחן במזבחות פרטיים (במות) התבטל עם הקמת משכן שילה, חזר לתוקפו עם חורבן המשכן, אך בטל לצמיתות עם בחירת ה' בהר המוריה.
הרקע ההיסטורי של יישום חוק ריכוז הפולחן החל בממלכת יהודה.
חזקיהו מלך יהודה מתואר במקרא שהסיר את הבמות.
טיהור מקומות הפולחן, הבמות, הביא לסופו של הפולחן בבמות, ולריכוזו במקום אחד, בירושלים.
בנו של חזקיהו, מנשה, חזר ובנה את הבמות שאביו הרס.
יאשיהו מלך יהודה, טימא את הבמות ברחבי הארץ והתיר את הפולחן בירושלים בלבד.
על-פי המספר במקרא, בעת שיפוץ בית המקדש ("בדק הבית") בזמנו של יאשיהו, נמצא ספר תורה שחוקרים רבים (ובמרכזם דה וטה) רואים בו את ספר דברים או לפחות את חלקו, מה שמסביר את הרקע לחיקוק ולקבלת חוק ריכוז הפולחן באותה התקופה.
לכן, הדעה המקובלת בבקורת המקרא רואה בתקופת יאשיהו את הזמן בו התגבש החוק.
מתקני הפולחן בישראל וביהודה בהן במות, הוקמו במקומות בהם היו מקדשים לאלים רבים.
ריכוז הפולחן במקדש אחד נקשר בנרטיב המקראי בחיסול פולחן עמי כנען כדי שלא תתאפשר השפעתה של עבודת אלילים.
עיקרה של הרפורמה הוא בהרס וטיהור הפולחן האלילי.
ניתן לראות זאת בעיקר במעשיו של יאשיהו בעת הרפורמה שביצע.
כך נפסקה עבודת האלילים, ועבודת ה' רוכזה בבית המקדש בירושלים.
עיקר החוק בא לידי ביטוי באיסור על קיום פולחן של הקרבת קרבנות מחוץ למקום אחד מסוים – המקום אשר יבחר ה'.
כמו כן, נקבע אותו מקום כמרכז שבו יתקיימו פעילויות דתיות נוספות – אכילת המעשר, חגיגת הפסח ושלושת הרגלים ומוקד הפניה לשופטים.
לאורך ספר דברים, המזוהה במחקר המקרא בתור הספר שגרם ליישום החוק בתקופת יאשיהו, מוזכר כמה פעמים המקום בו יבחר ה': , אבל לא מצוין מהו המקום.
אם אכן נכתב הספר סמוך ליישום החוק בתקופת יאשיהו, הכוונה היא לירושלים אולם בתקופת המדבר הם עוד לא נכנסו לארץ, עוד לא כבשו את ירושלים לכן ה' אינו יכול לומר להם את שם המקום והוא רומז להם.
השפעת החוק על חיי הדת
חוקרים רבים נדרשו לשאלה מדוע בחר המחוקק לחייב את האוכלוסייה לקיים את הטקסים הדתיים במקום מיוחד, אשר מרוחק ממרבית האוכלוסייה, מה גם שהדבר נראה כסותר לאחת מתפישות האלוהות הבולטות במקרא, שבה ה' הוא אל אוניברסלי.
החוק גם השפיע על חיי הדת בארץ.
המרחק השפיע על יחידים לקיים את המצווה, ורוב האוכלוסייה לא יכולה הייתה להגיע אל בית המקדש לעיתים קרובות יותר.
החוק מנע מהעם את היכולת להקריב קורבנות הקשורים בין היתר בהיטהרות, אותם יכלו לקיים רק בבית המקדש.
לריכוז הפולחן נדרשה שחיטת חולין, בגלל הקושי בהגעה לבית המקדש לצורכי מאכל.
בנוסף זבח הפסח היה לטקס דתי לכלל הציבור.
בהתאם לנאמר בחוק ריכוז הפולחן במקום אותו יבחר ה' הפכה העלייה לרגל לירושלים למצווה לצורכי הקרבת קורבן פסח, אך העלייה הוגבלה ליום אחד ורבים הגיעו כיחידים.
פרנסתם של עובדי הבמות נפגעה מרפורמת ריכוז הפולחן שיישם יאשיהו.
הם לא הורשו לעבוד בבית המקדש בירושלים, אך בימי יאשיהו הובטחה פרנסתם של הלויים ועלו המעמדות הפולחניים – של הכוהנים והלוויים.
כמו כן חיזק החוק את מעמדה של ירושלים ושל בית המקדש שבתוכה.
מנגד טוען חוקר המקרא יחזקאל קויפמן כי הדחתם של עובדי הבמות הייתה על רקע אישי.
יש הסוברים כי המונותאיזם נעשה נפוץ בזמן הרפורמות שהחילו חזקיהו ויאשיהו מלכי יהודה.
מנגד יש הטוענים כי הסיבה לכך היא כיבוש ממלכת ישראל בידי אשור, אשר גרם לאוכלוסייה ממלכת ישראל לברוח ליהודה.
אחרים טוענים כי ריכוז הפולחן היה אחד מעיקרי אמונתו של מחבר ספר מלכים.
בעקבות רפורמת ריכוז הפולחן הפכה התפילה למרכיב חשוב בעבודת האל.
מניעים פוליטיים וכלכליים לחוק ריכוז הפולחן
צידוק שכלי לחוק מופיע כבר אצל פילון האלכסנדרוני.
יש הסוברים כי התועלת הרבה, שצמחה לשכבה העליונה של הנהגת העם והכוהנים בבית המקדש וההשפעה הרבה על אוכלוסיית הארץ, היא שהביאה ליישום החוק בזמנו של יאשיהו.
כמו כן יש הטוענים כי המצב הכלכלי של אנשי הכהונה מעבר ליוקרה שנלוותה לכך הם מהגורמים להחלת החוק ביתר שאת.
הצעדים בהם נקטו ליישם את החוק ובכללו טיהור מרכזי הבמות בחלקים שונים של ארץ ישראל הביאו חלקים רבים בשבט יהודה לתמוך במדיניות יאשיהו.
לעומת זאת ישנם נפגעים מחוק ריכוז הפולחן, הלויים וחלק מהכוהנים.
המקרא מודע לכך ולכן לאחר חוק ריכוז הפולחן מוזכר שיש לדאוג ללוי:
כאשר מרכזים את כל הפולחן במקום אחד, כל הבמות מתבטלות והכוהנים שעבדו בכל הבמות האלו, רובם נשארו חסרי עבודה.
אין להם נחלה להתקיים ממנה והם התקיימו מתרומות בעיקר שהביאו המתפללים למקדשים ולבמות ולכן ברגע שמבטלים זאת הם הנפגעים העיקריים.
תופעת ריכוז הפולחן היא תופעה שהייתה קיימת גם בתרבויות ובדתות קדומות.
במקרים רבים היא כללה אף מיזוג פולחני שבו התמזגו אלים שונים לאל אחד.
תהליכי סינקרטיזם פוליתאיסטי ומיזוג פולחן אלים ניכרים בכל תקופת המזרח הקדום, בדרך כלל, בעקבות שינויים גאו פוליטיים של השתלטות ערי ממלכה על ערים אחרות, צמיחתן ושקיעתן של ממלכות.
כל שינוי גאו-פוליטי כזה, יצר גם שינוי במיתולוגיה ובפולחן באופן שיתאים למצב החדש.
כך לדוגמה אל הסער האנטולי מוזג בשלבים מכמה אלים, עם הקמת הממלכה האכדית מוזגו האל אדד אם אישכור השומרי, האלה חבת של הדת החורית והחתית מוזגה מאלים שונים, סבכ מהמיתולוגיה המצרית מוזג עם הוריו, אתון מוזג בתקופת אחנתון משני אלים קדומים.
יש הרואים גם במעשה המקראי של מגדל בבל בו ניסו ליצור מיזוג וריכוז פולחן בעזרת מבנה-על.
חוקר המקרא יגאל בן-נון סבור כי אלוהי ישראל המקראי הוא למעשה איחוד של שני אלים נפרדים, יהוה ואל, שמקורם הגאוגרפי שונה.
לדעת האבן עזרא, אף על פי שנכתב , הציווי כלל רק חובת הריסת מצבות עבור פולחן האלים הרבים.
מצבות לעבודת ה' לא נאסרו.
ריכוז מאמצים מתאר אזור ברכיב בו המאמץ מוגבר והוא מושג שנחקר במסגרת מכניקת השבר.
רכיב מתמודד עם מאמצים בצורה טובה יותר כאשר הכח הפועל עליו מתפרס על פני כל השטח שלו בצורה שווה.
בשל כך הפחתה בשטח החתך הנגרמת מסדק או משינוי גאומטריה גורמת לעלייה מקומית של המאמץ.
חומר נכשל כאשר הופעה של סדק מובילה לריכוז מאמצים העולה על החוזק התאורטי של החומר.
חוזק לשבר עבור חומר תמיד יהיה קטן יותר מאשר הערך התאורטי כיוון שחומרים מכילים סדקים קטנים או מזהמים (בעיקר חלקיקים זרים) שמעלים את ריכוז המאמצים.
שבר התעייפות יתחיל בסדקים מיקרוסקופים שגורמים למגברי מאמץ (stress raisers) והסרת פגמים כאלו מעלה את החוזק מפני שבר התעייפות.
אי-רציפות גאומטרית בחלק גורמת לעלייה מקומית של שדה המאמצים באזור.
שינויים אפשריים בגאומטריית החלק יכולים להיות: סדקים, פינות חדות, קדחים, ושינויי שטח חתך לאורך החלק.
אזורי ריכוז מאמצים יכולים לגרום לכשל מהיר יותר, בשל כך מהנדסים חייבים לעצב את גאומטריית הרכיב כך שנקודות ריכוז המאמצים יצומצמו ככל האפשר.
אי רציפות בחומר שנוצר תוך כדי ייצור החלקים.
שיטה לא אינטואיטיבית אחת על מנת להפחית את אחת ההשפעות הקשות של ריכוז המאמצים על ידי סדק, היא לקדוח קדח גדול באזור הסדק.
הקדח עם הקוטר הגדול יחסית, גורם לריכוז מאמצים קטן יחסית לריכוז המאמצים שנוצר בעקבות הפינה החדה של הסדק.
מתודה זו, היא פתרון זמני שניתן לבצע בזמן המתאים.
ישנה חשיבות גדולה לבדוק בצורה עקבית, הימצאות ריכוזי מאמצים הנובעים מסדקים.
החל מאורך סדק גדול משיעור של הסדק גורם לכישלון קטסטרופלי.
הכישלון המוחלט מתרחש כיוון שהחל מגודל כזה הסדק גדל ומתפתח (אין צורך בתוספת אנרגיה על מנת שהסדק יגדל, הוא ממשיך לגדול עד שהחומר יכשל).
ערך גודל הסדק נובע מתאוריית גריפית' עבור חומרים פריכים.
שיטה נוספת שבה ניתן להפחית את השפעת ריכוזי המאמצים היא הוספת רדיוסים והחלקת פינות חדות.
כתוצאה מהרדיוסים וההחלקות מתרחשת זרימה חלקה יותר של קווי המאמצים.
עבור ברגים בעלי חלק תבריגי וחלק פשוט, זרימת הכח עוברת בין החלקים כך שנוצרים אזורים של ריכוזי מאמצים במעבר בין ראש הבורג לבין החלק התבריגי, על מנת להקטין את ריכוזי המאמצים מבצעים הצרה באזור ראש הבורג על מנת לפשט את זרימת הכח ולהקטין את מקדמי ריכוז המאמצים.
המונח 'מגבר מאמץ' משמש באורתופדיה להגדרת נקודת מאמצים בשתל שבה ככל הנראה יתרחש שבר.
מקרים קלאסיים של כשל מתכות כתוצאה מריכוז מאמצים כוללים התעייפות מתחת בפינות חלונות במטוס הדה הבילנד קומט ושברים פריכים בפינות של אוניות ליברטי בתנאי קור וסופות באוקיינוס האטלנטי.
המאמץ המרבי המורגש בסמוך לסדק מתרחש באזור המינימלי של רדיוס העקמומיות, ניתן לתאר זאת גם כבסיס הסדק.
ע"פ גריפית' בחריץ אליפטי, החלק האורכי הוא: והחלק הרוחבי הוא: עבור הפעלת מאמץ חיצוני המאמץ הפועל בפועל בחלק הוא:
כאשר הוא רדיוס העקמומיות של הסדק (עבור אליפסה, רדיוס העקמומיות בציר : ).
מקדם ריכוז מאמצים הוא היחס בין המאמץ המקסימלי () יחסית למאמץ המופעל ללא הסדק () בשטח החתך הכולל.
כאשר רדיוס העקמומיות מינימלי ושואף לאפס, המאמץ שואף למקסימום.
יש לשים לב כי מקדם ריכוז המאמצים מתייחס לגאומטרית החריץ/הסדק ולא לגודל החריץ/סדק.
המקדמים הללו מתאימים לחומרים הנדסיים שונים ולאו דווקא לגבי מתכות.
הם יעילים בחיזוי המאמצים הקיימים בפועל ולא היה ניתן לכמת אותם באמצעות גישות אחרות כמו חוזק חומרים.
בנוסף מקדם ריכוז המאמצים אינו מקדם עצמת המאמץ .
ישנן מספר שיטות ניסוייות עבור מדידות מקדם ריכוז מאמצים, שיטות אלו כוללות: פוטו-אלסטיות, אנליזת מאמצים, ציפויים פריכים, מדידי עיבור.
בעוד כל השיטות הללו מוצלחות במידת האפשר, רובן הן ניסוייות ומושפעות מתנאי סביבה, דיוק וחסרונות מדידה.
במהלך שלבי התכן השונים ישנן מספר אפשרויות להערכת מקדם ריכוז המאמצים.
ישנם מספר קטלוגים ותקנים המשמשים מהנדסים.
המפורסם ביותר הוא 'תכן מקדמי ריכוז מאמצים' (Stress Concentration Design Factors) שנכתב על ידי פטרסון ב-1953. שיטות אלמנטים סופיים היא שיטה נוספת שנפוצה היום בתהליכי התכן.
גישות תאורטיות, המשתמשות בנתונים אלסטיים ונתוני חוזק חומרים יכולות להוביל למשוואה דומה למשוואה שהוצגה לעיל.
ישנם הבדלים קטנים בין התקנים, שיטות אלמנטים סופיים והערכים התאורטיים.
כל שיטה היא בעלת יתרונות וחסרונות.
תקנים רבים מבוססים על ניסויים.
שיטות אלמנטים סופיים מחשבות את שיא המאמץ ישירות והמאמץ הנומינלי נגזר על ידי התחשבות במאמץ הפועל בסביבת החומר/חלק.
כתוצאה ממספר רב של שיטות, למהנדס יש מקורות רבים כאשר הוא ניגש לתהליך התכן ויכול להתאים את החלק המיועד בהתאם לתנאים ולמקדמי הריכוז שככל הנראה יתקיימו בחלק.
רבים ממקדמי ריכוז המאמצים נלמדו ונגזרים מגאומטריות אינסופיות או חצי אינסופיות כך שהם לא נמדדו בניסוי מעבדתי אמיתי.
פתרון בעיה הנדסית על סמך שתיים או יותר גישות יאפשרו למהנדס חישוב מדויק ככל האפשר.
ריכוז המיצלה הקריטי (Critical Micelle Concentration - CMC) מוגדר כריכוז חומר פעיל שטח (חפ"ש), שבריכוזים גבוהים ממנו נוצרות מיצלות.
כל תוספת חומר למערכת מעל ריכוז זה תגדיל את מספר המיצלות.
בריכוזים נמוכים מה־CMC יורד מתח הפנים של הנוזל בחדות עם תוספת חומר פעיל שטח.