tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קרופורד התגורר בברמפטון ומילוואגנאם התגורר בטורונטו, ואילו לקרטי, שהתגורר בעבר ברקסדייל, טורונטו, באותה תקופה לא היה מקום מגורים קבוע.
התביעה הצהירה כי מילווגנאם היה אחד הרוצחים.
מאוחר יותר נמצא קרטי אחראי לרצח שלא קשור לפרשה, והעיתונאי גרימלדי הצהיר כי קרטי היה "עבריין אלים חוזר".
הרצח התרחש בבית פן בשכונת יוניונוויל במרקהאם, אונטריו.
ב-8 בנובמבר 2010 פן פתחה את דלת הכניסה לבית המשפחה והלכה לישון, ואז שוחחה טלפונית עם מילווגנאם.
זמן קצר לאחר מכן נכנסו מילווגאנם ושני אנשים נוספים לבית דרך דלת הכניסה הלא נעולה, כשכולם נושאים אקדחים.
בעדות בית המשפט הכתר לא קבע את זהות שני הרוצחים האחרים; וונג וקרופורד היו בעבודה.
קרטי הצהיר כי היה הנהג עבור מי שפרץ לבית, וכי הוא בחר בהם והיה מעורב בתכנון המעשה.
הוא לא הצהיר שהוא אחד מהשלושה או שהוא תקף ישירות אחרים.
גרימלדי טען כי זהותו של היורה נותרה עלומה.
לאחר שדרשו את כל הכסף בבית ושדדו את חדר השינה המרכזי, לקחו שלושת הגברים את ביק ואת האן למרתף ושם ירו בהם מספר פעמים.
ביק נהרגה אך האן שרד.
שלושת הגברים לקחו אז את כל המזומנים שהיו בבית, כולל 2,000 דולר מפן ועזבו.
פאן טענה שהם קשרו אותה, אך שהצליחה לשחרר את ידיה ולחייג 9-1-1 .
האן פאן טופל בבית החולים מרקהאם סטופוויל, לפני שהועבר ליחידת טראומה בבית החולים סאניברוק בטורונטו, בטיסה.
בערב לאחר הרצח עברה פן את הראיון הראשון שלה במשטרה.
פן נעצרה ב־22 בנובמבר 2010 במהלך הראיון השלישי שלה במשטרת מרקהאם (מחוז 5) של המשטרה האזורית יורק.
במהלך אותו ראיון הודתה פאן שהיא שכרה רוצחים, אך הצהירה כי היא שכרה אותם כדי להרוג אותה עצמה.
השוטר החוקר, ויליאם "ביל" גץ, שיקר לפן כי יש לו תוכנת מחשב שיכולה לנתח אמיתות בהצהרות וכי יש לוויינים בעלי טכנולוגיית אינפרא אדום לניתוח תנועות במבנים; בקנדה מותר באופן חוקי לשקר לנחקרים ביחס לראיות, כמו גם באשר לאסטרטגיות בהן הם משתמשים.
גץ השתמש בטכניקת ריד כדי להפיל את פאן.
מילווגנאם נעצר בקניון ג'יין פינץ' בצפון יורק, טורונטו ב-14 באפריל 2011. קרטי נעצר בבית הסוהר בו הוחזק בכלא מפלהרסט במילטון, אונטריו, ב-15 באפריל 2011. וונג נעצר ב-26 באפריל 2011 במקום עבודתו.
קרופורד היה החשוד האחרון שנעצר, ב-4 במאי 2011 בברמפטון.
משפטם של פן ושותפיה התחיל ב -19 במרץ 2014 בניו-מרקט ונמשך עשרה חודשים.
כולם כפרו באשמת רצח מדרגה ראשונה, ניסיון לרצח וקשירת קשר לביצוע רצח.
במשפט, הראיות של המשטרה האזורית יורק כללו מעקב מפורט אחר תנועות המכשירים הניידים ותעבורת הודעות הטקסט, כולל למעלה ממאה הודעות שנשלחו בין פן ווונג בשש השעות שלפני הרצח.
עדויות נוספות התמקדו סביב האופי הלא טיפוסי של הפריצה, השוד והירי בנוסף לאי סדרים בעדותה של פן.
האובססיה של פן לוונג, החוסר ברגש אמיתי ובווידוי ביחס למעשה, והכרה בטראומה שעברה פורטו במהלך המשפט.
אי סדירות גדולה הייתה שפן לא הותקפה, עינייה לא כוסו, היא לא נלקחה למרתף ולא נורתה, בכך השאירו התוקפים עד ראייה.
עדויות מהאן, שהיו שונות מאוד מגרסת פן, פגעו גם באמינותה, כמו גם חוסר היכולת שלה לשחזר את שיחתה למוקד החירום 9-1-1 כאשר ידיה היו קשורות מאחורי גבה (בהנחה שהמשטרה הייתה זו שאכן חתכה את שרוך הנעל כדי לשחרר אותה).
המשפט כלל מעל 200 מוצגים; מעל 50 עדים העידו במשפט.
פאן, וונג, מילווגנאם וקרופורד הורשעו כולם ב־13 בדצמבר 2014, וכל אחד מהם קיבל עונש מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור מוקדם במשך 25 שנה.
במקור נשפט קרטי עם העבריינים האחרים.
אדוארד סאפיאנו, עורך דינו של קרטי חלה, כך שסביב קיץ 2014 הוכרז עניינו כמשפט פסול מחשש לעיוות הדין.
בדצמבר 2015 קיבל קרטי עונש של 18 שנה לאחר שהודה באשמת קשירת קשר לביצוע רצח.
הוא היה אמור להיות זכאי לשחרור מוקדם על תנאי לאחר תשע שנים.
לדברי קרטי, הוא לא רצה להעמיד את הן פן במשפט פלילי נוסף.
ג'ניפר פן נידונה למאסר עולם ללא שחרור מוקדם על תנאי למשך 25 שנה בגין רצח אמה, וניסיון רצח של אביה.
אביה ואחיה של פן ביקשו צו בית משפט שיאסור על ג'ניפר פן ליצור קשר עם בני משפחתה ששרדה.
למרות התנגדויות הסנגורים, השופט אישר את הצו.
פן מנועה גם ליצור קשר עם וונג.
נכון לשנת 2016 ריצתה פן את עונשה בכלא גרנד ואלי לנשים בקיצ'נר, אונטריו.
וונג, שהוחזק בעבר בלינדסי, אונטריו, הועבר לכלא קולינס ביי בקינגסטון, אונטריו.
מילווגנאם היה בכלא אטלנטיק ברנוס, ניו ברונסוויק.
קרופורד היה בכלא קנט באגאסיז, קולומביה הבריטית.
קרטי, שביקש להגיע לכלא פדרלי במערב קנדה או בקנדה האטלנטית, היה עדיין ביחידה להערכה מחוזית של מילהייבן, ממתין להעברתו לכלא פדרלי.
קרטי, שעבר מאוחר יותר לקנט, מת בתאו ב -26 באפריל 2018.
על פי ה- South China Morning Post, המקרה "העביר גלי זעזוע ברחבי קנדה ובפזורה האסייתית".
הציע לבחון את "האפשרות להכיר בתסמינים הנפשיים והפסיכולוגיים שההורות אולי הרחיקה לכת" בבית פן והעלה את השאלה האם יש מקום לסימפתיה כלפיה.
כתבה מאת קארן ק' הו במגזין טורונטו לייף הביא את הסיפור לתפוצה רחבה על ידי מסגור הסיפור כתופעה של הורות נמרים שהשתבשה באופן טרגי.
בשנת 2016 פרסם העיתונאי ג'רמי גרימלדי ספר פשע אמיתי על פן בשם A Daughter's Deadly Deception: The Jennifer Pan Story (ההונאה הקטלנית של הבת: סיפורה של ג'ניפר פן).
הפודקאסט "My Favorite Murder" וסדרת הטלוויזיה Deadly Women גם כיסתה את המקרה.
הלווייתה של ביק הא פן נערכה ב-15 בנובמבר 2010 והתרחשה בקפלת אוגדן בסקרבורו.
לטענת פן, קודם נערכה הלוויה לאביה של ביק הא כדי לקיים מנהג סיני לקיים עבור בני המשפחה המבוגרים יותר את הלוויותיהם תחילה.
ג'ניפר פן ארגנה את שתי ההלוויות.
ביק-הא נקברה ב -19 בנובמבר.
האן פן לא יכול היה להשתתף בגלל פציעותיו.
ג'נסיס (2011) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של קורט אנגל מידע ארגון Total Nonstop Action Wrestling תאריך 9 בינואר 2011 עיר אורלנדו, פלורידה אולם אימפקט זון מספר צופים 1,100סיסמה פרסומית סדרת אירועי שלם וצפה של TNAפיינל רזולושןג'נסיס(2011)אגיינסט אול אודס סדרת אירועי פיינל רזולושן2010ג'נסיס(2011)2012
ג'נסיס (2011) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling.
האירוע נערך ב-9 בינואר 2011 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה.
האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי ג'נסיס.
בקרב המרכזי, מר אנדרסון ניצח את ג'ף הארדי וזכה באליפות העולם במשקל כבד של TNA, זאת לאחר שניצח את מאט מורגן דקות קודם לכן בקרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות זו.
עוד ברשימת הקרבות, ביר מאני, אינק (ג'יימס סטורם ורוברט רוד) ניצחו את המוטור סיטי מאשין גאנס (אלכס שלי וכריס סייבן) וזכו באליפות הזוגות העולמית של TNA, בולי ריי ניצח את בראדר דיבון בפסילה, ומדיסון ריין ניצחה את מיקי ג'יימס ושמרה על אליפות נשות הנוקאאוטס של TNA.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידורמייק טנאיטאזכרוזג'רמי בוראששופטיםארל הבנרג'קסון ג'יימסאנדרו תומאסמראייןג'רמי בוראש
ג'נסיס GV80 היא מכונית יוקרתית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה, שישה או שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי ג'נסיס מוטורס משנת 2020. היא הוצגה בקוריאה הדרומית בינואר 2020 והגיעה לישראל בפברואר 2021. באפריל 2017 הציגה ג'נסיס את דגם הקונספט המקדים.
ה-GV80 מתחרה ברכבים כגון: אאודי Q7, מרצדס-בנץ GLE, ב.מ.וו X5.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-GV80 חמישה כוכבי בטיחות.
ה-GV80 מעוצבת בעיצוב יוקרתי המשלב נוחות ויוקרה לצד טכנולוגיות מתקדמות, ישנו מסך מולטימדיה בקוטר 14.5 אינץ' ולוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ'.
חישוקי הגלגלים בקוטר 19 עד 22 אינץ'.
ה-GV80 מוצעת עם שלוש יחידות הנעה:
מנוע דיזל V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים עם מגדש טורבו המספק כ-274 כוחות סוס.
מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים עם מגדש טורבו המספק כ-300 כוחות סוס.
מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.5 ליטרים עם מגדש טווין-טורבו המספק כ-375 כוחות סוס.
ב-31 באוגוסט 2021 חשפה ג'נסיס את שנת הדגם 2022 ל-GV80. שנת הדגם החדשה מוסיפה אפשרות לשישה מושבים כאשר עד היום ה-GV80 שווקה עם 7-5 מקומות.
כמו כן שודרגה הטכנולוגיה בתא הנוסעים, בנוסף הבלמים שהיו כסטנדרט רק במנוע ה-3.5 ליטר כוללים גם את ה-2.5 ודיזל 3.0 ליטר.
ה-GV80 משווק בישראל עם שתי רמות גימור:
רמת גימור Elegant - מחיר מחירון 499,000 ש"ח.
רמת גימור Luxury - מחיר מחירון 569,000 ש"ח.
ג'נסיס G90 היא מכונית סלון במרכב סדאן, שמיוצרת על ידי ג'נסיס משנת 2016. היא הוצגה בדצמבר 2015, והגיעה לישראל בפברואר 2021. לשוק האמריקאי נחשף ה-G90 באוגוסט 2016 עם מנועים שונים.
ה-G90 היא המכונית הראשונה של ג'נסיס.
ה-G90 מתחרה ברכבים כגון: מרצדס-בנץ S-קלאס, אאודי A8 ולקסוס LS.
דור ראשון (שם קוד HI)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2015 ל-2021. הדור הראשון של הגנסיס G90 נקרא "ספינת הדגל" של החברה המציגה את בסיס העיצוב של רכבי החברה.
היא כללה שני מסכי מגע, אחד ללוח מחוונים ואחד למולטימדיה המרכזית שניהם בקוטר 12.3 אינץ'.
היא כללה גם ידית הילוכים קטנה שפחות בולטת, ושעון אנולוגי קטן הנמצא מתחת ללוח המולטימידיה המרכזי.
לאחר 24 שעות מהצגת ה-G90 בוצעו 4,300 הזמנות לקנייתה.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-G90 דור ראשון חמישה כוכבי בטיחות.
הדור הראשון כלל שלושה מנועים לשוק הקוריאני ושני מנועים שונים לשוק האמריקאי, ולשוק הסיני הציגה מנוע טווין טורבו בנזין בנפח 3.0 ליטר.
לשוק הקוריאני הציגה ג'נסיס מנוע בנזין בנפח 3.3 (טווין-טורבו) ו-3.8 ו-5.0 ליטרים בתצורת V6 צילנדרים במנועי ה-3.3 ו-3.8 ליטר ובתצורת V8 למנוע ה-5.0 ליטר, הם מספקים 370 כוחות סוס (במנוע ה-3.3 ליטר) ו-315 כוחות סוס (במנוע ה-3.8 ליטר) ו-425 כוחות סוס (במנוע ה-5.0 ליטר).
לשוק האמריקאי הציגה ג'נסיס מנוע בנזין בנפח 3.3 (טווין-טורבו) ו-5.0 ליטרים בתצורת V6 צילנדרים במנוע ה-3.3 ליטר ובתצורת V8 במנוע ה-5.0 ליטר, הם מספקים 365 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה (במנוע ה-3.3 ליטר) ו-420 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה (במנוע ה-5.0 ליטר).
לכל המנועים והשווקים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
ה-G90L היא גרסת הלימוזינה לגרסה הבסיסית שהוצגה לראשונה לשוק הקוריאני בשם ג'נסיס EQ900L במרץ 2016. היא ארוכה יותר ב-290 מ"מ וגבוה יותר ב-10 מ"מ ויש לה בסיס גלגלים ארוך יותר ב-290 מ"מ.
היא כוללת את המנוע החזק ביותר בהיצע המנועים, מנוע בנזין V8 בנפח 5.0 ליטר המספק כ-425 כוחות סוס.
בפברואר 2019 עברה מתיחת פנים, שכללה עיצוב חדיש ושינוי שם ל-G90L במקום EQ900L גם בשוק הקוריאני.
בנובמבר 2018 הציגה ג'נסיס את מתיחת הפנים ל-G90.עד לעכשיו (2018) שווקה בדרום קוריאה בשם EQ900 עם מתיחת הפנים שונה השם ל-G90 כמו בשאר העולם.
הפעם החליפה ג'נסיס את כל לוחות המרכב החיצוניים של ה-G90 ועיצבה אותה חיצונית בצורה מאוד משמעותית ושדרגה את עיצוב פנים המכונית.
בתחות ההנעה אין כל שינוי.
ב-14 בדצמבר 2021 חשפה ג'נסיס את הדור השני.
הדור החדש עבר שדרוג משמעותי בעיקר בעיצוב החיצוני והפנימי כאשר הדגם נושא את שפת העיצוב העדכני של החברה "dynamic elegance".
שפת העיצוב הזאת משדרגת באמצעות יחידות תאורה ראשיות צרות במיוחד המצוידות בטכנולוגיית תאורה אדפטיבית מתקדמת (MLA) את הדגם.
העיצוב הפנימי מודרני יותר והטכנולוגיה מתקדמת יותר.
מול הנהג נמצא גלגל הגה חדש בעיצוב חדש, וכן שני מסכים בקוטר 12.3 אינץ' עבור לוח המחוונים ומערכת המולטימדיה החדשה (ccIC) אשר זכתה לממשק חדש ועדכני וחיבור קבוע לאינטרנט.
תיבת 8 הילוכים אוטומטית ורוכשי הדגמים יוכלו לבחור מבין דגמי הנעה אחורית בלבד או כפולה
נתוני המכירות בקנדה, ארצות הברית ודרום קוריאה לפי שנה.
ג'נסיס GV70 היא מכונית במרכב קרוסאובר שמייצרת ג'נסיס מוטורס משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2020 והגיעה לישראל ביוני 2021. ה־GV70 היא הקרוסאובר השני של ג'נסיס אחרי ג'נסיס GV80.
ה־GV70 מעוצבת בהשראת ה־GV80 ודומה בעיצוב לאאודי Q5. היא כוללת מסך מגע מרכזי שקוטרו 14.5 אינץ' המציג את נתוני הרכב ואת ביצועיו ומשדר את המולטימדיה לרכב, וגם לוח מחוונים דיגיטלי שקוטרו 12.3 אינץ'.
ה־GV70 מגיעה בשלוש גרסאות: שתיים בעלות מנועי בנזין ואחת שבה מנוע דיזל.
מנוע הבנזין שנפחו 2.5 ליטר טורבו מספק כ־304 כוחות סוס, ומנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר טורבו מספק כ־380 כוחות סוס.
מנוע הדיזל, שנפחו 2.2 ליטר טורבו, מספק כ־210 כוחות סוס.
מנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר ומנוע הדיזל כוללים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
למנוע הבנזין 2.5 ליטר יש תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים.
ישנה אפשרות לחבילת ספורט, המעניקה לרכב מראה ספורטיבי וכוללת מתלים בכיול חזק יותר, דיפרנציאל מוגבל החלקה, עיצוב ייחודי לחישוקי הגלגלים, סופיות אגזוז בולטות יותר, גימור קרבון בתא הנוסעים ומושבי ספורט בצבע שחור.
ב-19 בנובמבר 2021 חשפה ג'נסיס את הגרסה החשמלית ל-GV70. העיצוב כמעט ולא השתנה אלא עבר התאמה קטנה לרכב חשמלי.
את הדגם משווקת ג'נסיס עם מערכת הנעה כפולה הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 430 כ"ס ומומנט המרבי על 61.7 קג"מ, לחיצה על מצב BOOST מעלה את ההספק לזמן מסוים ל-483 כ"ס ואת המומנט המרבי ל-71.3 קג"מ, זמן התאוצה במצב ה-BOOST אורך 4.5 שניות.
את קיבולת הסוללה ג'נסיס לא מפרסמת אך את טווח הטעינה והטעינה היא כן פרסמה ואלו עומדים על, טווח נסיעה של 400 ק"מ וזמן טעינה במטען מהיר בקיבולת 350 קילוואט תאפשר הטענה מ-10% עד 80% מקיבולת הסוללה בתוך 18 דקות.
הדגם המשווק בישראל מצויד במנוע הטורבו־בנזין שנפחו 2.5 ליטר והוא בעל ההנעה הכפולה.
ה־GV70 משווקת בישראל בשלוש רמות גימור:
רמת הגימור Elegant – מחיר המחירון 339,000 ש"ח;
רמת הגימור Luxury – מחיר המחירון 379,000 ש"ח;
רמת הגימור Sport – מחיר המחירון 399,000 ש"ח.
ג'נסיס G80 היא מכונית מנהלים במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי ג'נסיס מוטורס משנת 2016. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2016 והגיע לישראל ב-23 בפברואר 2021.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבל הדור השני של ה-G80 חמישה כוכבי בטיחות.
דור ראשון (שם קוד DH)
הדור הראשון שווק עם מנועי בנזין בנפחי I4 צילינדרים 2.0 ליטר טורבו שסיפק 245 כ"ס, V6 צילינדרים 3.3 ליטר שסיפק 282 כ"ס, V6 צילינדרים 3.8 ליטר שסיפק 315 כ"ס, V8 צילינדרים 5.0 ליטר שסיפק בין 413 ל-426 כ"ס.
הדור הראשון שווק גם עם מנוע דיזל I4 צילינדרים בנפח 2.2 ליטר שסיפק 203 כ"ס.
היא גרסת ספורט ל-G80. היא כללה עיצוב יותר ספורטיבי ומתלים חזקים יותר ומנוע בנזין בנפח 3.3 ליטר טורבו שסיפק 370 כ"ס.
היא הוצגה יחד עם הדור הראשון בבוסאן ובתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בדצמבר 2016 וגם בתערוכת הרכב הבינלאומית של אמריקה הצפונית בינואר 2017.
דור שני (שם קוד RG3)
הדור השני נחשף רשמית באמצעות שידור חי מקוון ב-30 במרץ 2020. היא כולת עיצוב מפואר יותר ונושאת את שפת העיצוב החדשה של ג'נסיס הנקראת "אלגנטיות אתלטית", ומתחרה במרצדס-בנץ E-קלאס ובב.מ.וו סדרה 5.
ה-G80 החדשה משווקת עם שני מנועי בנזין בנפחי I4 צילינדרים בנפח 2.5 ליטר טורבו המספק כ-300 כ"ס, V6 צילינדרים בנפח 3.5 ליטר טורבו המספק כ-380 כ"ס.
או עם מנוע דיזל בנפח 2.2 ליטר טורבו המספק כ-210 כ"ס.
היא הגרסה החשמלית של ה-G80 שהוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021. היא כוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 370 כ"ס.
סוללת ליתיום-יון בקיבולת 87.2 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 500 ק"מ בתקן WLTP האירופי או 427 ק"מ בתקן הקוריאני המחמיר יותר.
מערכת הטעינה והסוללה עצמם מגיעים ממערכת הטעינה של יונדאי המאפשרת נסיעה במתח 400 וואט וטעינה אולטרה מהירה בקיבולת 800 וואט המאפשרת טעינת הסוללת מ-10 עד 80 אחוז בתוך 22 דקות.
בכדי לחסוך לצריכת האנרגיה ג'נסיס התקינה מערכת מיוחדת המנתקת את אחד מהמנועים החשמליים בזמן בו אין צורך בהנעה חזקה כגון פקקים או נסיעה בכביש עירוני.
רוכשי הדגם יוכלו להתקין מערכת אנרגיה סולארית שתתטעין את הסוללה מדי פעם דרך השמש ללא כל תשלום.
הדגם החשמלי הגיע לישראל ב-16 במאי 2022.
הדגם המשווק בישראל מצויד במנוע הטורבו-בנזין בנפח 2.5 ליטר והנעה אחורית או הדגם החשמלי.
ה-G80 משווק בישראל בשתי רמות גימור לבנזין ושתי רמות גימור לחשמלי.
רמת גימור אלגנט– מחיר מחירון 385,000 ש"ח.
G80 אלקטריפייד פרימיום - מחיר מחירון 449,900 ₪
ג'נסיס GV60 היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ג'נסיס מוטורס משנת 2021. היא נחשפה ב-19 באוגוסט 2021 והגיעה לישראל ב-12 ביוני 2022. היא הקרוסאובר החשמלית הראשונה של ג'נסיס.
פתיחת המכונית ניתנת לראשונה באמצעות מערכת זיהוי פנים.
מנוע חשמלי המספק 225 כ"ס ומומנט מרבי של 35.7 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77.4 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 451 ק"מ.
שני מנועים חשמליים המספקים יחד 314 כ"ס ומומנט מרבי של 61.7 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77.4 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 400 ק"מ.
(דגם ביצועים) שני מנועים חשמליים המספקים 430 כ"ס או 483 כ"ס ומומנט מרבי של 61.7 קג"מ או 71.3 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77.4 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 368 ק"מ.
לדגם הביצועים מערכת דריפט עם דיפרנציאל אלקטרוני מוגבל החלקה.
את סוללת ה-GV60 ניתן לטעון באמצעות מטען בקיבולת של עד 350 קילוואט, עם מטען זה אורכת טעינת הסוללה מ-10% ל-80% 18 דקות.
חברת WiTricity , המייצרת פתרון מתקדם לטעינה ביתית-אלחוטית, מאשרת כי המוצר שלה יהיה זמין כאבזור סטנדרט ב-GV60. מדובר בפעם הראשונה שהפיצ'ר הזה יהיה זמין רכב בייצור סדרתי.
הספק הטעינה האלחוטית יעמוד על 11 קילוואט, עם טעינה שתערוך כמה שעות.
הלקוח יתקין את הפד על רצפת החניה והרכב ייטען ללא צורך בשום חיבור.
ג'ניפר ליי מקללן היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של קהיליית וירג'יניה.
מקללן, חברת המפלגה הדמוקרטית, היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם וירג'יניה.
בשנים 2006–2017 הייתה חברת בית הנבחרים של וירג'יניה ולאחר מכן, מ-2017 עד 2023 הייתה חברת הסנאט המדינתי של הקהילייה.
בבחירות 2021 לתפקיד מושל וירג'יניה התמודדה למועמדות המפלגה הדמוקרטית, אך הפסידה לטרי מקאוליף.
בפברואר 2023 נבחרה לקונגרס בבחירות מיוחדות שנערכו עקב מותו של דונלד מקיצ'ן.
אביה, ג'יימס פנימור מקללן ג'וניור, היה פרופסור באוניברסיטת המדינה של וירג'יניה , שם עבדה גם אמה, לויס דדו מקללן, כיועצת חינוכית.
שני הוריה היו מעורבים בפעלתנות למען זכויות אזרח.
ג'ניפר למדה בבית הספר התיכון מאטואקה במחוז צ'סטרפילד, שם הייתה נושאת נאום הפרידה של המחזור שלה.
בשנת 1994 השלימה באוניברסיטת ריצ'מונד לימודי תואר ראשון באנגלית ובמדע המדינה, וב-1997 קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת וירג'יניה.
לאחר לימודי המשפטים החלה מקללן לעסוק בעריכת דין במשרד "הנטון & ויליאמס".
היא גם עבדה כיועצת לענייני אסדרה עבור החברה "Verizon Communications".
ב-2005 התמודדה לראשונה למשרה ציבורית – מושב בבית הנבחרים של וירג'יניה שהתפנה בידי ויולה בסקרוויל, שעזבה את בית המחוקקים המדינתי כדי להתמודד לתפקיד סגן המושל.
מקללן נבחרה לבית הנבחרים של וירג'יניה בבחירות 2006, ועד 13 בינואר 2017 ייצגה את מחוז הבחירה ה-71, שכלל בתוכו חלקים מעיר הבירה ריצ'מונד ומחוז הנריקו.
מקללן כיהנה כסגנית יושב ראש המפלגה הדמוקרטית של וירג'יניה.
כאישה הבכירה ביותר במפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה, היא קיבלה חברות אוטומטית בוועדה הדמוקרטית הלאומית.
במסגרת תפקיד זה הייתה צירת-על בוועידה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. כמו כן, היא הייתה סגנית יו"ר השדולה השחורה בבית המחוקקים המדינתי וחברת בית הנבחרים הראשונה בווירג'יניה שהייתה בהיריון במהלך כהונתה.
מקללן נמנתה בין המבקרים הקולניים ביותר של מאמצי מושל וירג'יניה בוב מקדונל לבצע רפורמה במערכת הפנסיה המדינתית ב-2012. היא התנגדה לקיצוץ בהטבות הפרישה למורים ולעובדי כוחות הביטחון, וטענה כי המחוקקים הרפובליקנים ביצעו חקיקה חפוזה במטרה למזער כל ביקורת מצד הדמוקרטים ואיגודי העובדים.
בבחירות מיוחדות שהתקיימו ב-10 בינואר 2017 נבחרה מקללן אל הסנאט של וירג'יניה כממלאת מקומו של נציג מחוז הבחירה התשיעי, דונלד מקיצ'ן, שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
בבחירות המיוחדות גברה על קורי פוקוניר, מועמד המפלגה הליברטריאנית.
בשנת 2019 נתנה את חסותה ל"חקו הביטול", שהסיר חלק מההגבלות של ממשלת וירג'יניה על הפלות.
ביוני 2020 הכריזה כי תתמודד לתפקיד מושל וירג'יניה בבחירות 2021. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית סיימה במקום השלישי אחרי המושל לשעבר טרי מקאוליף וחברת בית הנבחרים המדינתי ג'ניפר קרול פוי.
בסופו של דבר, מקאוליף הפסיד למועמד המפלגה הרפובליקנית גלן יאנגקין.
ב-28 בנובמבר 2022, מעט לאחר בחירות 2022, נפטר דונלד מקיצ'ן בעודו מכהן כחבר הקונגרס.
מקללן נבחרה בהליך פנימי כמועמדת המפלגה הדמוקרטית בבחירות המיוחדות לבית הנבחרים האמריקאי בפברואר 2023. ב-21 בפברואר אותה שנה נבחרה אל בית הנבחרים של ארצות הברית.
היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה המייצגת את וירג'יניה בקונגרס.
ג'ננטק הוא תאגיד ביוטכנולוגיה אמריקאי.
נחשב מבחינה היסטורית לחברת הביוטכנולוגיה הראשונה בעולם.
החברה, שנוסדה ב-1976, פועלת מאז 2009 כחברת בת עצמאית של רוש.
ג'ננטק נוסדה ב-1976 על ידי הביוכימאי הרברט בוייר ורוברט סוונסון , יזם הון סיכון אמריקאי.
ב-1990 רכשה הופמן לה רוש את רוב מניות ג'ננטק.
ב-2006 רכשה ג'ננטק את טאנוקס , חברת ביו פרמצבטיקה מיוסטון שבטקסס שהתמחתה בייצור נוגדנים מואנשים.
בתקופה זו עבדה טאנוקס על פיתוח ה-Omalizumab תרופה לאסתמה שמשווקת בשם "Xolair", הפיתוח הושלם בשיתוף פעולה של נוברטיס עם ג'ננטק.
במרץ 2009 השלימה הופמן לה רוש את רכישת יתרת מניות ג'ננטק, תמורת כ-46.8 מיליארד דולר.
ב-2016 שיתפה ג'ננטק פעולה עם ביוליין הישראלית לפיתוח מעכב נקודת בקרה שהתכוונה לשלב ב-Atezolizumab (שם מותג: Tecentriq), תרופת נוגדנים חד-שבטיים המיועדת לטיפול בסרטן כבד וריאות ובקרצינומה של תאי מעבר (כמו סרטן שלפוחית השתן).
ב-2023 הודיעה החברה כי בכוונתה לסגור את מתקן הייצור שלה בדרום סן פרנסיסקו, ולהגדיל את כושר הייצור של המתקן באושנסייד.
ג'נסילה מורטזאי (באלבנית: Xhensila Myrtezaj; נולדה ב-3 באפריל 1993) היא זמרת ויזמית אלבנית.
מירטזאי נולדה ב-9 באפריל 1993 בטירנה, אלבניה, להורים אלבנים, שהתגרשו כשהייתה ילדה.
בגיל צעיר היא למדה בליציום ג'ורדן מיסג'ה בטירנה.
היא התפרסמה בזכות תוכנית הכישרונות Ethet e së premtes mbrëma, בה השתתפה בגיל ארבע-עשרה.
היא גם השתתפה בתוכנית הליהוק Top Fest עם השיר "".
ב-2009 היא הופיעה ב-Top Fest 6 עם השיר "Ekzistoj", אך לא העפילה לגמר.
בשנת 2010 מירטזאי ביצעה את "" ב-Top Fest 7. בשנת 2011 היא השתתפה ב-Top Fest 8 עם השיר "Engjëlli" וזכתה בפרס בקטגוריית "השיר הטוב ביותר בתחום הפופ/R&B".
בדצמבר 2011, מירטזאי השתתפה בבחירה המוקדמת של אלבניה לאירוויזיון 2012, בפסטיבלי אי קנגס עם השיר "Lulet mbledh për hënën".
היא הגיעה לגמר התחרות שם סיימה במקום השלושה-עשר הכללי.
בנובמבר 2016, היא הוציאה את "Uh Baby" עם הזמרת הקוסובו-אלבנית קידה.
ביוני 2018 היא ביצעה את "Çika Çika" עם ארדיאן בויופי.
השיר הזה צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
הם גם הוציאו ביחד את "Panorama" ביולי 2020 שצבר יותר מ-60 מיליון צפיות באותה העת.
מירטזאי נחשבת לאחת מהזמרות הפופולריות באלבניה בין השנים 2015–2022. שיריה דורגו לעיתים תכופות במצעד הרשמי של המדינה.
מירטזאי נשואה לקומיקאי והזמר האלבני בס קאלאקו, ששניהם המירו את דתם לקתוליות.
בדצמבר 2022, פורסם כי הזמרת ובעלה מתמודדים עם חילוקי דעות בנוגע למערכת היחסים ביניהם תוך אפשרות לגירושים.
במרץ 2024 הודיעו בני הזוג באינטרנט שהם התגרשו.
ג'ניפר נטליה פריצקר היא אשת עסקית ופילנתרופית יהודיה-אמריקאית, בת למשפחת פריצקר.
פריצקר שירתה בצבא האמריקאי עד שנת 2001 והשתחררה בדרגת לוטננט קולונל.
ייסדה את "Tawani Foundation", עמותה למען חיילים אמריקאים משוחררים, ואת "מוזיאון הצבא על שם משפחת פריצקר".
באוגוסט 2013 פריצקר יצאה מהארון בפומבי כאישה טרנסג'נדרית ובכך הפכה למיליארדרית הטרנסית הראשונה והיחידה בעולם.
נולדה כזכר בשם ג'יימס ניקולס פריצקר (James Nicholas Pritzker) בשיקגו, אילינוי.
אביה, רוברט פריצקר, ייסד את "Marmon Group", ומשפחתה נחשבת לאחת מהעשירות בארצות הברית.
פריצקר טענה בראיונות כי החוויה המשמעותית ביותר בחייה הייתה כאשר שהתה בישראל באוקטובר 1973, בפרוץ מלחמת יום הכיפורים.
בעקבות מאורע זה, התגייסה לצבא האמריקאי בשנת 1974. פריצקר שירתה בין היתר כרובאית, מפקדת צוות לוחמי אש ובתפקידי מטה שונים.
השתחררה בשנת 2001 בדרגת לוטננט קולונל.
פריצקר קיבלה מדליות ועיטורים מצבאות בריטניה, רוסיה, קנדה, הולנד, פולין וישראל.
ב-2024 קיבלה עיטור מיוחד מהמשמר הנשיאותי של אוקראינה, כאות תודה על פעילותה הפילנתרופית למען צבא אוקראינה במלחמת אוקראינה-רוסיה.
במהלך שירותה, קיבלה פריצקר את מדליית השירות הראוי לשבח, מדליית משמר ההגנה הלאומי (National Defense Service Medal) ועיטורים נוספים.
פריצקר ייסדה מספר עמותות ועסקים למטרות פילנתרופיות.
בשנת 1995 הקימה את עמותת "Tawani Foundation".
לאורך שנות פעילותה, העמותה גייסה ותרמה עשרות מיליוני דולרים למטרות צדקה שונות, בעיקר עבור אוניברסיטאות, חיילים משוחררים וצעירים טרנסג'נדרים.
ב-1996 היא הקימה את חברת ההשקעות "Tawani Enterprises".
ב-2003 ייסדה את "מוזיאון הצבא על שם משפחת פריצקר".
בנוסף, חברה בדירקטוריון של מספר חברות כגון "Squadron Capital LLC", חברת ניהול נכסים אשר בסיסה בקונטיקט.
בתור בתו של רוברט פריצקר, ירשה לאחר מותו הון שמוערך בשווי של כשני מיליארד דולר.
לפריצקר יש בת מנישואיה הראשונים לאיילת בן מרדכי, ממנה התגרשה בשנת 1987, ושני בנים מנישואיה לליסה גורן, ממנה התגרשה ב-1997. ב-2020 התחתנה בשלישית.
היא בת דודתו של מושל אילינוי, ג'יי בי פריצקר ומזכירת המסחר לשעבר, פני פריצקר.
בעבר פריצקר הזדהתה כרפובליקנית ונחשבה לתורמת משמעותית למסעות הבחירות של מיט רומני וג'ון מקיין.
עם זאת, בהמשך הביעה ביקורת על המפלגה וציינה שהיא מתקשה לתמוך בה לאור תמיכתו של דונלד טראמפ באיסור על שירות טרנסג'נדרים וביוזמות אנטי-להט"ביות נוספות.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020 תרמה כאלפיים דולר לקמפיין של ג'ו ביידן.
ג'ניפר לנדון היא שחקנית אמריקאית הידועה בתפקידה כטיטר בסדרה "ילוסטון" (2020–2024).
היא ידועה גם בתפקידה כגוון נורבק מונסון באופרת הסבון של CBS "כשהעולם מסתובב".
על חלקה בתוכנית, לנדון זכתה בשלושה פרסי אמי רצופים לשחקנית צעירה מצטיינת בסדרת דרמה .
לנדון היא בתו של השחקן מייקל לנדון ואשתו השלישית השחקנית סינדי קלריקו.
סבה של לנדון מצד אביה היה יהודי, ואילו סבתה מצד אביה הייתה קתולית, למרות שאביה גדל כיהודי.
לאביה היו תשעה ילדים מנישואיו השונים, מתוכם שניים מאומצים.
אחיה הגדולים מנישואיו הראשונים והשניים של אביה מארק לנדון, מייקל לנדון ג'וניור ולזלי לנדון אף הם שחקנים.
אחיה כריסטופר לנדון – במאי.
מאפריל עד יולי 2007, לנדון שיחקה בתפקידים כפולים ב"כשהעולם מסתובב".
הדמות הקבועה שלה גוון נורבק מונסון, ודמות דומה בשם קליאו באביט.
לנדון עזבה את התוכנית ב-2008, אך חזרה לתפקידה ב-2010 במשך השבועיים האחרונים של הסדרה.
ב-1 במאי 2012, הוכרז כי לנדון תהפוך לשחקנית השלישית שתגלם את התפקיד של הת'ר סטיבנס בסדרה "צעירים חסרי מנוח".
היא גילמה את התפקיד במשך פחות משנה, עד שדמותה הוצאה מהסדרה.
ב-2016, היא לוהקה לתפקיד לילית בודה, אשתו של רוצח סדרתי, בעונה האחרונה של "באנשי" .
ב-2020, במהלך העונה השלישית של הסדרה "ילוסטון", לוהקה לנדון לתפקיד טיטר.
בשנים 2021–2022 שיחקה בסדרה "FBI: המבוקשים ביותר" כמורה לרכיבה על סוסים עבור בתו של ג'ס לקרוי (ג'וליאן מקמהון) אתו יש לה מערכת יחסים זוגית.
שנה סרט תפקיד הערות 2004 LADJ ג'סיקה 2014 Rabid Weight Loss אישה מרושעת סרט קצר 2015 I Spit on Your Grave III: Vengeance Is Mine מרלה פינץ' 2018 המועמד המוביל אן מקדניאל 2024 אחים (אנ') קאט הצעירה
שנה פרס קטגוריה סדרה תוצאה 2006 פרס אמי לשעות היום שחקנית צעירה מצטיינת בסדרת דרמה כשהעולם מסתובב 2007 2008
ג'ננות היא סדרת רשת ישראלית שעלתה ביולי 2024. הסדרה נוצרה על ידי דניאל חסין, שביים אותה יחד עם איתמר חי, אריק אריה לייב רינט וניר דדון.
הסדרה כוללת חמישה פרקים, משלבת עברית, רוסית וצרפתית, והוקרנה גם בסינמטק תל אביב ובאירועים נוספים.
הסדרה מגוללת את סיפורן של עופרה – גננת ממורמרת וכוכבת עבר בשלישיית "הג'ננות", נוריתה – שהפכה לכוכבת בצרפת, וחדווה – גננת ומעריצה מושבעת של הלהקה.
השלישייה התפרקה לאחר שעזבה אותה עינת (עינת שרוף), לטענתן תוך כדי "גניבת התהילה".
שנים לאחר מכן מנסות השלוש לחזור לבמה בתחרות "כינור ושיר", אך התוכנית משתבשת ועופרה נכנסת לכלא.
עם שחרורה, נוריתה הופכת לכוכבת טיקטוק והחבורה מסתבכת עם השוק האפור.
הן מנסות לזכות בתוכנית "קאמבק" כדי להציל את חייהן ולהחזיר לעצמן תהילה.
במקביל נחשפים סיפורים אישיים: בתה האבודה של עופרה, מאבקי הזהות של נוריתה, והידרדרותה של חדווה עד למותה.
הדמות של עופרה נולדה אצל דניאל חסין בתקופת עבודתו בצוות בידור באילת.
ההצלחה סביב הדמות הובילה לכתיבת תסריט ראשוני בן עשרה פרקים.
בהמשך הצטרף עידן שמעוני, המגלם את נוריתה, כשותף ליצירה ולגיבוש הסדרה.
הפרקים הראשונים צולמו במינימום תקציב עם צוות מצומצם, אך הוחלט לגנוז אותם ולבצע הפקה מחודשת בקנה מידה גדול יותר.
במשך כשנתיים גייס דניאל חסין צוות מתנדבים והופקו שני פרקים שהוקרנו בסינמטק תל אביב.
לאחר מכן נפתח גיוס המונים שהניב מעל 80 אלף ש"ח והביא להמשך הפקת הסדרה.
הסדרה הופקה במסגרת חברת NONA Productions (כיום Fullframe), בבעלות דניאל חסין.
תחילת הצילומים: מרץ 2021, בתקופת הקורונה.
הקרנת הבכורה לשני פרקים ראשונים: 25 בפברואר 2022, בסינמטק תל אביב.
פרויקט גיוס המונים: 2023, לצורך השלמת הצילומים.
עצירת ההפקה: אוקטובר 2023, בעקבות מתקפת 7 באוקטובר וגיוס אנשי צוות למילואים.
פרימיירה חגיגית: 12 ביולי 2024, בסינמטק תל אביב, לצד עלייה לערוץ ביוטיוב.
יוצר הסדרה, מפיק ראשי, תסריטאי ובמאי: דניאל חסין
במאים נוספים: איתמר חי, אריק (אריה לייב) רינט
במאי השלמות ועיצוב גרפי: ניר דדון
מפיקים בפועל: אוריאל גראוס, שי לזר
צלמים: שקד מועלם, איתמר חי
תאורנים ראשיים: נועם יוסף, עדן בן ארי
עוזרי במאי: אדר לבנטר, חן רחום, רותם אלבק
עיצוב אומנותי: דניאל שימלמיץ, מעיין טיליוב
עיצוב תלבושות: נועה לוטן, יוגב בלום, אלה קלוסניק
מוזיקה מקורית: שגיב תבור, תומר סנה, אלמוג זגרון
הסדרה עלתה לראשונה בערוץ ייעודי ביוטיוב ב־12 ביולי 2024. בנוסף נערכו הקרנות בסינמטק תל אביב והקרנות נוספות בפני קהלים פרטיים.
בתוכנית כמעט שבת שלום בערוץ 12 (אתר מאקו), עונה 5, שודר אייטם על הסדרה (בדקה 42:20).
בכתבה באתר Blinker דווח על השקת הסדרה.
באתר KimLevi פורסמה כתבה על זכיית הסדרה בפסטיבל בינלאומי.
ב־TLV Times פורסם ראיון עם היוצר דניאל חסין.
מאז יציאתה התקבלה הסדרה ל־18 פסטיבלים בינלאומיים וזכתה בשישה פרסים:
Phoenix Shorts (ארצות הברית) – בחירה רשמית וזכייה (פסטיבל מוכר ב־IMDb)
Eastern Europe Film Festival (רומניה) – זכייה בפרס הבימוי הטוב ביותר
Tuscany Web Fest (איטליה) – זכייה בפרס "הסדרה הטובה ביותר"
Apulia Web Fest (איטליה) – זכייה בפרס האיפור הטוב ביותר
בנוסף השתתפה הסדרה בחירות רשמיות ובשלבי גמר בפסטיבלים נוספים, ביניהם: Rio Webfest (ברזיל), LA Webfest (ארצות הברית), Buenos Aires International Film Festival (ארגנטינה) ואחרים.
ג'נל סוז'ורנר ביינום היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית, המכהנת מאז 2025 כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של אורגון.
היא חברת המפלגה הדמוקרטית, ולפני כן כיהנה בבית הנבחרים של אורגון בשנים 2017–2025.
היא נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של אורגון ב־2016, וב־5 בנובמבר 2024 נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שניצחה את חברת הקונגרס הרפובליקנית המכהנת לורי צ'אבס-דרימר במרוץ צמוד.
היא האישה השחורה הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם מדינת אורגון.
ביינום נולדה ב-31 בינואר 1975 בוושינגטון די.
סי., למדה בבית הספר התיכון בנקר, ולאחר מכן השלימה את לימודיה ב־The Madeira School.
במהלך לימודיה התיכוניים עבדה כמתמחה בגבעת הקפיטול.
בשנת 1996 קיבלה תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת פלורידה A&M, ובשנת 2000 סיימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת מישיגן.
בעת לימודיה קיבלה מלגת לימודים מחברת בואינג, ובהמשך עבדה בחופשת קיץ בחברה.
לאחר סיום התואר החלה לעבוד בחברת ג'נרל מוטורס כמהנדסת מערכות היגוי, במקביל ללימודי התואר שני שלה.
בעת שעבדה בג'נרל מוטורס שהתה בטאיוואן במשך שבוע לאחר פיגועי 11 בספטמבר והשיבושים שנגרמו לטיסות.
בעקבות חוויה זו, בשנת 2002 עברה למחוז קלקמס שבאורגון, כדי לסייע לחמותה בניהול זיכיון של מסעדות מקדונלד'ס.
ב־2016 התמודדה על מחוז הבחירה ה־51 בבית הנבחרים של אורגון, לאחר שחברת הבית הקודמת, שמיה פייגן, בחרה שלא להתמודד מחדש.
ביינום ניצחה בפריימריז הדמוקרטיים עם 66% מהקולות, ובבחירות הכלליות גברה על לורי צ'אבס-דרימר, ראש עיריית האפי ואלי הרפובליקנית, בהפרש של 51% מול 49% – במרוץ שנחשב לאחד הצמודים ביותר לאותה שנה.
בבחירות 2018 התמודדה שוב מול צ'אבס-דרימר וניצחה עם 53% מהקולות.
ב־2020 נבחרה שוב לאחר שניצחה את הרפובליקנית ג'יין הייז, מנהלת בית ספר, ואת מועמד הליברטריאנים דונלד קרופורד.
ב־2022, בעקבות חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה, שובצה למחוז 39, וניצחה בבחירות את הרפובליקנית קורי היינס בפער של 10 אחוז.
ב־2019 הייתה ביינום המחוקקת היחידה בבית הנבחרים של אורגון שהתנגדה לחוק שהאריך את תקופת ההתיישנות להגשת תביעות אזרחיות של נפגעי אונס.
ב־2020, על רקע מגפת הקורונה בארצות הברית, היא ומחוקקים נוספים פנו למושלת אורגון קייט בראון בדרישה לשחרר כמעט 2,000 אסירים, כ־14% מאוכלוסיית בתי הסוהר במדינה.
בינואר 2022, לאחר שהתפנתה משרת יו"ר בית הנבחרים בעקבות פרישתה של טינה קוטק שהתמודדה למשרת מושלת אורגון, התמודדה ביינום על התפקיד מול דן רייפילד מקורבאליס, ועל אף שרייפילד ניצח בהתמודדות הפנימית במפלגה, הפכה ביינום לאישה השחורה הראשונה בהיסטוריה של אורגון שקיבלה קולות לתפקיד יו"ר בית הנבחרים (4 קולות).
בשנת 2023 כיהנה כיו"ר ועדת הבית לפיתוח כלכלי ועסקים קטנים.
באפריל אותה שנה הובילה את חקיקת חוק השבבים של אורגון (Oregon CHIPS Act) – יוזמה בהיקף של 210 מיליון דולר לחיזוק תעשיית המוליכים למחצה במדינה.
החוק כלל מענקים, הלוואות, מחקר ופיתוח קרקע לתעשיות היי-טק.
בינואר 2025 פרשה מתפקידה בבית הנבחרים של אורגון כדי להתמודד לקונגרס, והוחלפה על ידי אפריל דובסון.
ב־21 ביוני 2023 הכריזה כי תתמודד על מחוז הקונגרס החמישי של אורגון, מול לורי צ'אבס-דרימר.
בינואר 2024 נכללה בתוכנית "Red to Blue" של המפלגה הדמוקרטית הארצית, שסיפקה לה תמיכה, מימון והכשרה.
ב־21 במאי 2024 ניצחה בפריימריז את ג'יימי מקלאוד-סקינר.
ב־5 בנובמבר 2024 ניצחה בפער קטן את צ'אבס-דרימר בבחירות הכלליות, לאחר התמודדות צמודה במיוחד שהייתה אחת מ־11 המרוצים היקרים ביותר במדינה (למעלה מ־26 מיליון דולר בהוצאות חיצוניות).
היא האישה השחורה הראשונה שנבחרה לקונגרס מטעם אורגון.
ביינום חברה בוועדת השירותים הפיננסיים של בית הנבחרים, ותחתיה בוועדות המשנה לשוקי הון ולביטוח ודיור.
ביינום נשואה למארק, ולהם ארבעה ילדים.
המשפחה מתגוררת בעיר האפי ואלי ומחזיקה בבעלותה מספר סניפי מקדונלד'ס באזור פורטלנד.
ג'ניפר לי מנוקין היא משפטנית יהודייה אמריקאית, שנחשבת מומחית עולמית לדיני ראיות וקבלת החלטות במערכת המשפט.
כיהנה כנשיאת אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון החל מאוגוסט 2022 וכדקאנית בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
ב-25 בינואר 2026 פורסם שהיא נבחרה לכהן כנשיאת אוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
מנוקין תהיה הנשיאה ה-21 של אוניברסיטת קולומביה, והיא תכהן בתפקיד זה החל מ-1 ביולי 2026.
מנוקין נולדה בקיימברידג' (מסצ'וסטס) וגדלה באזור מפרץ סן פרנסיסקו, במשפחה יהודית.
הוריה הם דייל מנוקין ורוברט מנוקין, פרופסור בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
מנוקין ציינה שמשפחתה לא הייתה דתית במיוחד.
במהלך תקופת ילדותה עלה לראשונה הרצון שלה לחיזוק הזהות היהודית: בגיל 11, לאחר שיעור חינוך דתי בבית הספר, שאלה את הוריה מדוע משפחתם אינה משתייכת באופן פעיל יותר לקהילה היהודית.
השאלה הזו הפתיעה את הוריה והובילה לשיח משפחתי מעמיק יותר סביב זהות יהודית והשתייכות קהילתית.
אביה, פרופ' רוברט מנוקין, המשיך לעסוק בנושא זהות יהודית גם במסגרת עבודתו האקדמית, ובשנים מאוחרות יותר פרסם ספר שזכה להערכה רחבה העוסק באתגרים ובמורכבות של יהדות אמריקאית בימינו, בשם "הפרדוקס היהודי-אמריקני".
ההשכלה האקדמית שלה כוללת תארים אקדמיים מאוניברסיטאות הרווארד, ייל ו-MIT, מה שנחשב נדיר.
היא בוגרת לימודי תואר ראשון באמנויות אותו סיימה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1988, תואר דוקטור למשפטים אותו סיימה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל בשנת 1995, ותואר דוקטור לפילוסופיה בהיסטוריה וסוציולוגיה של המדע והטכנולוגיה מ־MIT אותו סיימה בשנת 1999. כשהייתה סטודנטית ערכה את עיתון החדשות הרווארד קרימסון.
בשנים 1998–2005 מנוקין הייתה חברת סגל בית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה, כאשר שנה אחת מביניהן (2002–2003) הייתה מרצה אורחת בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2005 היא הצטרפה לסגל בית הספר למשפטים של UCLA וכיהנה בכנה תפקידים בכירים, כולל דיקנית בשנים 2015-2022.
ב־16 במאי 2022 הודיע חבר המנהלים של אוניברסיטת ויסקונסין שמנוקין נבחרה פה־אחד לתפקיד הקנצלרית ה־30 של אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
היא נכנסה לתפקיד ב־4 באוגוסט 2022. בתחילת כהונתה הציגה מנוקין שורת תוכניות שנועדו להרחיב את הנגישות להשכלה גבוהה ולממן את מלוא צורכי הסטודנטים תושבי ויסקונסין, כולל מסלול ייחודי לסטודנטים העומדים בקריטריונים של זכאות למענקים.
בדצמבר 2023 הושקה תוכנית 'התחייבות החינוך לשבטים בוויסקונסין': מסלול ייעודי לסטודנטים תושבי המדינה בני מיעוטים מעמים ילידים ביבשת אמריקה.
במהלך כהונתה בוויסקונסין הובילה מנוקין מהלכים רחבי־היקף שנועדו לחזק את מעמדה המחקרי של האוניברסיטה.
אחת היוזמות המרכזיות שהשיקה הייתה Wisconsin RISE – תוכנית שהושקה בפברואר 2024. התוכנית היא יוזמה רוחבית למחקר, חדשנות ומצוינות אקדמית.
התוכנית נועדה לקדם מחקר בתחומים בעלי השפעה עולמית, ובראשם הבינה המלאכותית.
במסגרת היוזמה הוחלט לגייס בין 120 ל־150 חברי סגל חדשים בתוך כמה שנים, מתוכם עד 50 המתמחים בתחומי ה-AI, צעד שנועד להרחיב את היכולות האקדמיות והמחקריות של הקמפוס.
לאחר טבח שבעה באוקטובר מנוקין, כמו נשיאים וראשי אוניברסיטאות רבים בארצות הברית, התמודדה עם מתחים גוברים בתוך הקמפוס.
היא הייתה בין הראשונות לפרסם הודעה רשמית, שבה גינתה את מתקפת חמאס על אזרחים בישראל, אך גם ציינה את הצער על המשך הלחימה בעזה והזהירה מעלייה באנטישמיות ובאיסלאמופוביה במוסדות האקדמיים.
ב-29 באפריל 2024, בסגרת הזירה העזתית במלחמת חרבות ברזל הקימו סטודנטים וחברי קהילה מאהל מחאה נגד ישראל בספריית האוניברסיטה.
מנוקין הובילה מהלך שעסק הן בהגנה על חופש הביטוי והזכות למחאה, והן בשמירה על כללי ההתנהלות בקמפוס ועל תחושת הביטחון של כלל הסטודנטים.
היא מינתה גורמי הנהלה בקמפוס להיפגש עם מובילי המחאה ולדון בדרישותיהם זמן קצר לאחר הקמת המאהל, והתחייבה להיפגש עם המוחים בעצמה לאחר פירוק האוהלים, שהיוו הפרה של החוק המדינתי האוסר על לינה בשטחי אוניברסיטת ויסקונסין.
גורמי ההנהלה בקמפוס פנו אל המפגינים מספר פעמים בבקשה להתאים את מחאתם לדרישות החוק.
המפגינים קיבלו הבהרות לצעדים אפשריים נגדם וכן ניתנו להם מספר הזדמנויות לעזוב מרצון את המאהל ולהימנע מצעדי ענישה.
ב-1 במאי 2024, מנוקין אישרה למשטרת הקמפוס לפרק את המאהל.
משטרת הקמפוס נעזרה במשטרת מדיסון, משרד השריף של מחוז דיין ומשטרת מדינת ויסקונסין.
בוצעו כ-34 מעצרים של סטודנטים, פרופסורים וחברי קהילה.
רוב המפגינים שוחררו ללא זימון אך ארבעה נשלחו לכלא מחוזי.
טקטיקת הפירוק עוררה תגובות, הן של תומכים והן של מתנגדים.
בעקבות המעצרים, המפגינים השיבו את המאהל, ונפתח משא ומתן נוסף בין הסטודנטים המוחים להנהלת הקמפוס.
מנוקין נפגשה עם מנהיגי מחאת הסטודנטים ב-2 במאי ולאחר מספר סבבי שיחות בן הצדדים הושג הסכם לפירוק המאהל בסופו של דבר.
במכתב שניסחה לקהילה כתבה מנוקין כי האוניברסיטה "מחויבת לאפשר מחאה, אך גם להגן על הסטודנטים מכל ביטוי של שנאה או הסתה".
במהלך המשבר הואשמה מנוקין על ידי חלק מהגורמים בגישה מתונה מדי כלפי המוחים, בין השאר משום שהדגישה כי רבים מהסטודנטים פועלים מתוך דאגה כנה למצב ההומניטרי.
כחלק מההבנות אליהן התחייבה האוניברסיטה כלפי המוחים, היו הרחבה של שיתופי הפעולה האקדמיים הכוללת בין היתר התחייבות להזמין בשנים הקרובות מרצים אורחים מאוניברסיטאות פלסטיניות.
בעקבות ההתפטרות של מי שהייתה נשיאת אוניברסיטת קולומביה, מינוש שפיק וקטרינה ארמסטרונג שהייתה מנכ"לית באוניברסיטה, על רקע תנועת התבצרות המפגינים בקמפוס באוניברסיטת קולומביה, הודיעה מועצת הנאמנים של האוניברסיטה ב-25 בינואר 2026 כי מנוקין תהיה הנשיאה ה-21 הנכנסת של אוניברסיטת קולומביה ותכהן בתפקיד זה החל מ-1 ביולי 2026.
לאחר הודעת המינוי של פרופ' מנוקין לנשיאת אוניברסיטת קולומביה, הביעו ארגוני סגל ועובדים התומכים בישראל בקמפוס תקווה שהנהגתה תסייע לייצב את האווירה האוניברסיטאית לאחר תקופה מתוחה במיוחד.
הם איחלו לה הצלחה בתפקיד, וציינו כי לאחר השנתיים האחרונות כולם מבקשים לשוב להתמקד בעשייה האקדמית-מחקר, הוראה ורפואה- לצד ציפייה שתמשיך להתמודד בנחישות עם תופעות של אנטישמיות, אנטי־ציונות ואתגרים מוסדיים שנחשפו מאז 7 באוקטובר.
במקביל, הם הודו לנשיאה הזמנית קלייר שיפמן על תקופת כהונתה, שלדבריהם תרמה רבות ליציבות ולחיזוק הקהילה האקדמית.
גם בקהילת הסטודנטים נשמעו קולות חיוביים.
בריאן כהן, המנהל את ארגון הלל בקמפוס, ציין כי השנים האחרונות היו מאתגרות במיוחד עבור הסטודנטים היהודים והישראלים, אך למרות הקשיים קיימת בקמפוס קהילה יהודית חיה, פעילה ובעלת תחושת גאווה.
לדבריו, הוא מקווה שמנוקין תביא עמה ניסיון, רגישות והבנה שיאפשרו לחזק את המרקם הקהילתי ולהמשיך לבנות על התשתית הקיימת.
כהן ציין כי הקהילה מודה לוועדת האיתור ולשיפמן על עבודתן בתקופת המעבר ומצפה לשיתוף פעולה פורה עם הנשיאה הנכנסת.
המחקר שלה מתמקד בקשרי הגומלין בין ראיות, מדע וטכנולוגיה, ורעיונות משפטיים ותרבותיים בנוגע להוכחה ושכנוע.
היא כתבה על נושאים מגוונים, החל מההיסטוריה של ראיות מצולמות ועד למורכבות של סעיף העימות בתיקון השישי לחוקת ארצות הברית בנוגע לראיות מומחים.
חלק ניכר מעבודתה מתמקד בבעיות של ראיות נסיבתיות, ובמיוחד ראיות לזיהוי תבניות כמו זיהוי טביעות אצבע סמויות.
מחקריה בתחום זיהוי פלילי צוטטו בהרחבה בדו"ח האקדמיה הלאומית למדעים בשנת 2009. מנוקין שימשה כחוקרת הראשית בפרויקט של המכון הלאומי לצדק, שביקש לפתח מדדים אובייקטיביים להערכת מורכבותן של השוואות טביעות אצבע.
עבודותיה בנושא סעיף ההתעמתות (Confrontation Clause) צוטטה ונדונה על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית.
ב-23 באפריל 2020 היא נבחרה להיות חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
מנוקין נשואה לג'ושוע דיאנסטאג, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון.
המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קאדילק, שברולט, ו-GMC.
חטיבת אולדסמוביל פורקה בשנת 2004, חטיבת פונטיאק פורקה בשנת 2010.
כתוצאה מכך, החברה הולאמה למעשה על ידי ממשלת ארצות הברית בהשקעה של 45 מיליארד דולר שמהווה למעשה 61 אחוז ממניות החברה בידי ממשלת ארצות הברית.
בשנת 2013 ממשלת ארצות הברית מכרה את המניות בחברה בשווי של 39 מיליארד דולר בלבד.
הנהלת החברה נמצאת בעיר דטרויט שבמדינת מישיגן.
החברה מעסיקה מעל 200 אלף עובדים, והייתה יצרנית הרכב הגדולה בעולם מ-1931 עד 2007. יו"ר החברה הוא פרדריק אנדרסון ומנכ"ל החברה היא מרי בארה.
מניות החברה נסחרות בבורסה של ניו-יורק (NYSE).
החברה הוקמה בפלינט שבמישיגן על ידי ויליאם דוראנט שהיה מנהלה של ביואיק והפך אותה ליצרנית הרכב הגדולה בארצות הברית.
דוראנט צבר הון רב והחליט בשנת 1908 ליצור חברת החזקות שהייתה חברת האם של ביואיק ויצרנים נוספים.
הוא פתח במסע רכישות ובאותה שנה רכש את חברת אולדסמוביל מיידי מייסד החברה רנסום אולדס.
בשנת 1909 רכש את קדילאק וחברות נוספות, אך ב-1910 נקלע לחובות גדולים ואיבד את השליטה בחברה לבנקים.
דוראנט נאלץ לפרוש והקים עם לואי שברולה את חברת שברולט.
ב-1916 פרש דוראנט משברולט עקב חילוקי דעות ובעזרת פייר דופונט, מבעלי דופונט, קנה בחזרה את השליטה בג'נרל מוטורס.
כעבור שנה גם שברולט נרכשה על ידי ג'נרל מוטורס.
במהלך שנות העשרים והשלושים, החברה ייסדה חברת אוטובוסים מצליחה, ועודדה את המעבר מנסיעה ברכבות לנסיעה באוטובוסים.
בשנת 1930 החברה רכשה מפעל לייצור מנועים לקטרים, והפכה ליצרנית הגדולה ביותר של מנועי דיזל לקטרים.
בשנת 1953, נשיא החברה צ'ארלס וילסון מונה למזכיר ההגנה של ארצות הברית.
בשנת 1955 החברה הייתה לחברה האמריקנית הראשונה, שהכנסותיה השנתיות עלו על מיליארד דולר.
בשנת 1985 רכשה החברה את קבוצת יוז תעופה, תמורת כ־5 מיליארד דולר.
יוז כללה חברות בתחומי התעופה, אלקטרוניקה, תקשורת ולוויינים.
רוב החברות נמכרו במהלך שנות ה-90. חברת החלל והתקשורת נמכרה לבואינג בשנת 2000 וחברת האלקטרוניקה, שעסקה בעיקר בשידורי טלוויזיה דיגיטליים, נמכרה לחברת ניוז קורפ.
בשנת 2004, מכרה החברה כ־8.2 מיליון כלי רכב, והרוויחה כ־2.8 מיליארד דולר.
הכנסותיה עמדו על כ־193.5 מיליארד דולר (עלייה של 4.1 אחוז בהשוואה לשנה הקודמת).
לאחר הפסדים בשנת 2005 ו-2006 מכר התאגיד את החזקותיו בחברות איסוזו וסובארו היפניות.
ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה לפשיטת רגל (צ'פטר 11) לאחר שחובותיה הגיעו לסך של כ-172 מיליארד דולר.
באותה העת היה שווי השוק של החברה בבורסה כ-510 מיליון דולר, לעומת כ-57 מיליארד דולר בתחילת העשור.
בשנות השיא העסיקה ג'נרל מוטורס כ-350 אלף עובדים.
מותגים בולטים בעבר או בהווה
ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה לפשיטת רגל (צ'פטר 11).
החברה סגרה או מכרה כמה ממותגיה בשנים לאחר מכן.
השינוי האחרון הגיע עשור אחרי פשיטת הרגל עם מכירת המותגים אופל ווקסהול, וסגירת המותג הולדן.
שברולט - המותג הבסיסי והמוכר ביותר, שנמכר בכל העולם
נמכר ברוב המדינות בהן שברולט משווקת
ביואיק - המותג שייסד את GM.
החל מ-2012 נמכר כמעט רק באמריקה ואסיה.
בסין הוא המותג הגדול במדינה (נכון ל-2020).
האמר - נמכר לחברה סינית, וחזור לשימוש בידי GM ב-2021 כמותג רכבי שטח חשמליים.
נתח של שלושה אחוזים בסוזוקי היפנית.
הובלת סבב השקעה (של מיליארד דולרים, מתוכו ג'נרל מוטורס השקיעה 500,000,000$) במותג הנסיעה השיתופית Lyft.
הולדן (אוסטרליה) - נסגר ב-2021
סאאב (שוודיה) - לאחר כישלון ההסכם למכירתה לחברת הרכב השוודית קוניגסג, נמכרה לחברה הולנדית שמכרה את מותג היוקרה "ספייקר".
החברה ההולנדית החליטה בתחילת 2019 לא להשתמש במותג אלא במותג עצמאי בשם NEVS, ובכך כנראה הסתיימה דרכו.
אופל (צרפת) ו-ווקסהול (בריטניה) - נמכרו לקבוצת PSA (אך גם לאחר המכירה ימשיכו שתי החברות התאומות לחלוק מפעלים, אנשי צוות ומרכבים עם ביואיק עד לפחות 2021).
ג'נרל מוטורס ייצרה בעבר חלפים ומוצרים לרכב תחת שם החטיבה שייצרה חלפים ומוצרים לרכב תחת המותג AC Delco, וכן תמסורות שונות בחטיבת Allison, נמכרה לשתי חברות השקעות, אמריקנית וקנדית.
מכירת וסגירת החברות אמורה להשאיר בידי ג'נרל מוטורס את המותגים הרווחיים ביותר.
במרץ 2011, בהוראת בית משפט לפשיטות רגל הוקמה קרן "RACER Trust" שמטרתה למכור נכסים ומתקנים של ג'נרל מוטורס, לשקמם או להחזירם לשוק למטרות פיתוח מחדש והסבת ייעוד.
עם הקמת הקרן היו בבעלותה 44 מיליון רגל רבועים (13.4 קמ"ר) של שטחי תעשייה ב-14 ממדינות ארצות הברית, בעיקר במערב התיכון ובאזור צפון-מזרח ארצות הברית (מדינות "חגורת החלודה")
ג'נרל אטומיקס היא חברה אמריקאית המתמחה בפיזיקה גרעינית ובייצור מערכות ביטחוניות.
בין מוצריה הידועים של החברה ניתן למנות את כלי הטיס הבלתי מאוישים GNAT-750, MQ-1C גריי איגל, RQ-1 פרדטור ו-MQ-9 ריפר.
מתקניה העיקריים שוכנים בסן דייגו, קליפורניה והיא מעסיקה נכון ל-2022 מעל ל-15,000 עובדים.
ג'נרל אטומיק הוקמה ב-18 ביולי 1955 בסן דייגו, קליפורניה, כחטיבה של ג'נרל דיינמיקס.
היא נמכרה ב-1967 לגולף אוייל ואז שונה שמה ל"גולף ג'נרל אטומיק".
ב-1973 שונה שמה ל-"General Atomic Co" כאשר חברת "של" הייתה שותפה בחברה.
"של" יצאה מהשותפות ב-1982 וגולף שינתה את שמה ל-"GA Technologies Inc".
חברת "שברון" רכשה את גולף ב-1984.
ב-1986 היא נמכרה לחברה בשליטת ניל בלו ולינדן בלו, אז קיבלה את שמה הנוכחי.
המיזמים הראשונים שלה היו כורים גרעיניים מסוג TRIGA ומיזם אוריון.
ג'נרל אלקטריק הידוע גם בראשי התיבות: GE, היה קונגלומרט ותאגיד רב-לאומי אמריקאי שנוסד בשנת 1892, היה קשור לניו יורק ומשרדו הראשי היה בבוסטון.
במשך השנים פעלו בחברה חטיבות עסקיות שונות, כולל אירוספייס, אנרגיה, בריאות, תאורה, קטרים, מכשירים חשמליים, פיננסים, תעשייה, תשתית, רפואה, תקשורת ובידור.
בשנת 2000 דורג התאגיד במקום ה-5 בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן, בשנת 2010 הוא דורג במקום ה-4 ובשנת 2020 הוא ירד למקום ה-33. בשנת 2023, החברה דורגה במקום ה-64 ברשימת פורבס גלובל 2000. שני עובדים של ג'נרל אלקטריק, אירווינג לאנגמיור (1932) ואיוואר גיאוור (1973), זכו בפרס נובל.
בעקבות המיתון הגדול בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ג'נרל אלקטריק החל למכור חטיבות ונכסים שונים, כולל את חטיבת מכשירי החשמל הביתיים (GE Appliances) וחטיבת השירותים הפיננסיים (GE Capital) שלו, תחת הנהגתו של היו"ר ג'ף אימלט.
ג'ון פלאנרי, מחליפו של אימלט משנת 2017, פיצל את הנכסים של ג'נרל אלקטריק לשתי החברות GE Transportation וו-GE Lighting, כדי שהחברה תתמקד יותר בתעופה.
הגבלות על תעופה בזמן מגפת הקורונה גרמו להכנסות של ג'נרל אלקטריק לרדת משמעותית בשנת 2020. בסופו של דבר, היו"ר האחרון של ג'נרל אלקטריק, לארי קאלפ, הכריז ב-2021 שג'נרל אלקטריק תחולק לשלוש חברות ציבוריות שיתמקדו בנפרד בענפי התעופה, הטכנולוגיה הרפואית והאנרגיה.
חברת התעופה והחלל GE Aerospace היא היורשת החוקית של ג'נרל אלקטריק.
חברת טכנולוגיית הרפואה GE HealthCare פוצלה מג'נרל אלקטריק בשנת 2023. חברת האנרגיה GE Vernova נוסדה כאשר ג'נרל אלקטריק השלימה את הפיצול.
בעקבות עסקאות אלו, GE Aerospace אימצה את השם והסימול של ג'נרל אלקטריק, בעוד שג'נרל אלקטריק הישנה חדלה להתקיים כקונגלומרט.
החברה נוסדה בניו יורק בשנת 1879 כיצרנית מכשירי חשמל על ידי אליהו תומסון ואדווין יוסטון, ונקראה תומסון-יוסטון.
בשנת 1892 רכשה את חברתו המתחרה של תומאס אדיסון, שנוסדה בשנת 1890 בניו ג'רזי.
בשנת 1896 נכללה בקבוצה המקורית של מדד דאו ג'ונס, ובשנת 1919 הקימה עם חברת AT&T את רשת הרדיו RCA.
בעשורים הראשונים לקיומה החברה עסקה בפיתוח מכשירי חשמל, ומשנות ה-50 נחשבה לאחת מחברות המחשבים הגדולות ביותר בארצות הברית, עד שמכרה את חטיבת המחשבים שלה לחברת האניוול בשנת 1970. בשנת 1976 רכשה את חברת הבנייה יוטה, בשנת 1986 רכשה את רשת הטלוויזיה NBC, ובשנת 2004 רכשה את חברת התקשורת ויוונדי יוניברסל.
לאחר רכישה זו עלה שווי השוק שלה ל-410 מיליארד דולר.
GE Aviation - תעופה (בעיקר מנועי מטוסים)
GE Capital - שירותים פיננסיים - מימון וביטוח לשוק המסחרי
GE Digital - שירותי תוכנה ומערכות מידע
GE Lighting - מוצרי תאורה
GE Power - מכירה ותחזוקה של טורבינות.
GE Transportation - מוצרי תחבורה וספנות, רכבות וקטרים
חטיבת מנועי הסילון של ג'נרל אלקטריק הייתה מהחלוצות בעולם ביצור מנועי סילון.
לחברה היה ניסיון רב ביצור מגדשי-על למטוסי בוכנה ולכן היא נבחרה על ידי הממשל לפתח את ההמצאה הבריטית ולייצר את מנוע הסילון.
לאחר פיתוח של 3 שנים היא יצרה את המנוע J33, והוא נכנס לשימוש מבצעי בשנת 1945.
בשנות ה-50 פיתחה מנוע מתקדם יותר, J47, שהניע את מטוסי הקרב F-86 סייבר במלחמת קוריאה, ויוצרו ממנו 35 אלף מנועים.
בשנות ה-60 המשיכה בפיתוח מנועי סילון, בהם J79, שהניע את מטוס הפנטום, אך החלה גם בפיתוח מנועי סילון אזרחיים ומנועי מסוקים.
בשנות ה-70 ושנות ה-80 המשיכה בפיתוח מנועי סילון אזרחיים וצבאיים תוך תחרות עזה עם חברת רולס-רויס ופראט אנד וויטני.
במקביל, באמצע שנות ה-70 הגיעה להסכם עם חברת סנקנמה הצרפתית על יצור משותף של מנועי סילון חסכוניים מתקדמים למטוסים אזרחיים בינוניים.
חברה משותפת זאת שנקראה CFM זכתה להצלחה וייצרה עד היום כ-18 אלף מנועי סילון בשם CFM56' המניעים כ-7,000 מטוסים אזרחיים כבואינג 737 ואיירבוס 320. מנועי החברה משמשים גם את המטוסים החדשים של בואינג: בואינג 747-8 והבואינג 787.
מטה ג'נרל אלקטריק בישראל ממוקם בשדרות שאול המלך 8 בתל אביב.
לג'נרל אלקטריק פעילות נרחבת בישראל בתחום המיכשור הרפואי בחיפה, טירת כרמל ורחובות:
בשנת 1997 הקימה ג'נרל אלקטריק ואלסינט את חברת "אלג'מס" לפיתוח וייצור מצלמות גרעיניות.
בשנת 1998 רכשה מאלסינט את פעילויות הדמיית תהודה מגנטית והרפואה הגרעינית תמורת 100 מיליון דולר.
כמו כן רכשה מאלביט הדמיה את חברת דיאסוניק, שעסקה בפיתוח ובייצור מוצרי אולטרה-סאונד.
בשנת 2000, השקיעה בחברת "אינסייטק" המפתחת מערכת רפואית לטיפולים לא פולשניים באמצעות שילוב של אלומת אולטראסאונד ממוקדת והדמיית תהודה מגנטית.
בשנת 2001, רכשה את חלקה של אלסינט ב"אלג'מס", והגדילה את החזקותיה בחברה מ-50% ל-100%.
בשנת 2008, רכשה את חברת "ורסמד" בכ-40 מיליון דולר.
בשנת 2011, רכשה מחברת אורבוטק את חטיבת הרפואה הגרעינית שלה ב-15 מיליון דולר.
בשנת 2011, חטיבת התאורה של ג'נרל אלקטריק רכשה את חברת "לייטק" מלוד.
לג'נרל אלקטריק מרכז פיתוח בהרצליה בתחום התוכנה ומרכז ידע לאינטרנט תעשייתי.
בעבר חברת גנרל מהנדסי חשמל וקרור בע"מ שימשה כיבואנית שלה בישראל.
ג'נרל דיינמיקס הוא קונצרן מערכות ביטחון אמריקני.
נכון ל-2012 החברה היא יצרנית מערכות הביטחון החמישית בגודלה בעולם.
מטה החברה שוכן בווסט פולז צ'רץ', וירג'יניה.
החברה מעסיקה כ-99,500 עובדים בעולם.
הכנסתה ב-2014 הסתכמה בכ-30.85 מיליארד דולר.
מקורן של עיקר הכנסות החברה הוא במכירת מוצרים צבאיים, אך גם במוצרים אזרחיים של יחידת הגאלפסטרים איירוספייס שלה ובניית ספינות ותיקונן עם חברת הבת נשיונל סטיל אנד שיפבילדינג.
כשני שלישים ממכירות החברה הן לממשל האמריקני.
בעידן שלאחר המלחמה הקרה בו התמזגו חברות רבות בתחום הביטחון עברה החברה שינויים מבניים שאפשרו לה לשרוד.
לחברה ארבע יחידות עסקיות עיקריות: תעופה וחלל, מערכות ימיות, מערכות לחימה, ומערכות וטכנולוגיות מידע.
בין מוצריה הידועים הצוללת הגרעינית הראשונה, ה"נאוטילוס", הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו, מטוס הקרב F-16 פייטינג פלקון וטנק המערכה M1 אברהמס.
אלקטריק בוט - יצרנית הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו
ג'נרל דיינמיקס ארמנט אנד טכניקל פרודקטס
ג'נרל דיינמיקס אורדנס אנד טקטיקל סיסטמס
ג'נרל דיינמיקס אירופיאן לנד קומבט סיסטמס
ג'נרל דיינמיקס אדבנסד אינפורמיישן סיסטמס
החברה נוסדה רשמית ב-21 בפברואר 1952 לאחר שאלקטריק בוט, שנוסדה בשנת 1899, רכשה את קנדאייר מממשלת קנדה ב-1946. בשנת 1952 קונבאייר התמזגה עם ג'נרל דיינמיקס.
ב-1976 מכרה ג'נרל דיינמיקס את קנדאייר בחזרה לממשלת קנדה.
בשנת 1982 הוקמה היחידה העסקית לייצור מערכות לוחמה בעקבות רכישת יחידת מערכות הלוחמה של קרייזלר.
בשנת 1992 ג'נרל דיינמיקס מכרה את חטיבת הטילים הטקטיים ליוז אלקטרוניקס ואת צסנה לטקסטרון.
בשנת 1993 מכרה את יחידת המטוסים הצבאיים ואת חטיבת מערכות החלל למרטין מריאטה.
בשנת 1994 מכרה את קונבאייר למקדונל דאגלס.
בשנת 1995 רכשה החברה את בת' איירון וורקס מפראודניטל אינשורנס.
ב-1996 היא רכשה את טלדיין ויאקל סיסטמס.
ב-1997 היא רכשה את יחידת מערכות הביטחון ואת יחידת מערכות החימוש של לוקהיד מרטין.
באותה שנה רכשה את יחידת מערכות טכנולוגיות מתקדמות, לשעבר יחידה של לוסנט, ואת קומפיוטינג דבייסס אינטרנשיונל, לשעבר חטיבה של קרדייאן קורפוריישן.
ב-1988 היא רכשה את נשיונל סטיל אנד שיפבילדינג, שנוסדה ב-1905. ב-1999 רכשה את גאלפסטרים איירוספייס מפורסטמאן ליטל שנוסדה ב-1958.
ב-2001 רכשה את גלקסי איירוספייס קומפני מהתעשייה האווירית לישראל.
ב-2001 נוסדה דסישן סיסטמס (שהתמזגה מאוחר יותר עם ג'נרל דיינמיקס C4 סיסטמס) לאחר רכישת קבוצת מערכות המידע של מוטורולה.
ב-2002 רכשה את אדבנסד טכניקל פרודקטס.
ב-2003 רכשה את GM דיפנס מג'נרל מוטורס ואת Steyr Daimler Puch Spezialfahrzeug (SSF) מקבוצת משקיעים אוסטריים, שרכשו את החברה ב-1998 מקונצרן שטייר דיימלר פוך.
SSF הי כיום חלק מ"ג'נרל דיינמיקס אירופיאן לנד קומבט סיסטמס" שכוללת גם את סנטה ברברה סיסטמס הספרדית ואת MOWAG השווייצרית, ושהמטה שלה שוכן בווינה, אוסטריה.
באותה שנה רכשה גם את ורידיאן.
ב-2004 רכשה את ספקטרום אסטרו, וב-2006 רכשה את אנתאון אינטרנשיונל.
ג'נסן רוס אקלס הוא שחקן ובמאי טלוויזיה אמריקאי.