tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסוף 2007 ניהל סטפן דה מיסטורה, הנציג המיוחד של האו"ם לעיראק משא ומתן על הארכת המועד לשישה חודשים.
עם זאת, הפרלמנט העיראקי החליט להפנות את הנושא לבית המשפט החוקתי כדי להכריע אם הסעיף פג לאחר זמנו וכיצד יש ליישם אותו.
ממשלת נורי אל-מאלכי הקימה ועדה לנורמליזציה של מעמדה של כירכוכ ליישום תוכנית הדה-ערביזציה.
שר המשפטים, האשים עבדרחמן א-שיבלי, ערבי סוני חילוני מהרשימה הלאומית העיראקית מונה לראש הוועדה.
תוכנית של הנורמליזציה הייתה אמורה להתבצע במפקד אוכלוסין עד יולי 2007 ומשאל עם בנובמבר 2007.
באפריל 2007 טענו מקורות מודיעין טורקיים כי נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני הציע שוחד לגורמים עיראקים שונים המעורבים בהקמת הוועדה, כולל 500,000 דולר לאל-שיבלי.
טורקיה טענה כי כורדיסטן העיראקית מתכננת לספח את כירכוכ באופן בלתי חוקי, וכי זכויותיהם של הטורקמנים העיראקים יופרו אם כירכוכ תצטרף לכורדיסטן העיראקית.
שיבלי התפטר מתפקידו כראש הוועדה במרץ 2007, בטענה לחילוקי דעות עם מפלגתו לגבי מעמדה של כירכוכ.
ראאד פהמי ג'אהיד, ערבי סוני נוסף מהמפלגה מונה למחליפו באוגוסט 2007.
בפברואר 2007, אימצה הוועדה תוכנית שנויה במחלוקת, שהעניקה לערבים שהתיישבו באזור 15,000 דולר להעברה חזרה לעיירות מוצאם, בתוספת חלקת אדמה.
מפלגות כורדיות מסעוד בארזאני, ראש המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, אמר כי עיכוב של שלושה עד ארבעה חודשים הוא קובל.
בספטמבר 2007 דיווחה סוכנות ידיעות כי הצדדים הכורדיים הסכימו על דחייה למאי 2008. עם זאת, ברזני אמר כי אי יישום החוק יגרום למלחמת אזרחים אמיתית.
סאדדין ארקג'י, מנהיג החזית הטורקמנית העיראקית אמר ביוני 2007 שהם שואפים להשאיר את כירכוכ כבירת הטורקמנים העיראקים או לפחות לזכות בה למעמד מיוחד.
– ממשלת טורקיה התנגדה לעריכת משאל העם, וקראה לדחייתו.
– איראן קראה בנובמבר 2007 לדחייה בת שנתיים עד להשגת הסכמה בין הצדדים.
– פורסם כי ערב הסעודית הציעה למנהיגי כורדיסטן העיראקית 2 מיליארד דולר בתמורה לדחיית התהליך בעשר שנים.
ביוני 2008 המליץ סטפן דה מיסטורה לשלב את מחוז עקרה של נפת נינוה ומחוז מחמור של נפת כירכוכ בכורדיסטן העיראקית, אך לא את אזור אל-חמדאניה של נפת נינוה ואזור מנדלי של נפת דיאלה.
המלצות אלו נדחו על ידי הפרלמנט של עיראק.
משאלה אירית הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת פנטזיה רומנטית משנת 2024 בבימויו של ג'אנין דמיאן, עם לינדזי לוהן, אדוארד ספלירס ואלכסנדר ולאהוס בתפקידים הראשיים.
הסרט הוקרן לראשונה בשירות הסטרימינג נטפליקס ב-15 במרץ 2024 וזכה לצפיות רבות.
העלילה מתרחשת ברובה באירלנד שבה בריג'יד הקדושה מסוגלת למלא משאלות.
כאן היא ממלאת משאלה של צעירה להינשא לאהוב ליבה אך כשהמשאלה מתמלאת מסתבר שהיא מובילה לתוצאות בלתי צפויות.
מאדי קלי (לינדזי לוהן) היא עורכת ספרים מוצלחת.
לאחרונה ערכה את ספרו של פול קנדי (אלכסנדר) שהפך לרב מכר.
בטקס ההשקה היא נפגשת עם פול ומציגה לפניו את חברותיה הת'ר (איישה קארי) ואמה (אליזבת טן).
היא מאוהבת בפול ומחכה שיציע לה נישואים.
פול מזמין אותה לשיחה אך במקום הצעת נישואין הוא מציע לה לערוך את ספרו הבא לאכזבתה של מאדי ואימה רוזמרי (ג'יין סימור) העובדת כמורה בדה מוין.
כעבור זמן מתאהב פול דווקא באמה והם מחליטים להתחתן.
מאדי מקבלת הזמנה לחתונה באירלנד ובנמל התעופה באירלנד היא נתקלת בג'יימס תומאס (אדוארד ספלירס) ורבה אתו על מזוודה שמסתבר אחר כך שהיא שלו.
היא מגיעה לבסוף לבית משפחתו של פול שהוא וילה ענקים מוקפת בגנים.
כולם מתכוננים לחתונת פול ואמה בה תהיה מאדי לצערה שושבינה.
ג'יימס שהוא צלם טבע מגיע במקרה לאותו כפר לאירוע גז כבשים וכשהאירוע מתבטל הוא מסכים לשמש כצלם בחתונה.
פול יוצא לשיט עם הת'ר ואמה באגם ומאדי מתיישבת על סלע ולעיניה מתגלה בריג'יד הקדושה.
היא מבקשת ממנה משאלה - להינשא לפול.
למחרת היא קמה לעולם שבו המשאלה התמלאה.
היא חובטת בפול מאחר שישן במיטתה ועדיין לא תופסת שהיא נמצאת בעולם אחר - משאלתה התמלאה.
היא נוסעת עם ג'יימס לצילומי בצוקי מוהר ובדרך חזרה יורד גשם ועץ חוסם את הכביש.
הם נכנסים לפאב, שותים, רוקדים ומתאהבים.
בחזרה היא מבחינה בקשר ההדוק בין פול לאמה ומבינה שאינה רוצה להתחתן איתו.
לטקס החתונה המפואר היא נכנסת בשמלה פשוטה ומודיעה להפתעתו ולהפתעת האורחים שאינה רוצה להתחתן איתו.
היא רצה לאגם ומבקשת מבריג'יד הקדושה שתבטל את המשאלה שלה.
הכל מתהפך - פול ואמה נישאים.
מאדי מודיעה לפול כי אם ברצונו להמשיך פעולה עליו לציין את שמה בספר הבא וכשהוא מסרב היא עוזבת אותו, נפגשת עם ג'יימס ומגלה לו כי ברצונה לחיות איתו.
שם השחקן/יתשם הדמותלינדזי לוהןמאדי קליאדוארד ספלירסג'יימס תומאסאלכסנדר ולאהוספול קנדיאיישה קאריהת'ראליזבת טןאמה טיילורג'יין סימוררוזמרי קלידון ברדפילדבריג'יד הקדושה
משאל עם בדבר החברות באיחוד האירופי נערך במלטה ב־8 במרץ 2003. 54% מהמצביעים תמכו בחברות.
בבחירות הכלליות שלאחר מכן באפריל 2003 ניצחה המפלגה הלאומית, שהייתה בעד חברות באיחוד האירופי, כאשר מפלגת הלייבור מהאופוזיציה התנגדה לחברות.
מלטה הצטרפה לאיחוד האירופי ב־1 במאי 2004 ביחד עם 9 מדינות נוספות.
במשאל העם היה את שיעור ההצבעה הגבוה ביותר במשאל עם חברות באיחוד האירופי (91%) והתמיכה הנמוכה ביותר בהצטרפות מבין כל אחת מתשע המדינות שקיימו משאלי עם על הצטרפות לאיחוד האירופי ב־2003.
היחסים הראשונים של מלטה עם הקהילה הכלכלית האירופית (EEC) הם החתימה על הסכם התאגדות בדצמבר 1970. הסכם זה קרא ליצירת איחוד מכס המבוסס על סחר חופשי בין מלטה לגוש.
מלטה הגישה בקשה רשמית להצטרף לקהילה האירופית ביולי 1990, שקיבלה חוות דעת חיובית מהנציבות האירופית.
עם זאת הבקשה הושעתה בשנת 1996 עם ממשלה חדשה בראשות מפלגת הלייבור.
לאחר ניצחון המפלגה הלאומית בבחירות 1998, הממשלה החדשה הפעילה מחדש את בקשת החברות של מלטה.
המשא ומתן להצטרפות הסתיים בפסגת קופנהגן בדצמבר 2002 ומלטה, ביחד עם 9 מדינות אחרות, חתמה באפריל 2003 על הסכם הצטרפות עם האיחוד האירופי, אשר לפיו מלטה ושאר המדינות החותמות יצטרפו לאיחוד ב־1 במאי 2004.
ממשלת מלטה הודיעה בינואר 2003 כי משאל עם בלתי־מחייב על חברות יתקיים ב-8 במרץ 2003 במקביל לבחירות המקומיות.
השאלה שהצביעו עליה במשאל העם אושרה ב־3 בינואר 2003, והיא: "האם אתה מסכים שמלטה תהפוך לחברה באיחוד האירופי בהרחבה שעתידה להתרחש ב־1 במאי 2004?"
משאל עם בנושא הגנת בעלי חיים התקיים בשווייץ ב-20 באוגוסט 1893. הבוחרים נשאלו אם הם תומכים באיסור טבח ללא הרדמת בעלי החיים מראש, ובכך לאסור על השחיטה הכשרה.
ההצעה אושרה ב-60.1% מהקולות וברוב צר של קנטונים.
המשאל היה יוזמה עממית פדרלית, שהתאפשרה בעקבות איסוף 88,000 חתימות.
משום שהיוזמה כללה שינוי בחוקה, נדרש רוב כפול הן בקולות והן בקנטונים כדי שההצעה תאושר.
משאל העם הסקוטי על האצלת סמכויות ב-1997 (בסקוטית: Scots devolution referendum o 1997) היה משאל עם שנערך בסקוטלנד ב-11 בספטמבר 1997 בשאלה האם קיימת תמיכה בהקמת פרלמנט סקוטי עם , והאם לפרלמנט צריכות להיות סמכויות לשינוי המיסוי.
התוצאה הייתה "כן-כן": רוב הצביע בעד שתי ההצעות, והפרלמנט הוקם לאחר הבחירות ב-1999. אחוז ההצבעה במשאל העם עמד על 60.4%.
משאל העם היה התחייבות של מפלגת הלייבור והוא נערך לאחר הבחירות הכלליות בבריטניה 1997, על פי הוראות .
היה זה משאל העם השני שנערך בסקוטלנד בשאלת העברת הסמכויות, כאשר המשאל הראשון היה ב-1979, ועד היום המשאל מ-1997 הוא משאל העם הגדול היחיד שנערך בחלק כלשהו של הממלכה המאוחדת שבו נשאלו המצביעים שתי שאלות באותו משאל עם.
משאל עם נערך ב-1979 תחת ממשלת הלייבור שקבעה כי אספה סקוטית תוקם - אם משאל העם היה זוכה לתמיכת 50% מהקולות, בתוספת חוק שנוי במחלוקת לפיו לפחות 40% מכלל הבוחרים היו צריכים להצביע בעד.
אף על פי ש-51.6% הצביעו בעד, הם היו רק 32.9% מכלל ציבור הבוחרים ולכן האספה לא הוקמה.
זמן קצר לאחר מכן, המפלגה השמרנית, שהתנגדה להאצלת סמכויות, זכתה בבחירות הכלליות של 1979.
בהמשך, נערך קמפיין במסגרת בעד המשך התהליך.
כולל ניסוח המסמך , שפורסם ב-1988 ונחתם על ידי רוב הפוליטיקאים הסקוטים, המועצות המקומיות, האיגודים המקצועיים והכנסיות.
מפלגת הלייבור כללה את הקמת הפרלמנט הסקוטי במצע שלה לקראת הבחירות הכלליות של 1997, בהן זכתה ברוב מוחץ.
הבוחרים התבקשו להצביע על שתי קבוצות של הצהרות שהתאימו לשתי ההצעות.
על פתק ההצבעה הראשון הופיע הטקסט הבא:הפרלמנט החליט להתייעץ עם אנשים בסקוטלנד על הצעות הממשלה לפרלמנט סקוטי:
אני מסכים שצריך להיות פרלמנט סקוטי
אני לא מסכים שצריך להיות פרלמנט סקוטי
(יסומן ביחיד (X))על פתק ההצבעה השני הופיע הטקסט הבא:הפרלמנט החליט להתייעץ עם אנשים בסקוטלנד על הצעות הממשלה לפרלמנט סקוטי שיהיו לו סמכויות שונות במיסוי:
אני מסכים שלפרלמנט הסקוטי צריכות להיות סמכויות לשינוי מס
אני לא מסכים שלפרלמנט הסקוטי יהיו סמכויות לשינוי מס
התוצאה הייתה "כן-כן": הרוב הצביע "אני מסכים" בעד שתי ההצעות.
+(שאלה 2)בחירהקולות%אני מסכים שלפרלמנט הסקוטי צריכות להיות סמכויות לשינוי מס1,512,88963.48אני לא מסכים שלפרלמנט הסקוטי יהיו סמכויות לשינוי מס870,26336.52הצבעות כשרות2,383,15299.21הצבעות פסולות או ריקות19,0130.79סה"כ הצבעות2,402,165100.00מצביעים רשומים/אחוזי הצבעה3,973,67360.45
בתגובה לרוב שהצביע בעד "כן" לשתי ההצעות, הפרלמנט הבריטי העביר את חוק סקוטלנד (1998) להקמת הפרלמנט הסקוטי לראשונה מאז פיזור ב-1707. הפרלמנט התכנס לראשונה במאי 1999, לאחר שחבריו נבחרו לראשונה.
פרופסור טום דוויין מאוניברסיטת אדינבורו, כינה את תוצאות משאל העם "ההתפתחות המשמעותית ביותר בהיסטוריה הפוליטית הסקוטית מאז האיחוד של 1707".
ראש הממשלה טוני בלייר טען כי "עידן הממשלה הריכוזית הגדולה הסתיים".
כאשר מזכיר המדינה לענייני סקוטלנד, דונלד דיואר, חזר ללונדון כדי ליישם את תוצאות משאל העם, הוא גילה שהשירות הציבורי בווייטהול אינו מוכן לוותר על סמכויותיו והטיל ספק בכך שעניינים נוספים, מעבר לאלה שטופלו בעבר על ידי המשרד הסקוטי (כגון חינוך, בריאות, תחבורה, משטרה ודיור), צריכים להיות מואצלים פוליטית.
משאל עם נערך ב-14 בספטמבר 2003 כדי להחליט אם אסטוניה צריכה להצטרף לאיחוד האירופי.
קצת יותר משני שלישים מהמצביעים הצביעו בעד ואסטוניה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004.
חברות באיחוד האירופי הייתה אחת המטרות העיקריות של מדיניות החוץ של אסטוניה מאז עצמאותה ב-1991. אסטוניה הוזמנה להתחיל במשא ומתן להצטרפות לאיחוד האירופי ב-1997 והוזמנה רשמית להצטרף בפסגה בקופנהגן בדצמבר 2002. הריגיקוגו (הפרלמנט של אסטוניה) הודיע כי משאל עם על חברות באיחוד האירופי יתקיים באמצע ספטמבר 2003.
בסקרי דעת קהל שנערכו במחצית הראשונה של 2003, נרשמה באסטוניה תמיכה פושרת בלבד בהצטרפות אל האיחוד האירופי.
אי לכך, החלה ההנהגה האסטונית – ובכלל זה נשיא אסטוניה ארנולד רוטל, ראש הממשלה יוהאן פרטס ויושבת ראש הפרלמנט אנֵה ארגמה – לנהל מערכה ציבורית נמרצת בעד תשובה חיובית במשאל העם.
השאלה הכלכלית הייתה אחד הנושאים המרכזיים בה דשו שני צדי המתרס הפוליטי באסטוניה.
תומכי ההצטרפות לאיחוד טענו כי היא תאיץ צמיחה כלכלית ותיצור מקומות עבודה נוספים, שעה שהמתנגדים גרסו כי הכפיפות לאיחוד תאט את קצב הצמיחה של כלכלת אסטוניה.
המתנגדים אף טענו כי אין זה נכון שאסטוניה תעבור ישירות מברית אחת – ברית המועצות – אל אחרת, האיחוד האירופי.
לקמפיין ה"כן" היה גיבוי משמעותי מן העיתונות האסטונית, כמו גם מן המערכת הפוליטית ומהמערכת הפיננסית, כאשר מפלגת המרכז הייתה המפלגה הגדולה היחידה שהתנגדה להצטרפות.
כרזות הקמפיין בעד ההצטרפות שלטו במרחב הציבורי, ואחת מהן, שחולקה על ידי , קראה לאסטונים להצביע בעד "למען גישה למיליוני גברים סקסיים יותר".
ככל שהתקרב מועד ההצבעה, הראו הסקרים עלייה מתמדת בתמיכה במחנה ה"כן", ואחד מהם אף הצביע על כ-70 אחוזי תמיכה בהצטרפות לאיחוד.
השאלה שעלתה להצבעה במשאל העם הוסכמה על ידי בדצמבר 2002. נוסח השאלה היה:
האם אתה בעד הצטרפות לאיחוד האירופי והעברת חוק התיקונים לחוקת הרפובליקה של אסטוניה?
משבר אבאדאן (בפרסית: بحران نفتی ایران – משבר הנפט האיראני), אחד ממשברי הנפט הגדולים של המאה העשרים, התרחש בין השנים 1951–1954 באיראן תחת שלטון מוחמד רזה שאה פהלווי ומוחמד מוסאדק כראש ממשלה.
מאז 1909 חברת הנפט האנגלו-איראנית שלטה בכל שדות הנפט שנמצאו בדרום-מערב איראן.
כחלק מהסכם שנחתם ב-1933 בין רזא ח'אן לבין חברת הנפט, החברה העבירה לממשלת איראן תמלוגים מסוימים.
עם חלוף הזמן תושבי איראן החלו לראות בחברת הנפט כמנצלת את איראן ומשאביה, וכזרוע בריטית ששולטת בכלכלת איראן.
תפיסה זו אף התחזקה לאחר מלחמת העולם השנייה.
עם עליית גלי השנאה כלפי חברת הנפט עלה ד"ר מוחמד מוסאדק, שדגל במדיניות הלאמת שדות הנפט.
לשיטתו של מוסאדק, היה להרחיק את החברה האנגלו-איראנית משטחי איראן ולוודא כי רווחי הנפט האיראני יישארו בידיים איראניות ולא יועברו לידיים אנגליות.
כדי להגיע לשלטון, מוסאדק השתמש באיומים על חברי המג'לס, וכן גייס הפגנות המוניות של אזרחי איראן.
עוד כאשר היה בראש ועדת הנפט במג'לס, הציע מוסאדק להעביר חוק שבו ייאמר שרק לאיראן הזכות להפיק רווחים מהנפט שבשטחה, ובכך יולאמו כל שדות הנפט שבאיראן.
לאחר דיונים רבים, הוקמה ועדה שמטרתה הייתה להמליץ על הסכם בין ממשלת איראן לבין חברת הנפט.
בוועדה הנ"ל היו ארבעה מאנשי מוסאדק.
מוסאדק הורה להם להמליץ על הלאמת הנפט, כדי לאפשר את מימון התוכנית הכלכלית שבה רצה לפתוח השאה שנתיים קודם לכן.
הוועדה העבירה את החוק, אך ראש ממשלת איראן חאג'עלי רזמארא התנגד והורה על בחינה חוזרת של ההסכם.
ארבעה ימים לאחר מכן נרצח במסגד בידי אחד מחברי הארגון הקיצוני פידאין אל-אסלאם.
במקומו עלה לשלטון מחליפו חוסין עלא', אך הלה התפטר רק שבועיים לאחר מכן בעקבות הפגנות נגדו ואיומים על חייו.
במקומו עלה לראשות ממשלת איראן מוחמד מוסאדק, שהיה נחוש בדעתו לבצע את תוכניתו המקורית להלאים את הנפט האיראני.
צוותי חברת הנפט הבריטיים עזבו את שטח איראן ופועלים איראנים השתלטו על שדות הנפט.
יתר על כך, נבצר מאיראן להעביר את הנפט ללקוחותיה, בהיעדר מכליות מתאימות.
לאורך תקופת שלטונו של מוסאדק יצאו לא יותר מארבעים מכליות נפט מאיראן.
חרם הצרכנים השפיע על כלכלתה של איראן יותר ממחדלי התפעול וללא הכנסה כספית לקופת המדינה מצבה הכלכלי של איראן הורע אף יותר משהיה לאחר מלחמת העולם השנייה.
הדיפלומט האמריקאי אברל הארימן ביקש את עזרתו של השאה בגישור לפשרה בין בריטניה לאיראן בתקופת המשבר וציין כי תגובתו של השאה לבקשה הייתה כי לנוכח דעת קהל, אין שום דרך בה יוכל לפעול נגד ההלאמה.
הרימן אף ציין כי במסיבת עיתונאים שערך בטהראן, בו ניסה לקרוא להיגיון בקשר ל"משבר ההלאמה".
ברגע שהחל לדבר, עיתונאי עלה וצעק: "אנחנו והעם האיראני כולו תומכים בראש הממשלה מוסדאק ובהלאמה" לקול תשואות הנוכחים, שמיד לאחר מכן נטשו את החדר במחאה.
בתגובה לתביעה שהגישה בריטניה לבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג טען מוסדאק כי העולם ילמד על "המדינה האכזרית והאימפריאליסטית" שגונבת "מהנזקקים וחסרי הלבוש".
אף על פי שבריטניה הפסידה במשפט, היא המשיכה את האמברגו על איראן.
בשנת 1952 הוזמנה הנהלת הנפט האמריקאית לאיראן, אך בריטניה לחצה על ארצות הברית שלא לערער את הבידוד בו נמצאת איראן, וזאת לאור התמיכה הבריטית לה זוכה ארצות הברית בקוריאה.
כאשר עלה מוסאדק לשלטון הוא נהנה מתמיכה רחבה בקרב חברי המג'לס.
בין החברים בה היו משכילים, אנשי דת ונציגי מפלגות שונות.
לרעתו של מוסאדק פעלה העובדה שהתמיכה בו הייתה למטרה אחת בלבד, הלאמת הנפט, ולאחר שזו התבצעה החלו אותם פלגים שהעלו אותו לשלטון לנסות להפיל אותו, ובמיוחד הפלגים הדתיים, שביקשו להחיל מדינת דת.
בנוסף לאותם מתנגדים פוליטיים, דעת הקהל החלה להשתנות לאור הלחצים הכלכליים.
בינתיים החלו בריטניה וארצות הברית לתכנן את גירוש משטרו של מוסאדק.
הבריטים רצו בכך כדי להחזיר את שליטתם על שדות הנפט; האמריקאים, מצדם, רצו להפיל את מוסאדק משום שראו בו מטורף מסוכן שעלול להוביל את איראן לידי הסובייטים, אף שמוסאדק הכריז על עצמו כליברל וכמתנגד לשליטה זרה באיראן.
בשנת 1953 קשרו ארצות הברית ובריטניה קשר והפילו את מוסאדק על ידי הפיכה פנימית בתוך איראן, שבה השתתפו אזרחים רבים.
באוגוסט 2013, 60 שנה לאחר מכן, הודה ה-CIA כי הכווין והיה אחראי על התכנון וביצוע ההפיכה כפעולה של מדיניות החוץ האמריקאית שנהגה ואושר על ידי הדרגים הגבוהים ביותר של הממשל האמריקאי.
בפרט הודה במתן שוחד לפוליטיקאים ולאנשי ביטחון ולאנשי צבא איראנים בכירים, וכן בתמיכה בתעמולת פרו-הפיכה.
לאחר הפיכת 1953 חזר השאה לשלטון מלא, עד שהופל בשנת 1979 במהפכה האסלאמית באיראן.
משבר איראן היה משבר בין-לאומי ב-1946 סביב ניסיון להרחבת הכיבוש של איראן על ידי ברית המועצות תחת שלטונו של סטלין, שסוכל על ידי ארצות הברית.
במסגרת המשבר הוכרזו בשטחה של איראן שתי מדינות בדלניות בחסותה של ברית המועצות – מדינה כורדית () במערב איראן ומדינה אזרית () בצפונה, אך אלה הובסו ופורקו במהירות.
בעקבות הכרזת השאה רזה פהלווי על הזדהותו עם היטלר, שלחו בריטניה וברית המועצות כוחות לאיראן, בפעולה שהסתיימה בשליחת השאה לגלות באיי מאוריציוס.
בנו של השאה, מוחמד רזה פהלווי, מונה למלך החדש על ידי הכוחות הכובשים.
ב-1941 נכבשו חלקים מאיראן על ידי כוחות בריטיים, והצבא האדום כבש את החלקים הצפוניים של המדינה.
דרך איראן עבר חלק משמעותי של הסיוע שהועבר מארצות הברית לברית המועצות במהלך המלחמה עם גרמניה הנאצית.
במרץ 1945 כוחות בריטניה החלו לעזוב את שטחי איראן.
במקום זאת, סטלין ניסה להרחיב את שטח ההשפעה הסובייטי על ידי עזרה בבניית מדינות עצמאיות חדשות.
במסגרת זו, סייעה ברית המועצות בהקמת הרפובליקה הכורדית, תחת שלטונו של קאזי מוחמד.
הנושא היה במרכזה של החלטה 2 של מועצת הביטחון של האו"ם, החלטה 3 של מועצת הביטחון של האו"ם ו-החלטה 5 של מועצת הביטחון של האו"ם.
לאחר שברית המועצות נאלצה לעזוב את איראן עקב לחצים אמריקאיים, כבש הצבא האיראני, בסיוע כוחות שכנים, את מהאבד, הבירה הכורדית.
מנהיגי הרפובליקה הכורדית נתלו בכיכר המרכזית של מהאבד ב-1947.
הסכסוך היה לאחד הגורמים בהתפתחות ההבדלים ביחסים פוליטיים בין ארצות הברית וברית המועצות.
הסכסוך גם היה חלק משלביה הראשונים של המלחמה הקרה.
מִשְאָר או רליקט (Relict) הוא גורם פיזי בנוף המהווה שריד היסטורי.
לרוב נבדל המשאר מארכאולוגיה בכך שהוא בולט וקיים בתוך נוף חי, עירוני ואינו חלק מאתר ארכאולוגי מוגדר.
דוגמאות למשארים הם הפילבוקסים הבריטים המפוזרים בירושלים, בארות סתומות הרווחות בשכונות החצר היהודיות הישנות, וכדומה.
המושג נמצא בשימוש גם בביולוגיה, בגאולוגיה ובגיאומורפולוגיה, ומשמש לתיאור תופעות מאותם התחומים בעלי משמעות דומה, כמו למשל המושג הגיאומורפולוגי הר משאר.
משבר אוקה , היה סכסוך על שטח בין הילידים המוהיקנים לבין העיירה אוקה שבקוויבק, קנדה.
הסכסוך עסק בתוכנית לבנות מגרש גולף על שטח הידוע בשם "The Pines" ("האורנים") שבו נמצא בית קברות ילידי.
הסכסוך התחיל ב-11 ביולי 1990 ונמשך 78 ימים עד ל-26 בספטמבר של אותה השנה.
במהלך המשבר נהרג שוטר קנדי.
המשבר הסתיים בפירוק המחסומים שהקימו הילידים ובכך שהממשלה הפדרלית הקנדית רכשה את הזכויות בשטח המריבה ובכך נמנעה תוכנית הבנייה של העירייה.
מָשָארֵף הוא כתב עת לספרות ותרבות, היוצא לאור בישראל בשפה הערבית.
את כתב העת הקים הסופר והמחזאי אמיל חביבי בשנת 1995 עם המשוררת סיהאם דאוד כבמה לכותבים ערבים-ישראלים ולתרגומים לערבית מספרות העולם.
לאחר מותו של חביבי ב-1996 נסגר כתב העת, אך בשנת 2002 חודשה פעילותו ביוזמת הוצאת ערבסק ועמותת הליקון.
את כתב העת המחודש עורכת האמנית סיהאם דאוד, מנהלת עיזבונו של חביבי, וחברי המערכת הם אנטון שמאס, סלמאן מצאלחה, מוחמד חמזה ע'נאים, אנטון שלחת ורמזי סולימאן.
בכתב העת מתפרסמים שירים, סיפורים, מסות ותרגומים מספרות העולם, בין השאר מעברית.
משבר אתיופיה היה משבר דיפלומטי שאירע לפני מלחמת העולם השנייה, במסגרת הסכסוך בין איטליה לבין אתיופיה (שהייתה ידועה אז באירופה בשם "אביסיניה").
המשבר חשף את חולשתו של חבר הלאומים ועודד את איטליה לכרות ברית עם גרמניה.
איטליה ואתיופיה היו שתיהן חברות בחבר הלאומים, שהיו לו חוקים נגד תוקפנות.
לאחר העימות בוואלוואל שאירע בין המדינות ב-1934, פנתה אתיופיה לחבר הלאומים לתיווך, אך תגובת הארגון לא הייתה אפקטיבית.
למעשה, אומות רבות עבדו בנפרד מחבר הלאומים כדי לשמור את איטליה כבעלת בריתם.
בתמורה לכך, קיוו הצרפתים לתמיכה איטלקית נגד התוקפנות של גרמניה הנאצית.
לא הייתה התנגדות בינלאומית רבה למוסוליני כאשר שלח מספרים גדולים של חיילים לשתי קולוניות של איטליה, אריתריאה (שגבלה באתיופיה מצפון) ולסומלילנד האיטלקית (שגבלה באתיופיה מדרום-מזרח).
בריטניה אמנם ניסתה להרגיע את המתיחות בנקודה מסוימת, ולשם כך שלחה את אנתוני אידן כדי לתווך ולהשיג שלום.
מאמציו נכשלו, כיוון שמוסוליני היה נחוש לכבוש את אתיופיה.
לאחר מכן הכריזה בריטניה אמברגו נשק על איטליה ואתיופיה כאחד.
רבים מאמינים שהטילה את האמברגו גם על אתיופיה כיוון שאיטליה הייתה מחשיבה סיוע לאתיופיה כמעשה בלתי ידידותי.
בריטניה אף פינתה את אוניות המלחמה שלה מהים התיכון, ובכך הקלה על איטליה לפעול ללא הפרעה.
זמן קצר לאחר שחבר הלאומים ניקה את שני הצדדים מאשמה בעימות בוואלוואל, תקפה איטליה את אתיופיה ובכך החלה את המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה.
חבר הלאומים הגיב בגינוי התקיפה ובהטלת עיצומים כלכליים על איטליה.
עם זאת, העיצומים לא כללו חומרים חיוניים כגון נפט, ולא בוצעו על ידי כל המדינות החברות בחבר הלאומים.
בריטניה וצרפת לא נקטו בצעדים משמעותיים נגד איטליה (למשל, לא חסמו את תעלת סואץ לתנועת אוניות איטלקיות).
אפילו פשעי מלחמה שביצעה איטליה, כגון שימוש בנשק כימי וטבח של אזרחים, לא שינו בהרבה את עמדתו הפסיבית של חבר הלאומים בנוגע למלחמה.
בדצמבר 1935 גיבשו סמואל הור, שר החוץ הבריטי, ופייר לאוואל, ראש ממשלת צרפת, הסכם סודי, הסכם הור-לאוואל, שלפיו תסתיים המלחמה אך איטליה תוכל לשלוט בחלקים גדולים באתיופיה.
מוסוליני הסכים לתוכנית, אך כאשר היא דלפה לתקשורת התעוררה בבריטניה ובצרפת מחאה ציבורית.
הור ולאוואל הואשמו בבגידה באתיופים, ושניהם התפטרו.
התוכנית בוטלה, אך התפשטה התחושה שבריטניה וצרפת לא מתייחסות ברצינות לעקרונות חבר הלאומים.
לאחר ביטול התוכנית המשיכה המלחמה, ומוסוליני פנה לאדולף היטלר לתמיכה.
מעט לאחר שאיטליה כבשה את בירת אתיופיה, אדיס אבבה, ומיזגה את אתיופיה עם שאר הקולוניות שלה (תוך הכרזה על כינון מזרח אפריקה האיטלקית), בוטלו כל העיצומים של חבר הלאומים.
משבר אמצע החיים הוא מונח המתאר תקופה של חוסר סיפוק עצמי דרמטי אשר לכאורה מורגשת בגיל המעבר אצל גברים או אצל נשים (בין הגילאים 35–60 ונקראת גם משבר גיל 40).
המושג הוצג לראשונה על ידי הפסיכואנליטיקאי הקנדי אליוט ז'אק והפך לפופולרי בשנות ה־70 של המאה העשרים עם פרסום ספרה של גייל שיהי - מעברים.
התופעה מתוארת כמשבר פסיכולוגי שמגיע מתוך אירועים שונים בחייו של אדם שמנכיחים את עובדת היותו אדם בר חלוף, שהוא מזדקן ושהמוות מתקרב ובלתי נמנע.
לעיתים רבות, המעברים בהם אנשים מתנסים בשנים הללו, כגון הזדקנות באופן כללי, הפסקת הווסת, הזדקנות ומות ההורים, עזיבה של ילדים את בית ההורים, יכולים לגרום למשבר מסוג זה.
התוצאה יכולה להיות רצון לבצע שינויים משמעותיים באספקטים מרכזים של חיי היום יום, בקריירה, בנישואים, או במערכות היחסים.
בספרות המדעית קיימת מחלוקת לגבי התופעה, ולא ברור אם היא אכן תופעה נפוצה.
בתקופה זו רוב האנשים חשופים למקרים כואבים כגון אובדן של אדם אהוב וקרוב, בעיות קריירה ופרנסה ובעיות בזוגיות.
משבר אמצע החיים יכול להיגרם כתוצאה מההזדקנות עצמה או כתוצאה מהזדקנות בשילוב עם שינויים או בעיות אשר אדם חווה, או חרטות על העבר לגבי:
שינויים פיזיים שקשורים בתהליכי ההזדקנות.
משבר אמצע החיים ככל הנראה משפיע על גברים ונשים באופן שונה.
חוקרים הציעו שהגורמים למשבר אמצע החיים שונים בין גברים לנשים, כאשר אצל גברים לרוב הוא נגרם בשל עניינים הקשורים לעבודה או הקריירה.
מחקרים על הבדלים בין-תרבותיים הראו שתרבויות שונות חשופות במידה שונה לתופעה הזו.
הדבר יכול להיות תלוי מקום, תרבות, תפישה חברתית, דת, תזונה ועוד.
אנשים אשר חווים "משבר אמצע החיים" מעידים כי חוו חלק מהרגשות הבאים:
הרצון לחפש חלום או מטרה בלתי-מוגדרים.
תחושת החמצה וחרטה גדולה על מטרות אשר לא הושגו עד כה.
תחושות חוסר ביטחון ונחיתות לעומת קולגות מצליחים יותר בקריירה.
צורך להיות יותר זמן לבד או עם חברים מסוימים בלבד, הסתגרות.
תחושות חוסר מיניות או מיניות מוגברת.
רגשות קשים כגון: דיכאון, חרדות, קינאה, חרטה, בלבול, כעס או טינה בעקבות חוסר סיפוק בתחומי החיים השונים כגון: זוגיות, עבודה, בריאות, מצב כלכלית סטטוס חברתי, מקום מגורים וכדומה.
צורך לפצות או לכפר על טעויות שנעשו בעבר
אובדן שמחת החיים בעקבות אותם שינויים כגון: אובדן הנעורים, אובדן אפשרי של ההורים מחד, פרידה מסוימת מהילדים מאידך שגדלים ופחות זקוקים להורים בצורה בה היו זקוקים להם בעבר.
רכישת מוצרים יוצאי דופן או פריטים יקרים כגון בגדים, מכוניות ספורט, תכשיטים, קעקועים, אופנועים, וכו'.
תשומת לב מיוחדת למראה החיצוני.
התופעה משפיעה על גברים ועל נשים בצורה שונה מאחר שמעצם תפקידם השונה בחברה ובמשפחה, גורמי הלחץ שחלים עליהם הם שונים.
אצל גברים המשבר יכול לבוא לידי ביטוי לדוגמה ברכישה של פריט אקזוטי כמו מכונית מרוץ יקרה או בחיפוש אחר אינטימיות עם נשים צעירות וברוב המקרים נגרם בגלל בעיות בקריירה ובעבודה.
אצל נשים המשבר מתאפיין בעיקר בבדיקה מחודשת של תפקידיהן וזהותן האישיים או בדחף לעשות שינויים בזוגיות או בקריירה.
התאוריה היונגיאנית של קארל גוסטב יונג מתארת את התקופה של אמצע החיים כמפתח לתהליך אינדיבידואליות שהוא תהליך מודעות עצמית והגשמה עצמית שמכיל בתוכו הרבה ניגודים.
אף על פי שקרל יונג עצמו לא מתאר את משבר אמצע החיים כמשבר ממשי, הוא מתאר תהליכים פנימיים שקורים בתקופה הזו בהם מחשבות, תחושות, רגשות יכולים להוביל להרבה בלבול לגבי החיים והמטרות בחיים.
משבר אג'ריה של שנת 2004 הוא משבר פוליטי בין גאורגיה לבין הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה, בראשות אסלן אבשידזה, שסירב לציית לשלטון המרכזי בטביליסי, לאחר הדחתו של אדוארד שוורדנדזה, במהלך מהפכת הוורדים, בנובמבר 2003.
המשבר עמד להתפתח לעימות צבאי כאשר שני הצדדים העבירו כוחות צבאיים לגבול המשותף ביניהם.
אולם הממשלה שנתכוננה בגאורגיה לאחר הפיכת הוורדים בראשות מיכאיל סאקשווילי, הצליחה למנוע שפיכות דמים, ובעזרת האופוזיציה באג'ריה הצליחה להשיב את ריבונותה על המחוז.
במאי 2004 אולץ אבשידזה לצאת לגלות.
המנהיג האג'רי, אסלן אבשידזה, שהתנגד נחרצות למהפכת הוורדים, הכריז על מצב חירום במחוז מיד לאחר הדחתו של שוורדנדזה, ב-23 בנובמבר 2003. בעקבות משא ומתן עם השלטון המרכזי בטביליסי, בוטל זמנית, ב-3 בינואר 2004, מצב החירום, יממה לפני יום הבחירות לנשיאות גאורגיה.
חידוש מצב החירום, ב-7 בינואר של אותה שנה לווה בהפגנות של האופוזיציה באג'ריה.
ב-19 בינואר התנגשו המפגינים והשוטרים בכפר גוניו, כתוצאה מכך נפגעו רבים מהמפגינים, שתבעו כי אסלן אבשידזה יתפטר.
בעקבות ביקורו של אבשידזה במוסקבה, הצהיר, ב-20 בינואר, שר החוץ הרוסי על תמיכה במדיניותו של אבשידזה וגינה את המפגינים.
בסוף ינואר, נפגשו שלטונות טביליסי, בכללם ממלאת מקום נשיא גאורגיה נינו בורג'נדזה ומיכאיל סאקשווילי עם אבשידזה בבתומי.
ב-20 בפברואר פשטו השוטרים האג'רים על משרדי תנועות האופוזיציה שערכו עצרת מחאה בבתומי.
התנגשויות בין תומכי אבשידזה למתנגדיו התרחשו גם בכובולתי.
המהומות חפפו לביקורו של מזכ"ל מועצת אירופה, וולטר שווימר בבתומי, שערך שיחות עם אבשידזה.
הנשיא סאקשווילי תבע מהמנהיגות האג'רית לבטל את משרד הביטחון של הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה, שהיה הנשק העיקרי של אבשידזה לדיכוי.
ב-14 במרץ החריף המצב באג'ריה כאשר השלטונות הגאורגים ניצלו את שהותו של אבשידזה במוסקבה, ופנתה לאג'ריה לערוך מערכה לבחירות פרלמנטריות שתוכננו ל-28 במרץ.
אולם קבוצות חמושות, פרו-אבשידזה, חסמו את הגבול המנהלתי, בין גאורגיה גופא לאג'ריה בנהר הצ'ולוכי ומנעו מסאקשווילי ונציגי שלטון אחרים מלבקר באג'ריה.
האג'רים טענו כי סאקשווילי מתכוון להשתלט על המחוז בכוח.
בתגובה פתח השלטון המרכזי בטביליסי בעיצומים כלכליים חלקיים כנגד אג'ריה, במטרה "לרוקן את המשאבים של המשטר האג'רי".
המתיחות בין טביליסי לבתומי נוטרלה כאשר ב-16 במרץ, נפגשו סאקשווילי ואבשידזה וחתמו על עסקה שביטלה את העיצומים הכלכליים על אג'ריה.
הסכם כלל: פרוק-נשק של הכוחות הפרלמנטריים של אג'ריה, שחרור אסירים פוליטיים, פיקוח משותף על המיסים, נמל בתומי ומתן תנאים לעריכת בחירות חופשיות באג'ריה.
אף על פי כן, סירב אבשידזה לפרק באפריל את צבאו מנשקו.
ב-19 באפריל-21 באפריל הודיעו רשמית, מפקדי הבסיס הצבאי בבתומי, רומן דומבאדזה ומוראד צינצאדזה, על כי לא יצייתו לפקודת השלטונות המרכזיים.
ב-24 באפריל, אישר בית המחוקקים האג'רי, את הצעתו של אבשידזה להטיל עוצר על המחוז.
מכל מקום, החלו, חיילי יחידת העילית למשימות מיוחדות של אבשידזה, לעזוב את המחוז ולהצהיר על נאמנותן לשלטון המרכזי בטביליסי.
הצטרפו אליהם גם מספר פקידים רשמיים של אג'ריה.
ב-30 באפריל, ערכה האופוזיציה המקומית, סדרת הפגנות בבתומי שפוזרו בברוטליות.
בסוף אפריל, ערכה גאורגיה תרגיל צבאי, הגדול מסוגו מאז קיומה של המדינה, בשטח האימונים בקוּלֶווי, שבקרבת העיר פותי לחוף הים השחור.
משחק המלחה רחב ההיקף, במרחק 30 ק"מ מהגבול עם אג'ריה, היה מפגן כוח.
בתגובה פוצצו שני הגשרים המחברים את אג'ריה עם יתר גאורגיה על נהר הצ'ולוכי על ידי כוחות אבשידזה כדי למנוע פלישה לאג'ריה, שתוכנן לכאורה על ידי הממשל בטביליסי.
ב-3 במאי, גינתה מחלקת המדינה של ארצות הברית את מעשיו של אבשידזה והאשימה אותו ב"ניסיון לעורר משבר צבאי".
ב-4 במאי הותקפה עצרת גדולה של האופוזיציה בבתומי על ידי כוחות הביטחון.
מההתקפה נפגעו, על פי הדיווח, עשרות מפגינים.
הפגנת האלימות מצד כוחות הביטחון הייתה זרז להפגנות גדולות יותר עוד באותו יום.
עשרות אלפי מפגינים מכל רחבי אג'ריה הגיעו לבתומי והצטרפו לתביעה להתפטרות אבשידזה.
ב-5 במאי חצו ראש ממשלת גאורגיה, זוראב ז'ווניה, ושר הפנים של גאורגיה, גיאורגי ברמידזה, את נהר הצ'ולוכי וערכו שיחות שר הפנים האג'רי, ג'מאל גוגיטידזה.
השר האג'רי הסכים להסיג את כוחותיו וקבוצות חצי-צבאיות מהגבול הגאורגי-אג'רי בתנאי שביטחונו יובטח.
מעמדו של אבשידזה התרופף כאשר מפגינים מקומיים השתלטו על החלק המרכזי של בתומי וכוחות מיוחדים של גאורגיה חדרו למחוז והתחילו לפרוק מיליטנטים פרו-אבשידזה מנשקם.
מאוחר יותר באותו יום, הגיע לבירת אג'ריה, מזכיר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה, איגור איוונוב, וערך שיחות שנמשכו במשך כל אותו לילה.
בסופו של דבר החליט אבשידזה להתפטר ועזב למוסקבה.
הכריז סאקשווילי בשחר יום גיאורגי הקדוש שחל ב-6 במאי, וברך את הגאורגים ב לדבריו.
לאחר עזיבתו של אבשידזה הגיע סאקשווילי לאג'ריה ופגש אג'רים חוגגים בבתומי.
ב-7 במאי הוחל צו נשיאותי ישיר באג'ריה והוקמה מועצה זמנית של 20 חברים שתעמוד בראש הרפובליקה האוטונומית, שהתקיימה עד לבחירות החדשות במחוז.
לבאן וארשלומידזה (ლევან ვარშალომიძე) מונה לראש המועצה.
אף על פי שרשמית מעמדה של אג'ריה הוא רפובליקה אוטונומית, בפועל הפכה אג'ריה תחת שליטה מלאה של השלטון המרכזי בטביליסי.
החוק או הצו הנשיאותי החדש נתן זכות לנשיא להטיל וטו על המועצה הנבחרת או על ראשה, מספר השרים השייכים לאוטונומיה של אג'ריה הוקטן לחמישה ומשרד הביטחון של אג'ריה בוטל.
ב-20 ביוני 2004, נערכו בחירות פרלמנטריות אזוריות באג'ריה, בהם זכתה מפלגת "אג'ריה המנצחת" שנתמכה על ידי סאקשווילי.
המפלגה זכתה ב-28 מושבים מתוך 30 מושבים בגוף המחוקק המקומי.
שני המושבים הנותרים נתפסו על ידי שני בני ברית קודמים של סאקשווילי, חברי המפלגה הרפובליקנית, שהעלו טענות לזיוף תוצאות הבחירות.
הם טענו כי זכו בלפחות 15% מהקולות.
ב-20 ביולי אושר לבאן וארשלומידזה, ראש המועצה הזמנית של אג'ריה, לראש ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה.
ג'ונתן וות'לי (2005), גאורגיה מתחייה לאומית למהפכת הוורדים:מעבר מאוחר בברית המועצות לשעבר, עמ' 195-197, ,
משבר אוקטובר הוא משבר שהתחולל בפרובינציית קוויבק בקנדה באוקטובר 1970, ואשר במהלכו קבוצת טרור של "החזית לשחרור קוויבק" (FLQ) רצחה שר בממשלת קוויבק וחטפה דיפלומט בריטי שהיה מוצב בקנדה.
במהלך אותו חודש הכריזה ממשלת קנדה בראשות פייר טרודו על מצב חירום.
"החזית לשחרור קוויבק" היה ארגון קטן וקיצוני שנוסד בשנת 1963 ושם לו למטרה להשיג עצמאות לקוויבק בדרכים אלימות.
ב-5 באוקטובר 1970 התחזו חברים בארגון לדוורים וחדרו לביתו של ג'יימס קרוס, דיפלומט בריטי שהתגורר במונטריאול.
הם חטפו אותו ודרשו כי 23 מחבריהם בכלא ישוחררו בתמורה להחזרתו ובנוסף ימסר להם זהב בשווי חצי מיליון דולר.
יומיים אחר כך, תא אחר של הארגון חטף את פייר לאפורט (Laporte), שר העבודה בממשלת קוויבק, מביתו שבפרבר של מונטריאול.
החוטפים מסרו שאם ייענו חלק מדרישותיהם יוציאו להורג רק את לאפורט.
הממשלה הסכימה לנהל משא ומתן עם החוטפים והסכימה לתת חסינות לחוטפים כדי שיוכלו לעזוב את קנדה, אם ישחררו את החטופים.
ב-16 באוקטובר 1970, על פי בקשת ממשלת קוויבק הכריז פייר טרודו, ראש ממשלת קנדה, על מצב חירום באמצעות החלת חוקים לזמן מלחמה והזעיק חיילים לפרובינציה למשימות אבטחה ושיטור.
במהלך הפעולות נעצרו מאות אנשים שהיו חשודים בקשר עם ארגון "החזית לשחרור קוויבק".
ב-17 באוקטובר נמצאה גופתו של פייר לאפורט בתא מכונית ליד שדה התעופה במונטריאול.
ב-19 באוקטובר, לאחר שנודע על הרצח, אישר בית הנבחרים הקנדי את ההכרזה על מצב חירום, ברוב גדול.
הרצח הכה בתדהמה את קנדה ואת תושבי קוויבק, והביא למעשה לסיום השימוש באלימות כאמצעי למימוש מטרות התנועה הלאומית הקוויבקית.
בתחילת דצמבר 1970 שחררו החוטפים את ג'יימס קרוס בתמורה להבטחת מעברם לקובה.
הפעלת אמצעי החירום בזמן המשבר על ידי ממשלת קנדה עוררה ביקורת בקרב חברי אופוזיציה שונים, אך זכתה להסכמה בקרב רוב הציבור הקנדי.
על פי נוהלי התכנון והבנייה בישראל, משבצת קרקע (נקראת גם משבצת חקלאית) היא מכסת הקרקע של יישוב חקלאי מתוכנן (מושב עובדים, מושב שיתופי, קיבוץ) הנגזרת ממכפלת תקן מספר נחלותיו ותקן גודל הנחלה (תקנים הנקבעים במשרד החקלאות בשיתוף עם מינהל מקרקעי ישראל).
למשל מושב בעל 40 נחלות ותקן גודל 80 דונם יהיה זכאי למשבצת בגודל 3200 דונם.
במידה והישוב מחזיק בפועל יותר שטח מהמגיע לו השטחים העודפים לא יכללו במשבצת ויקראו "שטחים זמניים".
במידה ולישוב בפועל יש פחות שטחים מהמגיע לו יש לאתר שטחים נוספים ולהוסיפם למשבצת שלו, גם אם הם נמצאים במרחק.
משאלת לב היא עמותה ישראלית, המהווה חלק מארגון בין-לאומי, שייעודו הגשמת משאלות הלב של ילדים בגילאים שבין 3 ל-18 החולים במחלה מסכנת חיים.
המטרה היא יצירת חוויה בלתי נשכחת לילד החולה, המעשירה את חיי הילד ומשפחתו בתקווה ובכוח להתמודד עם קשיי המחלה.
מתחילת פעילותה בשנת 1996 הגשימה העמותה מעל 1700 משאלות של ילדים חולים.
רוב פעילות העמותה מבוססת על מערך של מתנדבים, הנתמכים בצוות קבוע קטן.
הכנסת העמותה היא מתרומות בלבד.
בשלב ראשון מופנים אל העמותה ילדים, החולים במחלות מסכנות-חיים - בדרך כלל על ידי העובדים הסוציאליים במחלקות הילדים בבתי-החולים.
לאחר מכן נקבעת התאמת הילד מבחינה רפואית על ידי העמותה.
ילדים החולים במחלות מסכנות חיים, כגון מחלות ניווניות או גידולים ממאירים, הם אלה העומדים בקריטריונים להימנות על ילדי המשאלה.
בשלב הבא נערכת פגישה עם הילד, בה הוא מרואיין על ידי צוות מתנדבים, במטרה להתמקד במשאלת-הלב שלו.
לאחר שגובש רצונו של הילד מופקת המשאלה על ידי מתנדבים מקרב צוות "מפיקי משאלות".
מתן מחשב עם תוכנות גרפיות לילדה חולה שחלמה להיות מעצבת גרפית.
אירוע "נסיכה בחנות צעצועים" לילדה חולה שחלמה לקנות את כל המשחקים בחנות.
מתן מחשבים ניידים ואייפדים לילדים חולים, המבלים זמן ארוך באשפוז במחלקות ילדים בבתי חולים.
אירוע "מיליונרית ליום אחד" לילדה חולה שחלמה להיות עשירה.
אירוע "ספיידרמן מציל את שלומי" לילד חולה שחלם להיות ספיידרמן.
ארגון Make A Wish נוסד בשנת 1980 בארצות הברית, כאשר קבוצת אנשים סייעה להגשמת משאלה של ילד חולה, שביקש להיות שוטר ליום אחד.
כיום פועלים ארגוני Make A Wish ב-48 מדינות, ובהם ישראל.
מיום הקמתו של הארגון הוגשמו למעלה מ-230,000 משאלות ברחבי העולם.
משאף הוא אביזר רפואי המשמש להכנסת תרופה לגוף דרך הריאות.
הוא משמש בעיקר לטיפול במחלות נשימה חסימתיות, כגון אסתמה ומחלת ריאות חסימתית כרונית.
צריכת התרופה נעשית על ידי לחיצה, המשחררת את התרופה מהמשאף לתוך הפה, ובו זמנית שאיפתה לריאות.
ישנם משאפי תרסיס ומשאפי אבקה יבשה.
משאפי תרסיס הם הצורה המפורסמת ביותר למשאף המודרני, מופיעים גם בסרטים כאשר רוצים להראות מטופלים אסתמטיים.
משאפי תרסיס יצאו לשוק כבר במחצית השנייה של המאה ה-20. הם מכילים את חלקיקי התרופה בתוך נוזל או גז המהווים מדחף התרופה.
באמצעות לחיצה על המשאף, משתחררת התרופה לחלל הפה וחלקיקיה הקטנים מגיעים לריאות.
למשאפי תרסיס, קיימת מגבלה של קואורדינציה, משום שיש מטופלים שמתקשים לתפעלם, ולכן פותחו משאפי תרסיס, שמופעלים על ידי נשימת המטופל (breath actuated), למשאפים אלו שסתום שמשחרר את מנת התרופה, ברגע שהמטופל שואף במשאף.
לעיתים נעשה שימוש במשאף יחד עם מרווחַ (spacer, ספייסר), מכל המחובר למשאף ובקצהו פיה.
התרופה משוחררת מהמשאף אל הספייסר, ונשאפת מהספייסר.
הספייסר מקטין את שיעור איבוד התרופה בפה ובגרון, מקל על המתקשים לתזמן את הלחיצה על המשאף עם שאיפת התרופה (למשל תינוקות ופעוטות) ומקטין תופעות לוואי הנובעות ממגע התרופה בפה.
משאפי אבקה יבשה מכילים אבקה של התרופה (בגודל חלקיקים מיקרוני) מעורבבת עם אבקה אחרת, בדרך כלל לקטוז (המהווה את האבקה הנשאית של התרופה).
בעת שאיפה, החלקיקים של התרופה משתחררים מהאבקה הנשאית.
גודלם הזעיר של החלקיקים מאפשר הגעתם לריאות, בעוד שחלקיקי לקטוז גדולים נשארים בפה או בחלק האחורי של הגרון.
ככל שהמטופל יכול לשאוף יותר בחוזקה, כך יותר חלקיקי תרופה ישתחררו ויגיעו לריאות.
קיימים כיום סוגים רבים של משאפי אבקה יבשה, המשתנים בעיצובם, וניתן לסווגם באופן כללי לשני סוגים:
משאפים שמכילים את האבקה והתרופה כבר בתוך המכשיר
היתרון שלהם הוא בכך שהם מכילים את התרופה כבר בתוך המשאף.
דוגמאות למשאפים אלו כוללים את המשאפים: דיסקוס, טורבוהלר, אליפטה.
בסוג זה של משאף קיים צג המראה על מספר המנות שנשארו במשאף, על מנת שהמטופל ידע האם עליו לרכוש משאף חדש בקרוב.
משאפים כוללים את מכשיר המשאף, העשוי מפלסטיק, וכמוסות המכילות את האבקה ובתוכה התרופה.
על המטופל להכניס את הכמוסה לתחתית המשאף, בה יש נקבים המנקבים את הקפסולה.
לאחר הניקוב, המטופל יכול לשאוף את האבקה ולקבל את האפקט הטיפולי של התרופה.
בארצות הברית, היו דיווחים על אנשים שבלעו את הקפסולות לפני השימוש במשאף, לכן חשוב מאוד להבין כי הקפסולה איננה מיועדת לבליעה כי אם לשימוש בתוך המשאף.
משבר מציין אירוע או תקופה חריגה בעלת פוטנציאל השפעה שלילי בחיי יחיד, חברה, ארגון או מדינה אשר תוצאותיו יכולות להביא למצב לא יציב ורווי בסכנות.
משבר יכול להיות מפתיע או תוצאה של הידרדרות לאורך זמן.
משברים יכולים גם להוות הזדמנות לשינוי ולפתיחת דף חדש.
חקר משברים זוכה להתייחסות נרחבת בתחומי ידע שונים, בהם: כלכלה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, יחסים בינלאומיים וסביבה.
בעברית, שורש המילה משבר הוא "שבר", מונח המציין שינוי גדול ובלתי צפוי בחיים, המייצר שבר בין דרך החיים בעבר להווה.
מקור המילה הוא בתנ"ך, בספר ישעיהו.
המילה משבר קשורה ללידה ומתייחסת למקום בו כרעה היולדת ללדת:
מאפיינים כלליים של מצבי משבר
משבר הוא מצב של שינוי משגרת החיים הנתפס על ידי המעריך אותו כבעל מאפיינים אלה:
פגיעה בפועל באחד מערכי היסוד או איום מהותי עליו.
דחיפות בתחילת הטיפול באירוע וצורך לסיים את הטיפול מהר ככל האפשר מתחילתו.
זאת, על מנת לבלום את התפשטות האירוע או את החמרת המצב.
חוסר וודאות בתיאור המצב ותוצאות הפעולה המידית שתינקט.
מחסור במשאבים הנדרשים לטפל במשבר - בסוג המשאבים או בכמותם.
חוסר הוודאות והמחסור במשאבים הם ההופכים את המצב למשבר, בעוד שהדחיפות היא מאפיין ההופך את האירוע ל"מצב חירום" בלבד.
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", מעריכים שונים עשויים לראות אירוע אחד כמשבר או שאינו ככזה.
ניתן להעריך משברים באופן אובייקטיבי על פי מספר האתרים בהם מתרחשים אירועים בעלי פוטנציאל משברי, על פי מאפייני האירועים ועל פי קצב התרחשותם והתמשכותם.
כאשר מתחולל אירוע מתוחם במקום אחד, המשבר יהיה "קטן".
כאשר מתחולל אירוע בעל מספר מאפיינים במקום אחד, או כאשר מספר אירועים במקומות שונים הם בעלי מאפיין דומה, המשבר הוא "בינוני".
כאשר מתרחשים מספר אירועים בעלי מאפיינים שונים באתרים שונים בו זמנית (גם הצטברות אירועים נכללת כאן) המשבר הוא "גדול".
מכיוון שמשבר הוא "מצב נתפס", אפשר להעריך משבר גם בהערכה סובייקטיבית על פי מידת הסיבוכיות אותה חווה המעריך, בהשוואה לאירועים קודמים איתם התמודד, בהתייחס לכמות המשאבים העומדים לרשותו ולמיומנויות שיש בידו להתמודד עם המצב - הגדרה זו דומה להגדרת מסוגלות או חוללות עצמית.
בהתייחסות למשבר כחוויה בעלת מאפיינים אישיים, ספרות מקצועית מעגנת את הסיבות למשבר בנסיבות חיצוניות, כגון פיטורים ממקום עבודה, מחלה קשה, הגירה וכדומה.
התייחסות נוספת לסיבות למשבר קושרת אותו לחלק אימננטי מתקופות שונות בחיים: כך למשל, משבר גיל הארבעים.
בכל הקשור במשברים אישיים קיימת ספרות ענפה העוסקת בנושא לא רק בתחום האקדמי, אלא גם בספרי עזרה עצמית, המתמקדים בצמיחה מתוך משבר.
עזרה ראשונה פסיכולוגית או עזרה ראשונה רגשית היא התערבות נפוצה המועברת מיד לאחר חשיפה לאירוע טראומטי.
מטרת ההתערבות במסגרת העזרה הראשונה הרגשית היא להפחית מצוקה מיידית בשעת משבר ולצמצם את הסיכון לפיתוח הפרעות נפשיות בעתיד.
משבר חברתי מתייחס לקיומו של משבר מתוך זיקה לקהילה, או חברה.
הוא יכול להתייחס למשבר שעובר אדם פרטי מתוך זיקה לחברה בה הוא נמצא, או למשבר שעוברת קהילה או חברה.
משבר הוא מושג משני למושג סכסוך (Conflict), והוא מתאר מצב בו מערכת יחסים שבבסיסה קיים סכסוך, משנה את פניה באופן חד-פעמי, בנושא מסוים ונקודתי שבו פרץ הסכסוך, שאינו ניתנת לגישור בעיני הצדדים, והם אינם מוכנים לוותר לגביו.
ישנם מקרים שכיחים פחות, בהם המשבר מביא ליצירת סכסוך.
בתיאור סכמתי ניתן לראות את המעבר בין סכסוך למשבר כשינוי מתצורת קו לתצורת נקודה בצדי הקו, שמיקומה מעלה או מטה ומרחקה מהקו הוא סובייקטיבי ונועד לתאר את העוצמה.
משבר אנרגיה הוא מצב שבו אספקת מקורות האנרגיה המרכזיים מופרעת או מצטמצמת, כך שהיא אינה עונה על הביקוש.
מקורות אנרגיה מרכזיים שמחסור בהם עלול ליצור משבר אנרגיה כוללים: נפט, גז טבעי, או פחם.
משבר אנרגיה יכול להיגרם בשל גורמים גאופוליטיים, כלכליים, טכנולוגיים או סביבתיים וליצור פגיעה בתשתיות חיוניות.
בהתאם לכך, הוא מלווה לעיתים קרובות בעלייה חדה במחירים ובפגיעה בפעילות הכלכלית והחברתית.
במהלך ההיסטוריה התרחשו מספר משברים בקנה מידה עולמי, כמו משבר האנרגיהה עולמי של 1973 ומשבר האנרגיה העולמי של 2021.
סוכנות האנרגיה הבין-לאומית היא ארגון בינלאומי אשר נוסד במסגרת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בשנת 1974 לאחר משבר האנרגיה העולמי של 1973. הארגון נועד להתמודד עם המחסור העולמי באספקת נפט ולשמש כמקור מידע על שוק הנפט העולמי ועל מגזרי אנרגיה אחרים כולל אספקת האנרגיה העולמית.
משאנה דולנה (בפולנית: Mszana Dolna ביידיש: אמסאנע) היא עיירה במחוז לימנובה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1365, ומספר עשורים לאחר מכן הוענקו לו זכויות עיר.
במהלך פלישת האימפריה השוודית לאזור באמצע המאה ה-17 נשרפו כל בתי היישוב.
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1918 נכלל בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו שדדו את רוב בתי היהודים בה, והטילו על בני הקהילה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע.
ביולי 1941 רוכזו קרוב ל-1,000 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, אשר עקב סגירת שעריו בנובמבר 1941 התפתחו בו תנאי רעב, תוך שהגרמנים הוציאו להורג יהודים שנתפסו בהברחת מזון.
בזמן פעילות הגטו גויסו הגברים היהודים בו לעבודות כפייה במחצבות הסמוכות לעיירה, תוך רצח עשרות יהודים מעת לעת, והטלת תשלומי כופר על הקהילה.
ב-19 באוגוסט 1942 נערכה ביושבי הגטו שבעיירה סלקציה.
למעלה מ-900 איש נורו בידי אנשי גסטאפו בשטחו של בית חרושת מקומי, וכ-80 צעירים הועברו למחנה עבודה בלימנובה הסמוכה, ושם נרצחו ב-5 בנובמבר 1942 עם חיסול המחנה.
"מַשְׂאַת משה ויהודית" הוא כינויה של מכונת דפוס שהוענקה בשנת 1842 על ידי משה מונטפיורי לבית הדפוס של ישראל ב"ק בירושלים.
בשנת 1841 פתח ישראל ב"ק בית דפוס עברי ראשון בירושלים.
בשנת 1842 קיבל ב"ק מכבש דפוס מידי משה מונטפיורי.
היה זה מכבש ידני, שהדפיס בטכניקה של דפוס בלט, מדגם "Columbian Prets", שיוצר בשנת 1841 בלונדון על ידי חברת "Clymer & Dixon Manufactureres" (מס' 970).
גובה המכבש הוא 232 ס"מ ובראשו מותקן פסל של נשר אוחז נחש.
מכבש זה יכול היה להדפיס גיליונות באורך של עד 85 ס"מ, וברוחב של עד 57 ס"מ.
ב"ק כינה את בית הדפוס שלו ואת המכבש "משאת (=מתנת) משה ויהודית" לכבוד מונטיפיורי ורעייתו יהודית, והקפיד לציין זאת בספרים שהדפיס.
בנוסף, חיבר שיר לכבוד מונטפיורי.
על פי פנחס גרייבסקי, בעת ביקור הרצל בירושלים בשנת 1898, הלך עמו לראות את המכבש..
בשנת ה'תרמ"ב (1882-1881), לאחר סגירת בית הדפוס של ב"ק, נמכר המכבש על ידי ניסן ב"ק, בנו של ישראל, ל"דפוס צוקרמן".
מאוחר יותר נמסרה המכונה על ידי בנו-ממשיכו של שמואל צוקרמן, חיים-יעקב צוקרמן למשמרת לבית הדפוס של הוצאת א.
לימים יעבור בית דפוס זה לבית דפוס של קבוצת "מעריב".
כיום נמצא המכבש באוניברסיטת רייכמן.
משבר בארץ-X הוא אירוע הקרוסאובר הרביעי המתקיים ב"יקום החץ" הכולל בתוכו את הסדרות "החץ", "הפלאש", "אגדות המחר" ו"סופרגירל" המשודרים ברשת "The CW".
אירוע הקרוסאובר מחולק לארבעה חלקים (חלק אחד לכל סדרה), כשהחלקים הראשון והשני עלו לשידור ב-27 בנובמבר 2017, ואילו החלקים השלישי והרביעי עלו לשידור ביום המחרת, ב-28 בנובמבר.
הפקת ופיתוח הקרוסאובר החלה בדצמבר 2016, מיד עם שידור אירוע הקרוסאובר הקודם, "הפלישה!".
בספטמבר 2017, יחד עם הפקת העונות הנוכחיות של סדרות "יקום החץ" לשנת 2017, כותרתו של אירוע הקרוסאובר, "משבר בארץ-X", נחשף, וצוין כי אלמנטים מסדרת הרשת המונפשת "לוחמי החירות: הריי" יהוו חלק מהקרוסאובר, יחד עם הופעת לייב אקשן של הריי.
כדור ארץ מקביל הנקרא ארץ-X נתון תחת משטר נאצי עולמי בשליטת פיהרר, קשת מסתורי המכונה "החץ האפל", שאחראי אישית לדיכוי המתנגדים.
העלילה מתחילה כאשר החץ האפל מגיע אל אחד מבסיסי המתנגדים לו, שם הוא הורג את "המגן" וגונב מכשיר מסתורי מהבסיס.
על ארץ-1, כל חבריהם של בארי אלן ואייריס וסט, כולל קארה דנברס ואחותה המאמצת אלכס מארץ-38, מתקבצים בסנטרל סיטי על מנת להשתתף בחתונתם.
במעבדות "ס.ט.א.ר", האריסון ולס, סיסקו ראמון וקייטלין סנואו חושפים בפני מרטין שטיין וג'פרסון ג'קסון סרום שהם פיתחו שנועד להשפיע על מטריצת הפיירסטורם ולהפריד פיזית ומנטלית בין השניים; עם זאת, ג'פרסון מסרב לוותר על הזכות להיות אגדה.
בארוחת החזרה לחתונה, אוליבר קווין, בהשפעתו והשראתו של בארי, מציע מחדש נישואים לפליסיטי סמוק וזאת האחרונה מסרבת להינשא לו, אך בטעות חושפת זאת בפני כולם ופוגעת באוליבר.
במהלך טקס החתונה, האירוע נקטע על ידי פולשים נאציים מארץ-X, בראשות החץ האפל ואשתו, אוברגירל.
לאחר שקארה פוצעת את אוברגירל במהלך הקרב בכנסייה, הפולשים הנאציים נסוגים, אך שרה לאנס ואלכס מצליחות לשבות את פרומתאוס, סגנם של החץ האפל ואוברגירל.
לאחר שנסוגו, החץ האפל ואוברגירל - שמתגלים ככפיליהם המרושעים של אוליבר וקארה - נפגשים עם איאוברד ת'ון, היריב המושבע של בארי, שמתגלה כחי לאחר שהוציא את עצמו מנקודת זמן בעתיד בה הוא עדיין לא מת על ידו או על ידי האגדות, והשלושה דנים בצעדיהם הבאים.
במעבדות "ס.ט.א.ר", פרומתאוס, שמתגלה ככפילו המרושע של טומי מרלין, מתאבד על ידי גלולות ציאניד מתוך נאמנות למשטר הנאצי.
הארי מגלה כי באמצעות חקר העולמות המקבילים הוא גילה כי ארץ-X הוא עולם דיסטופי שבו המשטר הנאצי הם אלו שניצחו את בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
בינתיים, החץ האפל, אוברגירל ות'ון גונבים מחברת מחקר מנסרה ומקור כוח המכונה פריזמה.
במקביל, פלוגה נאצית חודרת אל מעבדות "ס.ט.א.ר" ושובים את צוותו של אוליבר, יחד עם הארי, קייטלין, סיסקו ומיק רורי.
לאחר שלחמו מול החץ האפל, אוברגירל, ת'ון וחייליהם, אוליבר, בארי, שרה, שטיין, ג'פרסון ואלכס מועברים למחנה ריכוז על ארץ-X, בעוד קארה מועברת למעבדות "ס.ט.א.ר", שם אוברגירל והחץ האפל חושפים בפניה כי אוברגירל גוססת כתוצאה מספיגת יתר של קרינה סולארית.
השלישייה מתכננת להשתמש במנסרה על מנת ליצור אור שמש אדום מלאכותי שיכול להחליש את קארה ולאפשר השתלת לב מקארה לאוברגירל.
במחנה הריכוז, הגיבורים מוצאים להורג על ידי כפילו המרושע של קוונטין לאנס, המשמש כמפקד מחנות הריכוז, אך הקבוצה ניצלת על ידי ריי טריל ובן זוגו, ליאו (שהוא כפילו של לאונרד סנארט).
בעוד ת'ון מתכונן לניתוח השתלת הלב באוברגירל וקארה, אייריס ופליסיטי משתפות פעולה על מנת להציל את חבריהם משבי.
גנרל וין שוט (כפילו של וין שוט מארץ-38), שהוא מנהיג לוחמי החירות של ארץ-X, נחוש בדעתו להשאיר את החץ האפל ואת האוברגירל על ארץ-1 על ידי השמדת שער המעבר של הנאצים, אך הגיבורים משכנעים אותו לתת להם אולטימטום של שעה.
בעודו מתחזה לחץ האפל, אוליבר מגלה כי נשק יום הדין של הנאצים נגד ארץ-1 הוא ספינת זמן הנקרא "הוולנרייטר", הדומה לוויבריידר, ספינת הזמן של האגדות.
אוליבר מאפשר לספינת הזמן להיכנס אל כדור הארץ-1 על מנת למנוע מהכיסוי שלו להתגלות, אך הוא נחשף בסופו של דבר כאשר הוא מסרב להרוג את כפילתה של פליסיטי, שנאסרה במחנה ריכוז בשל יהדותה.
הגיבורים נאלצים להיאבק במקביל מול הטורנדו האדום, אנדרואיד שנשלח על ידי גנרל שוט להשמיד את השער, ומול הכוחות הנאציים, שפוצעים אנושות את מרטין, שמצליח לפתוח את שער המעבר בחזרה אל ארץ-1.
בארץ-1, אייריס, פליסיטי, קארה, והאחרים ניצלים על ידי הגיבורים שחזרו ועל ידי ה"אגדות".
על הוויבריידר של האגדות, שטיין משתמש בסרום על מנת להפריד את מטריצת הפיירסטורם ולהציל את ג'פרסון ממוות לפני שהוא עצמו נפטר מפצעיו.
אבלים ממותו, כל הגיבורים, בראשותו של החץ הירוק, מכריזים מלחמה על החץ האפל, אוברגירל וכוחותיהם.
לאור בקשתו של שטיין, ג'פרסון מספר למשפחתו את מה שעלה בגורלו.
על הוויבריידר, ליאו פוגש את מיק ומספר לו כי כפילו מארץ-X נספה במהלך הצלת שוטרים משרפה.
הנאצים תוקפים את סנטרל סיטי, וקרב הרסני מתפתח בין הגיבורים לבין הנאצים.
במהלך הקרב עם קארה, הקרינה הסולארית של אוברגירל מתעצמת, עד כדי סכנת התפוצצות גרעינית.
כמוצא אחרון, קארה נושאת אותה לחלל, שם היא מתפוצצת.
לאחר מכן, אוליבר הורג את החץ האפל, אשר נותר המום ואבל על מות אשתו.
במקביל, בארי מכניע את ת'ון, אך נמנע מלהרגו - ובכך ממשיך את הקרב הנצחי שלהם.
הארי, שמטיס את הווייבריידר, מצליח להרוס את ספינת הזמן של הנאצים בעזרתן של קילר פרוסט, ויקסן וזארי.
לאחר שהביסו את הנאצים, הגיבורים עורכים למרטין לוויה שקטה, שלאחריה קארה ואלכס חוזרות לארץ-38, והאגדות חוזרות להגן על מרחב הזמן.
ליאו, שמחליט להישאר בארץ-1 למשך זמן מה, מבטיח לריי שהוא יחזור אליו.
לאחר שנפרדו מכל חבריהם, בארי ואייריס מחליטים שוב להינשא.
בעצתו של אוליבר, בארי מחיש את ג'ון דיגל, שהוסמך לערוך נישואין.
לפני הטקס המאולתר, פליסיטי חושפת בפני אוליבר כי היא שינתה את דעתה לגבי נישואין.
העלילה מסתיימת כשג'ון עורך את נישואיהם של בארי ואוליבר עם אייריס ופליסיטי (בהתאמה).
אורח הטורנדו האדום (ארץ-X) אורח
דניאל ניקולט - ססיל הורטון
פטריק סבונגוי - קפטן דייוויד סינג
ג'סיקה פרקר קנדי - מלצרית
קולין דונל - טומי מרלין / פרומתאוס (ארץ-X)
פול בלאקתורן - שטורמבאנפיהרר קוונטין לאנס (ארץ X)
סוזנה תומפסון - הבינה המלאכותית של ספינת-הזמן "הוולנרייטר" (דיבוב)
אירועי הקרוסאובר של "יקום החץ" מתרחשים באופן שנתי, מאז שדמותו של בארי אלן הוצגה בעונתה השנייה של "החץ", כהכנה לפיתוח סדרת בת בשם "הפלאש".
לאחר שדמותו של בארי אלן הוצגה לראשונה ב"החץ", אירוע הקרוסאובר הראשון של היקום התרחש בעונתה השלישית של "החץ" ועונתה הראשונה של "הפלאש" והוא נקרא "הפלאש נגד החץ".
אירוע הקרוסאובר השני, "גיבורים מתגייסים", התרחש בעונתה הרביעית של "החץ" ועונתה השנייה של "הפלאש" ואף שימש כפיילוט עבור הסדרה "אגדות המחר" ועלילתו כללה את איחוד הדמויות מ"החץ" ו"הפלאש" על מנת להקים צוות שישוטט ברחבי הזמן ויגן עליו.
אירוע הקרוסאובר השלישי, "הפלישה!", התרחש בעונתה החמישית של "החץ", עונתה השלישית של "הפלאש" ועונתה השנייה של "אגדות המחר" ושל "סופרגירל", שאז הופיעה לראשונה ביקום החץ לאחר שהפקת הסדרה עברה מ-"CBS" ל-"The CW".
בינואר 2015, הצהיר נשיא רשת "The CW", מארק פדוביץ', על כוונה לקיים אירוע קרוסאובר של יקום החץ בכל עונה של כל סדרה.
התכנון לקרוסאובר החל בדצמבר 2016, כאשר ונדי מריקל, השואו-ראנרית של "החץ", אמרה: "אנחנו באמת עושים את זה, תאמינו או לא, יש קונספט למה שאנחנו רוצים לעשות עבור הקרוסאובר של השנה הבאה.
בפברואר 2017, התכנון החל ליצור הצלבה דו-כיוונית אמיתית בין הסדרות.
מכיוון שכל סדרה חודשה לעונה נוספת חודש קודם לכן, היא אפשרה למפיקים להתחיל בבניית לוחות הזמנים להפקה כדי להשיג את המטרה הזו.
המפיק בפועל, אנדרו קרייסברג, אמר כי "אחד הדברים הגדולים שלמדנו מ["גיבורים מתגייסים"], שהפך את ["הפלישה!"] לקל יותר, היה בניית ימים קבועים מראש לצילומים.
הקושי הכי גדול של הקרוסאוברים הוא הזמינות של שחקנים, מפני שהסדרות מתקדמות הלאה.
אתה בעצם מלהטט בין לוחות זמנים של ארבע סדרות.
במאי, אישר פדוביץ' כי אין בכוונתו לשלב את "ברק שחור" באירוע הקרוסאובר הנוכחי, שכן הוא היה לא חלק מיקום החץ באותה תקופה, והוא יהיה אמור להופיע לראשונה באמצע 2018.
המפיק הבכיר, מארק גוגנהיים, ציין כי "כמה שהיה קשה להתעלות ולהגיע לטופ עם האיום החוצני של ["הפלישה!"], כך הקרוסאובר השנה נועד להגביר את ההימור הרגשי ואת השינויים הרגשיים".
באוגוסט, גרג ברלנטי, מפיק בכיר נוסף, אמר כי "בשנה שעברה הייתה לנו פלישה מן המאדים, אתה לא יכול להתעלות על דבר כזה, כי זה משהו שהוא אפי מבחינת רוחב יריעת ההפקה שלו.
השנה הקרוסאובר יתמקד יותר בשינויים אישיים יותר ולא בסצנות אקשן ענקיות.
השנה הדילמות של הגיבורים תהיינה אמיתיות יותר, רגשיות יותר." ופדוביץ' אף ציין כי הקרוסאובר יכלול "רומנטיקה באוויר".
צילומי ארבעת הפרקים החלו ב-22 בספטמבר 2017. החלק הראשון של הקרוסאובר, שמתקיים ב"סופרגירל", מבוים על ידי לארי טנג, החלק השני, שמתקיים ב"החץ", מבוים על ידי ג'יימס במפורד, החלק השלישי, שמתקיים ב"הפלאש", מבוים על ידי דרמוט דאונס והחלק הרביעי, שמתקיים ב"אגדות המחר", מבוים על ידי גרגורי סמית'.
בלייק נילי, המלחין העיקרי של כל ארבע הסדרות, הלחין במשך שמונה ימים את הפסקול עבור הקרוסאובר, שאורכו שעתיים וחצי, באולפן ההקלטות "The Bridge" שבגלנדייל, קליפורניה.
הקרוסאובר שודר עם חלקו הראשון, בפרק של "סופרגירל" ששודר ב-27 בנובמבר, ומיד אחריו הוקרן החלק השני, בפרק של "החץ", שעבר באופן חד פעמי משידור בימי חמישי לשידור ביום שני.
חלקים השלישי והרביעי של הקרוסאובר שודרו יום לאחר מכן, ב-28 בנובמבר, ב"הפלאש" ו"אגדות המחר".
נשיא "The CW", מארק פדוביץ', אמר על שידור הקרוסאובר: "הקרוסאובר של שנה שעברה היה השבוע המוצלח ביותר בהיסטוריה של רשת "The CW".
השנה, חשבנו שהסדרות "הפלאש" ו"אגדות המחר" גם ככה משודרות באותו יום, אז מדוע שלא נצרף ל"סופרגירל" את "החץ" באופן חד פעמי ונהפוך את הקרוסאובר למיני סדרה של שני לילות.
אמרנו שננסה ונראה איך זה יעבוד.
אולי בשנה הבאה נחזור שוב לפורמט של ארבעה לילות".
אמן הקומיקס, פול ג'ימנז, יצר עבור הקרוסאובר כרזת טיזר בהשראתה של חוברת הקומיקס "Justice League #207" של "ליגת הצדק", שבעצמה הייתה אירוע קרוסאובר.
קדימונים עבור הקרוסאובר שודרו ברשת ובטלוויזיה לאורך כל חודש נובמבר, כשב-20 בנובמבר, נחשף הטריילר המלא עבור הקרוסאובר.
ארבעת הפרקים שוחררו יחד ב-DVD נפרד ב-3 בספטמבר 2018 באזור 2 וב-5 בספטמבר באזור 4. בניגוד לאירוע הקרוסאובר הקודם, "הפלישה!", פרקיו של "משבר בארץ-X" לא הופצו כסרט אחד ושלם; כל פי גוגנהיים, הסיבה לכך נבעה מסיבות חוקתיות הנוגעות למתן קרדיט.
כשהוא דיבר על כל אירוע הקרוסאובר בשלמותו, הכתב ג'סי סצ'דין מהאתר "IGN" חש כי "בסופו של דבר, 'משבר בארץ-X' הציב סטנדרט גבוה יותר ממה שהקרוסאוברים האלו יכולים להשיג מאז 'הפלישה!' של שנה שעברה".
הכתב סקוט מנדלסון מ"פורבס" אמר ש"'משבר בארץ-X' היה סרט הרבה יותר טוב של ליגת הצדק מאשר הסרט האמיתי על ליגת הצדק ובמובנים רבים היה טוב יותר או לפחות שווה לאירועי הקרוסאובר הכי טובים של היקום הקולנועי של מארוול".