tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הזקן המשוגע מתברר כאמיץ ומתוחכם המוכן למסור את נפשו.
הנכד ואמו נפדים מגורלם המר, והכסף שהגיע לאב השומר - מושב ליורשים.
הקהל מזדהה עם האנגלי ותלונותיו המתוחכמות על מזג האוויר הנפלא של ארצנו, בלי להפוך את זה ל"שנאת ישראל".
והחשוב מכל - כמו בסרטים המצוירים של פעם: אף אחד לא באמת נפגע.
לצ'ה (באיטלקית: Lecce , בגריקו: Luppìu, בלטינית: Lupiae, ביוונית עתיקה: Ἀλήσιον) היא העיר השישית בגודלה במחוז פוליה שבדרום איטליה.
העיר משמשת כמרכז המנהלי של נפת לצ'ה, והיא העיר הראשית בחצי האי סלנטו (ה"עקב" במגף האיטלקי).
לעיתים מכונה לצ'ה "פירנצה הדרומית", זאת עקב שפע האתרים בסגנון הבארוק בעיר.
לתושבי האזור קיימת זיקה מסורתית לתרבות היוונית.
לפי מקורות יווניים, המספים שייסדו את העיר, מקורם באי כרתים.
עד היום, אזור לצ'ה ועיירות הסובבות אותה מכונה "גרסיה סלנטינה" (Grecia salentina), ותושבי האזור דוברים את שפת הגריקו; ניב של יוונית מודרנית.
באזור חוצבים את "אבן לצ'ה"; אבן גיר רכה המתאימה לפיסול.
העיר מהווה מרכז חקלאי, בעיקר של שמן זית ויין.
בנוסף, מהווה לצ'ה מרכז תעשייתי המתמחה בייצור קרמיקה.
על פי המיתולוגיה, בזמן מלחמת טרויה הייתה עיר בשם סיבאר (Sybar) במקום בו שוכנת לצ'ה.
יישוב זה שנוסד על ידי המספים, נכבש במהלך המאה השלישית לפני הספירה, וקיבל את השם לופיאה (Lupiae).
תחת שלטון הקיסר אדריאנוס (במאה ה-2), הועברה העיר למיקום שונה ששכן כשלושה קילומטרים ממיקומה הקודם, ונבנו בה תיאטרון ואמפיתיאטרון.
אורונטיוס מלצ'ה, או בשמו המקומי "סנט אורונזו" (Sant'Oronzo) היה הבישוף הראשון של העיר, והוא הקדוש המגן של לצ'ה.
לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, נכבשה לצ'ה על ידי מלך האוסטרוגותים, טוטילה.
בשנת 549 נכבשה על ידי האימפריה הביזנטית, ונשארה בשליטתם במשך חמש מאות השנים הבאות, למעט כיבושים קצרים של הסרצנים, לומברדים, מדיארים, וסלאבים.
במאה האחת עשרה כבשו האיטלו-נורמנים את העיר, והשיבו לעיר את מעמדה הקודם.
תחת שלטון בית הוהנשטאופן, הוענקה למחוז לצ'ה אוטונומיה רבה.
גם בתקופת ממלכת סיציליה (1053–1463) הייתה לעיר חשיבות רבה, והיא נשלטה ישירות על ידי השלטון המרכזי.
מהמאה החמש עשרה לצ'ה היא אחת הערים החשובות בדרום איטליה.
החל משנת 1630 נבנו אתרים רבים בסגנון הבארוק בעיר.
על מנת למנוע את פלישת העות'מאנים, ציווה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתחילת המאה השש עשרה, לבנות מערכת ביצורים חדשה.
בשנת 1656 פרצה בעיר מגפה, ואלפי תושבים נספו.
בתקופת איטליה הפשיסטית, נבנו מיזמים גדולים בעיר.
תנופת הבנייה התאפיינה בבניינים מודרניים, וגרמה להרס בעיר העתיקה.
בשנות השבעים החלו במאמצים לשיקומה.
בלצ'ה חיו יהודים, כבר בתקופה הנורמנית (המאה ה-11), אך לא ידוע על תיעוד מיוחד של חיי קהילה יהודית במקום עד המאה ה-15. ב-1463 גורשו יהודי לצ'ה בידי אספסוף מקומי, וב-20 ביוני 1464 פרסם המלך פרננדו השני, מלך אראגון צו המזמין את היהודים לחזור לעיר.
ב-21 במרץ 1465, התפרץ המון משולהב לגטו היהודי, הגטו נבזז ובתיו נשרפו ונחרבו עד היסוד, רוב יהודי לצ'ה נטבחו ומתי מעט שרדו ונפוצו ברחבי המדינה.
על מקומו של בית הכנסת המקומי הוקמה כנסייה.
עם אירועים אלו, חדלה קהילת יהודי לצ'ה להתקיים.
ב-1540 גורשו היהודים מרחבי ממלכת נאפולי כולה.
בלצ'ה נולד המתרגם והמדקדק העברי אברהם דבלמש, שהיה אחד ממוריו של דניאל בומברג.
אוניון ספורטיבה לצ'ה (באיטלקית: Unione Sportiva Lecce או בקיצור U.S.
Lecce) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר לצ'ה באיטליה.
המועדון משחק כיום בסרייה א'.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון ויה דל מארה המכיל 31,533 מקומות ישיבה.
בעונת ירד המועדון מהסרייה א' לסרייה ב', אך בעקבות פרשת השחיתות "סקומסופולי" גזר בית המשפט על המועדון ירידה לליגה השלישית.
בעונת 2017/2018 לצ'ה זכתה באליפות הליגה השלישית ועלתה לסרייה ב'.
עונה לאחר מכן, סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה, ועלתה לסרייה א' לאחר שבע עונות של היעדרות מהליגה הבכירה.
בעונת 2021/2022 סיימה במקום הראשון בסרייה ב' וחזרה לסרייה א'.
לצוד על מנת להרוג הוא סרט פעולה קנדי, בבימוי קיאוני וקסמן ובהשתתפות סטיב אוסטין, מרי אבג'רופולוס, אריק רוברטס, גיל בלוז, מייקל הוגאן, אמילי אולרופ וגארי דניאלס.
ג'ים רודס (אוסטין) הוא שומר גבול אמריקאי קשוח, ארבע שנים לפני קרות העלילה הנוכחית הוא הוצב בגבול טקסס, שם הוא קיבל כמתנת פרידה משותפו, לי דייוויס (רוברטס) שעון עם רצועה העשויה מחבל טיפוס אותו ניתן לפרום במקרה הצורך ולהשתמש בו.
במהלך בדיקת קרוואן שנראה ריק נהרג שותפו של רודס.
בעת הנוכחית רודס וקימברלי, בתו המתבגרת המרדנית, ששם החיבה שלה הוא קים, חיים באזור כפרי הררי במונטנה.
קבוצת שודדים שודדת קזינו ברינו שבנבדה, מנהיגם, לוסון (הוגאן), בגד בהם ונמלט עם השלל, קבוצת השודדים הכוללת בחורה אחת בשם דומניקה ומונהגת על ידי בנקס (בלוז), שהיה סגנו של עוקבים אחרי לוסון והכסף בעזרת מכשיר מעקב שאחד מהם שתל אצל לוסון.
הם מגיעים לאזור בו גר רודס.
קים אומרת לאביה שהיא הולכת לבית של חברה כדי לעזור לה לארוז לקראת טיול.
מאוחר יותר, רודס מקבל שיחת טלפון מהשריף ווסטלייק, שאומר שקים נמצאת במשרדו אחרי שנתפסה בסחיבה מחנות.
רודס נוסע למשרדו של ווסטלייק, ומוצא את חבורת השודדים שם.
הם הורגים את השריף ולוקחים את רודס ואת קים כבני ערובה על מנת שיסייעו להם להתמצא באזור.
במהלך המסע בהרים, אחד השודדים, קראב, מכה את דומניקה השומרת על קים ומנסה לאנוס את קים.
רודס מכה אותו, שובר כמה מעצמותיו ובנקס מחליט להרוג את קראב.
בדרך הם מוצאים את אחד מעמיתיו של רודס הרוג ומזהים שלוסון פצוע.
אחרי זמן קצר הם מוצאים את לוסון, שאומר להם שהוא השמיד את הכסף כשהבין שהוא כבר לא יוכל ליהנות ממנו.
דומינקה המאוכזבת הורגת את לוסון.
החבורה מגלה שלוסון זרק את התיק עם הכסף למרגלות מפל ורודס מנצל את חבל הטיפוס המהווה את רצועת השעון שלו על מנת לרדת ולהביא את התיק.
כשהוא חוזר עם התיק, בנקס לוקח ממנו את תיק וחותך את החבל כך שרודס נופל את כל המצוק עד המים.
בנקס מאלץ את קים להוביל אותם החוצה, אחד מהחבורה, גירי, מכה את קים, דומיניקה מתערבת לטובתה וגירי מכה את דומיניקה.
דומיניקה פוצעת את גירי ובנקס מחליט להמשיך בלעדיו.
רודס אמנם נחבל ונפצע אבל לא מת.
הוא מצליח לטפס את המצוק, למצוא את התרמיל שלו, להבעיר מדורה ולצרוב את הפצעים.
הוא מוצא את גירי, יורה בו חץ ומגלה ממנו שהקבוצה מתכננת להשלים את תוכניתו של לוסון ולעבור לקנדה.
רודס הורג את גירי וממשיך במעקב.
הוא מדביק את הקבוצה ונלחם נגד ג'נסן שהוא מומחה באמנויות לחימה.
תוך כדי המאבק שניהם מרימים ענפים ונלחמים בעזרתם אולם רודס מצליח להחדיר ענף שבור לתוך בטנו של ג'נסן ולהרוג אותו.
רודס מחדד כמה ענפים להיות חניתות מאולתרות, הוא זורק אחת מהן על בנקס אולם זה זז והחנית הורגת את דומניקה.
בנקס נשאר האחרון מהחבורה והוא עדיין אוחז בקים.
בנקס מגיע למקום בו יש שלושה שוטרים קנדיים עם טרקטורונים, הוא הורג אותם, מהמם את קים, לוקח את אחד הטרקטורונים ונמלט.
רודס מגיע לאותו מקום, אומר לקים לעלות על אחד הטרקטורונים ולחפש עזרה ובעצמו עולה על טרקטורון אחר ורודף אחרי בנקס.
במאבק ביניהם רודס מפיל את בנקס, לוקח את התיק עם הכסף ורואה שקים, שלא יכלה לעזוב אותו, באה בעקבותיו על הטרקטורון, בנקס מתאושש ויוצא אליהם, רודס דורס אותו עם הטרקטורון, יורה עם אקדח זיקוקים בטרקטורון וגורם לפיצוץ שהורג את בנקס.
רודס וקים שמחים שהם שרדו, אבל הם יודעים שיש להם הליכה ארוכה הביתה.
לצבי יש בעיה היא סדרת טלוויזיה ישראלית, קומית מוקומנטרית בכיכובם של צביקה הדר, שיפי אלוני וגל תורן.
הסדרה משודרת החל מ-14 בדצמבר 2016 במסגרת שידורי הזכיינית רשת, בעבר בערוץ 2. העונה השנייה עלתה בערוץ 13.
צביקה הדר (בתפקיד עצמו) – מנחה וכוכב טלוויזיה.
אביהם של שיר, סער, שלי, איתי, והתאומים אלון ותמר.
מנסה לחזור למסכי הטלוויזיה בכל דרך.
ליאת "לטי" (שיפי אלוני) – אשתו השנייה של צביקה.
אמא של מעיין, בתה מהנישואים הקודמים, ולשלי, איתי, אלון ותמר מנישואיה עם צביקה.
מעודדת אותו בכל פעם שמצב רוחו ירוד, ותומכת בו.
גל תורן (בתפקיד עצמו) – חברו הטוב של צביקה.
שולי (קרן צור) – גרושתו של צביקה.
מעוניינת בפרק ב' עם צביקה למרות סירובו המתמיד.
שיר הדר (גאיה גור אריה) – בתם הבכורה של צביקה ושולי.
סער הדר (גל שלהב אהרונוביץ') – בנם הצעיר של צביקה ושולי.
שלי הדר (עמית מרקוס) – בתם הבכורה של צביקה ולטי.
איתי הדר (דניאל שובה) – בנם הצעיר של צביקה ולטי.
מעיין (נאיה פדרמן - עונה 1, אור אשטון - עונה 2) – בתהּ של לטי, אביה החורג הוא צביקה.
ירדנה מורג-שרעבי (רינה פדווה) – עוזרת הבית של צביקה ולטי.
תמר הדר – בתם של צביקה ולטי ואחותו התאומה של אלון, נולדה בסיום עונה 2.
אלון הדר – בנם של צביקה ולטי ואחיה התאום של תמר, נולד בסיום עונה 2.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית פרק ראשוןפרק אחרון1814 בדצמבר 201614 בינואר 201721013 בדצמבר 20185 במרץ 2019
מספר הפרקשם הפרקתאריך שידור מקורי 1"הז-בין"14 בדצמבר 20162החבר17 בדצמבר 20163אוי, זכריה21 בדצמבר 20164זה היה בחנוכה24 בדצמבר 20165תחתום פה28 בדצמבר 20166הארנבת7 בינואר 20177ארזנו לבד11 בינואר 20178שבת שלום לכם14 בינואר 2017
מספר הפרקשם הפרקתאריך שידור מקורי 1אסי עזר איננו13 בדצמבר 20182חליל הפאן20 בדצמבר 20183אורלי שריקי27 בדצמבר 20184אל תתעסק עם מיכל צפיר3 בינואר 20195יום השואה10 בינואר 20196בוביבאס29 בינואר 20197שיר מתגייסת11 בפברואר 20198הסוס18 בפברואר 20199סטיבן הוקינג בישראל26 בפברואר 201910אלון ותמר5 במרץ 2019
לצוד את האויב הוא סרט מתח ופעולה משנת 2018 המבוסס על ספר מאת דון קית' וג'ורג' וואלאס, בכיכובם של ג'רארד באטלר, טובי סטיבנס, קומון, גארי אולדמן, לינדה קרדליני ומיכאל ניקוויסט.
הסרט נעשה בין היתר בהפקתו של אבי לרנר.
הצוללת האמריקנית טאמפה ביי הייתה במשימת מעקב אחר צוללת רוסית בים ברנץ, כשלפתע אירע פיצוץ בצוללת הרוסית ואילו זו האמריקנית נפגעה בידי טורפדו.
בשל העובדה שלא התקבל כל דיווח מן הצוללת מחליט ראש אגף המבצעים של המטות המשולבים, אדמירל ג'ון פיסק (קומון), לשלוח את הצוללת ארקנסו שלה מונה מפקד חדש, קומנדר ג'ו גלאס (באטלר), לאתר את הצוללת הנעדרת ולחלץ את אנשיה אם ניתן, שכן על סיפון הצוללת ישנה גם המיסטיק, צוללת חילוץ.
כשהצוללת ארקנסו מגיעה לאזור התקרית מתברר לגלאס ולצוותו כי צוללת רוסית נוספת אורבת מתחת לפני השטח.
במקביל מחליט אדמירל פיסק, בעצת ג'ין נורקוויסט (קרדליני), אנליסטית בכירה במועצה לביטחון לאומי, לשלוח צוות מיחידת "אריות הים" (Navy SEALs), בפיקוד לוטננט ביל בימן (סטיבנס), שיחדור בצניחה לרוסיה ויבצע סיור לאיסוף מודיעין בבסיס הצי הרוסי בפוליארני, שבחצי האי קולה.
הצוות, בפיקוד בימן, מגלה עד מהרה ששר ההגנה הרוסי, אדמירל דמיטרי דורוב, ביצע הפיכה צבאית ועצר את הנשיא הרוסי, זאכרין.
דורוב מתכנן להצית מלחמת עולם שלישית, ובעוד יו"ר המטות המשולבים, אדמירל צ'ארלס דונגן (אולדמן), ממליץ לנשיאה האמריקנית לשלוח את הצי השישי למתקפה מקדימה על רוסיה, מחליטה הנשיאה להטיל על גלאס ובימן, על אנשיהם, לעצור אותו.
הסרט הופיע הופץ בישראל בשם „לצוד את האויב".
באוקטובר 2018 הגיע ג'רארד באטלר לישראל כדי להיות נוכח בפרמיירה של הסרט בארץ.
הסרט זכה לביקורת פושרת ב-ynet ותואר כסרט אנכרוניסטי.
לק (בהונגרית: Lak) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בלק התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
"לקבל ולתת" הוא הסינגל השישי מתוך אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בנובמבר 1986. השיר נכתב על ידי יונה וולך, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
לצאת מהארון הוא סרט צרפתי משנת 2001.
פרנסואה פיניון הוא גרוש, אשר אשתו לשעבר ובנו המתבגר מתנכרים כלפיו, כאשר הוא מגלה שבהנהלת המפעל בו הוא עובד עומדים לפטר אותו, הוא מחליט בעצת שכנו להפיץ שמועה על היותו הומוסקסואל ובכך למנוע את פיטוריו, שכן סגל המפעל אינו מעוניין להיות מואשם בהומופוביה.
מכאן מתחילה קומדייה של טעויות, ולאחר מכן הוא מתחיל לנהל מערכת יחסים עם אחת מעובדות המפעל.
לצאת הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי סטיבן האנטר, בהפקת פיקסאר ובהפצת סרטי אולפני וולט דיסני.
זהו הסרט הקצר השביעי בסדרת סרטי "ספארקשורטס" של פיקסאר, ועלילתו מתמקדת בגרג, צעיר הומו בארון שמנסה למנוע מאמו למצוא תמונה שלו עם בן-זוגו, בזמן שהם אורזים את חפציו לקראת מעבר דירה.
הסיטואציה מסתבכת והופכת לקומית, כאשר באורח קסום, תודעתו של גרג מתחלפת עם זו של כלבו.
סרט קצר זה הוא הראשון בהפקת פיקסאר שבו הדמות הראשית היא גבר הומו, במרכז עלילתו סיפור להט"בי, הכולל הצגת נשיקה בין זוג גברים על המסך.
הסרט הופץ לצפייה בדיסני+ ב-22 במאי 2020.
חתול וכלב קסומים מופיעים על פתח דלת ביתו של גרג, צעיר הומו בארון, כאשר הוא ובן-זוגו מנואל אורזים את חפציו לקראת מעבר דירה.
החתול מחדיר מעט קסם אל הקולר של ג'ים, כלבו של גרג.
בתוך הבית, תמונה רומנטית של גרג ומנואל מחובקים גורמת לשניים להעלות זכרונות.
מנואל מעודד את גרג לצאת מהארון בפני הוריו, אשר מופיעים במפתיע בפתח הבית, על מנת לעזור לבנם לעבור דירה.
גרג מזדרז להסתיר את התמונה, ומנואל יוצא בשקט מהבית, דרך הדלת האחורית.
כאשר גרג אוחז בקולר של ג'ים, ובקול רם מבקש, כלאחר יד, שהוא היה כלב, תודעתו של גרג מתחלפת עם זו של כלבו.
"גרג" רץ החוצה לשחק בחצר, שם אביו המאופק מדליק את הגריל.
"ג'ים" מנסה להגיע אליו, תוך שהוא מנסה בטירוף למנוע מאמו, הלהוטה כל כך לעזור, מלמצוא את התמונה.
האם, המתוסכלת מהתנהגותו של הכלב, מתיישבת ומדברת בקול רם על עד כמה מעציבה אותה העובדה שבנה עובר דירה הרחק ממנה, בעוד "ג'ים" מאזין.
היא מדמיינת שיחה עם גרג, בה היא מביעה תקווה שגרג ימצא מישהו שיאהב אותו ושישמח אותו.
לפתע, "ג'ים" מבין לא רק שאמא שלו יודעת שהוא הומו, אלא שהיא גם מקבלת את זה.
הוא מנחם אותה, ואז רודף אחרי "גרג" ומצליח להשיב את תודעתו אל גופו.
באותו הערב, גרג מציג את מנואל בפניו הוריו.
אביו של גרג מחבק באופן ספונטני את מנואל.
החתול והכלב מביטים, מרוצים ממשימתם שהושלמה בהצלחה, ומדלגים לעבר קשת בענן.
שם הדמות מדבב/ת באנגלית מדבב/ת בעברית מנואל קאלב קברה ערן מור ג'יג'י החתול מתיו מרטין יובל גרבש גרג קייל מקדניאל אורי זלצמן אמא של גרג ברנדט סאליבן ענת ניב
הסרט הוא הסרט השביעי בסדרת "ספארקשורטס" של פיקסאר.
את הסרט ביים וכתב סטיבן קליי האנטר, אשר היה שותף ביצירת "מוצאים את נמו" ו"וול-E", והפיק מקס סקר, אשר היה שותף ביצירת "קוקו" ו"צעצוע של סיפור 3".
ג'ייק מונקו הלחין את המוזיקה עבור הסרט.
לצוף הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי קצר, שנכתב ובוים בידי בובי רוביו, בהפקת פיקסאר ובהפצת אולפני דיסני.
זהו הסרט הרביעי בסדרת הסרטים "ספארקשורטס" של פיקסאר, והוא מתמקד ביכולתו של הבן לעוף ובבחירה שאביו צריך לעשות.
הסרט הופץ בדיסני+ ב-12 בנובמבר 2019. הסרט נמשך כשבע דקות.
אבא (בובי רוביו) משחק עם בנו הקטן אלכס (אלי פוקיל) בחצר הקדמית של ביתו.
בעודו מראה לו את שן האריה, אלכס ממשיך לצוף ואביו נעשה מופתע.
עיניים פקוחות מתחילות להדאיג אותו כשהוא תופס את אלכס ומחזיר אותו לבית.
כעת, אלכס (לונה ווטסון) ילד בן 4, והוא ממשיך לצוף בכל רחבי הבית בעוד אביו הפך להיות נזיר פרוע.
הוא שומר על בנו ברצועה וממלא את תרמילו בסלעים כדי להשאירו על הקרקע אך כל אותם אמצעי זהירות לא מנעו מבנו מלהמשיך לצוף.
אבא מחליט לעזוב את הבית תוך ניסיון שלא להיתקל בשכנים.
אבא נח מול גן שעשועים ומתבונן בילדים האחרים שמשחקים, אך כאשר הוא מסתובב אל אלכס הוא מגלה שאלכס נמלט ושהוא משחק עם הילדים האחרים.
אבא תופס בחופזה את בנו, שמתחיל בהתקפי זעם.
אבא שואל את אלכס מדוע הוא לא יכול להיות נורמלי.
אלכס מסתכל על הילדים בפארק, ואביו מנדנד אותו על הנדנדה עד שלבסוף הוא משגר אותו לאוויר.
אלכס ממשיך לטוס כשאביו מתרוצץ מתחתיו בשמחה.
אלי פוקיל בתור אלכס התינוק
לונה ווטסון בתפקיד אלכס בן 4
הסרט בוים ונכתב על ידי בובי רוביו, הופק על ידי קריסי קבבה ואולפני פיקסר והופץ בידי אולפני וולט דיסני.
זהו הסרט הרביעי בסדרת הסרטים הקצרים "SparkShorts" של פיקסאר, והוא נמשך כשבע דקות.
בינואר 2019 תיאר רוביו את התוכנית כ"סרטים שונים מסוגי הסרטים שפותחו בפיקסאר", ואילו מנהל ההפקה לינדסי קולינס אמר כי סדרת הסרטים מכונה SparkShorts (בתרגום ישיר: קצרים ניצוץ) מכיוון שפיקסאר רוצה לראות את הניצוץ היצירתי של העובדים שלה.
לטענתו של רוביו, הסרט הוא "הזדמנות נפלאה לספר את סיפורו".
הוא הצהיר כי Float הוא בהשראת בנו, הנמצא על הספקטרום האוטיסטי, וכי הוא הזדהה עם האב בסרט.
רוביו אמר כי הילד "שונה מילדים אחרים" מכיוון שהוא יכול "לצוף".
התכנון הראשוני של רוביו היה שהסרט יכיל דמויות קווקזיות, אך אחד מעובדיו של רוביו הציע לו להשתמש בדמויות פיליפיניות-אמריקאיות במקום.
רוביו החליט להקשיב לעצת העובד ולבצע שינוי זה על מנת "להעצים את הדמויות בסרט".
רוביו אמר כי לראות את הצופים מגיבים לסצנות מסוימות בסרט באופן שהוא ציפה מהם להגיב היה "מדהים".
לדברי רוביו, הצופים נתנו מספר פרשנויות לסרט.
ברני ג'ונס, שהיה אחראי על הלחנת הפסקול של הסרט סמאש וגראב, סרט קצר אחר בסדרת ספארקשורטס, הלחין גם את הפסקול של הסרט לצוף.
לצאת מאזור הנוחות היא תוכנית אירוח מוזיקלית ישראלית, המשודרת בשידור חי בערוץ הידברות (ערוץ 97) בהנחייתו של הרב יצחק פנגר.
התוכנית עלתה לראשונה לשידור בנובמבר 2019.
הפקת העונה השנייה החלה באוקטובר 2021 ועלתה לשידור ב-20 בנובמבר 2021.
לצאת מבוסייר הוא סרט דוקו-אקטיביסטי ישראלי ששודר ב-9 במרץ 2022 בכאן 11, ומגולל את סיפורם של יוצאי הישיבה "בית יוסף" הנמצאת בצרפת.
הסרט מציג את ישיבת "בית יוסף", הנמצאת בבוסייר שבצרפת, הממוקמת בפאתי פריז.
על פי אתר האינטרנט שלה, הישיבה נוסדה על ידי הרב גרשון ליבמן לאחר שהגיע לצרפת מפולין בשנת 1948, מבוססת על דרך ישיבת נובהרדוק, והיא חלק מרשת המוסדות "אור יוסף".
לאורך השנים למדו בישיבה אלפי בחורים, מרביתם מישראל ומארצות הברית.
הישיבה, שפעלה כ-25 שנה, הציעה מסגרת תורנית לבחורים, חלקם "נוער מתמודד", שלא מצאו את מקומם בישיבות הרגילות.
בסרט מוצגת האלימות שהופעלה בישיבה, שפעלה ככת, בה התלמידים הוכו על בסיס קבוע.
לצד המכות הופעלו בישיבה שיטות אלימות נוספות כמו נידוי חברתי, השפלות, התעללות פסיכולוגית, פגיעות מיניות ושליטה על התקשורת עם המשפחה.
חלק מהתלמידים בישיבה נקלעו למצוקות נפשיות כבדות, התמכרויות לסמים ומחשבות אובדניות.
על פי העדויות שנאספו, הכת החלה להתבסס בישיבה בשנת 2002 וההחמרה של פעילותה התרחשה מאז 2005.
בסרט משתתפים ארבעה ניצולים מהישיבה, בחורי ישיבה לשעבר, המבקשים לחשוף את ההתעללות ושטיפת המוח שהתרחשו בה, במטרה להביא לסגירתה.
באיסוף העדויות סייע להם נער אמריקאי בן 15 בשם מוטי, תלמיד בישיבה שעבר גם הוא התעללות, והעביר להם חומרים מתוכה, בין היתר תיעודים של פגיעה בו.
ביולי 2021 הנער ברח מהישיבה ופנה לשגרירות ארצות הברית כדי לבקש עזרה, וטען כי הוא נתון להתעללות ומוחזק בתנאים ירודים, מה שהוביל לפתיחת החקירה.
במהלך הסרט התלמידים חוזרים לישיבה ומתעמתים עם אנשיה על ההתעללויות שעברו מצדם.
בעת איסוף העדויות מהתלמידים, חלקן צולמו לטובת הסרט וחלקן הועברו לרשויות בצרפת על ידי הצוות הדוקומנטרי.
בעקבות התחקיר, בינואר 2022 פשטה משטרת צרפת על הישיבה, פינתה ממנה את כל תלמידיה, שהועברו לטיפול רשויות הרווחה, וסגרה אותה לצמיתות.
בנוסף, באותו יום נעצרו 16 אנשי צוות, מורים ומנהלים, שנחקרו בגין "חטיפה מאורגנת, אלימות בנסיבות מחמירות, מניעת טיפול ומזון והתעללות בחסרי ישע בנסיבות מחמירות".
בהמשך הוגשו שבעה כתבי אישום נגד בכירים בה, ביניהם יוסי עניאל שרעבי, ראש הישיבה נתן יברא, ואברהם מאיר חזיזה.
הפשיטה על הישיבה התרחשה על רקע מאבק נגד בתי ספר חסרי רישיון בצרפת, שהחל בשנת 2020. המהלך, עליו הכריז נשיא צרפת עמנואל מקרון, נועד לבלום את פעילותם של בתי ספר מוסלמיים בלתי רשמיים כחלק מדחיקה רחבה יותר נגד אסלאם רדיקלי.
יהודים צרפתים רבים תמכו בדיכוי.
ניסיונות סוכנות הידיעות היהודית (JTA) להשיג את צוות הישיבה לא צלחו בתחילה.
רואה חשבון שעובד במוסד אמר שלא הצליח ליצור קשר עם מעסיקיו מאז המעצרים, והדיווחים בתקשורת הצרפתית על המעצרים לא כללו את תגובת המוסד להאשמות.
הרב הראשי של צרפת, חיים קורסיה, התייחס לפרשה באומרו לסוכנות הידיעות הצרפתית: "לא מתקבל על הדעת להעמיד כך את חייהם של ילדים בסכנה, התנאים בהם הם חיו אינם קבילים".
הישיבה בחרה שלא לענות לטענות שעלו בתחקיר, ובכירים בה מסרו כי הם "דוחים את העובדות".
בתחקיר המשטרה הצרפתית שארך כחצי שנה התגלה כי ההאשמות ברובן נכונות וערכה פשיטה על המקום בתאריך ה-31.01.22. במהלך הפשיטה נעצרו כל מנהלי המקום ונגבו עדויות מכל בחורי המוסד.
ביום הפשיטה השוטרים מצאו בכספת הישיבה מאות אלפי יורו במזומן ועוד מעל למליון יורו בחשבון הבנק בצרפת.
לאחר סיום החקירות, הוגשו כתבי אישום כנגד 7 ממנהלי המקום על התעללות בקטינים, הזנחת קטינים, ניהול מוסד ללא רישיון וסיכון חיי אדם.
במקור הסרט היה אמור להיות משודר בדצמבר 2021, אך בעקבות בקשה מצד המשטרה הצרפתית מ"כאן" שידורו נדחה כדי לא לפגוע בחקירה.
יוצרי הסרט הם נועה טל ודובי קרויטורו, אשר הפיק בעבר את תוכנית התחקירים "בולדוג", והוא שודר לראשונה ב-9 במרץ 2022 בכאן 11.
"לצאת מדיכאון" הוא שיר של הזמר הישראלי יגל אושרי.
השיר יצא לאור כסינגל ב-15 באוגוסט 2023, בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות.
השיר זכה להצלחה רבה לאחר פריצתה של מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, הפך למזוהה עימה והגיע למקום הראשון במצעד היטליסט של מאקו ובמצעד של העשירייה של כאן גימל.
במסגרת קמפיין הפרסומות החדש של בנק הפועלים, הבנק ביקש מהזמר את הזכויות להשתמש בשיר "לצאת מדיכאון" ושילם 300 אלף שקל עבור השימוש בשירו.
השיר נכתב על ידי אושרי יחד עם אופיר כהן, שהפיק אותו יחד עם שמעון יחיא.
הטקסט של השיר עוסק, בין השאר, בדרכים שונות ליציאה מדיכאון, הכוללות .
לאחר צאתו, זכה השיר להצלחה מתונה.
השיר זכה במספר קטן של השמעות בתחנות השונות ונכנס לראשונה למקום ה-75 במצעד היטליסט של מאקו.
מספר שבועות לאחר מכן, עלה למקום ה-26. בצל מלחמת חרבות ברזל, זכה השיר לעלייה בהשמעות בסטרימינג ובתחנות הרדיו והפך לאחד השירים המזוהים עם המלחמה.
במצעד היטליסט, קפץ השיר לעשירייה הפותחת והגיע בשיאו למקום הראשון.
במצעד השבועי של מדיה פורסט, נכנס השיר למקום ה-15 והגיע בשיאו למקום השני, עם כ-198 השמעות בתחנות הרדיו.
במצעד העשירייה, הגיע היישר אל המקום הראשון.
השיר אף הפך ללהיט ויראלי ברשתות החברתיות, כאשר התנגן ברקע של סרטונים רבים בהם חיילים חוזרים מהחזית לבתיהם כדי לבקר את משפחתם לאחר ימים רבים שלא התראו.
השיר היה השיר השני המושמע ביותר לשנת תשפ"ד ברדיו הישראלי, לאחר השיר "עם ישראל חי" של איל גולן.
השיר זכה בפרס אקו"ם ע"ש יוסי בנאי על הישג השנה.
לציונה יש כנף אחת הוא ספר הילדים הראשון של היוצר נועם חורב.
הספר, המלווה באיורים של ריקי מוספי, הפך לרב-מכר ובשנת 2017 אף יצא במהדורת זהב ואומץ על ידי מוסדות חינוך וארגונים.
הספר זכה לביקורות חיוביות והפך להצגת ילדים של תיאטרון "הקיבוץ".
בשנת 2020 הספר יצא במהדורה מיוחדת, לאחר שנרכשו ממנו 40,000 עותקים.
ציונה היא ציפור שנולדה עם כנף אחת בלבד, ולכן אינה יכולה לעוף.
כאשר מגיע החורף הקר, חברותיה של ציונה נודדות לארץ חמה, אך היא אינה יכולה לעוף ולנדוד איתן.
עקב כך, ציונה נשארת לבדה בעמק ונאלצת להמתין ששאר הציפורים יחזרו.
בזמן שציונה מחכה, היא יוצאת למסע צבעוני, שבמהלכו היא פוגשת חברים חדשים ובלתי נשכחים: אופניים כחולים עם גלגל אחד, ציפורים נודדות, סיר מבולבל ללא מכסה, שעון ללא מחוגים, גיטרה סגולה ללא מיתרים וקשת גדולה ללא צבעים.
"לציונה יש כנף אחת" הוא ספר ילדים העוסק בניצחון עצמי על מגבלה פיזית ונפשית.
עולים ממנו מסרים חינוכיים שונים, בנושאים הנוגעים לכוחם הרב של הרצון, האמונה והחברות.
כל מפגש בסיפור מלמד את ציונה מסר חדש, ובסוף המסע היא מגלה את הקסם הטמון בייחודיות ובשוני של כל אחד ואחת בחברה, ולומדת לאהוב ולקבל את עצמה כמו שהיא.
ציונה מבינה שהיא מושלמת כפי שהיא, ושהיא יכולה להיות מאושרת גם עם כנף אחת, אפילו אם היא קצת שונה מחברותיה.
הספר מבוסס על סיפור לידתו של נועם חורב, שנולד עם יד משותקת.
לאחר שיקום אינטנסיבי, הוא הוגדר כנס רפואי, וכיום כותב ויוצר ביד זו.
ספרו הראשון של נעם הפך לרב-מכר, אומץ על ידי מוסדות חינוך, ונכתבו בהשראתו מערכי שיעור שזכו לתמיכת משרד החינוך.
הספר קיבל את המלצת נשיא המדינה לאותה שנה, ראובן רובי ריבלין, ועובד להצגת ילדים מצליחה של תיאטרון "הקיבוץ".
ההצגה אף זכתה להכרה של משרד החינוך כחלק מ"סל חינוך ארצי".
ביקורות שנכתבו על הספר משבחות אותו על העיסוק בקבלת השונות ובקבלת האחר.
הספר זכה בתו "ספרות שווה".
"לצפון באהבה" (ידוע גם כ"אלף שיר לצפון") הוא שיר משנת 1970, שאותו ביצע יגאל בשן.
את השיר כתב דודו ברק, הלחינה נורית הירש ועיבד אלכס וייס.
יגאל בשן החל את פעילותו בצה"ל כסולן, ובתחילת דרכו הופיע לבדו במוצבים שונים.
"לצפון באהבה" היה אחד השירים שבשן שר במסגרת זו.
השיר נכלל באלבומו של הראשון של בשן, "לצפון באהבה", שיצא ב-1970 בעת שירותו הצבאי.
לבקשתו צורף השיר ללהקת פיקוד הצפון, ובמסגרת תוכניתה "מהצפון באהבה" הקליט את השיר פעם נוספת, עם חברי הלהקה.
השיר בביצועו של בשן צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל בסוף שנת 1969. ב־20 באוקטובר 1969 הגיע לראש המצעד, ושהה שם ארבעה שבועות רצופים.
גם במצעד השנתי תש"ל (1970) של התחנה זכה השיר להצלחה גדולה, ודורג במקום השלישי.
בתקופת מלחמת לבנון השנייה, הפך השיר ל"המנון מלחמה" והושמע תדיר.
בהמשך הופק אף ג'ינגל לשידורי המלחמה על רקע השיר, והוא זכה לגרסת כיסוי בביצוע שרית חדד.
בתום המלחמה יצא לאור אלבום אוסף שירי מלחמה שזכה לשם "לצפון באהבה" בין השירים ניתן למצוא את שתי הגרסאות של השיר.
בשנת 2009 דורג השיר במקום ה-10 במצעד החיילות של רשת גימל.
הוא בנוי מארבע שורות מחורזות (חרמון–רמה–עמון–שממה).
הוא משלב דימויים גאוגרפיים ואמירה מטא־פואטית על עוצמת השירה.
המקטע הראשון חוזר על מוטיבים גאוגרפיים מצפון הארץ: הגולן, החרמון, הכנרת והרמה.
הסדר אינו בהכרח טופוגרפי, אך יוצר תחושת ריבוי ופריסה מרחבית.
המקטע השני עובר לפעולה לשונית: "נזמר", ומכאן אל הפעלים "יעפיל" ו"יהדהד" – שניהם מבטאים תנועה והתפשטות של השיר, הן אנכית (יעפיל – מעלה) והן אופקית (יהדהד – לכל עבר).
האזכורים "עמון" ו"מדבר השממה" מרחיבים את גבולות השפעת השיר מעבר לגבולות הגאוגרפיים של הצפון הישראלי, ומעניקים לו מימד לאומי ואף אזורי.
הפזמון משלב בין תיאור לירי של נוף הארץ לבין תפיסה רומנטית של השירה כבעלת כוח להתפשט ולהשפיע.
המבנה, הלשון והחריזה תורמים ליצירת טון הרואי ולאומי.
הפזמון גם מבטא את הכוח של השיר עצמו, איך המילים והלחן יכולים "לעלות" ולהדהד לא רק בארץ ישראל, אלא אף מעבר לגבולות, עד לאזור עמון שבירדן, ולמדבר השומם שמעבר לכך.
הוא מזמין את המאזין להתחבר לעוצמת הטבע וההיסטוריה של הצפון, ולהרגיש את הכוח של השירה שמחברת בין המקומות והאנשים.
בין מבצעי השיר ניתן למצוא את אריק סיני, דפנה דקל, יהודה אליאס, אבי דור ואהרן פררה.
השיר זכה לביצוע מחודש בתקופה שבה בשן היה חבר להקת "הופה היי" בשנת 1987 בפרק שצולם בחרמון.
בתחילת 2006 זכה השיר לעדנה ובוצע על הבמה במופע "בואו נעשה לנו חג".
ב-2006 שרית חדד חידשה את השיר ואף הוציאה אותו כסינגל לרדיו.
במסגרת פרויקט מחווה למען הצפון, בעקבות מלחמת לבנון השנייה.
הביצוע נכנס לאלבום "האוסף הקצבי" שיצא בשנת 2008.
ב-2008 הוציאה להקת הרוק "שייגעצ" גרסת כיסוי לשיר במסגרת פרויקט שירים ליום העצמאות ה-60 למדינה.
ב-2011 ביצע את השיר הנער מישל כהן בתוכנית המציאות "בית ספר למוסיקה" (עונה 1).
"לצאת מדיכאון" הוא אלבום הבכורה של הזמר יגל אושרי, שיצא לאור ב-19 בנובמבר 2024 בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות.
רוב הפקת האלבום נחלק בין אושרי, אופיר כהן ושמעון יחיא.
לפני צאת האלבום הופצו לרשת ולרדיו חמישה סינגלים מתוך האלבום.
"לצאת מדיכאון", שיר הנושא של האלבום, יצא ב-15 באוגוסט 2023, כתבו והלחינו אושרי ואופיר כהן ועיבדו שמעון יחיא וכהן.
"חברים" יצא לאור ב-16 בינואר 2024, הסינגל השני מתוך האלבום, אותו כתבו גם אושרי וכהן ועיבדו יחיא וכהן.
ב-5 במרץ 2024, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "תפילה", שיצא כדואט עם הזמרת ענבל ביבי, אותו כתבו והלחינו ביבי ואושרי ועיבד צוק אלגזי (צוקי).
ב-31 במרץ 2024, יצא הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "להאמין", אותו כתבו והלחינו מורן דוד ואליאור רביד ועיבדו רון בקאל ושאולי יצחק.
ב-16 ביולי 2024, יצא הסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, "אני אשמור עלייך", אותו כתב אושרי, הלחינו אושרי ושי פורטוגלי ועיבד גיא דאן.
לץ היין ( (בהולנדית: De wijn is een spotter; מילולית: היין מגחיך) הוא ציור שמן על בד מאת האמן ההולנדי יאן סטיין, שנוצר ככל הנראה בין השנים 1663–1664. היצירה מצויה באוסף מוזיאון נורטון סימון בפסדינה, קליפורניה.
זהו ציור ז'אנר אופייני לסטיין, המתאר סצנה מחיי היום-יום באירוניה ובפרטים עשירים, המשקפים את הווי התקופה לצד מסר מוסרי חד וברור.
שם היצירה לקוח מפסוק מקראי מספר משלי: "לֵץ הַיַּין הֹמֶה שֵׁכָר וְכָל שֹׁגֶה בּוֹ לֹא יֶחְכָּם" (), והוא מהווה גם את הרעיון המרכזי של הציור.
הציור מציג סצנה הומוריסטית אך ביקורתית, המתרחשת לפני מבנה כפרי מכוסה בגפנים — ככל הנראה פונדק.
במרכזה אישה שיכורה לחלוטין מועלת על עגלה בידי גבר וילד, בעוד שכנים מתבוננים מן הצד בצחוק ולעג.
אף על פי שמצבה מביך, ניכרת בה השקעה אמנותית יוצאת דופן: שיערה משתלשל מבעד למטפחת שגלשה מראשה, חולצתה ומעילה היוקרתי נפרמו וחשפו את חזהּ, חצאיתה מבד סאטן בגוני ורוד וכחול מורמת, וחלקי גופה נחשפים באופן שמדגיש את השפלתה.
מאחוריה נראה ילד אוחז בדלי שוק מתכתי ובבקבוק זכוכית, כרמז ברור להזנחתה את תפקידה כאם עקב התמכרותה לשתייה.
לצדם נראים ילדה צוחקת וילד רכוב על סוס צעצוע, המשתתפים במופע הלעג.
מעל לדלת המבנה, על שפת הגגון, מופיעה כתובת המוסר:
הכיתוב מחזק את המסר הדידקטי של היצירה, המזהירה מפני איבוד הדעת בעקבות שתייה מופרזת.
התגובות של דמויות המשנה בציור תורמות גם הן למסר המוסרי: כלב נובח בזעם, גבר ואישה משוחחים ומחווים כמי שמכירים את הסיפור שמאחורי הסצנה, ושני גברים נראים מצחקקים מחלון פתוח, אחד מהם מחזיק קערת חרס שעשויה להכיל מים, אולי כדי להשיב את רוחה של האישה.
ברקע, אישה אחרת שואבת מים תחת קשת אבן.
היצירה מהווה דוגמה אופיינית ליכולתו של יאן סטיין לשלב בין הומור, ביקורת חברתית, וריאליזם עשיר בפרטים.
באמצעות צבעים עזים, קומפוזיציה תיאטרלית ודמויות קריקטוריות למחצה, מעביר סטיין ביקורת על תרבות השתייה, על הזנחת הערכים המשפחתיים ועל חוסר המוסריות בחיי היומיום.
האמן שוזר אלגוריה מוסרית בתוך סצנה עממית, ומשתמש בה כדי להתריע על הסכנות שבהתמכרות ועל חוסר האחריות החברתית שהיא מביאה עמה.
לקוטי שיחות היא סדרת ספרים המלקטת את שיחותיו של האדמו"ר מחב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון, ומסודרת לפי חגי ישראל ופרשיות השבוע.
הסדרה מאגדת את שיחותיו של האדמו"ר הרב מנחם מנדל שניאורסון כפי שנלקטו, עברו עיבוד מחודש ונערכו על ידי צוות עורכים, ולאחר מכן עברו לעיונו ולהגהתו.
בעת העריכה הוא הוסיף לעיתים פסקאות ועניינים שלמים שלא נאמרו במקור.
בסדרה זו נכנסו רק שיחות שהוגהו על ידו, שאר השיחות מופיעות במתכונת אמירתם בסדרת תורת מנחם - התועדויות.
המתכונת הראשונה של הוצאת השיחות נועדה לאפשר לתלמידי ישיבות חב"ד למסור דרשות בבתי-כנסת המבוססות על תורת הרבי, כדי לפרסם אותן לקהל היהודי בארצות הברית.
לכן הכרכים הראשונים (א-ד) כוללים בעיקר דברי הגות ומחשבה בתוספת הוראות מעשיות לחיי היומיום, ונכתבו בסגנון פשוט וביידיש מלאה, השפה המועדפת על קהל היעד באותה תקופה.
בכרכי השיחות הבאים מובאים 'ליקוטים' משיחות שבהן עסק הרב שניאורסון גם בפלפולים בתלמוד או ברמב"ם, ובמידה רבה בביאור פסוקי התורה ופירוש רש"י.
כרכים אלו נכתבו בסגנון תורני יותר, חלקם ביידיש בסיסית (כרכים ה-ט, טו-כט) וחלקם בלשון הקודש כמקובל בכתיבת חידושים תורניים (כרכים י-יד, ל-לט).
בסך הכל נדפסו בכרכים אלו 1,228 שיחות, המכונות 'לקוטים'.
השיחות נערכו לפי סדר פרשיות השבוע ולא על-פי נושאים.
הן דנות בציטוטים תורניים וביאורם, כאשר העיקריים שבהם הם פסוקי התורה ופירוש רש"י או מדרשים עליהם, תלמוד בבלי ומשנה תורה להרמב"ם.
בדרך כלל, פותחת השיחה במובאה התורנית, כאשר לאחריה מוצגות השאלות והתמיהות העולות מן הדברים.
השאלות כוללות קשיים הגיוניים ודיוקי לשונות במובאה.
לעיתים, בשלב זה, מוסיף הרבי ציטוטים נוספים ומקשה אף עליהם (ולבסוף מבאר כיצד עולים הדברים בקנה אחד או במה מתבטא ההבדל ביניהם).
כמבוא לביאור, מקדים את הבעיה המהותית אותה באה המובאה לפתור, ולפי זה מבאר כיצד הדברים אכן מדויקים ומיישבים את העניין במלואו.
לעיתים, בהמשך לכך יבואר תוכן העניין בפנימיות העניינים (לפי תורת החסידות) וכן הסקת מסקנות מהדברים בנוגע לעבודת הבורא.
בשיחות העוסקות ב מרבה הרבי לצטט פרשני רש"י אחרים ולדון בדבריהם לפני שיציע את פירושו שלו.
באלו העוסקות בתלמוד, במיוחד ברמב"ם, מרבה הרבי להסתמך על דבריו של הגאון הרוגצ'ובי.
בשיחות העוסקות במשמעויותיהם של חגים ומועדים פותח הרבי בדרך כלל באימרה או ציטוט של חמיו, רבי יוסף יצחק שניאורסון או מנשיאי חב"ד הקודמים, כשמתוכה יבוא לביאור מהותו הפנימית של החג.
בקיץ ה'תש"י יסד הרב יואל כהן את "ועד להפצת שיחות" שבמסגרתו נכתבו, נערכו והופצו שיחותיו של הרבי מלובביץ' בידי צוות חסידים שנקראו "חוזרים", בסמוך לאמירתן.
שיחות אלו לא הוגהו ברובן בידי הרבי.
בשנת תשי"ח, החליטו צעירי אגודת חב"ד בניו יורק להוציא לאור חוברת שבועית ובה שיחות משנים קודמות, לאחר עריכה מחודשת והגהה של הרבי מלובביץ.
החוברות יועדו בתחילה לחומר לדרשה בבתי הכנסת, נקראו "תוכן - עניינים בדא"ח", ונדפסו ללא דף השער הרשמי של ספרי הרבי.
החוברות יצאו לאור למשך כשנה, ובשנת ה'תשכ"ב נקבצו ונדפסו על ידי הוצאת הספרים קה"ת כשני הכרכים הראשונים של ה"ליקוטי שיחות".
בשנת תשכ"ג חזרו צעירי אגודת חב"ד והוציאו לאור חוברות במשך כשנה נוספת, והם נדפסו ככרכים ג' וד' של "לקוטי שיחות".
בשנת תשכ"ז, לאחר שהשיחות פסקו מלצאת לאור, החל הרב בן-ציון שם טוב בהדפסה חוזרת של השיחות מארבעת הכרכים הראשונים, ומשנסתיימו החליט להקים מחדש את ה"ועד להפצת שיחות" על מנת לערוך ולהוציא לאור שיחות נוספות.
חוברות אלו נקראו "ליקוטים", והן נדפסו מדי שבוע בהוצאת קה"ת עם דף השער הרשמי, ונאגדו ונדפסו מדי כמה שנים כהמשך של כרכי הסדרה.
העורכים בוועד היו הרבנים יואל כהן, יהודה לייב שפירא, יעקב יהודה לייב אלטיין ונחמן שפירא.
במהלך השנים היו שותפים לעבודת העריכה הרב אלימלך צוויבל, הרב אריה לייב קפלן, הרב יוסף יצחק ווילשאנסקי והרב דוד משה אולידורט.
מנהל הוועד בחלק מהשנים היה הרב זלמן חנין.
בית הדפוס של הוועד היה ממוקם במחלקת המשרדים של מרכז חב"ד העולמי.
בשל העובדה כי הוועד להפצת שיחות ערך את השיחות בעוד הוצאת קה"ת הדפיסתם, התעורר ספק במשך הזמן בידי מי האפשרות להדפיס את השיחות.
הדבר בא לידי משפט בערכאות, שם נפסק כי שני הצדדים יוכלו להדפיסן.
השיחות יצאו לאור במקורן בחוברות שבועיות, ולאחר שנתיים או שלוש, שבהן הצטרפו הליקוטים לשניים או יותר לשבוע - הם אוגדו יחדיו ונדפסו בכרך אחד.
סדרת ה'לקוטי שיחות' כוללת בתוכה תשע סדרות לפי חומשי התורה, והסדרות מחולקות לכרכים.
החלקים הראשונים, בהם יש ליקוט אחד לפרשה, מורכבים משני כרכים לסדרה: כרך א' על בראשית שמות ויקרא וכרך ב' על במדבר ודברים; וכך בכרכים ג' וד' בהתאמה.
בסדרות המאוחרות יותר, בהם יש בין שניים לחמישה ליקוטים על כל פרשה ומועד, ישנו כרך על כל חומש בנפרד.
בסיומם של רוב הכרכים מופיע מדור "הוספות", בו נכללות שיחות נוספות ומכתבים העוסקים בפרשת השבוע לפי הנושאים המופיעים בפרשה, לפי החגים וכדומה.
רבים ממכתבים אלו הופיעו בדפוס לראשונה במסגרת סדרה זו, שכן סדרת אגרות קודש הכוללת את מכתבי הרבי החלה לצאת לאור מאוחר יותר.
בשנת ה'תשס"ד (2004) הוציא לאור הוועד להפצת שיחות את לקוטי שיחות וספר השיחות במהדורה מיוחדת המרכזת את השיחות על כל פרשת שבוע בכרך נפרד, בתוספת הפרשה עצמה עם פירוש רש"י ותרגום אונקלוס.
במהדורה זו ישנם 46 כרכים על סדר הפרשיות ו-16 כרכים על סדר המועדים.
גם הוציאו מהדורה בפורמט כיס.
בשנת תש"פ התחילו לראשונה מחזור לימוד של כל השיחות במשך 8 שנים, באופן שבכל שבוע לומדים 2–3 שיחות בתוספת של שיעורי לימוד וסיכום על השיחות בעברית ואנגלית.
קצת יותר מחצי הסדרה (עשרים וארבעה כרכים מתוך 39) יצאה לאור במקורה ביידיש.
"מכון לוי יצחק" בכפר חב"ד תרגם את הספרים ביידיש לעברית.
המכון הוקם בשנת תשל"ד על ידי הרב בן ציון שם טוב, ובשנת תשל"ט מונה הרב יוסף יצחק ליברוב לנהלו.
בשנת תשע"ד השלים המכון את הסדרה וסיים לתרגם ולהוציא לאור את כל עשרים וארבעת הכרכים מתורגמים.
עם התחלת פרויקט לימוד ליקוטי שיחות, יוצאות השיחות לאור מדי שבוע עם תרגום בעברית, בצורה חדשנית על ידי הוצאת ספרים קה"ת.
התרגום עולה מדי שבוע לאתר הפרויקט.
סדרה נוספת היא ספר השיחות, סדרת ספרים בת 12 חלקים, בה הופיעו ה'שיחות' במתכונת אמירתם (שלא כ'לקוטי שיחות' שעברו עיבוד ועריכה מלאים) - מתחילת שנת ה'תשמ"ז (1987) עד כ"ז באדר ה'תשנ"ב (1992).
שיחות אלו נדפסו במתכונת שבועית, בשבוע שלאחר אמירתן על ידי הרבי.
מחציתם של הביאורים נערכו על ידי ועד הנחות התמימים בשפת היידיש, ומחציתם נערכו על ידי ועד הנחות בלה"ק בלשון הקודש, עברו את הגהת הרבי והתפרסמו לאחר צאתם לאור בסדר דו-שבועי, בעיתון "אלגעמיינער זשורנאל" (ביידיש) ובעיתון "כפר חב"ד" (בלשון הקודש).
לקולית הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני.
לקוליתים הם גופי חדירה תואמים, כלומר הם חודרים במקביל לשכבות סלעי הסביבה ומתגבשים ביניהם.
את המונח "לקולית" טבע גרוב קרל גילברט (Grove Karl Gilbert) לאחר מחקר שערך ב-1875 במחדרי דיוריט ב"הרי הנרי" במדינת יוטה – שם קיים מתחם נרחב של לקוליתים.
מקור השם מיוונית: לקוס – בריכת מים + ליתוס – אבן.
לקולית נוצר בעומק רדוד יחסית על ידי מאגמה צמיגה יחסית, הזורמת מבעד לדייק דק ומתקררת לאטה מתחת לפני השטח – תהליך המאפשר את היווצרותם של גבישים גדולים.
המאגמה מתגבשת לסלע פלוטוני מאפי בדרך-כלל דוגמת דיוריט, או סלעים חמוצים יותר דוגמת גרנודיוריט וגרניט.
לקולית דומה בהיווצרותו ללופולית, אך שונה ממנו בצורתו.
ללקולית צורת פטריה או עדשה שראשה הרחב מעובה במרכזו והולך ומידקק בכיוון השוליים, בעוד ללופולית צורת משפך.
צורת הפטריה נובעת ממפגש המאגמה בשכבות סלע גמישות יחסית, המאפשרת לה לדחוק את השכבות מעליה ולקמר אותן.
לקוליתים נקראים לעיתים "הרי כיפה" וממדיהם קטנים יחסית: קוטרם אינו עולה לרוב על 16 ק"מ ועוביים נע בין מאות מטרים לקילומטרים ספורים.
מגדל השטן בויומינג – אתר התרחשות הסצנה האחרונה בסרט מפגשים מהסוג השלישי – נחשב בעבר לפקק געשי, אולם יש הסבורים כי הוא שריד ללקולית קדום אף שהסלע הבונה אותו הוא פונוליט געשי.
במכתש רמון נחשף לקולית גדול בין שכבות הגבס מתור הטריאס.
במרכזו של הלקולית התגבשה המאגמה לגברו אלקלי בעל גבישים גסים.
קיימת סברה כי חדירת המאגמה אל בין השכבות בלקולית זה נעשתה לא דרך צינור הזנה אנכי אלא מן השוליים.
בקרת לקוח סמוי היא תהליך שבו נמדד תפקודו של עסק או ארגון באמצעות שימוש בלקוח סמוי.
הלקוח הסמוי הוא אדם אשר נחזה ללקוח רגיל, אך למעשה הוא מבצע תסריט קבוע מראש, מתוך כוונה לבדוק פרמטרים שונים בבית העסק.
לעיתים מזמין השירות מעוניין לבדוק את העסק שלו, ולעיתים עסק מזמין את השירות על מנת לאסוף מידע על מתחריו בנושאים כגון מדיניות המחירים, התנהלות מול לקוחות וכדומה.
בעברית, המונח "לקוח סמוי" מתייחס גם לשירות, וגם למבקר המבצע את הביקורת עצמה.
מנהלים של עסק המבוסס על מספר סניפים, ואשר נותן שירות, צריכים דרך לדעת מה בדיוק קורה בכל אחד מהסניפים שלהם.
נוסף על כך, קיים הצורך לתיעוד מספרי של חוויית הלקוח, לצורך בדיקת מגמות בשירות ובמצב הסניפים.
התחום התחיל בשנות ה-40 של המאה ה-20, בשל הצורך לבדוק את אמינות העובדים.
בניגוד למדידה כמותית (Quantity Measurement) המתבצעת בשיטת הסקרים, כלי הלקוח הסמוי הוא כלי של מדידה איכותית (Quality Measurement), והוא מתמקד בחוויית הלקוח, ומתוך כך במדידת השירות.
השירות ניתן למגוון רחב של בתי עסק וארגונים.
חברות למכירות ומתן שירות בתחום הסלולר
לקוח סמוי פרונטלי - ביקורת שירות, ובקרת התפעול המבוצעת על ידי סוקרים סמויים המתחזים ללקוחות ועוסקים בבדיקת שירות בנקודות המכירה.
כאמור הביקורת סמויה ובמהלכה נמדדת תחושת הלקוח ושביעות הרצון שלו מתהליכי העבודה והשירות כפי שהוגדרו על ידי הארגון.
המידע הנאסף במהלך הבקרה מאפשר למנהלים בדרגים שונים בארגון לקבל מידע מהיר ומדיד אודות הטמעת תהליכים תפעוליים, כגון הטמעת מבצעים, איכות השירות, יכולות מכירה ויוזמה שיווקית של עובדים.
באמצעות הבקרה ניתן לזהות מגמות שונות על ציר הזמן ובמקביל לספק משוב מהיר ומיידי לעובדי הארגון אודות ההישגים שלהם.
הלקוח הסמוי הפך במרוצת השנים לכלי ניהולי בסיסי בארגז הכלים של המנהל, כאשר הוא מהווה בסיס איתן ליצירת תחרות בונה בין סניפים, עובדים ומנהלים.
הכלי מספק מידע מיידי על מגמות בהטמעת תהליכים, כלי תחרותי לשיפור הישגים ארגוניים, חיזוק מוטת שליטה וצמצום אנשי בקרה במטה.
לקוח סמוי, בקרה טלפונית - הפועל ממרכז הבקרה, בוחן את איכות השירות הניתן ללקוח קצה באמצעות הטלפון.
בתהליך ביקורת שירות זו השיחות מוקלטות על גבי מערכות הקלטה מהמתקדמות כיום בעולם .
גם כאן הפעילות ברובה מבוצעת באופן סמוי תוך בחינת תהליכי השירות של המוקדים והמוקדנים או ספקי שירות אחרים, האמורים לתת מענה מהיר ומקצועי ללקוחות הארגון.
המידע הנאסף מנותח ומאפשר זיהוי נקודות חוזק וחולשה של מוקדים טלפוניים או עובדים בנקודות השירות והמכירה.
אמצעי זה מאפשר זיהוי נקודות תורפה ויצירת גורם תחרותי ומדרבן.
ביקורת אקטיבית: הבקרים מבצעים את ההליך בתור לקוח רגיל, בין אם פרונטלית או טלפונית.
זהו הסוג הנפוץ ביותר של ביקורת.
נפוץ מאוד השימוש ברכישה בתוך הליך זה.
למשל, ניתנת לבקר משימה לשבת בבית קפה, להזמין שתייה ולבדוק את הפרמטרים שנקבעו לו על ידי הלקוח.
ביקורת פסיבית: הבקרים רק מתבוננים על תהליכים בבית העסק.
האם בוצע ניסיון להגדלת קנייה
נושאים תפעוליים כגון סדר וניקיון במקום
בעבר, הלקוח הסופי (ההנהלה) היה מקבל דו"חות מודפסים, ובהם התייחסות נקודתית לכל ביקורת.
כיום, חברות הלקוח הסמוי משתמשות במערכת ממוחשבת, שבאמצעותה ניתן לקבל נתונים באופן מיידי לאחר ביצוע הביקורות, ולנתח אותם באופן בלתי תלוי.
עם הצטרפות עסקי הלקוח הסמוי אל עולם האינטרנט, כמעט ופס מן העולם התהליך אשר לפיו בקרים נהגו לשלוח את ממצאי הביקורת בפקס, או בדואר אלקטרוני, והיו צריכים לעבור עיבוד אצל גופים חיצוניים.
החברות המובילות בעולם משתמשות כיום בכלים מבוססי אינטרנט, ומנהלות מאגרי נתונים של מאות אלפי בקרים.
בבקרה זו מגיע הלקוח הסמוי אל בית העסק ומקבל שירות מן הנציג במקום.
הבקר מתרשם מן השירות שניתן לו.
לאחר גמר ההליך חושף עצמו הבקר בפני נותן השירות ומספר לו כי עבר בקרה סמויה.
הלקוח הסמוי משתף את הנציג, לעיתים בליווי מנהליו בבקרה, ונותן לו נקודות לשימור ולשיפור.
לקונה קויל (Lacuna Coil) היא להקת מטאל גותי איטלקית.
הלהקה נוסדה ב-1994, רבים משיריה עוסקים בגן עדן, גיהנום, מוות, כישופים וכדומה.
בניגוד ללהקות מטאל גותי רבות הסולנית איננה זמרת סופרן אופראית.
אנדריי ומרקו ייסדו את הלהקה בשם "Sleep of Right", אך עד מהרה שינו את שמה ל"Ethereal".
לאחר שגילו כי שמם כבר תפוס על ידי להקה אחרת, שינו את שמם ל"לקונה קויל", שפירושו הוא ספירלה ריקה.
בשלב זה, הלהקה הייתה מורכבת מהזמרים אנדראה פרו וכריסטינה סקאביה והבסיסט/קלידן מארקו קוטי זלאטי.
הלהקה הקליטה EP שנשא את שם הלהקה ושוחרר ב-1998, ויצאו לסיבוב הופעות משותף עם להקת Moonspell.
במהלך סיבוב ההופעות האירופאי השני שלהם, הוציאו לקונה קויל אלבום בכורה באורך מלא ("In A Reverie"), והוסיפו גיטריסט נוסף בשם מארקו ביאצי.
את אלבום זה, פרסמה הלהקה, גם באמצעות סיבוב הופעות נוסף, בשם "Skyclad".
בשנת 2000, הוציאה הלהקה אלבום EP נוסף בשם "Half Life", ובשנת 2001 אלבום אולפן בשם "Unleashed Memories".
ב-2002, יצא אלבום נוסף ללהקה, בשם "Comalies", שזכה לשבחים רבים מפי מבקרי המוזיקה והמעריצים (בעיקר מתוך עולם המטאל).
שנה לאחר מכן, הסינגל הראשון שיצא מהאלבום, "Heaven's A Lie", התחיל להיות מושמע ברדיו, והביא את הלהקה הישר אל המיינסטרים.
הסינגל השני, "Swamped", הושמע גם הוא, ואף הופיע במשחקי וידאו שונים.
בשנת 2004, האלבום "Comalies", הוכרז כאלבום הנמכר ביותר בתולדות חברת התקליטים Century Media.
מיד לאחר מכן, לקחה ההופעה חלק במופע המטאל העולמי המצליח "Ozzfest".
אלבומם משנת 2006, "Karmacode", ממוקם במקום ה-28 ברשימת הבילבורד האמריקאי.
הלהקה ניגנה בפסטיבלי ההבי מטאל הגדולים בעולם, ביניהם ואקן, Ozzfest ובלודסטוק.
בנוסף ערכה סיבוב הופעות עם הלהקות מגאדת', דיסטרבד ו-Killswitch Engage.
אלבומם "Shallow Life" מ-2009 הגיע בצאתו למקום ה-16 ברשימת הבילבורד האמריקאי, אך בניגוד לאלבומים קודמים הוא בסגנון הארד רוק אלטרנטיבי ולא בסגנון מטאל גותי.
באלבום זה, לפי חברי הלהקה, הם שמו דגש רב יותר על מילות השירים והמסר שהן מעבירות.
בשנת 2012 שחררה הלהקה אלבום סטודיו נוסף בשם "Dark Adrenaline".
האלבום דורב במקום ה-50 במדרג הבילבורד.
הלהקה הופיעה בישראל בפעם הראשונה ב-21 במאי 2017 והביקורות על ההופעה היו משבחות.
חברי הלהקה עצמם כתבו בדפי הפייסבוק והאינסטגרם שלהם שלא ציפו לכזו היענות וקהל אוהד כל כך בישראל ומבטיחים לחזור שנית.
כריסטינה סקאביה Cristina Scabbia - זמרת קונטראלטו
אנדראה פרו Andrea Ferro - זמר טנור
דיאגו קוואלוטי Diego "Didi" Cavalotti - גיטרה חשמלית
מרקו קוטי זלאטי Marco Coti Zelati - גיטרה בס וקלידים
ריצ'ארד מייז Richard Meiz - תופים
כריסטיאנו מוצאטי Cristiano "Criz" Mozzati - תופים
רפאלה זאגאריה Raffaele Zagaria - גיטרה
קלאודיו לאו Claudio Leo - גיטרה
לאונרדו פורטי Leonardo Forti - תופים
כריסטיאנו מיליורה Cristiano "Pizza" Migliore - גיטרה חשמלית
אליצ'ה קיארלי Alice Chiarelli - קלידים במסע הופעות
2004 Swamped (מקום 22 במצעד האוסטרי)
2006 Our Truth (מקום 40 במצעד הבריטי, מקום 38 במצעד הרוק המיינסטרימי האמריקאי)
2006 Enjoy the Silence (מקום 41 במצעד הבריטי, מקום 13 במצעד סינגלי הרוק הבריטי)
2006 Closer (מקום 5 במצעד סינגלי הרוק הבריטי)
לקום אתמול בבוקר הוא סרט קומדיה אמריקאי שבוים על ידי הראולד ראמיס ונכתב על ידי דני רובין והרולד ראמיס.
הסרט יצא ב-1993. בשנת 2006, הסרט נוסף לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בגדר היותו "סרט חשוב מבחינה היסטורית ותרבותית".
שדרן טלוויזיה אגוצנטרי בשם פיל קונורס, המפיקה שלו ריטה והצלם לארי נשלחים מטעם עבודתם בתחנת הטלוויזיה WPBH-TV9 לעיירה פונקסאטוני שבפנסילבניה לסקר את אירועי יום המרמיטה.
לאחר החגיגות הצוות אמור לחזור, אך בדרכם חזרה, סופת שלגים חזקה מעכבת אותם ללילה נוסף בפונקסאטוני.
להפתעתו של פיל, למחרת בבוקר הוא מגלה שהוא קם לבוקר האתמול, באותה השעה, עם אותו שיר שמתנגן ברדיו ועם אותם אירועים שקרו אתמול.
הוא גם מבין שהוא היחיד שיודע זאת ושיש לו זכרונות מהיום ה"קודם", וכך ממשיכים חייו יום אחרי יום בלולאת זמן, כשהוא מתעורר לאותו יום עצמו.
פיל מתאהב במפיקה שלו, ריטה, ומנסה ליצור איתה רומן כל יום מחדש.
במהלך הסרט פיל משנה אט אט את אישיותו עד שהוא יכול לעבור ל"יום הבא" של חייו.
אחת השאלות הנפוצות לגבי הסרט נוגעת לשאלה כמה זמן שהה פיל בלולאת הזמן.
התשובה לשאלה אינה חד משמעית, ונשמעו טענות לפיהן פיל שהה בלולאה 10 שנים, 34 שנים, ואף טענה לפיה פיל שהה בלולאה 10,000 שנה.
ביל מארי - פיל קונורס
סטפן טובולווסקי - נד ראיירסון
בריאן דויל מאריי - באסטר גרין
רובין דיוק - דוריס (המלצרית)
מריטה גראטי - נאנסי טיילור
אנג'לה פאטון - גברת לאנקסטר
דני רובין כתב את התסריט לסרט בתחילת שנות ה-90, אך לא סיים את עבודתו מאחר שחיכה כדי להגיע לפגישות עם מפיקים, איתם יוכל להמשיך את העבודה על התסריט.
בסופו של דבר, התסריט הגיע לידיו של הארולד ראמיס, שעבד יחד עם רובין כדי להפוך את התסריט לפחות "אפל ורציני" וכיוון לכך שהסרט יהיה קומי ולכל המשפחה.
לאחר שלוהק, ביל מארי התווכח רבות עם ראמיס על התסריט, מארי רצה לשלב יותר אלמנטים פילוסופיים ואילו ראמיס רצה לשלב יותר אלמנטים קומיים ורומנטיים.
הסרט נחשב להצלחה קופתית ונחשב לאחד הסרטים המרוויחים שיצאו ב-1993, המבקרים שיבחו את השילוב המוצלח בין רגעים סנטימנטליים לבין ציניות וקומדיה וכן על המסר הפילוסופי שהיה מאחורי הקומדיה.
על אף הצלחתו, הסרט סימן את סוף שיתוף הפעולה הארוך של ראמיס ומארי.
בשנת 2016 הועלה בלונדון מחזמר המבוסס על הסרט.
בשנת 2017 המחזמר הועלה בברודוויי.
לקוסאמיד (lacosamide) היא תרופה שפותחה על ידי חברת UCB כטיפול משלים בפרכוסים חלקיים ובכאב נוירופתי סוכרתי.
היא משווקת בשם וימפאט vimpat.
ה- FDA קיבל את הבקשה מחברת UCB להשתמש בלקוסאמיד החל מ-29 בנובמבר 2007 בו החל תהליך אישור התרופה
התרופה אושרה באיחוד האירופי ב-3 בספטמבר 2008. היא אושרה בארצות הברית ב-29 באוקטובר 2008.
שחרורה של לקוסאמיד התעכב בגלל התנגדות להסדרתו בסעיף 5 בחוק החומרים המאושרים.
ה- FDA הודיעו על פסיקתם האחרונה של הסדרתו בסעיף 5 ב-22 ביוני 2009.
לקוסאמיד היא חומצת אמינו תפקודית שיש לה פעילות במבחן הפרכוס החשמלי המקסימלי כמו תרופות אנטי-אפילפטיות שסבורים שהן פועלות דרך תעלות נתרן.
עם זאת לקוסאמיד אינה פועלת בצורה קונבנציונלית – לייצוב השבתה מהירה מפעולה של תעלות נתרן.
יתר על כן, מחקרים אחרונים מראים שהיא מגבירה השבתה מפעולה איטית.
בזמן פעולה תעלות נתרן ממותגות מתח פוטנציאליות עוברות השבתה מהירה מפעולה.
השבתה זו מפעולה מונעת מהתעלות להיפתח ועוזרת לסיים את הפעולה הפוטנציאלית.
תרופות אנטי-אפילפטיות רבות, כמו קארבאמזפין או למוטריג'ין מאטות את ההתאוששות מהשבתת פעולה ובכך מפחיתה את היכולת של פוטנציאל הפעולה של הנוירונים לירות.
השבתה מפעולה מתרחשת רק כאשר נוירונים יורים פוטנציאלי פעולה, כלומר, התרופות המווסתות השבתה מפעולה מהירה מפחיתות באופן סלקטיבי את היריות בתאים פעילים.
השבתה מפעילות איטית היא דומה אבל לא יוצרת חסימה מלאה של תעלות הנתרן ממותגות המתח כאשר הפעלה והשבתה מפעילות מתרחשות במשך אלפיות השנייה או יותר.
לקוסאמיד משפיעה רק על נוירונים בעלי קוטביות שלילית או פעילים במשך זמן ארוך, דבר אופייני לנוירונים הנמצאים במוקד של התקף אפילפטי.
לקוסאמיד אינה משפיעה על קולטן AMPA, קולטן kainite, GABAa, GABAb או מגוון של קולטנים המופעלים על ידי דופאמין, סרוטונין ואחרים ואינה חוסמת זרמים של אשלגן או סידן.
במחקרים ניסיוניים אקראיים בעלי סמיות כפולה על אנשים עם פרכוסים חלקיים הנשלטים בקושי נמצא שלקוסאמיד הפחיתה במידה משמעותית את תכיפות ההתקפים כאשר היא ניתנה בנוסף לתרופות אנטי-אפילפטיות אחרות במינונים שבין 400 ל-600 מ"ג ביום.
במחקר קטן יותר על נוירופתיה סוכרתית סיפקה לקוסאמיד, גם כן, הקלה משמעותית בכאב בהשוואה לפלצבו.
בשנת 2015 נערך מחקר בשימוש בוימפט על חולי אפילפסיה מבוגרים, עמידים לטיפול תרופתי עם אפילפסיה כללית.
תוצאות המחקר הראו הצלחה ובשנת 2020 וימפט נכנסה לסל התרופות גם לחולי אפילפסיה כללית לטיפול בהתקפי טוני-קלוני.
לקוסאמיד היא תרופה אנטי-אפילפטית שקיבלה אישור כתרופה משלימה בטיפול בפרכוסים חלקיים וכאב נוירופתי.
נערכים ניסויים קליניים במטרה לבדוק שימוש כתרופה מונותרפית (תרופה יחידה) בפרכוסים חלקיים.
אין שום הוכחה שלקוסאמיד מספקת ערך נוסף על תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות בטיפול בפרכוסים חלקים אבל היא יכולה לתת יתרון בטיחותי.
נמצא שתרופות אנטי-אפילפטיות חדשות כמו לקוסאמיד, ויגבטרין, פלבאמאט, גאבאפנטין, טיגאבין וריפינאמיד הן נסבלות יותר ובטוחות יותר מאשר תרופות ישנות יותר כמו קארבאמאזפין, פניטואין וולפוראט
לקוסאמיד היא נסבלת, בדרך כלל, בקלות אצל חולים מבוגרים שיש להם פרכוסים חלקיים.
תופעות הלוואי השכיחות שגורמות להפסקת השימוש בתרופה היו סחרחורת, אטקסיה (חוסר קואורדינציה), הקאה, ראייה כפולה, בחילה, ורטיגו,ראייה מטושטשת ובעיות בשיום.
תופעות לוואי אלו נצפו ב-10% מן החולים.
תופעות לוואי פחות שכיחות כוללות שכחה, ייאוש, תחושות עצב וחוסר תיאבון.
נצפו התנהגויות אובדניות כשבוע אחרי תחילת הטיפול בלקוסאמיד.
זוהי תופעת לוואי לרוב התרופות האנטי-אפילפטיות.
בניסויים קליניים בטיפול ממוצע של 12 שבועות מקרי ההרהור על התאבדות היו 0.43% מתוך 27,863 החולים שנבדקו בניגוד ל-0.24% בקרב 16,029 חולים שנטלו תרופת פלצבו.
התנהגות אובדנית נצפתה ב-1 מתוך 530 חולים שטופלו בתרופה.>
במחקר שנערך נמצא שהמפתח הטרטולוגי של לקוסאמיד גבוה מזה של למוטריג'ין ולבטיראצטם (קפרה).
לקוסאמיד יצר פגמים שונים ביילודים אצל דגי זברה תלוי במינון ה- FDA רשם את לקוסאמיד בקטגוריה C לגבי הריון.
מחקרים בבעלי חיים הראו על מוות עוברי ופיגור בגדילה.
לקוסאמיד לא נבחן אצל נשים בהריון ויש לרשום אותו לנשים אלה בזהירות.
בנוסף לא נקבע אם התרופה מופרשת בחלב אם.
לקוסאמיד נסבלת, באופן כללי, היטב אצל חולים מבוגרים שיש להם פרכוסים חלקיים.
סחרחורת הייתה תופעת הלוואי השכיחה ביותר.
לקו (באיטלקית: Lecco) היא עיר בלומברדיה שבצפון איטליה, 50 ק"מ צפונית למילאנו ובירת נפת לקו.
העיר נמצאת בפינה הדרום-מזרחית של אגם קומו.
לקו שוכנת על נהר אדה הממשיך לזרום הלאה מאגם קומו, ועל הנהר נבנו בעיר 4 גשרים כדי לשפר את התחבורה בין העיר לערים קומו ומילאנו.
העיר מכונה "עירו של מנצוני" (La Città Manzoniana) על שם אלסנדרו מנצוני, אשר בחר בה כזירת ההתרחשות של יצירתו המפורסמת .
ללקו הייתה חשיבות בתקופת הימי הביניים, כאשר בעקבות סופחה לדוכסות מילאנו.
במאה ה-19, תחת שלטון האוסטרים, העיר שגשגה ונבנו בה מבנים ומבנים נאו-קלאסיים.
לאחר איחוד איטליה התפרסמה לקו כאחד ממרכזי התעשייה הראשונים במדינה, בזכות פיתוח תעשיית הברזל שלה, אשר העניקו לה את הכינוי "עיר הברזל".
ממצאים ארכאולוגיים מעידים שבאזור הייתה התיישבות קלטית לפני הגעתם של הרומאים לעיר.
הרומאים בנו במקום קסטרום והפכו את המקום למרכז תחבורתי חשוב.
לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית כבשו הלומברדים את העיר במאה ה-6 ואחריהם הפרנקים, שהפכו את העיר למרכזה של רוזנות.
אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בילה זמן ארוך בלקו במסגרת המרד שנערך ב-964 כנגד האימפריה הרומית הקדושה.
מאוחר יותר נהפכה העיר למשכנו של המנזר המילאנזי סנט אמברוז.
קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בילה גם הוא זמן מה בלקו בניסיון לשחרר אותה מהכנסייה, אך כתוצאה מכך נערכו מלחמות שבסופה הייתה נתונה העיר לשליטתה של מילאנו.
העיר הייתה שייכת לדוכסות מילאנו עד לסיפוחה לממלכת לומברדיה-ונציה שסופחה גם היא לממלכת איטליה ב-1866. מאז ועד היום שייכת העיר למחוז לומברדיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר מרכז חשוב לפרטיזנים האיטלקיים במלחמתם כנגד הכובשים הנאציים.
לקו משמשת כנקודת הסיום של מרוץ האופניים הקלאסי ג'ירו די לומברדיה, הכולל את גבעת מדונה דל גישלו המפורסמת.
קבוצת הכדורגל של לקו משחקת בסרייה ג' (נכון לעונת 2024/25).
הקבוצה האתנית הראשית בלקו היא האיטלקים, אך בעיר קבוצות אתניות נוספות מאסיה, אירופה, אפריקה ואמריקה.
בסך הכול בלקו ישנן קבוצות אתניות מ-97 מדינות.
אלו הן מדינות מוצאן של הקבוצות האתניות הגדולות ביותר בלקו נכון לשנת 2009:
לְקוֹמְמִיּוּת (לקראת עצמאות) הייתה אוניית מעפילים, שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
נבנתה באיטליה ב-1927 (על פי יהודה בן-צור נבנתה ב-1944).
האונייה הייתה מפרשית בעלת שלושה תרנים עשויה עץ באורך 47 מטר ובעלת שוקע של 3.5 מטר.
האונייה הייתה בעלת תפוסה 350 טון, מנוע מתוצרת אנסלדו 200 כ"ס, שעבר שיפוץ כללי, והביא את האונייה למהירות של 8 קשר.
שמה הקודם של הספינה היה סטה פרטלי (Sette fratelli, איטלקית: שבעה אחים), וממנו נגזר כינויה על ידי צוות המוסד לעלייה ב', זיבלה ("השביעיה", ביידיש).
הספינה נרכשה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' בנאפולי, איטליה באמצעות סוכנים מקומיים שפעלו בשירות המוסד.
מנאפולי שטה הספינה אל נמל ההכנה בלה ספציה.
בשלב זה לא ידוע על גילויה של האונייה על ידי המודיעין הבריטי.
האונייה הועלתה על מבדוק במסווה של ביצוע עבודות מבחוץ, אך בפנים נבנה מחסן אחד גדול (22×7 מטר) ובו הותקנו קונסטרוקציות ורשתות ברזל ועליהן 641 דרגשים בשש או שבע קומות, ומתקני שירותים.
בחרטום נבנה מטבח וכן מרפאה.
ההכנות נמשכו מתחילת נובמבר ועד אמצע דצמבר 1947. באונייה נאגרו דלק ל-12 ימי הפלגה, וכן הוטענו עליה חביות דלק ובהן אספקה ל-20 יום נוספים (בתום ההפלגה נותר בספינה דלק ל-13 יום).
בנוסף הוטענו באונייה 27 טון מים במכלים ומזון לשבועיים.
צוות ההכנה כלל את יהודה בן-צור, עמנואל קצב ויוסף לזרובסקי, בסיוע צוות איטלקי מוויה רג'יו (ViaRaggio), נאפולי וצוות המספנה.
רב החובל, שנהג קודם את אוניית המעפילים ארבע חירויות כרב מלחים, וצוות הימאים, היו איטלקים, הצוות כלל קצין ראשון, שני מכונאים, ארבעה מלחים, טבח, רב מלחים.
המכונאי הראשי עבד קודם ב"שבתאי לוז'ינסקי".
מלח אחד עבד קודם ב"מדינת היהודים".