tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשל הכנף העבה והקצרה שלו, הוא הצליח לתמרן טוב יותר ממטוסי הלילה הגרמניים העיקריים, המסרשמיט Bf 110 והיונקרס Ju 88. מפציצים כבדים עדיין נזקקו לחימוש הגנתי להגנה, אפילו בלילה.
התקרה המבצעית הנמוכה של ה סטרלינג, רק 12,000 רגל (3.7 ק"מ), שנגרמה גם היא מהכנף העבה, גרמה לכך שהוא הותקף לרוב על ידי מטוסי קרב ליליים; בתוך חמישה חודשים, 67 מתוך 84 המטוסים בשירות אבדו.
סידור תא הפצצות הגביל את גודל וסוגי הפצצות שניתן לשאת והוא הועבר לתפקידים משניים כגון גרירה ותובלת צנחנים.
בשל היעדר מפציצים כבדים בריטיים, 20 מטוסי בואינג B-17 מבצר מעופף של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית הושאלו לחיל האוויר המלכותי, אשר במהלך יולי 1941 החל בהתקפות יום על ספינות מלחמה ורציפים בווילהלמסהאפן וברסט.
פשיטות אלו היו כישלונות חרוצים.
לאחר ששמונה מטוסים אבדו בקרב או עקב תקלות ועם כשלים רבים במנועים, חיל האוויר המלכותי הפסיק את הפצצות היום עד ספטמבר.
היה ברור שדגם B-17C אינו מוכן לקרב וכי חמשת המקלעים שלו לא סיפקו הגנה מספקת.
משוב מהקרב אפשר למהנדסי בואינג לשפר את המטוס; כאשר דגם B-17E הראשון החל לפעול משדות תעופה באנגליה ביולי 1942, היו לו עמדות ירי הגנתיות רבות יותר, כולל מקלען זנב חשוב ביותר.
בסופו של דבר, תכנוני מפציצים כבדים אמריקאיים, המותאמים לטיסת מבנה, כללו 10 או יותר מקלעים או תותחים הן בצריחים ממונעים והן בתושבות גמישות המופעלות ידנית כדי לספק קשתות אש מגונות.
מקלעים אלו מוקמו בצריחי הזנב, פתחי ירי צדדיים מאחורי חרטום המטילן ("עמדות לחי"), או באמצע גוף המטוס ("עמדות מותן").
מפציצים אמריקאיים נשאו מקלעי בראונינג 0.50 אינץ', ומקלעי גב (גב המטוס) וגחון (בטן המטוס) בצריחים ממונעים.
כל המקלעים הללו יכלו להגן מפני התקפה מעבר לטווח ליווי מטוסי הקרב; בסופו של דבר, סך של 13 מקלעים הותקנו בדגם B-17G.
כדי להרכיב שלדות של מספר מטוסים, ומאוחר יותר כנפי קרב, נעשה שימוש בספינות הרכבה כדי לזרז את יצירת המבנה.
אפילו כוח האש הנוסף הזה, שהגדיל את המשקל הריק ב-20% ודרש גרסאות חזקות יותר של מנוע רייט ציקלון, לא הספיק למנוע אבדות קשות לאור יום.
מטוסי ליווי היו נחוצים אך למיירטי חיל האוויר המלכותי כמו הסופרמרין ספיטפייר הייתה סיבולת מוגבלת מאוד.
פשיטה מוקדמת על חצרות הרכבת רואן-סוטוויל בבריטני ב-17 באוגוסט 1942, דרשה ארבע טייסות ספיטפייר בדרך הלוך וחמש נוספות לדרך חזור.
חיל האוויר האמריקאי בחר לתקוף מפעלי מטוסים ומפעלי רכיבים.
ב-17 באוגוסט 1943, 230 מבצרים מעופפים תקפו מפעל מיסבים בשוויינפורט ושוב חודשיים לאחר מכן, עם 291 מפציצים, בפשיטה השנייה על שוויינפורט.
המפעל ניזוק קשות אך במחיר עצום: 36 מטוסים אבדו בפשיטה הראשונה, 77 בשנייה.
בסך הכל 850 אנשי צוות נהרגו או נשבו; רק 33 מבצרים חזרו מפשיטת אוקטובר ללא נזק.
עם הגעת P-51 מוסטנג והתקנת מכלי דלק נתיקים להגדלת הטווח של הP-47 ת'נדרבולט למתקפת "השבוע הגדול", בין ה-20 ל-25 בפברואר 1944, מפציצים לוו לכל הדרך למטרה ובחזרה.
האבדות צומצמו ל-247 מתוך 3,500 גיחות, עדיין הרסני אך התקבל בזמנו.
קונסולידייטד B-24 ליברייטור וגרסאות מאוחרות יותר של המבצר המעופף נשאו חימוש הגנתי נרחב עוד יותר שהותקן בצריח הכדורי.
זה היה נשק הגנתי מעולה שהסתובב 360 מעלות אופקית ו-90 מעלות אנכית.
צמד מקלעי הבראונינג M2 שלו היו בעלי טווח יעיל של 910 מטרים.
הליברייטור היה תוצאה של הצעה להרכיב מבצרים במפעלי קונסולידייטד, כשהחברה חזרה עם תכנון משלה למטוס ארוך-טווח, מהיר וגבוה-טוס יותר שיכול לשאת טון נוסף של פצצות.
הזמנות מוקדמות היו עבור צרפת (שנמסרו לחיל האוויר המלכותי לאחר נפילת צרפת) ובריטניה, שכבר הייתה במלחמה, עם מנה של 36 בלבד לחיל האוויר האמריקאי.
לא חיל האוויר האמריקאי ולא חיל האוויר המלכותי שפטו את התכנון הראשוני כמתאים להפצצה והוא שימש תחילה למגוון משימות תובלת אח"מים וסיור ימי.
הטווח הארוך שלו, עם זאת, שכנע את חיל האוויר האמריקאי לשלוח 177 ליברייטורים מבנגאזי בלוב להפציץ את שדות הנפט הרומניים ב-1 באוגוסט 1943, במבצע גלי גאות.
בשל טעויות ניווט וסוללות נ"מ ומטוסי קרב גרמניים שהיו בכוננות, רק מחצית חזרו לבסיס, אם כי כמה נחתו בבטחה בבסיסי RAF בקפריסין וחלק בטורקיה, שם נכלאו.
רק 33 היו ללא נזק.
הנזק לבתי הזיקוק תוקן במהרה.
עד אוקטובר 1942, מפעל חדש של פורד בווילו ראן מישיגן הרכיב ליברייטורים.
הייצור הגיע לקצב של מעל אחד לשעה ב-1944 ועזר ל-B-24 להפוך למטוס האמריקאי המיוצר ביותר בכל הזמנים.
הוא הפך למפציץ הכבד הסטנדרטי באוקיינוס השקט והיחיד ששימש את חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
חיל האוויר הדרום-אפריקאי השתמש בליברייטורים להצנחת נשק ותחמושת במהלך מרד ורשה ב-1944.
האוורו מנצ'סטר היה מפציץ דו-מנועי המונע על ידי מנוע הרולס-רויס וולצ'ר השאפתני בעל 24 הצילינדרים, אך תוכנן מחדש במהירות לארבעה מנועי רולס-רויס מרלין בשל בעיות טכניות עם הוולצ'ר שגרמו למטוס להיות לא אמין, חסר כוח וזירזו את הוצאתו משירות.
המפציץ המתוכנן מחדש הגיע לטייסות בתחילת 1942, עם ארבעה מנועי מרלין וכנפיים ארוכות יותר, וקיבל את השם אוורו לנקסטר; הוא יכול היה לשאת מטען של 6.4 טון פצצות או עד 10 טון עם שינויים מיוחדים.
תא הפצצות של הלנקסטר היה לא מחולק, כך שניתן היה לשאת פצצות בגודל ומשקל יוצאי דופן כגון פצצת גרנד סלאם במשקל 10 טון.
בארנס וואליס, סגן המעצב הראשי של ויקרס, הקדיש זמן רב למחשבה על נשק שעשוי לקצר את המלחמה.
הוא הגה את "הפצצה הכדורית, טורפדו שטח" שלו לאחר שצפה בבתו מקפיצה אבנים על פני המים.
שתי גרסאות של פצצה קופצת פותחו: ה-Highball הקטנה יותר נועדה לשימוש נגד ספינות ומשכה מימון חיוני מהאדמירליות הבריטית לפרויקט שלו.
טורפדו מעופף במשקל 580 ק"ג, שמחציתו היה חומר נפץ טורפקס, פותח במיוחד להטבעת הטירפיץ שעגנה בפיורד טרונדהיים מאחורי רשתות טורפדו.
במרץ ואפריל 1945, כשהמלחמה באירופה עמדה להסתיים, לנקסטרים הטילו גראנד סלאם וטולבויים על מעגני צוללות וגשרי רכבת ברחבי צפון גרמניה.
בבילפלד נהרסו יותר מ-91 מטר של גשר רכבת על ידי גראנד סלאם שיצר אפקט רעידת אדמה, שזעזע את היסודות.
בואינג B-29 סופרפורטרס היה פיתוח של המבצר המעופף, אך תכנון גדול יותר עם ארבעה מנועי רייט R-3350 דופלקס-ציקלון בעלי כוח רב יותר, שאפשרו לו לטוס גבוה יותר, מהר יותר, רחוק יותר ועם מטען פצצות גדול יותר.
מנועי הרייט הרדיאליים הענקיים החדשים היו רגישים להתחממות יתר אם משהו השתבש, ובעיות טכניות עם המנועים עיכבו באופן רציני את הבכורה המבצעית של ה-B-29. למטוס היו ארבעה צריחים דו-קניים המופעלים מרחוק על גוף המטוס, שנשלטו באמצעות מערכת כוונות מחשב אנלוגי; המפעיל יכול היה להשתמש בכל אחת משלוש עמדות כדור פרספקס.
רק מקלען הזנב שלט ידנית בתחנת הצריח שלו בירכתי המטוס.
מטוסי B-29 נפרסו בתחילה לבסיסים בהודו וסין, שמהם יכלו להגיע ליפן; אך הלוגיסטיקה (כולל הובלת דלק לצי ה-B-29 מעל רכס ההימלאיה) של טיסה משדות תעופה נידחים ופרימיטיביים אלה הייתה מסובכת ויקרה.
האי סאיפאן באיי מריאנה הותקף כדי לספק בסיסי אוויר באוקיינוס השקט שמהם ניתן יהיה להפציץ את ערי יפן.
פשיטות הפצצה ראשוניות בגובה רב לאור יום באמצעות פצצות נפיצות על ערי יפן עם בתי העץ והנייר שלהן הניבו תוצאות מאכזבות; המפציצים הועברו אז להפצצות אש ליליות בגובה נמוך, שאליהן לא תוכננו במקור (גרסה אחת, B-29B, הותאמה במיוחד למשימות לילה בגובה נמוך על ידי הסרת חימוש וציוד אחר).
יפן בערה בעוצמה מפשיטות התבערה של ה-B-29. ב-6 באוגוסט 1945, B-29 אנולה גיי הטיל פצצת אטום על הירושימה.
שלושה ימים לאחר מכן, B-29 בוקסקר הטיל אחרת על נגסאקי.
המלחמה הסתיימה כשיפן הודיעה על כניעתה לבעלות הברית ב-15 באוגוסט, והממשלה היפנית חתמה לאחר מכן על מסמך הכניעה של האימפריה היפנית ב-2 בספטמבר 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה, השם מפציץ אסטרטגי נכנס לשימוש, עבור מטוסים שיכלו לשאת חימוש אווירי למרחקים ארוכים מאחורי קווי האויב.
הם תוגברו על ידי מפציצי קרב קטנים יותר עם פחות טווח ומטען פצצות קל יותר, לתקיפות טקטיות.
מאוחר יותר אלה נקראו מטוס תקיפה, ומטוס קרב רב-משימתי.
כשקוריאה הצפונית תקפה את קוריאה הדרומית ב-1950, ה-USAF הגיב בפשיטות הפצצה לאור יום על קווי אספקה דרך קוריאה הצפונית.
מטוסי B-29 סופרפורטרס טסו מיפן בשם האומות המאוחדות, אך קו האספקה לצבא קוריאה הצפונית מברית המועצות היה פיזית ופוליטית מחוץ להישג יד: לקוריאה הצפונית היו חסרות לרוב מטרות אסטרטגיות ראויות.
הכוחות הצפוניים בגיבוי סובייטי הביסו בקלות את הצבא הדרום קוריאני.
המרחק לקוריאה הצפונית היה גדול מדי עבור מטוסי ליווי שבסיסם ביפן, ולכן ה-B-29 טסו לבד.
בנובמבר, מטוסי מיג-15 שהוטסו על ידי טייסים סובייטים החלו ליירט את המפציצים האמריקאיים מעל קוריאה הצפונית.
המיג-15 תוכנן במיוחד להשמדת מפציצים כבדים אמריקאיים; הוא יכול היה לגבור בביצועיו על כל מטוס קרב שנפרס על ידי כוחות האו"ם עד שה-F-86 סייבר היעיל יוצר בכמויות גדולות יותר והובא לקוריאה.
לאחר ש-28 מטוסי B-29 אבדו, המפציצים הוגבלו לאמנעה לילית והתמקדו בהשמדת נתיבי אספקה, כולל הגשרים מעל נהר יאלו לתוך סין.
עד שנות ה-60, מפציצים כבדים מאוישים לא יכלו להתחרות בטיל בליסטי בין-יבשתי בתפקיד הגרעיני האסטרטגי.
נשק מונחה, טילי אוויר-קרקע גרעיניים או פצצות מדויקים יותר יכלו להינשא על ידי מטוסים קטנים יותר כגון מפציצי קרב ומטוסי קרב רב-משימתיים.
למרות חידושים טכנולוגיים אלה ויכולות חדשות של מטוסים צבאיים עכשוויים אחרים, מפציצים אסטרטגיים גדולים כגון B-1 לנסר, B-52 סטרטופורטרס ו-B-2 ספיריט נשמרו לתפקיד של הפצצת שטיח במספר סכסוכים.
הסכם סטארט החדש משנת 2010 בין ארצות הברית לרוסיה הגדיר "מפציץ כבד" על פי שני מאפיינים:
מצויד עם טילי שיוט גרעיניים ארוכי-טווח, המוגדרים כטיל אוויר-קרקע מסוג טיל שיוט שנוסה בטיסה ממטוס או נטען במפציץ לאחר 1986.
כמה מפציצים כבדים בולטים מפורטים להלן:
התקופה שבין המלחמות (בין מלחמות העולם הראשונה והשנייה)
מפקד העם היה מערכת לגיוס כללי ביישוב סמוך להקמת מדינת ישראל.
מפקד העם, ששמו הרשמי היה "המפקד לשרות העם", היה מערכת לגיוס כללי ביישוב בתקופה שבין כ"ט בנובמבר ועד להכרזת המדינה (נובמבר 1947 עד מאי 1948), שהוקמה על ידי הנהגת היישוב וארגון "ההגנה".
המערכת כוננה שיטת גיוס שכללה פרסום צווי גיוס בעיתונים העבריים, הקמת לשכות גיוס, עריכת בדיקות כושר גופני והמגויסים נשלחו לבסיסי קלט במערכת היסעים של אוטובוסים.
הגיוס הוכרז כחובה וההיענות אליו הייתה המונית.
בראש המערכת עמד "המרכז למפקד העם", שהוקם ב-19 בנובמבר 1947 בראשותם של לוי אשכול (אז שקולניק) ובנימין אבניאל (לימים חבר הכנסת מטעם תנועת החרות).
נקראו לגיוס גברים ונשים בגילאים 17 עד 25. בצווי הגיוס שפורסמו בעיתונות, תחת הכותרת "כל בן 17–25 לשירות העם", נאמר בין היתר:
"אתה בן 17 - 25, שטרם מילאת חובתך - ניתנת לך בזה
ארכה למלא את צו האומה לשירות העם.
למענך השאירו שלוש לשכות שתהינה פתוחות בכל יום...
לעידוד הגיוס נערכו תהלוכות של בני נוער ותזמורות בערים הגדולות שבהם נישאו כרזות האומרות:
המרכז למפקד העם ערך גם מבצעי גיוס מיוחדים של סמלים וקצינים בצבא הבריטי ובצבאות אחרים וכן של רופאים ורופאות.
ב-12 בפברואר 1948 הועלה גיל הנקראים להתייצבות ל-35.
הגיוס, הביא להתגייסותם של עשרות אלפים, אשר בטרם כינון צה"ל כונו בשם "כוחות המגן".
ההתנדבות ההמונית איפשרה להגנה לעמוד מוכנה עם 6 חטיבות חי"ר ביום פלישת צבאות ערב, 15 במאי 1948.
חשודים בהשתמטות מהגיוס או בסיוע להשתמטות מהגיוס הועמדו לדין בפני בית הדין העליון של מרכז המפקד לשרות העם, שהטיל עונשי מאסר וקנס על מי שנמצא אשם.
במושב הראשון של בית הדין, שנערך בבית הקרן הקיימת בתל אביב ב-15 באפריל 1948, נפסק שעל המשתמט רפאל גורניצקי, שיצא לארצות הברית, לשוב תוך חודש לארץ, אחרת יישללו ממנו זכויותיו כאזרח במדינה היהודית שתוקם, ובנוסף נגזר עליו עונש של 14 ימי מאסר, שיופעל עם שובו.
גם אביו, עורך הדין ישראל גורניצקי, הועמד לדין באשמת סיוע להשתמטות, אך יצא זכאי.
ב-6 במאי 1948 הועמדו לדין שמחה וישראל מני, באשמת סיוע לשניים מבניהם לערוק מהארץ על מנת לא להיות מגויסים.
הם הורשעו ונידונו לקנסות בסכום כולל של 750 לא"י.
בית הדין פעל גם לאחר הקמת המדינה וצה"ל, עד 23 בספטמבר 1948.
מִפקד אוכלוסין (נודע גם בשם קנסוס מלועזית) הוא ספירה של כלל האוכלוסייה במקום מסוים (במדינה מסוימת, לעיתים קרובות), תוך איסוף מידע על האוכלוסייה לצרכים סטטיסטיים.
בעידנים קודמים מטרת המפקד הייתה אך ורק למנות את התושבים במקום נתון, בעיקר לצורך גביית מסים ואגרות וכללו בדרך כלל רק גברים, אך מפקדי אוכלוסין בעידן המודרני משתמשים בשיטות סטטיסטיות אשר מטרתן לקשר בין מספר האוכלוסין, והיבטים דמוגרפיים שונים, כגון: גיל, מין, מצב משפחתי, מצב כלכלי ואמונה דתית.
בברית החדשה, בבשורה על פי לוקס פרק ב, מסופר על מפקד שערכו הרומאים בכל האימפריה בימי אוגוסטוס קיסר, וזוהי הסיבה שמרים אם ישו הגיע מנצרת לבית לחם ביהודה, ושם ישו נולד.
במאה ה-11, יזם "ויליאם הכובש" מלך אנגליה את חיבורו של "ספר יום הדין", אשר מטרתו הייתה תיעוד יכולת הייצור של הממלכה.
בוונציה נערך במאה ה-16 מפקד אוכלוסין הראשון שבו נספרה אוכלוסייה.
המפקד האוכלוסין המודרני הראשון נערך בקוויבק שבקנדה בשנת 1665.
באמצע המאה ה-18 החלו לערוך מפקדי אוכלוסין באירופה, כשהראשון שבהם נערך בשוודיה (1748), אחריו באותה שנה ב(פרוסיה), בפינלנד נערך מפקד ב-1749, באוסטריה ב-1754, בנורווגיה ובדנמרק ב-1769, אחרי כ-20 שנה, בשנת 1789 נערך המפקד הראשון בשווייץ, בצרפת ב-1790, ובבריטניה ב-1801.
על פי חוקת ארצות הברית מספר המושבים בבית הנבחרים של ארצות הברית שמוקצה לכל מדינה הוא בהתאם למפקד שנערך אחת לעשור (והדבר גורר גם את מספר האלקטורים שניתן למדינה).
המפקד הראשון בארצות הברית בוצע ב-1790. הסיבוכים הכרוכים במפקד בארץ גדולה כל כך הובילו מאוחר יותר, ב-1890, לשימוש בכרטיסים מנוקבים, כפי שפותחו על ידי הרמן הולרית', לעיבוד הנתונים.
בלבנון, מפקד אוכלוסין שערך השלטון הצרפתי ב-1932 שימש לעיגון וקיבוע הדומיננטיות של העדה הנוצרית בפוליטיקה של המדינה; ובסופו של דבר, העדר תיעוד עדכני של השינויים הדמוגרפיים מאז 1932 (אשר התבטאו בהיווצרות רוב מוסלמי) גררו את החברה הלבנונית למלחמת אזרחים.
כיום מבוצעים מפקדי אוכלוסין במדינות רבות – בחלקן בסיוע האו"ם, כאשר המדינה אינה מסוגלת לערוך סקר כזה בכוחות עצמה.
מפקד אוכלוסין הוא כלי עתיק יומין, אשר מוזכר כבר בתנ"ך.
ב מניין בני ישראל הוא – "...
שש מאות אלף ושלשת אלפים וחמש מאות וחמשים" – 603,550 גברים
המפקד בתחילת ספר במדבר מחולק ל-5 מניינים שונים:
מפקד הלויים מבן חודש ומעלה (פרק ג)
מפקד בכורות ישראל (פרק ג)
מפקד הלויים מבן שלושים ועד בן חמישים (פרק ד)
בספר שמות (פרק ל') מוזכרת שיטה לעריכת מפקד אוכלוסין ללא ספירת בני-אדם, באמצעות ספירת מטבעות: "כי תשא את ראש בני ישראל לפקודיהם ונתנו איש כופר נפשו לאדוני בפקוד אותם ולא יהיה בהם נגף בפקוד אותם".
כאשר דוד המלך חרג ממנהג זה (וסופר אנשים), מסופר כי כתוצאה לקו בני ישראל במגפה ().
בספר "במדבר" (פרק א') מוזכרת אחת מהסיבות לעריכת מפקד, והיא הערכת המצבה, כוח האדם הצבאי: "וידבר ה' אל משה במדבר סיני באהל מועד, באחד לחדש השני בשנה השנית לצאתם מארץ מצרים לאמר.
שאו את ראש כל עדת בני ישראל למשפחתם לבית אבתם, במספר שמות כל זכר לגלגלתם.
מבן עשרים שנה ומעלה כל יצא צבא בישראל, תפקדו אתם לצבאתם אתה ואהרן".
במדינות בהן יחסי הכוחות בין העדות במדינה נקבעים על פי מפקדי אוכלוסין ישנם לרוב קשיים בביצועם, בגלל התנגדות העדות שעתידות להיפגע כתוצאה מקיטון בגודלן.
דוגמה קיצונית לכך היא לבנון שבה לא נערך מפקד אוכלוסין מאז 1932 בגלל חשש של הנוצרים מקיטון בכוחם בגלל עליית אחוז המוסלמים.
בשטחים כבושים מתנגדת האוכלוסייה לרוב למפקד האוכלוסין בשל ההכרה המשתמעת ממנו בשלטון.
מסיבה זאת לא נערך ביש"ע מפקד אוכלוסין מאז זה שנערך מיד לאחר מלחמת ששת הימים וכך יוצא כי ההנחות הדמוגרפיות לגבי תושבי האזור לא מכילות את כל השינויים שהיו מאז.
מפקדי אוכלוסין נערכו כבר בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, שהראשון בהם היה מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, ולאחריו מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל, והם שימשו בין היתר לבחינת יחסי הכוחות בין יהודים ובני דתות אחרות בשטחי המנדט.
בשנת 1945 בוצע סקר אוכלוסין שנקרא סקר הכפרים 1945 שהתבסס על מפקד 1931 בתוספת חישובים סטטיסטיים.
במדינת ישראל מופקדת על מפקד האוכלוסין הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
מפקדים מבוצעים מתוקף "פקודת הסטטיסטיקה" מדי עשור (לערך).
המפקד הראשון נערך ב-1948, ונקרא "מרשם התושבים".
החל מהמפקד השני ב-1961 שונה השם ונקבע כ"מפקד האוכלוסין והדיור".
המפקד הקודם התקיים בשנת 2022 והיה המפקד השביעי שמתקיים בישראל מהקמתה וגם החדשני ביותר.
לראשונה ניתן היה להשיב לשאלון המפקדי באמצעים דיגיטליים מתקדמים, נוסף לראיון טלפוני או לראיון פנים אל פנים.
מפקד אפרתי הוא מפקד אוכלוסין של שארית יהודי אתיופיה, שנערך בחודשים פברואר-אוגוסט 1999 על ידי משלחת מישראל.
בראש המשלחת עמד דוד אפרתי, לשעבר ראש מִנהל האוכלוסין במשרד הפנים הישראלי.
דניאל פקדו, יועץ ראש הממשלה לענייני יהודי אתיופיה בתקופת כהונתו של בנימין נתניהו, ביקר באזור בגמדר בתאריכים 13-15 במאי 1998. בדין וחשבון שחיבר בשובו תיאר פקדו את מצב הפליטים היהודיים בעיר הבירה המחוזית גונדר:
פקדו גם ציין את תחילת תופעת המנוסה מהכפרים לכיוון אדיס אבבה ואת הפגיעות ביהודים בכפרים מצד הנוצרים הדוחקים בהם לעזוב.
הוא הציע לפעול בדחיפות לסייע ולהעלות את הפליטים מגונדר.
במבצע הופעלו חמישים וחמישה פוקדים בעשרים ושמונה צוותים, שמונה מתחקרים באתיופיה ובישראל ומערך הקלדה ומִחשוב בישראל.
על חברי הוועד הציבורי שפיקח על המפקד נמנו הרב ברוך אידלשטיין מחיפה, ד"ר גדי בן עזר, פסיכולוג ומומחה ליהדות אתיופיה, ד"ר נסים דנה מאוניברסיטת בר-אילן, ד"ר חיים פרי, מנהל כפר הנוער הדתי "ימין אורד", פרופ' מיכאל קורינאלדי, משפטן ומומחה ליהדות אתיופיה, וד"ר יוסף שורץ מהאוניברסיטה העברית.
המשלחת פקדה את הערים אדיס אבבה וגונדר, בהן יושבים בימינו רוב יהודי אתיופיה הנותרים.
כמו כן נפקדו כמאה וחמישים כפרים בצפון הרמה האתיופית.
תחילה התבצע איסוף המידע בראיונות פרטניים ונערך תחקיר בידי מומחים מבני הקהילה לשם אימותו.
אחר-כך גובש בסיס נתונים ממוחשב, באמצעות תוכנת מחשב ייחודית המאפשרת מיפוי שמי (בתעתיק לאנגלית) של כל פרטי המשפחות.
המפקד העלה כי רוב האוכלוסייה היהודית באתיופיה מתגוררת כיום בערים: בעיר אדיס אבבה מתגוררים 8,309 יהודים, ואילו בעיר גונדר 9,080 יהודים.
בכפרים במחוזות צ'ילגה, דמביה, טקוסה, אלפה ואצ'פר חיים 10,207 יהודים נוספים.
ל-66.6% מן הממתינים לעלייה בערים אדיס אבבה וגונדר יש קרובי משפחה מדרגה ראשונה בישראל.
בעקיפין, מלמדים הנתונים על כך שליותר מעשרת אלפים מיהודי אתיופיה בישראל יש קרובים מדרגה ראשונה שנותרו באתיופיה.
הממתינים לעליה בריכוזים העירוניים מאורגנים בקהילות, מנהלים חיים יהודיים עם בתי-כנסת ובתי-ספר יהודיים.
המפקד חשף תנאי מחסור כלכלי, אבטלה, רעב ותחלואה המביאים לשיעורי תמותה גבוהים.
באדיס אבבה נפטרו מאה ושבעה אנשים מיוני 1998. בגונדר נפטרו בתקופה זו ארבע מאות שבעים וארבעה אנשים, מרביתם פעוטות:
במסמך מטעם נציג הסוכנות היהודית באתיופיה, שהוגש למבקר המדינה ביוני 2008, נמסר כי 22,892 איש מתוך 28,951 האנשים שנכללו במפקד אפרתי עלו ארצה.
לפי אותו מסמך, טרם בדק משרד הפנים את זכאותם לעלייה של 3,188 אנשים שנכללו במפקד אפרתי.
מפקד הרפאים הוא ספר מאת הסופרת הבריטית וירג'יניה קואלס, אשר יצא לאור בשנת 1958. הספר נחשב לאחד הראשונים בז'אנר הספרות הצבאית המתארת יחידות מיוחדות, ולראשון שנכתב על יחידת הקומנדו הבריטית SAS.
הספר מתמקד בדמותו של מייסד היחידה ומפקדה הראשון סר דייוויד סטרלינג.
הספר מתאר את פעילות היחידה תחת פיקודו של דייוויד סטרלינג אשר כונה על ידי הגרמנים "מייג'ור הרפאים", מייסדה ומפקדה של ה־SAS במלחמת העולם השנייה.
הספר מתאר את פועלו כמפקד היחידה בין השנים 1941–1943, מאבקו בממסד ופיקוד הבריטיים לשינוי תפישתם בנושא הפעלת כוחות קטנים בזמן מלחמה, ואת ימיה הראשונים של היחידה, עת הפכה מפלגה בת 60 לוחמים וארבעה קצינים ליחידה מסודרת המונה כ־700 לוחמים מיומנים.
כמו כן הספר מתאר את פעילות היחידה תחת סטרלינג בצפון אפריקה, עת נלחמה כנגד קורפוס אפריקה של הצבא הנאצי בפיקודו של רומל במדבר לוב.
תיאורי הספר מתרכזים במבצעים אותם תכנן והוציא לפועל סטרלינג במהלך 15 החודשים עד לנפילתו בשבי, בהם פשיטות על שדות תעופה של חילות האוויר הגרמני והאיטלקי, מצבורי דלק ותחמושת, וכן רכבים, מחנות צבא ותשתיות שהיו בעורף האויב הגרמני.
בתחילה בחר סטרלינג להשתמש בצניחה כשיטה באמצעותה תגיע יחידתו ליעדה, אולם לאחר פעולה כושלת הוכחה השיטה כפחות מתאימה ללוחמת המדבר, וסטרלינג עבר לשימוש בג'יפים ומשאיות תובלה של קבוצת המדבר ארוכת הטווח.
בספר מתוארת באופן נרחב המקצועיות שנדרשה מנהגי ונווטי הרכבים הללו, בעת נסיעתם מאות קילומטרים בחולות המדבר, בעומק המערך הגרמני-איטלקי.
למרות זאת המשיכו אנשיו של סטרלינג לעבור קורס צניחה במסגרת מסלול ההכשרה, משום שסטרלינג לא רצה לוותר על אף כשירות של היחידה, ולשמור אותה מוכנה ומבצעית לכל זירה ויעד.
סטרלינג זכה להערכה רבה מצד גנרל ארווין רומל שכתב עליו ביומנו.
בנוסף לדמותו של סטרלינג, בולטות בספר גם דמויותיהם של פקודיו פאדי מיין, מייק סדלר, פיצרוי מקלין, הלורד ג'ורג' ג'ליקו, אשר פיקד על שירות הסירות המיוחד, וג'וק לואיס – כולם אנשי מפתח בימיה הראשונים של היחידה.
כן ניכרת בספר תרומתה של הקמא"ט, ובהם מפקדי הפטרולים ניק וילדר רובין גורדון וג'ייק אייזנסמית, שאנשיה לקחו חלק ברבות מן הפשיטות אותן הוביל ותכנן סטרלינג, תחילה כמי שאמונים על הבאת את הכוח אל היעד ומאוחר יותר, בשל רוחם הששה לקרב של אנשיה, גם כשותפים מלאים בפשיטות עצמן.
הספר מתאר שיתוף פעולה של ה־SAS עם יחידת קבוצת החקירה המיוחדת (SIG) ובה לוחמים ארץ-ישראלים כמו ישראל כרמי וקארל כהנא (ששירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה, לאחר שרות ב־SIG עבר לשרת ב־SAS והיה לימים מראשוני הצנחנים בצה"ל).
הספר יצא לאור בעברית בשנת 1958 בהוצאת משרד הביטחון, בתרגומו של יעקב גולדמן.
מייסד סיירת מטכ"ל ומפקדה הראשון, רב־סרן (לימים תא"ל) אברהם ארנן, ומאיר הר-ציון, שעזר לארנן להקים להכשיר ולאמן את לוחמי היחידה, התרשמו ממנו עמוקות, וארנן אף עיצב את חזונו בעבור הסיירת, אופייה וייעודה בהשפעתו.
כך, בין השאר, השתמש ארנן במוטו של סטרלינג – "המעז מנצח" – בעבור הסיירת ואף תלה כרזה הנושאת את המשפט במשרדו.
גם מפקדים אחרים ביחידה ובצה"ל הושפעו מן הספר, ובהם אהוד ברק, עוזי דיין וכן יוני נתניהו שעליו סופר כי ידע את הספר בעל־פה.
מפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית (שם התפקיד באנגלית: Superintendent of the United States Military Academy) הוא הראש הצבאי והאקדמי של מוסד זה (USMA), הידוע יותר בשם "וסט פוינט".
תפקידו של מפקד האקדמיה שקול בקירוב לזה של נשיא אוניברסיטה אזרחית, אם כי בזכות מעמדו הפיקודי יש לו השפעה גדולה יותר על חיי היומיום של הצוערים משיש לנשיא מוסד אקדמי אזרחי על הסטודנטים בו.
על פי המסורת מתמנה לתפקיד קצין שהוא בוגר האקדמיה.
תקן הדרגה של מפקד האקדמיה כיום הוא של לוטננט גנרל, והוא כפוף ישירות לראש מטה צבא ארצות הברית (CSA).
המינוי לפיקוד על האקדמיה היווה בעבר לא פעם כעין מקפצה לתפקיד פיקודי בכיר יותר בצבא ארצות הברית (USA).
אחדים ממפקדי האקדמיה שירתו בהמשך כגנרלים המפקדים של הצבא (תפקיד שהוחלף בהמשך בתפקיד ראש מטה הצבא), ושלושה מהם התמנו בהמשך שירותם לרמ"טים.
חמישה ממפקדי האקדמיה היו קצינים שעוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס (MOH).
כיום התפקיד הוא תפקידו האחרון בצבא של מפקד האקדמיה: כתנאי למינויו על המועמד לתפקיד להצהיר כי יפרוש מן השירות הצבאי עם סיום תפקידו זה.
הכלל נועד לאפשר למפקד האקדמיה להיות חופשי מכל השפעה בלתי ראויה של פיקוד הצבא.
מאידך, מצב זה פוגע בכוחם ובהשפעתם של מפקדי האקדמיה מול הצבא, ובעבר התקיים דיון בדבר האפשרות לשנות את כלל הפרישה.
מפקד האקדמיה מ-2022, ה-61 במספר, הוא לוטננט גנרל .
(מפקד בשנים 1817–1833) – מייסד לימודי ההנדסה באקדמיה.
כונה "אבי וסט פוינט" ופרס נוסד בה על שמו;
רוברט לי (1852–1855) – גנרל בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית ומפקד צבא זה בשלהי המלחמה;
בורגארד (1861) – מראשוני הגנרלים של צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית.
דאגלס מקארתור (1919–1922) – ראש מטה צבא ארצות הברית (1930–1935), מפקד כוחות בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ומפקד כוחות האו"ם (1950–1951) במלחמת קוריאה;
מפקד האוכלוסין של ארצות הברית הוא מפקד אוכלוסין הקבוע בחוקת ארצות הברית ונערך על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
המפקד נערך כל 10 שנים, החל משנת 1790. התוצאות משמשות להקצאת מושבים בקונגרס של ארצות הברית, לקביעת כמות האלקטורים בכל מדינה בארצות הברית ולמימון תוכניות ממשלתיות.
מפקדים נערכו בארצות הברית גם לפני אשרורה של חוקת ארצות הברית: בתחילת המאה ה-17 נערך מפקד בווירג'יניה, ונכללו בו אנשים ממרבית שלוש עשרה המושבות, שהפכו במהלך הזמן ל-13 המדינות שהקימו את ארצות הברית.
לאורך השנים, הצרכים של המדינה נעשו מורכבים יותר, ולכן נדרשה סטטיסטיקה כדי לעזור לממשלה לתכנן דברים שונים; לפיכך החלה המדינה לקיים את המפקדים.
התוכן של המפקד אף הוא השתנה במהלך השנים.
בשנת 1810, לראשונה נבדקו נתונים בענף הייצור כמו כמות המוצרים וערכם; בשנת 1840 נוספו בירורים על דיג; ובשנת 1850 כלל המפקד פניות בנושאים חברתיים, כגון מיסוי, הליכה לכנסיות, קבצנות ופשע.
המפקדים התפשטו גם מבחינה גאוגרפית למדינות וטריטוריות שנוספו לאיחוד, כמו גם לאזורים חדשים שהיו תחת ריבונות או סמכות שיפוטית של ארצות הברית.
במפקד של 1880 היו בדיקות כה רבות, שהיה צורך של כמעט עשור שלם כדי לעבד את הנתונים.
בעקבות זאת, במפקד של 1890 השתמשו במכונת הטבולציה שהמציא הרמן הולרית'.
הדבר הפחית את זמן העיבוד לשנתיים וחצי בלבד.
תשעת המפקדים הראשונים (בין 1790 ל-1870) לא היו מנוהלים על ידי הרשות המבצעת, אלא על ידי הרשות השופטת.
אלו שכרו עובדים שיעברו בין התושבים ויבררו את המידע הרצוי.
האנשים שאספו את המידע היו בדרך כלל מן הכפר או השכונה אותה בדקו, ולעיתים קרובות היו בעלי ידע רב על התושבים.
בששת המפקדים הראשונים (בין השנים 1790 ו-1840), נרשמו בפירוט שמות ראשי משק הבית, אך שאר בני הבית נרשמו בכלליות בלבד.
לפני 1850, נרשם במפקד רק שמו של ראש משק הבית וכן את כמות בני הבית בכל קבוצת-גיל.8 18601 ביוני31,443,321 המפקד הראשון שבו בני עמים ילידים נספרו באופן רשמי, אך רק ילידים שוויתרו על כללים שבטיים.
המפקד בצורתו הארוכה היה סקר הקהילה האמריקנית.24 20201 באפריל331,449,281 לראשונה התאפשר למלא את המפקד גם בטלפון ובאינטרנט.
נתוני מפקד האוכלוסין מבוססים על ספירה בפועל של בני אדם בבתי מגורים בארצות הברית.
בספירה נכללים אזרחים, תושבים חוקיים שאינם אזרחים, מבקרים לטווח ארוך שאינם אזרחים ומהגרים בלתי חוקיים.
מגורים רגילים, על פי עיקרון שנקבע כבר במפקד של 1790, מוגדרים כמקום העיקרי שבו אדם גר וישן.
לשכת המפקד משתמשת בנהלים מיוחדים כדי להבטיח כי אנשים חסרי הבית נספרים, אולם נתונים אלה אינם נחשבים מדויקים כמו נתוני התושבים המתגוררים בבית.
נתונחם מצרפיים מהמפקד מפורסמים ברגע שהם זמינים.
מנגד, על פי חוק, ניתן לפרסם טפסים ונתונים אישיים שנאספו במפקד רק 72 שנים לאחר שהמפקד התקיים.
בהתאם, המפקד האחרון שתיעודו חשוף לגמרי לציבור הוא מפקד האוכלוסין משנת 1950 (הנתונים פורסמו ב-2022).
הכללה של אנשים שאינם אזרחים בנתוני מפקד האוכלוסין הרשמיים גורמת לעיוות בחלוקת המושבים בקונגרס, וכן של האלקטורים, שכן אנשים אלו אינם בעלי זכות הצבעה.
ביקורת זו תקפה גם בכיוון ההפוך - אזרחים אמריקאים המתגוררים מחוץ לארצות הברית אינם נכללים במפקד האוכלוסין, למעט עובדים פדרליים והמתגוררים עמם, על אף יכולתם להצביע בבחירות.
קבוצות כמו "Prison Policy Initiative" (יוזמת מדיניות בתי הסוהר) טוענות כי אמנם בפועל מקום מגוריהם של אסירים הם בתי הכלא, וכך גם סופרים אותם במפקד, אך יש להעדיף לספור אותם לפי מקום מגוריהם טרם כליאתם, זאת על מנת לאסוף מידע שיוביל להבנת הדמוגרפיה של אזור מגוריהם.
העונש על סירוב לענות למפקד הוא קנס של 100 דולר אמריקאי.
הקנס על אי-סיפוק שמות נכונים הוא 500 דולר.
עבור סיפוק תשובות כוזבות הקנס הוא עשרת אלפים דולר.
המטרה העיקרית של המפקד היא לחלק את מושבי הקונגרס על ידי אוכלוסייה.
בנוסף, נתונים שנאספו משמשים למטרות סטטיסטיות.
הסודיות של הנתונים הללו היא חשובה ביותר - על פי חוק, הפוקדים (אוספי הנתונים), כמו גם כל אדם אחר בעל גישה לנתונים אינו רשאי לחשוף מידע מזהה על אדם, משק בית או עסק.
בלי ההגנות הללו, לדוגמה, שוהים לא חוקיים בארצות הברית או מסתתרים מהממשלה יירתעו מהגשת נתוני מפקד.
על פי כלל 72 השנים (שאינו חוק אך נקבע על ידי ראש לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, רוי ו.
פיל ב-26 באוגוסט 1950), שחרור מידע אישי מותר לפרסום רק לאחר 72 שנים.
כך לדוגמה, נתוני המפקד של 1940 הותרו לפרסום ב-2 באפריל 2012 - 72 שנה ויום לאחר המועד שלגביו נבדקו נתוני המפקד.
שימוש במידע על ידי ה-FBI
בשנת 1941, תחת מלחמת העולם השנייה נקבע חוק מלחמת המעצמות של 1941, שביטל את ההגנה המשפטית של המפקדים.
מידע זה אפשר ל-FBI לאתר אמריקאים ממוצא יפני ולכלואם, זאת בעקבות מתקפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, ואת כליאתם של איטלקים-אמריקאים וגרמנים-אמריקאים עקב שיוך מדינות מוצאיהם למדינות הציר.
בשנת 1980, ארבעה סוכני FBI נכנסו למשרד המפקדים בקולורדו ספרינגס עם צווים לקבל מסמכי מפקד, אך נאלצו לעזוב בידיים ריקות.
בית המשפט קבע כי אף סוכנות, אף לא ה-FBI, זכאית להיות בעלת גישה לנתוני המפקד.
הלשכה מחלקת את ארצות הברית לארבעה אזורי מפקד.
את האזורים היא מחלקת לתשע חטיבות בסך הכול.
את שמות האזורים והחטיבות, ואת מיקומם, ניתן לראות בטבלה הבאה, ובתמונה שמתחתיה.
חלוקת המפקדאזור 1: צפון-מזרח (Northeast)אזור 2: המערב התיכון (Midwest)אזור 3: דרום (South)אזור 4: מערב (West)חטיבה 1: ניו אינגלנד (New England)
חטיבה 2: מרכז האטלנטי (Mid-Atlantic)חטיבה 3: צפון-מזרח המרכז (East North Central)
חטיבה 4: צפון-מערב המרכז (West North Central)חטיבה 5: דרום האטלנטי (South Atlantic)
חטיבה 6: דרום-מזרח המרכז (East South Central)
חטיבה 7: דרום-מערב המרכז (West South Central)חטיבה 8: הר (Mountain)
חטיבה 9: האוקיינוס השקט (Pacific)
מפקד האס אס והמשטרה היה התואר שניתן לקצינים נאצים בכירים שפיקדו על יחידות גדולות של האס אס, של הגסטפו או של כוחות משטרה אחרים בגרמניה הנאצית ובשטחים הכבושים על ידה.
נושאי התואר נחלקו לשלוש דרגות שונות:
קצין אס אס ומשטרה .
מפקד האס אס והמשטרה .
המפקד העליון של האס אס והמשטרה .
קציני האס אס והמשטרה הראשונים מונו בשנת 1937 מתוך קצינים מכהנים בתפקידי ס"ס אובראבשניט פיהרר (SS-Oberabschnitt Führer; מפקדי מחוזות בפיקוד המרכזי של האס אס).
התכלית לשמה נוצר תפקיד זה הייתה שקציני האס אס והמשטרה יהוו סמכות פיקודית ישירה לכל יחידת משטרה ולכל יחידת אס אס הקיימת באזור גאוגרפי נתון, ושתהיה כפופה אך ורק להיינריך הימלר ולאדולף היטלר.
בתוך גבולות הרייך, לרוב היה הס"ס אובראבשניט פיהרר של המחוז משמש גם כמפקד האס אס והמשטרה.
מחוץ לגבולות הרייך לא היה קיים התפקיד של ס"ס אובראבשניט פיהרר, ומפקדי האס אס והמשטרה נתמנו לתפקיד זה בלבד.
לראשי האס אס והמשטרה שמחוץ לרייך ניתנו הקצאות נוספות, "קציני אס אס ומשטרה" (SS- und Polizeiführer) הכפופים להם, על מנת שיסייעו להם.
בנוסף, היו 2 קצינים שנשאו את התואר "מפקד עליון של האס אס והמשטרה" (Höchste SS und Polizeiführer).
הראשון היה ס"ס אוברגרופנפיהרר קרל וולף, "המפקד העליון של האס אס והמשטרה באיטליה" (ספטמבר 1943 – מאי 1945); והשני היה ס"ס אוברגרופנפיהרר הנס-אדולף פריצמן, "המפקד העליון של האס אס והמשטרה באוקראינה" (אוקטובר 1943 – ספטמבר 1944).
מפקדי האס אס והמשטרה פיקדו ישירות על מטה בו היו נציגים מרוב הענפים של האס אס, בהם משטרת הסדר (אורפ"ו), הגסטפו, יחידות גולגולת המת, האס דה ויחידות מסוימות של הואפן אס אס.
ההיסטוריון מארק ירגר תיאר אותם כך:
אחד מהתפקידים הידועים ביותר לשמצה אותו מילאו מפקדי האס אס והמשטרה, הוא הפיקוד והפיקוח על האיינזצגרופן השונים שפעלו בתחום שליטתם.
משמעות הדברים היא שהם היו מעורבים בנתינת פקודות להוצאתם להורג של עשרות אלפי אנשים, ולקראת סיום מלחמת העולם השנייה, כמעט כל מפקד אס אס ומשטרה שפעל בפולין ובברית המועצות היה אחראי על פשעי מלחמה.
רבים ממפקדי אס אס והמשטרה שהיו מעורבים בפשעי מלחמה העדיפו להתאבד על פני נפילה בשבי.
בנוסף, מפקדי האס אס והמשטרה פיקחו על הגטאות בפולין והיו אחראים על ארגון המשלוחים למחנות ההשמדה, בעזרתו האדמיניסטרטיבית של ה-RSHA.
כמו כן הם פיקדו ישירות על כוחות המשטרה והאס דה שהוצבו בגטאות לשם שמירת הסדר.
בשנים 1944-1945, רבים ממפקדי האס אס והמשטרה מונו על ידי הימלר ל"גנרלים של הואפן אס אס", ככל הנראה על מנת ליתן להם הגנה תחת עקרונות הלחימה של אמנת האג (1907).
מפקדי אס אס ומשטרה נודעים
מפקד עליון של האס אס והמשטרה
הרמן בהרנדס - סרביה ומונטנגרו.
קרל הרמן פרנק - הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה.
פרידריך יקלן - צפון רוסיה.
ריכרד הילדברנדט - הים השחור.
אודילו גלובוצניק - האזור המבצעי החוף האדריאטי.
הנס אלבין ראוטר - הולנד.
אריך פון דם באך-צלבסקי - מרכז רוסיה.
פרידריך וילהלם קריגר, ואחריו וילהלם קופה - גנרלגוברנמן.
קרל פון אברשטיין - מינכן.
מפקד המבואות המערביים במלחמת העולם השנייה היה קצין צי בריטי בדרגת אדמירל, אשר הוא ומטהו הופקדו על ניהול פעולות הצי המלכותי הבריטי בשטחי המים שממערב לאי הבריטי ולאירלנד, ולמעשה הופקדו על ניהול השיירות ששטו באוקיינוס האטלנטי ועל הגנתן מפני התקפות של צוללות גרמניות.
הפיקוד, שהוקם עם פרוץ המלחמה, הוטל על מפקד המחוז הימי של פלימות', אדמירל מרטין דנבאר-נסמית' (Martin Dunbar-Nasmith).
לאחר נפילת צרפת באביב 1940, שאפשרה לגרמניה שימוש בבסיסים ימיים בחוף האטלנטי של צרפת, הוסט נתיב השיירות האטלנטיות לבריטניה וממנה למבואות הצפון מערביים שבין צפון אירלנד לאי הבריטי.
בעקבות זאת הוחלט להעתיק את מיקומו של מטה הפיקוד מפלימות' לליברפול, ששימשה כנמל ראשי לשיירות האטלנטיות וכבסיס מרכזי לאוניות הצי המלכותי שליוו אותן.
ב-7 בפברואר 1941 נפתח מטה הפיקוד במרתף בית דרבי בליברפול, עם מרכז פיקוד משני בעיר דרי שבצפון אירלנד.
באותה עת עבר לליברפול גם מטה להק 15 של חיל האוויר המלכותי (חלק מפיקוד החופים של החיל, שהיה שותף ללחימה נגד הצוללות הגרמניות).
במרתף בית דרבי הוקם מרכז פיקוד מבוצר בבטון וחסין מפני הפצצות על פני שטח של כ-4,600 מטר מרובע.
ב-17 בפברואר 1941 החליף אדמירל סיר פרסי נובל (Percy Noble) את דנבאר-נסמית' כמפקד המבואות המערביים.
בשנה וחצי שלאחר מכן הקים נובל בסיסים לקבוצות הליווי של הצי לשיירות האטלנטיות בגרינוק בשפך המערבי של נהר הקלייד בסקוטלנד ובדרי שבצפון אירלנד (בנוסף לבסיס שבליברפול) וכן מתקני אימון לאוניות הצי ששירתו בקבוצות אלו.
ב-19 בנובמבר 1942 מונה אדמירל מקס הורטון כמפקד המבואות המערביים, ושירת בתפקידו עד לסגירת הפיקוד ב-15 באוגוסט 1945. למנהיגותו היה חלק חשוב בהבסתו של איום הצוללות הגרמניות על ספנות בעלות הברית.
הוא הגדיל את מספר כלי השיט המלחמתיים שהיו מאורגנים במסגרת קבוצות סיוע - בנפרד מכלי השיט שהיו צמודים לכל שיירה לשם הגנתה - והשתמש בהן כדי לתגבר שיירות שהותקפו על ידי צוללות גרמניות.
העובדה שקבוצות הסיוע לא היו צמודות לשיירה מסוימת אפשרה הן גמישות טקטית, באופן שהן היו יכולות להקצות כלי שיט למרדף ממושך אחרי צוללות שאותרו עד אשר נאלצו צוללות אלו לצוף על פני המים.
לאחר המלחמה ופירוק מפקדת המבואות המערביים חזר בית דרבי לשימוש אזרחי.
לימים הוקם במרתפו מוזיאון המבואות המערביים, המספר את סיפור פעולת המפקדה במהלך הקרב על האוקיינוס האטלנטי.
מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היה מפקד האוכלוסין השני של שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל והוא נערך ב-18 בנובמבר 1931, בניהולו של מייג'ור א' מילס.
המפקד הקודם היה מפקד 1922 של ארץ ישראל, ולא נערך מפקד נוסף בארץ-ישראל על ידי הממשל הבריטי.
לאחר קום המדינה נערכו מפקדי אוכלוסין בישראל.
במפקד נמצא כי בארץ ישראל הייתה קיימת אוכלוסייה של 1,035,821 (1,033,314 בניכוי מספרם של הכוחות המזוינים של בריטניה) – עלייה של 36.8% מאז 1922. האוכלוסייה היהודית גדלה ב-108.4%, בעקבות גלי העלייה.
בעיה מיוחדת נוצרה בספירת הבדואים הנוודים שבדרום, שלא ששו לשתף פעולה.
האומדנים של כל שבט נעשו על ידי קצינים של הממשל המחוזי, על פי תצפית מקומית.
מספר הכוחות הבריטיים הזרים שהוצבו בארץ-ישראל ב-1931 הסתכם בכ-2,500.
על בסיס נתוני מפקד 1931 נערך סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל עבור ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שפעלה בתחילת שנת 1946. הנתונים חושבו ליום 1 באפריל 1945 ופורסמו לאחר מכן ושימשו גם את ועדת אונסקו"פ שפעלה בשנת 1947.
ב-1946 הגיש דוד בן-גוריון מסמך של ישראל טריווש, תחת הכותרת "אין רוב ערבי בארץ", לוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל.
המסמך מצביע על שגיאות שורשיות במפקדי האוכלוסין הבריטים מ-1922 ו-1931, שנועדו להרתיע את הציונות המדינית.
לדוגמה, טופסי המפקד מולאו על ידי ראשי חמולות הרואים בניפוח נתונים דמוגרפים מכשיר לשדרוג מעמדם הפוליטי, הכלכלי והחברתי; טופסי ההתפקדות הערבית עברו בדיקה חפוזה; ומספרי המתפקדים הבדואים נופח בשיטתיות.
לדברי החוקר גדי גילבר, להבדיל ממפקד 1922 ש"אינו חף מפגמים", מפקד 1931 "מקובל על החוקרים כמהימן, נקי מטעויות משמעותיות".
מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל היה מפקד האוכלוסין הראשון של שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל, ונערך ב-23 באוקטובר 1922.
לפני כן בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים 1884, 1905, 1911, ו-1915, בעיקר במטרה להטיל מיסים, או לאתר גברים לשירות צבאי, ולכן הם לא היו פופולריים.
הוועד הפועל הערבי התנה את תמיכתו במפקד, בכך שיירשמו גם הפלסטינים שנמצאים מחוץ לארץ ישראל.
ממשלת פלשתינה (א"י) קיבלה את התביעה, והוועד הפועל קרא לאוכלוסייה הערבית לקחת חלק במפקד, שיקבע את גודלו של הרוב הערבי ובכך ישרת את עניינו.
במפקד 1922 הייתה האוכלוסייה המדווחת 757,182 נפש, כולל הצבא ואזרחים זרים.
המפקד הבא שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי היה מפקד 1931 של ארץ ישראל.
ב-1946 הגיש בן-גוריון ל"ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל" מסמך של ישראל טריווש תחת הכותרת "אין רוב ערבי בארץ".
במסמך נטען שיש שגיאות שורשיות במפקדי האוכלוסין הבריטים מ-1922 ו-1931 – שלדבריו נועדו להרתיע את הציונות המדינית.
לדוגמה, טופסי המפקד מולאו על ידי ראשי חמולות הרואים בניפוח נתונים דמוגרפים מכשיר לשדרוג מעמדם הפוליטי, הכלכלי והחברתי; טופסי ההתפקדות הערבית עברו בדיקה חפוזה, ומספרי המתפקדים הבדווים נופח בשיטתיות.
כמו כן טען שהדיווח על פטירות במגזר הערבי היה מצומצם ביותר, ורבים מהמהגרים הערבים מהכפר אל העיר נספרו פעמיים, כולל תושבי חוץ לארץ ערבים שנכללו במפקד האוכלוסין.
הדמוגרף רוברטו בקי חקר את שיטות האיסוף של מפקד האוכלוסין של 1922 ומצא בו מספר פגמים, יחסית מינוריים.
תת-דיווח על מספר הנשים המוסלמיות (המספר תוקן במפקד האוכלוסין של 1931)
תת-דיווח על מספר הגברים בקבוצת הגיל 15 עד 25, שנעשה במכוון ונבע מהחשש שהם יגויסו לצבא
חוסר שיתוף פעולה מצד האוכלוסייה הבדואית.
לאוכלוסייה זו בוצעה הערכה גסה של מספר התושבים
מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית משנת 1897 היה המפקד הראשון והיחיד שבוצע באימפריה הרוסית (פינלנד לא הוחרגה).
הוא רשם נתונים דמוגרפיים החל מינואר 1897. בעבר, הוועדה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה טבלאות סטטיסטיות על בסיס רשימות פיסקליות (ревизские списки).
המפקד הרוסי השני נקבע לדצמבר 1915, אך בוטל בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה שנה וחצי לפני כן (ביולי 1914).
לא נערך מחדש לפני המהפכה הרוסית.
המפקד הבא שהתקיים ברוסיה התרחש רק בסוף 1926, כמעט שלושה עשורים לאחר מכן.
פרויקט המפקד הוצע בשנת 1877 על ידי פיוטר סמנוב-טיין-שנסקי, גאוגרף רוסי מפורסם וראש הלשכה הסטטיסטית המרכזית, ואושר על ידי הצאר ניקולאי השני בשנת 1895.
בשלב הראשון (דצמבר 1896 — ינואר 1897) המונים (135,000 איש: מורים, כמרים וחיילים יודעי קרוא וכתוב) ביקרו בכל משקי הבית ומילאו את השאלונים, שאומתו על ידי מנהלי מפקד האוכלוסין המקומיים.
(בינואר 1898) המונים ביקרו בו זמנית בכל משקי הבית כדי לאמת ולעדכן את השאלונים.
למרות שמדובר במפקד היחיד שהם לקחו אי פעם, היסטוריונים הצליחו לגלות את אוכלוסיית האימפריה הרוסית בפרקי זמן קדומים יותר, עדיין מאיסוף מפקדי ערים.
עיבוד הנתונים ארך 8 שנים באמצעות מכונות כרטיסי הולרית.
פרסום התוצאות החל בשנת 1898 והסתיים בשנת 1905. בסך הכל הונפקו 119 כרכים עבור 89 מחוזות, וכן סיכום בן שני כרכים.
השאלון הכיל את השאלות הבאות:
שם משפחה, השם הפרטי, הפטרונים או הכינוי (прозвище)
יחס ביחס לראש המשפחה או משק הבית
מעמד חברתי: סוסלובייה (אחוזה), דרגה או תואר (сословіе, состояніе, званіе)
משלח יד (מקצוע, סחר, תפקיד משרה או שירות), ראשוני ומשני כאחד
בטבלאות סיכום המפקד, הלאום התבסס על שפת האם המוצהרת של המשיבים.
השפות המדוברות ביותר, מהן נקבע הלאום היו:
הערים הגדולות ביותר באימפריה לפי המפקד:
כל טופס ספירה הועתק פעמיים, עם שלושת העותקים שהוגשו לארכיוני המחוז, בארכיוני הנפות ובמשרד הלשכה הסטטיסטית המרכזית בסנט פטרסבורג.
העותקים בסנט פטרסבורג נהרסו לאחר שהועברו לטבלאות.
מרבית העותקים שנשמרו ברמה המקומית והאזורית נהרסו אף הם; עם זאת, המפקד השלם עבור נפות ארכנגלסק וטובולסק נשמר, והמפקד בכמה נפות אחרות קיים גם כן.
כמו במפקדים רבים אחרים בעידן הלאומיות, התוצאות משקפות את השקפותיהם על המדיניות הלאומית של הרשויות.
במקרה זה, אוכלוסיית האתנים הרוסיים התנפחה.
כך למשל, מספר הפולנים אינו מיוצג.
פקידי האימפריה סיווגו את השפות האוקראיניות והבלארוסיות כשייכות לקבוצה הרוסית ותייגו את הלאומים הללו כרוסית קטנה עבור אוקראינים ורוסית לבנה לבלארוסים.
מפקד אוכלוסין 2002 של הפדרציה הרוסית היה המפקד הראשון של הפדרציה הרוסית מאז פירוק ברית המועצות, שבוצע מ-9 באוקטובר עד 16 באוקטובר 2002. המפקד בוצע על ידי השירות הפדרלי לסטטיסטיקה (Rosstat).
נתוני המפקד נאספו החל מחצות 9 באוקטובר 2002.
המפקד נועד בעיקר לאסוף מידע סטטיסטי על אוכלוסיית תושבי הפדרציה הרוסית.
אזרחים רוסים המתגוררים ברוסיה (כולל אלה הזמניים מחוץ למדינה, בתנאי שההיעדרות מהמדינה הייתה צפויה להימשך פחות משנה);
לא-אזרחים (כלומר אזרחים זרים וחסרי-אזרחות) שהיו אחד מאלה:
אנשים שהגיעו למדינה בכוונה להתיישב לצמיתות או לבקש מקלט, ללא קשר אם הם השיגו למעשה את מעמד ההגירה המתאים;
עובדים זרים או סטודנטים מורשים, בתנאי שתקופת המגורים הזמנית ברוסיה הייתה צפויה להימשך לפחות שנה.
כל טבלת המפקדים המפורטת מיועדת לאוכלוסיית התושבים.
כל המשתתפים (התושבים) נשאלו בשאלותיהם לגבי מין, תאריך לידה, מצב משפחתי, הרכב משק בית, מקום לידה, אזרחות, זיהוי עצמי אתני או שבטי (רמת חיים), רמת השכלה, שפת אם, מקורות הכנסה ומצב תעסוקה.
במדגם מהמשתתפים נשאלו גם שאלות מפורטות יותר אודות מצבם הכלכלי והדיור.
כמו כן, המפקד מנה גם שתי קבוצות נוספות של אנשים:
אזרחי רוסיה המתגוררים מחוץ למדינה יותר משנה בקשר להעסקה בממשל הפדרלי.
אנשים (ללא קשר לאזרחותם) השוהים באופן קבוע מחוץ למדינה אך נמצאים באופן זמני ברוסיה (כתיירים, עובדים זרים או סטודנטים).
אזרחים זרים שנכחו ברוסיה כעובדי משלחות דיפלומטיות זרות או ארגונים בינלאומיים, ובני ביתם, לא הוחרגו במפקד הכללי.
אזרחים רוסים המתגוררים מחוץ לרוסיה בשירות הממשל הפדרלי: 107,288 (67,058 גברים ו-40,230 נשים);
משתתפי המפקד נשאלו באיזו מדינה (או מדינות) הם אזרחים.
142,442,000 משיבים דיווחו כי הם אזרחי רוסיה; ביניהם 44,000 היו גם אזרחי מדינה אחרת.
בקרב אוכלוסיית תושבי רוסיה נספרו 1,025,413 אזרחים זרים ו-429,881 חסרי אזרחות.
בין השאלות שנשאלו היו "האם אתה דובר השפה הרוסית?" (Владеете ли Вы русским языком?) ו-"באילו שפות נוספות אתה דובר?" (Какими иными языками Вы владеете?
כפי שהוסבר במדריך המפקד, "יכולת" (владение) פירושה יכולת לדבר, לקרוא ולכתוב שפה, או רק את היכולת לדבר אותה.
השאלות לא הבחינו בין דוברי שפת אם לבין דוברים שאינם ילידי הארץ, וגם לא ניסו למדוד את מידת יכולת השפה.
עבור ילדים קטנים, ככל הנראה, התשובה המוקלטת התבססה על השפה / או השפות שדיברו ההורים.
142.6 מיליון (98.3%) מהנשאלים טענו כשירות בשפה הרוסית.
בטבלה שלהלן מופיעות שפות אחרות המדווחות באופן נרחב (יותר מ-500,000 דוברים כל אחת).
1.42 מיליון משיבים לא מסרו מידע על שפתם.
מפקד אוכלוסין 2010 של הפדרציה הרוסית היה המפקד הראשון של אוכלוסיית הפדרציה הרוסית מאז 2002 והשני לאחר פירוק ברית המועצות.
ההכנות למפקד החלו בשנת 2007 והמפקד עצמו התקיים בין ה-14 באוקטובר ל-25 באוקטובר.
המפקד נקבע במקור לאוקטובר 2010, לפני שתוזמן מחדש בסוף 2013, תוך ציון סיבות כלכליות, אף כי משערים כי מניעים פוליטיים השפיעו על ההחלטה.
עם זאת, בסוף 2009 הודיע ראש הממשלה פוטין כי ממשלת רוסיה הקצתה 10.5 מיליארד רובל כדי לערוך את המפקד כמתוכנן במקור (באוקטובר 2010).
הגיל החציוני הוא 38 שנים.
ההרכב האתני נשלט על ידי הרוסים (80.9% מהאוכלוסייה).
מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית (רשמית "מפקד האוכלוסין הכל-רוסי 2021", ברוסית: Всероссийская перепись населения 2021) הוא אירוע שנערך ברחבי הפדרציה הרוסית על פי מתודולוגיה סטטיסטית מאוחדת של המדינה על מנת לקבל מידע דמוגרפי, כלכלי וחברתי כללי והוא מרשם האוכלוסין השלישי בתולדות המדינה מאז התפרקות ברית המועצות.
במקור, השלב המרכזי של המפקד תוכנן להתקיים בין 1 באוקטובר עד 31 באוקטובר 2020. יתרה מזאת, בשטחים מרוחקים ובלתי נגישים הוגדלה תקופת המפקד מ-1 באפריל ל-20 בדצמבר 2020. ההכנות למפקד החלו בשנת 2017 עם אימוץ הוראת ממשלת הפדרציה הרוסית "אודות ניהול מפקד האוכלוסין הכל-רוסי 2020".
לדברי ראש השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית, פאבל מלקוב, העלות המשוערת של קיום מפקד אוכלוסין בשנת 2020 היא כ-33 מיליארד רובל רוסי.
המוטו של מפקד האוכלוסין היה "יוצרים את העתיד!".
עם זאת, בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, בשירות הפדרלי לסטטיסטיקה החליטו לדחות את עריכת המפקד בשנה והוא נערך מאוקטובר 2020 עד יוני 2021. השלב העיקרי שלו החל ב-15 באוקטובר 2021.
לראשונה בהיסטוריה, המפקד נערך אונליין: תושבי רוסיה שרוצים בכך, עונים על שאלות המפקד באמצעות פורטל השירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית.
כחלק מהמפקד, ישמשו שיטות איסוף נתונים, אשר בשנת 2018 נבדקו במהלך מפקד ניסויי של האוכלוסייה והם כוללים את הפורמטים הבאים:
מילוי עצמי של הטופס בפורטל השירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית מכל מכשיר טלפון נייד או מחשב;
בלי לצאת מהבית בעזרת רישום.
הרושמים השתמשו בטאבלטים על בסיס מערכת ההפעלה אורורה (גרסה בשפה הרוסית של Sailfish OS).
לצורך המפקד מתוכננת רכישת כ-360,000 טאבלטים;
באופן עצמאי במסוף נייח של המפקד, שיכול להיות ממוקם הן במרכז העיר והן בתשתיות עירוניות (למשל, בבתי ספר).
שלבי מפקד האוכלוסין הכללי ברוסיה
מפקד ניסויי נערך בין 1 באוקטובר ועד 31 באוקטובר 2018. המטרה העיקרית של מפקד זה הייתה לפתח ולבחון את הסוגיות המתודולוגיות, הארגוניות והטכנולוגיות שנוגעות לעריכת מפקד אוכלוסין בעידן הרשתות החברתיות בעשור השני של המאה העשרים ואחת, זאת תוך התחשבות בשימוש בשיטות חדשות לאיסוף מידע על האוכלוסייה בצורה אלקטרונית.
המפקד הניסויי התחלק לשלושה שלבים: 1-10 באוקטובר - מפקד מקוון; 16-27 באוקטובר - נציגים שעברו מבית לבית בדירות מגורים ומקומות עבודה ואספו נתונים; 27-31 באוקטובר - סבב בקרה.
לצורך עריכת מפקד זה הוקצו 10 טריטוריות שכללו אוכלוסייה בת 550 אלף איש.
אזור אלברוס ברפובליקה הקברדינו-בלקרית ;
המחוז העירוני של חנגלאסקי אולוס ברפובליקת סאחה (יקוטיה);
המחוז עירוני של מינוסינסק במחוז קרסנויארסק;
אזורי ניז'נאודינסק וקטנגה במחוז אירקוטסק;
היישוב העירוני יוז'נו-קורילסק והמחוז עירוני קורילסקי דרום במחוז סחלין;
מחוז סוויגלוב המחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מערבי של מוסקבה ;
המחוז העירוני קניאשובו בסנקט פטרבורג.
שטחים אלה מדגימים באופן מלא את תנאי המפקד השונים: תנאי הסביבה העירונית, אזורים מרוחקים ובלתי נגישים.
בממוצע, ישנם כ-440 איש לכל רשמי המפקד.
כחלק מהמפקד הניסויי, נבחן לראשונה המנגנון לאיסוף צורות של שאלוני מפקד באמצעות פורטל השירותים הציבוריים.
משתמשים מכל רחבי רוסיה שיש להם חשבון מאומת בפורטל הממשלתי יכלו לבדוק את עבודת השירות המיוחד תוך "השתתפות במפקד" מה-1 עד 10 באוקטובר 2018.
בנוסף למפקד באמצעות פורטל שירות המדינה, לראשונה בתולדות רוסיה, היה מעורב במפקד גם שירות הדואר הלאומי, דואר רוסיה.
הארגון השתתף במפקד בארבעה שטחים: במחוז המינהלי של סיבילובו, מוסקבה, אולוס חנגלססקי ביקוטיה, בוליקי נובגורוד, כמו גם במחוז העירוני ניז'נודינסק באירקוטסק.
מתכונת ההשתתפות כללה הן את עבודתם של עובדי שדה של הדואר הרוסי כנושאי טופסי המפקד והן את השימוש בסניפי הדואר הרוסים כמסופים נייחים לעריכת המפקד.
לכן, בין 16 באוקטובר ל-27 באוקטובר, עובדי שירות הדואר רוסי בתלבושות מיוחדות הסתובבו בבתי מגורים, ראיינו תושבים ומילאו טופסי מפקד.
על פי תוצאות מפקד האוכלוסין הניסויי, למעלה מ-460,000 משקי בית, יותר מ-1.2 מיליון תושבים רוסים, סופרו בצורה אלקטרונית.
כתוצאה מסבב מדלת דלת, נרשם כי בשטחי המפקד הניסויי מתגוררים יותר אנשים מאשר נרשמו ברשויות המקומיות.
באוגוסט 2019, לקראת מפקד 2020, החלו העבודות בעדכון קרן הכתובות - פקידי רישום בערים וביישובים כפריים עוקפים רחובות ועדכנו רשימות כתובות.
על סמך עבודתם של פקידי הרישום, ייקבע המספר המדויק של הבתים בכל עיר ומיקומם.
בהמשך, מומחי השירות הפדרלי לסטטיסטיקה יבצעו חלוקה לאזורים ויגבשו דרכי ספירה ומפקד על מפת רוסיה.
כך למשל, בזכות פקידי הרישום, במחוז רוזסקי תועד לראשונה הכפר יז'יקובו; באודמורטיה התגלו 2 כפרים חדשים: רודניקי וקורטקובו; באזור קלוגה נרשמו יותר מ-35,000 כתובות חדשות.
מפקד באזורים מרוחקים יתקיים על פי לוח זמנים נפרד.
זה נובע מתנאי אקלים: ברוב המקרים, בחורף, הדרך ליישובים הנמצאים באזורים אלה קשה או רצופה בסיכון לחייהם ובריאותם של פקידי הרישום.
האזור הקדום ביותר שהשתתף במפקד הוא צ'וקוטקה - ביקוריהם הראשונים של פקידי הרישום תוכנן לאפריל 2020. בסך הכל תוכנן לערוך תא המפקד באזורים שקשה להגיע אליהם עד 20 בדצמבר 2020. ברם בעקבות מגפת הקורונה, תאריך זה נדחה למועד מאוחר.
השלב המרכזי של מפקד האוכלוסין
השלב המרכזי במפקד החל ב-15 באוקטובר 2021. הוא נמשך עד 14 בנובמבר 2021 ובאזורים נידחים במדינה - עד 20 בדצמבר.
המפקד מתקיים בפורמט דיגיטלי לראשונה כשהתושבים יוכלו למלא באופן עצמאי שאלונים בפורטל השירותים הציבוריים.
במתכונת לא מקוונת, אנשי שירות הסטטיסטיקה הממלכתי מפקד יסתובבו בבנייני מגורים ואזרחים יכולים להגיע באופן עצמאי לסניף המקומי של שירות הסטטיסטיקה.
עיבוד הנתונים נמשך עד לשנת 2022. תוצאות המפקד פורסמו ב-10 כרכים והסתיימו בדצמבר 2022.
מפקד אוכלוסין 1926 של ברית המועצות רשמית, מפקד ברית המועצות הראשון התקיים בדצמבר 1926. זה היה כלי חשוב בבניין המדינה של ברית המועצות, סיפק לממשלה מידע אתנוגרפי חשוב וסייע בהפיכתה מחברת קיסרית לחברה סובייטית.
ההחלטות שקיבלו אתנוגרפים בקביעת האתניות של יחידים, בין אם באזורים האסיאתיים או האירופיים של האימפריה הרוסית לשעבר, דרך עריכת "רשימת האתניות של ברית המועצות", וכיצד נמשכו גבולות מעורבבים לאזורים הייתה השפעה משמעותית על המדיניות הסובייטית בהמשך.
אתנוגרפים, סטטיסטיקאים ובלשנים ערכו שאלונים ורשימת אתניות למפקד.
עם זאת, הייתה להם גם מטרה שאפתנית יותר לשנות במכוון את זהותם על פי עקרונות המרקסיזם-לניניזם.
כדברי אנסטס מיקויאן, ברית המועצות הייתה: "יצירה וארגון של מדינות חדשות".
מפקד ברית המועצות הראשון הגיע אחרי שני מפקדים חלקיים שביצעו הבולשביקים לאחר תפיסת השלטון שלהם ברוסיה.
הראשון, המפקד הכללי של 1920, התרחש במהלך מלחמת האזרחים ומלחמת פולין-ברית המועצות.
לפיכך היא לא הצליחה להתמודד עם עריכת מפקד בקרים, חלק גדול מטרנסדניסטריה, קווקז, אוקראינה, ביילורוסיה, המזרח הרחוק, סיביר ומרכז אסיה במרכז ברית המועצות, כמו גם עם חלקיה הצפוניים הרחוקים.
עם זאת היה גידול של 15 מיליון איש בלבד: בשנת 1926 חלה עלייה באוכלוסייה בין 1920 ל-1926, המהווים כ-131,304,931 איש על פי מגזין TIME, בעוד שהיא עדיין לא נחשפה בהיסטוריה של רוסיה.
לפני המהפכה הרוסית, מפקד האימפריה הרוסית היחיד נעשה בשנת 1897.
על ידי סיווג האוכלוסייה במונחים של לאומים - כמנוגדים לשבט או קהילה - יחד עם מדיניות שהעניקה למדינות הללו אדמות, משאבים וזכויות, עודדו מומחים ואליטות מקומיות להתערב באיסוף המידע אודותיהם.
רשימה זו, הנקראת "תוכנית ועיבוד רישום אתני כלל-סובייטי לשנת 1926, כרך 7, מילון הלאומים" ופורמסה במוסקבה 1927, פותח על ידי קודמו של השירות הפדרלי לסטטיסטיקה: המינהל המרכזי לסטטיסטיקה של ברית המועצות.
רשימת הלאומים וקבוצות אתניות (מצוינים לאומים, אשר מנו לפחות 50,000 במפקד)
מפקד ברבורים או אַפִּינְג ברבורים הוא טקס שנתי באנגליה, הנערך מאז המאה ה-12, בו נתפסים הברבורים על נהר התמזה, נספרים, מטובעים ומשוחררים.
למלוכה הבריטית בעלות על כל הברבורים הלא מסומנים שבשטח הממלכה המאוחדת.
יחד עם זאת, הכתר יכול היה לתת זכויות בברבורים בגוף מים מסוים, בצו מלכותי, לגוף אחר.
עד המאה ה-16 נהוג היה לתת זכויות בברבורים לבעלי אדמות שהיו הבעלים של אגם.
כיום (2020) רק לשתי גילדות רשומות (ליוורי קומפני) של העיר לונדון הם בעלי זכויות בברבורים, ולכן הברבורים השוחים במי התמזה מחולקים בין בית המלוכה, גילדת יבואני היין (Worshipful Company of Vintners) וגילדת צבעי הבדים (Worshipful Company of Dyers).
במסגרת הטקס, נתפסים הברבורים, ומחולקים בין שלושת הבעלים של הברבורים.
כיום - המטרה המעשית של הטקס היא לערוך מפקד ברבורים ולבדוק את בריאותם.
הפוקדים מכונים "אַפֶּרִים" (Uppers), בשל תפקידם - להעלות את הברבורים מהמים.
הטקס מתרחש מדי שנה בשבוע השלישי של יולי.
במשך חמישה ימים, האפרים מטעם כל אחד משלושת הגופים, מפליגים במעלה התמזה בסירות, מסנברי שעל התמזה, ועד אבינגדון שעל התמזה.
הברבורים שנתפסים על ידי האַפֶּרִים מטעם המלכה (תחת פיקוחו של "סמן הברבורים המלכותי") אינם מסומנים, אולם מטבעת עליהן טבעת עבור מאגר המידע של הקרן הבריטית לאורניתולוגיה.
הברבורים הנתפסים על ידי האַפֶּרִים מטעם הגילדות, מסומנים בטבעות על רגלם השנייה.
בעבר נהגו לנקב את מקורי הברבורים.
ב־20 ביולי 2009, השתתפה המלכה אליזבת השנייה, כ"אדונית הברבורים" (Seigneur of the Swans), לראשונה בתקופת מלכותה בטקס.
זו הייתה הפעם הראשונה בה המונרך צפה באופן אישי בטקס מזה מאות שנים.
בשנת 2012, זרימת נהר גבוהה יוצאת דופן לקראת הקיץ הובילה לביטול חלקי של הטקס (בחלק הנהר שבין מסנברי שעל התזמה ועד וינדזור).
ביטול זה הוא הביטול הידוע היחיד של הטקס ב-900 השנים בו נערך הטקס.
המפקד האוקראיני הבא הוא מפקד אוכלוסין שייערך על ידי שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה.
המפקד האחרון (ועד כה היחיד שנערך באוקראינה העצמאית) נערך ב-2001; באופן טנטטיבי, המפקד הבא היה אמור להתקיים עשר שנים מאוחר יותר, על פי סטנדרטים שנקבעו על ידי האומות המאוחדות.
עם זאת, המפקד התעכב כל הזמן מאז.
מפקד האוכלוסין של 2001 רשם את אוכלוסיית אוקראינה על 48,457,100 איש.
בספטמבר 2013 ממשלת אזרוב השנייה קבעה את תאריך המפקד ב-2016. בדצמבר 2015, ממשלת יאצניוק השנייה דחתה את תאריך המפקד לשנת 2020.
באוקטובר 2019, שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה אישר כי המפקד הלאומי מתוכנן להתקיים בין 10 בנובמבר ל-23 בדצמבר 2020. אבל באפריל 2020 מזכיר קבינט השרים אולה נמצ'ינוב אישר שבשנת 2020 לא יתקיים מפקד אוכלוסין באוקראינה וכנראה גם לא ב-2021 כי המפקד נחשב ל"תענוג יקר".
נמצ'ינוב הצהיר בדצמבר 2020 כי המפקד הבא באוקראינה מתוכנן לשנת 2023.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 נדחה המפקד למועד בלתי ידוע לאחר המלחמה.
מפקד אוכלוסין 2001 של אוקראינה (בשמו הרשמי: מפקד האוכלוסין הכל-אוקראיני 2001) היה למפקד האוכלוסין הראשון באוקראינה העצמאית, שנערך בין ה-5 ל-14 בדצמבר 2001. מפקדי אוכלוסין באוקראינה התקיימו החל מהמאה ה-19, אך בשל בעיות כלכליות, פוליטיות וחברתיות, אוקראינה היא אחת ממדינות חבר המדינות הבודדות עם מפקדי האוכלוסין הנדירים והבלתי סדירים ביותר.
אוקראינה היא שנייה רק לאוזבקיסטן במדד זה, שבה לא נערכו מפקדי אוכלוסין כלל מאז מקריסת ברית המועצות (הגם, שמפקד האוכלוסין הראשון באוזבקיסטן מתוכנן לשנת 2023).
בברית המועצות, מפקד האוכלוסין האחרון בוצע בשנת 1989, באוקראינה הסובייטית היו איש.
על פי תקני האו"ם, מרווח המפקד צריך להיות 10 שנים.
לפיכך, אוקראינה הייתה אמורה לערוך מפקד אוכלוסין ב-1999 יחד עם שאר מדינות חבר המדינות, אך באותה שנה ערכו את המפקד רק בלארוס, אזרבייג'ן, קזחסטן וקירגיזסטן.