tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זוהי דרך פשוטה, יעילה וגמישה לפתרון בעיות אופטימיזציה, כגון מציאת הנתיב הקצר ביותר בין צמתים ברשת.
חקר החלל: המבנה החוטי של P.
polycephalum היוצר רשת למקורות מזון, דומה למבנה חוטי גלקסיות בקנה מידה גדול של היקום.
תצפית זו הובילה אסטרונומים להשתמש בסימולציות המבוססות על תנועת פטריריות לשם לחיפוש אחר חומר אפל.
ריר (בלועזית: מוקוס, Mucus) הוא נוזל צמיג המופרש על ידי קרום רירי, בגופם של יצורים שונים.
לריר המופרש בתוך גופם של בעלי חיים שני תפקידים עיקריים:
סיכוך: הריר מסייע למעבר חומרים דרך צינורות בגוף; לדוגמה, המזון עובר ביתר קלות דרך הוושט, בדרכו אל הקיבה, הודות לריר המופרש מהדפנות הפנימיות של הוושט.
הגנה: הריר לוכד בתוכו מיקרואורגניזמים וחלקיקים אחרים (עשן ואבק, למשל).
בכך הוא מונע מהם (במקרה של חיידקים או נגיפים) מלהגיע ליעדם (תאי הרקמה), להתיישב שם, להתרבות ולהזיק באמצעות שחרור רעלנים.
בנוסף, הריסים (שעריות) הנמצאים לעיתים קרובות בדפנות הפנימיות של האיברים מסלקים את הריר על החלקיקים הלכודים בו, ובכך שומרים על ניקיון הרקמה.
התהליך שתואר כאן מתרחש בריאות ובמעי, בין השאר.
סוג אחר של הגנה מספק הריר המכסה את הדופן הפנימית של הקיבה; כאן מגן הריר על תאי הקיבה מפני עיכול עצמי על ידי חומצת מימן כלורי, החומצה החזקה הנמצאת בקיבה.
בנוסף, יצורים רבים מפרישים ריר חיצוני:
דו-חיים, כגון צפרדעים וקרפדות, מפרישים ריר על עורם.
הדו-חיים, אשר מבחינה אבולוציונית התפתחו מהדגים והיו היצורים הראשונים שיצאו מן המים, מעולם לא הסתגלו באופן מושלם לחיים על-פני היבשה.
אחד המאפיינים של זה הוא הצורך התמידי בלחות.
הריר המכסה את עורם של הדו-חיים מספק להם את הלחות הנדרשת כשהם נמצאים מחוץ למים.
חלזונות, תולעים ויצורים דומים נעים באמצעות התכווצויות של גופם.
יצורים אלו מפרישים ריר לשם סיכוך המשטח עליו הם נעים ובכך הקלה על תנועתם.
הריר המופרש בתוך גופם של בעלי חיים מורכב ממים, בהם מומסים מלחים שונים וכן חלבונים הנקראים מוצינים.
בנוסף מכיל הריר חומרים אנטיספטיים (נוגדי מיקרואורגניזמים), כגון ליזוזים (האנזים המצוי בדמעות) ונוגדנים.
את הריר מפריש סוג מיוחד של תאי אפיתל.
בגופם של בעלי חיים, מיקרואורגניזמים פתוגניים (מחוללי מחלות) רבים מצאו דרכים להילחם בריר.
רבים מהם מפרישים רעלנים הגורמים להרס התאים המפרישים ריר.
חלקם מייצרים אנזים הקרוי מוּצינאז, המפרק את המוצינים שבריר.
בזיהומים רבים של דרכי הנשימה מיוצרות כמויות גדולות מהרגיל של ריר, כמנגנון של הגוף ללחימה בפתוגנים.
זוהי הסיבה לגודש באף ולנזלת אותם חווים אנשים מצוננים.
כשהריר מיוצר באופן כרוני בכמויות גדולות מהרגיל, עלול הדבר לגרום נזק חמור לאיברים השונים.
תופעה זו מתרחשת בחולי סיסטיק פיברוזיס.
תרופות מסוימות גורמות לפגיעה בתאים מייצרי ריר.
אספירין, למשל, פוגע ברירית הקיבה, דבר הגורם לעיתים לכיבי קיבה (אולקוס).
ריקשה (מיפנית: 力車, rikisha) היא כלי רכב דו- או תלת-גלגלי המשמש להסעת נוסע בודד (לרוב) או מספר נוסעים ומונע בכוח שרירי הנהג או בצורה ממונעת.
הריקשה פותחה לראשונה ביפן, ובעקבות המחיר הנמוך של הנסיעה בה הפכה הריקשה לפופולרית בעריה והתפשטה לשאר ארצות אסיה.
ישנם שני סוגים עיקריים של ריקשות:
ריקשה דו-גלגלית, המונעת על ידי אדם, הרתום אליה ומושך אותה תוך כדי הליכה או ריצה.
ריקשה תלת-גלגלית, הרתומה לאופניים המופעלים על ידי נהג הריקשה.
ריקשות נפוצות בימינו באזורים מסוימים בהודו, בנפאל ובמדינות אחרות באסיה.
ריקשות ממונעות קיימות במדינות הודו-סין (שבהן הן מכונות "טוק-טוק") ובהודו, שבה גם ריקשה ממונעת נקראת ריקשה או אוטו-ריקשה.
מקור שמה של הריקשה במילה היפנית 人力車 (ג'ינריקישה), כאשר 人 (ג'ין) משמעותו "אדם", משמעות המילה 力 (ריקי) היא כוח, ו-車 (שה) היא המילה היפנית לכלי רכב.
ביחד, משמעות הצירוף המילולית היא "כלי רכב מונע-אדם".
רבי שמעון בן לקיש המכונה: ריש לקיש או בר לקיש (בראשי תיבות: ר"ל או רשב"ל) היה מגדולי אמוראי ארץ ישראל בדור השני.
ריש לקיש פעל בטבריה במחצית השנייה של המאה השלישית לספירה, ושימש תלמיד חבר ובר פלוגתא מרכזי של גיסו, רבי יוחנן.
במקורות אין פרטים אודות משפחתו, אך ידוע שהיא הייתה משפחת תלמידי חכמים, כנראה מציפורי, שכן מסופר שבילדותו זכה לראות את רבי יהודה הנשיא (אך לא היה תלמידו), שמקום מושבו היה בציפורי.
על פי המסופר בתלמוד הבבלי, לתקופה מסוימת מכר עצמו ללודיים.
לפי דעה אחת אלו גלדיאטורים , לדעה אחרת, אלו בני ארץ לוד, ולדעת רש"י אוכלי אדם (קניבלים).
מבנה גופו החסון עמד לו להינצל מסכנות גוף ונפש הכרוכות בכך.
במשך תקופה היה גם מנהיג חבורת שודדים, אך לאחר שנפגש עם רבי יוחנן, גדול אמוראי ארץ ישראל בדור השני, שהיה כפי הנראה, בן גילו, חזר בתשובה, והיה לאמורא חשוב.
רבי יוחנן אף השיא לו את אחותו לאישה, ולא נפרד ממנו עד סוף ימיו.
לפי שיטת התוספות, גם לפני שהיה שודד, היה ריש לקיש תלמיד חכם וידע הרבה תורה, והוא פרק עול תורה, נעשה עם הארץ, ועסק בגזל, עד שפגש את רבי יוחנן.
אך לדעת רבים אחרים, עד שנפגש עם רבי יוחנן, מעולם לא למד ריש לקיש תורה.
כאמור, מורו המרכזי היה רבי יוחנן, אך בתלמוד מובאים ציטוטים ממנו בשם חכמים אחרים, כגון רבי חנינא בר חמא, בר קפרא, רבי ינאי, רבי אושעיא, ורבי יהודה נשיאה, היינו שהוא שמע תורה גם מפיהם.
ריש לקיש שקד בצורה בלתי רגילה על לימודיו בתורה, ומכאן מאמרו "לא נברא הירח אלא ללימוד".
במדרש מתואר שהוא היה יושב במערה בטבריה, והיה שם איש אחד שהיה מכין לו צפחת מים.
כשנתייגע ריש לקיש מרוב הלימוד, היה נכנס ונוטל את הצפחת ושותה את מימיה.
בשעת הגותו היה כה שקוע בלימוד, עד שסופר עליו שפעם באמצע הגותו בתורה יצא מחוץ לתחום שבת בלי משים, ואף בעת חוליו, כשהיה שוכב על בטנו ופניו כלפי הקרקע, לא הפסיק ללמוד.
הוא היה חוזר על משנתו ארבעים פעם לפני שנכנס לשיעורו של רבי יוחנן, עד שלימים נעשה משנהו של רבי יוחנן, ותפקידו היה לחזור עם התלמידים על פרקו של רבי יוחנן.
בשעת שיעורו של רבי יוחנן היה ריש לקיש מתפלפל עמו בהלכה ומקשה לו עשרים וארבע קושיות על כל דבר ודבר, ומתוך כך הייתה ההלכה מתבררת.
פלפולו היה כה גדול, עד שאמר עליו עולא: "הרואה את ריש לקיש בבית המדרש, כאילו עוקר הרים וטוחנם זה בזה".
רבי יוחנן הכיר בכוחו של חברו, והיה מודה ששקול הוא כנגדו, ובעניינים שריש לקיש חלק עליו, פעמים היה מוותר על דעתו ואומר: מה אעשה?
פעם אחת רבי יוחנן אף הביא מימרא משמו, ומצאנו שריש לקיש אף כפה את דעתו על רבי יוחנן עד שהלה חזר בו.
גם בישיבתו של רבי אושעיא הוקירו והחשיבו את גדולתו התורנית.
בעיני בני הדורות הבאים היו רבי יוחנן וריש לקיש שווים במעלתם, וקראו להם: "שני גדולי עולם".
ההערכה כלפיו הייתה כה גדולה, שנאמר, שמי שריש לקיש מדבר איתו בשוק, נותנים לו הלוואה ללא עדים.
בתלמוד הוא מתואר כאדם אמיץ העשוי ללא חת.
במקרה אחד רדף אחרי קבוצת שודדים שחטפה את רבי אימי, והצילו.
במקרה אחר רדף אחרי הליסטים שגזלו ממון מרבי יוחנן והצליח להוציא מהם את כל הגזלה.
לעיתים הפנה את חריפות לשונו כלפי חכמים אחרים, כגון כאשר קרא לרבי חייא בר זרנוקי ורבי שמעון בן יהוצדק בשם "רועי בקר" וכשאמר על רבי אלעזר בן פדת, בתמיהה, "זהו שאומרים עליו אדם גדול הוא?!"
במקרה אחר דרש ריש לקיש: "נשיא שחטא - מלקין אותו בבית דין של שלושה" (ואין צורך בהרכב בית דין מורחב של 23 דיינים).
הדבר הגיע לאזניו של רבי יהודה נשיאה ועורר את חמתו, וזה שלח חיילים לתפוס אותו, אך ריש לקיש הצליח לחמוק מהם ולהסתתר במגדלא ובכפר חיטיא הסמוכות לטבריה.
לאחר התערבותו של רבי יוחנן, שאמר לנשיא כי ללא ריש לקיש הרי הוא כאדם המנסה למחוא כפיים ביד אחת, התפייס הנשיא.
ריש לקיש נאות להיפגש עמו, וכשפגשו שאלו הנשיא: "מה ראית לומר הלכה זו ולפגוע בכבודי?", וריש לקיש השיב: "וכי בגלל פחד אמנע מללמד את תורת ה'?!".
סכסוך נוסף בין ריש לקיש לרבי יהודה נשיאה אירע כאשר ריש לקיש יצא להגנת יוסי מעונאה אשר דרשותיו בבית הכנסת של בית מעון פגעו גם הן בכבוד הנשיאות.
למרות הידידות בינו לרבי יוחנן, לפי המסופר בתלמוד, ריש לקיש מת כתוצאה מקפידא שרבי יוחנן הקפיד עליו.
רבי יוחנן לא יכול לשאת בצערו הגדול, והיה הולך וצווח, "בן לקיש, היכן אתה?
בן לקיש, היכן אתה?" עד שנטרפה דעתו.
בקשו עליו החכמים רחמים, ונפטר גם הוא.
בנו הקטן אף הוא נודע בחריפותו עוד בהיותו ילד, אך נראה שלא האריך ימים, שכן לא מצאנו אף אחד מבניו של ריש לקיש בין חכמי הדור הבא.
ריש לקיש נפטר בחוסר כל, והשאיר אחריו רק קב של כרכום.
מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל אך מסורת כתובה מראשית המאה ה-13 (כ-1,000 שנה אחרי תקופתו) אותה תיעד לראשונה מנחם החברוני (1215 לערך), טוענת לקברו בחורבת קציון.
החל מהמאה ה-14 ציינו עולי רגל שונים כי לצידו (בקציון) נקבר רבי יוחנן דקציון.
מסורת מאוחרת עוד יותר מסוף המאה ה-19, אותה תיעד רחמים יוסף חיים אפולטקה בספרו "מסעי היר"ח" (1876 לערך), טוענת לקברו בטבריה לצד חברו רבי יוחנן בר נפחא.
מסורת קברו של רבי יוחנן (בר נפחא) בטבריה קדומה יחסית, והיא נזכרת בפי רוב עולי הרגל עוד מראשית המאה ה-13. לפי מרבית החוקרים, מדובר ככל הנראה בטעות שנוצרה במהלך הדורות, עקב בלבול בין רבי יוחנן דקציון ורבי יוחנן בר נפחא.
כאמור, שמו של ריש לקיש היה רבי שמעון בן לקיש, וכך הוא מכונה בתלמוד הירושלמי.
בתלמוד הבבלי לרוב מכונה ריש לקיש, ובפירוש זה נחלקו הדעות:
יש הסוברים שמשמעו "ראש הגנבים".
יש קושי מסוים לקבל הסבר זה, שכן על פי ההלכה אסור להזכיר לבעל תשובה את חטאיו (אונאת דברים) וכן מצינו שכשרבי יוחנן הזכיר לו את עברו נפגע ריש לקיש והדבר הוביל למותו.
הרב ראובן מרגליות בספרו 'לחקר שמות וכינויים בתלמוד' מעלה השערה כי "לקיש" היה שם עירו של רבי שמעון, כפי שמצאנו עוד מחכמי התלמוד עם הצימוד לקיש או לקישא.
חיזוק נוסף לטענה עולה מאזכור בתלמוד הבבלי בו מכנה רבי יוחנן את רשב"ל 'בר לקישא' - בן לקיש, ייתכן איפוא כי ר' שמעון בן לקיש היה ראש חכמי העיר לקיש ולכן נתכנה ריש לקיש.
יש הסוברים כי השינוי הוא כתוצאה מטעות דפוס; לסברה זו, בתחילה רבי שמעון בן לקיש נכתב "ר"ש בן לקיש", וככל הנראה בשלב מסוים הפכו המירכאות לאות י', והשם ל"ריש לקיש".
ריש לקיש העיד על עצמו כי את חלק ממאמריו הוא מוסר בשם אבותיו, וחכמים בשם זה אכן נזכרים בדורות שקדמו לו, ובהם יהודה בן לקיש ויהושע בן לקיש.
חלק ניכר מן הסוגיות בתלמוד הירושלמי וגם בתלמוד הבבלי, מבוסס על המחלוקות בין רבי יוחנן וריש לקיש.
במחלוקות אלו ההלכה היא בדרך כלל כרבי יוחנן, אך בכמה מקומות נקבעה כריש לקיש.
אחת המחלוקות הבודדות שבהן נקבעה ההלכה כריש לקיש, היא בשאלה האם קניין פירות כקניין הגוף: האם על ידי העברת כל הזכויות על נכס מסוים, עוברת גם הבעלות על אותו נכס.
המחלוקת, המתבטאת בצורות שונות ושיש לה השלכות לתחומים רבים מאוד בהלכה, נוגעת בעומק תפיסת מושג הקניין.
ההלכה נקבעה כריש לקיש: קניין פירות אינו כקניין הגוף, כלומר: מושג הקניין ומושג השימוש או ההנאה מן הקניין אינם מושגים זהים.
הקניין הוא מהות וזכות בפני עצמה, וזכות השימוש וההנאה מקניינים היא זכות ומהות נבדלת לעצמה.
ריש לקיש עסק רבות בדיני חזקת אומדנא.
הוא עצמו העניק משקל רב לחזקת האומדנא, גם כאשר היא סותרת חזקה דמעיקרא (חזקה המתבססת על המצב הראשוני), וקבע שכאשר ישנה חזקת אומדנא לא מתחשבים כלל בחזקת טהרה.
כך למשל, קבע שתינוקות המטפחים באשפה, יש להניח שהם טמאים (על סמך החזקה המתבססת על רוב הילדים, שאינם שומרים על טהרת ידיהם), עד שניתן לשרוף תרומה שנגעו בה ילדים.
מספר מאימרותיו הפכו לפתגמים שגורים בשפה העברית, כגון: "המגביה ידו על חברו, אף על פי שלא הכהו - נקרא רשע"; "קשוט עצמך (תקן את עצמך), ואחר כך קשוט אחרים"; "יהא חביב עליך דין של פרוטה כדין של מאה מנה"; "החושד בכשרים - לוקה בגופו".
הוא היה נאמן לארץ ישראל, ודיבר דברים קשים נגד בני בבל.
על הבבליים המתרפים מלעלות לא"י היה אומר: "אלהא סנינא לכו (=אלוהים שונא אתכם\באלוהים, אני שונא אתכם)...אילו היו כל ישראל עולים ביחד כחומה בימי עזרא - היו משולים ככסף, שאין רקב שולט בו.
עכשיו, שעלו קבוצות קבוצות כדלתות, נמשלו בארז, שהרקב שולט בו".
בניגוד לדעות אחרות הוא מצא טוב במופעי המימוס ואמר:
"אין דברי התורה מתקיימין, אלא במי שממית את עצמו עליה".
"כל העוסק בתורה - יסורין בדלים ממנו".
"כל העוסק בתורה בלילה, הקב"ה מושך עליו חוט של חסד ביום".
"שני תלמידי חכמים הנוחין זה לזה בהלכה, הקב"ה מקשיב להן".
"כל המלמד את בן חברו תורה, מעלה עליו הכתוב כאילו עשאו".
"אין תלמיד חכם רשאי לישב בתענית, מפני שממעט במלאכת שמים".
"'כי עליך הורגנו כל היום' () - אלו תלמידי חכמים".
"כל העוסק בתורה - כאילו הקריב עולה, מנחה, חטאת ואשם".
"תלמיד חכם צריך שלא יהא בו שום דופי"
על יצר הרע: "יצרו של אדם מתגבר עליו בכל יום ומבקש להמיתו...
ואלמלא הקב"ה שעוזר לו, אינו יכול לו"; "לעולם ירגיז אדם יצר טוב על יצר הרע"; "אין אדם עובר עבירה, אלא אם כן נכנסה בו רוח שטות"; "כל המתלוצץ - נופל בגיהנום".
"כל אדם שכועס, אם חכם הוא - חכמתו מסתלקת ממנו, אם נביא הוא - נבואתו מסתלקת ממנו".
"רשעים, אפילו על פתחו של גיהנום אינם חוזרים בתשובה".
"המעמיד דיין על הציבור שאינו הגון, כאלו נטע אשרה בישראל".
נתן אלתרמן, כתב בצעירותו, בקישינב, פואמה אפית בת 96 עמודים בכתב יד, בשם "ר' שמעון בן לקיש: פואמה בג' חלקים".
דיק The Divine Invasion צוטט ריש לקיש על ידי אליהו הנביא באומרו:
ריקרדו שאיי (איטלקית: Riccardo Chailly; נולד ב-20 בפברואר 1953) הוא מנצח איטלקי.
הוא החל את קריירת הניצוח שלו כמנצח אופרה ובהדרגה הרחיב את הרפרטואר למוזיקה סימפונית.
שאיי נולד במילאנו למשפחה מוזיקלית.
אביו, לוצ'אנו, היה מלחין וריקרדו למד איתו קומפוזיציה בנעוריו.
בגיל עשרים התמנה שאיי לעוזר מנצח לקלאודיו אבאדו בלה סקאלה.
הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1978 בלה סקאלה ועד מהרה הוצף בהזמנות לנצח בבתי אופרה אחרים, בהם המטרופוליטן אופרה, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, פסטיבל זלצבורג והאופרה הממלכתית של בוואריה.
בין השנים 1982–1988 היה שאיי מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית ומשנת 1982 עד 1985 היה מנצח אורח ראשי של הפילהרמונית של לונדון.
משנת 1986 עד 1993 ניצח על התיאטרו קומונאלה די בולוניה.
משנת 1988 עד 2004 היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם, שם התמסר לביצועי הרפרטואר הסימפוני המקובל, בעיקר ברוקנר ומאהלר, שהקנו לתזמורת את המוניטין שיצאו לה, אך בד בבד גם הרחיב במידה משמעותית את הרפרטואר ביצירות של המאה ה-20 ומוזיקה בת ימינו.
בשנת 1995 ניצח שאיי על פסטיבל מאהלר, שחגג את יובל המאה לקונצרט הראשון של מאהלר בקונצרטחבאו.
הוא ניצח גם על אופרות באמסטרדם, הן בקונצרט המנחה השנתי לחג המולד של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית והן באופרה ההולנדית, שם נפרד לשלום מאמסטרדם בהפקה של "דון קרלו" מאת ורדי.
באוגוסט 2005 נכנס שאיי לתפקידו החדש בלייפציג כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס ומנהל מוזיקלי כללי של האופרה שם.
בשנת 2008 הוא השתתף בסרט תעודי של הבמאי האוסטרי פולקר שמידט על חייו של ג'קומו פוצ'יני לצד נכדו של פוצ'יני.
בשנת 2016 סיים את תפקידו כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס.
בשנת 2014 החליף את דניאל בארנבוים בתפקיד המנהל המוזיקלי של לה סקאלה.
רישאר דמבו היה תסריטאי, במאי קולנוע ותיאטרון וסופר יהודי-צרפתי.
התפרסם במיוחד בסרטיו "מהלכים מסוכנים" (La Diagonale du fou) ו"אינסטינקט המלאך" (L'Instinct de l'ange).
דמבו נולד בפריז למשפחה יהודית ממוצא מזרח אירופי.
בשנת 1964 סיים את בחינות הבגרות במגמה פילוסופית והחל את לימודיו ב"מכון הגבוה לקולנוע" (IDHEC).
שימש כעוזר של הבמאי ז'אן שמידט בשלשה סרטים קצרים, ואחר כך שימש כמתמחה בתחנת השידור של "חברת הרדיו והטלוויזיה הצרפתית".
הוא המשיך להתמחות בקולנוע כעוזר של הבמאי אנדרה טשינה בהכנות לסרט "פאולינה עוזבת" (Paulina s'en va, 1969) ושל הבמאי פייר פרוור בסרט "בעל ומרעיו" (1970).
ב־1984 יצר את סרטו הראשון, "מהלכים מסוכנים", ב-1993 את סרטו "אינסטינקט המלאך" וב-2003 את הסרט "הקרפיון באמבט".
רישאר דמבו נפטר באופן פתאומי ב-2004 בעת הפקת הסרט "הבית של נינה", ונקבר בישראל.
את הסרט "הבית של נינה" (2005) השלימה איזבל לנביק בתמיכת ג'סיקה, אלמנתו של דמבו.
נושא סרטו הראשון, "מהלכים מסוכנים" (1984), הוא תחרות שחמט בין-לאומית בימי המלחמה הקרה, שבה מתעמת רב-אמן סובייטי יהודי ליטאי, בלתי מנוצח מזה שתים עשרה שנה (מישל פיקולי), עם מתחרה צעיר יותר, דיסידנט יהודי גולה במערב אירופה (אלכסנדר ארבאט).
סרט זה, שהוא בעל פן אוטוביוגרפי מודגש, זכה בפרס לואי דלוק של האקדמיה הלאומית הצרפתית לקולנוע, בסזאר לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
הסרט אמור היה להיות החלק המוקדש למוח האנושי מן הטרילוגיה בנושא בשם "האדם ללא אלוהים" (L'homme sans Dieu); אל סרט זה היו אמורים להצטרף סרטים על היופי ועל העוצמה.
דמבו תכנן טרילוגיה נוספת על נושא "האדם אל מול אלוהים" (L'homme vers Dieu).
בסרט השתתפה גם השחקנית ליב אולמן.
הקרנת הבכורה שלו נערכה בתיאטרון ירושלים ביוזמת מפיק הסרט ארתור כהן.
בפועל הצליח ליצור סרט שני – "אינסטינקט המלאך" – רק כעבור עשור, בשנת 1993. סרט זה, שעלילתו נסבה על חיי חלוצי התעופה בשנות מלחמת העולם הראשונה, נחשב מעין סרט משל הדן בבדידותו של הגאון ומימושו העצמי תוך חיים סגפניים ואל מול עוינות עמיתיו.
בסרט זה כיכבו הלן ונסאן, ז'אן-לואי טרנטיניאן, פרנסואה קלוזה ולאמבר וילסון.
הסרט קיבל השראה מסיפור חייה של ניני כהן, שניהלה באותה תקופה בית ילדים, ומספרה של קטי חזן "יתומי השואה – בתי התקווה".
דמבו לימד תסריטאות וסינופסיס במכון הבין-לאומי למולטימדיה של אריק אקסלסון.
הוא ביים גם מופעי אופרה בבית האופרה של ליל ובהם "סיפורי הופמן" מאת אופנבך ו"מאדאם באטרפליי" מאת פוצ'יני.
התסריט "עלי הדקל של מר שיץ" (Les Palmes de M.Schutz), 1997 – לפי מחזה של ז'אן פייר פנוויק על חייהם של מרי ופייר קירי.
הגן בנשקף מהשמיים (Le jardin vu du ciel) – רומן שגיבורו הוא הצייר הישועי האיטלקי קסטיליונה, שחי בחצרו של קיסר סין במאה ה-17.
ריקרדו סרז'יו רושה אזבדו (בפורטוגזית: Ricardo Sérgio Rocha Azeved; נולד ב-3 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי, אשר נולד בעיר סנטו טירסו.
נכון להיום, שיחק כמגנה של קבוצת הפרמייר ליג טוטנהאם הוטספר.
רושה שיחק בראשית הקריירה שלו בקבוצה הקטנה פאמלישאו, ממנה עבר לשחק בספורטינג בראגה.
אחרי שהרשים רבים בעת הקמפיין של בראגה בטורניר גביע אופ"א, בנפיקה ליסבון רכשה אותו ב-2001, יחד עם חברו לסגל טיאגו.
במהלך 4 וחצי העונות שבהן שיחק בבנפיקה, הוא שיחק סך הכל 162 משחקים וכבש 3 שערים.
ב-17 בינואר 2007, החלו להתפרסם מודעות בתקשורת האנגלית ובפורטוגל אודות מעברו של רושה לטוטנהאם.
ביום שלמחרת, פורסם בתקשורת הפורטוגלית שהעסקה אושרה סופית, באמצעות סוכנו רוני רוזנטל, תמורת 3.2 מיליון פאונד ו-2 משחקי ידידות בין המועדונים שבהם בנפיקה תקבל את כל ההכנסות ממכירת כרטיסים.
משחקו הראשון של רושה בטוטנהאם היה ב-27 בינואר 2007, בניצחון 3-1 על סאות'נד יונייטד במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כאשר שיחק במקומו של הקפטן הפצוע של הקבוצה, לדלי קינג.
ב-10 בפברואר 2007, רושה שיחק את משחקו הראשון בפרמייר ליג, במשחק נגד שפילד יונייטד.
ב-14 במאי 2008, נפוצו שמועות על כך שרושה ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון עקב העובדה שלא שותף במספיק משחקים.
ב-31 באוגוסט 2009 חתם לעונה אחת בקבוצה הבלגית סטנדרד ליאז'.
לאחר חצי עונה חזר לאנגליה וחתם בפורטסמות' לשנתיים.
אחרי שערך את הופעת הבכורה המלאה הראשונה שלו עבור פורטוגל נגד סקוטלנד, ב-2002, הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת רק לאחר 3 שנים נוספות, לקראת משחקי שלבי המוקדמות של יורו 2008 נגד דנמרק ופינלנד.
רישאר גליאנו (Richard Galliano; נולד ב-12 בדצמבר 1950) הוא נגן אקורדיון צרפתי.
בתחרות בספרד, היצירה שנבחרה כמבחן למשתתפים הייתה "שקון" פרי עטו של אמן האקורדיון הישראלי יהודה אופנהיימר.
שני האמנים שמרו מאז על קשר הדוק.
בשנת 1973 עזב את דרום צרפת לפריז, שם נהיה למלחין, מנצח ומעבד בתזמורת של קלוד נוגארו.
בחיפושיו להרחבת אופקי נגינתו באקורדיון הוא החל להקשיב לג'אז.
בין השפעותיו הוא מציין את החצוצרן קליפורד בראון ומספר שחיפש לחכות את הדחף שלו ואת אופן יצירת המשפטים המוזיקליים שלו (Phrasing) על האקורדיון.
בהתלהבותו הרבה מהעולם החדש שנפתח בפניו, הופתע גליאנו לגלות שהאקורדיון לא היה שותף בעולם הג'אז.
במהלך הקריירה שלו ניגן עם נגני ג'אז מן השורה הראשונה, בהם רון קרטר, צ'ט בייקר, אל פוסטר, ז'ולייט גרקו, שארל אזנבור, טרילוק גורטו, יאן גרברק, מירוסלב ויטוס, מישל פטרוצ'יאני, טוטס טילמנס, בובי מקפרין, רישאר בונה, מרק פלדמן ובירלי לאגרן.
רירית האף (או ריריות האף) היא רקמה שקופה, רכה ועדינה שנמצאת בחללי האף, ומחיצת ומעברי האף מצופים בה.
בלוטות הנמצאות בריריות האף מפרישות נוזל מימי הידוע כנזלת.
הריריות בגוף היונקים עשירות בכלי דם ומורכבות משכבה חיצונית של אפיתל, בתוכה נמצאות בלוטות הריר, ושכבה פנימית המכילה שכבות של רקמת חיבור ושרירים.
רירית האף, שהיא חלק מכלל הריריות בגוף, מורכבת אף היא משפע רב של כלי דם, מתאים מסוימים של מערכת החיסון ומבלוטות שונות.
הריריות חשובות לתפקודו התקין של האף, והן מסייעות לסינון הזיהום באוויר הנשאף דרך האף; לבקרה ואיזון על הטמפרטורה והלחות באף, וכן לחימום ולערבול האוויר הננשם.
שכבת ריר, המיוצרת על ידי בלוטות הנמצאות ברירית, מגינה על הרירית מפני יובש, ומתפקדת גם כמסננת וקולטת חלקיקים מזוהמים מהאוויר הנשאף דרך האף.
הריר מורכב מ-95 עד 97 אחוז מים, והשאר מחלבונים, מוצין, מלחים ונוגדנים.
ריריות האף מתכווצות ומתרחבות בגמישות רבה, ופועלת כספוג בהתאם לפעילות הגוף.
סיבי שריר בדופנות כלי הדם של הרירית מתכווצים ומתרפים, וכך הריריות מפחיתות ומגבירות - בהתאמה - את זרימת הדם, וכלי הדם מתכווצים ומתנפחים, בהתאמה.
הנזלת, הנפיחות והגודש באף נגרמת מהתנפחות יתר של כלי הדם, החוסמת את מעברי האוויר.
כריתת הרירית העודפת מתבצעת כיום כטיפול רפואי-כירורגי לנזלת.
ההתנפחות פועלת במחזוריות כשמדי כמה שעות מתנפח צד אחר של הרירית.
כאשר פעילות הגוף רגועה, סיבי השריר ממצעים את הנפיחות בכלי הדם, הואיל ולא נדרש אוויר רב לנשימה.
בפעילות מאומצת משתחרר אדרנלין הגורם בין היתר להתכווצות כלי הדם כדי לאפשר שאיפת אוויר רב יותר.
רירית האף גם מגיבה במהירות לשלל גירויים חיצוניים ופנימיים כגון: מזהמים, אלרגנים, אוויר קר ויבש, ריחות חזקים, עשן, חומרים נדיפים וגורמים נפשיים.
שערות זעירות על פני הרירית מסייעות אף הן בקליטת החלקיקים המזהמים מהאוויר, וכן מנתבות את הפסולת המצטברת באף החוצה.
חללי גתות האף (סינוסים) הנמצאים בקרבת האף מצופים גם הם ברירית זהה לרירית האף, ותקינותה חשובה לבריאות הגתות.
שינוי במבנה הכימי-פיזיולוגי של ריריות האף, העלול להיגרם על ידי שפעת או הצטננות, עשוי לפגום במנגנוני הרירית.
כמו כן, שימוש ממושך בתרופות שונות, כגון: תרסיסים ותרופות המכילים סטרואידים או חומרים פעילים המכווצים כלי דם (דוגמת בנזלקוניום כלוריד) עלולים לפגוע בתקינות הרירית.
ריריות האף רגישות לשינויי מזג האוויר.
קור ויובש עלול לגרום לנזלת, גודש ונפיחות; לחלופין אוויר חם וקייצי עלול להביא להתייבשות הריריות, לגלדים, לתחושת חוסר נוחות ועד ל"סדקים" בריריות האף הגורמים לדימום מהאף.
כמו כן נוצר חוסר איזון על ידי שינויים קיצוניים ופתאומיים במזג האוויר וזיהום האוויר, העלול להקשות על מנגנוני הלחות באף.
רישאר גאסקה הוא טניסאי צרפתי המתגורר בשווייץ.
בשיאו דורג במקום השביעי בעולם (9 ביולי 2007) בדירוג סבב ה-ATP.
הישגי השיא של גאסקה הם זכייה בטורניר גרנד-סלאם, זוגות מעורבים באליפות צרפת הפתוחה (2004), עם בת ארצו טטיאנה גולובין, 3 פעמיים הגעה לשלב חצי הגמר, פעמיים באליפות וימבלדון (2007, 2015) ופעם אחת באליפות ארצות הברית הפתוחה (2013) וזכייה במדליית ארד מאולימפיאדת לונדון (2012) בטניס זוגות גברים ביחד עם ג'וליאן בנטו.
גאסקה זכה ב-13 טורנירים בסבב היחידים, וב-2 טורנירים בסבב הזוגות.
גאסקה נולד בבזייה בן יחיד להוריו.
הוא החל לשחק טניס בגיל 4, בהדרכת אביו.
את הקריירה המקצוענית שלו הוא החל בשנת 2002 בגיל 16.
בשנת 2002 זכה גאסקה בשני תוארי גראנד סלאם לנוער באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה והגיע לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה.
רירי סילביה מנור (נולדה ב-18 באוגוסט 1935) היא פרופסורית לאופתלמולוגיה ונוירו-אופתלמולוגיה ומשוררת ישראלית.
מנור נולדה כרירי סילביה אברפלד בבוקרשט, רומניה.
בגיל 9 החלה לכתוב שירה.
יותר מאחור החלה ללמוד רפואה באוניברסיטת בוקרשט ובשנת 1960 קיבלה היתר יציאה לישראל.
בארץ סיימה מנור את הסטאז' והשתלמה בתחום האופתלמולוגיה ונוירו-אופתלמולוגיה.
משנת 1976 שימשה כמנהלת היחידה הראשונה שנפתחה בתחום הנוירו-אופתלמולוגיה בישראל בבית החולים בילינסון פתח-תקווה.
- ב-1978 עבדה ביחידה לוירו-אופתלמולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, עם פרופ' ויליאם הויט.
כאשר חזרה לישראל ריכזה את הכנס הראשון בארץ בנושא הנוירו-אופתלמולוגיה בשנת 1982. לאורך השנים התקבלה מנור כחברה בחברה הבינלאומית לנוירו-אופתלמולוגיה, בחברה הצפון אמריקאית לנוירו-אופתלמולוגיה ובחברה האירופאית לנוירו-אופתלמולוגיה וכמו כן בחברה הבינלאומית לשדות ראייה.
פרסמה יותר מ-70 עבודות מחקר ופרקים בספרים וקיבלה פרופסורה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב בשנות השמונים.
משנת 1995 ועד שנת 2001 ניהלה את היחידה הארצית לנוירו-אופתלמולוגיה בבית החולים מאיר בכפר סבא ויזמה כנס שנתי בנושא נירואופתלמולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובמסגרתו הוזמנו ארצה מומחים עולמיים בתחום, מה שהוביל ארגון שליחת רופאים ישראלים לפאלושיפ לארצות הברית {דרוש מקור}, וכמו כן בוצעו ייעוצים לחולים ישראלים קשים.
משנת 2001 עובדת מנור בבית החולים רבין פתח-תקווה במשרה חלקית.
בשנת 1990 לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה וחילופי המשטר, ארגנה מנור משלחת של רופאי עיניים רומנים להשתלמויות בארץ ושליחתם של רופאים ישראליים להרצאות ברומניה.
כמו כן ארגנה פרופ' מנור בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות הרומני, שליחתם של 80 עיוורים רומנים לניתוחים בישראל.
במהלך שנות ה-80 החלה מנור לכתוב שירה בעברית.
שיריה פורסמו בעיתון דבר, עיתון 77, ידיעות אחרונות, הארץ וכתב העת מאזנים.
בשנת 2000 פורסם ספר שיריה הראשון "נדודי ערות" בספריית הפועלים.
הספר תורגם לערבית על ידי מוחמד חמזה ע'נאים ומספר שירים מהספר הופיעו בעיתונות ערבית בארץ.
בשנת 2000, אחרי 40 שנות הפסקה, החלה מנור לכתוב שוב שירה גם בשפה הרומנית, וספרה הראשון יצא בשנת 2000 בשם PRIVIND.
בשנת 2001 זכתה ברומניה בפרס הספרותי לוצ'יאן בלאגה (LUCIAN BLAGA) ובישראל זכתה בפרס עפר לידר - עידוד היצירה הספרותית בין מדענים בשנת 2007.
בשנת 2007 פרסמה ברומניה את ספר השירים "...Save As" ובשנת 2009 התקיים ערב המוקדש לשיריה של מנור בתיאטרון BULANDRA עם שחקנים רומניים מפורסמים כגון Mariana Mihut, Maia Morgenstern, ו-Victor Rebengiuc.
בשנת 2010 פורסם ספר השירים השלישי "Pestrit" בשנת 2011 תורגם ספר זה לצרפתית ופורסם בפריז בהוצאת L'Harmattan בשם Bariolee בתרגומה של אירנה מוורודין.
מנור נשלחה מטעם משרד התרבות הרומני יחד עם משלחת סופרים רומנית ליריד הספר SALON DU LIVRE במרץ 2013. באותה שנה יצא לאור ספר שיריה הרביעי "INCA" ובשנת 2014 ראה אור ספרה השני בעברית "הגיל המדומה" בהוצאת הקיבוץ המאוחד בעריכתו של דוד ויינפלד.
בשנת 2016 יצא לאור ברומניה, בהוצאת HUMANITAS ספר הפרוזה הראשון שלה "BUCURIA DE A NU FI PERFECTA" עבורו זכתה מנור בפרס ספר הזכרונות בשפה ברומנית ב-2016.
בשנת 2002 הקימה את עמותת "ישראל-רומניה-עמותת סופרים" לשיתוף פעולה ספרותי בין ישראל לרומניה.
היא ארגנה בתל אביב ערבים מוקדשים למשורר הרומני הגדול ניקיטה סטנסקו.
כמו כן ערבים לעמוס עוז, אגי משעול ולסופר סמי מיכאל בבוקרשט, תל אביב, חיפה ועוד.
כמו כן, לקחה חלק בכנסים בינלאומיים לספרות ע"ש אובידיוס ברומניה וארגנה את השתתפותם בכנס זה של סמי מיכאל, אגי משעול, עמוס עוז, חיים באר, נורית זרחי, ישראל בר-כוכב, אורי ברנשטיין, חיים נגיד, אלישבע זהר ואשר רייך.
היא תרגמה בשיתוף עם המשוררת והמתרגמת הרומניה יואנה ירונים (Ioana Ieronim) ספר שירים של אגי משעול לרומנית בשם "שחרזדה".
ובשיתוף עם אלה בלאס תרגמה רומן קלאסי לילדים מרומנית לעברית "פראם - דוב הקוטב הצפוני" - של הסופר צ'זאר פטרסקו.
בנוסף, במלאת 20 שנה לנפילת המשטר ברומניה, ערכה מנור גיליון של כתב העת מאזנים שהוקדש לספרות הרומנית המודרנית.
בנובמבר 2011 קיבלה פרס מדליה על שם הרב אלכסנדר שפרן עבור הגשר שיצרה בין תרבות ישראל לרומניה.
נדודי ערות, ספריית הפועלים, 2000
הגיל המדומה, הקיבוץ המאוחד, 2014
להתראות פליני, פרדס הוצאה לאור, 2020
חיי עם פרנסיסקו גויה, ידיעות ספרים, 2022
ריקרדו איוואן רודריגס אראייה (בספרדית: Ricardo Iván Rodríguez Araya; נולד ב-25 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בריאל בטיס ובנבחרת שווייץ.
רודריגס נולד בציריך להורים מהגרים: אביו יליד ספרד ואמו מצ'ילה.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת שוואמנדינגן, קבוצה קטנה ממחוז בציריך, וב-2002 עבר למחלקת הנוער של פ.צ.
בשנת 2010 עלה לקבוצה הבוגרת וב-21 במרץ באותה השנה ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–2 נגד בלינזונה.
בחלון ההעברות של ינואר 2012 עבר רודריגס לוולפסבורג תמורת 7.5 מיליון אירו וב-20 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה.
ב-9 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד בורוסיה דורטמונד.
את העונה הוא סיים עם 5 שערים ו-9 בישולים.
ביוני 2017 חתם רודריגס במילאן מהסרייה א' תמורת 18 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה נגד CSU קראיובה בליגה האירופית.
ב-30 בינואר 2020 הושאל רודריגס לפ.ס.וו.
ב-2 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 0–1 לאייאקס.
ב-19 באוגוסט 2020 חתם רודריגס בטורינו לארבע שנים.
ב-5 באוגוסט 2024 חתם רודריגס בריאל בטיס מהלה ליגה על חוזה לשנתיים.
בצעירותו שיחק רודריגס בנבחרת שווייץ עד גיל 17. בשנת זכה עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17.
ב-7 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בהפסד 0–2 ל.
הוא השתתף עם הנבחרת במשחקים האולימפיים 2012. רודריגס נכלל בסגל הנבחרת השווייצרית למונדיאל 2014 ובמשחקה הראשון בטורניר בישל את שני השערים עבור נבחרתו שניצחה 1–2 את .
ריקרדו מיגל מוריירה דה קושטה (בפורטוגזית: Ricardo Miguel Moreira da Costa; נולד ב-16 במאי 1981) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
לזכותו 22 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
קושטה נולד בנובה דה גאיה בפורטו שבפורטוגל, החל לשחק במועדוני הנוער ולדרס גאיה, משם המשיך לבואבישטה.
ב-2000 החל לשחק בקבוצת המילואים של פורטו.
ב-2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פורטו נגד קבוצת נעוריו בואבישטה.
קושטה לא היה שחקן שולי בקבוצה, אלא שיתף פעולה עם שחקנים כמו פפה, ברונו אלבש ועוד.
ב-26 במאי 2004 זכה עם פורטו בליגת האלופות בניצחון 0–3 על מונקו.
ביולי 2007 חתם בקבוצה הגרמנית וולפסבורג לשלוש שנים, ועזב את פורטו לאחר שבע שנים במועדון בהם היה שחקן מוביל.
בקיץ 2009 היה מועמד לעבור לריאל סרגוסה אך העברה לא הושלמה לבסוף משום ששני הצדדים לא הגיעו להסכם.
ב-28 בינואר 2010 הושאל לקבוצה הצרפתית ליל.
לאחר חצי עונה במועדון, ב-17 במאי חתם באופן קבוע בקבוצה הספרדית ולנסיה לארבע שנים.
ב-9 במרץ 2011 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות נגד שאלקה 04 במשחק שהסתיים בהפסד 1–3.
ב-28 ביולי 2014 עבר קושטה למועדון הקטרי אל-סאיליה, וחתם על חוזה לשנתיים.
ב-28 בינואר 2015, לאחר חצי עונה בקטר, חתם בפאוק סלוניקי היוונית.
ב-1 בפברואר 2016 חתם לעונה וחצי בגרנדה הספרדית.
ב-16 באוגוסט 2016 חתם בלוצרן השווייצרית.
קושטה שיחק בנבחרת הצעירה של פורטוגל.
זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-2005 למוקדמות מונדיאל 2006, בו ערך את הופעתו הבכורה נגד גרמניה בהפסד 1–3. ב-2010 נכלל בסגל השחקנים למונדיאל 2010 ושב לנבחרת לאחר 4 שנות היעדרות.
בטורניר שיחק בשני משחקים, בשלב הבתים נגד ברזיל בתיקו 0-0, ושמינית הגמר נגד ספרד בהפסד 0–1.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת נגד ישראל בתיקו 1-1 בפורטוגל.
נכלל בסגל מונדיאל 2014 בברזיל.
רירית הרחם (אנדומטריום - Endometrium) היא הקרום הרירי המרפד את פנים הרחם.
רירית הרחם מתעבה בהדרגה בחלק השני של מחזור הווסת, ואספקת הדם אליה גוברת כדי להכינה להשרשת הביצית המופרית.
כאשר אין השרשה, רירית הרחם מתפרקת ונפלטת בווסת.
בשלב הפוליקולרי- שלב התפתחות הזקיק בשחלה, מפרישה השחלה כמויות הולכות וגדלות של אסטרוגן הגורם לצמיחה ושגשוג של בלוטות רירית הרחם.
דופן רירית הרחם מתעבה, והרירית בונה את עצמה.
בשלב הלוטלי מפריש הגופיף הצהוב את הורמון הפרוגסטרון.
הורמון זה נוגד את פעילות האסטרוגן, ולכן נפסקת הצמיחה של רירית הרחם.
בנוסף, הפרוגסטרון משפיע על הבלוטות להפריש לרירית הרחם חומרים מזינים - סוכרים ושומנים, שהרחם זקוק להם כדי לקלוט ביצית מופרית ברחם.
שלב זה נמשך בערך 14 יום.
ברגע שרמות הפרוגסטרון מתחילות לרדת, כלי הדם שמזינים את הבלוטות הללו מתכווצים, מתרחש תהליך של דלקת סטרילית, נוצר מצב קל של איסכמיה בבלוטות רירית הרחם והרירית מתפוררת ונושרת ונפלטת החוצה בתהליך שנקרא וסת.
רישאר דאקורי (נולד ב-6 ביולי 1959 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורסלן עבר צרפתי.
דאקורי הוא הכדורסלן בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר באליפות הליגה הצרפתית עם 10 זכיות.
דאקורי נחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בהיסטוריית הכדורסל הצרפתי.
דאקורי הוביל את קבוצת לימוז' הצרפתית לתארים רבים, בהם 9 אליפויות הליגה הצרפתית וזכייה ביורוליג בשנת 1993.
1982 - ניצחון בגביע הצרפתי בכדורסל (לימוז')
1983 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1984 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1985 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1985 - הגביע הצרפתי לכדורסל (לימוז')
1988 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1989 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1990 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1993 - אליפות אירופה (היורוליג) (לימוז')
1993 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1994 - אליפות הליגה הצרפתית (לימוז')
1997 - אליפות הליגה הצרפתית (ראסינג פריז)
שיחק ב-5 אליפויות אירופה בכדורסל, בגביע העולם לכדורסל ופעם אחת במשחקים האולימפיים.
1981 - אליפות אירופה (פראג, צ'כוסלובקיה)
1983 - אליפות אירופה (נאנט, צרפת)
1987 - אליפות אירופה (אתונה, יוון)
1989 - אליפות אירופה (זאגרב, קרואטיה)
1991 - אליפות אירופה (רומא, איטליה)
ריקרדו קבאנאס-ריי (בספרדית: Ricardo Cabanas-Rey, נולד ב-17 בינואר 1979) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר בעיקר בגראסהופרס ציריך.
לקבאנאס 51 הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף ביורו 2004, מונדיאל 2006 ויורו 2008.
קבאנאס שיחק כנער בגראסהופרס ציריך, ובשנת 1997 החל להשתייך לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגת העל השווייצרית.
בעונת 1997/98 ערך הופעה אחת בלבד.
בעונת 1998/99 הפך קבאנאס לשחקן הרכב קבוע, וסיים עם גראסהופרס במקום השני בליגה.
בעונה זו הגיעו גראסהופרס וקבאנאס לשמינית גמר גביע אופ"א, ושם הודחו על ידי בורדו.
בעונת 1999/00 סיימו גראסהופרס וקבאנאס במקום הרביעי בליגה, כשקבאנאס הבקיע שבעה שערי ליגה, והודחו בשלבים המוקדמים של גביע אופ"א על ידי סלביה פראג.
בעונת 2000/01 זכו גראסהופרס וקבאנאס באליפות, בה לקבאנאס היה חלק משמעותי, עם תשעה שערי ליגה.
בעונת 2001/02 הודחו קבאנאס וגראסהופרס ממוקדמות ליגת האלופות על ידי פורטו, וצלחו שלושה סיבובים בגביע אופ"א, עד שהודחו על ידי לידס יונייטד.
באותה עונה, סיימו גראסהופרס וקבאנאס במקום השני בליגה, כשקבאנאס תרם חמישה שערים.
בעונת 2002/03 הודחו קבאנאס וגראסהופרס בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א על ידי פאוק סלוניקי, אך בסיום עונה זו זכו באליפות השנייה של קבאנאס במועדון, כשהוא מבקיע שמונה שערי ליגה.
בקיץ 2003 הושאל קבאנאס לגנגאן מהליגה הצרפתית.
קבאנאס לא התאקלם בגנגאן, לא הבקיע כלל, שיחק בקבוצה מספר חודשים בלבד, והקבוצה הייתה שקועה בתחתית הטבלה.
בפגרת החורף של עונת 2003/04 חזר קבאנאס לגראסהופרס ציריך, וסיים עמה את העונה במקום השביעי, ותרם שני שערים עד לסיום העונה.
בעונת 2004/05 קבאנאס הבקיע שמונה שערים, וסיים עם גראסהופרס במקום השלישי בליגה.
את עונת 2005/06 החל קבאנאס בגראסהופרס, ועד למחצית העונה הבקיע ארבעה שערים.
גראסהופרס וקבאנאס צלחו שני סיבובי פלייאוף במוקדמות גביע אופ"א בעונה זו, אך בשלב הבתים הודחו לאחר שלא צברו אפילו נקודה אחת.
בפגרת החורף של עונת 2005/06 נמכר קבאנאס לפ.צ.
קבאנאס לא הצליח להושיע את פ.צ.
קלן, ועד לסיום העונה, בה נשרה קלן לבונדסליגה השנייה, ערך קבאנאס 16 הופעות, בהן לא הבקיע.
בעונת 2006/07, קבאנאס הבקיע שני שערי ליגה ב-25 הופעות, אך לא הצליח להעפיל עם קלן בחזרה לבונדסליגה, וסיים את העונה במקום התשיעי.
בקיץ 2007 נמכר קבאנאס מפ.צ.
קלן בחזרה לגראסהופרס ציריך, תמורת סכום לא ידוע.
בעונת 2007/08 סיים קבאנאס עם גראסהופרס במקום הרביעי, כשהוא מבקיע ארבעה שערי ליגה.
את עונת 2008/09 החלו קבאנאס וגראסהופרס בתבוסה 6-0 ללך פוזנאן במוקדמות גביע אופ"א, וסיימו בתיקו 0-0 בגומלין, שאחריו הודחו מהמפעל.
בליגה סיימו גראסהופרס וקבאנאס במקום הרביעי, כשקבאנאס מבקיע שישה שערים.
בעונת 2009/10 קבאנאס הבקיע תשעה שערי ליגה, וסייע לגראסהופרס לסיים את העונה במקום השלישי.
בעונת 2010/11 ערך קבאנאס ארבע הופעות ליגה בלבד, ובסיום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
בשנת 2006 זומן קבאנאס לסגל השווייצרי למונדיאל 2006. קבאנאס פתח בהרכב בכל המשחקים, והיה חלק משמעותי מאוד בהצלחתה של שווייץ בשלב הבתים, אותו סיימה עם במקום הראשון עם שבע נקודות וללא ספיגה.
בשמינית הגמר, קבאנאס שיחק 120 דקות בתיקו 0-0 מול אוקראינה, שבסיומו נערך דו-קרב פנדלים.
קבאנאס החטיא את הפנדל השלישי והאחרון לשווייץ, כמו שני הבועטים הקודמים מרקו שטרלר וטרנקילו ברנטה, ושווייץ הודחה מהטורניר בשמינית הגמר על אף שלא ספגה שער אחד לאורך כל המונדיאל.
בשנת 2008 זומן קבאנאס לסגל השווייצרי ליורו 2008 שנערך בשווייץ.
קבאנאס נכנס כמחליף בשני משחקים בטורניר זה ושיחק דקות ספורות.
בתום שלב הבתים הודחו קבאנאס ושווייץ.
לאחר טורניר זה, קבאנאס לא שיחק עוד בנבחרת שווייץ.
בנוסף על 51 הופעותיו בנבחרת שווייץ, לקבאנאס שתי הופעות במדי נבחרת גליסיה, המייצגת את מחוז גליסיה בספרד, שמשם שורשיו של קבאנאס.
נבחרת זו אינה רשומה בפיפ"א, ולכן קבאנאס היה יכול לשחק בה במקביל להופעותיו בנבחרת שווייץ.
אביו של ריקרדו קבאנאס נקרא גם ריקרדו קבאנאס, והוא היה כדורגלן מקצועי.
גם אחיו של קבאנאס, כריסטיאן קבאנאס, שיחק כדורגל מקצועני לתקופה קצרה.
בן דודו של קבאנאס, ראול קבאנאס, שיחק לצידו של ריקרדו קבאנאס בגראסהופרס ציריך.
קבאנאס נשוי לדבי ואב לשניים.
ריקרדו קישנה (בהולנדית: Ricardo Kishna; נולד ב-4 בינואר 1995 בהאג שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דן האג מליגת המשנה ההולנדית.
קישנה החל את הקריירה המקצוענית שלו באייאקס מליגת העל ההולנדית.
ב-29 ביולי 2015 חתם על חוזה לארבע עונות בלאציו מהסרייה א'.
ב-31 בינואר 2017 הושאל לליל מליגת העל הצרפתית.
בהמשך הושאל לדן האג מליגת העל ההולנדית, ולאחר מכן חתם על חוזה קבוע במועדון.
קישנה היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21.
רישאב "ריש" שאה הוא שחקן אנגלי.
שאה נולד וגדל באנפילד, צפון לונדון באנגליה.
הוא למד בבית הספר היסודי גראנג' פארק ולאחר מכן למד בבית הספר לבנים "Haberdashers".
הוא סיים תואר ראשון באנגלית ובלשנות בקינגס קולג' לונדון.
בשנת 2017, הופיע שאה בהפקה של להקת תיאטרון מרדל במחזה "The Plains of Delight" בפסטיבל קלאפהאם פרינג' ובסדרת האינטרנט "PrankMe" של הייזל הייז.
בשנת 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה עם הופעות אורח בסדרת הטלוויזיה הבריטית "השנים" ובאופרת הסבון הרפואית "רופאים", שתיהן משודרות בערוץ BBC One.
באותה שנה שיחק שאה בתיאטרון במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים".
בשנת 2020, שאה הופיע בסרט הקצר של ריז אחמד "The Long Goodbye".
באותה שנה, שיחק שאה באופרת הסבון המשודרת בערוץ ITV, "אמרדייל".
שאה עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי בשנת 2021 בתור ראווי בסרט של נטפליקס, "לכל הנערים: לעולם ועד" ווארון דוטה בסרט הקומדיה הרומנטית "India Sweets and Spices" עם סופיה טיילור עלי.
בשנת 2021 נבחר על ידי המגזין וראייטי לרשימת "Brit to Watch".
בשנת 2022 הצטרף ליקום הקולנועי של מארוול וערך את הופעת הבכורה בסדרת הטלוויזיה "מיס מארוול" מבית היוצר של דיסני+.
באותה שנה גילם את ראס בסרט הקומדיה של נטפליקס, "עושות נקמה".
שנהסרטתפקידהערות 2021לכל הנערים: לעולם ועדראביIndia Sweets and Spicesוארון דוטה2022עושות נקמהראס2023יושבים בברים עם עוגה (אנ')אווןThe Sweet Eastמוחמד 2024 הנס של ג'ויארון2026The MomentTBAAn Unsuitable Gameקריש
שנהסדרהתפקידהערות2017PrankMeאסיףסדרת רשת; 4 פרקים 2019השניםאחמדפרק: "6"Doctors ראג'דיפ מישרהפרק: "Failing to Stop" 2020Casualty וירט דוואלהפרק: "#34.32"Emmerdaleקירין קוטצ'ה5 פרקים2022Gallifreyבנדרפודקאסט; פרק: "Collateral Victim"מיס מארוולקמרן5 פרקים2023אובססיה ג'יי פארו4 פרקים2025פיצוי יתר (אנ')מיילסתפקיד ראשי; 8 פרקים
שנהמחזהתפקידהערות2017The Plains of Delightג'רי פסטיבל קלפהאם פרינג' 2019You're Dead, Mate האישThe Nutshell, וינצ'סטרסיפור אהבה בשלושה פרקיםאלןתיאטרון טורבינה, לונדון
ריקרדו קלאפיורי (באיטלקית: Riccardo Calafiori; נולד ב-19 במאי 2002 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת איטליה.
קלאפיורי גדל במחלקות הנוער של פטריאנה ורומא.
ב-1 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של רומא, בניצחון 3-1 על יובנטוס במסגרת המחזור ה-38 בסרייה א' לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-14 בינואר 2022 הושאל קלאפיורי עד לתום עונת 2021/2022 לגנואה מהסרייה א'.
ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לפיורנטינה במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-30 באוגוסט 2022 חתם קלאפיורי על חוזה לשלוש שנים בפ.צ.
ב-31 באוגוסט 2023 חזר לאיטליה וחתם בבולוניה.
בתום עונת 2023/2024, קלאפיורי עזר לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות בפעם הראשונה לאחר 60 שנה.
ב-29 ביולי 2024 חתם קלאפיורי בארסנל מהפרמייר ליג.
ב-24 באוגוסט ערך קלאפיורי הופעת בכורה במדי ארסנל בניצחון 2–0 על אסטון וילה בליגה.
ב-22 בספטמבר כבש קלאפיורי את שערו הראשון בקבוצה, בתיקו 2–2 עם מנצ'סטר סיטי.
ב-3 בספטמבר 2021 ערך קלאפיורי את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה עד גיל 21 כשעלה כמחליף בדקה ה-63 במקומו של דסטיני אודוגיה בניצחון 3-0 על במסגרת מוקדמות יורו עד גיל 21 לשנת 2023.
ב-4 ביוני 2024 ערך הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת כשעלה בדקה ה-85 במקומו של פדריקו דימרקו במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה שהסתיים בתיקו 0-0.
קלאפיורי שיחק 3 משחקים בטורניר יורו 2024, ואף בישל למתיה זקאני את שער השיוויון בתוספת הזמן בתיקו מול קרואטיה במחזור השלישי של שלב הבתים, שער שהציל את איטליה מהדחה מוקדמת מהטורניר כבר בשלב הבתים.
ריקרדו ויאנה פילו (בפורטוגזית: Ricardo Viana Filho; נולד ב-23 באפריל 2001), הידוע בכינוי ריקרדיניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית בהשאלה מויקטוריה פלזן.
ריקרדיניו שיחק במחלקות הנוער של סאו פאולו וגרמיו, ולקראת עונת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של גרמיו.
ב-1 בספטמבר 2021 הושאל לעונה אחת למאריטימו מליגת העל הפורטוגלית, וב-13 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו, בתיקו 2–2 עם ארוקה.
ב-19 ביולי 2022 הושאל לאתלטיקו גויאניינסה מליגת העל הברזילאית עד לתום העונה.
ב-20 בדצמבר 2022 חתם לשלוש עונות בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית.
ב-3 ביולי 2024 חתם לשלוש עונות בויקטוריה פלזן מהליגה הראשונה בצ'כיה.
ב-17 בינואר 2025 הושאל למכבי חיפה מליגת העל הישראלית.
ריר ימי, המכונה גם נזלת ים או רוק ים, הוא חומר אורגני סמיך וג'לטיני שנמצא ברחבי האוקיינוסים בעולם, החומר נצפה לאחרונה בים התיכון.
הריר הימי נושא בתוכו מיקרואורגניזמים מגוונים.
והוא נגרם בעקבות שינויים בתרכובות בים כולל עלייה בזרחן, תנאי בצורת ואף שינויי אקלים.
הריר משפיע על תעשיות דיג, פוגעות בחיי ים ומפיצות חיידקים ווירוסים.
אזרחים וממשלות ברחבי העולם פועלים לנקוט אמצעי נגד, כולל טיפול, ניקוי מי ים ומדיניות ציבורית אחרת.
לרירית ימית יש מרכיבים רבים, כולל מיקרואורגניזמים מגוונים כולל וירוסים ופרוקריוטים, פסולת, חלבונים, מינרלים, ותרכובות אקסופולימריות בעלות תכונות קולואידיות.
ריר ימי מופיע בעקבות עלייה של זרחן.
במקרה אחד בשנת 2021 ערכי הזרחן היו גבוהים פי שלושה עד ארבעה באזור בו נמצא הריר הימי מהשנה הקודמת.
עודף חומרים מזינים אחרים בשילוב עם תנאי בצורת וטמפרטורות ים חמות ממושכות ומזג אוויר רגוע תרמו גם כן למצב.
ריר ימי נוצר גם על ידי פיטופלנקטון.
שינויי אקלים עולמיים אנתרופוגניים עשויים להגביר את הריר הימי.
מים חמים ואיטיים יותר מגבירים את הייצור ומאפשרים לו להצטבר.
בים התיכון, שכיחות אירועי הריר הימיים עולה עם חריגות בטמפרטורה חמה.
ריר ימי דווח לראשונה בשנת 1729.
דליפת הנפט במפרץ מקסיקו יצרה כמויות גדולות של ריר ימי.
מדענים אינם בטוחים איך זה נגרם בפועל, תיאוריה אחת טוענת כי הרג עצום של חיים ימיים מיקרוסקופיים יצר "סופת שלג" של שלג ימי.
מדענים חוששים שהמסה של הריר הימי עלולה להוות סכנה ביולוגית באזור.
הרירית ימית שהותירה הדליפה הביאה ככל הנראה לאובדן חיי ים במפרץ, כפי שמעיד שדה מת של אלמוגים במים עמוקים במרחק של 11 קילומטרים מתחנת Deepwater Horizon .
הים התיכון חווה את ההשפעות החמורות ביותר של ריר ימי בשנת 2021.
בתחילת 2021, ריר ימי התפשט בים מרמרה, עקב זיהום ממי שפכים שהוזרמו למי הים, מה שהוביל להתרבות של פיטופלנקטון ואיים על הביומה הימית.
נמל ארדק בים מרמרה היה מכוסה ריר.
עובדים טורקים פתחו במאמץ מסיבי לשאוב אותו ביוני 2021.
הגדלת הריר הימי הפכה לנושא בנושאי בריאות הציבור, הכלכלה והסביבה.
בעוד שריר ימי אינו רעיל לבני אדם, דאגות בריאות הציבור קשורות אליו.
בשל ההרכב המורכב שלו, הריר הימי מכיל חיידקים פתוגניים ומעביר מחלות ימיות.
רוב המחלות הללו משפיעות הן על חסרי חוליות ימיים והן על בעלי חוליות.
לרירית ימית הייתה השפעה על כלכלות ברחבי העולם, במיוחד אלה הסובבות סביב הים התיכון.
ריר ימי נתפס זה מכבר כמטרד לתעשיית הדיג, שכן הוא סותם רשתות דיג.
עיירות חוף הנשענות על תיירות סובלות ממים לא מושכים.
ריר ימי מייצר ריח פוגע והופך את האוקיינוס לבלתי מתאים לרחצה.
ריר ימי יכול לכסות את הזימים של יצורי הים המצויים בו, לנתק אותם מחמצן ולהרוג אותם.
ריר ימי צף על פני השטח יכול גם להגביל באופן משמעותי את אור השמש שמזין אלמוגים וצמחייה.
אמצעי הנגד כוללים איסוף ריר ימי מפני הים והנחת מחסומים על פני הים כדי למנוע את התפשטותו.
אמצעי נגד ארוכי טווח כוללים שיפור הטיפול בשפכים, ויצירת אזורים מוגנים ימיים.
גישה נוספת כוללת משיכת פעילות כמו תיירות המונעת מהמים לקפוא לתקופות ארוכות.
הרישום שונה מן הציור בכך שהוא שם דגש על הקו ועל רישום הנפחיות והצורות בעזרת אור-וצל ולא באמצעות צבע.
רישום שימש בעבר בעיקר כטכניקה מקדימה (סְקִיצָה) לציור או פיסול, אולם כיום, עם השתנות גבולות האמנות, יש לרישום מעמד הדומה למעמדו של הציור וההבחנה ביניהם פחות ברורה, כך שניתן למצוא רישומים בתערוכות, ואף תערוכות המוקדשות לרישום בלבד.
אמצעי רישום קלאסיים כוללים שימוש בעיפרון, פחם, עט, דיו, גירי פסטל, מכחולים או חרט.
על אף שלרוב מבוצעים הרישומים בצבע שחור על גבי נייר לבן, ישנם גם רישומי צבע שצוירו באמצעות עפרונות צבעוניים (בדרך כלל שימוש בגוונים של צבע אחד), ורישומים בגווני אפור שצוירו בעפרונות פחם.
לעיתים הרישום נעשה על גליונות נייר קטנים בעלי אופי אינטימי (כמו רישומים בפנקס רישומים), אולם יש רישומים המבוצעים בפורמטים גדולים מאוד.
באמנות המודרנית נעשים לעיתים רישומים על מצע השונה מנייר ובטכניקות שונות ואקלקטיות.
בין האמנים הידועים בעבודות הרישום שלהם ניתן למצוא את מיכלאנג'לו, את אלברכט דירר, את רמברנדט.
בין הציירים המודרניים ידועים הצייר סי טוומבלי והפסל יוזף בויס.
בין האמנים הישראלים ידועים ברישומים שלהם האמנים אנה טיכו, רות שלוס, לאופולד קרקואר ואביבה אורי.
רישאר קנטיון היה אחד ההוגים החשובים הראשונים בתחום הכלכלה, פיסיוקרט שהשפיע רבות על הוגים כדוגמת אדם סמית'.
קנטיון נולד בדרום אירלנד, ככל הנראה למשפחת בעלי אדמות קתולית, וחי בצרפת משך שנים רבות שם הפך לבנקאי עשיר שהשכיל להרוויח גם מספקולציות בבורסה ומעסקי מטבע זר.
קנטיון היה מעורב ב"חברת מיסיסיפי" של ג'ון לו שהייתה בעלת מונופול על המסחר במושבות הצרפתיות בצפון אמריקה והצליח לצבור הון גדול מהבועה שיצרה.
בשנת 1734 נרצח בביתו הלונדוני, רכושו נבזז וביתו נשרף, ככל הנראה כנקמה על ידי טבח שפוטר עשרה ימים קודם לכן.
המוניטין של קנטיון מבוסס בעיקר על המסה שלו "מסה כללית על טבעו של המסחר" שפורסמה כעשרים שנה אחרי מותו בצרפתית בשנת 1755 (יש הטוענים כי הגרסה הצרפתית היא תרגום של המקור האנגלי).
המסה נחשבת בעיני רבים למסה הכלכלית האמיתית הראשונה, בתפישתה את הכלכלה כמערכת שבה פועלים גורמים שונים, שפעולתם מצטלבת, המקושרים על ידי מערכת מחירים עם תזרים מחזורי מאוזן של הכנסות והוצאות בין גורמים שונים.
המסה נחשבת לאבן היסוד גם בתאוריה הפיסיוקרטית וגם בתאוריה הכלכלית הקלאסית.
קנטיון נשכח במידה רבה והוגים כדוגמת אדם סמית (שציטט אותו בספריו) האפילו עליו.
הוא התגלה מחדש בעבודתו של הכלכלן ויליאם סטנלי ג'בונס בסוף המאה התשע עשרה.
רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה היה דוכס נורמנדיה משנת 947 עד מותו בשנת 996. הוא נודע בכינוי "רישאר ללא-חת" (Richard Sans-Peur).
רישאר נולד לוויליאם הראשון, דוכס נורמנדיה ולספרוטה.
תאריך לידתו לא ידוע, אך הוא היה ילד כשאביו מת, בשנת 942. אמו הייתה פילגש ברטונית, ולאחר מותו של ויליאם הראשון נישאה לאספרלנג, טוחן עשיר.
בשל גילו הצעיר, רישאר לא יכול היה לעצור את המלך לואי הרביעי כשזה כבש את נורמנדיה.
רישאר ברח מכלאו בעיר לאן, וחבר למנהיגים נורמניים וויקינגיים.
הוא גירש את לואי מרואן, ועד שנת 947 השתלט מחדש על נורמנדיה.
בשנת 960 הוא נישא לאשתו הראשונה, אמה מפריז, דוכסית נורמנדיה.
היא לא ילדה לו ילדים ומתה בשנת 966. רובר מטוריני מספר כי במהלך מסע ציד פגש רישאר אישה בשם סינפרדה והתאהב בה, אך לא היה יכול לשאתה לאישה כיוון שהיא הייתה נשואה.
סינפרדה הציעה שייקח לאישה את אחותה גונור, וזו הביעה את הסכמתה ונישאה לרישאר.
רישאר הראשון מת בפקם שבצרפת, בנסיבות טבעיות.
רישום שיכונים ציבוריים - האופן בו נרשמות זכויותיהם של רוכשי הדירות בדיור הציבורי במרשם המקרקעין בישראל.
לאחר קום מדינת ישראל נפתחו שערי הארץ לעלייה חופשית ואוכלוסיית המדינה הוכפלה תוך שלוש שנים והמשיכה לגדול.
המדינה שבשנת קיומה הראשונה עמדה במערכה הכבדה של מלחמת העצמאות, ולאחר סיום המלחמה עברה תקופה של מחסור וצנע, צריכה הייתה למצוא פתרון לבעיית הדיור והשיכון ההמוני של מאות אלפי העולים.
חלק מן העולים היו ניצולי השואה שבאו מאירופה וחלקם האחר היו עולים ממדינות ערב, שנאלצו להשאיר כל כספם ורכושם בארצות מוצאם.
בתנאים אלה לא היה פתרון לבעיית שיכון העולים בדרך של יזמה חופשית.
מה גם שמלאי הקרקעות הפנויות הזמין הגדול ביותר היה בידי המדינה.
המדינה החלה ביישוב עולים במסגרת הדיור הציבורי, בראשונה בבתים ודירות בערים כיפו, חיפה, באר שבע, עכו טבריה, בית שאן וצפת, שהיו רכושם של ערביי ארץ ישראל שעזבו את הארץ במלחמת העצמאות, ועברו לניהולו של האפוטרופוס לנכסי נפקדים ולאחר מכן במעברות, מחנות פחונים ואוהלים שקמו בכל רחבי המדינה.
בשנת 1950 הוקמה חברת עמידר, שבמהלך שנות החמישים בנתה בבניה זולה ומהירה בכל רחבי המדינה, שיכונים שנועדו חלקם להשכרה בדמי שכירות סוציאליים וחלקם נמכרו למשתכנים בסיבסוד בעזרת משכנתאות לטווח ארוך.
במהלך שנות החמישים והשישים הקימה מדינת ישראל ערי הפיתוח כקריית שמונה, חצור הגלילית, מגדל העמק, ירוחם ודימונה, שאף בהן חלק מן הדירות הושכר למשתכנים וחלק מהן נמכר להם.
בשלוש הערים הגדולות הוקמו חברות עירוניות לשיכון שקמונה בחיפה, חלמיש בתל אביב וחברת פרזות בירושלים.
כמו כן עסקו בהקמת שיכונים ציבוריים לשם מכירת הדירות שבהם (ולא למטרת השכרתן) חברת השיכון ההסתדרותית שיכון עובדים וחברת שיכון ופיתוח לישראל.
בשנת 1972 עברו חלק משהשכונות שבשיכון הציבורי מניהולה של עמידר לניהולה של עמיגור חברת הדיור של הסוכנות היהודית.
החברות שמכרו את הדירות למשתכנים, הן במכירה ישירה והן בהעברה משכירות למכר, התחייבו כי בבוא היום, כשהתנאים יאפשרו זאת, הן תרשומנה את זכויותיהם של המשתכנים בלשכת רישום המקרקעין.
כל משתכן, בין זה שרכש את הדירה ישירות מן החברה ובין זה שרכש אותה ממשתכן קודם חתם על ייפוי כוח נוטריוני לפקודת החברה המשכנת, שיאפשר לה לרשום את זכויותיו בלשכת רישום המקרקעין בבוא העת.
במשרדי החברות התנהל רישום זמני של זכויות המשתכנים והן הפכו למעין לשכות רישום מקרקעין ("טאבו" בלשון העם, כשמן של הלשכות בימי השלטון העות'מאני).
בשנות השישים היה כבר הזמן בשל להתחיל במבצע רישום זכויות המשתכנים בלשכות רישום המקרקעין ולצורך כך חוקקה הכנסת את חוק רישום שיכונים ציבוריים (הוראת שעה), התשכ"ד-1964.
השיכונים הציבוריים הוקמו על חלקות מקרקעין היסטוריות, ללא קשר בין הבינוי החדש לבין שטחי וגבולות החלקות הקיימות.
החלקות נשארו במצבן בטרם הבניה; חלק מהן, שבבעלות רשות הפיתוח, היו חלקות של יישובים ערביים שננטשו במלחמת העצמאות.
חלק מהן היו חלקות חקלאיות גדולות, בבעלות הקרן הקיימת לישראל.
חלק מהן היו אדמות בור, לשעבר אדמות הנציב העליון הבריטי שעברו לבעלות מדינת ישראל.
ליושב ראש ועדת התיאום ניתנה הסמכות לאשר את המפות לרישום ולחתום עליהן ועל המסמכים הדרושים לרישום הפרצלציה, ישירות בלשכת רישום המקרקעין, ללא צורך בהבאתן בפני ועדות התכנון והבניה והמרכז למיפוי ישראל.
עם סיום רישום הפרצלציות, הפכו החלקות החדשות שנוצרו בהן ראויות להרשם כבתים משותפים.
ריבוי הדירות שטרם נרשמו ומציאת הליך מהיר ויעיל לרישום, ללא צורך בזימון משתכנים רבים.
עד לחקיקת החוק הצטברו בחברות המשכנות עשרות אלפי רישומים זמניים של זכויות משתכנים על פי חוק המקרקעין ותקנותיו, רישום זכות במקרקעין, מחייב רישום כל החוליות הקודמות לרישום האחרון וכן המצאת אישורי מיסוי מקרקעין ואישורי הרשות המקומית.
זימונם של כל המשתכנים להמציא את אישורי מיסוי המקרקעין ואישורים עדכניים של הרשות המקומית (שקבלתם מהרשות מותנית בסילוק כל חובות המשתכן), היה בגדר משימה בלתי אפשרית.
הפתרון שנמצא היה כי בלשכת רישום המקרקעין תרשמנה זכויותיו של המשתכן האחרון בלבד (אף אם הדירה החליפה במרוצת השנים הרבה ידיים, כפי שאכן המצב בפועל בחלק גדול מן הדירות), על פי שטר חכירה, כחוכר ישירות מבעלות המקרקעין (מדינת ישראל, רשות הפיתוח, הקרן הקיימת לישראל) המיוצגות על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
על שטר העסקה (וכן על שטר המשכנתא, אם קיבל המשתכן הלוואה אפותיקאית מאחד הבנקים), יחתום בשם המשתכן נציג החברה המשכנת, על פי ייפוי כוח בלתי חוזר שהפקיד כל משתכן במשרדי החברה בעת רכישת הדירה.
כמו כן הוחלט כי זכויות המשתכן תרשמנה ללא צורך להמציא בלשכת רישום המקרקעין אישורי מיסוי מקרקעין (שהומצאו כבר לחברה המשכנת בעת רכישת הדירה) ואף לא אישור עדכני מטעם הרשות המקומית.
נכון לשנת 2006 נרשמו על פי חוק רישום שיכונים ציבוריים מאות אלפי דירות בישראל על שמות רוכשיהן.
הרישום הסיר מעל החברות את הנטל לנהל את הרישומים הנוגעים לדירות; העברת זכויות בהן, מתן התחייבויות לרישום משכנתאות לבנקים, חתימה על תוכניות בניה וכיוצא באלה, ומאידך היקנה למשתכנים זכויות רשומות בלשכת רישום המקרקעין על כל היתרונות שמקנות זכויות רשומות.
בשנות התשעים, בעקבות החלטת ועדה ממשלתית שנקראה "ועדת רונן", מועברת זכות בעלות (העדיפה על זכות חכירה) לשמו של המשתכן, בעת רישום זכויותיו על ידי החברה המשכנת.
שהדירה היא בבנייה רוויה, דהיינו בבית דירות שיש בו לפחות שתי קומות וארבע דירות.
שזכויות החכירה של המשתכן הן מהוונות (דהיינו שמלוא דמי החכירה, עבור תקופת החכירה במלואה, שולמו על ידי המשתכן מראש למינהל מקרקעי ישראל).
שהבניין בו מצויה הדירה לא הוקם על אדמת הקרן הקיימת לישראל, אשר באמנת היסוד שלה משנת 1901 אימצה את האמור בתנ"ך "והארץ לא תמכר לצמיתות".
(דהיינו שהבניין הוקם על אדמת מדינת ישראל או אדמת רשות הפיתוח בלבד).
באופן זה נרשמו עשרות אלפי דירת בבעלות רוכשיהן והן מהוות מה שנהוג לכנות בציבור בשם "קרקע פרטית".
ב-11 בינואר 2006 אישרה מועצת מינהל מקרקעי ישראל דו"ח של ועדה שנקראה בשם "ועדת גדיש", לביצוע רפורמה מקיפה בתפקידי המינהל ובסמכויותיו.
בין עקרונות הרפורמה בקשר לקרקע עירונית, נכללו החלטות בעלות חשיבות רבה לעניין רישום זכויות המשתכנים בשיכון הציבורי.
אחת ההחלטות אמרה כי כל חוכרי המינהל (שחוזה החכירה שלהם מהוון) יקבלו בעלות מלאה על דירותיהם.
בכך הורחבו הזכויות שהוקנו למשתכנים על פי החלטות "ועדת רונן" והן יחולו לא רק על בניה רוויה, אלא גם על בתים צמודי קרקע, וילות וקוטג'ים שהוקמו על גבי חלקות קרקע.