tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
N-II היה משגר רב־שלבי שפותח על ידי מיצובישי תעשיות כבדות (MHI) תוך ניצול טכנולוגיה אמריקאית בחלק מהשלבים.
המשגר החליף את המשגרים מדגם N-1 והוחלף בהמשך על ידי משגרים H-I.
השיגורים החלו בשנת 1981 והסתיימו בשנת 1987. כול 8 שיגורים הסתיימו בהצלחה.
להגדלת יכולת נוצלו מאיצים מתוצרת אמריקאית וחלק מהשיגורים בוצעו תוך התקנת השלב השלישי.
למשגר הייתה יכולת להביא מטען של 2,000 ק"ו למסלול לווייני נמוך.
"" הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת'.
השיר הופיע לראשונה כרצועה הרביעית באלבום הבכורה של הלהקה.
המילים הן בגוף ראשון מנקודת מבטו של לוציפר.
הבסיסט גיזר באטלר, שהלחין את מילות השיר, אמר כי "השיר היה על השטן שמתאהב ומשתנה לחלוטין, הופך לאדם טוב".
שמו של השיר היה במשך זמן רב מקור לספקולציות, כאשר חלק מהמעריצים לאורך השנים פירשו את השם כ-"Nativity in Black" או "Name in Blood".
בתחילת שנות ה-90 טען גיזר באטלר כי השם מתייחס לזקנו של המתופף ביל וורד באותה תקופה, שחבריו ללהקה הרגישו שנראה כמו ציפורן עט (באנגלית Nib).
לדברי באטלר, "במקור (הכותרת) הייתה Nib, שהיה הזקן של ביל.
כשכתבתי את N.I.B, לא יכולתי לחשוב על שם לשיר, אז פשוט קראתי לו Nib, על שם הזקן של ביל.
כדי להפוך אותו למסקרן יותר, שמתי שם סימני פיסוק כדי להפוך אותו ל- עד שזה הגיע לאמריקה, שם הם פירשו את זה כ-'Nativity in Black".
אף על פי ש-"Nativity in Black" הוא שם שנוי במחלוקת, הוא שימש מאוחר יותר כשם לצמד אלבומי מחווה לבלאק סבאת' שיצאו ב-1994 וב-2000.
Ugly Kid Joe הקליטו את גרסת הכיסוי שלהם ל-"" לאלבום המחווה Nativity in Black, ואחריהם הגיעו אוזי אוסבורן ופריימוס ב-Nativity in Black II; הקאבר האחרון הגיע למקום השני במצעד Hot Mainstream Rock Tracks של בילבורד באוקטובר 2000. גרסה זו מופיעה גם בסט הקופסאות של אוסבורן משנת 2005, Prince of Darkness.
סטורם לארג' גם ביצעה גרסת כיסוי באלבומה Le Bonheur משנת 2014.
N,O-דימתילהידרוקסילאמין הוא הידרוקסילאמין מתילי המשמש ליצירת 'אמידי ויינרב' לשימוש בסינתזת ויינרב.
הוא זמין מסחרית כמלח הידרוכלורידי.
ניתן להכין אותו על ידי תגובה של אתיל כלורופורמט (או דומה לו) עם הידרוקסילאמין ולאחר מכן טיפול בחומר מתילציה כגון דימתיל סולפט.
לאחר מכן, ה-N,O-דימתילהידרוקסילאמין משתחרר על ידי הידרוליזה חומצית שלאחריה מתרחשת סתירה.
ליגת ה-NBA היא ליגת הכדורסל הבכירה של ארצות הברית וקנדה, ונחשבת לליגת הכדורסל הטובה בעולם.
בליגה משחקות 30 קבוצות – 29 מארצות הברית ואחת מקנדה.
אלופת הליגה הנוכחית () היא אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
הליגה נוסדה באוגוסט 1949 לאחר אחוד בין ליגת ה-BAA וליגת ה-NBL.
בשנת 1976 התאחדה עם הליגה גם ליגת ה-ABA, איחוד שהגדיל את הליגה בארבע קבוצות נוספות.
העונה הסדירה בליגה מתקיימת בין החודשים אוקטובר עד אפריל, כאשר כל קבוצה משחקת 82 משחקים במהלך העונה.
משחקי הפלייאוף נמשכים עד לחודש יוני, בסיומם נקבעת האלופה.
ליגת ה-BAA (Basketball Association of America, התאחדות הכדורסל האמריקנית), שהפכה מאוחר יותר ל"ליגת ה-NBA", נוסדה בשנת 1946, ומוריס פודולוף, ששימש גם כנשיא ליגת ההוקי קרח AHL, מונה לנשיאה.
בשונה מניסיונות קודמים להקים ליגת כדורסל ארצית, ליגת ה-BAA הייתה הראשונה שקיימה את רוב משחקיה באולמות גדולים בערים גדולות, כגון המדיסון סקוור גארדן בניו יורק והבוסטון גארדן בבוסטון.
הליגה כללה 11 קבוצות ששיחקו 60 משחקים בעונה הסדירה, לפני שהתחרו בסדרות פלייאוף שקבעו את זהות האלופה.
ב-1 בנובמבר 1946, במשחק הבכורה של ליגת ה-BAA, קבוצת ניו יורק ניקרבוקרס ניצחה את טורונטו האסקיז בתוצאה 68–66 בפני 7,090 צופים במייפל ליף גארדנס שבטורונטו.
אוזי שכטמן מהניקרבוקרס קלע את הסל הראשון במשחק, שנחשב לסל הראשון שנקלע בתולדות ליגת ה-NBA.
באליפות הראשונה בתולדות הליגה זכתה פילדלפיה ווריורס (כיום "גולדן סטייט ווריורס"), לאחר שגברה בסדרת הגמר על שיקגו סטאגס בתוצאה 4–1.
בשנותיה הראשונות, איכות הקבוצות בליגת ה-BAA לא עלתה על זו של קבוצות בליגות כדורסל מקבילות, אך הצטרפות מספר קבוצות חזקות בעונת – פורט ויין פיסטונס, אינדיאנפוליס ג'טס, מיניאפוליס לייקרס ורוצ'סטר רויאלס – העלתה משמעותית את רמת המשחק והפכה את ה-BAA ליעד מועדף על שחקני מכללות שרצו להפוך למקצוענים.
בשנת 1949, בסיום עונתה השלישית, החליטה ליגת ה-BAA על מיזוג עם ליגת ה-NBL והקמת ליגת ה-NBA.
הליגה החדשה קיבצה שש קבוצות מליגת ה-NBL, עשר קבוצות מה-BAA והוסיפה את קבוצת אינדיאנפוליס אולימפיאנס, ובכך מנתה הליגה 17 קבוצות בסך הכול.
בליגת ה-NBA פועלות שש קבוצות שלקחו חלק בליגת ה-BAA.
לרוב, ליגת ה-NBA מחשיבה את ליגת ה-BAA כחלק מההיסטוריה שלה עצמה.
בעונת הצטמצם מספר הקבוצות בליגה ל-11, במגמה שנמשכה עד עונת , אשר בסיומה נותרו 8 קבוצות בלבד.
בתקופה זו הפכה קבוצת מיניאפוליס לייקרס, בראשות הסנטר ג'ורג' מייקן, לקבוצה הדומיננטית הראשונה ב-NBA, כשזכתה בחמש אליפויות בשש עונות (, , –).
במטרה להגביר את קצב המשחק ב-NBA, בעונת נעשה לראשונה שימוש בשעון זריקות המחייב את קבוצת ההתקפה לזרוק לסל בתוך 24 שניות.
היה זה שינוי אחד מבין מספר שינויים נוספים בחוקת הכדורסל שנכנסו לתוקף, כגון הגדרת "אזור הצבע", בו אסור לשהות יותר משלוש שניות, שיצרו מהפכה בליגת ה-NBA.
ממוצע הנקודות לקבוצה בתקופה שקדמה לשעון הזריקות עמד על כ-79.5 נקודות למשחק, וכבר בעונת 1954/1955 עלה הממוצע של הקבוצות לכ-93.1 נקודות למשחק.
עלייתה של בוסטון סלטיקס והתרחבות הליגה (1957–1978)
בעונת החלה לבלוט בליגה קבוצת בוסטון סלטיקס, בעיקר בשל בחירתו בדראפט של הסנטר ביל ראסל.
ראסל, יחד עם רכז הקבוצה בוב קוזי והמאמן רד אאורבך, הפכו את הסלטיקס לקבוצה הדומיננטית בליגה במהלך שנות ה-60. עד עונת זכתה בוסטון ב-11 אליפויות, מתוכן שמונה רצופות (-), שקבעו את רצף האליפויות הארוך בתולדות ה-NBA.
בדראפט 1959 בחרה פילדלפיה ווריורס את הסנטר וילט צ'מברלין, שהפך לאחד השחקנים הדומיננטיים בליגה, וקבע שיאי נקודות למשחק (100) וריבאונדים למשחק (55) שלא נשברו עד היום.
היריבות שהתפתחה בין ראסל וצ'מברלין, שני השחקנים הטובים באותה תקופה, אשר התמודדו זה מול זה בשמונה סדרות פלייאוף, נחשבת לאחת היריבויות הגדולות בתולדות הספורט האמריקאי.
עם פרישתו של ראסל ב-1969, איבדו הסלטיקס מכוחם וחדלו לשלוט בליגה.
בשנות ה-70, לראשונה מאז עונותיה הראשונות של הליגה, לא הייתה אף קבוצה דומיננטית במיוחד ושמונה קבוצות שונות זכו באליפות באותו העשור.
במהלך אותה תקופה התרחבה הליגה בצורה משמעותית: בין עונות ל- הצטרפו 9 קבוצות חדשות, ובכך הגיע מספר הקבוצות ב-NBA ל-17.
בשנת 1967 הוקמה ליגת ה-ABA, שהיוותה ליגה מקבילה ומתחרה ל-NBA.
התחרות בין הליגות על צופים וחוזי שידור הובילה למאבק על גיוס מיטב הכדורסלנים.
כוכב התיכונים הגדול של התקופה, לו אלסינדור (שנודע לימים כ"כרים עבדול-ג'באר"), אמנם בחר להצטרף ל-NBA, אך ליגת ה-ABA משכה אליה שחקנים מובילים רבים, כגון ג'וליוס ארווינג, ג'ורג' גרווין, ריק בארי ומוזס מלון.
המאבק בין הליגות על גיוס שחקנים סייע להגדלת התחרותיות בענף, והוביל בסופו של דבר לשיפור ניכר בתנאי העסקה של הסגל המקצועי בענף, כולל השופטים.
בשנת 1971, כחלק מחגיגות 25 השנים לייסוד ליגת ה-NBA, הציגה הליגה לוגו חדש, שעוצב בהשראת הלוגו של ליגת הבייסבול האמריקאית.
דמותו של כוכב הלייקרס, ג'רי וסט, שימשה כמודל ללוגו המציג צללית לבנה של שחקן כדורסל על רקע אדום וכחול.
ב-1976, בשל מחסור בחוזי שידור טלוויזיוניים והפסדים כספיים כבדים, חדלה ליגת ה-ABA להתקיים כגוף עצמאי והיא התמזגה לתוך ה-NBA.
ארבע מקבוצות ה-ABA - סן אנטוניו ספרס, דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס וניו יורק נטס - הצטרפו ל-NBA, שכללה 22 קבוצות לאחר המיזוג.
בסוף שנות ה-70, הפופולריות של ה-NBA הייתה בשפל, שהתבטא באחוזי רייטינג נמוכים ותפוסת אולמות נמוכה, בין היתר בשל פרשיות סמים רבות שהעמידו את הליגה באור שלילי.
עונת נחשבת בעיני רבים כתחילתו של הכדורסל המודרני - המאופיין במשחק מהיר ומהנה לצפייה - בעקבות כניסתם לליגה של שניים מגדולי השחקנים בתולדות ה-NBA – מג'יק ג'ונסון ולארי בירד.
ג'ונסון ובירד נודעו ביריבות הגדולה ביניהם, שהחלה עוד כאשר נפגשו בגמר טורניר אליפות המכללות ב-1979, ונמשכה כשהשניים הובילו את קבוצותיהם פעם-אחר-פעם להתמודדויות בסדרת הגמר של ה-NBA.
במהלך שנות ה-80 הוביל ג'ונסון את הלייקרס, יחד עם כרים עבדול ג'באר, לחמש אליפויות, בעוד בירד זכה בשלוש אליפויות עם הסלטיקס.
הצטרפותם של בירד וג'ונסון ל-NBA תרמה רבות לצמיחה בפופולריות של הליגה: לאחר עשור בו סבלה הליגה מרמת עניין נמוכה ומירידה באחוזי הרייטינג, צמח דור אוהדים חדש בעקבות הגעתם לליגה והיריבות, שהתפתחה ביניהם.
גורם נוסף שהגביר את הפופולריות של הליגה בתקופה זו היה הוספת קשת השלוש, דהיינו, זריקה ממרחק המזכה בשלוש נקודות, שהייתה נהוגה בליגת ה-ABA, במטרה לעזור לשחקנים הנמוכים לקלוע יותר, לרווח את משחק ההגנה ולעודד משחק מהנה יותר לצפייה.
בשנת 1984 הצטרפו ל-NBA עוד שתיים מהדמויות הבולטות והמשפיעות ביותר בתולדות הליגה - הקומישינר הנכנס דייוויד סטרן, וכוכב השיקגו בולס מייקל ג'ורדן, שנחשב לשחקן הכדורסל הטוב בכל הזמנים.
ג'ורדן אמנם כשל בניסיונו להוביל את הבולס לאליפות בשנותיו הראשונות בליגה, אך יכולותיו האתלטיות והווירטואוזיות הגבירו את העניין ב-NBA ברחבי אמריקה ואף מחוצה לה.
דייוויד סטרן, במסגרת תפקידו כמנכ"ל הליגה החדש, החל במהפכה שיווקית וניהולית שכללה מספר יוזמות מוצלחות, כגון קביעת תקרת שכר לליגה (על מנת להגביר את השוויון בין הקבוצות), החלת בדיקות סמים נוקשות לשחקני הליגה, וקידומי מכירות אינטנסיביים בשיתוף עם חברות מסחריות.
בשנים 1988–1989 נוספו לליגה קבוצות שארלוט הורנטס, מיאמי היט, אורלנדו מג'יק ומינסוטה טימברוולבס, עובדה שהגדילה את מספר קבוצות ה-NBA ל-27 בסך הכול.
בתחילת עונת חשף מג'יק ג'ונסון במפתיע כי הוא נשא של נגיף ה-HIV, הגורם למחלת האיידס, והודיע על פרישה ממשחק.
פרישתו של ג'ונסון, יחד עם זו של בירד בסיום אותה עונה, השאירה את ה"שליטה" בליגה בידי ג'ורדן והבולס, שזכו בשש אליפויות תוך שמונה שנים (–, –).
את פרישתו הזמנית של ג'ורדן בין עונות 1993 ל-1995 ניצלה קבוצת יוסטון רוקטס, בהובלת הסנטר האקים אולאג'ואן, לזכייה בשתי אליפויות (–).
בשנת 1996, כחלק מחגיגות יובל ה-50 לליגת ה-NBA, נבחרה רשימת 50 השחקנים הטובים בתולדות הליגה עד לשנה זו שנקראו "50 האגדות".
לאחר פרישתו השנייה של ג'ורדן ופירוק סגל הקבוצה של הבולס בסוף עונת 1998, חזרה לוס אנג'לס לייקרס להיות אחת הקבוצות המובילות בליגה וזכתה בשלוש אליפויות רצופות (–).
השחקנים הבולטים בשורותיה היו הסנטר שאקיל אוניל והקלע קובי בראיינט, ומאמנה היה פיל ג'קסון, שהיה מאמנה של שיקגו בולס בשנים בהם זכתה בכל האליפויות שלה.
לאחר עזיבתו של אוניל וצירופו לקבוצה של הפורוורד הספרדי פאו גאסול, זכו הלייקרס בשתי אליפויות נוספות בעונות –.
קבוצה בולטת נוספת בתקופה זו הייתה סן אנטוניו ספרס, שזכתה בחמש אליפויות (, , , , ) תחת הדרכתו של המאמן גרג פופוביץ' ובהובלתו של הפורוורד טים דאנקן.
קבוצות נוספות שזכו באליפות בשנות ה-2000 הן דטרויט פיסטונס המאוזנת (), בוסטון סלטיקס של "שלושת הגדולים" – פול פירס, קווין גארנט וריי אלן (), ודאלאס מאבריקס בהובלת הפורוורד הגרמני דירק נוביצקי ().
בעונת זכתה באליפות גולדן סטייט ווריורס, בהובלת ה-MVP של הליגה סטפן קרי, ובעונה העוקבת המשיכה להפגין דומיננטיות כשרשמה את מאזן העונה הסדירה הטוב בתולדות הליגה - 73–9. מאזן היסטורי זה לא סייע לה לזכות באליפות באותה עונה, שבה נוצחה בסדרת הגמר על ידי קליבלנד קאבלירס בהנהגת לברון ג'יימס וקיירי אירווינג.
בעונות ו- המשיכו לבלוט בליגה גולדן סטייט, אשר זכתה בשתי אליפויות נוספות, וקליבלנד, אשר התמודדה מולה בסדרות הגמר בפעם השלישית והרביעית ברציפות.
בעונת זכתה טורונטו ראפטורס באליפות הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על הווריורס בהופעתם החמישית ברציפות בגמר.
ב-11 במרץ 2020 הודיעה הליגה על השבתת יתר המשחקים בעונת עד להודעה חדשה, בעקבות הידבקותו של שחקן יוטה ג'אז, רודי גובר, בנגיף הקורונה.
ב-30 ביולי חודשה הליגה, כאשר 22 הקבוצות בעלות הסיכוי להעפלה לפלייאוף ה-NBA השתתפו בשמונה משחקי עונה סדירה נוספים ב"בועה" אשר פעלה בדיסניוורלד שבאורלנדו.
ב-17 באוגוסט החלו משחקי הפלייאוף, אשר נערכו אף הם בבועה שבדיסניוורלד, ובתום משחקי הפלייאוף לוס אנג'לס לייקרס זכתה באליפות ה-17 בתולדותיה בהובלת לברון ג'יימס ואנתוני דייוויס.
בעונת זכתה מילווקי באקס באליפות השנייה בתולדותיה, והראשונה מאז , לאחר שגברה על פיניקס סאנס בסדרת הגמר.
בעונה הבאה העפילה גולדן סטייט לסדרת הגמר בפעם השישית בשמונה העונות האחרונות, וגברה בסדרת הגמר על בוסטון סלטיקס בדרך לזכייה השביעית בתולדותיה באליפות ה-NBA.
בעונת הוביל ניקולה יוקיץ' את דנוור נאגטס לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על מיאמי היט.
בעונת הוביל ג'ייסון טייטום את בוסטון סלטיקס לזכייתה השמונה עשר באליפות ה-NBA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על דאלאס מאבריקס.
זכייה זו מחזירה את בוסטון לקבוצה עם הכי הרבה אליפויות ב-NBA.
כיום, בליגה יש בסך הכל 30 קבוצות המחולקות לשני מחוזות של שלושה בתים, כאשר בכל בית יש חמש קבוצות.
בעונה הסדירה כל קבוצה משחקת 82 משחקים, 41 בבית ו-41 בחוץ.
כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה המשתייכת לבית שלה (16 משחקים מול ארבע קבוצות), נגד שאר הקבוצות מהאזור הראשי שלה - 3 פעמים (12 משחקים מול ארבע קבוצות) או 4 פעמים (24 משחקים מול שש קבוצות), ופעמיים נגד כל הקבוצות מהאזור הראשי האחר (30 משחקים מול 15 קבוצות).
בסיום העונה הסדירה, מכל מחוז מעפילות למשחקי הפלייאוף שש הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר, ושתיים נוספות לאחר משחקי ה"פליי-אין".
פורט ויין פיסטונס, מיניאפוליס לייקרס ורוצ'סטר רויאלס הצטרפו לליגת ה-BAA ב-1948 לאחר שעזבו את ליגת ה-NBL המתחרה.
סירקיוז נשיונלס וטרי-סיטיז בלאק הוקס הצטרפו ב-1949, בעקבות מיזוג ליגת ה-BAA עם ליגת ה-NBL.
אינדיאנה פייסרס, ברוקלין נטס (לשעבר ניו-ג'רזי), סן אנטוניו ספרס ודנוור נאגטס הצטרפו לליגה ב-1976, עם מיזוג ליגת ה-NBA עם ליגת ה-ABA.
אדם סילבר (בתפקיד מאז 2014)
לפני תחילת כל עונה נערך הדראפט, הליך שבמסגרתו בוחרות קבוצות הליגה שחקני כדורסל שאינם משחקים בליגה.
אלו בעיקר שחקנים מליגת המכללות שגמרו ללמוד או החליטו להפסיק את לימודיהם, אך גם שחקנים אירופיים.
במשך תקופה מסוימת היו מספר שחקנים, כמו קובי בראיינט וקווין גארנט, שהגישו את עצמם לבחירה בדראפט מייד לאחר התיכון.
נוהג זה בוטל על ידי הקומישינר של ה-NBA, דייוויד סטרן, שחייב "שנת צינון" לפיה שחקן חייב לחכות שנה אחת לכל הפחות בין סיום התיכון לבין הצגת מועמדותו בדראפט.
סדר הבחירה נקבע לפי מאזן הקבוצה בעונה הקודמת כאשר הקבוצות בעלות המאזן הגרוע ביותר עורכות הגרלה מי תבחר ראשונה.
קבוצות יכולות להעביר את זכות הבחירה שלהן לקבוצה אחרת בתמורה לשחקנים.
כיוון שהקבוצות שסיימו במאזן גרוע הן אלו שבדרך כלל בוחרות ראשונות, השחקנים המצטיינים בליגת המכללות מגיעים אליהן בדרך כלל.
כל קבוצה בליגה משחקת במהלך העונה 82 משחקים, המחולקים שווה בשווה בין משחקי בית למשחקי חוץ:
כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד הקבוצות מהבית שלה (סה"כ 16 משחקים), 4 פעמים נגד שש קבוצות מאותו אזור, מבתים אחרים (נקבעות ע"פ הגרלה, סה"כ 24 משחקים), 3 פעמים נגד שאר ארבע הקבוצות מאותו האזור (סה"כ 12 משחקים) ושתי פעמים נגד כל קבוצה מהאזור השני (30 משחקים).
בסוף כל עונה סדירה הקבוצות יוצאות לפגרה עד לחודש אוקטובר, שבו הן מתחילות במחנות אימונים.
המחנות מאפשרים לצוות המקצועי של כל קבוצה להעריך שחקנים שנבחנים בה, לאתר את נקודות החוזק והתורפה של הקבוצה, להכין את השחקנים לעונה הבאה ולגבש את 12 השחקנים שיהיו בסגל הפעיל שישחק במהלך העונה.
בנוסף, בכל קבוצה יכולים להיות עד 3 שחקנים לא פעילים.
לאחר שהקבוצות מסיימות את מחנות האימונים הן נוהגות לשחק ביניהן במשחקי אימון ולעיתים נגד יריבות שלא שייכות לליגה.
משחקי האימון מסתיימים מספר ימים לפני תחילת העונה הסדירה בנובמבר.
משחק האולסטאר של ה-NBA מתקיים באמצע כל עונה, לרוב בחודש פברואר.
במשחק זה משתתפים טובי שחקני הליגה.
עשרת השחקנים הפותחים במשחק נבחרים על פי שקלול קולות של אוהדים, שחקני הליגה ופרשנים, ואת 14 השחקנים המחליפים בוחרים מאמני הליגה (5 שחקני חמישייה ו-7 מחליפים מכל אזור).
בנוסף למשחק המרכזי מתקיימות תחרויות שונות במספר תחומים בין שחקני הליגה.
האירועים והתחרויות, כגון תחרות ההטבעות ותחרות השלשות, נמשכים שלושה ימים.
הנהלת הליגה קובעת בכל שנה באיזו עיר הם ייערכו.
בסיום כל עונה מחולקים ב-NBA מספר פרסים, שנקבעים על ידי צוות בחירה המורכב מכתבי ספורט ושדרי ספורט בארצות הברית ובקנדה.
הפרס שנחשב לחשוב ביותר הוא פרס ה-MVP של העונה הסדירה (למעשה, השחקן המצטיין).
כמו כן מחולקים פרסים ל-MVP של סדרת הגמר, ה-MVP של סדרות הגמרים האזוריים, רוקי העונה, שחקן ההגנה, השחקן השישי, השחקן המשתפר, שחקן הקלאץ', ה-MVP של משחק האולסטאר, מאמן השנה, מנהל השנה, גביע האזרחות של ג.
וולטר קנדי, פרס הספורטיביות והפרס לחבר הקבוצה של השנה על שם טוויימן-סטוקס.
בנוסף מוכרזות בסיום העונה חמישיות העונה, המורכבות מהשחקנים המצטיינים: חמישייה ראשונה, שנייה ושלישית של כלל השחקנים המצטיינים ב-NBA; חמישייה ראשונה ושנייה של השחקנים שהצטיינו בהגנה; וחמישייה ראשונה ושנייה של רוקיז (השחקנים שזוהי להם השנה הראשונה בה הם משחקים ב-NBA).
בנוסף לפרסים המחולקים בסיום העונה, מחולקים לאורך העונה מדי שבוע תואר שחקן השבוע, אחד במזרח ואחד במערב, וכן בסיום כל חודש מחולק תואר שחקן החודש, אחד במזרח ואחד במערב.
מחולקים בטקס חלוקת הפרסים גם פרסים של מהלכי העונה (כגון אסיסט העונה, הטבעת העונה, זריקת הניצחון של העונה, מהלך העונה ועוד).
פלייאוף ה-NBA הוא טורניר המתקיים בסיום כל עונה של ליגת ה-NBA, בו נקבעת אלופת הליגה.
כל עונה בליגת ה-NBA מחולקת לשני שלבים: העונה הסדירה וטורניר הפלייאוף.
במהלך העונה הסדירה משחקת כל קבוצה ב-82 משחקים, ובסיומה מעפילות 8 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בכל אחד מהאזורים – המזרחי והמערבי – אל שלב הפלייאוף.
יתרון הביתיות בכל אחת מסדרות הפלייאוף שייך לקבוצה בעלת המאזן הטוב יותר בעונה הסדירה.
כל אחת מסדרות הפלייאוף – רבע גמר אזורי, חצי גמר אזורי, גמר אזורי וגמר הליגה – נערכת בשיטת "הטוב משבעה משחקים", כלומר שתי הקבוצות משחקות ביניהן עד שאחת מהן מנצחת ארבעה משחקים, ובכך מעפילה לסיבוב הבא.
בסדרת הגמר מתמודדות ביניהן "אלופת המזרח" ו"אלופת המערב", והמנצחת ביניהן מוכתרת כאלופת ה-NBA.
להלן שיאים שונים מליגת ה-NBA:
שיא נקודות: דטרויט פיסטונס, 186 נקודות מול דנוור נאגטס ב-13 בדצמבר 1983 (לאחר שלוש הארכות).
שיא נקודות של שתי הקבוצות: דטרויט פיסטונס ודנוור נאגטס, 370 נקודות ב-13 בדצמבר 1983 (לאחר שלוש הארכות).
שיא הפרש נקודות: ממפיס גריזליס, 73 נקודות מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-2 בדצמבר 2021.
שיא ריבאונדים: בוסטון סלטיקס, 109 ריבאונדים מול פורט ויין פיסטונס ב-24 בדצמבר 1960.
שיא ריבאונדים של שתי הקבוצות: לוס אנג'לס לייקרס וסירקיוז נאשיונלס, 188 ריבאונדים ב-24 בדצמבר 1960 (לאחר 3 הארכות).
שיא אסיסטים: מילווקי באקס, 53 אסיסטים מול דטרויט פיסטונס ב-26 בדצמבר 1978.
שיא אסיסטים של שתי הקבוצות: דטרויט פיסטונס ודנוור נאגטס, 93 אסיסטים ב-13 בדצמבר 1983 (לאחר 3 הארכות).
שיא חטיפות: סיאטל סופרסוניקס, 27 חטיפות מול טורונטו ראפטורס ב-15 בינואר 1997.
שיא חטיפות של שתי הקבוצות: גולדן סטייט ווריורס ודנוור נאגטס ב-21 בינואר 1974, פילדלפיה 76' ודטרויט פיסטונס ב-11 בנובמבר 1978, גולדן סטייט ווריורס וסן אנטוניו ספרס ב-15 בפברואר 1989, עם 40 חטיפות בכל משחק.
שיא חסימות: טורונטו ראפטורס, 24 חסימות מול גולדן סטייט ווריורס ב-7 בנובמבר 2001.
שיא חסימות של שתי הקבוצות: דטרויט פיסטונס ווושינגטון בולטס, 34 חסימות ב-19 בנובמבר 1981.
שיא שלשות: מילווקי באקס, 29 שלשות מול מיאמי היט ב-29 בדצמבר 2020.
שיא שלשות של שתי הקבוצות: גולדן סטייט ווריורס וניו אורלינס פליקנס, 43 שלשות ב-13 בינואר 2019.
רצף הניצחונות הארוך ביותר: לוס אנג'לס לייקרס בעונת , עם 33 ניצחונות רצופים.
רצף ההפסדים הארוך ביותר: פילדלפיה 76' בין עונות -, עם 28 הפסדים רצופים.
רצף ההפסדים הגדול ביותר בעונה אחת: דטרויט פיסטונס בעונת 2023/2024, עם 28 הפסדים רצופים.
פתיחת העונה הטובה ביותר: גולדן סטייט ווריורס בעונת , עם מאזן של 24–0 (24 ניצחונות, 0 הפסדים).
פתיחת העונה הגרועה ביותר: ניו ג'רזי נטס בעונת ופילדלפיה 76' בעונת , עם מאזן של 0–18 (0 ניצחונות, 18 הפסדים).
מספר הניצחונות הגבוה ביותר: 73 ניצחונות – גולדן סטייט ווריורס בעונת 2015/2016 (73 ניצחונות, 9 הפסדים).
מספר הניצחונות הנמוך ביותר: 7 ניצחונות – שארלוט בובקאטס בעונת 2011/2012 (7 ניצחונות, 59 הפסדים).
(העונה הייתה מקוצרת בשל שביתת השחקנים)
שיא דקות משחק: דייל אליס, 69 דקות במדי סיאטל סופרסוניקס מול מילווקי באקס ב-9 בנובמבר 1989.
שיא נקודות: וילט צ'מברלין, 100 נקודות במדי פילדלפיה ווריורס מול ניו יורק ניקס ב-2 במרץ 1962 (משחק שהסתיים בתוצאה 147–169 לזכות הניקס).
שיא ריבאונדים: וילט צ'מברלין, 55 ריבאונדים במדי פילדלפיה ווריורס מול בוסטון סלטיקס ב-24 בנובמבר 1960.
שיא אסיסטים: סקוט סקיילס, 30 אסיסטים במדי אורלנדו מג'יק מול דנוור נאגטס ב-30 בדצמבר 1990.
שיא חטיפות: לארי קינון במדי סן אנטוניו ספרס מול קנזס סיטי קינגס ב-26 בדצמבר 1976 וקנדל גיל במדי ניו ג'רזי נטס מול מיאמי היט ב-3 באפריל 1999, עם 11 חטיפות כל אחד.
שיא חסימות: אלמור סמית', 17 חסימות במדי לוס אנג'לס לייקרס מול פורטלנד טרייל בלייזרס ב-28 באוקטובר 1973.
שיא שלשות: קליי תומפסון במדי גולדן סטייט ווריורס מול שיקגו בולס ב-29 באוקטובר 2018, עם 14 שלשות.
שיא משחקים: וולט בלאמי עם 88 משחקים בעונת 1968/1969
שיא ריבאונדים: וילט צ'מברלין עם 2149 ריבאונדים עונת 1961/1962 ב-NBA
שיא חטיפות: אלווין רוברטסון עם 301 חטיפות עונת 1985/1986 ב-NBA
שיא משחקים : רוברט פאריש, 1,611 משחקים.
שיא נקודות: לברון ג'יימס, 40,000+ נקודות.
שיא ריבאונדים: וילט צ'מברלין, 23,924 ריבאונדים.
שיא אסיסטים: ג'ון סטוקטון, 15,806 אסיסטים.
שיא חטיפות: ג'ון סטוקטון 3,265 חטיפות.
שיא חסימות: האקים אולאג'ואן, 3,830 חסימות.
שיא דקות משחק: רד רוצ'ה ופול סימור, במדי סירקיוז נאשיונלס מול בוסטון סלטיקס ב-21 במרץ 1953, עם 67 דקות כל אחד (לאחר 4 הארכות).
שיא נקודות: מייקל ג'ורדן, 63 נקודות במדי שיקגו בולס מול בוסטון סלטיקס ב-20 באפריל 1986 (לאחר 2 הארכות).
שיא ריבאונדים: וילט צ'מברלין, 41 ריבאונדים במדי פילדלפיה 76' מול בוסטון סלטיקס ב-5 באפריל 1967.
שיא אסיסטים: מג'יק ג'ונסון במדי לוס אנג'לס לייקרס מול פיניקס סאנס ב-15 במאי 1984 וג'ון סטוקטון במדי יוטה ג'אז מול לוס אנג'לס לייקרס ב-17 במאי 1988, עם 24 אסיסטים כל אחד.
שיא חטיפות: אלן אייברסון, 10 חטיפות במדי פילדלפיה 76' מול אורלנדו מג'יק ב-13 במאי 1999.
שיא שלשות: קליי תומפסון, עם 11 שלשות במדי גולדן סטייט ווריורס מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר ב-29 במאי 2016. (שיא שלשות במשחק גמר על אזורי הוא 9 של סטף קרי ב-3 ביוני 2018)
שיא נקודות בהארכה: סטפן קרי, 17 נקודות במדי גולדן סטייט ווריורס מול פורטלנד טרייל בלייזרס ב-9 במאי 2016.
שיא משחקים: לברון ג'יימס, עם 266 משחקים
שיא דקות משחק: לברון ג'יימס, עם 11,035 דקות.
שיא נקודות: לברון ג'יימס, עם 7,631 נקודות.
שיא ריבאונדים: ביל ראסל, עם 4,104 ריבאונדים.
שיא אסיסטים: מג'יק ג'ונסון, עם 2,346 אסיסטים.
שיא חטיפות: לברון ג'יימס, עם 454 חטיפות.
שיא חסימות: טים דאנקן, עם 568 חסימות.
שיא שלשות: סטפן קרי, עם 470 שלשות.
(ראשי התיבות National Broadcasting Company – "חברת השידור הלאומית") היא רשת טלוויזיה אמריקנית, בבעלות חברת Comcast.
פועלת גם באמריקה הלטינית, בקנדה ובמקסיקו, ובסיסה בעיר ניו יורק.
נחשבת לאחת משלוש הרשתות הגדולות בארצות הברית, לצד ABC ו-CBS.
רשת הרדיו NBC הוקמה על ידי חברת RCA, החלה לשדר ב-15 בנובמבר 1926 ועד שנות השישים נחשבה לרשת הרדיו הבולטת ביותר בארצות הברית.
רשת הטלוויזיה הוקמה בשנת 1940, ובשנת 1953 הייתה לרשת הראשונה ששידרה בצבע.
שידורי הצבע המלאים החלו בשנת 1963.
עקב העובדה ש-NBC הייתה הרשת הראשונה ששידרה בצבע הם השתמשו בלוגו של טווס כדי להראות את מגוון הצבעים העשיר ובכך למשוך לקוחות.
ציר העלילה של תוכנית הטלוויזיה רוק 30 (בהפקת NBC) הוא פרודיה על התנהלות רשת הטלוויזיה.
בשנים 1937–1954 פעלה גם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית תחת שרביטו של המנצח ארטורו טוסקניני.
בריאן ויליאמס החל לשדר תוכנית חדשות בשנת 1993 וכיהן בתפקיד זה כעשור.
בספטמבר 2019 הכריזה NBC שהיא תספק שירות סטרימינג בשם "Peacock" (טווס).
כבאי שיקגו (Chicago Fire; 2012–רץ)
חוק וסדר: פשע מאורגן (2021–הווה)
הטונייט שואו עם ג'ימי פאלון
לייט נייט עם סת' מאיירס
טקס פרסי גלובוס הזהב (Golden Globe Awards)
בלוז לכחולי המדים (Hill Street Blues; 1981–1987)
חוק וסדר: כוונה פלילית (Law & Order: Criminal Intent; 2001–2007) – עברה לרשת הכבלים USA עד 2010.
סאות'לנד (Southland; 2009) – עברה לרשת הכבלים TNT עד היום.
האישה הביונית (The Bionic Woman; 1977–1979) – במקור שודרה ברשת ABC משנת 1976.
פאנקי השובבה (Punky Brewster; 1984–1986) – עברה לשידורי "סינדיקציה" עד 1988.
מפגשים מהסוג האישי (3rd Rock from the Sun; 1996–2001)
סופרסטור (2015–2021) – (נדחה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית)
שידורים חיים של מחזות זמר
בשנת 2013 רשת NBC שידרה מופע חי של המחזמר צלילי המוסיקה בכיכובן של קארי אנדרווד ואודרה מקדונלד.
ושנה לאחר מכן מחזמר על פי פיטר פן, בכיכובם של אליסון ויליאמס וכריסטופר ווקן.
שני מופעים אלו זכו לרייטינג גבוה, אך לא לביקורות חיוביות מצד המבקרים.
בשנת 2015 הועלה המופע החי של המחזמר "הקוסם", שזכה להצלחה גם מצד קהל הצופים וגם מצד המבקרים.
בשנת 2016, שודר המופע החי היירספריי לייב!
בכיכובם של ג'ניפר הדסון, אריאנה גרנדה, מרטין שורט ודאב קמרון, אשר זכה להצלחה.
בשנת 2018 הועלה לשידור המופע החי !Jesus Christ Superstar: Live, בכיכובו של ג'ון לג'נד.
בשנת 2019 היו עתידיים מחזות הזמר שיער וביי ביי בירדי להופיע כספיישלים טלוויזיוניים לסירוגין.
אך כש־NBC ראו את הכישלון המהדהד שהיה Rent Live, הם החליטו לבטל את שני הספיישלים לאלתר.
ב-2021 הרשת שידרה את המחזמר "אנני" בכיכובם של טראג'י פ.
הנסון, הארי קוניק ג'וניור וניקול שרזינגר.
NCIS (ראשי תיבות של Naval Criminal Investigative Service; ובעברית: שירות החקירות הפליליות של חיל הים) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית, המשודרת ברשת CBS, וכיום היא נחשבת כאחת מתוכניות הדרמה המשטרתיות הנצפות ביותר בארצות הברית.
הסדרה מספרת על צוות של סוכני ממשלה מיוחדים משירות החקירות הפליליות של חיל הים האמריקני וחיל הנחתים של ארצות הברית.
הסדרה דומה בתוכנה לסדרה הפופולרית "CSI", העוסקת בחוקרי מז"פ במשטרת לאס וגאס.
בישראל הסדרה משודרת בלוויין ובכבלים.
החל משנת 2023, הסדרה גם משודרת בנטפליקס.
העונה הראשונה של NCIS התחילה במותו של הנחת שאחראי על מזוודת הצפנים הגרעיניים (המכונה "פוטבול") במטוסו של הנשיא, אייר פורס 1. במהלך החקירה מתוודעים הצופים לסוכנת קייט טוד מהשירות החשאי אשר בסוף הפרק מתפטרת מתפקידה בשירות ומצטרפת ל-NCIS.
בהמשך העונה מצטרף טימותי מקגי לצוות בתור מומחה לזיהוי פלילי במחשבים.
בהמשך הסדרה מופיע טרוריסט בשם ארי שחודר לחדר המתים של NCIS כאשר הוא מתחזה למת שנשלח משגרירות ישראל, השמיד מידע והצליח לברוח.
לאורך העונה גיבס מנסה לאתר את ארי ונהיה אובססבי לגביו.
לקראת סוף העונה ארי חוטף את קייט על מנת לגלות איזה מבין שלושת המסוקים של הנשיא הוא "מארין 1" כדי להפיל אותו.
לבסוף מתברר שהוא חפרפרת של המוסד הישראלי בחמאס ובארגון אל-קאעידה, ובעצם היה זה שהסגיר את התא הטרוריסטי מלכתחילה.
ארי חוזר לחמאס לאחר ששכנע "בעזרתו" של גיבס שטרוריסטית אחרת מהתא הייתה בעצם החפרפרת.
העונה מסתיימת בפגישתם של גיבס וארי, הפגישה שגיבס כל כך ייחל לה, ובפרידתם תוך המילה העברית "שלום".
בעונה זו מתגלים פרטים נוספים לגבי עברן של הדמויות.
בפרק הלפני אחרון בעונה נשלחת ל-NCIS מעטפה מלאה בדבר, אשר נפתחת על ידי טוני.
בפרק האחרון של העונה ארי טומן מלכודת ל-NCIS על מנת להרוג את גיבס.
הוא שולח טיל אל אירוע חשוב של חיל הים, בו משתתפים המוני בכירים וראשי סוכניות רבות.
גיבס וצוותו מצליחים למנוע את הפיגוע, אלא שמתברר שזו הייתה מלכודת של ארי לפגוע בגיבס.
לאחר שקייט קפצה ונפגעה מכדור שנועד לגיבס ונתקע באפוד המגן שלה, ארי, בעזרת רובה צלפים מבניין אחר יורה בראשה של קייט והורג אותה במקום.
עונה זו מתחילה כהמשך ישיר לפרק האחרון של העונה השנייה, בו קייט נהרגה.
בתחילת העונה פוגשים הסוכנים את המנהלת החדשה של NCIS, ג'ני שפרד (שהגיעה לאחר עזיבתו של המנהל, טום מורו, שעזב לטובת תפקיד בכיר במשרד לביטחון פנים), ובהמשך העונה מגלים שניהלה בעבר רומן עם גיבס.
בנוסף מצטרפת לסדרה דמות חדשה נוספת, זיווה דויד, סוכנת מוסד שהייתה המפעילה של ארי.
דויד מנסה למנוע מגיבס להרוג אותו, ומנסה לשכנע את גיבס שארי חף מפשע ברצח קייט.
בהמשך הפרק, ארי מנסה להרוג את אבי עם רובה הצלפים, אך מפספס.
בפרק השני, לאחר שבמוסד הבינו כי ארי היה סוכן כפול של החמאס במוסד, איליי דויד, הבוס של זיווה, אומר לה לעזור לגיבס לתפוס את ארי.
לאחר שהמלכודת לתפיסתו של ארי נכשלה גיבס הולך למרתף שלו ורואה שם את ארי.
ארי מספר לגיבס איך עבר לצד של החמאס לאחר שאביו, איש בכיר במוסד, גרם למותה של אימו הפלסטינית.
רגע לפני שארי יורה בגיבס ברובה הצלפים של גיבס עצמו, זיווה יורה בראשו של ארי והורגת אותו.
לגיבס מתברר שארי הוא בנו של איליי דויד ואחיה למחצה של זיווה, ושניהם אומרים שגיבס הוא זה שהרג את ארי.
גיבס הולך ומשאיר את זיווה להתאבל על ארי.
הפרק מסתיים בהלוויה של קייט.
בפרק הרביעי בעונה זיווה הופכת באופן רשמי לחלק מהצוות.
גיבס אינו מקבל אותה כחברה רשמית, עקב כך שהיא אומנה להיות מתנקשת ולא חוקרת.
למרות זאת, לבסוף גיבס משתכנע שהיא יכולה להיות סוכנת חוקרת.
בסוף העונה גיבס הולך לפגוש מודיע על ספינה, שבידו מידע על פיגוע טרור בספינה של חיל הים.
הספינה מתפוצצת, המודיע נהרג וגיבס נכנס לתרדמת.
במהלך התרדמת מתוודעים לצופים פרטים על חייו של גיבס שלא היו ידועים לפני כן, כולל פציעתו במבצע סופה במדבר בעיראק ומות בתו ואשתו הראשונה.
כשגיבס מתעורר הוא אינו זוכר את 15 השנים האחרונות ומבחינתו השנה היא 1991. הוא אינו מזהה את חבריו לצוות, ובכלל הוא חושב שהוא עדיין בצבא.
בעזרת מפקדו לשעבר ב-NCIS, מייק, גיבס משחזר את זיכרונו עד לפני 10 שנים, כשמונה למפקד הצוות לאחר שמייק פרש.
בזמן זה הצוות מנסה להבין מה קרה על הספינה ולגלות מה המודיע אמר לגיבס.
זיווה מגיעה לגיבס בבית החולים וגורמת לו להיזכר בארי ובקייט, וזיכרונו של גיבס חוזר כמעט לגמרי.
כשגיבס הוא היחיד שיודע על מתקפת הטרור המתוכננת הוא מנסה להזהיר את מפקד הצי האמריקני אשר לא שועה לעצתו.
בעקבות זאת מתרחש פיגוע כנגד ספינה של הצי האמריקני.
בעקבות הכישלון במניעת ההתקפה, מתפטר גיבס ונוסע למקסיקו עם מפקדו לשעבר, מייק.
טוני הופך להיות מפקד הצוות.
העונה הרביעית מתחילה בפרק בשם "שלום" (Shalom).
זיווה עדה להתנקשות שמבצע סוכן המוסד נמיר אחל, והיא חשודה כמעורבת.
זיווה נוסעת אל שגרירות ישראל ומתעמתת עם סוכן המוסד מיכאל בשן, אשר מראה לה תצלומים שלה יחד עם דינוזו.
עקב חשדותיו במעורבותה בהתנקשות הוא מכריח אותה להישאר במוסד ולא ללכת.
זיווה מבקשת עזרה מגיבס אשר חוזר לארצות הברית ועוזר לה.
גיבס חוזר באופן זמני לעבוד ב-NCIS כדי לתפוס אסיר נמלט שתפס בעבר, ולבסוף הוא חוזר לעבוד במשרה מלאה כראש הצוות.
בהמשך העונה טוני מתאהב בז'אן בנואה וגיבס מתאהב במפקדת של צוות החקירה של צבא היבשה, הוליס מאן.
אבי מתאהבת בננס אבל הרומן נגמר בסדרה כשהיא מספרת לג'ני שהוא נפרד ממנה (הפרידה התרחשה שלא על המסך בשל התאבדותו של השחקן).
בנוסף הצופים מגלים בעונה זאת כי למקגי יש אחות צעירה, וכי הוא כתב ספר שהפך לרב-מכר מצליח אשר (למרות הכחשותיו) מבוסס על חיי הצוות.
ג'ני שפרד מתגלה כאובססיבית בנוגע לתפיסתו של סוחר נשק, לה גרנווי, אשר בסוף העונה מתברר כי הוא אביה של ז'אן בנואה.
בפרק הראשון הזהות הכפולה של טוני מתגלה לז'אן, ולה גרנווי מבקש שג'ני תגן עליו כי הוא פורש מהמסחר בנשק.
בסוף הפרק רואים הצופים את לה גרנווי מת במים.
בהמשך העונה מופיעה החקירה של ה-FBI בנוגע למות לה גרנווי.
כמו כן בעונה מגלים רבות על עברו של גיבס.
בגלל שביתת התסריטאים העונה קוצרה ללא עלילה מרכזית והסתיימה בפרק כפול.
בפרק הסיום אנו מגלים את אחת מפעולות ההתנקשות שג'ני וגיבס ביצעו ביחד.
באותה פעולה ג'ני ריחמה על אשתו של המתנקש והיא מחפשת נקמה.
ג'ני בסוף מתה בקרב יריות וממונה דירקטור חדש, ליאון ואנס.
ואנס אינו מרוצה מכך שהנאמנות של הצוות נתונה לגיבס ומפרק את הצוות.
העונה מתחילה בצפייה בעבודות החדשות של כל אחד מחברי הצוות.
גיבס מקבל צוות חדש להנהיג, מקגי מופנה ליחידת המחשבים של ה-NCIS, דינוזו מוצב כסוכן על ספינת קרב של הצי ואילו זיווה מוחזרת לישראל לאביה שבמוסד.
לגיבס מתגלה שהצוות החדש שלו מורכב מ-3 סוכנים שחשודים בבגידה בארצות הברית.
לאחר מותו של החשוד כביכול הצוות מתאחד אך בהמשך העונה מסתבר כי מדובר בסיפור גדול מזה.
ככל הנראה החשוד שמת אינו אשם ואילו אחד מהסוכנים האחרים הופך לחשוד מרכזי.
לבסוף גיבס והמנהל ואנס תופסים את האשם ומוצאים שעשה זאת כדי לשמור על חיי אחותו.
האירוע מסתיים באזור הפרק העשירי בעונה, והעונה נמשכת כרגיל.
בסוף העונה, דינוזו מגיע לביתה של זיווה ומוצא שם את סוכן המוסד מייקל ריבקין השיכור.
לאחר חילופי דברים בינו לבין דינוזו, ריבקין השיכור תוקף את דינוזו, מה שמאלץ את דינוזו לירות בו ולהורגו.
לבסוף, עקב מותו של ריבקין, זיווה חוזרת למוסד בסוף העונה.
בפרק הראשון של העונה, גיבס, טוני ומקגי מצילים את זיווה משבי, זיווה חוזרת לוושינגטון, פורשת מהמוסד ומתגייסת כסוכנת מן המניין ב-NCIS.
עיקר הפוקוס בעונה הוא סביב מלחמות הסמים במקסיקו וקולונל מרטון בל (רוברט פטריק) החשוד ברצח ששכר את עורכת הדין אליסון הארט שתייצג אותו.
אליסון הארט מופיעה מספר פעמים בעיקר על תקן של מציקה לגיבס ולצוות שלו.
העונה מתקרבת לסיומה כאשר גיבס נחטף על ידי פאלומה רינוזה, בתו של סוחר הסמים פדרו הרננדז, בו ירה גיבס כעשרים שנה לפני כן מאחר שהרננדז היה אחראי לרצח אשתו הראשונה של גיבס, שאנון, ובתו קלי.
בעוד גיבס מוחזק כאסיר, פאלומה מאיימת שעליו לעבוד בשבילה או שכל מי שהוא אי פעם הכיר ימות אם דרישותיה לא יענו.
העונה מסתיימת כאשר פאלומה נוסעת לסטילווטר על מנת לפגוע באביו של גיבס, ג'קסון גיבס, והעונה נגמרת כאשר גורל האב לא ידוע.
הפרק הראשון של העונה מתחיל כהמשך ישיר של סיום העונה הקודמת, כאשר פאלומה מנסה לפגוע באביו של גיבס.
לאחר חילופי יריות בין השניים, פאלומה נכנעת ועוזבת את המקום, רק על מנת לאפשר לסוכניה להפציץ ולהרוס את המקום.
לבסוף מתגלה שג'קסון ברח מהמקום טרם ההתקפה, והסתתר במרתף נגד סופות.
לאחר מכן, ג'קסון עובר לגור לביתו של גיבס בנו, ובהשגחתו.
הפרק הראשון של העונה נגמר בזה שאחיה של פאלומה הורג אותה בטעות כי חשב שה-NCIS הרגו אותה ושגיבס נמצא שם.
רק כשעוצרים אותו הוא מבין שהוא פגע באחותו והרג אותה.
מארק הארמון (עונות 1–19) – סוכן מיוחד לירוי ג'תרו גיבס, מנהיג הצוות.
גיבס נולד בפנסילבניה לג'קסון ואן גיבס.
גיבס שירת בעברו בחיל הנחתים והוכשר בשנת 1976 לצלף.
הוא לחם במלחמת המפרץ והשתחרר בדרגת סמל.
בזמן המלחמה, נודע לו שאשתו, שאנון, ובתו, קלי, נרצחו על ידי סוחר הסמים המקסיקני אלחנדרו הרננז, וכתוצאה מכך עוזב את הנחתים ומצטרף ל־NCIS.
בהמשך, גיבס נוסע למקסיקו על מנת לרצוח את אותו סוחר הסמים האחראי למות אשתו וילדתו, פשע אשר הסתיר במשך יותר מעשרים שנים.
מאז הוא התחתן והתגרש שלוש פעמים ונחשב כרווק, אף על פי שניהל מספר מערכות יחסים רומנטיות מאז גירושיו האחרונים.
אשתו האחרונה של גיבס, דיאן, אוהבת אותו בעוד שהוא רק מחבב אותה ועדיין מאוהב באשתו הראשונה שנון.
גיבס מוצג לעיתים קרובות במרתף שלו, המבצע שם את תחביבו העיקרי – נגרות ובניית סירות.
מקום זה נחשב כמקום המפלט של גיבס, וגם בשביל דמויות נוספות בסדרה.
גיבס פיתח מערכת יחסים אבהית עם מרבית חברי הצוות שלו.
בעונה 18 מושעה לאחר שהכה חשוד ולא התנצל על כך, במהלך ההשעיה הוא חושב על פרישה מהסוכנות ואף עוזר לכתבת לפתור מקרי רצח לא פתורים.
בפרק הסיום הוא מסיים את בניית הסירה ובמהלך נסיעתו הראשונה בה היא מתפוצצת אך הוא נשאר בחיים.
מייקל וות'רלי (עונות 1–13) – סוכן מיוחד אנטוני "טוני" דינוזו ג'וניור.
בעברו עבד כבלש במשטרת בולטימור, פילדלפיה ופאוריה, אך עקב גילוי של מעשי שחיתות על ידי שותפו, עזב את המשטרה והצטרף ל־NCIS.
בעל חוש הומור, אופי קליל, נטייה לפטפטנות, פלרטטן ורודף שמלות.
בדומה לגיבס, גם לו יש סבלנות מוגבלת לשיטה המדעית ולאמצעים טכנולוגיים.
דינוזו ידוע בהפניותיו הרבות לסרטים.
בין דינוזו לאביו קיימת מערכת יחסים המאופיינת בקושי רב ליישום, עקב כך שאימו נפטרה בעת צעירותו.
במשך הסדרה, ישנו מתח רומנטי בין דינוזו לזיווה, המסתיים בכך שהתנשק איתה לאחר שחזר לחפש אותה בישראל.
בעונה 13, לאחר שזיווה מתה לכאורה, דינוזו מתוודה על אהבתו אליה ומתגלה כי לשניים ישנה ילדה בשם טלי.
בסוף העונה הוא עוזב את NCIS במטרה לנסוע לישראל כדי לחפש תשובות, ולהשתקע בפריז עם ילדתו.
שון מאריי (עונה 1 משני, עונות 2–הווה ראשי) – סוכן מיוחד טימותי "טים" מקגי.
חנון, האקר ומומחה המחשבים והטכנולוגיה של הצוות.
בעברו עבד כסוכן תיקים במשטרת נורפוק, אך בעונה השנייה מועבר ל־NCIS.
הוא משמש כסוכן שטח, יועץ מחשבים ומדי פעם מסייע לאבי במעבדה.
יש לו אחות בשם שרה, ואבא בשם ג'ון מקגי, המשמש כאדמירל בצי.
אביו נפטר בעונה 12 ועל שמו נקראת ספינה אטומית משוכללת של הצי, לאחר פרישתו של דינוזו הוא מתמנה לסוכן השטח הבכיר.
בעונה 18, עם השעיתו של גיבס הוא הופך למנהיג הצוות הזמני.
סשה אלכסנדר (עונות 1–2, הופעות משנה בעונות 3, 9 ו-12) – סוכנת מיוחדת קייטלין "קייט" טוד.
עבדה בעבר בשירות החשאי בתור אחת ממאבטחי הנשיא האמריקאי.
בעונה ראשונה היא פרשה מתפקיד זה לאחר שטוני וגיבס סיכלו פעולת התנקשות בנשיא, והצטרפה אל NCIS.
היא בעלת קשר טוב עם כל חברי הצוות, ומתקרבת במיוחד לדאקי ולאבי.
עם זאת, יחסיה של טוד עם דינוזו מתוארים כיריבים והם מתנהגים יותר כאחים.
טוני מפלרטט איתה ולעיתים עובר על חפציה האישיים, לא משנה כמה פעמים היא מציינת שהתנהגותו אינה מקצועית באופן מוחלט.
עם זאת, קייט מוכנה לסכן את חייה למענו.
בסיום העונה השנייה, היא נרצחה על ידי הטרוריסט ארי האסוורי לאחר שנורתה בראשה על ידי רובה צלפים מדגם "בראבו 51", המכונה גם "קייט".
היא הוחלפה בסדרה על ידי זיווה דוד.
מותה מלווה את הדמויות לאורך כל הסדרה, ופעמים רבות מזכירים אותה ומציינים אותה בה.
קוט דה פבלו – (עונות 3–11 ראשית, עונה 17 משנית) – סוכנת מיוחדת זיווה דוד.
זיווה נולדה בישראל לאיליי ולרבקה דוד.
ישראלית, קצינת קישור של המוסד, עובדת ביחידת הכידון, לוחמת מיומנת ביותר.
בעונה 7 פורשת מהמוסד ומתמנה לסוכנת מן המניין של NCIS.
בעונה 6, לאחר מות סוכן המוסד, מייקל ריבקין על ידי דינוזו, חוזרת למוסד ולאחר מכן, שוב ל-NCIS.
לאחר מות אביה, ראש המוסד אלי דוד בסוף עונה 10 (על ידי שכיר שנשלח על ידי סגנו של אלי דוד ובן חסותו, אילן בודנר) ולאחר עצירתו של גיבס על ידי חוקר משרד ההגנה, ריצ'רד פרסונס, מתפטרת עם דינוזו ומקגי מ-NCIS, בעונה 11, חוזרת לישראל ועוזבת את הסדרה.
בעונה 13, לאחר שהיא מתה "לכאורה" בפיגוע בבית אביה המנוח, שבוצע על ידי שכיר בשליחות סוכן הCIA לכאורה, טרנט קורט (אשר פגש את הצוות לראשונה בתור סוכן CIA סמוי אצל לה גרנווי), מתוודה דינוזו אל אהבתו אליה ומתגלה שיש להם בת משותפת בשם טלי.
בעונה 16 מתגלה שהיא חיה בסתר עם משפחתה בארצות הברית, באמצעות מכתב שכתבה לבישופ בביתה הקודם, בו היא מבקשת לשמור על סודה למען בטיחות משפחתה.
בעונה 17 התגלתה כחיה בביתו של גיבס, שם היא מבקשת את עזרתו לעצור אישה בשם "סהאר" המאיימת עליה ועל משפחתה.
בסוף עזבה לישראל אל ביתה טלי ואל דינוזו.
מומחית לזיהוי פלילי וחובבת אופנה גותית.
דייוויד מקאלום – (עונות 1–20) – ד"ר דונלד "דאקי" מאלארד, פתולוג, חוקר מקרי מוות והיסטוריון.
בעל חוש הבחנה לפרטים, ידע עולם נרחב, ניסיון רב והומור בריטי.
נוהג לקרוא לפאלמר "מיסטר פאלמר" ונוהג לקרוא לכולם בשמות הפרטיים המלאים (מק'קאלום נפטר ב-2023).
בריאן דיטצן – (מעונה 1, החל מעונה 10 באופן קבוע) – ג'ימי פאלמר.
הגיע ל-NCIS בעקבות כך שג'ארד ג'קסון, עוזרו של ד"ר מאלארד, נפצע קשה על ידי ארי האסוורי.
נקרא על ידי דאקי "מיסטר פאלמר".
מתחתן עם ברינה, ונולדה להם ילדה שנקראה על שמה של אמו של דאקי, ויקטוריה אליזבת.
אשתו בריאנה נפטרה בעונה 18 מקורונה.
ניהלה רומן עם גיבס בעבר.
בסוף עונה 5 מתה בקרב היריות ואחריה ממונה ליאון ואנס לראש הסוכנות.
רוקי קארול – (עונה 6–הווה) – המנהל ליאון ואנס.
מנהל NCIS, קשוח, נשוי לג'קי שבעונה 10 נרצחת עם אלי דויד (על ידי שכיר שנשלח על ידי סגן ראש המוסד ובן חסותו של אלי דויד, אילן בודנר).
סוכנת NCIS, פסיכולוגית ומרכיבת פרופילים.
הצטרפה לצוות בעונה 15. בעונה 16 מתגלה שהייתה לה בת שאותה מסרה לאימוץ עקב עבודתה.
בעונה 18 עוברת לאפגניסטן לתפקיד אזרחי.
אמילי ויקרשאם – (עונה 11–18) – סוכנת מיוחדת אלינור "אלי" בישופ.
מגיעה ל-NCIS בעונה 11, לאחר עזיבתה של זיווה דויד.
עבדה בסוכנות לביטחון לאומי ולאחר שסייעה לסוכנות בחקירה, בתחילת העונה הצטרפה כסוכנת מן המניין של NCIS.
נשואה לג'ייק אשר עבד יחד איתה בתור עורך דין בסוכנות לביטחון לאומי, ונפרדה ממנו לאחר שבגד בה.
בפרק הסיום של עונה 18 מתגלה כי היא הדליפה מסמכים מסווגים מהסוכנות לביטחון לאומי בה עבדה, היא מודה בעבירה ומתפטרת מ-NCIS אך מסופר כי מגויסת לארגון אחר לא ידוע.
וילמר ולדראמה – (עונה 14–הווה) – סוכן מיוחד ניקולס "ניק" טורס.
מגיע ל־NCIS בעונה 14 כמחליף לטוני.
סוכן NCIS ותיק שמצטרף לצוות של גיבס לאחר שנים שעבד כסמוי ולאחר שחקירה שבה עבד כסוכן סמוי מתערבבת בחקירה של הצוות, ומצטרף לאחר מכן לצוות.
בהמשך יש לו בעיות עם מס הכנסה בעקבות שלא מילא טפסים כשהיה סמוי.
גארי קול – (עונה 19–הווה) – מפקד הצוות הנוכחי אולדן פרקר.
מופיע בתחילת עונה 19, בתור סוכן מיוחד של האף בי איי שמטרתו לעצור את גיבס.
בפרק הרביעי, מבין שלא צריך לעצור את גיבס ועל כן מפוטר.
בפרק החמישי, לאחר שמקגי דחה את ההצעה להיות ראש הצוות הקבוע, הוא וגיבס מציעים לוואנס לתת את התפקיד לפרקר.
הוא מתלבט אם לקחת את התפקיד אך לאחר שניסה חקירה אחת עם הצוות מחליט שכן.
בתחילת דרכו ניק נמצא איתו ביריבות עד שהוא מאמין בו לגמרי.
רודולף מרטין – ארי האסוורי.
סוכן כפול של המוסד ושל החמאס, המעוניין לנקום באביו החורג (ראש המוסד אלי דויד, שמתגלה כאביה של זיווה) על כך ששלח סוכני מוסד לעזה ואלה רצחו את אימו.
התנקש בקייט בסיום העונה השנייה, ובתחילת העונה השלישית חוסל סופית על ידי זיווה.
מותו מלווה חלק נכבד מן העלילה של הסדרה, ואף מתואר כאירוע המשפיע על אירועים המתרחשים שנים רבות אחריו.
היה בן זוגה של הרופאה הישראלית דינה בשן, חברת ילדות של זיווה.
ג'ו ספאנו – סוכן ה־FBI טוביאס פורנל, ידיד ותיק של גיבס ובעלה לשעבר של אחת מנשותיו הקודמות, דיאן סטרלינג.
בעונה 12 מנהל קשר זוגי עם דיאן סטרלינג, גרושתו שלו ושל גיבס, אשר נהרגת על ידי הפושע הרוסי, סרגיי מישנב.
יש לו ולדיאן בת בשם אמילי.
מתואר כהכפיל של גיבס ב־FBI, אך בניגוד לגיבס, הוא נשמע יותר לחוקים.
ארמנד אסנטה – רנה בנואה, המכונה לעיתים "לה גראנווי" ("הצפרדע" בצרפתית).
סוחר נשק לא חוקי שהמנהלת שפרד שמה לה למטרה ללוכדו, משום שהאמינה שרצח את אביה.
ג'וד צ'יקוללה – מזכיר הצי של ארצות הברית פיליפ דבנפורט, עונות 6–8.
מאט קרייבן – מזכיר הצי של ארצות הברית קלייטון ג'רוויס, נרצח בפיגוע בעונה 11.
לסלי הופ – מזכירת הצי של ארצות הברית שרה פורטר, מחליפתו של קלייטון ג'רוויס.
מריק טדרוס – סוכן המוסד מייקל ריבקין, לוחם מיחידת כידון, בו מתאהבת זיווה דויד.
בעונה 6 נהרג על ידי טוני עקב כך שתקף אותו שיכור.
מייקל נורי – אלי דויד, ראש המוסד הישראלי ואביה של זיווה דויד.
מתואר כקשה אופי, אך עם זאת בעל חוש הומור.
במשך הסדרה, יחסיו עם ביתו זיווה היו מסובכים, והתאפיינו בעוינות מתמדת מצד אחד, אבל באהבת משפחה מצד שני.
ניתן לראות שיפור ביחסיהם לאחר קבלת האזרחות האמריקנית של זיווה ולאחר הפיגוע במספנת הצי בעונה 9. לאחר שנרצח יחד עם אשתו של ליאון ואנס, ג'קי, מחליפה אותו בתפקיד ראש המוסד, אורלי אלבז, שאיתה ניהל רומן בעבר, ובעקבות כך, התגרש מאשתו רבקה, אמא של זיווה.
נרצח על ידי רוצח שכיר שנשלח על ידי סגנו, אילן בודנר.
מותו משפיע ברמה ניכרת על דמויות הסדרה, וגורם לשינויי אופי אצל חלקן.
מיוז ווטסון – מייק פרנקס, סוכן מיוחד לשעבר ב־NCIS שפרש וגר במקסיקו.
בעברו שימש כהמפקד של גיבס בעת שירותו, והוא נחשב למנטור של גיבס.
נרצח על ידי הרוצח מנמל לנמל.
לאחר מותו, נראה שגיבס מדמיין אותו ומדבר איתו כאילו הוא עדיין איתו.
מרגו הרשמן – דלילה מקגי, בת זוגו של מקגי, עובדת במשרד ההגנה.
נפצעה בפיגוע בעונה 11 על ידי הטרוריסט פארסה, וכתוצאה מכך משותקת לכיסא גלגלים.
עוברת לעבוד בדובאי, אך עדיין מנהלת קשר רומנטי עם מקגי.
לאחר שחזרה, התחתנה עם מקגי והפכה לאשתו.
אימם של תאומים – ג'ון ומורגן.
מלינדה מקגרו – דיאן סטרלינג, גרושתם של גיבס וטוביאס.
בגדה בפורנל ונשאה לוויקטור סטרלינג, אך מתגרשת ממנו וחוזרת לפורנל.
לאורך הסדרה, גיבס מתואר שהוא עדיין מחבב אותה.
מתברר שהיות וגיבס עדיין לא הצליח להתגבר על שנון אשתו הראשונה הוא לא יכול היה להתאהב בדיאן ולכן רק ממש מחבב אותה.
בעונה 12 נרצחת לאחר שהפושע הרוסי, סרגיי מישנב, יורה לה בראש.
לה ולטוביאס יש ילדה משותפת בשם אמילי.
אלכס וידוף – סרגיי מישנב, פושע וטרוריסט רוסי, אחיו החורג של הארי האסוורי.
הרג את דודו של קווין חוסיין מפני שלא שילם לו, הפיל את המטוס בו ישבו מקגי, גיבס וקווין ובעקבות כך נהרגו טייסי המטוס.
ניסה להרוג את גיבס, אך נפצע על ידו.
ניסה שוב להרוג את גיבס, אך גיבס הספיק להינצל והוא וטוביאס הצליחו להרוג אותו.
מכר של חבר המועצה הרוסי, אנטון פבלנקו.
עודד פהר – אילן בודנר, סגנו של ראש המוסד, אלי דויד, ובן חסותו.
שלח רוצח שכיר לרצוח את אלי דוד ואת ג'קי וואנז.
נהרג על ידי זיווה בעונה 10.
NCIS (ראשי תיבות: Naval Criminal Investigative Service, תרגום לעברית: שירות החקירות הפליליות של הצי) (בעבר: NIS) היא סוכנות אכיפת החוק של מחלקת הצי של ארצות הברית וממשיכת דרכו של שירות החקירות של הצי (Naval Investigative Service) שפורק.
כמחצית מ-2,400 עובדי השירות הם סוכנים מיוחדים אזרחיים.
הם מאומנים לבצע מגוון רחב של משימות ברחבי כדור הארץ.
הסוכנים המיוחדים של NCIS הם חוקרים פדרליים חמושים ולעיתים קרובות הם נדרשים להיות מתואמים עם סוכנויות ממשלתיות אחרות.
הסוכנים מקבלים תמיכה מאנליסטים ואנשים אחרים המתמחים בדיסציפלינות שונות כגון זיהוי פלילי, מעקב והתחמקות ממעקב, חוקרי מחשב, אבטחה ומאבחני פוליגרף.
בשנת 2003 יצאה סדרת טלוויזיה המבוססת באופן מלא על הסוכנות NCIS ושמה זהה.
המקור של NCIS הוא בצו כללי שנחתם ב-1882 על ידי ויליאם ה.
האנט, מזכיר הצי של ארצות הברית, שהורה על הקמת משרד המודיעין הימי (ONI).
בתחילת דרכו, ייעודו של המשרד היה לאסוף מידע על המאפיינים וכלי הנשק הנמצאים על כלי שיט ממדינות זרות, לתכנן דרכי מעבר בנהרות או גופי מים אחרים, ולאבטח מתקנים ימיים המשתייכים לארצות הברית.
לקראת כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הורחבו תחומי האחריות של המשרד והוכללו בהם ריגול, חבלה וכל צורה של מידע על יריבי הצי.
במלחמת העולם השנייה המשרד היה אחראי על חקירת חבלות, ריגול וכל פעילות שהיוותה איום כלפי צי ארצות הברית.
בניית הכוח של סוכנים אזרחיים החלה עם מלחמת קוריאה בשנת 1950, והמשיכה במהלך שנות המלחמה הקרה.
ב-1966 אומץ השם שירות החקירות של הצי (NIS) על מנת להבדיל בין הארגון ובין שאר הגופים המרכיבים את משרד המודיעין, וב-1969 הסוכנים המיוחדים של NIS קיבלו מעמד של עובדי ציבור וחדלו להיות מועסקים על בסיס חוזה תעסוקתי.
בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 החלה ההפעלה של תוכנית בשם "פריסת הסוכנים המיוחדים הצפים", שבמסגרתה הוצבו סוכני NIS על ספינות הצי.
ב-1972 הועברו חקירות הרקע לאחריותו של שירות מודיעין ההגנה (DIS), ואפשרו ל-NIS להקדיש תשומת לב גדולה יותר לחקירות פליליות וריגול נגדי.
ב-1982 קיבל NIS את האחריות על אכיפת החוק בצי ותוכנית האבטחה הפיזית.
כחודשיים לאחר הפיגוע שביצע החזבאללה במחנה מפקדת הנחתים בביירות, הסוכנות פתחה את המרכז ההתרעה נגד איומי טרור (ATAC).
מרכז זה הוא מרכז מודיעין מבצעי הפועל במהלך כל שעות היממה ומספק התרעות בנושא טרור לצי ולחיל הנחתים.
ב-1984 הסוכנים המיוחדים של NIS החלו להתאמן במרכז הפדרלי לאימוני אכיפת חוק בג'ורג'יה – מתקן אימונים המשמש את רוב סוכנויות החקירות הפדרליות, מלבד ה-FBI.
ב-1982 התמנה אדמירל קאת'אל פלין למפקד NIS.
ב-1986 הורחבו תחומי האחריות של NIS והוכלל בהם אבטחת כוח אדם ואבטחת מידע, וכן האחריות על מתן סיווג ביטחוני (אך לא ביצוע התחקיר הביטחוני עצמו).
ב-1992 שונה הייעוד של NIS פעם נוספת והוא הפך לסוכנות אזרחית ברובו.
נדרואו, סוכן השירות החשאי לשעבר, התמנה למנהל האזרחי הראשון ושם הסוכנות שונה ל-NCIS.
החל מצעד זה כל אנשי כוח האדם העוסקים בחקירות, פלילים, ריגול נגדי והגנת אישים מועסק כעובדים אזרחיים בעלי סמכות מעצר והגשת צווים מטעם רשויות החוק המוסמכות.
יוצאי דופן הם חיילי המילואים המספקים תמיכה בתחום המודיעין הנגדי.
נדרואו פיקח על הבנייה מחדש של NCIS כסוכנות אכיפת חוק פדרלית בעלת 14 משרדי שדה המפקחים על מבצעי שדה ב-140 מקומות ברחבי העולם.
ב-1995 הוקמה ב-NCIS יחידת הפענוח לתיקי רצח קרים.
במאי 1997 התמנה דייוויד בראנט לתפקיד המנהל של NCIS על ידי מזכיר הצי ג'ון הווארד דלטון, והוא כיהן בתפקידו במשך שמונה שנים.
מחליפו של בראנט הוא תומאס בטרו שמונה בינואר 2006 על ידי דונלד וינטר.
ההכרה באיומים שאיתם מתמודדת מחלקת הצי במאה ה-21, כולל הפצצת המשחתת קול ופיגועי 11 בספטמבר, הובילו לכך שמרכז ההתרעה נגד איומי טרור (ATAC) הפך למרכז ההתרעה לאיומים משולבים (MTAC) ב-2002.
סוכני NCIS היו אנשי אכיפת החוק הראשונים לאחר הפיגוע על המשחתת קול, הפיגוע בלימבורג והפיגועים בקניה (2002).
יחידת תיקי הרצח הקרים פתרה מאז הקמתה 50 תעלומות רצח – כאשר אחת מהן הייתה בת 33 שנים.
NCIS ניהלה מספר חקירות הונאה שהסתיימו בהחזרת למעלה מחצי מיליארד דולרים לממשלת ארצות הברית ולצי מאז 1997. סוכני NCIS חוקרים כל מקרה מוות המתרחש על כלי שיט, כלי טיס או מתקן של הצי וחיל הנחתים (מלבד מקרים שבהם סיבת המוות נקבעת על ידי גורמי הרפואה כמחלה או סיבה טבעית).
המשימות הנוכחיות של NCIS כוללות חקירות פליליות, כוח הגנה, מניעת הברחות סמים, מניעת טרור, חקירות הונאה, פשעי מחשב וריגול נגדי.
NBA Live היא סדרה של משחקי וידאו מתוצרת EA Sports, העוסקים באימון ושליטה בקבוצת כדורסל מליגת ה-NBA.
גרסה חדשה של המשחק הייתה מופצת מדי שנה בספטמבר או באוקטובר, והגרסה העדכנית ביותר של משחק זה היא NBA Live 2018. המשחק הופץ עד גרסת 2009 בגרסאות המתאימות למחשב אישי (PC) ועד 2019 היה מופץ לקונסולות משחקים מתוצרת נינטנדו, סוני (פלייסטיישן) ומיקרוסופט (Xbox).
החל מסוף שנות ה-2000, מכירות NBA Live ירדו בהשוואה למתחרה העיקרית שלהם, סדרת ה-NBA 2K של 2K.
המשחק האחרון ששוחרר עד כה היה NBA Live 19. נכון לשנת 2023, ההוצאה של המשחק הפסיקה,ולא היה אישור רשמי של EA אם הסדרה תמשיך.
התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי הוא גוף התנדבותי המארגן תחרויות ב-22 ענפי ספורט שונים כגון פוטבול, כדורסל, כדורגל, בייסבול ואתלטיקה בכל רחבי ארצות הברית.
בארצות הברית ישנם גופי ספורט נוספים שמאגדים בתוכן מכללות, אוניברסיטאות ומוסדות אחרים, אך ה-NCAA הוא האיגוד החזק, העשיר והיוקרתי ביותר המאגד בתוכו כ-1,100 מכללות שונות.
המטה הראשי של ה-NCAA ממוקם באינדיאנפוליס, אינדיאנה.
ה-NCAA מחולק ל-3 דרגות: מחלקה ראשונה שהיא הגדולה והיוקרתית ביותר, מחלקה שנייה ומחלקה שלישית.
על פי תקנון הארגון המכללות בשתי המחלקות הראשונות יכולות להציע מלגות לספורטאים מצטיינים מקרב תלמידיהן.
במחלקה הראשונה משחקות 346 מכללות.
במחלקה השנייה משחקות 282 מכללות.
במחלקה השלישית משחקות 449 מכללות.
בטורניר משתתפות 68 קבוצות מהמחלקה הראשונה, המתחרות ביניהן על האליפות הארצית בכדורסל מכללות בשיטת גביע.
NCP - Network Control Program הייתה מערכת פרוטוקול תוכנה, מימי ה-ARPANet אשר הובאה לידי שימוש בשנת 1970 והחליפה גרסה ישנה יותר של פרוטוקול המתואר במסמך- 1822-BBN Report - פרוטוקול 1822 שיוצר על ידי ענקית התקשורת BBN.
ה-1822-BBN הוחלף, בשל היותו לא מוצלח בשילוב בהתאמה עם מספר תוכנות על אותו מחשב מארח, במיזם זה, אשר נוצר על ידי צוות מתכננים ביוטה שבארצות הברית.
במאמצם ליצור פרוטוקול שיעבוד בצורה אינטגרטיבית מקודמו הצליחו המהנדסים לתכנן את ה-NCP לאחר מספר חודשי עבודה, והפרויקט הנ"ל נולד והיווה את הבסיס וההתחלה לרשת האינטרנט הקיימת היום.
עד סוף 1971, היו 15 אתרים רשומים, שהשתמשו באינטרנט דרך ה-NCP, ביניהם שני תאגידים, מספר אוניברסיטאות ושלוחה של נאס"א.
לבסוף בשנת 1983, הוחלפה התוכנה ב-TCP/IP שכיום נמצא בשימוש נרחב.
NDS היא חברה לניהול זכויות דיגיטלי (DRM) והגנה על תוכני טלוויזיה בכבלים ובלוויין מפני פיראטיות, והעברת שידורי טלוויזיה דיגיטליים באמצעות מערכת IPTV בפס רחב.
החברה נרכשה על ידי חברת סיסקו מערכות ב-2012. במאי 2018, מכרה סיסקו את קו המוצרים העיקרי שפיתחה החברה לקרן פרמירה, על בסיס רכישה זו הוקמה בבריטניה חברה חדשה בשם סינמדיה .
חברת NDS הפכה לשלוחה הישראלית של סינמדיה, ושמה שונה לסינמדיה טכנולוגיות ישראל בע"מ.
פיתוח הטכנולוגיה שעל בסיסה הוקמה החברה החל בשנת 1983 במכון ויצמן על ידי פרופסור עדי שמיר (שפיתח לפני כן את אלגוריתם ההצפנה RSA), יחד עם תלמידי המחקר שלו עמוס פיאט ויוסי טולפן.
היישום הראשון שפיתחו היה פתרון לניהול זכויות דיגיטלי, שמטרתו הגנה על תוכנה מפני העתקות.
אחר כך פיתחו כרטיס חכם למניעת זיופים, שתחילה ייעדו אותו להגנה על עסקאות בכרטיסי אשראי.
הפטנט של הכרטיס נרשם על שם ידע חברה למחקר ופתוח, חברת מסחור הידע של מכון ויצמן למדע.
באותן השנים החל איל התקשורת רופרט מרדוק לפתח את עסקי הטלוויזיה שלו, שכללו שידורי טלוויזיה בלוויין בתשלום דמי מנוי, ושירות של שלם וצפה של סרטים ואירועי ספורט.
כדי לגבות תשלום על פי צפייה, וכדי לשמור על הסכמיו עם חברות הסרטים ובעלי זכויות שידורי הספורט, הוא חיפש דרך להצפין את השידורים.
יזם אוסטרלי בשם ברוס הנדרמרק יצר קשר עם שמיר ומכון ויצמן וביניהם לבין תאגיד ניוז קורפ של מרדוק.
ניוז קורפ התרשמה מטכנולוגיית ה"כרטיס חכם" שלהם והחליטה להשקיע בפיתוחה.
בשנת 1988, הוקמה על בסיס טכנולוגיית הכרטיס החכם של שמיר חברת "דאטהקום" בשותפות בין חברת ידע של מכון ויצמן ותאגיד ניוז קורפ של איל התקשורת רופרט מרדוק, שהשקיעה 5 מיליון דולר בחברה.
בשנת 1988 שונה שם החברה ל"ניוז דאטהקום ריסרץ'", ולהשקעה בחברה נכנסו משקיעים נוספים.
החברה חתמה על חוזה עם חברת "בי סקיי בי" הבריטית, המספקת שירותי טלוויזיה בלוויין, בה החזיק תאגיד ניוז קורפ כ-35% מהמניות, לפיתוח מערכת הצפנה.
החברה הוקמה בהר חוצבים בירושלים, מאחר שקיבלה שם הטבות מס בתור אזור פיתוח לפי החוק לעידוד השקעות הון.
ב-1993 רכשה ניוזקורפ את הבעלות המלאה בחברה תמורת 13.5 מיליון דולר, לאחר שבהסכם ההשקעה הראשוני נקבע, שלאחר חמש שנים תנפיק החברה את עצמה בבורסה, או שמרדוק ירכוש את חלקי שותפיו.
לאחר הרכישה הוחזקה חברת "דאטהקום" בידי חברת "ניוז דיגיטל סיסטמז" News Digital Systems או בקיצור NDS.
חברה בריטית ששיווקה את מוצרי החברה ברחבי העולם, עם זאת מכון ויצמן המשיך לקבל תמלוגים על ההמצאה.
בשנת 1995 גייס מרדוק לתפקיד המנכ"ל את אייב פלד, ששימש באותה עת סגן נשיא בכיר לפיתוח עסקי בקבוצת אלרון ולפני כן סגן נשיא של חטיבת המחקר לתוכנה ולמערכות בחברת IBM.
פלד עבר להתגורר בלונדון, ומשם ניהל את פעילותה של NDS ברחבי העולם.
תחת ניהלו של פלד התרחבה החברה לתחומים נוספים מעבר להצפנת שידורי לוויין, גם להצפנת טלוויזיה בכבלים, וטלפונים סלולרים, אספקה של מערכות שלמות וטכנולוגיות לטלוויזיה אינטראקטיבית.
בנובמבר 1999 הונפקה החברה בבורסת נאסד"ק, לפי שווי של מיליארד דולר, וגייסה 180 מיליון דולר.
בשנת 2007 תבע מכון ויצמן את NDS על תמלוגים שלא שולמו, על פי היקף השימוש שלה בפועל בטכנולוגיה.
בשנת 2009 רכשה קרן פרמירה יחד עם ניוז קורפ את כל המניות הציבוריות של NDS לפי שווי של 3.7 מיליארד דולר, והחברה נמחקה מהבורסה.
במרץ 2012 רכשה חברת סיסקו את NDS תמורת 5 מיליארד דולר.
זו הייתה עסקת הרכישה הגדולה ביותר של חברה ישראלית עד אז.
באותה עת העסיקה NDS במרכז הפיתוח שלה שבירושלים 1,300 עובדים, ובסך הכל 5,300 עובדים ברחבי העולם.
וההכנסות השנתיות של החברה הגיעו לכמיליארד דולר.
אייב פלד עבר לעבוד בחברת סיסקו ומונה לתפקיד סגן נשיא בכיר ואסטרטג ראשי לקבוצת הווידאו והשיתופיות.