tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זו מופרדת משאר חלקי התא על ידי הקרום.
אנזימים מופרשים על ידי הציטופלסמה לתוך הבועית ומפרקים את תוכנה למולקולות קטנות, היוצאות מהבועית אל הציטופלסמה, לניצול על ידי התא.
השאריות הבלתי מעוכלות מופרשות אל מחוץ לתא בתהליך הפוך, הנקרא אקסוציטוזה.
גם הספוגיים מעכלים את מזונם בשיטה זו.
בצדפות, חלקיקי מזון זעירים נקלטים מתוך המים על ידי סינון ומועברים אל תוך התאים של בלוטת העיכול בתהליך של אנדוציטוזה.
שם פירורי המזון מפורקים על ידי אנזימים, עד קבלת מולקולות קטנות.
אלו עוברות אל כל תאי הצדפה.
בחסרי חוליות ירודים העיכול מתבצע בתוך שק בעל פתח אחד בלבד.
בהידרה יש מערכת עיכול המשלבת עיכול חוץ-תאי ועיכול פנים-תאי.
היא צדה את טרפה בעזרת זרועות הציד ומכניסה אותו, דרך הפתח היחיד, אל חלל הגוף, הנקרא גם חלל העיכול.
שם הטרף מפורק לפירורים קטנים באמצעות אנזימים המופרשים על ידי תאים המצויים בדופן חלל העיכול.
חלק מפירורים אלה נקלטים בפינוציטוזה על ידי תאים אחרים מדופן חלל העיכול, ובתוכם מתבצע עיכול תוך-תאי, עד קבלת מולקולות קטנות ומסיסות.
חומרים שלא נעכלו יוצאים מהתאים באקסוציטוזה אל חלל העיכול, ומופרשים אל החוץ דרך הפתח היחיד של חלל העיכול.
אולם, ברוב חסרי החוליות ובכל בעלי החוליות יש מערכת עיכול הבנויה צינור בעל שני פתחים, בשני הקצוות של הגוף: פתח פה ופתח פי הטבעת.
בשלשול, כל העיכול הוא חוץ-תאי.
התהליך מתבצע בתוך צינור בעל שני פתחים.
תחילת הצינור בנויה חלקים שריריים ובהם מתבצע העיכול המכני, בעוד שבהמשכו מתבצע העיכול הכימי, באמצעות אנזימים המופרשים על ידי תאי דופן המעי.
המולקולות הקטנות, הנוצרות בעיכול הכימי, נספגות על ידי תאים אחרים בדופן המעי ועוברות משם למערכת דם סגורה, המובילה אותן לכל חלקי הגוף.
חומר שלא נעכל נדחף החוצה דרך פי הטבעת.
בחגב יש מאפיינים דומים לאלו של השלשול, אך גם תוספות המשפרות את תהליך העיכול.
גם בחגב יש צינור עיכול בעל שני פתחים והמזון נדחף לאורכו, מהפה עד פי הטבעת.
ראשיתו בעיכול מכני והמשכו עיכול כימי, על ידי אנזימים.
יש בו בלוטות מיוחדות המפרישות אנזימים לתוך צינור העיכול ואלו בלוטות הרוק ובלוטות העיכול.
המולקולות הקטנות שנוצרות בתהליך העיכול נספגות דרך דופן המעי אל מערכת דם פתוחה, המביאה אותן אל כל תאי הגוף.
החומרים הבלתי מעוכלים מופרשים דרך פי הטבעת.
העיכול באדם דומה לזה שתואר לעיל מכמה בחינות: כל העיכול הוא חוץ-תאי ומתרחש בתוך צינור בעל שני פתחים.
לצינור זה יש חלקים בעלי התמחויות שונות.
הפירוק המכני המתבצע בפה בעזרת השיניים, בו נגרס האוכל לחלקים קטנים יותר, שקלים יותר לעיכול.
פירוק מכני מתבצע גם בקיבה ובמעי.
הפירוק הכימי מתחיל בפה, על ידי האנזים עמילאז, המפרק עמילן לדקסטרין, גלוקוז ומלטוז.
מהפה, דרך הוושט, בליל המזון מגיע אל הקיבה, שם תאים מיוחדים מפרישים מימן כלורי, היוצר סביבה חומצית חזקה, בעלת pH2. הסביבה החומצית דרושה לפעילותו של האנזים פפסינוגן, המופרש גם הוא בקיבה.
בהשפעת החומצה, הפפסינוגן הופך לפפסין, המפרק חלבונים לפפטידים.
בקיבה מתקיימת גם ספיגה של ברזל וסידן.
החומציות בקיבה גם מחסלת את מרבית המיקרואורגניזמים המגיעים עם המזון.
בקיבה מופרש מוצין, חומר צמיג המגן על רירית הקיבה מפני החומצה החריפה.
מהקיבה אל המעי הדק עוברת תערובת המזון המפורק חלקית וכן החומרים שהתווספו אליו.
בתריסריון, החלק העליון של המעי הדק, מתבצע המשך הפירוק הכימי, באמצעות אנזימים המיוצרים בלבלב ומועברים לתריסריון.
אנזימים נוספים מופרשים על ידי תאי המעי הדק עצמו ופעולתם מתאפשרת על ידי מלחי המרה.
מיץ המרה נוצר באופן שוטף בכבד, נאגר בכיס המרה ומופרש לפי הצורך, עם הגעת בליל מזון, אל התריסריון.
מיץ המרה מכיל פיגמנטים של המרה ומלחי מרה.
פיגמנטים אלה הם תוצרי פירוק של המוגלובין, והם אלה שצובעים את הצואה בצבעה האופייני.
מלחי המרה הם חומרים היוצרים תחליבים מהשומנים שבמזון ומאפשרים את פעילות האנזים ליפאזה, המפרק את השומן לרכיביו.
בסופו של התהליך מתקבלות היחידות הבסיסיות של רכיבי המזון והן: חד-סוכרים, חומצות אמינו, פפטידים קצרים, חומצות שומן, גליצרול, כולסטרול ובסיסים חנקניים.
במעי הדק מתקיימת ספיגה של המולקולות הקטנות הללו אל מחזור הדם, דרך פני השטח הפנימיים של המעי הדק, המגיעים לגודל הנע בין 200 ל-500 מטר מרובע.
גודל זה מתקבל הודות לקפליו של המעי, קיום קיפולים על פניו (סיסים) וסיסונים על פני תאי האפיתל המרפדים את הסיסים.
במעי הדק גם נספגים חזרה אל הדם רוב המים שעברו במערכת העיכול.
בקצה המעי הדק, במעבר אל המעי הגס, מתחבר התוספתן.
במשך תקופה ארוכה החוקרים סברו שהתוספתן הוא שריד אבולוציוני של המעי העיוור והוא חסר תפקיד באדם.
בתחילת שנות ה-2000 המחקרים הוכיחו שהוא מהווה מרחב מוגן עבור חיידקי מעיים מועילים.
כאשר האדם עובר אירוע של שלשול זיהומי והחיידקים המועילים נעלמים, מאגר החיידקים מהתוספתן מאפשר שיקום מהיר של אוכלוסיית החיידקים המועילים במעי.
בנוסף, התוספתן גם מכיל כמות גדולה של רקמה לימפואידית, הקשורה ליכולת הגוף לזהות אנטיגנים זרים בתוך המזון.
בהמשך צינור העיכול, במעי הגס, מתקיים המשך ספיגת המים ובקצהו נמצא פי הטבעת.
כאן מגיע תהליך העיכול לסיומו ומופרשת הצואה.
היא מכילה מים, סיבים בלתי מעוכלים, תאי אפיתל שנשרו מדופן צינור העיכול, חיידקים, מלחי מרה, צבעי מרה ושאריות מזון שלא נספגו במעי.
בתוך צינור העיכול המזון מתקדם בכיוון אחד בלבד, בעזרת תנועה גלית הנקראת תנועה פריסטלטית.
תנועה זו היא תוצאה של התכווצות והרפיה לסירוגין של קטעים בצינור העיכול.
מעבר המזון מווסת על ידי שסתומים (שוערים), אחד במעבר מהוושט לקיבה, אחד ביציאה מהקיבה אל המעי ואחד בחלחולת.
העיכול באדם מושפע גם על ידי הורמונים שונים הפועלים על איברים השייכים למערכת העיכול.
מעלי הגירה הם קבוצה בתוך מחלקת היונקים ההרביבוריים, אשר חלק גדול מנפח מזונם הוא תאית.
אין אף יונק המסוגל לייצר אנזים מפרק תאית, ולכן יש צורך באסטרטגיה מיוחדת, אשר התפתחה במהלך האבולוציה, לניצול מרב המזון.
דרך העיכול מתבססת על קיבה בעלת מבנה מיוחד, ובה ארבעה מדורים: הכרס, בית הכוסות, ההמסס, והקיבה האמיתית.
בתחילת התהליך, המזון שנאסף בפה נלעס שם לעיסה חלקית.
הבליל המכיל רוק יורד אל מדור הכרס, אשר אינה מפרישה מיצי עיכול.
הכרס מכילה מיקרואורגניזמים ובעיקר חיידקים סימביונטיים, בכמות גבוהה, ובעזרתם מתבצעת התססה, המפרקת תאית מהמזון הצמחי.
תוצרי הפירוק נספגים אל מערכת הדם.
שאר המזון, אשר עדיין לא התפרק, נדחף חזרה לפה, נלעס היטב ונבלע שנית.
הוא יורד שוב אל הכרס ושם חלה בו תסיסה ממושכת, שוב בעזרת המיקרואורגניזמים.
בהדרגה המזון עובר במנות קטנות אל שאר מדורי הקיבה, עד שהוא מגיע אל הקיבה האמיתית, שם מופרשים מיצי עיכול, הפועלים על שארית המזון.
בשלב זה מפורקים גם חיידקים סימביונטיים שנמצאים בתוך הבליל, ומשמשים כמקור חלבון לבעל החיים הפונדקאי.
בצורת הזנה זו יש יתרון הישרדותי.
אצל אוכלי הצמחים החיים בטבע, איסוף המזון מתבצע בשטח פתוח, שם הם עלולים להימצא חשופים לטורפים אורבים.
לכן, איסוף מהיר של מזון ולעיסתו המהירה מקטינים את הסיכון להיטרף.
הלעיסה החוזרת, האיטית, מתבצעת במקומות שאינם חשופים לטורפים.
בניגוד למעלי הגירה, אוכלי צמחים אשר אינם מעלים גירה מנצלים את מזונם באופן חלקי.
לדוגמה, אצל הסוס קיים אומנם מעי עיוור גדול, המאוכלס על ידי פרוטוזואה סימביונטיים, אבל החומר הצמחי מגיע לשם לעוס חלקית ולכן גם פירוקו חלקי.
כתוצאה מכך, הסוסים אינם מנצלים את כל הפוטנציאל התזונתי של מזונם ובגללי סוסים ניתן למצוא חומר צמחי בלתי מפורק.
עִלָּה למלחמה הוא אירוע (מעשה של מדינה או אזרח שלה) אשר גורם למדינה אחרת להכריז מלחמה על אותה מדינה, או משמש להצדקת הכרזת מלחמה כזו.
אירוע כזה בדרך כלל מוגדר במפורש כעילה למלחמה, מראש או בדיעבד, בעיקר כלפי פנים.
הגדרת העילה למלחמה אינה אובייקטיבית.
לפעמים המדינה המותקפת (שחוללה את ה"התגרות"), ואף אומות אחרות, טוענות כי לא הייתה עילה למלחמה והמדינה התוקפת רק חיפשה תירוץ כדי לצאת למלחמה.
תוצאות המלחמה יכולות לקבוע איזו גרסה תתקבל ("ההיסטוריה נכתבת על ידי המנצחים").
אחת העילות לפתיחה במלחמה היא מצור, למשל, על ידי סגירת נתיבי השיט.
דוגמה לכך היא סגירת מצרי טיראן על ידי מצרים למעבר כלי שיט לישראל, ערב מלחמת סיני ומלחמת ששת הימים.
דוגמה נוספת לעילה למלחמה היא הרצח הפוליטי שגרם לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914: בין מעצמות אירופה שרר באותו זמן מתח רב, תוכניות המלחמה היו מוכנות והצבאות היו מחומשים כראוי.
המעצמות רק המתינו לסיבה מספקת שתיתן את האות לפתיחה במלחמה.
הסימן הגיע ב-1914 ברצח בסראייבו, כאשר לאומן סרבי קנאי התנקש ביורש העצר האוסטרו-הונגרי ובאשתו.
אוסטרו-הונגריה הכריזה מלחמה על סרביה ותוך חודש היו כל מעצמות אירופה מעורבות במלחמה.
לא בכל המלחמות ניתן לזהות עילת מלחמה מובהקת.
מלחמות מסוימות מתחוללות כתוצאה משרשרת של פעולות הדדיות המסלימה בהדרגה עד לכדי מלחמה.
כך למשל מלחמת הכדורגל בין הונדורס לאל סלוודור פרצה ללא עילה למלחמה, אלא עקב התדרדרות מעשי אלימות במהלך משחק כדורגל, לאחר מערכת יחסים הדדית עכורה ומתוחה בין שתי המדינות.
מקורו של הביטוי הוא בשפה הלטינית.
ביטוי זה מופיע כבר ברשימות מתקופת רומא העתיקה של אחד ממצביאי יוליוס קיסר מהמאה הראשונה לפנה"ס.
הביטוי מתאר במקור חלק בהכרזת מלחמה רשמית, בה הייתה מציינת המדינה המכריזה את סיבותיה להכרזת המלחמה, כמו גם את מטרותיה וצעדים אפשריים שיכולים להינקט על מנת למנוע את המלחמה.
בתוך כך, שאפה המדינה להראות כי היא יוצאת למלחמה כמוצא אחרון וכי סיבותיה מוצדקות.
בעולם הישיבות עילוי (יש ההוגים במלעיל) הוא תלמיד מוכשר במיוחד, הניחן ביכולת שכלית, ביכולת התמדה ובכושר זיכרון יוצאי דופן.
מן העילוי מצופה להגיע להישגים גבוהים ואף להתפרסם בעתיד כגדול בתורה.
הרב יהודה לייב מימון בספרו "שרי המאה" (הסוקר בין היתר את עולם הישיבות באירופה) הביא שיש שאמרו במליצה על בעל יכולת שכלית טובה אבל שאינו מתמיד "עלוי" ראשי תיבות "עינים להם ולא יראו".
דבר הבא להמחיש את הצורך במימוש היכולת ולא רק הסתפקות ביכולת פוטנציאלית.
במקומות שונים דרגו את העילויים באופן שונה ובשמות שונים.
ההגדרות שימשו יותר בישיבות בעבר אך כיום משמש המושג לתיאור כללי ולא מדויק.
בישיבת וולוז'ין היה דירוג של עילויים לפי רמת התמדה ויכולת שכלית:
בישיבת חכמי לובלין הדירוג היה שונה אשר נבחן לפי כמות הידע של התלמיד (היינו היו שהוגדרו כ"עילוי" אבל דרגתם נמדדה עם פרמטר נוסף לדוגמה "צורבא מרבנן עילוי"):
לפי הרב יחזקאל אברמסקי עילוי בעל יכולת בקיאותית נחשב החל מידע של שש מאות דפי גמרא (מתוך 2711 דפים בגמרא)
בישיבות בהונגריה ובייחוד בצאנז הייתה הגדרה של "מורנו", בעוד שבשאר המקומות בהונגריה לא הייתה הגדרה ברורה.
בצאנז ההגדרה הייתה (ועודנה) מי שנבחן בעל פה על אלף דפי גפ"ת ומעלה.
עִילָי בוטנר (נולד ב-5 בפברואר 1978) הוא זמר, מלחין, מוזיקאי, מעבד מוזיקלי, פזמונאי וגיטריסט ישראלי.
בוטנר נולד וגדל בקיבוץ עין כרמל כבן אמצעי ולו אח גדול ואח קטן.
עוד בטרם שירותו הצבאי ניגן בוטנר במספר הרכבים, ובין היתר ניגן עם הזמר שמוליק קראוס, בהיותו בן 17. בצבא שירת בתזמורת חיל האוויר.
לאחר שירותו היה ממקימי להקת "פאנקנשטיין".
במקביל ניגן בהרכב הנגנים של עברי לידר, ריקי גל וגלי עטרי, וכן בהרכב הנגנים של תוכנית הטלוויזיה כוכב נולד.
בוטנר הוא בוגר בית הספר למוזיקה "רימון".
בוטנר ניגן במספר רב של אלבומים, בהם "ממעמקים" של "הפרויקט של עידן רייכל", "האנשים החדשים" ו"זה לא אותו דבר" של עברי לידר, "יום רודף יום" של שמוליק קראוס, "אומר שירו בשקט" של אושיק לוי ו"רמזים" של ריטה.
לאחר שהתפרסם לראשונה כנגן, החל בוטנר לפעול גם כפזמונאי וכמלחין.
שיריו הראשונים כיוצר התפרסמו בביצועה של נינט טייב, לאלבומה "יחפה" מ-2006 הקליטה את לחנו של בוטנר לשיר "אם תבוא".
עוד באלבום נכלל השיר "היא יודעת", שכתבה והלחינה יחד איתו.
באוגוסט 2007 יצא האלבום "שווים", אלבום משותף של בוטנר ורן דנקר.
בוטנר כתב והלחין תחילה את שירי האלבום, ולאחר מכן חיפש זמר שיבצע אותם.
בתחילה היה אמור קובי אפללו לבצע את שירי האלבום, אך לאחר שהחל בקרירת סולו עצמאית השתתפותו נגנזה.
לדנקר הגיע בוטנר דרך גדי גידור, ממנהלי חברת אן אם סי.
לפני צאת האלבום יצאו הסינגלים "שווים" שכתב והלחין בוטנר ו"בואי נעזוב", שכתב יחד עם גלעד שגב.
אחר כך יצאו הסינגלים "הכל מזכיר אותך", "מה שלא הספקתי לומר" ו"אני אש".
בוטנר כתב והלחין את כל שירי האלבום, פרט לשירים "בואי נעזוב" שכתב עם גלעד שגב, "מה שלא הספקתי לומר" שכתב עם אלי מורנו ו"נעימה" האינסטרומנטלי.
בעיבודים השתתפו גדי גידור, גלעד שמואלי, בן ארצי ואסף דר.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ושל גלגלצ לשנת ה'תשס"ח נבחרו דנקר ובוטנר כ"הרכב השנה", וכמו כן זכו במקום הראשון בנבחרי ערוץ הילדים בקטגוריית "הרכב השנה".
לאחר האלבום "שווים" הלחין בוטנר מספר שירים נוספים לאמנים שונים.
בין היתר הלחין את השיר "סוף העונה" לאלבומה של ריטה "רמזים" ואת "עכשיו כזאת" לאלבומה השני של איה כורם, "שפה זרה".
לאלבומו של הראל סקעת "דמויות" שיצא ב-2009 הלחין את השיר "סוף" למילים של סקעת.
ב-2009 זכה בוטנר בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למלחין.
ב-20 במרץ 2023 הוא נבחר יחד עם רן דנקר לקבל את פרס המצוינות של עמותת אלווין ישראל ע"ש אילן גילאון עבור השיר "שווים".
בשנת 2010 יצא האלבום "עילי בוטנר", שכולל 11 שירים שכתב והלחין בוטנר, בביצועם של זמרים שונים.
את האלבום הפיק מוזיקלית אריאל קשת, והזמרים שהתארחו בו הם ריטה, קובי אפללו, גלי עטרי, הפרברים, ארז הלוי, רן דנקר, מוש בן ארי, נורית גלרון, ענת בן חמו כפיר בן ליש ועוזי זיו מקיבוצו של עילי, עין כרמל.
ארבעה מהשירים מבוצעים באלבום גם בגרסה אינסטרומנטלית, בנגינת גיטרה של בוטנר.
הסינגלים שיצאו לפני האלבום היו "מה שיכולנו להיות" בביצוע רן דנקר, "מכתב לאחי" בביצוע קובי אפללו, "קול זיכרון חוזר" בביצועה של ריטה ו"ימים של קיץ" בביצוע כפיר בן ליש.
ההרכב "עילי בוטנר וילדי החוץ" ופעילות סולו
בסוף שנת 2011 החל בוטנר בשיתוף פעולה עם הזמרים אדר גולד ואוהד שרגאי, שהתפרסמו שניהם מהשתתפות בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד".
ההרכב פועל בשם "עילי בוטנר וילדי החוץ".
להרכב שני אלבומים: "תם ולא נשלם" אשר זכה בתואר אלבום זהב והאלבום "בית".
בספטמבר 2013 נבחרו חברי ההרכב לאנשי השנה במצעד של גלגלצ ו-ynet.
בוטנר הלחין את "לצלול", שיר הנושא של הסדרה "נעלמים" (עלתה ב-2016), ואת השיר "מישהו כמוני".
בשנת 2018 השתתף בתוכנית המציאות התיעודית "6 אבות" ששודרה ברשת 13. בחודש מאי של אותה שנה התפרסם שירם המשותף של בוטנר ואביב אלוש "הכי קרוב אלייך".
את המילים כתבו השניים במשותף, הלחן הוא של בוטנר.
במרץ 2019 יצא השיר "אוטובוס אחרון לחיפה" שכתב והלחין בוטנר וביצעה משי קלינשטיין.
באוגוסט 2019 הוציא בוטנר את השיר "איך מסבירים געגוע" בביצוע הזמר קובי אפללו.
בשנה זו הופיע בוטנר פעמיים באמפיתיאטרון קיסריה יחד עם הרכבו "עילי בוטנר וילדי החוץ".
בוטנר כתב והלחין את שירי המחזמר "אפס ביחסי אנוש" בתיאטרון בית ליסין
ואת פסקול סרט הטבע "כנרת, ים של חיים" שפורסם ב-2021. בוטנר הלחין וכתב גם את שירי המחזמר "לעבור את הקיר" משנת 2022
בשנת 2019 נבחר שירו "מכתב לאחי" כשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל בעשור האחרון.
באותה שנה כתב והלחין שיר למופע החנוכה של אותה שנה "PLAY פסטיגל" הנקרא "יבוא לטובה".
בתקופת הקורונה הלחין בוטנר את השיר "ניפגש בחלומות" למילותיו של נעם חורב.
בשנת 2020 הוציא בוטנר את השיר "יפה לך שמח" שכתב והלחין יחד עם אבי אוחיון וביצעה מגי אזרזר.
בפברואר של אותה השנה הוציא את הסינגל "עוד אחד ששר לך", בשיתוף עם גיא מזיג.
בחודש מרץ הוציא את השיר "ממה את פוחדת", בשיתוף מורן אהרוני וארגון ויצו, כחלק מפרויקט המקדם את העלאת המודעות לאלימות נגד נשים.
במאי של אותה השנה הוציא את הסינגל "בחלומות שלי יש ים", בשיתוף עם הזמר שמעון בוסקילה.
במרץ 2022 הוציא את השיר "רק טוב" שביצע עם "ילדי החוץ".
השיר נכתב על חוויותיו האישיות באחד מימי-הולדתו שחגג עם אשתו כמה שנים קודם לכן.
בדצמבר 2022 הוציא ההרכב את השיר "אולי" בהפקתו המוזיקלית של עידו אוחיון.
בפברואר 2023 הופיע בוטנר לראשונה עם ההרכב בהיכל מנורה.
במרץ התפרסם בביצוע ישי לוי הסינגל "איתך עד סוף הזמן", שהלחין בוטנר למילותיה של נועה גולנדסקי.
בספטמבר 2023 יצא לאור ספרו הראשון "כמו הילד בקיבוץ", המלווה במופע אישי וחשוף בו לראשונה שר בוטנר בעצמו את שיריו ומספר על כתיבתם.
באוקטובר 2023 עלה המחזה המוזיקלי "בלוז לחופש הגדול" בתיאטרון בית ליסין, בו כתב בוטנר את מילות השירים (יחד עם המחזאי אורן יעקובי) והלחין את שירי המחזה.
ב-12 בפברואר 2024 הוציא בוטנר את השיר "להגיע הביתה", במסגרת שיתוף פעולה עם המפיקים דולי ופן ב-11 במרץ, הוציא את השיר "קיץ אחרון", יחד עם רוני דלומי וארקדי דוכין.
את השיר כתב יחד עם נועה גולנדסקי, והוא מבוסס על סיפור אהבה ראשונה נוסטלגי מילדותו של בוטנר בקיבוץ עין כרמל.
השיר נועד לצאת ב-8 באוקטובר 2023 אך נדחה עקב טבח שבעה באוקטובר.
ב-1 באוקטובר הוציא, יחד עם עדן גולן, את השיר "מה היינו בחיינו" לזכרה של נעמה בוני ז"ל, שנהרגה במהלך טבח שבעה באוקטובר בקרב על מוצב יפתח.
השיר יצא כחלק מפרויקט "שבעה שירים באוקטובר" של גלי צה"ל וגלגלצ.
ב-18 בנובמבר הוציא בוטנר את הסינגל "בוא אליי" יחד עם ההרכב כרקוקלי.
ב-4 באוגוסט 2024 פורסם על פירוק ההרכב "עילי בוטנר וילדי החוץ", לאחר 15 שנות פעילות.
בדצמבר 2024, החל פעילותו של ההרכב החדש של בוטנר: "עילי בוטנר והילדים החדשים" ובתחילת 2025 יצא אלבום ומופע חדש.
בוטנר נשוי לשירי ואב לארבעה.
מילים, לחן, גיטרות: עילי בוטנר (2015)
עילי בוטנר והילדים החדשים (2025)
עַ֫יְתַא א-שַּ֫עַבּ הוא כפר שיעי בדרום לבנון השוכן על שטח הררי גבוה וכקילומטר אחד צפונית לגבול עם ישראל באזור שתולה.
לפני תחילת מלחמת לבנון השנייה חיו בכפר כ-5,000 תושבים, מרביתם מוסלמים שיעים.
מוניציפלית הכפר "עייתא א-שעב" הוא חלק מנפת בינת ג'בייל השייכת למחוז א-נבטיה.
החל מ-11 באוקטובר 2024 הכפר נמצא בשליטה מלאה של ישראל.
מרבית תושביו עברו צפונה בשל המלחמה בין ישראל לחזבאללה, שהתמקם בכפר והחביא נשק ותחמושת בסביבה אזרחית.
במהלך הלחימה נגרם בכפר הרס רב.
במקורות היהודיים מופיע "קובעייא דאייתא" כגבול הצפוני של תחום עולי בבל, ושמואל קליין מזהה אותו עם עייתא א-שעב.
בשנת 1870, ביקר בעייתא א-שעב המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב:
בשנת 1851, תיאר החוקר ההולנדי ון דה ולדה חורבה, כשני ק"מ צפונית-מזרחית לכפר (לכיוון היישוב דבּל) בשם "Hazireh" או "Hazzirya".
(כמה מאות מ' מדרום לכנסיית סיידת דבּל – مزار سيدة دبل).
ב-12 ביולי 2006, חוליית חזבאללה שיצאה מהכפר פרצה את גדר המערכת ותקפה סמוך למוצב ליבנה (שלא היה מאויש) שני רכבי סיור של צה"ל.
במהלך התקיפה נהרגו שלושה חיילי מילואים ונחטפו ללבנון שניים נוספים, אהוד גולדווסר, ואלדד רגב, אירוע שהביא לפרוץ מלחמת לבנון השנייה.
עם תחילת המבצע הצבאי הקרקעי של צה"ל בדרום לבנון עזבו תושבי הכפר את הבתים וברחו צפונה.
חלק גדול מבתי הכפר נהרסו במהלך הקרבות כתוצאה מההפצצות חיל האוויר הישראלי והפגזות חיל התותחנים.
לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, הצטרף חזבאללה ללחימה בחזית הצפון ושיגר עשרות רקטות, פצצות מרגמה, כטב"מים וחימושים שונים מהכפר לעבר צפון הארץ.
במהלך הלחימה תקף חיל האוויר הישראלי מטרות חזבאללה רבות בכפר, דבר שהביא לבריחת רוב תושביו, כפי שקרה גם במלחמת לבנון השנייה ב-2006. לבתי הכפר נגרם נזק אדיר כתוצאה מתקיפות חיל האוויר.
מה שגרר ביקורת מהאוכלוסייה השיעית בלבנון כלפי חזבאללה.
בין 1 ל-17 באוקטובר 2024 התחולל בכפר קרב עייתא א-שעב (2024), כאשר כוח אוגדה 36 נלחם בכוח רדואן, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון.
בסוף הקרב הכפר נכבש על ידי צה"ל.
לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-31% מהמבנים בכפר (488 מבנים מתוך 1,574), וכ-5% נהרסו חלקית (75 מבנים).
נכון ל-2014, 98.37% מבעלי זכות הבחירה בכפר היו מוסלמים שיעים.
עילאי-כנף (שם מדעי: Neoptera) מכילים כמעט את כל החרקים בעלי כנפיים מפותחות.
מיון אינפרא מחלקה זו עדיין נתון במחלוקת, הדעות חלקות לגבי האם דרוש להוסיף על-סדרות תחת אינפרא-מחלקה זו או להשאיר את כל הסדרות תחתיה ללא חלוקה.
על סדרת בעלי גלגול מלא (Endopterygota)
עיכוב, על פי לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו-1996, היא הגבלת חירותו של אדם לנוע באופן חופשי.
הגבלה זו מסויגת מראש בזמן ובתכלית.
בהתאם לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, פגיעה בזכויותיו של אדם תתקיים רק בתנאי שהיא נועדה לתכלית ראויה.
על הפגיעה גם להיות על פי חוק בלבד, במידה שאינה עולה על הנדרש ובאופן ההולם את ערכיה של מדינת ישראל.
שוטר רשאי לעכב אדם במקום או להביאו לתחנת המשטרה הקרובה אם התקיימו אחד מהתנאים הבאים:
לשוטר יש יסוד סביר לחשד שהאדם ביצע עבירה או עומד לבצע עבירה, כאשר תכלית העיכוב במקרה זה היא לשם חקירת החשוד.
עיכוב עדים - שוטר רשאי לעכב במקום אדם שהיה עד לביצוע עבירה, כאשר העד יכול למסור מידע הנוגע לעבירה ויש צורך בחקירתו או לשם זימונו לתחנת המשטרה במועד מאוחר יותר.
אם לא ניתן לאמת את זהות העד במקום או שיש חשש שהוא לא יתייצב לחקירה במועד, רשאי השוטר לעכבו לתחנת המשטרה.
עיכוב לשם זיהוי אדם - על-פי לחוק החזקת תעודת זהות והצגתה, התשמ"ג-1982, "תושב שמלאו לו 16 שנים חייב לשאת עמו תמיד תעודת זהות ולהציגה בפני קצין משטרה בכיר, ראש רשות מקומית, שוטר או חייל במילוי תפקידם, כשידרשו זאת ממנו".
עם זאת, בפסק דין של בית משפט השלום בקריות נפסק כי מאחר שהצגת תעודת זהות כרוכה בעיכוב, גם אם לזמן קצר, נדרש קיומו של יסוד סביר לחשד גם לצורך זה על-מנת שהדרישה תהיה חוקית.
פסיקתו של בית משפט השלום אינה הלכה מחייבת או תקדים.
אם יש לשוטר יסוד סביר לחשוד שקיים צו מעצר או צו מאסר נגד אדם, רשאי הוא לעכבו עד לקבלת עותק מהצו, לצורך ביצוע המעצר.
אם לא ניתן לקבל את הצו לשטח ניתנה לשוטר סמכות לעכב את החשוד לתחנת המשטרה.
באופן כללי, בהתאם לרוח חוק "כבוד האדם וחירותו", על השוטר תמיד להעדיף עיכוב על פני מעצר גם כאשר החוק מתיר לו לבצע מעצר.
על השוטר המעכב אדם מוטלות החובות הבאות:
הזדהות בשמו והצגת תעודת שוטר וזאת רק אם השוטר נמצא בלבוש אזרחי.
אם השוטר לבוש מדים וזהותו ברורה מתוקף הנסיבות, אין חובת הזדהות אלא אם האדם ביקש במפורש לראות תעודת שוטר.
הודעה לאדם על דבר עיכובו.
אם יש חשש שההודעה עלולה לסכל את ביצוע העיכוב, לגרום להעלמת ראיות או לפגוע בביטחונו של השוטר המעכב, אין חובת הודעה.
הודעה על סיבת העיכוב אלא אם סיבת העיכוב ברורה בנסיבות העניין ("נתפס על חם" מבצע את העבירה).
על משך העיכוב להיות לא יותר משלוש שעות.
חריג לכך הוא במקרים בהם מתבצע עיכוב של מספר מעורבים באותו אירוע, אז רשאי קצין משטרה להאריך את העיכוב בשלוש שעות נוספות, כך שמשך העיכוב לא יעלה על שש שעות.
זמן החקירה אינו נכלל בזמן העיכוב.
בכל מצב על השוטר המעכב לשאוף לכך שזמן העיכוב יהיה קצר ככל הניתן ויהיה כרוך בטרחה מועטה ככל המתאפשר לאדם המעוכב.
שוטר המבצע עיכוב לא חוקי עובר עבירת משמעת על-פי : "עריכת חיפוש, ביצוע עיכוב או מעצר או כניסה לרשות היחיד, שלא כדין או שלא בתום לב".
בפסיקת בית המשפט נקבע כי אדם שמעוכב שלא כדין על ידי שוטר רשאי להשתמש בכוח סביר ומידתי (כגון דחיפה ללא גרימת חבלה) כדי להשתחרר מהעיכוב הלא חוקי, והדבר לא יביא להרשעתו בביצוע עבירה (כגון תקיפת או הכשלת שוטר).
עיכוב לא חוקי עשוי להיות בסיס לתביעת נזיקין נגד המשטרה.
עיכוב על ידי אדם שאינו שוטר
במדינות רבות, החוק מתיר לכל אדם לעכב אדם אחר, שביצע עבירות מסוימות, עד לבואו של שוטר.
החוקים במדינות שונות נבדלים בעבירות עליהם מותר לאזרח שאינו שוטר לעכב אדם אחר והתנאים הנלווים הנדרשים.
בישראל, כל אדם רשאי לעכב חשוד שביצע, בנוכחות המעכב, עבירת אלימות, פשע, גנבה או עבירה שגרמה נזק של ממש לרכוש.
במידה שאדם אחר, הקורא לעזרה, הצביע בפני אדם על חשוד בעבירה כפי שפורטו לעיל, רשאי האדם לעכב את החשוד אך ורק אם יש חשש שהחשוד ימלט או שזהותו אינה ידועה.
בדומה לשוטרים, גם האדם המעכב אינו רשאי לעכב חשוד למעלה משלוש שעות, ומוטלת עליו החובה למסור אותו ללא דיחוי לשוטר.
המעכב רשאי להפעיל כוח סביר כדי להתגבר על התנגדות המעוכב, בתנאי שהשימוש בכוח לא יגרום למעוכב חבלה.
סמכות של כל אדם לעכב חשוד נקבעה בעבר בחוק המנדטורי "פקודת הפרוצידורה הפלילית (מאסר וחיפושים)", בו נקבע שכל אדם רשאי לעכב אדם רק אם המעוכב עבר בפני המעכב עבירה שדינה מוות או עבודת פרך.
בהמשך שונה הנוסח ונקבע שכל אדם רשאי לעצור אדם שביצע בפניו פשע.
צמצום הסמכות רק לעבירות של פשע הביא לביקורת מצד שופטים וביקורת ציבורית על שופטים שזיכו אנשים שהשתמשו בכח כדי להשתחרר מעיכוב לא חוקי.
בשנת 1997 במסגרת הסדרה של נושא המעצרים, תוקן חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), כדי לקבוע בו את סמכויות העיכוב ואלו הוסרו מפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש).
כיום, כל אדם רשאי לעכב אדם שביצע בפניו עבירה של אלימות, פשע, גנבה או נזק של ממש לרכוש.
חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור
בעקבות חקיקת חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, תשס"ה-2005, העניק המחוקק סמכויות עיכוב לחיילים ומאבטחים, שהשר לביטחון פנים הסמיך אותם לביצוע פעולות אבטחה ושמירה על ביטחון הציבור, במקומות המפורטים בחוק.
לפי החוק, רשאי חייל או מאבטח לעכב אדם עד לבואו של שוטר אם מתעורר חשד שאותו אדם נושא נשק או מתכוון לעשות שימוש בנשק.
חייל שהוסמך לשמש כמאבטח בתחנת הסעה או בנקודת בדיקה בין ישראל לבין יהודה ושומרון וחבל עזה מוסמך לעכב אדם גם אם מתעורר חשד שאותו אדם מתכוון לבצע עבירה המסכנת את ביטחון האדם, הציבור או המדינה.
בקנדה, כל אדם רשאי לעכב חשוד בעבירה פדרלית (indictable offence), שביצע את העבירה בפניו או שהוא מאמין על סמך יסוד סביר שהחשוד ביצע את העבירה והוא בורח מאדם שיש לו סמכות חוקית לעכבו.
החוק בקנדה מתיר בנוסף לכך לבעל רכוש לעכב חשוד בפגיעה ברכושו בפניו.
בשנת 2012 תוקן החוק באופן המתיר לבעל הרכוש לבצע את העיכוב תוך זמן סביר מביצוע העבירה.
עיכָּבוֹן (בריבוי: עִכְבוֹנוֹת) הוא זכות משפטית לחזקה בנכס עד לתשלום חוב של בעל הנכס למחזיק בו.
שיטות משפט שונות נבדלות בהיקף ההכרה בזכות העיכבון.
על פי רוב הדעות במשפט העברי, קיימת לבעל חוב זכות עיכבון רחבה.
לעומת זאת, המשפט הישראלי, מעניק זכות עיכבון רק במקרים ספציפיים המוגדרים בחוק או שהוסכמו מראש בין הצדדים.
עיכבון הוא זכות הניתן לבעל חוב לנהוג בסעד עצמי של החזקת נכס מוחשי (מיטלטלין או מקרקעין) של חייב כאמצעי ללחוץ על החייב לשלם את חובו, ללא היזקקות לערכאות שיפוטיות.
זכות העיכבון כוללת פטור מאחריות נזיקית מנזקים הנגרמים מכך שהעיכבון מופעל.
קובע את קיומה של זכות עיכבון, אך אינו קובע מתי קיימת זכות כזו.
בנוסף לזכויות עיכבון הקבועות בחוק, החוק אף מתיר לצדדים להסכם לקבוע זכות עיכבון אחרת בהסכם ביניהם.
המגדיר את העיכבון כזכות על פי דין, בשילוב , מבהירים את שני פניה של זכות העיכבון:
הפן הפרוצדורלי: האפשרות לנושה לעכב פיזית נכס שאינו שלו בגין אי תשלום המגיע לו והכל מבלי שיסתכן באחריות נזיקית בעוולת עיכוב נכס שלא כדין.
הפן הבטוחתי: מכוחו מהווה בעל העיכבון נושה מובטח בפירוק או פשיטת רגל (לא תקף לגבי עיכבונות ציבוריים אלא רק על עיכבון פרטי).
החוק הישראלי, ב, מכיר בזכות עיכבון בתנאים הבאים:
קיום חוב מעסקה ספציפית שהגיע מועד פירעונו.
לעיתים קשה להבחין בין קו הגבול של עסקה אחת לכמה עסקאות כמו במקרה של ספק וקמעונאי שיש להם מערכת יחסים מתמשכת, הסכם מסגרת וביצועיים חודשיים.
ככל שהזמן בין המשלוחים הוא קצר יותר שלא מצריך משא ומתן שוב, אלא רק ביצוע- יהיה ניתן לראות כי מדובר בעסקה אחת.
אם זו עסקה ארוכה המכילה רק הסכם מסגרת אחד לכל התקופה גם כן יראו בזה עסקה אחת.
הנכס נשוא העיכבון הגיע לידי בעל החוב ברשות החייב ולא נתפס על ידי בעל החוב
העיכבון הוא זכות לעכב, להבדיל ממשכון שהוא זכות לממש.
כלומר, בעיכבון אין זכות למעכב לפנות להוצל"פ על מנת לממש את הנכס ולהיפרע מהתמורה.
הזכות לעכב אפקטיבית רק אם שווי הנכס המעוכב עולה על גובה החוב, אחרת לא יהיה לחייב תמריץ לשלם.
מלבד זאת, משכון ניתן ליצור רק בהסכמת שני צדדים לעומת עיכבון שיכול להיווצר גם מכוח הדין.
בחוק הישראלי מקנה לבעל העיכבון מעמד של נושה מובטח בפירוק או פשיטת רגל (לא תקף לגבי עיכבונות ציבוריים אלא רק על עיכבון פרטי).
בעל העיכבון אמנם לא יכול למכור את הנכס אולם הוא רשאי שלא לשחרר אותו (דומה לה"א).
מטרת המפרק זה להגדיל את הנכסים העומדים לחלוקה כך שסביר להניח כי המפרק/נאמן יפדה את הנכס כדי לשחררו.
משום שלמעכב יש עדיפות בחדלות פירעון -> עיכבון זה זכות קניינית.
בפס"ד רשות שדות התעופה, נקבע כי סעיף 11 לחוק המטלטלין אינו מקנה כשלעצמו את סעד העיכבון, אלא מדובר בהסדר כללי אשר קובע את דרך ההפעלה של זכות העיכבון, מהותה והיקפה, אם וכאשר קמה זכות כזו לפי הוראת חוק ספציפית המקנה זכות עיכבון.
יש לחפש מקור מוסמך בדין לזכות עיכבון, שכן סע' 11 הוא אינו המקור (חוץ מחוק חוזה קבלנות וחוק המכר גם סע' 9 לחוק השומרים, סע' 12 לחוק השליחות ועוד).
באותו פס"ד נקבע גם כי זכות העיכבון היא קניינית וגוברת על משכון במצב של חדל"פ או פשיטת רגל משני טעמים: 1. להבטיח חיי מסחר תקינים- תיקונים שוטפים הם הכרחיים.
2. תיקון הנכס והשבחה- הקבלן משפר אותו ולכן יש לו עדיפות בנכס.
בנוסף, הזכיר הפס"ד את חוק רשות שדות התעופה הקובע כי לרשות תעופה יש זכות עיכבון.
נקבע כי עיכבון של רשות ציבורית חל רק בפן הפרוצדורלי ולא נותן יתרון בחדלות פירעון (אין פן בטוחתי).
מכאן שהעיכבון יהיה יעיל מבחינתה רק אם החייב בר-פירעון.
בפס"ד המשביר נקבע כי ההלכה הקובעת כי עיכבון יכול לגבור גם על משכון קודם נכונה רק לגבי עיכבון של קבלן.
הסיבה לכך היא שהקבלן משביח את הנכס בכך שהוא מתקן אותו.
לא בהכרח צריך השבחה בפועל כמו תיקון, יכולה להיות שמירה שתביא לכך שערכו של הנכס לא ירד ועדיין זה יחשב להשבחה.
עיכבון שאינו אצל קבלן לא יגבור על משכון קודם.
בפס"ד ארבן בית המשפט מגדיר שאם החוב לא קצוב או קיימת מחלוקת לגבי גובה החוב, המעכב צריך להודיע לבעל הנכס על גובה הסכום ומהיכן נוצר.
אי עמידה באחד מתנאי הסף גורמת לאיבוד זכות העיכבון וחושפת את המעכב שלא כדין – לתביעה.
הסבר על סע' 11 לחוק המטלטלין אשר מתחלק לחמישה סעיפים קטנים
סעחף 11(א) לחוק המטלטלין מגדיר מהי זכות העיכבון- עיכבון הוא זכות על פי דין לעכב מיטלטלין כערובה לחיוב עד שיסולק החיוב (למרות שבסע' 11(ה) נאמר כי זכות העיכבון יכולה להיות גם מכוח הסכם ולכן זוהי לא הגדרה מלאה).
סעיף 11(ב) קובע כי אם עלה שווי המיטלטלין המעוכבים על שווי החיוב במידה בלתי סבירה, זכאי החייב לשחרור מקצת המיטלטלין אם הם ניתנים להפרדה לחלקים.
אם המטלטל המעוכב שוויו רב מאוד לעומת החוב של החייב הנושה צריך לבוא לקראת החייב ולשחרר מהחזקתו חלק מהחפץ (אם זה אפשרי, כמובן).
סעיף 11(ד) קובע שאם הוציא הנושה מרצונו את המיטלטלין המעוכבים משליטתו, יפקע העיכבון.
מכאן ניתן ללמוד כי החזקה בחפץ המעוכב היא תנאי לעיכבון, ברגע שהנושה אינו מחזיק פיזית בנכס הוא מאבד את עדיפותו בנכס ובכך את הכוח שהעיכבון נותן לו- אין לזכות שלו משמעות יותר.
סעיף 11(ה) קובע כי מקום שיש עיכבון במקרקעין, יחולו הוראות סעיף זה גם עליו; כן יחולו הוראות סעיף זה על עיכבון על פי הסכם, כשאין בהסכם הוראות אחרות לעניין הנדון.
למרות שחוק זה הוא חוק המטלטלין ולכן חל בעיקרו על מטלטלין, בס"ק ה' יש הוראה יוצאת דופן שעוסקת במקרקעין- הוראות סעיף 11 יחולו גם על עיכבון זה.
ס"ק זה גם מזכיר לראשונה עיכבון הסכמי ומחיל גם עליו את הוראות סעיף 11 אך מסייג וקובע כי במידה ונקבע בהסכם הוראות אחרות הולכים לפי ההסכם.
זה מראה שזכות העיכבון אינה רק זכות כדין לעכב נכס כערובה לחיוב לפי סעיף 11(א) אלא עיכבון נוצר גם מכוח הסכם.
בפס"ד ש"א (מחוזי חי') 11197/03 תעשיות אלקטרוכימיות (1952) בע"מ סעיף 11(ה) פורש כך שכאשר מדובר בעיכבון הסכמי, הצדדים יכולים לבחור לקבוע כי מדובר בעיכבון כללי, להבדיל מעיכבון מיוחד.
עיכבון כללי אינו מחייב קשר ישיר בין החיוב הכספי ובין הנכס המעוכב, וזה מאפשר לנושה לעכב כל נכס על מנת להבטיח סילוק חובות אחרים בגין שירותים אחרים שנתן הנושה לחייב.
עיכוב התפתחותי או איחור התפתחותי הוא מושג מתחומי הרפואה והפסיכולוגיה המתאר מצב בו ילד מתפקד בתחום מסוים או במספר תחומים פחות מהמצופה מבני גילו.
עיכוב התפתחותי מתבטא בקושי במיומנויות התפתחותיות כמו: הסתגלות לחיים של הילוד (0–6 חודשים) למידה ותנועה של התינוק (6–24 חודשים), מיומנויות טרום למידה של הפעוט (2–4 שנים) ומיומנויות למידה ותפקוד בחיי יום-יום של הילד (4–6 שנים).
שלבי ההתפתחות הם אוניברסליים, אך כל ילד מתפתח בקצב האישי שלו, קצב המושפע ממגוון גורמים גנטיים וסביבתיים.
מרבית הילדים מתפתחים באופן תקין, אך לכעשרה אחוזים יש איחור משמעותי בתהליכי ההתפתחות השונים.
ילדים אלו נכנסים לקטגוריה של ילדים עם עיכוב או איחור התפתחותי.
המצבים הבאים מוגדרים כעיכוב התפתחותי או הפרעה נוירו-התפתחותית: פגיעות מוטוריות, הפרעות תקשורת, פגיעות שכליות, הפרעות התנהגות, שיתוק מוחין, מוגבלות שכלית התפתחותית, אוטיזם וכו'.
עיכוב בהתפתחות נובע משתי קבוצות גורמים: פגיעות על רקע גופני ופגיעות אחרות.
עיכוב התפתחותי סומטי (כתוצאה מפגיעה במערכת עצבים או מערכת השלד) נכות זו יכולה לנבוע ממחלות תורשתיות, סיבוכי הריון, פגות מתחת לשבוע 32 או משקל פחות מ-1,500 גרם.
עיכוב התפתחותי שאינו סומטי – הפרעות קלות המשפיעות על ארבעת תחומי התפתחות: מוטוריקה גסה (סרבול בתנועה) מוטוריקה עדינה (קושי בתפקוד הידיים) שפה ותקשורת (קושי בדיבור ובקריאה) וחיברות (קשיי התנהגות).
הפרעה בארבעת מרכיבי ההתפתחות עלולה לגרום לבעיות למידה והתנהגות בגיל מבוגר יותר.
העיכוב ההתפתחותי בא לביטוי בארבע מיומוניות היסוד.
מוטוריקה גסה (תנועה במרחב): ייתכן קושי ביכולת לבצע פעילות גופנית מאומצת, חולשה בשרירים, התעייפות מהירה וליקויי יציבה.
מוטוריקה עדינה (קואורדינציה של ידיים): ייתכן קושי בהתפתחות של יד דומיננטית, תנועות מסורבלות ולא קואורדינטיביות בביצוע פעילויות ידיים הדורשות דיוק.
שפה ותקשורת: ייתכן קושי ברכישת שפה ובשימוש במילים ובמשפטים, המשפיע על היכולת לארגן את המידע המילולי ליצירת תקשורת עם אחרים.
חיברות: ייתכן קושי בפיתוח אינטראקציה חברתית עם בני הגיל או הבנת מצבים חברתיים.
עיכוב או איחור באחד מארבעת המרכיבים עלול ליצור קשיים בפיתוח מיומנויות מורכבות (משחקי חשיבה) במימוש פוטנציאל הלמידה (קריאה, כתיבה חשבון) ובתפקודי יום יום (התארגנות בוקר, אכילה והרגלי נקיון).
הכרת ה'גילים הקריטיים' בהתפתחות מאפשרת לגלות סימנים ראשונים לזיהוי יכולות או קשיים.
הקשר בין גילים קריטיים לבין עיכוב התפתחותי
ילדים עוברים שינויים פיזיים, קוגניטיביים ורגשיים הסוללים את הדרך להתפתחותם העתידית.
טווח הנורמה הוא רחב אך ישנם מספר גילים קריטיים בהם נבנות מיומנויות המשפיעות על הלמידה וההתנהגות בבית ובחברה.
הגיל הקריטי הוא נקודות ציון בה אפשר לבדוק הצלחה, סטייה, או כישלון.
הכרת טווחי הנורמה של אבני הדרך ההתפתחותיות מאפשרות לזהות את הגיל הקריטי לכל אבן דרך,
הגילים הקריטיים של המיומנויות ההתפתחותיות
שלושה גילים הבודקים מיומנויות יסוד:
גיל 4 חודשים: מעבר מרפלקסים לתגובות (מעקב עיניים, חיוך, אחזקת ראש)
גיל 8 חודשים: תגובות קואורדינטיביות - מורכבות (ישיבה, זחילה, משחק)
גיל שנתיים: השלמת מיומנויות היסוד.
(הליכה עצמאית, משחק מורכב, מילים ראשונות)
שני גילים הבודקים מיומנויות טרום למידה ולמידה:
גיל שלוש עד חמש שנים: רכישת מיומנויות קדם - למידה (ציור, דיבור, הכרת מספרים)
גיל שש שנים: רכישת מיומנויות למידה: קריאה, כתיבה וחשבון.
טווח הנורמה הוא רחב מאוד ולכל ילד יש קצב התפתחות ייחודי, עם זאת, כשתינוקת לא תופסת צעצוע בגיל חצי שנה, או תינוק לא עומד בגיל שנה וחצי, ייתכן שהם עברו את התקופה הקריטית של רכישת מיומנות באופן ספונטני.
אם ילד לא מצייר קו בגיל ארבע שנים או ילדה בת חמש לא יכולה לספר סיפור המורכב ממספר משפטים, ייתכן שמדובר בעיכוב התפתחותי.
במקרה של חוסר ודאות, מומלץ להתייעץ עם אנשי מקצוע בשאלה לגבי הצורך במעקב התפתחותי.
אבחון מוקדם לגילוי עיכוב התפתחותי מאפשר לקדם את התינוק ועוזר להוריו לממש טוב יותר את פוטנציאל הלמידה שלו, בהתייחס ליכולות ולקשיים שלו.
זיהוי קושי התפתחותי יכול להתגלות בבדיקה שגרתית בטיפת חלב, על ידי ההורים או במסגרת הגנית בה נמצא הילד.
בטיפת חלב נבדקת התפתחות התינוק במטרה לאתר קשיים בהתפתחות.
אם קיים חשד לעיכוב, המשפחה תופנה להתייעצות עם רופא ילדים בקהילה להחלטה על מעקב או הפניה לאבחון התפתחותי.
לאחר קבלת חוות דעת של רופא מומחה בקהילה, ההורים יופנו לאבחון של רופא/ה התפתחותי/ת במכון להתפתחות הילד.
האבחון נערך במכונים להתפתחות הילד הנמצאים במרכזים רפואיים, מוכרים על ידי משרד הבריאות ומנוהלים על ידי רופא התפתחותי.
האבחון ההתפתחותי מיועד לילדים בגיל הרך להערכת מידת התפתחותם מבחינה גופנית, שפתית, שכלית, חברתית ורגשית ולבדיקת היכולות והעיכובים בארבע מיומנויות היסוד: התחום המוטורי (מוטוריקה גסה ועדינה) שפה ותקשורת וכישורים חברתיים.
האבחון מבוצע על ידי צוות מומחים הכולל אבחון התפתחותי של רופא התפתחותי.
אבחון נוירולוגי של רופא נוירולוג.
אבחון תפקודי של ריפוי בעיסוק.
אבחון שפתי, של קלינאות תקשורת.
אבחון מוטורי – של פיזיותרפיה ואבחון התפתחותי כוללני – של פסיכולוג התפתחותי.
הטיפול מותאם לצרכיו הייחודיים של כל ילד,וניתן על ידי צוות רב-מקצועי.
במסגרת השיקומית המטרה היא לממש את הפוטנציאל האישי ופוטנציאל הלמידה, המושפע מהיכולות והקשיים הייחודיים לכל ילד.
בטיפולי השיקום ההתפתחותי מתייחסים למיומנויות היסוד הדרושות למיומנויות למידה עתידיות: תנועה, משחק, שפה, דיבור, חשיבה, וקשר עם אחרים.
בסיום הטיפול ניתנת הדרכה להורים להמשך התרגול בבית על מנת להתקדם לשלב ההתפתחותי הבא, בהתייחס לשלב ההתפתחותי העכשווי.
במסגרת החינוך המטרה היא לקדם ולפתח את כישורי הלמידה והיכולות של הילד כדי לקדם את פוטנציאל הלמידה שלו ולרכוש מיומנות והרגלים שיקדמו אותו במסגרת החינוכית ובתפקוד בחיי יום יום.
לילדים הנמצאים במסגרות חינוך נערכים שני סוגי אבחונים חינוכיים: אבחון פסיכולוגי חינוכי ואבחון דידקטי הנעשה על ידי איש חינוך המתמחה בנושא זה.
באבחונים אלה נעזרים המאבחנים בשיטות אבחון שונות כגון: מבחני מיומנות, אינטליגנציה, ומבחן אישיות, המסייעות להבנת מצבו של הילד כך שניתן יהיה לנקוט בצעדים המתאימים ביותר לקידומו ולשילובו בגן או בבית הספר.
הטיפול במסגרת החינוך עשויה להיות פרטנית או קבוצתית, בין אם הקבוצה היא כיתה, חלק מכיתה או כמה תלמידים מכיתות שונות.
העזרים המשמשים לטיפול עשויים לכלול עזרים טיפוליים ייעודיים שעשויים להיות משולבים בסביבה הטבעית של התלמיד ומשמשים אותו בתפקודו היום יומי.
בעקבות 'חוק חינוך מיוחד' משנת 2018, התפתחו בשנים האחרונות מסגרות כלליות ומיוחדות המקדמות ילדים בעלי לקות התפתחותית.
מטרתן לתת מענה מותאם לכל תלמיד בהתאם לצרכיו הייחודיים, למאפייני התפקוד שלו ולתמיכה הנדרשת לו.
כל זאת כדי לאפשר לו השתתפות בתהליך הלמידה, מיצוי יכולותיו וקידומו בתחום הלימודי, החברתי והרגשי.
על מנת להשיג מטרות אלו נבנו מסגרות בהן ניתן לממש את פוטנציאל הלמידה האישי של כל תלמיד: שילוב בכיתה רגילה עם מורה משלבת בכיתה, כיתה משולבת או כיתה מקדמת.
בכל אחת מהמסגרות האלו נבנות תוכניות פרטניות לילדים עם עיכוב התפתחותי המאפשרות להם לקדם את פוטנציאל הלמידה שלהם ולהשתלב בצורה מיטבית בחברה.
עיכוב ביצוע הוא דחיית ביצועו של פסק דין או של גזר דין עד סיום הבירור בערעור המוגש על פסק הדין.
לעיתים אורכים הליכי הערעור זמן רב, ואילו אחר פסק הדין או גזר הדין יש למלא מיד.
במקרה כזה עלול להגרם נזק לנאשם, או לנתבע, שכן יהיה עליו למלא אחר פסק דין או לשאת בעונש על פי גזר דין, כאשר ייתכן שערכאת הערעור תהפוך את פסק הדין, או תקל בגזר הדין.
בישראל הגשת ערעור אינה מעכבת באופן אוטומטי את ביצוע ההחלטה והמעוניין בעיכוב ביצוע חייב לבקש זאת מבית המשפט שנתן את פסק הדין או את גזר הדין, זאת כל אימת שלא הוגש ערעור או בקשת רשות ערעור.
מקום שהוגש ערעור או בקשת רשות ערעור, ניתן לבקש זאת מערכאת הערעור.
ניתן לבקש עיכוב ביצועו של פסק דין אזרחי, והדבר תלוי בשאלה האם ייגרם לנתבע נזק בלתי הפיך אם ימלא אחר פסק הדין, כך שלאחר הדיון בערעור, לא ניתן יהיה להשיב המצב לקדמותו אם יזכה הנתבע בערעורו.
בעת בחינת בקשה לעיכוב ביצוע פסק דין שוקל בית המשפט הן את סיכויי הערעור והן את מאזן הנוחות.
באופן כללי, לא מעוכבת העברת כספים על פי פסק דין עד לשמיעת הערעור.
אולם כאשר העברת הכספים עלולה לגרום נזק לציבור, למשל כאשר החייבת היא רשות מקומית במצב כלכלי קשה, נקבע שיש מקום להתחשב ולעכב את הביצוע לפחות באופן חלקי.
בנוסף, בית המשפט נוטה לעכב חלק מהתשלום או מורה להעביר חלק מהכסף לידי נאמן, אם מקבל הכספים עלול שלא להיות מסוגל להשיב את הכסף, אם פסק הדין ישונה בערעור.
כאשר פסק הדין מורה על סילוק יד מנכס, בית המשפט יסכים בדרך כלל לעכב את ביצוע פסק הדין, כי אם תסולק ידו של הנתבע מן הנכס, יהיה קשה להשיב את המצב לקדמותו אם המסולק מהנכס יזכה בערעורו.
במיוחד הדברים אמורים לגבי דירת מגורים, בשל ההשלכות המיידיות החמורות של פינוי אדם ומשפחתו ממקום מושבם הקבוע.
סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מנכס מסחרי הוא על כן יותר שכיח מאשר סירוב לעיכוב ביצוע של פינוי מדירת מגורים.
כאשר בקשה לעיכוב ביצוע נדחית בטענה שיהיה ניתן בקלות להשיב את המצב לקדמותו, לא יכול הטוען זאת לטעון אחר כך שהערעור נוגע ל"מעשה עשוי" שלא ניתן לשנותו.
בית המשפט העליון קבע שיקולים לבירור מתי יעוכב ביצוע גזר דין של עונש מאסר בזמן שערעור תלוי ועומד, על מנת לאזן בין האינטרס הציבורי לאכיפה יעילה לבין רצון המערער שלא להתחיל בריצוי גזר דינו קודם לשמיעת הערעור.
אורך תקופת המאסר שהושתה על המבקש
עברו הפלילי של המבקש והתנהגותו במהלך המשפט
האם הוגש ערעור על חומרת העונש בלבד או גם על הכרעת הדין
בקביעה האם לעכב את ביצוע עונש המאסר, בית המשפט אינו מניח שלמורשע עומדת חזקת החפות מפשע, אלא על המורשע להראות נסיבות מיוחדות המצדיקות את עיכוב הביצוע.
כאשר המורשע כבר החל לרצות את עונשו, נדרשים טעמים מיוחדים אף יותר כדי להצדיק את קטיעת ריצוי העונש, הגם שבמקרה שריצוי העונש התחיל מיד בתום הקראת גזר הדין כתב השופט חנן מלצר שיש מקום לרכך כלל זה.
עילוי נשמה ביהדות היא האמונה שנשמות המתים יכולות לעלות ממקומן הנוכחי במרומים למקום גבוה ונאצל יותר.
על פי האמונה, לפעולות שונות שמבצעים החיים יכולת להיטיב עם נשמת הנפטר.
מקובל לשייך אמונה זאת לתקופות המאוחרות לאחר הקנוניזציה, ויש המשייכים אותה להשאלה מן הנצרות.
על פי האמונה היהודית, לאחר מותו של אדם, נשמתו נידונה בבית דין של מעלה על מעשיו בימי חייו.
נשמות הצדיקים מובלות למקומן בגן עדן, ונשמות הרשעים מובלות לגיהנום לשם מירוק חטאיהם.
ישיבת נשמות הרשעים בגיהנום היא זמנית, ועל פי חז"ל "משפט רשעי ישראל בגיהנום שנים עשר חודש".
בסיום ריצוי התקופה שנקבעה לנשמות בגיהנום הן מובלות למקומן בגן עדן, בתמורה למעשיו הטובים של האדם.
על פי האמונה בעילוי נשמה, בכל מצב בו נמצאת הנשמה יש ליהודים אחרים דרכים להשפיע על העלאתה ממקומה הנוכחי למקום גבוה יותר על ידי קיום מצוות שונות כגון אמירת קדיש ואזכרה על קברו של הנפטר.
על פי אמונה זו, אף לימוד תורה ומעשי צדקה וחסד, המוקדשים על ידי צאצאיהם או מוקירי זכרם של הנפטרים, ולזכותם, גורמים לעליית נשמתם.
כמו כן אף לימוד בספרים שכתב הנפטר או תרם, וכן כל מעשה טוב שנגרם בעקבות מעשיו נזקף לזכותו אף לאחר מותו.
יש שכתבו שאף להפך, כאשר מעשיו של אדם גורמים לאנשים לחטוא, אף שהדבר נעשה לאחר מותו, אזי חטאים אלו נזקפים לחובתו.
בהתאם לכך נפוצים מאוד הכיתוב וההקדשה "לעילוי נשמת" (בראשי תיבות: לע"נ) הנכתבים בקשר ישיר עם תרומות למטרות שונות: ספרים ללימוד תורה, חפצי מצווה שונים, מזון ושתייה במקומות ציבוריים, צדקה לנזקקים ואף אביזרים המיועדים להצלת חיים.
הדלקת נר נשמה ידועה כסגולה לעילוי נשמת הנפטר, ונהוג לעשות כן, בבית האבל בימי האבל, וביום השנה של הנפטר.
בחסידויות שונות נהוג להגיש ביארצייט, עוגות ויי"ש לאחר התפילה בבית הכנסת, על מנת שהמתפללים יברכו בִרכות מזונות ושהכל, ולאחל ש"לנשמה תהיה עלייה", מנהג זה מכונה "שתיית לחיים".
בציבור החרדי קיים מגוון רחב של גמ"חים, שנועדו לעזור לציבור, באמצעות השאלת ציוד ומוצרים שונים, כאשר חלק ניכר מהם, הוקם לעילוי נשמת יקיריהם.
אמונה יהודית נפוצה גורסת, כי לימוד משניות מועיל במיוחד לעילוי הנשמה, ואף ניתן רמז לכך, שמשנה היא שיכול אותיות לנשמה, בהתאם לכך אף קיימים חבורות של לומדי משניות, בהן בסיום כל שיעור מזכירים "שהלימוד יהא לעילוי נשמת פלוני בן פלוני".
יש הנוהגים אף ללמוד - בקבוצה או ביחידות - את כל ששת סדרי המשנה בתוך השנה הראשונה שלאחר הפטירה.
בשעת השבעה או יום השנה נהוג בעיקר ללמוד את פרקי מסכת מקוואות ומסכת כלים.
כמו כן נהוג להזכיר וללמוד מאמרות תורתו של המנוח.
עיכוב קריאה (גם עיכוב תפילה, ביטול התמיד) היה נוהג בקהילה היהודית, שאפשר לכל אחד מן הציבור למנוע את קריאת התורה או התפילה בציבור כמעין הפגנה אם הוא סבר שנעשה לו עוול שלא זכה להתערבות מספקת מצד המוסדות הקהילתיים.
האדם הקובל היה זכאי למנוע מן הציבור להתפלל או לקרוא בתורה עד אשר תלונתו תזכה למענה.
המוחה היה עומד ליד ארון הקודש ומונע את הוצאת ספר התורה.
על פי הנוהג אין רשות לאף אחד להזיזו ממקומו עד שאחד מפרנסי הקהילה יתחייב לעמוד לימינו ולטפל בבעיותיו.
המחאה עשויה הייתה להיות כנגד הציבור או גם כנגד יחיד.
תיאור מהמאה ה-13 מופיע באור זרוע: .
צורה אחרת למחאה הייתה עיכוב התפילה בין פסוקי דזמרא לבין ברכות קריאת שמע.
המוחה היה עומד במקום המיועד לשליח הציבור ומונע ממנו להתפלל.
הרמ"א מציין שהדבר נהוג ומחשיב זאת כמצווה המצדיקה את ההפרעה לתפילה והשיחה באמצע התפילה.
מאידך, אם שליח הציבור כבר אמר ברכו - "מקום שנהגו לצעוק על חבריהם בין קדיש וברכו ליוצר אור, או לדבר בצרכי רבים, טועים הם".
החתם סופר מתאר שהדבר היה נהוג בילדותו.
קיימת עדות על עיכוב קריאה בבית הכנסת החורבה בירושלים בשנת תרס"ה, על ידי נשים שעיכבו את הקריאה.
אזכור הלכה למעשה של מנהג זה מופיע בשנת תשכ"א על ידי הרב יעקב ישראל קניבסקי.
קיימת מסורת לפיה יש חרם דרבנו גרשום שלא לעכב את קריאת התורה בשבת, אלא אם כן השיטה נוסתה שלוש פעמים בימות החול וללא הצלחה.
כאשר הקבילה היא כנגד הציבור - הדבר מותר גם בשבת.
קיים דיון על הקבילה בימים נוראים, בפרט אם התובע איננו מקומי.
בקהילת וירונה הוחלט להפסיק את המנהג.
עילי בוטנר וילדי החוץ היה הרכב מוזיקלי המורכב מעילי בוטנר, אדר גולד, אוהד שרגאי ותום גפן.
בעבר כלל ההרכב גם את גל לוגסי.
בסוף שנת 2011 החל בוטנר בשיתוף פעולה עם הזמרים אדר גולד ואוהד שרגאי, שהתפרסמו שניהם כשהשתתפו בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד".
לאורך שנת 2012 יצאו חמישה סינגלים של ההרכב: "רץ אלייך", "תיתן לי יד", "תם ולא נשלם", "נעים עכשיו" ו"קדימה הלאה".
שירים אלו זכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים השונים, והביאו לזכייתו של ההרכב בתואר "תגלית השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ב.
בינואר 2013 יצא אלבום הבכורה של ההרכב, "תם ולא נשלם", בהפקתם המוזיקלית של הצמד גיא מנטש ויהל דורון.
בוטנר כתב והלחין את כל שירי האלבום.
בשיר "כל עוד נשאר לאהוב" השתתפה גולד בכתיבה.
בוטנר גם שר שיר אחד באלבום, "נהר".
באוגוסט 2013 זכה האלבום "תם ולא נשלם" בתואר אלבום זהב.
בספטמבר 2013 נבחרו עילי בוטנר וילדי החוץ - לאנשי השנה במצעד של גלגלצ ו-ynet, הרכב השנה ברשת ג' ברדיו קול רגע.
בשנת 2013 זכה שירם "תם ולא נשלם" בטקס נבחרי הילדים (של ערוץ הילדים) בתואר שיר השנה.
בשנת 2014 התפרסמו שני סינגלים של ההרכב: "בוקר יעלה" ו"תצרח".
בינואר 2015 יצא הסינגל "טיפות", בו בוטנר הוא הסולן.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
שירים אלו נכללו באלבום הכפול "מילים, לחן, גיטרות: עילי בוטנר" שיצא במרץ 2015. תקליטור אחד של האלבום כלל את השירים החדשים של ההרכב וכן אוסף של שירים מאלבומיו הקודמים של בוטנר והתקליטור השני כלל הופעה חיה של "עילי בוטנר וילדי החוץ".
מן השירים החדשים התפרסם כסינגל גם השיר "על קצות האצבעות".
בדצמבר 2016 הצטרפו להרכב שני זמרים נוספים: תום גפן וגל לוגסי.
בספטמבר 2017 יצא אלבומם השני של עילי בוטנר וילדי החוץ, "בית".
האלבום הוא אלבום קונספט הסובב סביב גירושי הוריו של בוטנר והשפעתם עליו.
באפריל 2018 עזבה לוגסי את ההרכב.
באפריל 2020 הוציא ההרכב שיר ראשון מזה שלוש שנים: "ניפגש בחלומות", אותו כתב נעם חורב והלחין עילי בוטנר, העוסק בהתמודדות עם הבדידות שהגיעה בעקבות התפשטות נגיף הקורונה.
כל אחד מחברי ההרכב הקליט את השיר וצילם את הקליפ מביתו.
ב-20 ביולי 2023 הוציאו את הסינגל "זוכר הכל".
השיר הגיע למקום העשירי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-7 במאי 2024, הוציאו שיר בשם "בית לחזור" יחד עם פצועי צה"ל לדורותיהם.
את השיר כתב והלחין בוטנר לאחר שנפגש עם 10 נכים ממלחמות ישראל בבית הלוחם בתל אביב, שם שיתפו עמו את חוויותיהם.
השיר נועד להוקיר את רוחם של פצועי צה"ל ולתת ביטוי לתהליך שיקומם וגבורתם, לדברי עידן קלימן, יו"ר ארגון נכי צה"ל.
ב-4 באוגוסט 2024 פורסם כי ההרכב יתפרק עד סוף שנת 2024, כשבוטנר יקים הרכב עם מופע חדש שיבצע שירים שכתב.
בדצמבר הוצגו במופע פותח בקיבוץ יקום חברי ההרכב החדש: לינוי כהן, נווה מאמו, יהלום דוד, נבו קנר, לורן דרויס ורון וקנין.
עילדב השקעות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר עילדב היא חברת השקעות ישראלית שניירות הערך שלה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
נכון לספטמבר 2021 משקיעה החברה בחברת האשראי החוץ בנקאי מלרן
בעבר שלטה בחברת "קומסק" העוסקת בתחום אבטחת מידע וסייבר
עילדב השקעות הוקמה בשנת 1993 בשם "איי.אף.אן.
מערכות בע"מ" כחברה פרטית ובנובמבר 1999 הונפקה בבורסה.
עד פברואר 2007 עסקה איי.אף.אן בפיתוח יישומים ומערכות והטמעת פתרונות מתקדמים בתחום ניהול מסמכים ותוכן, ניהול תהליכי עבודה וקישוריות בין מערכות אלו למערכות המידע בארגון.
ביולי 2007 נמכר שלד בורסאי זה, בדרך של הקצאת מניות, לחברת עילדב החזקות שהוקמה על ידי רונן שטרנבך.
בספטמבר 2007 הושלמה הקצאה פרטית, שבעקבותיה הפכו החברות עילדב החזקות ודנשר לבעלות השליטה בחברה.
מיד לאחר ההקצאה הפרטית החליט הדירקטוריון כי התחום בו תתמקד עילדב השקעות הוא השקעות בחברות מטרה.
בדצמבר 2007 עילדב רכשה כ-31% מחברת מדטכניקה
ובספטמבר 2008 עילדב הגדילה אחזקתה במדטכניקה ל-41%.
בינואר 2011 מכרה את השליטה לחברת אילקס מדיקל.
במרץ 2010 עילדב רכשה 25% ממניות חברת קו מנחה.
במאי 2011 דנשר מכרה את חלקה בעילדב לרוני שטרנבך.
במרץ 2012 עילדב מכרה 10% ממניות קו מנחה לקבוצת הביטוח מגדל.
בדצמבר 2013 מכרה את יתרת החזקותיה בקו מנחה.
ביולי 2014 רכשה את הבעלות בחברת קומסק מניסים בר-אל.
לאחר הרכישה, עובדי קומסק הכריזו על סכסוך עבודה.
יושב ראש החברה ובעל השליטה בה הוא רונן שטרנבך שמחזיק כ-33% ממניות החברה.
מנכ"ל החברה הוא אמיר דיאמנט.
בדצמבר 2012 אבי קליינר, מנכ"ל עילדב, נעצר על ידי רשות ניירות ערך בחשד לתרמית בניירות ערך שביצע על מנת להשיג לעצמו רווחים אסורים.
במרץ 2014 הוגש כתב אישום נגד קליינר בגין עבירות גנבה, תרמית בניירות ערך, מרמה והפרת אמונים בתאגיד.
באוקטובר 2014 הורשע בגין עבירות אלו ונגזר עליו עונש של שנה וחצי מאסר בפועל וקנס כספי בסך 200 אלף שקל.
באפריל 2010 ירח עיצובים שהייתה בשליטת אבי בגס ורעייתו גלית רכשה כ-5.05% ממניות עילדב והפכה בה לבעלת עניין.
4.3% ממניות חברת "פועלים אי.בי.אי.- ניהול וחיתום בע"מ".
100% ממניות חברת קומסק בע"מ העוסקת באבטחת מידע
בינואר 2008 עילדב רכשה את השליטה בחברת מדטכניקה, בתמורה כוללת של כ-117 מיליון ש"ח.
במרץ 2011 מכרה את החזקותיה בחברה זו ברווח כולל של 104 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2010 חברת C.D.P פיתוח רפואי נרכשה על ידי פיליפס מערכות רפואיות.
C.D.P הייתה חברת בת של מדטכניקה.
פוקרד דיאגנוסטיקס הייתה חברה בת של מדטכניקה, ונכללה במכירתה במרץ 2011.
פלייט מדיקל היא חברה בת של מדטכניקה, ונכללה במכירתה במרץ 2011.
בינואר 2008, רכשה עילדב את חברת קיור לייט מדיקל לאחר שהגיעה לחדלות פירעון.
באוקטובר 2008 מכרה אותה תמורת פי 3 מההשקעה המקורית.
במרץ 2010, רכשה עילדב כ-25% ממניות קו מנחה בתמורה לכ- 36 מיליון ש"ח.
בנובמבר 2009, עילדב הפכה לבעלת עניין בחברת פועלים אי.בי.אי.
במאי 2014 חדלה מלהיות בעלת עניין בחברה זו.
ביולי 2014, רכשה עילדב את מלוא הבעלות בחברת קומסק תמורת 76 מיליון ש"ח.
בספטמבר 2021 נמכרה החברה להאב סקיוריטי תמורת 70 מיליון ש"ח.
חברת קומסק הפועלת בתחום הסייבר נוסדה במרץ 1987 על ידי ניסים בר-אל כחברה פרטית ובמרץ 2000 הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2009 נמחקה מהבורסה והפכה לחברת פרטית.
מיולי 2014 עד ספטמבר 2021 החברה הייתה בבעלות מלאה של חברת עילדב.
קומסק פועלת בשני תחומי פעילות עיקריים:
תחום השירותים - מתן פתרונות בתחום אבטחת המידע.
תחום המכירות - הפצת מוצרי תוכנה וחומרה של אבטחת מידע
מנכ"ל החברה הוא יוחנן זומרפלד.
עיירתי בֶּלז (במקור ביידיש: מיַין שטעטעלע בעלז; בתרגום הפולני: Miasteczko Bełz) הוא פזמון יידי מפורסם משנות ה-30 המבטא יחס נוסטלגי לחיים היהודיים בעיירה בלץ (באלטי) שבבסרביה (לעיתים קרובות מיוחס הפזמון בטעות לעיירה בלז שבאוקראינה) בצורת געגועים כלליים לבית הילדות ולתמימות הנעורים.
השיר נכתב על ידי יעקב ג'ייקובס והולחן על ידי אלכסנדר אוֹלשָנֶצקי עבור האופרטה "דאָס ליד פון דער געטאָ" ('שירו של הגטו'), שהוצגה ב-1932 בתיאטרון בשדרה השנייה במנהטן שבניו יורק.
הוא חובר כמחווה לזמרת איזה קרמר, ילידת העיירה, שהייתה הראשונה שביצעה אותו.
הפזמון היה להיט גדול בשעתו, במקור היידי וכן בתרגום לפולנית (1935).
הוא נחשב ל"שיר עממי" יהודי, ולמילותיו כמה גרסאות.
הפזמון היה לשיר עיירה קלאסי, המבטא את הגעגועים לא רק לבלץ אלא לַשטעטל (העיירה היהודית) ואף לחיים היהודיים במזרח אירופה באופן כללי.
הפזמון, שמילותיו פשוטות ולחנו סנטימנטלי, מציג את געגועיה של הדוברת, יהודייה ממזרח אירופה שהיגרה ממנה (כנראה לארצות הברית, כמו קהל היעד היהודי של המופע המקורי), לעיירת הולדתה, בֶּלץ (באלטי) שבבסרביה (העיר הייתה חלק מהאימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחומי רומניה; כיום במולדובה).
השיר מתחיל בדו-שיח בין הדוברת מָריצָה (ששמה אינו מופיע בשיר) לבין אדם שהגיע מן העיירה.
הנמען, אַלתֶר, הוא חבר נעוריה של הדוברת; השם 'אלתר' (אלטער) פירושו ביידיש איש זקן, ומכאן הדעה השגויה הרווחת שעל פיה השיר הוא דו-שיח בין סבא זקן לנכדו.
הדוברת שואלת בנימה מתרפקת (המבוטאת באמצעות השימוש בצורת ההקטנה "-לע") איך נראה הבית שאהבה והאם העץ שנטעה עודו מלבלב; אלתר משיב שהבית הזקין ומצבו בכי רע – הוא מכוסה אבק, הגג מט לנפול, החלונות ללא שמשות, הקירות התעקמו – וטוען ש"בכלל לא תכירי אותו עוד".
אז עוברת הדוברת למונולוג שבו מובאים זיכרונותיה כילדה מהחיים בעיירה – "ביתי, שבו הוצאתי את שנות ילדותי", כמילות הפזמון החוזר – ילדות שבה נהגה להתרוצץ בשבת עם שאר הילדים ולשבת לקרוא מתחת לעץ ליד הנהר.
מבקר הספרות היידי נחמן מייזל עמד על כך ש"הפזמון עצמו אינו ממש רב-מעוף, [הוא] מתקתק, נאיבי, פרימיטיבי.
הוא נוגע בכל חלק בגוף"; ולדעתו המוטיב, ה"ניגון" של הפזמון, הוא שהביא לפופולריות הניכרת ולגלגולים הרבים שהפזמון זכה להם.
הפזמון נכתב על ידי שחקן התיאטרון, הבמאי והפזמונאי יעקב ג'ייקובס (דזשעיקאָבס, Jacobs; 1892–1972) והולחן על ידי אלכסנדר אוֹלשָנֶצקי ( Olshanetsky; 1892–1946), שהלחין מחזות ואופרטות יידיים.
הוא חובר עבור המחזה "דאָס ליד פון דער געטאָ" ('שירו של הגטו') – אופרטה בשתי מערכות מאת ויליאם סיגל (מוזיקה מאת אולשנצקי) שהועלתה באוקטובר 1932 ב"נעשאָנאל טעאטער" (התיאטרון הלאומי), מתיאטראות היידיש בשדרה השנייה שבמנהטן.
הוא נכתב כמחווה לזמרת המפורסמת איזה קרמר (איזא קרעמער; Isa Kremer; 1887–1956), ילידת בלץ שהיגרה לארצות הברית כעשור קודם לכן, והיא ככל הנראה הייתה הראשונה שביצעה אותו.
הפזמון הפך מיד ללהיט, התפרסם בארצות הברית ובעקבות זאת במזרח אירופה.
הפופולריות שלו הולידה שטף של חיקויים, או וריאציות, המתייחסים לעיירות אחרות, ובכך חיזקה את הגעגועים הנוסטלגיים לשטעטל כדימוי מרכזי בתרבות הפופולרית היידית בארצות הברית.
הפזמון הובא לפולין מאמריקה על ידי השחקן האורח מיכאל מיכאלסקו (מיכאלעסקאָ; Michalesko), שביצע אותו ב-1934 בתיאטרון היהודי של קמינסקי בוורשה במלודרמה "דער לעצטער טאנץ" ('הריקוד האחרון'; מאת פריימן, מוזיקה מאת אולשנצקי), שבה גילם זמר קברט יהודי.
בתוך זמר קצר הוא תורגם לפולנית (ככל הנראה במסגרת התיאטרון הפולני), וב-1935 נדפס בפולנית בלבוב ובוצע על ידי הזמר היהודי-פולני אדם אסטון.
שמעו של הפזמון הגיע גם ליישוב היהודי בארץ ישראל ורווח בארץ, בפולנית וביידיש, החל בשנות ה-30. ב-1937 בוצע הפזמון על ידי משה אוישר בסרט Dem Chazzen's Zundel ("דעם חזן'ס זונדעל", 'בן החזן'), שנקרא גם על שם השיר, "מיין שטעטעלע בעלז".
הפזמון תורגם גם לרוסית והחל להיות מבוצע בברית המועצות.
בשואה היה הפזמון בין אלה שיהודים הוכרחו על ידי נאצים לשיר בהזדמנויות שונות.