tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא עברה בעקבותיו לניו יורק והשניים התגוררו ברחוב 19-מזרח בניו יורק.
משנת 1943 עד 1947, היא למדה ציור עם ג'ון קורבינו (Jon Corbino, 1905-1964) ב-ארט סטודנט ליג (Art Students League) בניו יורק, שם קיבלה מלגה.
את בית הספר עזבה ב-1943 כאשר חשה שלמדה ממנו כל שיכלה.
לאחר מכן החלה בשיעורי לימוד הדפסה במוזיאון ברוקלין אך עזבה לאחר שנה.
בשנותיה בניו יורק, הררה העידה כי נאבקה להיכלל בתערוכות במוזיאונים שונים, וחשה שהוואנה יכלה הייתה לספק לה הזדמנויות רבות יותר מאשר אלה שחיכו לה בארצות הברית.
ב־1948 עבר הזוג לפריז והתגורר שם חמש שנים, בתקופה בה העיר היוותה מקום מפגש לסגנונות ותנועות אמנות מגוונות, המושפעות מסגנון הבאוהאוס והסופרמטיזם הרוסי.
הררה החלה לפתח את סגנונה וכפי שציינה דנה מילר, אוצרת מוזיאון ויטני בניו יורק, "היו בעבודותיה חיים וחיוניות רבה וניכרה בהם איכות רוחנית כמעט".
סגנונה בתקופה זו הושווה רטרוספקטיבית לעבודתו של אלסוורת' קלי שאף הוא פעל בפריז באותן שנים, אך זכה לפרסום גדול בהרבה.
ב־1951 ערכה הררה מסע חזרה לקובה שם ציירה סדרה של ציורים מופשטים.
היצירות שיצרה במסע זה שיקפו התפתחויות עדכניות בציור המופשט ויש בהן סגנון ופאלטת צבעים שלא הופיעו שוב בעבודותיה במהלך השנים.
היא ניסתה להציג עבודות אלה בתערוכת יחיד בדצמבר 1950 בהוואנה אך הקהל לא היה אוהד.
ב־1953, לאחר שובה לפריז ממסע זה, בשל קשיים כלכליים, שב הזוג לניו יורק.
בתקופה זו היא הלכה והתקרבה לציירים מופשטים של תקופת פוסט-המלחמה כמו לאון פולק סמית, ברנת ניומן ומארק רותקו, והחלה להתנסות ב"מבנה הפיזי של הציור...
הררה המשיכה לחוות דחייה בעולם האמנות גם בשנים אלה בניו יורק, כפי שהיא עצמה העידה, במידה רבה בשל מגדרה: "העובדה שאת אישה שימשה נגדך", ועדות לכך היא שכאשר ניסתה לשלב עבודת אמנות שלה בתערוכה בגלריית רוז, האוצרת, אשה בעצמה, סרבה בטענה שהיא אינה יכולה לכלול את עבודתה משום היותה אשה.
הררה המשיכה ליצור מבלי לזכות בהכרה עד לגילויה בשלב מאוחר בחייה, בתחילת שנות האלפיים.
המפתח להבנת סגנונה של הררה היה נעוץ בעובדה שהיא למדה אדריכלות לפני עזיבתה לקובה.
היסוד הזה ניכר בנטייתה להשתמש במדידות וכלים שונים כדי ליצור אמנות מובנת, מסודרת, בעולם כאוטי.
במאמר שפורסם בעיתון ה"ניו יורק טיימס" כתב מבקר האמנות טד לוס שתמצית עבודתה של הררה היא "פשטות נועזת.
בלוקי צבע חצויים בקו חד, תכופות טעוני אנרגיה של קו אלכסוני חזק".
הררה הייתה חושבת על "הקו, הנייר, על פרטים קטנים רבים ההופכים גדולים יותר ויותר...
היא הצהירה על עצמה שהיא מאמינה גדולה בגישה "פחות הוא יותר" ("Less is more") ושהיא מציירת עם הראש יותר מאשר עם הלב.
הדבר הניע אותה לבחון לא רק אם היא אוהבת את הצבע, אלא גם מה הוא עושה לצבעים אחרים ביצירה והאם היא יכולה להסיר רכיב כלשהו ביצירה כדי לשפרה.
תהליך היצירה של הררה היה פשוט ומסודר כפי שניתן לצפות מההכשרה המקצועית שקיבלה.
בשלב ראשון היא הייתה משרטטת עם עפרון על נייר מילימטרי, ביושבה מול שורת החלונות בדירתה הצופה אל רחוב 19-מזרח במנהטן, כך כל בוקר בשעה 9:30. סצנה הניכרת היטב בסרט התיעודי המשרטט את חייה.
בשלב השני היא הייתה יוצרת גרסה גדולה יותר של העבודה כדי לוודא שהקונספט הראשוני אכן מוצלח גם בממדים גדולים יותר.
היא הייתה מעבירה את הרעיון לגיליון נייר גדול יותר ומכינה את הסקיצה בצבעי אקריליק.
אם אכן סקיצה זו הייתה זוכה לאישורה, היא הייתה פונה לעוזרה, מנואל בלדומה, אשר היה מותח את קווי היצירה עם סרטי הדבקה על גבי קנבס תחת עינה הבוחנת והמדייקת.
בשלב זה היא הייתה עוברת אל שלב הצביעה.
בדרך כלל היא הייתה מניחה את השכבה הראשונה ועוזרה בלדומה היה מניח את השכבות הבאות.
כשהמלאכה הושלמה היצירה הייתה מונחת ברחבי הסטודיו לבחינתה, וגם אז היא לעיתים השיבה אותה לשולחן העבודה כדי להשיג עוד ועוד פשטות.
עוזרה הנאמן, בלדומה, סייע לה הן בארגון הסטודיו והן כמבט הנוסף שתרם לתהליך היצירה של הררה.
בעוד חלק מעבודותיה הושוו לציירים נאו-קונקרטיסטים בזרם הריאליסטי (neo-concretists) כמו ליגיה קלארק והליון אוטי, על פי מבקרת האמנות הנודעת של עיתון ה"ניו יורק טיימס", קארן רוזנברג, סגנונה של הררה היה מאופיין בחותם הגאומטרי האישי הייחודי לה.
ציוריה, בעלי שני צבעים היוצרים מורכבות מיוחדת במרחב, פותחו בשנים בהן פעלה בפריז אז הושפעה מרעיונותיהם של אמנים כמו פיט מונדריאן, קזימיר מלביץ', ואחרים בזרם הסופרמטיזם הרוסי וזרם דה סטיל (De Stijl) ההולנדי.
יצירתה של הררה הייתה משמעותית לא רק בשל תרומתה לציור הגאומטרי המופשט, אלא גם בשל הייצוג המורכב שלה של עולם הטבע.
למשל, סדרת הציורים "ירוק ולבן" (Blanco y Verde,1959), היא פירוק של ציור נוף מסורתי: קווי אופק הנחצים על ידי קו אלכסוני האופייני לה אשר יחד יוצרים את נקודת החיתוך הכה אופיינית לציורי נוף.
הניגוד המכוון בין הלבן והירוק, אף מבטא את הצבעים הנפוצים בציורי נוף באופן המופשט ביותר.
כרמן הררה לא זכתה להכרה רחבה במשך עשורים.
כל זאת השתנה בשנת 2004. חברה הקרוב וחסידה, הצייר טוני בכרה, השתתף בארוחת ערב עם פדריקו סבה, הבעלים של גלריית לטין קולקטור (Latin Collector) במנהטן, ניו יורק.
סבה היה בעיצומה של הכנת תערוכה על ציירות גאומטריות שלא כללה מלכתחילה את הררה.
בכרה המליץ בפניו על הררה.
כאשר סבה ראה את ציורה הוא סבר תחילה שהן של ליגיה קלארק, אך גילה שציורה של הררה נוצרו עשור לפני אלה של קלארק.
אף על פי שהתגוררה באמריקה רוב חייה, חיבורים שהתייחסו לגילויה המאוחר תייגו אותה כאמנית קובנית-אמריקאית, זאת על אף שהיא טענה, שאף על פי שהיא גאה במורשתה, היא נמנעה בעקביות מפוליטיזציה של עבודתה.
כרמן רמוס, אוצר אמנות לטינית בסמית'סוניאן, ציין כי "שלא כמו אמנים אירופאים רבים המהגרים לארצות הברית, הררה, אשר חיה בארצות הברית כבר מתחילת שנות העשרים לחייה, זוהתה רק לעיתים רחוקות כאמנית אמריקאית.
נראה כי אף הצלחתה המאוחרת נשענת דווקא על מעמדה כאמריקאית-לטינית, אשר בסופו של דבר מעמעם את הגדרתה כציירת אמריקאית".
משנת 1949 ועד למותה הררה הציגה מספר פעמים בתערוכת האמנות המודרנית הוותיקה Salon des Réalités Nouvelles המתקיימת בפריז.
מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, 2016
בתחילת 2014, החלה אליסון קליימן, במאית הסרט התיעודי עטור השבחים Ai Weiwei: Never Sorry, לעבוד על סרט תיעודי על הררה.
הסרט תערוכת 100 השנה הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים הוט דוקס (Hot Docs) בטורונטו בשנת 2015. לאחר מכן יצא לנטפליקס והחל מספטמבר 2016 הוא זמין גם ב-Vimeo on Demand.
הסרט, העוקב אחר ההכנות ליום הולדתה המאה, זכה לביקורות חיוביות והגביר את העניין בעבודותיה של הררה.
הררה המשיכה את השיח האמנותי עם ידידה הקרוב, טוני בכרה, והמשיכה ליצור בעזרת שכנה מנואל בלדומה.
הררה ציינה ש"יופיו של הקו הישר" הוא זה הגורם לה להמשיך ולחיות.
ביולי 2019 נפתחה תערוכה ציבורית גדולה של הררה, בת ה-104, בניו יורק.
כרמן רופה הידועה גם פשוט ככרמן (10 באוקטובר 1936 – 14 בדצמבר 2011) הייתה מלכת דראג, פוליטיקאית ופעילת בחירות ניו זילנדית מאורית, טרנסג'נדרית.
כרמן נולדה בעיירה מאורית קטנה בשם טאומרונואי, במרכז האי הצפוני של ניו זילנד.
היו לה שנים עשר אחים ואחיות, וכולם עבדו בחווה החקלאית.
שהתבגרה, היא עברה לגור בוולינגטון ובאוקלנד, ועבדה במספר עבודות מזדמנות, עד שגייסו אותה לצבא, שם הוכשרה בסיעוד.
ערב אחד במהלך הופעה בבסיס, רופה - שעדיין זוהה כגבר - עלתה לבמה והופיעה בחיקוי של ארתה קיט.
היא חששה מתגובות החיילים, אך אלה כיבדו אותה במחיאות כפיים סוערות.
אחרי שחרורה מהצבא, בשנות ה-1950 המאוחרות, עברה רופה לסידני שבאוסטרליה.
שם שינתה את שמה, עשתה ניתוח להגדלת חזה, ונשבעה שלעולם לא תלבש יותר בגדי גברים, וכך היה.
היא אימצה את השם כרמן על שם תפקידה של דורותי דנדרידג' ככרמן ג'ונס.
היא הייתה מלכת הדראג הראשונה ממוצא מאורי, ועבודתה כללה עבודה עם נחשים, ריקודי הולה (ריקוד פולינזי מסורתי) וזנות.
באותה תקופה, המשטרה פעלה בנחישות רבה נגד מופיעות הדראג.
כרמן נעצרה והוכתה על ידם פעמים רבות.
ב-1968, כשמאסה באלימות המתמדת, היא חזרה לניו זילנד, ופתחה שם בית קפה, Carmen's International Coffee Lounge.
כל המלצריות היו נשים טרנסיות או לסביות, והעובדים היו הומואים, רבים מהם אסירים לשעבר שנכלאו בשל יחסים הומוסקסואליים.
ההצלחה של כרמן הובילה אותה לפתוח עוד עסקים, ביניהם בית הקפה "התוכי", אשר שירת בעיקר לסביות, וכן מכוני ליווי, ואת מועדון החשפנות the Balcony, בו הופיעו גברים, נשים, מלכות דראג, טרנסיות, וקרוס-דרסרים.
בית העסק של כרמן הפך עד מהרה למקום מפגש פופולרי לקהילות מגוונות, ביניהם פוליטיקאים ואנשי תרבות.
גם כאן משכה תשומת לב מהמשטרה, מכיוון שיחסי מין הומוסקסואלים וזנות עדיין היו אז מחוץ לחוק בניו זילנד.
אך כרמן הייתה מחויבת למאבק למען שוויון עבור קהילת הלהט"ב, והייתה מארחת במועדונה הופעות מכל מיני סוגים, וגם הרבתה להתבטא בעיתונות.
כאשר נרמז מדבריה שישנם הומוסקסואלים וביסקסואלים גם בפרלמנט, היא זומנה להופיע בפני ועדה ממשלתית על ידי ראש הממשלה, רוברט מולדון.
בעקבות פעילותה למען זכויות להט"ב, החליטה כרמן ב-1977 להתמודד בבחירות על ראשות העיר וולינגטון, בתמיכתו של איש עסקים מקומי סר בוב ג'ונס.
המצע הפוליטי שלה היה אישור נישואים של בני-זוג מאותו המין, לגליזציה של זנות, לימוד חינוך מיני בבתי הספר, חופי נודיסטים והפלות חוקיות.
מסע הבחירות שלה היה ראוותני, היא הסתובבה ברחבי העיר בלימוזינה, לבושה למשעי, והצהירה ש"ברור לכול שאני עדיפה על-פני שאר המועמדים: אני נראית טוב יותר מסר פרנסיס, מקסימה יותר ממייקל פאולר ויכולה לקרוע את הצורה לאדון בראנט בכל יום נתון".
היא סירבה להשתתף בעימותים עם שאר המתמודדים.
הרשויות דרשו שתתמודד לבחירות בשם לידתה, והיא ערערה על ההחלטה, בתיק שהגיע עד בית המשפט העליון של ניו זילנד, אשר פסק לטובתה.
בגין דברים אלו, או שהסוגיות שהתמודדה בגינם היו רדיקליים מדי לתקופה, או פשוט כי נושאים אלו אינם סוגיות של פוליטיקה מקומית, ומייקל פאולר נבחר מחדש כראש העיר.
מאז, כל הנושאים בהם תמכה נהיו חוקיים בניו זילנד.
רופה חזרה לסארי הילס, סידני, שם חייתה את שארית חייה.
ב-2008, בגיל 72, היא רכבה ברכב הניידות שלה בראש מצעד מארדי גרא הגאה, כשהיא טופלס.
היא הייתה פעילה מרכזית בארגוני טרנסג'נדרים בעיר.
כרמן רופה נפטרה בעקבות כשל כלייתי ב-15 בדצמבר 2011, אחרי תקופת התדרדרות בבריאותה לאחר שנפלה ונזקקה לניתוח באגן מוקדם יותר באותה השנה.
ב-1988 פרסמה כרמן את האוטוביוגרפיה שלה, Having A Ball: My Life, אותו כתבה עם פול מרטין, ואשר יצא בהוצאת בנטון רוס.
רופה הייתה, לדבריה, המודל לחיקוי של חברת הפרלמנט הטרנסג'נדרית הראשונה בעולם, ג'ורג'ינה בייר.
קרן הזיכרון על שם כרמן רופה הוקמה בסידני כדי להנציח את מורשתה של כרמן כאייקון להט"בי, ובעיקר כאייקון ילידי גאה, דרך עבודת רווחה ושירותים קהילתיים.
ראשת העיר סידני, קלובר מור, אמר כי "כרמן רופה הייתה סמל עבור הקהילה הטרנסג'נדרית בסידני, ופעילה בלתי נלאית עבור זכויות להט"ב.
היא השיגה את הצלחותיה בשקט, העבירה עשרות שנים בהתנדבות במגוון ארגונים אשר מספקים תמיכה לאוכלוסיות הפגיעות ביותר בעירנו.
הכרתי את כרמן, ופטירתה מעציבה אותי.
היא תחסר לאנשים אשר בחייהם נגעה, ולקהילה בה היא הייתה חלק כה חשוב."
ב-2003 היא הוכנסה להיכל התהילה של וראייטי, אשר מכבד אנשי מקצוע מעולם הבידור.
במרץ 2016 הוצג דיוקן של רופה, The Final Portrait" מאת האמן הילידי טה מטה, וניתן לתושבי העיר וולינגטון.
לאורך רחוב קובה בוולינגטון, ברובע העסקים המרכזי, הותקנו ארבע מערכות של רמזורים אשר בהן הרמזור הירוק להולכי הרגל הוא דמותה של רופה.
הרמזורים הותקנו באוגוסט 2016 ביום השנה ה-30 של חוק הרפורמה בדבר הומוסקסואליות בניו זילנד.
כרמן סנדייגו היא סדרת טלוויזיה מונפשת מסוגת פעולה-הרפתקאות בעלת אלמנטים חינוכיים, שנוצרה עבור נטפליקס ומבוססת על זיכיון באותו השם שנוצרה על ידי חברת "Broderbund".
הסדרה כוללת "מבט בהמשכים על סיפור הרקע של כרמן המסופר מנקודת מבטה", ומשמשת כסיפור מוצא עבור הגנבת הבדיונית בעלת אותו השם, וכן מהווה את העיבוד הרביעי לדמותה.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-18 בינואר 2019. העונה השנייה עלתה לשידור ב-1 באוקטובר 2019. עונתה השלישית של הסדרה עלתה לשידור ב-1 באוקטובר 2020. עונתה הרביעית של הסדרה, שהוכרזה בהמשך בתור עונתה האחרונה, עלתה ב-15 בינואר 2021. פרק אינטראקטיבי, שנקרא "כרמן סנדייגו: לגנוב או לא לגנוב?", עלה לשידור ב-10 במרץ 2020.
העונה הראשונה פורשת את עלילותיה של כרמן סנדייגו, רובין הוד מודרנית לבושה באדום, המטיילת ברחבי העולם וגונבת מארגון פשע חשאי בשם "וייל", ומגוללת את סיפור המקור שלה.
כרמן מלווה על ידי ההאקר שלה, פלייר [שחקן], ועוזריה, זאק ואייבי.
על אף מעשיה למניעת הנזקים שוייל מותיר אחריו, כרמן נתפסת בפומבי כפושעת על ידי רוב רשויות אכיפת החוק - או למעשה, נתפסת כפושעת מומחית בשל אמות המידה הגדולות והתיאטרליות הרבה שמאפיינים את מעשי השוד שהיא מבצעת.
תמה חוזרת במהלך הסדרה, ובעונה הראשונה בכלל, היא הנטייה החוזרת ונשנית של וייל ו"אקמי", ארגון המנוגד לוייל, להניח הנחות שגויות לגבי מעשיה של כרמן.
בעונה השנייה, כרמן מתחילה לחפש תשובות על עברה, ואילו וייל מתאמצים למנוע מכספם לצלול עוד יותר לחובות כלכליים קשים; במקביל, כרמן והמפקדת עושות ברית רופפת במטרה להוריד את וייל.
כרמן סנדייגו / כבשה שחורה (ג'ינה רודריגז) - הגיבורה המפורסמת המבקשת לפרק את ארגון הפשע וייל ולתרום את כספם הגנוב למטרות הומניטריות; ההכנסות עוברות דרך הצדקה של כרמן, "כבשה שחורה בע"מ".
בעיבוד הנוכחי, דמותה של כרמן שונתה באופן מובהק מעיבודים קודמים של דמותה, שהיו מנהיגות של וייל.
בסוף העונה השנייה, כרמן לומדת שייתכן שאמה עדיין בחיים, ושמה לה למטרה למצוא את אמה.
שחקן [פלייר] (פין וולפהארד) - האקר בעל כובע לבן ממפלי הניאגרה, שעוזר לכרמן לתכנן את מעשי השוד שלה.
שחקן גם מספק לכרמן מידע על המקומות בהם היא מבקרת, מעדכן אותה במידע על רשויות המקומיות ועל אפשרויות שהיא אולי פספסה.
אייבי (אבי טרוט) - נערה מבוסטון שמסייעת לכרמן עם אחיה הצעיר, זאק.
אייבי הצטרפה לכרמן לאחר שעזרה לה עם שדידת חנות סופגניות שהייתה שייכת לוייל.
לעיתים קרובות, אייבי יוצרת הסחות דעת עבור כרמן, או באמצעות התחפשות או כישוריה ההנדסיים; היא יותר מלומדת מזאק.
זאק (מייקל האוולי) - נער מבוסטון שמסייע לכרמן עם אחותו הגדולה, אייבי.
זאק הצטרף לכרמן לאחר שסייע בשדידת חנות סופגניות שהייתה שייכת לוייל.
זאק משמשת כנהג המילוט של כרמן.
שלא כמו אייבי, זאק פחות מנוסה בהסוואה והמסתערבות.
הצ'יף (דון לואיס) - ראש ארגון "אקמי"; המופיעה בעיקר באמצעות הולוגרמה במהלך רוב הסדרה.
הצ'יף מאמינה כי כרמן עשויה להיות המפתח של ארגון "אקמי" להוכחת קיומו ולהבאה לנפילתו של ארגון "וייל".
בסוף העונה השנייה, מתגלה כי שמה היא תמרה פרייזר, וכי היא זו שהרגה את אביה של כרמן, דקסטר וולף, בטעות.
הצ'יף מתוארת כאובססיבית במרדפה אחר מציאת ראיות נגד וייל ממניעים לא ידועים.
צ'ייס דבנו (רפאל פטרדי) - סוכן אינטרפול צרפתי שהופך במהלך העונה הראשונה לבלש באקמי.
דבנו, יחד עם ג'וליה, הוא אחד משני הסוכנים היחידים שהתקרבו מספיק כדי לראות את פניה של כרמן.
דבנו מתואר כאדם יהיר, פומפוזי ובעל הערכה-עצמית מופרזת.
בסוף העונה הראשונה, צ'ייס מוכנס לתרדמה שנגרמה על ידי מכשיר שהמאמנת ושאדוסאן השתמשו בו עליו במטרה לגרום לו לענות על שאלותיהם.
בעונה השנייה, לאחר שהתעורר מהתרדמת, הוא מפוטר מעבודתו וחוזר לאינטרפול עם עבודה שולחנית, אך בסיום העונה השנייה, הוא מושב לעבודתו באקמי.
ג'וליה ארג'נט (צ'רלט צ'ונג) - סוכנת אינטרפול בריטית-אסייאתית שהופכת במהלך הראשונה לבלשית באקמי.
בניגוד לדבנו, ג'וליה היא אינטליגנטית מאוד, מוכשרת ובעלת יכולות תפיסתיות גבוהות.
ג'וליה, יחד איתו, היא אחת משני הסוכנים היחידים שהתקרבו מספיק כדי לראות את פניה של כרמן.
שלא כמו צ'ייס, שמאשים את כרמן ללא הרף במעשיהם של וייל, ג'וליה פתוחה יותר להאמין כי כרמן גונבת מגנבים אחרים.
בעונה השנייה, ג'וליה מנסה באופן פעיל לגייס את כרמן לאקמי, אך ללא הצלחה.
בספיישל האינטראקטיבי "לגנוב או לא לגנוב" מרומז כי יש לה רגשות כלפי כרמן.
זארי (שרון מוטו) - סוכנת אקמי שהופכת לפרטנר של ארג'נט במהלך העונה השנייה לאחר שדבנו מפוטר מתפקידו, בהמשך היא ממשיכה להיות סוכנת באקמי שרואים מספר פעמים.
פרופסור גונאר מאלסטרום (ליאם אובראיין) - חבר ממוצא נורדי בפקולטה הראשית בוייל, האחראי על הוראת מניפולציה פסיכולוגית.
לעיתים קרובות, פרופסור מאלסטרום משמש כמתווך וכדובר הפקולטה הראשית.
המאמנת בראנט (מרי אליזבת מק'גלין) - חברה ממוצא טקסני בפקולטה הראשית בוייל, האחראית על הוראת לחימה ואימונים גופניים.
המאמנת בראנט הייתה המורה החביבה על כרמן, והייתה לה חיבה מיוחדת כלפיה.
ד"ר שרה בלום (שרון מוטו) - מדענית מטורפת ממוצא הודי וחברה בפקולטה הראשית של וייל, האחראית על הוראת טכנולוגיה ומדע.
ד"ר בלום נוטה לבצע ריבוי משימות גם במהלך ישיבות המועצה, תוך התמקדות במסכי מידע רבים, (וגם בסרטוני חתולים) למורת רוחו של פרופסור מלסטרום.
הרוזנת קליאו (טוקס אולגונדוי) - רוזנת מצרייה עשירה וחברה בפקולטה הראשית של וייל, האחראית על הוראת תרבות, גינוני מעמד וזייפנות מקצועית.
שאדוסאן (פול נקאוצ'י) - גנב וסייף מיומן, מתנקש וחבר לשעבר בפקולטה הראשית בוייל, המלמד התגנבות וכייסות.
בסיום העונה הראשונה שאדוסאן חושף שהוא היה לצידה של כרמן כל חייה, וכי הוא זה שמצא אותה בארגנטינה כשהייתה תינוקת, והכשיל אותה במבחן על מנת להגן עליה מפני הצטרפותה לוייל.
בהמשך, שאדוסאן נהפך לחבר סודי בצוות של כרמן, ומספק לה כונן חדש עם הנתונים הכספיים של וייל.
במהלך העונה השנייה, נחשפת בגידתו והוא הופך לאויב של וייל תוך כדי עזרה לכרמן לסכל את תוכניותיהם.
דקסטר וולף / הזאב - אביה של כרמן וקודמו בתפקיד של שאדוסאן בשם.
וולף היה גנב מומחה שלעיתים קרובות הותר לו לעזוב את האי עליו וייל ממוקם בגלל מומחיותו.
עם זאת, כשכרמן נולדה, שאר חברי הפקולטה הבינו שהוא מתכנן לעזוב את הארגון ושלחו את שאדוסאן להתנקש בחייו.
באותו שלב, וולף ניסה להימלט עם כרמן התינוקת על מנת להתאחד עם אשתו, אך נהרג בטעות על ידי המפקדת, מנהיגת ארגון אקמי.
פייפר סטאר (Paper Star) (קימיקו גלן)- אמנית אוריגמי פסיכופתית ותלמידתו האהובה ביותר של פרופסור מאלסטרום.
כלי הנשק שלה הוא נייר אותו היא מקפלת לצורת כוכבי נינג'ה בדרך כלל תוך רגעים בודדים.
פייפר סטאר הצליחה להציל (באופן זמני) את וייל בכך שגילתה להם על אקמי והיא גם הייתה הכי קרובה להרוג את כרמן, מה שהופך אותה לסוכנת וייל החשובה ביותר.
היא גם סוכנת וייל האחרונה שנראתה בסדרה.
המנקים- המנקים הם סוכנים והעוזרים של צוות המורים.
תפקידם הוא בדרך כלל נהיגה והברחה.
קוקי בוקר (ריטה מורנו) - מנהלת החשבונות של ארגון וייל.
המדבבת ריטה מורנו דיבבה את דמותה של כרמן סננדייגו בסדרת האנימציה משנת 1994, עובדה שנרמזה כשנחשף כי כרמן גנבה את הכובע והמעיל הידועים שלה מבוקר.
שינה / נמרה (tigress) (קארי וולגרן) - מרגלת בעלת חליפה ומסכה חתוליים, אשר עוינת במיוחד את כרמן, אפילו במהלך שנותיהן באקדמיה.
אנטוניו / אל טופו (El Topo) (אנדרו פיפקו) - מרגל ממוצא ספרדי בעל כפפות עוצמתיות דמויות-חפרפרת; העובד בעיקר יחד עם לה שוו.
בן הזוג של לה שוו למשימות.
ז'אן פול / לה שוו (Le Chevre) (ברנרדו דה פאולה) - מרגל ממוצא צרפתי עם כישורי פרקור מדהימים; העובד בעיקר יחד עם אל טופו.
בן הזוג של אל טופו למשימות.
דאש הייבר (טרוי בייקר) - העוזר האישי של הרוזנת קליאו.
בעל כובע פדורה שהופך למסור.
ומתחנף לרוזנת קליאו לעיתים קרובות.
פצצת הפנטום (mime bomb) - פנטומימאי ומרגל שקט המנצל את עובדת היותו פנטומימאי על מנת לרגל אחר התלמידים השונים באקדמיית וייל עבור הפקולטה הראשית.
בריית' וויט' (טרבור דוואל) - סוכן כפול בסוכנות הביון הבריטית, אשר תפקידו בעיקר לשחרר את סוכני וייל כאשר הם נתפסים על ידי הרשויות המקומיות ומבתי הכלא.
הוא תופס את מקומו של שאדוסאן בסוף העונה השנייה ומנצל את השפעתו במודיעין הבריטי למטרותיהם הנפשעות של וייל, נעצר בסוף העונה השלישית וחולץ על ידי "המנקים".
ניל צלופח מבחיל- סוכן וייל חמקמק וגמיש, ניתן לראות כמה פעמים בסדרה שהוא התלמיד החביב על דוקטור באלום.
הטרול - האקר שמופיע בעונה השלישית והרביעית מנטרל מערכות אבטחה עבור וייל בדומה לפלייר.
ליידי דוקוסו- מומחית הרעלים של וייל.
גרהאם "גריי" / קראקל (מייקל גולדסמית') - חברה הטוב לשעבר של כרמן לשעבר באקדמיית וייל.
עם זאת, לאחר משימה כושלת והיותו נתפס על ידי דבנו, זיכרונותיו של גרהאם נמחקו על ידי ד"ר בלום.
הוא שב לאוסטרליה, שם הוא נפגש שוב עם כרמן (ללא זיכרונותיו ממנה) ומבקש ממנה לצאת לדייט.
עם זאת, היא עזבה לפני שהיא אפילו מגיעה לדייט, מכיוון שחשבה שיש לו סיכוי להתחיל מחדש בלעדיה.
בהמשך, כרמן מגייסת אותו כדי לעזור לה לחדור למעבדה הניו זילנדית של ד"ר בלום, ועם מימוש המשימה האמיתית של כרמן, הוא עוזר להשמיד את הניסוי של בלום; ולאחר מכן השניים יוצאים לדייט.
בעונה 4 בעקבות מכשיר שחזור זיכרון של אקמי גריי נזכר בוויל וזוכה לחזור לארגון, הוא מחזיק בו מעט זמן עד שהוא בוגד בוויל ומסייע לכרמן.
אף על פי שכשהיה בלי זיכרונותיו הזמין את כרמן לדייט, נאמר שהם חושבים אחד על השנייה כאחים- בתחילת הסדרה.
לא אומרים במפורש אך ניתן לראות בהמשך הסדרה שלגריי ולכרמן יש רגשות אחד כלפי השני.
המוסכניקים / מקי- הצוות של הגונב מכוניות בכל העולם ומפרק אותם.
ניסה לגנוב את המכונית המהירה בעולם בעונה 2.
הנהגת- עובדת בצוות של המוסכניקים.
גנבה את המכונית המהירה בעולם.
לוטרה- בעונה 2 כלא את איווי בבקתת קרח כשחשב שזאת כרמן סן דייגו.
ספנקיק- תלמיד בוויל, הפך לסוכן בעונה 3. הכישרון שלו זה בעיטות חזקות במיוחד.
פלייטרפ- תלמידה בוויל, הפכה לסוכנת בעונה 3. הנשק שלה זה קלע.
ב-10 במרץ 2020, נטפליקס העלתה לשידור פרק אינטראקטיבי בשם "כרמן סנדייגו: לגנוב או לא לגנוב?".
במהלך הניסיון לגנוב מבניין המשמש לפעילות של ארגון "וייל", כרמן מגלה כי חבריה, זאק ואייבי, נחטפו על ידי "וייל", המאיים לשטוף את מוחם של השניים, אלא אם כן היא תגנוב מספר חפצים יקרי-ערך עבורם.
לפרק ישנם מספר סופים בהתאם לבחירותיו של הצופה.
עם ההגעה לסוף הטוב, נחשפת סצנת בונוס בה כל הדמויות שרות את שיר הנושא מהעיבוד הטלוויזיוני משנות ה-90, "היכן בעולם נמצאת כרמן סנדייגו?".
מספר פרק שם הפרק באנגלית שם הפרק בעברית בימוי כתיבה תאריך שידור מקורי 20 Carmen Sandiego: To Steal or Not to Steal כרמן סנדייגו: לגנוב או לא לגנוב?
ג'וס האמפרי, קני פארק ומארק וסט דווין קפיזי, מאי צ'אן, סאם ניסון, סוזן או'קונור, גרג ארנסטרום ובקי טינקר 10 במרץ 2020
ב-14 באפריל 2017, "הוליווד אינסיידר" דיווחו דרך האתר שלהם, "The Tracking Board", כי נודע להם באופן בלעדי על פרויקט מונפש בנטפליקס שיתמקד בדמותה של הגנבת הנודעת כרמן סנדייגו, ושהשחקנית ג'ינה רודריגז תדבב את דמותה.
האתר דיווח כי הסדרה בת 20 הפרקים תשאף להיות "חינוכית ככל שהיא מבדרת", בהתאם לסגנון שאר העיבודים בזיכיון.
בהמשך אושר כי הסדרה תיקרא בפשטות "כרמן סננדייגו".
רודריגז אישרה את הדיווח דרך עדכוני הטוויטר שלה יום למחרת בתגובה לדיווח של האתר "Hypable", שהשווה את הדיווח על הסדרה לדיווח הפקת הסדרה "אוטובוס הקסמים נוסע שוב", בכיכובה של קייט מקינון.
הסדרה התעתדה לפנות לקהל הילדים הרחב יותר (גילאי 6–11), בנוסף להורים של אותם ילדים ומעריצי הסדרה המקורית.
ב-18 וב-19 באפריל החלו החדשות על הפקת הסדרה להתפרסם באתרי חדשות מכובדים, שם אושר כי נטפליקס תאתחל את הזיכיון בטלוויזיה על ידי הזמנת עשרים פרקים בני 22 דקות, שיעלו לראשונה לשידור בשנת 2019 ועם ג'ינה רודריגז בתפקיד הראשי.
באתר "Rotoscopers" ציינו כי מדובר ב"יותר ממה שרוב סדרות מקוריות של נטפליקס מקבלות".
"הוליווד ריפורטר" ציין כי המדבבת ריטה מורנו, שדיבבה את דמותה של כרמן סנדייגו בסדרת האנימציה של FOX, "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?", כיכבה לאחרונה בתפקיד אורח בסדרה אחרת של רודריגז, "ג'יין הבתולה".
הסדרה החדשה תוארה כבעלת "הרפתקה ותככים מרגשים", תוך שהיא מציעה "מבט אינטימי אל עברה של כרמן", ומה שהיווה השראה לבחירותיה בקריירה, ועונה למעשה על השאלה "מי לעזאזל [היא] כרמן סנדייגו?" ובמקביל עוקבת אחריה במהלך הרפתקאות הגנבה שלה.
קרוליין פרייזר, ראש חברת "HMH Productions", היא המפיקה הבכירה של הסדרה.
דווין קפיזי, הידוע בזכות עבודותיו על "רובוטריקים: פריים" ו"הבאטמן", הוא היוצר והמפיק-שותף.
קווין דארט משמש כמעצב חזותי.
הסדרה מופקת על ידי "DHX Media", המספקת את האנימציה, ועל ידי "Chromosphere", המספקת את עבודת העיצוב החזותי.
החברה "DHX Media" היא בעליה הנוכחיים של "DIC Entertainment", אולפן האנימציה שהפיק את סדרת האנימציה "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?".
בנוסף, הסדרה מופקת על ידי "Houghton Mifflin Harcourt", המחזיקה בזכויות על הזיכיון לאחר שהתאגיד "Riverdeep" רכש את הזיכיון בשנת 2002. השחקן פין וולפהארד לוהק לדיבוב דמותו של פלייר ("Player", גם "שחקן" בעברית), שמתואר כשותף וחברה הטוב ביותר של כרמן.
דמות אחרת בשם "פלייר" הופיע בסדרה "איפה בכדור הארץ נמצאת כרמן סנדייגו?", אך בתור דמותו של ילד בלייב אקשן הנוהג לשבור את הקיר הרביעי שמזמין את הסדרה ומתקשר עם כרמן, עובדה המרמזת על היותו שחקן המשחק את דמותה של כרמן במהלך משחק וידאו.
האתר "E Online" דיווח כי הסדרה החדשה תיקרא, בפשטות, "כרמן סנדייגו".
רודריגז, שלמדה לראשונה על הזיכיון דרך הסדרה "איפה בעולם נמצאת כרמן סנדייגו?", טען כי סדרת המקור החדשה של כרמן סנדיגו "כתובה היטב".
רודריגז הזכירה כי נטפליקס היא בית לתכני שידור נהדרים ושעל הסדרה עובדים מאיירים מוכשרים.
היא הוסיפה שאף על פי שהסדרה תהיה מבדרת, היא עדיין תספק חינוך גאוגרפי והיסטורי.
אנדי יטמן, מנהל נטפליקס לתוכן גלובלי לילדים, ציין כי "אנו חושבים שיש יתרון עצום לסדרה שההורים זוכרים אותה חיבה גדולה וגדלו איתה.
אנו נותנים להם את ההזדמנות להציג אותה לילדיהם ולעורר דיון", תוך שהם מציינים שבעוד שהשירות הציג מחדש המון סדרות משנות ה-80 וה-90, "כרמן סנדייגו" הייתה הסדרה שבאמת "הייתה הגיונית" ו"באמת התבלטה".
הם השיבו לעובדה שלא מדובר בסדרה שתאותחל מחדש לצמיתות, שכן הסדרה האחרונה של כרמן סנדייגו הסתיימה 20 שנה לפני עליית הסדרה החדשה לשידור לראשונה, וכי יש דרכים מעניינות לספר מחדש את הסיפור.
במרץ 2018, דווח על כך שנטפליקס גם הזמינה סרט לייב אקשן על דמותה של כרמן סנדייגו, שוב עם רודריגז בתור הדמות הראשית.
ב-15 בפברואר 2019, הוכרז כי נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה.
ההכרזה של "נטפליקס" על הפקת עיבוד חדש לדמותה של כרמן סננדייגו זכתה תגובה חיובית מצידה של התקשורת, שראתה באור חיובי את חזרתו של זיכיון "כרמן סנדייגו" למסך הקטן.
האתר "TVShowsOnDVD" כתב ש"מדהים לראות את הזיכיון הזה חוזר לטלוויזיה." "הרולינג סטון" חשב שסוגיית סיפור המקור של סדרת הטלוויזיה מציעה את מה שהיה פעם "תור הזהב של התמלילים האהובים על הטלוויזיה".
בהתייחסות ל"שמחתם של ילדי שנות ה-90", "מקסים" העלה את האפשרות כי "נטפליקס" תגייס את מבצעי שיר הנושא של הסדרה משנות ה-90, "רוקאפלה" על מנת להלחין את המוזיקה עבור העיבוד הנוכחי.
האתר "ScreenRant" ציין כי "אלה שעדיין שומרים זיכרונות חביבים מהזיכיון" יתעניינו באופן בו תוצג הסדרה החדשה; והוסיף כי יש לו "מורשת עלילתית" להחיות.
האתר "Dark Horizons" הביעו עצב על כך שעלייתה לשידור של הסדרה נמצא במרחק שנתיים.
האתר "Toonzone" תהה אם הסדרה החדשה ישמור על סיפור הרקע של הנבלית חובשת כובע הפדורה האדום, שבאמצע סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 כלל בקאנון שלו את עובדת היותה של כרמן סנדייגו סוכנת "אקמי" לפני שמאסה בעבודתה ולכן רצתה להערים על עמיתיה לשעבר.
"Gizmodo" העיר שהסדרה החדשה "תביא את הסימן המסחרי של הדמות לקהל חדש".
"Pedestrian" חשבו שהמגמה לסדרות כמו הסדרה הנוכחית היה סימן לכך שהמפיקים מתכוונים "ללכוד אנשים במערבולת הנוסטלגיה כלפי מטה".
"Fortune" העיר שהסדרה החדשה תציע לנטפליקס "פוטנציאל שיווקי עצום", וכי החברה תוכל ללכת בדרכה של אולפני וולט דיסני על ידי יצירת מרצ'יינדז שיתלוו לסדרות שלה.
"Rom-Game" ראה בהכרזה על הפקת הסדרה סימן לכך שנטפליקס התעניינה בעקיפין במורשת המשחקים של הזיכיון.
"NerdHQ" ציין כי הסדרה החדשה מציעה הזדמנות להחיות זיכיון "שהיה רדום" ו"גוסס".
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" עונתה הראשונה של הסדרה זכתה לציון 93% על בסיס 14 ביקורות, והקונצנזוס של האתר כתב על הסדרה כי "האנימציה החיה והשחזור היצירתי של סיפור הרקע כרמן סנדייגו מרוממת את הסדרה הזו מעבר לשורשים החינוכיים שלה."
כרמן קררה היא אישיות טלוויזיה, דוגמנית, מופיעת דראג, שחקנית, ואקטיביסטית אמריקאית, שעלתה למודעות הציבורית כשהופיעה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי המרוץ לדראג של רו פול כמו גם בספין אוף לסדרה RuPaul's Drag U.
קררה נולדה באלמווד פארק, ניו ג'רזי.
ב-2011, היא הופיעה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי, "המרוץ לדראג של רו פול".
בגיליון נובמבר 2011 של המגזין W, קררה השתתפה בפרויקט אמנותי של ההוצאה לאורך הגיליון, בסדרה של פרסומות למוצרים בדיוניים.
גם בשנת 2011, קררה, יחד עם עמיתותיה לעונה השלישית של "המרוץ לדראג", מנילה לוזון ושאנג'לה לקוויפה וודלי, הופיעה בפרסומת טלוויזיה של חברת הנסיעות אורביץ.
קררה היא גם פעילה להעלאת המודעות ולמניעת איידס.
היא הופיעה בפרסומת עבור גיליאד סיאנסז, שנקרא "מסלול הסרט האדום", יחד עם מתחרות נוספות מ"המרוץ לדראג", והשמלה שהיא לבשה בה נמכרה במכירה פומבית לציון יום האיידס העולמי.
ההכנסות מהמכירה נתרמו לאגודה הלאומית של אנשים עם איידס.
קררה הופיע בתור "פרופסור לדראג" בשני פרקים של העונה השנייה של RuPaul's Drag U.
בפרק "נשות שנות ה-80", היא עשתה מייקאובר לזמרת Stacey Q.
קררה הופיעה בקליפ לשיר של הזמר לובארי (Lovari) "Take My Pain Away".
אשר שודר ב-4 במאי 2012, קררה גילמה את תפקיד מלצרית טרנסג'נדרית במסעדה בניו ג'רזי.
שחקן בתפקיד לקוח מתנגח בקררה-המלצרית על כך שהיא שירתה אותו קודם כשהציגה כגבר.
הלקוחות האחרים במסעדה (לא שחקנים) באו להגנתה של קררה.
תוכנית זו גם סימנה את הפעם הראשונה בה קררה חשפה בפומבי את היותה טרנסג'נדרית.
ב-11 ביוני 2012, קררה הופיעה בפרק של הסדרה ברשת TLC Cake Boss, שבו, ללא ידיעתה, סדרו אותה כחלק ממתיחה.
שורת המחץ של הבדיחה הייתה אחרי שסידרו בליינד דייט בין קררה לבין בן דוד של כוכב הסדרה, ולאסטרו, האחרון מודיע לקרובו ש"...זה גבר, מותק!" קררה הסכימה להופיע כדי לקדם שוויון זכויות לאנשים טרנסג'נדרים בקהילה, ואילו "הבדיחה", לה לא הסכימה, פעלה במטרה הפוכה מכך.
בעקבות שידור התוכנית, קררה כתבה על כך בפייסבוק:
בתרגום חופשי לעברית: לקרוא לי "גבר" מקדם בורות וגורם לכך שזה יהיה בסדר לקרוא לאישה טרנסגנדרית "גבר".
אנשים סופגים בריונות, מכות ואף נרצחים בשל היותם טרנסגנדרים, וזה מתאפשר בגלל הבורות הזאת.
אני הבהרתי למפיקים באיזה מילים יש להשתמש לפני שהסכמתי להצטלם לתוכנית אבל במקום זאת הם בחרו להגיד בדיחה ולא לכבד אותי.
אני אולי לא נולדתי כאישה אבל אני לא גבר.
אחרי המסע הארוך שעברתי זה לא היה הגון מצד ההפקה לשקר לי".
ולאסטרו לאחר מכן התנצל על המקרה ואמר כי "אני חייב התנצלות בפני כל קהילת הלהט"ב.
זו בהחלט לא הייתה כוונתי להרגיז או להעליב אותה, או כל אחד אחר בקהילה, וזו הייתה טעות להשתמש במילים שהשתמשתי בהן.
אני תומך בשוויון זכויות ללהט"בים, ובעוד שאני מתחרט על המצב הזה ועל בחירת המילים שלי, אני אסיר תודה לקבל את המשוב הזה, ואת ההזדמנות ללמוד מהטעות הזו.
אני מקווה שכרמן תקבל את חרטתי הכנה." למחרת, ב-12 ביוני 2012, TLC, הודיעה כי הפרק הזה לא ישודר בשידורים חוזרים עד להודעה חדשה, ושבכוונת הרשת לערוך את הפרק מחדש למען שידורו בעתיד.
זמן לא רב אחרי הופעתה ב"המרוץ לדראג", סוכנות הדוגמנות עלית יצרה עמה קשר, והיא החלה להופיע במסלולים ובמגזינים ברחבי עולם כדוגמנית צמרת.
ב-2013 הופצה עצומה המבקשת שקררה תשמש כדוגמנית במהלך תצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט, אבל למרות הסיקור התקשורתי ואיסוף כ-45,000 חתימות על העצומה, החברה לא נעתרה לבקשה.
בחודש מרץ 2014, קררה העבירה ביקורת על רופול עבור השימוש בכינוי גנאי "she-male" בתוכניתו המרוץ לדראג של רו פול.
היא המשיכה להיות ביקורתית כלפיו כאשר הסוגיה עלתה שוב ב-2015, אחרי שרשת לוגו הוציאה מהתוכנית את החידון "Female or SheMale", מה שהניע את רופול להגן על השימוש במילה "tranny".
הביקורת של קררה הובילה להאשמות על ידי אחרים שהיא "נושכת את היד שהאכילה אותה".
קררה השיבה כי בעוד שהיא מעריכה את ההזדמנות להתחרות ב"המרוץ לדראג", היא בסופו של דבר הרוויחה את הסטטוס שלה באמצעות המאמצים שלה ואלה של הסוכן שלה, חבריה, המעריצים שלה ומשפחתה, והיא לא מחויבת לתמוך ברופול בגין שימוש בשפה טרנספובית.
קררה הופיעה בעבודה של הצלם דייוויד לה-שאפל.
היא צולמה בפוסטר עבור "נשף החיים", אירוע ההתרמה הגדול ביותר באירופה למען חולי HIV/AIDS, בו היא מופיעה עם גניטליה זכרית ונקבית, כדי לייצג את הטשטוש של הזהות המגדרית.
ב-2014, קררה נכללה ברשימת "40 מתחת ל-40" של כתב העת Advocate, והייתה לה הופעת קמע בפרק הבכורה של הסדרה ג'יין הבתולה.
באותה השנה, השתתפה קררה בתוכנית הראיונות של קייטי קוריק יחד עם לברן קוקס, בראיון שהפך לאחד המתוקשרים ביותר שלה.
קוריק שאלה את קררה לגבי אברי מינה, וקררה ענתה לה באופן שאינו משתמע שאין זו שאלה לגיטימית.
עם זאת, כשיצאה קוקס מהחדר הירוק, קוריק שאלה גם אותה, וקיבלה תשובה דומה.
שתי המתראיינות הביעו אכזבה והתנגדות לעצם השאלה, עליה קוריק הגנה בתוכנית.
קוריק ספגה את הביקורות, הבינה שהיא טעתה, והחליטה להשתפר.
היא הזמינה את קוקס חזרה לתוכנית, והתנצלה בפניה.
ב-2017, אירחה קוריק סרט תיעודי עבור נשיונל ג'יאוגרפיק על אנשים טרנסג'נדרים.
גם ב-2014, קררה הופיעה על שער גיליון 5 שנים למגזין C☆NDY יחד עם שלוש עשרה נשים טרנסג'נדריות אחרות: ג'נט מוק, לברן קוקס, ג'ינה רוסרו, אייסיס קינג, ג'יזל אליסיה, ליינה רמוס, דינה מארי, נינה פון, ג'וליאנה האקסטבל, ניקי מ'נרי, פש די, כרמן אקסטרווגנזה ויסמין פטי.
ב-2015 הופיעה קררה בתפקיד חוזר באופרת הסבון, היפים והאמיצים.
ב-2016, השתתפה קררה בסדרה התיעודית OutPost, בבימויו של ויליאם פארל, המתעדת את סיפוריהם של אנשים טרנסג'נדרים באמריקה הלטינית.
היא טסה לברזיל ושהתה בקרב הקהילה בריו דה ז'ניירו, ומספרת שהמצב שם עוד יותר גרוע מאשר מה שהכירה בארצות הברית, ושלנשים הטרנסג'נדריות שם כמעט ואין ברירה אלא לעבוד בזנות, ושרבות מהן מוכות, נאנסות ונרצחות.
קררה היא מבקרת חריפה של קייטלין ג'נר, וטוענת שהיא עושה נזק לקהילה הטרנסג'נדרית, בתמיכתה בפוליטיקאים (כגוון: נשיא ארצות הברית המכהן, דונלד טראמפ) ומטיפים אוונגליסטים המבקשים, ומצליחים, לחסום את קידום הקהילה, ולבטל חוקים המבטיחים זכויות לטרנסג'נדרים.
בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "The Garcias" מבית HBO Max.
קררה הייתה בזוגיות רשמית עם אדריאן טורס מאז 2009. ב-2015, אחרי פרידה מתוקשרת, השניים חזרו ועברו ייעוץ זוגי ששודר בטלוויזיה במסגרת התוכנית Couples Therapy.
הם נישאו ב-10 ביוני 2015, במהלך הצילומים לתוכנית, והטקס שודר כפרק סיום העונה ב-9 בדצמבר 2015.
בעת הצילומים של "המרוץ לדראג של רו פול", קררה עדיין לא יצאה כטרנסג'נדרית, והציגה כגבר הומו, והתחילה את המעבר המגדרי שלה אחרי שהודחה מהתוכנית.
מוצאה של קררה הוא מפוארטו ריקו.
כרמן נבל היא מנחת טלוויזיה גרמנייה.
היא למדה פדגוגיה, גרמנית ואנגלית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
לאחר לימודיה החלה לעבוד בטלוויזיה הציבורית של מזרח גרמניה "Deutscher Fernsehfunk".
ב-1989 הנחתה את תוכנית כישרונות הצעירים "Sprungbrett".
לאחר סתיו העמים עבדה עבור ARD.
מ-1994 ועד 2003 הנחתה את תוכנית השלאגר "Feste der Volksmusik".
מ-1992 ועד 1995 הכריזה על תוצאות הניקוד של גרמניה באירוויזיון.
היא הנחתה את התחרות לבחירת נציג גרמניה באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה, שנקראה "שיר עבור מאלמה" (Ein Lied für Malmö).
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה, ובין היתר זכתה בפרס "Goldene Kamera", טקס פרסי טלוויזיה גרמני.
בשנת 2009 קיבלה אות מטעם מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
כרמלה קורן (Carmela Corren; 13 בפברואר 1938 – 16 בינואר 2022) הייתה זמרת ושחקנית ישראלית.
עיקר הצלחתה היה במהלך שנות ה-60 וה-70 בגרמניה, אוסטריה ושווייץ.
ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 1963.
כרמלה קורן (בִּיזמן) נולדה בתל אביב.
את שירותה בצה"ל עשתה בתזמורת חיל האוויר.
בשנת 1956, במהלך ביקור בישראל, גילה אותה המנחה האמריקאי הנודע אד סאליבן ושכנע אותה להופיע בתוכניתו הפופולרית "המופע של אד סאליבן".
קורן הופיעה בדרום אפריקה יחד עם קליף ריצ'רד.
בהמשך הופיעה במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה.
בתחילת שנות ה-60 התפרסמה בעיקר בגרמניה, אוסטריה ושווייץ.
בשנת 1963 ייצגה את אוסטריה בתחרות האירוויזיון עם השיר בשפה הגרמנית "Vielleicht geschieht ein Wunder" ("אולי יתרחש נס") והגיעה למקום השביעי.
פזמונה "שושנה של סנטה מוניקה" זכה במקום הראשון בפסטיבל השירים הלאומי של גרמניה.
בין השנים 1966–1970 הייתה נשואה למפיק המוזיקלי הורסט גייגר, עימו הביאה לעולם בת ובן.
מאז שנות ה-80 התגוררה בפלורידה שבארצות הברית.
קורן נפטרה ב-16 בינואר 2022, בגיל 83, בהוליווד, פלורידה.
כרמן סטאבק (בסלובנית: Karmen Stavec; נולדה ב-21 בדצמבר 1973) היא זמרת סלובנית.
סטאבק נולדה בברלין לזוג הורים סלובנים, לאחר סיום התיכון היא עברה לדומז'אלה שם הייתה חלק מצוות רקדניות הנקרא "4 Fun", היא גם למדה גרמנית בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת לובליאנה.
ב-1998 החלה בקריירת הסולו שלה כזמרת וב-2001 הוציאה אלבום.
ב-1998 השתתפה לראשונה באמה "EMA", התחרות הסלובנית לבחירת נציג המדינה לאירוויזיון, שם ביצעה דואט ביחד עם הזמר פטריק גרבלו, ב-2001 השתתפה בשנית.
ב-2002 הייתה במקום השני בתחרות בעוד היא הייתה במקום הראשון בהצבעת הצופים, ב-2003 לראשונה זכתה בתחרות, באותה שנה גם יצא האלבום השני שלה.
באירוויזיון בריגה בשנת 2003 היא הגיעה למקום ה-23 עם 7 נקודות.
ב-2004 שיחקה בסרט קצר בשם "Slika".
ב-2009 השתתפה פעם נוספת בתחרות האמה.
כרמן שרבן (ברומנית: Carmen Șerban; נולדה ב-2 במרץ 1971 בטימישוארה) היא זמרת רומנייה.
כרמן שרבן נולדה בשנת 1971 בטימישוארה ובשנים 1991–1993 למדה מוזיקה בקולג' עירוני אך לא סיימה אותו ועברה לבוקרשט במטרה להתחיל את הקריירה כזמרת.
בהיותה בבוקרשט, במקביל לשירה היא סיימה תואר שני בעיתונות בשנת 2010.
במהלך הקריירה היא הוציאה כ-20 אלבומים ובהתחשב בקלטות היא מכרה כ-6 מיליון עותקים עם השירים שלה.
בחלק מהאלבומים שלה כרמן שרבן שיתפה זמרים רומנים נוספים כמו ניקולאי גוצה (2 אלבומים) ואדיראן מינונה (8 אלבומים).
בהופעות היא שיתפה פעולה עם זמרות עם נוספות לרבות מריה צ'ובאנו.
לעיתים קרובות היא מוזמנת לתוכניות טלוויזיה ברומניה.
מעריצי האמן יכולים לראות אותה בערוצי ProTV, אנטנה 1, אנטנה סטארס, אטנו TV, TVR 1, TVR 2 ותחנות טלוויזיה אחרות.
כרמן שרה גרסיה סאנץ (בספרדית: Carmen Sarahí; 29 ביוני 1981) היא זמרת, שחקנית ודוגמנית מקסיקנית.
כרמן סאנאי נולדה בנואבו לארדו, טמאוליפס, מקסיקו.
היא בוגרת המרכז לחינוך לאמנויות טלוויסה.
השתתפה באופרות סבון כמו רובי, רבלדה, מוג'ר דה מדרה, פלאברה דה מוג'ר, ני קונטיגו ני חטא טי, אל ג'ורמנטו (טלמונדו), ותוכניות טלוויזיה, כגון SOS: סקס וסודות אחרים, קומו דיצ'ו, לה רוזה דה גואדלופה ו-עשרות שנים, שם הייתה חלק מהקבוצה המוזיקלית Decadance.
היא הייתה חלק מקבוצת גוזמן בתוכנית לה ווז (מקסיקו) בה השתתף בעונה השלישית, והגיע לנוקאאוטים שם הובס על ידי קרולינה רוס.
סאמרי הקליט קולות לסרטים ולקריקטורות.
היצירה הידועה ביותר - בסרטי אנימציה דיסני, שם היא דיבבה את אלזה בסרט "לשבור את הקרח".
היא ביצעה את הגרסה הספרדית הלטינית של השיר "Let It Go" (ליברה סויה) מתוך הסרט "לשבור את הקרח" ושל השיר "אל הלא נודע" (Mucho más allá) מהסרט "לשבור את הקרח 2".
קונצרט בשנת 2018 בתל אביב, ישראל.
כרמן מריה ריינהרט היא כלכלנית אמריקאית ילידת קובה, ופרופסור לכלכלה בינלאומית בבית הספר למדעי המדינה של אוניברסיטת הרווארד.
בעבר כיהנה בתפקידים בכירים באוניברסיטת מרילנד, בלשכה הלאומית למחקר כלכלי ובמוסדות מחקר כלכליים נוספים, בעיקר כאלה העוסקים בקשרים מסחריים בין ארצות הברית לקובה ולמדינות אמריקה הלטינית.
פרסמה מאמרים רבים בנושאי כלכלה.
במאי 2020 מונתה לתפקיד הכלכלנית הראשית של הבנק העולמי.
ריינהרט מדורגת בין הכלכלנים המובילים בעולם, בהתבסס על פרסומים וציטוטים מחקריים.
זכתה בפרס מטעם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, בתחום הכלכלה, וכן בפרס על שם אדם סמית מטעם האיגוד הלאומי לכלכלה עסקית בארצות הברית.
נולדה בשם כרמן מריה קסטליאנוס בהוואנה, קובה, והיגרה לארצות הברית עם משפחתה בגיל 11. הם התגוררו בפסדינה, קליפורניה, ולאחר מכן בדרום פלורידה, שם גדלה.
למדה כלכלה בקולג' במיאמי, וסיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת פלורידה הבינלאומית, תואר שני בכלכלה באוניברסיטת קולומביה בשנת 1981, ותואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה בשנת 1988, בהנחייתו של רוברט מנדל.
ריינהרט החלה לעבוד בשנת 1982 בחברת Bear Stearns ולאחר שלוש שנים מונתה לכלכלנית הראשית בחברה.
בשנות התשעים מילאה מספר תפקידים בקרן המטבע הבינלאומית, בהם סמנכ"לית מחלקת המחקר.
משנת 2012 ריינהרט מרצה כפרופסור לכלכלה בינלאומית בבית הספר למדע המדינה על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי באוניברסיטת הרווארד.
כמו כן נמנית בין חברי המועצה המייעצת של המכון למחשבה כלכלית חדשה.
בשנים גם 2011 ו-2012 נכללה בדירוג 50 הכלכלנים המשפיעים ביותר של כתב העת .
ריינהרט ופרסמה מאמרים מחקריים במגוון נושאים כלכליים, בהם מקרו-כלכלה, מימון בינלאומי, תזרימי הון בינלאומיים, בקרת הון, אינפלציה, משברי חוב בנקאיים ומדינתיים, קריסות מטבע ו.
מאמריה התפרסמו בכתבי עת מובילים, בהם Quarterly Journal of Economics, וכן בעיתונים כלכליים כלליים, בהם האקונומיסט, וול סטריט ג'ורנל, וושינגטון פוסט וניוזוויק.
כרמן ריינהרט פרסמה בשנת 2011, ביחד עם קנת' רוגוף, את הספר "הפעם זה אחרת: שמונה מאות שנים של איוולת פיננסית", בו הם מציינים קווי דמיון בין משברים כלכליים לאורך ההיסטוריה, הן בכלכלות מתקדמות והן בשווקים מתפתחים.
הספר תורגם ליותר מ-20 שפות וזכה בפרס על שם פול סמואלסון.
ריינהרט ורוגוף חקרו את המשבר הכלכלי העולמי (2008) והשוו בינו לבין משברים כלכליים אחרים שהיו בשנים 1982, 1991 ו-2000.
במאמר של ריינהרט ורוגוף משנת 2010 בשם "Growth in a Time of Debt" הם בודקים עד כמה יעילה מדיניות של צמצום כלכלי, או צנע, בכלכלה שבה יש מדיניות פיסקלית ללא חוב חיצוני.
המסקנות העיקריות במאמר מתייחסות ליחס שבין חוב חיצוני לתוצר מקומי גולמי.
על פי הנתונים שהובאו במאמר, יחס של 60% פוגע מעט בצמיחה הכלכלית, ואילו יחס של 90% פוגע בה קשות וגורם להאטה בצמיחה של כ-50%.
כלכלנים רבים לא הסכימו עם מסקנות המאמר, וטענו שהוא התבסס על נתונים חלקיים או שגויים.
בנוסף לכך התגלו בו טעויות מתודולוגיות וחישוביות.
ריינהרט ורוגוף טענו כי מסקנותיהם נותרו בתוקף, למרות הטעויות, וגם כלכלנים רבים אחרים סברו כך.
בשנת 2013 התנצלו ריינהרט ורוגוף על הטעויות החישוביות, וכן פרסמו מאמר מתוקן עם נתונים מעודכנים, ומיתנו בו את המסקנה הסופית.
כריסטיאן בריגהאם הידוע יותר בשם הבמה שלו, כרמלו הייס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון, שבה הוא מכהן כאלוף ארצות הברית הנוכחי.
בנוסף, הוא אלוף ה-NXT במשקל קל האחרון בתולדות הארגון.
ב-12 בפברואר 2021, בריגהאם חתם על חוזה ב-WWE ונשלח למתחם האימונים של ה-WWE Performance Center.
קרב הבכורה שלו התקיים ב-1 ביוני בפרק של התוכנית NXT תחת שם הבמה כרמלו הייס, כשבקרב זה הוא נענה לאתגר הפתוח של קושידה על אליפות ה-NXT במשקל קל, אך נחל הפסד.
ב-22 ביוני בפרק של התוכנית NXT, הייס התעמת עם אדם קול ואף הפסיד לאחרון.
ב-6 ביולי, הייס הוכרז כאחד המשתתפים בטורניר הפריצה של NXT לשנת 2021. ב-27 ביולי בפרק של התוכנית NXT, הוא ניצח את ג'וש בריגס בסיבוב הראשון.
ב-17 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, הייס גבר על דוק הדסון בשלב חצי הגמר.
שלב הגמר התקיים שבוע לאחר מכן בתוכנית ובו הוא ניצח את אודיסי ג'ונס ובעקבות ניצחון זה, הוא זכה בטורניר הפריצה של NXT לשנת 2021, שהקנה לו חוזה ובו הזכות להתמודד על אליפות במותג לבחירתו.
ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הייס בחר לנצל את חוזה זה כאשר תקף את אלוף צפון אמריקה של NXT, אייזיאה "סוורב" סקוט לאחר קרב ההגנה המוצלח של האחרון מול סנטוס אסקובר, שכתוצאה מהפדייה הייס זכה בתואר זה.
ב-2 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הייס וטריק ויליאמס ניצחו בקרב זוגות את ג'וני גרגאנו ודקסטר לומיס.
ב-9 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הייס הפסיד לפיט דאן בקרב שאינו היה על חגורת האליפות של הייס.
שבועיים לאחר מכן בתוכנית, הייס ניצח את גרגאנו ודאן בקרב משולש וכתוצאה מכך שמר על התואר.
באירוע NXT WarGames, שנערך ב-5 בדצמבר, הייס היה חלק מקבוצת 2.0 (לצד ברון ברייקר, גרייסון וולר וטוני דיאנג'לו) כשביחד הם ניצחו את קבוצת שחור & זהב (ג'וני גרגאנו, אל.
בפרק הספיישל NXT New Year's Evil, שנערך ב-4 בינואר 2022, הייס ניצח את רודריק סטרונג בקרב אשר איחד את אליפות ה-NXT במשקל קל של סטרונג ביחד עם אליפות צפון אמריקה של הייס.
ניצחון זה הכיר בהייס כאלוף במשקל קל האחרון.
בפרק הספיישל Vengeance Day, שנערך ב-15 בפברואר, הייס הגן בהצלחה על חגורת האליפות מול קמרון גריימס.
הייס רשם הגנה מוצלחת נוספת על התואר, ב-1 במרץ בפרק של התוכנית NXT 2.0, הפעם מול פיט דאן.
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, הייס הפסיד את תוארו לקמרון גריימס לאחר שהגן על חגורת האליפות מולו ומול שלושה יריבים אחרים כמו סנטוס אסקובר, סולו סיקואה וגרייסון וולר בקרב סולם מחומש, הפסד זה קטע תקופת כהונה של 172 ימים מצידו של הייס.
ב-19 באפריל, הייס ניצח את סנטוס אסקובר.
בפרק הספיישל 'Spring Breakin, שנערך ב-3 במאי, הייס כשל בניסיונו לזכות באליפות צפון אמריקה לאחר שהפסיד לקמרון גריימס בקרב משולש אשר כלל בנוסף את סולו סיקואה.
באירוע Worlds Collide, שנערך ב-4 בספטמבר, הייס גבר על נציג המותג סמאקדאון, ריקושט ובעקבות זאת שמר על תוארו.
ב-13 בספטמבר, הייס איבד את חגורת האליפות לסולו סיקואה, הפסד שקטע תקופת כהונה של 101 ימים מצידו של הייס.
ב-22 בנובמבר, הייס כשל בניסיונו לזכות שוב באליפות צפון אמריקה לאחר שהפסיד לאלוף, וס לי.
ב-7 בפברואר 2023, הייס ניצח את JD מקדונה.
ב-28 בפברואר, הייס גבר על טיילר בייט.
ב-30 במאי, הייס ניצח את נועם דר.
אליפות במשקל כבד של Chaotic Wrestling (פעמיים)
אליפות הזוגות של Chaotic Wrestling (פעם אחת) - עם טריפילישיוס
אליפות במשקל כבד של Liberty States (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Lucky Pro Wrestling – LPW
אליפות הזוגות של LPW (פעם אחת) - עם אליה מרקופולוס
PWI דירג אותו במקום ה-13 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2023
אליפות ניו אינגלנד של NCW (פעם אחת)
אליפות לייב של NEW (פעם אחת)
אליפות ארצות הברית של ה-WWE (פעם אחת, נוכחי)
אליפות ה-NXT במשקל קל (פעם אחת, אחרון)
הגביע לזכר אנדרה הענק (2025)
טורניר הפריצה של NXT (2021)
כרמן מור היא שחקנית ומדבבת קנדית.
ידועה מתפקידה כלורן קסאי בסדרה "Arctic Air" ובתור לאונה סטוני מהסדרה "Blackstone".
מור נולדה בדצמבר 1972 בברנבי שבקולומביה הבריטית למשפחה צאצאית של שבט האינדיאנים "Wetʼsuwetʼen".
היא גדלה בעיר קוקוויטלם ולמדה בבית הספר התיכון הבכיר פורט מודי.
בשנת 1991 הצטרפה לתיאטרון: "Spirit Song Native Theatre Co", שם עבדה תשעה חודשים.
הופעת התיאטרון המקצועית הראשונה שלה הייתה בהופעות של תיאטרון ניו ברנזוויק בשנת 1992, עליהם זכתה לביקורות חיוביות.
היא הייתה מועמדת לפרס ג'סי ריצ'רדסון לשחקנית המשנה הטובה ביותר בהצגה: "Fend Players' Danceland" מ-1993. היא המשיכה בעבודתה בתיאטרון, וכן החלה לשחק ולדבב למספר סרטים וסדרות טלוויזיה בקנדה ובארצות הברית.
במשך השנים היא גם למדה להפיק ולביים מספר סרטים.
היא ידועה בעיקר מהסדרה הקנדית של רשת "APTN": "Blackstone" בתור לאונה סטוני, עליו זכתה שלוש פעמים בפרס ליאו על ההופעה הטובה ביותר.
היא הייתה גם מועמדת ל"פרס ג'ימי .
כמו כן הייתה מועמדת לפרס המסך הקנדי לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "Rustic Oracle" מ-2019.
2024-, עולם היורה: תאוריית הכאוס
מוניקה קליסארה הידועה יותר בשם הבמה שלה, כרמן פטרוביץ' היא מתאבקת בוסני-קנדית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
לאחר שזכתה במספר אליפויות ארציות בקראטה, היא עשתה הסבה לענף ההיאבקות המקצועית ב-2022 והפכה לבוסנית הראשונה אשר מופיעה ב-WWE.
מוניקה קליסארה נולדה ב-29 באוקטובר 1999 בזניצה, בוסניה והרצגובינה.
עקב מלחמת בוסניה, היא עברה לטורונטו, קנדה ביחד עם הוריה.
קליסארה היא אלופת קראטה לשעבר.
כשהיית בת 17, היא הייתה חלק מנבחרת הקראטה של קנדה ושל פרובינציית אונטריו.
היא זכתה במספר מדליות זהב במסגרת תחרות גביע פונסקה, בנוסף למדליות במשחקי הקיץ האולימפיים של אונטריו.
קליסארה הופיעה לראשונה ב-WWE במסגרת התוכנית NXT בנובמבר 2022 תחת שמה האמיתי, ובכך הפכה לבוסנית הראשונה בהיסטוריה שחתמה על חוזה ב-WWE.
קרב הבכורה שלה הגיע ב-28 ביולי 2023 בפרק של התוכנית NXT Level Up תחת השם כרמן פטרוביץ', שבו היא נחלה הפסד לאייבי נייל.
ב-17 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT, פטרוביץ' רשמה את ניצחונה הטלוויזיוני הראשון בקרב יחידים, כאשר השתתפה בטורניר הפריצה של נשים של NXT לשנת 2023, שם ניצחה את ג'יידה פארקר בסיבוב הראשון.
לעומת זאת, בשבוע שלאחר מכן, היא הודחה בשלב חצי הגמר על ידי לולה וייס.
ב-2 ביולי 2024 בפרק של התוכנית NXT, פטרוביץ' הפסידה לג'זמין ניקס עקב התערבות מצד ג'ייסי ג'יין.
הפסד זה הוביל לקביעת קרב זוגות באירוע NXT Heatwave, שנערך ב-7 ביולי, שבו פטרוביץ' ואריאנה גרייס ניצחו את ניקס וג'יין.
לאחר הקרב, פרץ ויכוח בין גרייס לפטרוביץ' על מי תרמה יותר לניצחון הצמד, דבר שהוביל לקביעת קרב יחידים ביניהן על ידי הג'נרל מנג'רית של NXT, איווה.
ב-9 ביולי בפרק של התוכנית NXT, פטרוביץ' ניצחה את גרייס.
בסוף חודש ספטמבר פתחה פטרוביץ' בקו עלילה רומנטי עם המתאבק אשנטה "תי" אדוניס.
ב-19 בנובמבר, הם התמודדו בקרב זוגות מעורב מול ברינלי ריס ודיון לנוקס, קרב שבו ניצחו.
ב-14 בינואר 2025, הפכו אדוניס ופטרוביץ' לזוג רשמי במסגרת העלילה.
ב-18 בפברואר, ניצחה פטרוביץ' את ג'יידה פארקר וקלאני ג'ורדן בקרב משולש והבטיחה לעצמה קרב על אליפות צפון אמריקה לנשים של NXT.
מנגד, היא נכשלה בניסיון הזכייה בתואר, כשהפסידה לסטפני ואקר שבוע לאחר מכן.
ב-29 באפריל, אדוניס קבע עבורה קרב נוסף על האליפות, הפעם מול האלופה החדשה, סול רוקה; פטרוביץ', שלא הייתה מוכנה לקרב, הפסידה.
לאחר הקרב, פטרוביץ' תקפה את אדוניס לאחר שזה הטיח בה האשמות, במה שנראה כסיום מערכת היחסים ביניהם.
פטרוביץ' ערכה את הופעת הבכורה שלה בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) ב-5 בספטמבר 2025 בפרק של התוכנית !Impact, כשהיא נענתה בחיוב לאתגר הפתוח על אליפות הנוקאאוטס העולמית של TNA של ג'ורדיין גרייס; לעומת זאת, היא כשלה בניסיונה לזכות בתואר זה.
כרמן פטרוביץ' ערכה את קרב הבכורה שלה ב-24 בנובמבר 2024 במסגרת האירוע Josh Barnett's Bloodsport XII של ארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling (GCW), שבו היא ניצחה את סומי סאקאי לאחר פסיקת שופט.
ב-10 בנובמבר 2023, דווח שקליסארה נמצאת במערכת יחסים עם שחקן הכדורסל הברזילאי, ברונו קבוקלו.
כרתים הוא האי החמישי בגודלו מבין איי הים התיכון.
האי כרתים הוא אחד ממחוזות יוון והוא הגדול באיי יוון.
כרתים מחולק לארבע יחידות אזוריות – חאניה (האניה), הרקליון (אירקליון), לסיטי ורת'ימנו.
יש משערים כי כרתים הוא האי כפתור, מקום מוצאם של הפלשתים על פי המקרא.
השם כרתים גם מופיע במפורש במקרא כמקור הפלשתים: .
הפרהיסטוריה של כרתים מבוססת בעיקרה על ממצאים ארכאולוגיים כגון כדים.
לפי מציאתם של כדים דומים גם בכרתים וגם במקומות אחרים, כמו מצרים, ניתן להסיק שתושבי כרתים העתיקה נהגו לסחור בכדים עם שכניהם מעבר לים.
האי היה למרכז התרבות המינואית, שהגיעה אל סופה כאשר הר הגעש סנטוריני שהתפרץ גרם לצונאמי גדול.
בתקופה זו נהנו תושבי האי ממותרות יוצאי-דופן לתקופה ובתיהם הכילו שירותי מים זורמים ואמבטיות.
בשנת 1400 לפנה"ס לערך, ניצלו המיקנים את המצב וכבשו את האי.
האי כפתור המוזכר במקורות אכדיים, אוגריתיים, מצריים ובמקרא, מזוהה עם האי כרתים.
בשמו של האי נקשרו האגדות על חטיפת הנסיכה אירופה מפיניקיה, שעל שמה נקראת יבשת אירופה, על־ידי זאוס.
אירופה התחתנה עם מלך האי אסטריוס, ומזרעו של זאוס ששכב עמה הולידה צאצאים ששלטו באי (ביניהם מינוס).
בתקופה ההלניסטית נקלע האי למלחמות פנימיות בין ארבע ערים ראשיות, דבר שהזמין גורמים חיצוניים.
ואכן, למלחמות הצטרפו המוקדונים, צבא רודוס, הצבא המצרי (שנשלט על ידי תלמי הראשון) ואפילו הרומאים.
לבסוף נכבש האי על ידי הרומאים.
כרתים המשיכה להיות חלק מן האימפריה הרומית המזרחית גם אחרי נפילת העיר רומא, עד שלבסוף נפל לידי הערבים ב-824. בשנת 960 נכבש האי בחזרה על ידי הביזנטים.
ב-1204, במהלך מסע הצלב הרביעי, נכבש האי על ידי הרפובליקה של ונציה ותושביו נחשפו לתרבות הרנסאנס המערבית.
במהלך השנים 1645–1669 התקיימה מלחמה ארוכה בין האימפריה העות'מאנית לתושבי האי, שהסתיימה בכיבוש האי בידי העות'מאנים.
אחרי הכיבוש העות'מאני, נחשפו רוב תושבי האי לתרבות האסלאם, ורבים הומרו או המירו את דתם לאסלאם.
עם פרוץ מלחמת העצמאות של יוון ב-1821, הצטרפו תושבי האי למרד נגד השלטון העות'מאני, שהגיב מצידו בדיכוי אלים של המרידה, והאי נחלק לשניים, כאשר בצידו האחד שולטים המורדים היוונים, ובצידו האחר הצבא העות'מאני החלש ותומכיו.
צבא מצרי נשלח לכרתים כדי לחזק את העמדה העות'מאנית, שבה תמכו גם הבריטים, שהתנגדו אז לסיפוח כרתים ליוון מחשש שהאי יהפוך למוצב שודדי ים, או לשלוחה של רוסיה בים התיכון.
ב-1832 זכתה יוון בעצמאות, אולם האי כרתים נותר תחת שלטון עות'מאני.
שליט מצרים מוחמד עלי, שהרגיש שלא קיבל מהעות'מאנים פיצוי נאות על סיועו בניסיון דיכוי המרד ביוון, דרש וקיבל את השלטון בכרתים.
אולם שלטונו באי הסתיים בשנת 1841 בעקבות הסכם לונדון וכרתים שבה לשליטה עות'מאנית ישירה.
בשנת 1856 פגעה באי רעידת אדמה חזקה שהורגשה גם במצרים.
לאורך המאה ה-19 המירו תושבים רבים את דתם בחזרה לנצרות, ונרשם גידול מהיר של האוכלוסייה הנוצרית באי.
בנוסף, התושבים המוסלמים החלו להתרכז בערים, בעוד המרחב הכפרי נעשה יותר ויותר נוצרי.
בשנת 1881 היו 82.4% מהכפריים נוצריים ו-70% מהעירוניים מוסלמים.
במהלך השנים התושבים מרדו בשלטונות העות'מאניים פעמים רבות ללא הצלחה.
באוקטובר 1896 הושג הסכם, אחד מני רבים, בין הסולטאן העות'מאני לבין מעצמות אירופה לפיו תינתן אוטונומיה לאי וימונה נציב נוצרי לאי לתקופה של חמש שנים, בהתייעצות משותפת של העות'מאנים והמעצמות האירופיות.
בתפקידים באי ימונו שני שלישים נוצרים ושליש מוסלמים.
פרלמנט של תושבי האי ייבחר אחת לשנתיים וינהל את תקציב האי.
ההסכם של 1896 לא החזיק לזמן רב ובמרץ 1897 פרץ מרד בכרתים בסיוע של כוחות מתנדבים מיוון.
בעקבות זאת פרצו קרבות בין הצבא העותמאני לכוחות יוון והוטל מצור על כרתים.
בריטניה, צרפת, איטליה ורוסיה הודיעו על נייטרליות, גינו את היוונים על שסייעו למורדים וסייעו בקיום המצור על כרתים.
יוון הפסידה במלחמה ונאלצה להסיג את צבאה מכרתים.
בלחץ מעצמות אירופה נתמנה הנסיך גאורגיוס מיוון לנציב העליון של האי, כשאלפתריוס וניזלוס משמש כשר המשפטים שלו מ-1899 עד 1901. מעצמות אירופה אף סייעו לנסיך גאורגיוס להקים את הז'נדרמריה של כרתים, כדי לאכוף את החוק.
בשנת 1908 החלו בכרתים בצעדים המכריזים על איחוד עם יוון.
בין השאר, לאומנים תלו את דגל יוון על בניין הפרלמנט.
במאי 1910 נשבעו הצירים היוונים בכרתים אמונים למלך יוון והם קבעו שמי שלא נשבע אמונים לא יוכל להמשיך לכהן בפרלמנט של האי.
האספה הכללית בחרה את אלפתריוס וניזלוס לראש ממשלת האי.
בהמשך 1910 השתתפו אזרחי כרתים בבחירות לפרלמנט היווני.
העות'מאנים דרשו מהמעצמות למנוע את הדברים אבל אלו לא רצו להשתמש בכוח צבאי.
האיחוד עם יוון הוכר לבסוף על ידי מדינות העולם אחרי מלחמות הבלקן ב-1913.
במלחמת העולם השנייה, ב-1941, כבשה גרמניה הנאצית את האי, על מנת לאבטח את קווי האספקה לקרב באפריקה.
כיבוש האי ארך 10 ימים של קרבות עיקשים, שהוכרעו בעיקר בשל טעויות טקטיות של הצבא הבריטי.
האוכלוסייה המקומית המשיכה בהתנגדות לכיבוש הגרמני.
האי שוחרר בסוף מלחמת העולם השנייה, ב-1945.
האי כרתים הוא אחד מ-13 המחוזות של יוון, והוא ממוקם כ-160 ק"מ מדרום לחופי יוון.
הוא האי הגדול מבין איי יוון, והשני בגודלו במזרח הים התיכון (אחרי קפריסין).
לאי צורה מוארכת (260 ק"מ ממזרח למערב, ו-60 ק"מ מצפון לדרום).
מצפון גובל האי בים כרתים ; מדרום הוא גובל בים לוב; במערב – בים מירטון ובמזרח – בים הקארפאתי.
האי הררי ביותר, ומאופיין ברכסי הרים גבוהים שחוצים אותו ממערב למזרח.