tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסצנה היא ביתית - כל אחת ועיסוקיה - אידית במטבח ואבי בגינה צופה בציפורים.
כשאבי מנסה לראות גוזל שנולד בשובך, היא נופלת מן הסולם.
בבית החולים, האחיות והרופאים מתעלמים מאידית, שמבקשת שוב ושוב לדעת מה שלומה של אבי.
היא ישנה בחדר ההמתנה, אך גם בבוקר האחיות במשמרת לא מודעות לנוכחותה, ואינן יודעות מה קרה לאבי.
כשהן בודקות, הן מגלות שאבי נפטרה במהלך הלילה, וגופתה כבר פונתה לחדר המתים.
אידית מתקשרת לאחיינה של אבי, טד (פול ג'אמטי), כדי לבשר לו על מותה.
לפני שהוא מגיע לבית, היא מסירה כל ראיה לכך שהיא ואבי חיו כזוג - היא העבירה את דבריה לחדר השני, והסירה תמונות שלהן יחד מהקירות.
כשטד מגיע, הוא מציין שהבית היה רשום בשמה של אבי.
אידית מספרת שהיא שילמה את המשכנתה כל השנים, וטד מבטיח לה "סידור הוגן", ומציע שתמשיך לחיות שם בתמורה לשכר דירה.
אידית חוזרת על כך ששילמה על הבית, ושאבי הייתה רוצה שתישאר בו.
טד, בהשפעת אשתו, שבינתיים החלה כבר להסיר מהבית חפצים בלי לשאול של מי הם, נמלך בדעתו, ומחליט למכור את הבית.
הקטע מסתיים כשמשפחתו של טד נכנסים לאוטו עמוסים בחפצים, וטד מבטיח להיות בקשר עם אידית בקרוב לגבי הסידורים.
לינדה (מישל ויליאמס) היא סטודנטית באוניברסיטה, וחיה בבית יחד עם עוד שלוש נשים אחרות, כולן לסביות ופעילות פמיניסטיות.
הן מגיעות למפגש פמיניסטי בקמפוס, והחברות הסטרייטיות שם מאשימות אותן שהן גורמות להן לבעיות מול הנהלת האוניברסיטה, שלא מאפשרת להן לקיים בתחומיה מפגשים "מסיבות מוסריות".
הקבוצה מוסרת לחברות שהן לא יכולות לכלול נושאים של לסביות בפעילות שלהן, ואלה יצטרכו לחכות "לטובת הכלל".
לינדה מזכירה לדוברת שהיא הקימה יחד איתה את הארגון הפמיניסטי, כדי להילחם על זכויות כל הנשים, ושהיא עמדה לצידה במאבק על אמצעי מניעה, למרות שהיא עצמה אינה זקוקה להן.
הקבוצות לא מגיעות להסכמה, וארבע החברות יוצאות בסערה.
הן הולכות לבר לסביות שהן לא מכירות, ונדהמות לגלות שהוא "דור ישן", כזה שהנשים הפוקדות אותו מגלמות תפקידי מגדר ברורים של בוץ' ופם.
בעיניהן, הדבר נראה אנכרוניסטי ונוגד את הפמיניזם.
הן צוחקות על איימי (קלואי סביני), אישה צעירה בבר העונבת עניבה.
איימי מזמינה את לינדה לרקוד, וזו מסרבת, אך רק כי חברותיה מסתכלות עליה בעיניים שופטות.
כשהחברות מחליטות ללכת, לינדה נשארת, ורוקדת עם איימי.
מאוחר יותר, איימי מרכיבה את לינדה על האופנוע שלה עד ביתה, והשתיים מתנשקות.
איימי, שנתנה ללינדה את חולצתה מפני הקור, מבטיחה לחזור למחרת לקחת אותה.
כשאיימי מגיעה למחרת, החברות בשיאו של ויכוח עם הנציגה של הקבוצה הפמיניסטית, ולינדה חשה מבוכה ומתנהגת באופן מנוכר לאיימי.
חברותיה של לינדה צוחקות עליה, ושואלות אותה כיצד אפשר לצפות שיתייחסו אליהן ברצינות כפמיניסטיות כאשר נשים כמו איימי בסביבה.
הן לא מבינות למה אישה תרצה להתלבש כמו גבר, כאשר כל המאבק שלהן הוא למגר תפקידי מגדר סטריאוטיפיים מסוג זה.
לינדה הולכת לביתה של איימי כדי להתנצל.
בבוקר, לינדה מוצאת תמונה של איימי כשהיא הייתה ילדה, ולבושה כבן, ושואלת אם היא אמורה להיות האישה ביחסים, ואיימי הגבר.
איימי אומרת בבוז שלא, ומאשימה את לינדה בכך שהיא פשוט פוחדת שאנשים ידעו מה היא אם יראו אותן ביחד.
לינדה, שכבר התאהבה באיימי קשות, מזמינה אותה לארוחת ערב בבית המשותף, ומשביעה את חברותיה שייתנו לה צ'אנס.
אך הערב מתנהל באווירה של מבוכה, ומשם רק מתדרדר כאשר אחת החברות מבקרת את לבושה של איימי, ומנסה לאלץ אותה ללבוש בגדי נשים.
איימי עוזבת את הבית בטריקת דלת, ולינדה, נסערת, רצה אחריה.
היא אומרת לאיימי שהיא אף פעם לא התביישה בה, אלא רק בעצמה.
השתיים משלימות וצועקות לעולם (ולשכנים החטטניים של איימי) שהן לסביות.
בבית גרות כעת פראן (שרון סטון) וקאל (אלן דג'נרס).
השתיים רוצות להביא יחד תינוק לעולם.
פראן מתכוונת להרות מתרומת זרע, והשתיים נתקלות במכשולים בדרך - בהתחלה תכננו לקבל תרומת זרע מזוג הומואים, אך כאשר אלו הביעו הסתייגות מההסכם המקורי לפיו לא יהיו חלק מחיי התינוק, הנשים החליטו לבטל.
הן מחליטות שעדיף תורם אנונימי, ומתקשרות עם בנק זרע.
במהלך תהליך הבחירה, קאל מתקשה לקבל את העובדה שאין היא יכולה להכניס את פראן להריון.
כשפראן מבייצת, ממהרת קאל לאסוף את הזרע מן הבנק ולהזריע את פראן.
השתיים יושבות בפארק וצופות בילדים מבית הספר הסמוך, ותוהות אילו בעיות יעמדו בפני הילד או הילדה שלהן - כמה דעות קדומות ובריונות יהיו מנת חייה.
הן מביעות תקווה שהאהבה הגדולה שלהן אחת לשנייה ולילדה שלהן תספיק, ושבאופן כללי, שבעתיד תהיה יותר קבלה חברתית.
אחרי שלושה ניסיונות, הן מבקרות אצל רופאה כדי שתסייע להן עם התהליך, וזמן קצר לאחר מכן, מגלות שהן בהריון.
הסרט מסתיים כאשר השתיים רוקדות ומתחבקות באופן אינטימי ומלא שמחה במטבחן.
ונסה רדגרייב - אידית טרי
מריאן סלדס - אבי הדלי
פול ג'יאמטי - טד הדלי
אליזבת פרקינס - אליס הדלי
ג'ני אוהרה - מארג' קרפנטר
מארלי מקליין - מאגי הדלי
שחקנית משנה מצטיינת במיני-סדרה או סרט - ונסה רדגרייב (זכייה)
תסריט מצטיין במיני-סדרה או סרט (מועמדות)
ליהוק מצטיין במיני-סדרה או סרט (מועמדות)
שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיוני - ונסה רדגרייב (זכייה)
שחקנית מצטיינת בסרט טלוויזיוני, מיני-סדרה או ספיישל דרמה - ניה לונג (מועמדות)
הופעה מצטיינת של שחקנית בסרט טלוויזיוני או מיני-סדרה - ונסה רדגרייב (זכייה)
שחקנית מצטיינת בסרט טלוויזיוני, מיני-סדרה, או ספיישל דרמה - ונסה רדגרייב (מועמדות)
פרס נשים בקולנוע קריסטל + לוסי
פרס לוסי (2000) ליוצרים ולשחקנים של אם הקירות האלה היו יכולים לדבר ואם הקירות האלה היו יכולים לדבר 2, בהכרה למצוינות וחדשנות ביצירה שמיטיבה עם התפישה לגבי נשים במדיום הטלוויזיוני.
הוא פתגם שמקורו בתלמוד הבבלי, ואשר נועד להספיד את מותו של רבינא, שנמשל לארז ענק מול אזובי הקיר הזעירים.
בעברית המודרנית משמש הביטוי להביע זעזוע משחיתות שלטונית או ממסדית, מלשון: אם הגדולים חוטאים, האיך אפשר להלין על הקטנים, או במשמעות של: אם הגדולים והחזקים נקלעים לצרה, לא ניתן לצפות שגורלם של החלשים יהיה טוב יותר.
מקור הפתגם כאמור, הוא בדברי התלמוד בבלי, שם מסופר על רב אשי ששאל את בר קיפוק המספיד, כיצד היה הוא מספיד את רבינא
בכתב יד מינכן 140 מופיע הטקסט הבא: "בנחל שוטף נפלה חרבה — מה יעשו גבים קטנים".
"חָרָבָה" היא אדמה יבשה, והקל וחומר על פי גרסה זו נהיר.
בר-קיפוק מהלל ומשבח את הנפטר על פני שאר החכמים.
רב אשי לא אהב, בלשון המעטה, את הפיוט של בר קיפוק, המשווה, לכאורה, את החכמים לאזובי הקיר, לדגי רקק ולשלוליות.
הגמרא מספרת שחלשה דעתו עליו, והקפדתו היתירה גרמה לכך שהתעוותו רגליהם של שני מספידים.
עץ הארז, ובמיוחד ארז הלבנון, שימש פעמים רבות בתנ"ך דוגמה ומשל לעץ שגיא ושליט על העצים.
החוקרת רחל אליאור מציינת את מעלותיו, שבזכותן גם שימש העץ לבניית בית המקדש.
"בארז יש שגב ויפעה בשל צמיחתו ירוקת-העד לגובה ולרוחב ובשל נצחיותו: ריחו הטוב נשאר גם כשהוא נכרת ומעובד לנסרים".
הצגה של שני קצוות - עץ הארז הגדול מזה ואזוב הקיר הנמוך והשפל מזה, מופיעה כבר במקרא.
העברית המודרנית, אימצה ברצון את הפתגם ונעזרת בו רבות, כל אימת שרוצים להבליט "מופת" שלילי של אנשי שררה, או אסון כלשהו שתוקף את החזקים, ויש לשער שגם החלשים לא יעמדו בפניו, שהרי אם האש כילתה את החזק שבעצים, הצמחים הזעירים שבקיר בוודאי לא יעמדו בפניה.
בשנת 1984, יורם קניוק מסיים מאמר ביקורת חריף על קיבוץ מענית שסירב לקבל זוג נוצרים כחברים בקיבוץ, במילים: "אם בארזים נפלה שלהבת, מה יעשו אזובי נצרת עילית".
"אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו אזובי הקיר" הרהר בכתבה משנת 1988, מנהל קבוצת מכבי חיפה, כשהציעו לו שחקן רכש נוסף, לאחר כישלונו של השחקן המצטיין.
זוהי דוגמה למשמעות השנייה של המשל: אם השחקן המצטיין והידוע נכשל, קל וחומר שזה יהיה גורלו של השחקן הפחות ידוע.
לאחר שהתקשורת הבריטית ביקרה קשות כמה ממעשיה של מרגרט תאצ'ר, כתב שלום רוזנפלד בשנת 1989 במעריב:
בשנת 2013, הרב ד"ר חיים שין כותב על רבנים המעורבים בפלילים: "ימים שהחברה הישראלית זקוקה בדחיפות למורי הוראה ולמנהיגים בתחום המוסר והמידות מתברר כי ישנם רבנים הנותנים דוגמה רעה.
אם בארזים נפלה שלהבת מה יעשו אזובי הקיר".
במספר רב של פסקי דין בתי המשפט ציטטו את המשפט בעיקר בהקשר של שחיתות ציבורית.
בניסוח עממי מודרני, המשפט מוכר יותר בצורה הבאה: "אם בארזים נפלה שלהבת - מה יגידו אזובי הקיר" - שהיא שיבוש של המקור התלמודי, שהשתרש בעקבות שיר שחובר בשנת 1945.
שיבושים אחרים הם "אם בארזים נפלה שלהבת מה יענו אזובי קיר", ו"אם בארזים נפלה שלהבת מה יאמרו אזובי קיר".
שיבוש נפוץ וותיק למשל זה, הוא הניסוח "אם בארזים נפלה שלכת", בין השאר עשו בו שימוש, מתמודד הריאליטי זיו גלברט (הישרדות הפיליפינים), פרשן הספורט שלמה שרף, וחברי הכנסת אבו וילן.
התפרסם בשיבוש זה בני גנץ כשהתראיין ברשת ב' ואמר: "אם בארזים נפלה שלכת..." כשדיבר על תיקי החקירות של בנימין נתניהו.
רחל מורפורגו, משוררת עברייה איטלקייה מהמאה ה-19 כתבה בשירה
בית זה של השיר מתבסס על המשל התלמודי.
הארזים כאן הם "מבחר נשי תבל" שמבקר בשם וינקלר, אשר שיבח את מורפורגו, מצא בהן פגם לעומתה.
מורפורגו תוהה כיצד היא מסוגלת בכלל להשתוות לנשים אלו, ומפקפקת באמיתות שבחיו של וינקלר.
שיר ידוע ברפרטואר הישראלי נקרא: "אם בארזים נפלה שלהבת" בהלחנת יזהר ירון.
רבקה שטורמן חיברה לשיר ריקוד ידוע.
יעקב רוטבליט השתמש בפתגם בשירו פרזות: "בין בזים לבוזזים / שם נפלו הנועזים / גם בארזים נפלה שלהבת / זה מקרה וזו שיטה / יד רוחצת אחותה / מנגבת באותה מגבת"
"אם הייתי שר לך" הוא אלבום מחווה של תחנת הרדיו הישראלית כאן גימל בשיתוף חברת התקליטים "ארומה מיוזיק" לזמר יגאל בשן, לציון שנה לפטירתו.
האלבום כולל גרסאות כיסוי לשיריו של בשן המבוצעות על ידי אמנים שונים, שעם חלקם אף שיתף בשן פעולה.
כל השירים באלבום עובדו והופקו על ידי גיא ויהל.
איתך - יצא לאור ב-18 באוגוסט 2019, כסינגל הראשון מהאלבום, השיר מבוצע על ידי שלומי שבת, נכתב במקור על ידי יגאל בשן והולחן על ידי יורם צדוק.
ודוד יפה עיניים - יצא לאור ב-11 בנובמבר 2019, כסינגל השני מהאלבום, השיר מבוצע על ידי A-WA, נכתב במקור על ידי דורי בן זאב והולחן על ידי מתתיהו שלם.
סיוון - יצא לאור ב-9 בדצמבר 2019, ביחד עם כל האלבום ביום השנה למותו של בשן, כסינגל השלישי מהאלבום.
השיר מבוצע על ידי עידן עמדי, נכתב במקור על ידי שמוליק צ'יזיק והולחן על ידי יגאל בשן.
יש לי ציפור קטנה בלב - יצא לאור ב-22 בדצמבר 2019, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, השיר מבוצע על ידי נועה קירל, נכתב במקור על ידי יגאל בשן ויוסי בנאי והולחן על ידי יגאל בשן.
קפה אצל ברטה - יצא לאור ב-3 בפברואר 2020, כסינגל החמישי מתוך האלבום, השיר מבוצע על ידי איתי לוי, נכתב במקור על ידי אהוד מנור והולחן על ידי נתן כהן.
אם המושבות החדשה או בשמה הרשמי הדר המושבות החדשה, היא שכונה הנמצאת בצפון-מערב פתח תקווה.
השכונה נוסדה בשנת 2003, בשם "לב הסביונים" (שם שהציעה "אפריקה ישראל"), ושטחה הוא 1,000 דונם.
השכונה גובלת בשדות פתח תקווה מהצפון, בית הקברות סגולה מהמזרח, שכונות קרול ונווה גן מהדרום, שכונת אחים ישראלית מדרום-מערב ושכונת אם המושבות מהמערב.
אופי הבנייה בשכונה שונה מאופי הבנייה בשכונה הוותיקה, והוא מאופיין בבניינים רבי קומות בני 9–23 קומות.
בקרבת השכונה נמצאים אזורי התעשייה קריית אריה וסגולה, הקניון הגדול, הפארק הגדול, אצטדיון המושבה, בית משפט השלום ועוד.
השכונה הוקמה בשנת 2003, ושנים ספורות לפני הקמתה פעלו במקום מפעלי תעשייה כבדה כמו כימיקלים, ברזל ועורות, כשמסילת רכבת הובילה את תוצרי המפעלים אל מחוץ לעיר.
במטרה לחבר את פתח תקווה לנחל הירקון ולאפשר הקמת פארק על גדותיו להנאת התושבים, ערכה הנהלת העיר שינוי תוכנית בניין עיר (תב"ע), שבעקבותיו הוחלף מוקד התעסוקה בין שני אזורי התעשייה (קריית אריה וסגולה) במרחב מגורים.
השכונה נקראה "החדשה", כדי לבדל אותה מהשכונה הצמודה אליה שהוקמה לפני עשור תחת אותו השם.
בליבה של השכונה נמצא הפארק המרכזי (פארק לב סביונים) שנטע על תל אומלבס (מלבס) שבו שרידי ישוב החל מהתקופה הביזנטית ועד התקופה העותמאנית, מייסדי פתח תקווה העדיפו לבנות את יישובם רחוק יותר מהירקון על מנת להקטין את סכנת המלריה (הקדחת) באזור כיכר המייסדים בעיר פתח תקווה.
בעבר היה מצוי בשטח השכונה חוות מלאבס, אך כיום הזכר היחידי ממנה היא גת שנשמרה מאז.
השכונה קרובה אל כבישים 4 ו-5, ופועלת בה תחבורה ציבורית.
השכונה בעלת קרבה רבה אל תחנת הרכבת "קריית אריה".
השכונה תוכננה עם שבילי אופניים רבים העוברים ברחובות השכונה ומחוץ לה.
קיימת תוכנית לקשר את השכונה, בעזרת שבילי אופניים, לרצועה חדשה של פארק הירקון לאורך צפון השכונה, באמצעות שני מעברים תת-קרקעיים.
בנוסף, ישנה תוכנית לבניית גשר לרוכבי אופניים ולהולכי רגל מעל כביש 4, בהמשך לתוכנית האב לשבילי אופניים אשר כבר מיושמת בשכונה.
השכונה מתאפיינת בבנייה של מספר בניינים סביב פארק או גינה אחת.
בשכונה נמצא פארק גדול אשר מהווה את הפארק המרכזי בשכונה.
הפארק קרוי "פארק לב הסביונים" על שם פרויקט "לב הסביונים" שהקימה חברת אפריקה-ישראל, ומכונה גם "גינת הדגים".
בנוסף לפארק זה, ישנן גינות ופארקים נוספים בשכונה כדוגמת "הגינה החדשה", סקייטפארק, כיכר מרכזית ושמה "ככר הרעות" או "כיכר הקקטוסים", שתוכננה בידי האדריכל מרגולין.
הכיכר מאופיינת במגוון צמחים מסוג קקטוסים וסוקולנטים.
עובדה זו מייחדת את הכיכר כאחת מהבודדות בארץ.
הכיכר הייחודית משמשת כמרכז פעילות לתושבי השכונה וממנה יוצאים ערב ערב, טיולי אופניים לרחבי גוש דן.
בנוסף, ישנם פרויקטים סביבתיים בשכונה כמו גן ירק שכונתי.
כמו כן, השכונה גובלת בשדות פתח תקווה מהצפון, והיא ממוקמת מרחק קצר מנחל הירקון.
ישנה תוכנית עתידית לפיתוח פארק ירקון נרחב שיגבול בשכונה ויהווה שטח פנאי לתושבי פתח תקווה כולה.
בשטח הפארק העתידי נמצאת גם בריכת חורף, שעתידה גם כן לעבור שיקום ופיתוח.
ברחבי השכונה פועלים מוסדות חינוך רבים לכל שכבות הגיל.
ישנם כ-22 גני עירייה, 4 בתי ספר יסודיים, 2 חטיבות עליונות ובית ספר לחינוך מיוחד.
כמו כן, בשכונה פועלות תנועות הנוער "הצופים" שהיא בעלת שבט צופים משלה הנקרא "שבט המושבה", ותנועת "הנוער העובד והלומד", שהיא בעלת "קן" בשכונת נווה גן הסמוכה, ופועלת גם בשכונה.
השכונה מורכבת מיהודים אשר רובם המכריע הם חילונים.
עם זאת, פועלים בשכונה 4 בתי כנסת אשר הגדול בהם הוא בית הכנסת "בראשית".
שניים מבתי הכנסת נוהגים בנוסח ספרדי, אחד בנוסח משותף ואחד בנוסח תימני.
בשכונה ישנן מספר רב של אפשרויות תרבות ובילוי, ביניהן: מגוון חוגים ופעילויות רבות לכל הגילאים, מרכז נוער קהילתי, שתי ספריות עירוניות, היכל ספורט, אודיטוריום, קונסרבטוריון ועוד.
המסחר בשכונה מפותח מאוד וישנם מרכזי מסחר רבים בה.
מרכז רום - מרכז הנמצא ברחוב יעל רום ובעל חנויות כגון: כללית, מכבי, סופר פארם, שופרסל, קפה לנדוור וסבן אילבן
עמי בוטיק סנטר - מרכז הנמצא צמוד למרכז ספיר, ושוכן ברחוב רפאל איתן.
במרכז יש חנויות רבות כגון: רולדין, סושייה, סופר שכונתי, פיצרייה שכונתית, חנות ממתקים, חנות צעצועים, טיפולים לכלבים, מספרה, מאוחדת ועוד.
מרכז צים - מרכז הנמצר בקצה המזרחי של השכונה ובו חנויות, סטודיו C, מרכז רפואי של קופת חולים מכבי וכן סניף של הסופרמרקט מחסני מזון.
מרכז ספיר - מרכז חדש הנמצא צמוד ל"עמי בוטיק סנטר".
במרכז זה ישנן חנויות מגוונות כמו רשת גולדה, חנות ביגוד והנעלה לתינוקות ילדים ונוער, מרכז למידה והעצמה "חיה פינקל", מספרה, פדיקור, "פיצה עגבנייה", "מאפיית הכפר", "הקצב במושבה", "טרי בריא", חנות מחשבים וסלולר ומכון כושר "פרופיט".
גיסין סנטר - מרכז קניות ובילוי הנמצא ברחוב גיסין מול מרכז רום.
כמו כן ישנם מרכזי מסחר הקרובים אל השכונה, כדוגמת:
הקניון הגדול - קניון הנמצא במרחק קצר מאוד מהשכונה ובעל מגוון חנויות רחב מאוד.
קניון אם המושבות- מרכז הנמצא בשכונת הוותיקה וצמוד לשכונה החדשה.
האוכלוסייה בשכונה מגוונת והיא מורכבת בעיקר בחילונים ממעמד סוציו-אקונומי בינוני-גבוה, משפרי דיור וזוגות צעירים.
רבים מהם באו מפתח תקווה, רמת גן והרצליה.
אחוז גבוה מאוד מתושבי השכונה, פי שניים מממוצע כלל האוכלוסייה, הם של תושבים בגילאי ה-30 וה-40 וילדים בטווח גילאי הגן והיסודי, לעומת אחוז נמוך מאוד של גילאי העשרה והעשרים ובוגרים מעל גילאי החמישים.
כמו כן, סטטיסטית, רוב תושבי השכונה הם אקדמאים, אנשי הייטק ובעלי מקצועות חופשיים.
ישנו מיעוט קטן מאוד של עולים המתגוררים בשכונה.
אם המושבות או אם המושבות הוותיקה, ובשמה הרשמי הדר המושבות, היא שכונה הנמצאת בצפון-מערב פתח תקווה.
השכונה נבנתה לראשונה בשלהי שנות ה-90, ושטחה הוא כ-500 דונם.
השכונה גובלת בשדות פתח תקווה מהצפון, שכונות אם המושבות החדשה ואחים ישראלית מהמזרח, שכונת נווה גן מהדרום ואזור התעשייה קריית אריה מהמערב.
אופי הבנייה בשכונה שונה מאופי הבנייה בשכונה החדשה והוא מאופיין בבניינים לבנים בני 5–7 קומות, וסביבתם גינות.
כמו כן, בקרבת השכונה נמצאים מקומות רבים כמו אזורי התעשייה קריית אריה וסגולה ואתרים כמו הקניון הגדול, הפארק הגדול, אצטדיון המושבה, בית משפט השלום ועוד.
לשכונה שדרה פנימית רחבת ידיים שמסביבה נבנו רחובות השכונה.
בשכונה קיימים מוסדות חינוך רבים לכל טווח הגילים, מגני ילדים ועד תיכון וסניף של האוניברסיטה הפתוחה.
כמו כן, מרכז מסחרי וטיפת חלב המשרתת את תושבי השכונה והסביבה.
השכונה נבנתה לראשונה בשלהי שנות ה-90 ובעבר היו על שטחה תחנת רכבת, מחסנים, פרדסים, בתי אריזה להדרים ובתי מלאכה.
כל שנותר מהעבר הם שני מבנים לשימור, ששימשו ביתו של שומר הפרדס.
ישנם כ-2 בתי ספר יסודיים וקמפוס שש שנתי על יסודי.
עם זאת, פועלים בשכונה 2 בתי כנסת.
אחד בנוסח ספרדי והשני בנוסח אשכנז.
בשכונה קיים מרכז מסחרי אחד ברחוב ראשון לציון ובו חנויות רבות כמו קופת החולים מאוחדת, חצי חינם, מסעדות כמו ארומה, מקדונלד'ס ועוד.
ב-27 במאי 2002 אירע פיגוע תופת במרכז הזה על ידי מחבל מגדודי חללי אל-אקצא שפוצץ את עצמו.
בפיצוץ נהרגו רות פלד בת 56 ונכדתה סיני קינן בת שנה ושלושה חודשים ונפצעו 50 בהם ארבעה קשה.
אנדרטה לזכר הסבתא ונכדתה נמצאת במקום הפיגוע.
השכונה קרובה מאוד למספר מרכזים מסחריים אחרים כמו:
יכין סנטר - מתחם קניות גדול שכולל בעיקר חנויות ורשתות מזון.
המרכזיים המסחריים של שכונת אם המושבות החדשה.
דן טאון - מרכז עסקים ובילוי בקריית אריה.
"אם אתה גבר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל.
השיר יצא לאור ב-14 בינואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
השיר הוא שיר פופ-טראפ ו-EDM, שנכתב והולחן על ידי ג'ורדי, דורון מדלי ואיתי שמעוני, שיצרו גם את להיטה הקודם של קירל "פאוץ'".
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, בוים על ידי אינדי חאיט, והועלה לערוץ היוטיוב של קירל ב-14 בינואר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
בקליפ ניתן לראות את קירל מהלכת ורוקדת בין קירות תוך כדי שהיא שרה את מילות השיר.
הקליפ שצולם על ידי מישה קמינסקי, צולם בשוט אחד בלבד.
כמו כן, בקליפ השתתף הרקדן שגיא אקושטי.
בפחות משבוע, צבר הווידאו קליפ מעל ל-3 מיליון צפיות.
נכון לינואר 2026 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון.
ב-23 באפריל 2020 הוציאה הזמרת וכוכבת הרשת שירה מרגלית גרסת כיסוי לשיר, בסגנון בלדת פופ.
אם היית רואה הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שבוצע על ידי הזמרת הישראלית ליאת ציון.
השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2013, כסינגל החמישי מתוך האלבום "רבע לשש", על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר הוא בסגנון מוזיקת העולם, אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, ומשלב בתוכו גם את סגנון הרוק.
בשיר, הדוברת מתארת דמות שאותה לא ראתה זמן רב ומה הייתה חושבת הדמות אם הייתה רואה אותה כעת.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי אלעד ויסמן והועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-18 באוגוסט 2013, בסמוך לצאתו של הסינגל.
בקליפ ניתן לראות את חברי הפרויקט של עידן רייכל מבצעים את השיר.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-1.4 מיליון צפיות ביוטיוב.
אם גיבורה הייתה מדליית כבוד של ברית המועצות אשר הוענקה עבור גידול והקמת משפחה גדולה.
כוונת המדינה הייתה לא רק לכבד משפחות כה גדולות, אלא גם להגדיל את הסיוע הכספי לנשים בהיריון, לאמהות למשפחות גדולות ולאמהות חד הוריות, ולקדם רמת בריאות מוגברת אצל אמא וילד.
הפרס הונפק בשנת 1944 והמשיך להתקיים עד נפילת ברית המועצות בשנת 1991.
תואר הכבוד "אם גיבורה" הוקם ב-8 ביולי 1944 על פי צו נשיאות ברית המועצות העליונה.
חוקו, כולל עלייה מרובה בקצבאות המדינה הזמינות למשפחות אלה או לאמהות חד הוריות, תוקן 15 פעמים מהקמתו המקורית ועד לתיקון האחרון הכלול בצו מספר 20 לנשיאות ברית המועצות העליונה מיום 7 במאי 1986.
תואר הכבוד "אם גיבורה" הוענק לאמהות הנושאות ומגדלות 10 ילדים ומעלה.
התואר לווה בהקצאת האות "אם גיבורה" ותעודה שהוענקה על ידי הנשיאות של הסובייט העליון של ברית המועצות.
הוא הוענק ביום הולדתו הראשון של הילד האחרון, בתנאי שתשעה ילדים נוספים (טבעיים או מאומצים) יישארו בחיים.
ילדים שנספו בנסיבות הרואיות, צבאיות או מכובדות אחרות, כולל מחלות תעסוקתיות, נספרו גם הם.
הפרס נוצר במקביל לאות תפארת האם ומדליית האמהות (רוסית: Медаль материнства), המיועדת לנשים עם חמישה עד תשעה ילדים.
הם היו זכאים גם למספר הרשאות מבחינת קצבת פרישה, תשלום דמי שירות ציבוריים, ואספקת מזון וסחורות אחרות.
כ-430,000 נשים זכו בתואר זה במהלך קיומו.
אם הם נלבשים בתוארי כבוד של הפדרציה הרוסית, האחרונים הם בעלי עדיפות.
תואר הכבוד "אם גיבורה" זכאי למקבל ללבוש את האות "אם גיבורה", שהיה כוכב זהב עם קרניים ישרות כסופות בין הזרועות אשר יוצרות מחומש הפוך; הוא צורף על ידי טבעת מצופה כסף דרך לולאת המתלה אל מתלה בצורת גלילה בצורת גלילה ועליו הכיתוב הקלה מוזהב, "MOTHER HEROINE" ( Russian ).
האות לאחר נפילת ברית המועצות
לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, בוטלה האות ברוב הרפובליקות הפוסט-סובייטיות.
בפדרציה הרוסית האות בוטל בשנת 1991 אך הוחלף בשנת 2008 במסדר תהילת ההורים.
בטג'יקיסטן הוא נשלל בשנת 1996 כדי להרתיע משפחות גדולות מלהיווצר.
באוקראינה הוא בוטל עם עצמאותה אך שוחזר בשנת 2001.
בקזחסטן, אמהות ל -10 ילדים ומעלה זכו מאז 1995 ל"אלטין אלקה" ("Алтын алка", "תליון זהב") ואמהות לשמונה או תשעה ילדים קיבלו את קומיס אלקה ("Кумiс алка", "תליון כסף").
אם דנמרק (בדנית: "Mor Danmark") היא הסמל וההאנשה המדינית והלאומית של דנמרק והאומה הדנית.
ייצוגים אלגנטיים של דנמרק כאישה עם בגדים עתיקים וסמל נראו לראשונה במאה ה-18. במאה ה-19, עם פרוץ אביב העמים, מחזות כאלו נהיו נפוצים יותר.
סופרים כמו ניקולאי גרונטוויג, ברנרד סברין אינגרמן ושטין שטינסן בליכר השתמשו כולם באם דנמרק כסמל לאומי של דנמרק וכביטוי לרגשות לאומיים.
בשנת 1851, בהשפעת הניצחון הדני בקרב איסטד, יצרה אליזבת יריחו באומן ציור של אם דנמרק בדמות אישה צעירה, עם הדנברוו (דגל דנמרק) ותכשיטים ויקינגים, אוחזת בחרב עתיקה, עומדת בשדה ומביטה אל מעבר לציור.
הציור הפך למודל לתיאורים רבים מאוחר יותר של האם דנמרק.
במחצית השנייה של המאה ה-20, אם דנמרק יצאה מהאופנה.
מאז היא משמשת בעיקר בציור קריקטורות.
אנדרטאות ופסלים רבים המנציחות את איחוד סונדריוטלנד בשנת 1920 עם דנמרק משלבים בהם את דמות אם דנמרק, מלווה בדרך כלל בבת המייצגת את סונדרילילנד.
דוגמה לכך היא אנדרטת האיחוד בכניסה הראשית לפולדפארקן בקופנהגן.
פסל של אם דנמרק נראה גם באנדרטת המהגרים הדנית בקופנהגן.
הפסל ארנה באנג יצר גם את פסל אם דנמרק.
יציקת ברונזה בצורתה הממוקמת בפנסמרק.
אם החורף יגיע הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1947 בבימויו של ג'ון סאביל, עם וולטר פידג'ן, דבורה קר, ג'נט לי ואנג'לה לאנסבורי.
התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת ארתור סמואל הצ'ינסון שפורסם ב-1922 והיה לרב מכר ודן בנושאים שלא דברו עליהם אז כמו בגידות, גירושים, הריון מחוץ לנישואים והתאבדות.
גיבור העלילה נמצא בסבך עם שלוש נשים, אשתו שלא אוהבת אותו, אהובתו לשעבר שרוצה אותו ונערה מתבגרת שזקוקה לתמיכתו.
ב-1923 הופק סרט אילם לפי הספר.
שם הספר והסרט לקוח משירו של פרסי ביש שלי "אודה לרוח המערבית": ?If Winter comes, can Spring be far behind - "אם החורף יגיע, האם האביב יכול להיות הרחק מאחור?" שמשמעותו - אם יגיעו זמנים קשים של קור ודיכאון (כמו בחורף), האביב שמסמל פריחה ושמחה, לא יהיה רחוק מאחור.
שנת 1939 בעיירה פני גרין ליד לונדון.
מרק סייבר (וולטר פידג'ן) הוא כותב ספרי לימוד ונשוי למייבל (אנג'לה לאנסברי), אישה חמורת סבר שגוערת בו כל הזמן.
קודם לכך היה ביחסים קרובים עם נונה ט (דבורה קר) אבל היא העדיפה את טוני טייבר (יו פרנץ') כדי לצאת איתו מהעיירה ולטייל בכל העולם.
היא אינה אוהבת את טוני והם חוזרים לפני גרין שם היא מחדשת את הקשר עם מרק לנוכח כעסה של מייבל.
פורצת מלחמת העולם השנייה, טוני מתגייס ונונה ממשיכה את פגישותיה עם מרק ומתגייסת לבסוף לחיל העזר האווירי לנשים.
מרק נפרד ממנה בתחנת הרכבת ואומר לה: "אם החורף יגיע, האם האביב יכול להיות הרחק מאחור?".
אפי ברייט (ג'נט לי) היא נערה מתבגרת שנכנסה להריון מחוץ לנישואים.
אביה (ריס ויליאמס) מגרש אותה מביתו ומרק מרחם עליה ומוצא לה עבודה כמטפלת לאישה קשישה, מיס פרץ' (מאי וויטי).
כשמיס פרץ' מתה לאחר שנכדה פרד נהרג במלחמה, אין לאפי היכן לגור ומרק חומל עליה ומביא אותה לביתו מה שגורם למייבל לעזוב ולהתגרש ממנו.
כל העיירה מרכלת על מרק כאילו הוא מנהל יחסים אסורים עם אפי והוא זה שהכניס אותה להריון.
הבוס שלו מר פורצ'ן (רג'נלד אוון) וסגנו טווינינג (ג'ון אבוט) מפטרים אותו בטענה של מוסר מושחת.
מרק ואפי מקבלים מכתב זימון לבית משפט באשמת ניאוף.
אפי מקבלת זאת קשות, כותבת מכתב פרידה ומרעילה את עצמה בשתיית חומצה אוקסלית שקנה לה מרק לשם ניקוי מגבעתו.
נונה מגיעה באמצע המשפט ומדברת בשבחו של מרק אך מורחקת משם.
המושבעים קובעים שמותה של אפי היה התאבדות אך מותחים ביקורת על התנהגותו של מרק.
הוא חוזר לביתו כשאנשי העיירה קוראים לעברו קריאות בוז.
בבית הוא מוצא מכתב שכתבה אפי לפני התאבדותה ובה היא מגלה לו שאבי הילד הוא הרולדג טווינינג בנו של מר טווינינג, הם היו מאורסים בחשאי ותכננו להינשא.
מרק הזועם מגיע למשרד החברה אך לפני שהוא מתעמת עם טווינינג מגלה לו טווינינג שבנו הרולד נהרג במלחמה.
מרק מחליט לא להעביר לו את המכתב ומרוב מתח הוא לוקה בהתקף לב ומאושפז.
נונה מבקרת אותו ושניהם שורפים את המכתב לפני התחלת חיים חדשים כזוג.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותוולטר פידג'ןמרקו סייברדבורה קרנונה טייברג'נט ליאפי ברייטאנג'לה לאנסברימייבל סייבראשתו של מרקוריס ויליאמסמר ברייטאבא של אפירג'ינלד אווןמר פורצ'ןבעל הוצאה לאוריו פרנץ'טוני טייברבעלה של נונהג'ון אבוטמר טווינינגסגנו של פורצ'ןמאי וויטימיס פרץ'
הוא שיר שחיבר לוי בן־אמתי בשנת 1932. באותה שנה הלחין אותו שלום פוסטולסקי.
בשנת 2010 הלחין את השיר שנית אילן צלניק.
השיר מזוהה במיוחד עם תנועת המחנות העולים ועם יציאת גרעינים לשירות בנח"ל.
הסיסמה "אִם גַּרְעִין זָרַעְתּ – בְּטַח!" שימשה שנים רבות ברכה מקובלת בעת עלייה על הקרקע של קיבוצים, וניתן למצוא אותה במקומות שונים הקשורים להגשמה והתיישבות.
בן־אמיתי חיבר את השיר, המתואר כחדור ב"פאתוס התיישבותי", בדגניה א' בשנת 1932. השיר היה המנון להקמת יישובים חקלאיים בתקופת חומה ומגדל ובראשית ימי המדינה.
השיר מבטא אמונה וביטחון בעבודה הקשה של טיפוח ה"גרעין", החלק המהותי שנזרע בקרקע ובתמורה לעבודה הקשה – הצפייה בצמח שעולה וצומח מן הגרעין שנזרע.
זריעת הגרעין יכולה להתפרש הן כעבודה חקלאית הן כהקמת יישוב.
בשנת 2010, לקראת סמינר פסח של המחנות העולים, הולחן השיר מחדש וזכה עד מהרה לפופולריות רבה במחנות העולים וכסמל של יציאה לשירות בגרעיני נח"ל.
השיר מבטא את שני מסלולי ההגשמה העיקריים בתנועה: התיישבות חקלאית וחינוך (שגם הוא, בהשאלה, "זריעה" וטיפוח).
צלניק ערך שני שינויים בשיר המקורי.
האחד – העברת הניקוד של המלה "מָקָבֶת" (המתחרז עם "מוות") לצורה השגורה יותר "מָקֶבֶת" (בסגול).
השני – העברת המשפט הפותח "אם גרעין זרעת – בטח" לסוף הבית הראשון, מה שסוגר אותו והופך אותו ליחידה בפני עצמה.
אם הייתי צריכה הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה, שיצא לאור ב-25 בנובמבר 2021. אודיה כתבה והלחינה את השיר, והוא הופק על ידי משה בן אברהם ואופק יקותיאל.
במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר למקום השביעי ובהעשירייה הגיע למקום השלישי.
בשירות הסטרימינג ספוטיפיי, זכה השיר להצלחה מתונה בצאתו והגיע בבכורה למקום ה-171 במצעד השבועי בישראל, עם 30,890 השמעות שצבר באותו השבוע.
בסופו של דבר, הגיע השיר בשיאו למקום השביעי במצעד במרץ 2022, ובסיכום השנתי של הפלטפורמה לשנת 2022 הגיע למקום ה-11. בסיכום השנתי של אפל מיוזיק, הגיע השיר למקום החמישי.
בגלגלצ, הצליח השיר להגיע למקום ה-35 במצעד השנתי שערכה התחנה.
השיר נכנס גם למצעד העשירייה השנתי של כאן גימל במקום ה-17.
הווידאו קליפ של השיר יצא לצד הסינגל עצמו ב-25 בנובמבר 2021. נכון לדצמבר 2022, לקליפ למעלה מ-14.4 מיליון צפיות.
"אם אתה בסביבה" (מוכר גם בשם "העיירה שלי") הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי אריק סיני.
יצחק קלפטר כתב והלחין את השיר, והוא נכלל באלבומו של סיני "צל כבד", שיצא לאור ב־1981.
יצחק קלפטר כתב והלחין את "אם אתה בסביבה" לאחר שאריק סיני פנה אליו בטלפון וביקש ממנו לבוא לביתו של קלפטר ולשמוע שירים שיש לו.
קלפטר ענה בחיוב, ובזמן שחלף בין ניתוק הטלפון ועד שסיני הגיע לביתו, בתוך פחות מרבע שעה, נכתב והולחן השיר.
קלפטר, שנולד בחיפה, אך עבר עם משפחתו לתל אביב כשהיה בן שלוש, זכר את ילדותו המוקדמת ומגוריו בחיפה וכתב את השיר על הרחוב בחיפה שבו התגורר בילדותו.
בריאיון לכתבה בנושא שירים שקשורים לאיכות הסביבה ציין קלפטר שהשיר הוא "בהחלט בעל אלמנט ירוק [...] יש חשיבות גדולה לשמירה על המקום שבו אנו חיים".
השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־19 באוגוסט 1981 והגיע בשיאו למקום השלישי.
השיר יצא מהמצעד ב־2 בדצמבר 1981 בתום 12 שבועות צעידה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ב של רשת ג' השיר דורג במקום ה־16, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום השמיני.
אם הכלה הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי בהפצת נטפליקס משנת 2024 בבימויו של מארק ווטרס, עם ברוק שילדס ומירנדה קוסגרוב בתפקידים הראשיים.
הסרט צולם ברובו בפוקט, תאילנד שבו נערכת חתונה ואם הכלה מגלה להפתעתה שאבי החתן הוא בן זוגה לשעבר.
ד"ר לאנה ווינסלו (ברוק שילדס) היא רופאה חוקרת גנטיקה בסן פרנסיסקו.
היא אם יחידנית לאחר שבעלה נהרג והיא גידלה לבד את בתה אמה (מירנדה קוסגרוב).
אמה כעת היא עלמה צעירה שמתגוררת בלונדון והיא מפתיעה את לאנה בידיעה שהיא מאורסת לגבר צעיר בשם אר-ג'יי (שון טיל) ושהם הולכים להתחתן בפוקט.
כל האירוע ממומן על ידי חברת דיסקברי שהאירוע הזה ישמש לה כפרסומת.
לאנה תכננה לבתה עתיד אחר אבל היא נענית לבקשתה וטסה לפוקט יחד עם אחותה ג'אניס (רייצ'ל האריס).
בפוקט מתברר לתדהמתה כי אבי החתן הוא וויל (בנג'מין בראט) שלמד אתה בקולג' והיה בן זוגה לפני 30 שנה והם נפרדו בכעס.
למקום מגיע אחיו של וויל, סקוט (וילסון קרוז) עם בן זוגו קליי (מייקל מקדונלד).
וויל הגרוש מנסה לשוב לזכות באהבתה של לאנה אך היא דוחה אותו ומתחילה בקשר עם רופא נאה בשם לוקאס (צ'אד מייקל מארי).
העסק מסתבך אבל לבסוף, לאחר החתונה של אר-ג'יי ואמה, מצליח וויל לקבל את הסכמתה של לאנה להתחתן אתו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותברוק שילדסלאנה ווינסלומירנדה קוסגרובאמה ווינסלובנג'מין בראטווילרייצ'ל האריסג'אניסשון טילאר-ג'ייצ'אד מייקל מארילוקאסוילסון קרוזסקוטמייקל מקדונלדקלייטנסים רוקקמלהמארגנת חתונות
אתה מת הוא סרט קומדיה צרפתי-ברזילאי משנת 1987 שבוים על ידי הבמאי היהודי-צרפתי פיליפ קלייר.
בסרט כיכבו אלדו מאצ'יונה, רוברטה קלוסה, וזאב רווח.
זהו סרט ההמשך לסרט "Plus beau que moi, tu meurs" אשר הסתיים במקום ממנו הסרט הזה מתחיל, כאשר אלדו נתקע על האי הבודד.
עלילת הסרט מתמקדת באלדו, אשר תקוע על אי בודד במשך מספר שנים.
הכל משתנה כאשר ביום אחד מגיעים אל האי קבוצת פושעים במסגרת ציד כרישים שהם עורכים והם מגלים להפתעתם את אלדו.
בהמשך הפושעים לוכדים כריש ומגלים שהוא מלא בחבילות קוקאין, אשר להערכתם ננטשו על ידי מבריחי סמים.
על מנת לוודא שהפושעים יחלצו אותו מהאי אלדו משכנע את הפושעים שהוא מכיר אנשים בריו דה ז'ניירו שיהיו מסוגלים לסייע במכירת הסמים.
בעקבות כך הפושעים מסייעים להביא את אלדו לריו דה ז'ניירו.
בינתיים, אחיו התאום של אלדו, מרקו, אשר היה כומר במנזר, נשלח על ידי הכנסייה לעבוד בשכונת מצוקה בריו דה ז'ניירו.
השנים אינם מודעים לכך ששניהם נמצאים בקרבת מקום זה לזה, והדבר מוביל לאי הבנות קומיות רבות, בלבול וכאוס.
אלדו מאצ'יונה בתפקיד אלדו / מרקו
"אם העולם" הוא שיר שכתב המשורר נתן יונתן ויצא לאור בשנת 1957 בספר שיריו "אשר אהבנו", בהוצאת ספרית הפועלים.
השיר הולחן לראשונה בידי מישה סגל, והוקלט בידי חוה אלברשטיין, ויצא לאור באלבומה "מירדף" משנת 1970, אבל את עיקר פרסומו קיבל השיר בסוף שנות ה-70 בביצועה של להקת "האחים והאחיות", ללחן שכתב מנהל הלהקה, גידי קורן.
להקת "האחים והאחיות" הוקמה על ידי הרופא והפזמונאי פרופ' גידי קורן.
קורן הלחין שירים רבים של המשורר נתן יונתן, כגון "שני אלונים", "בסוף הדרך (בכל מקום)" ו"כמו בלדה".
השיר "אם העולם" בלחנו של קורן, יצא לאור בשנת 1979 באלבומה הרביעי של הלהקה, "בכל מקום - שירי משוררים".
הלהקה, אשר פעלה בהרכבים שונים בין השנים 1971 עד 1983, כללה בעת הקלטת האלבום את הזמרים מוני ארנון, ורדה שגיא, ישראלה קריבושי ויצחק צוקר.
בשנת 2024 יצא סרטו הדוקומנטרי-מוזיקלי של הבמאי הישראלי ארי דוידוביץ', "אם העולם הזה הוא ים", המביא את סיפור חייו ויצירתו של המשורר נתן יונתן.
אם אתם קוראים את המילים האלה הוא ספר דוקומנטרי ישראלי שיצא לאור בשנת 2025, המאגד 49 מכתבים אחרונים שנכתבו על ידי לוחמים שנפלו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הספר נערך על ידי שלמה קווס ורחלי פלנט-רוזן ופורסם בהוצאת טובי.
בתוך שבועיים מיציאת הספר, הגיע לראש רשימת רבי המכר של ישראל היום.
חלק מהכנסות הספר נתרמות להנצחת הנופלים.
בעקבות הספר שהוגדר כ"פרויקט שחולל מציאות ויצק משמעות עמוקה לזכרם של הנופלים" נבחרו שלמה קווס ורחלי פלנט רוזן לאנשי השנה של כיפה והדור.
הספר נולד מתוך יוזמה של שלמה קווס, קופירייטר במקצועו, ורחלי פלנט-רוזן, עיתונאית ויזמת חברתית, אשר במהלך המלחמה נחשפו למכתבים שכתבו לוחמים לפני מותם.
השניים פנו למאות משפחות שכולות, אספו את המכתבים באישורן, ולצד כל מכתב צורף הסבר קצר על נסיבות כתיבתו ומותו של הכותב.
על כל מכתב נעשה תחקיר ושיחות עם בני משפחה, חיילים וחברים, ובעקבותיו נכתבו הערות שוליים והסברים לדבריהם של הנופלים.
הספר כולל 49 מכתבים אחרונים שנכתבו על ידי לוחמים ולוחמות שנפלו בקרב החל מ-7 באוקטובר 2023 ועד 7 באוקטובר 2024. על כל מכתב ביצעו העורכים תחקיר דוקומנטרי יחד עם בני משפחתו של הנופל וחבריו לנשק, כדי לחשוף את הסיפורים שמאחורי המכתבים האחרונים.
המכתבים נכתבו בסיטואציות שונות: בדרך ללחימה בעוטף בשבעה באוקטובר, בלילות שלפני כניסה ללחימה ברצועת עזה, בתוך טנקים, בעיצומו של קרב או שעות ספורות לפני הנפילה.
במכתבים נחשפת קשת מגוונת של רגשות: אהבה, הומור, אומץ, פחד, ובחלקם מופיעות גם בקשות אחרונות וצוואות קונקרטיות, כמו הנחיות ללוויה עצמה או בקשה להנציח את הנופל אחרי מותו באופן ספציפי.
לצד המכתבים, בין פרקי הספר מובאים טקסטים נלווים שנכתבו במיוחד מאת אנשי רוח ואמנים שקראו את מכתבי הנופלים וכתבו בעקבותיהם מחשבות על 'מילים אחרונות'.
בין הכותבים: נשיא המדינה יצחק הרצוג, אשכול נבו, צרויה שלו, אביתר בנאי, הרבנית ימימה מזרחי, דוקטור רוביק רוזנטל, אבי יששכרוף, איריס חיים (אימו של יותם חיים), אבישג שאר-ישוב, צור ארליך, אבירן אלפסי (מפקד בא"ח גבעתי), הרב תמיר גרנות, מיה טבת דיין וצבי בן מאיר.
ערב ההשקה לספר נערך ב-4 במאי 2025 במוזיאון תל אביב לאמנות, בהנחיית חנוך דאום, מול קהל שהורכב מבני המשפחות השכולות, אנשי תרבות ותקשורת.
השתתפו בו נשיא המדינה יצחק הרצוג, אמילי דמארי, דודו טסה, רוני קובן, הרבנית ימימה מזרחי, צרויה שלו ועוד.
נשיא המדינה פתח את הערב במילים:
אמילי דמארי נשאה דברים בסיום הערב ואמרה:
רשימת הנופלים שמכתביהם מובאים בספר
שלמה ארצי הקדיש את הטור האישי שלו לסקירתו והגדיר אותו: "פרויקט נפלא שמשרטט נפש של דור חדש.
'שיח לוחמים' של הדור הזה.
זה ספר על חיילים גיבורים מתים, אבל הוא בעיקר שופע חיים ומעיד על מי שלחמו למעננו".
חנוך דאום כתב: אחד מספרי המלחמות החשובים ביותר שיצאו בישראל.
זה ספר שאין ישראלי ממנו, אין עצוב ממנו אבל לרגעים גם אין מצחיק ממנו.
רוני קובן אמר עליו: "זאת הגאונות והפשטות של המעשה הדוקומנטרי.
אין פה מניפולציה או עוד נושא לוויכוח, רק תיאור מציאות מדויק.
וזה בדיוק מה שעשו שלמה ורחלי, המחברים של הספר היפה והעצום והחשוב הזה".
ליאור פרנקל כינה אותו בהסכת 'פופקורן': "אחד הדברים הכי יפים שנוצרו בעקבות המלחמה הקשה הזאת"
בעקבות הצלחת הספר, יצרו עורכי הספר יחד עם מערכת כאן הסכתים הסכת דוקומנטרי שבו כל פרק מתמקד במכתב של אחד מגיבורי הספר, ויחד עם בני משפחתו וחבריו לנשק מספר את הסיפור שמאחורי המכתב.
בביקורת על ההסכת בעיתון מקור ראשון נכתב: "אחד ההסכתים היפים והכואבים שנוצרו בשפה העברית.
קווס ופלנט־רוזן נוהגים בהסכת באותה רגישות שבה ערכו את הספר.
הם נותנים למשתתפים את הבמה, מציגים תמונה שלמה של החללים שנפלו וחושפים את האדם שמאחורי השם והפרטים היבשים".
"אם את כבר הולכת" הוא סינגל הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי נדב חנציס, שיצא לאור ב-19 במאי 2025. השיר הפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק, והוביל לפריצה של חנציס לתודעה הציבורית.
נדב חנציס, בן 17 בעת יציאת השיר, היה אלמוני יחסית בציבור הרחב עד תחילת חודש מאי 2025, אז פרסם בטיקטוק גרסת סקיצה של השיר "אם את כבר הולכת".
הסקיצה זכתה לפופולריות עצומה, עם למעלה מ-7,000 סרטונים שנעשו בה שימוש בפלטפורמה, שזכו למיליוני צפיות.
עוד בטרם יצאה גרסת האולפן הסופית, השיר עורר הדים וזכה לפירגונים ממוזיקאים מוכרים, ביניהם הזמרת מאיה דדון.
עם צאתו הרשמית לשירותי הסטרימינג הגיע השיר תוך ימים ספורים למצעד הסרטונים החמים ביוטיוב עם כשלושה מיליון צפיות, וצבר כ-600 אלף השמעות בפלטפורמת ספוטיפיי.
בעקבות ההצלחה, דווח על מאמצים מצד מספר גורמים בתעשיית המוזיקה לחתום עם חנציס על חוזה ייצוג וניהול.
בשלב זה, נוהל חנציס על ידי הוריו ומנהלו האישי שוהם אמסלם, אשר ניהלו מגעים עם מספר גורמים מקצועיים.
השיר "אם את כבר הולכת" זכה לביקורות חיוביות והוגדר בתקשורת כתופעת פופ מובהקת.
גיל משעלי תיאר באתר "מאקו" את היצירה כמודל עכשווי לדרך בה שירים ישראליים זוכים לפריצה דרך רשתות חברתיות, בדגש על טיקטוק.
עוד צוין כי מדובר במהלך פתיחה בולט עבור אמן צעיר, עם פוטנציאל להמשיך לקריירה מצליחה, גם אם טרם ניתן לקבוע את עתידו בתחום.
המבקרים הדגישו את הלחן הקליט, הביצוע הרגיש והזיהוי המהיר של הקהל עם מילות השיר, אשר סייעו להפיכתו ללהיט תוך זמן קצר.
"אם אפגוש את אלוהים" הוא סינגל הבכורה של להקת הסקא, רגאיי וההיפ הופ הישראלית "התקווה 6", אשר יצא לאור בשנת 2007. השיר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה, עמרי גליקמן, והיה הסינגל הראשון ופורץ הדרך מאלבום הבכורה של הלהקה, הנושא את שמה, "התקווה 6", שיצא ב-28 במאי 2007.
רמיקס בהשתתפות גל גורן יצא 19 בספטמבר 2013 לרגל ציון 6 שנים ליציאת אלבום הבכורה.
השיר נכתב על ידי סולן הלהקה עמרי גליקמן בתקופה של אי-שקט חברתי, במהלכה חלה הסלמה ביטחונית ("אינתיפאדת הסכינים").
גליקמן תיאר את תחושת חוסר האונים ששררה באותה עת, וציין כי כתב את השיר מתוך תחושה ש"הכול יוצא משליטה", ובו הוא פנה ל"מבוגר האחראי" – אלוהים – בבקשה שישגיח על המצב.
לשיר יותר מ-1.5M צפיות ביוטיוב (יולי 2025).
בנוסף בוצע השיר יחד עם השיר "שוויה שוויה" בהופעה בקיסריה שהופיעה אחרי זה באלבום ההופעה הראשון שלהם קיסריה LIVE.
אם אני נסיכה היא סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה ב-HOT VOD Young, בכיכובה של רינת גבאי, המבוססת על שירים של אהוד מנור.
רינת מקבלת שרביט קסם חדש ומיוחד שלוקח אותה אל יער הקסם, שם פוגשת את פיון בשם פיצפיץ (אודי גוטשלק), ויש לה גם בובת חד קרן בשם גולי שיודעת לדבר (אביחי שטרית).
רינת (רינת גבאי): הדמות הראשית בסדרה.
מחיה את הקרקס בעזרת שירים, ריקודים והמון שמחה.
פיצפיץ (אודי גוטשלק): פיון וחבר טוב של רינת.
גולי (אביחי שטרית, דיבוב): בובת החד קרן של רינת, בעזרת קסם של רינת הוא זכה לדבר.
אם ורק אם (ראשי תיבות: אמ"ם, ) או "אימוּם" (בלשון חז"ל: תנאי כפול, וסימונו בלוגיקה פורמלית: , או ≡) בתחום הלוגיקה המתמטית הוא קַשָּׁר לוגי בין שתי טענות השקולות זו לזו במובן שכל אחת אמיתית כשהשנייה אמיתית, אך אם אחת אינה אמיתית גם השנייה שגויה.
בניסוח של הלוגיקה הפורמלית זהו קשר של תנאי הכרחי ומספיק.
לדוגמה: תקנות התנועה קובעות שעל הַרַכֶּבֶת להתקדם ולעבור אם, ורק אם הרמזור ירוק:
אם הרמזור ירוק יש לעבור ולא לעצור.
יש לעבור רק כשהרמזור ירוק, ולא כשהוא אדום (או אינו פועל).
אם הרמזור אינו ירוק – אין לעבור ויש לעצור.
רק כאשר הרמזור אינו ירוק – אין לעבור.
אילו היה ירוק, ההוראה הייתה אחרת: שיש לעבור.
באופן פורמלי זוהי פעולה בינארית (כלומר פעולה המוגדרת על שני ערכים, או פונקציה בעלת שני ארגומנטים) על שני פסוקים לוגיים.
טבלת האמת שלהלן מגדירה את תוצאות הפעולה בהינתן ערכי הארגומנטים.
סימונה הוא ⇔ (יש המסמנים ↔ או ≡).
שקר שקר אמת שקר אמת שקר אמת שקר שקר אמת אמת אמת
בכתיבת תנאים פורמליים במתמטיקה קשר זה מביע התניה הדדית מלאה, כך שאם תנאי אחד מתקיים, בהכרח גם השני מתקיים, ואם השני מתקיים כך גם הראשון, ובאותה המידה אם תנאי אחד אינו מתקיים, גם השני בהכרח אינו מתקיים, ואם התנאי השני אינו מתקיים כך גם הראשון אינו.
ובניסוח פורמלי: תנאי A הוא "הכרחי ומספיק" עבור תנאי B, כאשר יש ביניהם קשר של אם ורק אם (הכרחי כי אם A לא מתקיים הרי שגם B לא מתקיים; ומספיק כי אם A מתקיים הרי שגם B מתקיים).
לדוגמה: נפוליאון רצה להתקיף את יפו מהיבשה, כאשר אוניותיו ירעישו בתותחים מן הים.
במשפט רב החובל טען שיש לו עשרה תירוצים מדוע לא ירה.
"ראשית, לא הייתה לנו תחמושת." אמר.
תלויה בכך שיש: (א) תחמושת, (ב) טווח ירי, (ג) תותחן בריא.
תנאים הכרחיים: כדי שהאוניה תרעיש בתותחיה את יפו, צריך תחמושת, צריך טווח ירי, וצריך תותחן בריא.
בלי אחד מאלה אין הרעשה.
אבל כל אחד לעצמו אינו מספיק.
תנאים מספיקים: כדי שתתקיים הרעשת התותחים, מספיק שאחת משתי האוניות, (א) הסאן-מרי-לה-פן או (ב) לה-פו-א-גרה, תירה מתותחיה.
אם אחת האוניות תירה, תהיה זו הרעשת התותחים הדרושה.
איך אין זה הכרחי שדווקא (א) תירה, או שדווקא (ב) תירה.
אך לא כל אחת מהן הכרחית.
תנאי הכרחי ומספיק: כשיש טווח ותחמושת, עדיין כדי שתהיה הרעשה צריך תותחן בריא.
מספיק אחד מהם בריא – כדי שתהיה ההרעשה.
למשל, אם ז'ורז' פייר בריא – יירו בתותח.
הכרחי אחד מהם בריא – אם לא יהיה תותחן בריא, וכל התותחנים חולים – לא יירו בתותח.
אמ"ם: תהיה הרעשה אך ורק אם יהיה תותחן בריא.
הקשר 'אם ורק אם' הוא חלופי – קומוטטיבי, וקיבוצי – אסוציאטיבי.
חילופיות – קומוטטיביות: הטענה שקולה לטענה .
קיבוציות – אסוציאטיביות: אם ורק אם .
בדרך ההוכחות המתמטיות ניתן להוכיח את הטענה "A אם ורק אם B", בעזרת צורת הוכחות אם-אז של שני המשפטים הבאים:
שיטה נוספת להוכיח משפט מסוג זה היא להראות שהפסוק ((A וגם B) או (לא A וגם לא B)) מתקיים.
מקום הכמת – מקור לשגיאה נפוצה
חוסר תשומת לב למקומם של הכמתים היא בין השגיאות הלוגיות השכיחות בעת הוכחה פורמלית.
למשל, אם הטענה A תלויה במשתנה חופשי x, והטענה B אינה תלויה במשתנים, אז הטענה:
B מתקיים אם ורק אם לכל x מתקיים (A(x
לכל x, B מתקיים אם ורק אם (A(x.
אם B נכון, אז בשני המקרים לכל x גם (A(x נכון.
אך אם B אינו נכון, אזי הטענה הראשונה קובעת שקיים x כלשהו שעבורו (A(x אינו מתקיים אך שמא קיים x שעבורו A(x) אכן מתקיים, ואילו לפי הטענה השנייה (A(x אינו מתקיים לכל x שהוא.
דוגמאות נוספות למשפטי "אם ורק אם" מתחומים מתמטיים שונים הם:
a גדול ממש מ־b אם ורק אם a לא שווה b וגם a לא קטן ממש מ־b.
אדם א' לחץ יד לאדם ב' אם ורק אם אדם ב' לחץ יד לאדם א', שהרי לחיצת ידיים היא פעולה הדדית: אי אפשר ללחוץ יד באופן חד־צדדי.
משולש הוא משולש ישר-זווית אם ורק אם סכום שטחי הריבועים שעל שתיים מצלעותיו שווה לשטח ריבוע שעל הצלע השלישית (משפט פיתגורס).
גרף בלתי־מכוון הוא עץ אם ורק אם הוא קשיר וחסר־מעגלים אם ורק אם הוא קשיר מינימלי (הסרת קשת כלשהי מהגרף תבטל את קשירותו) אם ורק אם הוא חסר־מעגלים מקסימלי (הוספה של קשת כלשהי לגרף תיצור מעגל).
תנאי הכרחי ומספיק – הרחבה
במקום להשתמש בביטוי "אם ורק אם", משתמשים לעיתים בביטוי שמשמעותו שקולה "תנאי הכרחי ומספיק".
המשפט "a גדול ממש מ-b אם ורק אם a לא שווה b וגם a לא קטן ממש מ־b" שקול למשפט "תנאי הכרחי ומספיק לכך ש-a גדול ממש מ-b הוא ש-a לא שווה b וגם a לא קטן ממש מ־b".
אם נפרק את שני הביטויים למרכיביהם הרי המילה "אם" שקולה ל"תנאי מספיק", והמילים "רק אם" שקולות ל"תנאי הכרחי".
דוגמה להצגה לא-מתמטית של תנאי הכרחי ומספיק מופיעה בדיון התלמודי בשמיטת קרקעות ושמיטת כספים, שבו נאמר:
המחצית הראשונה של המשפט מציגה תנאי מספיק לשמיטת כספים, והוא שמיטת קרקע.
המחצית השנייה של המשפט קובעת שזהו גם תנאי הכרחי.
אם חורגת (בספרדית: La Madrastra; באנגלית: The Stepmother) היא טלנובלה מקסיקנית בת 120 פרקים שהופקה בשנת 2005, על ידי חברת טלוויסה.
הסדרה מבוססת על פי ספרו של ארתורו מויה גראו.
שיר נושא הסדרה "Víveme" (חיה אותי) נכתב על ידי לאורה פאוזיני ואיגנסיו באייסטרוס, הולחן על ידי ביאג'ו אנטונצ'י ובוצע על ידי לאורה פאוזיני.
הסיפור מתחיל לפני 20 שנה, כאשר קבוצת חברים מפליגה בשיט תענוגות, אשר מסתיים ברצח.
מריה, אשתו של אסטבן סן רומן, שומעת ירייה, ומוצאת את חברתה פטריסיה איבנס מתה.
מתוך בלבול היא מרימה את האקדח בו התבצע הרצח ומואשמת ברצח ונידונה למאסר עולם.
בעלה אסטבן, אשר מטיל ספק בתמימותה, מתגרש ממנה, משביע את חבריו לשמור את הסוד, ומספר לילדיו שאימם מתה בתאונה.
כעבור 20 שנה, מריה משתחררת מהכלא בעקבות התנהגות טובה, וחוזרת לביתה בחיפוש אחר נקמה.
היא נחושה בדעתה לחשוף את הרוצח האמיתי ולהתעמת עם אסטבן, שאותו היא עכשיו מתעבת על שנטש אותה לגורלה.
אבל מטרתה העיקרית היא לחזור לחיי ילדיה, הקטור ואסטרז'ה.
בשל כך, מריה נישאת בשנית לאסטבן על מנת לזכות שוב באהבת ילדיה.
אולם, הם רואים בה פולשת, אשר באה לקחת את מקומה של אימם האהובה.
ויקטוריה רופו - מריה פרננדס
ססר אבורה - אסטבן סן רומן
אדוארדו קפטיז'ו - לאונל איבנס
ז'קלין אנדרה - אלבה סן רומן
אנה מרטין - סוקורו דה מונטס
מרתה חוליה - אנה רוסה מרקס
ססיליה גבריאלה - דניאלה ריברו
ג'יזרמו גרסיה קנטו - דמטריו ריברו
רנה קסדוס - ברונו מנדיסבל
סבין מוסי - פביולה מנדיסבל
מרגריטה איזבל - כרמלה סן רומן
לורנסו דה רודאס - סרוונדו מאלדונדו
פטריסיה רייס ספינדולה - ונטוריטה גרסיה
חואקין קורדרו - האב בליסריו
מישל וויאט - ויויאן ססה
אנה לייבסקה - אסטרז'ה סן רומן
סרחיו מאייר - קרלוס סנצ'ס
מאוריסיו אספה - הקטור סן רומן
מריאנה ריוס - לופיטה מונטס
מיגל אנחל ביאג'ו - אנחל סן רומן
חימנה הררה - אלמה מנוס
חוסה לואיס רזנדז - גרקו מונטס
קרלוס בונאוידס - רופינו סנצ'ס
ארתורו גרסיה טנוריו - לאונרדו "דה וינצ'י" מונטס
ליסה ווילר - רבקה רובלס
אם יש גן עדן הוא רומן הביכורים של רון לשם, המגולל את סיפורו של צוות לוחמים מחטיבת חי"ר, ככל הנראה פלחה"ן גבעתי (כך נרמז לאורך הסיפור מספר פעמים), המשרת במוצב הבופור בשנתיים האחרונות לשהות צה"ל בדרום לבנון.
הרומן כתוב מנקודת מבטו של לירז, מפקד הצוות במוצב המבודד, הנאלץ להתמודד עם אובדן, פחד והיעדר לגיטימציה מבית.
אף שהדמויות והאירועים בדיוניים ואף שהמחבר לא שירת בלבנון, הספר נכתב בהשראת אירועים אמיתיים, על בסיס תחקיר שנערך עם חיילים וקצינים ששירתו בבופור בשנים 2000-1999 ובהם רותם יאיר, אשר שירת כמפקד צוות בפלוגת ההנדסה של גבעתי, ועם משפחות שכולות.
התחקיר פורסם לראשונה בשנת 2001 ככתבה במוסף 7 ימים בשם "הר הקללה".
כן סייע להגהת הספר אבירם אלעד, קצין בדובדבן ובצנחנים לשעבר, שאף לקח חלק בעבודה על הסרט שנעשה על פיו.
הספר הוקדש לצחי איטח ולנועם ברנע, שנהרגו בגזרת מוצב הבופור.
הספר זיכה את מחברו בפרס ספיר לספרות בשנת 2006 ובפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
לאחר יציאת הספר, יצא לרדיו שיר שחיבר דורון מדלי בהשראת הספר, שנקרא גם הוא "אם יש גן עדן", בביצועו של אייל גולן.
השיר הפך ללהיט ובמהלך מלחמת לבנון השנייה גולן הופיע עם השיר ב"כוכב נולד" בתוכנית מיוחדת שהוקדשה למלחמה.
בשנת 2007 יצא סרט הקולנוע "בופור" בבימויו של יוסף סידר, המבוסס על רומן זה.
הסרט זיכה את סידר בפרס הבמאי המצטיין בפסטיבל ברלין בשנת 2007. בשנת 2008 נבחר להיות בין חמשת הסרטים המועמדים לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר.
בשנת 2011 העלה תיאטרון הבימה גרסה בימתית של הספר, במסגרת הצגת התיאטרון הנושאת את שם הספר, "אם יש גן עדן", בבימויו של משה קפטן ובכיכובם של השחקנים עוז זהבי, עופר שכטר, יוסף סוויד ואחרים.
בשנה זו יצא הספר כספר מוקלט בקריינותו של השחקן עמוס תמם.
גיבור הסיפור הוא סג"ם (אחר כך סגן) לירז ליברטי, המכונה בשם ה"גברי" יותר "ארז", מפקד צוות בפלוגת ההנדסה בחטיבת חי"ר (לאורך הספר נרמז לא פעם שמדובר בפלוגת ההנדסה של חטיבת גבעתי), יליד עפולה.
לירז מפקד על צוות בן שלושה עשר לוחמים, אותם הוא מכנה "הילדים" וסמל הצוות, אושרי, שהוא חברו הטוב ביותר.
לירז וצוותו מוצבים במוצב "הבופור" המשקיף על נהר הליטני בדרום לבנון, וברקע הידיעה שבקרוב תתבצע הנסיגה מלבנון.
בספר מתוארת אחוות הלוחמים ותחושת הרעות שבצוות, בעוד הלוחמים מעבירים את ימיהם במשימות ביטחון שוטף ובהתגוננות בעומק המוצב מפני ירי טילים בלתי פוסק, תוך סיכון חיים מתמיד.
במקביל הם מלאים בגעגועים לביתם, לידידיהם ולבנות זוגם וממתינים בפחד מהול בסקרנות.
באחד מרגעי השיא בספר מתואר מארב שביצע הצוות בקרבת המוצב, אשר במהלכו נקלעים הלוחמים להפגזת מרגמות כבדה במקביל לתקיפת המוצב על ידי המחבלים.
כן מוזכרים בספר תא"ל ארז גרשטיין וגיורא (גוני) הרניק כמי שנהרגו בלבנון.
הספר משובץ ביטויי סלנג רבים מהווי הבסיס, בהם תחליפים למילה 'מפחד', כגון "אכוּל" ולמילה "לההרג" כגון "להתבזבז".
בהמשך נפצע אושרי, סמל הצוות וידידו הטוב ביותר של ארז במוצב, העומד בפני שחרור, בעת התקפת מחבלים על המוצב הכוללת ירי פגזי מרגמה ומתרחשת במהלך "מסיבת שחרור" מאולתרת שהצוות ארגן עבורו במבצר העתיק.
מפגיעת רסיס נקטעת ידו של אושרי, בעוד ארז ניצב הלום נוכח האירוע ואינו מסוגל לפעול על מנת לחלץ את חברו למקום מבטחים (לארז ולאושרי היה הסכם בו החליטו שמאחר שנכות גרועה ממוות, אם אחד מהם יהפוך לנכה חברו מתחייב להרוג אותו).
בארז נצרבת צלקת כתוצאה מן הכשל התפקודי בו לקה אף שחייו של אושרי ניצלים.
בהמשך הוא מאבד שני לוחמים מצוותו מירי נ"ט של ארגון החזבאללה על המוצב, אולם מגלה נחישות ורוח לחימה ופועל לחילוצם של הנפגעים כאשר מחבל בודד מסתער על המוצב.
הספר עוסק לקראת סופו בליל הנסיגה החפוזה מלבנון ובפיצוצו של המוצב, הסמוך למבצר צלבני, ובהמשך שירותו של ארז בצומת נצרים בראשית האינתיפאדה השנייה.
פן אחר של ארז המתואר בספר הוא מערכת היחסים שלו עם חברתו לילך, המלווה אותו מאז ראשית התיכון.
הוא מתלבט בשאלת שיתופה של לילך באירועים העוברים עליו במוצב, ובמהלך הספר אף נפרד ממנה לזמן מה כדי שהקשר ביניהם לא יפגע בתפקודו במוצב.
בנוסף, מתעמת ארז עם הדעה השלטת בארץ אז שקראה ליציאה מלבנון בכל מחיר, דעה שהוא חלק עליה מכל וכל.
על הספר כתב חבר השופטים בפרס מפעל הפיס לספרות על שם פנחס ספיר:
"וריאציה חדשה ואקטואלית על הסיפור העתיק והאוניברסלי של גברים בקרב.
בשפה כמו-דוקומנטרית, קדחתנית ומחוספסת, ובה-בעת רעננה, מלוטשת ומדויקת מאוד - עיבוד מתוחכם וממזרי של סלנג צה"לי אותנטי - מגולל רון לשם את סיפורה של קבוצת חיילים שהוטל עליה להחזיק במבצר הבופור בשנה האחרונה של מלחמת לבנון.
תום ותמימות מוח, מבוכה ושצף טסטוסטרון, אחוות לוחמים וחדוות סכנה נמהרת, משמשים בערבוביה בתודעת הגיבורים שגם מאחורי הביצורים, הקסדות, האפודים, צבעי ההסוואה והג'יבריש הצבאי, אינם מאבדים את האינדיבידואליות שלהם.
העלילה מלווה את שלבי התפוררותה הסופית של העמידה הישראלית בדרום לבנון.
בשיאה, כבדרך אגב, אך לאמיתו של דבר במסקניות-ברזל, הופך המחזה, הכמו-אפוקליפטי של פיצוץ המבצר הצלבני-צה"לי, תוך כדי נסיגה בהולה, לסמל מבעית ומהפנט לכישלון ההיבריס הצבאי והמדיני המתמשך, שגרם לבזבוז נעוריהם, התלהבותם, תמימותם וגבורתם של גברים ישראלים צעירים, לאורך שנות דור, בכור המצרף של מלחמה אבסורדית ושנויה במחלוקת.
לפנינו עיצוב ספרותי חי ומרתק, עקוב מדם ואש ותמרות עשן, אך גם רווי אהבה וחמלה של הזוועה - ובאורח פרדוקסלי, של היופי שובר הלב - שבחוויה המעצבת של דור שלם".
חבר השופטים שבחר בלשם כלל את המשורר מאיר ויזלטיר, פרופ' דן לאור, הסופרת אלאונורה לב, ד"ר חיים נגיד, והעיתונאי יצחק לבני.
החלטת השופטים התקבלה שלא פה אחד, ולאחר חילוקי דעות.
פורטוגזית, ברזיל סאו פאולו, Record Publishing, פורטוגל Bico de Pena
רוסית, תל אביב, זמורה ביתן
אֵם למסורת ואֵם למקרא הן שתי צורות לימוד המופיעות בגמרא ללימוד ההלכה מתוך פסוקי התנ"ך.
אם למסורת היא דרך פרשנית הגורסת שניתן לדרוש את הפסוקים גם על פי מסורת הכתיב, בעוד המחזיקים בשיטת אם למקרא מפרשים ודורשים את הכתוב בהתבסס על מסורת הקריאה בלבד.
שאלת אם למסורת או אם למקרא שנויה במחלוקת בין התנאים, ובמקומות שונים מזהה התלמוד מחלוקות הלכתיות שונות ככאלו התלויות בשאלת אם למסורת ואם למקרא.
דיון ומספר דוגמאות למחלוקת זו מופיעים בתלמוד הבבלי במסכת סנהדרין.
התלמוד שם מביא את דברי רב יצחק בר יוסף שמנה חמשה מקורות תנאים בהם מסתמכים התנאים על "יש אם למקרא".
בהמשך אותה סוגיה בתלמוד מופיעים מקורות תנאיים נוספים התלויים בדיון זה.
שתים מהמחלוקות המובאות בתלמוד מודגמות בטבלה זו:
כִּי בַסֻּכּוֹת הוֹשַׁבְתִּי"בסוכות (לשון רבים בשלוש הפעמים)פעמים בסכת (לשון יחיד), ופעם אחת בסכות (לשון רבים)רבי שמעון: מספר דפנות הסוכה הוא שלוש שלמות והרביעית קטנה, אפילו בגודל טפח:
2*3=6, פסוק אחד נצרך לעצם הדין, ונותרו 4, הלכה למשה מסיני לימדה שבדופן הרביעית די בטפחרבנן: מספר דפנות הסוכה הוא שתים שלמות והשלישית קטנה, אפילו בגודל טפח
2 ועוד 1*2= 4, פסוק אחד נצרך לעצם הדין, ונותרו 3, הלכה למשה מסיני לימדה שבדופן השלישית די בטפחגם רבנן מסכימים שיש אם למקרא, אלא שפסוק נוסף נצרך לדין הסכך
חובת העלייה לרגל של עיוור באחת מעיניו
מצוות העלייה לרגל מופיעה בפסוק ב: "שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ אֶל פְּנֵי הָאָדֹן ה'"; המילה יֵרָאֶה ניתנת לקריאה בשני אופנים: 'יֵרָאה' דהיינו שעל הזכרים להיראות לפני הקב"ה, או 'יִרְאה', כלומר, שעל הזכרים לראות את השכינה השורה בבית המקדש.
לסוברים ש"יש אם למקרא", הרי שאופן הלימוד והדרש הוא לפי איך שנקראת המילה ולא איך שהיא כתובה, דהיינו שהציווי 'יראה'- משמעה חובה להיראות.
אך לסוברים ש"יש אם למסורת", מתייחסים אנו לכתיב, ולכן, כוונת המקרא ל"יראה" כוללת את החובה לראות בעיניך.
התלמוד מביא את דברי יוחנן בן דהבאי בשם רבי יהודה בן תימא הפוטר עיוור באחת מעיניו ממצוות עלייה לרגל משום שאינו יכול לראות בשתי עיניו, ולא מתקיים בו "כדרך שבא לראות כך בא ליראות".
הראב"ן כתב, שכיון שהתלמוד הביא סדרה של חמשה תנאים הסוברים שיש אם למקרא, חל כאן הכלל ההלכתי שאין הלכה כשיטה, ומכאן שלהלכה יש אם למסורת.
רבי יהונתן אייבשיץ כתב שלהלכה יש אם למקרא, והפרי מגדים השיג עליו וכתב שנראה מפסיקות הרמב"ם שיש אם למסורת.
כך כותב גם הערוך לנר.
אגוסטה (איטלקית: MV Agusta) היא חברה לייצור אופנועים שהוקמה במילאנו, איטליה ב-1945. היא נודעה בעיקר עקב הצלחתה במרוצי אופנועי גרנד פרי בשנות ה-60 של המאה ה-20 עת זכתה ב-17 אליפויות רצופות בקטגוריה הבכירה.
החברה נסגרה ב-1980 והוקמה מחדש בשנות ה-90.
אגוסטה החלה את דרכה כמחלקה בחברת התעופה האיטלקית אגוסטה, אותה יסד הרוזן ג'ובאני אגוסטה ב-1907. עם מותו של אגוסטה ב-1927, עברה החברה לניהולה של אלמנתו, ג'וזפינה ואחד מבניו, דומניקו.
בשנות ה-30 הם נתקלו בשפל בענף התעופה והחליטו להשקיע בתחום האופנועים.
הם החלו בתכנון מנוע זול לייצור בנפח 98 סמ"ק, שתי פעימות ושני הילוכים.
מלחמת העולם השנייה קטעה את תוכניותיהם ופיתוח המנוע נעצר.
עם תום המלחמה ב-1945 הקים דומניקו אגוסטה את חברת ורגרה הנדסה על שם כפר באזור וארזה.
ראשי התיבות של החברה הם המקור לתחילית אם.
בסוף אותה שנה הוצג האופנוע הראשון של החברה.
הוא התבסס על המנוע שפותח עוד לפני המלחמה והחברה התכוונה לכנותו "וספה 98", אך כשנתגלה שהשם וספה נרשם כבר על ידי פיאג'ו הוא שונה ל-"98" בלבד.
כבר בשנתו הראשונה התחרה הדגם במרוצי אופנועים וכשזכה לניצחונות הציגה החברה גרסה נוספת שכונתה "ספורט" וכללה מזלג טלסקופי והספק של כחמישה כוחות סוס שהיוו שיא עבור מנועים בנפח עד 100 סמ"ק.
ב-1947 הוצגו שני דגמים חדשים.
האחד בעל מנוע דו צילינדרי, שתי פעימות בנפח 125 סמ"ק והשני בעל מנוע חד צילינדרי, ארבע פעימות בנפח 250 סמ"ק.
שנתיים לאחר מכן הוחלפו דגמי ה-98 וה-125 בדגם חדש שכונה 125TEL.