tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת בכוחות המזוינים ההודיים.
בסוף דצמבר 2018, חבר הפרלמנט מטעם מפלגת העם ההודית, ג'אגדאמביקה פאל הגיש לפרלמנט ההודי הצעת חוק לתיקון חוק הצבא, 1950, חוק הצי, 1957 וחוק חיל האוויר, 1950, שיאפשר לתושבי להט"ב מוצהרים לשרת בכוחותיהם.
עם זאת, הצעת החוק בוטלה בבית התחתון לוק סבהה.
בפברואר 2014, האגודה הפסיכיאטרית ההודית (IPS) פרסמה הצהרה שבה היא קבעה כי אין ראיות המוכיחות כי הומוסקסואליות אינה טבעית: "בהתבסס על ראיות מדעיות קיימות והנחיות שיטות עבודה טובות מתחום הפסיכיאטריה, האגודה הפסיכיאטרית ההודית רוצה להצהיר כי אין ראיות המבססות את האמונה שהומוסקסואליות היא מחלת נפש או מחלה".
ביוני 2018, האגודה חזרה על עמדתה לגבי הומוסקסואליות באומרה: "אנשים מסוימים אינם נולדו להיות הטרוסקסואלים.
אנחנו לא צריכים להעניש אותם או לנדות אותם על כך".
למרות הצהרה זו, טיפולי המרה המנסים להמיר את נטייתו המינית של אדם הומוסקסואל להטרוסקסואל ולעיתים רחוקות יותר נטייה מגדרית של אדם טרנסג'נדר לסיסג'נדר, עדיין מבוצעים בהודו.
ש' סושמה נגד מפכ"ל המשטרה
ב-28 באפריל 2021, שופט בית המשפט העליון במדרס, טאמיל נאדו, נ אנאנד ונקטש, העביר צווי ביניים בתגובה לעתירה שהגישו שתי צעירות בעלות נטייה הומוסקסואלית.
—  השופט נ אנאנד ונקטש, עמוד מספר 55 מתוך 104.ב-7 ביוני 2021, במתן פסק הדין בתיק זה, השופט נ אנאנד ונקטש אסר על קיום טיפול המרה ברחבי המדינה אשר כתוצאה מכך, הפכה הודו למדינה השנייה באסיה שאוסרת על טיפול המרה לאחר טאיוואן.
ונקטש הציע צעדים מקיפים ליצירת רגישות בחברה ובענפים שונים של המדינה, כולל המשטרה ומערכת המשפט כדי להסיר דעות קדומות נגד חברי הקהילה וקרא לערוך שינויים בתוכניות הלימודים של בתי ספר ואוניברסיטאות כדי לחנך תלמידים להבנת הקהילה.
ב-29 ביוני 2008, ארבע ערים בהן דלהי, בנגלורו, פודוצ'רי וקולקטה קיימו אירועי גאווה מתואמים בהודו אשר כ-2,200 איש התייצבו במהלכם.
אלה היו גם אירועי הגאווה הראשונים של כל הערים הללו למעט קולקטה, שקיימה את האירוע הראשון שלה בשנת 1999 - מה שהפך אותה לצעדת הגאווה הראשונה בדרום אסיה ומאז 2003 החלה לארגן אירועי גאווה.
מצעדי הגאווה היו מוצלחים, ולמחרת הצהיר ראש הממשלה מאנמוהאן סינג על סובלנות חברתית גדולה יותר כלפי הומוסקסואלים באירוע למאבק במחלת האיידס.
ב-16 באוגוסט 2008 (יום אחד לאחר יום העצמאות של הודו) קיימה הקהילה הגאה במומבאי את מצעד הגאווה הרשמי הראשון שלה (אם כי תהלוכות הגאווה הבלתי פורמליות נערכו פעמים רבות קודם לכן), במטרה לתקן את חוקי ההפללה בהודו על פעילות הומוסקסואלית.
מצעדי גאווה נערכו גם בערים אינדיאניות קטנות יותר כמו נאגפור, מאדוראי, בובנשוואר ותריסור.
הנוכחות גדלה משמעותית מאז 2008, עם השתתפות מוערכת של 3,500 איש בדלהי ו-1,500 איש בבנגלור ב-2010.
בשנת 2017 קיימה דלהי את מצעד הגאווה העשירי שלה בהשתתפות מאות אנשים.
צ'נאי קיימה תהלוכות גאווה מאז 2009, ואילו גואה קיימה את מצעדה הראשון באוקטובר 2017. בובנשוואר ארגנה את מצעדה הראשון בספטמבר 2018, וגוואהטי קיימה את אירוע הגאווה הראשון שלה בפברואר 2014. האירוע הראשון בסיקים נערך בינואר 2019 בעיר גנגטוק.
בפברואר 2017, משרד הבריאות ורווחת המשפחה חשף חומר משאבים הנוגע לנושאי בריאות שישמש כחלק מתוכנית ארצית לחינוך עמיתים למתבגרים בשם "Saathiya".
בין שאר הנושאים, החומר דן בהומוסקסואליות בעודו קובע כי, "כן, מתבגרים מתאהבים לעיתים קרובות.
הם יכולים להרגיש משיכה לחבר או לכל אדם מאותו המין או השני.
זה נורמלי שיש רגשות מיוחדים כלפי מישהו.
חשוב למתבגרים להבין שמערכות יחסים כאלה מבוססים על הסכמה הדדית, אמון, שקיפות וכבוד.
זה בסדר לדבר על רגשות כאלה לאדם שלגביו יש לך אותם אבל תמיד בצורה מכבדת".
ב-17 במאי 2018, במהלך היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספובה וביפוביה נערכו פעילויות ברחבי המדינה, כולל בבופאל, דלהי, מומבאי, קולהפור, טריוונדרום ולאקנאו.
קאסטת ההיג'רה של כלל הודו הוגדרו בעבר כמי שנאבקו במשך למעלה מעשור כדי לקבל זכויות הצבעה, שאותן קיבלו לבסוף ב-1994 בעוד שנתיים לאחר מכן ב-1996 שתי היג'ריות התמודדות לבחירות אך הפסידו.
לאחר תבוסתן, שלוש שנים לאחר מכן, נבחרה קמלה ג'אן לראשות העיר קטני.
שבנם מאוסי נבחרה לאספה המחוקקת של מאדהיה פראדש בשנת 1998. במהלך השנים הבאות זכו בתפקיד מספר רב של מועמדים טרנסג'נדרים נוספים.
אלה כוללים את הארן שזכתה במושב במועצת העיר ג'בלפור וגולשאן שנבחרה למועצת העיר בינה אטווה.
בדצמבר 2000, אשה דווי הפכה לראש עיריית גוראקפור, וקאלו קינר נבחרה למועצת העיר בוורנאסי.
שבנם מאוסי הוא ההודית הטרנסג'נדרית הראשונה שנבחרה לתפקיד ציבורי.
היא הייתה חברה נבחרת באספה המחוקקת של מדינת מאדהיה פרדש בין השנים 1998–2003. בשנת 2003, היג'רות ב-"מדיה פראדש" הכריזו על הקמת מפלגה פוליטית משלהם בשם "Jeeti Jitayi Politics".
המפלגה גם פרסמה מצע בחירות בן שמונה עמודים שלטענתה מתאר מדוע היא שונה ממפלגות פוליטיות מיינסטרים.
בבחירות לאספה 2011 בטאמיל נאדו, הפעילה הטרנסג'נדרית קלקי סוברמאניאם התמודדה ללא הצלחה למפלגת "DMK".
במרץ 2014 הודיעה קלקי בפודוצ'רי כי תתמודד על מושב בבחירות במחוז הבחירה וילפורם בטאמיל נאדו השכנה.
ב-4 בינואר 2015, המועמדת הטרנסג'נדרית העצמאית מאדהו באי קינר נבחרה לראשות עיריית רייגר, צ'האטיסגאר.
מנאבי באנדיאופאדהיה הפכה למנהלת מכללת הטרנסג'נדרים הראשונה בהודו ב-9 ביוני 2015 כאשר קיבלה על עצמה את תפקיד המנהלת של מכללת הנשים קרישנגאר במחוז נדיה, מערב בנגל.
פריטיקה יאשיני הפך לשוטר הטרנסג'נדר הראשון בגלוי במדינת טאמיל נאדו.
באותה תקופה היו למשטרת טאמיל נאדו כשלושה שוטרים טרנסג'נדרים, אך יאשיני הפך לאדם הטרנסג'נדר הראשון שנשאה בדרגת קצין במדינה בעוד גברים טרנסג'נדרים מוגדרים כחלק בלתי נפרד מכוח המשטרה במדינות רבות בהודו.
ב-12 בפברואר 2017, שני טרנסג'נדרים מונו על ידי הרשות לשירותים משפטיים של מחוז קולהאפור (KDLSA) כחברי פאנל של לוק עדאלת המקומית (בית המשפט לעם) בעוד 30 פאנלים מונו ליישוב סכסוכים מקומיים כלליים המתעוררים בתוך הקהילה.
חברי ה-"KDLSA" הצהירו כי מינויים אלה היו "ההישג העיקרי" שלהם.
ביולי 2017, ג'וייטה מונדאל מונתה לבית המשפט לים של יסלאמפור, צפון דינג'פור, ובכך, הפכה לשופטת הטרנסג'נדרית הראשונה של מערב בנגל.
בשנת 2018, סווטי בידהם ברואה הפך לשופט הטרנסג'נדר הראשון באסאם לצד סוואטי, מייסד אגודת הטרנסג'נדרים "All Assam", אשר מונה לבית המשפט לעם של גווהאטי.
ייצוג טרנסג'נדרים היה בולט במיוחד בבחירות לוק סבהה של 2019, עם מועמדים רבים שהתמודדו באנדרה פרדש, גוג'ראט, קרלה, מהאראשטרה, אודישה, טאמיל נאדו ואוטר פרדש לצד הזכרתן של רוב המפלגות הגדולות זכויות להט"ב במצעי הבחירות שלהן.
מפלגת העם ההודית (BJP) רצה בתקופת הבחירות על מצע של זכויות מורחבות יותר עבור הקהילה הטרנסג'נדרית, והוסיפה כי היא "תבטיח עבודה עצמית ופיתוח מיומנויות לצעירים טרנסג'נדרים".
מצע מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי (INC) קבע כי המפלגה "מכירה במגוון המיני בין אנשים ומבטיחה שוויון והגנה שווה של החוקים לאנשים בעלי זהויות מיניות שונות", הדוגלת בהצעת חוק טרנסג'נדרית שנוסחה בהתייעצות עם קבוצות להט"ב והכשרת רגישות מגדרית בכלל משרדי הממשלה.
סואפנאםהקצינה הטרנסג'נדרית הראשון בהודו ועוזרת נציב מחלקת המיסים המסחריים בטאמיל נאדולאקסמי נאראין טריפאטיפעילה טרנסג'נדריתרות וניתהסופרת ואקדמאיתרוז ונקטסןהאישה הטרנסג'נדרית הראשונה לארח תוכנית טלוויזיה בהודוריאד וינצ'י ואדיהיוצר סרטיםאקאיה פדמשאליפעילה טרנסג'נדריתויג'איהרהג'אמליקהמשוררת טרנסג'נדרית
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בכף ורדה מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בשטח המדינה מאז 2004. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק.
בסטנדרטיים אפריקאים, כף ורדה מוגדרת כאחת המדינות האפריקאיות בעלות תנאי המחיה הטובים ביותר ללהט"ב ביבשת.
מאז 2008, אפליה בתעסוקה על רקע נטייה מינית נאסרה בחוק הכף ורדי, מה שהפך את המדינה לאחת המדינות הבודדות באפריקה שמחזיקות בהגנה מרקע כזה עבור אזרחי להט"ב בשטחן.
מצעד הגאווה הראשון במדינה נערך ביוני 2013 במינדלו ו-2016 בבירה פראיה.
בקוד הפלילי של כף ורדה משנת 1886 סעיף 71 קבע כי קיום "מעשים לא טבעיים" מוגדר כעבירה פלילית שכללו קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה.
בשנת 2015, הגיל ירד ל-14 שנים ללא הבדל נטייה מינית או מגדר.
כף ורדה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
ב-11 ביולי 2017 ראש ממשלה אוליסש קורייה א סילבה הצהיר כי "הכשרה של נישואים חד-מיניים בכף ורדה אינה על הפרק".
אפליה על בסיס נטייה מינית במקום העבודה נאסרה בכף ורדה בסעיפים 45(2) ו-406(3) של קוד העבודה מאז 2008. עונש על עבירה על רקע תוכן הקוד הוא קנס שהסכום הכספי שלו משתנה בכל מקרה לגופו.
בדומה לקולוניות אפריקאיות אחרות של האימפריה הפורטוגזית לשעבר, כף ורדה מוגדרת לעיתים קרובות כאחת המדינות בעלות מעמד זכויות הלהט"ב בין הטובים ביותר ביבשת.
האי הכף ורדי סאו ויסנטה ידוע בהיותו אתר תיירותי פופולרי בקרב תיירי להט"ב זרים.
דו"ח זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בכף ורדה לשנת 2010 מצא כי,"הוראות משפטיות חדשות עזרו לספק הגנה עבור אזרחים הומוסקסואלים.
האגודה ארגנה את מצעד הגאווה הראשון בכף ורדה ביוני 2013 שנערך במינדלו, העיר השנייה בגודלה במדינה.
שלוש שנים לאחר מכן התקיים מצעד הגאווה הראשון בעיר הבירה פראיה.
מאז, קבוצות אזרחיות נוספות החלו לעבוד על קידום זכויות להט"ב במדינה, בהן "Associação LGBTI de Praia" ו-"Associação Arco Iris" כמו גם המכון לשוויון מגדרי כף ורדה (ICIEG).
בשנת 2018 נערך מצעד הגאווה של פראיה בסיוע "ICIEG" וממשלת פראיה.
המפגינים קראו להכשרה של נישואים חד-מיניים בכף ורדה ולחקיקת הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
סקר שנערך על ידי "Afrobarometer" בשנת 2020 מצא כי 80% מתושבי כך ורדה יברכו את שכנם ההומוסקסואל או לא יוטרדו מנטייתו המינית.
הנתון הגדיר את כף ורדה כאחת מארבע המדינות היחידות שענו עם רוב חיובי לשאלה ביבשת אפריקה לצד דרום אפריקה (70%), נמיביה (54%) ומוזמביק (48%).
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במאוריציוס מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים.
פעילות הומוסקסואלית גברית הפכה לחוקית במדינה בשנת 2023 בעקבות פסיקת בית המשפט העליון שקבעה כי סעיף 250 לקוד הפלילי שהיה קיים במאוריציוס משנת 1838 שהפליל קיום "מעשי סדום" (קיום יחסי מין שלא למטרות רבייה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד) והטיל 5 שנות עבודת עונשין על מורשעים, איננו חוקתי.
עם זאת, הסעיף דווח לאורך השנים כלא נאכף בפועל.
בפסיקה זו, קבע בית המשפט בנוסף כי העילה של נטייה מינית מוגנת מפני אפליה בחוקת המדינה תחת הקטגוריה "מין".
בכך, הפכה מאוריציוס למדינה השלישית ביבשת אפריקה שמגנה בחוקה שלה על נטייה מינית מפני אפליה אחרי בוטסואנה ודרום אפריקה.
על פי תרגום לא רשמי של סעיף 250 לקוד הפלילי לשעבר של מאוריציוס משנת 1838, "כל אדם שאשם בפשע של מעשה סדום...
יהיה צפוי לעבודות עונשין לתקופה שלא תעלה על 5 שנים".
בשנת 2007 המליצה הוועדה לרפורמה בחוק של מאוריציוס על ביטול ההפללה של קיום "מעשי סדום" וביטול סעיף 250. התובע הכללי לשעבר, ראמה ואליידן , ביקש להעביר הצעת חוק שהייתה מבטלת את הפללתה של פעילות הומוסקסואלית גברית בהסכמה, אך הצעת החוק לא יצאה לפועל.
תביעות על רקע הסעיף דווחו כנדירות.
עם זאת, בשנת 2015 זוג חד-מיני נעצר בחשד שהם מבצעים מעשי סדום, בעוד הסעיף דווח כ-"תורם לאווירה כללית של הומופוביה ברחבי האזרחים".
בשנת 2017 ממשלת מאוריציוס אמרה כי "לא תבטל את סעיף 250" והצהירה כי "תטפל בנושא לאחר שיקול נוסף".
באוקטובר 2019 עבדול רידוואן פיראס אה סייק, פעיל זכויות להט"ב בן 29, הגיש תביעה נגד סעיף 250 לבית המשפט העליון של מאוריציוס בתמיכתו של "Collectif Arc-En-Ciel", ארגון הלהט"ב הוותיק במדינה.
שימוע ראשון בתיק התקיים בנובמבר 2019. בעקבות התביעה, חבר הארגון "Collectif Arc-En-Ciel" אשווין רמנה הצהיר באומרו,"סעיף 250 הוא כמו חרב דמוקלס התלויה על חייהם של אזרחי להט"ב מאוריטאים.
הגיע הזמן לבטל את הסעיף המפלה הזה שפוגע בבני החברה שלנו רק בגלל מי שהם אוהבים.
הדרך שבה מבוגרים מנהלים את חייהם במערכות יחסים הדוקות בהסכמה בפרטיות בבתים שלהם, לא צריכה להיות עניין של התערבות המדינה לעולם.
לחוקים ארכאיים כמו סעיף 250 אין מקום בחברה המודרנית והדמוקרטית שלנו".באותו החודש קבוצה נוספת של צעירים מאוריטאים הגישה גם תביעה חוקתית נגד סעיף 250 בטענה כי הוא "מפר את זכויות היסוד והחירות" שלהם.
שימוע ראשון בתיק התקיים ב-21 בנובמבר 2019, ושימוע שני ב-18 בפברואר 2020. הנאשמים בתיק היו היועץ המשפטי לממשלה מניש גובין, מנכ"ל הפרקליטות ומפכ"ל המשטרה.
ביום 12 ביוני 2020 ניתנה לתובעים רשות לפנות לבית המשפט העליון בבקשה לסעד חוקתי.
באוקטובר 2023 בית המשפט העליון של מאוריציוס נענה לבקשת זוג התביעות וביטל את סעיף 250 שהגדיר אותו "לא חוקתי" וכמי שצריך "להיקרא מחדש בכדי להוציא מעשים כאלה בהסכמה מהתוכן שלו".
מאוריציוס אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
עם זאת, בשנת 2016, הוועדה לרפורמה בחוק בחנה הכשרה של נישואים בקרב זוגות מאותו המין.
חוק שוויון הזדמנויות 2008 אוסר על אפליה ישירה ועקיפה על בסיס נטייה מינית בתעסוקה, חינוך, מגורים, סילוק מקרקעין, אספקת סחורות ושירותים, חברות ושותפויות, אגודות ומועדונים רשומים, ספורט וגישה להנות, כאשר "נטייה מינית" מוגדרת כמי שמשמעותה "הומוסקסואליות (כולל לסביות), ביסקסואליות או הטרוסקסואליות".
אפליה של נטייה מינית בתעסוקה אסורה גם על פי חוק זכויות עובדים 2019 וחוק יחסי עבודה 2008.
פסיקת בית המשפט העליון של מאוריציוס באוקטובר 2023 על ביטול ההפללה של קיום פעילות הומוסקסואלית גברית דה יורה במדינה קבעה בנוסף כי האיסור בחוקת מאוריציוס על אפליה על רקע "מין" כולל גם את העילה של נטייה מינית כמוגנת באופן חוקתי מפני אפליה.
לא קיימת הכרה משפטית בשינוי מגדר במסמכי זהות רשמיים בקרב טרנסג'נדרים במאוריציוס.
בשנת 2014 שינה משרד הבריאות של מאוריציוס את מדיניות תרומת הדם שלו כדי לאפשר לגברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) לתרום דם ללא הגבלות.
מאוריציוס נחשבת לאחת המדינות הטובות ביותר למחיה עבור להט"ב באפריקה, בעוד רשת הטיולים האפריקאית "AfriGay" דיווחה כי "בעוד שחיי להט"ב נשארים שקטים למדי, הקיימים בעיקר באינטרנט, בפרטיות ובמסיבות מדי פעם, אתרי הנופש מסבירי פנים ולא מפלים אף אחד.
לתיירי להט"ב אין מה לדאוג.
אין בעיות שנרשמו כתוצאה מכך שזוגות חד-מיניים חולקים חדרים במהלך חופשתם".
סקר דעת קהל שנערך על ידי "Afrobarometer" בשנת 2016 מצא כי 49% מתושבי מאוריציוס יברכו את שכנם ההומוסקסואל או לא יוטרדו מכך.
מספר דיווחים בשנים האחרונות על חייהן של נשים טרנסג'נדריות מקומיות הראו מגמת קבלה חברתית גוברת של טרנסג'נדריות בחברה המאוריצית.
עם זאת, לאורך השנים דווח על אירועים של אפליה נגד להט"ב מאוריטאים בבתי חולים ציבוריים ובריונות בבתי ספר נגד תלמידים שמוגדרים כלהט"ב.
- פול ברנגר, ראש הממשלה לשעבר ולימים מנהיג האופוזיציה ."בואו נהיה ברורים.
לאף אחד אין יותר זכויות מאחרים ואסור שיהיו אזרחים מהקטגוריה הראשונה או השנייה.
לכן, כולנו צריכים לשלב ידיים ולפעול יחד כדי להבטיח שלא תהיה אפליה נגד אף אחד.
מגדר, נטייה מינית, צבע, אמונה, מעמד חברתי ואפילו מוגבלות אינם צריכים להוות מכשול".
- אלן וונג, השר לשירות הציבורי, הרפורמות המנהליות והמוסדיות.
במאוריציוס ישנם ארבעה ארגונים הפועלים למען קידום זכויות להט"ב, בהם: "Collectif Arc-En-Ciel", "Young Queer Alliance", "Association VISA G" ו-"PILS".
"Collectif Arc-En-Ciel" שנוסד בשנת 2005, הוא הארגון הראשי והוותיק ביותר לקידום זכויות להט"ב במאוריציוס.
הארגון הקים את מצעד הגאווה הראשון במדינה ובאופן שנתי מאז, שכלל בשיאו מעל 1,200 מפגינים בשנת 2016 שבה העביר את המצעד מעיירה קטנה, רוז-היל, לפורט לואי, עיר הבירה.
ביוני 2018 מהדורת המצעד התקיימה אך בוטלה לאחר זמן קצר עקב מאות איומי מוות כלפי הצועדים.
בנוסף, הפגנת נגד אלימה אורגנה על ידי ג'אבד מיטו, אסלאמיסט ידוע תומך המדינה האסלאמית שכבר נמצא במעקב על ידי הרשויות, בעוד שכוח משטרה רחב נפרס כדי לספק הגנה למשתתפי המצעד.
דמויות דתיות רבות וחשובות באי בהם הקרדינל מוריס פיאט, גינו בתקיפות את ההפגנה וקראו לכבוד וסובלנות כלפי משתתפי המצעד.
מספר ימים לאחר מכן התקיימה ועידה של ארגונים ופעילי להט"ב בחוף קאודאן בעיר בתמיכה של ראש הממשלה פראווינד ג'וגנאוט .
"Young Queer Alliance" נוסד ב-1 בספטמבר 2014 והוא ארגון שפועל בקרב נוער להט"ב בעוד "Young Queer Alliance" עוסק בתמיכה, הסברה ומסעי פרסום נגד אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
הארגון "Association VISA G" עוסק בעיקרו עבור תמיכה בטרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית.
בשנת 2014, "Moments.mu" הפכה לסוכנות הנסיעות הראשונה במאוריציוס שהקדישה את שירותיה עבור תיירי להט"ב.
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בלסוטו מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים.
פעילות הומוסקסואלית הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 2012. עם זאת, מערכות יחסים בין זוגות חד-מיניים אינן מחזיקות באותן הכרות משפטיות שזמינות לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני שכן נישואים חד-מיניים או כל הכרה מוגבלת יותר בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור) אינם מוכרים בחוק.
פעילות הומוסקסואלית נשית מוגדרת כחוקית בלסוטו מאז מעולם.
בדומה למדינות אחרות באפריקה, דיווחים על אפליה, דחיית משפחות, אלימות והטרדה נגד להט"ב אינם נדירים בלסוטו.
עם זאת, עמדות כלפי חברי הקהילה מוגדרת כמתפתחות בשנים האחרונות ובעלות קבלה חברתית רחבה יותר מבעבר.
ב-18 במאי 2013 התקיימה מצעד הגאווה הראשון במדינה בעיר הבירה מסרו.
יחסים חד-מיניים תועדו בלסוטו במשך מאות שנים.
בקרב אנשי הסוטו במדינה הייתה מסורת של גברים צעירים אשר כונו "בוקונצ'אנה" שהתלבשו וביצעו מטלות הקשורות לנשים, כגון בישול והבאת מים ועצי הסקה, וקיימו יחסי מין עם בעליהם המבוגרים (נומה).
בנוסף, אסור היה להם לגדל זקנים.
בהפיכתו לגבר בוגר, מערכת היחסים תתפרק, והבוקונצ'י יוכל לקחת בוקונצ'אנה משלו אם ירצה בכך.
יחסים אלו, היו ידועים גם כ-"נישואי מוקשים" מכיוון שהיו נפוצים בקרב כורים בדרום אפריקה השכנה, אשר נמשכו גם בשנות ה-70. עם זאת, זה היה די נפוץ שבקרב נומים הייתה נוכחת גם אישה הטרוסקסואלית.
מערכות יחסים לסביות התרחשו גם כן תחת המונח "מוטסואלה" (Motsoalle).
בשנת 1914 ניסו פקידים נוצרים קולוניאליים להפסיק את השיטות הללו ללא הצלחה.
עד 1941, יחסי בוקונצ'אנה, קרוס-דרסינג וטקסי נישואים חד-מיניים היו דבר שבשגרה בלסוטו ובקהילות הסוטו בדרום אפריקה.
אולם, מאז סוף המאה ה-20 גורמים רשמיים ניסו לדכא ולצנזר דיונים בנושאים הללו.
כיום, ישנה הכחשה נרחבת לכך שהפרקטיקות הללו התרחשו אי פעם בלסוטו, ולגברים מקומיים קיים מוניטין "מאצ'ו" חזק בו מופקרות הטרוסקסואלית היא נפוצה.
בשנת 2012 הפכה פעילות הומוסקסואלית גברית לחוקית בלסוטו.
הפללתה הוגדרה לאורך השנים קודם לכן כלא נאכפת בפועל.
בניגוד להומוסקסואליות גברית, פעילות הומוסקסואלית נשית הוגדרה כחוקית במדינה מאז ומעולם.
לסוטו אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
על פי חוק הנישואים מס' 10 משנת 1974, נישואים מותרים רק לזוגות הטרוסקסואלים בלסוטו.
לא קיימים חוקים שמעניקים הגנה משפטית מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בלסוטו.
חוק הרווחה והגנת הילד משנת 2011 מסדיר אימוצי ילדים בלסוטו אשר לפיו, רק זוגות נשואים רשאים לאמץ ילד במשותף בעוד נישואים חד-מיניים אינם מוכרים בשטחי המדינה.
כתוצאה מכך, זוגות חד-מיניים (וגברים רווקים) אינם רשאים לאמץ ילדים.
חוק תעודות זהות לאומיות 9 משנת 2011 מתווה תקנות לתעודות זהות לאומיות בלסוטו.
סעיף 8(1) קובע באומרו כי: "המנהל ינקוט בצעדים מעשיים סבירים כדי להבטיח שהמידע האישי המוזן במרשם יהיה מלא, מדויק ומעודכן במידת הצורך".
לפיכך, ניתן לפרש סעיף זה כמאפשר לטרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית לשנות את הסמן המגדרי המשפטי שלהם במסמכי זהות רשמיים.
קבוצת התמיכה של מטריקס היא ארגון לא ממשלתי שפועל עבור שיפור המעמד של זכויות להט"ב ברחבי לסוטו.
הקבוצה שואפת לדבריה, "לבנות סביבה בה להט"ב יכולים לבטא בחופשיות את זכויות האדם שלהם, ולתרום לפיתוח החברתי, הפוליטי והכלכלי של לסוטו".
הארגון הוקם בשנת 2009 ונרשם על ידי הרשויות שנה לאחר מכן.
ב-18 במאי 2013 התקיים מצעד הגאווה הראשון של המדינה במרכז הבירה מסרו ואורגן על ידי הקבוצה.
לטענת המארגנים, האירוע עבר בהצלחה, בעוד הרשויות תמכו והעניקו ליווי למפגינים.
מאז, מצעדי גאווה שונים נערכים מדי שנה.
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בזימבבואה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית.
פעילות הומוסקסואלית בין גברים מוגדרת כעבירה פלילית (מעשה סדום) מאז 1891 (כחלק מרודזיה תחת שלטון חברת דרום אפריקה הבריטית) ועלולה לשאת 14 שנות מאסר.
"מעשה סדום" מסווג גם כן כהתנהגות מינית בלתי חוקית שכוללת ביצוע מין אנאלי או כל "מעשה מגונה" בין מבוגרים בהסכמה שלא למטרות רבייה אשר חל גם על הטרוסקסואלים גם כן אך לא על לסביות.
להט"ב זימבבואים במדינה נדחקים לעיתים קרובות לשוליים הן בתחום המשפטי והן בתחום החברתי אשר כתוצאה מכך, רבים בוחרים לשמור בדיסקרטיות על זהותם, להתאבד או להגר כשהיעד הפופולרי הוא דרום אפריקה.
עם זאת, מאז הדחתו הכפויה של הרודן רוברט מוגאבה מהנשיאות בנובמבר 2017, פעילי להט"ב זימבבואים הצהירו על שינוי ביחס הממשלתי למעמד זכויות להט"ב במדינה מאז נשיאותו של אמרסון מננגגואה.
על פי סקר משנת 2018, 50% מהגברים ההומוסקסואלים בזימבבואה הותקפו פיזית ו-64% נדחו על ידי משפחותיהם לאחר שהתגלתה נטייתם החד-מינית.
27% מהנסקרות הלסביות דיווחו גם כן על קבלת דחייה חברתית.
אנשי הסאן, שחיו בדרום אפריקה במשך אלפי שנים, היו ידועים כמי שעוסקים בפעילות הומוסקסואלית.
ציור סלע מפורסם אחד, הממוקם ליד הכפר הצפוני גורובה , מתאר שלושה גברים שעוסקים בקיום יחסי מין אנאליים.
במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי במונחים "קואטסירא" (Koetsire), שמתייחסים לגבר שנקלט מינית מגבר אחר, ו-"סוראגוס" (Soregus), המתייחס לאוננות חד-מינית הדדית בדרך כלל בקרב חברים.
קיום יחסי מין אנאליים ויחסי מין בקרב נשים התרחשו גם הם, אם כי לעיתים רחוקות יותר בעוד הומוסקסואליות לא נתפסה כאנטיתזה להטרוסקסואליות.
עמי הבנטו עסקו גם כן בפעילות הומוסקסואלית.
לפני הקרב, גברי הנדבלה היו מקיימים יחסי מין זה עם זה.
גברים נשיים בחברה הנדבלית הפכו לעיתים קרובות למרפאים ולמנהיגים רוחניים.
הן בקרב בני השונה והן בקרב הנדבלה, פעילות הומוסקסואלית נתפסה באופן היסטורי כ-"מקור לחימוש רוחני חדש".
לדברי החוקר הבריטי, מארק אפריצ'ט, הומוסקסואליות גדלה בקרב גברים אפריקאים במהלך התקופה הקולוניאלית.
בהגיעו לגבריות, מערכת היחסים תתפרק, והנגוטשנה יוכל לקחת נגוטשנה משלו אם ירצה בכך.
נישואים אלו כונו לעיתים כ-"נישואי מוקשים" שכן היו נפוצים בקרב כורים.
החוקר אפריצ'ט מעריך שלכ-70% עד 80% מהכורים בזימבבואה הייתה נגוטשנה משלהם.
יחסים הומוסקסואלים אחרים של גברים בתקופות הקולוניאליות המוקדמות כללו פרשיות מאהבים, זנות, אונס ואכזריות מינית.
בעת סקירתו של אפריצ'ט על 250 תיקי משפט מ-1892 עד 1923 הוא מצא מקרים מראשית הרישומים.
בחמשת המקרים של 1892 היו מעורבים כולם אפריקאים שחורים.
ההגנה שהוצעה במשפטם הייתה כי "מעשי סדום" היו חלק מ-"המנהג המקומי".
באחד המקרים זומן רמטכ"ל להעיד על עונשים מקובלים ודיווח כי העונש הוא קנס של פרה אחת, הנמוך מהעונש על ניאוף.
במהלך כל התקופה מצא אפריצ'ט את מאזן הנאשמים השחורים והלבנים פרופורציונלי לזה שבאוכלוסייה.
עם זאת, ציין רק את מה שהגיע לידיעת בתי המשפט - רוב היחסים בהסכמה בפרטיות לא בהכרח עוררו תשומת לב ציבורית.
חלק מהתיקים הובאו על ידי בני זוג שנפטרו או שלא קיבלו פיצוי שהובטח מבן זוגם לשעבר.
מגלה הארצות והמיסיונר הסקוטי דייוויד ליווינגסטון כתב במאה ה-19 על אזור דרום-מערב זימבבואה של ימינו, בעודו טען כי מונופוליזציה של נשים על ידי מנהיגים קשישים אחראית בעיקרה ל-"חוסר המוסריות" הנהוגה על ידי גברים צעירים.
סמית' וא' מורי דייל הזכירו בכתיבותיהם גבר אחד מאנשי האילה אשר התלבש כאישה, עשה עבודת נשים, חי וישן בין נשים, אך לא איתן.
אנשי האילה תייגו אנשים כאלה במונח "מוואאמי" (Mwaami), שתורגם כ-"נביא".
הם גם הזכירו שפדרסטיות לא הייתה נדירה אך "נחשבה מסוכנת בשל הסיכון שהנער ייכנס להריון".
חוקים נגד פעילות הומוסקסואלית בזימבבואה החלו בשנת 1891, כאשר חברת דרום אפריקה הבריטית הטילה את המשפט שהיה נהוג במושבת הכף על האזור.
איסורי המשפט המקובל כוללים "מעשה סדום", שמוגדר כ-"יחסים מיניים בלתי חוקיים ומכוונים בין שני זכרים אנושיים" וכן "עבירות לא טבעיות", המוגדרות כ-"ביצוע בלתי חוקי ומכוון של מעשה מיני לא טבעי על ידי אדם אחד עם אדם אחר".
בשנת 1996, הנשיא לשעבר כנען בננה נעצר על סמך האשמות שהועלו במהלך משפט הרצח של שומר הראש לשעבר שלו, ג'פטה דובה, ונמצא אשם באחד עשר אישומים של קיום מעשה סדום, ניסיון לביצוע מעשה סדום ומעשה מגונה בשנת 1998 בעודו נידון ל-10 שנות מאסר, התפטר וריצה 6 חודשים מאסר בפועל.
חוקים שהתקבלו ב-2006 הפלילו כל פעולה שנתפסה כהומוסקסואלית.
ממשלת זימבבואה הפכה לעבירה פלילית עבור שני אנשים מאותו המין להחזיק ידיים, להתחבק או להתנשק.
חוק "הסטייה המינית" היה אחת מ-15 תוספות לחוק העונשין של זימבבואה שעברו בפרלמנט.
הסעיפים שבהם מעורבים הומוסקסואלים ולסביות הם חלק משינויו של חוק "מעשי הסדום" במדינה.
לפני כן, חוקים נגד מעשה סדום הוגבלו לפעילות מינית, והחוק המתוקן קובע כעת כי מעשה סדום הוא כל "מעשה הכרוך במגע בין שני זכרים שייחשב בעיני אדם סביר כמעשה מגונה".
זימבבואה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
לצד אי הכרתה של זימבבואה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה שמגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד מאז 2013.
במאי 2019, הקבינט של מננגגואה, אישר תיקונים לחוק הנישואים של זימבבואה, שיאסור על נישואים חד-מיניים, כחלק מאשרור של האיסור בחוק עם המגבלה החוקתית.
הומוסקסואליות מוגדרת כנושא טאבו רחב בזימבבואה בעוד עמדותיו ההומופוביות בגלוי של נשיא המדינה לשעבר רוברט מוגאבה מהדהדת בקרב אזרחים זימבבואים רבים, שמובילות לכך שלהט"ב זימבבואים מאוימים לעיתים קרובות וניסיונות התאבדות נפוצים על ידם.
עם זאת, מועדוני לילה באזורים עירוניים כגון הבירה הארארה ובולאוואיו דווחו כבעלי קבלה חברתית רחבה יותר כלפי לקוחות הומוסקסואלים.
בשנת 1998 וויליאם קימוווה, הומוסקסואל זימבבואי שעמד בפני דין על קיום "מעשה סדום" (פעילות הומוסקסואלית), נמלט מזימבבואה לקניה.
בשנת 2002 הוא הגיע לארצות הברית עם בקשת מקלט מדיני, שנדחתה על ידי שופט הגירה.
בספטמבר 2018 מורה במכללת סנט ג'ון בבירה הארארה הצהיר על היותו הומוסקסואל לתלמידיו, על פי דיווחים לקול צהלותיהם, בעקבות דיווחים על אווירה של יחס הומופובי נגד סטודנטים הומוסקסואלים במכללה.
מאוחר יותר אישר בית הספר את מחויבותו לספק סביבה בטוחה ואכפתית עבור "כלל האנשים, ללא הבדל גזע, אמונות דתיות, מין, נטייה מינית, יכולות או מוגבלויות או כל הבדל אמיתי או נתפס אחר".
עם זאת, המורה התפטר בשבוע שלאחר מכן לאחר קבלת איומי מוות רבים מצד הורי התלמידים.
נשיא זימבבואה רוברט מוגאבה, משנת 1980 עד 2017, הפלה באופן פעיל לרעה להט"ב זימבבואים והתבטא בפומבי עם אמירות הומופוביות רבות בתקופת כהונתו.
שבועיים לאחר מכן, במהלך חגיגות העצמאות השנתיות של זימבבואה, הצהיר מוגאבה כלפי הומוסקסואליות: "זה משפיל את כבוד האדם.
זה לא טבעי, ואין ספק שאסור אי פעם לאפשר לאנשים האלה להתנהג גרוע יותר מכלבים וחזירים.
יש לנו תרבות משלנו, ועלינו להתמסר מחדש לערכים המסורתיים שלנו, מה שאנו משתכנעים לקבל הוא התנהגות תת-חייתית ולעולם לא נאפשר זאת כאן.
אם אתם רואים אנשים שמציגים את עצמם בתור לסביות והומוסקסואלים, עצרו אותם והסגירו אותם למשטרה!".
מאז, הגביר מוגאבה את הדיכוי הפוליטי של הומוסקסואלים ולסביות תחת סעיפי איסור מעשי הסדום בחוק העונשין של המדינה.
הוא האשים להט"ב זימבבואים ברבות מהבעיות של המדינה והצהיר כי הומוסקסואליות היא תרבות "לא אפריקאית ובלתי מוסרית" שהובאה על ידי קולוניאליסטים ומונהגת רק על ידי "מספר לבנים" במדינה.
במהלך חגיגות יום הולדתו ה-82, הוא הצהיר לתומכיו "לתת ללבנים לעשות זאת" ביחס לפעילות הומוסקסואלית.
במשך שנותיו כנשיא מוגאבה הורה בנוסף לעיתונאים, שרובם עובדים עבור מוסדות בבעלות המדינה, לדווח באופן שלילי על מערכות יחסים חד-מיניות.
מבקריו של מוגאבה הצהירו כי הוא משתמש בהומוסקסואלים ולסביות כ-"שעירים לעזאזל כדי להסיט את תשומת הלב מהבעיות הכלכליות העיקריות של המדינה".
הארגון "GALZ" היווה יעד לחדירה של מרגלים ממשלתיים ולניסיונות סחיטה של זרים ומכרים מזדמנים כאחד לאורך השנים, בעוד להט"ב דווחו כמי ששוחדו, נעצרו, נרצחו, הוכו ולעיתים נאנסו על ידי פקידי שלטונו של מוגאבה.
על פי הדיווחים, תחת מדיניותיו של מוגאבה, נעשה שימוש בארגון הביון המרכזי של המדינה כדי לעצור הומוסקסואלים.
בשנת 1999, פעילי זכויות הומוסקסואלים בריטיים, בראשות פיטר טאצ'ל, ניסו לבצע מעצר אזרחי נגד מוגאבה על עינויי הומוסקסואלים זימבבואים תחת כהונתו.
בשנת 2001, טאצ'ל ניסה שוב לעצור את מוגאבה בבריסל אך הוכה בחוזקה על ידי מאבטחיו.
ב-2015 הכריז מוגאבה בפני העצרת הכללית של האו"ם באומרו כי "אנחנו הזימבבואים לא הומוסקסואלים".
בנובמבר 2017, אחרי 37 שנות כהונה, מוגאבה הודח באופן כפוי בעקבות ההפיכה בזימבבואה מתפקיד הנשיאות.
לאחר הדחתו של מוגאבה מהנשיאות בנובמבר 2017, הוכרז אמרסון מננגגואה כנשיא החדש.
בינואר 2018, מננגגואה דיבר לראשונה על סוגיית מעמד זכויות הלהט"ב במדינה באומרו: "אלה שרוצים בכך [נישואים חד-מיניים] הם האנשים שצריכים לעשות זאת, אבל זו לא חובתי לעשות קמפיין למען זה".
ביוני, מפלגת השלטון, האיחוד הלאומי האפריקאי של זימבבואה – החזית הפטריוטית , נפגשה עם פעילי זכויות להט"ב זימבבואים כדי לדון במעמד זכויות הלהט"ב במדינה לצד "שיפור חייהם של אזרחי להט"ב באמצעות ממשל מקומי".
צ'סטר סמבה, מנהל הארגון "GALZ" הצהיר באומרו לאחר מכן כי "כפגישה ראשונית זה היה נהדר שהם הגיבו בצורה חיובית וקצת מפתיעה שכן זה סימן התנערות מההנהגה הקודמת שלא תקשרה איתנו.
נכונות לעסוק היא אכן שינוי חשוב".
העובדה שעבודת מין, שימוש בסמים ומספר פעילויות מיניות נחשבות כלא חוקיות בזימבבואה יכולות ליצור מגוון מצבים המשפיעים לרעה על חברי אוכלוסיות מפתח יותר מאשר על האוכלוסיות הכלליות.
מצב זה מערער את מניעת מחלת ה-HIV עבור כלל האומה על ידי השפעה על הגישה של אנשים אלה לשירותי בריאות".
באותו חודש, הוכרז כי חמישה מרכזי בריאות חדשים ייפתחו בהארארה, בולאוואיו, גוורו, מוטארה וקווקוו כדי לספק את צורכי הבריאות של גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים.
הבחירות הכלליות בזימבבואה ביולי 2018 בהן מננגגואה נבחר כנשיא המדינה החדש התקבלו בברכה על ידי פעילי זכויות להט"ב זימבבואים, שכינו אותן כ-"ניצחון היסטורי" באומרם "היינו עדים להפחתה של דברי שטנה הומופובים והפחתה בפוליטיזציה של זכויות להט"ב ככלי קמפיין".
בשנת 2015 ייסדה הפעילה הטרנסקסואלית ריקי נתנזון את יוזמת מחקר הטרנס, חינוך, הסברה והדרכה (TREAT) הפועלת למען חקירה והקלה על אספקת ראיות אמפיריות באשר לצרכים ולקיומם האיכותי של אזרחים טרנסג'נדרים בזימבבואה.
שנה קודם לכן, נעצרה נתנזון בגין שימוש בשירותי נשים באשמת "מטרד פלילי".
לאחר שאישומה בוטל, נתנזון תבעה פיצויים לאחר מכן וזכתה בתיק בסך 400,000 דולר זימבבואי.
ריק קוסנט, שחקן ומפיק הומוסקסואל זימבבואי.
איאן הולדינג , סופר הומוסקסואל זימבבואי.
ריקי נתנזון , פעילת זכויות להט"ב טרנסקסואלית זימבבואית.
בולאלוה מאדאקורוזקה , ציירת ויצרנית הדפסים לסבית זימבבואית.
מואוד גובה , פעילת זכויות להט"ב לסבית זימבבואית.
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במוזמביק מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים.
מוזמביק, יחד עם מושבות פורטוגזיות אחרות לשעבר, מוגדרת כאחת המדינות האפריקאיות הטובות ביותר למחיה עבור להט"ב ביבשת, בעוד סקרים שונים מצאו רמות שונות של תמיכה בחקיקת זכויות להט"ב.
עם זאת, זוגות חד-מיניים אינם רשאים להינשא או לאמץ ילדים כחוק, בעוד להט"ב ברחבי המדינה ממשיכים להתמודד עם אפליה ודעות קדומות בקרב האוכלוסייה.
עד חקיקת חוק העונשין הנוכחי של מוזמביק מאז 2015, המעמד המשפטי של פעילות הומוסקסואלית היה מעורפל במוזמביק.
במרץ 2011 הכריז שר המשפטים של המדינה בעת הסקירה התקופתית האוניברסלית של מועצת זכויות האדם של האו"ם במדינה כי הומוסקסואליות אינה מוגדרת כעבירה פלילית במוזמביק.
עם זאת, חוק העונשין אכן הכיל בתוכנו איסור על ביצוע פעילות הומוסקסואלית אשר כונתה כעבירה של "נוהגים נגד הטבע".
לדברי האיגוד "ILGA", סעיפים 70 ו-71(4°) קבעו הטלת אמצעי אבטחה על אנשים שבדרך כלל נהגו ב-"מעשים נגד הטבע".
אמצעי האבטחה כללו קשר של "התנהגות טובה", העמדת מאסר על תנאי לתקופה מסוימת, או אף כליאה בבית עבודה או במושבה חקלאית (מחצי שנה עד שלוש שנים).
בדצמבר 2014, הנשיא ארמנדו גבוזה חתם על חוק העונשין החדש, שמחק מתוכנו הוראות כלשהן בנוגע לאיסור ביצוע פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה.
הוא פורסם בכתב העת הרשמי של המדינה ב-31 בדצמבר 2014 ונכנס לתוקף 180 ימים לאחר מכן (30 ביוני 2015).
מוזמביק אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
מחאות עבור הכשרת נישואים חד-מיניים והכרה במעמד ידועים בציבור דווחו מאז 2006.
בקנה אחד עם רוב המושבות האפריקאיות של האימפריה הפורטוגזית לשעבר, מוזמביק מדווחת כאחת המדינות בעלות רמות הקבלה החברתית הרחבות ביותר באפריקה כלפי להט"ב בשטחן.
בעוד שממשלת מוזמביק דיווחה מעט על זכויות להט"ב לאורך השנים, כלל הדיווחים שהוזכרו על ידה היו אזכורים חיוביים.
מאז 2007, מוזמביק היא אחת המדינות הבודדות באפריקה שמעניקות הגנה משפטית עבור הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מאפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה.
סעיף 4 לחוק העבודה 23/2007 קובע באומרו כי:"אי-אפליה על רקע נטייה מינית, גזע או מעמד של HIV/איידס".
פשעי שנאה ואלימות נגד להט"ב מוגדרים כנדירים במוזמביק, בניגוד לכמה מדינות אפריקאיות אחרות.
עם זאת, אפליה אינה מוגדרת כבלתי מוכרת.
דמות בולטת שהתבטאה בעד תמיכה בחקיקת זכויות להט"ב במוזמביק ובשאר מדינות אפריקה היה הנשיא לשעבר ז'ואקים שיסאנו, ששוחח עם מנהיגים אפריקאים נוספים עבור עצירת חוקים אנטי-הומוסקסואלים באפריקה, ובשנת 2014 כתב מכתב גלוי למנהיגים אפריקאים בנוגע לתמיכה בחקיקת זכויות להט"ב.
סקר שנערך על ידי אפרוברומטר משנת 2016 מצא כי רוב של 56% מאזרחי מוזמביק יברכו את שכנם ההומוסקסואל או לא יוטרדו מנטייתו החד-מינית לצד ארבע המדינות האפריקאיות שנשאלו עם תוצאת רוב בהן קייפ ורדה (74%), דרום אפריקה (67%) ונמיביה (55%).
על פי סקר משנת 2017 שנערך על ידי האיגוד "ILGA" במדינה, כ-61% מהנסקרים הסכימו שאנשים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים צריכים ליהנות מאותן זכויות כגון הטרוסקסואלים, בעוד ש-23% לא הסכימו, לצד 66% שהסכימו כי יש להגן עליהם מפני אפליה בתעסוקה.
באשר לטרנסג'נדרים, 66% הסכימו שהם צריכים להחזיק באותן הזכויות, 68% סברו שיש להגן עליהם מפני אפליה בתעסוקה ו-55% סברו שיש להעניק להם גישה לשנות את הסמן המגדרי המשפטי שלהם.
סקר משנת 2017 בקרב הערים מפוטו, ביירה ונמפולה מצא כי 85% התנגדו לאלימות נגד להט"ב והיו באים לעזור לקורבנות אם היו מותקפים פיזית, בעוד שתמיכה בהכשרת נישואים חד-מיניים עמדה על 47% במפוטו, 42% בנמפולה ו-38% בביירה ובהכשרת אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים על 33% במפוטו, 43% בביירה ו-42% בנמפולה.
בנוסף, הסקר מצא כי שליש מהמשיבים הצהירו כי הם מכירים באופן אישי אדם שמוגדר כלסבית, הומוסקסואל, טרנסג'נדר או ביסקסואל גלוי.
"למבדה מוזמביק" , ארגון שפועל בסוגיות שונות כולל שיפור מעמד זכויות הלהט"ב במדינה, ביקש להירשם כארגון לא ממשלתי מאז 2008 (תהליך שלרוב נמשך שישה שבועות).
בשנת 2010, לאחר שמשרד המשפטים התעלם מהבקשה במשך שנתיים, הארגון הפנה את התיק לנציבות העליונה לזכויות אדם של האו"ם בבקשה לפעול בטיפול הפרת זכותם להתאגדות.
מועצת זכויות האדם של האו"ם קראה למוזמביק לרשום את הארגון מאז שנת 2011.
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בליבריה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית במדינה הנושאת עונש של עד שנת מאסר, קנס של 1,000 דולר ליברי או שניהם.
"Stop AIDS in Liberia" היה הארגון הלא ממשלתי הראשון שהוקם על ידי אזרחי להט"ב בליבריה לשירותם של חברי הקהילה במקור עבור הגשת מידע לגברים המקיימים יחסי מין עם גברים לגבי התמודדות עם HIV/איידס, בדיקה והספקת ייעוץ לאלה שנבחנו כחיוביים.
מאז 2012, הארגון הרחיב את פעילותו עבור הכללת מגוון רחב יותר של שירותים וקידום זכויות להט"ב בליבריה.
פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית בליבריה.
סעיפים 14.74 ו-14.79 לחוק העונשין מגדירים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה כ-"מעשי סדום מרצון", עבירה מדרגה ראשונה, אשר נענשת עד שנת מאסר אחת או קנס של עד 1,000 דולר ליברי או שניהם.
החוק חל על כל האנשים העוסקים במין אנאלי או אוראלי אשר "אינם בעל ואישה או חיים יחד כגבר ואישה אם כי אינם נשואים כחוק".
כתוצאה מכך, פעילות הומוסקסואלית בליבריה מופללת, הן עבור גברים והן עבור נשים.
אף על פי קיומו של החוק, אכיפה והעמדות לדין אינן שכיחות.
עם זאת, קיום החוק מרתיע קורבנות להט"ב של פשעי שנאה מלדווח עליהם למשטרה, שכן חלק אזרחי להט"ב ליברים נעצרו על בסיס מנטייתם המינית או זהותם המגדרית לאחר שתוקפיהם השתמשו בעובדה שהם היו חלק מקהילת הלהט"ב בתור תירוץ לפשעיהם במשך השנים.
בסוף 2011 הודיע ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, דייוויד קמרון, כי המדינה תשהה את סיוע החוץ שלה למדינות שרודפות אזרחי להט"ב בשטחן.
מספר כלי תקשרות בליבריה דיווחו כי ארצות הברית תכננה להפסיק את מתן סיוע החוץ למדינות שאינן "מכבדות מספיק זכויות להט"ב".
אירועים אלה עוררו תגובה נגד חברי קהילת הלהט"ב בליבריה, כולל מספר סעיפי חקיקה נגד חברי הקהילה ועלייה במתקפות אלימות נגד להט"ב.
בשנת 2012 הוצגו בבית המחוקקים הליברי שתי הצעות חוק נגד חברי קהילת הלהט"ב בליבריה.
הצעת חוק שהוגשה על ידי הנציג קלרנס מאסקוי הציעה להגדיל את עונש המאסר על קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, מעבירה של דרגה ראשונה עם עונש מקסימלי של שנת מאסר לעבירה מדרגה שנייה עם עונש מאסר מרבי של חמש שנים.
הצעת חוק נפרדת שהוגשה על ידי הסנאטורית, ג'ול הווארד טיילור, הייתה מגדירה נישואים חד מיניים כעבירה פלילית מדרגה ראשונה, עם עונש מאסר של 10 שנים לכל היותר.
בתגובה, הנשיאה אלן ג'ונסון-סירליף איימה להטיל וטו על כל אחת מההצעות החוק, תוך שהיא מגנה גם על החוקים הקיימים המפלים פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, באומרה כי ישנם "ערכים מסורתיים בחברה שלנו שהיינו רוצים לשמר".
הצעת החוק של מאסקוי להגדלת העונשים על פעילות הומוסקסואלית לא עברה את בית הנבחרים או הסנאט, בעוד שהצעת החוק של טיילור להפללת נישואים חד מיניים התקבלה על ידי הסנאט אך לא בית הנבחרים.
כתוצאה מכך, אף הצעת חוק לא נחקקה.
בשנת 1990, במהלך מלחמת האזרחים הליברית הראשונה, נרצח הזמר הליברי טקומסי רוברטס על ידי חברים בכירים בחזית הלאומית הפטריוטית העצמאית של ליבריה (INPFL) לאחר שהואשם בהיותו הומו.
הוא נרצח זמן קצר לאחר שמנהיג החזית, פרינס ג'ונסון "אימת" לכאורה כי רוברטס "עסק בפעילות הומוסקסואלית".
לאחר מכן ג'ונסון הואשם ברצח רוברטס, אם כי ג'ונסון האשים את פעיל החזית, סמואל ורניי, בכך שהוא זה שרצח את רוברטס.
ב-2012, התנועה "Movement Against Gays in Liberia" הפיצה עלונים שפרסמו את שמות אזרחים בבירה מונרוביה שלטענתם היו הומוסקסואלים ואיימה על חייהם.
בינואר 2012, סטודנט מאוניברסיטת ליבריה במונרוביה, ארצ'י פונפון, הקים ארגון למען זכויות להט"ב בשם "Movement for the Defense of Gay and Lesbian Rights in Liberia", אשר קרא להכשרתם של נישואים חד-מיניים בליבריה.
פעילים המזוהים מטעמו ניסו להתארגן בקמפוס של אוניברסיטת ליבריה, אך הותקפו פיזית, אוימו ברצח ונאלצו להימלט.
בנובמבר 2016, לאחר סיומו של אירוע במונרוביה שהציג את המועמדויות לתחרות מיס טרנס דיווה מטעם רשת הטרנסג'נדרים של ליבריה לשנת 2017, תושבי השכונה בה התקיים האירוע תקפו את הנוכחים באירוע ואיימו לרציחתם.
מעל 24 אזרחים ליברים נלכדו במבנה במשך שעות לפני שהמשטרה ניטרלה את התוקפים.
דו"ח של ארגון האו"ם לשנת 2020 מצא "הפרות חמורות, נפוצות ומתמשכות של זכויות האדם של אזרחי להט"ב ליברים" בעודם התמודדו עם "אפליה בתעסוקה ובדיור, התקפות פיזיות ואיומי רצח".
חברי קהילת הלהט"ב הליברית נאלצים לעיתים קרובות להסתיר את זהותם בפומבי, אם כי ישנם מרחבים פרטיים הנוכחים עבור חברי הקהילה, לעיתים קרובות בחסות ארגונים מקומיים בהם: "Stop AIDS in Liberia" ו-"Transgender Network of Liberia" או כאלה שנוצרו על ידי אנשים פרטיים.
מספר פוליטיקאים בולטים בליבריה ניסו לגייס תמיכה פוליטית על ידי התנגדות לזכויות להט"ב במשך השנים.
הנשיא צ'ארלס טיילור ניסה להשמיץ את חברי קהילת הלהט"ב המקומית עבור השגת "תשומת לב לסוגיות מוסריות" לאחר שזכה בנשיאות ליבריה לאחר סיום מלחמת האזרחים הראשונה במדינה.
כאשר הגן על הצעתו לסווג מחדש פעילות הומוסקסואלית כעבירה פלילית, טען קלרנס מאסקוי כי "הומוסקסואליות אינה חלק מהקיום שלנו כעם".
בתגובה לפעילות לתמיכה בזכויות להט"ב בשנת 2012, יו"ר בית הנבחרים הליברי אלכס טיילר נשבע כי "לעולם לא יתמוך בהצעת חוק המגנה על זכויות להט"ב" בעוד שכל הצעת חוק כזו "תיזרק לנהר הדו או המונטסראדו".
בספטמבר 2016, כשהכריז על מועמדותו לנשיאות, פרינס ג'ונסון נשבע באומרו כי הוא "לעולם, לעולם לא יקבל זכויות של הומוסקסואלים".
הסנאטורית ג'ול הווארד טיילור, שהציעה את הצעת החוק ב-2012 שהייתה מפלילה נישואים חד-מיניים עם 10 שנות מאסר, נבחרה כסגנית הנשיא ב-2017.
תנועת האזרחים החדשים מוגדרת כקואליציה נגד זכויות להט"ב של מנהיגים מוסלמים ונוצרים בליבריה, אשר נוסדה ב-2012. הקואליציה זכתה לבולטות מיוחדת כאשר אספה 100,000 חתימות עבור עצומה לנשיאה אלן ג'ונסון-סירליף התומכת באיסור הקיים על קיומה והפללתה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בליבריה.
רבים מחברי התנועה טענו, למרות עדויות הפוכות, שקהילת הלהט"ב במדינה היא "תופעה שהומצאה לאחרונה, מערבית או קולוניאלית", בעוד טיעונים שזהות זו "אינה אפריקאית" נפוצים בקרב מתנגדי זכויות להט"ב בליבריה.
התנועה השתמשה לעיתים קרובות במסרים דתיים בהתנגדותה לזכויות להט"ב.
בשנת 2012 הופיעו דיווחים שהופרכו בעיתונות הליברית לפיהם ארגון לא קיים בקליפורניה "שיחד מחוקקים כדי להכשיר נישואים חד מיניים".
אף על פי שהסיפור הוכח מאוחר יותר כשקרי, חברי התנועה קשרו זכויות להט"ב לנושאים של שחיתות והשפעה זרה בהצדקת השמועה.
באופן דומה, חברי התנועה העלו טענות לא מבוססות לפיהן צעירים בליבריה נמנעו מתעסוקה לאחר שסירבו "לקיים יחסי מין עם מעסיקים פוטנציאליים מאותו המין", תוך קשירת זכויות להט"ב בליבריה לבעיות אבטלה במדינה.
תנועת האזרחים החדשים טענה גם כי הכרה בזכויות להט"ב תגרום ל-"בקעה של האומה" באופן שעלול "להוביל למלחמת אזרחים שנייה".
"Stop AIDS in Liberia" הוא הארגון הלא ממשלתי הראשון שהוקם על ידי אזרחי להט"ב בליבריה לשירותם של חברי הקהילה במקור עבור הגשת מידע לגברים המקיימים יחסי מין עם גברים לגבי התמודדות עם HIV/איידס, בדיקה והספקת ייעוץ לאלה שנבחנו כחיוביים.
בין היתר הארגון הוביל הדרכות עבור המשטרה הלאומית של ליבריה על חשיבותן של זכויות להט"ב, וקרא בפומבי בתקשורת הארצית סוגיות למען אזרחי להט"ב ליברים.
ארגונים אחרים, כמו "Transgender Network of Liberia" שנוסדה על ידי אישה טרנסג'נדרית ליברית בשנת 2014, התפצלו מקרב הארגון כדי לתת מענים נוספים וצרכים ספציפיים כארגונים עצמאיים.
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בזמביה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית.
פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כעבירה פלילית בקרב גברים או נשים.
זמביה, שהייתה בעבר מושבה של האימפריה הבריטית, ירשה את החוקים ואת המערכת המשפטית הבריטית עם קבלת עצמאותה בשנת 1964. חוקים שנוגעים להומוסקסואליות נותרו ברובם ללא שינוי מאז כולל הומוסקסואליות שנכללה כעבירה פלילית בחוקים בריטים נגד "מעשי סדום".
עמדות חברתיות כלפי להט"ב זמבים במדינה הן לרוב שליליות וידועות על פי תפיסות לפיהן הומוסקסואליות "אינה מוסרית וסוג של שיגעון".
בשנת 1999 הארגון הלא ממשלתי "Zambia Against People with Sexual Acts" הוקם עבור מסע פרסום נגד הומוסקסואלים בזמביה.
דיווחים הצביעו כי לאורך השנים הרשויות בזמביה השתמשו בבדיקות אנאליות כפויות על הומוסקסואלים עבור הוכחת נטייתם החד-מינית כדי להעמיד אותם לדין על רקע הומוסקסואליות.
בשנת 2013, הצהירה כריסטין קסבה , רעייתו של הנשיא לשעבר מייקל סאטה , באומרה כי "יש להפסיק את השתיקה סביב סוגיות של גברים המקיימים יחסי מין עם גברים ואין להפלות אף אחד לרעה על בסיס נטייתו המינית".
פעילות הומוסקסואלית בהסכמה מוגדרת כעבירה פלילית בזמביה על פי סעיפים 155 ו-156 לחוק העונשין של זמביה (כפי שתוקן 1933 והוחלף בחוק מס' 15 משנת 2005) עם עונשים לאחר הרשעה בגין עיסוק ב-"מעשים נגד סדרי הטבע" עם 15 שנות מאסר עד מאסר עולם למורשעים.
הרשעות על רקע ההאשמה הפחותה של קיום "מעשה מגונה בוטה" מטילה עונש מאסר מ-7 שנים עד 14שנים למורשעים.
סעיף 155 ("עבירות לא טבעיות") מפליל פעילות הומוסקסואלית גברית כעבירה פלילית שדינה עונשי מאסר שנעים בין 15 שנים ועד מאסר עולם."כל אדם אשר- (א) יש לו ידיעה גשמית על אדם כלשהו בניגוד לצו הטבע; [א] או ...
(ג) מתיר לאדם זכר להיות בעל ידיעה גשמית כנגד סדרי הטבע; מבצע עבירה פלילית ודינו, עם הרשעה, למאסר לתקופה שלא תפחת מחמש עשרה שנים ועלול להיות דינו למאסר עולם".סעיף 156 מטיל מאסר של 7 שנים על כל ניסיון "לעבור על אחת מהעבירות המפורטות בסעיף מאה חמישים וחמש".
העבירה הקלה יותר של "מעשים מגונים בין בני אותו המין" מופללת בסעיף 158 בחוק העונשין ומטילה על "כל מעשה מגונה בוטה" שאדם עושה עם גבר או אישה עם אישה אחרת עונשי מאסר של בין 7 שנים ל-14 שנות מאסר.
"(1) בכפוף לסעיפים (4), (5) ו-(7), לא תקבע כל הוראת חוק מפלה בין כשלעצמה או בתוקף".
"(2) בכפוף לסעיפים (6), (7) ו-(8), אין לנהוג באדם באופן מפלה על ידי מי הפועל מכוח כל דין כתוב או במילוי תפקידים של כל תפקיד ציבורי או כל רשות ציבורית".
על פי קבוצות הסברה למען זכויות להט"ב, התרחשה אלימות חברתית, וכך גם אפליה חברתית בתעסוקה, דיור וגישה לחינוך או שירותי בריאות...
קבוצות להט"ב דיווחו על התקפות תכופות ואפליה בשכונות שבהן פעלו.
פעילים דיווחו על הטרדה קבועה, כולל איומים באמצעות הודעת טקסט ודואר אלקטרוני, ונדליזם, מעקב ואלימות מוחלטת".בשנת 2011, זמביה הייתה אחת משלוש מדינות שנמנעו להיענות לקריאה מטעם מועצת זכויות האדם של האו"ם להכין דו"ח על זכויות אזרחי להט"ב בשטחן.
הממשלה הייתה נחושה לא לקבוע לעם הזמבי את הזכויות שהחוקה צריכה להכיל, אלא לאפשר לו לקבוע קביעה כזו".
באפריל 2013, נעצר פול קסונקומונה, פעיל זכויות להט"ב זמבי בולט, משום שדיבר על נושאים הקשורים ללהט"ב ו-HIV בתחנת טלוויזיה מקומית.
קסונקומונה הואשם בפשע של "שידול במקום ציבורי למטרות לא מוסריות".
כמו כן בשנת 2013, שני גברים אשר דווח כי "נראו כהומוסקסואלים" הוכו מחוץ למועדון לילה.
הזוג החליט שלא להגיש כתב אישום נגד התוקפים מחשש להיכלא בעצמם.
במאי 2014 תושבי האזור מראפודי בבירה לוסקה חטפו זוג נשים שנחשדו כלסביות והביאו אותן לתחנת המשטרה המקומית בה דרשו את מעצרן.
בסקירה התקופתית האוניברסלית של ועדת האו"ם לזכויות אדם בזמביה בשנת 2018, המדינה ציינה בעקבותיה את ההמלצות שהעניקה הוועדה להעברת אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה, אם כי מלבד זאת, לא נקטה בפעולות נוספות כלשהן בנושא.
זמביה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה מוגבלת יותר של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
בשנת 2006 שר הפנים רוני שיקפושה הצהיר כי זמביה "לעולם לא תאשר נישואים חד-מיניים".
בפברואר 2010 הסכימה הוועידה הלאומית החוקתית (NCC) לאמץ סעיף האוסר במפורש על נישואים בין בני אותו המין.
בינואר 2015 גבר הומוסקסואל גלוי הותקף על ידי אספסוף שכלל על פי הדיווחים שלושה שוטרים.
דו"ח מעמד זכויות אדם בזמביה מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2021 קבע באומרו כי,"המשטרה ביצעה אלימות והטרדה מילולית ופיזית כלפי אנשים על רקע זהותם המגדרית ונטייתם המינית.
להט"ב היו בסיכון לאלימות חברתית עקב דעות קדומות רווחות, תפיסות שגויות של החוק, היעדר הגנות משפטיות וחוסר יכולת לגשת לשירותי בריאות, והיו נתונים למעצרים ממושכים".
לדברי הארגון "Human Rights Watch" קיימת מדיניות בזמביה של שימוש בבדיקות אנאליות כפויות נגד הומוסקסואלים עבור הוכחת נטייתם החד-מינית כדי להעמיד אותם לדין על רקע הומוסקסואליות, למרות שלהליכים כאלה לא קיים ערך ראייתי באשר להאשמה בקיום פעילות הומוסקסואלית.
הבדיקות ידועות כמוקד לגינויים רבים, אותן מתארים המבקרים כ-"פולשניות וטראומטיות".
בדיווח על תביעה ספציפית משנת 2014, הארגון אמנסטי אינטרנשיונל תיאר את היחס לשני הגברים ההומוסקסואלים בתיק, אשר עברו בדיקות אנאליות כפויות כ-"עינויים ופסולים מבחינה מדעית".
פרנק בווליה, קאפיה קאומה וג'ולייט מפנדה ידועים כפעילי זכויות להט"ב בולטים במדינה.
ממשלת זמביה אינה מתירה תמיכה פומבית בזכויות להט"ב.
אולם, חופש הביטוי אושר על ידי בתי המשפט כזכות אדם בסיסית.
בשנת 1998, בהצהרה לאספה הלאומית של זמביה , קרא סגן הנשיא כריסטון טמבו "לעצור אנשים המקדמים זכויות הומוסקסואלים" תוך ציון הצורך "להגן על המוסר הציבורי".
הנשיא פרדריק צ'ילובה תיאר הומוסקסואליות כ-"בלתי מקראית" ו-"נגד הטבע האנושי".
מאוחר יותר, שר הפנים פיטר מצ'ונגווה הורה על "מעצרו של כל אדם או קבוצה המנסה לרשום רשמית קבוצה למען זכויות הומוסקסואלים".
הרברט ניינדווה, רשם האגודות, הצהיר כי "יסרב לרשום כל ארגון להט"ב או קבוצה אזרחית".
ההגבלות על אקטיביזם למען שיפור זכויות להט"ב נדונו בבתי המשפט של זמביה בשנת 2013, לאחר שהפעיל פול קסונקומונה הופיע בתוכנית אירוח בטלוויזיה במהלכה קרא לאי-הפללה של הומוסקסואליות בזמביה, להכרה בזכויות של מיעוטים מיניים, ומאבק בהתפשטות ה-HIV בקרב קבוצות של מיעוטים מיניים.
לאחר התוכנית, הפעיל נעצר על ידי המשטרה, הוחזק בתא מעצר במשך לילה והואשם ב-"הסתה של הציבור להשתתף בפעילות מגונה".
מאוחר יותר הואשם ב-"התנהגות סרק והפרת סדר" לפי סעיף 178(ז) של חוק העונשין.
קסונקומונה ערער על האישומים בבית משפט בשאלת שלוש הגדרות שבהן הוא הואשם: (1) "שידול", (2) "מרחב ציבורי" ו-3 "מטרות לא מוסריות".
בדרג הראשון של בית המשפט, בית משפט השלום, פסק השופט לטובת קסונקומונה וקבע כי דבריו משקפים מעשה של חופש הביטוי.
בית המשפט העליון קבע כי הממשלה אינה יכולה להוכיח כי השתתפותו של קסונקומונה בדיון יכולה להיחשב כ-"שידול", שכן קריאות הפעילים אינן מתמידות ואינן מכילות אלמנט של לחץ.
עם זאת, בית המשפט הסכים כי תוכנית הטלוויזיה יכולה להיחשב כ-"מקום ציבורי".
בית המשפט לא הסכים עם הממשלה שהצהרותיו של קסונקומונה נועדו ל-"מטרות לא מוסריות" שכן קסונקומונה "לא עודד אנשים לעסוק בפעילויות חד-מיניות" אלא עבור "הגנה על זמבים מפני פגיעה".
בנוסף, בית המשפט העליון קבע בנוסף כי קסונקומונה "מימש באופן סביר את זכותו לחופש הביטוי".
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין בהונג קונג מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים.
פעילות הומוסקסואלית בקרב גברים חוקית באזור המנהלי מאז 1991, אך משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים.
פעילות הומוסקסואלית בקרב נשים חוקית מאז ומעולם.
בתור קולוניה של האימפריה הבריטית, החוקים הפליליים של הונג קונג הבריטית נגד מעשים הומוסקסואלים של גברים היו בתחילה שיקוף של החוק הקולוניאלי, עם עונש מרבי של מאסר עולם.
עם זאת, לא הפלילו יחסים הומוסקסואלים בין נשים.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 התנהל ויכוח ציבורי בשינוי החוק בהתאם לעקרונות זכויות האדם.
כתוצאה מכך, בשנת 1991, המועצה המחוקקת העבירה אי-הפללה כלפי יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בקרב גברים.
עם זאת, נקבע גיל הסכמה לא שוויוני בין זוגות גברים הומוסקסואלים (21) לזוגות הטרוסקסואלים (16) בעוד החוק שתק לגבי גיל הסכמה בין זוגות לסביות.
ארגוני זכויות להט"ב קראו למועצה המחוקקת להשוות את חוק גיל ההסכמה, אם כי נתקלו בהתנגדות מצד מחוקקים שמרנים כי אי השוויון המשפטי "נחוץ כדי להגן על בני נוער ולשמור על מסורת".
כתוצאה מכך, הוגשה תביעה כדי לערער על גיל ההסכמה הבלתי שוויוני בבית המשפט.
בשנת 2005, שופט אשר דן בתיק קבע כי גיל ההסכמה אינו חוקתי לפי פקודת מגילת זכויות האדם של הונג קונג, מה שמפר את הזכות לשוויון.
פסק הדין אושר על ידי בית המשפט לערעורים, אך ההוראות לא הוסרו רשמית מפקודת הפשעים עד לשנת 2014.
ב-30 במאי 2019, בתיק יונג צ'ו וינג נגד שר המשפטים, בית המשפט העליון פסק לטובת וינג, פעיל להט"ב שהגיש את התביעה נגד הממשלה ב-2017, וביטל ארבע הוראות נוספות במסגרת פקודת הפשעים המטילה עונשים גבוהים יותר על עבירות שביצעו גברים הומוסקסואלים בניגוד להטרוסקסואלים.
שינוי חקיקתי זה בא לאחר 20 שנות פעילות לשינוי תוכן החוקים, אותם הממשלה סירבה או עיכבה.
עם זאת, מזכירת משרד משפטים בעת הדיון בתיק, הסכימה כמעט לכל השינויים, והסכימה כי "החוקים הללו המכוונים לגברים הומוסקסואלים אינם עולים בקנה אחד עם חוק היסוד".
נישואים חד מיניים או איחודים אזרחיים עבור זוגות חד מיניים אינם מוכרים בהונג קונג.
אף על פי כן, ביוני 2009 הרחיבה ממשלת הונג קונג הכרה והגנה מוגבלת לזוגות חד מיניים שחיים יחדיו במסגרת פקודת אלימות במשפחה.
ב-4 במרץ 2020, המדיניות של ממשלת הונג קונג לשלול מזוגות חד מיניים הנשואים באופן חוקי את הזכות להגיש בקשה לדיור ציבורי הוכרזה על ידי בית המשפט העליון כ-"בלתי חוקית ואינה חוקתית".
ביוני 2018, בטענה שזכותה לפרטיות ולשוויון הופרה בהסתמכותה על חוק היסוד ופקודת מגילת הזכויות של הונג קונג, אישה לסבית מהונג קונג המכונה "MK" תבעה את ממשלת הונג קונג על הכחשת זכותה להיכנס לשותפות אזרחית עם בת זוגה.
בג"ץ דן בתיק בדיון ראשוני קצר בן 30 דקות באוגוסט 2018. בנובמבר 2018, המחוקק ריי צ'אן צ'י-צ'ואן אשר ידוע כהומוסקסואל גלוי הציע הצעה לחקור הכשרת איחוד אזרחי לזוגות חד מיניים, אם כי ההצעה הודחה ב-27 קולות נגד מול 24 בעד.
באפריל 2019, שופט דחה הצעה של הדיוקסיה הקתולית של הונג קונג וקבוצות שמרניות אחרות להצטרף לליטיגציה וקבע כי בית המשפט "אינו יכול לבורר בנושאים חברתיים או תאולוגיים ופועל רק על פי שיקולים משפטיים".
יועץ של הדיוקסיה הקתולית טען כי תוצאת התיק בבית המשפט עלולה להוביל ל-"אפליה הפוכה" וליצור "אפקט מצמרר על הכנסייה".התיק נדון ב-28 וב-29 במאי 2019. במהלך הדיונים, סטיוארט וונג, עורך דין ממשלתי, הגן על החוק הקיים באומרו: "לא כל ההבדלים ביחס הם בלתי חוקיים.
אתה לא אמור להתייחס למקרים לא שוויוניים כאחד ולהכיר בצורה חלופית של מערכות יחסים חד מיניות שלדעתנו היא בגדר ערעור מוסד הנישואין המסורתי והמשפחה" בטענה כי שותפויות באיחוד אזרחי נושאות את אותן זכויות משפטיות כמו נישואין, אך בדרך כלל אינן כוללות את הטקס והחלפת נדרי החתונה.
מדיניות זו הפכה את הנישואים והאיגודים האזרחיים למעשה לזהים במהותם" אמר עורך הדין הממשלתי, והסביר מדוע הממשלה התנגדה לשניהם עבור זוגות חד מיניים.
באוקטובר 2019 פסק בית המשפט נגד "MK" תוך שהוא מציין את חוק הנישואין הקיים וממשיך לשלול גישה זוגיות אזרחית מזוגות חד מיניים.