tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים 1981 ושוב ב-1984 התבצע ארגון מחדש, שפתר את בעיות החלוקה הראשונית ויצר מבנה יעיל יותר, ששמר על המטרות המקוריות והתמקד בעיקר בשני תחומים, הפקת מוזיקה ממוחשבת וחקר מוזיקת מחשב.
אירקאם מטפח מגוון רחב של פעילויות מוזיקליות.
המחקר הטכני שהתבצע בו הניב תועלת רבה וקידם כלי חומרה ייחודיים, כגון מעבד שמע דיגיטלי 4X, שנבנה בראש ובראשונה כדי לענות על דרישותיו של בולז בחיבור "רספונסוריות" (1984), למערכות גנריות יותר.
אנסמבל אנטרקונטמפורן משמש כאנסמבל הבית של המכון.
המכון למצוות התלויות בארץ הוא מכון מחקר תורני המתמחה במצוות התלויות בארץ, שהוקם בשנת ה'תשנ"ד על ידי הרב שניאור זלמן רווח ועמד בעבר בנשיאות הרב עובדיה יוסף, ובפיקוח הרב שלמה משה עמאר.
המכון עוסק במחקר תאורטי ויישומי במצוות התלויות בארץ ובהלכות תולעים, וכן בפרסום ספרות בנושאים אלה, ובה ידע מקצועי והלכתי רב בממשקים בין הלכה לבוטניקה ואנטומולוגיה.
המכון מעניק גם פיקוח כשרות למפעלים ומיזמים שונים בתחומי עיסוקו.
בעבר שכן המכון בבית עוזיאל, וכיום הוא שוכן באלעד.
למכון קרן מעשרות לשירות הציבור הרחב.
הקרן מטפלת בהפרשת תרומות ומעשרות ומאפשרת לחברים בה לקיים את מצוות ההפרשה.
בקרן מנויים מספר אלפי בתי אב, המסתייעים בנושא חילול מטבע בעת הפרשת תרומות ומעשרות ובחילול קדושת מעשר שני ונטע רבעי, נתינת מעשר עני באמצעות חוזי הלוואה והסכמים עם העניים.
ונתינת מעשר ראשון ללוי באמצעות חוזי הלוואה והסכמים עם הלוי.
פיקוח על שמירת איסור ערלה במשתלות.
מציאת כנות מותרות להרכבה באגס ועצים נוספים מבלי לעבור על איסור כלאים.
מחקר ארוך טווח לסיווג בוטני-הלכתי, לעצים סוב-טרופיים.
מחקר לאופן גידול פטריות מאכל ללא חרקים.
מחקר לאופן דגים ללא טפילים – בברכות הגידול בארץ ובחוץ לארץ.
מחקר על דג הורדון באיסלנד, על שיווקו ללא טפילים.
עלי גפן מטורקיה ללא חרקים.
קמח מלא ללא חרקים - וללא צורך בניפוי.
המכון מפעיל כולל ללימוד בעיון של דיני המצוות התלויות בארץ, הכולל ממוקם באלעד.
כמו כן, המכון מוציא לאור ספרים בנושאים אלה, וכן פרסומים שימושיים בשפה פשוטה ומעשית לציבור הרחב, כגון לוח לפירות ערלה, לוח זמנים לשמיטה, מדריך שמיטה לצרכן, מדריך שמיטה לחקלאי, חוברות הדרכה להפרשת תרומות ומעשרות.
כתב העת תנובות שדה, היוצא לאור מדי חודשיים מאז תמוז תשנ"ה, ובו מאמרים ומחקרים מאת רבני המכון ואחרים
אדרת אליהו - ביאורי סוגיות לאסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא במסכת ברכות
משפטי שמואל - ביאורים והגהות על משניות סדר זרעים
שש משזר - שאלות, תשובות ומאמרים על אורח חיים, יורה דעה
תולעת שני דיני חרקים במזון - בחי ובצומח
חובת הארץ - דיני מצוות הארץ, וההלכות הנוהגות בהתיישבות
חלקת השדה - שו"ת בנושאי מצוות התלויות בארץ
יבולי שביעית - מדריך שמיטה לצרכן
תורת ערלה - חידושים וביאורים, חקרי הלכות ובירורי דינים בהלכות ערלה
המכון למחשבה כלכלית חדשה ( Institute for New Economic Thinking - INET) הוא צוות חשיבה ללא מטרות רווח, שנוסד באוקטובר 2009 בעקבות המשבר הפיננסי העולמי.
מטרתו היא "לטפח קהילה עולמית של הדור הבא של המנהיגות הכלכלית, מחשבה כלכלית חדשה ולהעניק השראה למקצוע הכלכלה בטיפול באתגרים של המאה ה-21".
המכון הוקם בתרומה של 50 מיליון דולר על ידי ג'ורג' סורוס ומאז נוספו לו תורמים נוספים.
על חברי המועצה המייעצת שלו נמנים אמרטיה סן, ג'וזף שטיגליץ, כרמן ריינהרט וחוקרים נוספים.
נשיא המכון הנוכחי הוא רוב ג'ונסון.
המכון למחקר חברתי שימושי הוא מכון מחקר בנושאי חברה וסוציולוגיה שהתקיים בישראל בשנים 1949-1996.
המכון למחקר חברתי שימושי הוקם בשנת 1947 ומחקרו הראשון אמור היה להיות בירור אחוזי ההאזנה לקול ישראל המחתרתי של ההגנה.
המחקר לא יצא אל הפועל בגלל עוצר שהטילו שלטונות המנדט.
לקראת סוף 1949 הוחלט על הקמה רשמית של המכון על ידי ממשלת ישראל, ובעקבות זאת משרדיו הועברו לירושלים.
מנהלו המדעי היה לואי גוטמן.
מנהלו התפעולי היה ד"ר אוריאל פואה.
עד שנת 1955 ניזון המכון מתקציב משרד הביטחון ומשרד ראש הממשלה.
בשנת 1955 עבר המכון להתנהל באופן עצמאי וניזון ממענקי מחקר בעולם ותשלום עבור הסקרים שביצע.
בשנות ה-50 עבדו במכון, בין השאר, משה זנבר ויהודית שובל ובהמשך, הצטרפו למכון אהרון אנטונובסקי, יצחק שלזינגר ושמואל שי.
בשני העשורים הראשונים לקיומו ערך המכון מחקרים חד פעמיים במגוון של נושאים על פי הזמנת משרדי הממשלה וגופים אחרים.
משנת 1968 הוחל במכון לנהל סקרים חברתיים תקופתיים שוטפים.
לאחר מותו של גוטמן, בשנת 1987, הועמד בראש המכון, ששמו שונה ל"מכון גוטמן למחקר חברתי שימושי", אליהוא כ"ץ, והוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1996.
מ-1998 פעל המכון בשמו החדש, "מרכז גוטמן לסקרים" במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בשנת 2003 הועלו הסקרים של המכון לאתר אינטרנט של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בשנת 2021 שינה מרכז גוטמן את שמו ל"מרכז ויטרבי לחקר דעת קהל ומדיניות".
המכון למחקר יישומי - ירושלים הוא ארגון חוץ ממשלתי פלסטיני שהוקם בשנת 1990, אשר משרדו הראשי בבית לחם שבגדה המערבית.
ארגון ARIJ פעיל במיזמים מחקריים בתחומי ניהול משאבי טבע, ניהול מים, חקלאות בת-קיימא, קידום נשים ודינמיקה פוליטית של פיתוח בשטחים הפלסטיניים.
בשנת 2014 הופיע המכון ברשימת ארגונים שקוראים לאנשים בעולם להצטרף לחרם על ישראל במסגרת ה-BDS.
על פי עמותת NGO monitor, לארגון מדיניות אנטי ישראלית הכוללת תמיכה ב-BDS, "שימוש במוטיבים אנטישמיים קלאסיים" כנגד ישראל ושימוש בשקרים.
למכון מספר מיזמים כדוגמת חיזוק ארגוני זכויות אדם פלסטינים, מיצוי מקורות השגת מים וקידום הקמת מדינה פלסטינית.
ב-2011, בשיתוף עם מכון מחקרי בברמרהאפן, אוניברסיטת אקסטרמדורה, והמכון לטכנולוגיית ממברנה, של המועצה הלאומית האיטלקית למחקר, החל הארגון במיזם בנושא טיפול בפסולת עצי זית בשטחי הרש"פ.
הפרויקט ממומן על ידי האיחוד האירופי.
המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן הוא מכון המחקר הוותיק ביותר בארץ בתחום מדעי החיים.
המכון הוא חלק מן הפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע של האוניברסיטה העברית בירושלים, ושוכן בקמפוס אדמונד י' ספרא (גבעת רם).
נכון לשנת 2025, כולל המכון 75 קבוצות מחקר, המבצעות מחקרים במדע בסיסי וכן מחקרים בעלי אספקטים יישומיים בתחומי הביו רפואה, הביוטכנולוגיה והחקלאות.
חוקרי המכון עוסקים במגוון רחב של תהליכים ומנגנונים ביולוגיים ברמות ארגון שונות, החל ממנגנונים מולקולריים בתאים, דרך מנגנונים ברמת הפרט, וכלה במנגנונים ברמת האוכלוסייה.
במכון לומדים מדי שנה כ-900 סטודנטים, מתוכם כ־600 תלמידים לתואר ראשון והיתר תלמידים לתארים מתקדמים (מוסמך ודוקטורט) ועמיתי בתר-דוקטורט.
פרופ' גיא בלוך מכהן כיום כראש המכון ה-19.
ראשיתו של המכון בשנת 1925, שנת ייסודה של האוניברסיטה העברית, עת הוקמה המחלקה הבוטנית שהיוותה חלק מגוף שנקרא "המכון לחקר טבע ארץ ישראל".
החוקרים המייסדים כללו את פרופ' אוטו ורבורג, פרופ' אלכסנדר איג, פרופ' מיכאל זהרי, ופרופ' נעמי פיינברון-דותן.
בשנות הפעילות הראשונות הונחו יסודות לכמה מפעלים הנמשכים עד היום, בכללם הקמת אוסף העשביה, שמהווה היום חלק מאוספי הטבע הלאומיים; והקמת הגן הבוטני הלאומי, שהיה הראשון בארץ ישראל ובמזרח התיכון.
תחומי המחקר הורחבו בשנת 1928, עם הצטרפותו של פרופ' שמעון בודנהיימר אשר ייסד את המחלקה לזואולוגיה.
המחקר בשתי המחלקות (ובכלל האוניברסיטה) הצטמצם במהלך מלחמת העצמאות, עד שפסק לחלוטין לאחר ההתקפה על שיירת הדסה.
לשיירה זו היו אמורים להצטרף חלק מחברי המחלקה לבוטניקה, אך בשל חתונתו של עמיתם אברהם פאהן שנערכה באותו יום, הם דחו את עלייתם להר הצופים, וכך ניצלו.
פעילות המחלקות לבוטניקה ולזואולוגיה חודשה בתום המלחמה באפריל 1949.
החל משנות החמישים של המאה העשרים נוסדו מספר מחלקות נוספות, ביניהן המחלקה לגנטיקה, המחלקה לנוירוביולוגיה והמחלקה לאבולוציה, סיסטמטיקה ואקולוגיה (כיום המחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות).
אחר גלגולים רבים בבניינים שונים ברחבי ירושלים, הוחלט בשנות השישים על ארגון מחדש של הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, ובמסגרת מהלך זה אוחדו המחלקות השונות תחת המכון למדעי החיים.
בשנת 1968 החלה הקמתו של בניין ייעודי למכון בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית.
בשנת 1976 נקרא המכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן, מייסד חברת Penn Corporation שבפילדפיה, והבניין הנוכחי אוכלס שנתיים אחר כך, בשנת 1978.
המכון מורכב משש מחלקות, העוסקות במגוון רחב של תחומים במדעי החיים:
המחקר במחלקה עוסק בחקירת תהליכים אבולוציוניים ומערכות אקולוגיות, החל מהרמה המולקולרית וכלה ברמת אוכלוסיות ואקוסיסטמות.
המחקר במחלקה עוסק בדנ"א ובדרך בה הוא עובר שינויים, משפיע על הסביבה התאית ועל פונקציות ביולוגיות וקובע תכונות.
המחקר במחלקה מתמקד בהבנת המנגנונים המעורבים בזיהוי ועיבוד מידע על ידי תאים בתנאים רגילים ובמצבי עקה או מחלה, תוך לימוד מבנה ותפקוד חלבונים.
המחקר במחלקה בוחן את יחסי הגומלין בין צמחים ומיקרובים לבין סביבתם, החל מרמה מולקולרית ועד רמת האורגניזם.
המחקר במחלקה מאפיין את תפקודי מערכת העצבים מרמת התא הבודד ועד לרמה המערכתית של המוח השלם, ובוחן את פעילות המוח במצבים שונים.
לאורך השנים זכו חוקרי המכון בשלל פרסים והוקרות, בכללם שני זוכי פרס נובל, תשעה זוכי פרס ישראל, ושבעה זוכי פרס א.מ.ת..
פרופ' רוג'ר קורנברג זכה בפרס נובל בכימיה לשנת 2006, וכיום פרופ' במחלקה לכימיה ביולוגית במכון למדעי החיים ובאוניברסיטת סטנפורד.
פרופ' מיכאל לויט זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 2013, וכיום פרופ' אורח במכון למדעי החיים.
פרופ' מיכאל זהרי זכה בפרס ישראל לשנת 1954 במדעי החיים.
פרופ' שמעון פריץ בודנהיימר זכה בפרס ישראל לשנת 1954 בחקלאות.
פרופ' בודנהיימר היה מייסד המחלקה לזואולוגיה, ואחר כך עבר לפקולטה לחקלאות.
פרופ' גד אביגד ופרופ' שלמה הסטרין זכו בפרס ישראל לשנת 1957 במדעים מדויקים.
פרופ' אברהם פאהן זכה בפרס ישראל לשנת 1963 במדעי החיים.
פרופ' מיכאל אבן-ארי זכה בפרס ישראל לשנת 1986 על מפעל חיים בחקר המדבר.
פרופ' אלכסנדר לויצקי זכה בפרס ישראל לשנת 1990 במדעי החיים.
פרופ' נעמי פיינברון-דותן זכתה בפרס ישראל לשנת 1991 בידע ארץ ישראל.
פרופ' צבי זלינגר זכה בפרס ישראל לשנת 2007 בחקר הביולוגיה.
פרופ' אלכסנדר לויצקי – 2017
במכון פועלות כיום 75 קבוצות מחקר.
רשימה חלקית כוללת את פרופ' דפנה אטלס, פרופ' ישעיהו ארקין, פרופ' גיא בלוך, פרופ' שמשון בלקין, פרופ' נסים בנבניסטי, פרופ' בת שבע כרם, פרופ' לירן כרמל, פרופ' מיכאל לויט, פרופ' אלכסנדר לויצקי, פרופ' ערן משורר, פרופ' איתנה פדן, פרופ' רוג'ר קורנברג, פרופ' עידן שגב, פרופ' חרמונה שורק ופרופ' שגיב שיפמן.
חוקרים בולטים פעלו במכון מאז היווסדו.
לימודי בוגר במכון למדעי החיים מקנים את הידע והכלים הדרושים לעיסוק בבעיות ביולוגיות החל מהרמה המולקולרית ועד רמת הסביבה.
הלימודים מקיפים תחומים רבים וכוללים ביוכימיה מבנית ומולקולרית, גנטיקה וגנומיקה, ביולוגיה תאית והתפתחותית, מיקרוביולוגיה, מדעי הצמח, אבולוציה, אקולוגיה, התנהגות בעלי חיים, מדעי המוח ועוד.
הלימודים כוללים מספר מסלולים, בכללם מסלול חד-חוגי, מסלולים משולבים ודו-חוגיים, הוספת חטיבה ללימודי מדעי החיים, וכן מספר מסלולי הצטיינות.
לימודים לתארים מתקדמים מתקיימים במסלול מחקרי בלבד, הכולל לימוד קורסים מתקדמים, ביצוע עבודת מחקר, הגשת תיזה ומציאת מנחה מקרב חוקרי המכון.
לימודים אלה כוללים גם מסלולי הצטיינות.
כיום לומדים במכון מאות תלמידים לתארים מתקדמים, המבצעים מחקר במגוון רחב של תחומים במדעי החיים.
המכון לסקירה היסטורית הוא מכון אמריקאי הידוע בפרסומים העוסקים בהכחשת השואה.
יש חוקרים הטוענים כי זהו המרכז המרכזי הבין-לאומי להכחשת השואה.
המכון נחשב לארגון אנטישמי, בעל קשרים רבים לארגונים נאו נאציים.
המכון הוקם ב-1978 על ידי דייוויד מאקלדן ווויליס קרטו.
מאקלדן (הידוע גם בשם לואיס ברנדון) היה חבר במפלגה "החזית הבריטית", מפלגת ימין קיצונית שפעלה בבריטניה.
וויליס קרטו הקים את "לובי החירות" שהייתה קבוצת אינטרס אמריקאית.
הקבוצה טענה כי קידמה פטריוטיות, אך למעשה ניסתה לקדם אנטישמיות והכחשת השואה.
אוסטין אפ, מרצה שנוי במחלוקת באוניברסיטת לה סאל, כונה מכחיש השואה האמריקאי הראשון, היווה את ההשראה להקמת המכון.
דייוויד מאקלדן עזב את המכון ב-1981. טום מרסלוס הפך למנהל החברה.
קרטו איבד את השליטה בחברה עקב מאבקי כוח פנימיים ב-1993. ב-1995 מארק וובר הפך למנהל המכון.
וובר היה פעיל בתנועות עליונות לבנה.
מאז מינויו הוא המשיך בפרסומים על מלחמת העולם השנייה, ועל השואה, בעודו מנסה להרחיב את פעילות הארגון.
ב-2002 המכון הפסיק להוציא את כתב העת שפרסם, ועבר לפרסומים דרך האינטרנט, ודוא"ל.
בכנס הראשון של הארגון ב-1979 הציע הארגון פרס כספי של 50,000 דולרים עבור "הוכחות" שתאי גזים, ששימשו להרג יהודים אכן פעלו באושוויץ.
את הכסף נאלץ הארגון לשלם לניצול השואה מל מרמלשטיין.
מרמלשטיין סיפק עדות כתובה וחתומה על חוויותיו מאושוויץ.
כאשר הארגון פסל את עדותו, מרמלשטיין תבע אותם לדין, באמצעות עורך הדין ויליאם ג'ון קוקס.
בית המשפט פסק תחילה כי אין עוררין על כך שהיו תאי גזים באושוויץ ששימשו להרג יהודים (עובדה זו היא בגדר ידיעה שיפוטית).
הארגון ניסה לבטל את הקביעה הזאת ללא הצלחה.
בפסק הדין שניתן ב-5 באוגוסט 1985 על ידי השופט וונק נקבע כי הארגון חייב לשלם למרמלשטיין 90,000 דולרים, ולהוציא מכתב התנצלות לו, ולשאר הניצולים מאושוויץ על הסבל והכאב שנגרם להם.
ב-4 ביולי 1984 הרסה פצצה שהוטמנה במשרדי הארגון את כל תכולתם.
לארגון לא היה ביטוח באותו הזמן.
ב-1996 זכה הארגון בתביעה שהגיש כנגד קרטו, על שמעל בכספי הארגון שקיבל מעיזבונו של ג'ין אדיסון פארל.
ב-2001 אריק אוון, עובד לשעבר האשים את מנהלי החברה שהם מתכוונים למכור את רשימת התפוצה שלהם לארגון אחר (הליגה נגד השמצה, או כנסיית הסיינטלוגיה).
בינואר 2009 וובר (שעדיין משמש כמנהל) פרסם מאמר שבו הוא מכיר במותם של יהודי אירופה, אך לא זונח לחלוטין את עמדתו מכחישת השואה.
הוא מסביר כי אף על פי שהוא מאמין שיש מקום לרוויוניזם היסטורי גם בנושא השואה, אין אף מוסד אקדמי שתומך בטענה זו.
לפיכך הוא מאמין שיש להתמקד במקום זאת בהתנגדות לכוח העולה של "היהודי הציוני".
באתר האינטרנט שלו, המכון לסקירה היסטורית מתאר את עצמו בתור "מכון מחקר ציבורי, שמקדם מודעות גדולה יותר להיסטוריה".
אף על פי שהמכון עוסק בעוד תחומים מלבד תחום השואה, הוא בעיקר מוכר מעיסוקו בתחום הזה.
הוא נחשב למוסד אנטישמי, הקשור למספר ארגונים ניאו נאציים.
חוקרים רבים פרסמו חומרים המכחישים אלמנטים מרכזיים מהאג'נדה הנאצית, לדוגמה ספרו של מכחיש השואה דיטליב פלדרר שמכפיש את שמה של אנה פרנק, וטוען לזיופו של היומן.
גם מכחיש השואה דייוויד אירווינג פרסם את מאמריו דרך הארגון.
המכון מכחיש בתוקף את היותו מכחיש השואה.
הוא טוען כי כל עבודתו בנושא היא התחום רוויזיוניזם היסטורי.
המכון טוען כי הביא ברבות השנים לגילויים חדשים במחקר השואה, שחושפים שקרים והטעיות שהיו קיימים במחקר.
ברברה קולזקה (עורכת דין קנדית, הידועה בעבודתה בהגנה על מכחישי השואה ופושעי מלחמה נאציים) טוענת כי הניסיון למנוע מחוקרים לבצע רוויזיוניזם היסטורי בנושא השואה הוא מוטעה, ומנוגד לרוח המחקר ההיסטורי.
הוא טוענת כי המתנגדים למחקר, הם אלה עם אינטרס ברור.
העיתונאי פול ראובר, טוען כי דברי הארגון הוצאו מהקשרם.
הארגון לא מכחיש את הטרגדיה שהתרחשה במלחמת העולם השנייה.
הוא טוען שאין עובדות המוכיחות חלק מהטענות שעולות בנושא (כמו המתה מכוונת בגז).
לעומתם ריצ'רד אוונס היסטוריון בריטי, טוען כי אלו בדיוק הטענות המשמשות מכחישי שואה רבים.
הם מצהירים כי הם מאמינים בחלק קטן מן העובדות כדי לטשטש את העובדה כי הם מכחישי השואה.
הכרה בהרג של אלפי יהודים באירופה, אינה מסתירה את העובדה כי הם מכחישים את הרג המיליונים, בצורה מכוונת ובאמצעות תאי גזים.
המכון למדע פלנטרי הוא מכון מחקר ללא כוונת רווח המתמקד במדע פלנטרי ומרכזו בטוסון, אריזונה, ארצות הברית.
המכון שנוסד בשנת 1972, מעורב במשימות רבות של נאס"א ; מאדים, אסטרואידים, שביטים, אבק קוסמי, היווצרות מערכת השמש, כוכבי לכת חוץ שימשיים, מקור החיים ונושאי מחקר מדעיים אחרים.
בשנת 2016 המכון יסד משרד שני בלייקווד, קולורדו.
חוקרי המכון מבצעים עבודות שטח בכל יבשות העולם כדי להבין את הפלנטה שבה אנו חיים.
המכון נחשב למעסיק הגדול ביותר בעולם שהוא לא ממשלתי בתחום המדעים הפלנטריים.
מדעני ומחנכי המכון פעילים בעשרים ושמונה מדינות בארצות הברית ובנוסף, בקולומביה, אוסטרליה, קנדה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ישראל, לטביה, ניו זילנד, רוסיה, סרביה ובריטניה.
משנת 2018, 43% מהחוקרים הראשיים, הן נשים.
בשנת 2014, המכון דורג במקום העשרים, כמקום עבודה יעיל וגמיש בקרב תאגידים אמריקניים על ידי מכון המשפחות והעבודה והחברה לניהול משאבי אנוש.
המכון מנוהל על ידי מנכ"ל המכון ד"ר מארק ו.
סייקס משנת 2018 וסמנכ"ל הכספים ברוס ברנט ושישה חברי הדירקטוריון של המכון.
יסודות המכון הונחו בשנות ה-60 המאוחרות של המאה ה – 20 על ידי כמה דוקטורטים צעירים שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת אריזונה ובמכון המחקר המדעי של אילינוי .
שני מוסדות אלו סיפקו תמיכה בתכנון וניתוח משימת אפולו וחקר מערכת השמש והיה צורך בהדרכה של מדעני מדעים פלנטריים לצורך מאמץ זה.
בשנת 1971 פתחו המדענים הצעירים שלוחה בטוסון אריזונה של המכון המדעי מאילינוי.
מההתחלה, הפילוסופיה הייתה לפתח קבוצה של מדענים משתפים פעולה באווירה שתורמת לייצור מדע מצוין - קבוצה שמנוהלת על ידי מדענים לטובת המדע.
גישה צוותית זו והנהלת המכון ביקשה למשוך מדענים צעירים טובים ולעזור להם לפתח הצעות שיחלו את הקריירה העצמאית שלהם ותממן את עבודתם באמצעות הקבוצה.
בשנת 1971, הקבוצה פעלה כחברת בת בתוך תאגיד בינלאומי של יישומי מדע (Science Applications International Corporation).
החברה הוקמה בשם המכון למדע פלנטרי בדירת חדר המגורים של אחד משותפי המיזם שהתגורר בטוסון.
לאחר מכן עבר למשרד בצפון-מערב טוסון מערב ושהו בו מספר שנים.
אחד מחברי הקבוצה פרסם מאמר מדעי בקשר להיווצרות הירח שנשאר תקף עד ימינו.
במהלך השנים, הצטרפו מדענים חדשים לקבוצה.
בשנות 1975 ו 1978 הקבוצה עברה מישרדים ובתקופה זו ובשנות השמונים, פורסמו מספר מאמרים על היווצרות כוכבי הלכת שזכו בפרסום.
קבוצת המכון המשיכה להיתפתח כשחלק מחבריה עוזבים ומגיעים מדענים חדשים.
בשנת 1995 היתמזגו שתי קבוצות מדענים.
בשנים 1997 – 2002, המכון למדעים פלנטריים הציע למשימת נאס"א סורק המאדים מספר רעיונות מדעיים בנושא מדעים פלנטריים.
במהלך שנות המאה ה-21 הצטרפו דוקטורנטים נוספים לצוות המכון, שהגיעו מאוניברסיטאות שונות ברחבי המדינה.
מדענים פלנטריים במכון מבצעים מחקר להבנת התהליכים הגאולוגיים הפועלים על כדור הארץ וגופים פלנטריים אחרים.
פעילויות המחקר כוללות מחקרים / ניתוחים גיאומורפולוגיים של תהליכי שטח, מיפוי גאולוגי של משטחים פלנטריים, חישה וספקטרוסקופיה מרחוק, חקירת אנלוגים יבשתיים ותהליכי מכתשי השפעה והיסטוריה.
מדעני המכון עושים שימוש במערכת נתונים פלנטרית (PDS) שהיא מערכת נתונים מבוזרת בה נאס"א משתמשת לארכיב נתונים שנאספו על ידי משימות במערכת השמש.
בנוסף למיקוד העכשווי באבולוציה הגאולוגית של מאדים, מדעני המכון מבצעים גם מחקר באמצעות מערכי נתונים של נאס"א עבור כדור הארץ, חמה, נוגה, הירח, אסטרואידים ולוויינים פלנטריים חיצוניים.
חקירות פלנטות קשורות למחקרים משלימים של סביבות ותהליכים בכדור הארץ במגוון סולמות מרחביים.
מתבצע איסוף נתונים מבוסס שדה במגוון גאוגרפי (אוסטרליה, אפריקה, אנטארקטיקה, בוליביה, קנדה, הוואי, איסלנד, אירלנד, מקסיקו, ארצות הברית היבשתית), אקלים (קוטבי, צחיח, ממוזג וטרופי) וסביבות תהליכים (אאולי, מכתשים, שיטפונות, הרי געש, בליה).
משלבים טכניקות שדה (מיפוי, חפירה, דגימה, מדידות, מכ"ם חודר קרקע) וחישה מרחוק (בטכניקות אורכי גל אינפרא אדום, תרמי, ואורכי גלי מכ"ם) עם טכניקות אנליטיות מבוססות מעבדה (למשל מיקרוסקופיית אלקטרונים לסריקה, ניתוח טקסטורי, רדיואן, בהירות וקוסמוגנית).
תיארוך איזוטופי וניתוחים כמותיים (אפיונים סטטיסטיים, הדמיה מספרית והדמיות ממוחשבות).
המכון השתתף באופן פעיל במשימת הגשושית שחר לחקירת האסטרואיד וסטה (שם מלא: 4 וסטה; באנגלית: 4 Vesta) בשנים 2011 -2012, ואת קרס בשנים 2015 – 2018 .
המכון תפעל את אנטנת קרינת הגמא ואת גלאי הנייטרון של הגשושית שמיפו את שני הגופים הגדולים בחגורת האסטרואידים, כדי לדעת כיצד נוצרו והתפתחו.
המכון שותף במשימת הגשושית פסיכה לאסטרואיד פסיכה 16.
החוקרים מעורבים בחינוך מדעי ברחבי העולם, דרך תוכניות בתי ספר, ספרי ילדים, ספרי מדע פופולרי, תוכנית רדיו וטלוויזיה המופצים באינטרנט ואומנות.
מדעני המכון הם משתתפים פעילים בפגישות מדעיות לאומיות ובינלאומיות, כנסים וסדנאות, ובחינוך הציבור באמצעות הרצאות פומביות, תוכניות סיוע הנתמכות על ידי נאס"א והתמחות סטודנטים.
המכון מקיים סמינרים ומפרסם דוחות שנתיים, ניוזלטר, ראיונות רדיו וחדשות אונליין.
התוכנית האסטרטגית שאושרה על ידי מועצת הנאמנים של המכון, מנסחת את מטרתו הבסיסית של המכון, יעדים ארוכי טווח והבסיס לקבלת החלטות להשגת יעדים אלה.
היא קובעת את העקרונות הבסיסיים המקנים למכון את אופיו הייחודי.
התוכנית קובעת סדרי עדיפויות אשר ינחו את התכנון כאשר המכון מממש את חזונו.
התוכנית האסטרטגית כוללת שני חלקים עיקריים: (א) הצהרה על ייעודו של המכון, חזונו ועקרונות הליבה שלו (ב) הגישה האסטרטגית לעמידה ביעדיו.
שליחות - המכון למדע פלנטרי חוקר את מקורן, מאפייניהן והתפתחותן של מערכות פלנטריות, כולל מערכת השמש, כדור הארץ ומערכות כוכבי לכת סביב כוכבים אחרים.
המכון מעביר את הידע שנוצר לקהילה המדעית ולקהל הרחב לקידום חינוך מדעי ואוריינות מדעית ולעצב את עתיד החקירה הרובוטית של מערכת השמש.
חזון - שואף להיות מוסד מוביל בתחומו.
עקרונות - תרבות המכון ואופן פעולתו מונחים על ידי מערכת עקרונות ליבה.
הגישה האסטרטגית של המכון כוללת מערך סדרי עדיפויות רחב לקידום חזון המכון וקבוצה של קריטריוני קבלת החלטות שעל פעילויות העומדות בראש סדר העדיפויות הללו.
פעילויות אלה מוגדרות ומתבצעות על ידי המנכ"ל באמצעות תשומות והשתתפות של הצוות והדירקטוריון.
המנכ"ל מדווח לדירקטוריון באופן שוטף על מצב פעילויות אלה.
המכון למדעים פלנטריים ממומן על ידי שיתופי פעולה עם גורמים ממשלתיים רבים, אוניברסיטאות ותאגידים.
שותפויות אלה הן חיוניות כאשר המכון פועל להבנה טובה יותר של עולמנו ושל מערכת השמש.
להלן רשימת המוסדות האקדמיים והתאגידים (נכון לינואר 2019):
המכון למחקרי חלל של האקדמיה הרוסית למדעים, קיצור הרוסית: ИКИ РАН, IKI RAN) הוא הארגון המוביל של האקדמיה הרוסית למדעים בנושא חקר החלל לטובת מחקר בסיסי.
היה ידוע בעבר כמכון מחקרי החלל של האקדמיה למדעים של ברית המועצות .
המכון ממוקם במוסקבה וכולל צוות של 289 מדענים העורכים מחקר מדעי בתחומי אסטרופיזיקה, מדעים פלנטריים, פיזיקה סולארית, יחסי שמש - אדמה, פלזמה קוסמית וגאופיזיקה.
המכון מפתח ובודק גם טכנולוגיות חלל בשיתוף האקדמיה הרוסית למדעים וסוכנות החלל הפדרלית הרוסית.
המכון הוקם ב-15 במאי 1965 על פי צו מועצת השרים של ברית המועצות מספר 147–392. בשנת 1992, שנה לאחר פירוק ברית המועצות, המכון אורגן מחדש בשמו הנוכחי.
מכשירים מדעיים שפותחו על ידי מדעני המכון הותקנו במספר לוויינים וגשושיות.
המכון עוסק במחקר בתחומים הבאים:
המכון למידע מדעי הוא שירות פרסום אקדמי, שנוסד על ידי יוג'ין גארפילד בפילדלפיה בשנת 1956. המכון מספק שירותי מסדי נתונים סיינסטומטרים (אנ') וביבליוגרפיים.
ומתמחה בתחום מדד הציטוטים (אנ'), תחום שגארפילד היה אחד החלוצים בו.
בתחילה דרכו נקרא המכון Documation.
בשנת 1992 נרכש המכון על ידי מחלקת מדעי הבריאות בתאגיד תומסון (אנ') והתפרסמה בשם תומסון ISI, כחלק מעסקי הקניין הרוחני והמדעי של תומסון-רויטרס.
ב-2016 נמכר תאגיד תומסון לחברת קריאייטיב אנליטיקס (אנ').
בפברואר 2018, הודיעה קריאייטיב כי תקים מחדש את ISI כחלק מקבוצת המחקר המדעי והאקדמי שלה והחל מנובמבר 2018 המכון מהווה מחלקה בתוך חברת קריאייטיב אנליטיקס.
המכון מחזיק מאגר מידע של ציטוטים המכסה אלפי כתבי-עת אקדמיים.
הכולל את מדד הציטוטים המבוסס על דפוס ארוך-שנים, ומשכלל את מדד הציטוט המדעי (SCI), מדד הציטוטים למדעי החברה (SSCI) ומדד הציטוטים לאמנויות ומדעי הרוח (AHCI).
בסיס נתונים זה מאפשר לזהות אילו מאמרים צוטטו בתדירות הגבוהה ביותר ומי ציטט אותם.
המכון מפרסם גם את "דו"חות הציטוטים בכתבי העת" (JCR) השנתיים, המבוססים על רשימה של כ-14,000 כתבי עת מדעיים ומפרטים את האימפקט פקטור לכל אחד מכתבי העת .
בתוך הקהילה המדעית, האימפקט פקטור של כתב העת ממשיך למלא תפקיד חשוב אך שנוי במחלוקת בקביעת היוקרה המלווה מחקר שפורסם על ידי מדען.
המכון מפרסם עלון דו חודשי שבו מתפרסמים מאמרים שעשו פריצת דרך מבחינת מדד הציטוטים ב-21 תחומים מדעיים כגון: מתמטיקה (כולל סטטיסטיקה), הנדסה, ביולוגיה, כימיה, ופיזיקה.
המדד בעלון הדו חודשי מתבסס על הגידול במספר הציטוטים של מאמר ברווחי זמן של חודשיים.
המכון מפרסם גם את "רשימת המצוטטים ביותר של ה-ISI", אחד הגורמים הכלולים בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות העולם שמתפרסם מדי שנה על ידי אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי.
רשימת המצוטטים ביותר של ה-ISI
"רשימת המצוטטים ביותר של ה-ISI" הוא מאגר נתונים שמכיל מידע על "החוקרים המצוטטים ביותר", כלומר חוקרים שפרסומיהם מצוטטים פעמים רבות בכתבי עת אקדמיים (במהלך העשור האחרון).
ההכללה ברשימה זו מהווה מדד לא רשמי להערכה של אקדמאים.
והיא משמשת להערכה והשוואה בין השאר בדירוג האקדמי של האוניברסיטאות בעולם .
המתודולוגיה למדד היא לבחון כמה פעמים מצוטט מאמר בתוך כל המאמרים שבמאגר הציטוטים המדעיים שפורסמו בשנה קבועה אחת.
מאמרים שנמצאים באחוזון העליון הראשון ביחס לשנת הפרסום שלהם נקראים "מאמרים מצוטטים ביותר".
כל מאמר במאגר הנתונים מוקצה לאחת או יותר מ-21 קטגוריות, על סמך סיווג ISI של כתב העת בו פורסם המאמר.
רשימת החוקרים המצוטטים ביותר מורכבת מבחירה, בכל תחום, של אותם חוקרים עם המספר הגבוה ביותר של המאמרים המצוטטים ביותר, בתקופה של 10 שנים.
מספר החוקרים המצוטטים ביותר משתנה מתחום לתחום והוא נקבע בהתאם למספר החוקרים הכולל התורם לתחום.
המכון למחקר רפואי ישראל-קנדה הוא מכון מחקר רפואי, המסונף לפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
המכון למחקר רפואי מציע בעיקר קורסים לתואר ראשון במדעים ביו-רפואיים מלבד זאת סטודנטים הלומדים יכולים לרכוש לימודי בסיס לקראת התוכניות הקדם-קליניות שילמדו בתואר ראשון בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית.
נכון ל-2016 במכון לומדים כ-600 סטודנטים לתואר שני ודוקטורט.
תוכניות הדוקטורט מציעות מגוון רחב של תחומי מחקר רבים במדעי הרפואה וזאת במסגרת שיתוף פעולה עם בית החולים הדסה.
המכון נתמך בחלקו על ידי ארגון הידידים הקנדים של האוניברסיטה העברית וממן את המלגות והמחקרים של המכון, בנוסף לכך הארגון מסייע בקידום שותפויות מחקר רפואיות בין קנדה לישראל.
המכון למחקר רפואי ישראל-קנדה הוקם ב-2008 וכבר עם הקמתו מנה חמש מחלקות: מחלקת אימונולוגיה וחקר הסרטן, מחלקת מיקרוביולוגיה וגנטיקה מולקולרית, מחלקת נוירוביולוגיה רפואית, מחלקת ביולוגיה התפתחותית וחקר הסרטן ומחלקת ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית.
המייסד והיו"ר הראשון של המכן היה פרופסור איתן יפנוף, ב-2008 נבחר היו"ר השני של המכון, דוד ליכטשטיין.
ב-2012 מונתה חיה לורברבאום-גלסקי לכהן כיו"ר המכון וזאת כיהנה בתפקיד עד 2020, מאז 2020 מכהן בתפקיד יו"ר המכון פרופ' רמי עקילאן.
המכון מעניק תואר ראשון במדעים ביו-רפואיים.
בנוסף לכך, המכון מלמד את בסיס המקצוע לקראת התוכניות הקדם-קליניות שילמדו בתואר ראשון בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית.
בין התוכניות נמנות: רפואת שיניים, סיעוד, רפואה צבאית ועוד.
נכון ל-2016 יותר מ-2800 סטודנטים נרשמו לתוכניות אלו.
המכון לננוטכנולוגיה על שם ראסל ברי הוא היחידה האקדמית הגדולה בטכניון שבחיפה.
המכון נוסד בשנת 2005 במימון ממשלת ישראל, הקרן הפילנתרופית ע"ש ראסל ברי והטכניון בהשקעה כוללת של 100 מיליון דולר.
ההשקעה הממשלתית הרחבה בהקמת המכון עוררה ביקורת בקרב חלקים באקדמיה.
מנהל המכון הוא פרופסור גדי אייזנשטיין.
בשנת 2021 למדו במכון כ-300 סטודנטים מ-14 פקולטות שונות.
במסגרת המכון מתקיימת תוכנית הרב תחומית לתארים מתקדמים בננו-מדעים וננו-טכנולוגיה בשיתוף פעולה עם יחידות אקדמיות נוספות בטכניון.
המכון למחשבה ישראלית נוסד בשנת 2020 על ידי פרופ' אבנר בן-זקן והתעשיין בועז אמיתי.
באמצעות מחקר המתמקד בסוגיות מבניות בחברה בישראל והפצתו לציבור הרחב, מבקש המכון לעצב שיח ציבורי הממוקד ביצירת חזון לישראל חדשה.
המכון קורא להסיט את תשומת הלב הציבורית לעבר האיום הפנימי על קיומה של מדינת ישראל הנובע בעיקרו ממבנים שלטוניים רעועים וזמניים שאותם צריך להחליף במבנים מדינתיים קבועים ויציבים.
למכון שותפים עמיתי מחקר בכירים המקיימים מחקרים בינתחומיים.
באפריל 2023 המכון פרסם "אמנה ישראלית" שמטרתה להשלים את מגילת העצמאות, שהיא הכרזת העצמאות ב"אמנה ישראלית".
בבסיסה תוכנית להפיכת ישראל למדינה המבוססת על זהות ישראלית משותפת, הפרדת הדת מהמדינה, בחירות אזוריות, רובד שלטוני אזורי, כלכלה סולידרית ותרבות אזרחית ישראלית.
עמיתי המכון מפרסמים מדי שנה באופן דיגיטלי (הרצאות מצולמות, פאנלים, סרטונים ופודקאסטים) מחקרים בתחום עיסוקם.
המכון מקיים כנסים שונים בתחום עיסוקו.
הכנס השנתי פתוח לציבור הרחב והמכון מציג בו את עמדותיו, שגובשו לאור המחקרים שבוצעו.
בכנס מתקיימים פאנלים המוקדשים לנושאי הליבה של המכון, ביניהם חוקה לישראל, לאומיות אזרחית ישראלית, שיטת בחירות אזורית ושינויים מבניים בשלטון המקומי.
כתב עת דיגיטלי של המכון שמטרתו לחולל מחשבה ישראלית באמצעות פרסום של מסות רעיוניות העוסקות בבעיות המבניות של ישראל.
המכון מחלק מדי שנה פרסים בקטגוריות שונות.
הקריטריון העיקרי לזכייה בפרס הוא עיסוק בישראליות, בעיות דת ומדינה ובעיות מבניות בישראל.
פרס ספר העיון השנתי – הפרס על שם הלל קוק מוענק על עיסוק בנושאי דת ומדינה ובעיות מבניות בישראל.
בשנת 2021 זכה בפרס העיתונאי יאיר אטינגר.
פרס ספר הפרוזה השנתי – הפרס על שם ז'קלין כהנוב מוענק לספרות העוסקת בישראליות.
בשנת 2021 זכה מואיז בן הראש על ספרו "האות החסרה: מדרש".
פרס הסרט התיעודי השנתי – הפרס על שם אלי (אלחנן) קליר מוענק לסרט דוקומנטרי בשפה העברית.
בשנת 2021 זכתה שקד גורן אליפלט על סרטה דוד שלי גיבור (2019).
פרס הדוקטורט השנתי – הפרס על שם צבי כסה מוענק לעבודת דוקטורט העוסקת בתחומי הליבה של המכון.
בשנת 2021 זכה ד"ר אורן קלמן.
הפודקאסט, בהנחיית העיתונאית גל גבאי, מוקדש לעיסוק בבעיות הליבה של ישראל.
בכל פרק מתארח אורח שדן בנושאים אקטואליים הנושקים לפעילות המכון.
למכון שותפים חוקרי אקדמיה ממגוון תחומים ואנשי ציבור.
עמיתי מחקר בכירים של המכון
פרופ' אבנר בן-זקן – ראש המכון: מדע ישראלי והיסטוריה ישראלית.
פרופ' אווה אילוז – רגשות חברתיים בישראל
פרופ' חביבה פדיה – דת ומדינה
פרופ' יוסף זעירא – כלכלה ישראלית
מרדכי כהן – יחסי שלטון מקומי שלטון מרכזי
פרופ' תמר הוסטובסקי ברנדס – משפט חוקתי במדינת ישראל
המכון לניטור שלום וסובלנות תרבותית בחינוך בית ספרי (IMPACT-SE), לשעבר המרכז לניטור השפעת השלום (CMIP), הוא ארגון ישראלי ללא מטרות רווח העוקב אחר תוכן ספרי הלימוד בבית הספר, במיוחד כיצד הם מחנכים ביחס לדת, חברות, תרבויות, ערכים דמוקרטיים ו'האחר'.
המכון בוחן תוכניות לימודים בבתי ספר ברחבי העולם, כדי לקבוע אם החומר תואם את הסטנדרטים הבינלאומיים כפי שנגזרו מהצהרות והחלטות של אונסק"ו, תוך תמיכה בשינוי תוכני הלימוד כאשר הדבר נדרש.
הארגון מאמין שיש לנצל את החינוך כדי לעודד סובלנות, פלורליזם ודמוקרטיה, ולקדם אמצעי שלום לפתרון סכסוכים.
הארגון מנתח ספרי לימוד, מדריכי מורים ותוכניות לימודים מרחבי העולם, בדגש על המזרח התיכון ומדינות מערביות.
דוגמאות לכך כוללות דיווחים מעמיקים על מצרים, טורקיה, ארצות הברית, ישראל, הרשות הפלסטינית, איראן וקנדה.
דוחות אלה בחנו מגוון נושאים, כולל עמדות כלפי שלום, סובלנות, דמוקרטיה ובני מיעוטים.
ההשפעה של דוחות אלה כללה את החלטה של הפרלמנט האירופי בשנת 2018 להקפיא מרכיבים במימון הרשות הפלסטינית עד שתואמת תוכניות הלימודים לסטנדרטים הבינלאומיים.
אותו דו"ח של הארגון הוביל לשאלות שהועלו בפומבי על מימון דומה מממשלות בשווייץ, גרמניה ובריטניה.
בישראל, הדיווח של הארגון הוביל לניתוח תקשורתי של כשלים במערכת החינוך החרדי במימון ציבורי.
הארגון גם הוזמן לסייע ביצירת תוכנית לימודים לילדים פליטים סורים המחפשים מקלט ביוון.
ביקורת על תכנים של אונר"א
מחקרים של המכון מצביעים על תוכן בעייתי בספרי הלימוד של אונר"א ושל הרשות הפלסטינית, הכולל הסתה לאלימות, גלוריפיקציה של טרוריסטים ופיגועי התאבדות, דמוניזציה של ישראל ועידוד אנטישמיות.
מחקרים אלה מצטרפים להערכות של גופים וחוקרים נוספים מישראל וממדינות מערביות אחרות שחקרו את תוכני הארגון וגרמו לביקורת על הארגון, דרישות לשינוי תוכני הלימוד בו ובחינת המשך המימון שלו על ידי המדינות התורמות.
בינואר 2021 התגברה הביקורת מצד מספר מדינות מערביות על ההסתה והאלימות בספרי הלימוד של הארגון, בעקבות דו"ח של המכון.
הדו"ח תיאר תוכני שנאה בספרי הלימוד של אונר"א.
הילדים ברצועת עזה נקראו "להגן על המולדת בדם".
השנאה לישראל מופיעה בכל תוכני הלימוד.
לדוגמה בעיה במתמטיקה המבקשת מתלמידים לזהות את המספר הנכון של חללים מהאינתיפאדה הראשונה.
דוגמה אחרת היא התייחסות לארץ ישראל כאל "פלסטין" ללא שישראל מופיעה על המפה.
כאשר ישראל מוזכרת היא מכונה בדרך כלל "האויב" או "הכיבוש הציוני", תוך הפרה של עקרונות הנייטרליות של האו"ם שאונר"א אמורה לתת להם עדיפות.
הדו"ח מציין תאוריות קונספירציה המופצות בחומר החינוכי - לדוגמה טענות כי "הציונים" הציתו בכוונה את מסגד אל-אקצא או טענה כי ישראל משליכה בכוונה פסולת רדיואקטיבית ורעילה בגדה המערבית.
מנכ"ל הארגון פיליפ לזריני טען בתגובה בדיון בפרלמנט האירופאי כי "אין מקום לכל הוראה שתעודד אלימות, אפליה, גזענות ואנטישמיות".
מספר ימים לאחר מכן טענה אונר"א כי היא נוקטת אמצעים כדי להתמודד עם גלוריפיקציה של "שהידים" וקריאות לג'יהד שהופיעו בספר לימוד שלה וכי מדובר ב"טעות".
לזריני טען כי הספרים יוחלפו במהירות בחומרים שמתאימים לערכי האו"ם.
בתגובה לפרסום, בסוף ינואר 2021, הודיעו קנדה ואוסטרליה על פתיחת חקירות מול הארגון ובריטניה אישרה שחומרי הלימוד מכילים חומרים מסיתים.
בתגובה סגרה אונר"א את הגישה לחומרי הלימוד שהיו עד אז באתר שלה.
במרץ 2023 יצא ד"וח של United Nations Watch, ארגון זכויות אדם בלתי-ממשלתי עצמאי, ושל המכון.
לפי מרכוס שף, מנכ"ל המכון, בעוד ברוב המדינות הסוניות התכנים נגד ישראל ויהודים עברו תהליך של התמתנות, ברשות הפלסטינית ואונר"א התכנים הלכו והקצינו, במיוחד מאז 16–2014. תוכנית הלימודים לא כוללת שום אפשרות לשלום, וכוללת גם אנטישמיות, האדרה של אלימות, וגלוריפיקציה של ג'יהד ושל הקרבת החיים לשם המאבק הפלסטיני.
הארגון מיישם סטנדרטים מתודולוגיים לדיווח שלו, המבוססים על הצהרות והחלטות של אונסק"ו ושל האו"ם.
זוהי גרסה מתומצתת של הסטנדרטים לשלום וסובלנות בחינוך בית הספר:
כבוד: תוכנית הלימודים צריכה לקדם סובלנות, הבנה וכבוד כלפי ה"אחר", תרבותו, הישגיו, ערכיו ואורח חייו.
אחר אינדיבידואלי: תוכנית הלימודים צריכה לטפח התקשרות אישית לאחר כפרט, רצונו להיות מוכר, נאהב ומוערך.
ללא שנאה: תוכנית הלימודים צריכה להיות נקייה מניסוחים, דימויים ואידאולוגיות העלולות ליצור דעות קדומות, תפיסות מוטעות, סטריאוטיפים, אי הבנות, חוסר אמון, שנאה גזעית, קנאות דתית ושנאה לאומית, כמו גם כל צורה אחרת של שנאה או בוז לקבוצות אחרות או עמים.
עשיית שלום: תוכנית הלימודים צריכה לפתח יכולות ליישוב סכסוכים לא אלים ולקדם שלום.
מידע ללא משוא פנים: חומרים חינוכיים (ספרי לימוד, חוברות עבודה, מדריכים למורים, מפות, איורים, עזרים) צריכים להיות עדכניים, מדויקים, מלאים, מאוזנים וללא דעות קדומות, ולהשתמש בסטנדרטים שווים כדי לקדם ידע והבנה הדדיים בין עמים שונים.
מגדר: תוכנית הלימודים צריכה לטפח שוויון וכבוד הדדי בין נשים וגברים.
עליה להימנע מתפקידי מגדר סטריאוטיפיים.
שגשוג ושיתוף פעולה תקינים: תוכנית הלימודים צריכה לחנך להתנהלות כלכלית תקינה ובת קיימא ולשמירה על הסביבה עבור הדורות הבאים.
היא צריכה לעודד שיתוף פעולה אזורי ומקומי לשם כך.
פרסומים של המכון לניטור שלום וסובלנות תרבותית בחינוך בית ספרי כוללים:
ספרי לימוד פלסטיניים: תוכנית הלימודים החדשה של הפלסטינית: עדכון 19–2018 – כיתות א'-י"ב (פורסם בספטמבר 2018)
ספרי לימוד סוריים: זהות לאומית סורית: ספר לימוד מחדש של בית הספר במהלך מלחמת האזרחים (פורסם ביולי 2018)
ספרי לימוד טורקית: תוכנית הלימודים של טורקיה תחת ארדואן: ההתפתחות של הזהות הטורקית (פורסם בנובמבר 2016)
ספרי לימוד איראניים: חינוך איראני: המהפכה המתמשכת (פורסם ב-2016)
ספרי לימוד בארצות הברית וקנדה: בין שריעה לדמוקרטיה: חינוך אסלאמי בצפון אמריקה (פורסם במרץ 2016)
ספרי לימוד מצריים: הנחלת אידיאלים איסלאמיסטיים במצרים (פורסם בסתיו 2015)
ספרי לימוד ישראלים: שלום, סובלנות וה"אחר" הפלסטיני בספרי לימוד ישראליים ( פורסם 2009–2012)
ספרי לימוד מצריים: יהודים, נוצרים, מלחמה ושלום בבית הספר המצרי (פורסם במרץ 2004)
ספרי לימוד איראניים: היחס ל"אחר" ולשלום בבית ספר איראני ספרי לימוד ומדריכי מורים (פורסם באוקטובר 2006)
ספרי לימוד ישראלים: ערבים, פלסטינים, אסלאם ושלום בספרי הלימוד הישראליים (יצא לאור 2000–2001, עודכן 2001–2002 מתוך ערבים ופלסטינים בספרי לימוד ישראליים)
ספרי לימוד פלסטיניים: ספרי לימוד פלסטיניים: מערפאת לעבאס וחמאס (פורסם במרץ 2008)
ספרי לימוד בערב הסעודית: המערב, נוצרים ויהודים בספרי בית ספר ערב הסעודית (פורסם בינואר 2003)
דיווחים בתקשורת הכוללים את עבודת המכון לניטור שלום וסובלנות תרבותית בחינוך בית הספר כוללים:
ג'רוזלם פוסט (ישראל), "ועדת הפרלמנט האירופי מצביעות להקפאת 15 מיליון אירו לרשות הפלסטינית על רקע הסתה של ספרי לימוד" (ספטמבר 2018)
סאנדיי טיימס (בריטניה), בריטניה נותנת 20 מיליון פאונד עבור בתי ספר המפארים את הקדושים והג'יהאד (אפריל 2018)
ניוזוויק, "מדוע מלמדים ילדים פלסטינים לשנוא?" (מרץ 2017)
Hurriyet (טורקיה), "עוד מגע אידאולוגי מסוכן לחינוך" (ינואר 2017)
האגודה לסטטיסטיקה מתמטית היא ארגון מקצועי ומדעי בין-לאומי העוסק בפיתוח, הפצה ויישום של סטטיסטיקה והסתברות.
האגודה מונה כ-4,000 חברים בכל רחבי העולם.
החל משנת 2005, האגודה החלה להציע חברות משותפת עם אגודת ברנולי לסטטיסטיקה מתמטית והסתברות וכן עם המכון הבינלאומי לסטטיסטיקה.
האגודה נוסדה בשנת 1935 על ידי הארי ס.
האגטדה מפרסמת מגוון כתבי עת, ומקיים מספר כנסים בינלאומיים מדי שנה.
האגודה מפרסמת חמישה כתבי עת:
בנוסף, היא נותנת חסות לכתבי עת נוספים:
ישנם גם כמה כתבי עת קשורים:
כמו כן, חמישה כתבי עת נתמכים על ידי IMS:
ה-IMS בוחר מדי שנה בקבוצת של עמיתים שהפגינו הובלה והבנה מחקר או במנהיגות בסטטיסטיקה או בהסתברות.
מפגשי האגודה לסטטיסטיקה מתמטית נותנים לחוקרים ולעוסקים בפלטפורמה להציג תוצאות מחקר, להפיץ הזדמנויות עבודה ולהחליף רעיונות זה עם זה.
ה-IMS מקיים מפגש שנתי בשם Joint Statistic Meetings (JSM), ונותן חסות למספר רב של פגישות בין-לאומיות, למשל, ועידת מחקר האביב (SRC – Spring Research Conference).
המכון למדיניות ואסטרטגיה ימית הוא מכון מחקר עצמאי ובלתי מפלגתי הפועל, במסגרת המרכז הלאומי לכלכלה כחולה וחדשנות בחיפה, בזירה הציבורית הישראלית בתחומי מדיניות, אסטרטגיה וביטחון ימי בהקשרם הרחב.
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית הוקם בשנת 2016 באוניברסיטת חיפה.
במהלך פעילותו באוניברסיטה, המרכז ביצע מחקרים, ניתוחים מדיניים והמלצות, למקבלי ההחלטות ולגורמי ממשל בישראל.
המרכז הוקם, ביוזמתם של דב שפיר ויו"ר הוועד המנהל של האוניברסיטה באותה תקופה, האלוף במיל' עמי איילון.
הקמת המרכז היוותה המשך לפעילות אוניברסיטת חיפה כמובילת המרכז הישראלי לחקר הים התיכון.
המרכז הפסיק את פעילותו באוניברסיטת חיפה בסוף שנת 2023.
בינואר 2024 לאחר בחינת האפשרויות השונות, ומתוך החשיבות למיקום המכון למדיניות ואסטרטגיה ימית בעיר חיפה בה קיימים מרב המרכיבים הקשורים למרחב הימי (נמל, בסיסי חיל הים, מוסדות אקדמיים עם זיקה לים, בירת ה"כלכלה הכחולה "ועוד), הוחלט לחדש את פעילות המכון.
הפעילות חודשה במסגרת "המרכז הלאומי לכלכלה כחולה וחדשנות" נעשתה על דעתם של יוזמי הקמת המכון במתכונתו הקודמת באוניברסיטת חיפה, מר דב שפיר והאלוף בדימ' עמי איילון.
ומר שפיר אף חידש את תרומתו הרב שנתית לפעילות המכון.
כדי לקיים פעילות זו ולסייע בהעברת תרומתו של דב שפיר ותורמים נוספים למכון למדיניות ואסטרטגיה ימית, נרתמה עמותת חיל הים, לנושא ולשם כך הוסיפה מטרה בתקנון העמותה בו היא תפעל להגברת המודעות הלאומית בהכרת חשיבותו של המרחב הימי כמרכיב מרכזי וחיוני לחוסנה, כלכלתה וביטחונה של מדינת ישראל.
בתהליך ההקמה מחדש הוחלט לשנות את שם המכון ל"המכון למדיניות ואסטרטגיה ימית".
על רקע העניין הגובר בעולם בנושא של הכלכלה הכחולה, המרכז הלאומי לכלכלה כחולה וחדשנות בחיפה הרחיב את פעילותו וקלט את המכון לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית אשר פועלים בו עשרות חוקרים, עמיתי מחקר ומומחים בתחום הימי.
התפתחותה של כלכלה כחולה כאסטרטגיה ארוכת טווח שמטרתה לתמוך בצמיחה כלכלית בת קיימא והקמת המכון למדיניות ואסטרטגיה ימית (MPS) במתכונתו החדשה במרכז הלאומי לכלכלה כחולה לחדשנות תחת חברת היי סנטר (HiCenter) המרכז ליזמות עסקית וטכנולוגית בחיפה בע"מ, הוא צעד משלים למיצובה של העיר חיפה כבירת הכלכלה הכחולה בישראל.
הצטרפות המכון לפעילות המרכז הלאומי לכלכלה כחולה מביאה עימה קשת רחבה של מומחי תוכן וחוקרים באזורים גאוגרפים רבים הקשורים למרחב הימי הגלובלי: מזרח הים התיכון, הים האדום, הים השחור, הים הכספי וכו'.
אשר עובדים בשיתוף פעולה עם מכוני מחקר ומוסדות אקדמיה מהמובילים בעולם, במחקר משותף בתחום זה, וקידום המלצות ליישום לדרגים המדיניים הבכירים.
חזון המכון להיות מכון מחקר ומוקד ידע ישראלי בין תחומי מוביל וייחודי בעולם בתחומי המדיניות והאסטרטגיה הימית במובנה הרחב, בדגש על אזור מזרח הים התיכון והים האדום.
ייעוד המכון לבצע מחקרים יישומיים בין תחומיים באיכות גבוהה, בנושאי מדיניות, אסטרטגיה ימית וביטחון ימי , להמליץ למקבלי ההחלטות בדרג הממשלתי, בשלטון המקומי ובמגזר העסקי, ליזום ולהשתתף בשיח הציבורי בנושאים הקשורים למרחב הימי של ישראל במטרה להגביר את מודעות הציבור לחשיבות מרחב זה לחוסנה של ישראל ולביטחונה.
תחומי המחקר בהם עוסק המכון למדיניות ואסטרטגיה ימית הם:
מדיניות, אסטרטגיה ימית וביטחון ימי (במובנו הרחב)
שרשרת האספקה הימית ותשתיות במרחב הימי
כלכלה כחולה, סביבה, קיימות ושינויי אקלים במרחב הימי
המכון עורך כנס כלכלה כחולה שנתי.
מפגשי החלפת דעות עבור חוקרי, עמיתי ועוזרי מחקר של המכון.
ימי עיון ומורשת בשיתוף עם עמותת חיל הים.
כן נערך האקתון לכבודו של דב שפיר.
מנהל המכון הוא פרופ' שאול חורב.
פרופ' אלכס בליי, המדען הראשי.
הגב' מילי פלד, מתאמת מחקרים בינלאומיים.
סא"ל במיל' מר שרון ארליכמן, מתאם מחקרים.
הגב' יונית שטרן, מנהלת התפעול של המכון.
בנוסף לסגל הקבוע, במכון נמנים צוות של חוקרים, עוזרי ועמיתי מחקר.
למכון הוקם ועד מנהל בו קיים ייצוג לכל בעלי העניין בפעילות המכון.
לוודא שפעילות המכון תואמת את היעדים כפי שהוגדרו במסמך הקמת המכון, וכי המדיניות המשתקפת בפעולות אלו עולה בקנה אחד עם המדיניות הכללית של בעלי העניין בו.
אישור תוכניות העבודה והתקציב השנתי של המכון.
אישור הדו"ח השנתי של המכון.
גיוס משאבים הדרושים לפעילות המכון.
יו"ר עמותת חיל הים דוד בן בעשט, משמש כיו"ר הוועד המנהל של המכון.
מר ליאור חנוכה - מנכ"ל המרכז ליזמות עסקית וטכנולוגית בחיפה.
הגב' הילה ארנרייך - מנכ"לית המרכז הלאומי לכלכלה כחולה וחדשנות.
ראש מספן המטה מחיל הים.
פרופסור שאול חורב - ראש המכון לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית.
חברי הוועדה הבינלאומית המייעצת של המכון הם אנשי מקצוע מובילים בארץ ובעולם בתחומי הפעילות של המכון.
תפקיד הוועדה הוא להציע ייעוץ מקצועי בלתי תלוי למנהל המכון בנושאים הקשורים לפעילות המכון.
חברי הוועדה המייעצת הבין לאומית הם:
פרופ' צבי בן אברהם, יו"ר הוועדה, ישראל
אלוף (בדימ') עמי אילון, ישראל
פרופ' אנדרו אריקסון, ארצות הברית
מר בריאן ג'נקינס, ארצות הברית
פרופ' שרה מיטשל, ארצות הברית
אדמירל (בדימוס) גארי ראפהד, ארצות הברית
תוכנית מתמחים של המכון במסגרת פרקטיקום
המכון משתף פעולה עם גופי מחקר במדינות שונות וביניהם:
הקרן הימית הלאומית של הודו
הערכה אסטרטגית ימית לישראל 2023-2024
שאול חורב, המרחב הימי אסטרטגיה ימית ומה שביניהם, הוצאת מערכות 2021.
דו"ח רבעון רביעי שנת 2024
המכון למורשת הכורדית (בכורדית: ئینستیتیوتی کەلەپووری کورد) הוא ארגון לא ממשלתי הפועל לשימור המורשת והמוזיקה של הכורדים, שמרכזו בעיר סולימאניה שבעיראק.
בראש המכון עומד הזמר הכורדי-איראני מזהר ח'לאקי, שיצא לגלות בבריטניה לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979. בשנת 2003 החל ח'לאקי לבקר בכורדיסטן העיראקית, שם ייסד את המכון במטרה לשמר סגנונות מוזיקליים כורדיים מסורתיים, מנגינות ופולקלור נוסף.
הספרן הידוע אמד דמירחאן עובד על פרויקט לסריקה דיגיטלית של אוסף המכון, הכולל למעלה מ-10,000 ספרים, באמצעות סורק מהיר.
ח'לאקי סיפר גם לאל-מוניטור כי אסף כ-20,000 מנגינות וסיפורים שמקורם לפני כ-600 שנה.
נציגת המכון בטורקיה, סיידה גויאן, סיפרה לרודאו כי "המכון שואף לשמר מנגינות המצויות בסכנת היעלמות.
אנו גם מתעדים מנות מסורתיות וביגוד כורדי, ומשכתבים מקאמים וטקסטים של ריקוד כורדי".
בשנת 2019 הכריזה שגרירות ארצות הברית בעיראק על מימון תהליך הדיגיטציה של אוספי המכון, בסכום של 150,000 דולר.
לפי ההודעה, "הפרויקט יספק תוכנית מלאה לדיגיטציה של ארכיוני המכון ולהנגשתם ברשת, כולל ספרייה של 15,000 ספרים ייחודיים, 3,000 תצלומים בעלי ערך תרבותי, וכן 23,000 קובצי אודיו ווידאו".
במרץ 2019 פורסם כי "המועצה למשאבים בתחום ספרנות ומידע קיבלה מענק בגובה 149,880 דולר משגרירות ארצות הברית בבגדאד עבור פרויקט לסריקת האוספים של המכון למורשת הכורדית בסולימאניה, שבכורדיסטן העיראקית."
המכון למוזיקה יהודית (JMI - Jewish Music Institute) הוא הארגון הממוקם בבית הספר ללימודים אוריינטליים ואפריקאיים של אוניברסיטת לונדון, המשמש כמכון המוביל בבריטניה למוזיקה יהודית.
המכון היה ידוע בעבר בשם קרן מורשת המוזיקה היהודית ונוסד מחדש תחת שמו הנוכחי בשנת 2000.
המכון נוסד בשנת 1985 כ"קרן מורשת המוזיקה היהודית" (Jewish Music Heritage Recordings) ועסק בקטלוג ושימור של מוזיקה יהודית על גבי תקליטורים וקלטות, כולל הקלטות מקוריות והוצאות מחודשות היסטוריות.
הקלטות אלו שימרו וחגגו את עושר המורשת המוזיקלית היהודית.
ארגון "בני ברית" ארגן במשך שנים רבות את פסטיבל המוזיקה היהודית אירוע דו-שנתי, שנערך במשך חודש באולמות ואתרים שונים ברחבי לונדון.
בשנת 1999 הפכו שני הארגונים למכון למוזיקה יהודית (1999), המשיך לארגן אירועים והופעות.
בשנת 2000 זכה המכון למענק ממשלתי עובר תפקיד המרצה הראשון במשרה מלאה למוזיקה יהודית באוניברסיטת לונדון, משרה אותה קיבל ד"ר אלכסנדר קנאפ, מומחה מוערך לבלוך.
בשנת 2006, חוקרת המוזיקה היידיש הנודעת ד"ר אביגיל ווד קיבלה על עצמה את התפקיד.
ד"ר אילנה וובסטר-קוגן - המתמחה במוזיקה אתיופית וישראלית - היא בעלת התפקיד האחרונה ומחזיקה בתפקיד מאז 2014.
בשנת 2003 הוקמה ספריית המכון למוזיקה יהודית ב-SOAS, בתמיכתם הכספית של דוריס וברטי בלאק.
JMI מארגן פסטיבל שנתי בחינם של מוזיקת כלייזמר, "כליזמר בפארק" ("Klezmer in the Park"), בריג'נטס פארק, בלונדון.
בנוסף הוא מארגן מאז 2004 מדי קיץ את "KlezFest", שבוע אינטנסיבי של סדנאות ושיעורי מוזיקת כלייזמר.
המכון לננוטכנולוגיה וחומרים מתקדמים באוניברסיטת בר-אילן הוא יחידה אקדמית ישראלית השייכת לאוניברסיטת בר-אילן.
זהו מרכז מחקר רב-תחומי המתמקד בפיתוח יישומים ומוצרים בקנה מידה מיקרוני ועד ננומטרי.
המכון פועל במרכז לננוטכנולוגיה ע"ש לזלי וסוזן גונדה (גולדשמיד) בקמפוס האוניברסיטה.
הקמת המכון התבססה על "מודל המימון המשולש"במסגרת היוזמה הלאומית: שליש מימון ממשלתי, שליש תרומות פרטיות, בעיקר מתורמים מחוץ לישראל, ושליש מימון של האוניברסיטה, כאשר ממשלת ישראל סיפקה מימון תואם ביחס של 3:1 לכל תרומה פרטית.
המכון פועל לקידום מחקר מדעי וטכנולוגי בתחומי החומרים המתקדמים, הננו־רפואה, הננו־אלקטרוניקה והננו-כימיה, במטרה לעודד חדשנות ולתת מענה לצרכים תעשייתיים וחברתיים.
עם ייסוד המכון הוקם מבנה מותאם – הטריפלקס לננוטכנולוגיה ע"ש לזלי וסוזן גונדה (גולדשמיד) בקמפוס האוניברסיטה.
במכון פועלים חוקרים ותיקים יחד עם דור חדש של מדענים צעירים, שחזרו לישראל לאחר השתלמות באוניברסיטאות ובמכוני מחקר מחוץ לישראל.
במסגרת פעילותו מפעיל המכון כ־71 קבוצות מחקר העוסקות בתחומים בסיסיים ויישומיים, בטכנולוגיות ננו ובמדעי החומרים.
המכון מכשיר מדי שנה מאות סטודנטים לתוארים שני ושלישי בשיתוף המחלקות לכימיה, פיזיקה והפקולטות להנדסה, מדעי החיים ורפואה.
חוקרי המכון מלווים סטודנטים בעבודות מחקר בין-תחומיות בנושאים רבים, ובהם ננו-חומרים, ביו-ננו, פוטוניקה ואנרגיה מתחדשת.
במסגרת עיסוקם בתחום החומרים המתקדמים, חוקרי BINA מתכננים ומפתחים חומרים חדשים, בהם תרכובות מתכתיות, פולימרים, חומרים קרמיים, חומרים ביולוגיים וחומרים מרוכבים.
המחקר מתמקד בפיתוח חומרים פונקציונליים חדשים, כגון חומרים חכמים וננו חומרים, המיועדים לשימוש במערכות תעופה, אנרגיה, אלקטרוניקה ורפואה.
בנוסף, חוקרי BINA עוסקים בחקר תופעות מתקדמות, כגון שכבות דקות ומבנים חד שכבתיים, צינוריות פחמן ומעברי פאזה בקולואידים.
תחום הביו ננו עוסק בשילוב של ננוטכנולוגיה עם ביולוגיה ורפואה.
חוקרי המכון מפתחים מערכות לשינוע תרופות באמצעות ננו חלקיקים, ליפוזומים ומערכות מיקרופלואידיות, בוחנים את השתקת הגנים ותהליכי תיקון DNA ועוד.
כמו כן מתכננים החוקרים טיפולים חדשים למחלות הסרטן, מחלות נוירולוגיות ומחלות זיהומיות.
המחקר במכון כולל הדמיות רפואיות וניתוח אינטראקציות בין חלבונים ל-DNA.
בתחומי האלקטרוניקה, מגנטיזם ופוטוניקה, חוקרי BINA חוקרים תופעות מגנטיות ומפתחים התקנים מתקדמים, כגון חיישנים, רכיבי זיכרון והתקני ספינטרוניקה, המבוססים על ננו־חלקיקים, שכבות דקות והטרו־מבנים.
המחקר בוחן את הקשרים שבין מגנטיות למוליכות-על, ואת תכונות ההולכה של חומרים בממדים ננומטריים, תוך שימוש בטכנולוגיות ננו-ייצור.
כמו כן מתמקד המחקר בננו־פוטוניקה, תחום המשלב ננוטכנולוגיה, פוטוניקה ומדעי החומרים, ומקדם פיתוחים באופטו-אלקטרוניקה, דימות, חיישנים, אנרגיה מתחדשת ואלקטרוניקה קוונטית.
שילוב הגישות התאורטיות והניסיוניות מאפשר לחוקרי המכון לקדם הבנה מעמיקה של אינטראקציות בין אור, חומר ומגנטיות, כדי להגיע לפריצות דרך במדע, בטכנולוגיה וברפואה.
חוקרי המכון בתחום הקלינטק והקיימות עוסקים בפיתוח טכנולוגיות עדכניות להתמודדות עם אתגרי שינוי האקלים וקידום קיימוּת סביבתית, כמו פיתוח חומרים וננו־מבנים לתאים פוטו-וולטאיים, סוללות נטענות, קבלי־על ומערכות לאחסון ושימור אנרגיה.
כמו כן מתבצעים מחקרים בננו־אופטיקה ואנרגיה תרמית סולארית, פתרונות לטיהור מים, לכידת פחמן, דלקים חלופיים וכימיה ירוקה.
פעילות זו משלבת גישות מתקדמות של מדעי החומרים, הנדסה, כימיה ולמידת מכונה.
ביו-קונברג'נס (BioConvergence) הוא החיבור בין ננוטכנולוגיה, ביולוגיה, הנדסה ומדעי המחשב, במטרה לפתח טכנולוגיות חדשות בתחומי הבריאות, הרפואה המותאמת אישית והמדע היישומי.
במסגרת זו מפתחים החוקרים חיישנים ביולוגיים ואלקטרוכימיים, מערכות "איבר על שבב" וממשקי תאי עצב-שבב, התקנים מיקרו־אופטיים וטכנולוגיות מיקרופלואידיות, כדי לקדם שינוי באופן שבו מאובחנות ומטופלות מחלות, ולתרום לשיפור איכות החיים ולקידום קיימוּת רפואית וביולוגית.
המכון מפעיל מרכז שירותי מחקר הכולל שתי יחידות: יחידת אנליזות ויחידת פבריקציה.
יחידת האנליזות מאפשרת שירותי אנליזה, ייעוץ, מחקר ופיתוח, וכוללת שירותי מיקרוסקופיה אלקטרונית (HRSEM, HRTEM, CRYO-TEM, FIB), מיקרוסקופיית כוח אטומי AFM, אמצעי ניתוח קרני אקס (XRD, CT) ומאיץ חלקיקים המאפשר אמצעי אנליזה רבים (RBS, PIXIE).
יחידת הפבריקציה כוללת חדרים נקיים, תהליכי נידוף, עיכול, ליתוגרפיה ותשתיות הדפסת תלת־ממד, ומאפשרת פיתוח תהליכי ייצור התקנים ואבות טיפוס בתחום המיקרו ועד הננו.
שיתופי פעולה בארץ ומחוצה לה
המכון עובד עם מרכזי מחקר מחוץ לישראל ועם תאגידים רב לאומיים, כגון Merck ו-IBM.
מקיים מחקרים משותפים עם המרכז הלאומי למחקר מדעי CNRS בפריז לשיפור מיקרוסקופיות ברזולוציה גבוהה, עם אוניברסיטת סידני בתחומי אנרגיה ירוקה והזדקנות, וקורסים מקוונים במסגרת תוכנית Erasmus וקונסורציות בתחום הפוטוניקה והביוקונברג'נס.
במסגרת הפרויקט האירופי EASYGEN מצטרפת אוניברסיטת בר-אילן לשותפות כדי לייעל ייצור תרפיות CAR T בבתי חולים.
הפרויקט מאגד 18 שותפים מאירופה ונתמך על ידי תוכנית Horizon Europeeurekalert.org.
המכון העניק שירותים ליותר מ-150 חברות ישראליות.
מאפשר גישה למתקנים מתקדמים כמו מיקרוסקופיה אלקטרונית וחדרים נקיים.
המכון הישראלי לספרות עברית; באנגלית: The Israeli Institute for Hebrew Literature) IIHL) הוא עמותה ישראלית הפועלת לשם קידום הספרות הישראלית ברחבי העולם ותרגומה לשפות רבות.
משרדי המכון נמצאים כיום בתל אביב-יפו.
שמו הקודם של המכון הוא המכון לתרגום ספרות עברית, ITHL, עד לשנת 2021.
הצעה להקמת המכון הועלתה על ידי ישראל כהן בכינוס של המועצה הציבורית לתרבות ואמנות.
הרעיון נכלל בהמלצות של הנהלת המועצה ביוני 1960, הגם שהיו לו גם מתנגדים, כמו מתי מגד ושלמה גרודזנסקי.
המכון הוקם בשנת 1961, כשיתוף פעולה בין המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, משרד החינוך, משרד החוץ, הסוכנות היהודית ואגודת הסופרים.
יושב ראש ההנהלה היה ישראל כהן, מזכיר ההנהלה והעורך הראשון היה יוסף מכמן-מלקמן ומרכז המכון היה יוסף בר.
הפעילות הראשונה של המכון הייתה הכנת שלוש אנתולוגיות של יצירות מתורגמות, לשירה, סיפור ומסה.
באפריל 1962 קיים המכון כינוס מתרגמים.
משנת 1966 עמד בראש המכון בנימין יצחק מיכלי ובשנת 1972 נתמנה ד"ר יוסף מכמן מלקמן ליו"ר המכון.
בשנת 1986 המכון שינה את הסטטוס שלו מחברה ממשלתית לעמותה ציבורית
בשנים 1990-2020 עמדה בראש המכון לתרגום נילי כהן.
החל מחודש ספטמבר 2020 עומדת בראש המכון סיגלית גלפנד.
המכונה המופלאה היא משחק מחשב מסוגת משחקי החשיבה מתוצרת חברת Sierra On-Line.
החברה יצרה שש גרסאות של המשחק, שיצאו בין השנים 1993-2001. המשחק ממחיש עקרונות פיזיקליים כגון גלגלי שיניים, מכניקה פשוטה, אופטיקה ועוד.
מטרת השחקן היא להשתמש בכלים ומכשירים העומדים לרשותו על מנת לגרום לתגובת שרשרת שתביא לתוצאה רצויה.
קיימות משימות בדרגת קושי העולה בהדרגה (בהן על השחקן לבצע משימה כלשהי באמצעות אוסף כלים מוגבל העומד לרשותו), וכן אפשרות ליצור מכונה באמצעות שימוש חופשי בכל הכלים.
דוגמה למשימה ופתרונה: על השחקן לגרום לחתול לנוע.
הכלים שעומדים ברשותו הם כדור טניס, פנס, זכוכית מגדלת, תותח ודג באקווריום.
עזיבת כדור הטניס מעל לפנס תגרום להדלקתו, כאשר הכדור יפול ויפעיל לחץ על מתג הפנס.
את זכוכית המגדלת יש להציב בין הפנס לתותח.
קרני האור יתרכזו וידליקו את פתיל התותח.
הפגז שיפלט מהתותח יפגע באקווריום עם הדג והוא יישבר.
החתול שיבחין כעת בדג המשוחרר יתקרב לעברו.
בגרסה השנייה של המשחק נוספו מכשירים נוספים ושופרה הגרפיקה.
כמו כן, נוספו תכונות פיזיקליות שונות לאובייקטים במשחק.
למשל, אפשר לבחור כדור מגומי, ולשנות את מצב האלסטיות שלו, את הצפיפות שלו, מסתו ומידת החיכוך שלו עם חומרים אחרים, והתנהגותו משתנה בהתאם.
תוספת אחרת בגרסה השנייה היא האפשרות ללחוץ על כל אובייקט ולקרוא עליו בטרם השימוש בו.
בשתי הגרסאות של המשחק יש מספר רב של חידות.
במשחק הראשון יש 87 חידות, המסודרות בשלבים, כאשר מתחילים מהקל ועם כל התקדמות בשלב ניתן להתקדם לשלב הבא, ואם לא מצליחים אפשר לדלג.
במשחק השני מחולקות החידות לקטגוריות: משימות קלות, בינוניות, קשות וקשות מאוד.
בשתיים מגרסאות המשחק, (1993) Sid & Al's Incredible Toons ו- (The Incredible Toon Machine (1994, הומרה האנימציה הריאליסטית-כביכול באנימציה נוסח לוני טונס.
הדמויות המרכזיות בו היו החתול אל והעכבר סיד.
כמו כן, כמצופה מסרט מצויר, גם חפצים ומכשירים במשחק קיבלו חיים ונופך קומי.
למרות זאת, הקונספט נשאר דומה - המטרה נותרה כשהייתה, והעקרונות המכניים (בניגוד לאנימציה) נותרו אמינים למדי.
המכון לקולנוע על שם גרסימוב, רשמית המכון הממלכתי הרוסי לקולנוע על שם סרגיי גרסימוב .
הוא המוסד האקדמי הבכיר ביותר ברוסיה ללימודי קולנוע.
שוכן ברחוב וילהלם פיק שבמוסקבה.
VGIK הוא המוסד על שם גרסימוב ללימודי אמנות הקולנוע הראשון בעולם, שנוסד על ידי ולדימיר גארדין במוסקבה בשנת 1919. סרגיי אייזנשטיין, וסלבולוד פודובקין, מיכאיל רום ואלכסיי בטלוב היו בין הפרופסורים המכובדים של המוסד.
בשנת 1986 הוחלט לקרוא למוסד על שם הבמאי הרוסי סרגיי גרסימוב, ורשמית הוא החל לשאת את השם "המכון הסובייטי הממלכתי לאמנות הקולנוע ע"ש סרגיי גראסימוב".