tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בחנות מתקיימות לעיתים החתמות של קומיקסאים ואחת לשנה בשישי הראשון של חודש מאי מתרחש יום קומיקס חינם, שצוינה לראשונה בידי החנות בשנת 2004. בשנת 2014 ו-2019 הייתה החנות מועמדת לפרס בעבור יום קומיקס חינם מאת המפיץ דיימונד שמארגן את האירוע כל שנה.
החנות מקיימת מועדון קריאה לקומיקס בקרב לקוחותיה ומארגנת ומארחת אירועי טריוויה, מכירות פומביות, שוק קומיקס, וערבי סטנדאפ הקשורים לתרבות קומיקס.
ב-5 באוגוסט 2004 השיקה החנות חוברת קומיקס של ספיידרמן בעברית, תרגום רשמי לקשת הסיפור הראשונה של סדרת אולטימייט ספיידרמן של מארוול קומיקס מאת בריאן מייקל בנדיס ומארק בייגלי, בתרגום דידי חנוך.
קומיקאזה הוציאה לאור סך הכל 7 חוברות ספיידרמן בהוצאתה.
ב-2018 נפתח סניף קומיקאזה בחיפה אותו ניהל ולדיק סנדלר.
קומיקאזה מארחת אירועי החתמות של יוצרי קומיקס מקומיים רבים כמו קורן שדמי, דורית מיה-גור, עופר זנזורי, אביב אור, ערן אביאני, יהודה ומאיה דביר, אסף חנוכה ואתגר קרת.
כמו כן, קומיקאזה מארחת גם יוצרי קומיקס בינלאומיים רבים ומוכרים כמו ניל גיימן ב-2006, ג'ו רובינשטיין ב-2015, קלאוס ג'נסן ב-2016, צ'יפ זדארסקי ב-2016, ג'ון ליימן ב-2017, ודקלן שלווי ב-2019.
[[קובץ:Detective Comics 1.jpg|שמאל|ממוזער|250px|עטיפת החוברת הראשונה של "קומיקס בלשים" ממרץ 1937, אמנות מאת וינסנט סאליבן.]]
קומיקס בלשים היא סדרת חוברות קומיקס של חברת ההוצאה לאור National Comics Publications, לימים חברת DC קומיקס.
הכרך הראשון של הסדרה פורסם מאז שנת 1937 ועד לשנת 2011, המשיך בהרצה מאוחר יותר בשנת 2016 והוא ידוע בזכות כך שהציג לראשונה את דמותו של באטמן בחוברת מספר 27 (מאי 1939).
כרך שני של סדרת החוברות החל בנובמבר 2011, אך סדרת החוברות חזרה למיספור הרגיל בשנת 2016. סדרה זו, יחד עם אקשן קומיקס אשר הציגה לראשונה את דמותו של סופרמן, היא סדרת הדגל הוותיקה ביותר במדיום.
החברה פרסמה כ-881 חוברות בין השנים 1937 ועד 2011, והיא הסדרה הממושכת ביותר בשוק הקומיקס האמריקני.
"קומיקס בלשים" היה הפרסום האחרון של היזם וכותב הספרות זולה מלקולם וילר-ניקולסון, אשר חברת ההוצאה לאור שלו National Allied Publications התפתחה ברבות השנים ל-DC קומיקס, אחת משתי חברות הקומיקס הגדולות ביותר בעולם, אם כי הרבה לאחר שמייסד החברה עזב.
איור העטיפה תוארך מדצמבר 1936, אך למעשה פורסם כשלושה חודשים לאחר מכן במרץ 1937. וילר-ניקולסון חב למפיץ המגזינים הארי דוננפלד, ולקח אותו ואת ג'ק לייבוביץ כשותפים בפרסומה של החוברת הראשונה בכותר Detective Comics שבחברתם החדשה Detective Comics Inc.
אולם, וילר-ניקולסון אולץ לעזוב כשנה לאחר מכן.
בהתאם לרוח של אותה תקופה, סדרת "קומיקס בלשים" החלה כאנתולוגיה של סיפורי קומיקס מהגרעין הקשה של סוגת הספרות הבלשית, עם כוכבים כצ'ינג לונג (נבל בסגנון הסכנה הצהובה פו מנצ'ו); סלאם בראדלי (גיבורם הראשון של ג'רי סיגל וג'ו שוסטר לפני סופרמן); וכן ספיד סונדרס.
גיבור-העל נוקם הארגמן הופיע לראשונה בחוברת מספר 20 (אוקטובר 1938).
ביקורת נמתחה על גליונות מוקדמים של הסדרה בשל גזענות ושנאת זרים.
חוברת מספר 27 של סדרת "קומיקס בלשים" ממרץ 1939 הציגה לראשונה את דמותו של באטמן.
גיבור-העל עתיד יהיה להפוך לכוכב הראשי של סדרת הכותרים, והלוגו שעל עטיפות החוברות יכלול את שמו.
בשל חשיבותו של הגיליון, הוא נחשב לאחת מחוברות הקומיקס היקרות ביותר לאורך ההיסטוריה, כאשר עותק אחד שלו נמכר בלמעלה ממיליון דולרים במכירה פומבית בשנת 2010.
סיפור המקור של באטמן סופר בשני עמודים מתוך חוברת מספר 33. הדמות עצמה הופיעה על עטיפות החוברות החל מחוברת מספר 35 (ינואר 1940).
חוברת מספר 38 (אפריל 1940) הציגה את שותפו הצעיר רובין, שתואר בתור "התגלית המופלאה ביותר של שנת 1940" מעל העטיפה והיה לאחד מתוך מספר דמויות משנה שהפכו ברבות הימים למשפחת העטלף.
הופעתו של רובין בנוסף לעליית היקף המכירות הביאו לטרנד של גיבורי-על ושותפיהם הצעירים במה שאפיין את התקופה לה קוראים מעריצי והיסטוריוני קומיקס תור הזהב של הקומיקס.
כמה מנבלי-העל הידועים ביותר של באטמן הוצגו לראשונה מעל דפי "קומיקס בלשים" באותה תקופה, ביניהם הפינגווין בחוברת מספר 58, דו-פרצוף בחוברת מספר 66 ואיש החידות בחוברת מספר 140.
דמותה של באטוומן הופיעה לראשונה בחוברת מספר 233 (יולי 1956).
מכיוון שנוסחת המשפחה התבררה כמוצלחת עבור זיכיון סופרמן, העורך ג'ק שיף הציע ליוצר בוב קיין שהוא ימציא משפחה עבור באטמן.
דמות נשית הוצגה תחילה כדי לערער על הקביעה של פרדריק ורתהם שבאטמן ורובין היו בעלי נטייה הומוסקסואלית.
הכותב ביל פינגר והמאייר שלדון מולדוף הציגו את השדון באט-מייט בדומה לשדון מיסטר מיקסזפיטליק מחוברות סופרמן - בחוברת מספר 267 ואת פני חימר בחוברת מספר 298 (דצמבר 1961).
בשנת 1964, העורך הראשי ג'וליוס שוורץ היה אחראי להחייאתם של כותרי באטמן נשכחים.
הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו הסירו את האלמנטים המטופשים שמצאו את עצמם לתוך זיכיון באטמן כמו כלב המחמד המאולף אייס ובאט-מייט והעניקו לדמות מראה חדש שנראה בחוברת מספר 327 (מאי 1964).
שוורץ, אינפנטינו וגרדנר פוקס הציגו מחדש את ברברה גורדון מסדרת הטלוויזיה של שנות ה-60 בתור הגרסה החדשה של באטגירל בחוברת מספר 359 (ינואר 1967).
מייק פרידריך כתב את חוברת מספר 387 (מאי 1969) לרגל 30 שנות קיומו של באטמן, באיורו של בוב בראון.
שנות ה-70 הביאו לשיתוף הפעולה הראשון בין הכותב דניס אוניל לבין המאייר ניל אדמס לסיפורי באטמן החל מחוברת מספר 395 (ינואר 1970).
אדמס הציג את אדם-עטלף בחוברת מספר 400 מיוני 1970, ואילו אוניל תיאר את מפגשו הראשון של באטמן עם ליגת המתנקשים בחוברת מספר 405 (נובמבר 1970) ויצר את דמותה של טליה אל-גול - בתו של הנבל ראס-אל-גול - בחוברת מספר 411 (מאי 1971).
עד לאמצע שנות ה-70, חוברות "קומיקס בלשים" פורסמו במתכונת חודשית.
בין חוברות מספר 435 ל-445 (יוני 1973-פברואר 1975), החוברות פורסמו במתכונת דו-חודשית, כאשר חוברות מספר 438 ו-445 פורסמו בפורמט של מאה עמודים.
אוניל והאמן ניל ג'ורדנו יצרו את דמות המשנה לזלי תומפקינס בחוברת מספר 457 (מרץ 1976).
ג'וליוס שוורץ, שערך את סיפורי באטמן עוד משנת 1964, עזב את הסדרה בחוברת מספר 484 (יוני 1979), ובאטוומן המקורית קתרין קייט נהרגה בידי ליגת המתנקשים בחוברת מספר 485 (אוגוסט 1979).
חוברת מספר 500 ממרץ 1981 של סדרת "קומיקס בלשים" כללה סיפורים של התסריטאי אלן ברנרט ו-וולטר ב.
גיבסון, יוצר דמות הספרות הזולה "הצל".
כמו כן, שנות ה-80 הביאו ליצירתו של מבנה סיפורי המשכי שנע בין חוברות Detective Comics לבין סדרת Batman וכלל קליף האנגרים בסופה של אחת שנועדו להיפתר בסדרה האחרת.
כותב אחד היה אחראי לאותם סיפורים מקושרים, ביניהם גרי קונוויי, דאג מנץ' והסופר המוערך הרלן אליסון (חוברת מספר 567).
נבל-העל קילר קרוק ערך את הופעת האורח הראשונה שלו בצללים בחוברת מספר 523 מפברואר 1983.
באר והמאיירים אלן דייוויס וטוד מקפרלן יצרו את קשת הסיפור "באטמן: שנה שנייה" בחוברות מספר 575–578, אשר המשיכו את עלילת "באטמן: שנה ראשונה" של פרנק מילר.
הכותב אלן גראנט והמאייר נורם ברייפוגל הציגו את דמותו של הפיתום בסיפור באטמן הראשון שלהם ואת לוכד החולדות בסיפורם השלישי (חוברת מספר 585).
סם האם, אשר כתב את התסריט עבור הסרט "באטמן" של טים ברטון, כתב את הסיפור "צדק עיוור" בחוברות מספר 598–600. צ'אק דיקסון החל לכתוב בסדרת החוברות החל מחוברת מספר 644 (מאי 1992) והציג בה את דמותו של המחשמל ואת דמותה של סטפני בראון בחוברת מספר 647 (אוגוסט 1992).
קשת הסיפור "באטמן: מורשת" החלה בחוברת מספר 700 (אוגוסט 1996) והובילה לסיפור הבא, "באטמן: שטח הפקר" (חוברות מספר 730–741).
הכותב גרג ראקה והמאייר שון מרטינברו הפכו לצוות היצירתי החל מחוברת מספר 742 (מרץ 2000) והציגו את דמותה של סשה בורדו בחוברת מספר 751 מדצמבר 2000. פול דיני הפך לכותב הסדרה החל מחוברת מספר 821 (ספטמבר 2006) והציג גרסה חדשה לדמותו של הפיתום בחוברת מספר 827 (מרץ 2007).
סקוט סניידר הפך לכותב הסדרה החל מחוברת מספר 871 (ינואר 2011).
כחלק מארגון מחודש של מיתולוגיית באטמן בעקבות אירועי "באטמן: נוח בשלום" ו"המשבר האחרון", סדרת החוברות "קומיקס בלשים" יצאה לפגרה של שלושה חודשים בשנת 2009 בזמן שחברת DC פרסמה את המיני סדרה "באטמן: הקרב על הברדס".
עם חזרתה של הסדרה, היא התמקדה בדמותה של באטוומן שהוצגה מחדש והפכה לכוכבת הראשית של הסדרה, כמו גם סיפור צדדי בן עשרה עמודים בו הופיעה הבלשית רנה מונטויה בתור השאלה החדשה.
באטמן חזר לככב בסדרה בתחילת שנת 2010, עם פרסומו של אירוע "היום הבהיר ביותר".
חברת DC החלה בהרצה מחודשת של כותרי החברה בספטמבר 2011 תחת חותם "ה-52 החדשים", ביניהם כרך שני ל"קומיקס בלשים".
הסדרה נכתבה ואוירה בידי טוני דניאל עד לחוברת מספר 12, וג'ון ליימן וג'ייסון פאבוק החליפו אותו בחוברת מספר 13. הגיליון הראשון של "קומיקס בלשים" המחודש כלל שש הדפסות - שני רק לכותר ליגת הצדק שכלל שבע הדפסות.
בנוסף, הגיליון השביעי היה לשישי בגודלו בהיקף מכירות הקומיקס הדיגיטלי ועקף אחרים בקטגוריית חוברות באטמן.
סקוט ווסט מ-Sciencefiction.com העניק לקשת הסיפור השלישית שבסדרה המחודשת ביקורת חיובית, באומרו ש"לאחר חוברת מאכזבת קודמת של סיפור 'ליל הינשופים', נחמד לראות את 'קומיקס בלשים' חוזר לאן שהוא צריך להיות...
זאת ועוד, הסדרה קיבלה בשנת 2012 פרס ע"ש סטן לי בקטגוריית הסדרה הטובה ביותר.
האוגדן המודפס הראשון של הסדרה הגיע לצמרת רשימת הרומנים הגרפים הנמכרים ביותר של הניו יורק טיימס.
דניאל כתב ואייר את הסדרה עד לסיפור הקרוסאובר "באטמן: ליל הינשופים", ואד בניס, חוליו פריירה ואדוארדו פנסיקה החליפו אותו לקשת סיפור בת שלושה חלקים.
מחיר החוברות עלה כתוצאה מהוספת סיפורים צדדיים בכיכובם של הנבלים דו-פרצוף והוגו סטריינג'.
דניאל עזב את הסדרה בחוברת מספר 12, כאשר חוברת מספר 0 הייתה האחרונה אותה אייר.
חברת DC קומיקס חגגה את יום השנה לחוברות "ה-52 החדשים" עם חוברות מספר 0 לכל אחד מכותריה, אשר שימשו כפריקוול לסדרות והסבירו מספר אלמנטים שלא הובהרו בעבר.
גרג הורביץ כתב את חוברת מספר 0 מאחר שלוח הזמנים של דניאל היה עמוס.
דניאל כתב בהמשך את החוברת השנתית הראשונה של "ה-52 החדשים", שמסכמת את אירועי "ליל הינשופים".
ג'ון ליימן המשיך את מלאכת הכתיבה של החוברות לאחר עזיבתו של דניאל, כשג'ייסון פאבוק נטל את מלאכת האיור, בעוד ג'יימס טיניון הרביעי כתב את הסיפורים הצדדיים.
עם פרסומה של חוברת מספר 19 (אפריל 2013), הסדרה הגיעה לסך כולל של 900 חוברות והיא הייתה חוברת ספיישל גדולה לרגל חגיגות האירוע.
תחת כתיבתו של ליימן, הכרך השני של הסדרה כלל את אירוע הקרוסאובר הראשון שלו - גות'וטפיה, כשלאחריו ליימן ופאבוק עברו לסדרת "באטמן: נצחי" והצוות היצירתי התחלף שוב לבריין בוקאלטו ופרנסיס מנאפול.
לרגל חגיגות יום השנה השני של "ה-52 החדשים", חברת DC קומיקס הכריזה על חודש הנבלים, כש"קומיקס בלשים" קיבל ארבעה גליונות לשם כך.
חוברות אלו כללו את הנבלים פויזן אייבי, הארלי קווין, הדחליל ואדם-עטלף, כאשר הן מוספרו לפי הגליונות 23.1, 23.2, 23.3 ו-23.4.
לרגל חגיגות 75 שנים לקיומו של באטמן, חוברת מספר 27 הייתה חוברת ספיישל גדולה בכתיבתם של ג'ון ליימן, גרג הורביץ, בראד מלצר, סקוט סניידר, פיטר טומאסי ומייק וו.
נוסף לכך פורסמו מספר עטיפות אלטרנטיביות לשערי החוברות, באיורם של פרנק מילר, ג'ים לי, גרג קאפולו, כריס בורנהם, ג'ייסון פאבוק וטוני דניאל.
לידה מחדש: 2016 ועד היום
בפברואר 2016, חברת DC הכריזה כי כחלק מהרצה מחודשת של כלל כותריה - הנקראת משם "הלידה מחדש של DC", כותרי "קומיקס בלשים" יחזרו למיספור המקורי שלהם החל מחוברת מספר 934 (יוני 2016).
52 הגליונות של הכרך השני התווספו למיספור המקורי של הכרך הראשון.
הצוות היצירתי החל מחוברת מספר 934 כלל את ג'יימס טיניון הרביעי, אדי בארוז ואלוורו מרטינז.
בסדרה כיכבו באטמן ובאטוומן, המנהיגים קבוצה של גיבורי-על מתוך בסיס משני של מגדל פעמונים בלב ליבה של גות'אם סיטי.
חברי הקבוצה כלל את רובין האדום (טים דרייק), סטפני בראון, אורפן (קסנדרה קיין) ופני חימר (בזיל קארלו), עם מגויסים נוספים כמו באטווינג (לוק פוקס) ועזראל (ז'אן-פול ואלי).
זטאנה מצטרפת בהמשך לזמן מוגבל.
מצב זה נמשך עד לסיום עבודתו של טיניון על הכותר בחוברת מספר 981 (מאי 2018).
בפרק הזמן שעבר ללא כותב, בריאן אדוארד היל כתב את קשת הסיפור "מבחוץ" בחוברות מספר 983–987, בהן הופיעו באטמן, אורפן, סיגנל, קטאנה וברק שחור כמבוא לסדרה "באטמן וקבוצת האאוטסיידרס".
הכותב הקבוע הבא של הסדרה, פיטר טומאסי, החל את עבודתו על סדרת הכותרים החל מחוברת מספר 994 (דצמבר 2018), אותה המשיך במשך שנתיים עד לחוברת מספר 1033 (דצמבר 2020).
במרץ 2019, חברת DC קומיקס פרסמה את חוברת מספר 1,000, ובכך הסדרה הפכה לשנייה בגודלה בהיסטוריה בשוק הקומיקס האמריקני - אחרי אקשן קומיקס.
החוברת, אשר גבלה עם חגיגות 80 שנים לקיומו של באטמן, כללה סיפורי אנתולוגיה ממספר רב של יוצרים.
הכותבת מריקו טמאקי החלה לכתוב בסדרת החוברות החל מחוברת מספר 1034 כחלק מההרצה המחודשת "הגבול האינסופי".
בנוסף לסיפורי באטמן, הסדרה הכילה מבחר גדול של רצועות קומיקס צדדיות.
"ילדי הקומנדו" של הכותב ג'ו סיימון והמאייר ג'ק קירבי הופיעו לראשונה בחוברת מספר 64 (יוני 1942) ומאז עברו לסדרה משלהם.
דמותו של רוי ריימונד הופיעה לראשונה בחוברת מספר 153 (נובמבר 1949).
הצייד ממאדים נוצר בידי הכותב ג'וזף שאמשון והאמן ג'ו סרטה והופיע לראשונה בסיפור הצדדי "הניסוי המוזר של ד"ר ארדל" בחוברת מספר 225 (נובמבר 1955).
אחרי חוברת מספר 326, הצייד ממאדים הועבר לסדרת החוברות House of Mystery, ובחוברת מספר 327 הופיע האיש המוארך ואשתו - דמויות אשר היו ממודלות לפי דמויות "האיש הרזה" של הסופר דשיל האמט.
בין באטמן לבינם היו שלושה קרוסאוברים, והן הופיעו עד לחוברת מספר 383 (ינואר 1969), עם 15 הופעות נוספות עד לחוברת מספר 572. חוברת זו חגגה 50 שנים לקיומו של באטמן, וציוותה אותו עם דמויות כמו רובין, סלאם בראדלי ושרלוק הולמס נגד אדגר מוריארטי, צאצא אחיין של פרופסור מוריארטי.
אחרי שהסיפורים הצדדיים של האיש המוארך הסתיימו, באטגירל החליפה אותו עד לחוברת מספר 424. בהמשך, היא הועברה לכותרי "משפחת העטלף" וחזרה להשתתף בחוברות מספר 481–519. דמותו של ג'ייסון בארד הופיעה בחוברות האי-זוגיות 425–435. הצייד ממאדים הוחייה מחדש בסיפור מאת ארצ'י גודווין ו-וולט סימונסון בחוברת מספר 437 (אוקטובר 1973).
עבור הפרק האחרון של הסדרה, דמותו עברה לשער הראשי של העטיפה לצידו של באטמן.
החץ הירוק הפך לסיפור צדדי החל מחוברת מספר 521 (דצמבר 1982), שנמשכה עד לחוברת מספר 567 (אוקטובר 1986).
הקנרית השחורה קיבלה תלבושת חדשה וסיפור צדדי בחוברת מספר 554 (ספטמבר 1985).
אחרי היעדרות ממושכת, הסיפורים הצדדיים חזרו לחוברות מספר 746–810. היו אלה סיפורים בעלי סוף ממוקד יותר והם כללו דמויות מבוססות במיתוס באטמן.
הראשון מביניהם היה "היעקוביאן" (חוברות מספר 746–757), כאשר בין החוברות 759–762 הופיע סלאם בראדלי כמבוא לסדרת הסולו של קאטוומן משנת 2002. חוברות מספר 763–772 הכלילו את דמותה של בלשית גות'אם סיטי ג'וזפין "ג'וזי מאק" מקדונלד.
חוברות מספר 773–775 נקראו בשם "עלילות גות'אם" וכללו את דמויות הבלשים כריספוס אלן ורנה מונטויה.
חוברת מספר 781 כללה סיפור מיוחד מסדרת היקומים החלופיים של "עולמות אחרים", כאשר באטמן הופיע בסיפורי החוברות 776–780 ו-782. חוברת מספר 783 כללה מבוא למיני סדרה Death and the Maidens''.
חוברת מספר 784 החזירה את דמותה של ג'וזי מאק.
סיפורי עלילות גות'אם חזרו בחוברות מספר 785–788 בסיפור "תופס הכלבים", וכן בחוברות מספר 789–794 בסיפור "החייט".
סיפור צדדי של החץ הירוק בשם "אבן משוייפת" הופיע בחוברות מספר 795–796. איש החידות ופויזן אייבי הופיעו בחוברות מספר 797–799. חוברת מספר 800 כללה סיפור קצר של באטמן תחת חותם "עלילות גות'אם".
חוברות מספר 801–804 כללו סיפור צדדי בשם "כשאתה מוזר" ועסקו בכרוז קיראן קלאהן, וחוברת מספר 805 כללה את דמותו של פני חימר בסיפור הצדדי "בוץ".
שני סיפורים עוקבים כללו את דמותו של אלפרד פניוורת' בחוברות מספר 806–807, וסיפור צדדי אחרון בן שלושה חלקים כלל את דמותו של קילר קרוק.
סיפור הצייד ממאדים שהופיע בחוברת מספר 441 בשם "קתדרלה מסוכנת" בין השנים 1974-1973 בכתיבתם של ארצ'י גודווין ו-וולט סימונסון זכה בפרס שאזאם בקטגוריית הסיפור הדרמטי הקצר הטוב ביותר.
כרך ראשון #881-1, מרץ 1937-אוקטובר 2011 Detective Comics #25-1 - הרפתקאות סלאם בראדלי וספיד סונדרס.
Detective Comics #27 - הופעתם הראשונה של באטמן והמפקח גורדון בסיפור "המקרה של סינדיקט הכימיקלים".
Detective Comics #36 - הופעתו הראשונה של הוגו סטריינג'.
Detective Comics #38 - הופעתו הראשונה של רובין בסיפור "באטמן ורובין, ילד הפלא".
Detective Comics #40 - הופעתו הראשונה של בזיל קארלו, פני חימר הראשון.
Detective Comics #58 - הופעתו הראשונה של הפינגווין.
Detective Comics #66 - הופעתו הראשונה של דו-פרצוף בסיפור "הפשעים של דו-פרצוף".
Detective Comics #140 - הופעתו הראשונה של איש החידות.
Detective Comics #168 - סיפור מקורו של הג'וקר והופעתו הראשונה כהברדס האדום.
Detective Comics #184 - הופעתו הראשונה של פיירפליי.
Detective Comics #225 - הופעתו הראשונה של הצייד ממאדים בסיפור "הניסוי המוזר של ד"ר ארדל".
Detective Comics #233 - הופעתה הראשונה של הבאטוומן קאתי קיין.
Detective Comics #293 - סיפור מקורו של פני חימר השני, מאט הייגן, בסיפור "האתגר של פני-חימר".
Detective Comics #298 - הופעתו הראשונה של מאט הייגן, פני חימר השני.
Detective Comics #359 - הופעתה הראשונה של באטגירל.
Detective Comics #373 - הופעתו הראשונה של מיסטר פריז.
Detective Comics #395 - שיתוף הפעולה הראשון בין הכותב דניס אוניל והמאייר ניל אדמס בסיפור "סוד הקברים הממתינים".
Detective Comics #400 - הופעתו הראשונה וסיפור מקורו של אדם-עטלף.
Detective Comics #411 - הופעתה הראשונה של טליה אל-גול, בתו של ראס-אל-גול.
Detective Comics #405 - הופעתה הראשונה של ליגת המתנקשים.
Detective Comics #441 - הופעתו הראשונה של הבלש הארווי בולוק.
Detective Comics #457 - הופעתה הראשונה של לזלי תומפקינס.
Detective Comics #476-471 - סיפורים מאת סטיב אנגלהארט שהשפיעו על סרט הלייב אקשן "באטמן" ו"באטמן: איש העטלף".
חוברת מספר 471 הציגה לראשונה את הוגו סטריינג'.
Detective Comics #478 - סיפור מקורו של פרסטון פיין, פני חימר השלישי.
Detective Comics #500 - לרגל גיליון מספר 500, פורסמו מקבץ סיפורים של כותבים שונים כמו לן ויין, מייק וו.
גיבסון, פול לוויץ וקרי בייטס.
Detective Comics #523 - הופעתו הראשונה של קילר קרוק.
Detective Comics #578-575 - קשת הסיפור "באטמן שנה שנייה".
Detective Comics #583 - הופעתו הראשונה של הפיתום ארנולד וסקר.
Detective Comics #585 - הופעתו הראשונה של לוכד החולדות.
Detective Comics #600-598 - קשת הסיפור "צדק עיוור" של התסריטאי סם האם.
Detective Comics #609-608 - חלק מקשת הסיפור המציגה את אנרכיה הראשון, לוני מאצ'ין.
Detective Comics #642 - הופעתה הראשונה של הבלשית רנה מונטויה.
Detective Comics #647 - הופעתה הראשונה של סטפני בראון.
Detective Comics #677-659 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: נפילתו של אביר".
Detective Comics #678, 0 - חלק מקשת הסיפור "שעת אפס: משבר בזמן".
Detective Comics #681-679 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: הבן האובד".
Detective Comics #696-695 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: הדבקה".
Detective Comics #702-700 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: מורשת".
Detective Comics #703 - חלק מאירועי "הלילה האחרון".
Detective Comics #721-719 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: תהפוכות", שהובילה לסיפור "באטמן: שטח הפקר".
Detective Comics #726-722 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: רעידה עוקבת", שהובילה לסיפור "באטמן: שטח הפקר".
Detective Comics #729-727 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: הדרך לשטח הפקר", שהובילה לסיפור "באטמן: שטח הפקר".
Detective Comics #741-730 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: שטח הפקר".
Detective Comics #750-742 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: אבולוציה".
Detective Comics #754 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: שוטר פצוע".
Detective Comics #763 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: הצחוק האחרון של הג'וקר".
Detective Comics #775-766 - חלק מקשתות הסיפור "ברוס ויין: רוצח?" ו"ברוס ויין: נמלט".
Detective Comics #782-777 - קשת הסיפור "באטמן: התחשבנות קטלנית".
Detective Comics #783 - הופעתה הראשונה של ניסה רא'טקו, בתו של ראס-אל-גול.
Detective Comics #786-784 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: האיש שצוחק".
Detective Comics #814-790 - חלק מקשתות הסיפור "באטמן: תופי מלחמה", "באטמן: משחקי מלחמה", "באטמן: עיר הפשע" ו"באטמן: פשעי מלחמה".
Detective Comics #820-817 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: להתמודד עם הפרצוף".
Detective Comics #827 - הופעתה הראשונה של הפיתום החדשה, פייטון ריילי.
Detective Comics #840-838 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: החזרה לחיים של ראס אל-גול".
Detective Comics #841 - הופעה ראשונה של כנופיית ארץ הפלאות.
Detective Comics #850-846 - חלק מקשתות הסיפור "באטמן: נוח בשלום" ו"באטמן: ליבו של האש".
Detective Comics #852-851 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: הספד אחרון".
Detective Comics #859-854 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: נולד מחדש".
Detective Comics #870-867 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: מתחזים".
Detective Comics #873-871 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: המראה השחורה".
כרך שני #52-1, נובמבר 2011-יולי 2016 Detective Comics Vol.2 #9 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: ליל הינשופים".
Detective Comics Vol.2 #16-15 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: מות המשפחה".
Detective Comics Vol.2 #118 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: רקוויאם".
Detective Comics Vol.2 #23.4-23.1 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: רוע נצחי".
Detective Comics Vol.2 #25 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: שנת אפס".
Detective Comics Vol.2 #29-26 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: גות'וטפיה".
Detective Comics Vol.2 #34-30 - קשת הסיפור "באטמן: איקרוס".
Detective Comics Vol.2 #40-37 - קשת הסיפור "באטמן: אנרכיה" והופעתו הראשונה של אנרכיה השני, סאם יאנג.
47Detective Comics Vol.2 #47 - חלק מקשת הסיפור "מלחמת רובין".
המשך כרך ראשון #934 ואילך, אוגוסט 2016 ואילך Detective Comics #940-934 - קשת הסיפור "עלייתם של הבאטמנים".
Detective Comics #942-941 - חלק מקשת הסיפור "ליל מפלצות האדם".
Detective Comics #947-943 - קשת הסיפור "סינדיקט הקורבנות".
Detective Comics #949-948 - חלק מקשת הסיפור "באטוומן מתחילה".
Detective Comics #956-950 - קשת הסיפור "באטמן: ליגת הצללים".
Detective Comics #962-958 - קשת הסיפור "באטמן: אינטליגנציה".
Detective Comics #964-963 - שני חלקי הסיפור "באטמן: אוטופיה" ו"באטמן: דיסטופיה".
Detective Comics #968-965 - קשת הסיפור "מקום בודד לחיות בו".
Detective Comics #973-969 - קשת הסיפור "נפילת הבאטמנים".
Detective Comics #981-976 - קשת הסיפור "באטמן: נצחי".
Detective Comics #987-983 - קשת הסיפור "באטמן: מבחוץ".
Detective Comics #993-988 - קשת הסיפור "באטמן: להשחית את הפרצוף".
Detective Comics #999-994 - אנתולוגיית סיפורי "מיתולוגיה".
Detective Comics #1000 - גיליון חגיגי הכולל מבחר סיפורים מאת קווין סמית', פול דיני, בריאן מייקל בנדיס, ג'ף ג'ונס, וורן אליס, דניס אוניל, כריסטופר פריסט, ג'יימס טיניון הרביעי, טום קינג ופיטר טומאסי, וכן מגוון עטיפות אלטרנטיביות הסוקרות את ההתפתחות ההיסטורית של הדמות לאורך השנים.
Detective Comics #1005-1001 - אנתולוגיית סיפורי "ימי הביניים".
Detective Comics #1016-1008 - קשת הסיפור "באטמן: שנת הנבל".
Detective Comics #1027-1020 - חלק מקשת הסיפור "באטמן: מלחמת הג'וקר".
Detective Comics #1039-1034 - קשת הסיפור "באטמן: שכונה", הלוקחת חלק באירועי "הגבול האינסופי".
קומלודטוטפלו (בהונגרית: Komlódtótfalu) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים חיו בקומלודטוטפלו במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 הושמדה הקהילה ונרצחו רוב תושביה בשואת יהודי הונגריה.
קומיקס קולנועי או קומיקס אנימה או אנימאנגה או סינמאנגה הוא חוברת מאנגה הכוללת תמונות מסרטים או סדרות אנימה.
בתהליך היצירה בוחרים מספר קטעים נבחרים מכל סצנה והלטרר משלב בה בועות דיבור בדומה לתהליך יצירת קומיקס מצולם.
ברוב הפעמים הקומיקס יקצר את הדיאלוג הנאמר בסדרה או בסרט ממנה נלקחו התמונות.
החוברות נדפסות בדרך כלל בגודל נייר B6 ועל גבי כמאה עמודים ובניגוד לשאר המאנגות, הקומיקסים הקולנועיים מודפסים בצבע.
צורת הקומיקס הקולנועי נוצרה בסביבות שנת 1980 ביפן כהיפוך של התהליך "עיבוד קולנועי" הנפוץ של הנפשת מנגה לאנימה על מנת להפיק רווחים נוספים מזיכיון קיים.
השם המקורי ביפנית, アニメコミック, הוטמע על ידי חברת ההוצאה לאור היפנית Kodansha .
לרוב הם מתפרסמים בתור חוברות קומיקס אך לעיתים מונפקים קומיקסים קולנועים בתור ספרים אלקטרוניים וידועים בשם e-manga.
חברות כמו Tokyopop ו-Viz Media משחררות קומיקסים קולנועים תחת השם em animes או Cine-manga ו-Ani-manga, כאשר העיבוד הוא מיצירה שאיננה יפנית.
בכמה מדינות מערביות, פרסום הקומיקסים קולנועיים אף קדם לתאריך הפצת הסדרה המקורית.
בין השאר, פורסמו קומיקסים קולנועים לסדרות דרגון בול, דרגון בול Z, דרגון בול GT, וואן פיס, יו יו האקושו, הבלש קונאן, נארוטו, סיילור מון, Stand by Me Doraemon ואווטאר: כשף האוויר האחרון שאף הגיע לתפוצה גבוהה יחסית, מעל לחצי מיליון עותקים.
כמו כן, חברת וולט דיסני מפתחת סדרת קומיקסים קולנועים תחת השם "Cinestory Comic".
קומיקס מצולם הוא קומיקס אשר במקום להשתמש באיורים, משתמש בצילומי תמונות משולבים עם בועות דיבור.
למרות היותו פחות פופולרי לעומת הקומיקסים המאוירים, קומיקסים מצולמים היו נפוצים בתקופות שונות באיטליה, באמריקה הלטינית, בארצות הברית במדינות דוברות אנגלית ובישראל של שנות השבעים.
וכן במגזר החרדי בעשור השני של המאה ה-21. עם השנים פחת השימוש בקומיקסים מצולמים לטובת הקומיקסים המאוירים וכיום רוב השימוש בחוברות קומיקס המצולם הם בתור תחביב אספנות.
בתהליך היצירה היו מצלמים מספר סצנות על ידי שחקנים או בובות, התמונות היו מסודרות בגודל שווה על גבי העמוד כשמתחת כל תמונה נכתב הסבר על המתרחש בה מנוסחת בזמן הווה ("המתח עולה בחדר", "משה מזעיק את השוטרים").
בחלק מהקומיקסים היה הלטרר משלב בועות דיבור על גבי התמונות בדומה לתהליך יצירת קומיקס רגיל ומכיוון שברוב תקופת תפוצתו השימוש בתמונות צבעוניות היה נדיר, תמונות הקומיקס המצולם היו מודפסות בשחור-לבן וגודל כל תמונה היה כ-8x9 סנטימטר, כגודל תמונה מודפסת ממצלמה אישית.
בארצות הברית, היה נפוץ השימוש בקומיקס המצולם בתור עיבוד לסרט או סדרת טלוויזיה, סוג זה ידוע בתור "Photonovels" (סרט תמונות; מתועתק כ-פוטונובלות).
בתהליך היצירה היו בוחרים מספר קטעים נבחרים מכל סצנה ומשלבים בהם בועות דיבור בדומה לתהליך יצירת קומיקס קולנועי.
דרך זו הייתה חסכונית לבתי ההוצאה לאור להוציא ספרי קומיקס ללא הצורך בהזמנת איורים, ושימש כמענה לצרכנים אשר רצו לחוות את עלילת הסדרה או הסרט בתקופה ש לא היו זמינים וזולים לרוב הציבור.
ברוב הפעמים הקומיקס קיצר את הדיאלוג הנאמר בסדרה או בסרט ממנה נלקחו התמונות.
הטרמינולוגיה ששימשה לתיאור הקומיקס המצולם לא הייתה עקבית במשך השנים ואף השתנתה ממקום למקום.
פירושה המילולי של המילה האיטלקית Fuˈmetti (בתעתיק לעברית: פומטי) הוא בועות דיבור, ובאיטליה נפוץ השימוש במילה לתיאור קומיקס ובמיוחד לתיאור הקומיקס המצולם אשר היה פופולרי במדינה יחד עם המילה Fotoromanzi (פוטו-רומן).
בעקבות פופולריות הקומיקס המצולם בשוק הקומיקס האיטלקי, התפתח השימוש במילה "Fumetti" בארצות הברית כתיאור לקומיקס מצולם או לקומיקס איטלקי.
כמו כן, קומיקסים אשר עשו שילבו תמונות יחד עם איורים תוארו כ-"mezzo-fumetti" (חצי "פומטי").
בספרדית נפוץ השימוש במילה fotonovela (פוטונובולה) כתיאור לקומיקס מצולם מאמריקה הלטינית, עיבוד המילה לאנגלית, "fotonovel" או "photonovel" מתאר בעיקר עיבוד של קומיקס מצולם.
בנוסף, נעשה גם שימוש במילים "photo funnies" (תמונה מצחיקה) ו-"photostories" (סיפורי תמונות) "Photoromance" (רומן תמונות).
בישראל היה נפוץ השם סינרומן, בעקבות עיתון הקומקיס המצולם, סינרומן אשר הופץ בשנות השבעים.
עוד מראשית ימי העיתונות הצהובה בארצות הברית החלו הניסיונות להשתמש בצילומי תמונות בתור קומיקס.
כבר בשנת 1927 הופיעו כוכבי הסדרה שיגיונות זיגפלד - זיגפלד פוליס, אדי קנטור ופרנסס אפטון על גבי צילומי תמונות, בשילוב בועות דיבור, בעיתון הניו יורק דיילי ניוז.
בשנות הארבעים הופיעו הקומיקסים המצולמים הראשונים באיטליה והמשיכו לתוך שנות החמישים והשישים.
בין השנים 1966–1969 יצא לאור קומיקס הפשע המצולם האיטלקי השנוי במחלוקת, "Killing" , בשל הצלחתו הוא הופץ אף בשאר מדינות העולם ועבר עיבודים וחידושים רבים מאז.
לאחר מכן התפשטה הטכניקה גם ברחבי אמריקה הלטינית, תחילה כעיבוד לסרטי קולנוע פופולרים ולאחר מכן גם כקומיקסים מקוריים.
בשנות השישים הופצו באמריקה הלטינית כאלפיים עיבודים של קומיקסים מצולמים לסרטי קולנוע וכמעט פי שלושה יצירות קומיקסים מצולמים מקוריים.
הקומיקסים המצולמים נשארו פופולריים במקסיקו עד סוף שנות השמונים, עד אז הודפסו שם כשבעים מיליון עותקים של חוברות קומיקס מצולם בכל חודש.
הצלחה הראשונה של קומיקס המצולם בצפון אמריקה זקופה לזכותו של הקומיקסאי הארווי קורצמן , אשר בין השנים 1960-1965 נהג לפרסם גיליונות קומיקס מצולם הומוריסטיים.
מתחילת שנות השבעים החלו "הקומיקסים ההומוריסטיים" להתפרסם באופן קבוע במגזין "National Lampoon" , לעיתים קרובות, תוך כדי הצגת עירום נשי.במהלך שנות השבעים, בעקבות מחסור בציוד הקרנת והשמעת מדיה, שווקו עשרות חוברות קומיקסים אמריקאים מצולמים תחת השמות "Fotonovels" ("תמונות רומן") ו-"Photostories" ("תמונות סיפור") תוך עיבוד עשרות סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה אמריקאיות.
ואף על פי שתפוצת המדיה הביתית החליפו במידה רבה את השוק הזה, מספר מצומצם של חוברות קומיקס מצולם המשיכו להתפרסם בתור מדיה פרסומית לתוכן המקורי.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 בישראל היה יוצא לאור שבועון "סינרומן" עם קומיקס מצולם.
הקומיקסים המצולמים היו נפוצים במגזינים בריטיים רבים בשנות השמונים, כדוגמת המגזין "Jackie" , וכמה מהקומיקסים הללו מתפרסמים עד היום.
בשנות השמונים עיקרו של הקומיקס המצולם בבריטניה היה מופנה לילדות ובנות נוער.
זאת לאחר שלא זכו להצלחה יתרה בקרב הנערים הבריטיים.
עם תפוצת המדיה הביתית, התמעט השימוש בקומיקס המצולם.
מספר חוברות קומיקס מצולם מצליחות עובדו לסדרות טלוויזיה, ביניהם: "Night Zero" ,"A Softer World" ו-"Alien Loves Predator".
בשנת 2007, "פרסי בחירת קריקטוריסטים באינטרנט" העניקו פרס בקטגוריית "קומיקס צילומי יוצא מן הכלל" והיו לראשונים אשר העניקו פרס בתחום.
בשנים 2010–2011 היה הקומיקס המצולם "Union of Heroes" מועמד לפרס "Web-Sonderman" בקטגוריית הקומיקס הגרמני הטוב ביותר.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פרסם הקומיקסאי ג'ון בירן סדרת "הרפתקאות פוטונובלות" אשר היוו ריבוט לסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית משנות השבעים, אשר כללה תמונות מהסדרה בשילוב איורים מקוריים.
בשנת 2014, יישומי תוכנה כגון Comic Life, Comic Strip It ו-Strip Designer אפשרו למשתמשים ליצור קומיקס מצולם מתמונותיהם האישיות.
כיום, רוב השימוש בקומיקס מצולם הוא כתחביב אספנות.
ובכל זאת, במגזר החרדי יוצאים מדי פעם ספרי קומיקס מצולם לילדים.
קומיקסבא היא סדרת ספרי קומיקס לילדים שנכתבה על ידי הסופר החרדי מאיר למברסקי בשם העט מ.
ספרא, ומורכבת בעיקר ממשלים עממיים בעלי נמשל עם מוסר השכל, שרבים מהם מבוססים על משליהם של רבי ישראל מאיר הכהן ורבי יוסף חיים מבגדאד.
הסדרה החלה לצאת בשנת ה'תשס"ח, ונכון לניסן ה'תשפ"ג היא כוללת כ-90 כרכים.
הספרים נפוצים בעיקר בציבור החרדי והחרדי לאומי, ויוצאים לאור בהוצאת יפה נוף.
סיפור המסגרת של הסדרה מתמקד בילד חרדי בשם יענקי שמבקר את סבו, אפרים, ושומע ממנו סיפורים.
בסוף כל סיפור, הקומיקס חוזר לחדרו של הסב, שמסביר לנכדו את הנמשל ומוסר ההשכל שאפשר ללמוד מהסיפור.
המשלים תופסים כמעט את כל עמודי הספר, בעוד הנמשל מוסבר בעמוד אחד או שניים.
בדרך כלל בתיאור הנמשל, הסב והנכד מצוירים כשהם לבושים בתלבושות בהם היו לבושים הגיבורים העיקריים במשל.
הסיפורים מבוססים על משלים שחוברו על ידי גדולי ישראל בדורות האחרונים, ובעיקר על משליהם של רבי ישראל מאיר הכהן מחבר הספר 'חפץ חיים', ורבי יוסף חיים מבגדאד מחבר הספר 'בן איש חי'.
בחלק מהספרים מרוכזים משלים מאותו מחבר, ובאחרים מאוגדים סיפורים על נושא אחד ממגוון מחברים.
המשלים והאיורים הם בעיקר בסגנון העיירה הישנה באירופה.
הם כוללים דמויות כגון יהודי כפרי, עגלון, פריץ, מלך, ומתרחשים לרוב במקומות כגון פונדק, יריד, בית כנסת, או חנות.
על הרעיון ליצירת הסדרה סיפר המחבר, מאיר למברסקי, שהוא ניתן לו על ידי הרב דוד חי אבוחצירא, בעקבות פנייתו אליו בבקשת עצה באיזה תחום כתיבה כדאי להתמקד.
הרב אבוחצירא ייעץ לו לכתוב ספר שיחות של החפץ חיים מעובדות לילדים, ובאופן בלתי תלוי, זמן מועט לאחר מכן ביקש ממנו המוציא לאור של הוצאת יפה נוף לכתוב ספר קומיקס על משלי החפץ חיים.
בהתחלה הוא לא האמין שהסדרה תצליח, אבל הסדרה הצליחה מעל ומעבר, והיא נפוצה מאוד בקרב הציבור החרדי והדתי.
נכון לניסן ה'תשפ"ג, בסדרה כ-90 כרכים המחולקים לפי תתי סדרות:
משלי הבן איש חי (אחד עשר חלקים).
גדולי המוסר (שמונה חלקים) - ממשליהם של גדולי תנועת המוסר.
מאורי החסידות (עשרה חלקים) - ממשליהם של גדולי ישראל החסידיים.
מרביצי התורה (עשרה חלקים) - ממשליהם של גדולי ישראל הליטאיים.
בנוסף ישנם עוד כשלושים ספרים שאינם חלק מסדרה, בהם:
ישנם עוד 13 ספרים נוספים לפי מועדי השנה:
קומיסברוט, לשעבר קוממיסברוט , הוא סוג כהה של לחם גרמני, שנאפה משיפון ומקמחים אחרים, ששימש באופן היסטורי לצורכי הצבא.
קוממיסברוט הוא לחם כהה העשוי מקמחי שיפון וחיטה כמחמצת.
יש לו קרום יציב אך לא קשה, ומכיוון שהוא בדרך כלל נאפה בתבנית כיכר, הוא מפתח קרום רק בחלק העליון.
הלחם ידוע בחיי המדף הארוכים שלו.
מאז המאה ה-16, קומיס שימש כמילה לגַייס צבאי, ולכן שימש קומיסברוט בפירוש הלחם שסופק לצבא, שכן ברוט היא המילה הגרמנית ללחם, והיא באה לשמש לציון הסוג של לחם (לחם צבאי).
הערך התזונתי של קומיסברוט נחקר על ידי פראוזניץ בשנת 1893 ועל ידי ונצלאוס פלאגה וגיאורג לבין בשנת 1897.
הלחם שימש כאספקה צבאית במלחמת העולם הראשונה, כאשר לעיתים נוספה נסורת כדי לפצות על מחסור בקמח, וכך גם במלחמת העולם השנייה.
מחקר בשנת 1941 הגיע למסקנה שקומיסברוט מכסה את הדרישות היומיות של ויטמין B 1.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, הלחם הפך זמין במאפיות אזרחיות, והמתכון שונה כדי לייצר לחם רך יותר.
בשנות ה-20, המכונית הקומפקטית של הנומג PS 2/10 קיבלה את הכינוי קומיסברוט מכיוון שצורתה דמתה לכיכר הלחם.
בסרט התיעודי האוסטרי Cooking History בבימויו של פטר קרקס, קומיסברוט משמש כהמחשה לכמות המרכיבים הנדרשת כדי לספק מזון למספר רב של חיילים.
הקומיקס החרדי מהווה תופעה ייחודית שהתפתחה במגזר החרדי בישראל במטרה לספק תכנים בידוריים וחינוכיים המותאמים לערכים ולקוד התרבותי של הקהילה.
תכנים אלו כוללים סיפורי מוסר, סיפורים תורניים וסיפורי הרפתקאות, המועברים דרך סיפורים גרפיים בעלי רמה אומנותית וסיפורית גבוהה.
הקומיקס החרדי משמש גם ככלי לפרסום ושיווק, ובכך מסייע להעביר מסרים חינוכיים ומוסריים בצורה נגישה ומותאמת לקהל החרדי.
הקומיקס החרדי התפתח במטרה לספק לציבור החרדי תכנים בידוריים וחינוכיים המותאמים לערכיו ולקוד התרבותי שלו.
ספרי הקומיקס החרדיים מכוונים בעיקר לילדים ולנוער, ומתמקדים בסיפורי מוסר, סיפורים תורניים וסיפורי הרפתקאות בעלי מסרים חינוכיים.
דמויות מרכזיות בתחום זה כוללות את גדי פולק ונח רובין, אשר מציגים סיפורים המשלבים אלמנטים חינוכיים ומוסריים ברמה גרפית וסיפורית גבוהה.
בין הספרים המוכרים ניתן למצוא את "לכתך אחרי במדבר" ואת "הפחדנים הנועזים".
נשים רבות במגזר החרדי הפכו למאיירות קומיקס בולטות.
דבורה ברזון-בנדיקט נחשבת לציירת הקומיקס הפופולרית ביותר במגזר החרדי, עם כ-180 ספרי קומיקס ומדי שבוע מאיירת מדורים רבים בעיתונים חרדיים.
מאיירות נוספות כמו בת שבע ורחלי תורמות אף הן לתחום הקומיקס החרדי ומפתחות אותו למקצועי ומוערך.
הקומיקס החרדי מתמקד במסרים חינוכיים ומוסריים, תוך הימנעות מתכנים לא ראויים כגון אלימות או חוסר צניעות.
לדוגמה, ספר העוסק בשני ילדים המחפשים חשבונות בנק של ניצולי שואה מדגיש את ההבדלים בין הקומיקס החרדי לזה המיינסטרימי.
נוסף לכך, הקומיקס החרדי משלב דמויות וסיפורים מההיסטוריה היהודית, ומציג דמויות של רבנים, גיבורים יהודים ואירועים היסטוריים חשובים כמו תקופת השואה וגלות בבל.
יצירות אלו נכתבות ומאוירות בצורה שתואמת את ערכי התורה והמסורת היהודית.
הקומיקס החרדי משמש גם כתחליף לבידור חזותי כמו סרטים או טלוויזיה, שאינם מצויים במגזר החרדי עקב מגבלות תרבותיות ודתיות.
הקומיקס החרדי משמש גם ככלי לפרסום ושיווק במגזר החרדי.
דמויות קומיקס משמשות לפרסומות ולמסרים שיווקיים בצורה שאינה פוגעת ברגשות הדתיים של הקהל החרדי.
דוגמה לכך היא יצירת דמות קומיקס לקמפיין פרסומי של בנק מזרחי טפחות בכיכובו של דביר בנדק, המיועדת להעביר מסרים בצורה הומוריסטית ומקובלת.
בקמפיין זה, הדמות הקומיקסית מציגה את היתרונות של מעבר בנק בקלות ובמהירות, תוך שמירה על אווירה קלילה ומצחיקה המתאימה לערכי הקהל החרדי.
בנוסף, הקומיקס החרדי משתלב גם בקמפיינים של חברות טכנולוגיה, מוצרי צריכה ושירותים, כאשר המסרים המועברים דרך הקומיקס מתאימים לאורח החיים הדתי ושומרים על קדושת המגזר.
יחידת קומנדו ימי היא יחידה צבאית של כוחות מיוחדים, שפעולותיה נעשות בעיקר במרחב הימי, כנגד נמלים, כלי שיט ומטרות אויב אחרות, וכן במשימות יבשתיות שבהן ההגעה אל היעד נעשית בדרך כלל דרך הים.
אנשי היחידה מכונים לעיתים אנשי הצפרדע (Frogman) או לוחמי הצפרדע.
אלא כי, לעיתים רבות אותן יחידות קומנדו ימי אינן מגיעות ומבצעות רק דרך הים, אלא בכל צורות הלחימה.
מבצעי הקומנדו הימי כוללים לעיתים קרובות פעילויות משולבות של צלילה, צניחה ואחרות.
בזמנים העתיקים של רומא ויוון, ישנם תיאורים של גברים שעסקו בשחייה או בצלילה לצורכי קרב, ולעיתים עשו שימוש בגבעול חלול או בעצם ארוכה לשם נשימה תת-ימית.
אריסטו מתאר שימוש בשנורקל בתקופת המאה ה-4 לפנה"ס.
העדויות הראשונות לשימוש בלוחמי צלילה מופיעות ב"תולדות המלחמה הפלופונסית" מאת תוקידידס.
המקרה הראשון מתואר בשנת 425 לפנה"ס, כאשר הצי האתונאי צר על הספרטנים באי ספקטריה במהלך הקרב על ספקטריה.
הספרטנים הצליחו לקבל אספקה מהיבשת באמצעות שחיינים שגררו שקי אספקה מתחת לפני המים.
באירוע נוסף, בשנת 415 לפנה"ס, האתונאים השתמשו בלוחמי צלילה בנמל סירקוזה שבסיציליה.
הסירקוזים הציבו עמודי עץ אנכיים בקרקעית הים סביב הנמל, כדי למנוע מהטרירמות האתונאיות להיכנס.
העמודים היו שקועים ולא נראו מעל פני הים.
האתונאים השתמשו באמצעים שונים כדי לנסר את המכשולים, לרבות צוללנים עם מסורים.
משערים שהניסור התת-ימי דרש שימוש בשנורקלים לנשימה ומשקולות צלילה לשמירה על יציבות הצוללים.
בכתביו של אל-מקריזי, נטען שכוחות הצי של החליפות הפאטימית, בקרב מול כוחות ביזנטיים מול חופי מסינה המכונה , השתמשו בטקטיקה הדומה לזו של הקומנדו הימי המודרני.
לפי היינץ האלם, שחקר ותירגם את כתביו של אל-מקריזי ושל היסטוריונים מוסלמים בני התקופה, הלוחמים הפאטימים היו צוללים לעבר ספינות האויב, קושרים חבלים לחרטומן, ולאחר מכן היו מגלגלים כדים המכילים אש יוונית לאורך החבל אל עבר ספינת האויב, ושוברים אותם על עמוד ההגה שלה.
הטקטיקה הזו, ככל הנראה, הובילה להטבעתן של ספינות ביזנטיות רבות, והקרב הסתיים בניצחון פאטימי גדול.
על פי היסטוריונים ערביים, אלף שבויים נלקחו, בהם האדמירל הביזנטי ניקטס וקציניו הבכירים, וכן חרב הודית שנשאה כיתוב המצביע על כך שבעבר הייתה שייכת למוחמד.
הכינוי "לוחם צפרדע" הופיע לראשונה כשם הבמה "הצפרדע חסר הפחד" של פול בויטון, שבשנות ה-1870 שבר שיאים בשחייה למרחקים ארוכים כדי להדגים חליפת גומי חדשה בעלת מכסה מתנפח.
לוחמי הקומנדו הימי המודרניים הראשונים היו לוחמי הקומנדו הימי האיטלקי ביחידת השייטת העשירית בפיקודו של יוניו ולריו בורגזה שהוקמה ב-1938 ויצא לפעולה הראשונה ב-1940 במהלך מלחמת העולם השנייה.
לוחמים אלה כונו תחילה "Uomini Gamma" בשל השתייכותם ליחידת סוד מיוחדת בשם "Gruppo Gamma", שנקראה כך על שם חליפת גומי מיוחדת של חברת פירלי שכונתה מוטה גמא.
מאוחר יותר כונו "אומיני רנה" (אנשי צפרדע) בשל סגנון השחייה הדומה לזה של צפרדעים, או משום שהסנפירים שלהם דמו לכפות רגלי צפרדע.
לזכות יחידה זו נזקפים חידושים טכנולוגים רבים, כגון מוקשים ימיים, סירות נפץ ורכבים לתובלת צוללים (טורפדו מאויש).
פעילויות היחידה במלחמה היו מוצלחות, וכללו הטבעתן של 31 ספינות בתפוסה כוללת של 256,352 טון.
בראשית הקמת החוליה לחבלה ימית בארץ בתקופת המנדט במסגרת הפלי"ם, סייעו יוצאי "השייטת הקלה העשירית" לאימון הלוחמים, בהם מרדכי "מוקה" לימון.
יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הישראלי היא שייטת 13, הנחשבת לאחת הטובות בעולם מסוגה.
יחידות מיוחדות ישראליות נוספות הקשורות לים: יחידת סנפיר (יב"ן), יחידה למשימות תת-מימיות (ילת"מ) ויהל"ם של חיל ההנדסה הישראלי.
קומנדו הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1985 שבויים בידי מארק .ל.
לסטר בכיכובם של ארנולד שוורצנגר, ראי דאון צ'ונג, וורנון וולס ודן הדייה.
הסרט נחשב לאחד מסרטי הפעולה המפורסמים ביותר בכל הזמנים.
הסרט יצא לאקרנים ב-4 באוקטובר 1985. הסרט צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הסרט הועמד לפרס סאטורן על האפקטים, אבל בפרס זכה סרטו של ג'יימס קמרון "שובו של הנוסע השמיני" (הבמאי ששיתף פעולה עם שוורצנגר ב-1984).
פסקול הסרט הולחן בידי ג'יימס הורנר.
הסרט קיבל ביקורות מוצלחות והיה ללהיט מסחרי.
ג'ון מייטריקס (ארנולד שוורצנגר) הוא לוטננט-קולונל בדימוס ששירת כלוחם ומפקד בכוח דלתא שחי חיים שלווים עם בתו ג'ני (אליסה מילאנו) עד שרודן עבר, המבקש לשוב ולשלוט ברפובליקה בה שלט בעבר (אל וורדה) חוטף את בתו כדי לגרום לו לסייע בהשתלטות על המדינה (זאת, אגב התנקשות בשליט הנוכחי).
במאמץ להציל את בתו חומק מייטריקס מהמטוס שאמור היה להביאו לאל וורדה, לאחר שזה כבר המריא, ושב לרדוף אחר חוטפיה של הבת.
בתום שלל קרבות עוצרי נשימה, הוא מצליח במשימתו, מחסל את חוטפי בתו, ומציל אותה ללא פגע, ומציל את הרפובליקה.
שם השחקןדמותהערהארנולד שוורצנגרג'ון מטריקספעיל כוח דלתא לשעבר אשר חברי היחידה שלו נרצחו בידי אריוס ואף אריוס חטף את בתו של ג'ון.
אריוס הוא האנטגוניסט המשני הראשי של הסרט.וורנון וולסבנטיד ימינו האישי והבכיר של אריוס, אשר היה שותפו של ג'ון ורוצה לנקום בו על כך שהוציא אותו מיחידת הקומנדו האמריקאית מכיוון שבנט נהנה מההרג יותר מדי.
בנט הוא האנטגוניסט הראשי האמיתי של הסרט.
הביקורות היו מוצלחות, והצליח בקופות כאשר הכניס מעל ל-20 מיליון דולר והגיע לסכום של כ-57.5 מיליון דולר.
הסרט קיבל את דירוג הצפייה R (ליווי הורה או מבוגר חובה לילדים מתחת לגיל 17) מפי איגוד הסרטים האמריקני מפני שהסרט הכיל אלימות רבה.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב ג'יימס הורנר.
אלבום הפסקול יצא לאור בידי Varèse Sarabande ב-2 בדצמבר 2003 לתקליטור CD והוגבל ל-3,000 עותקים.
הורנר הלחין את הפסקול יחד עם שימוש של תופים מפלדה.
שיר הנקרא "We Fight for Love" הושמע במהלך הסרט ובוצע והוקלט בידי "תחנת הכוח" אך לא היה בפסקול הרשמי של הסרט.
קוֹמְמִיּוּת הוא מושב חרדי-חסידי באזור דרום השפלה בקרבת העיר קריית גת השייך למועצה אזורית שפיר.
במקום מתגוררות כמאה משפחות מכמה חסידויות.
קבוצת קוממיות התגבשה בשנת 1949 כקיבוץ של צעירי אגודת ישראל, והורכבה בעיקר מקבוצת לוחמים בפלוגה הדתית של אלכסנדרוני.
בתחילה שהו במחנה הכשרה בנחלת יהודה, על השטח שבו הקימה צא"י מאוחר יותר את כפר הנוער שדה חמד.
בשנת 1950 עלתה הקבוצה לנקודת הקבע בה היא יושבת כיום, על אדמות קק"ל.
לקראת שנת השמיטה ה'תשי"ב (1951–1952) התושבים חיפשו רב ובהמלצתו של הרב אברהם ישעיהו קרליץ פנו אל הרב בנימין מנדלזון שהיה הרב של קריית אתא (אז כפר אתא).
הרב מונה לתפקיד רב המושב.
הוא החזיק במשרה זאת במשך 27 שנים.
אחרי פטירתו בשנת ה'תשל"ט הוכתר כממלא מקומו בנו, הרב מנחם מנדל מנדלזון.
הוא כיהן כרב 32 שנה.
אחרי פטירתו בשנת ה'תשע"ב הוכתר כממלא מקומו בנו, הרב משה יוסף מאיר מנדלזון, לרב היישוב.
במקביל לעבודה החקלאית הוקמו במושב מספר בתי חרושת, בפרט כדי לספק פרנסה בשנת השמיטה.
בין השאר הוקמו מאפייה, מחלבה ומפעל רעפים.
ביישוב קיימים גם מפעל ליצור שיש, מפעל ליצור תפילין בהנהלת הרב אהרן אויש
ומפעל לחיתוך רצועות תפילין בהנהלת הרב אברהם שמדרה ומאפיית מצות.
בשנת ה'תש"ך המושב עלה לכותרות בקשר לפרשת יוסל'ה שוחמכר, אחרי שנתגלה שהילד הוסתר שם במשך כשבועיים.
בני הזוג קוט, שהסתירו את שוחמכר בביתם, נדונו למאסר של שנה על-תנאי לאחר שטענו, שבמשך רוב שהותו בביתם לא ידעו מהי זהותו האמיתית.
מספר תושבים, ובהם רב המושב, הועמדו לדין באשמת שותפות בחטיפה של אדם אחר, שטען כי נחטף בדרך דומה, אך זוכו לאחר שהתביעה חזרה בה משנתגלו העובדות.
כיום פועל ביישוב כולל אברכים בראשות הרב דוד שמידל, בו האברכים שוהים במשך כל השבוע, ושבים לביתם רק לשבתות, וכן תלמוד תורה לילדים, שתי ישיבות לנערים וצעירים ובית ספר בית יעקב יסודי לבנות.
על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה היישוב מדורג במקום החמישי מהסוף במדד החברתי כלכלי לשנת 2015.
תנועת קוממיות היא תנועה דתית וחרדים לאומיים, המונהגת בידי רבני מפלגת תקומה.
התנועה קמה בתשס"ו (2006), על רקע הפולמוס שהתפתח בציבור הדתי לאחר תוכנית ההתנתקות, ובמיוחד על רקע פולמוס סירוב הפקודה.
התנועה עוסקת במאבק למען ארץ ישראל השלמה, וכן בהחזרה בתשובה, הנהגת חוקי ההלכה במדינה, הפחתת התלות בכלים חילוניים במדינה, הסברה ועוד.
התנועה הקימה את תנועת רגבים וכן גרעינים תורניים בגוש דן.
תנועת קוממיות שואפת להפוך את מדינת ישראל למדינה יהודית-תורנית, המונהגת על ידי חוקי התורה.
התנועה דוגלת בהמעטת השימוש בכלים חילוניים, כגון אמצעי התקשורת ובתי המשפט, ובהחלפתם בכלים דתיים כגון תקשורת דתית ובתי דין רבניים, כדרך 'להשבת עם ישראל לשורשיו ומורשתו'.
אחד מעקרונות התנועה הוא הנחישות, ('קומה זקופה') שמתבטאת באמונה בצדקת הדרך ופעולות אקטיביות תוך התחשבות פחותה בדעת הקהל החילונית (בניגוד לזרמים אחרים בציונות הדתית שרואים בדעת הקהל דבר שיש להתחשב בו במידה זו או אחרת).
תנועת קוממיות קשורה באופן בלתי רשמי במפלגת "תקומה" (הפועלת כחלק מרשימת הציונות הדתית כיום) ופועלת מאותם משרדים בירושלים.
למעשה קוממיות מונהגת על ידי רבני מפלגת "תקומה".
התנועה עוסקת רבות במאבק על ארץ ישראל השלמה, בין השאר בעליות להריסות היישוב חומש (שפונה בהתנתקות) ובחיזוק המאחזים.
התנועה רואה במאבק זה מצווה חשובה, וקוראת במפורש לסירוב פקודה של חיילים ושוטרים במקרה של פקודה לפינוי או פגיעה ביישובים.
התנועה מתנגדת ל"עבודה ערבית זולה" וקוראת למעסיקים להימנע מהעסקת ערבים (היענות לקריאה זו עלולה לחשוף את המעסיק לתביעה, אזרחית ופלילית, על הפרת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה).
התנועה גם מתנגדת לקיום מצעד הגאווה אותו מקיימת הקהילה ההומוסקסואלית מדי שנה בירושלים, ובין היתר ארגנה "מצעד בהמות" כחלק מפעולות המחאה נגד המצעד.
התנועה גם עוסקת בהחזרה בתשובה, בעיקר באזור תל אביב.
במרץ 2010 פרסם יו"ר התנועה משה (מוסא) כהן קריאה להתפקדות אנשי ימין לליכוד, אף שאינם מתכוונים להצביע למפלגה זו בבחירות לכנסת, וזאת על מנת להשפיע על דרכה של מפלגה זו.
לטענת כהן צעד כזה אינו מנוגד לערך הישרות, היות שלטענתו כך היא דרך ההתנהלות המקובלת בליכוד, וקבוצות נוספות של בעלי אינטרסים התפקדו לליכוד על מנת לקדם אג'נדה מסוימת
רבני התנועה הם מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, ובהם הרב דב ליאור, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב אליקים לבנון, הרב דוד חי הכהן והרב חיים ירוחם סמוטריץ'.
יו"ר התנועה הוא מוסא כהן.
התנועה הוציאה בין השנים תשס"ו-תשס"ח ירחון תורני חודשי בשם "קומי אורי", שעסק בענייני השעה.
כמו כן הוציאה התנועה עלון שבת שיצא באופן בלתי רציף בין השנים תשס"ו-תש"ע והופץ בכ-60,000 עותקים בבתי כנסת בישראל.
החל משנת תש"ע פסק העלון להופיע באופן עצמאי, והוא מופיע לעיתים כמדור בעיתון בשבע.
התנועה עוסקת גם בנושא שידוכים במגזר הדתי.
קומלינה זקופה (שם מדעי: Commelina erecta) היא מין של צמח בעל פרחים עשבוני רב שנתי.
קרויה כך משום צורתה המזדקרת מהקרקע, יחסית לקומלינות דומות, כגון הקומלינה המצויה והיהודי הנודד.
עלי הקומלינה הזקופה ארוכים, בעלי שפה תמימה ומסורגים.
מגעם דביק מעט כתוצאה מעשרות שערות דקיקות המאפשרות לעלה להיצמד לצמחים סובבים.
פרחיו בעלי שלושה חפים (סוג של עלי כותרת) בעלי גוון כחול בהיר ובולט, שניים מהם בולטים וגדלים בזווית של כ-120 מעלות ביניהם, חלקם העליון חופף קלות.
ביניהם קבוצה של אבקנים צהובים ומתחת להם לשונות השחלה.
הוא פורח אך ורק בצל, ולכן ניתן לראות את פריחתו מוקדם בבוקר.
בצהריים חפיו מתכווצים והפרח הבולט נעלם לתוך תרמיל מיוחד, עד למחרת.
המין מקומי באמריקה הצפונית והדרומית, כולל מקסיקו, ארגנטינה וארצות הברית.
כמין שורד היטב, הוא התפשט בקלות ופלש לאזורים נוספים, שם הוא נחשב לעיתים כעשב שוטה.
הקומלינה הזקופה היא מין פולש בישראל.
נפוץ בגינות מושקות, ולרוב נחשב לטפיל.
צומח פעמים רבות בסמוך לחמציצים או במדשאות, ובעל יכולת לטפס על צמחים אחרים.
קרוי לעיתים בטעות "היהודי הנודד", אף על פי ששם זה שייך לקומלינה אחרת במשפחתו, בעלת שלושה עלי כותרת.
קומלינה (שם מדעי: Commelina) היא סוג של צמח בעל פרחים.
באנגלית היא קרויה גם פרח היום (Dayflower) ודמעות האלמנה (Widow's Tears).
צוינה לראשונה בכתובים על ידי קארולוס ליניאוס, כולל מין שנקרא על שמו.
שמה המדעי קרוי על שם הבוטניקאי ההולנדי יאן קומליין (Jan Commelijn), שהיה בין השאר אוצר הגן הבוטני של אמסטרדם, שם נולד ונפטר.
רוב מיני הקומלינה הם עשבוניים חד שנתיים או רב שנתיים.
קיים בהם מנגנון נדיר יחסית, בו הפרחים מוחזקים בנרתיק דמוי תרמיל במהלך היום.
נרתיק זה נפתח ומתכווץ בתלות עם מידת האור והלחות באוויר, ומשחרר את החפים - סוג של עלי כותרת, המקיפים את האבקנים ולשונות השחלה.
הפרחים נראים לעין רק בשעות היום בהם האור מועט, לרוב בשחר, ולאחר מכן קשה למוצאם.
העלים מסורגים, מוארכים ובעלי שפה תמימה.
הקומלינה נפוצה ביבשות אמריקה, אפריקה, אסיה ואירופה, ובחלק מהמקומות נחשבים מיניה כעשבים שוטים.
הצמח משתרש היטב באדמות סלעיות ויכול להתפרש באזורים אורבניים בקלות.
ללא עישוב, הקומלינה יכול להתפשט לרוחב גנים שלמים.
באירופה הוא נחשב לסימן של עזובה, היות שפרחיו בולטים בגנים נטושים והריסות עירוניות.
מספר מינים אף השתרשו כפולשים בארץ, הבולט מביניהם הוא הקומלינה הזקופה.
מספר מינים, כגון הקומלינה הבנגהלית, נאכלים כירקות עליים במדינות באפריקה ודרום מזרח אסיה.
קומליניים (שם מדעי: Commelinaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, המכילה כ-650 מינים שונים ב-40 סוגים.
ידועה גם בשם משפחת ה-Spiderwort.
אחת מהמשפחות הבודדות שזוהו החל מעבודותיו של קארולוס ליניאוס ועד APG II מ-2003 בתצורתן הנוכחית, ללא שינוי.
מיני הקומליניים תורבתו כצמחי נוי, אך גם כוללים עשבים שוטים.
מאפיין משותף של צמחים אלו הוא הגבעול המוצק, לרוב עם בליטות בכל הצטלבות.
עלים מסורגים, תמימי שפה ומוארכים, לעיתים סוקולנטים.
צמחים דו-מיניים, קיימים מינים עם האבקה עצמית.
פורחים לתקופה קצרה, לעיתים יום אחד בלבד.
הפרחים בעלי שלושה עלי כותרת (לעיתים רק שניים בולטים לעין), לרוב עם שישה אבקנים פוריים ושחלה עלית.
הפירות הם הלקטים, המונים מספר מצומצם של זרעים.
מרבית הסוגים מעוטי או נטולי צוף.
סוגי המשפחה מצויים ביבשות אירופה, אמריקה, אסיה ואפריקה, בפזורה רחבה.
מינים רבים במשפחה הועברו למקומות חדשים כצמחי נוי.
היהודי הנודד (Tradescantia) - כ-71 מינים
קומלינה (Commelina) - כ-170 מינים
קומלינאים (שם מדעי: Commelinales) היא סדרה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, ממחלקת החד פסיגיים.
מאפיין בולט של המשפחה הוא גבעול חלש יחסית ובעל פרקים בולטים.
מכילה מספר מצומצם של משפחות, על פי שיטת המיון של APG II מ-2003:
קומליניים, הגדולה מביניהן עם כ-650 מינים;
כף הקנגורו (Haemodoraceae) עם 75 מינים, רובם בחצי כדור הארץ הדרומי;
פונטדריים (Pontederiaceae) עם תריסר מינים, כולל יקינתון המים (ידוע גם בשם איכהורניה עבת רגל);
Hanguanaceae עם שני מינים באסיה.
קומנדוס היא סדרת משחקי טקטיקה בזמן אמת המתרחשים בתקופת מלחמת העולם השנייה והעוקבים אחר הרפתקאותיו של צוות הקומנדו הבריטי.
סדרת המשחקים מתבססת על אירועים היסטוריים שקרו, אם כי אינה נשענת עליהם במדויק.
הסדרה יצאה למערכות ההפעלה Microsoft Windows ו-Mac OS X.
המשחקים פותחו בידי חברת המשחקים הספרדית Pyro Studios והופצו על ידי Eidos Interactive.
נקודת המבט בכל המשחקים למעט האחרון שבהם היא איזומטרית, כאשר לשחקן ניתנת השליטה על מרחב גדול במפה.
"קומנדוס: מאחורי קווי האויב" (Commandos: Behind Enemy Lines) יצא ב-24 ביוני 1998 וכלל 20 משימות שנעות בין סבוטז', התנקשות והצלת אנשים.
השחקן מפקד על שישה לוחמי הקומנדו הבריטי, כאשר לכל לוחם מיומנות וכישורים משלו: לוחם הכוחות המיוחדים, צלף, נחת, פלס, נהג ומרגל.
חלק מהמשימות הזכירו סרטים הוליוודים, כך למשל:
המשימה השלישית (Reversed Engineering) - נקודת השיא של פיצוץ הסכר דמתה למתרחש בסרט הקולנוע "כוח 10 מנברון".
המשימה הרביעית (Restore Pride) - כיבוש הוילה הגרמנית דמה למתרחש בסרט הקולנוע "12 הנועזים".
המשימה החמישית - סצנת הרכבל מזכירה רבות את המתרחש ב"הנשרים פשטו עם שחר".
המשימה ה-14 (D-Day Kickoff) - השמדת סוללות החוף, כמו העלילה המרכזית ב"תותחי נברון".
המשימה ה-15 (End of the Butcher) - משימת ההתנקשות - שדמתה למשימה ב-"12 הנועזים: המשימה הבאה".
המשימה ה-18 (Force of Circumstance) - פיצוץ הגשר דמה לסצנה בסרט "הגשר על הנהר קוואי".
"קומנדוס: מעבר לדרישות התפקיד" (Commandos: Beyond the Call of Duty) היא חבילת הרחבה למשחק הראשון שיצאה במרץ 1999 וכללה שמונה משימות נוספות ורמת קושי מוגברת.
"קומנדוס: גברים של אומץ" (Commandos 2: Men of Courage) הוא משחק ההמשך הישיר למשחק הראשון אשר יצא ב-2001 וכלל מנוע תלת־ממדי שהציג גרפיקה משופרת, וכמו כן הציג מספר דמויות חדשות כגון גנב, כלב בול טרייר (שמעביר חפצים מדמות אחת לשנייה ומשמש כגורם הסחה) ואשת קשר מפתה.
המשחק נחשב למצליח יותר מקודמו וגם כאן היו משימות שדמו לסרטים, כדוגמת:
המשימה Saving Private Smith דמתה לסרט "להציל את טוראי ריאן".
המשימה Das Boot, Silent Killers מבוססת באופן חלקי על הסרט "הצוללת".
המשימה Castle Colditz - הצלת שבוי מלחמה בגרמניה - מבוססת באופן חלקי על הסרט "הבריחה הגדולה".
"קומנדוס: היעד ברלין" (Commandos 3: Destination Berlin) יצא באוקטובר 2003. בהבדל ממשחקים קודמים, משחק זה כלל גרפיקת תלת־ממד ותוספת כלי נשק, כאשר הפעם כל לוחם מסוגל להשתמש מעבר לכישוריו האינדיבידואלים.
כמו כן, נוספה האפשרות לתפוס מחסה מירי נגדי.
"קומנדוס: כח תקיפה" (Commandos: Strike Force) הוא הראשון בסדרת קומנדוס שכלל משחק ממבט ראשון (FPS), בדומה למשחקי מלחמה אחרים כדוגמת Call of Duty.
המשחק יצא בתחילת 2006 ודווקא משום השוני במשחקיות, המשחק לא התקבל בהתלהבות.
שם אמיתי: ג'ק או'הרה (ג'רי "טייני" מק'הייל בגרסאות מסוימות)
תאריך לידה: 10 באוקטובר 1909
ג'ק או'הרה הוא אלוף אגרוף במשקל כבד ממוצא אירי, אשר נידון על ידי בית דין צבאי ל-14 שנות עבודה בכפייה על הכאת קצין.
גזר דינו הוקפא לאחר שהצטרף לשורות הקומנדו הבריטי.
קודם לסמל לאחר הפשיטה באי וגסו שנורווגיה, בה חטף כדור בזרועו ופשט לבדו על בונקר צבאי לאחר שנותר לבדו במערכה וללא תחמושת.
אפיון דמות: אלים במיוחד, בעל חושי לחימה והישרדות גבוהים.
חזק במיוחד, מהמם אויבים ושובר דלתות, קופץ מגבהים, מטפס על צוקים ונתלה על חבלים.
יכול להסוות את עצמו בתנאי שטח מדבריים או מושלגים.
כלי הנשק המועדפים עליו הם סכין וידיו החשופות.
מצויד במכשיר רדיו המופעל מרחוק שמשמש כהטעיה.
הדמות מבוססת ככל הנראה על פי חייו של קולונל פאדי מיין מן ה-SAS.
שם אמיתי: סר פרנסיס טי וולרידג'
מקום לידה: שפילד, הממלכה המאוחדת
סר פרנסיס טי וולרידג' הוא נצר למשפחת אצולה.
זכה במדליית זהב בצליפה באולימפיאדת ברלין.
בשנת 1940 הרג מפקד חיל מצב גרמני בנרוויק בירייה ממרחק של למעלה מקילומטר.
נחשב לאחד הצלפים הטובים בעולם.
אפיון דמות: טיפוס מחושב וקר רוח, צלף מיומן ויעיל ביותר במקרים בהם נדרשת יכולת חמקנות או הריגות מטווח רחוק.
ברשותו כמות מוגבלת של כדורים בכל שלב במשחק, ונדיר שהוא יפספס את מטרתו.
משימתו לרוב היא לפנות את הדרך מאויבים ממרחק כדי שצוותו יצליח במשימתו.
לאחר מכן הוא ימצא מחסה מאחורי הריסות בניין או רכס הרים כדי לספק תגבורת לכוחות הקומנדו השונים.
מסוגל לטפס על מכשולים וצוקים כדי למקם את עצמו לעמדת ירייה.
מתפקד כחובש הצוות כשהנהג לא בנמצא.
תאריך לידה: 3 באוגוסט 1911