tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2011–2013 היה עמית מחקר במכון הישראלי לדמוקרטיה ובין 2013 ל-2016 היה מנהל התוכנית לחברה הערבית בישראל במכון.
מ-2015 עמית מחקר במרכז הבינלאומי לביטחון ולפיתוח (ISDC) בברלין, ומ-2018 במכון ללימודי עבודה (IZA).
מיעארי מייעץ לארגונים בעולם: הבנק העולמי (2004–2007), למשרד הגדה המערבית ועזה (2014 ו-2016), קרן המטבע הבינלאומית (2009–2010) והמכון לפיתוח מעבר לים (Overseas Development Institute, 2015), בנושאים הקשורים לסכסוכים, שוקי עבודה, אי-שוויון ופיתוח כלכלי.
הוא חוקר (בתקן יועץ) בחטיבת המחקר בבנק ישראל.
מחקריו מתמקדים בסוגיות של החברה הערבית, אי-שוויון ופערים חברתיים.
עוסק בהשפעת קונפליקטים על היבטים של תעסוקה, הגירה, חינוך, בריאות, ואת הגורמים הכלכליים והפוליטיים לאלימות וסכסוכים במדינות מתפתחות.
מחקריו עוסקים במפגש שבין כלכלת עבודה, כלכלה פוליטית וכלכלת סכסוכים, ומתמקדים בהשפעתם של סכסוכים אלימים, אי-יציבות פוליטית ואי-שוויון מבני על תוצאות כלכליות וחברתיות ברמת הפרט והמשק הבית.
מבחינה מהותית, הוא בוחן תעסוקה, שכר, חינוך, פריון, בריאות ועמדות פוליטיות בחברות המצויות בקונפליקט או בקיטוב אתני, עם דגש מיוחד על הקשר הישראלי-פלסטיני ועל הקשרים השוואתיים של קבוצות מיעוט.
ליבת האג'נדה המחקרית שלו נשענת על שימוש בכלים מתקדמים של זיהוי סיבתי, כגון ניסויים טבעיים, נתונים מנהליים ועיצובים קווזי-ניסויים, במטרה לחשוף את המנגנונים דרכם סכסוך ומדיניות ציבורית משפיעים על התנהגות כלכלית.
מחקריו תרמו לשיח האקדמי בנושאים כגון אפליה בשוק העבודה, מגבלות תנועה, הקשר בין סחר לסכסוך, פערי שכר מגדריים ואתניים, הישגים חינוכיים בצל אלימות, והכלכלה הפוליטית של רדיקליזציה.
בשנים האחרונות התרחב מחקרו גם לתחומים יישומיים נוספים, ובהם הכלה פיננסית, טכנולוגיה פיננסית (פינטק), וחינוך פיננסי בקרב צעירים ואוכלוסיות ותיקות בקהילות מיעוט, וכן למחקרים על אי-שוויון בכוח האדם במערכת הבריאות ואספקת שירותים ציבוריים, אי-שוויון, שבריריות פוליטית וסכסוך מתמשך.
בשנת 2012 ייסד מיעארי את הפורום הכלכלי ערבי, מכון למחקר חברתי-כלכלי, תכנון אסטרטגי ועיצוב מדיניות עבור החברה הערבית בישראל, ומכהן משנת 2023 כיו"ר הפורום.
כחלק מעבודתו כיו"ר הפורום, הוא מייעץ לחברות ערביות גדולות בנוגע להנפקות בבורסה והשקעות גדולות.
הוא ממשיך להרצות, בהתנדבות, לבתי ספר תיכוניים ערביים בנושאים הקשורים להנחיית לימודים.
הוא חבר דירקטוריון בקופת חולים מאוחדת.
מ-2016, משמש כדירקטור בארגונים ציבוריים כמו Another Lesson.
החל מ-2022 חבר בוועדה המייעצת בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בנושא מדד המחירים לצרכן בישראל.
כהוקרה על תרומתו האקדמית, הוא זכה במספר פרסים יוקרתיים, ביניהם פרס המאמר הטוב ביותר מטעם האגודה הכלכלית של המזרח התיכון בשנת 2016, מלגת מארי קירי הפנים-אירופית בשנת 2017, ומענק מעוף מטעם המועצה להשכלה גבוהה בישראל בשנת 2012.
מיעארי נשוי ולו שני בנים ובת.
הוא מתגורר לסירוגין בכרמיאל שבישראל, ובאנגליה.
סָאמִיזְדָאט (רוסית: Самиздат, הוצאה עצמית) הייתה שיטה רוֹוחת במדינות הגוש הסובייטי להפצה והדפסה של ספרות שנאסרה על ידי השלטון.
ההפצה נעשתה על ידי שכפול עצמי של מספר קטן של עותקים ראשוניים, תוך עידוד כל קורא לשכפל עותקים בכל אמצעי שעמד לרשותו.
המונח "סאמיזדאט" עצמו הוא אנלוגיה לשמות בתי ההוצאה לאור הרשמיים כ"פוליטיזדאט" = "פוליטיצ'סקויה איזדַטֶלסטבו" (Политиздат, Государственное издательство политической литературы, ההוצאה הממלכתית לאור של ספרות פוליטית).
באופן דומה סאמיזדאט = "סאם" (сам, עצמי) + "איזדאט" (איזדַטֶלסטבו, הוצאה לאור).
עותקי הסאמיזדאט של ספרים כ"האמן ומרגריטה" למיכאיל בולגקוב ו"מוסקבה פטושקי" לונדיקט ירופייב עברו מיד ליד בחשאי ושוכפלו בכל השיטות האפשריות - החל מהעתקה בכתב יד וצילום עמודים במצלמה רגילה ועד להדפסה מקצועית למחצה בבתי דפוס מאולתרים.
בפולין אף הודפסו כמה ספרים ארוכים (מעל 500 עמוד) בכמויות של 5,000 עותקים ומעלה.
לאחר תחילת הפרסטרויקה היקף התופעה הוקטן בהרבה ובעקבות שימוש רחב במחשבים אישיים ומדפסות ביתיות הופסק כליל.
כדי לפגוע בתופעה, השלטונות הקומוניסטיים ברומניה הנהיגו חובת רישוי מכונות כתיבה ומכונות צילום.
טאמיזדאט - הברחת כתבי יד אסורים להפצה והדפסה מחוץ לברית המועצות ("טאם" ברוסית פירושו "שַם").
מגניטיזדאט - הפצת מוזיקה מחתרתית, בדרך כלל של "בארדים" (זמרים-יוצרים מחתרתיים) בשכפול קלטות (ומכאן הקידומת "מגניט" לסרט המגנטי של הקלטת).
רנטגניזדאט - שכפול מחתרתי של תקליטי מוזיקה מערבית על צילומי רנטגן ישנים.
לכן גם כונה "תקליט עצמות", בשל העצמות שהופיעו בתשליל צילום הרנטגן.
סאמניום או סאמנטיום הוא שמו של חבל ארץ היסטורי וגאוגרפי בדרום איטליה, שנקרא על שם העם שהתיישב בו בתקופות מוקדמות בהיסטוריה, הסאמניטים.
גבולות החבל היו לאטיום (לאציו) בצפון, לוקאניה (בזיליקטה) בדרום, קמפניה במערב ואפוליה במזרח.
החבל מחולק בין המחוזות האיטלקיים קמפניה, פוליה, מוליזה, אברוצו, ובזיליקטה.
החבל השתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה.
הערים המרכזיות בחבל היו בוביאמום (Bovaiamom), שנקראה על ידי הרומאים בוביאנום (כיום העיר בויאנו, מחוז מוליזה), ומאלוונטום (כיום בנוונטו (Benevento) שבמחוז קמפניה), קאודיום (Caudium), היא מונטסרקיו העכשווית.
טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטיים.
הסאמניטים שלטו בחבל במשך כ-300 שנה, משנת 600 לפני הספירה ועד 290. משנה זו, ולאחר שהסאמניטים ניגפו בפני הרומאים במלחמות הסאמניטיות, נשלט החבל על ידי הרפובליקה הרומית.
עם פרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס עמדו הסאמינטים, יחד עם המארסים, בראש המרד האיטלקי ברומא.
לאחר מספר הצלחות בתחילת המלחמה הם נוצחו, אך היו השבט האחרון שהחזיק מעמד בלחימה עקשנית.
בסיומה של המלחמה הם הצליחו לזכות באזרחות רומית.
במהלך מלחמת האזרחים הרומית צידדו הסאמניטים בסיעה הפופולרית בהנהגת גאיוס מריוס, וכך רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה, שהיה גם המצביא שנלחם נגדם במלחמת בעלות הברית.
כנקמה ערך סולה, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, בשנת 80 לפנה"ס, מסע כיבוש והשמד באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את שרידיו לצפון איטליה.
סאמניטים (בלועזית: Samnites) היו בני עם דובר אוסקנית שהתיישב בחבל הארץ סאמניום, בהרי האפנינים שמדרום מזרח ללאטיום, מושבה של הרפובליקה הרומית.
החבל משתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה.
טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטים.
הסאמניטים היו מאורגנים בקהילות שבטיות:
פנטרים, שבירתם הייתה בוביאנום (Bovianum, כיום בויאנו שבמחוז מוליזה).
קראקנים, שבירתם הייתה קלוביאָאֵה (Cluviae, כיום קזולי שבמחוז אברוצו).
קאודינים, שבירתם הייתה קאודיום (Caudium, כיום מונטסרקיו שבמחוז קמפניה).
הירפינים, שבירתם הייתה בנוונטום, (Beneventum, כיום בנוונטו שבמחוז קמפניה).
יישובים עירוניים נוספים היו קאיטה, איקלאנום ואיסרניה.
כל קהילה (TOUTO) התרכזה סביב מרכז מבוצר.
רוב היישובים של הסאמניטים היו כפרים מבוצרים בראשי ההרים, שמהם היו יורדים לאזורי השפלה בעונות המרעה.
כמה משבטי הסאמניטים כבשו חלקים מקמפניה והתיישבו בה, ובמרוצת השנים הושפעו באופן ניכר מתרבות הערים היווניות והאטרוסקיות באזור.
הרומאים מתארים את הסאמניטים כעם לוחמני, אכזר ובעל דרגת תרבות נמוכה.
הרומאים אימצו מהם כנראה את המגן וחנית ההטלה.
בשנת 354 לפנה"ס כרתו הסאמניטים והרומאים ברית, אך בין השנים 343 לפנה"ס - 290 לפנה"ס נערכו בין שני הצדדים שלוש מלחמות, המלחמות הסאמניטיות שבסופן הצליחו הרומאים להשתלט על סאמניום.
בשנת 268 לפנה"ס הוקמה בשטח הסאמניטי המושבה הלטינית בנוונטום (Beneventum), כיום העיר בנוונטו, מחוז קמפניה, איטליה.
במהלך המאבק הרומאי בחניבעל ובפירוס מלך אפירוס מרדו הסאמניטים ברומא וחברו לאויביה.
בשנת 180 לפנה"ס לערך, בחסות רומא, פלשו הליגורים שהוגלו מהצפון לשטחיהם של הסאמניטים.
עקב צידודם בסיעה הפופולרית במהלך מלחמת האזרחים הרומית, הם רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה.
בשנת 80 לפנה"ס, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, ערך סולה מסע כיבוש והשמדה באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את השרידים ממנו לצפון איטליה.
סאמים (ביחיד סאמי), הם בני העם היושב בלפלנד שנמצאת בצפון סקנדינביה.
השם לאפים, שמקורו בשפות סקנדינביות כדוגמת שוודית או נורווגית נתפס כפוגעני בעיני רבים מהם, המעדיפים שיקראו להם "סאמים".
מרביתם של הסאמים חיים בצפון נורווגיה (בין 40 ל-50 אלף איש) ובצפון שוודיה (כ-17,000).
מיעוטם חי בצפון פינלנד (כ-6,000 סאמים) ובצפון רוסיה באזור הגובל עם פינלנד (כ-2,000 סאמים).
צפון ומרכז סקנדינביה מכונים בשפת בני הסאמי "סאפמי", היינו, ארץ הסאמי.
שפתם של הסאמים נקראת סאמי, והיא משתייכת לקבוצת השפות הפינו-אוגריות.
סוברים כי השבטים הסאמים נדדו ממרכז אסיה (מונגוליה) אל צפון סקנדינביה בסוף המילניום הראשון.
שבטים אלו היו בעלי תרבות טכנולוגית פשוטה.
הפולחן העתיק של הסאמים, השמאניזם, התבסס על אמונה במספר רב של אלים.
במהלך המאות האחרונות בהשפעת מיסיונרים פרוטסטנטים, החלו רבים מהסאמים להאמין בנצרות והסתגלו לתרבות המערבית.
לסאמים שפה, דגל, ושאיפות לאומיות, והם רואים עצמם כמי שנושלו מאדמותיהם.
בשוודיה ונורווגיה נודעו מתחים בין המדינה לבין רצונות הסאמים, הסובלים מהשפעות המודרניזציה, היות שרבים עדיין מקיימים אורח חיים מסורתי.
בעקבות הוועידה האירופית שדנה בהגנה על זכויות עמים ילידיים בשנות ה-90 הכירו שלטונות שתי מדינות אלה בתושביהן הסאמים כילידים ולא עוד כמיעוט, ובכך קיוו ליישר את התנהלותן לפי דרישות החוק הבינלאומי.
על פי ההערכות מונה האוכלוסייה הסאמית כ-70 אלף נפש.
הסאמים מהווים מיעוט בכל המדינות בהם הם יושבים, ולמעשה אף בלפלנד עצמה, בה אין הם מונים אלא כ-3.25 אחוז מהאוכלוסייה, שרובה סקנדינבית.
יש המחלקים את הסאמים בחלוקות משנה על פי המדינה או האזור בהם הם יושבים, על פי שפת הדיבור או על פי תעסוקתם או מסורותיהם.
סאמים המתקיימים על אייל הצפון, אלו הם בעיקר הסאמים הצפוניים.
האייל עודו מהווה משאב חשוב עבורם, והם משתמשים בו לצורכי תעבורה ולצורכי עבודה, וגם מנצלים את בשרו וחלבו כמזון, את עורו ללבוש ולהכנת אוהלים, ואת עצמותיו ליצור כלי עבודה.
כיום לרובם יש מגורי קבע באחד מריכוזי הסאמים, אף שבעבר היו נוודים.
שוכני החופים וגדות הנהרות, כלכלתם מבוססת על שילוב בין דיג לבין חקלאות.
הקבוצה הגדולה כיום אינה עוסקת בדיג ואינה בעלת עדרי איילים.
אלו עוסקים לפרנסתם במקצועות שונים, כתיירות.
לסאמים דגל, דגל הסאמים, משלהם, ואת חגם הלאומי הם מציינים ב-6 בפברואר.
סאמפי (דיסיגמא) (אות גדולה: Ͳ או Ϡ, אות קטנה: ͳ או ϡ) הייתה אות באלפבית היווני ששימשה לייצג את הצליל "סס" או "טס".
כאשר האות מופיעה בהקשר אלפביתי, לדוגמה כתיעתוק של ß הגרמנית, היא מופיעה בצורה המזכירה יותר T, כך: .
בעבר סימלה האות את המספר 900 בספרות יווניות.
כיום האות נראית לעיתים בכתיבת מספרים באותיות יווניות, ואז היא נראית יותר כמו Π, כך: .
מקור שמה של האות בביטוי היווני "אוסאן פאי" (דומה לאות פאי).
שם נוסף שהיה לאות היה "דיסיגמא" בשל הצליל של האות "סס" - פעמיים האות סיגמא.
סאמצחֶה-ג'אוואחֶתי (בגאורגית: სამცხე-ჯავახეთის; בארמנית: Սամցխե-Ջավախքի) הוא מחוז בדרום גאורגיה.
גבולותיו: גוריה ואימרתי מצפון, כארתלי ממזרח, ארמניה וטורקיה מדרום ואג'ריה ממערב.
ערים: 5 (אחלכלכי, אחלציחה, בורג'ומי, ואלה, נינוצמינדה)
עיירות: 7 (בקוריאני, בקוריאניס אנדזיטי, צאע'וורי, אחלדבה, אדיגני, אבסתומני, אספינדזה)
כפי שמעיד שמו, הוא מורכב משני חבלים היסטוריים.
עד המאה ה-12, שבו סופחו לממלכה הגאורגית המאוחדת, הייתה להם היסטוריה מדינית נפרדת.
במאה ה-14, סאמצחה הייתה בין הדוכסויות הראשונות שפרשו מן הממלכה המאוחדת.
במאה ה-15 היא אף סיפחה את ג'אוואחתי.
במחצית השנייה של המאה ה-17 הדוכסות נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית.
תחת ההשפעה הטורקית חלק מתושבי סאמצחה התאסלמו.
במאות הבאות התיישבו בסאמצחה ובג'אוואחתי ארמנים, שמן המאה ה-19 מהווים רוב בשני החבלים ההיסטוריים.
בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית, שני החבלים אוחדו עם גאורגיה, שהייתה כבר חלק מן האימפריה הרוסית.
עם פרישתה של גאורגיה מברית המועצות ב-1991, סאמצחה וג'אוואחתי הם חלק מן הרפובליקה של גאורגיה.
בחלוקה האדמיניסטרטיבית, הם אוחדו לרגיוני (מחוז) סאמצחה-ג'אוואחתי, שבירתו אחלציחה.
עם זאת, לא מדובר באיחוד אדמיניסטרטיבי בלבד, שכן לאור העובדה שהגאורגים הם מיעוט במחוז, מדובר למעשה בחבל ארמני על אדמת גאורגיה, שאף דורש אוטונומיה.
סאמר פילדס הוא בית ספר יוקרתי לבנים בסאמרטאון, פרבר של העיר אוקספורד באנגליה.
בין בוגריו הידועים, הנסיך חסן בן טלאל מירדן, הסופר דיק פרנסיס וראש ממשלת בריטניה הרולד מקמילן.
בית הספר הוקם ב-1864 כמכינה לבתי ספר תיכוניים יוקרתיים.
מקימו, ארצ'יבלד מקלארן, ראה בחינוך גופני מרכיב חשוב בהתפתחות החינוכית וקבע את ססמאת בית הספר כ"mens sana in corpore sano" ("נפש בריאה בגוף בריא").
ב-1903 הוקם סניף של בית הספר בסיינט לאונרדס און סי (ליד הייסטינגס).
במהלך מלחמת העולם השנייה פונה ה"סניף" (כמו שני בתי ספר נוספים) למבנה בית הספר המקורי, על מנת להגן על התלמידים מפני ההפצצות.
בוגרי בית הספר בדרך כלל מתמודדים על מקום באחד מארבעת בתי הספר התיכוניים היוקרתיים לבנים בלבד בבריטניה: איטון קולג', רדלי קולג', וינצ'סטר קולג' ובית הספר הארו.
סאמר אליזבת סנדרס היא שחיינית עבר אמריקאית.
אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 2 זהב ואלופת עולם במשחה ל-200 מטר פרפר.
היא כתבת ופרשנית ספורט בטלוויזיה, מנחת טלוויזיה ושחקנית.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1989 זכתה סנדרס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.09 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' שבאוסטרליה בשנת 1991 זכתה סנדרס ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון שבקנדה באוגוסט אותה שנה זכתה סנדרס ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.84 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.04 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.46 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה סנדרס ב-4 מדליות.
בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.82 שניות.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית ניסתה סנדרס להשתתף באולימפיאדת אטלנטה (1996), אך במבחנים האמריקאים היא לא הצליחה להתברג בין שתי הראשונות במשחה אישי ולכן לא נכללה בנבחרת הלאומית.
ב-1997 החלה להנחות את תוכנית הטלוויזיה לילדים "Figure It Out" עד 1999, אשר שודרה בניקלודיאון.
סנדרס התחתנה בשנת 1997 עם מארק הנדרסון, אלוף אולימפי בשחייה ובשנת 2001 הם התגרשו.
בשנת 2005 היא התחתנה עם אריק סקלופי, גולש אלפיני שהשתתף ב-3 אולימפיאדות חורף ובעל מדליית ארד מאליפות העולם ולשניים שני ילדים, בן ובת.
סנדרס זכתה ב-8 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה ו-9 תוארי NCAA.
סנדרס זכתה בתואר שחיינית השנה בארצות הברית ב-1992.
בשנת 2002 זכתה סנדרס להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בערבית: سمن (סאמן) או سمنة (סאמנה)) היא חמאה מזוקקת הנמצאת בשימוש במטבח התימני בפרט ובמטבחים הערביים בכלל.
במהלך תהליך הזיקוק מוציאים את חלקי החלב המוצקים מהחמאה (חלבונים וסוכר חלב), פעולה המאריכה את חיי המדף של הסאמנה, וכמו כן הופכת אותה לתוסף מזון שאינו אלרגני.
במטבח התימני מוסיפים את הסאמנה לתבשילים שונים, ובייחוד נפוץ השימוש שלה בהכנת פתות וכתוסף לכובאנה.
את הסאמנה מכינים בשני שלבים.
בראשון ממיסים הרבה חמאה בסיר, ומסירים את השכבה העליונה של הקצף המתהווה תוך כדי הבישול.
בשלב השני, לאחר שהקצף נעלם כליל, שופכים את תכולת הסיר המסונן לצנצנת וסוגרים היטב.
לעיתים, כדי להעניק לסאמנה טעם, מוסיפים גרגירי חילבה קלויים.
באזור עדן הייתה גרסה נוספת לסאמנה על ידי הוספת בצל ירוק לחמאה.
לקבלת טעם מעושן, שופכים את החמאה המותכת לצנצנת שעישנו בתוכה זמן קצר קודם לכן ענף קלוי של עץ דודינה (ככל הנראה דודונאה דביקה, שת' (شث) בערבית) או גפן.
רובין סאמר ברת'ולומיו היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת מיס ארצות הברית לשנת 1975.
ברת'ולומיו נולדה בעיר מרסד שבקליפורניה.
היא החלה להשתתף בתחרויות יופי ב-1973 כשנבחרה למיס הייניקן, ב-1975 זכתה במיס קליפורניה, וכנציגת קליפורניה זכתה במקום הראשון בתחרות מיס ארצות הברית הארצית מול חמישים מתמודדות נוספות מרחבי המדינה.
בתחרות מיס תבל שנערכה באל סלוודור נבחרה לסגנית שנייה ולמיס פוטוגניק.
בשנים שלאחר מכן היא שימשה מספר פעמים כשופטת בתחרות מיס ארצות הברית.
היא הנחתה מספר פרקים של התוכנית האמריקאית של גלגל המזל.
ב-1982 שיחקה בסרט "אהבה היא לנצח" לצד פריסילה פרסלי.
מ-1984 ועד 1989 שימשה כמנחה שותפה לשעשועון הטלוויזיה "מכירת המאה" ("Sale of the Century") ששודר ב-NBC, בנוסף היא הגישה מספר פעמים פרס בטקס פרס בחירת הקהל.
ב-1991 השתתפה בפרק של "טוטו משפחתי", הגרסה האמריקאית, בפרק בו התמודדו במשחק מלכות יופי שונות.
סאמר חאג' יחיא הוא בנקאי ואיש עסקים, כיהן כיושב ראש דירקטוריון בנק לאומי בשנים 2019–2023 ומרצה באוניברסיטת רייכמן.
קודם למינויו ליו"ר בנק לאומי כיהן כדירקטור בבנק לאומי – הדירקטור הראשון ממוצא ערבי בחברה ציבורית בישראל.
בעת כהונתו כיו"ר רשם הבנק גידול בתוצאות העסקיות והפך לחברה בעלת שווי השוק הגדול ביותר במדינה.
טרם מינויו כיו"ר בנק לאומי, שימש חבר פעיל בדירקטוריונים של חברות ותיקות ומובילות בענפים שונים, וכיהן בתפקידים בכירים בגופים ציבוריים ובוועדות ציבוריות.
כמו כן, פעיל חאג' יחיא חברתית וציבורית במגוון רחב של מגזרים וקהילות בחברה הישראלית בשורה של מיזמים ועמותות.
בשנת 2014 שב ארצה משהות בת כ-20 שנים בארצות הברית, בה פיתח קריירה אקדמית ועסקית בשוקי ההון.
חאג' יחיא הוא בן למשפחה ותיקה ומבוססת בטייבה במשולש המתגוררת במקום מאות שנים, ומונה כיום כ-10,000 נפשות.
אבי המשפחה, חסן קאק חאג' יחיא, טמון בבית הקברות של המשפחה בטייבה והמצודה שבנה לפני כ-300 שנה משמשת כמוזיאון לתולדות העיר.
סאמר חאג' יחיא הוא בנם השני של פאתינה, אשת ציבור, מורה ומפקחת לשעבר במשרד החינוך, ושל ד"ר מוחמד חאג' יחיא שהיה קצין מבחן ארצי לנוער, דוקטור לקרימינולוגיה ובין הראשונים להשיג תואר מתקדם בעירו טייבה ותלמיד במחזור הראשון של ערביי ישראל באוניברסיטה העברית.
האב, ולפניו הסב חאג' סלים, היו מעורבים בפעילות ציבורית במגזר הערבי בארץ.
חאג' יחיא קיבל את חינוכו המוקדם בטייבה, והשלים את לימודיו התיכוניים בפנימייה קתולית של בית הספר סנט ג'וזף ("אל-מוטראן") בנצרת.
עם סיום לימודיו התיכוניים, הוא בחר לבלות שנה (gap year) בעבודה והתנדבות, צעד לא שגרתי בחברה הערבית דאז, בה עיבד שטח חקלאי ועבד ברחבת הייצור של מפעל עלית (לימים כיהן כדירקטור חיצוני פעיל וכיושב ראש ועדת הדוחות הכספיים של קבוצת שטראוס, הכוללת את עלית).
בהיעדר מסגרת התנדבותית בחברה הערבית, בחר להתנדב בקיבוץ רמת השופט, שם עבד בחלוקת כביסה לבתי הילדים, וכפועל מן השורה במנסרה, בלול, ובמפעל "פוליגל".
במהלך כהונתו כיו"ר לאומי, חאג' יחיא "סגר מעגל" כאשר בנק לאומי עשה אקזיט עם מכירת אחזקותיו במפעל.
במקביל ללימודיו באוניברסיטה העברית שימש חאג' יחיא כעוזר מחקר לפרופ' ג'ושוע אנגריסט (לימים פרופ' ב-MIT וחתן פרס נובל לכלכלה), ועוזר הוראה לפרופ' דוד לבהרי ופרופ' יוסף זעירא.
בד בבד, שימש כיועץ החוג לכלכלה, כמרצה מצטיין וחוקר במכון פאלק.
מאמרו "מדיניות שער החליפין של בנק ישראל, 1992-1985", זיכה אותו בפרס געתון למחקר אמפירי מצטיין על ישראל בקרב חוקרים צעירים ובמענק ממכון פאלק.
בהמלצת מרציו, החליט חאג' יחיא בשנת 1996 להמשיך ללימודי דוקטורט בכלכלה בארצות הברית, אחרי שהתחיל במסלול ישיר באוניברסיטה העברית.
הוא התקבל למחלקה לכלכלה ב-MIT, זכה למענקים ממנה ומקרן Fulbright/IASP, והשלים דוקטורט במאקרו-כלכלה ובאקונומטריקה פיננסית.
בהמשך גם הרצה בנושאי כלכלה ואקונומטריקה ב-MIT ובאוניברסיטת הרווארד, וזכה בפרס המרצה המצטיין.
מאז חזרתו לישראל בשנת 2014, חאג' יחיא מלמד באוניברסיטת רייכמן שם זכה לתעודת מרצה מצטיין.
בנוסף היה שותף להקמת המרכז למדיניות כלכלית של החברה הערבית והתוכנית לתואר שני בכלכלה פיננסית (MAFE).
חאג' יחיא החל את הקריירה העסקית שלו כמתמחה במשרד עורכי הדין "הרצוג, פוקס, נאמן ושות'".
לאחר מכן, התמחה ושימש כמנהל במשרד רואי החשבון דלויט Deloitte בתל אביב.
משרות אלו, במשרדים מובילים בארץ לעריכת דין וראיית חשבון, נחשבו באותן שנים כפריצת דרך עבור ערבי-ישראלי.
בהמשך טיפח חאג' יחיא קריירה עסקית בארצות הברית אשר במהלכה התמחה בחדשנות פיננסית-טכנולוגית (פינטק), בהנדסה פיננסית, ובהשקעות ומסחר בשוקי ההון.
הוא כיהן כסגן נשיא להנדסה פיננסית בקרן ההשקעות האמריקנית Fidelity, כאסטרטג מסחר גלובלי ב-GMO, וכיועץ כלכלי-פיננסי ומומחה לבתי משפט בתביעות בתחום הפיננסי בפרופיל גבוה ב-Analysis Group.
ב-2014, לאחר שובו של חאג' יחיא לישראל, החל להרצות בתחומי מנהל עסקים וכלכלה באוניברסיטת רייכמן.
במקביל, התמנה לדירקטור בבנק לאומי, דח"צ בקבוצת שטראוס (שימש גם כיו"ר ועדת דוחות כספיים וּועדת ביקורת), דירקטור בחברת ביג מרכזי קניות, חבר במועצה להשכלה גבוהה (ויו"ר ועדת ביקורת), ויועץ ליזמים ודירקטוריונים של חברות סטארט-אפ.
כאשר נקלע המרכז הרפואי הדסה למשבר הפיננסי הקשה בתולדותיו, מונה חאג' יחיא על ידי נשות הדסה, הבעלים של המרכז, ליו"ר ועדת הביקורת והדוחות הכספיים של הדסה.
תפקידו כלל הובלת הפיקוח על יישום תוכנית ההבראה.
ב-2019, השלים המרכז הרפואי בהצלחה את תוכנית ההבראה.
חאג' יחיא מרצה לעיתים תכופות בכנסים עסקיים בינלאומיים, כגון ב-AEA בארצות הברית, ב-WEF בשווייץ, ב-STEP בישראל, ב-SMYE בצרפת, ב-COP27 במצרים, וב-ADFW & Milken Institute באיחוד האמירויות.
כמו כן הרצה בסעודיה ב-2022 כיו"ר בנק לאומי במסגרת כנס ההשקעות הגדול במזרח התיכון, FII-6, והיה לדובר ונציג תאגיד ישראלי ראשון בממלכה.
הוא אף חבר בפורום הכלכלי העולמי (WEF), ובפורום הבינלאומי "קהילת יושבי הראש" (CoC).
חאג' יחיא הועמד לבחירה כחבר בדירקטוריון בנק לאומי בפני ועדה ציבורית בראשות שופטת בית המשפט העליון בדימוס, ונבחר באוגוסט 2014 באספה הכללית של בעלי המניות, בה זכה בכ-98% מהקולות – נתון ייחודי בהצבעות מסוג זה.
כדירקטור בלאומי, לקח חלק פעיל בוועדות אשראי, אסטרטגיה, השקעות, תשקיפים, ניהול סיכונים, בנקאות דיגיטלית, בוועדה ליישום המלצות, ובוועדת שטרום להגברת התחרות במערכת הבנקאית.
כמו כן, כיהן כחבר בוועדה הבלתי תלויה לטיפול בפרשת חקירת המס בארצות הברית, אשר חייבה באופן תקדימי מנהלים בכירים לשעבר להחזיר בונוסים כספיים שקיבלו מהבנק, בין היתר.
ב-28 ביוני 2019 נבחר חאג' יחיא בבחירה חשאית על ידי הדירקטורים ליושב ראש דירקטוריון בנק לאומי.
הבחירה נעשתה בסבב אחד, בו זכה למרב הקולות אל מול שלושה מועמדים נוספים, תפקיד בו כיהן עד אוקטובר 2023. בבנ ישראל סירבו להאריך את כהונתו.
בחירתו של חאג' יחיא בגיל 49 לתפקיד הבכיר הפכה אותו ליו"ר הצעיר ביותר בתולדות הבנק, ולאזרח הערבי-ישראלי הראשון שמונה לתפקיד יושב ראש של חברה ציבורית בישראל בכלל, ובבנק לאומי בפרט.
עם בחירתו של חאג' יחיא, אמר יו"ר הסוכנות היהודית דאז, יצחק הרצוג: .
פרשנים כלכליים בתקשורת הישראלית הדגישו עם בחירתו ש, וכי .
בתקופת כהונתו כיו"ר רשם הבנק צמיחה עסקית בכל קווי העסקים, ובחלקם אף הכפיל את נתח השוק, כגון בחדשנות טכנולוגית ושיתופי פעולה עם עסקי פינטק, לצד תנופה בפעילות החברתית והסביבתית.
במוקד התרבות הארגונית הציב הבנק את השאיפה למצוינות, למובילות עסקית ולתגמול הוגן בהתאם לתרומה לעמידה ביעדים.
צעדים אלו ואחרים הובילו להכפלת הרווח הנקי והרווחיות של לאומי, ומיקמו אותו כבנק המוביל והיעיל בישראל (ואחד היעילים בעולם), וכן כחברה עם שווי השוק הגבוה ביותר במדינה.
כל זאת חרף אתגרים גדולים שטלטלו את הכלכלה והמערכת הבנקאית בארץ ובעולם, לרבות מגפת הקורונה, עליית האינפלציה והריבית, המלחמה באוקראינה ואי-יציבות פוליטית בישראל.
בעקבות החתימה על הסכמי אברהם לשלום בספטמבר 2020, ארגנו חאג' יחיא ומנכ"ל הבנק חנן פרידמן משלחת ראשונה של אנשי עסקים בכירים מישראל שיצאה לביקור היסטורי באיחוד האמירויות.
חודשיים לאחר מכן ארגן בנק לאומי את הכנס העסקי הישראלי-אמירתי הראשון, והוביל משלחת עסקית של בכירי המשק בישראל לדובאי.
בהמשך, במאי 2021, הובילו חאג' יחיא ופרידמן משלחת עסקית לבחריין, שנפגשה עם בכירי הממשל והמשק, וביקרה בבית כנסת בן כמאה שנה שנפתח לרגל האירוע.
במהלך כל אחד מהאירועים לעיל, נאם חאג' יחיא בפני חברי המשלחת ואנשי עסקים מקומיים בשלוש שפות – עברית, ערבית ואנגלית, וביטא אופטימיות ביחס לעתיד האזור.
חאג' יחיא המשיך לפעול לחיזוק הקשרים הכלכליים, העסקיים, והחברתיים עם מדינות החתומות על הסכמי אברהם ומדינות ערביות ומוסלמיות נוספות, לרבות חתימה על הסכמים לשיתוף פעולה, השתתפות בכנסים, וקבלת פניהן של משלחות בארץ.
פעילותו הציבורית של חאג' יחיא כוללת התנדבות בעמותות במגוון מגזריה של החברה הישראלית, כמו גם עשייה במסגרת ועדות ציבוריות וממשלתיות.
כך למשל, הוא כיהן בוועדת האיתור למנהל רשות החברות הממשלתית, בוועדת האיתור למנהל רשות הפיתוח הכלכלי של מגזר המיעוטים, בוועדת השיפוט מטעם המל"ג / ות"ת לבחירת מוסד אקדמי ביישוב ערבי, וכן בוועדה לבחירת מקבלי אות הנשיא להתנדבות.
במהלך המהומות שפרצו בישראל בימי מבצע שומר החומות במאי 2021, קרא חאג' יחיא לרגיעה, בנאום מיוחד עם מנכ"ל הבנק, חנן פרידמן: .
חאג' יחיא נשוי לעדן, בוגרת אוניברסיטת Wellesley בארצות הברית בתחום מדעי בלשנות וקוגניציה, שלה גם תעודת הוראה באנגלית ותואר שני בחינוך.
הם מתגוררים בכפר שמריהו, ולהם ארבעה בנים.
סאמר מרג'אני ווקר היא זמרת-יוצרת אמריקאית.
באוקטובר 2018, הוציאה ווקר את המיקסטייפ הראשון שלה שיצא באופן מסחרי, Last Day of Summer, אשר נתמך על ידי הסינגל "Girls Need Love", שזכה בתואר פלטינה כפולה ואף זכה לרמיקס בהשתתפות הראפר דרייק.
מיקסטייפ הגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ וזכה לשבחים רבים מהמבקרים.
בינואר 2019, הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, "Clear".
בהמשך השנה, זכתה להשתתף בתוכנית "אפל מיוזיק: הבא".
באוקטובר 2019, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Over It".
האלבום נתמך על ידי הסינגל הראשי מתוכו, "Playing Games", אשר זכה במעמד פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, זכה לשבחים רבים מהמבקרים ואף הוכתר כ"אלבום פלטינה" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום שבר שיאים כאלבום ה-R&B הנשי המצליח ביותר באותה תקופה.
בפברואר 2020, התארחה ברמיקס לשירו של ג'סטין ביבר, "Yummy".
באותה השנה, נבחרה לבצע את השיר "I'm Gonna Love You Just a Little More Baby", במסגרת פסקול הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת", Birds of Prey: The Album.
בשנת 2021 הוציאה את האלבום Still Over It שהפך לאלבום ה-R&B הנשי הראשון שכבש את פסגת הבילבורד 200 אחרי למעלה מחמש שנים.
ב-4 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל "Good Good" עם 21 סבאג' ואשר.
ווקר היא זמרת R&B עכשווית המשלבת מלודיות מסורתיות עם הפקות טראפ.
ביוני 2025 דורגה ווקר במקום ה-74 ברשימה מיוחדת של 75 אמני ה-R&B הטובים בכל הזמנים שפרסם מגזין בילבורד.
במהלך הקריירה היא זכתה ב-13 מדליות באליפויות עולם, מהן 8 מדליות זהב אישיות, 1 כסף ו-4 ארד.
סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024), אלופת העולם (סינגפור 2025), סגנית אלופת עולם (בודפשט 2022) ושיאנית העולם במשחה ל-400 מטר חופשי.
בשנת 2024 זכתה מקינטוש בתואר שחיינית השנה בעולם.
מקינטוש נולדה וגדלה בטורונטו, אונטריו.
אמא שלה, ג'יל הורסטד, שחיינית אולימפית קנדית זוכת מדליית ארד במשחקי חבר העמים במשחה ל-200 מטר פרפר (1986).
אחותה הבכורה (ילידת 2005), ברוק, היא מחליקה אמנותית על קרח בזוגות, סגנית אלופת קנדה (2023) וזוכת מדליית ארד באליפות העולם לנוער (טאלין 2022).
בשנת 2023 היא החלה להתאמן בסרסוטה, פלורידה, ארצות הברית.
במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא קנדה חדש של 4:02.42 דקות, כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא קנדה חדש של 4:02.72 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם קיילה סנצ'ז, קטרין סברד ורבקה סמית' בתוצאה של 7:32.96 דקות, לפני ארצות הברית 7:36.53 דקות וסין (7:39.92 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:54.30 דקות.
מדליות כסף, במחשה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.87 דקות, אחרי לי בינגג'יה מסין (3:55.83 דקות) ולפני שיבון הוהי מהונג קונג (3:58.12 דקות).
היא זכתה במדליית כסף נוספת במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות את סגנון החופשי.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.65 דקות.
היא השתתפה בשלב המוקדמות במשחה ל-800 מטר חופשי לאחר שסיימה שנייה בשיא לאומי חדש של 8:13.37 דקות, אך פרשה משלב הגמר.
במבחנים הקנדים לאליפות העולם שנערכו ב-4 במרץ 2022 היא ניצחה ב-4 משחים.
במשחה ל-400 מטר מעורב אישי היא קבעה שיא קנדה חדש של 4:29.12 דקות, התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים ותוצאת השנה בעולם.
באליפות העולם עצמה שנערכה בודפשט, הונגריה ביוני היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.20 דקות, לפני האלי פליקינר מארצות הברית (2:06.08 דקות) וג'אנג יופיי מסין (2:06.32 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.04 דקות, לפני קייטי גריימס (4:32.67 דקות) ואמה ואיינט (4:36.00 דקות), שתיהן מארצות הברית.
נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-200 מטר פרפר שיא קנדה חדש של 2:04.70 דקות ובמשחה ל-200 מטר חופשי שיא קנדה חדש של 1:53.91 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד.
מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.06 דקות, לפני אליזבת דקרס מאוסטרליה (2:05.46 דקות) ורגן סמית' מארצות הברית (2:06.78 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 4:27.11 דקות, לפני קייטי גריימס מארצות הברית (4:31.41 דקות) וג'נה פורסטר מאוסטרליה (4:32.30 דקות), ובכך הגנה על שני תואריה.
במבחנים הקנדיים לאולימפיאדת פריז שנערכו בטורונטו ב-16 במאי 2024 היא קבעה במשחה ל-400 מטר מעורב שיא עולם חדש של 4:24.38 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט 2024 זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מקינטוש נבחרה, יחד עם האתלט אית'ן קצברג, לשאת את דגל קנדה בטקס הסיום של האולימפיאדה.
נוסף לכך, היא ניצחה במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש והתוצאה השנייה בטיבה בעולם של 8:05.07 דקות, לאחר קיזוז של כ-6 שניות משיאה הלאומי ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא לאומי חדש והתוצאה השנייה בטיבה בעולם של 2:02.26 דקות.
באליפות העולם שנערכה בסינגפור בסוף יולי תחילת אוגוסט 2025 היא זכתה ב-5 מדליות אישיות, מהן 4 זהב ו-1 ארד.
מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:07.29 דקות, אחרי קייטי לדקי שקבעה שיא אליפות חדש של 8:05.62 דקות ולני פליסטר מאוסטרליה (8:05.98 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.63 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" את סנגון הפרפר בתוצאה של 57.35 שניות.
סאמר לין לי היא פוליטיקאית ופעילה חברתית אמריקאית.
לי מכהנת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של פנסילבניה.
לפני כן הייתה חברה בבית הנבחרים של פנסילבניה והייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שמייצגת את דרום-מערב פנסילבניה בבית הנבחרים המדינתי.
לי הייתה המועמדת הדמוקרטית בבחירות 2022 לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
היא ניצחה בבחירות וגברה על המועמד הרפובליקני ועם השבעתה בינואר 2023 נהייתה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה מפנסילבניה המכהנת כחברת בית הנבחרים האמריקאי.
לי גדלה במערב פנסילבניה היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ב-2009 עם תואר במשפטים מאוניברסיטת הווארד.
לי קראה תיגר על הנציג המכהן של המחוז ה-34 של פנסילבניה בבית הנבחרים של המדינה, פול קוסטה והחליטה לרוץ בבחירות נגדו.
בפריימריז שנערכו היא הביסה אותו לאחר שקיבלה 67.8% מהקולות, בהמשך ניצחה לי גם בבחירות הכלליות ונבחרה לבית הנבחרים של פנסילבניה.
היא קיבלה לאורך הקמפיין את תמיכתם של ארגון הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה.
באוקטובר 2021 הכריזה לי כי בכוונתה להתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס ה-18 של פנסילבניה, זאת לאחר שהנציג המכהן של המחוז, מייק דויל הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
לאחר שינוי גבולות של מחוזות הקונגרס בהם רוב המחוז ה-18 הישן, כולל פיטסבורג הפכו למחוז ה-12, הודיעה לי כי בכוונתה להתמודד על ייצוג מחוז זה.
לי ניצחה בפריימריז שנערכו במאי 2022 והביסה את יריבה, סטיב ארווין, בקרב צמוד ולאחר שקיבלה פחות מ-1,000 קולות יותר ממנו.
בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר של אותה שנה ניצחה לי את המועמד הרפובליקני מייק דויל (שאינו קשור לחבר בית הנבחרים הפורש) ונבחרה לייצג את מחוז הקונגרס ה-12 של פנסילבניה (הנציג הקודם של המחוז היה פרד קלר).
היא נכנסה לתפקידה בינואר 2023 והצטרפה לקבוצת הסקווד.
סאמר ג'ונדי הוא כדורגלן פלסטיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בא-נסר (בנגאזי) מליגת העל הלובית.
ג'ונדי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של הפועל אשדוד מליגה ג' במדיה שיחק שנתיים והיה שותף להעפלה של המועדון לליגה א' תוך שנתיים.
בקיץ חתם בהילאל אל-קודס מליגת העל הפלסטינית עמה זכה באליפות בשנתו הראשונה במועדון.
ב-4 בפברואר 2024 חתם באל-אהלי (טריפולי) מליגת העל הלובית.
ב-8 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין בניצחון 0-1 נגד .
סאמיט אחזקות נדל"ן בע"מ היא חברה ציבורית העוסקת בנדל"ן מניב בישראל, ארצות הברית וגרמניה.
החברה נוסדה בישראל בשנת 1965 כחברה פרטית בשם חוף הדקל בע"מ ובשנת 1997 שינתה החברה את שמה לחייל אחזקות (1965) בע"מ.
בשנת 1998 היא הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית.
החברה התעסקה בנדל"ן בישראל ובאירופה באמצעות מספר חברות בת.
בשנת 2002 החברה נקלעה לקשיים בעקבות המשבר הכלכלי בישראל שגרם לירידה בביקושים לדיור.
בשנת 2003 זוהר לוי רכש את החברה והצליח להגיע להסדר חובות עם נושי החברה.
בשנת 2004 שינה זוהר את שמה של החברה לסאמיט אחזקות נדל"ן.
החל משנת 2005 סאמיט אחזקות התמקדה בהשקעות נדל"ן בגרמניה, ובשנים 2006-2007 מכרה החברה את הנכסים לחברת הבת הציבורית "סאמיט גרמניה".
בשנים 2005 עד 2007 קנתה סאמיט גרמניה נכסים בשווי 3 מיליארד ש"ח.
במשבר הכלכלי של 2008 קנתה סאמיט אחזקות 10% מממניותיה של סאמיט גרמניה.
בשנת 2009 השתלטה סאמיט אחזקות על סאמיט גרמניה על פי שווי של 58 מיליון אירו והפכה אותה לחברה פרטית.
בשנת 2014 הונפקה סאמיט גרמניה מחדש בבורסה בלונדון על פי שווי של 185 מיליון אירו.
בשנת 2020 שוב רכשה סאמיט אחזקות את כל מניותיה של סאמיט גרמניה ושינתה את שמה לסאמיט נכסים בע"מ.
בשנת 2021 מכרה סאמיט גרמניה חלק גדול מנכסיה בגרמניה והתחילה לפעול בתחום דיור להשכרה בניו יורק ונדל"ן מסחרי ברחבי ארצות הברית.
נכון לשנת 2024 החברה מחזיקה בישראל כ-30 נכסים בשווי של כ-2.3 מיליארד ש"ח.
הנכסים כוללים משרדים, מחסנים, מרכזים לוגיסטיים, בתי קירור ומעט מבני מגורים.
רוב הנכסים מושכרים לחברות בנוסף החברה מחזיקה שדה סולארי בתמנע.
בגרמניה החברה מחזיקה בעיקר משרדים ומרכזים לוגיסטיים להשכרה.
בארצות הברית החברה מחזיקה כ-3,000 יחידות דיור להשכרה ו-2 מלונות בניו יורק, ו-27 מרכזים מסחריים ברחבי ארצות הברית.
סאן (אות גדולה: Ϻ, אות קטנה: ϻ) היא אות ארכאית באלפבית היווני.
סאן ממוקמת בין פאי לבין קופא בסדר האותיות.
האות סאן היא המקבילה של האות הפיניקית צדי.
האות שימשה לציון הצליל "ס" (למעט באזור קפריסין שם שימשה כ"צ") ולבסוף נזנחה לטובת האות סיגמא המשמשת לאותה מטרה.
העיצורים השורקים הפיניקיים – 𐤆 (זין), 𐤎 (סמך), 𐤑 (צדי), 𐤔 (שן) – בעיתיים בכך שמקבילותיהם היווניות לא תואמות את המקור הפיניקי במדויק, ואף שמות האותיות ביוונית לא תואמים את השמות בפיניקית.
העמדה המקובלת היא שהאות זֵין הפיניקית הפכה ל־ζῆτα (זֵטה) היוונית, האות סמך הפכה ל־ξεῖ (קסה), האות צדֵי הפכה ל־σάν (האות סַן הארכאית) והאות שַן הפכה ל־σίγμα (סיגמה).
השימוש האחרון באות נעשה במאה ה-6 לפני הספירה.
האות הגדולה דומה בצורתה לאות היוונית מו (Μ), אך אינה קשורה אליה כלל ונבדלת ממנה בכך שבניגוד לאות מו, האות הקטנה דומה בצורתה לאות הגדולה.
סַאן (פולנית: San) הוא נהר בדרום־מזרח פולין הנשפך מדרום־מזרח אל הנהר ויסלה.
אורך הסאן הוא כ-433 קילומטר ושטח אגן הניקוז שלו הוא 16,861 קמ"ר.
הסאן נובע מהרי הקרפטים, ליד הכפר סיאנקי שבקצה הדרום־מזרחי של פולין, בגבול אוקראינה.
הגבול בין פולין לאוקראינה עובר לאורך 50 הקילומטרים הראשונים של הסאן.
סאמַרא היא עיר במחוז סלאח-א דין שבצפון עיראק השוכנת כ-110 ק"מ צפון-מערבית לבירה בגדאד על הגדה המזרחית של נהר החידקל.
העיר שימשה כבירתם של ח'ליפי בית עבאס מסוף המאה ה-8 ועד סוף המאה ה-9, והיא נחשבת כאתר עלייה לרגל חשוב באסלאם.
ב-2007 הוכרזה העיר הארכאולוגית סאמרא כאתר מורשת עולמית, וצורפה מיד לרשימת האתרים בסיכון.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 144,771 בני אדם.
אזור סאמרא יושב בדלילות בעת העתיקה, אך ידוע על יישוב שומרי שהתקיים במקום בין 5500 ל-4800 לפנה"ס.
תרבותו הייתה מתקדמת ונקראת תרבות סאמרא.
תושביו הקימו מערכות השקיה ויצרו כלי קדרות שעוטרו בדמויות בעלי חיים ובקווים גאומטריים.
כלי קדרות אלה שהתגלו לראשונה סאמרא, נפוצו לאחר מכן ברחבי המזרח התיכון כולו.
לפי אסטלה, הקים סנחריב יישוב אשורי על הגדה המערבית של החידקל בשנת 690 לפנה"ס.
מאוחר יותר נודעה העיר כסואומה בפי היוונים, סומרה (Sumere) בפי הרומאים, או סומרה בסורית.
הסאסאנים חצבו תעלת מים בין השנים 531–578 אשר הוליכה את מי החידקל אל העיר.
לכבוד האירוע הוקמו בעיר מגדל "בורג' אל-קיים" וארמון.
מאוחר יותר הקימו ח'ליפי בית עבאס תעלת מים נוספת אל העיר, וזו נבנתה בסוף המאה ה-8 על ידי הארון א-רשיד, ונחגגה בתכנונו של מתומן ענק בקוטר של 1.5 ק"מ.
זה זכה לשם "חוסן אל-קדישיה" אך בנייתו נזנחה ב-796. בשנים 834–835 העתיק הח'ליף אל-מעתצם את בירתו לסאמרא, שנקראה באותה עת בשם "סר מן ראא" (سر من رأى – "משוש כל הרואה (אותה)"), ושם זה השתבש לשמה הנוכחי.
בשנת 836 הוא הקים עיר חדשה על הגדה המזרחית של החידקל סביב העיר הפרה-אסלאמית, ואת ארמונו קבע בצפונה, במקום שבו ניצב בעבר מנזר.
הארמון התחלק לשני חלקים – חלק פרטי שיועד למגורי הח'ליף ובני משפחתו, וחלקם אף נקבר בו; וחלק ציבורי, שבו הקביל את פני הבאים לבקרו.
מהארמון נמשכה שדרה לאורך כ-3.5 ק"מ אשר הובילה את השווקים ואל מסגד אל-מעתצם, ששניהם שוכנים כיום מתחת לבתים מאוחרים יותר.
משני צדדיה של השדרה ומחוץ לעיר שכנו מגורי החיילים, והחלק שממזרח לעיר הוקף חומה ויועד לציד.
עם מותו של אל-מעתצם בשנת 842, המשיך יורשו אל-ואת'ק, והשתמש בעיר כבירה, תוך שהוא מעניק תשומת לב לרווחתה הכלכלית והופך אותה ממחנה צבאי גדול לעיר של ממש.
הוא הקים ארמון חדש על הנהר, וארמון זה שימש גם את הח'ליף הבא, אל-מתוכל הראשון.
הוא הקים מסגד גדול וחדש, והרחיב את העיר מזרחה לאזור שנועד בעבר לציד בלבד.
תחת זאת הקים עשרים ארמונות חדשים ובין שניים מהם בדרומה של העיר קבע שטח ציד חדש.
במזרחה של העיר נבנה מגרש מרוצים באורך כולל של 10.42 ק"מ וברוחב 80 מטר, ולצדו הוקמו מושבים לצופים.
במחצית המאה ה-9 הגיעה העיר לשיאה, היו בה שבע שדרות מקבילות והקיצונית שבהן עברה לאורך גדת הנהר, שהיה לעורק האספקה העיקרי של סאמרא.
בשנת 859 החל אל-מתוכל בהקמת בירה חדשה מצפון לסאמרא, וקרא לה על שמו, אך עם ההתנקשות בחייו בשנת 861 הרעיון נזנח.
ריקון הקופה הציבורית כדי להקים את הפרויקט השאפתני היה בין הסיבות לחוסר היציבות שפקד את הח'ליפות בשנים שלאחר מכן.
בשנת 870 הוצא הכוח הצבאי מהעיר, ואף שהמשיכה ונחשבה למושב הח'ליף, חשיבותה הלכה ופחתה עד שבירת החליפות החדשה נקבעה בבגדאד בשנת 892.
למרות זאת שמרה העיר על חשיבותה הדתית המרכזית.
במסגד אל-עסכריה שבעיר נמצאים קבריהם של עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי, האימאמים השיעים העשירי והאחד-עשר.
גם מקום ציון היעלמותו של מוחמד אל-מהדי, המכונה "האימאם הנעלם", שהיה האימאם השנים-עשר והאחרון של השיעה, נמצא בעיר.
בשל כל אלה מהווה סאמרא אתר עלייה לרגל חשוב למוסלמים שיעים.
שינוי אפיק זרימתו של החידקל במאה ה-13 האיץ את שקיעתה של העיר.
במאה ה-20 עלתה חשיבותה של סאמרא בשל בניית סכר על נהר החידקל.
מטרת סכר זה הייתה למנוע את ההצפות התכופות באזור בגדאד ובמורד הנהר, ובנייתו יצרה אגם מלאכותי גדול.
כפריים רבים נאלצו לעזוב את כפריהם בשל התפשטות האגם, ורבים מהם עברו לסאמרא עצמה תוך שהם תורמים לגידול אוכלוסייתה.
בחודש פברואר 2006, ביצעו סונים פיגוע טרור במסגד אל-עסכריה בעיר, אירוע שנודע כ"פיגוע במסגד אל-עסכריה", ובו נהרגו כ-120 מתפללים.
בעקבות זאת התעוררו מהומות קשות נגד הסונים בעיראק ואף הועלה חשש מפני מלחמת אזרחים.
ב-13 ביוני 2007 הותקף המסגד בשנית ושני המינרטים שלו נהרסו.
כעבור חודש, ב-13 ביולי 2007, פוצץ מגדל השעון בעיר.
האקלים בעיר צחיח (BWh לפי שיטת קפן).
בקיץ הטמפרטורות גבוהות ועשויות לעלות עד ל־50 מעלות צלזיוס, בעוד שבלילות החורף הן עשויות לצנוח אל מתחת לאפס.
בשנה ממוצעת יורדים בעיר כ-127 מילימטרים של משקעים.
אורכה של העיר מצפון לדרום מגיע ל-41.5 ק"מ ורוחבה נע בין 4 ל-8 ק"מ.
היא לא הוקפה על ידי חומות שכן הנהרות שבסביבתה העניקו לה הגנה טבעית, והיא שילבה מקום יישוב לאזרחים ולחיילים.
רובעי העיר תוכננו כך שלכל אחד מהם הושם מפקד צבאי, והרחובות שביניהם עלו מגדות החידקל והסתיימו בשדרה המרכזית שרוחבה נע בין 80 ל-100 מטר.
ארבע חמישיות משטחה של העיר שנבנתה בתוך זמן קצר טרם נחקרו.
חומרי הבנייה העיקריים הם לבנים אפויות, לבנות בוץ ומלט.
עם בנייניה החשובים של העיר נמנים המבנים הבאים:
המסגד הגדול והמינרט החלזוני – המבנה עשוי מאבן אפוייה וממלט, אורכו 264 מטר ורוחבו 169 מטר, והוא היה המסגד הגדול בעולם בעת בנייתו בין 848 ל-851. קירותיו נישאים לגובה של 10.5 מטר ו-16 שערים מובילים אליו.
הוא מחולק לארבעה חלקים המקיפים חצר פנימית, והמינארט החלזוני שגובהו 54 מטר, בתבנית זיקורת יוצא דופן באדריכלות המוסלמית.
מסגד אבו דולאף – המסגד בצפונה של העיר דומה למסגד הגדול אך קטן ממנו.
חצרו הפנימית מוקפת בשערים, וגם המיניארט שלו סלילי כמו זה של המסגד הגול, אך קטן יותר.
ארמון הח'ליף (קסר אל-ח'ליפה) – המסגד ניצב בשדרה המרכזית וצופה אל הנהר.
הוא הוקם על ידי אל-מעתצם, והוא מכסה שטח גדול של 1,250 דונם שבו אזורי מגורים, אולמות, חדרי מנהלה, מגורי חיילים וחדרי מנוחה.
המבנה נחקר בשנת 1910 אך שלושה רבעים ממנו לא נסקרו וגנו המערבי מוצף.
ארמון אל-הוויסיאט – ארמון זה ניצב על הגדה המערבית של החידקל והוא נבנה על ידי אל-מעתצם כמקום מרגוע.
הארמון מתחלק לאגף תחתון גדול ואגף עליון קטן יותר.
ארמון אל-מנקור – שוכן דרומית לעיר על גדת החידקל.
הוא הוקם בשנת 854 על ידי אל-מתווכל ועבור בנו.
ארמון אל-עאשק – הארמון, מעשה ידיו של הח'ליף אל-מעתמד ב-876, נחשב לשמור בארמונות העיר העבאסים.
הוא הוקם על קמרון מלאכותי וצורתו כשל מלבן.
סביבו מגדלי שמירה עגולים שבסיסיהם רבועים.
ארמון אל-מוּשַׁרַּחַ֫את – שוכן כ-6 ק"מ מזרחית לעיר המודרנית ונמנה עם הארמונות שבנה הארון א-רשיד בעת שכרה את תעלת המים אל העיר.
באדמה שנחפרה מהתעלה הוקם תל ועליו ארמון, אך זה נהרס מאוחר יותר על ידי אל-מעתצם, שהקים במקום ארמון משלו, וקבע בחזיתו בריכה.
אל-אִסְטַבְּלַ֫את (האורוות) – מחנה צבאי גדול לחופי החידקל, כ-15 ק"מ דרומית לעיר הנוכחית, שבו ארמון קטן ובתי מגורים.
מסגד אל-עסכריה – מסגד מוסלמי שיעי הנחשב לאחד המסגדים החשובים והקדושים ביותר בעולם השיעי, וככל הנראה נבנה בשנת 994. לפי המסורת, בקבר שנמצא במסגד קבורים שני אימאמים שיעים חשובים, עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי, האימאמים השיעים העשירי והאחד-עשר.
ארמון אל-ג'עפרי – נבנה על ידי אל-מתווכל בשנים 859–861 ונחשב לארמון המוסלמי הגדול ביותר שנבנה אי פעם.
שטחו 2,110 דונם והוא שוכן בצפונה של העיר.
הוא לא נחקר אך נשמר במצב טוב.
סאמרהיל הוא בית ספר פתוח מחלוצי החינוך הדמוקרטי, הממוקם בעיירה לייסטון, סאפוק, אנגליה שהקים אלכסנדר ס.
Neill) עם אשתו הראשונה ב-1921, על בסיס התפיסה שבית הספר צריך להתאים את עצמו לילד ולא להפך.
לומדים בו ילדים מגיל 5 עד 16 המגיעים מרחבי העולם, בעיקר מהולנד, גרמניה וארצות הברית.
הם מחולקים לשלוש קבוצות גיל בלבד, כאשר הלימודים והמגורים משותפים לכל קבוצת גיל.
בבית הספר קיים סדר יום קבוע, אך כל תלמיד חופשי לנפשו לעשות כהבנתו.
מיקומו הראשון של בית הספר היה בהלראו, פרבר של העיר דרזדן בגרמניה, לאחר מכן עבר מספר תחנות באוסטריה ובאנגליה, עד למיקומו הנוכחי במחוז סאפוק שבאנגליה אליו עבר ב-1927.
היום סאמרהיל הוא בית ספר דמוקרטי, פנימייה ובית ספר יום, שמנוהל על ידי בתו של ניל, זואי רֱדהֱד.
סאמרהיל עורר עניין וזכה להתייחסות של הוגים רבים, לחיוב ולשלילה.
חלק מהמאמרים מרוכזים בספר "סאמרהיל – בעד ונגד" שמסתיים בתמיכתו של אריך פרום: "הקריטריון של סאמרהיל: לא מה הוא האדם, אלא מי הוא האדם".
ניל היה מחנך וסופר בריטי אשר ייסד את סאמרהיל.
בשנת 1912 סיים ניל את התואר השני שלו באוניברסיטת "Edinburgh" וב-1914 התמנה למנהל בית הספר גריטנה גרין (Gretna Green) שבבריטניה.
ב-1920 החל ניל בחיפושים, בעיקר באירופה אחר מקום בו יוכל להקים בית ספר חדש על פי העיקרון החינוכי בו הוא מאמין, מתן חופש לילדים והתנהלות על פי השיטה הדמוקרטית.
בשנת 1921, לאחר שמצא מקום, הקים ניל לראשונה את בית הספר עליו הוא חלם עם קומץ תלמידים בהלראו, פרבר של העיר דרזדן בגרמניה והוא נחשב לחלק מבית הספר הבינלאומי "Neue Schu".
בית הספר עורר התלהבות רבה בראשית הדרך, אך כעבור מספר שנים הגיע ניל למסקנה שבית הספר אינו מתנהל בהתאם לרעיונותיו המקוריים.
ניל הרגיש כי בית הספר מנוהל על ידי אידיאליסטים שלא מסכימים עם עקרונותיו.
לכן, הוא עבר לסונטגסברג שבאוסטריה, שם היו לו חמישה תלמידים בלבד.
הרעיון של בית הספר היה שהתלמידים מגיעים, יושבים סביב שולחן ומעלים נושאים עליהם הם מעוניינים לשוחח.
בית הספר נסגר במהרה מפני שהרשויות המקומיות התנגדו לתוכניות הלימודים והשיטות הבלתי שגרתיות שלו.
בשנת 1923, יחד עם חמישה תלמידים, העביר ניל את בית הספר ללימה רגיס, דורסט (Lyme Regis, Dorset) שבאנגליה וקרא לו סאמרהיל וזאת לאחר שבנה לו מבנה למגורים.
בשנת 1927 הוא העביר את בית הספר לבית קבע בעיירה לייסטון שבאנגליה, שם הוא שוכן עד היום.
בית הספר המשיך להיות שנוי במחלוקת בעיני רבים אך עם זאת, ניל זכה לכבוד והערכה רבים מצד אנשי חינוך ואישים רבים.
בנוסף לכך שבית הספר עורר עניין ותגובות ברחבי העולם, השקפת עולמו החינוכית השפיעה רבות על אין סוף בתי ספר ומורים, אך לא באנגליה.
בכל אנגליה ישנם כ-5 בתי ספר דמוקרטיים, חלק מהם קטנים מאוד ומכילים כעשרה תלמידים בסך הכל, ומרביתם הם בתי ספר יסודיים.
לפני יותר מעשור בדק משרד החינוך הבריטי את האפשרות לסגור את בית הספר בגלל עקרונותיו החינוכיים השנויים במחלוקת, אך בעקבות לחץ שהופעל נאלץ לוותר על האפשרות לסוגרו.
בשנת 1973 ניל נפטר והותיר את אשתו השנייה לנהל את בית הספר עד שפרשה בשנת 1985. בתם, זואי רדהד, אשר הייתה מורה והיוותה כחלק מהצוות החינוכי בבית הספר נשארה לנהל את בית הספר עד היום.
בית הספר זכה לביקור של ידוענים כמו ליאונרד כהן, שבנו החורג היה תלמיד בבית הספר, ג'ואן באאז ועוד רבים.
סאמרהיל נחשב למימוש הקיצוני במיוחד של החינוך החופשי.
ניל, מייסד בית הספר, חיבר את תביעתו למהפכה חינוכית עם נחישות רבה לשינוי המשטר הקפיטליסטי.
ניל הושפע בבניית משנתו החינוכית, מפסיכולוגים שעסקו בחינוך כמו הומר ליין ווילהלם רייך.
הנחת היסוד של משנת סאמרהיל היא שכאשר הילד ירגיש בנוח במקום בו הוא נמצא, הוא יממש את עצמו באופן מרבי.
ילד אשר רוצה להצליח צריך להיות במקום בו הוא מרגיש חופשי ופתוח.
ניתן לראות זאת באמצעות החופש שמקבלים התלמידים בסאמרהיל.
ישנו חופש באשר ללמידה, אין חובה בבית הספר להיכנס לשיעורים, כל תלמיד רשאי לבחור האם להיכנס לכיתה, לשיעור מסוים או לעשות כרצונו.
לכל תלמיד יש את האפשרות לבנות מערכת שעות כרצונו אך יש לוח זמנים מוגדר.
ניל הקים את סאמרהיל עם אמונה ש:
שוויון מוחלט במעמד בין מורים לילדים
בין המורים לתלמידים בסאמרהיל ישנו שוויון מוחלט.
התלמידים מקבלים החלטות יחד עם צוות בית הספר, קובעים כללים, ולוקחים חלק פעיל יחד במתרחש בבית הספר.
יחד עם המורים הם אחראים על קישוט בית הספר, טיולים שנתיים וכו'.
בנוסף, בהצבעות ובכל החלטה הקשורה לבית הספר הנעשית על ידי הצבעה, כל קול של תלמיד שווה לקולו של איש צוות.
בית הספר לועג לפחד מהמורה כדמות סמכותית, ורואה אותו כדמות שווה.
המורה לא מורשה להטפות מוסר, וכך גם התלמידים: בית הספר מתנגד להערות מוסריות.
בסאמרהיל מאמינים כי אסור להטמיע בילדים פחד ולכן אין ענישה אשר ניתנת על ידי גורמי ההנהלה.
"ילדים מגיבים באהבה על אהבה ובשנאה על שנאה, לכן אפשר לסגלם למשמעת חיובית".
תלמיד שלא קם בבוקר או לא נכנס לשיעור לא ייענש, הנהלת בית הספר מאמינה שלא צריך לתת עונשים, הם מאמינים כי ילדים יכולים להפיק לקחים בדרכי ההתנסות.
לעומת זאת, במידה ותלמיד חורג מכללי בית הספר (אותם קבעו בעצמם), באספה השבועית יחליטו כלל התלמידים את העונש הראוי לו באמצעות הצבעה.
הסמכות העיקרית קיימת בידי האספה הכללית, שם קובעים את החוקים ומטילים עונשים על מי שעובר עליהם.
האספה כוללת את צוות ההנהלה ולילדים יש בה את הרוב המכריע.
שיטת החינוך של סאמרהיל מניחה שילד נולד טוב, ואילו המשמעת הנוקשה, החדרת הפחד והטפת המוסר הן שהופכות אותו לרע, משום שהן מדכאות את הטוב שבו.
להורים אין מעורבות סדירה בבית הספר, הם יכולים לבוא לבקר את ילדיהם בסופי השבוע אשר מוקצים להם.
בכל תקופה מסוימת ההורים מוזמנים לסוף שבוע של כמה ימים עם ילדיהם.
יחד עם זאת, ההחלטות עדיין נתונות בידי הילדים, בית הספר מעודד אותם להחליט בעצמם ולחיות את חייהם.
אחת מטענותיו של ניל היא שבשביל "לרפא" את הילדים צריך מדי פעם להפריד אותם מהוריהם: "הורים משחיתים את חיי ילדיהם על ידי כך שהם כופים עליהם אמונות מיושנות, מנהגים מיושנים, מוסר מיושן.
כפיית הסמכות ההורית הזאת היא המולידה שנאה".
ההורים לטענתו, גורמים לילד להרגיש נחות ושהוא צריך תמיד להסתמך על מישהו לעזרה, ילד בסופו של דבר צריך לחיות את חייו ולא את החיים שהוריו המודאגים חושבים שעליו לחיות.
התלמידים חולקו לשלוש קבוצות גיל:
אמצעיים בני שמונה עד עשר
מבוגרים בני אחת עשרה עד חמש עשרה.
בתחילת כל שליש מתפרסמת מערכת השעות
13:30 הגדולים והצוות אוכלים ארוחת צהריים.
אחר הצהריים, כל אחד חופשי לנפשו לעסוק בציור, אמנות, רכיבה, ומלאכה.
בערב התוכנית משתנה מדי יום: הרצאות, ישיבות, ריקודים או ערב חופשי.
למרות האמור לעיל, אין זה סדר מחייב.
כל תלמיד חופשי לנפשו לעשות כהבנתו.
בנוסף להיותם בעלי השליטה על חייהם, התלמידים יכולים להשתתף בקהילת הממשל העצמי של בית הספר, המבוסס על שוויון ודמוקרטיה.
אסיפות בית ספר מתקיימות ארבע פעמים בשבוע.
באסיפות דנים, וקובעים או משנים את חוקי בית הספר.
משקל זהה ניתן לקולו של תלמיד ולקולו של איש הצוות החינוכי, בהצבעות על חיי היומיום.
האספות הן גם הפורום בו מתקיימים דיונים והצבעות על קונפליקטים לא פתורים כמו הענשת אלימות והפרת חוקי המקום.
ניל ואשתו החליטו לגבי קבלת חברי צוות חדשים ופיטוריהם, על סידורי האוכל, השינה והתקציב ועל ספרי הלימוד, והחזיקו בזכות וטו על החלטות האספה.
בפועל השימוש בזכות הווטו נדיר, גם היום.
במחקר שנערך על בוגרי סאמרהיל, נראה כי הם גדלו להיות בני אדם סובלניים ביחסם לסביבה, המקבלים את זולתם כפי שהוא ונותנים בו אמון.
עם זאת, רבים מהבוגרים התלוננו כי המימד האקדמי בבית הספר הוזנח.
ניל הונהגה מתירנות מינית בבית הספר.
התנסות מינית נחשבה לרצויה ואפילו רומנים בין מורים ותלמידות לא נאסרו.
בבריכה של בית הספר התקיימו שחיות בעירום, בהשתתפות המנהל עצמו.
בשנת 2008 יצא סרט בשם "סאמרהיל" שבו מתואר על התמודדות בית ספר מול משרד החינוך והממשלה וכן את חיי הילדים הלומדים בו.
סאן אוף דורק היא להקת פופ-פאנק בריטית שהוקמה על ידי ג'יימס בורן.
שמה של הלהקה בא מהסרט "מותק, הילד השתגע", שם נאמר "Son Of Dork".
הלהקה הוקמה אחרי שלהקתו הקודמת של בורן, באסטד, התפרקה בינואר 2005 עקב עיזבתו של צ'ארלי סימפסון (שהצטרף ללהקה פייטסטאר).
האלבום הראשון של הלהקה, "Welcome to Loserville", יצא לאור בנובמבר 2005 ובלטו בו הסינגלים "Ticket Outta Loserville" ו-""Eddie's Song" אשר הגיעו, בהתאמה, למקומות ה-3 וה-6 במצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר כמה חודשים של השערות על פירוק הלהקה, ב-11 ביולי 2007, הודיע דייוויד ויליאמס באתר המייספייס של הלהקה, כי הלהקה התפרקה.
מספר שעות לאחר מכן, הודיע בורן כי הלהקה לא התפרקה.
מאוחר יותר, הודיע ויליאמס כי הוא עוזב את הלהקה, מכיוון שהוא לא רוצה להיות בלהקה שלא פעילה כבר יותר משנה.
ויליאמס חבר כעת בלהקת "Kobe".
באוקטובר 2007, הודיע כריס לאונרד שהוא עוזב גם כן את הלהקה.
בורן שהה במשך רוב שנת 2007 בארצות הברית, שם עבד עם אמנים ועם הלהקה של חברתו " AvenueB".
בנוסף, הוא החל לבצע הופעות אקוסטיות לבד במנהטן, והוציא שיר שנקרא " Loser with No Life".
מאז שנת 2008 הלהקה לא פעילה, ובורן עוסק בקידום קריירת הסולו שלו, לאחר שהופיע מספר פעמים בניו יורק.
ג'יימס בורן - סולן, גיטרה חשמלית
סטיב ראשטון - סולן, גיטרה בס
כריס לאונרד - קולות רקע, גיטרה חשמלית
סאמרהבן היא עיר קיט קטנה בהר למון צפונית לטוסון, באריזונה שבארצות הברית.
העיירה הנמצאת בגובה 2,500 מטר מעל פני הים והיא הגבוהה מבין עיירות הר למון.
קרבתה של העיירה לפסגת הר למון ואתר הסקי הפופולרי שבו, שהוא אתר הסקי הדרומי ביותר בארצות הברית, הופכת אותה לאטרקצייה תיירותית.
סאמרהבן היא בעיקר עיירת קיט לתושבי הערים הגדולות באזור כמו פיניקס, טוסון, סקוטסדייל ועוד.
בעיירה כ-100 תושבים אך בקיץ האוכלוסייה גדלה בשל התושבים הרבים המגיעים לבתי הקיץ שלהם.
בחורף נמשכים לעיירה תושבי האזור הבאים לחזות בשלג, תופעה נדירה באזור המדברי בגובה נמוך יותר.
בשנת 2003 נפגעה העיירה קשות על ידי שרפה שהתחוללה בשמורת-טבע שסביבה והחריבה חלק גדול מהעיירה והתשתית בה.
השרפה החריבה שטח גדול של יער מסביב לעיירה ויותר מ-200 בתים מתוך 700 עלו בלהבות.
נזקי השרפה מוערכים בכ-17 מיליון דולר.
סאמרסט הוא מחוז בדרום-מערב אנגליה.
עיירת המחוז היא טונטון, השוכנת בחלקו הדרומי.
המחוז הטקסי סאמרסט גובל במחוזות בריסטול וגלוסטרשייר בצפון, וילטשייר במזרח, דורסט בדרום-מזרח, ודבון בדרום-מערב.
חלק מגבולו הצפוני שוכן לחוף ערוץ בריסטול ושפך הנהר של הסוורן.
הגבול הצפוני המסורתי של המחוז הוא נהר אייבון, אך הגבול המנהלי הוזז דרומה ממנו, לאחר הקמת והרחבת העיר בריסטול, ומאוחר יותר הקמת המחוז אייבון והרשויות היוניטריות שהחליפו אותו.
הכביש המהיר M5, החוצה את ברידגווטר וטאונטון, מחבר בין סאמרסט לאזורים העירוניים המרכזיים של אנגליה ומשמש כעורק מרכזי בהבאת מבקרי הקיץ למחוז.
סאמרסט הוא מחוז כפרי שנופו מאופיין בגבעות רבות כגון גבעות מנדיפ, גבעות קוואנטוק והפארק הלאומי אקסמור, אך גם במישורים רחבים.
בשטח המחוז נמצאו עדויות להתיישבות האדם כבר ב, וכן עדויות ליישובים מהתקופה הרומית והסקסונית.
בתקופה מאוחרת יותר מילא המחוז תפקיד משמעותי בגיבוש כוחו ובעלייתו של המלך אלפרד הגדול, מלחמת האזרחים האנגלית ומרד מונמות'.
במהלך שתי המאות הראשונות לכיבוש הסקסוני, סאמרסט היוותה גבול בין הסקסונים והבריטים, אך החל מהמאה ה -7 היווה סאמרסט את החלק המערבי ביותר של ממלכת ויסקס.
חקלאות היא אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של המחוז.
חוות לגידול כבשים ובקר, הכוללות גם ייצור צמר וגבינת הצ'דר הידועה, הן תחום עיסוק מסורתי ומודרני כאחד.
בעבר היו במחוז מטעי תפוחים רבים, ולאורך השנים נודע סאמרסט בזכות ייצור הסיידר החזק המקומי.
שיעור האבטלה המחוזי נמוך בהשוואה לממוצע הכללי של הממלכה המאוחדת, ומגזרי התעסוקה הגדולים ביותר הם קמעונאות, ייצור, תיירות, ובריאות ועבודה סוציאלית.
הריבוי הטבעי של המחוז גבוה בהשוואה לממוצע הלאומי.
במערב סאמרסט בשנת 1954 הוקם פארק לאומי אקסמור בשטח של כ-700 קמ"ר (כ-30% מהפארק נמצא בדבון).
שטחי הפארק תואמים את שטח יער מלכותי לשעבר ובתוכו ממוקמות מספר עיירות לרבות אקספורד.
הסאן הוא צהובון יומי בריטי בבעלות תאגיד התקשורת ניוז קורפ, הנמצא בבעלות איל התקשורת רופרט מרדוק.
בשיאו, בשנות ה-80 של המאה ה-20, הוא היה העיתון הנפוץ ביותר ב עם מכירת של כ-4 מיליון עותקים ביום.
בשנת 2018 עקף אותו בתפצתו החינמון "מטרו".
נכון ל-2021 תפוצתו כמיליון עותקים ביום.
"הסאן" היה מעורב במחלוקות רבות בתולדותיו, כולל הטענות הכוזבות שלו על אוהדי קבוצת הכדורגל ליברפול, לגבי אסון אצטדיון הכדורגל הילסבורו ב-1989.