tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שפת מנדינקה או מאלינקה היא חלק משפות מאנדה, שדובריהן מונים 30 עד 40 מיליון בני אדם המפוזרים בין 15 מדינות באפריקה המערבית.
החברה מבוססת אצל בני מנדינקה על המשפחה המורחבת, עם נטייה מטריליניארית, שהפכה תחת השפעת האסלאם לפטרילינארית – הפוליגמיה הייתה נפוצה בעיקר אצל האצילים.
נוצרו ונשמרו מדור לדור שלושה מעמדות חברתיים או מעין קסטות אנדוגמיות (כפי שניתן למצוא גם אצל קבוצות אתניות רבות במערב אפריקה):
"הנולדים חופשיים" (חורון או "פורו") – האצולה, לרבות בני משפחת קייטה, צאצאים של מלכי האימפריה של מאלי, הנקראים "טונטיגי".
הלוחמים, החוואים החופשיים המתפרנסים מחקלאות, הסוחרים, ואנשי הדת המוסלמים.
למעשה האחרונים – אימאמים, מורים ולבלרים מוסלמים – נחשבים למעין קאסטה נפרדת הקרויה "ג'חאנקה" שהתחלותיה במאה ה-13.
בעלי המלאכה והזמרים ("ניאמולו" או "ניאמאקאלה") – גם הם בני חורין.
קיימת הייררכיה גם בתוכם: המעמד הגבוה ביותר הוא זה של הנפחים ("נוּמוֹלו"), הבקיאים בחוכמת המסורות האנימיסטיות הקדומות.
לשכבת בעלי המלאכה והזמרים שייכים גם הבורסקאים ("קרנקאולו"), הקדרים, הסנדלרים, התופרים, וכן המוזיקאים והזמרים העממים הנקראים "גריו" או "דיֶילי".
חלקם הם זמרים ציידים העוסקים במסורות קשורות לציד.
העבדים ("ג'ון" או "ג'ונג") – שבויים לשעבר, שנקראים "דיון" או בני עבדים.
הם שוחררו מעבדות בתחילת המאה ה-20. הם עובדים בחוות האיכרים.
בכפרים של בני מנדינקה פועלות גם אגודות סודיות.
אחת מהן היא זו של הציידים, הלובשים תלבושות בובו (Boubou) מקושטות בחלזונות, בשברי ראי, בציפורניים ובשיניים של בעלי חיים.
לקלאנים המשפחתיים היו פטרונימים, אבות מייסדים ואיסורים משלהם.
מרבית בני מנדינקה הם איכרים.
את העיסוק בגידול הבקר או הכבשים השאירו בדרך כלל לבני פולה.
בעלי המלאכה המאורגנים באגודות, עוסקים בדרך כלל גם בחקלאות.
הנפחים ויוצרי התכשיטים נקראים "נומו" ונשותיהם הן קדריות.
התופרים הם לעיתים קרובות בני פולה הנקראים "מאבולה".
בעלי המלאכה המתמחים בעבודה בעץ נקראים "קולֶה", בעוד הבורסקאים נקראים "גאראנקה".
בני דיולה עוסקים בעיקר במסחר.
בימינו כמעט כל בני מנדינקה הם מוסלמים.
חלק קטן מאוד נשאר נאמן לדת האנימיסטית המסורתית בלבד.
הראשונים במערב אפריקה שהתאסלמו היו במאות 8–10 בני סונינקה, במיוחד האצולה של אימפריית גאנה שקיבלו את בשורת האסלאם מסוחרים ערבים-ברברים שבאו מצפון.
קבוצות מקרב בני מנדינקה, בעיקר אצילים, עברו לדת האסלאם יחד עם מייסד האימפריה של מאלי, סונדיאטה קייטה, במאה ה-14. האסלאם נשאר למשך תקופה ארוכה דת האצולה.
אחרי ההתאסלמות פרט לאמאמים הופיע גם מעמד של אנשי דת בעלי עיסוקים בתחום הוראת הדת, בתחום הכישופים ורפואת האלילים, הנקראים מאראבו.
תפקידם בלט במיוחד בקרב בני דיולה.
קבוצה מיוחדת של "מאראבו", היו "דיאחאנקה", ה"מאראבו" נודדים.
עד למאה ה-19 רק האצולה הייתה מוסלמית, בצורה חלקית, תוך שמירת מנהגים גם מהדת האפריקאית הקדומה, שנותרה עדיין נחלתם של רוב בני מנדינקה.
במאה ה-19, ובעיקר אחרי אמצע המאה התגברה הפעילות המיסיונרית המוסלמית בקרב בני מנדינקה.
בניגוד לבני פולה, בני מנדינקה לא היו ידועים בעבר במדיניות של כפיית דת האסלאם על שבטים וקבוצות אתניות אחרים בסביבה.
במהלך המאה ה-20 רוב בני מנדינקה הפכו למוסלמים, אך בקבוצות שונות מכבדים גם אמונות ופולחנים קדומים, כמו למשל פולחן האבות, הטוטמיזם.
פעלו בעבר חבורות דתיות חשאיות אזוטריות כדוגמת אגודות בשם "קומו" במאלי.
ההצטרפות לחבורות כאלה נעשתה לפי קריטריונים של גיל.
בדת המסורתית של בני מנדינקה האל העליון נקרא "מה נגאלה".
בני האדם היו פונים אליו רק בתיווך פולחן האבות והרוחות.
המאמינים שהגיעו לדרגת ידע רוחני גבוהה נקראו "קוֹמוֹטיגי".
כדי להפוך ל"קומוטיגי" היו צריכים לעבור מחזורי חניכות של שבע שנים כל אחד.
בהתאם לכך נוצרו קבוצות גילאים שכונו "טון".
באורח החיים הדתי הקדום כמו גם בדת המוסלמית לא הייתה הפרדה בין החיים הרוחניים ובין חיי היום יום.
הכל התנהל בהתאם לחוקי הדת, מהלידה עד למוות.
בהתאם לדת הקדומה כל משפחה הייתה קשורה לבעל חיים שהיה הטוטם שלה.
הספרות, שלא הייתה כתובה, מיוצגת בסיפורים בעל פה.
בנוסף קיימת מסורת של אגדות ומיתוסים המועברת בשירי הגריו, היצירה הידועה ביותר שעברה לפי מסורת זו הוא האפוס של סונדיאטה, ששאב השראה מחיי המלך סונדיאטה קייטה, מייסד אימפריית מאלי.
זמרי הגריו אחראים לשימור זיכרון השבטים ולהעלאתו באוב בעת הטקסים.
פעם הם היו תלויים במשפחות מסוימות, בימינו הם חופשיים.
באופן מסורתי, הגברים בני המאלינקה מתלבשים ב"בובו", ה"באראקה דולוקי" בצבע לבן או צהוב.
כיסויי הראש הם מגוונים: מכובעים בצורה קונוס – ה"גאבאן", או כובע פתוח מן הצדדים, בצורת פה של תנין ונקרא "באמה דא".
יש גברים שמגלחים את ראשם ויש כאלה האוספים את שיערם בצמות.
לשם מזל הם עושים לעצמם פירסינג באוזן השמאלית ועונדים בה טבעת קטנה מזהב.
הנשים לובשות בובו ובד לחלציים.
כיסויי הראש שלהן הם מורכבים מאוד ודומים לאלה של נשות פולה, בייחוד הציצה והצמות לאורך הרקות, והמודבקות לעיתים לסנטר.
הן שמות על שיערן חלזונות או מטבעות.
עונדות צמידים מנחושת, בעיקר בצווארי כפות הידיים ובזרועות.
במותניים ובצוואר עונדות כמה שורות של מחרוזות פנינים.
מבחינים בקרב בני מנדינקה בתתי-קבוצות עיקריות, לפי הניבים שהם דוברים (בסך הכל 27 גרסאות ניביות):
מנדינקה מערביים – סאראחולה או סונינקה; מנדינגו (מאלינקה) ממזרח סנגל, המכונים גם דיאחאנקה; בדיבונקה של קומבו, בגמביה; פאקאוונקה בחבל סדיו, סנגל; ווינקה בחבל קאבו, בגינאה-ביסאו.
הוולופים ובני סררו בסנגל מכנים את בני המנדינקה בשם "סוסה".
בגינאה נמצא בשימוש גם השם "ג'לונקה".
מנדינקה מזרחיים – במבארה וחאסונקה במאלי; מאלינקה של גינאה ומאלינקה של חוף השנהב המכונים גם דיולה ("סוחרים").
מספר קטן של בני מאלינקה חיים גם בסיירה לאון ובליבריה.
בני במבארה ובני מאלינקה מדברים כמעט אותה שפה.
הפטרונימים הנפוצים בקרב בני מנדינקה הם:
אצל צאצאים של ראשי שבטים מאלינקה בחוף השנהב ובסנגל מוצאים תכופות את השם אידארה, ככל הנראה ממקור מורי.
בקרב בני מעמדות ה"מאראבו", הקרויים "מאנדה מורי" (ה"מאראבו של מאנדה") ניתן למצוא שמות כמו טורה, סיסה, דראמה, דאבו, ביאנה, ברטה (Berété), (שוקל כנגד "סואנה" בסנגל), סאחו, סילה – כולם ממוצא סונינקה.
אצל זמרי "גריו" או "דיילי" מוצאים את השמות "סיסוחו", קויאטה, דיאבאטה, קאמיסוקו.
בני ניאמאחאלה, בעלי המלאכה, בעיקר בקרב הנפחים, נושאים תכופות שמות כמו קאנטה, דיאנחה, פאנה.
בקרב האצילים (חורו) משתמשים בשמות המשפחה אידארה, דומביה, פאקולי, קאבה, קייטה, קונאטה, דיארה, באטילי, סיסוקו, טראורה, סוחנה, באחאיוחו, בינאיוקו, דראמה, סילה, ניאחאטה, ביאגוראגה, מינטה, סומארה, סואנה (ברטה – במאלי)
בסופו של דבר ניתן למצוא בימינו שמות כאלה גם במעמדות חברתיים אחרים.
קיימות גם תופעות התבוללות בין בני מנדינקה ובני קבוצות אתניות אחרות.
משום כך נמצאות משפחות מנדינקה בעלות שמות וולופים (דיופ, נדיאייה) או פולה (דיאלו, גיאחיטה, סנגארה, סידיבה וכו') או מוסי (וודראוגו).
מנחם מנדל (מנדי) ג'רופי (נולד בי"ד בניסן ה'תשל"ב, 29 במרץ 1972) הוא זמר חסידי המשתייך לחסידות חב"ד.
נולד באביטל שבחבל תענך, בנם של הרב סעדיה ושולה ג'רופי, משלוחי חב"ד לחבל תענך.
בגיל חצי שנה ניצל משריפה שפרצה בביתו.
למד בבית הספר החב"די המקומי רשת אהלי יוסף יצחק חב"ד, לאחר מכן בישיבות תומכי תמימים חב"ד בלוד ובמגדל העמק.
בתשרי ה'תשנ"א (1991), כשעבר מול רבו - הרבי מליובאוויטש - במעמד חלוקת הדולרים, בירך אותו הרבי במילים "מרבים בשמחה".
לדבריו מילים אלו הובילו אותו להחלטה להתעסק בשירה ודרך כך להרבות בשמחה, כשליחות חיים.
בשנת ה'תשנ"ד נישא להילה מעברי.
אחיו הצעיר הוא הזמר ישראל ג'רופי.
לאחר נישואיו החל לעסוק בשירה.
החשיפה המשמעותית הראשונה שלו הייתה בשלושה כינוסים שנערכו בשנת תשנ"ה מטעם האגודה למען הגאולה, בהם הופיע לצד האחים פיאמנטה ומרדכי בן דוד.
בהמשך הוציא את השיר "ארץ אשר תמיד" שחשף אותו לכלל הציבור החרדי, הפך ללהיט וצעד שבועות ארוכים בראש מצעדי הזמר החסידיים.
אלבום הבכורה שלו: "ארץ אשר תמיד" יצא בהפקת חברת גל פז.
תקליטו השני 'וידעת היום' עובד על ידי אלי יחיאלי.
באלבום זה הופיעו לראשונה ז'אנרים שעד אז לא נעשה בהם שימוש במוזיקה החסידית, מה שהפך את התקליט לדומיננטי באותה תקופה.
בשנת תשס"ב (2002) זכה בפרס המקום הראשון של "פסטיבל הזמר החסידי" שנערך בהיכל התרבות בתל אביב בניצוחו של מרדכי סובול, עם הלהיט 'ונגינותי ננגן'.
תקליטו "מרקדין" יצא לאור בשנת תשס"ד (2004) בעיבודיהם של משה ואלי לאופר ויובל סטופל.
בולט בו השיר "מרקדין" שהפך ללהיט חתונות.
עם השנים השתתף ג'רופי בשיתופי פעולה רבים, ביניהם 'פיה פתחה' עם ישי לפידות, משה לאופר ועוד עשרות רבות.
בתשע"ב (2012) הלחין את השיר "אמן" אותו ביצע אברהם פריד באלבומו "תמשיך לטפס".
בשנת תשע"ה (2015) הוציא לאור את תקליטו "היום הוא יבוא".
באלבום לחנים שלו ושל עקיבא המניק, רובי בנט, משה לאופר ועוד, בעיבודים מוזיקליים שם עמי כהן, משה לאופר, רובי בנט, משה רוט ועוד.
באדר תשע"ו (2016) הוציא את הספר "מרבים בשמחה" בו קיבץ 365 קטעים בנושא השמחה ע"פ תורת חסידות חב"ד.
בשבט תשע"ח (ינואר 2018) הוציא את השיר "ואתם רוקדים", מלווה בקליפ צבעוני שצולם בשוק ישראלי ומעורבים בו קטעי אנימציה.
באייר תשע"ח (אפריל 2018) הוציא את השיר "גאולה".
המילים הם "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח, גאולה" ללחן מקורי של הזמר שלמה כ"ץ.
משה לאופר מנגן חב"ד 1 ו-3
אחת שאלתי, מקהלת צבאות השם
הנשמה לך, 3,4, גלעד פוטולסקי
התוועדות חסידית, ניגוני חב"ד מקוריים (ווקאלי) מושרים על ידי מקהלת חב"ד בהשתתפות מנדי ג'רופי, בהוצאת נועם הפקות
מנחם מענדל (מנדי) גרוזמן (נולד בי"ג בניסן ה'תשמ"ח, 31 במרץ 1988) הוא עיתונאי ושדרן רדיו חרדי ישראלי, חסיד חב"ד.
גרוזמן נולד וגדל בכפר חב"ד לישראל יוסף ותמר גרוזמן.
סבו, הרב מאיר צבי גרוזמן, היה מראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל שבכפר חב"ד.
בשנות השמונים יצאה משפחתו לשליחות חב"ד במדינת בלארוס, ממנה שבה בשנת תשס"ד (2004).
בבחרותו למד גרוזמן בתלמוד תורה בכפר חב"ד בישיבת תומכי תמימים המרכזית בלוד, ולאחר מכן בכפר חב"ד ובמגדל העמק.
בשנת תשס"ז (2007) סיים את לימודיו בארץ והמשיך, כמקובל אצל בוגרי ישיבות חב"ד בישראל, ללמוד שנת לימודים נוספת בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד 770 בניו יורק במשך כשנה וחודשיים בשנת תשס"ח.
בצעירותו פרסם במשך תקופה קצרה טור חודשי בעיתון ילדי השלוחים בישראל.
בשנת 2012 החל את דרכו העיתונאית באתר כיכר השבת.
בשנת 2013 עבר לאתר בחדרי חרדים ובמקביל היה מעורכי אתר "שטורעם" החב"די, וכתב בשבועון כפר חב"ד.
בשנת ה'תשע"ד (2014) החל לשמש ככתב ופרשן לענייני חרדים בעיתונים מעריב ומקור ראשון, שהיו אז בקבוצה משותפת עם אתר nrg.
בשנת 2017 עזב את "מקור ראשון".
בשנת ה'תשע"ה (2015), לקראת הבחירות לכנסת העשרים, חשף גרוזמן הקלטה של הרב מאיר מאזוז, מנהיג מפלגת יחד, שבה דיבר נגד הרבי מלובביץ' ומנהגי חסידות חב"ד.
בעקבות זאת הוציא הרב מאזוז הבהרה לדבריו.
בינואר 2017 החל גרוזמן להגיש ברדיו כאן מורשת של תאגיד השידור הישראלי תוכנית מדי יום חמישי בערב בשם "התוועדות" עד סוף 2020. מינואר 2018 החל לשדר ברדיו זה גם תוכנית אקטואליה בת שעתיים מדי בוקר בימי ראשון-רביעי בשם "מנדי וביתאן" יחד עם העיתונאי החרדי אלי ביתאן.
מ-29 באוגוסט 2019 התוכנית משודרת גם ביום חמישי ומשודרת גם בכאן 11. התוכנית בעלת אופי של אקטואליה רכה, לצד עיסוק בסדר היום במגזר הדתי והחרדי.
בפברואר 2018 החל לכתוב טור שבועי במגזין בעיתון הדתי-לאומי השבועי "בשבע" שם כתב עד מרץ 2019. בפברואר 2018 הצטרף לצוות הכותבים במדור דעות של העיתון "ישראל היום".
כמו כן טען אדלשטיין כי הרב קנייבסקי אינו בקי בפרטים, ובניו ונכדיו מחליטים מי יוכל לדבר איתו ואיזה מידע אפשר למסור לו.
רוב כלי התקשורת החרדיים, גם אלו הנחשבים עצמאיים, כגון אתרי האינטרנט וקווי הנייעס, צינזרו את החשיפה, בטענה כי היא פוגעת בכבודו של הרב.
גרוזמן עצמו טען כי ידיעת המצב לאשורו דווקא מכבדת את הרב יותר.
ב־2020 השתתף גרוזמן בסדרה הדוקומנטרית "נייעס" מבית כאן 11 העוסקת בעולם התקשורת החרדית.
במאי 2021 הצטרף גרוזמן לצוות המגישים של ההסכת "זינוק לאתמול" בכאן תרבות.
ההסכת עוסק בתשדירי תאגיד השידור הישראלי מאז הקמתו ונושאים שעלו לסדר הציבורי בשנים עברו.
במאי 2021 החלו גרוזמן ואלי ביתאן להופיע בתוכניתו של הקומיקאי שי שטרן בכאן 11, בכתבות קומיות בהן הצמד מכיר לשי שטרן את נבכי החברה החרדית, והוא בתמורה לוקח אותם להכיר את העולם החילוני.
השניים המשיכו בתוכנית של שי שטרן מספר עונות.
בשנת 2023 הוא התחיל ביחד עם אלי ביתאן להגיש תוכנית תחנת רדיו "כאן מורשת" (עורכת התוכנית הייתה נעמי צוובנר).
באפריל 2025 השתתף בסדרה שבאבניקים של חברת HOT לצד השחקן דניאל גד.
גרוזמן הוא גרוש ואב לבת, מתגורר בכפר חב"ד.
אמנדה רוז סקומאנו היא מתאבקת אמריקאית.
היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה מנדי רוז ובו הייתה אלופת הנשים של NXT.
אמנדה נולדה וגדלה במשפחה איטלקית-אמריקאית במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק והיא הצעירה מבין ארבעה ילדים.
היא למדה בתיכון ששם השתתפה בריקוד.
לאחר מכן היא הפכה לבוגרת אוניברסיטה כקלינאית תקשורת.
אמנדה השתתפה בתחרות פיתוח הגוף הראשונה שלה בשנת 2013 וקטפה את המקום הראשון.
היא גם הוכתרה כמלכת היופי העולמית בפיתוח גוף בביקיני.
אמנדה לקחה חלק בעונה השישית של התוכנית Tough Enough, שהיא בעצם תוכנית של ה-WWE, שהחלה להיות משודרת ביוני 2015. היא הייתה בסכנת הדחה, אך שמרה על עצמה בתוכנית הודות לשופט המיז.
היא הגיעה עד לגמר שבו היא הגדירה את שם הבמה שלה בתור מנדי רוז ואף התחרתה נגד אלישה פוקס, שלה היא הפסידה מה שהציב אותה במקום השני בתוכנית.
לאחר סיום העונה של Tough Enough, התגלה שרוז חתמה על חוזה לחמש שנים עם הארגון.
רוז ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירה בתוכנית הפיתוח NXT בסוף ינואר 2016 בקרב 3 על 3 (קרב שלא שודר בטלוויזיה).
בחודש אוגוסט רוז ערכה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בזירה שוב בקרב 3 על 3, שאותו היא הפסידה.
ב-28 בספטמבר רוז השתתפה בקרב יחידים נגד אמבר מון, קרב שגם אותו הפסידה.
קרב זה היה הפעם האחרונה שרוז הופיעה בטלוויזיה.
ב-20 בנובמבר 2017 בתוכנית Raw, רוז ערכה את הופעת הבכורה שלה ביחד עם סוניה דוויל ופייג', שחזרה לאחר היעדרות, כששלושתן תקפו את סשה בנקס, ביילי ומיקי ג'יימס תוך כדי קרב שהתנהל בין הארבעה ביחד עם אלישה פוקס.
במהלך ריאיון עם שלוש הבנות מאחורי הקלעים, הן תקפו גם את אלופת הנשים של Raw, אלכסה בליס, מה שהגדיר את דמותה של רוז כדמות הרעה.
שבוע לאחר מכן נודע כי שם הקבוצה הוא Absolution (שפירושו בעברית: מחילה) ולפני הקרב שלהן נגד ביילי, מיקי ג'יימס וסשה בנקס, הן תקפו את ביילי וג'יימס מאחורי הקלעים, והקיפו את בנקס בזירה ולאחר מכן הכו אותה.
ב-19 בדצמבר, ב-11 בדצמבר קבוצת Absolution ניצחה את ביילי, מיקי ג'יימס וסשה בנקס במסגרת הספיישל "מחווה לחיילים".
ב-28 בינואר באירוע הרויאל ראמבל בקרב הראמבל הנשים הראשון בתולדות הארגון נכנסה רוז כמספר הרביעי והודחה על ידי אגדת העבר וחברת היכל התהילה, ליטה.
במהלך האירוע נודע שרוז החליפה את אלישיה פוקס (שספגה פציעה) באתגר ה-Mixed Match Challenge, שבו שיתפה פעולה ביחד עם גולדאסט.
באתגר זה רוז וגולדאסט הפסידו כבר בסיבוב הראשון ב-6 בפברואר לזוג הנשוי, נעמי ואלוף הזוגות של סמאקדאון באותה התקופה, ג'ימי אוסו.
באירוע תא ההדחות, שנערך ב-25 בפברואר, רוז השתתפה בקרב תא ההדחות הראשון בתולדות מחלקת הנשים, אך הייתה המודחת הראשונה בקרב לאחר שסשה בנקס הייתה אחראית להדחתה.
ב-26 במרץ קבוצת Absolution הפריעה לקטע שהתנהל בין קורט אנגל ורונדה ראוזי, כשפייג' הציעה לרונדה להיות הצלע הרביעית בקבוצה.
עקב סירובה של רונדה, רוז ודוויל תקפו את רונדה, אך האחרונה בלמה את שתיהן ויצאה עם ידה על העליונה.
באחד הקרבות המקדימים לאירוע רסלמניה 34, רוז השתתפה בקרב הבאטל רויאל נשים הראשון של רסלמניה, אך הודחה על ידי דקוטה קאי.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, רוז ניצחה את סשה בנקס; לאחר הקרב פייג' הודיעה על כך שהיא פורשת מהיאבקות עקב פציעה.
ב-16 באפריל רוז הפסידה בהכנעה לנטליה, שעברה באופן רשמי ל-Raw כחלק מתוכנית הסופרסטאר שייק-אפ (שפירושו העברה של מתאבקים בין המותגים Raw וסמאקדאון).
לילה לאחר מכן, רוז ודוויל הועברו באופן רשמי לתוכנית סמאקדאון, מה שגרם להתפרקות קבוצת Absolution.
ב-8 במאי, רוז ערכה את קרב שלה בזירה של התוכנית סמאקדאון בניצחון על בקי לינץ'.
למרות פירוק הקבוצה, רוז המשיכה את החברות שלה עם דוויל במשך הקיץ, כשהן התאבקו ביחד במספר קרבות זוגות.
סימנים של סיום החברות בין השתיים נראו כשרוז הדיחה את דוויל מקרב הבאטל רויאל של הנשים במסגרת האירוע אבולושן, שנערך ב-28 באוקטובר.
באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-18 בנובמבר, רוז לקחה חלק בהפסדה של קבוצת סמאקדאון לקבוצת Raw במסגרת קרב הדחות הנשים המסורתי, כשבקרב זה רוז הודחה על ידי סשה בנקס.
לאחר סדרת ההישרדות, רוז ודוויל חזרו למוטב יחדיו, כשבמקביל רוז ניהלה פיוד נגד נעמי, שמרכזו סבב סביב בעלה של האחרונה, המתאבק ג'ימי אוסו.
ב-22 בינואר, רוז ונעמי התחרו ביניהן, כשבמפגש זה רוז הצליחה לצאת עם ידה על העליונה.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר, רוז התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר השלישי והודחה על ידי נעמי, אך היא הספיקה להדיח את האחרונה (לאחר שכבר הודחה מהקרב).
הפיוד בין רוז לנעמי הסתיים במרץ, כשרוז ספגה הפסד בקרב ביניהן.
ב-5 בפברואר, רוז ודוויל ניצחו בקרב זוגות משולש את כרמלה ונעמי ו-The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס).
שבוע לאחר מכן, רוז ודוויל התחרו פעם נוספת באותו סוג קרב, אך הפעם תנאי הקרב היה שהזוג המפסיד ייאלץ להיכנס ראשון לקרב תא ההדחות; מאחר שרוז הוצמדה לניצחון על ידי נעמי, הזוג של רוז ודוויל נקבע שייכנס ראשון לקרב תא ההדחות.
באירוע פאסטליין, שנערך ב-10 במרץ, רוז התחרתה על אליפות הנשים של סמאקדאון נגד אסקה, אך היא כשלה בניסיונה לזכות בתואר זה.
באירוע כסף בבנק, שנערך ב-19 במאי, רוז התחרתה בקרב הכסף בבנק של הנשים, שבסופו ביילי ניצחה.
ב-5 באוגוסט בתוכנית Raw, רוז ודוויל כשלו בניסיונן לזכות בחגורות אליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו בקרב הדחות זוגות מרובע אר כלל את האלופות לשעבר, בילי קיי ופייטון רויס, אלכסה בליס וניקי קרוס, והקבוקי ווריורס (אסקה וקיירי סיין), שבסופו בליס וקרוס ניצחו וזכו בתואר.
ב-3 בספטמבר בתוכנית סמאקדאון, רוז וסוניה דוויל (שעתה הוכרו תחת השם "Fire & Desire") ניצחו את אלכסה בליס וניקי קרוס בקרב שאינו היה על חגורות האליפות וכתוצאה מכך השיגו לעצמן הזדמנות להתחרות על חגורות האליפות באירוע התנגשות של אלופים.
באירוע זה, שנערך ב-15 בספטמבר, רוז וסוניה דוויל כשלו בניסיונן לזכות בתואר זה.
ב-18 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון, רוז התחרתה בקרב משושה נגד כרמלה, דנה ברוק, לייסי אוואנס, ניקי קרוס וסוניה דוויל אשר קבע את זהות המועמדת לאליפות הנשים של סמאקדאון, שבסופו קרוס יצאה עם ידה על העליונה.
ב-8 בנובמבר, רוז ודוויל הפסידו לכרמלה ודנה ברוק בקרב זוגות אשר קבע את זהות המתאבקות אשר תייצגנה את קבוצת סמאקדאון במסגרת קרב ההדחות המסורתי של האירוע סדרת ההישרדות.
עלילה רומנטית והציוות לדנה ברוק (2019–2021)
בשבועות האחרונים של שנת 2019, רוז הייתה מעורבת בעלילה רומנטית עם אוטיס, שמאוחר יותר הפכה למשולש אהבה אשר כלל בנוסף את דולף זיגלר, שניהל פיוד נגד אוטיס על השגת רוז.
ב-10 בינואר 2020, רוז הצליחה לנצח את אלכסה בליס לאחר הסחת דעת מצד אוטיס.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר, רוז התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר השמיני, הספיקה להדיח את מרסדס מרטינז, אך הודחה על ידי אלכסה בליס וביאנקה בלאייר.
ב-3 באפריל, נחשף סרטון אשר הסביר את האמת על הדייט המתוכנן שהיה לה עם אוטיס ביום ולנטיין.
התברר שחברתה הטובה של רוז, סוניה דוויל, שלחה הודעות לאוטיס כדי להוריד אותו ממנה ולאחר מכן מחקה הודעות אלו, כשבמקביל היא עירבה את זיגלר בסיפור.
כל מעשיה של דוויל היו במטרה להשיג בחזרה את תשומת ליבה של רוז.
לאחר שרוז צפתה בסרטון זה, היא עזבה את דוויל בזעם.
בלילה השני של האירוע רסלמניה 36, שהוקלט ב-25 וב-26 במרץ (ושודר ב-5 באפריל), רוז התערבה במהלך הקרב שהתנהל בין אוטיס לזיגלר, כשתקפה את דוויל שעמדה מחוץ לזירה ואף הכתה את זיגלר בעזרת מכה מתחת לחגורה בזמן שהשופט לא ראה זאת, מה שאיפשר לאוטיס לנצל זאת לטובתו לנצח בקרב.
לאחר הקרב, רוז ואוטיס התנשקו.
ב-1 במאי, רוז כשלה בהעפלתה לקרב הכסף בבנק של הנשים במסגרת האירוע כסף בבנק לאחר שהפסידה לכרמלה.
ב-8 במאי, רוז הפסידה בקרב יחידים לסוניה דוויל.
שבועיים לאחר מכן, רוז ואוטיס הפסידו בקרב זוגות מעורב לסוניה דוויל ודולף זיגלר.
באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-23 באוגוסט, רוז ניצחה את סוניה דוויל בקרב ללא פסילות המפסידה עוזבת את ה-WWE; כתוצאה מכך, דוויל נאלצה לעזוב את ה-WWE.
ב-12 בספטמבר, רוז הועברה למותג Raw.
ב-28 בספטמבר, רוז הצטוותה לראשונה לדנה ברוק, כשביחד הן גברו על לאנה ונטליה.
ב-2 בנובמבר, רוז ודנה ברוק כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE לאחר שהפסידו לניה ג'קס ושיינה בייזלר.
ב-21 בדצמבר, השתיים הפסידו פעם נוספת לג'קס ובייזלר.
ב-11 בינואר 2021, רוז וברוק לא הצליחו לנצח את בייזלר וג'קס, זאת לאחר שבייזלר הכניעה את רוז לניצחון.
שבוע לאחר מכן, רוז הפסידה בהכנעה לבייזלר.
ב-22 במרץ, רוז ודנה ברוק הפסידו לניה ג'קס ושיינה בייזלר בקרב שאינו היה על חגורות האליפות של האחרונות.
ב-26 באפריל, רוז נחלה הפסד לשארלוט פלייר.
ב-31 במאי, רוז וברוק ניצחו את לאנה ונעמי.
במופע המקדים לאירוע גיהנום בכלוב, שנערך ב-20 ביוני, רוז הפסידה בקרב יחידים לנטליה.
ב-13 ביולי בפרק של התוכנית NXT, רוז ערכה הופעה מפתיעה במותג NXT, כשהיא נצפתה על הבמה צופה בקרב שהתרחש בין סאראי לג'יג'י דולין.
ב-31 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, רוז נחלה הפסד לאותה סאראי כתוצאה מספירת חוץ.
לאחר מכן, היא יצרה קבוצה ביחד עם ג'יג'י דולין וג'ייסי ג'יין.
ב-7 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, רוז, דולין וג'יין תקפו את קייסי קטנזארו וקיידן קרטר, צעד שביסס את דמותיהן כדמויות הרעות.
אז, נודע ששמה של הקבוצה היא טוקסיק אטרקשן.
ב-28 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, הקבוצה תקפה את אלופת הנשים של NXT, ראקל גונזלס, לאחר ההגנה המוצלחת של האחרונה על תוארה מול פרנקי מונייה.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, רוז השיגה ניצחון בקרב יחידים על פני אמבר מון.
בפרק הספיישל NXT Halloween Havoc, שנערך ב-26 באוקטובר, רוז ניצחה את ראקל גונזלס וזכתה באליפות הנשים של NXT, האליפות הראשונה שלה בקריירה.
ב-23 בנובמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, רוז הפסידה לקורה ג'ייד כתוצאה מהסחת דעת מצידה של קיי לי ריי בקרב שאינו היה על חגורת האליפות.
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, רוז הגנה בהצלחה על תוארה בקרב מרובע מול קורה ג'ייד, איאו שיראי וקיי לי ריי.
ב-12 באפריל, רוז רשמה הגנה מוצלחת נוספת על תוארה, הפעם מול דקוטה קאי.
ב-24 במאי, רוז גברה על אינדי הארטוול בקרב שאינו היה על תוארה.
ב-12 ביולי, רוז שמרה על תוארה מול רוקסן פרז.
יום לאחר מכן, רוז שוחררה מהחוזה שלה ב-WWE לאחר פרסום תוכן הלא מקובל בידי החברה.
אמנדה משתתפת בפעילויות יוגה, פילאטיס וקרוספיט.
כינוי הילדות שלה היה "המבורגרים".
משפחת סקומאנו מחזיקה במעדנייה בניו יורק.
לחבר שלה קוראים מייקל, ומערכת היחסים שלהם מתועדת בתוכנית Total Divas המשודרת ב.
ב-18 בספטמבר 2019, רוז הופיעה על שער המגזין של מקסים אוסטרליה.
2013 WBFF בוסטון – מקום ראשון
2014 WBFF אליפות דיווה ביקיני עולם מקצועית – מקום ראשון
PWI דירג אותה במקום ה-21 מתוך 120 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2022
מענדל (מנדי) זלצמן (נולד ב-15 בנובמבר 1952) כיהן כמנכ"ל חברת נמל חיפה משנת 2009 ועד 2023. התמודד לראשות עיריית חיפה בבחירות המוניציפליות של שנת 2018. בעבר כיהן כשנתיים כסגן ראש עיריית אילת (1983 - 1985) ועבד כמנכ"ל נמל אילת (1987 - 1992).
זלצמן נולד וגר בחיפה, כבן בכור ליהודה, יליד אוקראינה, ולדבורה, ילידת רומניה, אח לדובי וליעקב-איתן.
הוא מתגורר בחיפה בשכונת רמת התשבי.
את לימודיו התיכוניים סיים זלצמן בהצטיינות בבית הספר המקצועי בסמ"ת בחיפה כטכנאי מוסמך למכשור ובקרה.
בשנת 1971 התגייס זלצמן לצה"ל ושירת במעבדות דרג ד' של חיל האוויר כאחראי על תיקון מכשירי הניווט של מטוסי החיל.
לאחר שירותו הצבאי סיים בהצלחה את לימודיו בטכניון כמהנדס תעשייה וניהול (B.Sc.).
במקביל ללימודיו בטכניון, בשעות הערב, עבד כמדריך ספורט ב"אחוזת ילדים" – פנימייה לילדים בסיכון.
במסגרת שירות המילואים, קודם זלצמן לדרגת קמ"א (קצין מקצועי אקדמאי) ועבר לעסוק בתחום מומחיותו.
בשנת 1981 החל לנהל את מפעל "כבלי ציון" באילת ובשעות הערב שימש כמרצה אקדמי במכללת אורט בעיר.
באוקטובר 1983 נבחר זלצמן לחבר במועצת העיר אילת מטעם סיעת הליכוד וכיהן כסגן וכממלא-מקום ראש העיר אילת.
במסגרת תפקידו ניהל באופן ישיר את אגפי מהנדס העיר, התחזוקה, השירות הווטרינרי, מחלקת תברואה ורישוי עסקים, מחלקת הפיקוח העירוני, מחלקת הגינון ורשות החנייה.
כמו כן, כיהן זלצמן כיו"ר הוועדות העירוניות לתכנון ובניין העיר, הרישיונות והתברואה, ועמד בראש איגוד ערים אילת-אילות ושירותי הכבאות.
באוקטובר 1985 הודח על ידי ראש העיר רפי הוכמן בטענה של אי תפקוד, ניצול תפקיד לכיוון אישי, התעלמות מחוקי עזר עירוניים וחריגה ממנהל תקין.
בתגובה אמר זלצמן: "אין בדברים האלה אף לא פירור אחד של אמת.
ההדחה היא על רקע פוליטי."
מקיץ 1987 כיהן זלצמן כמנכ"ל נמל אילת.
בשנה הראשונה לכהונתו יזם את פסטיבל הג'אז בים האדום, שמתקיים מדי שנה עד היום.
בזמן כהונתו, הציג לראשונה נמל אילת רווחיות פיננסית.
בשנת 1992 מונה זלצמן לתפקיד מנכ"ל נמל חיפה.
בחצי השנה הראשונה לכהונתו המשיך לנהל במקביל גם את נמל אילת.
בשנת 1993 זלצמן ייסד את פסטיבל הבלוז בנמל חיפה, בו הופיעו אמנים בינלאומיים, בהם ריי צ'ארלס, בוב דילן, ניק קייב ובאדי גאי.
בשנת 2008 נבחר זלצמן בפעם השלישית למנכ"ל חברת נמל חיפה.
בתקופת כהונתו נרכש ציוד בהיקף של כמיליארד ש"ח לרציף הכרמל, מנופים, גוררות ונבנה שער כניסה חדשני לכניסת משאיות ורכבים פרטיים.
ביולי 2018 הודיע שיתמודד לתפקיד ראש העיר חיפה בבחירות המוניציפליות של שנת 2018, ויצא לחופשה מתפקיד מנכ"ל חברת נמל חיפה.
בבחירות לראשות העיר זכה בכ-1,500 קולות בלבד וסיעתו "חיפה מתעוררת" לא עברה את אחוז החסימה בבחירות למועצת העיר.
מנדי הויידטס (בהולנדית: Mandy Huydts; נולדה ב-9 באפריל 1969) היא זמרת הולנדית.
היא החלה לשיר בגיל תשע במקהלת ילדים של רשת השידור הציבורית "VARA".
בשנות ה-80 התחברה לחברותיה למקהלה, ויחד הן הקימו את להקת "פריזל סיזל".
ביחד עמן ייצגה את הולנד באירוויזיון 1986, והשיר של הלהקה סיים במקום ה-13. בשנת 1989 התפרקה הלהקה.
ב-1992 החלה לשמש כזמרת ליווי של הזמר רנה פרודר.
ב-1994 יצא אלבום הסולו הראשון שלה.
באירוויזיון 2010 נמנתה עם צוות השיפוט ההולנדי, ובאירוויזיון 2011 מסרה את הניקוד ההולנדי בתחרות.
היא לקחה חלק בדיבוב להולנדית של הסדרה "טוטלי ספייס" וגם דיבבה את טופז בסדרה "טרוליות".
מנדל הירש (י"ב באדר ה'תקצ"ג, 3 במרץ 1833 – כ"ז באדר ב' ה'תר"ס, 28 במרץ 1900) איש חינוך יהודי-אורתודוקסי-גרמני.
בנו הבכור של רש"ר הירש, מנהל מוסדות החינוך של קהילת עדת ישורון בפרנקפורט, ומחבר ספרים.
נולד באולדנבורג לחנה (הנה) לבית יידל ולרב שמשון רפאל הירש, ונקרא על שם אביו של רש"ר, רפאל מנדל הירש.
למד באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת ברלין.
נישא לדוריס באלין (Doris Ballin).
בשנת 1855 התמנה למורה בבית הספר הריאלי של "קהל עדת ישורון" שאותו יסד אביו.
בשנת 1877 התפטר אביו מהנהלת בית הספר של הקהילה והעמיד תחתיו את בנו ר' מנדל, ולצידו ד"ר גרשון לנגה מוורבורג (שנעשה מנהל בית הספר לאחר פטירת ר' מנדל).
ב-1896 הדפיס בפרנקפורט את ספרו "סדר ההפטרות" עם פירושיו על ההפטרות שבו הוא מסביר גם את הקשר בין כל הפטרה לפרשת השבוע שאליה הוצמדה.
הספר תורגם לעברית והופיע בהוצאת פלדהיים, מאה שנה לאחר הדפסתו המקורית, בשנת תשנ"ו, 1996. היה מתנגד חריף לתנועה הציונית, והדפיס ב-1898 קובץ שגינה את הרעיון הציוני (Der Zionismus), אם כי הסכים שהתנועה החדשה הייתה לפחות סימן לכך שההתבוללות כשלה.
מלבד ספרו על ההפטרות חיבר מנדל תרגום לגרמנית של תרי עשר (נדפס תר"ס), מגילת איכה, והקינות לתשעה באב.
אביו ייעד את מנדל לרשת את תפקיד רב הקהילה, אם כי לא פרסם זאת רשמית.
לאחר פטירת אביו ביום האחרון בשנת 1888, ניסה לרשת את מקומו ברבנות הקהילה.
על מועמדותו של מנדל העיבה נטייתו "שמאלה" להזדהות ואימוץ חזקים של התרבות הגרמנית (לעומת פרשנות "ימנית" של חיזוק המרכיב היהודי-הלכתי במסגרת תורה עם דרך ארץ).
הוא גם סירב לעזוב את תפקיד מנהל בית הספר, שבו שירת במשך 33 שנים.
הן משום כפל התפקידים והן משום חוסר יוקרתו התורנית, הציע מנדל למלא בפועל כרב רק תפקיד של מטיף בבית-הכנסת ומנהיג, כשמשרת מורה ההוראה תימסר לידי הדיין רבי גרשון פוזן שיתמנה כ"משנה לרב".
ועד הקהילה התנגד לפיצול משרת הרבנות והודיע כי אינו רואה במועמדותו של הירש במצב זה כמועמדות תקפה לרבנות הקהילה.
בשלב זה הוצעה מועמדותו של חתן הרב הירש, רבי שלמה זלמן ברויאר שכיהן אז כרב בפאפה שבהונגריה, הוא נענה ושב לפרנקפורט והתמודד על התפקיד מול הרב ד"ר אביעזרי זליג אוירבך מהלברשטט.
ברויאר זכה ב-200 קולות מול 85 ליריבו וקיבל את המשרה.
רבי מנדל הירש הגיב בזעם למעשה זה של ועד הקהילה, ולמרות ששימר את משרת ההוראה שלו, נטש בפועל את מוסדות הקהילה, ולא נכנס לבית הכנסת שלה עד פטירתו כעבור 12 שנים.
כתגובת נגד ל"רוח ההונגרית" שהביא גיסו לקהילה, הקים עם חוג קטן של נאמניו, את "חברת בן עוזיאל" שנפרדה מקהילת "מקור חיים" הנאמנה לרב ברויאר.
לאחר פטירתו הקימו תלמידיו את חברת "נחלת צבי" שעסקה בלימוד כתביו של רש"ר הירש, אך שבה והפכה לחברת בת של חברת מקור חיים.
בתו ד"ר רחל הירש הייתה רופאה, והאישה הראשונה בגרמניה שקיבלה פרופסורה לרפואה.
בת אחרת נישאה לרב הלל קליין מניו יורק.
מנדל גרוסמן (בפולנית: Mendel Grossman; 27 ביוני 1913 בעיירה גוז'קוביצה שבפולין - 30 באפריל 1945) היה צלם גרפי אמנותי, שעבד במחלקה הסטטיסטית של גטו לודז'.
במהלך מלחמת העולם השנייה, צילם גרוסמן את החיים בגטו לודז'.
מנדל גרוסמן נורה למוות ב-30 באפריל 1945 על ידי חייל נאצי במהלך צעדות המוות.
גרוסמן נולד למשפחה יהודית חסידית, בנם של שמואל וחנה גרוסמן.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישבה משפחתו בלודז'.
בילדותו צייר גרוסמן דיוקנאות וצילם תמונות וסצנות של אנשים ואירועים בקהילות היהודיות בסביבתו.
הוא היה חובב ספרות, תיאטרון, ציור וצילום בעיקר.
את התמונות שצילם צבע (בזמנו התמונות היו בשחור לבן) בצבעי אנילין (חומר מוצא לצבעים רבים- צבעי זפת, פחם).
במהלך חייו צילם בעיקר פרחים, טבע דומם, נופים, סצנות רחוב ודיוקנאות.
הוא עבר להתרכז בנושא אחד - אדם בתנועה.
המעבר מצילום נופים לצילום בני אדם בא בבת אחת, ובמקרה.
פרויקט הצילום המקצועי הראשון שלו היה בשנת 1938, כשתיעד הצגות של תיאטרון הבימה שהופיע בלודז'.
בעידן שבו היה נהוג לצלם הצגות מצדי הבמה, הוא פיתח שיטת צילום חדשנית: גרוסמן רצה להיות קרוב לשחקנים, להפיק תצלום מתוככי שדה הראייה שלהם.
לכן עמד בשולי הבמה, מאחורי הקלעים, ומשם צילם.
בשנת 1940, הנאצים העבירו את גרוסמן, יחד עם יהודים רבים אחרים, לגטו לודז'.
שם התחיל לעבוד כצלם במחלקת הסטטיסטיקה.
עבודתו כללה הכנת כרטיסי זיהוי, תיעוד עבודתם של שאר האסירים בגטו ואף צילום המחלוקות על המזון בגטו (אנשים רבו על אוכל ומנדל גרוסמן תיעד זאת).
במהלך היום, גרוסמן החביא במעילו מצלמה (לא היה לו אישור מהנאצים לצלם), וצילם יהודים בסתר.
כך הראה את חומרת המצב.
בכך שעשה זאת, העמיד את חייו בסכנה מכיוון שהנאצים חשדו בו.
התמונות היו כה קשות (הרעב, העוני והמחלות), עד כי התקשה לצלם אותן.
בין היתר צילם גרוסמן רציחות המוניות ופגיעות במשפחות בודדות.
לעיתים נתנו הנאצים לגרוסמן לצלם כדי לזהות את הנרצחים בקבורתם.
למשל, אושר לגרוסמן וחברו אריה פרינץ (אריה בן-מנחם) לצלם את הקורבנות שרוכזו בבית הטהרה שבבית הקברות בשביל לזהותם בקבורתם.
רוב התצלומים של אירוע זה נמצאים בארכיון יד ושם, ושם כ־571 תצלומים.
בזכות המוניטין שיצאו לו, פנתה אליו ב–1939 הנהלת טא"ז, החברה לשמירת בריאות הילד היהודי, בבקשה שיכין אלבום תמונות בנושא "הילד היהודי", בדגש על ילדי רחוב עניים.
פרויקט זה יצא לפועל כדי להראות איך היהודים נראים באותה תקופה.
עם כליאת היהודים בגטאות עבר מנדל מצילום טבע, נופים ודיוקנאות לצילום הטרגדיות ברחובות ובגטו.
במהלך השהייה בגטו עם משפחתו תיעד את משפחתו כדי לשמור זיכרונות מהם בעתיד וכך נוצר תיעוד של הידרדרות משפחתו אל המוות.
הנאצים העבירו את גרוסמן למחנה עבודה בקניגס ווסטרהאוזן.
שם שהה עד 16 באפריל 1945. כשנהיה חולה ותשוש, נורה על ידי הנאצים במהלך צעדת מוות בכפייה, כאשר עדיין אחז במצלמה שלו.
צילומיו נשלחו על ידי אחותו לישראל אבל כנראה במלחמת העצמאות אבדו בזמן שנכבש קיבוץ ניצנים על ידי המצרים.
חברו של מנדל מגטו לודז', נחמן זונאבנד, הסתיר צילומים של מנדל בתחתית באר בגטו.
צילומים אלה נמצאו אחרי המלחמה ונשלחו לארכיון במוזיאון בקיבוץ לוחמי הגטאות.
מנדי הוא מאכל מסורתי שמקורו בחצרמוות, תימן.
המאכל עשיר בבשר ובאורז וכן בתיבול.
את המנדי מבשלים בתוך חור באדמה, לא על כיריים.
המאכל נפוץ ואהוד ברחבי חצי האי ערב, ואף אומץ במטבחי מדינות רחוקות יותר כגון טורקיה, מצרים והלבנט.
המנדי הוא מאכל פופולרי אף באזור המלבר במדינת קרלה שבהודו ובהיידראבאד.
את המנדי מכינים מאורז ובשר (טלה, גמל, עז או עוף) ומתערובת של תבלינים עזים ובהם חוויאג'.
מה שמבדיל את המנדי ממנות בשר ואורז אחרות היא העובדה שאת המנדי מבשלים בטנדור, סוג של פתח רדוד באדמה המכוסה בחימר ואליו מכניסים את הסיר עם המאכל.
המנדי נחשב למאכל יסוד בחגים מוסלמים שונים, דוגמת עיד אל-פיטר, חתונות וכן באירועים אחרים בתימן ובערב הסעודית.
שמו של המאכל נגזר מן המילה הערבית נַדָא (ندى), שפירושה טל, בגלל מרקמו הלח והעדין של הבשר המוכן בשיטת בישול איטית, המזכיר את רכותו של הטל.
מכניסים פיסות עץ יבש (שיטת הסוכך או גדעה) לתוך בור הטנדור ומבעירים אותם.
תחילה מכינים אורז בסמטי ואותו מתבלים היטב, לאחר מכן מוסיפים לטנדור את הבשר מבלי שיגע בגחלי האש.
לאחר מכן, אוטמים את הטנדור עם חימר למשך שמונה שעות.
נהוג להוסיף למנה צימוקים, צנוברים, או בוטנים.
מנדי רייס דייוויס הייתה דוגמנית, רקדנית, זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית.
נודעה בחלקה בפרשת פרופיומו, היגרה לישראל, התגיירה ונישאה, ושיחקה במספר סרטים ישראליים, ולאחר מכן חזרה לבריטניה.
היא נולדה בויילס ובגיל 15 החלה לדגמן בברמינגהאם.
בגיל 16 הגיעה ללונדון והחלה לעבוד כחשפנית במועדון לילה שם הכירה את עמיתתה, כריסטין קילר.
היא וחברתה כריסטין קילר ניהלו רומן עם שר המלחמה הבריטי, ג'ון פרופיומו, שהסתבך כשהתברר שקילר נפגשה באותו הזמן גם עם נספח הצי בשגרירות ברית המועצות בלונדון, שהתגלה כמרגל.
חשיפת הקשר הבעייתי בתקשורת הובילה להגשת כתב אישום בגין סרסרות נגד האוסטאופת סטיבן וורד, שהכיר בין שתי החשפניות לשר פרופיומו במסיבה בביתו של הלורד ויליאם אסטור.
רייס-דייוויס העידה במשפטו של וורד וכשעומתה עם טענתו של הלורד אסטור, שהכחיש את הרומן ביניהם וטען שמעולם לא פגש אותה, ענתה: (ובכן, זה מה שהיה אומר, לא?).
תשובתה הפכה למטבע לשון, שמשמש לתיאור תגובה צפויה ובלתי נמנעת.
בעקבות הפרשה הזאת התפטר ראש ממשלת בריטניה, הרולד מקמילן.
רייס-דייוויס ניצלה את הרעש הציבורי כדי לנסות לעשות קריירה.
היא הופיעה כזמרת והקליטה ב-1964 תקליטון בן ארבעה שירים באנגלית שהודפס בבריטניה וצרפת, ובאמצע שנות ה-60 הגיעה לישראל והופיעה ב"מועדון כליף".
שם פגשה במסעדן ואיש העסקים רפי שאולי, והם התאהבו ונישאו ב-1966 לאחר שהיא התגיירה.
נולדה להם בת אחת, דנה.
שאולי פתח מסעדה ומועדון לילה בתל אביב על שמה, "מנדי'ס".
בני הזוג הפכו למובילי הסצנה של הבוהמה התל אביבית במשך מספר שנים.
בשנת 1968 הודפס התקליטון של דייוויס במהדורה ישראלית על ידי חברת EMI.
הם התגרשו ב-1971 אך נשארו ביחסים טובים.
היא שיחקה במספר סרטים ישראליים:
איריס (1968), לצד גדעון שמר ושמואל קראוס.
קוני למל בתל אביב (1976), לצד מייק בורשטיין.
הרשלה (1977) לצד מייק בורשטיין.
מיליונר בצרות (1978) לצד יהודה ברקן.
קוני למל בקהיר (1983) לצד מייק בורשטיין (לא משחקת אלא מוזכרת ונראית בתמונה, כאשתו של קוני).
היא נישאה עוד פעמיים והופיעה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
בשנת 1989 יצא לאקרנים סרט קולנוע בשם "סקנדל", המבוסס על אירועי פרשת פרופיומו.
איאן מקלן גילם את פרופיומו וברידג'ט פונדה את רייס-דייוויס.
לצידם השתתף בסרט גם ג'ון הרט.
רייס-דייוויס נפטרה בשנת 2014 בגיל 70 ממחלת הסרטן בלונדון שבאנגליה.
מנדי הוא סרט מותחן פעולה-אימה נקמה אמריקאי-קנדי משנת 2018 בבימויו של פאנוס קוסמטוס, שכתב את התסריט ביחד עם אהרון סטיוארט-אן לפי סיפור שקוסמטוס יצר.
את הסרט הפיק אלייז'ה ווד וגם קוסמטוס, והסרט הוא הפקה משותפת של ארצות הברית, קנדה ובלגיה.
בסרט, ניקולס קייג' מגלם חוטב עצים ואלכוהוליסט לשעבר אשר יוצא למסע נקמה אכזרי ומדמם כנגד אנשי כת דתית של היפים בראשותו של אדם היפי הרואה בעצמו שליח האלוהים אשר רצחו את חברתו מנדי בלום, אמנית פנטזיה וקופאית בעזרת כנופיית אופנוענים מפלצתיים.
לצד קייג', מככבים אנדראה רייסבורו, לינוס רואץ' כנבל הראשי, נד דנהי, אולוון פרר, ביל דיוק וריצ'רד ברייק.
בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס של 2018 ב-19 בינואר והסרט יצא לאקרנים בידי חברת RLJE ב-14 בספטמבר 2018. עם יציאתו לאור, הסרט זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים בעיקר על הצילום והסגנון הוויזואלי, הפסקול של יוהאן יוהנסון, המשחק (בעיקר זה של ניקולס קייג'), הבימוי והכתיבה אל מול סצנות האקשן.
למרות זאת, הסרט קיבל ביקורת על האלימות הקשה וכן על הקצב האיטי שלו.
הסרט היה לכישלון קופתי נחרץ עם הכנסה של כ-1.4 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה זעום של כ-6 מיליון דולר בלבד למרות היותו הצלחה ביקורתית רחבה.
הסרט הוא האחרון שעבורו יוהאן יוהנסון הלחין ויצר מוזיקה לפני מותו בפברואר 2018 והסרט מוקדש לזכרו.
אי שם ליד הרי הצללים שבקנדה בשנת 1983, רד מילר גר עם חברתו, האמנית מנדי בלום, בבקתה ליד האגם.
רד עובד כחוטב עצים ונגר, ואילו למנדי עבודת יום כקופאית בתחנת דלק סמוכה ביער.
היא יוצרת אמנות פנטזיה משוכללת בלילות, ורד מעריץ את עבודותיה מאוד.
הם מנהלים חיים שקטים ומתבודדים, ושיחותיהם והתנהגותם מרמזים על עבר מסובך ועל קשיים פסיכולוגיים.
נראה שרד הוא אלכוהוליסט ותיק אפשרי, ומנדי מספרת לו על חוויות ילדות טראומטיות.
בדרך לעבודה, מנדי חולפת על פני טנדר הנושא את ילדי השחר החדש, כת היפים סוטה בהנהגתו של ג'רמיה סאנד.
סאנד מוקסם מיופייה של מנדי ומורה לאחד מתלמידיו, האח סוואן, לחטוף את מנדי בעזרת הגולגולות השחורות, כנופיית אופנוענים שטנית עם טעם לבשר אנושי וצורה נוזלית חזקה ביותר של LSD.
בלילה, האח סוואן נוסע אל האגם ומזמן את הגולגולות השחורות על ידי פיצוץ אוקרינה מיסטית מגולפת מאבן לבה.
אחרי שסוואן מציע להם חבר בדרגה נמוכה בכת כקורבן, הם פורצים לבית הזוג ומכניעים את מנדי ורד.
שתי חברות הכת, האם מרלן והאחות לוסי, מסממות את מנדי עם LSD וארס מצרעה שחורה ענקית לפני שהם מגישים אותה בפני סאנד.
סאנד - מוזיקאי כושל - מנסה לפתות את מנדי עם המוזיקה העממית הפסיכדלית שלו, ומשמיע לה שיר של להקת הקרפנטרז על שמו שלו ואומר לה שאלוהים אמר לו לקחת כל מה שהוא רוצה.
מנדי בהיותה בטריפ פסיכדלי, צוחקת ולועגת לו, ומשאירה אותו מבולבל ועצבני כשהוא מאונן בפני כולם.
כשהוא מחפש נקמה, דוקר סאנד את רד, שקשור ואטום בפיו בתיל, ואז שורף את מנדי חיה מולו.
אחרי שלא נשאר אלא אפר ממנדי, סאנד וחסידיו עוזבים.
רד משתחרר, מתאבל על אפרו של מנדי, חוזר פנימה ונרדם, תשוש והלום.
לאחר שהתעורר מסיוט, הוא צורך בקבוק וודקה, מטפל בפצעיו וצורח בייסורים, צער וזעם כשהוא מתמלא בטירוף פסיכוטי מיד אחרי שחזר לשתות.
בבוקר, רד מביא את "הקוצר", רובה החצים והקשת שלו, מחברו קרות'רס.
קרות'רס מספק לו חצים טריים ומידע על הגולגולות השחורות.
לטענת קארות'רס, הגולגולות השחורות היו סוחרי סמים אשר הפכו לפסיכופתים לאחר שצרכו כמות גרועה של LSD.
לפני שרד עוזב, מזהיר אותו קרות'רס כי סיכויי ההישרדות שלו ירודים.
רד מייצר ומחשל גרזן קרב כבד ומיוחד בשם "החיה" ויוצא לצוד את האופנוענים.
במעקב אחר הכנופיה, הוא מנסה לדרוס ולהרוג אופנוען שפגע בו אך נלכד בתהליך.
במחבואם מצליח רד להשתחרר ולהרוג את האופנוענים.
בחיפוש אחר מחבואם הוא צורך חלק מהקוקאין שלהם וה-LSD המוכתם, מה שגורם לו להזות באופן מיידי וחמור.
כשהוא מחפש מגדל רדיו שחזה קודם לכן, פוגש רד את הכימאי, יצרן תרופות מסתורי, שאומר לו היכן למצוא את ילדי השחר החדש.
בכנסיית העץ המאולתרת שלהם במחצבה, רד הורג את האחים סוואן והאנקר בגרזן שלו והורג את האח קלופק במהלך קרב מסורי שרשרת אכזרי, וחס על חייה של האחות לוסי.
חוצה את המנהרות שמתחת לכנסייה, רד מוצא את האם מרלן ועורף את ראשה.
לאחר מכן הוא מוצא את סאנד במערומיו בתוך חדר מיוחד מלא באור אדום, מתגרה בו על ידי גלגול ראשה הכרות של מרלן.
סאנד מתחנן לרחמים אך לא לפני שהוא מספר כי הוא נשלח בידי האל לעזור לו, אך רד הורג אותו על ידי ריסוק גולגולתו במו ידיו.
הוא מצית את הכנסייה ומתבונן בגופתו של סאנד נשרף לפני שנסע משם, רואה בעיניו את רוחה את מנדי במושב הנוסע של מכוניתו אך לא לפני שהוא נזכר כיצד פגש אותה במסיבה, בעוד שהנוף שמאחוריו נראה כעת פנטסטי ועולמי אחר כשהוא נוסע משם ובזה הסרט נגמר.
ניקולס קייג' – רד מילר, הגיבור הראשי של הסרט.
חוטב עצים ונגר שהיה אלכוהוליסט בעברו ויוצא למסע נקמה אכזרי עם מותה של מנדי לנגד עיניו.
אנדראה רייסבורו – מנדי בלום, אהובתו של רד.
לינוס רואץ' – ג'רמיה סאנד, הנבל הראשי של הסרט.
מוזיקאי כושל שרואה בעצמו שליח האלוהים ועומד בראש כת היפים פסיכוטית-דתית בשם ילדי השחר החדש.
שמו האמיתי הוא ג'רמי רייגארד לפני שהחליט שהוא "מת" בתור רייגארד ו"נולד מחדש" כג'רמיה סאנד כשהוא לקח את השם מתוך שיר של להקת הקרפנטרז.
ביל דיוק – קרות'רס, חברו של רד.
ריצ'רד ברייק – הכימאי, יצרן סמים ותרופות מסתורי השוכן ליד מחצבה.
נד דנהי – האח סוואן, יד ימינו האישי של סאנד בכת.
אולוון פרהר – האם מרלן, חברה בכת.
לין פילט - האחות לוסי.
ביוני 2017 ,דווח כי ניקולס קייג' יככב בסרט אשר תואר כמותחן-אקשן שמופק בידי אלייז'ה ווד ומבוים בידי פאנוס קוסמטוס לפי תסריט שכתב עם אהרון סטיוארט-אן על פי סיפור שהוא יצר בעצמו.
יוהאן יוהנסון דווח כמלחין ויוצר פסקול הסרט.
בכנס של חברת M מדיה בפסטיבל סאנדנס, ניקולס קייג' ביצע הופעה מפתיעה ש"הרסה" את הפאנל שמדבר על הסרט.
אמנדה "מנדי" לין הארווי היא זמרת וכותבת שירי ג'אז ופופ אמריקאית.
חירשת בעקבות מחלה בגיל 18, היא הייתה מתמודדת בעונה ה-12 של America's Got Talent, שם ביצעה שירים מקוריים במהלך התחרות.
הארווי נולדה בסינסינטי, אוהיו ועברה לסנט קלאוד, פלורידה.
היו לה בעיות שמיעה והיא עברה מספר ניתוחים בילדותה כדי לנסות לתקן אותן.
משפחתה עברה לקולורדו כשהייתה ילדה.
היא שרה וכישרונה זכה להכרה בתיכון לונגמונט, שם סיימה את לימודיה בשנת 2006. הארווי איבדה את שמיעתה בהדרגה כתוצאה מהפרעת רקמות החיבור – אחת מתסמונות אהלרס-דנלוס.
היא איבדה את יתר שמיעתה בגיל 18, בזמן שהתמחתה בחינוך למוזיקה קולית באוניברסיטת המדינה של קולורדו.
כתוצאה מכך עזבה את האוניברסיטה.
לאחר שאיבדה את שמיעתה בשנת 2007, הארווי נכנסה לדיכאון והפסיקה לעסוק במוזיקה.
עם זאת, בעזרת מכוונים ויזואליים היא למדה כיצד למצוא את הטונים הנכונים בעת השירה.
בשנת 2008 הכירה את פסנתרן הג'אז מארק סלוניקר בביסטרו של ג'יי בפורט קולינס, קולורדו, שם החלה להופיע באופן קבוע.
מאוחר יותר הופיעה בטרקלין הג'אז Dazzle בדנוור והקליטה שלושה אלבומי ג'אז באולפן.
ב-JazzTimes נכתב על אלבום הבכורה שלה Smile משנת 2009, "השירה עשירה ושובה לב".
אלבומה השני After You Gone יצא בשנת 2010. בשנת 2011 זכתה הארווי בפרס הסולן הצעיר הבין-לאומי של VSA.
מאוחר יותר חזרה להופיע במרכז קנדי.
אלבומה השלישי All of Me יצא בשנת 2014.
בשנת 2017 הופיעה הארווי ב-America's Got Talent, בעונה ה-12, שם הגיעה למקום הרביעי.
היא קיבלה Golden Buzzer מסיימון קאוול, כשניגנה ביוקולילי שלה וביצעה שיר מקורי.
היא ביצעה שירים מקוריים נוספים במהלך התחרות.
באותה שנה בהופעתה של America's Got Talent פרסמה ספר זכרונות עם המחבר המשותף מארק אטברי, Sensing the Rhythm: Finding My Voice in World Without Sound (חשה את הקצב: למצוא את קולי בעולם ללא קול).
בריאיון ל-BBC ב-15 בנובמבר 2017, תיארה הארווי כיצד הואשמה בקידום אוראליזם (דיבור בקהילת החרשים וקריאת שפתיים על חשבון שימוש בשפת סימנים) כשעלתה לראשונה לבמה וקיבלה איומי מוות מתוך קהילת החירשים על קידום פעילות "שמיעה".
הארווי היא פעילה מטעם הארגון ללא מטרות רווח No Barriers (ללא גבולות) הפועל לסייע לנכים להתגבר על מכשולים.
מנדי וייס או מענדי וייס הוא זמר חסידי ישראלי.
אביו של וייס הוא אברומי וייס, זמר חתונות.
בניו דודיו מצד אימו גם הם זמרים: יענקי דסקל ושלוימי דסקל.
כילד, השתתף מנדי וייס רבות בשירת סולו באלבומי חסידות ויז'ניץ ונבחר להשתתף במקהלת החסידות.
לאחר נישואיו, החל לעסוק בתיווך נדל"ן.
הוא חזר לשיר לאחר שאביו הזמין אותו להצטרף אליו לשירה בחתונה בה הופיע.
כיום מנדי מופיע בקביעות עם הקלידן שמוליק לוטרמן, לעיתים אף בתוספת ליווי של כלים חיים, נגני סקספון וקלרינט ואף טרומבון וגיטרות חשמליות.
בשנת 2019 (לאחר 13 שנים בתעשיית המוזיקה, בעיקר כזמר חתונות) הוציא את אלבום הבכורה שלו אלע אלע.
באלבום לחנים של הרשי ויינברגר, פינקי ובר, הרשי רוטנברג, נפתלי שניצלר, ומאיר אדלר, את השיר ה-12 באלבום "כי לא ידח" הלחין מנדי לראשונה בעצמו.
כשעל העיבודים נפתלי משה שניצלער, יואלי דיקמן, מאיר אדלר, משה לאופר, צבי בלומנפעלד (פריילעך) ועוד.
המקהלות שליוו את האלבום, מקהלת ידידים העולמית, מקהלת נרננה ומקהלת הילדים שיר ושבח.
במשך שנת 2019 השתתף מנדי ב-2 אלבומים בולטים בסוגת המוזיקה החסידית, באלבום טביעת אצבע לחני ר' ישראל באדאנסקי בהפקת נפתלי משה שניצלר, ובהשתתפות גדולי הזמר החסידי בישראל ומחוצה לה, ביניהם: שמילי אונגר, בני פרידמן, ליפא שמלצר ונוספים.
כמו כן השתתף באלבום לב אל הנשמה של ר' משה חזקיה וייס, בהשתתפות גדולי הזמר, כמו שמילי אונגר, אברהם פריד, מרדכי בן דוד, מוטי שטיינמץ ונוספים.
בשנת 2020 במהלך מגפת הקורונה הוציא שיר חיזוק "יאמר לצרותינו די" - השיר מבטא תפילה לה', אמונה וביטחון בה'.
את השיר הלחין לו ידידו בנצי שטיין.
בשנת 2020 במסגרת קמפיין הבחירות לכנסת ה-23 שר מנדי יחד עם מקהלת נרננה בלחן של אלי קליין ואיצי ברי את ג'ינגל הבחירות של מפלגת אגודת ישראל תחת הסלוגן "זכות הקיום זה הכל".
בשנת 2021 במסגרת קמפיין הבחירות לכנסת ה-24 שר מנדי יחד עם רולי דיקמן את ג'ינגל הבחירות של מפלגת יהדות התורה תחת הסלוגן "קודם כל חרדי, זו גדולתו זו גאוותנו" את הג'ינגל הדביקו על לחן השיר "שימו לב אל הנשמה" בלחן של ר' משה חזקיה וייס, וביצוע מקור של שמילי אונגר.
ב-2021 השתתף מנדי בקמפיין השיווקי של חברת עלית בהקשר העברת כל המוצרים לכשרות המהודרת של העדה החרדית, תחת הסלוגן "שפע רב בכל העולמות", כחלק מהקמפיין השיקו קליפ שצולם במפעלי השוקולד של עלית בהשתתפות מנדי, מידד טסה, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות.
שיתוף פעולה בולט בין מנדי למקהלת מלכות ולעומד בראשה פנחס ביכלר, מתבטא בעיקר כשמנדי משמש כסולן בהופעות רבות של המקהלה, ובהשתתפות של מנדי בקליפים של המקהלה ובאלבומים שלה היוצאים מידי חג.
בחצר המלכות, מקהלת מלכות (2016)
תו השעה, מקהלת מלכות, עיתון משפחה, 2018
הגעת למלכות, מקהלת מלכות (2018)
טביעת אצבע, ישראל באדאנסקי (2019)
לב אל הנשמה, משה חזקיה וייס (2019)
ווען משיח וועט קומען, מקהלת מלכות (2020)
והנה ה' ניצב עליו - עם מקהלת נרננה, מילים מספר התניא, לחן של הרב אשר ישעיה רוזנבוים (2016).
ויעזור - עם מקהלת מלכות, לחן של משולם גרינברגר, עיבוד פנחס ביכלר ויואלי דיקמן (2016).
אליך זעקו - עם יואלי קליין, שייע גרוס, אהרלה סמט בלחן של רבי נתן מברסלב, עיבוד של אלי קליין ואיצי ברי (2017).
ניגון גראסוורדיין - עם אהרלה סמט ומקהלת קולות, לחן רב ניסן יוסט, עיבודים אלי קליין ואיצי ברי (2018).
שים שלום - עם מקהלת מלכות, לחן יחזקאל קלאגסבאלד מחסידות ויז'ניץ (2018).
אונטערן חופה מיט מענדי ווייס - שלושה שירי חופה אם אשכחך, מי אדיר ומי בן שיח, בלחן של יהושע האנשטטר, ובליווי מקהלת ידידים, עיבוד אפרים מרקוביץ' (2019).
אבינו מלכנו - עם ילד הפלא אלחנן הלפגוט, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות (2019)
פאר דיר - עם דובי מייזלעס, ילד הפלא יענקי גרין ומקהלת שירה, לחן של ר' משה חזקיה וייס, עיבוד של נפתלי משה שניצלר (2019).
אהבת השם - עם תזמורת פייער ומקהלת נשמה (2019).
להודיע - לחן של פנחס שיינברגר, בליווי מקהלת ידידים ותזמורתו של עמי כהן (2020).
לבוש מלכות - עם אהרלה סמט, בנצי שטיין, פנחס ביכלר, מקהלת מלכות ומקהלת הילדים חסידימלך (2020).
סקולען - מחרוזת ניגוני סקולען עם זאנוויל ויינברגר, יענקי דסקל, אברימי רוט, ישראל אדלר, משולם גרינברגר, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות (2020)
שלום זוכר - עם עקיבא גרומן, מאיר אדלר, אהרלה סמט, יואלי דוידוביץ, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות, עיבוד בני לאופר (2020).
לשיר ביצוע נוסף ווקאלי המיוחד לימי הספירה ושלושת השבועות.
קידוש - עם אהרלה סמט, מאיר אדלר, עקיבא גרומן, יואלי דווידוביץ', חונא דייטש, ילד הפלא בנצי קלצקין, פינחס ביכלר ומקהלת מלכות, מקהלת הילדים חסידימלך (2021).
לשיר ביצוע נוסף ווקאלי המיוחד לימי הספירה ושלושת השבועות
מחרוזת חתונה - עם אפרים מרקוביץ', אמן הקלרינט אברהם בלטי, אהרלה סמט, יואלי דווידוביץ', מנחם מושקוביץ', פנחס ביכלר ומקהלת מלכות (2021)
הוי רץ למשנה - עם מקהלת הילדים חסידימלך, לחן של בנצי שטיין (2021).
שפע רב בכל העולמות - קליפ פרסומי לחברת עלית יחד עם מידד טסה, פנחס ביכלר ומקהלת מלכות (2021).
גיבור כארי - לחן של סענדי שטיינר עיבוד של אפרים מרקוביץ' (2022).
מנדט כפול הוא הנוהג שבו נבחרי ציבור מכהנים ביותר מתפקיד נבחר אחד או אחר בו זמנית.
לפיכך, אם מישהו שהוא כבר ראש עירייה או חבר מועצת עיר ייבחר כחבר הכנסת בבית המחוקקים הלאומי או הממלכתי ושומר על שני התפקידים, זהו מנדט כפול.
גישות פוליטיות ומשפטיות כלפי החזקת מנדט כפולה משתנות מאוד.
במדינות מסוימות, מנדטים כפולים הם חלק מבוסס היטב מהתרבות הפוליטית, באחרים הם עשויים להיות אסורים על פי חוק.
לדוגמה, במדינות פדרליות, לעיתים קרובות בעלי תפקידים פדרליים אינם מורשים לכהן בתפקידי מדינה.
ברוב המדינות, חברות ברשות שופטת עצמאית או שירות אזרחי פוסלת בדרך כלל אדם מלמלא תפקיד בו-זמנית ברשות המבצעת או ברשות המחוקקת.
במדינות עם שיטת ממשל נשיאותית או דואליסטית-פרלמנטרית, חברי הרשות המבצעת אינם יכולים להיות בו זמנית חברים בבית המחוקקים ולהפך.
במדינות שבהן יש בית עליון ובית תחתון, בדרך כלל לא ניתן להיות חבר בשני הבתים בו-זמנית.
נושא משרה אחד הזוכה בבחירות או מינוי למשרה אחרת שבה אסור כפול מנדט חייב להתפטר מהתפקיד הקודם או לסרב לתפקיד החדש.
לחוק יסוד: הכנסת מונה סדרה של נבחרי ציבור ובעלי תפקידים ציבוריים שאינם רשאים להגיש את מועמדותם לכנסת.
בחלק מהמקרים נדרשת תקופת צינון של נושאי תפקידים אלה קודם שיגישו מועמדותם לכנסת.
הגבלה זו חלה גם על מינוי לשר.
אין הגבלה דומה בחוק יסוד: נשיא המדינה - כל אזרח ישראלי שהוא תושב ישראל כשיר להיות מועמד לכהונת נשיא המדינה.
בעבר התאפשר לראש עירייה לכהן במקביל כחבר הכנסת, וכך היו ראשי עיריית תל אביב-יפו, ישראל רוקח ומרדכי נמיר, גם חברי הכנסת במקביל.
התאפשרה גם כהונה המקביל כמזכ"ל ההסתדרות וכחבר הכנסת, וכך החזיקו במקביל במשרות אלה ירוחם משל ואחריו עמיר פרץ.
אפשרות זו בוטלה בתיקון משנת 1995 לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, שבו נוספו לחוק סעיפים 13א ו-13א1.
חוקת ארצות הברית אוסרת על חברי הסנאט של ארצות הברית לכהן בתפקידים בתוך הזרוע המבצעת.
עם זאת, החוקה לא מציבה מגבלות שימנעו מבעלי תפקידים ממלכתיים או מקומיים לכהן בו-זמנית בתפקיד בכל סניף של הממשל הפדרלי.
מבחינה היסטורית, ארצות הברית ירשה מסורות פוליטיות בסיסיות רבות מבריטניה הגדולה, שבמאה השמונה עשרה סבלה כמה צורות שונות של מנדט כפול.
לאחר הקמת הקונגרס הקונטיננטלי ומאוחר יותר הקונגרס הקונטיננטלי השני, למדינות היה שיקול דעת מוחלט בכל הנוגע לאופן בחירת הנציגים לשרת, והיה מקובל שבית המחוקקים של המדינה ממנים חברים מתוך שורותיהם לקונגרס.
בזמנו, זה היה נוהג לא שנוי במחלוקת במידה רבה, שכן ההנחה הרווחת הייתה שלקונגרס יהיה מעט יחסית מה לעשות (במיוחד בתקופת שלום) ושרוב קבלת ההחלטות הנובעת מכך תתבצע ברמת המדינה והמקומית.
איסור על מנדט כפול היה נתפס לפיכך כמיותר ובלתי רצוי, שכן הוא היה מונע למעשה מצירי הקונגרס מעמדות פוליטיים חשובים יותר, ובכך הופך את הבחירה לקונגרס הלאומי די בלתי רצויים.
במהלך ועידת החוקה שקבעה את החוקה הנוכחית של ארצות הברית, תשומת הלב ניתנה בעיקר לעיצוב ממשל פדרלי עם סניפים שיוכלו לפעול ללא תלות זה בזה וללא השפעה זרה בלתי רצויה, מה שהביא לאיסורים הנ"ל.
איסור על פקידי מדינה ומקומיים מהמשרד הפדרלי לא נדון ברצינות.
אם זה היה כך, סביר להניח שהייתה מתנגדת חריפה במיוחד על ידי התנועה האנטי-פדרליסטית המתהווה, שרבים מחבריה היו להוטים להבטיח שפקידי מדינה בעלי אינטרס מובהק בהגנה על זכויות המדינות בארצות הברית יורשו לשרת בו-זמנית גם ב- ברמה הפדרלית, במיוחד בקונגרס.
בעשורים הראשונים שלאחר התכנסות הקונגרס של ארצות הברית ב-1789, הקונגרס התכנס לעיתים רחוקות וכמה מדינות השתדלו להכיל מנדטים כפולים על ידי קיום ישיבות החקיקה שלהן בזמנים שלא היו מתנגשים עם ישיבות הקונגרס.
בסופו של דבר, כשהממשל הפדרלי גדל בחשיבותו, הקונגרס נתפס כמקור כוח רב.
הדבר יצר פוטנציאל לניגודי עניינים והקשה יותר ויותר על הצדקת החזקת מנדטים ברמות שלטון שונות בפני הבוחרים.
בהתפתחות הקשורה קשר הדוק, הקונגרס החל להיפגש בתדירות גבוהה יותר ממה שהתכוון במקור, מה שהפך בסופו של דבר לבלתי מעשי ברוב המדינות שאדם אחד יכהן בו זמנית בממשלות המדינה והממשלות הפדרליות.
עם הזמן, הרוב המכריע של המדינות אסרו על מנדטים כפולים מדינתיים ופדרליים.
לפני הבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, מספר קטן של חברי הפרלמנט האירופי היו גם חברים בבית הלורדים הבריטי.
לאחר מכן שונה החוק האירופי כך שלא יתאפשר מצב כזה.
בגלל המגבלה של מינוי לורדים לימי חייהם, נפסק כי עמיתים (היושבים כחברי בית הלורדים) נדרשים לתקופת צינון ("חופשת היעדרות") לפני מינויים לחברי הפרלמנט האירופי.
לאחר פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי ב-31 בינואר 2020 אין כלל ייצוג בריטי בפרלמנט האירופי.
מנחם "מנדי" רבינוביץ' (נולד ב-1 במרץ 1969) הוא איש חינוך, מנהל המכללה האקדמית בית ברל, ולשעבר מנהל בית בירם, החטיבה העליונה של בית הספר הריאלי בחיפה.
רבינוביץ' נולד בשכונת רוממה החדשה בחיפה כבכור במשפחה בה שלושה בנים.
אמו בתיה היא מורה ואביו, ד"ר ברוך רבינוביץ', הוא מרצה באוניברסיטת חיפה.
עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון "אליאנס" בחיפה, התגייס רבינוביץ' ליחידת המודיעין של חטיבת גולני.
לאחר תום שירותו הצבאי, עבד בתפקידי אבטחה ימית בדרום אמריקה ובאירופה.
רבינוביץ' בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל ולימודים כלליים, ותואר שני בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת חיפה.
את עבודת התזה כתב על משנתו של האינטלקטואל האמריקאי בן זמננו ריינהולד ניבור.
בעבודת הדוקטורט עסק בתרומתם של יהודי ארצות הברית להקמת המדינה בתקופת מלחמת העצמאות.
הוא בוגר קורס מורי דרך של משרד התיירות וקורס מדריכי כדורסל של מכון וינגייט.
כמו כן, הוא בוגר המחזור העשירי של התוכנית הדו-שנתית בבית ספר למנהיגות מיסודה של קרן מנדל-ישראל (2003), בוגר קורס דירקטורים של קרן מנדל, בוגר המחזור הרביעי (2019) של תוכנית קולאב של הפדרציה היהודית בניו יורק ובוגר תוכנית מנהלי בתי ספר "רקיע" ביהדות מתחדשת של מכון הרטמן בשנת 2021.
רבינוביץ' החל את דרכו החינוכית כמורה לשל"ח ומרכז שכבה בתיכון מקיף נשר.
לאחר לימודיו בקרן מנדל, ניהל במשך שש שנים את תיכון "הדסה נעורים" לנוער בסיכון בבית ינאי (2003–2009).
היה מדריך ארצי באגף קידום נוער במשרד החינוך וניהל את התוכנית ליזמות חברתית של קרן הצעירים YOUTH-ACTION-NET בעמותת "קו הזינוק", IYF הבינלאומית.
בשנת 2010 מונה למנהל בית בירם, החטיבה העליונה של בית הספר הריאלי בחיפה.
כהונתו לוותה בפיתוח תוכניות לימוד חדשות, יוזמות חברתית והישגים חינוכיים וחברתיים שהובילה את בית הספר לשמונה זכיות בפרס התגמול הדיפרנציאלי של משרד החינוך למורי בית הספר על מצוינות אקדמית וערכית במהלך עשר השנים שהפרס חולק.
בתקופה זו בית בירם מוקם כבית ספר עם אחוז זכאות גבוה לתעודת בגרות, שיעור מצטיינים למעלה מ-30%, ואחוזי גיוס לצה"ל העומדים על 98%, מהם 60% לתפקידי לחימה ו-30% לתפקידי קצונה.
במאי 2023 קיבל על כך בית הספר את פרס הרמטכ"ל.