tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מכיוון שבאותה תקופה היו רק מעט מתיישבים וציידי פרוות אמריקנים בטריטוריית אורגון השנויה במחלוקת, כמעט שלא נעשה שימוש בתגלית הדרך שלו והיא כמעט שנשכחה.
הנתיב נתגלה מחדש על ידי ג'דדיה סמית וציידי פרוות אחרים ב-1823. השביל לאורך הנהרות פלאט, נורת פלאט וסוויטווטר הפך לנתיב עיקרי לציידי פרוות ולסוחרים למפגשי הרי הרוקי.
ציידי הפרוות והסוחרים שהנהיגו שיירות פרדות הנושאות סחורות ואספקה עבור אנשי ההרים היו בין קבוצות האמריקאים אירופאים הראשונות להשתמש בשביל.
בשובם הביאו סוחרי הפרוות פרוות שנועדו לשווקים במזרח.
השימוש בנתיב לשם סחר הפרוות הסתיים סביב שנת 1840.
סביב שנת 1832 שיפרו סוחרי הפרוות את השביל לאורך הנהרות פלאט, נורת פלאט וסוויטווטר לדרך שאפשרה מעבר של עגלות מנהר המיזורי עד הנהר גרין בוויומינג, שם נערכו מרבית מפגשי הרי הרוקי.
ב-1834 הוביל בנג'מין בונוויל (Benjamin Bonneville), קצין בחופשה מצבא ארצות הברית, משלחת למערב שמומנה על ידי ג'ון ג'ייקוב אסטור.
הם הסיעו עגלות לאורך שביל הפלאט, הנורת פלאט והסוויטווטר לנהר גרין בוויומינג של ימינו.
הסופר הידוע וושינגטון אירווינג כתב תיאור של מסעותיו של בונוויל במערב שפרסם את בונוויל בארצות הברית.
בעקבות סוחרי הפרוות נקבעו שבילי ההגירה העיקריים לאורך הגדות הצפוניות והדרומיות של הפלאט והנורת' פלאט והם שביל אורגון (1869-1843), שביל קליפורניה (1869-1843), שביל מורמון (1869-1847) ושביל בוזמן (1868-1863).
כל רשת שבילים זו, שלעיתים כונתה שבילי המהגרים או הדרך הגדולה של הנהר פלאט (Great Platte River Road), שכיוונה מערבה עברה לאורך שתי גדות הנהר פלאט.
רשת זו שימשה מ-1841 את שיירות העגלות של המהגרים למערב.
יישוב מחלוקת הגבול עם בריטניה בנושא אורגון ב-1846, סיום מלחמת ארצות הברית–מקסיקו ב-1848, הבהלה לזהב בקליפורניה ב-1849, וגילוי מרבצי זהב וכסף נוספים משכו מהגרים רבים מערבה.
לנהרות פלאט במדינת נברסקה לעתיד ונורת פלאט בוויומינג היו ערוצים ואיים רבים.
נתיבי המים היו בדרך כלל רדודים, בוציים ובלתי צפויים ולכן נמנע בהם שיט בקאנו.
עמק הנהר פלאט היווה מסדרון נוח לתנועת עגלות.
המדרון שלו היה מתון בכיוונו מערבה ממיזורי.
הנתיב דרך הפלאט אפשר גישה למים, מספוא לבהמות, ביזונים וגללים של ביזונים שהאינדיאנים והמהגרים השתמשו כדלק למדורות.
מי הפלאט היו בוציים וטעמם רע, אבל ניתן היה להשתמש בהם בהיעדר מקור מים אחר.
המהגרים למדו שאפשר להניח את המים בתוך דלי למשך שעה ואז מרבית הטין שוקעת לקרקעית.
השבילים דרך עמק הנהר פלאט השתרעו לאורך 720 קילומטרים במדינת נברסקה של ימינו.
כמעט כל השבילים התכנסו על נהר הפלאט בפורט קירני או לפניו באמצע נברסקה.
ההיסטוריונים מעריכים שכ-400,000 מהגרים עברו בשבילים לאורך הפלאט.
הפוני אקספרס, שפעל בשנים 1860–1861 וקו הטלגרף הטרנס קונטיננטלי הראשון, שהושלם ב-1861, שניהם עקבו אחר שבילי המהגרים לאורך הפלאט.
השלמת הטלגרף חיסלה את העסקים של הפוני אקספרס כיוון שסיפקה תקשורת מהירה בהרבה בין מזרח למערב.
ב-1866 נבנה החלק הראשון של יוניון פסיפיק במסילת הברזל הטרנס קונטיננטלית הראשונה לאורך הנהר פלאט שהתחילה מערבה מאומהה.
במאה ה-20 כביש לינקולן (Lincoln Highway), ומאוחר יותר כביש בין-מדינתי 80 נסללו לאורך עמק הפלאט.
מסלולם של כבישים אלו מקביל לפלאט ולנורת פלאט דרך מרבית נברסקה.
רבות מהערים הגדולות התחילו על הנהר פלאט או בסמוך לו, כיוון שהיה נתיב תחבורה ראשון.
ב-1859 חפרו מתיישבים את תעלת ההשקיה הראשונה להטות מים מהפלאט לשם חקלאות.
הנהר פלאט הוא במרכז נתיב הנדידה המרכזי (Central Flyway) מסדרון צפון-דרום מרכזי לעופות נודדים מאתרי הקינון הקיציים בצפון (אלסקה וקנדה), דרומה בחורף, ובחזרה באביב.
מיני העופות המשתמשים בנתיב הנדידה המרכזי כוללים: ברבור מחצצר, ברבור הטונדרה, מעל למיליון פרטים של ברנטה קנדית, אווז לבן-מצח, עגור קנדי, צולל גב-קנבס (Aythya valisineria) ואחרים.
מינים אחרים כדוגמת עיטם לבן-ראש, אנפות, וכמה מינים של ברווזים נודדים דרך אזור הנהר פלאט, אבל למרחקים קצרים יותר.
עגור אמריקאי, מין החופמי Charadrius melodus ושחפית גמדית אמריקנית (Sternula antillarum) הם עופות המשתמשים בנתיב הנדידה המרכזי שסווגו כמין בסיכון ומוגנים תחת שותפות המינים בסיכון של הנהר פלאט (Platte River Endangered Species Partnership).
אייל פרדי לבן-זנב, מינים רבים של שפמנונים, ברנטה קנדית ועיטמים לבני-ראש מושכים חובבי טבע.
אזור הנהר פלאט חיים בעלי חיים רבים, אבל עיור וחקלאות גורמים בהדרגה לאובדן בתי גידול, ומספרם של בעלי החיים מצוי בירידה.
ברנטות קנדיות הסתגלו לשדות החקלאיים ומוצאים חלק גדול ממזונם מתבואה שטרם נקצרה.
רבים התיישבו בפארקים בפרוורים והפסיקו את הנדידה העונתית.
הנהר פלאט זורם דרך האזור הצחיח של המערב התיכון של ארצות הברית ומימיו נוצלו יתר על המידה.
הדרישות למי הנהר פלאט עלו על ספיקת מי הנהר בשנים צחיחות.
מרבית אגן הנהר פלאט נחשבת כיום מנוצלת יתר על המידה.
החל ב-2004 יזמו מספר בעלי עניין בנברסקה את המחקר ההידרולוגי המשותף של הנהר פלאט (Platte River Cooperative Hydrology Study בראשי תיבות COHYST).
מחקר זה, שנעשה תוך שיתוף פעולה עם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ושירות השימור של משאבי הטבע של ארצות הברית (Natural Resources Conservation Service), מנסה להגיע לתובנה טובה יותר של הגאולוגיה וההידרולוגיה של אגן הנהר פלאט מגבולות קולורדו וויומינג עד קולומבוס, כולל אגן הנהר לופ.
התובנה המשופרת תוכל לשמש לפתח מדיניויות לניהול מערכת הנהר, הן לשימוש אנושי והן למען המינים בסיכון באגן.
פלאותריום (שם מדעי: Palaeotherium; מילולית: "בהמה עתיקה") הוא סוג של יונק נכחד מהמשפחה הקדומה פלאותריומיים, אשר חי בתקופת האאוקן לפני 45 מיליון שנה באירופה במדינות: יוון, הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה, ספרד ופורטוגל.
יצור זה היה מאבותיו של הסוס והיה קרוב משפחה של ההירקותריום.
יצור זה התגלה על ידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיווייה, שבדק מאובני גולגולת של היצור וקבע שהוא סוג נכחד של טפיר, ואכן אף תואר כך לאורך שנים.
אולם, מבדיקה של מבנה חלל האף נראה שהוא לא תוכנן להחזיק חדק כמו של הטפיר.
מחקרים מעודכנים קבעו שיצור זה היה קרוב רחוק של בני משפחת הסוסיים ומאבותיהם.
הפלאותריום הגיע לגובה 75 עד 145 ס"מ ולמשקל של 20 עד 350 ק"ג, וכנראה שלעיתים הגיע עד כדי גובהו של סוס והיה בעל צוואר ארוך יותר.
גולגולתו דמתה מעט לגולגולת של סוס, אך בשונה מסוסים היו לו 3 אצבעות ברגליו והוא היה איטי בהרבה.
הפלאותריום היה דומה לאוקפי, אך חסון יותר ממנו.
הוא חי ביערות הגשם בדרום אירופה בתקופת האאוקן, וניזון מצמחיית קרקעית היער.
ייתכן שהיה קרוב להיראצ'יוס מאותה תקופה.
היצור נכחד לאחר האאוקן, כאשר התייבשו יערות הגשם והפכו לערבות פתוחות.
פלאופיתון (שם מדעי: Palaeopython) הוא סוג נכחד של נחש חנק קדום שחי בתקופת האאוקן שבתחילת הקנוזואיקון.
הוא נמצא ב-1880 בבור מסל שבדרום גרמניה, שבאותה תקופה היא הייתה גשומה וחמימה בהרבה מכפי שהיום.
יצור זה כונה פיתון, אך מבנה גופו מרמז על היותו קרוב יותר לבני משפחת החנקיים.
הוא הגיע לאורך של 2 מטרים.
ככל הנראה חי הפלאופיתון בין ענפי העצים, שם היה אורב לטרף בעל חום גוף קבוע.
הצעירים ניזונו ממיני בסיליסקיים קדומים שחיו ביער בעוד הגדולים אולי טרפו סוסים ננסיים כמו הפרופלאותריום.
ייתכן שמדי פעם היה פועל על פני הקרקע או נכנס למקווי מים.
הנחשים נהרגו מפעילות געשית של אגמים בגרמניה בהם חיו.
האוויר הרעיל שהתמלא בפחמן דו-חמצני חנק אותם.
נחש זה הופיע בסדרה פלאווורלד.
פלאוסקינקוס (שם מדעי: Palaeoscincus; משמעות השם: "חומט עתיק") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי בתור הקרטיקון המאוחר.
הוא נמצא ב-1856 ותואר בידי החוקר ג'וזף ליידי על סמך ממצאי כמה שיניים.
המאובנים שלו נמצאו ליד תצורת נהר ג'ודית שעל יד נהר מיזורי שבמונטנה.
כיום מעריכים חוקרים שונים שסוג זה מבוטל בדומה לעוד כמה סוגים שהחוקר ליידי נתן להם שמות כמו דיינודון, טרכודון ות'ספסיוס .
מעריכים שהשיניים שנמצאו לדינוזאור היו שייכות למינים קרובים כמו האדמונטוניה או האאופלוצפלוס ואף לדינוזאורים צמחוניים מקבוצות אחרות.
הוא ידוע ממספר ספרים מהמאה ה-20 שהציגו אותו בעל שריון כמו האדממונטוניה ובעל זנב מצליף בעל אלה כמו האנקילוזאוריים.
פלאופרופיתקוס (שם מדעי: Palaeopropithecus; משמעות השם: "סיפאקה קדומה") הוא סוג של למור נכחד אשר חי במדגסקר ונכחד בעת האחרונה סביב שנת 1,620 לספירה.
למור זה היה גדול בהרבה מכל למור חי והיה קרובו של הלמור הענק מאותו אזור.
בסוג זה היו 3 מינים.
למור נכחד זה היה בעל זרועות ארוכות, רגליים קצרות, חוטם מוארך כמו של למור קטה ועיניים חוטם ואוזניים שמוקמו בקצה הגולגולת, מה שבעבר גרם לחוקרים לחשוב שהלמור היה יצור מיימי.
בהמשך הניחו שחי בין ענפי העצים כמו עצלן מודרני ומכאן שמו העממי: למור עצלן.
הלמור הנכחד היה גדול בהרבה מכל למור חי והגיע למשקל 40-60 ק"ג.
במראהו הוא הזכיר את הסיפקות והיה על פי מבנה שיניו ולסתותיו אוכל עלים שהיה בעל לסתות קשיחות מספיק למחוץ אגוזים וקליפות קשות.
אולי הוא גיוון במזונות נוספים כמו הלמורים החיים.
עם זרועותיו הרחבות הוא יכל לנוע בין הענפים כמו עצלן מבלי לרדת לקרקע.
למור זה נכחד בין שנת 1,300-1,600 מסיבות לא ברורות בדומה לקרוביו הענקיים.
הוא כנראה נכחד כשהאדם הגיע לאי וצד את בשרו.
הלמור המגושם היה חסר ישע על הקרקע והיה טרף קל וגם היה מתרבה באיטיות.
עצמות של כמה למורים נראים שנפצעו מחפץ קשה, אולי נשק אנושי.
בנוסף האדם אולי התחרה איתו על מזון, אתרי מחיה או שתייה והשמדה של שטחי מחייתו גררה את הלמור להכחדה.
עם זאת לקח זמן מה בין הגעת האדם לאי מדגסקר עד להכחדה המוחלטת של הלמור שחלה בעת האחרונה.
פלאופסילופטרוס (שם מדעי: Paleopsilopterus; משמעות השם: "פסילופטרוס עתיק") הוא סוג נכחד של עוף אימה קטן ממדים מסדרת הקריאמאים, אשר חי בערבות אמריקה הדרומית במשך הפלאוגן בתקופת הפלאוקן עד האאוקן, לפני 58.7-48.6 מיליון שנה.
מאובני עוף זה התגלו בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-1985 וכללו בעיקר עצמות של החזה המשמשות בדרך כלל לתעופה.
לעומת מיני פורוסרקוסים אחרים היה הפלאופסילופטרוס קטן בהרבה ונחשב לקדום מבין כל עופות המשפחה, אם כי כמה חוקרים מפקפקים בשייכותו אליה.
בימינו משויך הפלאופסילופטרוס לתת-המשפחה Psilopterinae, יחד עם הפרוקריאמה (Procariama) והפסילופטרוס (Psilopterus), כאשר אף אחד מהם לא עלה על מטר אחד בגובהו.
למרות זאת הם היו יותר גדולים משאר העופות בסביבתם ועם מקורם הגדול והמעוקל יכלו לפצוע טרף בצורה קשה.
ככל הנראה שכן הפלאופסילופטרוס ביערות, כאשר התהלך על הקרקע וצד זוחלים ויונקים קטנים בעזרת מקורו הגדול.
פלאופיס (שם מדעי: Palaeophis; מילולית: "נחש קדום") הוא סוג של נחש קדום אשר חי בין הקרטיקון העליון לתקופת האאוקן לפני 33.9-70.6 מיליון שנה, כך שהוא מהמינים הבודדים אשר שרדו את הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה.
הוא השתייך לקבוצת נחשים נכחדת מהקבוצה נחשים והיה שוכן ימים גדול ביותר.
בסוג זה היו מספר סוגים שהקטן ביניהם הגיע לאורך 1.3 מטר אך הגדול ביותר ביניהם Palaeophis colossaeus הגיע לאורך מדהים של 9 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הנחשים מעולם, גדול בהרבה מפיתון בורמזי (על פי הממדים שנבדקו) שמגיע רק לאורך 6 מטרים.
עם זאת רוב המינים היו קטנים בהרבה.
בתוך נחש ימי הוא יכל לחצות את האוקיינוסים השונים וכך מאובניו התגלו באנגליה, צרפת, דנמרק, מרוקו, מאלי וחלק מארצות הברית.
ככל הנראה הוא היה ניזון מדגים או מזוחלי ים אחרים.
פלאותריומיים (שם מדעי: Palaeotheriidae; מילולית: "בהמות עתיקות") היא משפחה נכחדת של יונקים מהסדרה מפריטי פרסה.
יונקים אלה חיו מתחילת האאוקן עד תחילת האוליגוקן, והם נחשבים לאבות הסוסיים המודרניים.
המאובנים שלהם התגלו באירופה ואסיה באזורים שכוסו ביערות רחבים בעבר.
בני משפחה זו כוללים 6 סוגים הקרובים לסוסיים, אך גם לראשוני הטפיריים והברונתותריומים, והם היו קטנים מאוד ביחס לקרוביהם.
אורכם הממוצע הגיע ל-20 עד 75 סנטימטרים ומשקלם נע בין 20 ל-70 קילוגרם.
הם חיו ביערות ודמו באורח חייהם לטפירים.
כמה מהם כמו הפלאותריום היו גם בעלי חדק קצר.
מבנה השיניים שלהם הותאם לתזונה של עלים ולא של עשב, אשר לא התפתחו באותה תקופה.
הם נכחדו עם היעלמות היערות הרחבים של אירואסיה במשך האוליגוקן.
כמה מהחוקרים משייכים למשפחה גם את הפלגיולופוס.
פלאופרדוקסיה (שם מדעי: Paleoparadoxia; מילולית: "פרדוקס עתיק") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר היה קרובם של הפילאים והתחשאים.
הוא חי בתקופת המיוקן בטווח של 20 עד 10 מיליון שנה לפני זמננו והתאים לחיים בים.
הסוג הוגדר ב-1959, והמאובנים שלו התגלו לחופי האוקיינוס השקט ביפן (במחוזות אוקיאמה ופוקושימה), באלסקה, ובבאחה קליפורניה שבמקסיקו.
הפלאופרדוקסיה דמה במראהו לתחש המשכן והגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל 900 קילוגרם.
הוא היה קרובו של הדסמוסטילוס, ונראה ששני הסוגים חפפו בתפוצתם.
יונקים ימיים אלה התאימו לאכילת צמחים ימיים כמו עשבי ים, ירוקיות ואצות שונות.
הם היו בעלי לסתות כבדות ובשרניות כמו של תחשים ושיניים הדומים לדחפור בצורתם שאיתם תלשו את העשבים מהערוגות או הסלעים.
הם היו חסרי זנב ושחו בעזרת ארבע גפיים בדומה להיפופוטם על הקרקעית.
עם זאת הם הותאמו גם לחיים מעבר לחופים והם יכלו לצלול לזמן רב מתחת למים.
בדומה לאריות ים או כלבי ים הם עלו לחופים כדי להתרבות.
Flutter היא ערכת פיתוח תוכנה (SDK) לבניית ממשק משתמש (UI) בקוד פתוח שנוצרה על ידי גוגל.
Flutter משמשת לפיתוח אפליקציות עבור מספר פלטפורמות במקביל: אנדרואיד,iOS, Windows, Mac, Linux, Google Fuchsia web.
הגרסה הראשונה של פלאטר נודעה בשם הקוד "Sky" והופעלה על מערכת ההפעלה אנדרואיד.
פרויקט זה נחשף באירוע של שפת דארט לשנת 2015, מתוך כוונה מוצהרת להיות מסוגל לרנדר מסך במהירות של 120 פריימים לשנייה.
במהלך האירוע של גוגל בשנחאי, גוגל הודיעה על שחרור הדגמת שימוש בפלאטר, המהווה את המהדורה האחרונה לפני Flutter 1.0.
המרכיבים העיקריים של פלאטר כוללים:
הספרייה של גוגל שבאה יחד עם פלאטר
אפליקציות פלאטר כתובות בשפת דארט ועושות שימוש ברבות מהתכונות המתקדמות יותר של השפה.
ב- Windows, macOS ו- Linux, ה-Flutter פועל במכונה ווירטואלית (Dart VM) הכוללת מנוע JIT.
בזמן כתיבת קוד ודיבוג של אפליקציה, Flutter משתמש ב-JIT, ומאפשר Hot reloading, בעזרתו ניתן להזרים שינויים לקובצי המקור של היישום בעודו פועל.
כך ברוב המקרים שינויים בקוד המקור יכולים להשתקף מייד ביישום פועל ללא צורך בהפעלה מחדש או כל אובדן של מצב (State).
תכונה זו, המיושמת בפלאטר, זכתה לשבחים רבים .
גרסאות Release של אפליקציות Flutter מתקמפלות מראש (AOT) באנדרואיד וגם ב- iOS, מה שמאפשר את הביצועים הגבוהים של פלאטר במכשירים ניידים.
המנוע של פלאטר, שנכתב בעיקר ב- C ++, מספק תמיכה ברינדור באמצעות ספריית הגרפיקה Skia של גוגל.
בנוסף, הוא מתממשק עם תוכנות SDK ספציפיות לפלטפורמות כמו אלה המסופקות על ידי אנדרואיד ו- iOS .
המנוע מאחורי פלאטר מרנדר את רכיבי היישום במהלך זמן הריצה.
הוא מיישם את ספריות הליבה של פלאטר, כולל אנימציה וגרפיקה, קריאה וכתיבה של קבצים, תמיכה בנגישות, ארכיטקטורת תוספים, את תוכנית הריצה של דארט ועוד.
מרבית המפתחים ישתמשו גם ב-Flutter Framework, המספק מסגרת מודרנית, ריאקטיבית, ומערך עשיר של רכיבי widget לפלטפורמה.
ספריית הייסוד של גוגל עבור פלאטר
ספריית הייסוד, שנכתבה ב- Dart, מספקת דברים בסיסיים ופונקציות המשמשות לבניית יישומים באמצעות Flutter, כמו APIs לתקשורת עם המנוע.
עיצוב UI ב-Flutter כולל שימוש בקומפוזיציה להרכבה / יצירה של "ווידג'טים" מ- Widgets אחרים.
למעשה כל עץ של רכיבים (ווידג'טים) שמורכב מפונקציית build() מכונה גם widget יחיד.
הסיבה לכך היא שהווידג'טים הקטנים יותר מורכבים גם מ- Widgets קטנים עוד יותר, ולכל אחד מהם יש פונקציית build() משל עצמו.
Flutter מכילה שתי קבוצות ווידג'טים התואמות לשפות עיצוב ספציפיות.
ווידג'טים ל-Material Design מיישמים את שפת העיצוב של גוגל באותו שם, ווידג'טים קופרטינו (Cupertino) מיישמים את הנחיות הממשק האנושי של iOS של Apple.
ב-4 בדצמבר 2018, שוחררה Flutter 1.0 באירוע Flutter Live, המציין את הגרסה ה"יציבה" הראשונה של הפלטפורמה.
ב-11 בדצמבר 2019, שוחררה Flutter 1.12 באירוע העולמי של Flutter.
פלאוקסטור (שם מדעי: Palaeocastor; מילולית: "בונה עתיק") הוא סוג נכחד של מכרסם ממשפחת הבוניים, שחי בין סוף האוליגוקן לתחילת המיוקן באמריקה הצפונית, בטווח של 30.8 עד 23.03 מיליון שנה מזמננו, והוא נחשב לאחד מהסוגים הראשונים במשפחה.
הבונה ידוע בעיקר משרידים שנותרו לאורך בתרונות ברחבי אמריקה הצפונית ובייחוד בנברסקה.
בנוסף מאובני עקבות שהשתמרו נכללים בסוג זה, לאחר שבעבר השתייכו לסוגים המבוטלים Daimonhelix, Daimonelix ו-Daemonelix.
הבונה הוגדר ב-1869 בידי החוקר ג'וזף ליידי ובסוגו נכללים שני מינים: Palaeocastor fossor ו-Palaeocastor peninsulatus.
מכרסם זה ידוע ממספר מאובנים, בהם הוא אותר במחילות מסולסלות בצורתם שהגיעו לעומק שלושה מטרים לעיתים, בהם חי בקבוצות משפחתיות.
דבר זה מראה שהוא חי במבנים מהונדסים, בדומה לסכרים מודרניים.
אך הוא היה מתחפר באדמה ולא חי במים כיונק מימי.
הדבר קשור לקרבה בין הבוניים לקרוביהם, הירבועניים וחולדי השק החיים באדמה.
עם זאת, הוא התפתח ליצור בעל אסטרטגיית רבייה K בניגוד למרבית המכרסמים כמו העכברים, המתנהלים באסטרטגיית רבייה R.
כמה חוקרים טוענים שמחילות דמויות סליל כאלה נבנו מתחת למים בדומה לסכרי בונים מודרניים.
הבונה השתמש במחילות כדי להתגונן מטורפים, כגון הזודיולסטיס ממשפחת הסמוריים.
בונה זה היה קטן יותר מהבונים החיים בימינו והוא הגיע לאורך 25 סנטימטרים בממוצע.
את מחילותיו חפר באמצעות שיניו החותכות ללא סיוע של טפריו, מה שידוע מסימני נשיכה באבני המאורה.
דבר זה יכול להצביע על התאמה התחלתית לחיים במים.
מחוז פלאטאיירון היא שכונה ברובע מנהטן אשר בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
השכונה מכונה על שם בניין פלאטאיירון אשר ברחוב 23, במפגש רחוב ברודוויי והשדרה החמישית.
באופן כללי מחוז פלאטאיירון נתחם ברחוב 14, כיכר יוניון וגריניץ' וילג' מדרום, השדרה השישית ושכונת צ'לסי ממערב, רחוב 23 וכיכר מדיסון מצפון, והשדרה הרביעית ופארק גראמרסי ממזרח.
רחוב ברודוויי חוצה את מחוז פלאטאיירון באמצע השכונה, ושדרת מדיסון מתחילה ברחוב 23 וממשיכה משם צפונה.
בקצה הצפוני של מחוז פלאטאיירון (באזור אפ-טאון) נמצא כיכר מדיסון אשר עבר שיפוץ מהותי במהלך שנת 2001. מחוז פלאטאיירון מקיף את הרובע ההיסטורי של ליידיס מייל (Ladies' Mile Historic District) ואת מקום הולדתו של תאודור רוזוולט, אשר הוגדר כאתר היסטורי לאומי.
רובע פלאטאיירון היה גם מקום הולדתה של סמטת הסיליקון של ניו יורק.
פלאטו הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית.
בירת המחוז היא העיר אטאקפמה .
אוכלוסיית המחוז מונה כ־1.4 מיליון תושבים.
מחוז פלאטו הוא המחוז הגדול ביותר בטוגו, עם שטח של מעט פחות מ־17,000 קילומטרים רבועים.
הוא גובל בצפון במחוז המרכז , במזרח בבנין, בדרום במחוז מאריטים ובמערב בגאנה.
ההר הגבוה במדינה, הר אגו , שוכן במחוז.
פלאורינוס (שם מדעי: Paleorhinus ; מילולית: "אף עתיק") הוא סוג של זוחל קדום בן למשפחת הפייטוזאוריים אשר חי במשך תור הטריאס שלפני 221.5 עד 205.6 מיליון שנה מזמננו.
הסוג מכיל שני מינים ותואר לראשונה בידי החוקר האמריקאי סמואל ונדל ויליסטון ב-1904.
ממצאי המאובנים של זוחל זה התגלו בויומינג ובטקסס, אם כי המאובנים הראשונים שלו התגלו בבוואריה (כיום גרמניה).
המאובנים עברו גלגולי שמות וחלוקות מדעיות רבות על שיוכם ותקפותם.
בדומה לקרוביו כמו הרוטיודון, הוא היה זוחל טורף בעל חוטם מוארך, ממנו קיבל את שמו, אשר הגיע עד לאורך 2.5 מטרים.
הוא היה חצי-מימי לפי מבנה גופו ותזונתו התבססה על דגים ובעלי חיים קטנים שהיו סביבו.
פלאטנו (בספרדית: Platano) הוא צמח ומהווה את אחד מזני הירוקים השייכים לסוג Musa, M.
באמריקה הדרומית מבחינים בין בננות לבין פלאנטנו (השני מיועד בעיקר לבישול).
באירופה, הפרי הזה המצוי בשוק הם בדרך כלל זני בננות שיש לצרוך מבושלות ולא טריות.
הן נקראות גם בננות ירוקות או בננות לבישול.
הפרי ניתן להשגה גם בישראל.
מקור השימוש לבישול הוא מוכתב יותר על ידי המנהג מאשר על ידי ההכרח.
ניתן לאכול ישירות בננות מסוג פלאטנו גם כשהן בשלות מכיוון שהעמילן הכלול בפרי הופך לסוכר במהלך ההבשלה.
הפלאטנו מכיל יותר עמילן ופחות סוכר מבננות קינוח רגילות, וזו הסיבה שהם נצרכים בדרך כלל לאחר בישול או לאחר שעברו תהליך עיבוד מזון.
אם הם עדיין ירוקים אז תמיד מבושלים או מטוגנים לפני האכילה.
כשהם ירוקים (לא בשלים) העיסה שלהם מאוד דחוסה והקליפה כל כך קשה שניתן להסיר אותה רק בעזרת סכין.
ניתן להשתמש בפלאטנו צהובים עד שחורים גם להכנת מנות מתוקות.
פלאטנו מאודים נחשבים למזינים מאוד.
פלאטנו נחשב למוצר יסוד באזורים טרופיים, הם מדורגים כמזון הבסיס העשירי בחשיבותו בעולם.
באותו אופן כמו מזונות עיקריים אחרים, הם מטופלים כמו תפוחי אדמה ומזונות אחרים בעלי טעם ומרקם נייטרליים, שכן הפרי הבוסר מאודה, מבושל או מטוגן.
לאחר הסרת הקליפה ניתן לפרוס פלאטנו בוסר ולטגן בשמן.
בצורה מטוגנת זו, פלאטנו נקראים טוסטונים, פטקונים או פלאטנינות (באזורים מסוימים של מרכז ודרום אמריקה), פלאטנוטרס (פוארטו ריקו), מריקוויטס או צ'יצ'ריטאס (קובה), צ'יפלס (אקוודור ופרו) וטוסטונים (קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, גואטמלה, ונצואלה).
צ'יפס פלאטנו הוא חטיף פופולרי מאוד גם ב: קמרון, טוגו, ג'מייקה, גאנה, ניגריה, אל סלבדור, האיטי, גיאנה, פרו וארצות הברית.
ערכים תזונתיים לכל 100 גרם מוצר של כמה מזונות בסיסיים.
פלאט וויט הוא משקה קפה המורכב ממנת אספרסו ועליה שכבה דקה של חלב מוקצף מאוד ("מיקרופום").
הוא דומה לקפוצ'ינו, אך מאופיין בכמות חלב קטנה יותר ומרקם קטיפתי יותר של החלב, עם מעט מאוד קצף חלק.
מאפייניו של פלאט וויט כוללים לרוב:
אספרסו: בבסיס המשקה מנת אספרסו אחת או כפולה.
חלב מוקצף (מיקרופום): חלב חם שעבר הקצפה ליצירת מרקם חלק וקטיפתי עם בועות קטנות מאוד.
השכבה של החלב המוקצף דקה יחסית.
יחס קפה לחלב: יחס הקפה לחלב בפלאט וויט נוטה להיות גבוה יותר מאשר בקפוצ'ינו, מה שמאפשר לטעמי האספרסו להיות דומיננטיים יותר.
קישוט: לרוב, פלאט וויט מוגש ללא קישוטים מיוחדים על פני הקצף, אך לעיתים בריסטות יוצרים אמנות לאטה פשוטה.
פלאט וויט מוגש לרוב בבתי קפה של הגל השלישי (ספיישלטי קופי), כשהאספרסו מגיע לרוב בקלייה יחסית בהירה ולעיתים קרובות הוא חד-זני.
המקור המדויק של הפלאט וויט שנוי במחלוקת.
הן אוסטרליה והן ניו זילנד טוענות לזכות הראשונים על המצאתו בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשתי המדינות, המשקה התפתח ככל הנראה כגרסה חזקה יותר של קפה עם חלב, עם פחות קצף בהשוואה לקפוצ'ינו שהיה פופולרי באותה תקופה.
למרות המחלוקת על המקור, הפלאט וויט הפך פופולרי מאוד בשתי המדינות ומאז התפשט למדינות נוספות ברחבי העולם, כולל בריטניה וארצות הברית.
בשנת 2015 הגישה לראשונה רשת הקפה סטארבקס את המשקה, והמשקה הפך לנפוץ בארצות הברית.
לאטה: מכיל כמות גדולה יותר של חלב מאודה ושכבת קצף עבה יותר (למרות שגם בלאטה מודרני נעשה לעיתים קרובות עם מיקרופום).
קפוצ'ינו: מאופיין בשכבות ברורות של אספרסו, חלב מאודה וקצף חלב עבה.
היחס בין המרכיבים הוא לרוב שליש אספרסו, שליש חלב ושליש קצף.
מקיאטו: מורכב מאספרסו עם כמות קטנה של חלב מוקצף ("כתם" של חלב).
הפלאט וויט נחשב למשקה קפה איכותי המדגיש את טעמי האספרסו בשילוב מרקם החלב החלק.
הוא פופולרי בקרב חובבי קפה המחפשים משקה חזק יותר מלאטה אך פחות מוקצף מקפוצ'ינו.
פלאיונה במיתולוגיה היוונית הייתה נימפת ים ואחת מן האוקיינידות אשר בהר קילנה (Kyllene) שבארקאדיה, דרום יוון.
היא הייתה בתם של אוקיינוס וטתיס ורעייתו של הטיטאן אטלס, ולשניים נולדו שבע הפליאדות.
פלאיונה הייתה ככל הנראה אפימליס (epimelis, נימפת הכבשים), האלה האחראית לפריון עדרי הכבשים והבקר.
הפירוש המילולי של שמה הוא "להרבות, להגדיל את המספר".
נכדה, הרמס, היה אל משק החי.
פלאס דה ווֹז' היא הכיכר העתיקה ביותר בפריז.
היא נמצאת באזור המארה, ומהווה חלק מהרבעים השלישי והרביעי של העיר.
את פלאס דה ווז', או בשמה המקורי הכיכר המלכותית (Place Royale), החל לבנות אנרי הרביעי מלך צרפת בשנת 1605, במקום שבו עמד בעבר אוטל דה טורנל (Hôtel des Tournelles).
האוטל נהרס על ידי קטרינה דה מדיצ'י לאחר שבמשחק טורניר שנערך במקום לרגל אירוסי בתה, אליזבת מוולואה (בשנת 1559), נפצע אנושות ומת אחר-כך מפצעיו בעלה, אנרי השני.
הכיכר המלכותית נחנכה בשנת 1612 לרגל אירוסי לואי השלושה עשר לאן מאוסטריה.
הכיכר הייתה הניסיון הראשון לערוך תכנון אורבני מלכותי לעיר, תחת שרביטו של אנרי הרביעי ואחת הדוגמאות הראשונות של בנייה בצורת בתים טוריים.
עוד טרם השלמתה הורה המלך לבנות את כיכר דופין (Place Dauphine) באיל דה לה סיטה.
בתוך חמש שנים חזה המלך בהיקף בנייה חסר תקדים בעיר הימי-ביניימית: הרחבות לארמון הלובר, בניית הגשר פונט נף, בניית בית החולים סן-לואי, וכן שתי כיכרות מלכותיות נוספות.
תכנון פלאס דה ווז', שנעשה ככל הנראה על ידי ז'אן-בטיסט אנדרואה דה סרסו (Jean Baptiste Androuet du Cerceau, מתכנן "פונט נף"), הפך לאבטיפוס של מרבית כיכרות המגורים העירוניות שנבנו אחריה באירופה.
הכיכר עשויה מריבוע מושלם (140 מטר X 140מטר), הכולל 36 בתים סימטריים עשויים לבנים אדומות עם מעברים מקושתים בקומת הקרקע, גגות לווחה משופעים וחלונות גדולים בעליית הגג.
החידוש המרכזי ב"פלאס רויאל" היה שחזיתות הבתים נבנו בסגנון אחיד.
פלאס דה ווז', יחד עם פיתוחים נוספים בפריז, יצרו סביבה עירונית נאותה עבור האריסטוקרטיה הצרפתית.
למרות שמם, בביתן המלך, במרכז השער הדרומי, ובביתן המלכה, במרכז השער הצפוני, מעולם לא התגוררו אנשי מלוכה.
הקרדינל רישלייה, שהתגורר בכיכר, הזמין פסל ברונזה של לואי השלושה עשר רכוב על סוס, שהוצב במרכזה.
הפסל המקורי הותך בזמן המהפכה הצרפתית.
הגרסה הנוכחית הוצבה מחדש במקומה בשנת 1818. הכיכר זכתה לשם חדש בשנת 1799 לאחר שנפת ווז' (שבמחוז לורן) הייתה הראשונה ששילמה מיסים שתמכו במערכה של הצבא המהפכני.
בזמן הרסטורציה הוחזר לכיכר שמה המקורי, אך הקומונה הפריזאית שינתה שוב את השם בשנת 1870.
בבית מספר 1a (אוטל באטי) נולדה מאדאם דה סבינייה בשנת 1626 וגרה בו עד גיל 10.
בבית מספר 6 התגורר ויקטור הוגו בין השנים 1832–1848, שהוא כעת מוזיאון ויקטור הוגו המוקדש לזכרו.
בבית מספר 7 (אוטל דה סולי) התגורר מקסימיליאן דוכס סולי, ראש השרים של המלך אנרי הרביעי.
בבית מספר 8 התגורר המשורר תאופיל גוטייה בין השנים 1828–1834, ובהמשך הסופר אלפונס דודה.
בבית מספר 9 (אוטל דה שולן) שוכנת האקדמיה לארכיטקטורה ומסעדת יוקרה בניהולו של ברנאר פאקו
בבית מספר 11 התגוררה בין השנים 1639–1648 מריון דלורם, קורטיזנה מפורסמת שהייתה בקשרים עם רבים מחשובי פריז.
בבית מספר 14 (אוטל דה לה ריווייר) צוירה התקרה על ידי שארל לה ברון, אך הועתקה מאוחר יותר למוזיאון קרנוולה הסמוך.
בבית מספר 21 התגורר הקרדינל רישלייה בין השנים 1615–1627.
פלאמפינאט (בצרפתית ובאנגלית: Plumpy'nut נודע יותר בשם Plumpy) הוא מזון מבוסס-בוטנים המשמש לטיפול בתת-תזונה, ונהגה בידי אנדרה בריינד, מדען צרפתי, בשנת 1999.
זהו סוג של ממרח בוטנים העשיר בחלבונים ובקלוריות ומופץ בעטיפות נייר הניתנות להעברה לילדים בבתיהם במקום בתחנות הזנה מיוחדות כמקובל בעבר.
טעמו כשל חמאת-בוטנים מתוקה במיוחד.
בעיית תת-התזונה זכתה בימים עברו בדרך-כלל למענה בדמות נוסחאות לאבקות חלב שכונו F-75 ו-F-100. את החלב צריך היה להכין בתנאים היגייניים ובעזרת מים נקיים, ולאחר ההכנה נדרש היה לשמרו בהקפאה על מנת למנוע התקלקלותו.
כורח זה הביא לכך שניתן היה לעשות בחלב שימוש לצורכי הזנה אך ורק בתחנות הזנה מיוחדות בעלות סגל רפואי והמצוידות במקררים.
עלותו של הפלאמפינאט דומה לזו של אבקות החלב אך הוא קל בהרבה לשינוע סיטונאי ולשימוש, ותופס מקום אחסון קטן יותר.
החידוש הגדול שבפלאמפינאט הוא שהמזון אינו מצריך כל הכנה או תנאי החזקה מיוחדים ועל כן מצמצם במידה ניכרת את ההשקעה הנדרשת בהקמת תחנות-הזנה.
קשה מאוד לאכול מן המוצר יותר מדי, אך בד בבד הוא נשמר ראוי למאכל אף לאחר פתיחת האריזה.
חיי המדף של הפלאמפינאט עומדים על שנתיים, טרם הפתיחה.
מבוגר חסר כל הכשרה דוגמת הורה יכול להאכיל בעזרתו את ילדו הסובל מתת-תזונה.
תכנון המוצר קיבל השראה מממרח נוטלה המפורסם.
המצרך מיוצר על ידי נוטריסט, חברה צרפתית המתמחה בייצור תוספי-מזון בעבור ארגוני-רווחה, במפעלה השוכן ליד רואן אשר בצפון צרפת.
מרכיבי הפלאמפינאט הם: חמאת-בוטנים, שמן צמחי, אבקת חלב, אבקת סוכר, ויטמינים ומינרלים, המשולבים כולם בשקית אלומיניום (כל שקית כזו מספקת 500 קילו קלוריות - 2.1 MJ).
הניו יורק טיימס דיווח כי יש לצרוך את הממרח במארזי 500 קילו-קלוריות (2.1 MJ) פעמיים ביום, למשך שניים עד ארבעה שבועות, בשילוב עם Unimix, קמח מועשר בוויטמינים לרקיחת דייסה, וכך תתהפך תת-התזונה במקרים קשים של ילדים הסובלים ממנה.
עלותו של טיפול שכזה בפלאמפינאט ויונימיקס מוערכת בכ-20$ לילד.
ארגון הבריאות העולמי הכיר ביעילותו של מצרך זה לטיפול בתת-תזונה.
פלאמפינאט יכול להארז באזורים בהם מופקת חמאת-בוטנים, דוגמת מלאווי וניז'ר, על ידי ערבוב הבוטנים וממרח החלב עם תערובת ויטמינים ומינרלים של נוטריסט.
ארגון רופאים ללא גבולות מחלק ערכות של ארבע-עשרה אריזות פלאמפינאט (המיועדות לשימוש שבועי) בעשרים ושניים מרכזי-חלוקה בניז'ר למן מאי 2005, אך ורק לילדים הסובלים מחוסר קיצוני במשקל ובריאים מספיק על מנת לשרוד ללא אשפוז במרכז רפואי.
פרויקט חמאת-בוטנים ערך ניסויי-שדה נרחבים במזון תרפויטי מוכן לשימוש במלאווי בין השנים 2001 ל-2007. הפרויקט מפעיל את המפעל המקומי הראשון להפקת פלאמפינאט ומפיץ מזון תרפויטי זה לילדים מלאווים הסובלים מתת-תזונה ניכרת בלמעלה מ-20 מרכזים לשיקום-תזונתי.
ארגון "תרופות ומזון לילדים" עושה כיום שימוש במזון תרפויטי מוכן לשימוש על בסיס בוטנים על מנת להילחם בתת-תזונה בהאיטי, בה קרוב ל-25 אחוז מהפעוטות סובלים מתת-תזונה.
המזון התרפויטי המוכן לשימוש הוא תערובת של חמאת בוטנים, אבקת חלב, סוכר, שמן, ויטמינים ומינרלים, ומחולק במתכונת לא-אשפוזית, ובה האם יכולה לספק לילדה כפות עתירות מזון, שאינו מצריך בישול או הכנה כלשהם, במקביל ליתר עיסוקיה.
פלאנט טרור הוא סרט אימה משנת 2007 שבוים ונכתב על ידי רוברט רודריגז.
הסרט הוא אחד מתוך שני סרטי הקולנוע שבפרויקט , בו רודריגז, קוונטין טרנטינו ובמאים בולטים אחרים בתעשיית הסרטים ההוליוודית ניסו ליצור גרסאה משלהם לחוויית הקולנוע בשנות ה-70, ובייחוד זו של בתי הקולנוע הזולים מסוג "גריינדהאוס" שהציגו "סרטי ניצול".
הסרט הוא מסוגת האימה המוקצנת ולעיתים הדברים המופיעים בו הם אף אבסורדים או סוריאליסטים למדי, בניסיון לחקות את איכותם הנמוכה של סרטי הגריינדהאוס המקוריים.
הסרט מספר על רקדנית גו-גו צעירה בשם צ'רי דארלינג (רוז מק'גוון), שמאבדת את רגלה בתאונה מסתורית ונלקחת לביה"ח, שם היא מגלה שביה"ח מוצף באנשי העיירה הסובלים מפצעים על כל גופם וממבט ריקני בעיניהם.
יחד עם חברה לשעברה, אל-ריי (פרדי רודריגז) ורופאה שבעלה נפל קורבן לנגיף, הם יוצאים למסע חיסולים.
הם מגלים שהצבא ובראשם מולדון (ברוס ויליס), עסק בנשק ביולוגי שיצא מכלל שליטה והפך את קהילתם השלמה לזומבים.
החבורה יוצאת למאבק נגד הזומבים ובאנשי הצבא.
שם השחקן/ית שם הדמות רוז מק'גוון צ'רי דארלינג פרדי רודריגז אל-ריי ג'וש ברולין בלוק מארלי שלטון דקוטה ג'ף פאי ג'י.טי מייקל ביהן שריף האג ברוס וויליס מולדון נאבין אנדרוז אבי סטייסי פרגוסון תמי ניקי קאט ג'ו
פלאנט (Planet) (לשעבר יס פלאנט) היא רשת ישראלית של שישה מתחמי בתי קולנוע (מגה-פלקס), הנמצאים בבעלות חברת "תיאטראות ישראל", כחלק מרשת בתי הקולנוע רב חן.
פלאנט נוסדה בשנת 2006 תחת השם "יס פלאנט", בשל שיתוף הפעולה ומתן חסות מצד חברת שידורי הטלוויזיה "Yes".
בדצמבר 2022 הופסק שיתוף הפעולה ושם הרשת הפך ל"פלאנט" בלבד.
המתחם הראשון נפתח בקניון איילון ברמת גן, ולאחר הצלחה ניכרת במכירות הכרטיסים, לאחר כשנתיים, בשנת 2008, נפתח המתחם השני בקניון לב המפרץ שבמפרץ חיפה, תוך שינוי שמו ל-Cinemall (מעין הלחם בסיסים באנגלית בין המילה קולנוע – Cinema וקניון – Mall).
ב-2012 נפתח במתחם השלישי במערב ראשון לציון, סמוך למתחם הסופרלנד.
המתחם הרביעי במספר נפתח ב-2015 בירושלים, כחלקו העיקרי של "מרכז שרובר לתרבות".
המתחם ממוקם בפאתי שכונת אבו תור, על ציר התיירות שבין שער יפו וטיילת ארמון הנציב, ברחוב נעמי 4, קרוב למתחם "התחנה הראשונה".
הקמת המתחם במקום זה לוותה בהתנגדות שכנים שטענו למטרדי רעש והפרת אופי השבת.
מיד לאחר פתיחתו נערכו מספר הפגנות מחאה בקרב האוכלוסייה החרדית, מרביתן בשכונות החרדיות עצמן הנמצאות מרחק רב ממתחם בית הקולנוע.
ב-2016 נפתח המתחם החמישי בעמק שרה שבעיר באר שבע, במתחם ישפרו פלאנט בעלות של כ-450 מיליון שקלים וב-2017 נפתח המתחם השישי בזכרון יעקב, במבנה הצפוני בקומה השנייה של המרכז המסחרי "מול זיכרון", על כביש 4.
נכון ל-2025, הרשת מונה כ-6 מתחמים ברחבי הארץ: רמת גן, חיפה, ראשון לציון, ירושלים, באר שבע וזכרון יעקב.
פלאנט קניון איילון – כולל 15 אולמות קולנוע ומתחם מזון מהיר.
פלאנט חיפה – כולל 23 אולמות קולנוע ביניהם 4 אולמות VIP אולם 4DX ואולם ScreenX, והוא בית הקולנוע השלישי בגודלו בישראל.
במתחם נפתחו מספר מסעדות ופאבים.
במתחם גם מסעדות המשקיפות אל האגם ואולם אירועים שנבנה צמוד למתחם.
פלאנט ירושלים – כולל 3 קומות המאכלסות 16 אולמות קולנוע, אולם IMAX ואולם 4DX.
פלאנט באר שבע – כולל 18 אולמות קולנוע הכוללים: אולמות VIP, אולם ScreenX, אולם 4DX ואולם IMAX.
פלאנט זכרון יעקב – כולל 12 אולמות קולנוע שמתוכם שני אולמות VIP.
פלאנקסטי (Planxty) היא להקת פולק אירית הפעילה החל משנות ה-70 של המאה ה-20.
בהיווסדה, חברי הלהקה היו קריסטי מור (סולן, גיטרה אקוסטית ובוראן), דונאל לוני (בוזוקי וגיטרה), אנדי אירווין (מנדולה, מנדולינה, סולן, בוזוקי, הארדי גארדי ומפוחית פה), לים אופלין (חמת חלילים אירית וחליל אירי).
לאחר מכן הצטרפו גוני מויניאן, מאט מולי (חליל צד) ופול בראדי.
השם "פלאנקסטי" בא מצירוף המילים "פלאנקסטי אירווין" אשר ת'רלות' קארלון מצא אותו לשימושי ביצירותיו, כמחווה לקולונל גון אירווין שהיה בתקופתו הקולונל של העיירה סלייגו.
במשך הזמן התגלו ויכוחים ונטען שמקורו האמיתי של השם הוא מהמונח האירי המפורסם "sláinte", אשר משמעותו היא "בריאות טובה".
יש הטוענים שלא המונח האירי, אלא המונח הלטיני "plangere", אשר משמעותו היא "להביס" או "להכות", הוא מקור השם.
בשנת 1972 כריסטי מור הוציא את אלבומו השני "Prosperous", אשר הוקלט בכפר פרוספרוס.
האלבום אפיין את חבורת הלימודים שלו - דונאל לוני, ביחד עם אנדי אירווין (אשר היה חברו לעבודה של לארי) וליאם אופלין (אשר השתתף בג'אמים של חבריו).
לאחר שהם הקליטו את פרוספרוס הם הקימו רשמית את פלאנקסטי.
ההופעה הראשונה שלהם הייתה הופעת חימום של דונובן בגלאוויי, הופעה שהתגלתה כהצלחה.
בשנת 2006, הקדיש כריסטי מור את אלבומו "Burning Times" לזכרה של רייצ'ל קורי, עליה כתב בעטיפת האלבום:
פלאנט 51 הוא סרט אנימציה משנת 2009 בבימויו של חורחה בלאנקו (באנגלית Jorge blanco) ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'סיקה בייל, ג'סטין לונג, שון ויליאם סקוט, גארי אולדמן וג'ון קליז.
עלילת הסרט מתמקדת במשפחה של חייזרים אשר חייה בשלווה עד אשר פולש לכוכב שלהם תושב מכוכב אחר: האסטרונאוט האמריקאי קפטן צ'ארלס "צ'אק" בייקר (מדובב על ידי דוויין ג'ונסון).
צ'אק סבור בתחילה כי הכוכב איננו מיושב.
בהמשך הוא מגלה כי הכוכב מאוכלס בחייזרים קטנים וירוקים המפחדים ממנו ורואים בו פולש אימתני.
צ'אק, אשר מתיידד עם משפחת החייזרים, מחפש דרך להימלט מכוחות הצבא של פלאנט 51 ולחזור לכדור הארץ.
פלאנגה (בליטאית: Palanga, ביידיש: פּאַלאָנגע) היא עיר קיט השוכנת במערב ליטא לחוף הים הבלטי.
העיר נחשבת כמרכז התיירות בליטא בעונת הקיץ ויש בה חופים רבים (18 ק"מ אורך ומעל ל-300 מטר רוחב).
על פי האגדה, היה מקדש פגאני למרגלות גבעה בפלאנגה שם שירתה יפהפייה בשם בירוטה שנהגה להדליק מדורות טקסיות.
לאחר ששמע על יופייה של בירוטה, הגיע קוסטוטיס, הדוכס הגדול של ליטא, להציע לה נישואים.
סיפור זה כתוב בספרים ליטאים עתיקים, אשר מספר שבירוטה, לא הסכימה, וענתה כי הבטיחה לאלים להישאר בתולה כל עוד היא חיה.
לאחר מכן, קוסטוטיס לקח אותה בכוח, ובהוד רב לקח אותה לטירתו, טראקאי, שבה הוא הזמין את אחיו וחגג חתונה מפוארת.
מאוחר יותר, קוסטוטיס נרצח ולאחר מכן חזרה בירוטה לפלאנגה והמשיכה לשרת במקדש עד יום מותה.
האגדה טענה שהיא נקברה על הגבעה אשר נקראת על שמה כיום.
בשנת 1918 אזור פלנגה הפך להיות חלק של לטביה, בהתאם להסכם שנחתם בשנת 1921 הוא עבר לליטא ובתמורה אזור אקניסטה עבר ללטביה.
פלאנגה היא עיר נופש שבמרכזה זורמים נהרות שבנטוי ורז'ה אל הים הבלטי.
רז'ה היה ידוע בשם אלנגה ונתן לפלאנגה את שמה.
עיריית פלאנגה משתרעת 24 ק"מ מנמירסטה שבדרום אל הגבול הלטבי שבצפון.
פלאנגה מחולקת ל: נמירסטה, ואנאגופה, קוניגישקיאי, מאנישקיאי ושבנטוי אשר הם חמישה כפרי דייגים שאוחדו לעיר אחת בעקבות שינויים באזור.
בזמן שקלייפדה הייתה שייכת לגרמניה, הייתה נמירסטה הכפר הכי צפוני של פרוסיה המזרחית, ולהפך, פלאנגה הייתה מחסום הגבול בין ליטא, גרמניה ורוסיה.
פלאנג'ינג הוא אפקט בתחום עיבוד אותות קול.
באופן טבעי ניתן להבחין בתופעה על ידי החזרת הד.
בתהליך הפלאנג'ינג נלקחת הקלטת אודיו בודדת, המשוכפלת להקלטה נוספת זהה לחלוטין לקודמתה.
בהמשך משלבים באמצעות מכשיר פיזי או תוכנה את שניהם לפסקול יחיד, כשאחת מההקלטות משולבת בפער משתנה של אלפיות השנייה ואף פחות.
תוצאת התהליך היא יצירת צליל ליווי "עולה-יורד" ומתמשך, שניתן לתאר גם כשינויים בנקודות על הפסקול, המתבטאים בין היתר בהגברת או החלשת עוצמת הקול, וכן בהארכת הפסגות ונקודות השפל בגל מבחינת זמן השמע שלהם.
פלאנט שין היא ספין אוף של הסדרה הרפתקאותיו של ג'ימי ניוטרון: ילד גאון, ושל סרט אשר הועמד לפרס אוסקר, ג'ימי ניוטרון.
הסדרה עוסקת בהרפתקאותיו של שין אסטבז, נער רפה שכל, בעל בעיות קשב וריכוז וגיבור הסדרה.
הרעיון לפיתוח הסדרה נעשה בגלל העמדת הסרט לאוסקר.
היא מהווה ספין אוף והצלחת הסדרה, הרפתקאותיו של ג'ימי ניוטרון: ילד גאון.
הסדרה נוצרה על ידי ג'ון א' דייוויס, סטיב אודקרק וקית' אלקורן.
העלילה מתחילה בכך ששין אסטבז, גיבור הסדרה, התגנב למעבדתו של חברו הטוב ביותר, ג'ימי ניוטרון.
לאחר שהתגנב למעבדה, שין מצא את החללית הסודית שחברו בנה.
שין נכנס לחללית, ותוך התלהבות רבה לחץ על כפתוריה ובלי כוונתו נשלח לחלל החיצון.
לאחר שעבר מרחק של ארבעה מיליון ואחת שנות אור מכדור הארץ, שין התרסק על כוכב שנקרא "זינו".
זינו הוא כוכב לכת בעל צורה מוזרה - כדור ירוק שבו תקוע קיסם החוצה את הכוכב, המאוכלס על ידי חייזרים הנקראים זינואיינים.
החללית פגעה בבית זינואייני השייך לדורקוס, יועצו של קיסר זינו והרסה אותו, ותוצאת ההתרסקות גרמה לשנאתו של דורקוס את שין.
מאז הריסת ביתו, דורקוס רוצה להשמיד את שין ולנקום בו, אך למרבה צערו, שין מסכל את תוכניותיו לחסל אותו.
במהלך הסדרה, הקיסר רוכש חיבה כלפי שין.
פלאנט שין נוצרה על ידי ג'ון א' דייוויס, סטיב אודקרק וקית' אלקורן.
הסדרה מבוססת על הדמויות שנוצרו על ידי ג'ון א' דייוויס.
לסדרה עונה אחת ובה 26 פרקים והיא משודרת בניקולודיאון.
הסדרה הופקה במקור על ידי C.O.R.E בטורונטו, אך הפקתה עברה ל-Bardel Entertainmet, לאחר ש-C.O.R.E התפרקה.
הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-2 באוקטובר 2010 יחד עם הפרק הראשון של הסדרה כלב חשאי.
הסדרה משודרת ב-40 מדינות שונות ברחבי העולם.
שין אסטבז: (סער בדישי) נער מקסיקני בן 12, רפה שכל, גבוה ורזה, היפראקטיבי והגיבור של הסדרה.
שין למד בכיתה ד' בפעם השלישית ברציפות, לפני ששוגר לזינו.
כיועץ המלכותי של קיסר זינו, שין לעיתים קרובות מציל את ממלכתו של הקיסר לבדו, בניגוד לתפקידו בסדרה המקורית.
שין מאוהב בבחורה זינואיינית ששמה אספה.
שין גר מול ביתו של דורקוס בבית הנראה כראשו, אוהב קופים (בעיקר את נסמית'), ואת הגיבור שלו - אולטרה לורד (אדון העוצמה).
מר נסמית': שימפנזה זכר החי על כוכב הלכת זינו 48 שנה.
נסמית' הגיע לזינו כשימפנזה רגילה, אבל אחר התרסקות החללית שלו ב-1962, הוא פיתח אינטליגנציה מתקדמת ויכולת לדבר, עקב כוח המשיכה הגבוה יותר.
על פני כדור הארץ, היה אמן קרקס, יחד עם אשתו, בוורלי.
נסמית' גר יחד עם שין בתקווה לתקן את החללית כדי לחזור לכדור הארץ.
שין מפיל עליו כל האשמה על מעשה רע שביצע ומתייחס אליו לעיתים קרובות כקוף מחמד, מכונה על ידי שין וחבריו "קופיף".
אספה אמיצה ונערת טום בוי.
שין מאוהב בה והיא מאוהבת בו.
יש לה חיית מחמד מסוג צ'וקטוואו, הנקראת "צ'וק-צ'וק".
דוברת 14 שפות ושרה יודל.
דופי דופוויאלר: הגרסה הזינואיינית לקרל וויזר, חברו של שין מהסדרה המקורית.
הוא דומה לשבלול ירוק ומרכיב שני זוגות משקפיים על ארבע עיניו.
כמו קרל, הוא מודאג ולחוץ לעיתים קרובות ויכול להיעלב בקלות רבה.
דופי הוא ביישן ופחדן, והוריו תמיד מנסים לגונן עליו ולהרחיקו משין בגלל מחשבתם ששין משפיע עליו לרעה.
הקיסר: הקיסר הוא השליט של זינו.
הוא סגול, קטן ודומה לדיונון.
הוא מאמין כי שין הוא הגאולה וכי לא יכול לקרות דבר יותר טוב ממנו על הכוכב זינו, ולכן תמיד הולך אחר רעיונותיו המטופשים של שין.
יש לו 11 זרועות ו-8 קצוות זקן.
אביה של הנסיכה אום ובעלה של הקיסרית.
דורקוס אורליוס: דורקוס הוא הנבל העיקרי בסדרה.
לפני ששין נחת בכוכב, דורקוס היה היועץ המלכותי של הקיסר.
כששין נחת, הרס שין לדורקוס את הבית בהתרסקות החללית, ואף תפס את מקומו כיועץ המלכותי של הקיסר.
כתוצאה ממקרים אלה, דורקוס נשבע לנקום בשין ובמקרים רבים מנסה להורגו אך ללא הצלחה, הבית שלו נהרס כמעט בסוף כל פרק.
הנסיכה אום-לוט: בתם של הקיסר והקיסרית.
היא לובשת באופן קבוע שמלה צהובה.
היא מאוהבת בשין אף על פי ששין מפחד ממנה.
לעיתים קרובות היא עושה לשין "ראפנאופר" - ליקוק באמצעות לשונה הענק .
פינטר: העוזר החנפן של דורקוס.
הוא קטן, כתום, בעל עין אחת וזוג כנפיים.
לעיתים קרובות, דורקוס מוציא את זעמו על פינטר כאשר תוכניותיו נכשלות, אך פינטר מתנהג אליו עדיין בהערצה.
לעיתים קרובות, דורקוס מקריב את פינטר כקורבן.
בוב: יצור ירוק בעל גוף ענק וראש זעיר.
בפרק הראשון לסדרה, ניסה להשמיד את שין בארמון הכאב תחת פיקודו של דורקוס, אך לאחר שנכשל נהפכו הצמד לחברים.
בוב אלרגי לדברים רבים המצויים על כוכב הלכת.
צורתו היא צורת דינוזאור טי רקס, הוא ירוק, ענק ומסוגל לנשוף אש מפיו.
הוא ידוע לקרוא ומנגן במפוחית יד.
באחד מהפרקים התאהב בצ'וקטוואו נקבה, שדחתה אותו למען צ'וקטוואו זכר אחר.
הקיסרית: אשתו של הקיסר אשר ישנה בכל ימות השנה, למעט יום אחד בו היא קמה.
אם הקיסרית קמה לפני המועד הקבוע, היא זורעת חורבן והרס בממלכה.
פלאמס בלאנג (בפלמית: Vlaams Belang, בעברית "האינטרס הפלנדרי") היא מפלגת ימין בלגית באזור הפלמי ובבריסל, שהוקמה ב-2004 ודוגלת בעצמאות פלנדריה המהווה חלק מבלגיה.
אידאולוגיית המפלגה היא כנגד מצב רב-תרבותיות, אך מקבלת מצב של חברה רב-אתנית, כל עוד ישנה טמיעה של האזרחים החדשים בתרבות הבלגית.
כמו כן, המפלגה דוגלת בהגבלת ההגירה למדינה, ובאירוסקפטיות (דעה נגד האיחוד האירופי כדבר מועיל).
מפלגת הפלאמס בלאנג ירשה את מפלגת פלאמס בלוק (הגוש הפלנדרי), אשר הוקמה ב-1978 על ידי הימין הלאומני של האיחוד העממי שפרץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 המאוחרות.
תחילת האידאולוגיה התחילה עם פשרת האיחוד בנושא האוטונומיה הפלמית, ומאוחר יותר התמקדה בהגירה ובביטחון.
אחד ממנהיגי המפלגה הידועים בתקשורת הוא פיליפ דה וינטר, בעל היוזמות השנויות במחלוקת כנגד גל ההגירה בבלגיה.
ב-2014 נפגש סגן השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת אופיר אקוניס (הליכוד) עם משלחת של המפלגה, אף שהיא מוחרמת על ידי משרד החוץ והקהילה היהודית בבלגיה.
המפלגה היא בעלת מאפיינים אנטישמיים והזדהתה בעבר עם הנאצים.
פלאנק (מאנגלית: Plank), הידוע גם בשם תרגיל בטן סטטי, הוא תרגיל כוח הכרוך בשהייה במנח ללא תנועה לאורך זמן.
הפלאנק הנפוץ ביותר הוא פלאנק קדמי (מכונה גם "גשר קדמי"), בו נשארים במנח של שכיבות סמיכה, כאשר משקל הגוף נישא על הזרועות, המרפקים וקצות אצבעות הרגליים.
קיימות וריאציות רבות לתרגיל כמו פלאנק צידי (נקרא גם "גשר צידי") ופלאנק הפוך.
הפלאנק נפוץ באימוני פילאטיס ויוגה, וכן באימוני מתאגרפים וענפי ספורט אחרים.
הפלאנק מחזק את שרירי הגב, הבטן והכתפיים.
שרירים המעורבים בפלאנק הקדמי כוללים:
שרירים ראשיים: שרירי הארקטור ספינאה, שריר הבטן הישר ושריר הבטן הרוחבי.
שרירים משניים: הטרפז, המעוינים (שרירי גב), מסובבי הכתף, שרירי הדלתא הקדמיים, האמצעיים והאחוריים, שרירי החזה, שריר המסור הקדמי, שריר העכוז הגדול, הארבע-ראשי ושריר הסובך.
שרירים המעורבים בפלאנק הצידי כוללים:
שרירים ראשיים: שריר הבטן הרוחבי, שריר העכוז האמצעי, שריר העכוז הקטן, שריר האדוקטור של הירך והאלכסונים החיצוניים והפנימיים.
שרירים משניים: שריר העכוז הגדול, הארבע-ראשי ושרירי מיתר הברך.
לפי ספר השיאים של גינס, השיא העולמי במנח הפלאנק עומד כיום על 9 שעות, 38 דקות ו-47 שניות .
שיא זה נקבע ב-22 במאי 2023 על ידי יוזף שאלק מצ'כיה.
פלאיה דל כרמן (בספרדית: Playa del Carmen) היא עיר חוף במדינת קינטנה רו שבחצי האי יוקטן, מקסיקו.
העיר שוכנת לחופו של הים הקריבי.
בתחילת דרכה פלאיה דל כרמן, או "פלאיה" כפי שהמקומיים מכנים אותה, הייתה עיירת דייגים קטנה.
הנמל בתחומה שימש את המעבורות לאי קוסומל השוכן מולו ורצועת החוף הגדולה שלה היוו את הסיבות המרכזיות להתפתחות העיר כאתר תיירות.
ההכנסה העיקרית של תושבי העיר מתבססת על תיירות.
העיר היא יעד פופולרי למטיילים מכל רחבי העולם ובמיוחד לתושבי ארצות הברית שפוקדים את המקום בגלל הקרבה הגאוגרפית.
בשנים האחרונות, פלאיה דל כרמן מתפתחת בקצב מהיר בעקבות עלייה מתמדת בכמות התיירים.
רצועת החוף שלה היא האטרקציה המרכזית הכוללת אזורים מלאים במסעדות וגם אזורים שקטים ומבודדים יותר.
בעיר אפשרויות לינה רבות ממלונות זולים ובסיסים למלונות יוקרה וגם קיימות דירות להשכרה לתקופה קצרה.
בעיר קיים שפע של מסעדות, בתי קפה, דוכנים וסוכנויות טיולים המפוזרים ברחבי העיר.
השפעת התיירות האמריקאית מורגשת עם כניסתן של חברות ענק אמריקאיות לעיר כמו סטארבקס, הארד-רוק קפה ווולמארט.
העיר נמצאת במחוז התיירות הגדול של האזור שנקרא "ריביירה מאיה", ולכן פלאיה דל כרמן היא נקודת יציאה למקומות אחרים הקרובים אליה כמו באקאלר קנקון, טולום, קוסומל ואיסלה מוחרס.
הרחובות בעיר מסודרים בצורת שתי וערב כך שמאוד קל להתמצא בה.
בפלאיה דל כרמן אקלים טרופי והטמפרטורות הממוצעות הן 24–25 מעלות צלזיוס.
העונה הגשומה מתחילה במאי ונמשכת עד דצמבר ואילו העונה היבשה מתחילה בינואר עד מאי.
פלאנו היא עיר במדינת טקסס שבארצות הברית; ממוקמת כ-30 ק"מ צפונית־מזרחית לדאלאס.
נמצאת ברובה במחוז קולין, ובחלקה במחוז דנטון.
על פי מפקד אוכלוסין בארצות הברית משנת 2010, אוכלוסיית העיר מנתה 269,776 תושבים, מה שהפך אותה לעיר התשיעית בטקסס בגודלה מבחינת אוכלוסייה.
(קורפוס כריסטי דורגה במקום ה-8 ולארדו במקום ה-10), ולעיר ה-70 בגודלה מבחינת אוכלוסייה בארצות הברית.
העיר זוכה לדירוג גבוה בסקרים: המקום הטוב ביותר לגור בו, בעלת ההכנסה הממוצעת הגבוהה, הבטוחה ביותר, ציוני בתי הספר הגבוהים ועוד.
בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-19 הגיעו מתיישבים לאזור שליד פלאנו הנוכחית.
מתקנים כמו מנסרה, טחנת קמח וחנויות עזרו להביא במהרה עוד אנשים לאזור.
אחרי שהמקומיים פסלו כמה שמות לעיירה (כולל מילרד פילמור, נשיאה ה-13 של ארצות הברית) המקומיים הציעו את השם Plano (מספרדית: שטוח) בגלל פני השטח באזור.
השם אושר על ידי סניף הדואר.
בשנת 1872, השלמת בניית מסילות 'רכבת יוסטון ומרכז טקסס' עזרה לאוכלוסיית העיר לגדול, העיירה הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1873. אוכלוסיית העיר גדלה ביותר מ-500 עד 1874. בשנת 1881 אש שהשתוללה באזור מרכז העסקים בעיר הרסה את רוב הבניינים.
העיר נבנתה מחדש והעסקים פרחו שוב במהלך שנות השמונים של המאה ה-19.
תחילה, אוכלוסיית פלאנו גדלה לאט ובשנת 1900 היו בעיר 1,304 תושבים, בשנת 1960 הגיעה אוכלוסיית העיר ל-3,695. עשר שנים לאחר מכן, אוכלוסיית העיר הגיעה ל-17,872. ובשנת 1980 האוכלוסייה כבר התפוצצה ל-72,000 תושבים.
יצירת תעלות ביוב, בתי ספר והתפתחות רחובות שמרו על הקצב עם גדילת האוכלוסייה, שהתרחש בעיקר בגלל הטופוגרפיה השטוחה של פלאנו ותכנון יוזמות.
בשנת 1981 מועצת העיר החלה לאמץ את סמל העיר שמבוסס על עיצוב שהוגש בתחרות הקהילתית המקומית לבחירת סמל לעיר על ידי תושב ותיק של פלאנו בשם ג'יימס ר.
(ג'ים) וויינר, אמן מקצועי ומעצב גרפי.
במהלך שנות השמונים של המאה ה-20, תאגידים גדולים העבירו את המפקדה (מטה בסיסי) שלהם לפלאנו כולל J.
Penney ו-פריטו-ליי, מה שעזר לעיר לגדול.
בשנת 1990 אוכלוסיית העיר מנתה 128,713 תושבים, מספר שגימד את אוכלוסיית מקיני (בירת מחוז קולין).
בשנת 1994 העיר קיבלה את פרס All-America City (פרס כבוד שנתי שניתן לערים שבהן אזרחים עובדים ביחד כדי להתמודד עם אתגרי הקהילה ולהשיג תוצאות גדולות).
בשנת 2000 האוכלוסייה של פלאנו הגיעה ל-222,030 תושבים.
פלאנו 'נעולה' על ידי עיריות אחרות ולא יכולה להתרחב מבחינת שטח, יש אזור אדמה קטן לא מפותח שנשאר בתוך גבולות העיר.
אולם בשנת 2012 אזור אדמה גדול החל להתפתח, ההתפתחות כוללת דירות, מתקנים רפואיים, מסעדות, מסלול מרוצים, תחנת דלק ובית מלון.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, השטח הכולל של פלאנו הוא 185.5 קמ"ר.
אף על פי שפלאנו נקראת על שם המישורים השטוחים באזור, בפארקים הרבים שבעיר נמצאים עצים גדולים בשפע.
אחד מהם נמצא במזרח העיר, בפארק בוב וודראף ומוערך בגיל של מעל 500 שנים.
שתי שמורות עיקריות בעיר עם חלל פתוח, אחת, פארק בוב וודראף (1.3 קמ"ר) והשנייה, פארק אואק פוינט (3.2 קמ"ר) מחוברות על ידי מסלולי רכיבה של אופניים, מה שהופך את החלל הירוק לפארק אחד ירוק וגדול שגדול יותר מהסנטרל פארק שבניו יורק (3.4 קמ"ר).
השטח הכולל של כל הפארקים בפלאנו כיום (2014) הוא 15.5 קמ"ר (קצת יותר גדול משטחה של העיר כפר סבא).
כאשר תוכנית הפארקים של פלאנו תסתיים, שטח כל הפארקים בעיר יהיה 16.5 קמ"ר.
פארקים בתוך שכונות: 1.0 קמ"ר
פארקים ליניארים (שדרות וכו'): 2.5 קמ"ר
פארקים לשימוש מיוחד: 0.18 קמ"ר
פלאנו היא באזור אקלים סובטרופי גשום.
הטמפרטורה הכי גבוהה שנמדדה בעיר הייתה בשנת 1936 כאשר נמדדו 48°C.
בממוצע, החודש הקר ביותר הוא ינואר והחם ביותר הוא יולי.
הטמפרטורה הכי קרה שנמדדה הייתה בשנת 1930 כאשר נמדדו 22 מעלות צלזיוס.
ממוצע המשקעים המקסימלי מתרחש בחודש מאי.
על סמך נתוני 2011, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר היו:
כמעט 80% מהמבקרים בפלאנו מגיעים בענייני עסקים בעיקר בגלל הקרבה לעיר דאלאס ובסיסי התאגידים הרבים שבעיר.
בעיר יש גם מבנה עירוני המשמש כמרכז כנסים.
נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 259,841 תושבים.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,197.8 נפש לקמ"ר.
היו בעיר 86,078 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 464.4 דירות לקמ"ר.
בשנת 2000, פלאנו הייתה העיר עם ההכנסה הכספית הגבוהה ביותר בערים עם אוכלוסייה של 130,000 או יותר.
פלאנו דורגה כעיר האמידה ביותר בארצות הברית עם אוכלוסייה של מעל 250,000 תושבים ועם שיעור העוני הנמוך ביותר עם רק 6.3%.
השכנה מצפון לפלאנו, העיר פריסקו דורגה כעיר העשירה ביותר בארצות הברית עם אוכלוסייה של מתחת ל-250,000 עם שיעור עוני של 2.7%.
בשנת 2007, פלאנו הייתה העיר הם ההכנסה החציונית הגבוהה ביותר עם אוכלוסייה העולה על 250,000 תושבים, עם הכנסה שנתית של 84,492 דולרים.
נכון לשנת 2010, ההכנסה החציונית השנתית בפלאנו הייתה 103,913 דולרים.
על פי נתוני הפשיעה מסטטיסטיקות שונות, בשנת 2006 היו בפלאנו 4 רציחות, שיעור הפשיעה הנמוך ביותר בכל ערי ארצות הברית עם אוכלוסייה של 250,000 תושבים או יותר.
העיר העדיפה בארצות הברית מבחינת עושר, מקום לגור בו, ולימודים
בשנים 2005, 2006 ו-2011 מגזין Money מאת CNN שם את העיר ברשימת "המקום הטוב ביותר להתגורר בו במערב ארצות הברית", בשנת 2006 פלאנו נבחרה למקום ה-11 ברשימה זו.
בשנים 2010,2011 פלאנו נבחרה לעיר הבטוחה ביותר באמריקה על ידי מגזין פורבס.
באופן עקבי ציוני הבחינות בבתי הספר בעיר הם מהגבוהים ביותר בטקסס.
פלאנו דורגה כעיר העשירה ביותר בארצות הברית על ידי מגזין Money ובלשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית הכריזו על פלאנו כעיר העשירה ביותר בארצות הברית בשנת 2008 בהשוואה להכנסה החציונית של כל ערי ארצות הברית שאוכלוסייתם גדולה מ-250,000.
בשנת 2013 דירג האתר AreaVibes את פלאנו בראש רשימת הערים במדד "המקומות הטובים ביותר להתגורר בהם בארצות הברית"
בשנת 2016 היא הייתה במקום ה-13 באותו מדד.
הפלאנוק (שם מדעי: Eupleres goudotii) הוא מין יחיד בסוגו של טורף ממשפחת טורפי מדגסקר החיים כולם באי מדגסקר והם קרובים רחוקים של הגחניים.
לפלאנוק גוף מוארך, שיניים שטוחות ומעוקלות מעט וכן טפרים ארוכים איתם הוא חופר באדמה ומוציא חרקים, תולעים ויצורים דומים שמהם הוא ניזון.
הוא יאכל גם חולייתנים קטנים אם יראה כאלה.
זהו יחידאי שיוצא לצוד בלילה.
פרוותו חומה-אדמדמה והוא מגיע לאורך 67–91 ס"מ.
הראש קטן ומוארך עם עיניים ואוזניים קטנות והחוש הכי חד הוא הריח.
תוחלת החיים של הפלאנוק היא 7.9 שנים.
הוא חי ביערות של מזרח מדגסקר אבל צריך להתמודד עם אנשים, כלבים וגחנים שפלשו לאזור ומצב שימורו הוא פגיע.
פליינג פיש קואוב היא העיירה הראשית, המהווה את עיר הבירה של אי חג המולד.
העיירה נקראת על שם ספינת הסקר הבריטית "הדג המעופף" (Flying-Fish) ואולם במרבית המפות ובקרב תושבי האי נקראת בשם "היישוב" ("The Settlement").
העיירה הוקמה בשנת 1888 והייתה היישוב הראשון שהוקם באי.
האוכלוסייה הכוללת באי מונה כ-2,000 נפשות, וכשליש מתוכה מתגוררת בעיירה.
העיירה ממוקמת בקצה הצפון מזרחי של האי, ובה נמל קטן המשמש תיירים עם יאכטות.
הבאים בעיקר לצלול לחופי האי.
פלאלום ("פַּלאָלוּם" Palalum) היה מפעל לייצור כלי מטבח ובית מאלומיניום, נוסד על ידי הלל הילמן ב-1933 ברמת גן, ארץ ישראל.
השם "פלאלום" הוא הלחם של "פלשׂתינה" ו"אלומיניום".
הילמן ייסד את המפעל עם שני שותפים, בעלי מפעל לייצור מוצרי אלומיניום בריגה, וניהל אותו במשך עשרות שנים.
בסוף שנות ה-30 הצטרף אליו בהנהלת המפעל בנו, ישראל הילמן.
המפעל ייצר סירים, סירי פלא, מחבתות, מקינטות, איבריקים, קנקנים וקמקומים, מסננות, דוודים ועוד.
חומר הגלם - לוחות אלומיניום עגולים, יובאו מקנדה, אנגליה ושווייץ ועובדו במפעל לייצור הכלים.
התוצרת יוצאה בחלקה למדינות שכנות ואף לאירופה ונמכרה בארץ לחנויות כלי בית, מסעדות ומטבחים מוסדיים.
המפעל עוטר במדליות זהב ביריד המזרח ב-1934 וב-1936, ושילב אותן בניירת המשרדית.
המפעל נמכר לבסוף לשלמה הלטרף שהיה מנהל העבודה של מפעל, והוא המשיך לפעול ברחוב שפירא ברמת-גן.
לאחר שהמפעל נסגר סופית, נמכר המגרש בשנת 2000 תמורת כ-17 מיליון דולר, ונבנה עליו פרויקט מגורי היוקרה "אלוני בורוכוב".
פלאמיה , או פלאמה , הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה שבמערב השומרון, כקילומטר ממזרח לכוכב יאיר צור יגאל.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנתה אוכלוסיית הכפר כ-788 נפש באמצע שנת 2016.
כפר פלאמיה ממוקם בעמק פורה, בגובה של כ-140 מטר מעל פני הים, שבו זורם נחל ואדי א-שייח, שהוא אחד היובלים העיקריים של נחל אלכסנדר.
באזור הכפר שרידים ארכאולגיים רבים, הכוללים גתות, בורות מים ומספר חורבות (חרבת יובך, חרבת נשה וחרבת אל-פורייחיה), המעידים על התיישבות רצופה מאז תקופת הברזל בארץ ישראל.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 64 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-85 מוסלמים אשר שכנו ב-26 בתים.
ב-1945 מנתה האוכלוסייה בכפר 120 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 2,380 דונם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה פלאמיה לירדנים, ותוואי הקו הירוק נקבע בין 500 ל-1000 מטר ממערב לכפר.
בינואר 1953, בוצעו בכפר פעולות תגמול.
בליל 23 בינואר, תקפה פלוגה מחטיבת גבעתי את הכפר, נבלמה על ידי גדר תיל שהקיפה אותו, ונסוגה לאחר שאחד הלוחמים נהרג מאש הלגיון הערבי.
בליל ה-29 בינואר תקף שוב גדוד מחטיבת גבעתי את פלאמיה, וגם התקפה זו נכשלה.
אש הלגיון הערבי מנעה מלוחמי גבעתי לבצע את משימת כיבושו של הכפר, והם נאלצו להסתפק בפיצוץ שלושה בתים בשוליו.
הכוח נסוג באי סדר, ובשטח הושארו אמצעי לחימה.
בפיצוץ נהרג מוכתר הכפר ובני משפחתו.
כישלון הפעולה היווה אחד התמריצים להקמת יחידה 101, שהוקמה באוגוסט 1953, לשם ביצוען של פעולות תגמול.
לימים כתב רב-אלוף משה דיין מאמר בשם "מפלמה עד קדש", ובו הציג את התפתחות צה"ל מנקודת-השפל זו של 1953 אל נקודת-השיא של מבצע קדש ב-1956.
בעקבות מלחמת ששת הימים עברה פלאמיה משליטה ירדנית לישראלית.
בעקבות הסכמי אוסלו הוגדרו 15% מאדמות הכפר כשטח B, ואילו 85% הנותרים הוגדרו כשטח C.
באזור הכפר הגדר נבנתה מספר קילומטרים ממזרח לתוואי הקו הירוק, כך שהכפר איבד חלק מהשטחים החקלאיים שלו שנותרו מצידה השני של הגדר.
לאחר מאבק משפטי שנמשך חמש שנים, פורק והוזז קטע של הגדר מדרום לכפר.