tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחסי הוותיקן–מקסיקו הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש למקסיקו.
הקתוליות הוצגה במקסיקו בשנת 1519 על ידי ספרד.
מרבית המקסיקנים הם קתולים, עם זאת, מאז אימוץ החוקה הנוכחית בשנת 1917, מקסיקו היא מדינה חילונית.
בשנת 1904, הכס הקדוש הקצה ציר אפוסטולי כנציג תושב במקסיקו.
הכס הקדוש ומקסיקו ניתקו את היחסים הדיפלומטיים לאחר שנשיא מקסיקו בניטו חוארס החרים את רכוש הכנסייה בין 1856 ל-1861. הנשיא חוארס פירק מסדרים דתיים והורה על הפרדת הכנסייה והמדינה בחוקה החדשה של מקסיקו שהפכה את מקסיקו למדינה חילונית.
כמה מכוחות הכנסייה הקתולית הוחזרו על ידי הנשיא פורפיריו דיאס.
בשנת 1926, לאחר מספר שנים של המהפכה המקסיקנית וחוסר הביטחון, הנשיא פלוטארקו אליאס קאייס, מנהיג המפלגה המהפכנית המוסדית השלטת, חוקק את חוק Calles, אשר מחק את כל הרכוש האישי של הכנסיות, סגר כנסיות שלא היו רשומות במדינה.
ואנשי דת אסורים להחזיק בתפקיד ציבורי.
החוק לא היה פופולרי, וכמה מפגינים מאזורים כפריים נלחמו נגד חיילים פדרליים במה שכונה מלחמת כריסטרו.
לאחר תום המלחמה בשנת 1929, הנשיא אמיליו פורטס חיל אישר הפסקת נשק קודמת בה החוק יישאר, אך לא נאכף, בתמורה לסיום פעולות האיבה.
בשנת 1974 ביקר נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלברס, בכס הקדוש, והפך לראש המדינה המקסיקני הראשון שעשה זאת.
בשנת 1979 הפך יוחנן פאולוס השני לאפיפיור הראשון שביקר במקסיקו.
בשנת 1992, לאחר יותר מ-130 שנה, ממשלת מקסיקו כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים הרשמיים עם הכס הקדוש.
באותה שנה הוקמו משלחות דיפלומטיות קבועות בבירות זו של זו, בהתאמה.
בשנת 2016 ביקר האפיפיור פרנציסקוס במקסיקו.
במהלך ביקורו במקסיקו הצהיר האפיפיור פרנציסקוס, בהתייחס לגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, כי "אדם שחושב רק לבנות חומות ולא לבנות גשרים אינו נוצרי".
הצהרה זו נאמרה בהתייחסות להערותיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנוגע לחומת הגבול.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לכס הקדוש
הכס הקדוש מחזיק במקסיקו נונציו אפוסטולי במקסיקו סיטי.
מקסיקו מחזיקה בוותיקן שגרירות ברומא.
יחסי הוותיקן–פורטוגל הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לפורטוגל.
בסוף המאה ה-4 החל תהליך ההתנצרות של האזור הכולל היום את פורטוגל.
בשנת 1143 הכריז אפונסו הראשון, מלך פורטוגל על הקמת ממלכת פורטוגל, ובשנת 1179 הכיר האפיפיור אלכסנדר השלישי בעצמאות הממלכה, מה שנתן לה לגיטימיות.
בשנת 1223 מת אפונסו השני, מלך פורטוגל, ובנו סנשו השני, מלך פורטוגל עלה במקומו לשלטון.
בשנת 1246 הסתכסך סנשו עם הכנסייה, והאפיפיור אינוקנטיוס הרביעי הורה לאחיו אפונסו להדיחו מהשלטון.
בשנת 1276 נבחר האפיפיור יוחנן העשרים ואחד, שכיהן בתפקיד עד מותו ב-20 במאי 1277, ונכון להיום (2020) הוא האפיפיור היחיד שהיה ממוצא פורטוגזי.
בשנת 1670 אישר האפיפיור קלמנס העשירי את עצמאותה מחדש של פורטוגל, לאחר ניצחונה על ספרד ההבסבורגית במלחמת השיקום הפורטוגזית.
בשנת 1728 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, לאחר שז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל הסתכסך עם האפיפיור, אולם בשנת 1738 נחתם קונקורדט בין המדינות.
לאחר רעידת האדמה ההרסנית בליסבון בשנת 1755, פורטוגל תחת ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל הפכה למונרכיה אבסולוטית נאורה.
מעל לכל, הביא ראש הממשלה סבשטיאאו דה מלו למודרניזציה של המדינה ברוח ההשכלה, וכתוצאה מכך פורטוגל נקלעה שוב לסכסוך עם הכנסייה, כך שבין 1760 ל-1770 נותקו שוב היחסים הדיפלומטיים.
המהפכה הליברלית בפורטוגל הביאה לליברליזציה של הממלכה, וכתוצאה מכך התפשט גל של אנטי-קלריקליות ואף בוטלה האינקוויזיציה.
בשנת 1910 הביאה מהפכת אוקטובר בפורטוגל לביטול המונרכיה ולהקמת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, אשר הכריזה על הפרדת הדת מהמדינה.
כתוצאה מהפעולות נגד הכנסייה נותקו היחסים בין המדינות בשנת 1912, והם חודשו רק בשנת 1918. ב-29 ביולי 1919 הכיר הוותיקן תחת האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר באופן רשמי ברפובליקה הפורטוגזית.
עם עלייתו לשלטון של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר כדיקטטור, מצבה של הכנסייה בפורטוגל השתפר משמעותית, אם כי סלזאר דה פקטו דאג להפרדה קפדנית של מדינה וכנסייה וחוקת 1933 המשיכה להבטיח חופש דת.
הקונקורדט של אסטדו נובו עם הכס הקדוש בשנת 1940 היווה בכל זאת נקודת שיא להתקרבותו המתמשכת עם הכנסייה הקתולית, שבנוסף לכמה פריבילגיות (כולל הוראת דת חובה, עבודה מיסיונרית פעילה בשטחים מעבר לים, החזרת החרמות קודמות), כך קיבלה בעיקר הערכה רשמית ועיגון חברתי ונשארה מוגנת מתנועות ליברליות ואנטי-דתיות.
בתמורה, הוותיקן התחייב למנות רק בישופים שאינם תומכים בהתנגדות פוליטית שנבדקו בעבר על ידי ממשלת סלזר.
ב-18 ביולי 1950, משטר סלזר והוותיקן סיכמו הסכם חדש לפיו דה-פקטו הושם קץ לריבונות המיסיונרית הפורטוגלית הקודמת ב.
המשטר הסמכותי בפורטוגל הסתיים במהפכת הציפורנים השמאלנית בשנת 1974. הצטרפות אפשרית של המדינה ל לא התגשמה לאחר מכן, מכיוון שרק מיעוט במהפכת השמאל היה בעל אוריינטציה קומוניסטית סובייטית, והיו פעילים בה גם כוחות קתולים.
לאחר שהכוחות הבורגניים תפסו עמדה חזקה במהפכה הפורטוגזית בשנת 1975, פורטוגל הפנתה את עצמה בבירור למערב, והיחסים בין ליסבון לוותיקן השתפרו בהתמדה מאז.
בשנת 2004 חתמו נציגי הכס הקדוש וממשלת פורטוגל על קונקורדט חדש ברומא, אשר החליף את ההסכם הישן משנת 1940.
הוותיקן מחזיק בפורטוגל נונציו אפוסטולי בליסבון.
יחסי הוותיקן–צ'ילה הם יחסי החוץ הרשמיים בין צ'ילה לוותיקן.
היחסים נחשבים טובים וחזקים מאוד, מכיוון שצ'ילה היא מדינה קתולית ברובה.
עם הרקע שלה כמדינה נוצרית, יש לצ'ילה קשר טוב יותר עם הוותיקן.
שתי המדינות כוננו יחסים מאז שנות ה-40 והוותיקן עדיין מחזיק בהשפעה משמעותית בקרב הצ'יליאנים.
מאז המאה ה-21 הרחיבו צ'ילה והכס הקדוש את קשריהם בשיתוף פעולה דתי, שתוארו כ"מצוינים" הן על ידי משלחות צ'ילה והן על ידי המשלחות של הכס הקדוש.
לאחרונה מילא הכס הקדוש תפקיד בקריאה לרשויות צ'ילה לחקור את הארכיבישופים הצ'יליאניים שהואשמו בגין נזירות והתעללות בבני אדם.
הוותיקן מחזיק נונציו אפוסטולי בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי הוותיקן–פרו הם יחסי החוץ בין הוותיקן לפרו.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1859. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ערך שני ביקורים בפרו.
הראשון היה בפברואר 1985 והשני במאי 1988. האפיפיור פרנציסקוס ביקר בפרו ב-1 בינואר 2018.
הוותיקן מחזיקה נונציו אפוסטולי בלימה.
פרו מחזיקה שגרירות לוותיקן ברומא.
יחסי הולנד–ניו זילנד הם היחסים הרשמיים בין ממלכת הולנד לניו זילנד.
ניו זילנד מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
הולנד מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון.
השגריר בהולנד מוסמך במקביל לדנמרק, פינלנד, איסלנד ונורווגיה.
גם ניו זילנד וגם הולנד הן מונרכיות חוקתיות.
הם חולקים עמדות וערכים חברתיים דומים מאוד ויש להם היסטוריה משמעותית של עבודה משותפת בנושאים בעלי חשיבות בינלאומית.
לעיתים קרובות הם משתפים פעולה באופן הדוק בפורומים רב-צדדיים.
בישיבות בינלאומיות רבות המשלחת ההולנדית מתיישבת מיד לצד המשלחת הניו זילנדית.
קיים גם שיתוף פעולה אקדמי ומחקרי חזק בין אוניברסיטת ווגינגן בהולנד לאוניברסיטת מאסי בניו זילנד.
הקשרים התרבותיים בין שתי המדינות שופרו בשנת 2010, כאשר "Te Hono ki Aotearoa", וואקה טאואה, הוענק בהשאלה קבועה למוזיאון הלאומי לאתנולוגיה ההולנדית בליידן.
יתר על כן, 256 אנשי אוויר ניו זילנדים שנהרגו במלחמת העולם השנייה טמונים בהולנד, ב-85 בתי קברות שונים.
בשנת 2003 הושלם העתק בגודל מלא של טחנת רוח הולנדית, שנקראה "דה מולן", ונפתח בפוקסטון שבניו זילנד.
האירופאי הראשון שהגיע לניו זילנד היה מגלה הארצות ההולנדי אבל טסמן, שהגיע אל צפון מערב האי הדרומי ב־1642. טסמן העניק למקום את השם "Staten Landt" מתוך מחשבה מוטעית כי מדובר במסת יבשה, המחוברת למקום בעל שם זהה (כיום "Isla de los Estados") אל מול חופי ארץ האש שבדרום אמריקה.
טסמן ניסה לעגון באי, אך הותקף על ידי הילידים המאורים ונאלץ לסגת.
ב-1645, משעמדו על טעותו של טסמן, העניקו קרטוגרפים הולנדים למקום את השם נובה זילנדיה, על שם מחוז זיילנד שבהולנד.
ב-1769 הגיע מגלה הארצות הבריטי ג'יימס קוק אל האיים ומיפה אותם.
קוק הסב לאנגלית את שמו ההולנדי של המקום, והעניק לאיים את שמם המודרני: ניו זילנד.
לאחר שהוקמה ניו זילנד כמדינה בשנת 1840 היחסים בין שתי מדינות היו טובים.
היחסים שופרו משמעותית עם הגירה של מספר גדול של הולנדים לניו זילנד לאחר מלחמת העולם השנייה.
לפני מלחמת העולם השנייה היו בניו זילנד רק 128 אנשים ילידי הולנד, כולל חריט ואן אש (סבו של הנרי פיט דרורי ואן אש) שהקים את מכללת ואן אש ופטרוס ואן דר ולדן.
ראש הממשלה השמיני של ניו זילנד, ג'וליוס ווגל, היה בנו של הולנדי.
כתוצאה ממשא ומתן בין ממשלת הולנד לניו זילנד נחתם הסכם הגירה באוקטובר 1950. כתוצאה מכך הגיעו אלפי מהגרים הולנדים לניו זילנד בשנים שלאחר מכן.
בשנת 1968 הם הקימו את הקבוצה הגדולה ביותר של קבוצות מהגרים שאינן בריטיות.
מפקד האוכלוסין 2013 מראה כי 28,503 אנשים זיהו את הקבוצה האתנית שלהם כהולנדים.
שגרירות הולנד בוולינגטון העריכה כי יש כ-45,000 אזרחים הולנדים המתגוררים בניו זילנד.
מספר זה כולל אנשים בעלי אזרחות ניו זילנדית והולנדית כפולה.
כיום יותר מ-150,000 תושבי ניו זילנד טוענים למורשת הולנדית.
בהולנד יש גם קהילה ניכרת של יוצאי ניו זילנד.
ניו זילנד מחזיקה שגריר תושב בהולנד מאז 1967, וראש משלחת תושב מאז 1950.
הולנד היא יעד יצוא חשוב לסחורות של ניו זילנד ומקור השקעה משמעותי.
בשנת 2017 הייתה הולנד שותפת המסחר הרביעית בגודלה באיחוד האירופי.
פונטרה ומיינפרייט בחרו שניהם למקם את המטה האירופי שלהם בהולנד.
בשנת 2017, ניו זילנד ייצאה בשווי 874 מיליון דולר להולנד וייבאה בשווי 571 מיליון דולר.
מוצרי היצוא המובילים הם בשר כבשים, מוצרי חלב ואלומיניום לא מחושל.
מוצרי היבוא המובילים הם מכונות, טבק והכנת מזון.
ביקורים רשמיים מהולנד לניו זילנד
5–10 בפברואר 1951: ראש הממשלה וילם דריס
פברואר 2014: פרנס טימרמנס, שר לענייני חוץ
אפריל 2015: הגנרל טום מידנדורפ, ראש ההגנה
נובמבר 2016: שר החוץ ברט קנדרס, השר לענייני כלכלה הנק קמפ ומשלחת סחר (עם המלך וילם אלכסנדר והמלכה מקסימה)
וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד
7–9 בנובמבר 2016 - וולינגטון, כרייסטצ'רץ' וזאוקלנד
ביקורים רשמיים מניו זילנד להולנד
מרץ 2018: אנדרו ליטל, שר המשפטים
אפריל 2018: חברי הפרלמנט איימי אדמס, ז'אקי דין וקנוואלג'יט סינג בקשי
יחסי הולנד–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין הולנד לבין הפיליפינים.
הפיליפינים הקימה את שגרירותה בהאג במאי 1960, כאשר השגריר הפיליפיני הראשון הציג תעודות בפני יוליאנה, מלכת הולנד.
נכון לשנת 2014, הולנד היא המשקיעה השלישית בגודלה בפיליפינים ושותפת הייצוא העשירית בגודלה של המדינה בדרום מזרח אסיה.
משרד החוץ ההולנדי הצהיר באתר האינטרנט שלו כי הבעיה היחידה ביחסים בין הולנד לפיליפינים היא נוכחותם של מה שכינו ההנהגה הקומוניסטית הפיליפינית באוטרכט.
יחסי הולנד–קוריאה הדרומית מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הולנד לקוריאה הדרומית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 באפריל 1961. בשנת 2011 חגגו שתי המדינות 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
ב-27 בספטמבר 2016 נפגשו מנהיגי שתי המדינות, נשיאת קוריאה הדרומית פאק גון-הייה וראש ממשלת הולנד מארק רוטה, בסיאול, והם דנו בצעדים להגברת שיתוף הפעולה בנושא חילופי סחר, אנרגיה ותעשיות יצירתיות.
שני המנהיגים שיתפו את דעתם בנוגע לצעדים שיתופיים בכל הנוגע לתגובות לנושאי תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית ולנושאים אחרים של שיתוף פעולה אזוריים ובינלאומיים.
במהלך הפסגה ביקשה הנשיאה פאק מרוטה למלא "תפקיד פעיל" בלחץ על קוריאה הצפונית לסיים את שאיפותיה והפרובוקציות הגרעיניות שלה באמצעות סנקציות ודיפלומטיה, והיא חזרה והדגישה כי החידה הגרעינית של קוריאה הצפונית לעולם לא תיפתר אם הקהילה הבינלאומית לא תצליח לסיים את האובססיה "המטורפת" של המשטר הקומוניסטי לנשק גרעיני.
בשנת 2019 סך היצוא מקוריאה הדרומית להולנד הסתכם ב-4.243 מיליארד דולר, כולל בעיקר מכוניות חשמליות, דלק סילוני ונפט, סגסוגות מתכת ומכוניות נוסעים.
היבוא של קוריאה הדרומית מהולנד הסתכם ב-4.196 מיליארד דולר כולל בעיקר ציוד למטרת ייצור מוליכים למחצה, מעגלים משולבים מוליכים למחצה, רכיבי ציוד לייצור מוליכים למחצה וחלב.
ההשקעה של קוריאה הדרומית בהולנד הסתכמה ב-16.6 מיליארד דולר, ואילו ההשקעה של הולנד בקוריאה הדרומית הסתכמה ב-31.4 מיליארד דולר.
אחרי סין קוריאה הדרומית היא שוק הייצוא הגדול ביותר של הולנד באסיה.
הולנד היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של קוריאה הדרומית ב.
הולנד מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול.
קוריאה הדרומית מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
יחסי הולנד–קוריאה הצפונית מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הולנד לקוריאה הצפונית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בינואר 2001. בשנת 2011, שתי המדינות חגגו עשר שנים של יחסים דיפלומטיים, ולרגל המאורע קוריאה הצפונית הציגה שלושה סרטי תעודה הולנדיים בפיונגיאנג, כולל אחד על ניהול מים בהולנד.
הולנד מודאגת מהפרות זכויות אדם ופיתוח טכנולוגיות גרעיניות בצפון קוריאה, וקראה לקוריאה הצפונית לשפר את היחסים הדו-צדדיים שלה עם קוריאה הדרומית.
בין שתי המדינות קיים קשר כלכלי מועט.
הנתונים העדכניים ביותר על סחר בין שתי המדינות מקורם בשנת 2011 והראו ירידה.
אמנם להולנד אין יחסי פיתוח דו-צדדיים עם קוריאה הצפונית, אך היא משתתפת במספר פרויקטים הומניטריים באמצעות האו"ם, האיחוד האירופי והצלב האדום הבינלאומי.
בנוסף, אוניברסיטת ווגינגן ומרכז המחקר והאקדמיה למדעי החקלאות בפיונגיאנג עובדים יחד על כמה פרויקטים הנוגעים לבטיחות מזון ולהתפתחויות האחרונות בחקלאות תפוחי אדמה.
הולנד מיוצגת בקוריאה הצפונית באמצעות שגרירותה בסיאול, קוריאה הדרומית.
קוריאה הצפונית מיוצגת בהולנד באמצעות שגרירותה בברן, שווייץ.
יחסי הכס הקדוש–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הוותיקן לשוודיה.
שוודיה הייתה ממלכה נוצרית קתולית עד לתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית.
בשנת 1982 כוננה שוודיה יחסים דיפלומטיים עם הכס הקדוש, לאחר הפסקה בת 450 שנים.
בשנת 1986 פתחה שוודיה שגרירות ברומא, אולם היא נסגרה בשנת 2001, וכיום היא מיוצגת באמצעות שגריר שאינו תושב השוכן בסטוקהולם.
בשנת 2002 הועבר הנונציו האפוסטולי ששכן בקופנהגן שבדנמרק לשוודיה, והוא מייצג גם את דנמרק, פינלנד, איסלנד ונורווגיה.
שוודיה מיוצגת בוותיקן באמצעות שגריר שאינו תושב השוכן בסטוקהולם.
הוותיקן מחזיק בשוודיה נונציו אפוסטולי בסטוקהולם.
יחסי הולנד–הונגריה הם יחסי החוץ בין הולנד להונגריה.
היחסים בין המדינות החלו במהלך הרפורמציה, כאשר הולנד, שהייתה בתור הזהב שלה, סיפקה תמיכה משמעותית לנוודים הונגרים שהגיעו לשם ללמוד.
הישגי התרבות ההונגרית זכו להערכה רבה מצד הקהל ההולנדי מאז המאה ה-19, במיוחד בתחום הספרות והמוזיקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, תפסה שוב הצדקה ההולנדית חשיבות רבה: מספר רב של ילדים הונגרים אומללים ויתומים הגיעו להולנד, שם התקבלו זמנית או לצמיתות על ידי משפחות.
לאחר המרד ההונגרי ב-1956 הגיע מספר רב של פליטים הונגרים שוב להולנד, שם התקבלו בצורה מועילה מאוד.
ההונגרים החיים בהולנד היו חברים מוערכים בחברה שם בסוף המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21, רבים מהם תרמו להתפתחות המדינה עם תוצאות משמעותיות.
לאחר חילופי המשטר הגיעו גם מספר לא מבוטל של הולנדים להונגריה.
הולנד מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט וקונסוליית כבוד בפץ'.
הונגריה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג ו-6 קונסוליות כבוד באמסטרדם, ארנהם, ארדנהאוט , וינסום , דן בוס וקוראסאו.
יחסי הכס הקדוש–רומניה הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לרומניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1920.
בתאריכים 7–9 במאי 1999 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור רשמי ברומניה.
זה היה המסע האפיפיורי הראשון למדינה אורתודוקסית ברובה מזה יותר מ-1,000 שנה.
הוא השתתף בליטורגיה אורתודוקסית ב-9 במאי 1999, וסימן את הפעם הראשונה בה השתתף אפיפיור בטקס אורתודוקסי.
בשנת 2002 היו 1,028,401 קתולים ברומניה, המהווים 4.7% מאוכלוסיית המדינה.
האפיפיור פרנציסקוס ביקר ברומניה בין התאריכים 31 במאי ל-2 ביוני 2019.
הכס הקדוש מחזיק ברומניה שגרירות בבוקרשט.
יחסי הולנד–ונצואלה הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
היחסים הדיפלומטיים בין ממשלות הולנד וונצואלה כוננו ב-1921 בעקבות אמנה בין שתי המדינות שנחתמה בקראקס ב-11 במאי 1920. היחסים בין שתי הממשלות היו מתוחים, מאחר שצי ונצואלה תפס מספר ספינות הולנדיות במהלך מלחמת העולם הראשונה - למרות שממשלת הולנד נותרה נייטרלית במלחמה.
באמנה זו, ממשלת ונצואלה הסכימה לשלם לממשלת הולנד 20,000 בוליבר כפיצוי על תפיסת הספינות הללו.
איי ABC, הנמצאים תחת התלות של ממלכת ארצות השפלה, נמצאים במרחק של פחות מ-24 ק"מ מחופי ונצואלה.
האי המאוכלס ביותר מבין הטריטוריות הללו הוא קוראסאו, שהדמוגרפיה שלו אינה דומה לזו של ונצואלה וחלק גדול ממדינות דרום אמריקה.
נשיא ונצואלה לשעבר הוגו צ'אווס קרא ל"עצמאות מהפכנית" לאיים הללו, הצעה שהטרידה רבים מתושבי האי ופקידי צבא הולנדים בכירים בהאג.
זאת, בנוסף לבריתות האחרונות של צ'אווס עם מדינות עוינות לעולם המערבי, הניעו את ממשלת הולנד להציב נשק צבאי ימי במספר איים לא מאוכלסים סמוך לוונצואלה.
בינואר 2010, במהלך ראיון טלוויזיה, טען צ'אווס כי מטוסי מלחמה אמריקאים נפרסו באיים ההולנדים כחלק מהתקפה מתוכננת על ונצואלה, והראה תצלום של מטוס קרב אמריקאי P3 כהוכחה.
ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה דחה את ההאשמות של צ'אווס.
לדברי בלקנאנדה, המטוסים שימשו למאבק בסחר בסמים והתמונה "נלקחה מוויקיפדיה" והיא מתוארכת לשנת 2002.
בשנת 2019, מספר הפליטים מוונצואלה שהגיעו לטריטוריה ההולנדית ארובה נאמד בכ-17,000, המהווים כ-15% מאוכלוסיית האי.
יחסי הולנד–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים בין הולנד לערב הסעודית.
הולנד פתחה קונסוליה בג'דה בשנת 1872, ובשנת 2022 צוינו 150 שנה ליחסים בין המדינות.
במאי 2022 משלחת סעודית ביקרה בהולנד כדי להגביר את השותפות הכלכלית והמסחרית בין המדינות.
הבנק הסעודי–הולנדי היה הבנק הראשון שפעל בערב הסעודית.
KLM הייתה אחת מחברות התעופה הראשונות שהטיסו טיסות סדירות לסעודיה וממנה בשנת 1950.
הטיסות הישירות בקו אמסטרדם–דמאם הופעלו בשנת 2021 בעקבות הקו הישיר בין אמסטרדם לריאד, הכולל ארבע טיסות ישירות מדי שבוע בין שתי הממלכות.
בשנת 2018, הולנד דורגה את אחד המשקיעים המובילים בערב הסעודית עם השקעות של 49.5 מיליארד ריאל ו-225 רישיונות השקעה לפי SAGIA (כיום MISA) באותה תקופה.
נפח הסחר ב-2019 הגיע ל-5.3 מיליארד אירו (24 מיליארד ריאל סעודי), בעיקר בנפט וגז, בריאות ותרופות, מכונות ומזון.
כמו כן, הולנד מדורגת כיצואנית ה-8 בגודלה לסעודיה.
הולנד מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד.
ערב הסעודית מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
למרות שהכנסייה הרומית-קתולית הוקמה באופן טריטוריאלי בקנדה מאז הקמתה של צרפת החדשה בתחילת המאה ה-17, יחסי הכס הקדוש–קנדה כוננו רשמית רק במהלך תקופתו של האפיפיור פאולוס השישי ב-1969.
תחומי שיתוף הפעולה בין אוטווה ורומא כללו באופן מסורתי חינוך, שירותי בריאות, מאבק בעוני ודיפלומטיה בינלאומית.
לפני הקמת מדינת הרווחה, מעורבות הכנסייה הייתה ניכרת במגזרים רבים בחברה הקנדית.
כיום, העיסוקים הבינלאומיים של קנדה בעד צדק ושלום תואמים לרוב את אלה של רומא, המעדיפה דיאלוג ברמה העולמית.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני היה האפיפיור הראשון שביקר בקנדה ב-1984 וביקר שוב בקנדה ב-1987 וב-2002.
באפריל 2022, האפיפיור פרנציסקוס התנצל בפני הילידים של קנדה על תפקידה של הכנסייה הקתולית במערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים.
האפיפיור פרנציסקוס הגיע לאדמונטון, אלברטה, קנדה ב-24 ביולי 2022. ביום שני ה-25 ביולי הוא ביקר ב-Maskwacis ולאחר מכן השתתף בטקס שנכחו בו זקנים ילידים רבים, הוא התנצל במהלך הטקס שהיה גדוש בשירה, ריקוד וטקסים מסורתיים.
האפיפיור קיבל כיסוי ראש מסורתי על ידי הצ'יף ליטלצ'יילד.
לאחר הכיבוש הבריטי ב-1759 הוקפאו היחסים עם רומא באופן זמני ונאסר על ישועים להיכנס למדינה.
עם זאת, הסובלנות הדתית חודשה במהירות במסגרת חוק קוויבק משנת 1774, בשל הרגש האנטי-אמריקאי של המנהלים הקולוניאליים.
לפני חוק קוויבק משנת 1774, הבישופים הנותרים של קנדה תחתית החלו למות מזקנה, והבישופים והקרדינלים החדשים נחסמו מלהיכנס על ידי המנהלים הבריטיים.
לאחר המוות האחרון ב-1768, המושל הקולוניאלי הבריטי הפך את החלטתו והחל לאפשר למספר מוגבל של מנהלים קתולים להיכנס, מה שסלל את הדרך לחוק קוויבק משנת 1774. כתוצאה מחירויות הדת שהעניקה לקתולים, אמריקאים קולוניאליים ב-13 המושבות (בגלל עמדתם האנטי-קתולית) תייגו אותו כאחד מ"המעשים הבלתי נסבלים" שהשפיע על תחילת המהפכה האמריקאית.
ג'ון א' מקדונלד, ראש הממשלה הראשון של קנדה, נחשב לבעל יחסים בעייתיים עם הכנסייה, מה שבא לידי ביטוי בכעסם של קתולים רבים על מקדונלד במהלך פרשת לואי ריאל, סכסוך שהיה לו נימה עדתית רבות.
במאה ה-19, האפיפיור לאו השלושה-עשר שלח שליחים דיפלומטיים לאירועים חברתיים-פוליטיים חשובים בקנדה.
האפיפיור לאו התעניין מאוד בענייני קנדה וכתב את האנציקליקה Affari Vos על שאלת בתי הספר של מניטובה.
לווילפריד לורייה, ראש הממשלה הפרנקופוני הראשון של קנדה, היו יחסים טובים באמת עם האפיפיור פיוס העשירי, ובתקופתו כראש הממשלה עברה הכנסייה תקופה משגשגת יחסית מבחינת ייעודים והשפעה חברתית.
פייר טרודו, ראש ממשלה קתולי נוסף בקוויבק, גדל כקתולי קפדני, אך מאוחר יותר נחלש בדבקותו לאחר פרסום ה-Humanae Vitae ב-1968. לאחר 1968, טרודו העביר מספר חוקים ליברליים בנושא גירושין, מניעת הריון, ניאוף, הומוסקסואליות והפלות, חוקים אשר ביצעו ליברליזציה עמוקה, מודרניזציה וחילונית בחברה הקנדית.
המושלים הכלליים של קנדה היו לפעמים מאוד קתולים.
ז'ול לז'ה היה אחיו של הקרדינל פול-אמיל לג'ר.
ז'אן סווה הייתה חברה לשעבר בתנועת הפעולה הקתולית.
בפועל, הפלה הותרה לחלוטין רק תחת ממשלתו של השמרני הקתולי בריאן מולרוני, שהתנגד לה באופן אישי אך לא יכול היה למנוע החלטה של בית המשפט העליון משנת 1988 המסירה את כל ההגבלות הקודמות על ההליך.
קנדה מחזיקה בוותיקן שגרירות ברומא.
הכס הקדוש מחזיק נונציו אפוסטולי באוטווה.
יחסי הכס הקדוש–פולין הם יחסי החוץ בין הכס הקדוש לרפובליקה של פולין.
נכון לשנת 2015, כ-92.9 אחוז מהפולנים שייכים ל.
היחסים בין הכס הקדוש לפולין התקיימו ברמת הנונציאטורה מאז 1555, כאשר הנציג הדיפלומטי הראשון של הכס הקדוש בדרגת נונציו הגיע לוורשה.
החתימה על קונקורדט בתחילת אותה מאה הייתה עדות מוקדמת יותר לקיומם של יחסים דיפלומטיים לא רשמיים מוקדמים עוד יותר ביניהם.
עם חלוקתה השלישית של פולין ב-1795, חדלה המדינה הפולנית מלהתקיים, אך חזרה לעצמאותה ב-1918 לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919, הכס הקדוש ופולין כוננו יחסים דיפלומטיים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הכס הקדוש סירב להכיר בממשלת האחדות הלאומית הזמנית של פולין שהוקמה ב-1945. הכס הקדוש שמר על יחסים דיפלומטיים עם הממשלה הפולנית הגולה בלונדון עד 1958. ב-1971 החלו דיונים על נורמליזציה של היחסים בין פולין לכס הקדוש.
באוקטובר 1978, הארכיבישוף של קרקוב יליד פולין, קרול יוזף ויטילה, נבחר לאפיפיור ונודע בשם האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
ביוני 1979 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני את ביקורו הרשמי הראשון בפולין.
ליוחנן פאולוס השני יוחס סיוע להפלת הקומוניזם במרכז ומזרח אירופה, כולל פולין.
בשנת 1989, היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש במלואם בין שתי המדינות.
האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר (2006)
הכס הקדוש מחזיק נונציו אפוסטולי בוורשה.
פולין מחזיקה שגרירות לכס הקדוש ברומא.
בין מדינת ישראל והולנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1949, כאשר לישראל יש שגרירות רשמית בהאג, בעוד שלהולנד יש שגרירות ברמת גן, וכן משרד מידע בירושלים ו-2 קונסוליות כבוד בערים אילת וחיפה.
בין שתי המדינות ישנם יחסי ידידות קרובים וחמים, ומתקיימים ביניהן יחסי תיירות ומסחר מפותחים, וכן שיתוף פעולה רחב בסוגיות פוליטיות שונות.
הולנד נחשבת לאחת המדינות הקרובות ביותר לישראל.
קאן אף העמיד לראשונה לרשותו של הרצל והתנועה הציונית את המימון והקשרים הפוליטיים הדרושים לקיום הקונגרסים הציונים ולהגשמת הרעיון הציוני.
שגרירות הולנד בישראל, שהקומה על ידי שדרוג קונסוליית הולנד בירושלים למעמד צירות ב-1950, הייתה השגרירות הראשונה בירושלים.
ביוני אותה שנה מונה מיכאל עמיר לשגריר ישראל הראשון בהולנד.
לאחר ניתוק יחסי ברית המועצות–ישראל ביוני 1967, ייצגה שגרירות הולנד במוסקבה את האינטרסים הישראליים בברית המועצות.
מי שהיה ראש ממשלת הולנד בשנים 2010-2024, מארק רוטה, ידוע בתור תומך נלהב של ישראל.
במסגרת סקר שערכה שגרירות הולנד בישראל, דורגה הולנד על ידי ישראלים כמדינה השנייה הידידותית ביותר לישראל באירופה, לאחר גרמניה, בעיקר הודות לתמיכתה הפוליטית האיתנה במדינת ישראל ולרמת האנטישמיות הנמוכה יחסית בה.
היחסים החמים באו לידי ביטוי במהלך פגישתו של נשיא מדינת ישראל שמעון פרס עם מלך ומלכת הולנד באוקטובר 2013, שבמהלכה הגדיר המלך את הידידות בין שתי המדינות כ"ידידות היסטורית" שראשיתה בפועלו של הבנקאי היהודי-הולנדי יעקובוס קאן, וקרא להמשך המעורבות ההולנדית בתהליך השלום ב.
הולנד נחשבת על ידי רבים בישראל ומחוצה לה כידידה קרובה של ישראל באיחוד האירופי, לצד גרמניה, ולתומכת עקבית בצד הישראלי ב וזאת חרף חילוקי דעות פנימיים במערכת הפוליטית בהולנד ביחס לכך.
אם כי מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל עברו היחסים שינויים משמעותיים.
תמיכה וגיבוי: אוקטובר 2023 - נובמבר 2024
ב-7 באוקטובר 2023, בעקבות הדיווחים על טבח שבעה באוקטובר, ראש ממשלת הולנד מארק רוטה היה המנהיג הבינלאומי הראשון להתקשר לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו להבעת סולידריות.
מאז רוטה ביקר בישראל שלוש פעמים - ב-23 באוקטובר 2023 להבעת סולידריות עם ישראל בעקבות הטבח.
ב-8 בנובמבר 2023 בשביל לדון על מצב הסיוע ההומינטרי בעזה וב-12 בפברואר 2024 לדון עם נתניהו ובני גנץ על המלחמה בעזה, על רקע ההתנגדות הבינלאומית לתמרון קרקעי ברפיח.
ב--12 בפברואר 2024, בעת הביקור של רוטה בישראל, הורה בית המשפט בהולנד לממשלה לחסום ייצוא חלפים של מטוסי F-35 לישראל בשל חשש להפרה של המשפט ההומינטרי הבינלאומי.
לאחר פסיקת בית המשפט הופסק הייצוא הישיר של חלפים אלה מהולנד לישראל, אולם חלקים המיוצרים בהולנד ונשלחים למאגרים המנוהלים על ידי ארצות הברית המשיכו להגיע לישראל.
בבחירות שנערכו בנובמבר 2023 זכתה המפלגה למען החירות, שאותה ייסד ובראשה עומד חרט וילדרס במספר הרב ביותר של קולות בפרלמנט.
וילדרס הביע עמדות פרו ישראליות מובהקות.
בהסכם הקואליציוני להקמת הממשלה בהולנד בעקבות בחירות אלה, במאי 2024, נכלל סעיף להעברת שגרירות הולנד בישראל לירושלים "בזמן המתאים".ביולי 2024, מונה קספר ולדקאמפ לתפקיד שר החוץ של הולנד.
קודם לכן, בין השנים 2011 ל-2015, שימש כשגריר הולנד בישראל.
בספטמבר 2024, נפגש ראש ממשלת הולנד דיק סכוף עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
ב-7 בנובמבר 2024, הותקפו אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם והושמעו קריאות אנטישמיות.
האירוע זכה לסיקור בינלאומי נרחב, וגונה על ידי ראש ממשלת ומלך הולנד ועל ידי מנהיגים באיחוד האירופי ובעולם.
ב-21 בנובמבר 2024, הולנד, שמארחת את בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג (ICC) הייתה המדינה הראשונה שהודיעה על כוונתה לכבד לכבד את צווי המעצר שהוציא בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג (ICC) כנגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר הביטחון יואב גלנט.
בעקבות אמירה זו ביטל שר החוץ גדעון סער את ביקורו של ולדקאמפ בישראל שאמור היה להיערך בסוף נובמבר.
באפריל 2025, בעקבות התקרית בה נהרגו 15 עובדי הסיוע של הסהר האדום ברפיח, זומן שגריר ישראל בהולנד לשיחה.
ב-8 מאי 2025, בעקבות החלטת ישראל לאסור על הכנסת סיוע הומניטרי לרצועת עזה, אישור תוכנית בקבינט להשתלטות ממושכת על חלקים מהרצועה ותחילתו של מבצע מרכבות גדעון, קראה הולנד לבחון את הסכם האסוציאציה.
הקריאה זכתה לגיבוי פומבי מצד מספר מדינות באיחוד וב-20 במאי 2025 התקבלה החלטה לבחון את ההסכם.
ב-18 במאי 2025 התקיימה בהאג הפגנת "קו אדום" בהשתתפות של כ-100 אלף מפגינים במחאה על מדיניות הולנד כלפי ישראל וקריאה להטלת סנקציות עליה.
כחודש לאחר מכאן, ב-15 ביוני 2025, נערכה בהאג הפגנת המשך בהשתתפות של כ-150 אלף מפגינים.
ההפגנות נחשבו מהגדולות ביותר שנערכו בהולנד בעשרים השנים האחרונות.
ב-27 ביולי 2025, פורסם דו"ח של שירותי המודיעין והביטחון ההולנדים שסיווגו את ישראל בתור מדינה המאיימת על הביטחון הלאומי של הולנד.
בדו"ח נטען שישראל מנסה להשפיע על דעת הקהל ועל החלטות פוליטיות בהולנד וביחד עם ארצות הברית מאיימת באופן פומבי על בית הדין הפלילי הבינלאומי שבהאג.
ב-29 ביולי 2025, הודיעה הולנד כי היא אוסרת על כניסת השרים בצלאל סמוטריץ' ואיתמר בן גביר לשטחה בנימוק שהסיתו לאלימות נגד פלסטינים וקראו לטיהור אתני וזימנה את שגריר ישראל לשיחת נזיפה.
ישראל הגיבה בזימון שגרירת הולנד בישראל לשיחת נזיפה, שנוהלה באופן חריג על ידי שר החוץ גדעון סער בעצמו.
ב-22 באוגוסט 2025, שר החוץ של הולנד ולדקאמפ הודיע על התפטרתו לאחר שלא הצליח לשכנע את הקבינט ההולנדי להטיל סנקציות נוספות על ישראל.
באוגוסט 2025, למרות ההתפטרות של שר החוץ, הפרלמנט ההולנדי הצביע נגד צעדי ענישה נגד ישראל ודחה הצעה להכיר במדינה פלסטינית עצמאית.
בנוסף, בית הנבחרים ההולנדי אישר הצעה שאומרת כי "יש להשמיד לחלוטין את ארגון הטרור האסלאמי חמאס".
ב-11 בספטמבר 2025, שר החוץ החדש של הולנד דייוויד ואן וויל הכריז כי מדינתו מתכננת לאסור ייבוא סחורות המיוצרות בהתנחלויות ב"שטחים הפלסטיניים הכבושים".
בדצמבר 2025 הודיעה הולנד, ביחד עם אירלנד, ספרד וסלובניה, שתחרים את האירווויזיון של 2026 בעקבות השתתפות ישראל ולאור מעשיה של ישראל בעזה לאחר מתקפת חמאס וטבח שבעה באוקטובר.
באוגוסט 1961 נחתמה עסקת נשק בין ישראל להולנד, במסגרתה סיפקה ישראל לצבא הולנד 80,000 תת-מקלעים מסוג עוזי.
עסקה זו הייתה עסקת הנשק הגדולה ביותר שביצעה ישראל עד אז.
לאורך השנים, הולנד הייתה שותפת סחר משמעותית של ישראל, כאשר במהלכן נחתמו מספר אמנות והסכמים כלכליים בין שתי המדינות, לרבות הסכם לשיתוף פעולה בתחומי מחקר ופיתוח, וכן אמנה למניעת כפל מס אשר נועדה לעודד את יחסי המסחר בין המדינות.
מאמצים אלו נשאו פרי, כאשר שנת 2012 הייתה שנת שיא בסחר ההדדי בין שתי המדינות, שהיקפו באותה השנה נמדד בלמעלה מ-5 מיליארד דולר.
הדבר הופך את ישראל ליעד היצוא השלישי בהיקפו באירופה עבור הולנד, לאחר גרמניה ואיטליה, עם 2.84 מיליארד דולר, ואת הולנד ליעד היצוא השני בהיקפו באירופה עבור ישראל, לאחר בריטניה, עם 2.3 מיליארד דולר.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית בהאג, האחראית על ניהול וקידום יחסי הסחר עם הולנד.
מטרת הנספחות היא לסייע לחברות ישראליות להשתלב בשווקים השונים במדינה.
בנוסף, הנספחות מקדמת השקעה ושותפות אסטרטגית בין המדינות.
הנספח הכלכלי בהאג הוא יורם גלעדי (אחראי גם על דנמרק ושוודיה).
היחסים בין ממלכת ארצות השפלה לבין מדינת קטר מבוססים על שיתוף פעולה במגוון תחומים, העיקרי שבהם הוא הסחר שבין המדינות.
שיתוף הפעולה מצד חברות שונות משתי המדינות אף הוא מתחזק לאורך השנים, כשחברות הולנדיות רבות פותחות משרדים וסניפים בקטר.
מלכת הולנד ביאטריקס קיימה ביקור רשמי בקטר במרץ 2011. בביקור שוחחה המלכה עם שייח'ה מוזה, אשתו של אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני והמלכה האם של קטר.
מאז ועד היום, שרים הולנדים ביקרו בקטר ולהפך.
בשנת 2015 ביקר שגריר זכויות האדם ההולנדי בקטר ושוחח עם נציגי הממשלה וארגונים לא ממשלתיים.
הולנד פועלת לשפר את מצב מהגרי העבודה לקטר ומתייעצת בקביעות עם הרשויות בקטר בנוגע לסוגיה זו.
היקף המסחר בין הולנד לקטר גדל משמעותית בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2014 ייצאה קטר להולנד סחורה בהיקף של 197 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר נפט וגז טבעי.
לעומתה הולנד ייצאה לקטר סחורה בהיקף של 460 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר חלב משומר, תחמוצת קובלט, מוצרי תקשורת ומחשבים.
חברות הולנדיות מעורבות בפרויקטים גדולים בתחום הנפט, הגז הטבעי וה.
מספר גדל והולך של עסקים הולנדיים פותח משרדים בקטר.
קטר אף הביעה עניין במומחיות ההולנדית בנוגע לאנרגיה בת קיימא, לתחבורה וללוגיסטיקה, למים ולסביבה ולכן לחברות הולנדיות יש הזדמנויות רבות בקטר.
מגזרים נוספים בהם קיימות השקעות הן ענפי הבריאות והתיירות.
לאוניברסיטת סטנדן יש סניף בקטר, שמציע קורסים בעסקים ובאירוח בינלאומי.
ל"ארגון הולנד למחקר מדעי יישומי" (TNO) יש משרד אזורי בפארק המדע והטכנולוגיה בקטר מאז 2011. אוניברסיטת חרונינגן ואוניברסיטת מאסטריכט מפעילות מספר תוכניות משותפות עם אוניברסיטת קטר.
בחודש אוגוסט 2005 פתחה הולנד את שגרירותה בדוחה שבקטר, במעמד ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה שביקר בקטר במועד פתיחת השגרירות.
בשנת 2006 פתחה קטר את שגרירותה בהאג שבהולנד, וזו מטפלת באינטרסים הקטריים בהולנד.
יחסי הולנד–טורקיה הם ההתייחסות הפוליטית ושיתופי הפעולה בין הרפובליקה הטורקית לממלכת ארצות השפלה.
נכון לשנת 2017, היחסים הדיפלומטיים בין הולנד לטורקיה קרים ועוינים, לאחר שהולנד אסרה על נחיתת שר החוץ הטורקי מבלוט צ'בושולו ברוטרדם.
הוא אמור היה לקחת חלק בעצרת תמיכה בהרחבת סמכויות לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן לקראת משאל העם הטורקי.
ב-11 במרץ 2017 טורקיה סגרה את שגרירות הולנד באנקרה מ"סיבות ביטחוניות".
המגעים הראשונים בין האימפריה העות'מאנית (שלימים תהפוך לטורקיה) לבין הולנד החלו בשנת 1612. נציגות קונסולרית ראשונה הוקמה ב-1859.
ב-11 במרץ 2017 אסרה הולנד על שר החוץ של טורקיה, מבלוט צ'בושולו, לנחות במדינה לקראת נאומו בעצרת תמיכה בנשיא טורקיה ארדואן.
בעקבות זאת, כינה ארדואן את אנשי ממשלת הולנד "נאצים ופשיסטים".
האמרה זכתה לפרסום עולמי, וראש ממשלת הולנד מארק רוטה אמר כי "האמירה מטורפת, ארדואן חצה את הגבול".
על העניין אמר מארק רוטה כי "הולנד היא לא מקום עבור קמפיינים פוליטיים טורקיים".
בעת המשבר הדיפלומטי הודיעה שרת המשפחה של טורקיה פטמה בטול סייאן קאיה כי תיכנס להולנד במכוניתה, זאת לאחר שהולנד אסרה על מטוסו של שר החוץ לנחות במדינה.
כאשר פטמה בטול סייאן קאיה הגיעה להולנד, היא נעצרה על ידי המשטרה וגורשה לגרמניה.
עקב המשבר, הודיע משרד החוץ הטורקי כי שגרירות הולנד באנקרה תיסגר מ"סיבות ביטחוניות".
באוקטובר 2021 איימה טורקיה לגרש את שגריר הולנד בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי.
שווי הייצוא ההולנדי לטורקיה עמד על 3.98 מיליארד דולרים אמריקניים ב-2014 וכלל בעיקר ברזל וטרקטורים.
שווי הייצוא הטורקי להולנד עמד ב-2014 על 3.44 מיליארד דולרים אמריקנים וכלל בעיקר מוצרי הלבשה ומכוניות.
ככל שהיחסים נהיים יותר עוינים כך הסחר מתפתח, הסחר נמצא במגמת עלייה מאז שנת 2009.
טורקיה והולנד חברות במספר ארגונים בין-לאומיים; מועצת אירופה, ארגון האמנה הצפון אטלנטית (נאט"ו), הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ארגון הסחר העולמי ואיחוד מדינות הים התיכון (הולנד לא שוכנת לחופי הים התיכון אך היא חברה באיחוד האירופי שחבר בעקיפין בארגון).
לקראת ביקורו של ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן בהולנד, זוג לסביות הולנדיות שאימצו ילד טורקי בשם יונוס (מכאן שמה של הפרשה) קראו לארדואן להתייחס לקריאותיהם של ההורים הביולוגיים של יונוס.
ההורים הביולוגיים אמרו בטלוויזיה הטורקית כי הם מסרבים שזוג הלסביות יטפל בילדם, רק משום שהם לסביות.
לודביק אשר, סגן ראש ממשלת הולנד, אמר לכתבים כי הנושא הוא עניין הולנדי פנימי וכי התערבות פוליטית מצד טורקיה תהיה "בלתי הולמת".
הפרשה העיבה על ביקורו של ארדואן ופגישתו עם מארק רוטה.
בשנת 2004 ביקרו בטורקיה הנסיך וילם-אלכסנדר ורעייתו הנסיכה מקסימה.
הזוג המלכותי ביקר באנקרה, בקפדוקיה, באיסטנבול ובקייסרי.
הזוג החל את הביקור ב-25 במאי ונמשך עד ה-28 במאי.
ב-16 ביוני 2004 ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן נועד עם ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה.
ביאטריקס, מלכת הולנד ביקרה בטורקיה יחד עם בנה וכלתה.
המשפחה המלכותית שהתה בטורקיה מ-27 בפברואר עד ה-2 במרץ.
המשפחה נפגשה עם נשיא טורקיה אחמט נג'דט סזר באנקרה, באיסטנבול ובקייסרי.
ב-18 באפריל 2012 עבדוללה גול הגיע לאמסטרדם ונפגש עם המלכה ביאטריקס וראש הממשלה מארק רוטה.
ב-21 במרץ 2013 חזר ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן להאג.
הפעם הוא נועד עם מארק רוטה.
בעת המשבר, מפגין טורקי פרץ לקונסוליה ההולנדית באיסטנבול שנסגרה בעקבות "סיבות ביטחוניות" והציב שם את דגל טורקיה במקומו של דגל הולנד.
יחסי הולנד–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת הולנד לבין מלזיה.
הולנד מחזיקה שגרירות בקואלה לומפור בירת מלזיה ומלזיה מחזיקה שגרירות בהאג.
בתקופה המודרנית הולנד הרבה פחות מעורבת במלזיה ממה שהיא הייתה עד אמצע המאה ה-19. ההולנדים קשרים עם סולטנות ג'והור באהרו בתחילת המאה ה-17, ב-1641 הם כבשו מהפורטוגזים את מלאקה (נמצאת בחוף הדרום מערבי של חצי האי מלזיה).
המלחמות הנפוליאניות זלגו למלזיה עקב מעורבותה של פורטוגל ועקב כך גם למלאקה ההולנדית.
מלאקה קיבלה עצמאות ב-1824 לאחר שהשלטון ההולנדי לא הצליח לשאת יותר בנטל התושבים.
קיימת עוד קהילה קטנה של הולנדים ילידי מלאקה והיא שרדה עד היום.
הולנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם מלזיה לאחר שהיא הפכה לעצמאית במאה ה-20. בשנות ה-60 המוקדמות של המאה העשרים עמד בראש השגרירות ההולנדית אדם בשם רוברט ואן גוליק, במהלך השירות הדיפלומטי שלו שם הוא הפך מפורסם במלזיה עקב החקר שלו על הגיבונים.
גוליק הפך למומחה בנושא הגיבונים והחל לחקור את תפקידם של הגיבונים בתרבות הסינית העתיקה.
זאת ניתן לראות בספר האחרון שכתב בשם הגיבון בסין.
בין ממלכת הולנד לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
מעת הקמת הרפובליקה ההולנדית נתמכה הרפובליקה על ידי ממלכת צרפת, אולם בשנת 1668 ביצירת ברית-השלושה (אנגליה, הרפובליקה ההולנדית ושוודיה) שהביאו את צרפת להשיב לספרד את כל כיבושיה בארצות השפלה הספרדיות שהושגו במלחמת דבוליסיון.
נחלות שלדעתו של לואי הארבעה עשר שייכת לו, לאחר מות חמיו פליפה הרביעי, מלך ספרד.
בגלל יחסי הידידות שהיו בין צרפת לרפובליקה ההולנדית, החשיב לואי הארבעה עשר את תמיכתה של הרפובליקה ההולנדית בספרד כבגידה בצרפת.
בארבע שנות השלום, תכנן מלך צרפת את הנקמה ברפובליקה ההולנדית כאשר המטרה שלו הייתה לפרק את ברית-השלושה.
הצד העיקרי אותו רצה לצידו היה אנגליה אשר כבר ניצחה פעמיים את הולנד בקרבות ימיים במלחמת הולנד-אנגליה הראשונה ובמלחמת הולנד-אנגליה השנייה.
כדי להגיע להסכם עם אנגליה, שלח מלך צרפת את גיסתו הנרייטה אן, נסיכת אנגליה לדון עם אחיה צ'ארלס השני, מלך אנגליה.
בתחילה אנגליה לא רצתה לעזוב את ברית השלושה אולם מלך צרפת דחף אותה לעשות זאת על ידי תמיכה כלכלית באנגליה בערך של שלושה מיליון פאונד בשנה.
ההסכם ההגנה והתקפה בין המדינות נחתם ב-1670 ונשארה סודית כדי שלא תגיע לאוזני שליטי הולנד.
ב-1671 השיגה צרפת את הסכמתה של שוודיה לתמוך בצורה עקיפה במלחמה בארצות השפלה על ידי תקיפת נסיכות הבוחר מברנדנבורג אם זו תצטרף ללחימה.
בנוסף, הצליחה צרפת להשיג תמיכה של בישופות מינסטר ונסיכות הבוחר מקלן מהאימפריה הרומית הקדושה שאפשרו לה להגיע לגבול הרפובליקה ההולנדית ללא הצורך לעבור בארצות השפלה הספרדיות.
בתחילת שנת 1672 נשלחו 12 אלף חיילים (5,000 פרשים ו-7,000 חיילים רגלים) למדינות אלו והתאמנו בערים בון, נויס (Neuss) וקייזרסוורט (היום רובע בדיסלדורף).
ב-28 במרץ 1672 הכריז צ'ארלס השני, מלך אנגליה, מלחמה על הרפובליקה ההולנדית וב-6 באפריל עשה זאת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
המלחמה נמשכה 7 שנים, והיו מעורבות בה גם דנמרק, שוודיה, ברנדנבורג, קלן ומינסטר וכוחות מהאימפריה הרומית הקדושה ומדוכסות לורן, ולבסוף נחתמו הסכמי ניימכן שהסדירו את הגבול הצפוני של צרפת עד ימינו.
מבחינת הצרפתים, הסכמי ניימכן היו עדות לניצחונו של לואי הארבעה עשר שלאחר מכן כונה Louis le Grand "לואי הגדול" וזאת אף על פי שלא הצליח לכבוש את הולנד, מטרת המלחמה המקורית, ובנוסף גרם לאיחוד אירופה נגדו.
שתי המדינות לחמו ביניהם גם במלחמת תשע השנים ובמלחמת הירושה הספרדית, אולם בעקבות המלחמות הללו נחלש כוחה של הרפובליקה ההולנדית.
בשנת 1795 הוקמה בהולנד הרפובליקה הבטאווית, אשר נכבשה זמן קצר לאחר מכן על ידי צרפת.
בשנת 1806 הפך נפוליאון את הרפובליקה לממלכה בשם ממלכת הולנד, והכתיר את אחיו לואי בונפרטה למלכהּ.
ב-1810 סיפח אותה ישירות לצרפת, כיוון שלואי נקט מדיניות עצמאית מדי וסירב לקבל את הוראותיו.
בקונגרס וינה, אחרי תבוסת נפוליון בשנת 1815, האזור ניתן לשליטת וילם הראשון, מלך הולנד כהממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, אך כעבור 15 שנה, בשנת 1830 התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי.
הם זכו בעצמאות, והקימו את ממלכת בלגיה.
בשנת 1940 נכבשו הולנד וצרפת על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944 (צרפת) ו-1945 (הולנד).
לאחר המלחמה הצטרפו הולנד וצרפת לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
ב-23 במרץ 1648 הסכימו צרפת והולנד לחלק ביניהן את האי סן-מרטן.
עד שנת 2003 היה סן מרטן חלק מגוואדלופ.
בשנת 2003 הצביעו תושבי האי שהאי יהפוך לאזור עצמאי נפרד מגוואדלופ.
ב-2007 העניק הפרלמנט הצרפתי לאי מעמד של קולקטיב מעבר לים.
צרפת היא המשקיעה הרביעית בגודלה בהולנד; היצואנית השלישית בגודלה, והיבואנית השישית בגודלה הולנד היא גם היצואנית השביעית בגודלה בצרפת, והיבואנית הרביעית בגודלה על פי משרד החוץ הצרפתי, כ-400 חברות צרפתיות בענפי השירות, המתכות, והחקלאות פעילים בהולנד, כולל אקור, אייר פראנס-KLM, ועוד הרבה חברות.
כמו כן פעילות הרבה חברות הולנדיות בצרפת, וקיים שיתוף פעולה מלא בין המדינות בצרכי הסחר השונים.
שתי המדינות משתפות פעולה בלחימה בסמים, ומקיימות מפגשים שנתיים בהאג ובפריז כדי לייעל את הפיקוח על כך.
הולנד מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות באז'אקסיו, בורדו, ברסט, קאלה, לה האבר, ליל, ליון, מרסיי, מונפלייה, סטרסבור, פרפיניאן, ניס וטולוז.
מאידך, צרפת מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-8 קונסוליות בהאג, אמסטרדם, חרונינגן, מאסטריכט, מידלבורך, רוטרדם, דן בוס ואוטרכט
נשיא צרפת פרנסואה הולנד ביקר בהולנד ב-20 בינואר 2014, ונפגש עם וילם-אלכסנדר, מלך הולנד, מקסימה, מלכת הולנד, ועם ראש הממשלה מארק רוטה.
הוא גם נפגש עם בית הנבחרים ועם הסנאט, והתייחס לקשרים הדיפלומטיים והפוליטיים בין שתי המדינות.
בין ממלכת הולנד לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים.
בשנת 1795 הוקמה הרפובליקה הבטאווית, אשר נכבשה זמן קצר לאחר מכן על ידי צרפת, ובשנת 1806 הפכה על ידי נפוליאון לממלכת הולנד אשר התקיימה עד לשנת 1810.
בשנת 1867 הציעה הממשלה הצרפתית לווילם השלישי, מלך הולנד סכום של חמישה מיליון גילדן הולנדי בתמורה ללוקסמבורג, בהנחה שביסמרק יכבד את חלקו בהסכם שסוכם קודם מלחמת אוסטריה–פרוסיה.
כיוון שהיה מצוי בבעיות כלכליות, וילם קיבל את ההצעה ב-23 במרץ 1867, אך הצרפתים הופתעו כאשר התברר להם כי ביסמרק לא מתכוון לכבד את ההסכם.
ביסמרק איחד את רוב גרמניה הצפונית תחת הכתר הפרוסי, ואף הגיע בחשאי להסכמים עם המדינות הדרומיות ב-10 באוקטובר.
ביסמרק חזר בו מההסכמה שנתן לנפוליאון השלישי בביאריץ ואיים לפתוח במלחמה, לאחר שנדחף לכך על ידי עיתונים לאומניים בצפון גרמניה.
מספר שרים ממדינות אחרות מיהרו להציע הצעות פשרה על מנת למנוע את פתיחת המלחמה, שהייתה עשויה לגרור לתוכה את ארצותיהם.
שר החוץ של אוסטריה, הרוזן בויסט, הציע להעביר את לוקסמבורג לבלגיה הנייטרלית, ובתמורה לכך צרפת תתפשר עם בלגיה מבחינה טריטוריאלית.
אולם, המלך לאופולד השני, מלך הבלגים סירב לוותר על אדמותיו, ובכך דחה את הצעתו של בויסט.
נפוליאון שאף לסגת מתוכניותיו לאור הכעס שהתעורר בקרב הציבור הגרמני ולאור המבוי הסתום שאליו הגיעו הצדדים; כמו כן, הוא לא רצה להיראות בפני המעצמות כאחד שדוגל במדיניות של התפשטות טריטוריאלית.
מסיבה זו דרישתו היחידה של נפוליאון הייתה שפרוסיה תסיג את חייליה מלוקסמבורג, ואיים לפתוח במלחמה אם היא לא תעשה זאת.
על מנת להימנע ממצב זה הצאר הרוסי אלכסנדר השני קרא לעריכתה של ועידה בינלאומית בלונדון.
לבסוף נחתם הסכם לונדון, ובו נקבע כי לוקסמבורג תהיה נייטרלית, ותישאר באוניה פרסונלית עם הולנד.
בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, ובתו וילהלמינה, מלכת הולנד עלתה לשלטון במקומו בהולנד.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים ללוקסמבורג וכבשו אותה יחד עם בלגיה, אולם הולנד נותרה נייטרלית, ואף קיבלה לאחר תבוסת גרמניה במלחמה את וילהלם השני, קיסר גרמניה.
בשנת 1940 נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרו תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944 (לוקסמבורג) ו-1945 (הולנד).
לאחר המלחמה הצטרפו לוקסמבורג והולנד לנאט"ו, ובשנת 1958 הקימו יחד עם בלגיה את בנלוקס, שהיוותה את הבסיס שעליו קם מאוחר יותר האיחוד האירופי.
לוקסמבורג מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-3 קונסוליות באמסטרדם, מאסטריכט ורוטרדם.
מאידך, הולנד מחזיקה בלוקסמבורג רק שגרירות בלוקסמבורג
יחסי הולנד–יפן (ביפנית: 日蘭関係, בהולנדית: Japans-Nederlandse betrekkingen) הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת הולנד לבין יפן.
שתי המדינות קיימו לראשונה מגעים בשנת 1609 כאשר החלו ההולנדים לקיים יחסי מסחר עם כל אזור אסיה שממזרח ומדרום לסין בתיווך המלח האנגלי ויליאם אדמס.
כשגילו ההולנדים את אינדונזיה בשנת 1602 הם הקימו את חברת הודו המזרחית ההולנדית וכאשר החלו לסחור עם יפן, זו נכנסה לתחום האחריות שלה.
ההולנדים סחרו בעיקר בהיראדו בשנותיהם הראשונות במעורבות ביפן.
הסחורות העיקריות שנסחרו באותה התקופה בין שתי המדינות היו תבלינים, טקסטיל, חרסינה ומשי.
כאשר עמים נוצרים רבים ביפן החלו למרוד בשנת 1637 במסגרת מרד שימבארה, תמכה הולנד בשוגונות טוקוגאווה, הצד האנטי-נוצרי.
הצבא המאוחד של שוגונות טוקוגאווה הגיע לטירת הארה שבנגסאקי והטיל עליה מצור.
הכוחות היפניים הקטנים ביקשו את עזרת ההולנדים בהפחדה ודיכוי המרד.
ההולנדים נתנו להם בתחילה אבק שרפה, ולאחר מכן אף תותחים.
בסופו של דבר, לבקשת השוגון, שלחו ההולנדים אף ספינת מלחמה, שעגנה מול הטירה.
לאחר מכן פתחו היפנים וההולנדים בהרעשה ארטילרית על הטירה במשך 15 ימים, אך המטרה לא הושגה, והטירה לא נפלה.
לאחר מצור בן שבועיים נסוגה הספינה ההולנדית, לבקשת היפנים, שראו בבקשת העזרה ממדינה זרה בדיכוי מרידה פנימית פגיעה בכבודם, וגם מכיוון שמן הטירה הגיע מכתב שזילזל באומץ לבם של החיילים היפנים.
לאחר לחימה נוספת שוחררה יפן וחיילי השוגון הוציאו להרג את כל המורדים, וגירשו את כל הנוצרים הזרים, כולל הפורטוגלים, אויבם המושבעים של ההולנדים.
לאחר המרד השתלטו ההולנדים על עמדות מסחר נחשקות באזור אדו ונגסאקי, הגדולה שבהן היא האי המלאכותי דג'ימה.
במהלך תקופת הבידוד היפנית, הסאקוקו, הייתה הולנד אחת המדינות היחידות, והיחידה מאירופה, שקיימה יחסי מסחר עם יפן, בין היתר דרך האי המלאכותי דג'ימה.
לאחר תקופת זמן של שקט, פרצה מלחמת העולם השנייה, ושתי המדינות נלחמו בקרב איי הודו המזרחיים.
ב-8 בדצמבר 1941, בעקבות ההתקפה על פרל הארבור, הכריזה הולנד מלחמה על יפן.
היפנים ניצלו את כיבוש מלאיה כקרש קפיצה להתקפה על איי הודו המזרחיים, וב-16 בדצמבר פתחו במתקפה על האי בורנאו הבריטי.
גנרל היסאיצ'י טראוצ'י הוביל את "קבוצת ארמיות המשלוח השנייה" לנחיתה בעיר הצפונית מירי, שהייתה מרכז לזיקוק נפט.
בהגיעם לאזור נוכחו לדעת כי הבריטים הנסוגים העלו באש את שדה הנפט.
עם זאת, המשיכו היפנים להנחית כוחות בבורנאו, בסרייה (Seria), קוצ'ינג (Kuching), ג'סלטון (כיום קוטה קינבאלו) וסנדקן (Sandakan), שם נכנעו הכוחות הבריטים ב-19 בינואר 1942. כעת פנו היפנים לכיבוש האיים השטחים ההולנדיים.
התוכנית לכיבוש איי הודו המזרחיים ההולנדיים קבעה כי המתקפה תערך משלושה כיוונים שונים, על ידי שלושה כוחות.
"הכוח המזרחי" ינוע מהאי ג'ולו (Jolo) ומדבאו (Davao) שבפיליפינים דרומה, וישתלט על האיים סולאווסי, אמבון וטימור, בעודו מחפה על אגפו המזרחי של "הכוח המרכזי".
הכוח המרכזי היה אמון על כיבוש האי טאראקאן (Tarakan) הסמוך לבורנאו, והעיר באליקפאפאן (Balikpapan) בבורנאו עצמו, וכמו כן על סיוע ל"כוח המערבי," ויחדיו ישתלטו על האי פלמבאנג (Palembang), על שדות הנפט ושדות התעופה שבו.
המתקפה נפתחה ב-11 בינואר, עם כיבוש האי טאראקאן.
על מנת להתמודד עם המתקפה היפנית, התאחדו האמריקאים, האוסטרלים, הבריטים וההולנדים תחת מפקדה אחת, בפיקודו של פילדמרשל ארצ'יבלד וייוול, ב-15 בינואר.
על אף איחוד הכוחות של בעלות הברית, עדיין נהנו היפנים מיתרון מספרי.
הצי היפני שהשתתף בכיבוש איי הודו המזרחיים כלל את נושאות המטוסים היריו, אקאגי, קאגה סוריו וריוג'ו, ארבע אוניות מערכה, חמש סיירות כבדות, שלוש סיירות קלות ועשרים ושלוש משחתות.
מולם, עמדו לרשות בעלות הברית שתי סיירות כבדות, שבע סיירות קלות, עשרים ושתיים משחתות, עשרים וחמש צוללות אמריקאיות ושש עשרה צוללות הולנדיות (שחסרו חלקי חילוף).
ב-28 בינואר, נפלה גם באליקפאפאן לידי היפנים, אך גם כאן העלו באש ההולנדים הנסוגים את שדות הנפט.
אולם, עם התקדמותם דרומה, השתמשו היפנים בבסיסים שכבשו כבסיסי אוויר להוצאת מתקפות אוויריות על היעדים הבאים, וכך המשיכו בהתקדמותם.
בתחילת פברואר, נפלה גם סומטרה לידי היפנים.
בימים שלאחר מכן, נחתו כוחות יפניים על האי ג'אווה, והחלו לסגור על הערים בטאוויה (כיום ג'קרטה), בה שכנה המפקדה המאוחדת, ובאנדונג, כמעט ללא התנגדות.
כתוצאה מכך, ב-1 במרץ, התפרקה המפקדה המאוחדת של בעלות הברית, פחות מחודשיים מהקמתה.
מפקד הכוחות ההולנדים הנותרים בשטח ידע כי לוחמת גרילה אינה אפשרית, שכן האוכלוסייה המקומית הייתה עוינת כלפי שליטיהם-לשעבר ההולנדיים, ועל כן, ב-8 במרץ, הורה לחייליו להניח את נשקם.
בסופו של דבר הפסידה יפן במלחמה והולנד כבשה מחדש את אינדונזיה, עמדת המסחר החשובה ביותר שלה בדרום מזרח אסיה, למרות זאת, עד מהרה קיבלה אינדונזיה עצמאות בלחץ ארצות הברית על ההולנדים.
ב-24 באוגוסט 2009 הוציאו היפנים הדפס חדש למטבע 5 אירו כדי לחגוג 400 שנים ליחסים בין שתי המדינות.
הולנד מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
הולנד מיוצגת ביפן גם בדרג הקונסולרי באמצעות 3 קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: נגסאקי, נאגויה, ואוסקה.
יפן מיוצגת בהולנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהאג, בירת המדינה האדמיניסטרטיבית.
יפן מיוצגת בהולנד גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: אמסטרדם (הבירה החוקתית), ורוטרדם.
יחסי הולנד–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הולנד לבין רפובליקת קזחסטן.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1992.
בספטמבר 2017, שתי המדינות ציינו 25 שנים של יחסים דיפלומטיים.
השגריר הקזחי בהולנד הביע שביעות רצון מהיחסים בין המדינות וציין כי מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, שיתוף הפעולה הפוליטי, הכלכלי והחברתי מתפתח וכי קזחסטן רואה בהולנד כשותפת סחר כלכלית מרכזית באיחוד האירופי.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מהולנד לקזחסטן הגיעה לסך 378 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה משאבות אוויר, טורבינות גז, מחשבים, שסתומים, משאבות נוזלים, טרקטורים, חלקי מטוסים, צמחים, עלים, תרופות, כלורידים, לתת, בירה, מים בטעמים, נפט מזוקק, צינורות גומי, גלגלי גומי ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מקזחסטן להולנד הגיעה לסך 2.26 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, נפט מזוקק ועוד.
הולנד מיוצגת בקזחסטן על ידי קונסוליה באלמטי וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באסטנה, בירת המדינה.
קזחסטן מיוצגת בהולנד על ידי קונסוליה בברדה וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בהאג, בירת המדינה.
יחסי הולנד ורוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, ממלכת הולנד והפדרציה הרוסית.
לרוסיה יש שגרירות בהאג, ולהולנד יש שגרירות במוסקבה, קונסוליה בסנקט פטרבורג וקונסוליית כבוד ביוז'נו-סחלינסק.
מאז שנת 2013 היחסים הפוליטיים התמתחו בגלל מספר סכסוכים ואירועים, והבולט שבהם הוא סיפוח קרים בשנת 2014, הפלת המטוס המלזי בשנת 2014 שהרגה 193 אזרחים הולנדים, והמלחמה בדונבס.
באוקטובר 2018 זומן שגריר רוסיה בהולנד למשרד החוץ, כשההולנדים האשימו ארבעה רוסים עם דרכונים דיפלומטיים בניסיון לבצע פיגוע סייבר באפריל במטה הארגון למניעת הפצת נשק כימי בהאג.
אנק Bijleveld אמר לשדרן ההולנדי ב-NPO כי הולנד נמצאת במצב של "סייבר-מלחמה" עם רוסיה.
מוסקבה הכחישה את ההאשמות ואמרה כי אין הוכחות אמיתיות וזה היה רק חלק מ"קמפיין תעמולה מבוים נגד רוסיה".
פיוטר הגדול בזמן סיורו במערב אירופה (1697–1698) ביקר בהולנד והתאמן כספנה בזאנדאם.
במהלך שהותו הצליח לגייס קצת מומחיות ימית הולנדית לחיל הים הרוסי שזה עתה הוקם.
אחד הבולטים ההולנדים הבולטים בצי הרוסי היה הקברניט יליד נורווגיה קורנליוס קרויס, שאחרי מספר שנות שירות הגיע לדרגת אדמירל והיה למפקד הראשון של הצי הבלטי.
מאז המהפכה הרוסית, לא היו להולנד קשרים דיפלומטיים עם ברית המועצות עד סוף מלחמת העולם השנייה.
במהלך המלחמה הייתה ממשלת הולנד בגלות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרפו 25,000 מתנדבים הולנדים לוואפן אס אס ונלחמו בחזית המזרחית נגד ברית המועצות, אולם הם לא נתמכו על ידי הממשלה בגלות.
במהלך המלחמה הקרה, כל הממשלות ההולנדיות ברציפות ראו את ברית המועצות ואת ברית ורשה כאיום על ביטחונה.
מכיוון שהולנד חברה באיחוד האירופי, הקשר בין רוסיה להולנד קשור קשר הדוק ליחסי רוסיה-אירופה.
באוקטובר 2011 נפגש הנשיא דמיטרי מדבדב בקרמלין עם ראש ממשלת הולנד מארק רוטה כדי לדון בקשרים הדו צדדיים.
מלבד המסחר והפוליטיקה, הייתה השפעה הולנדית מסוימת בולטת על הכדורגל הרוסי, כאשר חוס הידינק ב-2010 ואחריו דיק אדבוקאט בשנים 2010–2012 שימשו כמאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל.
בשנת 2013 התקיימו מספר פעילויות תרבותיות בהולנד וברוסיה כדי לחגוג 400 שנות קשרים דיפלומטיים.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באמסטרדם.
באוקטובר 2013, הקשרים בין המדינות היו מתוחים כאשר קבוצה של פעילי גרינפיס נעצרה במהלך מחאה על אסדת נפט ארקטית בבעלות גזפרום.
ב-9 באוקטובר נעצר יועץ השר דמיטרי בורודין, שעבד בשגרירות רוסיה בהאג, לאחר הטענות על התעללות בילדיו.
שר החוץ ההולנדי פרנס טימרמנס התנצל אחר כך על הפרת אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים.
בהמשך, ב-15 באוקטובר, הותקף פיזית הדיפלומט ההולנדי אוננו אלדרנבוש בדירתו במוסקבה על ידי שני גברים שהתחזו לחשמלאים.
במהלך המשחקים האולימפיים בסוצ'י 2014, ביקר ולדימיר פוטין בבית היינקן ההולנדי ושתה בירה עם המלך וילם אלכסנדר.
מאז מרץ 2014 הולנד השתתפה בסנקציות הכלכליות של האיחוד האירופי נגד רוסיה בגלל משבר אוקראינה.
באוגוסט 2014 התקינה רוסיה חרם נגד תגמולים של מוצרים חקלאיים באיחוד האירופי.
היחסים נמתחו עוד יותר כאשר טיסה 17 של מלזיה איירליינס, מטוס הנושא 193 אזרחים הולנדים, הופלה מעל אוקראינה על ידי משגר הטילים של BUK.
היחסים בין הולנד לבין הרפובליקה הפורטוגלית ידעו עליות ומורדות רבים.
בחלק מהתקופות היחסים היו טובים, אך בחלק מהתקופות היו היחסים מאוד מתוחים.
עד שלהי המאה ה-16, היחסים היו טובים מאוד, עד הולנד החלה לטעון שיש לה ריבונות על שטחים פורטוגליים ברחבי העולם, למורת רוחה של פורטוגל.
שיא המתיחות בין שתי המדינות היה בתקופת מלחמת הולנד–פורטוגל ארוכת השנים.
לאחר המלחמה שתי המדינות חתמו על הסכם שיפור יחסים להחזרת שיתוף הפעולה בין השתיים (אך עד היום לא נחתם הסכם שלום בין המדינות, ובפועל הולנד ופורטוגל נמצאות במצב מלחמה).
בתקופת רודנותו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר היחסים נעשו שוב מתוחים, אך בעקבות מהפכת הציפורנים (בה הפכה פורטוגל לדמוקרטיה) היחסים השתפרו מאוד.
כיום מתקיימים בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, ושתי המדינות מחזיקות שגרירויות אחת אצל השנייה.
המגעים הראשונים שבין הולנד לפורטוגל מתוארכים לשנת 1147, אז סייעו הצלבנים הפלמיים וההולנדים בגירוש המורים, עם מוסלמי ששכן בחצי האי האיברי בתחילת המילניום השני לספירה, מליסבון.
כאות תודה, נתן אפונסו הראשון, מלך פורטוגל הטבות להולנדים ופלמים בסחר עם פורטוגל ועם בני העם הפורטוגלי.
במהלך המאה השש עשרה הפכה ממלכת פורטוגל לשותפת סחר חשובה ביותר עבור הרפובליקה ההולנדית לאחר נפילת העיר אנטוורפן בידי הכוחות הספרדיים במהלך מלחמת שמונים השנה (או המרד ההולנדי).
ההנהגה הפורטוגלית נשארה נייטרלית בסכסוך, מכיוון שמצד אחד הייתה לה ברית חזקה עם הממלכה המאוחדת (שעזרה להולנדים) אך לא רצתה להסתכן במלחמה עם ספרד (שנלחמה נגד ההולנדים).
במהלך תקופת "האיחוד האיברי" (אוניה פרסונלית של ספרד ופורטוגל תחת פליפה השני, מלך ספרד) התדרדרו היחסים שבין שתי המדינות.
שיא המתח הגיע כאשר טענה הולנד ריבונות על שטחים פורטוגליים בדרום אמריקה, אסיה ואפריקה.
המחלוקות הטריטוריאליות בין הרפובליקה ההולנדית לממלכת פורטוגל הסתיימו בשנת
1661 עם חתימת אמנת האג, שמטרתה לסיים את הסכסוכים בין המדינות ולהקים מחדש את השותפות הכלכלית ביניהן.
שלוש שנים לאחר מכן, הרפובליקה ההולנדית וממלכת פורטוגל חתמו על הסכם כלכלי.
ב-2 באוגוסט 1675 נחנך בית הכנסת הפורטוגלי באמסטרדם בתפילה חגיגית.