tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היובל "נורת פורק אוף דה טואולומי" (North Fork of the Tuolumne, "המזלג הצפוני של הטואולומי") נשפך מצפון בסמוך לקצה העליון של אגם דון פדרו (Don Pedro Reservoir), שנוצר ב-1971 כאשר נבנה סכר דון פדרו החדש במטרה לספק חשמל ומים להשקיה.
הקטע ממקורות הנהר ועד סכר דון פדרו הוכרז ב-1984 כנהר פראי ונופי.
מיד מתחת לסכר דון פדרו נמצא סכר נוסף סכר לה גראנג' (La Grange Dam) שבו מוטים כמחצית ממי הנהר לתעלות טרלוק (Turlock Canal) ומודסטו מיין (Modesto Main Canal) שנועדו להשקות שטח 810 קילומטרים רבועים בעמק המרכזי של קליפורניה.
לאחר שהטואולומי עוזב את מרגלות ההרים הוא זורם בערך 80 קילומטרים מערבה לאורך העמק המרכזי ועד לשפך לנהר סן חואקין, תוך כדי חציית היישובים ווטרפורד (Waterford), יוסון (Hughson), אמפייר (Empire), סרס (Ceres) ומודסטו.
בחלקו התחתון הטואולומי הוא נהר רחב הזורם לאיטו כשהוא יורד מגובה של 70 מטרים מעל פני הים מבסיס סכר לה גראנג' ועד השפך בגובה 8 מטרים.
כביש מדינתי 99 ומסילת סאותרן חוצים את הנהר במודסטו, ונמל התעופה של מודסטו שוכן בסמוך לנהר מרחק קצר במעלה הזרם.
היובל דרי קריק (Dry Creek) נשפך לטואולומי מצפון בין שדה התעופה למסילת הרכבת.
הנהרות טואולומי וסן חואקין נפגשים בשמורת חיות הבר הנהר סן חואקין (San Joaquin River National Wildlife Refuge), כ-3 קילומטרים צפונית לגרייסון (Grayson) במחוז סטניסלוס (
הטואולומי הוא הנהר הגדול ביותר המנקז את דרום רכס סיירה על פי נפח המים, כשהספיקה המקורית הממוצעת שלו מוערכת ב-2.82 מיליארד מטרים מעוקבים לשנה, בממוצע מעל ל-72 מטרים מעוקבים בשנייה.
הזרימה הטבעית של הטואולומי בשפך מצומצמת מאוד בשל הטיית המים עבור מערכת השתייה של סן פרנסיסקו ממאגר הץ' הצ'י ותעלות ההשקיה של חברות המים מודסטו וטרלוק.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפעיל, או הפעיל, כמה תחנות מדידה לאורך הנהר טואולומי.
במצב הנוכחי מגיעה הזרימה השנתית הממוצעת של הנהר לשיאה בקטע הקצר שבין סכר דון פדרו וסכר לה גראנג',כ-80 קילומטרים מעל לשפך, לפני התחלת מפעלי ההטיה הגדולים.
תחנת המדידה טרם פעלה בתקופה זו.
רחוק יותר במורד הזרם, בתחנת המדידה של הסקר הגאולוגי במודסטו, כ-15 קילומטרים מהשפך, נמדדה ספיקה שנתית ממוצעת של 37.5 מטרים מעוקבים בשנייה בין 1940 ל-2013. שיא הספיקה היה 1,600 מטרים מעוקבים בשנייה ב-9 בדצמבר 1950, והספיקה היומית הנמוכה ביותר הייתה 1.6 מטרים מעוקבים בשנייה ב-6 באוגוסט 1977.
את אגן הניקוז של הנהר טואולומי אפשר לחלק לשלושה אזורים פיזיוגרפיים נבדלים.
ממקורותיו ועד מתחת למאגר הץ' הצ'י, הנהר מנקז את הרמות של רכס הסיירה, המאופיינות בסלע אם גרניטי מוצק שגולף על ידי קרחונים, שכבת קרקע דקה ענייה ואזורים מיוערים בצפיפות.
מרבית השלג המזין את הטואולומי מצטבר באזור זה.
שיפוע הפלגים הוא לרוב חד, מימיהם צלולים וקרקעיתם סלעית, אבל כרי דשא אלפיניים מאפשרים בית גידול של צמחיית גדות וביצות, התורמים משקעים לנגר מאגן הניקוז.
בנוסף יש בחלקו העליון של אגן הניקוז מספר רב של אגמים ואגמים קרחונים.
על רכס סיירה קיימים מספר קרחונים, כולל קרחון לייל וקרחון מקלור (Maclure Glacier), הגדולים ביותר בפארק הלאומי יוסמיטי.
הקרח הנמס מזין את חלקו העליון ביותר של הנהר טואולומי, ושומר על זרימת מים בשלהי הקיץ כאשר נחלים אחרים מתייבשים.
קרחון לייל הוא הקרחון השני בגודלו ברכס סיירה נבדה אחרי קרחון פאליסייד (Palisade Glacier), המקור לנהר ביג פיין קריק (Big Pine Creek), יובל של הנהר אוונס.
הן קרחון לייל והן קרחון מקלור התכווצו משמעותית משלהי המאה ה-19 כאשר נעשו המדידות הראשונות.
בין מאגר הץ' הצ'י לקצה העליון של אגם דון פדרו הנהר זורם למרגלות רכס הסיירה, שיפוע הנהר נמוך יותר, אבל הזרם עדיין מהיר.
יש הרבה יותר בריכות בנהר ושרטוני חצץ המאפשרים בית גידול של צמחיית גדות.
כשהנהר מגיע לאגם דון פדרו הוא צבר 90% מסך כל המים הזורמים בו כנגר עילי, מי הפשרת שלגים ומי תהום.
מעבר לסכר דון פדרו הנהר זורם לאורך מישור סחף של עמק סן חואקין, שנוצר לאורך מיליוני שנים משקיעת סחף מרכס הסיירה.
בהיסטוריה היה חלק זה של הנהר נתון לשינויי מסלול תכופים ויצר אלפי דונמים של ביצות עונתיות במהלך שיטפונות האביב.
מאז שהוכנסה לאזור חקלאות בקנה מידה נרחב הפך מסלול הנהר לקבוע בתוך מערכת סוללות נרחבת.
מעל ל-1,200 קילומטרים רבועים בעמק סן חואקין מושקים במי הטואולומי.
כ-1,730 קילומטרים רבועים, או 34% מאגן הניקוז של הנהר טואולומי שוכנים בתחומי הפארק הלאומי יוסמיטי.
הנהרות שאגני הניקוז שלהם גובלים באגן הניקוז של הטואולומי הם: בצפון, סטניסלוס (Stanislaus) ווסט ווקר (West Walker), בדרום, מרסד (Merced), בצפון-מזרח, איסט ווקר (East Walker), במזרח, אגן אגם מונו, הנהרות מיל קריק (Mill Creek), לי וינינינג קריק (Lee Vining Creek) וראש קריק (Rush Creek) ובדרום-מזרח מקורותיו של הנהר סן חואקין.
היובלים הראשיים של הטואולומי ונתונים רלוונטיים מוצגים בטבלה דלהלן.
סדר השורות הוא מהמקור אל השפך.
שםקואורדינטות של השפךגובהבמטריםמרחק מהשפךבקילומטריםאורךבקילומטריםאגן ניקוזבקמ"רספיקהבמטרים מעוקבים לשנייהגדהתמונהדיינה פורקDana Fork2,6182408Rלייל פורקLyell Fork2,61824011Lרטרן קריקReturn Creek1,89122423Rפיוט קריקPiute Creek1,32420932Rרנצ'ריה קריקRancheria Creek1,15719539Rפולס קריקFalls Creek1,15319237Rצ'רי קריקCherry Creek6591676860719.7Rסאות פורקSouth Fork441155504254.7LקלאווייClavey River359147684077.2Rנורת פורקNorth Fork260130581.5Rוודס קריקWoods Creek24110945Rדריי קריקDry Creek1416101R
כ-80% משטח אגן הניקוז של הנהר טואולמי שוכנים מעל סכר דון פדרו החדש והוא בעיקר מיוער כשיש בו גם אזורים אלפיניים וכרי עשב.
השימוש העיקרי בשטח אגן הניקוז בחלקו התחתון של הנהר טואולמי הוא חקלאות, אבל יש בו גם שטחים עירוניים משמעותיים.
אף שרק כ-280 קילומטרים רבועים (5.4%) משטח אגן הניקוז מעובדים, משמשים מי הנהר להשקות כמעט פי חמישה מגודל זה של שטחים מחוץ לאגן הניקוז.
כ-67 קילומטרים רבועים (1.3%) משטח אגן הניקוז הם שטח עירוני, בעיקר במטרופולין של אזור מודסטו.
בסך הכול מתגוררים כ-550,000 תושבים באגן הניקוז של הנהר טואולמי, כשמתוכם 210,000 מתגוררים במודסטו.
כמו מרבית נהרות הסיירה נבדה הנהר טואולמי נסכר בצורה נרחבת במטרה למנוע שיטפונות, לספק מים ולייצר חשמל.
הסכר הראשון על הנהר הוא סכר אושונסי, היוצר את מאגר הץ' הצ'י בנפח 440 מיליון מטרים מעוקבים, המספק מים וחשמל לעיר סן פרנסיסקו.
המערכת ההידרואלקטרית של הץ' הצ'י מטה כמויות גדולות של מים למנהרות המזינות שתי תחנות כוח הידרואלקטריות, הקירקווד (Kirkwood) והמוקסין (Moccasin).
מערכת החשמל יעילה בשל הפרשי הגובה הגדולים, מעל ל-840 מטרים בין גובה המאגר ופתח היציאה של תחנת הכוח מוקסין.
עם זאת, היא גם גורמת לאובדן מים משמעותי מנהר הטואולמי, בייחוד בתקופת של שפל במים בקיץ כאשר מופסקת הזרימה במנהרות.
לא כל המים שבשימוש תחנות הכוח מושבים לנהר.
301 מיליון מטרים מעוקבים של מים בשנה זורמים בכוח הכבידה דרך מוביל המים הץ' הצ'י על מנת לשרת את העיר סן פרנסיסקו והערים סביבה.
בשל איכות המים הטהורים, מערכת הץ' הצ'י היא אחת ממערכת המים הבודדות בארצות הברית המשרתת עיר גדולה שאינה זקוקה למערכות סינון.
גם הנהר צ'רי קריק, היובל הגדול ביותר של הטואולמי, הוא חלק המערכת ההידרואלקטרית של סן פרנסיסקו.
הצ'רי קריק סכור באמצעות סכר עמק צ'רי (Cherry Valley Dam), היוצר את אגם צ'רי (Cherry Lake) בנפח 338 מיליון מטרים מעוקבים.
סכר על אלינור קריק (Eleanor Creek), יובל ראשי של הצ'רי קריק, יוצר את אגם אלינור (Lake Eleanor) ומימיו מוטים לאגם צ'רי דרך מנהרה.
הזרם המאוחד מתועל לתחנת הכוח הולם (Holm Powerhouse) ומושב לנהר.
שלא כמו מערכת הץ' הצ'י, מערכת צ'רי קריק משמשת אך ורק לאנרגיה הידרואלקטרית, ולא לאספקת מים, משום שאיכות המים לא מספיק טובה.
עם זאת, יש מוביל מים מקשר המאפשר לאגם צ'רי לספק מים למערכת הץ' הצ'י בתקופת בצורת חמורה.
מערכת גיבוי מים זו נוסתה בפעם האחרונה בשלהי 2015, כניסיון לוודא את כשירותה אם תנאי הבצורת יחמירו.
הפעם הקודמת בה נעשה שימוש במערכת גיבוי זו הייתה ב-1988.
מתחת לשפך הנורת פורק לטואולמי הנהר זורם לאגם דון פדרו, המאגר הגדול ביותר באגן הניקוז של הנהר טואולמי והאגם המלאכותי השישי בגודלו בקליפורניה בנפח 2.5 מיליארד מטרים מעוקבים.
סכר דון פדרו החדש הבנוי בעיקר מעפר בגובה 178 מטרים הוא הסכר העשירי בגובהו בארצות הברית ונבנה במטרה לענות על כמה מטרות: השקיה, מי שתייה לערים, אנרגיה הידרואלקטרית ובקרת שיטפונות.
הוא החליף סכר בטון קודם שנבנה בערך באותו אתר.
חברות המים מודסטו וטרלוק מקבלות את חלק הארי ממי המאגר, אם כי גם לעיר סן פרנסיסקו יש זכויות במאגר, בהם היא משתמשת בעיקר כדי לפצות על ההשפעות של המים המוטים במעלה הזרם בהץ' הצ'י.
בשל השאיפה להגדיל את קיבולת המים הנאגרים לשימושים אחרים, רק 420 מיליון מטרים מעוקבים ממי המאגר מתוכננים לשמש כבקרת שיטפונות, מספר נמוך יחסית בהשוואה למאגרים אחרים בקליפורניה.
עקב כך מתמלא אגם דון פדרו לעיתים קרובות במהלך הסופות בחורף מה שמאלץ לשחרר מים לערוץ תוך גרימת נזקים במורד הזרם.
סכר לה גראנג', סכר הטיה מבטון קטן בהרבה הוא הסכר האחרון על הטואולמי לפני השפך לסן חואקין.
תעלת מודסטו (Modesto Canal) בצידו הצפוני של הנהר ותעלת טרלוק (Turlock Canal) בצידו הדרומי הן תעלות השקיה גדולות.
תעלת מודסטו מזינה את מאגר מודסטו בן ה-36 מיליון מטרים מעוקבים, המווסת את המים לחלוקה לחקלאים.
אגם טרלוק הנוצר באופן דומה, גדול יותר, והקיבולת שלו היא 60 מיליון מטרים מעוקבים.
סך כל המים המוטים מהטואולמי לצורכי השקיה בשנה מוערכים ב-1.07 מיליארד מטרים מעוקבים, כמחצית מהספיקה הטבעית של הנהר.
הזרימה בטואולמי מעבר לסכר לה גראנג' מצומצמת מאוד עקב הטיית המים להשקיה.
הנהר זורם בערוץ קבוע בתוך מישור הצפה מוגבל מאוד.
לפני שמימיו נוצלו להשקיה היה הנהר מציף באביב שטחים גדולים תוך יצירת ביצות עונתיות ושינה מדי פעם את מסלולו במהלך השיטפונות התכופים.
כיום מוגנים החוות והיישובים לאורך הנהר באמצעות מערכת של סוללות שביניהן הערוץ מסוגל להכיל ספיקה של בערך 250 מטרים מעוקבים בשנייה בנקודה בה הערוץ עובר מתחת לגשר רחוב 9 במודסטו – משמעותית פחות מפוטנציאל השיטפון המקסימלי של הנהר.
העמק תלוי בבקרת השיטפונות באגם דון פדרו על מנת למנוע מצב שהספיקה בערוץ תהיה גבוהה מקיבולתו.
למרות זאת, שיטפונות אירעו פעמים רבות, כשהמקרה הידוע ביותר לשמצה אירע בשיטפון של ראש השנה האזרחית ב-1997, שבו ספיקת הנהר בכניסה לאגם דון פדרו הגיעה ל-3,400 מטרים מעוקבים בשנייה, שנייה רק לספיקה המשוערת של השיטפון של 1862. ספיקת הנהר ביציאה מדון פדרו הגיעה לשיא של 1,700 מטרים מעוקבים בשנייה.
אף שכמות זו הקטינה מאוד את הנזק הפוטנציאלי מהשיטפון, היא הייתה גדולה פי שישה מקיבולת הערוץ, וגרמה לנזקים נרחבים ברכוש לאורך הנהר.
הטואולומי תמך בעבר בלהקות גדולות של אלתית גמלונית וטרוטת עין-הקשת שעלו בנהר לשם רבייה באביב ובסתיו.
במצב הטבעי של הנהר מנו להקות דגי האלתית הגמלונית בסתיו עד 130,000 פרטים.
למעט נהר המרסד הסמוך מדרום, זו היא האוכלוסייה הדרומית ביותר הקיימת של אלתית גמלונית באמריקה הצפונית.
הטיית מים מסיבית ומיזמים של עיצוב ערוץ הנהר הובילו לחיסול נדידת האלתית הגמלונית באביב ולצמצום דרמטי של הנדידה בסתיו.
סכרים חסמו יותר ממחצית המסלול בן 160 הקילומטרים שבו השתמשו הדגים בנדידה אל אתרי הרבייה באגן הניקוז של הנהר טואולומי.
הנהר סן חואקין והדלתה של הנהרות סן חואקין-סקרמנטו, המקשרת בין הטואולומי לאוקיינוס השקט שממנו מגיעים להקות הדגים הנודדות הושפעו גם הם מצמצום הזרימה ומזיהום המים.
בנוסף, מינים זרים שהוחדרו לנהרות דוגמת בס מנומר טורפים את הדגיגים של האלתית, ומחסלים עד 93% מהדגיגים של האלתית לפני שהם מספיקים להגר בחזרה לים.
הצעה שנויה במחלוקת של המועצה המדינתית לחלוקת משאבי המים (State Water Resources Control Board) תגדיל את ספיקת הנהר באביב ובקיץ שתסייע לאוכלוסיות דגים הנודדים מהים, אבל תקטין משמעותית את אספקת המים לחקלאים ולתושבי הערים.
להצעה זו מתנגדים חברות המים הטוענות שהמקור להצטמצמות להקות הדגים הוא הטריפה שהוזכרה לעיל ולא הפחתת הזרימה.
יערות באגן הניקוז של הנהר מתחלקים לכמה אזורים נבדלים.
אזור מרגלות ההרים מאופיין בעצים וצמחים המותאמים לאקלים חם ויבש, כולל Adenostoma fasciculatum (באנגלית greasewood), שיח ממשפחת הוורדיים, ציאנתוס (Ceanothus, באנגלית California lilac), שיחים של Arctostaphylos (באנגלית manzanita), סוג במשפחת האברשיים, אורן סבין (Pinus sabiniana), ומיני האלון: Quercus douglasii (באנגלית blue oak, "אלון כחול") ו-Quercus wislizeni (באנגלית Sierra live oak).
מזרחה וגבוה יותר צומחים היערות ההרריים הנמוכים והגבוהים, השוכנים בין גובה 900 ל-1,800 מטרים ובין 1,800 ל-2,400 מטרים בהתאמה.
ביערות ההרריים הנמוכים צומחים אלון שחור קליפורני (Quercus kelloggii), אורן הזפת, קלוצדרוס מפושק ואשוח לבן.
גבוה יותר אורן ג'פרי וערער מערבי (Juniperus occidentalis).
מעליהם משתרע אזור היער התת-אלפיני בין 2,400 ל-2,900 מטרים הנשלט על ידי אורן לבן מערבי, צוגה הררית ואורן מפותל.
מעל לגובה של 2,900 מטרים צומחים רק שיחים קטנים, צמחים פורחים ופה ושם עצי אורן לבן-קליפה הגדלים באזור האלפיני, המוגבל לפסגות סביב טואולומי מדוז ולאורך קו הרכס של הרי סיירה נבדה.
בני אדם השפיעו על התנאים הטבעיים של אגן הניקוז של הנהר טואולומי במשך מאות שנים.
הילידים נהגו להצית שריפות מבוקרות במישורי העשב על מנת לפנות עלווה כמושה, כדי לפנות מקום לצמחייה חדשה שתמשוך אליה חיות ציד לבוא ללחכך.
הם נהגו גם לשרוף מדי פעם חורשות עצי אלון למרגלות ההרים כאמצעי להתמודד עם מזיקים שאחרת היו פוגעים במקור המזון הראשי שלהם, צנוברים.
בתקופה הספרדית ובתקופה המקסיקנית שימש העמק המרכזי לגידול בקר, שחיסל במהירות את העשב הטבעי.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19 נהגו בעלי חוות כבשים אמריקנים להביא את עדריהם לרעות בחלק העליון של אגן הניקוז של הנהר טואולומי, ופגעו בכך במרעה שלמרגלות ההרים וברכס הסיירה.
עמק הץ' הצ'י היה אחד משדות המרעה העיקריים של כבשים בעונת הקיץ.
הפגיעה בעשבים הרב-שנתיים אפשרה למינים פולשים חד-שנתיים לשגשג, וגם הגבירה את הרגישות של אגן הניקוז לשרפות.
במטרה להגן על רכוש ואיכות אגן הניקוז, הופעלו בתחילת המאה ה-20 אמצעים למניעת אש.
עם זאת, תהליך זה הוביל לצמיחת יתר ופגיעה בתהליך הסוקצסיה הטבעית שקודם לכן התנהל על ידי שריפות שפרצו באופן טבעי מפעם לפעם.
משערים שההתיישבות האנושית הראשונה לאורך נהר הטואולומי החלה לפני 10,000 שנים.
הפאיוט, ששכנו באגן הגדול בצד המזרחי של הסיירה, נהגו אף הם להגיע לאגן הנהר טואולומי במהלך הקיץ.
בני היוקוט (Yokut) חיו לאורך חלקו התחתון של הנהר טואולומי ולא ידוע האם נהגו לעלות לסיירה במהלך הקיץ.
נקודת המפגש העיקרית בין הפאיוט למיווק הייתה עמק הץ' הצ'י, העשיר בצמחים אכילים וחיות ציד.
ייתכן שמקור השם "הץ' הצ'י" בסוג העשב האכיל שצמח בעמק, שהילידים נהגו ללקוט את גרגיריו ולטחון אותו במכתש לשם ארוחה.
הם נהגו ליזום מדי פעם שריפות מבוקרות על מנת לפנות צמחייה ישנה באזורי הכינוס שלהם, ולאפשר קציר יעיל יותר של צמחייה חדשה.
בנוסף השריפות הגדילו את שכיחות העשבים והשרכים, שמשכו אליהם חיות ציד כדוגמת צבאים, והקלו על התנועה בנוף.
משום כך מרבית הנופים באזור הנהר טואולומי בהם נתקלו חוקרי הארצות האירופים הראשונים לא היו בראשיתיים אלא תולדה של מאות שנים של ניהול.
למעשה, כרי הדשא המפורסמים של עמק הץ' הצ'י קודם להצפתו היו קיימים בשל השריפה השנתית.
מקור השם של הנהר טואולומי אינו ברור.
התיעוד הראשון לשימוש בשם טואולומי היה של חוקר הארצות הספרדי גבריאל מוראגה (Gabriel Moraga) ב-1806, שייתכן שכינה את הנהר בשם זה על שם כפר סמוך של ילידים בשם "טואלאמנה" (Tualamne) או "טאוטאמנה" (Tautamne).
ייתכן ששם זה מקורו במילה הילידית "טאלמאלאמנה" (talmalamne), או "קבוצה של בקתות אבן או מערות".
האב פדרו מוניוס (Pedro Muñoz), חבר במשלחת של 1806, ציין ביומנו ש"הגענו לכפר הקרוי טאוטאמנה.
כפר זה שוכן על מדרון תלול, בלתי נגיש בשל הסלעים הגסים.
האינדיאנים חיו בסוטאנוס (sótanos – מרתפים או מערות) שלהם".
משערים שאוכלוסיית הילידים לאורך הטואולומי התחתון והנהר סטניסלוס הייתה בערך 2,000 נפשות.
מקור אפשרי נוסף לשם "טואולומי" הוא במילה משפת מיווק של מרכז סיירה "טאאוואלימי" (taawalïmi), שפירושה "מקום הסנאי", בהתייחס לכפר ילידי על נהר סטניסלוס השכן.
משערים שהסיומת -umne, המופיעה בשמות של נהרות אחרים בקליפורניה מוקולומי (Mokelumne) וקסמניז (Cosumnes), פירושה "מקום של" או "אנשים של" בשפה הילידית.
נהר הטואולומי הייתה אתר משמעותי של חיפוש אחר זהב בתקופת הבהלה לזהב בקליפורניה.
התגלית הראשונה של זהב באזור נעשתה על ידי בנג'מין וודס (Benjamin Wood), מחפש זהב מאורגון, בקיץ 1848. בשלהי אותה שנה ובתחילת 1849 הוקמו מחנות של כורים לאורך הטואולומי כולל ג'יימסטאון (Jamestown), טטלטאון (Tuttletown), מלונס (Melones), דון פדרוס בר (Don Pedros Bar) ושאוז פלט (Shaws Flat).
באביב שנה אחר-כך גילתה חבורה של כורים מקסיקנים ממדינת סונורה מרבץ עשיר אף יותר במעלה הנהר והקימו את סונורניאן קמפ (Sonoranian Camp), יישוב שממנו התפתחה העיירה סונורה של ימינו.
בסוף שנת 1849 שהו 10,000 כורים באזור הנהר טואולומי, מחציתם בסונורה, שהפכה למושב המחוז של מחוז טואולומי ב-1850.
פעילות הכריה התגברה באופן דרמטי בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19, כאשר מחפשי הזהב עלו במעלה הנהר מעבר לסולסבייוויל (Soulsbyville).
מרבץ "עשיר מאוד" נתגלה באזור קולומביה במרץ 1850. באותה שנה נתגלה במכרה בוננזה (Bonanza Mine) בסמוך לסונורה גוש זהב במשקל 1,500 אונקיות, הגוש הרביעי בגודלו שנתגלה בקליפורניה.
(הגוש הגדול ביותר נתגלה בקרסון היל (Carson Hill) במחוז קלאוורס (Calaveras), מעט צפונית לאגן הניקוז של הטואולומי לאורך הנהר סטניסלוס ב-1854.) השגשוג הכלכלי שחווה האזור קידם את החיפוש אחר אתר חציה חדש של הסיירה נבדה שיאפשר גישה ישירה יותר למחנות שבמזרח.
חבורת קלארק-סקידמור (Clark-Skidmore Party) ביצעה חצייה זו ב-1852 דרך חלקו העליון של הנהר סטניסלוס והנורת' פורק של הטואולומי.
חלקים מהנתיב שיצרו היוו בסיס לשביל הנהר ווקר (Walker River Trail), הנחשב לאחד ממעברי ההרים המרכזיים הקשים ביותר של הסיירה נבדה.
לתקופת קצרה היה נהר הטואולומי נתיב מרכזי לספינות קיטור, ששינעו מחפשי זהב ואספקה מסטוקטון.
כתלות בגובה המים היו 56 קילומטרים של חלקו התחתון של הנהר ראויים לשיט, מהשפך ועד למעל לווטרפורד (Waterford).
האופי הבלתי צפוי של הנהר הקשה הן על השיט בנהר והן על חצייתו, ולכן מתחילת תקופת הבהלה לזהב קמו מעבורות על הנהר.
אחת הראשונות הייתה בדיקרסונ'ס פרי (Dickenson's Ferry) בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19. מקום המעבורת היה חלק מדרך פורט מילר (Fort Miller Road), דרך מסחר יבשתית מרכזית שקישרה בין סטוקטון למילרטון (Millerton), סמוך לפרזנו של ימינו (כיום תחת מי המאגר של אגם מילרטון).
בהגיע 1853, כמעט ולא נותר עוד זהב לכרייה, וכרייה הידראולית הפכה לאמצעי הפקת הזהב העיקרי.
חברת המים של מחוז טואולמי (Tuolumne County Water Company), שהתארגנה לראשונה ב-1851 במטרה להטות מים מאגן הטואולמי לנהר סטניסלוס, בנתה רשת של מאגרי מים, תעלות ותעלות עץ ששימשו בתחילה לכרייה ואחר-כך לחקלאות.
חברת המים גולדן רוק (Golden Rock Water Company), שהוקמה ב-1855, הטתה את מי הסאות פורק של הטואולמי על מנת לספק מים לכורים בגרובלנד ובביג-אוק פלט.
ההישג הגדול ביותר שלהם היה בניית מוביל מים באורך 670 מטרים ובגובה 81 מטרים מעל באק מדוז (Buck Meadows).
הסכר הראשונה על הטואולמי עצמו נבנה סמוך ללה גראנג' ב-1852 במטרה להטות מים לכרייה הידראולית.
משקעים וסלעים שנשטפו בלחץ המים של הכרייה ההידראולית הצטברו לאורך חלקו התחתון של הטואולומי תוך הרס בית הגידול הטבעי של מישור ההצפה, והפיכת מרבית הנהר לבלתי ראויה לשיט.
השקיה, הפקת חשמל ואספקת מים
סכר לה גראנג' וסכר דון פדרו הישן
לאחר שהסתיימה הבהלה לזהב התיישבו רבים מהכורים לאורך חלקו התחתון של נהר הטואולומי כחקלאים.
אתרי חצייה של מעבורות הפכו לעיירות תוססות, כדוגמת ווטרפורד שבה פעלה מעבורת החלה מ-1866. העיירה טואולומי סיטי (Tuolumne City), הוקמה בסמוך לשפך הנהר כנמל, אבל במהרה התברר שהשפוכת מהכרייה הפכה את הנהר לבלתי ראוי לשיט, והאזור ננטש.
באמצע שנות ה-60 של המאה ה-19 הוקמו טואולומי סיטי ופרדייז (Paradise ,ששכנה כ-8 קילומטרים במעלה הנהר ממנה) מחדש כקהילות של חקלאים.
ייסוד מודסטו ב-1870, יחד עם מסילת ברזל חדשה שעב רה בעמק סן חואקין, משכו אליה את רוב האוכלוסייה מעיירות אלו ואחרות לאורך הטואולמי.
בתחילת המאה ה-20 כבר מנתה אוכלוסיית מודסטו יותר מ-4,000 תושבים.
ככל שהתברר שתבניות הגשמים העונתיים בעמק המרכזי אינן מאפשרות חקלאות בעל התאגדו החקלאים על מנת להקים תשתית השקיה לאורך הנהר טואולומי.
חברת המים טרלוק (Turlock Irrigation District), שהוקמה ב-1887, הייתה חברת המים הראשונה בקליפורניה, וחברת המים מודסטו (Modesto Irrigation District), הוקמה זמן קצר אחריה באותה שנה.
שתי חברות המים משרתות את הצד הדרומי והצד הצפוני של הנהר בהתאמה.
סכר לה גראנג' של היום, הושלם ב-1893 והחליף סכר שהוקם באותו אתר קודם לכן לצורך כרייה.
בגובה 37 מטרים, היה זה סכר מניעת השיטפונות הגבוה ביותר בארצות הברית.
הסכר הסיט את הנהר לתוך תעלות המשקים את מרבית העמק התחתון.
המים מחברת המים טרלוק הגיעו לחקלאים ב-1900. כריית התעלה של חברת המים מודסטו ארכה 13 שנים, והמים הראשונים שסופקו היו ב-27 ביוני 1903.
ככל שהאוכלוסייה באזור גדלה, החלו חברות המים של נהר הטואולומי לחוש במחסור עונתי במים.
מאגר דאלס-וורנר (Dallas-Warner Reservoir), כיום מאגר מודסטו, הושלם ב-1912 מהצד הצפוני של הנהר, אבל הוא נחשב פתרון זמני בלבד.
בניית סכר דון פדרו החלה ב-1921 במטרה לאגור את מי השיטפונות של הטואולומי, והוא אפשר את הארכת תקופת ההשקיה ולספק מים בשנים שחונות.
מטרה משנית בהקמת הסכר הייתה ששתי חברות המים היו מודעות לכך שהעיר סן פרנסיסקו, 260 קילומטרים מערבית לנהר חומדת גם היא את המים מהטואולומי.
אף על פי שלחברות המים היו זכויות ראשוניות למי הטואולומי על פי הדוקטרינה של זכויות הקצאת מים קודמת (Prior-appropriation water rights), היו החברות עלולות לאבד זכויות אלו על פי הכלל "תשתמש בו או תאבד אותו", ולכן הם היו חייבים לפתח מאגר על מנת לנצל את מלוא התועלת ממימי הנהר.
הסכר, הקרוי על שם מחנה כורים מתקופת הבהלה לזהב שהוצף במי המאגר, הושלם ב-1923, כשהוא אוגר 356 מיליון מטרים מעוקבים של מים.
בשנים 1923 ו-1924 הותאמו הסכרים דון פדרו ולה גראנג' לייצור חשמל.
סן פרנסיסקו לא התקדמה עם התוכניות להטות את מי הטואולמי עד רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906 והשריפות שבאו בעקבותיה והרסו את העיר, תוך שהם מוכיחים את חוסר הכשירות של מערכת המים הקיימת.
לאחר בחינה של ארבעה עשר אתרים ברחבי מרכז קליפורניה נקבע עמק הץ' הצ'י של הטואולומי כאתר האידיאלי להכנת מאגר ולייצור אנרגיה הידרואלקטרית.
משום שהמקום שנבחר שכן בתחומי הפארק הלאומי יוסמיטי פנתה העירייה בעצומה לקונגרס של ארצות הברית במטרה להעביר את חוק רייקר (Raker Act).
החוק, שנחתם ב-1913 על ידי נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, אישר לסן פרנסיסקו להקים סכר על הנהר טואולומי, בתנאי שהמים שיוטו והחשמל שייווצר ישמשו אך ורק את הציבור ולא יימכרו לחברות פרטיות.
עמק הץ' הצ'י שבשעתו נחשב יפה כמו עמק יוסמיטי, הפך למרכז המחלוקת הגדולה הראשונה בתולדות התנועה לאיכות הסביבה בארצות הברית.
המיזם גרם לקרע חד בין תנועת השימור (conservation movement) בארצות הברית שתמכה בפיתוח משאבי הטבע לתועלת הציבור לבין אלו המכונים באנגלית preservationists שהאמינו שעדיף להשאיר אתרים בעלי ערך נופי כמו הץ' הצ'י במצבם הטבעי למען נופשים ומטיילים.
למרות ההתנגדות דחפה עיריית סן פרנסיסקו למימוש המיזם.
בניית הסכר החלה בתחילת 1914 והמאגר התמלא בפעם הראשונה במאי 1923. מסילת הרכבת הץ' הצ'י (Hetch Hetchy Railroad) באורך 109 קילומטרים הונחה לאורך קניון הנהר טואולומי במטרה לאפשר גישה לאתר הבנייה המרוחק.
החשמל מהמיזם הגיע לראשונה לסן פרנסיסקו ב-1925, אבל המים ממנו הגיעו לעיר בפעם הראשונה רק ב-1934. נכון לעשור השני של המאה ה-21 סן פרנסיסקו מטה כ-33% מספיקת הטואולומי בהץ' הצ'י או כ-14% מהספיקה הכללית של הטואולומי.
סכר דון פדרו החדש ופיתוח מודרני
באמצע המאה ה-20 היה כבר ברור שקיבולת המאגרים של הנהר טואולומי אינה מספיקה על מנת לענות על הביקוש הגובר למים.
סכר ההשקיה בדון פדרו יכול היה לאגור מאחוריו כמות של מים המספיקה לעונה חקלאית אחת בלבד, וכך שלא היו מספיק מים להתמודד עם שנים שחונות מצד אחד ומצד שני הקיבולת הקטנה לא הייתה מסוגלת להתמודד עם שיטפונות.
בשלהי שנות החמישים של המאה ה-20 החלו חברות המים טרלוק ומודסטו לתכנן סכר גבוה על הטואולומי כמה קילומטרים במורד הזרם מסכר דון פדרו הקיים.
ב-1961 אישרו מצביעים להפיק איגרות חוב לממן את המיזם.
עם זאת רק ב-1966 אישרה ועדת החשמל הפדרלית (Federal Power Commission), כיום הוועדה הפדרלית לתקנון האנרגיה (Federal Energy Regulatory Commission) את המיזם.
חששות שהסכר החדש יפגע באוכלוסיות של האלתית הגמלונית היו הגורם העיקרי לעיכוב.
בניית הסכר החלה ב-1967, והסכר הוטה בספטמבר 1968. הסוללה הושלמה ב-28 במאי 1970 והמיזם נחנך רשמית ב-22 במאי 1971, לאחר ארבע שנות בנייה בעלות כוללת של 110 מיליון דולרים.
נדרשו עוד 11 שנים עד שהמאגר החדש בקיבולת של 2.5 מיליארד מטרים מעוקבים, פי עשרה מקיבולת המאגר שמאחורי הסכר הקודם, התמלא לחלוטין ביוני 1982. המאגר משתרע לאורך 40 קילומטרים מהטואולומי התיכון על שטח של 49 קילומטרים רבועים, והציף את ג'קסונוויל, עיירה היסטורית מתקופת הבהלה לזהב.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 מציעה חברת המים טרלוק לסכור את הנהר קלאוויי, יובל של הטואולומי שאין לאורכו סכרים, על מנת לייצר חשמל.
הסכר היה אמור להיות בגובה 126 מטרים ולייבש את מרבית חלקו התחתון של הנהר, קטע פופולרי לשיט במים לבנים.
ב-1994 בחנה הוועדה הפדרלית לתקנון האנרגיה את המיזם והחליטה שהתועלות לא יצדיקו את העלויות הכספיות ואת המחיר לסביבה.
כמיליון נופשים מבקרים באגן הניקוז של הנהר טואולומי מדי שנה, בעיקר לאזורי הטבע הבראשיתי המוגנים בפארק הלאומי יוסמיטי ולשיט הקשה, אך הפופולרי במים לבנים על הטואולומי וצ'רי קריק.
הטואולומי נחשב מסלול מים לבנים קליפורני קלאסי, ומצוי בשימוש למטרה זו מאז שנות ה-60 של המאה ה-20. מרבית השייטים מתחילים במרל'ס פול (Meral's Pool), השוכנת כ-3 קילומטרים מהשפך של צ'רי קריק לאורך כמעט 30 קילומטרים עד אגם דון פדרו.
כמה חברות רפטינג מציעות שירות לאורך הקטע המרכזי בטואולומי, נהר בדרגה IV+ ובו אשדות רבים שדרתו עולה ל-V, כשספיקת הנהר עולה על 110 מטרים מעוקבים בשנייה.
האשדות הקשים ביותר הם מפלי קלאוויי (Clavey Falls) השוכנים מרחק קצר לפני שפך הקלאוויי לטואולומי.
האשדות הארוכים ביותר הם גריי'ס גרינדסטון (Grey's Grindstone) באורך של כקילומטר וחצי.
בין שני אשדות אלו בריכות השחייה של הקלאוויי הם אתר מחנאות פופולרי בקיץ.
מסלול מים לבנים מסחרי יש גם בצ'רי קריק, יובל של הטואולומי.
הוא נחשב לאחד מנהרות המים הלבנים הקשים ביותר בכל ארצות הברית, ובו חמישה עשר אשדות מדרגה V.
ספיקת המים בשני המסלולים מווסתת על ידי סכרים, ולכן עונת הרפטינג מתמשכת גם בשלהי הקיץ השחון ובתחילת הסתיו.
ב-1983 שטו קיאקים לראשונה בקטע הקרוי הגרנד קניון של הטואולומי שבפארק הלאומי יוסמיטי.
קטע זה בן ה-51 קילומטרים בין טואולומי מדוז למאגר הץ' הצ'י מדורג בין דרגה IV לדרגה V+ וכולל מפלים רבים המחייבים לשאת את הקיאק בידיים תוך עקיפת המפלים.
בנוסף להיות קשה בצורה קיצונית (אם לא גבולית בלתי אפשרי בהתחשב במפלים שהוזכרו) זרם המים שבו תלוי לחלוטין בגשם ובהפשרת שלגים, ועונת המים הלבנים עשויה להיות קצרה מאוד בשנים שחונות.
הקונצנזוס הכללי הוא "החתירה הטובה ביותר היא בקילומטרים בתחילת המסלול בעוד שהחלק האמצעי מיועד למטיילים רגלית וחובבי קניונים".
הנהר קלאוויי, שאינו שוכן בשטח הפארק הלאומי פתוח לגישה לציבור, אבל בשל ריחוקו ודרגת הקושי הגבוהה שלו (דרגה V+) והתקופה הקצרה של הזרם באביב המאפשר שיט, רק שייטי קיאקים בודדים פוקדים אותו מדי שנה.
כדי להגן על הנהר דורש שירות היערות של ארצות הברית מבעלי סירות פרטיות לבקש אישור לפני שהם שטים על הטואולומי.
שיט על הטואולומי בתחומי הפארק הלאומי יוסמיטי היה בתחום האפור מבחינה משפטית עד 2015, כאשר הפארק פתח את הטואולומי והמרסד לשיט קיאק ורפטינג מוגבל.
נהר טואוד הוא נהר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הנהר זורם לכיוון צפון-מזרח, זורם דרך הפארק הפרובינציאלי אגם מנצ'ו, ומתחבר עם נהר ליארד, יובל של נהר מקנזי, אשר זורם אל האוקיינוס הארקטי.
העיירה טואוד ריבר (נהר טואוד) ממוקמת בקצהו הדרומי של נהר טואוד, ובמקום זה חוצה את הנהר הכביש המהיר של אלסקה.
מקור שמו של הנהר, במספר הקרפדות הרב, ובגודלן יוצא הדופן, שנצפו על גדות הנהר, על ידי סוחרי הפרווה של חברת מפרץ הדסון שחצו את הנהר בראשית המאה ה-19.
ג'ון מקלאוד, סוחר של חברת מפרץ הדסון שחצה את הנהר בשנת 1831, כתב: "שם הנחל נובע ממספר קרפדות הרב שראיתי לאורך גדותיו וחלקן עצום בגודלן; אני ראיתי כמה קרפדות שמשקלו למעלה מליברה (הערה: למעלה מחצי קילו), והאינדיאנים אמרו לי שיש בנהר קרפדות גדולות יותר".
טואוד, אשר ידוע ביפן בשם קינופיו (キノピオ), הוא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון משחקי הווידאו מריו של החברה היפנית נינטנדו.
טואוד הוא יצור דמוי אדם עם ראש דמוי פטרייה המשמש כעוזר של הנסיכה פיץ'.
טואוד נוצר על ידי מעצב משחקי הווידאו היפני שיגרו מיאמוטו.
טואוד משמש לעיתים רבות כדמות שאינה שחקן המספקת סיוע למריו ולחבריו ברוב המשחקים בזיכיון, למרות שישנם מקרים שבהם טואוד תופסת את מרכז הבמה ומשמש גם כפרוטגוניסט - לדוגמה במשחקים "Super Mario Bros.
אחת מהתכונות הבולטת ביותר של טואוד הוא ראשו הגדול הדומה לפטרייה בצורתו ובצבעו.
טואוד ויתר אנשי ממלכת הפטריות הוצגו לראשונה במשחק "האחים סופר מריו" משנת 1985 שם סופר לראשונה על כך שרוב תושבי ממלכת הפטריות הם מאותו הגזע.
העיצוב של טואוד התבסס על פטריית הסופר שהעצימה את יכולותיו של מריו וכמו גם התבססה על הקשר הכללי של המשחק עם תמת הפטריות.
לטענת שיגרו מיאמוטו, היוצר של זיכיון מריו, הכוונה המקורית הייתה לגרום לכך שדמותו של טואוד תהיה בעלת עיצוב פשטני, אך עדיין שהוא יראה חמוד ומקסים.
במהלך פיתוח המשחק "New Super Mario Bros" החליטו המפתחים שיהיה ניתן לשלוט בארבע דמויות שונות - הנסיכה פיץ', טואוד, וואריו ו־וואלואיג'י (הבחירה בדמויות הללו כשחקנים הראשיים התקבלה במקור מהמעריצים של הזיכיון).
הטואוד הצהוב והטואוד הכחול נכללו בסופו של דבר כדמויות שניתן לשחק בהן במשחק "New Super Mario Bros.
Wii" בשל הדמיון הפיזי שלהם למריו ולואיג'י.
השם האנגלי של הדמות - טואוד - נוצר בהשראת המילה "Toadstool" אשר משמשת לעיתים רבות לתיאור פטריות, כולל פריטים עם מאפיינים דמויי מטרייה.
השם היפני של הדמות - "קינופיו", הוא שילוב של המילה היפנית לפטרייה ("קינוקו") והשם פינוקיו.
למרות שכובע של טואוד דמוי הפטריה בסרטים המצוירים הלא קנוניים של זיכיון "מריו", המפיק של המשחק "Super Mario Odyssey", יושיאקי קויזומי, אישר שמאז ומתמיד היה מדובר בחלק אינטגרלי מהראש של הדמות ולא בכובע שהוא חובש על ראשו.
במהלך ראיון שנערך בשנת 2014 המנהל של חברת נינטנדו, קואצ'י הייאשידה, אשר הפיק את המשחק "Captain Toad: Treasure Tracker", חשף שהמראה של טואוד אינו מעיד על המין שלו, והסביר שמעולם לא הוחלט מהו המין של היצורים השונים בממלכת הפטריות.
בהמשך הייאשידה הבהיר שהמגדר של תושבי ממלכת הפטריות יישאר בגדר תעלומה.
המראה של טואוד דומה למראה של יתר תושבי ממלכת הפטריות - על ראשו ישנו מעין פטריה גדולה, בדומה לכל יתר תושבי ממלכת הפטריות, וגם בגדיו דומים לבגדים של יתר תושבי ממלכת הפטריות.
הוא קטן מאוד במידותיו, ואין לו רגליים אשר נראות לעין.
ניתן רק להבחין בנעליים החומות אותן הוא לובש.
שלא בדומה ליתר תושבי ממלכת הפטריות, לטואוד יש חמישה כתמים אדומים על כובע הפטריות שלו, ויש לו אפוד בצבעים כחול וצהוב.
עם זאת, הצבע של טואוד משתנה כאשר הוא משיג פרח אש - צבעי הכובע שלו משתנים בעקבות כן והצבע של האפוד שלו הופך לאדום.
בסרטים המצוירים הלא קנוניים של מריו טואוד הסיר מדי פעם את כובע הפטריות שלו, וחשף ראש כמעט קירח עם שלוש קווצות שיער.
לרוב טואוד נוטה להיות ביישן ופחדן.
למרות זאת במשחקים רבים בזיכיון, כמו למשל במשחק "Super Mario 64" הוא עוזר למריו ולחבריו בחיפוש אחר הנסיכה פיץ', ולעיתים רבות אף מתלווה אל מריו.
למרות שהוא נתפס בדרך כלל כדמות עליזה, הוא עשוי להיות לחוץ מעט כאשר מתרחש אירוע דרמטי גדול, כגון חטיפתה של הנסיכה פיץ'.
במשחקים השונים בהם ניתן לשחק בדמותו של טואוד ניתנו לדמות יכולות ייחודיות אשר שונות מהיכולות של יתר הדמויות.
במשחק האחים סופר מריו 2 דמותו של טואוד היא הדמות המהירה ביותר במשחק.
במשחק "Wario's Woods" יש לטואוד את היכולת הייחודית לרוץ על קירות ולבעוט בעיטות חזקות במיוחד.
בנוסף לכך לטואוד ניתה יכולת על אנושית במשחק שכן הוא מסוגל להרים ולזרוק את האויבים.
עם זאת, היכולות הללו לא ניתנו לדמות זו במשחקים הבאים שיצאו בזיכיון של מריו לאורך השנים.
Wii" יש לטואוד חלק גדול מהיכולות של מריו ולואיג'י.
בסדרת המשחקים "" דמותו של טואוד מסוגלת לפלוט נבגים בכל פעם שהוא מותקף.
עם זאת, אין לטואוד את היכולת הזו במשחקים הראשיים בזיכיון של מריו.
לטואוד יש יכולת דומה במשחק Mario Sports Mix בו הוא מסוגל להשתמש בנבגים על מנת לגרום לפטריות לנבוט מהאדמה.
הוא מסוגל גם להשתמש בנבגים הנפלטים ממנו כמגן מפני התקפות שונות במשחק זה.
טרל "טו" הולוואי הוא שחקן כדורסל אמריקאי המשחק בעמדת הרכז.
הולוואי שיחק כדורסל באוניברסיטת זייבייר באוהיו ולאחר מכן שיחק במספר קבוצות באירופה ובאמריקה הלטינית.
שיחק שתי עונות בהפועל חולון,עמה זכה בגביע המדינה בכדורסל ב-2018 ועונה אחת במכבי ראשון לציון.
הולוואי גדל ושיחק כדורסל בבית ספר תיכון בהמפסטד , ניו יורק.
לאחר מכן עבר לבית ספר תיכון בסינסינטי, אוהיו.
הולוואי התחייב בתחילה לשחק כדורסל באוניברסיטת אינדיאנה אך לאחר שמאמנה של אינדיאנה התפטר בחר לשחק באוניברסיטת זייבייר שבאוהיו, שם שיחק בשנים 2008 - 2012 ושיתף פעולה עם ג'ורדן קרופורד ומארק ליונס.
הולוואי הצטיין בשורות קסבייר וב-2017 נבחר להיכל התהילה של המכללה כאשר הוא מדורג במקום השישי ברשימת קלעי המכללה בכל הזמנים, שלישי באסיסטים וראשון באחוזי דיוק מקו העונשין.
ב-2011 נבחר הולוואי לשחקן השנה של ליגת האטלנטיק-10 .
בשנתו האחרונה בקסבייר השתתף הולואיי במשחק נגד אוניברסיטת סינסינטי במסגרתה פרצה קטטה המונית, בה היה מעורב גם יינסי גייטס ששיחק אז בסינסינטי.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2012, שיחק הולוואי בליגת הקיץ, בתחילה במדי הטורונטו ראפטורס ולאחר מכן בדאלאס מאבריקס, אך הוא שוחרר מהקבוצה לפני תחילת העונה הסדירה.
בעונת 2012/2013 חתם הולוואי חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו כאשר הצטרף לקבוצת אליאגה פטקים בליגת העל הטורקית.
את העונה הבאה, עונת 2013/2014, התחיל הולואיי בקבוצת לובן ברס בליגה הבלגית אך הוא שוחרר ממנה במהלך העונה.
בהמשך נדד הולוואי בקבוצות בפאורטו ריקו, ונצואלה ומקסיקו.
ב-2015 הצטרף הולוואי לאימוני טרום-העונה של הדאלאס מאבריקס ואחר כך עבר לקבוצת הבת שלה בליגה הפיתוח, הטקסס לג'נדס, ואף השתתף במשחק האול-סטאר של הליגה ב-2016. בקיץ 2016 שב הולואיי לוונצואלה.
הולואווי התחיל את עונת 2016/2017 בקרמונה בליגה האיטלקית במדיה רשם 15.5 נקודות ו-4.4 אסיסטים בממוצע למשחק, אך הוא שוחרר ממנה לאחר שלא הסתדר עם מאמן הקבוצה.
בפברואר 2017 הצטרף להפועל חולון במקומו של קאליף וייאט הפצוע.
לאחר מספר משחקים בהם עלה מהספסל, השתלב הולואיי בחמישייה הפותחת ועד תום העונה הסדירה העמיד ממוצע של כ-15 נקודות למשחק.
בסדרת רבע גמר הפלייאוף, בה הודחה חולון על ידי מכבי חיפה, קלע בממוצע של 21.5 נקודות למשחק.
בקיץ 2017 הצטרף הולואיי לקבוצת פיראטס דה קברדיאס (שם שיתף פעולה עם דונטה סמית' ומייק רוסאריו) וזכה עמה באליפות פוארטו ריקו.
באותה עונה, לאחר מכן שב הולואיי לחולון לעונה נוספת, עונת 2017/2018 והעמיד ממוצעים של כ-15 נקודות למשחק במהלך העונה הסדירה ו-19 נקודות למשחק בפלייאוף.
בפברואר 2018 היה שותף הולואיי לזכייתה של הפועל חולון בגביע המדינה בכדורסל לאחר ניצחון במשחק הגמר על מכבי תל אביב.
הולואיי קלע 18 נקודות במשחק הגמר למרות פגיעה בקרסול.
באותה עונה, הגיעה הקבוצה לגמר הפיינל פור, שם נוצחה על ידי מכבי תל אביב.
בקיץ 2018 חתם הולואיי בקבוצת איסטנבול BSB מליגת העל הטורקית.
באיסטנבול העמיד הולואווי ממוצעים של כ-20 נקודות בליגה הטורקית וכ-16 נקודות ביורופקאפ.
בקיץ 2019 חזר הולוואי לקבוצת פיראטס דה קברדיאס והגיע עמה לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הפוארטו-ריקנית.
לאחר מכן עבר לתקופה קצרה לקבוצת אינצ'ון מהליגה הדרום-קוריאנית.
לקראת עונת 2019/20 הצטרף הולוואי לריטאס וילנה המתמודדת בליגת העל הליטאית.
בקיץ 2020 עבור הולוואי לקבוצת אורמנספור המתמודדת בליגת העל הטורקית.
בקיץ 2021 שב הולוואי לפיראטס וזמן קצר לאחר פתיחת עונת 2021/22 חזר הולוואי לישראל כאשר הצטרף למכבי ראשון לציון.
הולואווי שוחרר מהקבוצה שבוע לפני תום העונה לאחר שאפסו סיכוייה של הקבוצה להישאר בליגה.
ב-2022 שיחק הולוואי בקבוצת זאמלק בליגה המצרית למשך תקופה קצרת ולאחר מכן עבר לריאל אסטלי מניקרוגאה.
בקיץ 2023 הצטרף לאגרחרוס דה סנטורסה בליגה הפורטו ריקנית.
טואומו רוּטוּ (בפינית Tuomo Ruutu, נולד ב-16 בפברואר 1975 בונטה, פינלנד) הוא שחקן הוקי קרח מקצועני בעמדת חלוץ קיצוני שמאלי, ששיחק בקבוצות ה–NHL ושחקן נבחרת פינלנד.
לטואומו שני אחים, יארקו ומִיקּוֹ, המשחקים גם הם הוקי קרח מקצועני.
יארקו משחק ב–NHL ושיחק יחד עם אחיו בנבחרת פינלנד.
טואומו רוטו התחיל לשחק הוקי קרח בליגה הפינית.
בשנת 2000 הוא היה חבר של נבחרת פינלהד הצעירה שזכתה באליפות העולם עד גיל 18. בדראפט 2001 הוא נבחר על ידי קבוצת שיקגו בלאקהוקס במקום התשיעי.
הוא שיחק בקבוצה מספר עונות עד שעבר לקרוליינה הוריקנס בעונת 2007/2008. בעונת 2014 רוטו עבר לניו ג'רזי דווילס.
בשנת 2016 הוא חזר לאירופה והתחיל לשחק בשווייץ.
בשנת 2017 הוא סיים את הקריירה המקצועית.
טואומו רוטו היה שחקן בולט בנבחרת פינלנד.
הוא השתתף איתה במשחקים אולימפיים וזכה באליפות העולם בשנת 2011.
טואור הוא דמות בדיונית מהלגנדריום של הסופר טולקין.
טואור היה אחד מהאדין לבית הדור ואחד מגיבורי האדם הגדולים.
בנם היחיד של הואור וריאן, ובן דודו של טורין טורמבר.
טואור נולד בשנת 472 לעידן הראשון, ימים ספורים לאחר סוף תבוסתה של ברית מיד'רוס בקרב נירנית ארנוידיאד, בו נהרג אביו הואור.
לאחר ששמעה כי הפסידו בקרב, ריאן שקעה בייאוש ועזבה את דור-לומין בעודה בהריון עם טואור.
היא הייתה הולכת לאיבוד ומתה אלמלא עלפי הסינדר ממיתרים חילצו אותה ולקחו אותה לביתם בהרי מיתרים.
טואור נולד במהרה ואומץ לראשונה על ידי הסינדר.
מאוחר יותר, מנהיגם אנאל סיפר לאמו ריאן כי הואור נספה בקרב.
עד מהרה היא נקלעה לצער בתחילת שנות העשרים לחייה והלכה להוד-אן-נדנגין, גבעת ההרוגים, וראתה את תלוליות השרידים הנרקבות והמושחתות, ואז לקתה בחולי ומתה.
כשבני המזרח הגיעו לתבוע את גמולם בגין סיוע למורגות בנירנית ארנודיאד, הם כבשו את היתלום ולקחו בשבי את אנשיה כעבדיהם.
הסינדר העבירו את מחנהם למערות אנדרות ושם בילה טואור את נעוריו.
בשנתו השש עשרה הוא כעס על בני המזרח ובעלי בריתם על המעשים הרעים שעשו לעמו ורצה להילחם בהם.
אנאל אסר על כך וטואור ציית.
כאשר מחנה העלפים התכוון לעבור מחדש למקלטים בטוחים יותר בשערי הסיריון דרך מעבר הנולדור שמע טואור מאנאל לראשונה על טורגון ועל המעוז הנסתר בגונדולין, טואור הלך איתם אך הקבוצה נקלעה למארב של אורקים והתפזרה במהלך הלילה.
טואור נלכד, נשלח לבני המזרח ונמכר לעבדות.
טואור שירת את מפקד בני המזרח, לורגן האכזרי, שנשלח לשם על ידי מורגות לדכא באכזריות את שארית בית הדור.
הוא עבד כעבד במשך שלוש שנים, ובאותה נקודה הוא גדל למלוא קומתו, והפך לגבוה ומהיר יותר מכל אחד מבני המזרח.
כשגדל למלוא קומתו וחוזקו, הצליח טואור להימלט מעבדות וחי את חייו כפורע חוק.
הוא נדד במורד היתלום אל קירית ניניאך, ואז דרך מעבר הנולדור אל נברסט.
במעבר הנולדור הוא פגש שני עלפים מסיעת הנולדור, גלמיר וארמינס, שהראו לו את הדרך לנברסט.
הוא בילה את שארית השנה בנברסט, עד שראה שבעה ברבורים, ופירש את זה כאות לכך שהוא שהה שם זמן רב מדי.
הוא עקב אחרי הברבורים האלה לאורך החוף עד שהגיע לחורבות וינימר, ביתם הקודם של המלך טורגון, ואנשיו.
בשלב זה, הוולא אולמו, אדון המים, הגיח מהים הגדול בלגיר והופיע בפני טואור, והעניק לו גלימה גדולה שתגן עליו מעיני אויביו, ואמר לו לנסוע לגונדולין; ובהגיעו לגונדולין, להזכיר לטורגון את קללת מנדוס, ולהזהיר אותו מפני נפילת גונדולין.
לאחר מכן, פגש את וורונווה, עלף גונדולין, שהיה ימאי במסע הנולדור האחרון לולינור, אותו הציל אולמו מזעמו של אוסה.
טואור וורונווה הלכו אז דרך חורף המפל על פני בריכות יברין, בדרכם ראו לוחם גבה קומה, לבוש שחורים ואוחז בחרב ארוכה ושחורה (הגורתנג), ועושה את דרכו לעבר חורבות דור-לומין שחלף לידם בלי חילופי דברים וכך לא התגלה להם כי זה טורין טורמבר, בן דודו של טואור.
לאחר שחלף החורף, הגיעו בסופו של דבר טואור וורונווה לגונדולין בשנת 494 לעידן הראשון.
עם הגיעו, הוא הכריז כי נשלח מאת אולמו עם מסר לטורגון.
הוא נלקח מיד לראות את המלך, שם העביר את אזהרתו של אולמו לעזוב, שכן שמורגות צפוי לגלות את סוד מיקומה של גונדולין.
עם זאת, מיגלין טען כנגד טואור ואז טורגון היה בדילמה.
כיוון שאהב מאוד את העיר שלו, שכבר אז הייתה אדירה כמו טיריון עצמה, ועדיין סמך על סודיותה ועוצמתה.
ככזה, לא שעה להמלצת אולמו להתפנות מיד.
עם זאת, הוא לא התעלם לחלוטין מחוכמתו של אולמו, וקבע כי אף אחד לא ייצא לעולם מהעיר הנסתרת.
הוא הורה לאטום את המעבר דרך ההרים מסביב, וכך וידא שאף לא אחד לא יצא מגונדולין, אף על פי שעשה זאת בשמחה.
טואור זכה במהירות לכבוד בעיר, בעל קומה רבה מבחינה פיזית ורוחנית וזכה לשוחח ישירות עם אולמו.
שבע שנים לאחר שהגיע לגונדולין, התאהב טואור בבת המלך טורגון, ידריל קלבינדל, שאהבה אותו גם הוא.
טורגון, שכבר חשב על טואור קרוב משפחה, נתן לבני הזוג את ברכתו.
הם נישאו בחגיגה של אושר גדול, וזמן קצר לאחר מכן נולד ילדם היחיד, אארנדיל הספן, שבעצמו הפך לאביהם של אלרונד ואלרוס.
כפי שנאמר ב-The Book of Lost Tales Part Two, העלפים בגונדולין התייחסו לטואור בכבוד: "פעם המלך ביקש מהאומנים המוכשרים ביותר שלו לעצב חליפת שריון לטואור כמתנה נהדרת, והיא הייתה עשויה מ"ולדורין".
פלדה מעוטרת בכסף, וקסדתו עוטרה בנזר של מתכת ותכשיטים כמו שתי כנפי ברבור, אחת בכל צד, וכנף ברבור אף נרקמה על מגן.
בית נבנה עבורו על הקירות הדרומיים, מכיוון שהוא אהב את האוויר החופשי ולא אהב את הסביבה הקרובה של בתי מגורים אחרים.
שם זה היה מקור שמחתו לעיתים קרובות לעמוד על החומה עם צאת השחר, ואנשים שמחו לראות את מנצנץ בכנפי הברבור שעל קסדתו."
טואור היה ממנהיגי גונדולין במהלך נפילת גונדולין, ונלחם למען העיר בהתקפה על ידי כוחות מורגות.
הוא השיג מעשים ראויים לרבות אילוץ אורולוקה הגדול לסגת.
הוא גם עצר את ההתקפה על אשתו ובנו על ידי מגלין, אותם הצליח להרוג אותו באמצעות השלכתו מהחומה מטה אל האש.
לאחר מכן הוא, אשתו, בנם אארנדיל ושרידים מאנשי גונדולין ברחו בדרך סודית בהרים ונסעו לשערי הסיריון.
אך בסופו של דבר ערגה אהבתו של טואור לים, לכן, בסופו של דבר בנה טואור את הספינה אארנה והפליג למערב עם ידריל.
לא ידוע אם אארנדיל אי פעם מצא או ראה שוב את הוריו.
ברית הנשואים בין טואור וידריל הייתה השנייה בין אדם בן תמותה לבין עלפית.
בנו אארנדיל התחתן עם אלווינג, בתו של דיור הנאה, בנם של ברן ולותיין, ובכך נהיה לנינם של ברן ולותיין; אז טואור יהפוך לסבם של אלרונד ואלרוס, הראשון היה אחת הדמויות המשפיעות ביותר בעידן השני והשלישי והשני נהפך למלכה הראשון של נומנור.
שושלתו עברה לבית המלוכה של אלרוס ממלכת נומנור, ולאחר מכן לדונדין, גברים שחיו בגלות הארץ התיכונה, והלאה הלאה.
הערה היחידה בנוגע למראהו הפיזי של טואור מופיעה בסילמריליון: "בהיר פנים, וזהוב שיער כדרך קרובי משפחתו של אביו, והוא נהיה גבוה וחזק ואמיץ".
טואוני איליין ניוסם היא שחקנית, מוזיקאית וקומיקאית אמריקאית.
ניוסם מוכרת בעיקר מתפקידיה כצ'לסי לייט-ליי בקומדיה "", מתפקידה כאנג'לה עלי בסדרה "חיל החלל", מתפקידה בעונה השלישית של הסדרה "ברוקמייר", דיבוב הדמות בקט מארינר בקומדיה המצוירת "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים", וכן כמנחת פודקאסטים כגון "", ו-"The Pod Directive", הפודקאסט הרשמי של זיכיון מסע בין כוכבים.
נוסף על אלה, היא זמרת בלהקה "Four Lost Souls".
ניוסם נולדה בעיר ואקאוויל, קליפורניה, ולמדה בבית ספר לתיאטרון בשיקגו, שם החלה את הקריירה שלה כקומיקאית בקהילת האימפרוביזציה "The Second City".
ניוסם שימשה כזמרת ליווי בלהקהת מחווה ללהקת "Talking Heads".
יותר מאוחר לוהקה לתפקיד זהה ב"".
תפקידה המשמעותי הראשון בטלוויזיה היה צ'לסי לייט-ליי בקומדיה "" ונינה ב"The Comedy Get Down".
מאז 2018 מנחה ניוסם את הפודקאסט לצידו של אנדרו טי ומתארחת תכופות בפודקאסטים נוספים כמו " ו-"Spontaneanation with Paul F.
ניוסם היא מוזיקאית, וחברה בלהקה "Four Lost Souls" לצד ג'ון לנגפורד, בת'אני תומאס וג'ון סזימנסקי.
בשנת 2017 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, ששמו כשם הלהקה.
ניוסם הפכה לשחקנית קבועה בסדרה "ברוקמייר" החל מעונתה השלישית, וב-2019 לוהקה לפיילוט הסדרה "Woman Up" של רשת ABC.
החל מ-2020 היא מדובבת את בקט מארינר, אחת הדמויות הראשיות בסדרה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים", והופיעה בתפקיד ראשי בסדרה "חיל החלל" של נטפליקס.
+ שנה סרט תפקיד הערות 2015 Uncle John היפסטרית חמודה 2016 Einstein's God Model מרסל גויטיארז 2018 Canal Street קאי 2019 מרגלים לא רגילים עובדת סוכנות #1 דיבוב 2021 סלין ברוק2023גברת החידוניםמרסדס2024Nukedמו
אגם טו מדיסן הוא אגם הממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר - פארק לאומי השוכן במדינת מונטנה שבארצות הברית, וגובל בפרובינציות הקנדיות אלברטה וקולומביה הבריטית.
אגם טו מדיסן ממוקם בשטח מחוז גליישר, שבצפון-מערב מדינת מונטנה.
אורכו של האגם 3.2 קילומטרים, ורוחבו של האגם 0.53 קילומטרים.
גובהו של האגם 1,574 מטרים מעל פני הים.
נהר טו מדיסן (Two Medicine River), הוא היובל העיקרי של האגם, והאגם נשפך בעיקרו אל נהר טו מדיסן.
הר סינופה מתנשא מעל השפך המערבי של האגם.
הר רייזינג וולף, הממוקם בסמוך מצפון לאגם, מתנשא לגובה של 1,360 מטרים מעל האגם.
מהגדה המזרחית של האגם יוצאים מספר מסלולי טיול להרים סביב.
בגדה המזרחית של האגם מצויים שני אתרי מורשת היסטוריים לאומיים של ארצות הברית: חנות טו מדיסן, ובית הסירות סוואנסון.
נחל קטן מקשר בין אגם טו מדיסן, ואגם פריי, שמצפון מזרח לאגם טו מדיסן, שגובהו 1,574 מטרים מעל פני הים, והוא נמוך מאגם טו מדיסן בכ-30 סנטימטרים.
טואימאליפאנו ואלטואה סואלובי השני הוא פוליטיקאי סמואי המכהן כראש המדינה של סמואה מאז 2017. ביולי 1977 הוא מונה לתואר טמא-א-אייגה של טוימאלייפאנו, אחד מארבעת התארים החשובים ביותר בסמואה.
טואימאליפאנו ואלטואה סואלובי עבד כשוטר (במשטרת ניו זילנד), עורך דין וכמורה בבית ספר תיכון.
בתור עורך דין, סואלובי עבד כסנגור ציבורי וכעורך דין בבית המשפט העליון של סמואה.
בעבר, אף נשא דרשות באוסטרליה ובניו זילנד במסגרת הכנסייה של סמואה.
הוא היה חבר במועצת הצירים בשנים 1993–2001 ומאז 2004. הוא הושבע לתפקיד ראש המדינה ב-21 ביולי 2017.
במאי 2021, ניסה סואלאובי לבטל את תוצאות הבחירות ב-2021 ולקדם בחירות חדשות.
החלטה זו בוטלה על ידי בית המשפט העליון בסמואה ב-17 במאי 2021. לאחר מכן ניסה סואלאובי למנוע מהאסיפה המחוקקת של סמואה להיפגש, מה שגרם למשבר חוקתי.
ביולי 2022 הוארכה כהונתו בחודש.
לסואלאובי תואר ראשון במשפטים (LLB) מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ותעודה בלימודים תאולוגיים מהמכללה התאולוגית מאלואה.
טואנישה "טיטי" טרי , היא אתלטית אמריקאית.
טרי נולדה וגדלה במיאמי, פלורידה.
למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה (2018–2021).
סגנית אלופת עולם לנוער עד גיל 20
באליפות העולם לנוער עד גיל 20 שנערכה בטמפרה, פינלנד ביולי 2018 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.19 שניות, אחרי בריאנה ויליאמס מג'מייקה (11.16 שניות).
ב שנערכו בלימה, פרו בתחילת אוגוסט 2019 היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר וסיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.37 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.74 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון (10.69 שניות) ואליה הובס (10.72 שניות), עם רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 4x100 מטר ביחד עם מליסה ג'פרסון, אבי שטיינר וג'נה פרנדיני בתוצאה של 41.14 שניות, לפני ג'מייקה (41.18 שניות) וגרמניה (42.03 שניות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.04 שניות.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 10.95 שניות ועלתה מהמקום החמישי לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף אוגוסט 2023 זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם תמרי דייוויס, גבריאל תומאס ושקארי ריצ'רדסון בשיא אליפות חדש של 41.03 שניות, לפני ג'מייקה (41.21 שניות) והממלכה המאוחדת (41.97 שניות).
באולימפיאדת פריז זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם מליסה ג'פרסון, גבריאל תומאס ושקארי ריצ'רדסון בתוצאה של 41.78 שניות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות.
טו לאברס פוינט או פונטן דוס אמנטס (בצ'מורו : Puntan Dos Amántes) הוא לשון יבשה וצוק בטמונינג , גואם, שנמצא ליד מפרץ טומון וים הפיליפינים.
מקום זה מהווה אטרקציה תיירותית ואתר לאומי טבעי בארצות הברית, מאחר שהוא קשור לסיפור עממי של שני אוהבים.
צוק זה הוא חלק מרמת אבן גיר שמהווה את החלק הצפוני של גואם.
גובה המצוק בנקודה זו הוא כ-370 רגל.
סיפור עם פופולרי בגואם מספר כיצד שני אוהבים, שלא הורשו להיות ביחד על ידי החברה בגואם, קשרו את שיערם ביחד והתאבדו על ידי קפיצה מהצוק במקום לחיות בנפרד.
עם זאת, קיימים מספר גרסאות לסיפור העם.
החוקר הצרפתי, לואי דה פרייסינט , תיאר את הסיפור כגבר מהמעמד הגבוה התאהב (באופן לא חוקי באותה תקופה) באישה מהמעמד הנמוך.
כמו כן, הצמד שוטט רבות במדבר, ונאלץ לקבור את תינוקם המשותף.
בייאוש, הם טיפסו לראש פסגה תלולה ליד הים, קשרו את שיערם ביחד, והתאבדו מהצוק.
בתקופת הקולוניאלית הספרדית של גואם, המקום נקרא קאבו דה לוס אמנטס (Cabo de los Amantes).
גרסה נוספת שקיימת לסיפור העם הוא: אישה בולטת, צעירה ויפה מהאגטנה, שהייתה בתו של איש עסקים ספרדי או איש בעל השפעה רבה (כמו צ'יף).
האישה ברחה מהבית לאחר שגילתה כי אביה סידר לה נישואים עם קפטן ספינה ספרדי.
בחוף הצפוני של גואם, היא הכירה והתאהבה בגבר צעיר ועדין, וחזרה לביתה עם הבטחה לגבר שהיא תחזור אליו.
לאחר שאביה של האישה גילה זאת, הוא כעס עליה, ודרש ממנה להינשא מיד לקפטן הספרדי.
היא ברחה עם שקיעת החמה מהבית בפעם השנייה, ופגשה את אהובה בחוף הצפוני של גואם.
אביה, הקפטן וכל החיילים הספרדים רדפו אחריהם אל המצוק הגבוה, שבו הזוג קשר את שיערם, התנשקו והתאבדו.
טו לאברס פוינט היא אתר לאומי טבעי המפורסם ביותר בגואם.
בעוד שהקרקע נמצא בבעלות ממשלת גואם, המושל קרל גוטיירז יזם את פיתוח האתר, בשיתוף פעולה עם Calvo Enterprises, חברה שאחד מבעליה היה מושל גואם לשעבר, פול מקדונלד קלבו .
הסנאטור ג'יימס מוילן ניסה לקדם שותפות נוספת לחיזוק האתר ב-2019.
באתר לאומי טבעי זה, ניתן למצוא מסעדה, חנות מתנות ומתקנים לאירוח חתונות.
ב-2002, הטייפון פונגסונה פגע באתר הלאומי, והפיל את פסל המתכת של שני האוהבים.
ב-2013, לאחר שאיש העסקים דייוויד ברנהאוס ביקר עם אשתו לעתיד, ננסי, הוא אמר ששמע שמועות כי הפסל מונח במגרש גרוטאות בגואם, ונשבע כי אם הפסל עדיין קיים, הוא יתקן אותו ויחזיר אותו לאתר, כסמל לאהבתו לננסי.
שנתיים לאחר מכן, ננסי הזכירה זאת בפני בעלי תאגיד גרין גואם, מוזס ס.
צ'ונג, שהצהיר כי הפסל מונח במגרש הגרוטאות הפרטי שלו, אך לא היה לו את הרצון להרוס את הפסל.
הזוג קנה את הפסל, ושילמו ליצרן מקומי שייתקן את הפסל למשך חמישה חודשים.
ב-15 באוקטובר 2015, ביום הנישואים השני של הזוג, הזוג החזיר את הפסל למקומו בטו לאברס פוינט.
טו לאברס פוינט מוזכר בשיר "Do It Again" של פיה מיה.
טואודים , הידועים גם כאנשי פטריות או בעבר כשומרי הפטריות, הם גזע בדיוני דמוי אנוש בזיכיון משחקי הווידאו מריו של נינטנדו.
הטואדים הם בני ברית וחבריו של הדמות הראשית בזיכיון - מריו.
החברים הבולטים ביותר בגזע הטואודים בזיכיון של מריו הם טואוד, הנתין הנאמן של הנסיכה פיץ' ואחת מדמויות המשנה הבולטות בזיכיון, טואדט, אחותו הצעירה של טואוד הדומה לו אך בעלת בגדים בצבע ורוד וצמות ורודות, וטואודסוורט, הדייל הוותיק של הנסיכה פיץ'.
ההופעה הראשונה של הטואדים הייתה במשחק הווידאו "Super Mario Bros" משנת 1985. דמויות הטואודים עוצבו במקור על ידי שיגרו מיאמוטו.
הטואדים חיים ברחבי ממלכת הפטריות, בה הם מהווים את רוב האוכלוסייה.
הם נמוכים, הם חובשים כובע דמוי פיטריה עם נקודות לבנות.
הצבע הנפוץ ביותר לכובעים שלהם הוא אדום, אך יש גם וריאציות רבות אחרות.
הם לובשים בדרך כלל אפודים צבעוניים.
לרוב יש להם הבעות פנים עליזות.
בעוד שלרוב הטואודים מראה דומה, לחלק מהם עשויים להיות תכונות או תפקידים ייחודיים בממלכת הפטריות.
לטואודים יש תרבות מתקדמת הדומה לזו של בני אדם.
באופן כללי הם טובים, שוחרי שלום וידידותיים לגזעים האחרים.
לטואודים תפקידים שונים בסדרת המשחקים בזיכיון, החל ממתן הדרכה למריו לאורך המשחקים, ועד להשתתפות בפעילויות שונות במשחקים השונים בזיכיון.
בבתים של טואודים, אשר נפוצים במשחקים בזיכיון, ניתן לעיתים רבות למצוא פריטים חיוניים להצלחה במשחק.
טואוד הוא הנתין הנאמן של הנסיכה פיץ' ואחת מדמויות המשנה הבולטות בזיכיון מריו.
הוא מופיע ברוב משחקי הסדרה ומשמש כעוזר ויועץ למריו ולחבריו.
טואדט היא דמות נקבה בגזע הטואודים שהוצגה לראשונה בשנת 2003 במשחק "".
במשחק Mario Kart Wii מצוין שהיא אחותו הצעירה של טואוד.
טואדט לובשת לרוב חולצה ורודה עם קו לבן דק בתחתית.
מעל לחולצה היא נוהגת ללבוש אפוד בצבע אדום עם עיטור זהוב.
כמו כן, היא לובשת מכנסיים לבנים ונועלת נעליים חומות.
לטואדט יש את אותו הגוף ומבנה הפנים כמו יתר הטואודים ביקום של מריו - יש לה את אותו הראש העגול ואת אותו גוון העור.
בנוסף, בדומה לרוב הטואודים יש לה מראה של ילדה, ואפילו קול של ילדה.
לטואדט כובע דמוי פטריה בצבע ורוד עם נקודות לבנות, וכן יש לה צמות המחוברות לכובע ובעלות אותם צבעים.
טואדט הופיעה לראשונה במשחק הווידאו "" משנת 2003 כדמות בה ניתן לשחק.
בהמשך היא נכללה גם במשחק "Paper Mario: The Thousand-Year Door" אך כדמות בה לא ניתן לשחק.
בהמשך היא נכללה במשחק Mario Party 6 כדמות בה ניתן לשחק, וכמו גם במשחק Mario Party 7 כדמות בה ניתן לשחק.
היא מופיעה גם במשחק Dance Dance Revolution: Mario Mix, אך כדמות בה לא ניתן לשחק.
בהמשך היא הופיעה גם במשחק Mario Superstar Baseball כדמות בה ניתן לשחק בקבוצה של הנסיכה פיץ'.
בקונסולת המשחקים Wii היא נכללה במשחק Mario Party 8 כדמות בה ניתן לשחק ובמשחק Mario Kart Wii כדמות בה ניתן לשחק.
היא הופיעה גם במשחק Mario Super Sluggers כדמות בה ניתן לשחק.
היה לה גם הופעה קצרה בתחילת המשחק Super Mario Galaxy.
בשנת 2023 דמותה של טואדט נכללה גם בסרט "האחים סופר מריו - הסרט".
טואודסוורט הוא טואוד מבוגר המתפקד בתור הדייל הוותיק של הנסיכה פיץ', מאז הופעתו הראשונה ב-Super Mario Sunshine בשנת 2002. הוא משמש כיורשו של הקנצלר מ-Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars ושר הטואודים מ-Paper Mario.
הוא מגן על הטואודים אבל הוא אדיב (למעט כאשר הטואודים נמצאות בסכנה).
לטואודסוורת אכפת מאוד מהנסיכה פיץ', והוא מגונן עליה יתר על המידה.
בכל פעם שפיץ' נתפסת, טואודסוורת נהיה היסטרי ובדרך כלל מאשים את עצמו או את מריו ולואיג'י על כך שלא הגנו עליה באותו זמן.
טואודסוורת ידוע בכך שהוא פונה לדמויות רבות אחרות עם אות הכבוד "מאסטר" בשל אופיו המנומס.
יש בלבול רב סביב מערכת היחסים של פיץ' וטואודסוורט.
מתגלה באתר הרשמי של 'סופר מריו סאנשיין' שטואודסוורט אביו של פיץ', מה שיהפוך אותו למלך הפטריות.
טואודסוורת ליווה את מריו, הנסיכה פיץ', וחבורת הטואדטים לאי ויצאו לחופשה.
תוך כדי נסיעה שם, ניתן לראות אותו חולם יום על ההרפיה שהוא יכול לקבל באי וכן על רכבת ההרים בפארק פיננה שהוא מתפתה לרכוב עליה, וכתוצאה מכך הוא מתעלם מפיץ' כשהיא מנסה להזהיר אותו מפניו.
טואודסוורת היא דמות שניתן לשחק בה, וזו הפעם הראשונה בה טואודסוורת מופיעה כדמות שניתן לשחק בה.