tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עוד נטען כי אף על פי שבסביבות מחקר מבוקרות האמינות של שאלון PCL-R עשויה להיות משביעת רצון, במציאות הקלינית נמצא כי קיימות אי-הסכמות רבות בין מדרגים שונים, בייחוד אי-הסכמה על ציונים של התכונות האישיותיות (בינאישי/רגשי: קסם שטחי, רדידות רגשית, גרנדיוזיות, שקרנות פתולוגית, מחוספסים, ערמומיים), ובעיקר בקרב עברייני מין.
אי-הסכמות אלה בדרך כלל באות לידי ביטוי במסגרות משפטיות.
כך למשל, מחקר שבחן 29 תיקים מצא כי מומחי התביעה נטו לדרג עברייני מין מסוכנים 5 נקודות גבוה יותר, בניגוד למומחי ההגנה.
עם זאת, עברייני מין מאופיינים בהטרוגניות רבה וכוחו של כלי האבחון לנבא רצידיביזם מיני הוא יחסית נמוך, בהשוואה לכלים ייעודיים.
אף על פי שמספר מחקרים תומכים ביכולת הניבוי החזקה של שאלון PCL-R, מחקרים עדכניים וניתוח על (מטא-אנליזה) בקנה מידה גדול הטילו ספק רב אם הערכת המסוכנות של הכלי טובה יותר מכלים אחרים.
הביקורת טוענת כי הערכת המסוכנות של הכלי פחות טובה משל אחרים, והשימוש הנרחב בו לא מוצדק.
נאמר עליו כי הוא אינו יכול להסביר הפרעה כה מורכבת מפריטים כה פשוטים, ושאינו מקדיש מספיק תשומת לב להקשרים של ההתנהגות העבריינית ולטבע הדינמי של ההתנהגות האנושית.
עם זאת, ממצאים ממחקרי מטא-אנליזה שונים מראים שכוח הניבוי של ה-PCLR משתווה לכלי הערכת מסוכנות אחרים, רק כאשר נבחן גורם 2 ברשימה זאת.
נוסף על כך, הרשימה לא תוכננה במקור עבור הערכת מסוכנות.
מאמר שבחן 18 קטינים אשר נידונו למוות במדינת טקסס באמצעות מספר מבחנים, כולל מבחנים נוירולוגיים, קבע כי מחצית מהקריטריונים יכולים להיות סימנים של מאניה, היפומאניה, או חוסר תפקוד של האונה המצחית (למשל, קסם אישי, גרנדיוזיות, שליטה עצמית נמוכה, מתירנות מינית וחוסר אחריות) ולא בהכרח סימנים של פסיכופתיה.
היו שטענו שצריך לדחות את הרשימה של הייר בשלמותה, בשל אופייה העמום, הסובייקטיבי, והשיפוטי שעלול להוביל לניצולה לשימושים שליליים.
רְשִׁימַת הַמְתָּנָה היא רשימה של אנשים הממתנים לקבלת שירות או טיפול, שאין אפשרות לקבלו מיד, בשל ביקוש העולה על ההיצע.
רשימת המתנה מכילה את המידע האישי של הלקוחות או המשתמשים שטרם קיבלו שירות, תוך התחשבות בזכות לפרטיות.
אם לא ניתן לשמור על רשימות המתנה מסיבות ארגוניות, ייווצרו תורים.
רשימות המתנה נשמרות כחלק מניהול תהליכים עסקיים הן במגזר הפרטי והן במגזר הציבורי, ברגע שלא ניתן לשרת מיד את כל האנשים שזקוקים לשירות.
מארגני רשימות ההמתנה אינם מחויבים לפעול לפי סדר הרשימה.
המארגנים יכולים לקבוע את סדר העדיפויות לפי שיקול הדעת או קריטריונים שנקבעו מראש.
חדר ההמתנה לרופא הוא יישום ארגוני של רשימת המתנה.
מטופלים מתאספים בו עד שמגיע התור שלהם.
בבתי חולים, סדר העדיפות מתבסס על מצב המטופלים, כאשר ניתוחים דחופים מבוצעים באופן מיידי, ואילו ניתוחים לא חיוניים נמצאים ברשימת המתנה.
גורם שמגביל מאוד את רשימת ההמתנה בבתי החולים הוא מספר מיטות האשפוז.
בתעופה אזרחית, רשימות המתנה הן רשימות נוסעים שנוצרו עבור חברות תעופה במהלך הרישום לטיסה, אשר נדרשים לוותר על הטיסה או לא להופיע.
במקרה של סטנד ביי , לאחר שזמן הרישום לטיסה הסתיים, חברות התעופה יכולות למכור במחיר נמוך או לתת מושב לנוסעים ללא הקצאת מושב שממתינים בשער העלייה למטוס.
כאשר ישנו ביקוש גבוה למושבים בטיסה, רשאית חברת התעופה ליצור רשימת המתנה, כאשר לקוחות עם סטטוס נוסע מתמיד או עובדי חברת התעופה יכולים לקבל עדיפות.
חדר ההמתנה בשדות תעופה, כמו חדר ההמתנה לרופא, הוא יישום ארגוני של רשימת המתנה.
הנוסעים מתאספים בו עד שנקראים לעלות למטוס.
עקרון השוויון הכללי חל על רשימות המתנה ציבוריות, כך שתתאפשר ביקורת שיפוטית על קיום רשימות ההמתנה.
זה חל במיוחד על קבלה לאוניברסיטאות, קבלה לגני ילדים, תרומת איברים וכן לקבלת זיכיון.
היו מספר יהודים שנכנסו לתפקיד המושל של אחת המדינות או המושל הכללי של אוסטרליה.
תפקיד זה הוא כנציגו של המונרך של אנגליה באוסטרליה.
רשימת הנציגויות הדיפלומטיות של פיג'י להלן רשימת הנציגויות הדיפלומטיות של פיג'י ברחבי העולם.
הנציגויות מופעלות על ידי המשרד ליחסי חוץ ושיתופי פעולה בינלאומיים של פיג'י.
לוס אנג'לס – משרד ליחסי סחר.
ניו דלהי – משלחת קונסולרית בכירה.
לונדון – משלחת קונסולרית בכירה.
קנברה – משלחת קונסולרית בכירה.
וולינגטון – משלחת קונסולרית בכירה.
פורט מורסבי – משלחת קונסולרית בכירה.
רשימת החלטה היא דרך לייצוג פונקציות, עם שימושים בלמידה חישובית, בתכנות ובתקשורת מחשבים.
ניתן לראות רשימת החלטה כגרסה של עץ החלטה בה מושרה סדר על החוקים, ועל כן אפשרית חפיפה ביניהם.
לחלופין, ניתן לתאר רשימת החלטה כהיררכיה של מומחי סיווג, ובה מתקבל הסיווג של מומחה רק אם כל המומחים שקודמים לו בהיררכיה נמנעו מלסווג קלט נתון.
רשימת החלטה באורך , היא רשימה של זוגות סדורים ובה הפונקציות הן פונקציות בוליאניות מעל תחום נתון , הפונקציה היא הקבוע (הערך "אמת" או 1), ו- הם קבועים מתוך טווח נתון, .
בהינתן הקלט , מחזירה רשימת החלטה את הפלט , כלומר את הערך המתאים לפונקציה הראשונה שמחזירה על הקלט.
לחלופין, ניתן לראות רשימת החלטה כיצוג של שרשרת של פקודות תנאי:
הפונקציות נקראות תנאים, הקבועים נקראים החלטות או פלטים, והזוגות הסדורים מכונים חוקים, צמתים או כללים.
רשימת החלטה היא לכן קבוצה סדורה של חוקים.
רשימות החלטה נמצאות ביסודן של מספר רב של מערכות מומחה מבוססות חוקים.
הדוגמאות הנפוצות ביותר הן מערכות תקשורת מחשבים כגון נתבים וחומות אש.
ברבות ממערכות אלו, קובע המשתמש את התצורה על ידי הגדרת חוקים המסודרים ברשימת החלטה.
חבילות נתונים מגיעות למערכות אלו, ונתוניהם (בדרך כלל רק אלו שבכותרת שלהם) מושווים אל מול החוקים שקבע המשתמש, לפי סדר החוקים שגם אותו קבע המשתמש.
תוצאת החוק הראשון שתואם לנתוני החבילה, היא הפעולה שתנקוט המערכת ביחס לחבילה, למשל, השמטת החבילה או העברתה ליעדה.
סוגי רשימות החלטה נבדלים זה מזה בתחום של הפונקציות הבוליאניות ובטווח של הפלטים.
הרשימות הפשוטות ביותר הן אלו שבהן גם תחום הפונקציות וגם טווח הפלטים הם בוליאנים.
בפרט, נחקרה רבות המחלקה k-DL ובה כל הפונקציות הבוליאניות הן מונומים עם משתנים בוליאנים לכל היותר (פסוקיות באורך עד ).
במאמר משנת 1987 הראה רונלד ריבסט כי המחלקה k-DL מכלילה את המחלקות הבסיסיות k-CNF ו-k-DNF, וכן עצי החלטה בוליאנים בעומק עד .
רשימות החלטה, בעיקר בוליאניות, נלמדו רבות כמודל בלמידה חישובית.
במאמר הנזכר לעיל, הציג ריבסט אלגוריתם המשיג למידת PAC יעילה עבור המחלקה k-DL.
גם במודל השגיאה החסומה ישנן תוצאות המראות למידה יעילה.
זוהי רשימה של בני המשפחה הקיסרית הרוסית אשר נשאו את התואר velikiy knjaz (בדרך כלל מתורגם לאנגלית כדוכס הגדול, אך ליתר דיוק התואר הוא הנסיך הגדול).
תואר זה נשאו בניו ונכדיו של קיסר רוסיה, יחד עם הסגנון של הוד מלכותו הקיסרית.
הם לא היו ריבונים, אלא חברים בבית הקיסרי השולט.
התואר נסיך גדול הוא התרגום לעברית של המילה הרוסית великий князь.
הקניאז הסלאבי והקוניגיטיס הבלטי (שניהם מתורגמים בימינו בדרך כלל לנסיך) באים מאותו מקור של מלך.
הנסיכים הגדולים של רוסיה מבית רומנוב-הולשטיין-גוטורפ
כתוצאה מכך, הוא קיבל את התואר נסיך הדם הקיסרי (נסיך רוסיה) עם הסגנון הוד מעלתו דמיטרי פאבלוביץ'פאבל אלכסנדרוביץ'18 בספטמבר 18915 במרץ 1941 אלכסיי ניקולאייביץ'ניקולאי אלכסנדרוביץ'12 באוגוסט 190417 ביולי 1918
מרשל האימפריה הייתה משרה אזרחית באימפריה הצרפתית הראשונה בין השנים 1804 ל-1815. היורש של משרה זו, מרשל צרפת, הוא דרגה בעלת חמישה כוכבים עם קוד נאט"ו OF-10, המקבילה ערך לאדמירל של צרפת בצי הצרפתי.
בתואר זה נעשה שימוש לסירוגין והיה לא מאויש בתקופות מסוימות בהיסטוריה שלו.
מרשל היה קצין בכיר באימפריה, אשר היה זכאי למעמד גבוה בחצר הקיסר ולנשיאות מכללה אלקטורלית(אנ') (הכוונה לגוף שבסמכותו לבחור מועמדים למשרה מסוימת).
בסך הכול, 26 אנשים זכו בתואר מרשל.
הקידומים האחרונים לדרגת מרשל התרחשו בשנת 1815, שנתיים לאחר הפסקה בקידומים השגרתיים לדרגה זו, כאשר נפוליאון קידם את עמנואל דה גרושי, אחד מגנרליו, למעמד זה.
בניגוד למשרות רבות אחרות, תואר מרשל האימפריה לא היה דרגה צבאית, אלא אות הוקרה שהוענק על ידי נפוליאון.
כמעט כל הקצינים שנשאו את התואר מרשל היו חיילים מקצועיים בצבא הצרפתי, וחלקם, כולל יוזף פוניאטובסקי, שירתו בצבאות זרים.
מתוך 26 המרשלים, חמישה נהרגו בקרב או בתאונות.
מרשל אחד נכח בקרב ויטוריה, שנערך בשנת 1813, שם הדוכס מוולינגטון זכה במקבילה הבריטית של התואר.
רוב המרשלים ערקו לתומכי המלוכה לפני קרב ווטרלו ותבוסתו של נפוליאון, כאשר רק ארבעה מהם (וביניהם המרשלים עמנואל דה גרושי ומישל נה) שירתו תחתיו בקרב ווטרלו.
אוגוסט דה מרמון, שנולד בשנת 1774, היה הקצין הצעיר ביותר שזכה בתואר מרשל.
פרנסואה קלרמן היה המבוגר ביותר, ונולד בשנת 1735. מרבית המרשלים קיבלו את התואר בשנת 1804 (18 מתוך 26) בעוד גרושי היה האחרון שקיבל אותו, בשנת 1815, זמן קצר לפני קרב ווטרלו.
המרשל אולי המוכר מכולם הוא ז'אן ברנדוט.
ברנדוט היה קצין צרפתי שתמך במהפכה הצרפתית של 1789, מה שהוביל לקידומו המהיר בצבא.
הוא מונה למרשל צרפת תחת נפוליאון.
לאחר כישלון מסע מלחמה נגד שוודיה, נפוליאון הדיח אותו.
באופן מפתיע, ב-1810 מונה ליורש העצר של שוודיה והפך למלך שוודיה ב-1818, תוך שהוא שולט עד מותו ב-1844. צאצאיו שולטים בשוודיה עד היום.
רשימת המרשלים של האימפריה הצרפתית הראשונה
מרשלים שסומנו ב-† (וגם צבועים ברקע כחול) הם כאלה שנהרגו בקרב או נהרגו בתאונה.
רשימת השמעה או פלייליסט היא שיטה לעריכה מוזיקלית של תחנות רדיו וערוצי טלוויזיה מוזיקליים.
על פי השיטה, לכל תקופה, לרוב של שבוע, יוצרים רשימה של השירים החדשים שישודרו בתחנה או בערוץ במהלך התקופה.
על פי רוב מלבד השירים החדשים הנכללים בפלייליסט משודרים גם שירים ישנים על פי בחירת העורך.
כניסת שיר לפלייליסט נחשבת להישג, שכן היא מבטיחה שהשיר יושמע מספר רב של פעמים במהלך התקופה.
על השיטה מועברת ביקורת, שכן היא גורמת לכך שרק מספר מצומצם של שירים, לרוב כאלו המתאימים לקהל הרחב ביותר, משודר ברדיו, ואמני שוליים לא מושמעים בכלל בתחנות המשתמשות בשיטה.
בישראל בולטת תחנת הרדיו הפופולרית גלגלצ בשימוש בשיטה, ועל רקע זה הוגשה נגדה עתירה לבג"ץ שנדחתה.
בעבר הונהגה השיטה גם ברשת ג' וברדיו תל אביב אך בשנים האחרונות היא הופסקה.
רשימה זו מכילה את רגימנטי הצבא הבריטי, בהם הרגימנטים הקיימים היום לצד רגימנטים היסטוריים שפורקו או אוחדו לכדי הרגימנטים כיום.
הרגימנטים הרגליים הוקמו ברובם במהלך המאה ה-17 והמאה ה-16, כאשר תחילה נקראו על שם מפקדם או על שם מי שהקים אותם.
רגימנט ההוסרים המלכותי של המלכה
הרגימנט המלכותי של נסיכת ויילס
רשימת רגימנטי הפרשים המובאת כאן כוללת יחידות כפי שהיו בשנת 1881 עם סידור הצבא הבריטי מחדש.
לאורך ההיסטוריה הוקמו ופורקו עוד מספר רגימנטים כך לדוגמה הוקמו מספר רב של רגימנטים כחלק מצבא הודו הבריטית אשר פורקו או אוחדו לתוך הצבא הבריטי בשנת 1858.
הרוב המכריע של הרגימנטים נוסדו במאה ה-17 וה-18. באמצע המאה ה-18 הופסקה המסורת של מספור הרגימנטים והחל משנת 1881 הרגימנטים קיבלו שיוך גאוגרפי המסמל את אזורי הגיוס שלהם.
עמודת "שנות הקיום" מציגה את שנת ההקמה של הרגימנטים, אך עם זאת סדר הבכירות שלהם (וכך גם מספרם) נקבע לפי המועד בו הפכו לחלק מצבא המלך, כך שלדוגמה רגימנט "המשמר השחור" הוקם בשנת 1661 אך הוסף באופן רשמי לצבא הבריטי רק בשנת 1739 לאחר מספר שינויים מבניים.
רשימת הרגימנטים אינה כוללת את רגימנטי המשמר אשר מתקיימים כמו שהם גם היום.
רובם המכריע הוקם במחצית השנייה של המאה ה-18, לרוב הרגימנטים פורקו תוך מספר שנים בודדות.
רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי היא רשימה שמפורסמת על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) המכילה את התרופות הנחשבות כיעילות ביותר והבטיחותיות ביותר עבור מערכת הבריאות.
הרשימה משמשת לעיתים קרובות כדי לעזור למדינות לפתח רשימת תרופות חיוניות מקומית משלהן.
הרשימה מחולקת לתרופות ליבה ותרופות משלימות.
תרופות הליבה נחשבות לבעלות יחס העלות-תועלת הטוב ביותר לפתרון בעיות בריאותיות מרכזיות, והשימוש בהן אינו מצריך משאבים נוספים ממערכת הבריאות.
התרופות המשלימות דורשות תשתיות נוספות כגון ספקי שירותי בריאות ייחודיים או ציון אבחון או שהן בעלות יחס עלות-תועלת נמוך יותר.
כ-25% מהתרופות נמצאות ברשימה המשלימה.
חלק מהתרופות מופיעות גם ברשימת הליבה וגם ברשימה המשלימה, בקטגוריות שונות.
אף שרוב התרופות ברשימה הן תרופות גנריות, תרופה שעדיין רשומה כפטנט יכולה להיכנס אף היא לרשימה.
הרשימה הראשונה פורסמה בשנת 1977 וכללה 212 תרופות.
ארגון הבריאות העולמי מעדכן את הרשימה מדי שנתיים.
המהדורה ה-20 פורסמה בשנת 2017, והיא מכילה 433 תרופות.
תרופות טרום-ניתוחיות ותרופות להרדמה קצרת-טווח
תרופות לטיפול בכאב ולטיפול פליאטיבי
תרופות לתסמינים נפוצים אחרים בטיפול פליאטיבי
תרופות אנטי-אלרגיות ותרופות לטיפול באנפילקסיס
נוגדנים וחומרים נוספים המשמשים לטיפול בהרעלות
לאונרדו דיקפריו היה מועמד לפרסים רבים לאורך השנים, וזכה בחלקם.
היה מועמד שש פעמים לפרס האוסקר; על הופעתו בסרט: "מה עובר על גילברט" (1993) ועל כיכובו בסרטים: "הטייס", "לגעת ביהלום", מה עובר על גילברט וכן היה מועמד על הפקה ומשחק בסרט "הזאב מוול סטריט".
כן היה מועמד 15 פעמים לפרס גלובוס הזהב.
על משחקו ב"האיש שנולד מחדש" זכה גם בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס באפט"א לקולנוע.
פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס למפעל חיים, המוענק לאמן ישראלי על ידי משרד התרבות והספורט.
אף על פי שבעבר הוענקו כנראה פרסים שונים על מפעל חיים לאמנים מטעם המשרד, במתכונתו הנוכחית, שראשיתה בשנת 2005, מהווה הפרס הוקרה של המדינה לאמנים, השנייה בחשיבותה רק לפרס ישראל.
2009 - ביאנקה אשל גרשוני
2021 - עידית לבבי גבאי, בילו בליך
פרס שר/ת התרבות בתחומי האמנות הפלסטית
פרס שר/ת התרבות בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס המוענק לאמנים ישראליים על ידי משרד התרבות והספורט.
הפרס נועד לבטא את ההוקרה של החברה הישראלית לאמן היוצר ופרי יצירתו, והערכה לפועלו ותרומתו לחברה.
הפרס מוענק על ידי השר\ה המכהנ\ת בתיאום עם ועדת שיפוט שמונתה לצורך זה.
2019 - מלי דה-קאלו, יונתן גולד, אורית חופשי, נורית גור לביא, רון עמיר, הילה טוני נבוק, תמר ניסים, אסתר שניידר, פיטר יעקב מלץ, ליאת סגל
2022 - גילי אבישר, רלי אברהמי, שגיא אזולאי, הדסה גולדויכט, מיכל הלפמן, רונה יפמן, טליה ישראלי, רונית פורת, אלי פטל, סיגל צברי
רשימת הרבנים הראשיים של טרנסילבניה (בהונגרית: Az Erdélyi Nagyfejedelemség országos főrabbijainak listája); בדוכסות הגדולה של טרנסילבניה (בהונגרית: Az Erdélyi Nagyfejedelemség) שהתקיימה כיישות בשם זה משנת 1745 ועד 1867. משנת 1745 ואילך אם כן, רבני אלבה יוליה (בשמה ההונגרי דיולהפהרוואר - Gyulafehérvár) החזיקו בתואר "הרב הראשי של הדוכסות הגדולה טרנסילבניה".
בעברית כונו בדרך כלל "רב המדינה דזיבנבירגן".
התפקיד הופסק בחתימה על הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 שיצרה את האימפריה האוסטרו-הונגרית.
הרבנים הראשיים של הדוכסות מפורטים להלן לפי סדר כהונה:
רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA מציגה את 25 שחקני ליגת ה-NBA אשר אספו את מספר הריבאונדים הרב ביותר במשחקי פלייאוף ה-NBA.
יש לציין כי הליגה החלה לעקוב אחר ריבאונדים כנתון סטטיסטי רק החל מעונתה הרביעית – עונת .
הריבאונדר המוביל בתולדות פלליאוף ה-NBA הוא ביל ראסל, אשר לאורך 13 עונותיו בליגה הוריד 4,104 ריבאונדים במהלך משחקי הפלייאוף.
פרס גורני למשפט ציבורי הוא פרס הניתן בשלוש קטגוריות מדי שנה.
מידע על הזוכים בפרס גורני לאורך השנים ונימוקי הוועדה על הענקת הפרס ניתן למצוא באתר העמותה למשפט ציבורי בישראל.
ד"ר מישאל חשין, המשנה (בדימוס) לנשיא בית המשפט העליון, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי, המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, על מאבקה נגד הפרטת בתי סוהר שהסתיים בפסק דין של בית המשפט העליון, שביטל את החוק שהקנה לגוף פרטי את הסמכות להקים ולנהל בית סוהר.
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר גאי כרמי, עבור עבודת דוקטור על הנושא "חירות וכבוד: גישות שונות לחופש הביטוי בגרמניה, ארצות הברית וישראל";
פרופ' יצחק זמיר, שופט (בדימוס) של בית המשפט העליון, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי הוענק לאגודה לזכויות האזרח בישראל, בזכות פעילות יוצאת דופן במהלך השנה שחלפה לקידום זכויות האדם בישראל.
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר ליאב אורגד, עבור עבודת דוקטור על הנושא "קריטריונים לגיטימיים ובלתי-לגיטימיים להגבלת הגירה: אירופה, ארצות הברית, ישראל";
פרופ' ידידיה שטרן, הוגה דעות בתחום דת ומדינה, סגן נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי הוענק לעמותת המשפט בשירות הזקנה, בזכות פעילות יוצאת דופן במהלך השנה שחלפה לקידום זכויות האדם בישראל.
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר שרון ידין, עבור מאמרה בנושא "חוזים רגולטוריים בשווקים פיננסיים בישראל";
עו"ד יהושע שופמן, שכיהן כיועץ המשפטי של האגודה לזכויות האזרח בישראל וכמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (חקיקה), על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר אדם שנער בעבור מחקרו בנושא חופש הביטוי של עובדי ציבור;
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי הוענק למרכז רקמן לקידום מעמד האישה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
פרופ' מרדכי קרמניצר, סגן נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר אורי אהרונסון, עבור שני מאמרים - "הטיעון הדמוקרטי בזכות ביקורת שיפוטית ביזורית" משפט וממשל טז ו"מדוע הכנסת לא ביטלה את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו?
על הסטטוס קוו כקושי אנטי-רובני" עיוני משפט לז;
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי הוענק לבזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות.
פרס גורני לחוקר צעיר הוענק לד"ר רונן פוליאק, עבור עבודת הדוקטורט שלו בנושא: "המימד החוקתי של הזכויות הרכושיות";
פרס גורני למשפטנים בשירות הציבורי הוענק לתנועה לחופש המידע.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' אמנון רובינשטיין, חבר סגל בבית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי, ובעברו דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ושר החינוך, על פעילות יוצאת דופן בתחום המשפט הציבורי;
בפרס גורני למשפטנים במגזר הציבורי לתרומה משמעותית למשפט הציבורי בישראל זכתה עו"ד טנה שפניץ, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי);
ופרס גורני על מחקר מצטיין במשפט ציבורי הוענק במשותף לד"ר איתי בר-סימן-טוב על סמך מאמריו The Dual Meaning of Evidence-Based Judicial Review of Legislation ו-Temporary Legislation, Better Regulation and Experimental Governance: An Empirical Study ולד"ר קרן וינשל-מרגל על סמך ספרה "אידאולוגיה וחוק בפסיקת בית המשפט העליון: ניתוח כמותי והשוואתי".
פרופ' אייל גרוס מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, על מחקריו בנושא משפט חוקתי ומשפט בינלאומי ועל פועלו בנושא הגנה על זכויות אדם, ופרופ' משה נגבי, על פעילותו התקשורתית הענפה בהגנה על זכויות אדם, חופש העיתונות, שמירת החוק והדמוקרטיה;
בפרס גורני למשפטנים במגזר הציבורי זכתה עו"ד אסנת מנדל לקראת סיום כהונתה כמנהלת מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה ב-17 השנים האחרונות.
פרס גורני לחוקרים צעירים בתחום המשפט הציבורי הוענק לד"ר קארין כרמית יפת מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, על מאמרה בנושא "Synagogue and State in the Israeli Military: A Story of Inappropriate Integration."
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' ברק מדינה, רקטור האוניברסיטה העברית בירושלים, ולד"ר יופי תירוש, ראש בית הספר למשפטים במכללה האקדמית ספיר והפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
פרס גורני למשפטים במגזר הציבורי הוענק לעו"ד מלכיאל (מייק) בלס, לשעבר המשפט ליועץ המשפטי לממשלה (משפט מינהלי).
פרס גורני לחוקרים צעירים בתחום המשפט הציבורי הוענק לד"ר מנאל תותרי-ג'ובראן מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ולד"ר יניב רוזנאי מבית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' יואב דותן מהפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ולפרופ' אריאל בנדור, מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
פרס גורני למשפטנים במגזר הציבורי הוענק לעו"ד יהודית קרפ, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (תפקידים מיוחדים).
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר נטע ברק-קורן (האוניברסיטה העברית) ולד"ר משואה שגיב (אוניברסיטת בר-אילן).
ד"ר נטע ברק-קורן זכתה בפרס בגין הדוקטורט שכתבה בנושא קונפליקטים בין משפט לדת, ובמיוחד בגין מאמריה "החברה החרדית והאקדמיה הישראלית: בחינה מחודשת של עמדות הציבור החרדי כלפי לימודים אקדמיים", ו"The War Within", העוסק בנושא גיוון ודינמיות בתוך קבוצות דתיות.
ד"ר שגיב זכתה בפרס בגין עבודת הדוקטורט שכתבה בנושא פמיניזם הלכתי בישראל, העוסקת גם בסוגיות של רגולציה, ובגין שני מאמרים שכתבה בנושא הסדרת מקצוע המוהלים ובנושא הטיות תרבותיות של החלטות שיפוטיות
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' נטע זיו.
פרס גורני למשפטן במגזר הציבורי הוענק לעו"ד איל ינון ולעו"ד דינה זילבר.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר רונית לוין-שנור ולד"ר רועי שפירא.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' יובל שני.
פרס גורני למשפטן בשירות הציבורי הוענק לעו"ד האלוף (בדימוס) שרון אפק.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר עפרה בלוך וד"ר יעל רימר-כהן.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' סוזי נבות.
פרס גורני למשפטן בשירות הציבורי הוענק לפרופ' יואב ספיר.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר רננה קידר ולד"ר יעל קריב טייטלבאום.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לנשיאת בית המשפט העליון בדימוס דורית ביניש.
פרס גורני למשפטן בשירות הציבור הוענק לעו"ד דן יקיר.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר אלעד גיל ולד"ר נטלי דודזון.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' אורן גזל-אייל ולפרופ' קלוד קליין.
פרס גורני למשפטן בשירות הציבורי הוענק לעו"ד אלי בכר.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר יהלי שרשבסקי ולד"ר עדי גולדינר.
פרס גורני למשפט ציבורי הוענק לפרופ' שמעון שטרית.
פרס גורני למשפטנית בשירות הציבורי הוענק לעו"ד אורית קורן.
פרס גורני לחוקרים צעירים הוענק לד"ר יהונתן חסון ז"ל ולד"ר אירית בלאס.
הרב הראשי של תוניסיה הוא הסמכות העליונה של הקהילה היהודית בתוניסיה.
המרכז היהודי בתחילת שנים אלו היה שייך בעיקר לעיר הבירה תוניס ולסביבותיה וסמכות הרבנים הראשיים שם השפיעה על כל רחבי תוניסיה, באמצע המאה השביעית לאחר כניסת מוסדות "כל ישראל חברים" לתוניס, מרכז התורה היהודי עבר לאי ג'רבה וחלק מרבני האי כיהנו גם כרבנים הראשיים לתוניסיה כולה.
בהתחלה, כל הקהילה היהודית בתוניסיה הייתה נתונה לסמכותו של רב ראשי, למעט העיר תוניס שבה היו שני רבנים.
רב ראשי "תוניסאי" (עבור הטוואנסה Twânsa, יהודי תוניסיה הילידיים מהעת העתיקה) ורב ראשי "ליבורנזי" (עבור הגרנאס - מהגרים יהודים מאיטליה שהגיעו לתוניסיה מאזור העיר ליבורנו במאות ה-17 ועד ה-19).
בין שתי הקהילות התגלעו ויכוחים רבים בעניין תקנות ומנהגים, עד לשנת 1710, בשנה זו התפצלה הקהילה הפורטוגזית והקימה קהילה נפרדת עם בית דין ומוסדות נפרדים, בין הרבנים הראשיים הבודדים שהיו מקובלים על שני העדות נמנה רבי יצחק לומברזו.
בשנת 1899 בוטל הפיצול בהוראת הממשלה ושני העדות אוחדו לקהל אחד.
הוא עמד בראש בית הדין הרבני של תוניס עד 27 בספטמבר 1957. בתאריך זה החליט הנשיא חביב בורגיבה לפטר את הרב הראשי ולהסיר ממנו את כל סמכויות הרב הראשי ולבטל גם את משכורתו ששולמה על ידי ממשלת תוניסיה.
+שם הרבשנת מנוימקום ושנת הפטירהמקורות והערות נוספותרבי מאיר לומברזו1698-התנ"חלא ידוערבי צמח צרפתילפני התס"ה-1705ירושלים, התע"ז-1717רבי אברהם הכהן1715-התע"הכיהן יחד עם רבי צמח צרפתי
כונה גם "באבא רבי"רבי שמואל כהןאחרי התע"ח-1718רבי אברהם טייב הראשוןהתק"א-1741 מכונה גם "באבא סידי"רבי יצחק לומברזוהתק"א-1741התקי"ב-1752תלמידו של רבי אברהם הכהן "באבא רבי"רבי משה נג'ארהתקי"ב-1752רבי דוד צפג' (הראשון)רבי מסעוד רפאל אלפאסיהתקל"ה-1775רבי יוסף הכהן יצחקיהתקל"ה-1775התקמ"ו-1786
נטמן בהר הזיתיםרבי נתן בורג'יל (הראשון)התקמ"ו-1786התקנ"ב-1792
פורמולה 1 היא סדרת מרוצי המכוניות החד-מושביות הבכירה בעולם, המנוהלת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), הגוף המנהל העולמי של הספורט המוטורי.
ה"פורמולה" (נוסחה) בשם מתייחסת למערך חוקים שכל המשתתפים והמכוניות חייבים לציית להם.
עונת אליפות העולם בפורמולה 1 מורכבת מסדרת מרוצים, הידועים כגרנד פרי, המתקיימים בדרך כלל במסלולים ייעודיים, ובמקרים מסוימים במסלולי רחוב עירוניים.
פרס אליפות העולם לנהגים מוענק על ידי ה-FIA לנהג המצליח ביותר בעונת הפורמולה 1, הוא נקבע באמצעות שיטת ניקוד המבוססת על תוצאות הגרנד פרי.
האליפות מוכרעת כאשר למתחרה אחר אין עוד סיכוי מתמטי לעקוף את סך הנקודות של הנהג המוביל, ללא קשר לתוצאות המרוצים הנותרים.
עם זאת, התואר מוענק רשמית רק בטקס חלוקת הפרסים של ה-FIA המתקיים בסוף העונה.
מיכאל שומאכר ולואיס המילטון מחזיקים בשיא הזכיות באליפות העולם לנהגים, כאשר כל אחד מהם זכה בתואר שבע פעמים.
חואן מנואל פנג'יו נמצא במקום השלישי עם חמש אליפויות.
שומאכאר מחזיק גם בשיא הזכיות הרצופות, עם חמש אליפויות בין עונות 2000 ל-2004. סבסטיאן פטל הוא הזוכה הצעיר ביותר באליפות, בגיל 23 שנים ו-134 ימים בעונת 2010, ואילו פנג'יו הוא הזוכה המבוגר ביותר, בגיל 46 שנים ו-41 ימים בעונת 1957.
נכון לעונת 2025, מתוך 777 נהגים שהתחילו גרנד פרי בפורמולה 1, 34 נהגים שונים זכו ב-75 אליפויות העולם שהוענקו.
אלוף העולם הראשון היה ג'וזפה פארינה בעונת 1950, והאלוף המכהן הוא מקס ורסטאפן מעונת 2024.
+ מקראמודגש מציין שהקבוצה זכתה גם באליפות העולם ליצרנים (המוענקת מאז 1958)
נהגים מודגשים התחרו בעונת 2025.
כאשר נהגים זכו ביותר מאליפות אחת, רק הזכייה הראשונה שלהם מצוינת כאן.
נהגים מודגשים התחרו בעונת 2024.
כאשר נהגים זכו ביותר מאליפות אחת, רק הזכייה האחרונה שלהם מצוינת כאן.
יצרנים מודגשים התחרו בעונת 2024.
זוהי רשימה של זני דגי זהב ומאפיינים שלהם.
נכון להיום, ישנם כ-200 גזעים של דגי זהב מוכרים בסין.
בחירה והרבייה סלקטיבית של דגי זהב ובמהלך מאות שנים יצרה מספר גרסאות וצבעים, חלקן רחוקות מאוד מהצבע "הזהוב" של הדג המקורי.
ישנן גם צורות גוף שונים, סנפירים וצורות העיניים.
גרסאות קיצוניות מסוימות של דגי הזהב חיות רק באקווריומים – הן הרבה פחות עמידות מזנים שקרובים יותר לזן הבר.
עם זאת, ישנן גרסאות עמידות יותר, כמו הזן קליקו.
הרוב המכריע של גזעי דגי הזהב כיום מקורם בסין.
לזנים בעלי זנב אחד יש סנפיר זנב אחד וסנפיר רקטלי.
יש להם גוף ארוך ויעיל יותר והם שוחים מהר יותר מדגי זהב קצרים בצורת הביצה.
כולם מגיעים מדגי זהב נפוצים, אך זנים נדירים בצורת ביצה כמו דגי זהב נימפה פותחו מדגי זהב בצורת ביצה.
אין להם עיניים טלסקופיות, עיניים שמימיות וגם לא עיני בועות.
אין להם צמיחות ראש כמו אצל האורנדה, ריון האד והראנצ'ו, זר נחיריים כמו הפונפונים, זימים מסולסלים.
דג זהב נפוץ – זהו הסוג הנפוץ ביותר של דג זהב, ומכאן שמו.
כל זני דגי הזהב פותחו מזן זה.
זהו צאצא ישיר של ה- Carassius auratus הבר.
הוא ידוע גם כדג מזין או דג זהב מזין.
דגי זהב נפוצים מגיעים במגוון צבעים, כולל אדום, כתום, אפור-כחלחל, חום, צהוב, לבן ושחור.
הגרסה הנפוצה ביותר היא כתום מבריק, כאשר הגרסה השנייה בשכיחותה היא שילוב של לבן ואדום או כתום ולבן.
למרות שהצבע השחור אינו נדיר, דוגמאות צבע צהוב ושחור/לבן (המסומנות כ'פנדות') הן נדירות.
דג הזהב של שביט – זהו זן דג הזהב הנפוץ ביותר בארצות הברית.
הוא דומה לדג הזהב המצוי, למעט זנב ארוך ומפוצל עמוק, ושאר סנפיריו ארוכים.
הוא פותח בארצות הברית מדג הזהב המצוי.
שובונקין – זהו דג זהב עמיד, בעל זנב אחד, עם קשקשים דמויי צדף ודוגמה המכונה קליקו.
לונדון שובנקינס – יש לו גוף חסון וסנפירים קצרים ומעוגלים הדומה לדג הזהב המצוי.
שובנקין אמריקאי – יש לו צורת גוף רזה יותר משובונקין לונדוני עם סנפירי זנב מחודדים ומזלגים עמוק וסנפירים ארוכים יותר מסביב.
מראהו דומה לדג הזהב של שביט.
בריסטול שובנקינס – זהו דג זהב דק, סנפיר מפותח היטב, זנב גדול, מזלג במידה בינונית ומעוגל בקצה.
יש לו זנב גדול בצורת לב.
דג זהב נימפתי – הוא דומה לדג זנב מניפה, אלא שיש לו סנפיר זנב יחיד וסנפיר אנאלי.
נחשב לתוצר לוואי של תהליך הרבייה עקב גנים נסגניים שעברו בירושה מגנב מניפה להורים עם זנב רעלה.
דג זהב טמאסבה (או דג זהב סבאו ) – הוא דומה לריוקין, אלא שיש לו סנפיר זנב יחיד וסנפיר אנאלי.
סוג נדיר של דג שעבר מוטציה מהריוקינים.
דגי זהב דו-סנפירים או דג זהב "מפואר".
מפואר- אצל דגי זהב, כלומר יש להם סנפירי זנב כפולים וסנפיר רקטלי.
הם הסוגים הפופולריים ביותר והיקרים ביותר של דגי זהב.
ישנם שני סוגים של דגי זהב מפוארים:
דג זהב וואקין – הוא דומה לדג הזהב הנפוץ, אלא שיש לו סנפירי זנב כפולים וסנפירים אנאליים.
כל דגי הזהב המפוארים פותחו מזן זה.
הוואקין פותח מדג הזהב המצוי.
דג זהב וואטונאי – הוא דומה לדג הזהב השביט, אלא שיש לו סנפירי זנב כפולים וסנפירים אנאליים.
הוואטונאי פותח הן מדגי הזהב וואקין והן מדגי הזהב ריוקין .
דג זהב ג'יקין – זן דג זהב מפואר שסנפירי הזנב הכפולים שלו פרושים כלפי חוץ.
לדגי זהב של ג'יקין יש רק שני צבעים (אדום ולבן) ופרטים מושלמים מציגים דפוס ייחודי הנקרא "12 נקודות של אדום".
זה כמו וואקין, אבל הסנפירים הזנביים פרושים זה מזה.
דגי זהב בצורת ביצה הוא הסוג הנפוץ ביותר של דג זהב.
דג זהב זנב-מניפה – זהו הצורה המערבית של הריוקין ובעל גוף בצורת ביצה, סנפיר גב גבוה, סנפירים כפולים ואנאליים, וללא גיבנת כתף.
דג זהב זנב-צעיף – הוא דומה לדג הזהב זנב-הפנאי, אלא שיש לו סנפירים ארוכים יותר.
יש להם זנבות וסנפירים ארוכים הדומים לצעיף וגורמים להם להיות איטיים בתנועה.
הם נוטים לנגוס בסנפיר מכיוון שדגים רבים אחרים נמשכים לסנפירים הארוכים והזורמים שלהם.
זנב הצעיף הוא הגרסה ארוכת הסנפירים של דג הזהב זנב הפנאי.
דג זהב ריוקין – יש לו גוף קצר ועמוק עם גיבנת כתף אופיינית.
הוא דומה לדג הזהב זנב-מניפה, למעט גיבנת כתף.
שמו נגזר מאיי ריוקיו, שם הם גודלו.
מכיוון שיש להם גיבנת גדולה יותר, יש צורך באקווריום גבוה יותר ממה שרוב דגי הזהב המפוארים דורשים.
דג זהב פנינה – זהו דג זהב בעל גוף כדורי עם סנפירים הדומה לדג הזהב זנב מניפה.
יש לו גוף קצר ועגול יותר בהשוואה לדגי זהב אחרים.
בשל גופם בצורת כדור, הם רגישים מאוד לעצירות, והמזון שלהם לא אמור להכיל אוויר.
יש להם קשקשים בולטים דמויי פנינה לבנבנים שנראים אטרקטיביים לאנשים רבים.
כאשר הקשקשים שלהם נושרים, הם יגדלו רק לקשקשים רגילים.
אין להחזיק אותם באקווריום עם חפצים מחוספסים שעלולים לגרום לנשירת הקשקשים שלהם.
דג זהב טלסקופי – הוא דומה לדג זנב מניפה, אלא שיש לו עיניים בולטות.
בגלל זה, יש לו ראייה מוגבלת, ולכן אין להחזיק אותו באקווריום עם חפצים מחוספסים שעלולים לפגוע או אפילו לגרום לעיוורון בעיניים הבולטות שלו.
טלסקופים שחורים מכונים לעיתים קרובות דגי זהב שחורים (ביצים שחורות) ורבים מבדילים אותם מדגי זהב של טלסקופ; לדגי זהב שחורים גוף קטיפתי שחור או שחור מט וזנבות רחבים, ארוכים ועמוקים יותר, בעוד לטלסקופים אינם מגיעים בשחור.
יש אנשים הרואים ביצות שחורות זן נפרד של דג זהב, אך בדרך כלל הדבר נדחה.
בנוסף, ביצות שחורות לרוב אינן נקראות ביצות שחורות; במקום זאת, הן נקראות טלסקופים שחורים מכיוון שמיצות שחורות שונות רק בצבען.
לרוב דגי הזהב הטלסקופיים שגודלו יש סנפיר גב, אך לחלק מהפרטים אין כזה.
דג זהב דמקין – הוא דומה לדג הזהב הטלסקופי, אלא שיש לו גוף קצר ועמוק עם גבנון כתף אופייני כמו דג הזהב ריוקין.
דג זהב אורנדה – הוא מאופיין קפוצ'ון בולט דמוי פטל (הידוע גם בשם וון או צמיחת ראש) העוטף את כל הראש למעט העיניים והפה.
הוא דומה לדג הזהב זנב-מניפה, למעט צמיחת הראש.
אין להחזיק אורנדות באקווריום עם חפצים מחוספסים שעלולים לפגוע בגידולי הראש שלהם, מה שבתורו עלול לגרום לזיהום.
דג זהב בעל זימים מסולסלים – זהו כל סוג של דג זהב עם זימים מסולסלים או עם זימים הפונים כלפי חוץ.
זהו זן נדיר של דג זהב מפואר שפותח על ידי חובבים מומחים.
הוא חייב את שמו מהמראה הפונה החוצה של כיסויי הזימים שלו.
דג זהב טוסקין – זהו סוג דג הזהב המפואר היחיד עם סנפירי זנב כפולים לא מחולקים שמסלסלים את זנבותיהם בקצוות.
זהו זן ייחודי מאוד של דג זהב עם סנפיר זנב גדול שמתפרס אופקית (כמו מניפה) מאחורי הדג.
אף על פי שטכנית הזנב מחולק, שני החצאים מחוברים במרכז ויוצרים סנפיר יחיד.
זנב פרפר – זהו כל דג זהב מהודר שמאופיין בסנפירי הזנב בצורת פרפר במבט מלמעלה.
דג זהב מטאור – גזע חסר זנב עם סנפיר אנאלי מפותח היטב.
זהו שחיין מוכשר למרות היעדר זנב.
דג זהב ביצה – הוא דומה לדג זנב מניפה אלא שאין לו סנפיר גב.
הוא פותח מהזנב המניפה .
דג זהב פיניקס – הוא דומה לדג הביצה, אלא שיש לו סנפירים ארוכים יותר.
הוא פותח מדג הזהב של דג הביצה.
פיניקס הוא הגרסה ארוכת הזנב של דג הזהב הביצי.
זהו המקבילה הזנב-צעיף של דג הזהב חסר הסנפיר הגבי.
דג זהב איזומו ננקין – הוא דומה לדג הזהב ריוקין, אלא שאין לו סנפיר גב.
יש לו גוף קצר ועמוק עם גיבנת כתף אופיינית.
הוא דומה לדג הזהב הביצי, למעט גיבנת כתף.
דג זהב פומפום – הוא דומה לדג הזהב הביצי, אלא שיש לו מחיצות אף גדולות יותר.
הם נקראים "פונפונים" הדומים לכדורי הפומפון של המעודדות.
הוא פותח מדג הביצה, אם כי ישנם דגי זהב פומפום שיש להם סנפיר גב.
דג זהב אריה – הוא דומה לדג הזהב הביצי, אך עם ראש או וון הדומה לדג הזהב אורנדה, אלא שאין לו סנפיר גב.
יש לו ראש רך וספוגי ואין להחזיקו באקווריום עם חפצים מחוספסים שעלולים לפגוע בגדילת ראשו, מה שעלול לגרום לזיהום.
דגי זהב ראנצ'ו – בהשוואה לראשי אריות, לראנצ'ו זנב וסנפיר זנב כפופים יותר כלפי מטה.
אף על פי שהם דומים לראשי אריות, לראנצ'וס יש גב מקושת יותר וזנבות קצרים בהרבה המוכנסים בזווית של 45 מעלות.
דג זהב עין שמימית – לדג זהב זה זנבות כפולים וזוג עיניים טלסקופיות המגדיר את גזעם, כאשר אישונים מביטים לשמיים.
אנשים רבים מכנים אותם "צופי כוכבים" או "צופי שמיים" משום שגלגלי העיניים שלהם מופנים כלפי מעלה באופן קבוע.
בשל עיניו הפונות כלפי מעלה, יש להימנע מאקווריום עם חפצים מחוספסים, מכיוון שהדבר עלול לפגוע בעיניהם או אפילו לגרום לעיוורון.
הוא פותח מדג הזהב חסר עין טלסקופית.
לחלק מדגי הזהב מסוג עין שמימית יש סנפיר גב.
דג זהב עין בועה – לדג עין בועה קטן ומפואר יש עיניים מלוות בשני שקיות גדולות מלאות נוזל.
כאשר השקיות או שלפוחיות השתן שלהם, המלאות בנוזל דמוי בועה, נקרעות, הן יגדלו שוב, אך לא מיד, ויכולות גם להוביל לזיהום.
השק הקרוע אינו זהה בגודלו לשני והוא יהפוך לא-סימטרי.
בשל שקי הדגים המלאים בנוזלים, אין להחזיק אותם באקווריום עם חפצים מחוספסים שעלולים לקרוע את שקי הדגים.
דגי זהב בעלי עין בועה אולי בעלי סנפיר גב, אבל לרוב דגי העיניים הבועיות שגודלו אין כזה.
דג זהב תלת-צבעי עם עיניים בועות – המוטציה של ריוקין הובילה להופעתם של דגי זהב בעלי עיניים בועות אדומות, והמוטציה של דגי זהב בעלי עיניים בועות אדומות הובילה להופעתם של דגי זהב תלת-צבעי עם עיניים בועות.
דג זהב תלת-צבעוני זה בעל עיני בועה שימש בפיתוח דגי זהב כגון דג זהב מזרחי, דג זהב ורמיליון ודגי זהב קיריקו.
רוב הזנים מסוגלים לחיות בבריכות חיצוניות.
דגי זהב שאינם יכולים לחיות בבריכות חיצוניות כוללים: טלסקופים, עיניים שמימיות ועיני בועה, בגלל שהעיניים שלהם שבריריות.
פראי – זהו זנב יחיד סטנדרטי של כל דג זהב.
זה כמו זנב מניפה, אבל הוא לא כפול, וזה כמו זנב שביט, אבל הוא לא מפוצל עמוק.
זנב שביט – הוא ארוך הרבה יותר ומפוצל עמוק יותר מאשר זנב פראי.
זה כמו זנב סרט אבל הוא לא כפול.
זנב בצורת לב – זהו זנב יחיד בצורת לב.
דג בריסטול שובנקין הוא דג הבר היחיד שיש לו זנב בצורת לב.
זנב מניפה – זהו סוג הזנב הסטנדרטי של דג זהב מהודר.
זהו זנב של דג הזהב המצוי שהוא כפול.
הוא נקרא גם זנב שביט, אך עם אורך זנב קצר יותר ומזלגות פחות חדים מאשר זנב שביט אמיתי.
ריוקינים, אורנדות, זנבות מניפה ודגי זהב בעלי קשקש פנינה מאכלסים את הסנפירים מסוג זנב המניפה.
זנב רעול – נטען שזהו הסטנדרט לטלסקופים ואורנדות, אך נושא זה שנוי במחלוקת.
הוא ארוך פי שניים מזנב המניפה.
זנב-סרט – זהו זנב ארוך יותר ומזלג ארוך יותר מאשר זנב-מניפה.
זהו זנב של דג הזהב בעל זנב שביט שהוא כפול.
זה כמו זנב צעיף עם מזלגות עמוקים יותר.
רחב-זנב – זהו כל סוג של דג זהב מפואר בעל סנפירים רחבים וחסרים מזלגות בקצה הזנב.
זנב פרפר – זהו כל סוג של דג זהב מהודר בעל סנפירים של פרפר או שזנבותיו שטוחים אופקית.
זה כמו זנב רחב, אבל פונה הצידה.
לפעמים לדג הזהב המפואר יש בסיס זנב גבעולי וזוויתי, שגם אותו סוג עשוי להיכלל.
ישנם שלושה פיגמנטציה של צבעים העיקריים של דגי זהב, אך חלקם משקפים צבע שונה משלושת פיגמנטים אלה.
לאריתרופורים יש פיגמנט אדום, וכתוצאה מכך דגי זהב אדומים.
לקסנתופורים יש פיגמנט צהוב, וכתוצאה מכך דגי זהב צהובים.
למלנופורים יש פיגמנט שחור, וכתוצאה מכך דגי זהב שחורים.
אלו הם שילובי הצבעים והמראה של שלושת פיגמנטציה עיקריים לדוגמאות שנכתבו.
אדום – בדגי זהב אדומים, קיימים אריתרופורים רבים, בעוד שקסטופורים ומלנופורים נעדרים.
דגי זהב אדומים בצבעים בהירים לרוב יקרים יותר מדגי זהב כתומים.
כתום – בדגי זהב כתומים, קיים מספר מאוזן (לא בדיוק אותו מספר, אבל כמעט) של אריתרופורים וקסנתופורים, בעוד שמלנופורים נעדרים.
זהו הצבע הנפוץ ביותר של דגי זהב.
צהוב – בדגי זהב צהובים, קיימים קסנטופורים רבים, בעוד שאריתרופורים ומלנופורים נעדרים.
שחור – בדגי זהב שחורים, קיימים מלנופורים רבים, בעוד שאריתרופורים וקסנתופורים נעדרים.
אפור – בדגי זהב אפורים, בחלקו העליון של דג הזהב יש כמה מלנופורים, אך מספר המלנופורים פוחת ככל שהוא יורד.
לבן – בדגי זהב לבנים, אין פיגמנטים.
חום – בדגי זהב חומים, כל שלושת הפיגמנטים קיימים ובאיזון.
"כחול" – בדגי זהב "כחולים", מלנופורים ממוקמים עמוק בתוך העור, בעוד שאריתרופורים וקסנתופורים נעדרים.
ללא צבע – הדגיגים מתחילים כדגים עמומים, בצבע חום אפרפר או חום זית, ובדרך כלל מתחילים לשנות צבע עם התבגרותם עקב גנטיקה.
השם נטבע משום שצבעו זהה לחלוטין לזה של קרפיון פרוסי וקרוסי פראי.
באופן לא שכיח, צבע הפראי על דגי זהב יכול להימשך זמן רב יותר במהלך בגרותם, תלוי בדג עצמו.
רשימת התושבים היהודים ברייך הגרמני 1933–1945 היא מאגר מידע המנוהל על ידי הארכיון הפדרלי הגרמני.
הרשימה מתעדת את פרטי החיים של כ-600,000 אנשים, אשר התגוררו ברייך הגרמני (בגבולותיו נכון ל-31 בדצמבר 1937) ואשר נרדפו בשל מוצאם היהודי או דתם.
מקורה של הרשימה הוא במחקר שהחל בארכיון הפדרלי הגרמני בשנים 2002-2003, לאחר שבגרמניה הוגשו תביעות פיצוי נגד חברות ביטוח גרמניות מתקופת המשטר הנאצי, שלא שולמו.
יישוב התביעות נדון במשא ומתן שהתקיים בין הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה לבין איגוד הביטוח הגרמני והקרן הציבורית "זיכרון, אחריות ועתיד" (EVZ) .
איגוד הביטוח הגרמני נטל על עצמו ליצור רשימה אלקטרונית ראשונית של בעלי פוליסות מן השנים 1920 עד 1945, שהיו בה כ-8.5 מיליון פריטים.
כיוון שרשומות הביטוח לא חשפו אם בעלי הפוליסות היו יהודים, התבקש הארכיון הפדרלי ב-2002 להקים רשימה אלקטרונית של כל התושבים היהודים בגרמניה (1933-1945) ולעשות זאת עד ראשית 2003. רשימת תושבים זו – בהצלבה עם רשימת בעלי הפוליסות - הייתה אמורה לסייע בזיהוי בעלי הפוליסות היהודים, כלומר אלו שהיו זכאים לתבוע.
הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח ביקשה שהרשימה תכיל לא רק נתונים מטריטוריית הרייך (כלומר בגבולות הרייך נכון ל-31 בדצמבר 1937) אלא גם מחבל הסודטים והעיר החופשית דנציג.
תוך זמן קצר נאספו ברשימה כ-2.5 מיליון רשומות אישיות גולמיות.
רשימת התושבים היהודים הראשונה נוצרה על בסיס שני מאגרי נתונים עיקריים של הארכיון הפדרלי.
האחד היה ספר הזיכרון לקורבנות רדיפת היהודים תחת העריצות הנאצית בגרמניה 1933-1945. השני היה הכרטיסים המשלימים של מפקד האוכלוסין מ-17 במאי 1939 , שבהם נאסף מידע ספציפי על יהדותם של תושבים גרמנים.
מקורות נוספים ששימשו לצורך הרכבת הרשימה היו חקירות שנעשו בפולין ובישראל, ספרי זיכרון שונים וחומרים מספריות כמו גרמניה יודאיקה בקלן.
נעשה שימוש גם במאגרי נתונים רבים של ארכיונים פדרליים ועירוניים ושל אתרי הנצחה, למשל זה של מוזיאון השואה האמריקאי.
חלון הזמן הראשוני לעבודה של הארכיון הפדרלי היה כאמור צר – כחצי שנה, עד ראשית 2003. לכן הוזנו לרשימת התושבים שמות רבים לא מאומתים עם מידע חלקי, כדי שלא להחמיץ זכאים לפיצויי ביטוח.
שמות אלו הוצלבו עם רשימת בעלי הפוליסות שהוכנה קודם לכן.
רשימת התושבים היהודים הראשונית שירתה את מטרתה מבחינה זו שבאפריל 2003 יכולה הייתה הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח לפרסם באתר האינטרנט שלה את שמות 360,000 בעלי העניין היהודים הפוטנציאליים שזוהו בהליך התאמת השמות.
גורמים יהודיים שונים הגישו לגרמניה בקשה להפוך את הרשימה למדריך מבוסס מבחינה מדעית של כל התושבים היהודים ברייך הגרמני בשנים 1933-1945, כיד זיכרון לקהילה היהודית הגדולה שחייתה בעבר בגרמניה.
הבקשה נרשמה במפורש בכתב ככוונה בנספח להסכם על תשלום פיצויי הביטוח בין שלושת הגופים שצוינו לעיל, אשר נעשה ב-16 באוקטובר 2002.
עם השלמת תשלומי הפיצויים, הורתה הממשלה הפדרלית לארכיון הפדרלי באוקטובר 2004 לעבד רשימה של תושבים יהודים ברייך הגרמני לתקופה של 1933-1945 בשיתוף עם קרן EVZ.
הקריטריונים להכללת אישים ברשימה נקבעו בדצמבר 2004 במהלך כנס של צוות הארכיון הפדרלי, נציגי קרן EZV, נציגי מוסדות יהודיים ואנשי מדע.
קבוצת עבודה של הארכיון הפדרלי עסקה בהכנת הרשימה מאביב 2005 עד סוף 2007, במימון הממשלה הפדרלית וקרן EVZ.
היא פעלה על פי הנחת מוצא, שיש לקבוע את השמות והסיפורים האישיים של כ-600,000 אנשים יהודים שחיו ברייך הגרמני בין 1933 ל-1945. שיקולים שונים עמדו בבסיס הנחה זו.
באופן כללי, במפקד האוכלוסין של יוני 1933 נרשמו כמעט 500,000 חברים בקהילה הדתית היהודית, אך מספרם המוערך של היהודים שהיו בגרמניה בשנות השלטון הנאצי הועמד על 600,000 כולל אלו שלא היו בעלי אמונה יהודית, אך היו ממוצא יהודי או חצי יהודי על פי האפיון הגזעי הנאצי ולכן נרדפו.
איכות מאגר הנתונים החדש שנוצר הושפעה מאד מיצירתה ב-2006 של המהדורה החדשה של ספר הזיכרון ליהודי גרמניה שניספו, אשר הייתה מקיפה יותר מן המהדורה הראשונה שלו והתבססה על מגוון מקורות שנחשפו במזרח אירופה לאחר תום המלחמה הקרה.
רשויות אלו התבקשו לסייע באיתור מידע על התושבים היהודים ותגובתן הייתה ככלל חיובית.
המקורות ששימשו אצלן היו תיקי תושבים עירוניים, תיקי רישום או אישורים מכל סוג, רשימות שחוברו לאחר המלחמה, כרוניקות, היסטוריות מקומיות, עבודות סטודנטים, חקירות לפרויקט ההנצחה של אבני נגף ופרסומים אחרים.
בנוסף, על מנת לתעד את שמות היהודים שהיגרו מגרמניה הנאצית, שמספרם הכולל הוערך בכ-250,000 איש, נעשה שימוש במידע מארכיונים במדינות שונות שאליהן הגיעו המהגרים ושל קהילות יהודיות ומוסדות שונים באותן ארצות.
כאמור, מספר השמות המקורי ברשימה היה כ-2.5 מיליון, וכלל כפילויות לרוב, בין השאר עקב כתיבה של שמות זהים באיות שונה אך גם עקב טעויות הקלדה.
לכן נעשה מאמץ לבטל את הכפילויות בשיטות מדעיות שונות, שהופעלו באופן אוטומטי או ידני.
ב-2008, לאחר שהסתיים מימון הפרויקט על ידי קרן EZV, עברה לידי הארכיון הפדרלי האחריות המלאה לעיבוד, תיקון והשלמת הרשימה כמשימה קבועה לטווח ארוך.
היא נעשית במקביל להמשך הטיפול בספר הזיכרון ליהודי גרמניה נספי השואה.
ההערכה בתחילת 2010 הייתה שתיקון הרשימה עד לרמה משביעת רצון יארך עוד מספר שנים, אך גם היה ברור שפרויקט מעין זה כנראה לעולם לא יהיה שלם לחלוטין.
גרסת רשימת התושבים היהודים ברייך הגרמני 1933-1945 נכון ל-2008 נמסרה באותה שנה לממשלת גרמניה.
כמו כן נמסר מגוון רחב של תקצירי נתונים מהרשימה למוסד יד ושם בישראל על גבי תקליטור.
ב-2009 נמסר מידע זה למוזיאון השואה האמריקאי בוושינגטון.
מוסדות נוספים שקיבלו מידע מן הרשימה היו המוזיאון היהודי בברלין, ועידת התביעות היהודיות והארכיון המרכזי של המועצה המרכזית של היהודים בגרמניה וכן כמעט כל הארכיונים המדינתיים של מדינות גרמניה.
השימוש ברשימה נעשה בכפוף לשיקולים ואילוצים של הגנת זכויות ספקי הנתונים לארכיון הפדרלי ושל הגנת הפרטיות, לרבות של יהודי גרמניה ששרדו ועודם בחיים.
על כן השימוש בה והעברת נתונים ממנה כפופים להוראות נציב הפרטיות הפדרלי הגרמני ושמירה על הוראות חוק הארכיונים הפדרליים.
הרשימה מייצגת מסמך היסטורי ייחודי, שהורכב ממאות מקורות שונים.
היא מהווה חלק מהבירור העצמי של גרמניה לגבי אזרחי הרייך היהודים לשעבר.
היא אמורה לסייע בהגברת המודעות להיסטוריה של היהודים בגרמניה ולהחזיר להם את זהותם.
בהתבסס על מאות אלפי סיפורים אישיים, היא מזכירה את החיים היהודיים המשגשגים שהיו פעם בגרמניה ומסייעת להבין איזה אוצר של בני אדם ושל תרבות, ידע וניסיון אבדו לגרמניה בעקבות רדיפות הנאצים.
הרשימה מסייעת במחקר היסטורי בנושאים שונים, כמו חקירת המבנה של האוכלוסייה היהודית בגרמניה, אירועי הגירה וגירוש, וכן מחקר משפחתי ואישי.
אודות הכרטיסים המשלימים למפקד האוכלוסין של 1939
מפקד אוכלוסין נערך בגרמניה ב-17 במאי 1939 (הוא תוכנן להיערך ב-1938 ונדחה בשנה אחת בעקבות סיפוח אוסטריה).
במסגרתו נדרשו הדיירים בכל משק בית למלא כרטיסים משלימים שבהם ציינו פרטים נוספים כולל את עיסוקם והרקע החינוכי שלהם.
בעוד שבמפקד האוכלוסין הקודם בגרמניה מה-16 ביוני 1933 נשאל גם על השתייכות דתית, נדרשו הפעם כל הדיירים במשק בית שהיה להם מוצא יהודי בהתאם לחוקי הגזע של נירנברג והאידאולוגיה הנאצית לציין בכרטיסים גם עובדה זאת, באיום של עונשים כבדים אם לא יעשו כן.
ככל שאחד מבני הבית ענה בחיוב על השאלה אם יש לו קרוב משפחה יהודי עד לרמת סב-סבתא, הועברו הכרטיסים המשלימים – לאחר ההערכה הרגילה שלהם על ידי הרשות הסטטיסטית של הרייך - למשרד הגנאלוגיה של הרייך, שהיה הסמכות היחידה האחראית על מחקרי גנאלוגיה ואימות מוצא.
לא ניתן להוכיח אם החומר הזה שימש למעשה להכנה לגירושים של יהודים מן הרייך.
הארכיון הפדרלי הגרמני סבור מסיבות שונות שהסיכוי לכך הוא נמוך.
רוב הכרטיסים שרדו ככל הנראה לאחר מלחמת העולם השנייה, שבה הוחזקו במשרד הגנאלוגיה של הרייך ברחוב אורניינבורגר 28 בברלין (בניין של הקהילה היהודית בעיר, שהוחרם לאחר ליל הבדולח).
לאחר המלחמה עבר האוסף לשליטת ממשלת גרמניה המזרחית.
בשנת 1981 ביקשו הארכיון הפדרלי של גרמניה המערבית וכן מכון לאו בק בניו יורק ויד ושם בירושלים לאפשר להם הערכה ותיעוד של הכרטיסים המשלימים.
הבקשות נדחו, אך מנהלי הארכיון של גרמניה המזרחית הבינו את חשיבות הכרטיסים המשלימים ושמרו עליהם לאחר מכן.
לאחר איחוד גרמניה עברה תכולת הארכיון המרכזי של מדינת גרמניה המזרחית לרבות הכרטיסים המשלימים לידי הארכיון הפדרלי הגרמני.
לנוכח מצבם החל הארכיון בשנת 1992 לבצע דיגיטציה שלהם, תהליך אשר ארך מספר שנים.
החל משנת 2001 הונגש מסד הנתונים של הכרטיסים לשימוש מדעי.
משתמשים מדעיים יכולים לגשת למסד הנתונים הזה לאחר הגשת בקשה בחדר הקריאה של הארכיון הפדרלי בברלין.
הכרטיסים הפיזיים עצמם אינם נגישים לעיון על מנת לשמור עליהם.
יש בכרטיסים המשלימים עדות לכ-130,000 משקי בית עם לפחות חבר בית יהודי אחד לפי חוקי נירנברג.
אלו כוללים בסך הכל כ-277,500 אזרחים עם שמם המלא, תאריך ומקום הלידה, מוצאם וכתובתם המדויקת לפי המועד האחרון של 17 במאי 1939. מכיוון שהכרטיסים המשלימים כיסו את כל האנשים שבמשק הבית, יש גם מספר גדול של אנשים לא-יהודים הרשומים בכרטיסים אלו ולכן גם במאגר הנתונים.
הכרטיסים לא דרשו למסור במסגרתם פרטים על יחסי הקרבה בין האנשים במשק הבית.
על כן, היכן שהרקע המשפחתי לא היה מובן מאליו, לא ניתן היה להגיע למסקנה ברורה בעניין זה.
מהשוואת המספרים שנאספו באמצעות הכרטיסים המשלימים עם תוצאות מפקד האוכלוסין שפורסמו רשמית ב-1940 וב-1944, התברר שרק כ-87.2% מכל האנשים החיים ברייך הגרמני שמוצאם יהודי היו ידועים בשמם הודות לכרטיסים המשלימים.
הסיבה לכך היא שהכרטיסים של מדינת תורינגיה, פרובינציית הריין, מחוזות הממשל ארפורט ומינדן וכן כמה מחוזות בבוואריה לא הועברו למשרד הגנאלוגיה המרכזי.
חלק מהכרטיסים החסרים – למשל אלה של מחוזות הממשל מינדן וחלק מהכרטיסים מקלן – הושמדו עקב הפצצות אוויר.
הכרטיסים של תורינגיה ורוב הכרטיסים של פרובינציית הריין אוחסנו במחסן נוסף של לשכת הגנאלוגיה של הרייך, שבו כנראה הושמדו בשנת 1945.
בשל מילוי הכרטיסים המשלימים מספקות רשומות מפקד האוכלוסין של 17 במאי 1939 תמונה ברורה של יהודי גרמניה לפני הגירושים ההמוניים שלהם ומוסרות פרטים על מקום מגוריהם ועל תנאי המחיה שלהם.
לכן הכרטיסים המשלימים מהווים מקור מידע חשוב לקרובי משפחה וחוקרי משפחה ולמדענים.
מגלה ארצות הוא חוקר או מטייל שערך מסעות חקר ותגלית בחבלי ארץ ובתרבויות שלא היו מוכרים לאנושות, או שלא היו מוכרים בקרב בני תקופתו ותרבותו.
המניעים הדוחפים את מגלה הארצות למסעותיו הם רבים ומגוונים והם נעים בין סיבות רבות, כגון מציאת נתיבי מסחר חדשים, חיפוש אחר משאבים ואוצרות, השגת יוקרה לאומית ואישית, או ניסיון לספק את שאיפת האדם לחקר הלא נודע.
אף על פי שמגלי ארצות היו קיימים משחר ההיסטוריה האנושית ובקרב כל התרבויות, המושג מתייחס בעיקר בתרבות המערב לחוקרים האירופים בני המאות ה-15, ה-16 וה-17, שחשפו בפני ממלכות אירופה את ארצות אפריקה, אמריקה, אוסטרליה והמזרח הרחוק.
היווני הראשון שחצה את החוג הארקטי ג'אנג צ'יאן סיניהמאה ה-2 לפנה"ס חקר מרכז אסיה כולל הודו וממלכת פרס לייב אייריקסון ויקינגי 970–1020 נולד באיסלנד, יישב את גרינלנד והיה כנראה יורד הים האירופי הראשון שהגיע לאמריקה הצפונית.בנימין מטודלהיהודי-ספרדי1165–1173ערך מסע מחקר למזרח התיכון וסביבתו.
אפונסו דה אלבוקרקי פורטוגלי 1453–1515 חקר הודו, סין, המפרץ הפרסי, הקמת מושבה בגואה, ביסוס מעמד האימפריה הפורטוגלית באוקיינוס ההודי.
פדרו דה אלוואראדו ספרדי 1486–1541 חקר אזור אל סלוודור, גואטמלה דייגו דה אלמגרו ספרדי 1475–1538 גילוי צ'ילה.
דיוגו רודריגש פורטוגלי המאה ה-16 חוקר ומגלה איי האוקיינוס ההודי על שמו נקרא האי רודריג.
פרנסיסקו דה אלמיידה פורטוגלי 1450–1510 חקר חופי מזרח אפריקה והודו.
רואלד אמונדסן נורווגי 1872–1928 הראשון שהגיע לקוטב הדרומי ב-14 בדצמבר 1911 פדרו אסקובר(Pedro Escobar) פורטוגלי המאה ה-15 גילוי איי סאו טומה ופרינסיפה ויליאם באפין אנגלי1584–1622 גילוי מפרץ באפין ואי באפין משה באסולה יהודי-איטלקי1480–1560 חקר אזורים בדרך מאיטליה לארץ ישראל.
היינריך בארת גרמני 1821–1865 חקר המזרח התיכון, צפון ומערב אפריקה אמה בונפלאן צרפתי 1773–1858חקר דרום אמריקה, אמזוניה, אורינוקו, בוליביה אבן בטוטה מוסלמי יליד טנג'יר שבמרוקו 1304–1377 ערך מסעות במזרח הקרוב, המזרח הרחוק וצפון אפריקה במשך כשלושים שנה.
וסקו נונייס דה בלבואה ספרדי 1475–1519 האירופי הראשון שהגיע לאוקיינוס השקט ממזרח, ב-1513 פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן גרמני-רוסי 1778–1852 חקר אזור הקוטב הדרומי, גילוי יבשת אנטארקטיקה.
פרנסיס דרייק אנגלי 1540–1596 האנגלי הראשון והאדם השני שהפליג מסביב לעולם.
הנרי הדסון אנגלי 1570–1611 חיפוש המעבר הצפון-מערבי, חקר חופי אמריקה הצפונית גילוי מפרץ הדסון ונהר הדסון קורנליס דה האוטמן הולנדי 1565–1599 גילוי הדרך מאירופה לאינדונזיה.
ג'נג חה סיני1371–1433 חקר נתיבים ימיים הגיע עד לסרי לנקה, הודו, קניה, והמפרץ הפרסי.
יוסף הלוי יהודי-טורקי 1827–1917 חקר אזור תימן ואתיופיה.
אנריקה הספן פורטוגלי 1394–1460 היה אחראי על מסעות פורטוגליים לאפריקה.
ג'ורג' ונקובר בריטי 1757–1798 חקר מערב אמריקה – קולומביה הבריטית, אלסקה, אורגון, וושינגטון (מדינה).
פייר גולטיה דה וורן (Pierre Gaultier de Varennes) צרפתי 1685–1749 חקר אזורים פנימיים בקנדה.
צ'ארלס וילקס אמריקאי 1798- 1877 חקר האוקיינוס השקט והאיים בו.
לואיס ואס דה טורס ספרדי 1565–1607 חקר אזור אוסטרליה, גילוי מצרי טורס.
אבל ינזון טסמן הולנדי 1603–1659 האירופי הראשון שהגיע לטסמניה ואיי פיג'י.
מיפה חלקים מאוסטרליה, ניו זילנד ואיי האוקיינוס השקט ז'אן-פרנסואה לה פרוז צרפתי 1741 – 1788 חקר החוף המערבי של אמריקה (צ'ילה, אלסקה וקליפורניה), הוואי, יפן, קוריאה, סחלין, אוסטרליה ואוקיאניה מריווד'ר לואיס אמריקאי 1774–1809 חקר את מערב ארצות הברית בניסיון למצוא מסלול מים אל האוקיינוס השקט.
ראו משלחת לואיס וקלארק דייוויד ליווינגסטון סקוטי 1813–1873 חיפש את מקורותיו של נהר הנילוס גשפר דה למוש פורטוגלי המאה ה-15 חקר חופי ברזיל, גילוי אזור ריו דה ז'ניירו סְטֵפָן מאליגין(Stepan Malygin) רוסי ?
- 1472ערך מסע מרוסיה להודו.
מרקוס דה ניסה ספרדי 1495–1558 חקר אזור אריזונה וניו מקסיקו ארננדו דה סוטו ספרדי 1496–1542 חקר מרכז אמריקה ודרום ארצות הברית, היה האירופאי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
דיאגו דה סילבס (Diogo de Silves) פורטוגלי המאה ה-15 גילוי האיים האזוריים.
פרנאו דו פו (Fernão do Pó) פורטוגזי המאה ה-15 חוקר חופי מערב אפריקה; גילוי כמה איים במפרץ גינאה, כגון האי בִּיוֹקוֹ מרקו פולו ונציאני 1254–1324 ערך מסעות למזרח הקרוב ולסין, שם שהה 17 שנים.
אלונסו אלוורס דה פינדה ספרדי המאה ה-16 גילוי נהר מיסיסיפי וחופי מפרץ מקסיקו מרטין אלונסו פינסון(Martin Alonzo Pinzón) ספרדי 1441–1493 השתתף במסע של כריסטופר קולומבוס, רב חובל של פינטה.
ויסנטה יאנייס פינסון (Vicente Yáñez Pinzón) ספרדי 1460–1523 השתתף במסע של כריסטופר קולומבוס, רב חובל של ניניה.
פרנסיסקו פיסארו ספרדי 1475–1541 כובש פרו ז'ואו פרננדס (João Fernandes) פורטוגלי המאה ה-15 גילוי חצי האי לברדור דיוגו קאו פורטוגלי המאה ה-15 ערך שני מסעות לאורך החוף המערבי של אפריקה שבמסגרתם גילה את נהר הקונגו אלביסה קדמוסטו ונציאני בשרות פורטוגל 1432–1488 גילוי איי כף ורדה.
ג'ון קבוט איטלקי 1450–1499 גילוי החוף המערבי של צפון אמריקה כריסטופר קולומבוס איטלקי 1451–1506 הראשון שהגעתו ליבשת אמריקה ב-12 באוקטובר 1492 מתועדת וודאית.
ערך ארבעה מסעות לאיים הקריביים, אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית גונסלו קואליו פורטוגלי 1451 (1454) - 1512 חקר חופי ברזיל חואן דה לה קוסה (Juan de la Cosa) ספרדי 1460–1510 השתתף ב-3 מסעות של כריסטופר קולומבוס, היה בעליה של הסנטה מריה והקצין הראשון של קולומבוס.
נסע גם עם אמריגו וספוצ'י ואחרים ושימש כנווט וכרטוגרף.
ערך שלושה מסעות בני שלוש שנים כל אחד במהלכם סייר בכל חמשת האוקיינוסים.
סייר בטהיטי, ניו זילנד, אוסטרליה, אנטארקטיקה, אלסקה עד שנהרג בהוואי.
ניסה למצוא את המעבר הצפון-מערבי.
ויליאם קלארק אמריקני 1770–1838 חקר את מערב ארצות הברית בניסיון למצוא מסלול מים אל האוקיינוס השקט.
הנרי וולטר בייטס בריטי 1825–1892 חקר אזור אמזוניה סמואל בייקר בריטי 1821–1893 חקר המזרח (טורקיה) ומרכז אפריקה אדולף אריק נורדנשלד פיני-שוודי 1832–1901 משלחות מחקר באזור הארקטי.
גילה את המעבר הצפון-מזרחי באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר גוסטב נכטיגל גרמני 1834–1885 חקר אזורים פנימיים של אפריקה.
ניקולאי פרז'וואלסקי רוסי 1839–1888 חקר אזורים במונגוליה, סין וטיבט הנרי מורטון סטנלי אמריקני 1841–1904 חקר את אפריקה ומצא את דייוויד ליווינגסטון האבוד.
גילה לעולם המערבי את רכס רוונזורי ואגם אדוארד אלכסנדר דה סרפה פינטו פורטוגלי 1846–1900 חקר דרום אפריקה - נהר זמבזי, מוזמביק, אגם מלאווי רוברט פירי אמריקאי 1856–1920 הוכר כאדם הראשון שהגיע לקוטב הצפוני.
ב-1996 הובהר כי החטיא את הקוטב הצפוני ב-40 ק"מ.
יוליוס פופר יהודי-רומני 1857–1893 חוקר ארצות, כרטוגרף ויזם שכונה הקונקיסטאדור של פטגוניה פריטיוף ננסן נורווגי 1861–1930 חוקר הקוטב הצפוני שניסה להגיע באונייה לקוטב הצפוני, והגיע עד למרחק 400 ק"מ ממנו פיוטר קוזלוב רוסי 1863–1935 חקר אזורים במונגוליה, סין וטיבט רוברט פלקון סקוט אנגלי 1868–1912 חוקר יבשת אנטארקטיקה.
הגיע שני לקוטב הדרומי ונספה בדרך חזרה ארנסט שקלטון אירי 1874–1922 הוביל מספר משלחות חשובות לחקר יבשת אנטארקטיקה.
נלכד 16 חודשים בשדה קרח ונחלץ ללא פגע.
היירם בינגהאם השלישי אמריקאי 1875–1956 גילוי עיר האינקה מאצ'ו פיצ'ו ריצ'רד בירד אמריקאי 1888–1957 הראשון שטס מעל הקוטב הדרומי.
שהה לבדו 4.5 חודשים בתחנת המחקר הראשונה באנטארקטיקה לינקולן אלזוורת' אמריקאי 1880–1951 הוביל מספר משלחות חשובות לחקר יבשת אנטארקטיקה.
על שמו נקראים הרי אלזוורת' ואגם אלזוורת'.
איוואן פאפאנין סובייטי 1894–1986 חוקר הקוטב הצפוני.
נחת עליו לראשונה והקים בו תחנת מחקר.
הוכיח כי אין שטח אדמה תחת כיפת הקרח.
טנזינג נורגיי נפאלי 1914–1986טיפוס ראשון על הר אוורסט.
אדמונד הילרי ניו זילנדי1919–2008ההעפלה הידועה הראשונה לפסגת הר האוורסט
ישנן מעל ל-1100 יצירות ידועות מאת יוהאן סבסטיאן באך.
היצירות קוטלגו ב-1950 על ידי וולפגנג שמידר בקטלוג BWV) Bach-Werke-Verzeichnis) (בעברית: רשימת יצירות באך; בראשי תיבות: רי"ב), אשר מחולק לפי ז'אנרים (ולא לפי כרונולוגיה).