tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במאי נכנס הקורפוס למעבר ברנר בגבול שווייץ וחייליו פגשו שם את כוחות הארמייה החמישית של קלארק שהבקיעו מאיטליה בעקבות מתקפת האביב.
לאחר כניעת גרמניה הנאצית ב-8 במאי, פורק הקורפוס השישי.
הוא הוקם מחדש ב-1 במאי 1946, ופורק שוב ב-24 בנובמבר 1950. ב-22 בינואר 1951 הוא הוקם שוב, והוצב באינדיאנה.
הוא פורק עוד פעם ב-1 באפריל 1953, והוקם פעם נוספת ב-22 בנובמבר 1957. ב-1962 הועברה מפקדת הקורפוס למישיגן, וב-29 בפברואר 1968 הוא פורק בפעם האחרונה.
הקורפוס השני הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר מורכב משלוש דיוויזיות ואחראי על המרחב מצפון לדמשק והגבול עם לבנון.
הוא הוקם בשנת 1985 יחד עם שני הקורפוסים הסדירים האחרים כחלק משינוי מבני בצבא הסורי, מטרתו הראשונית של הקורפוס הייתה לאגד את היחידות שהוצבו בלבנון ולשמש מפקדה לכוחות הסורים בלבנון.
לאחר הנסיגה הסורית מלבנון ב-2005, הוצבו יחידות הקורפוס במספר בסיסים מצפון לדמשק ולאורך קו הגבול עם לבנון, כאשר תחום האחריות של הקורפוס כלל את כל השטח בין דמשק לעיר חומס.
בשנים שלאחר הנסיגה צורפה לקורפוס דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14 ומאז פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2011, יחידות הקורפוס נמצאות בלחימה קשה גם במרחב דמשק, גם בשטחים שמצפון כולל הקרבות בחומס וגם במוקדים נוספים סביב סוריה.
כיום קשה מאוד להעריך כמה מכוח הלחימה של יחידות הקורפוס נותר והאם בכלל מבנה הפיקוד של הקורפוס מתפקד באופן מלא, נוכח האבדות הקשות שספג הצבא הסורי לאורך שנות מלחמת האזרחים.
בפרוץ מלחמת לבנון הראשונה, הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של איברהים סאפי הייתה מוצבת בבקעת הלבנון.
מספר ימים לאחר מכן, כוחות הדיוויזיה הראשונה נכנסו ללחימה עם כוחות צה"ל אשר תקפו את המתחם הדיוויזוני בו הם ישבו ב-11 ביוני 1982, בקרב סולטאן יעקוב.
הדיוויזיה הראשונה (משוריינת): שוכנת באל-כיסווה, מחוז ריף דמשק ומורכבת מהחטיבה המשוריינת ה-76, החטיבה המשוריינת ה-91, החטיבה המשוריינת ה-153, החטיבה הממוכנת ה-58 ורגימנט ארטילריה.
הדיוויזיה העשירית (ממוכנת): מורכבת מהחטיבה הממוכנת ה-85, החטיבה הממוכנת ה-62, החטיבה הממוכנת ה-18, החטיבה המשוריינת ה-56 ורגימנט ארטילריה.
דיוויזיית הכוחות המיוחדים ה-14: שוכנת באל-חמה ומורכבת משלושה רגימנטים של כוחות מיוחדים: הרגימנט ה-36, ה-554 והרגימנט ה-556.
הקורפוס השישי (בטורקית: 6. Kolordu (Osmanlı)) היה קורפוס של צבא האימפריה העות'מאנית.
הקורפוס לחם במלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1920.
הקורפוס הוקם בשנת 1911 במהלך הרפורמות הצבאיות העות'מאניות.
הקורפוס לחם במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה בסרביה, כחלק מהארמייה המערבית, ולאחר מכן נסוג לאנטוליה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בתראקיה, שם שהה עד לאמצע שנת 1916. באוגוסט 1916 נשלח הקורפוס לרומניה, שם לחם כחלק מהארמייה השלישית הבולגרית ומארמיית הדנובה הגרמנית, ונחל הצלחות גדולות כנגד הכוחות הרומניים והרוסיים שעמדו מולו.
בקיץ 1918 נשלח הקורפוס לחזית הקווקז, ובשנת 1920 פורק הקורפוס.
הקורפוס התשיעי היה קורפוס של הצבא הפרוסי.
הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו מונה אדווין פון מנטויפל.
מטה הקורפוס היה באלטונה, וחייליו גויסו מפרובינציית שלזוויג-הולשטיין, הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין והדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה היה הקורפוס תחת פיקוד אלברכט גוסטב פון מנשטיין, ולחם בקרבות גרבלוט, אורליאן ולה מאן כחלק מהארמייה השנייה.
במהלך התקופה שלאחר מכן, היה הקורפוס חלק מהארמייה השלישית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה פרדיננד פון קוואסט מפקד הקורפוס.
הקורפוס הועבר לארמייה הראשונה של פון קלוק, וכלל את הדיוויזיות ה-17 וה-18. הקורפוס לחם במונס, לה קאטו, המארן והסום.
הוא המשיך להילחם בחזית המערבית, וב-1918 השתתף בקרב אמיין ובמבצע גנייזנאו.
הוא פורק עם סיום המלחמה בהפסד גרמני ופירוקו של הצבא הקיסרי.
גנרל חיל הפרשים אדווין פון מנטויפל (30 באוקטובר 1866 - 26 בינואר 1867)
גנרל חיל הרגלים אלברכט גוסטב פון מנשטיין (26 בינואר 1867 - 23 בספטמבר 1873)
גנרל חיל הרגלים פאול פון לזצ'ינסקי (2 באוגוסט 1888 - 2 בפברואר 1891)
גנרל חיל הפרשים אלפרד פון ולדרזה (2 בפברואר 1891 - 5 באפריל 1898)
גנרל חיל הפרשים רוברט פון מאסוב (5 באפריל 1898 - 29 באוקטובר 1903)
גנרל חיל הרגלים פרידריך פון בוק אונד פולאך (29 באוקטובר 1903 - 21 במאי 1907)
גנרל חיל הרגלים פרדיננד פון קוואסט (1 במרץ 1913 - 24 בינואר 1917)
גנרל לוטננט הורסט ריטר אונד אדלר פון אטינגר (24 בינואר 1917 - 30 בספטמבר 1919)
הקטגוריות הוא חיבור של הפילוסוף היווני אריסטו שמהווה את היחידה הראשונה באורגנון.
החיבור מונה את כל סוגי הדברים שיכולים להיות הנושא או הנשוא של פסוק.
החיבור קצר יחסית ומחולק ל-15 פרקים.
הרעיון המשפיע ביותר מתוך החיבור הוא זה של עשר הקטגוריות שאליהן מסווג כל אובייקט של התודעה האנושית שניתן לתאר בלי הרכבה של מספר מונחים ויחסים.
הטקסט של הקטגוריות מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: בראשון אריסטו מכין את השטח לעיסוק בעשר הקטגוריות.
השלישי הוא כנראה סדרה של חיבורים קצרים שסופחו בדיעבד לקטגוריות.
השם המקורי של היצירה בא מהפועל שפירושו "לאמר" (בדומה למילה קטגור- זה שמדבר בעבור הרשעת הנאשם).
במקור הכותרת התייחסה לפעולה של אמירת הנשוא (שנקרא ביוונית כַּטֶגוֹרִיַא, κατηγορια) על הנושא, שגם מסווגת אותו לסוג, והקונספט הזה הביא בסופו של דבר למושג המודרני של "קטגוריה".
עם זאת, באופן מסורתי משתמשים בכותרת החיבור כדי לכנות את עשרת סוגי-העל שהם מרכזו.
בפרק הראשון אריסטו עוסק בשלוש דרכים שבהן דברים יכולים להיות קשורים אל המונח, שם עצם, שמתייחס אליהם ומסמן אותם (בין אם הוא מתייחס אליהם בלבד או אל סוג שהם שייכים לו.)
אם המונח מתייחס לשני המסומנים על פי הגדרות שונות, אז שני המסומנים מכונים הומונימים.
לדוגמה: המונח לשון עבור יוונית ועבור האיבר המצוי בפה.
אם המונח מתייחס לשני המסומנים על פי אותה ההגדרה אז שני המסומנים מכונים סינונימים, נרדפים.
אם מונח של מסומן אחד הוא וריאציה על מונח של מסומן אחר אבל מעט מורכב יותר (ביוונית- נוספת לו סיומת) ולשניהם משמעות קרובה, שני המסומנים מכונים פרונימים, נגזרים.
השפה מורכבת מרכיבים בסיסיים, המונחים, ביטויים שמסמנים דבר שלא ניתן לפרק.
למונחים אין ערך אמת, רק לצירופים שלהם יכול להיות.
המשפט הפשוט ביותר במשמעותו הוא משפט הכולל שני מונחים, נושא ונשוא (או פרדיקט); כאשר הנשוא נאמר על הנושא.
לדוגמה: השמיים יפים – יופי הוא נשוא והשמיים הם נושא.
מההיגיון הפשוט או מתצפית אנו יודעים מה הם נשואים שנאמרים על נושא מסוים.
לדוגמה: חיה, וארבע-רגלי הם נשואים שנאמרים על סוס.
דבר שהוא איננו נשוא של אף נושא נקרא אינדיבידואל.
לדוגמה: סוס הוא נשוא שנאמר על הסוס הפרטי, אבל הסוס הפרטי הוא לא נשוא של שום דבר.
כלומר קבוצה של נושאים, שעליהם הנשוא נאמר.
לדוגמה: כל דבר עליו חיה נאמרת כנשוא, שייך לסוג 'חיה'.
סוגים כלולים בסוגים אחרים, מהסיבה הזאת אם דבר מה נאמר על הנשוא, הוא נאמר גם על הנושא שלו.
כלומר הדבר גם הוא נשוא של אותו נושא.
לכן איש פרטי דוגמת סוקרטס הוא חיה.
אריסטו קורא לסוגים שמורכבים מאינדיבידואלים מינים.
הנשואים שמבדילים בין חברים בסוג נקראים נבדלים.
לסוגים שאין ביניהם קשר יש נבדלים שונים.
אבל לסוגים שכפופים האחד לשני יכולים להיות נבדלים משותפים.
אריסטו מכנה דבר שלא יכול להתקיים בלי הנושא מצוי בנושא.
לדוגמה: אם שולחן מסוים הוא לבן, הוא טוען, הלובן לא יכול להתקיים ללא השולחן.
אריסטו מדגיש שאין תלות בין היותו של דבר מה מצוי בנושא והיותו נשוא שנאמר על אותו נושא או אף על נושא כלשהו.
דבר שאיננו מצוי בשום נושא נקרא עצם, וכל דבר שאינו עצם נקרא מקרה.
קיומו של מקרה נובע בעקיפין מקיומם של עצמים.
עצם אינדיבידואלי הוא עצם ראשוני, המשמעות הצרה של עצם, וכל עצם אחר נקרא עצם שניוני, והוא מהווה סוג של עצמים אחרים.
לדוגמה: הכלב הפרטי הוא עצם ראשוני, וכלב וחיה שניהם עצמים שניוניים.
אריסטו מזהה עשרה סוגי-על שאליהן שייכים כל הדברים היסודיים, הראשון הוא עצם ואליו נוספים תשעה מקרים:
כמות - מייצגת מידות (אורך, משקל וכו') וכמויות.
היא נאמרת לבדה על הנושא.
ישנן כמויות בדידות וכמויות רציפות.
איכות - מייצגת תכונות איכותיות.
ישנן איכויות מתמשכות אשר קשה לשנות, ואיכויות ארעיות אותן קל לשנות.
ישנם יחסים כלליים כמו יותר, פחות, טוב, רע, שווה ולא שווה.
ישנם יחסים שמתייחסים לנשוא מקטגוריה אחרת, אבל לא לעצם, ראובן לא יכול להיות יותר או פחות אדם.
יחסות נאמרת על נושא ביחד עם דבר נוסף.
לדוגמה "בגובה שני מטרים" היא כמות.
"כפול בגובהו מאולימפוס" הם היחסות 'כפול (ב-2) בגובה', והעצם 'אולימפוס'.
מקום - מייצג היכן הנושא.
זמן - מייצג מתי הנושא.
מצב - מייצג את התנוחה של הנושא.
לדוגמה: שוכב, עומד, ניצב על הרוחב, וכו'.
קניין - מתאר למי או מה שייך הנושא.
פעילות - מתארת פעולה שעשה הנושא.
התפעלות - מתארת פעולה שנעשתה על או לנושא, פעולה סבילה.
אריסטו עוסק בצורה מפורטת בקטגוריות של עצם, כמות, איכות ויחסות.
ל-6 האחרות הוא מתייחס באופן חפוז יותר.
אריסטו מזהה 4 דרכים שבהן שני דברים יכולים להיות הפכים:
הופכיות- הדרך שבה יחסויות הן הפכים.
אם Π וP הן יחסויות הופכיות, והיחסות בין ראובן לשמעון היא Π, אז היחסות בין שמעון לראובן היא P.
לדוגמה אם ראובן גבוה משמעון, אז שמעון נמוך מראובן.
נגדיות- הדרך שבה איכויות הן הפכים.
אריסטו מבדיל בין שני סוגים של נגדיויות: סוג אחד שבו אם ראובן יכול להיות A או B הוא חייב להיות אחד מהם.
לדוגמה: מספר שלם יכול להיות זוגי או אי-זוגי ושום דבר מלבדיהם.
בסוג השני יש מצבי ביניים וראובן יכול להיות לא-A ולא-B בו זמנית.
מחסור וקניין- הפכים של קניין או מחסור של איזשהו דבר שבמצב הנפוץ יש לנושא.
לדוגמה: ראייה ועיוורון אצל אנשים.
חיוב ושלילה- הדרך שבה פסוקים הם הפוכים.
לדוגמה: הטענה 'ראובן כחול' והטענה 'ראובן אינינו כחול'.
אם נושא A מאופיין על ידי איכות P, ונושא B הוא הנגדי של A, אז B מאופיין על ידי הנגדי של P.
אין זה הכרחי שנגדי של דבר שקיים, יהיה קיים אף הוא.
נגדיים נאמרים על ומצויים באותם הנושאים.
עבור זוג נגדיים, או שהם באותה הסוג, או שהם בסוגים נגדיים, או שהם בעצמם סוגים.
מבין זוג פסוקים שהם חיוב ושלילה, תמיד אחד נכון ואחד שגוי.
אריסטו מונה 5 משמעויות למושג הקדימות.
קדימות זמנית, המשמעות הצרה ביותר של קדימות- האירוע המוקדם קודם למאוחר.
קדימות קיומית- ראובן קודם לשמעון אם כדי ששמעון יהיה קיים ראובן חייב להיות קיים.
לדוגמה: במספרים הטבעיים: אין משמעות ל-4, אלא אם כן 3 קיים, לכן 3 קודם ל-4.
קדימות עניינית- בנאומים ובהסברים, על מנת שיהיו אפקטיביים יש חלקים שצריכים לבוא בטרם אחרים.
קדימות על פי הטבע- הדבר העדיף קודם לדבר הפַּחוּת.
קדימות סיבתית- כאשר ראובן הוא הסיבה לקיומו של שמעון.
קדימות קטגוריאלית- כאשר ראובן נאמר על שמעון.
דברים יכולים להיות גם סימולטניים זמנית, קיומיות וקטגוריאלית; כלומר שאף אחד מהם לא קודם לשני.
אריסטו מונה שישה סוגים מובדלים של שינוי: יצירה, הרס, תוספת, הפחתה, חילוף (שינוי באיכות), ושינוי במקום.
יצירה מנוגדת להרס, ותוספת מנוגדת להפחתה.
חילוף באיכות מנוגד לחילוף באיכות המנוגדת.
שינוי במקום מנוגד לשינוי במקום בכיוון ההפוך.
בנוסף כל שינוי מנוגד גם להישארות כאותו הדבר.
אריסטו מונה 7 מובנים לפועל ἔχειν (אֵכֵיִן) (מקביל ל-have ו-has באנגלית)
קשר בין נושא וכמותו ("יש לו גובה של 2 מטרים").
קשר בין נושא ודבר הממוקם עליו או על חלקו.
קשר בין נשוי ובן זוגו.
ההיסטוריונים של הלוגיקה ויליאם ומרת'ה קנל טוענים שהכלילה בקטגוריה אחת של עצמים ראשוניים ושניוניים, כלומר של עצמים פרטיים ושל סוגים של עצם, גורמת לטשטוש לא רק ביניהם, אלא גם בין טענות פרטיות וכלליות (לדוגמה בין 'בוקפלוס הוא סוס' ו'סוס הוא חיה').
הם אומרים שהכלילה הזאת היא סוג של ירושה משיטת החלוקה וההגדרה האפלטונית, שגם היא לא מבדילה בין שני סוגי המהויות.
הם סבורים שלעמימות הזאת הייתה השפעה שלילית על התפתחות הפילוסופיה והלוגיקה במאות הבאות.
בעיה נוספת לדעתם היא הרדוקציה של כל הפסוקים הבסיסיים למבנה נושא-נשוא, כשההבדל בפונקציה שלהם הוא רק בזהות הנשוא.
במקרים מסוימים המודל הזה הוא פשטני ומגביל יתר על המידה.
הפילוסוף ברטנרד ראסל ביקר את הרעיון שקיומו של מקרה נובע מקיומו של העצם שהוא מצוי בו.
לטענתו קיומו של 'אדום' לדוגמה נובע מקיום כל העצמים האדומים, אבל אם עצם אדום אחד יחדל להתקיים לא תהיה לכך השפעה על המקרה 'אדום'.
ובכיוון ההפוך קיום העצם נובע מקיום סך מקריו.
אם לעצם אין אף איכות, כלומר לא ניתן לדעת או לאמר עליו דבר, אז מבחינתנו הוא למעשה שום-דבר.
כך גם המצב אם אין לו מקום, זמן, מצב או פעילות, ולוּ פסיבית.
ראסל חושב שהטעות של אריסטו נובעת מהסתמכות יתר על הקונוונציות של השפה הטבעית.
הקורפוס השני היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית.
הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1915.
הקורפוס הוקם ב-3 באפריל 1820 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה).
מפקדת הקורפוס הייתה לראשונה בברלין, וב-1837 הועברה לשטטין.
ב-1863 חזרה המפקדה לברלין, וב-1870 השתקעה סופית בשטטין.
הקורפוס השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה תחת פיקוד סטפן פון שמידט כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה.
הוא לחם בין היתר בקרב קניגרץ.
מפקדו באותה העת היה אדוארד פון פרנסקי.
הקורפוס לחם בקרב גרבלוט, קרב וילירס, המצור על מץ והמצור על פריז.
עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השני שמר על זהותו הפרוסית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אלכסנדר פון לינסינגן.
הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, הקרב הראשון על המארן, המרוץ אל הים וקרב איפר הראשון.
בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והשתתף במתקפת הקרפטים.
ב-8 בינואר 1915 פורק הקורפוס ועל בסיסו הוקמה ארמיית הדרום.
ב-17 בדצמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, הוקם הקורפוס מחדש, ופורק ב-30 בספטמבר 1919.
הקורפוס השלישי היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית.
הקורפוס לחם במלחמת שלזוויג השנייה, מלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
הקורפוס הוקם באפריל 1813 כ"המפקדה הכללית בברלין" (Generalkommando in Berlin) תחת פיקוד פרידריך וילהלם פון בילוב.
ב-3 באפריל 1820 הוא הפך להיות הקורפוס השלישי והיה אחראי על הגנת פרובינציית ברנדנבורג.
ב-1864 השתתף הקורפוס במלחמת שלזוויג השנייה כחלק מחיל המשלוח של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה וזכה בניצחון מוחץ על הצבא המלכותי הדני בקרב דיבל.
במהלך מלחמה זו, כמו גם במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, לא היה לקורפוס מפקד ישיר, והנסיך פרידריך קרל פיקד בעצמו על מפקדי הדיוויזיות (מצב דומה שרר בקורפוס הרביעי).
בין השנים 1870-1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה.
באותה עת כבר מונה קונסטנטין פון אלבנסלבן כמפקדו.
הקורפוס לחם בקרב מארס-לה-טור, קרב גרבלוט ובמהלך המצור על מץ.
עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השלישי שמר על זהותו הפרוסית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אוואלד פון לוכו.
באוקטובר 1915 הועבר הקורפוס לסרביה, שם השתתף במערכה המוצלחת לכיבוש הארץ.
ב-25 בנובמבר 1916 מונה ולטר פון ליטוויץ למפקד הקורפוס במקום לוכו.
תחת פיקודו של ליטוויץ הוחזר הקורפוס לחזית המערבית והשתתף בקרב ורדן, הקרב השני על האן, מתקפת האביב וקרב אמיין.
הקורפוס פורק לאחר סיום המלחמה.
הקורפוס השישי היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית.
הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1815 וכמפקדו מונה פרידריך היינריך פון הינרביין.
מפקדו באותה עת היה לואיס פון מוטיוס.
ב-27 ביוני הקורפוס סייע לקורפוס החמישי במהלך קרב נאחוד וקרב סקאליץ.
ב-6 באוגוסט מת מוטיוס באוסטרליץ מכולרה, ואת תפקידו מילא וילהלם פון טימפלינג עד סיום המלחמה.
במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בין השנים 1870-1871, הוחזק הקורפוס בשלזיה כדי לאבטח את האזור במקרה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תחליט להצטרף למלחמה לקראת צרפת.
רק לקראת סוף המלחמה נשלח הקורפוס לסייע במצור על פריז ובקרב שווילי.
בשנים הבאות היה הקורפוס מופקד על הגנת האזור הצבאי השמיני ובסיסו היה בברסלאו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד קורט פון פריטצלוויץ.
הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הרביעית של אלברכט, דוכס וירטמברג.
בהמשך, לבקשתו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, הועבר הקורפוס אל הארמייה החמישית.
הקורפוס נטל חלק במערכה על הגבולות.
בהמשך השתתף הקורפוס בקרב שמפאן הראשון, בקרב ארטואה השני, בקרב ארטואה השלישי ובקרב אראס.
ב-7 בנובמבר 1915 פרש פריטצלוויץ מהצבא ולמחליפו מונה גאורג פון דר מרוויץ.
ב-1916, בעקבות מתקפת ברוסילוב, הועבר הקורפוס לחזית המזרחית.
ב-6 באוקטובר 1916 מונה מרוויץ לעוזרו של וילהלם השני, קיסר גרמניה ובמקומו מונה יוליוס ריימן.
הקורפוס המשיך להילחם בחזית המזרחית, וב-1918 כבש שטחים במדינות הבלטיות במסגרת מבצע אגרוף עד החתימה על חוזה ברסט-ליטובסק במרץ של אותה שנה.
הקורפוס השמיני היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית.
הקורפוס הוקם ב-21 ביוני 1815 וכמפקדו הראשון מונה אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו.
ב-1866 לחם הקורפוס במלחמת אוסטריה–פרוסיה תחת פיקוד קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד.
תחת פיקודו של ביטנפלד הוכפפו דיוויזיות נוספות ליצירת ארמיית האלבה.
הקורפוס נע אל בוהמיה, וכבש את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב.
הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה.
הקורפוס השתתף בקרב גרבלוט, המצור על מץ, קרב האלו, קרב אמיין וקרב סן קוונטין.
לאחר המלחמה הוצב הקורפוס במחוז הצבאי החמישי ובסיסו היה בקובלנץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך.
הקורפוס נטל חלק במערכה על הגבולות, ובאוקטובר הועבר תחת פיקוד הארמייה השלישית ונטל חלק בקרב שמפאן הראשון.
במאי 1915 הוא הועבר להילחם בקרב ארטואה השני, ובספטמבר של אותה שנה נטל חלק בקרב שמפאן השני.
בדצמבר 1916 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, אולם במרץ 1917 הוחזר לחזית המערבית כחלק מפלגת הארמייה B.
הוא לחם במסגרת מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים ופורק עם סיום המלחמה.
כחלק מרפורמה גדולה שנערכה בצבא הבווארי ב-1868, הוקם בתחילת 1869 הקורפוס השני.
הקורפוס נערך בצפון ממלכת בוואריה בעוד הקורפוס הראשון נערך בדרום.
בין השנים 1870-1871 נערכה מלחמת צרפת–פרוסיה.
בוואריה הייתה קשורה עם פרוסיה במסגרת חוזי ההגנה של הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ולפיכך הקורפוס השני נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה.
הבווארים השתתפו בקרב ויסמבורג, קרב וורת, קרב סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד קרל פון מרטיני.
הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, ולאחר מכן בקרב איפר הראשון והקרב על הסום.
ב-1917 הוא השתתף בקרב משין וקרב פשנדל וב-1918 במתקפת האביב.
הקורפוס פורק עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).
Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הבווארי בזמן שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית.
הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1900. באותה תקופה הייתה ממלכת בוואריה חלק מהקיסרות הגרמנית והצבא הבווארי היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אולם מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי.
הקורפוס השלישי הוצב במחוז הצבאי הרביעי ובסיסו היה בנירנברג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד לודוויג פון גבסטל.
הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, לאחר מכן לחם כחלק מפלגת הארמייה C.
הקורפוס נטל חלק בקרב שמפאן השני ובקרב על הסום.
ב-1917 הוחלף גבסטל בהרמן פון שטיין, אשר פיקד על הקורפוס במהלך קרב אראס וקרב פלנדריה.
בהמשך הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-14. הוא קיבל תחת פיקודו באופן זמני גם את הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-50. הקורפוס השתתף בהצלחה בקרב קפורטו ובמרץ 1918 הוחזר לחזית המערבית כחלק מהארמייה ה-17 והשתתף במתקפת האביב.
בספטמבר 1918 הוא נפרש בגבול ההולנדי, ופורק עם סיום המלחמה.
הקורפוס השלישי הוא קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, המלחמה הקרה ובמלחמת עיראק, ובסיסו ממוקם בפורט הוד, טקסס והוא כפוף לפיקוד כוחות צבא ארצות הברית.
ב-16 במאי 1918 הוחלט על הקמת הקורפוס, ובמהלך הקמתו הוצב הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הצרפתית השביעית לצורך אימוניו.
לאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הצרפתית העשירית, ולחם עימה במהלך הקרב השלישי על האן.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נשאר הקורפוס כמה חודשים באירופה, ובמהלך 1919 פורק הקורפוס.
ב-18 בדצמבר 1927 הוקם הקורפוס מחדש כפיקוד הדרכה, ולאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא שימש במיוחד כדי להכשיר את הדיוויזיות החדשות שהוקמו,.
לאחר ההתקפה היפנית על פרל הארבור (דצמבר 1941) נותר הקורפוס השלישי כדי להגן על החוף המערבי האמריקני כנגד פלישה יפנית.
בספטמבר 1944 נחת הקורפוס, בפיקודו של ג'ון מיליקין, בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית.
בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, והוחלף בג'יימס ואן פליט, אשר פיקד על הקורפוס במהלך כיבוש כיס הרוהר, ולאחר מכן התקדם דרך בוואריה עד שנצטווה לעצור על הגבול האוסטרי.
ב-10 באוקטובר 1946 פורק הקורפוס, אולם ב-15 במרץ 1951, במהלך מלחמת קוריאה, הוקם הקורפוס מחדש, אבל פורק שוב ב-5 במאי 1959. ב-1 בספטמבר 1961 הוקם הקורפוס מחדש, ובמהלך משבר ברלין השני הוא הוצב ככוח לפריסה מהירה, ובמהלך מלחמת וייטנאם פיקח על האימונים והפריסה של יותר מ-137 יחידות המיועדים לדרום-מזרח אסיה.
יחידות מהקורפוס נשלחו לפעולות בגרנדה, פנמה והונדורס.
במהלך מלחמת המפרץ נשלחו כמה מיחידות הקורפוס לעיראק, ובשנים שלאחר מכן נשלחו יחידות הקורפוס לפעולות בסומליה, בוסניה-הרצגובינה ובקוסובו.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נשלח הקורפוס לכמה סבבי שירות בעיראק ובאפגניסטן, וכיום הקורפוס מוצב בפורט הוד, טקסס.
מטה הקורפוס ממוקם בפורט הוד, טקסס, וכפופים לו היחידות הבאות:
הקורפוס ה-8 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בגליפולי ובחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בחזית המערבית.
הקורפוס הוקם בגליפולי ביוני 1915 בפיקודו של איילמר האנטר-וסטון, לאחר שהכוחות הלוחמים במערכה תוגברו.
במרץ 1916 נשלח הקורפוס לצרפת, שם הוא השתתף בקרב על הסום, וביוני 1918 פורק הקורפוס.
ביולי 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-3 והדיוויזיה ה-48. ביוני 1944 נשלח הקורפוס לצרפת, שם לחם במהלך המערכה בנורמנדי, ובכלל זה השתתף במערכה סביב העיר קן, כולל מבצע אפסום, מבצע יופיטר, מבצע גודווד ומבצע בלוקוט וזכה במספר הישגים מקומיים.
בספטמבר 1944 השתתף הקורפוס גם במבצע מרקט גארדן הכושל בהולנד, ולאחר מכן השתתף בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה נותר הקורפוס בשלזוויג-הולשטיין, ובאפריל 1946 פורק הקורפוס.
הקורפוס ה-9 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה ובמהלך מלחמת קוריאה.
ב-25 בנובמבר 1918 הוקם הקורפוס ה-9 כחלק מהארמייה השנייה, ופיקד על כוחות לאורך קו שביתת הנשק, וב-5 במאי 1919 פורק הקורפוס.
ב-29 ביולי 1921 הוקם הקורפוס ה-9 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-24 באוקטובר 1940 הופעל הקורפוס בפורט לואיס, וושינגטון והוא היה אחראי על אימון יחידות למלחמה.
לאחר המתקפה על פרל הארבור הועבר הקורפוס לחוף המערבי, על מנת להגן מפני פלישה יפנית, אך בשנת 1944 הוא הועבר לפורט מקפרסון, ג'ורג'יה, לקראת ההיערכות מעבר לים.
בספטמבר 1944 נשלח הקורפוס לזירת האוקיינוס השקט, שם הוצב תחת פיקוד הארמייה העשירית, והוא אימן יחידות לקראת קרב אוקינאווה.
ביולי 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית והיה אמור להילחם תחת פיקודה במבצע נפילה, אולם בשל כניעת יפן לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי נשלח הקורפוס באוקטובר לשמש כחיל כיבוש ביפן.
בשנת 1950 עזבה הארמייה השישית את יפן, וכוח הכיבוש הצטמצם לארמייה השמינית, שכללה שני קורפוסים וארבע דיוויזיות; הקורפוס ה-1, שכלל את הדיוויזיות ה-24 וה-25, והקורפוס ה-9, שכלל את דיוויזיית הפרשים ה-1 והדיוויזיה ה-7. לאחר צמצום נוסף נותר רק הקורפוס ה-9 ביפן, והוא פיקד על כל היחידות שנותרו שם.
עם פרוץ מלחמת קוריאה תוגבר הקורפוס ביחידות חדשות, והוא נשלח לקוריאה שם לחם בהחזקת קו ההגנה של מתחם פוסאן, ולאחר מכן השתתף במתקפת כוחות האו"ם.
בנובמבר 1950 ספג הקורפוס אבדות כבדות במהלך המתקפה הסינית–צפון קוריאנית, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים עד לסיום המלחמה בשנת 1953.
לאחר המלחמה נותר הקורפוס ביפן, ובשנת 1957 הוא הועבר לבסיס האמריקני באוקינאווה.
בשנת 1972 חזר הקורפוס לפעול ביפן, ובשנת 1994 פורק הקורפוס.
הקורפוס השני הוא קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
ב-24 בפברואר 1918 הוחלט על הקמת הקורפוס, וביולי לחמו כוחות מהקורפוס לצד כוחות בריטיים ואוסטרליים בקרב המל.
באוגוסט לחם הקורפוס במהלך הקרב השני על הסום כחלק מהארמייה הבריטית השלישית, ובספטמבר הוא לחם תחת פיקוד הארמייה הבריטית הרביעית בקרב תעלת סן-קנטן.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נשאר הקורפוס כמה חודשים באירופה, וב-1 בפברואר 1919 פורק הקורפוס.
ב-29 ביולי 1921 הוקם הקורפוס מחדש כיחידה של המשמר הלאומי, וב-15 באוגוסט 1927 הוא הפך ליחידה של הצבא הסדיר.
ב-1 באוגוסט 1940 הופעל הקורפוס מחדש בפורט ג'יי, ניו יורק, והוא החל לאמן את יחידותיו למלחמה.
הקורפוס לחם במהלך המערכה בתוניסיה תחת פיקודו של לויד פרדנדאל, ונחל תבוסה בקרב מעבר קסרין בפברואר 1943, אך הסב אבדות קשות לקורפוס אפריקה הגרמני בפיקודו של הפילדמרשל ארווין רומל.
לאחר התבוסה החליף דווייט אייזנהאואר את פרדנדאל בגנרל ג'ורג' פטון, אשר פיקד על הקורפוס במהלך השלבים האחרונים של המערכה.
פטון התגלה כקשוח בהרבה עם חיילי הקורפוס ממפקדו הקודם, והקפיד מאוד על נושאי שגרה יומית ומוכנות קרבית.
כתוצאה ממשמעת הברזל לא היה פטון אהוד בקרב החיילים, אך איכותו של הקורפוס השתפרה ובמרץ 1943 החישה מתקפת נגד של הקורפוס את סופם של כוחות הציר באפריקה.
ב-10 ביולי 1943 נחת הקורפוס תחת פיקודו של עומר בראדלי בסיציליה, והיה חלק מהארמייה השביעית בפיקודו של פטון, אשר לחמה בחלקו המערבי של האי.
בנובמבר 1943 השתתף הקורפוס תחת פיקודו של ג'פרי קיז בפלישת בעלות הברית לאיטליה, כחלק מהארמייה החמישית שעליה פיקד מארק קלארק, אשר היה צעיר מקיז בשמונה שנים.
לאחר כניעת גרמניה הנאצית פעל הקורפוס באוסטריה, עד לפירוקו ב-10 באוקטובר 1945.
במרץ 1958 הוקם הקורפוס מחדש והיה אחראי על אימון יחידות המילואים, ואף הקצה כוחות שנשלחו להילחם בווייטנאם.
ב-5 ביוני 1970 פורק הקורפוס.
הקורפוס ה-9 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בגליפולי ובחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם במהלך המערכה בתוניסיה.
הקורפוס הוקם באנגליה בשנת 1915 בפיקודו של פרדריק סטופפורד, והיה מופקד על הנחיתה במפרץ סובלה כחלק מהמערכה בגליפולי.
בשנת 1916 נשלח הקורפוס לצרפת, שם לחם בשנת 1917 בקרב מסין ובקרב איפר השלישי.
באפריל 1918 ספג הקורפוס אבדות כבדות בקרב איפר הרביעי ולכן הועבר לגזרת האן שהייתה שקטה, אולם הותקף במהלך הקרב השלישי על האן וספג שוב אבדות כבדות.
במהלך מתקפת מאה הימים לחם הקורפוס כחלק מהארמייה רביעית, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
באפריל 1941 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-59, דיוויזיית המחוז דרהאם ונורת' ריידינג ודיוויזיית המחוז נורת'מברלנד.
בנובמבר 1942 לחם הקורפוס במבצע לפיד כחלק מהארמייה הראשונה, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך המערכה בצפון אפריקה, ובכלל זה במהלך המערכה בתוניסיה.
הקורפוס ה-3 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר במהלך השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-3 הוצב בקרוידון.
בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-3 הפך ל"פיקוד הכוחות באירלנד", ובשנת 1901 בוטל השם "הקורפוס ה-3".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-3, והוא הועמד בפיקודו של ויליאם פלטני.
הקורפוס לחם במהלך הקרב הראשון על האן, קרב מסין, קרב איפר הראשון, הקרב על הסום, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של רונלד פורבס אדם.
הקורפוס היה אמור להישלח לסקנדינביה, אולם לבסוף נשאר בצרפת ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמהלך מבצע דינמו.
לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור שרופשייר כחלק מהפיקוד המערבי, והוא שימש למטרות הונאה.
לאחר מכן הוא הועבר לפרס ופעל כחלק מפיקוד עיראק במסגרת הארמייה העשירית הבריטית.
ב-16 באוקטובר 1944 נשלח הקורפוס בפיקודו של רונלד סקובי ליוון, שם הוא השתתף במהלך מלחמת האזרחים ביוון, וב-17 בדצמבר 1944 הוא הפך למפקדת הכוחות הבריטיים ביוון.
הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן (1901–1904)
פרנסיס גרנפל, הברון הראשון גרנפל (1904–1905)
ויליאם פלטני (אוגוסט 1914–פברואר 1918)
רונלד פורבס אדם (אוקטובר 1939–יוני 1940)
ג'יימס מרשל-קורנוול (יוני 1940–נובמבר 1940)
דזמונד אנדרסון (נובמבר 1940–דצמבר 1943)
הקורפוס ה-2 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
במהלך קרב ווטרלו הקים הדוכס מוולינגטון את הקורפוס ה-2, אשר כלל יחידות אנגלו-הנובריים, הולנדים וגרמנים, והוצב באגף השמאלי תחת פיקודו של לורד היל.
לאחר הקרב השתתף הקורפוס בלחימה בצרפת, ולאחר מכן פורק הקורפוס.
בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-2 הוצב במחנה אלדרשוט.
בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-2 הפך ל"פיקוד הכוחות באלדרשוט".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-2, והוא הועמד בפיקודו של ג'יימס גרירסון.
ב-17 באוגוסט 1914 מת גרירסון מהתקף לב, ובמקומו מונה הוראס סמית'-דוריאן למפקד הקורפוס.
הקורפוס לחם בקרב מונס ובקרב לה קאטו, ולאחר מכן לחם במהלך הקרב הראשון על המארן והקרב הראשון על האן.
בהמשך לחם הקורפוס ב, קרב איפר הראשון, הקרב על הסום, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של אלן ברוק.
הקורפוס נשלח לצרפת ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמהלך מבצע דינמו.
לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור סאפוק כחלק מהפיקוד המזרחי, ובהמשך הוא שימש למטרות הונאה במסגרת הארמייה הרביעית הבריטית.
לאחר המלחמה הוצב הקורפוס באזור תעלת סואץ, והוא כלל את הכוחות הבריטיים במצרים.
הקורפוס השתתף במהלך מבצע מוסקטר, והיה תחת פיקודו של יו צ'ארלס סטוקוול.
הוראס סמית'-דוריאן (אוגוסט 1914–דצמבר 1914)
אלכסנדר גודלי (ספטמבר 1919–נובמבר 1919)
הקורפוס ה-6 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-6 הוצב בצ'סטר, והוא כלל יחידות מיליציה.
בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-6 הפך ל"פיקוד הסקוטי" עם מטה באדינבורו.
ב-1 ביוני 1915 הוקם הקורפוס ה-6 כחלק מהארמייה השנייה, והוא הועמד בפיקודו של ג'ון קייר ונטל את הפיקוד על האגף השמאלי באזור איפר.
הקורפוס לחם במהלך קרב לוס, ובשנת 1916 הועבר תחת פיקוד הארמייה השלישית, עמה לחם בקרב אראס.
הקושר הוא מותחן אפל בריטי משנת 1949 בבימויו של ויקטור סביל, עם אליזבת טיילור ורוברט טיילור בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "The Conspirator" מאת המפרי סלייטר משנת 1948.
לונדון, 1949, מלינדה גייטון (אליזבת טיילור), יפהפייה בת 18 מארצות הברית מבלה עם חברתה ג'ויס (הונור בלקמן) ומכירה מייג'ור נאה בשם מייקל קארה (רוברט טיילור) שמזמין אותה לרקוד.
היא נמשכת אליו ולא יודעת שיש לו גם צד אפל.
כל פעם הוא מקבל גלויה עם תצלום של גשר על התמזה, אז הוא חובש כובע, לובש מקטורן ומרכיב משקפיים ומגיע לדירת מסתור שם הוא נפגש עם אלק (ניקולס ברוס) ועוזרו (קרל שטפנק) ומוסר להם פתק מגולגל בשטרות כסף ובו ידיעות על ישיבות המטה הכללי בהן הוא משתתף.
היחסים בין מייקל ולינדה מתחממים והוא נוסע בפתאומיות לויילס ונפגש עם דודתו ג'סיקה (מרג'ורי פילדינג) שמייעצת לו להתחתן.
החתונה נערכת ברוב פאר ומלינדה עוברת לגור בדירתו שמנוהלת על ידי העוזרת ברודרס (ת'ורה הירד).
מלינדה שמה לב להיעדרותיו של מייקל וגם לגלויות מסתוריות שהוא מקבל.
כאשר היא מוצאת במכנסיו פתק מוסתר בתוך חבילת שטרות היא מבינה שהוא מרגל לטובת הקומוניסטים.
הוא מתוודה כי הוא חבר המפלגה מאז שהיה באירלנד חבר במחתרת אנטי בריטית.
היא מבקשת ממנו להפסיק עם זה והוא מבטיח.
בינתיים הוא מקבל נזיפה חמורה מאלק וממזכירו שמסתבר שהוא ראש הרשת, ראדק.
הם גוערים בו על זה שנשא אישה ללא רשות המפלגה ופוקדים עליו לרצוח אותה.
מייקל ומלינדה יוצאים עם חברים לצייד ציפורים.
מלינדה מתרחקת ומייקל יורה לעברה אך מחטיא היא נופלת ומתעלפת.
היא בטוחה שמייקל ניסה לרצוח אותה ומספרת זאת לחברתה ג'ויס.
מלינדה מתחילה לארוז ומייקל רוצה למנוע זאת ומתחיל לתקוף אותה אך אז נכנסת העוזרת ברודרס והוא עוזב אותה ורץ לפגישה בדירת הסתרים.
הוא מוצא את המקום נטוש ומטלפן לשגרירות הרוסית אך משם עונים לו שמייקל קארה מת.
מייקל מבין את הרמז, ממהר לדירתו ונכנס לחדרו.
מלינדה ואנשי הבולשת נכנסים ואז נשמעת ירידה ומודיעים לה שהוא התאבד.
כדי למנוע שערורייה מציעים לה לאשר את הסיפור כי הוא התאבד בגלל שאיימה לעזוב אותו והיא מסכימה בחוסר ברירה.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותאליזבת טיילורמלינדה גרייטון/קארהרוברט טיילורמייג'ור מייקל קארהמרגל קומוניסטיהונור בלקמןג'ויסחברה של מלינדהמרג'ורי פילדינגדודה ג'סיקהדודה של מייקלת'ורה הירדגב' ברודרסעוזרת בדירת קארהקארל שטפנקראדקראש רשת ריגול רוסיתניקולס ברוסאלקהמפעיל של מייקל קארה
הקורפוס השלישי של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: 3üncü Kolordu או Üçüncü Kolordu) היה אחד קורפוס של הצבא העות'מאני.
הוא הוקם בתחילת המאה ה-20 במהלך רפורמות צבאיות עות'מאניות.
עם התארגנות נוספת של הצבא העות'מאני, לרבות הקמת מטה ברמת הקורפוס, עד 1911 היה מטה החיל השלישי בקירק קיליז.
הקורפוס לפני מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1911 נבנה כך:
הדיוויזיה ה-7, קירק קיליז (מיראלאי הילמי)
רגימנט הרגלים ה-20, קירק קיליז
רגימנט ארטילריית השדה ה-7, קירק קיליז
מפקדת הדיוויזיה ה-7, Kırk Kilise
רגימנט ארטילריית השדה ה-8, קורלו
אוגדת חי"ר 9, באבסקי (מיראלי קדרי)
רגימנט ארטילריית השדה ה-9, לולבורגז
רגימנט הרובאים ה-3, קירק קילייז
חטיבת הפרשים ה-3, קירק קיליז
רגימנט הפרשים ה-8, קירק קיליז
רגימנט הפרשים ה-10, מרמרה ארגליסי
גדוד ארטילריית ההרים ה-2, מרמרה ארגליסי
גדוד ארטילריית ההרים ה-3, מרמרה ארגליסי
גדוד הוביצר שדה ה-2, אדריאנופול
גדוד התובלה ה-2, קירק קילייז
סדר הכוחות, 17 באוקטובר 1912
ב-17 באוקטובר 1912 נבנה הקורפוס כדלקמן:
הקורפוס השלישי (תראקיה, בפיקוד הארמייה המזרחית)
סדר הכוחות, 29 באוקטובר 1912
ב-29 באוקטובר 1912 נבנה הקורפוס כדלקמן:
הקורפוס השלישי (תראקיה, בפיקוד הארמייה המזרחית השנייה)
דיוויזיית המילואים קוניה, דיוויזיית המילואים אמסיה
ב-17 בנובמבר 1912 נבנה הקורפוס כדלקמן:
הקורפוס השלישי (תראקיה, בפיקוד ארמיית צ'אלדג'ה)
דיוויזיית המילואים סלימיה, דיוויזיית המילואים פטיח, דיוויזיית המילואים אפיון
ב-25 במרץ 1913 נבנה הקורפוס כדלקמן:
כוחות המילואים של הקורפוס (תראקיה, בפיקוד ארמיית צ'אלדג'ה)
הקורפוס השלישי (תראקיה, בפיקוד ארמיית צ'אלדג'ה )
באוגוסט 1914, בנובמבר 1914, הקורפוס נבנה כך:
בסוף אפריל 1915 נבנה הקורפוס כדלקמן:
הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-9, הדיוויזיה ה-19
הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-8, הדיוויזיה ה-9, הדיוויזיה ה-19
בינואר 1918 נבנה הקורפוס כדלקמן:
הקורפוס העות'מאני השלישי הורכב מהדיוויזיות ה-7, ה-8 וה-9 מתחילת המלחמה ועד סוף אפריל 1915 כאשר נוספה לו הדיוויזיה ה-19 בזמן שירותו בגליפולי.
באוגוסט 1916, בעודו משרת בקווקז, הוכפפו לו הדיוויזיות ה-1, ה-14 וה-53 באוגוסט 1917, הוא היה חלק מהארמייה השביעית בארץ ישראל וכלל את הדיוויזיות ה-22 וה-50. בינואר 1918 הוא כלל את הדיוויזיות ה-1, ה-19 וה-24 עם דיוויזיית הפרשים ה-3 שנוספה ביוני 1918.
הקורפוס השלישי (אנטוליה, סיוואס, מפקד: Miralay Selâhaddin ביי )
רגימנט הרגלים ה-9, רגימנט הרגלים ה-13, רגימנט הרגלים ה-15
רגימנט הרגלים ה-13, רגימנט הרגלים ה-45, רגימנט הרגלים ה-56
הקורפוס הקנדי השני היה קורפוס, אשר ביחד עם הקורפוס הבריטי הראשון (1 באוגוסט 1944 עד 1 באפריל 1945) והקורפוס הקנדי הראשון (6 באפריל 1943 עד נובמבר 1943 ומ-1 באפריל 1945 עד סוף פעולות האיבה), הרכיבו את הארמייה הקנדית הראשונה בצפון מערב אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ההרשאה להקמת מטה הקורפוס נכנסה לתוקף באנגליה ב-14 בינואר 1943. במהלך 4–12 במרץ 1943 היה הקורפוס הקנדי החדש מעורב בתרגיל ספרטני, תרגיל אימון רחב היקף בדרום אנגליה.
תרגיל זה חשף חולשות בפיקוד על הקורפוס החדש ועל הארמייה הקנדית הראשונה, וזה הוביל ישירות למספר שינויים בהנהגה בשנה שלאחר מכן.
המפקד הראשון של הקורפוס הקנדי השני היה לוטננט-גנרל ארנסט ויליאם סאנסום, החל מה-15 בינואר 1943. החששות מיכולות המנהיגות והבריאות שלו גרמו להחליף את סאנסום בלוטננט-גנרל גאי סיימונס ב-29 בינואר 1944. סימונדס הוביל את הקורפוס למשך שארית תקופת קיומו.
ב-5 במאי 1945, בבאד זווישנהאן שבצפון גרמניה, קיבל סיימונס את כניעת הכוחות הגרמניים שניצבו מול הקורפוס הקנדי השני בסוף המלחמה.
הקורפוס פורק ב-25 ביוני 1945 כחלק מהשחרור הכללי של הכוחות.
הקורפוס הקנדי השני פתח את מטהו הטקטי הראשון בנורמנדי באמבלי ב-29 ביוני 1944. המטה החל לפעול במלואו ב-7 ביולי כאשר הדיוויזיה הקנדית השנייה החלה להגיע לצרפת.
לדיוויזיה הזו הצטרפו עד מהרה הדיוויזיה הקנדית השלישית וחטיבת השריון הקנדית השנייה, שהשתתפו קודם לכן בנחיתות בנורמנדי ובמבצע וינדזור במסגרת הקורפוס הבריטי הראשון.
הדיוויזיה הרביעית (המשוריינת) הקנדית הייתה המרכיב השלישי שהצטרף לקורפוס.
לבסוף, במשך רוב המערכה בצפון מערב אירופה הקורפוס כלל גם את הדיוויזיה המשוריינת הפולנית הראשונה.
בנוסף לדיוויזיית השריון הפולנית הראשונה, הקורפוס כלל את חטיבת הרגלים הבלגית הראשונה, חטיבת הרגלים הממונעת של הולנד המלכותית, והדיוויזיה ה-51 (היילנד) .
הקורפוס הקנדי השני עסק בפעולות לחימה בצפון מערב אירופה מתחילת יולי 1944 ועד רגע לפני יום הניצחון באירופה בתחילת מאי 1945. במהלך המערכה בנורמנדי, הקורפוס הוביל את ההתקדמות הבריטית-קנדית מקן לפאלז.
עם סגירתו הסופית של כיתור פאלז ב-21 באוגוסט 1944, הכוחות הגרמניים הנותרים בצפון צרפת נאלצו לסגת במהירות חזרה לעבר עמדות הגנה בערי נמל לאורך החוף, ובאזורים שמדרום להולנד ובגבולות מערב גרמניה, בבלגיה ובמזרח צרפת.
הארמייה הקנדית הראשונה היוותה את האגף השמאלי של צבאות בעלות הברית המתקדמים, והוטל עליה כיבוש נמלי הכיבוש הגרמני בצפון צרפת ובבלגיה.
דייפ, בולון-סור-מר, קאלה, Cap-Gris-Nez ואוסטנדה נכבשו בספטמבר על ידי כוחות של הקורפוס הקנדי השני.
עם זאת, ההגנות של דנקרק התגלו כחזקות ביותר, עד שהוחלט להשאיר את עיר הנמל הכבושה על ידי גרמניה במצור עד תום המלחמה האירופית.
אנטוורפן נכבשה על ידי הארמייה השנייה הבריטית ב-4 בספטמבר, אך מתקני הנמל הגדולים של העיר היו חסרי תועלת לבעלות הברית כל עוד הכוחות הגרמנים המשיכו לשלוט בגדות שפך הסכלדה.
כחוד החנית של הארמייה הקנדית הראשונה, הקורפוס הקנדי השני היה מעורב רבות בקרב שפך הסכלדה כדי לנקות את העמדות הגרמניות האלו.
הקורפוס הקנדי השני היה מעורב בקרבות לגירוש כוחות גרמנים ממחוזות המזרח של הולנד, חזרה לגבול המערבי של גרמניה, ולאחר מכן לגרש אותם מהגדה המערבית של נהר הריין.
בשלבי המלחמה האחרונים התקדם הקורפוס הקנדי השני למחוזות הצפוניים של הולנד ומעבר לגבול לגרמניה לעבר חוף הים הצפוני.
ב-5 במאי 1945 לוטננט גנרל סיימונס קיבל את כניעתם ללא תנאי של אותם כוחות גרמניים שניצבו מול הקורפוס בצפון גרמניה.
מבצע אטלנטיק, חציית נהר אורן וניסיון לא מוצלח לכבוש את רכס ורייר, אזור מדרום לקן, 18–21 ביולי 1944
מבצע אביב, תקיפה נגד רכס ורייר, 25–28 ביולי 1944
מבצע סיכום, לכידת רכס ורייר והתקדמות לעבר פלאז, נורמנדי, 8–13 באוגוסט 1944
מבצע מסובך, לכידת פאלז, נורמנדי, 14–21 באוגוסט 1944
התקדמות אל מעבר הסן באלבוף ורואן, 23-28 באוגוסט 1944
שחרור דייפ, ננטש על ידי הצבא הגרמני הנסוג, 1 בספטמבר 1944
כיתור דנקרק כחלק הראשוני של המצור בן 8 חודשים על אותה עיר נמל, 7-18 בספטמבר 1944
שחרור אוסטנדה, 9 בספטמבר 1944
מבצע וולהיט, לכידת בולון, 17–22 בספטמבר 1944
מבצע לעבור, לכידת קאלה והסוללות הכבדות בקאפ גריס נז, 25-30 בספטמבר 1944
מבצע Switchback, אזור פינוי מצפון לתעלת אלברט, בלגיה, 6 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1944
מבצע ויטאליטי, חצי האי דרום בבלנד והאי וולצ'רן, הולנד, 24 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1944
מבצע Infatuate I, דרום בבלנד, 26 באוקטובר 1944
מבצע ממשי, יער רייכוולד, גרמניה, 8 בפברואר עד 11 במרץ 1945
מבצע שובר קופות, לכידת קסאנטן בנהר הריין, גרמניה, 23 בפברואר עד 3 במרץ 1945
קרב חרונינגן, צפון הולנד, 14–18 באפריל 1945
מבצע ברווז, חציית נהר האמס ולכידתו של לר, 28 באפריל עד 4 במאי 1945
כיבוש אולדנבורג, 25 באפריל עד 4 במאי 1945
לוטננט גנרל ארנסט ויליאם סאנסום (15 בינואר 1943 עד 29 בינואר 1944)
הקורפוס השני היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1956–1993.
הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 וכלל בתחילה את דיוויזיית הגרנדיר ה-2, דיוויזיית הגרנדיר ה-4, דיוויזיית הפאנצר ה-5, הדיוויזיה ההררית ה-1 והדיוויזיה האווירית ה-1. בשנת 1957 למפקדו מונה מקס-יוזף פמזל.
בימות שלום, הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה הראשית של הבונדסוור.
במקרה של המלחמה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד קבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו.
חיילים מהקורפוס נשלחו לסומליה ככוח שמירת שלום (קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה).
ב-1993 בעקבות סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, עבר הבונדסוור צמצום משמעותי.
במסגרת זו, פורקו כל הקורפוסים של הבונדסוור.
הקורפוס השני שינה את שמו ל"קורפוס השני הגרמני-אמריקני".
בפועל, כל החיילים בקורפוס היו גרמנים, והתרומה האמריקנית הצטמצמה בקציני קישור במפקדת הקורפוס.
במקרה חירום, דיוויזיית השריון האמריקנית ה-1 הייתה אמורה להיות מוכפפת לקורפוס.
חיילים מהקורפוס השתתפו במלחמות יוגוסלביה.
ב-2005 עבר הבונדסוור צמצום נוסף, אשר במסגרתו פורק גם הקורפוס השני.
הקורפוס השלישי היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1957–1994.
הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 והוצב בגבול גרמניה המערבית-צ'כוסלובקיה.
הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה העליונה של הבונדסוור.
במקרה של מלחמה מול ברית ורשה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד הארמייה האמריקנית ה-7. בשנת 1970 לקורפוס צורפה דיוויזיית הפאנצר ה-12 עם סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, הוחל בפירוק הקורפוס, שהסתיים ב-31 במרץ 1994.
הקורפוסים המשותפים של הכוחות המזוינים של ספרד (בספרדית: Cuerpos Comunes de las Fuerzas Armadas Españolas) הם מערך מיוחד בכוחות המזוינים של ספרד המאגד תחתיו ארבעה קורפוסים שונים שמספקים שירותים ספציפיים לאנשי הכוחות המזוינים: קורפוס המשפט הצבאי, המבקר הצבאי, הרפואה הצבאית והלהקות הצבאיות.
המערך הוקם בהדרגה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר הוחלט לאחד עוד ועוד שירותים צבאיים תחת פיקוד משותף אחד.
ב-1985 הוכפף קורפוס המבקר למרותו של המערך.
ב-1988 אוחד עמו קורפוס המשפט, וב-1989 אוחדו עמהם קורפוס הרפואה והלהקות הצבאיות.
המערך כפוף ישירות למזכירות משרד ההגנה.
קורפוס לבנון או הקורפוס השביעי של כוח קודס או גיס לבנון או גיס 18000 הוא יחידה שהיא חלק מכוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית.
מפקד היחידה הנוכחי הוא ג'וואד ע'פארי.
הקמת היחידה ופעילות היחידה נגד המורדים
היחידה הוקמה בשנת 2013 על מנת לעזור לסוריה להילחם נגד המורדים.
ב-9 באוקטובר 2015 נהרג בלחימה מול דאעש בסוריה חוסיין חמדאני, מבכירי כוח קודס ומשמרות המהפכה.
בשנת 2016, קאסם סולימאני הקים את חטיבת האימאם חוסיין במטרה להילחם בסוריה נגד דאעש ולחזק את אחיזת המשטר של בשאר אל-אסד ברחבי סוריה.
ב-3 בינואר 2020 התנקש חיל האוויר של ארצות הברית בקאסם סולימאני, מקים היחידה, במסגרת התקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד.
לאחר רעידות האדמה בסוריה וטורקיה ב-2023, היחידה שלחה נשק וציוד מתקדם לסוריה, עם מאות טיסות בכסות של "סיוע הומניטרי".
ב-1 באפריל 2024 הופצצה הקונסוליה האיראנית בדמשק.
בתקיפה, שיוחסה לישראל, נהרג מוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ולבנון.
ב-27 בספטמבר 2024 תקף צה"ל את מפקדת חזבאללה בביירות.
בתקיפה נהרגו חסן נסראללה ובכירים נוספים בחזבאללה, ונהרג גם האלוף עבאס נילפורושאן, מפקד היחידה.
על פי דיווח כוויתי, בספטמבר 2024 מונה פלאח זאדה לנהל את ארגון הטרור חזבאללה לאחר ההתנקשות בחסן נסראללה במבצע סדר חדש, עד למינויו של נעים קאסם ב-29 באוקטובר למזכ"ל חזבאללה.
מתקפת המורדים בסוריה בשנת 2024
במהלך מתקפת המורדים בסוריה המורדים הרסו את תשתיות היחידה והכריחו חיילים לסגת מסוריה.
ב-28 בנובמבר המורדים הרגו קצין של היחידה במהלך המתקפה של מורדים על העיר חלב.
ב-2 בדצמבר דווח כי ג'וואד ע'פארי מונה למפקד כוח קודס בסוריה.
ב-7 בדצמבר דווח כי איראן התחילה לפנות את כל המפקדים והדיפלומטים של היחידה מסוריה.
ב-8 בדצמבר איראן סיימה להוציא את כל כוחותיה מסוריה ופירקה את גיס סוריה.
סוריה - בסיס הר אזן
בשנת 2015 לאחר שהעיר חלב נכבשה על ידי משטר אסד מחדש הוקם בסיס של כוח קודס בהר אזן שהיה אחראי על מחוז חלב ושומש על ידי מספר קורפוסים כולל הדיוויזיה הפלסטינית, תנועת א-נוג'בא וכוחות מתנדבים מאפגניסטן.
הבסיס נכבש בנובמבר 2024 וכוחותיו סולקו או נלקחו בשבי, הקצין קיומארס פוורהשמי שהיה אחראי על הבסיס נהרג ב-28 בנובמבר.
סוריה - בסיס בסיס ג'בל אל עבידין
הוא ממוקם ליד מקדש שיעי בגובה 600 מטר מעל פני הים, ולפי ערוצי אופוזיציה סורים הוא הכיל חדר פעולה משותף בין כוחות סוריה למשמרות המהפכה.
הבסיס נכבש ב-5 בדצמבר 2024 במהלך קרב חומוס.
בסיס זה היה מנוהל בשיתוף עם חזבאללה, הוא ממוקם בסמוך לגבול לבנון, ומשמש כמרכז מבצעי לכוחות חזבאללה בתוך סוריה וכן כנקודת קישור עם כוחות איראניים ברחבי סוריה.
הבסיס נכבש בפברואר 2025 במהלך המבצע הסורי בגבול לבנון-סוריה ובנפת אל-הרמל.
סוריה - בסיס שייראט בייס
בסיס זה שימש כבסיס פעולה קדמי לציוד ואנשי צבא איראניים לתמיכה במיליציות במחוזות המרכזיים של סוריה.
סוריה - בסיס שדה התעופה אלטיאס
מיקום זה, המכונה גם שדה התעופה אלתיאס, היה נחשב למפקדה של הצבא האיראני לפעולות בתוך סוריה לאחר שחיל האוויר הישראלי תקף את המפקדה הישנה ב"בית הזכוכית" הסמוך לשדה התעופה הבינלאומי של דמשק.
סוריה - שדה התעופה הצבאי אל סין
בסיס זה פיקח על מיליציות הנתמכות על ידי איראן, הידועות כפועלות במחוזות הדרומיים של סוריה.
מיליציות אלה כוללות: כוחות ג'עפרי איראניים, חזבאללה הלבנוני, מיליציית בקר הסורית, חטיבת הפאטימים האפגנית, וכן מיליציות עיראקיות של סייד אל-שוהדא, אבו פאדל עבאס ותנועת עבדאל.
הבסיס נכבש במהלך מתקפת המורדים בפלמירה ב-6 בדצמבר 2024.
סוריה - בסיס בית הזכוכית
מבנה זה, המכונה "בית הזכוכית", נבנה במקור כמלון לשמש את נמל התעופה הבינלאומי של דמשק, הנמצא בסמוך אליו.
אך בשנת 2014 הוא החל לפעול כמפקדה של כוחות איראניים בסוריה.
תקיפות אוויריות ישראליות הרסו את הבניין הראשי, ונאמר כי כוחות איראניים העבירו את מרכז המבצעים העיקרי שלהם לשדה התעופה אלטיאס.
הבסיס היה נחשב למרכז מבצעי מרכזי עבור המיליציה האיראנית במחוזות הדרומיים של סוריה וכלל בונקרים תת-קרקעיים.
הבסיס נכבש ב-6 בדצמבר 2024 על ידי חדר המבצעים הדרומי.
לבנון - בסיס האימונים בשדה התעופה ריאק
במאי 2019, ארצות הברית חשפו כי משמרות המהפכה הקימו בסיס אימונים סמוך לשדה התעופה ריאק.
בבסיס הוקמו קבוצות שריון ומאומנים לוחמים של כוח קודס.
כוח קודס שגר מפקדי על בלבנון מאז שנות ה-80 והקים את יחידת "בקתות לאבד" שתפקדה כחוליה המרכזית להכשרה ותיאום עם חזבאללה בבקאע.
גיס לבנון – אחראית על על התעצמות חזבאללה בלבנון
יחידה 2250 – החטיבה הלוגיסטית האיראנית בסוריה.
היחידה עובדת עם יחידה 4400 של חזבאללה.
גיס סוריה – אחראית על התעצמות המליציות בסוריה ולחימה במורדים.
היחידה פורקה ב-8 בדצמבר 2024.
יחידה 18700 – אחראית על הברחת אספקה ותמיכה בסוריה.
מפקד היחידה הוא אבולפזל סלמניזדגן.
יחידה 18340 – היחידה הטכנית של גיס לבנון-סוריה, היא גם תת-יחידה של יחידה 340.
חטיבת האימאם חוסיין – מיליציה המתפקדת בדומה ליחידה, אך אינה פועלת רשמית תחת כוח קודס, על מנת לאפשר לאיראן להכחיש אחריות על פעולות.
היא הוקמה במטרה להילחם בסוריה נגד דאעש ולחזק את אחיזת המשטר של בשאר אל-אסד ברחבי סוריה.
– 8 בדצמבר 2024לאחר פירוק גיס סוריה הוא הועבר תפקידאחראי על ההברחות מהאוויר ללבנוןעבדאללה עבאדי?
– הווהמפקד יחידת המבצעים המיוחדים בכוח קודס (840) על אדמת סוריהאצע'ר באקרי
ב-18 בינואר 2015, מסוקי קרב שיגרו 6 טילים לעבר שיירת רכבים של בכירים בחזבאללה.
בתקיפה נהרג מוחמד עלי אללה דאדי, גנרל במשמרות המהפכה האסלאמית שפעל כמפקד הברחות הנשק מאיראן לחזבאללה.
בליל 10 במאי 2018, מעט אחרי חצות, שיגר כוח קודס האיראני יותר מ-32 רקטות ארטילריות מתוך שטח סוריה אל עבר רמת הגולן.
ארבע מתוכן יורטו על ידי כיפת ברזל, והשאר נפלו בתוך שטח סוריה.
משיגור זה לא היו נפגעים ולא נגרם נזק.
הרקטות ששוגרו היו רקטות מסוג גראד ופג'ר.
בעקבות שיגור הרקטות פתח צה"ל במבצע בית הקלפים: במשך שעתיים תקפו חיל האוויר הישראלי, שריון וחיל התותחנים, בשיתוף עם התצפיות באזור, באמצעות מטוסי קרב, טילי קרקע-קרקע ותותחים מתנייעים, כ-75 מטרות של כוח קודס בסוריה.
בתקיפות נהרגו בין 17 ל-26 איראנים.
ב-20 בנובמבר 2019, צה"ל תקף עשרות מטרות של היחידה בסוריה.
ב-25 בדצמבר 2023 הרג חיל האוויר הישראלי את רזי מוסאווי בתקיפת ביתו.
ב-20 בינואר 2024 דווח כי בתקיפה ישראלית בסוריה נהרג סאדג' אומידזאדה, קצין מודיעין ביחידה, יחד עם ארבעה קצינים נוספים של משמרות המהפכה.
ב-2 בפברואר 2024 סעיד עלי-דאדי, איש הכספים של היחידה נהרג בסיכול ממוקד
ב-26 במרץ 2024, כמה שעות לאחר נחיתת מטוס תובלה איראני שהעביר אמל"ח, תקפה ישראל מטרות של כוח קודס בדיר א-זור שבמזרח סוריה.
ב-3 ביוני 2024 נהרגו 16–17 מחבלים פרו-איראנים בתקיפה אווירית על מפעל ליד חלב, שהסורים תיארו כ"מפעל נחושת".
ב-21 באוגוסט 2024 הרג צה"ל את ח'ליל אל-מַ֫קְדַח, פעיל של משמרות המהפכה האסלאמית לצד היותו פעיל פת"ח.
ב-9 בספטמבר 2024, חיל האוויר תקף במערב סוריה ב-4 מרחבים שונים מבנים של משמרות המהפכה ובמרחב חמאת מרכז מחקר האחראי על פיתוח אמצעי לחימה של משמרות המהפכה.
בתקיפות נהרגו 25 אנשים, 12 מהם איראנים, ונפצעו עוד עשרות.
במבצע רבות הדרכים שנערך בליל 9 בספטמבר ליד העיר מסיאף שבסוריה, פשטה יחידת שלדג על מתקן של משמרות המהפכה האיראניים.
המבצע החל בתקיפות אוויריות על המרחב.
מסוקים צבאיים הנחיתו כוחות מיוחדים ישראלים שהשתלשלו ממסוקים באמצעות חבלים במקום, בהגנת מסוקי קרב וכטב"מים שמנעו מכוחות צבא סוריה להתקרב לאזור.
הפעולה נמשכה כשעה, שבמהלכה הכוחות לקחו בשבי בין 2 ל-4 קצינים איראנים ואספו ציוד ומסמכים חשובים איראניים במתקן ולאחר מכן מיקשו אותו מבפנים – והשמידו אותו.
ב-17 בספטמבר 2024, בהתפוצצות הביפרים בסוריה ובלבנון, לפחות 19 חיילים של משמרות המהפכה נהרגו.
ב-2 באוקטובר התקשורת הסורית דיווחה על 7 הרוגים ומספר פצועים בתקיפה על בניין בדמשק שבו ישבו בכירי חזבאללה ומשמרות המהפכה האסלאמית.
ב-8 באוקטובר תקף צה"ל בדמשק מבנה של משמרות המהפכה באזור ליד שגרירות איראן.
בין 8 ל-9 באוקטובר תקף צה"ל דירה בדמשק, בזמן שהתקיימה בדירה פגישה בין בכירים איראנים לבכירי חזבאללה.
לפחות שלושה בכירים איראנים ושישה בכירים בחזבאללה חוסלו בתקיפה.
ב-28 בנובמבר טענה איראן כי ארגון המקושר לישראל הרג קצין של היחידה במהלך המתקפה של מורדים על העיר חלב.
הקורפוס התשיעי של כוח קודס או קורפוס אירופה, אמריקה ומדינות מזרח אסיה היא יחידה בכוח קודס הפועלת ברחבי מדינות אירופה, אסיה ואמריקה.
אחת ממטרות היחידה היא להעביר לחזבאללה נשק ממפעלים ברוסיה ואזורים באירופה, היא עשה זאת על ידי העברת נשקים מנמלי אירופה ובעיקר נמלי איטליה, בספרד ובבלגיה בחיסוי "סיוע הומניטרי" ובחיסוי סחר בדברים אחרים.
במהלך השנים היחידה בצעה התנקשויות נגד גורמים ישראלים ואחרים במערב.
על מנת לעשות הוקמה תת-יחידה בשם יחידה 400 המובלת על ידי חאמד עבדללאהי ואחראית להתנקשויות של גורמים.
על מנת לבצע התנקשויות ולהטיל פחד במדינות יש פעמים בהם הקורפוס נאלץ לבצע פיגועים, בשביל לעשות זאת נוצרה יחידת הפיגועים בהובלת אצ'ער באקרי.
היחידה משקיע את מאמצים לגייס באוסטריה וגרמניה מוסלמים וטורקים ליחידה.
בתגובה לכך גרמניה מבצעת פשיטות כל מספר חודשים על המסגד המרכזי בהמבורג.
המרכז האיסלאמי באנגליה (ICE) פועל כמטה הרשמי של האייתוללה חמינאי בבריטניה ומנהלו הוא הנציג הרשמי של בריטניה של המנהיג העליון של איראן.
ICE ביצע שוב ושוב פעילויות קיצוניות איסלאמיסטיות המזוהות עם משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC), ישות הכפופה לסנקציות טרור.
ביוני 2022 צולם בשטחי ICE המנון תעמולה המזוהה עם משמרות המהפכה - "מפקד הצדעה" - שנועד להקצין ילדים.
בהמנון, ילדים בריטים נשבעים נאמנותם לחמינאי ובנכונותם להצטרף לצבא אפוקליפטי כדי להרוג יהודים וכופרים.
אוניברסיטת אל-מוסטפא מקושרת ישירות למנהיג העליון של איראן, כאשר ראשה מונה על ידי חמינאי, ואחראי אליו.
האוניברסיטה מזוהה עם משמרות המהפכה ומשמשת כמרכז הגיוס העולמי שלה למיליציות ותאי טרור.
הנהגת אל-מוסטפא פתוחה לגבי קשריה עם טרוריסטים ייעודיים בבריטניה כמו חזבאללה.
בשנת 2022, ממשלת בריטניה הכירה בקשרים של אל-מוסטפא עם הטרור ובתפקידו בגיוס תלמידיו לכוח קודס של משמרות המהפכה - הכפוף לסנקציות טרור.
אגודת הסטודנטים האסלאמית (ISA) פועלת תחת משרדו של חמינאי.
יש לו סניף בהמרסמית', לונדון.
הוא אירח באינטרנט לפחות 8 מפקדי משמרות המהפכה, שם הם האדירו את הטרור, הפיצו אנטישמיות קיצונית ואף קראו לסטודנטים בריטים להצטרף לצבא האפוקליפטי שלהם, שיגרום - במילים שלהם - "לסיים את חייהם של ציונים ויהודים בכל מקום בעולם".
סעיד גאסמי, אחד ממפקדי משמרות המהפכה שדיבר עם סטודנטים בבריטניה, התפאר בהכשרת פעילי אל-קאעידה באירופה.
אחר, חוסיין יטקה, הוא לוחם אנטישמי עמוק, שטען בעבר "היהודים יצרו הומוסקסואליות".
עלי פאזלי - אחד המפקדים האלימים והקיצוניים ביותר של משמרות המהפכה - פנה גם הוא לסטודנטים בריטים, למרות היותו כפוף לסנקציות בבריטניה בגין הפרות חמורות של זכויות אדם.
הרשות פועלת מתוך Kanoon Towhid, בהאמרסמית'.
ב-1992 צוות מחבלים של הקורפוס התנקש בשלושה בכירים כורדים ובמתורגמן שלהם ששהו בברלין.
ב-2011 בן דוד של פקיד בטהרן נשכר להתנקש בשגריר סעודיה בארצות הברית, אך הניסיון נכשל והמתנקש נעצר.
ב-13 בפברואר 2012 חאמד עבדללאהי הוביל צוות שניסה לבצע פיגועים נגד הדיפלומטים בהודו וגאורגיה, הפיגועים נכשלו.
במאי 2016, סוחר סמים טורקי בשם ג'טין קוץ' נורה למוות בדובאי על ידי שני מתנקשים שהגיעו מקנדה, שנשכרו על ידי היחידה.
ב־2017, באיסטנבול, אנשים שנשכרו על ידי היחידה התנקשו בסעיד קרימיאן, מייסד רשת הטלוויזיה בשפה הפרסית GEM TV.
ב־2019, באיסטנבול, אנשים שנשכרו על ידי היחידה התנקשו במסעוד מולאוי, מתנגד המשטר האיראני שניהל בערוץ הטלגרם הפופולרי שלו קמפיין נגד השחיתות באיראן.
ב־2020, במהלך ביקור בטורקיה, נחטף חביב שעב, פעיל פוליטי שחי בשוודיה.
הוא הוברח לאיראן, ובשנת 2023 הוצא להורג.
ביולי 2022 הופיע אדם חמוש סמוך לביתה של העיתונאית האיראנית־אמריקנית מסיח עלינז'אד בברוקלין.
האדם נעצר והמשטרה מצאה ברכבו ציוד שנועד להתנקשות.
ב-15 בנובמבר 2022, קבוצת מחבלים בהובלת עלי רזה טג'יק ניסו להתנקש באיש עסקים ישראלי בגיאורגיה.
ב-29 במרץ 2024, לאחר חודשים שמשטרת לונדון הגנה על העיתונאי פוריה זרעתי של "איראן אינטרנשיונל", מתנקשים שנשכרו על ידי יחידה 840 מצאו אותו מחוץ לביתו בפרבר הלונדוני ודקרו אותו ארבע פעמים.
פוריה נפצע קשות אך שרד.
באוגוסט 2024 משרד המשפטים של ארצות הברית הגיש כתב אישום נגד אזרח פקיסטני שניסה לשכור מתנקש למשימת חיסול של הנשיא לשעבר דונלד טראמפ, מזכיר המדינה לשעבר מייק פומפאו והיועץ לביטחון לאומי לשעבר ג'ון בולטון.
בספטמבר 2024 כוח קודס התחיל במבצע "מרקו פולו".