tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם משמשים לייצור חטיפים (דוגמת "במבה" או "קבוקים"), ממרחים (כמו חמאת בוטנים) ומוצרי מזון נוספים.
השמן המופק מהם משמש לעיתים לטיגון והשמן המופק מזרעי הצמח תופס מקום נכבד בייצור מרגרינה.
בוטנים קלויים בציפוי אפוי פריך מכונים בעברית "קבוקים" או "בוטנים אמריקאיים" והם חטיף פופולרי בישראל.
ישנם אנשים הסובלים מאלרגיה חריפה לבוטנים.
במקרים קיצוניים אכילת בוטן יחיד (או אף שאיפת אבק מבוטנים) עלולה להוביל לתגובה קשה ואף למוות.
האלרגיה לבוטנים קיימת גם בקרב פעוטות וילדים קטנים, דבר מסוכן במיוחד משום שבוטנים הם מרכיב מרכזי בחטיפים ומאכלים מתוקים שונים.
לפיכך, במוסדות חינוכיים ובפעוטונים רבים דואגים לברר אם אחד מהילדים אלרגי לבוטנים ובמקרה כזה דואגים לחטא את הסביבה מבוטנים, ואף להדריך את שאר הילדים שלא להביא עימם חטיפים ומאכלים שעשויים להכיל בוטנים.
ניתן לטפל באלרגיה באבקת אלרגן בוטנים.
שמן בוטנים אינו מכיל את כל החלבונים הקיימים בבוטן עצמו (שלא כמו חמאת בוטנים המשמרת את רובם), כך שמעט מאוד אנשים אלרגיים אליו.
בוטנים עלולים להזדהם בעובש Aspergillus flavus, המייצר את הרעלן המסרטן אפלטוקסין.
מחלקת החקלאות של ארצות הברית בודקת כל מטען בוטנים טריים, ומשמידה אותו אם הוא נגוע.
אגוז האדמה בוית ממיני הבר A.
ipaensis לראשונה בדרום אמריקה לפני כ-7,500 שנה, בשטחי ארגנטינה או בוליביה של ימינו.
הוא הופץ צפונה עד למרכז אמריקה שם גילו אותו הספרדים, שהפיצו אותו באירופה.
האזכור למין בשם זה במזרח התיכון בתנ"ך באלף השני לפני הספירה: איננו אפשרי, חרף פירוש המובא באבן עזרא (שם) שמפרש "בטנים – מין אגוזים", וכאמור הבוטן קרוי "אגוז אדמה", כיוון שמוצאם של הבוטנים הוא מדרום אמריקה.
הפירוש המקובל לבוטן התנ"כי הוא פרי אלת הבוטנה – פיסטוק.
הבוטנים הובאו לראשונה לסין במאה ה-17 על ידי סוחרים פורטוגזים.
ג'ורג' וושינגטון קרבר חקר את השימוש בבוטנים ופירט כ-300 מוצרים שבהם ניתן להשתמש בבוטנים.
הדבר גרם לגידול משמעותי בגידולי בוטנים בדרום ארצות הברית.
בשנות ה-80 עלתה הפופולריות שלהם בסין והחל מ-2006 הפכה סין למובילה עולמית בייצור בוטנים, לפני הודו וארצות הברית.
רוב התצרוכת היא לשוק הסיני ובעיקר לייצור שמן.
הבוטן הפך למאכל נפוץ באפריקה ומשם הגיע, יחד עם העבדים, לארצות הברית, והפך פופולרי שם ובשאר ארצות המערב (לרוב לא התפשטה החקלאות של מרכז אמריקה צפונה מדרום אזור מקסיקו).
בוטן מתוק בקרקס היא להקת רוק אלטרנטיבית ישראלית שהחלה את דרכה בעולם המוזיקה בשנת 1999.
הלהקה הוקמה על ידי הסולן גדי אלטמן יליד קיבוץ מגל והגיטריסט אלעד גזית.
בהקלטת אלבומה הראשון, "כל מה שנשאר", חברי הלהקה היו: גדי אלטמן (שירה וגיטרה), גלעד אפרת (גיטרה בס), דני וייצפלד (גיטרה) עידן רייכל (קלידים וקולות) ורוני הוד (תופים).
לאחר הקלטת האלבום הראשון פרשו מהלהקה רייכל, וייצפלד ואפרת.
אלעד גזית פרש עוד קודם ועבר לניו יורק.
מספר שנים מאוחר יותר, צירף אלטמן אל הלהקה את מאור שטרית בגיטרה בס, ירון מיטלמן בגיטרה ואריאל קשת-אליאן (בנם של ששי קשת ויונה אליאן) בקלידים.
מאוחר יותר החליף אותו אייל "פרסון" שחר.
ב-2003 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "כל מה שנשאר".
שיר הנושא של האלבום, מספר 13 מתוך 15, שנקרא גם "כל מה שנשאר" היה ללהיט בתחנות הרדיו.
בנוסף, השיר האחרון בדיסק, "את לא לבד", זכה בתקופה מאוחרת יותר לקאבר על ידי להקת הפיל הכחול.
ב-2005 יצא האלבום השני של הלהקה, "יום עדין".
מתוכו יצאו כסינגלים השירים "הרגע" ו"אלמוג".
באלבום השתתפו מספר זמרים אורחים, בהם מיקה שדה, גבע אלון ואמילי קרפל.
ב-2023 יצא האלבום הרביעי של הלהקה, "בוץ".
גדי אלטמן - שירה וגיטרה
מאור שיטרית - גיטרה בס
ניר וטשטיין (רפפורט) - תופים
אייל "פרסון" שחר - קלידים
גלעד אפרת - גיטרה בס
עידן רייכל - קלידים ושירה
מחוז בוטושאן (ברומנית: Judeţ Botoşani) הוא מחוז בצפון רומניה בצפון - מערב החלק של חבל מולדובה הנמצא בשליטת רומניה.
בירת המחוז היא העיר בוטושאן.
הפעילות החקלאית כוללת גידול דגנים וגידול בעלי חיים.
במאות ה-14–18 בשטח המחוז בוטושאן של ימינו היו שתי יחידות מנהליות שנקראו "צינוט": הצינוט דורוהוי והצינוט חרלאו.
הצינוט חרלאו תועד לראשונה בתעודה שהונפקה על ידי השליט יוגה הפיסח -Iuga Ologul אישם בין 2 ביולי 1398 ל-28 בנובמבר 1399. במסמך הבויאר בעל המקום נקרא "ברליה מחרלאו", והיה אחד מחברי מועצת השליט.
הצינוט דורוהוי מוזכר לראשונה ב־6 באוקטובר 1407 בתעודה שהוצאה בעיר לבוב על ידי בויארים מולדבים שחידשו את שבועת הנאמנות כלפי מלך פולין, ולדיסלב השני יגיילו.
ביניהם מוזכר בויאר בשם "מיכאיל מדורוהוי".
הצינוט בוטושאן תועד לראשונה בפנקס גביות של מס הגושטינה (מס החזירים) בשנת 1757.
צינוט זה נוצר בעקבות הידרדרות הצינוט חרלאו ועלייה בחשיבות העיר בוטושאן והוא סיפח לעצמו הרבה משטחי הצינוט חרלאו לשעבר.
האבדות בטירטוריה שפגעו בנסיכות מולדובה ב-1775 וב-1812 הביאו לשינויים חדשים בגבולות הצינוט.
ב-1834 עברה מולדובה רפורמה מנהלית והוקמו לראשונה המחוזות בוטושאן ודורוהוי.
ב-1938 בעקבות רפורמה מנהלית, המחוז דורוהוי סופח לצינוט סוצ'אבה ובוטושאן היה לחלק מהצינוט פרוט.
ב-1944 בוטלו ה"צינוטים" והחל מ-1950 בוטלו המחוזות בוטושאן ודורוהוי והוחלפו ב"אזור בוטושאן".
אזור זה שרד לא הרבה זמן מכיוון שהחל מ-1952 הוא סופח לאזור יאשי וב-1956 הועבר לאזור סוצ'אבה.
ב-1968 עם רפורמת ביטול ה"אזורים" הוקם מחדש המחוז בוטושאן עם הבירה בעיר בוטושאן.
נקבעו 66 כפרים גדולים ("קומונה") 3 ערים (דאראבאן, דורוהוי וסאבן) ורשות עירונית (מוניציפיו) אחת .
מחוז בוטושאן ממוקם בין הנהרות סירט ופרוט, בחלק הצפון-מזרחי של רומניה, וגובל באוקראינה בצפון וברפובליקת מולדובה במזרח.
למחוז יש גבולות ממערב ומדרום עם מחוזות סוצ'אבה ויאשי בהתאמה.
תבליט המחוז הוא מישור גבוה, בין העמקים של הסירט והפרוט, לבין נהר ג'יג'יה.
למחוז בוטושאן יש אקלים ממוזג, המושפע ממסת האוויר המזרחי של היבשת.
ברפובליקת מולדובה במזרח - מחוז אדינץ
באוקראינה בצפון - מחוז צ'רנוביץ
נכון ל-31 באוקטובר 2011, היו במחוז בוטושאן 412,626 תושבים וצפיפות האוכלוסין הייתה 83/קמ"ר.
מועצת מחוז בוטושאן, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-32 נציגים ("יועצים").
מפלגה חברים הרכב המועצה המפלגה הלאומית ליברלית (PNL) 15 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD) 15 PRO רומניה (PRO) 2
במחוז בוטושאני יש 2 רשויות עירוניות (מוני'ציפיו), 5 ערים ו-71 כפרים גדולים (קומונות):
בוטושאן - עיר הבירה של המחוז: אוכלוסייה:
בוטלג הוא הקלטת וידאו או אודיו של הופעה או של נגינת אולפן, שלא יצאה לאור על ידי האמן באופן רשמי.
לבוטלגים ערך אספני בעיני המעריצים, לכן, מספר רב של הקלטות כאלו מועתקות ומועברות בין מעריציו של האמן ומופצות במספר מוגבל של עותקים.
על פי רוב, בוטלגים נמסרים ללא תמורה כספית, אך ישנם גם יצרני בוטלגים, שמוסיפים להקלטות הנדירות הללו איכות צליל משופרת ואריזה ומוכרים אותן.
לעיתים, גם האמן עצמו בוחר להוציא את הקלטותיו כאלבום בוטלג בהפצה מוגבלת ולחלקו בין מעריציו.
מקור המילה "בוטלג" בסלנג אמריקאי, הלחם של המילים "boot" (בעברית – מגף) ו-"leg" (בעברית – רגל) – "bootleg", זאת על פי המנהג להבריח חפצים בין החלק העליון של המגף לרגל.
ברוב המקרים במקור, זה היה בקבוקון של משקה אלכוהולי.
בוטושאן (ברומנית: Botoşani, נהגה: /bo.to'ʃanʲ/) היא עיר הבירה של מחוז בוטושאן בצפון מזרח רומניה המונה נכון ל-2011 כ-106 אלף נפש.
קרוב לוודאי, ששם העיר נובע משמה של משפחת אצילים בשם בוטש (רומנית: Botaş).
שם זה מצוי במסמכים ישנים מתקופתו של הנסיך שטפן הגדול במאה ה-15 כאחת המשפחות החשובות ביותר במולדובה.
שם שאפשר להתחקות אחריו עד למאה ה-11.
הדיין של העיר היה הרב חיים דוד סאנט.
בעיר התקיימה גם חסידות בוצ'צ'ה-בוטושאן.
אנאביוזה (Anabiosis) – מיוונית, "אל-חיים".
מצב של חוסר פעילות קיצוני שמאפשר ליצורים חיים לשרוד בתקופות שבהן תנאי הסביבה קשים.
בהיותו באנאביוזה, מוריד היצור את פעולות החיים שלו למינימום, כך שתהליכי גדילה, התפתחות ורבייה נעצרים לחלוטין ולכן היצור נדמה כמת או כדומם.
ממשיכה רק 'תחזוקה' של אנזימים חיוניים.
שיעור הנשימה בעת אנאביוזה יורד לאחוזים בודדים ואפילו חלקיקי אחוז משיעור הנשימה בעת פעילות רגילה.
היציאה ממצב זה היא על פי רוב מהירה.
האנאביוזה אופיינית ליחידות הרבייה – נבגים וזרעים – של מרבית הצמחים והיא קיימת ברמת הצמח כולו בצמחים הירודים (אצות, טחבים, ושרכים).
החלקים שמקיימים אנאביוזה קרויים גופי קיימא, שכן הם יכולים להתקיים ללא שינוי נראה לעין למשך תקופות ארוכות – חודשים, שנים ואפילו עשרות שנים.
נְפוֹצוּת או תפוצה – תכונת היות דבר-מה נפוץ.
בוטנאים בדרך כלל מתייחסים לחמש רמות של נפוצות:
צמח חד-מחזורי (Mono-cycle) – צמח שמקיים במהלך חייו מחזור רבייה אחד בלבד.
כל הצמחים החד-שנתיים הם חד-מחזוריים ויש גם צמחים חד-מחזוריים שהם רב-שנתיים, למשל מינים רבים של במבוק ואגבה החיים עשרות שנים עד שהם פורחים, ואז מתים.
אצל צמחים חד-מחזוריים תהליך הרבייה הוא שלב קריטי, המחייב שלצמח יהיה סיכוי גבוה ביותר להצלחה, שכן הפרט אינו יכול לחזור שוב על התהליך ואם לא הצליח בפעם היחידה שבה הוא יכול להתרבות, נגזרת כליה על מאגר הגנים שלו.
לכן מתאפיינים רוב הצמחים החד-מחזוריים, בהשקעה גדולה בתהליך הרבייה, בפרח גדול יחסית לצמח ובמערכת האבקה אמינה מאוד.
לצמחים חד-מחזוריים רבים יש מנגנוני תרדמה בזרעים (הם יוצרים בנק זרעים) המבטיח נביטה רק כאשר מובטחים התנאים הטובים ביותר כדי שהצמח יגיע לשלב של יצירת זרעים שיבטיחו את קיומו של הדור הבא.
צמח רב-מחזורי (Polycyclic) – צמח המקיים מספר מחזורי רבייה במהלך חייו.
הצמחים הרב-מחזוריים הם גם רב-שנתיים.
חלקם מקיימים מחזורי רבייה מעטים יחסית, אך הם מאריכי חיים.
ביניהם מצויים כאלה שעשויים לקיים מאות ואף אלפי מחזורי רבייה.
צמח חד-שנתי (Therophyte) – צמח שכל מחזור חייו: פריחה, ניסיון התרבות ומוות – נפרש על פני שנה אחת.
צמחים חד-שנתיים מתחדשים מזרעים בלבד.
האקלים בארץ ישראל מתאים במיוחד לצמחים חד-שנתיים ולכן הם מהווים יותר מ-50% מהצמחייה (הפלורה) המקומית.
רובם עוברים את עונת הקיץ היבשה בצורת זרע שהוא איבר קיימא עמיד מאוד ליובש ולכן יעיל בתנאי האקלים השוררים בארץ.
צמח דו-שנתי או בין-שנתי (Biennial plant) – צמח שאינו חד-שנתי, אך הוא חד-מחזורי, כלומר יש לו רק מחזור רבייה אחד (מחזור פריחה) במהלך חייו, והוא זקוק ליותר משנה אחת כדי להשלים את מחזור החיים.
רוב הצמחים מקבוצה זו חיים שנתיים (בוצין, חוטמית).
בשנה הראשונה הם מוציאים רק עלים ובשנה השנייה הם פורחים ומתים.
יש ביניהם גם כאלה שחיים וגדלים במשך עשרות שנים (אגבה) ואף מאות שנים (במבוק), עד שהם פורחים, מניבים פירות ומתים מיד אחרי כן.
צמח רב-שנתי (Perennial plant) – צמח המתקיים באופן רגיל במשך יותר משנה אחת.
חלק מהצמחים הרב-שנתיים חיים שנים ספורות (למשל כלנית), ואחרים חיים שנים רבות מאוד, עד אלפי שנים.
למרבית הצמחים הרב-שנתיים יש יותר ממחזור רבייה אחד והם זקוקים ליותר משנת התפתחות אחת כדי להגיע לגיל הרבייה.
צמח בן-חלוף (Ephemeral) – צמח שחלקיו העל-אדמתיים פעילים וחיים רק בחלק מעונות השנה.
בשאר ימות השנה הוא מצוי בתרדמה וחלקיו החיים כלל אינם נראים על פני השטח.
באופן זה, לפחות במשך מספר חודשים בשנה, אין הצמח בן החלוף מהווה חלק ממרכיבי נוף הצומח.
צמחים חד-שנתיים הם בני חלוף ואברי הקיימא שלהם (כלומר האיברים באמצעותם עוברים הצמחים את עונת התרדמה ומהם הם מתחדשים לאחריה) הם הזרעים.
גאופיטים הם צמחים רב-שנתיים ובני-חלוף, שאברי הקיימא שלהם הם אברי האגירה התת-קרקעיים (וגם זרעים).
ההיעלמות הזמנית מאפשרת לבני החלוף להתחמק מתנאים קשים.
צמח בר-קיימא (Permanent, Persistent) – צמח שיש לו חלקים על-אדמתיים חיים במשך כל השנה והם נראים מעל פני הקרקע.
צמחים בני-קיימא הם המרכיב העיקרי של נוף הצומח, שכן הם נראים על פני השטח במשך כל השנה.
בני הקיימא מתמודדים עם תנאי הסביבה ובמיוחד עם תנאי מזג האוויר במשך כל השנה, בעוד שבני החלוף נמנעים מכך בעונות הקשות להם.
בוטילליתיום (butyllithium) הוא ריאגנט אורגני נפוץ, ומשתייך לקבוצת האורגנומתכות.
כריאגנטים אחרים בקבוצה זו, הבוטילליתיום הוא נוקלאופיל חזק, המגיב כקרבאניון.
הנוסחה הכימית של בוטילליתיום היא CH3CH2CH2CH2Li, והוא מכונה לעיתים n-בוטילליתיום (n-butyllithium) כדי להבהיר שהשרשרת הבוטילית אינה מסועפת.
כמו ריאגנטי אורגנוליתיום אחרים, גם הבוטילליתיום נוצר בתגובה עם ההליד האורגני המתאים - בוטאן המותמר (בפחמן מס' 1) ביסוד מהטור השביעי בטבלה המחזורית, לדוגמה ברום:
בשונה מתגובות ליצירת אורגנומתכות אחרות, כגון ריאגנטי גריניאר, התגובה ליצירת בוטילליתיום ואורגנוליתיום בכלל אינה מתרחשת רק באתר, אלא במגוון רחב של ממסים: התגובה שלעיל מתבצעת בהקסאן.
בוטילליתיום מגיב כנוקלאופיל עם קטונים, אלדהידים, אפוקסידים, חומצות קרבוקסיליות ועם נגזרותיהן, כגון אסטרים.
לדוגמה, תגובה של בוטילליתיום עם אצטאלדהיד, ליצירת כהל שניוני, 2-הקסאנול.
לעיתים, עשוי בוטילליתיום להגיב כבסיס חזק: תגובה חשובה, בה משתמשים בבוטילליתיום כבסיס, היא תגובת וויטיג.
בתגובה זו, מחברים שרשרת פחמנית בקשר כפול לפחמן קרבונילי או אלדהידי, במקום הקשר הכפול לחמצן.
בשלב הכנת האיליד בתגובת וויטיג, משמש הבוטילליתיום לאלימינציה של מימן, היוצרת מטען שלילי על הפחמן ממנו נעקר.
קבוצת הבוטיל משמש כאן כבסיס חזק, ויוצרת בוטאן גזי.
החומר הוא פירופורי, כלומר: יכול להתלקח בצורה ספונטנית בהיותו חשוף לאוויר בטמפרטורת החדר.
החומר מגיב בצורה אלימה ומסוכנת עם מים, בתגובה אקסותרמית שתוצריה הם ליתיום הידרוקסיד וגז בוטאן דליק ביותר העלול להתלקח בנוכחות חמצן.
יש לאכסן את החומר בנוכחות גז אציל.
ה"בוטידים של יוני", הוא שמו של מטר מטאורים המתרחש בסביבות ה-22 ביוני ל-2 ביולי מדי שנה.
בדרך כלל זהו מטר חלש, שהקצב הזניתי לשעה שלו בין 0 ל-2. עם זאת, מפעם לפעם מטר זה מתפרץ, כפי שאירע ב-1916, כאשר הבחינו בקיומו לראשונה.
נקודת ההקרנה (radiant) של מטר זה בקבוצת הכוכבים רועה דובים, בלעז Boötes ממנה קיבל את שמו.
מטר זה מתרחש כאשר כדור הארץ חוצה את מסלולו של השביט פון-וינקה, שמחזורו סביב השמש הוא 6.37 שנים.
הבוטיון (בספרדית: Botellón, "בקבוק גדול") הוא מנהג הרווח בחיי הלילה בספרד, בו מתאספת קבוצה גדולה של צעירים, בדרך כלל בגילאים 16-25 בפארקים, ברחובות או בבתים פרטיים, שם הם שותים אלכוהול שהם קנו בחנויות ורשתות הסופר במחירים זולים.
הצעירים משוחחים ביניהם ושומעים מוזיקה.
הסיבה למנהג היא, בין השאר, המחירים הגבוהים שגבו במועדוני הלילה ובבארים על אלכוהול.
סיבה נוספת היא הגבלת הכניסה של צעירים למועדונים.
המקור של הבוטיון אינו ידוע.
שתייה ברחובות ספרד תמיד הייתה מותרת על פי החוק, אך תופעת הבוטיון החלה להופיע בשנות ה-90. הבוטיון תפס תאוצה בעיקר בגלל ההנאה של הצעירים מקניית האלכוהול במחירים הנמוכים משמעותית מאלו שהציעו מועדוני הלילה.
מלבד האספקט הכלכלי, הבוטיון הוא גם אירוע חברתי, בו נפגשים צעירי האזור, משוחחים ביניהם ויוצרים קשרים חברתיים חדשים.
הבוטיון נמשך בדרך כלל מספר שעות.
פעמים רבות הבוטיון נעשה לפני היציאה למועדוני הלילה.
בערים מסוימות, הבוטיון מהווה מרכז הפעילות הלילית והוא מושך אליו כ-3,000 אנשים בכל ליל שבת.
באירועים מיוחדים, כמו בתחילת האביב, או במהלך חגיגות ומסיבות ספרדיות מסורתיות, מתקיים הבוטיון גם במהלך היום, ולא בהכרח בשעות הלילה.
אירועים אלו מושכים צעירים גם מהערים הסמוכות.
הדרך המקובלת והפשוטה ביותר להפיץ את דבר קיומו של הבוטיון הוא בעזרת הודעות שרשרת.
בשנת 2004, נערך בוטיון בעיר סביליה שמשך אליו כ-70,000 איש.
כמות האלכוהול הנצרכת משתנה, כמובן, מאדם לאדם.
בבוטיון טיפוסי מתחלקים 2-4 אנשים בבקבוק אחד של אלכוהול (בדרך כלל בקבוק סטנדרטי המכיל 0.75 ליטר של וויסקי, רום, וודקה או משקאות אחרים), שמעורבב במשקאות קלים כגון קוקה-קולה, פאנטה ואחרים.
אנשים נוהגים להביא עימם גם בירות, סנגריה ויין.
את היין שותים לבד, או כקוקטייל: מעורב בקולה (קוקטייל קלימוצ'ו), במיץ תפוזים (קוקטייל סנגריה), בגסאוסה (משקה מוגז בטעם לימון עדין הדומה לספרייט, קוקטייל היין המבוסס עליו נקרא טינטו דה וראנו) ועוד.
ישנם אנשים שבוחרים לא לשתות אלכוהול ומגיעים לבוטיון על מנת ליהנות מההווי החברתי.
אחרים מגיעים לבוטיון מצוידים בשתייה משלהם.
ישנם מספר אזורים בהם הבוטיון אינו אפשרי בשל חוקים של הרשויות המקומיות.
הבוטיון נפוץ בעיקר בדרום ספרד, בין השאר בשל מזג האוויר הנוח במהלך רוב השנה.
עם זאת, בדצמבר 2006, מחוז אנדלוסיה הדרומי אסר על קיומו של הבוטיון בשטחו.
הבעיות העיקריות של הבוטיון הן:
רעש - אנשים שמשתתפים בבוטיון נוהגים לדבר בקולי קולות, ולכן כשמדובר בבוטיון רחב היקף הרעש יכול להיות לעיתים בלתי נסבל עבור תושבי האזור.
בשל כך, רוב הבוטיונים מתקיימים באזורים מרוחקים ולא מיושבים.
לכלוך - משתתפי הבוטיון נוהגים להשאיר מאחוריהם לכלוך רב שכולל בקבוקי פלסטיק, שקיות קרח, כוסות חד פעמיות ועוד.
בנוסף לכך, לעיתים בליינים עושים את צורכיהם ברחובות.
ישנן רשויות אשר ניסו להילחם בתופעה על ידי הקמת יחידות ניקיון מיוחדות.
בעיה מוסרית - רבים רואים בבוטיון פעילות לא מוסרית.
פעילות הבוטיון מתקבלת בעין יפה כאשר מדובר בחגיגות ובאירועים מיוחדים.
עם זאת הבעיה היא שהבוטיון מעודד את הנוער לראות באלכוהול את מרכז הפעילות וההנאה של הבילוי.
בנוסף, הבוטיון, המתרחש בדרך כלל במקומות ציבוריים, מאפשר גישה קלה של הצעירים לאלכוהול, ללא שום פיקוח.
תאונות דרכים - רבים ממשתתפי הבוטיון נוסעים ברכבם, והתוצאה היא אחוז גבוה של תאונות דרכים שמתרחשות בסופי השבוע על ידי נהגים שחוזרים מהבילוי.
בעיות בטיחות - בערים מסוימות, הרשויות המקומיות מתגברות את שטחי הבוטיון בכוחות אבטחה.
עם זאת, פעמים רבות מתרחשים מקרי אלימות וקטטות בין שיכורים, המובילים לפציעות ופגיעות גוף.
בעיה כלכלית - ישנם מקומות בהם נוכחותם של אנשים רבים בקרבת מלון או בית עסק אחר מובילה לפגיעה בהכנסות.
בעיות בריאותיות - שתייה מופרזת של אלכוהול יכולה לגרום לפגיעה ארוכת טווח בבריאות.
כמו כן, צריכת אלכוהול מופרזת יכולה לגרום לפגיעה מיידית ואף למוות.
מס' חוקים נחקקו במטרה להקטין את תופעת הבוטיון:
חוק האוסר על חנויות ורשתות קמעוניות למכור אלכוהול לאחר השעה 22:00. קניית האלכוהול לאחר השעה הזאת מותרת רק בתוך הדיסקוטקים, הבארים ומועדוני הלילה.
חוק האוסר את צריכת האלכוהול ברחובות, מלבד בזמן חגיגות מקומיות.
אנשים הבוחרים לעשות זאת, מסתכנים בקנס.
קנס נוסף יוטל על קטינים שנתפסו שותים.
המשטרה רשאית להחזיר את הקטין לביתו.
בסביליה תופעת הבוטיון יצאה משליטה, עד שראש העיר החליט לאסור צריכה של כל סוג שתייה ברחובות.
מפני שרוב האמצעים הללו, כולל האיסור על שתייה ברחובות, נכשלו בהשגת המטרה, החליטו מספר רשויות להתיר את קיום הבוטיון בשטחים מיוחדים.
אזורים אלה היו מרוחקים מהתושבים המקומיים, והתקיימו בעיקר בפארקים.
בוטסואנה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).
בראשית דרכה של המשלחת הבוטסואנית במשחקים, היא לא רשמה הצלחות גדולות, אך ההישגים השתפרו בהדרגה.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים האתלט גלודי דובה במקום השביעי בריצת 800 מטר.
באולימפיאדת אתונה (2004) העפילה נבחרת השליחים ב-400X4 מטרים לשלב הגמר, וסיימה במקום השמיני.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה אמנטל מונטשו במקום השמיני בריצת 400 מטר וגייבל גרנמוטסה סיים במקום התשיעי בקפיצה לרוחק.
המתאגרף חומיסו איקגופולנג העפיל לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) היה נייג'ל איימוס לספורטאי הבוטסואני הראשון שזוכה במדליה אולימפית.
איימוס, שהיה בן 18 בזמן המשחקים, זכה במדליית הכסף בריצת 800 מטר.
אמנטל מונטשו סיימה במקום הרביעי בריצת 400 מטר, 3 מאיות השנייה בלבד אחרי הזוכה במדליית הארד, דידי טרוטר ו-5 מאיות השנייה אחרי הזוכה במדליית הכסף, כריסטין אוהורוגו.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא הצליח איימוס לשחזר את הישגו, ואף לא צלח את שלב המוקדמות.
לעומתו, סיים קראבו סיבנדה במקום החמישי בריצת 400 מטר, וכן היה שותף למקום החמישי אותו השיגה נבחרת השליחים ל-400X4 מטר.
בוטנים מצופים הם חטיף פופולרי, העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה.
קבוקים הם בוטנים המצופים בבלילת קמח אפויה.
מקור השם ככל הנראה במילה הטורקית kabuk, שפירושה ציפוי.
הקבוקים הם חטיף פופולרי הנמכר בישראל בתפזורת בפיצוחיות או באריזות במרכולים, וכן ניתן להכנה בבית.
הציפוי שלהם פריך ועשוי בדרך כלל מקמח, סוכר, מלח, עמילן ולציטין.
ניתן למצוא את החטיף בציפוי שומשום או בלעדיו.
קיימים מגוון סוגי קבוקים מלבד הקבוק ה"קלאסי" והקבוק מצופה השומשום: קבוקים בטעמים שונים, קבוקים מתובלים ועוד.
ערכו התזונתי של הקבוק גבוה יחסית והוא עתיר קלוריות ושומן.
100 גרם קבוקים מכילים כ-465 קלוריות, 17 גרם שומן, 64 גרם פחמימות, 14 גרם חלבונים, 430 מ"ג נתרן ו-5 גרם סיבים תזונתיים.
בוטנים אמריקאיים הם חטיף פופולרי העשוי מבוטנים קלויים בציפוי שכבה אפויה פריכה.
שכבת הציפוי עשויה מקמח חיטה ותבלינים, כגון סוכר, מלח, ולעיתים גם רוטב סויה, שמרים, פלפל צ'ילי ועוד.
100 גרם של בוטנים אמריקאיים מכילים כ-54 גרם פחמימות.
החטיף מכונה בישראל "בוטנים אמריקאיים", למרות שלא הגיע מארצות הברית, ואילו בארצות הברית הוא קרוי "בוטנים יפניים" (Japanese (Style) Peanuts) או "בוטני קרקר" (Cracker peanuts).
במקסיקו הוא מכונה "בוטנים יפניים" (cacahuates japaneses), ונחשב לחטיף בירה פופולרי במיוחד.
יש הסוברים כי החטיף זכה לכינוי "יפני" כיוון שיוצר במקסיקו בידי מהגרים מיפן, שהגיעו למקסיקו במאה ה-19 כתוצאה מהסכמי שיתוף פעולה בין קיסר יפן ונשיא מקסיקו.
בהמשך הגיע המתכון לישראל מארצות הברית, ומכאן נובע שמו.
בוּטֵן הידוע גם בשם בוּטִילֵן (Butylene) הוא תרכובת אורגנית בלתי רוויה בעלת הנוסחה הכימית C4H8. לתרכובת קשר כפול אחד, והיא האלקן השלישי הפשוט ביותר.
בוטן הוא גז חסר צבע הנפוץ בעיקר בנפט.
לבוטן ארבעה איזומרים, וכולם אלקנים.
לכל ארבעת הפחמימנים ארבעה אטומי פחמן, שמונה אטומי מימן וקשר כפול אחד במולקולות שלהם, אך מבנם הכימי שונה.
שמות הIUPAC ושמם הנפוץ של התרכובות הכימיות הוא:
בוטסואנה השתתפה לראשונה ב של אתונה (2004) כששלחה ספורטאית בודדת לייצג את המדינה.
לאחר שנעדרה משני הטורנירים הבאים, חזרה בוטסואנה להתחרות מאז המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).
במשחקי החורף לא נטלה בוטסואנה חלק מעולם.
אל המשחקים שהתקיימו באתונה שלחה בוטסואנה משלחת של אתלטית אחת.
הספורטאית, טשוטלנגו מוראמה, התחרתה במרוץ ל-400 מטר (קטגוריה T46) וזכתה במדליית הזהב תוך שהיא שוברת שיא עולם בזמן של 55.99 שניות.
בוטיק (מצרפתית: Boutique, מילולי: חנות קטנה) היא חנות מציאות קטנה, המתמחה בפריטים ייחודיים ואופנתיים, כגון בגדים ותכשיטים.
המונח מתייחס גם למגוון רחב של תחומים מלבד אופנה, ומשמשת לעיתים קרובות לתיאור מלון עצמאי, על מנת ליצור הבדלה מהרשתות הגדולות.
השימוש במילה מעביר את הרעיון שהמקום ביתי, מתמחה בעיסוקו, ובעל ייחודיות.
לאחרונה, המונח "בוטיק" משמש גם לתיאור פריטים בשווקים או בחנויות גדולות, אשר מהווים מוצרי נישה או מיוצרים במספרים קטנים ונמכרים במחירים גבוהים.
לדוגמה, לפני שחרור קונסולת המשחקים Wii, מאמר במגזין הטיימס הציע שנינטנדו יכולה להיות "חברת בוטיק משחקי וידאו", בייצור משחקים לקהלי נישה, ומבלי לנסות להתחרות באופן ישיר עם מיקרוסופט וסוני.
המונח נכנס לשימוש יום-יומי בשנות ה-60 המאוחרות, כאשר לתקופה קצרה, לונדון הייתה מרכז סחר האופנה.
רחוב קארנבי וקינגס רוד היו במוקד תשומת לב תקשורתי רבה והיוו בית לבוטיקים האופנתיים ביותר של התקופה.
בסוף שנות ה-90 סוחרים קמעונאיים מאירופה פיתחו את הרעיון של התאמת חנות לנושא אורח חיים, בצורה של "חנויות קונספט".
חנויות אלו היוו חנויות בוטיק כיוון שעסקו בנושאי נישה צרים, ויצרו מוצרים אשר נעשו לעיתים בעבודת יד, וללא שני פריטים זהים.
בוטנול הוא כוהל המכיל 4 אטומי פחמן, בעל הנוסחה המולקולרית C4H9OH.
קיימים ארבע איזומרים מבניים של בוטנול.
על פי מספר הפחמנים הקשורים לפחמן הפונקציונלי (אליו קשורה קבוצת ההידרוקסיל), שנים מהם כוהלים ראשוניים (1-בוטנול ואיזובוטנולׂׂׂ) אחד שניוני (2-בוטנול) ואחד שלישוני (טרט-בוטנול):
בוטנול משמש כממס במגוון מוצרים, כחומר מוצא או מרכיב בשלב ביניים של סינתזה אורגנית וכדלק ביולוגי.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 רוב הבוטנול מיוצר מדלק מאובנים.
זהו התהליך חליפי לתהליך תסיסה של עמילן או תאית על ידי החיידק Clostridium acetobutylicum שאחד מתוצריו הוא בוטנול.
בוטנט (רובורשת; באנגלית: Botnet) הוא מערך תוכנות הנמצא על מחשבים רבים המחוברים ברשת זה לזה.
ה"בוטנט" יכול לממש "משימה" על ידי ניצול המשאבים של המחשבים ברשת ובדרך כלל, המונח מתייחס ל"משימה זדונית".
ככל הידוע, במקור, הבוטנטים נועדו לייצר יכולת לשוחח בפורומים מרובי משתתפים על בסיס פרוטוקול Internet Relay Chat, IRC.
מטרת הפרוטוקול לאפשר "שיחה" של משתתפים רבים באמצעות הודעות טקסט ושיתוף קבצים.
הפרוטוקול ממומש מעל תצורת "שרת/ לקוח".
נכון לאפריל 2011, מאה הרשתות המובילות שרתו למעלה מחצי מיליון משתמשים בכל נקודת זמן, באמצעות כ-1500 שרתים, שהיו אז כחצי מכמות השרתים.
"בוטנטים" זדוניים הם כאלה שתכליתם לבצע משימות זדוניות עבור מי ששולט בהם.
שימוש שהיה נפוץ בעבר כלל ביצוע מתקפת DDoS, כלומר, התקפת מחשב יעד מסוים על ידי שליחת הודעות מרובות בו-זמנית למחשב זה כך שלא יוכל לספק את השירות המקורי המיועד.
מימוש ההתקפה במקרה הזה, מתבצע על ידי שליחה של מרבית ההודעות ממחשבים נגועים אחרים אל מחשב היעד - בו-זמנית.
שימוש ידוע נוסף ב"בוטנטים" הוא לצורכי הפצת דואר "ספאם" בכמויות גדולות.
ל"בוטנטים" יש בדרך כלל ערוץ "פיקוד ושליטה" שדרכו מועברות הוראות ההפעלה אל המחשבים השונים.
לחלק מה"בוטנטים" יש גם שרתים ייעודיים המשמשים כ"שטח אחסון" שאליו מועבר המידע הנגנב ובשלב כלשהו, בזמן המתאים לישות השולטת ב"בוטנט" מתבצעת הורדה של המידע הנגנב מהמחשבים השונים ונשמר על "שרת האחסון" (Drop Zone).
"בוטנטים" מודרניים מסווים את מסלול ההתקשרות משרת הפיקוד אל המחשבים הנגועים ומהמחשבים הנגועים אל "שטח האחסון".
מכיוון שיש כיום לא מעט גורמי חוק שמנסים "לחסל" את ה"בוטנטים", רובם מדלגים הן את שרת הפיקוד-שליטה והן את שרת שטח האחסון כדי להימנע ממצב שבו שרת כזה נופל לידי רשויות החוק.
למחשבים הנגועים בתחנות הקצה נוהג לקרוא "זומביז" ובדרך כלל, המשתמש החוקי של תחנת הקצה לא יודע שהמחשב שלו "נגוע" והוא למעשה מארח "בוטנט" זדוני.
לפי מקורות שונים, מדינות עושות שימוש ב"בוטנטים" לצורכי לוחמת סייבר.
בין המדינות המוזכרות: סין, רוסיה, איראן וצפון קוריאה
שיטה שהייתה נפוצה בתחילת דרכם של ה"בוטנטים" הייתה להגיע לטווח שבו יש קשר "ווי-פיי" למחשב המטרה ואז להזריק לתוכו את ה"נוזקה".
כיום, בדרך כלל, ההפצה מתבצעת באמצעות שליחת דואר אלקטרוני עם קובץ צרופה שמכיל את הנוזקה או באמצעות שתילת "לינק" באתר אליו צפוי המשתמש לגלוש או בתוך דואר אלקטרוני.
הדבקת המחשב של המשתמש מתאפשרת תוך ניצול חולשות הדפדפן שלו, חולשות מערכת ההפעלה שלו וכדומה.
לאחר הדבקת מחשב מסוים, ה"מטען המועיל" עצמו בנוי כך שהוא מתפשט ברשת למחשבים אחרים מקושרים במגוון דרכים (גרסה זו של "נוזקה" נקראת "תולעת מחשב" ואולם, היום התחומים כבר מתערבבים).
ה"בוטנט" כולל את המחשבים, ה"זומביז" שעליהם מותקנות ה"נוזקות", שרת לפיקוד ושליטה, שרתים ל"אחסון מידע", פרוטוקולי תקשורת ואת "מנהל הבוטנט".
לאחר כמה שנים, כשהתחום "הבשיל" נוצרה "כלכלה" שחורה כאשר כותבי ה"מטען המועיל" הם סוג של "ספק מתמחה", הארגון שמקים את ה"בוטנט" הוא ספק מתמחה (סוג של אינטגרטור) וארגוני הפשיעה "קונים" בוטנט שהוכן עבורם מראש והם קובעים רק את משימותיו - למשל, גנבת סיסמאות ומספרי כרטיס אשראי.
גרסה מתקדמת עוד יותר היא קניית שירותים ממפעיל ה"בוטנט".
לדוגמה, ישות מסחרית שרוצה להפיץ מיליוני הודעות "ספאם" משלמת לבעלים של ה"בוטנט" והוא "רק"מפיץ את הודעת ה"ספאם".
בדרך כלל יצירת הקשר בין הגורמים השונים והמשא ומתן הכספי מתנהלים ב"דרקנט".
"הונאת הקלקות" על ידי שימוש ב"זומביז" לגלישה לאתרים של צד שלישי - בצורה שהמשתמש החוקי של תחנת הקצה לא רואה.
שימוש במשאבי ה"זומביז" מבלי שהמשתמש החוקי יודע את זה.
"התקפות הפחדה" - כלומר, השתלטות על תחנת הקצה והצעה ידידותית למשתמש הקצה לקנות תוכנת אנטי-וירוס כלשהי כדי להיחלץ מהסיטואציה.
הפרסום הראשון לגבי "בוטנט" מסודר היה במהלך 2001. פרסום זה היה חלק מתביעה משפטית של ספק אינטרנט אמריקאי בשם EarthLink כנגד ספאמר.
BredoLab: למעלה מ-30 מיליון "זומביז", שימש בעיקר ל"ספאמינג", נסגר לאחר מבצע אכיפת חוק רחב היקף שבמהלכו רשויות החוק תפסו את שרתי הפיקוד והשליטה.
Mariposa: למעלה מ-12 מיליון "זומביז", שימש להתקפות DDOS ו"ספאמינג", מיוחס לאנשים שמקורם בספרד וסלובניה.
Conficker: למעלה מ-10 מיליון "זומביז", נחשב ל"בוטנט" מתוחכם במיוחד.
ככל הנראה, עדיין לא מוגר לחלוטין.
Zeos: למעלה מ-3.5 מיליון "זומביז", משמש במיוחד לפשעים פיננסיים (גנבת כסף בווריאציות שונות).
לעיתים השם הזה מתייחס רק ל"מטען המועיל" שהוא סוג של "סוס טרויאני".
פרוט "בוטנטים" מוכרים מפורט להלן:
בוטנון (Butanone) או בשמו הנפוץ מתיל אתיל קטון (methyl ethyl ketone - MEK) הוא תרכובת שנוסחתה הכימית C4H8O.
החומר הוא קטון ונראה כנוזל שקוף, דומה בריחו לאצטון, מסיס במים ומשמש כממס תעשייתי.
מייצרים בוטנון בחמצון של 2-בוטאנול בקטליזה של נחושת, אבץ או ארד
בשיטה זו מופקים בעולם 700,000 טון מהחומר בשנה.
בוטנון הוא ממס נפוץ לעיבוד שרפים, צלולוז אצטט וניטרוצלולוזה.
תכונותיו כממס דומות לאלו של אצטון אך טמפרטורת הרתיחה שלו גבוהה יותר וקצב הנידוף איטי יותר.
משתמשים בו בייצור חומרים פלסטיים, טקסטיל, שעווה ובמוצרים ביתיים כורנית, תכשירים להסרת צבע, דבקים וחומרי ניקוי.
בוטנון משמש גם כממס לצבע בטושים מחיקים.
בוטנון ממיס פוליסטירן ופולימרים אחרים ולכן משמש לחיבור חלקי פלסטיק זה לזה - אין מדובר בהדבקה שכן החומר אינו משמש דבק אלא ב"הלחמת" הקצוות המומסים זה לזה.
בוטנון הוא חומר הגלם לייצור מתיל אתיל קטון פראוקסיד המשמש כקטליזטור לתגובות פולימריזציה כצילוב של פוליאסטרים וכן כחומר נפץ לא תקני.
בוטנון הוא חומר דליק ומגיב עם חומרים מחמצנים.
שרפה של החומר יש לכבות באמצעות פחמן דו-חמצני, אבקה או קצף.
החומר גורם גירוי בעיניים ובאף, פגיעה בריאותית חמורה לא נצפתה בניסויים בבעלי חיים אלא בחשיפה לריכוזים גבוהים מאוד לאורך זמן ממושך: חשיפה לריכוזים של 3,000 חלקים למיליון למשך שבע שעות ביום גרמה לפגיעה בהתפתחות השלד ובעוברים ולמשקל לידה נמוך.
בוטן וחמוצניק היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית ששודרה בערוץ דיסני XD החל מ-2 בספטמבר 2015 עד לתחילת 2018. בישראל, הסדרה עלתה בערוץ דיסני ישראל ב-11 בדצמבר 2016 והסתיימה בראשית 2017.
ב-23 ביולי 2016 הסדרה חודשה לעונה שנייה.
הסדרה מספרת על בוטן ומלפפון חמוץ שגרים ביחד ועוברים הרפתקאות כחברים הכי טובים.
דמותמדבב באנגליתמדבב בעבריתבוטןג'ון הדרגילן שחףחמוצניקג'וני פמברטוןסער בדישימר מג'אטמאט צ'אפמןאמנון וולףסוס אלוףנואה ז.
עונה מספר פרקים תקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשון שידור אחרון שידור ראשון שידור אחרון 1402 בספטמבר 201510 באוקטובר 201611 בדצמבר 20164 בינואר 2017
כלא בוטירקה או בוטירסקייה הוא בית הסוהר הגדול ביותר במוסקבה השוכן בחלק הצפון מזרחי של העיר.
היה בית סוהר ותיק ומפורסם עוד באימפריה הרוסית, ונבנה גם עם מומנטים אדריכליים מוגנים ביותר.
בתקופת השלטון הסובייטי בבית הכלא נאסרו, נורו ונהרגו אישים רבים מספור, ביניהם מפורסמים.
בתקופת שלטון יקטרינה השנייה נבנו צריפי עץ לכליאה במקום, כשבמרכזם מבצר עץ גדול.
בינואר 1775 נכלא במרתף המבצר ימליאן פוגצ'וב ובמרתף זה הוצא להורג.
ב-1784 כתבה יקטרינה השנייה מכתב למושל מוסקבה, בו היא מבקשת להחליף את מבצר העץ במבנה אבן.
ואכן, המבנה תוכנן על ידי האדריכל הרוסי המפורסם מתיו קזקוב.
הכלא כלל ארבעה מגדלים, שהם בניין דרומי, בניין צפוני, מבנה המשטרה ומבנה השעון.
מ-1838 היה הכלא מרכזי מאוד בעיר, והיה מאכלס כ-30,000 אסירים בשנה.
הכלא העניק שירותי נגרות, סנדלרות, חייטות כריכת ספרים וסדנאות צריבה.
המבנה הנוכחי, נבנה בשנת 1879. ב-1884 שהה בכלא אסיר פוליטי בולט, וידידו לב טולסטוי הגיע לכלא לבקרו, מביקורו זה הייתה השראה רבה לרומנו "התחייה".
ב-1905 ניסו מתנגדי המשטר לחטוף את הכלא, אך הניסיון נכשל.
בשנים שלאחריה, נתפסו בו איוואן קלאייב, ולדימיר מאיאקובסקי ואחרים.
ב-1908 הופיע בכלא הקוסם הארי הודיני והצליח לשחרר עצמו מתוך מכונית הכליאה של האסירים.
בתקופת הטיהורים הגדולים שהו 20,000 אסירים בכלא בעת ובעונה אחת, בה נספרו כ-170 אסירים בתא אחד בלבד, כ-1000 אנשים נורו אז לפני סיום החקירה.
בשנות ה-30 הוחזקו בכלא ורלאם שאלאמוב, אוסיפ מנדלשטם, סרגיי קורוליוב, אלכסנדר סולז'ניצין, יבגניה גינזבורג ובוריס פומין בתקופת המלחמה הפטריוטית הגדולה הועסקו האסירים בכלא בסיוע לצבא הרוסי.
בוטסואנה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הבוטסואנים 2 מדליות כסף בענף האתלטיקה במשחקים האולימפיים.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער מבוטסואנה היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של בוטסואנה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה חמישה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת השתתפה בתחרויות בענפים אתלטיקה, ג'ודו ושחייה בה היא סיימה במקומות האחרונים והשתתפותה הייתה סמלית.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 8 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שבוטסואנה שלחה עד כה.
המשלחת הגיעה להישג משמעותי בענף האתלטיקה עם זכייה בשתי מדליות כסף בריצת 200 מטר וריצת 400 מטר נערים.
המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפה באופן סמלי בענפים בדמינטון, ג'ודו ושחייה.
בוטליך הוא יישוב כפרי המשמש כמרכזו הניהולי של מחוז המשנה בוטליך ברפובליקת דאגסטן, שבדרום רוסיה.
אוכלוסייתה מונה על פי מפקד 2010 12,159 תושבים, כאשר רובה מורכבת מאווארים קווקזים.
בשנת 1859 הגנרל-פילדמרשל אלכסנדר איוואנוביץ' בריאטינסקי הניח את אבן הפינה למצודת פראובראז'נסקי.
המצודה הגנה על הדרך היחידה שעברה צמוד לנהר אנדייסקו קויסו.
בשל תנאי האקלים הקשים והתפשטות מגפת המלריה המצודה הועתקה ונבנתה צמוד לגשר ברזל.
כיום נותרו מהמצודה שני מגדלים מתוך שלושה וחומת המצודה.
באוגוסט 1999 בדלנים צ'צ'ניים פשטו על העיירה והשתלטו עליה באירוע שנודע בתור האירוע שהביא לפתיחת מלחמת צ'צ'ניה השנייה.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר כאן מספר פעמים, לראשונה בספטמבר 1999 בעיצומו של המבצע לדיכוי הצ'צ'נים ובו ניסה להעלות את מורל החיילים ולאחר מכן ביקר ב-2008 וב-2019.
מרבית כלכלת המקום נסמכת על חקלאות וגידול פירות.
בעיר ממוקם בסיס צבאי שהוקם בשנת 2007 ושימש את יחידת 33 חיל המצב המקומי של הצבא הרוסי.
ב-2011 המטה הכללי הרוסי הורה על העברת היחידה לעיר מייקופ.
בבסיס התמקמו במקומה יחידות של המודיעין הצבאי: יחידה 1327 ויחידת ספצנאז מספר 25908 של משרד ההגנה הרוסי.
מחוז בוטמבלה (באנגלית, בסוואהילי: Butambala) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה.
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מפיגי.
עוד לפני כן היה המחוז נפה בממלכת בוגנדה.
המחוז גובל במחוז מיטיאנה מצפון מזרח, במחוז מפיגי מדרום מזרח, במחוז קלונגו מדרום מערב ובמחוז גומבה מצפון מערב.
עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא גומבה.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 1.15% בשנה.
נפת בוטירסקי היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה.
שטחה ממוקם מצפון לטבעת התחבורה השלישית בין מסילות הברזל של הרחובות סביולובסקי ולנינגרדסקי.
זוהי אחת הנפות הוותיקות במוסקבה (מוזכרת מאז 1700).
חלק ניכר משטחה תופס אזור התעשייה "אוגורודניי פרויזד", בו נמצאים רוב מהמאתיים המפעלים, ארגונים ומוסדות הרשומים בנפה.
בוטיק פריז הוא סרט קומדיה ישראלי-צרפתי שיצא לאקרנים ב-23 ביוני 2022. זהו סרט קומדיה על חברות בין שתי נשים זרות בסמטאות הצרות של העיר העתיקה.
שתי נשים זרות מארצות שונות בשם לואיז, עורכת דין מפריז, ונטע, ישראלית שחולמת להקים מלון במחנה יהודה, פוגשות זו את זו.
ההיכרות ביניהן מובילה אותן להרפתקה בעקבות משאלה המסתתרת בין אבני הכותל בירושלים.
נלי תגר - נטע, ישראלית שחולמת להקים מלון במחנה יהודה.
ז'וזפין דראי - לואיז, עורכת דין מפריז.
מוריס כהן - אבי, קצב בוכרי למרות שהוא צמחוני
בת אל מוסרי - יפה
בוטושאן (ברומנית: Fotbal Club Botoșani) המכונה בוטושאן, (ברומנית: FC Botoșani) או בפשטות Botoșani, הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר בוטושאן, המשחק בליגת העל הרומנית.
לפני מלחמת העולם השנייה, הקבוצה המקומית של העיר הייתה ונוס.
לאחר סיום המלחמה, הקבוצה נקראה Flamura Roșie, לאחר מכן ,Textila ולאחר מכן Unirea, ושיחקה בעיקר בליגות חובבים ובליגה הרומנית השלישית.
ב-1973 שונה שם הקבוצה ל- CS Botoșani.
בעונת 1974/1975 היא סיימה במקום הראשון בליגה השלישית ועלתה לראשונה לליגת המשנה הרומנית, ונשרה לאחר עונה אחת.
בוטושאן שיחקה בליגה השנייה במשך 11 עונות, בתום עונת 1989/1990 ירדה הקבוצה לליגה השלישית ולאחר מכן לרביעית, והמועדון החליט על פירוק.
הקמה מחדש ועלייה לליגה הראשונה
מועדון הכדורגל החדש בוטושאן הוקם בשנת 2001 בתמיכת המועצה המקומית.
הקבוצה שיחקה בליגה השנייה של הכדורגל הרומני במשך תשע עונות רצופות.
ובעונת 2005/2006 היא סיימה במקום הרביעי, שהיה המיקום הגבוה ביותר של המועדון, עד לעונת 2012/2013 אז סיימה במקום הראשון ועלתה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הרומנית, והייתה לקבוצה הראשונה ממחוז בוטושאן שמשחקת בליגה הבכירה ברומניה.
המועדון ערך את הופעת הבכורה בליגה הראשונה ב-21 ביולי 2013, וסיימה בתיקו 0-0 עם צ'.פ.ר.
במחזור הבא, ב-26 ביולי, ניצחה הקבוצה לראשונה משחק בליגה הבכירה כשניצחה 1–2 את גז מתאן מדיאש.
הקבוצה הצליחה להישאר בליגה בסיום העונה וסיימה במקום ה-12.
בעונת 2014/2015, העונה השנייה של המועדון בליגה הראשונה, הקבוצה העפילה לראשונה לליגה האירופית לאחר שמספר מועדונים לא הצליחו להשיג את האישורים הנדרשים.
הקבוצה סיימה בליגה במקום השמיני.
ב-2 ביולי 2015 ערך המועדון את הופעת הבכורה שלו בתחרויות אירופיות, בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית בתיקו 1-1 נגד ספרטקי צחינוואלי הגאורגית.
המשחק השני שהתקיים בגאורגיה, השיגה הקבוצה את הניצחון האירופי הראשון שלה כשניצחה 3–1 ועלתה לסיבוב השני שם הודחה על ידי לגיה ורשה לאחר 0–4 בסיכום שני המשחקים.
את עונת 2019/2020 סיימה הקבוצה במקום הרביעי, ובכך השיגה את המיקום הגבוה ביותר בתולדות המועדון, והעפילה פעם נוספת לליגה האירופית, בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסיבוב הראשון הדיחה בוטושאן את אורדבסי שימקנט הקזחית, בטרם הודחה על ידי שקנדיה הצפון מקדונית.
בוטיפארה סולדניאס (בספרדית: Butifarra Soledeña) (נקניק של Soledad, Atlántico) הוא סוג של בוטיפארה שהתפתח להתמחות אזורית במטבח הקולומביאני.
הוא עשוי מבשר בקר טחון ובשר חזיר עם תיבול ותבלינים.
התערובת עטופה במעי ונקשרת בחוט למקטעים.
בוטיפארה סולדניאס נמכרת ברחוב על ידי רוכלים שקוראים "buti, buti, buti" תוך כדי תיפוף על מכלי המתכת שמהם הם נמכרים.
בוטיפארה סולדניאס מוצעים לעיתים קרובות עם מיץ ליים סחוט טרי.
הגרסה הדרום אמריקאית של בוטיפארה היא קצרה יותר וכמעט עגולה.
זוהי התמחות בקולומביה בעיירה סולדד וגם בברנקייה.
בוטיפרה היא מנה פופולרית מאוד שאוכלים עם בולו של יוקה (מניהוט מצוי) ומיץ ליים.
ניתן לאכול אותו כשהמעטפת מוסרת.
השם בא מהמילים embutido (בספרדית נקניקיות מעושנות ומשמעותן ממולאות) ופארה (שפירושה הילולה או מסיבה).
בוטיפרה (בספרדית: Butifarra; בצרפתית: Boutifarre) הוא סוג של נקניק ואחת המנות החשובות ביותר של המטבח הקטלאני.
בוטיפרה מבוסס על מתכונים עתיקים, או על הנקניק הרומאי בוטולו או הלוקאניקה, והוא עשוי מבשר חזיר נא ותבלינים, עם גרסאות כיום באיטליה ובאזורי השפה הפורטוגזית בפורטוגל ובברזיל.
בקולומביה, בוטיפארה סולדניאס הם מסורת פופולרית בסולדד, אטלנטיקו .
כמה מהסוגים המייצגים ביותר הם:
בוטיפרה גולמית, בוטיפרה ורמלה, בוטיפרה רוג'ה, בוטיפרה קרודה, בוטיפרה קרואה או רוגט.
בוטיפרה זה בדרך כלל צלוי או על האש.
בוטיפרה שחורה, בוטיפרה נגרה או נגרט, המכילה דם חזיר מבושל בתערובת.
Botifarra catalana, בוטיפרה גדולה הדומה לשינקין מבושל; הוא עשוי להכיל כמהין.
Botifarra d'ou או Butifarra de huevo (מילולית "בוטיפארה עם ביצה"), המכילה ביצה בתערובת, אופיינית לאכילה ב"יום חמישי השמן".
המרכיב העיקרי שלו הוא בשר רזה (קרנה מגרה).
הוא אינו מכיל דם בתערובת שלו.
Boutifarra de arroz (מילולית "בוטיפארה של אורז"), מכיל אורז מבושל יחד עם בשר ותבלינים.
אוביספו (שפירושו "בישוף") ושור, כמו גם bisbot negre ו-bul negre, הם זני בוטיפארה שחורה הן גרסאות של פודינג שחור.
בדרך כלל בוטיפרה לבנה ובוטיפרה שחורה אין צורך לבשל, אך לעיתים מבשלים אותם כמרכיב של אסקולדה, מאכל מסורתי המוכן על ידי הרתחת ירקות ובשר.
כמו גם בדרך הקטלונית של בישול פול .
בוטיפרה בגריל מוגש עם שעועית לבנה (botifarra amb mongetes) הוא מאכל קטלאני טיפוסי.
באמריקה הדרומית בוטיפרה עשוי מסוגים רבים של נקניקים שידועים בשם בוטיפרה.
בחוף קולומביה, בוטיפרה היא גרסה מיובשת, קצרה יותר, כמעט עגולה של הנקניקייה הנאכלת עם בולו של יוקה ומיץ ליים.
בארגנטינה ובאורוגוואי, בוטיפרה היא נקניקיה שומנית, רכה ולבנבנה, הרבה יותר כמו פאטה מארז, rioplatense butifarra עשוי עם שומן חזיר טחון דק ובשר שמכוסה במעטפת נקניק רך ומבושלת.
בפרגוואי, בוטיפרה הוא צ'וריסו שומני טחון דק שמכינים בדרך כלל באסאדו.
בוטיפרה פופולרי באל סלוודור, ידוע גם בבוליביה ובמקסיקו.
בטבסקו, מקסיקו, la butifarra היא נקניקייה קצרה הפופולרית מאוד בקרב רוכלי רחוב, העשויה מבשר בקר טחון וחזיר מעורב מתובל, מטוגנת בשמן עמוק ומוגשת בדרך כלל עם ערימה של טורטיות חצויות מכל צד.
בוטיליו (בספרדית: Botillo; בלאונית: Butiellu; בגליסית: Botelo וגם בפורטוגזית) ידוע גם בשם בפורטוגזית.
זו מנה של מעי חזיר ממולא בבשר.
זוהי מומחיות קולינרית של אל ביארזו, מחוז צפוני במחוז לאון הספרדי וגם של אזור טראס-אוס-מונטס בפורטוגל.
המונח הספרדי botillo, המונח הפורטוגזי botelo והמונח ליאונזי butiellu נובעים מהמילה הלטינית botellus, שפירושה מעי.
המאכל נמצא גם בבמטבח האקסטרמדורה (סוד המטבח האקסטרמדורי המסורתי הוא הפשטות שלו, חוסר הערבוביה שלו והעלות הנמוכה), שם הוא ידוע בשם buche או buche de costillas .
סוג זה של אמבוטידו/אנצ'ידו הוא מוצר בשר העשוי מחתיכות שונות שנשארו משחיטת החזיר, כולל הצלעות, הזנב והעצמות עם מעט בשר שנשאר עליהן.
אלה קצוצים; מתובלים במלח, פלפל, שום ותבלינים אחרים; ממולאים במעי הגס של החזיר, ומיושן/משומר בחלקו באמצעות עישון.
זה יכול לכלול גם את לשון החזיר, ועוד חלקים, אך אלה לעולם לא יעלו על 20% מהנפח הכולל של המילוי.
בדרך כלל הוא נצרך מבושל.
בטעם צ'וריסו, יחד עם כרוב רך מאוד יוצרים תבשיל טעים ומשמעותי.
ההכנה והיישון של בוטיו מתרחשים על פני תקופה של חמישה ימים לפחות ומורכבים מארבעה שלבים:
בחירה ושחיטה של חומר הגלם.
תיבול וערבוב המלית כדי להשיג את הצבע והשימור האידיאלי.
עישון, עם עשן מעץ אלון טבעי או עץ אלון מסוג הוֹלְם (אנצינה).
ייבוש במשך יומיים בחדרי ייבוש שהוכנו כדי להבטיח שהלחות תתאדה סופית כדי שהמוצר ישיג מרקם מעולה.
בוטן וחברים (בוולשית: Cyw a'i Ffrindiau) היא סדרת טלוויזיה מונפשת וולשית-בריטית לילדים.
בבריטניה ובוויילס הסדרה שודרה בין השנים 2018 ל-2021 בתאגיד השידור הוולשי S4C, שהיה הערוץ הוולשי היחיד בוויילס ששידר תכנים לילדים ונוער.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ לולי בשנת 2022. הסדרה בת עונה אחת ו-39 פרקים באורך 5 דקות.
בוטן התרנגולת וחבריה חווים הרתפקאות בכל פרק.
בוטן: תרנגולת לבנה, הדמות המרכזית בתוכנית, החברה הטובה ביותר של ביגל.
לוני: פיל אפור, החבר הטוב ביותר של ציף ציף.
ציף ציף: ציפור מג'נטה, החברה הטובה ביותר של לוני.
הארי: אריה צהוב, החבר הטוב ביותר של לבי.
לבי: כלב כתום, החבר הטוב ביותר של הארי.
ג'יג'י: ג'ירפה צהובה, חברה טובה מאוד של לוני וציף ציף.
ביגל: כלב מזן ביגל חום, רגליו האחוריות בעלי גלגלים כתומים, חברה הטוב ביותר של בוטן.
היות שהסדרה הייתה וולשית, היא זכתה ברצועה משלה בה היא הייתה משודרת יחד עם עוד סדרות אחרות בוולשית.
הדיבוב העברי הופק על ידי ענבר שטגר עזרא ובוים על ידי דור סורוגו.
שם הדמותמדבב/ת בעבריתמספר (זכר)איתמר אוליירמספר (נקבה)דניאלה אשכנזי גפן
בוטיק השקרים הוא מחזה מאת יואל זילברג.
ג'קי וריטה נכנסים בליל חתונתם לדירתם החדשה שקנתה ריטה בצפון תל אביב.
הבעל הטרי אינו מבין מאין היה לאשתו - בעלת בוטיק שגרה עד לחתונה בדירה עלובה - את הכסף לקנות דירה יקרה.
הסבריה של האישה אינם משכנעים את הבעל.
בהדרגה הוא מבין ש"מישהו", שיש לו הרבה כסף, שותף עמו לא רק באישה, אלא גם בדירה ובבוטיק, ושאשתו לא סיפרה לו את כל האמת על עצמה.
מתברר לו שהבוטיק שלה הוא למעשה "בוטיק שקרים".
במהלך ההצגה מגלה הבעל על אשתו דברים מפתיעים ומשעשעים.
מכיוון ש"לשקר אין רגליים", גם האמת מתגלה בסופו של דבר והאמת היא שהשניים אוהבים זה את זו מאוד, ומחליטים כי מה שהיה בעבר שייך לעבר, ומה שחשוב באמת הוא אהבתם האמיתית.
ההצגה הועלתה לראשונה בשנת 1971 ורצה למעלה מ-650 פעמים לאחר מספר הצגות יונה אליאן החליפה את דליה פרידלנד בתפקידה בהצגה.
את שיר הנושא של ההצגה ביצע ששי קשת.
השיר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של הגל הקל ב-21 בפברואר 1972, צעד בו במשך 11 שבועות עד 8 במאי 1972, והגיע בשיאו למקום השני ב-3 באפריל 1972.
בשנת 1988 הועלתה גרסה נוספת של ההצגה בכיכובם של דן תורג'מן וענת עצמון.
בשנת 2011 ארבעים שנה לאחר העלאת ההצגה המקורית, הועלתה גרסה מחודשת בכיכובם של סמי הורי וליאת אקטע.
בּוֹטָפוֹגוּ כדורגל וחתירה (בפורטוגזית: Botafogo de Futebol e Regatas, המכונה בקצרה "בּוֹטָפוֹגוּ") הוא מועדון ספורט ברזילאי הממוקם בשכונת בדרום העיר ריו דה ז'ניירו.
המועדון מוכר במיוחד בזכות קבוצת הכדורגל שלו, המשחקת בליגת העל הברזילאית (נכון ל-2023).
קבוצת הכדורגל בוטפוגו היא אחת מארבע קבוצות הכדורגל הגדולות של מדינת ריו דה ז'ניירו ביחד עם פלמנגו, ואסקו דה גאמה ופלומיננסה.
לבוטפוגו קהל האוהדים השלישי בגודלו במדינת ריו דה ז'ניירו והעשירי בברזיל.
בוטפוגו בין מועדוני הספורט הוותיקים שבברזיל.
"מועדון החתירה בוטפוגו" (Club de Regatas Botafogo) נוסד ב-1 ביולי 1894 (על מנת להתחרות במרוצי החתירה הפופולריים בשלהי המאה ה-19 בריו דה ז'ניירו) ואילו "מועדון כדורגל בוטפוגו" (Botafogo Football Club) נוסד ב-12 באוגוסט 1904. שני המועדונים התאחדו ב-8 בדצמבר 1942 תחת השם הנוכחי.
היריבות בכדורגל בין בוטפוגו ופלומיננסה היא הוותיקה ביותר בכדורגל הברזילאי - מאז 22 באוקטובר 1905.
מאז 2007 המגרש הרשמי של בוטפוגו הוא האצטדיון האולימפי ז'ואו אבלאנז'ה (Estádio Olímpico João Avelange), המוכר בכינוי "אנז'ניאו" (Engenhão), היותו שוכן בשכונת "אנז'ניו דה דנטרו" (Engenho de Dentro) שבעיר ריו דה ז'ניירו.
האצטדיון נבנה על ידי מדינת ריו דה ז'ניירו לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2007 ומושכר לבוטפוגו למשך 20 שנה.
בסיום עונת 2014 ירדה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-19 והלפני אחרון בטבלה.
עונה לאחר מכן חזרה לליגת העל.
בעונת 2020 ירדה בפעם השלישית לליגת המשנה.
ביוני 2025 בגביע העולם למועדונים הפתיעה הקבוצה וניצחה את קבוצת הפאר הצרפתית, אלופת אירופה לאותה שנה, פריס סן-ז'רמן בתוצאה 1-0.
טאסה ברזיל (אוחד עם ליגת העל) 1968
קואדרנגולר דה בואנוס איירס 1964
טורניר פאלמה דה מיורקה 1988
טורניר הנשיא השלישי של רוסיה 1996
בּוּטְרוֹס בּוּטְרוֹס-רַאלִי היה דיפלומט ופוליטיקאי מצרי שכיהן כשר החוץ של מצרים בין השנים 1977–1991, וכמזכ"ל האו"ם בין השנים 1992–1996.
בוטרוס-ראלי נולד בקהיר למשפחה קופטית.
סבו היה שר החוץ ולאחר מכן ראש ממשלת מצרים, בוטרוס ראלי (1910-1846).
בשנים 1954–1955 למד באוניברסיטת קולומביה במסגרת תוכנית פולברייט, בין 1963 ל־1964 עמד בראש המרכז למחקר של האקדמיה למשפט בינלאומי בהאג, ובשנים 1967–1968 היה מרצה אורח בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פריז.
הוא נישא ללאה-מריה, בת למשפחת נדלר היהודייה שהגיעה מרומניה לאלכסנדריה והמירה דתה לנצרות קתולית בצעירותה.
בוטרוס-ראלי מונה לשר החוץ של מצרים ב-1977, במקומו של אסמאעיל פהמי, שהתנגד לביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל, וכיהן בתפקיד עד 1991 (חוץ מתקופה קצרה כאשר מוחמד איברהים כאמל כיהן כשר החוץ).
לאחר מכן היה לתקופה קצרה לסגן ראש הממשלה לענייני חוץ, לפני שעבר לאו"ם.
כשר החוץ השתתף בוועידה שהובילה לחתימת הסכמי קמפ דייוויד, והיה לו חלק בהשגת הסכם השלום בין ישראל למצרים.
הוא ספג ביקורת על אזלת ידו של האו"ם לנוכח רצח העם ברואנדה ומלחמת האזרחים באנגולה.
האו"ם בראשותו התקשה גם להתמודד עם מלחמת אזרחים ביוגוסלביה המתפוררת, במישור הדיפלומטי וההומניטרי.
ב־1996 העלו עשר חברות מועצת הביטחון, בראשות שלוש החברות האפריקאיות מצרים, גינאה ביסאו ובוטסואנה, את מועמדותו לכהונה שנייה (חמש שנים נוספות) כמזכ"ל האו"ם.
ארצות הברית מנעה יזמה זו כשהטילה וטו על מועמדותו.
חברות המועצה בריטניה, פולין, קוריאה הדרומית ואיטליה הצביעו בעד בוטרוס-ראלי, אך רק לאחר שהווטו האמריקני הוכרז, ולא הוסיפו את תמיכתן להצעת המועמדות קודם לכן.
כך היה בוטרוס-ראלי למזכיר הראשון בתולדות הארגון שלא נבחר לכהונה שנייה.
בוטרוס-ראלי שימש מ־1997 עד 2002 כמזכיר הכללי של הארגון הבינלאומי לפרנקופוניה, ארגון המאגד מדינות דוברות צרפתית.
הוא כיהן כראש המועצה המנהלת של האקדמיה למשפט בינלאומי בהאג.
בספטמבר 2004, בריאיון לטלוויזיה המצרית, כינה את ארצות הברית "משטר טוטליטרי" בכל הנוגע ליחסי החוץ שלה.
בוי (מכונה גם בוי-בומבה, בומבה-מאוו-בוי, בפורטוגזית: Bumba-meu-boi, boi-bumbá) הוא חג וסגנון מוזיקה עממי מאזור האמזונאס וצפון מזרח ברזיל והפך עם הזמן להיות מקובל בזרם המרכזי של המוזיקה בברזיל.
החגיגות נסבות סביב אגדה אודות מותו ותחייתו של פר ומלוות ברפרטואר מוזיקלי מיוחד בתיפוף וריקוד.
הבומבה מאו בוי הוא אחד מהחגים שייחודיים לפולקלור הברזילאי ונהוג לחגוג אותו בנוסף או במקביל לחגיגות יוני (Festas juninas).
מקורו של הסיפור אינו ידוע בוודאות, אך כנראה שמוצאו ממדינת פיאואי ומשם הסיפור עבר בעל פה וכיום הוא כולל גרסאות שונות.
האגדה מספרת על בוקר עשיר שהכומר גנב ממנו את השור כדי לתת את הלשון לאשתו שהייתה בהיריון, הבוקר יצא לחפש את השור אך הוא נמצא מת, הם הלכו לשמאן מכשף אלילים שהחזיר את השור לתחייה ופייס בין הבוקר לכומר.
בחג מקובל להתחפש לדמויות מהסיפור ולהציג אותו דרך ריקוד ושירה.
בחלק מהערים (כגון סאו לואיס) מקימים במהלך החג במות ברחבי העיר שעליהן מופיעות קבוצות של נגנים, זמרים, ורקדנים, כשכל קבוצת רקדנים מייצגת דמות ותפקידה הוא להמחיז את האגדה עם הלהקה שמנגנת ושרה.
באמזונאס החגיגיות מתבצעות בשתי קבוצות גדולות שמציגות באצטדיון מיוחד בו נערכת תחרות שכוללת ניקוד קפדני על לבוש, כוריאוגרפיה תיאום ועוד.
האגדה משלבת יסודות קומיים ודרמטיים, והיא מוצגת בכל פעם בצורה אחרת בהתאם לקהל ולמטרה האומנותית: לפעמים היא מתוארת כדרמה, לעיתים כקומדיה או כמשל שמבטא ביקורת חברתית מסוימת.
האגדה הוטמעה עמוק בתרבות של צפון מזרח ברזיל וסביב האגדה נוצרו פואמות, הצגות תיאטרון, שירים, חפצי אומנות פלסטית, ריקודים, קמעות וסמלים רבים.
בוטרינט (באלבנית: Butrint או Butrinti; ביוונית: Βουθρωτό; בלטינית: Buthrotum) היא עיר עתיקה ואתר ארכאולוגי בדרום אלבניה.
המקום היה מיושב מאז התקופה הפרהיסטורית והיה עיר יוונית, רומית ומושב בישוף עד שנזנח.
ב-1992 הכריז ארגון אונסק"ו על המקום כאתר מורשת עולמית.
בוטרינט יושבת על גבעה מיוערת על חצי אי קטן שצורתו כשל עיגול בקוטר של חצי קילומטר, ומשקיפה אל תעלת ויוארי.
תעלה זו שאורכה כ-5 ק"מ, מובילה ממצר קורפו החוצץ בין האי היווני קורפו לבין קו החוף של אפירוס, ומסתיימת בלגונה קטנה המכונה "אגם בוטרינט".
שרידי העיר בוטרינט שוכנים על חופה הצפוני של התעלה ומוקפים על ידה מכל הכיוונים.
מעבורת קטנה חוצה את התעלה מרציף השוכן בסמוך ממערב לאתר.
האתר היה מיושב כבר במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה, היינו לפני 50,000 עד 10,000 שנה, ונשמרו בו שרידים גם מתקופת הברונזה (משנת 2000 עד 500 לפנה"ס).
מסוף המאה ה-7 לפנה"ס ועד הכרזתה כקולוניה רומית בשנת 44 לפנה"ס התגוררו בעיר יוונים חאונים.
החאונים עמדו בקשר עם האילירים מצפון ועם המושבה הקורינתית בקורפו, והעיר הייתה בנויה בצורת פוליס יווני ובה תיאטרון, אגורה ומקדש חשוב לאסקלפיוס.
בשנת 228 לפנה"ס היה האזור לשטח חסות רומי, ושלטונם בו התחזק לאחר המלחמה האילירית השנייה בשנת 219 לפנה"ס.
בוטרינט הייתה לקולוניה רומית בפרובינקיה איליריקום בשנת 44 לפנה"ס, והתפשטה באופן ניכר בתקופת אוגוסטוס על אדמות שיובשו מביצות.
בין היתר נבנו בה אמת מים, מרחצאות רומים, פורום ונימפאום.
במאה ה-3 חרב חלק גדול מבוטרינט ברעידת אדמה, אך הממצאים הארכאולגים מגלים כי בשלב זה כבר הייתה העיר בנסיגה.
במאה ה-6 הייתה בוטרינט למקום מושבו של בישוף ונבנו בה מספר מבנים נוצרים מוקדמים, ביניהם בזיליקות ובפטיסטריום.
יוסטיניאנוס הראשון חיזק את חומותיה של העיר אך הדבר לא מנע מהאוסטרוגותים להחריבה בשנת 550. כאשר פלשו הסלאבים לאזור במאה ה-7 חדל היישוב האנושי במקום לזמן מה, אך הוא התחדש עם הכיבוש הביזנטי במאה ה-9. לאחר מסע הצלב הרביעי ב-1204 הייתה העיר לחלק מדספוטט אפירוס.
במאה ה-14 באה בוטרינט תחת שלטונם של בית אנז'ו ולאחר מכן של ונציה.
התקפות נמשכות מצד דספוטט אפירוס והאימפריה העות'מאנית הביאו לביצורה האינטנסיבי של העיר, ובין היתר הוקמו בתקופה זו הטירה, המצודה המשולשת על הגדה הדרומית של תעלת ויוארי וחומות העיר החדשות.
בסוף המאה ה-15 השתלטו העות'מאנים על המקום, לאחר שהכריעו את ההתנגדות שהונהגה על ידי הגיבור הלאומי האלבני סקנדרבג, אך העיר הלכה וננטשה.
עם עצמאות אלבניה ב-1912, הייתה בוטרינט לחלק ממנה, והיא שוכנת 5.5 ק"מ בלבד מצפון לגבול היווני.
ב-1928 נערכו חפירות ארכאולוגיות ראשונות בעיר ואלה בוצעו על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית ונמשכו עד 1943. לאחר מכן חקרו ארכאולוגים אלבנים את האתר, ועם נפילת השלטון הקומוניסטי במדינה ב-1992 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.
בשל תחזוקה לקויה, ביזה והזנחה הכליל אונסק"ו את האתר ברשימת האתרים הנמאים בסיכון ב-1997, אך במקביל ב-1999 הורחב השטח המוכרז כאתר מורשת.
בשנת 2000 הכריזה ממשלת אלבניה על האזור כפארק לאומי וב-2005 הוסרה הכרזתה של בוטרינט מרשימת האתרים בסיכון.
באתר מתקיים פסטיבל תיאטרון מדי שנה.
בוי ג'ורג' ב-14 ביוני 1961) הוא זמר וכותב שירים אנגלי.
היה סולנה של להקת "מועדון תרבות" (Culture Club).
לאחר פירוק הלהקה המשיך לקריירת סולו ותקליטן.
בוי ג'ורג' נולד בלונדון בשם ג'ורג' אלן או'דאוד.
הוריו, ג'רי ודינה, היו במקור מאירלנד.
לג'ורג' ארבעה אחים ואחות אחת.
ג'ורג' היה חסיד של התנועה הרומנטית החדשה, שהייתה פופולרית בבריטניה בראשית שנות השמונים.
הוא וחברו הזמר מרילין נהגו לפקוד באופן קבוע את מועדון "הבליץ'", מועדון לילה אופנתי בלונדון, שנוהל על ידי סטיב סטריינג' מלהקת "ויסאז'".
השניים אף עבדו במועדון כאחראים על שמירת החפצים.
סגנון הלבוש האנדרוגיני של ג'ורג' משך את תשומת לבו של המפיק המוזיקלי מלקולם מקלארן, ובשנת 1981 הוא ארגן לו הופעות משותפות עם להקת "באוו וואו וואו", תחת שם הבמה "לוטננט לאש".
הפופולריות שהחל לצבור גרמה לחיכוכים בינו לבין סולנית הלהקה, ושיתוף הפעולה ביניהם הסתיים לאחר זמן לא רב.
הלהקה הוקמה ב-1981, והשם שנבחר לה שיקף את הרקע האתני הרב-תרבותי של חבריה: זמר אירי קרוס-דרסר (בוי ג'ורג'), ג'מייקני (מייקי קרייג), מתופף יהודי (ג'ון מוס) ואנגלו-סקסי אנגלי (רוי היי).
חברת וירג'ין רקורדס החתימה את הלהקה על חוזה הקלטות בבריטניה, וחברת אפיק רקורדס הפיצה את אלבומיהם בארצות הברית.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Kissing to Be Clever", יצא בשנת 1982, ומכר מעל חמישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
הסינגל השלישי מהאלבום, "Do You Really Want to Hurt Me", שהושפע מסגנון הרגאיי, זכה להצלחה עולמית והגיע למקום הראשון במצעדי הסינגלים ב-12 מדינות.
הלהקה הפכה לראשונה מאז הביטלס שהצליחה להכניס לעשרת הגדולים בארצות הברית שלושה להיטים מתוך אלבום בכורה.
ג'ורג' הוביל את הלהקה כדמות צבעונית ומוחצנת.
הוא נהג להשתמש באיפור כבד, ויחד עם קולו העדין והבגדים הססגוניים שלבש הייתה דמותו שילוב של גבריות ונשיות באופן המנוגד לקודים החברתיים המקובלים, זאת בתקופה בה מונחים כגון קוויריות, ג'נדרקוויר או קרוס-דרסר לא רווחו בשיח הציבורי באופן נרחב.
מראהו האֶקְסְצֶנְטְרִי והאנדרוגיני של ג'ורג' ושערו הארוך גרמו לכך שהופעת הבכורה של הלהקה בתוכנית "טופ אוף דה פופס" עוררה הדים ותגובות כגון "מר (או שמא זו גברת?) מוזר" מצד הצהובונים והמגזינים, שפרסמו את תמונותיו על עמודי השער שלהם.
בגיל 21 הפך ג'ורג' לאייקון תרבותי ולכוכב בינלאומי.
אלבומה השני של הלהקה, "Colour by Numbers", יצא בשנת 1983 והפך לאלבומה המצליח ביותר, שמכר כתשעה מיליון עותקים ברחבי העולם.