tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התוכנית הציעה את המדיניות והאמצעים לשיקום הנחל והפיכתו לנחל חי שיהווה ליבה ירוקה שתקשר בין העיר חיפה וערי הלוויין שלה נשר, קריית טבעון והקריות, לצמצום נזקי הצפות ועוד.
מטרות אלו פורטו בתוכנית לעשרות רבות של יעדים משלוש קבוצות, לפי רמת החשיבות שלהן: הכרחיות, רצויות ואפשריות.
התוכנית כוללת גם מדיניות לגבי כל קטע הנחל מהים ועד אזור יקנעם, כולל שיקום נחל גדורה, שגם הוא בתחום אחריותה של הרשות.
המדיניות הבחינה בנחל קישון ובנחל הגדורה בין מסדרון הנחל לבין מרחב הנחל.
מסדרון הנחל הוא הנחל, גדותיו וסביבתם הקרובה במרחק כמה עשרות מטרים לפחות.
מרחב הנחל מורכב משטחים שאינם חלק ממסדרון הנחל, הכוללים פארקים, שטחים חקלאיים, שטחי בינוי ועוד.
תפקידה של רשות נחל הקישון הוא לשקם את מסדרון הנחל, אך לא ניתן לעשות זאת מבלי להתייחס גם למרחב הנחל.
ב-2010 אישרה עיריית חיפה תוכנית של חברת נמלי ישראל להקצות שטח של 95 דונם סמוך לגדות הנחל כשטח אחסון למכולות, לשימוש נמל חיפה, וזאת על-אף התנגדות רשות נחל הקישון, שחוששת שהתוכנית תפגע בפארק המתוכנן לקום לגדות הנחל.
ב-15 בפברואר 2011 נערך טקס הנחת אבן פינה לפארק מורד נחל קישון ושיקום הנחל במעמד רה"מ, בנימין נתניהו, והשר להגנת הסביבה, גלעד ארדן.
פארק הקישון המורחב יכלול מערכת פארקים רציפה הכוללת פארק רחב ידיים במורד הנחל, פארק מטרופוליני מרכזי באזור מפרץ חיפה, פארקים במעלה הנחל, ומערכת שבילים המקשרת ביניהם.
הפארקים ישלבו פעילות פנאי ונופש במקביל לשיקום אקולוגי ושימור בתי-הגידול הייחודיים המאפיינים כל קטע וקטע לאורך הנחל.
ביולי 2011 הוחלט שפרויקט ניקוי קרקעית נחל קישון יתבצע תוך שלוש שנים במימון משותף של המדינה, המפעלים והרשויות המקומיות.
ביצוע הפרויקט הוטל על רשות ניקוז ונחלים קישון.
פרויקט זה יכלול הוצאת שכבת הקרקע המזוהמת והקמת מערך טיפול ביולוגי.
במסגרת ביצוע הפרויקט יוסט חלק מתוואי הנחל לתוואי חדש שיאפשר הקמת פארק משני צדי הנחל.
כמו כן, ישוקמו נופי האזור כולו ובתי-גידול אופייניים בתוואי החדש.
בנוסף על כך, הסתיימה הכנתה של תוכנית מים שתיתן מענה לזרימת הבסיס בנחל, באמצעות הזרמת מי קידוחים מושבתים בשולי עמק יזרעאל ושילוב מי מעיינות המנוצלים לחקלאות.
במקביל, יושבו מים לתעשייה באמצעות שימוש מוגבל במי הנחל המושבים אליו במעלה, בטרם איבודם למערכת הימית.
כחלק מהתוכנית, יינתן מענה חלקי לסילוק הזרמות המפעלים מהנחל, כאשר קולחין בתי-הזיקוק ומפעלי כרמל אולפינים יועברו גם הם לטיפול והשבה לצורכי תעשייה ולא יוזרמו עוד לנחל קישון.
קטע הנחל העובר ליד בז"ן הועמק ושוקם על ידי רשות ניקוז ונחלים קישון במימון חלקי של בז"ן במהלך שהחל בשנת 2015. התגלו ערכים גבוהים וצפויים של זיהום קרקע במרכיבי דלק.
קטע מהנחל באורך של 1.5-1 ק"מ הוסט למעקף קבוע שהוסף לו פיתול.
לאחר ההסטה נוקה חלק הנחל המזוהם, האדמה המזוהמת נאספה בקטע שבין האפיק המקורי לאפיק החדש.
אדמה זו עוברת טיפול ביולוגי שיימשך מספר שנים.
לאחר ניקוייה תשמש למילוי האפיק הישן ושאר האדמה תשמש להקמת פארק סביב גדות הנחל.
המליחות הגבוהה והלא צפויה שהתגלתה במי הנחל עיכבה את תהליך השיקום עקב פגיעה בהליכי הפירוק הביולוגי.
ב-2017 יזמה הרשות בשיתוף עיריית חיפה תוכנית להקמת פארק מורד הקישון, אשר מטרתה "לספק מענה מסוים למפרץ חיפה המתועש".
באוקטובר 2018, במסגרת בקשה של חברת נמלי ישראל לאשר תוכנית להפעלת נמל המפרץ, הציגה הקואליציה לבריאות הציבור דרישה נגדית לפיה חברת נמלי ישראל תתרום בתמורה לפיתוח הסביבתי של פארק מורד נחל הקישון כמטלה ציבורית-עירונית שתאזן בין האינטרס העירוני לאינטרס הנמלי באזור.
עם זאת, הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה דחתה את הדרישה בדצמבר 2018 והפרויקט נקלע למבוי סתום.
ב-24.9.19 חתם יו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה בחיפה על מתן תוקף לתוכנית הפארק המטרופוליני מורד נחל הקישון ובכך בא לסיומו הפרק התכנוני שלה.
בנחל קישון יש קרוב לעשרים מיני דגים ביניהם
אמנון הגליל ואמנון מצוי אשר קיימים בעיקר בקיץ עקב רגישותם לטמפרטורות קרות שפמנון מצוי במורד הקישון משפחת הדגים הבולטת ביותר בשנים האחרונות הם קיפוניים- בורי, כאשר המין העיקרי הוא קיפון טובר מין נוסף הוא קיפון גדול ראש.
בשפך הקישון יש בעיקר דגים ממוצא ימי ביניהם לברק חלק ושישן מסורטט..
קרפיון מצוי אשר בשונה מאמנוניים הוא מתרבה בטמפרטורות קרות ויוצר בעיה אקולוגית קשה - הרחפת קרקעית הנחל והעכרת המים, מין דגים נוספים הם הגופי וצלופח אירופי..
במהלך מחזור גידול הדגים, הבריכות מרוקנות לעיתים את תכולת המים לנחל, המים מכילים ריכוזי נוטריינטים גבוהים ביחד עם דגים אשר אינם מקומיים ולא משתייכים למערכת הטבעית בקישון ולכן השפעתם לנחל היא שלילית בין מיני הדגים ניתן למצוא אמנון מצוי וקוי
בנחל קישון יש כ־40 מינים של עופות, כמחצית ממינים אלו יציבים או מקייצים, ומחצית חורפים או חולפים ביניהם
סיקסק, אנפית בקר, תור מצוי ממשפחת היוניים הנודד למרחקים ארוכים ומקנן בישראל בחודשי הקיץ, קאק, עפרוני מצויץ.
אנפה ארגמנית שמקננת בקבוצות גדולות בסבכי הסוף בגדות הנחל, אנפה אפורה, אנפית סוף שנודדת וחולפת בנחל אך לא מקננת, נמצאת בסבך ובצמחים הקרובים למים וניזונה מדגיגים, זוחלים וחרקים הנמצאים בחלק הרדוד, פרפור עקוד, מגלן חום הולך על גדות הנחל הרדודים וניזון מדגים דו-חיים וחסרי חוליות ומקנן על עצי אקליפטוס גבוהים.
ביצנית לבנת כנף ניזונה מחסרי חוליות לאורך הנחל, ביצנית שחורת כנף, שחף אגמים בנחל קרוב אל הים וניזון מדגים אך גם מחרקים ותולעים אותם תופס בתעופה, שחף ארמני, טבלן גמדי שבונה קן הצף על פני המים ומחובר לסבך בגדת הנחל, ניזון מדגים, רכיכות, חסרי חוליות, סרטנים, חרקים וזחלים, צחראש לבן.
רוב האוכלוסייה של הצחראש מתרכזת במרכז אסיה, דרום מזרח אירופה, והמזרח התיכון, כאשר ישראל מצויה בגבול התפוצה של המין ונחשבת כאזור בו המין רק חולף בתקופת החורף ברווזי צחראש לבן מתרכזים במאגרים גדולים וותיקים, עם ריכוז מזינים ומליחות גבוהים כפי שיש בבריכות נשר.
בסקרים שבוצעו נספרו במאגר נשר הצפוני 480 ברווזי צחראש לבן, המהווים כ-5%- מהאוכלוסייה העולמית שלו, שלדג גמדי, ברכיה חלק מהפריטים יציבים ומקננים לאורך כל השנה,(הברווז המוכר ביותר באזורנו) ניזון מחסרי חוליות במים, לבנית קטנה מקננת על העצים יחד עם לבניות ממינים אחרים.
ובדומה ללבנית הגדולה - צדה את מזונה (דגים, צפרדעים, פרוקי רגליים) במים הרדודים, קורמורן גדול חולף חורף במספרים גדולים בנחל הקישון ולן על עצי אקליפטוס בלהקות גדולות של אלפי פרטים.
סופית מצויה מהלכת בסבך ועל גדות הנחל ואפילו חוצה את הנחל בריצה מומחית בהסוואה וחיה בסבכי סוף וקנים, אינה נוטה להתעופף אך שוחה בנחל, ניזונה מחלזונות זרעים אצות וצמחים, קנית קטנה חיה באזורים צפופים וגבוהים של קנים ליד הנחל, ומכאן שמה, ניזונה מחרקים קטנים אותם תופסת בעזרת מקור דק וארוך.
סבכי שחור ראש מתחבא בסבכים ועל הענפים התחתונים של עצים ושיחים.
בולט עקב קולו הנשמע כצקצוק צרוד ומחוספס ומאפשר לשמירת קשר בין פרטי הלהקה, ניזון מחרקים ופירות, צטיה, קופצת על הקרקע ליד הצמחייה הסבוכה בקרבת הנחל ומקננת על בסיסי גבעולים מתאפיינת בשירה קולנית הנשמעת כאילו מבטאת את שמה ניזונה מחרקים בעיקר.
מאינה מצויה, מין פולש מאסיה שהתבסס בישראל בעקבות בריחה מהצפארי שבפארק הירקון בשנות ה-90 ותוך זמן קצר התפשטה מתל אביב לכל הארץ וכיום היא בין הציפורים הנפוצות ביותר בישראל, דררה מין תוכי טרופי בצבע ירוק בהיר עם זנב ארוך ומדורג ומקור בצבע אדום.
בעל קול חזק וצווחני המתלהק בקבוצות של עשרות עד מאות.
תפוצתה בהודו, דרום מזרח אסיה ומרכז אפריקה, נצפו בישראל לראשונה בשנות ה-60 לאחר שמספר פרטים הובאו מאיראן.
ניזונה מחלקי הצמח השונים: זרעים, פירות, פרחים, נקטר וגרעינים.
שחרור עף לטווחים קצרים ובגובה נמוך בתנועות כנפיים מהירות.
נע על הקרקע בריצה מהירה או שנמצא בסבך הצמחייה.
באזור צומת העמקים הקימה רשות נחל הקישון על גדות הנחל משני צידי כביש 75 את "פארק העמקים".
בתחום הפארק ניצב גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון, שעליו עברה רכבת העמק.
הפארק הוקם על האדמות שנרכשו על ידי קרן קיימת לישראל בשנת 1935. בשטח הפארק נסללה דרך עפר העוברת לאורך גדות הנחל ומשמשת כמסלול טיול רגלי ולרכיבה על אופניים.
אורך המסלול כ-3–4 ק"מ והוא מגיע עד ל"אי האקליפטוס", אי קטן באמצע נחל קישון.
בקרבת הגשר גישה נוחה לנחל המאפשרת דיג.
הפארק הוקם על האדמות שנרכשו על ידי קרן קיימת לישראל בשנת 1935 עליהן הוקם גם קיבוץ שער העמקים.
אדמות אלה היו בעבר ביצתיות ולא ראויות לעיבוד.
הם נקראו בפי הערבים "חרתיה" (ח'יראת-חורש).
ליד הפארק תל מְעַמֵר - תל ארכאולוגי.
הפארק נמצא על גדות נחל קישון, משני צידי כביש 75. בפארק גשר הרכבת הטורקי בנוי אבן בעל שש קשתות שתוכנן על ידי מהנדס הרכבות הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר.
הגשר נבנה ב-1905 והעביר את רכבת העמק מעל נחל הקישון.
במקביל אליו הוקם גשר הכביש הבריטי.
לאורך הנחל מסלול אורכי של כשני ק"מ המקביל לכביש 70 ועובר בין גבעות האלונים של קריית טבעון מצד אחד ורכס הכרמל מצידו השני.
לאורך הגדה צמחייה מקומית הכוללת פטל, חנק מחודד, הרדוף הנחלים ועצים כגון זית ואקליפטוס.
מי הקישון לרוב אינם מזוהמים בקטע זה מאחר שהמפעלים המזהמים נמצאים במורד הנחל אך לעיתים תקלות נקודתיות של היישובים בסביבה גורמות לגלישת הביוב לתוכו.
שביל נחל קישון הוא שביל העובר לאורך קטע מנחל הקישון.
בשנת 2008 נסלל שביל נחל קישון ביוזמת רשות נחל קישון.
השביל שופץ ושודרג לאחר השיטפון שאירע ב-2012. רשויות הנחל, והמועצה האזורית זבולון ובשיתוף רשות ניקוז קישון יזמו תיקון הנזק והציבו במקום ספסלים לרווחת המטיילים.
הקטע האחרון בכניסה לפארק העמקים מונגש לבעלי מוגבלויות.
ראשיתו של השביל בפארק המסילה או בשמו האחר פארק הקטר.
משם השביל ממשיך אל פארק תחנת העמק אלרואי.
השביל ממשיך לכיוון מעיין אלרואי ומשם אל פארק העמקים הדרומי ומשם לכיוון הפארק הצפוני.
השביל מסתיים במחלף יגור ליד כפר חסידים.
נַחַל שׂוֹרֵק (בערבית ואדי אַ-צְרַאר וואדי רובין או לפני קום המדינה: נהר רובין) הוא אחד הנחלים הארוכים בישראל וגדול הנחלים בהרי ירושלים.
תחילתו בהרי ירושלים דרומית לרמאללה, והוא זורם לאורך כ-70 ק"מ.
בחלקו המרכזי בהרי ירושלים הנחל עובר בתוואי מפותל לרגלי הר שלמון, כשלצידו עובר כביש 386. נחל שורק יוצר 'ברך' בחיבור בו מתנקז אליו נחל רפאים, פונה מערבה וממשיך בפיתולים עזים, למרגלות נוף חריף ויפיפה עד לכניסתו לשפלת יהודה, צפונית לבית שמש.
משם ממשיך הנחל דרך השפלה, ונשפך לים התיכון בגן לאומי נחל רובין - שפך נחל שורק, צפונית לקיבוץ פלמחים.
חלקו של הנחל המתפתל בהרי ירושלים נקרא בערבית ואדי א-צראר (מבוטא סראר), ואילו החלק בשפלה מאזור בית שמש נקרא ואדי רובין, על שם האתר המקודש נבי רובין, הסמוך לגדתו הדרומית של הנחל, כ-3.5 קילומטר מזרחית לקיבוץ פלמחים.
המים הזורמים בנחל כיום הם מי נגר מהרי ירושלים שהתנקזו לאפיק, מי קולחין (שפכים מטוהרים) שלא נוצלו להשקיה חקלאית ובאים ממכון טיהור השפכים נחל שורק, מי ביוב של יישובים פלסטינים באזור רמאללה, ובחורף גם מי שיטפונות.
חלקו המרכזי של הנחל בהרי ירושלים מתאפיין בפיתולים ניכרים ובקניון עמוק, בניגוד לנחלים אחרים באזור.
טופוגרפיה זו משכה את עינם של גאולוגים רבים, שניסו להסביר את פיתולי הנחל בנחל קדום שניקז את אזור עבר הירדן המזרחי.
אחת הסברות הנסמכת על תזוזה צפונה של הלוח הערבי שמזרח לירדן בשיעור של כ-100 ק"מ לעומת הצד המערבי של הירדן משערת שנחל שורק הוא המשכו העתיק של נחל יבוק שבעבר ניקז את מרכז עבר הירדן המזרחי.
ההשערה היא כי הנחל נותק מהמשכו מערבה עם פתיחת הבקע הסורי-אפריקני ותזוזת הלוח הערבי צפונה.
נחל שורק מוזכר במקרא בשופטים בקשר לשמשון הגיבור.
על פי נקודות הגבול המתוארות בספר יהושע, עולה כי נחל שורק, מבית שמש מערבה, משמש בקירוב גבול בין נחלות שבטי יהודה ודן.
משוער כי נחל שורק, או לפחות חלקו ההררי, מכונה בתלמוד בשם "בקעת ידיים", בהקשר לנפילת ביתר העתיקה במרד בר כוכבא.
במאה ה־19 הונחה מסילת הרכבת יפו–ירושלים לאורך תוואי הנחל, כדי לנצל את הפיתולים והשיפוע המתון שלו.
במהלך המאה ה-20 מדי פעם עלה הנחל על גדותיו וחסם את הדרכים המובילים מצפון לדרום.
בסמוך לנחל, ובעיקר בחלקו העליון בהרי ירושלים ישנם מעיינות ונביעות רבים, כדוגמת הליפתא והסטף ועוד המוכרים פחות.
במשך השנים עד להקמת מכון הטיהור, הייתה בנחל זרימה קבועה של מי ביוב ושפכים מיישובים באזור ירושלים, כמו גם יישובים בחלקו התחתון כדוגמת: בית שמש, נס ציונה, רחובות, ויבנה.
הנחל הזדהם ואזורים שונים בו הפכו מקור ללכלוך וריחות רעים.
בשנים האחרונות, לאחר לחץ ציבורי מצד ארגונים לאיכות הסביבה, נעשו בנחל שורק עבודות ניקוי וטיהור, והוקמו בו מתקני טיהור שפכים כדוגמת מכון הטיהור בהרי ירושלים הסמוך לנחל, על כביש 386 כעשרה ק"מ מערבית לבית החולים הדסה עין כרם.
לאורך תוואי הנחל ישנן תחנות רכבת עות'מאניות, מן המפורסמות שבהן היא תחנת הרכבת בר גיורא המשולבת במסלולי טיול בהרי יהודה, באזורי המעיינות.
בתוואי הנחל בגדתו הדרומית בתחילת כביש הגישה ליישוב פלמחים ישנו מבנה עתיק ובתוכו קבר הנקרא נבי רובין, על פי האגדה שם נקבר ראובן, וישנם הטוענים שזהו מסגד קדום.
לפני קום המדינה היה שם כפר ערבי גדול שנקרא נבי רובין, ששימש כמרכז של חגיגות בקיץ.
לאחר כק"מ הקימו רשות הגנים והקרן הקיימת רחבת כניסה וחניה למבקרים בגן הלאומי נחל רובין – שפך נחל שורק.
לאורך הנחל ועד מקום השפך לים, עם שביל הליכה המותאם בתחילתו גם לנכים.
בגן מיני עופות מים סופיות, אנפות, קורמורנים ועוד, ואי מלאכותי הנקרא "אי הצבים" לשימור אוכלוסייתו של הצב הרך הגדל בו.
לצד הנחל, ולאורכו של שביל הטיול דיונות ושרידי חקלאות חולות ייחודית למישור החוף הדרומי בישראל, הנקראת חקלאות מואסי, בין הגידולים נמצאים גפן (המילה "שֹׂרֵק" מופיעה במקרא בהוראת: גפן מובחרת), שקמה, תאנה, אגבה ותמר.
בסמוך לשפך הנחל, צפונית לפלמחים, נמצא גן לאומי שפך נחל שורק.
בתחום הגן פורחים אירוס הארגמן, סביון יפו וחמציץ נטוי ובחולותיו בעלי חיים האופיינים לחולות ראשון לציון.
נַחַל רַחַף הוא אחד הנחלים הנשפכים ממדבר יהודה לאזור לשון ים המלח, סמוך להר אלעזר.
אורכו 20 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ-80 קמ"ר.
לנחל כמה יובלים המנקזים את בקעת קנאים ורכס כידוד.
ראשיתו של הנחל בבקעת קנאים שבין מצדה לערד ומכאן הוא היה בעבר נשפך לחוף ים המלח.
בעקבות ירידת מפלס ים המלח התייבש הים באזור אליו היה נשפך, וכיום הוא נשפך לאזור לשון ים המלח.
בערבית מכונה הנחל ואדי חפחף שפירושו "נחל רשרוש כנפיים".
לאורך מסלולו חתר הנחל כמה קטעים קניוניים מרשימים.
הבדווים יושבי מדבר יהודה מחלקים את הנחל לשלושה קטעים על פי המבנה הטופוגרפי של הנחל, ומכנים כל קטע בשם אחר:
1. בחלקו העילי חוצה הנחל את קמר הר קנאים, שם הוא עובר בקניון עמוק למדי שבו מפל בגובה כ-60 מ'.
קטע זה מכונה בערבית ואדי אלנסורי (وادي النسوريّ) שפירושו נחל הנשרים.
בעברית מכונה קטע זה נחל כידוד (ניצוץ).
2. ברמת המדבר יוצר הנחל קטע קניוני נוסף שעומקו כ-20 מ' ואורכו כק"מ אחד.
3. החלק המרשים מכולם הוא חלקו התחתון של הנחל, שם חותר הנחל במצוק ההעתקים ויוצר נקיק עצום שעומקו כ-200 מ' ובו סדרה של מפלים שלרגליהם מכתשות גדולות.
בחורף מוצפות המכתשות במי שיטפונות והמעבר בנקיק מחייב שחייה של ממש.
ההליכה בנקיק זה מחייבת ידע בטיפוס וגלישת מצוקים.
בנחל מספר גבים המלאים מים כל ימות השנה.
סמוך לנחל מצפון לו במרחק של מספר קילומטרים ממנו נמצא הר המצדה.
נחל קָנָה הוא הצפוני שביובלי הירקון.
מקורו של הנחל הוא בקרבת עקרבה שממזרח לכפר תפוח ומצפון למגדלים, במזרח השומרון.
הנחל זורם מערבה והוא חוצה את כביש 5066, לכיוון מישור החוף ליד הכפר ג'לג'וליה ונשפך לירקון באזור פרדס בחריה, מול שפך נחל שילה.
שמורת טבע נחל קנה היא מהגדולות במערב השומרון.
באפיק נחל קנה מספר נביעות המכילות מים כל השנה ביניהן "עין אל ביצה" (عين البصة), "עין תנור" המכונה בפי המקומיים "בריכת הצבים", ו"עין פוואר" (عين الفوار).
נחל קנה מוזכר במקרא בהיותו גבול בין נחלת שבט אפרים לנחלת שבט מנשה.
הוא מוזכר גם בהקשר לעובדה כי בני שבט אפרים קבלו חלקות אדמה בצידו השני של נחל קנה, בתוך התחום של שבט מנשה.
יש סברה ששם הנחל נקבע על שם צמח הקנה הצומח על גדותיו.
מוצאו של הנחל הוא מצפון לעקרבה ובקרבת הכפר יאנון.
הנחל עובר מדרום ליישובים עמנואל, קרני שומרון, מעלה שומרון, כפר ת'ולת', אלפי מנשה, נירית, ירחיב ומתן ומצפון ליישובים יקיר, נופים, סניריא, עץ אפרים, שערי תקווה, אורנית, חורשים, אלישמע ועדנים.
בבקעה בה עובר הנחל נובעים מעיינות המשמשים את החקלאים הפלסטינים להשקיית מטעים ופרדסי פרי הדר.
כאשר הנחל חוצה את כביש 446 הישן, שהיה "כביש המערכת" של הצבא הירדני, לשעבר, ממזרח לקו הירוק - הוא יוצר קניון מרשים.
בימים גשומים לא ניתן לחצות את הגשר האירי בנחל.
הנחל ממשיך לזרום בדרום שטחה של הוד השרון, בו הוא נשפך לנחל הירקון סמוך לכביש 5, קרוב לנחל שילה.
בסופו הופך הנחל לנחל איתן, הן בזכות מעיינות וגם בשל זיהום משפכים של ג'לג'וליה והמפעלים באזור.
נוסף על המעיינות המצויים בנחל, ישנם אתרים ארכאולוגיים רבים בנחל.
מהמוכרים יותר היא "חרבת שאחדה" המצויה סמוך לחוות יאיר ונופים, במקום שרידי חווה חקלאית שנוסדה כנראה ב והתקיימה עד התקופה הביזנטית בארץ ישראל.
המקום שימש בתקופות הרומית והביזנטית מרכז לייצור שמן זית.
בחורבה, שהשתמרה היטב, פזורים בורות מים, שרידי בית בד, שומרות ומבנים נוספים.
ביישוב יקיר נמצא כפר מתקופת המשנה עם שומרה, גת, טחנת קמח (ריחיים של גרוסות) וממצאים נוספים.
האתר נמצא בתחומי מצפה עודד שנקרא על שם עודד פייניק.
ב"מערת נחל קנה" הנמצאת סמוך לכפר הפלסטיני קראוות בני חסאן נמצאו 8 מטילי זהב טבעתיים מהתקופה הנאוליתית (8,000 לפנה"ס).
מטילי הזהב מוצגים במוזיאון ישראל.
במפגש בין הנחל לבין כביש 5066 יש בריכות טבעיות, הנובעות ממעיין "עין אל-מעקודיה".
מצפון להן יש ח'רבה בשם "קצר אל-חרמיה" שפרושה "מצודת השודדים" המעידה על תולדות המקום בעבר.
במפה הסכמתית של ארץ ישראל שהוכנה על ידי תלמידו של הגר"א, וכוללת את הנחלים העיקריים בארץ, מצוין גם נחל קנה.
שמורת טבע נחל קנה הוכרזה כשמורת טבע בשנת 1926 על ידי המנדט הבריטי, עקב החורש ים תיכוני השופע והבוסתנים שנשתמרו על גדות הנחל.
בשנת 1943 שינו שלטונות המנדט את גבולות השמורה, והיא פוצלה לארבע שמורות שונות לאורך הנחל.
השטח הוגדר משנת 1979 עד 1982 כשטח צבאי סגור.
בשנת 1983 הכריז קצין מטה גנים ושמורות של המנהל האזרחי על הרחבת שטח השמורה לכ-14,000 דונם בערוץ הנחל ובמדרונות שמעליו.
גורמים פוליטיים רואים בהכרזה על שמורות טבע כגון זו שיטה להצרת המרחב הפלסטיני.
בשנת 2006 הוקמה "מנהלת לשיקום נחל קנה", שנועדה לשקם את הנחל ולפתח את התיירות בו, וגורמים במנהלת מסרו לתקשורת כי אחת ממטרותיה של תוכנית השיקום היא הגברת הנוכחות היהודית במקום, בתגובה ל"גורמים פלסטינים שמנסים להשתלט על הנחל".
בין השנים 1978 ו-1986 הוקמו מספר ההתנחלויות סביב ובשטח השמורה, עמנואל וקרני שומרון מצפון, ויקיר ונופים מדרום.
שהיישובים עמנואל, יקיר ונופים הוקמו בחלקם על שטח השמורה המוכרזת עצמה.
במהלך השנים נבנו גם מספר מאחזים לא חוקיים בתוך שטח השמורה.
בהם "אלוני שילה", "אל מתן" ו"חוות קנה".
בשנת 2014, אישר המנהל האזרחי גריעת 100 דונם משמורת נחל קנה לטובת המאחז אל מתן.
בנוסף נפרצו דרכים בשטחי השמורה לטובת גישה להתנחלויות והמאחזים.
בדצמבר 2018 הוגש כתב אישום נגד שלושה תושבי קרני שומרון, שהיו מעורבים בפריצת דרך בין קרני שומרון לעמנואל, דרך שמורת נחל קנה.
לטענתם העבודות נעשו במסגרת תוכנית האב של היישוב להרחבתו לכ-42,000 תושבים והפיכתו לעיר מחוז גדולה ומרכזית בשומרון.
לפי תוכנית האב, ההתנחלויות המקיפות את שמורת נחל קנה יהפכו לעיר אחת, ושמורת נחל קנה תהיה הריאה הירוקה ואתר הטבע והפנאי של העיר החדשה.
תוכנית האב נועדה למטיילים ישראלים, ועל פי "בצלם" היא מתעלמת לחלוטין מהעובדה שאדמות ואדי קאנא נמצאות בבעלות פרטית של פלסטינים, מעובדות בידיהן, ומהוות אתר נופש עבור הציבור הפלסטיני.
בתוך השמורה ובאפיקו של נחל קנה יש שטחים חקלאיים, בעיבוד ובבעלות תושבים מהכפר דיר איסתיא.
רשות הטבע והגנים והמנהל האזרחי לא מנעו במשך השנים את העיבוד של שטחים אלו, אך לטענתם עקרו מטעי זיתים חדשים, ובכך פגעו בשמורה.
הנחל מהווה מוקד לטיולים ונחשב לאתר תיירות מרכזי בשומרון.
מזה מספר שנים מתקיימת בערוץ הנחל ליד קרני שומרון צעדה שנתית ביום העצמאות, המאורגנת על ידי המועצה המקומית של קרני שומרון, תחת השם "צעדת נחל קנה", בה משתתפים כמה אלפי אנשים.
במהלך הצעדות אוסר צה"ל על כניסת פלסטינים לנחל קנה.
במשך השנים הנחל עבר מספר תהפוכות במצבו האקולוגי.
בעבר נהגו כל ההתנחלויות שנבנו בסביבתו להזרים את שפכי הביוב שלהם לערוצים בקרבת הנחל.
בנוסף זרמו שפכי העיר קלקיליה לנחל.
דבר זה גרם לזיהומו בפרק זמן קצר ביותר, ופגע פגיעה חמורה במערך האקולוגי שבו, שכלל צבאים, תנים, חזירי בר מכרסמים רבים ואף עופות דורסים.
השפכים גם זיהמו את הירקון.
בשנת 2006 הסתיים הקמת מאסף ביוב המוביל את כל השפכים לטיפול בדרום השרון.
עם זאת חלק מהכפרים הפלסטינים בסביבה לא הסכימו תחילה להתחבר למאסף, מאחר שהוא משרת גם את ההתנחלויות.
בקיץ 2010 חרב הנחל לאחר שמימיו הוטו על ידי פלסטינים תושבי האזור.
במכתב ששלחה רשות שמורות הטבע במהלך יולי 2010, נכתב כי: .
בנובמבר 2010 הרס צה"ל את תעלת ההטייה, ובקיץ 2011 חזר הנחל לזרום.
במרץ 2011 זוהתה כניסת דגי אמנון מהירקון לנחל קנה בחלקו התחתון, מה שמצביע על שיפור באיכות המים בקטע זה של הנחל משום שהאמנונים נמשכים למקומות שאיכות המים שלהם השתפרה.
באוקטובר 2018, תקלה במכון טיהור שפכים דרום השרון הביא להזרמת שפכים לנחל.
ביוני 2019, שפכים מאזור קלקיליה ואלפי מנשה זיהמו את נחל ציר ונחל קנה, עקב תקלה במאסף הביוב וקו השפכים.
בשנת 2022 דווח כי הנחל מזוהם לאורך רוב אורכו כתוצאה מהזרמת שפכים וביוב מהכפר בידיא.
בנוסף, הנחל מזוהם כתוצאה מגניבת מים למטרת השקיה על ידי פלסטינים.
נַחַל רַבָּה הוא היובל הקטן מבין ארבעת יובליו העיקריים של נחל הירקון (שלושת הנחלים האחרים הם נחל איילון, נחל קנה, נחל שילה).
שטח אגן הניקוז שלו הוא כ-40 קמ"ר ויובלו העיקרי הוא נחל סוסי.
תרבות ואדי רבה התקיימה בו בתקופה הכלקוליתית ויער ראש העין הנטוע לאורכו משובץ אתרי פריחה.
הנחל מתחיל את זרימתו מדרום לכפר בידיא, בסמוך לכביש 505. באזור זה הנחל עמוק ורחב.
הוא ממשיך בזרימתו לכיוון דרום-מזרח, ומשם הוא ממשיך מדרום לכביש 5 דרך יער ראש העין עד לראש העין בנקודה זו נשפך אליו נחל סוסי.
עם כניסתו לעיר הנחל עובר מהמתווה ההררי למישור, והוא נעשה צר ורדוד.
הוא נשפך לירקון כ-2 ק"מ ממעיינות הירקון, מצפון לכפר הבפטיסטים.
בחלקו העליון של הנחל הוא עובר בנוף של בתה הררית שמרובים בה הגאופיטים והעשבוניים.
לאחר מפגש הנחל עם נחל סוסי נטוע לאורכו של הנחל יער ראש העין שהוא יער אורנים ובו מצויים אתרי פריחה רבים בחודשי החורף והאביב.
בחלקו התחתון של הנחל מראש העין ועד לשפכו לירקון נטועה שדרת אקליפטוסים ומרובים שיחי הקנה.
במפגש הנחל עם נחל סוסי מצויה באפיק בריכת חורף.
נחל רבה מקשר בין המערכות האקולוגית של השומרון ובין המערכת האקולוגית של מישור החוף, בנוסף מהווה הנחל חלק מציר הגבעות שהוא חלק ממסדרון אקולוגי העובר את מדינת ישראל לאורכה.
בחלק העובר בראש העין משמש הנחל כריאה ירוקה מרכזית לעיר.
נחל רבה נושא עמו מזהמים, שפכים ופסולת תעשייתית, המוזרמים אליו משלושה מקורות עיקריים:
באגן הניקוז של הנחל שוכנים שלושה כפרים ערביים ללא מערכת ניקוז מסודרת.
ההתנחלויות - עלי זהב, קריית נטפים וברקן, כמו גם חלק ממפעלי אזור התעשייה ברקן מזרימים שפכים לנחל, חלקם לאחר שעברו תהליך טיהור, וחלקם מבלי שעברו תהליך זה.
אל הנחל נשטפים חומרי ריסוס מהשדות שבקרבת ראש העין.
שפע החי והצומח בנחל וסביבותיו, הקרבה למעיינות הירקון ומי התהום הגבוהים והאדמה הפורייה משכו לאזור התיישבות אנושית במאות אלפי השנים האחרונות.
במפגש נחל רבה ונחל סוסי שתי מערות ששימשו את האדם הקדמון, מערת קסם ומערת שקיף א שיח.
בנחל התגלתה לראשונה התרבות מהתקופה הכלקוליתית תרבות ואדי רבה בשטח ראש העין.
מעל הנחל בתחומי ראש העין נמצאים שרידי הכפר עזבת צרטה מתקופת הברזל (סוף תקופת השופטים)
בסביבות הנחל אתרים רבים מהתקופה הביזנטית ובניהם חורבת דייר.
החל מתחילת העשור השני של המאה ה-21 מקדמות המועצה האזורית שומרון, המועצה המקומית אלקנה והמועצה המקומית אורנית תוכנית לאזור תעשייה לאורך נחל רבה, בשטח של 2,700 דונם, בין מחצבת נחל רבה שמדרום לכביש 5 ועד לאזור הגבעות שמצפון לכביש, סמוך לאזור בו הוקם מחלף שער שומרון.
באפריל 2020 אישרה מועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי להפקיד את התוכנית להקמת אזור התעשייה.
עיריית ראש העין מתעתדת להפוך את חלקו של הנחל הזורם ביער ראש העין וחוצה את העיר לרוחבה לאתר תיירותי שיכלול חורשות, מתקני נופש פעיל, שבילים לרוכבי אופניים, משטח גלגיליות ובית קפה.
האתר יקרא "טיילת צלילי המוזיקה", וימתח לכל אורכה של העיר.
התכנון כרוך בהטיית הנחל והעמקתו, ויתפרש על פני שטח של 115 דונם.
ניתן לטייל כמעט לכל אורכו של הנחל.
לאורך הנחל משפכו לירקון ועד לראש העין עובר שביל למטיילים ורוכבי אופניים המתחבר לטיילת ראש העין, הטיילת ממשיכה עד לכניסה ליער ראש העין ושם עובר בנחל שביל המסומן בסימון שבילים כחול הממשיך לאורך הנחל עד למפגשו עם נחל סוסי וממשיך עם אחד מיובליו של נחל רבה עד לאלקנה.
בתחומי יער ראש העין מתפצל מהשביל הכחול שביל המסומן אדום המוביל לאתרי פריחה ולחורבת דייר.
בסוף הנחל הקימה העירייה אגם אקולוגי, מצפור, ובמת מופעים, שהכניסה אליהם היא מרחוב דרך הציונות.
הרחצה בנחל אסורה ומסוכנת על פי הודעת העירייה.
נַחַל רְפָאִים הוא נחל אכזב בהרי יהודה, המנקז את כל אזור דרום מערב ירושלים וסביבותיה.
אורך הנחל כ-20 ק"מ והוא מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: בחלקו העליון עובר הנחל בתוך העיר ירושלים, בתחומי עמק רפאים דרך המושבה הגרמנית ויתר שכונות העמק (במקביל לנתיב רחוב עמק רפאים), וממשיך דרך שכונת קטמונים עד לאזור קניון מלחה וגן החיות התנ"כי.
בחלק זה הנחל מתון יחסית אך יוצר חציצה בין שכונת גילה הדרומית לחלקי העיר האחרים.
החלק השני של הנחל ידוע גם בשם "עמק לבן".
בקטע זה הנחל יוצא מהשטח הבנוי ומתחתר לעמק בעומק 200–300 מטר.
על מדרונותיו נובעים הרבה מאוד מעיינות שכבה דוגמת עין לבן ועין חניה, ועל מדרונותיו בנויים המושבים אורה ועמינדב והכפרים הפלסטיניים ואלאג'ה ובתיר.
חלקו האחרון של הנחל הוא קטע יפה, עמוק ומפותל.
מהכפר בתיר ואילך מכוסים מדרונות הנחל התלולים ביערות קק"ל (יער עמינדב ויער בגין) ונוצרים בו נפתולים רבים.
סיומו של הנחל במפגש עם נחל שורק, מתחת לכביש ירושלים–בר־גיורא.
לאורך כל מסלולו של הנחל מלווה אותו מסילת הרכבת הוותיקה מירושלים לבית שמש.
נַחַל רַקָּד או נחל רוֹקַד הוא נחל המסמן את גבולה המזרחי של רמת הגולן.
נחל רוקד הוא הנחל הארוך ביותר מבין נחלי רמת הגולן, 74 ק"מ אורכו והוא מהווה את הגבול הטבעי שלה.
הנחל מתחיל את מהלכו במורדות הדרומיים של הר חרמון, צפון מזרחית לכפר הסורי ג'וּבַּתַּא אלְ-חָשַבּ שסמוך לקוניטרה.
ערוץ הנחל מקביל לגבול מדינת ישראל עם סוריה.
מקוניטרה ממשיך הנחל במגמה דרומה באפיק רדוד שליו ורגוע, מכאן מקור ההשראה לשמו, נהר אל-רקאד (رقاد) - הנחל "המְּנוּמְנָם".
לאורך מקטע זה של ערוצו נבנו כמה סכרים, היוצרים מאגרי מים.
לאחר שהנחל חוצה את כביש רָפִיד-שֵׁיח' מַסְכִּין, חותר הנחל בכיסוי הבזלת ובקירטון הרך שמתחתיו.
חתירה זו נראית בבירור ליד הכפר הסורי עין דַ´כַּר (عين ذكر) שם הוא יורד במפל אל תוך גיא עמוק וצר שמצוקי בזלת נראים בראש גדותיו ומתלולי קירטון עזים יורדים מהם אל הערוץ.
בשלב זה גם יובליו עם גאיות צרים ומפלים ככל שהם מתקרבים אליו ויורדים אליו ב"עמקים תלויים".
במקום שבו נפסקת שורת הרי הגעש, משנה נחל רקד את כיוונו לכיוון דרום-מערב, כיוון השיפוע הכללי של הגולן, ומתחתר בקניון בזלת שאורכו כ-20 ק"מ.
בחלקו הדרומי של האפיק ולאורך כ-6 קילומטר הדרומיים ביותר של האפיק זורם הרוקד בתוך שטח מדינת ישראל ונשפך לירמוך בנקודת המפגש של הגבולות בין שלוש המדינות, ירדן, ישראל וסוריה.
כיוון שמסוכן לטייל באזור הנחל יש צורך באישור ביטחוני מיוחד כדי להיכנס לערוצו.
נַחַל שׁוּחַ () הוא נחל איתן באורך 17 ק"מ, במרכז רמת הגולן.
שם הנחל נקרא על שם זן תאנה שצומח בו.
הנחל מתחיל ממערב להר אביטל, ומשם הוא ממשיך לכיוון דרום-מערב.
הנחל חוצה את כביש 978 וממשיך מערבה.
כ-2 קילומטרים ממזרח לעמק החולה הנחל מתחתר ויוצר קניון עמוק יחסית.
באזור הקניון מקבל הנחל זרימת מים קבועה ממעיין אל פג'ר.
אפיק הנחל סבוך מאוד ויש בו מספר מפלי מים.
הנחל ממשיך אל עמק החולה ונשפך לירדן.
החלק של הנחל הקרוב לירדן נכלל בשמורת טבע הכוללת גם את המעיין הסמוך עין נוטרה.
באזור הנחל קיימים שדות מוקשים ישנים שטרם פונו.
בסביבת הנחל צומחים עבקנה שכיח, קנה מצוי, עצי תאנה רבים, עצי מילה סורית ודולב מזרחי.
הנחל הוא המקום היחיד בישראל בו צומחים אצות אדומיות וגומא הירקון.
במצוקי הנחל גדלים הדס מצוי ולבנה רפואי.
נַחַל קָנֶה , זורם בשוליים המזרחיים של צפון מדבר יהודה.
שמו של הנחל ניתן לו על שם צמחי קנה מצוי הצומחים סביב עינות קנה בסמוך לשפך הנחל.
הנחל מתחיל כ-3.5 ק"מ מצפון-מערב למצוקי דרגות והוא יורד לכיוון מצוק ההעתקים, בדרכו עובר ומתחתר בסלע הקירטון הרך ובסלעי הגיר והדולומיט של המצוק, ונשפך לים המלח בתחומי שמורת קנה וסמר.
באזור המעבר בין רמת מדבר יהודה ומצוק העתקים, עובר בנחל שביל המחבר את מצוקי דרגות עם השביל הקדום שבין בקעת הורקניה וחורבת קומראן.
נַחַל רַקֶּפֶת הוא נחל בכרמל.
הוא יורד מאזור המוחרקה וחורבת כרך דרומה לנחל יקנעם.
הנחל בעל קטעים אחדים תלולים בשל הגובה הרב אותו הוא יורד.
זהו אחד הנחלים הבודדים בכרמל המתנקז דרומה.
בסמוך לראשית הנחל נמצאת חורבת כרך - חורבה רומית ביזנטית ולה אזור תעשייה עתיר ממצאים ארכאולוגיים: בית בד על שני חלקיו, גת, מאגר מים, בורות מים ומערות קבורה בעלות מקמר יפהפה.
בראש המדרון המזרחי של הנחל נמצאת מערת רקפת.
המערה נמצאת ברום של כ-200 מ' מעל פני הים וכ-50 מ' מעל קרקעית הנחל.
במערה התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה, ובעיקר מסוף התקופה האפיפלאוליתית (התרבות הנאטופית).
נַחַל רֹאשׁ פִּנָה הוא נחל בגליל העליון המנקז את המורדות המזרחיים של הר כנען.
תחילתו בהר כנען ממנו הוא יורד לתחומי המושבה ראש פינה ונשפך לירדן ההררי.
לאורך הנחל נובעים שלושה מעיינות: עין גיא-אוני, עין פינה ועין כדן.
חלקו העליון של הנחל הוא שמורת טבע מוכרזת ששטחה הוא 273 דונם והיא הוכרזה ב-31 ביולי 2007.
ערוץ נחל ראש פינה זורם במורדותיו המזרחיים של הר כנען, ממערב למזרח, ומנקז לתוכו 2 גאיות תלולים.
הגאיות מתחילים מאזור שכונת קריית שרה בצפת ונפגשים כ-200 מטר מעל עין גיא-אוני.
משם ערוץ הנחל זורם דרך 3 המעיינות ודרך ראש פינה עד לנהר הירדן.
אורכו של תוואי הנחל מצפת ועד הירדן הוא כ-13.2 ק"מ.
בחלקו שבין הר כנען לראש פינה יורד הנחל באופן תלול יחסית כ־400 מטרים תוך כ־2 ק"מ.
עם זאת, הבדלי הגובה לא יצרו מפלים ושיפועים חדים מדי, כך שהתאפשרה סלילת דרך בנחל.
דרך זו, שקישרה בין צפת לטבריה דרך ראש פינה וג'עוני, הייתה ברובה מרוצפת אבנים אולם ג'יפים וטרקטורונים אשר נסעו באין מפריע בשנות ה-90 ובעיקר בעשור הראשון של שנות ה-2000 (עד 2007) פגעו קשות בדרך ואף יצרו קוליסים עמוקים שבחלקים מסוימים של הנחלים גרמו להטיית זרימתו אל הדרך.
מאחר שדרך זו תלולה וקשה יחסית, נסלל בתקופת מלחמת העולם הראשונה כביש ראש פינה - צפת (כיום כביש 8900), שקישר בין טבריה, ראש פינה וצפת במסלול בעל שיפוע מתון יותר.
קטעים קצרים מריצוף האבנים של הדרך הישנה קיימים עד היום.
בראש פינה עובר הערוץ בחלקה העליון של המושבה, עד לאזור המרכז המסחרי הישן, שם הוא נכנס לתוך תעלה שאורכה 80 מטר, מגיח החוצה ל-30 מטרים ואז נכנס שוב לתעלה שאורכה כ-120 מטרים.
לאחר מכן, יוצא הנחל שוב לערוץ פתוח וזורם דרך שכונת השקדים (הרחבה ב').
הנחל יוצא מהשכונה בסמוך אחד מהבתים בחלק הצפוני של השכונה וממשיך בשדה לכיוון בית הקירור רפקור שם הוא חוצה את כביש 90 בתעלה שמתחת לכביש.
הנחל בהמשך עובר בסמוך לשדה"ת מחניים, ומגיע עד למאגר מים מצפון-מערב לכפר הנשיא, בו נאגרים המים ורק העודפים זורמים במורד הנחל עד לירדן.
חלקו התחתון של הנחל ידוע בשמו הערבי: ואדי שעיון (وادي شعيون) והוא נשפך לירדן בסמוך למצד עטרת.
חלקו העליון של הנחל בין צפת לראש-פינה באורך כ-1.3 ק"מ נחלק לשני חלקים: החלק התחתון בתחום שיפוט המועצה המקומית ראש פינה, בקרקעות מינהל מקרקעי ישראל הוכרז כשמורת טבע רשמית בקיץ 2007, שטח זה גודלו 273 דונם.
חלקו העליון של הנחל גודלו 863 דונם, נמצא בתחום שיפוט עירית צפת, כולל קרקעות פרטיות רבות, והליכי אישורו כשמורה מתעכבים.
מרבית מי המעיינות מנוצלים נכון לשנת 2014 ומבני אבן שהוקמו עליהם בעבר עדיין קיימים במקום.
בנחל יש שלושה מעיינות אשר כולם נובעים בתוך מבנים סגורים עתיקים אשר נבנו סביבם על מנת להגן על המים מזיהום.
חלק ממי המעיינות זורמים בגרביטציה אל המושבה והעודפים זורמים אל מחוץ למעיינות אם כי בשנים האחרונות פחות ופחות מים מוזרמים אל המושבה ועל-כן הנחל זורם לאורך כל השנה.
המעיין הראשון (התחתון), נקרא עין כדן.
כ-300 מטר מעליו נובע עין פינה, אשר חלק ממימיו נתפסים ומובלים בצינור גרביטציה לחלקה העליון של המושבה.
המעיין השלישי, כ-300 מטר מעל עין פינה, נקרא עין גיא אוני.
בעלי-החיים אשר שוכנים באגן הניקוז של הנחל, מגיעים אליו על-מנת להרוות את צמאונם והדבר חשוב כמובן בייחוד בחודשי הקיץ.
מבחנת בני-האדם, מים אלו שימשו כמקור חיים עבור תושבי ג'עוני וראש-פנה.
ב-2 העשורים הראשונים של המאה ה-21 עלה מספר התושבים מ-2200-2300 ל-3000-3400 תושבים ונבנו מתקני התפלה לאורך מישור החוף; על-כן מקבלת המושבה תוספת מים ממקורות נוספים.
מצב זה אפשר, כאמור לשאוב פחות מים ולתת לנחל לזרום לאורך כל השנה.
על אף ההסכם שנחתם בין רשות הטבע והגנים למועצה המקומית ראש פינה על שחרור המים לטבע, עדיין שואבת מועצת ראש פינה מים מהנחל.
בממוצע שואבים בתקופות הקיץ סדר גודל של כ־200-250 קו"ב ליום.
ובעונות גשומות מגיעים ל-500-600 קו"ב ליום.
המים מובלים על קו גובה באמצעות כוח הכבידה לחלקה העליון של המושבה, מוכנסים למתקן סינון ומועברים כמי שתייה לשימוש השכונות העליונות של המושבה.
המביט למעלה אל עבר הר כנען, יוכל להבחין כי לא צומחים בו עצים, זאת מכיוון שנחל ראש פינה מתחתר בהר כנען הבנוי ברובו מסלעי גיר קשה מתקופת האאוקן התיכון.
חלקו העליון של הנחל מאופיין בגושי סלע גדולים מתצורת בר כוכבא היוצרים מצוקים תלולים.
הקרקע המתפתחת בסלעי האאוקן מכילה חרסית בזמן שהיא נרטבת היא נעשית בוצית וכשהיא מתייבשת היא מתכווצת ומתפוררת.
בנחל ראש פינה מוצאים שלושה בתי גידול עיקריים: מורד ההר, צמחי בוסתנים וצמחיית נחלים.
אחת התופעות המעניינות היא שבנחל ראש פינה לא גדלים צמחי נחלים נפוצים כמו קנה, ערבה והרדוף ואין הסבר ברור לתופעה.
תופעה דומה מתרחשת גם בשני נחלים אחרים בגליל המערבי.
נחל בצת שופע בהרדופים ואילו בנחל כזיב הסמוך לו, ההרדופים חסרים.
צמחי המים שפוגשים בנחל הם פטל קדוש, ברוניקת המים, ערברבה, גרגיר הנחלים ותאנה (פיקוס התאנה).
רוב צמחי הנחל פורחים בקיץ, היתרון של מים זמינים מאפשר להם פריחה בלעדית בעונה זו כך שהם נהנים מחרקים מאביקים ומאריכים את תקופות הצימוח עד הקיץ.
בחלקו של הנחל הקרוב לראש פינה, גדות הנחל רחבות מאוד ולכן מאפשרות גידול של עצי בוסתנים הגדלים ממורדות ההר ועד קרוב לנחל.
העצים לא גדלים באופן טבעי ונשתלו בעבר על ידי תושבי הכפר הערבי ג'עוני שחיו במקום לפני תושבי ראש פינה.
רוב עצי הבוסתנים הם עצי פרי: שקד, צבר, רימון וזית אך לפעמים רואים גם עצים טבעיים כמו האשחר הארץ ישראלי והעוזרר קוצני.
באזורים המוצלים, בעיקר במפנה הצפוני הסלעים מכוסים בטחב.
מורדות נחל ראש פינה בנויים מסלעי גיר מתקופת האאוקן.
הקרקע המתפתחת בסלעי האאוקן מכילה חרסיות שסופחות מעט מים, ועל כן הקרקע מתייבשת במהירות.
לכן נעדרות מהר כנען חברות של צמחי החורש והיער כפי שהיינו מצפים מאזור שכמות המשקעים בו גבוהה.
חברות הצומח העיקריות במקום זה הן של צמחים עשבוניים, שהבולטים שבהם חיטת הבר (אם החיטה) שעורת התבור, שעורת הבולבוסין, עיריוני צהוב וצהרון מצוי.
כמו כן ניתן למצוא במורדות נחל ראש פינה חד שנתיים כמו: חרדל, חטוטרן מצוי, לקוקיה כרתית, פעמונית קיפחת ומרגנית השדה.
בחלקו העליון של הנחל על הגדה הצפונית נמצאים ריכוזים של חלמונית גדולה הפורחת באמצע נובמבר-תחילת דצמבר ואילו בחלקו התחתון של הנחל על הגדה הדרומית נמצאים ריכוזי פריחה של גביעונית הלבנון.
בניסן תשס"ז, אפריל 2007, התכנסו בראש פינה כ-100 חוקרי חיטה, לכנס בינלאומי שעסק במחקרים גנטיים על החיטה, במלאת 100 שנה לגילויה של אם החיטה על ידי אהרון אהרונסון.
בתאריך 18 ביוני 1906 התגלה לראשונה המקור לחיטה התרבותית כ-9,000 שנה לאחר שהפכה החיטה לגידול חקלאי.
החיטה הנה אחד משלושת מיני הדגנים החשובים כמקור מזון.
גילוי החיטה בנחל ראש פינה על ידי אהרון אהרונסון, הביא לו ולמקום פרסום עולמי.
נחל ראש-פינה עשיר בבעלי חיים המצויים בבתי גידול שונים.
בתי גידול לחיים בנחל ראש פינה 3 מעיינות המאפשרים לבע"ח מימים לחיות בו.
באזור המעיינות ניתן למצוא בעונת החורף את הדו חי הייחודי- סלמנדרה מצויה.
בנחל נמצא גם בעלי חיים החיים בתוך המים ועל המים כמו: רצי מים ושטצדאים.
קרוב לנחל אפשר למצוא בעלי חיים הנהנים ממי הנחל למשל: צבי ארץ ישראלי חזיר בר, צבי יבשה ודרבנים לאחרונה החלו להגיע גם זאבים אפורים לנחל ראש פינה בהמשך להתפשטותם מהגולן לגליל.
זאבים אלה נמצאים במעקב וניטור על מנת שהאוכלוסייה שלהם לא תגדל יתר על המידה ותיפגע בבעלי חיים בסכנת הכחדה, כמו כן על גדות הנחל ובסביבתו נמצא שפע של פרוקי רגליים וחרקים כמו: עכביש, דובון מנומר ועוד.
מצוקי הנחל מהווים גם הם בית גידול לבעלי חיים כמו: שפני סלע ועופות דורסים.
נחל ראש פינה הוא שמורה וחל בו איסור מוחלט לצוד בעלי חיים.
חלקו העליון של נחל ראש פינה מצפת ועד המושבה ראש פינה הוכרז כשמורת טבע בשנת 2007 במטרה לשמור על מסדרון אקולוגי שהוא מעבר חופשי מהשפעת אדם המחבר בתי גידול טבעיים ומאפשר לבעלי חיים לחצות בבטחה מכשולים מעשה אדם כגון כבישים, תעלות ומסילות רכבת.
באתר רשות הטבע והגנים פורסם שהחל מתאריך 15 במרץ 2014 ישוחררו מי המעיינות: עין כדן, עין פינה ועין גיא אוני, לתוך ערוץ הנחל במשך כל השנה במטרה לשקם את בתי הגידול בנחל.
בנוסף לשטח המוכרז מוצעת הרחבה לשטח השמורה בסך של 1136 דונם.
במקביל לשחרור חלקי של מי המעיינות נסגר שביל הטיול העובר בנחל מהר כנען לצפת לתנועת רכבי שטח, וכיום השביל מיועד למטיילים רגליים בלבד.
עם זאת, בתחילת שנות ה-2000 נמתח קו מתח גבוה מעל הואדי אשר משמיע רעשים חזקים לעיתים קרובות.
ניתן לשמוע רעשים אלו גם בתוך המושבה.
עם השנים, ככל הנראה בשל סיבה זו (אך לא באופן מוכח מעבר לכל ספק), התמעטו הצבאים באזור הואדי וכיום ניתן לראותם רק בשלוחות שסביבו.
שכונת קרית-שרה מתרחבת צפונה, אל תוך השטח שבין גבולותיה הנוכחיים ועד למכלאת הבקר אשר ליד הצוקים.
זיהום הנחל כתוצאה מכך (אלא אם יינקטו אמצעים מרחיקי לכת), הוא רק עניין של זמן.
כמו כן, שכונה זו, תחסום את נתיב המעבר של בעלי-חיים מעל הצוקים, ותיאלץ אותם לרדת לתוך הואדי בתוואי שעלול להוות צוואר בקבוק עבור טורפים כגון תנים וזאבים, אשר ינצלו זאת.
פגיעה זו עלולה להיות קריטית עבור הצבאים שבאזור.
בנחל מתקיימת רעייה מבוקרת של פרות.
היתרון בכך הוא צמצום נזקי שרפות אך קיים גם חיסרון: פגיעה במארג המזון הטבעי בשמורה ופגיעה באיכות מי הנחל.
נַחַל שׁוּנֵם הוא נחל אכזב בגליל התחתון, שראשיתו בשיפוליה הדרומיים של גבעת המורה, ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים, וסופו בחיבור לנחל חרוד שבעמק יזרעאל.
שמו של הנחל נגזר משמה של העיר המקראית והתלמודית שׁוּנֵם, המזוהה עם התל הצמוד לכפר הסמוך ממערב סולם.
אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום, ולפני חיבורו לנחל חרוד הוא חוצה תחת גשר את שרידיה של מסילת רכבת העמק העותמאנית.
נַחַל רַבִּי יַנַּאי הוא נחל אכזב קצר בגליל העליון, מדרום לצפת.
ראשיתו של הנחל בשיפולי רמת רזים שמדרום מזרח לצפת, ברום של כ-700 מטרים מעל פני הים.
מדרום לכביש 89 נעשה ערוץ הנחל לעמוק, והוא פונה לכיוון דרום מערב, בין צוקי רזים מצפון ובין הר עקביה מדרום.
בהמשך, חובר הנחל אל נחל עכברה, למרגלות מצוק סלע עכברה.
בערוץ הנחל מצויים מעיין עין עקביה וציון קברו של עקביה בן מהללאל.
שמו של הנחל הוא כשמו של האמורא מהדור הראשון רבי ינאי, שמוצאו לפי התלמוד הוא מעכברה הסמוכה.
נחל רמון הוא ערוץ הניקוז הראשי של מכתש רמון.
בערבית הוא נקרא ואדי א-רמאן, כשמו הערבי של המכתש כולו.
אורכו של הנחל כ-40 ק"מ.
ראשיתו של נחל רמון במעלה ערוד, שבפינתו הדרומית - מערבית של המכתש.
הוא זורם דרך ערוץ שטוח לאורך קרקעית המכתש, כשהוא עובר בין גבעות הבזלת של קרני רמון להר ערוד.
במורד זרימתו אוסף הנחל מאות ערוצים קצרים ותלולים היורדים מן המצוק הצפוני והדרומי של המכתש.
סמוך לדרך קו צינור הנפט פונה הנחל דרומה וממשיך בפיתולים אל שער רמון, אשר משמש כפרצה טבעית בקיר הדרומי של המכתש.
דרך הפרצה הטבעית יוצא נחל רמון אל נחל נקרות שמחוץ למכתש, ומכאן נובע באפיק הנחל, המעיין עין סהרונים.
סמוך למעיין בנוי ח'אן סהרונים הנבטי, שעל דרך הבשמים.
בנחל רמון, ממערב ובסמוך לכביש 40, מצוי קיר טבעי ובו מספר תופעות גאולוגיות שנחשפו עם התחתרות הנחל:
סיל - מחדר מגמטי אופקי החודר בין שכבות הסלע האופקיות.
הסיל נראה קטוע כיוון שהוא התקדם בסדקים הנמצאים בסלע.
לאחר שנוצר, הוא עבר תהליכי בלייה על ידי תמיסות חמות בתת-הקרקע.
גבישי מינרלים בסיל הוחלפו בחרסיות, כגון קאולין.
בסיל נחשפים קסנוליתים - חלקים מהסלע הקדום שנקרעו בזמן התקדמות המגמה והתערבבו בה.
אבן החול שבאה במגע עם המגמה התחממה ונאפתה, והפכה לקוורציט קשה שצבעה סגול כהה.
דייק והעתק - בצידו המערבי של הקיר ישנו שבר שעוצמת ההעתקה עליו היא לפחות 6 מטרים והוא "העתק נורמלי".
לאורך ההעתק חדר דייק טרכיטי אשר ניצל את מישור החולשה של ההעתק וחדר לאורכו.
תעלה אירוזיבית – מעל הדייק ניתן לראות תעלה אירוזובית החושפת ערוץ נחל קדום שזרם בניצב לנחל רמון.
התעלה מלאה באבן חול שהורבדה באפיק הקדום ומילאה אותו.
נחל קְרֶסֶנְט הוא נחל מי קרחונים הזורם צפונה מקרחון קרסנט, ונשפך אל אגם פרייקסל, בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של הנחל 4.8 קילומטרים.
גובהו של הנהר (בשפך הנהר) 18 מטרים מעל פני הים.
דיאן מקנייט, הידרולוגית של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, הציעה לתת לנחל את שמו - על שם הקרחון שהוא מוצא הנחל.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוועד הגאוגרפי של ניו זילנד אישרו את השם בשנת 1994.
נחל שגוב הוא נחל בדרום הנגב, בהרי אילת, שאורכו כ-6 ק"מ.
נחל זה הוא יובל של נחל בטמים.
הנחל נקרא על שם הר שגוב הסמוך.
ראשית הנחל היא מדרון לפסגת הר שגוב.
משם הוא יורד צפונה בעמק עמוק שמדרונותיו תלולים ומתחבר אל נחל בטמים כ-2 ק"מ מדרום לבקעת סיירים.
נחל רודד הוא נחל באורך כ־8 ק"מ בדרום הרי אילת ובדרום הערבה.
מקור השם בצליל שמו הערבי של נחל נטפים, שהוא הנחל הראשי במערכת הנחלים רודד־נטפים.
ראשיתו של הנחל בבקעה רחבה ושטוחה (בקעת רודד) למרגלותיו המזרחיות של הר יהואחז.
מכאן הוא יורד צפונה תוך שהוא חוצה את הבקעה.
לאחר 1.5 ק"מ (ליד גיא אבוד) פונה הנחל חדות מזרחה ויוצא מתחום בקעת רודד.
מכאן נמשך הנחל לכיוון דרום-מזרח בקניון גרניט גדול ומרשים, שאורכו 2.5 ק"מ וסופו במוצא הנחל אל דרום הערבה (כאן חובר אליו נחל נטפים).
ממפגש הנחלים רודד־נטפים נמשך נחל רודד עוד כ־3 ק"מ לדרום־מזרח באפיק שטוח ורחב, חוצה את כביש הערבה מצפון לקיבוץ אילות ויוצא אל מלחת אילת מצפון למסוף גבול הערבה.
נחל רחם (תרגום השם בערבית: ואדי אל רחמא, وادي الرحمة) הוא ואדי בדרום הנגב, ישראל.
נחל רחם הוא אחד הנחלים שבהרי אילת.
מוצא הוואדי ממוקם בגובה של 431 מטר מעל פני הים.
אורכו של נחל רחם כ-17 ק"מ, ועם יובלו הראשי, נחל עתק, הוא בעל אגן הניקוז הגדול ביותר בנחלי הרי אילת.
ראשיתו במורדות הדרומיים של הר עוזיהו, בפרשת המים של הרי אילת, ומכאן הוא יורד מזרחה בעמק תלול ורדוד שלאורכו מעט עצי שיטה.
בחלקו העילי של הנחל עובר קטע משביל ישראל.
בניגוד לנחלים רבים באזור, שמכילים בעיקר סלעי גרניט, נחל רחם מכיל בעיקר סלעי גיר.
גבי רחם הם גבים בנחל, שמתמלאים במים בעת שיטפון.
המסלול הררי ומשלב נופי מדבר וטבע מדברי: צמחי מדבר וחיות מדבר כגון יעלים ותנים.
נחל רשפון הוא נחל אכזב והיובל הדרומי של נחל פולג.
הנחל זורם באבוס (שקע) שבין רכסי הכורכר השני והשלישי בחוף השרון ואגן ההיקוות שלו כולל את מושב רשפון, חלקו המזרחי של כפר שמריהו, השכונות הצפוניות של הרצליה, השכונות המערביות של רעננה, מערב בני ציון וחרוצים ומזרח קיבוץ יקום.
אף על פי שעבר הסדרה משמר הנחל מגוון בתי גידול לחים וערכיותו לשימור גבוה.
העיר הקדומה ארשף (ארסוף/אפולוניה) שכנה בחוף הים ממערב לנחל, העיר נקראה על שמו של האל הכנעני רשף, בעקבות העיר נקרא המושב השכן לחורבותיה רשפון ובעקבותיו גם הנחל.
תחילתו של הנחל באבוס שבין גבעת הכורכר שעליה יושב כפר שמריהו לבין נחלת עדה בהרצליה וכפר בתיה ברעננה, הנחל זורם צפונה באבוס, כיום לאורכה של מסילת הרכבת, אוסף בדרכו יובלים מקריית שרת ברעננה, בני ציון, שפיים וחרוצים ומתמזג עם נחל פולג מצפון מזרח לקיבוץ יקום באזור אגמון פולג.
בעבר היה הנחל יוצר בחורף ובאביב רצף שטחים מוצפים לאורך אפיקו אשר היו מקיימים מגוון בתי גידול לחים ואילו על גבעות הכורכר והחמרה היה צומח יער אלוני השרון.
יער אלוני השרון נכרת והנחל עבר הסדרה אך למרות זאת הוא מקיים בית גידול לח הכולל צומח גדות, סבך קנה, עבקנה, אחו לח, שדה באחו לח ושלוליות חורף, בין הצמחים הנדירים הצומחים בו נמצאים אגמון החוף ודמסון כוכבני ועופות מים הנמשכים אליו ומוצאים בחישת הקנים מסתור.
בצפונו של מושב רשפון נמצאת בריכת חורף מלאכותית המטופחת על ידי תושבי הישוב.
ממזרח לנחל קיימות שמורות בני ציון וחרוצים המשמרות את נוף גבעות החמרה וממזרח לקיבוץ יקום קיימים ריכוזים של אירוס הארגמן.
צפונית לשפכו של נחל רשפון לנחל פולג נבנה אגמון פולג המשחזר במקצת את אופייה של ברכת רמדן שיובשה.
שפע המים והמזון משכו את בני האדם לאגן נחל פולג (שנחל רשפון הוא חלקו הדרומי) לפחות מאז התקופה המוסטרית לפני כ-40,000 שנה.
הביצות שמשכו את בני האדם בתקופת האבן, יצרו בתקופות מאוחרות יותר צוואר בקבוק בדרך הים שחייבה את כל העובר בה לעבור דרך תל פולג שהפכה לעיר המרכזית באזור החל מהתקופה הכנענית.
הביצות המשיכו להגביל את ההתיישבות באזור, על פי סקר אגן הפולג היישובים באגן (ח' ג'יוס וח' אום אל-עוליקה), היו מעל קו גובה 25 שהיווה ככל הנראה את המפלס המרבי של מי הביצות והיישובים נוסדו בשוליו.
מפעל הייבוש הגדול של מרזבת הפולג מתוארך כנראה למאה הששית (בתקופה הביזנטית 324-640) החפיר הכנעני הועמק ונפרץ ברכס הכורכר מעבר "שחתך" את העיקול שהקיף את הרכס מדרום.
בעקבות מפעל זה נוסדו היישובים הביזנטיים באזור תל יצחק, חרוצים ובני ציון ויישובים אחרים התרחבו אחרי שגדל סביבם היצע קרקע חקלאית משובחת.
החקלאות באותה תקופה כללה כנראה כרמים ומטעי זיתים, כפי שעולה ממצאי המתקנים החקלאיים שנמצאו בחפירות.
הגתות שנמצאו באותה תקופה כוללות גתות קטנות, פרטיות, בצד גתות גדולות יותר, לעיתים עם בסיס לבורג במרכזן.
בתקופה זו נחפרו גם בארות בשולי השטחים הביצתיים.
העיבוד כלל את גבעות החמרה, שבתוספת זיבול הפכה לאדמה ניתנת לעיבוד ואת שקעי הנזאז, שבהם, אך הקרקע העשירה יותר הייתה האדמות חומות ושחורות שבעמק.
היישוב הצפוף שחייב גם את תחזוקת מפעלי הניקוז ירד יחד עם כלל היישוב בארץ ישראל החל מהמאה השמינית לספירה, הביצות ויער אלוני התבור על הגבעות התפשטו שוב ובסוף המאה התשע עשרה לא היה ישוב קבוע באגן נחל רשפון.
יער אלוני התבור (יער השרון) נפגע מאוד במחצית השנייה של המאה התשע עשרה אך שרידיו המשיכו להתקיים כמעט עד סופה.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה שימש הנחל כקו מגע בין כוחות הבריטים לעות'מאניים ולגרמנים.
הריק היישובי סייע בידי המתיישבים היהודיים שחזרו לארץ החל מסוף המאה התשע עשרה, גבעות החמרה התגלו כטובות לגידול הדרים ובדרומו של העמק נוסד פרדס גן רש"ל ולאחריו מושב רשפון, מושב בני ציון וקיבוץ יקום.
לאחר קום המדינה נוספו שכונות גן רשל, נחלת עדה ומושב חרוצים.
בדרום העמק הפכו השכונות שנוסדו על אדמת הפרדסים לשעבר לשטח עירוני כמעט רצוף והנחל הפך למעשה לתעלת ניקוז במרכזם של נתיבי איילון (כביש 20) בעוד שצפונו שהיה ביצתי הרבה יותר עדיין שומר על אופיו הפתוח אם כי במרכז אגן הניקוז עוברת מסילת הרכבת.
למרות שערוץ הנחל עבר הסדרה וכיום עוברת לאורכו מסילת הרכבת הוא עדיין משמר לאורכו מגוון בתי גידול לחים, בית גידול שהולך ונעלם במישור החוף.
במפגש נחל רשפון עם נחל פולג הוקם אגמון פולג המשחזר מעט מנוף ביצת רמדן שהייתה בו.
גם נוף גבעות החמרה והכורכר ובעלי החיים והצמחים הייחודיים לו הולך ונעלם ושמורת הטבע בני ציון-חרוצים משמרת מעט ממנו.
עם זאת התוכנית להרחבת נתיבי איילון צפונה מאיימת על קיומו.
דרך עפר עוברת לכל אורכו של הנחל.
מסלול טיול מסודר קיים באגמון פולג.
נחל קצרין הוא נחל ברמת הגולן העובר סמוך לקצרין.
הנחל הוא אחד מיובליו של נחל משושים.
אורכו של הנחל כ-15 קילומטרים והוא זורם בחורף בלבד.
הנחל מתחיל מצפון-מזרח לקצרין, סמוך לציר הנפט ולחורבת דביה, בגובה של כ-600 מטרים.
אפיק הנחל עובר בין אזור התעשייה קצרין לבתי התושבים.
סמוך לרחוב זוויתן בקצרין ישנו מפל באפיק הנחל.
גובהו של המפל כ-10 מטרים, וזרימת המים בו מרשימה בחורף ובעיקר לאחר גשמים חזקים.
מהמפל ממשיך הנחל במהלכו דרום מערבה, ואוסף אליו את מימי ואדי דיפלה המתחיל בקצרין.
אפיק הנחל מעמיק ובאזור זה מתחיל האזור הקניוני של הנחל.
נחל קצרין נשפך לנחל משושים כקילומטר מצפון לשמורת נחל משושים.
סמוך לנחל גדלה צמחיית נחלים הכוללת רקפות, כרמלית נאה, חלבלוב, הרדוף הנחלים וכלך מצוי.
נחל קיני הוא נחל איתן הזורם באזור רמות מנשה.
ראשיתו של הנחל לצד גבעה 400. הנחל נשפך לנחל הקישון מזרחית ליד מושב היוגב.
באזור הנחל ניטשה מלחמה בין תחותמס השלישי לבין מלכי כנען שמרדו בו.
יש שסברו כי השם קיני בא מהשם קין בשמו של חבר הקיני, שבט הנזכר ספר שופטים בסיפור מלחמת סיסרא עם דבורה הנביאה וברק בן אבינעם.
בניגוד לסוברים כך, עמנואל הראובני טוען כי חבר היה בן למשפחת הקיני אשר נטה את אוהלו בדרום, נפרד מהשבט ונדד עד אלון בצעננים.
שמו הערבי של הנחל הוא ואדי אל-לג'ון, על שם העיירה לג'ון ששכנה לגדותיו.
הנחל מתחתר במדרון צר וזאת משום תצורת הסלע הקשה באזור.
לצד הנחל דרך עפר שתחילתה צומת מגידו הנחל נשפך לקישון.
במורדותיו ניתן לחזות בטחנת הגשר אשר בנוי על שרידיו של גשר רומי מהתקופה הרומית בארץ ישראל.
בהמשכו של הנחל נמצאת טחנה נוספת ולצידה אמת מים.
תושבי האזור הערבים היו טוחנים את החיטה בטחנות אלו.
הטחינה נפסקה בזמן המנדט הבריטי כאשר החל השימוש בקיטור.
טחנות אלו הונעו במי הנחל, והיו שייכות לווקף שבתחום אחריותו העיר חברון ומערת המכפלה.
טחנות אלו שימשו מקור הכנסה נוסף למוסדות הדת.
יישוב קדום וגדול שהתקיים מזרחית לנחל בקרבת כביש נחל עירון (כביש 85), דרומית לתל מגידו.
יש הסוברים את המקום עם כפר עותני, הנזכר במשנה כגבול בין הגליל ליהודה: בתקופה הפרסית התקיים יישוב יהודי במקום.
לאחר חורבן בית המקדש השני התיישבו במקום גם שומרונים.
בתום מרד בר כוכבא, הלגיון השישי פראטה שהקים במקום את מחנהו על מנת להגן על הדרך שעברה ביישוב.
מכאן נקרא שמו לגיו, ועל שמו נקראה העיירה לג'ון שנבנתה תחתיו וננטשה בשנת 1948. במקום נמצא מזבח מהתקופה הרומית בארץ ישראל.
מבנה עזוב קיים בגדה הדרומית של הנחל.
בעברו שימש תחנת שאיבה ממי המעיין.
ליד המבנה בערוצו של הנחל בריכה קטנה.
בית הקברות של הכפר לג'ון ננטש לאחר מלחמת העצמאות.
לגיו הנמצאת צפונית לנחל נחפרה על ידי הארכאולוג גוטליב שומאכר בין השנים 1903–1905. שומאכר היה הראשון שחפר בתל מגידו, ועד היום קרויה התעלה שחפר בתל "תעלת שומאכר".
בחפירותיו בלגיו איתר מצודה צבאית קטנה בראש שלוחה מעל לכפר, מצפון לנחל קיני, בשטח מורם מסביבתו בשיפולים הצפון-מזרחיים של גבעת אל-מאנאך.
לצד אפיק הנחל לעיתים צמחייה עבותה.
בקרבתו מצויים עצי אקליפטוס וצפצפה, שיחי פטל ואף אירוס ארם נהריים.
נחל שחורת הוא נחל קצר, הזורם בעונת החורף באזור הרי אילת.
בנחל מקור מים עונתי, מפער מים וקניוני העשוי מגרניט.
תחילתו של הנחל בערוצים אשר יורדים מקו פרשת המים של הרי אילת לכיוון הר שחורת.
בהמשכו של הנחל יובליו מתלכדים לנחל אחד.
הנחל נחצה במפער מים בין סלעי ומצוקי גיר.
בקרקעית מפער המים, מתחת לגוש סלע גיר גדול בנחל ישנו מקור מים עונתי.
הנחל ממשיך בין קניון ובו סלעי גרניט וסלעים מטמורפיים.
אורכו של הקניון כקילומטר ועומקו מגיע בכמה אזורים לעשרות מטרים.
רוחבו של הנחל לא עולה על עשרה מטרים.
באפיק הנחל יורדים כמה מפלים לא גבוהים במיוחד, וכאשר בתחתייותיהם מכתשים עמוקים.
הנחל נשפך אל ערבת נטוף, הממוקמת בקצה הדרומי של מלחת עברונה.
נחל שחמון הוא נחל אכזב בהרי אילת אשר נשפך לים סוף.
עד לשנות ה-90, היווה אפיק הנחל את גבולה של העיר אילת, ושדות מוקשים ישנים באזור מנעו את הטיול בו.
עם התפתחותה הגדולה של העיר, פונו שדות המוקשים, והנחל נותר כרצועה מדברית המפרידה בין השכונות הוותיקות לחדשות.
מוצא הנחל ממוקם ברמת יותם, כקילומטר מערבית לאילת.
בתחומי העיר, הנחל חולף תחת ארבעה גשרים שנבנו מעל רחוב דרך הרים, שדרות ששת הימים, שדרות חטיבת הנגב ודרך מצרים (כביש 90).
מייד לאחר שעובר את כביש 90, נשפך הנחל למפרץ אילת בים סוף.
נחל שוקק (בעבר נהר אל ג'וסק) הוא נחל איתן הזורם בפארק המעיינות, בעמק המעיינות שבעמק בית שאן.
אורכו כ־1.5 ק"מ והוא נשפך אל נחל הקיבוצים.
מוצא הנחל בעין שוקק, מעיין גדול ואיתן.
משם זורמים המים הצלולים אל בריכת הטחנה, דרך "השביל הרטוב" בסדרת מפלים קטנים.
בדרך נשפכת אליו תעלה מלאכותית שמנקזת את יובליו נחל גפת ונחל יצפור דרך השטחים החקלאים המעובדים שמדרום לנחל.
לאחר בריכת הטחנה ממשיך הנחל לזרום עד שנשפך לנחל הקיבוצים סמוך לתל שוכה.
לצד הנחל נבנו בעבר שתי טחנות קמח.
אחת במעלה הנחל בצמוד לעין שוקק – טחונת אל-ג'וסק שרובה הרוסה.
השנייה, טחונת אל-אשרף נשמרה יחסית עם חלקים מאמת המים אליה ונמצאת בסוף השביל הרטוב, סמוך לבריכת הטחנה שנקראת על שמה.
"השביל הרטוב" הוא לשביל הליכה רגלית בתוך מים רדודים, מוקף בצמחייה וקנים ומוצל המחבר בין עין שוקק לבריכת הטחנה בתוואי נחל שוקק.
אורכו כ־300 מטרים ועומק המים בו כ־30 ס"מ.
השביל הוקם על ידי "כוח צביקה" לזכרו של סרן מקיבוץ מירב שנפל בצוק איתן.
אנשי "כוח צביקה" ממשיכים לפתח לטפל באתר השביל באופן קבוע.
בני משפחתו של צביקה קפלן, חיילי גדס"ר גולני ומתנדבים נוספים, פרצו וסידרו את השביל הרטוב לשימוש והנאת כלל ציבור המטיילים בפארק, כמקום להנצחתו.
צוות פארק המעיינות תרם לפריצת השביל.
בנחל נצפו החלזונות שחריר חלק וסהרונית הירדן, גם בריום (נימפה) ודגים מהסוג גמבוזיה.
נחל רחבעם הוא נחל אכזב קצר בהרי אילת, בדרום הנגב.
הנחל נקרא על שם רחבעם, מלך יהודה הראשון, בנו של שלמה.
הנחל מתחיל במורדותיו המערביים של הר רחבעם, סמוך למעלה גשרון, בגובה של כ־280 מטרים מעל גובה פני הים.
הוא זורם דרומה ולאחר מכן מזרחה, ואז נשפך לנחל שלמה.
קדד דליל, מין צמח נדיר בסכנת הכחדה, נצפה בנחל.
נחל רז הוא נחל איתן הזורם באזור רמות מנשה, שמימיו שופעים בעיקר בחורף.
תחילתו של נחל רז באזור עין השופט ברמות מנשה והוא זורם מערבה, אל נחל תנינים שאותו הוא פוגש צפונית לקיבוץ גלעד, נחל תנינים עצמו מתנקז ונשפך אל הים התיכון.
בנחל מספר מעיינות בניהם עין פרשים, עין רז, עין קורנית, עין פארות, עין דולה ועין פרחה, בריכת חורף וארבעה מאגרי מים היוצרים נוף ייחודי של "אגמים".
מקורו של שמו של הנחל הוא בשמו הערבי ואדי א-ראס.
השם הערבי של הנחל עצמו נקרא על שם החורבה הנמצאת בתחילתו הנקראת חורבת בית ראס כלומר חורבת בית ראש.
בערבית נקרא הנחל גם ואדי דופילה שפירושו נחל ההרדופים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת 21 מעלות צלזיוס.
החודש החם ביותר הוא יולי, כ-31 מעלות צלזיוס, והחודש הקר ביותר הוא ינואר, עם ממוצע של 11 מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים הממוצעת 553 מילימטרים בשנה.
החודש הגשום ביותר הוא ינואר, עם 165 מילימטרים של גשם, והיבש ביותר הוא יולי, עם 1 מילימטר.
תופעה ייחודית לרמות מנשה היא קיומם של מעיינות רבים ונחלים זורמים במספר גדול ביחס לאזורים אחרים בארץ.
תופעה זו קשורה לכמות המשקעים הגדולה יחסית אך גם למסלע המתאפיין בחילופי גיר אקוויפרי הנשען על שכבות אטומות של חרסית.
כיום הנחל זורם רק בחודשי החורף וניזון ממי הגשמים וממימי המעיינות שבאפיקו.
בעבר היו בערוץ הנחל 11 מעיינות, רק חלקם זכו לשם, למרות שכיום בקיץ המעיינות אינם יוצרים זרימה בנחל הם כן יוצרים סביבה לחה המתאימה להתפתחות צמחיית נחלים.
תחילתו של הנחל ממערבית לחורבת בית ראש (חורבת בית ראש עצמה מנוקזת על ידי נחל משמר העמק), חורבת בית ראש בשמה הקודם חרבת א-רס הייתה משלט חשוב בקרבות משמר העמק ולאחריו במלחמת העצמאות.
משם הנחל מתחתר שכיוונו הכללי הוא מצפון מזרח לדרום מערב.
בתחילת האפיק מאגר מים (המכיל גם מי ביוב מטוהרים) המשרת את קיבוץ עין השופט, לאחר המאגר שרידי באר הנקראת ביר אל ויבידה לאחר הבאר בריכת חורף ועין פרשים, מדרום לעין פרשים חרבת רז-חרבת אל ויבידה.