tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות תאונת מצנח רחיפה, פיליפ, אריסטוקרט עשיר, נשאר משותק מהצוואר ומטה.
הוא שוכר כמטפל ביתי את דריס, צעיר סנגלי מהפרוורים שזה עתה השתחרר מהכלא ובא לראיון העבודה רק על מנת לקבל דמי אבטלה.
דריס מתבקש לחזור למחרת על מנת לקבל את המסמך חתום.
כאשר הוא חוזר, מתברר לו כי החליטו להעסיק אותו לתקופת ניסיון של חודש.
לצורך זה מעמידים לו חדר באחוזה של פיליפ בו הוא עובר לגור, שינוי גדול ביחס לדירה הקטנה בפרוור בו הוא גר יחד עם דודתו וילדיה.
דריס, למרות התנגדותו הראשונית, ממלא את תפקידו ומלווה את פיליפ בשגרת חייו, ועם הזמן נוצר בין השניים קשר רגשי אמיץ, המשנה את נקודת מבטם ביחס לחייהם.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו (2011):
זכייה בפרס סקורה (הסרט הטוב ביותר)
פרס השחקן הטוב לעומאר סי ופרונסואה קלוזה
פרס לומייר לשחקן הטוב ביותר לעומאר סי
פרס השחקן הטוב ביותר לעומאר סי
פרס שחקנית המשנה לאן לה ניי
מחוברים (מוכר גם כ: מחוברות או מחוברים +) היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית, בה מספר משתתפים, גברים בעונת ה"מחוברים" או נשים בעונת ה"מחוברות", או נשים וגברים ביחד מהעונה החמישית בה נקראה התוכנית "מחוברים +" מתעדים את עצמם.
יוצרי הסדרה הם רם לנדס ודורון צברי והעורך והבמאי הראשי הוא עמי טיר, עונה 2 של מחוברות בוימה על ידי ג'ולי שלז.
התוכנית עוקבת בכל עונה אחר 5 או 6 משתתפים המתעדים את חייהם באופן עצמאי, ללא מעורבות של צוותי צילום.
כל אחד מהמשתתפים מקבל מצלמת וידאו והונחה איך לתעד ולתווך את שגרת יומו.
המשתתפים בתוכנית הופכים עם הזמן להיות צלמים ובמאים שמשרטטים בעזרת המצלמה את הסיפור שלהם.
אלפי השעות של חומר הגלם נערכים על ידי במאי ויוצרי הסדרה ל-35 פרקים של 22 דקות.
הפורמט של התוכנית נמכר לחברת הפקות וערוצי שידור בכ-17 מדינות ובהן דנמרק, צרפת, אירלנד, הודו, נורווגיה ופינלנד.
בפינלנד כבר מופקת העונה השלישית (עונה מעורבת), באירלנד שודרה הסדרה בערוץ בציבורי האירי RTÉ2, עוררה ויכוח ציבורי סוער וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים במיוחד.
בארצות הברית הסדרה מופקת בניו יורק עבור AOL על ידי "קודה תקשורת" הישראלית שמפיקה את הסדרה גם בישראל.
מבין משתתפי העונה הראשונה בארצות הברית ניתן למצוא את השחקנית סוזן סרנדון וזוג הישראלים אלי בנדט-טייכר ועידו בנדט-טייכר, המתגוררים בניו יורק.
בתום שתי עונות עזב הבמאי והיוצר דורון צברי את ההפקה.
ב-13 בפברואר 2018 פורסם כי שלישיית מה קשור עובדים ומשתתפים בסדרת בת חדשה של יוצרי "מחוברים" בשם "מצולמים", שעלתה לשידור ביוני 2019.
בכל עונה מקבלים חמישה או שישה משתתפים ישראליים מצלמה ומתבקשים על ידי ההפקה לתעד את חייהם למשך שנה שלמה ללא הפסקות.
בכל שבוע מעבירים המחוברים את התיעוד שלהם להפקת התוכנית.
לאחר שפרק מוכן, מתכנסים המחוברים לצפייה משותפת בפרק במשרדי ההפקה, דנים בו ומאשרים אותו לשידור.
בנוסף, לעיתים ההפקה מחלקת מצלמות נוספות, במקרה של בני זוג, בני משפחה או חברים שהסיפור האישי שלהם תומך ומאיר בזויות נוספות את הסיפור של הדמות הראשית.
עונה ראשונה - מחוברות (2009)
אליזרין וייסברג - בלוגרית צעירה וסטודנטית לתקשורת חזותית בשנקר.
ידועה בכינויה "זרובבלה" או "זרוב".
דנה ספקטור - עיתונאית ובעלת טור שבועי.
חנה רטינוב - תלמידת תיכון.
ליאת בר און - בלוגרית.
מירי חנוך - סופרת, עיתונאית ותסריטאית.
שי גולדן - בן 39, נשוי ואב לשניים, מתגורר בבנימינה.
עורך מוסף הארץ, מבקר טלוויזיה וסופר שפרסם כבר ארבעה ספרים.
דודו בוסי - בן 45, גרוש ואב לבת 20, תושב יפו.
סופר מוערך שפרסם ארבעה ספרים.
חתן פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
רן שריג - בן 39, נשוי פעם שנייה ואב לשלוש בנות, שתיים מהן מאשתו הראשונה ואחת, תינוקת בת שנה, מאשתו השנייה.
תושב גבעתיים, סופר, שדרן רדיו ותסריטאי.
כתב ביחד עם אדיר מילר את סדרת הקומדיה המצליחה "רמזור".
לואיס אדרי - נער בן 18, תלמיד י"ב מהפנימייה למדעים ואומנויות במצפה רמון.
ישי גרין - בן 30 נשוי, תושב תל אביב.
יזם הייטק אשר בגיל 26 הקים חברה שנמכרה כעבור שנתיים למקאפי האמריקאית תמורת 20 מיליון דולר.
גדעון לוי - בן 58, גרוש ואב לשניים.
עיתונאי ב"הארץ", הכותב טור פובליציסטי.
אשר סוויסה (סקאזי) - בן 36, חי בזוגיות.
אמירם טובים - בן 37, נשוי לדורין ואב לשלושה, סטנדאפיסט.
חנוך דאום - בן 36, נשוי לאפרת ואב לארבעה, גר בהתנחלות אלעזר.
ג'ייסון דנינו הולט - בן 24, רווק גיי.
שחקן, במאי תיאטרון וכתב בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".
לאחר שתי עונות של "מחוברים" ושתי עונות של מחוברות החליטה ההפקה לאחד את שתי התוכניות ולהפיק עונה בה מככבים גברים ונשים יחד.
החל מעונה זו התוכנית נקראת "מחוברים +".
שירלי ברנר - בת 36, שחקנית ומפיקה המתגוררת בלוס אנג'לס.
נשואה למפיק ולמנהל האישי ברוס רובינשטיין ולהם שתי בנות.
נדב אבקסיס - בן 41, קומיקאי רווק והומוסקסואל פלוס ילדה.
ליאור דיין - בן 29, עיתונאי וסופר.
בנם של אסי דיין וקרוליין לנגפורד.
בועז רוזנברג - בן 37, במאי ומפיק.
נשוי לנתי קלוגר ולהם תאומות.
אילון נופר - בת 42, מייסדת ומנהלת אמנותית של להקת מיומנה.
עונה שנייה תחת המותג "מחוברים+", בה המשתתפים הם גברים ונשים כאחד.
אורלי וילנאי - בת 42, מגישת טלוויזיה ידועה ונשואה לגיא ושניהם מגישים יחד את התוכנית "אורלי וגיא".
גיא מרוז - בן 53, מגיש טלוויזיה ידוע ונשוי לאורלי ושניהם מגישים יחד את התוכנית "אורלי וגיא".
דניאל אסייג - בן 21, נשוי פלוס ילד.
סטנדאפיסט ובנו של שלום אסייג.
דרור רפאל - בן 40, שדרן רדיו ידוע ב-103FM, ידוע בעיקר כחצי מהצמד "שי ודרור".
עדי שילון - בת 26, מפיקה ועורכת טלוויזיה ומנחה, בתו של המנחה דן שילון.
ליאור דיין - לאחר שהשתתף בעונה החמישית, דיין הפך לראשון בתולדות הסדרה אשר המשיך לעונה נוספת, במהלכה נפטר אביו.
עונה שביעית לסדרה, ועונה שלישית תחת המותג "מחוברים+", עלתה לשידור ב-20 במרץ 2016.
ציפי רומנו - בת 37, בעלת משרד יחסי ציבור.
ניר פרידמן - בן 44, מוזיקאי ושחקן, בן זוגה של השחקנית והדוגמנית שחר רוזנצוויג.
טל טלמון - בת 33, שחקנית.
תומר ירוחם - בן 22, כדורגלן.
דנה פאן לוזון - בת 37, מגישת טלוויזיה ומדריכת פילאטיס.
נשואה למאמן הכדורגל גיא לוזון.
אורן ברזילי - בן 42, מוזיקאי, סולן להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר.
עונה שמינית לסדרה, הפעם שוב בשם "מחוברים" (על אף שגם בה משתתפים גברים ונשים כאחד).
עלתה לשידור ב-19 בספטמבר 2017.
אמיר פרישר גוטמן - בן 41, זמר, שחקן ובמאי (שהלך לעולמו ב-23 ביולי 2017 לפני עליית העונה, המוקדשת לזכרו), בן זוגו של ינאי פרישר גוטמן.
רינת גבאי - בת 43, שחקנית, זמרת, כוכבת ילדים.
נשואה לדורון מור, המשמש גם כמנהלה האישי.
קרול צבי וינר - בת 36, אשת חיי לילה ומנהלת הבר "גאולה" בתל אביב יחד עם בן זוגה מיקי וינר.
ארקדי דוכין - בן 53, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי.
עונה זו, ששודרה תחת השם "מחוברים", החלה את צילומיה באוגוסט 2020 ועלתה ב-14 באפריל 2021.
עברי לידר - בן 46, זמר-יוצר, מלחין, ופזמונאי.
בזוגיות, אב לבן מהליך פונדקאות.
דורין אטיאס - בת 46, מבקרת אופנה, סטייליסטית ומנחת טלוויזיה ישראלית, גרושה ואם לשניים.
לוסי אהריש - בת 39, עיתונאית, שחקנית ומגישת טלוויזיה ערבייה-ישראלית, נשואה לשחקן והזמר צחי הלוי.
מיכל אנסקי - בת 39, גסטרונומית, עיתונאית אוכל ומנחת טלוויזיה ישראלית, נשואה ואם לשתי בנות.
דור רפאלי - בן 34, איש עסקים וממפתחי אפליקציית בליינדספוט, רווק, אחיה של הדוגמנית בר רפאלי.
עונה זו עלתה ב-9 בפברואר 2023.
קרן פלס – בת 42, זמרת ומוזיקאית.
אורנה בנאי – בת 55, שחקנית וקומיקאית.
מיקי בוגנים – בן 48, מעצב שיער ומנחה טלוויזיה.
הדר מרקס – בת 36, קריינית ושדרנית רדיו.
יעל שלביה – בת 20, דוגמנית ושחקנית.
עונה זו עלתה ב-12 בספטמבר 2024. בטרם עליית העונה לשידור הוקרן בינואר 2024 פרק מיוחד שתיעד את משתתפיה במהלך החודש הראשון של מלחמת חרבות ברזל.
העונה עוסקת במציאות המלחמתית בישראל בעקבות אירועי השבעה באוקטובר.
המשתתפים החלו לצלם את חייהם מיד לאחר אירועי מתקפת הפתע.
מעיין אדם – בת 37, עיתונאית, פובליציסטית, מגישת טלוויזיה ושדרנית רדיו
גיא זוארץ – בן 51, מנחה טלוויזיה, שחקן וזמר
יעל פוליאקוב – בת 47, שחקנית, קומיקאית, תסריטאית ומגישת טלוויזיה
ליהי טולדנו – בת 22, זמרת-יוצרת ושחקנית
זיו קורן – בן 54, צלם עיתונות ודוקומנטרי
בסוף שנת 2025 התחילו צילומי העונה.
בעונה צפויים להשתתף אמילי דמארי, עינב בובליל, בן אל תבורי, אורטל עמר ומשה כורסיה.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תוכנית דוקו-ריאליטימחוברים - עונה 11ליהוק בתוכנית ריאליטי ו/או דוקו-ריאליטיאמירה בוזגלו בן שימול
מחוז הוא חלוקה לאזור מנהלי, שאליו מחולקת כל אחת ממדינות ארצות הברית.
ב-48 מתוך 50 מדינות ארצות הברית נעשה שימוש במונח "קאונטי" למחוז.
היוצאות מן הכלל הן לואיזיאנה ואלסקה אשר בהן מכונים המחוזות בהתאמה "Parishes" ו-"Boroughs".
האחריות והסמכויות של המחוזות השונים משתנה ממדינה למדינה.
לרוב המכריע של המחוזות יש מושב מחוז, המתפקד כעיר בירה מחוזית.
במדינות רבות בארצות הברית המחוזות מחולקים גם הם ל-Townships או שהן עשויות להכיל בתוכן ערים או עיריות בעלי גופי ממשל עצמאיים.
נכון לספטמבר 2014 ישנם בסך הכל 3,144 מחוזות בארצות הברית (כאשר כוללים את ה-Parishes של לואיזיאנה וה-Boroughs של אלסקה).
המדינה שמכילה את הכמות המועטה ביותר של מחוזות היא דלאוור אשר מכילה רק 3 מחוזות, והמדינה עם הכמות הרבה ביותר היא טקסס אשר מכילה 254 מחוזות.
מדינות דרום ארצות הברית ומדינות המערב התיכון בדרך כלל נוטות להכיל יותר מחוזות מאשר מדינות מערב ארצות הברית ומדינות צפון ארצות הברית.
המחוז הממוצע בארצות הברית מכיל כ-100,000 תושבים.
המחוז אשר מכיל את כמות התושבים הגבוהה ביותר הוא מחוז לוס אנג'לס שבקליפורניה, אשר מכיל 9,818,605 תושבים (נכון ל-2010).
מחוז לאבינג בטקסס, אשר נכון ל-2010 מכיל רק 82 תושבים, הוא המחוז עם כמות התושבים הקטנה ביותר.
המחוז בעל השטח הגדול ביותר הוא מחוז סן ברנרדינו שבקליפורניה אשר משתרע על פני שטח בגודל 51,948 קמ"ר.
המחוז בעל השטח הקטן ביותר הוא מחוז קאלאוואו בהוואי אשר משתרע על פני שטח בגודל 31 קמ"ר.
ברשימה שלהלן ה-Parishes של לואיזיאנה וה-Boroughs של אלסקה, אשר נחשבים על פי הממשל האמריקני ל-"County Equivalents" (שווי ערך למחוזות), נכללו בספירה של המחוזות.
מָחְוָן טיסוֹ או אליפסת טיסו (באנגלית Tissot's indicatrix או Tissot's ellipse) הוא צורה גאומטרית של מעגל או אליפסה המאפשרת להעריך את מידת העיוות של היטל גרפי.
מחוון זה הומצא על ידי הקרטוגרף הצרפתי ניקולא אוגוסט טיסו.
ניתן לחלק את ההיטלים לשני סוגים:
באלה הקרויים 'שקולים' נשמר שטח המחוון אך צורתו המעגלית משתנה לאליפסה.
הצורות המופיעות בהיטלים אלה יהיו אם כך מעוותות אך היחס בשטחן יישמר.
בהיטלים הקרויים 'קונפורמיים' צורתו המעגלית של המחוון נשמרת אך שטחו היחסי למחוון אחר על המפה משתנה.
בהיטלים מסוג זה הצורות שעל המפה דומות למקור אך שטחן היחסי זו לזו משתנה.
ההיטלים הנפוצים מייצגים פשרה בין שני סוגים אלה.
מחוז א-ריאן הוא מחוז בקטר, שטחו הוא 2,450 קילומטרים, כשמינית משטח מדינת ישראל.
מחוז א-ריאן גבל בכל מחוז בקטר מלבד מחוז א-שמאל עד לקריעה של שנת 2015.
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה במחוז:
מחוז א-ריאן נוסד בשנת 1972 על ידי המשרד לעניינים עירוניים, אשר קבע בנוסף שמועצת המחוז תורכב מארבעה אנשים לפחות והם יחליטו את ההחלטות החשובות במחוז.
השנה החשובה והדרמטית ביותר למחוז היא שנת 2004, אז נקרעו ממנו שטחים רבים אך גם נוספו אליו שטחים.
היו אף עיירות עצמאיות שחולקו בידי מחוזות הענק א-ריאן ואל-וכרה.
ב-2015 נקרעו מהמחוז שטחי ענק במזרח המדינה וצמצמו אותו לחצי משטחו - מ-5,814 ק"מ ל-2,450 ק"מ.
בשטחים אלה נוצר מחוז חדש בשם "א-שחנייה".
מחוּבָּרוּת עובדים מוגדרת כרמת המחויבות של העובדים לאדם או למשימה בארגון, הזמן שהם משקיעים, והוותק שהם רוכשים בארגון כתוצאה ממחויבותם אליו.
עובד מחובר הוא עובד הנלהב מעבודתו, הסופג ידע ונוקט בצעדים חיוביים כדי לקדם את המוניטין והאינטרסים של הארגון.
עובדים מחוברים לארגון הם פרודוקטיביים יותר, נשארים לטווח הרחוק, נוטים להיעדר פחות ממקום עבודתם וכתוצאה מכך שיעורי ההצלחה של הארגון גבוהים יותר.
מכאן שמעורבות עובדים היא הבסיס של מערכת היחסים בין הארגון לעובד והיא מהווה מפתח להצלחת הארגון.
מחוברות עובדים הוא מושג המעסיק ארגונים רבים בעולם.
ניתן לראות עדויות לעיסוק זה במגוון שאלונים ביניהם, "US Corporate Communication International survey" אשר מגדיר את המושג מחוברות עובדים כאחד משלושת הטרנדים העיקריים המעסיקים ארגונים בימינו.
מתוך נתונים העולים ממנוע החיפוש של גוגל, ניתן לראות כי מידת העניין וחיפוש המושג "Employee Engagement" גדלה מאוד משנת 2012 ועד היום.
הגורמים המשפיעים על היווצרות של מחוברות עובדים
תחושת המחוברות של העובד יכולה להשתנות בכל עת בהתאם לרמה בה הוא תופס כל אחד מן הגורמים האלו:
תחושת משמעות: עובד חש משמעותי כאשר הוא מקבל תמורה להשקעה שלו בביצוע משימה במסגרת עבודתו.
עובדים מרגישים משמעותיים כאשר הם חשים מוערכים, נחוצים ובעלי ערך לארגון.
במצבים אלו העובד יהיה יותר מחובר במקום העבודה מאשר במצבים בהם הוא אינו חש משמעותי.
ישנם שלושה גורמים המשפיעים על תחושת המשמעות בעבודה: מאפייני המשימה,מאפייני התפקיד ואינטראקציות משמעותיות בעבודה.
תחושת ביטחון: כאשר עובדים מרגישים ביטחון להביא את עצמם לידי ביטוי ללא חשש מהשלכות שליליות על הדימוי שלהם, על המעמד שלהם או על הקריירה שלהם, המחוברות שלהם עולה והם מעורבים ופעילים יותר.
בטיחות זו קשורה לאופן בו המערכות החברתיות באות לידי ביטוי באופן עקבי בארגון ובאמצעותה נוצרים מרחבי עבודה שבהם העובד מרגיש לא מאוים ויכול לצפות מראש לסביבה תומכת.
זמינות משאבים: כדי להיות מחובר על העובד להרגיש כי יש לו את המשאבים הפיזיים, הרגשיים והפסיכולוגים זמינים בכל רגע בעת ביצוע תפקידו.
כאשר המשאבים הללו זמינים, העובד מסוגל ויכול לבצע בצורה מיטבית את תפקידו, להיות מעורב יותר ורמת המחוברות שלו עולה.
מערכת היחסים עם המנהל הישיר: כאשר מערכת היחסים של העובד עם המנהל הישיר שלו היא משמעותית ומעצימה רמת המחוברות שלו לארגון תעלה.
מערכת יחסים זו מכילה: הערכה, הוגנות והכוונה.
הזדמנויות להתפתחות וצמיחה אישית: כאשר לעובד יש תוכנית פיתוח והתקדמות בארגון והוא חשוף באופן תמידי להזדמנויות שונות לצמיחה ולמידה אישית וכתוצאה מכך רמות המחוברות שלו עולות.
חיבור לערכים, לחזון ולאסטרטגיה הארגונית: כאשר העובד מתחבר לערכים, החזון והאסטרטגיה הארגונית רמות המחוברות שלו יעלו ובכך העובד יהפוך לחלק בלתי נפרד מהארגון מתוך הבנה על התרומה האישית שלו לתוצר הסופי.
איזון בית-עבודה: כאשר העובד חש שהארגון מכבד את חייו האישיים ומאפשר איזון בין הבית לבין העבודה, רמות המחוברות יעלו.
הוכח כי בריאות העובד והאיזון בין הבית לעבודה משפיעים על הפרודוקטיביות ואיכות העבודה ומעודד מחוברות.
מדידת מחוברות עובדים היא אסטרטגיה עסקית חכמה הנועדה לשפר את הפרודוקטיביות של העובדים ולהיעזר בה למימוש היעדים הארגוניים.
היא מאפשרת לארגון לעקוב אחר התקדמות, לזהות עיכובים ולקבוע מה הפערים הקיימים במונחי מחוברות העובדים לארגון.
ארגונים רבים נעזרים ב"שאלוני מחוברות" ככלי בחינה עיקרי למדידת מחוברות עובדים והקשר בין מחוברות זו לבין המטרות העסקיות של הארגון.
מתוך שאלונים אלו ניתן ללמוד אילו פרקטיקות עובדות ואלו לא, על מנת לייעל את השקעת המשאבים הארגונית.
שאלונים לבחינת מחוברות עובדים שונים משאלוני שביעות רצון בכך שהם מודדים מחויבות, מוטיבציה, תחושת משמעות ותשוקה לעבודה.
ניתן ללמוד מהם אודות כוונות העובד להישאר בארגון, מידת האמון והמחויבות של העובד למנהל, לתפקיד ולארגון בכלל.
התזמון האידיאלי לחלוקת השאלונים היא כאשר מתרחשים שינויים בארגון, החלפת הנהלה או בסיום מחזור שנתי.
שאלוני מדידה מובילים למחוברות עובדים
Gallup Workplace Audit Q12: שאלון המורכב מ-12 גורמים המקשרים בין שביעות הרצון של העובדים לבין תוצאות עסקיות רצויות ורווחיות.
הגורמים האלו ידועים כ-Q12 והם מבוססים על עמדות העובדים לגבי מעורבותם במקום העבודה.
השאלון בוחן את האופן בו העובד תופס את המשאבים השונים בעבודתו.
IES Engagement Survey: שאלון זה מורכב מ 12 משפטים אודות עמדות הבודקות עד כמה העובד מזדהה עם ערכי הארגון ועד כמה הוא מרגיש שהארגון מאפשר לו לתפקד היטב כיחיד.
על מנת להבטיח איסוף מידע איכותי על הארגון לתקשר את התהליך והחשיבות של מילוי השאלונים כיוזמה ללמידה ארגונית, וכן להגדיר צוות שאחראי על יצירת מחויבות.
השלב לאחר איסוף המידע הוא בחינת הקשר בין רמות המחוברות להשגת היעדים העסקיים.
דרך איסוף מידע ומדידת המחוברות הארגון יכול לצמצם תחלופת עובדים, לעודד תהליכי הערכת עובדים, לפתח תוכניות קידום קריירה, להעלות את הפרודוקטיביות של העובדים ולהעריך את האפקטיביות של אסטרטגיות ניהול משאבי אנוש.
למחוברות עובדים השלכות חיוביות רבות על הארגון, שאינן תלויות בגודל הארגון או באופי פעילותו.
אלה כוללות שיעור הצלחה גבוה, עליה בפרודוקטיביות, ירידה בתחלופת עובדים, שיפור בבטיחות בעבודה והגברת שביעות רצון הלקוחות.
מנגד, למחוברות עובדים גבוהה יכולות להיות גם השלכות שליליות הטומנות גם איומים על הארגון, כגון: אימוץ המצב הקיים המתבטא מביצועים מוצלחים בשל מחוברות עובדים גבוהה אך ללא הקשבה לרחשי הסביבה המשתנה והמתפתחת בקצב מהיר.
דבר נוסף הוא שחיקת עובדים בעלי רמת מחוברות גבוהה העלולים להפוך להיות "מחוברים מדי" ולזנוח תחומים אחרים בחייהם.
עודף המחוברות יכול להוביל אותם לעבודה אינטנסיבית ולחוצה מדי ובכך הם גם פוגעים ברווחה ובבריאות האישית שלהם.
אף על פי שבימינו שואפים ארגונים רבים להטמיע חשיבה חיובית ורמות מחוברות עובדים גבוהות בארגון, יש גם יתרון לעובדים בעלי חשיבה שלילית יותר ורמות מחוברות נמוכות יותר.
הוכח כי במצבים מסוימים עובדים בעלי חשיבה שלילית יהיו יותר חדורי מטרה, יכינו את עצמם טוב יותר לביצוע המשימה ויהיו בעלי מוטיבציה גבוהה יותר להוכיח את עצמם ביחס לעובדים בעלי השקפת עולם אופטימית יותר.
על פי מחקר של מכון גאלופ שפורסם ב-2024, עובדים רבים חשים ניתוק (disengagement) הולך וגדל לגבי מקום עבודתם.
יישום ודרכי הטמעה של מחוברות עובדים בארגון
ארגון יכול להשפיע על רמת המחוברות של עובדיו על ידי יצירת סביבת עבודה ותרבות ארגונית מתאימים.
לכל ארגון יש נקודת התחלה שונה, יכולות שונות וקצב שינוי שונה.
לכן, גישת "One size fits all" אינה מתאימה.
על כל ארגון לבחון ולהטמיע תוכניות מעורבות עובדים בהתאם ליכולותיו וצרכיו.
עם הבנת הגורמים המעלים את רמות המחוברות, יוכלו הארגונים ומנהלים למקד את משאביהם בכיוונים אלו.
להלן דוגמאות כיצד מנהלים וארגונים יכולים לעלות את רמות המחוברות של העובדים:
תרבות של שיתוף: שיתוף העובדים בנושאים אסטרטגיים, ותהליכים המתרחשים בארגון יגרמו להם להבין מה המשמעות של העבודה שהם מבצעים ומה תרומתה לתהליך הכולל המתרחש בארגון.
שיתוף זה יעלה את רמות המחוברות של העובדים.
דאגה לצורכי העובד: כאשר הארגון דואג לצורכי העובד ולרווחתו, הוא מעודד אותו לתרום חזרה ולעשות מאמץ נוסף על מנת לקדמו.
כתוצאה מכך, רמות המחוברות של העובד עולות משום שהוא תופס את הארגון כשותף שהוא יכול לבטוח בו ולהישאר במסגרתו בטווח הרחוק.
תקשורת דו כיוונית בין המנהלים לעובדים: כאשר מערכת היחסים בין העובד למנהליו (בעיקר המנהל הישיר) פתוחה, מכבדת ומכילה, רמות המחוברות של העובד יעלו.
קשר טוב עם המנהל הישיר הוכח כמשפיע על האופן בו העובד תופס את הארגון כולו.
מערכת יחסים זו היא אחד הגורמים החשובים ביותר ליצירת מעורבות והעלאת שביעות הרצון של העובד.
על מנת לבנות תשתית זו על המנהל ללוות את העובד בתהליך הקליטה שלו בארגון, לפנות זמן להיות אתו בקשר רציף, להתעניין בו כאינדיבידואל ולהעניק לו משוב על תהליכי עבודתו.
אוטונומיה בעבודה: כחלק מתאוריית ההכוונה העצמית SDT אוטונומיה הוכחה כמעלה את המוטיבציה הפנימית של העובד, יחד עם מסוגלות עצמית ושייכות.
כאשר העובד פועל בסביבת עבודה המאפשרת עצמאות, גמישות, יכולת להפעיל שיקול דעת אישי וביצוע משימות ללא חשש מהשלכותיהן, רמות המחוברות שלו יעלו מאחר שזה יגרום לו להרגשה ולתחושה שסומכים עליו.
אקלים לימודי והתפתחות אישית: כאשר הארגון פועל על מנת לקדם את העובד ולהרחיב את ארגז הכלים האישי שלו דרך תהליכי הכשרה ולמידה, הוא משדר לעובד כי אכפת לו ממנו וממסלול ההתפתחות האישי שלו.
כתוצאה מכך, העובד מרגיש מחובר יותר ובעל תחושת מסוגלות להתמודד עם אתגרים חדשים העומדים בפניו.
ניהול קריירה: כאשר הארגון מציב בפני העובד תוכנית התקדמות מסודרת ובאמצעותה מאפשר לו להיחשף לתפקידים שונים ולשאוף להתקדם בארגון הוא מעלה את רמות המחוברות של העובד.
כתוצאה מכך, העובדים רוכשים יותר מיומנויות, הם יותר יצירתיים וחדורי מוטיבציה ורואים ערך ומשמעות במסלול הקריירה שלהם.
בכנס אשר נערך בשנת 2009 בנוגע למחוברות עובדים הצביע פרופסור ג'ון פרסל, יועץ אסטרטגי ב-Acas National, על שישה גורמים אשר מגבילים או מונעים מחוברות עובדים בארגון:
חוסר ביטחון תעסוקתי, חשש מאיבוד התפקיד.
חוסר הוגנות, במיוחד בנושאי שכר ותגמולים.
עבודה חזרתית, במיוחד כזאת אשר דורשת קצב עבודה גבוהה (מוקדי שירות ומכירות).
עבודות לחוצות, במיוחד כאלו ללא גמישות ואוטונומיה.
צוות ניהולי אשר אינו תומך ואף מטריד ופוגע בעובדים.
עבודה אשר אינה מאפשרת הפסקות ראויות למנוחה.
דיונים עדכניים בתחום ומחקרי המשך
קושי בהגדת המושג וקביעת אמת מידה למדידה: למרות העניין ההולך וגובר במחוברות עובדים עדיין קיימות מחלוקות רבות סביב הגדרת המושג בספרות.
בשל הגוון הרב בהגדרה, במודלים ובצרכים השונים של כל ארגון, קיימת שונות בין המדדים לגבי מה באמת נמדד.
לכן, מומלץ לכל ארגון לעשות שימוש זהיר בכלי האבחון תוך ביצוע השוואה בין תוצאות אבחון מכלי מדידה שונים.
דו"ח ארגוני אחד מצא כי בארגון מסוים עושים שימוש בלא פחות מעשרים מודלים שונים למחוברות עובדים, דבר המוביל לטעויות בהבנה והפנמת הנושא בקרב ארגונים.
חוסר במחקר אקדמי עדכני: מחוברות עובדים הוא נושא מדובר ונוגע למנהלים וארגונים רבים בכל רחבי העולם.
למרות זאת, לא קיים מחקר עדכני בכתבי העת המובילים ורוב המחקר אודות מחוברות עובדים נעשה על ידי חברות ייעוץ ומחלקות ניהול משאבי אנוש פנים ארגוניות, דבר היוצר זילות לנושא ואינו מנגיש אותו באופן ברור ואמפירי לכלל.
יש צורך במחקרים מקיפים ומתמשכים לטווח הארוך על מנת להוכיח קשר ישיר בין מחוברות לבין תוצאות עסקיות רצויות בעיקר משום שרוב המחקרים התמקדו בטווח הקצר בלבד.
שאלות ותהיות שעדיין לא נחקרו בתחום: הוכחת החשיבות של הקשר עם המנהל הישיר ביצירת מחוברות עובדים.
מחקרים מצאו כי למנהל הישיר יש את הפוטנציאל הגדול ביותר להשפיע על מחוברות העובד.
עם זאת, עדיין לא ברור כיצד המנהל עושה זאת ומה מבדיל בין מנהל שמיישם מחוברות למנהל שאינו עושה זאת.
מחקר עתידי בתחום יכול לחשוף מה השוני בהתנהגות המנהלים ולגלות כיצד לאמן וללמד מנהלים לשפר את יכולתם לחבר עובדים.
מחוברים אבל לבד הוא ספרה השמיני של שרי טרקל.
הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 2011 בהוצאת Basic Books.
ספר זה, יחד עם "העצמי השני" ("The Second Self") ו"החיים על המסך" ("Life on the Screen"), יוצרים טרילוגיה על יחסי אנוש מחשב ועל הגדרות חדשות של האדם בעידן המחשב.
בספר זה, בוחנת טרקל כיצד הטכנולוגיה משפיעה עלינו ובאיזה אופן מסתגלת ומצליחה החברה לענות על שאלות חדשות שעולות בעקבות העלייה בשימוש בטכנולוגיות ניידות, רובוטים, מחשבים ואמצעים אלקטרוניים אחרים.
היא מתארת סיפורים על אנשים אמתיים (לעיתים קרובות ילדים) באינטראקציה עם רובוטים אשר מתוכנתים להיראות אנושיים.
במהלך אינטראקציות אלו מפתיעה המידה שבה אנשים רוצים שהרובוטים יאהבו אותם.
החששות העיקריות שמעלה טרקל הן חששות לגבי האופן שבו אינטראקציות חברתיות אמתיות, בסיסיות ויסודיות מושפעות מהחשיפה המתמדת לאינטראקציות עם אינטליגנציה מלאכותית, אינטראקציות שהן לכאורה משמעותיות.
ביסוד הטענה המרכזית של טרקל עומדת העובדה שההתפתחויות הטכנולוגיות שתרמו רבות לעלייה ברמת החיברוריות גם הביאו במקביל לתחושת ניכור בין בני אדם.
הניכור מתבטא בקישורים בין רשתות חברתיות המעדיפות את אלו שהשיח שלהם מתקיים בצורה "נאותה".
הטענה העיקרית של טרקל בחלקו הראשון של הספר היא שהאינטראקציות שלנו עם רובוטים שמדמות רגש מציבות איומים חמורים על יכולתנו להתייחס זה לזה בצורה נכונה.
טרקל דנה ברובוטים שתוכננו לקיים אינטראקציה עם בני אדם ברמה הרגשית; היא חוששת שהם עשויים להחליף בני אדם אחרים ובעלי חיים בתפקידים הרגשיים האלה.
טרקל חוששת כי לעיתים קרובות אנו מייחסים תכונות מסוימות לרובוטים שאינם באמת נחלתם של הרובוטים, וכי האינטראקציות הרגשיות שלנו עם בני אדם אחרים נשחקות כתוצאה ישירה.
דאגתה של טרקל היא שהערכתנו לאינטראקציה האנושית עלולה להישחק.
החלק השני של הספר בוחן את אופי האינטראקציות החברתיות המקוונות ואת האופן שבו התקשורת החברתית שינתה את האופן שבו אנשים, במיוחד צעירים, מתקשרים זה עם זה.
טרקל טועת כי במצבים חברתיים בין אישיים, אנשים, בעיקר צעירים, מוסחים לעיתים קרובות על ידי הטלפונים החכמים שלהם,.
בעקבות זאת, תשומת הלב שלהם זה לזה נפגעת, דבר המוביל ליצירת קשרים רדודים יותר ויותר.
טרקל גם כותבת שהסתמכותם של בני נוער על עצת חברים מונעת רפלקציה אישית, המביאה להצטמצמות העצמאות האישית.
טרקל מתייחסת למושג הפרטיות בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר, וטוענת כי הפרטיות הוקרבה תמורת בטיחות.
לטענת טרקל מפני שילדים שגדלו בעולם שבו הפרטיות נחשבת יותר ויותר חלשה, לא תמיד מבינים את הערך המלא של הפרטיות, עובדה אשר גורמת להם לחלוק עוד יותר פרטים אישיים באינטרנט.
הדבר מערער עוד יותר את ערך הפרטיות במחזור המנציח את עצמו.
בחודש פברואר 2012 העבירה טרקל הרצאת TED בנושא מחוברים אבל לבד תחת הכותרת Conneted but alone.
התשובה היא כנראה שעבור רוב המשתמשים, לטכנולוגיות כאלה יש השפעות חיוביות בעיקר." (עמ' 2011)
טרקל מתארת בספר אישה אשר באופן קבוע מקיימת שיחות באמצעות סקייפ עם סבתה.
במהלך שיחות אלה היא מוצאת את עצמה מבצעת משימות שונות אשר גורמות לה תחושות אשמה, לרבות גלישה באינטרנט ובדיקת תיבת הדואר האלקטרוני שלה.
השאלה היא האם זהו באמת מצב שונה מאשר פעולות שהייתה מבצעת בו זמנית אם הייתה מקיימת עם הסבתא שיחת טלפון טרם עידן הסקייפ.
זאת ועוד, טרקל קובעת שהטכנולוגיה עשויה להשפיע באופן רדיקלי על תהליכים חברתיים בסיסיים אך אין זה תמיד ברור מהדוגמאות הקיצוניות שהיא מציגה.
ביקורת נוספת מושמעת לגבי טענתה שפעילות בפלטפורמות דיגיטליות ויצירת פרופילים מקוונים גורמים לבני נוער לדאוג לגבי האופן שבו הם נתפסים על ידי עמיתהם, בעוד ידוע כי הדאגה לגבי "איך אני נתפס על ידי חבריי" נפוצה ואינה קשורה בהכרח לעולם הדיגיטלי.
הרעיונות של "מחוברים אבל לבד" בתיאטרון ישראלי
"לבדנו, ביחד" הצגה מאת ליאור זלמנסון הוא מחזה ישראלי מקורי על מערכות יחסים בעידן בו לא ברור איפה מתחיל האדם ונגמר המכשיר.
המחזה, שבוים על ידי מיה אופיר מגנט והועלה לראשונה בצוותא בשנת 2014, מורכב מ"14 אפיזודות על הרצון שלנו לאהבה, מגע או כתף לבכות עליה ואיך למדנו לסמוך על אפליקציות ומכשירים שיתנו לנו תחושה שאנחנו לא לבד אפילו לרגע."
מחוברים: לקט שירי ילדים הוא מארז תקליטורים שאיגד שירי ילדים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך הקריירה שלו וגם אוסף שירים שהלחין קובי אשרת.
המארז הופק על ידי חברת פונוקול ויצא לאור בשנת 2011.
דיסק 1 - אוסף "לקט לילדים" של אריק איינשטיין (יצא בשנת 1981 ונערך מחדש על דיסק אחד, ללא השיר "פזמון ליקינטון" שנמצא באוסף המקורי).
דיסק 2 - אוסף "הילדים" של קובי אשרת ובו 21 משירים שהלחין קובי אשרת, כאשר רובם לקוחים מפסטיבל שירי הילדים או פסטיגל בשנים שנערכו (הדיסק הרביעי מתוך אוסף מרובע שנקרא "דרך ארוכה" שיצא בשנת 2010 עם שירים של קובי אושרת).
דיסק 1: אריק איינשטיין - לקט לילדים (1981)
דיסק 2: קובי אשרת - הילדים
מחוברים: שבלול ופלסטלינה הוא מארז תקליטורים שאיגד את האלבומים המקוריים: "שבלול" ו"פלסטלינה" של אריק איינשטיין ושלום חנוך ויצאו ב-1970. המארז הופק על ידי חברת פונוקול ויצא לאור בשנת 2011.
האלבום "שבלול" כולל בונוס השירים בגרסה לועזית: "Time After Time" ("אל תוותרי עלי"), "Oh Me" ("טוב לי") ו-"Shout" ("אני שר")
א-שרקייה הוא מחוז במזרח ערב הסעודית.
המחוז גובל באיחוד האמירויות הערביות, כווית, קטר, עומאן ובחריין (האחרונה באמצעות גשר המלך פהד).
בירת המחוז היא העיר דמאם, אשר מתגוררים בה כשליש מתושבי המחוז.
עיר משמעותית נוספת במחוז היא ח'ובאר.
משמעות השם "א-שרקייה" היא "המחוז המזרחי"- על שם מקומו הגאוגרפי של המחוז בממלכה.
שטח המחוז הוא כ-672,500 קמ"ר (יותר משטח צרפת), מה שהופך אותו למחוז הגדול ביותר בממלכה מבחינת שטח.
מבחינה כלכלית, מחוז א-שרקייה נחשב למרכז ארצי ובינלאומי לייצור נפט, ובו נמצא גם שדה גוואר - שדה הנפט הגדול בעולם כולו.
כשליש מהנפט המיוצר בסעודיה מגיע משטח המחוז.
בשטח המחוז ממוקמת עראמקו הסעודית, חברת הנפט הסעודית וחברת הנפט הגדולה בעולם.
א-שרקייה לא היה מיושב ברובו עד לתקופת הברזל.
המתיישבים הראשונים הגיעו בשנת 300 לפנה"ס ממוקדון והממלכה האחמנית.
במהלך ימי הביניים המוקדמים היה האזור תחת שלטון ממלכת פרס והאימפריה הסאסאנית.
לאחר מכן אזור א-שרקייה נכבש על ידי מוחמד ויורשיו.
בשנת 899 האזור נכבש מידי בית עבאס על ידי הקרמטים.
הקרמטים הפסידו את השליטה באזור לטובת בית עבאס בשנת 976.
בשנים 1551–1671 האזור נשלט על ידי האימפריה העות'מאנית.
משנת 1671 ועד היום האזור נמצא בשליטה סעודית.
לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, התגוררו במחוז כ-5.1 מיליון בני אדם (15% מכלל האנשים שמתגורים בממלכה), ובכך הוא המחוז השלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה בממלכה, לאחר המחוזות ריאד ומכה.
כ-11% מהגברים ו-19% מהנשים מעל גיל 10 הם אנלפבתים.
מחוות אקדח היא מחווה גופנית שבה אדם משתמש בידו כדי לחקות אקדח.
במסגרת המחווה מרים המחווה את האגודל מעל האגרוף שלו, באופן המדמה את פטיש האקדח.
נוסף על כך, הוא מרים את האצבע המורה שלו ולעיתים גם את האמה שלו באופן המדמה את קנה האקדח.
האצבע המורה יכולה לסמן גם את הדק האקדח.
ניתן גם ללחוץ את האצבעות בעת יצירת מחוות האקדח לשם הדגשתה.
אפשר לבצע את המחווה על ידי הנחת ה"אקדח" לצד ראשו של מישהו, בפה או מתחת לסנטר, לדימוי התאבדות, כדי להצביע על רצון עז להיחלץ מהאומללות, בין אם משעמום או מכעס, או להביע חוסר שביעות רצון מהמצב.
צורה נוספת היא שילוב של שתי ידיים כדי להביע ברכה, או כדי להכיר במשהו כמצחיק, חכם או מעורר תובנות.
בשנת 2019 קבע בית המשפט העליון של פנסילבניה כי שימוש במחוות אקדח לשם איום והפחדה הוא פשע הפרת סדר.
במספר מקרים, תלמידים ואנשי צוות נענשו או הושעו מהלימודים בעקבות ביצוע המחווה.
בחלק מהמקרים הדבר נבע מכך שהאחראים פירשו את המחווה כאיום לשימוש באלימות ממשית, ובמקרים אחרים התפרשה המחווה כתמיכה באלימות באופן כללי.
ב-2006 ביצע לכאורה פחים אחמד , מחבל ממוצא אפגני, את המחווה שעה שדיבר על אפשרות ששירות הביון הביטחוני הקנדי יפרצו לדירתו.
זו שימשה כראיה לתוכנית שלו לביצוע טרור, שסוכלה בסופו של דבר.
נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בדרך כלל מבצע את מחוות האקדח כרמיזה לשאיפתו לשנות את חוקי הפיקוח על נשק כדי להפוך את הנשק לנגיש יותר לאזרח הרגיל.
המחווה שלו הפכה לסמל ה"בולסונאריות", בשימוש על ידי תומכי האידאולוגיה.
ב-27 בספטמבר 2019, חבר בית הנבחרים אדוארדו בולסונארו (המפלגה הסוציאל-ליברלית) הצטלם מול הפסל "ללא אלימות" במטה האומות המאוחדות בניו יורק כשהוא עושה את תנועת האקדח.
"מחווה לדנה אינטרנשיונל" הוא ספיישל טלוויזיוני ששודר בקשת 12 ב-13 באוקטובר 2022 לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
את הספיישל ביים משה קפטן והפיק שמעון שירזי.
האירוע התרחש במשכן לאמנויות הבמה שבתל אביב, ובמהלכו ביצעו את שיריה של אינטרנשיונל מספר רב של אמניות ישראליות, בהן אילנית, גלי עטרי, זהבה בן ודפנה דקל.
כמו כן, ניגנה בו תזמורת ירושלים מזרח ומערב לאורך הערב, בניצוחו של תום כהן.
הספיישל הוקרן בבכורה ארצית בישראל ב-13 באוקטובר 2022 בקשת 12. במסגרת האירוע השתתף יאיר לפיד, ראש ממשלת ישראל הארבעה-עשר.
"מחווה לדנה אינטרנשיונל" היה לאירוע הלהט"ב הרשמי הראשון בהיסטוריה של מדינת ישראל בה השתתף ראש ממשלה.
כמו כן, נאם לפיד בתחילת האירוע.
הספיישל החל בנגינה של תזמורת ירושלים מזרח ומערב בניצוחו של תום כהן, כשעל הצג הופיע המשפט "20 שנה לאיגי" בשלוש שפות (אנגלית, עברית וערבית).
בהמשך לכך, עלה לבמה מנכ"ל איגי עופר נוימן שהחל לנאום.
מיד אחריו, הוזמן לבמה ראש ממשלת ישראל ה-14 יאיר לפיד לשאת דברים.
במהלך נאומו, ציין את שירה בנקי ואת ניר כץ וליז טרובישי ודיבר על שוויון והומופוביה.
את המופע פתחה גלי עטרי בביצוע "אני לא יכולה בלעדיך" (1994).
אחריה, עלתה רוני דלומי בביצוע "דון קיחוטה" (1996).
את המערכה הראשונה סיימה דפנה דקל בביצוע "נוסעת לפטרה".
במהלך ההפסקה הראשונה הוקרנו קטעי וידאו (פאונד פוטג') אודות היסטוריית ההוצאה של "סעידה סולטנה" עם קריינות נלוות של הילה פאר.
את המערכה השנייה פתחה ואלרי חמאתי בביצוע "סעידה סולטנה".
הייתה זו ההופעה הארוכה ביותר באותו הערב ולכן לא בוצע קטע שירה נוסף באותה המערכה.
במקום זאת, עלתה לבמה גילה אלמגור שהחלה בנאום קצר אודות הקריירה המוזיקלית של אינטרנשיונל.
לאחר מכן, החלה לדקלם את המם "מר במאי" שהיה ויראלי באינטרנט בשנת 2007 וכך הסתיימה המערכה.
במהלך ההפסקה השנייה הוקרנו קטעי וידאו אודות היסטוריית ההוצאה של יותר ויותר (2001), כמו גם "ואחרי הכל" עם קריינות נלוות של יואב גינאי.
המערכה השלישית נפתחה בידי שרון חזיז בביצוע "ואחרי הכל" (2001).
בסיום הביצוע, עלתה לבמה אורנה דץ שביצעה את "לילה טוב אירופה" (1995).
במהלך ההפסקה השלישית הוקרנו קטעי וידאו אודות היסטוריית ההוצאה של "ישנן בנות" (1994) וקריינות נלוות של דלית רצ'שטר.
בתום המערכה, החלה הבאה כשנונו ביצעה את "ישנן בנות".
אחריה, עלתה לבמה איגי וקסמן שביצעה את "יש בו אש" (1996), אשר בוצע במקור כדואט עם אינטרנשיונל.
המערכה הסתיימה עם קטעי וידאו אודות היסטוריית ההוצאה של "ניצחתי" (2001) וקריינות נלוות של חן אריאלי.
את המערכה האחרונה פתחה זהבה בן בביצוע "ניצחתי".
בהמשך אליה, עלה לבמה תום כהן שהחל לנאום.
מיד אחריו, הוזמנה לבמה חנה לסלאו שנאמה גם היא לצד קטע קומי שביצעה, תוך ציון הופעתה הראשונית של אינטרנשיונל בטלוויזיה אצל רבקה מיכאלי לצד לסלאו עצמה.
היא הזמינה את אנה זק לעלות לבמה וזו ביצעה את "Love Boy".
האחרונה שעלתה לבמה הייתה אילנית, האמן הראשון שייצג את ישראל באירוויזיון; היא ביצעה את "דיווה", השיר איתו זכתה אינטרנשיונל באירוויזיון 1998. לבסוף, עלתה אינטרנשיונל עצמה לבמה כשבידה זר פרחים ונציגי איגי מקיפים אותה.
ברקע התנגן השיר "אחלה גבר" ובכך נחתם הערב.
על המוזיקה הייתה אחראית תזמורת ירושלים מזרח ומערב בניצוחו של תום כהן.
במהלך הערב, בוצעו שיריה של דנה אינטרנשיונל בידי זמרות ישראליות שונות.
להלן רשימת המשתתפים לפי סדר הופעתם:
הספיישל שודר בבכורה ארצית בישראל ב-13 באוקטובר 2022 והועלה לאינטרנט לאחר מכן.
בקהל המשתתפים נכחו מספר ידוענים, אמנים ופוליטיקאים, בהם ערן סויסה, רומי אברג'יל, ינאי פרישר גוטמן, מיקי בוגנים, רני רהב, כוכבי סדרת הטלוויזיה "קופה ראשית" (נועה קולר ואמיר שורוש), קורין אלאל, ראש הממשלה יאיר לפיד ורעייתו, ליהיא.
בתחילת הערב, נאם לפיד והצהיר שעל פי סקר, 78 אחוזים מהציבור בישראל תומכים בנישואי להט"בים.
כמו כן, ציין את שירה בנקי ואת ניר כץ וליז טרובישי ודיבר על שוויון והומופוביה.
עמותת 'מחווה' היא מיזם חברתי הפועל לקידום חמלה ואנושיות במערכת הבריאות בישראל, תוך התמקדות בשיפור הקשר בין מטופלים לצוותים רפואיים.
העמותה שמה דגש על הפחתת שחיקת הצוותים הרפואיים וחיזוק תחושת המשמעות בעבודתם, במטרה לשפר את איכות הטיפול והתוצאות הקליניות.
העמותה הוקמה בשנת 2023 על ידי דקלה הרצוג טוויג ומרינה סנדל.
יו"ר הוועד המנהל של העמותה הוא יעקב בורק.
העמותה פועלת בשלושה מישורים עיקריים:
הכשרות והדרכות: העמותה מעניקה הכשרות לצוותים רפואיים ולמנהלים, תוך שימוש במתודולוגיות מהמרכז לחמלה ואלטרואיזם בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד.
העלאת מודעות וקידום מדיניות: פעילות לעידוד שיח ציבורי בנושא חמלה ואנושיות והשפעה על מדיניות הבריאות בישראל.
פיתוח פתרונות יישומיים: פיתוח כלים מבוססי ידע לחיזוק הקשר בין מטפלים למטופלים ושילוב חמלה בשגרת העבודה במערכת הבריאות.
עמותת 'מחווה' יזמה את "רציתי שתדעו", תוכנית שמטרתה לחזק את הקשר בין מטופלים לצוותים רפואיים באמצעות שיתוף סיפורים אישיים.
במסגרת התכנית, מטופלים מתבקשים לספר על עצמם, והמידע מוצג ליד מיטתם, כולל תמונה מרגע משמעותי בחייהם.
התכנית פועלת מאז 2022 בכ-20 מחלקות בבתי חולים, ומתבצעת כחלק מהליך הקבלה למחלקה.
היא כוללת הכשרת צוותים ומדידת השפעה, ומטרתה לשפר את החוויה הטיפולית הן עבור המטופלים והן עבור הצוותים הרפואיים.
בנובמבר 2024 קיימה עמותת 'מחווה' שולחן עגול בכנס עשור לפורום Reboot, שבו נדונה חשיבות החמלה בטיפול רפואי.
המושב עסק באתגר קיום חמלה במערכת בריאות עמוסה ושוחקת, בהשתתפות בכירים במערכת הבריאות.
בסיום הכנס גובש מסמך המלצות שהוגש לשר הבריאות, במטרה לקדם מדיניות בנושא.
בפברואר 2025 הוצגה התוכנית לשר הבריאות, שהביע מחויבות ליישמה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הייתה עמותת 'מחווה' שותפה להקמת "מטה שירות חרבות ברזל", יוזמה התנדבותית שבה השתתפו כ-2,000 מנהלי שירות מחברות שונות בישראל.
מטרת המיזם הייתה לסייע למשפחות שכולות בהתנהלות מול גופים שונים ולספק ליווי רגיש ותומך.
העמותה הכשירה למעלה מ-400 מנהלים במיומנויות הקשורות לחמלה ולתקשורת אנושית, לצד חוסן אישי, על מנת להקל על המשפחות בהתמודדותן עם הליכים בירוקרטיים.
תוכנית "רציתי שתדעו" זכתה במקום הראשון בתחרות "יוזמת הבריאות של השנה" לשנת 2022, שנערכה על ידי פורום Reboot ו-ynet.
העמותה השתתפה בתוכנית ההאצה של "הכוורת" – מרכז ליזמות וחדשנות חברתית של ג'וינט ישראל וקרנות הביטוח הלאומי – וזכתה למענק הקמה.
מחוז אוטונומי אגיני בוריאטי היה סובייקט פדרלי רוסי (מאז 1993) בסיביר, שהוקף על ידי מחוז צ'יטה.
כ-55 אחוז מהאכלוסייה הם בוריאטים.
המחוז נוסד ב-26 בספטמבר 1937 ובוטל ב-1 במרץ 2008 תוך שילובו במסגרת יחידה מנהלית חדשה – חבל זבאיקלסקי.
המחוז היה מחולק ל-3 נפות: אגינסקי, דולדורגינסקי ומוגויטויסקי, ובתוכן נכללו 4 עיירות ו-35 כפרים.
מחוז אולבני הוא מחוז של מדינת ויומינג שבארצות הברית.
נכון לשנת 2000 התגוררו במחוז 32,014 תושבים.
בירת המחוז היא העיר לאראמי.
מחוז אולבני הוקם ב-16 בדצמבר 1868 בעקבות חלוקת מחוז לארמי שהיווה אז חלק מטריטוריית דקוטה.
המחוז הפך לחלק מטריטוריית ויומינג כאשר זו הוקמה ב-19 במאי 1869, ולימים הפך לחלק ממדינת ויומינג.
מחוז קונוורס גובל במחוז אולבני מצפון, המחוזות מחוז פלאטה ומחוז לאראמי גובלים בו ממזרח, מחוז לרימר שבמדינת קולורדו גובל בו מדרום, מחוז ג'קסון שמדינת קולורדו גובל במחוז אולבני בדרום מערב, ומחוז קרבון שבמדינת ויומינג גובל במחוז אולבני ממערב.
נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 32,014 תושבים.
צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 3 נפשות לקמ"ר.
מחוז אורנג' היא קומדיית נעורים משנת 2002. ג'יק קסדן ביים את הסרט וקולין הנקס משחק בתפקיד הראשי.
שון ברומדר (קולין הנקס), נער חובב גלישת גלים ומסיבות ממחוז אורנג' שבקליפורניה, עורך חשבון נפש אחרי מותו של חברו הטוב לוני בתאונת גלישה.
בהשפעת רומן מאת מרקוס סקינר (קווין קליין), פרופסור באוניברסיטת סטנפורד, הוא מחליט ללמוד בסטנפורד ולהיות סופר.
מחוז מגוריו נתפס בעיניו כסביבה המגבילה את התפתחותו כסופר, בגלל ערכיו החומרניים ורדידותו האינטלקטואלית.
בשנת הלימודים האחרונה בתיכון ברומדר משפר בחריצות את ציוניו, ובעצת היועצת בבית הספר (לילי טומלין) נרשם אך ורק לסטנפורד.
הוא אינו מתקבל, כי היועצת שלחה עבורו לאוניברסיטה את גיליון הציונים של תלמיד אחר, גרוע ממנו.
חברתו אשלי (סקיילר פיסק) מארגנת לו פגישה בביתו עם ארתור גרטנר (גארי מרשל), חבר במועצת המנהלים של סטנפורד, כדי שיוכל להסביר את מצבו.
הפגישה נכשלת בגלל התנהגותם של אימו האלכוהוליסטית סינדי (קתרין אוהרה) ואחיו המסומם לאנס (ג'ק בלאק).
בהמשך מבקש שון מאביו העשיר באד (ג'ון לית'גו), הנשוי עתה לאישה צעירה (לזלי מאן), לתרום לסטנפורד כדי לשפר את סיכוייו להתקבל, אך האב מסרב.
בניסיון אחרון לשנות את רוע הגזירה, אשלי ולאנס מסיעים את שון לסטנפורד.
הממונה על קבלת סטודנטים, דון דארקט (הרולד ראמיס), כבר אינו במשרדו.
אשלי ושון מוצאים אותו בביתו, מראים לו את גיליון הציונים האמיתי, והוא מסכים לחזור למשרד - אחרי שאשלי נותנת לו בטעות כמה מגלולות הסמים של לאנס, המוסוות כאספירין.
כשהם מגיעים למשרד הבניין עולה באש; השריפה החלה כשלאנס הבעיר את רשימת הסטודנטים שהתקבלו לאוניברסיטה.
אשלי מתעמתת עם שון ומבהירה לו שאם יעזוב את מחוז אורנג' כדי ללמוד בסטנפורד, הקשר ביניהם יסתיים.
שון משוטט בקמפוס, וסטודנטית מזמינה אותו למסיבת אחווה, בה הוא מגלה, לאכזבתו, שתלמידי סטנפורד ריקניים ושטחיים ממש כמו חבריו בבית.
בהמשך הוא פוגש במקרה את פרופסור סקינר, שזוכר את הסיפור הקצר ששון שלח לו.
במהלך שיחתם, אומר סקינר לשון שהסביבה שבה גדל יכולה לסייע לו להתפתח כסופר יותר מן האוניברסיטה היוקרתית, כפי שדבלין תרמה לג'יימס ג'ויס ומחוז לה פאייט תרם לויליאם פוקנר.
שון מוצא את אשלי, מתנצל בפניה, והשלושה חוזרים הביתה.
בינתיים, במחוז אורנג', הוריו של שון נפגשים כדי לחפש פתרון לבעיה.
הם מתפייסים, ובאד תורם לסטנפורד בניין חדש למשרד הקבלה.
האוניברסיטה מקבלת את שון בזכות התרומה, אך הוא מחליט, בעקבות דבריו של סקינר, להישאר עם אשלי ועם משפחתו.
בסצנה האחרונה של הסרט, שון יוצא לגלוש עם חבריו בפעם הראשונה מאז מותו של לוני.
קולין הנקס - שון ברומדר
ג'ק בלאק - לאנס ברומדר
קתרין אוהרה - סינדי ברומד
ג'ון לית'גו - באד ברומדר
לזלי מאן - קריסטה ברומדר
צ'בי צ'ייס - מנהל בית הספר הרברט
לילי טומלין - היועצת גב' קוב
גארי מרשל - ארתור גרטנר, חבר מועצת המנהלים של סטנפורד
הרולד ראמיס - דון דארקט, הממונה על הקבלה בסטנפורד
קווין קליין - מרקוס סקינר
מחוז אייקוצ'ו (בספרדית: Departamento de Ayacucho) הוא אחד מ-25 מחוזות פרו, בדרום-מרכז המדינה, ובירתו היא העיר אייקוצ'ו.
המחוז מחולק ל-11 פרובינציות ול-111 נפות (distritos).
האזור ברובו הררי, כשרכס הרי האנדים עובר בתוך שטחו.
הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא פסגת הר הגעש "סרה סרה" (5,505 מטר מעל גובה פני הים).
במהלך מסעי הטרור של ארגון הנתיב הזוהר נפגע המחוז פעמים רבות.
ב-2005 נערך משאל עם בקרב תושבי המחוז, לבחון את איחוד המחוז עם המחוזות איקה ומחוז ואנקבליקה, אולם ההצעה נדחתה.
רעידת אדמה בעוצמה של 6.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט הכתה בדרום-מזרח המחוז ב-24 באוגוסט 2014. עשרות בניינים נפגעו, אך רק אנשים בודדים נפצעו.
מחוז אוטנה (בליטאית: Utenos apskritis; ביידיש ובעברית: מחוז אוטיאן) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא.
בירת המחוז היא העיר אוטנה.
המחוז ממוקם במזרח ליטא, הוא משתרע על פני 7,201 קמ"ר המכסים 11% משטח ליטא כולה.
ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז אוטנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
מחוז אוטנה הוא התשיעי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז אוטנה כ-147,400 בני אדם, 5% מכלל תושבי ליטא.
מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה:
מחוז אופאלי הוא מחוז באירלנד.
המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר טולאמור.
המחוז נקרא על שם הממלכה ההיסטורית היפלגה, ששכנה בתחומי המחוז בעבר.
לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-78,003 תושבים.
המחוז גובל במחוז ליש מדרום מזרח, במחוז טיפררי מדרום, במחוז גולוויי ממערב, במחוז רוסקומון מצפון מערב, במחוז וסטמית' מצפון ובמחוז קילדייר ממזרח.
רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד פגע קשות בתושבים הכפריים של מחוז אופאלי.
אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-146,857 תושבים, בתחילת המאה ה-20 התגוררו בו כ-60,187 בלבד, צניחה שהתרחשה כתוצאה ממוות או מהגירה.
הירידה במספר התושבים המשיכה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז התגוררו במחוז כ-51,533 תושבים, ועלייה במספר התושבים נרשמה רק עם תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, וזאת בעקבות מודרניזציה של המחוז וקרבתו לבירה דבלין.
אולם, עד היום אוכלוסיית המחוז לא הצליחה להתאושש, וכיום היא מהווה בערך כמחצית מהאוכלוסייה שהתגוררה בו לפני כמעט 200 שנה.
גבולות המחוז: מצר נארס בצפון, מפרץ באפין במערב, מחוז קקרטאליכ בדרום, והפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד במזרח; בתעלת קנדי שבמצר נארס בצפון, המפרידה בין המחוז לאי אלסמיר, נמצא האי הנס העומד במרכז סכסוך גבולות בין דנמרק הטוענת שהוא מהווה חלק ממחוז אוואנאטה בגרינלנד, לקנדה הטוענת שהוא חלק מטריטוריית נונאווט.
כמו בשאר חופי גרינלנד, מלאים חופי המחוז בפיורדים, ובאיים רבים, וכן במפרצים בהם מפרץ דיסקו, שלחופו נמצאת בירת המחוז והעיר השלישית בגודלה בגרינלנד - אילוליסאט, במפגש עם פיורד הנושא שם זהה.
במחוז אין כבישים סלולים מלבד רחובות אילוליסאט.
היישוב סיאורפלוק במחוז, הוא היישוב הצפוני ביותר בגרינלנד.
כמו בשאר גרינלנד, בשל מיקומו הצפוני של המחוז ניתן לחזות בו בזוהר הצפוני, וכן קיימות בו תופעות שמש החצות ולחלופין - ליל-הקוטב.
מחוז אטיראו (בקזחית: Атырау облысы; ברוסית: Атырауская Область; רשמי: גור'יב), הוא אחד ממחוזות קזחסטן.
המחוז ממוקם במערב המדינה, ובצפון - מזרח הים הכספי.
עיר הבירה של המחוז נקראת אטיראו, עם אוכלוסייה של 142,500 איש.
השפלה הטוראנית הייתה המולדת המרכזית של ששולת "האן" של סוף העת העתיקה.
עם שטח של 118,631 קמ"ר, מחוז אטיראו הוא המחוז השני הקטן ביותר בקזחסטן (הקטן ביותר הוא מחוז טורקיסטן ).
המחוז גובל ברוסיה (מחוז אסטרחן) במערב, במחוז אקטובה במזרח, במחוז מנגוסטאו בדרום, ובמחוז מערב קזחסטן בצפון.
נהר אורל הוא הגבול בין אסיה לאירופה וזורם מכיוון רוסיה אל הים הכספי דרך המחוז; מה שאומר שמערב המחוז הוא באירופה.
חלק גדול מהמחוז נמצא באזור עשיר בנפט.
רוב בארות הנפט נקדחים בשדה טנגיז ובשדה קשגן .
צינור נפט עובר ממחוז אטיראו אל העיר סמרה ברוסיה, ומצטרף למערכת צינורות הנפט של רוסיה.
צינור נפט אחר עובר משדה טנגיז אל הנמל הרוסי נובורוסיסק.
נכון לשנת 2020, במחוז אטיראו יש אוכלוסייה של 645,280.
+ קבוצה אתנית אחוזים במחוז אטיראו קזחים 92.72% רוסים 5.14% אחרים 2.14%
המחוז מחולק ל-7 נפות (ולעיר אטיראו):
אינדר - עם מרכז מנהלי בעיר אינדרבור.
איסטאי - המרכז המנהלי נמצא בעיר אקיסטאו.
קורמנגזי - המרכז המנהלי נמצא בעיר גניושקינו.
קזילקוגין - המרכז המנהלי נמצא בעיר מיאלי.
מקט - המרכז המנהלי נמצא בעיר מקט.
מקמבט - המרכז המנהלי נמצא בעיר מקמבט.
ז'יליוי - המרכז המנהלי נמצא בעיר קולסרי.
מחוז אאכן שוכן במערב נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.
המחוזות הסמוכים לו הם מחוז היינסברג, דירן, אויסקירשן וכן מחוז לימבורג שבהולנד ומחוז לייז' שבבלגיה.
המחוז נוסד באוקטובר 2009, לאחר שאוחד מחוז אאכן הקודם, אשר נוסד בשנת 1975, עם העיר אאכן.
המחוז משתרע מהעיר בסווילר בצפון, לאורך כ־50 ק"מ עד לעיר מונשאו שבדרום.
המחוז כולל חלק מהרי אייפל בדרום וכן את מפרץ הריין התחתון.
הנקודה הגבוהה ביותר בו נמצאת בגובה 658.3 מטרים מעל פני הים.
הדגל כולל שני פסים רחבים ואופקיים בצבעים צהוב וכחול המחלקים את הדגל לשניים.
במרכז הדגל קיים מגן המחולק אף הוא לשני צבעים אלה; בראש המגן, על גבי רקע צהוב, נמצא אריה שחור.
מתחתיו - על גבי רקע כחול - ברבור לבן עם כפות רגליים שחורות, העומד על קרני צבי.
מחוז אזמרלדה הוא אחד מהמחוזות המוקדמים יותר של נבדה, שהוקם בשנת 1861 במדינת נבדה שבארצות הברית.
המחוז הוא המחוז הכי פחות מאוכלס ממחוזות נבדה, עם 873 איש נכון לשנת 2019. עיר הבירה של המחוז היא גולדפילד.
בשנת 2000 צפיפות האוכלוסין במחוז הייתה 0.1045 איש לקמ"ר - המחוז השני הכי פחות צפוף מכל מחוז אחר בארצות הברית (אחרי מחוז לאבינג שבטקסס).
מרבית התושבים גרים בעיר הבירה של המחוז גולדפילד, או בעמק אגם הדגים, על יד הגבול עם קליפורניה.
מחוז אזמרלדה נקרא על שם המילה אזמרלדה, שמשמעותה בספרדית ובפורטוגזית היא ברקת.
המחוז נקרא גם על שם אחד מרקדני הצוענים בספר הגיבן מנוטרדאם.
ע"פ לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח מחוז אזמרלדה הוא 9,295 קמ"ר, שמתוכם 19 קמ"ר הם המחוז הוא הרביעי הכי קטן במחוזות נבדה לפי שטח.
המחוז כולל גם חלק קטן מהפארק הלאומי עמק המוות.
המחוז גובל בצפון מערב במחוז מינרל, במזרח במחוז ניי, ומדרום וממערב במחוזות איניו ומונו של קליפורניה, בהתאמה.
המחוז כולל את רכס פסגת הכסף ואת רכס מונטה קריסטו.
הפסגות הגבוהות יותר במחוז הם:
שם גובה (במטרים) תיאור פסגת באונדרי 4007 הנקודה הטבעית הגבוהה ביותר בנבדה פסגת פייפר 2880 הפסגה הבולטת ביותר במחוז אזמרלדה הר מרגודר 2756 פסגת מונטזומה 2552 פסגת אמיגרנט 2069
הפארק הלאומי עמק המוות (חלק)
אזור הטבע הבראשיתי פסגת באונדרי
13.20% מבעלי הבתים היו אנשים בני 65 ומעלה.
ממוצע גודל המשפחה היה 2.79.
הגיל הממוצע הוא 45. עבור כל 100 נשים במחוז יש 123.7 גברים.
גולדפילד היא עיר הבירה של המחוז מאז 1 במאי 1907.
+ שנה רפובליקנים דמוקרטים מפלגות אחרות 2012 2016 2020
אורנסה (בגליסית: Ourense; בספרדית: Orense) הוא מחוז ספרדי, בחלק הדרום-מזרחי של הקהילה האוטונומית של גליסיה.
המחוז גובל במחוזות פונטבדרה במערב, לוגו בצפון, לאון וסמורה, (שניהם שייכים לקסטיליה ולאון) במזרח, ובפורטוגל בדרום.
זהו המחוז היחיד בגליסיה ללא חוף ים.
בירת המחוז, אורנסה, היא מרכז האוכלוסייה הגדול ביותר במחוז, כאשר בשאר שטחו של המחוז יישובים כפריים בעיקרם.
Ourense (בגליסית) הוא השם הרשמי שאומץ על ידי הפרלמנט הספרדי בחוק 2/1998.
מחוז אורנסה מוקף בהרים מכל עבר.
הרים אלה בודדו באופן היסטורי את המחוז מן האזורים המיושבים יותר לאורך החוף הגליסי.
עד למאה ה-21, עת נסלל כביש מהיר המקשר את אורנסה עם ויגו במערב ובנבנטה במזרח, הדרך המהירה היחידה לכניסה וליציאה מתחומי המחוז הייתה באמצעות רכבת.
מערכת הנהרות העיקרית במחוז היא מיניו-סיל, שהעמקים הפוריים שלהם הם שטחי גידול לתירס וכרמי גפנים ליין.
בשל המים הגועשים בנהרות אלו הם אינם ניתנים לשיט, אך משמשים להפקת לכוח הידרואלקטרי.
נהר סיל זורם בקניון עמוק והפך לאתר תיירות להפלגות ספינות תיירים קטנות וביקור במצפורים על נופי הקניון.
נהר לימיה מתחיל מצפון ל-Xinzo de Limia וזורם דרומה לכיוון פורטוגל; מאגר לינדוסו נמצא על נתיב נהר הזה כשהוא חוצה את הגבול לפורטוגל.
נהר הטמגה (Tâmega (river)), נהר פורטוגלי חשוב נוסף מתחיל מצפון לוורין.
השטח ההררי והבידוד היחסי של המחוז עכבו פיתוח כלכלי של המחוז ועודדו הגירה רבה לשאר חלקי ספרד ולעולם החדש.
לאורך עמק המיניו וליד העיר וורין קיימת תעשייה קטנה של ייצור יין.
באזור שינזו דה לימיה בולטים ענפי גידול חזירים וגידול תפוחי אדמה על קרקעית האגם שיובש, אנטלה.
אגם זה היה עד שנות ה-60 אגם המים המתוקים הגדול ביותר בספרד.
נכון לשנת 2018, מתוך אוכלוסיית המחוז אשר מנתה 309,986, כ-30% היו תושבי בירת המחוז, אורנסה, בה התגורר 105,000 תושבים.
במחוז אורנסה יש 92 רשויות מקומיות.
נכון לשנת 2018, למחוז אורנסה שיעור הילודה הנמוך ביותר מכל מחוז ספרדי אחר, עם קצב גידול אוכלוסין שלילי של 2,993 בשנה.
מגמת הידלדלות האוכלוסין במחוז המשיכה גם לתוך העשור השלישי במאה ה-21, בשנת 2021 היו במחוז 305,223 תושבים.
נתוני גודל האוכלוסייה ההיסטוריים במחוז מתוארים בתרשים הבא:
התעשיות במחוז כוללות תעשייה כימית, ייצור חלב, מפעל מים מינרליים ליד וורין, וייצור בגדים ליד בירת המחוז אורנסה.
אחת מחברות עיבוד העופות הגדולות ממוקמת גם באזור תעשייה סמוך לעיר אורנסה.
במחוז יש גם ארבעה אזורי יין, מתוך חמישה אזורי יין מוכרים בכל אזור גליסיה: Ribeiro, Ribeira Sacra, Monterrei ו־Valdeorras .
אף על פי שמספר התיירים במחוז קטן ממחוזות אחרים בגליסיה, התיירות תורמת במידת משמעותית לכלכלת המחוז.
עמקי הנהר מושכים נופשים, ויש כמה עיירות בהן מבנים מימי הביניים (בולטות בהן Allariz ו-ריבדביה).
מחוז אוסטרהולץ ממוקם בצפון סקסוניה התחתונה.
עיר המחוז שלו היא אוסטרהולץ-שארמבק (Osterholz-Scharmbeck).
שני הנהרות המרכזיים במחוז הם ההמה והוומה (Wümme), ביניהם שפלה שבה שוכן אזור ביצות הכבול טויפלסמור (ביצת השטן).
הרשויות המקומיות במחוז הם: אוסטרהולץ-שרמבק (עיר המחוז), לילינטל, שוואנוודה, ריטרהודה, וורפסוודה וגראסברג.
המחוז גובל במחוזות אחרים בסקסוניה התחתונה: קוקסהאפן, רוטנבורג (וומה), ורדן, וזרמארש (ממערב לווזר), ובשטח העיר ברמן (השייכת למדינת ברמן).
מחוז אורנג' הוא מחוז הממוקם במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2020, אוכלוסייתו מנתה 401,310 נפש.
מושב המחוז הוא ביישוב גושן .
מחוז זה נוסד לראשונה בשנת 1683 ואורגן מחדש עם גבולותיו הנוכחיים בשנת 1798. המחוז הוא חלק מאזור עמק ההדסון של המדינה.
מחוז אורנג' הוא חלק מהאזור הסטטיסטי המטרופוליני קריית יואל-פוקיפסי-ניובורג, השייך לאזור הסטטיסטי המשולב הגדול יותר של ניו יורק-ניוארק-ברידג'פורט, ניו ג'רזי-קונטיקט-פנסילבניה.
נכון למפקד האוכלוסין של 2020, "מרכז (ה)אוכלוסייה" של מדינת ניו יורק היה ממוקם במחוז אורנג', בכפר הקטן קאדברקוויל .
על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח המחוז כולל של 2,170 קמ"ר, מתוכם 2,100 קמ"ר הם יבשה ו-70 קמ"ר (3.2%) הם מים.
מחוז אורנג' נמצא בדרום מזרח מדינת ניו יורק, מצפון לגבול ניו ג'רזי-ניו יורק, ממערב לנהר ההדסון, ממזרח לנהר דלאוור ומצפון-מערב לעיר ניו יורק.
מחוז אורנג' הוא המחוז היחיד שגובל גם בנהר ההדסון וגם בנהר דלאוור, והוא גם המחוז היחיד במדינה שגובל גם בניו ג'רזי (דרום) וגם בפנסילבניה (מערב).
מחוז אורנג' הוא המקום שבו עמק האפלצ'ים הגדול נפתח ומסתיים.
הפינה המערבית מוקפת ברכס שוואנגאנק .
האזור לאורך הגבול עם מחוז רוקלנד שבתוך הפארקים המדינתיים הרימן והר הדובים ומדרום לניוברג הוא חלק מרמות ההדסון.
האדמה שביניהם היא עמק נהר וולקיל.
בחלקו הדרומי של המחוז, עמק וולקיל מתרחב לקרקעית אגם קרחוני רחבה המכונה אזור העֵפֶר השחור בשל פוריותו.
הנקודה הגבוהה ביותר היא הר שונמאנק , בגובה 507 מטר מעל פני הים.
הנמוך ביותר הוא גובה פני הים לאורך נהר ההדסון.
הצפון מזרח - מחוז דאטצ'ס
בדרום מזרח - מחוז רוקלנד
בדרום מזרח - מחוז פאסאייק, ניו ג'רזי
בדרום מערב - מחוז סאסקס, ניו ג'רזי
בצפון מערב - מחוז סאליבן
המחוז משרת את נמל התעופה הבינלאומי סטיוארט , הממוקם שני מייל מערבית לניוברג, ניו יורק.
נמל התעופה משרת את אמריקן איירליינס, דלתא איירליינס, אליג'נט אייר וג'ט בלו איירווייז.
תחבורה קרקעית בתוך מחוז אורנג' מסופקת בעיקר על ידי טרנזיט אורנג' , Leprechaun Lines , מונזי טריילס , ניו ג'רזי טרנזיט , שורט ליין באס , וקוי הרכבת מטרו ליין ופורט ג'רויס ליין .
שורט ליין באס מפעילה גם את הקו הראשי של מחוז אורנג' בין מידלטאון למונרו ווּדבֶּרי קומונס , עם עצירות בווקיל ו-(הגלריה), גושן , צ'סטר , מונרו והארימן .
מחוז אוסטהולשטיין הוא מחוז במזרח מדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה.
רוב שטח המחוז נמצא בחצי האי וגריה שבולט לתוך הים בין מפרץ ליבק למפרץ קיל, האי פמרן, מזרח האזור המכונה שווייץ ההולשטיינית והפרברים הצפוניים של העיר ליבק.
פני השטח מורכבים מגבעות רבות, ומתערובת של יערות ואגמים, כמו גם שטחי חקלאות.
האי פמרן הוא האי השלישי בגודלו בגרמניה והוא מחובר ליבשת על ידי גשר תלוי.
מחוז אליטא (בליטאית: Alytaus apskritis; בפולנית: Okręg olicki) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא.
בירת המחוז היא העיר אליטא.
אליטא הוא המחוז הדרומי של ליטא, הוא משתרע על פני 5,425 קמ"ר (8.3% משטח ליטא) ונמצא בתוך האזור האתנוגרפי דזוקיה.
ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי של מחוז אליטא, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
בשטחי המחוז נמצאת עיר הקיט דרוסקינינקאי.
מחוז אליטא מחולק ל-5 מחוזות משנה:
המרחב המוניציפלי של העיר אליטא
מחוז אנטרים הוא אחד מששת מחוזות צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת.
כמו כן, הוא אחד מ-32 מחוזות אירלנד המסורתיים, כחלק מפרובינציית אלסטר.
בירת המחוז היא העיר אנטרים, על שמה הוא קרוי, על אף שהעיר הגדולה בו היא העיר בלפסט, בירת צפון אירלנד, אשר רובה נמצאת בשטח המחוז ושאריתה נמצאת בשטח מחוז דאון.
לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011, מחוז אנטרים הוא המאוכלס ביותר בצפון אירלנד ומתגוררים בו כ-618,108 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הפרוטסטנטית.
המחוז גובל במחוז דאון מדרום, במחוז לונדונדרי ממערב, באוקיינוס האטלנטי מצפון ובתעלה הצפונית ממזרח.
המחוז שוכן לחופיו הצפון-מזרחיים של לוך ניי, ובצפונו נמצאת סוללת הענק, אתר מורשת עולמי של אונסק"ו.
בעיירה בושמילס שבמחוז נמצאת מזקקת הבלנדד ויסקי של המותג בושמילס.
כ-1,832 תלמידים מהמחוז לומדים בגיילסקונה, רשת בתי ספר בה כלל השיעורים מועברים בשפה האירית.
מחוז איירון הוא מחוז הממוקם במדינת יוטה, ארצות הברית.
במפקד האוכלוסין של 2020, מספר התושבים בו היה 57,289. מושב המחוז הוא פרוואן, והעיר הגדולה ביותר במחוז היא סידר סיטי.
המחוז הוגדר ב-1850. השם המקורי היה Little Salt Lake Valley, אולם בהמשך שונה לשמו הנוכחי, על שם מכרות הברזל (באנגלית "איירון") שבסידר סיטי.