tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף קימות מערכות שמיושמות כיום לגבי מניעת סינוור לכלי רכב המגיעים זה מול זה, על ידי הפחתת אלומת התאורה לכיוון הנהג המגיע ממול תוך כדי חליפה הדדית.
תשתית כבישים שמתוכננת, בנויה, מאובזרת ומתוחזקת באופן בטיחותי מהווה מרכיב חיוני בבטיחות בדרכים.
תשתית הכביש והאמצעים הבטיחותיים שבה נקבעים לפי סווג הכביש וייעודו ברשת הדרכים.
ההנחיות המקובלות בעולם לתשתית בטוחה מופיעות ומתעדכנות ב ובפרסומים של .
בין האמצעים הבטיחותיים המסורתיים ניתן למנות בכבישים בינעירוניים מפרדה, שוליים, תאורה, גדר בטיחות, ועוד; ובמרחב העירוני אזורי מיתון תנועה, מעברי חצייה מוגבהים, פסי האטה, נתיבים בלעדיים לתחבורה ציבורית, לרוכבי אופניים, ועוד.
בין אמצעי הבטיחות המתקדמים ניתן למנות עמוד גמיש, מעקות בטיחות סופגי אנרגיה נייחים וניידים, ועוד.
ההתפתחות הטכנולוגית וההיערכות לעידן האוטונומי והמקושר באה לידי ביטוי בכבישים חכמים: אמצעים מתקדמים המוטמעים בתשתית כמו חומרים מבניים משולבים, חיישנים, קישוריות בין הרכב לתשתית, מרכזי מידע ומערכות אנרגיה, המיועדים לשפר את רמת השירות של הכביש ואת הבטיחות.
לצורך שיפור רמת הבטיחות של רשת דרכים קיימת, הפעולה הבסיסית הנדרשת היא איתור "נקודות תורפה" הנקראים גם "כבישים/צמתים אדומים".
לתהליך איתור נקודות התורפה אין הגדרה בינלאומית בהירה ומקובלת, במיוחד במרחב העירוני.
בהיעדר קווים מנחים לתהליך איתור נקודות התורפה הוא מבוצע בשיטות מגוונות במקומות שונים.
להגברת הבטיחות המערכתית יש לנקוט גם ביישום בקרת תנועה חכמה: להגברת הבטיחות המערכתית מדוברהפעלת מערכות של בקרת תנועה על רמצורים ועל שלטים שמעבירים מסרים
הגנה על משתמשי הדרך הפגיעים
משתמשי דרך פגיעים - הולכי רגל, רוכבי אופנוע, ורוכבי הכלים הזעירים, נמצאים באופן קבוע בסיכון גבוה יותר להיפגעות בתאונות דרכים מכיוון שאינם מוגנים בהשוואה למשתמשי דרך אחרים (לדוגמה, נהגים ברכב פרטי או נוסעים בתחבורה בתחבורה ציבורית).
כך, לדוגמה, בישראל בשנת 2017 היוו משתמשי הדרך הפגיעים למעלה מ-75% מההרוגים והפצועים קשה בדרכים עירוניות.
הגנה על משתמשי הדרך הפגיעים מהווה סוגיה חשובה בתוכניות המיועדות להעלאת רמת הבטיחות, בעיקר במרחב העירוני.
ניתן להפחית את היקף וחומרת הפגיעה באמצעות הפחתת מהירות הנסיעה בערים, אמצעים לחצייה בטוחה של הכביש, שבילי אופניים, ועוד.
עיצוב מדיניות של בטיחות בדרכים שבאה לידי ביטוי בתוכנית לאומית המלווה בחקיקה מתאימה, הוכיחה את עצמה כיעילה בעולם המערבי להעלאת רמת הבטיחות בדרכים.
במדינות המובילות בעולם בבטיחות בדרכים (לדוגמה: שוודיה, נורווגיה, גרמניה, הולנד) פותחה ויושמה תוכנית כזו אשר יצרה שיתופי פעולה ומיקדה את הפעילות והמאמצים בתחומים החשובים בבטיחות בדרכים, תוך כדי התאמת התכנית למאפייני ההיפגעות הייחודים של אותה מדינה.
החקיקה יכולה להתייחס למגוון התחומים המשפיעים על הבטיחות בדרכים.
כך, למשל, ממשלות וגופים רשמיים מחייבים ומעודדים את יצרני הרכב להתקין בדגמיהם מערכות בטיחות.
במבחני הריסוק האירופאיים מתחילת שנת 2017 חייבת להיות מותקנת מערכת בלימה אוטונומית כדי שדגם יוכל לקבל ציון של חמישה כוכבים.
עוד לפני כן, הכניסו לשקלול ציון הבטיחות את מערכות הבטיחות.
בישראל, החל משנת 2017 חייבים יבואני הרכב להוסיף לכל פרסומת שיווקית סרגל ניקוד בטיחות שנקבע על-פי משרד התחבורה, ובו הניקוד שניתן לדגם המפורסם, בהתאם למערכות הבטיחות המותקנות בו.
דירוג זה אינו זהה לדירוג המקובל באירופה או בארצות הברית, המשקלל אחרת את מערכות הבטיחות ומתחשב בנוסף גם בניקוד במבחני ריסוק של כלי הרכב.
בישראל, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (רלב"ד) היא הגורם המרכזי לטיפול בבטיחות בדרכים.
הרשות הוקמה ב-2007 בעקבות המלצות ועדת שיינין ועם חקיקתו של חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והחליפה בפועל את "המנהל לבטיחות בדרכים".
תקציב הרלב"ד למימון הפעילויות להעלאת הבטיחות בדרכים (להוציא תשתיות בינעירוניות) נקבע ל-550 מיליון ₪ לשנה.
הרלב"ד פועלת מאז הקמתה בתוך משרד התחבורה, שגם שמו שונה ב-2013 בעקבות המלצת הוועדה ממשרד התחבורה למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
עם הקמת הרלב"ד הוחל ביישום התכנית הלאומית לבטיחות בדרכים, שתוקצבה בהתאם, וחל שיפור במצב הבטיחות בישראל.
בשנת 2012 הושג היעד הכמותי שהוצב בתוכנית ומספר ההרוגים בתאונות דרכים באותה שנה היה נמוך מ-300, כאשר גם ביתר המדדים של בטיחות בדרכים ובהשוואות בינלאומיות מצבה של ישראל השתפר.
מאז שנת 2013 בלימת הקטל בכבישים נעצרה ומספר ההרוגים בתאונות דרכים בכל שנה היה גבוה מהיעד שהוצב, ולא חל שיפור במדדי הבטיחות בדרכים.
בסוף שנת 2020 גובשה ברלב"ד תוכנית רב-שנתית לבטיחות בדרכים "50 עד 30 " שהיעד המרכזי שלה, בדומה לתוכניות לאומיות לבטיחות בדרכים באירופה, היה הפחתת מספר ההרוגים בתאונות ב-50% בעשור, כלומר, עד 2030, ללא קשר לגידול באוכולוסיה ובמצבת כלי הרכב.
תוכנית זו לא קודמה בפועל, וכמוה גם תוכנית החומש לבטיחות בדרכים שהוכרזה בתחילת שנת 2022 וכללה אלמנטים מהתכנית הקודמת.
כך למשל, בעיה בולטת בבטיחות בדרכים בישראל היא היפגעותם הגבוהה של הולכי רגל - הם מהווים כמעט שליש מההרוגים בתאונות דרכים בישראל (לעומת כ-20% במדינות ה-OECD), בין היתר בשל הרכב הגילים הצעיר במדינה ושיעור הרוגים גבוה בקרב ילדים, שיעור הולכי הרגל ההרוגים גבוה בהשוואה למדינות אחרות.
בעיה נוספת אחרת בישראל היא מעורבות גבוהה של החברה הערבית בתאונות דרכים חמורות: הסיכון להיהרג בתאונת דרכים לאדם מהחברה הערבית גבוה פי שניים, בהשוואה לחברה היהודית, והסיכון להיפצע קשה גבוה פי 1.4. יחסים אלו לא השתנו באופן ניכר בשבע השנים האחרונות.
פוסקים רבים פרסמו כי ישנה חובה על פי ההלכה היהודית לשמור על חוקי התנועה בדרכים.
גוף מרכזי נוסף הפועל בתחום הבטיחות בדרכים הוא עמותת "אור ירוק" הפועלת כגוף עצמאי ומוכרת בציבור בעיקר בזכות הפעילות בקרב בני נוער, נהגים חדשים, והחברה הערבית, שמעורבותם בתאונות דרכים בישראל גבוהה ביחס לחלקם היחסי באוכולוסיה.
בשנת 2022 אימצה שרת התחבורה דאז מרב מיכאלי תוכנית חומש שגיבשה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שיעדה להפחית את שיעור הנפגעים בתאונות דרכים ב-50%.
בספטמבר 2022 אישרה ממשלת יאיר לפיד תקצוב פיילוט ליישום התוכנית בסך 80 מיליון שקלים.
עלות יישום מלא של התוכנית הוערך ב-5 מיליארד שקלים.
גם עלות הפיילוט הוערכה על ידי מנכ"ל הרלב"ד ארז קיטה ב-100 מיליון שקל, ובסוף התקבלו פחות מכך.
לאחר סיום הפיילוט לא הוקצו התקציבים הנדרשים למשטרת התנועה, ונוצר מחסור בשוטרים.
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2024 הוא התריע על ליקויים רבים במאבק בתאונות הדרכים, ובראשם היעדרו של גוף מתכלל המוביל את המאבק בתאונות, והיעדר תקציב לתוכנית אסטרטגית.
יניב יעקב, מנכ"ל עמותת אור ירוק, הגיב על הדו"ח: "מבקר המדינה מונה שורה ארוכה של מחדלים שאילו היו נמנעים, רבים היו מקבלים את חייהם בחזרה, וכאב וצער רב היו נחסכים ממשפחות שכולות רבות.
[...] אסור לעבור לסדר היום לאחר דו"ח חמור שכזה".
נכון לשנת 2025 לא קודמה בפועל תוכנית אסטרטגית רב שנתית ומתוקצבת לצמצום הנפגעים בתאונות.
בשנת הלימודים תשס"ד (2003-2004) נפתחה תוכנית אקדמית ללימודי בטיחות בדרכים באוניברסיטת בר-אילן.
הלימודים התקיימו במסלול לתואר ראשון בהתמחות בטיחות בדרכים וכן במסגרת לימודי תעודה בתחום המיועדים לאנשי מקצוע ולאקדמאים.
הלימודים יועדו בעיקר לבעלי תפקידים כגון מנהלי מטה בטיחות עירוני, ממונה בטיחות, מורים לנהיגה, מרצים בתחום הנהיגה המונעת, עובדי משטרת התנועה ועוד.
במהלך הלימודים למדו על מקצועות כהנדסת תנועה ובטיחות וכן על היבטים פסיכולוגיים, סוציולוגיים ומשפטיים של ענף הבטיחות בדרכים.
בשנת הלימודים תשס"ז (2006-2007) נפתחה התמחות בבטיחות בדרכים במסגרת לימודי תואר שני במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמסגרת לימודי תואר שני בפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון
תלמידים בישראל לומדים את תחום הזהירות בדרכים בבתי הספר ובחינוך הקדם יסודי, החל מגני ילדים וכיתות א' ועד לבתי הספר התיכוניים.
חלק מלימודים אלו מתקיימים במסגרת מרכז הדרכה לבטיחות בדרכים המופעל על ידי הרשויות המקומיות, משרד החינוך, והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
במרכזים אלו מתרגלים תלמידים מגיל הגן ועד לכיתה ו' את עקרונות ההתנהגות הבטוחה בדרכים כהולכי רגל וכרוכבי אופניים, במסגרת מרכז הכולל הדמיית תנאי הדרך, לרבות כבישים, תמרורים, מעברי חצייה, תחנות אוטובוס, ועוד, כדי לאפשר לתלמידים להתנסות במצבים שונים בדרך בתנאים המדמים תנאי אמת.
בכיתות י' מתקיימים שיעורי חינוך תעבורתי בהיקף שעה שבועית.
בשיעורים אלה מתוודעים התלמידים לנוהלי בטיחות בדרכים ולחובות נהגים והולכי רגל בישראל.
עמותת "אור ירוק" פעלה במהלך השנים להרחיב את לימודי התעבורה במערכת החינוך ובשנת 2018 הוכנסה לתוכנית הלימודים בכיתות י' תוכנית חינוך תעבורתי המכשירה את בני הנוער להתנהלות נכונה ובטוחה במרחב התעבורתי מנקודת מבט של משתמשי דרך שונים – הולכי רגל, רוכבי דו גלגלי, הנוסעים ברכב והנהגים לעתיד.
משרד החינוך מפעיל את האגף לזהירות בדרכים, נגישות ואורח חיים בטוח.
באגף פועלים ללימוד תחום הבטיחות בדרכים בקרב תלמידים מגן הילדים ועד לבתי ספר תיכוניים ומפתחים תוכניות לימוד בנושא זה.
כמו כן, באגף מפעילים רכזי זהירות בדרכים במוסדות החינוך, שמטרתם קידום הוראת התחום והמודעות אליו.
נערכים גם שיתופי פעולה עם גופים נוספים מחוץ למשרד כגון הרלב"ד, ארגון "בטרם", משטרת ישראל ועוד.
במשרד החינוך מגדירים בתי ספר כבתי ספר מקדמי זה"ב, בתי ספר שנמצאים על ידי המשרד כמהווים דוגמה בתהליכי ההוראה בתחום הזהירות בדרכים ומובילים יוזמות ופרויקטים ראויים לציון בתחום.
בתי ספר העומדים בקריטריונים שמציבים במשרד החינוך יכולים להגיש מועמדותם לשיפוט, כאשר זוכים בתחרות הארצית והמחוזית זכאים לפרסים.
אליזבת' "בטי" קאת'ברט הייתה אתלטית אוסטרלית, אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב, 3 מהן היא השיגה באולימפיאדה אחת (מלבורן 1956), בריצות היוקרתיות ביותר: 100 מטר, 200 מטר ושליחות.
היא האצנית היחידה בהיסטוריה, הן בגברים והן בנשים, שזכתה במדליית זהב אולימפית בריצות ל-100 מטר, 200 מטר ול-400 מטר.
קאת'ברט נולדה במרילנדס (פרוור במערב סידני) שבניו סאות' ויילס וגדלה בארמינגטון (פרוור של סידני).
באולימפיאדת מלבורן זכתה קאת'ברט ב-3 מדליות זהב.
כבר בשלב המוקדמות הנבחרת האוסטרלית קבעה שיא עולם חדש של 44.9 שניות.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף, ווילס בשנת 1958 זכתה בשתי מדליות כסף בריצת 220 יארד (23.77 שניות) ובריצת שליחות 4x110 יארד (46.12 שניות).
באליפות אוסטרליה שנערכה בשנת 1960 זכתה בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 23.2 שניות.
באולימפיאדת רומא היא סבלה מפציעה וסיימה רק במקום 13 בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.0 שניות ולא הצליחה להגן על תוארה.
לאחר המשחקים היא פרשה מספורט תחרותי.
הפרישה של מתחרויות לא החזיקה מעמד והיא חזרה להשתתף במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בשנת 1962 וזכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x110 יארד (46.71 שניות).
שמונה שנים לאחר ההישג הגדול שלה באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית זהב רביעית והפעם בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 52.0 שניות, לפני אן פקר מבריטניה (52.2 שניות) ובת ארצה ג'ודי המור-פולוק (53.4 שניות).
לאחר משחקים אלו היא פרשה והפעם לתמיד.
בשנת 1979 הובחנה קת'ברט כסובלת ממחלת טרשת נפוצה (Multiple Sclerosis).
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סידני (2000) זכתה בכבוד להיכנס לאצטדיון עם הלפיד האולימפי כשישבה בכסא גלגלים.
קת'ברט נפטרה ב-6 באוגוסט 2017. התגוררה במערב אוסטרליה.
אליזבת' "בטי" רובינסון-שוורץ הייתה אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית הראשונה (אמסטרדם 1928) בריצת 100 מטר, בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב ושיאנית העולם בריצה יוקרתית זו.
ב-30 במרץ 1928 בתחרות הראשונה שלה בריצת 100 מטר היא סיימה שנייה אחרי שיאנית ארצות הברית הלן פילקי.
בריצה השנייה שלה בקריירה בלבד, רובינסון השוותה את שיא העולם לנשים, שלא הוכר רשמית.
תחרויות אתלטיקה לנשים נערכו לראשונה באולימפיאדת אמסטרדם (1928).
במשחקים עצמם זכתה רובינסון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף.
בריצה הרביעית שלה בקריירה, בריצת 100 מטר, היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשוותה את שיא העולם (12.2 שניות) לפני פני רוזנפלד (12.3 שניות) ואתל סמית' (12.3 שניות) שתיהן מקנדה ובכך הפכה רובינסון לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו.
כמו כן, זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.8 שניות, אחרי קנדה שקבעה שיא עולם חדש של 48.4 שניות ולפני גרמניה (49.0 שניות).
בשיא הקריירה שלה בשנת 1931 הייתה רובינסון מעורבת בהתרסקות מטוס וסבלה מפציעות קשות.
אדם שגילה אותה בין ההריסות כשהייתה בתרדמת חשב בטעות שהיא מתה, והסיע אותה במכוניתו אל הקברן שם התגלתה טעותו.
היא התעוררה מהתרדמת לאחר כ-7 חודשים.
לאחר מכן עברו עוד כ-6 חודשים עד שהצליחה לקום מכיסא הגלגלים ועוד כשנתיים עד ששבה ללכת ולרוץ.
כתוצאה מאירוע קשה זה היא החמיצה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
למרות הפציעה הקשה שלה עשתה רובינסון קמבק ענק והשתתפה באולימפיאדת ברלין (1936).
היא הייתה שותפה לזכייה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות).
נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה רובינסון מהשתתפות בתחרויות ונישאה לריצ'רד שוורץ.
היא המשיכה להיות מעורבת בתחרויות ספורט ושימשה בתפקיד רשמי כאחראית על השעון באליפויות ארצות הברית במשך שנים רבות ועסקה גם בדוברות.
היא הייתה האישה הראשונה שזכתה לאות "N" מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בו למדה.
בשנת 1999 נפטרה רובינסון בגיל 87 לאחר שלקתה בסרטן ובמחלת אלצהיימר.
הבטיחות בתחבורה, נחלקת לתחבורה יבשתית, תחבורה ימית ותחבורה אווירית.
בטיחות תחבורה יבשתית כוללת את בטיחותם של רכבים דו גלגליים (אופנועים, קטנועים ואופניים), מכוניות פרטיות ומסחריות, רכב כבד, ציוד חקלאי ממונע, תחבורה ציבורית (אוטובוסים, מוניות ורכבות), תשתיות תחבורה (עיליות ותחתיות) והתנהגות אנשים (הולכי הרגל, רוכבי האופניים ונהגים).
ישנם מספר אמצעים להגן על הבטיחות באמצעות שינויים של הכבישים, לדוגמה פסי האטה ומעברי חצייה.
ישנם חוקים רבים שנועדו להגביר את הבטיחות בדרכים כגון חוקי הגבלות מהירות.
אמצעים אחרים נוגעים לנסיעה ברכב, למשל כרית אוויר, מושב בטיחות וחגורת בטיחות במקרה של תאונת דרכים.
בשנים האחרונות, נעשה שימוש הולך וגובר בטכנולוגיות חכמות לתחבורה שמטרתן להקטין את הסיכון בכביש- הן לנהגים והן להולכי הרגל.
דוגמה לניסיון להגביר את בטיחות התחבורה הימית היא האמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים, האמנה המרכזית להגנה על בטיחות אוניות סוחר.
גרסתה הראשונה של האמנה התקבלה בשנת 1914 לאחר טביעתה של הטיטניק והיא קבעה את מספרן של סירות ההצלה הנדרשות על כל אונייה וציוד חירום אחר, וכן נוהלי בטיחות, כולל הדרישה להאזנה מתמדת ברשת הקשר.
דוגמה לניסיונות להגביר את הבטיחות בתחבורה אווירית היא בניית מטוסים מודרניים כך שאוויר חם ממנוע הסילון יוזרם אל המנועים, הכנפיים וזנב המטוס.
הזרמת האוויר החם נעשית כדי למנוע הצטברות קרח על כנפי המטוס.
הקרח הצמוד לכנף פוגע ביכולת העילוי שלה, וגם כמות קטנה של קרח עלולה למנוע המראה בטוחה.
קרח המצטבר על כנפי המטוס לקראת ההמראה עלול לגרום להתרסקות, וקרח הנוצר על כנפי המטוס בעת טיסה עלול לפגוע בפעולתם של המדפים, המאזנות, וחלקים נוספים בכנף המטוס, דבר שעלול להביא לאובדן שליטה במטוס ולהתרסקותו.
מטוסים מצוידים ביציאת חירום אשר יכולה לאפשר לנוסעים להחלץ מהמטוס במקרה הצורך.
בעת הסעת המטוס, דיילי אוויר מדריכים את נוסעי המטוס לגבי נוהלי הבטיחות בטיסה.
אליזבת' "בטי" רוס היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #1 ממאי 1962 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
רוס היא מושא אהבתו ולאחר מכן אשתו של ברוס באנר.
היא בתו היחידה של גנרל תדאוס "ת'נדרבולט" רוס.
במשך שנות פרסומה של הדמות, היא שינתה את צורתה מספר פעמים - בתור הארד של הקומיקס, היא נחטפה בידי נבל-העל מודוק ונחשפה לקרינת גמא שגרמה לה להפוך להרפיה.
במהלך קשת הסיפור "נפילת הענקים" משנת 2010, בטי רוס עוברת תהליך שינוי צורה בדומה לזה שעבר אביה אל הענק האדום, והופכת לענקית האדומה .
במהלך קשת הסיפור "ענק הגמא" של שנים 2015-2014, שבה באנר נורה בראשו וניצל בזכות וירוס אקסטרמיס של טוני סטארק - מה שהפך אותו לחכם יותר ודיכא את אישיות הענק שבתוכו - כוחותיה של הענקית האדומה בוטלו בידי באנר.
לאחר מלחמת האזרחים השנייה של שנים 2017-2016, בטי נורתה ובעזרת קרינת הגמא שבגופה עברה מוטציה לגרסה אדומה של הרפיה.
את דמותה של בטי רוס גילמו בסרטי הלייב אקשן "הענק" (2003) ו"הענק הירוק" (2008) השחקניות ג'ניפר קונלי וליב טיילר, בהתאמה.
טיילר שבה לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: עולם חדש מופלא".
בטינה ויגמן (גרמנית: Bettina Wiegmann; נולדה ב-7 באוקטובר 1971) היא כדורגלנית עבר גרמנייה ששיחקה בעמדת הקישור.
ויגמן כבשה 51 שערים ב-154 משחקים בנבחרת גרמניה, ואף הייתה קפטנית הנבחרת בזכייה בגביע העולם ב-2003.
בטינה ויגמן נולדה ב-1971 בעיר אוסקירכן שהייתה אז תחת שלטון גרמניה המערבית.
ב-1978 היא החלה לשחק כדורגל במספר קבוצות נוער מקומיות ועשר שנים לאחר מכן, היא חתמה בבראוויילר פולהיים, ששיחקה אז בליגה השנייה בגרמניה.
זמן קצר לאחר שהצטרפה לפולהיים, ב-1 באוקטובר 1989, ערכה ויגמן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת של גרמניה.
ב-1991 השתתפה ויגמן עם גרמניה בשני טורנירים בינלאומיים: אליפות אירופה שנערכה ביולי בדנמרק וגביע העולם שנערך בנובמבר בסין.
באליפות אירופה זכו הגרמניות בתואר פעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 1-3 על נורווגיה בגמר.
באותו משחק פתחה ויגמן בשלישיית החוד של הנבחרת, לצידן של היידי מוהר (שכבשה צמד) ומרטינה ווס.
בגביע העולם, פתחה ויגמן בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של גרמניה, ואף כבשה שלושה שערים.
בטורניר עצמו, הודחה גרמניה בחצי הגמר על ידי ארצות הברית, והפסידה במשחק על המקום השלישי 4-0 לשוודיה.
בעונת 1991/92 העפילה ויגמן עם פולהיים לבונדסליגה, וכבר בעונה הראשונה של הקבוצה בליגה היא הגיעה לגמר האליפות, אך הפסידה.
שנתיים לאחר מכן, במאי 1994, הובילה ויגמן את פולהיים לזכייה בגביע הגרמני.
בגמר הטורניר, שנערך מול קהל של 30,000 צופים באצטדיון האולימפי של ברלין, ניצחה פולהיים 1-2 את ספורטפראונד זיגן, ואילו ויגמן זכתה לכבוש את שער הניצחון בדקה ה-50.
באליפות אירופה שנערכה ב-1995 בגרמניה, כבר הייתה ויגמן אחת משחקניות המפתח של הנבחרת.
במשחק הגמר נגד שוודיה, שנערך באצטדיון פריץ ואלטר, כבשה ויגמן את שער הניצחון וגרמניה זכתה להניף את התואר בפעם השלישית בתולדותיה.
מספר חודשים לאחר מכן, בגביע העולם שנערך בשוודיה, כבשה ויגמן את שער הניצחון בחצי הגמר מול סין, אולם גרמניה הפסידה 2-0 בגמר לנורווגיה.
עונת 1996/97 הייתה עונת השיא של ויגמן בפולהיים, שזכתה באותה שנה בדאבל.
בגמר הגביע היא ניצחה 1-3 את הייקה ריין, ובגמר האליפות היא ניצחה 4-5 בבעיטות הכרעה (ויגמן כבשה את הפנדל הראשון).
באותה שנה, אף זכתה ויגמן עם גרמניה בפעם השנייה ברציפות באליפות אירופה, לאחר ניצחון 0-1 בחצי הגמר על שוודיה (שער ניצחון לוויגמן) ו-0-2 בגמר על איטליה.
בעקבות הצלחותיה הרבות באותה שנה, זכתה ויגמן בפרס כדורגלנית השנה בגרמניה.
בגביע העולמי שנערך ב-1999 בארצות הברית, כבשה ויגמן שלושה שערים ואף נבחרה לקבוצת המצטיינות של האליפות, לצד שחקניות כמו מיה האם ומישל אקרס.
בטורניר עצמו, הודחה גרמניה כבר ברבע הגמר לאחר הפסד 3-2 לארצות הברית, שבסופו של דבר זכתה בתואר.
בשנים הבאות לא הצליחה ויגמן לזכות בהצלחה רבה עם פולהיים, וב-2001 החליטה להצטרף לליגה המקצוענית החדשה שקמה בארצות הברית - WUSA.
באותה שנה, היא זכתה שוב פעם עם גרמניה באליפות אירופה, תוך כדי שהיא כובשת שני שערים במהלך הטורניר.
ב-WUSA, שיחקה ויגמן שנתיים בקבוצת בוסטון בריקרס, ולאחר מכן החליטה לחזור לבראוויילר פולהיים.
היא שיחקה בפולהיים עוד עונה אחת, ואז החליטה לפרוש מכדורגל.
עונה לאחר שעזבה את פולהיים, ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, לאחר 11 עונות בבונדסליגה.
הטורניר הבינלאומי האחרון של ויגמן היה גביע העולם 2003 שנערך בארצות הברית.
אל הטורניר עצמו נסעה ויגמן כקפטנית הנבחרת, כשלצידה כוכבות כמו בירגיט פרינץ וקרסטין גרפרקס.
את שלב הבתים של הטורניר, סיימה גרמניה במאזן מושלם של תשע נקודות, כשויגמן כובשת שני שערים (אחד מול קנדה ואחד מול ארגנטינה).
ברבע הגמר הביסו הגרמניות 0-7 את רוסיה, ובחצי הגמר סוף סוף גברו על יריבתן המסורתית - ארצות הברית.
במשחקה האחרון בקריירה - גמר הטורניר נגד שוודיה, זכתה ויגמן לתהילה הגדולה ביותר של כדורגלן.
גרמניה ניצחה 1-2 בהארכה, וויגמן זכתה להניף את התואר החשוב ביותר בכדורגל העולמי, אל מול קהל של 26,137 צופים.
מיד לאחר פרישתה, החלה ויגמן בקריירת אימון.
בהתחלה היא שימשה כעוזרת של מארן מיינרט באימון הנבחרת הצעירה של גרמניה, ומשם עברה ב-2007 לאימון נבחרת גרמניה עד גיל 15 - תפקיד בו היא מחזיקה עד היום.
בטינגן הוא כפר בקנטון בזל-שטאדט שבשווייץ.
בטינגן מוזכר לראשונה במסמך משנת 777. ב-2 במרץ 1513 רכשה העיר האחים כריסטופל והאנס דרושסן מוולהאוזן את הכפר מהעיר בזל.
מחיר הרכישה היה 800 גילדרים וזו הסיבה להכללתו של בטינגן בתחומיה של שווייץ.
שטחו של בטינגן הוא 2.23 קמ"ר.
מתוכם 34.1% משמשים לחקלאות, 44.8% הם שטחים מיוערים ו-18.8% הם שטחים בנויים.
הכפר שוכן בתחומי המטרופולין של בזל, על הגדה הימנית של נהר הריין ולמורדותיו של הכפר הקטן, סנט כרישונה.
בטינגן מחולק למעשה לשני יישובים.
דורף בטינגן (Dorf Bettingen) הוא יישוב אלמאני, השוכן בתוך בקעה קטנה.
היישוב השני הוא כרישונה (Chrischonahöhe) השוכן סביב למרכז העלייה לרגל של סנט כרישונה.
בשנת 1356 נבנתה במקום כנסייה שהוקדשה לסנט כרישונה.
מאז 1925 קיימים במקום בית חולים ובתי אבות.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,186 תושבים.
מעבדות מחקר ופיתוח, מעבדות תעשייתיות, מעבדות רפואיות, מעבדות סטודנטים, מעבדות כימיות, מעבדות ביולוגיות, מעבדות לבריאות הסביבה ועוד – יש בהן סיכוני בטיחות ובריאות משמעותיים.
מניעתן של תאונות במעבדה דורשת פעולות מניעה, טיפול וערנות מתמידים.
דוגמאות לגורמי סיכון כוללים מתח חשמלי גבוה, לחץ גבוה ולחץ נמוך (וקום), טמפרטורות גבוהות ונמוכות, כימיקלים קורוזיביים ורעילים וחומרים ביולוגיים מזהמים ומסוכנים לרבות אורגניזמים מזהמים ורעלנים שלהם.
האמצעים העיקריים להגנה מפני תאונות במעבדה: הכשרה לבטיחות, אכיפה של מדיניות בטיחות במעבדה, סקירת היבטי בטיחות בעת תכנון בדיקות מעבדה וניסויים, שימוש בציוד מגן אישי, הפעלת צוותי בטיחות במהלך פעילויות ברמת סיכון גבוהה במיוחד.
במדינות רבות העבודה במעבדה כרוכה בחקיקה של רשויות הבריאות או הפיקוח על העבודה.
במדינת ישראל חקיקה זו קשורה בפיקוח על העבודה ובמשרד הכלכלה והתעשייה (לשעבר התעשייה מסחר ותעסוקה – התמ"ת).במקרים מסוימים הפעילויות המעבדה עלולה להציב גם סיכונים לבריאות הסביבה, למשל במקרים שבהם מתרחשת פליטת חומרים רעילים או זיהומיים מן המעבדה לסביבה במכוון או באקראי.
בישראל "המוסד לבטיחות ולגיהות" מקיים פעילות ענפה בהסברה, בהדרכה, בהפצת מידע ובמחקר לקידום תרבות של בטיחות בעבודה ובריאות תעסוקתית בכל ענפי המשק: תעשייה ושירותים, בנייה וחקלאות.
למוסד לבטיחות ולגיהות יש מאגר ספרות ופרסומים בתחומי הבטיחות, לרבות הבטיחות במעבדות השונות.
כללי הגיהות הם חלק בלתי נפרד מהוראות הבטיחות.
בכל מעבדה חובה שיהיו במקום ידוע (1) מקלחת חירום ו(2) משטפת עיניים – שיש אליהם גישה מהירה.
יש להקפיד על חיטוי ידיים ועל שטיפתן, רצוי בחומרים אנטיספטיים שיש בהם אלכוהול וכלורהקסידין או במים וסבון; כמו כן יש להקפיד על ייבוש הידיים בנייר מגבת חד-פעמית או באמצעי ייבוש חדשניים.
חיטוי הידיים ושטיפתן ייעשו לאחר ביצוע עבודה מעבדתית, לפני אכילה ושתייה או עישון (במקום שבו מותר לעשן), לפני איפור, לאחר מגע עם חומרים כימיים או עם חומרים ביולוגיים מזהמים, לפני כניסה לשירותים ואחרי יציאה מהם, לפני מגע עם חולים או נבדקים ואחרי מגע עימם.
יש להקפיד להתקלח לאחר העבודה במעבדה (רצוי עוד לפני היציאה מן המעבדה).
יש לכבס ולהחליף בגדי עבודה וחלוקי מעבדה לעיתים קרובות, מומלץ מדי יום.
אכילה ושתייה מותרות אך ורק מחוץ למעבדה.
אין להכניס דברי אוכל ושתייה למעבדה ולמקררים המכילים חומרי מעבדה.
אין לאכול בשעה שלבושים בחלוק או בביגוד מעבדה אחר, ואין להיכנס לחדר האוכל בחלוק.
אין לעשן בשטח המעבדה או בסביבתה.
עדיף להגיע לעבודה ללא איפור, ובכל מקרה יש להסיר איפור וקרמים לפני תחילת העבודה.
עדיף להימנע משימוש בעדשות מגע במעבדה, במיוחד כאשר מדובר בחומרים כימיים נדיפים ורעילים.
עדשת מגע עלולות להפריע במקרה של תאונה שמעורבים בה נוזלים המחייבים שטיפת עיניים.
כימיקלים מסוכנים מציבים איומים פיזיים ובריאותיים לעובדים במעבדות רפואיות ותעשייתיות ובמכוני מחקר במוסדות אקדמיים.
כימיקלים במעבדה יכולים להיות כימיקלים גורמי סרטן (חומרים קרצינוגנים), רעלנים (למשל, אלה המשפיעים על הכבד, על הכליות ועל מערכת העצבים), חומרים מגרים, חומרים קורוזיביים, חומרים גורמי עירור וחומרים הפועלים על מערכת הדם או גורמים נזק לריאות, לעור, לעיניים או לריריות.
עובדי מעבדה עשויים להיחשף מדי יום לסיכונים ביולוגיים.
סיכונים אלו נובעים ממקורות שונים במעבדה כגון דם ונוזלי גוף אחרים, דגימות מתרביות, רקמות גוף מגופות בני אדם ובעלי חיים (חיות מעבדה) וגם מעובדי מעבדה אחרים.
בדרך כלל חומרים ביולוגיים אלו מצויים בפיקוח ממשלתי מוסדר (למשל, נגיפים, חיידקים, פטריות ופריונים).
בחומרים הביולוגיים טמון איום חמור לבריאות הציבור ולבטיחותם של האדם, החי או הצומח או למוצרים מן החי והצומח.בחומרים הביולוגיים האלה:
גחלת (Anthrax) – מחלה זיהומית חריפה שגורם חיידק פתוגני Bacillus anthracis.
המחלה פוגעת בבני אדם ובבעלי חיים וידועה גם כנשק ביולוגי במלחמה.
בתסמיני המחלה נגע עורי שחור.
חיידקי הגחלת יוצרים נבגים, ואלו אחראים להתפתחות המחלה.
בקרב בעלי החיים פגיעים במיוחד צאן ובקר הנחשפים לנבגים העמידים בקרקע.
שפעת העופות (Avian influenza) – שפעת נגיפית התוקפת עופות.
נגרמת מנגיפי שפעת מסוג A.
לשפעת זו שני זנים עיקריים: זן שאינו אלים (H9N2) וזן אלים (H5N1).
בוטוליזם (Botulism) – הרעלה נדירה שגורם הרעל בוטולינום שמייצר החיידק Clostridium Botulinum.
הרעלן גורם לשיבוש חמור במערכת העצבים ועלול להוביל לשיתוק נשימתי ולשיתוק שרירי השלד.
מקרים של בוטוליזם מזוהים בדרך כלל עם צריכת מוצרי מזונות משומרים.
מחלות מהרעלת מזון (Foodborne) – מחלות ממזון מקולקל שגורמים להן נגיפים, חיידקים, טפילים, רעלנים, מתכות, פריונים (חלקיקי חלבון מיקרוסקופיים).
התסמינים יכולים להיות מדלקת מתונה של הקיבה והמעיים עד תסמינים עצביים שיש בהם סכנת חיים, וכן תסמינים בכבד ובכליות.
נגיף האנטה (Hantaviruses) – נגיף המועבר לבני אדם מהפרשות יבשות בצורת גללים, שתן או רוק של עכברים וחולדות.
הנגיף עלול לגרום למחלה קטלנית כתוצאה מתסמונת קדחת המורגית, קדחת עם תסמונת כליות (HFRS) ותסמונת הריאה.
זיהומים אנושיים של hantaviruses נקשרו כמעט לחלוטין למגע עם צואה של מכרסמים בעיקר בהרי האנדים בדרום אמריקה.
מחלת הלגיונרים – מחלה זיהומית הנגרמת מחיידק ה"ליגיונלה".
המחלה קשורה בדרך כלל באירוסולים על בסיס מים או במים עומדים ומחוממים במזגנים, מקוואות, מרחצאות, ג'קוזי וכו'.
המחלה מאופיינת בדלקת ריאות שיכולה להיות קטלנית.
עובשים ופטריות – עובש ופטריות מייצרים ומשחררים מיליוני נבגים קטנים הנישאים באוויר, במים או באמצעות חרקים.
לעובשים ולפטריות פתוגניות עלולה להיות השפעה שלילית על בריאות האדם, לרבות תגובות אלרגיות, אסתמה ובעיות נשימתיות אחרות.
דבר (Plague) – שם כולל לשלוש מחלות מידבקות חריפות ואף קטלניות מאוד, של מכרסמים ובני אדם הנגרמות מחיידק בשם Yersinia pestis ומופיעות בתנאים מסוימים בצורת מגפות המוניות שהקטל בהן רב.
- ארגון הבריאות העולמי מדווח על כ-1,000–3,000 מקרים של דבר בכל שנה.
הדבר עלול לשמש גם חומר לחימה ביולוגי בטרור ביולוגי.
בשימוש זה הוא יגרום להתפרצות ולהתפשטות מהירה של הצורה הריאתית של המחלה וההשלכות יהיו הרסניות ביותר.
שלושה וקטורים מעורבים בהתפשטות המחלה: מכרסמי בר, חולדות בית ופרעושים.
המחלה יכולה להופיע בשלוש צורות: דבר הריאות, דבר הבלוטות ודבר הדם.
ריצין (Ricin) או ריצנין – חלבון רעיל המופק מקליפתם של זרעי צמח הקיקיון המצוי (Ricinus communis).
רעילות הריצין גבוהה פי 6,000 מציאניד, פי 2,000 מן הארס של נחש הקוברה ופי 12,000 מן הארס של העכסנים.
ריצין הוא אחד הרעלנים המסוכנים.
קל ביותר לייצרו במפעל פרמצבטי.
בעבר נעשה בו שימוש בטרור ביולוגי והוא נותר איום חמור.
אבעבועות שחורות (smallpox) – מחלה מידבקת מאוד ייחודית לבני אדם, הנגרמת מן הנגיף Variola major.
הנגיף עובר מאדם לאדם במגע וכאירוסול באמצעות האוויר, בעיקר בחורף ובתחילת האביב; נגיף האבעבועות השחורות קטל ככל הנראה יותר בני אדם מכל מחלה אחרת בהיסטוריה.
ההערכה היא כי רק לכ-20% מן האוכלוסייה ואף פחות מכך יש חיסון מפני המחלה כתוצאה מחיסון קודם.
האבעבועות השחורות נחשבות איום טרור ביולוגי מסוכן.
טולרמיה (Tularemia) – המחלה ידועה גם בשם "קדחת הארנבות" או "קדחת זבוב האייל".
באופן יחסי נדרשת כמות זעירה של חיידקים כדי לגרום למחלה, ומשום כך היא אטרקטיבית לשימוש כנשק לטרור ביולוגי.
שחפת (Tuberculosis או TB) – מחלה זיהומית מדבקת, הנגרמת מחיידקים מסוג Mycobacterium, ובדרך כלל חיידקים ממין Mycobacterium tuberculosis.
הפגיעה האופיינית לשחפת היא בריאות, אך היא יכולה להשפיע גם על חלקי גוף אחרים.
חיידקי השחפת נישאים באוויר, וההדבקה מאדם לאדם נגרמת באמצעות שיעול של אדם חולה.
איידס (AIDS), תסמונת הכשל החיסוני הנרכש – שילוב של תסמינים המופיעים בשל כשל של מערכת החיסון בעקבות הידבקות בנגיף HIV.
החולים סובלים מזיהומים אופורטוניסטיים ומגידולים, שניהם מסכני חיים.
אֶבּוֹלָה – סוג של קדחת המורגית (קדחת דימומית) הנגרמת מן הנגיף אבולה.
המחלה מידבקת במגע, היא קשה וקטלנית ונכון להיום אין לה חיסון.
המחלה פוגעת בבני אדם ובכמה יונקים עילאיים.
המחלה מהירה, ובמהלכה מופיעים דימומים באיברים הפנימיים, בעור ומתוך פתחי הגוף.
מחלות נשימה זיהומיות קשות הנגרמות מנגיפי קורונה: SARS, MERS ו-COVID19. בשלוש המחלות הללו מחולל המחלה הוא נגיף מסוג קורונה.
תסמיני המחלה דומים לתסמיני השפעת והם כוללים חום, כאבי שרירים, כאב גרון, שיעול ובעיקר בעיות בדרכי הנשימה (דוגמת קוצר נשימה וקשיי נשימה).
במקרים מסוימים המחלה עלולה להוביל לדלקת ריאות קשה, תסמונת מצוקה נשימתית חריפה, אי-ספיקה נשימתית, אי-ספיקת כליות ואף למוות.
מלבד חשיפה לחומרים כימיים וביולוגיים, עובדי מעבדה עלולים להיות חשופים למפגעים פיזיקליים, ובהם סיכון ארגונומי, קרינה מייננת, קרינה שאינה מייננת, מפגעי רעש.
עובדי מעבדה עשויים להימצא בסיכון של פציעה או פגיעה גופנית בשל תנועה שחוזרת על עצמה במהלך שגרת עבודת המעבדה, למשל פיפטציה, שימוש במיקרוסקופ, הפעלת מיקרוטומים (microtomes), שימוש במוני תאים ושימוש במקלדות בתחנות עבודה עם מחשב.
פציעות אלו מתפתחות לאורך זמן.
הן נגרמות כאשר שרירים ומפרקים מצויים בלחץ מתמשך.
במקרים אלו הגידים עשויים ללקות בדלקת, העצבים עשויים להימצא בלחץ וזרימת הדם מוגבלת.
עובדי מעבדה העובדים בעמידה ממושכת מול מינדפי בטיחות כימיים או ביולוגים עלולים לסבול גם מבעיות ארגונומיות.
קרינה מייננת מתקבלת ממקורות רבים במגוון מקצועות המעבדה.
קרינה זו עלולה לסכן את בריאות העובדים אם אינה מצויה בבקרה ובפיקוח ראויים.
כל מעבדה שברשותה ובשימושה איזוטופים רדיואקטיביים חייבת להיות בעלת הרשאות מתאימות מטעם הוועדה לאנרגיה גרעינית (ממ"ג שורק).
אלה מטרות היסוד של אמצעי הגנה מפני קרינה הם
צמצום חדירת רדיונוקלידים (radionuclides) לתוך גוף האדם (באמצעות בליעה, שאיפה, ספיגה, או דרך פצעים פתוחים) לכמויות נמוכות באופן סביר שניתן להגיע אליהן (ALARA) ותמיד במסגרת גבולות המינון המותר שנקבעו.
צמצום החשיפה לקרינה חיצונית לרמות המצויות במסגרת גבולות המינון המרבי המותר שנקבע, ומתחת לגבולות אלה באופן הסביר להשגה.
על עובדי מעבדה להיות מיומנים בזיהוי פוטנציאל החשיפה לכוויות או לחתכים העלולים להיגרם מטיפול בפריטים שעוקרו בחום או ממכשירים חדים כאשר מוציאים אותם מן האוטוקלבים/המעקרים או מצנרת קיטור המזינה אוטוקלבים אלו.
סרכזות (צנטריפוגות) – בשל המהירות הגבוהה שבה הן פועלות, קיים פוטנציאל פציעה גבוה של המשתמשים אם לא יפעלו ככנדרש בהתאם להנחיות הבטיחות.
כאשר הרוטורים (הראש המסתובב בסרכזת המכיל את המדגמים לסרכוז המותקנים על הסרכזת ונתונים לתנועות הסיבוביות בסרכזת) אינם מאוזנים הם עלולים לצאת בתאוצה ותנע גבוהים ביותר מתוך הסרכזת ולגרום לפציעות קשות ואף למוות, ובמקרים אחרים לנזקים למבנה, למתקנים ולציוד במעבדה.
(ידועים מקרים שבהם בשל חוזר איזון הרוטורים, במהירויות גבוהות במיוחד הן עפו מתוך הסרכזת, הסבו נזקים חמורים, סיכנו עובדים ואף גרמו לפציעה ולמוות.)
מבחנת דגימה שנשברה עלולה ליצור אירוסולים העלולים להזיק בשאיפה.
רוב התאונות עם הסרכזות הן תוצאה של טעויות משתמש או של תחזוקה לקויה.
תקן מעבדה עבור גז דחוס
כאשר הוא גז או תערובת של גזים במכל בלחץ מוחלט העולה על 40 פאונד לאינץ' רבוע (psi) ב-70 מעלות פרנהייט (21.1 מעלות צלזיוס); או
כאשר הוא גז או תערובת של גזים בלחץ מוחלט העולה על 104 psi ב-130 פרנהייט (54.4 מעלות צלזיוס) ללא תלות בלחץ של 70 מעלות פרנהייט (21.1 מעלות צלזיוס); או
כאשר הוא נוזל בעל לחץ אדים העולה על 40 psi ב-100 מעלות פרנהייט (37.8 מעלות צלזיוס) כפי שנקבע על ידי ASTM (החברה האמריקאית לבדיקות וחומרים)
בתוך מעבדות גזים דחוסים מסופקים בדרך כלל דרך צנרת גז קבועה או דרך גלילי גזים בודדים.
גזים דחוסים עלולים להיות רעילים, , מחמצנים, , או אינרטיים.
דליפת גזים כאלה עלולה להיות מסוכנת.
אחסון של גזים דחוסים, טיפול ושימוש בהם
כל הגלילים, בין שהם ריקים ובין שהם מלאים, חייבים להיות מאוחסנים בצורה זקופה.
יש לאבטח גלילי גזים דחוסים.
אסור להפיל או להטיח אותם זה בזה.
שינוע גלילי גז דחוס יתבצע תמיד עם מכסי מגן במקום.
אין לגלגל או לגרור את הגלילים.
נוזלים קריוגניים הם חומרים המשמשים ליצירת טמפרטורות נמוכות מאוד [מתחת ל-153- מעלות צלזיוס (243- מעלות פרנהייט)], כגון חנקן נוזלי (LN2) בעל נקודת רתיחה של 196- מ"צ (321- מ"פ), שמשתמשים בהם בדרך כלל במעבדות.
אף שקרח יבש הוא מוצק ולא נחשב נוזל קריוגני, הוא עובר המראה ישירות לגז פחמן דו-חמצני ב-78- מ"צ (109- מ"פ), וגם בו משתמשים לעיתים קרובות במעבדות.
משלוחים ארוזים עם קרח יבש, דגימות משומרות עם חנקן נוזלי, במקרים מסוימים, טכניקות להשתמש ההקפאה נוזלים, כגון הקפאה טחינה של דגימות, נוכח סיכון פוטנציאלי במעבדה.
יש להגן על היד מפני סכנת נגיעה במשטחים קפואים.
מומלץ שעובדי מעבדה ישתמשו לשם כך בכפפות בטיחות קריוגניות.
חובה להגן על העיניים בכל זמן העבודה עם נוזלים קריוגניים.
כאשר נדרש לשפוך נוזל קריוגני מומלץ שהעובד ישתמש בבקבוק בעל פתח רחב ובמגן פנים מלא.
ציוד מיגון אישי (צמ"א – PPM) כולל פריטי ציוד שעל העובד ללבוש/לחבוש/לעטות על מנת למנוע חשיפה לחומרים מסוכנים.
למרות זאת צמ"א אינו מבטל סיכוני בטחות, אבל מסייע בהגנת העובד מפני חשיפה לסיכונים.
כדי להפוך את מקום העבודה לבטוח יותר, יש לספק הנחיות והדרכה כיצד להשתמש בצמ"א ואיך לבחור את הצמ"א המתאים ביותר למצבים שונים.
חולצות בעלות שרוולים ארוכים, חלוקי מעבדה, סינרים.
יש שני סוגים נפוצים של כפפות בטיחות המצויים בשימוש נרחב במעבדות לימוד ובמעבדות רפואיות: כפפות לטקס וכפפות ניטריל.
לכפפות לטקס רגישות גבוהה כשמדובר במגע ובשליטה, והן מתאימות במיוחד לביצוע ניתוחים.
לכפפות ניטריל אין חלבון לטקס אשר מחירו כפול.
הן ידועות כעמידות יותר נגד קריעה וכן במגע עם כימיקלים רבים.
לצד כל היתרונות לכפפות ניטריל יש גם חסרונות שכן הן יכולות לחמצן כסף ומתכות בעלות תגובתיות גבוהה שיכולות להגיב עם גופרית.
לפיכך על המשתמש לנהוג בתשומת לב יתרה כאשר הוא עוטה סוג זה של כפפות מגן.
מגן פנים או מגן בטיחות.
במעבדות קיים פוטנציאל לחשיפת העובדים לסיכון חריג של הלם חשמלי, התחשמלות, שרפות ופיצוצים הנובעים מתקלות במערכת החשמל.
הסיבה העיקרית היא כי הן החיווט החשמלי הן מכשירי החשמל במעבדה חשופים לחומרים ולתנאי סביבה שונים מן הרגיל (למשל רטיבות) שעלולים לפגוע בהם.
סיבה נפוצה נוספת היא שמעבדות בנויות לגמישות בתפעול, ולכן הציוד החשמלי אינו מקובע למקומו והזזתו התכופה מובילה לתקלות ולהרס של אמצעי ההגנה הקיימים בו.
סכנה נוספת במעבדות היא חשיפה של חומרים דליקים ונפיצים לחשמל סטטי.
אש היא הסיכון החמור והנפוץ ביותר במעבדה טיפוסית.
נהלים והדרכה נאותים עשויים למזער את הסיכון לפריצת שרפה מקרית, ועם זאת עובדי מעבדה חייבים להיות מוכנים להתמודד עם שרפה שעלולה להתרחש.
בהתמודדות עם שרפה במעבדה יש להכניס את מכלי החומרים הזיהומיים לתוך אוטוקלבים, אינקובטורים, מקררים או מקפיאים לצורך הגבלה או הכלה.
שרפות קטנות בחללי מעבדה אינם בגדר אירוע נדיר.
שרפות גדולות במעבדה נדירות יותר.
עם זאת הסיכון של פציעה חמורה או מוות הוא סיכון של ממש מאחר שקיימים במעבדה חומרים דליקים ונפיצים רבים.
במעבדות, במיוחד בכאלה שמצויים בהן ממיסים נדיפים בכל כמות, יש הפוטנציאל לפריצת שרפות ואף לאירועי פיצוץ תוך התפשטות מהירה של האש.
מוצרי הבעירה עלולים להיות רעילים ומסוכנים ביותר (חום, עשן ולהבה).
זכוכית שבורה היא גורם סיכון לפציעה הקשורה.
הגנה על העיניים היא חובה ברוב ההליכים שמעורבים בהם כלי זכוכית.
החדרת מוט זכוכית דרך פקק עלולה לגרום לפצע דקירה או לפציעה מחלקים חדים אם המוט נשבר.
מבחנות צריכות להיות עשויות מחומר כמה שפחות שביר, ובעלות חיבור שלא יגרום לשבירת המבחנה עם הניתוק מהחיבור.
כלי זכוכית עלולים להישבר בתהליכי הקפאה והפשרה.
זכוכית שבורה ושאריות פסולת זכוכית יש להשליך למכל נפרד מסומן לציון תכולתו.
כלי זכוכית חייבים תמיד להיות מסומנים בתכולה שלהם.
יש להימנע מחימום או מקירור מהירים למניעת התפשטות תרמית שעלולה לגרום לשבר.
זכוכית חמה נראית כמו זכוכית קרה.
יש אפוא לנקוט זהירות כדי למנוע מגע עם זכוכית חמה.
כלי זכוכית עלולים להתפוצץ בלחץ אם יש חסימה בפתחי הפליטה.
יש אפוא למנוע חסימה כזאת.
זכוכית עלולה לקרוס בלחץ שלילי (ואקום).
בעת חיבור כלי זכוכית למחברים, על האחראי לוודא שהאטימה מתאימה.
בטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו (גרמנית: Bathildis von Nassau, 29 בדצמבר 1837 - 24 בנובמבר 1916), הייתה אשתו של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה.
בטילדיס נולדה בדסאו ב-29 בדצמבר 1837, לפרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק.
ב-30 במאי 1862 התחתנה בטילדיס עם וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה, בנו של גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה, ממנו נולדו לה 8 ילדים.
ב-10 בפברואר 1902 מתה בטילדיס בטירת נאכוד, והיא בת 64 שנים.
ב-30 במאי 1862 התחתנה בטילדיס עם וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
שרלוטה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1864–1946), התחתנה עם וילהלם השני, מלך וירטמברג
פרידריך, נסיך שאומבורג-ליפה (1868–1945), התחתן עם לואיז, נסיכת דנמרק
אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה (1869–1842), התחתן עם אלזה, דוכסית וירטמברג
מקסימיליאן, נסיך שאומבורג-ליפה (1871–1906), התחתנה עם אולגה, דוכסית וירטמברג
בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה (1873–1962), התחתן עם פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט
אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1875–1971), התחתן עם ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג
אלכסנדרה קרולינה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1879–1949)
בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה , הייתה אשתו של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט.
בטילדיס נולדה ב-21 במאי 1873 בארמון ראטייבוריצ'ה שבבוהמיה, לוילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ולבטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל.
ב-9 באוגוסט 1895 התחתנה בטילדיס עם פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 4 ילדים.
בשנת 1912 הקיה בטילדיס ארגון סעד לילדים נכים.
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר בעלה פרידריך מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1920 קיבל פרידריך את טירת ארולזן, שם התגורר עד מותו בשנת 1946, וב-6 באפריל 1962 מתה שם בטילדיס.
ב-9 באוגוסט 1895 התחתנה בטילדיס עם פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט (1896–1967)
הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1899–1948), התחתנה עם ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג
גאורג וילהלם, נסיך ולדק ופירמונט (1902–1971)
בטי קרמייקל פריסו היא מפתחת גוף מקצועית אמריקאית.
הייתה מפתחת הגוף המבוגרת והפעילה ביותר בקרב נשים.
בטי סלייד (Betty Slade) נולדה בסינטיאנה שבקנטקי, ארצות הברית להרולד קולמן סלייד ולדורותי פלורנס סלייד.
יש לה שתי אחיות, קיי ואן, ואח, טרי.
פריסו גדלה בחווה ונהנתה מאורח חיים בריא ואתלטי שכלל אימוני כדוריד וריצות.
נוסף על כך אהבה פריסו בצעירותה פינג פונג.
היא גדלה ללא טלוויזיה אך הייתה מבקרת את סבתה כדי לצפות בתוכניותיה האהובות בילדותה.
משבגרה, עבדה פריסו כדוגמנית במשרה חצי-מלאה, ונישאה בגיל צעיר.
בטי פריסו גרה כיום בצפון ריצ'לנד הילס שבטקסס.
נישאה מחדש לאד פריסו בשנות ה-90. יש לה שני ילדים מנישואיה הראשונים.
מטרתה המקצועית הייתה לנצח בתחרות ה-"Proshow" כמתחרה היחידה שבת למעלה מחמישים.
הפכה לאחת מהמתחרות המוצלחות ביותר בקרב פיתוח הגוף המקצועי אצל נשים בזכות הגעתה למקום ה-6 בכמעט כל תחרות שהתחרתה בה.
בשנת 2001 נצחה בטי פריסו בקטגוריית משקל כבד "Jan Tana Classic", מה שגרם לניצחון פרו הראשון בקריירתה.
לאחר התחרות "Phoenix Pro Contest" שהתקיימה ב-2010' פרשה פריסו מפיתוח גוף כשהיא בת 54.
אליזבת "בטי" קופר היא דמות בדיונית ואחת מהדמויות הראשיות שנוצרו עבור "ארצ'י קומיקס" על ידי ג'ון ל.
גולדווטר והאמן בוב מונטנה, והופיעה לראשונה בחוברת "Pep Comics #22".
דמותה של בטי מגולמת על ידי השחקנית לילי ריינהרט בסדרה "ריברדייל".
נכון להיום, בטי מופיעה בקומיקס "Betty and Veronica Digest Magazine", שידוע גם בשם "B&V Friends Double Digest", שהושק בנובמבר 1980 ופרסם יותר מ-250 חוברות; וב-"Betty and Veronica Double Digest", שפרסם מעל ל-250 חוברות מאז יוני 1987.
בנוסף, בטי הופיעה יחד עם ורוניקה בקומיקס "Betty and Veronica", שרץ למשך 347 חוברות (ושמונה שנתונים) ממרץ 1950 עד לאפריל 1987. סדרה חדשה של "Betty and Veronica" רצה למשך 278 חוברות מיוני 1987 עד לסוף 2015. ועוד סדרה מוגבלת של "Betty and Veronica" יצאה לאור בשנת 2017.
בטי קופר (או בטי רוזס; בגרסה הספרדית) היא הילדה השלישית והצעירה ביותר ובתם השנייה של האל ואליס קופר.
אחיה הבכורים צ'ארלס ופולי קופר, עזבו את שניהם את ריברדייל, לניו-יורק ולסן פרנסיסקו (בהתאמה), אך שניהם עודנם מופיעים מדי פעם בפלאשבקים לילדותה של בטי, ושניהם מבקרים מדי פעם את משפחתם.
בתור הסטריאוטיפ של הנערה מהבית ממול, עולמה של בטי מתערער כשהיא נחשפת לאורח חייה הנוצץ והראוותני של חברתה העשירה, ורוניקה לודג'.
אף על פי ששתיהן מתחרות בגלוי על ליבו ואהבתו של ארצ'י אנדרוז, בטי וורוניקה בכל זאת הפכו ונשארו החברות הטובות ביותר (באחת החוברות ורוניקה אומרת לארצ'י שהיא ובטי יריבות רק בעניינים החשובים, כמו בנים).
לאורך הופעותיה בקומיקס, בטי מתוארת כנערה חברותית מאוד, וכבת ואחות אוהבת, שאוהבת לעזור לחסרי הבית, לקרוא עבור קשישים ולהציל חיות וציפורים פצועים.
תחביביה של בטי כוללים משחקי ספורט (בעיקר בייסבול), בישול, וטיפול בבעלי חיים (במיוחד בחתול המחמד שלה, קרמל).
בטי היא גם בעלת חוש אקולוגי וסביבתי ולרוב היא מעודדת את חבריה לנקות אחרי עצמם.
בנוסף, בטי אוהבת ילדים קטנים ולעיתים היא משמרטפת על ג'ליבין ג'ונס יחד עם אחיה הגדול וחברה הטוב, ג'אגהד, או על פעוטות אחרים בריברדייל.
בטי היא מכונאית מיומנת שלעיתים קרובות מסייעת לארצ'י לתקן את מכוניתו המקולקלת, בטסי, והיא גם נהנית לעשות סקי, מרוצי מכוניות וצלילה חופשית.
בטי מתוארת כבעלת אינטליגנציה מעל הממוצע וכאחת התלמידים החכמים ביותר בתיכון ריברדייל, יחד עם דילטון דוילי.
באחד מקווי העלילה, בטי זכתה בפרס ונשלחה להתחרות בניו יורק, שם זכתה בפרסים אקדמיים רבים.
בשלב מסוים, היא קיבלה תפיסה על חושית כאשר אנציקלופדיה נפלה בטעות על ראשה, ויכולת זו הרסה את עתידה; ארצ'י הזמין את ורוניקה לדייט, אך בטי כבר ידעה שארצ'י יזרוק את ורוניקה לאחר מכן עבורה.
בשלב מסוים בעלילה, התפיסה העל חושית שלה נעלמה כאשר רג'י פגע בה בטעות עם כדור; ובהכרת-תודה, היא נתנה לו נשיקת תודה.
כישרונותיה והישגיה הרבים של בטי הם מושא קנאתה של ורוניקה, שמנסה לחבל בה, לגנוב את תהילתה ולגרום לה להיראות רע.
חברתה הטוב ביותר של בטי היא ורוניקה לודג', אף על פי ששתיהן מעורבות לעיתים קרובות במשולש אהבה על ליבו של ארצ'י.
השתיים אף ציינו בחוברת מסוימת כי ידידותם של ג'אגהד וארצ'י אינה יכולה להשוות את לידידותן.
בקווי עלילה רבים, בטי וורוניקה משלבות פעולה או עוזרות זו לזו למרות קנאתה ומרירותה של ורוניקה כלפיה.
חבריה האחרים של בטי כוללים את את'ל מאגס, מידג' קלאמפ וננסי וודס, שכולן חולקות אינטרסים משותפים ופעילויות קבוצתיות כגון קניות והשתתפות בקבוצת מעודדות.
לעיתים קרובות, בעיקר בריצות מוקדמות של Archie", בטי פלרטטה עם רג'י מנטל, בעיקר באופן מזדמן.
פעם אחת בטי ציינה שלפעמים האופן שבו ארצ'י ורג'י נלחמים עליה, זה נשמע כאילו היא נדבקה במגפה.
בקומיקס "החיים עם ארצ'י" המתאר ציר זמן עתידי שבו ארצ'י מתחתן עם ורוניקה, בטי ורג'י מתוארים כזוג אוהב ונרמז שהם מתכננים להתחתן.
יחסיה של בטי עם ג'אגהד ג'ונס היו בעיקר יחסי ידידות קרובה, שכן הם בדרך כלל דנו בבעיות שלהם בצורה גלויה יותר אחד עם השנייה; ג'אגהד נהג לספק פרשנות לרגשותיה עבור ארצ'י, ובטי ניסתה להיפטר מגישתו העצלנית של ג'אגהד.
לא אחת חבריהם לספסל הלימודים טעו לחשוב שג'אגהד הוא בן זוגה של בטי מכיוון שנראה שהוא דאג לבטי יותר מאשר לבנות אחרות, ובמהלך הקומיקסים, נרמז על קשר רומנטי פוטנציאלי בין השניים, אף על פי שזה מעולם לא מומש.
עם זאת, יחסיהם של השניים בסדרת הטלוויזיה "ריברדייל", שונה לגמרי: במהלך העונה הראשונה, באמצע עבודה על פרשת הירצחו של ג'ייסון בלוסום, השניים מתאהבים ומתחילים לנהל קשר רומנטי וניתן להם הכינוי "באג'הד".
לאורך הסדרה, מערכת היחסים שלהם נתקלת בקשיים מהסובבים אותם, אך השניים מצליחים להתגבר עליהם.
בסרט "ארצ'י ואיש המערות" מוצגת גרסה קדמונית של בטי בתור אשתו של הגרסה הקדמונית של ג'אגהד.
לפעמים, נראה כי לבטי יש ידידות קרובה עם שריל בלוסום, במיוחד בחוברות הקומיקס שהתמקדו בדמותה של שריל.
עם זאת, רוב הזמן, בטי וורוניקה מתייחסות אליה כאיום אל אהבתו של ארצ'י אליהן, ושניהן מתאחדות נגד שריל על מנת להגן על האינטרסים שלהן.
במקביל, נראה כי לג'ייסון בלוסום, אחיה התאום של שריל, יש עניין רומנטי אמיתי כלפי בטי, מה שגורם לארצ'י לקנא.
בשנות ה-90 המאוחרות, בטי התחילה לצאת עם אדם צ'ישולם.
מצב זה גרם לארצ'י לקנא והוא ריכז את כל תשומת לבו על בטי, והתעלם מוורוניקה, כפי שתמיד עשה כאשר חשב שמישהו אחר עלול לקחת את בטי ממנו.
למרות שבאמת, רק לעיתים רחוקות אדם הופיע בקווי עלילות לאחר מכן, ובטי המשיכה להעדיף את ארצ'י.
לאורך הופעותיה בקומיקס, בטי שומרת יומן בו היא כותבת באופן יומיומי.
בקומיקס "Betty's Diary", מתואר רצונה להיות סופרת מפורסם ביום מן הימים, שאיפה אותה מורתה, גברת גראנדי דואגת לטפח ולעודד.
בטי הגישה את עבודותיה למגזינים שונים וחלקם התפרסמו.
בקו עלילה מסוים, בטי התחילה להתמחות במגזין אופנה, אך בסופו של דבר גם דגמנה לאותו המגזין.
במקביל, היא לוקחת סוגים שונים של קריירות ותעסוקות, כולל עבודה כמכונאית, קריירה נוספת שהיא מעוניינת בה.
במספר קווי עלילה היא מוצאת עבודה כעוזרת הוראה בבית הספר היסודי המקומי, והיא ידועה גם בעסקי הבייביסיטר והאפייה שלה.
בשנת 2011, בטי קופר דורגה במקום ה-66 ברשימת "100 הנשים הסקסיות ביותר בקומיקס" שפורסמה ב-"Comics Buyer's Guide" ונכתבה על ידי ברנט פרנקנהוף.
ב"ג'אגהד: הרעב", מתגלה שבטי באה משושלת עתיקה של ציידי אנשי-זאב שהיו אחראים לאתר ולצוד את להקת ג'ונס, ושהיא רק התיידדה עם ארצ'י וזייפה את רגשותיה כלפיו במאמץ להתקרב לזאב החדש בריברדייל, ג'אגהד.
ארצ'י משכנע אותה לנסות לרפא את ג'אגהד באמצעות חונק-הזאב, מה שבתחילה עובד עד שהתהליך משתבש ומביא למותו של רג'י.
עם מותו של רג'י, ג'אגהד עוזב את העיר מפני שהוא יודע שבטי לא תיתן לו הזדמנות שנייה, ובטי יוצאת למצוא אותו בעזרתו של ארצ'י ובת דודתה בו, ובתמיכת דודתה והמטריארכית של משפחת קופר, אלנה.
החיים עם ארצ'י: חיי הנישואין
בטי מופיעה כדמות ראשית ב"חיים עם ארצ'י: חיי הנישואין".
בקשת העלילתית "ארצ'י אוהב את ורוניקה", בטי מנהלת עסק קייטרינג בעוד שבן זוגה, רג'י מנטל, מנהלת חנות תיקונים, ושניהם מככבים בתוכנית ריאליטי המבוססת על חייהם.
בקשת העלילתית "ארצ'י אוהב את בטי", בטי היא מורה לאנגלית בתיכון ריברדייל.
עם זאת, בשתי הקשתות, בטי עבדה בעבר בניו יורק.
דמותה של בטי קופר הופיעה בתפקיד ראשי ב"המופע של ארצ'י", סדרת קריקטורות משנת 1968 שהופקה על ידי חברת ההפקות "Filmation".
בנוסף, בטי גם הופיעה בסדרות ספין-אוף שונות שהופקו באותו פורמט בין השנים 1969–1977 שכללו בין היתר את הסדרות "Archie's TV Funnies" ו-"The U.S.
בכל אלו, דמותה דובבה על ידי ג'יין ווב.
בטי קופר הופיעה בסדרה "החברים של ארצ'י", עיבוד מחודש של ארצ'י והחבורה.
בסדרה זו, בטי תוארה כנערה צעירה בחטיבת הביניים, ודובבה על ידי ליסה קוריסטין.
דמותה של בטי דובבה על ידי המדבבת אמריקה יאנג בסדרה "התעלומות המוזרות של ארצ'י", ובסרט המבוסס עליה "ארצ'י והאדם הקדמון".
בסרט זה דמותה של בטי גולמה על ידי לורן הולי.
בדרמת הנעורים "ריברדייל", המשודרת ברשת The CW, דמותה של בטי מגולמת על ידי השחקנית לילי ריינהרט.
כמו בשאר העיבודים, גם בגרסה זו בטי מאוהבת בחשאי בארצ'י ואף בתחילה מנהלת תחרות על ליבו מול ורוניקה, אך בניגוד לשאר העיבודים, היא מתאהבת בהמשך בג'אגהד והשניים מפתחים קשר רומנטי, והיא נשארת חברתו הטובה של ארצ'י במקום.
בנוסף, בעיבוד זה, בטי מסתירה אישיות יותר אפלה והרסנית בתוכה.
בטינה זוריאט היא זמרת אוסטרית שייצגה את אוסטריה באירוויזיון (1997).
נולדה בלינץ, מ-1982 ועד 1985 למדה ריקוד ולאחר מכן ב-1987 החלה ללמוד בבית ספר למוזיקה של תיאטר אן דר וין.
היא הופיעה במספר מחזות זמר בתיאטראות בווינה, בהם "רובין הוד", "מופע הקולנוע של רוקי", "צ'ריטי המתוקה" ו"גריז".
בנוסף היא גם הופיעה כרקדנית במספר תוכניות טלוויזיה.
ב-1996 הייתה זמרת ליווי בהופעה האוסטרית באירוויזיון 1996.
שנה לאחר מכן ב-1997 נבחרה בעצמה לייצג את אוסטריה באירוויזיון עם השיר "One Step", בתחרות היא סיימה במקום 21.
ב-2002 הופיעה בסרט הטלוויזיה "Simpl Spezial".
ב-2010 שיחקה בשני פרקים סדרת הקומדיה "FC Rückpass".
בטי פילד הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית.
פילד נולדה בבוסטון ולמדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בניו יורק שם נתגלתה על ידי המפיק ג'ורג' אבוט.
ב-1939 הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד מיי, התפקיד הנשי היחיד בסרט על עכברים ואנשים לפי ספר ומחזה של ג'ון סטיינבק.
ב-1941 הופיעה בסרט "הרועה בגבעות" לצידו של ג'ון וויין שהיה הסרט הראשון שלו בצבע.
ב-1949 הופיעה בסרט גטסבי הגדול לצידו של אלן לאד.
ב-1955 הופיעה בסרט פיקניק כאימן של מאדג' (קים נובאק), ומילי (סוזן סטרסברג).
ב-1956 הופיעה בסרט תחנת אוטובוס.
ב-1957 הופיעה בסרט פייטון פלייס כנלי קרוס, אשתו של הבעל השתיין והאלים לוקאס קרוס (ארתור קנדי).
על תפקיד זה הייתה מועמדת ל-Laurel Award.
ב-1962 הופיעה בסרט איש הצפרים מאלקטרז לצידו של ברט לנקסטר.
ב-1966 הופיעה בסרט שבע נשים לצידם של אדי אלברט ומרגרט לייטון.
היא הופיעה גם בסדרות טלוויזיה כמו אלפרד היצ'קוק מגיש.
בטינה ארליך, לבית באואר, (10 במרץ 1903 – 10 באוקטובר 1985) הייתה ציירת ומאיירת יהודיה אוסטרית של ספרי ילדים, שרבים מהם גם כתבה.
היא חיה תקופה קצרה בברלין ובפריז, ובשנת 1938 לאחר האנשלוס, ברחה וקיבלה מקלט מדיני באנגליה .
בטינה באואר נולדה בווינה ב־10 במרץ 1903. היא למדה שלוש שנים בבית הספר לאומנויות, בווינה (כיום האוניברסיטה לאמנות שימושית).
היא חיה בברלין שנתיים ובפריז שנה אחת ושם הציגה את עבודותיה.
ב־27 בנובמבר 1930 נישאה לפסל היהודי גאורג ארליך.
אחרי האנשלוס בידי הנאצים נמלט גאורג לאנגלייה ובטינה הצטרפה אליו ביולי 1938. היא הצליחה להביא רבות מיצירותיו.
בטינה ארליך ציירה, בצבעי מים, צבעי שמן ותחריטים.
בשנת 1937 זכתה במדליית כסף בתערוכת אמנות בפריז.
ארליך החלה לאייר ולכתוב ספרים לילדים במהלך מלחמת העולם השנייה.
בסך הכל היא איירה יותר מעשרים, שאת רובם כתבה בעצמה.
היא הייתה מומחית לטכניקות של יציקת ארד.
לאחר מות בעלה, בשנת 1966, היא הפיקה יציקות מדגמי פלסטלינה וטיח שלו והם היו באיכות גבוהה כמו אלה שבעלה הכין.
היא נפטרה מסרטן ריאות בבית חולים בלונדון ב־10 באוקטובר 1985. היא ביקשה בצוואתה שיצירותיה ויצירות שנותרו מהסדנה של בעלה, יוחזרו לווינה.
שמות כמה ספרים מאוירים לילדים שנכתבו על ידי בטינה, למעט אם צוין, כוללים:
הראה לי את שלך: ספר ציור קטן 1943 (לונדון: צ'אטו ווינדוס)
קוקו מגיע לאמריקה 1949 (הארפר)
ביתו של קוקולו 1950 (הארפר) - "שטויות חיות אלגנטיות ודמות חיה אהובה בסיפור קוקו חדש."
פיקולו 1954 (ניו יורק: הרפר והאחים)
הברבורים של בילקאסלט 1954 (ניו יורק: אריאל-פאראר, שטראוס ויאנג)
עץ חג המולד הקסום, נכתב על ידי לי קינגמן, 1956 (הרפר)
אנג'לו ורוזלין 1957 (לונדון: ויליאם קולינס)
בטינה מויסי (נולדה ב-15 באוקטובר 1923) היא שחקנית במה וקולנוע גרמנית.
היא שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט ארוכה היא הדרך, הסרט הגרמני הראשון שהציג את השואה.
מויסי נולדה בברלין, בתו השנייה של שחקן הבמה המוביל אלכסנדר מויסי, נוצרי ממוצא אלבני, והרטה המבך.
אביה תויג לעיתים קרובות כיהודי בזכות שמו (שמתורגם כ"מוזס", משה) והגנתו המוצהרת על חבריו השחקנים היהודים והעם היהודי בתקופה של אנטישמיות גוברת.
היא קתולית אך הייתה נשואה להיינץ ברגרואין היהודי.
בשנת 1960 התחתנה עם אספן האמנות היינץ ברגרואין.
הוא נפטר בשנת 2007. נולדו להם שני ילדים:
אוליבייה ברגרואין, אוצר אמנות באולם Schirn Kunsthalle Frankfurt בפרנקפורט, גרמניה
ניקולאס ברגרואין, איש כספים, מיליארדר ואספן אמנות.
בטינה אופנהיימר (22 בינואר 1919 – 6 בינואר 1972) הייתה צלמת ישראלית ילידת גרמניה.
בטניה אופנהיימר, בת אמיל (אליעזר) וארנה סנדר, נולדה בשטוטגרט, גרמניה, בשנת 1919. בספטמבר 1939 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה דרך אנגליה והתגוררה בירושלים.
בראשית שנות ה-50 החלה לעסוק בצילום לאחר שקיבלה הכשרה אצל אפרים דגני.
עסקה בצילום מסחרי, בצילום דיוקנאות ועוד לצד צילום עיניים עבור בית החולים "הדסה".
יצירותיה מאופיינות בנטייה ליצירת קומפוזיציה נקיה.
במהלך שנות ה-60–70 של המאה ה-20 פיתחה סגנון אישי המשלב רישום עם טכניקה של פוטוגרמה.
בטינה אופנהיימר נפטרה ב-6 בינואר 1972 והובאה לקבורה בהר המנוחות.
1957 תצלום מאת בטינה אופנהימר, מוזיאון לאמנות חדישה, חיפה
1962 פוטגרם, פוטוציור, בית האמנים, ירושלים
1968 פוטו ציור, בית האמנים, ירושלים
1970 מוזיאון וילפריד ישראל, הזורע
1973 תערוכת זיכרון, גלריה נורה, ירושלים
בטין (בטינה) מרגלית אמיר (Bettine Margalit Amir; נולדה ב-28 במאי 1931) היא ציירת, אוצרת אמנות ומשוררת.
הוריה, שלמה קרוק ורחל לבית רוזנטל, היגרו עם משפחותיהם ללבנון מפלשתינה בהפרש של כ-50 שנה; משפחת אִמה של בטין אמיר היגרה מבסרביה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית לצפת ולאחר מכן לטבריה.
בתחילת המאה ה-20 עזבו את פלשתינה והיגרו לביירות.
משפחת קרוק היגרה מרוסיה לא"י ב-1911. אביה החל ללמוד אמנות בבית הספר "בצלאל" בירושלים בניהולו של פרופ' בוריס שץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשה המשפחה מפלשתינה בשל נתינותם הרוסית של בני המשפחה.
הם עברו למצרים ולאחר מכן לביירות, שם נפגשו שלמה ורחל.
בטין אמיר עלתה לישראל בשנת 1950. זמן קצר לפני עלייתה נישאה ליוסף מרגוליס, גיסו של המשפטן שניאור זלמן חשין, ולאחר שעלו ארצה עברתו את השם למרגלית.
החלה בלימודי כתיבת שירה בשנת 1957. שיריה הראשונים יצאו לאור בכתב העת הספרותי "קשת" בשנת 1959. לאחר מערכת יחסים ארוכה, בשנת 1968 נישאה למשורר-סופר-עורך-מתרגם אהרן אמיר, חתן פרס ישראל, שנפטר בשנת 2008.
בשנים 1960–1963 השלימה לימודים בספרות צרפתית ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1963–1964 למדה ועבדה בבית הספר לציור ולפיסול בבת ים, בניהולו של פרופ' אריה מרגושילסקי.
בשנת 1963 התפרסם בפריז ספר השירה הראשון שלה: "Choc et Equillibre", בהוצאת הספרים Debresse (הוצאה-בת של הוצאת הספרים Julliard).
בשנת 1964 עבדה בטין אמיר בפריז עם הצייר הצרפתי פרדריק דלנגלאד (Frédéric Delanglade), ובשנת 1966 זכתה בתעודת כבוד בבניאל הבינלאומי בווישי, ושמה נוסף לקטלוג "בולאפי לאמנות מודרנית" Bolaffi d'Art Moderne.
בשנים 1969–1970 השתתפה בטין אמיר בסדנת דפוס של טוביה בארי באגודת "אמני אלחריזי" בתל אביב.