tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמו כן, חלק מהסרט נותק לחלוטין מהתסריט המקורי, כאשר אלטמן נתן לשחקנים יד חופשית במונולוגים שלהם, וכן צילומים מסוימים בוצעו בלי ידיעתם כלל.
הייחוד של הסרט הוא באופן בו לא קיימת דמות או עלילה מרכזית אחת, אלא עלילה אישית של דמות אחת או שמספר דמויות יוצרות עלילה משלהן, כאשר בסופו של דבר הסרט מהווה קולאז' קולנועי שמשלב מספר רב של נקודות מבט על כל הדמויות, בלי שגורעים מאף אחת מהן.
התקציב השמן של הסרט אפשר לאלטמן לביים סרט באורך של ארבע שעות, ועוזר הבמאי, אלן רודלף, הציע ליצור גרסאה מורחבת לסרט שיופץ בשני חלקים: Nashville Red ו-Nashville Blue.
אולם, הסרט לבסוף נותר סרט אחד באורך של שעתיים ויותר.
רשת ABC הציעה ליצור מיני סדרה בת עשרה פרקים המבוססת על הקטעים שלא הגיעו לסרט הסופי, אך התוכניות לפרויקט בוטלו.
הקטעים שנחתכו מהסרט לא הוספו לגרסת ה-DVD.
מיד לאחר יציאתו לאקרנים, הסרט זכה לתגובות עוינות ולסלידה מצד קהילת מוזיקת הקאנטרי החזיתית, כאשר אמנים רבים טענו שהסרט בז לזרם המוזיקלי בו הם חברים וכן שהוא מציג אותם באור גרוטסקי.
על אף זאת, שירי הסרט זכו מאז לפופולריות מסוימת בקרב חוגי מוזיקת קאנטרי אלטרנטיביים.
בשנת 2002, הוצא אלבום מחווה לסרט שכלל גרסאות כיסוי לשירים שבו בידי אמנים קנדיים.
לאור העובדה שהעלילה של הסרט אינה עוקבת אחר דמות אחת, נוצר מצב בו כל דמות מבין הרבות שבסרט וההתרחשות שסביבה מתמזגת עם שאר הדמויות, אשר ביחד מרכיבות את העלילה:
הייבן המילטון (הנרי גיבסון) - מוזיקאי פולק יהיר ונערץ, בעל ניסיון בתחום ובעל זיקה לערכים ישנים ומסורתיים בשיריו.
ברברה ג'ין (רוני בלקלי) - זמרת קאנטרי זוהרת מהנערצות ביותר.
על אף התהילה וההערצה הרבה, ברברה ג'ין היא אדם בודד ללא חברים אמיתיים או אדם לפתוח בפניו את הלב.
הדבר מוביל להתמוטטויות עצבים תכופות בקרבה.
בארנט (אלן גארפילד) - בעלה של ברברה ג'ין והסוכן שלה, אשר מתנהג אליה בניכור כמו כל אחד אחר.
ג'ון טריפלט (מייקל מרפי) - היחצ"ן של המועמד הרדיקל לנשיאות, האל פיליק ווקר, אשר מנסה לגייס כמה שיותר מוזיקאים בשביל הופעה לקידום הקמפיין שלו.
טומי בראון (טימותי בראון) - מזמרי הקאנטרי השחורים הבודדים, אשר סובל מביקורות בעקבות פעילותו בז'אנר מוזיקלי שלא מחמיא לשחורים.
טום פרנק (קית' קאראדין) - חבר בשלישית פולק, אשר אינו מרגיש כי ממצה את כישרונו בהרכב, ורודף שמלות מושבע.
מרי (כריסטינה ריינז) - חברה בשלישייה עם טום אשר מנהלת עמו רומן מהצד.
ניקולס) - החבר השלישי בהרכב, בעלה של מרי, אשר מאחורי גבו היא וטום מנהלים את הרומן.
לנאה ריס (לילי טומלין) - עומדת בראש מקהלת גוספל ואם לשני ילדים חרשים.
מחוזרת על ידי טום ובסופו של דבר נענית לו.
דלברט ריס (נד ביטי) - עורך דין של אולפן הקלטות, ממולח ותאב בצע.
בעלה של לנאה המגלה על הרומן שהיא מנהלת, מה שמערער על כבודו.
סו-לין גיי (גוון וולס) - מלצרית צעירה, חולמת על קריירה מוזיקלית על אף חוסר כישרון מוחלט בשירה.
משפילה את עצמה בפני גברים על מנת לזכות להופיע לצד ברברה ג'ין, לאחר שהובטח לה הדבר על ידי דלברט.
וייד קוליי (רוברט דוקיי) - עובד יחד עם סו-לין, ומנסה להעמיד אותה על חוסר היכולת שלה בשירה.
מהווה את דמות השוטה טוב הלב של העלילה.
באד המילטון (דייב פיל) - בנו של הייבן המילטון החולם על קריירה מוזיקלית משל עצמו, בעוד אביו דוחף אותו לניהול עסקיו שלו.
אופאל (ג'רלדין צ'פלין) - דוקומנטריסטית בריטית המנסה למצוא סיפור לסרט במהלך סוף השבוע הגדוש בידוענים.
אלבקרק/ וויניפרד (ברברה האריס) - צעירה כשרונית המנסה להתברג במאמצים רבים בתעשיית המוזיקה.
סטאר (ברט רמסן) - בעלה של וויניפרד, ממנו היא ברחה, אשר לכל אורך הסרט מנסה לתפוס אותה.
ליידי פרל (ברברה בקסליי) - סוכנת מוזיקאים מצליחה, תומכת נלהבת של ג'ון פ.
קוני וייט (קארן בלק) - זמרת קאנטרי מצליחה ומצועצעת, אשר מנסה להתעלות על ההצלחה של ברברה ג'ין.
האופנוען (ג'ף גולדבלום) - רוכב אופנוע תלת גלגלי, שתקן וחובב קסמים.
טוראי גלן קלי (סקוט גלן) - חייל בצבא האמריקני, עוקב ללא הפסק אחר ברברה ג'ין בעקבות האובססיה של אמו אליה.
מר גרין (קינן ווין) - קשיש מקומי שמעביר את רוב זמנו בבית חולים לצד אשתו הגוססת.
איי ג'ואן/ מרתה (שלי דובאל) - צעירה נהנתנית ואנוכית, אחייניתו של מר גרין אשר לא מתייחסת כלל למצב משפחתה.
קני פרייז'ר (דייוויד הייווארד) - צעיר מעורער נפשית המתכנן התנקשות בחייה של ברברה ג'ין.
נורמן (דייוויד ארקין) - נהג פרטי של מפורסמים, המסתכל על האנשים ועל המתרחש בבלבול מוחלט.
נאשונל סמלינג (בנורווגית: Nasjonal Samling) הייתה מפלגה שפעלה בנורווגיה בשנים 1933–1945. המפלגה דגלה באנטישמיות, אנטי-דמוקרטיה, אנטי-קומוניזם ואנטי-ליברליזם.
הייתה זו מפלגה-אחות של המפלגה הנאצית, והיא שיתפה עמה פעולה בזמן הפלישה הגרמנית לנורווגיה ובמהלך שנות הכיבוש הגרמני והנהיגה את משטר שיתוף הפעולה הנורווגי עם הנאצים.
המפלגה מעולם לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה בבחירות חופשיות בנורווגיה ומעולם לא שלחה נציגים לסטורטינג, הפרלמנט הנורווגי.
המפלגה הוקמה ב-17 במאי 1933 על ידי וידקון קוויזלינג ופרקליט המדינה יוהאן ברנהרט היורט.
בבחירות שהתקיימו ארבעה חודשים לאחר הקמת המפלגה היא זכתה ב-22,750 קולות, כ 2.2% מהקולות, ולא שלחה אף נציג לפרלמנט.
היות שהמפלגה הדגישה קו אנטישמי ופרו-גרמני, התנערה ממנה הכנסייה הנורווגית.
מספר חבריה צנח ל-2,000 חברים בלבד ובבחירות 1936 כשלה שוב, עם שיעור תמיכה של 1.8%.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 ביקר קוויזלינג בברלין, שם נפגש עם אדולף היטלר, קיבל כסף שהיה מיועד למימון פעולות המפלגה, והבטיח להיטלר שבמקרה של פלישה גרמנית תוכל מפלגתו לתפוש את השלטון בנורווגיה ולהקים ממשלה פרו-גרמנית.
ב-9 במאי 1940, כאשר פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה, הודיע קווזלינג על הפיכה במהדורת החדשות ואילץ את הממשלה החוקית ואת המלך הוקון השביעי להימלט ובסופו של דבר לצאת לגלות בבריטניה.
לאחר הצלחת הגרמנים מונה קווזלינג לראש ממשלת נורווגיה.
קוויזלינג לא נהנה מתמיכה ציבורית וממשלתו שרדה חמישה ימים בלבד, עד שיוזף טרבובן התמנה לרייכסקומיסר (ממונה מטעם הרייך), בעל הסמכות הגבוהה ביותר בנורווגיה וכפוף ישירות להיטלר, וקוויזלינג נעשה כפוף לו.
בשנות הכיבוש הגרמני המפלגה שיתפה פעולה עם הכובשים והייתה אחראית להשמדתם של 800 יהודים מתושבי נורווגיה ולפעולות נגד המחתרת הנורווגית.
לאחר שחרור נורווגיה על ידי בעלות הברית, קוויזלינג ושני מנהיגים אחרים של הנאשונל סמלינג, אלברט ויליאם הגלין ורגנאר סקנקה, נשפטו לגזר דין מוות מול כיתת יורים.
בזמנים מאוחרים יותר משפטים אלו היו שנויים במחלוקת, שכן עונש המוות הושב לחוק הנורווגי רק לקראת סוף המלחמה, על ידי הממשלה הגולה, לענישת פושעי המלחמה.
מפלגת הנאשונל סמלינג הוצאה מחוץ לחוק.
נאשי - תנועת הנוער האנטי-פאשיסטית (רוסית: Наши - Молодежное демократическое антифашистское движение) הייתה אחת מתנועות הנוער הגדולות ביותר ברוסיה, המונה מעל 100,000 חברים.
ועידת הייסוד של התנועה נערכה ב-15 באפריל 2005. על פי מייסד התנועה, וסילי יקמנקו (העומד גם בראש הסוכנות הפדרלית לענייני נוער של רוסיה), היא הוקמה כתגובה למה שהוא רואה כהתגברות הנאציזם ברוסיה.
התנועה זכתה לכותרות בעולם במהלך המצור שהטילה על שגרירות אסטוניה ברוסיה כתגובה להעברת פסל ברונזה של חייל סובייטי מכיכר בבירת אסטוניה לבית קברות צבאי בעיר.
התנועה הוקמה ביוזמה ותוך תמיכה של פקידות הנשיא.
היא נתמכת על ידי ולדימיר פוטין והוא נפגש עם מנהיגיה באופן קבוע.
מנהיגי התנועה מכריזים על התמיכה של התנועה במשטר.
התנועה הוקמה על בסיס תנועת "ההולכים ביחד" (Идущие вместе) שהייתה תנועת נוער ברוסיה שנוסדה על ידי ואסילי יקמנקו במאי 2000. לתנועה הייתה אוריינטציה לתמיכת הממשלה הרוסית וממשלו של ולדימיר פוטין היה תומך בתנועה.
התנועה גדלה במהירות והיו לה עשרות אלפי חברים.
חלק מדרישות התנועה כלפי חבריה כללו בין היתר כי מפקדים חייבים לקרוא 6 קלאסיקות רוסיות ולבקר אתר קרב אחד שבו רוסיה ניצחה.
חברי התנועה חולקו לקבוצות בנות 5 חברים המכונים "כוכבים אדומים".
עם הקמת נאשי על ידי ואסילי יקמנקו בשנת 2006 פעילות התנועה הופסקה.
הקמת מספר תנועות נוער בשנים 2005-2006 הייתה למעשה תגובת המשטר לאירועים באוקראינה ותפקיד הנוער באירועים.
בהמשך, רמת הפעילות של התנועות שהוקמו ירדה באופן ניכר.
מתנגדי התנועה קוראים לפעיליה "נאשיסטי" בדומה למילה הרוסית "פשיסטי" (פאשיסטים) ואת התנועה עצמה "פוטיניוגנד" בדומה ל"היטלריוגנד".
בין הפרויקטים של התנועה היה "סטופחם".
במאי 2012 מייסד התנועה וסילי יקמנקו הכריז על פירוקה וב-2019 פורק הארגון סופית.
פורום סֵליגֶר (Селигер) בסמוך לאגם סליגר במחוז טבר, סמוך לכפר אוסטאשקוב, הוא פורום חינוכי לנוער המאורגן על ידי תנועת נאשי מאז 2005. מאז 2009 הפורום מאורגן בשיתוף פעולה עם הסוכנות הפדרלית לענייני נוער של רוסיה.
עד 2008 נמנע מפעילי נאשי להשתתף בפורום, אך מאז 2009 הותר לכל תנועות הנוער ברוסיה להשתתף בפורום והוא מאורגן מדי שנה בקיץ.
עם הקמת התנועה הופסקה תמיכה ממסדית בתנועת הולכים ביחד, פעילותה למעשה הופסקה ורוב חבריה נקלטו בתנועת נאשי.
נאשם הוא אדם שהואשם בביצוע עבירה פלילית או אזרחית ומתקיים דיון משפטי בעניינו.
במשפט פלילי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע פשע, שהיא עבירה פלילית חמורה.
הצד השני במשפט פלילי הוא בדרך כלל תובע מטעם פרקליטות המדינה, אך קיימים גם אישומים פליליים שבהם הצד התובע הוא אדם פרטי.
לעיתים קרובות נאשמים פליליים מושמים על ידי המשטרה במעצר עד תום ההליכים, ומובאים לדיונים משפטיים במסגרת צו מעצר.
בעבירות פליליות שאינן חמורות ייתכן שבית המשפט יחליט על שחרור בערבות.
נאשמים וחשודים מחוסרי אמצעים זכאים במדינות שונות לייצוג משפטי על ידי סנגוריה ציבורית.
במשפט אזרחי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע עבירה אזרחית ומתקיים בעניינו דיון אזרחי על כל שלביו.
בדרך כלל נאשם במשפט אזרחי מיוצג על ידי עורך דין.
הנאשם הוא בדרך כלל אישיות משפטית, כלומר – אדם או תאגיד.
בישראל לא מוכרות אישיויות משפטיות נוספות, אם כי במדינות אחרות היו מקרים שבהם בעלי חיים ואף חפצים דוממים נחשבו לאישיות משפטית.
למשל, בשנת 1916 התקיים בארצות הברית הליך תביעה אזרחי נגד תאגיד קוקה קולה, אך הנאשם לא היה התאגיד עצמו אלא .
עקרון בסיסי במשפט הוא שנאשם נחשב לחף מפשע כל עוד לא הוכחה אשמתו.
כנגזרת מעקרון יסוד זה, על מנת שיוטל קלון פלילי התביעה הכללית נדרשת להוכיח באופן ברור את האחריות הפלילית של הנאשם.
בשיטת המשפט המערבית, הנוהגת על פי ההליך האזרחי, מוקנות לנאשמים זכויות בסיס שונות, בהן:
הזכות ליצור עותקים מחומרי התיק
הגשת ערעורים על פסיקות של בית המשפט.
הנאשם חייב לעשות שימוש נאות בזכויות המוקנות לו, וחובותיו נגזרות מהדין המקובל במשפטים אזרחיים ופליליים.
בין השאר, נאשם חייב להתייצב בבית המשפט על פי דרישה, להוכיח את טענותיו, להודיע על שינוי במקום המגורים, ולשלם הוצאות משפט אם יידרש.
במדינות המערב מקובלת השיטה האדברסרית ולפיה אי-מילוי חובות הנאשם עלול לגרום לצעדים שיינקטו נגדו על ידי בית המשפט.
נאשוויל פרדטורס היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מנאשוויל, טנסי, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
הפרדטורס לא זכו מעולם בגביע סטנלי.
ב-1997 העניק ה-NHL ארבעה זיכיונות מותנים לקבוצות משקיעים בנאשוויל, אטלנטה, קולומבוס ו"הערים התאומות" במינסוטה.
הזוכה בזיכיון בנאשוויל היה קרייג לאופולד, איש עסקים מוויסקונסין.
באותה שנה, בעת חפירה במרכז נאשוויל לצורך יציקת יסודות לבניין חדש, נמצא שלד של טיגריס שנחרבי קדום.
הסיפור עשה כנפיים בעיר, ולאופולד החליט לבחור בטיגריס השנחרבי כלוגו הקבוצה.
במשאל אוהדים נבחר שם הקבוצה.
מכיוון שלנאשוויל היה אולם מוכן, ה"נאשוויל ארנה" (כיום ברידג'סטון ארנה), היא יכלה להתחיל לפעול לפני שלוש האחרות, ותחילת פעולתה הייתה מותנית במכירת 12000 מנויים עונתיים עד סוף מרץ 1998. הפרדטורס עמדו בתנאי והצטרפו ל-NHL עם פתיחת עונת 1998/99.
כמו ברוב המקרים של קבוצת התרחבות, העונה הראשונה הייתה קשה מאוד, והפרדטורס סיימו אחרונים בבית המרכזי עם 28 ניצחונות מול 47 הפסדים ו-7 תיקו.
המבקיע המצטיין שלהם בשתי העונות הראשונות היה קליף רונינג, חלוץ ותיק שהגיע במהלך עונת 1998/99 מפיניקס קויוטיס.
הפרדטורס החלו את עונת 2000/01 בשני משחקים מול פיטסבורג פינגווינס בטוקיו.
הם גילו שיפור לעומת העונה הקודמת ונחלצו מתחתית הבית המרכזי, אבל עדיין סיימו במאזן שלילי ולא היוו גורם משמעותי במירוץ לפלייאוף.
רונינג המשיך להוביל את התקפת הקבוצה עם 62 נקודות, והקבוצה נהנתה מעונה טובה יחסית של השוערים שלה, תומש ווקון ומייק דנהם.
בעונת 2001/02 חלה נסיגה בקבוצה שחזרה למאזנים דומים לשנתיים הראשונות.
ההתקפה של הקבוצה המשיכה להיות החלק החלש שלה כאשר אף שחקן לא הגיע ל-50 נקודות, וקליף רונינג עזב לקראת סיומה ללוס אנג'לס קינגס.
עונת 2002/03 לא הייתה שונה בהרבה, ועם מאזן של 27 ניצחונות ו-74 נקודות בלבד סיימו הפרדטורס במקום ה-13 מתוך 15 בחטיבה המערבית.
במהלך כל שנות חבלי הלידה של הפרדטורס המשיכה הקבוצה לשים את מבטחה במאמן איתו פתחה את דרכה ב-NHL, בארי טרוץ.
ב-2003/04 באו טרוץ והפרדטורס על שכרם, כאשר הפרדטורס סיימו לראשונה עם מאזן חיובי את העונה הרגילה - 38 ניצחונות, 29 הפסדים, 11 תיקו ו-4 הפסדים בהארכה.
91 הנקודות שצברו בטבלה הספיקו להם למקום השמיני במערב ועלייה היסטורית לפלייאוף.
את הסיומת החזקה של העונה שהובילה להישג הוביל סטיב סאליבן שהגיע לקבוצה לקראת סיום העונה משיקגו בלאקהוקס וצבר 30 נקודות ב-24 המשחקים שהספיק לשחק בקבוצה.
ההגנה חוזקה גם היא עם רכש של המגן הלטבי המנוסה סרגייס ז'ולטוקס.
לאחר שני הפסדי חוץ מול דטרויט רד וינגס החזקה, הגיע הפלייאוף לנאשוויל בפעם הראשונה אי פעם.
שני משחקים מצוינים של השוער תומש ווקון הובילו את הפרדטורס לשני ניצחונות ושוויון בסדרה, אולם הרד וינגס מימשו את יתרונם בשני המשחקים הבאים וניצחו בסדרה.
בזמן שה-NHL שבתה מפעילות בעונת 2004/05 קרתה טרגדיה לפרדטורס עם מותו של סרגייס ז'ולטוקס.
ז'ולטוקס חזר בעת השביתה ב-NHL למולדתו ושיחק בליגה הלטבית, ותוך כדי אחד המשחקים חלה הפרעת קצב בליבו.
ז'ולטוקס נטש את המשחק לפני סיומו, ובחדר ההלבשה התמוטט ומת בגיל 31 בלבד.
לקראת עונת 2005/06 החליטו הפרדטורס להמר על פול קאריה, חלוץ שהפך לכוכב במדי מייטי דאקס אוף אנהיים, אך הגיע לאחר שהעביר את עונת 2003/04 בקולורדו אוולאנש וסבל מפציעות חוזרות ונשנות.
ההימור הצליח, וקאריה הפך למבקיע המצטיין של הקבוצה עם 31 שערים ו-54 אסיסטים.
הפרדטורס סיימו עם מאזן מצוין של 49 ניצחונות מול 25 הפסדים ו-8 הפסדים בהארכה/מכות עונשין, ובסך הכל 106 נקודות בטבלה - המאזן השני בטיבו בליגה והפעם הראשונה שהקבוצה עברה את 100 הנקודות.
הקבוצה היחידה שהיה לה מאזן טוב יותר משלהם הייתה חברתם לבית המרכזי, דטרויט רד וינגס.
כיוון שלא היו אלופי בית, עלו הפרדטורס לפלייאוף מהמקום הרביעי במערב בלבד.
למרות זאת, בפעם הראשונה נהנו הפרדטורס מיתרון ביתיות בפלייאוף.
אבל יתרון הביתיות לא מומש, כאשר לאחר ניצחון במשחק הראשון נוצחו הפרדטורס בכל ארבעת הבאים על ידי סן חוזה שארקס.
לקראת עונת 2006/07 חיזקו הפרדטורס עוד את ההתקפה שלהם עם רכש של החלוץ המרכזי הוותיק ג'ייסון ארנוט.
לקראת סיום מועד ההעברות בעונה הרגילה הגיע חלוץ וותיק נוסף, השוודי פטר פורשברג שכיכב שנים רבות בקולורדו אוולאנש והוביל אותה לשני גביעי סטנלי.
קאריה המשיך להיות המבקיע המצטיין בקבוצה.
הפרדטורס שיפרו עוד את מאזנם מהעונה הקודמת כשסיימו עם 51 ניצחונות ו-110 נקודות בטבלה, אולם שוב פיגרו אחרי דטרויט רד וינגס בבית המרכזי והסתפקו בעלייה לפלייאוף מהמקום הרביעי.
הדמיון לעונה הקודמת נמשך גם בפלייאוף, כאשר סן חוזה שארקס שוב ניצחה את הפרדטורס בחמישה משחקים.
סטיב סאליבן, החלוץ הוותיק של הקבוצה, ספג פציעת גב קשה ונאלץ לשבות שנתיים ממשחק.
הדבר שלא היה דומה לעונה הקודמת היה הקהל במשחקי הקבוצה.
הקבוצה סבלה במהלך העונה מירידה גדולה בכמות הקהל במשחקיה, דבר שעורר ספקות באשר לעתיד הקבוצה בנאשוויל.
קבוצת קונים אפשרית אחרת שאפה להעביר את הקבוצה לקנזס סיטי.
לאופולד הביע את רצונו להשאיר את הקבוצה בנאשוויל, והמכירות לא יצאו לפועל.
עונת 2007/08 התנהלה תחת העתיד המעורפל של הקבוצה, שנאלצה לקצץ בהוצאותיה עקב העמדתה למכירה.
ווקון, קאריה, טימונן ופורשברג עזבו כולם את הקבוצה.
למרות הסגל המקוצץ הצליחו הפרדטורס להשתחל לפלייאוף מהמקום השמיני במערב, ופגשו שם את חבריהם לבית המרכזי, דטרויט רד וינגס, שסיימה את העונה הרגילה עם המאזן הטוב ביותר בליגה.
לאחר שני הפסדים בדטרויט, עמדו הפרדטורס על סף הפסד גם במשחק השלישי בבית, אולם עם שלושה שערים בארבע הדקות האחרונות הצליחו לנצח 5:3. דן אליס, מחליפו של תומש ווקון בשער, הוביל את הקבוצה לניצחון גם במשחק הרביעי ושוויון בסדרה, אולם בשני המשחקים הבאים ניצחו הרד וינגס והפרדטורס הודחו.
הם התנחמו במה שנראה כסוף חוסר הוודאות בקבוצה כאשר לאופולד מכר אותה לקבוצת משקיעים מקומית שהשאירה אותה בנאשוויל.
עונת 2008/09 הייתה קשה לקבוצה מכל הבחינות.
על הקרח, למרות סיום חזק של העונה שנתמך על ידי שובו של סטיב סאליבן לפעילות, כשלה הקבוצה במירוץ לפלייאוף בפעם הראשונה מאז עונת 2002/03. גם מחוץ לקרח התברר שהשמחה הייתה מוקדמת, כאשר אחד מבעלי הקבוצה, ויליאם דל ביאג'ו, הכריז על פשיטת רגל והואשם בהונאה.
עונת 2009/10 החלה עם שינויים מעטים בסגל הקבוצה.
החלוץ הגרמני מרסל גוק נרכש מסן חוזה שארקס, וממונטריאול קנדיאנס הגיע המגן פרנסיס בויון.
זו הייתה עונת פריצה לחלוץ השוודי פטריק הורנקוויסט, שממאזן של שני שערים בלבד בעונה הקודמת עלה ל-30. יחד עם הצטיינותו של השוער הפיני פקה רינה, סיימו הפרדטורס עונה טובה עם 49 ניצחונות ו-100 נקודות בטבלה, ועלו לפלייאוף מהמקום השביעי במערב.
סדרת הפלייאוף מול שיקגו בלאקהוקס התחילה עם ניצחון מרשים בשיקגו - ניצחון החוץ הראשון של הקבוצה בפלייאוף אי פעם.
לאחר שעלו ליתרון 2:1 בסדרה השתלטו עליה הבלאקהוקס וניצחו בשלושת המשחקים הבאים.
עונת 2010/11 הייתה מרובת שינויים בסגל הקבוצה, לפני העונה ובמהלכה.
השינויים המרכזיים היו עזיבתו של הקפטן ג'ייסון ארנוט לניו ג'רזי דווילס והגעתו של החלוץ המצטיין מייק פישר מאוטווה סנטורס.
בפעם הראשונה החתימה הקבוצה שחקן שנולד בסביבות נאשוויל - בלייק ז'פריון, דור רביעי למשפחת כוכבי הוקי קרח, נכדו של חבר היכל התהילה ברני ז'פריון ונינו של כוכב העל משנות ה-30, האווי מורנז.
השינויים השתלמו כאשר הפרדטורס עלו שוב לפלייאוף והדיחו את אנהיים דאקס בשישה משחקים, ובכך עשו היסטוריה כשניצחו סדרת פלייאוף לראשונה בתולדותיהם.
בסיבוב השני הודחו הפרדטורס על ידי הקבוצה בעלת המאזן הטוב בליגה בעונה הרגילה, ונקובר קנאקס.
ההצלחה היחסית נמשכה גם ב-2011/12 כאשר הפרדטורס ניצחו שוב סדרת פלייאוף, הפעם מול דטרויט רד וינגס, בטרם הודחו על ידי פיניקס קויוטיס בסיבוב השני.
ההצלחה נעצרה בעונת 2012/13 כאשר הקבוצה החמיצה את הפלייאוף לאחר שלוש עונות רצופות, וכך היה גם ב-2013/14. רק בשתי העונות לאחר מכן חזרו הפרדטורס לפלייאוף, ונוצחו בסיבוב הראשון על ידי שיקגו בלאקהוקס ובסיבוב השני על ידי סן חוזה שארקס בהתאמה.
לפני תחילת עונת 2016/17 הודיעו הפרדטורס על עסקה מפתיעה - המגן המצטיין וקפטן הקבוצה, שיי ובר, הועבר למונטריאול קנדיאנס תמורת מגן מצטיין אחר, פי.
העסקה הוכחה כמוצלחת כאשר סובאן השתלב באופן מצוין בקבוצה, הנהיג את הגנתה וגילה יכולת משובחת.
ההתקפה התבססה על חלוקה בין שחקנים רבים, כאשר בלטו בה שני החלוצים השוודים הצעירים ויקטור ארווידסון ופיליפ פורשברג.
הפרדטורס סיימו את העונה עם 41 ניצחונות ו-94 נקודות בטבלה, מאזן שהספיק להם רק למקום השמיני בחטיבה המערבית - כרטיס הויילד קארד השני, שהבטיח לפרדטורס פלייאוף קשה עם חסרון ביתיות בכל הסיבובים.
המקום השמיני סידר לפרדטורס סדרה קשה מול הזוכה במקום הראשון בחטיבה, שיקגו בלאקהוקס.
מול הבלאקהוקס העדיפים על הנייר שדרגו הפרדטורס את יכולתם והדהימו בהדחה של הבלאקהוקס בארבעה ניצחונות ללא הפסד - הפעם הראשונה מאז שמשוחק פלייאוף בשיטת "הטוב מ-7" בה קבוצה מהמקום השמיני מדיחה את הקבוצה מהמקום הראשון בחטיבה ללא הפסד.
בסיבוב השני הצליחו הפרדטורס לעבור סדרה הפכפכה מול סנט לואיס בלוז בשישה משחקים, ובכך עלו לראשונה בתולדותיהם לגמר החטיבה המערבית.
גם בגמר החטיבתי מול אלופת הבית הפסיפי, אנהיים דאקס, התגברו הפרדטורס בצורה מרשימה על חסרון הביתיות, ועם ניצחון בסדרה בשישה משחקים עלו בפעם הראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
בסדרת הגמר מול האלופה המכהנת, פיטסבורג פינגווינס, הפגינו הפרדטורס יכולת טובה כאשר כל קבוצה ניצחה את משחקיה הביתיים, עד המשחק השישי בו נוצחו הפרדטורס בנאשוויל על ידי הפינגווינס שזכו בגביע סטנלי שני ברציפות.
העונה הרגילה של 2017/18 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה, שסיימה אותה בשיאי מועדון של 53 ניצחונות ו-117 נקודות בטבלה - המאזן הטוב בליגה שהביא לקבוצה זכייה ראשונה בגביע הנשיאים.
למרות יתרון הביתיות, כשלה הקבוצה בפלייאוף והודחה בסיבוב השני בידי ויניפג ג'טס.
בעונה שלאחר מכן המשיכו הפרדטורס להיות בצמרת הליגה בעונה הרגילה, וסיימו אותה כאלופי הבית המרכזי - אך בפלייאוף נוצחו בידי דאלאס סטארס והודחו בסיבוב הראשון.
עונת 2019/20 הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה כשהפרדטורס במקום השישי בחטיבה המערבית.
בפורמט הפלייאוף המיוחד עליו הוחלט בעקבות הפסקת העונה, שיחקו הפרדטורס בסיבוב מוקדם לפלייאוף מול אריזונה קויוטיס, המדורגת 11. למרות הבדלי הדירוג, הופתעו הפרדטורס, נוצחו בסדרה והודחו.
בשתי העונות הבאות עלו הפרדטורס לפלייאוף בקושי רב, ונוצחו בסיבוב הראשון.
בעונת 2022/23 החמיצה הקבוצה את הפלייאוף לאחר מרוץ צמוד, ובעונת 2023/24 שבה הקבוצה לפלייאוף ושוב נוצחה בסיבוב הראשון.
בעונת 2024/25 חוו הפרדטורס את עונתם החלשה ביותר מאז עונתם הראשונה בליגה, כשסיימו במקום השביעי והלפני אחרון בבית המרכזי עם 68 נקודות בלבד.
נארתים (בצ'רקסית :Нартхэ) היו 25 לוחמים מהמיתולוגיה הצ'רקסית אשר לפי המסורת הצ'רקסית חיו בצפון הרי הקווקז בין המאה ה-7 לפנה"ס למאה ה-14, נחשבו לבעלי כוחות על טבעיים ולוחמים אמיצים במיוחד.
נארת היה לוחם אשר כוחותיו המיוחדים אפשרו לו לבצע משימות מיוחדות אותן לוחמים רגילים לא היו מסוגלים לבצע.
מיקומו של הנארת היה בין האלים לבין בני האנוש.
המסורת הצ'רקסית זוקפת לזכותם של הנארתים אירועים היסטוריים רבים כגון ניצחונות בקרבות שהובילו לשמירה על גבולותיה של צ'רקסיה, מולדת העם הצ'רקסי.
הנארתים מוזכרים בתרבות הצ'רקסית באמצעות סאגות, סיפורי עם וציורים עתיקים שנתגלו בחפירות ארכאולוגיות בהרי הקווקז.
נארת סטניה וואזרומודג' - סטניה היא אם הנארתים הצ'רקסיים ואימו של הנארת הנודע מכולם, סוואסרוקו.
הצ'רקסים נהגו להתייעץ עם סטניה לפני יציאתם לקרבות, היא נהגה להזהירם מאסונות קרבים ולפי האגדה אף הצליחה להאט את מסלולה של השמש.
נארת סוואסרוקו בן וואזרומודג' - בנם של סטניה ואל הברזל המיתולוגי ל'פש.
סוואסרוקו נחשב לעז מבין הלוחמים הנארתים ונודע בכך שהביא את לפיד האש לארץ הנארתים לאחר קרב מול ענקי ארץ הענקים.
נארת שאבאתנוק - היה ידוע גם בתור שאבאתין.
בנם של וואזרומודג' וסטניה, שביימה את פטירתו בהיותו תינוק ואת קבורתו מתחת לעץ גדול.
למעשה, היא הסתירה את שאבתאנוק במרתף חשאי, גידלה אותו בעזרת זוג זקנים ולימדה אותו אישית את דרכי הלחימה.
רק בגיל 15 זכה שאבתאנוק לדעת את סיפור חייו.
ההיסטוריון, הבלשן, האתנוגרף והסופר הגרמני יוליוס היינריך קלפרות (1783-1835) אשר סייר בקווקז בין 1807 ל-1808 ובכלל זה באוסטיה הצפונית, כתב סדרת ספרים על ההיסטוריה, השפה והתרבות של האזור ובכלל זה מאזכר את הנארת פאתאראז.
הסופר וההיסטוריון הצ'רקסי חאדאר'אל'ה אסקר חקר את אודות הנארתים הצ'רקסים ובעקבות מחקרו פרסם ספר בן שבעה כרכים שנקרא "האפוס של הנארתים".
לגיבורים הנארתים הייתה מועצה שבטית נפרדת מזו של השבטים הצ'רקסים.
את האסיפות ערכו הנארתים בבית הנארת אלידג', שהיה ממוקם על צוק קווארג'ותאם.
מתואר כי הבית היה גדול במיוחד וצבעו הלבן בלט לעין.
בכניסה היה שער נחושת ענקי וכדי לפותחו נדרשו 20 אנשים.
בבית זה חיברו הנארתים שירים ובלדות וסיפרו את קורות חייהם.
בנוסף, ערכו הנארתים תחרויות ביניהם והעניקו גביעים לגיבורים המנצחים.
בסוף התחרות נערך משתה גדול על טהרת היין הלבן.
לזכר מועצת הנארתים, נערכים בימינו כינוסים שבטיים במועצות השבטיות של הצ'רקסים בפזורה העולמית.
אחרי בריאת העולם וגירוש אדם וחווה מגן עדן, הייתה זאת ההתחלה של האנושות.
היות שאלוהים ידע כי במשך השנים ילדיהם של אדם וחווה יתפלגו לעמים, הוא ידע כי בבוא הזמן והוא יאלץ לחלק את העולם לבני האנוש.
אכן כשיום זה הגיע, אלוהים קרא לכל העמים להתייצב בפניו וכל אחד יקבל את חלקו.
היחיד שלא קיבל אדמות היה האדם הצ'רקסי שלא התייצב.
לאחר הידיעה כי כל בני העמים קיבלו אדמות, האדם הצ'רקסי החליט לפנות לבורא עולם לקבל את מנת חלקו.
אלוהים שאל את האדם הצ'רקסי למה הוא לא התייצב בפניו יחד עם שאר העמים, וזה ענה כי היה עסוק במלאכתו לפרנסת משפחתו.
כיאה לנאמנותו למשפחה, אלוהים החליט להטיב עמו ולהעניק לו פיסת גן עדן בעולם, וכך העניק לו את הרי הקווקז, ארץ מוצאם של הנארתים.
נאשה , בעבר נאשה ובנו (Nachet et fils), היא חברת מיקרוסקופים פריזאית שהחלה לפעול באמצע המאה ה-19. "נאשה" הייתה יצרנית מיקרוסקופים בולטת, ונמנתה עם יצרניות המיקרוסקופים המובילות של פריז בתקופתה, לצד שבלייה (Chevalier) ואוברהאוסר (Oberhauser).
החברה החלה כעסק קטן שפתח קאמיל סבסטיאן נאשה (Camille Sebastien Nachet; 1799-1881), אופטיקאי פריזאי שעבד תחילה בייצור עדשות בעבור יצרנית המיקרוסקופים הידועה שבלייה.
הסדנה שלו הייתה ברחוב רו סרפנט (Rue Serpente) 16 בפריז.
מכשירי המיקרוסקופ הראשונים שייצר התבססו על מודל קיים, מטיפוס תופי (drum-type), שאותו ייצרו כבר יצרנים אחרים לפניו.
בשנת 1851 השתתף נאשה ב"תערוכה הגדולה" של לונדון, שבה הציג את מכשירי המיקרוסקופ שלו.
בתחרות שנערכה בין יצרני המיקרוסקופ בתערוכה, זכה נאשה במדליית זהב לפי החלטת השופטים, בשל העיצוב המעולה של מכשיריו ושל עדשותיהם.
בתחרות זו השתתפה גם יצרנית המיקרוסקופים שבלייה, שבה עבד קודם לכן, אשר זכתה רק לציון לשבח.
על אף שהשתתף בתערוכה הגדולה ב-1851, אין מידע על מכשירי מיקרוסקופ מתוצרת נאשה, שנמכרו לציבור לפני 1856.
בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 הצטרף לעסקי המיקרוסקופ בנו של קאמיל סבסטיאן, ז'אן אלפרד נאשה (Jean Alfred Nachet; 1831-1908), שעבד לצד אביו.
ב-1862 העביר נאשה את הסדנה שלו לרחוב רו סנט סוורין (Rue St.
Séverin) 17 בפריז, ובאותה שנה גם אימצה החברה את השם "נאשה ובנו".
בשנת 1881 נפטר קאמיל סבסטיאן נאשה, ובנו אלפרד ירש אותו בניהול החברה, ושינה את שמה ל"א.
בשנת 1885 שינה אלפרד את המבנה של המיקרוסקופ, לפי מודל המתבסס על קפיץ חזק הנשלט על ידי מערכת ברגים.
כאשר הצטרף בנו לעסק בסביבות שנת 1890, שינה אלפרד את שם החברה חזרה ל"נאשה ובנו".
נאשוויל היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה מוזיקלית, בכיכובן של קוני בריטון והיידן פנטייר.
הסדרה נוצרה על ידי קאלי קורי, זוכת פרס גלובוס הזהב ואוסקר, ועד כה בוימה והופקה על ידי למעלה משלושים במאים ולמעלה מעשרים מפיקים שונים.
פרק פיילוט היה זמין באתרים Hulu ו-iTunes ובאתר הרשת ABC בטרם שודר בטלוויזיה, והוא קיבל גל ביקורות חיוביות; מבקרים ציינו לשבח את קאלי קורי על התסריט וליהוק השחקנים, ובפרט את ביצועיהן של קוני בריטון והיידן פנטייר.
פרק הבכורה שודר בערוץ ABC האמריקאי ב-10 באוקטובר 2012 ונצפה על ידי יותר מ-8.9 מיליון צופים.
בישראל, עלתה הסדרה לראשונה ב-7 בינואר 2013 בערוץ HOT3.
הסדרה עוקבת אחר שקורה בלבה של תעשיית מוזיקת הקאנטרי בעיר בירתה העולמית, נאשוויל שבטנסי, והיא מתמקדת בשתי אמניות פופולריות בתחום; ריינה ג'יימס (קוני בריטון), כוכבת קאנטרי ששמה הולך לפניה אולם תהילתה אובדת בהדרגתיות, וג'ולייט בארנס (היידן פנטייר), כוכבת עולה צעירה שמאיימת להדיח את ג'יימס מתפקידה כמלכת הקאנטרי.
השתיים רואות זו את זו כיריבות, אך התחרות ביניהן מקבל תפנית כאשר ג'יימס מבינה שבארנס עלולה להיות תקוותה היחידה לשיפור התדמית שלה.
במקביל ישנה חשיפה לחייהן האישיים של הזמרות, שמתגלים כלא כל כך זוהרים ולעיתים כמעיקים כאשר הם מהווים מקור לבעיות נוספות.
רשת ABC שהפיקה את ארבע העונות הראשונות בסדרה החליטה על ביטול התוכנית, אולם אז נרכשה הסדרה על ידי רשת CMT, אשר הפיקה את העונה החמישית.
הסדרה חודשה גם לעונה שישית ואחרונה, אשר עלתה לשידור בינואר 2018 והסתיימה ביולי באותה שנה.
ריינה גיימס (קוני בריטון) ידועה בתור המלכה של מוזיקת הקאנטרי.
עם זאת, האלבום האחרון שלה לא זוכה לאותה החשיפה שקיבלה עד כה והיא אינה מצליחה למכור כרטיסים ולמלא אולמות שלמים כבעבר.
חברת התקליטים שלה מציעה לה לשיר יחד עם זמרת הקאנטרי ג'ולייט ברנס (היידן פנטייר), שלעומת ג'יימס הקריירה שלה נמצאת בנסיקה, ולצאת איתה לסיבוב הופעות משותף.
מלבד זאת נדמה כי חייה של ריינה מסתבכים עוד יותר כאשר אביה אליו היא מתנכרת, איש העסקים והמיליונר למאר וייט (פאוורס בות') משכנע את בעלה, טדי קונרד (אריק קלוז), לרוץ להתמודד על תפקיד ראש העיר של נאשוויל.
ריינה ג'יימס - כוכבת מוזיקת קאנטרי בת 40 שהפכה לאגדה.
אביה למאר וייט הוא פוליטיקאי, ואמה וירג'יניה וייט נפטרה בטרם עת.
בעבר יצאה עם הזמר-יוצר דיקון קלייבורן, אולם היא שלחה אותו למכון גמילה מאחר שהיה מכור לאלכוהול, וזמן קצר אחר כך נישאה לטדי קונרד והביאה לעולם שתי בנות קטנות; מאדי ודפני.
ג'ולייט בארנס - דיווה יהירה, צעירה, יפה ועכשווית שהתגלתה על ידי המנהל שלה גלן גודמן.
היא במקור מאלבמה, שם גדלה אל תוך חיים מלאי קושי, כמו גם נאלצה להתמודד עם חוסר תפקוד מצד אמה עקב היותה מכורה לסמים, ולכן לא היססה לעזוב אותם מאחור לטובת קריירת מוזיקה חלומית.
בעקבות חייה הלא פשוטים, בארנס היא בן אדם הישגי וחסר פשרות ששואף תמיד להגיע לשלמות, ולפיכך הופכת עד מהרה לסנסציית קאנטרי-פופ רווחית.
היא וריינה ג'יימס נלחמות על קהל אוהדי מוזיקת הקאנטרי, כאשר לבארנס אין בעיה לדרוס אותה ואת כל מי שמפריע לה בדרך לתהילה.
אחת הדרכים שלה לעשות כן היא להתקדם באמצעות טובות מיניות, בין היתר עקב חוסר הכלה והתמודדות עם דברים בדרך רגשית כתוצאה מחוויות העבר, אולם עם הזמן רגשותיה באים לידי ביטוי כאשר היא נאלצת להתמודד בעל כורחה עם העבר שהשאירה מאחור.
סקרלט אוקונר - האחיינית של דיקון, משוררת וזמרת-יוצרת שחולמת על קריירה מוזיקלית.
בתחילה היא גרה עם החבר שלה אייברי בארקלי, סולן להקה עם מספיק אגו כדי להתעלם מהעובדה שהיא שואפת להיות זמרת בעצמה, אולם הזוג נפרד לאחר שאייברי מקבל את ג'וב חלומותיו להיות זמר סולו מצליח וההצלחה עולה לו לראש.
היא בהמשך חוברת למוזיקאי גאנר סקוט, שמאמין בה וביכולותיה והם הופכים לצמד מוזיקלי שאף עובר לגור יחד.
סקרלט ממלצרת בפאב "הציפור הכחולה" אשר נותן במה ליוצרים כמוה, ובמקום זה מתחילה הקריירה שלה כמוזיקאית.
טדי קונרד - בעלה של ריינה.
לאחר כישלון בעסקיו הוא חי על חשבון ההכנסות של אשתו, אולם התמונה משתנה כאשר הוא מתמודד לראשות העיר ונבחר בעזרתו של למאר אביה של ריינה.
עם זאת כראש העיר הוא מתנהג בכפיות טובה כלפי למאר ומרבה לבצע טעויות, מה שמערער את היחסים בינו לבין למאר ואף משפיע לרעה על חיי הנישואים שלו עם ריינה המעורערים ממילא.
הוא בהמשך בוגד באשתו והשניים מתגרשים.
דיקון קלייבורן - מלחין וגיטריסט ידוע בציבור, סקרלט היא אחייניתו.
הוא נכנס ויצא ממכון לגמילה מספר פעמים עקב התמכרות לאלכוהול, ולאחר שחרורו האחרון הוא הופך להיות המאהב של ריינה ג'יימס מאחר שלא הפסיק לאהוב אותה.
בהמשך נודע לו כי ייתכן והוא אביה הביולוגי של אחת מבנותיה של ג'יימס.
אייברי בארקלי - מוזיקאי שאפתן שמאופיין כילד רע.
הוא וסקרלט נמצאים במערכת יחסים אשר לא מחזיקה מעמד זמן רב.
בעונה השנייה הוא יוצא עם ג'ולייט.
גאנר סקוט - מוזיקאי יצירתי ומחויב לעבודה קשה אשר שואף לעסוק במוזיקה.
הוא וסקרלט הופכים לשותפים מוזיקליים, מה שגורם להם להתקרב ולהפוך לזוג.
הם בהמשך נפרדים והוא יוצא עם זואי.
קולמן קרלייל - היה מועמד לראשות העיר באופן חד פעמי, מאוחר יותר הפך לסגנו של ראש העיר.
הוא חבר קרוב של ריינה ומשמש כמלווה אחראי של דיקון בחייו נטולי האלכוהול.
למאר וייט - פטריארך עשיר ורב עוצמה, פוליטיקאי מקומי עם שליטה וקשרים בעירייה.
למאר הוא אביה של ריינה, ובניגוד לאשתו הוא מתנגד נחרצות לקריירה של בתו.
וויל לקסטינגטון - זמר קאנטרי בתחילת דרכו, השכן החדש של גאנר וסקארלט.
הוא וגאנר נהנים להיות זה בחברת השני והופכים לחברים קרובים.
וויל משתמש בקסם האישי שלו כדי לשכנע בנות לצאת איתו ולהתרועע בחברתו, אולם רק כדי להסתיר את העובדה שהוא הומוסקסואל בארון.
מאדי קונרד - בתה הבכורה של ריינה, אחותה של דפני.
מאדי נמצאת בגיל ההתמרדות, וכשמשהו אינו מוצא חן בעיניה כולם יודעים על כך מהר מאוד.
דפני קונרד - בתה הצעירה של ריינה, אחותה של מאדי.
לוק ווילר - כוכב קאנטרי גדול, מצליח ופופולרי שהצטרף בעונה השנייה.
ג'ף פורדהם - המפיק החדש של חברת התקליטים בה חתומות ריינה וג'ולייט שהצטרף בעונה השנייה.
ג'ף אינו מסתדר עם ריינה וג'ולייט ולעיתים קרובות דרך הפעולה בה הוא רוצה לנקוט במצבים מסוימים מתנגשת עם האופי ודעותיהן של שתי הכוכבות.
ג'ודית הוג - מגלמת את טנדי המפטון, אחותה של ריינה ובת חסותו של אביה לאמר המתפקדת כמתווכת בין ריינה לאביהן.
קימברלי ויליאמס פייסלי - מגלמת את מרגרט "פגי" קנטר, קולגה לשעבר של טדי אשר עזרה לו להסתיר את המעילה שביצע בחברה בה עבדו השניים.
כשטדי וריינה נמצאים בסטטוס פרודים היא מתחילה לצאת עם טדי, וזמן מה אחר כך הם מתחתנים לאחר ששיקרה לו על היותה בהריון.
דייוויד אלפורד - מגלם את באקי דוז, האמרגן האישי והאכפתי של ריינה מתחילת דרכה.
אד אמטרודו - מגלם את גלן גודמן, האמרגן האישי והמגונן של ג'ולייט, לעיתים קרובות מציל אותה ממצבים מסובכים שהיא מכניסה עצמה אליהם.
סילביה ג'פריס - מגלמת את ג'ולן בארנס, אמה הגאה והמגוננת של ג'ולייט, סובלת מהתמכרות לסמים.
מיכיל האוסמן - מגלם את ליאם מק'גיניס, המפיק המוזיקלי החדש של ריינה שבנוסף מקיים שני רומנים קצרים עם ריינה וסקרלט.
אוברי פיפלס - מגלמת את ליילה גרנט, מתמודדת בתחרות שירה שהגיעה למקום השני וכעת מגשימה את חלומה להפוך לזמרת קאנטרי בנאשוויל.
לאחר שהחתימו אותה בחברת התקליטים של ג'ולייט, השתיים הופכות ליריבות.
שלי רוז - מגלמת את זואי דלטון, חברת הילדות הטובה ביותר של סקרלט שעוברת לגור עמה בנאשוויל.
היא בהמשך יוצאת עם גאנר ולבסוף מוצאת עבודה בתור זמרת הרקע של ג'ולייט.
לורה בננטי - מגלמת את סאדי סטון, כוכבת קאנטרי שמקבלת הצעה להיות אומנית בשורותיה של אדג'יל, חברת התקליטים בה חתומה ג'ולייט, אולם לבסוף חותמת בחברת התקליטים של ריינה Highway 65, ובעקבות זאת הופכת לחברה קרובה של ריינה.
ברט טיילור - מגלמת את פאם, זמרת הרקע החדשה של לוק שבנוסף מקיימת איתו רומן קצר.
אלקסה וגה - מגלמת את קיילי, האהבה הראשונה של גאנר שמתקשה בחייה כאם חד-הורית.
בהמשך היא משקרת לגאנר שהבן שלה הוא למעשה גם הבן שלו.
דרק האף - מגלם את נואה וסט, שחקן שזוכה לגלם תפקיד של זמר קאנטרי מצליח.
כריסטינה אגילרה - מגלמת את ג'ייד, זמרת פופ שרוצה להפוך לזמרת קאנטרי.
ג'יי הרננדז - מגלם את דנטה ריבאס, המלווה של ג'ואן בחייה נטולי מסמים שהופך בהמשך למאהב של ג'ולייט.
צ'ארלי ביולי - מגלם את צ'ארלס "צ'ארלי", איש עסקים נשוי ומלא ביטחון עצמי שמנסה לסחוט את ג'ולייט.
קריסטינה צ'אנג - מגלמת את מייגן ואנוי, עורכת הדין של דיקון בתחילת העונה שנייה שמפתחת איתו מערכת יחסית רומנטית.
טוד טרולי - מגלם את מרשל אוונס, נשיאה לשעבר של חברת התקליטים אדג'יל אשר מפוטר בתחילת העונה השנייה.
די סאות'ר - מגלם את ווטי וייט, מפיק מוזיקה ופזמונאי אגדי בתחום הקאנטרי המשמש כיועץ של ריינה.
קורטני הנסן -מגלמת את אמילי, העוזרת האישית והמסורה של ג'ולייט.
טילקי ג'ונס - מגלם את שון באטלר, שחקן פוטבול מצליח בתפקיד קוורטרבק ובעלה לשעבר של ג'ולייט.
רייה קילסט - מגלמת את מרילין רודס, האמרגנית והמאהבת לשעבר של אייברי.
וייקליף ז'אן - מגלם את דומיניק קינג, נשיא חברת התקליטים בה היה חתום אייברי בעבר.
קלואי בנט - מגלמת את היילי, בחורה שיצאה באופן זמני עם גאנר.
סוזן מיזנר - מגלמת את סטייסי, וטרינרית שהייתה במערכת יחסית קצרה עם דיקון.
ברג'ס ג'נקינס - מגלם את רנדי רוברטס, מפיק מוזיקלי וחברה הטוב של ריינה מזה שנים.
אפטון ויליאמסון - מגלמת את מאקנה, הדוברת של ג'ולייט בתקשורת שמנהלת את הקריירה שלה תוך שמירה על הרפרטואר של הזמרת.
דייוויד קלייטון רוג'רס - מגלם את ג'ייסון סקוט, אחיו של גאנר שהורשע בגין שוד מזוין ובהמשך חוזר לסורו.
כשהיו ילדים לימד את גאנר לנגן על גיטרה.
ג'יי קארן תומאס - מגלמת את אודרי קרלייל, אשתו של קולמן.
דרק קרנץ - מגלם את ברנט מק'קיני, עובד לשעבר בחברת התקליטים אדג'יל במחלקת שיווק ויחסי ציבור והומוסקסואל מוצהר, יצא בעבר עם וויל.
קייל דיו מאסי - מגלם את קווין ביקס, הומוסקסואל מוצהר וזמר-יוצר בתחום מוזיקת הקאנטרי שמשתף פעולה עם וויל, שבעבר גם יצא איתו.
מדיסון לינץ - מגלמת את דנה באטלר.
נארסאק (בגרינלנדית: Narsaq, "מישור"), בעבר נקראה נוּרְפְּרֵבֵן (בנורווגית: Nordprøven) היא עיר השוכנת לחוף הפיורד טונושׂיארפיךּ שבדרום גרינלנד.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור, מעידים על התיישבות בני אדם במשך אלפי שנים.
חורבות כנסיית דירנס הנמצאים בפאה הצפון-מערבית של העיר, מעידים על ההתיישבות הנורדית באזור.
בית הקברות של אנשי לנדנאם, המתוארך לשנת 1000, ממוקם במערב העיר, והוא נחשב לשריד העתיק ביותר להתיישבות הנורדית באזור.
שרידי הכפר בראטאהילד אותו הקים אייריק תורוואלדסון, נמצאים כחמישה קילומטרים מנארסאק, בשטח העיר קאקורטוק הסמוכה.
שרידי בישופות גרד'ר (Garðar), נמצאים בכפר איגליכּו (Igaliku) הסמוך.
ההתיישבות הנוכחית הוקמה בשנת 1830 בשם נוּרְפְּרֵבֵן (Nordprøven בנורווגית: הצפון המוכח), השם ניתן לה על מנת להבדילה מההתיישבות שהוקמה באותה השנה; סִידְפְּרֵבֵן (Sydprøven בנורווגית: הדרום המוכח) כיום אשׂויצופ פה (Alluitsup Paa).
במהרה התפתחה העיר כמרכז מסחרי, תרם לכך הנמל הטבעי העמוק שיכול להכיל כלי שיט גדולים.
הציידים החליפו את השומן ועור כלבי הים שצדו, במוצרים יבשתיים כקפה, סוכר, לחם וכוסמת.
ציד כלבי הים היה הגורם המרכזי בכלכלת העיר עד סביבות שנת 1900. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 הידלדלה אוכלוסיית כלבי הים, וכלכלת העיר החלה להתבסס על דיג.
כפר הדייגים ההיסטורי הוקם בשנת 1914.
בתקופה זו גדלה אוכלוסיית נארסאק במהירות, מ-25 תושבים בשנת 1870, ל-162 בשנת 1919, ול-300 תושבים בשנת 1930. בשנת 1953 הוקם בעיר מפעל הדגים והסרטנים הראשון של חברת רויאל גרינלנד, דבר שהביא לגידול משמעותי באוכלוסיית המקום, בשנת 1959 התגוררו בנארסאק למעלה מ-600 תושבים.
עד ל-31 בדצמבר 2008 שימשה נארסאק כמרכז המנהלי של נפת נארסאק במחוז קיטה.
ב-1 בינואר 2009, נכנסה לתוקף הרפורמה בחלוקה המנהלית בגרינלנד, ונארסאק עברה לשליטת מחוז כויאשׂק.
מנחת המסוקים של נארסאק שוכן בצפון-מערב העיר, והוא פועל בכל ימות השנה.
חברת התעופה אייר גרינלנד מפעילה טיסות יומיות למנחת קאקורטוק ולנמל התעופה נרסארסואק.
נמל נארסאק הוא נמל טבעי עמוק, ומסוגל להכיל ספינות כבדות מאוד.
קו המעבורת Arctic Umiaq יוצא מהנמל, מקשר בין נארסאק לאילוליסאט, ועוצר במרבית הערים שבדרך.
בעונת החורף כשהפיורד קופא משמש נמל קאקורטוק כנקודת יציאה לקו.
יש בנמל שירותי גרירה זמינים לפי בקשה.
בניגוד לשאר גרינלנד, יש באזור נארסאק רשת דרכים נרחבת בהיקף של כ-120 ק"מ.
הדרכים העשויות עפר עבירות בעיקר לרכבי שטח, ואין בהם תעלות לניקוז.
בעונת החורף, הופכת מזחלת הכלבים לכלי התחבורה הנפוץ ביותר.
הדייג מהווה את עמוד התווך של הכלכלה המקומית.
הפיורדים הסמוכים לעיר מהווים בית גידול לבעלי חיים ימיים רבים, בהם: ליוויתנים, דגי סלמון וכלבי ים.
באופן ייחודי לגרינלנד, מתאפשרת חקלאות במישורים שמצפון לעיר, שם נמצאים כמה שדות.
מתוך 53 חוות כבשים הרשומות בגרינלנד, 31 נמצאות באזור נארסאק.
בעיר נמצא בית המטבחיים של חברת KNI A/S, המשחטה היחידה בגרינלנד.
בשנים האחרונות, חווה דרום גרינלנד ירידה בהכנסות מתיירות, אך התיירות עדיין מהווה את מרכיב השלישי בגודלו בכלכלת נארסאק.
אטרקציות פופולריות כוללות: טיולים רגליים, דיג, איסוף מינרלים נדירים, ושיט בין קרחונים.
בעיר יש שני סופרמרקטים, כנסייה תחנת משטרה, תחנת כיבוי אש, בית ספר יסודי, בית קפה, בית חולים וכמה חנויות קטנות.
מבשלת הבירה הראשונה בגרינלנד "Greenland Brewhouse" הוקמה בעיר בדצמבר 2004.
בית החולים שוכן במבנה בן שתי קומות ובו 14 מיטות.
בבית החולים נמצא גם מרפאת שיניים.
נארסאק היא העיר התשיעית בגודלה בגרינלנד, כמה מאות בני אדם מתגוררים בכפרים הסמוכים לה.
האקלים בעיר הוא אקלים קוטבי, עם חורף מושלג וקיץ קר.
האדמה בקצה הדרומי של גרינלנד לא קופאת.
נאשה סטראנה היה עיתון ישראלי בשפה הרוסית, שיצא לאור בשנים 1968–1993, רוב הזמן כיומון, אך במשך מספר שנים כשבועון.
העיתון היה עיתון מפלגתי שנוסד על ידי מפא"י בפברואר 1968, לקראת גל העלייה מברית המועצות בשנות ה-70. המו"ל הרשום של העיתון הייתה "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסה" שהייתה בשליטת המפלגה, עורכו והמנכ"ל שלו היה שבתאי הימלפרב.
בסוף שנת 1971 החל העיתון לצאת שלוש פעמים בשבוע ונעשו הכנות לקראת הוצאתו כעיתון יומי.
בשנות ה-70 היה שיתוף פעולה בינו לבין לוח מעריב, ומודעות לוח מעריב פורסמו במקביל בנאשה סטראנה.
עם כי הוא קיבל ביקורות על רוסית הקלוקלת וטעויות דפוס רבות.
ב-1984 הוא החל להיות מודפס רק פעם בשבוע, הועסקו בו רק שני עיתונאים, ששאר הכתבות היו מתורגמות מהעיתונות העברית, והוא הופץ בכמה אלפי עותקים בלבד.
עם תחילת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הוא הודפס ב-20 אלף עותקים, חלה עלייה במספר קוראיו והחל ממרץ 1990 חזר שוב להופיע כיומון.
בנוסף קמו לו שתי מתחרים, "ורמיה" שהוקם על ידי העיתון "מעריב" (אז בבעלות רוברט מקסוול), ו"נובוסטי נדלי" שהחל ממאי 1992 היה בשליטת אלי עזור.
עם זאת המשיך להוביל את השוק, וב-1991 זכה לנתח של כשני שלישים מקוראי העיתונות היומית ברוסית.
בעקבות חקיקת חוק המפלגות ב-1992, שאסר על מפלגות לעסוק במישרין או בעקיפין בפעילות כלכלית-עסקית, נאלצה מפלגת העבודה הישראלית (שירשה את נכסי מפא"י), למכור את "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסה", כולל "נאשה סטראנה".
ב-1993 העיתון נמכר לאיש העסקים אלי עזור, שרכש גם את העיתון המתחרה "ורמיה" מיד "קבוצת מעריב; והם היו לחלק מקבוצה של כתבי עת בשפה הרוסית שהחזיק.
את "נאשה סטראנה" סגר לאחר זמן קצר ואילו העיתון "ורמיה" הפך לשבועון פנאי ותרבות ונסגר ב-2004.
נאשיק (במראטהית: नाशिक, באנגלית: Nashik) או נאסיק (בהינדית ובסנסקריט: नासिक) היא עיר בצפון מערב מדינת מהאראשטרה בהודו, נכון ל-2011 גרים בעיר 1,486,973 איש והיא העיר הרביעית בגודלה במהאראשטרה, והעיר ה-24 בגודלה בכל הודו.
העיר נמצאת במעלה הרי גהט המערביים על גדות נהר גודאוורי.
היא ממוקמת בגובה 700 מטר מעל פני הים, ונחשבת כעיר הגבוהה ביותר במהאראשטרה.
נאשיק נמצאת בצפון מהאראשטרה בגובה 700 מטר מעל פני הים.
נהר גודאוורי מתחיל 24 ק"מ מנאשיק וזורם בחלק הצפוני לעיר דרך שכונת מגורים.
נאשיק נמצאת במערב רמת דקאן.
פנצ'וואטי הוא מקום מיוחד להינדים על נהר הגודאוורי, שם נמצא מקדם קלרם.
זהו מקום עלייה לרגל, ואחד האתרים שבו נערך כינוס קומבה מלה, שבשנת 2013 השתתפו בו 100 מיליון אנשים.
בדת ההינדית, פנצ'וואטי היא מקום ביער בממלכת דנדה, שבו האל ראמה בנה בית עם אשתו סיטה ועם אחיו לקשמן בזמן הגלות שלהם.
רמקונד הוא מקום קדוש להינדים, שמאמינים שטבילה באגם מביאה לקיום משאלות.
האקלים של נאשיק מתאים לגידול ענבים ליין, ונאשיק תוארה כ"בירת היין של הודו" בעיתון Business Standard בשל היקבים הרבים באזור.
גידול הענבים התחיל בשנת 1994, כאשר רג'יב סמנט חזר מלימודיו בסטנפורד ושם לב שלמרות תנאי הטבע המתאימים אין תעשיית יין באזור נאשיק.
הוא הביא ענבי סוביניון בלאנק ושנן בלאנק ונטע הכרמים הראשונים ב־1996. הבציר הראשון היה ב־1999 והיין הראשון היה מוכן ב־2000.
דאדאסאהב פהאלקה, אבי הקולנוע ההודי
טאטיה טופא, לוחם במרד ההודי הגדול
נאשיילסק (בפולנית: Nasielsk) היא עיירה במחוז נובידבור שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
נאשיילסק נזכרת מהמאה ה-11, עת הייתה כפר פרטי בבעלות אצולה, ובשנת 1386 הוענקו לה זכויות עיר.
במהלך המאות ה-15 וה-16 התפתחה העיירה, ונעשתה למרכז מסחרי במזוביה, בו התקיימו ירידים חודשיים.
שגשוג העיירה נקטע באמצע המאה ה-17, כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית לאזור.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
הקמת מוסדות השלטון של הנפה בעיירה בשנת 1867, וחיבורה לקו מסילת הברזל בשנת 1880, הביאו להתפתחותה המהירה של העיירה בסוף המאה ה-19.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17, ובשנת 1650 נבנה בה בית כנסת וקודש בה בית עלמין.
לאחר גזירות גירוש שהוטלו על יהודים ביישובים שונים במזוביה, הגיעו לעיירה יהודים נוספים, והקהילה במקום גדלה.
במהלך המאה ה-19, חרף ההגבלות שהוטלו על מגורי יהודים באזור העיירה בין השנים 1823 ו-1862, גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, ובשנת 1857 היוו היהודים כ-80% מתושביה.
בשנת ה'תרל"ו 1876 הגיע רבי אברהם בורנשטיין (לימים הרבי מסוכטשוב) לכהן כרב העיר, ובמקביל כאדמו"ר לחסידים.
בתקופה זו אף הקים ישיבה בעיר, ותלמידים רבים הגיעו ללמוד בה.
אחד מהמפורסמים מתלמידי הישיבה, היה הרב יואב יהושע וינגרטן בעל ה"חלקת יואב".
אך "בעלי הבתים" בעיר, לא ראו בעין יפה את ניהול החצר במקביל לתפקיד הרבנות, ולכן ב-ה'תרמ"ג 1883 עזב את העיר, והחל לכהן כרב העיר סוכטשוב.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול, ובשנת 1920 הוחרמו כמה מעסקי היהודים בה, ונאסרו מספר מהפעילים הציונים ביישוב.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות היהודיות השונות - אגודת ישראל, הבונד והמפלגות הציוניות.
בשנים אלה התגוררו בעיירה למעלה מ-3,000 יהודים, רוב תושביה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ורבים מיהודיה נמלטו לוורשה.
עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו בשוד רכוש יהודים בו, בחילול בית הכנסת המקומי ובאונס נשים יהודיות.
באוקטובר 1939 הטילו הגרמנים תשלומי כופר על יהודי היישוב, תוך לקיחת נכבדי הקהילה כבני ערובה.
ב-2 בדצמבר 1939 רוכזו יהודי העיירה בכיכר המרכזית בה, ושם הוחזקו מספר שעות תחת משמר, תוך התעללות בהם.
לאחר סלקציה, הובלה קבוצה אחת כ-4 ק"מ עד תחנת הרכבת האזורית, והקבוצה השנייה נכלאה במבנה בית הכנסת המקומי.
בתחנת הרכבת הפשיטו הגרמנים את היהודים, ושדדו את רכושם, תוך התעללות בנחשלים.
לאחר מכן הועמסו היהודים על קרונות משא שפנו לנפת לובלין.
ב-4 בדצמבר 1939 גורשו מהעיירה יתר היהודים שהושארו בה, תוך רצח כמה עשרות מהם במהלך האקציה.
יעדי הגירוש היו מיינדזיז'ץ פודלסקי ולוקוב, ויהודי העיירה נלקחו ליישובים אלו בקרונות רכבת צפופים ללא מזון או שתייה, בנסיעה שארכה יומיים.
גורלם של יהודי העיירה היה כגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו.
מכ-3,000 יהודי נאשיילסק שרדו את השואה כ-80 איש, רובם בשטחי ברית המועצות.
הנאשמרקט הוא השוק העירוני הגדול והתיירותי ביותר בווינה.
הוא ממוקם ברובע השישי של העיר, ברחוב וינציילה (Wienzeile), לאורך גדר נהר וין, ומשתרע על אורך של כ-1.5 קילומטרים.
השוק פעיל עוד מהמאה ה-16, אז שימש בעיקר למכירת חלב, שהוחזק בבקבוקים שהוכנו מעצי מילה ובעקבות זאת ניתן לו הכינוי אשנמרקט (Aschenmarkt), אשר על פי הדעה הרווחת התגלגל ברבות הימים לשמו הנוכחי - נאשמרקט.
אף על פי כן, בתחילת דרכו כונה בשם קרטנטורמרקט (Kärntnertormarkt) על שם גשר קרטנטור (Kärntnertorbrücke) ששכן בקרבתו.
משנת 1793 ואילך הפך השוק לאזור מסחר עיקרי בעיר, כאשר כל הפירות והירקות שהובאו לעיר בעגלות חויבו להימכר בשוק.
כיום, ניתן למצוא בשוק פירות וירקות רבים מכל רחבי העולם, עשבי תיבול, גבינות, מאפים מיוחדים, בשרים ופירות ים.
בנוסף לכך, לאורך השוק ממוקמות מסעדות קטנות המגישות אוכל וינאי מסורתי (שניצל וקייזרשמרן), לצד מסעדות המגישות אוכל מהמטבח האסייתי (סושי) והמזרח-תיכוני (קבב, חומוס).
החל משנת 1977 בימי שבת מתקיים בקצה השוק שוק פשפשים של מוצרי יד שנייה.
נָאשִיצֶה (בקרואטית: Našice) היא עיירה ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז אוסייק-ברניה, 53 קילומטרים דרומית-מערבית לבירת המחוז אוסייק.
היישוב מאוזכר לראשונה בכתובים ב-1229. במהלך המאה ה-13 הקימו טמפלרים ונזירים פרנציסקנים כנסיות ביישוב.
ב-1541 נכבש היישוב על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר האזור לחזקת ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ.
בהמשך, נכלל היישוב בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 עברה נאשיצה תנופת פיתוח כלכלי ובאזור קמה תעשיית עץ, לבנים וכן קמו טחנות רוח.
תהליך זה לווה בהגירה משמעותית לעיירה ומספר תושביה כמעט והוכפל מ-4,035 ב-1880 ל-7,992 ב-1900. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה נאשיצה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
אחר כך נמסר האזור לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה.
האזור שוחרר על ידי הפרטיזנים של טיטו, ולאחר המלחמה נכללה נאשיצה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו במחוז קרבות בין צבא יוגוסלביה שהחזיק במתחם צבאי בעיירה לבין כוחות הצבא הקרואטי, אשר הצליחו לכבוש את המתחם.
לאחר המלחמה נכללה נאשיצה בשטחי קרואטיה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בעיירה פעילות ציונית ענפה ונפתחו בה סניפים של התנועה וכן של ויצו וקק"ל.
ב-1948 החרימה ממשלת יוגוסלביה את הנכס.
נכון ל-2009 היו שרידי בית העלמין היהודי קיימים במקום.
השטח לא היה מגודר ומתוחזק, ובמקום הייתה צמחייה עבותה.
תועדו שם 203 קברים וכן כ-70 מצבות מזוהות.
נארין אלכסאניאן (בארמנית: Նարինե Ալեքսանյան; נולדה ב-24 במאי 1967) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה ארמנית.
היא ידועה בשל תפקידה החוזר בתור ג'אנה בסדרת הטלוויזיה הארמנית "דומינו".
בשנים 1992–1995 היא התחילה את דרכה כשחקנית בתיאטרון "מטרו", בירוואן.
היא זכתה בפרס "ארטוואזד" לשחקנית הטובה ביותר של השנה, ואירחה יותר מעשר תוכניות טלוויזיה.
+קולנועשנהסרטתפקידהערות2004החתונה הארמנית הגדולה שלי2001סימפוניה של שקט
נארין דובלאטיאן (בארמנית: Նարինե Դովլաթյան; נולדה ב-7 בינואר 1991 במאלישקה, ברית המועצות) היא זמרת ג'אז ושחקנית ארמנית.
היא למדה בקונסרבטוריון קומיטאס בירוואן, בחוג לג'אז ווקאלי.
דובלאטיאן נולדה במאלישקה, שבארמניה הסובייטית ועברה לירוואן בגיל תשע על מנת לרכוש חינוך מוזיקלי.
היא למדה בקונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן, והשתתפה בסדרה של הופעות, בשירה ובריקוד, לאחר שסיימה את לימודיה.
היא הופיעה בעונה 3 של תחרות השירה "Hay Superstar", והגיעה למקום 9–10 אותו חלקה עם דיאנה גריגוריאן.
בסוף 2010, דובלאטיאן הוציאה את הקליפ המוזיקלי הראשון שלה, שנקרא "יום ראשון יפה".
היא הייתה מועמדת לפרס האמן החדש הטוב ביותר של 2010 בזכותו.
היא הוציאה סינגל נוסף, "תסתכל לי בעיניים", ב-2011. היא שרה את השיר הזה בפרסי המוזיקה הלאומיים של ארמניה ב-2011. דובלאטיאן שרה שוב בטקס פרסי המוזיקה הלאומיים של 2012. היא שרה את הסינגל שלה "לרגליי".
היא הייתה גם מועמדת לפרס האמן החדש הטוב ביותר של אותה השנה, וזכתה.
+טלוויזיה, אינטרנטשנהכותרתהתפקידהערות2016–2017אחותו של הבללליתתפקיד ראשי
נָארִיסוּאָן הגדול (בתאית: สมเด็จพระนเรศวรมหาราช) לעיתים נודע גם בתור סַנְפֵהַט השני היה מלך תאילנד בתקופת ממלכת איוטהאיה והאדם אשר שחרר אותה מידי שלטון מיאנמר, ידוע עד היום כגיבור לאומי בתאילנד.
נאריסואן קיבל בתקופת שלטונו את המתיישבים, הסוחרים והתיירים מן הרפובליקה ההולנדית.
באיונאונג היה מלך על האימפריה הראשונה של טונגבו אשר הקדימה את מדינת מיאנמר של ימינו.
בתקופת שלטונו הוא יצא לכבוש שטחים נרחבים מדרום-מזרח אסיה, סיפח את חצי האי המלאי והפך את תאילנד ולאוס למדינות חסות.
במהלך הכיבוש איוטהאיה (בירת תאילנד) נבזזה ואלפים מאזרחיה שועבדו בעוד המדינה עצמה הפכה לשדה הקרב בין מיאנמר לקמבודיה.
נאריסואן נולד בתור פארה נארט וכיורש עצר לכס תאילנד משנה למיאנמר בין השנים 1555–1556, בצעירותו שימש כשבוי פוליטי אצל הבורמזים אך מאוחר יותר הוחזר לארצו וניתנה עליו מלכות המשנה בפיטסאנולוק.
לאחר שלחם פעמים רבות לצד הבורמזים במערכותיהם לייצב את מדינת שן, בשנת 1584 קרא על סיום היחסים בין תאילנד למיאנמר והכריז על עצמאות ארצו.
במהלך שימוש בעליונות אסטרטגית, נאריסואן עצר שלוש מתקפות בורמזיות לכבוש את הבירה התאית ובו בזמן יצא במתקפת נגד על קמבודיה התוקפת.
בשנת 1590 עם מות אביו ירש נאריסואן את הכס והשתמש במומנטום הירושה לפלוש אל הבירה הקמבודית לונגבק ולהפוך אותה לבת חסות של תאילנד.
זמן קצר אחר כך יצא נאריסואן לכבוש את צ'יאנג מאי והשטחים שסבבו לה ולבסוף נפגש אישית בקרב פילי מלחמה עם יורש העצר הבורמזי.
הקרב אירע ב-1593 והוכיח את העליונות התאית במאבק הממושך.
מלחמת אזרחים פרצה על ירושת הכתר במיאנמר ונאריסואן השתמש במצב לכבוש את חופיה של מיאנמר בחצי האי המלאי ובכך להשיג חוף אל מפרץ בנגל והאוקיינוס ההודי.
נאריסואן הוסיף לטפח את הצבא בתקופת שלטונו ולבסוף נפטר מחולי בצ'יאנג מאי בשנת 1605 בדרכו לכבוש את מדינת שן מידי מיאנמר.
נאשויביטוזאורוס (שם מדעי: Naashoibitosaurus; משמעות שמו משפת הנאוואחו: "לטאת ערוץ/אפיק") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת ההדרוזאוריים אשר חי באמריקה הצפונית של סוף הקרטיקון לפני 73 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורת קירטלנד שבאגן סאן חואן בניו מקסיקו.
הוא התגלה בידי החוקר ג'ק הורנר, היועץ המדעי של סרטי פארק היורה שהחשיב את ממצאיו לשייכים לקריטוזאורוס הקרוב, כשהוא החשיב את הממצאים לקריטוזאורוס לא בוגר.
רק ב-1993 הוא הופרד לסוג עצמאי בידי החוקרים אדריאן פ.
לוקאס והוא נקרא על שם הערוצים בהם התגלה, על פי שפת אנשי הנאוואחו המקומיים.
דינוזאור זה הגיע לאורך של 9 מטרים ולמשקל 2.5 טונות בקירוב והוא ידוע בעיקר מגולגולת מוארכת בעלת חלל אף גדול מאוד שהגיע לגובה העיניים והופנה מטה כמו אצל הגריפוזאורוס, אך לא בזווית חדה כמותו.
הדינוזאור משתייך לקבוצת הזאורולופיים מאחר שהיה בעל ציצה קצרה כמו של הזאורולופוס.
הדינוזאור חי במישורים של ניו מקסיקו סמוך לים הפנימי המערבי וניזון מצמחייה קרקעית שאותה טען בסוללות שיניים מאחורי לחייו.
נאש 600 היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית Nash-Kelvinator Corporation, אשר יוצרה בארצות הברית בין השנים 1942–1940 (שנת מודל 1941) ולאחר סיום מלחמת העולם השנייה בין השנים 1949–1945 (שנת מודל 1946)
יצרנית הרכב Nash-Kelvinator Corporation הוקמה כתוצאת מאיחוד בין יצרנית הרכב Nash Motors ויצרנית המקררים Kelvinator
שם הדגם "600" נובע מיכולתה של המכונית לנסוע 970 ק"מ (600 מייל) על מכל בנזין אחד (לפי היצרן)
מכונית חד-גופית: הרכב האמריקאי הראשון בייצור המוני שנבנה בטכניקות בנייה של מרכב / מסגרת יחידה, בו מרכב והמסגרת מולחמים כיחידה אחת.
חיסול המסגרת לטובת מבנה משולב מרכב ושלדה הפחית את משקל המכונית ב -230 ק"ג
בדגמי "נאש 600" פותחו טכניקות חדשות (לתקופה) לתיקוני התנגשות כולל מושבי גוף גמישים
משנת 1942 שווקה הסדרה "Ambassador 600"
היצרן החל בייצור מכוניות לאחר מלחמת העולם השנייה בסתיו 1945.
בשנת 1946 הוצג בדגם ה-"נאש 600" מושב אחורי שניתן היה להפוך אותו למיטה כאופציה.
ניתן היה לישון עם רגליים תחובות באזור תא המטען.
"נאש 600" משנת 1948 (כולל דגם: "Ambassador Custom" מותאם אישית) נשא את עבודתה של הלן רותר , מעצבת הפנים החדשה של היצרנית.
הלן רותר הציגה כמה מחללי הפנים המסוגננים ביותר בתעשייה.
בין התרומות שלה היו ריפודים וצבעי גימור שהסתדרו עם צבעים חיצוניים ספציפיים
בסדרת ה-"Airflyte" (סדאן 2 דלתות, סדאן 4 דלתות) שנת 1949 היו 3 רמות גימור: "Super", "Super Special", "Custom".
אופציונלי הייתה "Twin Bed" (מיטה כפולה) חדשה שנוצרה על ידי הטלת שני גבי המושב הקדמי לאיחוד עם המושב האחורי
4 דלתות - פסטבק - סדאן
נאש סטייטסמן היא מכונית סלון אשר יוצרה בארצות הברית ובקנדה בין השנים 1949–1956 (שנת המודל 1950).
בין השנים 1949–1954 יוצרו דגמי "נאש סטייטמן" על ידי יצרנית הרכב האמריקאית Nash Motors .
בין השנים 1954–1956 יוצרו דגמי "נאש סטייטמן" על ידי יצרנית הרכב האמריקאית אמריקן מוטורס.
תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קופה.
"נאש" פיתחה את מכוניותיה שלאחר מלחמת העולם השנייה באמצעות קונסטרוקציית גוף-יחידה מתקדמת עם עיצוב אווירודינמי מהיר בשם "Airflyte", המשקפת מגמת עיצוב פופולרית בשנות ה-50 של המאה ה-20.
מאפיין מובהק של כל הדגמים הם פגושים "מעוטרים".
תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות הרדטופ-קופה.
עיצוב חדש הוצג לשנת הדגם 1952 ובו מכונית סדאן גדולה "מעטפתית" עם גלגלים סגורים האופייניים ל"נאש".
העיצוב החדש ביותר התרחש במקביל לציון 50 שנה ל"נאש" וכלל עיצוב של פינינפארינה האיטלקית.
דגמי 1954 כללו צמיג רזרבי "קונטיננטל" המותקן מבחוץ והגדיל את שטח תא המטען והקל על החלפת צמיגי חירום.