tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסיפור של שם-המשפחה החדש (חלק שני בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים") - אלנה פרנטה (הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 2016)
הסיפור של מי שברחו ומי שנשארו (חלק שלישי בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים") - אלנה פרנטה (הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 2017)
הסיפור של הילדה האבודה (חלק רביעי בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים") - אלנה פרנטה (הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 2018)
אנחנו כאן, בחיים- יומנו של אלפרדו סראנו- רוברטו מאצולי (גפן בית הוצאה לאור, ירושלים 2022).
מה זה ילד מאת ביאטריצ'ה אלמניה, הוצאת סשת לתרגום ספרי ילדים לעברית וערבית, 2022
אלון אולארצ'יק (נולד ב-15 ביוני 1950) הוא זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, בסיסט ושחקן ישראלי יליד פולין, זוכה פרס אקו"ם למפעל חיים.
פעיל בעיקר בסגנונות הרוק והג'אז.
נולד בשם אלכסי אולארצ'יק (בפולנית: Alexey Olearczyk) בפולין.
אביו היה המוזיקאי היהודי אדוארד אולארצ'יק.
בשנת 1957 עלה לישראל וגר בנתניה ולאחר מכן בבת ים.
בילדותו למד לנגן בפסנתר ומאוחר יותר, בזמן לימודיו בפנימייה צבאית בחיפה, למד לנגן גם בגיטרה.
אחרי שהפסיק את לימודיו בפנימייה, ניגן בגיטרה בס בלהקת "פרחי הבלוז" ובלהקת "הצבר הדוקרני" עם הסולן אלדד זיו.
הלהקה שרה בעיקר את שירי החלונות הגבוהים ושירים שהלחין אביו של אלון, אדוארד.
על השהות בבת ים חיבר שני שירים: 'קו 26', קו האוטובוס שבו נסע לבלות בתל אביב, ו'דוקטור, סליחה שאני מעיר אותך – כמה זמן ברציפות מותר לגור בבת ים?' שירים אלה מצטרפים ל'כמה יוסי' של חברו לשכונת רמת יוסף בבת ים, ברי סחרוף.
בשנת 1968 התגייס אולארצ'יק ללהקת הנח"ל, שם הכיר את דני סנדרסון, מאיר פניגשטיין, אפרים שמיר וגידי גוב, לעתיד חבריו ללהקת כוורת.
אולארצ'יק היה שותף לתוכניתה של הלהקה "בהיאחזות הנח"ל בסיני", שעלתה ב-1969. באותה שנה כתב את שיריו הראשונים, ביניהם השיר "בלי לבקש רשות" ללחן של אפרים שמיר, אשר הוצע לאחר מכן ללהקה.
יאיר רוזנבלום, מנהלה המוזיקלי של הלהקה, דחה את ההצעה, והשיר הוקלט שנים לאחר מכן, בשנת 1977. אולארצ'יק ושמיר הקימו תוך כדי שירותם בלהקה צמד בשם "נו אז מה?", והוציאו תקליטון ובו שני שירים: "סופה", שהלחין שמיר למילים של אמוץ ברונטמן, ו"דם לא טוב", שכתב והלחין אולארצ'יק.
"דם לא טוב" הושמע מעט ברדיו בטרם גם צונזר שם מחשש לפגיעה ברגשות הנוצרים בארץ.
בשנת 1971 המשיכו אולארצ'יק ודני סנדרסון לשתף פעולה, כאשר ניגנו ביחד בלהקת "השניצלים" של סנדרסון וכתבו יצירה בשם "הילד מברזיל" שהייתה הבסיס לאופרת הרוק "אופרת פוגי".
אחרי שחרורו מהצבא ניגן אולארצ'יק בלהקת הג'אז של אהרל'ה קמינסקי, "הפלטינה".
לאחר מכן עזב ללונדון וניגן בלהקות מקומיות.
ביחד עם סנדרסון, שבא לביקור בלונדון, הקליט סקיצה ליצירה סימפונית על פי "התמנון האיטר" שהלחין סנדרסון.
לאחר כחצי שנה חזר אולארצ'יק לישראל.
בשנת 1973 הוקמה להקת כוורת.
אולארצ'יק היה אחד הכותבים הראשיים של שירי הלהקה, לצידו של דני סנדרסון.
בין היתר השתתף בכתיבת "המגפיים של ברוך", "נתתי לה חיי", "ככה היא באמצע", "יו יה", "גוליית", "טנגו צפרדעים", "ילד מזדקן", "העולם שמח" ו"לו לו".
באותה תקופה השתתף אולארצ'יק בהקלטות אלבומים של אריק איינשטיין ויוני רכטר, ובהקלטת האלבום "ארבע-עשרה אוקטבות" של אבנר קנר ויוני רכטר.
בשנת 1976 התפרקה להקת כוורת, ואולארצ'יק עבר להשתתף כנגן בס בהקלטות שונות: באלבומים "האהבה פנים רבות לה" ו"ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'" של אריק איינשטיין, וכן בהקלטות שירים לאלבום הבכורה של גלי עטרי.
ב-1978 עזב את ישראל לארצות הברית והחל ללמוד ג'אז במכללת ברקלי בבוסטון שבמסצ'וסטס.
בהשפעת הצליל המזרחי כתב בניו יורק את השירים "בא לשכונה בחור חדש" ו"היא הולכת בדרכים" והציע אותם לבצלאל אלוני ולעפרה חזה.
הם לא היו מעוניינים, ואולארצ'יק הקליט אותם בעצמו בשנת 1985.
בשנת 1984 חזר לישראל והופיע במופע האיחוד הראשון של כוורת.
לכבוד המופע כתב והלחין את השיר "מאיר ואלון", על שובם שלו ושל מתופף הלהקה מאיר פניגשטיין מארצות הברית.
כעבור שנה, בשנת 1985 יצא אלבום הסולו הראשון של אולארצ'יק, ובו שירים שהפכו ללהיטים כמו "מאיר ואלון", "היא הולכת בדרכים", "בא לשכונה בחור חדש", "גלים גלים" וחידוש ל"ילד מזדקן" של כוורת.
אולארצ'יק, ביחד עם איתן גדרון, שהתפרסם בתור נגן הבס של להקת תמוז והמפיק המוזיקלי של התקליט, ניגנו במרבית השירים בכל הכלים לבדם.
בחלק מהשירים השתתפו ז'אן פול זימבריס בתופים וכלי הקשה ואריאל זילבר בחצוצרה.
לאחר האלבום יצא אולארצ'יק לסיבוב הופעות עם להקת טנגו, לכבודו נכתב ובוצע השיר "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה".
במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' זכה אולארצ'יק בתואר זמר השנה.
בשנת 1986 הצטרף אולארצ'יק לאריאל זילבר, יהודית רביץ, שלמה גרוניך, יצחק קלפטר, גידי גוב ושם טוב לוי להופעות ההרכב "קולות שלובים".
ההרכב הקליט בין היתר את עיבודו של אולארצ'יק לשיר הוותיק "לעבודה ולמלאכה" של חיים נחמן ביאליק בלחן של נחום נרדי.
באותה שנה, השתתף אולארצ'יק בפסטיגל, בו שר את "שלום סלאם" עם אמל מורקוס ואת "כולם כולם" עם טריפונס.
כמו כן, השתתף בהצגה "על הפנים" יחד עם יהונתן גפן.
בשנת 1987 הוציא את אלבומו השני, "שעשועי כאילו", אותו יצר באולפנו הפרטי.
באלבום זה שר וניגן אולארצ'יק בכל הכלים (גיטרות, קלידים, מכונת תופים וכלי הקשה), וכתב את מרבית השירים.
מהאלבום התפרסמו השירים "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" ו"כל הליל אני בגנך".
בשנת 1988 החל אולארצ'יק להפיק מוזיקלית גם זמרים אחרים, והפיק מוזיקלית את אלבום שירי הילדים של שרי צוריאל "על הגובה".
בדצמבר אותה שנה השתתף בפסטיגל עם השיר "זה הזמר שלי".
השתתף בהפקת האלבום Shaday של עפרה חזה.
בשנת 1989 הקים עם יזהר אשדות וגני תמיר הרכב מוזיקלי בשם "אזרחי העולם" .
הרכב זה הוציא תקליטון אחד ובו שילובים של שירים של אולארצ'יק עם לחנים שונים וגרסה עם מילים למנגינת "התמנון האיטר", שנקרא באנגלית "The Left Handed Octopus".
עוד בשנת 1989 הופיע לראשונה כשחקן בסרטו של יוסי זומר, "רסיסים", לצידה של אתי אנקרי.
באותה שנה הלחין את המוזיקה לסרט "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" בבימויה של מיכל בת-אדם.
לאורך שנות ה־90 המשיך אולארצ'יק להקליט מוזיקה לאירועים שונים: הצגות ("סוגרים את הלילה" של יוסף מונדי), מיצגים ("מוזיקה לצבים בפסטיבל עכו") ולבלט - עם הרקדנית איריס הופמן.
בנוסף, הקליט מספר ג'ינגלים, כ"תל אביב – עיר בלי הפסקה".
ב־1990 השתתף אולארצ'יק במופע איחוד נוסף של "כוורת".
באותה שנה הפיק מוזיקלית לאתי אנקרי את אלבומה הראשון "רואה לך בעיניים", שבו גם ניגן ושר, ולגידי גוב את אלבומו "אין עוד יום", בו הלחין מספר שירים (בהם "למה ליבך כמו קרח?" ו"נערה במשקפיים") וכן ניגן בפסנתר, קלידים, בס וגיטרות ושר קולות רקע.
ב־1991 זכה אולארצ'יק בפרס אקו"ם.
באותה שנה השתתף ביחד עם גידי גוב, מוני מושונוב, שלמה יידוב ושלמה בראבא במופע "ערב חד פעמי קונבנציונלי".
ב־1992 הפיק את אלבום הבכורה של טיפקס, "שביל קליפות הגרעינים", בו השתתף בקולות רקע.
במקביל, הוא הלחין וביצע את השירים לקלטת הילדים "איתמר מטייל על קירות", המבוססת על קובץ סיפורים של דויד גרוסמן (בהשתתפותו של ירון לונדון).
ב־1993 יצא אלבומו השלישי "תגיד לי מה אתה מרגיש", בהפקתו המוזיקלית של יזהר אשדות.
אולארצ'יק כתב את המילים והלחנים לכל השירים, פרט ל"יהיה יהיה" (לך על התופים).
בהקלטת האלבום השתתפו אתי אנקרי, להקת שפתיים ואשדות עצמו.
אשדות השתתף גם בעיבודי השירים ששילבו מוזיקת ג'אז, רוק, בלדות ומוזיקה מזרחית.
אולארצ'יק אייר את חוברת מילות השיר של האלבום.
שלושת השירים המצליחים ביותר מן האלבום היו "החיים קשים", "כל דבר קט", ו"בן בסט" (עם קולות רקע של מיטל טרבלסי).
באותה שנה הפיק אולארצ'יק לאתי אנקרי את אלבומה השני, "קראת לי אסתר", בו עיבד את רוב השירים.
ב־1994 כתב אולארצ'יק יצירה קלאסית לפסטיבל ישראל.
את היצירה ניגן ביחד עם המוזיקאי אנדרה היידו וסימפונט רעננה.
הקטע הראשון ביצירה הוקדש לפרנק זאפה, שמת זמן קצר לפני כן.
באותה שנה השתתף במופע "כולם ביחד וכל אחד לחוד" ביחד עם קורין אלאל ודני בסן, הפיק את אלבומה השני של להקת טיפקס, "האחרון בעשירון התחתון", והתארח באלבום "רדיו בלה בלה" של "החברים של נטאשה" בשיר "אני לא רוקד כשעצוב", שהיה גם שותף לכתיבתו.
ב־1995 השתתף אולארצ'יק בהופעות האיחוד של להקת הג'אז של אהרל'ה קמינסקי "הפלטינה", וביצירת האלבום היחיד שהוציאה, אשר היווה למעשה את התיעוד היחיד של הלהקה בדיסק.
ב־1996 יצא אלבומו הרביעי, "בואי נגיד שאני שלך", בהפקה מוזיקלית עצמית.
הפקת השירה הייתה של קורין אלאל והעיבודים של ניר לוי.
גם באלבום זה כתב אולארצ'יק את המילים והלחנים לכל השירים, למעט שיר אחד.
שיר הנושא של האלבום היה לאחד מלהיטי הסולו הגדולים ביותר של אולארצ'יק.
דיאנה, אשתו, ביימה קליפ שיר, וזכתה על כך בציון לשבח בתחרות הקליפים השנתית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
באותה שנה הופיע אולארצ'יק שוב בפסטיבל ישראל, עם איריס ועופר פורטוגלי, ובעקבות הצלחת המופע יצאו השלושה לסיבוב הופעות.
ב־1997 הוציא לאור את "מחפש אותך", שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "צה"ל 1".
ב־1998 הוציא אולארצ'יק את אלבומו החמישי, "בשקט".
באלבום זה הקליט גרסאות שקטות ללהיטיו הקודמים בגיטרה ופסנתר, ביחד עם הגיטריסט ברק חנוך.
באותה שנה עיבד והפיק מוזיקלית אולארצ'יק את ההופעה ואת אלבום ההופעה של אתי אנקרי ודוד ד'אור, והפיק והשתתף באלבומי הבכורה של מיטל טרבלסי ושל אמל מורקוס.
באלבום "עבודה עברית" שיצא באותה שנה חידש את השיר "אלילת האגם" של אהובה עוזרי, ועיבד את החידוש לשירו של בועז שרעבי "משאלה", בביצועה של אתי אנקרי.
במשך השנה הלחין את המוזיקה להצגות "חברות הכי טובות" ו"הורדוס".
ב־1998 השתתף אולארצ'יק במופע האיחוד של כוורת, שהונצח באלבום "כוורת בפארק".
ב־1999 הוציא את האלבום "אולארצ'יק ג'אז", אשר הוקלט בהופעה חיה במועדון "הקמלוט" בתל אביב.
האלבום הציג גרסאות עבריות בתרגומו לשירי ג'אז ידועים.
באותה השנה יצא לאור גם ספר שתרגם בשם "מעשה בשתי פילות": את הספר כתבה באנגלית אשתו, דיאנה, ואיירה האמנית עינת מגל שמאלי.
עוד באותה שנה השתתף אולארצ'יק בדרמת הטלוויזיה של אברהם הפנר "ארץ קטנה איש גדול", וכן בסרט דוקומנטרי על הפקת הדיסק של אמל מורקוס.
באותה שנה כתב את המוזיקה לסרט הילדים "הכבש השישה עשר" על פי שיריו של יהונתן גפן, ובהשתתפותם של כוכבי ערוץ הילדים.
בשנת 2000 חידש אולארצ'יק עם דנה אינטרנשיונל את "מוכר הפרחים" של סדנת תיאטרון שכונת התקווה.
באותה שנה השתתף באיחוד המיוחד של כוורת לאיסוף כסף למימון ניתוח לחבר הלהקה יצחק קלפטר, כתב את המוזיקה לסרט הילדים "כובע קסמים" על פי שירי משוררים קלאסיים ובהשתתפותם של כוכבי ערוץ הילדים, וכתב את המוזיקה להצגת הילדים "נולד לחופש".
בשנת 2001 הלחין את המוזיקה להצגה "ליזיסטרטה 2001" של ענת גוב.
בשנת 2002 הוציא את האלבום "פעם בגליל - מבט מוזיקלי", ובמקביל הוציא אלבום אוסף עם כל להיטיו.
באותה שנה הוא גם הופיע בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "הבורגנים".
בשנת 2003 השתתף בסרט "מיס אנטבה", לו גם הלחין את מוזיקת הרקע.
בשנת 2004 הוציא את השיר "בואי נתחבק", אותו הלחין למילותיה של חנה גולדברג במסגרת תוכנית הטלוויזיה "9 שעות ושיר" בערוץ 24. באותה שנה השתתף בפסטיבל השירים של ישראל בשיר שכתב והלחין, "יהיה שלום", אותו ביצע כדואט עם רון שובל, והגיע למקום השלישי.
באותה שנה הלחין את פסקול הסרט "ריקי ריקי" בבימויו של איתן ענר.
בשנת 2005 הפיק ועיבד אולארצ'יק את אלבומו של גידי גוב "בקצה ההר", בו גם הלחין שלושה שירים.
באוקטובר 2007, יותר מעשור מאז צאת אלבומו המקורי האחרון, הוציא אולארצ'יק את האלבום הכפול "רוק & רוך", הכולל תקליטור ובו שירים שקטים ואקוסטיים ותקליטור שני ובו שירים בסגנון קצת יותר "כבד".
ביוני 2007 יצא מתוכו סינגל כפול, הכולל שתי גרסאות עיבוד, האחת רכה, "הוא מאוהב", והשנייה רוקיסטית, בהשתתפותה של שורטי, "מאוהב מדי".
באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום, "ארץ מלח", בסמוך לצאת האלבום הסינגל "שיר הבוס", ואחריו הסינגל "מתגעגע לזמר שלך", בו השתתף מיקיאגי.
כמו כן כלל האלבום את השיר "בואי נתחבק".
בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה "מגדלים באוויר" בערוץ 10.
באפריל 2011 יצא אלבומו של אולארצ'יק "אולארצ'יק סטייל", ובו גרסאות מחודשות לשיריו המוכרים בעיבודי ג'אז.
באלבום נכלל שיר אחד חדש, בשם "אין זמן", שאותו שר אולארצ'יק בדואט עם בתו טסה.
ב-2011 הלחין את פסקול הסרט "סלסה תל אביב".
בשנת 2012 הופיע אולארצ'יק בהרכב מוזיקלי חדש הנקרא הרביעייה ביחד עם אפרים שמיר, שלמה יידוב ושם טוב לוי.
בשנת 2013 השתתף בסיבוב הופעות האיחוד הרביעי של להקת כוורת.
במרץ 2014 הוציא אולארצ'יק את האלבום "יום אחד" במשותף עם אלעד אדר.
במרץ 2015 הוציאו אלון אולארצ'יק ואלי דג'יברי את "תה בשניים", אלבום של סטנדרטי ג'אז, בתרגום ושירה של אולארצ'יק ובעיבודו והפקתו של דג'יברי.
בינואר 2016 הוציא אולארצ'יק עם הצמד קפה שחור חזק את השיר "בתוך עינייך", חידוש לשיר "עינייך" שהקליט 30 שנה קודם לכן.
בשנת 2017 זכה אולארצ'יק בפרס אקו"ם למפעל חיים ע"ש אהוד מנור.
מנימוקי השופטים: "את קריירת הסולו שלו החל באמצע שנות ה-80, אחרי שחזר מלימודים בברקלי, ארצות הברית ומאותו רגע הפך אולארצ'יק לאחד היוצרים המעניינים והמקוריים ביותר במוזיקה הישראלית.
מלחין, מפיק מוזיקלי, בסיסט לירי המנגן גם בפסנתר ובגיטרה ומצליח לשלב בין ז'אנרים.
נוכחותו של אולארצ'יק במוזיקה הישראלית נפרשת על פני 50 שנה ותרומתו להתפתחות הזמר העברי מכרעת.
מגע ידו ומקוריותו ניכרים בעבודות הסולו שלו כמו גם באלבומים שהפיק לאחרים".
במרץ 2019, יצא אלבום בשם "מדרכות מפיקות חשמל", ובו 11 לחנים של חיים רחמני לשירים של רוני סומק, בו לקח אולארצ'יק חלק בשני שירים ("סולו" ו"טבלת יאוש.
בהמשך אותה השנה, בחודש נובמבר, הוציא אולארצ'יק את האלבום "אולארצ'יק.
עכשיו" הכולל שבעה שירים שהופקו בשנה החולפת באולפנו הפרטי.
את האלבום הפיק הוד מושונוב ואת ההפקה האלקטרונית עשה עומר לוז ומשתתפים בו: דורון טלמון (מלהקת ג'יין בורדו), בשיר "נבדה", להקת רבע לאפריקה בשיר "הבלדה על רושדי וחומייני", בנו - מקס אולארצ'יק, איתמר דוארי והמתופף הוותיק אשר פדי.
עוד כולל האלבום את השירים "אבינו אברהם" ו"הלב כואב" עם קליפ בכיכובו של השחקן דרור קרן ורופאי מחלקת הקרדיולוגיה של בית החולים "איכילוב".
אולארצ'יק הלחין לאלבום את השיר "לילה טוב לכוכבים", אותו ביצעה אסתר רדא.
באותה שנה כתב והלחין את השיר "הפיצה שבלב" עבור חבורת זהו זה!
שביצעה אותו במסגרת עונת האיחוד.
בתחילת 2024 חידשה חבורת זהו זה!
יחד עם אלון אולארצ'יק את שירו "ארץ מלח".
ב-3 ביוני של אותה השנה אולארצ'יק הוציא שיר בשם "הכי" אותו כתב והלחין מתוך מיני-אלבום עתידי.
את השיר עיבד והפיק מוזיקלית דודו טסה.
ב-8 ביולי הוציא את הסינגל "היא תמשיך גם בלעדיך", גם הוא מתוך המיני-אלבום.
ב-22 ביולי הוציא לאור את המיני-אלבום "מתקרבים הכוכבים".
בנובמבר 2025 הוציא אולארצ'יק ספר בשם "כל השירים, כמעט" הכולל 77 משיריו, אותם בחר לכלול בספר, 59 מתוכם בתוספת תווים.
אלון אולארצ'יק נשוי לבמאית דיאנה אולארצ'יק, ילידת ניו יורק, ואב לשחקנית טסה אולארצ'יק ולשחקן והמוזיקאי מקס אולארצ'יק.
ילדיו משתפים עמו פעולה בהופעותיו, טסה כזמרת ומקס כנגן קונטרבס.
אולארצ'יק אינו נחשב יהודי על פי ההלכה משום שאמו הייתה נוצריה ואביו היה יהודי (בפולין, שבה נולד, נחשב על ידי השלטונות הפולנים כיהודי).
והוא העדיף להגדיר עצמו כ"ישראלי" בלבד.
אולארצ'יק היה אחד העותרים בפסק דין עוזי אורנן נגד משרד הפנים, יחד עם שולמית אלוני, אורי אבנרי ואחרים, בדרישה שמשרד הפנים ירשום אותם כישראלים בסעיף הלאום.
העתירה נדחתה בנימוק שהסוגיה אינה שפיטה.
העותרים ערערו לבית המשפט העליון וערעורם נדחה ב-2013.
בואי נגיד שאני שלך (1996)
פעם בגליל - מבט מוזיקלי (2002)
כל השירים, כמעט, אלון אולאצ'יק, הוצאת אפק, 2025.
אלון בן-דוד (נולד ב-9 בנובמבר 1967) הוא פרשן צבאי, עיתונאי וכתב בטלוויזיה.
בן-דוד הוא הפרשן הצבאי של חדשות 13, וכן הגיש את התוכנית "שישי" בערוץ 10.
בן-דוד גדל בראשון לציון והוא בוגר הגימנסיה הריאלית.
שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי וסיקר את התפרצות האינתיפאדה הראשונה בעזה.
השתחרר מצה"ל בשנת 1988 בדרגת רב-סמל, והצטרף ל"קול ישראל" ככתב לענייני משטרה.
אחרי זמן קצר עבר לערוץ הראשון שם שימש כתב בדרום ואחר כך כתב לענייני משטרה.
ב-1993 התמנה לכתב הצבאי של הערוץ הראשון, תפקיד אותו מילא במשך תשע שנים.
בן-דוד התמקד בסיקור הלחימה הממושכת באזור הביטחון בדרום לבנון, ואף זכה בפרס על כתבה שבה הצטרף למארב של חיילי הצנחנים בסאלוקי.
לאחר מכן הוביל בן-דוד את סיקור הערוץ הראשון על הנסיגה מלבנון ופרוץ העימות עם הפלסטינים.
ב-11 בספטמבר 2001, בעודו בשנת לימודים בארצות הברית, הגיע בן-דוד לניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר עבור הערוץ הראשון.
ב-2003 הצטרף בן-דוד לצוות שהקים את חברת החדשות של ערוץ 10 כפרשן צבאי, ובמקביל החל לעבוד עבור המגזין לענייני ביטחון ג'יינס.
במלחמת לבנון השנייה נודע כמי שהוביל קו ביקורתי לגבי התנהלות ישראל, מהימים הראשונים ללחימה.
בשנים 2003–2010 שימש ככתב המגזין "ג'יינס" במזרח התיכון ומ-2011 ככתב של המגזין האמריקני "אוויאיישן וויק".
החל מספטמבר 2014 הוא כותב בעיתון "מעריב השבוע".
בן-דוד הוא היוצר והעורך הראשי של הסדרה "רשימת חיסול" המתארת את מבצעי ההתנקשות החשאיים של ישראל.
הסדרה שודרה בערוץ 13 בסוף 2019. ב-2022 יצר וערך את הסדרה "מלחמה על הבית" העוסקת במבצע חומת מגן ובמערכה שהצליחה לבלום את טרור המתאבדים הפלסטיני, ששודרה גם היא בערוץ 13.
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (במסגרת תוכנית קרן וקסנר).
הוא משמש כעמית בכיר במרכז לתקשורת בין-לאומית באוניברסיטת בר-אילן.
בן-דוד היה נשוי לסופרת והעיתונאית עירית לינור, ולהם בת.
בסוף שנת 2008 נישא בשנית, לעורכת הספרותית לילך יפה.
אלון אסף (1947 - 16 באפריל 2009) היה פעיל במאבק למען חולי סרטן המעי הגס בשנים 2006 עד 2008, סמל מאבק חולי הסרטן להגדלת סל התרופות ואיש השנה בתחום החברה לשנת 2006 מטעם "קשת" ו"מעריב".
אלון נולד בשנת 1947 בישראל.
שרת בחיל האוויר בשירות קבע במערך ביטחון שדה, והוסיף להתנדב למילואים בחיל עד גיל 52. לאחר שחרורו עבד כחוקר פרטי וכקב"ט ראשי בחברות מסחריות, אך נאלץ לעזוב את שוק העבודה עקב ניתוח שעבר.
ב-14 במאי 2006 פתח בשביתת רעב במאבק להכללת האווסטין והארביטוקס בסל שירותי הבריאות.
עד מהרה הוא פונה למוקד הרפואה הדחופה במד"א בירושלים בשל תשישות.
בתום בדיקות שעבר חזר למוקד המאבק, והצהיר "מצידם של הפוליטיקאים שאנחנו לא נקבל את התרופות ונמות.
אנחנו מרגישים שמבחינתם אנחנו נטל והם מעדיפים להיפטר מהנטל הזה.
הממשלה זורקת אותנו למות כמו אצל האסקימואים, שזורקים את הזקנים מחוץ לגדר כי אין צורך בהם".
הוא גמר אומר להתמיד בשביתת הרעב אף אם הדבר יובילו לבית החולים, באומרו "אני מקווה שלא נצטרך להגיע למצב שכזה, אבל יהיה אשר יהיה".
לדבריו, כששמע רופאו על כוונתו לשבות רעב הוא "ממש רצה להכות אותי", ואשתו וילדיו מררו בבכי עם צאתו אל השביתה.
הוא סיפר כי "פרץ טען שהעבודה לא תיכנס לקואליציה ללא התרופות, אבל ביום הקמת הקואליציה הוא לא עמד בכך.
עם חברי הכנסת מש"ס, איציק כהן ואלי ישי, נפגשנו וביקשנו לדרוש בעת המשא ומתן הקואליציוני תוספת לסל.
ש"ס השיגה שני מיליארד שקל, אבל מתוכם לא הושגה פרוטה לאווסטין ולארביטוקס.
גם אולמרט, שהיה מ"מ ראש הממשלה, הבטיח הרים וגבעות".
כעבור שלושה ימים הוזמן אסף, כאחד מראשי עמותת "הקו האחרון" למאבקם של חולי סרטן, לשאת דברים בכנסת, אך עם קבלת זכות הדיבור הוא נתקף סחרחורות ונאלץ לשאת את דבריו בעודו ישוב.
בתום הדיון, הוא מעד והחל קורס לכיוון הקרקע, אך צלמי התקשורת הרבים שהיו במקום הצליחו להצילו מנפילה.
פרמדיקים של הכנסת חשו במהירות למקום והחלו לטפל בו.
מאוחר יותר הוא הצליח בכוחות עצמו להגיע להמשך טיפול רפואי אצל רופא הכנסת, ד"ר יצחק ליפשיץ.
במהלך הטיפול קיבל ארבעה עירויים ונלקחו ממנו בדיקות סוכר.
ב-14 במאי 2006 יזם אסף את שביתת הרעב של חולי סרטן המעי הגס מול הכנסת בגן הוורדים ושבת רעב במשך שישה-עשר יום, במהלכם התעלף מספר פעמים, אף במשכן הכנסת, ונזקק לטיפול רפואי.
בין השובתים היו איציק כהן – חולה סרטן המעי הגס, רון הרוש ואלה קליין ששבתו בשם הוריהם.
נתן זהבי הצטרף לשביתה בתחילת השבוע השני ועזר רבות במהלכה.
דוד זית לא יכול היה להשתתף בשביתה מאחר שהיה אז בטיפולים קשים בגרמניה.
חודשיים לאחר תום השביתה הוכנסה תרופת האווסטין לסל התרופות, והוכנסו תרופות נוספות שלא הוכנסו לסל עד אז, בזכות תוספת לתקציב הסל שהושגה כתוצאה מהשביתה.
כתוצאה מכך חיי אדם רבים ניצלו וחולים אחרים איכות חייהם שופרה.
על פעילותו זו זכה אסף בתואר איש השנה בחברה לשנת 2006 מטעם העיתון מעריב, ערוץ 2 וארגון לתת.
בשנת 2008 חדלה תרופת האווסטין אותה נטל להשפיע, והוא עבר לטיפול בארביטוקס.
ב-11 בפברואר 2008, כשנודע לו שוועדת סל שירותי הבריאות נוטה שלא לאשר הכנסת הארביטוקס לסל גם בשנה זו, יצא להפגין מול מקום כינוסה, באומרו כי "הוועדה חייבת לנו חוב מוסרי.
אלחם כדי להבטיח שארביטוקס תיכנס לסל הבריאות 2008".
החלטה של ועדה שלוקחת המלצה של מועצת האונקולוגיה למקם את הארביטוקס במקום הראשון וזורקת אותה לפח.
זו ועדה שלא מתייחסת לפרופסורים ולמומחי האונקולוגיה מספר אחת בארץ".
בחלוף מספר ימים אמר בראיון כי "אני מרגיז אנשים שאני עדיין חי, אמרו שאני אחיה חודשיים.
עברתי ניתוח, הוציאו לי את כל הזבל מהבטן - הכבד והתוספתן, אני מקבל אווסטין ואם הוא ייכשל אקבל ארביטוקס.
העלות של התרופה הזו לחולה היא 30 אלף שקל לחודש.
אנשים מתים כי אין להם כסף לזה, למרות שהאונקולוגים דירגו אותה במקום הראשון".
הוא אמר כי מחירה האמיתי של הכנסת הארביטוקס לסל עומד על 30 מיליון ש"ח, והאשים את משרד האוצר בניפוח העלויות על ידי צירוף מחיר יום האשפוז וטיפולים נלווים שכבר כלולים בסל הבריאות.
"בארצות הברית ובאירופה התרופה הזו מאושרת כהליך שגרתי.
אין סיבה שלא יאשרו אותה גם כאן".
הוא סיפר כי התעמת עם חבר הכנסת חיים אורון על ביטול הרחבת הביטוחים המשלימים בתחום התרופות מצילות החיים.
הוא אמר, "איך העזו לבטל ביטוח לאלפי אנשים, שהם 80% מהמבוטחים, בלי לתת מענה?
הרי המדינה יכלה לממן את תוספת עלות השב"ן ל-20% הנותרים שאין להם ביטוח מורחב בקופת החולים, מי שעומד מאחורי זה הוא האוצר, שרוצה לראות אותנו מתים".
בראשית 2009 התגלו גרורות נוספות בגופו, וב-16 באפריל 2009 הוא נפטר במרכז רפואי מאיר בכפר סבא.
אסף אלון היה נשוי ואב לשלושה, והתגורר בראשון-לציון.
אלון גונן (נולד ב-1966 בתל אביב) הוא שף ישראלי המתמחה בבישול צרפתי כפרי.
ידוע כמקדם את תעשיית היין הישראלי.
כותב ומסקר אירועים בנושא זה עבור פורטל היין הישראלי.
בנוסף, הוא משמש ככתב ומבקר יין באתר היין "אדום או לבן" וכותב מאמרים קבוע בנושא יין וקולינריה באתר "אקדמיק".
גונן למד קולינריה בבית הספר תדמור במגמת בישול וקונדיטוריה.
מקום עבודתו הראשון היה מסעדת "גראנד מונארק" בעיירה שארט בצרפת, שם החל כמתמחה אצל השף מישל מינייה, ולאחר תקופת ההתמחות החל לעבוד במקום במשרה מלאה.
הוא השלים לימודי יין בבית הספר "French Sommelier School".
בשנת 2004 פתח את מסעדת "ספידו בר" במתחם נמל תל אביב אשר התבססה על שיתוף פעולה עם חברת "ספידו" והתמקדה באוכל ישראלי בריא.
בשנת 2005 פתח את מסעדת "דון ויטו" באור יהודה, אשר הייתה מסעדת הגורמה הכשרה הראשונה באזור זה.
בשנת 2006 פתח מסעדה בסגנון ספרדי יחד עם בן זוגו, רקדן הפלמנקו אורי כהן.
המסעדה, "אל באריו", שילבה אוכל ספרדי עם מוזיקה ספרדית וריקודי פלמנקו..
בשנת 2010 פתח גונן מסעדה כשרה בבית מלון בקורסיקה עבור איש עסקים ישראלי.
אלון בן זקן (נולד ב-2 בינואר 1970) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומנהל מקצועי של מחלקת הנוער במכבי תל אביב בהווה.
בן זקן החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי אשדוד, ולאחר מכן במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ושיחק בבוגרים בעיקר בתור מחליף עד לעונת 1992/93 בה קיבל דקות משחק ראשונות בתוך סדרת חצי גמר האליפות מול הפועל גליל עליון בעקבות פציעתו של הרכז הקבוע, גיא גודס.
בהמשך שיחק במכבי תל אביב עד לעונת 1995/96 ולאחר מכן עבר למכבי אשדוד ושיחק בה מספר קדנציות בליגה הארצית ובליגה הלאומית.
בין היתר שיחק עונה אחת בא.ס.
בן זקן הוא ממארגני "קבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב" ומשתתף באופן קבוע במשחקיה.
מאז עונת 2004/05 שימש בן זקן מנהל מקצועי בקבוצת מכבי בנות אשדוד.
ובתחילת עונת 2010/11 החל לשמש כמנכ"ל קבוצת הגברים של מכבי אשדוד.
בתחילת עונת 2014/15 עזב את מכבי אשדוד והחל לשמש כמנכ"ל של מחלקת הנוערבמכבי תל אביב.
בן זקן נשוי ומתגורר ברמת השרון אב לשניים בן ובת.
אלון ברומר (נולד ב-5 בנובמבר 1973 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי תל אביב.
אחיו התאום הוא הכדורגלן גדי ברומר אשר שיחק לצידו במכבי תל אביב.
ברומר שיחק לסירוגין במחלקות הנוער של מכבי תל אביב והפועל רעננה, העיר בה התגורר.
בקבוצת הנוער של הפועל רעננה שיחק כחלוץ מרכזי ואף הבקיע 28 שערים בעונה אחת.
ב-18 בינואר 1992 ערך ברומר הופעת בכורה בליגה במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב בניצחון 3–1 על מכבי נתניה.
עונת 1994/1995, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, נחשבת כעונת הפריצה של ברומר, שכבש שלושה שערים ב-26 משחקי ליגה, כאשר החשוב והמשמעותי שבהם היה השער שהבטיח את האליפות ה-16 בתולדות המועדון, במחזור הסיום, במשחק חוץ דרמטי מול הפועל באר שבע שלא נוצחה באותה עונה בביתה עד לאותו מחזור.
משחק זה הסתיים בתוצאה 1–0 לזכות מכבי תל אביב משער נגיחה של ברומר עם סיום המחצית הראשונה.
ב-30 בספטמבר 1995, במהלך המחזור השלישי של עונת 1995/1996 נגד הפועל חיפה, נפגע ברומר במהלך תיקול של אלון חלפון ורגלו נשברה.
למרות הפציעה הקשה, ברומר חזר לשחק עוד באותה עונה ואף היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב בדאבל בסיום אותה עונה כשהוא כובש את אחד השערים בניצחון 4–1 בגמר גביע המדינה מול עירוני ראשון לציון.
באמצע עונת 1998/1999 עבר ברומר לקבוצת עירוני ראשון לציון, ולאחר שנה וחצי במועדון חזר למכבי תל אביב, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של ברומר שתי הופעות במדי נבחרת ישראל.
את הופעת הבכורה שלו במדי בנבחרת הלאומית ערך ב-20 בספטמבר 1995 במשחק הפרידה מאלי אוחנה מול אורגאווי (3–1 לטובת ישראל).
לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל ברומר לאמן את קבוצת הנוער של הפועל הוד השרון ואחר כך גם את קבוצת הבוגרים.
בהמשך אימן גם את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
אַלּוֹן בָּכוּת הוא אתר מקראי ובו אלון שלמרגלותיו נקברה דבורה מינקת רבקה, ייתכן שנמצא בשומרון, בסמוך לבית אל, כפי המסופר בספר בראשית:
חוקרי התנ"ך וארץ ישראל העלו מספר סברות באשר לזיהוי אתר אלון בכות, באתרים אחרים שהוזכרו בתנ"ך.
האחת, באלון תבור, עץ מוכר באזור הר תבור ששימש כציון דרך, המוזכר בספר שמואל בהדרכתו הנבואית של שמואל לשאול על ציוני הדרך בדרכו העתידית לאחר הפרדם:.
השנייה, באתר שנקרא: בֹכים על שם בני ישראל שמררו בבכי לאחר הופעתו של מלאך ה', פרשה המוזכרת בספר שופטים.
והשלישית, עליה חלקו החוקרים, באתר שבו שפטה דבורה הנביאה את בני ישראל, כאשר היא יושבת תחת תומר דבורה.
החוקר ד"ר זהר עמר משייך את אלון בכות אל תופעה שכיחה של קידוש עצים, אחת ממערך של פולחן וסגידה לכוחות הטבע, באזור הסהר הפורה ובארץ ישראל בכלל זה, מאז העת העתיקה.
בביטוי "אלון בכות" נעשה שימוש בספרות העברית לדורותיה, בין השאר בספרות התורנית, בקינות, ובספרי הספדים על רבנים שהלכו לעולמם; כגון הספרים על ר' משה יהושע יהודא ליב דיסקין, ר' מרדכי זאב איטינגא, ור' אליהו פוסק.
בראשית ימיה של העיתונות העברית נקראו מאמרי ההספדים והנקרולוגים בשם זה.
בספרו של חוקר ארץ ישראל ישעיהו פרס: ארץ-ישראל: ספר-המסעות, הוא נקב בשם אלון בכות באשר למין אלון מצוי בארץ ישראל.
אֵלוֹן בְּצַעֲנַנִּים הוא שמו של אתר מקראי בדרום נחלת שבט נפתלי, בין הירדן ובין הר תבור, הנזכר מספר פעמים בתנ"ך ובכתבי חז"ל.
האתר נזכר תחילה בספר יהושע בתיאור גבולות נחלת שבט נפתלי: .
באלון בצעננים נטו את אהליהם בני שבט הקיני, ובהם יעל אשת חבר הקיני ובני משפחתה.
בספר שופטים מוזכר אלון בצענים, אף כי הקריאה המקובלת היא בצעננים, כאתר שבו הרגה יעל את סיסרא שר הצבא של יבין מלך חצור: .
אל האתר הגיע גם ברק בן אבינועם ברודפו אחרי סיסרא, ובו נודע לו על הריגתו; ובכך הושלמה נבואת דבורה לברק על העתיד להתחולל במערכה הצבאית כנגד יבין וצבאו.
בתקופת התלמוד זוהה האתר המקראי בידי אמוראי ארץ ישראל עם העיירות בנות זמנם איילון ו- אגנייא דקדש: .
במחקר הוצע לזהות את אלון בצעננים עם בקעת יבנאל, ששמה כפי שהשתמר הוא "סהל אלאחמא", ולחלופין עם אתר בשם שג'רת אל-כלבּ.
יש הסוברים גם כי אלון בצעננים ואלון בצענים הם שני אתרים שונים, כאשר אלון בצעננים הוא בדרום נחלת שבט נפתלי ואילו אלון בצענים הוא בתל אל-קדיס שבבקעת מגידו, ממזרח ללג'ון.
הבלשן והגאוגרף יואל אליצור מציע כי פירוש המילה המקראית אֵלוֹן הוא מישור, וכי הכוונה למישור המשופע שבין הר תבור לבקעת יבנאל, באזור שדמות דבורה וכפר כמא.
פרופ' אנסון רייני הציע לקבל את גרסת הכתיב ולקרוא אותה בִּצְעֹנִים (בִּיצְעוֹנִים), מלשון בֶּצַע כֶּסֶף.
לפי הנחה זו היה עץ אלון מקודש באזור מגידו, מקום קרבות רבים בהיסטוריה, לידו נהגו לחלק את השלל לאחר הקרבות, כנאמר בשירת דבורה:
אלון גור אריה (נולד ב-5 בספטמבר 1976) הוא במאי, תסריטאי, מרצה, שחקן, קומיקאי, עורך, מלחין, מפיק מוזיקלי, שדרן רדיו ומפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
נולד ליואל ולוויויאן גור אריה, גדל בראשון לציון, כבכור מבין שלושה אחים.
התחיל ללמוד פסנתר בגיל שש, תמיד היה מאייר קומיקסים, מצייר ומלחין מנגינות; מילדותו צפה בקומדיות.
בכיתה ט' זכה בפסטיבל ארצי של הצופים עבור שיר שחיבר, והמשיך לכתוב, לביים ולהלחין לפסטיבלים ומחזות זמר במסגרת זו.
גור אריה דחה את גיוסו לצבא בשנה, על-מנת להקים את גרעין אתגר בצופים, גרעין של אנשים ספורים שהיו מקימים בפריפריה שבטי צופים.
בצה"ל שירת כמדריך ביחידת ההסברה החינוכית "שרון", שעוסקת בידיעת הארץ ובאיכות הסביבה והיה חייל מצטיין של חיל החינוך והנוער.
בתום שירותו עבד כמפיק מוזיקלי של פסטיבלים שונים, וכן אייר קומיקסים בשבועון "ראש אחד".
הוא למד קולנוע בבית הספר לאמנות "קאמרה אובסקורה", בימוי ועריכה ועשיית סרט גמר (2003-1999).
בשנת 2009 שנה השתתף ב-"Talent Campus" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
משמש כמרצה לתסריטאות בבית הספר "סם שפיגל"
משמש כעורך תסריט ולקטור מטעם קרנות הקולנוע בישראל.
גור אריה נבחר לרשימת חמישים אנשי השנה בתרבות ובבידור על ידי מאקו תרבות לשנת ה'תשע"ט.
הוא נוהג לכתוב את הסרטים והסדרות שהוא מביים, ולעיתים להלחין חלק מהמוזיקה.
ב-2007, בתום ארבע שנות עבודה, יצא לאקרנים סרטו הקצר והעצמאי של גור אריה "המוסד הסגור", בכיכובם של רון שחר, אילן דר, לנה אטינגר ואלי גורנשטיין.
הקרנת הבכורה נערכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ומיד אחר כך החל בהקרנות מסחריות קבועות בעיקר בסינמטקים.
הסרט היה אמור להיות פרויקט הגמר שלו בלימודי הקולנוע, הוא נפסל ויצא בסוף כהפקה עצמאית.
למרות הגדרתו כקומדיה מטורפת הסרט נבחר להיות מוקרן בתחרות הדרמה בפסטיבל הסרטים ירושלים.
סרט הקולנוע "מבצע ביצה" בכיכובם של ירון ברלד, שלומי קוריאט, יהורם גאון, דנה סמו, חיים אוסדון, טל מוסרי, אסף אשתר, טילטיל, תומר שרון ומאי ז'פקו.
זהו סרט הרפתקאות, קומי ומוזיקלי לכל המשפחה.
הסרט יצא ב-10 באוגוסט 2017, והפיקה אותו חברת סרטי יונייטד קינג.
הסרט משלב אפקטים מיוחדים כמו פיל וירטואלי, סלע ממודל מחשב שמוחץ רכב, בעלי חיים משולבים בסצנות עם שחקנים.
הסרט צולם בספארי ברמת גן ובשמורת גמלא שברמת הגולן.
ב-2018 החלו צילומי סרט הקולנוע "המוסד", קומדיה סאטירית, אתחול מחדש לסרטו הקצר של גור-אריה משנת 2007 "המוסד הסגור".
זוהי סאטירה הצוחקת על מוסד הריגול והביטחון הישראלי-בינלאומי, בפרט על המוסד ועל צה"ל.
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים טאלין אסטוניה בבכורה ומשם המשיך להקרנות מסחריות בבתי הקולנוע באירופה בדיבוב לשפות מקומיות ונמכר ל-HBO.
בדצמבר 2024 הוקרן לראשונה "המוסד: ברית ואף מילה" בפסטיבל שומרון ולאחר מכן בסינמטק תל אביב כחלק מ"טרילוגיית המוסד הסגור".
זהו סרט קצר שמתרחש ביקום "המוסד" ו"המוסד הסגור".
תאריך הפצתו נדחה בגלל מלחמת חרבות ברזל.
בינואר 2026 פורסם כי הבמאי הבריטי סימון קרטיס והשחקן האמריקני ג'וש גאד ישתפו פעולה בסרט קולנוע חדש, המבוסס על תסריט שכתבו גור אריה ואהוד לבסקי.
הסרט יעסוק בדמותו של הקולנוען היהודי גרמני קורט גרון, אשר נאלץ ליצור סרט תעמולה עבור המשטר הנאצי במחנה הריכוז טרזיינשטט.
אלון כתב את התסריט לסרטי הקולנוע "גויאבות" ו"האוצר מעבר לנהר" יחד עם קובי מחט שגם ביים.
ב-2015 השתתף בקומדיה "סרט אפס" בתפקיד אריה האמרגן.
ביים וכתב את הסרטים הקצרים "מלחמת המלבי", "לשיר עם האויב", "אפי השומר".
ביים, כתב והלחין את "גולגולנוע", שני מופעים קולנועיים משולבים באנימציה ובמופע לילדים, בו מופיעים דמות וירטואלית על המסך ושחקנים על הבמה.
בשנת 2022 ביים וכתב את הסרט התיעודי "אנחנו לא ניפרד לעולם", על חייו ויצירתו של יהודה בארקן.
הקרנת הבכורה נערכה בתחרות התיעודית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ובהמשך בפסטיבל קולנוע דרום.
הסרט הוא הפקה ראשונה משותפת של YES ו-HOT, שודר לראשונה ב-12 בדצמבר 2022 וזכה לסיקור תקשורתי בולט, בעיקר נסוב הדיון על הקריינות שבוצעה בגוף ראשון בקולו של המנוח.
גור אריה ביקש לשמור בסוד את יצירת הקול במשך שבוע כדי להפוך את העניין למתיחה בסגנון בארקן.
דגש מיוחד ניתן לסקסיזם והחפצת נשים בסרטים אלו.
בשנת 2024 ביים וכתב את הסרט התיעודי "ימים טובים: סיפורו של זאב רווח" אודות חייו ויצירתו של השחקן והבמאי זאב רווח.
הסרט נבחר להשתתף בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בשנת 2024 (נדחה בגלל מלחמת חרבות ברזל לינואר 2025) בפסטיבל דוק אביב גליל, בפסטיבל קולנוע דרום וישודר בערוצים HOT8 וערוץ YES ישראלי.
רווח נפטר ב-18 בינואר 2025 בגיל 84, 36 שעות אחרי הקרנת הסרט אודותיו בפסטיבל דוק אביב.
בשנת 2024 שימש כבמאי נוסף בסרט התיעודי "ספי" על חייו ויצירתו של השחקן והקומיקאי ספי ריבלין.
מוטי אבירם (במאי, עורך תוכן ויוצר התוכניות הקומיות "זהו זה!", "בבית של פיסטוק" ו"רחוב סומסום") האזין לתוכנית הרדיו "היפופוטם" ולקח את גור אריה לעבוד כעוזרו.
אחר-כך הקים אבירם, ביחד עם התסריטאי והבמאי חיים אידיסיס חברה בשם "סאבטקסט", שמטרתה ליצור חבר כותבים יצירתי.
במסגרתה היה גור אריה עוזר במאי, תסריטאי ומלחין בסדרות בערוץ לוגי כמו "מה שלמה", "חוכמולוגי", ובערוץ הילדים "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים" ו"הצלצול הוא בשבילי" ובערוץ הופ!
בסדרות אלו גם הלחין ועיבד את הפסקול והשירים.
ב-2004 כתב את קטעי חבורת "מה קשור" בפינתם בחדשות 10 וב-2007 בתוכנית הלייט נייט היומית ב-HOT.
ב-2005 עבד כעוזר במאי של יצחק שאולי בפרק האיחוד של "קרובים קרובים".
ב-2006 היה כותב ראשי ומפתח תוכן בערוץ 10.
ב-2008 הגיש פינה סאטירית קבועה בתוכנית "עד כאן" בהנחיית יעקב כהן.
מערכונים שכתב הופיעו בתוכניות פאנל ומערכונים ברשת "שבוע סוף!", "משחק מכור" ו"הספסל האחורי".
באותה שנה היה שותף לכתיבת מופע היחיד של מיקי קם "מיקי קם-רגל פה רגל שם".
ב-2009 הוא יצר, כתב וביים את "קרטושקס", סדרה עלילתית לאינטרנט של שטראוס עם חברת ההפקה דה בוקס, בה כיכבו תומר שרון ועופר סקר.
בשנים 2009-2011 מונה לכותב ראשי ב"נגה תקשורת".
במסגרת זו הופקו לערוץ הילדים מגוון תוכניות ביניהן "המקום האמיתי", סיטקום יומי בסגנון "לארי סאנדרס" על מאחורי הקלעים של הערוץ.
גור אריה גם כתב וביים חלק מהפרקים.
הוא יצר סדרה בשם "תעלומות מהאגדות", בה כיכבו תומר שרון, יובל סגל וקרן שניוק והיה עורך תסריט ובמאי שחקנים.באותה שנה הוא ערך תסריט וביים גם את העונה השלישית של קומדיית המצבים "בית ספר למכשפים".
בסדרה כיכבו ליאת הר לב, עידו מוסרי, דב רייזר, מירב פלדמן וליאור פאוקר.
ב-2012 כתב את "ספר הבדיחות הראשון שלי" בהוצאת קלסיקלטת שכלל כפתור צחוק פרוע בקולו של גור אריה.
ב-2013 ביים והיה מיוצרי וכותבי הסדרה "עמי'לה", קומדיית מצבים על עולם הסטנד-אפ בכיכובם של עמי אנידג'ר ושראל פיטרמן.
זוהי הפקת המקור הראשונה של ערוץ zoom יחד עם Hot vod.
ב-2016 ביים וכתב את הסדרה "קצפת ותות", שעוסקת בעונות השנה עבור Hot vod.
מככבים בסדרה ישראל גוריון, איריס ודניאל קטן וחן וודה .
.לילדים ביים קטעים ל"רחוב סומסום" ואת הסדרה המוזיקלית מדינת המקצבים בהשתתפות להקת טררם בערוץ הופ!
ואת "איני מיני מו בארץ האנגלית", בכיכוב מיקי קם שכלל בימוי שחקנים באולפן וירטואלי.
כתב את ה-DVD "מיקי בחופשה" בכיכוב מיכל מוכתר ואת סדרות הטלוויזיה מיקי בפארק השעשועים ומיקי בספארי עבור yes ושלושה DVD "שירי חגים" עם חני נחמיאס, "ראש כרוב" משירי קובי אושרת.
כתב לטלוויזיה החינוכית את "כמה כמה", "קוד 100", מאסטרו, חידון התנ"ך, ולערוץ הופ!
לתוכניות "רחוב סומסום", "פטטה מכוכב בטטה" ועוד.
ב-2025 השתתף בפרויקט "סנוקר ורטיקלי" בו הסרט "חגיגה בסנוקר" עבר עריכה מחודשת וקוצר לשני פרקים של 6 דקות כשבטכנולוגיית בינה מלאכותית נוספו לתמונה חלק עליון ותחתון שלא היו קיימים בסרט המקורי.
הפרויקט נערך על ידי דניאל יוסף עבדו בשיתוף טיק טוק ישראל והושק ביום העצמאות.
הוא רצה להקים ביחד עם חבריו תוכנית רדיו.
אחד מהם היה אייל שינדלר, שעבד ב"ראשונית" – תחנת הרדיו של ראשון לציון.
גור אריה ביחד עם נמרוד יזהר וליאור אברבנאל כתבו את הטקסט, הקליטו מראש ושידרו את התוכנית "היפופוטם".
אחר-כך התגייסו לצבא ובתום שירותם "היפופוטם" חזרה למשך שנתיים ברדיו תל אביב.
החל משנת 1999 שודרה תוכנית לילית ברדיו תל אביב, והיא כללה מערכוני נונסנס רבים.
בין מערכוניה המפורסמים: קולנועפון, תדריך יציאה לחיילים, חנות מתנות לגבר, פרפר נחמד הפרק האבוד, היפומחזמר, ורבים נוספים.
במהלך קיץ 2000 שודרה התוכנית בשידור יומי לפני שחזרה למתכונתה השבועית.
כל תוכנית כללה גם משימה הומוריסטית למאזינים ופינות כמו "הפינה בחרוזים", "חמשיר האמצע", "משחק החורף הקטן שהקדים את זמנו".
הפינה "שיר בשקל" כללה שירים הזויים וראיונות עם יוצריהם, שיא הפינה היה ספיישל שיר בשקל.
כמו כן, כללה התוכנית ג'ינגלים, פרסומות פיקטיביות, אורחים באולפן ועוד.
אורחים מיוחדים: ארז טל, דודו זר, ירמי קפלן ומיכל ניב.
מערכון נבחר מהיפופוטם שודר בתוכנית הרדיו "היפות והאמיצות" מדי שבוע.
כתב, ביים ושיחק בשלוש עונות מערכונים מצולמים לאינטרנט של "היפופוטם", באתר פליקס ושתי עונות נוספות שהופקו עבור נענע10. בהפקת הווידאו נוספו דמויות חדשות וחלק מדמויות הרדיו השתנו, כמו שועלי שהפך משוטר לבובה של סרטן מדבר.
המשיך כשחקן ובמאי במופע "היפופוטם על הבמה" שנערך במשבצת שישי בערב בסינמטק תל אביב.
מופע מערכוני נונסנס עם הדמויות מתוכנית הרדיו והאינטרנט.
תוכן המופע השתנה מדי חודש ולכן קהל קבוע היה חוזר ומשתתף בו.
בסיום האירוע הוקרן הסרט "המוסד הסגור".
היה שותף להפקת התכנית "היפות והאמיצות" - תוכנית רדיו בהנחיית מיכל ניב ותמר מרום ואחר-כך ניב ועינב גלילי ברדיו תל אביב.
יחד עם יוצאי התכנית היפופוטם שידר ברדיו תל אביב את "צ'ט ברשת".
במסגרתה הוקרן על מסך הטלוויזיה של ערוץ 2 צ'ט בהשתתפות הצופים.
הפסקול שודר מרדיו תל אביב וכלל דיאלוגים מצחיקים ומשחקי רדיו עם המאזינים.
ביניהם המשחק "גורו" - בו שני אנשים זרים מנסים למצוא מכר משותף, והמשחק "מי רוצה שקל" - פרודיה על מי רוצה להיות מיליונר.
אלון גור אריה הלחין את "שיר אהובת הסוכן" בביצוע מיקי קם מתוך סרטו המוסד הסגור ואת "המנון המוסד" שמופיע גם בסרט "המוסד".
הלחין את "לפרוש כנפיים" בביצוע עדי כהן, שיר הנושא מתוך סרטו "מבצע ביצה".
פתיח, שירים מקוריים ופסקול לסדרות ילדים בהן כתב: "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים", "הצלצול הוא בשבילי" בערוץ הילדים, "נחשון כל יכול" בערוץ הופ!, "מה שלמה" בערוץ לוגי להם גם כתב את התסריט ושימש כעוזר במאי.
הלחין את הפתיחים והפסקול לסדרות "כיף של חווה" ו"בונבונים" בערוץ בייבי.
ב"היפופוטם" הלחין ועיבד את השירים "מי שלא רוקד דפוק", "בית נקי", שירי סדרת המערכונים "המועדון של שועלי" בהם שימש כבמאי ושחקן.
בגרסת הרדיו את שיר הפתיחה, שיר האמצע, היפופסטיבל ושירי פרק המחזמר.
ב-17 ביוני 2023 בוצע "שיר סיום" שכתב והלחין במסגרת מחזמר כשהיה חבר בשכבות הבוגרות של הצופים.
במרוצת השנים הפך לשיר השמיניסטים המסורתי.
במסגרת אירוע 90 שנה לשבט "שורק" בוצע השיר על ידי המבצעים המקוריים מתוך המחזמר.
אלון מרצה לקולנוע ומרצה בסדרת הרצאות בשם "מועדון הסרט המופרע" – שנערכת בסינמטקים ת"א, ירושלים, חיפה, ראש פינה ושדרות, אוניברסיטת בן-גוריון, לימודי "זמן אשכול" בסינמה סיטי, קשרי תרבות, מכון אבשלום, מכון מגיד, אסכולות, בית אריאלה, בית ציוני אמריקה ו"האוזן השלישית".
בין הנושאים עליהם הוא מרצה: מונטי פייתון, וודי אלן, האחים מרקס, באגס באני, אפרים קישון, חבורת לול, צ'ארלי צ'פלין, מל ברוקס, סאות'פארק, שייקה אופיר, רובין ויליאמס, חיים טופול ועוד.
הרצאותיו סוקרות תופעות קומיות וביוגרפיות בצורה קלילה ומשעשעת.
לרוב מתמקד אלון בסיפורם של אנשים ששינו את ז'אנר הקומדיה.
בסוף ההרצאה מוקרן סרט באורך מלא.
הוא כותב טור אישי ב-ynet – סדרת כתבות על תולדות יוצרי הקומדיות הקולנועיות הגדולות בהיסטוריה ותופעות קולנועיות מעולם הקומדיה.
ראיין מול קהל את דייוויד צוקר על הקומדיות שכתב וביים, את המפיק לארי קסנוף על "מורטל קומבט" בפסטיבל הסטודנטים 2023. ב-2024 את אבי כהן על בימוי "הקרב על הוועד" ואת יעקב קוצקי על הפקת "שלאגר" במסגרת מחווה לאסי דיין.
בפסטיבל הסרטים חיפה 2025 אירח עם עידן אלתרמן את המוזיקאי היהודי בריטי ערן ברון כהן, על יצירת פסקולים לקומדיות של אחיו של סשה ברון כהן, השלושה בצעו שיר משותף בסיום האירוע.
אלון מתארח בתוכניות רדיו שונים על יצירתו, קולנוע וקומדיה.
ביניהם הגשת משדר טקס האוסקר 2014 בגלי צה"ל עם ענבל גזית ושוב ב-2015, 2016 ולצד נעמה רק ב-2025. בתוכנית "המילה האחרונה" בהגשת ג'קי לוי ואברי גלעד ובתוכנית "גידי גוב וחברים" ברדיו תל אביב דיבר על נושאי קולנוע.
ספיישל רדיופוני אודות וודי אלן.
השתתף בסדרה "הקרנה פרטית" בערוץ הקולנוע הישראלי בשנת 2020 שעוסקת באבני דרך בקולנוע הישראלית בפרקים שעוסקים בקולנוע ישראלי וב-2024 בפרק "מחזות הזמר" כשותף לשיחה עם אבי נשר.
באותה שנה התארח בתוכניתו של קובי מידן "סוכן תרבות" לציון יום הולדתו המאה של אפרים קישון לצד גילה אלמגור ועידו רוזנטל.
אלון הוא אורח חוזר בתוכניות רדיו וטלוויזיה -"פסטיבל כאן" בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת, "חיות במה", "חיות במה צוחקות" בטלוויזיה החינוכית.
ב-2025 התארח גור אריה בפודקאסט "אחד ביום" אודות סרטו "ימים טובים: סיפורו של זאב רווח"
אלון גור אריה נשוי, אב לשניים ומתגורר בגבעתיים.
אלון אליקים (נולד בשנת 1962) הוא פרופ' לרפואת ילדים ומנהל את אגף הילדים בבית חולים מאיר.
בעברו אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף ושיאן המכביה בריצת 400 מטר ושותף לשיא ישראלי בריצת שליחים 4x400 מטר.
אביו הוא הקרדיולוג פרופ' מרסל אליקים.
למד בבית הספר היסודי "בית הילד" ובתיכון בגימנסיה העברית רחביה בירושלים.
מגיל צעיר התאמן ועסק בספורט הריצה למרחקים, בקבוצות אס"א ירושלים, הפועל ימק"א ירושלים והפועל ירושלים.
אחד ממאמניו הראשונים היה אברהם אריאל.
ב-1990 בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בבאר שבע.
ב-1998 סיים אלייקים התמחות ברפואת ילדים במרכז רפואי מאיר בכפר סבא.
ב-2000 מומחה בכיר באנדוקרינולוגיה בילדים.
השתלם באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת קונטיקט.
בשנת 1997 מונה מנהל מרכז ספורט ובריאות לילדים ולנוער בבית החולים מאיר.
מרכז המתמחה בטיפול במחלות ילדים, בשימת דגש על פעילות גופנית ומניעת השמנה.
באותה שנה מונה לתפקיד רופא מלווה של הסגל האולימפי הישראלי.
בשנת 2012 הצטרף למשלחת ישראל לאולימפיאדת לונדון (2012) כרופא המשלחת.
ב-2006 מונה לסגן מנהל מחלקת ילדים.
ב-2007 מונה לפרופסור לרפואת ילדים ומרצה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, במכון וינגייט ובסמינר הקיבוצים.
ב-2008 פרסם עם דוקטור דן נמט את הספר פעילות גופנית בילדים בבריאות ובחולי.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן, בתחילת יולי 1979 זכה אליקים בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.92 שניות, אחרי עוז כץ מהפועל חיפה ביאליק (49.22 שניות) ולפני עופר טרומר מהפועל עמק חפר (50.96 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.01 שניות, אחרי מאיר קופלר ממכבי תל אביב (22.45 שניות) ואבי בן יצחק מאס"א תל אביב (22.64 שניות).
באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה בתל אביב בתחילת יוני 1980 זכה אליקים במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 48.55 שניות, שיפור לשיאו של עמוס גרודז'ינובסקי (49.03 שניות) ולשיאו של מני רוזנברג (48.89 שניות) המחכה לאישור.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בסוף יוני הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא נוער חדש של 48.53 שניות, אחרי מני רוזנברג, ששיפר את שיאו הישראלי בתוצאה של 48.39 שניות ולפני נועם לנקר מהפועל חיפה/קריית ביאליק (50.92 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.2 שניות, אחרי מני רוזנברג (21.5 שניות) ומאיר קופלר (22.0 שניות).
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכה אליקים במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.75 שניות, לפני נועם לנקר (49.26 שניות) ודרור אבן עזרא (49.27 שניות), שניהם מהפועל קריית ביאליק.
שבוע לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-11, שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף ביולי 1981, זכה אליקים בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא מכביה חדש של 48.64 שניות, לפני דוד פרים (48.72 שניות) וריצ'רד בלום (49.05 שניות), שניהם מארצות הברית.
מדליית כסף - בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם בוריס קריצשטיין, מני רוזנברג ונועם לנקר בשיא ישראלי חדש של 3:14.76 דקות.
בתחרות שנערכה באמסטרדם שבהולנד ב-29 באוגוסט 1982 זכה אליקים במדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם יואב מקל, עוז כץ ומרק הנדלסמן בשיא ישראלי חדש של 3:12.41 דקות.
בתחרות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 שנערכה בהדר יוסף במאי 1983 ניצח אליקים את המקצה השני (חלש) בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.77 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב ב-17 ביולי 1983 זכה אליקים בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 100 מטר לפני אוסי זלוצובר מאס"א תל אביב ומדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.48 שניות, אחרי מארק הנדסלמן (47.80 שניות) ולפני עוז כץ (49.46 שניות).
נוסף לכך הוא קבע בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם שמואל איס, עוז כץ ומרק הנדלסמן שיא ישראלי חדש של 3:10.74 דקות.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1984 זכה אליקים במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.49 שניות, אחרי יואב מקל שקבע שיא ישראלי חדש של 48.13 שניות ולפני שמואל איס (49.10 שניות).
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1985 זכה אליקים בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, בריצת 400 מטר, אחרי מרק הנדלסמן (48.36 שניות) ולפני יהודה מורלי ומדליית ארד, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 57.31 שניות, אחרי יהודה מורלי (55.29 שניות) וצפריר נלקין (56.02 שניות).
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-24 ביוני 1987 קבע אליקים בריצת 400 מטר משוכות שיא אישי חדש של 52.7 שניות.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-25 ביולי, הוא קבע בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 47.79 שניות.
אליקים מתגורר בכפר סבא, נשוי למיכל לבית חריס, חברתו מגיל הנעורים, והם הורים לשלושה ילדים.
אחיו, רמי אליקים פרופסור לרפואה, לשעבר מנהל המכון לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד בביה"ח שיבא תל השומר.
אלון (ניסים) כהן (נולד ב-31 במאי 1968) הוא מהנדס תוכנה, יזם היי-טק וסופר ישראלי.
רשומים על שמו מספר פטנטים בינלאומיים בתחומי אבטחת המידע והתקשורת.
החשוב שבהם הוא "חדר הכספות לרשת תקשורת" (Network Vault, US Patent 6,356,941), שהיה הראשון להציע פתרון להקמת מאגרי מידע בתוך רשת ארגונית, העמידים בפני קריסה של מערכת ההגנה ההיקפית של הארגון, ומשמשים על-כן לאחסון מידע רגיש במיוחד.
כהן הוא המייסד, היו"ר והמנכ"ל לשעבר של חברת אבטחת המידע "סייברארק" (Cyber-Ark), אשר הונפקה בהצלחה בספטמבר 2014 בבורסת הנאסד"ק ונסחרת תחת הסימול CYBR.
הפטנטים שלו מהווים עד היום את הבסיס למגוון מוצריה של חברת סייברארק בתחומים של שיתוף מידע בין ארגונים, שליטה ובקרה על משתמשים רגישים ולוחמת סייבר.
הוא גם המייסד של החברות "אינטזר" (Intezer), "אן.
נוקס." (nsKnox) ו-"מוויקס" (Muvix), וכיהן כיו"ר וכמנכ"ל של חברת אחסון המידע "פיילס-אקס" (FilesX), אשר נרכשה באפריל 2008 על ידי IBM, איתה פיתח את התחום של "גיבוי רציף של אתרים מרוחקים" (Continuous Remote Office Protection).
כהן הוא גם מחבר הרומן "מלכת היהודים" (2006), מותחן היסטורי-פוליטי, העוסק באיום הגרעין האיראני והשלכותיו על עתיד המזרח התיכון
הוא מתגורר בגבעתיים, ואב לשלושה ילדים.
אלון כהן נולד בשכונת בקעה בירושלים בשנת 1968, שלישי מבין ארבעה אחים, למרים ושלום כהן.
בגיל 10 התייתם מאביו, שנהרג ביריחו בעת מילוי תפקידו כשוטר במשטרת ישראל.
את לימודי התיכון השלים בגימנסיה העברית רחביה, שם שימש כיו"ר מועצת התלמידים.
בגיל 13 החל בקריירת כדורגל כשוער קבוצת הילדים של הפועל ירושלים.
הוא התקדם עם השנים במחלקת הילדים והנוער של המועדון, ואף זכה עם קבוצת הנערים של המועדון באליפות הליגה הישראלית לנערים בשנת 1984. עם איתורו על ידי צה"ל כמתאים לשירות בממר"ם, החליט לוותר על קריירת הכדורגל ולהקדיש את עצמו למדע וטכנולוגיה.
בצה"ל שירת כמהנדס תוכנה, כמרצה וכמפקד בבית הספר למחשבים של ממר"ם ובמחלקת תשתיות תוכנה ואבטחת מידע, האחראית על תפעולם השוטף של כמה ממרכזי המחשבים הגדולים במדינה.
בשנת 1999 ייסד, ביחד עם חברו מבית הספר התיכון אהוד מוקדי, את חברת "סייברארק", המפתחת ומשווקת סדרה של מוצרי אבטחת מידע המבוססים על הפטנט של "חדר כספות לרשת תקשורת" (Network Vault), אותו המציא ופיתח כהן במרתף ביתו.
בשנותיה הראשונות שימש כהן מנכ"ל החברה ויו"ר מועצת המנהלים שלה, עד שהחליט בשנת 2004 על סיום תפקידו כמנכ"ל החברה ונותר יו"ר מועצת המנהלים שלה בלבד.
לצורך הפיכתה של החברה לחברה בינלאומית מובילה והגדלת סיכויי חדירתה לשוק האמריקאי, העתיק בשנת 2000 את מגוריו ומגורי משפחתו לארצות הברית והתגורר משך כ-10 שנים בפרבר של העיר בוסטון, שם הוקם מטה החברה.
עם השנים גדלה סייברארק והתרחבה לטריטוריות נוספות באסיה ובאירופה, והפכה למובילה עולמית בתחומים של שיתוף מידע מאובטח בין ארגונים, שליטה ובקרה על פעילותם של משתמשים רגישים בארגון והגנה על ארגונים וגופי ממשל מפני התקפות סייבר.
בשנת 2009 שבו כהן ומשפחתו לישראל.
כהן כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של סייברארק עד למכירת נתח משמעותי מן החברה בדצמבר 2011 לגולדמן זאקס וקרן הון הסיכון הישראלית JVP, ומינויו של אראל מרגלית כיושב ראש החברה תחתיו.
ב-24 בספטמבר 2014, ביצעה סייברארק את אחת ההנפקות המוצלחות של חברת טכנולוגיה ישראלית בבורסת הנאסד"ק בניו-יורק, כשהיא מזנקת ביום המסחר הראשון שלה בכ-87%.
בשנת 2004 קיבל על עצמו כהן להוביל גם את חברת פיילס-אקס הישראלית, שפעלה בתחום של אחסון וגיבוי נתונים, ונקלעה למשבר.
כהן הוביל את החברה ממטה החברה בפרברי בוסטון ועשה זאת במקביל להמשך פעילותו כיו"ר חברת סייברארק.
מיד עם כניסתו לתפקיד יושב ראש ומנכ"ל החברה בפועל, ביצע רה-ארגון נרחב בחברה ובעיקר שינה את תחום פעילותה לתחום חדש שהגדיר - גיבוי רציף של אתרים מרוחקים (Continuous Remote Office Protection).
פתרונות הגיבוי הקיימים באותם ימים לאתרים מרוחקים (להבדיל מאתרים מרכזיים) היו ליליים ומקומיים באופיים, דרשו בדרך כלל מעורבות אדם בתהליך הגיבוי, דבר שסרבל מאוד את תהליך הגיבוי עצמו ועוד יותר מכך את אפשרויות הבקרה על הצלחת הגיבוי, הכבידו הצורך בהובלת קלטות הגיבוי לאתרי איסוף ובאופן כללי נתפסו כלא אמינים.
שינוי כיוון זה של פיילס-אקס התברר כמוצלח, הוביל לזכייתה של החברה במכרז אסטרטגי ויוקרתי של הממשל האמריקאי והוביל כמה חודשים אחר כך, באפריל 2008, לרכישתה של החברה על ידי IBM והפיכתה לפתרון של IBM לגיבוי אתרים מרוחקים כחלק ממשפחת מוצרי Tivoli.
בשנת 2006 יצא לאור ספרו של כהן, מותחן היסטורי-פוליטי בשם "מלכת היהודים" (בהוצאת Berkeley International), שביקש להעלות על סדר היום הציבורי את הסכנות הטמונות בתוכנית הגרעין האיראנית לעתידה של מדינת ישראל ולעתידו של המזרח התיכון בכלל.
אלון אקר (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל בשחייה.
אקר גדל בקיבוץ בית קמה והתאמן בקבוצת השחייה של קיבוצו, בהדרכת אברי גביש.
בתחרות שנערכה בקיבוץ מעיין צבי (בריכת 25 מטר) באוגוסט 1972 קבע אקר במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 12 של 1:06.7 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש לגילאי 12 של 1:21.1 דקות.
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בווינגייט באוגוסט 1974 זכה אקר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.1 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 2:36.5 דקות.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים אקר פעמיים במקום שביעי, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.6 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.5 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר אותה שנה זכה אקר ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד.
בתחרות שמונה האומות שנערכה ברייקיאוויק, איסלנד בתחילת יולי 1977 סיים אקר במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:14.9 דקות.
שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה העשירית שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב הוא זכה במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:13.54 דקות, אחרי מייקל ספיר 2:07.72 דקות וריכרד דוידסון (2:10.69 דקות), שניהם מארצות הברית.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה אקר ב-5 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-3 ארד.
מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:48.22 דקות.
אלון אסור (נולד ב-12 בספטמבר 1964) הוא קצין בדימוס בדרגת ניצב במשטרה אשר כיהן בתפקידו האחרון בתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
אסור התגייס למשטרת ישראל ביולי 1995. שירת ביחידת המרכזית של מרחב השרון, הדריך בקורס קציני משטרה, שימש ראש מחלק החקירות בתחנת המשטרה בנתניה, סגן מפקד התחנה וראש לשכת מפקד מחוז.
פיקד על תחנת המשטרה בראש העין, ביולי 2009 מונה למפקד תחנת המשטרה בפתח תקווה ושירת בתפקיד עד ינואר 2012. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם של מחוז מרכז.
באוגוסט 2012 מונה לראש פרויקט מרכז ההדרכה בבית שמש ובמהלך כהונתו נפתחה בדצמבר 2014 המכללה הלאומית לשוטרים והוא מונה למפקדה הראשון.
בפברואר 2016 מונה למפקד מחוז הצפון.
ביוני 2019 מונה לתפקיד סגן מפכ"ל המשטרה.
בינואר 2021 הודיע על פרישתו מהמשטרה.
אסור נשוי ואב לשני ילדים ומתגורר בבנימינה.
בעל תואר ראשון במשפטים, פילוסופיה ותולדות עם ישראל ותואר שני בתולדות עם ישראל.
אלון בן דור (נולד ב-18 במרץ 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הבלם.
מזוהה עם קבוצת הפועל באר שבע, במדיה שיחק במשך רוב הקריירה, ולזכותו 10 הופעות במדי נבחרת ישראל.
נולד בקיבוץ דורות (מכאן גם שם משפחתו המעוברת) לחיים ואראלה בן דור, זוג עולים מגרמניה.
כשהיה בן חמש עברה משפחתו לבאר שבע בעקבות עבודת אביו במפעלי ים המלח.
לאחר מכן שיחק בהפועל אשקלון ששיחקה בליגת המשנה בהדרכת גיגי כהן, ובהפועל מרמורק, וב-1985 שב להפועל באר שבע כעוזר מאמן של נחום סטלמך.
באמצע שנות ה-70, בעת היותו שחקן פעיל, למד בן דור במכללה לחינוך גופני בבאר שבע.
כיום משמש כרכז תחום הכדורגל במכללת וינגייט ומתגורר עם משפחתו בכפר סבא.
אשתו, נילי, בתו של יוסף טוליפמן מנהל קמ"ג, הייתה בין חטופי מטוס "אייר פרנס" לאנטבה בשנת 1976.
אלון ארד (נולד ב-27 באפריל 1987) הוא משורר, סופר, עורך ספרות ואיש חינוך ישראלי.
ארד נולד בחולון, גדל והתחנך בה, ולמד בתיכון "פנחס אילון" בעיר במגמת קולנוע.
באוגוסט 2005 התגייס לחיל התותחנים ושירת כמפקד צוות וכסמל מחלקה.
לאחר שחרורו החל לעבוד בתפקידים שונים בעמותת "אחריי!
בשנת 2014 סיים תעודת הוראה ותואר ראשון בחינוך ולימודי מדינת ישראל, עבר להתגורר בתל אביב ומאז עובד כמחנך ומורה לספרות ואזרחות בתיכון וכעורך ספרות.
במהלך התואר השני בספרות עברית, אשר סיים ב-2020 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, החל להתמקד בכתיבת פרוזה ושירה.
בשנת 2017 ראה אור רומן הביכורים שלו "אקורדים פתוחים" בהוצאת "גוונים".
ספר זה עוסק במסע של מוזיקאי בינוני ברחובות אירופה.
ארד בעצמו ניגן בגיטרת בס בשתי להקות: 'שמעטס' ו'הקנאים'.
בשנת 2024 ראה אור ספרו השני בפרוזה, "המורה".
הספר הוא סאטירה על מערכת החינוך בישראל.
עלילת הספר מבוססת, בין היתר, על חוויותיו כמורה בתיכון.
זמן קצר לאחר פרסומו, זכה "המורה" לשבחי המבקרים.
בעיתון הארץ נכתב כי הספר הוא "סאטירה משוננת ונוקבת המשמשת כתב אישום נגד מערכת רקובה ומסואבת"; בעיתון מעריב נכתב כי "הסאטירה של ארד, בעצמו מורה לספרות ואזרחות בתיכון, בהחלט נשכנית וגם מקורית, מפתיעה ומצחיקה עד דיפרסיה"; בעיתון ידיעות אחרונות תואר הספר כ"נובלה סאטירית מוצלחת".
הספר נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר לשנת 2025, ולאחר מכן גם ברשימה הקצרה.
בינואר 2022 התפרסמו שירים ראשונים פרי עטו של ארד בעיתון הארץ.