tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קצבת סיעוד, לכ-300 אלף אזרחים ותיקים סיעודיים, כ-14 מיליארד ש"ח.
קצבת ילדים, ליותר מ-3 מיליון ילדים, כ-8.6 מיליארד ש"ח.
קצבת דמי אבטלה, לכ-60 אלף אזרחים, כ-3 מיליארד ש"ח.
קצבת נפגעי עבודה, לכ-140 אלף אזרחים, כ-7.1 מיליארד ש"ח.
בול יובל למוסד לביטוח לאומי
במלאת 50 שנה למוסד לביטוח לאומי הונצח האירוע בבול מזכרת מיוחד ; ב-6 ביולי 2004, הנפיק דאר ישראל את בול יובל זה שעליו ציור של סמל היובל.
האמן שרון מורו עיצב את הבול.
מכירת הבול נמשכה כחצי שנה.
המונרכיה של יולי הוא כינוי לתקופת שלטונו של המלך לואי פיליפ בצרפת, בין חודש יולי 1830 (בעקבות "מהפכת יולי 1830") ובין 24 בפברואר 1848, מועד ייסודה של הרפובליקה השנייה.
בעקבות המהפכה הצרפתית, ומשטר נפוליאון, שב בית בורבון לשלוט בצרפת, כתגובת נגד הן של העם הצרפתי, והן של העולם, לאירועים החריפים של שתי תקופות שלטוניות אלו.
הבורבונים, טען שארל-מוריס דה טליראן, "לא שכחו דבר ולא למדו דבר", כלומר הם לא הבינו שבין מהפכת 1789 לתחילת המאה ה-19 התנאים הכלכליים והחברתיים השתנו במידה כזאת, שלא ניתן עוד להשיב את הסדר הפוליטי של המשטר הישן כפי שהם שאפו.
המלך הבורבוני שארל ה-10 עלה לשלטון בשנת 1824, והחל במדיניות קיצונית שמטרתה השבת הסדר הישן - למשל הוא החזיר את השליטה במערכת החינוך לידי הכנסייה, והחל במתן פיצוי לגולים מקרב האריסטוקרטיה שאיבדו את האחוזות שהיו שייכות למשפחותיהם באירועי השנים האחרונות.
בית בורבון, והריאקציה השמרנית הקיצונית שייצג, לא היו מסוגלים להנהיג את העם הצרפתי בתקופת הקדמה וההתפתחות (הטכנולוגית והקולוניאלית) שייצגה המאה ה-19. הופעת הרכבת, ספינת הקיטור ומכונת האריגה, בישרו על עלית הבורגנות והתעשייה, נתיב חדש שהבורבונים הפאודלים שהתבססו על חקלאות, לא היו מוכנים ולא היו יכולים ללכת בו.
שארל העשירי לא היה אדם העשוי לקבלת ביקורת פרלמנטרית.
כאשר במרץ 1830 הגדילו הבחירות את כוחה של האופוזיציה, פיזר את בית הנבחרים, והקטין ב-75% את רשימת הבוחרים.
צעדים אלו (בנוסף לצעדים אחרים שהיו למורת רוחה של הבורגנות, בשנים שקדמו לכך), הביאו המונים לרחובות פריז.
תחת דגל הטריקולור, שייצג את המהפכה, שלטו המורדים בעיר, לאחר התקוממות שארכה שלושה ימים, המכונים בהיסטוריה הצרפתית "שלושת ימי התהילה" "Les Trois glorieuses" (בין ה-27 ביולי וה-29 ביולי 1830).
משראה כי אינו מסוגל להתמודד עם ההתקוממות, הודיע שארל על פרישה לטובת נכדו, אנרי, רוזן שאמבור, שהיה אז כבן עשר, אך ההמונים לא הסכימו לקבל את הילד כמלכם.
אל התמונה נכנס הדוכס מאורליאן, צאצא לאחיו הצעיר של לואי הארבעה עשר, פיליפ, אשר עוד בעת המהפכה הצרפתית הביע תמיכה במהפכנים.
הוא הציע כעת את עצמו כמלכה הבא של צרפת, ולאחר ימים מספר אכן הומלך תחת השם לואי פיליפ.
הבורגנים שעמדו מאחורי מהפכת יולי 1830 לא היו קיצוניים כקודמיהם, אנשי "שלטון הטרור" של מקסימיליאן רובספייר.
הם רצו מלוכה חוקתית, המרוסנת על ידי פרלמנט פעיל ובעל סמכויות.
המלך שראו ההמונים אל מול עיניהם היה סמכותי ופעיל, אך לא קיצוני וקלריקלי.
נפוליאון הבאיש בעיניהם את הרפובליקניות, והדמוקרטיה הייתה אך ניסוי שיש לנסותו במנות קטנות.
לואי פיליפ התאים לרצונם ולשאיפותיהם של אנשים אלו.
מלכתחילה עמדו כנגד משטר זה גורמים רבי עוצמה - הרפובליקנים, הבונפרטיסטים והכנסייה.
המעמד הבינוני היה חזק מספיק לכפות את "המונרכיה של יולי".
לא ברור עד כמה היה חזק ברצונו להמשיך בשיטת ממשל זו.
המלך החדש היה באופן מוצהר שונה מקודמיו הבורבונים.
הוא לא שאף למלוכה אבסולוטית, ואף לא קרא לעצמו "מלך צרפת" כי אם "לואי פיליפ, מלכם של הצרפתים, בחסדו של האל, וברצון העם".
לא היה זה שינוי סמאנטי, כי אם צעד קדימה בדרך מן המלוכה האבסולוטית של בית בורבון (אף בגרסתה המרוככת בתקופת הרסטורציה), אל עבר משטר מתקדם, המבוסס על הסכמה עממית.
עם זאת, לא היו חסרים בצרפת גורמים שדרשו לצעוד את הצעדים הנוספים, ולקבל את החירות, האחווה והשוויון, מהם טעמו בתקופת המהפכה ובתקופת נפוליאון.
הממשלה החדשה עמדה כנגד גורמים מהפכניים, רפובליקניים ואף סוציאליסטים.
ראויות לציון התקוממות פועלי תעשיית המשי בעיר ליון ב-1831 אשר דוכאה ביד רמה, וניפצה את התקוות כי הממשל החדש יהיה אף מתקדם מבחינה סוציאלית, המרד הרפובליקני בפאריס של יוני 1832, והתקוממות שיזם המהפכן לואי אוגוסט בלאנקי ב-1839, אשר דוכאה לאחר שכבר נכבש בית העירייה על ידי ההמון, ורפובליקה הוכרזה.
שנת 1848 הביאה עמה מהפכות בכל יבשת אירופה, שנודעו בכינויין אביב העמים.
צרפת, אשר תמיד הובילה בשינויים חוקתיים, לא איחרה מאחורי הגל אשר איים להכרית את המונרכיות הוותיקות מפלרמו ועד וינה.
כאשר ביטלה הממשלה נשף שנועד לחגוג את הישגיה של האופוזיציה בבחירות ב-22 בפברואר 1848, יצאו התושבים והפגינו ברחובות.
אירוע זה הידרדר לכדי התקוממות עממית.
עד מהרה איבדה הממשלה שליטה בהמון, והחלה יורה על המפגינים.
כאשר פנה המשמר הלאומי כנגד המלך, נאלץ המלך להודיע על ויתור על כיסאו, ולהעביר את השלטון לידי קבוצה של פרלמנטרים רפובליקנים מתונים, אשר הכריזו על דיפון דה ל'אור כנשיא.
ב-24 בפברואר הכריזה הממשלה החדשה כי תפנה אל העם להכרזה על רפובליקה בבחירות כלליות, שתערכנה בחודש אפריל.
היה זה סופה של "המונרכיה של יולי" ותחילת הרפובליקה השנייה.
המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות עוסק בתקינה חשבונאית שוטפת, במטרה להעלות את רמת התקינה החשבונאית בישראל, מבחינה כמותית ואיכותית גם יחד ולשפר את הטיב והאמינות של המידע הכלול בדוחות הכספיים.
מטרת המוסד לפרסם תקנים חשבונאיים שוטפים אשר כוללים פרסום כללי חשבונאות ודיווח חדשים, עדכון, תיקון או ביטול כללי חשבונאות ודיווח קיימים.
כן עוסק המוסד במתן תקנים חשבונאים זמניים והבהרות מקצועיות.
תקנים חשבונאים אלה מהווים עקרונות חשבונאיים מקובלים בישראל.
המוסד לתקינה הוקם בחודש אפריל 1997 על פי הסכם מסגרת בין לשכת רואי חשבון בישראל לבין רשות ניירות ערך.
עד להקמת המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות הגוף שעסק בקביעת כללי חשבונאות מקובלים בישראל היה לשכת רואי חשבון בישראל.
ההסכם בין לשכת רואי חשבון לבין רשות ניירות ערך קבע כי מעתה המוסד לתקינה יהיה אחראי על תקני חשבונאות ודיווח כספי ואילו לשכת רואי החשבון תהיה אחראית על תקני ביקורת ונוהלי ביקורת.
המוסד לתקינה מורכב משני גופים:
ועדה מקצועית המונה שבעה חברים, כאשר אחד מהם מכהן כיושב ראש הוועדה בשכר ושישה חברים נוספים (ללא שכר) אשר שלושה מהם מתמנים על ידי לשכת רואי חשבון ושלושה האחרים על ידי רשות ניירות ערך.
בנוסף לחברי הוועדה, מוזמנים להשתתף בישיבות הוועדה, באורח קבע ללא זכות הצבעה, שבעה משתתפים קבועים, שנבחרים בהסכמה של רשות ניירות ערך ולשכת רואי חשבון.
יו"ר הוועדה רשאי להזמין לדיוני הוועדה אנשים בעלי ידע מקצועי נרחב בתחומים בהם עוסקת הוועדה.
נכון לשנת 2020 יו"ר הוועדה המקצועית הוא רואה החשבון דב ספיר.
המוסד לתקינה מעסיק בשכר סגל מקצועי קבוע, שכפוף לוועדה.
היקף כוח האדם נקבע על פי צורכי המוסד לתקינה ומגבלות התקציב שלו.
הוועדה רשאית להסתייע בעבודתה במומחים, שלא מבין עובדי המוסד לתקינה.
בשנת 1974, כשנה לאחר ייסודו של ארגון ה-IASC, הצטרפה ישראל כחברה בארגון.
הצטרפות זו כללת התחייבות לפעול לשם התאמת התקינה החשבונאית המקומית (IL-GAAP) לתקינה החשבונאית הבינלאומית.
הצטרפות זו הביאה לפרסומו של גילוי דעת (ג"ד) ביוני 1981 אשר קבע כי בכל עניין בו התקנים הישראלים הקיימים אינם מטפלים, וכן לא קיימת פרקטיקה מקובלת בישראל, ייושמו התקנים הבינלאומיים כפי שמפורסמים על ידי ארגון ה-IASC.
מדיניות זו אשר ננקטה על ידי ישראל, בה התקנים הבינלאומיים משמשים רק במקרים בהם אין כלל מקומי או פרקטיקה, דמתה לנוהג אשר התקיים בתקופה גם בשאר המדינות החברות בארגון.
בתחילת שנות האלפיים, התקבלה החלטה במוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות לפעול לשם התאמתם של התקנים הישראלי לתקן דיווח כספי בינלאומי.
כתוצאה מהחלטה זו, בין השנים 2001 ל-2007 פורסמו יותר משלושים תקני חשבונאות ישראליים שהתבססו על התקינה הבינלאומית.
התקנים הישראלים אשר פורסמו בתקופה זו כללו שינויים מעטים ביחס לתקנים המקוריים אשר פורסמו על ידי ארגון ה-IASC (אשר הפך לארגון ה-IASB בשנת 2001).
בתקנים אלו נכלל גילוי (Disclousre) כדלקמן: "תקני חשבונאות ישראליים המתפרסמים על ידי המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות מתבססים לעיתים או עשויים לכלול חלקים מנוסח תקני חשבונאות בינלאומיים המתפרסמים על ידי הוועדה לתקני חשבונאות בינלאומיים".
בישיבת מועצת המוסד שנערכה ב-31.05.05 פורסמה הצהרה על אימוץ גורף של התקינה הבינלאומית בשנת 2008.
תקן חשבונאות ישראלי מספר 29 (פורסם ביולי 2006) היה התקן שהשלים את מהלך המעבר לתקינה הבינלאומית.
בשנת 2010 תוקנו תקנות ניירות ערך (דוחות כספיים שנתיים) כך שהוראת תקן חשבונאי ישראלי 29 בדבר החובה החלה על חברות ציבוריות לערוך דוחות כספיים בהתאם לתקינה הבינלאומית הפכה לחלק מהתקנות עצמן.
המוסד החינוכי גלבוע על שם מורדי גטו ורשה היה בית הספר התיכון (כיתות ז' - יב') המשותף לקיבוצים בית אלפא, מסילות, ניר דוד (תל עמל) ורשפים.
כולם קיבוצי "השומר הצעיר" במזרח עמק יזרעאל או במערב עמק בית שאן.
המוסד ממוקם לרגלי הר הגלבוע בצמוד לקיבוץ בית אלפא.
המוסד (ככל המוסדות החינוכיים של קיבוצי השומר הצעיר) התנהל בתנאי פנימייה.
השם "מוסד חינוכי" (להבדיל מבית ספר) לא נבחר במקרה - הדגש במוסד היה על קיום חברת נעורים פעילה המנהלת את חייה באוטונומיה גדולה יחסית ומכינה את בני הנוער לחיי יצירה, עמל ולימוד.
בסוף שנת 2003 "המוסד החינוכי גלבוע" כבית ספר נסגר, והתלמידים שלמדו בו עברו ללמוד בבית ספר "גאון הירדן" שבקיבוץ נווה איתן.
למרות זאת המשיכה להתקיים המסגרת החברתית של פעילות הנוער מארבעת הקיבוצים דרך מסגרת קן השומר הצעיר "גלבוע".
כיום מסגרת זו נקראת "חברת הנעורים האזורית 'גלבוע' של השומר הצעיר" ומקיימת את הווית חברת הנעורים אך ללא לינה בפנימייה.
כשנסגר בית הספר, המתחם שימש לקיום קורסים לימודיים שונים וכבית הארחה לפי הצורך (ואף אירח עשרות אנשים במהלך מלחמת לבנון השנייה).
כיום ה"מוסד" משמש כמרכז קליטה לעולים מאתיופיה, ובו נמצאות משפחות רבות (בערך 600 איש).
כיום הוקם על הקרקע הזו בית ספר יסודי "גלבוע" בית אלפא שקולט תלמידים מבית אלפא, חפציבה, בית השיטה, כפר יחזאל וגדעונה.
המוסד לבטיחות ולגיהות (בראשי תיבות, "המוס"ל") הוא תאגיד סטטוטורי, מלכ"ר, שהוקם ב-1954 על מנת לקדם תרבות של בטיחות בעבודה ובריאות תעסוקתית, בכל ענפי המשק השונים: תעשייה ושירותים, בנייה וחקלאות.
בין השאר, על ידי פעולות הדרכה, הסברה, הדרכה, מידע ומחקר.
המוסד לבטיחות ולגיהות אינו עוסק בפעילות של פיקוח ואכיפה, פעולות שעליהן אמון הרגולטור, משרד העבודה.
באופן דומה לזה שקיים ברוב מדינות העולם המערבי, שבהן קיימת הבחנה ברורה בין זרוע האכיפה לבין זרוע המניעה, ההסברה והמחקר.
בנוסף, המוס"ל מאפשר הזמנת הדרכות באינטרנט-סלולר, ללא עלות, במקומות עבודה מגוונים, במפעל/ בבית מלאכה/ באתר הבניה/ במשק החקלאי.
הרשות העליונה של המוסד היא מועצת המוסד, שחבריה יהיו נציגי העובדים והמעסיקים שווה בשווה, נציגי הממשלה ונציגי מוסדות, שהם, לדעת שר העבודה, נוגעים בדבר.
חברי המועצה יתמנו על ידי שר העבודה, ובלבד שנציגי העובדים במועצה יתמנו לאחר התייעצות בארגון העובדים הארצי המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדים במדינה ונציגי המעסיקים יתמנו לאחר התייעצות בארגונים ארציים של מעבידים, שלדעת השר, הם רפרזנטטיביים ונוגעים בדבר.
שר העבודה קובע, באמצעות תקנות, הוראות בדבר תקופת כהונתו של המועצה והתנאים להפסקת החברות בה.
יושב ראש המועצה הוא שר העבודה, ובהיעדרו, מי שנתמנה לכך על ידיו.
עיקר הפעילות של המוסד מתבצעת במקומות העבודה.
היא מבוצעת על ידי מחוזות המוסד הממוקמים בחיפה, באר-שבע ותל אביב (סניף ירושלים נסגר בדצמבר 2016).
השירותים הניתנים במפעלים כוללים מגוון רחב של תחומים, שהעיקריים בהם:
הדרכת ועדות בטיחות והקמת ועדות חדשות; ייעוץ וקידום פעולות לסילוק מפגעי בטיחות וגיהות; ביצוע סקרי סיכונים, כולל סיכוני גיהות; הכנת תוכניות בטיחות למפעלים ולמוסדות; הנחיה במפעלי תעשייה זעירה (בתי-מלאכה), כולל חלוקת חומר פרסומי והסברתי; הדרכה פנים-מפעלית בהתאם לדרישות והזמנת המפעל; הדרכה באמצעות ניידת הבטיחות (בחצר המפעל).
אגף הנדסה ומחשוב משמש כסמכות מקצועית המדריכה ומנחה בתחומי הבטיחות השונים את יחידות המוסד.
פעולותיו העיקריות הן: גיבוי מקצועי לסניפי המוסד ולמחלקותיו; סיוע והכנת תוכניות בטיחות וסקרי סיכונים; ייעוץ וחוות דעת מקצועיים למפעלים לפי דרישה; ריכוז ויישום פעילות המחשוב של המוסד.המוקד הלאומי "קו החיים".
בשנת 2018 פתח המוסד לבטיחות ולגיהות (המוס"ל) את המוקד הלאומי "קו החיים", שמטרתו להגביר את המעורבות הציבורית במאבק נגד תאונות עבודה, בדגש על ענף הבנייה.
המוקד מאפשר לכל אזרח, עובד, קבלן או עובר אורח, לדווח בזמן אמת על מפגעים בטיחותיים באתרי עבודה ובסביבתם, באמצעות אתר אינטרנט ייעודי, טופס מקוון, או טלפון למוקד במספר *9214 או באמצאות ווצאפ מספר 052-6839214
המוקד פועל באמצעות מערכת מבוססת מיקום גאוגרפי המציגה את הדיווחים על מפגעים על גבי מפת ישראל אינטראקטיבית.
הדיווחים – הכוללים תמונות, סרטונים ותיאור מילולי – מועברים למדריכי בטיחות מטעם המוס"ל, אשר מגיעים לשטח לבדיקה ומתן מענה מקצועי מיידי.
מאז השקתו ועד לשנת 2024 התקבלו למעלה מ-11,700 דיווחים, מתוכם למעלה מ-1,000 דיווחים בשנת 2024 בלבד.
הדיווחים מתועדים ונמסרים למנהלי העבודה, הקבלנים והיזמים באתרי הבנייה, בצירוף ממצאים, תמונות מהשטח, והפניות לסעיפי החוק הרלוונטיים.
לצד פעילותו השוטפת, המוקד מתאפיין גם בהנגשת מידע בטיחותי בשפות רבות – לרבות עברית, ערבית, רוסית, אנגלית, סינהלית והינדית – במטרה להקל על אוכלוסיות של עובדים זרים ומיעוטים בשוק העבודה.
המוקד נחשב לכלי משמעותי בהובלת שינוי בתרבות הבטיחות בעבודה בישראל, מתוך תפיסה כי שיתוף כלל הציבור בזיהוי מפגעים ובדיווח עליהם, הוא נדבך קריטי בהצלת חיים ובמניעת האסון הבא.
מחלקת גיהות מהווה סמכות מקצועית בתחום גיהות תעסוקתית.
פעולותיה העיקריות הן: ביצוע בדיקות לגורמים פיזיקליים (סקרי רעש, סקרי עומס חום ובדיקת רמת הארה); ביצוע סקרי סיכונים פוטנציאלים, הקשורים לגורמים פיזיקליים וכימיים; ניטור סביבתי של חומרים כימיים ואבק (כמעבדה מוסמכת); בדיקות מנדפים במעבדות כימיות ובדיקות של גורמים הקשורים "לתסמונת הבניין החולה".
מרכז מידע משמש מקור אספקת מידע עדכני ומגוון מתוך משאבי ידע המצויים ברשותו, כולל ספרייה מקיפה ומאגרי מידע אלקטרוניים.
המרכז מוכר כנציג בישראל של מרכז המידע הבינלאומי CIS של ארגון העבודה הבינלאומי ILO.
פעולותיו העיקריות הן: מתן תשובות לשאילתות בתחום בטיחות ובריאות בעבודה לעובדים, למעסיקים ולציבור הרחב; אגירת מידע במערכות הממוחשבות ופיתוח מאגרי מידע ייחודיים; הכנת פרסומים והפצתם למפעלים; קשר עם מוסדות מקצועיים בישראל ומחוצה לה.
מחלקת הנדסת בטיחות ופרויקטים פועלת בייזום, פיתוח ותיאום פרויקטים לקידום הבטיחות והגיהות.
פעולותיה העיקריות הן: הכנה, ייזום ועריכת הצעות לפרויקטים ומחקרים לצורך הגשתם לקרנות מחקר; ניהול מעקב ותיאום פרויקטים, מחקרים וסקרים.
מינהל הכשרה והדרכה פועל בתחומים הבאים: יזום, פיתוח והפקת פעולות הדרכה על פי צורכי המשק; פיתוח מערכות לומדה ותוכנה ומארזי הדרכה; ביצוע פעולות הדרכה ארציות יזומות ומוזמנות עבור גופים ממלכתיים; הפעלת ניידות להדרכה במפעלי תעשייה ובאתרי בנייה.
סוגי פעולות ההדרכה הם קורסים (בין 3 ועד 33 יום), ימי עיון, השתלמויות והרצאות בודדות.
הפעילות מתבצעת במקומות העבודה, במחנות צה"ל ובמרכזי ההדרכה של המוסד.
מינהל שיווק והסברה מוציאה לאור את חומר ההדרכה וההסברה של המוסד, כולל ספרות מקצועית, ביטאון דו-חודשי, עלון קיר חודשי, כרזות, דפדפות, שלטים ועוד.
החומר מתפרסם בשפה העברית ובשפות נוספות מעת לעת.
פרסומים מודפסים של המוסד מופצים לצרכנים על ידי יחידת ההפצה.
יחידת האינטרנט מבצעת מגוון פעילויות לקידום הבטיחות והבריאות בעבודה באמצעות האינטרנט: הפעלה, פיתוח ותחזוקת אתר האינטרנט הארצי לבטיחות, גיהות ובריאות בתעסוקה (המתעדכן מדי יום); הפעלת הפורומים לקהילת העוסקים בתחום; תמיכה מקצועית ליחידות המוסד ולציבור המשתמשים באתרים; הפקה והפצה של עלונים אלקטרונים (ניוזלטרים) ופרסומים אלקטרונים אחרים, ועוד.
שיתופי פעולה ופנייה לקהל הרחב
בשנים האחרונות, המוסד החל לפנות לקהל הרחב באמצעות שיתופי פעולה כמו הכנס "טכנולוגיות בשירות הבטיחות" אשר נערך בשיתוף הטכניון ביוני 2017.
מוקדם יותר בשנת 2017, המוסד יצא לקהל הרחב עם חידה אינטרנטית בשיתוף דן חמיצר אשר הזוכה בה מקבל פרס כספי.
טקס הכרזת הזוכה התבצע בכנס הנ"ל.
המוסד הסגור הוא סרט קומי-פרודי ישראלי על המוסד, שיצא לאקרנים ב-2007. הסרט הוקרן משנת 2007 עד 2019 בסינמטק תל אביב בליל שבת בחצות, משבצת השמורה לסרטי פולחן.
הסרט נוצר כסרט הגמר של הבמאי אלון גור אריה במסגרת לימודי הקולנוע.
התסריט נכתב על ידי גור אריה ונועם שגב, והופק על ידי איל שינדלר.
השלושה היו חברים בתוכנית "היפופוטם" בגרסת הרדיו והווידאו שלה ועל כן נחשב הסרט כראשון שיצא מבית היוצר של "היפופוטם הפקות יוקרה".
הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2007.
הסרט לא מומן על ידי גורמים מסחריים, ובהפקתו השתתפו בהתנדבות כמאתיים אנשים, בהם צוות שחקנים ידועים ותזמורת סימפונית.
סרט זה שימש כהוכחת היתכנות להפקת הסרט "המוסד" שהפך לשובר קופות בשנת 2019.
רמי חרובי (רון שחר), סוכן נועז של המוסד, נשלח להציל את שגריר ארצות הברית בישראל שנחטף ומוחזק במדינה הדמיונית סוג'יירה.
ראש המוסד (אילן דר) מודאג, שכן החטיפה אירעה בתזמון גרוע ביותר – מועד החופשה השנתית בכפר הנופש אולגה.
רמי יוצא למשימת החילוץ עם מיכל (לנה אטינגר), בתו של סוכן המוסד שוקי, והשניים מצטיידים במיטב הטכנולוגיה של משרד הביטחון על ידי קוצ'יק (אלי גורנשטיין).
במהלך ביצוע המשימה, מסתבכים השניים עם קרוליין (איריס אברמוביץ') בת השגריר וזה עם זה.
אף על פי שהסרט הוא סרט קצר (כ-45 דקות), הפקתו נמשכה ארבע שנים וזאת עקב התפאורה המורכבת והכמות הגדולה של אפקטים ממוחשבים, אנימציה ופעלולים מיוחדים אותם למדו השחקנים לקראת הצילומים.
פסקול הסרט מורכב מלחנים מקוריים של אלון גור אריה ובועז שחורי.
את הפסקול נגנה בהתנדבות התזמורת הבין-דורית ת"א – תזמורת חובבים בניצוחו של גיא פדר, המונה כ-50 נגנים.
את שיר הנושא של הסרט, "שיר אהובת הסוכן", שרה מיקי קם.
לוי וגור אריה ישתפו פעולה גם בסרטי הקולנוע "מבצע ביצה" ו"המוסד".
למרות היותו סרט סטודנטים דל תקציב, הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים בתחרות הסרט הקצר.
אחר כך "המוסד הסגור" החל בהקרנות מסחריות רציפות בסינמטק תל אביב מאז יולי 2007 מדי חודש בליל שבת לקראת חצות.
כמו כן, הסרט זכה לחשיפה תקשורתית רבה, לביקורות אוהדות ולקהל מעריצים שחוזר וצופה בסרט שוב ושוב בסינמטקים ברחבי ישראל.
בשנת 2008 הוקרן הסרט בערוץ 2 וקיים להקרנה במסגרת שידורי HOT VOD.
לאחר ביסוס מעמדו של הסרט כסרט פולחן החלו התארגנויות ספונטניות של אירועים סביב הקרנותיו התל אביביות: את הקהל מקבלות דמויות ממערכוני היפופוטם שעורכות הפעלות, מחלקות שתייה ועורכות תחרויות היתוליות.
הקהל בוחר מערכוני היפופוטם שיוקרנו לפני הסרט, על הבמה צוות היפופוטם בודק מי ראה את הסרט הכי הרבה פעמים ועורך שירה בציבור לצלילי קסילופון.
בשאר הסינמטקים מוקרנים מערכוני היפופוטם לצד הסרט, ולעיתים מגיע הבמאי גור אריה לשיחה עם הקהל בה הוא מספר על יצירתו.
פרס אפקטים מיוחדים הטובים ביותר - Houston Comedy Film Festival 2009
פרס סרט האקשן הטוב ביותר - Action On Film Festival 2010 - לוס אנג'לס
פרס הקומדיה הטובה ביותר - Dixie Film Festival 2010 - אטלנטה
ציון לשבח - MocFest 2010 - הוליווד
כתוצאה מכך החליטה הנהלת הסינמטק להמשיך את ההקרנות אחת לחודש.
במשך העשור שחלף נערכו מספר אירועים במטרת קידום יצירת סרט ישראלי באורך מלא ברוח הסרט הקצר.
במלאת שנתיים לסרט נערכה הקרנה מיוחדת בהשתתפות היוצרים והצוות.
מעריצי הסרט ערכו שיווד (Sweding) - גרסה משונמכת של הסרט - ברוח "קדימה, תריץ אחורה" בו כיכבו בעצמם.
במלאת שש שנים לסרט הופק קליפ ויראלי ובו מעריצי הסרט שצפו בו עשרות פעמים מדברים למצלמה תחת הכותרת "למה היינו צריכים להגיע למצב הזה?", פרודיה על מכורים כבדים כי אין סרט חדש שיציל אותם מההתמכרות.
הפקת "המוסד" כסרט באורך מלא
החל משנת 2014 חברו בהדרגה לפרויקט דרומהפקות, סרטי יונייטד, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
למרות הצלחת הסרט הקצר גור אריה קיבל תשובה שלילית מקרן הקולנוע הישראלי לקבלת תקציב פיתוח לתסריט.
הוא הגיע לקרן הקולנוע עם סרט בו רואים את הקהל צוחק במהלך הסרט והדגמה בה אנשים בקהל מספרים כמה פעמים צפו בו שוב ושוב בקולנוע.
בעקבות כך החליטה הקרן בשנת 2009 לתת מענק פיתוח מיוחד לכתיבת תסריט באורך מלא.
בשנת 2017 הצטרף הבמאי והתסריטאי הישראלי אבי נשר לפרויקט כעורך תסריט.
לאור הזמן הרב שחלף בשנים בהם ניסה גור אריה לגייס תקציב לפרויקט, נכתבו דמויות וקווי עלילה חדשים לחלוטין שיתאימו למבנה עלילתי של פיצ'ר ויהיו רלוונטיים לתקופה בה הסרט עתיד להיות מופץ.
דייוויד צוקר, יוצר, במאי ותסריטאי סרטי הז'אנר "טיסה נעימה", "סודי ביותר" ו"האקדח מת מצחוק" פגש את אלון גור אריה כשביקר בישראל.
השניים ערכו סדרת כיתות אמן בסינמטקים, במהלכן נחשף לקיומו של הסרט הקצר.
מאוחר יותר נכח צוקר בלוס אנג'לס בהקרנת הפיצ'ר הראשון של גור אריה, מבצע ביצה במסגרת פסטיבל הסרטים הישראלי.
אז הודיע על הסכמתו להצטרף לפרויקט.
צוקר חזר לישראל בינואר 2018 כדי לשתף פעולה עם גור אריה כשהוא מלווה את הפקת, בימוי וכתיבת התסריט החדש.
כמו כן נכח בחזרות ובצילומים שנערכו באנגלית ובעברית.
ב-15 בינואר 2018 החלו צילומי סרט הקולנוע "המוסד!" (שם זמני), בכיכובם של צחי הלוי, טל פרידמן, אפרת דור, דביר בנדק, עדי הימלבלוי, שלומי קוריאט, אילן דר, גילה אלמגור, עומר דרור, טל טירנגל, תומר שרון ואחרים.
הסרט יצא לאקרנים בקיץ 2019 והביא כרבע מיליון צופים לבתי הקולנוע.
המוסד האקדמי נצרת הייתה מכללה ישראלית שפעלה בנצרת.
בין השנים 2003–2006 פעלה המכללה מתוך מוסדות מאר אליאס בכפר אעבלין, כשלוחה אקדמית של אוניברסיטת אינדיאנפוליס בארצות הברית, ברישיון המועצה להשכלה גבוהה בישראל.
בתקופה זו העמיד המוסד כ-228 בוגרים בתחומי כימיה, תקשורת ומדעי המחשב שקיבלו תעודה ממוסד אקדמי שאינו ישראלי.
בשנת 2009 העניקה המועצה להשכלה גבוהה למוסד האקדמי היתר לפתוח מוסד עצמאי להשכלה גבוהה והמכללה עברה לקמפוס בנצרת.
במכללה פעלו שני מסלולים, בכימיה ובתקשורת, וכן מכינה קדם-אקדמית לתלמידים המעוניינים להשלים את תנאי הקבלה ללימודים במוסד האקדמי.
ד"ר מירי טלמונד עמדה בראש החוג לתקשורת ופרופסור יעקב כתריאל שימש כדיקן הפקולטה למדעים וראש החוג לכימיה.
נשיא המכללה היה פרופסור ג'ורג' קנאזע וסגן הנשיא האקדמי היה ראיד מועלם.
כ-40% מצוות המרצים במוסד האקדמי נצרת היו יהודים וכן כמחצית מ-24 חברי "המועצה האקדמית העליונה".
הייתה זו המכללה האקדמית הראשונה שלא ללימודי הוראה, שפעלה ביישוב ערבי בישראל.
בנובמבר 2014, המועצה להשכלה גבוהה אישרה החלטה להקים מכללה ציבורית ראשונה בעיר ערבית בישראל, בחסות אקדמית של אוניברסיטת חיפה, על בסיס המוסד האקדמי נצרת.
עד אז המכללה לא הייתה מתוקצבת ונלחמה מספר שנים לקבלת הכרה, כך ששכר הלימוד לסטודנטים יהיה בר השגה.
ביוני 2015, ביטלה המועצה להשכלה גבוהה את ההכרה במוסד, מאחר שלטענתה אוניברסיטת חיפה לא עמדה בתנאים להכרה.
זמן קצר אחר נסגרה המכללה עקב בעיות תקציב.
בקרב הראשון על המארן, ב-7 בספטמבר 1914, התרחש מבצע חסר תקדים בו הובאו 6,000 חיילי חי"ר במוניות אזרחיות - מפריז אל הזירה במארן.
הכוחות הגרמנים היו קרובים להשגת פריצת דרך נגד הארמייה השישית המכותרת בין 6 ל-8 בספטמבר, והיה צורך מיידי בתגבורת.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה לשימוש בכלי תחבורה יבשתי ממונע להסעת כוחות אל החזית.
בהמשך הפכה פרקטיקה זו למקובלת.
כיום צבאות רבים משתמשים בנושא גיסות משוריין למטרה זו ולא בכלי תחבורה אזרחי.
בפריז נערכה הערכת מצב וגנרל ז'וזף גליאני שהיה המושל הצבאי של פריז החליט לשלוח תגבורת של 10,000 חיילי מילואים רגליים שהמתינו בפריז.
במקביל הוציא צו חירום בו נקראו כל מוניות פריז, רובן מדגם "רנו AG", להתגייס למאמץ המלחמתי ולהגיע לכיכר "האינווליד" כדי להסיע את הלוחמים לזירה.
תוך מספר שעות הגיעו 600 מוניות מרחבי העיר, ובחסות החשיכה החל המבצע להעביר את הלוחמים לזירה במוניות, כל מונית הכילה בדוחק חמישה לוחמים על נשקם האישי, ולכן היו צריכים בעלי המוניות לנסוע הלוך חזור פעמיים על מנת להסיע 6,000 לוחמים לזירה.
ההיסטוריונים הצבאיים חלוקים האם כח התגבורת היה בעל תפקיד משמעותי בהכרעת המערכה.
בכל אופן, המבצע הפך לסמל של אחדות לאומית סולידרית מעבר לתפקיד האסטרטגי שלה והיווה עידוד מוראלי בעל השפעה חזקה בקרב.
המבצע של הסעת החיילים על ידי מוניות מפריז היה המבצע הגדול בהיסטוריה הצבאית עד אז של הנעת גייסות בתחבורה בהיקף כה רחב.
בליל ה-8 בספטמבר הנחיתה הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה מתקפת פתע נגד הארמייה הגרמנית השנייה, המתקפה גרמה להרחבת הפער בינה לבין הארמייה הגרמנית הראשונה.
ב-9 בספטמבר נראה היה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה.
הגרמנים איבדו את הארגון ואת רוח הלחימה והחלו לסגת, והכוחות הצרפתיים-בריטיים רדפו אחריהם עד נהר האן, שם התחפרו הגרמנים והמשיכו בקרב.
הקרב זכה לכינוי "הנס על המארן" ומוניות פריז כונו בגאווה "Les taxis de la Marne" - "המוניות של מארן" והפכו לסמל של אחווה בין האזרחים בעורף לחזית.
עיצוב הדגם - לואי רנו
המוסד לחוק הבין-לאומי הוא ארגון בין־לאומי שנוסד בעיר הבלגית גנט בשנת 1873 ומקום מושבו בז'נבה שבשווייץ.
המוסד מוקדש למחקר ופיתוח של המשפט הבין־לאומי והוא נחשב בדרך כלל לאקדמיה העולמית הסמכותית ביותר למשפט בין־לאומי.
המוסד הוא גוף פרטי המורכב משותפים, חברים וחברי כבוד והחברים בו הם עורכי דין מובילים בתחום מכל רחבי העולם.
הארגון נוסד על ידי תשעה משפטנים ידועים ובהם גוסטב מויניה משווייץ, הבלגי גוסטב רולה-ז'אוקמה ויוהאן קספר בלונצ'לי.
בשנת 1904 זכה המוסד בפרס נובל לשלום על מאמציו לנסח את העקרונות הכלליים של החוק הבין־לאומי והיה הארגון הראשון שזכה בפרס זה (עד אז זכו בו רק אנשים פרטיים).
מוטו המוסד הוא "צדק ושלום".
המוסד השמיימי הוא ספר מאת אייזיק אסימוב, מסוגת המדע הבדיוני.
זהו הספר הראשון מבין טרילוגיית ספרי המוסד, העוסקים בעתיד שבו קבוצת מומחים לפסיכוהיסטוריה, מדע היכול לנבא את העתיד בהסתמך על ניתוח סטטיסטי של תגובות אנושיות, מגלה כי האנושות עתידה ליפול למשבר תרבותי-כלכלי העלול להובילה לאלפי שנות חשכה ורגרסיה.
הספר מתאר את ניסיונם של חברי הפסיכוהיסטוריה ליצור אלטרנטיבה לתרחיש זה, באמצעות ריכוז כל הידע האנושי במיזם מדעי המכונה אנציקלופדיה גלקטיקה, שממומש בכוכב נידח שבו שולטים מדענים.
הספר נחשב לאחד מקלסיקות ז'אנר המדע בדיוני, ואף זיכה את אסימוב בפרס הוגו לסדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני ב-1965.
אסימוב הצהיר פעמים רבות בנוגע לרעיון סיפורי המוסד, שההשראה הגיעה אליו לאחר שקרא את "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית", ספרו של אדוארד גיבון, היסטוריון בן המאה ה-18. אסימוב החליט שברצונו לכתוב היסטוריה עתידית של אימפריה מתפוררת, תוך בחינת תהליכי ההתפרקות של האימפריה, והאופנים שבהם ניתן למנוע הידרדרות זו או לצמצמה.
לאחר שקרא את הספר הציע אסימוב לעורך שלו במגזין "Astounding Science Fiction"', ג'ון וו.
קמפבל, לכתוב סיפור קצר העוקב אחר שקיעתה של אימפריה גלקטית עתידנית.
קמפבל אהב את הרעיון, ובתום ישיבה של שעתיים ודיונים, אסימוב החליט לכתוב סדרת סיפורים קצרים המתארים את המעבר מנפילת האימפריה הראשונה לעליית האימפריה השנייה.
סיפורי המוסד מתארים את מאמציה של קבוצת מדענים לשמר את הידע האנושי, בשל החשש שהתרבות האנושית עומדת להידרדר לפרימיטיביות באורח בלתי-נמנע.
עיקר הדברים מוצגים בסיפור הראשון בספר.
0 ל"ה (לספירת המוסד) - פורסם לראשונה במהדורת הספר של המוסד ב-1951.
הסיפור מתחיל בכוכב טרנטור, בירת האימפריה הגלקטית מזה 12,000 שנים.
למרות שהאימפריה נראית יציבה וחזקה, היא נרקבת לאיטה ומתחילה להתערער.
הארי סלדון, מתמטיקאי ופסיכולוג, פיתח את תורת הפסיכוהיסטוריה אשר משקללת את כל האפשרויות בחברות גדולות לביטויים מתמטיים, וכך מאפשרת את יכולת ניבוי העתיד בצורה מדויקת.
באמצעות הפסיכוהיסטוריה, מגלה סלדון את ההתפוררות העתידית של האימפריה ומנסה להתריע על כך בפני חברי ועדת ביטחון הציבור, השליטים בפועל של האימפריה.
אולם חברי הוועדה כועסים על סלדון ומזלזלים בקביעתו.
הוועדה קובעת שדעותיו של סלדון נחשבות לבגידה, ושולחים אותו ואת המתמטיקאי הצעיר שמלווה אותו, גאל דורניק, למאסר.
סלדון נשפט על ידי הוועדה, ובמעמד זה הוא מסביר את אמונותיו ותחזיותיו לגבי האימפריה.
להערכתו של סלדון, תוך 500 שנה האימפריה תקרוס לחלוטין, הידע המקצועי והתרבותי ישכח, והאנושות תיכנס לתקופת חושך של 30,000 שנים.
סלדון ממשיך ומסביר לוועדה שעתיד אלטרנטיבי הוא בר השגה, במידה ובני האדם יפעלו ליצור מקור של כל הידע האנושי, תחת הכותר "אנציקלופדיה גלקטיקה", וכך יישמר הידע האנושי, והאנושות תוכל לצאת מתקופת החושך תוך 1,000 שנים בלבד, בניגוד ל-30,000 השנים שתחזיותיו הראשונות של סלדון מציעות.
הוועדה, שאינה משוכנעת במהימנות טענותיו של סלדון, אינה מעוניינת להפוך אותו למרטיר, אולם מבינה שיש להוציאו מטרנטור כדי שרעיונותיו לא יחלחלו לשאר האוכלוסייה וייצרו פאניקה.
לפיכך, מציעה הוועדה לסלדון הגלייה מרצון לעולם נידח בפאתי הגלקסיה בשם טרמינוס, יחד עם עמיתים נוספים שהוא יבחר, אשר יסייעו לו להקים את האנציקלופדיה.
סלדון מסכים לפשרה זו, ומתחיל בהכנות לעזיבה לטרמינוס.
הסיפור נפתח עם תיאור טרמינוס, כוכב ללא מינרלים או מחצבים, ומחוז יחיד ראוי לפיתוח, שבו מקימים את העיר הראשית, טרמינוס סיטי.
המושבה מורכבת בעיקר ממומחים לתחומי ידע שונים, המסורים ליצירת אנציקלופדיה גלאקטיקה כדי לשמר את הידע האנושי.
המושבה מנוהלת על ידי חבר הנאמנים של האנציקלופדיה, אשר מורכב ממדענים בלבד.
ענייני העיר טרמינוס מנוהלים על ידי ראש העיר, סלבור הארדין, שחסר כוח ממשי לנהל את העיר, בגלל השפעתם הרבה של חבר הנאמנים על קביעת מדיניות וניווט ענייני טרמינוס.
הארדין מודאג מהכוכבים הסמוכים לטרמינוס, שהתנתקו מהאימפריה הגלקטית ועלולים לאיים בהשתלטות על טרמינוס עצמה.
זאת בניגוד לדעת אנשי חבר הנאמנים, הסבורים כי יש לשמר את הסטטוס קוו ולהימנע מפעילות כלשהי בתחומים שאינם נוגעים ליצירת האנציקלופדיה עצמה.
הארדין מצליח לסכל את תוכניתם של שליטי אנקראון, הכוכב הקרוב ביותר לטרמינוס, להקים בסיס צבאי על טרמינוס, תוך ניצול הידע של טרמינוס ביצירת אנרגיה גרעינית, ידע שאינו קיים ברשות שאר הכוכבים הסמוכים, ובמקביל מצליח הארדין לקדם את שאיפותיו האישיות לייסוד מערכת פוליטית שונה בטרמינוס עצמו.
חבר הנאמנים, והיו"ר בפרט, דר' לואיס פיראן, עדיין מתנגדים להארדין, על אף הצלחתו.
כדי להתגבר על התנגדותם וכוחם הפוליטי, מתכנן הארדין הפיכה, יחד עם עוזרו יוהאן לי.
הארדין נועל את חבר הנאמנים באותו היום שבו אמורה להיפתח כספת הזמן של העיר והולוגרמה של הארי סלדון עתידה להיות מוקרנת.
הארדין מבין שהוא לוקח הימור, שכן ייתכן שנבואתו של סלדון תוכיח שהארדין טעה בדרך פעולתו, דבר שיגרום למפלתו הוודאית ולחיזוק מעמדם של האנציקלופדיסטים.
עם פתיחת כספת העיר, נגלית הולוגרמה של הארי סלדון בכיסא גלגלים, אשר מודיע שהאנציקלופדיה גלקטיקה הייתה למעשה תרמית, שנועדה לתת אישור מהאימפריה הגלקטית להקים את טרמינוס.
מטרתה האמיתית של ההתיישבות היא ליצור את הגרעין להקמת האימפריה הגלקטית השנייה, שתשתלט על האימפריה הגלקטית הגוססת ותקצר מצב של הידרדרות האנושות ל-30,000 שנות חשיכה לפרק זמן של 1,000 שנים בלבד.
לאחר הופעתו של סלדון מודה חבר הנאמנים בטעותו בפני הארדין, וחבריו פורשים להתייעצויות על המשך דרכם.
הארדין, החושש מהעימות הקרוב עם אנקראון, מתכנן תוכנית להתגבר על ניסיונות ההשתלטות על טרמינוס.
80 ל"ה - פורסם לראשונה ביוני 1942 תחת השם "רסן ואוכף".
הסיפור מתרחש כשלושה עשורים אחרי אירועי הסיפור הקודם.
במרוצת הזמן, הצליח כוכב טרמינוס, בזכות האוריינטציה המדעית הרבה שלו (הודות למפעל האנציקלופדיסטים) להשיג יתרון על פני שאר שכניו בגזרה, אולם כולם עדיין סובלים מהבידוד מהאימפריה הגלקטית הודות למיקומם בפאתי הגלקסיה.
שליטתם מתבצעת על ידי המרת תושבי הכוכבים השכנים לדת מומצאת בשם "המדע", באמתלה זו חולקים אנשי טרמינוס את הטכנולוגיה שלהם עם שכניהם.
טכנאי תחזוקה הם אלו שמהווים את מעמד הכמורה של דת המדע, והם עוברים את הכשרתם בטרמינוס.
רבים מבין הכמרים אשר מוכשרים אינם מבינים את חשיבותה האמיתית של "דתם", ומתייחסים לטכנולוגיה מתקדמת כמתת האל לאדם.
בבסיס הסיפור, מתרחש מאבק בין סלבור הארדין, ראש העיר המכהן של טרמינוס, לבין סף סרמאק, מנהיג סיעה ריאקציונית, אשר דורש להפסיק לחלוק את הידע הטכנולוגי של טרמינוס עם שכניה, ולצאת למתקפה כנגדם.
סרמאק צובר פופולריות ותמיכה רבה, דבר המקשה על הארדין להתעמת איתו.
סרמאק טוען בעיקר כנגד שליטי אנקראון, אשר מתכננים להתקיף את טרמינוס עצמה, בעזרת ספינת צי גלקטי שאנשי טרמינוס עצמם עזרו לשפץ.
אולם סלבור הארדין ביקש שיעשו כמה שיפוצים נוספים בספינה, ללא ידיעת האנקראונים.
לאחר ניסיון תקיפה שנכשל מצד האנקראונים, מוכח שוב בפני כל שהארדין צדק בדרכיו ובמדיניות שהתווה.
למרות שהאופוזיציה להארדין עדיין פופולרית, מעמדו מתחזק.
עם תום האירועים מופיעה הקלטה של הארי סלדון.
בהקלטה מודיע סלדון שבזכות הצלחת ההתמודדות עם המשבר, טרמינוס לא יאוים יותר על ידי שכניו.
135 ל"ה בקירוב - פורסם לראשונה באוקטובר 1942 תחת השם "הטריז".
השלב הבא היה באמצעות סוחרי המוסד שהביאו את הקדמה הטכנולוגית אל שולי הגלקסיה והיוו את ראש החץ להשתלטותו הפוליטית של המוסד השמימי במרחביו.
הסיפור נפתח בתיאור של סוחר של המוסד השמיימי בשם לימאר פונייטס שנשלח לכוכב אסקון, שבו נאסר סחר עם המוסד מטעמים דתיים, כדי לחלץ סוכן שנתפס בשם אסקל גורוב.
הסיפור מתאר כיצד פונייטס הצליח להתגבר על התיעוב הכללי ששרר באותו כוכב כלפי "מכונות השטן" של המוסד, באמצעות יצירת קשר עם אחד מיועציו של השליט והפיכתו לעשיר באמצעות מכונה הממירה מתכת לזהב.
בסופו של דבר הסיפור מרמז שאותו יועץ בשם פרל עלה לשלטון והסיר את האיסור הדתי לסחר עם המוסד השמיימי.
155 ל"ה בקירוב - פורסם לראשונה באוגוסט 1942 תחת השם "הגדול והקטן".
בחלק זה מסופר על הובר מאלו, נסיך סחר שנשלח לכוכב קורל כדי לשאת ולתת עם המנהיג שלו, קומדור אספר, לאחר ששלוש ספינות מסחר של המוסד השמיימי נעלמו באופן מסתורי בגזרה הקרובה אליו.
בניגוד לתפיסת ראש העיר ויועצו סוט שצריך לשרבב את הדת בכל עניין, סובר מאלו שסחר לשם סחר יקדם את הפוליטיקה של המוסד השמיימי ושעניין הדת הפך לאבן ריחיים על צוואר המוסד השמיימי ושאיפות ההתפשטות שלו, לאחר שבכוכבים רבים הבינו את העניין ואנשיהם נזהרים מאנשי הדת של המוסד השמיימי.
מאלו מצליח לשכנע את אספר לרכוש מוצרים שונים שמייצר המוסד השמיימי, תוך ששניהם גוזרים מהמוצרים קופון שמן.
מאלו גם מגיע לבדו גם לכוכב הרחוק שבו שולט חמו של אספר, מתייר בו, יוצר קשר עם טכנאי של תחנת כוח במקום ומשכנע אותו לקחת אותו לסיור בתחנת הכוח.
תוך כדי כך הוא מגלה את נקודות התורפה של התחנה.
בהמשך מתעמת מאלו עם יוראן סוט, שמבקרו על כך שאיננו מקדם את הדת יחד עם המסחר.
סוט גורר אותו למשפט על כך שהפקיר להמונים בקורל כהן דת בשם ג'ורד פארמא, שביקש לקבל מקלט בספינתו, אך מאלו מצליח להוכיח במשפט כי פארמא היה שייך למשטרה החשאית של קורל ולא היה איש דת אמיתי.
דבר שמעלה את האהדה לו בציבור וגורם לציבור לבחור בו לראש עירייה.
בחלק זה של הספר מתרחש משבר סלדון השלישי של המוסד ומאלו מחליט להתגבר עליו באמצעות אי נקיטת פעולה.
סוד הפעולה שלו הוא התלות הטכנולוגית של בני הכוכבים השונים במוצרים שמייצר המוסד השמיימי.
כל כוכב וכל מפעל שלא יישמע לו פשוט יתמוטט, לאחר שהוא לא יספק לו חלקי חילוף שדרושים להמשך תפעולו.
הספר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1951 כחלק מטרילוגית ספרים שהתבססו על לקט סיפורים קצרים, שפרסם אסימוב במגזין Astounding Science-Fiction בין השנים 1942–1944. לצורך הוצאת הספרים אסימוב אף הוסיף כמה סיפורים נוספים, על-מנת ליצור סדר כרונולוגי לסיפורים.
תחילה פורסמה הטרילוגיה על ידי דפוס גנום, הוצאה קטנה שנסגרה שנים ספורות לאחר מכן.
עקב סגירתה של ההוצאה לאור, שקנתה את זכויות ההפצה מאסימוב, לא הייתה באפשרותו לפרסם את הסדרה בהוצאתו לאור החדשה.
לאחר מספר שנים, נרכשו הזכויות לטרילוגיה על ידי חברת ההוצאה לאור הקבועה של אסימוב דאבלדיי שהוציאה את הספרים מחדש.
יש להניח שהסיבה להוצאה המחודשת הייתה ההתעניינות הגוברת של ציבור קוראיו של אסימוב בסדרה, והמוניטין שיצא לה בקרב חובבי הז'אנר.
(הסדרה זכתה ב-1965 בפרס הוגו על סדרת הספרים הטובה ביותר במדע בדיוני).
להפתעתו של אסימוב, ההוצאה המחודשת זכתה להצלחה מסחררת בחנויות הספרים.
בלחץ מעריצים ובקשות חוזרות ונשנות מחברת ההוצאות שלו, בתחילת שנות ה-80 ניגש אסימוב לחבר ספרי המשך לסדרה המקורית, כ-30 שנה לאחר שפרסם את שלושת הספרים הראשונים.
לימים הוסיף אסימוב שני ספרי המשך לסדרה (פאתי המוסד, ומוסד וארץ), ושני ספרי קדם סדרה (בטרם המוסד ולקראת המוסד, המתארים התרחשויות שקורות כרונולוגית לפני ספרי הטרילוגיה המקורית).
התפתחויות אלו אפשרו לאסימוב לשלב את סדרת המוסד עם סדרה נוספת מפרי עטו, סדרת ספרי הרובוטים, וכך ליצור אלטרנטיבה מגובשת ושלמה של עתיד האנושות.
המוסד העליון למדע יישומי וטכנולוגיה היא אוניברסיטה ציבורית בעיר דמשק, בירת סוריה.
המוסד הוקם במהלך שנת 1983, ומציע תואר ראשון ותארים מתקדמים בתחומי הפיזיקה, מתמטיקה, והנדסה ואלקטרוניקה.
HIAST הוא מוסד אקדמי ולא בסיס למחקר צבאי.
על פי מחלקת האוצר האוצר של ארצות הברית, המוסד מספק הכשרה למהנדסים המזוהים עם מרכז סרס, עם התוכנית הסורית לפיתוח נשק להשמדה המונית, וכן תוכניות לפיתוח טילים.
מסיבה זו הודיעה ממשלת ארצות הברית על הטלת סנקציות על המוסד.
מוחמד עלי אל סייד עלי פיזיקאי, מומחה לננוטכנולוגיה.
המוסד האחר הוא הספר השלישי שפורסם במסגרת סדרת המוסד של אסימוב, והחמישי לפי הסדר הכרונולוגי של ספרי המוסד.
הוא פורסם לראשונה ב-1953 על ידי הוצאת גנום.
המוסד האחר, מכיל שני סיפורים שפורסמו בעבר במגזין Astounding Science-Fiction בין 1948 ל-1950. שמו של הספר, מתאר את הארגון עליו מתמקד אסימוב בספר, אשר הוזכר בקצרה בספר "המוסד השמיימי", אך לא יתואר בפרוטרוט עד להופעתו של פאתי המוסד.
אסימוב הצהיר פעמים רבות בנוגע לרעיון סיפורי המוסד, שההשראה הגיעה אליו לאחר שקרא את ספרו של ההיסטוריון בן המאה ה-18 אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית.
אסימוב החליט שברצונו לכתוב היסטוריה עתידית של אימפריה מתפוררת, תוך בחינת תהליכי ההתפרקות של האימפריה, והאופנים בם ניתן למנוע הידרדרות זו או לצמצמה.
לאחר שקרא את הספר, אסימוב הציע לעורך שלו במגזין "Astounding Science Fiction" לכתוב סיפור קצר שעוקב אחר השקיעה של אימפריה גלקטית עתידנית.
קמבפל אהב את הרעיון, ובתום ישיבה של שעתיים ודיונים, אסימוב החליט לכתוב סדרה של סיפורים קצרים שמתארים את המעבר מנפילת האימפריה הראשונה לעליית האימפריה השנייה.
חלק 1: חיפושיו של הפרד
בחלק זה מסופר על חיפושיו של הפרד את המוסד האחר, במטרה להשמיד אותו.
הפרד מנסה במשך חמש שנים לחפש את המוסד האחר בכל רחבי הגלקסיה.
השמועה אומרת שהוא נמצא בקצה הגלקסיה, בצד המנוגד לזה שבו נמצא המוסד השמימי.
לצורך העניין הוא שולח את נאמנו, אלוף פריטשר, שהיה קצין ביון בעברו, לחפש את המוסד האחר; אך פריטשר, למרות כל מאמציו, אינו מצליח.
הפרד מאתר את שאניס, אדם נוסף שלא עבר המרה, והוא שולח את שניהם יחד בתקווה שהשילוב ביניהם יניב פרי.
ואכן, שאניס, באופן מפליא, מצליח במהירות לאתר את המוסד האחר, בכוכב ששמו טאזנדה.
הם נוחתים בכוכב סמוך ששמו רוסם כדי ללקט מידע, אך פריטשר חושד בשאניס שהוא סוכן של המוסד האחר, כיוון שהצליח לאתר את המוסד האחר ברחבי הגלקסיה בקלות.
שאניס נחשף, ואכן מתגלה כאיש המוסד האחר.
הפרד מגיע לאזור עם חילותיו, ותוך שהוא פוקד להשמיד את טאזנדה, הוא מגיע לבדו אל הבית ברוסם בו נמצאים פריטשר ושאניס.
שאניס מנסה להשתלט מנטלית על פריטשר, אך לפני שהוא מצליח מוציא הפרד משאניס מידע לפיו המוסד האחר נמצא על הכוכב בו הם נמצאים.
באותו זמן מגיע הדובר הראשון של המוסד האחר אל הבית ומצליח לבצע המרה במוחו של הפרד עצמו, תוך שהוא מאיים עליו בכך שאנשיו מצויים בדרכם לקאלגאן לבצע השתלטות על המוסד השמימי.
הדבר גורם לפרד להפסיק לחפש את המוסד האחר ולחזור לקאלגאן.
מתברר שאנשי המוסד האחר שמתמחים בפסיכולוגיה וביכולת השפעה חזקה על בני אדם, ומפקחים על פעילות המוסד השמימי, במקרה שקיומו יהיה נתון בסכנה, פיתו את הפרד להגיע לרוסם כדי לרסן אותו; וכן מתברר שהדובר הראשון הוא בעל כוחות מנטליים חזקים מהפרד.
וכך המוסד השמימי מצליח לשרוד גם משבר זה, לאחר שהפרד משולב בתוכנית שלו.
חלק 2: חיפושיו של המוסד
בחלק זה מתואר חיפושם של אנשי המוסד השמימי אחרי אנשי המוסד האחר.
הדבר נובע בשל חששם שאנשי המוסד האחר הם מומחי פסיכולוגיה ששולטים בהם באמצעות מניפולציות מנטליות, ועל כן הם רואים בהם לא פחות מאויבים.
לורד סטטין, השליט של קאלגאן ויורשו של הפרד, מרהיב עוז לנסות לכבוש את המוסד וכוכבו טרמינוס, מתוך אמונה שחוקי סלדון אינם תקפים עוד.
במקביל, ד"ר טוראל דארל, חוקר מוח - בנה של בייתה, שסיכלה את גילוי אנשי המוסד האחר בידי הפרד - מארגן סביבו חבורת קושרים שמטרתם לאתר את אנשי המוסד ואת מיקום כוכבם.
הוא גם מפתח שיטה ומכשירים לאתר אנשים שעברו מניפולציה מוחית על ידי אנשי המוסד האחר.
בתו ארקאדיה, נערה צעירה ואינטליגנטית, נסחפת להרפתקה בכוכב קאלגאן בניסיון של החבורה ללמוד עוד פרטים על חייו של הפרד.
אך לאחר שהשליט חושק בה, היא בורחת לטראנטור, הכוכב המקורי שהיה בירת הקיסרות בעבר, בחסותם של אנשי המוסד האחר שמגינים עליה.
אנשי המוסד האחר מפעילים מניפולציה על לורד סטטין שליט קאלגאן באמצעות פילגשו שהיא סוכנת שלהם, שייצא למלחמה כנגד המוסד, כדי לגרום לו לתבוסה, ולבסס את ביטחונם העצמי של אנשי המוסד.
לאחר ניצחון אנשי המוסד על סטטין, ולאחר חשיפת אנשי המוסד האחר, הם מאמינים כי תפסו את כל אנשי המוסד האחר ושלוות הנפש חוזרת אליהם.
ולבסוף מתברר כי בניגוד לכל האמונות, אנשי המוסד האחר שוכנים בטראנטור ולא בקצה הגלקסיה, ומנהיגם, הדובר הראשון, היה האדם שהציל את ארקאדיה בקאלגאן.
המוסד היא טלנובלה ישראלית ששודרה ברשת (ערוץ 2).
התוכנית הייתה קופרודוקציה ישראלית - ארגנטינאית וצולמה באולפני סונוטקס בארגנטינה ואולפני ג.ג.
שיר הפתיחה של הסדרה, "מחפש בתוך עינייך", נכתב על ידי חמוטל בן זאב ללחן של מאוריסיו גיראו ובוצע על ידי אורנה ומשה דץ.
שיר הסיום של הסדרה, "Busca En Mi Mirada", נכתב על ידי גאיטה אראגונה והולחן ובוצע על ידי מאוריסיו גיראו.
דניאלה פונסה דה לאון (אנדריאה ברביירי)
יואב (עזרא כפרי) ראש המוסד
מאיה (אביגיל אריאלי) בתו של יואב
"המוסד להשתלמות" (נקרא גם בשם "בית הספר לדיפלומטים") נוסד בשנת 1946 כחלק מההכנות של הסוכנות היהודית לקראת האפשרות של הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.
המוסד הכשיר את הדור הראשון של דיפלומטים מקצועיים בארץ ישראל והכין את התשתית להקמתו של משרד החוץ ולביסוס שירות החוץ המקצועי של מדינת ישראל.
עם הקמת הסוכנות היהודית בשנת 1929 כוננו בה מחלקות.
המחלקה המדינית הייתה אמונה על ניהול יחסי החוץ של היישוב והייתה למעשה המשכה של המחלקה המדינית של ההנהלה הציונית, שפעלה עוד מראשית ימי המנדט הבריטי.
במהלך שנות המנדט עשה מפעל ההתיישבות הציוני בארץ ישראל צעדים גדולים קדימה לקראת הקמת מדינה יהודית.
במקביל הלך וגבר ערכה של המחלקה המדינית של הסוכנות והיא החלה להתנהל כעין משרד חוץ של המדינה שבדרך.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, כשהאפשרות של הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל הלכה ונהייתה ממשית, הוחלט במחלקה המדינית על הקמת "המוסד להשתלמות", כדי שישמש את משרד החוץ של המדינה שבדרך.
המשימה של הקמת המוסד להשתלמות, שכונה גם "בית הספר לדיפלומטים", הוטלה על ולטר איתן.
איתן שאף להקים מוסד שיכשיר את העתודה הניהולית הבכירה של המדינה העתידית בכלל, ולא רק של משרד החוץ.
במודעה שפורסמה ביוני 1946 בעיתונות הארץ-ישראלית נכתב:
תפקידים אלה יהיו בדרך כלל בעלי אופי מנהלתי או מדיני ומקום השרות יהיה בארץ או בחו"ל.
המוסד להשתלמות יאורגן כפנימייה (מקומו יהיה בירושלים.
הלימודים יימשכו שנה וחצי ויחולקו לשלושה זמנים.
שכר הלימוד הכולל דמי פנימייה, נקבע ל-75 לא"י לזמן.
[...] מועמדים, בעיקר בגילים 28-22, המעוניינים להתקבל למוסד, מתבקשים לפנות בכתב למחלקה המדינית של הסוכנות."
את בית הספר ניהלו ולטר איתן וסגנו אריה לבבי.
ההשתלמות החלה בנובמבר 1946 והסתיימה באביב 1948. במשך הלימודים יצאו החניכים למשימות שונות מטעם "ההגנה", כמו שמירות ותצפיות.
עם פרוץ המאורעות בעקבות החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה התגייסו תלמידי המוסד לכוחות המגן.
כמחצית מהם לא סיימו את ההשתלמות.
תוכנית הלימודים כללה לימודי שפות: אנגלית, צרפתית וערבית בשלוש רמות, עד כדי יכולת קריאת עיתון.
כמו כן היא כללה את הנושאים הבאים:
הציונות: היסטוריה, פילוסופיה ודרכי פעולה.
המורים בנושא זה היו פרופ' ביין ומשה מדזיני.
ארץ ישראל - היסטוריה, כלכלה וחברה, מוסדות.
המורים היו: שטנר בידיעת הארץ, רוברטו בקי בנושא הדמוגרפיה של היישוב, פיינברג בנושא הבעיה היהודית מבחינת המשפט הבינלאומי, דוד הורוביץ בנושא הכלכלה של היישוב.
היסטוריה של העם היהודי - פרופ' בן-ציון דינור.
על יהדות ארצות הברית הרצה אסלקורן.
המזרח התיכון - הנושאים שנלמדו היו: תולדות המזרח הקרוב - דוד (נוישטדט) איילון; כלכלת המזרח התיכון - בונה; ערביי ארץ ישראל - יעקב שמעוני; חיי הערבים על פי העיתונות - עזרא דנין.
היסטוריה כללית של אירופה (דגש על העולם האנגלו-סקסי) - שמידט הרצה בנושא היסטוריה כללית של אירופה, וויט הרצה על מוסדות בריטיים, הרפז הרצה על צרפת ולבבי הרצה על ברית-המועצות.
נושאים כלליים - גד טדסקי הרצה על יסודות המשפט; סטטיסטיקה - רוברטו בקי; תולדות המשטר בבריטניה ובארצות הברית - בנושא זה נהג ולטר איתן לערוך מפגשים אישיים עם התלמידים (tutorial).
מעבר לחובותיהם כתלמידי המוסד, הוטלה על החניכים המשימה לתכנן את משרד החוץ העתידי.
החניכים החלו לחקור את מבנה משרדי החוץ במדינות חשובות, בדגש על בריטניה, צרפת וארצות הברית.
העבודה שהכינו על בסיס מחקרם נקראה "קווים למבנה שירות החוץ של המדינה היהודית" והיא הוגשה לוועדת המצב בינואר 1949. העבודה, שסווגה כסודית, קבעה בין היתר כי "יש צורך לנהוג בחיסכון.
אסור לנו להוציא על משרד החוץ יותר מן הדרוש בהחלט".
בנוסף, על פי המסמך, על הדרגה הגבוהה ביותר בשירות החוץ החדש להיות ציר ממונה על צירות (ולא שגריר), וזאת מטעמי צניעות.
המסמך כלל גם הצעה מפורטת לגבי מבנה משרד החוץ תוך חלוקה בין אגף טריטוריאלי, אגף פונקציונלי ואגף מנהלי.
המלצות אלו שימשו כמסד שעל בסיסו הוקם משרד החוץ הישראלי.
המוֹנסוּן של אמריקה הצפונית , הקרוי גם המונסון הדרום-מערבי (Southwest monsoon) או מונסון אריזונה (Arizona monsoon), הוא דפוס של התגברות משמעותית בסופות רעמים וגשמים על פני שטחים נרחבים של דרום-מערב ארצות הברית וצפון-מערב מקסיקו, המתרחשים בדרך כלל בין יולי לאמצע ספטמבר.
במהלך המונסון, מתחוללות סופות רעמים הנוצרות עקב החום בשעות היום וההולכות ונבנות בשעות אחר הצהריים המאוחרות.
סערות אלה מתפוגגות בדרך כלל עד מאוחר בלילה, והיום למחרת מתחיל במזג אוויר בהיר וחוזר חלילה מדי יום.
בדרך כלל המונסון מאבד את האנרגיה שלו עד אמצע ספטמבר, כאשר מזג האוויר באזור שב להיות יבש וקריר יותר.
מבחינה גאוגרפית, מרוכז אזור המונסון הגשום באמריקה הצפונית מעל סיירה מדרה אוקסידנטל במדינות המקסיקניות של סינלואה, דורנגו, סונורה וצ'יוואווה.
המונסון של אמריקה הצפונית חלש יותר ומתמשך פחות מהמונסון של דרום אסיה, בעיקר משום שרמת מקסיקו אינה גבוהה או גדולה כמו רמת טיבט באסיה.
עם זאת, המונסון באמריקה הצפונית חולק את רוב המאפיינים הבסיסיים של עמיתו ההודי.
שינויים בדפוסי הרוח בקיץ מתרחשים כאשר מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית מתחממים תחת קרינת השמש האינטנסיבית.
כאשר זה קורה, כיוון הזרימה מתהפך.
הרוחות השוררות מתחילות לנשוב מאזורי האוקיינוס הלחים לתוך שטחי היבשה הצחיחים.
המונסון של אמריקה הצפונית קשור לשטח של לחץ גבוה, אשר נקרא הרכס הסובטרופי הנע צפונה במהלך חודשי הקיץ ושקע תרמי (אפיק לחץ נמוך המתפתח מהתחממות אינטנסיבית של פני השטח) מעל רמת מקסיקו והמדבר בדרום-מערב ארצות הברית.
המונסון מתחיל בשלהי מאי עד תחילת יוני בדרום מקסיקו ומתפשט במהירות לאורך המדרונות המערביים של הסיירה מדרה אוקסידנטל, ומגיע לאריזונה וניו מקסיקו בתחילת יולי.
המונסון מתפשט לדרום-מערב ארצות הברית, ומגיע לשיאו באמצע חודש יולי, כאשר אזור של לחץ גבוה, הנקרא מונסון או רכס סובטרופי, מתפתח באטמוספירה העליונה מעל אזור ארבע הפינות, ויוצר זרימת רוח ממזרח או מדרום-מזרח.
פעימות של אוויר לח בגובה נמוך מגיעות בעיקר ממפרץ קליפורניה ומזרח האוקיינוס השקט.
מפרץ קליפורניה, גוף צר של מים מוקף בהרים, חשוב במיוחד כמקור להסעת אוויר לח בגובה נמוך לתוך אריזונה וסונורה.
אוויר לח מגיע לאזור גם בגובה, בעיקר ממפרץ מקסיקו, בעזרת רוחות מזרחיות.
אידוי המים מהצמחים עשוי להוסיף לחות לאוויר לאחר שהיערות של סיירה מדרה אוקסידנטל מוריקים מגשמי המונסון הראשוניים, והוא זורם לאחר מכן לתוך אריזונה.
ולבסוף, אם המישורים הדרומיים של ארצות הברית היו גשומים וירוקים באופן יוצא דופן במהלך חודשי הקיץ הראשונים, גם אזור זה יכול לשמש כמקור ללחות.
כשכמות המשקעים היורדים מתגברת בתחילת הקיץ, יכולות להתרחש סופות רעמים, קצרות אך לעיתים קרובות מלוות בגשם זלעפות, במיוחד בשטחים ההרריים.
פעילות זו מוגברת לעיתים במעבר של גלים טרופיים והלכידה של שרידי סופות טרופיות.
מונסונים ממלאים תפקיד חיוני בהתמודדות מול סכנת השרפות באמצעות הגשמים היורדים במקומות הגבוהים ואספקת מים לנחלים במדבר.
גשם מונסון כבד יכול לגרום לגידול ניכר בצמחייה בחורף, ולהגדלת הסיכון לשריפות בקיץ.
מחסור בגשמי מונסון עלול לעכב את זריעת הקיץ, לצמצם את עודף הצמחייה בחורף, אך גם לגרום להחמרה בבצורת.
שיטפונות בזק הם סכנה חמורה במהלך המונסון.
נחלי אכזב יבשים עלולים להפוך בבת אחת לנהרות סוערים, גם כאשר אין סופות גלויות לעין, שכן סערה יכולה לגרום למבול עשרות קילומטרים משם.
משום כך יש להימנע מלהקים מחנה בערוצי נחלי האכזב במהלך המונסון.
פגיעות ברקים גם הן סכנה משמעותית.
מסוכן להיתפס בשטח פתוח כאשר סופות אלה מתרחשות לפתע.
במגרשי גולף רבים באריזונה יש מערכות אזהרה מפני סופות רעמים.
הגשמים במהלך המונסון אינם רציפים.
הופעתם משתנה במידה ניכרת, כתלות במגוון של גורמים.
בדרך כלל יש תקופות נפרדות של פרצים של גשם כבד במהלך המונסון, ותקופות של הפסקה עם מעט או ללא גשם.
עם זאת, משקעים מהמונסון מהווים חלק ניכר מהמשקעים השנתיים בצפון-מערב מקסיקו ובדרום-מערב ארצות הברית.
רוב האזורים האלה מקבלים יותר ממחצית המשקעים השנתיים שלהם מהמונסון.
הדפוס המחזורי של המונסון של אמריקה הצפונית מתפתח בדרך כלל בסוף מאי או בתחילת יוני מעל דרום-מערב מקסיקו.
מאמצע הקיץ ועד סופו מתגברות סופות הרעמים מעל אזור הליבה של דרום-מערב ארצות הברית וצפון-מערב מקסיקו, כולל מדינות ארצות הברית אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס ומדינות מקסיקו סונורה, צ'יוואווה, סינלואה ודורנגו.
המונסון מגיע בדרך כלל מאמצע עד סוף יוני למערב מקסיקו, ובתחילת יולי לדרום-מערב ארצות הברית.
כאשר המונסון הוא במלוא עוצמתו, משמשים רכסי ההרים, כולל סיירה מדרה אוקסידנטל ושולי מגיון מוקד להתפתחות היומית של סופות רעמים, משום כך רוב גשמי המונסון יורדים בשטחים ההרריים.
לדוגמה, כמות גשמי המונסון בסיירה מדרה אוקסידנטל נעה בדרך כלל בין 250 מילימטרים ל-380 מילימטרים.
מכיוון שדרום-מערב ארצות הברית נמצא בשוליים הצפוניים של המונסון, יורדים בו פחות משקעים והם נוטים להיות פחות סדירים.
האזורים ממערב לאזור הליבה של המונסון, בקליפורניה ובבאחה קליפורניה, מקבלים בדרך כלל רק מעט גשמים מקומיים הקשורים למונסון.
באזורים אלה, חום השמש העז אינו חזק מספיק כדי להתגבר על טמפרטורת המים הקרה של האוקיינוס השקט המשתרע לאורך החוף המערבי של אמריקה הצפונית.
הרוחות אכן פונות לעבר היבשה באזורים אלה, אבל האוויר הלח והקר דווקא מייצב את האטמוספירה.
המונסון מגיע בדרך כלל מערבה עד רכסי פנינסולר (Peninsular Ranges) ורכסי טרנסוורס (Transverse Ranges) של דרום קליפורניה, אבל רק לעיתים רחוקות הוא מגיע לרצועת החוף.
כפי שמוצג בתמונת הפנורמה להלן, חומת סופות רעמים הנמצאת מהלך של חצי שעה נסיעה, הוא מראה נפוץ מהחופים שטופי השמש במהלך המונסון.
רכס מונסון זה חזק כמעט כמו זה שמתפתח על פני אסיה במהלך הקיץ.
עם זאת, מכיוון שזרימת האוויר הלח בגובה נמוך אינה יציבה כמו במונסון ההודי, יש לדפוס משטר הרוחות בגובה רב ולהפרעות סביב הרכס השפעה קריטית על התפתחות סופות הרעמים בכל יום נתון.
עוצמתו המדויקת ומיקומו של הרכס הסובטרופי קובעים אף הם עד כמה צפונה יוכלו הרוחות המזרחיות הטרופיות הנושבות בגובה להגיע.
אם הרכס קרוב מדי לאזור מסוים, האוויר השוקע במרכזו מדכא סופות רעמים ויכול לגרום להפסקה משמעותית במונסון.
אם הרכס רחוק מדי או חלש מדי, הרוחות המזרחיות סביב הרכס אינן מסוגלות להזרים אוויר טרופי לח לתוך ההרים של מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית.
עם זאת, אם הרכס נוצר בכמה מיקומים מרכזיים, יכולות להתפתח סופות רעמים נרחבות שעלולות להיות חמורות.
במהלך המחזורים לאחר אל ניניו, מתרחשת בדרך כלל מערכת דומה על פני אזור ארבע הפינות או סיירה מדרה אוריינטל (במהלך עונת האביב) שבה המונסון של אמריקה הצפונית יכול להתפשט מזרחה לתוך מדינת טקסס, לואיזיאנה, אלבמה, מיסיסיפי, והפנהנדל של פלורידה.
במהלך שנת 2014, ירידה בזרם הסילון הקוטבי המטירה גשמים על דרום-מרכז ודרום-מזרח ארצות הברית, שם כמה אזורים לא הגיעו לטמפרטורה הקיצית הרגילה בת ה-38 מעלות צלזיוס.
העיר יוסטון נפגעה בצורה הקשה ביותר במהלך עונת האביב 2015 ו-2016 כשהתרחשו שיטפונות בעיר ובסביבתה ביום הזיכרון (2015) וביום טקסס/יום הזיכרון (2016), משום שלחץ האוויר הנמוך שנע מהאוקיינוס השקט נשאר תקוע מעל אזור ארבע הפינות.
בשנים אלו הפכו האזור המטרופוליטני של יוסטון ואזור לואיזיאנה להיות המקבילה של חצי הכדור המערבי לקולקטה או בנגלדש במהלך המונסון של דרום אסיה.
זה נכון גם לגבי השיטפונות בלואיזיאנה ב-2016.
בשונה מאזור האוקיינוס השקט של ארצות הברית והחוף המערבי של באחה קליפורניה, המשקעים במונסון של אמריקה הצפונית אינם קשורים לציקלונים בקנה מידה נרחב של קווי הרוחב הבינוניים, אלא לסופות רעמים שיש להם מאפייני תפוצה שונים מאוד בזמן ובמרחב.
התנועות האטמוספיריות בקנה המידה הגדול יכולות לשלוט על התפלגות אדי המים והיציבות הכללית או חוסר היציבות (כלומר, הנטייה ליצור סופות) באטמוספירה.
עם זאת, ההשפעות הטופוגרפיות המקומיות הן קריטיות לתפוצה הגאוגרפית ואפילו למשך הזמן של פעילות ההסעה.
עע"מ (ערעור עניינים מנהליים) 7744/10 המוסד לביטוח לאומי נ' עו"ד יפית מנגל הוא פסק דין של בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים משנת 2012, שבו התקבל חלקית ערעורו של המוסד לביטוח לאומי על פסק דינו של בית המשפט לעניינים מנהליים בת"א.
בפסק הדין קיבל בית המשפט באופן חלקי את עתירתה של עו"ד מנגל בנוגע לקבלת מסמכים מהמוסד לביטוח לאומי לפי חוק חופש המידע, וקבע הלכה לפיה גם כאשר לעותר, המבקש מידע מרשות, יש אינטרס כלכלי-מסחרי בחומר המבוקש, בהיעדר הגבלה או איסור בחוק על הרשות לחשוף את המידע.
הוא מציין כי הסיבה לכך היא, שהאינטרס הפרטי של המבקש אינו יכול לשמש הצדקה לאי מסירת המידע על ידי הרשות.
בפסק הדין התקבל באופן חלקי ערעורו של המוסד לביטוח לאומי על הקביעה שבפנייה למעסיקים לצורך קבלת אישור מסירת פרטיהם לא יצוין שמה של עו"ד מנגל, מפני שהדבר עומד בניגוד לתכלית חוק חופש המידע, ובכך ישמר האינטרס הציבורי מפני שעו"ד מנגל לא תזכה ליתרון כלשהו על פני עורכי דין אחרים.
עם זאת, פרט לכך החלטתו של בית המשפט המחוזי לגבי מסירת המסמכים לעו"ד מנגל נותרה בעינה ועו"ד מנגל אף זכתה בהוצאות משפט על סך 15 אלף ש"ח.
יפית מנגל היא עורכת דין בעלת משרד עו"ד המתמחה בנושאי מיסוי שכר, עבודה ומיצוי זכויות המעסיקים מול המוסד לביטוח לאומי.
במהלך שנת 2009 הגישה מנגל למוסד לביטוח לאומי בקשה מכוח חוק חופש המידע, התשנ"ח-1998, לקבלת מסמכים המצויים בחזקתו שעניינם דמי ביטוח לאומי ששולמו ביתר על ידי מעסיקים.
בתשובה לבקשתה העביר הממונה על חופש המידע במוסד לביטוח לאומי מסמכים חלקיים בלבד, שלא כללו את רשימת המעסיקים, ומכאן עתירתה לבית המשפט לעניינים מנהליים.
על פי חוק חופש המידע, המידע שאותו ביקשה מנגל אינו מידע אסור לפרסום, אולם שיקול הדעת מצוי בידיו של המוסד לביטוח לאומי בנוגע לאיזון בין האינטרס הפרטי לאינטרס הציבורי במקרה זה.
במקרה זה קבעה השופטת רונן שאין חשיבות לפרסום רשימת המעסיקים כדי לאפשר ביקורת על פעולת הרשות, ולכן האינטרס הפרטי גובר על האינטרס הציבורי.