tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ריבוי הסטיקרים על גבי כלי רכב הביא את דויד גרוסמן לכתוב את השיר "שירת הסטיקר" שכל מילותיו לקוחות מסטיקרים.
השיר מבוצע על ידי להקת הדג נחש ויצא ב-2004.
בהקשר זה, מדבקת "יזכור" היא פריט הנצחה סמלי, אשר נענד על דש הבגד ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה.
מדבקה זו מבטאת הזדהות עם זכר הנופלים ומהווה חלק ממנהגים ציבוריים ואישיים ביום זה.
מדבקות "יזכור" עבור יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל:
מדבקות הנצחה במלחמת חרבות ברזל
במלחמת חרבות ברזל הונצחו רבים מהנופלים והנרצחים באמצעות סטיקר מייצג עבור כל אחד ואחת מהם.
מדבקות אלו, אשר עוצבו והופצו ביוזמות פרטיות, משפחתיות וקהילתיות, הפכו לסמל מרכזי של זיכרון לאומי ואישי במרחב הציבורי של ישראל.
הן משקפות את תחושת השכול הלאומי והכאב הקולקטיבי, תוך שימוש בשפה ויזואלית נגישה וחזקה.
מדבקות הזיכרון כוללות לרוב את שמם של הנופלים או הנרצחים, תמונתם, תאריך נפילתם ולעיתים גם ציטוט אישי, משפט השראה או ביטוי המזוהה עמם.
המדבקות משפיעות עמוקות על הנוף הישראלי, הן מופצות באלפי עותקים ומודבקות על רכבים, קירות, תחנות אוטובוס, עמודים ומקומות ציבוריים ברחבי הארץ, ולעיתים אף מחוצה לה.
בהשוואה לאנדרטאות ואמצעי הנצחה מוסדיים, הסטיקרים קלים וזולים לייצור, כך שהם יכולים להימצא על כל משטח ללא שום צורך בהליכים בירוקרטיים ובשיקולים מסחריים.
התוצאה היא שינוי דרמטי באופיו של המרחב הציבורי, אשר הפך לאתר הנצחה אחד גדול.
בסרטון של השיר "דרישת שלום" בביצוע שלומי שבת רואים את שבת חולף על פני סטיקרים להנצחת הנופלים והנופלות במלחמה, שכן מילות השיר מורכבות ממשפטים המופיעים על הסטיקרים, אשר מיוחסים לנופלים ולנופלות.
רוב המשפטים המופיעים בשיר מביאים מסרים של חיזוק ומוטיבציה.
על פי החוק הישראלי מעסיקים יכולים לדרוש מעובדים שלא לעסוק בפוליטיקה בזמן העבודה ובאפשרותם לאסור עליהם גם להדביק סטיקרים בעלי אופי פוליטי על ציוד של החברה, כמו מחשב או רכב חברה.
בהתאם לכך בתחילת שנת 2026, ויזות התייר של בני זוג מבריטניה, לואיס גבריאל וחברתו אנושי אמה כריסטין, בוטלו וניתן להם צו עזיבה מיידי, לאחר שהדביקו בעיירה פושקר סטיקרים עם קריאות לחרם על ישראל ולשחרור פלסטין (Free Palestine).
הגירוש של התיירים התרחש על רקע תקופה של פריחה ביחסי הודו וישראל תחת הנהגתו של ראש הממשלה נרנדרה מודי.
סטירה היא עיירה קטנה בחוף הדרום-מערבי של האי אוויה ביוון.
ניתן להגיע אליה מן היבשת במעבורת היוצאת מנמל "איה מרינה" הנמצא צפונית מזרחית לאתונה, וכן בדרך היבשה מכאלקידה (כאלקיס הקדומה).
מאז הרפורמה בשלטון המקומי משנת 2011 היא חלק מעיריית קריסטוס, שהיא יחידה עירונית.
למעשה מצויות במקום שתי ערים: סטירה החדשה (Nea Styra) וסטירה הישנה (Palaya Styra) ביניהן ניצבה לפנים העיר סטירה העתיקה, המוזכרת ב"איליאדה" של הומרוס בה מתועדת השתתפות העיר במלחמת טרויה.
המונומנטים הידועים אך המסתוריים ביותר של אוויה הם מבנים קדומים בני 4,500 שנים, הבנויים מאבנים מגליתיות, שממדי כל אחת מהן 4.0x2.5x1.5 מטרים.
מדובר בסך של 23 מבנים מגליים עתיקים, שנמצאו באזורים ההרריים סביב סטירה, הנקראים על ידי בני המקום "דרקוספיטה" (Drakospita) , כלומר "בתי הדרקון", והדוגמה הכי שמורה היא בית הדרקון הבנוי בגובה 1389 מטר על פסגת הר אושי .
מונומנטים אלה דומים למונומנטים שנתגלו באיי הפיליפינים ובסטונהנג'.
המקורות והשימושים של בתי הדרקון אינם ידועים רשמית עד היום וארכאולוגים חלוקי דעות בנושא זה.
יש המתארכים אותם למאה ה-13 לפני הספירה, ואחרים למאה ה-3 לפני הספירה.
עם זאת, כל עשרות הבתים בנויים על שטח תלול ועם תצפית רחבה על האזור ולכן אחת התאוריות היא שהם ככל הנראה נועדו להגן על האזור.
תאוריה אחרת היא שהבתים היו קבר קדוש לעבודת האלים זאוס והרה.
במהלך חפירות בשנת 1959 נמצאו בבית שעל הר אושי שברי כלי חרס, חלקם עם כתובות לא מפוענחות.
אלה מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בקריסטוס.
סטירה שוכנת סמוך לחוף הים, ולה נמל קטן המקשר בין דרום אבויה לאטיקי שביבשת.
סטירה היא יעד פנים תיירותי פופולרי עבור אתונאים בתקופת הקיץ.
אוכלוסיית העיירה מנתה נכון ל-2011 817 נפש.
סטיריקון (באיטלקית: Fellini Satyricon) הוא סרט איטלקי משנת 1969 אשר בוים על ידי פדריקו פליני, ומבוסס בצורה חופשית על הנובלה "סטיריקון" מאת פטרוניוס.
הסרט מציג את רומא העתיקה בתקופה בה הנצרות לא הייתה קיימת, ובה כללי ההתנהגות היו שונים מאלו של ימינו.
גדעון בכמן צילם סרט תיעודי בשם Ciao, Federico!, על תהליך צילומי הסרט סטיריקון.
סטודנט ל"חיים", כפי שהוא מוצג בסרט, מחפש את פשר חייו במסע התבגרות.
הוא מתנדנד בין אהבתו לצעיר בן גילו ובין אהבתו לילד צעיר.
בסופו של הסרט, לאחר שהרג את אלוהים בעקבות התקף שחווה, אחרי שראה כיצד אוכלים את גופו של המשורר המת, מתחבר הגיבור לחבורת מלחים צעירים העומדת להפליג למרחקים.
על רקע ציורי קיר ההולכים ונמוגים שומעים את קולו האופטימי של המספר, האומר שיש עוד כל כך הרבה לראות בעולם, כל כך הרבה לגלות.
סטיץ' הוא דמות בדיונית של ניסוי גנטי מספר 626 (בדיבוב העברי של הסרט וסרט הפיילוט לסדרה מוצג כניסוי גנטי מספר 636) שיצר ג'ומבה ג'וקיבה למען השתלטות על הגלקסיה.
הדמות מופיעה בסרט ההנפשה של חברת וולט דיסני "לילו וסטיץ'" וכן בסדרת הטלוויזיה בשם זה ובסרטי ההמשך, בהם "סטיץ': הסרט" בו הוא מככב כדמות ראשית.
הופעתו הראשונה היא בסרט "לילו וסטיץ'", בו הוא מתואר ככלב שמגיע מכוכב אחר ומאומץ על ידי ילדה בשם לילו.
בהמשך הסרט מגלה לילו שסטיץ' הגיע אליה בגלל ציידי גולגולות מהחלל החיצון וכי הוא עבר ניסוי גנטי; היא מחפשת דרכים לאמץ את סטיץ' ככלב.
בסרט ההמשך "סטיץ': הסרט", מנסה סטיץ' בסיוע לילו להציל את משפחתו, שנחטפת מביתה.
סטיץ' גם כיכב בסדרת הטלוויזיה "לילו וסטיץ': הסדרה", ששודרה בערוץ ג'טיקס וכיום משודרת בערוץ דיסני.
סטיפה פלטיקוסה (בקרואטית: Stipe Pletikosa; נולד ב-8 בינואר 1979 בספליט שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת השוער.
פלטיקוסה התחיל את הקריירה שלו במועדון הקרואטי היידוק ספליט.
הוא נבחר כשוער ראשון בעונה 1998/99 כאשר הוא החליף את השוער הקודם של הקבוצה טונצ'י גאבריץ'.
אוהדי היידוק נתנו לו את הכינוי "תמנון" בשל הרפלקסים והקואורדינציה המצוינים שלו.
ב-2002 הוא נבחר כשחקן השנה בקרואטיה מטעם העיתון "וצ'רני ליסט"; זורן סימוביץ' הוא השוער היחיד שקיבל את תואר זה קודם לכן.
ב-2003 עבר פלטיקוסה לשחטאר דונצק תמורת 2 מיליון יורו יחד עם חברו לקבוצה דאריו סרנה.
בניגוד לסרנה, סטיפה לא כל כך הצליח בקבוצתו החדשה ואחרי שאיבד את מקומו בהרכב הוא הושאל חזרה להיידוק ספליט.
בעונה 2006/07 חזר לשחטאר, אך שוב לא הצליח להיכנס להרכב.
ב-7 במרץ 2007 חתם חוזה של 3 שנים עם המועדון הרוסי ספרטק מוסקבה תמורת 3 מיליון יורו.
באוגוסט 2011 חתם חוזה עם רוסטוב לשנתיים וחצי.
משחק הבכורה שלו נערך ב-13 באוגוסט 2011 מול קובאן קרסנודר, המשחק הסתיים 2-1 לזכות קובאן.
פלטיקוסה נבחר לשחקן המצטיין של הקבוצה לעונת 2012/13 מטעם האוהדים.
בתום עונת 2014/15 סטיפה עזב את הקבוצה לאחר סיום החוזה משיקולים משפחתיים.
ב-21 בדצמבר 2015 פלטיקוסה חתם חוזה בדפורטיבו עד סוף העונה.
במדי נבחרת קרואטיה עד גיל 18 סיים את אליפות העולם במקום השלישי.
הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת בגיל 20 במשחק מול דנמרק ב-1999. סטיפה שיחק בכל 6 המשחקים של הנבחרת במונדיאל 2002 ובמונדיאל 2006. שיחק גם ב-3 מ-4 המשחקים של נבחרתו ביורו 2008 בהם ספג רק 2 שערים.
בתום מונדיאל 2014, שבו הופיע בכל 3 המשחקים של קרואטיה וספג 6 שערים, החליט סטיפה לפרוש מהנבחרת אחרי 114 הופעות.
שחקן השנה בקרואטיה מטעם העיתון "וצ'רני ליסט" – 2007
מקום 3 בין השוערים הטובים ביותר בליגה הרוסית – 2007
שוער השנה ברוסיה מטעם העיתון "ספורט-אקספרס" – 2007
סטיץ': הסרט הוא ספין אוף לסרט "לילו וסטיץ'" של חברת וולט דיסני, ומהווה מעין פיילוט לסדרת הטלוויזיה שיצאה באותה שנה.
הסרט יצא לאור ישירות למדיה ביתית ב-16 באוגוסט 2003.
בסרט מוצג סטיץ' כדמות ראשית.
סטיץ' מנסה להסתגל לחיים עם לילו בהוואי, אך מתקשה להשתלב מבלי לגרום לעוד אסונות.
גנטו מגיע לכדור הארץ וחוטף את ג'ומבה, מוצא ולוקח קפסולה כחולה עם המספר 625 עליה; סטיץ' ולילו עולים על חלליתו של ג'ומבה ויוצאים לקרב נגד גנטו, אך מובסים ונופלים חזרה לכדור הארץ.
בחזרה בביתם, לילו, סטיץ' ופליקלי מגלים את המכל שג'ומבה הסתיר.
פליקלי מזהה שבתוכו נמצאים 625 הניסויים האחרים, במצב מיובש, ומזהיר אותם שלא לספר לאף אחד ושלא לשים את הניסויים במים, מתוך הבנה כמה הם מסוכנים.
בניגוד להוראותיו, לילו וסטיץ' מוציאים את המכל ומשקים אחד מהניסויים, ניסוי מבוסס חשמל מספר 221, שבורח מיד אל הלילה.
ג'ומבה מוחזק בשבי בחלליתו של ד"ר המסטרוויל, שדורש ממנו למסור לו את הניסויים ומאמין שהם שייכים לו.
כאשר ג'ומבה לא מתרשם מאיומיו, המסטרוויל מפעיל את ניסוי 625 כדי שיתקוף אותו.
עם זאת, על אף של-625 יש את כל כוחותיו של סטיץ', הוא עצלן בצורה בלתי רגילה ופחדן גדול, ומעדיף להכין כריכים על פני כל משימה אחרת.
בינתיים, פליקלי מצליח ליצור קשר עם חלליתו של המסטרוויל דרך הטלפון, והוא דורש כופר של שאר 624 הניסויים בתמורה לג'ומבה.
נני מתקשרת לקוברה באבלס כדי לבקש את עזרתו, בעוד לילו וסטיץ' יוצאים למצוא את 221. הם מצליחים לאתר אותו במלון סמוך ולתפוס אותו בתוך אגרטל זכוכית; סטיץ' מתחבר אליו במהרה ומבין שסוף סוף מצא "בן דוד" משלו.
מועד הפגישה מגיע, ופליקלי וקוברה מופיעים עם המכל כדי להחליפו בג'ומבה, אך המסטרוויל מתעצבן לגלות שאחד מהם חסר.
לילו וסטיץ' מופיעים במהרה עם 221, מודיעים כי הם קראו לו "ספארקי", ומכריזים כי הוא וכל הניסויים הם חלק מהאוהנה שלהם.
הם משחררים את ספארקי ושוברים את כבליו של ג'ומבה, בעוד קוברה מסמן לחללית של המועצה הגדולה לעלות מתוך האוקיינוס הסמוך כדי לתקוף את המסטרוויל.
לילו מתנגדת, כיוון שלמסטרוויל יש עדיין את שאר הניסויים, ולכן ספארקי משתמש ביכולות החשמל שלו כדי לשבש את החשמל על סיפון הספינה, מה שמאפשר למסטרוויל ולגנטו להימלט בחלליתם עם הניסויים, בעוד לילו, סטיץ' וספארקי מתחבאים על סיפונם.
בתוך הספינה, לילו וסטיץ' מצליחים להשיג את המכל ובמהלך המאבק הבא, הוא משחרר את הניסויים המיובשים, שמתחילים לרדת כמו גשם ולהתפזר בכל רחבי הוואי.
לאחר שהשניים נתפסים, המסטרוויל חושף את כוונתו לשבט את סטיץ' אלף פעמים, בעוד הוא קשור למשקולת כבדה ממנו.
במקביל, גנטו שם את לילו בתא טלפורטציה כדי לשלוח אותה לגן חיות בין-גלקטי.
לפני שסטיץ' נחשף ללייזר כדי להתחיל את תהליך השיבוט, ספארקי מקצר את מכונת השיבוט, משחרר את סטיץ' וגורם לשניים לקשור את המסטרוויל למכשיר לפני שהם מצילים את לילו.
לילו, סטיץ' וספארקי מקצרים את חלליתו של גנטו, מה שגורם לה להתרסק ליד מפל בקוואי.
הם נוחתים בחזרה בנקודת המפגש עם חלליתו של המסטרוויל ונותנים לספארקי בית חדש בלייטהאוס של קילואה, שלא פעל במשך שנים.
לאחר מכן, הם משכנעים את המועצה הגדולה לאפשר להם לשקם את 623 הניסויים האחרים.
המועצה הגדולה עוצרת את המסטרוויל, ומעניקה ללילו ולסטיץ' את המשימה לאתר את שאר הניסויים.
באותו רגע, ניסויים 202, 529, 455, 489 ו-390 מופעלים על ידי אמצעים שונים, ולילו וסטיץ' נוסעים בבאגי של ג'ומבה, וכך מתחילים אירועי הסדרה.
לאחר הכתוביות, ג'ומבה ופליקלי מקווים לחזור הביתה יחד עם המועצה הגדולה, אך שוב נותרים תקועים על כדור הארץ.
סטיריפנטול (שם מסחרי: דיאקומיט) היא תרופה תרופה אנטי-אפילפטית ומשמשת בטיפול באפילפסיה.
היא לא קשורה לאף תרופה אנטי-אפילפטית ושייכת לקבוצה של כהלים ארומטיים אָליליים.
כמו ברוב התרופות האנטי-אפילפטיות, מכניזם הפעולה המדויק אינו ידוע.
היא מעלה את תמסורת הGABA.
בריכוזים קליניים רלוונטיים מגבירה התרופה את תמסורת ה-GABA המרכזית באמצעות אפקט דמוי ברביטורט משום שהיא מגדילה את זמן פתיחת תעלות קולטני GABA-A בחלקים של ההיפוקמפוס.
הוכח, גם, שסטיריפנטול יכולה להגדיל את רמת ה-GABA ברקמת המוח על ידי התערבות בספיגה ובמטבוליזם שלה.
היא גם משפרת את יעילותן של תרופות אנטי-אפילפטיות רבות, אולי משום שהיא מדכאת פעילות של אנזימים מסוימים.
בדצמבר 2001 נתנה סוכנות התרופות האירופית לסטיריפנטול מעמד של תרופה יתומה לשם טיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות, הידועה גם כתסמונת דרווה.
ב-4 בינואר 2007 נתנה סוכנות התרופות האירופית הרשאה להיות משווקת, התקפה בכל האיחוד האירופי.
היא מותווית כתרופה משלימה יחד עם סודיום ולפוראט וקלובאזאם לטיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות שלא תמיד נשלטת על ידי קלובאזאם וולפוראט.
ילדים שיש להם אפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות מפתחים, לעיתים קרובות, בשנת חייהם הראשונה התקפים עקשניים ובעקבותיהם בא פיגור שכלי.
ניסוי בקנה מידה קטן הראה שיעור תגובה גבוה כשמיעוט משמעותי מבין המטופלים נעשה חופשי מפרכוסים.
בנוסף לכך, ניתן להשתמש בתרופה לטיפול באפילפסיה עקשנית בילדים יחד עם קארבאמזפין.
נראה שהיא יעילה במידה פחותה אצל מתבגרים ומבוגרים.
סטיריפנטול זמינה כקפסולות ג'לטין (250 מ"ג) ובשקיות אבקה כדי ליצור תמיסה אותה ניתן לשתות (250 מ"ג, 500 מ"ג).
המינון הראשוני הוא 50 מ"ג לקילו ליום.
ניתן להעלות אותו עד ל-100מ"ג לקילו ליום למקסימום של 4 גרם.
ניתן לחלק את המינון לשתיים או שלוש מנות יחד עם הארוחות.
ייתכן שיש צורך להוריד את המינון של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות.
תופעות הלוואי נגרמות בעיקר בשל גידול בריכוזי הפלזמה של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות וניתן להפחית אותה על ידי הורדה במינון של תרופות אלה.
תופעות הלוואי הידועות הן בחילה והקאה במיוחד כשנוטלים אותה יחד עם סודיום ולפוראט.
סטיריפנטול פועלת באופן אינטראקטיבי עם תרופות אנטי-אפילפטיות רבות ותרופות אחרות.
זה מהווה גם נקודת חוזק וגם נקודת חולשה.
נראה שהיא מגדילה את היעילות של פנוברביטל, פרימידון, פניטואין, קארבאמזפין, קלובאזאם ודיאזפאם.
כך, למשל ניתן לשמור על רמה תקינה של קארבאמאזפין בדם תוך הפחתת מינון ב-50%.
סטיריקון הוא רומן רומאי כתוב לטינית אשר נכתב במאה ה-1 לספירה.
חיבורו מיוחס לפטרוניוס, אך זיהוי המחבר שנוי במחלוקת.
הטקסט הועתק לאורך ימי הביניים עד שמהדורה ביקורתית שלו נתפרסמה בדפוס ב-1664. לאורך השנים זכה הספר לתפוצה נרחבת בעולם הספרותי המערבי.
מן הכתובים המקוריים נשתמרו קטעים-קטעים של הסיפור ולכן קשה להגדירו בהחלטיות כסאטירה.
הוא נכתב בסגנון של חרוזים ופרוזה - אחת היצירות הראשונות מסוג רומן - ומהווה קלאסיקה של התרבות המערבית.
תיאורי התקופה והמקום שבספר נחשבים למהימנים וניתן להסיק מהם רבות על העולם של אז.
העלילה משלבת סיפור הרפתקאות עם פילוסופיה, התמכרות מינית וגסטרונומיה.
גיבור הרומן אנקולפיוס - נואף, גנב ושקרן - פוגש את אסילטוס, שהופך למאהבו.
הם מחליטים לצאת למסע ולשים את ידיהם על כל מה שנקרה בדרכם כדי להתעשר.
השניים נודדים בין ערי דרום איטליה עד הגיעם למשתה המפואר של הסוחר טרימאלכיו - עבד משוחרר שהתעשר, ורכש אחוזות כה רבות עד כי אינו יכול לאמוד את הכנסותיו.
סטיפס הוא אתר אינטרנט ישראלי המיועד לנוער.
האתר מאפשר לגולשים להתייעץ ולייעץ באופן אנונימי בנושאים שונים, כגון טכנולוגיה, מוזיקה, לימודים ופילוסופיה.
האתר הוקם בשנת 2006 על ידי ד"ר נדב דפני וב-2018 הושקה אפליקציה רשמית לאנדרואיד.
תוכן האתר מנוהל בידי צוות משתמשים המכונים "נאמנים", שקיבלו הרשאות מיוחדות ממערכת האתר, כגון מחיקת ועריכת שאלות.
לעיתים קרובות, במסגרת עבודתם, הם מדווחים על מקרים הדורשים התערבות משטרתית (אובדנות, התעללות בילדים, ועוד).
האתר מחולק לקטגוריות שונות לפי נושאים.
האתר מדורג על ידי SimilarWeb במקום ה-45 ברשימת האתרים הפופולארים בישראל ובמקום הראשון ברשימת האתרים הישראלים הפופולארים בתחום תזונה וכושר.
האתר הוקם בשנת 2006 על ידי ד"ר נדב דפני, יזם ואיש אינטרנט ישראלי, כאתר ישראלי שיעזור לקבל ייעוץ ותשובות לשאלות.
בעבר, האתר הכיל עוזרת וירטואלית בשם "טיפי" שפותחה באמצעות טכנולוגיית פלאש, אשר מטרתה הייתה להקל על גולשי האתר בחיפוש תשובות לשאלות קודמות שנשאלו באתר.
בשנותיו הראשונות היו פעילים באתר אנשי מקצוע כגון דיאטנים, רופאים, פסיכולוגים ועורכי דין שכונו "מומחי סטיפס" והיה אפשר אף להיוועץ איתם באופן טלפוני אך בהדרגה משקלם פחת באתר.
בשנת 2015 הושק אתר "אאוריקה" מבית סטיפס, אנציקלופדיה לילדים ונוער הכוללת תוכן קצר בליווי סרטונים, מדיה ואתגרים יומיים.
בינואר 2017 עלה האתר בעיצוב מודרני בצבעי טורקיז ואפור.
בהמשך אותה שנה אוחדו האתרים סטיפס למבוגרים וסטיפס לנוער.
ב-15 באפריל 2018 הושקה האפליקציה הרשמית של האתר למשתמשי אנדרואיד וכן הושק עיצוב חדש לאתר, ממשק חדש, ונוספו פיצ'רים נוספים.
סטיפס כולל מאגר מידע של עצות, טיפים ותשובות לשאלות שנשאלו ונענו על ידי משתמשי האתר, תוכני האתר מנוהלים באופן דינמי ומסביב לשעון על ידי המערכת יחד עם "נאמני סטיפס".
נושאי השאלות מחולקים לתתי־נושאים המכונים "תגיות".
ניתן להעלות שאלה, וגולשים אחרים ישיבו לה.
בעבר הייתה קיימת האפשרות לבחור בין שאלה להתייעצות.
בנוסף, היה קיים באתר מאגר של טיפים ערוכים, עד שבשנת 2017 הפך לאתר עצמאי בשם "Discover".
האתר מפוקח על ידי גולשים מתנדבים המכונים "נאמני סטיפס", ותפקידם הוא לשמור על הסדר באתר על ידי אכיפת חוקי האתר, באמצעות הרשאות מסוימות שקיבלו כחלק מתפקידם, כמו חסימת משתמשים, מחיקת שאלות ותגובות פוגעניות ולא רלוונטיות והורדת נקודות אמינות.
באתר קיימים גם "נאמנים בכירים" אשר תפקידם לפקח על הנאמנים הרגילים ולטפל בערעורים שונים.
כל תשובה לשאלה ניתן לדרג במינוס או פלוס המקזזים זה את זה לתוצאה מספרית, שואל השאלה רשאי להעניק "פרח" כאמירת תודה למשיב שתשובתו תרמה לו ביותר.
ניתן להעניק עד 5 פרחים בכל שאלה, ולשאול עד 10 שאלות ביום.
לכל משתמש באתר ישנו דירוג מספרי הנקרא "נקודות אמינות".
נקודות האמינות נעות בין 0 ל־100 ויורדות ועולות בהתאם למעבר על החוקים והפעילות באתר.
דירוג אמינות מתחת ל־20 נקודות מוביל לחסימה לצמיתות, דירוג מעל ל־20 ומתחת ל־30 מוביל לחסימה זמנית ודירוג מתחת ל־49 מוביל לביטול האפשרות לערוך תשובות ושאלות.
למשתמשים יש אפשרות "לנעוץ" שאלות, פעולה שתורמת לחשיפת השאלה למשתמשים נוספים ומאפשרת להם לראות את כל השאלות שהם נעצו בקטגוריה מיוחדת.
השאלות בעלות המספר הרב ביותר של הנעיצות באותו זמן מגיעות ל"שאלות החמות", שנמצאות בעמוד הראשי ובכך נחשפות להרבה משתמשים.
קיימת ביקורת כלפי מערכת האתר בנוגע להליך מחיקת חשבון קיים, דבר שהמשתמש לא יכל לבצע בעצמו, ועל העובדה שגם לאחר מחיקת החשבון, נותר המידע האישי על המשתמש בידי המערכת ונתון לשימושה.
כמו כן, רוב התשובות אינן מאנשי מקצוע ואיכותן מוטלת בספק.
ב-2021 בדו"ח שבוצע על ידי חברת אזילה והבא לוועדת הכנסת בידי המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת (105), הוצג כי אתר סטיפס הוא מהפורומים העיקריים בהם מתרחשים התבטאויות כנגד בני נוער להט"בים.
בנוסף, פורסם בין השאר על 1,345 אירועים של דיווחי אובדנות באתר.
סטיף היא עיר ומחוז בצפון-מזרח אלג'יריה.
לפי מפקד האוכלוסין מ-2015 התגוררו בעיר כ- 400,000 תושבים.
בימיה הראשונים של סטיף, הייתה העיר תחת שלטון נומידיה.
מלך נומידיה יוגורתה הפסיד את העיר (אשר נחרבה) לידי האימפריה הרומית בשנת 104 לפנה"ס.
העיר הרומאית נוסדה בסוף המאה ה-1. לאחר האימפריה הרומית, האימפריה הביזנטית שלטה בעיר ופיתחה אותה רבות.
התפתחות אוכלוסיית סטיף מוצגת בגרף הבא:
האקלים בסטיף הוא ים תיכוני: הקיץ חם ויבש, והחורף קר ולח יותר.
מכיוון שסטיף שוכנת בגובה של 1100 מטרים, האקלים בה בחורף הוא מהקרים ביותר באלג'יריה.
סטין אנדרסן בילה (בדנית: Steen Andersen Bille; 22 באוגוסט 1751 - 15 באפריל 1833) היה אדמירל בחיל הים הדני.
סטין בילה נולד בדנמרק-נורווגיה למשפחת אצולה.
למרות שהיה חולני מטבעו התגייס כבר בגיל 11 לחיל הים ושרת באונייה "אריות נורווגיים" כצוער תחת פיקודו של אביו.
לאחר שנתיים של שירות בקולוניות דניות ליד הודו קיבל פיקוד על ספינה מסחרית בשם קופנהגן.
במהלך מסע שלו לאסיה נהרגו 12 מאנשי הצוות במחלת הצפדינה.
לאחר מכן בגלל בריאותו הלקויה יצא לנופש בגרמניה וערך טיול לצרפת.
ב-2 באפריל 1801 במהלך המלחמות הנפוליאוניות התקיף הצי הבריטי תחת פיקודם של לורד הוריישו נלסון וסר הייד פארקר את הצי המלכותי הדני ליד קופנהגן.
הבריטים חששו מכך שרוסיה, שוודיה, ופרוסיה יחד עם דנמרק ארגנו ברית נייטרלית.
הבריטים חששו שהצעד הזה מופנה כנגדם ולכן החליטו לתקוף את הצי הדני שהיווה את האיום הימי העיקרי מבין הציים הנייטרלים.
התוכנית הבריטית הייתה להכריח את דנמרק לפרוש מהברית לפני שיפשיר הקרח שיתן לצי הרוסי להצטרף למערכה.
הצי השוודי היה רחוק מדי הפרוסי קטן מדי והצי הצרפתי הושמד כמעט לגמרי בקרב הנילוס.
על הכוחות הדניים פיקד אולפרט פישר ובילה שימש כסגנו.
בילה עצמו פיקד על ארבע ספינות קרב ופריגטה אחת.
אולם הצי הבריטי הנחיל לצי הדני תבוסה קשה מה שלא פגע בבילה שהוכתר כגיבור.
את שארית חייו הקדיש בילה לארגון מחדש של הצי הדני-נורווגי הוא נפטר ב-15 באפריל 1833.
סטיקס הוא אחד מחמשת הירחים של כוכב הלכת הננסי פלוטו.
הוא התגלה על ידי טלסקופ החלל האבל בשנת 2012, והיה לירח החמישי של פלוטו שהתגלה אחרי כארון, ניקס, הידרה וקרברוס.
הירח נקרא על שם סטיקס, נהר במיתולוגיה היוונית שגבל בין הארץ לשאול, ממלכתו של האדס, והקיף אותה תשע פעמים.
החללית ניו הורייזונס חלפה על פני פלוטו וירחיו, ביניהם סטיקס, ב-14 יולי 2015.
סטיקי טופי פודינג הוא קינוח מהמטבח הבריטי המורכב מעוגת ספוג לחה מאוד שבלילתה מכילה תמרים קצוצים, ומרוטב טופי, שמוגשים עם רפרפת או גלידה בטעם וניל.
המנה נחשבת כיום לקינוח בריטי קלאסי.
סטיקס היא להקת רוק אמריקאית משיקגו שהוקמה ב-1972 והתפרסמה בזכות אלבומים שהוציאה בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80.
ללהקה יש חמישה אלבומים במעמד מולטי-פלטינה על ידי RIAA.
סטינגרימור הרמנסון (באיסלנדית: Steingrímur Hermannsson; 22 ביוני 1928 – 1 בפברואר 2010) היה פוליטיקאי איסלנדי שכיהן כראש ממשלת איסלנד בשתי תקופת כהונה בשנים 1983–1987 ובשנים 1988–1991.
אביו של סטינגרימור הרמנסון, הרמן יונסון, היה גם הוא ראש ממשלת איסלנד בשתי תקופות כהונה בשנות השלושים, הארבעים והחמישים של המאה ה-20. כבנו של איש ציבור בכיר, נהנה סטינגרימור מילדות מאושרת יחסית בארץ שהוכתה על ידי השפל הגדול.
כנער צעיר הוא חווה באופן בלתי אמצעי את מהלכי המדיניות האיסלנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה והוא זכה לשמוע דיונים ארוכים בענייני המדינה בחדר המגורים של בית אביו.
מתוך רצון שלא ללכת בדרכי אביו ולהיכנס לפוליטיקה, יצא סטינגרימור הרמנסון בשנת 1948 לארצות הברית.
ב-1951 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של אילינוי בשיקגו וב-1952 סיים לימודי תואר שני במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
לאחר שובו לארצו, ולאחר שהתמודד עם קשיים הן בחייו הפרטיים והן בקריירה העסקית שלו, הוא נכנס בסופו של דבר בשנות השישים אל העולם הפוליטי.
ב-1971 הוא נבחר מטעם המפלגה הפרוגרסיבית של איסלנד לאלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) וב-1979 הוא נבחר לתפקיד יושב הראש שלה.
בין השנים 1979 – 1994 הוא כיהן כיושב ראש המפלגה הפרוגרסיבית ולאחר מכן הוא כיהן כמנהל הכללי של הבנק המרכזי של איסלנד עד לפרישתו ב-1998.
בשדה היחסים הבינלאומיים הייתה שעתו הגדולה של הרמנסון בשנת 1986, כאשר הוא אירח את פסגת רייקיאוויק בהשתתפות מנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב ונשיא ארצות הברית, רונלד רייגן.
אף על פי שפסגה זו לא נחשבה להצלחה באותה העת, היא סללה את הדרך לסיום המלחמה הקרה וניהול האירוע על ידי ממשלת איסלנד זכה לשבחים מרובים.
ב-1991 במהלך אירועי ינואר בליטא, הביע הרמנסון תמיכה חזקה ביושב ראש הסיימאס (הפרלמנט הליטאי), ויטאוטאס לנדברגיס.
זמן קצר לאחר מכן הייתה איסלנד המדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של ליטא כמדינה נפרדת מברית המועצות.
הרמנסון שמר על פרופיל נמוך לאחר פרישתו ולעיתים רחוקות הביע את דעתו בענייני השעה.
אף על פי כן הוא נמנה עם החברים המייסדים של הארגון "השקפת עולם" (באיסלנדית: Heimssýn), ארגון שהתנגד לכניסתה של איסלנד לאיחוד האירופי והיה בהדרגה לציר מרכזי במדיניותה של המפלגה הפרוגרסיבית.
הוא הביע תמיכה ציבורית ב"תנועת איסלנד", תנועה בעלת זיקה לסוגיות איכות הסביבה שהתמודדה (ללא הצלחה) בבחירות לאלת'ינגי ב-2007, והופיע בתשדירי התעמולה שלה בטלוויזיה.
כתוצאה מפעילויותיו אלו הוא איבד את מעמדו הבלתי רשמי כ"זקן הגדול" של המפלגה הפרוגרסיבית.
בשנותיו האחרונות היה הרמנסון מדינאי קשיש אהוד ומכובד והוא נחשב כמועמד אפשרי להתמודדות בבחירות לתפקיד נשיא איסלנד ב-1996. אך עד מהרה הוא דחה את ההצעה בציינו שבכוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים בגיל 70. ספר זיכרונותיו, שכלל שלושה כרכים ושפורסם בשנים 1998 – 2000, היה לרב מכר.
הרמנסון היה נשוי פעמיים ונולדו לו שישה ילדים.
בנו הצעיר גודמונדור סטינגרימסון מכהן מאז 2009 כחבר האלת'ינגי.
התמודדותו הראשונה בבחירות הייתה ב-2007 מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, אך שנתיים אלחר מכן הוא נבחר מטעם המפלגה שבראשה עמדו אביו וסבו.
ב-2013 הוא פרש מהמפלגה ונבחר מטעם מפלגה חדשה בשם "עתיד בהיר".
סטירה עות'מאנית (בטורקית: osmanlı tokadı) הוא מונח מתחום אמנויות הלחימה המתאר מכת כף יד קטלנית.
את המכה היו מתרגלים בצבא העות'מאני, כדי שלחיילים העות'מאנים תהיה דרך להילחם גם ללא כלי נשק.
על רקע חילוקי דעות בין טורקיה ובין ארצות הברית לגבי היחס הנאות למובלעת הכורדית בסוריה, טען נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן שארצות הברית לא חוותה סטירה עות'מאנית.
סטיקסוזאורוס (שם מדעי: Styxosaurus; משמעות שמו: "לטאת הסטיקס") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאוריה שהשתייך למשפחת האלאסמוזאוריים, אשר בעבר נחשב למין של אלאסמוזאורוס שחי לצידו במימי הקרטיקון של הים הפנימי המערבי.
אורכו של הזוחל הגדול הגיע לאורך 11–12 מטר ואורך הצוואר היה חצי מאורך הגוף - עד 5.25 מטר ובו היו בין 60 ל-75 חוליות.
כמו קרוביו הוא היה בעל שיניים חרוטיות שנועדו לתפוס מזון שאותו בלע במהירות.
גפיו הארוכים עזרו לו לשוט ביעילות במרדף אחרי דגים ורכיכות כמו אמוניטים ובלמניטים בים.
בדומה למינים נוספים נראה שהיה בולע גסטרוליתים כדי למנוע ציפה מיותרת.
זוחל ימי זה הופיע בסרט מפלצות ים ובמשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק וכן בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.
סטיניאנו (באיטלקית: Settignano) הוא כפר, שנמצא מזרחית לעיר פירנצה בנפת פירנצה, שבמחוז טוסקנה שבאיטליה.
הכפר מפורסם בזכות אומנים חשובים מתקופת הרנסאנס שנולדו בו בהם דזידריו דה סטיניאנו, אנטוניו רוסלינו וברנרדו רוסלינו.
בצעירותו התגורר בכפר האמן המפורסם מיכלאנג'לו.
הבית שבו התגורר נקרא כיום וילה מיכלאנג'לו .
סטיריופליס (שם מדעי: Styriofelis) הוא סוג נכחד של חתול שהתקיים בתקופת המיוקן באירופה שלפני 20 עד 9.5 מיליון שנה, והוא היה קרובו של הפסדאלורוס, המיופנתרה ושל חתולים פרימיטיבים דומים.
המאובנים שלו נחשבו במקור למאובני פסדאלורוס, אך הועברו לסוג נפרד ב-1929. סוג זה הכיל 2 מינים: Styriofelis lorteti ו-Styriofelis romieviensis ובעבר נכלל עוד מין - Styriofelis turnauensis שכיום נחשב למין של פסדאלורוס.
החתול הקדום הגיע לגודל של אוצלוט עד שונר באורך של 120 ס"מ וגובה 45 ס"מ בכתפיים.
משקלו לא עלה על 20 ק"ג וחלק מהפרטים היו קטנים בהרבה.
עם זאת הוא היה בעל גולגולת רחבה עם מרווחים קצרים בין המלתעות והטוחנות, מבנה שנעלם בחתולים המאוחרים יותר.
בנוסף היה בעל רגליים שריריות שהתאימו הן לזינוק וטיפוס על עצים והן לריצה אחרי טרף.
ייתכן שהחתול הקדום היה מומחה בשני הדברים.
סטיפה פריצה (בקרואטית: Stipe Perica; נהגה: [stǐːpe pêritsa]; נולד ב-7 ביולי 1995) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ דינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
פריצה החל את קריירת המשחק שלו בנ.ק.
זאדאר בשנת 2012. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בספטמבר 2012. בעונתו הראשונה, כבש שמונה שערים ב-20 משחקי ליגה, ועשרה שערים בכל המסגרות.
ב-1 באוגוסט 2013 חתם בצ'לסי, ששילמה עבורו 2.5 מיליון יורו.
מיד לאחר חתימתו בצ'לסי הוא הושאל לנאק ברדה ההולנדית.
בהופעת הבכורה שלו בנאק ברדה כבש את שערו הראשון בניצחון 1–5 על רודה.
ב-22 בינואר 2015 הסתיימה השאלתו לנאק ברדה, והוא הושאל מחדש לאודינזה האיטלקית, עד יוני 2016.
ב-8 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי אודינזה מול נאפולי.
ב-17 במאי כבש את שער הבכורה במועדון בהפסד 1–2 לרומא.
ב-3 ביוני 2015 האריכה אודינזה את הסכם ההשאלה של פריצה לשנה וחצי.
ב-15 ביוני 2016 הפעילה הקבוצה סעיף בחוזהו והוא הצטרף למועדון באופן קבוע.
ב-18 ביולי 2018 הושאל לפרוזינונה האיטלקית לעונה אחת.
בינואר 2018 הוא הושאל שוב מאודינזה לקסימפאשה הטורקית.
ב-23 באוגוסט 2019 הושאל למוסקרון מהליגה הבלגית.
ב-7 בספטמבר 2020 חתם לשנתיים בווטפורד מהצ'מפיונשיפ.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בווטפורד בתיקו מול אוקספורד יונייטד ב-15 בספטמבר 2020 במסגרת גביע הליגה.
הוא כבש את שערו הראשון עבור ווטפורד בליגה בתיקו 1-1 מול בורנמות' ב-24 באוקטובר 2020.
ב-18 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת במכבי תל אביב.
ב-11 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1-1 נגד מכבי פתח תקווה.
שלושה ימים לאחר מכן כבש את השער הראשון אי פעם במסגרת הקונפרנס ליג החדשה, במשחק נגד אלאשקרט מארמניה בו כבש שער נוסף.
בעקבות המשחק קיבל את תואר השחקן המצטיין של המחזור הראשון בקונפרנס ליג.
בסיום העונה הסדירה היה הכובש המוביל של הקבוצה עם 11 שערים.
בעקבות כך מימשה הקבוצה את האופציה בחוזהו והחתימה אותו לשתי עונות נוספות..
פריצה החל את עונת 2022/2023 במכבי תל אביב, אך בחודש אוגוסט 2022 עזב את הקבוצה ללא אישור ונסע לבלגיה כדי לחתום בסטנדרד ליאז', לאחר מספר ימים שוחרר ממכבי תל אביב וחתם במועדון תמורת 900 אלף אירו.
סטיקספיי היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.
סַטִיקְסְפַיי ישראל בע"מ, השלוחה הישראלית של הקבוצה, הוקמה ביולי 2012 על ידי יואל גת, שקודם לכן נמנה עם מייסדי החברות גילת רשתות לווין ורייסאט ישראל.
גת היה גם מנכ"ל החברה עד לפטירתו באפריל 2022. מטה החברה שוכן ברחובות, ולה מרכז פיתוח במנוף.
חברת SatixFy UK שוכנת בפארנבורו שבאנגליה, וחברת SatixFy Space Systems UK שוכנת ב שבאנגליה.
לחברה משרדים גם בבולגריה ובארצות הברית.
החברה מפתחת שבבים לתקשורת לוויינית בתדרי Ka-band ולתקשורת במטוסים, בטכנולוגיות ASIC ו-.
לדברי החברה, השבבים שלה מפחיתים במידה ניכרתת את העלות, הגודל, המשקל וצריכת החשמל של מסופי המשתמש () ואת עלויות זמן האוויר של הלוויינים.
קו מוצרים נוסף של החברה הוא אנטנות.
בנובמבר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר.
בגיוס נוסף גייסה החברה 20 מיליון דולר.
בפברואר 2021 החלה החברה בתהליך של הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הנפקה זו לא יצאה אל הפועל עקב חוסר עניין מצד המשקיעים המוסדיים.
במרץ 2022 הודיעה החברה על הסכם למיזוגה עם חברת ספאק בשם הנסחרת בנאסד"ק.
החברה המאוחדת תקבל כ-201 מיליון דולר מחשבון הנאמנות של Endurance ו-29 מיליון דולר ממשקיעי PIPE, שיביאו את החברה המאוחדת לשווי שוק של 813 מיליון דולר.
המיזוג הושלם באוקטובר 2022, ומניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
סטיפה מיוצ'יץ' (בקרואטית: Stipe Miočić; נולד ב-19 באוגוסט 1982 באוקלידס) הוא מתחרה אמריקאי באמנויות לחימה משולבות (MMA) ממוצא קרואטי.
מילדותו, אמו עודדה אותו להשתתף בספורט.
בתחילה הוא שיחק בייסבול, פוטבול אמריקאי והתאבק בתיכון איסטלייק נורת'.
בזמן שלמד באוניברסיטת קליבלנד סטייט ובאוניברסיטת טרווקה נזרין, הוא משך את תשומת ליבן של קבוצות הבייסבול מהליגה הבכירה.
מיוצ'יץ' התאבקה בקטגוריית משקל 197 פאונד עבור קבוצת קליבלנד סטייט ויקינגס, והתחרתה באליפות ההיאבקות של ה-NCAA דיוויזיה I בשנת 2003 שנערך בקנזס סיטי.
הוא בוגר אוניברסיטת טרווקה נזרין.
הוא התמחה בשיווק ותקשורת ב-CSU.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MMA ב-20 בפברואר 2010, שם ניצח את קורי מוליס בניצחון טכני.
בקרב השני שלו, באירוע Moosin: God of Martial Arts, הוא ניצח את פול בארי.
ב-4 ביוני 2011, הוא הפך לאלוף המשקל הכבד של סדרת הקרבות של אליפות צפון אמריקה (NAAFS).
כתריסר ימים לאחר מכן, הוא חתם על חוזה עם Ultimate Fighting Championship, שם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באוקטובר 2011, כשהביס את ג'ואי בלטרן בקרב באורך מלא.
Ellenberger, הוא התעמת עם פיל דה פרייז.
הוא ניצח בקרב באמצעות נוקאאוט בסיבוב הראשון, וזכה בתואר "נוקאאוט הלילה".
ב-26 במאי 2012, ב-UFC 146, הוא התמודד מול שיין דל רוסאריו, שערך את הופעת הבכורה שלו באליפות.
הוא ניצח בנקודה חטופה, לאחר שהנחית את מרפקיו על הקרקע בסיבוב השני.
ב-29 בספטמבר 2012, הוא הפסיד בקרב המקצועי הראשון שלו נגד ההולנדי סטפן סטרובה בניצחון טכני בסיבוב השני.
לאחר שניצח שלושה קרבות בתחילת 2013 ו-2014, כולל את רוי נלסון וגבריאל גונזגה, ב-13 בדצמבר 2014, הוא נלחם באלוף ה-UFC לשעבר במשקל כבד ג'וניור דוס סנטוס, אותו הפסיד בהחלטה פה אחד.
מאז ההפסד לסנטוס, הוא ניצח פעמיים - את מארק האנט (10 במאי 2015) ואת אלוף ה-UFC לשעבר אנדריי ארלוסקי (2 בינואר 2016).
ב-14 במאי 2016, ב-UFC 198 בקוריטיבה, הוא התמודד מול האלוף פבריציו ורדום על אליפות המשקל הכבד.
מיוצ'יץ' ניצח בקרב, ניצח את הברזילאי בנוקאאוט בסיבוב הראשון (2:47) ולקח ממנו את התואר.
ב-10 בספטמבר 2016, ב-UFC 203, הוא הגן לראשונה על תואר הקרב במשקל כבד, מול אליסטר אוברים.
מיוצ'יץ' ניצח את יריבו באגרופים בסיבוב הראשון.
ב-13 במאי 2017, במהלך UFC 211, הוא ניצח את ג'וניור דוס סנטוס בנוקאאוט בקרב חוזר, ובכך הגן על אליפות המשקל הכבד בפעם השנייה.
ב-20 בינואר 2018, ב-UFC 220, הוא הגן על תואר ה-UFC במשקל כבד בפעם השלישית, כשהוא גובר על הקמרוני פרנסיס נגאנו בנקודה בחמישה סיבובים (50-44, 50-44, 50-44).
יתר על כן, הגנה שלישית זו הייתה שוברת שיאים, שכן אף לוחם לא הגן בעבר על תואר ה-UFC במשקל כבד יותר מפעמיים.
ב-7 ביולי 2018, ב-UFC 226, הוא הפסיד לאלוף המשקל הקל-כבד דניאל קורמייה בנוקאאוט בסיבוב הראשון, ובכך איבד את תואר המשקל הכבד.
ב-17 ביולי 2019, בקרב המרכזי של UFC 241, הוא ניצח את דניאל קורמייה בנוקאאוט בסיבוב הרביעי בקרב חוזר כדי להשיב לעצמו את תואר המשקל הכבד.
לאחר שג'ון ג'ונס ניצח את סיריל גאן ב-UFC 285 וזכה באליפות המשקל הכבד, נשיא ה-UFC, דנה ווייט, הודיע כי מיוצ'יץ' יתמודד מול ג'ונס על אליפות המשקל הכבד.
הקרב היה אמור להתקיים במדיסון סקוור גארדן ב-11 בנובמבר 2023, ב-UFC 295. עם זאת, עקב פציעתו של ג'ונס, הופעתו של מיוצ'יץ' בוטלה גם היא.
ג'ונס ומיוצ'יץ' נלחמו שנה לאחר מכן ב-UFC 309, שהתקיים ב-16 בנובמבר 2024, בניו יורק.
מיוצ'יץ' הפסיד בנוקאאוט טכני בסוף הסיבוב השלישי.
בראיון לאחר הקרב, הוא הודיע על פרישתו מ-MMA.> כיום בעייני פרשנים ומערצי MMA הוא נחשב לגדול בכל הזמנים אשר התחרה בקטגוריית משקל הכבד בענף, עם חמישה הגנות מוצלחות על תואר האלוף במשקל כבד בשתי קדניציות בין השנים 2016 ל-2021.
בשנת 1985, הוריו של סטיפ התגרשו, אמו נשארה בארצות הברית ואביו חזר לקרואטיה.
מחוץ לספורט, הוא כבאי פעיל.
הוא למד באוניברסיטת קליבלנד סטייט, שם התאבק ושיחק בייסבול בליגת ה-NCAA הראשונה.
כיום עובד בתור לוחם בתחנת אש המקומית והודיע על פרשימה מהMMA ב-17 בנובמבר 2024 לאחר ההפסד בקרב לאלוף העולם במשקל כבד באותה תקופה ג'ון ג'ונס.
סטיפליו (באיטלקית: Stiffelio) היא אופרה בשלוש מערכות שהלחין ג'וזפה ורדי עם ליברית מאת פרנצ'סקו מריה פיאבה.
הופעת הבכורה עלתה ב-16 בנובמבר 1850 בתיאטרון גרנדה בטריאסטה.
היצירה עוסקת באופן עוקצני בנושא ניאוף.
כאשר מופנית במיוחד כנגד כומר פרוטסטנטי, ומסתיימת עם סוף טוב יוצא דופן.
ההצלחה המוגבלת והשינויים שהכניסה הצנזורה המקומית לאופרה (ב-1851 האופרה הוצגה בפירנצה עם הכותרת Guglielmo Wellingrode והגיבור הפך לראש ממשלה גרמני) דחפו את ורדי לשנות את האופרה באופן קיצוני, והוסיפו את המערכה הרביעית והעברתה לימי הביניים.
ב-16 בנובמבר 1850 התקיימה ההופעה הראשונה של סטיפליו בתיאטרון גרנדה בטריאסטה.
הגרסה החדשה, שהועלתה תחת הכותרת "ארולדו" ב-16 באוגוסט 1857 בתיאטרון נואובו ברימיני.
זכתה להצלחה רבה יותר וכיום היא פחות נחשבת בדרך כלל על ידי המבקרים.
רק לקראת סוף שנות ה-60 התאפשר ביצועה המלא, הודות לגילוי של שתי אפוגרפות בפרט שלם (סטיפליו וגולילמו וולינגרוד) בספריית הקונסרבטוריון של נאפולי.
הבכורה המודרנית של סטיפליו התקיימה בתיאטרון רג'יו בפארמה ב-26 בדצמבר 1968, בגרסה של רובין פרופטה ובניצוחו של פיטר מאאג.
ב-20 בדצמבר 1985, התבצעה תחיה היסטורית של שתי האופרות בגראן תיאטרו לה פניצ'ה בוונציה.
מאז עמד סטיפליו בתהליך של שיקום דימויו ומופיע שוב בקביעות, גם אם לא בתדירות גבוהה, בעונות האופרה.
סטיפליו נחשב היום לנקודת המפנה האמנותי של ורדי, מהתפיסה האפית והטראגית של נעוריו למלודרמה הבורגנית של בגרותו המלאה.
הן התפאורה הכמעט עכשווית והן מערכת היחסים המורכבת והכואבת בין הגיבורה האישה לסמכותה האבהית מבשרים על לה טרוויאטה.
מצד שני, המהות הבהירה והיבשה של העיצוב הדרמטורגי והתיחום המוזיקלי שלו, עז אך חסר קו תחתון פתטי, מתייחס באותה מידה לריגולטו.
אחת הסיבות לכישלון של סטיפליו במאה התשע עשרה היא כנראה דווקא בחוסר ה"מלודרמטיות" שלו.
האופרה מתרחשת בגרמניה בטירתו של הרוזן מסטנקר, על גדות הזלצבאך, בתחילת המאה ה-19.
סטיפליו, כומר פרוטסטנטי, חוזר לטירה של חותנו סטנקר לאחר מסע של הטפה.
הוא מתקבל בחום על ידי משפחתו וחבריו.
רק אשתו לינה מפגינה חוסר שקט.
הכומר נקרא מיד להביע את דעתו הנחשבת בנושא עדין: אדם נראה בורח ממרפסת הטירה בלילה, אך איבד כמה מסמכים במנוסתו.
סטיפליו מבין שהוא מתמודד עם ניאוף – מבלי לחשוד אפילו מיהי האישה – ובוחר בכבוד להצית את הניירות הללו.
לינה נושמת לרווחה, אבל אז, לבד בחדריה, מחליטה לכתוב לבעלה כדי לגלות לו הכול.
אביה, סטנקר, מגיע וכופה עליה סודיות ואוסר עליה לגלות לבעלה אמת מאיימת שכזו.
בינתיים רפאלה, המפתה, מנסה לתקשר עם לינה על ידי הכנסת פתק לכרך (משיח של קלופשטוק) שעל בן דודו פדריקו למסור לה.
יורג הקשיש, שר פרוטסטנטי וחבר של סטיפליו, צופה בסצנה שלא נראתה, ובחוסר הבנה מסיק שהמפתה הוא פדריקו ומדווח על כך לסטיפליו.
במהלך קבלת פנים לכבודו, הוא פונה בחומרה לפדריקו, תוך כדי מסירת הספר.
כאשר המכתב של רפאלה נופל, סטנקר ממהר להרים אותו, כדי שחתנו לא יקרא את תוכנו.
ואז, לאחר שלמד את שמו של המפתה, הוא מאתגר אותו לדו-קרב.
לינה מתפללת לאמה בבית הקברות העתיק של הטירה, שם היא מופתעת מרפאלה שמצהיר על אהבתו אליה.
סטנקר מגיע ומאלץ את המפתה להילחם בדו-קרב.
צלילי התנגשות החרבות מזעיקה את סטיפליו, שמורה למתמודדים להתפייס בשם האל.
סטנקר, זועם, כבר לא יכול להתאפק ומגלה את האמת לחתנו.
סטיפליו מזועזע ורוצה להרוג את רפאלה בעצמו, כשהוא שומע מקהלה מרוחקת של חוזרים בתשובה שרים מזמור.
יורג מזמין אותו ללכת לכנסייה כדי לקיים את הטקס.
המום ממה שקורה ומהניגוד האלים בין האינסטינקטים שלו לאמונתו, סטיפליו מתעלף למרגלות הצלב.
בחדר בטירה, סטנקר מהרהר על הביזיון שכיסה את משפחתו, שוקל התאבדות; אך כאשר יורג מספר לו שרפאלה חוזר לטירה לשיחה עם סטיפליו, הוא מחליט לנצל את המצב כדי להרוג את המפתה.
סטיפליו מציג לאשתו נייר לחתום על אישור הגירושים שלהם.
לינה מתחננת בו בדמעות לסגת מהרעיון, אבל בסופו של דבר נכנעת ומוסיפה את חתימתה.
היא לא פונה לבעלה אלא לכומר, היא מבקשת להתוודות.
האישה מודה בניאוף אך טוענת שתמיד נשארה נאמנה לבעלה עמוק בליבה.
נותר לבדו, סטיפליו תוהה כיצד להתנהג עם יריבו כשהוא רואה את סטנקר מגיע עם החרב הנוטפת דם, לאחר שהרג את רפאלה.
סטיפליו, שקוע במחשבותיו, מתכונן לקיים את הטקס, בעוד יורג החכם ממליץ לו לקבל השראה מהתנ"ך.
מהדוכן, סטיפליו קורא בפומבי את הפריקופ של הנואפת, המופנה ללינה, שווה ערך לסליחה.
סיפור בדרך זו חוצה את השחר הראשון (סטיפליו, סטנקר, רפאלה, לינה) סצנה II
(סטנקאר, סטיפליו, לינה, רפאלה, יורג) סצנה II
ספטה עם אפר מפוזר (סטיפליו, סטנקר, רפאלה, לינה, יורג, דורוטיאה, פדריקו) סצנה II
מעקב ותקריב של ההקדמה Viva Stiffelio!
(סטיפליו, סטנקר, רפאלה, לינה, יורג, דורותאה, פדריקו, פזמון) סצנה III
2 סצנה ואריה מאת סטיפליו
סצנה אין לו מבטא בשבילי!...
אריה ראיתי גונחת בכל מקום (סטיפליו) סצנה IV
זמן חצי גן עדן, איזו זוועה!
Cabaletta אה, זה מופיע על המצח שלך כתוב (סטיפליו, לינה, סטנקר) סצנה IV-V
3 סצנה ותפילתה של לינה
תפילה עלה אליך, אל רחום (לינה) סצנה ו'
4 סצנה ודואט של לינה וסטנקר
דואט תגיד שהעבירה לטרגר (סטנקאר, לינה) סצנה VII
חצי זמן די עכשיו, הבכי הזה ייפסק (סטנקר, לינה) סצנה VII
קבלטה עכשיו בואי איתי, לבכות לא שווה את זה (סטנקר, לינה) סצנה VII
5 סצנה, פזמון, גמר I
אבל השיחה (רפאלה, יורג, פדריקו) סצנה VII-IX
פינאלה בן דוד, אתה חושב על הדרשה?
(דורוטיאה, פדריקו, לינה, רפאלה, סטיפליו, פזמון) סצנה XI
שבוע הו, שפולש ומסעיר אותי (סטיפליו, סטנקר, רפאלה, לינה, יורג, דורוטיאה, פדריקו) סצנה XI
אחיזת הגמר אני מי מציל אותך, הו עלוב (סטיפליו, סטנקר, רפאלה, לינה, יורג, דורוטיאה, פדריקו, פזמון) סצנה XI
6 סצנות ואריה מאת לינה
אריה אה, מהמושבים האתריים (לינה) תמונה 1
קבאלטה פרדר, לכן את רוצה (לינה) סצנה 2
7 דואט מאת רפאל וסטנקר, רביעייה וגמר II
- אז רודולפו יידע הכל.
(רפאלה, לינה, סטנקר) סצנה ג'
(סטיפליו, רפאלה, סטנקר, לינה) סצנה ה'-ו'
(סטיפליו, רפאלה, סטנקר, לינה) תמונה ו'
סיום II זו לא היא, תבין את זה (סטנקר, סטיפליו, רפאלה) תמונה ו'
תפילה בגמר II אל תענישני, אדוני, בחמתך (פזמון, יורג, סטיפליו) תמונה VI-VII
8 סצנה ואריה מאת סטנקר
ועם הגיליון הזה (Stankar) סצנה I
אריה לינה, חשבתי שמלאך (סטנקר) סצנה I
חצי זמן אה, בוא נסיים...
Cabaletta הו שמחה בלתי ניתנת לביטוי (Stankar) סצנה III
9 סצנה ודואט מאת לינה וסטיפליו
סצנה ספרו לנזירים כי למקדש (סטנקאר, יורג, סטיפליו, רפאלה, לינה) סצנה IV-V-VI
דואט ממול הוא הרחוב שבעתיד (סטיפליו, לינה) סצנה VI
(סטיפליו, לינה, סטנקר) סצנה VI-VII
Cabaletta אה כן, בוא נטוס למקדש (סטיפליו, לינה) סצנה VIII
תפילה אל תעניש אותי, אדוני, בזעם שלך (פזמון, דורותאה, פדריקו, סטנקר, לינה) סצנה IX
(יורג, סטיפליו, לינה, פזמון) סצנה X
המבצעים והאמנים שהיו מעורבים בבכורה היו אלה:
דמות מבצע סטיפליו Gaetano Fraschini לינה מרייטה גזאניגה סטנקר פיליפו קוליני רפאל ריינרי דיי יורג פרנצ'סקו רדוצי דורותי עמליה ויאצולי דה סילבסטריני פדריקו ג'ון פטרוביץ' סצנות פייטרו פופילי ג'וזפה ברטויה מנהל במה פרנצ'סקו מריה פיאבה מנהל מקהלה ג'וזפה ורדי אמן הצ'מבלו ג'וזפה ורדי (לשלוש הופעות) כינור ראשון ומנצח אלסנדרו סקארמלי
המהדורה הביקורתית של Stiffelio, בעריכת קתלין קוזמיק הנסל, פורסמה על ידי אוניברסיטת שיקגו פרס וריקורדי.
שָׁנָה שחקנים (סטיפליו, לינה, סטנקר) מְנַהֵל תווית 1979 חוסה קאררס, סילביה סאס, מתאו מנוגורה למברטו גרדלי פיליפס
שָׁנָה שחקנים (סטיפליו, לינה, סטנקר) מְנַהֵל תווית 1993 פלסידו דומינגו, שרון סוויט, ולדימיר צ'רנוב ג'יימס לוין דויטשה גרמופון חוסה קאררס, קתרין מלפיטנו, גרגורי יוריסיץ' אדוארד דאונס חָלוּץ 2012 רוברטו ארוניקה, יו גואנקון, רוברטו פרונטלי אנדריאה בטיסטוני יוניטל קלאסיק 2017 לוצ'יאנו גאנצ'י, מריה קצרווה, פרנצ'סקו לנדולפי גיירמו גרסיה קלבו נקסוס
סטירה (נקראת לפעמים בסלנג כַּפָה או זָפּטָה) היא מכה הניתנת באמצעות כף היד, בדרך כלל על לחיו של אדם.
יותר מהכאב הפיזי הכרוך בסטירה, בעיקר כאשר היא ניתנת בעוצמה רבה, עיקר הפגיעה בה היא ההשפלה, בפרט כאשר היא ניתנת בפומבי.
בתנ"ך מתוארת סטירת לחי שנתן צדקיהו בן כנענה, נביא שקר מממלכת יהודה, לנביא מיכיהו בן ימלה, כתגובה על כך שהעז לנבא רעות על תוצאות מלחמה עתידית באוזני המלך אחאב: .
פעמים רבות מוצגת הסטירה בקולנוע ובספרות כדרך שבה אישה מגיבה לפגיעה של גבר בכבודה, ובפרט בפגיעה בדרך של הטרדה מינית.
בכך מהווה הסטירה בעיקר מסר שעניינו כבוד, ופחות צעד של אלימות.
סטירה של גבר לאישה, לעומת זאת, נחשבת כמעשה מובהק של אלימות.
הדגשת העלבון שבקבלת סטירה ניכרת בביטוי "סטירה מצלצלת", שבנוסף לתיאור של סטירה רבת עוצמה, משמש בהשאלה לתיאורו של עלבון צורב.
על פי המשפט העברי, סטירה באמצעות גב היד נחשבת למעליבה יותר מאשר סטירה באמצעות כף היד; ולכן בהקשר של תשלומי בושת, על סטירה באמצעות גב היד משלמים פי שניים מאשר על סטירה רגילה.
בעבר היה נהוג להכות ילדים בכל צורה שהיא ואף בסטירת לחי.
עם השנים התחדדה התפיסה כי סטירת לחי היא אקט משפיל וכיום נאסרה הכאה כוללת ברוב מדינות העולם.
עם זאת, גם היכן שמותר להכות ילדים סטירה בלחי כבר לא מקובלת ונהוג להעניש באמצעות מכות בישבן.
בישראל, חוק זכויות התלמיד, משנת 2000 אוסר נקיטת אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד.
עוד קודם לחקיקתו של חוק זה נקבע בפסיקה כי אין לנקוט אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד.
קודם לקביעות אלה, היה מותר למורים בבתי ספר להשתמש במתן סטירה כאמצעי ענישה המעביר מסר חינוכי, לחינוכו של תלמיד סורר.
בדיון שנערך בישיבת הממשלה בנושא האלימות הציע השר מאיר שטרית להתיר מתן סטירה לתלמיד, ואמר: .
אחת האמירות הנודעות ביותר של ישו, המופיעה בספר הבשורה על-פי מתי היא: "אל תתקוממו לרשע, והמכה אותך על הלחי הימנית, הטה לו גם את האחרת" (לרעיון שורשים במקרא, במגילת איכה (ג, ל): ).
מקור זה התגלגל לביטויים "להפנות את הלחי השנייה" או "להגיש את הלחי השנייה", המתארים מצב שבו אדם מוכן לספוג פגיעה בהבלגה גמורה ומופגנת, ולאפשר את המשכה.
בדרך כלל הוא משמש על דרך השלילה, כלומר בפי אדם המדגיש שאין בכוונתו להפנות את הלחי השנייה, ובכוונתו להגיב בחומרה על פגיעה בו.
לוי נולדה בסוריה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1929. גדלה בחיפה ולמדה בבית הספר הריאלי בעיר.
בנעוריה הצטרפה לארגון ההגנה ובכך החלה שירות של שלושה עשורים בגופי הביטחון.
בשנת 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התגייסה לוי לחיל הקשר של הצבא הבריטי במסגרת חיל העזר לנשים.
לאחר המלחמה עבדה כראש לשכה במטה הבריטי בחיפה.
עם קום המדינה התגייסה לצה"ל וב-1948 סיימה את קורס הקצינות הראשון ומונתה לקצינת ח"ן בחטיבת כרמלי.
עם תום מלחמת העצמאות עברה קורס מפקדות גדודים ובשנת 1951 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הצפון ולאחר מכן לסגנית קצינת ח"ן ראשית.
בשנת 1964 מונתה לוי לתפקיד קצינת ח"ן ראשית, ובמרץ 1965 הועלתה לדרגת אלוף-משנה.
לוי התנגדה לשירות קרבי של החיילות, אך ראתה בחיוב את השפעות השירות הצבאי על החיילות וטענה ש.
עם סיום תפקידה כקצינת ח"ן ראשית בשנת 1970 נשלחה לוי לשרת כנספחת בשגרירות ישראל בוושינגטון, שם הייתה אחראית בין השאר על הקשר עם ארגוני הנשים בארצות הברית.
בשנת 1974 שבה לוי לארץ, פרשה מצה"ל, השתתפה בהקמת המשמר האזרחי במשטרת ישראל, ושירתה בו עד 1976.
בשנת 1977 נמנתה על מקימי מפלגת ד"ש.
בבחירות הפנימיות לקביעת רשימת המפלגה לבחירות לכנסת התשיעית הגיעה למקום ה-17 והייתה האישה במקום הגבוה ביותר ברשימה.
עם התפרקות המפלגה הצטרפה לוי לסיעת שינוי, וכיהנה כמזכירת סיעת ש"י בכנסת.
בפברואר 1981, בעקבות התפטרות סטף ורטהיימר, נכנסה לוי לכנסת וכיהנה מספר חודשים עד לפיזור הכנסת.
לאחר מכן מונתה לנציבת קבילות הציבור בעיריית רמת השרון, תפקיד בו כיהנה עד לפטירתה.
כמו כן כיהנה לוי כחברה בוועד הפועל הציוני וחברת ההנהלה הישראלית בקונגרס היהודי העולמי.
בשנת 1997 הוענק לה תואר יקירת העיר רמת השרון, ובשנת 2022 אף נקרא רחוב בעיר על שמה.
נפטרה ב-19 ביולי 1999 בגיל 75, והובאה למנוחות בבית העלמין שדה יהושע בחיפה .
סְטֶלָה מַארִיס (מלטינית: Stella Maris – "כוכב הים") הוא אזור בראש הכרמל ובו מתחמים של מנזר וכנסייה בני מאות שנים, וכן קפלות ומבנים נוספים השייכים למסדר הכרמליתי.
המושג "כוכב הים" במסורת הנוצרית הקתולית הוא תיאור של אחד ההיבטים של הבתולה הקדושה, שבהקשר זה מוצגת כמגוננת על יורדי ים, מלחים ודייגים.
כנסיות, מנזרים ומוקדי פולחן קתולי לכבוד הבתולה הקדושה המכונים "כוכב הים", קיימים בארצות שונות, בדרך כלל בחופי ים או באתרים הצופים אל עבר הים.
יש אחרים הטוענים שזהו שיבוש הביטוי "סטילה מריה", כלומר "טיפת הים" או "טיפת מרים", שכן על פי המסורת הכרמליתית מרים וישו עברו במקום.
לאור המסורת הנוצרית, אומץ השם בידי הכרמליתים.
המסדר הכרמליתי נוסד במקורו על הר הכרמל בתקופת ממלכת הצלבנים בידי נזירים שחיו במערות בהשראת אליהו הנביא.
לאחר נפילת עכו הצלבנית בשנת 1291 גורשו הנזירים מן הכרמל.
בשנת 1631 החלו הכרמליתים במאמץ לשוב ולהתיישב במקום בו נוסד מסדרם, אך רק ב-1769 זכו בפירמאן שבו אישר סולטאן העות'מאני חסות צרפתית על האזור ועל אנשי המנזר; מאז נקרא הרכס וסביבותיו "הכרמל הצרפתי".
ב-1826 החל האב קאסיני (Cassini), חבר המנזר ואדריכל, לבנות מחדש את המנזר.
הכנסייה נפתחה ב-1836, והבנייה הושלמה ב-1853. ב-1839 העניק האפיפיור גרגוריוס השישה עשר לכנסייה תואר כבוד של "בזיליקה מינור", כאות לכך שהכנסייה נחשבת "כנסיית אם" של המסדר.
הדרך הייתה אחת הדרכים הבודדות שניתן היה לעלות בהן מחיפה ששכנה על יד הים אל הכרמל.
הנזירים ששלטו בדרך זאת במאה ה-19 הקימו שערים משני צידי הדרך וגבו דמי מעבר מכל הרוצה לעלות אל ההר.
הדרך הייתה חלק משטח כולל שהנזירים טענו לבעלות עליו.
שרידי החומה נמצאים במורד השלוחה מעל מערת אליהו.
במיוחד נגע עניין השימוש בדרך לטמפלרים שרצו להגיע ממושבתם אל שכונת הנופש כרמלהיים.
דרישה זאת הביאה לסכסוכים רבים (כולל פיזיים) בין הנִצים.
כפי שניתן להבחין בתמונות מראשית המאה ה-20, בסמוך לדרך נמצא שביל להולכי רגל שהוביל גם הוא אל ההר.
השביל (נכון ל-2020) מוזנח ונקטע בשני צדדיו.
בדרך נמצא מצפור פבר על שם אליהו פבר, מבעלי חברת הבנייה פבר, והוא מהווה חלק מדרך נוף חיפה.
מצבת חיילי נפוליאון וצלב שאטו רנו
בחזית המנזר הוקמה מצבה המנציחה את מקום קבורתם של החיילים הצרפתים מצבא נפוליאון, שככל הנראה, נרצחו במקום על ידי הטורקים.
כיום ידוע שבמקום נקברו כ-15 חיילים בלבד מבין חולי הדבר שהושארו במנזר וכנראה נמצאו במורד ההר.
למצבה צורת פירמידה - זכר לקרבות המערכה במצרים.
על המצבה פסוק בלטינית מקינת דוד על שאול: "איך נפלו גיבורים בתוך המלחמה".
ב-1876 בקרו במקום מלחים צרפתים מאונית המלחמה "שאטו רנו" (Château-Renaud) והציבו לפני המצבה, צלב גדול מברזל.
במרכז הצלב האותיות C.R על שם האניה ובתחתית הצלב נמצא כדור ברזל עליו חקוק בצרפתית: "המלחים של שאטו רנו: לזכר החיילים האמיצים של צבא מצרים שנפלו בהתקפות על עכו.
הם נפלו בעת מלוי תפקידם בפאר רב.
אלוהים קבל אותם אל חיקו לנצח".
המצבה נהרסה על ידי הטורקים במאי 1915 בתואנה של חיפוש מחבוא נשק תחתיה.
הצרפתים זעמו על קונסול גרמניה בחיפה, שהסית, לדבריהם, את החיילים, ובתגובה ירו מספר פגזים מפריגטה אל עבר ביתו במושבה הגרמנית.
ב-1894 נתרם על ידי ממשלת צ'ילה פסל מרים, אם ישו.
הפסל עומד על עמוד שיוצר, ככל הנראה, על בסיס שברי תותחים ממלחמת האזרחים הצ'יליאנית ב-1891.
ארמון הקיץ של הפאשא והמגדלור
ארמון הקיץ של עבדאללה פאשא הוא בית המגורים העתיק ביותר שנשמר בחיפה.
הוא נבנה בקצהו של הצוק עם תצפית רחבת היקף.
הבית, במקור, נבנה עם קומה אחת כאשר החלק המרכזי הוא אולם עם תקרה עשויה קמרונות צלב וממנו יוצאים אל החדרים בצדדים.
בהיקף החלל נבנו מושבי אבן ומן האגף ניתן היה לצאת אל מעין טרסה חצי מעגלית עם מרפסות קטנות בקצוות שהשקיפה אל הים.
כבר ב-1870 עמד מגדלור בקצה המערבי וב-1928 הוקם המגדלור הנוכחי.
לבניין, שהועבר לכרמליתים ב-1834, הוספה קומה ב-1926. הכרמליטים התקינו על הכניסה שלט סגלגל ובו פסוק בלטינית המבקש ממריה, מלכת יופי הכרמל, להתערב למען ביתה וכתובת בערבית המופנית לאליהו הנביא; כמו כן מוטבעת בשלט השנה (1834) שבה הותקן השלט.
קונסול ספרד בחיפה, שהיה פטרונם של הנזירים במהלך מלחמת העולם הראשונה, קבע את "סטלה מאריס" כשם המקום.
הבניין נתפס על ידי הצבא הבריטי, ושימש אותם עד תום המנדט הבריטי ועזיבתם הסופית את צפון ארץ ישראל בסוף יוני 1948. לאחר עזיבתם השתכנו בו מלחים אמריקאים, ונכון לשנות ה-20 של המאה ה-21 הוא משמש כבסיס של חיל הים.
לאחר תפיסות אוניות המעפילים "אנצו סרני" ו"אקסודוס" ("יציאת אירופה תש"ז") החליטה תנועת המרי העברי לפוצץ, בפעולת פלמ"ח, את מתקן המכ"ם הבריטי שהיה מצוי ליד סטלה מאריס (על הגבעה ליד רחוב טשרניחובסקי 17 כיום) ושימש את הבריטים לגילוי אוניות מעפילים.
השם "סטלה מאריס" השתרש כשם המקום בספרים רבים, אך אין מדובר על מקומו של המכ"ם כיום.
ישנן עדויות המצביעות על כך שלא מכ"ם פוצץ במקום, אלא מכשיר רדיו אחר.
קפלת (לעיתים נקראת הלב הקדוש) היא קפלה קטנה העומדת במקומה של טחנת רוח שנתרמה על ידי עולה רגל מאלזס, אשר מעולם לא הופעלה (ויש הטוענים שלא הושלמה כלל).
ליד קפלת הלב הקדוש ובשביל המקביל לדרך סטלה מאריס, נמצאים ביצורים בריטיים שהיוו חלק ממערך הגנת החוף מפני צוללות.
דרומית-מזרחית לקפלה שוכנת מצבה קטנה ליעקב שכטר, מהנדס, בן 44 בנופלו, איש חיל ההנדסה שנהרג בעת מילוי תפקידו בהכשרת הדרך לבסיס.
מצפון לארמון פאשא נמצאות מערות ששימשו את מנזר פרוספר (על שם האב פרוספר).
כאן הקים המנזר הכרמליטי את מנזרו בשנית בשנות ה-30 של המאה ה-17. במקום התגוררו מספר נזירים, חייהם היו קשים והם סבלו ממחלות וממעשי שוד רבים.
בסטלה מאריס נמצאת התחנה העליונה של רכבל חיפה, המקשר את סטלה מאריס עם בת גלים.
הרכבל הוקם למטרות תיירות על ידי החברה הכלכלית לחיפה ב-1986. אורכו של הרכבל 355 מ', והפרש הגבהים בין שתי תחנותיו 130 מטר.
במהלך מלחמת לבנון השנייה הושבת הרכבל, והוא חזר לפעול כשנה וחצי לאחר מכן.
מעל התחנה העליונה של הרכבל נמצא "מצפור סן פרנסיסקו", ששוקם בשנת 2006. הוא מוקדש לזכרם של יקותיאל ושמואל פדרמן בעיצובו של גד שלח, והוא זכה לשמו בשל העובדה שסן פרנסיסקו היא עיר תאומה לחיפה.
הבהאים, בראשות מנהיגם הבהאא אללה, ביקרו גם במנזר סטלה מאריס, מתוך תקווה שהנזירים יבחינו בסגולותיו של מנהיגם כממשיך הנביאים.
בביקור זה קיבל הבהאא אללה את "איגרת הכרמל", המקדשת את הכרמל ובייחוד את אזור זה שהיה גם על פי אמונתם האזור שבו פעל אליהו הנביא.
לציון האירוע הוקם במקום אובליסק בסופו של רחוב דוד מרקוס בשנת 1971, ולפי התוכניות ייבנה בו בית תפילה בהאי.
קברו של אלישע אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת יהודית מראשית המאה ה-13, קברו שכן במערה בראש הר הכרמל מעל מערת אליהו, ב'מר אליאס', כיום במערה בתחום מנזר הכרמליתים של סטלה מריס.
סטלה ארטואה (Stella Artois) היא מותג בירה שמקורו בבלגיה.
הבירה היא בירת לאגר כהה מעט מסוג פילסנר המבושלת בתסיסה תחתית, הבירה מכילה 5.0% כוהל בנפח, והחל משנת 2008 נמכרת גם בגרסה של 4% בבריטניה, אירלנד וקנדה.
סטלה ארטואה נמצאת כיום בבעלות Interbrew International.
שהיא חברת בת של המבשלה הגדולה בעולם, אנהאוזר-בוש אינבוו.
בשנת 1708 הפכה Sébastien Artois (מבשלה שהוקמה בשנת 1366) להיות למבשלה הראשית ב-Den Hoorn אשר בלוון.
ובשנת 1717 רכש ארטואה את המבשלה – ושמה שונה ל-Brouwerij Artois.
בשנת 1926, השיקה Brouwerij Artois את בירת 'סטלה' כבירה לחג המולד, על שם כוכב חג המולד, ('סטלה' בלטינית - כוכב).
עד 1960 הופקו כמאה מיליון ליטרים של סטלה ארטואה בשנה.
באותה שנה, הסטלה התחדשה בעיצוב הבקבוקים והלוגו.
תווית הבקבוק המקורית משנת 1926 היוותה השראה לעיצוב, שהחליף את העיצוב הישן.
העיצוב משלב את סמל הקרן ותאריך 1366 של מבשלת הבירה המקורית Den Hoorn.
התווית מציגה גם מדליות הצטיינות שהוענקו ל-Brouwerij Artois במספר תערוכות בבלגיה במאות ה-19 וה-20. השם סטלה ארטואה מוחזק בתוך כרטוש שהושפע מסגנון האדריכלות הבלגית בלוון.
בשנת 1993, העבירה Interbrew את הייצור של סטלה ארטואה למבשלת בירה אוטומטית חדישה בלוון.
בשנת 2004 Interbrew הייתה חלק מהמיזוג שיצר את InBev, ובשנת 2006 נפח הייצור השנתי הכולל של סטלה ארטואה עלה על מיליארד ליטר.
בשנת 2008 InBev הייתה חברה במיזוג שיצר את חברת המבשלות הגדולה בעולם (Anheuser-Busch InBev (AB InBev.
באותה שנה הוצגה בבריטניה גרסת אלכוהול נמוכה יותר, סטלה ארטואה 4%.
בשנת 2011 הושק סיידר, סטלה ארטואה.
בשנת 2012, AB InBev הפחיתה את כמות האלכוהול של בירותיהם לשוק בבריטניה, מ-5% ל-4.8%.
החוזק המקורי בבריטניה של סטלה ארטואה היה 5.2%.
סטלה ארטואה מתבשלת בבלגיה (בערים לוון, ויופיל) ובבריטניה, כמו כן גם במדינות אחרות.
חלק ניכר מהבירה המיוצאת מאירופה מיוצרת במבשלת InBev בבלגיה, ונארזת במבשלת בק בברמן, גרמניה.
בארצות הברית מיובאת ומופצת סטלה ארטואה על ידי 'אנהאוזר-בוש' אינבוו.
עבור השוק ההונגרי, סטלה ארטואה מתבשלת גם בבץ', הונגריה, על ידי Borsod Brewery, ברישיון של InBev.
בישראל מיובאת הבירה על ידי יקבי כרמל יבוא וסחר.
סטלה (אסטלה) בליץ-אחסטריבה (בהולנדית: Stella Blits-Agstribbe; 6 באפריל 1909 – 17 בספטמבר 1943) הייתה מתעמלת אולימפית הולנדית יהודיה, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם.
בליץ-אחסטריבה נולדה באמסטרדם ב-1909. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה.
הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי.
בליץ-אחסטריבה זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
אחסטריבה נישאה לסמואל בליץ שהתעמל יחד אתה במועדון הספורט "באטו".