tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סחר פלפל קולוניאלי שינה באופן דרסטי את חוויית המודרניות באירופה ובקרלה והביא, יחד עם הקולוניאליזם, קפיטליזם מוקדם לחוף מלבר בהודו, שינוי תרבויות של צורת עבודה ומעמדות.
סוחרים הודים העוסקים בסחר תבלינים הביאו את המטבח ההודי לדרום-מזרח אסיה, ובמיוחד למלזיה ואינדונזיה, שם הפכו תערובות תבלינים ופלפל שחור לפופולריות.
לעומת זאת, המטבח והגידולים הדרום מזרחיים של אסיה התפשטו גם להודו ולסרי לנקה, שם עדיין קיימת דומיננטיות של אורז ותבשילי חלב קוקוס.
אנשים אירופאים התחתנו עם ההודים, והפיצו בהודו כישורים קולינריים חשובים, כמו אפייה.
אוכל הודי, שהותאם לחיך האירופי, הגיע לאנגליה עד שנת 1811, כאשר מפעלים בלעדיים החלו לספק את טעמם של הסקרנים ושל החוזרים מהודו.
אופיום היה חלק ממסחר התבלינים וכמה אנשים שהיו מעורבים בסחר התבלינים הונעו על ידי התמכרות לאופיום.
סחרחורת הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי הישראלי דודו טסה, שיצא לאור בשנת 2012 בחברת הד ארצי.
האלבום זכה להצלחה רבה והוא נחשב לאחד האלבומים המוצלחים ביותר של דודו טסה.
בשנת 2011 הוציא את האלבום "דודו טסה והכוויתים", המורכב מעיבודים מחודשים לשירים של סאלח ודאוד אל-כוויתי, סבו ואחי סבו של טסה.
האלבום התאפיין בשילוב של רוק ומוזיקה ערבית וזכה להצלחה נאה.
שנתיים קודם הוציא טסה את האלבום "בסוף מתרגלים להכל" שזכה אף הוא להצלחה נאה.
באלבום "סחרחורת" שילב טסה אלמנטים רבים מהמוזיקה הערבית יחד עם רוק, כפי שעשה באלבומו הקודם, "דודו טסה והכוויתים".
בדומה לאלבומיו הקודמים, גם את באלבום זה שיתף טסה פעולה עם ניר מימון.
השניים הפיקו את האלבום יחד ומימון ניגן במספר כלים.
האלבום כלל תשעה שירים, כולם הולחנו על ידי טסה.
פרט לשיר אחד שנכתב על ידי אלכסנדר פן, טסה היה מעורב בכתיבת כל השירים.
באלבום זה שיתף פעולה לראשונה עם המשורר אלי אליהו, שיתוף פעולה שימשיך גם באלבומיו הבאים.
כמו כן שיתף פעולה בכתיבה עם המוזיקאים עמיר לב וגלעד כהנא.
הסינגל הראשון מהאלבום, "עם חלומות כאלה", יצא בדצמבר 2011, ואחריו יצאו שלושה סינגלים נוספים שזכו להצלחה והושמעו ברדיו.
האלבום עצמו יצא לאור במאי 2012 וזכה לביקורות טובות.
בעקבות האלבום יצא טסה לסיבוב הופעות שזכה גם הוא להצלחה.
את השיר "סחרחורת" ביצעה במקור אילנה רובינא בלחן שחיבר מוני אמריליו בשם "בלי גג".
דוד טסה - שירה, גיטרות, קלידים, תכנותים, מלודיקה, עיבודים, הפקה מוזיקלית
ניר מימון - בס, קלידים, פסנתר, תכנותים, עיבודים, הפקה מוזיקלית
אלדד ציטרין - כלי נשיפה, תזמור מיתרים וכלי נשיפה (בשירים 4, 5)
דניאל ברכר - קלידים (בשיר 3)
עודד מאיר - טרומבון (בשיר 1)
רוניוס - כינור (בשיר 3)
מאיה לי רומן - ויולה (בשירים 4, 5)
אמיר אלייב - קאנון (בשירים 6, 8)
ארז מונק - כלי הקשה (בשירים 6, 8)
עדי ויינברג - קולות (בשיר 1)
סחרחורת הוא סינגל של הראפר טונה, שיצא לאור ב-3 ביולי 2017, כסינגל השני מתוך אלבומו השני, "טונהפארק".
בספטמבר 2021, במסגרת חזרות לפסטיבל התמר, הקליטו טונה ועומר אדם ביצוע של השיר בשילוב עם השיר "בדד" של זוהר ארגוב.
הביצוע הגיע למקום ה-19 במצעד השנתי של גלגלצ ומאקו לשנת תשפ"ב.
השיר נכתב והולחן על ידי טונה וניר דנן, והופק על ידי דנן ויקיר בן טוב, בדומה לשאר שירי האלבום "טונהפארק".
השיר עוסק בהתקף חרדה המלווה בסחרחורת שעובר הדובר.
כותב השיר ומפיקו המוזיקלי ניר דנן כתב על השיר בפייסבוק כי בוצע על מקצב של שש שמיניות, ולא על מקצב של ארבעה רבעים, המקובל בשירי היפ הופ, ואמר כי טונה "הגשים לו חלום", וכי "כבר 10 שנים" שהוא "מנסה לשכנע אותו לשיר על מקצב של 6/8".
בפתיחת השיר, מופיעה השורה "הו רומיאו, זאת הייתה, פנטזיה נהדרת", שנלקחה משירה של צרויה להב, "רומיאו".
לשימוש בשורה ניתן קרדיט בחוברת האלבום "טונהפארק".
בביקרת שהעניק לו, ניתח מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי את השיר, וכן נתן לו ביקורת חיובית, בה כתב: "שני החלקים הראשונים של השיר מזכירים לי שירי סלואו שנות השישים" וטען כי "טונה מצליח לתרגם את החשיפה האישית למוזיקה מורכבת, שהשינויים בה הם תרשים אותנטי לתיאור הסיפור שלו".
נדב מנוחין העניק לאלבום בו נכלל השיר ביקורת מעורבת, אם כי אמר בה שהשיר הוא "השיר הטוב ביותר באלבום" ושהוא "מזדמזם בראש הרבה יותר מהאחרים".
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של טונה ב-3 ביולי 2017, והוא בוים על ידי נאור סוקי.
נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-9.5 מיליון צפיות ביוטיוב.
שוק הסמים בעיראק הוא שוק המוקדש לגידול, ייצור, הפצה ומכירה של סמים אסורים, וביניהם מתאמפטמינים, בנזהקסול וחומרים היפנוטיים המשמשים להרגעה.
בסוף המאה ה-20, היקף הסחר בסמים במדינה היה מוגבל, רבות עקב חיזוק הבקרה על הגבולות והאכיפה המשטרתית תחת שלטונו של נשיאה החמישי של עיראק, סדאם חוסיין.
לאחר הפלישה האמריקאית לעיראק בשנת 2003, היקף הסחר בסמים במדינה עלה בעשרות מונים, במיוחד בערים המרכזיות בגדאד ובצרה.
מגפת הקורונה והמשבר הכלכלי שפקד את עיראק בשנים האחרונות הגבירו במיוחד את היקף תופעת הסחר בסמים במדינה.
בשנים האחרונות גורמים ממשלתיים וארגונים שונים מנסים להתמודד עם התופעה באמצעות הסברה, חינוך, אכיפה וביצוע מעצרים נרחבים של סוחרי וצרכני סמים.
ההיסטוריה של הסחר בסמים בעיראק
בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, נשיאה החמישי של עיראק, מדיניות הממשלה כלפי סמים הייתה נוקשה במיוחד, רבות בשל בקרה משמעותית ואיכותית על הגבולות אשר הקשתה על הסחר.
ביצוע עבירות סמים נתפס כמעשה חמור במיוחד – המשפטים של צרכני וסוחרי הסמים התקיימו בבתי המשפט שדנו בעבירות בגידה וריגול, שהיו ידועים בשיעור הרשעה גבוה ובמשפטים מהירים וקשים.
על אף מדיניות החקיקה והאכיפה העוצמתית והנוקשה בענייני הסמים, סחר בסמים בעיראק כן התקיים במידת מה במהלך תקופת שלטונו של סדאם.
בחזית מלחמת איראן-עיראק, בה שירתו מאות אלפי חיילים שהיו שרויים משך זמן רב במתח פסיכולוגי עצום, אלכוהול (שאסור לצריכה באסלאם) היה אסור בשימוש, אך תרופות המייצרות השפעות דומות לאלכוהול (למשל דיאזפאם) כן נצרכו.
יתר על כן, בשנות השמונים התמודדה עיראק עם המוני מהגרים מצריים בעלי הרגלי שאיפת חומרים ממיסים, אשר הכירו אותם לבני הנוער העיראקים.
יש הטוענים כי שימוש בסמים היה נפוץ גם בקרב האליטה הפוליטית, ואפילו בקרב מקורביו של סדאם חוסיין עצמו.
אחת העדויות המשכנעות ביותר לקיומה של תופעת סחר בסמים בעיראק באותן השנים הייתה הפעלתם של מתקני טיפול בהתמכרות והוצאה להורג של נאשמים בסחר בסמים.
בשנת 1999, ממשלת עיראק אף יצרה תוכנית לאומית בנושא שימוש בסמים בשיתוף עם ארגון הבריאות העולמי וכן מועצה ארצית בנושא שימוש בסמים בשנה העוקבת לה.
יוזמות אלו עשויות להצביע על שינוי מדיניות של מפלגת הבעת' בסוגיית הסמים - מתן חשיבות על הסברה וחינוך אל מול אזרחי עיראק לטובת פתרון הבעיה.
הסיבות לעלייה בהיקף הסחר בסמים בעיראק במאה ה-21
לפני פלישת ארצות הברית לעיראק בראשית 2003, משטרו של סדאם חוסיין הטיל עונשים קשים הן על סוחרי הסמים והן על צרכני הסמים, כאשר העונש המרבי על צריכת סמים וסחר בהם באותה עת היה עונש מוות.
החקיקה הדרקונית הורידה את סחר הסמים למחתרת והרחובות, על פי דיווחים ממשלתיים באותה העת, היו כמעט ונקיים מסמים.
לאחר הפלת משטרו של חוסיין בראשית המאה ה-21 השתרר כאוס במדינה - בהיעדר כוחות צבא עיראקיים שיגנו על גבולותיה כבימי סדאם חוסיין, השליטה על גבולותיה של עיראק התרופפה, מה שהיטיב עם תעשיית הסחר בסמים במדינה.
יתר על כן, אזרחים עיראקים רבים חוו על בשרם את תופת הקרבות של מלחמת עיראק, בין אם באופן ישיר, בצפייה ואף בהשתתפות בקרבות, ובין אם באופן עקיף, כששכלו את יקיריהם שנפלו.
שימוש וצריכת סמים היוו עבור צעירי עיראק אסקפיזם מחיי היומיום המורכבים במדינה.
בשנים 2020 ו-2021, הנחיתה מגפת הקורונה מכה קשה על כלכלת המדינה שממילא הייתה במשבר.
על פי דו"ח שפרסם הבנק העולמי בסוף שנת 2020, מיליוני אזרחים עיראקים צפויים לשקוע אל מתחת לקו העוני בעקבות המגפה והצניחה העולמית במחירי הנפט, שעליו מתבססת כלכלת עיראק.
כמו כן, נכון לתחילת שנת 2021, לעיראק קיים חוב לאומי של מעל ל-5 מיליארד דולרים לשכנתה איראן.
עם זאת, הסנקציות על איראן כחלק מההתנגדות הבינלאומית לתוכנית הגרעין האיראנית לא מאפשרות לבגדאד לשלם את חובה, והוא רק הולך ותופח, ומעמיק את המשבר הכלכלי במדינה.
נוסף על כך, על פי הערכות הבנק הלאומי בעיראק, שיעור האבטלה בקרב צעירי המדינה קרוב ל-20%, ובחלקים מסוימים בבצרה ובבגדאד שיעור האבטלה אף גבוה יותר, מה שמעודד פעילות פלילית וסחר בסמים.
בית המשפט העיראקי אכן מצא כי לפחות 90% מהעצורים בגין עבירות סמים במדינה היו מובטלים.
רבים מהם צעירים נואשים שמחפשים בריחה מהמשבר הכלכלי והמציאות הקשה במדינה.
מיקום גאוגרפי והתרופפות הבקרה על הגבולות
למיקום הגאוגרפי של עיראק נדבך חשוב בהתפשטותה של תופעת צריכת הסמים במדינה.
עיראק מוקפת במדינות רבות המייצרות וצורכות סמים, והיא, יחד עם איראן, נמצאת על ציר מעבר סמים מאפגניסטן – שבשטחה מיוצר רוב האופיום בעולם - לאירופה ולמדינות המפרץ השונות.
זאת, יחד עם התרופפות על בקרת הגבולות והשיטור העקבי לאחר הפלישה האמריקאית בשנת 2003, הביאו לעליה חדה בצריכה ובסחר הסמים בקרב אזרחי המדינה, במיוחד בקרב אנשים שחוזרים מאיראן, וביניהם גם צליינים דתיים.
על פי בכירים במשטרת בצרה, מעל כ-80% מן הסמים הנסחרים במדינה מגיעים מהגבול האיראני הפרוץ.
אחד הגורמים החמורים ביותר אשר תורמים לבעיית הסמים הוא חולשתה של מערכת התרופות העיראקית.
כל אזרח במדינה יכול לקנות כל תרופה מבית המרקחת ללא מרשם (או עם מרשם מזויף או שפג תוקפו).
זאת, בשל המצב הביטחוני הרעוע במדינה ובשל היעדר הבקרה הממשלתית במקורות מכירה והפצה של תרופות.
חולשת מערכת הבריאות מאפשרת את קיומה של תופעה נרחבת של הברחת תרופות ממרכזי בריאות ובתי חולים, במיוחד של משככי כאבים, חומרים המשמשים להיפנוזה וסמים.
עלייתו של ארגון "המדינה האסלאמית" (דאעש)
לוחמי ארגון המדינה האסלאמית הכניסו למדינה פנטילין, חומר ממריץ ממשפחת האמפטמינים אשר נותן תחושה של אנרגיה רבה ואופוריה ומדכא את התיאבון ואת הצורך בשינה, וזכה לפופולריות רבה בקרב לוחמי הארגון.
התגובה להתפשטות הסחר בסמים בעיראק הובלה על ידי משרד הבריאות בעיראק והמועצה הלאומית לבריאות הנפש ולהתמכרויות, בשיתוף פעולה הדוק עם משרדי ממשלה אחרים.
לגופים הממשלתיים העיראקיים ישנם גם שותפים בינלאומיים שונים במאמץ וביניהם: ארגון הבריאות העולמי, המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש וממשלות נבחרות ברחבי העולם כדוגמת יפן.
נכון ל-2021, התוכנית לפיקוח על סחר בלתי-חוקי בסמים פועלת במסגרת המועצה הלאומית לבריאות הנפש ולשימוש בסמים במטרה לשפר את תשתיות התמיכה לצרכני סמים, לגבש חקיקה מתאימה, ולהעלות את המודעות הציבורית להשלכות של צריכת סמים.
עד כה, הושלמו מספר תוכניות הסברתיות ממוקדות כנגד תופעת הסחר בסמים, וביניהן תוכניות חינוך למורים ורופאים העובדים במרכזי רפואת חירום.
אחד ההישגים הממשלתיים החשובים ביותר בכל הנוגע למאבק בסחר בסמים במדינה הוא פרסומו של סקר בריאות הנפש וצריכת סמים אשר נערך בשיתוף עם ארגון הבריאות העולמי ברחבי עיראק בין השנים 2006–2007, וסיפק לראשונה נתונים מהימנים ובלתי מוטים על היקף תופעת הצריכה והסחר של חומרים ממכרים במדינה.
סקר דומה נערך במדינה בין השנים 2015-2013 על ידי משרד הבריאות העיראקי והלשכה האמריקאית לענייני סמים ואכיפת חוק בינלאומיים.
בעיראק פעילים מספר ארגונים לא ממשלתיים העוסקים בצריכת סמים, במיוחד באזור הכורדי בצפון המדינה, והם מספקים שירותים והכשרה בנושא צריכת סמים.
תמיכתן של השותפות הבינלאומיות אפשרה עריכת מספר כנסי הכשרה ותכנון המשך המאבק בסחר בעיראק ובמדינות הסמוכות לה.
בכנסים אלו מתאספים מספר רב של אנשי מקצוע מתחום הרפואה בעיראק, אנשי דת, גורמים משפטיים, פעילי זכויות אדם, וארגונים לא ממשלתיים, על מנת לגבש תוכניות ויוזמות חדשות לשירותי בריאות הנפש וההתמכרויות במדינה.
על פי גורמי ביטחון עיראקיים, בתקופה האחרונה מיליציות עיראקיות ורשתות הסמים במדינה מגייסות יותר ויותר נשים כדי להבריח חומרי נפץ, כלי נשק וסמים ולחמוק מאיתורם על ידי כוחות הביטחון.
לדבריהם, לנשים קל יותר לסחור בסמים מאשר לגברים מאחר שהן לא מושכות תשומת לב, וכי מחסור בנשים במשטרה העיראקית הביא למצב בו כמעט ואין אפשרות לערוך חיפוש על גופן של נשים הנחשדות בעבירות סמים.
בהיעדר מדיניות ברורה למלחמה בסמים, בתי המשפט העיראקיים שופטים למאסר את מרבית הנשפטים על עבירות סמים, דבר אשר גרם לצפיפות קשה ביותר בבתי הכלא העיראקיים.
כחלק מן המלחמה בסחר בסמים בעיראק, מתבצעים מדי שבוע בכל רחבי המדינה מעצרים של סוחרי וצרכני סמים, והשתוללותה של מגפת הקורונה במדינה אילצה את מנהלי בתי הכלא בעיראק לצמצם את מספר האסירים בכל בית סוהר.
הלכה למעשה, עובדה זו הובילה להתפוצצות אוכלוסיית האסירים בבתי הכלא העיראקיים, עד כדי כך שמספר העצירים בתאים גדול פי שניים מהקיבולת בהם.
על פי גורמים ביטחוניים שונים, המחסור במקום בתאי המעצר תחת תנאי מגפת הקורונה הוביל להאטה ואף לעצירה זמנית בביצוע המעצרים והמשך המלחמה כנגד סחר הסמים בעיראק.
המערכה כנגד הסמים - 2021
בחודשים מאי-יוני 2021 קיימה משטרת עיראק מבצע נרחב כנגד סוחרי וצרכני הסמים בעיראק.
המבצע הקיף את רוב המחוזות במדינה, ובמיוחד את המחוזות הדרומיים, הנחשבים למעוזים העיקריים של הסחר בסמים במדינה, ובמהלכו הצליחה לעצור ולכלוא מאות מעורבים בסחר בסמים.
על פי גורמי ביטחון עיראקיים, זהו אחד המבצעים הנרחבים והיעילים ביותר כנגד הסחר בסמים שידעה עיראק.
אחת הסיבות שהפכו את המבצע הזה לכה מוצלח הוא ההיענות הציבורית הרחבה אליו.
החל משנת 2017, קיים בעיראק מוקד חירום טלפוני (178) של המנהל הכללי לסמים ולבקרת חומרים פסיכוטרופיים, הזמין 24 שעות ביממה ובו ניתן לדווח על קיומן של פעילויות הקשורות בצריכה או בסחר בסמים בצורה אנונימית.
במהלך מבצע זה, באופן חסר תקדים, אזרחים רבים פנו אל המוקד ובכך הצליחו לסכל את הגעתם של מאות קילוגרמים של חומרים פסיכואקטיביים לרחובות עיראק.
במהלך חודש יולי 2021 ועדת הביטחון וההגנה של הפרלמנט העיראקי אישרה את הגשת ההצעה להקים פיקוד ביטחוני למאבק בסמים במדינה, זאת על מנת להתמודד עם הגידול בהיקפי הסחר בסמים בעיראק.
במקביל, המועצה השיפוטית העליונה של עיראק ציינה כי הוציאה מאות צווי מעצר נגד מעורבים בפשעים הקשורים לסמים.
על פי פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], תשל"ג-1973 פרק ג' מסעיף 6 ואילך יש איסורים והגבלות בכל הנוגע לעיסוק בסמים במדינת ישראל.
פקודת הסמים היא המשך לחקיקה מתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל ונועדה להסדיר או לאסור ייבוא, ייצור, החזקה, סחר ושימוש בסמים במדינת ישראל.
בפקודת הסמים המסוכנים מפורטים החומרים הצמחיים והסינתטיים שאושרו כסמים מסוכנים, עליהם ישנו פיקוח וענישה.
ברוב העולם וכך גם בישראל, שימוש בסמים הוא אסור לפי חוק, מתוך ההנחה כי הוא מסוכן לאדם העושה בו שימוש, לסביבתו ולחברה בה הוא חי.
סמים פסיכואקטיביים, או בקיצור סמים, הם חומרים כימיים – ממקור צמחי, פטרייתי או סינתטי – המשפיעים על התהליכים המנטליים ועל ההתנהגות של האדם באמצעות שינוי זמני במצב התודעה, ושמתוך הגדרה קשורים תכופות לתופעות כמו שימוש מופרז ולרעה, התמכרויות גופניות ונפשיות, תסמונות גמילה וסכנת מנות היתר.
רשימת הסמים האסורים בשימוש ובמסחר משתנה בהתאם לחידושים ושינויי חקיקה.
יצירת סמים חדשים, לעיתים תוצרי מעבדות וגילוי שימוש בחומרים שונים, שלא היו ידועים לפני כן כבעלי תופעות פסיכואקטיביות, כמו דבק או גז מזגנים, מחייבים התאמות של החוקים הנוגעים בדבר.
גם שינויים חברתיים, כמו יחס מקל יותר לסמים מסוימים, יכול להוביל לשינויי חקיקה.
שינויים בדרך גידולם וטיפוחם של צמחי בסיס ליצירת חומרים פסיכואקטיביים יצרו שינויים גם בסמים עצמם והפכו סמים, שנחשבו ל"קלים" לסמים בעלי עוצמה רבה יותר.
תולדות הסחר בסמים בארץ ישראל
תרבות הסמים בארץ ישראל התפתחה בעיקר סביב הברחות הסמים מלבנון וסוריה אל מצרי דרך ארץ ישראל.
מצרים הייתה לקוחה גדולה של חשיש ואופיום, סמים, שהגיעו אליה מאיי יוון, שם גודלו על איים קטנים.
שינויי חקיקה עולמיים ומצריים פגעו במסחר בסמים, שהגיעו מיוון ואת הדרישה המצרית התחיל לספק מגדלים לבנוניים וסוריים.
סמי הצפון עברו דרך ארץ ישראל למדבר סיני ומשם למצרים גופא.
המבריחים שמחו למצוא לקוחות בדרכם מצרימה וכך התפתח שוק הסמים הארץ ישראלי.
בישראל ובעולם כולו יש פולמוס סביב נושא לגליזציה של סמים קלים.
המלמדים זכות על השימוש בסמים מצביעים על השפעות חיוביות מסוימות שיש לחלק מהסמים, שיכוך כאבים, טיפול בהשפעות מסוימות של מחלות ועוד.
הם גם טוענים ששימוש בסמים, אם הוא מזיק, הוא מזיק רק למשתמש עצמו ולא לחברה.
מנגד, המקטרגים מצביעים על השפעות שליליות הנובעות משימוש בסמים, התדרדרות בריאותית, אבדן כשרים ורצון להיות חלק פרודוקטיבי מהחברה, הפיכת משתמשים לפרטים הנזקקים לסיוע החברה או גרוע מזה, הפיכתם לעבריינים לשם השגת האמצעים לרכישת סמים, ריבוי תאונות דרכים בגלל השפעת סמים על הנהגים ועוד.
קיימת טענה שסמים "קלים" מהווים מסלול מעבר לסמים "קשים", כי המתרגלים לשימוש בסמים, מחפשים בהדרגה חוויות יותר ויותר חזקות.
סם אונס הוא דוגמה לסם פוגעני הניתן לקורבן ללא ידיעתו.
מעילת סמים בעוגות או משקאות יוצרת אפשרות של הסתממות באקראי, ללא כוונה וללא ידיעה.
התומכים בלגליזציה של סמים מצביעים על החקיקה ההולנדית הסובלנית יותר והמתנגדים מצביעים על כך שגם ההולנדים מנסים לצמצם את היקפי הלגליזציה.
בנוסף לכך, המצב הביטחוני המיוחד של ישראל מגביר את הסכנות של הסחר בסמים.
המסחר בתרופות מפוקח ומבוקר על ידי משרד הביאות.
האופי המונופוליסטי של היבוא והשיווק של התרופות מיובאות מועד לתקלות.
החלפת תוכנה בחברת יבוא תרופות בסוף 2024 לוותה בתקלות וחוסרים של תקופות רבות, בהן גם תרופות מצילות חיים או מאריכות חיים.
אופיואידים הם קבוצת תרכובות הנקשרות ל"קולטני האופיואיד" במערכת העצבים ובמקומות אחרים בגוף.
ההשפעה המרכזית של מרבית האופיואידים היא דיכוי מערכת העצבים המרכזית תוך הפחתת יכולת הגוף להגיב לגירויים, עקב היקשרותם לקולטנים המעבירים את תחושת הכאב ואותות חישה אחרים למוח.
מבחינת החקיקה בישראל, מתן מרשמים לתרופות אופיואידיות הוסדר תחת נוהלי אגף הרוקחות במשרד הבריאות אשר מגדירים את מרבית התרופות ממשפחת האופיואידים תחת פקודת הסמים המסוכנים.
המשמעות היא שמי שצורך, רושם או סוחר בתרופות אלה שלא על פי חוק – עובר עבירה פלילית על פי פקודת הסמים המסוכנים ומסתכן בענישה פלילית.
על פי מחקר של מרכז טאוב צריכת האופיואידים בישראל עלתה וישראל מדורגת ראשונה בצריכה זו.
הצרכנים הם בעיקר צעירים בריאים ועניים.
בישראל לא הייתה הגבלה על צמח הקאת עד שבפיצוציות החלו להימכר גלולות סינתטיות בשם "חגיגת".
ה"חגיגת" הכיל גם כמויות גדולות של קאתינון שפגע במשתמשיו.
בעקבות כך התקיים דיון בכנסת ולפי המלצת משרד הבריאות, הותר הצמח לשימוש ולמסחר בצורתו הטבעית בלבד.
נכון ל-2011, מגודל צמח הקאת בישראל, לשימוש מסחרי, בשטח בהיקף כולל של כ-1,000 דונם, המשווקים לירקנים ולפיצוציות.
קנאביס רפואי הוא הכינוי לחלקים שונים של צמח הקנאביס או חומרים טבעיים שבודדו מן הצמח, כפי שאלו ניטלים במסגרת טיפול רפואי, כלומר לטיפול במחלות, כולל להקלה בתסמינים של מחלות ובעיות שונות.
לצמח הקנאביס יש היסטוריה של אלפי שנים של שימוש רפואי בתרבויות רבות.
סמי פיצוציות הוא כינוי ישראלי למגוון רחב של חומרים כימיים שתוכננו כך שהשפעתם תהיה דומה לזו של סמים אסורים על פי חוק, אך מרכיביהם אינם כלולים בפקודת הסמים המסוכנים ועל כן ניתן לכאורה לייצר ולשווק אותם באופן חוקי.
בהכנת סמי פיצוציות נעשה ניסיון ליצור סמים בעלי מבנה כימי אנלוגי, או נגזרת כימית של סמים פסיכואקטיביים מוכרים, על ידי שינוי מסוים במבנה הכימי של הסם הידוע.
לעיתים נדירות יותר יצרן סם הפיצוציות מייצר חומרים כימיים אחרים היוצרים שינויים זמניים דומים בהכרה, בתפיסה, במצב רוח או בהתנהגות לאלה של סמים פסיכואקטיביים מוכרים.
בתקופה בה סמים חדשים אלה אינם אסורים על פי חוק, הם נמכרים באופן גלוי, או גלוי למחצה, למשל בחנויות נוחות או בקיוסקים.
בישראל ניתן לעיתים למצוא סמים אלה בפיצוציות ומכאן כינויים.
במדינות אחרות בעולם זכו סמים אלה לכינויים שונים כגון סמי מעצבים (designer drugs) וסמי מסיבות.
ב-2013 התקבל בכנסת חוק המאפשר הכרזה של חומר, דוגמת סמי הפיצוציות, כחומר אסור בהפצה.
החוק נועד לתת מענה זמני עד הכרזת החומר, אם תהיה, כסם מסוכן אסור בשימוש.
שימוש בסמים שונים לפיתוח השרירים, סמים ממריצים ועוד נאסרו על הספורטאים על ידי גופי ספורט, אך אינם אסורים על פי החוק בישראל.
הסחר הבלתי חוקי בסמים בישראל מקיף את כל הסחר בחומרים אסורים בתוך מדינת ישראל.
בעוד שסמים רבים נמכרים ונסחרים בישראל, ישראל אינה מוקד מרכזי לסוחרי סמים, ואינה מוקד מרכזי לרכישה, הובלה או מכירה של סמים על ידי צרכנים.
למרות שישראל כמדינה אינה חווה רמות גבוהות של סחר בסמים, הנפח גדל בשנים האחרונות ובשנת 2022 נרשם מספר שיא של זרימת סמים דרך המדינה.
הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול ערכה ב-2009 סקר שימוש בסמים באוכלוסייה המבוגרת (בגילים 18 עד 40) ועל פי סקר זה התברר ש- 11,42% מהמשיבים עשו שימוש לא חוקי בסמים במהלך השנה האחרונה.
בהנחה שתוצאות הסקר משקפים את המצב הכללי מגיעים לאומדן של יותר מרבע מיליון צרכני סמים באותה שנה רק באוכלוסייה המבוגרת.
מדובר בשוק גדול, שיוצר ביקוש גדול לסמים.
תרופות מרשם, שהוסגו בדרך לא חוקית (זיוף מרשם רפואי או קבלתו בסחיטה של רושם המרשם) או גנבתו או גנבת התרופות, במיוחד תרופות הנכללות תחת ההגדרה 'סם מסוכן' –נרקוטיות, כמו מורפיום, אוקסיקודון, ויקודון, פנטניל וכו' אסורות למסחר בישראל.
חרף האיסור יש ביקוש ויש מי שמספקים את הביקוש.
קיימת תופעה עולמית של זיוף תרופות ושיווק הזיופים.
פיתוח תרופות הוא יקר וממושך ומכאן נגזר מחירן.
זייפני התרופות חוסכים לעצמם את מרבית ההוצאות וגורפים את ההכנסות.
חוץ מהפגיעה ביצרני התרופות, הזיופים עלולים לגרום לפגיעות קשות בצרכני התרופות.
חוסר פיקוח על ייצור התרופות יכול להביא לשינויים שיסכנו את בריאות וחיי הצרכן.
בשנת 2008 ישראל דורגה במקום השמיני בעולם בזיופי תרופות והמגמה בעלייה.
לא כל הסמים הנסחרים בישראל מגיעים מארצות אחרות, יש גם סמים שמקורם בצמחים, שגודלו בארץ, בדירה חיפאית או בסלון יופי בנצרת.
חיפוש שנערך בביתה של ראש לשכת אחת השרות הוביל במקרה לגילוי 80 עציצי צמחי סם בחדר הסמוך לחדר השינה שלה.
בהמשך מצאה המשטרה סמים גם ברכב הממשלתי השייך למשרד ראש הממשלה והרשום על שם ראשת הלשכה של השרה מאי גולן, סמים מוכנים לחלוקה בשקיות.
מגדלים שלא מסתפקים בדירה או בסלון יופי פשטו על שטחי אש בנגב והקימו שם משתלות של צמחי סמים.
לא רק בנגב, גם בגליל מגדלים סמים אסורים.
אופיום הוא סם ממכר המיוצר בקלות מפרחי פרג האופיום, צמח הגדל הארץ באופן טבעי.
מהאופיום אפשר להפיק בקלות יחסית סם ממש נורא, הרואין וגם הוא מופק ומופץ בישראל.
טלגראס הייתה קהילת רשת להפצה ומכירה בישראל של צמח הקנאביס, וסם הקנאביס שמופק ממנו, ועוד מגוון סמים קלים אחרים.
הקהילה נוסדה על ידי עמוס דב סילבר באמצעות שימוש באפליקציית "טלגרם" בה המסרים מוצפנים מקצה עד הקצה.
הברחת סמים מישראל ואל ישראל
הברחת סמים (יבוא ויצוא סמים מישראל) נחשבת לעבירה חמורה ביותר.
מי שנתפס על ייבוא סמים לישראל מסתכן בעונש של עד 20 שנות מאסר וסנקציות נוספות כמו שלילת רישיון, פסילת דרכון, קנסות והליכי חילוט רכוש וכסף.
מכל שכנותיה של ישראל יש ניסיונות להבריח סמים לתוך ישראל, ממצרים, מירדן, מסוריה ומלבנון.
סמים מוברחים לתוך ישראל לא רק מהמדינות השכנות, הם גם מגיעים ממרחקים דרך הים או דרך האוויר.
לא כל ההברחות מנסות להגיע לישראל, יש גם הברחות סמים בכיוון ההפוך, מישראל אל שכנותיה, למשל לירדן, אך גם אזור מלחמה, לרצועת עזה.
בדרך כלל מבריחים סמים ממצרים לישראל, אך הרואין מבריחים מישראל למצרים.
הברחות הסמים הופכים את הסחר בסמים בישראל לחלק משוק הסמים העולמי, שוק שמושפע משינויי חקיקה במדינות שונות, ממחסור בסם כזה או אחר או מעודף של סמים מסוימים, מחסור ועודף המשנים את מחירם בשוק.
הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת ייצור סמים סינתטיים.
האינטרנט מקל על הזמנת סמים מחוץ לארץ.
הרווחים הגדולים בהברחת סמים מפתים לפעמים אישים ידועים, ספורטאים, אמנים ופוליטיקאים.
השר לשעבר גונן שגב נתפס על חם, נשפט והורשע בהברחת סמי אקסטזי.
לפעמים הברחת הסמים היא בתוך ישראל, למקומות שמורים, כמו בתי כלא.
הברחות הסמים לישראל מכשירות נתיבי הברחה דרכם עלולים להבריח גם נשק ואכן, לעיתים יש הברחות מעורבות של סמים ושל נשק.
המאבק בסחר הלא חוקי בסמים
משטרת ישראל וגופים שלטוניים נוספים נאבקים נגד הסחר בסמים אסורים.
גם הפשע המאורגן, ארגוני פשיעה, עוסקים בהברחה ומסחר בסמים אסורים והמאבק המשטרתי נגדם זוכה לעיתים להצלחות.
סחר בלתי חוקי בסמים חוקיים מתרחש כאשר קיימים פערי מחירים גדולים דים בין מקור הסם ובין מדינת היעד, המותירים למבריחים רווח אף לאחר ההשקעה הדרושה בהברחה.
פערי מחיר אלה עשויים להיווצר בין היתר עקב הטלת מיסים על המוצר, או הגבלות אחרות.
אם לא קיימות הגבלות חוקיות כלשהן בין מדינת המוצא של המוצר למדינת היעד, אזי יכול להתקיים מסחר חוקי בין שני השווקים.
בישראל קיים שוק שחוק של תרופות מרשם היכולות להיות מסוכנות וממכרות - התרופות נקנות במרשם דרך קופות החולי ונמכרות בשוק השחור ברווח גדול.
יש עליה משמעותית בשכיחות של תלות יתר בתרופות מרשם.
התהליך מתחיל לרוב בתרופה שנועדה לשיכוך כאבים ומתגלגלת לתלות בתרופה עד כדי התמכרות והתלות מתחילה בדרך כלל בשימוש בתרופה לשם התגברות על כאב או טיפול בתופעה מטרידה, ועשויה להפוך לתלות בתרופות עד כדי התמכרות חסרת שליטה ואף סכנה לבריאות ולחיים.
התרופות בהן השימוש לרעה שכיח הן תרופות ממשפחת האופיואידים המשמשות לטיפול בכאב.
שימוש לרעה בתרופות מרשם מוגדר כשימוש שנעשה שלא לפי ההנחיות שניתנו על ידי הרופא או שלא תואם לצרכים הרפואיים.
חלק מתרופות המרשם, היכולות להוות תחליף לסמים, נסחרות באופן בלתי חוקי ומחליפות את הצורך להבריח ולעבד סמים.
לדוגמה, חלק מתרופות המרשם המכילות אופיאטים שהשפעתם הפסיכואקטיבית חזקה יותר מהשפעת הרואין הנמכר על ידי סוחרי הסמים.
הרואין נחשב לחומר חזק במיוחד ביכולתו להשרות אופוריה ויכולתו לגרום להתמכרות.
עם זאת יש אופיאטים סיתטיים שהם חזקים ממנו (כמו: פנטניל, קרפנטניל).
לצד האופיואידים יש מגוון רחב של חומרים פסיכואקטיביים נכללים בתרופות מרשם ויש בהן שימוש לרעה – החל מבנזודיאזפינים (נוגדי חרדה) וכדורי שינה, וכלה בתרופות לטיפול בהפרעות קשב.
חלק מתרופות המרשם המשמשות בסחר סמים נגנבות מבתי מרקחת או מחסני תרופות, חלקן נקנה מרופאים המספקים מרשמים מזויפים, וחלקן נקנה באינטרנט.
דרך נוספת לזליגת התרופות היא דרך מרשמים וטרינריים.
תרופות מרשם ממשפחת הבנזודיאזפינים מוצאות דרכן לעיתים תכופות לשוק הסמים.
גם תרופות להפרעות קשב מבוקשות ונסחרות בשוק החופשי.
באופן כללי, הפיקוח על הסחר הבלתי חוקי בתרופות מרשם יעיל יותר, כיוון שהיצרן הוא בדרך כלל מפעל חוקי המקיים ביקורת הדוקה על כמויות הייצור ושרשרת האספקה ולכן איתור זליגה של סמים לשוק השחור קלה יותר.
בכנסת אושרו תקנות הסמים המסוכנים כדי למנוע זליגה של תרופות מרשם מקופות החולים לשוק השחור.
היתרון בשימוש בתרופות מרשם כסמים הוא בהפחתת הסיכון מחומר מזוהם, כיוון שסמים אלה מיוצרים בתנאי ייצור קפדנים, להבדיל ממעבדות סמים בלתי חוקיות.
החל משלהי שנות ה-90 קמו באינטרנט מספר רב של אתרים המציעים למכירה תרופות מרשם, ללא צורך במרשם רופא.
אתרים אלה מאפשרים לסוחרי הסמים ולמשתמשים בסם להשלים עסקאות סמים ללא צורך במפגש פיזי עם ספק הסם.
אתרים רבים מקבלים תשלומים בכרטיסי אשראי ואלה המבצעים עסקאות מזומן בלבד, מפחיתים עוד יותר את היכולת לעקוב אחר עסקאות אלה ולאתר את הצדדים לעסקה.
רבים מן האתרים פועלים מתוך מדינות שבהן לא קיימת דרישה למרשם לצורך רכישת התרופות הנמכרות באתר.
כך למשל, תרופות מרשם המכילות אופיאטים אינן דורשות מרשם במקסיקו.
אופייה הגלובלי של רשת האינטרנט מאפשר לסוחרים אלה לקשור עסקאות ברחבי העולם.
"סחרחורות" הוא סינגל שיווקי שהקליטה הזמרת הישראלית מור.
הוא יצא לאור ב-6 בנובמבר 2025 יחד עם שאר רצועות המיני-אלבום Mor 4FM.
השיר נכתב והולחן על ידי מור, אלמוג קריאף וגל ג'ו כהן, שגם הפיק אותו מוזיקלית.
השיר מציג דוברת המתארת חוויה רגשית של שחיקה נפשית, אכזבה עצמית ותחושת כישלון מצטבר, המנוסחת בלשון יומיומית וישירה.
הפתיחה מעמידה את הגעגועים כצורה של נחמה חלקית בלבד, כזו שאינה פותרת את הכאב אלא מאפשרת לשהות בו.
הדוברת מתארת בכי מתמשך והכרה בכך שיש לו סיבה, לצד חשבון נפש פנימי סביב רצון להיות צודקת, חכמה או מצליחה יותר מכפי שהמציאות אפשרה.
החזרה על מוטיב הזמן, המופיע כהבטחה שדברים יסתדרו אך בפועל מתגלה כמקור לסיבוך נוסף, יוצרת מתח בין ציפייה להתקדמות לבין חוויה של קיפאון רגשי והחמרה פנימית.
בחלקו המרכזי השיר עובר לתיאור מפורש יותר של התמודדות עם כאב פיזי ונפשי, תוך שימוש בדימויים של חושך, סחרחורת וניתוק, כמו כיבוי אורות ושהייה במיטה חולה.
אזכור נטילת כדור מוצג כחלק מניסיון להשתיק את העומס ולא כהכרעה דרמטית, ומתחבר לעייפות מהבעת אהבה עצובה שחוזרת על עצמה.
הדימויים החזותיים, עיניים אדומות ושמלה שחורה, מעמידים את הדוברת במרחב שבו הגבול בין אמת למטפורה מיטשטש, והזהות האישית נטענת באשמה ובטעויות של האחר.
החזרה על הפזמון מחזקת את תחושת המעגליות, שבה הכאב אינו נפתר אלא משוכפל, והסיום מותיר את השיר במצב של קבלה עגומה של עצב מתמשך, ללא הצעת מוצא חד משמעית.
סטאבקה ורחובנוגו גלבנוקומַנדובנייה הוא הגוף העליון שהוקם לניהול הפיקוד המלחמתי של צבא האימפריה הרוסית בתקופת מלחמת העולם הראשונה, וכן של צבא ברית המועצות בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בראש הסטאבקה עמד תחילה ניקולאי ניקולאייביץ' הדוכס הגדול של רוסיה, ואחר כך היה הצאר ניקולאי השני לראש הסטאבקה.
לאחר מהפכת פברואר שוב ביקש ניקולאי ניקולאייביץ' להתמנות לראש הסטאבקה אך הממשלה הזמנית התנגדה למינוייו ומינתה את מיכאיל אלכסייב במקומו לרמטכ"ל ולראש הסטאבקה, כמחליף לגנרל אלכסיי ברוסילוב, לאחר כישלונו בחזית של אלכסייב החליפו לאוור קורנילוב ועם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, בוטלה הסטאבקה כשלקראת הסוף עמדו בראשה אלכסנדר קרנסקי וניקולאי דוחונין.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוקמה הסטאבקה על פי החלטת מועצת הקומיסרים העממיים מ־23 ביוני 1941. בהתאם לצו זה הועמד בראשות הגוף סמיון טימושנקו (שהיה אז הקומיסר לענייני הצבא) וחבריו היו גאורגי ז'וקוב, יוסיף סטלין, ויאצ'סלב מולוטוב, קלימנט וורושילוב, סמיון בודיוני וניקולאי גרסימוביץ' קוזנצוב.
ב־10 ביולי 1941 הועמד סטלין בראש הגוף, בוריס שפושניקוב נוסף כחבר, וניקולאי קוזנצוב פסק להיות חבר בגוף זה.
בהרכב זה הסטאבקה תפקדה למעשה כל המלחמה.
ב־17 בפברואר 1945 שונה בפעם נוספת הרכב חברי הגוף: יוסיף סטלין (יו"ר), גאורגי ז'וקוב, ניקולאי בולגנין, אלכסיי אנטונוב וניקולאי קוזנצוב.
ב־3 באוגוסט 1945 בוטלה הסטאבקה כגוף עליון לניהול הצבא והוחלף במטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות.
סטאד דה פראנס הוא אצטדיון הממוקם בפרוור סן-דני, מצפון לפריז, המשמש כאצטדיון הלאומי של צרפת בו משחקות נבחרת צרפת בכדורגל ונבחרת צרפת ברוגבי.
האצטדיון נבנה לכבוד מונדיאל 1998 בו זכתה לבסוף צרפת לאחר ניצחון נגד ברזיל במשחק הגמר במגרש זה.
האצטדיון, בעל תכולה של כ-80,000 מושבים, החליף עם סיום בנייתו את הפארק דה פראנס כאצטדיון הלאומי.
ב-24 במאי 2000 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה ריאל מדריד על ולנסיה בתוצאה 0–3. ב-17 במאי 2006 אירח האצטדיון פעם נוספת את משחק הגמר של המפעל בו גברה ברצלונה על ארסנל בתוצאה 1–2.
ב-28 במאי 2022 האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות 2021/2022 בו ניצחה ריאל מדריד את ליברפול בתוצאה 1-0. הגמר צפוי היה להיערך באצטדיון קרסטובסקי בסנקט פטרבורג שברוסיה אך הועתק לסטאד דה פראנס עקב מלחמת אוקראינה - רוסיה.
האצטדיון אירח שבעה משחקים במשחקי יורו 2016, בכלל זה את משחק הגמר של הטורניר בו גברה על המארחת.
הסטאד דה פראנס היה האצטדיון האולימפי המרכזי באולימפיאדת פריז 2024 ואירח את טקס הסיום ותחרויות האתלטיקה.
במרחק לא רב מהאצטדיון הוקמו גם הכפר האולימפי לספורטאים והבריכה האולימפית לתחרויות השחייה.
המתחם מהווה מרכז אימונים למועדון ספורט אלקטרוני Team Vitality.
ב-13 בנובמבר 2015, לפחות 5 אנשים נהרגו ו-9 נפצעו בשלושה פיצוצים של חומר נפץ בבר סמוך לאצטדיון סטאד דה פראנס.
הפיצוצים, שכל אחד מהם היה פיגוע התאבדות, התרחשו זמן קצר לאחר תחילתו של משחק ידידות בין צרפת לגרמניה שנערך באצטדיון.
שתיים מההתפוצצויות נשמעו בשידור החי של המשחק, אך הצופים נותרו באצטדיון עד לסיום המשחק, בלי שיהיו מודעים למתרחש בחוץ, ורק עם סיום המשחק פונו מהאצטדיון בהשגחת המשטרה.
סְטָאבָּט מָאטֶר דולורוסה (Stabat Mater) הוא מזמור קתולי מהמאה ה-13 המשמש כהמנון וסקוונצה.
בעבר יוחס חיבור המזמור ליאקופונה דה טודי (Jacopone da Todi) ובכל מקרה מקורו במסדר הפרנציסקני.
המזמור עוסק בסבלה של מרים, אמו של ישו, בצפותה בבנה הצלוב.
מקור שם המזמור בשורתו הראשונה - Stabat mater Dolorosa - עומדת האם מיוסרת.
ל"סטאבט מאטר" מעמד גבוה יותר כיום מכל שיר לטיני אחר מימי הביניים.
המזמור - בשינויי טקסט מסוימים - הולחן על ידי מלחינים רבים.
בין המפורסמים שבהם בתקופות מוקדמות היו ג'ון בראון (John Browne), ז'וסקן דה פרה (Josquin des Prez), ג'ובאני פלסטרינה (Palestrina) אורלנדו די לאסו (Orlando di Lasso) ואלסנדרו סקרלטי (Alessandro Scarlatti).
במלחינים המאוחרים יותר נמצאים אנטוניו ויולדי, ג'ובאני פרגולזי שגרסתו (1736) זכתה לפופולריות רבה ואף לגרסאות תזמור נוספות של ג'ואקינו רוסיני, אמנואלה ד'אסטורגה, אנטונין דבוז'אק, קרול שימנובסקי, פרנסיס פולנק, ונכלל בקובץ יצירותיו (מבין האחרונות) של ג'וזפה ורדי ה-Quatro Pezzi Sacri - "ארבעה קטעים קדושים".
עדו אברביה פרסם תרגום של השיר לעברית, שנפתח בשורות:
סט פקודות הוא אוסף של הוראות בשפת מכונה שמכיר מעבד.
על מנת לבצע פעולה כלשהי המעבד צריך לקבל פקודות ב"שפה" שהוא מבין, סט הפקודות הוא בעצם אוצר המילים של המעבד.
המעבד מבצע רצף של פקודות מכונה (instructions) הניתנות לו.
פקודת מכונה היא רצף של סיביות, שהמעבד מבצע בהתאם להן פעולה מתאימה, בדרך כלל פעולה פשוטה ביותר.
חישובים אריתמטיים במספרים שלמים (חיבור, חיסור, כפל, חילוק)
פעולות בינאריות לוגיות (AND, OR, NOT, XOR)
פעולות המשפיעות על מצב המעבד עצמו.
פעולות אלו בדרך כלל ספציפיות לכל סוג מעבד, ולעיתים קרובות אינן נתמכות על ידי מהדרים ("קומפיילרים")
פעולות בקרת זרימה, המשנות את כתובתה של הפקודה הבאה שתתבצע.
לפקודות המכונה מבנה מוגדר היטב, הכולל את קוד הפקודה (האופרטור), ולעיתים הנתונים שעליהם פועלת פקודה זו ("אופרנדים").
אוסף כל פקודות המכונה של מעבד מסוים הוא סט פקודות שלו.
כתיבתן של פקודות מכונה נעשית באופן ישיר למדי באמצעות שפת סף, ובאופן עקיף באמצעות שפה עילית, שהמהדר מתרגם אותה לפקודות מכונה.
סט הפקודות הנפוץ ביותר בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-21 במעבדים של מחשבים אישיים הוא x86. ניתן להשתמש ולתכנת בסט פקודות זה בעיקר תוך שימוש בשפת תכנות שנקראת שפת סף.
כיום מתכנתים ממעטים להשתמש בשפת סף, ורוב התכנות נעשה תוך שימוש בשפות עיליות, כאשר תרגום הקוד לשפת מכונה מתבצע על ידי מהדרים (קומפיילרים, כמו ב-C++), מפרשים (כמו המפרשים של פייתון, Perl, או PHP), או "מכונה וירטואלית" (כמו ב-Java וסביבת NET.).
למרות זאת, לפעמים מתכנת יעדיף לכתוב קוד בשפת סף, בעיקר כדי לשלוט על תכונות של המעבד שאינן כלליות ואינן ניתנות לשליטה בשפה עלית.
בדרך כלל גרעין מערכת הפעלה מכיל קטעים מצומצמים בשפת סף.
סטאבילו (STABILO) היא חברה גרמנית המייצרת מגוון של עטים וכלי כתיבה וצביעה לשימוש משרדי.
בבעלות החברה שלושה מפעלי ייצור, שניים בגרמניה ואחד בצ'כיה.
החברה מעסיקה 2,600 עובדים ומחזור הכספים שלה הוא 250 מיליון אירו לשנה.
מוצרי החברה כוללים עטים כדוריים, עטים נובעים, עטי סימון והדגשה, מחקים, עפרונות מכניים ונוזל מחיקה/מדלל.
עטי המחט של סטאבילו מתאימים לשרטוט ולרישום על לוחות.
לעטים אלה חיי מדף ארוכים כשהם פקוקים.
במכסי העטים יש מרווח צר כדי לאפשר זרימת אוויר.
בישראל מייבאת את מוצרי סטאבילו חברת "יהודה ברמן" מקבוצת "חגים נחלים".
סט הוא משחק קלפים, ובו יש 81 קלפים, שלכל אחד מהם ארבעה מאפיינים המתחלקים לשלוש אפשרויות שונות:
צורות: מעוין/מלבן, גל (טילדה), אליפסה
דגם מילוי הצורות: ריק, מפוספס, מלא
צבע הצורות: אדום, ירוק, סגול
חפיסת הקלפים מכילה קלף לכל שילוב אפשרי של המאפיינים הנ"ל, כך שעל כל קלף מצוירות בין אחת לשלוש צורות זהות, בצבע מסוים ועם דגם מילוי מסוים.
מטרת המשחק היא למצוא 'סטים'.
שלושה קלפים יכולים להוות יחד 'סט' אם הם מקיימים את הכלל הבא: עבור כל אחד מהמאפיינים בנפרד, שלושת הקלפים זהים זה לזה או שונים זה מזה.
לדוגמה, שלושה קלפים שבכל אחד מהם מעוין אחד מלא בצבע שונה הם סט.
דוגמה נוספת: שלושה קלפים שבכל אחד צורה אחרת, צבע אחר, אבל כולם מפוספסים ובכמות 1 – גם הם סט.
המשחק הומצא באקראי על ידי מרשה ג'ין פלקו, בעת שעסקה במחקר גנטי אודות תכונות של כלבים מגזע רועה גרמני בקיימברידג', בשנת 1974. פלקו יצרה קלפים שבהם קודדה צירופי גנים שונים, ותוך כדי המחקר גילתה את האפשרות לשחק בקלפים.
במשך כ-16 שנים שיחקה עם חבריה ובני משפחתה, ורק בשנת 1990, בעקבות הפצרות ילדיה, החלה בהפצתו המסחרית.
מאוחר יותר נוצרו צורות נוספות המתבססות על משחק הקלפים, כגון משחק קוביות, וכן חידות 'סט' המתפרסמות בניו יורק טיימס ובאתרים סודיים הזמינים לחובבי קוביות לא מאוזנות.
כמו כן נוצרו משחקים שונים שהומצאו על בסיס סט, כגון סוויש.
מניחים 9/12 קלפים באופן גלוי, וכל המשתתפים מנסים למצוא סטים מבין הקלפים.
משתתף שמצא סט מכריז 'סט'.
אם הקלפים שחשב עליהם הם אכן סט, המשתתף מקבל נקודה, מסירים את קלפי הסט ומניחים אחרים במקומם.
אם המשתתף טעה, אין להסיר לו נקודות.
אם אף משתתף לא הצליח למצוא סט לאחר פרק זמן סביר, ניתן להוסיף עוד 3 קלפים (יש כאלה המוסיפים רק קלף אחד בפעם) ולחפש 'סט' ב-15 הקלפים שפרוסים כעת - דבר המשפר משמעותית את הסיכוי לקיומו של סט מתוך הקלפים הפרוסים.
ברגע שמוצאים סט מתוך 15 קלפים, מוציאים את 3 הקלפים שהיוו סט, וממשיכים את המשחק שוב עם 12 קלפים.
הסטאד דה ז'נב הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ז'נבה שבשווייץ.
תכולתו של האצטדיון היא 30,084 מקומות ישיבה.
בניית האצטדיון הושלמה בשנת 2003, לאחר פחות משלוש שנות עבודה.
האצטדיון משמש כמגרשן הביתי של קבוצת סרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית ושל נבחרת שווייץ.
נקרא גם בשם Stade de la Praille ("סטאד דה לה פריי").
במהלך אליפות אירופה בכדורגל שנערכה בשווייץ ובאוסטריה אירח האצטדיון שלושה משחקים בבית א' של שלב הבתים:
תאריךשלבקבוצותתוצאה7 ביוני 2008 בתים - משחק ראשוןפורטוגל - טורקיה 0-211 ביוני 2008בתים - משחק שניפורטוגל - צ'כיה 1-315 ביוני 2008בתים - משחק שלישיטורקיה - צ'כיה 2-3
הסטאד דה סוויס ונקדורף הוא אצטדיונה של קבוצת הכדורגל השווייצרית יאנג בויז ברן.
זהו אצטדיון הכדורגל השני בגודלו בשווייץ שכל המקומות בו הם בישיבה.
הסטאד דה סוויס הוא אחד האצטדיונים שאירחו את משחקי יורו 2008.
הסטאד דה סוויס נבנה על הקרקעות שעליהן היה אצטדיון ונקדורף שנהרס בשנת 2001. לאצטדיון החדש 32,000 מושבים.
בגג המבנה ישנם לוחות סולריים המייצרים בשנה אחת 700,000 קוט"ש.
האצטדיון נחנך רשמית ב-30 ביולי 2005, אף על פי שהמשחק הראשון בו התקיים שבועיים קודם, ב-16 ביולי, ובו הפסידה יאנג בויז ברן לאולימפיק מרסיי בתוצאה 3-2 לעיני 14,000 צופים.
במהלך יורו 2008 אירח האצטדיון שלושה ממשחקי בית ג' בשלב הבתים.
תאריךשלבקבוצותתוצאה9 ביוני 2008בתים - משחק ראשון הולנד - איטליה0-313 ביוני 2008בתים - משחק שני הולנד - צרפת1-417 ביוני 2008בתים - משחק שלישי הולנד - רומניה0-2
מאפיין יוצא דופן של האצטדיון הוא קיומו של מושב יחיד בצבע אדום (כל שאר המושבים צהובים ושחורים).
מושב זה היה הראשון שהותקן באצטדיון החדש, ב-20 בינואר 2005, ואת הכבוד להסיר מעליו את הלוט קיבל שחקן ומנהל עבר של היאנג בויז - וולטר אייך.
לא נמכרים כרטיסים לכיסא זה, ובכל משחק יושבת בו אישיות מכובדת, שבדרך כלל קשורה ליאנג בויז.
הסטאד דה סוויס שימש ב-14 בינואר 2007 כמגרש הוקי קרח.
בתאריך זה נפגשו שתי יריבות מקומיות (אס.
לאנאגנו) למשחק לעיני 30,076 צופים.
בכך נקבע שיא קהל למשחק הוקי קרח באירופה, מכיוון שמשחקי הוקי קרח נערכים בדרך כלל באולמות סגורים, בעלי תכולת צופים קטנה יותר.
סטאד דה ז'רלן הוא אצטדיון הספורט המרכזי של העיר ליון, הממוקם ברובע ז'רלן שבעיר, אשר נקרא על שמו.
האצטדיון שימש עד שנת 2016 את קבוצת הכדורגל אולימפיק ליון במשחקיה הביתיים.
באצטדיון נערכו במשחקים במסגרת יורו 1984 ומונדיאל 1998. כמו כן, מארח האצטדיון משחקי רוגבי בינלאומיים.
על פי התוכניות האצטדיון יוסב וישמש לאצטדיון רוגבי בלבד עבור קבוצת הרוגבי של ליון, ומספר המקומות בו יוקטן ל-25,000 צופים בלבד.
כמו כן, ישודרגו תנאי האירוח ותאי האח"מים שבו.
שם האצטדיון ישונה ל"אצטדיון מאטמוט ז'רלן", כשם האצטדיון הקודם ששימש את קבוצת הרוגבי עד לשנת 2011, "אצטדיון מאטמוט".
סֶט היא עיר בדרום צרפת במחוז ארו בחבל אוקסיטניה על שפת הים התיכון.
ידועה גם בכינוייה "ונציה של לנגדוק" בזכות הנמל שלה והתעלות החוצות אותה.
התפתחותה של סט מכפר קטן לעיר החלה עם השלמתה של ה-Canal du Midi ב-1681.
העיר בנויה על וסביב הר סט קלייר (St Clair) וגובלת בצידה האחד באגם המלוח Bassin de Thau, המשמש בעיקר לגידול צדפות מאכל, ובצידה השני בים התיכון.
סט מהווה נקודת הראשית המזרחית של תעלת מידי (Canal du Midi) ונקודת הסיום של התעלה מהרון לסט (Canal du Rhône à Sète).
בעיר עוברת רכבת ויוצאות ממנה מעבורות למרוקו.
לעיר סט יש כ-300 ימי שמש בשנה והיא משמשת אתר תיירות משגשג.
בשנת 1947 הפליגה מנמל סט אוניית המעפילים "אקסודוס", אירוע המצוין באנדרטה בנמל.
בין האישים שנולדו בעיר נמנים פול ואלרי וז'ורז' ברסנס.
סחרן יום הוא סוחר הקונה ומוכר מכשירים פיננסיים (לדוגמה, מניות, איגרות חוב, אופציות, מטבעות זרים, וחוזים עתידים) בתוך אותו יום מסחר, כך שמחיר המכירה נקבע בטרם נסגר יום המסחר בשוק.
סגנון מסחר זה נקרא "מסחר יומי".
סחרן יום עשוי לתת בין הוראות בודדות למאות הוראות קנייה ומכירה מדי יום, תלוי בסגנונו האישי.
ישנם שני סוגים עיקריים של סחרני יום: מוסדיים וקמעונאיים.
סחרן יום מוסדי הוא סוחר העובד עבור מוסד פיננסי.
לסוחר זה יתרונות מסוימים על סחרני יום קמעונאיים כיוון שבדרך כלל עומדים לרשותו משאבים גדולים יותר, כלים, ציוד, כוח קנייה גדול יותר, תזרים מזומנים גדול יותר המאפשר מסחר מתמיד בשווקים, קווי תקשורת ומרכזי מידע מתמחים, תוכנות יקרות ומתוחכמות לניתוח מגמות שוק, צוותי סיוע, ועוד.
משאבים אלה נותנים לסחרני היום המוסדיים יתרון מסוים על פני הסחרנים הקמעונאיים.
סחרן יום קמעונאי הוא סוחר העובד עבור עצמו, או בשותפות עם מספר קטן של סוחרים אחרים.
סוחר קמעונאי בדרך כלל עושה שימוש במשאביו הכלכליים האישיים, אף שייתכן כי יסחור גם באמצעות השקעות של אחרים.
בעבר היו רוב סחרני היום גורמים מוסדיים בשל היתרונות העומדים לרשותם.
אולם, מאז המהפכה הטכנולוגית שהתרחשה בשוקי המכשירים הפיננסיים במחצית השנייה של שנות ה-90, התקדמות המחשוב האישי והאינטרנט, התאפשרה אף לסוחרים בודדים גישה לכלי ניתוח שוק מתקדמים.
עמלות ברוקר נמוכות וכן תקנות המאפשרות גישה קלה יותר לבורסה לניירות ערך הביאו לעלייה במספר סחרני היום הקמעונאים.
מועדון הכדורגל סטאד ד'אביג'אן הוא מועדון כדורגל מאביג'אן, חוף השנהב, שנשיאו הוא לוק אדו קוואמה.
המועדון נוסד בשנת 1936, באביג'אן בירת חוף השנהב וקיבל את השם "אספי" (ASFI).
נכון לעונת 2026/2026 קבוצה משחקת בליגת העל.
היא זכתה באליפות הליגה 6 פעמים (בפעם האחרונה בשנת 2025).
ג'ונסטון היא קבוצת כדורגל מהעיר פרת' שבסקוטלנד אשר משחקת בצ'מפיונשיפ הסקוטי.
על אף שתיעודים רשמיים מעידים שהמועדון נוסד בשנת 1884, שוחק המשחק הראשון בפברואר 1885. האצטדיון הביתי של המועדון נחנך בשנת 1889 הוא המקדיארמיד פארק והוא מכיל 10,696 מקומות ישיבה.
מסורתית, יריבות המועדון הן שתי קבוצות העיר דנדי, דנדי ודאנדי יונייטד, והמפגשים בין הקבוצות נקראים "הדרבי של טיסייד", המחוז ממנו מגיעות הקבוצות.
למועדון הצלחה מצומצמת מבחינת תאריו ולא זכה מעולם במקום הראשון בליגה ומיקום השיא שלו הוא המקום השלישי.
בגביע הסקוטי זכה המועדון פעמיים, בעונות 2013/2014 ו-2020/2021, כשבאחרונה זכה גם בגביע הליגה הסקוטית.
במסגרות האירופאיות של אופ"א יש למועדון שש הופעות, אך הוא מעולם לא העפיל לשלב הבתים בהן.
המועדון העפיל בחזרה לליגת העל הסקוטית בעונת 2008/2009, לאחר שבע שנות היעדרות, ומאז התבסס בה.
הניצחון הכי גדול: 0–13 נגד טולוץ'
התבוסה הכי גדולה: 1–11 נגד מונטרוס
רצף המשחקים הארוך ביותר ללא הפסד: 21 בעונת 2008/09
שיאן ההופעות: סטיבן אנדרסון, 362 הופעות
שיאן השערים: ג'ון ברוגן, 140 שערים
סטאבור (ברומנית: stabor) זו ערכאה שיפוטית לא רשמית במסגרת קהילת הצוענים ברומניה.
הסטאבור מנוהל על ידי מי שמכונה "שופט סטאבור" או "קריסיניטור" (krisinitor) או "קריס" (kriss), ששופט לפי חוקי הצוענים, חוקים שמחייבים רק את הצוענים.
אין ניגוד בין חוקי הצוענים וחוקי המדינה.
הסטאבור מחליט בנושאים פליליים ואזרחיים כאחד.
לפי חשיבות העניין, יושבים בדין אחד או שלושה סטאבורים.
בכל שבט צריך להיות לפחות סטאבור אחד.
אפשר לערער פעמיים על החלטת הסטאבור, אך לאחר שהערעור נדחה ההחלטה סופית ומי שלא מקבל אותה מסתכן בגירוש מהשאטרה (şatra) ומהשבט.
את הערעור אפשר להגיש בפני סטאבורים משבט אחר.
דיוני הסטאבורים וקבלת ההחלטות שלהם מהירים בהרבה מבתי המשפט הרגילים, וכך מאפשרים פתרון סכסוכים מהיר יחסית.
סטאבט מאטר מאת אנטונין דבוז'אק, אופוס 58, היא גרסה נרחבת של המלחין לסולנים, מקהלה ותזמורת, הכוללת את 20 הפסוקים של המזמור הדתי הנוצרי מהמאה ה-13 סטאבט מאטר.
דבוז'אק כתב טיוטה ראשונית של היצירה בשנת 1876 והשלים אותה בשנת 1877. היצירה אופיינה כקנטטה קדושה וכאורטוריה, והיא מורכבת מעשרה פרקים, שמתוכם רק לראשון ולאחרון נושא מוזיקלי משותף.
זמן הביצוע של היצירה הוא כ-85 דקות.
היצירה בוצעה לראשונה בפראג בשנת 1880, ובשנת 1881 פרסמה הוצאת נ.
זימרוק את התווים כאופוס 58 של דבוז'אק.
בשנת 1882, ניצח לאוש ינאצ'ק על ביצוע היצירה בבְּרְנוֹ, צ'כיה.
היצירה בוצעה בלונדון לראשונה בשנת 1883, ושוב ברויאל אלברט הול, בשנת 1884, וכך הפכה לגורם מכריע בפריצת הדרך הבינלאומית של דבוז'אק כמלחין.
במאה ה-21 נחשבת עדיין הסטאבט מאטר ליצירתו הדתית המפורסמת ביותר והמבוצעת ביותר של דבוז'אק.
הגרסה הקבועה והמוכרת של התווים נכתבה בין חודש אוקטובר 1877 ל-13 בנובמבר 1877 בפראג.
תפקידי הסולו הקוליים בסטאבט מאטר של דבוז'אק נכתבו לסופרן, אלט, טנור ובס.
יחד, יוצרים קולות אלו רביעייה (קוַורטֶט).
המקהלה מורכבת אף היא מזמרי סופרן, אלט, טנור ובס.
התזמורת המלווה כוללת שני חלילים, שני אבובים, קרן אנגלית (Cor anglais), שני קלרינטים בּלְָה, שני בסונים, ארבע קרנות (שתיים בפָה ושתיים ברֶה), שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, טוּבָּה, טימפני, עוגב וכלי קשת.
הפרק הראשון כתוב בצורת סונטה מורחבת בסגנון סימפוני.
הוא מתחיל בהקדמה תזמורתית ארוכה שעליה חוזרת המקהלה.
נושא שני, מנוגד, מוצג על ידי הסולנים.
חלק הפיתוח מוביל חזרה לנושא הפתיחה.
לעוגב תפקיד עצמאי בליווי מקהלת הנשים בפרק הרביעי, ואין הוא משתתף בכל חלק מלבדו.
באופן דומה יש לקרן האנגלית קו סולו בפתח הפרק השני, ומלבד זאת אין לה כל תפקיד ביצירה.
על אף שהדבר לא צוין בתווים, ניתן לבצע ללא קושי את תפקיד הקרן האנגלית באמצעות שני אבובים, שכן הם אינם משתתפים בחלק זה.
הפרק האחרון משחזר את נושא הפתיחה של היצירה, אך עובר לסולם מז'ור לקראת פוגת ניצחון מורכבת למדי לשירת האָמֵן.
הביצוע הראשון של הסטאבט מאטר של דבוז'אק התקיים ב-23 בדצמבר 1880 בקונצרט של איגוד אומני המוזיקה בפראג.
בין המבצעים נכללו הרכב האופרה של התיאטרון הארעי הצ'כי, בניצוחו של אדולף צֶ'ךְ ועם הסולנים אלאונורה אֶרְנבֶּרגוּ, בטי פיבּיש, אנטונין וַאוְורָה וקרל צ'ך.
לֶאוֹש ינאצֶ'ק ניצח על היצירה שנה מאוחר יותר, ב־2 באפריל 1882 בברנו, וסמוך לאחר מכן בוצעה היצירה בבודפשט.
היצירה בוצעה לראשונה בלונדון בשנת 1883, ושוב ברויאל אלברט הול בשנת 1884, וכך הייתה לגורם מכריע בפריצת הדרך הבינלאומית של דבוז'אק כמלחין.
בישראל בוצעה היצירה, בין היתר, על ידי המקהלה הקאמרית הישראלית טבעון, יחד עם מקהלת הקנטטות מפרייבורג, גרמניה, מקהלת היינריך שיץ, בזאנסון, צרפת, ותזמורת קאמרטה אקדמיקה מפרייבורג, בחודש מאי 2015 בחיפה, בתל אביב ובמעלות, בניצוחה של יעל וגנר-אביטל, ועם הסולנים יסמין לוי-אלנטק, מריון אקשטיין, פיליפ ניקלאוס ופטר שילר.
במאה ה-21 ממשיכה הסטאבט מאטר להיות יצירתו הדתית המפורסמת ביותר של דבוז'אק, והמבוצעת לעיתים הקרובות ביותר.
בשנת 1879 הציע דבוז'אק את הסטאבט מאטר שלו למוציא לאור פריץ זימרוק, אבל רק לאחר הצלחת ביצוע הבכורה בפראג בשנת 1880, הצליח לעניין את האחרון בפרסום.
זימרוק הציע לשנות את מספר האופוס (אופוס 28) למספר גבוה יותר והיצירה פורסמה לבסוף בשנת 1881 כאופוס 58 של דבוז'אק, על ידי הפירמה של נ.
הפרסום כלל את התווים הקוליים בעיבוד לפסנתר של יוסף זובאטי.
בשנת 1897 פורסמו התווים מחדש על ידי ג.
שירמר ועיבוד זה הוא הבסיס לתווים המוכרים כיום.
גרסה מלאה של תווי התזמורת והתוויים הקוליים פורסמה על ידי נוֹבֶלוֹ ושות', במהדורת Original Octavo בשנת 1883.
במחצית השנייה של שנות החמישים של המאה העשרים, פורסמה הסטאבט מאטר ככרך ll/1 של SAD (Souborné vydání děl Antonína Dvořáka, מהדורה שלמה של יצירות אנטונין דבוז'אק).
בשנת 1956 פורסמו התוויים הקוליים בעיבוד לפסנתר של קרל שוֹלץ [תווים]
התווים המלאים, בעריכת אנטונין שובר, הופיעו בשנת 1958, את ההקדמה למהדורה זו כתב אוֹטַקָר שוּרֶק .
בקטלוג התמטי של יצירות דבוז'אק, מאת גָ'רמיל בורגהאוזר, קיבלה הסטאבט מאטר את המספר B.71.
בשנת 2004 פורסמו שתי מהדורות חדשות של הסטאבט מאטר של דבוז'אק:
בית ההוצאה "בֶּרְנְרַייטֶר" פרסם תווים קוליים המבוססים על טיוטה של דבוז'אק מן השנים 1876–1877, שנערכה על ידי יאן קַצְ'ליק ומירוסלב סְרְנקה.
קלאוס דגה ביצע עריכה מעודכנת של עיבודו של יוזף זובטי לפסנתר, והשמיט אי התאמות בינו לבין תווי התזמורת.
בשנת 2016 פרסם בית ההוצאה "קארוס" עיבוד של יואכים לינקלמן לסטאבט מאטר של דבוז'אק להרכב קאמרי.
התווים הקוליים שפורסמו יחד עם מהדורה זו, היו נוסח מעודכן של העיבוד לפסנתר של יוזף זובטי.
ואצלב טאליש מנצח על התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, עם הסולנים דְרָהומירה טיקָלובה, מרתה קְרסוֹבה, בֶּנו בְָּלכוּט וקרל קאלָס.
ואצלב סמֶטָצֶ'ק מנצח על התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, עם הסולנים סטפניה ווֹיְטוביץ', ורה סוּקוּפּובה, איבו צידֶק וקים בוֹרג.
רוברט שוֹ מנצח על המקהלה והתזמורת הסימפונית של אטלנטה, עם הסולנים קריסטין גְרְקֶה, מריאטה סימפסון, סטנפורד אוֹלסן ונייתן ברג.
וולפגנג זָוָואליש מנצח על התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, עם הסולנים גבריאלה בֶּניֶצ'קובה-צָ'אפּובה, אוֹרטוּן וֶנקל, פטר דבורסקי ויאן-הנדריק רוּטֶרינג.
יִיז'י בְּיֶלוֹהְלָבֶק מנצח על התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, עם הסולנים ליביה אגהובה, מרגה שימל, אלדו בלדין וליודק וֶלֶה (1997).
זְדֶנֶק מָקָל מנצח על התזמורת הסימפונית של ניו-גרזי, עם הסולנים קארן אריקסון, קלודין קרלסון, ג'ון אַלר וג'ון צ'יק.
הלמוט רילינג מנצח על תזמורת פסטיבל בך באורגון, עם הסולנים מרינה שָגוּץ', אינגבּוֹרג דָנץ, ג'יימס טיילור ותומס קוָוסטהוף.
רַפאל קובֶּליק מנצח על תזמורת רדיו בוואריה, עם הסולנים אדית מתיס, אנה רֶנולדס, וְיֶיסלב אוֹכמן וג'ון שְרְלי-קוְורְק.
ג'וזפה סינופולי מנצח על תזמורת השְטַאטְסְקָפֶּלֶה מדרזדן, עם הסולנים מריאנה צְבֶטקובה, רוּקסנדרה דונוזֶה, יוהאן בוֹטה ורוברטו סקנדיוּצי.
מריס יָנסוֹנְס מנצח על תזמורת רדיו בוואריה, עם הסולנים אֶרין ווֹל, מיהוֹֹקוֹ פוג'ימוּרה, קריסטיאן אֶלסנר וליאנג לי.
גרסה משנת 1876 הכוללת שבעה פרקים לרביעייה קולית, מקהלה ופסנתר, הוקלטה בשנת 2009 על ידי סולנים ואנסמבל אָצֶ'נטוּס בניצוחו של לורנס אֶקוילבי, עם הפסנתרנית בריגיטה אֶנגרר.
סטאבס היה חתול שכיהן כראש עיריית טלקיטנה באלסקה, הוא נבחר בהיותו בן 3 חודשים בבחירות שנערכו בשנת 1997 וכיהן בתפקיד ראש העיר עד מותו, במשך כעשרים שנה, סטאבס הוא החתול היחיד שכיהן כראש עיר.
אנתוני הוא פוליטיקאי אמריקאי ושוטר בדימוס, המכהן כסגן מושל נבדה ה-37 מאז 2023. אנתוני ניצח בבחירות לסגן מושל נבדה ב-2022, כאשר גבר על סגנית המושל המכהנת ליסה קאנו ברקהד.
כחבר המפלגה הרפובליקנית, הוא כיהן כחבר מועצת העיר לאס וגאס מ-2009 ועד דצמבר 2022.
סטאברוס אנתוני נולד ב-13 בינואר 1957. הוא אמריקאי ממוצא יווני, והוריו היגרו לארצות הברית מקפריסין בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1980 השלים לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה באוניברסיטת המדינה של ויין, וב-1987 השלים לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס.
בשנת 1999 השלים דוקטורט בסוציולוגיה באותה האוניברסיטה.
במקביל ללימודיו הגבוהים למד באוניברסיטת לואיוויל והשתתף באקדמיה הלאומית של ה-FBI בקוואנטיקו שווירג'יניה.
ב-1980 הצטרף אל המשטרה המטרופולינית של לאס וגאס, ועד פרישתו ב-2009 כיהן גם במספר תפקידי ניהול בכירים במשטרה.
בבחירות 2018 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הרביעי של נבדה, אך פרש בשלב הבחירות המקדימות.
אנתוני מונה לראש העיר הזמני של לאס וגאס על ידי ראשת העיר קרולין גודמן, ושימש בתפקיד זה מיולי 2011 עד אפריל 2015, ומונה מחדש ב-8 ביוני 2020. בשנת 2015 התמודד ללא הצלחה בבחירות לראשות העיר לאס וגאס.
אנתוני הוא ממוצא יווני וגדל על ברכי הנצרות יוונית-אורתודוקסית.
הוא שימש בעבר כחבר וכיושב ראש מועצת המנהלים של כנסיית סנט ג'ון היוונית-אורתודוקסית בלאס וגאס.
הוא נשוי מזה 41 שנים, ואב לשתי בנות, שתיהן בוגרות אוניברסיטת נבדה ברינו.
סטאדיו דלה אלפי (באיטלקית: Stadio delle Alpi) היה אצטדיון רב-תכליתי בטורינו שבאיטליה.
האצטדיון הכיל 67,229 מקומות ישיבה, ושימש בתור מגרשן הביתי של הקבוצות יובנטוס וטורינו.
שם האצטדיון נגזר ממיקומו בסמוך להרי האלפים.
האצטדיון נבנה בשל גודלו הקטן של הסטאדיו קומונלה, האצטדיון הקודם אשר שימש את הקבוצות, וכן לקראת משחקי גביע העולם 1990 שנערכו באיטליה, שבמסגרתם אירח האצטדיון בין היתר משחק סיבוב שני בין ארגנטינה וברזיל וכן משחק חצי גמר בין גרמניה ואנגליה.
לסטאדיו דלה אלפי היה מוניטין גרוע בקרב הצופים, אשר התלוננו כי היציעים רחוקים מדי מהמגרש בשל מסלולי הריצה וכי הראות בחלק מהיציעים אינה מספקת - מן השורות התחתונות של יציעי הישיבה לא ניתן לראות המגרש במלואו.
כמו כן, נשמעו תלונות על כך שהוא רחוק ממרכז העיר ומבנהו משאיר את הצופים חשופים לתנאי מזג האוויר השונים.
בשנת 2003 רכשה יובנטוס את האצטדיון מעיריית טורינו בסכום של 25 מיליון אירו.
בחודש מאי 2006, הוא נסגר לצורך הריסתו, ובנייה של אצטדיון חדש בשם אצטדיון יובנטוס, על אותה קרקע.
בנייתו של האצטדיון החדש הסתיימה בשנת 2011, והוא מכיל כ-41,000 מקומות ישיבה, כשצורת היציעים הפכה מאליפטית למלבנית, תוך ביטול מסלולי הריצה.
מועדון הכדורגל סטאד רן הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר רֶן המשחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל ברציפות מעונת .
מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1901, בשם "מועדון האוניברסיטה סטאד רן".
השם שונה לגרסתו הנוכחית בשנת 1971.
בעונת ובעונת , רן סיימה במקום הרביעי של הליגה הצרפתית הראשונה, מיקומה הטוב ביותר בהיסטוריה.
בעונת , אחרי מאבק צמוד וארוך על מקום לליגת האלופות וגביע אופ"א סיימה רן במקום השביעי, המאכזב יחסית מבחינתה.
בעונת 2005/2006 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א.
בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת אוסאסונה מספרד והגיעה לשלב הבתים.
בסיום שלב הבתים הקבוצה הגיעה למקום האחרון בבית והודחה מהטורניר.
הקבוצה שבה לגביע אופ"א כעבור שתי עונות.
בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת לוקומוטיב סופיה מבולגריה והגיעה לשלב הבתים.
בתום עונת 2019/2020 סיימה רן במקום השלישי המוביל לשלב הבתים בליגת האלופות.
הקבוצה מעולם לא זכתה באליפות הליגה הצרפתית העליונה וזכתה שלוש פעמים בגביע הצרפתי, בעונות 1965, 1971 ו-2019. בנוסף הקבוצה הגיעה 4 פעמים לגמר הגביע הצרפתי בשנים 1922, 1937, 2009 ו-2014.
הקבוצה זכתה בשתי אליפויות הליגה השנייה בעונות 1956 ו-1983.
בעונת 2019/2020, רן סיימה במקום השלישי בליגה, והעפילה לליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
בעונת 2023-2024 הקבוצה תשחק לראשונה נגד קבוצה מישראל בשלב הבתים של הליגה האירופאית .
בבבשורותיה שיחקו בעבר פטר צ'ך, אלכסנדר פריי, סילבן וילטור ועוסמאן דמבלה.
המועדון ידוע גם בשל "אקדמיה לנוער" שלו שזכתה מספר פעמים באליפות צרפת.
באקדמיה זו גדלו סילבן וילטור, יואן גורקוף, מוסה סואו, עוסמאן דמבלה וקווין טפיל-קטרין.
סטאד ריימס הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר ריימס.
סטאד ריימס זכתה בשנות החמישים וראשית שנות השישים בתארים רבים ובהצלחות רבות בכדורגל הצרפתי והאירופי, אולם מאז ירדה מגדולתה.