tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ה'תקס"ה – רבי פנחס הלוי איש הורוביץ (בעל ההפלאה), רבה של פרנקפורט דמיין, ומתלמידיו של המגיד ממזריטש (נולד ב-ה'תצ"א)
ה'תרנ"ט – הרב עזריאל הילדסהיימר, מרבני גרמניה ומייסד בית המדרש לרבנים בברלין (נולד ב-ה'תק"ף)
ה'תש"ן – הרב יהושע סג"ל דייטש, רב שכונת קטמון בירושלים (נולד ב-ה'תר"ע)
ה'תשנ"ה – הרב מנחם מנדל פוטרפס, משפיע בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד (נולד ב-ה'תרס"ח)
ג' בתמוז – ה' בתמוז
היום הארבעים ושמונה של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
היום השני של שלושת ימי ההגבלה (שלושת הימים שלפני חג השבועות שבהם נצטוו בני ישראל להתקדש ולהתכונן למתן תורה)
ה'תש"ח – הספינה אלטלנה יצאה לדרכה מצרפת לישראל
ה'תש"ח – אלוף דוד מרכוס נורה למוות מאש כוחות צה"ל ליד הכפר אבו גוש
ה'תש"ח – מלחמת העצמאות: תחילת ההפוגה הראשונה
ה'תרפ"ט – אנה פרנק, נערה יהודייה שנספתה בשואה, כתבה יומן שבו תיארה את שנות חייה האחרונות (נפטרה ב-ה'תש"ה)
ה'תרצ"א – ישראל קיסר, מזכ"ל ההסתדרות, שר וחבר הכנסת מטעם המערך
ה'תרצ"ז – חיים בנאי, שחקן, שדר רדיו, בדרן ומספר ישראלי (נפטר ב-ה'תשס"ח)
ה'תש"ז – רב משה סופר, האדמו"ר מערלוי
ה'תש"ם – אופיר כץ, חבר הכנסת מטעם הליכוד
ה'תשמ"א – תמרה קליינגון, שחקנית ישראלית
ה'תשמ"ו – ניקול ראידמן, אשת עסקים, מעצבת תכשיטים, זמרת ונדבנית ישראלית
ה'תשס"א – עדי ביטי, זמרת, שחקנית ומדבבת ישראלית
ה'תרמ"ה – רבי ישעיה נפתלי הירץ שפירא מדינוב, האדמור השלישי בשושלת דינוב, (נולד ב-ה'תקצ"ח)
ה'תש"ז – האדריכל עקיבא אריה ויס מיוזמי הקמתה של אחוזת בית, הגרעין שממנו התפתחה העיר תל אביב
ה'תש"ח – אלוף דוד (מיקי) מרכוס קצין צבא יהודי-אמריקני והאלוף הראשון בצה"ל (נולד ב-ה'תרס"ב)
ה'תשכ"ב – אב"א אחימאיר, ממנהיגי ברית הציונים הרוויזיוניסטים
ה'תשס"ד – יעקב גרונדמן, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ט)
ג' בסיוון – ה' בסיוון
ד"ש מבסטר היא סדרת אנימציה ולייב אקשן לילדים המשודרת בערוץ PBS Kids, ספין אוף לסדרה "ארתור".
בישראל שודרה הסדרה בערוץ לוגי בין 2008–2012.
הפיילוט של הסדרה שודר במסגרת אחד הפרקים של "ארתור" ששודר בארץ תחת השם "גלויות מבסטר", המראה של בו בסטר, אביו של בסטר היה יותר מבוגר בפרק, לעומת המראה שלו בסדרה שהיה יותר צעיר.
הוריו של בסטר גרושים, ובסדרה זו הוא מטייל עם אביו ברחבי העולם.
בפרק סיום העונה של הסדרה "ארתור", בעונה שלפני שידור "ד"ש מבסטר", מספר בסטר לחבריו על כוונתו לצאת למסע, וארתור מנסה לשכנע אותו שלא לנסוע.
בסטר ואביו מוצגים באנימציה והעולם, כפי שנקלט בעדשת המצלמה של בסטר, הוא לייב אקשן.
כמו כן ישנה להקה ששכרה את בו להטיסם לכל מיני מדינות בארצות הברית, אותה להקה הוזכרה בפיילוט.
בינואר 2005, מרגרט ספלינגס, מזכירת החינוך של ארצות הברית, מתחה ביקורת חריפה על פרק 33 של הסדרה ששודר באותו החודש.
הפרק כלל ביקור בורמונט, שהיא מן המדינות הראשונות שהתירו נישואים חד-מיניים, ובסטר נפגש במהלכו עם ילדיהן של זוג לסביות.
כמו כל פרקי הסדרה, הפרק לא כלל תוכן מיני כלשהו, והמילים "לסבית" או "הומוסקסואל" לא נאמרו בו.
מזכירת החינוך דרשה מ-PBS להחזיר את המימון הפדרלי ששימש להפקת הפרק, בטענה ש"הורים רבים אינם רוצים שילדים יהיו חשופים לנושא הנראה בפרק".
PBS החליטו שלא להפיץ את הפרק, אך כמה תחנות שידרו אותו.
זמן קצר לאחר המחלוקת הודיעה מנכ"ל PBS כי תעזוב את תפקידה עם סיום החוזה שלה ב-2006. מאוחר יותר נכתב על המחלוקת מחזה בשם "דאסטי והעולם הגדול והרע".
חוג'ייראת (ד'הרה) ; נקרא לעיתם גם רק ד'הרה או חוג'יירת) הוא שבט בדואי בגליל, בתחומי מועצה אזורית משגב, כקילומטר וחצי מזרחית ליודפת שהוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב בשם חוג'ייראת (ד'הרה), אך חסר מעמד מוניציפלי.
ד'וּ אֶלְ-קַעְדָה (תעתיק מדויק: ד'וּ (א)לְקַעְדָה; בערבית: ذُو ٱلْقَعْدَة) הוא החודש האחד עשר בלוח השנה המוסלמי והראשון בארבעת החודשים הקדושים: ד'ו אל-קעדה, ד'ו אל-חיג'ה, מוחרם ורג'ב.
משמעות הפועל "קעדה" הוא להימנע או להשתמט מלצאת לקרב, המילה "ד'ו" משמעותה "בעל", "בעלים", כך שמשמעות שם החודש היא "בעל שביתת הנשק".
במהלך חודש זה נהגו הערבים הפגאנים שלא להילחם.
ב-4 בד'ו אלקעדה שנת 7 לאחר ההג'רה אירעה העומרה (עלייה לרגל למכה שאינה במהלך תקופת החג') הראשונה של ראשוני המוסלמים מאל-מדינה.
ב-11 בד'ו אלקעדה נולד האימאם השיעי השמיני עלי א-רידא.
ב-29 בד'ו אלקעדה מת האימאם השיעי התשיעי מוחמד א-תקי.
ד'וּ אל-חִגָּ'ה לְחִגָּ'ה) הוא החודש השנים-עשר והאחרון בלוח השנה המוסלמי.
זהו החודש שבו נערך החג', העלייה לרגל לאתרים המקודשים לאסלאם במכה ובסביבותיה.
משמעות שמו של החודש היא "בעל החג' ", כלומר, החודש שבו נערך החג' (העלייה לרגל).
החג', שהוא אחת מחמש המצוות העיקריות באסלאם, יכול להתקיים רק בתאריכים הקבועים בחודש זה.
עלייה לרגל במועד אחר, המכונה "עֻמְרָה" (عمرة), אינה נחשבת כקיום מצוות החג'.
החג' מתקיים מראשית החודש, ומגיע לשיאו ביום התשיעי של החודש, הוא יום ערפאת .
ביום זה עומדים העולים לרגל למרגלות הר ערפאת הסמוך למכה ומאזינים לדרשה.
טקס זה נחשב כטקס החשוב ביותר מבין טקסי החג', והוא שחזור של דרשתו של מוחמד למאמיניו ביום התשיעי של ד'ו אל-חיג'ה בשנת 10 להג'רה (שנת 632 לספירה), בזמן שערך את העלייה לרגל האחרונה לפני מותו .
מהיום העשירי בחודש ובמשך ארבעה ימים נחוג עיד אל-אדחא (חג הקורבן), שהוא אחד משני החגים המרכזיים באסלאם.
לפי המסורת המוסלמית, חג זה מציין את עקדת ישמעאל בידי אברהם (סיפור המופיע בקוראן ומקביל לסיפור עקדת יצחק בתנ"ך).
ביום ה-18 לחודש ד'ו אל-חיג'ה חוגגים השיעים את חג ע'דיר ח'ם ("מעיין ח'ם").
חג זה נחוג לזכר אירוע שנזכר במסורת השיעית בלבד, לפיה ביום זה הכתיר מוחמד את עלי בן אבי טאלב ליורשו, ליד המעיין המכונה ח'ם.
יש מסורות מוסלמיות הקובעות כי בחודש זה, עלי בן אבי טאלב, שהיה בן-דודו של מוחמד, נשא לאישה את בתו של מוחמד, פאטמה.
במתמטיקה ופיזיקה, בעיקר בתחומים תורת היחסות הפרטית, אלקטרומגנטיות ותורת הגלים, אופרטור ד'אלמבר או ד'אלמברטיאן, המסומל באמצעות ("בוקס") ונקרא על שם ז'אן לה רון ד'אלמבר, הוא הרחבה של הלפלסיאן למרחב מינקובסקי ה-4 ממדי.
בקואורדינטות קרטזיות הוא מוגדר על ידי:
כאשר היא מטריקת מינקובסקי ו- הוא הלפלסיאן והמכפלה מחושבת על פי הסכם הסכימה של איינשטיין.
משוואת קליין-גורדון נכתבת באמצעות הד'אלמברטיאן:
כאשר היא פונקציית הגל של חלקיק יחסותי חופשי חסר ספין ו- היא מסת החלקיק.
משוואת הגלים האלקטרומגנטיים בריק נכתבת באמצעות הד'אלמברטיאן:
כאשר הוא ה-4-וקטור של הפוטנציאל האלקטרומגנטי היחסותי של השדה האלקטרומגנטי.
משוואת הגלים לתנודות קטנות יכולה להכתב באמצעות הד'אלמברטיאן:
כאשר זו התזוזה מנקודת שיווי המשקל.
פונקציית גרין עבור הד'אלמברטיאן מקיימת:
כאשר היא פונקציית דלתא של דיראק ו- ו- הם נקודות במרחב מינקובסקי.
פתרון המשוואה נותן את פונקציית גרין:
ד'ארטניאן הוא שמה של דמות ספרותית המככבת בכמה מספריו של אלכסנדר דיומא האב ומבוססת על דמותו של המוסקטר הצרפתי שארל דו בָּה או דה בה קסטלמור ד'ארטניאן , שהיה קפטן מוסקטרים בשירותו של המלך הצרפתי לואי ה-14, מפקד הפלוגה הראשונה של חטיבת המוסקטרים.
ד'ארטניאן נולד כנראה בשנים 1611–1623 במבצר קסטלמור, במחוז לופיאק, שבגסקוניה, בדרום מערב צרפת ונהרג ב־25 ביוני 1673, במאסטריכט, במהלך מלחמת הולנד–צרפת.
בהמלצת קרוב משפחה בעל דרגת פיקוד בין המוסקטרים, גויס ד'ארטניאן למשמר המלכותי ושירת ביחידות שונות ובכמה מערכות צבאיות.
המלך הכיר אותו וסמך עליו, לכן הטיל עליו משימות עדינות, כמו מעצר/ליווי של נכבדים מסוימים ובהם גם החשמן מאזארן וניקולא פוקה, שהיה שר האוצר והאיש העשיר ביותר בצרפת – ד'ארטניאן ביצע זאת היטב וכך גם התקדם בדרגות.
ד'ארטניאן ייחס לעצמו תואר אצולה, כנראה ללא ביסוס אמיתי ולאחר מותו נפתחו משפטים נגד בניו על השימוש בתואר האצולה.
המלך, שזכרו של ד'ארטניאן היה יקר לו, דאג להפסיק את המשפטים.
העיתונאי והסופר גאסיין דה קורטיל דה סנדרה (1644–1712) השתמש לאחר מות ד'ארטניאן בחלק מידיעותיו על תולדות חייו, כדי לחבר את זכרונותיו כביכול.
דה קורטיל הירשה לעצמו תחת אצטלת ה"זכרונות" לגבב סיפורי אהבים, אנקדוטות והרפתקאות שהיו או לא היו ופרסם אותם בכמה נובלות: Mémoires de M.L.C.D.R., 1687; Mémoires de M.
הסופר אלכסנדר דיומא האב, שקרא את ספרי דה קורטיל, בנה על דמויותיהם של ד'ארטניאן ורעיו את ספריו הנודעים "שלושת המוסקטרים", "אחרי עשרים שנה" ו"הוויקונט דה בראז'לון".
דמותו של ד'ארטניאן בספרי דיומא שונה מדמותו בספרי קורטיל, ולדעת היסטוריונים היא קרובה יותר לדמות ההיסטורית.
ספרי דיומא זכו לתפוצה גדולה מאוד ותורגמו לשפות רבות.
על בסיס ספריו הופקו סרטים רבים, דוגמת שלושת המוסקטרים (סרט, 1921), בהם מככב ד'ארטניאן, ודמותו זכתה לחיקויים רבים.
ד'וּ אלְ-כִּפְל הוא אחד מנביאי האסלאם, אשר באופן מסורתי מזוהה על ידי תאולוגים עם יחזקאל, הנביא המקראי.
על פי המסורת האסלאמית, הוא חי כ-75 שנים באזור שבו נמצאת כיום עיראק.
המוסלמים מאמינים שאללה העניק לד'ו אל-כפל מעמד גבוה מאוד עוד בחייו.
אמנם לא הרבה ידוע על ד'ו אל-כפל ממקורות היסטוריים אחרים, אך כל הפרשנים הקלאסיים של הקוראן מדברים עליו כעל נביא צדיק אשר היה דבק באל כל ימי חייו.
ד'ו אלכפל מוזכר פעמיים בקוראן:
חוקרים והיסטוריונים רבים מאמינים שד'ו-אלכפל הוא יחזקאל המקראי אשר נזכר בספרי התנ"ך.
חרף העובדה שהוא מזוהה באופן מסורתי עם יחזקאל, ישנם תאולוגים והיסטוריונים אשר חולקים על הדעה הרווחת.
חלק מזהים אותו כיהושע בן נון, אחרים מזהים אותו כעובדיה, ויש כאלו שאף מאמינים שהוא היה ישעיהו.
ישנן דעות נוספות, כמו הדעה של העדה האחמדית, אשר מאמינים כי ד'ו-אלכפל הוא גאוטמה הבודהה.
ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים הוא מיני-סדרה מוזיקלית בת שלושה חלקים, שהופקו בברית המועצות ושודרו לראשונה בשנת 1978. הסדרה מבוססת על הרומן שלושת המוסקטרים מאת אלכסנדר דיומא.
בסרט מככבים מיכאיל בויארסקי כד'ארטניאן, וניאמין סמחוב כאתוס, איגור סטאריגין כאראמיס, ולנטין סמירניצקי כפורתוס, מרגריטה טרחובה כמיליידי דה וינטר, אולג טבקוב בתפקיד המלך לואי השלושה עשר, אליסה פריינדליך כאן מאוסטריה, אלכסנדר טרופימוב בתפקיד הקרדינל רישליה, ולב דורוב בתפקיד קפטן דה טרוויל.
הסרט ושיריו הרבים הפכו לפופולריים ביותר בברית המועצות במהלך סוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים, ונחשב כיום לקלאסיקה.
הופקו שלושה סרטי המשך: המוסקטרים אחרי עשרים שנה (1992), סודות המלכה אן, או המוסקטרים אחרי שלושים שנה (1993) ולבסוף שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן (2009).
חלק 1: "אתוס, פורתוס, ארמיס וד'ארטניאן" (Атос, Портос, Арамис и д'Артаньян)
חלק שלישי: "ההרפתקאות ממשיכות" (Приключения продолжаются)
ד'ארטניאן הצעיר רוכב לפריס בתקווה להפוך למוסקטר.
בעיירה מאונג הוא נעלב על ידי רושפור, סוכן הקרדינל.
מתרחשת קטטה, וד'ארטניאן נשדד ונותר מדמם.
בהמשך הוא פוגש את אדון דה טרוויל, קפטן המוסקטרים של המלך.
לפתע הוא רואה את רושפור וקופץ מהחלון.
הוא מתנגש באתוס, מוסקטר פצוע שקורא לו אידיוט ומאתגר אותו לדו-קרב בצהריים.
ד'ארטניאן ממשיך במרדף שלו, מתנגש בשני מוסקטרים אחרים, פורתוס וארמיס ומזמין את שני האחרים לדו-קרב.
כשהוא מגיע לדו-קרב הראשון, ד'ארטניאן פוגש לא רק את אתוס אלא גם את פורטוס וארמיס והם נדהמים שכולם יילחמו באותו נער.
שומרי הקרדינל מגיעים ומתפתחת קטטה.
המוסקטרים הורגים את רוב השומרים וכמה בני מזל נמלטים.
לימים מציל ד'ארטניאן את קונסטנס, תופרת נשואה למלכה והם מתאהבים ומכאן מתפתחת הרפתקה בין המוסקטרים, במסעם להציל את כבודה של המלכה ואת המלוכה הצרפתית מפני מזימותיו של החשמן הערמומי רישלייה.
אולג טבקוב — לואי השלושה עשר, מלך צרפת
אלכסנדר טרופימוב — הקרדינל רישלייה
אליסה פריינדליך — אן מאוסטריה
לב דורוב — הרוזן דה טרוויל
מרגריטה טרחובה — מיליידי דה וינטר
בוריס קלוייב — הרוזן רושפור אירינה אלפיורובה — קונסטנס בונסיה לאוניד קנבסקי — אדון בונסיה אלכסיי קוזנצוב — דוכס בקינגהאם ולדימיר באלון — דה ז'וסאק ילנה ציפלאקובה — קטי ואלרי מישאסטי — אביו של ד'ארטניאן</small>
אולגה מאטשקו — הנערה ממנגה יבגני דנצ'בסקי — ג'ון פלטון''
הסדרה צולמה ביישובים שונים ברחבי הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האוקראינית (אוקראינה של ימינו), תוך שימוש בכמה מהמצודות והערים העתיקות במדינה, כמו לבוב.
כמה סצנות צולמו במרכז ההיסטורי (העיר העתיקה) של טאלין באסטוניה.
האי ד'אורוויל הוא אי בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
האי הוא האי הצפוני ביותר בארכיפלג קבוצת איי ז'ואנוויל.
האי ממוקם בסמוך מצפון לאי ז'ואנוויל.
תעלת לארסן מפרידה בין האי ז'ואנוויל לבין האי ד'אורוויל.
אורכו של האי ד'אורוויל 27 קילומטרים; ארכו של קו החוף 94.5 קילומטרים; ושטחו של האי 455.3 קילומטרים רבועים.
שיא גובהו של האי 210 מטרים מעל פני הים.
האי מופה לראשונה בשנת 1902 על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
נורדנשלד קרא לאי על שמו של קפטן ז'ול דומון ד'אורוויל, מגלה הארצות הצרפתי, אשר גילה את ארכיפלג איי ז'ואנוויל.
ד'ו אל-פִֿקאר היא חרבו האגדית של עלי בן אבי טאלב חתנו ובן דודו של הנביא מוחמד, שלפי המסורת המוסלמית מוחמד העביר אליו.
החרב נחשבת לאחד הסמלים האסלאמיים המוכרים ביותר.
על פי אגדות המוסלמים-השיעים החרב היא בלתי מנוצחת.
לפי האמונה הסונית, החרב ניתנה לנביא מוחמד בקרב בדר (بدر) בשנת 625, אך איננה חרב שמיימית, כלומר, לא ניתנה על ידי המלאכים.
השיעים מאמינים כי החרב ניתנה למוחמד בקרב אוחוד על ידי המלאך ג'יבריל והועברה לעלי בן אבי טאלב באותו קרב.
לפי אמונתם החרב הועברה מדור לדור בין האמאמים, יורשיו של הנביא מוחמד בהנהגת האומה המוסלמית.
לפי המסורת השיעית, החרב נעלמה בשנת 940 יחד עם האמאם ה-12, מוחמד אל-מהדי.
שמה המלא של החרב בתעתיק מערבית נכתב כ-ד'ו אל-פִֿקאר, או כד'ו אלפִֿקאר, אך משמעותו איננה לגמרי ברורה.
המשמעות המועדפת למילה "ד'ו / זו" (ذو) בשם החרב היא "אדון של", המציין בעלות על חפץ כלשהו.
למילה "פִֿקאר" אין משמעות ברורה.
יש הסבורים כי היא מציינת את חוליות הגב או עצמות עמוד השדרה המונחות בסדר קבוע זו אחר זו, או לחלופין מתכוונת לסידור הכוכבים בקבוצת הכוכבים אוריון .
לפי האגדה המוסלמית, המילה "ד'ו" מכוונת לנביא מוחמד, כלומר הוא הבעלים של החרב.
מוחמד העביר את החרב לחתנו ובן דודו, עלי איבן אבו טאלב לפני הקרב על או'חוד כדי להחליף את חרבו שנשברה.
מכאן עולה בעיה: אם החרב שייכת למוחמד, לא הגיוני שהיא תינתן לעלי.
לפיכך יש הסבורים כי המילה "ד'ו" אינה מיוחסת למוחמד, אלא ללוחמים בשדה הקרב.
עלי השתמש בחרב בקרב על אוח'וד נגד האויבים ממכה.
לאחר הניצחון בקרב יוחסה לנביא מוחמד האמרה "אין חרב אלא ד'ו אל-פִֿקאר, ואין גיבור מלבד עלי" (لَا سَيْفَ إِلَّا ذُو ٱلْفَقَارِ وَلَا فَتَىٰ إِلَّا عَلِيٌّ).
אמרה זו עדיין נחרטת על כלי נשק של חיילים מוסלמים בעידן המודרני.
ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים היא מיני סדרה בשני פרקים מאת פייר אקנין, ששודרה בשנת 2005 ברשת TF1 ומהווה עיבוד של הרומן "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא.
זו הפקה משותפת בין צרפת, בריטניה, צ'כיה וקנדה.
שנת 1615. ד'ארטניאן הצעיר, רואה רוכב שתולה אישה מעץ לפני שנמלט.
לפתע, הבזק של ברק מפצל את השמיים והאישה האומללה חוזרת לחיים לפני שהיא נעלמת אף היא.
דו-קרב משולש, נגד שומרי הקרדינל רישלייה, חותם בין ארבעת הגברים ידידות בלתי מעורערת.
העלילה המרכזית של הסיפור מבוססת על פרשת יהלומים, מתנת המלך שהמלכה הציעה בפזיזות למאהבה, הדוכס מבקינגהאם.
בעצתו המזיקת של הקרדינל, המלך דורש מהמלכה ללבוש את היהלומים בנשף הבא.
ד'ארטניאן, שמתאהב בקונסטנס בונסיה, המשרתת את המלכה, לומד על המזימה שמתבשלת ונחשף למרגלת היפה של קרדינל רישלייה, מיליידי דה וינטר, מרגלת שאותה הוא מזהה בתור האישה שרדפה את ילדותו.
הוא יוצא עם שלושת חבריו למצוא את התכשיטים, הרפתקה שתוביל אותו לאנגליה.
בינתיים, הרביעייה נלחמת במיליידי דה וינטר, שמתבררת כרעייתו לשעבר של אתוס שהיה הרוכב שניסה להוציאה להורג עשור קודם לכן.
המוסקטרים יוצאים בעקבותיה כדי לבלום אותה ולהענישה ומתעמתים אגב כך עם הקרדינל רישלייה.
היא מנסה להתנקש בבקינגהאם ובסופו של דבר רוצחת את אהובתו של ד'ארטניאן, קונסטנט.
לאחר שהמוסקטרים לוכדים את דה וינטר, הם מוציאים אותה להורג באמצעות תליין כעונש על פשעיה.
הם עוזבים את אתר ההוצאה להורג וחולפים על פני גשר החוצה את הנהר ובו צף ראשו הכרות של התליין.
ד'גארי, בשמו האמיתי ארנסט ראנדריאנסולו (במלגשית: D'Gary, בהתאמה: Ernest Randrianasolo, נולד ב-22 באוקטובר 1961 באנטננריבו) הוא גיטריסט, זמר ומלחין מלגשי, במוצאו בן לעם בארה זפינדראוואלה מדרום מדגסקר
ד'גארי נחשב למתוחכם שבגיטריסטים במדגסקר ואחד המבוקשים באמני ארצו בעולם.
ארנסט ראנדריאסולו נולד בשנת 1961 באנטננריבו, בירת מדגסקר, אז הרפובליקה המלגשית, כבן לשוטר ממשפחת רועי בקר בני הקבוצה האתנית בארה זפינדראוואלה.
גדל במשפחה מוזיקלית והכיר מילדותו את הכלים העממיים מרובאני ו"מנדליני בארה" כלי חד-מיתרי בשם ג'ז'ולאווה.
החל משנת 1969 עבר עם אביו לטוליארה בה התוודע למקצבי צאפיקי של דרום אפריקה ואחר כך לבטרוקה בה למד לנגן מנגינות סגה ובלוז מקומיות.
הכיר שם מקרוב את יסורי החיים של הרועים בני בארה שסבלו מבעיות שנוצרו עקב סחיפת האדמה ונפלו קרבן לכנופיות גנבי הבקר.
את הגיטרה הראשונה שאל מדי פעם אחרי החזרות שהתנהלו בבית מהלהקה שבה ניגן אחד מאחיו הגדולים.
למד לנגן בגיטרה חשמלית בביתו של חבר מבית הספר.
אחרי מות אביו בשנת 1978 הוא עזר בפרנסת המשפחה על ידי עבודתו כגיטריסט בחתונות ולוויות.
בגיל 18 בשנת 1979 ניגן יחד עם קבוצת מוזיקאים מבטרוקה נסע איתם לאנטננריבו.
התגורר זמן מה עם רז'י ז'יזאבו, אקורדיוניסט שניגן בעבר בלהקת אי מובריני הקורסיקאית.
עבד תקופה כגיטריסט מלווה של להקת הבנות "פאון'אלה" "Feon'Ala".
התעניין במוזיקה העממית והטקסית של עמו, ובעיבודה לגיטרה.
בשנת 1986 נסע לחוף המזרחי למרואנסטרה כדי לנגן שם ב"ריקודי האבק" המפורסמים.
בשנים 1986–1987 שהה תקופה בעיר טומאסינה (אז טאמאטאב) שבצפון האי ודידה, בעל אולפן הקלטות מקומי שהעריך את כישרונו, פרש עליו את חסותו כמנטור וספונסר, אירח אותו ואפשר לו להתאמן בנגינה באולפנו ולפתח את סגנונו המוזיקלי.
דידה קישר אותו עם המרכז הגרמני-מלגשי באנטננריבו שמילא באותה תקופה תפקיד חשוב בעידוד חיי התרבות במדינה.
בשנת 1988 בעזרת המרכז הגרמני-מלגשי הקליט האמן הצעיר את האלבום סולו "Garry".
בשנת 1989 הקים שלישיית גיטרה, שירה וכלי הקשה בשם "Iraky Ny Vavarano" והקליט איתה קלטות.
בתערוכה לצורך המאבק במגפת האיידס שאורגנה על ידי מפיק הרדיו (ולימים שר התרבות) צילבינה, הקליט ראנדריאסולו את קלטת אודיו הראשונה שלו Alatsao Balansy, עבור חברת ההקלטות המלגשית "דיסקומד".
חמישה קטעים מקלטת זו פורסמו בשם הבמה Garry (גארי) בשנת 1992 באלבום "מוזיקה ממדגסקר" (Musiques de Madagascar).
באותה תקופה הופיע לראשונה בטלוויזיה ובשנת 1991 ליווה את להקת פאון'אלה בסיור הופעות בצפון המדינה.
בתיווך הזמר והגיטריסט דאמה (גם הוא יליד מדגסקר) הכיר ד'גארי את המפיקים האמריקאים הנרי קייזר ודייוויד לינדלי.
הם הקליטו באלבום 'A World Out of Time' קטע בביצועו.
קייזר, גיטריסט בעצמו, שנדהם מיכולות הנגינה של ד'גארי, שיווק בהמשך את האלבום הבינלאומי הראשון של ד'גארי - "מוזיקת גיטרה מלגשית ממדגסקר".(Malagasy Guitar Music From Madagascar).
בשנת 1993 לצד עמיתיו דאמה (ולהקת מהלאו) ורוסי השתתף ד'גארי בפסטיבל הבינלאומי בלפאייט (לואיזיאנה)
יחד עם דאמה ועוד שני מוזיקאים מלהקתו של רוסי הקליט שם ד'גארי את האלבום "A Long Way Home" ואת האלבום Dama § D'Gary בשנת 1994. כחבר בלהקת "Malagasy Allstars" הופיע ד'גארי ב"בית התרבויות" בברלין ובשנת 2000 הקליט עם נגן הטאבלה ההודי נאנתה קומאר.
ב-1995 הוציא ד'גארי אלבום נוסף בשם Horombe עם להקתו החדשה, "ג'יהה" (Jihé) שפתחה בפניו קריירה בינלאומית.
ד'גארי ערך סיור הופעות בצפון אמריקה עם להקת International Guitar Night והקליט האלבום יחד עם בריאן גור, מיגל דה לה בסטיד וקלייב קרול.
האלבום Mboloza משנת 1997 שיתף את הרקדנית רטאזה.
בשנת 2009 ערך סיורים יחד עם Africa Project של נגן הבנג'ו האמריקאי בלה פלק, עם טומאני דיאבאטה, ווסי מהלאסלה, ואנניה נגוליה.
האלבום "Akata Meso" משנת 2001 ד'גארי ניגן ושר מוזיקה בהשראת סוגת צאפיקה הפופולרית בשכונות של טוליאר.
ב-2017 הופיע באלבום הבכורה של שלישיית טוקו טלו המבצעת סוגות מוזיקליות מדרום מדגסקר כולל צאפיקי, ג'יהה ובקו.
ד'גארי שאב השראה גם ממוזיקה טקסית של עמו, כמו טקס הלוויות "אבוריה" (avoria).
עד 1991 לא הייתה לד'גארי גיטרה משלו והוא השתמש בגיטרות שאולות מסוג ג'אניני מתוצרת ברזיל.
באותה שנה קיבל במתנה מהנרי קייזר גיטרה מתוצרת מרטין.
בהמשך נהג לנגן על גיטרה מתוצרת טקמיני גיטרות, אחר כך בגיטרה אקוסטית-חשמלית מתוצרת ימאהה
שקיבל גם כן מקייזר, גיטרה חשמלית עם שריגי נובאקס, וגיטרה חשמלית מתוצרת גיבסון עם מיתרי צ'ט אטקינס, אותה קיבל
Horombe עם אמין חדר ולהקת ג'יהה, 1994
ד'אנדרה רוסל ידלין הוא כדורגלן אמריקאי-לטבי-יהודי המשחק בעמדת המגן הימני בריאל סולט לייק מה-MLS.
ידלין נולד בסיאטל בירת מדינת וושינגטון שבארצות הברית, לאב אפרו-אמריקאי עם שורשים אינדיאנים, ולאם יהודייה ממוצא לטבי.
גדל עם אחותו הצעירה ג'ני בחיק אמו, רבקה ידלין, ביחד עם סבו מצד אמו, אירה ניית'ן ידלין, וסבתו החורגת, ויקי וולטון.
סיפר שאביו מעולם לא היה חלק מחייו.
ידלין החל לשחק כדורגל בגיל ארבע באקדמיה של מדינת וושינגטון ולאחר מכן שיחק במקביל גם בקבוצת הכדורגל של התיכון בו למד.
בשנת הצטרף לקבוצת הנוער של סיאטל סאונדרס.
ב-8 בפברואר 2011 הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת אקרון.
ב-11 בינואר 2013 חתם לשתי עונות בסיאטל סאונדרס.
ב-2 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 למונטריאול אימפקט.
באותו שבוע, נכלל בנבחרת השבוע והפך לרוקי הראשון שעושה את זה בהופעת הבכורה שלו.
ב-12 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–3 על טיגרס במסגרת ליגת האלופות של אמריקה הצפונית.
ב-15 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו נכלל בנבחרת האולסטאר של ה-MLS לקראת משחק ידידות נגד רומא והפך לרוקי הראשון שעושה זאת מאז .
ב-20 ביולי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו ב-MLS בתיקו 1-1 עם קולורדו ראפידס.
ב-13 באוגוסט 2014 חתם לארבע שנים בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג והצטרף לטוטנהאם בינואר .
ב-9 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד לאסטון וילה.
ב-1 בספטמבר 2015 הושאל לסנדרלנד עד לסיום העונה.
ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בסנדרלנד בגביע הליגה האנגלי ובישל את השער היחיד של הקבוצה בהפסד 1–4 למנצ'סטר סיטי.
ב-24 באוגוסט 2016 חתם בניוקאסל יונייטד תמורת חמישה מיליון פאונד.
שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, כשעלה מהספסל מול ברייטון.
ב-10 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 על דרבי קאונטי.
ב-1 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בהפסד 1–2 למנצ'סטר סיטי.
ב-1 בפברואר 2021 חתם בגלאטסראיי לשנתיים וחצי הטורקית, אך החוזה הופסק ב-26 בינואר 2022.
ב-2 בפברואר 2022 חתם לארבע שנים באינטר מיאמי מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית.
ב-4 במרץ 2024 עבר לקבוצת סינסינטי מליגת ה-MLS, ששילמה עבורו סכום של כ-173 אלף דולר.
ב-21 באוגוסט 2025 חתם בריאל סולט לייק.
שיחק בנבחרת הנוער של ארצות הברית והשתתף עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (ה"מונדיאליטו") בשנת .
ב-1 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד .
במשחק נגד במסגרת קופה אמריקה 2016 הורחק לאחר שקיבל צהוב שני.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית הבוגרת בטורניר מונדיאל 2022 ואף שותף במשחק שלב הבתים מול וויילס ובשמינית הגמר מול הולנד.
נבחרת האולסטאר של ה-MLS: , ,
הכדורגלן הצעיר האתלטי של השנה:
ד'הני יוסף חסן אל-וחידי היה רופא פלסטיני שכיהן כשר הבריאות בממשלה התשיעית של הרשות הפלסטינית בראשות אחמד קריע.
הוא קיבל את השכלתו היסודית בעיר עזה, קיבל תעודת בגרות בשנת 1962, ולאחר מכן הצטרף לפקולטה לרפואה ב במצרים והשלים לימודי תואר ראשון ברפואה בשנת 1969. הוא השיג תואר שני מאוניברסיטת אלכסנדריה בשנת 1982. ב-1973 חזר לעזה ועבד כרופא באונר"א.
בהמשך, ב-1993, הפך לנשיא איגוד העובדים של אונר"א.
אל-וחידי היה פעיל באינתיפאדה הראשונה.
הוא היה מזכיר לשכת הרופאים של פת"ח, חבר במועצה הפלסטינית הרפואית העליונה וראש הסתדרות הרופאים.
ב-16 בינואר 2004 הקים יאסר ערפאת את חבר הנאמנים של אוניברסיטת אל-אזהר בעזה ומינה אותו כחבר.
הוא כיהן כשר הבריאות בממשלתו השלישית של אחמד קריע מ-24 בפברואר 2005 עד 27 במרץ 2006.
ד'הני היה נשוי לאימאן ח'ליל עלי אל-חוסייני, אב לשני בנים ושלוש בנות.
דִ'ימִי הוא הכינוי לנתין לא מוסלמי של מדינה הנשלטת על פי חוקי האסלאם, השריעה.
המעמד של "ד'ימי", או "בן-חסות", כפי שנהוג לתרגמו, ניתן במקור לאלו שהוגדרו על ידי המוסלמים כ"עמי הספר" – יהודים, נוצרים וצאבאים, אך מאוחר יותר, ובמקומות מסוימים, הוענק גם לזורואסטרים, סיקים, הינדואים, ג'יינים ובודהיסטים.
בפועל הייתה שונות רבה ברמת אכיפת תנאי עומר לאורך ההיסטוריה המוסלמית.
שליטים מוסלמים הנהיגו מדיניות שונה בהתאם לצורכיהם והשקפתם.
היו שליטים שהפרו את חוזה עומר לרעה ורדפו באלימות ד'ימים, היו שליטים שאכפו את מגבלות חוזה עומר באדיקות והיו שליטים שהקלו עם הד'ימים ונמנעו מלאכוף חלק מההגבלות עליהם.
האפליה הדתית (אך לא גזעית) העומדת בבסיס הד'ימי עודדה קבלה הדרגתית של האסלאם על ידי בני החסות באופן של "כיבוש תרבותי זוחל" במסגרת הג'יהאד (המאבק הדתי המוסלמי).
העיקרון הפוליטי המנחה של האסלאם בנוגע לאהל הד'ימה הוא שלאחר כיבוש טריטוריות שהוגדרו על פי חלוקת העולם על פי האסלאם כדָארֻ אלְ-חָרְבּ, התאסלמות של אוכלוסיית השטח הכבוש היא עניין של זמן, משום שהיא נתונה בתוך אוכלוסיות מוסלמיות שמקיימות משטר אסלאמי, ולכן אין צורך בהקצאת משאבים רבים לשעבוד או התאסלמות בכפייה.
מעמד הד'ימי התבלט בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני.
כשבעולם המוסלמי יהודים ונוצרים "ירדו כרוכים יחדיו" וזכו ליחס זהה כבני חסות בדין ולרוב גם בפולמוסים דתיים.
החוקים המסדירים את מעמד בני החסות נקראים "תנאי עומר".
לפי תנאי "חוזה עומר", הד'ימי זכאי לביטחון אישי ורשאי לקיים את אמונתו בתמורה למס גולגולת מיוחד (שנקרא "ג'יזיה") ששילם ובכפוף למגבלות שהוטלו עליו.
הד'ימי לא היה רשאי לקיים טקסים דתיים בפומבי, להרחיב או לשפץ את בתי התפילה שלו או לשאת אישה מוסלמית.
מגבלות נוספות שהוטלו על הד'ימים מזמן לזמן נועדו להשפילם ולהבליט את נחיתותם לעומת המוסלמים.
למשל: לבוש מיוחד, איסור רכיבה על סוס או גמל, איסור על בניית בתי תפילה שאינם מוסלמים אשר יהיו יותר גבוהים מהמסגדים המקומיים ואיסור על היהודים לתקוע בשופר ועל הנוצרים לצלצל בפעמוני כנסיות (במקום פעמונים השתמשו הנוצרים בקורה שנקראה נאקוס).
השליטים המוסלמים המקומיים היו אחראים על החלת מעמד ודמי החסות במחוזותיהם.
אם תנאים אלו הותנו והוחלו אז החסות מוּסרת מהמפר אותם ודמו מותר.
אך אם התנאים לא הותנו ובן החסות עובר על אחד מהתנאים המדוברים הוא יישפט לפי חוקי השריעה ללא איבוד הגנת החסות:
תשלום ג'יזיה כשהם מושפלים – "עד אשר יעלו את המס מרצון כשהם מושפלים" (סורה ט כט).
חל על היהודים, נוצרים וזורואסטרים.
אין לקחת דמי חסות מילדים טרם התבגרותם, חולי נפש או נשים.
עבור עבדים גובים מהאדון וכן לא גובים מזקנים, עיוורים, בעלי מוגבלויות ועניים חסרי כל.
הגבייה מתבצעת לפי מספר נפשות או גודל קרקע ולפי מה שמחליט השליט; מה שהוא חושב שהד'ימים יוכלו לשלם.
איסור לקיים יחסי אישות עם נשים מוסלמיות.
איסור לשאת לאישה אישה מוסלמית.
איסור לתת קורת גג לכופרים.
איסור לסייע לכופרים לנצח מוסלמים או להעביר מידע על מצב המוסלמים.
איסור להרוג גברים, נשים וילדים מוסלמים.
איסור לפרסם בפומבי את הדברים המותרים להם מתוקף דתם, ואין בהם נזק למוסלמים, ואסורים לפי השריעה, כמו אכילת חזיר או שתיית יין.
מגבלות שמקורן אינו ברור והשליט רשאי להחליט אם להחילן
איסור בניית מקומות פולחן חדשים, אך היתר לתקנם.
איסור הקמה מחדש של מקומות פולחן שנהרסו.
איסור להתפלל בקול רם או לצלצל בפעמונים לצורך קריאה לתפילות.
איסור על בניית בתים גבוהים יותר (או אפילו באותו הגובה) משל השכנים המוסלמים, או משל המוסלמים הגרים בחלקים אחרים של אותו הבית.
חובת לבישת ביגוד שונה משל המוסלמים: יהודים צהוב ונוצרים שחור או כחול כהה.
נוצרים לובשים חגורות צבעוניות למותניהם ויהודים תופרים פיסת משי בצבע שונה על חזית בגדיהם.
גם על הנשים להתלבש באופן שונה מהנשים המוסלמיות (בין אם באותו האופן כפי שצוין לעיל או באופן שונה).
חובת נעילת נעליים שונות בצבען בכל נעל.
בעת ביקור במרחצאות חובה לענוד טבעת ברזל/עופרת/נחושת ולקשור פעמון לרגל, על-מנת שיזהו שאינם מוסלמים.
איסור רכיבה על סוסים אלא רק על חמורים ופרדות.
איסור רכיבה בעזרת אוכפים אלא רק בעזרת אוכפי משא וכששתי הרגלים מכוונות לצד יחיד.
מגבלות שהשליט רשאי להחליט אם להחילן
אם פוגע באסלאם – באל, בנביא מוחמד או באחד האימאמים הנעלים – חובה להורגו כל עוד לא ייגרם מכך נזק.
אין ליידע מראש את הד'ימים על גובה הג'יזיה על-מנת שיחיו לאורך השנה במצב של פחד וחרדה, כשרק ברגע הגבייה ייוודע לו הסכום; מבקשים ממנו לספור את הכסף עד שהמוסלמים יגידו די.
יש האומרים כי בזמן הגבייה עליו גם להרכין את ראשו וצריך למשוך את זקנו ולסטור ללחיו.
ברחוב משותף למוסלמים ולא-מוסלמים על הלא-מוסלמים ללכת רק בצידי הרחוב ולא במרכזו.
איסור להיכנס למים במרחצאות הציבוריים בעת שמוסלמי רוחץ בהם.
בעת פגישה עם מוסלמי חל איסור לשבת על דבר גבוה יותר מהמוסלמי, שעל הלא-מוסלמי להקדים בברכתו את המוסלמי כשהמוסלמי מברך בחזרה רק ב"עליך".
מוסלמים אינם צריכים להתרועע עם לא-מוסלמים ולחלוק עמם את יצועם.
אסור למוסלמים לקבל מלא-מוסלמים מזון שבא עם לא-מוסלמים במגע כמו חומרים מזוקקים ושמנים שלא ניתן לטהרם.
בגדים שהתקבלו רטובים יש להשרות במים לאחר רכישתם.
אין לקחת מלא-מוסלמים בשר או דברי עור (כמו נעליים) שטהרתם קשורה בשחיטה כשרה לפי חוקי האסלאם.
בנוסף לנוזלים שנשתמרו בכלי קיבול מעור.
איסור לצאת בימי גשם או שלג מחוץ לבית מחשש להעברת הטומאה למוסלמים.
אם מוסלמי שומע לא-מוסלמי מעליב או לועג למוסלמי עליו לעצור אותו ולהענישו.
אסור שיימצא מצב בו לא-מוסלמי נמצא בעמדה סמכותית מעל מוסלמים, אך יש גם למנוע ממוסלמים לגלות נגדם יחס מעליב.
אם פורץ מאבק משפטי בין מוסלמי ולא-מוסלמי על המשפט להתקיים לפי חוקי השריעה בבית דין מוסלמי.
במאבק משפטי בין שני לא-מוסלמים על השופט המוסלמי להחליט באיזה בית דין יש לשפוט אותם, ויש עדיפות לבית-דין מוסלמי.
אבו יוסף אל-אנצארי בספרו "כתאב אלח'ראג'" כתב כי בני החסות הם בני החסות של הנביא עצמו, ותפקידו של הח'ליף הוא לדאוג לשלומם בהתאם לזכויותיהם תחת תנאי עומר (שלא ייעשקו, ייפגעו ושלא ייגבה מהם מס מעל יכולותיהם ובניגוד למותר).
במכתב שהעלה על-פי המסורת עומר בן אל-ח'טאב לאחד מנציביו, אבו עוביידה בן אל-ג'ראח, כתב כי יש להשאיר את האדמות בידי התושבים הכבושים, אלו הנמנים בין עמי הספר, ולתת להם לעבדן.
שכן הם בקיאים בעבודות אלו יותר, וכי יש רק לקחת מהם מס כזה שהם יוכלו לשאת בו כשהמס יתחלק בין המוסלמים.
הוא מבקש לא לראות בלא-מוסלמים כשלל ולקחת אותם כעבדים, כי במקרה הזה לא יישאר דבר ואיש להרוויח מעמלו למוסלמים בדורות הבאים.
ואילו אם ישאירו אותם דורות שלמים המוסלמים ייהנו מעמלם.
לאור זאת יש למנוע את לקיחתם כעבדים, את עשיקתם, שדידתם או פגיעה ברכושם.
אלא רק לפי המותר, תוך הקפדת השמירה על התנאים שניתנו להם.
מחמד באקר בן מחמד תקי אל-מג'לסי החזיק בדעה כי מעמד החסות נתן ליהודים ולנוצרים את האפשרות לחיות בין המוסלמים, ללמוד מהם ולהמיר את עקשנותם הדתית לאסלאם (בדומה לגישה הנוצרית ביזנטית).
לפי אבו חאמד אל-ע'זאלי יש שני סוגי כופרים:
ד'ימי – אלו החיים בחסות האסלאם ועליהם יש להגן בחסות האסלאם בתנאי שהם עומדים בתנאי החסות ומשלמים את הג'יזיה: "אין לפגוע בו אלא על ידי הפניית עורף לו ובוז לו, על ידי דחיקתו לצידי הדרך והימנעות מלהקדים לו שלום".
יש להימנע במיוחד מקיום יחסי סחר ועסקים, מגע יום-יומי.
התיידדות עמו היא בגדר מעשה שנוא בעיני אללה ונוגעת בתחום האסור.
חרבי – אלו שלא חיים תחת חסות האסלאם אלא בצל שלטון זר, כשמצווה על האסלאם למגרו.
מחוז ד'י קאר הוא מחוז בדרום־מזרח עיראק, שמשתרע על שטח של 12,900 קמ"ר ואוכלוסייתו מוערכת בכ־2,000,000 נפש.
בירתו היא העיר נאסריה, ובתחומו נמצאים שרידי הערים השומריות אור, ארידו ובאד-טיבירה.
ד'נאש (בספרדית: D'NASH) היא להקת בנים ספרדית, הידועה בעיקר בזכות ייצוגה של ספרד באירוויזיון 2007.
באסטי - אסטבן פינרו קאמאצ'ו נולד ב-28 בפברואר 1981, קדיס.
מיקל - מיכאל הנט סוטומז'ור נולד ב-20 בינואר 1983, פורטו דה לה קרוז.
חאבי - פרנסיסקו חביאר אלברס קולינט נולד ב-30 באפריל 1983, סביליה.
אוני - אנטוניו מרטוס אורטיז נולד ב-19 בפברואר 1981, ולנסיה.
בפברואר 2006, הלהקה שחררה את סינגל הבכורה שלהם: "מסוגל להכל" (Capaz de todo).
האלבום, הנושא את אותו שם, שוחרר כחודש לאחר מכן ב-28 במרץ.
ביוני 2006, שחררה הלהקה את הסינגל השני שלה, בלדה הנושאת את השם "היכן את?" (Donde Eatas?).
האלבום יצא לאור שוב בתוספת של עוד שני שירים: "מה את יודעת על אהבה?" (Qué Sabes del Amor),
ו"מאחורי הכוכבים" (Más Allá de las Estrellas), שיר לחג המולד.
השיר נהפך מאוחר יותר לשיר הנושא בקידומה של מהדורת האלבום החדשה.
ב-24 בפברואר 2007, הלהקה זכתה בתחרות בטלוויזיה הספרדית אשר חיפשה אחר הכוכב הבא שייצג את ספרד באירוויזיון 2007, שהתקיים ב-12 במאי בהלסינקי.
רגע לפני כניסתם לתחרות, הם הודיעו על שינוי שם הלהקה מ"נאש" ל"ד'נאש" בעקבות השתתפותו של ראפר המכונה נאץ' (אם כי זה לא מדויק; להקתו נקראה הנאץ' וייצגה את מיורקה).
בתחרות, הם שרו את השיר "אוהב אותך, חיים שלי" (I Love You Mi Vida), שהגיע למקום 20 מתוך 24,וקיבל בסה"כ 43 נקודות.
באפריל 2007, הם שחררו מחדש את האלבום שלהם, בצירוף השיר "I Love You Mi Vida" ועוד שירים נוספים אותם שרו בתחרות קדם-האירוויזיון הספרדי בהם זכו, ביניהם קאבר ללהיט "Stand by Me" של בן א.
האלבום דורג במקום ה-23 בספרד ומכר בסה"כ 20,000 עותקים.
בנובמבר 2007, הלהקה שחררה סינגל חדש הנושא את השם "אמנדה" (Amanda), שנכנס לאלבומם החדש "הכל הולך להשתנות" (Todo Va a Cambiar) שיצא ב-4 בדצמבר 2007.
ב-22 ביולי 2008 הודיע חבר הלהקה אוני כי יעזוב את הלהקה בספטמבר, עם סיום סיבוב ההופעות, כדי להשתתף במחזה "אה" מאת נצ'ו קאנו, ולפתח קריירה על במות התיאטרון ומחזות הזמר.
שלושת החברים הנותרים יצרו קליפ חדש לשיר "Amanda" כדי לקדם את האלבום שעומד לצאת בפורטוגל.
כרגע הלהקה עובדת על אלבום חדש שמועד יציאתו נדחה.
מחוז ד'מאר הוא מחוז במערבה של תימן.
בירת המחוז היא העיר ד'מאר.
המחוז הוא השישי בגודלו בתימן מבחינת אוכלוסייה (1,330,108 איש) והמחוז ה-16 בגודלו מבחינת שטח (8,705 קמ"ר).
המחוז גובל בצפון-מזרח עם צנעא, בצפון עם רימה, במערב עם אל-חודיידה, בדרום עם איב ובדרום-מזרח עם אל-ביידא.
ד'יאב אל-עלי היה מפקד מנגנון הביטחון הלאומי ובפועל הקצין הבכיר ביותר ברשות הפלסטינית.
אל-עלי נולד בכפר ליד צפת ובשנת 1948 נמלטה משפחתו ללבנון.
הוא הצטרף לפתח ושירת במגוון תפקידים בארגון בלבנון.
בשנת 1995 חזר לשטחים ושימש כמפקד אזורי בג'נין ובטול-כרם ובשנת 2007 מונה לתפקיד מפקד הביטחון הלאומי, בו שירת עד שנת 2011, אז היה ליועצו הצבאי של מחמוד עבאס.
ד'יזראלי היא מיני-סדרה ביוגרפית בריטית בת ארבעה חלקים על חייו של ראש הממשלה הבריטי היהודי מומר, בנג'מין דיזראלי.
הסדרה שודרה לראשונה ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.
את התסריט כתב דייוויד באטלר, הפיק ססיל קלארק וביים קלוד ווטהאם.
הסדרה מתמקדת בחייו הפרטיים של ד'יזראלי בנוסף לדמותו הפוליטית כפי שהשתקפה במשך חמישה עשורים.
צילומי הסדרה נערכו באנגליה, והיא הייתה מועמדת לפרסי אמי אחדים.
ב-1980 שודרה הסדרה בארצות הברית ב-Masterpiece Theatre".
חברת ההפצה "גרנדה פורדקשן" הפיצה את הסדרה בסט של שני DVD.
אורכה הוא 4 שעות ו-13 דקות.
בתחילת הסדרה מנסה ד'יזראלי הצעיר לקשור קשרים בחברה הגדולה, ולקבל משרה אבל ללא הצלחה.
בסדרה מתואר חלק גדול מחייו האישים, והצלחתו בפוליטיקה מתוארת בפרק השני.
בסיום הפרק הוא מושבע לתפקיד שר האוצר של בריטניה.
המשך הסדרה מתעד את עלייתו לשלטון, מותה של אשתו ואת שתי התקופות בהן שירת כראש ממשלת בריטניה.
איאן מקשיין – בנג'מין דיזראלי
מרי פיץ' – מרי אן ד'יזראלי
רוזמרי ליץ' – המלכה ויקטוריה
ג'ון קרלייל – ויליאם גלאדסטון
ג'רמי קלייד – ג'ון מאנרס, דוכס ראטלנד השביעי
ברט אשר – אדוארד בולוור-ליטון, ברון לייטון הראשון
ברוסטר מייסון – אוטו פון ביסמרק
אנטוני בראון – סר רוברט פיל
דייוויד דה קייזר – ליונל דה רוטשילד
דייוויד ווד – אדוארד סמית-סטנלי, רוזן דרבי הארבעה עשר
ג'ון גרג – רוברט גסקוין ססיל, מרקיז סולסברי השלישי
ברנדן בארי – סטרפורד נורת'קוט, רוזן אידסלי הראשון
מארק דיגנאם – ג'ון קופלי, ברון לינדסהרט הראשון
פטריק דרורי – מונטגיו קורי, ברון ראוטון הראשון
פיטר יוז – פיליפ רוז
לי לוסון – אלפרד גיום גבריאל, רוזן אורסיי
פיטר מיילס – לורד הנרי לנוקס
דייוויד ריילי – ג'ורג' סמיית', ויקונט סטרנגפורד השביעי
אנטון רוג'רס – לורד ג'ורג' בנטינק
ויליאם ראסל – וינדהאם לואיס
מריה צ'ארלס – מריה ד'יזראלי (אשתו של אייזק ד'יזראלי ואמו של בנג'מין דיזראלי)
מרגרט ויטינג – ליידי בלסינגטון
ד'נָאבֶּה היא שכונה בעיר טולכרם.
בעבר הייתה ד'נאבה כפר עצמאי בנפת טולכרם.
בשל הרחבות הבנייה בכפר ובעיר הסמוכה טולכרם, ובשל בניית מחנה הפליטים ביניהם, נוצר רצף בנוי בין הכפר לעיר, והשטח סופח לטולכרם ומהווה שכונה בעיר.
השכונה ממוקמת בצד הצפון-מזרחי של העיר.
לדברי תושבים בכפר, משמעות המילה ד'נאבה (ذنابة) מגיעה מהמלה זנב (ذنب) המרמזת על סוף: סוף המישור ותחילת ההר.
בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות, נבנה מחנה פליטים גדול – מחנה טולכרם (مخيم طولكرم), בשטח הפנוי שהיה בין העיר טולכרם לכפר דנאבה.
עבּד א-רחים אל-חאג' מוחמד – יליד הכפר היה מפקד כנופיות חשוב במרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1936–1939) בתקופת המנדט הבריטי.
סייד ד'י יזן בן היית'ם אאל סעיד הוא נסיך הכתר של עומאן ושר התרבות, הספורט והנוער שלה.
ד'י יזן הוא בנם הבכור של היית'ם בן טארק אאל סעיד, סולטאן עומאן, ורעייתו סיידה עהד בנת עבדאללה .
יש לו אח אחד ושתי אחיות.
דודו מצד אביו, סייד אסעד בן טארק אאל סעיד , סגן ראש הממשלה לענייני קשרים ושיתוף פעולה בין-לאומי, ודוד נוסף מצד אביו, סייד שיהאב בן טארק אאל סעיד , הוא סגן ראש הממשלה לענייני הגנה.
קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן לשעבר, היה בן דודו של אביו.
יש לו תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת אוקספורד, ותואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס .
בחודש יולי 2022 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
ד'י יזן מונה לתפקיד שר התרבות, הספורט והנוער של עומאן לאחר איחוד בין המשרד לענייני ספורט, המשרד לענייני אמנויות, וועדת הנוער הלאומית בחודש אוגוסט 2020. לפני כן עבד במשרד החוץ של עומאן.
ב-11 בינואר 2021 פרסם היית'ם בן טארק אאל סעיד, סולטאן עומאן, צו מלכותי חדש הקובע סדר ירושה עבור תפקיד סולטאן עומאן, ותפקיד חדש של נסיך הכתר של עומאן.
כבן הבכור של הסולטאן, מונה ד'י יזן ליורש העצר.
בחודש ינואר 2021 התארס ד'י יזן לסיידה מיאן בנת שיהאב אאל סעיד, בת דודתו מדרגה ראשונה פעמיים - האבות של השניים אחים, והאמהות של השניים אחיות.
השניים נישאו ב-11 בנובמבר 2021 באולם מאזאי שבארמון אל-עלם, בחתונה בה הופיעו הזמרת האמירתית אחלאם והזמרת הלבנונית מרים פארס .
השניים התגרשו בתחילת שנת 2022.
בחודש ינואר 2025 פורסם כי ד'י יזן התארס פעם נוספת.
בחודש אפריל באותה שנה פורסם כי הוא צפוי להתחתן עם סיידה עאליה בנת מוחמד בן הילאל אל-בוסעידי ב-24 באפריל באולם מאזאי שבארמון אל-עלם.
התאולוג והבלשן הארמני מסרוב משדוץ משלים את התרגום הראשון של התנ"ך לארמנית בהתבסס על טקסט בסורית (משוער)
פלביוס אוגוסטוס הונוריוס, הקיסר הראשון של הקיסרות הרומית המערבית, משנה את החוקים שאפשרו ליהודים לשמור את השבת בקיסרות
ז' בטבת – נאסרו שלושה מראשי היהודים בבבל: ראש הגולה – הונא מרי בר מר זוטרא, רב אמימר בר רב ינוקא ומשרשיא בר פקוד.
מאוחר יותר הוצאו להורג (איגרת רב שרירא גאון)
י"ח בטבת – ראש הגולה בבבל, רב הונא מרי בר מר זוטרא, ומשרשיא בר פקוד, הוצאו להורג במצוות מלך פרס (איגרת רב שרירא גאון)
לפי שיטת רבי חנינא, שנה זו הייתה מיועדת להתרחשותו של שמד גדול או של קץ הגאולה.
עם זאת, כפי שניתן לראות, בשנה זו לא קרה שום דבר יוצא דופן.
רב רבאי מרוב מתמנה לראש ישיבת פומבדיתא
ד'שון סטיבנסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.
סטיבנסון היה אמור לשחק באוניברסיטת קנזס, אך בסופו של דבר הוא דילג על שלב המכללות ונבחר בבחירה ה-23 בדראפט 2000 על ידי יוטה ג'אז.
כשנה לאחר הולדתו אושפז אביו של סטיבנסון אחרי שתקף את אחיו עם סכין קצבים.
הוריו של סטיבנסון מעולם לא נישאו, וכשהיה בן 3 אביו חתם על צו בית משפט שאומר שהוא צריך לגדל את בנו ולתמוך בו.
חודשיים לאחר שאביו של סטיבנסון שוחרר מהמרכז הבריאותי והפסיכולוגי בפרזנו הוא ניסה לשדוד תחנת דלק, כששותפו מאיים לשסף לאישה שעמדה במקום את הגרון.
רופאים אבחנו אותו בתור סכיזופרן פרנודאידי.
אחרי המעשה נתנה לו תקופת ניסיון, אך ב-1985 (כשבנו היה בן 4) הוא חטף אישה והוכנס לכלא באפריל 1986.
בשנת 1993 (כשבנו היה בן 12) חנק האב את אימו למוות, שהייתה סבתו של ד'שון.
הוא מת בכלא בשנת 1999 כשהוא בן 36 בלבד עקב סרטן בריאה, כשמקועקעת המילה "ד'שון" (שמו של בנו) על חזהו.
כשסטיבנסון הגיע לתיכון הוא גר עם הסנדקים שלו.
בשנתו האחרונה בתיכון הוא הצטיין והשיג ממוצעים של 30.4 נקודות עם 9.4 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק.
בנוסף הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו הוא הוביל את נבחרת המערב לניצחון 146-120 כשקלע 25 נקודות.
בנוסף הוא זכה בתחרות ההטבעות שאורגנה באותה מסגרת.
סטיבנסון החליט לדלג על שלב המכללות לאחר שכבר הסכים לחבור לאוניברסיטת קנזס, והתמודד על היבחרותו בדראפט ה-NBA של שנת 2000. הוא נבחר בבחירה ה-23 על ידי היוטה ג'אז.
בעונת הבכורה שלו הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הג'אז שמשחק ופותח בחמישייה (בן 19).
באותה עונה הוא נבחר לתחרות ההטבעות שבסוף שבוע האולסטאר, והוא סיים במקום השני.
את העונה הזו הוא סיים עם 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה שלו בג'אז העלה סטיבנסון את ממוצעיו בכל הקטגוריות, ובעונה שלאחר מכן הוא השיג בערך את אותם ממוצעים.
בעונת 2003/2004 (עונתו הרביעית במועדון) הוא השיג את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר בקריירה שלו, 11.4 למשחק.
בנוסף הוא פתח בכל המשחקים ששיחק בהם בחמישייה.
ב-19 בפברואר 2004 הועבר סטיבנסון לאורלנדו מג'יק בטרייד ביחד עם בחירת דראפט בתמורה לפורוורד גורדאן גיריצ'ק.
ב-26 המשחקים הנותרים בעונה זו הוא קלע 11.2 נקודות עם שיאי קריירה של 4.6 ריבאונדים ו-35.9 דקות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה חלה צניחה ביכולתו של סטיבנסון, כשהוא קלע 7.8 בלבד עם 1.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, עם ירידה בכל הממוצעים.
בנוסף הוא שיחק 55 משחקים בלבד ופתח רק ב-27 מהם בחמישייה.
בעונתו הבאה באורלנדו חלה עלייה ביכולתו ובממוצעיו, כשקלע 11.0 נקודות עם 2.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, ולראשונה בקריירה שיחק ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה.
לאחר העונה הזו סטיבנסון החליט שלא להמשיך לשחק במג'יק וחתם ב-3 באוגוסט 2006 על חוזה מינימום בוושינגטון ויזארדס.
ב-20 באוגוסט 2007, לפנות בוקר, נורה קורטיס ראף בן ה-31 ונפצע בביתו של סטיבנסון.
האירוע התרחש לאחר ויכוח עם נשים שהוזמנו ממועדון באורלנדו.
נסיבות האירוע עדיין אינן ברורות.
סטיבנסון נקלט מהר בוויזארדס תחת המאמן אדי ג'ורדן, וקלע 11.2 נקודות עם שיאי קריירה של 404% מקו השלוש ו-461% בקליעות מהשדה בממוצע למשחק.
בנוסף הוא השתתף ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה זו עונה שנייה ברציפות.
בעונת 2007/2008 הוא המשיך באותה היכולת הטובה כשקלע ממוצע נקודות זהה לממוצע מהעונה שעברה והשיג שיאי קריירה באסיסטים (3.1) ואחוזים מקו העונשין (797%).
בנוסף הוא השתתף ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה זו עונה שלישית ברציפות, כך שהוא משלים 244 משחקים רצופים בליגה בלי לפספס אף משחק ואף פתיחה בחמישייה.
ב-25 בפברואר 2008 (במהלך אותה עונה) קלע סטיבנסון 33 נקודות, שיא קריירה, וקלע שלשה מנצחת במשחק נגד ניו אורלינס הורנטס וכל זאת כשברכו כואבת.
בעונת 2008/2009 סטיבנסון אכזב ביכולתו, שלא הצליחה להגיע לרמות מהעונות הקודמות והמוצלחות.
כתוצאה מכך מספר הדקות שלו הצטמצם ומספר הדקות של שחקן השנה השנייה ניק יאנג גדל.
סטיבנסון סיים את העונה הזו עם ממוצעים של 6.6 נקודות עם 3.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
בנוסף הוא שיחק בעונה זו 32 משחקים בלבד, כשהוא פותח ב-25 מהם בחמישייה.
בעונה הבאה ממוצעיו המשיכו בירידה, כשהוא קלע רק 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
ב-13 בפברואר 2010 נשלח סטיבנסון בטרייד לדאלאס מאבריקס ביחד עם קארון באטלר וברנדן הייווד בתמורה לג'וש הווארד, דרו גודן, ג'יימס סינגלטון וקוונטין רוס.
במאבריקס הוא הפך לשחקן ה-NBA הראשון שלובש את הספרה 92 על גב חולצתו.
בהמשך עונת 2009/2010 "השיג" סטיבנסון ממוצעי שפל במאבריקס.
הוא חתם במאבריקס על הארכת חוזה לקראת עונת 2010/2011. בעונה זו הוא זכה עם דאלאס באליפות ה-NBA.
ללא תאריך ידוע - בדרום הארץ, מרד בשלטון העבאסים משותף ליהודים, נוצרים ומוסלמים.
במכתב שנתגלה בגניזה הקהירית, נאמר כי שנה זו נקבעה כשנת זחג.
זאת בניגוד לכללי הדחיות בלוח העברי הנהוגים כיום, על פיהם השנה אמורה להיות שנת זשה.
רב יוסף, ראש ישיבה בפומבדיתא
א' בטבת – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
כ"ו באייר – רב סעדיה גאון, גאון ישיבת סורא, פוסק, מדקדק (האגרון), פרשן המקרא, פייטן ופילוסוף (ספר האמונות והדעות) חלוצי.
נתגלעה המחלוקת בקביעת לוח השנה בין רס"ג וגאוני בבל לאהרן בן מאיר וגאוני ארץ ישראל, בשאלת הלוח העברי וקביעת שנה זו.
כ"ג באדר ב' (לפי הבבליים) - הפעם האחרונה שתקופת ניסן של שמואל נפלה בתאריך זה
כ"ו בסיוון (לפי הבבליים) - הפעם האחרונה שתקופת תמוז של שמואל נפלה בתאריך זה
כ"ח באלול (לפי הבבליים) - הפעם האחרונה שתקופת תשרי של שמואל נפלה בתאריך זה
כאמור, בשנה זו נתגלעה מחלוקת בקביעת הלוח העברי.
לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת השג, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת החא.
לוח שנה כשיטת רב סעדיה גאון
הלוח המוצג להלן הוא כשיטת רס"ג וחכמי בבל, שברבות השנים התקבלה בכל ישראל.
לוח שנה כשיטת רבי אהרן בן מאיר
מאפייני לוח השנה כשיטת רבי אהרן בן מאיר
ממשיכה המחלוקת בקביעת לוח השנה בין רס"ג וגאוני בבל לאהרן בן מאיר וגאוני ארץ ישראל, בשאלת הלוח העברי וקביעת שנה זו.
כ"ח בחשוון - הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה (לדעת הבבליים)
לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת הכז, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת גכה.
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת בחג, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת זשג.
ט' בתמוז - כיבוש אוריה על ידי הערבים, הריגת רבים מיהודי העיר, ונפילתו בשבי של שבתי דונולו
ט' בתמוז - הריגת עשרה מרבני העיר אוריה שבדרום איטליה במהלך הכיבוש הערבי, ביניהם רבי חסדיה בן חננאל הנזכר במגילת אחימעץ
ג' בשבט – במהלך לוייתו של פלטיאל החזן מתחילות פרעות ביהודי פוסטאט שבמצרים, ורבים ממנהיגי הציבור היהודי נאסרו.
א' בתשרי – רבי אמנון ממגנצא, אשר מיוחס לו הפיוט ונתנה תוקף.
ג' בשבט – פלטיאל החזן, שליח ציבור בקהילה היהודית בפוסטאט
בעקבות רציחתו של חזקיה בן דוד, מסתיימת בבבל משרת ראש הגולה ונסגרות סופית ישיבת פומבדיתא וישיבת סורא.
חזקיה בן דוד – ראש הגולה וראש ישיבת פומבדיתא האחרון.
ט' בטבת – פרעות גרנדה: המוסלמים בעיר גרנדה ערכו פוגרום בקהילה היהודית בעיר, שהחל בלינץ' ברבי יהוסף הנגיד, הוזיר של מלך גרנדה.
ט' בטבת – רבי יהוסף הנגיד, בנו של רבי שמואל הנגיד, נרצח בידי המון מוסלמי בגרנדה.
בעקבות כישלונם במסע המלחמה נגד מצרים, אנשי ירושלים מרדו בשלטון הסלג'וקים.
המרד נכשל, והסלג'וקים טבחו בנכבדי העיר.
ר"י מיגאש, תלמידו המובהק של הרי"ף ויורשו כראש ישיבה באליסנה (נפטר בד'תתק"א).
רבי ברוך בן יצחק אבן אלבאליה, גם הוא מתלמידי הרי"ף.
רבי יהודה בן סעדיה, נגיד מצרים ורופא בחצר השלטון הפאטימי.
י"א בתשרי – רידיגר הוצמן, בישוף העיר שפייר מפרסם כתב זכויות נרחב ליהודים שיבואו להתגורר בעיר.
שרפה שפרצה בשכונה היהודית של מגנצא, ולוותה בפוגרומים ובאנטישמיות גוברת, הביאה להגירה ממגנצא לשפייר, ובכך התבססה יהדות שפיירא.
כ"ז באדר ב' – התיעוד הראשון לאמירתה בפועל של ברכת החמה, בידי רבנו שמעיה.
מאיר הכהן (כנראה בנו של רבי יהודה בן מאיר הכהן) נרצח בידי נוצרים בדרכו מוורמייזא למגנצא.
ה' באלול - מסע הצלב הראשון: קרב אשקלון: הצלבנים מביסים את הסרצנים וממלכת ירושלים קמה תחת שלטונו של גוטפריד מבויון
י' באב - גוטפריד מבויון, שליטה הראשון של ממלכת ירושלים הצלבנית (נולד בשנת ד'תת"ך לערך)
ו' בסיוון – רבי יהודה הלוי יוצא מאלכסנדריה בספינה לכיוון ארץ ישראל.
ל' בניסן – רבי יוסף אבן מיגאש, ראש ישיבה ופוסק בספרד, תלמידו של הרי"ף.
חודש אב – רבי יהודה הלוי, משורר, פייטן ופילוסוף מגדולי תור הזהב בספרד, מחבר ספר הכוזרי.
מסע הצלב הראשון וגזירות תתנ"ו (טבח ביהודי אירופה)
ח' באייר – טבח ביהודי שפיירא
כ"ג באייר – הטבח בוורמס: הצלבנים עורכים טבח ביהדות וורמייזא
א' בסיוון – הטבח בוורמס: הצלבנים עורכים שנית טבח בשארית יהודי וורמייזא, שהסתתרו בחצר ההגמון
ג' בסיוון – טבח ביהודי מגנצא
ט"ו בסיוון - החל המצור הצלבני על ירושלים, שנמשך 5 שבועות עד לכיבושה
כ"ג בתמוז - כיבוש העיר ירושלים על ידי הצלבנים במסגרת מסע הצלב הראשון, וטבח בתושבים היהודים והמוסלמים בעיר
כ"ט בתמוז – רש"י, גדול פרשני המקרא והתלמוד, מגדולי הראשונים וממכונני יהדות צרפת בימי הביניים.
פירושו לתורה ופירושו לתלמוד הבבלי הפכו לפירושים הבסיסיים בלימוד החיבורים הללו.
עלילת דם בנוריץ' שבאנגליה: היהודים מואשמים שרצחו ילד בן חמש ומלו אותו, ובעקבות כך הוצאו להורג בתלייה 13 נכבדי קהילת נוריץ'.
תמוז – פרעות ביהודי וינר נוישטאדט שבאוסטריה.
כ' בסיוון – עלילת הדם בבלואה: בשל עלילת דם, הועלו על המוקד 31 מיהודי העיר בלואה שבצרפת, לאחר שהואשמו בהריגתו של נער נוצרי.
נקבעה תענית לזכר המאורע ואף נכתבו עליו סליחות.
ד' בתמוז – רבנו תם, ראש בעלי התוספות, גדול הדור ביהדות צרפת ואשכנז, פרשן תלמוד, פוסק, וכן פייטן ומדקדק.
א' באדר א' - רבי אברהם אבן עזרא - בן תקופת תור הזהב בספרד, עסק במגוון רחב של נושאים.
מהבולטים בהוגים היהודים בימי הביניים (יש אומרים שנפטר בד'תתקכ"ד).
מהבולטים בהוגים היהודים בימי הביניים (יש אומרים שנפטר בד'תתקכ"ז).
כ"ד בתשרי – לוי הלוי החבר, שליח ציבור וחזן בית הכנסת הירושלמי בנוסח ארץ ישראל בפוסטאט ופייטן, אביו של ידותון הלוי החבר.
כ' באדר – משה הלוי בן לוי, סוחר ומנהיג הקהילה היהודית בקליוב שבמצרים, בנו של לוי החבר ואחיו של ידותון החבר.
פרעות מסע הצלב השני ביהדות צרפת וגרמניה
כ"ב באדר – פרעות ביהודי וירצבורג בעקבות עלילת דם עקב גילוי גופת נוצרי בנהר.
כ' בניסן – הפרעות התפשטו מוירצבורג לקהילות רבות באזור.
ז' בסיוון – פרעות ביהודי רמרו, ובהן כמעט נרצח רבנו תם
י'–י"ב בשבט – פוגרום ביהודי לאודה ובישופסהיים , בעקבות עלילת דם, לאחר שהוחרבו ונבזזו בתי היהודים, הוצאו לפועל בשני הימים הבאים גזרי דין עממיים לשמונה מראשי הקהילות, שהוצאו להורג לאחר עינויים.
רד"ק (רבי דוד קמחי), מגדולי פרשנות הפשט למקרא, חי בפרובאנס
חשוון – עלילת דם בוולפסהאגן , שבפרעות שבעקבותיה נרצחו שמונה עשר מיהודי הכפר.
י"ז בטבת – פרעות ביהודי פולדא שבגרמניה, בעקבות עלילת דם, שגבו את חייהם של כשלושים יהודים.
יום הגזירות נקבע כתענית ציבור בכמה קהילות.
לאחר מכן הובאו הדברים לפני פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שישב בהאגנאו, וזה זיכה את היהודים וקבע שהעלילה היא שקר.
כ' באדר – פרעות ביהודי נרבונה שבפרובאנס, בעקבות עלילת דם.
מושל העיר הגן על היהודים מהפרעות, והיום נקבע כפורים שני.
ראש השנה – חנה, אלמנתו של רבי יהונתן בן יצחק מוירצבורג
נולד רבי שם טוב בן יוסף אבן פלקירא, וכן (לפי הדעה הרווחת) הרב טודרוס בן יוסף אבולעפיה - רב, פרשן התלמוד הבבלי ומקובל, "ראש גלות ספרד" ומנהיג יהדות קסטיליה במאה ה-13.
בשנה זו על פי קבלה שמביא הרמב"ם (באיגרת תימן) הייתה אמורה לחזור הנבואה לישראל.
רבי אורי בנו של רבי יואל הלוי מבונא ואחיו של הראבי"ה נשרף על קידוש השם.
על פי חישוב הקץ שכתב הרמב"ם באיגרת תימן, בשנה זו עתידה הייתה לחזור הנבואה.
י"ג באדר - רבי יהודה החסיד, מראשי חסידי אשכנז (ויש אומרים שנפטר בד'תתקע"ז)
פרעות ביהודי אנגליה על ידי הצלבנים היוצאים להילחם במוסלמים בארץ ישראל.
י אדר א' - טבח ביהודי נורוויץ'
י"א אדר א' - טבח ביהודי סטמפורד ביום השוק
כ' אדר ב' - טבח ביהודי דנסטיבל וביורי סנט אדמונס
ל' בחשוון – הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בחודש חשוון.
ב' בטבת – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
י"ט באלול – בעת הכתרת ריצ'רד הראשון למלך אנגליה בכנסיית וסמינסטר בלונדון, פרצו פרעות נגד יהודי העיר.
רבי זכריה בן יהודה אגמאתי החל לחבר את ספרו על הלכות רב אלפס, המכונה "ספר הנר".
י"ט באלול – רבי יעקב מאורליינש, מבעלי התוספות נהרג על קידוש השם בפרעות בלונדון.
כ"ח בסיוון – רבי אברהם בן הרמב"ם, פרשן תורת אביו הרמב"ם, הוגה דעות, נגיד יהודי מצרים ומנהיג זרם חסידי מצרים.
רבי זרחיה הלוי, פרשן התלמוד, פוסק ופייטן מחכמי פרובנס.
נודע בחיבורו ספר המאור הכולל השגות על הלכות רב אלפס לרי"ף.
דייוויד לוולין וורק גריפית' , הידוע יותר בשם ד.וו גריפית', היה במאי ועורך קולנוע אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות סרטיו "הולדתה של אומה" (1915) ו"אי-סובלנות" (1916).
גריפית' נולד בקרסטווד, קנטקי כבנו של ג'ייקוב גריפית', קולונל בצבא הקונפדרציה וגיבור מלחמת האזרחים האמריקנית.
גריפית' נחשב לאבי ה"דקדוק הקולנועי", ומוערך בשל קביעת הכללים המשמשים עד ליום זה כעמוד השדרה של השפה הקולנועית.
גריפית' פיתח ושכלל טכניקות רבות של עריכה ו"Mise en Scene" (כלומר, בניית הסצנה).
גריפית' היה דמות שנויה במחלוקת.
סרטו הידוע "הולדתה של אומה" ("The Birth of a Nation") נחשב אחד מהגורמים שהובילו לעלייה בכוחו של הקו קלוקס קלאן בארצות הברית בשנות ה-20. ב-15 בדצמבר 1999 החליטה גילדת הבמאים של אמריקה לשנות את שמו של פרס ד.וו גריפית' מכיוון שגריפית' "סייע באימוץ סטריאוטיפיים גזעניים".
פרס זה, שנחשב למוערך ביותר מבין פרסי הגילדה, הוענק לראשונה ב-1953. בין הבמאים המפורסמים שזכו בו: סטנלי קובריק, וודי אלן, אינגמר ברגמן, אקירה קורוסאווה, אלפרד היצ'קוק וחברו של גריפית' ססיל ב.
גריפית' החל את הקריירה שלו כשחקן "תיאטרון" ומחזאי.
בשנת 1907 (ימי הסרט האילם) החל גריפית' את הקריירה הקולנועית שלו כשחקן בסרט "ניצול מקן הנשר" (של הבמאי אדווין פורטר) במהרה הצטרף לחברת ההפקות של אדיסון "ביוגרף", כשחקן ותסריטאי.
שנה לאחר מכן 1908 גריפית' התחיל לביים סרטים קצרים.
בין השנים 1907 ו-1913 הוא ביים בערך 100 סרטונים קצרים כל שנה.
אורך ממוצע של הסרטונים דאז היה 10 דקות בקירוב.
כמות כזו של חומר גלם אפשרה לו להתנסות בטכניקות שונות של עריכה ומניפולציות של זמן-חלל.
בשנים 1913 - 1914 ביים חמישה סרטים באורך של שעה בקירוב, ביניהם יהודית מבתוליה בכיכובה של בלאנש סוויט בתפקיד יהודית.
בשנת 1915 ביים גריפית' את הולדתה של אומה, אפוס היסטורי בכיכובו של רוברט הארון על מלחמת האזרחים בארצות הברית.
הסרט הזה נחשב לחשוב במיוחד בתולדות הקולנוע למרות שצולם כראינוע, בשל העובדה שכשיצא לאור השאיר רושם עז על קולנוענים ברחבי העולם במיוחד על קולנוענים רוסיים, שהתחילו להבין את הפוטנציאל הגלום במדיה הקולנועית.
מעבר לכך גריפית' לא רק שינה את המתכונת הממוצעת של אורך סרט מ-10 דקות ל-90 דקות, אלא גם תרם להתפתחות השפה הקולנועית בכמה מישורים.
החשובים שבהם הם עריכה בתוך סצנה (עד אז החיתוך התבצע במעבר מסצנה לסצנה), שימוש בקלוז אפ (גודל שוט) כחלק מעריכה בתוך סצנה, שימוש בתנועות מצלמה - doly להדגשת מהלכים דרמטיים, שכלול העריכה המקבילה (עריכת שתי סצנות המתרחשות במקביל אך במקומות שונים), וקצב העריכה.
סרט זה גם החל את המגמה הרווחת, המספרת סיפור או מאורע היסטורי, דרך סיפורו של הפרט.
גריפית' נחשב אחד היוצרים שהובילו את הקולנוע להיות מכשיר למהפכה חברתית ולהכרה בקולנוע כאמנות לכל דבר.
הוא עשה זאת על ידי שכלול ה"דקדוק" הקולנועי ועל ידי הסרטים שביים - שהעלו את רף הציפיות של צופים וקולנוענים ברחבי העולם.
כששוכנע כי סרטים באורך מלא משתלמים יותר כלכלית, הקים את חברת ההפקות "טריאנגל" ב-1915, שהפיקה את הולדתה של אומה וב-1916 את אי-סובלנות ("Intolerance") בתגובה לביקורת על הראשון.
הסרט נכשל בקופות, ו"טריאנגל" פשטה רגל ב-1917. גריפית' עבר בין חברות הפקה שונות, ובשנת 1919 הקים את חברת "יונייטד ארטיסטס" (United Artists, או UA) יחד עם צ'ארלי צ'פלין, דאגלס פיירבנקס ומרי פיקפורד.
ב-1975 הנפיק הדואר האמריקני בול לזכרו, בשווי 10 סנט.
דהן נולד בטבריה, והתייתם מהוריו בגיל 6. בצעירותו למד בכפר הנוער מאיר שפיה.