tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא שימש סגן מפקד טייסת 190, סגן מפקד טייסת 113 וסגן מפקד טייסת 193 ("מגיני המערב"), טייסת מסוקי יורוקופטר AS-565 פנתר, "עטלף".
לאחר סיום לימודים בפו"ם מונה למפקד טייסת 160 ("המסק"ר הראשונה"), שהפעילה מסוקי AH-1 קוברה, "צפע".
בתקופת פיקודו קלטה הטייסת את מסוקים וכוח אדם מטייסת 161 שנסגרה והיא השתתפה במלחמת לבנון השנייה.
הוא שימש ראש ענף השתתפות במטה חיל האוויר.
פיקד על טייסת 113 במהלך מבצע עופרת יצוקה.
בשנים 2010–2012 שימש מפקד יחידת השליטה המרכזית של חיל האוויר (יש"מ קרב), במהלך כהונתו התרחשו התרסקות היסעור ברומניה, השרפה בכרמל ומתקפת הטרור בדרום ישראל, אירועים מרכזיים שלהם נדרשה היחידה לספק מענה.
בתפקידו הבא שימש קצין פרויקט "מטה המנצח", ארגונו מחדש של מטה המבצעים בחיל האוויר.
בדצמבר 2014 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2018.
נמרוד מימון (יליד 1968) הוא מומחה ברפואה פנימית ובמחלות ריאה, מנהל המחלקה פנימית ב' במרכז הרפואי סורוקה (משנת 2013), יו"ר החטיבה הפנימית בסורוקה (מיוני 2021) ופרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
כיהן כסגן מנהל בית החולים סורוקה (פברואר 2012).
במאי 2020 מונה על ידי ראש הממשלה ושר הבריאות לעמוד בראש תוכנית "מגן אבות ואמהות" למתן מענה למשבר הקורונה בבתי האבות, המוסדות הסיעודיים, בתי הדיור המוגן והבתים לתשושים.
מתחומי עיסוקיו ומחקריו של מימון : מחלות ריאה חסימתיות, הפרעות שינה.
בין השנים 1990–1997 למד מימון רפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בין השנים 2002–1998 התמחה ברפואה פנימית במחלקה פנימית ה' במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
מימון בעל תואר מוסמך בניהול מערכות בריאות.
בין השנים 2003–2005 התמחה ברפואת ריאות באוניברסיטת טורונטו, באונטריו שבקנדה.
בשנת 2004 השתלם ב"ברונכוסקופיה התערבותית" באוניברסיטת מונטריאול, בקוויבק שבקנדה.
בשנת 2008 השתלם בנושא של "מבחני מאמץ משולבים" (לב-ריאה) באוניברסיטת UCLA, בעיר לוס-אנג'לס, במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
בשנת 2011 השתלם באפידמיולוגיה של רפואה סביבתית באוניברסיטת לונדון שבבריטניה.
מפברואר 2012 מימון כיהן כסגן מנהל בית החולים סורוקה.
מימון שימש רופא במכון לרפואת ריאות בבית החולים סורוקה.
משנת 2013 מנהל מחלקה פנימית ב' בבית החולים סורוקה
מימון מלמד וחוקר בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון, בדרגת פרופסור.
ביוני 2021 מונה מימון ליושב ראש החטיבה הפנימית בבית החולים סורוקה.
בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל המחלקה שמנהל מימון שמשה כמחלקת קורונה ב' - מחלקה נשימתית שבה אושפזו מטופלים עם תסמיני קורונה.
במאי 2020, עם התפרצות משבר בתי האבות, הוביל מימון ביחד עם ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ' ועם דיקן הפקולטה למדעי הבריאות הפרופ' עמוס כץ, באוניברסיטת בן-גוריון הקמת חדר מלחמה (חמ"ל) לתכלול הטיפול בבתי האבות באזור הדרום.
בתחילת מאי 2020 מונה מיימון לעמוד בראש תוכנית "מגן אבות ואמהות", תוכנית העוסקת במשבר הקורונה בבתי אבות ומוסדות סיעודיים.
מימון מונה על ידי שר הבריאות יעקב ליצמן וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
מימון החליף את הפרופ' רוני גמזו שסיים את תפקיד הפרויקטור המיוחד לנושא.
מתגורר בלהבים, נשוי לד"ר מיכל מימון, רופאת ילדים, מומחית ברפואה דחופה בילדים ומנהלת חדר מיון ילדים, בבית החולים 'סורוקה.
ממחקריו של מימון באתר PubMed
נמרוד ציבולסקי (נולד ב-21 ביולי 1981) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר מכהן כראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים.
קודם לכן שימש מפקד חטיבת האש 282 ומפקד עוצבת אדירים.
ציבולסקי התגייס לצה"ל בנובמבר 1999 והשתבץ בחיל התותחנים ביחידת מורן, במהלך מסלול ההכשרה לחם במסגרת האינתיפאדה השנייה.
בסיום קורס הקצינים חזר ליחידת מורן, פיקד על מחלקה והוביל אותה במבצע חומת מגן.
בהמשך שירת כקצין מבצעים וכמפקד קורס הקצינים ביחידה.
בשנת 2004 יצא למלט"ק וסיים כמצטיין המכללה בשנת 2006.
בשנים 2006–2008 שירת כמ"פ ביחידת מיתר (427), במהלכה לחם בגזרת עזה והיה ממקימי חופת האש באוגדת עזה.
בשנים 2008–2009 שימש כקצין אג"ם של יחידה 427 והשתתף במבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2009 מונה לסגן מפקד יחידת מורן במהלכה הוביל את היחידה בקליטת אמל"ח חדש והיה סגן מפקד היחידה עד שנת 2011.
בשנים 2011–2012 יצא ללימודי תואר שני באוניברסיטת בן-גוריון.
בין השנים 2012–2013 היה קצין אג"ם במפקדת תותחנים בפיקוד הצפון.
לאחר מכן, בשנים 2013–2014 יצא לקורס פיקוד ומטה.
כאשר סיים את הקורס מונה לקצין אג"ם באגד ארטילרי 214 והשתתף במבצע צוק איתן.
מיד אחרי המבצע מונה למפקד גדוד 405 ופיקד לראשונה על מסגרת מהמערך הקני.
במהלך כהונתו הגדוד זכה במספר הצטיינויות - הצטיינות על פעילות מבצעית באוגדת איו"ש - בחטמ"ר בנימין ואפרים ובפעולת הגדוד במבצע "שמש חורפית" ו"חוט להט".
בסיום תפקידו כמג"ד עבר להיות ראש ענף קצינים במחנה שבטה.
בשנת 2018 מונה לסגן מפקד אגד ארטילרי 215.
בשנת 2019 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת אדירים.
בנובמבר 2020 מונה למפקד חטיבת האש 282 וכיהן בתפקיד עד 20 ביוני 2023.
ב-6 בספטמבר 2022 פורסם מינויו לתפקיד ראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים.
ציבולסקי נשוי לאורה ואב לשלושה, בעל תואר ראשון בהיסטוריה ותואר שני במנהל עסקים.
נמרוד (נימו) הוכנברג (נולד ב-18 בנובמבר 1997) הוא שחקן ישראלי.
נמרוד הוכנברג גדל בהרצליה בשכונת נוף ים.
לאחר מכן, למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
תפקידו הראשון בקולנוע היה בשנת 2015 כשגילם את גבריאל בסרט "תפוחים מן המדבר".
בספטמבר אותה שנה הגיע לאקרנים הסרט הקומי "פלאפל אטומי" בו שיחק גם כן.
בשנה שלאחר מכן, גילם את דוד, תלמיד בבית הדרורים וחברו הטוב של מורי ואסתר מבית המחסה, בסדרת הנוער "החממה".
בהמשך השנה גילם את ג'קי בסרט "מדינת הגמדים".
ב-2017 השתתף בסרט הפרודי "מסע הטבעת".
בהמשך אותה שנה יצא הסרט "סיפור אהבה ארץ ישראלי", בו שיחק בתפקיד אפרים.
ב-2018 כיכב בסרט "מקוללים", לצד דניאל גד ועמית רהב.
באפריל אותה שנה החלו שידורי הסדרה "כבודו" שם גילם את דמותו של ביאליק.
ב-2020 השתתף בסדרה האמריקאית "איש הניסים" של נטפליקס, שם גילם את דמותו של ישראל.
בדצמבר של אותה שנה, עלתה הסדרה "אחד על אחד" בכאן 11, בה גילם את דמותו של דני.
בשנים 2021–2023 גילם את דמותו של ניסן בשתי עונותיה של סדרת דרמת הפשע "השוטרים", בקשת 12.
ב-2024 גילם הוכנברג את דמותו של רועי סבג בסדרה "רוח צפונית" של הוט.
בפברואר 2025 עלתה הפקת הענק של MGM באמזון "בית דוד", בה גילם את דמותו של סילס.
באותה השנה גם שיחק בסרט "תמונות יפואיות", סרט המשך המבוסס על הסדרה, גילם את סעיד העקרוט.
שנהסדרהתפקידהערות2015מריועומר2016החממה 3דוד2019נחמההמדובבדוד כץ הצעירכבודו 2ביאליק2020איש הניסיםישראלסדרה אמריקאית2021אחד על אחדדניהשוטריםניסן2024רוח צפוניתרועי סבג2025בית דודסילס
שנהשם הסרטתפקיד2015תפוחים מן המדברגבריאלפלאפל אטומיחייל2016מדינת הגמדיםג'קי2017מסע הטבעתגנדאלףסיפור אהבה ארץ ישראליאפרים2018מקולליםברחש2025תמונות יפואיותסעיד העקרוט
נמרוד קרביצקי (נולד ב-29 בנובמבר 1998) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה במשקלים אולימפיים (סרייבו 2020) , וזוכה מדליית ארד באליפויות אירופה במשקלים אולימפיים בדבלין (2019) ובמנצ'סטר (2022) במשקל של עד 68 ק"ג.
הוא למד במקיף ז' "הקריה" באשדוד.
מתאמן במועדון "שרעבי אמנויות לחימה" שברמלה, בהדרכתו של יחיעם שרעבי.
באליפות אירופה שנערכה בדבלין, אירלנד ב-29 בנובמבר 2019 זכה קרביצקי במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את ולנטינו מגולני מאיטליה (2:29), את סרגי ודיסיאן מארמניה (19:28) ובשלב רבע הגמר את ויאצ'יסלב מינין מרוסיה (13:27).
בשלב חצי הגמר הוא הפסיד למיטקו דזרודזב מבולגריה המדורג חמישי בעולם (34:30).
באליפות אירופה שנערכה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה ב-10 בדצמבר 2020 זכה קרביצקי במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג לאחר שניצח את תיאו סזיזסינווסקי מפולין (10:30), את ג'קוב פוסדזי מפולין (1:24), את בלאן אנדרה ממולדובה בשלב רבע הגמר (2:18) ובשלב חצי הגמר את מרקוס קבלרו מספרד (7:14).
בקרב על התואר הוא הפסיד לבראדלי סינדן מבריטניה (32:25), אלוף העולם המכהן.
בתחרות גביע העולם שנערכה במונטנגרו באוקטובר 2021, זכה קרביצקי במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג.
באליפות אירופה שנערכה במנצ'סטר ב-21 במאי 2022, זכה במדליית ארד.
באליפות שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה, זכה במדליית ארד.
מאז 2019 הוא בזוגיות עם לוחמת הטאקוונדו הישראלית אבישג סמברג, זוכת מדליית הארד באולימפיאדת טוקיו (2020).
אריאב נולד בלובלין שבפולין, בנם של אריה-לייב ציגלמן ומרטה לבית וייסברוד.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לבלז'יצה.
ב-1942 רצחו הנאצים את אביו במהלך אקציה בגטו בלז'יצה.
לאחר הטבח הוחלט כי ינסה להסתוות לפולני-נוצרי בזכות מראהו, הוא לקח לעצמו את השם הבדוי "הנריק גורסקי", עבר לוורשה שם הצטרף למחתרת ארמייה קריובה ועבר הכשרה כלוחם.
הוא הביא את אחיו התאום אברהם לוורשה, אך זהותם נחשפה וב-1943 נהרג אחיו.
הוא שינה את שמו שוב ל"בז'ה יבגנוב קובלסקי".
תחת זהות זו השתתף במרד ורשה במהלכו נפצע באורח קשה.
לאחר המלחמה עבר למחנה עקורים בגרמניה, למד באוניברסיטה במינכן והצטרף לאצ"ל.
הוא היה פעיל בתנועת הבריחה ומונה למפקד מחנה ההכשרה של ההגנה בצרפת.
הוא שירת בחיל האוויר במשך שבע שנים, שימש קצין אחזקה ראשי בכנף 4 והשתחרר בדרגת סרן.
ב-1954 החל לעבוד במפעל בדק מטוסים (לימים התעשייה האווירית לישראל), ב-1958 הקים את החטיבה לייצור כלי טיס, לצורך ייצור מטוסי פוגה מגיסטר, ב-1964 מונה לסמנכ"ל ייצור וכיהן בתפקיד עד 1973. לאחר מכן ניהל חברה בבעלות שאול אייזנברג לשיווק מוצרי תעופה.
עשור לאחר מכן התבקש על ידי משה ארנס לשוב לתעשייה האווירית על מנת לכהן כמנכ"ל ולקדם את פרויקט הלביא, אריאב הסכים תוך קציבת הכהונה מראש לשנתיים, וכיהן בתפקיד עד 1985.
לאחר פרישתו כיהן במשך כשנה כיו"ר החברה לישראל בבעלותו של אייזנברג.
הוא היה שותף במשך 15 שנים עם אהרון פרנקל בחברה בתחום ייצור כלי טיס.
היה נשוי לאודט עד למותה ב-2018. נולדו להם שני בנים.
נפטר ב-3 באוגוסט 2023 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.
פרופסור נמרוד רוזן (נולד ב-23 ביולי 1961) הוא הנשיא הנבחר של האיגוד הישראלי לאורתופדיה ומנהל מערך האורתופדיה והשיקום במרכז רפואי העמק בעפולה.
ב-1979 התגייס לחיל התותחנים, ושירת כלוחם וכקצין.
לאחר סיום קורס הקצינים, שירת כקצין סיוע ארטילרי בחטיבת גולני תחת פיקודו של גבי אשכנזי.
בשירות המילואים שימש מפקד גדוד ארטילרי וסיים את שירותו בדרגת אלוף-משנה.
ב-1984 התקבל ללימודי רפואה בטכניון וב-1992 סיים בהצטיינות תוארי Bsc ו-MD והחל התמחות במחלקה האורתופדית בבית החולים רמב"ם בחיפה, בניהולו של פרופ' חיים שטיין.
ב-1994 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהטכניון ובשנת 2006 קיבל דוקטורט נוסף (Ph.d) בתחום המבנה והביוכימיה של העצם.
ב-1998 נסע רוזן להתמחות בבית החולים יוהאן גוטנברג בעיר מיינץ שבגרמניה.
שנה לאחר מכן התמחה במחלקה האורתופדית במרכז הרפואי סאניברוק שבאוניברסיטת טורונטו, קנדה, בהנהלתם של פרופ' מרווין טייל ופרופ' ג'ו שצקר.
שם השלים את תת-התמחותו בשברי טראומה מורכבים, ובפרט בשברי הטבעת האגנית.
בהמשך התמחה גם בבית החולים סנט ג'ורג' בלונדון, אצל הפרופ' מרטין בירצ'ר.
ב-1999 השתתף במשלחות החילוץ וההצלה של פיקוד העורף שסייעו ברעידת האדמה באיזמיט שבטורקיה וברעידת אדמה ביוון שנה לאחר מכן.
ב-2004 ייסד רוזן את המרכז לשיקום העצם בטכניון ובמרכז הרפואי רמב"ם שבחיפה וב-2005 מונה כראש מחלקה האורתופדית ומחלקת הטראומה במרכז הרפואי זבולון שבקריות.
בשנת 2006 זכה רוזן במכרז לניהול המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי העמק בעפולה.
תחת ניהולו הפכה המחלקה למערך אורתופדיה ושיקום בו לראשונה בישראל פועלת מחלקת השיקום תחת מערך האורתופדיה.
רוזן הוא הפרופסור הצעיר ביותר שהוסמך למנהל מחלקה אורתופדיה על ידי משרד הבריאות בישראל.
בשנת 2012 הקים את בית הספר ללימודי המשך במסגרת הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון ושימש כמנהלה הראשון.
בשנת 2013 קיבל תואר פרופסור חבר קליני מטעם הטכניון ובשנת 2015 הפך לראש החוג ללימודי אורתופדיה בבית הספר לרפואה של הטכניון.
פרופ' רוזן שותף בקבוצת מחקר המפתחת טכנולוגיה להשתלת תאי עצם בחסרי עצם אצל מטופלים, נפגעי טראומה, חולי סרטן וזיהומי עצם, בהם נוצר פגם קריטי ברצף העצם המחייב התערבות ניתוחית.
צוות המחקר פיתח שיטה שמאפשרת לקיחת שומן אדם ולהופכו למה שמכונה "עצם נוזלית" המוזרקת ישירות לאזור הפגם בעצם, וממלאת את החסר בטווח של עד 6 שבועות.
רוזן משמש כמנהל הרפואי של חברת בונוס ביוגרופ מחיפה, המפתחת את שתל ה"בונופיל" (Bonofill), שהוא שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום בחסר עצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית.
בשנת 2017 יזם רוזן את הקמת המרכז הרפואי RMC (רוזן מדיקל סנטר) שנפתח בתחילת 2018 בעפולה, ובו שבעה חדרי ניתוח מהמתקדמים בישראל.
זהו המרכז הרפואי הראשון שאיננו ציבורי בגליל ובעמקים.
בהמשך הצטרף המרכז לרשת מדיקה של קבוצת העסקים בארנבוים.
רוזן משמש כמנהלו הרפואי של המרכז ואחראי על פיתוחו המקצועי.
בשנת 2020 היה חבר במשלחת של ארגון "רופאים ללא גבולות" שיצאה לקמרון שבאפריקה, שם ביצע ניתוחים מורכבים במטופלים תושבי המקום.
נמרוד מגידו הוא מתמטיקאי וחוקר מדעי המחשב.
הוא מדען חוקר במרכז המחקר של IBM אלמאדן ובאוניברסיטת סטנפורד.
תחומי העניין שלו כוללים אופטימיזציה קומבינטורית, עיצוב וניתוח אלגוריתמים, תורת המשחקים ולמידת מכונה, והוא אחד האנשים הראשונים שהציעו פתרון לבעיית המעגל הקטן ביותר .
מגידו קיבל תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה, תואר שני במתמטיקה ותואר דוקטור למתמטיקה (1972), כולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
את תואר הדוקטור קיבל על מחקר בהנחיית מיכאל משלר.
בסוף שנות ה-70 היה פרופסור במחלקה לסטטיסטיקה של אוניברסיטת תל אביב.
בנוסף נמנה עם סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
מגידו ידוע בטכניקות הגיזום והחיפוש שלו בגאומטריה חישובית וכן בחיפוש פרמטרי שהוא המציא ב-1983 ושימשו לפתרון בעיות אופטימיזציה גאומטריות חישוביות שונות, ובמיוחד כדי לפתור את בעיית המעגל הקטן ביותר בזמן ליניארי.
בין הדוקטורנטים לשעבר שלו נמצאת אדית כהן.
פרס ג'ון פון נוימן לשנת 2014, על תרומות יסודיות בקשת רחבה של תחומי חקר ביצועים ומדעי הניהול, ובפרט בתחומי תכנון ליניארי, אופטימיזציה קומבינטורית ותורת המשחקים האלגוריתמית.
פרס פרדריק לנצ'סטר לשנת 1992.
בשנת 2009 הוא קיבל את פרס עמיתי המכון לחקר התפעול ומדעי הניהול (INFORMS) על תרומות לתיאוריה וליישום של תכנות מתמטי, כולל חיפושים פרמטריים, שיטות נקודות פנימיות, תכנות ליניארי בממד נמוך, ניתוח הסתברותי של שיטת הסימפלקס וחישוב תורת המשחקים.
נמרוד פלמה (נולד ב-23 בינואר 1980) הוא אלוף ישראל בשחייה, אלוף ושיאן המכביה (2001) בעבר וכיום מאמן שחייה.
פלמה נולד וגדל בקיבוץ כפר הנשיא.
הוא התאמן בקבוצת הפועל גליל עליון, בהדרכתם של חנן גלעד ואבישי פלג.
ב שנערך בבאת', אנגליה בשנת 1995 זכה פלמה בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.93 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.66 דקות.
בתחרויות השחייה של המכביה השש-עשרה שנערכו ביולי 2001 זכה פלמה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכביה חדש של 55.73 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.79 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ב-2002 זכה פלמה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.33 שניות, אחרי גלעד קאופמן מהפועל עמק חפר 55.98 שניות ולפני נדב כוכבי ממכבי קריית אונו (56.44 שניות).
באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.87 דקות דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי של 2:01.95 דקות, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי, באותה העת.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.50 שניות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אהוד סגל, דב מלניק ושי לבנת בתוצאה של 3:47.99 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה שבועיים לאחר מכן, זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.99 שניות, אחרי נדב כוכבי (55.98 שניות) ולפני גלעד קאופמן (56.01 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.88 דקות ובמקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.99 שניות.
נמרוד פריד (נולד ב-1954) הוא כוריאוגרף ואמן מחול ישראלי.
מייסד ומנהל האמנותי של להקת תמי, שהוקמה בשנת 2004.
החל את דרכו המקצועית בעולם המחול בגיל 16. בשנת 1970 נבחר על ידי ליה שוברט לקבל מלגת לימודים מלאה בבית הספר לריקוד בניהולה, בחיפה, ולהצטרף ללהקתה "בימת הרקדנים".
בין השנים 1982–1992 חי, יצר והופיע בעיר ניו יורק, לשם הוזמן על ידי הכוריאוגרפית היפנית קיי טקיי .
5 שנים רקד והופיע בלהקת "קיי טאקיי האדמה הנעה" ברחבי ארצות הברית וביפן.
יצר לראשונה עבודות מחול משלו בעיר ניו יורק בשנת 1985. עבודותיו הוצגו שם בהצלחה גדולה, עליהם קיבל פרסים.
עבד עם מין טנקה, מאבות הבוטו, אלן סטיוארט תיאטרון לה מאמא , בסי שננברג ועוד.
נמרוד פריד פיתח שפה תנועתית ייחודית לו, המשלבת מחול בינתחומי עם מוזיקה חיה ותיאטרון.
זכה בפרסים ומענקים רבים על עבודתו בארץ ובחו"ל.
יצירתו עוסקת גם במחול במרחב הציבורי.
בשנת 2007 יצר את "פיפדאנס" - מופע מחול בתוך תאי הצצה, שזכה בהצלחה עצומה, ברחבי העולם ובישראל.
במשך 10 שנים יזם וניהל אמנותית את סדרת המופעים "על חבל דק" – פרויקט אינטימי ומהפכני של ריקוד, מוזיקה חיה ותיאטרון.
ניהל אמנותית את פרויקט "קו אדום" במוזיאון תל אביב לאמנות.
יוצר עבור להקות ברחבי העולם, כולל בטוקיו, ספרד, יוהנסבורג, ניקוסיה ובריסבן.
חי ויצר במשך שנים רבות בניו יורק, לשם הוזמן על ידי הכוריאוגרפית היפנית הנודעת, קיי טקיי, איתה הופיע ברחבי ארצות הברית וביפן.
בעל תואר שני מאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק.
ממייסדי עמותת הכוריאוגרפים ומנהלה הראשון.
מרצה ב ובמכללת סמינר הקיבוצים.
להקת תמי, הוקמה על ידי פריד בשנת 2004, ומנוהלת מקצועית על ידו.
הלהקה פועלת במרכז קהילתי לב אביב (מרכז תמי) וכן הופיעה בפסטיבלים ובאירועים רבים בארץ.
הלהקה זכתה להכרה בינלאומית והופיעה במדינות רבות.
הלהקה מקיימת מגוון של סדנאות תיאטרון מחול בקהילה ולאנשי מקצוע.
נשוי לטליה פריד, המלווה אותו גם כמעצבת במה, להם שלושה ילדים.
נמרוד קוסטיקה (נולד ב-30 בנובמבר 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומאמן.
קוסטיקה שיחק בעברו בקבוצות חובבניות מאזור תל אביב-יפו עד שפרש ממשחק בשנת .
עם פרישתו אימן בגדנ"ע יהודה ומכבי עירוני בת ים.
בשנת מונה לעוזר מאמן במכבי פתח תקווה.
בהמשך שימש כעוזר מאמן בהפועל תל אביב, בני יהודה, עירוני קריית שמונה והפועל חדרה.
ב-11 ביולי 2024 חזר לעמדת המאמן הראשי כאשר חתם בשמשון תל אביב, אך כעבור כחודש וחצי התפטר מתפקידו.
ב-5 בנובמבר 2024 חזר לחדרה כעוזר מאמן.
בשנת מונה למאמן הראשי של הקבוצה לאחר פיטוריו של אסף נימני, אולם לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגת העל.
נמרוד הלל (ט"ז באב תשכ"ד, 25 ביולי 1964 – ט"ז באב תשס"ו, 10 באוגוסט 2006) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר נפילתו במלחמת לבנון השנייה.
הלל נולד וגדל בבת ים לחוה ולמיכאל ולו אחות ושני אחים.
התחנך ברמות השבים ובכפר סבא.
בנעוריו היה פעיל בתנועת "השומר הצעיר" בהוד השרון.
עם סיום לימודיו התיכוניים דחה את גיוסו לצה"ל בשנה והתנדב לשנת שירות במושב רנן.
בסוף אוקטובר 1983 גויס לצה"ל והתנדב לחטיבת הצנחנים.
עבר קורס מ"כים וקורס קציני חי"ר.
לאחר שחרורו מצה"ל למד אלקטרוניקה בטכניון, שם הכיר את רעייתו לעתיד, אופירה.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בחברת "טאואר סמיקונדקטור".
הוא עבד בחברה עד לנפילתו.
במלחמת לבנון השנייה גויס למילואים ושירת בדרום לבנון.
ב-10 באוגוסט 2006, ארבעה ימים לפני סיום המלחמה, נהרג טל בקרב בכפר לבונה.
הוא נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין בראש העין.
נמרוד כהן (נולד ב-15 ביולי 2004) הוא ישראלי שנחטף ב־7 באוקטובר 2023 על ידי מחבלי ארגון הטרור חמאס בזמן שהיה חייל צה"ל בטבח שבעה באוקטובר.
כהן למד בבית הספר היסודי רמון ברחובות, ואחר כך המשיך ללימודים במגמה ראלית בבית הספר אורט רחובות.
במקביל הוא הדריך בחוגי סיירות עד לגיוסו לחטיבת השריון.
במהלך מתקפת הטרור של חמאס על יישובי עוטף עזה, צוות טנק 3 של נמרוד יצא להדוף את המתקפה בגבול רצועת עזה.
הטנק מגדוד 77 תפסו אז קו בגבול הרצועה באזור מוצב שנקרא "הבית הלבן" שנמצא בין הקיבוצים ניר עוז ונירים.
על פי תחקיר שערך צה"ל, מערכת ההגנה האקטיבית של הטנק, מעיל רוח, לא פעלה והוא ספג פגיעה של טילי נ"ט או פיצוץ מטען שהוצמד אליו.
הפגיעה אשר השביתה את הטנק, העלתה אותו באש ואילצה את צוות הטנק לצאת ממנו.
מספר תיעודים של הטנק החרוך הופצו בשעות בוקר המתקפה.
בחלק מהתיעודים נראים מחבלי חמאס גוררים את ארבעת החיילים מתוך הטנק ועל האדמה בסמוך אליו.
בהמשך התקבלו דיווחים כי ארבעתם נחטפו לרצועה.
מפקדים ששירתו בקו הגבול סיפרו כי הם מיעטו לנסוע בטנקים בשבועות שקדמו ל־7 באוקטובר.
לדבריהם, הפעם האחרונה שבה נסעו בטנקים ברציפות הייתה בתרגיל שנערך שלושה חודשים קודם לכן.
צה"ל קבע בהמשך במועדים שונים כי שלושת חבריו של רב"ט נמרוד לצוות – עומר נאוטרה, שקד דהן ועוז דניאל – נהרגו ביום הטבח, וגופותיהם מוחזקות ברצועה.
נמרוד לא שוחרר בשתי העסקאות הראשונות לשחרור החטופים.
ב-15 ביולי 2024 ציינה עיריית רחובות את יום הולדתו ה-20 של נמרוד.
שנה אחר כך ב-15 ביולי 2025 ציינו בני משפחה וחבריו את יום הולדתו ה-21 של נמרוד בכיכר החטופים בתל אביב.
על הבמה בכיכר החטופים הופיעו רביד פלוטניק, איה כורם, הדג נחש והראפר חן פורתי.
את האירוע הנחה איל קיציס.
במהלך השבי התקבלו מספר אותות חיים מנמרוד, כולל מסר שהועבר ממנו על ידי אחד משורדי השבי: "אני בסדר, אוהב".
ב-1 במרץ 2025 זוהה נמרוד בסרטון שבו תועדו החטופים איתן ויאיר הורן על סמך הקעקוע שעל ידו.
על פי עדויות של ניצולי שבי ומידע שהתקבל, מצבו הנפשי של נמרוד בשבי היה קשה והוא היה מסוגר ומיעט לדבר.
בחלק מהזמן שבו שהה בשבי, הוא הוחזק בכלוב קטן שמיועד לבעלי חיים.
בעקבות היותו חייל צה"ל, הוא עבר חקירות קשות ועינויים, בזמן שידיו אזוקות, ובמהלך החקירות, המחבלים הציגו לו סרטונים שבהם נהרגו חבריו.
בנוסף, התקבלו עדויות שנמרוד סבל מדלקת אוזניים שלא טופלה בעקבות זיהום שהתפתח במנהרות ומפריחה חמורה בכל גופו עבורה לא קיבל טיפול רפואי.
יש לו אחות תאומה בשם רומי ואח גדול בשם יותם.
נמרוד שרון (י"א בשבט ה'תרצ"ט, 31 בינואר 1939 – כ"ה בתשרי ה'תשל"ד, 21 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.
שרון נולד והתחנך בקיבוץ בית השיטה לדינה ולעדי.
בנובמבר 1957 התגייס לצה"ל והתנדב לשרת בחטיבת הצנחנים.
הוא עבר קורס מ"כים והחל קורס קצינים, אך עקב דלקת הריאות ממנה סבל לא שב שרון אל הקורס.
לבקשתו הועבר לגדוד סיור בחטיבת הצנחנים.
עם סיום שירותו הסדיר שב לקיבוצו.
שרון לחם במלחמת ששת הימים כמשרת מילואים והשתתף בכיבוש העיר העתיקה של ירושלים.
ב-1973 לחם ב והשתתף בקרב החווה הסינית.
לבסוף נפל שרון בקרב אחר בסיני ב-21 באוקטובר.
על חלקו בקרב החווה הסינית עוטר בעיטור העוז:
שרון נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין של בית השיטה.
ננדו מצוי או רִיאה מצויה (שם מדעי: Rhea americana) הוא עוף גדול ממשפחת הראיים החי באמריקה הדרומית והוא חסר יכולת תעופה.
הננדו המצוי הוא העוף הגדול ביותר באמריקה.
משקלו 20–27 קילוגרם וגבהו 1.35 מטר, אף שפרטים גדולים מאוד הגיעו למשקל 40 ק"ג ולגובה 1.83 מטר, כאשר הזכרים גדולים יותר מהנקבות.
רגליו חזקות והאצבעות קצרות ודקות.
בניגוד ליען, לננדו שלוש אצבעות בכל רגל במקום שתיים.
צווארו וגם ראשו מכוסים נוצות.
הננדו בעל יכולת ריצה מהירה מאוד וכן ניתור לגובה.
אף על פי שאינו מסוגל לעוף, הוא מתרומם מעל פני הקרקע, אחרי ריצה מלווה בהנפת כנפיו, לשם שמירה על שיווי משקלו.
הננדו גם מסוגל לשחות באגמים ונהרות.
הננדו חי בלהקות עד שישה פרטים ובעונת הרבייה אפילו עד 25. אז גם נלחמים הזכרים זה בזה בעזרת בעיטות ברגליהם החזקות, תוך שילוב צוואריהם ומכות במקורם.
הזכר המנוצח נמלט בעוד מנצחו רודף אחריו, כדי למנוע את חזרתו.
זכר אחד מזדווג עם מספר נקבות, לאחר חיזור מלווה בהילוך גאה, קידות וקפיצות.
הקן בנוי בשוחה באדמה, המרופדת בעשב.
ההטלה נעשית מחוץ לקן והזכר מגלגל את הביצים לתוכו בעזרת המקור.
הזכר דוגר על הביצים לבדו ואילו הנקבות עוזבות את המקום.
כמו כן הוא המטפל באפרוחים, שמיד עם היבקעם מהביצים, מסוגלים להלך.
תפוצת העוף באמריקה הדרומית, באזורים פמפס, סראדו, קמפוס ובגראן צ'אקו.
הוא שוכן באזורים בהם הצמחייה גבוהה, ובעונת הרבייה שוכן בקרבת נהרות, אגמים וביצות.
הננדו הוא אוכל-כול (אומניבור), המעדיף עלים רחבים ותלתן.
אולם ניזון אף מזרעים, שורשים ופירות.
הננדו אוכל גם חרקים, חולייתנים קטנים כלטאות וצפרדעים, ציפורים קטנות ונחשים.
הננדו אוכל תוך כדי תנועה.
לננדו טורפים מעטים הכוללים בעיקר את הפומה ואת היגואר אך גם כלבים משוטטים וננדואים שוחים עשויים גם להיתפס בידי תנינאים או אנקונדה.
ישנם גם מספר שבטי אינדיאנים המתבססים על ציד שלו.
הביצים והאפרוחים פגיעים גם להתקפות של דורסים כמו קרקרה דרומית, גריזון גדול ואף ארמדיליים כמו ארמדיל שעיר הררי וארמדיל שש-החגורות, אך לרוב ההורים שומרים עליהם.
התטולה של הננדו כוללת 15-30 ביצים המצויות בקן על הקרקע עליו דוגרים שני ההורים למשך 5 שבועות.
נמש או בהרת קיץ הוא כתם צבען חום־צהבהב ואף כתום המופיע על עור האדם דרך קבע או רק אחרי חשיפה לשמש, בחלקי עור שיש בהם ריכוז יתר מהפיגמנט מלנין, האחראי לצבע העור.
נמשים מתפתחים בעיקר על הפנים, הצוואר, הכתפיים וגב כפות הידיים.
הם שכיחים יותר אצל אנשים בעלי שיער בהיר או אדמוני.
בדרך־כלל, הנמשים לא מופיעים אצל ילדים לפני גיל חמש.
הנטייה לנמשים היא במידה רבה נטייה תורשתית, שאיננה מחלה ואין מתלווים אליה שינויים אחרים כלשהם, אלא אם נמשכת החשיפה לשמש והנמשים עלולים להפוך ממאירים.
בגיל מבוגר עשויים הנמשים להפוך לכתמים חומים כהים שפירים אשר מכונים "כתמי זקנה".
אפשר למנוע הופעת נמשים על ידי הימנעות מחשיפת הפנים לאור שמש עז בקיץ.
ננאד קרסטיץ' (בסרבית: Ненад Крстић; נולד ב-25 ביולי 1983 ביוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי, ששיחק בעמדת הסנטר.
המועדון המקצועני הראשון שבו שיחק היה פרטיזן בלגרד.
קרסטיץ' נבחר במקום ה-24 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2002 על ידי ניו ג'רזי, שהחתימה אותו בתחילת עונת .
בעונתו הראשונה בליגה הוא רשם 10 נקודות ו-5.3 כדורים חוזרים למשחק.
בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בשנת 2008 עבר לקבוצת ליגת העל הרוסית, טריומף ליוברצי ובתחילת עונת 2008/09, חזר ל-NBA, וחתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בפברואר 2011 עבר קרסטיץ' לבוסטון סלטיקס בעסקת חליפין ביחד עם ג'ף גרין תמורת נייט רובינסון וקנדריק פרקינס שעברו לאוקלהומה.
ב-22 ביוני 2011 חתם ננאד קרסטיץ' על חוזה לשנתיים בקבוצה הרוסית צסק"א מוסקבה.
נַּנְדִּיִּים ולעיתים ראיים (שם מדעי: Rheidae) היא משפחה של עופות גדולים חסרי יכולת תעופה במחלקת העופות, השייכת, יחד עם טינמו, היען, האמו, הקאזואר והקיווי לעל־סדרת העופות הקדומים חסרי השיניים.
בעבר סברו שהננדיים שייכים לסדרת היענאים אך כיום רואים בהם סדרה עצמאית בשם ננדאים (Rheiformes).
במשפחה זו נותר רק סוג אחד - ריאה ובו שני מינים: ננדו מצוי, שהוא גדול העופות האמריקאים וננדו הפונה.
עופות אלה חיים באמריקה הדרומית והם בעלי נוצות שעירות ומבודדות.
הם בעלי רגליים ארוכות העוזרות להם לרוץ במהירות כדי לברוח מטורפים.
מין ננדו הפונה (Rhea pennata)
ננאד (ננו) פראליה (בקרואטית: Nenad Pralija, נולד ב-11 בדצמבר 1970) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר.
את קריירת הכדורגל החל פראליה בקבוצת הנוער של היידוק ספליט, כשסיים גיל נוער עבר לשחק בשורות RNK ספליט מהליגה השלישית.
בתחילת עונת 1994\1995 חזר לשחק בקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שעימה זכה באליפות, דאבל, והגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות.
בסוף עונת 1996/1995 נרכש על ידי קבוצת אספניול שם כמעט ולא זכה לשחק.
לאחר ששוחרר מאספניול ללא תמורה חזר פראליה להיידוק ספליט.
לאחר חצי עונה עזב, והיה על סף חתימה בהפועל חיפה, אך לבסוף החליט לחתום ברג'ינה האיטלקית, שבהרכבה פתח רק שמונה פעמים וכמחליף שיחק במספר משחקים נוספים.
בעונת 2001/2000 הגיע לישראל וחתם במכבי חיפה.
פראליה היה ממצטייני העונה שבה זכתה מכבי חיפה באליפות השישית שלה.
בתחילת עונתו השנייה במכבי חיפה הצטרף לקבוצה חברו מילדות, ג'ובאני רוסו, גם בעונה זו היה מהמצטיינים.
בסוף העונה, הודיע על רצונו לסיים את הקריירה במכבי חיפה והצדדים החליטו להאריך את חוזהו בעונה אחת.
העונה השלישית של פראליה במכבי חיפה התאפיינה בהפכפכות, משחקים גדולים בליגת האלופות מול פציעות טורדניות ויכולת בינונית בליגה.
בתום העונה הסתיים חוזהו ופראליה שב למולדתו ולקבוצת נעוריו היידוק ספליט.
בחיפה נרשמו לזכותו 33 שערים ב-109 הופעות.
פראליה נמנה שנים רבות על סגלה של נבחרת קרואטיה, ובמדיה רשם 11 הופעות ושער אחד.
בעונת 2005 פרש ממשחק פעיל והחל בקריירת אימון.
ב-4 בינואר 2012 פורסם כי פראליה נעצר בחשד למעורבות בהטיית משחקים.
נמשים הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת אמילי קרפל.
האלבום יצא לאור ב-15 באוגוסט 2008. ונבחר לאלבום השנה של ערוץ 24 וראש 1. את האלבום הפיקו מוזיקלית תומר אדם לנצינגר, שעבד ביחד עם עופר מאירי על האלבום הראשון של מטרופולין, וניר אוורבוך.
קדמו ליציאתו הסינגלים "טיפה", "כאן אני עומדת" ו"נמשים".
הסינגל "טיפה" זכה להצלחה גדולה בתחנות הרדיו ובטלוויזיה, ו"נמשים" להצלחה גדולה עוד יותר.
הסינגל הגיע למקומות גבוהים במצעדים השבועיים בתחנות הרדיו (ביניהן גלגלצ ורשת ג') ואף בתוכנית "המבוקשים" של ערוץ 24. לשירים "טיפה" ו"נמשים" צולמו גם קליפים.
השיר "חוץ ממך" המופיע באלבום, תורגם והוקלט לגרסה נוספת בשפה האנגלית NO ONE ELSE, והוא מושמע בפרסומת של בר רפאלי ונועם טור לחברת "פוקס".
עוד נכלל באלבום, השיר "אינך מבקש דבר" ("למי שאינו מאמין") שכתבה לאה גולדברג וכן גרסת כיסוי לשירה של להקת בוטן מתוק בקרקס "יום עדין".
על כל העיבודים באלבום היו אחראים אמילי קרפל, תומר אדם לנצינגר וניר אוורבוך.
הפקה מוזיקלית ועיבודים: תומר אדם לנצינגר וניר אוורבוך - סינתים, מקלדות, פסנתר, תכנות תופים, תכנות מחשב.
אלי נחום - גיטרה חשמלית, בס.
ניר מנצור - תופיםאמן אורח: אסף אמדורסקי דואט "בין השורות".
אמן אורח: סמי בירנבך "עונות".
ננגה פרבט (באורדו: نانگا پربت, באנגלית: Nanga Parbat) הוא הר בגובה של 8,125 מטר בקצהו המערבי של רכס הרי ההימלאיה, וההר התשיעי בגובהו בעולם.
הוא ההר המערבי ביותר מבין ההרים שגובהם מעל 8,000 מטר, והוא שוכן בקשמיר שבפקיסטן, מדרום לנהר האינדוס ולא הרחק מדרום לרכס הקארקוראם.
הננגה פרבט הוא הר מרשים ובולט מעל סביבתו.
פירוש שמו של ההר הוא "ההר העירום".
המפנה הדרומי שלו, "פני רופל" (Rupal Face) נחשב בעיני רבים כפנים ההרריים הגבוהים בעולם: הוא מתרומם כ-4600 מטרים מעל בסיסו.
הצד הצפוני שלו, מדרון הרחיוט (Rakhiot Flank), מתרומם מעמק האינדוס ועד לפסגה, מרחק אנכי של 7000 מטרים, על פני מרחק אופקי של 27 קילומטרים בלבד.
לאורך ההיסטוריה ניסו רבים לטפס על ההר, והוא גבה קורבנות רבים יחסית לשאר ההרים הגבוהים בעולם: במחצית הראשונה של המאה ה-20, עד שהרמן בול טיפס עליו ב-1953, מתו בו 31 מטפסים.
מאז שיעור האבדות בקרב המטפסים על ההר ירד, אם כי הוא עדיין נחשב כהר קשה ביותר לטיפוס.
ריינהולד מסנר, שנחשב בעיני רבים מטפס ההרים הגדול של כל הזמנים, יצא ב-1970, יחד עם אחיו גונתר, במסגרת של משלחת אוסטרית-גרמנית, לטפס על הננגה פרבט.
שני האחים היו איטיים למדי על ההר.
הקור היה קיצוני והם שהו שעות רבות ללא מים ומזון מספיקים, אך הצליחו להגיע לפסגה.
גונתר סבל ממחלת גבהים והיה ברור לשניהם שלא יוכל לרדת במסלול שבו עלו, שהיה תלול למדי.
לפיכך, הם החליטו לרדת מן הצד השני של ההר, שהוא פחות תלול, אך שוכן בטריטוריה בלתי מוכרת.
במהלך הירידה הם נפרדו, כפי הנראה בגלל שריינהולד התקדם מהר מאוד, וגונתר לא עמד בקצב.
ריינהולד מסנר סיפר שהוא לא שם לב שאחיו אינו מאחוריו.
כשהבחין בכך לבסוף, הוא חזר לחפש אחריו וקרא בשמו.
לבסוף הניח שגונתר נספה, ככל הנראה, במפולת שלגים והמשיך לרדת לבדו.
ריינהולד מסנר הגיע למחנה הבסיס במצב קשה לאחר יומיים נוספים.
הוא איבד שבע מבהונותיו ושלושה מקצות אצבעותיו כתוצאה מכוויות קור.
גופתו של גונתר מסנר נמצאה ב-2005 על ידי מטפסים פקיסטנים, על הקרחון שדרכו ניסו לרדת, כפי שטען מסנר.
מסנר ספג ביקורת רבה בגין משלחת זו, ורבים טענו שמתוך הקשיחות הבלתי מתפשרת שלו הוא הפקיר את אחיו למות על ההר.
אחרים טענו שרצה בתהילה לבדו והתכוון לרשום את ההישג המדהים של על פסגה הימאלאית בגובה של מעל 8,000 מטרים, ולשם כך היה נכון להקריב את אחיו.
ננגישלישמה מכיש, לפי רשימת המלכים השומרית היה מלכה השלישי של שומר, מן השושלת הראשונה של כיש.
מלכי שומרהקודם:קולסינה-בלשושלת ראשונה של כיש
ננדה היא רשות מקומית הכוללת כ-15 כפרים באזור קונטיי בקנטון ואלה שבשווייץ.
ננדה מוזכרת לראשונה בשנת 984 בשם Nenda.
בעבר נודעה גם בשמה הגרמני ניינד (Neind) אך כיום שם זה אינו בשימוש.
שטחה של ננדה נמצא במרכזו של קנטון ואלה ומשתרע מהגדה השמאלית של נחל הרון שבגובה 490 מטר מעל פני הים, ועד לפסגת רוזאבלאנש (Rosablanche) המתנשאת לגובה של 3,336 מטר.
בשטחה נכללים כ-15 כפרים ועיירות, בהם:
נכון לשנת 2012 שטחה של ננדה הוא 85.9 קמ"ר, כאשר 25.4% משמשים לגידולים חקלאיים, 31.7% הם שטחים מיוערים, 5% הם שטחים מיושבים (מבנים ודרכים) ו-37.9% הם אדמה לא-יצרנית.
בננדה מתגוררים (נכון לדצמבר 2012) 6,005 תושבים, מהם 10.2% הם אזרחים זרים.
בעשר השנים האחרונות גדלה האוכלוסייה ב-10.6%, מהם 8.5% על ידי הגירה ו-1.1% על ידי גידול טבעי.
94% מהאוכלוסייה דוברים צרפתית כשפת אם, 3.1% דוברים גרמנית, 0.8% דוברים פורטוגזית, 23 תושבים דוברים איטלקית ו-2 תושבים דוברים רומאנש כשפתם הראשונה.
66.9% מהתושבים הם ילידי ננדה, 14.2% נולדו בעיירה אחרת בקנטון ואלה, 8.2% בעיר אחרת בשווייץ, ו-7.5% נולדו מחוץ לשווייץ.
ננדה היא חלק מאתר הסקי "ארבעת העמקים" הכולל גם את העיירות וזונה (Veysonnaz), תיאון (Thyon), ורבייה (Verbier), צומה (La Tzoumaz) ואבולן (Evolène) ומהווה את אחד מאתרי הסקי הגדולים בשווייץ.
בעיירה הוט-ננדה ישנה גונדולה העולה לפסגת טרקואה (Tracouet) שם קיימים מתקני משחקים לילדים, וכן אגם טרקואה (lac de Tracouet).
בנוסף יש בננדה למעלה מ-200 ק"מ של מסלולי הליכה ומסלולי אופניים.
ננדור יוסיף גינגולד (בלועזית: Nandor Iosif Gingold; 1905–1986) היה רופא רומני, יהודי מומר, שבתקופת שואת יהדות רומניה היה יושב ראש מרכז היהודים, ולאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 נעצר, נחקר והועמד למשפט בבית הדין העממי בבוקרשט כפושע מלחמה ונידון למאסר עולם.
בהמשך הומתק גזר דינו ל-20 שנות מאסר.
אביו היה בן למשפחה יהודית מסוצ'אבה.
עם אבותיה של אמו נמנה הרב יחזקאל פנט שפעל בטרנסילבניה במחצית הראשונה של המאה ה-19.
גינגולד התחיל את הקריירה המדעית שלו בגיל 25 (בשנת 1929) כעוזר מחקר במכון להיגיינה ולבריאות ציבורית בבוקרשט לצדו של הפרופסור אדוארד מזינצ'סקו, ובמקביל בעוזר מחקר לשם כבוד במכון לרפואה קלינית שעל יד בית החולים "פילנתרופיה" שבניהולו של פרופ' דניאל דניאלופולו.
הוא סיים בשנת 1929 את עבודת הדוקטורט שלו תחת הדרכתו של דניאלופולו.
ב-1935 פרסם בעיר אוראדיה ספר מדע פופולרי עב כרס בתחום הרפואה, בשם Sănătatea în familie ("הבריאות במשפחה").
ב-1940 בעקבות החקיקה האנטי-יהודית פוטר גינגולד מתפקידיו המעדיים והאקדמיים בקליניקה של דניאלופולו.
בדצמבר 1941 התנצר גינגולד בדת הנוצרית רומית-קתולית.
גינגולד היה נשוי בשנית משנת 1934 לאישה נוצרייה ילידת בלגרד שמקור הוריה היה בחבל באנאט הסרבי.
בתקופת שלטונו של יון אנטונסקו, ב-16 בדצמבר 1941, התמנה לתפקיד מזכיר מרכז היהודים, ועם פרישת היושב ראש הנריק שטרייטמן התמנה במקומו בתאריך 8 בפברואר 1942 כשמרכז היהודים התארגן סופית.
במסגרת תפקידו היה גינגולד כפוף להוראותיו של ראדו לקה, הממונה על ענייני היהודים מטעם ממשלת רומניה.
בסוף מרץ 1944, ציית גינגולד לדרישתו של לקה לספק לו כספים מבלי לרשום זאת בספרים ומבלי לדרוש קבלה.
לאחר שקיבל הכרה רשמית בהיותו נוצרי, התפטר מתפקידו והוחלף על ידי גרוסמן גרוזיה, שהיה עד אז מנהל הכספים ויד ימינו.
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ב-20 בספטמבר, נעצר גינגולד לצורכי חקירה, ושוחרר ב-26 באוקטובר.
בהמשך הועמד לדין על תפקידו כיושב ראש מרכז היהודים, וב-9 במאי 1946 נידון למאסר עולם ולהחרמת כל רכושו.
בהמשך הומתק גזר דינו ועונש המאסר קוצר ל-20 שנה.
שותפיו להנהלת מרכז היהודים, מתיאס גרינברג (וילמן), אדולף גרוסמן גרוזיה וז'אק לאון נידונו לעונשים בין 12–20 שנות מאסר.
אחרי שחרורו מהכלא, עסק בעיקר בהמטולוגיה ובשנת 1972 פרסם את הספר Cum tratăm leucemiile ("כיצד מטפלים בלוקמיות").
1972 - Leucemiile (הלאוקמיות) - עם פתח-דבר מאת ז'ורז' מאטה
1981 - Eozinofilul, eozinofilia, eozinopenia (האאוזינופיל, האאוזינופיליה, האאוזינופניה)
ננדו הפונה (שם מדעי: Rhea pennata; מכונה גם ננדו קטן וננדו דרווין) הוא מין של עוף בלתי־מעופף, הקטן מבין שני המינים בסוג ריאה.
הוא מצוי באלטיפלנו ובפטגוניה שבדרום אמריקה, במדינות ארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו.
הננדו מכונה "ñandú petiso" (ננדו קטן) או "ñandú del norte" (ננדו צפוני) בארגנטינה, שם נמצאת רוב אוכלוסייתו.
מקור שמו של הסוג, ננדו, הוא בגוארני; בה משמעותו עכביש.
ייתכן כי הוא כונה כך בגלל הרגלו להנמיך ולפרוש את כנפיו בעת ריצה.
ככל המינים בסדרה, לננדו ראש קטן ומקור קצר, בעוד רגליו וצווארו ארוכים.
כנפיו ארוכות יותר משל שאר מיני העופות בעל־סדרת העופות המפותחים חסרי השיניים, ומאפשרות לו לרוץ מהר יחסית; הוא עשוי להגיע למהירות של 60 קמ"ש, מה שמאפשר לו לברוח בקלות מטורפים.
על רגליו יש טפרים חדים, שמשמשים להגנה עצמית.
צבעי גופה של הנקבה דהויים יותר, ויש לה פחות כתמים לבנים על גבה.
נוצותיהם של ננדו צעירים חומות, ולא מוכתמות בלבן; נוצותיהם מתחלפות 3–4 שנים לאחר היוולדם.
ננדו הפונה הוא עוף חברתי, ומורכבות קבוצות שלו שכוללות 3–50 פרטים ממגדרים שונים ובגילאים שונים.
למרות זאת, הננדו שומרים מרחק מסוים זה מזה, ואם ננדו אחד מתקרב לאחר יותר מדי, הננדו שהתקרבו אליו יפתח בתצוגת הרתעה, שכוללת הטלת הראש קדימה ושריקה.
תזונתו של ננדו הפונה מורכבת בעיקר מחומרים צמחיים, בין השאר שורשים, פירות, זרעים ועלים; אך הוא ניזון לעיתים גם מבעלי חיים קטנים, כמו לטאות, חיפושיות וחגבים.
הננדו כמעט ולא שותה, מכיוון שאת רוב הנוזלים הדרושים לו הוא מקבל ממזונו.
עונת הרבייה של הננדו אינה קבועה.
הזכרים פוליגמיים, ולכל זכר יכולות להיות 2–12 נקבות.
הם מתחרים על טריטוריות בעזרת מעופים קצרים, ולאחר מכן הם מחזרים אחרי הנקבות, על ידי ריצה עם כנפיים פתוחות לכיוונן.
כשהזכר הצליח לאסוף כמה נקבות, הוא מבצע איתן "טקס חיזוק הקשרים": הוא רץ סביבן ומשמיע קריאות שונות.
בסופו של תהליך החיזור הנקבות מטילות 5–55 ביצים צהובות־ירקרקות ליד קינו של הזכר.
הזכר מעביר את רובן לתוך הקן, אך משאיר חלק מהן מחוצה לו.
הביצים שנשארו בחוץ נרקבות, ומושכות זבובים; אותם אוכלים זכר הננדו ולאחר מכן גם הגוזלים.
תקופת הדגירה נמשכת 30–44 ימים.
garleppi - מצוי בפונה של דרום־מזרח פרו, דרום־מערב בוליביה וצפון־מערב ארגנטינה.
tarapacensis - מצוי בפונה של צפון צ'ילה.
pennata - מצוי בערבות הפטגוניות של ארגנטינה וצ'ילה.
ננאד מרינקוביץ' (סרבית: Ненад Маринковић; נולד ב-28 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקיצוני ולעיתים כחלוץ.
ננאד הוא אחיו של הכדורגלן נבויסה מרינקוביץ'.
מרינקוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד.
ב-5 בדצמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד צ'וקריצ'קי, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק במועדון כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-68 ימים.
בדצמבר חתם על חוזה ל-3 ושנים במועדון.
במהלך התקופה שלו במועדון הושאל לבנאט זרניאמין ו-OFI כרתים.
בינואר חתם בבני יהודה תל אביב הישראלית ועד מהרה הפך לשחקן מוביל במועדון.
לאחר שנתיים וחצי במועדון, הוא חתם בסרבט ז'נבה השווייצרית אך לא זכה לדקות משחק רבות.
בינואר חזר לישראל כאשר חתם בהפועל עכו.
בקיץ חזר לפרטיזן בלגרד מועדון נעוריו ובקיץ הושאל לווז'דובאץ.
בינואר חתם על חוזה במועדון.
ב-3 בספטמבר 2020, מרינקוביץ' חתם בטלאופטיק.
ננאד סאביץ' (בסרבית: Ненад Савић; נולד ב-28 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר סרבי-שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר.
סאביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך.
לאחר שלא קיבל דקות משחק בקבוצה הבוגרת חתם בנשאטל גזמאקס.
בזל בה שיחק 4 שנים והבקיע 5 שערים ב-70 הופעות וזכה עימה באליפות אחת ופעמיים בגביע.
בקיץ חתם בלוצרן, ובינואר עזב את המועדון לאחר שלא זכה לדקות משחק וחתם בויל.
כעבור שנה חתם בתון וממנה עבר לאנוסיס נאון פארלימני שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לשווייץ.
בקיץ חתם במכבי פתח תקווה לעונה אחת.
כבר בהופעת הבכורה שלו כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו.
את עונת סיים כשחקן חופשי ובקיץ חתם בעירוני קריית שמונה עימה עלה לליגת העל.
בסיום העונה שוחרר ובמהלך עונת חתם במכבי עירוני ג'ת אל-אהלי עימה ירד לליגה א' בסיום העונה.
בינואר חתם בבית"ר תל אביב רמלה בה סיים את הקריירה שלו.
ב-20 במרץ 2012 נגזר עליו עכל ידי בית המשפט בציריך שלוש שנות מאסר בגין עבירות סחר בסמים בתקופה ששהה בישראל.
ננדור גליד (בסרבית: Nandor Glid, סובוטיצה 12 בדצמבר 1924 – בלגרד, 31 במרץ 1997) היה פסל, צייר ודפס יהודי יוגוסלבי - סרבי.
במהלך מלחמת העולם השנייה איבד כמעט את כל בני משפחתו במחנות הריכוז של הגרמנים.
הוא הצטרף לתנועת השחרור הלאומית של טיטו.
בתקופת המלחמה נפצע מספר פעמים.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, נרשם לבית הספר לאמנות שימושית.
בשנת 1948 נרשם ללימודים באקדמיה לאמנות בבלגרד, ובשנת 1950 זכה בפרס לפיסול.
בשנת 1951 סיים את לימודיו בכיתתם של ראדטה סטנקוביץ' ומרין שטודין .
משלהי 1950 עד סוף שנות ה-60 הציג ופעל מחוץ ליוגוסלביה.
הוא היה פרופסור בפקולטה לאמנות שימושית ועיצוב, ובין השנים 1985–1989 היה רקטור האוניברסיטה לאמנויות בבלגרד.
אנדרטה לזכר קורבנות דכאו, 1978. העתק של האנדרטה מוצג ביד ושם מאז 1979.
אנדרטה ליוגוסלבים שנספו במחנה הריכוז מאוטהאוזן, 1958. האנדרטה מוצגת במאוטהאוזן.
האנדרטה "שולחן לאחד", 1980. האנדרטה מוצגת בקרגוייבץ.
ננדו דה קולו הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדות הקלע והרכז בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית ומהיורוליג.
מאז שנת 2009 חבר דה קולו בנבחרת צרפת.
בעונת 2015/2016 הוביל את צסק"א מוסקבה לאליפות היורוליג, תוך שהוא זוכה בפרסי ה-MVP של העונה, ה-MVP של הפיינל פור ופרס אלפונסו פורד (מלך הסלים).
בעונת זכה באליפות יורוליג נוספת.
דה קולו נולד בסנט-קתרין-לס-אראס שבמחוז פה-דה-קאלה, צרפת, לזוג הורים ממוצא פורטוגלי.
בעונת 2004/2005 החל לשחק בקבוצת הנערים של מועדון שולה באסקט, ובעונת 2006/2007 עבר לקבוצת הבוגרים שלה מליגת העל הצרפתית.
בעונת 2007/2008 עזר לקבוצתו להעפיל לגמר הגביע הצרפתי, ובעונה העוקבת הגיעה שולה לגמר היורוצ'לנג'.
בדראפט ה-NBA 2009 נבחר דה קולו בבחירה ה-53 על ידי סן אנטוניו ספרס, אשר העדיפה שימשיך לשחק באירופה בטרם יצטרף לקבוצה.
לקראת עונת 2009/2010 חתם על חוזה בולנסיה מליגת העל הספרדית, בה שיחק בשלוש העונות הבאות.
בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה ולנסיה באליפות ליגת היורוקאפ, ודה קולו נבחר לחמישיית העונה לאחר שקלע 13.6 נקודות בממוצע למשחק.
ב-13 ביוני 2012 עבר דה קולו לליגת ה-NBA, כשחתם בסן אנטוניו ספרס על חוזה לשנתיים.
בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק 12.8 דקות בממוצע למשחק בלבד, לצד גארדים בכירים רבים, ביניהם טוני פארקר, דני גרין, מאנו ג'ינובילי, גארי ניל, קורי ג'וזף ופאטי מילס.
באותה עונה העפילו הספרס לגמר ה-NBA, אך הפסידו למיאמי היט בתוצאה 4-3. לאורך תקופתו בסן אנטוניו שיחק לסירוגין בקבוצת הבת של הספרס מליגת הפיתוח, אוסטין טורוס, ורשם במדיה ממוצעים של 21.1 נקודות, 6.0 ריבאונדים, 6.3 אסיסטים ו-2.5 חטיפות למשחק.
במהלך עונתו השנייה ב-NBA, ב-20 בפברואר 2014, נשלח בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לאוסטין דיי.
ב-21 המשחקים בהם שותף עד סיום העונה קלע 3.8 נקודות בממוצע למשחק.
באותה עונה זכתה סן אנטוניו, קבוצתו הקודמת, באליפות ה-NBA.
ביולי 2014 חתם בצסק"א מוסקבה על חוזה לשנתיים.
בעונתו הראשונה בקבוצה הפך לאחד השחקנים המובילים שלה, לצד הרכז מילוש תאודוסיץ' והסמול פורוורד סוני וימס, כשקלע 14.4 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית העונה השנייה ביורוליג.
צסק"א העפילה לשלב פיינל פור היורוליג בפעם הרביעית ברציפות, אך הפסידה לאולימפיאקוס בתוצאה 70-68 על אף יכולת טובה של דה קולו שקלע 18 נקודות.
במשחק על המקום השלישי קלע דה קולו 17 נקודות, וקבוצתו ניצחה את פנרבחצ'ה בתוצאה 86-80.
בעונת 2015/2016 רשם דה קולו את עונתו הטובה בקריירה, כשקלע 19.4 נקודות למשחק וזכה בפרס אלפונסו פורד, המוענק למלך הסלים של היורוליג.
כמו כן זכה בפרס ה-MVP של היורוליג לאחר שהוביל את קבוצתו למאזן 22-5 לאורך שלב הבתים, שלב ה"טופ-16" ושלב שמינית הגמר, ממנו העפילה פעם נוספת לפיינל פור היורוליג.
בחצי גמר היורוליג קלע דה קולו 30 נקודות והוביל את צסק"א לניצחון על לוקומוטיב קובאן בתוצאה 88-81. בגמר הליגה התמודדה צסק"א מול פנרבחצ'ה, ניצחה אותה בתוצאה 101-96 וזכתה באליפות אירופה השביעית בתולדותיה (3 ביורוליג ו-4 בגביע אירופה לאלופות).
דה קולו קלע 22 נקודות במשחק הגמר, שנגרר להארכה, וזכה בפרס ה-MVP של הפיינל פור.
ב-15 ביוני 2016 חתם על הארכת חוזה בצסק"א ל-3 עונות נוספות.
בעונת זכה עם צסק"א באליפות יורוליג נוספת.
במשחק חצי הגמר מול ריאל מדריד קלע דה קולו 23 נקודות, ובמשחק הגמר מול אנאדולו אפס קלע 15 נקודות.
ב-18 ביוני 2019 הודיע על סיום תקופתו בצסק"א מוסקבה.
ב-6 ביולי 2019 חתם דה קולו על חוזה לשנתיים בפנרחבצ'ה.
בשנת 2009 הצטרף דה קולו לנבחרת צרפת הבוגרת, כשלקח חלק ביורובאסקט 2009. ביורובאסקט 2011 זכה עם נבחרתו במדליית הכסף וביורובאסקט 2013 זכה במדליית הזהב.
ביורובאסקט 2015 רשם ממוצעים של 13.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים, ונבחר לחמישיית הטורניר לאחר שהוביל את צרפת לזכייה במדליית הארד.
כמו כן שיחק דה קולו עם נבחרתו באליפות העולם בכדורסל 2010, ובאולימפיאדת לונדון (2012) בה סיימה צרפת במקום השישי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חזר דה קולו ללבוש את מדי הנבחרת שסיימה שוב במקום השישי, לאחר שהפסידה לנבחרת ספרד בשלב רבע הגמר.
דה קולו הוביל את קלעי קבוצתו לאורך הטורניר עם 14.7 נקודות בממוצע למשחק.
בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 הוביל את צרפת לזכייה במדליית הארד, עם 16.5 נקודות בממוצע למשחק.
ננאד אדמוביץ' (בסרבית: Nenad Adamović; נולד ב-12 בינואר 1989) הוא כדורגלן סרבי המשחק בקבוצת ז'טיסו.
אדמוביץ' ידוע בשל בעיטותיו החזקות.
אדמוביץ' החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פ.ק.
קרדורדה טופולה בה שיחק כשלוש שנים.
בשנת 2002 עבר למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד בה שיחק עד שנת 2007. באותה השנה עבר לקבוצת פ.ק.
טלפוטיק הסרבית בה שיחק בקבוצת הבוגרים במשך שלוש שנים, וכבש 4 שערים ב-74 הופעות.
בשנת 2010 חתם אדמוביץ' במטאלק מילנובק וכבש בה 9 שערים ב-23 הופעות ליגה.
בשנת 2011 חתם לעונה אחת בפ.ק.
סמדרבו בה סומן כשחקן הרכב וכבש את שער העונה בליגה.
בשנת 2012 חתם בהיידוק קולה, מחזיקת הגביע הסרבי דאז.
לאחר עונה טובה בקבוצה, חתם אדמוביץ' במועדון הבלארוסי דינמו מינסק.
ב-12 ביולי 2015 כבש הקשר את שער המחזור במוקדמות הליגה האירופית נגד מור ורנה.
ב-19 באוגוסט כבש את שער הניצחון נגד רד בול זלצבורג בניצחון 2-0. ב-5 בספטמבר 2016 חתם לעונה אחת במכבי פתח תקווה תמורת 800 אלף אירו.
ב-1 בספטמבר 2017 חתם בצ'וקריצ'קי הסרבית.
בשנת 2005 זומן אדמוביץ' לנבחרת סרביה הצעירה בה שיחק כשלוש שנים וכבש שני שערים ב-21 הופעות.
ננאד (ננו) מרקוביץ' זוריץ' (נולד ב-6 ביוני 1968) הוא כדורסלן עבר בוסני ומאמן כדורסל בהווה.
הוא שיחק בעמד הגארד וגובהו 1.96 מטר.
מרקוביץ' נולד בעיר דובוי שבבוסניה.
גדל במחלקת הנוער של בוסנה סרייבו ומשם עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
בעקבות הצטיינותו זומן לנבחרת יוגוסלביה בכדורסל.
לפני אליפות העולם בכדורסל 1990, שבה זכתה יוגוסלביה, נופה מרקוביץ' מסגל הנבחרת.
מרקוביץ' יצא לשחק מחוץ למדינתו.
בשנת 1992–1993 הוא שיחק בסטפנל טרייסטה, ששיחקה אז בליגת העל האיטלקית בכדורסל באיטליה.
במהלך העונה עבר לליירה מספרד.
בעונת 1993/1994 בליגה הלאומית בכדורסל שיחק בהפועל תל אביב הישראלית.
הוא החליף את רדנקו דובראש, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה בכדורסל ולגמר הפלייאוף, ובשניהם היא הפסידה בדרבי של תל אביב ליריבה העירונית מכבי תל אביב.
בעונת 1994–1995 עבר לחובנטוד בדלונה שהייתה אז קבוצת צמרת בספרד.
במהלך העונה עבר לשחק בליגה השווייצרית.
בשנת 1995 חזר להפועל תל אביב.
במשחקה נגד הפועל צפת קלע 40 נקודות, ובתום העונה נאלץ לעבור להפועל אילת בשל קשייה הכלכליים של הקבוצה מתל אביב.
בשנים 1996–1999 שיחק בלימוז' מהליגה הצרפתית.
בעת ששיחק בצרפת זכה להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה ולנצח בתחרות הקליעות לשלוש במסגרת האירוע.
בשנים שאחרי כן שיחק עונה אחת בולנסיה ועונה באסטודיאנטס מדריד מספרד, ולאחר מכן שיחק ביוון בקבוצות פאניוניוס היוונית ואולימפיאקוס ומורסיה מספרד.
בעונת 2003–2004 שב לפאניוניוס ובעונה שאחרי שב לקבוצת נעוריו בוסנה סרייבו.
בשנת 2005 זכה עמה בגביע הבוסני, ופרש ממשחק בשנת 2006 בתום שתי עונות בקבוצה.
מרקוביץ' שיחק בנבחרת בוסניה, שהוקמה לאחר שבוסניה קיבלה את עצמאותה.
לאחר פרישתו ממשחק מרקוביץ' מונה לתפקיד מאמן נבחרת בוסניה.
בשנת 2007 מונה למאמן בוסניה סארייבו אך התפטר לאחר מכן.
באוקטובר 2007 מונה למאמן פניוניוס היוונית והוביל אותה להשתתפות למקום השלישי בליגה היוונית ולהעפלה ליורוליג.
חוזהו בקבוצה לא חודש והוא הוחלף בתום העונה לאחר עונה בה לא אימן, הוא שב ב-2009 לעמדת מאמן פאניוניוס למשך עונה אחת.
כעבור עונה עבר לאמן את קבוצת קאוד מהעיר דרמה מיוון, שנאבקה על הישארותה בליגה.
משנת 2014 מאמן מרקוביץ קבוצות מהליגה הטורקית.
הוא אימן שנתיים בטרבזונספור, עונה בפינאר קרשיאקה, וב-2017 מונה למאמן טנריף מספרד.
בתחילת העונה הוא זכה עם הקבוצה בגביע הבין יבשתי, אך בשל שרשרת הפסדים בהמשך פוטר מתפקידו.
מאז פיטוריו מטנריף הוא מאמן את גזיאנטפ בסקטבול הטורקית.
נן מדול היא אתר ארכאולוגי הסמוך לחוף המזרחי של האי פונפיי, חלק ממדינת פונפיי שבמיקרונזיה.
העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
נן מדול הייתה עיר הבירה של שושלת סאודלואר (שושלת ששלטה באי פונפיי) עד שנת 1628. העיר, שנבנתה בלגונה של האי פונפיי, בסמוך לאי קטן יותר בשם טמוון, מורכבת מסדרה של איים מלאכותיים קטנים המחוברים ברשת של תעלות.
ליבת האתר, שמידותיה הן 1.5 על 0.5 קילומטר, מוקפת בחומות אבן, ומורכבת מקרוב ל-100 איים מלאכותיים, שנבנו על פלטפורמות של אבן ואלמוגים.
שמו המקורי של המקום היה סון נן-לנג (שונית גן העדן).
חורבות העיר מהוות תעלומה ארכאולוגית ולפעמים היא מכונה "אטלנטיס", "הפלא השמיני של העולם", או "ונציה של האוקיינוס השקט".
נן מדול הייתה הבירה הפוליטית והדתית של שושלת סאודלואר, שאיחדה את בני האי פונפיי, שמספרם מוערך בכ-25,000 תושבים, עד שנת 1628. במקום נמצאו עדויות להתיישבות אנושית החל מהמאה הראשונה או השנייה לספירה.
במאה ה-8 או המאה ה-9 החלה בניית האיים המלאכותיים, ובניית המגליתים שעליהם החלה בסביבות השנים 1180-1200.
מעט מאוד פרטים ידועים לגבי אופן בניית המגליתים.
המסורת המקומית טוענת כי אלו שבנו עיר מוקפת חומות בזלת באי אחר במיקרונזיה (קוסרה), היגרו לפונפיי, ושם ניצלו את כישוריהם כדי לבנות עיר מורכבת ומתקדמת עוד יותר, היא נן מדול.
אולם, תארוך פחמן-14 קובע כי נן מדול נבנתה לפני אותה עיר, ולכן סביר להניח שהיא הושפעה מנן מדול, ולא להפך.
על פי אגדה של בני המקום, נן מדול נבנתה על ידי זוג תאומים, בשם אוליסיפה ואולוסופה, שהיו קוסמים שבאו מהאי האגדי קטאו המערבי, או קאנאמוואיסו.
התאומים יצאו למסע בקאנו גדול כדי למצוא מקום בו יוכלו לבנות מזבח לנאהנישון שאפו, אל החקלאות.
הם הגיעו לפונפיי, והחלו בבנייה.
אחרי מספר ניסיונות כושלים, הם הצליחו לבנות את המזבח, ועבדו את נאהנישון שאפו.
על פי האגדה, האחים נעזרו בדרקון מעופף כדי לגרום לאבנים העצומות לרחף ממקומן אל אתר המזבח.
כאשר אוליסיפה מת מזקנה, אולוסופה הפך לסאודלוארי הראשון.
הוא וצאצאיו הראשונים שלטו באדיבות כלפי התושבים, אבל ממשיכיהם הציבו דרישות הולכות וגוברות על נתיניהם.
שלטון השושלת באזור הסתיימה עם פלישת צבאו של איסוקלקל, שקבע את מושבו בנן מדול, אך יורשיו נטשו את העיר.
האתנוגרף והאוקיינוגרף הפולני יאן קובארי כתב את התיאור המפורט הראשון של האתר בשנת 1874.
מרכז העיר יועד למגורי האצולה, ולטקסי קבורה שנערכו בידי כהני הדת.
אוכלוסיית מרכז העיר כמעט בוודאות לא עלתה על 1,000 איש, ואולי אפילו הייתה פחות מ-500. אף על פי שרבים מהתושבים היו אצילים/בכירים בממשל הסאודלוארי, רובם היו פשוטי עם.
עבור השליטים הסאודלוארים, נן מדול שימשה, בין היתר, כאמצעי לסיכול אופוזיציה פוליטית, מכיוון שדרשו מיריבים פוטנציאליים לגור בעיר, במקום במחוזות מוצאם, כדי שיוכלו לעקוב אחרי פעילותם.
רוב האיים בעיר שימשו כמגורים לכוהני הדת.
כמה איים שימשו למטרות ספציפיות: הכנת מזון, בניית קאנו, וייצור שמן קוקוס.
מדול פאו, בית הקברות, מורכב מ-58 איים בחלק הצפון מזרחי של העיר.
חומות גבוהות מקיפות את הקברים של כמה מהאיים, אך הבולטות ביותר הן אלו שסביב נאנדאוואס, אי הקבורה המלכותי, שבו גובהן נע בין 5.5 ל-7.5 מטרים.
מתחם זה נבנה בעבור הסאודלוארי הראשון
בנן מדול אין מקורות מים מתוקים או מזון, כך שצריך לגדל את המזון ולהביא את המים מהאי פונפיי עצמו (נן מדול בנויה על איונים בלגונה שסביבו).
במהלך שלטון הסאודלוארים, מים ומזון הועברו לעיר באמצעות סירות.
הסירות הגיעו לאי ספציפי (ומשם הופץ לשאר העיר) - בתחילה זה היה פיניוט, ואחר כך אוסנאמו, הקרוב יותר לחופי פונפיי.
בימינו, נן מדול היא מתחם ארכאולוגי בגדול 18 קמ"ר, ומכילה את מבני האבן שנבנו על גבי שוניות האלמוגים, איים מלאכותיים, ומספר מבנים לחוף האי פונפיי.
שטח ליבת האתר, על חומות האבן הגבוהות שלה, הוא 1.5 על 0.5 ק"מ, בתוכם כמעט 100 איים מלאכותיים - שנבנו על יסודות אלמוגים או אבן, ומופרדים בתעלות מים.
תארוך פחמן-14 מגלה כי בניית המגליתים החלה בסביבות שנת 1180, כאשר הועברו לאתר אבני בזלת גדולות שמקורן בפקק געשי, שבצידו השני של פונפיי.
היישוב הקדום ביותר על האי פונפיי הוקם ככל הנראה בסביבות שנת 1 לספירה, למרות שתארוך פחמן-14 מצביע על תחילת הפעילות האנושית באי רק בסביבות 80–200 לספירה.
בשנת 1985 שרידי נן מדול הוכרזו כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית (ששלטה במיקרונזיה עד 1986).
ישנם כאלה המייחסים את נן מדול ליבשות התאורטיות למוריה ומו.
נן מדול הייתה אחד האתרים שג'יימס צ'רצ'וורד זיהה כחלק מהיבשת האבודה מו, בספרו "היבשת האבודה של מו - מולדת המין האנושי"
בספרו "עיר הסלעים האבודה" (1978), הכותב ביל ס.
באלינגר מעלה השערה לפיה העיר נבנתה בידי ימאים יוונים בסביבות 300 לפני הספירה.
דייוויד האצ'ר צ'ילדרס, כותב ומו"ל, משער כי נן מדול מחוברת ליבשת האבודה למוריה.
ספרם של ארט בל וויטלי סטריבר מ-1999, "המגה-סערה העולמית המתקרבת" חוזה כי התחממות גלובלית יכולה לגרום לתוצאות מידיות וקטסטרופליות.
הספר טוען כי מכיוון שנן מדול בנויה מאבני בזלת כבדות מאוד המונחות בדיוק רב - בנייתה הצריכה רמה גבוהה של ידע ומיומנות טכנית.
כיוון שבאף רשומה מודרנית (ואף לא באגדה) לא קיימת כזו ציוויליזציה מתקדמת באזור פונפיי, היא הושמדה באסון גדול.
ראו גם את ספרו של אריך פון דניקן מ-1973, "זהב האלים, פרק 4: טוומון, האי לו הם קוראים נן מדול".
ננגה-אבוקו היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז.
העיירה ממוקמת כ-132 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה.
ננגה-אבוקו ממוקמת ליד הכביש הלאומי N1. בנוסף בננגה-אבוקו יש מוסך.
החודש הכי קר הוא ספטמבר (19 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,851 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (378 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).
בננגה-אבוקו יש 4 בתי מלון ובר אחד.
נמשביק (בהונגרית: Nemesbikk) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
ננאד בייליצה (בקרואטית: Nenad Bjelica; נולד ב-20 באוגוסט 1971 באוסייק) הוא כדורגלן עבר קרואטי, ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן את קבוצת דינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית.
בייליצה שיחק לאורך הקריירה בליגות הבכירות בקרואטיה, ספרד, גרמניה ואוסטריה, ובשנת 2000 נבחר לכדורגלן השנה בקרואטיה.
עם זאת, לא הצליח לזכות בתארים קבוצתיים לאורך הקריירה.
הוא ערך תשע הופעות במדי , ונמנה עם סגל הנבחרת לטורניר יורו 2004.
לאחר פרישתו פנה בייליצה לקריירת אימון, אותה החל באוסטריה, וממנה המשיך לאיטליה ולפולין בטרם שב למולדתו כמאמן קבוצת הפאר, דינמו זאגרב.
בייליצה, יליד העיר אוסייק, החל את דרכו בקבוצת הנוער של מטלאק מעיר הולדתו.