tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1997 עלה דרמר לישראל ובשנת 1998 נישא לעדי בלומברג (1971–2000), בתו של דוד בלומברג שהיה יו"ר דירקטוריון בנק ירושלים.
עדי נפטרה בפברואר 2000. דרמר היה חבר בצוות ההיגוי שהקים את "קרן עדי" לזכרה.
בשנת 2002 דרמר נישא בשנית לרודה פגאנו, עורכת דין בוגרת אוניברסיטת ייל, ולהם חמישה ילדים.
רון דאנלופ היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק במכבי תל אביב בשנות ה-70 של המאה ה-20, והיה השחקן האפרו-אמריקאי הראשון בתולדותיה.
דאנלופ גדל בשיקגו ולמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
ב-1968 נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בידי שיקגו בולס, אך לא הצליח להשיג חוזה בקבוצת NBA למרות גובהו (2.03 מטרים).
מכיוון שהוא לא הצליח להשיג חוזה הוא עבר לשחק בליגת ה-CBA.
במקביל לכך עבד בחברה לגילוי נפט.
ב-1971 קיבל הצעה לשחק במכבי תל אביב ונענה לה בחיוב.
במהלך שנותיו בתל אביב לא הרשים במיוחד, למרות הציפיות הגבוהות שנתלו בו.
הוא שיחק במכבי במהלך שתי עונות, כאשר בראשונה כלל לא הורשה לשחק בליגה הישראלית מאחר שלא היה יהודי.
בסיכום כללי קלע 116 נקודות במסגרות אירופיות במדי הקבוצה.
לאחר שעזב את ישראל שב לארצות הברית.
בהמשך היה למורה ולמנהל בבית הספר היסודי לינקולן בעיירה אפלטון שבוויסקונסין, שם התגורר.
נפטר באפלטון ב-28 באוקטובר 2019. הותיר אחריו שתי בנות.
רון דבני (נולד ב־29 ביולי 1979) הוא מפיק טלוויזיה ומוזיקה, במאי, צלם, עורך, מוזיקאי, טכנאי קול, שחקן ויזם נדל"ן ישראלי.
חבר האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה ואקו"ם.
רון דבני נולד וגדל בשכונת רמת אביב ג' בתל אביב.
למד תיאטרון בתיכון בקבוצה בהדרכת עידן זילברשטיין, והשתתף בקורסי משחק מול מצלמה למתחילים ומתקדמים בהדרכת גלית רוזנשטיין.
בנוסף, הוא אוטודידקט בתחומי מוזיקה, הפקה ועיצוב פנים.
בשנת 1994 ייסד את אולפן ההקלטות "בומרנג", ובהמשך הקים יחד עם יניב דוידסון את אולפן ההקלטות והלייבל Boo Music.
מאז תחילת שנות ה־2000 הפיק, ביים, צילם וערך עשרות קליפים לאמנים ישראלים.
בין השנים 2007–2009 כיהן כמנהל מחלקת הפקות בחברת Alpha Bass Productions בלוס אנג'לס והיה שותף בהפקת סרטי "מאחורי הקלעים" לקליפים ששודרו בערוץ MTV.
בשנים 2009–2011 יצר עבור חברת הלוויין yes את סדרת הדוקו־ריאליטי אנשי החוק (שתי עונות).
בשנים 2012–2013 ביים והפיק את הסדרה yes surprise.
בשנים 2015–2020 שימש כמפיק תוכן ראשי בחברת הגיימינג 888 Holdings.
כיום פועל כמפיק עצמאי ומפיק סרטי תדמית, פרסומות וחסויות עבור חברות ומשרדי פרסום.
במהלך השנים הפיק דבני אלבומים ושירים לאמנים ישראלים מוכרים, בהם:
דן תורן – שירים שונים (2002 ואילך)
אם סי שירי – אלבום בכורה (2003), שבו השתתפה להקת "הדג נחש"
רואי לוי – אלבום סולו ראשון (2005)
מיטל דרזון – אלבום ראשון (2006)
בשנים 2006–2007 שימש כמפיק, מנהל מוזיקלי ושופט בפרויקט מוטו מיוזיק של חברת Motorola לצד אביב גפן.
בין השנים 2008–2010 עבד כמפיק וטכנאי קול באולפני Alfa Records בלוס אנג'לס.
בשנת 2011 הוציא אלבום סולו ראשון בשם בומרנג.
בשנת 2014 יזם את פסטיבל בסוודר, אירוע שנתי למען נזקקים וחסרי דיור.
ב־2015 הפיק את האלבום האינסטרומנטלי The Wind Rises יחד עם הגיטריסט אורי לויט.
ב־2022 יצא אלבומו השני, שבו רוב המילים נכתבו על ידי דן תורן.
בשנת 2024 הקליט והשיק אלבום פופ־דאנס בינלאומי תחת שם הבמה Popblox.
בשנת 2025 החל לשחרר סינגלים חדשים, הצפויים להתאגד לכדי אלבום שלישי שייצא בשנת 2026.
דבני שיחק בתפקידים שונים בקולנוע, טלוויזיה, מחזות ופרסומות.
פאודה – סדרת טלוויזיה, בתפקיד מאבטח שר הביטחון
אניגמה – סדרת טלוויזיה, בתפקיד רופא
אחת אפס אפס – סדרת טלוויזיה, בתפקיד שוטר
התאבדות – סרט קולנוע, בתפקיד שוטר
זמן מסך – סדרת טלוויזיה, בתפקיד מנכ"ל
כנפיים – סדרת טלוויזיה, בתפקיד טייס
מיכאלה – סדרת טלוויזיה, בתפקיד שוטר
כלבוטק – תוכנית טלוויזיה, בתפקיד עבריין
תיק סגור – סרט קולנוע, בתפקיד שוטר
פיג'מות – סדרת טלוויזיה, בתפקיד סבל
מפיש – מחזמר, בתפקיד ראשי ("מפיש")
מאז 2015 עוסק דבני בתחום ה"פליפינג" – רכישת נכסים ישנים ומוזנחים, שיפוצם ומכירתם מחדש ברווח.
בפרויקטים אלה הוא מתכנן ומעצב את הפנים הן לנכסיו שלו והן ללקוחות אחרים.
בשנת 2025 הוסמך כמתווך נדל"ן מורשה.
דבני מתגורר ברמת גן ואב לבת.
רון בן-ישראל (נולד ב-1957) הוא שף מגדנאות ישראלי, הפועל ומתגורר בניו יורק.
בעליו של 'רון בן-ישראל עוגות' בסוהו, מנהטן.
בעל מוניטין בינלאומי בעיצוב עוגות חתונה ואירועים מיוחדים.
מתמחה בפיסול פרחים מבצק סוכר.
רון בן-ישראל גדל בתל אביב, הוא בן להורים ניצולי שואה: דגמר, אמו (ילידת וינה) עבדה כשרטטת עבור הממשלה ומשה, אביו, ניצול מחנה ההשמדה אושוויץ, עבד בבית דפוס.
הוא למד בתיכון תלמה ילין במגמת מחול, ורקד בלהקות בת דור ובת שבע.
בגיל 26 עזב את ישראל.
הוא נסע ללמוד בקנדה, בצרפת ולבסוף, בשנות השמונים הגיע לארצות הברית, שם רקד בלהקות ובהרכבים קטנים.
במשך 15 שנה הוא התפרנס מריקוד, בשנות ה-30 לחייו פרש מהריקוד.
הוא עבד בעבודות זמניות כמלביש בתצוגות אופנה בשבוע האופנה של ניו יורק, הוציא כלבים לטיול, עסק בעיצוב תפאורות, עיצב חלונות ראווה, ואז התחיל לתת שירותי קייטרינג ללקוחות פרטיים.
את סודות עיצוב העוגה למד רון מבטי ואן נורסטנד, שהפכה למנטורית שלו, ומרוז לוי-בירנבאום שכתבה ספרי אפייה רבים למד את רזי האפייה.
בשנת 1996 נתגלה על ידי מרתה סטיוארט, ("הכוהנת הגדולה" של סגנון חיים וניהול משק הבית בארצות הברית), שראתה את אחת מהעוגות שעיצב בחלון הראווה מיקימוטו שבשדרה החמישית.
סטיוארט היוותה דמות מפתח בדרכו של רון להצלחה.
בן-ישראל מעיד כי כבר כנער, היה צופה מוקסם באימו הוינאית הופכת קצף למרנג ובצק פריך לשטרודל, אך לא שיער כי אומנות האפייה תהפוך לתשוקת חייו.
לבן-ישראל יש סדנת אפייה בסוהו של ניו יורק.
הוא אופה עוגות גדולות לאירועים חגיגיים בעלות של אלפי דולרים, כל עוגה מיוחדת בעיצובה, שונה מרעותה ומותאמת ללקוח ולאירוע.
ב-2007, לציון 100 שנה למלון פלאזה, ביקשה ממנו חברת אלעד שבבעלות יצחק תשובה לאפות עוגה.
בן-ישראל אפה את העוגה הגדולה ביותר בהיסטוריה של ניו יורק.
העוגה התנשאה לגובה של 563 ס"מ, שקלה 2 טונות ועלתה 120 אלף דולר.
ב-2004 נבחר לאופה המצטיין של המגזין "ווג".
הניו יורק טיימס כינה אותו "מנולו בלאניק של עוגות החתונה" (מעצב אופנה ומייסד מותג של נעלי יוקרה), המגזין Modern Bride כינה אותו "מלך העוגות" ומדריך זגאט הכתיר אותו כ"מאסטר עוגות החתונה".
בן-ישראל משמש כמרצה אורח במכון הקולינרי הצרפתי, בו הוא מעביר קורסים על אפיית ועיצוב עוגות ומלמד בו מאז שנת 1999.
ב-2011 הנחה את תוכנית מציאות בשם "הגאון המתוק" בערוץ האוכל האמריקני.
הוא התארח בתוכניות טלוויזיה רבות, ביניהן בוקר טוב אמריקה, התוכניות של דייוויד לטרמן, מרתה סטיוארט ואופרה וינפרי בשנת 2019 בן-ישראל התארח בתוכנית הבישול הצלחתי!
שבנטפליקס, (עונה 2 של סדרת החגים).
בשנת 2020 בן-ישראל התארח בתוכנית הבישול "מכת סוכר" שבנטפליקס.
רון האדריק היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, שחקן קריקט ושדרן רדיו אוסטרלי.
נולד באדלייד שבאוסטרליה, בנם היחיד של אוליב מיי ואלכסנדר נורמן האדריק.
בשנות ה-50 היה שחקן קריקט מקצועי וייצג שלוש פעמים את מדינת דרום אוסטרליה בתחרות הארצית לקריקט "Sheffield Shield".
הופיע לראשונה כשחקן תיאטרון ב-1946, במסגרת תיאטרון טיבולי בעירו אדלייד.
בהמשך הוזמן לשחק בתיאטרון שייקספיר המלכותי באנגליה, ולאחר מכן חזר לאוסטרליה ושיחק בעשרות הפקות תיאטרון בסידני וברחבי אוסטרליה.
זכה במספר פרסי תיאטרון באוסטרליה.
האדריק השתתף במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך הקריירה.
סרטו הראשון "בן המלך והעני", והסרט האחרון בו שיחק היה "קרנבל".
כן השתתף בפרקים מסדרות אוסטרליות ידועות כגון "קרוב רחוק".
בסדרה "איים אבודים" גילם את Q, רודן השולט באיים ומשאיר את תושביו אבודים בזמן (200 שנה).
האדריק הופיע גם ברשת הרדיו ABC האוסטרלית, ולאורך השנים שידר מאות שידורי דרמה, תעודה והקראת שירה.
רון בריימן (נולד ב-1946) הוא מדען ואיש אקדמיה ישראלי, ד"ר לכימיה אורגנית, יו"ר לשעבר של חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ופובליציסט.
הוא נצר למייסדי תל אביב ודור שישי בארץ ישראל.
שירת בצה"ל והגיע לדרגת רס"ן במילואים.
פרסם מאות מאמרים בעיתונים ובאתרי אינטרנט חדשותיים רבים.
המאמרים עוסקים בתחומים אקטואליים ובהערכת סיכונים, תחבורה ואיכות הסביבה.
בריימן הוא בעל תואר דוקטור בכימיה אורגנית ממכון ויצמן למדע ומשמש כמרצה לניהול בטיחות והערכת סיכונים בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת אריאל (שם הוא גם חבר בחבר הנאמנים).
בעבר לימד גם במכללה האקדמית נתניה, במכללת הדסה בירושלים ובמוסדות אקדמיים אחרים.
חבר פעיל בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי.
בשנים 1995–2008 שימש כדובר החוג ובשנים 2001–2005 היה היושב ראש שלו, כולל בתקופת יישום תוכנית ההתנתקות.
ממקימי מפלגת התקווה ודובר המפלגה.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר למקום השני ברשימתה לכנסת ושובץ במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נכנס לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הוא נבחר במקום הרביעי ברשימת התקווה לכנסת.
רונלד ארל "רון" גריינר (11 באוגוסט 1922 - 21 בפברואר 1981) היה מלחין אוסטרלי שעבד במשך רוב הקריירה המקצועית שלו בממלכה המאוחדת.
הוא זכור בעיקר בזכות מוזיקת הקולנוע והטלוויזיה שלו, בהם חיבור המוזיקה לסדרות האסיר, פול טמפל ודוקטור הו.
ב-1969 חיבר את המוזיקה לסרט לפני בוא החורף בכיכובם של חיים טופול ודייוויד ניבן.
רון ארל גריינר נולד באת'רטון, קווינסלנד, אוסטרליה, הבן הבכור של מרגרט קלארק, פסנתרנית חובבת מוכשרת, ורונלד אלברט גריינר, מחסנאי ומנהל דואר בהר מאליגן.
העיירה הקטנה נבנתה כדי לתמוך בהפקת פחם ממונולית אבן חול בצורת שולחן בגובה 400 מטר שקרסה על פני השטח במרחק 100 קילומטרים מקרנס.
למרות היותה מבודדת, הקהילה המקומית שמרה על מורל גבוה בריקודים ובבידור חברתי.
המוצא הזה הפך לחשוב כאשר התפוצצות מכרה ענקית שאירעה ב-19 בספטמבר 1921 הרגה 75 עובדים (שליש מהאוכלוסייה הבוגרת).
צעירים מוכשרים מהמקום כדוגמת רון גריינר עזרו להחזיר את האמונה בעתיד.
בגיל ארבע כורה וולשי שניגן בכינור עורר בו עניין במוזיקה, ולכן לימדה אותו אמו לנגן מנגינות פשוטות בפסנתר.
בנוסף לכישוריו המוזיקליים הוא הצליח לשחזר מנגינות ששמע בבית הספר או בפטיפון.
נגנים קלאסיים והאזרחית לשעבר של הר מוליגאן, מרי וורדל, זוכרים את גריינר מנגן בפסנתר מגיל צעיר כאשר "עוד לא הגיע לפדל".
משפחת גריינר עזבה את הר מאליגן ב-1930. עד אפריל 1932 הם חיו בחוף הצפוני של קווינסלנד, בקהילה כפרית גדלה שנקראת אלומבה שממוקמת בצד המזרחי של מונולית אבן אחרת, פירמידת וולש בגובה 922 מטרים.
בגיל 9, כחלק מבית הספר של אלומבה, גריינר זכה בפרס השני על סולו כינור בהשבעת קרנס ובית הספר המחוזי אייסטדפורד.
זה האזכור העיתוני הראשון שבו מצוין שהוא מופיע בפומבי.
בתחילת 1933 משפחת גריינר עבר לקרנס איפה שחוץ מעבודת בית ספר באדג' היל סטיי (1933–1934) וקרנס היי (1935–1936), הוא החל למידה רצינית של תאוריית מוזיקה ופירוש.
משפחתו התמקמה מחדש מדרום לבריזביין ב-1937, שם הוא סיים את לימודי התיכון שלו ב"סיינט ג'וזפסקולג' נאג'י בריזביין וקיבל תעודת בגרות ב-1938. ב-1939 הוא נרשם לאוניברסיטת בריזביין כדי ללמוד הנדסה אזרחית ומוזיקה, וקיבל את ה-Associate of Trinity College London Diploma) A.T.C.L.
Diploma - חבר בטריניטי קולג' לונדון דיפלומה) בפסנתר ובלימודי הרמוניה, קונטרפונקט וחיבור מוזיקלי תחת פרסי בריאר בבריזביין.
רון גרא (גרינר) (נולד ב-7 באוקטובר 1947) הוא משורר עברי ומחנך ישראלי.
רון גרא (גרינר) נולד בנס ציונה.
בצה"ל שרת ביחידת חי"ר מוצנח.
הוריו היו בעלי חנות ספרים, שם גילה את חדוות הקריאה.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים ספרות עברית ומקרא.
לאחר מכן למד לתואר שני בחוג לספרות כללית באוניברסיטת תל אביב.
לאחר מכן החל בקריירה של מורה ומחנך.
במשך השנים ניהל את בית הספר "המתמיד" ברמת גן.
תחת ניהולו, שימש בית הספר כאכסניה לימודית לסטודנטים של המדרשה לאמנות, בהנחייתה של המפקחת לאמנות – שרה כהן, דבר שתרם רבות גם ליופיו העיצובי של בית הספר.
כמו כן בבית הספר ניתנו שיעורים לדוגמה למורי האזור, במסגרת ההדרכה במרפ"ד גבעתיים.
בד בבד עם ניהול בית הספר המתמיד, הקדיש גרא יום בשבוע להוראת ספרות בסמינר ע"ש "שיין", בפתח תקווה.
בהמשך ניהל את בית הספר ע"ש "א.ד.
גורדון" בבת ים, לאחר מכן שימש כמדריך מחוזי לספרות בחטיבות הביניים בחולון, בהתמקדות על החטיבות החדשות שנפתחו בעיר.
בנוסף, הדריך גרא מורים במכללת "חנקין" ואף סייע לגברת דינה ילין בהקמת המכללה.
בשני העשורים האחרונים הוא מורה לספרות, בתיכון ע"ש דוד בן-גוריון בנס ציונה.
שיריו הראשונים פורסמו בילקוט לספרות ולאמנות "קטיף", של עירית פתח תקווה, הסופר והעורך יוסף חנני הציע לו את השם גרא.
מאז שיריו פורסמו ב"עיתון 77", ב"מאזנים", ב"אפיריון", ב"שבו" וכן בכתבי עת אינטרנטיים לספרות ולאמנות, כמו: מוטיב ו"מעמקים".
גרא פעיל באגודת הסופרים העבריים.
גרוש ואב לשניים, מתגורר ברמת גן.
אפלולית, הוצאת אצבעוני, תל אביב, 1982.
הגלומה בגלימה, הוצאת אצבעוני, תל אביב, 1983.
בנעלי גירושין, הוצאת רשפים, תל אביב, 1995.
החטא והתם, הוצאת רשפים, תל אביב, 1996.
פשרות, הוצאת כרמל, ירושלים, 2004.
אוושה, הוצאת כרמל, ירושלים, 2005.
חלונות ננעלים, הוצאת צבעונים, תל אביב, 2008.
יראה, הוצאת צבעונים, תל אביב, 2010.
הד אדם, הוצאת צבעונים, תל אביב, 2011.
אח, הוצאת כרמל, ירושלים, 2012.
וכמו כוכב באותה מסילה, הוצאת צבעונים, תל אביב, 2015.
הוצאת צבעונים, תל אביב, 2017
שלושה בפרדס היצירה, הגות ובקורת (נורית צדרבוים, יוסף כהן-אלרן ורון גרא), הוצאת מיטב ארגמן, 2018
הבהוב אחד של חסד, שירה, הוצאת צבעונים, 2020
ימים רעולים, שירה, הוצאת צבעונים, 2021
לתלות שביל שמים, שירה, הוצאת צבעונים, 2021
אמש והיום, שירה, הוצאת צבעונים, 2022
שברי מראות, הוצאת שי, 2023
לולין הגורלות, הוצאת שי, תשפ"ד 2024
קולות צרודים (ספר שירה) הוצאת שי, תשפ"ד -2024
התרעות הוצאת שי תשפ"ה -2025
חיים במקשה אחת (אסופת ספורים) הוצאת שי, תשפ"ו-2025
על ספרה של מלכה שקד, "ליבי פוסע לאחור", עיתון 77, גיליון 354, אייר סיון תשע"א, מאי יוני 2011, עמוד 16 – "ליטוף ומכה מוחצת".
על ספרו של יצחק מלר, "חתכים", עיתון 77, גיליון 374, ניסן אייר-תשע"ד, מרץ-אפריל 2014 עמוד "מעסים רסיס של חיים"
על ספרו של ראובן פורת, "בים הזה אין לי סכר": "מאזניים", גיליון מספר 6, כרך פ"ט, כסלו תשע"ו.
עמודים 23–24, "כשנחסכת הילדות, אבל הגחתי מאוחר"
על ספרה של ברכה חי, "כחול אשר בעיני", עיתון 77, גיליון 401, תמוז אב, תשע"ח.
"משורר מחוספס או אוהב מאוכזב": על "קיצור תולדות האהבה" מאת: שחף ויאר.
"הייתי איתך, עד אין סופי" על ספרה של גבריאלה מורז "פרח לסמוראית".
"בשמם של סכורי הפה" על ספרה של לאה ברץ – "הירושימה זה כאן", הוצאה עצמית 95 עמודים.
רון ג'ונסון הוא מנכ"ל חברת J.
Penney, קודם לכן כיהן כסגן נשיא בכיר לפעילות הקמעונאית בחברת אפל.
הוא יזם את הרעיון של החנויות הקמעונאיות של אפל ואת הקונספט של "בר הגאונים" (Genius Bar), שהוא עמדת תמיכה טכנית בחנויות אפל באווירת בר.
ג'ונסון הצטרף לאפל בינואר 2000, אך עזב כדי להצטרף ל-J.
Penney בנובמבר 2011. בעבר הוא עבד כסגן נשיא לשיווק בחברת Target ועבד גם בחברת Mervyns.
ג'ונסון נולד באדינה, מינסוטה, בנו של מנהל בחברת General Mills.
הוא היה הקפטן בקבוצת הפוטבול ובקבוצת הבייסבול של בית ספר התיכון שלמד בו.
ג'ונסון בעל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד ותואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת סטנפורד.
בתקופת עבודתו של ג'ונסון כסגן נשיא באפל, הציגה רשת חנויות הקמעונאיות של אפל שיא של צמיחה, כשסך מכירותיה השנתיות עלה על מיליארד דולר תוך שנתיים מפתיחתן.
כיום אפל מפעילה מעל ל-300 חנויות, כולל באוסטרליה, קנדה, סין, צרפת, גרמניה, איטליה, שווייץ, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, הונג קונג ויפן.
ב-31 באוקטובר 2007 מימש ג'ונסון 700,000 מאופציות המניות שלו באפל במחיר מימוש של 23.72 דולר, ובהמשך אותו יום מכר את המניות במחיר של כ-185 דולר.
הוא הרוויח כ-400 מיליון דולר במהלך שבע וחצי שנות עבודתו באפל.
Penney המשיך ג'ונסון להתגורר בקליפורניה ונהג לטוס מספר ימים בשבוע למטה החברה שנמצא בפלאנו, טקסס, במטוס סילון פרטי.
רון וייזל (נולד ב-20 במרץ 1969) הוא קצין בצה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה ששירת כנספח צה"ל בהולנד, פיקד בעבר על גדס"ר גולני, יחידת דובדבן, חטיבה 226, וחטיבת מנשה.
בגולני עבר וייזל הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב וייזל לחטיבה ושימש בה כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגת מסלול, וכמפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 51. לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אולם נענה לפנייתו של מפקד יחידת אגוז, משה תמיר לשוב לצבא ולשמש כמפקד פלוגה ביחידה, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
בין היתר פיקד רון על לוחמיו במבצע מהלך מבריק כנגד חולית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה בלבנון, בו הרג הכוח שבפיקודו כשמונה מחבלים.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד היחידה.
בהמשך שימש כמפקד הראשון של גדס"ר גולני בשנים 2001–2003. וייזל הוביל את הגדוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
פיקד וייזל הגדוד במבצע משפחה במצור, פשיטה על מבנה בלב שכונת שג'אעייה שברצועת עזה על מנת לעצור שלושה מחבלים בכירים מארגון החמאס.
על אף הקשיים ותחת אש עזה התעקש וייזל להמשיך במבצע.
על האופן בו פיקד וייזל על הגדוד הוענק לו צל"ש אלוף מטעם אלוף פיקוד הצפון, בני גנץ.
בשנים 2003–2005 פיקד וייזל על יחידת דובדבן.
בשנים 2007–2009 פיקד על חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים.
לאחר מכן פיקד על חטיבת מנשה באוגדת איו"ש בין השנים 2009–2011. בתפקידו הבא מונה לנספח צה"ל בהולנד.
רון דרמון (נולד ב-30 באוקטובר 1992) הוא טריאתלט עבר ישראלי.
ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) והוא הספורטאי הישראלי הראשון שהשיג קריטריון אולימפי בענף זה.
דרמון נולד בבאר שבע וגדל בלהבים.
הוא החל להתאמן בטריאתלון בגיל 8 בהדרכתו של אלי גז בקבוצת להבים.
מאוחר יותר החל להתאמן בהדרכתו של יגאל דהן.
בשנת 2007 השתתף באליפות אירופה לנוער כצעיר המשתתפים וסיים במקום 27, התוצאה הטובה ביותר דאז לנער ישראלי באליפות אירופה.
באליפות העולם לנוער שהתקיימה בהונגריה בשנת 2010 סיים דרמון במקום חמישי, התוצאה הגבוהה ביותר שטריאתלט ישראלי השיג עד אז ושנה לאחר מכן, סיים במקום רביעי באליפות העולם לנוער שהתקיימה בסין.
בשנת 2014, בתחרות עלית שהתקיימה באיסטנבול, טורקיה, במסגרת סבב גביע יבשתי של אירופה סיים דרמון במקום שלישי.
שבוע לאחר מכן, סיים שוב תחרות במסגרת סבב גביע אירופאי במקום שלישי.
ב-14 במאי 2016 השיג דרמון בפעם הראשונה בתולדות הטריאתלון הישראלי את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
במשחקים עצמם הוא סיים במקום 26 מתוך 55 מתחרים לאחר שקבע תוצאה של 1:48.41 שעות (שחייה 18:06 דקות (מקום 32), אופניים - 55:48 דקות (מקום 16) וריצה - 33:21 דקות (מקום 27), 3:40 דקות בלבד, אחרי המנצח אליסטר בראונלי מבריטניה, האלוף בשתי האולימפיאדות האחרונות.
במאי 2017 במהלך אימון בפארק הירקון נפצע דרמון לאחר שרוכב אופניים חשמליים פגע בו.
דרמון איבד את ההכרה, סבל מזעזוע מוח ושטף דם פנימי, ושבר את שתי שיניו הקדמיות ואת אפו.
בעקבות התאונה הודיע דרמון בחודש דצמבר על פרישתו מספורט מקצועני.
דרמון ייצג את מועדון הטריאתלון איילות ריצה וטריאתלון.
תאריך קטגורית תחרות אירוע זמן מיקום בתחרות 05/10/2014 עלית גברים 2014 Cozumel ITU Triathlon World Cup
רונלד הרולד "רון" ג'ונסון הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית.
מכהן כסנאטור מטעם מדינת ויסקונסין, ובעבר היה יו"ר הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט של ארצות הברית.
ב-1988 סיים תואר ראשון בחשבונאות ובניהול באוניברסיטת מינסוטה, לאחר מכן למד לימודי ערב לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת מינסוטה אך לא השלים את התואר.
במקביל עבד כרואה חשבון בחברת Jostens במיניאפוליס.
ב-1979 עבר לאושקוש שבויסקונסין והקים עם גיסו את חברת ייצור חומרי האריזה PACUR.
הוא כיהן כמנכ"ל החברה עד בחירתו לסנאט.
בינואר 2011 החל לכהן לסנאט של ארצות הברית לאחר שניצח בבחירות בשנת 2010 את הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית ראס פיינגולד ברוב של 52%.
בבחירות ב-2016 נבחר לכהונה נוספת.
בשנים 2021-2015 ישב בראשות הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים.
כמו כן הוא חבר בוועדת התקציב, בוועדת המסחר, המדע והתחבורה, חבר בוועדת החוץ ומכהן כיו"ר ועדת המשנה שלה לענייני אירופה, ברית נאט"ו ושיתוף פעולה ביטחוני אזורי.
רונלד "רון" הרפר (באנגלית Ronald "Ron" Harper; (נולד ב-20 בינואר 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בארבע קבוצות בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2001, וזכה ב-5 אליפויות.
ממוצעי הקריירה שלו הם 13.8 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.
בשנים 2005–2007 שימש במשך שתי עונות כעוזר מאמן בדטרויט פיסטונס.
הרפר נבחר בבחירה השמינית של דראפט 1986, על ידי קליבלנד קאבלירס.
בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקאבלירס עם ממוצע של 22.9 נקודות למשחק, ולאורך 3 עונותיו המלאות בקליבלנד רשם ממוצעים של 19.4 נקודות, 5.0 אסיסטים ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
במהלך עונת , עונתו הרביעית עם קליבלנד, הועבר יחד עם 3 בחירות דראפט עתידיות לוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לדני פרי ורג'י ויליאמס.
ב-4 וחצי עונותיו בקבוצה קלע 19.3 נקודות ומסר 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם הרפר על חוזה בשיקגו בולס.
הוא היה שותף לעונת השיא של הקבוצה אשר סיימה עם מאזן הניצחונות הטוב בתולדות הליגה עד אז; 72 ניצחונות ו-10 הפסדים בלבד (מאז נשבר השיא על ידי גולדן סטייט ווריורס).
בעונתו השנייה עם שיקגו זכה עמה באליפות ה-NBA, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול סיאטל סופרסוניקס, ובשתי העונות הבאות גברה הקבוצה על יוטה ג'אז בדרך לשתי זכיות נוספות באליפות הליגה.
ב-5 עונותיו עם הבולס שימש כרכז הפותח של הקבוצה, והעמיד ממוצעים של 7.9 נקודות ו-2.6 אסיסטים למשחק.
את הקריירה שלו סיים הרפר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס, בה שיחק בשנים 1999–2001. בעונות ו- זכה בשתי אליפויות NBA כשחקן הלייקרס, אשר גברו בסדרות הגמר על אינדיאנה פייסרס ופילדלפיה 76', בהתאמה.
בשנת 2001 פרש הרפר ממשחק פעיל, בתום עונתו ה-15 ב-NBA.
מאז ילדותו סובל הרפר מגמגום.
שני בניו של הרפר הם שחקני כדורסל, בנו הבכור רון הרפר ג'וניור לא נבחר בדראפט 2022, אך שיחק בטורונטו ראפטורס על חוזה דו כיווני והוא משחק במוטור סיטי קרוז.
בנו הצעיר דילן הרפר נבחר במקום השני בדראפט 2025 על ידי סן אנטוניו ספרס
רונלד "רון" דיון דה-סנטיס (דסנטיס) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כמושל פלורידה.
קודם לכן כיהן כנציג המחוז ה-6 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
דה-סנטיס היה פרקליט צבאי בצי, ובין היתר שירת במלחמת עיראק.
ב-2012 התמודד כנציג המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנציגות המחוז השישי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא זכה בבחירות בהפרש של 14% על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית.
מאז נבחר עוד פעמיים לתפקיד.
ב-2016 התכוון להתמודד ל על מושבו המתפנה של מרקו רוביו, אך לאחר שרוביו חזר בו והחליט להתמודד לתקופת כהונה שנייה, בחר דה-סנטיס לשוב ולהתמודד לכהונה בבית הנבחרים.
בבית הנבחרים כיהן כחבר ועדת המשפטים, חבר ועדת החוץ וחבר הוועדה לפיקוח על רפורמות הממשל.
ב-6 בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לתפקיד מושל פלורידה לאחר שגבר על ראש עיריית טלהסי, אנדרו גילום.
המירוץ היה צמוד במיוחד והצריך ספירה חוזרת.
הפער לטובת דה-סנטיס היה 0.4 אחוזים.
במהלך מגפת הקורונה, דה-סנטיס בלט בכך שנמנע מהטלת סגרים ושמר על כלכלת המדינה חזקה.
המדיניות שלו, בין היתר קיצוצי המס והפתיחות הכלכלית, הגבירה את גל ההגירה לפלורידה.
ב-2022 נבחר לקדנציה שנייה עם פער של כמעט 20% לטובתו.
ב-24 במאי 2023 הודיע כי יתמודד בבחירות לנשיאות ב-2024. ב-21 בינואר 2024 הודיע בחשבונו ברשת X כי הוא פורש מהמרוץ לנשיאות ומעביר את תמיכתו לדונלד טראמפ, הנשיא ה-45 של ארצות הברית.
רון דה-סנטיס נולד ב-14 בספטמבר 1978 בג'קסונוויל, פלורידה.
אביו, רונלד דניאל דה-סנטיס ואמו, קרן רוג'רס דה-סנטיס, מוגדרים כעובדי צווארון כחול ולמשפחה שורשים באיטליה.
דה-סנטיס הוא נוצרי קתולי באמונתו.
בילדותו עברה משפחתו מג'קסונוויל תחילה לאורלנדו ובהמשך לדנידין, פלורידה.
ב-1991, בגיל 12, הצטרף אל ליטל ליג בייסבול.
ב-1997, לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון בדנידין, נרשם דה-סנטיס ללימודים באוניברסיטת ייל, שם היה לקפטן נבחרת הבייסבול של ייל והצטרף לאחוות הקולג' דֶּלְתָּא-קַפָּא-אֶפְּסִילוֹן (ΔΚΕ).
נכון ל-2001 היה לו ממוצע החבטות הגבוה ביותר בנבחרת הבייסבול.
עוד ב-2001 השלים דה-סנטיס תואר שני בהיסטוריה בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה בבית-הספר הפרטי דרלינגטון.
בהמשך פנה אל בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וב-2005 השלים לימודי תואר JD במשפטים, גם כן בהצטיינות.
דה-סנטיס התגייס לשורות חיל הים של ארצות הברית, בין היתר בהשראת הסרט "בחורים טובים".
ב-2004, כשהיה סטודנט באוניברסיטת הרווארד, נסע דה-סנטיס לדאלאס, טקסס, כדי להשיג את כתב הרישום שלו לשורות חיל המילואים של הצי האמריקאי ומינויו לפרקליט במשפט צבאי.
ב-2005, לצד השלמת לימודיו בהרווארד, השלים גם את לימודיו בבית הספר למשפטים של הצי האמריקאי.
בהמשך אותה השנה התמנה לתובע המשפטי בתיקי יחידת המשפטים של הבסיס הימי במאיפורט, שבג'קסונוויל.
במסגרת פעילותו הצבאית בפן המשפטי, עבד עם מתקן המעצר בגואנטנמו.
ב-2007, עת הוצב בבסיס הצי בקורונאדו, קליפורניה, היה דה-סנטיס כפוף לפיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית ופעל כיועץ משפטי ליחידת "אריות הים", שנשלחה למלחמת עיראק.
דה-סנטיס היה ליועצו המשפטי של מפקד אריות הים בפלוג'ה, האחראית על המבצעים המיוחדים ממערב לעיר.
באפריל 2008 שב לארצות הברית ומונה על ידי מחלקת המשפטים לעוזר תובע מחוזי במחוז התובע של מרכז פלורידה.
הוא המשיך לכהן כעורך דין מטעם ההגנה במהלך משפטים צבאיים עד לשחרורו משירות צבאי פעיל בפברואר 2010, בדרגת לוטננט קומנדר (דרגה מקבילה לרב-סרן בדרגות צה"ל).
במקביל שמר דה-סנטיס על תפקיד בשירות המילואים של הצי.
על שירותו הצבאי הוענקו לו מספר עיטורים צבאיים ובהם כוכב הארד.
לאחר סיום שירותו הצבאי הפעיל הצטרף דה-סנטיס אל שורות המפלגה הרפובליקנית ובשנת 2012 הודיע על התמודדותו לבית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הבחירה ה-6 של פלורידה.
במהלך הבחירות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית ניצח דה-סנטיס את שאר המועמדים הרפובליקנים לבחירות ובהמשך הביס את המועמדת הדמוקרטית היטר ביוון עם 195,962 קולות (57.3%) לעומת 146,489 קולות (42.8%).
דה-סנטיס כיהן בבית הנבחרים, הבית התחתון של הקונגרס האמריקאי, בין 2013 ל-2019, לאורך תקופות כהונת הקונגרס ה-113, הקונגרס ה-114 והקונגרס ה-115 של ארצות הברית.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים דגל דה-סנטיס בחקיקת "אין תקציב, אין תשלום", לפיה כל עוד הקונגרס לא מעביר תקציב פדרלי, חבריו לא יקבלו את שכרם, וקרא לחיתוך במיסים.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים, דה-סנטיס התנגד לתוכנית הפנסיה והביטוח הבריאותי הלאומי (חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה; המכונה ה"אובמהקר") של הקונגרס שנתמך בידי ממשל אובמה.
הוא גם נתן את תמיכתו לחקיקה שנועדה להקל על הצבא להעמיד לדין בעוון תקיפה מינית.
ב-2014 חיבר דה-סנטיס את הצעת החקיקה, שבהמשך עברה ונרשמה בחוק, על אודות "אמינות הביצוע של החוק".
לפי החקיקה, מחלקת המשפטים מחויבת לדווח לקונגרס על כל מצב שבו סוכנות פדרלית של הממשל נמנעת מאכיפת חוקים או תקנות מכל סיבה שהיא.
בתוך הקונגרס ה-113, דה-סנטיס התמנה ליושב ראש ועדת המשנה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
דה-סנטיס הודיע בפני קהל בוחריו שיתנגד לכל הצעת חקיקה הנוגעת להתחממות עולמית שתעלה את המיסים.
ב-6 במאי 2015 הודיע דה-סנטיס על התמודדותו בבחירות לסנאט האמריקאי על מושבו של הסנאטור הרפובליקני המכהן מטעם פלורידה, מרקו רוביו.
רוביו במקור התמודד על הפתק הרפובליקני בבחירות לנשיאות 2016, אך לאחר שפרש הודיע על התמודדותו המחודשת לקדנציה נוספת כסנאטור מטעם פלורידה.
לנוכח התמודדותו המחודשת של רוביו, הודיע דה-סנטיס על פרישתו מהמירוץ לסנאט בשביל לא לפצל את ההצבעה הרפובליקנית.
דה-סנטיס תמך במועמדותו של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית במהלך הבחירות ב-2016. דה-סנטיס היה לאחד ממייסדי תנועת "סיעת החירות" (Freedom Caucus) הפוליטית שכללה גורמים שמרנים וליברטריאנים בתוך שורות הקונגרס.
לנוכח הגבלת כהונתו של מושל פלורידה ריק סקוט, דה-סנטיס הודיע בתחילת 2018 על התמודדותו למשרת המושל בבחירות שנועדו להתקיים באותה השנה.
עוד בדצמבר 2017 הודיע טראמפ על תמיכתו בדה-סנטיס אם יתמודד בבחירות למושל.
במועמדותו נתמך דה-סנטיס בידי תנועת מסיבת התה.
במהלך הבחירות המקדימות על המועמדות הרפובליקנית ניצח דה-סנטיס עם 913,679 קולות (56.5%).
יריבו הראשי בבחירות היה המועמד הדמוקרטי אנדרו גילום, שכיהן קודם הבחירות בתור ראש עיריית טלהסי.
דה-סנטיס מינה לצידו את חברת בית הנבחרים של פלורידה, ג'נט נונייז (Jeanette Nuñez), כסגנית המיועדת שלו בבחירות.
במהלך הליך הבחירות גורמים יריבים של דה-סנטיס ניסו לתייג הצהרות שלו כבעלות אופי גזעני כביכול.
במסגרת קמפיין הבחירות שלו, דה-סנטיס תמך בהחזקת נשק פרטי בשטח פתוח, איסור הגנה על מהגרים בלתי חוקיים, הבטיח לבלום את התפשטותם של מים מזוהמים מאגם אוקיצ'ובי ותמך בתיקון לחוקת המדינה לפיו ידרש רוב של פלח אוכלוסין רב יותר ממחצית מכלל הקולות עבור העלאת מיסים.
דה-סנטיס תמך בהסדר חוקי של שימוש בקנאביס עבור צרכים רפואיים אך התנגד לשימוש בו עבור פנאי.
הבחירות התקיימו ב-6 בנובמבר 2018, והיו צמודות במיוחד.
בעקבות ניצחונו בבחירות, הושבע דה-סנטיס למושל ה-46 של מדינת פלורידה ב-8 בינואר 2019, בגיל 40 בלבד.
הוא נבחר לכהונה שנייה ב-9 בנובמבר 2022 ברוב של 59.4% מהקולות, לעומת 40% בלבד שקיבל יריבו, צ'ארלי כריסט, כשההבדל במספר הקולות בפועל עמד על יותר מ-1.5 מיליון.
זמן קצר לאחר השבעתו, העניק דה-סנטיס חנינה לארבעה אפרו-אמריקאים שכאשר היו נערים, 70 שנה קודם לכן, הואשמו על לא עוול בכפם באונס.
דה-סנטיס קבע דגש והקצה כספים נוספים בהשקעת התקציב על קידום החינוך בפלורידה.
דרך צו ביצועי קידם דה-סנטיס תקצוב בעבור פיתוח כוח האדם וההכשרות למקצועות טכניים.
דה-סנטיס קידם השקעה בת 2 מיליון דולר בעבור ביטחון בתי ספר של הקהילה היהודית בפלורידה.
ב-15 באוגוסט 2019 העבירה מחלקת החינוך של פלורידה תקציב בן 10 מיליון דולר למטרה זאת.
עוד באוגוסט העביר מנהל הכבישים הפדרלי 60 מיליון דולר לממשל פלורידה לקידום החייאה של המערכת האקולוגית סביב דרך טהמיאמי העוברת מטמפה למיאמי.
דה-סנטיס וממשלו השקיעו במיוחד בשימור הסביבתי וההחייאה של האוורגליידס , המהווים את הסביבה הטבעית הטרופית הגדולה ביותר בפלורידה.
פחות מחודש לאחר השבעתו פתח דה-סנטיס בדיון על השימוש בקנאביס רפואי בפני הרשות המחוקקת בפלורידה.
במרץ 2019 חתם על חקיקה המאפשרת שימוש בקנאביס רפואי, ובאפריל ניסה לקדם בעזרת המחוקקים תמיכה בתקציב בן 4 מיליון דולר לשימוש בקנאביס רפואי בתקציב השנה הבאה.
דה-סנטיס ניהל את יישום תוכנית החיסכון המשותף בעבור תוכנית ביטוחי הבריאות הקבוצתית של המדינה, המתגמל את העובדים ואת המטופלים שלהם שנרשמו לתוכנית ביטוח ממלכתית לבחירת שירותי בריאות במחירים נוחים.
עוד בתחום הבריאות קידם דה-סנטיס צוות פעולה למיגור משבר האופיואידים בארצות הברית וגייס 120 מיליון דולר למטרה זאת.
דה-סנטיס קידם השקעות רחבות היקף בתשתיות בנייה שונות בפלורידה, דוגמה לכך היא השקעה בת כמעט 4 מיליון דולר שהועברה לנמל התעופה הבינלאומי מלבורן אורלנדו לשיפוצים ופיתוח.
על ממשל דה-סנטיס היה להתמודד עם מספר הוריקנים שפגעו בחופי פלורידה.
מייד עם קבלת סמכויותיו כמושל היה על דה-סנטיס להמשיך כקודמו בטיפול בקשיים הרבים שנוצרו בעקבות הוריקן אירמה והוריקן מייקל הגדולים.
דה-סנטיס הורה למחלקת המדינה של פלורידה לבחון את מערכות ההצבעות האלקטרונית נגד הונאות בחירות.
במהלך שנתו הראשונה בתור מושל, מינה דה-סנטיס 56 שופטים בכל פלורידה, ומתוכם 3 שופטי עליון.
דה-סנטיס קידם את יוזמת "קדימה צעד" שנועדה לתמוך באזרחי פלורידה בעלי ותק של שירות צבאי.
במסגרת תוכנית קיצוץ המיסים שקידם דה-סנטיס, קיצץ ממשל פלורידה 300 מיליון דולר בשנתו הראשונה.
לנוכח התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית בתחילת 2020, המושל דה-סנטיס הכריז ב-1 במרץ על מצב חירום בריאותי ברחבי פלורידה עם הדיווח על שני החולים המאומתים הראשונים במדינה.
בעקבות עלייה בתחלואה, ב-1 באפריל הוציא דה-סנטיס צו ביצועי שהגביל פעילות ותנועה אזרחית ברחבי המדינה למעט בעבור שירותים שהוגדרו כחיוניים.
ב-25 בספטמבר 2020, בעקבות ירידת התחלואה בקיצו של גל ההתפרצות העיקרי הראשון, דה-סנטיס ביטל את ההגבלות על פעילויות אזרחיות, שהטילו רשויות מקומיות נגד המגפה מטעמי בריאות.
מהלך זה של דה-סנטיס מנע מרשויות מקומיות בפלורידה מלהטיל קנסות או לסגור עסקים בעקבות אי-עטיית מסכה רפואית.
ביטול הצווים הוביל לפתיחה מחודשת של מסעדות ודה-סנטיס מנע מרשויות מקומיות להפחית את פעילותן של מסעדות כך שיעסיקו פחות ממחצית מעובדיהן.
ב-24 בנובמבר 2020, על אף עלייה מחודשת בתחלואת הנדבקים בנגיף הקורונה בפלורידה, דה-סנטיס האריך את תוקף ההחלטה שלו לביטול הצווים המקומיים כדי לא להכביד עוד יותר על כלכלת המדינה.
שיאה של התחלואה הגיע בדצמבר ובינואר 2021, כאשר בימים מסוימים היו יותר מ-10,000 חולים חדשים מדי יום.
בעקבות התפרצות וריאנט דלתא של נגיף הקורונה ממרץ 2021 והלאה, נתון הנדבקים הגבוה ביותר הגיע ב-31 ביולי 2021, עם 21,683 מקרים חדשים.
נכון ל-16 בספטמבר 2021, פורסם מטעמה של מחלקת הבריאות של פלורידה כי במהלך התפרצות המגפה במדינה נרשמו 3,485,163 נדבקים ו-51,240 נפטרים.
בפלורידה נרשם אחוז החולים ביחס לכלל התושבים השלישי הכי גבוה בארצות הברית, אחרי דקוטה הצפונית וטנסי.
שימוש בחיסונים נגד COVID-19 שאושרו בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) החל עוד ב-14 בדצמבר 2020. נכון לנתון מ-2 במאי 2021 ניתנו בפלורידה 15,488,105 חיסונים לקורונה ו-30% מהאוכלוסייה התחסנה בשתי זריקות.
נוכח העלייה בתחלואה במחצית שנת 2021, דה-סנטיס מנע מבתי ספר להטיל חובת עטיית מסכות בבתי הספר בטענה כי המסכות פוגעות בילדים קטנים, ואיים לקצץ בתקציבים לבתי ספר שלא נענו לו.
פעילותו של דה-סנטיס נגד הטלת הגבלות בעקבות התפרצות המגפה נועדה בעיקרה למנוע פגיעה בזכויות האדם כביכול בעקבות צרכים בריאותיים.
בתגובה להאשמות של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נגד התנהלותם של דה-סנטיס ושל מושל טקסס גרג אבוט, דה-סנטיס הגיב בפומבי: דה-סנטיס וביידן התרעמו האחד על השני בעניין הגירה בלתי חוקית לארצות הברית, בעוד דה-סנטיס טען כי הגירה זאת, שאינה מפוקחת בידי הממשל, מובילה לעלייה חריגה בתחלואה במדינה.
בתחילת נובמבר 2021 קידם הנשיא ביידן חובת חיסונים, המחייבת כל עסק בעל יותר מ-100 עובדים לחסן את כל העובדים שהוא מעסיק.
ממשל פלורידה בראשות דה-סנטיס, כמו גם ממשלי עשר מדינות נוספות ברחבי ארצות הברית, הגיש תביעה משפטית נגד ממשל ביידן, בטענה שהיו חלקים שנוגדים את חוקת ארצות הברית ופוגעים בזכויות האדם בחובת החיסונים הנשיאותית.
נוסף על כך, דה-סנטיס חתם על חקיקה שנועדה להגן על עסקים ולפיה רשויות אינן יכולות לדרוש חובת חיסונים, להורים הזכות להחליט בעבור ילדיהם האם לחסן אותם, מוסדות חינוכיים אינם רשאים לחייב תלמידים להתחסן ועוד.
ב-18 בנובמבר ממשל ביידן השעה את אכיפת חובת החיסונים על עסקים כדי לציית לצו בית המשפט.
בתחילת 2022 קידם דה-סנטיס – ביוזמת מחלקת המשפטים ומחלקת החינוך והתעסוקה – את חקיקת חוק 'HB 1557 בדבר זכויות הורים בחינוך, שהוקע בידי מתנגדיו בכינוי "חוק אל תגידו גיי" (Don't Say Gay).
החוק נועד להגביר את המעורבות של הורים בחינוך של ילדיהם בבתי ספר ובתוכו איסור על מורים ללמד תלמידים בגילאי גן עד כיתה ג' על נטייה מינית וזהות מגדרית.
רעיונית, נטען שמטרת סעיף זה בחקיקה למנוע פגיעה מנטלית בילדים צעירים שטרם הבשילו לתוכן מסוג זה.
מתנגדיו הפוליטיים של דה-סנטיס טענו כי חקיקה זאת פוגעת בחופש הביטוי של מורים ופוגעת בזכויות להט"ב.
במרץ 2023 הודיע ממשלו של דה-סנטיס על הרצון להרחיב את "חוק אל תגידו גיי" לכל גילאי מערכת החינוך עד וכולל סוף התיכון, וב-3 במאי 2023 אישר הסנאט של פלורידה את המהלך הזה.
דה-סנטיס צידד בחקיקה וקידם את הליכי קבלתה על אף הפגנות שארגנו מתנגדיו.
החקיקה עברה בבית הנבחרים ובסנאט המדיני של פלורידה וב-28 במרץ 2022 נחתם בחוק בידי דה-סנטיס.
על רקע הצהרת חברת דיסני כי היא מתנגדת לחוק, הודיע דה-סנטיס כי יתמוך בביטול מעמד מחוז עצמאי לחברה הקיים בפלורידה, וחתם על כך באפריל 2022.
במסגרת בחירות אמצע הקדנציה, ב-8 בנובמבר 2022 נערכו בחירות לתפקיד מושל פלורידה.
דה-סנטיס התמודד לקדנציה שנייה, ומולו התמודד, מטעם המפלגה הדמוקרטית, המושל לשעבר צ'ארלי כריסט.
במהלך קמפיין הבחירות הצליח דה-סנטיס לקרב אליו מצביעים היספנים, שמסורתית רובם נהגו להצביע למפלגה הדמוקרטית.
כאשר הגיעו תוצאות האמת, דה-סנטיס ניצח בפער גדול מכל התחזיות, עם 4,609,086 מצביעים שהיוו 59.4% מסך הקולות, לעומת 40.0% לכריסט.
בכך דה-סנטיס חיזק את הפיכתה של פלורידה ממדינה סגולה – המתנדנדת מדי בחירות בין המפלגות, למדינה בעלת רוב רפובליקני מוצק.
לאורך כהונתו הוא שמר על מדיניות המיסים הנמוכים בפלורידה (אחת מתשע מדינות בארצות הברית שאין בה מס הכנסה) ואף הוסיף לקצץ במיסים.
דה-סנטיס קידם מדיניות פיסקלית חסכנית, שהביא לפלורידה עודף תקציבי.
נוכח עודף זה, דה-סנטיס קידם בראשית 2023, לצד התקציב השנתי, הצעת קיצוץ מיסים בסך 2 מיליארד דולר.
כבר לקראת הבחירות לקדנציה שנייה כמושל, נפוצו שמועות כי דה-סנטיס ינסה להיבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ב-2024, מה שהעלה אותו על מסלול יריבות מול הנשיא לשעבר דונלד טראמפ, שגם הוא מתכוון להתמודד על המועמדות הרפובליקנית לנשיאות.
ב-24 במאי 2023 הודיע רשמית כי יתמודד בבחירות לנשיאות ב-2024. את ההודעה הרשמית העביר דרך הרשת החברתית טוויטר שבראשה עומד תומכו, היזם אילון מאסק.
ב-24 במאי 2023 הכריז דסנטיס על התמודדותו לנשיאות להיות מועמד המפלגה הרפובליקנית באמצעות הרשת החברתית "טוויטר".
ב-21 בינואר 2024 הודיע בחשבונו ברשת X כי הוא פורש מהמרוץ לנשיאות ומעביר את תמיכתו לדונלד טראמפ, הנשיא ה-45 של ארצות הברית.
דה-סנטיס הוא בעל עמדות שמרניות.
דה-סנטיס מתנגד להפלות וגינה את הארגון "הורות מתוכננת".
בתחום הגירה בלתי-חוקית לארצות הברית תקף דה-סנטיס את מדיניות ההגירה של הנשיא אובמה ובעקבות פיגועי נובמבר 2015 בפריז קרא להכרה דחופה בכך שקיצוניות אסלאמית היא האשמה בפיגועים בפריז ויש לראות בקיצוניים המוסלמים אויבים של אמריקה.
דה-סנטיס מתנגד להגבלת הזכות הפרטית לנשיאות נשק כפי שנקבעה בתיקון השני לחוקת ארצות הברית, ובמהלך מרוץ הבחירות למושל פלורידה ב-2018 קיבל תמיכה מאיגוד הרובאים הלאומי (NRA).
דה-סנטיס תומך בהעסקה של ותיקי צבא ושירותי ביטחון כמאבטחים במוסדות ציבוריים כבתי ספר.
דה-סנטיס ביקר את המחלקה לענייני חיילים משוחררים בעקבות עבודתה הלקויה.
בעקבות הטבח בתיכון דאגלס נזף דה-סנטיס בשריף סקוט יזראל וקרא לו להתפטר מתפקידו על הניהול הלקוי של המחלקה המשטרתית שעמד בראשותה.
עם בחירתו של דה-סנטיס למושל מילא הבטחת בחירות בכך שהשעה את יזראל מכל סמכויותיו ובהמשך הוא פוטר בהצבעה בסנאט של פלורידה.
דה-סנטיס התנגד בתוקף לתנועת "Defund the police".
דה-סנטיס מתנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר-השגה.
בתחום הכלכלי טען דה-סנטיס כי העלאת מיסים היא הגורם המרכזי לגירעון תקציבי פדרלי.
דה-סנטיס תמך בחקיקה להעברת רוב סמכויות איסוף המיסים על נפט ושמנים טבעיים מהממשל הפדרלי לידי ממשלי המדינות.
דה-סנטיס הצביע בעד חוק העבודות והפחתת המס 2017 .
בתחום החינוך דה-סנטיס מתנגד למהלכים שכוללים התערבות ממשלתית בחינוך, כגון הרפורמות שקידם ממשל בוש הבן.
דה-סנטיס קידם התנגדות ללימוד תאוריה ביקורתית של גזע בבתי ספר.
במסגרת סביבתנית דה-סנטיס הגדיר עצמו כ"סביבתן בסגנון טדי רוזוולט", והתנגד לשימוש בסדיקה הידראולית במרוץ למשרת המושל ב-2018. בנובמבר 2021 הבטיח דה-סנטיס להעביר תקציב בן מיליארד דולר להתמודדות עם ההשפעות של שינוי האקלים.
בתחום זכויות להט"ב אמר דה-סנטיס בראיון לעיתון 'סאן-סנטינל' ("Sun-Sentinel"): "אני מתנגד לכל סוג של אפליה בפלורידה, אני רוצה שאנשים יוכלו לחיות את החיים שלהם, בין אם אתה הומוסקסואל ובין אם אתה דתי".
ביוני 2019, פרסם דה-סנטיס הצהרה רשמית שבה כיבד את זכרם של הרוגי פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו.
למרות זאת, ארגון "הקמפיין לזכויות אדם" העניק לו ציון 0 על הצבעותיו בבית הנבחרים בנושאים והצעות חקיקה הקשורים ללהט"ב.
בשנת 2021 העביר חוק האוסר על נשים טרנסג'נדריות להשתתף בתחרויות ספורט לנשים בפלורידה, חתם על חוק זכויות הורים בחינוך האוסר דיונים על נטייה מינית או זהות מגדרית לילדים מגיל הגן ועד כיתה ג' בבית הספר וביטל תקציבים שהוקצו לארגוני סיוע ללהט"ב בפלורידה.
דה-סנטיס גינה את ממשל ביידן על נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן באוגוסט 2021 ותיאר אותה כ"משפילה".
הוא קידם עמדה נוקשה ביחס לקובה והתנגד להשבתת מתקן המעצר בגואנטנמו.
כמושל פלורידה, בצל עליית המתיחות ביחסי ארצות הברית–סין הוא קידם חקיקה שנועדה להגביר את האכיפה נגד מה שהוא מכנה "חתרנות סינית באמריקה", כגון ריגול.
דה-סנטיס הוא תומך של מדינת ישראל, תמך ביציאת ארצות הברית מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, בהעברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים, בהכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן, והיה מקורב לאיש העסקים והנדבן הציוני שלדון אדלסון.
עם בחירתו למושל, הבטיח דה-סנטיס להילחם בארגוני החרם על ישראל.
בינואר 2019 יצא נגד חברת Airbnb בשל מדיניותה וכניעתה לקמפיין ה-BDS להחרים את יהודה ושומרון והורה לעובדי מדינה לא להשתמש בשירותם בנסיעות.
כמו כן, הורה על הטלת סנקציות על החברה אם לא תשנה את מדיניותה.
דה-סנטיס אמר בראיון לעיתון 'מקור ראשון' בדצמבר 2017 כי הוא מתנגד להגדרתם של שטחי יהודה ושומרון, כ"שטחים כבושים":
בראיון לישראל היום ביוני 2023 אמר: "תמיד חלקתי על הקביעה שיהודה ושומרון הם שטח כבוש.
אלו האזורים העשירים והחשובים ביותר מבחינה היסטורית עבור עם היהודי, עוד מתקופת התנ"ך.
כן, הייתה תוכנית חלוקה בשנות ה-40, אבל הערבים דחו אותה והחליטו לצאת למלחמה.
אז לא מדובר בשטח כבוש, אלא בשטח במחלוקת".
דה-סנטיס הביע תמיכה בישראל במהלך מלחמת חרבות ברזל ב-2023. הוא גינה את חמאס כארגון טרור רצחני שמנסה לבצע "שואה שנייה" וגינה את האנטישמיות של האו"ם.
דה-סנטיס מתנגד לאנטישמיות ובעבר טען כי תנועת החרם על ישראל נובעת ממניעים אנטישמיים.
באפריל 2023 קידם חקיקה שהגדילה את סמכויות מערכת אכיפת החוק להתמודדות נגד אנטישמיות.
דה-סנטיס פעל להידוק האבטחה בבתי ספר יהודיים בפלורידה ולקידום נושא זיכרון השואה.
הוא המועמד הרפובליקני שזכה להכי הרבה קולות מיהודים בהיסטוריה של פלורידה.
עם זאת, יש המאשימים את דה-סנטיס בכך שלא פעל מספיק נגד האנטישמיות במדינת פלורידה.
לפי עיתון הפורוורד, בינואר 2022 התקיימה בפלורידה הפגנה של נאו-נאצים ודה-סנטיס כינה את המפגינים "פרחחים" אך לא הוסיף יותר מזה, ביולי 2022 התקיימה בפלורידה הפגנה נוספת של נאו-נאצים שהניפו דגלים עם צלבי קרס.
בין המשתתפים באותה הפגנה היו כמה שהניפו שלטי תמיכה בדה-סנטיס, אך הוא לא הגיב על כך.
באוקטובר 2022 הוקרנו על מסכים במופע ספורט בפלורידה, בו נכח דה סנטיס, אמירות תמיכה בדבריו האנטישמיים של קניה וסט.
דוברו של המושל פרסם לאחר המשחק הודעת גינוי בשמו של דה-סנטיס לדברים.
דה-סנטיס נשוי לקייסי דה-סנטיס, מגישת טלוויזיה ברשת NBC זוכת פרס אמי.
הם הורים לבן, מייסון, ושתי בנות, מדיסון ומאמי.
דה-סנטיס מרבה להתייעץ עם רעייתו בנושאי מפתח פוליטיים ומדיניים, וגופים חדשותיים אף כינו אותה "הנשק הסודי" שלו, מתוקף היותה אחד האנשים הכי קרובים אליו שהכי משפיעים עליו.
באוקטובר 2021 פרסם דה-סנטיס כי רעייתו חולה בסרטן השד, ובמרץ 2022 היא הודיעה שהחלימה.
רון דהן (נולד ב-1979) הוא סופר ומשורר ישראלי, ממייסדי הוצאת אינדיבוק.
רון דהן גדל בהרצליה, בנם של אילנה ויואל, אח למיכל ועינב.
שירת בחטיבת הצנחנים והשתתף במלחמת לבנון השנייה בשירות מילואים.
בעל תואר ראשון במזרח אסיה ואמנות מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2012 ייסד ביחד עם איש הטכנולוגיה ניר גרינהויז את אתר אינדיבוק, חנות ספרים עצמאית, המוכרת ספרים מודפסים ודיגיטליים, ואודיו.
מתגורר בפרדס חנה, פרוד ואב לשני ילדים.
רון דהן זכה בפרס ע"ש חיים גורי לשנת 2023. מנימוקי השופטים: "שירתו של רון דהן היא רבת פנים: הוא יודע לכתוב את הקולות הצועקים כאב חברתי אבל גם את הקולות הכמוסים של חדרי הבית.
זו שירה של אדם, אב, גבר, שמבקש בשורותיו להשיל את הזהויות הללו ולתת להן קול חדש, רך וחסר בושה."
רון דהן זכה בפרס יהודה עמיחי לשנת 2023 מנימוקי השופטים: "רון דהן הוא משורר וסופר, מרצה, עורך ומבקר ספרות.
הוא כתב מגוון ספרים ו"מגול" הוא ספר השירה החמישי פרי עטו.
שירתו של דהן היא שירה וידויית, הנכתבת בכנות גדולה ובכאב ומספרת על בית שחרב, על בדידות ועל אהבה."
אחרי הנעורים - 2025 שירה ופרוזה, הקיבוץ המאוחד
מגול - 2023 שירה, הקיבוץ המאוחד
מתעוררים - גברים מדברים מיניות - 2020, אסופה, פן וידיעות אחרונות
הגעגוע של קין - 2011, שירה, גוונים
נעורים - 2012, שירה, הוצאה עצמית
בוא כמו שאתה - 2013, רומן, הקיבוץ המאוחד
עקרונות הגן - 2014, שירה, אינדיבוק
נדידת הדיונות באפריקה - 2015, סיפורים קצרים, אינדיבוק
לראות לויתן - 2016, נובלה, פרדס
מות הציפור - 2018, שירה, אינדיבוק
רונלד הרמון בראון היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית במהלך כהונתו הראשונה של הנשיא ביל קלינטון, בשנים 1996-1993. קודם לכן כיהן כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, והוא האפרו-אמריקאי הראשון למלא תפקידים אלו.
בראון נספה בעודו מכהן כמזכיר המסחר בהתרסקות מטוס חיל האוויר של ארצות הברית בקרואטיה.
רון בראון נולד בוושינגטון הבירה וגדל בשכונת הארלם שברובע מנהטן בניו יורק, במשפחה מהמעמד הבינוני.
את פעילותו הציבורית החל עוד כשהיה חבר בארגון חברתי ונדבני אפרו-אמריקאי בשם "ג'ק וג'יל".
בראון למד בית הספר היסודי האנטר קולג' לתלמידים מחוננים ובמכינת רודס.
אביו ניהל את מלון תרזה בהארלם, שם התגורר בראון וגדל.
בילדותו הופיע בראון בפרסומת של פפסי-קולה, אחת מהפרסומות הראשונות שהוקדשו במיוחד לקהילה האפרו-אמריקאית.
כאשר למד במידלברי קולג', היה בראון החבר האפרו-אמריקאי הראשון באחוות סיגמא פי אפסילון.
כתוצאה מכך בוטלה האמנה הארצית של האחווה במידלברי, והאחווה הפכה למקומית תחת השם סיגמא אפסילון.
בראון התגייס לצבא ארצות הברית ב-1962, לאחר שסיים את לימודיו במידלברי, ושירת בדרום קוריאה ובאירופה, באותה השנה בה נישא לאלמה ארינגטון.
לאחר שחרורו ב-1967 הצטרף בראון לליגה העירונית-לאומית (National Urban League), תנועה מובילה שפעלה למען שוויון כלכלי בארצות הברית.
בינתיים, בראון נרשם לבית הספר למשפטים באוניברסיטת סנט ג'ון וקיבל תואר ב-1970.
ב-1976 קודם בראון לתפקיד סגן מנהל מיזמים וממשל של הליגה העירונית-לאומית.
עם זאת, הוא התפטר ב-1979 כדי לעבוד כסגן מנהל מסע הבחירות של הסנאטור אדוארד קנדי, שהתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מסצ'וסטס בסנאט.
ב-1981 הועסק בראון בידי משרד עורכי הדין "פטון בוגס" כעורך דין וכשדלן.
במאי 1988, נבחר על ידי ג'סי ג'קסון לעמוד בראש צוותו בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית באטלנטה.
בתוך כך החל לבסס את מעמדו במפלגה הדמוקרטית כמנהל מסע הבחירות של ג'קסון וככוכב עולה במפלגה.
ההאשמות מעולם לא נשאו פרי לכדי חקירה פלילית או רשמית, אך מחלקת המסחר אכן שינתה את מדיניותה בנוגע לבחירת המשתתפים במשימות מסחר בינלאומית על מנת שלא יקבלו אופי פוליטי.
ב-3 באפריל 1996 נספה בראון בתאונת מטוס.
מטוס נוסעים של חיל האוויר האמריקאי שנחת בתנאי מזג אוויר קשים, פגע בצלע הר במרחק 3 ק"מ, במהלך גישתו לנחיתה בנמל התעופה של העיר דוברובניק.
כל 35 יושבי המטוס נספו.
ביניהם היה מזכיר המסחר בראון.
הטיסה, שכינויה היה IFO-21, המריאה מנמל התעופה הבינלאומי זאגרב ועליה 29 נוסעים וששה אנשי צוות.
הנוסעים כללו משלחת של 12 אנשי מחלקת המסחר של ארצות הברית בראשותו של המזכיר בראון, חבר הקבינט בממשלו של הנשיא קלינטון.
בחקירה מקיפה של חיל האוויר האמריקני הוטלה האחריות על בכירים במחלקת המבצעים של חיל האוויר ושונו נהלים בטיסה ונחיתה של מטוסים צבאיים.
רונלד ורני דלמס היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית.
כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של קליפורניה בשנים 1971–1998, ולאחר מכן כראש עיריית אוקלנד מ-2007 עד 2011.
רון דלמס נולד למשפחת פעיל באיגוד מקצועי.
הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית.
לאחר סיום השרות הצבאי הוא למד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו ובהמשך סיים תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
עוד בהיותו סטודנט הוא התחיל בפעילות למען זכויות האדם.
בשנת 1967 הוא נבחר למועצת העיר.
בשנת 1970 רון דלמס השתתף בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ונבחר בתמיכת מתנגדי מלחמת וייטנאם.
במהלך כהונתו הוא התנגד נחרצות להגדלת התקציב לצרכים צבאיים, פיתוח טילים חדשים ופיתוח B-2 ספיריט.
הוא גם תמך בהתנגדות למדיניות ארצות הברית שתמכה במשטרים ימניים באפריקה לרבות רפובליקת דרום אפריקה.
הוא הכין הצעת חוק נגד אפרטהייד שאושרה למרות וטו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן.
בשנת 1998 הוא עזב את בית הנבחרים ובמקומו נבחרה ברברה לי, שהייתה עוזרת שלו.
בשנת 2006 רון דלמס נבחר לראש העיר אוקלנד.
במהלך כהונתו כראש העיר הוא הצליח להוריד רמת הפשיעה בעיר ב-13%.
לאחר כהונה בודדת בתפקיד הוא החליט לא להתמודד בפעם השנייה.
רון ברווזון היא סדרת אנימציה אמריקאית-סינית ששודרה לראשונה בשנת 2016 בארצות הברית.
הסדרה נוצרה על ידי ג'וש זליג (Josh Selig), שהיה הכותב של רחוב סומסום והמפיק של מטוסי על, תפודים קטנים, אובי ופינת הציפורים.
הסדרה משודרת בישראל בערוץ הופ!
מטרת הסדרה היא לעורר חשיבה חיובית, סקרנות ולהיות נאמן לעצמך.
רון הוא ברווזון חסר פחד, בעל חלומות ורעיונות שמכניסים אותו ואת חבריו, נועה וצ'יקו, לבעיות לא צפויות.
החבורה מוצאת בכל פעם דרכים יצירתיות כדי לפתור את הבעיות.
רון ברווזון, נועה וצ'יקו, גרים בעיר גבעת אור אשר נמצאת בעמק בין הרים כחולים.
רון ברווזון - ברווז קטן בעל ביטחון עצמי שחושב שהוא החכם והיפה ביותר בסביבה.
ברווז אופטימי שתמיד מוצא דרכים יצירתיות להתגבר על מכשולים.
נועה - וומבטית, חכמה במיוחד, שתמיד עוזרת לרון ברווזון בעת צרה.
צ'יקו - חזרזיר שמעביר את רוב זמנו באכילת לפת ומשחקי מחשב, אוהב את חבריו ותמיד מוכן לעזור בכל דרך שיוכל.
רונלד איגלשם פורטר הידוע כרון דונצ'י הוא שחקן סקוטי, הידוע בעיקר מתפקידו כג'ק גנר בסדרה "Rebus" מאת איאן רנקין, בטיטאניק בתור מאסטר הצבא, בעיבוד מ-1994 לספר הג'ונגל ובסדרות דוקטור הו ומשחקי הכס.
דונצ'י נולד בדנדי בסקוטלנד וגדל בגלאזגו.
הוא למד ספרות אנגלית ודרמה באוניברסיטת סנט אנדרוז ואוניברסיטת גלאזגו וסיים את התואר ב-1979. מאז הופיע במעל 80 סרטים וסדרות שונות וכן קיבל תפקידים בתיאטרון.
מאז 1989 הוא נשוי לפיונה ביגר ואב לשני ילדים, ביניהם דניאל פורטמן (אשר שיחק לצידו במשחקי הכס).
רונלד צ'ארלס "רון" ברואר הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1978–1986. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 11.9 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
אביו של כדורסלן העבר רוני ברואר.
ברואר נולד וגדל בעיר פורט סמית' שבארקנסו, ובין השנים 1975–1978 למד באוניברסיטת ארקנסו.
לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שני חברי היכל התהילה של הכדורסל לעתיד – המאמן אדי סוטון והשחקן סידני מונקריף.
בעונת 1977/1978 הובילו ברואר ומונקריף את הקבוצה להעפלה הראשונה מזה 33 שנים לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות; במשחק חצי הגמר הפסידה ארקנסו מול אוניברסיטת קנטקי, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת נוטרדאם, בה שיחקו קלי טריפיוקה, ביל ליימביר, אורלנדו וולרידג' וביל הנזליק.
לאורך אותה עונה קלע ברואר 18.0 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-NBA 1978 נבחר ברואר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה השביעית, מיד אחרי לארי בירד שנלקח שישי.
בסיום עונתו הראשונה בפורטלנד נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, לאחר שקלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה העוקבת הציג שיפור קל, וסיים כקלעי השלישי של קבוצתו, עם ממוצע של 15.7 נקודות למשחק.
בדצמבר 1980, לאחר כשתי עונות וחצי בפורטלנד, הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס.
ב-7 בנובמבר 1981 קלע שיא קריירה של 40 נקודות בניצחון הספרס מול ניו יורק ניקס, ושלושה ימים לאחר מכן שבר את שיאו כשקלע 44 נקודות בניצחון מול לוס אנג'לס לייקרס.
בדצמבר 1981 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה קלע 19.4 נקודות בממוצע למשחק עד לסיום העונה.
על אף הצטיינותו, סיימו הקאבלירס את עונת עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 15–67.
בדצמבר 1982 נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לוורלד בי.
פרי, ובינואר 1984 הועבר בחזרה לסן אנטוניו, תמורת בחירת דראפט עתידית.
בשנתיים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם עבור ניו ג'רזי נטס (1985), שיקגו בולס (1985) וקליבלנד קאבלירס (1986) בטרם פרש ממשחק בקיץ 1986, בגיל 30. בכך, שיחק עבור שתי קבוצות שונות בכל אחת מ-6 עונותיו האחרונות בליגה.
ב-4 מהעונות העפיל עם קבוצתו לפלייאוף ה-NBA, אולם בכל המקרים הודח כבר בסיבוב הראשון.
רון זיסנבך (ידוע גם כזוס; 1970 – 29 בספטמבר 2018) היה קריקטוריסט, קומיקסאי וסופר ישראלי.
היה ידוע בעיקר בזכות סדרת הקומיקס שלו, יתומי הסערה, שפורסמה במוסף "גלריה" מבית הארץ פעם בשבוע.
זיסנבך נולד בשנת 1970 בישראל.
בין השנים 1992 ל-1994 למד בבית הספר לאומנויות בצלאל, במחלקה לעיצוב גרפי.
לאחר מכן בשנים 1994–1998 למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
הוא פרסם מדורים וטורים שונים בעיתונים, כשהמפורסם שבהם היה יתומי הסערה, קומיקס שסיפר על כמה בני נוער שניצלו מרעידת אדמה בפתח תקווה (שם איבדו את הוריהם) ועברו לחיות מחדש בתל אביב.
הוא נפטר ב-29 בספטמבר 2018 לאחר מאבק של שני עשורים במחלת פרקינסון.
לאחר מותו אמני קומיקס רבים פרסמו מכתבי פרידה, בהם מישל קישקה, צחי פרבר ואורי פינק אך גם חברים כגון אמיר חדד ועוד.
בשנת 2020 נפתחה תערוכה של עבודותיו במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, שם הוצגו עבודותיו לצד תמונות וסיפורים מחייו.
רון ברטוֹש (נולד ב-1983) הוא אוצר תערוכות, חוקר אמנות והיסטוריון של אמנות חזותית בישראל.
משנת 2023 ברטוש הוא האוצר הראשי של מוזיאון הנגב לאמנות.
ברטוש הוא בוגר תואר ראשון ומוסמך תואר שני מהחוג לתולדות האמנות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב.
כמו כן הוא בוגר תוכנית העמיתים של עלמא בית לתרבות עברית, והתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית של מכון מנדל למנהיגות.
ברטוש אצר תערוכות רבות במוזיאונים, גלריות, אוניברסיטאות ומוסדות תרבות אחרים.
בשנת 2021 ברטוש ייסד את גלריית "טרקלין האמנות בבית עלמא", בה הוא שימש כאוצר.
בשנת 2023 נבחר לתפקיד האוצר הראשי של מוזיאון הנגב לאמנות בבאר שבע.
בתערוכות שאצר ובספרים שהוציא לאור, ברטוש הרבה לעסוק בהיסטוריה של האמנות הישראלית ובפרקים נשכחים מתולדות האמנות המקומית.
כך למשל, בספר על אודות גלריה לאמנות כ"ץ פרשו ברטוש וד"ר גדעון עפרת את סיפורה של הגלריה הראשונה בישראל, אשר פעלה בתל אביב החל משנות העשרים ועד לשנות השבעים של המאה ה-20, הייתה מוסד תרבות מרכזי ומקום מפגש לאמנים.
ברטוש חיבר מונוגרפיות ואצר תערוכות לאמנים משמעותיים שהשתכחו עם השנים, כגון אליהו גת, אהרן אבני, שרגא ווייל, אהרן שאול שור, גרשון קניספל ואחרים.
בספרים ותערוכות שונות הוא התמקד בפרקי יצירה נשכחים של אמנים כדוגמת דני קרוון, מיכה אולמן, צבי מאירוביץ, אברהם אופק, פאול קונראד הניך, נחום ארונסון, משה הופמן, אברהם אילת, חוה מחותן, מילכה צ'יזיק ועוד.
למשל, במלאת שנה למותו של האמן דני קרוון ברטוש הקדיש ספר על אודות יצירתו הסביבתית הראשונה, אשר נערכה במסגרת חג החומש לקיבוץ הראל ונשכחה כמעט לגמרי.
כמו כן, בספר ותערוכה שהוקדשו למיכה אולמן התמקד ברטוש בסדרת רישומים מוקדמת שיצר האמן בתקופות של שירות מילואים, ובחן את משמעותם והשפעתם של רישומים אלה על פסליו ומכלול יצירתו של אולמן.
ברטוש מרצה ומלמד אמנות ואוצרות במסגרות שונות.
משנת 2019 הוא מנחה סטודנטים לאוצרות ב"תוכנית ללימודי אוצרות עכשווית ומוזיאולוגיה ע"ש יונה פישר" של בית לאמנות ישראלית במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
ברטוש משמש כלקטור בוועדות שיפוט והערכה בתחומי האמנות והתרבות.
בין היתר, היה חבר בוועדה המקצועית של הכנסת לבחירת יצירה שתהיה אנדרטה מרכזית לנפגעי פעולות האיבה ברחבת הכנסת, וכן בוועדה לבחירת אמן לביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.
בנוסף, שימש כלקטור עבור קרן פלומס, פרס צילה ירון מטעם מוזיאון תל אביב לאמנות והמשכן לאמנות עין חרוד, פרס קשת מטעם מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, נווה שכטר, יריד צבע טרי ועוד.
"זינב גריביע: שפת הכלים המשולבים", תערוכת יחידה, גלריה סטודיו משלך, ירושלים.
"רונית פורת: חורש לילה", תערוכת יחידה, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע.