tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המאבק על זכות הבחירה והיבחרות בישראל החל מאז הצהרת בלפור ב-1918, אז רצו נשות היישוב היהודי בארץ ישראל לקחת חלק פעיל במוסדות הציבור כבוחרות וכנבחרות.
רצונן של הנשים נתקל בחומת התנגדות קשה.
במוקד המאבק עלתה השאלה האם נשים זכאיות לבחור ולהיבחר.
המאבק נגד זכותן של נשים לבחור ולהיבחר נוהל בעיקר על ידי אנשי היישוב הישן בירושלים, קהילות החרדים ואף תנועת המזרחי.
בסופו של דבר, נשות ארץ ישראל קבלו זכות בחירה והיבחרות.
במשך השנים הנשים החרדיות נשארו מאז מחוץ למרחבים הציבוריים והפוליטיים, היה מקובל להניח כי אין זה מרצונן לבקש ייצוג פוליטי נשי, או להיבחר ולייצג את הציבור.
המפלגות החרדיות אגודת ישראל ובהמשך, ש"ס ויהדות התורה מעולם לא שילבו נשים ברשימותיהן לכנסת ולרשויות העירוניות.
בעקבות תהליכים סוציולוגיים בחברה החרדית, קמה מחאה הדורשת נציגות חרדית-נשית בתוך המפלגות החרדיות.
באוקטובר 2012 כמה חודשים לפני הבחירות לכנסת ה-19 פתחה אסתי שושן דף פייסבוק הקורא לנשים חרדיות לא להצביע למפלגות החרדיות שלהן הן רגילות לתת את קולן, כצעד ראשון בדרך לשילוב נשים חרדיות במוסדות הציבוריים והפוליטיים החרדים בישראל.
בעקבות מחאה זו, החלו ניסיונות ראשונים של נשים חרדיות ברחבי הארץ להתמודד ברשימות לרשויות המוניציפליות בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2013, בין הניסיונות הבולטים היו התמודדותה של מפלגת הנשים "עיר ואם" בראשות מיכל צ'רנוביצקי באלעד.
קמפיין המחאה המשיך גם בבחירות לכנסת ה-20. בראשו עמדו אסתי שושן, טלי פרקש, אסתי רידר אינדורסקי, מיכל צ'רנוביצקי ורחלי איבנבוים.
בדצמבר 2015 הן שלחו מכתב פומבי לחברי הכנסת החרדיים ובו הן שטחו את בקשתן לנציגות נשית במפלגות החרדיות "יהדות התורה ו"ש"ס".
הקמפיין קיבל סיקור תקשורתי רחב ותרם לשיח בחברה הכללית והחרדית בשאלת זכויותיהן ומעמדן של נשים חרדיות בתוך הקהילה החרדית ובחברה הישראלית כולה.
בבחירות אלו התמודדה מפלגת נשים בראשות רות קוליאן בשם "ובזכותן", אך נשות לא בוחרות לא נבחרות לא תמכו בה בטענה שמפלגת נשים חרדית לא תהיה רלוונטית וכי הנשים יוכלו להשפיע רק מתוך המפלגות החרדיות.
הקבוצה ביצעה מספר פעילויות כמו הדבקת פשקווילים בשכונות החרדיות ברחבי הארץ, חלוקת קונטרסים עם דיון הלכתי בדבר ייצוג נשים בשכונות החרדיות ואף בבתי המדרש ובישיבות, את הקונטרסים חילקו הנשים גם לחברי הכנסת של אגודת ישראל בכנס בחירת הרשימה שלהם.
נשות התנועה פרסמו מאמרים רבים בנושא והתראיינו לכלי תקשורת חרדיים וכלליים בארץ ובעולם.
תגובות הציבור התקשורת והמפלגות החרדיות
לצד הסיקור התקשורתי הרב שקיבלה המחאה מהתקשורת הכללית, היא התקבלה בביקורת רבה במיינסטרים החרדי.
כך לדוגמה, בדצמבר 2014 הרב מרדכי נויגרשל אמר כי מהות החרדיות היא הרצון לחיות לפי רצון האל, לא רק לפי ציווייו הכתובים בתורה, אלא גם לפי רוחם כפי שמבינים אותה חכמי התורה.
לפיכך, גרס, הצגת השאיפה לכפות על חכמי התורה רצון של הפרט לייצוג, תחת הכותרת "נשים חרדיות", יש בה יש בה מן הסכיזופרניה.
בהמשך דבריו, הציג את האיסור ההלכתי הקיים, לדעת פוסקים מרכזיים, למינוי נשים לתפקידים ציבוריים.
נשות הקבוצה אף ספגו איומים שונים, ביניהם הצהרתו של מרדכי בלוי שכתב במנשר פנימי שהופץ כי "כל אשה שתתקרב למפלגה שלא בהנהגת גדולי-ישראל – תצא בלא כתובה ואסור ללמוד במוסדות החינוך שלה, וכן לרכוש ממנה כל מוצר, ומצווה להוציא את כל הצאצאים שלה מהמוסדות [...] והנ"ל אמור גם לגברים".
מנשר זה הוביל את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר ואת יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית ג'ובראן להעביר פנייה חריפה לראשי כלל המפלגות הרשומות בישראל, תוך איום בסנקציות פליליות.
לעומת הביקורת, יושב ראש דגל התורה בביתר עילית, יצחק רביץ, אמר כי אם יינתן לכך היתר הלכתי, לכאורה אין סיבה שנשים לא יוכלו לבצע היטב גם את העבודה הפרלמנטרית.
דבריו עוררו סערה, והוא כתב מכתב הבהרה, בו הדגיש שהלכתית אסור שנשים תשמשנה כנציגות ציבור.
בנוסף, לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הודיע אריה דרעי, יו"ר ש"ס במסיבת עיתונאים משותפת עם עדינה בר-שלום, על הקמת מועצת נשים שתייעץ למפלגה, בראשות בר-שלום ואשתו יפה דרעי.
בשנת 2015 "לא נבחרות לא בוחרות" נרשמה כעמותה בשם "נבחרות".
את התנועה מובילה ומנהלת כיום אסתי שושן.
התנועה מצהירה כי מטרתה היא שילוב נשים במוסדות הפוליטיים הקיימים חרדיים וכלליים והיא שוללת הקמת מפלגות לנשים בלבד.
סמל התנועה כולל את תמונתה של שרה שנירר, מייסדת רשת בית יעקב לחינוך חרדי לבנות.
התנועה מפעילה תוכנית מנהיגות בשם "הנבחרת" שמכשירה נשים חרדיות להנהגה, אקטיביזם ופוליטיקה.
נכון להיום הסתיימו בהצלחה שמונה מחזורים של התכנית.
בשנת 2023 הקימה התנועה פרויקט בשם "לובילעדנו" (הלחם של המילים לובי ולא בלעדינו) במסגרתו מגיעות פעילות התנועה מדי שבוע לוועדות הכנסת השונות, מגישות ניירות עמדה לגבי הנושא המדובר בוועדה ומדברות בה.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל פתחה התנועה פרויקט בשם "חרדיות שותפות", במסגרתו יצאו נשים חרדיות לימי התנדבות בתוך בסיסי צה"ל, שלחו מארזי פינוק לנשות מילואימניקים ומארזי היגיינה ללוחמות בשטחי כינוס, ופתחו יחידת מתנדבות חרדיות במשטרת ישראל.
בשנת 2018 הורה בית המשפט העליון, במסגרת עתירה שעתרו כמה ארגוני נשים, למפלגת אגודת ישראל, למחוק מתקנונה סעיף ממנו משתמע כי רק גברים יכולים להיות חברי מפלגה.
נבולין (Nebulin) הוא חלבון קושר אקטין, אשר קשור לסיבים הדקים של הסרקומר בשרירי השלד.
זהו חלבון גדול מאוד (600-900 kDa) וביכולתו לאגד כ-200 מולקולות אקטין.
מאחר שאורכו תואם יחסית לאורכו של סיב אקטין, משערים כי נבולין משמש כמעין "סרגל" האחראי לבקרה על אורך הסיב הדק (סיב האקטין), במהלך יצירת הסרקומר.
תפקידים נוספים של החלבון, כמו תפקידו באיתות בין תאים, נותרו עלומים נכון להיום.
מחקרים הראו כי נבולין משתתף בבקרת האינטראקציה בין סיבי האקטין וסיבי המיוזין, באמצעות השפעה על פעולת פירוק מולקולות האנרגיה ATP.
נבחרת אוסטריה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של אוסטריה.
הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר הייתה סגנית אלופת המשחקים האולימפיים וסגנית אלופת העולם.
הנבחרת ערכה את המשחק הראשון בשנת 1925. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום ה-16 עם 22 נקודות.
נבחרות ישראל במדעים הן תוכניות של משרד החינוך ומרכז מדעני העתיד הפעילות משנת 1994. חברי הנבחרות הם תלמידים מצטיינים המייצגים את ישראל באולימפיאדות המדע הבין-לאומיות.
מדינת ישראל שולחת בכל שנה חמש משלחות אשר מייצגות אותה בחמש אולימפיאדות בינלאומיות:
המיונים לנבחרת ישראל בפיזיקה מתבצעים על ידי אוניברסיטת בן-גוריון.
המיונים לנבחרת ישראל במתמטיקה מתבצעים על ידי מכון ויצמן למדע.
המיונים לנבחרת ישראל במדעי המחשב מתבצעים על ידי אוניברסיטת בר-אילן.
המיונים לנבחרת ישראל בכימיה מתבצעים על ידי הטכניון.
המיונים לנבחרת ישראל בביולוגיה מתבצעים על ידי אוניברסיטת תל אביב.
בנוסף, ישנה "נבחרת ישראל הצעירה במדעים".
המיונים לנבחרת הצעירה מתבצעים על ידי אוניברסיטת תל אביב ונוער שוחר מדע.
בכל שנה נבחנים אלפי תלמידים לנבחרות, מתוכם כ-300 תלמידים נבחנים שוב, ומתוכם מתקבלים לבסוף כ-30 תלמידים בממוצע לכל נבחרת.
אחת המטרות העיקריות בקיום תוכניות אלו, מלבד ייצוג מדינת ישראל באולימפיאדות הבינלאומיות, היא טיפוח החשיבה והיצירתיות בתלמידים מחוננים כבר בגיל צעיר, מעבר לתוכניות המקומיות הארציות המוצעות.
התוכניות בנוסף לכך מקלות על החשיבה בנושא העתיד הלימודי, ונותנת מפתח קבלה לרוב המוסדות האקדמיים בישראל.
בשנת 2017 פתחו משרד החינוך, מרכז מדעני העתיד ונבחרות ישראל במדעים, נבחרת חדשה בשם "נבחרת ישראל הצעירה למתמטיקה ומדעים", המיועדת לתלמידי כיתות ח' עד ט', המכינה את המשתתפים בה לנבחרות הבוגרות.
בנבחרת זו נחשפים התלמידים לארבעה תחומים: מדעי המחשב, מתמטיקה, כימיה ופיזיקה ובהמשך מתמחים בשניים מהם.
בסוף כיתה ט' יכולים תלמידי הנבחרת הצעירה להתמיין לאחת או יותר מהנבחרות הבוגרות.
נבחר ציבור הוא אדם שנבחר לתפקיד ציבורי בדמוקרטיה ייצוגית.
נבחרי ציבור הם בעיקר חברי הפרלמנט, ראשי המדינה (ראש ממשלה, נשיא) ונבחרים ברשות מקומית (ראש עירייה, חברי מועצת עירייה וכדומה).
במדינות שונות ניתן למצוא נבחרי ציבור נוספים, למשל שריף בארצות הברית.
שכרו של נבחר ציבור משולם על ידי הגוף שבמסגרתו נבחר (המדינה, העירייה וכדומה), אך הוא אינו בגדר עובד ציבור - לא מתקיימים יחסי עובד–מעביד בינו ובין הגוף שבמסגרתו נבחר.
לבחירתו של נבחר ציבור מקובלות שתי דרכים:
בחירה ישירה על ידי כל בעלי זכות הבחירה, כגון אזרחי המדינה או תושבי הרשות המקומית.
בדרך זו נבחרים בישראל חברי הכנסת, חברי מועצת העירייה וראש העירייה.
בחירה זו נעשית בבחירות חשאיות וחופשיות.
בחירה עקיפה על ידי גוף בוחר (שבתורו נבחר על ידי העם), כגון הפרלמנט.
בדרך זו נבחר בישראל נשיא המדינה - הוא נבחר על ידי חברי הכנסת.
בארצות הברית, הנשיא וסגן הנשיא אינם נבחרים ישירות על ידי ציבור הבוחרים, אלא על ידי חבר האלקטורים, בשיטה המפורטת בסעיף הראשון שבפרק השני של חוקת ארצות הברית ובתיקון ה-12 לה.
כהונתו של נבחר ציבור היא בדרך כלל לתקופה מוגבלת, בהתאם למאפייני המשרה שאליה נבחר.
כהונתו של מי שנבחר להיות חבר הכנסת היא לארבע שנים (או פחות, כאשר הכנסת מתפזרת לפני תום הקדנציה שלה נבחרה).
כחלק מהגדרת המשרה נקבע מספר הקדנציות שבהן יכול נבחר הציבור לכהן.
נשיא מדינת ישראל נבחר לקדנציה אחת בלבד, שאורכה שבע שנים.
נשיא ארצות הברית נבחר לקדנציה בת ארבע שנים, והוא רשאי להעמיד עצמו לבחירה לקדנציה נוספת אחת בלבד.
אין הגבלה על מספר הקדנציות שאליהן רשאי להיבחר ראש ממשלת ישראל, ראש עירייה בישראל וחבר הכנסת.
בהגדרת המשרה של נבחר ציבור נקבעים כללי בחירתו וגם כללי הדחתו, במקרה שנמצא לא ראוי להמשיך בתפקידו.
נבחרת אוסטריה בכדורגל נשים מייצגת את אוסטריה בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות.
הקבוצה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האוסטרית.
הנבחרת מורכבת בעיקר משחקניות הבונדסליגה האוסטרית והגרמנית.
בשנת 2016, הנבחרת העפילה לטורניר הגדול הראשון שלה אי פעם, אליפות אירופה בכדורגל נשים 2017.
תיקו כולל משחקים שהוכרעו בדו־קרב בעיטות עונשין.
זוהי רשימה של נבחרות הכדורגל הלאומיות לגברים בעולם.
יש יותר מדינות עם נבחרת לאומית בכדורגל מאשר בכל ענף ספורט אחר, עם נבחרות המייצגות 191 מתוך 193 מהמדינות החברות באומות המאוחדות, כמו גם כמה טריטוריות תלויות, ישויות תת-מדינתיות ומדינות שאינן חברות באו"ם.
רשימה זו מחלקת את הנבחרות לשלוש קבוצות עיקריות:
נבחרות החברות בפיפ"א (211 נבחרות).
נבחרות החברות בקונפדרציה יבשתית של פיפ"א מבלי להיות חברות בפיפ"א (11 נבחרות).
נבחרות שאינן חברות בפיפ"א או בכל קונפדרציה יבשתית, אך מייצגות מדינות ריבוניות.
קבוצה זו כוללת חברות באו"ם ומדינות משקיפות, וכן מדינות שאינן חברות באו"ם (11 נבחרות).
רשימה זו אינה כוללת נבחרות אחרות, שבדרך כלל משחקות מחוץ להכרה של פיפ"א.
נבחרות שלא נכללות ברשימה זו כוללות את אלו המייצגות קבוצות אתניות, ישויות תת-מדינתיות, תנועות בדלניות ומיקרו או פסאודו-מדינות.
211 הנבחרות החברות בפיפ"א דרך התאחדויות הכדורגל הלאומיות שלהן.
11 הנבחרות החברות באחת מהקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, אך אינן חברות בפיפ"א (מוצגות בכתב נטוי).
חברות פיפ"א זכאיות להעפיל לגביע העולם בכדורגל, ומשחקים ביניהן מוכרים כמשחקים בינלאומיים רשמיים.
בהתבסס על תוצאות המשחקים שלהן בארבע השנים האחרונות, הדירוג העולמי של פיפ"א, המתפרסם מדי חודש על ידי פדרציית הכדורגל, משווה את הנבחרות הלאומיות לפי חוזקן.
חלק מהנבחרות החברות בקונפדרציות אך לא חברות פיפ"א מתחרות בטורנירים ברמת הקונפדרציה ובטורנירים תת-אזוריים.
עם זאת, נבחרות אלו לא יכולות להשתתף במונדיאל.
אסיה – קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC)
אפריקה – קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF)
אמריקה הצפונית והמרכזית והקריביים – קונפדרציית הכדורגל של צפון ומרכז אמריקה והקריביים (CONCACAF)
אמריקה הדרומית – קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה (CONMEBOL)
אוקיאניה – קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC)
אירופה – איגוד התאחדויות הכדורגל האירופיות (UEFA)
פיפ"א מנהלת את גביע העולם בכדורגל כטורניר בין-יבשתי לנבחרות לאומיות, שהזוכה בו מוגדרת אלופת העולם לארבע השנים הבאות.
כל קונפדרציה מנהלת אליפות משלה כדי להכתיר את אלופת היבשת:
AFC – גביע אסיה בכדורגל
CAF – גביע אפריקה לאומות
OFC – גביע אוקיאניה לאומות
UEFA – אליפות אירופה בכדורגל
איגוד התאחדויות הכדורגל הערביות כולל מדינות החברות ב מחוץ למבנה הקונפדרציות.
כל 22 ההתאחדויות הלאומיות החברות ב-UAFA חברות גם בפיפ"א וגם ב-AFC או ב-CAF.
הגביע הערבי בכדורגל, המאורגן על ידי האיגוד, הוא טורניר האליפות לנבחרות שלו.
קונפדרציית התאחדויות הכדורגל העצמאיות (קוניפ"א) היא ארגון לנבחרות המייצגות מדינות לא מוכרות, ישויות תת-מדינתיות ומיעוטים חסרי מדינה, כמו גם קבוצות ממדינות מוכרות שלא הצליחו להיכנס לפיפ"א.
אף על פי שאף אחת מחברות קוניפ"א הנוכחיות אינה חברה בפיפ"א, כמה מהן חברות באחת מהקונפדרציות שלה.
קוניפ"א מנהלת גם היא גביע משלה המכתיר אלופת עולם.
בשל גודלה הגאוגרפי של אסיה, ה-AFC מחולק לחמש תת-פדרציות:
פדרציית הכדורגל של מערב אסיה (WAFF) - מייצגת מדינות בדרום-מערב אסיה, מלבד ישראל.
פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה (EAFF) - מייצגת מדינות במזרח אסיה, בתוספת גואם ואיי מריאנה הצפוניים.
התאחדות הכדורגל של מרכז אסיה (CAFA) - מייצגת מדינות במרכז אסיה, הכוללות את אפגניסטן, איראן ורוב מרכז אסיה הסובייטית, למעט קזחסטן.
פדרציית הכדורגל של דרום אסיה (SAFF) - מייצגת מדינות בדרום אסיה.
פדרציית הכדורגל של ASEAN (AFF) - מייצגת מדינות בדרום-מזרח אסיה, בתוספת אוסטרליה.
בשל גודלה הגאוגרפי של אפריקה, ה-CAF מחולק לחמש תת-פדרציות:
מועצת התאחדויות הכדורגל של מזרח ומרכז אפריקה (CECAFA) - מייצגת את מדינות מזרח אפריקה וכמה מדינות במרכז אפריקה.
מועצת התאחדויות הכדורגל של אפריקה הדרומית (COSAFA) - מייצגת את מדינות אפריקה הדרומית.
איגוד הכדורגל של מערב אפריקה (WAFU/UFOA) - מייצג את מדינות מערב אפריקה.
איחוד הפדרציות הצפון אפריקאיות (UNAF) - מייצג את מדינות צפון אפריקה.
איחוד פדרציות הכדורגל של מרכז אפריקה (UNIFFAC) - מייצגת כמה מהמדינות היוצרות את מרכז אפריקה.
CONCACAF (אמריקה הצפונית והמרכזית והקריביים)
CONCACAF מחולקת לשלוש פדרציות אזוריות שאחראיות על אזורים אחרים:
איחוד הכדורגל הקריבי (CFU) - מייצג את כל 27 המדינות ב, בתוספת ברמודה ושלוש מדינות באמריקה הדרומית.
איגוד הכדורגל של אמריקה הצפונית (NAFU) - מייצג את שלוש המדינות באמריקה הצפונית (לא כולל אמריקה המרכזית).
האיחוד המרכז-אמריקאי לכדורגל (UNCAF) - מייצג את שבע המדינות באמריקה המרכזית.
נבחרות לאומיות שלא חברות בקונפדרציות פיפ"א
נבחרות הכדורגל הלאומיות הכלולות בסעיף זה אינן חברות בפיפ"א או באף אחת מהקונפדרציות היבשתיות שלה.
הן אינן זכאיות להעפיל למונדיאל או לאליפות יבשתית כלשהי.
חוקי פיפ"א אינם מאפשרים לנבחרות החברות בארגון להתחרות מול הנבחרות הללו ללא אישור מראש.
מספר התאחדויות לאומיות של נבחרות כאלו חברות בקוניפ"א.
7 נבחרות המייצגות מדינות ריבוניות החברות ב או מדינות משקיפות שאינן חברות ב.
8 נבחרות המייצגות מדינות שאינן חברות באו"ם.
מדינות המוכרת על ידי האו"ם
שלוש חברות באו"ם (מונקו, מיקרונזיה ופלאו) ומדינה משקיפה אחת (קריית הוותיקן) אינן חברות כלשהי בפיפ"א או בקונפדרציה יבשתית כלשהי, אך הן העמידו נבחרות מאורגנות במשחקי ידידות לא רשמיים או בטורנירים שנערכו מחוץ לחסות פיפ"א.
הממלכה המאוחדת, החברה באו"ם, מיוצגת רשמית בפיפ"א ובאופ"א על ידי הנבחרות של המדינות המרכיבות אותה והציגה בעבר נבחרת המייצגת את המדינה כולה במשחקי ראווה.
הנבחרות הלאומיות של חמש המדינות הללו מופיעות להלן.
שתי מדינות החברות באו"ם, ו-, מעולם לא הציגו נבחרת כדורגל מאורגנת.
מדינות שאינן מוכרות על ידי האו"ם
שלוש מדינות שההכרה בהן מוגבלת ולא חברות באו"ם חברות הן בפיפ"א והן בקונפדרציה קשורה: הרפובליקה הסינית (כטאיפיי הסינית), קוסובו ופלסטין.
איי קוק גם היא מדינה ללא חברות באו"ם, אך היא חברה בפיפ"א וב-OFC.
הנבחרות הלאומיות המייצגות את המדינות הללו מופיעות כולן למעלה.
שמונה מדינות נוספות המוכרות חלקית ללא חברות באו"ם הציגו נבחרות כדורגל בטורנירי כדורגל שאינם של פיפ"א או במשחקי ידידות, אך אף אחת מהן אינה חברה בפיפ"א או באחת הקונפדרציות היבשתיות שלה.
קריטריוני חברות של פיפ"א והקונפדרציות הנלוות
היסטורית, רוב חברות פיפ"א והקונפדרציות שלה היו מדינות ריבוניות עם הכרה דיפלומטית רחבה.
כיום פיפ"א כוללת 23 טריטוריות תת-לאומיות ותלויות, וכן שלוש מדינות עם הכרה בינלאומית מוגבלת.
תשע טריטוריות נוספות "מעבר לים", תלויות ואוטונומיות עם קשרים הדוקים למדינה ריבונית, אינן חברות בפיפ"א, אך הן חברות באחת מהקונפדרציות הקשורות אליה (באופן מלא או שותף).
בשנת 2016 ערכה פיפ"א שינויים בתקנון שלה והגדירה "מדינה" כ"מדינה עצמאית המוכרת על ידי הקהילה הבין-לאומית", לאחר שב-2011 שינתה את החוקים כך שרק מדינות המוכרות כמדינות עצמאיות על ידי האו"ם יוכלו להצטרף לפדרציה.
ב-2017 ביטלה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה את חברותה המלאה של (שאושרה רק חודשים קודם לכן) בטענה שזנזיבר אינה מדינה כפי שהוגדרה על ידי האיחוד האפריקאי והאו"ם.
ולמעט חריגים מסוימים (כגון קבלת ו לפיפ"א ואופ"א ב-2016) התקנות מקשות על התאחדויות לאומיות להצטרף לפיפ"א או לקונפדרציות שלה.
דוגמאות כוללות את ג'רזי (בקשה לאופ"א נדחתה ב-2018), (בקשה לפיפ"א נדחתה ב-2019), ו (בקשה הוגשה ל-CONCACAF ב-2022 עקב היעדר סיכויים להתקבל לאופ"א).
מעבר לרשימה זו הוקמו מגוון נבחרות המייצגות טריטוריות תלויות או קבוצות לאומיות, בדלניות, תת-לאומיות, אתניות ותפוצתיות (לדוגמה נבחרות הכדורגל של הקהילות האוטונומיות של ספרד - , ונבחרות נוספות).
נבחרות אלו משחקות לעיתים קרובות בטורנירים בינלאומיים זו מול זו, ובמקרים מסוימים במשחקי ידידות נגד חברות פיפ"א.
כמה נבחרות תת-לאומיות ללא חברות בפיפ"א משתתפות בטורנירי כדורגל אזוריים נגד מדינות חברות בפיפ"א או באו"ם (לדוגמה, נבחרות ו במשחקי איי האוקיינוס ההודי).
קונפדרציית התאחדויות הכדורגל העצמאיות (קוניפ"א) נוסדה במטרה להסדיר את הכדורגל הבינלאומי ללא פיפ"א, על ידי קיום מחזור טורנירים בינלאומי של שנתיים, עם גביע העולם בכדורגל של קוניפ"א בשנים זוגיות וטורנירים יבשתיים בשנים אי-זוגיות.
קוניפ"א שואפת לסייע לנבחרות לא מוכרות לזכות בהכרה, אך גם לספק פלטפורמה לקבוצות מייצגות של אזורים או תפוצות שאין להן מקום במערכת של כדורגל בינלאומי המבוסס על מדינות לאום.
הנבחרות המופיעות למטה אינן קיימות יותר עקב פירוק המדינה או הטריטוריה שהן ייצגו, והיו חברות בפיפ"א.
נבחרת קודמתנבחרת ממשיכה (יורשת את התוצאות והתארים)נבחרות ממשיכות אחרותהערותייצגה את צ'כוסלובקיה עד לפירוקה לצ'כיה וסלובקיה ב-1993. ייצגה את שתי המדינות ביחד במהלך שארית מוקדמות מונדיאל 1994. -ייצגה את פרוטקטורט סארלנד בין השנים 1950 ל-1956, לפני איחודו עם גרמניה המערבית.ייצגה את גרמניה המזרחית בין 1952 ל-1990, לפני האיחוד עם גרמניה המערבית.
הנבחרת נודעה בשם הרפובליקה הערבית המאוחדת עד 1970.ייצגה את האימפריה הרוסית מ-1912 עד להפיכתה לברית המועצות ב-1923.ייצגה את ברית המועצות מ-1940 ועד לפירוקה ב-1991. נחשבה לממשיכתה של נבחרת האימפריה הרוסית.
הנבחרות המייצגות את הטריטוריות לשעבר של האנטילים ההולנדיים, בונייר וסנט מארטן, הן חברות מלאות ב-CONCACAF אך לא בפיפ"א.
שני שטחים אחרים של האנטילים ההולנדיים לשעבר (סאבא וסנט אוסטטיוס) הקימו בעבר נבחרות במשחקי ידידות לא רשמיים, אך הן לא חברות בפיפ"א או בפדרציה יבשתית.
נבחרת אוזבקיסטן בכדורגל עד גיל 20 מייצגת את אוזבקיסטן בתחרויות כדורגל בינלאומיות עד גיל 20. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של אוזבקיסטן וחברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה.
גביע אסיה עד גיל 20
הופעת הבכורה של נבחרת אוזבקיסטן בכדורגל עד גיל 19 בגביע אסיה בכדורגל עד גיל 20 הייתה ב-2002 בקטר.
הנבחרת העפילה לשלבי הנוקאאוט של הטורניר, וברבע הגמר ניצחה את סוריה 4–0. בחצי הגמר התמודדה אוזבקיסטן מול והפסידה 2–4 בדו-קרב פנדלים.
ובמשחק על המקום השלישי הפסידה לערב הסעודית.
הישג השיא באליפות עד גיל 19 היה ב-2008, אז העפילה הנבחרת בגמר, והפסידה 1–2 לאיחוד האמירויות הערביות.
הנבחרת זכתה בגביע אסיה עד גיל 20 - 2023 , לאחר ניצחון בגמר 1–0 על עיראק.
גביע העולם עד גיל 20
נבחרת אוזבקיסטן עד גיל 20 שיחקה חמש פעמים בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. ב-2003 וב-2009 הודחה הנבחרת בשלב הבתים, אך ב-2013 עלתה עלתה לפלייאוף ובשמינית הגמר ניצחה את יוון 3–1, אך הפסידה ברבע הגמר לצרפת 4–0. ב-2015 שוב הודחה הנבחרת ברבע הגמר, הפעם על ידי .
בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023 העפילה הנבחרת לשמינית הגמר, בה הפסידה 0–1 ל.
שנהתוצאה1992לא נרשמה1994לא העפילה1996לא העפילה1998לא העפילה2000לא העפילה2002מקום רביעי2004רבע הגמר2006לא העפילה2008סגנות2010רבע גמר2012חצי גמר2014חצי גמר2016רבע גמר2018לא העפילה2020העפילה כמארחת אך הטורניר בוטל עקב מגפת הקורונה באסיה2023זכייה
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20
מועדון הכדורסל נבז'יס (בליטאית: Krepšinio klubas Nevėžis), הידוע גם כנבז'יס קדאיניאי (Nevėžis Kėdainiai), הוא מועדון כדורסל ליטאי מקדאיניאי המשחק בליגת העל הליטאית בכדורסל.
נבז'יס נוסדה ב-1992, ונקראה על שם נהר נבז'יס, הזורם בעיר קדאיניאי.
הקבוצה החלה את דרכה ב-LKBL, הליגה השלישית בליטא, ב-1996, וב-1998 עלתה לליגת המשנה.
ב-2002 זכתה באליפות ועלתה לליגת העל הליטאית בכדורסל.
בין 2004 ו-2009 העפילה הקבוצה לפלייאוף שש עונות ברציפות, וב-2006 אף הגיעה לחצי הגמר, בו הודחה על ידי האלופה בסופו של דבר ריטאס וילנה 1–2. באותה עונה העפילה נבז'יס לחצי גמר הליגה הבלטית לאחר ניצחון ברבע הגמר על ונטספילס ותבוסה 56–91 לז'לגיריס קובנה.
ב-2008 זכתה הקבוצה בתואר הראשון שלה, גביע האתגר של הליגה הבלטית, לאחר ניצחון בגמר 81–68 על VEF ריגה.
ב-2017, לאחר שגברה על רילסקי ספורטיסט וא.א.ק.
לרנקה במוקדמות היורופקאפ, העפילה נבז'יס למפעל כלל-אירופי לראשונה בתולדותיה (ובפעם היחידה, נכון ל-2024).
בעונת סיימה הקבוצה במקום הראשון בבית ב', אך בסיבוב השני סיימה במקום השלישי בבית י' והודחה.
לטקס היו נותני חסות שונים לאורך שנות קיומו וביניהם; צבר ספורט, מגדל חברה לביטוח, טיקטוק, טוטו, הקריה האקדמית אונו, OPEL ואדידס.
ליגה פרס זוכה מועדון סימוכיןליגת העל שחקן העונה אנתוני ואקמה הפועל באר שבע שחקן העונה (מטעם השחקנים) מאור בוזגלו זר העונה מיגל ויטור תגלית העונה עומרי גלזר מכבי חיפה השחקן החברתי שרן ייני מכבי תל אביב מאמן העונה ברק בכר הפועל באר שבע
ליגה פרס זוכה מועדון סימוכיןליגת העל שחקן העונה דיא סבע מכבי נתניה זר העונה קלאודמיר פריירה בית"ר ירושלים שוער העונה ארנסטס שטקוס הפועל חיפה תגלית העונה גאטאן וארן בית"ר ירושלים מאמן העונה ברק בכר הפועל באר שבע הבעלים של העונה אלונה ברקת
ליגה פרס זוכה מועדון סימוכיןליגת העל שחקן העונה דן גלזר מכבי תל אביב זר העונה ז'איר אמאדור שוער העונה דניאל טננבאום תגלית העונה אילון אלמוג מאמן העונה ולדימיר איביץ'ליגה לאומית שחקן העונה מוטי מלכה בני סכנין תגלית העונה ליאל עבדה מכבי פתח תקווה מאמן העונה אלדד שביט בני סכנין
ליגה פרס זוכה מועדון סימוכין ליגת העל שחקן העונה נטע לביא מכבי חיפה זר העונה צ'רון שרי שוער העונה ג'וש כהן תגלית העונה מוחמד כנעאן מ.ס.
קריית גת שוערת העונה עמית ביילין ליגה א' שחקן העונה ריף מסיקה מכבי בני ריינה
קריית גת זרת העונה שחקנית ההגנה של העונה יהלי כהן מכבי בנות עמק חפר תגלית העונה מריה אלמצרי מכבי חדרה ליגה א' שחקן העונה ערן לוי מכבי יפו
ליגה פרס זוכה מועדון סימוכין ליגת העל שחקן העונה עומר אצילי מכבי חיפה זר העונה עבדוליי סק שחקן ההגנה של העונה שוער העונה עומרי גלזר הפועל באר שבע תגלית העונה יוני סטויאנוב סקציה נס ציונה פריצת העונה גיא בדש הפועל ירושלים מוחמד כנעאן מ.ס.
קריית גת נעל הזהב השחקנית הישראלית של העונה רחל שטיינשניידר הפועל קטמון ירושלים שחקנית ההגנה של העונה אנה קרול מ.ס.
קריית גת שוערת העונה ראנטה סנטנה הפועל קטמון ירושלים תגלית העונה מיכאלה וורקו מ.ס.
קריית גת ליגה א' שחקן העונה עידו אקסברד מכבי הרצליה שוער העונה שחר אמסלם מאמן העונה פיראס מוגרבי איחוד בני שפרעם כללי לגיונר העונה מנור סולומון פולהאם שופט העונה איתן שמואלביץ' N/A
קריית גת שחקנית ההגנה של העונה שחר נקב שוערת העונה רנאטה סנטנה מ.כ רמת השרון תגלית העונה מאיה גנור מאמן העונה אייל שדה מ.ס.
קריית גת ליגה א' שחקן העונה עידו אקסברד הפועל כפר שלם עמית סרוסי הפועל רעננה מאמן העונה אסי אלימלך ליגת העל לנוער שחקן העונה שביט אלגבי מכבי פתח תקווה כללי שופט העונה שניר לוי N/A
נבחרת אורוגוואי בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת אורוגוואי.
הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של אורוגוואי.
נבחרת אורוגוואי הייתה הזוכה הראשונה בטורניר גביע העולם בכדורגל, שאותו גם אירחה, לאחר שניצחה את ארגנטינה 4:2 במשחק הגמר של הטורניר הראשון, שנערך ב-1930. אורוגוואי זכתה בתואר גם ב-1950, בטורניר שנערך בברזיל.
נבחרות אורוגוואי וארגנטינה מחזיקות בשיא המשחקים בין שתי נבחרות, לאחר ששיחקו זו מול זו 166 משחקים.
המשחק הראשון בין שתי הנבחרות התקיים ב-1902, והיה המשחק הבינלאומי הראשון בין שתי נבחרות כדורגל שמחוץ לבריטניה (אף על פי שנבחרות קנדה וארצות הברית שיחקו ביניהן ב-1885 ו-1886, אך משחקים אלו אינם נחשבים למשחקים רשמיים.
נבחרת קנדה שיחקה את משחקה הבינלאומי הראשון ב-1904, וארצות הברית עשתה זאת ב-1916).
אורוגוואי זכתה עד כה 15 פעמים בטורניר הקופה אמריקה וחולקת את שיא הזכיות ביחד עם נבחרת ארגנטינה.
בפעם הראשונה זכתה אורוגוואי בתואר ב-1916, בפעם הראשונה שבה התקיים המפעל, ובפעם האחרונה זכתה בתואר ב-2011.
הנבחרת ידועה בכינוי "לה סלסטה" (La Celeste - התכולה).
בשנת 1901 שיחקה נבחרת אורוגוואי את משחקה הבינלאומי הראשון נגד ארגנטינה והפסידה 2–3. עד שנת 1916, בה נערכה לראשונה אליפות דרום אמריקה בכדורגל (הטורניר שקדם לקופה אמריקה), שיחקה אורוגוואי למעלה מ-30 משחקים, כולם פרט לאחד מול ארגנטינה.
אורוגוואי זכתה באליפות דרום אמריקה הראשונה, שנערכה בארגנטינה בשנת 1916 בעקבות ניצחונות על צ'ילה וברזיל ותוצאת תיקו מול ארגנטינה.
שנה לאחר מכן, אירחה אורוגוואי לראשונה את הטורניר וזכתה גם בו בפעם השנייה ברציפות לאחר שניצחה בכל משחקיה.
בטורניר הבא, שנערך בברזיל בשנת 1919, סיימו אורוגוואי וברזיל המארחת עם אותו מספר נקודות, לאחר שבמשחק ביניהן במחזור המשחקים האחרון, איבדה אורוגוואי יתרון בן שני שערים והמשחק הסתיים בתיקו 2-2. נערך משחק מכריע בין שתי הנבחרות ובו ניצחה ברזיל 0–1 לאחר ארבע הארכות בנות 15 דקות.
בכך הפך המשחק, שארך 150 דקות, לארוך ביותר בתולדות הטורניר.
בשנת 1920 זכתה אורוגוואי באליפות בפעם השלישית.
אורוגוואי זכתה בטורניר פעמיים נוספות בטורנירים אותם אירחה בשנים 1923 ו-1924. אורוגוואי לא השתתפה בטורניר שנערך בשנת 1925, אך בשנת 1926 זכתה בתואר בפעם השישית בטורניר שנערך בצ'ילה.
בנוסף להצלחתה בדרום אמריקה, זכתה אורוגוואי פעמיים ברציפות במדליית זהב במשחקים האולימפיים, לאחר שהביסה את שווייץ 0–3 במשחק הגמר של אולימפיאדת פריז בשנת 1924. ארבע שנים אחר כך, באולימפיאדת אמסטרדם בשנת 1928, אורוגוואי ניצחה את ארגנטינה 1–2 במשחק חוזר, לאחר שמשחק הגמר הראשון ביניהן הסתיים בתיקו 1-1.
אורוגוואי נבחרה לארח את טורניר גמר גביע העולם הראשון, שנערך בשנת 1930. אורוגוואי סיימה ראשונה בשלב הבתים לאחר שניצחה את פרו 0–1 ואת רומניה 0–4. בחצי הגמר הביסה אורוגוואי את יוגוסלביה 1–6. במשחק הגמר ניצחה אורוגוואי את ארגנטינה 2–4, לאחר שפיגרה 1–2 במחצית, וזכתה לראשונה בגביע העולם.
הקפטן שלה, חוסה נסאסי, נבחר לשחקן המצטיין בטורניר.
עקב סירובן של מספר מדינות אירופאיות להשתתף במשחקים שנערכו באורוגוואי, החרימה אורוגוואי את מונדיאל 1934 שנערך באיטליה, ועקב הפרת ההסכם לארח לסירוגין את טורניר גמר גביע העולם בין יבשות אירופה ודרום אמריקה, החרימה אורוגוואי את מונדיאל 1938 שנערך בצרפת.
בין לבין, זכתה אורוגוואי בפעם השביעית באליפות דרום אמריקה בשנת 1935. בשנת 1942 זכתה אורוגוואי בפעם השמינית בטורניר אותו אירחה.
אורוגוואי שבה להשתתף בטורניר גמר גביע העולם בשנת 1950. היא העפילה אוטומטית לטורניר הגמר, בעקבות פרישתן של אקוודור ופרו מטורניר המוקדמות.
בשלב הבתים שובצה אורוגוואי עם נבחרות צרפת ובוליביה, אך עקב פרישתה של צרפת, שיחקה אורוגוואי משחק אחד בלבד מול בוליביה ובו ניצחה 0–8. בעקבות הניצחון, העפילה אורוגוואי לבית הגמר יחד עם ברזיל המארחת והמועמדת העיקרית לזכייה, ספרד ושוודיה.
במשחקה הראשון בבית הגמר נגד ספרד הובילה אורוגוואי 0–1 משער של אלסידס גיג'ה אך הספרדים הפכו ל-1–2 במחצית.
אובדוליו וארלה השווה לאורוגוואי והמשחק הסתיים בתיקו 2-2. במשחקה השני נגד שוודיה, נקלעה אורוגוואי לפיגור מוקדם.
גיגיה השווה ל-1-1 אך השוודים עלו ליתרון 1–2 במחצית.
צמד שערים של אוסקר מיגס קבע מהפך 2–3 לאורוגוואי.
במשחקה האחרון, התמודדה אורוגוואי נגד ברזיל המארחת והמועמדת לזכייה.
לברזיל הייתה מספיקה תוצאת תיקו על מנת לזכות בגביע העולם הראשון שלה, בעוד שאורוגוואי הייתה חייבת להפתיע ולנצח.
לאחר שהמחצית הסתיימה בתיקו 0-0, עלתה ברזיל ליתרון 0–1 משער של פריאסה בדקה ה-47. חואן סקיאפינו השווה בדקה ה-66 ל-1-1 ובדקה ה-79 הדהים גיג'ה את הקהל הביתי שמנה כ-200,000 צופים באצטדיון המרקנה כשהבקיע את שער הניצחון וקבע 1–2 לאורוגוואי.
ניצחון זה היווה את אחת ההפתעות הגדולות בתולדות הגביע העולמי.
המונח מרקנאסו, שמשמעותו המילולית היא "האסון במרקנה", הפך לשם נרדף למשחק בקרב תושבי ברזיל.
אורוגוואי העפילה אוטומטית למונדיאל 1954 כאלופת העולם.
ברבע הגמר ניצחה אורוגוואי את אנגליה 2–4 ובחצי הגמר הפסידה אורוגוואי לראשונה במסגרת גביע העולם להונגריה 2–4 אחרי הארכה.
במשחק על המקום השלישי הפסידה אורוגוואי לאוסטריה 1–3 וסיימה במקום הרביעי.
שנתיים לאחר מכן, אירחה אורוגוואי את אליפות דרום אמריקה וזכתה בה בפעם התשיעית.
אורוגוואי השתתפה לראשונה בטורניר המוקדמות של מונדיאל 1958, אך לא העפילה לטורניר הגמר לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדמות אחרי פרגוואי ולפני קולומביה.
זו הייתה הפעם הראשונה בה אורוגוואי לא משתתפת בטורניר הגמר, שלא מתוך בחירה.
שנה לאחר מכן, זכתה אורוגוואי באליפות דרום אמריקה שנערכה באקוודור בפעם העשירית.
במוקדמות מונדיאל 1962 התמודדה אורוגוואי מול בוליביה במפגש כפול על העלייה לטורניר הגמר.
המשחק הראשון בבוליביה הסתיים בתיקו 1-1 ובמשחק הגומלין ניצחה אורוגוואי 1–2. בכך העפילה אורוגוואי לטורניר הגמר לראשונה דרך טורניר המוקדמות.
אורוגוואי פתחה את משחקי שלב הבתים בטורניר הגמר בניצחון על קולומביה, אך בהמשך הפסידה ליוגוסלביה וברית המועצות וסיימה במקום השלישי בבית.
זו הייתה הפעם הראשונה בה אורוגוואי לא עוברת את הסיבוב הראשון בטורניר הגמר.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 1966, לאחר שניצחה בכל משחקיה בטורניר המוקדמות את פרו וונצואלה וסיימה ראשונה בבית.
בטורניר הגמר פתחה אורוגוואי את שלב הבתים בתיקו 0-0 עם אנגליה המארחת.
בהמשך ניצחה אורוגוואי את צרפת 1–2 וסיימה בתיקו 0-0 עם מקסיקו.
אורוגוואי העפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית.
ברבע הגמר הובסה אורוגוואי על ידי מערב גרמניה 0–4. שנה לאחר מכן אירחה אורוגוואי את אליפות דרום אמריקה, במהדורה האחרונה שלה לפני שהפכה לקופה אמריקה, וזכתה בה בפעם ה-11.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 1970 לאחר שסיימה ראשונה בבית טורניר המוקדמות לפני צ'ילה ואקוודור.
בטורניר הגמר פתחה אורוגוואי את שלב הבתים בניצחון 0–2 על ישראל, בהופעת הבכורה שלה בטורניר.
בהמשך סיימה אורוגוואי בתיקו 0-0 עם איטליה והפסידה לשוודיה 0–1, תוצאה שהספיקה לה כדי להעפיל לרבע הגמר מהמקום השני בבית.
ברבע הגמר ניצחה אורוגוואי את ברית המועצות 0–1 משער של ויקטור אספרגו שלוש דקות לסיום ההארכה.
בחצי הגמר הפסידה אורוגוואי לברזיל 1–3 ובמשחק על המקום השלישי הפסידה למערב גרמניה 0–1. וסיימה במקום הרביעי, הישגה הטוב ביותר מאז מונדיאל 1954.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 1974 בפעם הרביעית ברציפות לאחר שסיימה ראשונה בבית טורניר המוקדמות בזכות הפרש שערים עדיף על פני קולומביה שסיימה עימה באותו מספר נקודות.
בשלב הבתים בטורניר הגמר הפסידה אורוגוואי להולנד 0–2, סיימה בתיקו 1-1 עם בולגריה והובסה 0–3 על ידי שוודיה.
אורוגוואי סיימה אחרונה בבית והודחה מהטורניר.
אורוגוואי לא הצליחה להעפיל לשני גביעי העולם הבאים.
בשנת 1983 זכתה אורוגוואי בקופה אמריקה בפעם ה-12 לאחר שבצמד משחקי הגמר ניצחה בבית את ברזיל 0–2 וסיימה עימה בתיקו 1-1 בחוץ.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 1986, לאחר שלא הצליחה להעפיל לשני הטורנירים הקודמים, לאחר שסיימה ראשונה בבית המוקדמות לפני צ'ילה ואקוודור.
בטורניר הגמר סיימה אורוגוואי בתיקו 1-1 עם מערב גרמניה במשחק הראשון בשלב הבתים.
בהמשך הובסה אורוגוואי על ידי דנמרק 1–6. הייתה זו התבוסה הגדולה ביותר של אורוגוואי במסגרת המונדיאל.
אורוגוואי סיימה את משחקי הבית המוקדם בתיקו 0-0 עם סקוטלנד.
אף על פי שלא ניצחה באף משחק, אורוגוואי העפילה לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית כקבוצה בעלת המאזן הרביעי בטיבו מבין הקבוצות שסיימו במקום השלישי.
בשמינית הגמר הפסידה אורוגוואי לארגנטינה, האלופה שבדרך, 1-0 והודחה.
היה זה טורניר שני ברציפות בו אורוגוואי לא מנצחת אף משחק.
שנה לאחר מכן גמלה אורוגוואי לארגנטינה כאשר ניצחה אותה 0–1 בחצי גמר הקופה אמריקה אותו אירחה ארגנטינה אלופת העולם.
במשחק הגמר ניצחה אורוגוואי את צ'ילה 0–1 וכך זכתה בקופה אמריקה בפעם השנייה ברציפות וה-13 בסך הכול.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 1990 בפעם השנייה ברציפות.
היא פתחה את שלב הבתים בטורניר הגמר בתיקו 0-0 עם ספרד ובהמשך הפסידה 1–3 לבלגיה.
במשחקה האחרון בשלב הבתים ניצחה אורוגוואי את קוריאה הדרומית 0–1 משער בתוספת הזמן של דניאל פונסקה, במשחק שקטע רצף של 11 משחקים רצופים ללא ניצחון במונדיאל.
בעקבות הניצחון סיימה אורוגוואי במקום השלישי בבית והעפילה לשמינית הגמר בפעם השנייה ברציפות כקבוצה בעלת המאזן הרביעי בטיבו מבין הקבוצות שסיימו במקום השלישי.
בשמינית הגמר הפסידה אורוגוואי לאיטליה המארחת 0–2 וכך הודחה בשלב שמינית הגמר בפעם השנייה ברציפות.
אורוגוואי לא העפילה למונדיאל 1994, אך שנה לאחר מכן זכתה בקופה אמריקה, אותו אירחה, בפעם ה-14, כשהיא מנצחת במשחק הגמר את אלופת העולם ברזיל בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים אחרי 1-1 בתום הזמן החוקי.
בעקבות הזכייה בקופה אמריקה, השתתפה אורוגוואי לראשונה בטורניר גביע הקונפדרציות בשנת 1997 וסיימה במקום הרביעי.
אורוגוואי לא העפילה למונדיאל 1998 בפעם השנייה ברציפות.
אורוגוואי סיימה חמישית בבית הדרום אמריקאי במוקדמות מונדיאל 2002 והעפילה לטורניר הגמר לאחר שגברה על אוסטרליה במשחקי הפלייאוף על העלייה למונדיאל.
בטורניר הגמר הפסידה אורוגוואי 1–2 לדנמרק, סיימה בתיקו 0-0 עם צרפת ובתיקו 3-3 עם סנגל, לאחר שפיגרה במחצית 0–3. אורוגוואי סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
במוקדמות מונדיאל 2006 שוב סיימה אורוגוואי חמישית בבית הדרום אמריקאי והתמודדה מול אוסטרליה במשחקי פלייאוף על העלייה למונדיאל, אולם הפעם הפסידה אורוגוואי בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים ולא העפילה לטורניר הגמר.
אורוגוואי סיימה חמישית בבית הדרום אמריקאי, בפעם השלישית ברציפות, במוקדמות מונדיאל 2010, אולם הפעם התמודדה מול קוסטה ריקה במשחקי הפלייאוף על העלייה למונדיאל.
אורוגוואי ניצחה 0–1 בחוץ וסיימה בתיקו 1-1 בבית והעפילה למונדיאל.
אורוגוואי פתחה את משחקיה בשלב הבתים של טורניר הגמר בתיקו 0-0 עם צרפת ובהמשך הביסה את דרום אפריקה המארחת 0–3 וניצחה את מקסיקו 0–1. אורוגוואי סיימה במקום הראשון בבית, לראשונה מאז מונדיאל 1954 והעפילה לשמינית הגמר מבלי שספגה אף שער בשלב הבתים.
בשמינית הגמר ניצחה אורוגוואי את קוריאה הדרומית 1–2 מצמד שערים של לואיס אלברטו סוארס והעפילה לרבע הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1970. בשלב רבע הגמר פיגרה אורוגוואי מול גאנה, אך השוותה משער של דייגו פורלאן והמשחק הגיע להארכה.
בתוספת הזמן של ההארכה, מנע סוארס שער ניצחון בטוח של גאנה, לאחר שהדף בידו כדור מקו השער.
סוארס הורחק ונפסקה בעיטת עונשין מ-11 מטרים לזכותה של גאנה שהוחמצה.
המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ובבעיטות ההכרעה ניצחה אורוגוואי 2–4 והעפילה לחצי הגמר.
בחצי הגמר הפסידה אורוגוואי להולנד 2–3 ובמשחק על המקום השלישי הפסידה אורוגוואי לגרמניה באותה תוצאה.
בכך סיימה אורוגוואי במקום הרביעי, הישגה הטוב ביותר מאז מונדיאל 1970. דייגו פורלאן נבחר לשחקן המצטיין בטורניר וסיים כמלך השערים של הטורניר עם חמישה שערים, בצוותא עם שלושה שחקנים נוספים.
שנה לאחר מכן, זכתה אורוגוואי בקופה אמריקה בפעם ה-15, כשהיא מביסה במשחק הגמר את פרגוואי 0–3 בטורניר שנערך בארגנטינה.
בעקבות זכייתה, השתתפה אורוגוואי בפעם השנייה בטורניר גביע הקונפדרציות בשנת 2013 וסיימה במקום הרביעי בפעם השנייה ברציפות.
אורוגוואי סיימה חמישית בבית הדרום אמריקאי, בפעם הרביעית ברציפות, במוקדמות מונדיאל 2014 וגברה על ירדן במשחקי הפלייאוף על העלייה למונדיאל.
בטורניר הגמר שובצה אורוגוואי לבית קשה עם איטליה ואנגליה החזקות ועם קוסטה ריקה שאמורה הייתה להיות בשר התותחים של הבית.
בפועל, הפסידה אורוגוואי במשחקה הראשון לקוסטה ריקה המפתיעה 1–3. בהמשך גברה אורוגוואי 1–2 על אנגליה מצמד של סוארס.
במשחק המכריע גברה אורוגוואי 0–1 על איטליה משער של דייגו גודין 9 דקות לסיום, במשחק בו האיטלקים היו זקוקים לתיקו על מנת להעפיל לשמינית הגמר בעוד אורוגוואי הייתה חייבת ניצחון.
אורוגוואי העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית, אחרי קוסטה ריקה המפתיעה.
בשמינית הגמר הפסידה אורוגוואי 0–2 לקולומביה.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 2018 לאחר שסיימה במקום השני בבית הדרום אמריקאי בטורניר המוקדמות.
בכך שמה קץ לארבע פעמים רצופות בהן נאלצה לשחק בפלייאוף על מנת לנסות ולהעפיל לטורניר הגמר.
בטורניר הגמר שובצה אורוגוואי לבית עם רוסיה המארחת, מצרים וערב הסעודית.
אורוגוואי סיימה את שלב הבתים במקום הראשון במאזן מושלם וללא שער חובה לאחר שגברה 0–1 על מצרים ועל ערב הסעודית וכן הביסה את רוסיה המארחת 0–3. בשמינית הגמר גברה אורוגוואי על פורטוגל 1–2, אולם ברבע הגמר הפסידה לצרפת 0–2 והודחה.
בקופה אמריקה 2019 שובצה הנבחרת בבית יחד עם אקוודור, צ'ילה וויפן.
את משחקה הראשון בתחרות סיימה בניצחון 0–4 מול נבחרת אקוודור.
את משחקה השני בשלב הבתים מול נבחרת יפן סיימה בתוצאה 2-2. במשחקה השלישי בשלב הבתים, גברה הנבחרת 0–1 על נבחרת צ'ילה והגיעה למקום הראשון בבית.
ברבע הגמר הודחה לאחר שפגשה את נבחרת פרו שניצחה אותה 4–5 בפנדלים לאחר 0-0 בתום 90 דקות.
גם בקופה אמריקה 2021 הודחה אורוגוואי ברבע הגמר בפנדלים, הפעם על ידי קולומביה.
אורוגוואי העפילה למונדיאל 2022 לאחר שסיימה במקום השלישי בבית המוקדמות של דרום אמריקה.
בטורניר הגמר שובצה אורוגוואי בשלב הבתים עם פורטוגל, דרום קוריאה וגאנה.
אורוגוואי פתחה את משחקיה בתיקו 0-0 עם דרום קוריאה ולאחר מכן הפסידה 2-0 לפורטוגל.
במשחקה האחרון בשלב הבתים גברה אורוגוואי על גאנה 0-2 אך הודחה בעקבות ניצחונה של דרום קוריאה על פורטוגל במשחק המקביל.
שתי הנבחרות סיימו עם אותו מספר נקודות והפרש שערים, אולם דרום קוריאה הבקיעה שני שערים יותר מאורוגוואי ועל כן עלתה מהמקום השני בבית, בעוד אורוגוואי הודחה.
להלן סגל הנבחרת לקראת משחקי מונדיאל 2022
הנתונים מעודכנים ל-2 בדצמבר 2022. לאחר המשחק נגד נבחרת גאנה במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2022.
נכון ל-13 באוקטובר 2025. לאחר משחק נגד
נבחרת אוקראינה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אוקראינה.
הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שאוקראינה הכריזה על עצמאותה בעקבות פירוק ברית המועצות.
נבחרת אוקראינה שיחקה את משחקה הראשון נגד הונגריה ב-29 באפריל 1992. לפני כן, כדורגלנים אוקראיניים היו חלק מנבחרת ברית המועצות, והובילו אותה להישגים מרשימים, כמו במונדיאל 1986 וביורו 1988. בשנים הראשונות לאחר הקמת הנבחרת העדיפו חלק מהשחקנים האוקראינים כמו ויקטור אונופקו, אולג סלנקו ואנדריי קנצ'לסקיס לשחק בנבחרת רוסיה.
על אף שבנבחרת אוקראינה שיחקו לאורך השנים מספר כישרונות גדולים, כדוגמת אנדריי שבצ'נקו, סרהי רברוב ואנטולי טימושיוק, עד לשנת 2006 לא הצליחה להעפיל לא למונדיאל ולא לאליפות אירופה: במוקדמות מונדיאל 1998 הפסידה הנבחרת לקרואטיה, במוקדמות יורו 2000 הפסידה הנבחרת לסלובניה, ובמוקדמות מונדיאל 2002 הפסידה לנבחרת גרמניה.
לאחר הכישלון במוקדמות יורו 2004, מונה אולג בלוחין להיות מאמן הנבחרת.
תחת הדרכתו של בלוחין, העפילה הנבחרת לראשונה לגביע העולם בכדורגל ב-2006. במשחק הבכורה הובסה אוקראינה 0:4 על ידי , אולם ניצחה במשחקיה הבאים את 4:0 ואת 1:0, ועלתה לשמינית הגמר.
בשלב זה היא ניצחה בדו-קרב פנדלים את ועלתה לרבע הגמר, שבו הפסידה 0:3 לנבחרת , שזכתה מאוחר יותר בטורניר.
אוקראינה לא הצליחה להעפיל ליורו 2008 ולמונדיאל 2010. הנבחרת השתתפה ביורו 2012, אותו אירחה בצוותא עם פולין, אך הודחה כבר בשלב הבתים.
היא פתחה את משחקיה בניצחון 1–2 על שוודיה מצמד שערים של אנדריי שבצ'נקו אך בהמשך הפסידה 0–2 לצרפת ו-0–1 לאנגליה וסיימה במקום השלישי בבית.
במוקדמות מונדיאל 2014 סיימה אוקראינה במקום השני בבית והעפילה לשלב הפלייאוף מול צרפת.
אוקראינה ניצחה 0–2 במשחק הראשון, אך הפסידה 0–3 במשחק הגומלין ולא העפילה למונדיאל.
במוקדמות יורו 2016 סיימה אוקראינה שלישית בבית והעפילה לשלב הפלייאוף מול סלובניה.
אוקראינה ניצחה 0–2 במשחק הראשון וסיימה בתיקו 1-1 בגומלין ובכך העפילה לטורניר הגמר בפעם השנייה בתולדותיה ולראשונה דרך טורניר המוקדמות.
בטורניר הגמר הודחה אוקראינה בשלב הבתים לאחר הפסדים לגרמניה, צפון אירלנד ופולין.
היא סיימה את הטורניר ללא נקודות וללא שער זכות.
אוקראינה העפילה ליורו 2020 בפעם השלישית ברציפות.
בשלב הבתים הפסידה 3-2 להולנד, ניצחה 1-2 את צפון מקדוניה והפסידה 1-0 לאוסטריה.
אוקראינה סיימה במקום השלישי בבית והעפילה לשמינית גמר היורו לראשונה בתולדותיה כקבוצה בעלת המאזן הרביעי בטיבו מבין אלו שסיימו במקום השלישי.
בשמינית הגמר גברה אוקראינה על שוודיה 1-2 משער ניצחון של ארטם דובביק בתוספת הזמן של ההארכה ובכך העפילה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר.
ברבע הגמר הובסה אוקראינה 4-0 על ידי אנגליה והודחה.
אוקראינה העפילה ליורו 2024 בפעם הרביעית ברציפות דרך פלייאוף ליגת האומות בעקבות ניצחונות על בוסניה והרצגובינה ואיסלנד, לאחר שבבית המוקדמות הקשה סיימה שלישית אחרי אנגליה ואיטליה.
בטורניר הגמר הובסה אוקראינה 3-0 על ידי רומניה ובהמשך גברה 1-2 על סלובקיה וסיימה בתיקו 0-0 עם בלגיה.
אוקראינה סיימה אחרונה בבית עם 4 נקודות, כמו יתר הנבחרות בבית, אך עם הפרש שערים נחות מהן והודחה.
טורניר הגמרשנההישגמיקום משחקים ניצחונות תיקו הפסדים שערי זכות שערי חובה1930 עד 1990לא נרשמה.
טורניר הגמרשנההישגמיקום משחקים ניצחונות תיקו הפסדים שערי זכות שערי חובה1960 עד 1992לא נרשמה.
להלן סגל נבחרת אוקראינה נכון ל־23 במרץ 2025
נתוני ההופעות והשערים נכונים ל-23 במרץ 2025
נכון ל-9 בספטמבר 2025. לאחר משחק נגד
נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אזרבייג'ן.
הנבחרת הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שאזרבייג'ן הכריזה על עצמאותה, בעקבות פירוק ברית המועצות.
בפברואר 2004, מונה קפטן נבחרת ברזיל בזמן מונדיאל 1970, קרלוס אלברטו, לתפקיד מאמן הנבחרת.
למרות שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל קרלוס אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל.
ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים קרלוס אלברטו את דרכו כמאמן הנבחרת, והוחלף על ידי ואגיף סאדיגוב, שהחל את הקדנציה השלישית שלו כמאמן הנבחרת.
החל מ-2008 מאמן את הנבחרת האזרית, המאמן הגרמני, ברטי פוגטס.
החל מסיבוב המוקדמות של יורו 2016 של אופ"א, צבעי הבית של אזרבייג'ן הם ערכה אדומה.
הקבוצה לובשת ערכה כחולה למשחקי חוץ.
שילוב זה של צבעים הוא מסורתי עבור הנבחרת הלאומית מאז המשחק הראשון שלה.
בתחילת שנות ה-90 לבשה הקבוצה חולצה לבנה, אך לקראת סוף העשור היא הפכה לחולצות פסים כחול-לבן.
בתחילת שנות ה-2000 הוחלפה הערכה בחולצה הלבנה עם פס טריקולור אנכי, שנוצרה מהצבעים מדגל המדינה של אזרבייג'ן על החזה.
הערכה הוחלפה לחולצות כחולות, מכנסיים קצרים אדומים וגרביים ירוקים רק לסיבוב המוקדמות של אופ"א יורו 2008 .
לאחר הטורניר, הנבחרת חזרה לשילוב הצבעים הרגיל שלה.
צבעי החוץ של נבחרת אזרבייג'ן היו חולצות פסים צהוב-שחור, מכנסיים קצרים שחורים וגרביים צהובים עד לסיבוב המוקדמות של יורו 2004 של אופ"א, אז הוחלט לנטוש את ערכה זו לטובת הכחול לחלוטין.
במהלך משחקי סיבוב המוקדמות של יורו 2008 הקבוצה השתמשה בתלבושת אדומה.
נבחרת אוסטרליה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת אוסטרליה.
הנבחרת מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל האוסטרלית, ומכונה בשם "סוקרוז" ("Socceroos").
לזכותה של הנבחרת שש הופעות בגביע העולם בכדורגל, ארבע זכיות בגביע אוקיאניה לאומות, וזכייה אחת בגביע אסיה בכדורגל בשנת 2015 כמארחת.
נבחרת אוסטרליה ערכה את משחקה הרשמי הראשון ב-1922, שבו הפסידה בתוצאה 1–3 לנבחרת ניו זילנד.
ב-1966 השתתפה הנבחרת לראשונה במוקדמות הגביע העולמי, אך כשלה בניסיונה להעפיל לטורניר, כשסיימה במקום השני בבית המוקדמות האוקיאני.
גם לטורניר הגביע העולמי ב-1970 כשלה להעפיל, כשהפסידה לנבחרת ישראל במפגש פלייאוף שנערך במתכונת של משחק בית וחוץ.
ב-1974 העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לטורניר הגביע העולמי, אשר נערך בגרמניה המערבית.
הנבחרת הודחה בסיום שלב הבתים, לאחר הפסד 0–3 לגרמניה המערבית, הפסד 0–2 לגרמניה המזרחית ותיקו 0-0 מול צ'ילה.
בין השנים 1978 ו-2002 כשלה נבחרת אוסטרליה להעפיל לגביע העולם, כשבשנים 1986, 1994, 1998, ו-2002 זכתה בראשות בית המוקדמות האוקיאני, אך הפסידה בשלב הפלייאוף לנבחרות סקוטלנד, ארגנטינה, איראן ואורוגוואי בהתאמה.
במסגרת מוקדמות טורניר הגביע העולמי לשנת 2006 התמודדה הנבחרת פעם נוספת מול נבחרת אורוגוואי במשחק פלייאוף, אך הפעם גברה עליה בסיום דו-קרב בעיטות עונשין, ועלתה למשחקי גביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה לאחר 32 שנות הפסקה.
במסגרת מוקדמות הטורניר הביסה אוסטרליה את טונגה בתוצאה 0–22, הניצחון הגבוה ביותר בהיסטוריה במשחק בינלאומי.
לאחר יומיים שברה אוסטרליה את השיא פעם נוספת, כשהביסה את סמואה האמריקאית בתוצאה 0–31, שיא שנשמר עד היום.
במשחקה הראשון בטורניר גביע העולם לשנת 2006 השיגה הנבחרת את ניצחון הבכורה שלה במפעל, לאחר שגברה בתוצאה 1–3 על יפן.
כמו כן, הפסידה הנבחרת בתוצאה 0–2 לברזיל וסיימה בתיקו 2–2 מול קרואטיה.
אוסטרליה סיימה את שלב הבתים במקום השני שממנו העפילה לשלב שמינית הגמר, שבו הפסידה 0–1 לאיטליה, דבר שהביא להדחתה מהטורניר.
פדרציית הכדורגל האוסטרלית, אשר השתייכה מאז שנוסדה לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה, החליטה במהלך שנת 2005 לעבור לקונפדרציית הכדורגל של אסיה, על מנת להגביר את התחרותיות ועל מנת שהנבחרת תרכוש יותר ניסיון, בין היתר, באמצעות יותר משחקים רשמיים.
ב-22 בפברואר 2006 ערכה אוסטרליה את משחקה הראשון במסגרת הקונפדרציה האסיאתית, שבו גברה בתוצאה 1–3 על בחריין במסגרת מוקדמות גביע אסיה 2007.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 התמודדה הנבחרת לראשונה בתולדותיה במסגרת הקונפדרציה האסיאתית.
הנבחרת, תחת המאמן פים ורביק, סיימה את בית המוקדמות במקום הראשון והעפילה בפעם השלישית בתולדותיה לטורניר גביע העולם.
בטורניר הגמר הודחה אוסטרליה בשלב הבתים לאחר שסיימה במקום השלישי אחרי ו.
אוסטרליה פתחה את משחקיה בתבוסה 0–4 לגרמניה, אך בהמשך השתפרה, סיימה בתיקו 1–1 מול גאנה וסיימה את משחקיה בטורניר בניצחון 1–2 על .
נבחרת אוסטרליה העפילה בפעם השלישית ברציפות למונדיאל 2014, לאחר שסיימה במקום השני בבית המוקדמות באסיה.
בטורניר הגמר הפסידה אוסטרליה בשלושת משחקיה לצ'ילה 1–3, 2–3 ו 0–3 וסיימה במקום האחרון בבית.
שנה לאחר מכן, אירחה אוסטרליה לראשונה את גביע אסיה בכדורגל ואף זכתה בה לראשונה בתולדותיה לאחר שגברה על 1–2 במשחק הגמר לאחר הארכה.
אוסטרליה העפילה למונדיאל 2018 בפעם הרביעית ברציפות.
היא הפסידה ל 1–2 וסיימה בתיקו 1–1 עם .
במשחקה האחרון בשלב הבתים הפסידה אוסטרליה ל 0–2 וסיימה במקום האחרון בבית.
אוסטרליה העפילה למונדיאל 2022 בפעם החמישית ברציפות.
בשלב הבתים היא הובסה על ידי אלופת העולם צרפת 4-1, אך בהמשך גברה 0-1 על תוניסיה וניצחה 0-1 את דנמרק.
אוסטרליה העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית ובכך שחזרה את הישג השיא שלה במונדיאל, אך הפסידה 2-1 לארגנטינה והודחה.
סגל הנבחרת לקראת המשחקים נגד בסיבוב השני של מוקדמות מונדיאל 2026 - אסיה.
מספר ההופעות והשערים נכון ל-26 במרץ 2024 לאחר המשחק נגד .
נכון ל-9 בספטמבר 2025. לאחר המשחק מול
נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של איחוד האמירויות הערביות.
נבחרת אוקראינה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של אוקראינה ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של אוקראינה.
נבחרת אוקראינה הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שאוקראינה הכריזה על עצמאותה, בעקבות פירוק ברית המועצות.
נבחרת אוקראינה שיחקה את משחקה הראשון נגד נבחרת ב-29 באוגוסט 1993.
נבחרת איטליה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של איטליה.
הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה.
נכון ל-2019, הנבחרת לא זוכה להצלחה גדולה והישג השיא שלה הוא ההעפלה פעמיים לרבע גמר גביע העולם בשנת 1991 ו-2019. הנבחרת העפילה פעמיים לגמר אליפות אירופה (1993 ו-1997), אבל מעולם לא זכתה בטורניר.
נבחרת איטליה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של איטליה.
הנבחרת נתמכת על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה.
נבחרת איטליה נחשבת לאחת מנבחרות הכדורגל החזקות בעולם, כשלזכותה ארבע זכיות בגביע העולם בכדורגל, בשנים 1934, 1938, 1982 ו-2006, וכן שתי זכיות באליפות אירופה, ב-1968 וביורו 2020.
בדומה לשאר ענפי הספורט, פרט לספורט המוטורי, הצבע המייצג את נבחרת איטליה הוא תכלת, (באיטלקית "azzurro"), ומכאן נגזר כינויה של הנבחרת, "הקבוצה התכולה" (Squadra azzurra) או בקצרה "azzurri" (התכולים).
צבע זה היה צבעו של בית סבויה שמלך באיטליה בשנים 1861–1946.
משחקה הראשון של נבחרת איטליה נערך במילאנו ב-15 במאי 1910. במשחק זה ניצחה איטליה את צרפת בתוצאה 2–6 לעיני 4,000 צופים.
ההצלחה הראשונה של איטליה בטורניר רשמי הייתה הזכייה במדליית הארד במשחקים האולימפיים שנערכו באמסטרדם בשנת 1928. לאחר שהפסידה בחצי הגמר מול אורוגוואי, ניצחון 3–11 על מצרים הבטיח לה את הזכייה במקום השלישי.
שנות ה-30 של המאה ה-20: שתי זכיות בגביע העולם
לאחר שלא השתתפה בטורניר גביע העולם בכדורגל הראשון שנערך ב-1930, נבחרה איטליה לארח את גביע העולם בשנת 1934. איטליה ניצחה את נבחרות ארצות הברית, ספרד ואוסטריה בדרכה לגמר, שבו ניצחה את צ'כוסלובקיה בתוצאה 1–2, ובכך זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע העולם.
כעבור ארבע שנים במונדיאל 1938 שנערך בצרפת זכתה איטליה באליפות העולם בפעם השנייה ברציפות, לאחר שניצחה את נבחרות נורווגיה, צרפת, ברזיל ואת הונגריה במשחק הגמר בתוצאה 2–4. מאמן הנבחרת בתקופה זו היה ויטוריו פוצו וכוכב הנבחרת באותן שנים היה ג'וזפה מאצה, שנחשב לאחד הכדורגלנים האיטלקיים הטובים בכל הזמנים.
כוכבים נוספים באותה תקופה היו לואיס מונטי, ג'ובאני פרארי, סילביו פיולה, וירג'יניו רוזטה, אנג'לו סקיאביו, ריימונדו אורסי וג'ינו קולאוסי.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה נכשלה איטליה בניסיונותיה לשחזר את הישגיה משנות ה-30.
במונדיאל 1950 כשלה הנבחרת בניסיון ההגנה על תוארה, והודחה כבר בסיבוב הראשון.
גם במונדיאל 1954 הודחה הנבחרת בסיבוב הראשון.
למונדיאל שנערך בשנת 1958 איטליה כלל לא העפילה, לאחר הפסדים במוקדמות לנבחרות צפון אירלנד ופורטוגל.
באליפות אירופה בכדורגל הראשונה שנערכה ב-1960 בחרה איטליה שלא להשתתף.
במונדיאל 1962 שוב הודחה איטליה בסיבוב הראשון, ובאליפות אירופה בכדורגל בשנת 1964 השתתפה איטליה לראשונה במוקדמות, אך הודחה כבר בשמינית הגמר.
רגע השפל של הנבחרת האיטלקית הגיע במונדיאל 1966, שבו הפסידה בשלב הבתים לצפון קוריאה המפתיעה, והודחה שוב בסיבוב הראשון, על אף היותה מהמועמדות הבכירות לזכות בגביע העולם.
1968 עד 1970: אלופת אירופה וסגנית אלופת עולם
בשנת 1968 נבחרה איטליה לארח את אליפות אירופה בכדורגל.
לאחר שהצליחה להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר הגמר, סיימה איטליה ב-0-0 מול ברית המועצות בחצי הגמר ועלתה בזכות ניצחון בהטלת מטבע למשחק הגמר נגד יוגוסלביה.
משחק הגמר הסתיים בתיקו 1-1, ובהתאם לחוקי אותה תקופה נקבע משחק גמר חוזר יומיים לאחר מכן.
במשחק החוזר ניצחה איטליה 0–2 משעריהם של לואיג'י ריבה ופייטרו אנסטסי וזכתה באליפות אירופה בפעם הראשונה בתולדותיה.
כעבור שנתיים הצליחה נבחרת איטליה להגיע עד למשחק הגמר של מונדיאל 1970, שבו הפסידה לברזיל החזקה בתוצאה 1–4. בדרכה למשחק הגמר ניצחה איטליה את שוודיה, מקסיקו וגרמניה המערבית וסיימה בתיקו עם אורוגוואי וישראל.
לאחר שלא הצליחה להעפיל לאליפויות אירופה בשנים 1972 ו-1976 והודחה בסיבוב הראשון של מונדיאל 1974 בתווך, העמידה איטליה נבחרת חזקה למונדיאל 1978. הנבחרת כללה דור חדש של שחקנים, שהבולט מביניהם היה פאולו רוסי.
האיטלקים הרשימו כאשר ניצחו בכל משחקיהם בסיבוב הראשון נגד צרפת, הונגריה וארגנטינה החזקה שזכתה בסופו של דבר בגביע העולם.
בשלב הבתים בסיבוב השני סיימה איטליה בתיקו עם גרמניה המערבית, ניצחה את אוסטריה והפסידה להולנד במשחק מכריע ששלח את האיטלקים למשחק על המקום השלישי, שבו הפסידו לברזיל וסיימו במקום הרביעי.
כעבור שנתיים נבחרה איטליה לארח בפעם השנייה את אליפות אירופה בכדורגל.
איטליה לא ספגה שער בשלב הבתים ביורו 1980, אך ניצחה משחק אחד בלבד ולכן סיימה במקום השני בבית והתמודדה על המקום השלישי בטורניר מול צ'כוסלובקיה.
המשחק הסתיים בתיקו לאחר הארכה, והאיטלקים הפסידו בדו-קרב בעיטות הכרעה וסיימו במקום הרביעי.
למונדיאל 1982 הגיעה איטליה כשאת הנבחרת אופפת אווירה לא נעימה של חשדנות וסקפטיות, לאחר שמספר שחקני נבחרת הואשמו קודם לכן במכירת משחקים ובהימורים לא חוקיים בליגה האיטלקית.
הנבחרת לא הרשימה בשלב הבתים בסיבוב הראשון, לאחר שסיימה את כל שלושת משחקיה נגד פולין, פרו וקמרון בתיקו.
למרות זאת העפילה איטליה מהמקום השני בבית לשלב הבתים השני, שבו התמודדה בבית קשה במיוחד מול אלופת העולם ארגנטינה והמועמדת לזכייה ברזיל.
במשחק הפתיחה נגד ארגנטינה ניצחה איטליה 1–2 במשחק אגרסיבי.
במשחקה השני נגד ברזיל הייתה חייבת איטליה לנצח כדי לעלות לחצי הגמר.
באחד המשחקים הגדולים בהיסטוריית הגביע העולמי ניצחה איטליה 2–3 משלושער של פאולו רוסי.
בחצי הגמר ניצחה איטליה את פולין 0-2 מצמד שערים של פאולו רוסי ובמשחק הגמר ניצחה את גרמניה המערבית 1-3 משעריהם של פאולו רוסי, מרקו טארדלי ואלסנדרו אלטובלי.
בכך זכתה איטליה בפעם השלישית בגביע העולם בכדורגל, כאשר פאולו רוסי מוכתר כמלך השערים בטורניר עם שישה כיבושים.
1984 עד 2000: סגנית אלופת עולם ואירופה
לאחר פרישתם של רבים משחקני הנבחרת שזכו במונדיאל 1982 נכנסה נבחרת איטליה לתהליך בנייה מחדש.
בטורניר המוקדמות ליורו 1984 כשלה הנבחרת קשות, כאשר אלופת העולם סיימה רק במקום הרביעי בבית מתוך חמש נבחרות ועם ניצחון אחד בלבד מתוך שמונה משחקים.
למונדיאל 1986 הצליחה איטליה להעפיל והודחה בשלב שמינית הגמר על ידי צרפת.
בשנת 1988 הצליחה איטליה להעפיל לראשונה לטורניר אליפות אירופה שנערך מחוץ לגבולותיה, והגיעה עד לשלב חצי הגמר, שבו הודחה על ידי ברית המועצות.
בשנת 1990 נבחרה איטליה לארח את אליפות העולם בכדורגל בפעם השנייה בתולדותיה.
האיטלקים העפילו לחצי הגמר לאחר שניצחו בכל משחקיהם את אוסטריה, ארצות הברית, צ'כוסלובקיה, אורוגוואי ואירלנד, וזאת מבלי לספוג ולו שער אחד.
בחצי הגמר סיימה איטליה בתיקו 1-1 עם ארגנטינה והפסידה בדו-קרב בעיטות הכרעה.
במשחק על המקום השלישי ניצחה איטליה את אנגליה 1-2. כוכבי הנבחרת בטורניר היו סלבטורה סקילאצ'י שזכה בתואר מלך השערים עם שישה כיבושים ורוברטו באג'ו הצעיר.
שחקנים נוספים שבלטו היו פרנקו בארזי, רוברטו דונאדוני והשוער וולטר זנגה.
איטליה לא העפילה ליורו 1992, אך הצליחה להעפיל למונדיאל 1994. בשלב הבתים סיימה איטליה רק במקום השלישי והעפילה בקושי לשמינית הגמר כנבחרת בעלת המאזן הרביעי בטיבו מתוך השש שסיימו במקום השלישי.
בהמשך השתפרה איטליה וניצחה את נבחרות ניגריה, ספרד ובולגריה בתוצאה 1–2. חמישה מתוך ששת השערים הובקעו מרגלי רוברטו באג'ו, שהיה כוכב הנבחרת בטורניר.
במשחק הגמר סיימה איטליה בתיקו 0-0 מול ברזיל ולראשונה בתולדות הגביע העולמי הוכרע הגמר בבעיטות הכרעה.
האיטלקים הפסידו 2–3 בבעיטות ההכרעה וסיימו במקום השני, כאשר הבעיטה האחרונה של איטליה נבעטה על ידי רוברטו באג'ו, אשר בעט את הכדור לשמיים באחת מבעיטות העונשין המפורסמות בהיסטוריה.
איטליה העפילה ליורו 1996, אך לא עברה את שלב הבתים.
במונדיאל 1998 המשיכה להתפתח היריבות הספורטיבית מול צרפת, כאשר הצרפתים הדיחו את האיטלקים בשלב רבע הגמר בבעיטות הכרעה לאחר תיקו 0-0, בדרכם לזכייה בגביע העולם.
הייתה זו הפעם השלישית ברציפות שבה איטליה הודחה מגביע העולם בבעיטות הכרעה.