tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופות אלו, מינים שונים של ברכיופודים פיתחו באופן בלתי תלוי מורפולוגיה דומה לזו שנצפתה אצל מינים שחיו מיליוני שנים קודם לכן.
תופעה זו, המכונה הומיאומורפיה מוסברת על ידי אבולוציה מתכנסת: כאשר אורגניזמים שונים נתונים ללחצים סלקטיביים דומים, הם יפתחו לרוב התאמות דומות.
ניתן לראות דוגמאות נוספות להתפצלות אבולוציונית מהירה בקרב אמוניטים, שעברו סדרה של לחצים אבולוציוניים בהם הם התגוונו מספר פעמים; וטרילוביטים, אשר התפתחו במהירות בתקופת הקמבריון למגוון צורות שתפסו רבות מהגומחות המנוצלות על ידי סרטנים כיום.
מספר קבוצות עברו התפצלויות אבולוציונית בתקופות מאוחרות יותר.
האמנוניים, שנחקרו רבות על ידי ביולוגים, התפתחו למגוון רחב מאוד של צורות (למשל באגם מלאווי), כולל מינים הניזונים מחומרים מזינים אותם הם מסננים מהמים, אוכלי חלזונות, טפילי תטולה ואוכלי דגים.
דוגמה נוספת היא לטאת החומה האיטלקית.
במקרה זה התפתחו, במקרה שמסתמן כהתפצלות לא סתגלתנית (התנאים באיים דומים למדי), תכונות שונות באוכלוסיות הלטאה בשני איים בקרואטיה, לאחר ש- 10 לטאות הועברו בשנת 1971 מאחד האיים למשנהו וייסדו שם אוכלוסיית לטאות חדשה.
במאי 2022 החלה התפרצות חריגה בהיקפה של מחלת אבעבועות הקוף – מחלה שעד אז נחשבה אנדמית לאזורים מסוימים באפריקה – בכמה מדינות בעולם.
החולה הראשון אובחן בבריטניה ב-6 במאי 2022 לאחר ששב מניגריה בסוף חודש אפריל.
אדם זה חזר לבריטניה ב-4 במאי וייבא את המקרה הראשון של ההתפרצות במדינה.
כ-98% מהנדבקים מחוץ לאפריקה הם גברים המקיימים יחסי מין עם גברים.
המחלה נגרמת על ידי נגיף אבעבועות הקוף, ומועברת במגע צמוד והדוק (בין עור לעור, לרבות מגע מיני).
קונדום אינו מגן מפני הידבקות במחלה.
ב-23 ביולי הכריז ארגון הבריאות העולמי על ההתפרצות כמצב חירום עולמי.
מחלת אבעבועות הקוף היא מחלה ויראלית הנגרמת על ידי נגיף אבעבועות הקוף (MPV).
נגיף זה קרוב מבחינה גנטית לנגיף האבעבועות השחורות שמוגר מן העולם.
התסמינים של שתי המחלות דומים, אך אלה של אבעבועות הקוף בדרך כלל קלים יותר.
עם זאת שיעור הקטלניות של מחלת אבעבועות הקוף עלול להגיע עד כדי כ-10% ללא קבלת טיפול רפואי מתאים.
תקופת הדגירה של המחלה עד הופעת התסמינים נמשכת בין 6–14 ימים ויכולה להגיע אף עד 21 ימים, מה שלדעת החוקרים מצביע על התפרצות נסתרת נרחבת של המחלה יותר ממה שמדווח כיום.
המחלה אינה מדבקת בתקופת הדגירה.
המחלה נחשבת אנדמית לאזורים מרכז ומערב אפריקה.
לפני ההתפרצות הנוכחית, במדינות מערביות נרשמו מקרים זעומים בלבד של הידבקות במחלה.
כך למשל, לאורך השנים, בבריטניה אותרו בסך הכל 7 חולים במחלה, מהם 3 ב-2018, 1 ב-2019 ו-3 נוספים ב-2021, כולם מקרים של אנשים ששבו מאפריקה או של עובדי מערכת הבריאות שהיו מעורבים בטיפול בחולים.
ההתפרצות המשמעותית היחידה הידועה במדינה מערבית שקדמה להתפרצות זו, אירעה ב-2003 במדינות המערב התיכון בארצות הברית, בה אובחנו 71 חולים.
אולם התפרצות זו לא התאפיינה בהדבקה קהילתית.
מחלת אבעבועות הקוף מועברת בעיקר באמצעות מגע קרוב עם אנשים שחולים במחלה, כולל מגע מיני.
ההתפשטות המהירה בשלבים הראשונים של התפרצות המגפה הייתה בעיקר בקרב אנשים שקיימו ביניהם יחסי מין הומוסקסואליים, אך לא רק, והדבר עשוי להעיד על כך שמגע מיני הוא נתיב העברה נוסף של הנגיף.
אולם, עדיין לא ברור אם הנגיף הפך למידבק באמצעות מגע מיני או לא.
בתחילת מאי 2022 דווח על מקרה של תושב בריטי שנסע ללאגוס ולמדינת דלתא שבניגריה, אזורים שבהם אבעבועות הקוף נחשבת למחלה אנדמית.
ב-29 באפריל החולה פיתח תסמינים של אבעבועות הקוף כולל פצעונים על העור, בעודו בניגריה.
לאחר מכן הוא טס חזרה לבריטניה, והגיע ב-4 במאי.
מאוחר יותר באותו היום הוא הגיע לבית חולים.
מייד עלה חשד להידבקות באבעבועות הקוף, והחולה אושפז בבידוד.
ב-6 במאי הוא נמצא חיובי לנגיף.
בדיקת PCR שנלקחה מהחולה העלתה כי ההתפרצות היא של אבעבועות הקוף ממערב אפריקה, הווריאנט הפחות קטלני מבין שני הווריאנטים הידועים של אבעבועות הקוף, עם שיעור תמותה של כ-1%.
בעקבות הגילוי בוצע איתור נרחב של אנשים שהיו בקשר עם החולה הראשון, הן בטיסה הבינלאומית מניגריה לבריטניה והן בתוך המדינה לאחר הגעתם, והומלץ לאנשים אלה לשים לב ולהיכנס לבידוד מיידי אם פיתחו תסמינים בתוך 21 יום מאז המגע.
בעקבות הפעולה לאיתור אנשים שהיו במגע עם החולה, ארגון הבריאות העולמי (WHO) צפה סיכון מינימלי להתפשטות הנגיף של הנגיף בבריטניה.
בסקוטלנד, איתור המגעים בתגובה למקרה הוארך עד ל-14 במאי על ידי הסוכנות לבריאות הציבור במדינה.
"מספר קטן" של אנשים בסקוטלנד קיבלו הוראה לבודד את עצמם בעקבות מגע קרוב עם האדם שדווח בתחילה כי נדבק, אם כי הסיכון הכולל לציבור הרחב נותר "נמוך מאוד".
ב-12 במאי, סוכנות הבריאות הבריטית (UKHSA) אישרה כי נמצאו שני מקרים חדשים של אבעבועות הקוף בעיר לונדון.
שני הנדבקים חיו יחד באותו משק בית, ללא קשר ידוע בין אחד מהם לבין החולה הראשון או נסיעה שלהם לאזורים הנחשבים אנדמיים מבחינת המחלה.
אחד הנדבקים החדשים אושפז בבית החולים סנט מרי, בעוד שהשני, לו היו תסמינים קלים יותר, נשאר בבידוד בביתו.
ב-17 במאי, סוכנות הבריאות הבריטית אישרה כי נמצאו ארבעה מקרים נוספים של אבעבועות הקוף, שלושה מתוכם בלונדון ואחד בצפון מזרח אנגליה שנסע ללונדון.
במקרים אלו לא היה שום קשר ידוע של הנדבקים עם שלושת הנדבקים הקודמים שנמצאו (החולה הראשון ושני המקרים מ-12 במאי), מה שמצביע על כך שהעברה קהילתית רחבה יותר של הנגיף מתבצעת כעת באזור לונדון.
סוכנות הבריאות הבריטית קבעה כי הסיכון לציבור הרחב נותר "נמוך מאוד".
חולים שנדבקו באבעבועות הקוף אושפזו בבית החולים המלכותי ויקטוריה בניוקאסל על הטיין, בבית החולים המלכותי החופשי ובבית החולים גאי בלונדון.
ב-20 במאי דווח כי עוד 11 מקרים נמצאו בבריטניה, מה שהביא את המניין הכולל ל-20. נציג של סוכנות הבריאות הבריטית דחק בשמירה על ערנות בקרב גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים, שהיוו מספר לא פרופורציונלי של מקרים בבריטניה ובאירופה.
ב-22 במאי דווח שילד נדבק באבעבועת הקוף והוא מאושפז בטיפול נמרץ.
ב-18 במאי דווחו 14 מקרים של אבעבועות הקוף על ידי רשויות הבריאות בפורטוגל, מתוך 20 מקרים חשודים בסך הכול.
תוצאות הבדיקה של שתי דגימות עדיין בהמתנה.
בספרד ישנם שבעה מקרים מאומתים נכון ל-18 במאי.
באותו יום, ארצות הברית אישרה את המקרה הראשון של אבעבועות הקוף לשנת 2022 וקנדה דיווחה על 13 מקרים חשודים.
ב-19 במאי, שוודיה ובלגיה דיווחו על המקרים הראשונים של אבעבועות הקוף בשטחיהן, בעוד שאיטליה אישרה את המקרה הראשון שלה, במטייל שהגיע מהאיים הקנריים.
דווח גם על מקרה חשוד בצרפת.
ניתוח גנומי שנערך על אחד הנדבקים בפורטוגל מצא כי הנגיף שהדביק את אותו חולה היה הווריאנט המערב אפריקאי, ומצא אותו הכי קרוב לנגיפים הקשורים למקרים שיוצאו מניגריה בשנים 2018 ו-2019. שגיאת ריצוף נוכחית מונעת מיקום מדויק של הנגיף בתוך הקבוצה של הנגיפים הניגריים הללו.
ב-19 במאי, בעקבות גילוי המקרה במסצ'וסטס יום קודם לכן, ארצות הברית הזמינה 13 מיליון חיסונים נגד אבעבועות הקוף מחברת Bavarian Nordic, בעלות של 299 מיליון דולר.
ב-20 במאי דיווחה אוסטרליה על המקרה החשוד הראשון שלה, באדם שחלה לאחר שחזר מנסיעה לאירופה.
גם מקרה שני אומת באותו היום.
שניהם חזרו לאחרונה מנסיעות באירופה.
גרמניה, צרפת והולנד אישרו את המקרים הראשונים שלהן באותו יום.
גם שווייץ הודיעה על המקרה הראשון בשטחה.
ספרד דיווחה על 23 מקרים חדשים.
באותו יום, הרשויות בנורווגיה ערכו איתור מגעים לאחר שאדם שביקר במדינה מוקדם יותר באותו חודש נמצא חיובי במדינת המוצא שלו (מדינה לא ידועה באירופה).
מקרה חשוד דווח ביוון, אך מאוחר יותר אושר כי מדובר באבעבועות רוח.
ב-22 במאי, אוסטריה הודיעה על המקרה המאומת הראשון בשטחה.
ב-23 במאי, דנמרק הודיעה על המקרה הראשון בשטחה, באדם שחזר מהאיים הקנריים, ויום למחרת מקרה נוסף נמצא באדם שחזר מספרד.
ד"ר סו הופקינס, היועצת הרפואית הבכירה לסוכנות הבריאות הבריטית, הודיעה כי התגלו 37 מקרים חדשים של אבעבועות הקוף בבריטניה, מה שהגדיל את סך המקרים המאומתים במדינה ל-57. קנדה הודיעה על 15 מקרים מאומתים שהתגלו בפרובינציית קוויבק.
ב-24 במאי, אומת המקרה הראשון של אבעבועות הקוף בצ'כיה, באדם שהשתתף בפסטיבל מוזיקה בבלגיה בתחילת חודש מאי.
באותו היום, איחוד האמירויות הערביות הודיעה על המקרה הראשון בשטחה, שנמצא במבקרת בת 29 מאזור מערב אפריקה.
עוד באותו היום, סלובניה הודיעה על המקרה הראשון שהתגלה בשטחה, באדם מהאיים הקנריים, בעוד שווייץ הודיעה על המקרה השני בשטחה, באישה מקנטון ז'נבה.
ב-23 ביולי נמסר כי מאז מאי 2022 דווח על 16,000 אנשים שנדבקו בווירוס.
99% מן הנדבקים הידועים מחוץ לאפריקה הם גברים ו-98% מההדבקות הן בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, ובעיקר כאלה שיש להם שותפים רבים ליחסי מין.
יותר מ-87 אלף מקרים מאושרים של הנגיף, בהם 140 מקרי מוות, דווחו לארגון הבריאות העולמי מינואר 2022 עד אפריל 2023. הנגיף התפרץ ב-111 מדינות או טריטוריות שונות, 30 אלף מקרים דווחו בארצות הברית.
בחודשים הראשונים של 2023 מספר המקרים היה בירידה.
כך חלה צניחה של 90% במספר מקרי ההדבקה.
ב-21 במאי 2022, ישראל הודיעה על מקרה ראשון בגבר בן 30 שחזר מטיול במערב אירופה.
נכון ל-4 באוקטובר 2022 כ-254 אנשים אובחנו כחולים במחלה בישראל.
ב-20 במאי 2022 ארגון הבריאות העולמי ערך ישיבת חירום כדי לדון בהתפרצות המחלה.
הנס קלוגה, המנהל האזורי של הארגון באירופה, הביע דאגה שקצב ההדבקה עלול להאיץ באירופה כאשר אנשים יתאספו יחד למסיבות ופסטיבלים במהלך הקיץ.
מארגון הבריאות העולמי נמסר שמדענים מרצפים את גנום הנגיף ממקרים שונים כדי לקבוע האם המקרים קשורים זה לזה; הארגון צפוי לספק על כך עדכון בקרוב.
ב-3 ביוני פרסמו אנשי הוועדה המייעצת לחיסונים (ACIP) של המרכז לבקרת מחלות בארצות הברית (CDC) המלצה על שימוש בחיסון הניתן בזריקה תת-עורית, בשם ג'ינאוס (Jynneos), הנקרא באירופה גם אימוונקס (Imvanex) ובקנדה אימוומיון (Imvamune) מתוצרת חברת בוואריאן-נורדיק.
ההמלצה היא לשימוש באוכלוסיות עם סיכון גבוה לחשיפה לנגיף וכוללת גם המלצה למתן מנות דחף (בוסטר) וכן המלצה לביצוע ניסויים קליניים להערכת הסיכון לשריר הלב ולתופעות לוואי חמורות, ניסויים שטרם בוצעו.
ב-27 ביוני פרסם כוח המשימה לחירום של סוכנות התרופות האירופאית סקירה לגבי שימוש בחיסון ג'ינאוס.
בפרסום נאמר בין היתר כי הידע על ההגנה של החיסון מפני אבעבועות הקוף מוגבל לניסויים עם בעלי חיים, לבדיקת רמות נוגדנים של אנשים שחוסנו ולמחקרים תצפיתיים של חיסונים ותיקים יותר.
אין גם נתונים קליניים על רמת ההגנה של חיסון זה בהקשר של טיפול-מונע-אחר-חשיפה נגד אבעבועות הקוף.
צוין כי המפעל המייצר חיסון ג'ינאוס בדנמרק לא קיבל עדיין אישור לייצור עבור אירופה.
ב-19 ביולי הודיע משרד הבריאות על הרחבת הסכם עם החברה המייצרת לקניית 10,000 חיסונים מהדור החדש לאבעבועות הקוף וקרא למי שפיתח חום ופריחה שלפוחיתית או היה במגע הדוק עם אדם שיש חשש שהוא חולה באבעבועות קוף לפנות לרופא.
מצב החירום הוסר במאי 2023. מנכ"ל הארגון, תאודרוס אדהנום גברה-יסוס, קרא למדינות "להישאר ערניים".
התפריט הוא סרט קומדיית אימה שחורה אמריקאי שבוים על ידי מארק מיילוד והופק על ידי אדם מקיי ובטסי קוך.
בסרט מככבים אניה טיילור-ג'וי וניקולס הולט כזוג צעיר שנוסע לאי נידח על מנת לאכול במסעדה אקסקלוסיבית המנוהלת על ידי שף מסתורי, בגילומו של רייף פיינס.
הסרט עלה לאקרנים בישראל ב-17 בנובמבר 2022 ובארצות הברית ב-18 בנובמבר 2022.
הזוג הצעיר מרגו וטיילר נוסעים לאי נידח על מנת לאכול ב"הות'ורן", מסעדה אקסקלוסיבית המנוהלת על ידי השף הסלבריטאי סלוויק, שהכין תפריט גסטרונומי מולקולרי מפואר בו המנות מוצגות כאמנות קונספטואלית, אך להפתעתם של האורחים העשירים, מטבח המסעדה טומן בחובו הפתעות מזעזעות.
באפריל 2019, נמסר על ליהוקם של אמה סטון ורייף פיינס לסרט קומדיית אימה שחורה, אותו יביים אלכסנדר פיין.
בדצמבר, נמסר כי תסריט הסרט הופיע ב"רשימה השחורה" השנתית, סקר המציג את הסרטים הפופולריים ביותר שעדיין נמצאים בפיתוח.
במאי 2020, נמסר על העברת זכויות ההפצה לחברת "Searchlight Pictures", על עזיבתם של פיין וסטון בעקבות בעיות של חוסר זמינות ולוח זמנים, וכי הבמאי מארק מיילוד יחליף את פיין כבמאי.
ביוני 2021, נודע כי אניה טיילור-ג'וי נמצאת במשא ומתן על התפקיד אליו לוהקה סטון במקור.
ביולי 2021, ליהוקה של טיילור-ג'וי אושר, לצד ליהוקם של הונג צ'או וניקולס הולט.
בספטמבר 2021, נמסר על ליהוקם של ג'ון לגוויזאמו, ג'נט מק'תיר, ג'ודית לייט, ריד בירני, רוב יאנג, ואיימי קאררו; ובאוקטובר, על ליהוקם של פול אדלשטיין, ארתורו קסטרו, מארק סנט סיר, רבקה קון ופיטר גרוס.
צילומי הסרט החלו ב-3 בספטמבר 2021, בסוואנה, ג'ורג'יה, תחת פיקוחו של הצלם פיטר דמינג.
פרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהפרס סאטורןסרט המתח הטוב ביותרבימוי הסרט הטוב ביותרמארק מיילודכתיבת הסרט הטוב ביותרסת' רייס וויל טרייסיהשחקן הטוב ביותר בסרטרייף פיינסהשחקנית הטובה ביותר בסרטאניה טיילור-ג'וי
התפרצות X הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2010 בבימויו של איתן צור, עם יוסי פולק, מלאני פרס, ואורנה פורת בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי עדנה מזי"א והוא מבוסס על ספרה "התפרצות X" משנת 1997.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2010:
פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר - יוסי פולק
פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - אורנה פורת
פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר עדנה מזי"א
הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של ונציה במסגרת שבוע הביקורת.
אילן בן-נתן (יוסי פולק) הוא פרופסור לאסטרופיזיקה בטכניון, בן 58. הוא נשוי לנעמי (מלאני פרס), מאיירת ספרים יפהפייה בת 28. הוא מאזין להרצאה של סטודנטית (ורוניקה ניקול) על תופעת "התפרצות X" באסטרופיזיקה אך שקוע בבעיות המטרידות אותו.
אשתו נעדרת פעמים רבות והוא חושד שיש לה מאהב.
כשהם יושבים במסעדה פוגש אותו חבר ילדות, ברוך גולדין (אברהם סלקטר) וחושב שנעמי היא בתו של אילן ולא אשתו.
אילן עוקב אחרי נעמי ומגיע לבניין ליד חוף הים בבת גלים ושם צופה באשתו מקיימת יחסי מין עם המאהב שלה, עודד ספרא (רמי הויברגר).
הוא פונה לאמו קתי (אורנה פורת) והיא אומרת לו שזה היה מובן בגלל הפרש הגילים הגדול ומייעצת לו לא לעשות דבר "עד שזה יעבור לה".
אילן נפגש לעיתים קרובות עם החוקר המשטרתי אנטון (סוהיל חדאד) איתו גדל בשכונה.
אילן לא יכול להחזיק מעמד.
הוא מגיע לביתו של עודד והם נפגשים ומשוחחים.
עודד מגלה לו שהוא צלם סרטי טבע בחו"ל וכי הוא מקיים יחסים עם נעמי כבר ארבעה חדשים.
הם שותים יין וכשעודד מוציא מקטרת ומבקש מאילן להדליק אותה במצית, אילן ניגש אליו ובהתפרצות בלתי נשלטת הוא מסתער אליו וחונק אותו למוות.
לאחר מכן הוא גורר אותו לתא המטען של רכבו, נוסע לנחל הקישון, נעצר בידי שוטר חשדן (אולג לוין) אך משוחרר לאחר חקירה קצרה.
הוא מגיע לאמו ומספר לה על הרצח.
היא משכנעת אותו לנסוע איתה לבית הקברות ולטמון את עודד בקבר של הנזי באואר שנפטרה לאחרונה ועדיין אין עליו מצבה.
קתי מתבדחת כי "סוף סוף מישהו ישכב על הנזי".
בלוויה של תושב השכונה מגיעים אילן קתי ואנטון ופוגשים שם את אחותה של הנזי (רות גלר) שמבקשת מאילן לומר קדיש על אחותה.
אנטון הבלש הפיקח שם לב "שמישהו טיפל בקבר".
היא מבקרת את אביו המאושפז בבית אבות (אברהם פלטה).
אילן עוקב אחריה ומשוחח אחר כך עם האב על בנו.
נעמי רוצה לחגוג יום הולדת לאילן ומזמינה מקום בטחנת הנזירים בנחל ציפורי.
גם אנטון מוזמן לחגיגה ומגלה שהוא חוקר היעלמות של מישהו בבת גלים.
אילן נעשה מודאג מיום ליום.
אנטון מוצא בבית בבת גלים ציורים קרועים של נעמי.
הוא מחליט לחפור בקברה של הנזי שם נמצאת גופתו של עודד.
הידיעה משודרת בטלוויזיה ובני הזוג חוזים בה.
אילן מוצא בפח הזבל בדיקת היריון חיובית של אשתו ואומר לה כי בכל זאת ירצה את הילד.
אנטון מתקשר ואומר כי ברצונו לשוחח איתם.
שניהם בטוחים שהוא מגיע כדי לעצור את אילן, אך אנטון מספר להם שאמו של אילן, שהייתה חולה, התאבדה בבליעת כדורים, ובמכתב ההתאבדות היא מספרת ששכרה עובד זר שירצח את עודד עבור 20.000 דולר והוא עזב מיד את ישראל.
היא עשתה זאת משום שכאבו לה ייסורי הקנאה של אילן ומבקשת ממנו פיצוי על שהייתה אמא לא טובה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותיוסי פולקאילן בן-נתןמלאני פרסנעמי בן-נתןאחותאורנה פורתקתי בן-נתןרמי הויברגרעודד ספראסוהיל חדאדאנטוןקצין משטרהאברהם סלקטרברוך גולדיןרות גלרגב' באואראולג לויןסייר משטרהאברהם פלטהמר ספראורוניקה ניקולסטודנית
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות קטגוריאלית (נקראת גם התפלגות ברנולי מוכללת ) היא התפלגות בדידה המתארת את התוצאות האפשריות של משתנה מקרי שיכול לקבל על עצמו אחת מ- קטגוריות אפשריות, כאשר ההסתברות של כל קטגוריה מפורטת בנפרד.
אין סדר טבעי לקטגוריות, אך לעיתים קרובות מצורפות תוויות מספריות מטעמי נוחות בתיאור ההתפלגות, (למשל ).
ההתפלגות הקטגוריאלית ה--ממדית היא ההתפלגות הכללית ביותר שיש לה תומך עם איברים; כל התפלגות נפרדת אחרת עם תומך בגודל היא מקרה פרטי.
הפרמטרים המציינים את ההסתברויות של כל תוצאה אפשרית מוגבלים רק על ידי העובדה שכל אחד מהם חייב להיות בטווח של עד , וכולם חייבים להסתכם ב-.
ההתפלגות הקטגוריאלית היא הכללה של התפלגות ברנולי, כלומר עבור משתנה בדיד עם יותר משתי תוצאות אפשריות, כגון הטלת קובייה.
מצד שני, ההתפלגות הקטגוריאלית היא מקרה פרטי של ההתפלגות המולטינומית, שניתן לקבל משתנה מולטינומי כסיכום סדרה של משתנים קטגוריאלים.
לעיתים, ההתפלגות הקטגורית מכונה "התפלגות בדידה".
עם זאת, תכונה זאת מתייחסת לא למשפחה מסוימת של התפלגויות אלא לסוג כללי של התפלגויות .
בתחומים מסוימים, כגון למידת מכונה ועיבוד שפה טבעית, מקובל לדבר בטעות על "התפלגות מולטינומית" כאשר הכוונה היא להתפלגות קטגוריאלית.
שימוש לא מדויק זה נובע מהעובדה שלעיתים נוח לבטא את התוצאה של התפלגות קטגוריאלית כווקטור " -מ- " (וקטור עם רכיב אחד השווה ל- וכל שאר הרכיבים ) במקום מספר שלם בטווח בין ל- ; בצורה זו, התפלגות קטגוריאלית שוות ערך להתפלגות מולטינומית עם חזרה .
בהסתברות וסטטיסטיקה, התפלגות תערובת היא התפלגות של משתנה מקרי המתקבל מקבוצה יוצרת של משתנים מקריים אחרים באופן הבא: ראשית, בוחרים באקראי משתנה מקרי מתוך קבוצת המשתנים המקריים לפי הסתברויות נתונות, ולאחר מכן מקבלים תוצאה (מימוש) מתוך המשתנה המקרי שנבחר.
המשתנים המקריים בקבוצה יכולים להיות גם וקטורים מקריים (מאותו הממד), ובמקרה זה התפלגות התערובת היא התפלגות משותפת.
ניתן לבטא את פונקציית ההתפלגות המצטברת של התפלגות התערובת כצירוף קמור (כלומר סכום משוקלל, עם משקלים לא שליליים המסתכמים ל־1) של פונקציות ההתפלגות המצטברת של המשתנים המקריים בקבוצה היוצרת.
ההתפלגויות של המשתנים המקריים בקבוצה היוצרת נקראת מרכיבי התערובת, וההסתברויות הקשורות לכל מרכיב נקראות משקלות התערובת.
מספר המרכיבים במקרים מסוימים יכול להיות גם אינסופי בן מניה.
מקרים כלליים יותר, כמו למשל קבוצה שאינה בת מניה של מרכיבים, מטופלים תחת הכותרת של התפלגויות מורכבות.
יש להבחין בין משתנה מקרי שפונקציית ההתפלגות שלו או צפיפותו הם צירוף של קבוצת מרכיבים (כלומר התפלגות תערובת) לבין משתנה מקרי שמתקבל כצירוף ליניארי של שני משתנים מקריים או יותר.
במקרה כזה ניתן לקבל את ההתפלגות הנוצרת באמצעות אופרטור הקונבולציה.
לדוגמה, סכום שני משתנים מקריים בעלי התפלגות נורמלית משותפת, יהיה תמיד משתנה מקרי בעל התפלגות נורמלית.
לעומת זאת, התפלגות תערובת שנוצרת משתי התפלגויות נורמליות שונות לא תהיה בעצמה התפלגות נורמלית.
פונקציית התפלגות מצטברת ופונקציית צפיפות
בהינתן קבוצה סופית של פונקציות התפלגות מצטברות או פונקציות צפיפות , ומשקולות כך ש־ ו־.
להתפלגות התערובת יש פונקציית ההתפלגות , או/ו פונקציית הצפיפות , כסכום (שבשני המקרים הוא צירוף קמור):
צירוף ליניארי של פונקציות צפיפות אינו בהכרח פונקציית צפיפות, מכיוון שהיא עשויה להיות שלילית או בעלת אינטגרל שונה מ־1. עם זאת, צירוף קמור של פונקציות צפיפות משמר את התכונות של אי־שליליות ואינטגרל שווה ל־1. לכן צפיפות התערובת היא פונקציית צפיפות לגיטימית.
סוג זה של תערובת, בהיותו סכום סופי, נקרא תערובת סופית.
עבור המקרה של קבוצה אינסופית (בת מניה) של מרכיבים, מחליפים את בביטויים ב־ .
בהינתן משתנים מקריים מ־ התפלגויות המרכיבים, ומשתנה מקרי של ההתפלגות התערובת .
לכל פונקציה שעבורה התוחלות קיימות, ובהנחה שפונקציות הצפיפות של המרכיבים קיימות, מתקיים,
לכן, המומנט ה־ (כאשר בוחרים ) הוא פשוט ממוצע משוקלל של המומנטים ה־ של המרכיבים.
ניתן לקבל את המומנטים המרכזיים , כאשר היא התוחלת של התערובת, באופן הבא:
כאשר היא התוחלת של המרכיב ה־.
במקרה של תערובת של התפלגויות חד־ממדיות עם משקלים , תוחלת i ושונות , התוחלת והשונות הכוללים יהיו:
להתפלגות תערובת יש את הפוטנציאל לשמש כמודל במצבים שבהם יש מומנטים לא טריוויאליים מסדר גבוה כמו צידוד וגבנוניות, אפילו בהיעדר תכונות כאלה במרכיבים עצמם.
בהינתן התפלגות תערובת עם משקלים שווים של שתי התפלגויות נורמליות עם תוחלות שונות ואותה סטיית תקן, אז פונקציית צפיפות תערובת תהיה.
התפלגות התערובת תציג גבנוניות נמוכה ביחס להתפלגות נורמלית בודדת.
אם מתקיים אז התפלגות התערובת היא התפלגות דו־שיאית.
אחרת, יש לה שיא רחב.
לחלופין, כאשר שתי ההתפלגויות המרכיבות הן עם אותה תוחלת וסטיות תקן שונות, להתפלגות התערובת תהיה גבנוניות גבוהה, עם שיא חד יותר וזנבות כבדים יותר מאשר להתפלגות נורמלית אם אתה סטיית תקן.
תערובת של התפלגויות נורמלית וקושי
הדוגמה הבאה לקוחה מהמפל, אשר מייחס את הקרדיט לג'ון טוקי.
נתונה התפלגות תערובת המוגדרת על ידי פונקציית הצפיפות
הממוצע של תצפיות בלתי תלויות מההתפלגות הנתונה על ידי פונקציית הצפיפות מתנהג כמו בקירוב טוב כמו בהתפלגות נורמלית למעט במדגמים גדולים במיוחד, זאת למרות שהתוחלת של התפלגות התערובת לא קיימת.
ניתן להשתמש בצפיפות תערובת לתיאור של אוכלוסיית מדגם עם תת־אוכלוסיות, כאשר מרכיבי התערובת הם פונקציות הצפיפות על תת־האוכלוסיות, והמשקלים הם הפרופורציות של כל תת־אוכלוסייה באוכלוסייה הכוללת.
ניתן להשתמש בצפיפות תערובת גם לתיאור של טעויות או זיהום בנתונים – אפשר להניח שרוב הדגימות מודדות את התופעה הרצויה, וחלק אחר וקטן מהדגימות מהתפלגות שונה ושגויה.
סטטיסטיקה היסקית המתעלמת מקיום של מרכיב של שגיאה, עלולה להיכשל בניתוח פונקציית צפיפות תערובת המכילה מרכיב לא צפוי, לדוגמה, ניתוחים המניחים התפלגות נורמלית עלולים להיכשל בנוכחות ערכי קיצון בודדים אשר נובעים ממרכיב של שגיאה לא צפוי.
במצבים כאלה נהוג להשתמש בסטטיסטיקה חסינה.
במטא־אנליזה של מספר מחקרים, הבדלים בין הדרך שבה המחקרים בוצעו גורמים לכך שהתפלגות התוצאות היא התפלגות תערובת, ומובילה לפיזור יתר של התוצאות ביחס לטעות הצפויה.
לדוגמה, בסקר סטטיסטי, רווח בר סמך (הנקבע לפי גודל המדגם) מנבא את פיזור התוצאות בסקרים חוזרים.
הבדלים בין המחקרים (למחקרים יש הטיות דגימה שונות) מגדילים את הפיזור בפועל מעבר לרווח בר סמך המחושב.
בתורת ההסתברות, התפלגות תת-מעריכית (או תת-אקספוננציאלית) היא התפלגות שזנבותיה דועכים בקצב החסום על ידי פונקציה מעריכית.
פורמלית, התפלגות של משתנה מקרי תיקרא תת-מעריכית אם קיים כך שלכל מתקיים: .
במילים: הסיכוי ש גדול מ- חסום בפונקציה מעריכית דועכת ביחס ל-.
התפלגות תת-מעריכית היא גם התפלגות זנב דק כיוון שהיא עונה על ההגדרה שקיים כך ש-:
, כאשר היא פונקציית התפלגות של ,
ההתפלגות התת-מעריכית ניתנת להגדרה במספר דרכים שקולות, עבור קבועים ממשיים:
תוחלת האקספוננט של הערך המוחלט של המשתנה המקרי כפול פרמטר חסום בשתיים: .
עבור כל כך ש-, התוחלת של האקספוננט של המשתנה המקרי כפול למדה דועכת מעריכית עם קצב : .
במידה ש-, עבור כל כאשר , מתקיים: .
סכום משתנים תת-מעריכיים: אם ו- הם משתנים מקריים תת-מעריכיים בלתי תלויים, אז גם הסכום שלהם הוא תת-מעריכי.
יציבות תחת מקסימום: התפלגויות תת-מעריכיות הן יציבות תחת מקסימום.
כלומר, אם הם משתנים מקריים תת-מעריכיים בלתי תלויים, אז גם הוא תת-מעריכי.
הוכחה: ניתן להוכיח זאת באמצעות חסם האיחוד וההגדרה הראשונה של התפלגות תת-מעריכית:
כאשר הם פרמטרי התת-מעריכיות של המשתנים.
פונקציה המוגדרת על המספרים האי-שליליים נקראת פונקציית אורליץ אם:
כל פונקציית אורליץ מגדירה נורמת אורליץ של משתנים מקריים, לפי הנוסחה:
עבור הפונקציה , אפשר לראות שלמשתנה מקרי יש נורמת אורליץ סופית אם ורק אם הוא תת-מעריכי.
באופן כללי, עבור הפונקציות (לכל ), נקבל משפחה מעריכית של פונקציות אורליץ.
גם המקרה הוא מיוחד מפני שלמשתנה מקרי יש נורמת סופית אם ורק אם הוא משתנה תת-גאוסי.
קבוצה נוספת של נורמות אורליץ מתקבלת עבור , כאשר הנורמה התקבלת היא נורמת של המשתנה המקרי.
הנורמה התת-מעריכית היא דוגמה לנורמת אורליץ כאשר , מסומנת כ-, של משתנה מקרי מוגדרת על ידי:,
על סמך ההגדרה השקולה הראשונה, אם הנורמה סופית המשתנה הוא תת-מעריכי.
הנורמה התת-גאוסית היא דוגמה לנורמת אורליץ כאשר , מסומנת כ-, של משתנה מקרי מוגדרת על ידי:.
הקשר בין משתנה מקרי תת-גאוסי למשתנה מקרי תת-מעריכי
כל משתנה שהוא תת-גאוסי הוא גם משתנה מקרי תת-מעריכי.
אם הוא משתנה מקרי תת-מעריכי, אז המשתנה הוא משתנה מקרי תת-גאוסי, ומתקיים .
טענה זאת נובעת ישירות מהגדרת הנורמות.
אם ו- הם משתנים מקריים תת-גאוסיים, אז המכפלה שלהם, , היא משתנה מקרי תת-מעריכי, ומתקיים .
אי שוויון ברנשטיין מספק חסם על הזנב של סכום של משתנים מקריים תת-מעריכיים בלתי תלויים עם תוחלת אפס.
נניח ש- הם משתנים מקריים תת-מעריכיים בלתי תלויים עם תוחלת אפס.
אי-שוויון ברנשטיין עבור התפלגויות חסומות
נניח גם כי המשתנים חסומים, כלומר לכל , עבור קבוע .
אז עבור כל , אי-שוויון ברנשטיין קובע כי:
ההתפלגות מעריכית היא התפלגות תת-מעריכית.
פונקציית ההסתברות המצטברת שלה היא:
עבור : כלומר, מדובר בקצב דעיכה מעריכי בדיוק, כאשר הקבוע הוא הפרמטר .
לכן, כאשר , התפלגות וייבול היא תת-מעריכית (זהה להתפלגות מעריכית).
עבור , מתקיים: ביטוי זה דועך מהר יותר מאקספוננט שלילי פשוט, כלומר גם במקרה זה ההתפלגות היא תת-מעריכית.
עבור , תנאי זה לא מתקיים, ולכן התפלגות וייבול אינה תת-מעריכית במקרים אלו.
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה משתנה מקרי בעל התפלגות ראדמאכר (Rademacher) יכול לקבל רק שני ערכים: 1+ או 1-, כאשר לכל ערך הסתברות של חצי.
התפלגות זו היא מקרה פרטי של התפלגות ברנולי, שמתארת ניסוי בעל שתי תוצאות אפשריות.
פונקציית ההסתברות של התפלגות ראדמאכר היא
חסמים על סכומים של משתני רדאמאכר בלתי תלויים
ישנן תוצאות בתורת ההסתברות הקשורות לסכומים של משתני רדאמאכר כגון אי-שוויונות ברנשטיין והשערת טומאשבסקי.
התפלגות ברנולי: אם משתנה מקרי X מתפלג ראדמאכר אז .
התפלגות Laplace: אם משתנה מקרי X מתפלג ראדמאכר ו- Y ~ Exp(λ) בלתי תלוי ב- X, אז XY ~ Laplace(0, 1/λ).
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות השולית מתארת את ההתפלגות של תת קבוצה ממש של קבוצה של שניים או יותר משתנים מקריים, ללא התייחסות לערכים של יתר המשתנים המקריים.
כאשר דנים בהתפלגויות בדידות, שניתנות להצגה כטבלה, ניתן לחשב את ערכי ההתפלגות השולית על ידי סיכום ערכים בטבלה לאורך שורות או עמודות, וכתיבת הסכום בשולי הטבלה.
זהו המקור לשם התפלגות שולית.
במקרים רבים מתייחסים להתפלגות השולית כהתפלגות של תת־קבוצה הכוללת משתנה מקרי אחד.
במחקר תאורטי, שבו עוסקים בהתפלגויות של משתנים מקריים רבים, בדידים או רציפים, יש חשיבות רבה לחישוב של התפלגויות שוליות.
ואכן מושג זה הוא מרכזי בתחומים של הסקה סטטיסטית ובתחומים רבים של למידת מכונה כמו רשתות ביסיאניות, מודלים מרקובים חבויים, מודלים של משפחה מעריכית, מודל הקצאת דיריכלת סמויה ועוד.
פונקציית הסתברות שולית - שני משתנים מקריים בדידים
תהי פונקציית התפלגות משותפת של שני משתנים מקריים בדידים, ו־.
ההתפלגות השולית של המשתנה , היא התפלגות ההסתברות של המשתנה המקרי כאשר מסכמים עבור כל ערך של את כל ערכי התפלגות ההסתברות המשותפת של כל הערכים של :
ניתן באותו אופן לקבל את , ההתפלגות השולית של .
ניתן לכתוב את ההסתברות השולית גם כתוחלת של ההסתברויות המותנות, למשל:
הטבלה להלן מתארת ההתפלגות המשותפת של שני משתנים מקריים בדידים ו־, שאינם בלתי תלויים.
ערכי הסתברויות השוליות של ו־ מופיעות בשול התחתון ובשול השמאלי בהתאמה.
הקשר לאי תלות של משתנים מקריים
ההתפלגות המשותפת של שני משתנים מקריים בלתי תלויים היא המכפלה של ההתפלגויות השוליות שלהן, כלומר לכל ו־ .
פונקציית הסתברות שולית - שני משתנים מקריים רציפים
עבור שני משתנים מקריים רציפים X ו־Y עם פונקציית התפלגות משותפת , פונקציית צפיפות ההסתברות השולית של המשתנה המקרי X מתקבלת על ידי אינטגרציה של על פני Y.
באותו אופן מתקבלת ההתפלגות השולית של המשתנה המקרי Y.
כאשר , ו הם התומכים של X ו- Y בהתאמה.
ניתן למצוא את פונקציית ההתפלגות המצטברת השולית מפונקציית ההתפלגות המצטברת המשותפת.
נזכור כי ההתפלגות המצטברת מקיימת:
אם d הוא , הביטוי להתפלגות המצטברת הופך לגבול .
ההכללה למקרה של התפלגויות משותפות של משתנים מרובים היא טבעית.
אם X1, X2 ,..., Xn הם משתנים מקריים בדידים, אזי פונקציית ההסתברות השולית שלהם תהיה אם X1, X2 ,..., Xn הם משתנים מקריים רציפים, אזי פונקציית צפיפות ההסתברות השולית של המשתנה Xi תתקבל על ידי אינטגרציה על כל המשתנים האחרים
בביולוגיה אבולוציונית, התפצלות סתגלתנית או קרינה אדפטיבית היא תהליך שבו אורגניזמים מתפצלים במהירות ממין אב קדמון אל מגוון רחב של צורות חדשות, בעיקר כאשר שינוי בסביבה יוצר משאבים חדשים, משנה אינטראקציות ביוטיות או פותח נישות אקולוגיות חדשות.
החל מאב קדמון יחיד, תהליך זה מוביל להיווצרות מינים חדשים (ספציאציה) ולהסתגלות פנוטיפית של קבוצת מינים בעלי תכונות מורפולוגיות ופיזיולוגיות שונות.
הדוגמה המוכרת ביותר להתפצלות סתגלתנית היא היווצרות מיני הפרושים באיי הגלאפגוס ("פרושי דרווין"), אך ידועות דוגמאות רבות נוספות ברחבי העולם.
השם קרינה אדפטיבית נובע מכך שיש התאמות רבות מתפתחות מנקודת מוצא אחת, וגורמות למין ל"הקרין" מספר מינים חדשים.
התפצלות סתגלתנית היא צורה אחת של התפצלות אבולוציונית .
התפצלות סתגלתנית – כרוכה בעלייה בשיעור הפיצול של ענף טקסונומי מסוים, עם התבדלות של תכונות.
התפתחות בלתי סתגלתנית – כוללת כל סוג של התפצלות אבולוציונית שאינה התפצלות סתגלתנית, כגון התפצלות גאוגרפית, הנובעת מבידוד גאוגרפי של חלק מהאוכלוסייה ללא הבדל ניכר במאפיינים האקולוגים.
התפרצות כתוצאה מהתגרענות (בלשון עממית: "התפרצות מנטוס") היא תופעה המתרחשת כשמכניסים סוכריות מנטוס לתוך בקבוק משקה מוגז.
לאחר זמן קצר ניתז מאליו המשקה המוגז, מפתח הבקבוק, בסילון חזק שגובהו עשוי להגיע למספר מטרים.
תוצאות דומות מתקבלות אם מבצעים את הניסוי בהכנסת מוצק מסיס אחר, כמו מלח או סוכר, במשקה מוגז כלשהו.
משקה מוגז מכיל נוזל שבו מומס פחמן דו-חמצני בלחץ של כ-4 בר.
בבקבוק פתוח, הפחמן הדו-חמצני שנמצא בלחץ גבוה יותר מהלחץ האטמוספירי, משתחרר מהנוזל ועוזב את הבקבוק.
אולם, תהליך זה איטי למדי, והתמיסה נותרת במצב של רוויית יתר במשך זמן רב.
כאשר מכניסים מוצק למשקה מוגז מהווים פני השטח שלו אתרי התגרענות (nucleation sites), שעליהם נוצרת כמות גדולה של בועות פחמן דו-חמצני.
ניתן לצפות בתופעה זו כאשר מכניסים אצבע לתוך משקה מוגז בהיר, וזאת גם הסיבה לתחושת העקצוץ בלשון בעת שתיית משקאות מוגזים.
אם מכניסים מוצק מסיס לתוך המשקה המוגז, בועות הפחמן הדו-חמצני שייווצרו עליו ישתחררו כאשר המוצק יימס.
מלח וסוכר יכולים לשמש למטרה זו.
התהליך מתרחש בצורה מרשימה גם עם סוכריות מנטוס, שכושר המסיסות הגבוה שלהן במים גורם לשחרור מהיר של פחמן דו-חמצני.
צורת פתח הבקבוק תורמת ליצירת סילון הנוזל שמשתחרר מהבקבוק.
מקור האנרגיה להנעת הסילון הוא לחץ הפחמן הדו-חמצני אשר מומס בנוזל.
הניסוי הפך לתופעת אינטרנט לאחר שבוצע על ידי אנשים רבים שתיעדו את מעשיהם והעלו סרטים ותמונות לאתרי אינטרנט שונים.
לאחר פרסום קטע מקורי במיוחד, קנתה חברת קוקה-קולה את זכויות היוצרים שלו והחלה לעשות שימוש מסחרי בקטע.
התפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79 לספירה, החריבה מספר ערים במפרץ נאפולי ובהן פומפיי, הרקולנאום וערים נוספות.
ההתפרצות הפתיעה את תושבי המפרץ.
התושבים לא לקחו כלל בחשבון אפשרות להתפרצות ההר ולא היו ערוכים לה.
אומנם היה ידוע כי מדובר בהר געש, אך הסברה הייתה שהתפרצויותיו נדירות ביותר.
היחיד שהשווה את הווזוב להר הגעש הפעיל אטנה היה הגאוגרף היווני סטרבו.
המידע על התפרצות וזוב מגיע בעיקר משני מכתבים ששלח פליניוס הצעיר לחברו הטוב, ההיסטוריון הרומי טקיטוס, שביקש מפליניוס דיווח מפורט על מותו של דודו על מנת להשתמש במידע לצורך תיעוד היסטורי שערך.
מכתבים אלו הם העדות היחידה שהגיעה לידינו של עד ראייה להתפרצות.
תשומת הלב לפרטים והדיוק הרב בתיאור ההתפרצות הובילו לכך שוולקנולוגים מודרניים אימצו את תיאוריו כמאפיינים סוג זה של התפרצות כפליניאנית, על שמו של פליניוס.
מידע נוסף על התפרצות מגיע מניתוחים גאולוגיים של אדמת האזור וממצאים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות.
בשנת 62 התרחשה רעידת אדמה במפרץ נאפולי.
ברם, העובדה שהווזוב היה רדום במשך מאות שנים לא עוררה חשד כי יהיה פעיל אי פעם.
פליניוס הזקן כתב שרעידות אדמה קלות לא היו נדירות במפרץ נאפולי.
רעידה אדמה זו הייתה חזקה במיוחד ולפי ממדי ההרס מעריכים כי הייתה זו רעידת אדמה בדירוג 7.5 בסולם ריכטר.
הרעידה גרמה לנזקים רבים בערים פומפיי והרקולנאום, במבני הציבור, בבתים פרטיים ובמערכת הובלת המים בערי המפרץ.
בעקבותיה נטשו חלק מהתושבים את האזור ונדרשו עבודות שיקום ושיפוץ ממושכות.
מעריכים שרעידת האדמה גרמה לשינויים במבנהו הגאולוגי של הר וזוב הסמוך ומקץ 17 שנים, ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה, התפרץ ההר בעוצמה.
בימים שלפני התפרצות הר הגעש לא הייתה כל התרעה מוחשית על העתיד לבוא.
בדיעבד הסתבר כי היו סימנים מקדימים: בארות המים והמעיינות סביב ההר יבשו מספר ימים קודם להתפרצות והפרות שרעו במדרונות הווזוב התנהגו באופן מוזר.
במכתבו הראשון מציג פליניוס הצעיר את האזהרה הראשונה לקראת ההתפרצות ולקראת אירועים שהתרחשו במהלכה:
לפי המחקרים האחרונים, תאריך ההתפרצות היה ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה.
זרם של עשן, פומיס וסלעים געשיים החלו להתפרץ מלועו של ההר והיתמרו לגובה של עשרות אלפי מטרים.
הסלעים והאפר הגעשי נעו עם הרוחות לכיוון דרום מזרח, כשהם מכסים בנופלם את העיר פומפיי ואת סביבתה, ומכלים בחומם הלוהט כל יצור חי שנקרה בדרכם.
ההתפרצות כולה ארכה קרוב ל־24 שעות.
חלק מתושבי פומפיי נמלטו והצילו את נפשם.
התפרצות הר הגעש גרמה לשחרור של גזים רעילים לאוויר מפרץ נאפולי – בעיקר תרכובות גופרית.
האפר הגעשי שמילא את האוויר גרם לאפלה באזור בשעות היום.
פליניוס הצעיר הוסיף כי האוויר באזור שעל שפת הים היה כה רעיל עד כי אלה שנשמו אותו מתו, וביניהם דודו בן ה־56 שיצא בספינה לכיוון מרכז המפרץ.
אוויר עכור זה מנע מרבים את האפשרות להימלט מאימת ההר מעבר לתחום המפרץ.
קיימת הסברה כי מספר הנפגעים בעת המנוסה ההמונית מפומפיי לא היה נמוך ממספר הנספים בעיר עצמה.
הרקולנאום שבמערב לא ניזוקה כמעט, למעט מעט נפולת של אפר, אך תושביה החלו להימלט גם הם מאימת ההר.
במהלך הלילה החל החומר הגעשי ליפול על ההר, והחל להתהוות על מורדותיו נחשול פירוקלסטי – תערובת של אפר, גזים וסלעים מותכים, בטמפרטורה של כ־400 מעלות צלזיוס – שעשה את דרכו במהירות של כ־150 קמ"ש לכיוון הרקולנאום שבקרבת חוף הים.
בהמשך הלילה נוצר זרם פירוקלסטי נוסף שכיסה את העיר בשכבה נוספת של טוף – סלע געשי – אך שני הזרמים הגדולים יותר הגיעו בבוקר למחרת, והם אלה שכיסו את העיר בשכבות שהגיעו לעובי של 20 מטרים.
ניתן ללמוד על אווירת הבהלה והנכאים שאחזה בנמלטים ממכתבו השני של פליניוס (שהיה בעצמו בין הנמלטים) לטקיטוס:
הגאולוגים מניחים כי גובה הווזוב מעל פני הים לפני שנת 79 היה כ־2,000 מטר.
גובה ההר כיום הוא 1281 מטר מעל פני הים ומכאן שכשליש מגובהו נגוז בהתפרצות.
הערים פומפיי, הרקולנאום, סטאבייה ואופלונטיס חרבו.
כמות החומר הגעשי המותך שכיסה את העיר הייתה כה רבה עד כי חלק מגגות העיר קרסו תחת העומס, להבדיל מהרקולנאום שבה ההרס נוצר על ידי נחשול פירוקלסטי וגגות בתיה שרדו.
מספר הקורבנות מוערך במספר אלפים, חלקם ניספו בעיר עצמה וחלקם במהלך המנוסה ממנה.
העיר כוסתה בטוף בעובי של כ־4 מטרים ונותרה קבורה עד לגילויה ולחשיפתה ב־1748.
במוזיאון המקומי בפומפיי, הממוקם בכניסה לאתר החפירות, מוצג אוסף של דגמי גבס שנוצרו על ידי מילוי החללים הריקים שנמצאו בתוך הלבה על ידי תמיסת גבס רטובה.
הארכאולוג האיטלקי ג'וזפה פיורלי (Giuseppe Fiorelli) מצא את השיטה לחשיפת המודלים: הוא הזרים לחללים שנמצאו בתוך הלבה תמיסת גבס רטובה.
לאחר שהגבס התגבש פורקה שכבת הטוף (האפר הגעשי אשר כיסה את העיר באופן פתאומי בשנת 79) שעטפה את החלל הריק.
הדגם שהתקבל מראה את התנוחה של הקורבן ברגע שבו עטף אותו ענן האפר הגעשי, הקפיא את גופו וגרם למותו.
לפי תנוחה זו, שבה הונצחו הקורבנות בעת האסון נראה כי חלקם ישנו במותם.
הדגמים כוללים אנשים בודדים, קבוצת אנשים ובעלי חיים.
נראה שתושבי הרקולנאום שבמערב הצליחו ברובם להימלט מאימת ההר.
במשך שנים הייתה סברה שכל תושבי העיר הצליחו להינצל, שכן כמעט שלא נמצאו בה שלדים.
ב־1982, עם הרחבת החפירות לאזור החוף, התברר כי סברה זו בטעות יסודה.
למעלה מ־200 שלדי אדם נמצאו בקרבת החוף, בתוך 12 בתי סירות, שריד לתושבי העיר שניסו להימלט אל הים מאימת ההתפרצות, בחשבם שסמוך לים הם יצליחו למלט את נפשם.
חומו או רעילותו של הזרם הביאו למותם אשר אירע, על פי ההערכות, סביב השעה אחת בלילה.
להבדיל מפומפיי – שכמות החומר הגעשי שניתכה עליה הייתה כה רבה עד כי חלק מגגות הבתים בה קרסו תחת העומס – בהרקולנאום, בה ההרס נוצר על ידי נחשול פירוקלסטי, גגות הבתים שרדו ברוב המקרים, היות שהבתים התמלאו בחומר הפירוקלסטי ועמדו בעומס.
במשך שנים היה מקובל להסתמך על מכתביו של פליניוס כמקור בלעדי למה שאירע במפרץ נאפולי בשנת 79.
ההשערות ששררו במשך מאות שנים היו:
פומפיי נהרסה על ידי נפולת של אפר ופומיס, ותושביה נהרגו מסלעים נופלים וגגות קורסים או נחנקו בחדריהם אשר כוסו תחת מבול האפר.
הרקולנאום נפגעה מזרם איטי של לבה רותחת ותושביה ברחו כולם.
לקראת סוף המאה העשרים הגיעו הוולקנולוגים למסקנות חדשות באשר לאופי ההתפרצות.
אם משלבים את המידע ממכתבי פליניוס הצעיר עם לימוד נתוני השכבות הגעשיות שנחשפו במפרץ נאפולי וממצאי החפירות – מתברר כי בשנת 79 קרה אירוע הרבה יותר מחריד.
שלב ההתפרצות הפליניאנית של הר הגעש הסתיים בתוך 18 שעות.
המסקנה הנוכחית היא שהאסון נמשך זמן רב יותר, עד ארבעה ימים.
בשלב הראשון בהתפרצות נעקרו בעצמה רבה סלעי מאגמה משיא הר הגעש.
יציאת הסלעים ממקומם גרמה למפולות בהר שהובילה להיפערותו של לוע גדול.
סלעים גדולים עוד יותר נפלטו מבטן ההר.
כאשר ההתפרצות הייתה בשיאה, קצב הפליטה של הר הגעש היה בנפח של 150,000 טון חומר געשי לשנייה.
חומר געשי זה נפל בטווח של 30 ק"מ.
בשלב הפליניאני קיימת הערכה כי 2.6 ק"מ מעוקב של חומר געשי נפלט לשחקים ומשם חזר אל הקרקע.
הנפולת מהאוויר כללה: אפר, פומיס – אבן ספוג לבנה – וסלעים קטנים יותר, והצטברה בקצב של 16 ס"מ לשעה.
היא גרמה ליצירת שכבת כיסוי בגובה של 3 מטר על העיר פומפיי.
גגות רבים קרסו בשל העומס שנוצר עליהם.
אנשים ששהו מתחת לגגות ניספו.
אלה שברחו מביתם איבדו את דרכם בחשיכה שיצר ענן האבק הלבן והאפור.
חלקם הופלו בדרכם על ידי סלעים, כשלו על מרצפות המדרכות או בשל קריסת בתים.
בשלב הזה פליניוס טוען לקרבנות אחדים בעוד שרבים היו עדיין ב"מדבר האפור" שנוצר מהפומיס והאפר בבוקר למחרת.
אך התפרצות הר הגעש לא תמה.
רק עתה החל שלב ההתפרצות הפלאנית, שארך שש שעות קטלניות.
במהלך הלילה שינתה ההתפרצות צורה: המאגמה הקלה, העשירה בגז, שהייתה מצויה בשכבות העליונות של ההר, כלתה.
מבטן ההר החלה להתפרץ מאגמה כבדה יותר.
המאגמה שפרצה מתוך ההר נחתה על פני האדמה.
כיום ניתן לראות את ההבדל בין שני השלבים: שכבות של פומיס אפור מכסות את הפומיס הלבן.
היו גם זעזועים חזקים: גלי הים נעו ליבשה ובחזרה ונוצרה "הצפה" ימית בעקבות התפרצות הר הגעש.
מחקר של התפרצות הר הגעש פלה במרטיניק בשנת 1902 הראה כי מהר הגעש התפרץ נחשול פירוקלסטי במהירות של 670 ק"מ לשעה, וכיסה את העיר סן־פייר (St Pierre).
אומדן הנפגעים נע סביב 28,000 תושבים.
התפרצות זאת נחשבה לאסון הגעשי הגדול ביותר במאה ה־20.
שכבות חומר פירוקלאסטי, תערובת של גזים, אפר וסלעים געשיים מהר הווזוב נמצאו בפומפיי.
החומר הגעשי כיסה גם את העיר הרקולנאום, ששכנה 5 ק"מ ממערב להר, ספגה מינימום של נשורת געשית, ונפגעה משישה נחשולים פירוקלסטיים.
הרקולנאום כוסתה בשכבות של טוף בגובה 20 מטר.
פליניוס מתאר את הנחשול הפירוקלסטי בזו הלשון:
לזרם הלבה לקח 5 עד 6 דקות להגיע מלוע הר הגעש עד לעיר פומפיי.
הוא העלה את הטמפרטורה ל־400° עד 800° ושרף את כל מה שניקרה בדרכו.
גם כאשר פסקה ההתפרצות היה האוויר אפוף עשן, גז לוהט ואפר לא כבוי.
בשעות אחר הצהרים של היום למחרת שככה ההתפרצות והשקט שב על כנו.
מניחים כי האנרגיה שהשתחררה בהתפרצות הווזוב הייתה גדולה פי 100,000 מפצצת האטום שהוטלה על הירושימה.
התוצאה הייתה שערים בכל רחבי קמפניה נהרסו.
פומפיי לא נבנתה שוב וערים אחרות נעלמו מן העין.
החוקרים סברו כי תושבי העיר הרקולנאום הספיקו לנוס ממנה, כנראה מפני שמפולת אפר בשלב הראשון של ההתפרצות נפלה בעיקר דרומה מההר בגלל כיוון הרוח באותו יום וחסה על העיר.
בחפירות של 1980 נמצאו בהרקולנאום שרידים של מאות מהתושבים שלא הצליחו להימלט ונספו בין גלי הים שהציפו את המקום, לבין ענני הגז הרעיל.
כמו כן, ייתכן שאנשי פומפיי וערים אחרות נספו בהרקולנאום בבריחתם.
פליניוס אמנם תיאר את ההתרחשויות, אך ייתכן שלא כל המידע על תוצאות ההתפרצות הגיע לידיעתו.
די היה לו במראות הראשונים שהותירו אותו נדהם מהתופעה.
תאריך ההתפרצות, כפי שמופיע ברוב המקורות המודרניים הוא 24 באוגוסט.
תאריך זה התקבע על סמך מכתבו של פליניוס אך המכתב המקורי לא שרד ואנחנו מכירים רק את עותקיו המאוחרים יחסית.
מחקר ארכאולוגי, לעומת זאת, מרמז שההתפרצות הייתה בסתיו ולא בקיץ.
מצביעים על כך שאריות של פרות האופיינים לתחילת הסתיו, כַדי תירוש מלאים וחתומים וביגוד חם יחסית למזג אוויר קיצי שהתגלה על חלק מהגופות.
לפי מחקרים חדשים ההתפרצות לא הייתה ב-24 באוגוסט 79, אלא ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה.
ספרו של רוברט האריס, "פומפיי", הוא רומן היסטורי בדיוני, המתאר את הימים האחרונים שלפני התפרצות הר הגעש וזוב ואת ימי ההתפרצות עצמה, דרך סיפור קורותיו של מהנדס מים המטפל בתקלה באמת המים "אקווה אוגוסטה", שהובילה מים לערים במפרץ נאפולי.
התפרצות מֵימִית היא סוג נדיר יחסית של אסון טבע, בה כמות ניכרת של פחמן דו-חמצני מומס מתפרצת באופן פתאומי מתוך מימי האגם העמוקים, ובתוך כך גורמת לחנק של בעלי חיים בסביבה, כולל בני אדם.
התפרצות שכזו יכולה גם לגרום לצונאמי באגם מפני שעליית ה- CO2 מזעזעת ומסיטה את המים.
חוקרים סבורים כי ההתפרצות יכולה להיגרם כתוצאה מרעידת אדמה, פעילות וולקנית, או פיצוץ עז.
אגמים בהם קרו תופעות של התפרצות מימית נקראים לפעמים "אגמים מתפוצצים".
כיום ידוע על שלושה אגמים המועדים להתפרצות מימית בשל פחמן דו-חמצני המצטבר בתחתיתם: אגם ניוס ואגם מונון בקמרון (בשניהם תועדה התפרצות), ואגם קיוו בגבול רואנדה-הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בו מצטבר בנוסף לפחמן גם גז מתאן.
מקור הגזים באגם הוא בגוף מגמטי פעיל הנמצא מתחת לאגם, ופולט פחמן לתוך המים.
באגמים בהם אין ערבוב בין שכבת המים העליונה והתחתונה, הפחמן מומס במים ומצטבר בתחתית האגם, כשלחץ המים שומר את המים הרווים בפחמן בתחתית האגם בדומה לגזים הכלואים בבקבוק סודה.
במצב זה האגם נמצא במצב לא יציב, אך עדיין דרוש אירוע שיגרום ל"היפוך" האגם ולשחרור הגזים.
אירוע כזה יכול להיות רעידת אדמה, התפרצות געשית, או אף סופת גשמים, הגורמים לערבוב שכבות המים.
המים הרווים בגז מתחתית האגם עולים למעלה, וללא לחץ המים משתחרר הגז לאוויר.
התפרצות כזו מביאה לתנועה חריפה של המים שעשויה לגרום לצונאמי באגם.
ההתפרצות המימית המתועדת הראשונה בהיסטוריה אירעה ב-15 באוגוסט 1984 באגם מונון בקמרון, ו-37 בני אדם מתו מחנק.
התפרצות נוספת התרחשה ב-21 באוגוסט 1986 באגם ניוס בקמרון.
בהתפרצות השתחרר מהאגם ענן של פחמן דו-חמצני בנפח של כקילומטר מעוקב.
כ-1,700 מתושבי הכפרים הסמוכים לאגם נחנקו למוות כתוצאה מההתפרצות, בנוסף לבעלי חיים רבים.
בשל העובדה שהתפרצות מימית אינה נראית לעין וכמעט אינה משאירה סימנים בשטח, קשה לזהות מקרים של התפרצות מימית בעבר.
קיימת סברה כי בבור מסל בגרמניה התרחשה התפרצות כזו בתקופת האאוקן (לפני 34-56 מיליון שנה).
לאחר ההתפרצות באגם ניוס החלו מדענים לחקור את התופעה בצורה נרחבת יותר ולאחריה התבררה הסיבה להתפרצות והמנגנון הגורם לה.
חוקרים ניסו להביא לשחרור קבוע ומבוקר של הגז מתחתית האגם, ובכך למנוע התפרצויות נוספות.
בשנות ה-90 נערכו ניסיונות להצבת צינורות אנכיים בשני האגמים המתפוצצים בקמרון, כשהקצה העליון של הצינור נמצא מעל פני המים.
הפחמן המומס במים עולה במעלה הצינור, ובעקבות ירידת הלחץ משתחרר לאוויר.
בפתרון זה אין צורך בשאיבה רציפה של מים מלבד השאיבה הראשונית, שכן שחרור הגז מהמים יוצר שאיבה המעלה מים נוספים בצינור.
בשנת 2001 הותקן הצינור הראשון באגם ניוס, ושניים נוספים הותקנו בשנת 2011. באגם מונון הותקן הצינור הראשון בשנת 2003, ולאחריו שניים נוספים בשנת 2006. התקנת הצינורות מונעת את הצטברות הפחמן בשני האגמים האלו, והם אינם צפויים להתפרץ שוב.
באגם קיוו לא הותקנו צינורות דומים, משום שבשל גודלו (האגם גדול פי 1,700 מאגם ניוס) על המערכת להיות גדולה ויקרה בהרבה.
התפרצות מימית באגם קיוו עשויה להביא לאסון גדול בשל גודלו של האגם וכמות הפחמן והמתאן הגדולה שהוא עשוי להכיל.
סביב האגם חיים מעל לשני מיליון בני אדם.
בנוסף, האגם נמצא באזור בו מתרחשות רעידות אדמה באופן תדיר, ואלה עשויות להתחיל את פעולת השרשרת המביאה להתפרצות האגם.
התפרצות מחלת העור בקוּאַנְגּ נַגָאִי היה אירוע מתמשך של התפרצות מחלת עור מסתורית, עם סיבוכים רב-מערכתיים, שאירע בין השנים 2011–2016 במחוזות הכפריים בָּא טוֹ (Ba Tơ) וסוֹן הָא (Sơn Hà) בפרובינציית קואנג נגאי (Quảng Ngãi Province) שבווייטנאם.
המחלה, שקיבלה את השם תסמונת התקרנות יתר דלקתית של כפות הידיים והרגליים (Inflammatory Palmoplantar Hyperkeratosis Syndrome, IPPH), פגעה ב-252 בני אדם וגרמה למותם של 25.
ה-IPPH התפרצה לראשונה במחוז בָּא טוֹ שבפרובינציית קואנג נגאי בין החודשים אפריל – דצמבר 2011 ולאחר מכן שככה למספר חודשים, אולם התפרצה מחדש במרץ 2012 במחוז סוֹן הָא.
המחלה, כפי שתוארה על ידי גורמי הבריאות בווייטנאם, התאפיינה תחילה בתור פריחה והתקרנות יתר של כפות הידיים והרגליים המלווה בחום גבוה, אשר במהרה התפשטה לכבד ובסופו של דבר הובילה לכשל רב-מערכתי.
ממשלת וייטנאם פנתה לארגון הבריאות העולמי ולמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן לעזרה, אולם חרף הבדיקות הרבות שנערכו מקור המחלה נותר עלום.
במרוצת הזמן הועלו שתי השערות אפשריות בדבר מקור המחלה:
הרעלה כתוצאה מחשיפה למתכות כבדות – הרעלה כתוצאה מחשיפה למתכות רעילות דוגמת ארסן, קדמיום, עופרת וכספית ששאריותיהן אותרו בקרקע.
חשיפה לרעלן פטרייתי – הרעלה כתוצאה מאכילת הרעלן הפטרייתי אַפְלָטוׂקְסִין (Aflatoxin) המופרש על ידי עובשים מסוימים בסוג Aspergillus'', אשר גדלו על אורז שלא אוחסן כראוי ושנצרך לאכילה.
גורמי הבריאות בווייטנאם נוטים להתייחס אל שתי השערות אלה, לחוד או יחדיו, כבעלות הסבירות הגבוהה ביותר בתור הגורם להתפרצות IPPH.
בדומה לשנת 2011, המחלה שככה באוגוסט 2012, אולם התפרצה מחדש בין החודשים פברואר – אפריל 2013. התפרצויות ספורדיות של המחלה נצפו גם במרץ 2014 ובאוגוסט 2016.
התפרצות מחלת החצבת בישראל היה אירוע של התפרצות חריגה של מחלת החצבת בישראל במהלך שנת 2018, מעל 4,300 אנשים אובחנו כחולים, ועשרות אלפים נקראו להתחסן בעקבות חשיפתם לאנשים שחלו במוסדות לימוד, קופות חולים, בנסיעה באוטובוס או בטיסה.
עד לאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 הייתה החצבת מחלת ילדים נפוצה שכל ילד נדבק בה במהלך הילדות ובעקבות זאת הוא היה מחוסן נגדה במהלך כל חייו.
משנת 1967 הוכנס החיסון נגד החצבת לשגרת החיסונים שניתנו לילדים בגילאי תשעה חודשים עד שנתיים בתחנה לבריאות המשפחה.
בעקבות הכנסת החיסון, בשנים 1971–1973 לא היה אף מקרה מוות מחצבת בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל.
עם זאת, המחלה המשיכה להתקיים בקרב אוכלוסיות שלא חוסנו ובקרב חלק קטן מהמחוסנים, שכן יעילות החיסון אז נאמדה ב-98%.
בשנת 1975 התפרצה בישראל מגפת חצבת בקרב ילדים מעל גיל 9 ועד מבוגרים צעירים שלא חוסנו בילדותם.
בתחילת 1990 עקב התפרצות מגפת חצבת בקרב העבריים מדימונה שגרמה למוות של ילדה מסיבוכי המחלה, הוחלט על חיסון כל הילדים בכיתה א', דבר שיאפשר להגיע לאחוז חיסון גבוה בהרבה מאצל תינוקות, כי לא כל ההורים הגיעו לחסן את התינוקות שלהם.
בעקבות החיסון ההמוני נגד החצבת, המחלה הפכה לנפוצה הרבה פחות.
עם זאת, ישנן התפרצויות של המחלה שמתרחשות בעיקר בשל שיעורי התחסנות נמוכים.
ירידה בכיסוי החיסוני עשויה להביא לחזרה של המחלה ולפגיעה בעיקר בלא-מחוסנים, בתינוקות, בקשישים ובבעלי מערכת חיסונית חלשה.
בשנים 2007–2008 חלה עלייה חדה במספר מקרי החצבת בישראל לעומת השנים שקדמו להן.
לפי נתוני משרד הבריאות, בין 1 באוגוסט 2007 ל-18 במרץ 2008 התגלו 902 מקרים, מתוכם 746 באזור ירושלים (לעומת 115 מקרים באזור ירושלים בכל שנת 2006).
במשרד הבריאות ציינו שפלגים מסוימים בציבור החרדי מסרבים להתחסן בפני המחלה.
בשנת 2015 התגלו מספר מקרים של חצבת באזור מרכז הארץ.
משרד הבריאות איתר מעל 1,000 איש אשר נחשפו למחלה וכ-680 חוסנו.
בשנת 2025 חלה התפרצות חמורה מחודשת במחלת החצבת, במיוחד בקרב פעוטות וילדים.
ב-2018 אירעה התפרצות חריגה של מחלת החצבת בישראל, כ-4,300 בני אדם, רובם ילדים, אובחנו כחולים במחלה בעיקר בירושלים, בית שמש, צפת, בני ברק וביתר עילית.
דווחו 66 מקרים של דלקת ריאות ושלושה מקרים של דלקת המוח.
בחודש אוקטובר פורסמו בהבלטה בעיתונות החרדית בישראל הוראות רבנים המורים על החובה להתחסן מפני המחלה, ועל הקביעה כי הנמנע מלהתחסן או לחסן את ילדיו דינו כשופך דמים.
בחודש נובמבר 2018 פעוטה הלוקה בתסמונת דאון מתה לאחר שחלתה בחצבת, הפעוטה לא חוסנה נגד המחלה.
זה היה מקרה מוות מחצבת ראשון בישראל לאחר כ-15 שנה.
בחודש דצמבר 2018 נפטרה קשישה בת 82 שסבלה ממחלה המטולוגית קשה ונדבקה בחצבת.
בחודש אוגוסט 2019 נפטרה דיילת אל-על בת 43, שנדבקה בחצבת במהלך טיסה מספר חודשים קודם לכן.
מחלתה הסתבכה והיא סבלה ממנינגואנצפליטיס .
היא הייתה מחוסנת במנה אחת מתוך השתיים המקובלות.
הפעלת סעיף 19 לפקודת בריאות העם מ-1940
בעקבות התפרצות המחלה בגן ילדים בחריש, וסירובם של חלק מההורים לחסן את ילדיהם, הורה רופא מחוז חיפה במשרד הבריאות, פרופסור שמואל רשפון, לראש המועצה לאסור את כניסתם של 14 ילדים שלא חוסנו נגד חצבת לשני גנים ביישוב, הילדים יוכלו לחזור לגנים רק לאחר שיקבלו לפחות מנת חיסון אחת נגד חצבת.
פקודת בריאות העם מ-1940 מתירה חיסון כפוי של האוכלוסייה בישראל במצבים של מגפה המסכנת באופן מיידי וברור את כלל החברה.
סעיף 19 שמכוחו פעל הרופא המחוזי הופעל בישראל רק פעמיים, ב-1949 בעת התפרצות של אבעבועות שחורות ובתחילת שנות ה-90 עקב התפרצות חצבת.
באפריל 2019 מבקר המדינה יוסף שפירא החל בעריכת ביקורת בעקבות התמודדות משרד הבריאות עם ההתפרצות..
ב-23 במרץ, תוך כדי התפרצות נגיף הקורונה בישראל, התפרסם דו"ח מבקר המדינה בנושא התמודדות מערכת הבריאות עם מגפות לפי הדו"ח רק 57% מבדיקות החצבת נעשו במועד.
בדצמבר 2019 פורסם בדו"ח של משרד הבריאות לסיכום שירותי הבריאות לתלמידים, כי שיעור ההתחסנות נגד חצבת (חיסון MMRV) בקרב התלמידים בשנת הלימודים תשע"ט, עמד על 97.8%, מספר שיא ביחס לחמש השנים שקדמו לה.
באפידמיולוגיה, התפרצות היא עלייה פתאומית במספר ההופעות של מחלה בזמן ובמקום מסוימים.
היא עשויה להשפיע על קבוצה קטנה ומקומית או להשפיע על אלפי אנשים ברחבי יבשת שלמה.
ארבעה מקרים קשורים של מחלה זיהומית נדירה עשויים להספיק כדי להוות התפרצות.
ההתפרצויות כוללות מגפות, מונח המשמש בדרך כלל רק עבור מחלות זיהומיות, כמו גם מחלות שמקורן סביבתי, כגון מחלה במים או מהרעלת מזון.
הן עשויות להשפיע על אזור במדינה או על קבוצת מדינות.
מגפות הן התפרצויות כמעט עולמיות מחלה כאשר מדינות רבות ברחבי העולם נגועות.
המונחים "התפרצות" (outbreak) ו"מגפה" (epidemic) שימשו לרוב כמונחים נרדפים.
החוקרים מנפרד ס' גרין ועמיתיו מציעים כי המונח האחרון יוגבל לאירועים גדולים יותר, והצביעו על כך שהמילון התמציתי של צ'יימברס (Chambers Concise Dictionary) והמילון הרפואי של סטדמן (Stedman's Medical Dictionary) מכירים בהבחנה זו.
בחקירת התפרצויות מחלות, מקצוע האפידמיולוגיה פיתח מספר צעדים מקובלים.
כמתואר על ידי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית, צעדים אלו כוללים את:
זיהוי ההימצאות של ההתפרצות (האם קבוצת החולים היא נורמלית לתקופת השנה, האזור הגאוגרפי וכו '?)
יצירת הגדרת מקרה על מנת להגדיר מי/מה נחשב כמקרה
מיפוי התפשטות ההתפרצות באמצעות טכנולוגיית מידע כאשר האבחנה מדווחת לביטוח
פיתוח השערה (מה נראה שגורם להתפרצות?)
השערות מחקר (איסוף נתונים וביצוע ניתוח)
חידוד ההשערה וביצוע מחקר נוסף
פיתוח ויישום מערכות בקרה ומניעה
שחרור ממצאים לקהילות גדולות יותר
סדר השלבים שלעיל וכמות המאמץ והמשאבים היחסים המשמשים בכל אחד מהם משתנה מהתפרצות להתפרצות.
לדוגמה, אמצעי מניעה ובקרה מיושמים בדרך כלל מוקדם מאוד בחקירה, לעיתים קרובות לפני שידוע על הגורם הסיבתי.
במצבים רבים, קידום היגיינה טובה ושטיפת ידיים הוא אחד הדברים הראשונים המומלצים.
ניתן להוסיף התערבויות נוספות ככל שהחקירה תתקדם ומידע נוסף יתקבל.
המתנה עד תום החקירה עבור יישום אמצעי מניעה ובקרה היא דרך בטוחה לאבד את העבודה.
בהתפרצויות שזוהו באמצעות מעקב אחר מחלה הניתנת לדיווח, הדיווחים קשורים לעיתים קרובות לתוצאות מעבדה ואימות האבחנה הוא פשוט.
בהתפרצויות של אטיולוגיה לא ידועה, קביעת ואימות האבחנה יכולים להיות חלק משמעותי בחקירה ביחס לזמן ולמשאבים.
בדרך כלל מספר צעדים ננקטים בכל נקודת זמן במהלך החקירה.
צעדים עשויים לחזור על עצמם.
לדוגמה, הגדרות המקרה הראשוניות נקבעות לרוב כרחבות בכוונה, אך בהמשך ממוקדות ככל שלומדים יותר על ההתפרצות.
ברשימה שלעיל יש 9 שלבים, ובאחרות יש יותר.
לעיתים קרובות מוטמע יישום מעקב פעיל לזיהוי מקרים נוספים.
תחקיר וסקירה של התפרצות הוכרו גם כשלב אחרון ותהליך איטרטיבי על ידי הסוכנות לבריאות הציבור בקנדה.
ישנם מספר דפוסי התפרצות, אשר עשויים להועיל בזיהוי שיטת ההעברה או המקור ובחיזוי קצב ההדבקה העתידי.
לכל אחד מהן עקומת מגפה מובהקת, או היסטוגרמה של מקרי זיהום ומוות.
מקור משותף – כל הנפגעים רוכשים את הזיהום מאותו מקור (למשל אספקת מים מזוהמת).
מקור רציף – מקור התפרצות נפוץ בו החשיפה מתרחשת לאורך מספר תקופות דגירה
מקור נקודתי – מקור התפרצות נפוץ בו החשיפה מתרחשת בפחות מתקופת דגירה אחת
הפצה – העברה שמתרחשת מאדם לאדם.
קשורות לסיכון התנהגותי (למשל מחלות המועברות במגע מיני, סיכון מוגבר עקב תת תזונה)
זואנוטי – הגורם המדבק הוא אנדמי לאוכלוסיית בעלי חיים, והזיהום מועבר לבני אדם.
אנדמיה - מחלה מידבקת, כגון שפעת, חצבת, חזרת, דלקת ריאות, הצטננות, אבעבועות שחורות, האופיינית למקום מסוים או בקרב קבוצה מסוימת, תחום עניין או פעילות.
אפידמיה – כאשר נמצא כי מחלה זו מדביקה מספר גדול משמעותית של אנשים בו זמנית מהמקובל באותה תקופה, בקרב אוכלוסייה מסוימת, ועלולה להתפשט לקהילה אחת או לכמה.
פנדמיה – מתרחשת כאשר מגפה מתפשטת ברחבי העולם.
חקיקת התפרצות עדיין בחיתוליה ולא להרבה מדינות יש אוסף של הוראות ישירות ומלאות.
עם זאת, מדינות מסוימות אכן מנהלות את ההתפרצויות באמצעות חוקים רלוונטיים, כגון משפט בריאות הציבור.
התפרצות מגפת הדבר ביפו ביולי 1922 הביאה למותם של 19 בני אדם, רובם יהודים.
שבוע לאחר שהתגלה המקרה הראשון, הופיע מאמר בעיתון "הארץ", שביקש להרגיע ככל האפשר את הציבור.
במאמר נכתב שהתגלו תשעה מקרים ואישה אחת נפטרה – אך כנראה שסיבת מותה הייתה "חולשת הלב".
בפועל המגפה הייתה משמעותית בהרבה, ושלטונות המנדט הבריטי אחזו באמצעים רבים כדי להדבירה או לפחות לצמצמה.
מקור המחלה היה בשכונת מנשייה, שהועברה לידי הרשות המקומית של תל אביב בסוף 1921 ובה התרכזה אוכלוסייה צפופה של יהודים וערבים, שחיו בזוהמה ובתנאי תברואה ירודים.
גם בחיפה התגלה מקרה בודד של דבר כבר ב-2 ביוני 1922. לאחר בדיקה התברר שהחולה, מוריס זילברמן שמו, הגיע מיפו שלושה שבועות קודם.
חמישה ימים לפני שהתגלתה אצלו המחלה, הוא קיבל חבילה מיפו ובה בגדיו, וייתכן שהבגדים הכילו פרעושים שהדביקו אותו במחלה.
בעקבות התפרצות המחלה החלו השלטונות במבצע ציד חולדות ועכברים.
אולם מנהל מחלקת הבריאות בארץ ישראל קולונל ג'ורג' ויקהם הרון (Heron) לא הסתפק בכך.
ב-25 ביולי הוא דרש ממנהל מחלקת הבריאות ביפו לפעול למען סגירת האשפה בפחי מתכת, כדי שימנעו מזון מהחולדות והעכברים.
ב-15 באוגוסט שלח הרון למזכיר הראשי (התפקיד השני בחשיבותו בממשלת המנדט) וינדהם דידס (Deedes) מזכר סודי אודות המאבק שניהל למען איסוף אשפה והתקנת פחי אשפה סגורים ביפו ובתל אביב.