tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעניין הרג הילדים בזמן קידוש השם התבטא באופן יוצא דופן: "לא ידענא שפיר מה אידון ביה" (איני יודע כהוגן מה אפסוק בכך).
בסופו של דבר פסק, גם אחרי שהביא קושיות על ההיתר להרוג, "דבר זה פשט היתרו...
ומי שמטעינו כפרה הוא מוציא לעז על חסידים הראשונים, ואחרי שכוונתו הייתה לטובה".
עם זאת, תשובה זו מתייחסת להיעדר צורך בכפרה בדיעבד לאב שהרג את ילדיו, אך לא כהיתר לעשות כך מלכתחילה.
מהר"ם מרוטנברג קובע כי מקדשי השם אינם סובלים במיתתם: "כשהאדם גומר בדעתו לקדש את השם, ויצא מפיו רוח טהרה, וברור הדבר שהוא מאת השם...
כל מה שעושין לו הן חניקה, הן סקילה, הן שרפה, הן קבורת חיים, הן תליה, אינו כואב לו כלום...", והוכיח זאת מכך "שאין לך אדם בעולם שאם היה נוגע אפילו באצבע קטנה באש שלא היה צועק", ואילו מקדשי השם אינם צועקים כשנשרפים ונהרגים.
קינתו המפורסמת על שריפת התלמוד בפריז היא: "שאלי שרופה באש לשלום אבליך".
זו נכתבה על משקל "ציון הלא תשאלי לשלום אסירייך" של רבי יהודה הלוי.
קינה זו, אשר נכללת בסדר הקינות לתשעה באב כמנהג אשכנז, מסתיימת בנימה אופטימית:
בנוסף לקינה זו חיבר פיוטים נוספים.
היוצר "אורות מאפל הזריח מהודו" נאמר עד היום בקהילות אשכנז המערבי בשבת הפסקה שנייה (כלומר, ההפסקה השנייה בין השבתות של ארבע פרשיות).
מהר"ם עמד על כך שלא ניתן להשתמט מלשלם חוב לנוצרי.
בנוסף תיקן שנשים לא יכולות לשמש סנדקיות בברית מילה, דבר המהווה חידוש, שכן היה מותר קודם לכן.
חיבר גם פירושים לסדרי זרעים וטהרות במשנה.
שאול טשרניחובסקי כתב בשנת 1942 את השיר ציד ההגמון ובו סיפור תפיסתו של המהר"ם על ידי ההגמון ואת השיר שני הקברים ובו סיפור הבאתו לקבורה של המהר"ם בידי אלכסנדר זיסקינד ווימפן.
רבי משה מינץ בן רבי יצחק הלוי מינץ (קע"ה, 1415~ – ה'ר"ם, 1480~), מכונה המהר"ם מינץ היה ממנהיגי יהדות אשכנז במאה ה-15, שימש כרב בקהילות: וירצבורג, מיינץ, אולם, לנדא, במברג, נירנברג ופוזן.
חיבר את שו"ת מהר"ם מינץ.
מקום לידתו אינו ברור, ייתכן שנולד בלוקא שבצפון איטליה.
מקור שם משפחתו כנראה אינו קשור לעיר מיינץ אלא למקצוע המשפחה, ומרמז על עיסוק במטבעות (מיינץ= מטבע) או צמח המנטה.
בן דודו היה רבי יהודה מינץ, רבה של פדובה שעמו עמד בקשרי התכתבות בנושאי בהלכה
כנראה שבין השנים קפ"ח-ק"ץ למד אצל ר' זלמן יענט בטרויז, בשנת קצ"א הוא חתום על גט מנירנברג וכנראה עבר לישיבת נירנברג בראשות מהרז"ך, ולאחר פטירת מהרז"ך בשנת ר"ד עבר לישיבת ארפורט בראשות מהרי"ו.
בשנת ר"ט החל ללמוד אצל התרומת הדשן והוא חתום על גט בנירנברג מאותה שנה.
הוא החל לשמש כרב בוירצבורג, בשנת רי"ד עבר למיינץ שם ישב עד ביזת אדולף השני מנסאו את העיר בשנת רכ"ג, ואז נדד לאולם וממנה ללנדא.
בשנת רכ"ט עבר לבמברג, בשנת רל"ג עבר לנירנברג ממנה עבר לפוזנן בשנת רל"ד.
הוא תכנן לעלות ממנה לארץ ישראל וכנראה שנפטר לפני כן.
ספרו שו"ת מהר"ם מינץ נדפס לראשונה בקראקא בשנת שע"ז (1617), ולכן לא הובאו פסקיו בדברי רבי יוסף קארו והרמ"א.
שו"ת המהר"ם מינץ יצא לאור במהדורה מתוקנת על ידי הרב י"ש דומב בהוצאת מכון ירושלים (תשנ"א - 1991), ונכלל במאגר פרויקט השו"ת של אוניברסיטת בר-אילן.
רבי יהודה בן אליעזר הלוי מינץ (מהר"י מינץ; ה'ק"ס, 1400 ?
– כ"ד בתשרי ה'רס"ט, ספטמבר 1508) היה ראש ישיבה ופוסק הלכה אשכנזי שחי בפאדובה שבאיטליה במאה ה-15, תקופת התפר שבין הראשונים לאחרונים.
מהר"י מינץ נולד באשכנז כנראה מעט לאחר שנת ק"ס (1400), שם משפחתו נגזר משיבוש של שם העיר מיינץ שבגרמניה (מגנצא).
והיה תלמיד קרוב לר' אשר ענשכין, וממלא מקומו כראש הישיבה.
בן דודו היה רבי משה מינץ, שעמו עמד בקשרי התכתבות בנושאי בהלכה.
הוא התיישב באיטליה וכיהן כרבה של פאדובה שבצפון איטליה במשך 47 שנה.
בפאדובה יסד ישיבה גדולה שנהרו אליה תלמידים מאיטליה ומחוצה לה, ביניהם נמנה רבי מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פאדובה), שלימים נשא את נכדתו.
הרב מרדכי שמואל גירונדי מספר כי מהר"י מינץ השתלם גם בפילוסופיה והרצה באוניברסיטת פדובה, ומעיד שתמונתו נתלתה באוניברסיטה כהנצחה, אך יש סבורים שמדובר בבלבול בינו ובין בר הפלוגתא שלו אליהו דלמדיגו.
הצטרף לרבי יעקב מרגליות בחרם על רבי יעקב פולק בשל המיאון שערך.
מהר"י מינץ האריך ימים (רבי יצחק יעבץ העיד כי ראהו מברך ברכת החמה בשנת ה'רס"ה, כבן 100 שנה), והוא נפטר בפאדובה בכ"ד בתשרי רס"ט.
חמישה ימים מאוחר יותר נפטר רבי יצחק אברבנאל ונקבר על ידו בפאדובה.
כל כתביו נשרפו על ידי הגויים, ונותרו מהם 16 תשובות בלבד, אשר נדפסו בתור "שו"ת מהר"י מינץ" המופיע בסוף "שו"ת מהר"ם פאדובה" של חתן בנו ותלמידו ר' מאיר קצנלנבוגן.
בנו הרב אברהם מינץ מפאדובה.
חתנו הרב מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה)
מַהֵר שָׁלָל חָשׁ בַּז הוא השם שנצטווה ישעיהו הנביא לקרוא בו לאחד מבניו.
השם נתפס כשם סִמְלי, והוא מוסבר כך:
כלומר, בתוך זמן קצר מאוד, בטרם יידע בנו של ישעיהו להגיד "אבא" ו"אמא", יכבוש מלך אשור את ישראל וארם.
זו נבואה הדומה בצורתה לנבואה מהפרק הקודם:
לדעת יאיר הופמן, מבנה התקבולת יוצר מתח.
האל אינו מורה לנביא מה לכתוב על הגִּלָּיוֹן גָּדוֹל (ישעיה ח', א').
לאחר שאשת ישעיהו נפטרה, ציווה ה' על ישעיה לקרוא כך לבנו.
השם נועד לבן ישעיה בטרם נולד.
בשנים 733-734 לפנה"ס ניסו פקח בן רמליהו מלך ישראל ורצין מלך ארם לכבוש את ירושלים במטרה להמליך את בן טבאל על יהודה במקום אחז.
מלחמה זו נועדה להבטיח, כנראה, את השתתפות ממלכת יהודה במלחמה כנגד אשור, בניגוד לעמדת אחז שהעדיף להיכנע.
תושבי יהודה ראו את התגשמות הנבואה שנה לאחר כישלון ניסיון הכיבוש של ירושלים על ידי ישראל וארם, עת כבשה אשור את ארם דמשק והגלתה חלק מתושבי ישראל.
קץ ממלכת ישראל הגיע כ-12 שנה לאחר מכן, בשנת 722 לפני הספירה הגלה מלך אשור, שלמנאסר החמישי, את הושע בן אלה וכבש את שומרון, ובשנת 720 דיכא סרגון השני, מלך אשור, מרידה שהשתתפה בה שומרון והגלה את תושביה.
מהראן לאלא הוא כדורגלן עבר דרוזי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
לאלא שיחק במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובגיל 18 התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר.
במהלך שירותו הצבאי שיחק שנתיים במכבי שעריים בליגה א' והיה מלך השערים של הקבוצה.
בשנת 2004 חתם בהפועל הרצליה מהליגה הארצית (הליגה השלישית דאז), ובמדיה שיחק עונה אחת.
בעונת 2005/2006 שיחק בהפועל חיפה בליגה הלאומית, ולאחר מכן עבר להפועל בני טמרה, במדיה שיחק חצי שנה.
בינואר 2007 חתם לאלא בקבוצת מכבי אחי נצרת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ועד תום עונת 2006/2007 כבש שלושה שערי ליגה במדי הקבוצה.
בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וכבש עשרה שערי ליגה.
לאחר ששיחק בליגות הנמוכות במשך כל הקריירה, חתם לאלא על חוזה לשנתיים בהפועל תל אביב כשצד את עיניו של המאמן אלי גוטמן.
ב-17 ביולי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול יובנס/דוגנה מסן מרינו במוקדמות גביע אופ"א.
ב-8 באוגוסט 2008 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו, ובדקה האחרונה כבש את שער הניצחון.
ב-1 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף מול הכח עמידר רמת גן במחזור הראשון של עונת 2008/2009. את השער הראשון במשחק אירופי כבש לאלא נגד הקבוצה הצרפתית סנט אטיין.
המשחק הראשון שבו בלט במיוחד היה הדרבי התל אביבי ב-24 בנובמבר 2008, שבו ניצחה הפועל את מכבי 2–0. במשחק הזה בישל לאלא את השער הראשון לסמואל יבואה וכבש את השני, שהיה לשערו הראשון בליגת העל.
באותה עונה בלט גם בדרבי שהתקיים במסגרת גביע המדינה ובו ניצחה הפועל את מכבי 2–0, אז כבש את השער הראשון במשחק, ובמשחקה של הקבוצה נגד בית"ר ירושלים ב-9 בפברואר 2009, אז הביסה הפועל את בית"ר 4–0 ולאלא כבש צמד שערים.
בסך הכל כבש 11 שערים בכל המסגרות בעונה זו, מתוכם חמישה שערי ליגה.
במהלך עונת 2009/2010, לאלא הבקיע את שער הניצחון של הפועל נגד סלטיק במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, ושער נוסף בניצחון 5–1 על ראפיד וינה, וסייע לקבוצה לסיים במקום הראשון בבית.
בנובמבר 2009 חתם לאלא על חוזה לשלוש שנים נוספות בהפועל תל אביב.
באפריל 2010, כבש לאלא ב"משחק העונה" מול מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר את השער היחיד במשחק, שער הניצחון של הפועל תל אביב שהעלה אותה למקום הראשון.
בסיומה של אותה עונה זכה יחד עם הקבוצה בדאבל.
בסך הכל כבש בעונה זו 11 שערים בכל המסגרות, מתוכם שישה שערי ליגה.
בתחילת עונת 2010/2011 כבש לאלא שלושער בניצחון 5–1 על ז'לייזניצ'אר סרייבו במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-14 באוגוסט 2010 נפצע לאחר שתוקל בחריפות על ידי קלמי סבן במשחק גביע הטוטו מול מכבי תל אביב, וחזר לשחק רק לקראת תום העונה, באפריל 2011. בעונת 2011/2012 החלים מהפציעה בצורה מלאה אך התקשה למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, ושולב בעיקר כמחליף.
בעונה זו כבש עשרה שערים בכל המסגרות, מתוכם ארבעה שערי ליגה, וזכה עם הפועל בגביע המדינה, על אף שלא שותף במשחק הגמר בו ניצחה הפועל 2–1 את מכבי חיפה.
במהלך ארבע העונות בהן שיחק בהפועל תל אביב זכה עם הקבוצה באליפות ושלושה גביעים, כבש 35 שערים בכל המסגרות (מתוכם 15 שערי ליגה), והפך למלך השערים של הקבוצה באירופה עם שמונה שערים, שיא שנשבר לאחר מכן על ידי עומר דמארי.
ב-31 במאי 2012 חתם על חוזה לעונה אחת בהפועל חיפה.
בעונתו הראשונה כבש שבעה שערי ליגה, כולל שלושה שערים בפלייאוף התחתון, סייע לקבוצה להישאר בליגת העל, וכן זכה עמה בגביע הטוטו.
בעונת 2013/2014 כבש ארבעה שערי ליגה ושער אחד בגביע המדינה, בניצחון 2–1 על הפועל תל אביב.
את שלוש העונות הבאות סיים לאלא כמלך השערים של הפועל חיפה - בעונת 2014/2015 כבש עשרה שערי ליגה, בעונה שלאחר מכן כבש 11 שערים, ובעונת 2016/2017 החל לשמש כקפטן הקבוצה וכבש תשעה שערים.
ב-21 ביוני 2017 פורסם כי בבדיקה שנערכה לאחר משחק מול הפועל כפר סבא בחודש הקודם נתגלו חומרים אסורים בדמו של לאלא.
ב-29 באוגוסט נגזר דינו בבית הדין של ההתאחדות לכדורגל, והוא הושעה לשנתיים מכל פעילות בכדורגל.
לקראת עונת 2019/2020 הסתיימה השעייתו - ולאלא חזר לסגל הפועל חיפה לאחר כשנתיים בהן לא-שיחק - עקב פרשת האימרוץ, וב-25 ביולי 2019 חתם בקבוצה עד לסוף העונה.
ב-30 באוגוסט 2020 חתם לאלא בירמיהו חולון מליגה א'.
ב-11 בפברואר 2021 חתם לעונה אחת בהפועל עכו מהליגה הלאומית.
ב-26 ביולי 2021 חתם מהראן לאלא לעונה אחת באחווה כפר מנדא מליגה ב'.
ב-30 בינואר 2022 חזר למכבי אחי נצרת.
ב-16 ביוני 2022 חזר לאלא לעיר הולדתו עספיא וחתם במכבי עספיא מליגה ג'.
ב-30 ביולי 2023 מונה למאמן מכבי אחי נצרת מליגה א'.
ב-20 באוקטובר 2024 מונה למאמן הפועל אום אל פאחם.
ב-12 בפברואר 2025 התפטר מתפקידו.
מהרי (Mehri או Mahri) היא שפה בענף שפות דרום-ערב החדשות, במשפחת השפות השמיות, המדוברת בפי מיעוטים מבודדים במזרח תימן ובמערב עומאן.
בנוסף, השפה מדוברת בכווית על ידי עובדים זרים שהגיעו מאזורים אלו.
מהרי היא אחת משרידי השפות שהיו מדוברות בדרום חצי האי ערב לפני התפשטות השפה הערבית, עם כיבושי האסלאם במאה ה-7 לספירה.
לנוכח דומיננטיות של למעלה מ-1,400 שנה של הערבית באזור, נמצאת מהרי בסכנת הכחדה ומשמשת בעיקר כשפת דיבור, בעלת קיום מועט מאוד בדפוס וכמעט ללא מסורת כתיבה בין הדוברים.
דוברי שפה זו ידועים באזור כ"שבט מהרה".
הראשון שחשף למערב את קיומן של שפות דרום ערביות היה קצין בצי הבריטי בשם ג'יימס וולסטד בשנת 1835. בשנה זו הוא פרסם רשימת מילים בשפה שכנה למהרי, סוקוטרית.
אך הראשון שהבין ששפות אלו שייכות לענף חדש תחת השפות השמיות היה הדיפלומט והמזרחן פולז'ונס פרנל (Fresnel).
בשנת 1840 פרסם וולסטד רשימת מילים קצרה של 37 מילים במהרי וחוקרים שונים פרסמו בשנים הבאות רשימות ארוכות יותר ויותר.
בשנת 1847 פרסם מנתח מהמשלחת של וולסטד דיון ראשון בפונולוגיה של השפה.
בשנים 1871 ו-1873 פרסם היינריך פון מלצן (Von Maltzan) שני מחקרים דקדוקיים ורשימת מילים משווה לשפות שמיות אחרות.
עם זאת, כל המחקרים שנעשו בתקופה זו לא נעשו בידי בלשנים ולכן ערכם המדעי מוגבל יחסית.
בשנת 1898 החל מחקר מדעי ממוסד יותר כאשר משלחת בלשנים אוסטרית החלה לעבוד על תיעוד השפה, ובין השנים 1909-1902 פרסמו חוקרי המשלחת מחקרים רבים על מהרי ועל השפות השכנות לה.
בשנת 1953 פרסם אוולד וגנר מחקר מקיף על תחביר השפה והוא משמש את החוקרים עד היום.
לאורך שנות ה-60 וה-70 פעל אחד מגדולי החוקרים של השפות הדרום ערביות תומאס מייר ג'ונסטון, הוא פרסם מילונים ומחקרים על כלל השפות ועבודותיו הם הבסיס לכל מחקר מודרני.
אחריו המשיכו חוקרים רבים לתעד ולחקור את שפת המהרי ואחד המחקרים המקיפים ביותר הוא של ארון רובין משנת 2010. הוא כתב על הניב של המהרי בעומאן.
אחד המאפיינים הייחודים לכלל השפות הדרום ערביות של עיצורים שורקים ייחודים כגון העיצור [ɬ].
ישנם חוקרים שסבורים כי עיצור זה היה קיים גם בשפות שמיות מענפים אחרים במשפחה אך הוא אבד.
לדוגמה, בעברית קיומה של שׂ שמאלית מעיד שככל הנראה היה הבדל בהגייה בינו לבין השורקים האחרים בשפה, [s] ו-[ʃ], וייתכן כי הוא נהגה במקור כצליל זה.
שפתיגבילועיסדקילהבי<small>צדי<small>שורק<small>מכתשי חכיאפי סותם<small>קולי <small>נחצי <small>אטום חוכך ומקורב<small>קולי <small>נחצי <small>אטוםרוטט חצי תנועה
מהראן ראדי הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
ראדי מחזיק בשיא האליפויות הרצופות כשחקן עם 6 אליפויות רצופות.
ראדי נולד וגדל בכפר סולם, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית אדוקה.
כרביעי בין שבעה ילדים לאחמד ראדי ובהיה לבית ח'דר.
דודו הוא ג'מיל ח'דר, כדורגלן עבר בהפועל בית שאן.
בנעוריו למד בנצרת, ולא שיחק כדורגל באופן מסודר עד שהגיע בגיל 18 לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
שנה לאחר מכן חתם בקבוצת הפועל מג'ד אל-כרום מהליגה הארצית (השלישית דאז).
בעונתו הראשונה במועדון סיימה הקבוצה במקום העשירי, ובעונתו השנייה במקום החמישי.
בעונת 2003/2004 עבר למכבי כפר כנא, היורדת החדשה לליגה הארצית, וסיים עם הקבוצה במקום החמישי.
בעונת 2004/2005 חתם לשנתיים בהפועל אשקלון, גם כן בליגה הארצית.
ב-2 באפריל 2005 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה השלישית, ובהמשך העונה עלה עמה לליגה הלאומית.
בעונת 2005/2006 שיחק לראשונה בקריירה בליגת המשנה, וסיים את העונה עם אשקלון במקום השמיני.
בעונת 2006/2007 חתם לשנתיים במכבי הרצליה, העולה החדשה לליגת העל.
ב-13 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–2 למכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו.
ב-26 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 למועדון ספורט אשדוד.
ב-28 באוקטובר כבש את שערו הראשון בליגת העל, בתיקו 2–2 מול מכבי חיפה.
בהמשך העונה זכה עם הרצליה בגביע הטוטו, וסייע לה להישאר בליגת העל.
בעונת 2007/2008 נכשל עם הרצליה במאבק ההישארות בליגת העל, וכתוצאה מכך נשר עמה לליגה הלאומית.
בעונת 2008/2009 חתם לשנתיים בבני יהודה תל אביב.
ב-21 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במסגרת ליגת העל.
ב-14 בפברואר 2009 כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון על הפועל אום אל-פחם בפנדלים במסגרת גביע המדינה.
הוא המשיך להיות שחקן הרכב, ואף היה שותף בהפסד הקבוצה בגמר גביע המדינה להפועל תל אביב.
בעונת 2009/2010 סיים עם בני יהודה בפעם השנייה ברציפות בפלייאוף העליון, במקום החמישי בטבלה.
ב-20 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 מול מכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו.
ב-11 בדצמבר כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון 3–0 מול בית"ר ירושלים במסגרת ליגת העל.
עד סיום העונה תרם במסגרת הליגה חמישה שערים ושבעה בישולים.
בעונת 2011/2012 חתם לשלוש שנים בבני סכנין.
ב-1 באוגוסט 2011 ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0–0 מול הפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו.
ב-27 באוגוסט כבש צמד בניצחון 4–3 על הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל.
הוא סיים את העונה עם 13 שערים ועשרה בישולים, והיה אחד מהאחראים העיקריים לכך שהקבוצה העפילה לפלייאוף העליון של ליגת העל.
לקראת עונת 2012/2013 חתם בקבוצת מכבי תל אביב עבור סכום העברה של 20,000 אירו.
את שערו הראשון במדי מכבי תל אביב כבש בניצחון 4–0 על עירוני קריית שמונה במחזור הרביעי.
הוא הפך לשחקן מוביל ושותף בכל דקת משחק של הקבוצה החל מהמשחק הראשון בעונה ועד למחזור ה-25, בו הוחלף בפעם הראשונה חמש דקות לפני סיום המשחק מול בני סכנין.
בעונה זו זכה עם הקבוצה באליפות, כבש שמונה שערים, והיה מלך הבישולים של ליגת העל עם 11 בישולים.
ב-12 במרץ 2014, כשלושה חודשים לתום חוזהו במכבי תל אביב, האריך את חוזהו בשנה אחת עם אופציה לשנה נוספת.
בעונת 2013/2014 כבש שני שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
בעונת 2014/2015 כבש ארבעה שערי ליגה, זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן זכה עמה בגביע הטוטו ובגביע המדינה, לאחר שבמשחק הגמר כבש שער בניצחון 6–2 על הפועל באר שבע.
כשחקן מכבי תל אביב, חווה ראדי מספר פעמים התנכלויות על רקע גזעני מצד קומץ אוהדים של הקבוצה.
אך מרבית אוהדי הקבוצה עודדו אותו ותמכו בו.
כעבור ארבעה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק שהסתיים בתיקו 1–1 מול תון במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-12 באוגוסט כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון 2–0 על הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו.
במחזור הראשון בליגת העל נכנס ראדי כמחליף, וכבש את השער האחרון בניצחון 3–1 על עירוני קריית שמונה.
בסך הכול כבש שישה שערי ליגה בעונה זו, ובסופה זכה עם הפועל באר שבע באליפות לאחר 40 שנה בהן לא זכתה הקבוצה בתואר זה.
בעונת 2016/2017 זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה.
בנוסף, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות ונשר עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודחה בשלב הפלייאוף מול סלטיק הסקוטית.
ב-3 בדצמבר 2016 כבש צמד ראשון במדי הפועל באר שבע, בניצחון 5–0 על מועדון ספורט אשדוד במסגרת ליגת העל, ובסך הכול כבש שמונה שערי ליגה בעונה זו.
ב-28 בדצמבר סייע לבאר שבע לזכות בגביע הטוטו לאחר שכבש שער בניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר.
ב-19 באפריל 2017 חתם לעונה נוספת בהפועל באר שבע, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
בעונת 2017/2018 סבל מפיחות במעמדו בקבוצה אך שותף ב-32 משחקי ליגה בהם כבש שלושה שערים, וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות.
ראדי הגיע להפועל באר שבע לאחר שזכה בשלוש אליפויות רצופות עם מכבי תל אביב, ובכך הפך לכדורגלן הראשון בישראל אשר זוכה בשש אליפויות רצופות.
בתום העונה הסתיים חוזהו, והוא עזב את המועדון.
ב-8 ביולי 2018 חזר לקדנציה שנייה בבני סכנין, וחתם לשנתיים במועדון.
בעונת 2018/2019 כבש שני שערים ב-32 הופעות בליגת העל, ובסופה ירד עם קבוצתו לליגה הלאומית.
כפר קאסם מהליגה הלאומית בישראל.
ב-2 בינואר 2023 הגיע עם הקבוצה להסכמה על התרת חוזהו.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית.
ב-10 בפברואר 2023, כבש ראדי את שער הבכורה שלו במדי הפועל נוף הגליל, במהלך משחק הליגה נגד הפועל עפולה.
ב-2 בספטמבר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד הביתי 0–4 לנבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת, כחודש לאחר מכן בניצחון 6–0 על נבחרת לוקסמבורג, ובסך הכל שותף בשבעה משחקים במהלך הקמפיין.
את הופעתו האחרונה במדי נבחרת ישראל ערך ב-11 באוקטובר 2013, במשחק חוץ מול נבחרת פורטוגל שהסתיים בתיקו 1–1, במסגרת מוקדמות המונדיאל של אופ"א.
בסך הכול, לזכותו עשר הופעות ושער אחד במדי הנבחרת.
מהרטה ברוך-רון (נולדה ב-3 בדצמבר 1974) היא פוליטיקאית ישראלית, שחקנית ומנחת טלוויזיה.
כיהנה כסגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מטעם מרצ.
ברוך-רון היא יוצאת אתיופיה הראשונה שנבחרה לכהן במועצת עיריית תל אביב-יפו, והראשונה לכהן בתפקיד סגנית ראש העיר.
נולדה בשם מהרטה ברוך באתיופיה.
בשנת 1984, בגיל עשר, עלתה לישראל דרך סודאן במסגרת מבצע משה ונקלטה בפנימיות במסגרת עליית הנוער.
אמה עלתה לארץ שש שנים לאחר מכן.
היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה ושירותי אנוש ותואר שני בסוציולוגיה ארגונית מאוניברסיטת חיפה.
נשואה לאיש העסקים ערן רון, טייס קרב בעברו וסופר, ולהם שלושה ילדים.
ב-1997 הנחתה בערוץ הילדים במשך מספר חודשים.
ברוך-רון פרצה לתודעה הציבורית בשנת 2005 כשהשתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "השגריר" בערוץ 2, בה זכתה במקום השני (אחרי איתן שוורץ).
ב-2017 נבחרה לקריין בשתי סדרות תיעודיות ששודרו בערוץ הראשון: "ירוסלם", סדרה בת חמישה פרקים, ובסדרה "והארץ הייתה תוהו ובוהו: תולדות ארץ ישראל".
בשנת 2001 הייתה ברוך-רון ממייסדי עמותת "היווט" לסיוע סוציאלי, חינוכי וכלכלי ליוצאי אתיופיה ושימשה כיושבת הראש הראשונה שלה, בהמשך הייתה ממייסדי עמותת "עולים ביחד" המקדמת מנהיגות ומצוינות בקרב אקדמאים יוצאי אתיופיה, בה שימשה כחברת הנהלה.
ב-29 במאי 2013 התמודדה ברוך-רון על מקום ברשימת מרצ תל אביב-יפו למועצת עיריית תל אביב והייתה להפתעת הבחירות כשזכתה במקום הראשון (בפועל שובצה במקום השלישי ברשימה אחרי המועמד לראשות העירייה ניצן הורוביץ ומיטל להבי שנבחרה בנפרד לראשות הסיעה ולמקום השני ברשימה).
הרשימה זכתה בשישה מנדטים והצטרפה לקואליציה העירונית.
ב-30 בדצמבר 2013 אישרה מועצת העיר את מינויה כסגנית ראש העירייה הממונה על מנהל השירותים החברתיים, ממלאת מקום מחזיקת תיק התרבות, יו"ר ועדת הרווחה של עיריית תל אביב-יפו ואחראית על פורום הפליטים של העירייה.
במסגרת תפקידה, שימשה ברוך-רון כסגנית ראש עיריית תל אביב מטעם מרצ.
מחזיקת תיק הרווחה והשירותים החברתיים וממלאת מקום בתיק התרבות.
היא הובילה את תוכנית המזון העירונית בעיר, כוללת את פרויקט "אוכלים יחד" בבתי הספר היסודיים (בה מוגשות כ-6,000 מנות ביום, בדרום ובמזרח העיר.
ייסדה את ועידת הרווחה השנתית של תל אביב-יפו, "להסתכל למציאות בעיניים", בשיתוף אוניברסיטת תל אביב ואיגוד העובדים הסוציאליים.
חברת דירקטוריון במת"ש (מרכז תעסוקה שיקומיים), בסינמטק ובחברת משכן.
יו"ר ועדת הרווחה בעיר תל אביב-יפו.
יו"ר פורום תמרצ' – פורום חברי המועצות יוצאי קהילות אתיופיה.
בשנת 2014 קידמה את התקיימותו של פסטיבל הפרינג' השנתי בעיר.
הרבתה לעסוק בנושאים הנוגעים לקהילת יוצאי אתיופיה, סייעה לחיזוק "פסטיבל הסיגדיאדה" בעיר, יזמה טיפול בבעיית שיטור יתר בקרב יוצאי אתיופיה בעיר, קידמה הקצאת תקציב לאולם אירועים עבור טקסי הקהילה האתיופית בעיר ודאגה להחזרת תקן של מדריך נוער אחר הצהריים ביפו המיועד לטיפול בנוער משוטט.
בגיליון ספטמבר 2017 של המגזין הישראלי "ליברל", נבחרה מהרטה בין 100 המשפיעים של השנה, מנימוקי הבחירה: "מהרטה דמות ייחודית בהנהגה של הישראלים ממוצא אתיופי, העובדה הנ"ל נובעת, לפני הכול, מפני שהיא לאו דווקא מתיימרת להנהיג את העדה, אלא מייצגת סיפור הצלחה אישי של השתלבות, שנובעת מאיכויות גבוהות.
לא מדובר במקרה של הצבה "במשבצת", אלא כמי שזכתה בתפקיד ובמעמד בפריימריז על ידי אלפים, ועל רקע חשיפה ציבורית שהציגה אותה כפי שהיא – אינטליגנטית, רהוטה, וכזו שלא צריכה עזרה או טובות להגיע לכל מקום."
בינואר 2019 הודיעה כי תתמודד בבחירות המקדימות של מרצ לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
בבחירות המקדימות הגיעה למקום השמיני והוצבה בהבטחת ייצוג במקום השישי ברשימת המפלגה לכנסת ולא נכנסה לכנסת.
לקראת הבחירות החוזרות שהתקיימו בספטמבר 2019 הגיעה למקום השמיני בפריימריז בוועידת מרצ והוצבה במקום ה-21 ברשימת המחנה הדמוקרטי שבמסגרתה התמודדה המפלגה לכנסת.
בבחירות לכנסת ה-23 שובצה במקום ה-22 ברשימת "העבודה-גשר-מרצ" ושוב לא נבחרה לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 ובעקבות משבר הקורונה, ועידת מרצ אישרה רשימה.
ברוך-רון שובצה במקום העשירי ולבסוף פרשה במחאה על הליך בחירת הרשימה.
ביולי 2022 הודיעה על התמודדות בפריימריז על מקום ברשימה העבודה לכנסת ה-25. ברוך-רון קיבלה 5,027 קולות, שהציבו אותה במקום ה-11 בין המועמדים בבחירות (לא כולל היו"ר שנבחרה בסבב קודם).
שיטת השריון המגדרי שהופעלה במפלגה העבודה בבניית הרשימה לכנסת קידמה את ברוך במקום אחד והיא שובצה במקום העשירי ברשימה המפלגה לכנסת.
מהרבעל (בפיניקית: 𐤌𐤄𐤓𐤁𐤏𐤋, בלטינית: Maharbal) היה מפקד חיל פרשים קרתגי בולט בצבאו של חניבעל ברקה.
מהרבעל היה בנו של אדם בשם חימילקו.
השם "מהרבעל" הוא שם ייחודי ולא ידוע על עוד קרתגי בשם זה, בעוד ששאר השמות הקרתגיים נהגו לחזור על עצמם לעיתים קרובות.
לפיכך יש המשערים שהוא היה למעשה נומידי או בן תערובת, תופעה שכיחה למדי בקרתגו.
הוא נזכר לראשונה בשנת 219 לפנה"ס במהלך המצור על סגונטום.
כאשר חניבעל מפקד המצור נאלץ לעזוב את המצור, הוא הפקיד את מהרבעל כממונה במקומו.
טיטוס ליוויוס כותב שמהרבעל היה מוכשר כל כך בניהול המצור עד שהעדרו של חניבעל לא הורגש כלל.
הוא נזכר שוב כאשר קיבל הוראה לבזוז אדמות רומאיות באזור עמק הפו, וכאשר השתתף בקרב טיקינוס.
לאחר קרב טראסימנוס הופקד על לכידת 6,000 חיילים רומאים שנמלטו לכפר אטרוסקי שקל להגן עליו.
מהרבעל הקיף את הכפר מכל כיוון והבטיח להם חנינה אם יכנעו, הם נכנעו ומהרבעל הביא אותם לחניבעל, שהודיע להם שלמהרבעל לא הייתה סמכות להבטיח להם דבר כזה בשמו.
לאחר הקרב שלח הקונסול גאיוס סרוויליוס גמינוס, שלא ידע על התבוסה, את גאיוס קנטיניוס עם 4,000 פרשים לחבור אל הכוחות הרומאיים שהיו אמורים לחנות באזור אגם טראסימנו.
לטענת ליוויוס ופוליביוס נהרגו בהתנגשות הראשונה כמחצית מהם ולמחרת נשבו כולם, אם כי אפיאנוס טוען ש-3,000 נהרגו 800 נלקחו בשבי והשאר נמלטו.
כך או כך זעזע הקרב עמוקות את רומא והמריץ אותה לבחור בפאביוס מאקסימוס כדיקטטור.
על פי ליוויוס, פיקד מהרבעל על האגף הימני של חיל הפרשים במהלך קרב קאנאי, אם כי אפיאנוס טוען שהוא פיקד על המילואים ופוליביוס כלל אינו מזכיר את נוכחותו בקרב.
לאחר הקרב, כאשר חניבעל וקציניו חגגו, קם מהרבעל והודיע שבקרוב יערכו כולם מסיבה בלב ליבה של רומא.
אולם להפתעת כולם השיב חניבעל שאין בכוונתו לעלות על רומא לעת עתה.
על פי ליוויוס, הטיח בו מהרבעל הזועם: "אכן, אין האלים נותנים הכל לאיש אחד.
יודע אתה, חניבעל, כיצד לנצח, אך אי אתה ידע כיצד לכלכל את ניצחונך".
פלוטרכוס מוסר נוסח אחר: "אתה יודע לנצח, ואין אתה יודע מה בידך לעשות בניצחונך".
הסיפור שנוי במחלוקת במיוחד משום שהמקור האמין ביותר לאותה מלחמה, פוליביוס, אינו מזכיר אותו.
ידוע שמהרבעל השתתף במהלך המצור על קאסילינום, אולם לאחריו הוא אינו נזכר עוד.
פרונטינוס, בחיבורו "סטראטגמאטה", מזכיר אדם בשם זה שלחם באפריקה נגד שבטים מתמרדים, אך לא ברור אם מדובר באותו אדם.
מהראן אבו ריא הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל בני בענה מליגה ב'.
אבו ריא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני סכנין, ובשנת 2002 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
בסיום עונת 2005/2006 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, ואבו ריא חתם בהפועל פתח תקווה.
בתום העונה ירדה פתח תקווה לליגה הלאומית, ואבו ריא חזר לסכנין שחזרה לליגת העל.
ב-21 במאי 2011 הבקיע את שער הניצחון שהשאיר את הקבוצה בליגת העל, במשחק נגד בית"ר ירושלים.
ב-1 ביוני 2011 חתם אבו ריא לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה, אך חוזהו בוטל לאחר שהתגלה שהוא סובל מפציעה.
לאחר שנה וחצי שלא שיחק, החל אבו ריא להתאמן עם קבוצת הפועל עכו בינואר 2012, ולקראת עונת 2012/2013 הצטרף לסגל ושיחק שנתיים במועדון.
בקיץ חתם אבו ריא בהפועל חיפה, במדיה שותף רק בשלושה משחקי גביע הטוטו ומשחק אחד בליגה, ובינואר שוחרר מהקבוצה.
ב-5 בינואר 2016, לאחר יותר משנה שלא שיחק, חתם אבו ריא בשבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית.
ב-22 ביולי 2016 חזר לכדורגל הישראלי וחתם בהפועל אכסאל מליגה א'.
ב-21 בנובמבר 2017 חתם אבו ריא בקבוצת צעירי כפר כנא מליגה ב', וב-14 בינואר 2018 חזר לליגה א' וחתם בעירוני טבריה.
בקיץ חתם בהפועל בני ערערה מליגה א'.
ב-20 באוקטובר 2019 אבו ריא חתם בצעירי כפר כנא.
מהראן קארימי נאסרי (בפרסית: مهران کریمی ناصری; 1945 – 12 בנובמבר 2022), הידוע גם בשם "Sir, Alfred Mehran", היה פליט איראני אשר חי באולם היציאות של טרמינל 1 בנמל התעופה שארל דה גול מ-26 באוגוסט 1988 עד יולי 2006, עת אושפז בבית חולים.
האוטוביוגרפיה שלו פורסמה כספר, "איש הטרמינל" (The Terminal Man), בשנת 2004. סיפורו של נאסרי היווה השראה לסרט "Lost in Transit" משנת 1993 ולסרט "הטרמינל" משנת 2004. הוא חזר לחיות בשדה התעופה בספטמבר 2022, ומת שם מהתקף לב בנובמבר 2022.
נאסרי נולד ביישוב של חברת הנפט האנגלו-פרסית הממוקם במסג'ד סולימאן, איראן.
אביו, עבדלכרים, היה רופא איראני שעבד בחברה, מה שאפשר לנאסרי לגדול בשפע יחסי.
נאסרי טען כי הוא תוצאה של רומן לא חוקי, וכי אמו הייתה אחות מסקוטלנד שעבדה באותו מקום, אך טען גם שיש לו אם שוודית.
עם זאת, טענות אלה מעולם לא אומתו, וככל הנראה אמו של נאסרי הייתה עקרת בית איראנית.
בספטמבר 1973, בהיותו בן 28, הוא הגיע לבריטניה, כדי ללמוד לתואר בן שלוש שנים בלימודי יוגוסלביה באוניברסיטת ברדפורד.
נאסרי טען כי גורש מאיראן ב-1977 בגלל מחאות נגד השאה ולאחר מאבק ארוך, שכלל בקשות במספר מדינות, הוענק לו מעמד פליט על ידי הנציבות העליונה של האו"ם לפליטים בבלגיה.
לכאורה, דבר זה אפשר מגורים במדינות אירופאיות רבות אחרות.
עם זאת, טענה זו הייתה שנויה במחלוקת, וחקירות הראו שנאסרי מעולם לא גורש מאיראן.
הוא היה יכול לנסוע בין בריטניה לצרפת, אך בשנת 1988, המסמכים שלו אבדו כאשר לכאורה התיק שלו נגנב.
אחרים מציינים שנאסרי למעשה שלח את המסמכים שלו לבריסל בעודו על מעבורת לבריטניה, ושיקר לגבי גניבתם.
כשהגיע ללונדון, הוא הוחזר לצרפת כשנכשל בהצגת דרכון לפקידי ההגירה הבריטיים.
בשדה התעופה הצרפתי, הוא לא יכול היה להוכיח את זהותו או את מעמדו כפליט והוחזק באזור ההמתנה לנוסעים ללא ניירות.
המקרה של נאסרי נלקח מאוחר יותר על ידי עורך הדין הצרפתי לזכויות אדם, כריסטיאן בורז'ה.
נעשו ניסיונות להנפיק מסמכים חדשים מבלגיה, אך הרשויות שם היו מוכנות לעשות זאת רק אם נאסרי יתייצב אישית.
בשנת 1995, הרשויות הבלגיות העניקו לו אישור לנסוע לבלגיה, אך רק אם יסכים לחיות שם תחת פיקוח של עובד סוציאלי.
נאסרי סירב לכך בטענה שהוא רוצה להיכנס לבריטניה כפי שהתכוון במקור.
גם צרפת וגם בלגיה הציעו לנאסרי תושבות, אך הוא סירב לחתום על המסמכים כיוון שהם הציגו אותו כאיראני (ולא כבריטי) ולא הציגו את שמו המועדף, Sir, Alfred Mehran (כולל הפסיק המוטעה).
סירובו לחתום על המסמכים גרם לתסכול רב של עורך דינו, בורז'ה, שהתבטא בנושא.
כאשר פנו למשפחתו בנוגע למצבו של נאסרי, הם הצהירו שהם מאמינים שהוא חי את החיים שהוא רוצה.
באשר למה שנאסרי עשה יום-יום במהלך שהותו הארוכה בטרמינל 1 בנמל התעופה שארל דה גול, ניתן היה למצוא אותו, יום ולילה, סביב בר פריז ביי ביי, שם כתב ביומנו, האזין לרדיו, ועישן את מקטרת הזהב שלו, או אכל ארוחה במקדונלד'ס.
הארוחות נקנו עבורו על ידי זרים, ולפעמים הוא ישב על ספסל אדום בקומה הראשונה של הטרמינל במצב של שקיעה במחשבות.
בתיאורים אחרים, המזוודות שלו תמיד היו לצדו, כשהוא כותב ביומנו או לומד כלכלה.
בשנת 2003, חברת ההפקות דרימוורקס של סטיבן ספילברג שילמה, לפי השמועה, 275,000 דולר אמריקאי לנאסרי עבור הזכויות לסיפורו, אך בסופו של דבר לא השתמשה בסיפורו בסרט "הטרמינל".
שהייתו של נאסרי בשדה התעופה במשך 18 שנים הסתיימה ביולי 2006 כאשר הוא אושפז ומקום הישיבה שלו פורק.
לקראת סוף ינואר 2007, הוא עזב את בית החולים והיה תחת השגחת סניף שדה התעופה של הצלב האדום הצרפתי; הוא התאכסן למשך מספר שבועות במלון הקרוב לשדה התעופה.
ב-6 במרץ 2007, הוא הועבר למרכז קליטה של ארגון הצדקה עמאוס ברובע ה-20 של פריז.
משנת 2008 ואילך, הוא חי במקלט בפריז, אף כי בעקבות מותו של נאסרי ב-2022, דווח בAP שהוא חזר לאחרונה לחיות בשדה התעופה.
בשנת 2004, האוטוביוגרפיה של נאסרי, "The Terminal Man", פורסמה.
היא נכתבה במשותף על ידי נאסרי יחד עם הסופר הבריטי אנדרו דונקין ונסקרה ב כ"מטרידה מאוד ומבריקה".
סיפורו של נאסרי סיפק השראה לסרט הצרפתי משנת 1993 "Lost in Transit", בכיכובו של ז'אן רושפור.
הסיפור הקצר "השהייה בת חמש עשרה שנה", שנכתב על ידי מייקל פטרניטי ופורסם ב-"GQ" וב-"The Best American Non-Required Reading", מתאר את חייו של נאסרי.
אלכסיס קורוס יצר סרט תיעודי עליו, "Waiting for Godot at De Gaulle" (2000).
סיפורו של נאסרי היה ההשראה לאופרה העכשווית "Flight" מאת המלחין הבריטי ג'ונתן דאב, שהועלתה לראשונה בבית האופרה גלינדבורן בשנת 1998. "Flight" זכתה בפרסי הלפמן בתיאטרון הפסטיבלים באדלייד במרץ 2006.
גלן לוצ'פורד ופול ברצלר יצרו את סרט המוקומנטרי "Here to Where" (2001), המציג גם את נאסרי.
חמיד רחמניאן ומליסה היבארד יצרו סרט תיעודי בשם "Sir Alfred of Charles De Gaulle Airport" (2001).
דווח כי נאסרי היה ההשראה מאחורי הדמות ויקטור נבורסקי, שגולם על ידי טום הנקס, מסרטו של סטיבן ספילברג משנת 2004 "הטרמינל".
עם זאת, חומרי הפרסום של הסרט, ה"תכונות המיוחדות" של ה-DVD ואתר האינטרנט של הסרט אינם מזכירים את מצבו של נאסרי כהשראה לסרט.
למרות זאת, בספטמבר 2003, הניו יורק טיימס ציין שספילברג קנה את הזכויות לסיפור חייו של נאסרי כבסיס לסרט "הטרמינל".
הגארדיאן ציין כי חברת ההפקות דרימוורקס של ספילברג שילמה 250,000 דולר אמריקאי לנאסרי עבור הזכויות לסיפורו ודיווח כי, נכון לשנת 2004, הוא נשא פוסטר המפרסם את סרטו של ספילברג מעל המזוודה שלו ליד הספסל שלו.
דווח כי נאסרי התרגש מ"הטרמינל", אך סביר להניח שמעולם לא הייתה לו הזדמנות לראות אותו בבתי קולנוע.
נאסרי מת מהתקף לב ב-12 בנובמבר 2022, בנמל התעופה שארל דה גול.
דובר שדה התעופה אמר שנאסרי היה חסר בית וחזר לחיות באזור ציבורי בשדה התעופה בספטמבר 2022.
מֶהְרְגַר (באורדו: مہر گڑھ) הוא אתר ארכאולוגי נאוליתי הממוקם ב בבלוצ'יסטן שבפקיסטן.
האתר ממוקם ממערב לנהר האינדוס, בין הערים הפקיסטניות של ימינו כוויתה, ו, כ-750 קילומטרים צפונית לקראצ'י.
האתר משתרע על שטח כ-2,000 דונם.
החלק הקדום ביותר ממוקם בפינה הצפון מזרחית של האתר, היה כפר חקלאי קטן בשטח של כ-2 קילומטרים רבועים, המתוארך בין השנים 7000 לפנה"ס עד 5500 לפנה"ס.
האתר מיוחד בשל עדויות לחקלאות המבוססת על זני חיטה מבויתים, ביות וגידול בעלי חיים.
כמו כן נמצאו בו ממצאים ארכאולוגיים, המעידים על יכולות ייצור ועיטור קרמיקה, ברמה גבוהה, ביחס לתקופת המעבר בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה.
תקופת מהרגר I הייתה נאוליתית ו.
החקלאות המוקדמת ביותר באזור פותחה על ידי נוודים למחצה שהשתמשו בצמחים כמו חיטה ושעורה ובעלי חיים כמו כבשים, עיזים ובקר.
המבנים הוקמו מלבני בוץ לא אפויים וברובם היו ארבעה חלקים פנימיים.
נמצאו קבורים רבים עם חפצים, כמו: סלים, כלי אבן, כלים מעצמות, חרוזים, צמידים, תליונים, ולעיתים גם בעלי חיים.
בקברים של זכרים נמצאו גם קונכיות, טורקיז, לפיס לזולי, צלמיות של נשים ובעלי חיים וכן גרזני אבן (המוקדמים ביותר בדרום אסיה).
בשנת 2001, ארכאולוגים שחקרו את שרידיהם של גברים ממהרגר גילו שבתקופתם היה כבר ידע ברפואת שיניים.
במאמר שפורסם בכתב העת המדעי Nature, באפריל 2006, פורטו העדויות העתיקות ביותר לקידוחי שיניים באנשים חיים: אחד-עשר שיניים טוחנות שנמצאו בהן קידוחים.
הממצאים מתוארכים ל-7,500 עד 9,000 שנים לפני הספירה.
תקופות נאוליתיות קרמיות (שימוש בכלי חרס) ומאוחר יותר כלקוליתית יוצרו חרוזי פאיאנס מזוגגים וצלמיות מטרקוטה נעשו מפורטות יותר.
פסלוני הנקבות היו מעוטרים בצבע, עם תסרוקות וקישוטים מגוונים.
בתקופה השנייה נמצאו שתי נקברות שגופן נמשח באוכרה.
רוב מנחות הקבורה כללו רק קישוטים, נמצאו חותמים מטרקוטה ועצם עם עיצובים גאומטריים.
הטכנולוגיות כללו עיבוד אבן ונחושת, בורות כבשנים וכורי היתוך למתכות שונות.
בתחילת תקופת ההתיישבות השלישית הופיעה באתר קרמיקה זהה לזו שנמצאה ב-Togau (תל גדול באזור Sarawan בבלוצ'יסטן) וכן גם במזרח אפגניסטן.
קרמיקה מסוג Togau הייתה מעוטרת בעיצובים גאומטריים עם דמיון לסימנים ומוטיבים שהיו ברחבי האזור ומחוצה לו, עד לאיראן וטורקמניסטן.
כלי Togau היו עם עיצובים שחורים על חרס אדום והתאפיינו בצורות גאומטריות ובדמויות חיות מסוגננות.
אחד המאפיינים היה רצועת ווים או צורות 'S', אחת אחרי השנייה, שנראות משהו כמו דשא גלי.
תקופה IV הייתה בסביבות 3500–3250 לפני הספירה, תקופה V מ-3250–3000 לפני הספירה, והתקופה השישית הייתה בסביבות 3000 לפני הספירה.
בין 2600 לפני הספירה ו-2000 לפני הספירה, ננטש האתר והתושבים עברו ליישוב מבוצר גדול יותר שנמצא כחמישה קילומטרים מהאתר.
בתקופה זו הייתה, כאשר תרבות עמק האינדוס בשלבי הביניים של התפתחותה.
הארכאולוג Massimo Vidale טוען שסדרת חצאי העמודים שנמצאו באחד המבנים במהרגר, שתוארך בסביבות 2500 לפנה"ס, כדומה מאוד לחצאי עמודים שנמצאו בתקופה הרביעית ב-שהר-י סוח'תה.
התקופה האחרונה נמצאת בבית הקברות ביישוב Sibri, כשמונה קילומטרים ממהרגר.
תושבי מהרגר חיו בבתים בנויים מלבני בוץ, אחסנו את התבואה שלהם באסמים, עיצבו כלים עם עפרות נחושת מקומיות וציפו את מכלי הסל הגדולים שלהם בביטומן.
הם טיפחו זנים מתורבתים של שעורה, חיטה, שזיפים סיניים ותמרים.
הם רעו כבשים, עיזים ובקר.
תושבי התקופה המאוחרת (5500 לפני הספירה עד 2600 לפני הספירה) השקיעו מאמץ רב במלאכות, כולל סיתות צור, בורסקאות, ייצור חרוזים וחרשות מתכת.
הדוגמה הקדומה ביותר הידועה של שיטת השעווה האבודה נמצאה בקמע נחושת בצורת גלגל, בן 6,000 שנה, שהתגלתה באתר מהרגר.
הקמע נעשה מנחושת טהורה (ללא סגסוגת).
הצוותים הארכאולוגים סרקו באתר כ-360 קברים.
עדויות לקדרוּת מתחילות מתקופה II.
בתקופה השלישית, הממצאים הולכים וגדלים, עם שימוש באובניים, והם כוללים עיצובים מורכבים יותר וגם מוטיבים של עלי גפן, בעלי חיים.
פסלוני הנשים האופייניים מופיעים החל מהתקופה הרביעית והממצאים מראים עיצובים ותחכום מורכבים יותר.
עיצובי עלי פיקוס קדוש משמשים לקישוט מתקופה VI.
נעשה שימוש בכמה טכניקות שריפה מתוחכמות מתקופות VI ו-VII ובתל MR1 נמצא אזור שהיה מיועד לתעשיית החרס.
עם זאת, לקראת התקופה השמינית, נראה שהאיכות והמורכבות של העיצובים נפגעו עקב ייצור המוני, וכן בשל עניין גובר בכלי ברונזה ונחושת.
צלמיות הקרמיקה העתיקות ביותר בדרום אסיה נמצאו במהרגר.
הם יוצרו בכל תקופות היישוב והיו נפוצים עוד לפני הופעת החרס.
הפסלונים המוקדמים ביותר הם פשוטים למדי ואינם כוללים פרטים מורכבים.
צלמיות "מפורטות" החלו להופיע כבר בסביבות 4000 לפני הספירה: פסלוני נשים עם תסרוקות אופייניות למקום וכן שדיים בולטים.
פסלונים של זכרים החלו להופיע רק מתקופה VII ונהיו נפוצים, בהדרגה.
ברבים מהפסלונים הנשיים הן נראות אוחזים בתינוקות, והתפרשו על ידי חוקרים, כמתארים את האלה האם.
עם זאת, כמה חוקרים העדיפו להשתמש במונח "פסלונים נשיים עם משמעות פולחנית".
באתר מהרגר נמצאו שלושה סוגי קבורה:
קבורה בודדת, שבה פרט בודד היה סגור בקירות בוץ צרים.
קבורה קולקטיבית, שבה התגלו שלדים של שישה פרטים שונים, שהונחו במצב מכופף, ממזרח למערב, עם קירות דקים מלבני בוץ.
עצמות ילדים נמצאו בצנצנות גדולות או בקבורות כדים (4000-3300 לפני הספירה)
מהרישי מהש יוגי (מאהא = גדול, רישי = חוזה; נולד על פי המשוער ב-12 בינואר 1918, מדינת מאדהיה פרדש שבהודו – 5 בפברואר 2008, הולנד) היה מייסד תנועת המדיטציה הטרנסצנדנטלית.
מהרישי למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת אלהאבאד בהודו, אותה סיים (בחלק מהביוגרפיות כתוב שסיים בתואר מוסמך – MA) בשנת 1940. במהלך לימודיו פגש את מי שעתיד להיות מורו והגורו שלו – סואמי ברהמאנאנדה סארסואטי (1869–1953), ג'אגאדגורו שהיה בין השנים 1941 ל-1953 השאנקאראצ'אריה של צפון הודו, ג'יוטיר מאט' – שבהרי ההימלאיה.
מהרישי ייחס את תורתו למורו, אותו כינה "גורו דב".
בשנת 1955 החל להפיץ את טכניקת המדיטציה הטרנסצנדנטלית, תחילה בהודו, ובשנת 1958 החל במסע עולמי להפיץ את הטכניקות שלו של התפתחות אישית.
מהרישי פרסם מספר רב של ספרים ומאמרים שבהם הוא מכנה את המסורות הוֶודיות מהודו בשם "המדע הוודי".
מתוך רצון להתאים מערכת ידע זאת לעידן המדעי, הוא יזם ב-1971 את הקמתה של אוניברסיטה שנקראה בעבר "האוניברסיטה הבינלאומית ע"ש מהרישי", וכיום קרויה "האוניברסיטה למינהל ע"ש מהרישי".
במוסד זה עוסקים הסטודנטים וסגל ההוראה במדיטציה הטרנסנדנטלית, ומוצעות בה מספר תוכניות אקדמיות.
חוקרים מאוניברסיטה זו עוסקים גם בעריכת ניסויים הבוחנים את מה שהם מכנים "מצבי תודעה גבוהים".
בין תלמידיו גם דמויות מפורסמות כחתני פרס נובל ומדענים ידועי שם, אסטרונאוטים, כוכבי ספורט ידועים ואמנים כמו חברי הביטלס והביץ' בויז ורבים אחרים.
מהרישי מהש יוגי הלך לעולמו ב-5 בפברואר 2008 בולודרוף שבהולנד, ער בתנוחת יוגה.
ב-11 בפברואר נערכה לו לוויה ממלכתית מלאה שהוענקה לו על ידי נשיא הודו.
הטקסים הוודיים נערכו על משטח מוגבה הצופה על מפגש נהרות הגנגס והיאמונה באללהאבאד.
טוני נאדר הוכרז כממשיך דרכו וראש הארגון.
רבי יעקב בן משה הלוי סג"ל מולין (נקרא גם מהר"י סגל ומהר"י מולין; נולד במגנצא סביב שנת ה'קכ"ג, 1363 ונפטר בכ"ב באלול ה'קפ"ז, 1427, וורמייזא), היה רבה של מגנצא וראש הישיבה בה.
מהרי"ל היה מנהיגה הרוחני של יהדות אשכנז בימיו.
הוא נחשב לסמכות עליונה בענייני הלכה ומנהג, ושלח תשובות לכל רחבי מרכז אירופה.
בנוסף, הוא שימש שליח ציבור, ומיוחסים לו רבים מניגוני התפילה.
קובץ מנהגיו, פסקיו ופירושיו, שחובר בידי תלמידו, מכונה מנהגי מהרי"ל או ספר מהרי"ל.
הספר הפך לאחד המקורות הבסיסיים ביותר של ההלכה האשכנזית, והוא מצוטט פעמים רבות בידי הרמ"א והפוסקים שאחריו.
יחד עם ספר המנהגים של רבי יצחק אייזיק מטירנא, מדובר בשני ספרי המנהגים החשובים ביותר.
מהרי"ל היה בנו ותלמידו של הרב משה הלוי סגל, רבה של מיינץ ותלמידו של רבי שלמה יצחק וינר.
נשא לאישה את בתו של רבי משה נוימארק שהיה רב בווינה.
תקופה מסוימת למד בווינר נוישטאדט יחד עם רבי יצחק אייזיק מטירנא אצל רבי שלום מנוישטאדט (כונה גם "רבי שלום מוויען") שהיה רבו המובהק.
קודם לכן למד בווינה בישבתם של מהר"ם ס"ל ורבי אברהם קלויזנר, שהיה רבו המובהק של רבי יצחק אייזיק.
בנוסף, למד אצל רבי גרשון, שאותו מצטט בכינוי "מורי הרר"ג".
בשנת 1387 (ה'קמ"ז) תפס המהרי"ל את מקום אביו כרבה של מיינץ והקים בעיר ישיבה שמשכה אליה תלמידים רבים.
מבין תלמידיו היה מהר"י וייל.
מהרי"ל חי בתקופה קשה ליהודי האזור.
הוא חזה בגירוש יהודי אוסטריה ובטבח ההמוני של יהודי וינה בניסן ה'קפ"א (1421) ובמלחמות בבוהמיה שגרמו ליהודי בוואריה וחבל הריין סבל רב.
מצבם הקשה של היהודים באזור באותה תקופה, משתקף בתשובות ההלכתיות שכתב, שרבות מהן מוקדשות לכל מיני אתגרים הנוצרים במצבים אלו: יתומים, אלמנות, ירושות, עגונות, אבלות ועוד.
למהרי"ל היה תפקיד משמעותי בתהליך השיקום של יהדות גרמניה.
הוא נפטר ונקבר בבית העלמין העתיק בוורמס.
מהרי"ל שימש כחזן בקהילתו, והוא דגל בגישה כי אין לשנות מן הניגונים המסורתיים.
מאידך, מסופר כי גם הלחין ניגונים חדשים וישנם ניגונים המיוחסים לו.
חלק מן הניגונים המיוחסים אליו היו בשימוש במיינץ עד לימי מלחמת העולם השנייה.
מתוך כתביו נראה שמהרי"ל היה אף בקיא בחכמת האסטרונומיה.
הקובץ התורני המפורסם ביותר שלו הוא ספר מנהגי מהרי"ל הידוע גם כספר המהרי"ל, ליקוטי מהרי"ל או בפשטות המנהגים.
הספר כולל תיאור מפורט של מנהגים ופרקטיקות הלכתיות הנוגעות לחיי היום יום בבית ובבית הכנסת, והוא מהווה סמכות עליונה למקור מנהגי יהדות גרמניה.
הספר כולל גם דרשות וקטעי פרשנות שונים של מהרי"ל.
הוא נערך וסודר על ידי תלמידו של מהרי"ל - רבי אלעזר בן יעקב, המכונה זלמן משוטיגווערא (מהעיר סנט גור , הסמוכה לריין, בין קובלנץ למיינץ), ויצא לראשונה, יחד עם תוספות שונות, בסביונטה שבאיטליה בשנת ה'שט"ז (1556), ומאז עוד פעמים רבות.
לספר הייתה השפעה רבה בעיקר אצל יהדות מערב אירופה והיווה גורם משמעותי בעיצוב התפיסה האוחזת בחשיבותם הרבה של המנהגים בקרב קהילות אלו.
הספר מצוטט באופן תדיר בספרות ההלכתית שלאחריו, ובאופן הבולט ביותר על ידי הרמ"א בהגהותיו על השולחן ערוך, בהם הוא הוסיף את מנהגי יהדות אשכנז.
נתקבלו הרבה מהכרעותיו שכנראה לא היו נהוגים קודם.
לדוגמה, ברוב מחזורי אשכנז המערבי שלפניו, הופיעו פיוטים באמצע הקדושה למוסף של יום כיפור.
לאור הכרעתו של המהרי"ל שלא לאומרם, נשמטו מהמחזורים שבמנהג זה.
אם כי היו הדעות חלוקות בהתייחסות לאמינות הספר, ודעת הרב חיים מוולוז'ין בשם הגאון מווילנה הייתה ששמש פשוט (קטן) כתב ספר זה.
תלמיד נוסף של מהרי"ל קיבץ חלק מתשובותיו ופרסם אותם בקרמונה בשנת שט"ז (1556).
תשובות רבות נוספות של מהרי"ל נותרו בכתב יד והם נאספו לראשונה בשנת תשל"ז (1977) על ידי הרב יצחק סץ ויצאו לאור תחת השם שו"ת מהרי"ל החדשות.
מכון ירושלים הוציא לאור במסגרת "מפעל תורת חכמי אשכנז" את ספרי המהרי"ל במהדורות מוערות על פי דפוסים הראשונים וכתבי יד עם מבוא ומפתחות:
ספר מהרי"ל - מנהגים של רבינו יעקב מולין, עורך שלמה י.
שפיצר, ירושלים תשמ"ט, (מהדורה ראשונה), תשנ"א (מהדורה שנייה), תשס"ה (מהדורה שלישית)
שו"ת מהרי"ל, עורך הרב יצחק סץ, ירושלים תש"ם.
שו"ת מהרי"ל החדשות (תשובות מהמהרי"ל שנאספו מכתבי יד שונים), עורך הרב יצחק סץ, ירושלים תשל"ז.
להבדיל מספרים אחרים, ספר מנהגי מהרי"ל לא הגיע לטקסט סופי.
שפיצר בדק 22 כתבי יד של הספר וכתב ש"הצד השווה שבהם שאין אחד דומה לחבירו." לכן, יש חשיבות מיוחדת לכל כתב-יד קדום של הספר.
מכון ירושלים הוציאו מהדורה מדעית של ספר מהרי"ל בעריכת שלמה י.
בתשפ"ד, הוצאת וידר הוציאו מהדורה פקסימילית של כתב-יד גינזבורג 979 שלא היה לפני שפיצר, וכוללת שינוים משמעותיים.
רבי אליעזר בן יעקב (זלמן משוטיגווערא/סנקט גור, המלקט של "מנהגי מהרי"ל").
רבי ליווא לנדא, רב וראש ישיבה, אביו של רבי יעקב לנדא, בעל ספר האגור.
לפי כמה דעות רבי ישראל איסרלן בעל תרומת הדשן.
רבי זלמן שטן, ראש ישיבה במיינץ.
ר' זלמן יענט, מחבר "סדר טערויז".
מֶהְרָן פֹרוּזָנְפַר (נולד ב-1 בנובמבר 1966) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף.
שירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל (יועכ"ל) וראש אגף התקציבים (את"ק) במשרד הביטחון.
בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
משפחתו עלתה לישראל מאיראן בשנת 1969. בשנת 1985, לאחר סיום לימודי תואר ראשון בכלכלה ולימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב התגייס לצה"ל.
בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה שירת כראש לשכת עוזר ראש אג"ם אלוף זאב ליבנה, בלשכת סגן הרמטכ"ל (שהוגדר כראש אג"ם), בתקופה שבה שימשו אהוד ברק ואמנון ליפקין-שחק כסגני הרמטכ"ל.
תפקידו הבא היה ראש הלשכה הראשון של מפקד פיקוד העורף שהוקם לאחר המלחמה.
כמו כן היה ראש לשכת מפח"ש, מפקדת חילות השדה (כיום זרוע היבשה).
בתפקידיו הבאים שימש פרוזנפר כראש מחלקות תקציביות במשרד הביטחון וביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל.
בשנת 2004 מונה לראש מחלקת תקציבי יבשה באגף התקציבים שבמשרד הביטחון.
ב-30 ביולי 2007 מונה על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף גבי אשכנזי, ומנכ"ל משרד הביטחון פנחס בוכריס, לתפקיד היועץ הכספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון.
עם כניסתו לתפקיד הועלה לדרגת תת-אלוף והופקד על ניהול תקציב הביטחון בסך 70 מיליארד ש"ח לשנה.
בתפקידו הוביל מספר רב של רפורמות משמעותיות ופרויקטים גדולים אשר השפיעו רבות על התנהלות מערכת הביטחון והכלכלה הישראלית כולה.
במסגרת תפקידו פעל ליישום המלצות דו"ח ועדת ברודט, שאושרו על ידי ממשלת ישראל.
חלק מהמלצות הדו"ח היו ריכוז ופרסום צעדי התייעלות בתוך צה"ל ובמשרד הביטחון, בניית תוכנית רב-שנתית של צה"ל ומשרד הביטחון אשר התבססה על מסגרת תקציבית רב שנתית שאושרה על ידי הקבינט הביטחוני וכללה את יישום לקחי מלחמת לבנון השנייה.
במסגרת תר"ש תפן שהוכנה ב־2008 על בסיסי דיוני הוועדה הוכפלו אימוני היבשה, עלייה משמעותית ברמות מלאי של תחמושת וחלפים וכן תוכנית התעצמות להתמודדות עם האיום הבליסטי והמעגל השלישי.
סעיף זה כלל את המשך פיתוח טילי חץ 3 וקלע דוד, מערכת כיפת ברזל, חתימת עסקת רכישת מטוסי לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II ("אדיר"), המשך פיתוח נגמ"שי נמ"ר ועוד.
התכנית בוצעה למרות המשבר הכלכלי העולמי ב־2008 וחלקים נרחבים ממנה אף בוצעו מוקדם יותר, בשל היערכות מול איומים קונקרטיים וקודמו תוכניות נוספות.
תא"ל פרוזנפר יזם והוביל רפורמות מרחיקות לכת בהתנהלות הכלכלית של מערכת הביטחון, תוך בחינת ההשפעה ההדדיות בין תקציב הביטחון לכלכלה הישראלית.
פרוזנפר יזם והקים את המערך התקציבי והכלכלי של צה"ל והוביל רפורמת עומק במסגרתה הוכפפו ליועץ הכספי לרמטכ"ל כל הקצינים והנגדים העוסקים בתחום הכלכלה, התקציב, ניהול השכר וניהול המשאבים ביחידות צה"ל השונות.
במסגרת ברפורמות השונות, היועץ הכספי לרמטכ"ל הופקד על פיתוחם המקצועי והכשרתם, על איוש הקצינים הכלכלנים ביחידות ובזרועות צה"ל השונות וכן על פיתוח תורה כלכלית ייעודית להתנהלות של צה"ל ומשרד הביטחון.
בהתאם לכך, נבנתה תורה כלכלית למערכת הביטחון בתחום ניהול התקציב, ניהול ההוצאה על כח אדם ושכר ומדידת תהליכי התייעלות.
בהמשך לכך נכתבו מחדש מאות רבות של הוראות היועץ הכספי לרמטכ"ל, המהווים את התורה הכלכלית של צה"ל ומשרד הביטחון ולאורה פועלים כלל הכלכלנים.
כמו כן, הוכנס השימוש במערכות ERP וביצוע בקרות תקציביות ממוכנות.
פרוזנפר הקים את בית הספר הצבאי לתקציב וכלכלה בשיתוף עם החוג למינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, המכשיר את עתודאי הכלכלה ורואי החשבון בצה"ל, את קציני צה"ל ואנשי משרד הביטחון העוסקים בניהול משאבים ושכר וכן את הקצונה הבכירה העוסקת בניהול בכיר.
פרוזנפר הקים תא כתבים כלכליים בדובר צה"ל שאויש על ידי כלכלן, בתיאום עם דובר צה"ל תא"ל אבי בניהו, על מנת לפרסם ולתת ביטוי לנכס הביטחון והשפעותיו על הכלכלה הישראלית.
פרוזנפר יזם לראשונה פרסום לציבור הרחב של ספרי דברי הסבר בלתי מסווג על תקציב הביטחון, הכולל מגמות ונתונים רבים בנוגע לתקציב הביטחון.
פרוזנפר יזם יחד עם המדען הראשי של משרד התמ"ת, אלי אופר, ובתמיכת משרד האוצר, את הקמת "קרן מימד" המיועדת לעודד חברות הזנק ישראליות המפתחות טכנולוגיות המיועדות הן לשוק הצבאי והן לשוק האזרחי, להעביר טכנולוגיות צבאיות לשימושים אזרחיים ולאפשר לחברות הזנק ישראליות לפתח טכנולוגיות אזרחיות שיש בהם שימושים ביטחוניים אפשריים.
הקרן מנוהלת במשותף על ידי מפא"ת והמדען הראשי, והמימון הראשוני שלה הועמד על סך 60 מיליון ש"ח וניתן על ידי שלושת המשרדים - הביטחון, האוצר והתמ"ת.
תא"ל פרוזנפר הוביל את הסכמי הגג בין משרדי הביטחון והאוצר לפינוי מחנות צה"ל ממרכז הארץ לדרום.
הוא הוביל את הסיכום התקציבי עם משרד האוצר ועם רשות מקרקעי ישראל (רמ"י) על פינוי בסיסי ההדרכה של צה"ל ממרכז הארץ, בעיקר מצריפין, והקמת קריית ההדרכה של צה"ל בנגב (שתיקרא לימים קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון.
פרוזנפר סיכם עם משרד האוצר שהפרויקט יתבצע בשיטת שותפות ציבורית-פרטית (Public–private partnership, PPP).
בשיטה זו המגזר הציבורי מעביר למגזר הפרטי את האחריות לספק את התשתית, המוצר או השרות הציבורי, לרבות פעולות ההקמה, מימון, תפעול ותחזוקה, תוך ניצול היתרונות של המגזר הפרטי, לרבות יכולתו לנצל טוב יותר את הפוטנציאל הכלכלי של הנכס.
בתמורה, המגזר הפרטי מקבל תשלומים לפי קריטריונים של תפוקות המוגדרים מראש.
חידוש שני שהשיג פרוזנפר היה סיכום נוסף שהשיג עם משרד האוצר ועם רמ"י ועל פיו משרד הביטחון (ולא גורמי התכנון במשרדי הממשלה וברשויות) יהיה הגורם אשר יוביל את התכנון האזרחי של המקרקעין של מחנות צה"ל במרכז הארץ ויכין את כל הנדרש לקידום תוכנית בניין עיר (תב"ע).
בדרך זו היו תהליכי התכנון מהירים בהרבה מהמקובל בשרות המדינה מחד, ומאידך ניתן היה לייצר עתודות קרקע זמינות לשווק במהירות, בהתאם לצורכי המשק.
סיכומים אלה היו הבסיס להסכמי פינוי עתידים של מחנות אחרים של צה"ל, כמו בתל השומר ומחנה סירקין.
בהמשך מונה פרוזנפר כיושב ראש ועדת ההיגוי של מעבר מחנות צה"ל לנגב, תפקיד שכלל מנדט לקדם את התכנון האזרחי של המקרקעין המתפנים במרכז הארץ.
בנוסף מונה להוביל את מכרז קריית ההדרכה של צה"ל בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT/PPP).
כיושב ראש ועדת המכרזים של קריית ההדרכה (עיר הבה"דים) בנה את היסודות של מינהל מעבר דרומה במשרד הביטחון.
חידוש נוסף היה קביעת שני מתמודדים שיגיעו לקו הגמר, במקום להכריז על זוכה יחיד שיבצע סגירה פיננסית מלאה.
שני המתמודדים משפרים את הצעת המחיר שלהם מחד ומבצעים סגירה פיננסית מלאה בטרם יגישו את ההצעה הסופית למכרז.
החידושים הללו נתקלו בהתנגדויות רבות, הן בתוך צה"ל ומשרד הביטחון והן של המציעים, הבנקים ורבים מהיועצים האזרחיים, אך לבסוף יושמו והפכו להצלחה רבה, תוך קיצור לוח הזמנים, הגדלת הוודאות למימוש וחסכון נוסף במחיר בהיקף של מאות מיליוני ש"ח.
בשנים לאחר מכן אומצה שיטת הסגירה פיננסית הכפולה גם על ידי משרד האוצר והחשב הכללי במכרזי ההתפלה.
תא"ל פרוזנפר פעל רבות בתחומי ההוצאה על כוח אדם ושכר וקידם חתימת הסכמי שכר רבים עם הממונה על השכר במשרד האוצר ועם אגף תקציבים.
הסכמים אלו כללו התייחסות לקיצור שירות החובה, משכורת 13 ו-14 לקצינים בדרגת סרן, הסכם רכב לכל רס"ן ומעבר לליסינג, הסכמי שכר של אזרחים עובדי צה"ל, הסכם שכר ייעודי לעובדי משרד הביטחון, הסכמי שכר שונים לאוכלוסיית משרתי הקבע וכן את הסכם מעבר משרתי הקבע מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת.
במסגרת הסכם זה הוסכם על מודל פנסיית גישור בין מועד הפרישה המוקדמת עד גיל הפרישה בחוק לכלל משרתי הקבע.
המודל של פנסיית הגישור אומץ בהמשך על ידי משרד האוצר ליישום גם על אוכלוסיות אחרות בשרות המדינה הפורשות בפרישה מוקדמת וכן במסגרת הסכמי פרישה ייחודיים, כמו לעובדי רשות השידור והטלוויזיה החינוכית.
בהמשך, כיושב ראש הוועדה המקצועית לבחירת קרן הפנסיה של משרתי הקבע, בנה וניהל את הליך התיחור לבחירת התוכנית הפיננסית המורכבת והגדולה שתשמש קרן הפנסיה ברירת המחדל של משרתי הקבע.
בספטמבר 2011 סיים את תפקידו והוחלף בתפקידו על ידי תת-אלוף ראם עמינח.
לאחר פרישתו ייסד את חברת הייעוץ האסטרטגי והפיננסי MFaculty בע"מ, המתמחה בהשבחת נדל"ן, ניהול הוצאה על כוח אדם, הסכמי שכר, ניהול מכרזים, ייעוץ פיננסי וליווי חברות ופרטיים, פיתוח עסקי, כלכלי ועוד.
ביולי 2015 מונה ליושב ראש הוועדה המייעצת לסגן שר האוצר, יצחק כהן ולשר האוצר, מר משה כחלון.
מפעיל מועדוני צרכנות המספקים שירותים פיננסים לעובדים בארגונים גדולים.
יזם ומשקיע בקרנות השקעה ובמיזמים טכנולוגיים.
עורך ומגיש תוכנית רדיו כלכלית שבועית, "שבע כלכלי" - ברדיו קול רגע.
עורך ומגיש תוכנית רדיו כלכלית שבועית, בכל יום חמישי, ברדיו גלי ישראל.
בשנת 2024 מונה פרוזנפר על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לחבר ועדת נגל לבחינת תקציב הביטחון.
ביולי 2025 הודיע שר האוצר בצלאל סמוטריץ' שהחליט למנות את פרוזנפר לממונה על התקציבים במשרד האוצר, אך המינוי עוכב על ידי ועדת המינויים בנציבות שירות המדינה.
בעל תואר ראשון בכלכלה ולימודי עבודה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
פרוזנפר נשוי ואב לארבעה, מתגורר בסביון.
מֶהַרי סותאל, או מהרי בן סותאל (על שם אביו), הידוע יותר בכינוי אבא מהרי, הוא שמו של מלקוסה, נזיר יהודי, שחי ופעל באתיופיה במהלך המאה ה-19, ושימש כמנהיג הרוחני העליון של קהילת ביתא ישראל באזור קולה ווגרה:
אבא מהרי הקדיש את חייו לשימור היהדות ושלמות קהילת ביתא ישראל.
הוא נודע ביכולתיו ההלכתיות וכישוריו כאיש שלום ומרפא חולים.
מהרי הוביל את מסע העלייה הכושל והטרגי לישראל של שנת 1862. קהילת ביתא ישראל רואה באבא מהרי את אחד ממנהיגיה הדגולים ומבשר העלייה הביתא ישראלית.
אבא מהרי נולד בקווארה שבמחוז אמהרה ושם הוכשר לתפקיד כהן (קס) ונזיר (מלקוסה).
אחר הכשרתו נדד בין יישובי ביתא ישראל השונים, הפזורים בין גורגורה לאמבא גואליט, ופעל בהם כנזיר; לימד תורה והלכות, נשא תפילות בעד בני הקהילה והמבקשים מרפא ותבואה, הקריב קורבנות, הכשיר תלמידים והתדיין עם המיסיונרים הנוצרים.
בנדודיו הגיע אבא מהרי עד לדמביה שם פעל בתפקיד מרכזי, כשהוא מקדיש את מרב זמנו להשבת המתבוללים אל חיק היהדות ולמלחמה במסיונרים הנוצרים שהגבירו לחצם על היהודים בבקשם להמיר את דתם.
אבא מהרי נודע בקרב ביתא ישראל ואף מחוץ לה, כאיש ישר, צדיק ומכובד, בעל ראייה נבואית.
כמה מיסיונרים נוצרים התייחסו בכתביהם לאבא מהרי, אחד מהם הוא מרטין פלאד שכתב עליו:
האגדה מספרת כי אבא מהרי פתר את חלומה של אישה נוצרייה שפנתה אליו לעזרה, וחזה כי תוליד בן חזק שישא את השם 'קאסה' ויהא לקיסר אתיופיה, הוא תוודרוס השני.
לפי האגדה, נבואה זו היטתה לימים את ליבו של תוודרוס כלפי אבא מהרי והביאה לאישור עליית בני הקהילה לירושלים.
בני הקהילה רואים באבא מהרי את היוזם הבלעדי, או העיקרי, של ניסיון העלייה בשנת 1862. לדברי הקסים אבא מהרי לא רק קרא לעלייה אלא נקט צעדים מעשיים לארגונה; שלח שליחים לכל יישובי ביתא ישראל, ריכז את שמות הנכונים לצאת למסע והוביל את יציאתם.
בכוונת אבא מהרי היה להוביל את היוצאים למסע אל עבר ים סוף, לחצותו ומשם לעשות את יתרת הדרך המוליכה לירושלים.
סיפור יציאת מצריים היווה עבור היוצאים השראה למסע זה.
המחקרים השונים מציינים כמה סיבות לניסיון עלייה זה, בהם: הרצון להשתחרר מעול הנוצרים שהגבירו את לחצם על בני הקהילה בבקשם להמיר את דתם, הרצון להקריב קורבנות בשקט, הרצון לעלות לירושלים, ונכונותו של קיסר אתיופיה לאשר זאת, שהיה עבורם רמז נבואי.
המסע הקשה תבע לא מעט קורבנות.
לדברי הכהן מהרי, הגיעו משתתפי המסע עד נהר מרב, הנמצא על גבול תיגראי לאריתריאה, ולדברי הכהן יוסף, אף עברו אותו והגיעו לקווייהין ואריתריאה, מציינת במחקרה שושנה בן דור.
מתיאור האירועים במדביי עולה כי רמת התמותה שם הייתה כבר גבוהה מאוד, משום שרבים סבלו מרעב וחלו בחורף הקשה.