tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באלאר החלה בלימודי פסנתר בגיל צעיר ולמדה פיתוח קול בקונסרבטואר הלאומי של פריז אצל אז'ן לורן וז'אק איזנארדון.
הופעת הבכורה שלה הייתה בתיאטרון לה מונה בשנת 1921, בתפקיד אמנריס באאידה של ורדי.
בעקבות הופעתה זו משכרה לעבוד בלה מונה, שם שרה עד 1940.
באלאר הופיעה בביצועי בכורה: ב-2 במאי 1926 שרה בתפקיד הגיסה בLes malheurs d'Orphee של מיו; ב-28 בדצמבר 1927 שרה את התפקיד הראשי ב"אנטיגונה" של הונגר ב-1929 הופיעה ב"Le Joueur" (המהמר) של פרוקופייב.
מכלול תפקידיה, כ-70 במספר, כללו את אזוצ'נה באיל טרובטורה של ורדי, דלילה בשמשון ודלילה של קאמי סן-סאנס והתפקיד הראשי ב"הרודייאדה" של מאסנה.
היא ביצעה תפקידים באופרות מאת וגנר, כגון מגדלנה בהמייסטרזינגר מנירנברג, בראנגנה בטריסטן ואיזולדה ופריקה בטבעת הניבלונגים.
כמו כן הופיעה כרוזנת במלכת העלה מאת צ'ייקובסקי, כאנינה ב"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, כסבתא ב"La Vida breve" של מנואל דה פאיה, וכיונו ב"אורפיאוס בשאול" של אופנבאך.
באלאר פרשה מן הבימה עם נישואיה למלחין והמנצח אלברט וולף בשנת 1940.
סימון אוקר (בהולנדית: Simon Okker; 1 ביוני 1881 – 6 במרץ 1944) היה סייף רומח אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת אתונה (1906) ואולימפיאדת לונדון (1908), שנספה באושוויץ.
אוקר נולד וגדל באמסטרדם, בנם של קלרה סכנקן והרטוג אוקר.
באולימפיאדת אתונה (1906) סיים אוקר במקום חמישי בטורניר רומח אישי.
באולימפיאדת לונדון (1908) בשלב הבתים המוקדמים הוא סיים במקום שני עם עוד שני מתחרים, מתוך 5 מתחרים, לאחר שניצח בשני קרבות, הפסיד באחד ויצא תיקו ברביעי.
נערך בין השלושה play off שבו האו סיים שלישי והוא יצא מהטורניר.
בשנת 1909 הוא התחתן עם קיטייה קלוץ (נפטרה בשנת 1938).
לזוג נולדו שני ילדים, בן ובת, סמואל הרטוג (1911–1984) וקלרה אנט.
ב-11 ביוני 1943 הוא נכלא במחנה המעבר וסטרבורק.
משם כתב כ-20 מכתבים למשפחתו ששרדו.
בתחילת מרץ 1944 הועבר אוקר לאושוויץ, שם נרצח ב-6 במרץ.
בתו קלרה אנט נרצחה בינואר אותה שנה יחד עם בעלה.
נכדו, טום אוקר טניסאי מצטיין מהטובים בעולם בזמנו (דורג במקום שלישי בעולם ביחידים ובמקום ראשון בעולם בזוגות), נולד שבועיים לפני שהוא שנרצח באושוויץ.
סימון אשלי היא שחקנית אנגלייה.
אשלי נולדה ב-30 במרץ 1995, והיא ממוצא הודי וטמילי.
היא למדה בבית ספר לאומנויות הבמה "ArtsEd" בלונדון במגמת משחק.
בשנת 2017 השתתפה בעונה השלישית של סדרת הפשע הבריטית, "ברודצ'רץ'".
בין השנים 2019 ל־2021 גילמה אשלי את דמותה של אוליביה בסדרת הטלוויזיה המקורית של נטפליקס, "חינוך מיני".
בחודש מרץ 2022 כיכבה אשלי בתפקיד הראשי בעונה השנייה של סדרת הדרמה של נטפליקס, "ברידג'רטון", המבוססת על הספר השני בסדרת הספרים עליהם מבוססת הסדרה - "הוויקונט שאהב אותי".
בעיבוד הטלוויזיוני עברה הדמות שינויים על מנת שתותאם למוצא של אשלי.
בשנת 2022 הופיעה ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית.
בנוסף, הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.
ביולי 2024 פורסם כי אשלי לוהקה לסרט "פורמולה 1 הסרט", אך הבמאי ג'וזף קוסינסקי אישר שתפקידה לא נכנס לעריכה הסופית.
בנובמבר 2025 כיכבה אשלי בסרט המתח הפסיכולוגי "This Tempting Madness" לצד השחקן אוסטין סטוול.
העלילה עוסקת בדמותה של מיה, אישה שמתעוררת מתרדמת לאחר נפילה כמעט קטלנית, כשהיא סובלת מפציעות חמורות, זיכרון מקוטע והיעלמות בעלה.
ביולי 2025 אשלי הצטרפה לצוות השחקנים של הסרט "השטן לובשת פראדה 2" בהפקת אולפני אולפני המאה ה-20. היא תופיע לצד השחקנים המקוריים אן האת'וויי, מריל סטריפ, אמילי בלאנט וסטנלי טוצ'י, וכן עם קנת בראנה.
במרץ 2023 אשלי פרסמה בעמוד האינסטגרם שלה כי היא במערכת יחסים עם איש העסקים טינו קליין.
בפברואר 2025 חשפה אשלי כי נפרדה מקליין, לאחר כשלוש שנות זוגיות.
מספטמבר ועד דצמבר 2025 הייתה בקשר קצר עם איש העסקים טים סייקס.
סימון בוקאנגרה (באיטלקית: Simon Boccanegra) היא אופרה בת שלוש מערכות מאת ג'וזפה ורדי.
הלברית נכתבה על ידי פרנצ'סקו מריה פיאבה בהתבסס על הדרמה של אנטוניו גרסיה גוטיארז באותו שם.
הבכורה שלו התקיימה ב-12 במרץ 1857 בתיאטרון לה פניצ'ה בוונציה.
זמן: באמצע המאה ה-14 עברו 25 שנים בין הפרולוג לבין המערכה הראשונה.
כיכר בג'נובה, מול ארמון פיאסקו
פאולו אלביאני ופייטרו השאפתניים נחושים לשכנע את האנשים לבחור בפיראט לשעבר, סימון בוקאנגרה, כדוג'ה.
בוקאנגרה מופתע מההצעה, אך מקבל את המועמדות כיוון שהוא מקווה לראות שוב את אהבתו הגדולה, מריה, אותה מסתיר מהעולם הפטריקי המתנשא פיאסקו, כי אינו רוצה לחתן אותה עם הפיראט נחות הדרגה, ממנו אף נולדה למריה בת.
פיאסקו מוכן להתפייס עם בוקאנגרה בתנאי שיקבל את נכדתו.
עם זאת, הוא לומד מבוקאנגרה שהילדה נעלמה באופן מסתורי.
בוקאנגרה פורץ בכוח לארמון פיאסקו, שם הוא מוצא את אהבתו מתה.
בכיכר חוגגים את הדוג'ה שזה עתה נבחר.
על החוף, אמֶליה גרימלדי הצעירה שנמצאת תחת אפוטרופסותו של פיאסקו, בשם הבדוי פאטר אנדריאה, מהרהרת.
היא זוכרת את ילדותה, שנחטפה ונקרעה מאביה.
אמליה אוהבת את גבריאלה אדורנו, אחד המנהיגים הצעירים של הפטריקים המורדים בסימון בוקאנגרה שהוא ממוצא פלבאי.
פיאסקו מספר לגבריאלה שאמליה אומצה והיא למעשה ממעמד נמוך.
הגבר בכל זאת דבק בתוכנית הנישואים שלו.
יחד עם אדורנו, פיאסקו מארגן התקוממות נגד הדוג'ה.
בינתיים, הדוג'ה מגיע ורוצה לבקש את ידה של אמליה עבור אחד מנאמניו ואיש סודו, פאולו.
אמליה מודה בפני הדוג'ה שהיא אוהבת מישהו אחר וחוץ מזה, היא עצמה לא מי שחושבים שהיא.
לאחר שסיפרה לדוג'ה והראתה לו את דיוקן אמה, הדוג'ה מזהה בה את בתו.
האבא והבת בוכים זה בצווארו של זה.
הדוג'ה מודיע לפאולו שעליו לוותר על אמליה.
הוא מסכם עם פייטרו לחטוף את הנערה והם עצמם עוברים לצד הפטריקים המורדים.
בוקאנגרה מנסה לשכנע את חברי המועצה לא להכריז מלחמה על ונציה.
עם זאת, קריאתו לשלום נותרת ללא מענה.
בינתיים, הקהל המשתולל מגיע לארמון.
גבריאלה אדורנו נגרר לפני הדוג'ה, הוא חשוד בהריגת אדם בשם לורנצו.
גבריאלה מספר שהרג אותו כי חטף את אמליה.
עם זאת, לפני מותו, לורנצו התוודה שפעל בהוראה מגבוה.
אדורנו חושד בדוג'ה עצמו ומנסה לדקור אותו, אך אמליה משליכה את עצמה ביניהם.
היא מספרת כיצד נחטפה וכיצד הצליחה להימלט.
לורנצו נחרד מהאזכור של הדוג'ה ושחרר אותה.
גבריאלה מוסר את חרבו לדוג'ה לאחר שהבין שלא בוקאנגרה עמד מאחורי ניסיון החטיפה.
בוקאנגרה חושד שפאולו נתן את ההוראה לחטוף את הנערה.
הוא מקלל את האשם האלמוני ומאלץ את פאולו שעומד לידו לומר את דברי הקללה לאחר מכן.
אז פאולו בעצם מקלל את עצמו.
פאולו רוצה לקחת את הדוג'ה איתו לאובדנו, הוא שם רעל בכוס שלו ומוציא את פיאסקו ואת גבריאלה מהכלא, בתקווה שאם הרעל לא יסתדר, אז שני אויבי הדוג'ה יסיימו את המלאכה.
עם זאת, פאולו מצליח לשכנע את גבריאלה שהדוג'ה השתמש באמליה למשחקי אהבה.
כשאמליה לומדת מהדוג'ה שאינו לחון את גבריאלה, היא מספרת לו שהם אוהבים זה את זה עם גבריאלה.
הדוג'ה מתייסר בספקות: האם יש לחון את אחד מאויביו העיקריים.
הרעל המעורב במים פועל באיטיות.
צמא לנקמה, גבריאלה רוצה לתקוף את הדוג'ה הישן, אך אמליה מתערבת ומונעת את כוונתו.
כשאדורנו מגלה שאמליה היא בעצם בתו של הדוג'ה, הוא מתנצל ומציע לה את תמיכתו.
פטריקים מורדים מופיעים, אך גבריאלה עוצר אותם לבקשתו של בוקאנגרה.
חדר בארמון הדוג'ה, המשקיף על הים
בוקאנגרה משחרר את פיאסקו, אבל את פאולו, שעבר לאויביו, שולח לגרדום.
לפני מותו, פאולו מגלה לפיאסקו שהבריח רעל למשקה של הדוג'ה.
קהל חוגג מלווה את אמליה וגבריאלה שצועדים ברחוב.
פיאסקו נכנס לבוקאנגרה הגוסס, שמזהה בו אז את אבי אהבתו.
השנאה של פיאסקו נרגע רק כאשר הדוג'ה אומר לה שאמליה היא בתו ונכדתו של פיאסקו בו זמנית.
פיאסקו אומר לבוקאנגרה שהיה רעל במשקה ששתה.
אמליה לומדת מאביה שפיאסקו הוא סבה.
בוקאנגרה משלים עם גורלו וממנה את גבריאלה אדורנו ליורשו.
העם אומר תפילה לזכרו של סימון בוקאנגרה.
Il lacerato spirito - אריה של פיאסקו (פרולוג)
Come in quest'ora bruna - האריה של מריה בוקאנגרה (אמליה) (מערכה ראשונה)
Nell'ora soave - האריה של מריה בוקאנגרה (אמליה) (מערכה ראשונה)
- האריה של סימון בוקאנגרה (מערכה ראשונה)
Sento avvampar nell'anima - אריה של גבריאלה אדורנו (מערכה שנייה)
מג'ו סימון לוטי אומוסולה הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ויטה קלאב מליגת העל הקונגולזית ובנבחרת קמרון.
אומוסולה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקוטון ספורט מליגת העל הקמרונית.
ב-22 בספטמבר 2020 חתם בוויטה קלאב מליגת העל הקונגולזית.
ב-9 ביוני 2019 ערך אומוסולה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 2-1 על נבחרת זמביה במשחק ידידות.
סימון בנדטיני הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת השוער במוראטה ובנבחרת סן מרינו.
אביו הוא שוער העבר פיירלואיג'י בנדטיני.
בנדטיני החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סן מרינו קלצ'יו מהסרייה ג'.
בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של מודנה מהסרייה ב'.
לקראת עונת 2016/2017 הושאל לקבוצת הבוגרים של פיאנזה מהסרייה ד', כדי לצבור ניסיון.
בקיץ 2017 עבר לסממורזה, גם היא מהסרייה ד'.
בקיץ 2018 חזר לקבוצת נעוריו, סן מרינו קלצ'יו מאותה ליגה, ובינואר 2020 עבר למוראטה מליגת העל של סן מרינו.
בנדטיני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סן מרינו, ובחלקן אף שימש כקפטן.
ב-6 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף עקב פציעתו של השוער הראשון, בן דודו אליה בנדטיני, בהפסד 0–4 ל במסגרת מוקדמות יורו 2020.
סימולציות מרוצים או בפשטות משחקי מרוצים, היא סוגה של משחקי וידאו בה השחקן משתתף בתחרויות מרוצים שונות.
בתוך סוגה זו יכולים להכלל משחקים ריאליסטיים המדמים סדרות של תחרויות מרוצים נודעות כדוגמת פורמולה 1, אליפות העולם בראלי ואליפות המוטו GP.
לעומתם יהיו משחקים ארקדיים בעלי עולמות מומצאים כגון ניד פור ספיד ומריו קארט 8, אשר כוללים רמות קושי נמוכות יותר.
פעמים רבות משחקי מרוצים יכללו בתוך הקטגוריה הרחבה יותר של משחקי וידאו מבוססי ספורט .
רוב רובם של ארבעת משחקי המרוצים משתייכים לאחד מארבעת תת-הז'אנרים הבאים:
משחקי מרוצים מסוג ארקייד יתאפיינו כקלים לקליטה וככאלו ששמים במרכז את תחושת הכיף.
במשחקים אלו המאפיינים הפיזיקליים התנהגות המכונית על הכביש תהיה הרבה יותר גמישה מאשר במציאות ובמשחקי סימולציה - לדוגמה, בעוד שמציאות יש להאט את המהירות ברוב הפניות, במשחקי ארקייד הפנייה תתבצע לרוב כסוג של דריפט ותהיה סלחנות על התנגשות בחפצים או בנהגים אחרים.
כל נושא הנהיגה המדויקת הרבה פחות נוכח במשחקי ארקייד.
המכוניות במשחקים אלו יהיו לרוב אמיתיות ומבוססות על חברות ודגמים אמיתיים, אבל לפעמים ישנם גם דגמים מומצאים אשר מתבוססים באופן חלקי על דגמים אמיתיים.
המרוצים מתרחשים בסביבות שונות - לרוב בסביבה עירונית או בין עירונית.
שדרוגי הרכבים לרוב יתבטאו יותר בצד הקוסמטי של הרכב ופחות במכניקה הפנימית.
סוגי המסלולים בחלקם היו במסלול מעגלי סגור, אחרים מנקודת התחלה לנקודת סיום, עם מספר דרכים שונות, מחסומים ועוד.
דוגמאות לסדרות משחקים בז'אנר זה ניתן לכלול את:
משחקים אלו הופיעו פעמים רבות במשחקיית וידאו והשתמשו בסימולטור הכולל בוכנות הידראוליות אשר חיקו את תנועת הרכב או האופנוע, והיו מסונכרנים עם השינוי במסך.
זה היה בעיקר נפוץ אצל חברה SEGA אשר הוציאה במהלך שנות השמונים ותשעים את משחקי המרוצים היודעים שלה - Out Run ו-Sega Rally .
משחקי סימולציה ינסו לתאר באופן כמה שיותר מציאותי את הנהיגה ברכב, במיוחד נושאים הקשורים לפיזיקה של התנהגות הרכב על הכביש, למשל ביצוע פניות ובלימה לפני פנייה.
עוד יתואר באופן מציאותי מצב בצמיגים והדלק.
כמעט תמיד יופיעו במשחקים אלו דגמים אמיתיים, וכן ליגות של תחרויות אונליין (מולטיפלייר).
גם כלי רכב לא אמיתיים יופיעו עם התנהגויות אמיתיות יחסית, כמו רכבי הקונספט "Vision" מסדרת Gran Turismo .
עוד ניתן להחליט במשחקים אלו, האם לנהוג עם עזרים תומכי השליטה ביציבות הרכב או לא - מערכת בקרת משיכה, ABS, ועזרה לגבי פניות, נזקים, שימוש במצמד ובתיבת הילוכים ידנית או אוטומטית.
משחקים מסוג סימולציות מאפשרים לבצע שינויים יותר מורחבים במכניקת הרכב, כמו אופן התנהגות הצמיגים, המתלים, הדיפרנציאל ועוד ככה שהתגובה בכביש תהיה טובה יותר.
בין היתר ניתן לכלול במשחקי הסימולציה את סדרת Gran Turismo, Forza Motorsport,
משחקי סימקייד, כשמם כן הם - שילוב יחסית מאוזן בין משחקי הארקייד ובין משחקי הסימולציה.
בין המשחקים הללו ניתן לכלול את סדרת Forza Horizon, Dirt (סדרת משחקים), Test Drive, וGrid (סדרת משחקים) .
משחקי הקארט (מלשון קארטינג) לרוב יכללו מכניקת נהיגה פשוטה וארקיידית, הכוללת מכשולים, מסלולים לא שגרתיים ואלמנטים של אקשן שנקראים Power-Up .
ה־Power-Up הוא למעשה חפץ קסום אותו ניתן "לזרוק" על נהגים יריבים ואשר גורם להאטה שלהם במהלך הנסיעה.
משחקים אלו גם כוללים קאסט של דמויות מתוך סדרות משחקי וידאו או אנימציה.
המקור של משחקי הקארט הם במשחקי קרבות מכוניות כמו Taito's Crashing Race משנת 1976. המשחק שלמעשה ביסס את הז'אנר הוא Super Mario Kart משנת 1992, אשר פותח בידי חברת נינטנדו לקונסולת ה־Super Nintendo Entertainment System.
מאז 1992 יצאו לפחות כחמישים משחקי מרוצים מבוססי קארט, שמתבססים על סדרות שונות, כגון מריו , הדמויות של ערוץ ניקלודיאון , לגו, גארפילד , סוניק הקיפוד - Sonic & Sega All-Stars Racing וקראש בנדיקוט .
במשחקי מרוצים עתידניים השחקנים משמתמשים ברכבים מתחום המדע הבדיוני כדי להתחרות מול כלי רכב אחרים או נגד השעון.
חלק מהמשחקים כוללים אלמנטים של קרבות מכוניות
המשחקים העתדיניים מתועדים החל משנות -1980, עם משחקים הכוללים אנימציה כמו Star Rider , Splendor Blast ו־STUN Runner .
הסדרה הבולטת כיום מהז'אנר היא סדרת Wipeout .
סימון איהאמר הוא אתלט שווייצרי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לרוחק, אלוף העולם באולם (גלאזגו 2024) וסגן אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע וסגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקרב עשר.
איהאמר זכה במדליית זהב בקרב עשר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשנת 2019, ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 בשנת 2021.
באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2022 בבלגרד שבסרביה זכה במדליית כסף בקרב שבע בתוצאה של 6363 נקודות, אחרי דמיאן וורנר מקנדה (6489 נקודות) ולפני אשלי מולוני מאוסטרליה (6344 נקודות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.16 מטר, אחרי וונג ג'יאנאן מהרפובליקה העממית של סין (8.36 מטר) ומילטיאדיס טנטוגלו מיוון (8.32 מטר).
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בקרב עשר בשיא לאומי חדש של 8468 נקודות, אחרי ניקלאס קאול מגרמניה (8545 נקודות) ולפני יאנק אויגלנה מאסטוניה (8346 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה סיים במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.87 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד זגה איהאמר במדליית זהב בקרב 7 בשיא לאומי של 6418 נקודות, לפני סנדר סקוטהיים מנורווגיה (6407 נקודות) ויוהנס ארם מאסטוניה (6340 נקודות).
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה זכה איהאמר במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.31 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו (8.65 מטר) ומתיה פורלאני מאיטליה (8.38 מטר).
באולימפיאדת פריז סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.20 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן זכה במדליית כסף בקרב 7 בתוצאה של 6506 נקודות, אחרי סנדר סקוטהיים (6558 נקודות) וטיל שטיינפורת מגרמניה (6,388 נקודות)
באליפות העולם באולם שנערכה בנאנג'ינג סיים במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.99 מטר.
סימון אדינגרה הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מונקו מהליג 1 ובנבחרת חוף השנהב.
אדינגרה גדל באקדמיית "רייט טו דרים" באקרה, ובשנת 2020 הצטרף לנורשלן מליגת העל הדנית.
ב-18 באפריל 2021 ערך אדינגרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2-2 נגד פ.צ.
קופנהגן במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת .
בסך הכל ערך אדינגרה 38 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-24 ביוני 2022 חתם אדינגרה על חוזה לארבע עונות בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
עשרה ימים לאחר מכן הושאל למשך עונה אחת לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית.
ב-23 ביולי ערך אדינגרה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סנט טרוידן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-2 בפברואר 2026 הושאל למונקו.
ב-17 ביוני 2023 ערך אדינגרה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בהפסד 3-0 לנבחרת זמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. ב-17 בנובמבר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 9-0 על נבחרת סיישל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
סימון אנגפנדואטנבו הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער בקבוצת מונפלייה.
אנגפנדואטנבו גדל במחלקות הנוער של ASPTT מרסיי, ASMJ בלאנקארד ואולימפיק מרסיי.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של אולימפיק מרסיי.
באוגוסט 2024 הושאל לנים מהליגה הצרפתית השלישית.
אנגפנדואטנבו נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
סימון (Symone) היא דמות הדראג של רג'י גאווין , מלכת דראג ודוגמנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בעקבות זכייתה בעונה ה-13 של המרוץ לדראג של רו פול.
היא חברה בקולקטיב האומנות הקווירי בית אבלון.
גאווין גדל בקונוויי, ארקנסו כאח הצעיר מבין שלושה ילדים.
גאווין היה ילד ביישן בגלל החרדה שלו מכיוון שהוא היה הומוסקסואל.
הוא גילה את הדראג כבן נוער ב-2009 אחרי שהתוכנית המרוץ לדראג של רו פול החלה, והוא התחיל להתנסות עם איפור ודראג.
גאווין הגיע לנשף הסיום של התיכון בשמלה.
זמן קצר לאחר סיום התיכון ב-2013, סימון הופיעה בדראג בפעם הראשונה במועדון הלילה טריניטי תחת השם דליילה אלמיין.
בזמן שהיא הייתה סטודנטית באוניברסיטת ארקנסו, היא התחילה לבנות קהל מעריצים כאומנית בדיסקוברי ובדה פקטורי.
מאוחר יותר שינתה את שם הבמה שלה לסימון על שם דמות במחזה שהיא כתבה בתיכון.
היא הנחתה תוכנית בשם "Symon Says".
היא אמרה שסימון מייצגת את "האדם שאני באמת.
הייתי אומרת שרג'י הוא מסכה שאני עוטה כל יום".
סימון היא חברה בקולקטיב האופנה ותרבות הפופ הקווירי בית אבלון, יחד עם פיינליסטית העונה ה-12 של המרוץ לדראג של רו פול ג'יג'י גוד.
הקולקטיב קם ב-2016 בליטל רוק על ידי מרקו מונרו, האנטר קרנשו וגרנט ונדרבילט.
גרנט ונדרנילט היא אם הדראג של סימון.
סימון עברה ללוס אנג'לס ב-2019 והצטרפה לחברים אחרים מבית אבלון.
ב-2021, סימון הופיעה בעונה ה-13 של המרוץ לדראג של רו פול, בו היא הייתה המתמודדת הראשונה מארקנסו.
סימון זכתה בארבעה אתגרים, התחרתה בליפ סינק פעמיים וזכתה בעונה.
באוגוסט 2021, סימון הופיעה בפסטיבל המוזיקה "Drag Fest".
סימון הופיעה על השער של מגזין "Interview" בספטמבר.
באותו החודש, היא השתתפה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021, בנשף המט גאלה והלכה על השטיח האדום בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-73.
+שנהפרסקטגוריהעבודהתוצאהמקור2021פרס בחירת הקהלמתמודדת בתחרותהמרוץ לדראג של רו פולמועמדת2022Queerty Awardsמלכות דראגעצמהמקום שניThe WOWIE Awardהמראה הכי טוב על השטיח האדוםנשף המט גאלהניצחהThe WOWIE Awardרגע הטלוויזיה הכי טוב (עם רופול)Jimmy Kimmel Live!ניצחהThe WOWIE Awardאנשי המסיבות השווים ביותרבית אבלוןניצחה
+שנהשםתפקידמקור2021Star-Crossed: The Filmבחורת שוד 2אין גברים כאלהמרטי
+שנהשםתפקידהערותמקור2021המרוץ לדראג של רו פולמתמודדתעונה 13, זוכהרופול: הכול בחוץעונה 12, זוכהRuPaul's Drag Race: Corona Can't Keep a Good Queen Downעונה 13, זוכהפרסי הסרטים והטלוויזיה של MTVאורחתJimmy Kimmel Live!אורחתSavage X Fenty Show Vol.
סימון בוקוטה באנזה הוא כדורגלן קונגולזי-צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באל-ג'זירה מליגת העל האמירתית ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
באנזה גדל במחלקות הנוער של US שנטילי, לייווין ולאנס.
בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של לאנס.
בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת המשנה הצרפתית.
ב-9 בינואר 2017 הושאל באנזה עד לתום עונת לבזייה מהליגה הצרפתית השלישית.
ב-1 באוגוסט 2017 הושאל באנזה לאוניון טיטוס פטאן מליגת העל הלוקסמבורגית למשך עונת .
הוא ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע 13 שערים.
לקראת עונת חזר באנזה ללאנס.
ב-23 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בהפסד 2-1 לניס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. ב-20 בינואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, בניצחון 1-0 על אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
בסך הכל ערך 88 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת שתי הליגות הבכירות בצרפת, בהן הבקיע 16 שערים.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל באנזה לפמליקאו מליגת העל הפורטוגלית למשך עונת 2021/2022. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד מוריירנסה במסגרת המחזור החמישי בליגה.
באנזה סיים את תקופת ההשאלה שלו בפמליקאו עם 14 שערים ב-29 הופעות ליגה.
ב-19 ביולי 2022 חתם באנזה על חוזה לחמש שנים בספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד ספורטינג ליסבון במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. בעונתו הראשונה במועדון ערך 30 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
בעונתו השנייה במועדון כבש באנזה 21 שערים ב-28 הופעות בליגה.
ב-13 בספטמבר 2024 הושאל לעונה אחת לטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
בה כבש 22 שערים ב-37 הופעות בכל המסגרות.
ב-22 בספטמבר 2025 חתם על חוזה באל ג'זירה בליגת העל האמירתית.
באנזה נולד בצרפת להורים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ב-13 באוקטובר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.
משחקי סימולציית חיים הם תת-ז'אנר של משחקי הסימולציה אשר מדמים היבטים שונים של החיים, ומאפשרים לרוב לשחקן לשלוט ותפעל דמות וירטואלית אחת או יותר (אנושיות או לא-אנושיות) במהלך שלבים שונים של החיים שלהם.
אחד ממשחקי סימולציית החיים הראשונים שנוצרו אשר זכה להצלחה מסחרית היה המשחק Little Computer People שיצא לשווקים בשנת 1985 למחשבי קומודור 64 ואפשר ללשלוט בדמויות המתגוררות בבית וירטואלי.
לאחר שטכנולוגיות הבינה המלאכותית השתפרו באופן ניכר באמצע שנות ה-90 יצאו לשווקים גם משחקי חיות מחמד וירטואליות כמו Petz וטמגוצ'י.
בשנת 2000 יצא לשווקים המשחק הראשון בסדרת משחקי המחשב The Sims, אשר הפך למשחק סימולציית החיים המצליח ביותר שנוצר עד אז.
בשנת 2007 יצא לשווקים המשחק Spore המאפשר לשחקן לשלוט באבולוציה של גזעי חוצנים שונים ומגוונים.
חיות מחמד דיגיטליות - במשחקים בתת-הסוגה הזו השחקן צריך לטפל ולקיים אינטראקציות עם חיית מחמד וירטואלית.
במשחקים הללו השחקנים יכולים בדרך כלל להאכיל, לטפח, לאמן ולשחק עם חיות המחמד הווירטואליות.
במשחקים הללו חיות המחמד יכולות להיות הן חיות אמיתיות והן יצורים בדיוניים לחלוטין.
סימולציות ביולוגיות - משחקים בתת-הסוגה הזו מתמקדים בניהול גזעים שלמים של יצורים ביולוגיים לאורך דורות רבים, ומאפשרים לשחקנים לצפות בהשפעות האבולוציוניות על אותם היצורים.
סימולציות חברתיות - משחקים בתת-הסוגה הזו מתמקדים בהדמיית אינטראקציות ומערכות יחסים בין דמויות וירטואליות מרובות.
משחקי סימולציית חיים מספקים לשחקנים לרוב ארגז חול וירטואלי בו הם יכולים לנסות להשתתף בדינמיקות חברתיות שונות, כולל מערכות יחסים רומנטיות ומצבים חברתיים מורכבים.
לעיתים רבות ניתן במשחקים הללו לשלוט בדמות מסוימת בשלבים השונים של החיים - ילדות, גיל ההתבגרות, בגרות וזקנה.
במקרים רבים ניתן לקבל עבור הדמות החלטות חשובות לגבי הקריירה שלהם, מערכות היחסים שלהם, התחביבים שלהם והפעילויות היומיומיות שלהם.
בחלק מהמשחקים הללו השחקן צריך גם לעסוק בניהול כספים.
סימולציות חברתיות הוא תת-ז'אנר של משחקי סימולציות חיים המדמה אינטראקציות חברתיות, מערכות יחסים ופעילויות בתוך סביבות וירטואליות.
המשחקים בז'אנר לעיתים רבות מתמקדים בהיבטים שונים של החיים כמו יצירת קשרים חברתיים, היכרויות, בניית מערכות יחסים, ניהול משק בית ועיסוק בקריירה.
המשחקים בז'אנר מספקים לשחקנים את ההזדמנות ליצור ולשלוט בדמויות וירטואליות שונות, להשפיע על האופן שבו החיים שלהם יראו, ומערכות היחסים שלהם דרך החלטות רבות המתבצעות לאורך המשחק.
כמה מהמשחקים הפופולריים ביותר בז'אנר כוללים את סדרת סדרת משחקי הסימס וסדרת משחקי Animal Crossing.
תת הז'אנר התפתח במקור במהלך שנות השמונים עם משחקי סימולציה כמו "Little Computer People" שיצא ב-1985 ובהמשך עם המשחק "SimLife" שיצא ב-1992.
ההצלחה של משחק בניית הערים "SimCity", אשר יצא ב-1989, נתן לחברת הפיתוח מקסיס את ההשראה לפתח את משחק הסימולציה החברתית "הסימס", אשר יצא לשווקים ב-2000. המשחק אפשר לשחקנים ליצור ולשלוט בדמויות וירטואליות שונות אשר חיו, עבדו וקיימו אינטראקציות עם אנשים וירטואליים אחרים הגרים בסמוך אליהם.
ההצלחה של המשחק הוביל לפיתוח של חבילות הרחבה, משחקי המשך ומשחקי ספין-אוף שונים, וסדרת המשחקים הפכה עם השנים לאחת מסדרות משחקי הווידאו הנמכרות ביותר בכל הזמנים.
סדרת משחקים בולטת נוספת בתת-הסוגה היא סדרת משחקי Animal Crossing.
המשחק הראשון בסדרה יצא לשווקים ב-2001. בסדרת המשחקים, אשר צברה פופולריות רבה ברחבי העולם לאורך השנים, השחקן שולט בדמות של חיה אנטרומורפית הנמצאת בחופשה באי קסום ומקיימת אינטראקציות עם חיות אנתרופומורפיות אחרות, וכולם באי עוסקים במגוון פעילויות כמו דיג, תפיסת חרקים, חיפוש אחר מאובנים, ועוד.
כאשר המשחקים של הסימס ו-Animal Crossing החלו להיות פופולריים מבקרים המשחקים החלו לכנות את המשחקים מהסוג הזה "סימולציות חברתיות".
בעקבות ההצלחה של המשחקים הללו פותחו לאורך השנים משחקים דומים רבים.
משחקי הסימולציה החברתיים מאפשרים לשחקנים לחקור עולמות וירטואליים, לקיים אינטראקציה עם דמויות שאינן שחקנים, ולהשפיע על האופן שבו יראו החיים של האנשים הוירוטאלים בהם השחקן שולט.
אלמנטים מרכזיים במשחקים מהסוג הזה:
האפשרות ליצור דמויות - לרוב השחקנים מסוגלים ליצור דמות ולבצע לה התאמה אישית למראה, לאישיות וכמו גם לתכונות אחרות.
האפשרות לקחת חלק באינטראקציות חברתיות - לרוב השחקנים מסוגלים לעסוק במגוון פעילויות חברתיות שיחות עם אנשים, פלירטוט, לצאת לדייטים, יצירת קשרים חברתיים חדשים ויצירת קשרים רומנטיים דמויות שאינם שחקנים או שחקנים אחרים.
האפשרות להשתמש בכסף וירטואלי - לעיתים רבות ניתן להשתמש במשחקים הללו בכסף וירטואלי על מנת לחתור להשיג את מטרות שונות בעולם המשחק.
בנוסף לכך לעיתים רבות ניתן גם לגרום לדמות הווירטואלית לפתח מיומנויות שונות, לקדם את הקריירה שלהם, ולשפר את מערכות היחסים בחייהם.
כמו כן, לעיתים רבות מתרחשים בעולם המשחקים אירועים אקראיים שמשפיעים על הדמויות הווירטואליות, האקלים משתנה בהתאם לעונת השנה, והאופן שבו הדמויות שאינם שחקנים מתנהגות עשוי גם לגרום לשינויים לכאורה אקראיים בעולם המשחק.
הסימון האלגברי הוא השיטה הסטנדרטית לרישום ותיאור המהלכים במשחק שחמט.
הוא מבוסס על מערכת קואורדינטות לזיהוי ייחודי של כל משבצת בלוח.
הוא משמש את רוב הספרים, המגזינים והעיתונים.
כל משבצת בלוח מזוהה על ידי זוג קואורדינטות ייחודי – אות ומספר – מנקודת מבטו של השחקן הלבן.
העמודות האנכיות של משבצות, הנקראות "Files", מסומנות מ־a עד h (בעברית, מ־א' עד ח') משמאלו של השחקן (צד המלכה) לימין (צד המלך).
השורות האופקיות של המשבצות, הנקראות "Ranks", ממוספרות מ-1 עד 8 החל מהצד של השחקן הלבן.
לפיכך לכל משבצת יש זיהוי ייחודי של אות העמודה ואחריה מספר השורה.
לדוגמה, המשבצת הראשונית של המלך הלבן מוגדרת כ-e1 (בעברית: ה1).
כל סוג כלי (מלבד רגלים) מזוהה באות גדולה.
שחקנים דוברי אנגלית משתמשים באותיות K עבור מלך, Q עבור מלכה, R עבור צריח, B עבור רץ ו-N עבור פרש.
אותיות ראשוניות שונות משמשות בשפות אחרות.
בספרות השחמט, במיוחד זו המיועדת לקהל בינלאומי, האותיות הספציפיות לשפה מוחלפות לעיתים קרובות בסמלים מוכרים אוניברסליים; לדוגמה, ♞c6 במקום Nc6. סגנון זה ידוע בתור "סימון אלגברי של צלמיות".
ערכת הסמלים השונים של יוניקוד כוללת את כל הסמלים הדרושים לסימונים אלגבריים של צלמיות.
בסימון אלגברי סטנדרטי (או בצורה קצרה), כל מהלך של כלי מסומן באות הגדולה של הכלי, בתוספת הקואורדינטות של משבצת היעד.
עבור מהלכי רגלי, אין אות המשמשת לציון הכלי, רק משבצת היעד ניתנת.
לדוגמה, c5 (הרגלי עובר ל-c5).
כאשר כלי מבצע הכאה, "x" מוכנס מיד לפני משבצת היעד.
לדוגמה, Bxe5 (הרץ מכה את הכלי ב-e5).
כאשר רגלי מבצע הכאה, העמודה ממנה יצא הרגלי משמשת לזיהוי הרגלי.
לדוגמה, exd5 (הרגלי על עמודה e מכה את הכלי ב-d5).
הכאה דרך הילוכו מסומנת על ידי ציון עמודת היציאה של הרגלי המכה, ה-"x", ומשבצת היעד (לא המשבצת של הרגלי שהוכה).
לעיתים מוסיפים גם את הסיומת "ep" המציינת שההכאה הייתה דרך הילוכו.
כאשר המהלך ברור, הכאת רגלי מתוארת לפעמים על ידי ציון העמודות המעורבות בלבד (exd או אפילו ed).
צורות מקוצרות אלו נקראות לפעמים "סימון אלגברי מקוצר" או "סימון אלגברי מינימלי".
אל מהלך שמציב את המלך של היריב בשח בדרך כלל מצורף הסימן "+".
לחלופין, לפעמים משתמשים בדקר (†) או בקיצור "ch".
פרסומים מסוימים מציינים שח שנגלה עם קיצור כמו "dis ch", או עם סמל ספציפי.
שח כפול מסומן בדרך כלל כמו שח, אך לפעמים מיוצג באופן ספציפי כ-"dbl ch" או "++", במיוחד בספרות שחמט ישנה יותר.
פרסומים מסוימים כגון ECO משמיטים כל אינדיקציה לשח.
מט בסיום המהלכים מיוצג על ידי הסימן "#" בסימון פיד"ה סטנדרטי וב-PGN.
המילה "mate" (מט) משמשת בדרך כלל במקום; מדי פעם נעשה שימוש בדקר כפול () או סימן פלוס כפול (++), אם כי סימן הפלוס הכפול משמש גם לייצוג שח כפול כאשר מלך מותקף על ידי שני כלי יריב בו זמנית.
מט מיוצג על ידי "" (סימן אי-שוויון) באפליקציית השחמט של macOS.
בפרסומים ברוסית ובפרסומים לשעבר בברית המועצות, שבהם ההכאות מסומנות ב-":", מט עשוי להיות מיוצג גם ב-"X" או "x".
סימון בייץ היה איש עסקים יהודי-אמריקאי יליד בוואריה.
נודע בעיקר בזכות הקמתו חברה ליבוא זכוכית ומוצרים אחרים.
שהוא הקים בניו יורק יחד עם עוד בני משפחה.
בנו, ז'ול סימון בייץ' המשיך בעסקי המשפחה והצטיין כאספן אמנות.
סימון בייץ' נולד ב-1821 בשם סימון באך בעיר פירט שבבוואריה כבנם של יואל באך ושל באבט בלה לבית אנגלהרדט.
האב השתתף במלחמות נפוליאון ונפל בשבי ברוסיה ולאחר מכן הצליח להימלט למולדתו.
בנסיבות אלה לקה בנמקים באצבעות הרגליים שהצריכו כריתה כירורגית.
ב-1843 סימון היגר לארצות הברית, שם התאים את שמותיו לכתיב ולהיגוי האמריקאי - Semon Bache (בייץ') .
למשך ארבע שנים התגורר בג'קסון (מיסיסיפי).
ב-1846 עבר לגור בניו יורק שם פתח ב-1847 עם בני משפחה חברה לייבוא דברי זכוכית בשם Semon Bach & Co עם הון של 10,000 דולר.
ב-1849 הוא התחתן עם צעירה יהודיה ילידת ניו יורק, אליזבת ואן פראג (1913-1833) ב.
במשך הזמן הרחיב את תחום הייבוא לסוגים שונים של מוצרי מותרות מזכוכית, שמשות, צלחות, מראות וכו'.
ב-1857 העסיק בחברה עוד אח, זיגמונד י.
אולמן והחל מ-1891 את בנו, לאופולד.
מאוחר יותר אחות אשתו נישאה לאיש העסקים לאופולד כאהן שאיתו הקים בנו ז'ול סימון בייץ' את החברה J S Bache et Co, חברה ראשונה מובילת שינוי בוול סטריט.
בייץ' השקיע במניות, איגרות חוב ובנדל"ן.
בייץ' נפטר ב-1891 בגיל 64 במנהטן והובא לקבורה Salem Fields Cemetery בברוקלין.
לבייץ' ואשתו אליזבת נולדו תשעה ילדים:הנריאט נשואה קייזר, שרה נשואה תורנהאואר, בלאנש נשואה נויוקירך, ז'ול סימון, לאונורה נשואה רובסאך, מיים נשואה פוליצר, אלכסנדר, רחל נשואה נויקירך, ואדוארד.
סימולציה צבאית, היא סימולציה שבה נבחנות תיאוריות של לוחמה ללא צורך בפעולות איבה ממשיות.
סימולציות מהוות כלי מרכזי לפיתוח פתרונות טקטיים, אסטרטגיים ודוקטרינריים, אך נמתחת עליהן ביקורת הטוענת כי המסקנות המופקות מהן עלולות להיות שגויות בשל הסתמכות על מודלים המפשטים את מורכבות המציאות.
בעשורים האחרונים, היקף הסימולציות התרחב והן כוללות לא רק גורמים צבאיים, אלא גם היבטים פוליטיים וחברתיים הנתפסים כחלק בלתי נפרד ממידול מציאותי של עימות.
ממשלות וצבאות ברחבי העולם עושים שימוש נרחב בסימולציות כדי לבחון ולגבש את מדיניותם הצבאית והמדינית.
הסימולציות הצבאיות נעות על קשת רחבה, החל מתרגילים חיים בשטח ועד למודלים ממוחשבים מופשטים לחלוטין.
היתרון המרכזי של תרגילים חיים הוא הריאליזם והיכולת לאסוף נתונים מהימנים המבוססים על תצפית ישירה.
עם זאת, תרגילים כאלה יקרים מאוד, דורשים משאבים רבים ולעיתים אינם אפשריים או רצויים מסיבות לוגיסטיות, בטיחותיות או מדיניות.
נוסף על כך, קיימים תרחישי לחימה, כמו לוחמת שחיקה או לוחמה גרעינית, שלא ניתן לבחון באופן מציאותי בתרגיל חי.
מודלים ממוחשבים, לעומת זאת, מאפשרים לבחון תרחישים רבים ומגוונים בעלות נמוכה, אך תמיד קיים פער בין המודל למציאות.
ראשיתם של משחקי המלחמה המודרניים במאה ה-19 בפרוסיה, עם פיתוחו של ה"קריגשפיל" , משחק שנועד לאמן קצינים בחשיבה טקטית ואסטרטגית.
צבא גרמניה עשה שימוש נרחב במשחקי מלחמה לתכנון מבצעיו במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, ועם התפתחות המחשוב, השימוש בסימולציות התרחב באופן משמעותי, במיוחד בארצות הברית.
מכוני מחקר כמו מכון ראנד פיתחו מודלים אנליטיים וטכניקות כמו שיטת מונטה קרלו כדי לנתח תוצאות של קרבות מדומים בתרחישים מורכבים.
מקובל לסווג את הסימולציות הממוחשבות המודרניות לשלושה סוגים עיקריים, בהתבסס על הגדרות של משרד ההגנה האמריקאי:
סימולציות חיות (Live): אנשים וציוד אמיתיים פועלים בשטח, כאשר חלק מהאירועים (כמו ירי ופגיעות) מדומים באמצעים טכנולוגיים, כדוגמת מערכת MILES.
סימולציות וירטואליות (Virtual): אנשים אמיתיים מפעילים ציוד מדומה, כגון סימולטור טיסה או סימולטור טנק.
סוג זה יעיל במיוחד לאימון פרטני על תפעול מערכות.
סימולציות קונסטרוקטיביות (Constructive): אנשים וציוד מדומים לחלוטין ומופעלים על ידי בינה מלאכותית או אלגוריתמים.
סימולציות אלו משמשות לבחינת תוכניות, תפיסות ודוקטרינות ברמה האסטרטגית.
האתגר המרכזי בבניית סימולציה צבאית הוא מידול ה"חיכוך" (Friction) – מונח שטבע קרל פון קלאוזביץ לתיאור הגורמים הבלתי צפויים המפריעים לתוכניות בשדה הקרב, כגון עייפות, מזג אוויר, בעיות מורל וערפל קרב.
גורמים אנושיים ופסיכולוגיים אלו קשים מאוד לכימות ולהטמעה במודלים.
אתגר נוסף הוא תהליך האימות והתיקוף (Verification and Validation) של המודל, כלומר, הבטחה שהסימולציה פועלת כפי שתוכננה ושהיא אכן משקפת את המציאות במידה מספקת.
אתגר זה מחריף כאשר מדובר במידול תרחישים שמעולם לא התרחשו, כגון לוחמה גרעינית.
בעשורים האחרונים התפתח קשר הדוק בין סימולציות צבאיות לתעשיית משחקי המחשב.
טכנולוגיות שפותחו במקור עבור סימולטורים צבאיים מצאו את דרכן למשחקים מסחריים, ומשחקים ריאליסטיים כמו סדרת ARMA וסדרת Battlefield משלבים אלמנטים של סימולציה צבאית.
במקביל, צבאות ברחבי העולם החלו להשתמש במנועי משחק מסחריים, כמו Unreal Engine, כדי ליצור סימולטורים לאימונים בעלות נמוכה יותר ובגמישות פיתוח גבוהה.
סימון באואר היה סוחר נעליים ואספן אמנות יהודי־צרפתי, שבנה אוסף חשוב של ציורים אימפרסיוניסטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נבזז אוספו על ידי משטר וישי במסגרת החרמות רכוש יהודי בצרפת.
באואר נעצר בשנת 1944 ונכלא במחנה דרנסי, אך ניצל מגירוש הודות לשביתת רכבות.
לאחר שחרורו ניסה להשיב את ציוריו, אך עד מותו הצליח להחזיר לידיו רק חלק קטן מן האוסף.
פרשת ההשבה של הציור קטיף האפונים מאת קמיל פיסארו הפכה לסמל במאבק להחזרת אמנות שנבזזה מיהודים בתקופת השואה.
באואר נולד בשנת 1862. בצעירותו עבד כעובד פשוט בחנות נעליים, ובהדרגה התקדם והקים עסק משלו, שבו צבר הון רב.
בגיל 40 מכר את עסקיו ופנה לעיסוק בלימוד עצמי, נסיעות ברחבי העולם ואיסוף יצירות אמנות.
הוא נודע כמי שאסף במיוחד ציורים של אמנים אימפרסיוניסטים צרפתים, בהם קמיל פיסארו, קלוד מונה ואחרים.
בשנת 1943 החרים משטר וישי את אוספו של באואר, שכלל 93 ציורים, והעבירם לסוחר אמנות שמונה על ידי נציבות "ענייני היהודים".
שנה לאחר מכן נעצר באואר ונשלח למחנה דרנסי, אך הודות לשביתת רכבות נמנעה גירושו למחנה השמדה.
בספטמבר 1944 שוחרר, ומיד לאחר מכן החל לפעול להשבת ציוריו.
עד מותו ב־1947 הצליח להשיב רק חלק קטן מן האוסף.
הציור קטיף האפונים של קמיל פיסארו, שהיה חלק מאוספו, נמכר בשנת 1966 בלונדון לאחר שהמשפחה לא הצליחה למנוע את מכירתו.
במשך עשרות שנים נעלמו עקבותיו, עד שצץ מחדש בשנת 2017 בתערוכה במוזיאון מרמוטן בפריז, לשם הושאל על ידי בני הזוג האמריקנים טול שרכשו אותו בבית כריסטי'ס בניו יורק ב־1995. משפחת באואר פתחה בהליך משפטי בצרפת, וביולי 2020 קבע בית המשפט העליון לערעורים כי הציור יוחזר לצאצאיו.
בשנת 2021 נמכרה היצירה מחדש בבית סותבי'ס תמורת 3.3 מיליון אירו.
סימון דיראק (או כתיב דיראק או סימון בְּרָה-קֵט) הוא הסימון הסטנדרטי לתיאור מצבים קוונטים במכניקת הקוונטים, אף על פי שאפשר להשתמש בסימון זה לציון וקטורים במרחב וקטורי מופשט ואף פונקציונלים.
שמו של הסימון הוא מעין "התחכמות לשונית" של ממציאו פול דיראק: מכפלה פנימית של שני מצבים, הנקראת באנגלית "בְּרָקֵט" (bracket) ומסומנת על ידי מכילה למעשה חלק שמאלי , אשר נקרא "בְּרָה" (bra) וחלק ימני הנקרא "קֵט" (ket).
סימון דיראק בא לתאר את הפורמליזם המתמטי של מכניקת הקוונטים, בה המערכת נמצאת במצב קוונטי שהוא סופרפוזיציה קוונטית של מצבים עצמיים של גודל מדיד (המיוצג על ידי אופרטור הרמיטי).
לכל גודל מדיד מתאים סט של מצבים עצמיים המייצגים את הערכים שאפשר למדוד.
סימון דיראק מסייע לחשב את ההסתברות למדוד ערך a של אופרטור A כאשר המערכת נמצאת במצב קוונטי .
בסימון דיראק מדידה (או הטלה) מיוצגת על ידי מכפלה פנימית כאשר ריבוע הערך המוחלט שלה נותן את ההסתברות.
הערך a הוא מצב עצמי של האופרטור A המקיים (כאשר ה-a מחוץ ל"קט" הוא סקלר).
סימון דיראק אומר שאפשר לחשב את הסיכוי למדידת הערך a במצב על ידי הטלת המצב על המצב העצמי .
בסיס המקום (או בסיס המרחב) מורכב ממצבים עצמיים שכל אחד מהם מייצג חלקיק שפונקציית הגל שלו מרוכזת במקום מסוים .
כאשר מטילים עליו, נהוג לסמן ולקרוא לביטוי פונקציית הגל של החלקיק.
במכניקת הקוונטים, המצב של מערכת פיזיקלית מזוהה על ידי וקטור במרחב הילברט מרוכב .
כל וקטור במרחב זה נקרא "קט" ונכתב בצורה , כאשר מייצג קט מסוים.
לכל קט קיים ברה דואלי אשר מצוין על ידי שהוא למעשה פונקציונל ליניארי מ- ל- בהתאם להגדרה הקאנונית: לכל ה"קטים" כאשר מייצג את המכפלה הפנימית המוגדרת על מרחב הילברט.
סימון זה מקבל את הצדקתו בזכות משפט ההצגה של ריס, הקובע כי מרחב הילברט והמרחב הדואלי שלו איזומורפיים ואיזומטריים.
לפיכך, לכל ברה מתאים קט אחד בלבד ולהפך.
למעשה, סימון דיראק יכול לשמש, באופן זהה, מרחבים וקטוריים, גם אם אלו אינם מרחבי הילברט.
בכל מרחב בנך אפשר לציין את הווקטורים באמצעות קט ואת הפונקציונלים הליניארים באמצעות ברה.
למעשה, מעל כל מרחב וקטורי, אשר לא מוגדרת עליו טופולוגיה, אפשר לסמן את הווקטורים והפונקציונלים הליניאריים באמצעות ברה וקט.
במקרים יותר כלליים אלו של מרחבים בלי מכפלה פנימית, ל"ברקט" אין את המשמעות של מכפלה פנימית.
הצמדתו של ה"ברה" ל"קט" מניבה מספר מרוכב, המסומן על ידי .
במכניקת הקוונטים זוכה סימון זה לפירוש כמשרעת ההסתברות שהמצב יקרוס אל המצב .
מאחר שמדובר במרחב הילברט שהוא בפרט מרחב וקטורי, המכפלה הפנימית וההצמדה ההרמיטית מקיימות את התכונות הבאות:
כמו בכל מרחב מכפלה פנימית אחר מתקיים:
אם הוא אופרטור ליניארי, אפשר להפעיל את האופרטור על וקטור קט כך: .
לאופרטורים ליניארים יש חשיבות גדולה במכניקת הקוונטים, בין השאר מכיוון שכל גודל פיזיקלי מדיד (כדוגמת אנרגיה או תנע זוויתי) מיוצג על ידי אופרטור ליניארי הרמיטי, כלומר מתקיים: , כאשר הסימן נקרא "דאגר" (בעברית: צלבון), ומייצג צמוד הרמיטי של אופרטור נתון.
אופרטורים הרמיטיים יכולים לפעול גם על ברה, על ידי הפונקציונל , ונהוג לסמן פונקציונל כזה בצורה .
עבור אופרטורים לא הרמיטיים, מקובל הסימון:
דרך נוחה אחרת להגדיר אופרטורים ליניאריים על המרחב היא על ידי מכפלה חיצונית: עבור ברה וקט מוגדר אופרטור על ידי המכפלה החיצונית , כך שלכל קט ,
כלומר, אחרי הפעלת האופרטור, המכפלה הפנימית תהיה המקדם של הקט .
שימוש מרכזי בהגדרה זו הוא בהצגת אופרטור הטלה; כאשר נתון וקטור בעל נורמה 1 (כלומר: ), האופרטור מבצע הטלה אורתוגונלית לתוך תת-המרחב הנפרש על ידי .
בנוסף, בהינתן בסיס שלם , ניתן להציג כל אופרטור כסכום איברים,
כך שהמקדמים מקיימים , והם נקראים "איברי המטריצה של ".
בפרט, אם המקדמים הם הדלתא של קרונקר (), האופרטור הוא אופרטור היחידה, ומסמנים:
הצגה במושגים של ברה וקט
במכניקת הקוונטים לעיתים קרובות יותר נוח לעבוד עם הטלות של מצבים וקטורים לתוך בסיס מסוים, מאשר עם הווקטורים עצמם.
הסיבה לכך היא שההיטלים הם מספרים מרוכבים, אשר אפשר לנסח במונחים של משוואה דיפרנציאלית חלקית (דוגמה לכך אפשר לראות בפיתוח המצבים העצמיים של משוואת שרדינגר).
לדוגמה, מרחב הילברט של חלקיק נקודתי בעל ספין אפס נפרש על ידי בסיס המקום כאשר הסימון מייצג סט של וקטורי בסיס.
אם נתחיל על קט כלשהו במרחב הילברט, ניתן לאפיינו באמצעות פונקציה סקלרית של הידועה בשם פונקציית הגל:
תחת הצגה זאת נהוג להגדיר אופרטור ליניארי הפועל על פונקציות גל במונחים של אופרטורים ליניאריים הפועלים על קטים על ידי
אף על פי שהאופרטור הנמצא בצד שמאל של המשוואה מסומן בצורה זהה לזאת של האופרטור בצד ימין, יש להבין כי מדובר בשתי ישויות מתמטיות שונות; בעוד הראשונה פועלת על פונקציות גל, השנייה פועלת על קטים, כלומר על וקטורים במרחב הילברט.
לדוגמה, אמנם לאופרטור התנע יש, באופן תאורטי, את הצורה הבאה:
אין זה בלתי-סביר להיתקל גם בכתיבה מהצורה:
אפשר לומר כי זהו "שימוש חורג", למרות השימוש הנפוץ בו.
במקרה זה יש לחשוב על האופרטור הדיפרנציאלי כאופרטור ליניארי מופשט במרחב הילברט הפועל על קטים ומקבל את משמעותו הדיפרנציאלית רק כאשר מתורגם הווקטור לפונקציית הגל בבסיס המקום.
כאשר יש מספר מצבים קוונטים המאפיינים את המערכת, התיאור המתמטי הפורמלי שלה הוא למעשה מכפלה טנזורית (מכפלה חיצונית) של הקטים ממרחבי הילברט.
לרוב משתמשים במרחבי מכפלה כאשר יש מספר חלקיקים בבעיה.
שני מרחבי הילברט, ו-, יכולים ליצור מרחב הילברט שלישי בעזרת מכפלה טנזורית.
במכניקת הקוונטים, מרחב זה משמש לתיאור מערכות מורכבות.
אם מערכת מורכבת משתי מערכות שנסמנן ב- ו- בהתאמה, אז כל המערכת תתואר על ידי המכפלה הטנזורית של שני המרחבים (יוצא מן הכלל לכך הוא המצב בו שתי תתי-המערכות מתארות חלקיקים זהים.
במקרה זה העניין מסובך יותר).
אם הוא קט במרחב ו- הוא קט במרחב , אזי המכפלה הטנזורית של שני הקטים תהיה הקט .
נהוג לרשום ביטוי זה גם כ- או כ- או לחלופין כ-
נניח שיש 2 חלקיקים בעלי מסה זהה עם ההמילטוניאן:
לכל אחד יהיה סט מצבים עצמיים כאשר הוא מרחב הילברט שנפרש על ידי המצבים העצמיים של ההמילטוניאן .
את התיאור של המצב הקוונטי של 2 החלקיקים נתאר באמצעות קט השייך למרחב המכפלה , קט כזה יהיה מהצורה כאשר בכתיבת קטים נהוג להשמיט את סימן המכפלה הטנזורית.
נהוג להגדיר אופרטור החלפת חלקיקים.
עבור חלקיקים הוא מוגדר כך:
עבור N חלקיקים מגדירים באופן דומה אופרטור פרמוטציה (תמורה) שמסדר מחדש את האינדקסים של N החלקיקים.
חילוף (כלומר, אופרטור החלפת חלקיקים) הוא מקרה פרטי של פרמוטציה.
למעשה, כל פרמוטציה ניתנת להצגה כהרכבה של חילופים.
ניתן לומר שפונקציית הגל (ליתר דיוק, המצב הקוונטי) סימטרית להחלפת חלקיקים אם .
היא סימטרית להחלפת חלקיקים שכן .
באותו אופן, נאמר שפונקציית הגל אנטי-סימטרית להחלפת חלקיקים אם .
להגדרות ותכונות אלה יש חשיבות רבה כאשר מדובר במערכת של חלקיקים זהים.
ניתוח פיזיקלי מתקדם (תורת שדות) ותוצאות של ניסויים הראו שניתן לסווג את כל החלקיקים בטבע על פי התנהגותם כאשר יש מערכת של זוג חלקיקים זהים:
פרמיונים – חלקיקים שפונקציית הגל שלהם היא אנטי-סימטרית, והם מקיימים את עקרון האיסור של פאולי: שני פרמיונים לא יכולים להיות באותו מצב קוונטי בעת ובעונה אחת.
בוזונים – חלקיקים שפונקציית הגל שלהם היא סימטרית, ועשויים לאכלס את אותו המצב הקוונטי בו־זמנית.
עבור חלקיק בעל ספין שאינו אפס, ניתן להציג את מרחב הילברט כמכפלה של מרחב מיקום ומרחב ספין .
לפיכך, אופרטור ההחלפה של חלקיקים יהיה מכפלת ההחלפות בשני המרחבים.
אם נסמן את המרחב בו פועל האופרטור באינדקס עליון, יתקיים , ובהכללה לצירופים ליניאריים.
לכן אם מעוניינים שמכפלת מצב ספין s ומצב מיקום תהיה סימטרית להחלפה, צריך שגם מצב המיקום וגם מצב הספין יהיו סימטריים או ששניהם יהיו אנטי-סימטריים.
אם מעוניינים שמכפלתם תהיה אנטי-סימטרית, אז הספין צריך להיות סימטרי והמיקום צריך להיות אנטי-סימטרי, או להפך.
הדוגמה הנפוצה ביותר לשימוש במרחב מכפלה היא מצב EPR שמופיע בגרסת דייוויד בוהם לפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, מצב זה מתואר באופן מתמטי על ידי
כאשר הקט השמאלי יותר מייצג את הספין של חלקיק מספר 1 (כיוון החץ מציין את כיוון הספין) והקט הימני יותר מייצג את הספין של חלקיק מספר 2.
מצב זה הוא מצב שזור של אנטי-קורלציה מוחלטת; בכל כיוון שמודדים ספין, הספין של חלקיק 2 יהיה הפוך לזה של חלקיק 1. לדוגמה, אם מודדים ל-1 ספין מעלה, אזי ל־2 יימדד בהכרח ספין מטה, ואם מודדים ל-1 ספין מטה, אז ל־2 יימדד בהכרח ספין מעלה.
סימון לוסי-ארנסטין-מארי-ברטראן דה בובואר (; 9 בינואר 1908 – 14 באפריל 1986) הייתה פילוסופית, סופרת ופמיניסטית צרפתייה.
לכתיבתה נודעה השפעה רבה על ההגות הפמיניסטית והיא נחשבת מהבולטות בהוגות הגל השני של הפמיניזם.
בובואר השתמשה בפרסום לו זכתה על מנת לקדם סוגיות פוליטיות שונות.
בובואר נולדה בפריז, צרפת כבת בכורה מבין שתי הבנות של משפחה בורגנית קתולית.
אביה, ז'ורז' ברטארן דה בובואר, היה עורך דין (ושחקן תיאטרון חובב), שירד מנכסיו בזמן מלחמת העולם הראשונה.
אמה, פרנסואז לבית בראסר, אשה אדוקה, ביקשה לחנך את שתי בנותיה על ברכי הדת, הצייתנות והצניעות.
בבית משפחת בובואר הייתה ספרייה גדולה שז'ורז' ברטארן דה בובואר המשיך לטפח גם לאחר שירד מנכסיו.
בובואר החלה לקרוא בגיל 4 ולכתוב כבר בגיל 8. בגיל חמש היא נשלחה לבית ספר פרטי ובמקביל, בעידודו של אביה, קראה ספרות ושירה.
מאוחר יותר, כנערה מתבגרת, הכריזה שהיא אתאיסטית והחליטה להקדיש את חייה לקריאה ולכתיבה.
בובואר סיימה בגיל 16 בהצטיינות את לימודיה בבית הספר הפרטי, בשעה בה התרחש שינוי משמעותי במערכת ההשכלה הגבוהה בצרפת.
מרבית בחינות הכניסה לאוניברסיטאות היו פתוחות עתה בפני נשים, לראשונה.
זו הייתה הזדמנות לבובואר שבעקבות המצב הכלכלי הרעוע של משפחתה, כבר לא יכולה לסמוך על הנדוניה שלה, כמו בנות מעמד בינוני אחרות בגילה, והזדמנויות הנישואים שלה היו בסכנה.
בובואר נצלה את ההזדמנות להגשים את מבוקשה - להמשיך בלימודיה.
אביה רצה שתלך בדרכו ותלמד משפטים ותשתלב בשירות הציבורי כעורכת דין.
אולם בובואר רצתה ללמוד פילוסופיה והצליחה לשכנע את הוריה שתלמד הוראה ופילוסופיה.
לאחר שעברה את בחינות הבגרות במתמטיקה ובפילוסופיה בשנת 1925, היא למדה מתמטיקה במכון הקתולי של פריז (Catholique Institut) וספרות ושפות במכון סנט מארי (Sainte-Marie).
בתקופה זו נחשפה, לראשונה בחייה, למבנה המעמדי של החברה הצרפתית.
לימודים, פילוסופיה ושבירת מוסכמות חברתיות
בגיל 21 סימון דה בובואר התחילה את לימודי הפילוסופיה שלה בסורבון.
מוריס מרלו-פונטי היה אחד מחבריה לספסל הלימודים.
הם חלקו האחד על השני בתפיסתם את חקר האמת, מרלו-פונטי טען שיש לחקור את האמת בתוך הגבולות החברתיים והדתיים בהם חונכו (גם הוא חונך כקתולי) ואילו בובואר כבר התכחשה אליהם כליל.
הם המשיכו להיות מיודדים אף על פי שהתאכזבה ממה שראתה כצרות המחשבה שלו.
בכיתה של מרלו-פונטי ובובואר למדו גם ז'אן-פול סארטר, פול ניזאן ורנה מאהו.
הם היו חבורה סגורה שהתבלטה ביכולותיה האינטלקטואליות.
אך הם גם היו מרוחקים ומתנשאים משאר הסטודנטים.
בובואר הוזמנה ללמוד איתם לבחינות הסיום לתואר רק אחרי שהתבלטה בחריפותה והייתה מקום שני בכיתה אחרי סארטר.
הם הפכו לנאהבים בקיץ לאחר בחינות סיום התואר.
במקביל ללימודים, בובואר, סארטר ופונטי החלו ללמד בבתי ספר תיכוניים.
מערכת יחסיהם של בובואר וסארטר לא הייתה מחייבת.
הם מעולם לא נישאו, ויתרה מזאת: אף ניהלו פרשיות אהבה ממושכות עם בני ובנות זוג אחרים.
משפחתה של בובואר לא ראתה בעין יפה את טיב יחסיה עם סארטר ואביה דרש מסארטר להתחתן עם בתו.
הוא הבטיח לעשות כן, אך הם מעולם לא נישאו ואף לא גרו ביחד תחת אותה קורת גג בקביעות.
הבחירה של בובואר לנהל מערכת יחסים פומבית עם גבר ללא נישואים הייתה מאוד לא מקובלת בין שתי מלחמות העולם.
מערכת היחסים עם סארטר הייתה המשמעותית ביותר בחייה של בובואר.
בין השנים 1931–1943 לימדה בובואר פילוסופיה במוסדות חינוך שונים ברחבי צרפת, לרבות בתי ספר תיכוניים.
בשנת 1943 פרסמה בובואר את הרומן הראשון שלה, "האורחת" ("L'Invitée").
שנים אלו היו חשובות באופן מכריע לעיצוב דמותה הפילוסופית.
תוך התבססות על פילוסופיה קלאסית, היא החלה קוראת דרור לדעותיה ולמחשבותיה, שהתמקדו בעיקר בפמיניזם ובאקזיסטנציאליזם.
ב-1 בספטמבר 1939 פלשו הגרמנים לפולין ובצרפת הוכרז על גיוס כללי של הגברים, ביניהם גויס סארטר.
עם הצטרפות בריטניה וצרפת למלחמה במהלך השנה, רבים ברחו מפריז וכך גם סימון דה בובואר.
היא חזרה לפריז לפני נפילת העיר בידי הנאצים.
על מנת שתוכל להמשיך לעבוד כמורה תחת משטר וישי היא חתמה על תצהיר בשבועה שאינה יהודיה.
במרץ 1941 שוחרר סארטר ממחנה שבויים נאצי וחזר לפריז והם הקימו יחד עם אינטלקטואלים אחרים את קבוצת "סוציאליזם וחירות".
מטרת הקבוצה הייתה לפרסם עלונים לציבור הצרפתי על המצב בצרפת הכבושה ולחשוב על "היום שאחרי".
ניסיונותיהם של בובואר וסארטר לחבור לקבוצות התנגדות אחרות לא עלה יפה בעיקר משום שהקומוניסטים לא בטחו בסארטר.
פרסום ספרה "האורחת" ב-1943 הוביל לחשיפה ציבורית של הקשר בין סארטר לבובואר.
הזוג נעשה מוכר בציבור ובעקבות כך פוטרה בובואר ממשרת ההוראה.
בובואר וסארטר היו אחד מהזוגות הנודעים של המאה ה-20. מערכת היחסים ביניהם, על רגעי הגאות והשפל שבהם, נמשכה באינטנסיביות רבה, מרגע פגישתם ועד למותו של סארטר ב-1980.
לאחר פיטוריה, סארטר סייע לה למצוא עבודה כמפיקה ברדיו.
בובואר המשיכה בעיסוקיה, כמעט ללא הפרעה מצד שלטונות הכיבוש.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, פרסמה בובואר את הנובלה "דמם של אחרים" (Le Sang Des Autres), שהתמודדה עם השאלות שהעלה כיבושה של צרפת.
בסוף שנת 1945 התפרסם לראשונה כתב העת "זמנים מודרניים" ("Les Temps modernes") על שם סרטו של צ'ארלי צ'פלין "זמנים מודרניים".
העורך הראשי היה סארטר, וסימון דה בובואר, רמון ארון, מיכאל לאיריס, ז'אן פולאן, מוריס מרלו-פונטי ואחרים היו חברי מערכת.
מטרת כתב העת הייתה לנקוט עמדה ביחס לזמנים המודרניים והוא היווה שופר לחברי המערכת שכתבו בו מאמרים רבים בספרות, פילוסופיה ופוליטיקה.
ב-1966 ביקרו בובואר וסארטר במצרים ובישראל, לכבוד צאתו לאור של גיליון מיוחד של "זמנים מודרניים", בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי.
הסכסוך היה אחד הנושאים הבודדים שבובואר וסארטר היו במחלוקת גדולה לגביו.
שניהם האמינו שהן ליהודים והן לפלסטינים יש זכות למדינה משלהם, אך הם לא הסכימו על מדיניות ישראל כלפי הפלסטינים בייחוד לאחר מלחמת 1967. בובואר הזדהתה יותר עם העמדה הישראלית של אותה תקופה ואילו סארטר עם העמדה הפלסטינית.
בתחילת 1947 נסעה בובואר לראשונה לארצות הברית.
היא הרצתה באוניברסיטאות ובפורומים שונים בכל רחבי המדינה, פגשה מכרים וטיילה.
באותה תקופה, היא החלה לאסוף חומרים לכתיבת מאמר על נשים.
כשזה נכתב לבסוף, הוא היה לחיבור המרכזי שלה - "המין השני".
במהלך ביקורה בארצות הברית היא פגשה את הסופר האמריקאי נלסון אלגרן ("האיש עם יד הזהב").
ולתקופה קצרה, הם הפכו לזוג.
יחסיהם היו סוערים והסתיימו במפח נפש של אלגרן.
למרות זאת ביקשה בובואר להיקבר כשהיא עונדת את טבעתו של אלגרן.
במהלך שנת 1947 נסעה בובואר מספר פעמים לארצות הברית וכתבה בעקבות נסיעותיה את ספרה "אמריקה יום אחרי יום".
הספר כתוב בצורה של יומן, אבל אינו שכתוב של מחברות שהיא כתבה במהלך נסיעתה.
היא עיצבה את הספר כיומן, משום שהמסע היה כמו מהלך של חשיפה תודעתית.
המודעות הפוליטית של בובואר התחדדה רק שהחלה לפגוש "אנשים מדוכאים", כהגדרתה.
בנובמבר 1948 נפגשו - היא, סארטר ו-Rousset - עם נציגים מהודו-סין הצרפתית לדון בבעיות של הקולוניאליזם הצרפתי והשפעתו על האוכלוסייה המקומית.
פגישה זו היוותה נקודת מפנה בחייה והיא הפכה למחויבת לסיוע לפליטים פוליטיים מהעולם השלישי.
ב־1955, שנה לאחר מלחמת העצמאות של אלג'יריה, הכריזו בובואר וסארטר ב"זמנים מודרניים" שהם תומכים בעצמאותה של אלג'יריה, עמדה שלא הייתה אז מקובלת בצרפת.
בעקבות ההכרזה הם כונו "אנטי צרפתים".
בשנת 1971, הובילה בובואר עם אחותה, הלן דה בובואר, את המאבק בצרפת בנושא זכויות רבייה.
היא לקחה חלק בניסוח הצהרה שכונתה "מניפסט ה-343".
לא ידוע כמה מן הנשים שחתמו על המניפסט עברו הפלה, אך החתימה על ההצהרה לעמידה משותפת מול האיסור לנשים לעבור הפלה מלאכותית בצרפת, חשפה אותן לאפשרות שיועמדו לדין פלילי.
המניפסט הופיע במגזין הצרפתי לה נובל אובזרווטר ב-5 אפריל 1971. מבין החותמות היו אמניות, שחקניות, סופרות משפטניות ואחרות.
החל משנת 1974, הפלה מלאכותית הייתה לחוקית בצרפת.
ב-1977 חתמה בובואר על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים (מתחת לגיל 15 - גיל ההסכמה בצרפת).
בובואר הייתה כותבת פורייה ובמהלך חייה כתבה 26 יצירות שכללו פרוזה, מחזות, הגות ואוטוביוגרפיה.
סימון דה בובואר נפטרה בפריז עקב דלקת ריאות ב-14 באפריל 1986 בגיל 78 ונקברה לצדו של ז'אן-פול סארטר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.
בשנת 1985 זכתה בפרס ירושלים לחירות האדם.
רעיונותיה הראשונים של סימון דה בובואר מופיעים בסיפורת ובמאמרים שכתבה.
ספרי הפרוזה הראשונים שלה עוסקים בנושאים קיומיים, המדגישים את מחויבותה כסופרת לזמנים בהם פעלה.
"האורחת" (1943) מתאר את ההרס האיטי של מערכת היחסים של בני זוג בעקבות ביקור ממושך של נערה צעירה בביתם.
הספר עוסק בשאלה הפילוסופית ביחסים בין המצפון לבין "האחר".
מצפונו של האחד פוגע משנהו.
נראה שהסיפור מתבסס על היחסים המורכבים שהיו לבובואר וסארטר עם תלמידתה של בובואר אולגה קוזקייביץ'.
בשנת 1944 בובואר פרסמה את החיבור הפילוסופי הראשון שלה, "פירוס וקינאס" (Pyrrhus et Cinéas).
החיבור הוא דיון על אֶקְזִיסְטֶנְצְיָאלִיזְם.
בחלק הראשון הוא עוסק במחשבה האקסטניאליסטית של סארטר, והחלק השני הוא פרשנות של בובואר על אי אפשרות הפירוק של חופש, כלומר הרעיון שחופש מלא יכול להתקיים כאשר פרט מכיר ומקבל את החופש מאחרים ומעצמו.
הספר בנוי כדיאלוג בין פירוס לקינאס (שר תסליה).
ב-1947 פרסמה בובואר את "האתיקה של העמימות" (Pour une morale de l'ambiguïté).
האתיקה של העמימות מתחילה בהנחה האקזיסטנציאליסטית המרכזית ש'קיום קודם למהות'.
עיקרון זה מסביר שאנחנו, בני האדם, יוצרים את המהות שלנו באמצעות הבחירות והפעולות שלנו.
על פי בובואר, עמימות העבר של האדם כעובדה נתונה, משפיעה על עיצוב אופי של ההווה והעתיד העומדים להיווצר באופן חופשי.
בהתחשב בכך שלא ניתן לחזות את ההשפעות העתידיות של הבחירות הנוכחיות שלנו, אנחנו מרגישים את המשקל המוסרי של כל החלטה שאנחנו מקבלים.
זהו רק פן אחד של העמימות איתו בובואר מציעה לאנשים להתמודד.
בני אדם גם חווים עמימות בנוגע לטבע הכפול שלנו: גוף ותודעה.
על פי בובואר, תודעה אנושית תלויה בהיבטים הגופניים אך הם אינם זהים.
בני אדם יכול להתעלות מהגופניות שלהם במחשבה, אבל הם אף פעם לא יכולים לברוח ממנה.
היכולת שלנו להתעלות מעל הפיזיות שלנו באמצעות מחשבה היא מה שמעורר גם חופש וגם חובה מוסרית.
עם זאת, כמו הוגות פמיניסטיות אחרות, בובואר רואה את הבעייתיות המוטבעת במסורת הפילוסופית המערבית המתעדפת את הצד השכלי של הדואליזם.
בובואר טוענת שהנטייה לתפוס את העולם בצורה דואליות הוא "קדמוני כתודעה עצמה."; פן נוסף של העמימות של הקיום האנושי הוא שילוב של הקטבים הללו, הכוללים יחסי גומלין בין האני ואחר.
כאשר אי-הבהירויות שלנו נבחנות, מתברר כי אף על פי שתפיסה אנושית מבקשת דואליזם, אין תעדוף של כל אחד על פני האחרת.
ביקורת זו מהווה חלק מהבסיס לתאוריה הפמיניסטית של בובואר, כמו גם לתפיסת האתיקה שלה.
בסוף מלחמת העולם השנייה ערכו בובואר וסארטר את זמנים מודרניים (Les Temps modernes), כתב עת פוליטי שהקים סארטר יחד עם מוריס מרלו-פונטי ואחרים.
בובואר השתמשה ב-Les Temps Modernes כדי לקדם את עבודותיה ולחקור את רעיונותיה בקנה מידה קטן לפני שפרסמה מאמרים וספרים.
בובואר נותרה עורכת עד יום מותה.
מיניות, פמיניזם אקזיסטנציאליסטי והמין השני
הספר "המין השני" (1949) נכתב כחקירה אישית של בובואר שהחל בהכרה שהיא וסארטר שונים.
ההכרה הזו הובילה אותה למחקר על מקום האישה בהיסטוריה האנושית.
כפילוסופית אקזיסטנציאליסטית היא לא האמינה ב"טבע האדם" וטענה שנשיות היא מושג חברתי ולביולוגיה אין תשובה לשאלה - מדוע האישה היא האחר?
בובואר מסבירה את התפתחות האישה כ"אחר הנצחי".
התודעה העצמית של הסובייקט על פי התאוריה האקזיסטנציאליסטית, דורשת את קיומו של אחר.