tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שבט ג'נאביב או שבט אל-ג'נאביב הוא שבט בדואי שמקורו בחג'אז שבערב הסעודית, החי כיום באזור הדרום בנגב.
גבולות תפוצתו המקוריים של השבט הם בעבדת, באר חפיר, רמת מטרד וואדי אלח'ריישה.
כיום, השבט ממוקם ברובו באזור תל ערד למרות שמעט מבני השבט עוד חיים באזור המקורי.
ג'נאביב הוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב ושמו ג'נאביב (שבט), אך עדיין ללא מעמד מוניציפלי.
ג'נאם ג'נאם הוא סרט ישראלי בבימויו של חיים בוזגלו, שיצא בשנת 2005.
הסרט מתרחש בישראל של שנת 2005. גבר נשוי, בסוף שנות השלושים שלו, מורה במקצועו, מגיע למבוי סתום בחייו הזוגיים והאישיים.
הוא מחליט לעזוב הכול ולקחת פסק זמן.
הוא מתכוון לנסוע לחופשה קצרה בחו"ל אך ברגע האחרון עולה על הסעה של עובדים זרים משדה התעופה היישר אל ביתם החדש, דרום תל אביב.
הוא חי איתם מתוך התבוננות, כמעט מבלי לדבר כלל.
הם, מעצם היותם זרים ושונים כשלעצמם, נותנים לו מקום ולא שואלים אותו מה שהוא לא מספר.
התנאים בהם הם חיים והיחס שהם מקבלים קשים, אך גם האנושיות של מעסיקיהם הישראלים מוצגת בסרט.
הגבר עובד איתם באתר הבנייה בו הם עובדים, משתתף ברגעים הקשים והשמחים.
הוא חווה את הזרות שלהם ואת הרצון והצורך שלהם לחום, אהבה ובית.
הסרט מראה גם את הצד הבדלני של העובדים הזרים, אך במקביל גם את הצד שמנגד, כשבעל כורחם הם נאלצים להיות ישראלים במידת מה ולקבל עליהם את ההוויה של ישראל.
עלילת הסרט דומה לעלילת נישואין פיקטיביים, אף הוא סרט בבימוי חיים בוזגלו, אלא שבו חובר הגיבור לחבורה של פועלי בניין ערבים.
הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל סירקיוז בארצות הברית לשנת 2006:
ג'נארו איוון "רינו" גאטוזו (באיטלקית: Gennaro Ivan Gattuso; נולד ב-9 בינואר 1978 בקוריליאנו קלאבריו) הוא כדורגלן עבר איטלקי, זוכה גביע העולם ומאמן נבחרת איטליה בהווה.
כשחקן הייתה עמדתו העיקרית קשר הגנתי, אך לעיתים שיחק גם בצד הקישור הימני.
גאטוזו שיחק חלק ניכר מהקריירה שלו בקבוצה האיטלקית מילאן, עימה זכה בליגת האלופות בעונות ו-, וכמו כן באליפות איטליה בעונת .
גאטוזו ידוע גם בשל אופיו חם המזג, כשלא פעם הסתכסך ורב עם אנשים אחרים.
התקרית הידועה ביותר היא התקוטטות עם עוזר מאמן טוטנהאם הוטספר, ג'ו ג'ורדן, לאחר משחק בין מילאן וטוטנהאם הוטספר במסגרת ליגת האלופות.
גאטוזו החל את הקריירה שלו בקבוצת פרוג'ה האיטלקית, אך ביולי 1997, בגיל 19, עבר לקבוצת גלאזגו ריינג'רס הסקוטית.
וולטר סמית', שהביא את גאטוזו לגלאזגו, עזב את המועדון בשנת 1998. מחליפו של סמית' דיק אדבוקאט לא התאים לסגנון משחקו של גאטוזו, ועקב כך הוא נמכר באוקטובר 1998 לסלרניטנה קלצ'ו 1919 האיטלקית תמורת 4 מיליון אירו, עימה עלה בסיום העונה לסרייה א'.
עונתו הטובה לא מנעה את הדחתו מהקבוצה.
מילאן שילמה 8 מיליון אירו עבור העברת גאטוזו אליה בשנת 1999. סגנון משחקו איפשר למאמן קרלו אנצ'לוטי למקם את הקשר אנדראה פירלו בעמדה התקפית.
גאטוזו, ששיחק לעיתים כקיצוני, הרבה לנטות לעבר מרכז הקישור האחורי.
לעיתים רבות הוא עלה על מנת לסייע לחלוץ להשיג את הכדור, ולאחר מכן חזר לעמדתו ההגנתית.
סגנון משחקו כלל תיקולים חריפים רבים.
גאטוזו חתם על חוזה מוארך במילאן ביוני 2003. בעונת הוא זכה עם הקבוצה בליגת האלופות, ומאוחר יותר אף זכה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון 0–1 על קבוצת פורטו.
בעונה שלאחר מכן הוא זכה עם קבוצתו באליפות איטליה.
גאטוזו ומילאן גברו בחצי גמר ליגת האלופות בעונת על שאלקה 04 והעפילו למשחק הגמר מול ליברפול, שם נוצחו בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר תיקו 3-3 בסיום ההארכה.
בנובמבר 2006 הוא נפצע במשחק קבוצתו מול אטאלנטה.
הפציעה גרמה למילאן נזק רב, עקב חשיבותו של גאטוזו למאבקיה במפעלים השונים.
ב-23 במאי 2007 זכה גאטוזו עם מילאן בפעם השנייה בקריירה שלו בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 1–2 על ליברפול, במפגש השני בשלוש שנים בין שתי הקבוצות במשחק הגמר.
בשנת 2008 היו ספקולציות לגבי עזיבת גאטוזו את מילאן, אך בסופו של דבר הוחלט שיישאר במועדון לאחר סיכום עם הנשיא אדריאנו גליאני.
בעונת סיימה מילאן במקום החמישי בלבד אחרי פיורנטינה, ועקב כך נעדרה ממשחקי מוקדמות ליגת האלופות בעונה שלאחר מכן.
בתום עונת 2011/2012 עזב גאטוזו את הקבוצה וחתם בפ.צ.
ב-25 בפברואר 2013 מונה גאטוזו למאמן קבוצת פ.צ.
סיון, בעקבות פיטורי המאמן הקודם, וזאת במקביל להיותו שחקן הקבוצה.
ב-13 במאי 2013 פוטר גאטוזו מאימון הקבוצה.
ב-29 במאי 2013 חתם גאטוזו על חוזה לאימון פאלרמו מהליגה השנייה באיטליה.
ב-25 בספטמבר 2013 פוטר גאטוזו מאימון הקבוצה, וזאת בשל חוסר הצלחתו במשחקי הליגה.
ב-5 ביוני 2014 מונה למאמן קבוצת OFI כרתים מיוון.
ב-20 באוגוסט 2015 מונה למאמן פיזה מהליגה השלישית באיטליה.
בקיץ 2017 מונה למאמן הנוער של מילאן.
ב-27 בנובמבר 2017 מונה למאמנה הראשי של מילאן לאחר פיטוריו של וינצ'נצו מונטלה.
ב-5 באפריל 2018 האריך גאטוזו את חוזהו במילאן עד 2021. ב-28 במאי 2019, לאחר עונה מאכזבת, בה סיימה מילאן במקום החמישי בלבד ובכך כשלה בהעפלה לליגת האלופות, סיים גאטוסו את תפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-11 בדצמבר 2019 מונה גאטוזו למאמנה של נאפולי מהסרייה א'.
לאחר שכשל להעפיל עם נאפולי לליגת האלופות בעונת 2020/2021, עזב גאטוזו את תפקידו בסיום העונה.
ב-25 במאי 2021 חתם לשנתיים כמאמנה של פיורנטינה, אך ב-17 ביוני הודיע המועדון על סיום ההתקשרות בין הצדדים וביטול החוזה בהסכמה הדדית.
ב-9 ביוני 2022 מונה למאמנה של ולנסיה.
ב-27 בספטמבר 2023 מונה למאמן אולימפיק מרסיי.
ב-13 ביוני 2024 מונה למאמן היידוק ספליט.
ב-15 ביוני 2025 מונה למאמן נבחרת איטליה.
גאטוזו לקח חלק קבוע במשחקי הנבחרת הלאומית של איטליה.
הוא השתתף עם הנבחרת והיה שחקן מפתח בה בטורנירי אולימפיאדת סידני, מונדיאל 2002, יורו 2004 ומונדיאל 2006. במונדיאל 2006 הוא הרכיב חוליית קישור מצליחה יחד עם אנדראה פירלו, בדרך לזכיית הנבחרת האיטלקית בגביע.
בשמינית הגמר מול הוא נבחר על ידי פיפ"א למצטיין המשחק.
במהלך חגיגות הניצחון על במשחק הגמר הוא הוריד את מכנסי נבחרתו ולבש במקומם מכנסיים בצבעי דגל איטליה.
גאטוזו נעדר ממשחק רבע גמר יורו 2008 מול עקב צבירת כרטיסים צהובים, ונבחרתו הפסידה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין והודחה מהטורניר.
אליפות אירופה לנבחרות צעירות: 2000
ג'ניס "ג'ן" שקובסקי היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, המכהנת משנת 1999 כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-9 של מדינת אילינוי.
שקובסקי נולדה בשם ג'ניס דנוב (Janice Danoff) בשיקגו שבאילינוי, לטילי (לבית קונסו) ואירווין דנוב.
הוריה היו מהגרים יהודים, אביה היגר מליטא ואמה היגרה מרוסיה.
היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת אילינוי ב-1965 עם תואר ראשון במדע המדינה בהתמחות בחינוך יסודי.
שקובסקי, חסידה מושבעת של זכויות הצרכן, הייתה ב-1999 האחראית על החוק הדורש הדפסה של תאריכים מעודכנים במוצרי מכולת.
היא הייתה מנהלת פרויקטים בארגון לפעולה ציבורית מ-1976 ועד 1985. לאחר מכן מונתה למנכ"לית מועצת המדינה לאזרח הוותיק, תפקיד בו כיהנה כחמש שנים עד 1990. ב-1990 נבחרה לבית המחוקקים של אילינוי, שם שירתה ארבע כהונות.
ב- 1996 הודיע סידני ייטס, אשר ייצג את המחוז ה-9 מאז 1949 (מלבד סבב בחירות אחד שהוא רץ בו לסנאט ב-1962), שהוא לא ירוץ לבחירות מחדש ב-1998. שקובסקי ניצחה בקלות את הפריימריס של הדמוקרטים, אשר הבטיח לה ניצחון במחוז הדמוקרטי החשוב הזה.
היא ניצחה בבחירות הכלליות בנובמבר, עם 75% מהקולות ומאז ניצחה בקלות בבחירות מחדש ארבע פעמים, כל פעם עם 70% או יותר מהקולות.
היא רק האדם השלישי המייצג את המחוז מאז 1949.
שקובסקי היא אחת מן החברים הליברלים ביותר בבית הנבחרים, וכן מבין נציגיה של אילינוי בקונגרס.
היא חברת בשדולת חברי הקונגרס הפרוגרסיבי.
היא מדורגת לעיתים קרובות בין 90% -ל-100% בקבוצות אינטרסים ליברליות ופרוגרסיביות ודירוג חד ספרתי בקבוצות שמרניות.
בשימועים שנעשו על ידי ועדת המשנה לאנרגיה ומסחר ביולי 2006, שקובסקי הביעה דאגה שהדו"ח מהאקדמיה הלאומית למדע שמראה סתירה בין מדענים שחוקרים את ההתחממות הגלובאלית עלול "לשמש בצורה כזו שתטיל ספק בכל האומה, שהמדינה שלנו וכל שאר העולם המפותח והמתועש לא צריך לעשות דבר לגבי התחממות גלובאלית".
בזמן כהונתה בקונגרס, שקובסקי ידועה בתמיכה שלה בנושאי נשים והיא מקורבת למנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים, ננסי פלוסי.
דווח עליה שהיא התקשרה לכל אחת מהשותפות בחברות עורכי הדין בשיקגו במהלך המרוץ הראשון שלה לתפקיד ב-1998 וזכתה בשבחים לאומיים על המיומנות בהתרמות לקמפיין.
שקובסקי התנגדה בגלוי למלחמת עיראק.
היא הייתה מבין התומכים הראשונים והבולטים ביותר של הסנאטור ברק אובמה לפני ניצחונו בפריימריז הדמוקרטי עבור המושב של אילינוי ותמכה באופן פעיל במרוץ שלו למינוי למועמד הדמוקרטי לנשיאות.
שקובסקי הייתה חברה בוועדה לאנרגיה ומסחר, בוועדת המשנה למחסר, סחר והגנת הצרכן, בוועדת המשנה לסביבה וחומרים מסוכנים, בוועדת המשנה לבריאות, בוועדת המשנה לבקרה וחקירות, בוועדת המשנה לבקרה וחקירות ועוד.
קיבלה את הוקרת מועדון הלהט"בים של שיקגו על פעילותה בנושא זכויות להט"ב ב-2015. הצביעה בעד זכויות טרנסג'נדרים ב-2021 ותוך כדי כך חלקה את הקשר האישי שלה לקהילה.
שאקובסקי תומכת בקהילת האשורים שבעיראק.
ב-7 באוגוסט 2020 פרסמה הצהרה המכירה ביום השנה לטבח סימל שאירע ב-1933. היא גם תומכת בהחלטת בית הנבחרים, שאם תתקבל, תחייב את הממשל הפדרלי להכיר רשמית ברצח העם האשורי.
ב-1 באוקטובר 2020, חתמה שקובסקי יחד עם עשרות נציגי ציבור נוספים על מכתב לשר החוץ מייק פומפאו, מכתב שגינה את הפעולות ההתקפיות של אזרבייג'ן נגד המובלעת נגורנו קרבאך המאוכלסת בארמנים, גינתה את תפקידה של טורקיה בסכסוך נגורנו קרבאך וקראה להפסקת אש מיידית.
המכתב מכנה את ארדואן (נשיא טורקיה) ואלייב (נשיא אזרבייג'ן) "שני דיקטטורים שקשרו קשר להשלמת מה שהתחיל ב-1915".
ב-8 במרץ 2023 חתמה שקובסקי, יחד עם 56 דמוקרטים על H.Con.Res.
21 המורה לנשיא ג'ו ביידן להוציא את החיילים האמריקאים מסוריה תוך 180 יום, אולם ההצעה לא התקבלה.
ב-5 במאי 2025 הודיעה שקובסקי על פרישתה מבית הנבחרים עם תום כהונתה בראשית ינואר 2027.
ביוני 1999, הייתה שקובסקי מבין יוזמי הצעת חוק שכללה קריאה למחלקת המדינה לכלול את נושא החיילים הנעדרים, זכריה באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן בהידברות עם ממשלות ערב הנוגעות לדבר בהקשר לסיוע הכלכלי.
באוגוסט 1999, ביקרה לראשונה בישראל כנציגה נבחרת לקונגרס, אבל ביקורה הראשון היה עוד במהלך כהונתה בבית המחוקקים של אילינוי.
משחזרה שיבחה את הסכם ואי המתוקן שנחתם בין אהוד ברק ליאסר ערפאת, הסכם המשרטט יעד סופי להסכמי הקבע.
היא ציינה שהסנטימנט לשלום בלט היטב בביקורה בישראל וציינה את חשיבות הערוץ הסורי-לבנוני כהמשך לצעד זה.
ב-1 במרץ 2000, היא תמכה בחוק בית הנבחרים 1883 שנקרא "מניעת תפוצת נשק לאיראן".
חוק זה מטיל סנקציות על כל רשות שמעבירה לאיראן טכנולוגיה שתעזור לה לפתח נשק להשמדה המונית שיהווה איום על ישראל ועל בנות ברית אחרות באזור.
בהקשר זה אמרה שקובסקי כי חייבים לעמוד נוקשים מול איראן ושאסור לעולם לתת למדינה זו לפתח נשק גרעיני כשהיא מאיימת על אחת מבנות הברית של אמריקה.
באוקטובר של שנה זו, לאחר חטיפת החיילים בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד בהר דב, היא הובילה יחד עם מרק קירק ופיטר פיצ'רלד את המאמץ בסנאט של ארצות הברית, עד שבאוגוסט 2001 התקבל המידע המודיעיני הישראלי "שקבע כמעט בוודאות" שהם אינם עוד בחיים.
באותו חודש היא הייתה מבין יוזמי הצעת החוק המביעה "סולידריות עם ישראל בזמן זה של משבר".
הצעת החוק קוראת גם לסמכויות של הפלסטינים להשתמש בכל האמצעים "לעצור את האלימות, לכבד את המקומות הקדושים וליישב את כל התלונות דרך משא ומתן" ומשבח את ארצות הברית על מאמציה לקדם את תהליך השלום אשר "ימנע אובדן חסר ערך של חיים אצל כל הצדדים".
ב-6 ביוני של אותה שנה, לאחר הפיגוע בדולפינריום בתל אביב בו היו 21 הרוגים, שקובסקי נאמה בעצרת של הקהילה היהודית בשיקגו, לזכר חללי הפיגוע ולאות הזדהות עם ישראל.
היא הדגישה את חשיבות המשך הפעילות האקטיבית של הקהילה היהודית לטובת ישראל, והתחייבה לעבוד בקונגרס כדי להבטיח את המשך מחויבותה של ארצות הברית לביטחונה של ישראל.
ב-11 בספטמבר בשנה זו, בתגובה לפיגועים במגדלי התאומים היא אמרה : "אם ההתקפה המתועבת הזאת נועדה להרתיע את המחויבות שלנו לחופש והתמיכה שלנו לבנות הברית הדמוקרטיות, כמו ישראל, זה נכשל".
ב-4 בדצמבר באותה שנה, 2001, אחרי פיגוע ההתאבדות הכפול במדרחוב בן-יהודה בירושלים בו היו 11 הרוגים ופיגוע התאבדות באוטובוס אגד בשכונת חליסה בחיפה בו היו 15 הרוגים, היא השתתפה בטקס זיכרון לחללי הפיגועים.
טקס זה, עם קהילת יהודי שיקגו שהתאחדה בנושא לאות הזדהות עם ישראל, התקיים בהשתתפות הקונסול הכללי הישראלי למערב התיכון ובארגון מועצת יחסי הקהילה היהודית (JCRC).
בנאומה היא השוותה את המאורע לפיגועי 11 בספטמבר.
באפריל 2002, שקובסקי הצביעה בעד החוק המביע סולידריות עם ישראל במלחמתה בטרור ובאוקטובר הצביעה נגד הסמכת הנשיא לפתוח במלחמת עיראק.
באפריל 2003 היא דיברה בפני קבוצת ה-"סטודנטים למען ישראל", והביעה את דעתה בנושא תהליך השלום: "אני אישה יהודייה, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית, ציונית ודמוקרטית" ...
"אני תומכת בביטחונה ושלומה של מדינת ישראל ופתרון של שתי מדינות, היכן שלפלסטינים תהיה מולדת משלהם".
חודש לאחר מכן התייחסה שוב לנושא, כאשר אמרה בתשובה לשאלה לגבי תמיכה בלתי מוגבלת של ארצות הברית בישראל: "התמיכה בישראל צריכה לנוע בכיוון הנתיב לשלום ופתרון של שתי מדינות", אמרה ורמזה שזה יכול להתחיל בפירוק ההתנחלויות: "מדינה פלסטינית אינה יכולה להתקיים כסימן אבעבועות עם התנחלויות ישראליות".
ביולי 2003, שקובסקי יצאה כנגד אפלית תיירים ישראלים אשר נדרשו לקבלת ויזה לארצות הברית, כאשר תיירים מ-27 מדינות אחרות לא היו צריכים לעבור תהליך נוקשה זה.
"הרבה ישראלים הרגישו נעלבים" היא אמרה לעיתונאי.
ב-28 באוקטובר 2005, היא תמכה במליאה בהצעת החוק 368, המברכת את השגריר דני גילרמן על היבחרו לאחד מ-21 סגני נשיא עצרת האו"ם.
במרץ 2006, הייתה מבין המתנגדים לעסקה שאושרה על ידי ממשל בוש, עסקה להעברת שליטה על שישה נמלים לתאגיד בבעלות ממשלת איחוד האמירויות הערביות, "דובאי פורט וורלד".
בין הסיבות להתנגדותה ציינה את העובדה כי מהלך זה יחזק את החרם הערבי כנגד ישראל ואת מימון הנסיכויות הערביות לחמאס.
בתמיכתה בחוק לחיזוק סנקציות קיימות על איראן, באותה שנה, ציינה כי רכישת נשק גרעינית מאיימת על האזור אך יש "להשתמש בכל הכלים הדיפלומטיים והכלכליים" כדי לקדם שינוי מבפנים וכי "אין פתרון צבאי ליישוב הקונפליקט הזה".
ב-20 ביולי 2006, שבוע אחרי תחילת מלחמת לבנון השנייה, היא שחררה הצהרה תומכת בישראל ובחוק בית הנבחרים 921, המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל, ומטיל את האחריות על הטרוריסטים ועל סוריה ואיראן הפורסות עליהם את חסותן.
מיד לאחר מכן הובילה, ביחד עם הנציג היהודי רם עמנואל, לחץ על יו"ר בית הנבחרים דניס הסטרד לבטל את נאומו של ראש ממשלת עיראק בפני הקונגרס, זאת בשל הערותיו כנגד ישראל.
ב-6, ביוני, באותה שנה, היא נאמה במליאה במלאת 40 שנה לאיחוד ירושלים ובתמיכה להצעת חוק בית הנבחרים 152, אשר מכיר ביום שנה זה של ישראל.
היא הזכירה כיצד ירושלים שוחררה ביום זה, ב-6 ביוני 1967.
במרץ 2015, שאקובסקי החרימה את נאומו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בקונגרס כי, כפי שכתבה בהאפינגטון פוסט, זה עלול לבלום את המשא ומתן העדין עם איראן וחובה לתת הזדמנות לקידום המשא ומתן.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, לאחר הפגיעה בעובדי המטבח המרכזי העולמי באפריל 2024, חתמה יחד עם עוד כ-40 מחברי מפלגתה על מכתב הקורא לנשיא ביידן ולמזכיר המדינה בלינקן לעצור אספקת נשק התקפי לישראל, ולהטיל תנאים על משלוחי נשק עתידיים, עד לסיום חקירת התקרית.
שקובסקי הייתה בין הסנטורים הדמוקרטיים שהחרימו את נאומו של נתניהו בקונגרס ביולי 2024.
המחוז של שקובסקי מכיל קהילה גדולה מאוד של ניצולי שואה ומשפחותיהם.
היא הצהירה כי אחד מהעדיפויות העליונות שלה הם הפיצויים לניצולי שואה ובני משפחותיהם.
במיוחד עבורם, היא פתחה דף מידע באתרה ובביקורה בישראל, ב-1999, היא נפגשה עם אבי בקר, הנציג של הקונגרס היהודי העולמי בנושא הפיצויים.
בשנת 2000, כחברה בוועדת הבנקאות של בית הנבחרים היא קיימה יחד עם הוועדה שימוע בעדות של ניצולי שואה וארגונים למענם על התפקיד ששיחקו הבנקים של בריטניה, צרפת ואוסטריה במהלך מלחמת העולם השנייה והמאמצים שנעשים כדי להשיב את רכוש היהודים.
הוועדה גם בחנה את הנושאים הנוגעים לרווחים שנגזרו מעבודה כפוייה במהלך התקופה הנאצית וקיבלו דיווח על המשא ומתן ליישוב תביעות הביטוח של קורבנות השואה ויורשיהם.
ב-2002, שימשה כעדה בנושא הדרישה מחברות ביטוח אמריקניות לספק לציבור וללשכת המסחר את פרטי הניצולים המבטוחים מתקופת הנאצים.
לאחר שהוצתו שלושה בתי כנסת, ביוני 1999, בסקרמנטו שבקליפורניה, היא דיברה במליאה בתמיכה בחוק המגנה את המעשים: "כחברה יהודייה בקונגרס, אני רגישה במיוחד למעשים של אנטישמיות" היא אמרה.
בספטמבר 2006, היא הובילה קואליציה דו מפלגתית, בשליחת מכתב מחאה לנשיא סודאן, שבנאומו בעצרת האו"ם כמה ימים קודם לכן, האשים את היהודים האמריקאים באמירת שקרים לגבי האלימות בדארפור כדי לגייס כספים לישראל.
הוא טען גם כי "מספר מקרי המוות של הפליטים בדארפור הם "בדיה" וכי מי שעשה את הפרסום הם האנשים המגויסים בקביעות, הארגונים היהודים [בארצות הברית]".
בדצמבר של שנה זו, עברה בבית הנבחרים חקיקה, ששקובסקי הייתה מבין יוזמיה המקוריים, אשר מגנה את הוועידה להכחשת השואה שנערכה בטהראן.
גֶ'נְג חֶה (בפין-יין: Zhèng Hé, בווייד-ג'יילס: Cheng Ho; מבוטא כ"צ'נג חה", IPA: [ʈʂəŋ xɤ]; 1371–1433) היה אדמירל סיני שעמד בשנים 1405–1433 בראש שבע משלחות ימיות שיצאו מסין אל דרום-מזרח אסיה, האוקיינוס ההודי ומזרח אפריקה.
הפלגות אלה, הידועות בכתבי התקופה בשם מסעות "ג'נג חה אל הים המערבי", הן עדות להישגים הטכנולוגיים הגבוהים של הסינים בבניין כלי שיט והשטתם, כמו גם בתחומים נוספים, אשר הקדימו את הישגי האירופים של עידן התגליות.
ג'נג חה נולד ב-1371 במחוז יוּנאַן של ימינו, אז אחת הנחלות האחרונות של שושלת יוּאַן המונגולית, קודם שנכבשה על ידי חוֹנגווּ, מייסד שושלת מִינְג.
הוא השתייך לקבוצה האתנית של סינים מוסלמים הקרויה חוֹי, ועל פי הכתוב במִינְג שִי-לוּ, ההיסטוריה הרשמית של שושלת מינג, היה שמו המקורי מָה סַנְבָּאוֹ (בפין-יין: Mǎ Sānbǎo) ומוצאו מקוּנְיאנְג, גִ'ינִנִינְג של ימינו במחוז יונאן.
אחד מאבות-אבותיו היה שר-צבא בשירותו של ג'ינגיס חאן, ואחר – סעיד אג'ל שמס א-דין עומר , מונה על ידי קובלאי חאן להיות מושלה הראשון של יונאן.
שם משפחתו, מָה, קרוי על שם מנסור, בנו החמישי של שמס א-דין.
אביו של ג'נג, מיר טקין, וסבו חארם-א-דין, עלו לרגל אל מכה, ומסעותיהם תרמו רבות לחינוכו של ג'נג הצעיר.
ב-1381 כבש הקיסר חונגוו את מחוז יונאן, לאחר שגבר על צבא המושל הקודם הנאמן לשושלת יואן שסירב להכיר בו.
ג'נג חה, שהיה בן אחת-עשרה בלבד, נלקח עם אחרים בשבי, סורס ונשלח לשרת כסריס בחצר הקיסר.
הוא למד במכללה הקיסרית המרכזית בנאנג'ינג, ולימים נעשה נאמנו ואיש סודו של יוּנְגְלֶה, השלישי בקיסרי שושלת מינג, ששלט בשנים 1403–1424. יונגלה הוא שהעניק לג'נג חה את שמו, כהוקרה על עזרתו בהפלת הקיסר הקודם גְּ'ייֵנװֶן.
משנת 1405 ועד מותו בים ב-1433 עמד ג'נג חה בראש שבע משלחות ימיות שנקראו מסעות האוצר.
המסעות שוגרו במצוות יונגלה, קיסר סין, לדרום מזרח אסיה, האוקיינוס ההודי ומזרח אפריקה.
הקיסר רצה להציג לעין כול את עוצמתו ועושרו ולגבות מסי מנחה מ"העמים הברברים", כאות להכרה בכוחו, כפי שעשו הקיסרים המונגולים קודמיו.
לצורך זה העמיד לרשות ג'נג חה צי וצבא גדולים, ועל פי המסופר בכתבים סיניים, השתתפו במשלחת הראשונה 300 כלי שיט, בהן אוניות-ענק שקיבלו את הכינוי "אוניות אוצר" , ו-28,000 איש.
בשלוש ההפלגות הראשונות פקדו אוניותיו של ג'נג חה נמלים ומקומות בדרום-מזרח אסיה, הודו וציילון.
בהפלגה הרביעית הגיעו אל המפרץ הפרסי וחצי האי ערב, ומשלחות מאוחרות יותר יצאו אל מזרח אפריקה והרחיקו שוּט עד מלינדי שלחוף קניה.
הסופר גאווין מנזיס טוען בספרו "1421", כי אוניותיו של ג'נג חה הפליגו גם אל האוקיינוס האטלנטי, וגילו את מערב אפריקה, צפון ודרום אמריקה, אנטארקטיקה, אוסטרליה ואוקיינוס הקרח הצפוני, ואף התיישבו בחלקם.
תאוריה זו שנויה במחלוקת, ואינה מקובלת על רוב הקהילה המדעית.
גֵ'נְג גְ'יֵה (סינית פשוטה : 郑洁; סינית מסורתית : 鄭潔; פין-יין : Zhèng Jié; נולדה ב-5 ביולי 1983) היא שחקנית טניס מקצוענית מהרפובליקה העממית של סין, מדורגת כיום (ספטמבר 2013) במקום ה-56 בדירוג ה-WTA.
ג'נג שיחקה בנבחרת סין בין השנים 2002 ו-2009. מאזנה עומד על 20 ניצחונות (15 במשחקי יחידות ו-5 במשחקי זוגות) ו-9 הפסדים (7 במשחקי יחידות ו-2 במשחקי זוגות).
ג'נביב נאג'י היא שחקנית ובמאית ניגרית.
נאג'י נולדה בעיר לאגוס שבניגריה.
היא הרביעית מבין שמונה ילדים.
היא למדה בקולג' המתודיסטי לנערות בעיר ואחר כך באוניברסיטת לאגוס.
היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל שמונה, באופרת הסבון "Ripples", כמו כן השתתפה במספר פרסומות בהן פרסומות לחברות משקאות.
בשנת 1998, כשהייתה בת 19, הופיעה בסרט הניגרי "Most Wanted".
זכתה במספר פרסים וביניהם בפרס האקדמיה האפריקנית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר, כמו כן הוכתרה כשחקנית הטובה ביותר לשנת 2001.
בשנת 2004 הוציאה אלבום בשם "Logologo Line", בשיתוף עם חברת התקליטים "EKB Records".
בשנת 2008 השיקה קולקציית ביגוד בשם "St.
Genevieve" אשר חלק מהכנסותיה נתרמות לצדקה.
שנה מועמד פרס תוצאה2005ג'נביב נאג'יהשחקנית הראשית הטובה ביותר20082011Tango With Me
שנה מועמד פרס תוצאה2013The Mirror Boyהשחקנית הטובה ביותר בדרמה/סדרת טלוויזיה2016Road to YesterdayBest Movie West Africa
שנה מועמד פרס תוצאה2009השחקנית הטובה ביותר2010Silent Scandalsהשחקנית הטובה ביותר בסרט עלילתי/קצרGuinness Ultimate Survivorהשחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה2011Tango With Meהשחקנית הטובה ביותר בסרט עלילתי/קצר2013Doctor Belloהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי2014Half of a Yellow Sunשחקנית המשנה הטובה ביותר2016Road to Yesterdayהשחקנית טובה ביותר בתפקיד ראשיהסרט הטוב ביותר
שנה מועמד פרס תוצאה2012Tango With Meהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשינאג'יפרס הקהל - שחקנית
שנה מועמד פרס תוצאה2010Silent Scandalsהשחקנית הטובה ביותר - שיתוף פעולה אפריקאי
שנה מועמד פרס תוצאה2012נאג'יפרס הקהל - השחקנית הטובה ביותר
פרסי נוליווד ואיגוד המבקרים האפריקאי
שנה מועמד פרס תוצאה2013Weekend Getawayהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
שנה מועמד פרס תוצאה2011The Mirror Boyהשחקנית הטובה ביותר
שנה מועמד פרס תוצאה2010Silent Scandalsהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי2011The Mirror BoyBursting Outהנשיקה הטובה ביותר, עם מג'יד מישל
Adebayoעם צ'ואיטל אג'יופור, טנדי ניוטון, אונייקה אונוונו, או סי אוג'הDoctor Bello עם איזאיה וושינגטון, ויויקה איי פוקס, ג'וסטוס אסירי, סטפני אוקרקה2014The Truth with OlisaGuestסדרת טלוויזיה2015Road to YesterdayVictoriaעם אוריס ארהוארו, מג'יד מישל2018LionheartAdaezeגם הבמאית והתסריאטיתFarmingטולושל הבמאי אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה
ג'נג'י לסלי כהן (קוהאן, באנגלית, Jenji Leslie Kohan; נולדה ב-5 ביולי 1969) היא תסריטאית טלוויזיה, מפיקה ובמאית אמריקאית יהודיה, יוצרת סדרות הטלוויזיה "העשב של השכן" ו"כתום זה השחור החדש", אותה גם הפיקה.
היא זכתה בפרס אמי כמפיקת הסדרה הקומית "Tracey Takes On...", והייתה מועמדת לפרס אמי עשר פעמים נוספות.
כהן נולדה בלוס אנג'לס למשפחה יהודית.
"באז" וריאה כהן, הצעירה מבין שלושה ילדים.
אחיה הבוגרים הם התאומים, ג'ונו ודייוויד.
רבים מבני משפחתה הם בעסקי הבידור:
אביה הוא מפיק, תסריטאי ומלחין זוכה פרס אמי.
אמה היא תסריטאית, סופרת, ומדי פעם שחקנית.
אחיה דייוויד הוא מפיק ותסריטאי זוכה פרס אמי, עבור סדרת הטלוויזיה הפופולרית "ויל וגרייס".
סביה מצד אביה היו צ'ארלס כהן ומיי א.
הוא נולד ברומניה בשנת 1902, והיא נולדה בניו יורק, להורים שהיגרו מרוסיה.
הם נפגשו כילדים כשהם גרו בבית קהילתי למהגרים במנהטן.
כהן מתארת את אביה כ"מלך תוכניות הבידור בזמנו", אשר כתב והפיק את טקסי האוסקר ותוכניות בידור אחרות.
היא גדלה בבוורלי הילס, שם סיימה תיכון בשנת 1987. היא החלה את לימודי האוניברסיטה בברנדייס, והמשיכה באוניברסיטת קולומביה, שם סיימה תואר ראשון באנגלית וספרות ב-1991
עבודתה הראשונה של כהן בתעשייה הייתה בסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר", עבורה כתבה פרק אחד, ותיארה את החוויה כ"כניסה קשוחה לתעשייה".
אחרי שעבדה במספר תוכניות, כגון "משתגעים מאהבה", Tracey Takes On...
ו"חברים", היא עבדה יחד עם אחיה דייוויד על פרק של "ויל וגרייס".
מחוויה זו היא הסיקה שאחיה היה מתואם יותר ממנה לעבודה בתוכניות קומיות מהמיינסטרים, ואילו לה היה צד אפל יותר, והיא הייתה צריכה למצוא את דרכה שלא בערוצים המובנים מאליהם.
כהן יצרה את סדרת הדרמה-הקומית האפלה, "העשב של השכן", וגם הייתה המפיקה בפועל והתסריטאית הראשית שלה במהלך כל שמונה העונות שבהן היא שודרה.
כהן יצרה את הדרמה הקומית של נטפליקס, "כתום זה השחור החדש", עיבוד בהשראת הספר האוטוביוגרפי של פייפר קרמן, Orange Is the New Black: My Year in a Women's Prison, על חוויותיה בבית כלא לנשים.
גם בסדרה זאת כהן שמשה כמפיקה בפועל ותסריטאית ראשית, כשהיא מבוססת בלוס אנג'לס, שם ניהלה את חדר הכתיבה בסטודיו שלה.
הצילומים נערכו ברובם בניו יורק.
נטפליקס אינה מספקת מספרי רייטינג, אך ישנן הערכות על פיהן התוכנית הייתה עם צאתה הסדרה המקורית הנצפית ביותר של שירות הסטרימינג.
התזמון תאם את תחילת מודל החדש של צפיית בינג' שהתאפשרה עם העלאת עונה שלמה בבת אחת.
לכהן יש חוזה מתמשך עם חברת ההפקה Lionsgate TV.
כהן היא הבעלים של תיאטרון Hayworth Theatre בלוס אנג'לס.
היא משתמשת בקומה השנייה כמשרדי הפקה.
כהן נישאה לעיתונאי והסופר כריסטופר נוקסון בשנת 1997. הם מתגוררים בלוס אנג'לס.
כהן הייתה מועמדת לעשרה פרסי אמי וזכתה באחד, כמפיקה בפועל של סדרת הטלוויזיה ...Tracey Takes On.
בשנת 2007 הייתה כהן מועמדת לפרס גילדת המפיקים האמריקאית, ומועמדת בשתי קטגוריות לפרס גילדת הכותבים האמריקאית.
את המועמדות הראשונה בקטגוריית פרס הקומדיה הטובה ביותר, עבור הסדרה שיצרה, "העשב של השכן", קיבלה בשנת 2009.
פרסי גילדת המפיקים האמריקאיתשנהקטגוריהסדרהתוצאההערות2006סדרת הקומדיה הטובה ביותרהעשב של השכן2008סדרת הקומדיה הטובה ביותרהעשב של השכן2009סדרת הקומדיה הטובה ביותרהעשב של השכן2014סדרת הקומדיה הטובה ביותרכתום זה השחור החדש
ג'ניפר "ג'ן" שוּר היא אתלטית אמריקאית, היא אלופה אולימפית (לונדון 2012), סגנית אלופת העולם (מוסקבה 2013) ושיאנית העולם הנוכחית (2017) בקפיצה במוט באולם (5.03 מטר).
שור נולדה במדינת ניו יורק בארצות הברית בתם של מרק וסו סטוצ'ינסקי.
כתלמידת תיכון הצטיינה במגוון ענפי ספורט והייתה אלופת המדינה בקרב חמש.
היא סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה, בתקופת לימודיה ברוברטס ווסליאן קולג' שיחקה שור המתנשאת לגובה 1.83 מטרים, בנבחרת הכדורסל של המכללה ובסיום לימודיה החזיקה בשיא הנקודות בכל הזמנים של הנבחרת.
כמו כן הייתה חברה בנבחרת הסופטבול ובנבחרת האתלטיקה.
ריק שור, קופץ במוט בעברו שעבד כמאמן אתלטיקה במכללה זיהה בה את הפוטנציאל לעבור הסבה לקפיצה במוט והיא החלה להתאמן תחת הנחייתו מ-2004. ב-2010 נישאו השניים והיא אימצה את שם משפחתו.
שור עזבה את לימודי התואר השני בפסיכולוגית ילדים במטרה להתרכז בספורט, על מנת לממן את פעילותה מישכן מאמנה את ביתו והיא עבדה במרכול של הוריה, עד שזכתה בחסות מחברת אדידס.
עשרה חודשים בלבד לאחר שהחלה להתאמן בקפיצה במוט, זכתה שור ב-2005 באליפות ארצות הברית באולם, מאז ועד 2015 זכתה שור בשבע אליפויות ארצות הברית בקפיצה במוט באצטדיון ובארבע אליפויות נוספות באולם.
במאי 2007 שברה לראשונה את השיא האמריקאי בקפיצה למוט כשעברה 4.84 מטר, ושבועיים אחר כך שברה אותו פעם נוספת כשקבעה 4.88 מטר.
מאז שיפרה אותו עוד פעמים רבות.
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה באוסקה ב-2007, סיימה במקום העשירי בתוצאה של 4.50 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה ב-2008 בולנסיה, זכתה שור במדליית כסף עם שיא אישי כשעברה 4.75 מטר בניסיון השני, תוצאה זהה לזו של הזוכה ילנה איסינבייבה שלא פסלה.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) קבעה שור את שיאה האישי באצטדיון, 4.92 מטר, תוצאה שהייתה באותה עת הטובה ביותר בכל הזמנים אחרי תוצאותיה של איסינבייבה.
בריאיון לאחר המבחנים התבטאה באופן מעורר מחלוקת עליו התחרטה, באשר ליריבתה העיקרית איסינבייבה, כשציינה ש"I hope we do some damage, and, you know, kick some Russian butt" (בתרגום חופשי: אני מקווה שנעשה קצת נזק, נבעט בתחת הרוסי"), באולימפיאדה עצמה זכתה במדליית כסף לאחר איסינבייבה בתוצאה של 4.80 מטר.
בסיום התחרות קלטו מצלמות NBC את מאמנה נוזף בה, מה שעורר תרעומת וביקורת מצד שדרני התחנה וצופים רבים שחשו כי היא הושפלה.
איסינבייבה ציינה לאחר הניצחון כי "אני לא חירשת, וזה מאוד הכעיס אותי שהיא דיברה עליי כך, כעת היא בטוח מכבדת אותי ויודעת את מקומה".
היא החמיצה את אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין שבגרמניה בשנת 2009 כתוצאה מפציעה בגיד אכילס.
ב-2011 אובחנה כחולה בצליאק, מה שהסביר תופעות של התכווצויות ועייפות כרונית מהן סבלה, היא זכתה באותה שנה בשתי תחרויות ליגת היהלום בלונדון ובציריך וסיימה רביעית באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית בתוצאה של 4.70 מטר.
בפברואר 2012 קבעה שור שיא אמריקאי חדש בקפיצה במוט באולם, 4.88 מטר.
ביוני היא ניצחה במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012).
במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב לאחר שקפצה לגובה של 4.75 מטר עם פחות פסילות במהלך התחרות מהזוכה במדליית כסף, יריסלי סילבה מקובה וילנה איסינבייבה (4.70 מטר).
במרץ 2013 שברה שור את השיא העולמי באולם כשקפצה לגובה של 5.02 מטר באליפות ארצות הברית באתלטיקה.
שור אמרה לאחר קביעת השיא: "אני מכניסה את עצמי ללחץ רב כי אני רוצה להציג את מה שאני יכולה.
ידעתי שדברים גדולים עשויים לקרות ברגע שאני בכושר.
ידעתי כבר באימונים באיזה מצב אני, חמישה מטרים זה מחסום מנטלי וברגע שעברתי אותו תוצאות כמו 4.80 מטרים ייראו רעות עבורי".
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה במוסקבה זכתה שור במדליית כסף לאחר שעברה גובה של 4.82 מטר, היא סיימה אחרי איסינבייבה שעברה גובה של 4.89 מטר.
ביוני 2015 זכתה בפעם השביעית באליפות ארצות הברית כשעברה בניסיון ראשון גובה של 4.70 מטר.
בינואר 2016 שיפרה את שיא העולם באולם כשעברה גובה של 5.03 מטר.
במרץ 2016 זכתה במדליית זהב באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד בשיא אליפות של 4.90 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.60 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפילה לגמר.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 4.70 מטר.
ג'נג'וויד היא קבוצת מיליציות ערביות חמושות, הפעילה בדארפור, מערב סודאן ולאחרונה במזרח צ'אד.
הג'נג'וויד מכיל קבוצות שבטים סודאנים ערבים, בשונה מהסודאנים אשר מזהים עצמם כאפריקאים.
רבים מקורבנות המיליציה ומשקיפים חיצוניים טוענים כי הג'נג'וויד נתמכים בידי ממשלת סודאן.
מקור המילה "ג'נג'וויד" אינו ברור.
סברה אחת גורסת כי המקור הוא השפה הערבית בה "גִ'ן" (جن) משמעו "שד" — ובהשאלה "אחוז שד או דיבוק" — ו"גַ'וַואד" (جواد) משמעו "סוס".
סברה אחרת מציעה מקור פרסי למילה: המילה "גֵ'נְגַוִי" (جنگوی) שפירושה "לוחם" או "איש מלחמה".
אפשרות אחרת היא כי המילה היא הלחם בסיסים של המילים "גִ'ן" ("שד" בערבית), "גַאן" (gun, "רובה" באנגלית) ו"גַ'וַואד" ("סוס" בערבית).
המשמעות המקובלת של המונח "ג'נג'וויד" היא "פרש מרושע", אך לרוב המילה מתורגמת כ'בריונים' או 'פורעי חוק'.
הג'נג'וויד הם לוחמים חמושים משבטים ערביים.
ב-1972 יצר מועמר קדאפי את הלגיון הערבי ככלי שנועד להפוך את אוכלוסיית האזור לערבית.
סדר העדיפויות של הלגיון היה ראשית צ'אד ואז סודאן.
בדארפור, פרובינציה מערבית של סודאן, קדאפי תמך ביצירת "האיסוף הערבי" (Tajammu al-Arabi), שלפי החוקר ג'רארד פרונייר היה "ארגון לוחמני גזעני פאן-ערבי אשר הדגיש את המאפיין ה'ערבי' של הפרובינציה".
לשני הארגונים היו פעילים משותפים ומקורות תמיכה משותפים כך שההבדל ביניהם היה פעמים רבות מעורפל.
הפשיטות מעבר לגבול שהתמשכו לאורך זמן תרמו במידה רבה לקונפליקט האתני בדארפור, בו נהרגו כ-9000 אנשים בין השנים 1985–1988. חלק ממנהיגי הג'נג'וויד היו בעברם שכירי חרב של מועמר קדאפי.
הג'נג'וויד הופיעו לראשונה ב-1988, לאחר שנשיא צ'אד, בגיבוי מארצות הברית וצרפת, הביס את הצבא הלובי ושם בכך סוף לתכנוניו הטריטוריאליים של קדאפי לגבי צ'אד.
חלקו של הג'נג'וויד ברצח העם בדארפור
בפברואר 2003 פרץ מרד כנגד הממשלה הסודאנית הערבית, בשל טענות קיפוח האוכלוסייה האפריקאית השחורה מול הערבית.
המרד הונהג בעיקר בידי התנועה לצדק ולשוויון (Justice and Equality Movement) והתנועה/צבא לשחרור סודאן (Sudan Liberation Movement/Army), המורכבות ברובן מאפריקאים מוסלמים לא-ערביים.
הממשלה הסודאנית הגיבה בשימוש בג'נג'וויד ככוח הצבאי העיקרי למאבק במרד (היא נעזרה גם בצבא ובמשטרה).
כוחות הג'נג'וויד המשיכו לתקוף את המורדים אשר אחזו בחבלי ארץ מדארפור, בעודם מנהלים קמפיין שמטרתו ללכוד מורדים באזור דארפור.
בשנת 2004, קבעו מחלקת המדינה של ארצות הברית וגורמים נוספים שמפקדים מובילים במיליציית הג'נג'וויד, כולל מוסא הילאל, חשודים ברצח עם.
בתחילת 2006, אנשי ג'נג'וויד רבים נקלטו בצבא סודאן, כולל במשמר הגבול.
במקביל, התרחבה מיליציית הג'נג'וויד כך שכללה שבטים ערביים במזרח דארפור, שלא היו משויכים היסטורית לג'נג'וויד המקוריים.
ערבים בצ'אד נעשו מעורבים יותר ויותר בניסיון להקים מחדש בסיס פוליטי של הג'נג'וויד בצ'אד.
באוקטובר 2007, הייתה ממשלת ארצות הברית הממשלה היחידה שהכריזה על רציחות הג'נג'וויד בדארפור כרצח עם, כיוון שמספר רציחותיהם המשוער בשלוש השנים שקדמו להכרזה היה בין 200,000 ל-400,000 אזרחים.
מועצת הביטחון של האו"ם קראה לג'נג'וויד להתפרק מנשקו.
ב-14 ביולי 2008, הגיש תובע בית המשפט הבינלאומי כתב אישום על רצח עם כנגד נשיא סודאן, עומר אל-בשיר והאשימו בתכנון והובלה של מאמצים למחוק את השבטים האפריקאיים בדארפור באמצעות קמפיין לרצח, אונס והגליה תוך שימוש במיליציית הג'נג'וויד.
רבים מקורבנות הג'נג'וויד ומהמשקיפים החיצוניים טוענים כי הממשלה הסודאנית תומכת בפעילות הג'נג'וויד, על אף ההכחשות של ממשלת סודאן.
טענות שכיחות הן שאנשי הג'נג'וויד לובשים מדים זהים למדי צבא סודאן ושהפשיטות נעשות באופן מתואם בינם לבין הצבא.
ארגוני זכויות אדם רבים טוענים כי ממשלת סודאן תמכה כספית והשתתפה בהתקפה משולבת כנגד אזרחים.
בעדות לפני ועדת הסנאט ליחסי חוץ הצהיר חוקר מטעם ארגון משמר זכויות האדם שצבא סודאן גייס בגלוי ערבים בעלי סוסים והבטיח להם רובה ומשכורת חודשית של 166 דולרים תמורת הצטרפות למיליציית הג'נג'וויד.
קבוצת המשבר הבינלאומית (International Crisis Group) טענה שהכסף לתשלום המשכורות לחברי הג'נג'וויד "מגיע ישירות משלל הביזה שנתפס בפשיטות על כפרים".
מוסא הילאל, אשר מוביל שבט ערבי דארפורי קטן אך עוצמתי, מואשם בידי מחלקת המדינה של ארצות-הברית בכך שהוא מנהיג הג'נג'וויד.
הניו יורקר ציטט אותו: "אני מנהיג שבטי...
הקריאה הממשלתית להתחמש מבוצעת בידי מנהיגי השבטים." הוא מודה בגיוס לג'נג'וויד אך מכחיש שהוא בשרשרת הפיקוד של הארגון, כפי שנטען על ידי משמר זכויות האדם.
להלן רשימה של מפקדים, בכירים או מתאמים בג'נג'וויד (רשימה חלקית):
שייח' מוסא הילאל: מתאם ג'נג'וויד ומפקד בריגדת בופאלו (Liwa el Jamous) - לפי מחלקת המדינה של ארצות הברית.
חמיד דאוואי (Hamid Dawai): מנהיג בג'נג'וויד, מנהיג אזור טרבבה-ארארה-בידה (Terbeba-Arara-Beida).
היה אחראי לפעולות הג'נג'וויד באזור המשולש טרבבה-ארארה-בידה, שם נהרגו יותר מ-460 אזרחים בין אוגוסט 2003 לאפריל 2004 - לפי מחלקת המדינה של ארצות הברית.
עלי קושייב : בכיר לשעבר בג'נג'וויד, מבוקש בידי בית הדין הפלילי הבינלאומי
אחמד הרון : מתאם פעולות הג'נג'וויד, לשעבר שר הפנים וכיום השר לעניינים הומניטריים של סודאן - לפי הקונגרס של ארצות הברית
ג'נג'ש (בהונגרית: Gyöngyös, ביידיש: גאָנדיש או דינדיש, בקרואטית: Đunđuš) היא עיר במחוז הווש בהונגריה, כ-80 ק"מ ממזרח לבודפשט, לרגלי ההרים שאר-הג' (Sár-hegy) ומאטרה (Mátra).
שם העיר פירושו "עשוי מפנינים", והוא נובע מהמילה ההונגרית "gyöngy", שפירושה "פנינה".
לפי גרסה אחרת, שם העיר נובע מהמילה ההונגרית לדבקון, "fagyöngy".
בשנת 1917 פרצה בעיר שרפה גדולה, בה נפגעו מבני אר נובו ובארוק רבים שהיו סביב הכיכר המרכזית, בניינים רבים שהשתייכו לקהילה היהודית, וכן מבני מגורים רבים.
כתוצאה מהשרפה איבדו כ-8,000 איש את בתיהם.
מבני האר נובו והבארוק שוקמו מאז.
בעיר מפעלי מזון, בהם מפעלי תוצרת חלב ומפעלי נקניק, וכן יקבים רבים.
ביקבים אלה נדרכים ענבים הגדלים על מדרונות הרי שאר-הג' הסמוכים.
בעיר מספר אתרים תיירותיים, בהם בית אצולה מקומי שהשתייך למשפחת אורז'י (Orczy), כנסיית ברנרד הקדוש וכנסיית ברתולומאוס הקדוש.
גאבור וונה, מייסד מפלגת יוביק ההונגרית, הוא יליד העיר.
ב-1941 היו בעיר כאלפיים יהודים, רובם סוחרים ובעלי מלאכה.
הם השתייכו לקהילה הנאולוגית ולקהילה האורתודוקסית.אשר אנשל יונגרייז ואחרי מותו עמרם יונגרייז שימוש כרבני העיר.
בשנת 1942 נחקקו חוקים אנטי יהודיים במחוז, שתוקפם חל על יהודי העיר.
עם כיבוש הונגריה בידי הצבא הגרמני, במרס 1944 (מבצע מרגרטה), היו בעיר כ-1,800 יהודים, רובם נאולוגים.
במאי 1944 הוקם גטו והיהודים נכלאו בו.
ביוני 1944 הצליח הקצין ההונגרי קלמן הורבט (Horváth Kálmán) להוציא בין 200 ל-300 מהיהודים שהיו בגטו ובכך הציל את חייהם.
יד ושם הכיר בו כחסיד אומות העולם.
מספר ימים לאחר מכן נשלחו יתר יהודי הגטו לאושוויץ ונרצחו.
ליפוט קלוג (1854 – 1945) היה מתמטיקאי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה נספה בשואה.
דז'ה קליין (1874 –?) היה רב ותאולוג הונגרי.
יאנוש גראי (1913 – 1945) היה משורר, סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי שניספה בשואה.
לאיוש באלינט במקור אוסטרייכר (1869 – 1926) היה עיתונאי, עורך, עורך דין יהודי-הונגרי.
ג'רג' באלינט במקור בראון (1919 – 2020) היה אגרונום, מהנדס גננות וחקלאות יהודי-הונגרי.
לאסלו פולגאר (1946) מורה, מאמן שחמט יהודי-הונגרי.
אביהן של בנות פולגאר השחמטאיות.
יעקב זילברפלד (1878 – אושוויץ, 24 ביוני?
1944) היה רב, הרב הראשי של בקשצ'בה.
יונה ברון (1845 – 1911) היה רופא יהודי-הונגרי, פרופסור.
פרנץ דומאן (1899 – 1939) היה אדריכל יהודי-הונגרי-בריטי.
ליפוט ארדאי במקור ארבר (1861 – 1943) היה מנהל בית ספר יהודי-הונגרי.
שאנדור פרי במקור פוקס (1895 – 1986) היה עורך דין יהודי-הונגרי דוקטור למדע המדינה.
קארוי גונדה במקור גולדשטיין (1889 – 1969) היה אדריכל יהודי-הונגרי בשאנגחאי בסין.
זיטה גורדון במקור גריסנר (1911 – 2006) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה.
יוז'ף גלאטר (1880 – 1934) היה נהג קטר יהודי-הונגרי, סוציאל-דמוקרטי, לימים קומוניסט.
שוֹמה וישונטאי במקור שלמה ויינברגר (1854 – 1925) היה דוקטור למשפטים, עורך דין.
ג'ן סטרלינג הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1954 על תפקידה בסרט "הגבוהים והאדירים".
סטרלינג נולדה בניו יורק סיטי בשם ג'יין סטרלינג אדריאנס.
אמה הייתה אלינור וורד דינס, ואביה היה ויליאם אלן אדריאנס ג'וניור, ארכיטקט ופרסומאי.
היא התחנכה בארצות הברית ובאירופה, ולמדה משחק בבית ספרה של השחקנית האנגלייה פיי קומפטון.
סטרלינג החלה את דרכה כשחקנית קולנוע בדרמה של ג'ין ניגולסקו, "ג'וני בלינדה", בה שיחקה בתפקיד סטלה מק'ורמיק, מזכירתו של ד"ר רוברט ריצ'רדסון (לו איירס).
בתחילת שנות ה-50 עיצבה את הקריירה שלה עם תפקידים בדרמת כותלי הכלא של ג'ון קרומוול, "כלואה", ובדרמות "רחוב המסתורין" של ג'ון סטורג'ס, בתפקיד הברמנית ויויאן הלדון, ו"תחנת יוניון".
בשנת 1951 הופיעה סטרלינג לצידו של קירק דאגלס בסאטירה של בילי ויילדר "הקרנבל הגדול" (The big Carnaval) שעוררה סערה גדולה, בתפקיד לוריין מינוסה, ובקומדיה של מיטשל לייסן, "החותנת בירח הדבש" (The Mating Season), בתפקיד בטסי דונלדסון.
סטרלינג זכתה בשנת 1954 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט האסונות של ויליאם ולמן "הגבוהים והאדירים" בתפקיד הנוסעת סאלי מק'י.
סטרלינג נישאה ב-1941 לשחקן ג'ון מרייבל, והתגרשה ממנו בשנת 1947. בשנת 1950 נישאה לשחקן פול דאגלס, ונשארה נשואה לו עד מותו בשנת 1959. מנישואיה לדאגלס נולד בנה היחיד, אדמס, שנפטר ממחלת לב בדצמבר 2003. כשלושה חודשים לאחר מות בנה נפטרה סטרלינג ממחלת הסוכרת, בלוס אנג'לס, כשהיא בת 82.
החותנת בירח הדבש - 1951
גם גיבורים נופלים - 1956
יום שני ראשון באוקטובר - 1981
ג'נארו ורולינו (באיטלקית: Gennaro Verolino; 1906, נאפולי – 2005, רומא) היה כומר איטלקי, בישוף קתולי וחסיד אומות העולם.
בשנת 1944 היה האב ורולינו מזכירו של אנג'לו רוטה, שליח הוותיקן להונגריה.
רוטה היה בין החותמים על מכתב המחאה שהגישו נציגי המדינות הנייטרליות במלחמת העולם השנייה למשטר הפשיסטי ההונגרי, בנושא המדיניות האנטישמית של המשטר.
המכתב, ומכתבי מחאה נוספים שבאו בעקבותיו, קראו להפסקת הטרנספורטים ותבעו הגנה על ילדים יהודים.
בתחילת קיץ 1944, ובאוקטובר 1944, הנפיק רוטה, בסיועו של ורולינו, מכתבי הגנה על היהודים.
בסוף 1944 פרצו אנשי צלב החץ למוסד קתולי בבודפשט שאיכסן כשמונים יהודים.
זאת עשו למרות שהיה זה בית שאמור היה להיות מוגן עקב היותו תחת חסות הוותיקן.
רוטה וורולינו התערבו בנעשה תוך סיכון חייהם ויצרו קשר עם שר החוץ ההונגרי בדרישה להחזרתם של היהודים לבניין המוגן.
כמו כן נתן ורולינו מחסה ליהודי בשם גיורגי אדם מקומרנו שברח מבניין בו חסה, לאחר שבניין זה הופצץ, והגיע אל משכן הנציגות האפיפיורית בבודפשט.
ורולינו נתן לאדם תעודת זהות מזויפת, ולאחר מספר ימים - אישור על כך שאדם הוא עובד שגרירות הוותיקן, ומשמש שם פקיד.
כל בוקר עזבו ורולינו ואדם את הבניין כדי להפיץ מכתבי הגנה עליהם חתם רוטה.
הם נסעו אל הגבול הצפון מערבי של הונגריה כדי להציל יהודים שנשלחו בצעדות מוות לאוסטריה.
אחרי המלחמה מונה ורולינו לתפקיד בישוף העיר קורינתוס ביוון.
בשנת 1951 מונה ורולינו לתפקיד נונציו והיה שגריר הוותיקן באל סלוודור וגואטמלה.
לאחר מכן היה נציג הוותיקן בקוסטה ריקה וכן השתתף בוועידת הוותיקן השנייה.
בשנת 1983 השתתף בעדכון המשפט הקאנוני הכנסייתי.
ב-2007 העניק יד ושם לוורולינו את התואר "חסיד אומות העולם".
ג'נאן פראג' פלאח היא מרצה בכירה לספרות עברית ומגדר במכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה, חוקרת ומרצה באוניברסיטת חיפה ופעילה חברתית למען קידום נשים ודו קיום.
כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך, 2016.
ג'נאן פראג' פלאח היא בתם של השופט הדרוזי הראשון, פארס חמוד פלאח, ושל סלמא פלאח, שהייתה מורה ומנהלת בית ספר.
ג'נאן גדלה בעכו והיא בעלת תואר ראשון (1993) ושני (1996) מאוניברסיטת חיפה, ובעלת תואר דוקטור משנת (2001).
ד"ר ג'נאן פראג' פלאח כיהנה בשנים 2001–2008 כראש החוג לעברית במכללה האקדמית לחינוך ומאז היא מכהנת כראש מחלקת מגדר.
בשנת 2003 יסדה את עמותת "חזון נשות עכו" ומאז היא עומדת בראשה.
בעמותה פעילות נשים יהודיות וערביות העושות למען קידום מעמד האישה בעכו ובצפון.
מוטו העמותה הוא "האישה נותנת חיים" ובתרגום מעשי של הרעיון: העלאת איכות החיים, מתן חינוך מתאים, העצמת הנהגה נשית ועידוד נשים באשר הן.
העמותה פועלת למען קירוב לבבות בין שני העמים וקיימה במהלך השנים עשרות מפגשים בין נשים ישראליות ופלסטיניות מהרשות הפלסטינית למען קידום נושא השלום.
העמותה הובילה פרויקט ראשון מסוגו בישראל, לתמיכה בחולי סוכרת ערבים ויהודים.
היא מרצה וחוקרת כתבה מאמרים רבים כמו כן כתבה את הספר "האישה הדרוזית" שיצא לאור בשנת 2005. פורסם מחקרה: "השפעת עמותות וקבוצות מעורבות של נשים על החיים המשותפים".
היא מובילה שני מחקרים גדולים האחד בנושא "רצח נשים על רקע כבוד המשפחה" והשני על חוויות המפגש של נשים פלסטיניות וישראליות.
בנוסף לפעילותה האקדמית פראג' פלאח נבחרה בשנת 2010 לראשות מועצת נשים ערביות בעכו, ומשנת 2008 מכהנת כיועצת ראש העיר למעמד האישה בעיר.
בשנת 2014 מונתה ליושבת ראש הוועדה האקדמית מטעם השותפות למכללת הגליל, בית לוחמי הגטאות ומרכז השימור.
פראג' פלאח הקימה גם את "בית האישה לשלום" בעכו, המהווה מרכז לתרבות, מחקר, הצגת תערוכות ומהווה מרכז לקידום פעילות נשים באזור הצפון.
היא מרצה מתנדבת במרכז גולדה מאיר במשרד החוץ ומובילה את פרויקט הנשים הישראלי-פלסטיני מזה 10 שנים.
בשנת 2022 נבחרה לנשיאת מועדון הסורופטמיסטיות בנווה שאנן, חיפה.
פלאח נשואה לעורך דין איאד פראג', היועץ המשפטי של המועצה הדרוזית הדתית העליונה, ולהם שלושה ילדים: ד"ר סאפי פראג' רופא בכיר פנימאי וזהומולוג,ראזי עורך דין וגאדי סטודנט.
2012 - "אות נגיד רוטרי לסובלנות"
2016 - זוכת פרס רפפורט לעשיה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית בגין עשייה רבת שנים
2017 - פרס ירושלים לאחדות ישראל
2022- אות יקירת העיר עכו
גָ'נְאָנְדְרֵאָה נוֹזֶדָה (באיטלקית: Gianandrea Noseda, נולד ב-23 באפריל 1964) הוא מנצח איטלקי.
נוזדה למד נגינה בפסנתר ובמקביל גם למד הלחנה וניצוח במילאנו.
בהמשך השתלם בניצוח אצל דונאטו רנצטי, מיונג-וון צ'ונג וואלרי גרגייב.
ב-1994 זכה נוזדה בתחרות הבינלאומית של קאדאקואז לניצוח על תזמורת ובאותה שנה התמנה למנצח הראשי של תזמורת קאדאקואז.
הוא היה למנצח אורח ראשי בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג בשנת 1997. כמו כן כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם וכמנהל אמנותי של פסטיבל Settimane Musicali di Stresa e del Lago Maggiore באיטליה.
בשנת 2001 היה למנהל האמנותי של פסטיבל סטרזה באיטליה.
ב-2007 התמנה למנהל מוזיקלי של תאטרו רג'ו די טורינו.
בדצמבר 2001 הוכרז על מינוי נוזדה למנצח הראשי של הפילהרמונית של ה-BBC, משרה שאליה נכנס בספטמבר 2002. ביולי 2003 האריך את החוזה שלו עם התזמורת עד 2008. הוא השתתף עם התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC במיזם של רדיו BBC 3, שקיים במנצ'סטר קונצרטים חיים של תשע הסימפוניות של בטהובן.
הוא פרש מהתפקיד בשנת 2011, וכיום הוא משמש שם כמנצח כבוד של התזמורת.
נוזדה משמש כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון וכמו כן הוא גם מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית מאז מאי 2011, והוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019.
מאז שנת 2017 הוא משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
ג'נבייב או'ריילי היא שחקנית אירית, הידועה מהופעתה בזיכיון "מלחמת הכוכבים" בתפקיד מון מות'מה.
היא גילמה את הדמות לראשונה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'".
הופעת הבכורה של או'ריילי בטלוויזיה הייתה ב-2001 בסדרה הקנדית "BeastMaster" בתפקיד אורח בפרק "Slayer's Return".
בשנה שאחר כך הופיעה או'ריילי בפרק "Asylum Seekers" בסדרה "Young Lions" בתפקיד קימברלי אוסוולד.
בשנים 2002 עד 2005 שיחקה בתפקיד ליאן קרטיס בסדרה "אול סיינטס".
מ-2011 עד 2014 השתתפה או'ריילי בסדרה "אפיזודס" לצדו של מאט לה-בלאנק.
בהמשך 2014 כיכבה או'ריילי במיני-סדרה הטלוויזיונית "The Honourable Woman" בתפקיד פרנסס פירסיג.
ב-2015 כיכבה או'ריילי בסדרה "Banished" של ה-BBC.
ב-2016 שיחקה בדרמה הבריטית "הסוד" עליו זכתה לשבחים.
בנוסף להופעותיה בטלוויזיה או'ריילי ידועה גם מתפקידיה בקולנוע.
הסרטים הבולטים בהם שיחקה היו "אוואטר" מ-2004 בו גילמה את דאש מקנזי, בסרט הרומנטי "Forget Me Not" מ-2010 בתפקיד איב, ובדרמה התקופתית מ-2009 "ויקטוריה הצעירה" בתפקיד ליידי פלורה הסטינגס.
ב-2016 גילמה או'ריילי את דמות אמו של טרזן בסרט הפעולה "האגדה של טרזן".
או'ריילי נולדה בדבלין שבאירלנד, וגדלה באדלייד שבאוסטרליה.
היא הבכורה במשפחה בת ארבעה ילדים.
בגיל 20 עברה או'ריילי לסידני ללמוד ב-National Institute of Dramatic Art, וסיימה את לימודיה בשנת 2000. ב-2005 עברה עם בעלה לחיות בלונדון.
שבוע אחרי שסיימה ללמוד בבית הספר למשחק לוהקה או'ריילי כשחקנית מחליפה במחזה "The White Devil" בבימויה של גייל אדוארדס.
היא הופיעה בהפקה של אדוארדס עם להקת התיאטרון של סידני במחזה "דרכו של עולם".
עוד בתיאטרון שיחקה במחזה "The Weir" מאת קונור מקפרסון בתיאטרון גייט בדבלין, ובמחזה "ריצ'רד השני" בתיאטרון האולד ויק.
או'ריילי הופיעה במחזה חדש מאת מיקיק ברטלט "13".
ב-2011 שיחקה בתפקיד הלנה לצדו של אנדרו סקוט שגילם את ג'וליאן במחזה "Emperor and Galilean" מאת הנריק איבסן.
ביולי 2012 הופיע או'ריילי במחזה "דילמת הרופא" מאת ג'ורג' ברנרד שו.
ב-2017 גילמה או'ריילי את מרי קארני במחזה "The Ferryman" תחילה בתיאטרון רויאל קורט ובהמשך בתיאטרון גילגוד בווסט אנד הלונדוני.
או'ריילי הופיעה בסרטים אחדים שצולמו באוסטרליה בהם שני סרטי ההמשך של סדרת "מטריקס".
ב-2004 השתתפה בסרט מדע בדיוני סינגפורי בשם "אוואטר" בתפקיד הראשי בדמות דאש מקנזי.
ב-2005 שיחקה או'ריילי בתפקיד מון מות'מה הצעירה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'".
רוב הסצנות בהשתתפותה הושמטו בעריכה.
בסוף 2016 חזרה לגלם את אותה דמות בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים", ודיבבה את הדמות בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: המורדים".
בשנת 2021 היא הצטלמה בסרט "בצורת" על פי ספרה של ג'יין הארפר.
באוסטרליה כיכבה או'ריילי בתפקיד ליאן קרטיס בדרמה הרפואית "אול סיינטס".
מאז שעברה לחיות בבריטניה כיכבה או'ריילי במיני-סדרה הפוליטית "The State Within", גילמה את דמותה של הנסיכה דיאנה בדוקו-דרמה משנת 2007 בשם "Diana: Last Days of a Princess", ושיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "The Time of Your Life".
בסדרת הריגול "ספוקס" של ה-BBC גילמה או'רייל את שרה קולפילד קצינת הקישור של ה-CIA.
עוד שיחקה בתפקיד מישל בידלי בגרסה מחודשת של "The Day of the Triffids" ששודר בערוץ BBC One בדצמבר 2009.
או'ריילי הופיעה בשלוש עונות של הסדרה הקומית "אפיזודס" של ה-BBC ושואוטיים, החל מ-2011 עד 2014, וגילמה את ג'יימי לפידוס, אשתו העיוורת של מפיק הטלוויזיה מרק לפידוס.
ביוני 2013 הופיעה או'ריילי בפרק הפיילוט של דרמת הפשע "Crossing Lines" בדמות בלשית וחוקרת בשם סיינה פרייד, המסופחת לצוות ICC של הסקוטלנד יארד.
בתחילת 2015 כיכבה או'ריילי בדרמה "Banished" מאת ג'ימי מקגוורן העוסקת באסירים בריטים שנשלחו למושבת עונשין באוסטרליה.
עוד ב-2015 גילמה או'ריילי את ד"ר אלישה מק'קלר בדרמה העל טבעית "גליץ'" המתרחשת בעיירה בדיונית בשם יוראנה.
העונה הראשונה זכתה בפרסים, והעונה השנייה שודרה בערוץ ABC1 ובנטפליקס ב-2017.
בשנת 2022 תשחק בסדרת האינטרנט של דיסני+ "אנדור".
הסדרה מהווה פריקוול לסרט מיקום מלחמת הכוכבים, "רוג אחת" (2016), על דמותו של קסיאן אנדור חמש שנים לפני אירועי הסרט.
מועמדת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2024)
ג'ן ריצ'רדס (נולדה ב-30 בינואר 1976) היא אקטיביסטית, שחקנית ומפיקה טרנסג'נדרית אמריקאית.
ריצ'רדס נולדה במיסיסיפי ומתגוררת בצפון קרוליינה.
היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה בשימר קולג', ולמדה באוניברסיטת אוקספורד.
ב-2013, ריצ'רדס, הקימה את אתר האינטרנט, We Happy Trans, במטרה לייצר מרחב בו אנשים טרנסג'נדרים יוכלו לשתף חוויות חיוביות, הן לשם העצמה והן כדי להגיע לקהל רחב יותר ולהראות לציבור שקהילת הטרנס היא קהילה ככל הקהילות, עם האתגרים וההצלחות שלה.
בשנת 2015, היא הופיעה בתוכנית הראליטי של קייטלין ג'נר, אני קייט, כחלק מקבוצת התמיכה הטרנסית שליוותה את קייטלין בתהליכים שהתוכנית תיעדה.
ב-2016, היא כיכבה והייתה במאית שותפה ומפיקה שותפה בסדרת הרשת Her Story, אשר היה מועמד לפרס אמי.
ריצ'רדס גם הייתה מפיקה שותפה בסדרה More Than T, וכתבה את התסריט לסדרה Trans 10.
ריצ'רדס הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה נאשוויל ב-2017. היא הטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה שהופיעה בתוכנית ברשת CMT (Country Music Television), ומשחקת את הדמות הטרנסג'נדרית הראשונה ברשת.
ריצ'רדס גם הופיעה בסרט משנת 2017, Easy Living.
ביוני 2017, ריצ'רדס כתבה והופיעה בסרטון וידאו ובו שחקנים טרנסג'נדרים מבקשים ייצוג יותר הולם בקולנוע ובטלוויזיה.
הסרט הוצג על ידי ScreenCrush והליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD).
בשנת 2019 השתתפה בסדרה "גברת פלטשר" בתפקיד מרגו, טרנסג'נדרית המלמדת בסדנת כתיבה.
+שנהיצירהתפקידהערותTBAMK Ultraלורה סטנליסרט קולנוע2024האקוליטתסריטאית הפרק: "Choice"2023מכשפות מייפיירג'ו'גו6 פרקים2020Gossamer Foldsדיאנהסרט קולנוע2019-הווהגברת פלטשרמרגותפקיד ראשי; 7 פרקים2019סיפורי סן פרנסיסקואנה מדריגלפרק אחד2018Midnight Climaxלורה סטנליBlindspotסברינה לארןפרק 1Take My Wifeנעמיפרק 12017 - 2019Two Sentence Horror Storiesנאלה2 פרקים2017Threadsתסריטאיתפרק 1More Than Tתסריטאית, יועצתסרט תיעודידברים טובים יותרג'איה2 פרקיםDoubtמקיילהפרק 1Easy Livingדני2016נאשווילאליסון דל-אגותפקיד חוזרHer Storyויולט, תסריטאית, מפיקהתפקיד ראשי2013#Hashtag: The Seriesמלצריתפרק 1
ג'נאתא (ערבית: جناتا) הוא יישוב פלסטיני בצפון חבל יהודה, 5 ק"מ דרומית לבית לחם, בנפת בית לחם.
הכפרים הסמוכים ליישוב כוללים את הינדזה בצפון, ואת תוקוע מדרום.
הוא ממוקם 570 מטר מעל פני הים.
שטח הקרקע הכולל הוא 11,901 דונם, מתוכם 319 שטח בנוי.
חלק ניכר משטח זה משמש לקרקע חקלאית.
ו-277 דונמים הופקעו על ידי ממשלת ישראל ליישובים ולבסיס צבאי בסביבה.
במפקד 2007 של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנתה האוכלוסייה ביישוב 5,416 נפש, המהווים 860 משקי בית.
המשפחות העיקריות ביישוב הן: אל-עסאכּרה, א-זיר, אל-מועטי, אל-עורוג', אל-הרימי, שאווריה, סלאחאת, וא-תנח.
כ -60% מכוח העבודה של העיר עוסק בחקלאות, כ-15% עובדי הרשות הפלסטינית, והיתר עובדים בשוק העבודה הישראלי ומגזר השירותים והתעשייה.
ג'נבייב הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1953 בבימויו של הנרי קורנליוס עם קנת מור, קיי קנדל, ג'ורג' גרגסון ודיינה שרידן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שני זוגות המתחרים אחד בשני בנהיגה על מכוניות עתיקות מתחילת המאה ה-20.
את המוזיקה לסרט חיבר נגן מפוחית הפה הידוע לארי אדלר שגם מנגן אותה בפסקול הסרט.
הוא היה מועמד לפרס אוסקר על פסקול המוזיקה המקורי.
הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הסרט זכה גם בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.
הסרט גם הזניק את הקריירה של קיי קנדל שהתפרסמה בקטע בו היא "מחצצרת"...
שני זוגות משתתפים במסע השנתי של מכוניות עתיקות מלונדון לברייטון, עורך הדין הצעיר אלן מקים (ג'ורג' גרגסון) ואשתו וונדי (דיינה שרידן) ואמברוז קלוורהאוז (קנת מור), איש מכירות רודף שמלות המגיע הפעם עם ידידתו הנוכחית הדוגמנית רוזלינד פיטרס (קיי קנדל) וכלבת הסן ברנרד, סוזי.
וונדי לא מתלהבת מהמסע לברייטון והם מתחילים לריב אך לבסוף היא מסכימה לשם שלום בית.
אמברוז היה בעבר בן זוגה של וונדי והוא הכיר לה את אלן.
אלן מתייחס אליו מדי פעם בחשדנות.
אלן נוהג במכונית דאראק מ-1904 המכונה "ג'נבייב" ואמברוז נוהג במכונית ספייקר מ-1905.
אמברוז מגיע לברייטון ללא בעיות ואילו אלן נאלץ לעצור בגלל תיקונים.
הוא מגיע לברייטון מאוחר ואז מתברר שבגלל הריב עם וונדי הוא שלח מכתב ביטול להזמנה והם נאלצים לגור במלון מיושן עם כל התקלות האפשריות.
לאחר מנוחה הם נפגשים עם אמברוז ורוזלינד באולם ריקודים.
רוזלינד משתכרת, ניגשת לנגנים ומקבלת חצוצרה ומחילה לחצצר (הביצוע המקורי הוא של קני בייקר ) לתשואות הנוכחים ולתדהמת אמברוז.
אמברוז מזמין את וונדי לריקוד ואלן מתבונן בהם בחשדנות ובקנאה.
לאחר מכן הוא מתחיל לחקור את וונדי על קשריה עם אמברוז והם מתחילים לריב שוב.
למחרת מתחיל אלן להכין את "ג'נבייב" לנסיעה בחזרה ללונדון.
מגיע אמברוז ומתחיל ביניהם ריב שבסיומו מתפאר אמברוז שמכוניתו טובה ביותר.
אלן מציע להם להתערב מי יגיע ראשון לגשר וסטמינסטר והמנצח יקבל 100 פאונדס.
מתחילה ביניהם תחרות משעשעת שכל אחד מנסה לעכב את השני על ידי תחבולות שונות.
לבסוף הם מגיעים לפרברי לונדון ומתחילים להתווכח ולריב עד שהם מופרדים על ידי הנשים ומחליטים להפסיק את ההתערבות.
כעבור זמן קצר הם רבים שוב ומחליטים לסיים את ההתערבות.
אלן נתקע בגלל נקר בגלגל ליד גשר וסמינסטר ואמברוז עובר אותו בצהלה אך גלגלי הרכב שלו נתקעים בפסי מסילת החשמלית שמסיטים אותו מהדרך.
המעצור של "ג'נבייב" משתחרר והמכונית גולשת לגשר וסמינסטר כשאלן ווונדי דולקים אחריה, אלן ניצח בהתערבות.
ג'אנאנדראה גאוואצני (באיטלקית: Gianandrea Gavazzeni 25 ביולי 1909 - 5 בפברואר 1996) היה פסנתרן, מנצח (בעיקר של אופרה), מלחין ומוזיקולוג איטלקי.
גאוואצני קיבל את השכלתו המוזיקלית בקונסרבטוריון סנטה ססיליה ברומא (1921–1924) ולאחר מכן בקונסרבטוריון של מילאנו (1925–1931), ממנו סיים את לימודיו כפסנתרן בהדרכת רנצו לורנזוני וכמלחין בהדרכת אילדבראנדו פיצטי.
בתחילת הקריירה, הוא עסק בעיקר בהלחנה, וניצח רק על ביצוע יצירותיו שלו.
בזמן זה הוא עבד בתיאטרון קומונלה בבולוניה.