tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באופן דומה, העובדה שהעדות הפלוויאנית מצוטטת במאה ה-5, על ידי הירונימוס, בגרסה שונה מזו המוכרת לנו כיום, לא מעידה על כך שהיו לו ספקות בנוגע לאותנטיות שלה, אלא זו ראיה שבנוסף לטקסט כפי שמוכר לנו כיום, היו גרסאות נוספות שעדיין הסתובבו במרחב בתקופה ההיא.
הוכחה לקיום גרסאות נוספות ניתן למצוא בגרסה הסורית מימי הביניים, שגם בה הניסוח הוא "שהאמינו כי היה המשיח" ולא "היה המשיח".
מאפיין זה של העדות הפלוויאנית - ריבוי הגרסאות - והעובדה שהן לא מתיישבות זו עם זו מקשה על ההחלטה מי מהגרסאות מקורית יותר.
נוסף על כך, מריבוי הגרסאות עולה כי במקור הייתה העדות הפלוויאנית נייטרלית יותר, בייחוד בנוגע לזהותו המשיחית של ישו.
סיבוכיות העניין מקשה על מציאת פתרון שיכלול את כל המשתנים.
עם זאת, ניתן לומר כי ישנם רמזים בגרסאות היווניות, הלטיניות והשמיות השונות שמעידות על כך שהעדות הפלוויאנית, בגרסה המוכרת לנו בימינו, אינה מקורית לחלוטין.
ראיות שמחלישות את מקוריות העדות
בפסקה על יעקב בטקסט כפי שמוכר לנו כיום, הוא מכונה "אחיו של זה המכונה χριστός (כריסטוס, הצלוב)".
יוספוס נזהר לא לקבוע שישו הוא χριστός, אלא רק שהוא מכונה χριστός – ניתן לפרש זאת כגישה אנטי נוצרית.
עם זאת, כאמור ייתכן שניסוח זה נבע מהיכרות מוקדמת של הקהל עם הנצרות וישו, או שזה למעשה אזכור נוסף של ישו, לאחר שכבר נכתב עליו דבר מה בכתבי יוספוס - עדות פלוויאנית.
עדיין לא ברור אם עמדה בעבר הצהרה אחרת של יוספוס על ישו במקום זה בספר 18, אך בהתאם למה שכתב אוריגנס סביר להניח שבמקור הייתה הצהרה אנטי נוצרית היכן שכיום עומדת העדות הפלוויאנית.
אי אפשר לשחזר את הפסקה המקורית, אך סביר להניח שהיו בה שני אלמנטים:
ישו כגורם למהומות, ומפר את הסדר הציבורי בקרב היהודים
והערה לא מחמיאה על לידת הבתולה.
טיעונים שתומכים בטענת הזייפן – והסברים שמבטלים אותם
קיים טיעון שיוספוס כיהודי מאמין לא יכול היה להכיר במשיחיותו של ישו.
עם זאת, העובדה שבמאה השנייה רבי עקיבא הכיר בבר כוכבא כמשיח, מרמזת על כך שהכרה במשיחיות אדם היא דבר אפשרי, גם עבור "יהודי טוב".
ייתכן שלאור אוצר המילים בעדות הפלוויאנית, מדובר בעבודת זייפן שידע את הביטויים השכיחים אצל יוספוס אך לא את אופן השימוש בהם.
אולם סביר שאם זייפן היה כה בקיא בעבודת יוספוס, הוא היה יודע גם כיצד להשתמש בביטויים השכיחים בכתביו.
בנוסף, לאור תכונתו של יוספוס להשתמש בביטויים מסוימים בחלקים ייחודיים בעבודתו (אולי גם בהשפעת קריאתו בתקופה מסוימת או כתוצאה מעזרת עוזרי המחקר שלו), קשה להסיק מסקנות מפסקה כה קצרה.
טיעונים עיקריים נגד עדות פלוויאנית שהייתה שלילית כלפי ישו והנצרות במקור
אין הדים לגישה שלילית בסיפור אודות יעקב אחי ישו.
אוריגנס לא תוקף את יוספוס על כך (וגם לא כותבים אחרים) - הערתו על כך שיוספוס לא האמין בישו היא על פניה מתונה מדי.
אם אכן רצה יוספוס להשמיץ את ישו ואת הנצרות, האם לא היה עושה זאת בצורה יסודית יותר?
ההתפתחות המפתיעה ביותר בנושא במאה העשרים הייתה פרסום הגרסה הערבית של העדות הפלוויאנית, שפרסם שלמה פינס.
בגרסה זו, שמתוארכת למאה ה-10, מצטט כותב ערבי-נוצרי בשם אגאפיוס (נפטר בקירוב בין השנים 941–942), שהיה אפיסקופוס בכנסייה האורתודוקסית, את העדות הפלוויאנית ללא אלמנטים נוצרים מובהקים, כמו המשפט "אם אפשר לקרוא לו אדם" וללא ההתייחסות לנסים שמבצע ישו ולתפקיד המנהיגים היהודיים בהאשמתו.
בנוסף, במקום להצהיר שישו קם לתחייה כעבור שלושה ימים, בגרסה זו נכתב כי תלמידיו דיווחו שהוא הופיע לפניהם כעבור שלושה ימים.
השינוי המשמעותי ביותר נוגע למשפט "הוא היה המשיח", שמופיע בגרסה מעודנת יותר: "ייתכן שהוא היה המשיח".
לסיכום, גרסתו של פינס מתאפיינת בנייטרליות.
ניתוח ופרשנות הנוסח הערבי של העדות הפלוויאנית
פינס הצביע על כך שגרסתו של אגאפיוס מבוססת על זו של אוסביוס והציע שזהו ניסיון "לנצר" את הגרסה המקורית, שלא הייתה אוהדת לנצרות.
בנוסף, הציע פינס שהנוסח של אגאפיוס עבר פחות עיבוד בידי הצנזורה הנוצרית מאשר הטקסט המוכר מ"קדמוניות".
כמו כן, בנוגע למשיחיותו של ישו, הגרסה של אגאפיוס דומה לזו של הירונימוס (פרט שעבר כנראה פחות עיבוד אצל שני הכותבים הללו) - "esse christus credebatur" (ישו נחשב למשיח).
זאת ועוד, גם גרסתו של מיכאל הסורי בן המאה ה-12 מקבילה לזו של הירונימוס ומצהירה כי "הוא נחשב למשיח" - ניסוח פחות החלטי מזה שבגרסה המופיעה בקדמוניות היהודים.
לאור ממצאים אלה, מסקנתו של פינס הייתה שהנוסח שמיוחס לאגאפיוס קרוב יותר לגרסה האותנטית של העדות הפלוויאנית, משום שהוא נתפס כפחות מעובד ומצונזר.
"העדשאי" היא סדרת ספרי אופרת חלל מדע בדיונית שנכתבה בידי אדוארד אלמר סמית'.
סדרת הספרים מהווה את האנתולוגיה הראשונה מסוגה של ספרות המדע הבדיוני שנהגתה כסדרה, והיא הציגה רעיונות חדשניים רבים לז'אנר המדע הבדיוני, יחסית לתקופה שבה נכתבה - שנות ה-30 של המאה ה-20. במובן זה היוותה פריצת דרך והגדירה ז'אנר שלם.
ד"ר סמית' כתב את יצירותיו בין השנים 1928–1954, הרבה לפני התנועות האנטי-גזעניות והפמיניסטיות של שנות ה-60. הוא תיאר נשים חזקות ואינטליגנטיות, אשר אמנם משמשות בתפקידים מסורתיים אך אינן בתפקיד הספרותי הנדוש של עלמות במצוקה.
המיעוטים בסיפוריו אינם מופלים לרעה.
הוא מתאר גזעי חייזרים באופן סימפתי, לפי הסטנדרטים של שנות ה-30, שנות ה-40 ושנות ה-50, ובכך מראה כי אחוות אמת חופשית מהבדלי גזע, צורה ומטבוליזם.
כסדרה מוקדמת, חדשנית לתקופתה ושמהווה דוגמה לתת-הז'אנר "על-מדע" (super-science), סדרת "העדשאי" היוותה מודל לחיקוי נרחב והניחה את היסודות למה שנקרא בימינו ז'אנר "אופרת חלל".
סדרת "Lensman" הייתה מועמדת לפרס הוגו היוקרתי לסדרת המדע הבדיוני הטובה בכל הזמנים בשנת 1966, יחד עם סדרת "בארסום" מאת אדגר רייס בורוז, "היסטוריה של העתיד" מאת רוברט היינליין, ו"שר הטבעות" מאת ג'.
טולקין, אך אלה הפסידו לטובת "סדרת המוסד" מאת אייזק אסימוב.
סדרת הספרים מתחילה עם "טריפלנטרי" כשני מיליארדי שנים לפני זמן ההווה וממשיכה לתוך זמן העתיד.
ביקום אין כלל סימני חיים פרט לבני אריסיה עתיקי היומין ומספר כוכבי לכת השוכנים לצד עולם ביתם.
בני אריסיה שוחרי השלום עברו שינוי פיזיולוגי כדי לפתח כישורי התבוננות מנטליים.
הנחת היסוד של הסדרה, בהתבסס על מחזור החיים של כוכב בזמן כתיבת הסיפור, היא שכוכבי לכת נוצרים לעיתים נדירות בלבד, ורק הגלקסיה הראשונה והשנייה יחד עם מיליארדי הכוכבים שבהן הן מיוחדות במינן.
דרך מרחב הזמן חייזרי מגיעים האדוריאנים - גזע לוחמני, דיקטטורי ותאב כוח.
גזע זה מבחין כי שתי הגלקסיות חולפות ביניהן, והדבר יוביל להיווצרותם של מיליארדי כוכבים ולהתפתחות של חיים בהם.
לפיכך, האדוריאנים מבקשים לשלוט באותם חיים ובכך לספק את תאוותם לכוח ולשליטה.
אף על פי שבני הגזע פיתחו כוחות מנטליים בדומה לאלה של בני אריסיה, הם מסתמכים בעיקר על כוח פיזי והדבר מתבטא בעיקר על ידי קיומה של היררכיה על פני גזעים נחותים יותר.
האדוריאנים רואים בשאר הגזעים שביקום - אותם קיוו בני אריסיה לרתום ליצירת ציוויליזציה שוחרת שלום - כבשר תותחים למערך הכוחני שלהם.
האדוריאנים אינם מבחינים בבני אריסיה, שמגלים את פלישתם לתוך היקום ומבינים ששני הגזעים משתווים זה לזה בכוחם והם אינם יכולים להשמידם מבלי להישמד בעצמם.
בעקבות כך, בני אריסיה מפתחים בחשאי תוכנית הרבייה על פני כל כוכב שמאפשר לקיים בו חיים - תוך התמקדות בארבעה כוכבי לכת: טלוס (ארץ), ולנטיה 3, ריג'ל 4 ופלאיין 7 - מתוך תקווה ליצור גזע שיהיה מסוגל להשמיד את האדוריאנים.
הספר הראשון, "טריפלנטרי", מכסה את ההיסטוריה המוקדמת של תוכנית ההרבייה על כדור הארץ, תוך תיאורם של לוחמים וחיילים מזמנים קדומים ועד לגילויו של המנוע הבין-כוכבי הראשון.
בנובלה קצרה שמקשרת בין "טריפלנטרי" לבין "העדשאי הראשון" מתוארת מערכת היחסים בין שני קווי ההרבייה - הראשון שעונה לשם "קיניסון" והשני שמתואר רק כ"בעל שיער אדמוני ועיניים חומות-צהבהבות דמוי זהב מנצנץ".
שני קווי ההרבייה לא מתראים אחד עם השני עד אשר תוכנית ההרבייה של בני אריסיה מפגישה בין השניים.
הספר השני, "העדשאי הראשון", מתייחס להיווסדותה של הסיירת הגלקטית ולבריאתה של העדשה הראשונה, שניתנת לעדשאי הראשון וירג'יל סאמס מכוכב הלכת טלוס (ארץ).
סאמס ורודריק קיניסון הם חברים בשני קווי ההרבייה ושניהם מנהיגים אינטליגנטיים, כריזמטיים ובעלי השפעה מטבעם.
בני אריסיה מביאים לידיעה שאם סאמס - ראש השירות הטריפלנטרי - יגיע למערכת הכוכבים של בני אריסיה, יינתן לו הכלי הנדרש לבנייתה של הסיירת הגלקטית.
בני אריסיה גם מבטיחים לו שאף ישות אחרת לא תורשה לענוד את העדשה, וכי הוא וממשיכי דרכו יצטרכו לגלות בעצמם את סודות העדשה ויכולותיה.
העדשה מעניקה לעונד אותה מגוון יכולות מנטליים, כולל כאלה שיאפשרו לו לאכוף את החוק על כוכבי לכת חייזריים, ולגשר בין הפערים התקשורתיים של צורות החיים השונות.
העדשה מספקת יכולות של קריאת מחשבות וטלפתיות ואינה יכולה להיענד בידי אחרים מאשר העונד אותה.
היא תהרוג כל אחד אחר שיענוד אותה, ואפילו מגע קצר עמה יוביל לכאב רב.
וירג'יל נעזר בעדשה כדי לבקר גזעים אחרים במערכות הכוכבים השונות, משתמש ביכולות המנטליות שלה כדי לבחון אותם ולזהות את אלה שיכולים לעזור לו במאבקו, ומגייס את הטובים ביותר מביניהם לשורות הסיירת הגלקטית.
יריביהם מתגלים עד מהרה כציוויליזציה נרחבת המבוססת על ידי היררכיה שלטת ואשר משתמשת בפשע מאורגן כדי להשתלט על כוכבי לכת חדשים.
הסדרה כוללת כמה מקרבות החלל העצומים ביותר שאי פעם נכתבו.
עולמות שלמים מושמדים כדבר שבשגרה; ציי ספינות מלחמה נלחמות מלחמות התשה עקובות מדם; וגזעים חייזרים משתי הגלקסיות משייכים את עצמם לצד "הציוויליזציה" של משכיני השלום לובשי העדשה ולצד אויביהם "הבוסקונים".
בחלוף עידנים, הדורות האחרונים של תוכנית ההרבייה נולדים.
כאשר תוכנית ההרבייה מתקרבת לשלבי סיום, בני האדם נבחרים בתור הבחירה הטובה ביותר.
באותו זמן, תוכניות ההרבייה בכוכבי הלכת האחרים מופסקות, והנבחרים שבהן לא זוכים לפגוש את בנות זוגם המיועדות.
קימבל קיניסון פוגש בתוצר תוכנית ההרבייה האנושית המשלימה, קלריסה מקדוגל, ונישא לה.
קלריסה היא אחות במקצועה, אישה מושכת ואדמונית שיער, אשר הופכת ברבות הזמן לאישה הראשונה שנושאת עדשה משלה.
ילדיהם - בן ושני זוגות של תאומות אחיות - גדלים והופכים לחמשת ילדי העדשה.
במהלך תהליך ההרבייה שלהם, "כמעט כל זקיק של חולשה בגן האנושי מוסר לבסוף".
הם נולדים כשהם מחזיקים כבר בכוחות שנלמדו בידי העדשאים של השלב השני.
הם הישויות היחידות בכל הציוויליזציה שהצליחו לראות את אריסיה בצורתה האמיתית והיחידים בכל קיומה של האנושות שהצליחו לחדור מבעד למסכי המגן של האדוריאנים.
אחרי שחמשת ילדי העדשה עוברים אימונים מתקדמים, הם מתוארים כעדשאיי השלב השלישי, ובכך מתעלים את האנושות בדרגה מנטלית ותודעתית שבלתי אפשרית לכל אדם רגיל.
אף על פי שרק עתה התבגרו, מצופה מהם להיות יעילים יותר מבני אריסיה לפתח טכניקות ויכולות שבני אריסיה אפילו לא מודעים להם.
הגילוי העיקרי מגיע כאשר ילדי העדשה מנסים לראשונה למזג את מוחותיהם.
הם מגלים שהם יכולים למזג את מוחותיהם בהצלחה לישות מנטלית אחת הקרויה "היחידה".
בני אריסיה מתארים זאת בתור "היצירה הכמעט מושלמת ביותר שהיקום אי פעם ראה" ומציינים שהם - היוצרים המקוריים - כמעט בורים להיקף הכוח שלהם.
ילדי העדשה, ביחד עם כוחותיהם המנטליים של אינספור עדשאים של הסיירת הגלקטית, מרכיבים את האמצעים אותם תכננו בני אריסיה להשמיד את האדוריאנים ולהפוך את היקום לבטוח יותר עבור הציוויליזציה.
הסיירת הגלקטית נקראת לראשונה לעבוד במשותף, והיא מורכבת ממיליוני ישויות חיים בעלות כוחות מנטליים עצומים.
בני אריסיה מוסיפים את כוחם להתאגדות עצומה זו.
לאחר מכן, "היחידה" מרכזת את הכוח הממוקד שהצטבר בנקודה קטנה במגני האדוריאנים, שמושמדים יחד עם המועצה העליונה שלהם.
נאמר כי היה זה הדבר היחיד שאותו בני אריסיה לא יכלו לבצע בעצמם, וללא הישג זה האדוריאנים היו יכולים לשנות את פני המלחמה ולנצח את בני אריסיה.
לבסוף, בני אריסיה מסירים את עצמם משולי היקום כדי לאפשר לילדי העדשה להלך משולחי רסן ולהפוך לשומרי הציוויליזציה.
סדרת ספרי "העדשאי" פורסמה במקור במגזיני הספרות הזולה Astounding Stories בין השנים 1937 – 1948 לפני שנאספה לפורמט ספר.
הסדרה השלמה לפי סדר פרסומה היא:
טריפלנטרי ("Triplanetary") - הספר פורסם בשנת 1948, כאשר במקור נכתבו ארבעה חלקים ופורסמו בין ינואר-אפריל 1934 במגזין Amazing Stories.
העדשאי הראשון ("First Lensman") - הספר פורסם בשנת 1950 בהוצאת Fantasy Press.
הסיירת הגלקטית ("Galactic Patrol") - הספר פורסם בשנת 1950, כאשר במקור נכתבו שישה חלקים ופורסמו בין ספטמבר 1937-פברואר 1938 במגזין Astounding Stories.
העדשאי האפור ("Gray Lensman") - הספר פורסם בשנת 1951, כאשר במקור נכתבו ארבעה חלקים ופורסמו בין אוקטובר 1939-ינואר 1940 במגזין Astounding Stories.
עדשאיי השלב השני ("Second-Stage Lensmen") - הספר פורסם בשנת 1953, כאשר במקור נכתבו ארבעה חלקים ופורסמו בין נובמבר 1941-פברואר 1942 במגזין Astounding Stories.
ילדי העדשה ("Children Of The Lens") - הספר פורסם בשנת 1954, כאשר במקור נכתבו ארבעה חלקים ופורסמו בין נובמבר 1947-פברואר 1948 במגזין Astounding Stories.
מפוצץ המערבולת ("The Vortex Blaster") - פורסם במקור בשנת 1960, בהמשך פורסם כספר "אדוני המערבולת" בשנת 1968.
במקור, הסדרה הכילה את ארבע הנובלות האחרונות, שפורסמו בין השנים 1937 – 1948 במגזין הספרות הזולה Astounding Stories.
אולם, בעצתו של לויד ארתור אשבך (המוציא לאור של מהדורות העדשאי המקוריות כחלק מהוצאת Fantasy Press), סמית' שכתב ב-1948 את סיפורו משנת 1934, "טריפלנטרי", שפורסם במקור ב-Amazing Stories, שיתאים לסדרת ספרי העדשאי.
"העדשאי הראשון" נכתב בשנת 1950 כמקשר בין "טריפלנטרי" ל"סיירת הגלקטית" ולבסוף, בשנים עד ל-1954, סמית' שיפר את יתרת הסדרה שתהיה עקבית יותר עם התוספות החדשות לצורך פרסומה כספר.
במחווה "גדול מהחיים" שכתב רוברט היינליין לסמית' ונכלל ב"יקום המורחב" שלו, היינליין כתב:
ב-14 ביולי 1965, סמית' נתן את רשותו לויליאם ב.
אלרן להמשיך את סדרת העדשאי, מה שהוביל לפרסומם של שלושה ספרים חדשים בסדרה: מחצב הירח ("The Moon Prospector") ב-1966, העדשאי החדש ("New Lensman") ב-1975, וסוכן טריפלנטרי ("Triplanetary Agent") ב-1978. רבים מחשיבים את עבודתו של אלרן כפחותה מזו של סמית', אך הוא שמר על הגבולות אותם הציב סמית' בספריו.
שלוש נובלות נוספות שהכילו את העדשאים החייזרים מהשלב השני נכתבו על ידי דייוויד קייל, פורסמו בכתבי עת בין השנים 1980 ל-1983 והוצאו בהוצאה מחודשת ב-2004:
עדשאי הדרקון (The Dragon Lensman) - נובלה שמביאה את קורותיו של וורזל, הדרקון מכוכב ולנטיה.
העדשאי מריג'ל ("Lensman from Rigel) - נובלה שמביאה את קורותיו של טרגונסי, החייזר מכוכב ריג'ל.
עדשאי Z (Z-Lensman) - נובלה שמביאה את קורותיו של נָדְרֵק הפלאייני, המוזר ביותר מבין שלושת עדשאיי השלב השני החייזרים.
העדשאית האדמונית (Red Lensman) - נובלה רביעית שתוכננה במקור אך לא הושלמה מעולם.
האירועים בספרים אלה מתרחשים בין "עדשאיי השלב השני" לבין "ילדי העדשה", ומתייחסים למאורעות ודמויות ב"מפוצץ המערבולת".
קייל היה חבר קרוב ושותף סודו של סמית' והתכוון (בפיקוחה ובאישורה של בתו של סמית', ורנה טרסטרייל) שספריו יזכירו את הסגנון של הסדרה המקורית.
אולם, סגנון כתיבתו של קייל היה מעט שונה, וספריו סטו בהרבה מהגבולות שאותם הציב סמית', למשל תיאורם של מחשבים דיגיטליים בעלי בינה מלאכותית ועדשאיות בנות המין השני.
סדרת העדשאי מתרחשת במרחב עצום של החלל ועל פני מקומות שונים ועולמות בעלי היסטוריה שלמה.
כמו כן, הטכנולוגיה המתוארת בספרי העדשאי (שפותחה בשנות ה-30) מביאה רעיונות שהיוו השראה לרבות מהטכנולוגיות בסדרות המדע בדיוני בנות זמננו.
כוכבי לכת ומקומות "אדור" - עולם ביתם של האדוריאנים.
"אלדברן 1 ו-2" - רבות מהרפתקאותיו של קיניסון התרחשו בכוכבי לכת אלה.
"אריסיה" - מקום מושבם של זקני בני אריסיה.
"ג'רנבון" - ביתה של מועצת בוסקון האכזרית.
"דלגון" - עולם ביתם של השליטים אוכלי הנשמה, טורפיהם של חייזרי כוכב ולנטיה.
"ולנטיה 3" - עולם ביתם של גזע הזוחלים בעלי הכנפיים, שאחד מהם (וורזל) נעשה ראוי להיות עדשאי שלב שני.
"טלוס" - עולם ביתם של בני האדם, ביניהם שושלות קיניסון וסאמס.
"טרנקו" - כוכב שבו חלק גדול מהאטמוספירה מתנזלת כל לילה והופכת שוב לגז כל יום, ובכך מביאה למזג אוויר אלים במיוחד.
עולם הצומח בכוכב זה מכיל את חומר התיאנית הבלתי חוקי שמשפיע על מצבי הרוח, סם שהבוסקונים כורים לתועלתם הזדונית.
"ערפילית לוּנדמארק" - "הגלקסיה השנייה", מקום מושבם של האדוריאנים.
"פּלאיין 7" - עולם ביתו של עדשאי השלב השני נדרק.
הפלאיינים היו הראשונים שהחזיקו במנוע חסר ההתמדה (inertialess).
"קְלוֹביה" - עולמם המבוצר של ילדי העדשה.
"ריג'ל 4" - כוכב לכת חם ביותר ובעל כח כבידה גבוה.
עולם ביתו של עדשאי השלב השני טרגונסי.
טכנולוגיה וכלי נשק הצינור ההיפר מרחבי, "מנהרה" דרך העל-חלל שמאפשרת מסע כמעט מיידי בין שתי נקודות רחוקות, כמו גם ליקומים אחרים.
במושגים של ימינו, הכוונה לחור תולעת.
חלליות מסוגלות לחרוג הרבה מעבר למהירות האור תוך ביטול אינרציית המסה שלהן.
הפקת כוח בעזרת ברזל אלוטרופי.
כאשר סמית' כתב את ספריו אפילו ביקוע גרעיני לא היה ידוע.
הוא המציא לפיכך הפקת אנרגיה באמצעות הפיכה ישירה של חומר לאנרגיה.
מקור עוד יותר גדול של אנרגיה, שאינו מחייב אפילו נשיאת דלק אלא מאפשר הפקת אנרגיה ישירות מהחלל-זמן.
הבוסקונים מצאו דרך לתעל אנרגיה קוסמית מהיקום לתפעול ספינותיהם.
הסיירת הגלקטית לכדה את הטכנולוגיה והינדסה אותה לתועלתה, ממנה יצרה מחיצות הגנה ושידרגה את מערכות ספינותיה.
תיאורן של חלליות גדולות כקטנות, החל ממאיצים בצורה מעוגלת וחרוטית שנועדו למשימות ריגול ותצפית וכלה בספינות חלל צבאיות ענקיות וכבדות בצורת גליל המסוגלות להשמיד בסיסי כוכבים.
ספינות חלל מוגנות על ידי מספר שכבות של מחיצות שדה כוח.
כמו כן, מחיצות מחשבה הן העיקרון לשדה כוח אנושי המונע חדירה מחשבתית מפני טלפתים.
ילדי העדשה היו כה חזקים, עד אשר יכלו לעקוף אפילו מחיצות מחשבה של אויביהם.
תקשורת במהירות הגדולה ממהירות האור תוך ניצול תנודות גלי האתר.
חליפות החלל שבסדרת הספרים מכילות מחיצות הגנה ויחידות חוסר התמדה.
לקימבל קיניסון נוצרה חליפת שריון מיוחדת שעזרה לו בחדירת בסיס אויב מבוצר ומוגן היטב.
בנוסף לטכנולוגיה, תת-הז'אנר של "על-מדע" במדע הבדיוני בולט במיוחד בסדרת "העדשאי" בכלי הנשק מזעזעי העולמות (לעיתים פשוטו כמשמעו):
אקדחי הדף - אקדחי אור קטנים ואישיים בעלי עוצמה משתנה.
גרזני חלל - מורכבים מחומר הדוריאום הדחוס, ומסוגלים לחדור מחיצות הגנה.
הדוּאוֹדק - חומר נפץ שלפי תיאורו עוצמת הפיצוץ שלו דומה לזו של פצצות אטום.
בין היתר, הבוסקונים משתמשים בחומר זה כדי להשמיד את בסיסם כדי למנוע את לקיחתם בשבי.
נייד-למחצה - נשק קרניים אישי שמקביל למכונת ירייה המסוגל לחדור מחיצות הגנה.
הסבה מבוקרת של חומר הברזל האלוטרופי הדחוס לאנרגיה.
קרן ראשית - הנשק העיקרי של ספינות מלחמה בחלל.
מטול קרניים שלאחר שימושו נשרף כמעט כליל לאחר שפלט קרן כה עצומה ואשר הומצא כאקט נואש לפני המוות.
כוכב שלילי - כוח השמדה עצום המאפשר השמדת עולמות שלמים.
בספר "ילדי העדשה", מפתחים דרך להעביר חומר ממרחב שבו חוקי הפיזיקה שונים וכל חומר נע במהירות הגדולה ממהירות האור.
במרחב זה כוכבי הלכת הם חסרי אינרציה, ובעזרת הצינור ההיפר מרחבי מועברים ליקום הרגיל ומקבלים אינרציה.
התוצאה היא כה הרסנית, עד שגורמת לכוכבים להפוך לסופרנובה.
ספרת שלילה - כדור של אנטי חומר במסה דומה למסה של כוכב לכת שכאשר הוא פוגע בכוכב לכת משמידו לחלוטין.
בשנת 1984 יצא לאקרנים ביפן סרט אנימה בשם "העדשאי: סוד העדשה" (SF新世紀レンズマン, Lensman: Secret of the Lens) בבימויו של יושיאקי קוואג'ירי, והוא מבוסס באופן רופף על ספרי העדשאי.
הסרט דובב לשפה האנגלית בארצות הברית בידי חברת Harmony Gold USA בשנת 1988, ובשנת 1990 הוא יצא בדיבוב מחודש על ידי Streamline Pictures.
סדרת אנימציה בשם "עדשאי הסיירת הגלקטית" (Galactic Patrol Lensman) שודרה ביפן החל מ-6 באוקטובר 1984 ועד ל-8 באוגוסט 1985 למשך 25 פרקים.
הסדרה כללה עלילה חלופית לקורות הסרט הראשון ובהמשך זכתה לעיבוד אנימטיבי באורך מלא בידי חברת Harmony Gold USA שנקרא "העדשאי: כוח העדשה" (Lensman: Power of the Lens).
גם סרט האנימציה וגם סדרת האנימציה זכו לעיבודים למאנגה.
העיבוד לסרט נוצר בידי מוריבי מוראנו וחולק לשלושה חלקים.
העיבוד לסדרת האנימציה זכה לרצועת קומיקס במגזין היפני "שונן ג'אמפ השבועי" על ידי מיצורו מיורה ולאחר מכן חולק לשלושה כרכים.
בין השנים 1990–1991, חברת אטרניטי קומיקס הוציאה עיבוד מקיף לסדרת האנימציה של "העדשאי".
המיני-סדרה הראשונה "העדשאי: סוד העדשה" נכתבה בידי פול או'קונר וחולקה לשישה חלקים; השנייה - "העדשאי: מלחמת הגלקסיות" - נכתבה בידי פול אוקונר וחולקה לשבעה חלקים; השלישית - "העדשאי: הסיירת הגלקטית" - נכתבה בידי טים אלדרד וחולקה לחמישה חלקים.
בינואר 2008 נודע כי אולפני יוניברסל בשיתוף עם חברת אימג'ין אנטרטיינמנט קנו את זכויות הספרים מאל טרסטרייל, נכדו של א.
סמית', ושוקלים להפכם לסרט אחד לפחות.
ב-18 ביוני 2008 נודע, כי ג'יי מייקל סטרזינסקי עובד על תסריט ראשון.
נוסף על כך, הוא יהיה אפי בגודלו בדרך שלא נראתה מאז ימי מלחמת הכוכבים.
אולם, ב-15 באפריל 2014 נודע מפי סטרזינסקי עצמו כי אין כוונות להפיק סרטי לייב אקשן מזיכיון הספרים מהסיבה שלזיכיון אין מספיק הכרה כדי להצדיק השקעה של 150 מיליון דולר.
בהסכמתו של סמית', נכתבה לסדרת הספרים בשנת 1949 פרודיה בשם "עדשאי מאחורי הקלעים" על ידי הסופר ראנדל גארט.
גארט גם התייחס לעדשאי בסיפורי "הלורד דארסי", שבהם עדשות דומות הן תגיהם של שליחי המלך שהומצאו בידי הקוסם סר אדוארד אלמר (התייחסות לסמית' עצמו).
הסופר והקומיקסאי הארי הריסון כתב בשנת 1973 את הפרודיה הנרחבת "Star Smashers of the Galaxy Rangers".
ביקום DC הבדיוני של חברת DC קומיקס, חיל הפקחים הירוקים נושא הקבלות לאנשי העדשה, אף על פי שיוצריהם המקוריים מכחישים כל קשר.
אולם, יוצרים מאוחרים מציגים דמויות בשם אריסיה ואדור כמחווה.
השוואות אף נעשו בין בני אריסיה והאדוריאנים מיקומו של סמית' ליקום מלחמת הכוכבים של ג'ורג' לוקאס (טיוטה מוקדמת של תסריט מלחמת הכוכבים התייחס לצד האור של הכוח כ"אריסיאני") ואף לוורלונים והצללים ביקום בבילון 5.
אנשי העדשה הופיעו בספריו של רוברט היינליין, "מספר החיה 666" ו"החתול העובר דרך קירות'", המתייחסים לעדשאי טד סמית' שמתקשר ישירות עם הדמויות לאזרוס לונג והילדה בורוז.
נוסף על כך, ב"אזרח הגלקסיה" של היינליין מוזכר חיל האקס (חיל האקזוטים) כאשר קולונל ריצ'רד באסלים הוא חבר מנותק מהיתר.
זוהי התייחסות לעדשאי האפור המנותק מכולם.
העדפת הבן הבכור מתייחסת לזכויות יתר של הבן הבכור בירושת הוריו.
בשיטות משפט מסוימות ההעדפה באה לידי ביטוי באופן מוחלט, כאשר הבן הבכור זוכה במלוא הירושה.
בשיטות משפט אחרות העדפת הבכור היא יחסית, וגם אחיו של הבכור זוכים לחלק מהירושה.
גישה כזו נמצאת בהלכה היהודית, בה הבכור מקבל חלק כפול בירושה.
זכות מוחלטת לבכור, או פרימוגנטורה היא כלל במשפט המקובל לפיו רק הבן הבכור יורש את משפחתו.
מקורה של מסורת זו במסורת הנורמנית והיא הובאה אל המשפט המקובל לאחר כיבוש אנגליה על ידי הנורמנים בשנת 1066.
בהתאם לכלל זה, יורש הבן הבכור, או ראשון הבנים (אם יש בת בכורה לפניו בסדר ההורשה).
בהיעדר ילדים, יורשים בני משפחת המוריש לפי כלל זה (כלומר אחיו הבכור של המוריש יירש אותו).
כלל זה נשמר כאשר מתרחקים מהמוריש בחיפוש אחר יורש, כך כשמוריש ללא בנים נפטר – יירשו אותו בניו הבכורים של אחיו הבכור, או בניו הבכורים של דודו הבכור, וכן הלאה.
ישנם כללי הורשה דומים, כגון זה שהיה נהוג בבית המלוכה הבריטי עד שנת 2011 לפיו בהיעדר בן בכור יורשת העצר היא הבת הבכורה.
שבע מונרכיות באירופה ביטלו את העדפת הבן: שוודיה ב-1980, הולנד ב-1983, נורווגיה ב-1990, בלגיה ב-1991, דנמרק ב-2009, לוקסמבורג וממלכות חבר העמים הבריטי ב-2011. במדינות הבאות יש כיום נסיכה יורשת עצר: שוודיה (הנסיכה ויקטוריה), הולנד (הנסיכה קתרינה אמיליה), בלגיה (הנסיכה אליזבת) וספרד (הנסיכה לאונור).
במשפט העברי, הבכור אינו יורש מוחלט אלא זוכה בחלק כפול מאשר כל אחד מאחיו.
לדוגמה, אם אדם נפטר והשאיר אחריו ארבעה בנים, מחלקים את רכושו לחמישה חלקים, והבכור נוטל שני חלקים בעוד שכל אחד מהאחים האחרים נוטל חלק אחד.
העולם אחרי האנושות היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית בערוץ ההיסטוריה, שבה מדענים ואנשים נוספים מנתחים ומעלים קווים לדמותו של העולם אחרי שבני האדם יכחדו.
בתוכנית מוצגים בעיקר מבנים מפורסמים בארצות הברית, בהם בניין אמפייר סטייט, מגדל סירס, מחט החלל וגשר הזהב.
במדינות אחרות מופיעים ארמון בקינגהאם ומגדל אייפל.
התוכנית עצמה לא מראה אירועים מיידיים שנגרמים אחרי ההכחדה וכן לא מראה שינויים במזג האוויר כמו ההתחממות הגלובלית, אבל היא כן מציינת שיש עלייה בגובה פני הים.
עתידם של המבנים בחלל, כמו לוויינים, טלסקופים ומבנים על הירח אינו מוזכר.
התוכנית הושקה ב-21 בינואר 2008, וזכתה לכ-5.4 מיליון צופים, דבר שהפך אותה לתוכנית הנצפית ביותר של ערוץ ההיסטוריה.
נכון למרץ 2010 שודרו שתי עונות.
כל בני האדם נעלמו מעל פני האדמה מסיבה שאינה מוסברת בתוכנית.
תוך מספר שעות נוצרת מפולת כלל עולמית ברשת החשמל.
אחרי 36 שעות רוב מנהרות הרכבות התחתיות בעולם מוצפות, משום שאין בני אדם שישלטו במשאבות שמנקזות את המים.
אחרי 48 שעות כל תחנות הכוח מושבתות באופן אוטומטי משום שאין צריכה של חשמל.
האזורים האחרונים שעדיין יש בהם חשמל הם אזורי הסכרים (סכר הובר בארצות הברית, סכר שלושת הערוצים בסין ועוד).
אוכל נרקב על מדפי המוצרים בחנויות.
מקררים הופכים להיות מכלים של אוכל מרקיב.
חיות המחמד לא יכולות לפתוח את המקררים או קופסת שימורים, אבל הן משתמשות במים שמופשרים מהמקררים כדי לשרוד.
בשביל לשרוד, חיות המחמד יברחו מהבתים אל הרחובות.
ברגע שהן יעשו זאת הם יחזרו מיידית להרגלי אכילת זבל ונבלות.
הפרטים מרוב גזעי הכלבים יכחדו משום שהם בעלי רגליים קצרות מדי, פנים ארוכות או קצרות, ראייה לא טובה וכיוצא בזה.
הכלבים שכן ישרדו הם הכלבים הדומים ביותר לזאבים, כמו רועה גרמני.
חיות פרא שבדרך כלל מתחמקות מאוכלוסיות של בני אדם, כמו שועלים ואיילים, ימצאו את דרכם אל הערים הנטושות.
עכברים וחולדות יאכלו את כל שאריות האוכל של בני האדם, כולל קרטונים ודבק.
ברגע שחומרים אלו ייגמרו המכרסמים יצאו אל השדות, יחזרו לתחתית שרשרת המזון (אוכלי צמחים ונבלות) ומספרם יפחת מאוד.
צמחים מתחילים להתפשט בחרכים בכבישים, מדרכות ובבניינים.
כל הסכרים להפקת חשמל שנשארו יפסיקו לעבוד בגלל רכיכות שיתיישבו בצינורות הקירור של המחוללים החשמליים.
אחרוני האורות מעשה ידי אדם, יכבו והעולם יהיה בעלטה (כולל ערים כמו לאס וגאס שהתפרסמו כערי אורות).
משום שזרימת המים בתחתית הסכרים הפסיקה, הנהרות שהם עוצרים מתחילים להתייבש, והאגמים שמאחורי הסכרים מתחילים לעלות על גדותיהם, ועוברים אותם דרך תעלות שמסביב לסכרים.
ברקים גורמים לשרפות שמכלות בתי עץ.
השרפה מזינה את האדמה בחומרים מזינים, ובכך עוזרת לצמחיה להשתקם אחרי השרפה.
בעלי חיים גדולים כמו דובים ונמרים יתיישבו בשטח הערים הנטושות מבני אדם.
אותות של טלוויזיה ורדיו שמשודרים לחלל יתפזרו ויתפוגגו תוך שנתיים ויהפכו לרעש בלתי ניתן לפענוח.
זה אומר שאין סיכוי שהאותות יגיעו אל הכוכב הקרוב ביותר אחרי השמש, וברור שלא יגיעו לגזע תבונתי מרוחק שיבוא לכדור הארץ ויראה את השרידים של האנושות.
אחרוני הכבישים נעלמים מתחת למעטה של צמחייה.
כבישים באזורים המדבריים יותר מתכסים בחול.
למצב כזה נכנסות גם המדרכות וגם רבים ממבני האבן.
מיני בעלי חיים שימלטו מגני החיות ישגשגו בערבות ובערים הנטושות.
שרידי העיר פריפיאט שבאוקראינה, שננטשה בשנת 1986 בגלל אסון צ'רנוביל, מספקים הזדמנות נדירה לראות מה קורה 20 שנה בלי בני אדם.
צמחים גדלים על מבנים, הטבע מחזיר לעצמו את אזורי המחיה העתיקים שלו, ואוכלוסיות של בעלי חיים גדלות.
מי הים חודרים לערים כמו לונדון ואמסטרדם, שכיום יבשות בעזרת סכרים שבני האדם בנו כדי להגן עליהם.
חלונות בבניינים גבוהים נשברים, ושריפות פורצות בהם מפני שלוכדי הברקים לא מתפקדים.
אחרוני המבנים שעשויים מעץ קורסים, בגלל תנאי מזג האוויר וטרמיטים, שאוכלים את התאית שממנה מורכב העץ.
מבני אבן נחלשים בגלל מלח.
סכרים שעשויים מאדמה וחומרים טבעיים קורסים.
הסכרים שעשויים מאבן נשארים עומדים.
חצי מאה עברה, וראשוני המבנים שעשויים מאבן מתחילים לקרוס.
גשרים נתקלים באויב חדש - שיתוך.
בלי תחזוקה, החלודה מאכלת את הכבלים שמחזיקים אותם.
שלדת מרבית 600 מיליון המכוניות שקיימות על כדור הארץ, תהפוך לערימת מתכת מחומצנת לא מזוהה.
מכוניות באזורים אקלימיים מסוימים, כמו מדבריות, עדיין תהיינה אפשריות לזיהוי, אבל גם הן יהיו בהליכי בלייה מתקדמים.
מהצמיגים האוויר אומנם יצא עוד בשנים הראשונות אחרי האנושות, אבל חומרי הגומי לא יינזקו למשך כמה מאות.
גשרים כמו גשר ברוקלין וגשר הזהב קורסים בגלל השיתוך שקרע את הכבלים שמחזיקים אותם.
תמונות, ספרים ומידע דיגיטלי נעלמים לגמרי בגלל הלחות.
כבישים קורסים לתוך מנהרות תחתיות (של רכבות וביובים).
בניינים מתכסים כמעט לגמרי בצמחים ומיושבים מחדש על ידי בעלי חיים.
בניינים גבוהים קורסים בגלל מים וצמחים שממוטטים את הבטון והפלדה שמחזיקים אותם.
מבנים שבנויים מבטון מודרני מתפוררים לחלוטין.
תקופה זו תהיה מלווה בהתמוטטויות הרסניות בערים, כאשר גורדי השחקים הגבוהים, שאריות הגשרים ומגדלי הפלדה יקרסו.
הערים נעלמות לגמרי ומתכסות בפלורה.
הבניינים שקרסו הופכים להיות גבעות חדשות.
מנהטן וערים נוספות חוזרות להיות באותו מצב שהן היו לפני שבני האדם הגיעו אליהם.
נחלים, נהרות ואגמים מחדשים את עצמם.
נשארות עדויות מעטות לבני האדם כמו סכרי בטון שלא קרסו, החומה הגדולה של סין, הר ראשמור, הספינקס והפירמידות.
סכרי בטון, המבנים האחרונים ששרדו מהעידן המודרני, קורסים והנהרות שמאחוריהם מתחדשים.
הפירמידה הגדולה של גיזה תיקבר בחולות.
החומה הגדולה של סין והר ראשמור יישארו על תילם, וייתכן שייעלמו רק אחרי מאות אלפי שנים.
כדי לשרוד הכלבים בורחים מהבתים וחוזרים מיידית להרגלים של אבות אבותיהם.
כלבים קטנים: פאג, בולדוג, ופקינז יכחדו.
זאבי ערבות, שועלים, פומות ועוד, יהפכו למתחרים נגד הכלבים על מקורות מזון.
זאבים יתרבו במהירות רבה, ישתלטו על אזורים נרחבים ויחדרו לערים הנטושות.
בנוסף, הזאבים יזדווגו עם כלבים, ולאט לאט כלבי המחמד ייעלמו ויתפתחו גזעים חדשים.
ברגע שהבניינים יתמלאו בצמחים, יגיעו לשם עכברים, ציפורים ונחשים.
אחריהם יגיעו החתולים, שעם מלאי המזון הזה יהפכו להיות מלכי שרשרת המזון במרומי הבניינים.
יכול להיות שהם יפתחו יכולת דאייה מבניין לבניין כמו סנאים מעופפים.
חיות שמוחזקות בגני החיות יברחו מהכלובים שלהם, ובזכות זאת הם יתרחבו אל מעבר לגבולות הטבעיים שלהם.
דוגמה: אריות, טיגריסים וקרנפים על אדמת אמריקה.
האדם השתמש באוקיינוסים בשתי דרכים מנוגדות בעת ובעונה אחת: "מזווה" ו-"בית שימוש".
בתקופה אחרי האדם האוקיינוסים מתאוששים בקצב מהיר וחוזרים למצב שלפני האדם.
השחפים מנצלים זאת וגם הם מתרבים ביחד עם כל בעלי החיים הימיים.
הוכחה לזה: במהלך מלחמת העולם השנייה, ספינות דיג של בעלות הברית נמנעו מלהיכנס לצפון האוקיינוס האטלנטי, דבר שהוביל להתפוצצות אוכלוסין של הדגים באזור.
מפני שהמכרסמים חיו משאריות של בני אדם, הם יחסלו את כל שאריות המזון שנשארו.
אחרי שהם יגמרו אותם, הם יחזרו לטבע ולתחתית שרשרת המזון, מה שיגרום להפחתת מספרם באופן משמעותי.
ציפורים יבנו קנים בבניינים הנטושים, ויצודו חיות קטנות יותר שחיות בערים.
כיוון שיונים גם חיות בטבע, וגם בערים של בני אדם, הן יהפכו את הבניינים לצוקים מלאכותיים, וילכו להשיג מזון מהטבע.
ברגע שהעצים יכסו את הערים, הן יתיישבו שם בהמוניהם, ולא יצטרכו לעזוב אותם בשביל אוכל.
בתקופת האדם, שחפים אכלו מזון ממזבלות פתוחות, מה שהוביל להתפוצצות אוכלוסין.
בימים אחרי האנושות תהיה ירידה עצומה באוכלוסיית השחפים, אבל בסופו של דבר הם ינצלו את האוקיינוסים המתאוששים ויתרבו בחזרה.
המקקים יהפכו ניירות וקרטונים למזון.
אחרי תמותה ראשונית, השורדים ייהנו מעידן של זהב, שבו הם ייהנו מכל הדברים שהאדם השאיר אחריו.
אפילו שמקקים חיים באזורים טרופיים, הם יוכלו גם לשרוד באזורים הקרים יותר על ידי כניסה אל מתחת לאדמה.
הטרמיטים יחסלו את כל המבנים מעץ שהאדם השאיר אחריו, לפני שהם יחזרו לטבע כדי לאכול עצים מתים.
בתוכנית נאמר שככל הנראה מחליפי האדם יהיו שימפנזים, בעוד שבעלי חיים אחרים לא יגיעו לרמת תבונה כמו זו של האדם.
אולם, החלפתו של האדם על ידי השימפנזים תהייה חלקית ביותר.
הם לא יגיעו לרמה כזו של תבונה, לרמה של התבוננות בשמים ורמה כזו של יצירתיות.
ביקום אין סיכוי לתפקיד משמעותי עבור השימפנזים.
שיקום ה-"תאונה של האנושות", מבחינה זו, לא יהיה מלא.
התוכנית מדברת על מה שיקרה למבנים מעשה ידי אדם וליצורים החיים אחרי שבני האדם יכחדו.
אולם, בתוכנית לא מפרטים על הסיבה להכחדה.
בנוסף, התוכנית לא מראה מה יקרה מיידית עם מותם או היעלמותם של בני האדם.
לא מתוארות נפילות מטוסים, התנגשות רכבות וכו'.
איי העולם הוא שמם של אוסף איים מלאכותיים מול חופי דובאי באיחוד האמירויות הערביות.
זהו מעין ארכיפלג מלאכותי של 300 איים שקווי המתאר הכלליים שלו מדמים את מפת העולם.
האיים בעולם מסמלים מדינה או חלקי מדינה, לדוגמה קליפורניה, אך לא כל המדינות מיוצגות.
בניית הפרויקט החלה בספטמבר 2003 והיא מתבססת על שימוש בסלעים וחול שנחפר מקרקעית הים וללא סיוע של בטון.
הפרויקט נהגה על ידי שליטה לשעבר של דובאי, מכתום בן ראשד מכתום, כשנתיים לפני שהחלו עבודות הבנייה והוא גם שהציב את הדרישה להקמת האיים בעזרת חומרים טבעיים בלבד.
ניהול ופיתוח הפרויקט מתבצע על יד חברת נחיל מדובאי, שאחראית גם לפרויקט איי התמרים הממוקם בסמוך.
ממדיו של הפרויקט עומדים על תשעה קילומטרים לאורך ושישה קילומטרים לרוחב.
גודלם של האיים, המוקפים בשובר גלים באורך 27 קילומטר, נע בין 20 ל-80 אלף מטר רבוע והמרחק הממוצע ביניהם עומד על 100 מטר.
חופי האיים והשובר מוסיפים לקו החוף של דובאי כ-232 קילומטר.
מיקומו של פרויקט העולם הוא כארבעה קילומטרים מחוף ג'ומיירה וכחמישה קילומטרים מצפון לאי התמרים המכונה ג'ומיירה ובורג' אל-ערב.
איי העולם מיועדים ברובם למכירה לגורמים פרטיים.
הם חולקו לכמה קבוצות המאפיינות את השימוש הצפוי בהם:
פרטי בצפיפות נמוכה - איים בבעלות גורם בודד המיועדים לאחוזות פרטיות
פרטי בצפיפות בינונית וגבוהה - איים בבעלות משותפת למגורים ודירות קיט
נופש - איים המאוכלסים בבתי מלון ואתרי נופש
מסחרי - שירותי מסחר ומסעדות
תחבורה ותחזוקה - איים המאכלסים מרכזיות תחבורה ואיים המאכלסים את שירותי התפעול של האיים
התחבורה בין האיים ליבשה ובינם לבין עצמם צפויה להתבסס על ספינות ואף באמצעות מטוסים.
שתי קבוצות איים בקצוות משמשות כמרכזיות תחבורה ומסביב לכל אחת ממוקמות מספר מרכזיות קטנות.
אספקת החשמל לאיים מגיעה מהיבשה במערכת תת-קרקעית.
כל אי אחראי על חיבורו למערכת החשמל, המים, השפכים והמחזור.
בתכנונו של פרויקט ה"עולם" נעשו מאמצים למזער את הפגיעה בסביבה, במיוחד מכיוון שאיים מלאכותיים גורמים לשינויים משמעותיים במערכת האקולוגית בסביבתם.
לדוגמה, נזק מסחיפת חול עשוי להיגרם לאיים כתוצאה מגלי הים, אבל גם לחופים המקוריים של דובאי.
כדי להגן על האיים, הם מוקפים בשובר גלים הבנוי מסלעים וצורתו אליפטית.
מבנה האיים תוכנן כך שזרמי המים ביניהם ינועו בכיוון ידוע מראש ויסייעו לשמירה על איכות המים ואף יסייעו לייעל את התנועה הימית בין האיים.
שובר הגלים נבנה במקטעים שאינם רציפים כדי לסייע בתחלופת המים.
בדיקות שבוצעו על ידי מלווי הפרויקט מצאו איכות מים טובה יותר בסביבת ה"עולם" מאשר מול חופי דובאי.
באזור אף נוצרה מערכת אלמוגים חדשה ואותרו כ-31 סוגי בעלי חיים המתקיימים לצד הפרויקט.
עלות הבנייה הכוללת של ה"עולם" מוערכת ב-14 מיליארד דולר.
האיים שיועדו לעבור לבעלות פרטית הוצעו בשנת 2008 במחירים הנעים בין 15 מיליון ל-50 מיליון דולר, פרט לאחד שהוצע ב-250 מיליון דולר.
עד אותה עת נמכרו כ-60 אחוז מהאיים.
סיום הקמת שובר הגלים בתחילת 2008, סימן את סוף השלב הראשון בפרויקט.
לאחר מכן החלו להימסר האיים לרוכשים לצורך המשך פיתוח.
עד שנת 2008 נודע על מספר תוכניות פיתוח.
תוכנית הפיתוח הנרחבת ביותר מבוצעת על ידי חברת נחיל, האחראית גם להקמת האיים עצמם.
היא תבנה אתר נופש על גבי 20 איים הנמצאים באזור המסמל את צפון אמריקה.
אתר נופש נוסף יבנה על גבי 14 איים באזור המסמל את אוסטרליה וניו זילנד.
מרכז בידור ימי צפוי להיות מוקם באיים המסמלים את אנטארקטיקה.
כפר נופש בסגנון אירי יוקם על גבי האי המסמל את אירלנד.
"העולם" היה שבועון עברי שהיה עיתונה הרשמי של ההסתדרות הציונית העולמית במשך כארבעים שנה.
השבועון היה הגרסה העברית לעיתון המקביל בגרמנית "די ולט" (העולם בגרמנית).
השבועון יצא לאור לראשונה בשנת 1907 וחדל להופיע בשנת 1950 (עם הפסקות אחדות במשך השנים).
ליוזמה להופעתו תרמה העובדה שמהזכיר הכללי של ההסתדרות הציונית נחום סוקולוב, היה במקצועו ובניסיונו עורך ועיתונאי עברי פעיל.
תחילה נערך והודפס העיתון במערב אירופה (בקלן התגורר נשיא התנועה דוד וולפסון, יורשו של הרצל, ולאחר עריכה הודפס העיתון בברלין) ועורכו העיקרי בפועל היה א.
אולם כבר בסוף שנת הופעתו השנייה (סוף 1908) הועברה המערכת לווילנה שבמזרח אירופה, מקום מושבם של רוב קוראיו העבריים.
העורך החדש היה אלתר דרויאנוב.
בשנת 1912 עברה המערכת לעיר אודסה, שם יצא השבועון לאור עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אז חדל העיתון להופיע.
רק בשנת 1919 חודשה הופעתו, והפעם בלונדון, מקום מושבה החדש של ההנהלה הציונית.
העורך החדש היה אברהם אידלסון (עד לשנת 1921).
בשנת 1923 עבר "העולם" לעריכתם של חיים גרינברג, ד"ר שמואל פרלמן ומשה קליינמן, שהפך לעורכו העיקרי של השבועון עד לפטירתו בשנת 1948. רק בשנת 1936 הגיעה עריכתו של השבועון הציוני הרשמי לארץ ישראל, והמערכת התמקמה בירושלים, ביחד עם משרדי ההנהלה הציונית.
לצד דיווחים חדשותיים על התפתחויות בעולם היהודי בכלל ובתנועה הציונית וביישוב הארצישראלי בפרט, כלל השבועון גם מדור ספרותי ובו מאמרים וחיבורים של מחברים וחוקרים מרכזיים.
כך למשל שימש "העולם" אכסניה ראשונה לספרו (בהמשכים) של נחום סוקולוב על ברוך שפינוזה, ספרו של א"א קבק על שלמה מולכו, סיפוריו של מנדלי מוכר ספרים ועוד.
העולם אינו מספיק הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי והסרט התשעה עשר בסדרת סרטי ג'יימס בונד, אשר יצא לאקרנים ב-1999, והשלישי שבו מככב פירס ברוסנן כג'יימס בונד.
במאי הסרט הוא מייקל אפטד ואת הספור המקורי והתסריט כתבו ניל פרביס, רוברט וייד וברוס פיירשטיין.
מפיקי הסרט הם מייקל וילסון וברברה ברוקולי.
כותרת הסרט "העולם אינו מספיק" מקורה בתרגום האנגלי של המשפט הלטיני "Orbis non sufficit", שמובא ברומן "בשירות הוד מלכותה" ובעיבודו לקולנוע ומתואר שם כמוטו של משפחת בונד.
עלילת הסרט נסובה על רציחתו של סר רוברט קינג בידי רנארד ומשימתו של בונד לאחר מכן להגן על בתו של קינג, אלקטרה, שבעבר הייתה שבויה בידיו של רנארד.
במהלך משימתו, חושף בונד מזימה להעלות את מחירי הנפט על ידי גרימה להיתוך גרעיני במימי איסטנבול.
הסרט זכה לביקורות מעורבות, אבל הוא גרף $361,832,400 ברחבי תבל.
הסרט מתחיל כשבונד (פירס ברוסנן) מגיע לבנק שווייצרי בבילבאו, ספרד, כשהוא משיב סכום גדול של כסף ששייך לסר רוברט קינג, איל הון בריטי וידיד קרוב של M.
בנוסף לכך שבונד דורש את הכסף הוא מחליט לגלות את האמת על מות עמיתו 0012 ומנסה לחקור את הבנקאי, אולם הבנקאי נרצח בידי ג'וליאטה דה וינצ'י (מריה גרציה קוצ'ינוטה) לפני שהוא מספיק לדבר.
אחרי שהוא הורג בנקאי נוסף, נמלט בונד כדי שלא ליפול לידיה של המשטרה הבסקית.
עם הגיעו ללונדון, קינג (דייוויד קולדר) נהרג מפצצה בתוך מטה MI6, הכסף שבונד השיב צויד בפצצה שהופעלה בידי הסיכה בדש בגדו של קינג.
בונד מיד נחפז לתפוש את הפושע - הנערה שהציעה לו סיגרים בבנק בבילבאו – בסירה בנהר התמזה המרדף מסתיים במילניום דום, שם הרוצחת מנסה להימלט באמצעות כדור פורח.
בונד אוחז בחבל של הכדור הפורח ומציע לה את ההגנה של MI6 בתמורה לשיתוף פעולה מצידה, אבל היא מסרבת ומפוצצת את הכדור הפורח, כשהיא הורגת את עצמה תוך כדי.
בונד משחרר את כבל הבטיחות בו החזיק ונופל מרחק רב לתוך כיפה ונוקע את עצם הבריח אחרי שהוא נופל על צידו.
כשהוא נוכח בהלווייתו של קינג בסקוטלנד, טאנר (מייקל קיצ'ן) מודיע לבונד שמוציאים אותו לחופשה בגלל אי-כשירות רפואית עד שהוא יקבל אישור מהרופא.
בונד משיג את האישור בדרך האופיינית לו (הוא מפתה את הרופאה ומתנה עמה אהבים) ואז יוצא כדי לגלות מי עומד מאחורי רציחתו של קינג.
הוא מתחקה אחרי הכסף שהושב עד שהוא מגיע לרנארד, סוכן ק.ג.ב.
רנארד, שה-MI6 ניסו להתנקש בחייו, נותר עם כדור התקוע במוחו, שבהדרגה מקהה את חושיו הופך אותו לחסין לכאב, אם כי הכדור יהרוג אותו לבסוף.
M ממנה את בונד להגן על בתו של קינג, אלקטרה (סופי מרסו); מכיוון שרנארד חטף אותה בעבר והחזיק בה כבת ערובה תמורת כופר, MI6 מאמינים שהוא מתכוון לפגוע בה בשנית.
בונד טס לאזרבייג'ן, שם מפקחת אלקטרה על בנייתו של צינור נפט שישתרע דרך הקווקז, מהים הכספי לטורקיה.
בזמן טיול למסלולו המיועד של הצינור בהרים, מתקיפה את בונד ואלקטרה חוליית מתנקשים חמושים הטסים במצנחי רחיפה ממונעים.
אחרי שבונד הודף את המתנקשים, הוא מבקר בקזינו שנמצא בבעלותו של מכרו הוותיק ולנטין זוקובסקי (רובי קולטריין שחזר לגלם את הדמות מגולדן איי) על מנת להשיג מידע על תוקפיה של אלקטרה, הוא מגלה שראש האבטחה של אלקטרה, דוידוף (אולריך תומסן) חובר בחשאי לרנארד (רוברט קרלייל).
אחרי שהוא מבלה את הלילה עם אלקטרה, הוא מגיע למכוניתו של דווידוף החונה במסלול ההמראה, בונד הורג את דוידוף ועולה על המטוס בדרכו לבסיס טילים בליסטיים בין-יבשתיים הרוסי הממוקם בקזחסטן.
שם מתחזה בונד למדען גרעין רוסי מיכאיל ארקוב (ג'ף נאטול) ונכנס למעבה האדמה, שם מטפלים בחומר הגרעיני ומגלה למה אנשיו של רנארד מצויים שם.
הוא פוגש את ד"ר כריסטמס ג'ונס (דניס ריצ'רדס), פיזקאית גרעין אמריקאית שחושדת בזהותו.
בתוך הבור, צופה בונד ברנארד מסיר את כרטיס ה-GPS וחצי מהכמות של הפלוטוניום מהפצצה.
לפני שבונד מספיק להרוג אותו, ג'ונס חושפת את זהותו הבדויה, ורנארד גונב את הפצצה ובורח, משאיר את כולם למות בתוך הבור הממולכד שעומד להתפוצץ.
בונד נמלט משם ביחד עם ג'ונס, אבל לא לפני שהוא מחזיר את כרטיס האיתור.
בונד שב לאזרבייג'ן ומגלה ל-M שאלקטרה לא כל כך תמימה כפי שהיא מעמידה פנים, ונותן לה את כרטיס ה-GPS כהוכחה לגנבה.
בינתיים מתרחשת התקפת פתע על צינור הנפט, הפצצה שנגנבה מקזחסטן מחוברת לכלי רכב הנוסע בתוך צינור הנפט.
בונד וג'ונס נכנסים לתוך הצינור, כשהם נוסעים בתוך כלי רכב אחר, בדרכם לעבר הפצצה.
בניסיון לנטרל אותה, ג'ונס מגלה שחצי מהפלוטוניום חסר.
בונד, שמבין שהוליכו אותם שולל מורה לה לקפוץ מכלי הרכב ולחכות עד שהפצצה תתפוצץ.
בעקבות הפיצוץ, יוצר בונד קשר עם אנשי ה-MI6 ומגלה ש-M נחטפה.
אלקטרה ורנארד נפגשים ב-Maiden's Tower באיסטנבול, שם הוא מחליף את החצי הנותר של הפלוטוניום.
בתמורה, אלקטרה מעניקה לו מתנה, את M המוחזקת בתא קטן.
רנארד מציב שעון מעורר לפני M ומבטיח לה שהיא תמות למחרת בצהרים.
באותו הלילה, בונד ניגש לזוקובסקי במפעל הקוויאר שלו בים הכספי, בהאמינו שהוא עובד עבור אלקטרה.
כשבונד וג'ונס חוקרים אותו, מותקף לפתע המפעל בידי מסוקיה של אלקטרה, ומאשרים את חשדותיו של בונד.
זוקובסקי מגלה שההסדר שלו עם אלקטרה היה בתמורה למסחר שהיא עשתה עם אחיינו ניקולאי, שהוא מפקד צוללת Victor III class.
בונד וג'ונס נוכחים לדעת שמזימתו של רנארד היא להחדיר את הפלוטוניום הגנוב לתוך הכור הגרעיני של הצוללת.
התוצאה של המעשה תהיה היתוך שיחריב עד היסוד את איסטנבול ויחבל בצינור הנפט של הרוסים בבוספורוס.
צינור הנפט של אלקטרה מתוכנן לעקוף את איסטנבול החרבה, וערך הנפט שלה יעלה בחדות כתוצאה מכך.
אחרי שהוא מרעיל את קפטן ניקולאי ואנשי צוותו, רנארד ואנשיו משתלטים על הצוללת ורנארד מנסה ליצור היתוך גרעיני בעזרת הפלוטוניום שברשותו.
M, עדיין נושאת ברשותה את כרטיס האיתור, לוקחת את השעון המעורר ומשתמשת בסוללה שלו כדי לספק כוח למשדר של הכרטיס, ובונד, שנמצא ביחד עם זוקובסקי וג'ונס במטה סוכנות הביון המקומית מצליח לאתר את מיקומה.
באותו הזמן שבונד מגלה את מקום שביה של M, עובד של זוקובסקי מר בולון (גולדי) משאיר במקום פצצה בניסיון להרוג אותם ובורח.
בונד וג'ונס יוצאים ללא פגע, אבל הם נשבים בידי בולון ומספר שכירי חרב של אלקטרה, שמשאירים שם את זוקובסקי, שנפגע מהפצצה ומוטל על הרצפה.
לפני שהוא עוזב נותן רנארד לאלקטרה את כובעו של קפטן ניקולאי כמתנת פרידה.
בונד כפות למתקן עינויים ספרדי עתיק, הגארוט, בעוד ג'ונס נלקחת לצוללת.
זוקובסקי הפצוע מסתער לתוך החדר שבו אלקטרה מענה את בונד, ודורש לדעת איפה מצוי אחיינו.
בונד מחווה בראשו לעבר השולחן שבו מונח כובעו של ניקולאי, זוקובסקי מבין שניקולאי מת, ואלקטרה מספיקה לירות בו באורח אנוש.
בנשמתו האחרונה, זוקובסקי משתמש במקל שלו – שהוא רובה מוסתר, ויורה באזיקיו של בונד וכך משחרר אותו.
בונד רודף אחרי אלקטרה, עוצר לרגע כדי לשחרר את M, ואז יורה באלקטרה למוות אחרי שהיא מסרבת להתקשר לרנארד ולדרוש ממנה שיבטל את תוכניתם הזדונית.
אחרי כן בונד צולל בעקבות הצוללת, ונכנס לתוכה.
כשהוא על הסיפון, הוא מנהל קרב קצר עם אנשיו של רנארד ותוך כדי כך גורם בטעות לצוללת לצלול במקום לצוף על פני המים כדי שכוחות הביטחון יגלו אותה.
הצוללת פוגעת בקרקעית, נתקעת בחרטומה בקרקעית הים וגורמת לגופה להישבר.
בונד משיג את רנארד, שעסוק בדחיפת מוט הפלוטוניום לתוך הכור.
בונד מניף עצמו לתא הלחץ ואז מחבר מחדש את זרנוק הלחץ וגורם לכור לפלוט החוצה את מוט הפלוטוניום שנורה לעבר גופו של רנארד והורג אותו.
בונד וג'ונס נמלטים בעזרת צינור הטורפדו, משאירים את הכור המוצף להתפוצץ באופן בטוח מתחת לפני המים.
באותו הערב, בונד וג'ונס מבלים באינטימיות עם שמפניה.
M, ביחד עם Q החדש (ג'ון קליז) ואחרים בשירות החשאי מאתרים את השניים ביחד במצלמת דימות החום שבשרותם.
צילומי האולפן נערכו בלונדון, בעוד ששאר הלוקיישנים נפרסו בספרד ובאזרבייג'ן.
דייוויד ארנולד הלחין את הפסקול בסרט.
הסרט הוקרן לראשונה בסוף נובמבר בלונדון ובארצות הברית.
הסרט היה הרווחי ביותר בתולדות הסדרה עד צאת הסרט למות ביום אחר.
גם הביקורות היו אוהדות מאוד.
הסרט היה מועמד לפרס סאטורן עבור סרט הפעולה הטוב ביותר.
לעומת זאת, זכתה דניס ריצ'רדס בפרס פטל הזהב לשחקנית הגרועה ביותר, ובכך היה הסרט לראשון בסדרה הזוכה בפרס פטל הזהב.
הָעוֹלָם הוא שם לתיאור הציוויליזציה האנושית – ההתנסויות, המצב וההיסטוריה של בני האדם על פני כדור הארץ.
בהקשר פילוסופי המילה עולם יכולה להתייחס גם ליקום, למציאות או לנצח.
סופרים מסוימים, כדוגמת קרל סגן, השתמשו במילה כדי לתאר גופים שמימיים כמו כדור הארץ.
המילה עוֹלָם מקבילה ל"עלמ", באוגריתית, מואבית וכנענית ולמילים עָלְמָא ועָלַם בארמית.
יש הסוברים כי מקורה של המילה הוא באכדית, מהמילה ullu, זמן רחוק, ואילו אחרים סוברים כי מקורה מ"עלמ", נסתר.
באנגלית מקור המילה הוא באנגלית עתיקה, והוא הלחם אשר משמעו הוא "עידן האדם".
משמעות זו קיימת בשפות גרמאניות אחרות כגון נורדית עתיקה.
בלטינית המילה המקבילה היא mundus, שמשמעה הוא "נקי" או "אלגנטי", בדומה לקוסמוס ביוונית, כדי לשקף את רעיון בריאת העולם, ויצירת סדר מתוך הכאוס.
בנוסף, לפי היהדות המילה עולם, היא מלשון העלם, שאלוהים נעלם ממנו, אך למעשה נמצא ומתגלות הנהגותיו דרך הטבע, גימטריא של אלהים.
ההיסטוריה של העולם או היסטורית האנושות היא תולדות בני האדם על פני כדור הארץ, מהופעתו הראשונה של ההומו סאפיינס (האדם הנבון) ועד ימינו.
ההיסטוריה האנושית מחולקת לתקופות ולעידנים על פי המהפכות, התגליות וההמצאות ומתארת את האבולוציה האנושית.
להיסטוריה האנושית יש תיעוד עד לעשרות אלפי שנים אחורה, התקופה שלפני המצאת הכתב נקראת פרהיסטוריה, ואילו זו שלאחריו נקראת העת העתיקה.
נפילתה בשנת 476 של הקיסרות הרומית המערבית מסמלת את סוף העת העתיקה ותחילת ימי הביניים באירופה.
גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס ב-1492 הוביל לתחילת הקולוניאליזם האירופאי באמריקה, ולנפילת האימפריות של האינקה והאצטקים.
הגעתו של וסקו דה גאמה להודו בשנת 1498 בשליחות פורטוגל, בהפלגה דרך נתיב הכף, חנך עידן חדש שבו התקיימו תהליכים האופייניים למשק גלובלי, והתאפשרו חילופי סחורות, בכמות ובמגוון שלא היו כדוגמתם עד לאותם ימים, בין שווקים ביבשות שונות.
באמצע המאה ה-15, המצאתו של הדפוס המודרני בידי יוהאן גוטנברג, הוביל למהפכת הדפוס, ובכך הסתיימו ימי הביניים ואחריהם החלה תקופת הרנסאנס – התעוררות מחודשת של רעיונות, והתפתחויות במדע, בפילוסופיה ובאמנות.
תקופה זו התאפיינה גם במאה ה-18, צבירת הידע והטכנולוגיה, במיוחד באירופה, הגיעה למסה קריטית, שהציתה והובילה למהפכה התעשייתית, ולהאצה בשיעור ההתפתחות האנושית.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית, המהפכה הצרפתית ואביב העמים הביאו לשינויים ביחס שבין השלטון לעם, ללאומיות ולזכויות האדם.
אוכלוסיית העולם היא המספר הכולל של בני האדם על פני כדור הארץ בכל זמן נתון.
נכון לינואר 2020, נאמדה אוכלוסיית העולם בכ-7.8 מיליארד בני אדם.
אוכלוסיית העולם עלתה בהתמדה מתום המוות השחור במאה ה-14. שיעור גידול האוכלוסייה הגבוה ביותר היה כ-1.8% בשנות ה-50 של המאה ה-20. לפי הערכות שונות, אוכלוסיית העולם צפויה לגדול עד אמצע המאה ה-21. בעוד שכמות הלידות התייצבה בשנים האחרונות ועומדת על כ-134 מיליון לשנה, כמות המיתות עומדת על כ-57 מיליון בשנה.
חלק ניכר מאוכלוסיית העולם מתרכזת במזרח סין ובתת-היבשת ההודית.
בכל אחד מאזורים אלו יש למעלה ממיליארד בני אדם.
ריכוזים משמעותיים נוספים יש בדלתא של הנילוס, באי ג'אווה, ובמגלופוליס של צפון מזרח ארצות הברית, חגורת טוקאידו באי הונשו ובבננה הכחולה במערב אירופה.
ממשלה עולמית הוא הרעיון של סמכות פוליטית אחת עבור כלל האנושות.
מאמיני דתות שונות, כגון הבהאיים ודת האואומוטו, רואים בהגשמת ממשלה עולמית את אחד הביטויים של האחדות האנושית, ומציעים שהיא תתנהל באמצעות שפה בין-לאומית מוסכמת.
צעדים בכיוון ממשל כזה היו הקמת חבר הלאומים ואחריו האומות המאוחדות, ברית נאט"ו שממנה התפתח השוק האירופי המשותף וממנו התפתח האיחוד האירופי וכן התאגדויות של מדינות אפריקה ואמריקה הלטינית.
בשנת 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה נוסד ארגון האו"ם כדי להחליף את חבר הלאומים.
העוזר הקטן של סנטה הוא כלב מצויר המכבב בסדרת האנימציה האמריקאית משפחת סימפסון.
הוא כלב מסוג גרייהאונד ומשמש ככלבם האישי של משפחת סימפסון.
הכלב דובב בעבר על ידי פרנק ולקר אך כיום מדבב אותו דן קסטלנטה, שמדבב בנוסף לדמות דמויות רבות אחרות בסדרה.
הכלב הופיע לראשונה בפרק הראשון של הסימפסונס, בספיישל חג המולד "Simpsons Roasting on an Open Fire" שהוקרן לראשונה ב-1989. העוזר הקטן של סנטה ננטש על ידי מעסיקיו לאחר שסיים אחרון במרוץ כלבים.
הומר סימפסון ובנו, בארט, ששהו במתחם בו התרחש המירוץ שמים לב לנטישתו של העוזר הקטן של סנטה ומחליטים לאמץ אותו.
העוזר הקטן של סנטה מופיע לעיתים קרובות בסדרה והוא אף היה מרכז העלילה של כמה פרקים.
במהלך הסדרה הוא עובר בית ספר לאילוף, עושה ניתוח לנפיחות ומוכשר ככלב משטרה באקדמיה למשטרת בעלי החיים שבספרינגפילד.
אף על פי שבעלי חיים מוצגים בסדרה לעיתים קרובות כאנושיים, העוזר הקטן של סנטה מגלה בדרך כלל התנהגות כלבית.
בעקבות הופעותיו הרבות בסדרה, הוא דורג במקום ה-27 בספיישל הטלוויזיה של פלנט פטס מ-2003 והיה ברשימת 50 חיות הטלוויזיה הפופולריות ביותר.
עם הזמן, העוזר הקטן של סנטה הפך לאחד מסמלי הסדרה והוא מוצג במרצ'נדייז של הסדרה.
העוזר הקטן של סנטה הוא כלב גרייהאונד שמופיע לראשון בפרק הראשון של הסדרה המצוירת משפחת סימפסון, פרק Simpsons Roasting on an Open Fire.
בפרק זה, הומר סימפסון, אב משפחת סימפסון מגלה שאין לו כסף לקנות מתנות חג מולד למשפחתו ונואש לנס.
הוא ובנו הגדול, בארט הולכים למרוץ כלבים שנערך בערב חג המולד בתקווה לזכות בכסף בעזרת הימור על הכלב הנכון.
למרות שיש לו מידע פנימי איזה כלב הוא בעל הסיכויים הגבוהים ביותר לזכות, הוא מהמר ברגע האחרון על כלב בשם העוזר הקטן של סנטה ובוחר בו לאחר שחשב ששמו שהיה בהשראת חג המולד הוא סימן לנס.
עם זאת, העוזר הקטן של סנטה מסיים אחרון והומור ובארט עוזבים מאוכזבים את המירוץ.
כאשר הם צופים במעסיקו של הכלב נוטש אותו לאור הפסדו, בארט מבקש מאביו לשמור על הכלב ולאמצו כחיית המחמד שלהם והומר מסכים.
כאשר בארט והומור חוזרים הביתה, העוזר הקטן של סנטה מוצג לשארי בני המשפחה כמתנת חג המולד.
העדה הוא השבועון של העדה החרדית.
העיתון מבטא את תפיסת עולמה האנטי ציונית של קבוצה זו ומספק מידע על המתרחש בקהילות הנמנות עמה.
יוסף שיינברגר, בנו הרב משה שיינברגר, נכדו יהודה משי זהב, אלימלך בלוי ושמואל חיים פפנהיים היו בין עורכי העיתון והכותבים המרכזיים בו במשך השנים.
בשנת 2008, בעקבות מספר ראיונות שנתן פפנהיים לאמצעי תקשורת חילוניים הוא הואשם בפתיחות יתר ונאלץ להתפטר מתפקידו כעורך העיתון.
מאז משמש בתפקיד טוביה ליברמן, שהוסיף מוסף שבועי בשם "דורות" ומוסף שבועי לילדים ביידיש בשם "קינדער".
העיתון מופץ באלפי עותקים במרכולים חרדיים.
מרבית מנוייו מתגוררים בשכונות גאולה ומאה שערים בירושלים ורמת בית שמש ב' בבית שמש.
משרדיה הראשיים של המערכת נמצאים בעיר בית שמש.
בעיתון נמתחת ביקורת גם על רבנים ואנשי ציבור חרדיים.
כך, למשל, יצא העיתון כנגד הרב יצחק דוד גרוסמן בשל קשריו עם קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, וכנגד ארגון זק"א שבראשות עורך העיתון לשעבר, יהודה משי זהב בפרט כאשר הדליק משי זהב משואה ביום העצמאות תשס"ג.
בנובמבר 2011 נפרצו משרדי העיתון בשכונת מאה שערים.
הפורצים השחיתו את תכולת המשרדים וריססו בהם כתובות גרפיטי, ככל הנראה בשל אי שביעות רצון המשחיתים מעמדת מערכת העיתון בעניין הסכסוך בעניין בתי ורשה.
ב-2016 החל לצאת לאור גיליון חודשי מתחרה בשם "קהלא קדישא" על רקע מחלוקת בין גאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס לראב"ד הרב משה שטרנבוך.
בפיתוח תוכנה, העדפת מוסכמות על פני הגדרות היא פרדיגמת עיצוב תוכנה השואפת להפחית את מספר ההחלטות שמפתחי תוכנה צריכים לקבל, וזאת במטרה להשיג פשטות, אבל מבלי בהכרח לאבד גמישות.
למעשה, משמעות הביטוי היא שהמפתח צריך לפרט רק את ההיבטים הלא שגרתיים של היישום.
לדוגמה, אם יש במערכת מחלקה בשם "Sale" (מכירה), אז כברירת מחדל, הטבלה המתאימה לה בבסיס הנתונים תיקרא "sales" (מכירות).
רק אם מישהו יחליט לחרוג ממוסכמה זו, ולדוגמה יקרא לטבלה "products_sold" (מוצרים שנמכרו), אז יהיה עליו לכתוב קוד שעוסק במתן השמות.
כאשר המוסכמה הממומשת תואמת את ההתנהגות הרצויה, היא יכולה לפעול כצפוי מבלי הצורך לכתוב קובצי תצורה.
רק כאשר ההתנהגות הרצויה חורגת מהמוסכמה הממומשת, תידרשנה פעולות הגדרה מפורשות.
קיימות תשתיות תוכנה הדורשות קובצי תצורה רבים, שכל אחד מהם כולל הגדרות רבות.
קבצים אלה כוללים מידע ייחודי לכל פרויקט, כדוגמת כתובות URL ומיפויים בין מחלקות לטבלאות של בסיסי נתונים.
בדרך כלל מספר גדול של קובצי תצורה עם הרבה פרמטרים מעיד על כך שעיצוב היישום מורכב יתר על המידה.
לדוגמה, בגרסאות הראשונות של כלי ה-ORM הנפוץ לג'אווה, Hibernate, המיפוי בין מחלקות והשדות שלהן לבסיס נתונים בוצע באמצעות תיאור יחסים אלה בקובצי XML.
את מרבית המידע הזה ניתן היה לחשוף על ידי מיפוי של מחלקות לטבלאות ושל שדות (משתני מחלקה) לעמודות בטבלה המתאימה - על סמך שמות המחלקות והמשתנים.
גרסאות מאוחרות יותר של Hibernate הפסיקו את השימוש בקובצי XML, ובמקום זאת יישמו את המוסכמות הללו בדיוק.
ניתן לציין סטיות ממוסכמות אלה באמצעות שימוש ב-Java annotations.
עם זאת, הרעיון עצמו הוא ותיק יותר והוא קשור לרעיון ברירת המחדל.
כמו כן, ניתן לזהות את הרעיון מאוחר יותר, בבסיסן של ספריות Java.
זהו תרגום של ציטוט מתוך המפרט של JavaBeans, גרסה 1.01:
הָעֹל היה חוג רעיוני של מלומדים ואקדמאים ירושלמים, שנוסד בראשית שנת 1939 והתקיים כשנה.
נקרא "הָעֹל" - על שם קבלת "עול מלכות שמים".
נוסד ונוהל על ידי אנשי האוניברסיטה העברית: יהודה לייב מאגנס, גרשם שלום ושמואל הוגו ברגמן.
לפי תפיסתם של המייסדים הם דגלו בסוציאליזם ובדת היהודית; הם שאפו ליצור סינתיזה רעיונית בין הזרמים הללו, שתתרום לחיי הרוח בארץ ישראל וברחבי תבל.
על פי ברגמן לאחר עשור, מאגנס חשב "לאסוף מסביב לחוג הדתי הזה 'עדה'", אך תוכניתו "לא יצאה לפועל".
חוג "העול" פרסם מכתבים ששלחו מאגנס ומרטין בובר אל המנהיג ההודי גנדי, בתגובה לעצתו, שהייתה אופיינית למשנתו, ליהודי גרמניה לקבל את גזרות גרמניה הנאצית מבלי התנגדות אלימה.
העולם אחרי הוא סרט מדע בדיוני, פעולה והרפתקאות אמריקאי בבימויו של מ.
נייט שאמלאן ובכיכובם של ויל סמית' וג'יידן סמית'.
הסרט עלה לאקרנים ב-31 במאי 2013. הסרט יצא לאקרנים גם בגרסת IMAX, וקיבל ביקורות מעורבות.
עלילת הסרט עוקבת אחר קצין בשם סייפר רייג', שיחד עם בנו קיטאי יוצא למסע בעקבות יחסי אב ובן משובשים.
בנוסף, על החללית חיילי ריינג'רים ויצור מפלצתי מסוכן וקטלני בשם אורסה.
לפני אלף שנה התרחש אסון עולמי על פני כדור הארץ.
כתוצאה מכך ברחו בני האדם לחלל, שם נמצא ביתם החדש.