tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם הכניסה לתאריך שבו התוכנית הייתה אמורה להיות מוחלת, צנח שיעור המשקיעים, החל מחודש יול 2015 ועד חודש יולי 2017. יש לציין שתוכנית מע"מ אפס לא אושרה בסופו של דבר.
לפי אגף הכלכלן הראשי ולפי התרשים ניתן לראות ששיעורי ההשקעה נמצאים בירידה מאז אפריל 2015, בשיעורי ירידה שמגיעים לפעמים לעשרות אחוזים.
במהלך תקופה זו עלה רעיון להוריד את שיעור המשקיעים על ידי חוק מס דירה שלישית שאמור להרתיע משקיעים מלרכוש יותר משתי דירות, וכך להותיר יותר דירות לחסרי דירה.
החוק בוטל על ידי בג"ץ לאחר שאושר בכנסת בשל פגמים בהליך החקיקה ולא נחקק מחדש.
אגף הכלכלן הראשי, סבר שלחוק מס דירה שלישית אין השפעה על שיעור ההשקעות, כאשר גם בהצגתו וגם בביטולו על ידי בג"ץ לא חלו תנודות משמעותיות בשיעור המשקיעים.
לטענת הכלכלן הראשי, השפעת מס דירה שלישית ניכרת דווקא בשיעורי מכירות הנדל"ן שלצורך השקעה, ולא בשיעורי ההשקעה עצמה:
גובה הארנונה למגורים ולעסקים גורם לכך שעיריות יעדיפו לצמצם בניה למגורים ולעודד בניה מבנים לעסקים.
כך למשל הרשויות במקומיות ביקשו מהממשלה לייקר את הארנונה, בעיקר לעסקים לאחר בנית דירות בשטחן.
הישגיות הדירות ומספר המשכורות הדרושות לקניית דירה
אחד הגורמים המשפיעים על ביקוש הדירות הוא היחס שבין השכר הממוצע במשק למחיר הדירה הממוצע, או במילים אחרות כמות המשכורות הדרושות לרכישת דירה.
בין שיקוליהם של משפחה, זוג או משק בית שברצונם לרכוש דירה הוא איזה עול כלכלי יהווה הרכישה בראייה ארוכת טווח.
המדד לניתוח גורם ביקוש זה הוא היחס שבין המשכורת למחיר הדירה, שמהווה את כמות המשכורות הדרושות לרכישת דירה.
ניתן לראות שמאז 2009 חלה עלייה עקבית במספר המשכורות הדרושות לקניית דירה.
בין 2009 לאמצע 2015 חל גידול של 40% אחוזים במחיר הדירה אך רק גידול של 7.5% בשכר הממוצע, פער שגרם לעלייה של 30.8% במספר המשכורות הדרושות לרכישת דירה.
עלייה זו במספר המשכורות פוגעת משמעותית בהישגיות הדירה (affordability).
לפי מרכז המידע והמחקר של הכנסת, השינוי בשכר הממוצע מהווה גורם ביקוש משמעותי בשוק הדיור.
מחירי שכירות גבוהים מהווים בעיה ניכרת מבחינת אורח החיים של אנשים ששוכרים דירה, אשר לרוב אינם במצב כלכלי טוב.
פילוח שינויי מחירי הדירות לפי מחוזות בחודשים נובמבר-דצמבר 2021 לעומת החודשים אוקטובר-נובמבר 2021, מראה עליות מחירי שכירות דירות בכל המחוזות: צפון 2.4%, מרכז 2.3%, חיפה 1.4%, ירושלים 1.2%, תל אביב 1.1% ודרום 0.7%.
הממשלה אינה מתערבת בבעיה זו, פתרונות אפשריים שהממשלה יכולה ליזום הם דיור מוזל בבעלות הממשלה, הגבלה על עליית דמי השכירות והנחיית הציבור בכתיבה של העלייה בדמי השכירות בחוזה הנחתמים לתקופות אורוכות, כך שהשוכר ידע מראש מה העלייה הצפויה לאורך שנות השכירות.
ב-2011, בעקבות עליית מחירי הדירות, הבטיח ראש המשלה בנימין נתניהו לקדם תוכנית לאישור 50,000 דירות ב-18 חודשים.
לפי מבקר המדינה, הממשלה הגיבה באיחור, עשתה מעט מידי ונכשלה בטיפול במשבר.
בקיץ 2011 פרצה מחאה חברתית שטענתה המרכזית הייתה נגד עליית מחירי הדיור.
ב-2013 נכנס לתפקיד שר האוצר יאיר לפיד, שהבטיח לקדם את מע"מ אפס, תוכנית שבמסגרתה יבוטל מס ערך מוסף על דירות חדשות מקבלן.
עם פירוק הממשלה נגנזה התוכנית.
בשנת 2013 אישרה הממשלה תוכנית להגדלת היצע הדירות.
לפי מבקר המדינה, שסקר את הביצוע בשנים הבאות, התכנית כשלה וקיבלה ביקורת חריפה מצד כלכלנים אשר הזהירו שהתוכנית תביא לתוצאות הפוכות מהרצוי.
כמו כן, כפי שקבע היועץ המשפטי לכנסת עו"ד אייל ינון – החוק הוא חוק מפלה, הפוגע בשוויון כלפי אוכלוסיות שאינן משרתות.
ב-2014 אושר חוק הותמ"ל במסגרתו יתאפשר קידום מתחמי בנייה באופן מהיר.
ב-2015 החליף את לפיד במשרד האוצר משה כחלון.
על מנת להתמודד עם עליית המחירים, חידש כחלון את תוכנית מחיר למשתכן.
ב-2017 בוצע שינוי החוק בהקשר להליך קבלת אישורים לדירה מפוצלת.
באותה שנה אושר חוק שכירות הוגנת.
בסוף 2020 נכנס יעקב ליצמן לתפקיד שר השיכון.
הוא יזם את תוכנית דיור מופחת.
מספר הדירות שאושרו בשנת 2020 במוסדות התכנון היה הנמוך ביותר זה 6 שנים, ושיקף צניחה של כ־50% בהשוואה ל-2019 ושל 55% בהשוואה ל־2018. השפעת מגפת הקורונה על ישראל (אשר כללה סיוע לענף הדיור) בשילוב המצב הפוליטי היו הגורמים הבולטים.
בעיה מרכזית הייתה שחוק הותמ"ל נחקק בהוראת שעה שפגה ביוני 2020. החקיקה עוכבה בידי דודי אמסלם, יו"ר ועדת השרים לענייני חקיקה שסירב לכנס הוועדה כחלק מוויכוח בין הליכוד וכחול לבן.
פירוק הממשלה עצר את קידום החוק ותוכנית הדיור.
באוגוסט 2021, לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, הוארך מחדש חוק הותמ"ל.
בשנה זו בנק ישראל יזם שינוי בריבית הפריים אך 2 בנקים העלו נתונים אחרים.
כמו כן, קודמה רפורמה במשכנתאות.
ב-2021 שר השיכון זאב אלקין קידם תוכנית לקידום דירות לפי מחיר מטרה.
הממשלה שאפה למיתון העלייה במחירים.
הממשלה גם קידמה הארכה של תקופת השכירות ארוכת הטווח שינוי בתנאי פינוי בינוי הפחתת מס השבח וכדומה.
ב-2022 החלה לפעול תוכנית "דירה בהנחה" אשר עד אוקטובר 2022 היו בה כ-92,000 זוכים.
תוכנית זו ספגה ביקורות רבות: כלכלנים מסבירים שזו לא תוכנית שיכולה להוריד את מחירי הדיור ושהתוכניות האלה רק מבזבזות כספי ציבור.
כמו כן, היא תוכנית שמנוהלת על ידי הגרלות ולא על פי צורך, ולכן היא לא בהכרח מגיעה לאנשים הנכונים.
בנוסף, ההנחות מתחלקות בצורה לא שווה כאשר זוכים במרכז מקבלים הנחה גדולה יותר באופן משמעותי מאשר זוכים בפריפריה, ולכן תוכנית זו רק מגדילה את הפערים החברתיים כלכליים.
שר השיכון היוצא זאב אלקין הודה שהתוכנית לא תוריד את מחירי הדיור.
לפי נתוני משרד האוצר כל משפחה "שילמה" 10,000 שקלים לזוכי מחיר למשתכן וגם מנכ"ל משרד השיכון היוצא, אביעד פרידמן, הסביר שדירה בהנחה "עולה הרבה מיליארדים" ולכן לא נכון להמשיך אותה בשנים הבאות.
מומחים מציינים (2022) כי הגורם העיקרי לבעיית הדיור ולמחירי הדירות הוא מחסור ההיצע הקיים בשוק, מה שמזניק את מחיריהן וגורם למשבר אף להתעצם.
לכן, אחד הפתרונות המוצעים הוא יצירת תוכנית רב שנתית שתהיה מעוגנת בחוק ולא תהיה תלויה בבחירות נוספות או בקיומה של ממשלה.
התוכנית תכלול הקמת 400 אלף יח"ד בשנים הללו כאשר בכל שנה יבנו כ-75 אלף יח"ד ובכך תיווצר וודאות תכנונית עבור כל הנוגעים בדבר.
על מנת שיתאפשר לבנות כ-75 אלף יח"ד בשנה, ידרש כוח אדם ותקצוב נוסף.
משבר האקלים העולמי הוא מונח המשמש לתיאור ההשלכות של שינוי האקלים והתחממות כדור הארץ.
המונח נועד להמחיש את דחיפות הטיפול בנושא שינוי האקלים, ואת ההנחה שתתרחש כבר בעתיד הנראה לעין הסלמה חמורה במקרים של מזג אוויר קיצוני, אם הכלכלה העולמית תמשיך כסדרה.
המונח שגור בקרב פעילים סביבתיים, כמו גם בעיתונות ובמדיה החברתית, ומצוי בשימוש גם במוסדות רשמיים בישראל ובעולם.
ההתחממות של כדור הארץ היא זו שעומדת במרכז ההשפעות מרחיקות הלכת על האקלים.
בהשוואה לתקופות קודמות, בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 נמדדו מקרים תכופים יותר ויותר של אירועי קיצון אקלימיים.
חודש יולי 2023 הוא החודש החם ביותר שנמדד מזה 40 שנה.
מדענים משערים, על פי חקירת טבעות עצים ושוניות אלמוגים, כי חודש זה הוא החם ביותר מזה 120,000 שנה.
מאז תחילת העידן התעשייתי, עם ייצורו ההמוני של מנוע הקיטור ומאוחר יותר גם של מנוע הבנזין, החל האדם להשתמש בדלקים מאובנים באופן אינטנסיבי בהרבה ממה שהיה עד אז.
המיכון והאוטומטיזציה הביאו לגידול מעריכי בדרישת האנרגיה וחומרי הגלם מצד האנושות, כמו-גם בגידול אוכלוסייה, פליטת גזי חממה, עיבוד שטחי חקלאות ומרעה (ובכלל זה חקלאות תעשייתית), חציבת משאבי טבע ועוד.
כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 בחנו מספר מדענים, כמו ג'ון טינדל וסוונטה ארהניוס את ההשפעות של פליטת גזי חממה על האקלים והעלו השערות ראשוניות שייתכן שבכוחה של התעשייה האנושית לשנות את האקלים העולמי.
בשנות ה-30 הציג לראשונה גאי סטיוארט קלנדר הוכחה אמפירית להשפעות אנושיות על האקלים.
במהלך המאה ה-20, נוסדו ברחבי העולם מספר לא מבוטל של ארגונים סביבתיים אזרחיים שונים, עוד בטרם צצו מוסדות בחסות המדינות, ובטרם הוגדרו ההתחממות העולמית ושינוי האקלים כמשבר.
בעברם, נטו הארגונים להתייחס לתופעות נקודתיות, כגון הכחדת מינים או הפשרת קרחונים, מבלי לשזור אותן לחיזוי של קריסת מערכות כוללת.
בין הארגונים הוותיקים והבולטים בעולם, ניתן למנות את מועדון סיירה, הקרן העולמית לשימור חיות הבר וגרינפיס.
בישראל פועלות החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, הקרן הקיימת לישראל ועוד.
בין הגורמים שסייעו לעורר מודעות למצבו השברירי של כדור הארץ, ניתן למנות את התמונה "הגולה הכחולה" שצולמה בידי נאס"א בשנת 1968. זוהי אחת התמונות הראשונות של כדור הארץ במלואו, והראשונה בה נראה כל הצד המואר שלו.
בתמונה ניתן לראות את כדור הארץ כגוף קטן, מבודד ושברירי – בניגוד לאופן בו ניתן היה לראות אותו בצילומים עד אז.
לקראת סוף המאה ה-20, נוסדו בזה אחר זה גם מוסדות מדינתיים ובין-מדינתיים, במטרה למנוע את המשבר או למזער את נזקיו.
בשנות ה-50 החלו חוקרים לעבוד בשיתוף פעולה עם גורמי ממשל אמריקאים ולהגביר את המודעות לצורך לפעול לצמצום נזקי האקלים, והחל משנות ה-60 פורסמו דו"חות ממשלתיים רשמיים שהזהירו מפני עליית ריכוז הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה והשלכותיה.
שיתוף הפעולה הבינלאומי התחיל בוועידת האומות המאוחדות על סביבת האדם , ואיתה ייסוד התוכנית הסביבתית של האו"ם.
בהמשך, הוקמו הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים, ועידת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים, וכן ועידות האומות המאוחדות לשינוי אקלים, שמתכנסת בקביעות מדי שנה מאז 1995. ההסכם הבינלאומי הראשון הנחתם הוא פרוטוקול קיוטו, בשנת 1992.
השימוש במילה "משבר" במקום "שינוי", נעשה שגור בידי סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, אל גור, מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 2004 הוקמה קואליציית משבר האקלים, ובעקבותיה המונח הפך רשמי.
תשומת הלב העולמית למשבר האקלים התגברה גם בזכות סדרת אירועים בינלאומיים של פעילי אקלים, שהחלה עם שביתת בתי הספר למען האקלים שיזמה גרטה טונברי.
הכרזה על מצב חירום אקלימי
מצד אחד, במשך מספר עשורים התקיימה הכרה רשמית מצד מדינות העולם בכך שקיימת סכנה ממשית לאנושות; אך מצד שני, לא ננקטו צעדים נרחבים בקנה-מידה עולמי או ארצי להפחתת פליטות גזי החממה (ננקטו צעדים להקטנת יעדי הגברת הפליטות, אך לא לצמצום שלהן).
לכן, הוחלט בקרב מספר ארגונים לדרוש ממנהיגי העולם להתייחס אל המצב כאל מצב חירום.
התגבשה מטרה משותפת למספר ארגונים, להפעיל לחץ על פוליטיקאים בעולם לנקוט צעדי חקיקה שיצמצמו את השימוש במקורות אנרגיה מתכלים, יעודדו מעבר לשימוש במקורות אנרגיה חלופיים, ובאופן כללי יפחיתו את חותם הפחמן (כלומר, כמות גזי החממה הנפלטים) של מדינות העולם.
עד שנת 2020, מספר מדינות וגופים הכריזו על מצב חירום אקלימי, בהם הפרלמנט האירופי, צרפת וקנדה.
בארצות הברית הוקמה ועדת בית הנבחרים על משבר האקלים.
בסוף שנת 2018 חתמו 415 גופי השקעה מוסדיים על הצהרה משותפת ובה דרישה למדינות העולם לנקוט פעולות מיידיות לטיפול במשבר האקלים כדי למנוע נזקים פיננסיים כבדים.
בתחזית שפרסמה במקביל חברת ההשקעות שרודרס, העריכה שאם לא יינקטו כל פעולות מנע למשבר האקלים, צפויים הפסדים שנתיים בגובה 23 טריליון דולר לכלכלה העולמית לטווח הארוך.
בפברואר 2022, פורסם החלק השני של הדו"ח, המציג את הפגיעות בבני האדם דרך מערכות אקולוגיות שנפגעו, או ישירות דרך אירועי מזג אוויר קיצוניים, ותיאר כיצד פעולות לטווח הזמן הקרוב יכולות לצמצם, אך לא למנוע לחלוטין, את הנזקים הצפויים.
ההשלכות השונות של המשבר משפיעות זו על זו באופנים רבים.
כך, למשל, אסונות הטבע משפיעים באופן מיידי בצורה של הרוגים ונזק לרכוש ולערכי טבע, וגם פוגעים אנושות ביכולת לקיים חקלאות כלכלית, מאיצים הכחדת מיני בעלי חיים, ועוד.
דוגמה נוספת היא המִדְבּוּר, שפוגע ביכולת של צמחים לגדול, מה שמאיץ את המידבור עצמו.
ההשלכות פוגעות באזורים שונים באופן שונה.
כך, בעוד שבחצי הכדור הצפוני מתמודדים עם גלי חום כבדים ושריפות, באנטארקטיקה הולך ופוחת כיסוי הקרח, שנמצא בחסר גדול.
בניתוח שפורסם בשנת 2023 נכתב כי כיסוי הקרח כבר לא מתאזן לאחר החורפים, ושכמות הקרח החסרה זהה לגודלה של ארגנטינה.
לעיתים תופעה אחת עלולה להחמיר תופעות אחרות.
כך למשל, ההפשרה המואצת של כיפת הקרח בגרינלנד מוציאה מאיזון את המסוע הימי, שמשפיע בתורו על כלל האקלים על פני כדור הארץ.
את השינויים במסוע הימי החלו למדוד בשנת 2004. זרם הגולף, שהוא חלק ממערך זה, תורם למיתון האקלים באזור בריטניה וצפונה, בהשוואה לאזור מקביל באותו קו רוחב באוקיינוס השקט (דוגמת אלסקה).
הזרם הולך ומאט את זרימתו וצפויות לכך השלכות על שינויים אקלימיים באזור זה.
כדור הארץ בסכנה לעבור את רף 2 מעלות הצלזיוס ביחס לרמות הטרום-תעשייתיות עוד במאה הנוכחית, בעקבות עלייה ברמת הפחמן הדו-חמצני באטמוספירה.
השפעותיה של ההתחממות העולמית כוללות את עליית גובה פני הים, שינויים בכמויות המשקעים ואופן פיזורם.
שינויים אלו עלולים גם להגדיל את התדירות ואת העוצמה של אירועי מזג אוויר קיצוניים, כמו שיטפונות, בצורות, גלי חום והוריקנים, לגרום למדבור, להקטין את כמות המים הזורמים בנחלים בקיץ, או לתרום להכחדת מינים ביולוגיים, הנתונים כבר היום בסכנת הכחדה.
ההשפעות של שינוי האקלים על בני האדם הן, בין היתר, איום על הביטחון התזונתי בשל ירידה בתנובות החקלאיות, נטישה של אזורים מיושבים ונזק לתשתיות שנגרם מעליית מפלס הים.
העליות הקיצוניות ביותר בהתחממות פני השטח של הכדור נמצאות באזור הארקטי, ושם הן גורמות לנסיגה של קרחוני יבשה, של קרחוני ים, ושל קפאת-עד (פרמפרוסט).
באופן כללי, טמפרטורות גבוהות יותר מביאות ליותר גשם ושלג, אבל במספר אזורים הן גורמות דווקא להתגברות שיטפונות ושרפות יער.
שינויי מזג האוויר הקיצוניים יוצרים קושי רב לקיום חקלאות.
הדבר בא לידי ביטוי בסחיפת קרקע, בעודף משקעים, בשינויי טמפרטורה קיצוניים, בבצורות, ביובש, בסופות חזקות ועוד.
בנוסף לטיפול קרקע לא מקיים – משבר האקלים צפוי להביא לייקור המזון, עד כדי רעב המוני בעולם המערבי.
מזיקים למיניהם מסתגלים בקלות יחסית לשינויי אקלים.
ההתחממות מקלה על התרבותם ותפוצתם.
לדוגמה, במטעי קקאו במערב אפריקה התרבו מזיקים דמויי פטריה וכנימות המעבירות נגיפים.
בהודו נסקו מחירי העגבניות ב-700% בשל עיכוב בגשמי המונסון והתפשטות כנימות.
כרמי זיתים באיטליה נפגעו קשה על ידי חיידק.
תולעת שמקורה באמריקה פגעה בשדות חיטה בסין.
בפלורידה ובברזיל תקף חרק עצי תפוז.
בנוסף נפגעה החקלאות בפלורידה גם על ידי הוריקנים.
עלייה מתמדת בטמפרטורת כדור הארץ מרחיבה את רצועת המדבריות העולמית.
כך, למשל, קו הצחיחות מצפין בישראל במהלך השנים.
ככל שאזורי המדבר בעולם מתרחבים, גובר הקושי לגדל גידולים חקלאיים רבים.
התחממות כדור הארץ צפויה להגדיל את השפע של פתוגניים צמחיים פטרייתיים רבים הנישאים בקרקע, עם השלכות משמעותיות המאיימות על התפוקה ביטחון המזון, הפריון החקלאי, הסחר והגישה לחקלאות בשווקים בינלאומיים.
שינוי האקלים ומצבי הקיצון, גורמים להתפרצויות מחלות צמחיות, מהווים סיכונים משמעותיים לביטחון המזון העולמי, לקיימות הסביבתית ברחבי העולם, לאובדן הפריון והמגוון הביולוגי.
במחקר בדקו כיצד שינוי האקלים השפיעו על ביוגרפיה של פתוגניים, שכיחות וחומרת מחלות, השפעותיהן על מערכות אקולוגיות טבעיות, חקלאות וייצור מזון, שינוי התפתחות והופעתם של זנים פתוגניים חדשים.
אחת הסיבות היא הגלובליזציה והסחר הבינלאומי שהגבירו את תנועת פתוגניים של יבול בין יבשות בעשורים האחרונים, כולל תופעת ההגירה בין ארצות.
סיבה נוספת היא ששינויים אקלימיים אקולוגיים ושיטות ניהול קרקע מודרניות שנשלטות על ידי מונו-תרבותיות וגידולים בצפיפות גבוהה, ככל הנראה הקלו על הופעתם והסתגלותם של פתוגניים צמחיים המסוגלים להתפשט מעבר לטווחים הגאוגרפיים הרגילים שלהם.
החוקרים קראו לצורך בממשק מדעי-מדיני שעובד בשיתוף פעולה הדוק עם ארגונים בין-ממשלתיים רלוונטיים, כדי לספק ניטור וניהול יעיל של מחלות צמחים תחת תרחישי אקלים עתידיים, להבטיח ביטחון מזון וחומרי תזונה לטווח ארוך וקיימות של מערכות אקולוגיות טבעיות.
כ"כ קראו למאמץ עולמי חיוני לניהול סיכונים סוציו-אקונומיים הקשורים לעלייה הצפויה בהתפרצויות מחלות צמחיות, במיוחד במדינות בעלות הכנסה נמוכה.
הממשק המדעי-מדיני העולמי, מקוים שישלוט במעקב אחר מחלות צמחים במדינות מתפתחות ויפחית את הסיכון להעברת מחלות לאזורים אחרים לאובדן הפריון והמגוון הביולוגי.
מעקב זה יהווה כלי חיזוי שייסע בהפחתת הסיכונים לביטחון המזון, לרווחת האדם, לביטחון תעסוקתי עבור קהילות מקומיות, עם פוטנציאל להפחית הגירה בלתי חוקית וסכסוכים לאומיים או אזוריים.
משבר האקלים יכול להשפיע במידה שונה על קבוצות שונות באוכלוסייה.
ייתכן קשר בין יכולת ההסתגלות לשינוי אקלים לבין עוני ותנאי מחיה.
קבוצות בעלות מדרג סוציו-אקונומי שונה עלולות להיות מושפעות במידה שונה.
תופעת ההגירה הסביבתית כבר קיימת בעולם, והצפי הוא שההגירה תלך ותגדל, ככל שמשבר האקלים יחריף.
בשנת 2020 סימנו חוקרים שונים נקודות השקה בין העלייה בטמפרטורה העולמית לבין עלייה באלימות.
הדבר מקושר לקושי לייצר מזון ולהתגברות כוחן של מיליציות אזרחיות.
ד"ר שירה עפרון מהמכון למחקרי ביטחון לאומי הודיעה: "שינוי האקלים הוא לא הגורם היחיד שמביא לטרור, אבל הוא מכפיל סיכון ומעודד אי יציבות".
מדענים מעריכים שהמשך הכחדת המינים תפגע, בסופו של דבר, גם באדם – התלוי במיני בעלי חיים לצורך הישרדותו הוא.
קיים קושי עקרוני לייחס למשבר האקלים את התרחשותו של אסון טבע, שכן מאז ומעולם התרחשו אסונות טבע אקלימיים.
כמו כן, בהתרחשותו של אסון בודד יכולים להיות מעורבים מספר גורמים.
לדוגמה, שרפה יכולה להיגרם באופן ישיר בשל הצתה (או כל גורם אחר שאינו קשור למשבר האקלים), ולהתפתח לכדי שרפת יער קטלנית בשל יובש קיצוני ששרר באזור בחודשים שקדמו להצתה – יובש שכן קשור למשבר האקלים.
כך היה עם כמה מהאירועים המוצגים בפרק זה.
עם זאת, קיימת הסכמה נרחבת בקרב מדענים כי עצימות ותדירות אירועי הקיצון האקלימיים הולכות וגדלות, וכי הסיבה העיקרית לכך היא פעילות האדם על כדור הארץ (בעיקר פליטת גזי חממה).
שיאים חדשים – הן של מידות החום, הן של הקור, והן של כמויות משקעים אטמוספיריים – נשברים בתדירות גבוהה ממה שהיה צפוי אילו העולם היה מתנהל כסדרו ללא השפעת האדם.
לאורך שנים חלה מגמת עלייה בתדירותם ובעוצמתם של גלי חום, מה שמגביר משמעותית את ההסתברות לשריפות יער.
פרופ' קורין לה קוור מאוניברסיטת מזרח אנגליה אומרת בנוגע לגל השרפות באוסטרליה (2019–2020):
מחקר משנת 2011 הראה כי קיימת פעילות מוגברת של סופות הוריקן בעלות תנועה צפונה בצפון האוקיינוס האטלנטי.
רוב תושבי כדור הארץ חיים בסמוך לים.
עקב זאת, העלייה הצפויה בשל נסיגת קרחונים בקטבים צפויה להביא לגלי פליטים בכל העולם, ולפגוע בחייהם של מיליארדים.
על פי צוות מחקר מאוניברסיטת אוהיו שבחן את עונתיות הקרחונים במשך 40 שנים, בשנת 2020 עבר מדף הקרחונים בגרינלנד נקודת "שיווי-משקל" בהאצת איבוד המסה של הקרחונים, כאשר המדפים איבדו כשליש מנפחם בארבעת העשורים שנמדדו.
מכיוון שנסיגת קרחונים מגרינלנד היא התופעה התורמת ביותר לעליית מפלס הים, המשמעות היא שכבר לא ניתן יהיה למנוע לחלוטין עלייה של מפלס פני הים, אלא להקטין או להאט אותה.
השלכות על מפלס מי התהום במישור החוף בישראל
עליית מפלס הים התיכון עקב שינויי האקלים גורמת לחדירת מי ים לאקוויפר החוף ולהעלאת מפלס מי התהום במישור החוף, תופעה העלולה להביא להמלחת מי התהום ולפגיעה באיכות מי השתייה.
בדוח רשות המים לשנת 2024 נותחו ההשפעות של עליית מפלס הים התיכון על אקוויפר החוף, ונמצא כי העלייה במפלס מי התהום בולטת במיוחד בחלקו המערבי של מישור החוף.
הדוח מצביע על השלכות עיקריות:
עלייה הדרגתית במפלס מי התהום, שפוחתת ככל שמתרחקים מקו החוף אך נותרת משמעותית עד כ-14 ק"מ מזרחה.
סיכון להצפות באזורים עירוניים, לפגיעה בתשתיות תת-קרקעיות ולשיבוש מערכות ניקוז וביוב.
הגברת הסיכון לחדירת מים מליחים לאקוויפר ולפגיעה באספקת מי שתייה.
תרחישים המבוססים על עלייה צפויה של כ-0.57–0.91 מ' במפלס הים עד סוף המאה ה-21.
מחקר משנת 2004 צופה גידול בעוצמתם, בתדירותם ובמשכם של גלי חום בעולם במהלך המאה ה-21.
אירועים של כמות משקעים גבוהה בזמן קצר מביאים לשיטפונות – ואלו נעשים נפוצים יותר ויותר.
אף על פי שהמגמה הכללית העולמית היא התחממות – היא גורמת בעקיפין גם לאירועי קיצון של גלי קור חריפים.
רשימה חלקית של אסונות שקרו, המקושרים למשבר האקלים
סוג האסון שנה מדינה/אזור אבדות בנפש נזק נוסף הערות, הפניות ומקורות שרפת יער 2009 אוסטרליה 231 7,562 פליטים, ונזק ברכוש בשווי 4.4 מיליארד דולר אוסטרלי.
שריפות היער של השבת השחורה – אירוע שריפות היער הקטלני ביותר באוסטרליה.
בצורת 2015 הודו 1,300 מספר ההרוגים מיוחס לחקלאים שהתאבדו בשל הקושי הכלכלי שמביאה איתה הבצורת.
שיטפון 2017 דרום אסיה 1,300 גל שיטפונות חריג בעותמתו גובה את חייהם של כ-1,300 איש, ופוגע בחייהם של כ-45 מיליון.
השיטפונות בדרום אסיה (2017) שרפת יער 2018 קליפורניה, ארצות הברית 103 נשרף שטח של 6,749 קמ"ר, ונגרם נזק בשווי של כ-3 מיליארד דולר אמריקני.
שריפות היער בקליפורניה (2018) – השרפה הקשה בתולדות קליפורניה.
בצורת 2019 הודו נרשמו מספר מקרי רצח במריבות על מי שתייה מחסור חמור במים לחקלאות ואף לשתייה.
גל חום 2019 צרפת 869 בצרפת נרשמה הטמפרטורה הגבוהה בהיסטוריה גל קור 2019 אמריקה הצפונית 22 גל הקור באמריקה הצפונית (2019) – מערבולת פולארית חריגה בהיקפה, הביאה לשבירת שיאי קור של כל הזמנים.
שיטפון 2019 איטליה אקווה אלטה קיצונית בוונציה – נרשם השיא השני בגובהו מאז תחילת הרשימות בשנת 1923 – 187 ס"מ.
הנזקים הוערכו ביותר ממיליארד יורו.
נזק לרכוש ולערכי טבע בשווי מוערך של 240–270 מיליון ש"ח.
השרפה בכרמל (2010) – השרפה הקטלנית בתולדות ישראל.
שרפת יער 2016 ישראל 0 מעל 600 דירות נשרפות בגל שריפות ברחביי הארץ, משולמים פיצויים בסך 227 מיליון ש"ח באלפי תביעות נזיקין לרשות המיסים גל השרפות בישראל (2016) שרפת יער 2019 ישראל 0 רוב היישוב מבוא מודיעים נשרף כליל, כמו גם כ-15,000 דונם יער, ומבנים נוספים בקיבוץ הראל.
גל השריפות בישראל (2019) שיטפון 2020 ישראל 5 נזק כבד לרכוש ההצפות בערי חוף בישראל (2020) – גורמות באופן ישיר לחמישה הרוגים.
גל חום 2021 קנדה 700 נשבר שיא חום של כל הזמנים בקנדה – 49.6 מ"צ שריפות 2021 טורקיה 8 השריפות בטורקיה גל חום 2022 בריטניה 10 נשבר שיא החום בריטניה שעומד על 40 מעלות.
שריפות 2022 ספרד ופורטוגל 1,000 אלפי הרוגים בשריפות גדולות ביוון ופורטוגל עקב גלי החוםגל חום, שריפות ושריפות יער2023יוון ואיטליה11נזק של כ־500 מיליון אירו באיטליה ו־600 מיליון ביוון, מעל עשרים אלף מפונים מבתיהם ביוון, אבדן שטחי יערות
מתוך צפייה בטבלה נראה כי כמות השרפות הנגרמות עקב העלייה בטמפרטורה הוא תופעה נפוצה ברשימת אסונות הטבע עקב משבר האקלים.
בנוסף להתמודדות עם גזי החממה, האנושות חייבת להיערך לקראת התמודדות עם עומסי חום במקומות בהם ריכוזי האוכלוסייה גבוהים - באזורים העירוניים.
חשוב ביותר לנטוע שדרות עצים, המתאימים בוטנית לאזור ולמטרה ברחובות הערים, כדי ליצור הצללה עבור הולכי הרגל, ולהוריד את עומסי החום, וזאת בנוסף ליתרונות של עצים והשפעתם על אכות האוויר.
אף על פי שישנו קונצנזוס מדעי לגבי שינויי האקלים, והקביעה שבני האדם הם גורם משמעותי לכך הולכת ומתבססת, עדיין מצויות בשיח דעות המביעות ספקנות לגבי מידת המעורבות של בני האדם בגרימת המשבר, השפעות המשבר על האנושות, או פוטנציאל ההסתגלות של האדם לשינויים.
מכחיש משבר האקלים המפורסם ביותר הוא ככל הנראה נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ.
טראמפ ידוע בדעותיו המתכחשות לעצם קיומה של בעיית התחממות, ואילו הציטוט המפורסם ביותר שלו בנושא, הוא כפי הנראה: "קפוא בחוץ, איפה לעזאזל 'ההתחממות הגלובלית'??".
הציטוט מתייחס לגל הקור באמריקה הצפונית בשנת 2019, בו נשברו מספר שיאי קור (כתוצאה ממשבר האקלים).
טענה נוספת היא שתופעות אקלימיות שאינן קשורות למשבר "מגויסות" על ידי פעילים מוטי אג'נדה על מנת לייחס למשבר חומרה רבה, תוך ביטול הגישה המדעית שאינה מובילה למסקנות חד-משמעיות לגבי חלק מהתופעות.
בשנת 2010 התפרסם ספרם של המדענית נעמי אורסקס וההיסטוריון אריק קונווי – "סוחרי הספק".
בספר הם עורכים הקבלה בין הדיון בנושא הכחשת ההתחממות הגלובאלית לבין מחלוקות ציבוריות מדעיות קודמות.
ההקבלה שמודגשת במיוחד בספר היא לקמפיין שארגנה תעשיית הטבק במטרה ליצור ספק מכוון בנוגע לקשר הסיבתי שבין עישון לבין נזקי בריאות, אף שכבר התקיים קונצנזוס מדעי בנושא.
אורסקס הוכיחה כבר ב-2004 במאמרה "הקונצנזוס המדעי על שינוי האקלים", שהתפרסם בכתב העת Science, שלא קיימת מחלוקת משמעותית בקהילה המדעית בנוגע לממשות של ההתחממות העולמית מסיבות הקשורות לפעילות האנושית.
בשנת 2019, פורסמה החלטת ממשלה בנושא משבר האקלים אך עד 2021 לא הוכנה בישראל תוכנית היערכות מתוקצבת להתמודדות עם סכנות המשבר.
תוכנית "שינוי כיוון 2020" היא תוכנית פעולה מקיפה שהוכנה על ידי גורמים מקצועיים, אוניברסיטאות וארגוני סביבה, והושקה בבית הנשיא בחודש פברואר 2020. התוכנית מיועדת לממשלה ולגורמי ממשל מקומי.
היא קוראת למקבלי ההחלטות לשנות כיוון בכל פעולה הנעשית במסגרת אחריותם, בהקשר למשבר האקלים.
במקביל ובהתאמה לתוכנית זאת, מפתחים משרדי ממשלה את התוכנית הלאומית לאקלים ולאנרגיה מתחדשת ברשויות המקומיות.
בשנת 2021 הממשלה אישרה את תוכנית הפחתת פליטות גזי חממה כמתחייב בהסכם פריז, המציגה יעדי אקלים להפחתת הפליטות בסקטורים שונים במשק למשך 30 השנים הקרובות.
לפי התוכנית, עד שנת 2050 תופחת פליטות גזי חממה בהיקף של לפחות 85% ביחס לפליטות ישראל בשנת 2015. ההחלטה קובעת גם יעד ביניים לשנת 2030 של הפחתה של 27% בפליטות.
התוכנית קובעת כיעד הפחתה של 96% פליטות גזי חממה מסקטור התחבורה, הפחתה של 85% מסקטור החשמל ושל 92% בתחום הפסולת העירונית.
החלטת הממשלה אינה כוללת הקצאת תקציב בפועל ליישומה, והיעדים נמוכים יחסית לאלה שהציבו מרבית המדינות המפותחות בעולם.
בנוסף אושרה תוכנית "מאה צעדים".
במרץ 2022 נערכה בתל אביב הפגנה למען האקלים בה השתתפו כאלף בני נוער.
לאחר דיונים בשיתוף משרד האוצר נקבע יעד של 27%, בדומה להצעת החוק הקודמת.
בדצמבר 2024 אושרה הצעת החוק על ידי ועדת הפנים והגנת הסביבה.
משבר הומניטרי (על פי האקדמיה ללשון העברית: משבר אֱנוֹשְׁתָנִי), או אסון הומניטרי, מוגדר כאירוע יחיד או סדרת אירועים רחבי היקף המאיימים על בריאותם, ביטחונם או רווחתם של קבוצה גדולה של בני אדם המתגוררים בשטח גאוגרפי נתון.
אין הגדרה מהודקת למשבר הומניטרי מעבר לסכנה ממשית ומשמעותית לאוכלוסייה כאשר הגורם, תחילתו ומשך האיום (או ביטויו) נותרים בדרך כלל פתוחים למדי.
הגורמים שמובילים למשבר הומניטרי כוללים סכסוך פנימי או חיצוני, אסונות טבע ואסונות טכנולוגיים.
במקרים רבים, שילוב של מספר גורמים מחוללים משבר.
בשני העשורים האחרונים, חוקרים מקשרים בין משברים הומניטריים לשינוי אקלים.
משבר הומניטרי בדרך כלל, מונע מהאוכלוסייה גישה למשאבים בסיסיים, בהם מזון, מחסה, מי שתייה וטיפול רפואי.
הטיפול במשבר הומניטרי נדרש תיאום בין תושבי האזור ורשויות הממשל של המדינה, וסיוע הומניטרי מצד ארגונים בינלאומיים ומדינות .
משרד האו"ם להפחתת סיכוני אסונות (The United Nations Office for Disaster Risk Reduction UNISDR) מגדיר אסון כשיבוש חמור בתפקוד החברה, הגורם לאובדן אנושי, חומרי או סביבתי נרחב החורגים מיכולתה של החברה המושפעת להתמודד עם התוצאות בעזרת המשאבים שברשותה.
מכון המחקר Escola de Cultura de Pau בברצלונה, העוסק בחקר עימותים וזכויות אדם, מגדיר משבר הומניטרי באופן הבא: "מצב שבעטיו יש איום משמעותי על חיי אדם, על הבריאות ועל ההישרדות.
משברים כאלה מופיעים בהקשר של מצב שקיים בו היעדר הגנה עקב גורמים נתונים (כמו עוני, חוסר שוויון, היעדר נגישות לשירותים בסיסיים) המוחרף בגלל אסון טבע או עימות מזוין שמכפילים את אפקט ההרס".
המרכיב המרכזי במשבר הומניטרי הוא סבל אנושי נרחב הנובע מפגיעה או מהרס של המרחב הפיזי.
בהתאם לכך, משברים הומניטריים מאופיינים לא רק במספר נפגעים גבוה אלא גם בעקירה רחבה של אוכלוסיות וגישה חלקית למזון ולטיפול רפואי.
על פי הגדרה זו של אסון הומניטרי, נפגעים כוללים גם אוכלוסיות שנפגעו מעקירה, רעב ומחלות וכן הקורבנות העקיפים של משבר הומניטרי שמספרם לרוב גבוה פי כמה.
בורקהולדר וטולה (Burkholder and Toole) הציעו ב-1995 את המונח "אסון מורכב" עבור משברים גדולים קטלניים שהפכו נפוצים יותר מאז סוף המלחמה הקרה.
הם הגדירו אסון מורכב כ"מצב חריף הפוגע באוכלוסייה גדולה ונגרם על ידי שילוב של גורמים, כמו מלחמת אזרחים או מלחמה, המוחרפים לעיתים קרובות על ידי מחסור במזון ועקירת אוכלוסייה, ומובילים לתמותה עודפת משמעותית".
בורקהולדר וטולה וחוקרים אחרים שהגיעו מחקר בריאות הציבור, הגדירו והציעו מדדים למשבר הומניטרי על בסיס המצב הבריאותי או התזונתי של האוכלוסייה נפגעת.
הפדרציה הבינלאומית של ארגוני הצלב האדום והסהר האדום (IFRC) מונה קטגוריות הכוללות סוגים שונים של אסונות טבע, אסונות טכנולוגיים (כגון דליפות חומרים מסוכנים, תאונות גרעיניות כדוגמת אסון צ'רנוביל, פיצוצים כימיים) ואסונות ארוכי טווח מעשה ידי אדם הקשורים ל"סכסוך אזרחי, מלחמה אזרחית ומלחמה בינלאומית".
משבר הומניטרי שהוא תוצר של סכסוך אלים
לפי בינדר, משבר הומניטרי שהוא תוצר של סכסוך אלים יכלול את כל המרכבים הבאים: לחימה, עקירה של תושבים מאזור הלחימה, רעב ומחלות והפרה של זכויות אדם.
ההבחנה בין משברים הומניטריים הכוללים עימותים מזוינים לבין אלה שאינם כוללים נחשבת למפתח לניתוח והתמודדות עם המשבר.
בנוסף, האמנות הבינלאומיות, מתייחסות לאסונות הומנטריים שנוצרו בעקבות עימותים מזוינים.
בתחום הפעילות ההומניטרית, המושג "מצב חירום מורכב" משמש לעיתים קרובות להבחין בין משברים הומניטריים הכוללים סכסוך מזוין לבין אלו שלא.
בין השנים 1991 ל-2004, 27 מדינות סבלו ממשבר הומניטרי אחד או יותר.
כל המשברים הללו כללו גם סכסוך אלים.
הגורמים הבולטים ביותר של משבר הומניטרי הם: עימות מזוין פנימי או חיצוני, אסונות טבע ואסונות טכנולוגיים.
במקרים רבים שילוב של מספר גורמים מחוללים משבר.
משבר הומניטריים שכיחים יותר במדינות עניות.
משברים הומניטריים מובילים, במקרים רבים לעקירה, מחסור במים נקיים, חוסר ביטחון תזונתי שעשוי להוביל לרעב ומחלות.
על פי דוח של INFORM לסיכום עשור לפעילותו, הסיכונים לאסונות ולמשברים הומניטריים גדלו בין השנים 2014 - 2024 ברחבי העולם ובעיקר באפריקה ובאמריקה הדרומית.
הגורמים העיקריים לעלייה בסיכון הם בעיקר סכסוכים פוליטיים, אלימות ואי-יציבות פוליטית.
אלו הובילו קרוב להכפלה ברמת ההיתכנות להיווצרות משבר הומניטרי.
בנוסף, מדינות שנמצאות במצב של סכסוך חשופות יותר, בממוצע, לסכנות טבע.
מדינות הפגיעות ביותר להשפעות שינויי האקלים הן גם אלו שסבלו ממשברים הומניטריים חוזרים.
בצורות, שיטפונות או סופות מחריפות אלימות, הגירה וסכסוכים על שליטה במשאבים.
האו"ם מגדיר את משבר האקלים כמשבר הומניטרי.
משברים הומניטריים מחריפים אי יציבות כלכלית ועשויים לגרום למיתון, עליית האינפלציה ופגיעה במעמד הכלכלי הבינלאומי של המדינה.
השפעה על נשים: במהלך ובעקבות משברים הומניטריים, נשים נדרשות לנדוד למקום בטוח, כשהמעבר חושף אותן ואת ילדיהן לסכנות בדרך.
הנדידה גורמת לפגיעות פיזית ו/או נפשיות, לאובדן תמיכה משפחתית והקהילתית ונשים הופכות, לא פעם, לראש המשפחה בעקבות המשבר ונדרשות להתמודד עם מצבים שהן לא הוכנו אליהן תרבותית.
אלימות מינית, בייחוד אונס, הופכת לשכיחה במשברים הומניטריים ובעיקר בסכסוכים אלימים.
משברים הומניטריים פוגעים באפשרות של נשים לקבל שרותי בריאות, האלימות נגד נשים עולה בזמן משבר וכן שירותי חינוך נפסקים לתקופה ארוכה.
על פי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, אמהות וילדים פגיעים במיוחד באזורי משבר בהם שירותי הבריאות נפגעו.
כן, משברים הומניטריים קוטעים את המידע והאספקה של אמצעי מניעה, טיפולי פוריות וכך מגבירים את הפגיעות של נשים ונערות.
השפעה על ילדים: בין השנים 2007 ל-2016, סכסוכים אלימים גרמו למותם של יותר משני מיליון ילדים, לפציעה פיזית של ארבעה מיליון ילדים, ולעוד מיליון ילדים יתומים או שהופרדו ממשפחותיהם.
משברים הומניטריים משפיעים באופן משמעותי על התפתחותם הפיזית והנפשית של ילדים.
כאשר מתרחש משבר ואנשים נדרשים לעזוב את בתיהם, המערכות השומרות על ילדים בסביבה בטוחה - המשפחה, בתי הספר והקהילה - נפגעות.
בנים ובנות עשויים להיות מופרדים ממשפחותיהם ועל כן חשופים לסחר, גיוס בכפייה, מעצר, ניצול כלכלי, עבדות ולסבל מאלימות פיזית ואונס.
פגיעה כלכלית חמורה: אסון הומניטרי, בייחוד תוצר של סכסוך אלים, מוביל לפגיעה בתשתיות ציבוריות (השבתת מערכת החינוך, תחבורה, מרפאות ועוד), פגיעה במפעלים, דיור ורכוש אישי אחר.
כן תקציבים מוסטים, עבור מימון הלחימה.
פגיעה כלכלית לא ישירה כוללת פגיעה במסחר מקומי ובינלאומי, בתיירות ובהזדמנויות פיתוח.
בנוסף, הגירה של אזרחים בעלי מקצוע ו/או משכילים פוגעת בסיכויי השיקום של המדינה.
פגיעה בזכויות אדם: באזורי משבר מתרחשות, לעיתים קרובות, הפרות של זכויות אדם.
במשברים הומניטריים שהם תוצר של סכסוכים פנימיים וחיצוניים קיימת ייתכנות גבוהה להפרת זכויות אדם.
במקרים רבים הפרת זכויות אדם ישנן השלכות בריאותיות פיזיות ונפשיות הנובעות מעינויים, אונס, הפצצות חסרות הבחנה, שימוש בנשק לא קונבנציונלי ופעולות אלימות אחרות המשפיעות על האוכלוסייה רחבה.
כמו כן, הרס מכוון של מתקני בריאות ותשתיות אזרחיות חיוניות מוביל גם לצורות איטיות יותר של מוות ממחלות זיהומיות מגפות, מחלה כרונית לא מטופלת או רעב.
בסקירה על משברים הומניטרים בין השנים 1991 ל-2004, ב-27 מדינות, עולה כי ב-24 מדינות הייתה הפרת זכויות אדם בעקבות המשבר ההומנטירי.
במשברים הומניטריים שנגרם מאסונות טבע יש השפעות סביבתיות ואקולוגיות, בהן שריפות, זיהום אוויר, ענני אבק והתפשטות של גזים רעילים.
במאמר של ביטון ואלרום מוצעת דרך לזיהוי משבר הומניטרי בשלבי היווצרותו, על בסיס תאוריית הצרכים של אברהם מאסלו, שיכולה לשמש כבסיס למדידת איכות החיים וההתפתחות של אוכלוסייה.
לפי גישה זו, זוהו ארבעה פרמטרים בסיסיים של תחומי חיים הכרחיים: מים וסניטציה, תזונה וביטחון תזונתי, טיפול רפואי, מחסה וציוד הכרחי שאינו מזון.
כשקיים מחסור באחד או יותר מהפרמטרים האלה - מדובר במשבר הומניטרי.
המשפט הבינלאומי לאסון (International disaster response laws) הוא תחום משפטי העוסק בכללים, הנחיות והסכמים בינלאומיים הקשורים לאסונות טבע ואסונות שנגרמו על ידי האדם.
מטרת התחום הוא לספק מסגרת משפטית שתסייע במניעת אסונות, בהתמודדות עם ההשלכות שלהם ובשיקום האזורים שנפגעו.
המשפט הבינלאומי לאסון מציע מסגרת עבודה להתמודדות יעילה לאסונות.
המשפט הבינלאומי לאסון מעודד מדינות לגבש הנחיות להנהלות באסון בכל מדינה ומדינה.
הפדרציה הבינלאומית של אגודות הצלב האדום והסהר האדום קידמה את הנושא בעקבות המשברים המתרבים ברחבי העולם.
משרד האו"ם לצמצום סיכוני אסון
משרד האו"ם לצמצום סיכוני אסון (United Nations Office for Disaster Risk Reduction) הוקם בדצמבר 1999 כדי להבטיח את יישום האסטרטגיה הבינלאומית להפחתת אסונות.
מאז 2015, המשרד פועל להטמעת מסגרת סנדאי להפחתת סיכון אסונות (Sendai Framework for Disaster Risk Reduction).
מסגרת סדנאי קדמת פעולות למניעה וצמצום של סיכונים הנובעים מאסונות טבע ואסונות אנושיים.
הערכה וניתוח שיטתי של סיכונים ומעקב אחר התפתחותם בזמן.
חיזוק היערכות לאסונות - הדגשת החשיבות של היערכות ושיקום לאחר אירועים, כדי להגביר את כושר העמידה של הקהילות.
אחריות ומעורבות - ניעת אסונות והפחתת סיכונים היא אחריות של ממשלות, קהילות מקומיות, מגזר פרטי וגורמים נוספים.
הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום
הוועד הבין-לאומי של הצלב האדום הוא ארגון בין-לאומי שמטרתו הגנה על חייהם ועל כבוד האדם של קורבנות סכסוך מזוין ומצבים אחרים של אלימות, והגשת סיוע הומניטרי לקורבנות אלה.
INFORM הוא פורום של בעלי עניין העוסקים במשברים הומניטריים ואסונות.
INFORM הוקם בשנת 2014 על ידי הנציבות האירופית ומשרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים (OCHA) וב-2024 הפורום מאגד יותר מ-30 ארגונים שותפים.
הוא כולל פורטל נתוני הערכת סיכונים, בקוד פתוח ,למשברים הומניטריים ואסונות, שנועד לתמוך בקבלת החלטות בנושאי מניעה, היערכות ותגובה.
מדד הסיכון הגלובלי מזהה מדינות בסיכון למשברים ואסונות ומנתח את היכולות של המדינות להתמודד עם האסון.
המדד נתח 191 מדינות ברמה הלאומית והבינלאומית.
מדד הסיכון הגלובלי של INFORM משתמש בשלושה ממדים עיקריים: סכנה וחשיפה, פגיעות וחוסר יכולת התמודדות, הכוללים 80 אינדיקטורים שונים, כולל סכנות טבע, אוכלוסיות פגיעות, גורמים סוציו-אקונומיים ותשתית.
דוגמאות למשברים הומנטרים ברחבי העולם
האיטי נמצאה על סף משבר הומניטרי לאחר רעידת האדמה בהאיטי (2010) והתפרצות מגפת הכולרה באי ממנה חלו כ-800,000 איש ומתו 9,000.
המצב השתפר יחסית מאז, אך בשנת 2019 החלו מחאות נגד הממשלה בטענה לשחיתות ודווח על מחסון במזון, תרופות ודלק, ואלה השיבו את המדינה למצב שהוא על סף משבר הומניטרי.
משבר הפליטים בהודו-סין בשנת 1975 התאפיין בהגירה המונית מהמושבות הצרפתיות של הודו-סין (כיום וייטנאם, קמבודיה ולאוס) לאחר שהוקם בהן משטר קומוניסטי-דיקטטורי.
משבר זה נמשך כ-25 שנה.
שלושה מיליון אנשים ברחו מאימת המשטר, בעיקר להונג קונג והרפובליקה העממית של סין.
לפי נציבות האו"ם לפליטים, כ-250,000 פליטים וייטנאמים נספו בים בתקופה זו.
כ-2.5 מיליון פליטים נקלטו במדינות אחרות, בעיקר בצפון אמריקה, אוסטרליה ואירופה.
יותר מ-525,000 הוחזרו בכוח למדינותיהם, בעיקר לקמבודיה.
בקמבודיה באופן ספציפי התקיים מצב של משבר הומניטרי מ-1969 עד 1993 שגרם למותם של כ-2 מיליון איש, ורבים אחרים הפכו לעקורים או לפליטים.
ונצואלה נמצאת על סף משבר הומניטרי משנת 2010. מצב זה החל בתקופת נשיאותו של הוגו צ'אווס ונמשך בתקופת נשיאותו של ניקולאס מדורו.
ונצואלה סובלת מהיפר-אינפלציה, רעב המוני, מחלות, פשע ושיעורי תמותה גבוהים.
כתוצאה מהמשבר החלה הגירה המונית מהמדינה.
בשנת 2019 התריע ארגון Human Rights Watch על מצב חירום הומניטרי במדינה, ותושביה קיבלו סיוע הומניטרי ממדינות שונות, בהן ברזיל והולנד.
מדורו אמר שאין משבר במדינה ואין צורך בסיוע הומניטרי, והאשים את העיצומים שהוטלו על ידי ארצות הברית בבעיות הכלכליות שנוצרו במדינה.
לוב סבלה ממשבר הומניטרי חריף בשנת 2011 במהלך מלחמת האזרחים בלוב.
ניגריה נמצאת במשבר הומניטרי מאז ההתקוממות של בוקו חראם (2007).
נכון לשנת 2019, כ-7 מיליון בני אדם בניגריה זקוקים לסיוע הומניטרי דחוף ומציל חיים.
מאז תחילת הסכסוך במדינה נהרגו יותר מ-27,000 בני אדם ואלפי נשים ונערות נחטפו.
כ-1.8 מיליון ניגרים ברחו מבתיהם והפכו לעקורים, רובם במחוז בורנו שמצפון-מזרח המדינה.
כללי המשפט ההומניטרי קובעים כי במקרי סכסוך מזוין "כל הצדדים חייבים לאפשר מעבר מהיר ובלתי פוסק של סיוע הומניטרי עבור אזרחים הזקוקים לו." אך בפועל הן ארגון בוקו חראם והן ארגוני הממשל חוסמים את ארגוני הסיוע במחוז בורנו, ונמנעת גישה לשירותים הומניטריים לחלק ניכר מהתושבים.
המשבר ההומניטרי בנפאל נמשך משנת 2015 עד 2017. הוא החל ב-25 באפריל 2015, היום בו התרחשה רעידת האדמה בנפאל והוחמר בספטמבר באותה שנה לאחר שהודו הטילה את המצור על נפאל ומנעה ממנה סחורות.
קורבנות רעידת חיו במשך שנתיים במקלטים ארעיים וסבלו מתת-תזונה וממחסור במים.
סומליה סבלה ממשבר הומניטרי מיולי 2011 עד אמצע 2012 עקב בצורת קשה, שהשפיעה על כל אזור מזרח אפריקה .
הבצורת גרמה למשבר מזון קשה, ופליטים רבים מדרום סומליה ברחו לקניה ואתיופיה, אך שם סבלו מתת-תזונה קשה שהובילו למספר רב של מקרי מוות.
בחלקים מסוריה שורר משבר הומניטרי מאז תחילת מלחמת האזרחים.
בשנת 2011 מנעה ממשלת סוריה סיוע הומניטרי של הצלב האדום.
בדצמבר 2019 החלה מתקפה של כוחות הצבא נגד מורדים במחוז אידליב, ו-900,000 אזרחים נאלצו להימלט מביתם, רובם נשים וילדים.
הקור העז גרם למותם של רבים מהיפרתרמיה.
רצועת עזה נמצאת על סף משבר הומניטרי מאז שהוטל הסגר על רצועת עזה בשנת 2007. על פי כללי המשפט ההומניטרי, ישראל נושאת באחריות לרווחת האוכלוסייה הפלסטינית ברצועת עזה.
עם זאת, לעיתים קרובות נשמעות אזהרות מפני קריסת מערכות מי השתייה, הביוב, מערכת הבריאות והחשמל.
תושבי הרצועה מקבלים סיוע הומניטרי ממספר ארגונים, בהם הצלב האדום והאו"ם.
הם מקבלים כספים, מזון, דלק, תרופות וציוד למתקני התפלה.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל עצרה ממשלת ישראל לסירוגין את הסיוע ההומניטרי לתושבי רצועת עזה, והחל המשבר ההומניטרי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, שהחריף עקב חסימת משאיות הסיוע לרצועת עזה וגרם לרעב המוני.
בתימן משבר הומניטרי שהיה הגדול בעולם לשעתו, החל משנת 2011. כשני שלישים מהאוכלוסייה שם נזקקו לסיוע והיו שם יותר מ-7 מיליון אנשים רעבים.
עקב מלחמת האזרחים בתימן (2015 ואילך) נמנעת מהאזרחים גישה למזון ולסיוע הומניטרי.
בנוסף לכך פרצה בשנת 2016 מגפת כולרה במדינה, בה חלו מעל ל-2 מיליון איש ומתו 3,886.
משבר האופיואידים בארצות הברית (מכונה גם: מגפת האופיואידים) הוא תיאור למשבר המתקיים בארצות הברית בו ישנו שימוש היתר בתרופות אופיואידיות, הן במרשם לשימושים רפואיים, והן ממקורות בלתי חוקיים המתרחש בארצות הברית.
המשבר החל בארצות הברית בסוף שנות ה-90, כאשר תרופות אופיואידיות נרשמו בתדירות גוברת לטיפול בכאבים, מה שהביא לעלייה כוללת בשימוש באופיואידים בשנים לאחר מכן.
משנת 1999 ועד ל-2020, מתו כמעט 841,000 איש כתוצאה ממנות יתר שכללו אופיואידים.
מספר הקורבנות שמתים ממנת יתר הקשורה לאופיואידים עולה בהתמדה - בשנת 2006 מתו כתוצאה מכך 18 אלף איש, ב-2017, מתו 47,000. עד שנת 2021 הוא הגיע ל-81 אלף בשנה.
בשנת 2017 הכריזו השלטונות בארצות הברית כי משבר האופיואידים מהווה מצב חירום בריאותי.
הכרזה זו הוארכה שוב באוקטובר 2021. מחקר שנערך בארצות הברית בשנת 2015 מצא שיותר משליש מהתושבים הבוגרים במדינה צרכו אופיואידים במהלך השנה החולפת, אך רובם הגדול של הצרכנים סבורים כי הם משתמשים בהן בצורה תקינה.
השימוש באופיואידיים הופך רווח יותר בקרב נשים צעירות לבנות, ורווח יותר בקרב צעירים.
הבעיה נפוצה יותר באזורים כפריים יותר של ארצות הברית.
כתוצאה ממשבר האופיואידים, ירדה תוחלת החיים בארצות הברית בשנים 2015–2017.
בשנת 2011, החל ממשל אובמה להתמודד עם המשבר.
בשנת 2016, אישר הנשיא אובמה הקצאת משאבים נרחבת למחקר וטיפול עבור ד"ר תומאס פרידן, מנהל המרכז לבקרת מחלות, שטען כי "אמריקה מוצפת באופיואידים, ונדרשת פעולת חירום".
לאחר מכן, מושלים של מספר מדינות הכריזו על מצב חירום בטיפול במצב בתוך תחומי מדינתם.
ב-2017 הכריז נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, על "מלחמה במשככי כאבים" וטען: "זו מגפה עולמית, וזה דורש מאיתנו להתעמת עם המשבר על כל המורכבויות שלו.
בשנה שעברה איבדנו 175 בני אדם ביום, שבעה מדי שעה כתוצאה ממנת יתר.
זה גורם המוות הגדול ביותר - יותר מתאונות דרכים ורצח בנשק חם גם יחד".
עד שנת 2022 שיעור התמותה עלה ל-300 אנשים ביום.
משבר האופיואידים חמור במיוחד בארצות הברית, אבל הוא מתפשט גם למדינות אחרות כולל קנדה ובריטניה.
אופיואידים הם קבוצה של תרכובות ממכרות מאוד, הנקשרות לקולטני האופיואיד במערכת העצבים ובמקומות אחרים בגוף.
אופיואידים שימשו כמשככי כאבים, בהיותם אפקטיביים מאוד בשיכוך כאבים חזקים, אך פחות יעילים בטיפול בכאבים כרוניים.
תרופות אלו מהוות סכנה חמורה מאוד להתמכרות, מנת יתר, וכן השפעות ארוכות טווח נוספות כמו סבילות לתרופה ופיתוח תלות פיזית בשימוש בה.
בקבוצת חומרים זו ישנם אופיואידים סינתטיים וחצי סינתטיים, וישנם אופיאטיים - תרכובות הנוצרות בטבע, כגון מורפין.
ספציפית, משבר האופיואידים בארצות הברית, מתייחס לעליה בשימוש בתרופות האופיואידיות, כאשר הכוונה בדרך כלל היא לאופיואידים סינתטיים כגון פנטניל, ובעיקר לאופיואידיים סינתטיים למחצה כגון הרואין, אוקסיקודון (אוקסיקונטין, פרקוסט, אנדוסט), הידרוקודון (Hydrocodone; ) ועוד.
הפוטנטיות והזמינות הרבה של תרופות אופיואידיות, הפכו אותן לפופולריות הן בשימושים רפואיים שונים, וכן כסמים המשמשים לבילוי, הנאה, אופוריה וכדומה.
ב-2018, ניתנו 168 מיליון מרשמים לתרופות אופיואידיות בארצות הברית.
כאשר המשתמשים בתרופה ממשיכים לצרוך אותה מעבר להנחיות הרפואיות שקיבלו, בין אם כדי להפחית כאבים ובין אם לצורך תחושת אופוריה, יש בכך כדי להוות סמן לתחילתה של התמכרות ופיתוח תלות בתרופה האופיואידית.
ב-2018 נמצא שיותר מעשרה מיליון אמריקאים השתמשו בתרופות אלו מעבר להנחיות הרפואיות, ויותר מ-47,000 אמריקאים מתו כתוצאה מכך.
על פי נתונים של סוכנות המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), בין נובמבר 2019 לאוקטובר 2023 מתו בארצות הברית כ–270,000 אנשים ממנת יתר של אופיואידים סינתטיים.
המשבר הופך לסוגיה פוליטית והבוחרים האמריקאים מתייחסים למגפת האופיואידים כנושא בעדיפות גבוהה.
בשבע מדינות מתנדנדות, כשמונה מתוך עשרה בוחרים סבורים שהשימוש בפנטניל הוא נושא חשוב לגבי בחירת המועמד שעבורו יצביעו בנובמבר 2024. הבוחרים רואים בדרך כלל את צרכני הסמים האמריקאים ואת קרטלי הסמים ממקסיקו כאחראים למשבר.
בנושא זה יש הסכמה בקרב מצביעים משני צדי המתרס הפוליטי, שארצות הברית צריכה לנהל מאבק משותף עם מקסיקו וקנדה נגד הסחר בסמים.
על פי נתונים מארכיון חדשות הטלוויזיה של אתר Internet Archive, האזכורים של פנטניל בשלושת ערוצי החדשות הגדולים במדינה הגיעו לשיא במרץ 2023, שבו היו התייחסויות לפנטניל ב–1,900 קטעי וידאו בני 15 שניות.
על פי נתוני Google Trends, מאז תחילת 2022, החיפוש בגוגל בארצות הברית של המונח פנטניל עלה על זה של המונח אופיואידים, והגיע לשיא של כל הזמנים בספטמבר 2022.
המרכז לבקרת מחלות תיאר שלושה גלים עיקריים בהתפתחות משבר האופיואידים בארצות הברית.
הגל הראשון החל בשנות ה-90, כאשר חברות תרופות המייצרות תרופות אופיואידיות, שיווקו אותן באגרסיביות כמשככי כאבים לצורך טיפול בכאבים כרוניים.
באותה תקופה, ההערכות הן שבערך מאה מיליון אמריקאים סבלו מכאבים כרוניים; עם זאת, תרופות אופיואידיות היו מיועדות לטיפול בכאבים חריפים, שהיו שניים רק לטיפול בהתמודדות עם סרטן או מחלות סופניות.
רופאים נמנעו ממתן מרשמים לאופיואידים, היות שלא היו ראיות התומכות ביעילות התרופות בטיפול בכאבים כרוניים.
כמו כן, התרופות נחשבו לממכרות במיוחד, ורופאים חששו מביקורת על מתן מרשמים בצורה מוגזמת של אופיואידים.
מכתב קצר (Correspondence) שהתפרסם ב-1980 בירחון הרפואי של ניו אינגלנד אתגר את התפיסות הללו, וקרא לגישה ליברלית יותר ביחס לטיפול בכאבים בעזרת אופיואידים, גישה שבסופו של דבר נתמכה על ידי ארגון הבריאות העולמי.
אף על פי שהמכתב דן בחולים המקבלים משככי כאבים כאשר הם מאושפזים, חברת פֶּרְדוּ פארמה השתמשה במכתב בתור תימוכין מדעיים לטענתה, לפיה אופיואידים אינם ממכרים גם לחולים שאינם מאושפזים.
ד"ר הרשל ג'יק, אחד משני הרופאים שכתב את המכתב, התחרט עליו לאחר מכן, ואמר כי לו היה יודע למה יגרום, היה נמנע מלכתוב אותו.
בשנת 1995 יצרה פרדו את האוקסיקונטין, שהיא גרסה של האופיואיד אוקסיקודון בשחרור מושהה.
הביטוי "קונטין" מגיע מן המילה "continuous", מתמשך, קרי שחרור מתמשך ומבוקר כביכול של הסם אוקסיקודון (פרדו שאלה את המנגנון הזה מתרופה אחרת ששיווקה והיוותה עבורה מקור הכנסה בשם MS Contin, שהייתה מורפין בשחרור מושהה, וניתנה להקלה בכאבים לחולים במצבי קיצון).
בשנות ה-90, רופאים חששו מאוד לרשום תרופות אופיאטיות למטופלים, ואלו ניתנו רק במקרים חריגים, כגון להקלה בכאבים של חולי סרטן.
עם זאת, חברת פרדו מימנה מחקרים ורופאים, אשר גרסו כי ניתן להשתמש בתרופה ללא חשש מהתמכרות, בעיקר בגלל מנגנון ה-Contin, שמטרתו להביא לשחרור מושהה של התרופה.
פרדו חדרה לכל מקום: לבתי ספר לרפואה, למאמרים אקדמיים ולארגונים העוסקים בכאב כמו "החברה האמריקאית לכאב".
ד"ר קורטיס רייט, שאישר את התרופה כ-"בעלת סיכון נמוך להתמכרות", עזב את רשות המזון והתרופות האמריקאית (FDA) תוך זמן קצר לאחר האישור לאוקסיקונטין, ולאחר שנתיים אף החל לעבוד בחברת פרדו, בשכר של 400,000 דולרים בשנה.
נחשף כי פרדו הייתה מעורבת בתהליך האישור של אוקסיקונטין ב-FDA, ובאישור שניתן כטיפול בהתוויה כמשכך כאבים המתאים לשימוש במצבים רבים, וכי התרופה אינה מהווה סכנה להתמכרות, לאור השחרור המושהה של התרופה.
על ספח התרופה, שאושר על ידי קרטיס רייט מן ה-FDA ופורסם בסופו של דבר, נכתב כי הספיגה האיטית של האוקסיקונטין "is believed to reduce the abuse liability..." ("...מאמינים כי המנגנון מפחית את הסיכון לשימוש יתר").
כלומר, המשפט נוסח בצורה עמומה מאוד ולא מחייבת, מה שלא אופייני כלל לניסוח בספח נלווה לתרופה.
המשפט הזה שימש נציגי מכירות של פרדו, כדי לשכנע רופאים לרשום מרשמים לאוקסיקונטין.
חברת פרדו השקיעה בקמפיינים שיווקיים אדירים לאוקסיקונטין, שמטרתם הייתה לגרום לרופאים לרשום אוקסיקונטין למטופלים שלהם.
פרדו אספה נתונים אחר רופאים שרשמו אוקסיקונטין, במטרה לאתר את אלו שנטו לרשום יותר מן הממוצע, ולנסות להשפיע עליהם לרשום כמה שיותר.
רופאים שרשמו כמות גבוהה מן הממוצע כונו ברישומים של פרדו "לווייתנים" (מונח המשמש את תעשיית ההימורים כדי לכנות מהמרים כבדים).
פרדו אף השיקה קמפיין וידאו פרסומי שיועד לרופאים, אשר כונה "קיבלתי את חיי בחזרה", ובו הוצגו סיפורים של שבעה מטופלים באופיואידים, שבזכותם התגברו על הכאב וקיבלו את חייהם בחזרה.
ברבות הימים, שניים מתוך השבעה שהופיעו בסרטון, מתו ממנת יתר של אופיואידים.
בנוסף, חברת פרדו ערכה כנסים עם הכותרת "רופאים נגד כאב", בה הזמינה רופאים להשתתף בהרצאות וסמינרים בנושא טיפול בכאבים בעזרת אופיואידים, תוך שהיא מממנת את הוצאות הלינה והטיסה.
בחמש השנים הראשונות של התרופה, החברה מימנה 7,000 סמינרים מסוג זה.
שיווק התרופות בצורה ממכרת נתמך על ידי רופאים שרצו להרוויח כסף קל.
לקוחות של מתקנים אלה מקבלים בדרך כלל מרשמים רק בכסף מזומן.
מתקנים אלה פעלו בערים רבות והסתייעו בשוטרים ושומרים כדי לשלוט ב"לקוחות".
בחלק מהמקומות רופאים רשמו "קוקטיל" של מספר תרופות ("השילוש הקדוש") במטרה להפוך את חווית הצריכה מהנה וממכרת יותר.
חלק מהלקוחות של המתקנים תפקדו כבלדרי סמים ושיווקו אותם הלאה ללקוחות אחרים.
המשטרה התקשתה להתמודד עם בלדרים אלה בגלל שהיה להם מרשם להחזיק בתרופות.
כמו כן מחסור בשיטות מרשם רפואי של תרופות הקשה על החקירות של ה-DEA נגד הרופאים.
לפי בדיקות ב-10 בתי מרקחת, רופאה אחת מניו אורלינס רשמה מעל 180 אלף כדורי אוקסיקונטין בשנה, ולפי החשד רשמה מיליוני כדורים.
בשנת 2001 היא הפקידה 2 מיליון דולר במזומן.
מחוקקים מנסים להתמודד עם תחנות גלולות באמצעות מספר יוזמות חקיקה ברמת המדינה.
במידה רבה, נטען כיהאוקסיקונטין, מאמצי השיווק של התרופה, והרווחים הגדולים שהרוויחה ממנה משפחת סאקלר, הם למעשה המחוללים של משבר האופיואידים בארצות הברית.
משנת 1990 ועד שנת 1999, גדל מספר המרשמים לאופיואידים מ-76 מיליון בשנה, ל-116 מיליון בשנה, מה שהפך את התרופות האופיואידיות לקבוצת התרופות הנפוצה ביותר במרשמים בארצות הברית.
במקביל לעלייה בנפח השימוש באופיואידים, נרשמה עלייה בבקשה להליכי גמילה מחומרים נרקוטיים, ועלייה במספר מקרי המוות הקשורים בשימוש באופיואידים.
מגמה זו המחישה כיצד טיפול רפואי לגיטימי התדרדר במקרים רבים לשימוש יתר, התמכרות, מוות ומסחר לא חוקי בתרופות.
עם העלייה בכמויות, החלה גם עלייה בפוטנטיות של האופיואידים.
עד לשנת 2002, אחד מכל שישה מכורים לסמים בארצות הברית, קיבל מרשמים לסמים יותר חזקים ממורפין.
עד לשנת 2021, היחס הזה הפך לאחד מכל שלושה.
התרופות הנפוצות ביותר היו אוקסיקודון והידרוקודון.
לאחר שינוי ההרכב של אוקסיקונטין
בשנת 2007 הפסידה פרדו לראשונה בתביעה שהוגשה נגד החברה בגין שיווק האוקסיקונטין.
שלושה ממנהליה הבכירים של החברה הורשעו במסגרת הסדר טיעון שנחשב מקל, ובו שילמו קנסות בשווי 34 מיליון דולרים, וחברת פרדו הודתה בעבירה של "תיוג מטעה" ("misbranding"), ושילמה 600 מיליון דולרים כקנס.
בעקבות תביעות רבות שהוגשו נגד פרדו ולחץ ציבורי נגד החברה, פרדו שינתה את הרכב הכדור אוקסיקונטין, כך שיהיה בלתי אפשרי לרסק את הכדור ולהסניף אותו או להזריק אותו לגוף, וניתן לצרוך אותו רק על ידי בליעה.
הגל השני של המשבר החל בשנת 2010, והתאפיין בעלייה בשימוש בהרואין ובמקרי מוות ממנת יתר.
עלייה זו שיקפה את העלייה באספקת הרואין בארצות הברית ואת הירידה במחיר הסם, מה שעודד משתמשים רבים שפיתחו תלות באופיואידים, וכן סבילות לאופיואידים, לעבור מצריכה של אופיואידים במרשם לשימוש בהרואין, כאלטרנטיבה זולה, זמינה ופוטנטית יותר.
ב-2012 פרסם "ניו אינגלנד ג'ורנל אוף מדיסין" מחקר שמצא כי "76% מאלה המבקשים עזרה על רקע של התמכרות להרואין, החלו את ההתמכרות בתרופות מרשם אופיואידיות, בעיקר אוקסיקונטין".
הגל השלישי של המשבר החל בשנת 2013, ועודנו נמשך עד היום.
גל זה התרחש במקביל לעלייה במקרי מוות כתוצאה מאופיואידים סינתטיים, ובפרט פנטניל שהופק בצורה לא חוקית.
כתוצאה מן המבנה של מערכת הבריאות בארצות הברית, אזרחים אמריקאים רבים מקבלים את הטיפול הרפואי שלהם דרך חברות ביטוח בריאות פרטיות, אשר לרוב מעדיפות להפנות את המבוטחים לטיפול תרופתי, על חשבון מימון חלופות טיפול יקרות יותר.
לפי פרופ' ג'ודית פיינברג, "מרבית הביטוחים, ובייחוד אלו של חסרי אמצעים, לא מוכנים לשלם על שום דבר מלבד כדורים".
תרופות אופיואידיות במרשם ניתנות ב-40% יותר בארצות הברית מאשר מדינות מפותחות אחרות כמו גרמניה וקנדה.
בעוד בשנים 2001 עד 2010 נרשמה עלייה בהתווית מרשמים לתרופות אופיואידיות, באותה תקופה גם נרשמה ירידה במתן משככי כאבים לא-אופיואידים (אספירין, איבופרופן וכדומה), אף על פי שלא נרשם שינוי מגמה כלשהו ברמת הכאב של אזרחי ארצות הברית.
כתוצאה מן המגמות המתוארות לעיל, החלו להתפרסם חוות דעת רפואיות שונות, לפיהן אין די ראיות לכך שתרופות אופיואידיות אכן מועילות בטיפול בכאבים כרוניים שלא נגרמו כתוצאה ממחלת הסרטן.
החל משנת 2012, מספר המרשמים לתרופות אופיואידיות החל לרדת בכל שנה, אם כי המספרים עדיין גבוהים.
ישנם עדיין 58 מרשמים לתרופות אופיואידיות על כל מאה אמריקאים (נכון לשנת 2017).
אופיאטים כגון מורפין נמצאים בשימוש בארצות הברית החל מן המאה ה-19, והיו בשימוש בזמן מלחמת האזרחים בארצות הברית.
אופיאטים נודעו אז בתור "סם פלא" אשר יכול לשמש בטיפול במגוון מחלות, לרבות הקלה בתסמיני שיעול.
חברת התרופות באייר החלה לשווק הרואין בצורה מסחרית בשנת 1898. בשנות ה-20 של המאה ה-20, תכונותיו של הרואין כסם ממכר במיוחד קיבלו הכרה, ורופאים העדיפו שלא לרשום למטופליהם אופיאטים.
בשנת 1924 הקונגרס העביר חוק שאסר על מכירה, ייבוא, או ייצור של הרואין .
בשנות ה-50, התמכרות להירואין הייתה נפוצה בקרב אמני ג'אז, אך לא נפוצה בחוגים אחרים, שראה בכך תופעה מאיימת.
הפחד המשיך גם לשנות ה-60 וה-70, אף על פי שהייתה אז בשיח הציבורי התייחסות לקנאביס וסמים פסיכדליים, שהיו בשימוש רחב בפסטיבלים למוזיקה כגון וודסטוק.
התמכרות להרואין החלה להגיע לחדשות ולשיח הציבורי בשנות ה-70, כאשר הזמרת ג'ניס ג'ופלין מתה ממנת יתר.
במהלך מלחמת וייטנאם וכן לאחריה, חיילים מכורים שבו לארצות הברית מווייטנאם, שם הרואין היה זמין ובהישג יד.
ההתמכרות להרואין הפכה נפוצה בקרב משפחות עם הכנסה נמוכה באותה תקופה.
בשנת 1971, הקונגרס בארצות הברית פרסם דו"ח על השימוש הנרחב של חיילים המשרתים בווייטנאם, אשר לפי ממצאיו 10%-15% מן החיילים היו מכורים להירואין.
הנשיא ניקסון הכריז ששימוש בסמים הוא "אויב הציבור מספר אחד".
עד לשנת 1973, היו 1.5 מקרי מוות ממנות יתר על כל מאה אלף איש.
באמצע שנות ה-80, החלה מגפת סמים נוספת של שימוש בסם קראק (שאינו אופיואיד) שהכתה בערי ארצות הברית.
שיעורי המוות מקראק היו חמורים יותר משל אופיואידים, שני מקרי מוות על כל 100,000 בני אדם.
עובדה זו גרמה לסגן הנשיא, ג'ורג' בוש ועוזריו דחפו למעורבות של ה-CIA והצבא, במה שמכונה "המלחמה בסמים".
שיווק מסחרי של תרופות אופיואידיות
תרופות אופיואידיות מודרניות כגון ויקודין ופרקוסט נכנסו לשוק התרופות בשנות ה-70, אולם רופאים חששו לרשום אותן למטופליהם.
עד לשנות ה-80, רופאים מטפלים הונחו להימנע מלרשום אופיואידים למטופלים עקב טבעם הממכר.
בינואר 1980, התפרסם מכתב בירחון הרפואי של ניו אינגלד (New England Journal of Medicine; ), אשר כותרתו הייתה "התמכרות אינה נפוצה בקרב מטופלים בתרופות נרקוטיות" (Addiction Rare in Patients Treated with Narcotics; .
מכתב זה קיבל תשומת לב רבה, והביא לשינוי גישה ביחס לתרופות אופיואידיות.
קבוצת חוקרים בקנדה, טענה לאחר מכן כי המכתב הזה תרם תרומה מסוימת למשבר האופיואידים.
הירחון הרפואי של ניו אינגלד פרסם ב-2017 הפרכה לאותו מכתב מ-1980, וציין בעיות במתודולוגיה שלו ובמסקנותיו.
מחבר המכתב המקורי, ד"ר הרשל ג'יק, טען כי הוא מעולם לא התכוון להצדיק שימוש נרחב באופיואידים.
השיווק המסחרי של אוקסיקונטין באמצע שנות ה-90, התמקד בהפחתת החשש מהתמכרות לאופיואידים.
חברת פרדו, אשר קידמה את אוקסיקונטין באגרסיביות, הרוויחה משיווק של אוקסיקונטין בלבד כ-30 מיליארד דולרים לאורך השנים.
פרדו אירחה למעלה מארבעים כנסי חסות במספר ערים באזור מדינות הדרום של ארצות הברית, תחת הסיסמה "שותפים נגד כאבים", ונתנה תמריצים כספיים למשווקיה בכנסים, תוך שהיא הנחתה אותם לומר כי הסכנה להתמכרות לתרופות אופיואידיות היא מתחת לאחוז אחד מן המשתמשים.