tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שהוא עובר ליד השנייה – הוא כבר לא יוכל להחליף ידיים שוב.
השופט רשאי לעצור את המתחרה במקרים הבאים:
ניסיון ההנפה נכשל יותר מפעם אחת
כאשר הקטלבל נוגע ברצפה או בגופו של הספורטאי
התנהגות לא הולמת של הספורטאי
הספורטאי מבצע את התרגיל בצורה שיכולה להסב לו נזק
שיטת אימון בעזרת משקולת קטלבל.
מניעים או מניפים את המשקולת מסביב לגוף (כל הגוף צריך לעבוד קשה כדי להניע ולייצב אותה)
אימון בקטלבלס הוא אימון תנועה של כל הגוף, המשלב את כל מרכיבי הכושר: כוח גופני, סיבולת, גמישות, קואורדינציה, זריזות ומהירות.
האימון מתבצע בעיקר על ידי הנפות, כאשר הגוף צריך לשלוט ולהגיב לתנועה.
הדבר מתבצע דרך תרגול תנועה של כל הגוף בצורה דינמית.
בישראל, החלו אימוני קטלבלס בשנת 2006 בהרצליה על ידי אורי הירש, מייסד אימון הקטלבלס בישראל.
בשנת 2011 הוקמה הפדרציה הישראלית לספורט הקטלבלס על ידי מיכאל ברושטיין – מסטר ומאמן קטלבלס ספורט, אשר עלה מברית המועצות בשנת 1991.
הפדרציה הישראלית לספורט הקטלבלס (IKSF – Israel Kettlebell Sport Federation) נוסדה בשנת 2013. יו"ר הפדרציה הראשון הוא ולדימיר דורוכוב.
בשנת 2011, מיכאל ליסיצ'קין ייצג לראשונה את ישראל בזירה הבין-לאומית.
באליפות אירופה לחובבנים שנערכה בעיר שאולאי שבליטא התחרה ליסצ'קין בקטגוריית המשקל של עד 78 ק"מ, הצליח לדחוק 56 דחיקות בתרגיל הלונג סקייל וזכה במקום ראשון.
קטלאנית יהודית (Catalànic בשפת המקור) הייתה שפה יהודית שנוצרה מהשפה הקטלאנית ודובריה היו קהילות יהודיות באיים הבלאריים ובחבלי ולנסיה וקטלוניה שבספרד.
השפה דומה לשפה השואדית למרות שלא היה שום קשר בין הקהילה היהודית שדיברה את השואדית לקהילה בקטלוניה.
הדמיון נובע מהקרבה בין קטלאנית ואוקסיטנית, שהיא שפת הבסיס של השואדית.
השפה פרחה בתור הזהב בקטלוניה בעיקר במאה ה-12 ונכחדה לאחר גירוש ספרד ב-1492. כיום השימוש במילים עבריות על ידי בני האנוסים והיהודים אשר מדברים את השפה הקטלאנית יוצרים למעשה את השפה מחדש.
קטלוג ציבורי מקוון (בראשי תיבות בעברית: קצ"מ, ובאנגלית: OPAC) הוא קטלוג ספרייה ממוחשב מקוון.
צוות הספרייה וציבור הקוראים יכולים לגשת למידע באמצעות המחשבים בספרייה או בגישה מרחוק, באמצעות האינטרנט.
הקטלוג הממוחשב החליף את הכרטיסיות בספריות רבות החל משנות ה-70 של המאה ה-20, והיה בעל ממשק משתמש טקסטואלי - דבר שהצריך ידיעה של פקודות חיפוש ייעודיות.
מאז אמצע שנות ה-90, בתהליך הדרגתי, הותאם ממשק המשתמש של הקטלוגים המקוונים ל"מראה אינטרנטי", והפך נגיש דרך דפדפן אינטרנט.
בישראל קיים קטלוג ציבורי מקוון בספרייה הלאומית, בספריות אוניברסיטאיות, וכן בספריות ציבוריות.
קטכיזם (מיוונית: κατηχισμός, ובהמשך מלטינית של ימי־הביניים: catechismus) הוא מדריך אמונה בזרמים השונים של הדת הנוצרית, הבנוי במתכונת של שאלות ותשובות.
מטרתו העיקרית של הקטכיזם היא להדריך את המאמינים בתורת הדת, לשכנע את המפקפקים ולהציג את עיקרי האמונה הדתית.
מדריכי אמונה נוצרו כבר בימי אבות הכנסייה כמו האנכירידיון של אוגוסטינוס מהיפו , יוחנן כריסוסטומוס וקירילוס מירושלים.
על בסיס אלו, ובתוספות שונות, נוצרו מדריכי אמונה רבים נוספים בימי הביניים, בהם תפס מקום מרכזי הדיון המשולש באמונה (הקרדו, הסימבולום אפוסטולורום), תקווה (תפילת פאטר נוסטר) והאהבה או החסד (עשרת הדיברות).
במדריכי האמונה המאוחרים יותר יש גם דיונים בנושאים אלו ובנושאים נוספים.
הקטכיזם קיבל חשיבות רבה יותר אחרי התפשטות השימוש בדפוס במהלך המאה ה-16, כאשר הזרמים השונים בפרוטסטנטיות ובכנסייה הקתולית הוציאו שורה של קטכיזמים המבוססים על מדריכי האמונה מימי־הביניים, שמצידם הלכו בעקבות כתבי אבות הכנסייה, ובמיוחד אוגוסטינוס.
הקטכיזם החשוב ביותר של תקופת הרפורמציה במאה ה-16 היה הקטכיזם הקטן של מרטין לותר (1529).
בקטכיזם זה נוספו לדיון בעשרת הדיברות, הקרדו ותפילת האדון גם דיונים בטבילה, הווידוי והאוכריסטיה (Sakrament des Altars).
לותר כתב גם קטכיזם גדול (Der Große Katechismus), שיועד בעיקר לאנשי דת ולא לציבור הרחב.
ביהדות גרמניה במאה ה-19 ראו אור מספר ספרי קטכיזם יהודי, להוראת יסודות הדת היהודית.
ספרי הקטכיזם ראו אור הן בזרם הנאו-אורתודוקסיה והן ביהדות הרפורמית.
הקטכיזם היהודי התבסס על עשרת הדיברות, על שלושה עשר העיקרים של הרמב"ם ועל שלושת העיקרים של ר' יוסף אלבו.
סידור חליפי של ספרי הקטכיזם היו חלוקה משולשת של חובות האדם כלפי האל, חובותיו כלפי עצמו וכלפי הזולת.
החובות לזולת מדגישות את הנאמנות לחברה ולמדינה ואת חוסר הסתירה שבין נאמנות זו לבין עיקרי הדת היהודית.
בין מחברי ספרי הקטכיזם היהודי נמנו שאול אשר וישראל קליי.
קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן מקטלג למעלה מ-750 יצירות של יוזף היידן, בעריכתו של אנתוני ואן הובוקן.
בשונה מן הקטלוג של לודוויג פון קכל ליצירות וולפגנג אמדאוס מוצרט או הקטלוג של אוטו אריך דויטש ליצירות פרנץ שוברט, המסודרים שניהם כרונולוגית על פי תאריך החיבור, הקטלוג של הובוקן, כזה של וולפגנג שמידר ליצירות יוהאן סבסטיאן באך, מסודר על פי סוגת היצירה.
כל הסימפוניות, למשל, נמצאות בקטגוריה I, כל רביעיות המיתרים נמצאות בקטגוריה III, סונאטות לפסנתר בקטגוריה XVI וכן הלאה.
II דיברטימנטי ב-4 קולות או יותר (1-47)
X יצירות שונות לבאריטון Baryton (כלי קשת בעל מיתרים סימפתטיים) (1-12)
XI שלישיות לבאריטון, כינור או ויולה וצ'לו (1-126)
XII דואטים עם באריטון (1-25)
XIV דיברטימנטי עם פסנתר (1-13)
XV שלישיות לפסנתר, כינור או חליל וצ'לו (1-40)
XVIIa פסנתר בארבע ידיים (1-2)
XIX קטעים לשעון מכני (Flötenuhr) (1-32)
XX * יצירות אינסטרומנטליות על "שבע המילים האחרונות של ישו"
XX-2 גרסה כוראלית ל"שבע המילים האחרונות של ישו"
XXIV קנטטות ואריות עם תזמורת
XXVI שירים וקנטטות עם פסנתר
XXVII קאנונים (קודש 1-10, חילוניים 1-47)
XXXI מוזיקה לשירי עם סקוטיים (273) וולשיים (60)
קטלאו (בפורטוגזית: Catalão) היא עיר ורשות מקומית בדרום מדינת גויאס שבברזיל.
היא ממוקמת באזור הידוע כיצרן גדול של דגנים, בקר וזרחה.
נמצאים בעיר גם מפעלים של תאגיד ג'ון דיר וכן מפעל מיצובישי.
ההתיישבות בעיר החלה בסביבות שנת 1728, עם בנייתם של מספר צריפים אשר נועדו לתמוך בקבוצות שחדרו לאזור.
בשנת 1859 הפכה קטלאו לעיר מוסמכת מבחינה חוקית.
סיפורו של ה"קוֹנגָדָס" (בפורטוגזית: Congadas), הפסטיבל הפופולרי של קטלאו, החל בשנת 1820, כאשר עבדים חופשיים-למחצה הגיעו לעיר על מנת לעבוד במטעי הקפה.
העבדים הביאו עמם את המנהגים שלהם, ביניהם גם פולחן כלפי מריה אשר כלל תערובת של טקסים אפריקניים וקתוליים.
כיום, הפסטיבל כולל מוזיקה וריקודים שהושפעו רבות מהתרבות של קונגו ומוזמביק.
קטלוג מסיה (צרפתית: Catalogue de Messier) הוא רשימת עצמים אסטרונומיים אשר הוכנה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה תחת השם "קטלוג של ערפיליות וצבירי כוכבים" ופורסמה ב-1771. הסיבה העיקרית לעריכת הרשימה הייתה שמסיה היה צייד שביטים והיה מתוסכל מעצמים שדמו לשביטים והפריעו לו בחיפושיו מדי לילה.
הפתרון של מסיה היה להכין רשימה של עצמים אלה, תאורם ומיקומם בשמי הלילה, יחד עם עוזרו פייר מאשן.
הגרסה הראשונה, שפורסמה בשנת 1774, כללה 45 עצמים הממוספרים מ-M1 (ערפילית הסרטן) ועד M45 (פליאדות).
מכיוון שמסיה חי וביצע את תצפיותיו בצרפת, בחצי הכדור הצפוני, רשימת העצמים כוללת רק עצמים אשר ניתן לראות מאזור זה, הנמצאים בין הקוטב השמיימי הצפוני לבין קו רוחב שמיימי של כ-35.7°-.
עצמים מרשימים רבים אשר ניתן לצפות בהם מחצי הכדור הדרומי, כגון ענן מגלן הגדול והקטן, אינם נכללים ברשימה.
כל העצמים בקטלוג ניתנים לתצפית באמצעות משקפת או טלסקופ קטן (בתנאי ראות טובים), ולכן מהווים מטרות תצפית פופולריות עבור אסטרונומים חובבים.
באביב המוקדם, אסטרונומים נוטים אף לערוך מפגשים של "מרתון מסיה", כאשר היעד הוא לצפות בכל העצמים ברשימה תוך לילה יחיד.
קטלאז הוא אנזים המצוי כמעט בכל האורגניזמים הנחשפים לחמצן, המפרק מי חמצן (H2O2), שהם תרכובת המזיקה לאורגניזם, למים ולחמצן.
הקטלאז נמצא בבעלי חיים, בצמחים, בפטריות ובמיקרואורגניזמים רבים.
באדם מצוי הקטלאז כמעט בכל תאי הגוף ואיבריו, ונמצא בכמות גדולה בכבד, בכליות ובדם.
קטלאז הוא אחד האנזימים בעלי זמן המחזור (turnover number) הגבוהים ביותר: מולקולת קטלאז אחת מסוגלת לפרק מדי שנייה עד ל-200,000 מולקולות מי חמצן.
הקטלאז הוא חלבון המורכב מארבע תתי-יחידות (טטרהמר), כל אחת באורך של יותר מ-500 חומצות אמינו.
הוא מכיל ארבע קבוצות הם (ברזל) המאפשרות לאנזים להגיב עם מי חמצן.
ה-pH האופטימלי לקטלאז באדם הוא 7. במינים אחרים משתנה ה-pH האופטימלי ועשוי לנוע בטווח של 4 עד 11, תלוי במין.
כאמור, קטלאז מכיל קבוצת הם, ולפיכך מיוצג בנוסחת התגובה כ-FeCat.
תגובה זו מתרחשת בשני שלבים:
לואי ז'אק טנאר אשר גילה את מי החמצן היה הראשון שהבחין ב-1811 בקיומו של חומר האחראי לפירוק מי החמצן.
ב-1900 הכימאי הגרמני אוסקר לאו העניק לקטלאז את שמו, וכן גילה כי האנזים נמצא בצמחים ובבעלי חיים רבים.
ב-1937 ג'יימס בטשלר סאמנר גיבש קטלאז מבקר וב-1938 פרסם את משקלו המולקולרי של האנזים.
ב-1969 רוצף קטלאז של בקר.
המבנה התלת־ממדי של החלבון התגלה ב-1981.
קטיפה היא סוג של בד ארוג, המתאפיין באריגה בעלת צפיפות אחידה ובפלומת אניצים רכה המסגלת לו מגע רך וייחודי.
ניתן לייצר קטיפה מסוגים שונים של חוטים.
חומר הגלם האידיאלי לייצור קטיפה הוא חוטי משי.
קטיפה מיוצרת רבות גם מסיבי כותנה, אך אופן ייצור זה מניב בד יוקרתי פחות.
בשנים האחרונות מיוצרים גם בדי קטיפה סינתטיים, בעיקר מפוליאסטר, ניילון, ויסקוזה, אצטט ואף משילובים בין חומרים סינתטיים לחומרים טבעיים (כגון ויסקוזה ומשי).
קטיפה מיוצרת לעיתים גם מפשתן או מצמר.
לעיתים נהוג להוסיף לחומר הגלם גם מעט לייקרה, על מנת לשפר את גמישותו של המוצר הסופי.
בד הקטיפה נארג באמצעות נול מיוחד אשר אורג שתי פיסות אריג בעת ובעונה אחת.
קטיפה נחשבה באופן מסורתי כבד יקר אשר שימש למוצרי מותרות.
קטיפה היא בד קשה לניקוי, וכיום נהוג לנקותו באמצעות ניקוי יבש.
מקור אמנות אריגת הקטיפה הוא כנראה בקשמיר העתיקה, ומתוארך לתחילת המאה ה-14.
ריצ'רד השני, מלך אנגליה, הורה בצוואתו משנת 1399 שגופתו תיעטף בבד אותו כינה "Velveto", ככל הנראה סוג של קטיפה .
המקורות האירופיים המוקדמים ביותר של אריגת קטיפה אמנותית הם לוקה, ג'נובה, פירנצה וונציה האיטלקיות.
גנואה משמשת גם כיום כמקור מרכזי ליצוא קטיפה.
מאוחר יותר הפכה אמנות אריגת הקטיפה פופולרית בקרב אורגים פלמים, ובמאה ה-16 נחשבה העיר ברוז' כיצרנית קטיפה איכותית לא פחות מזו האיטלקית.
קטל 1 (בהולנדית: Ketel One) היא וודקה שמקורה בסקידאם שבהולנד.
במקור זיקקה המשפחה חנייבר במשך תקופה ארוכה שראשיתה בשנת 1691. את הוודקה הזו מכינים מ 100% חיטה ומזקקים בשיטת זיקוק דודי.
הוודקה היא בעלת 40% אלכוהול בנפח.
בשנת 1992 משפחת נולט הקימה את "מזקקות נולט" בארצות הברית.
מוצרי החברה נמכרים בכל העולם וגם בישראל.
מקור השם קטל 1 הוא במכל הזיקוק (קטל) הראשון שייצרו בשביל זיקוק הוודקה בשנת 1864 ומשתמשים בו עד היום.
וודקה קטל 1 מגיעה בכמה טעמים שונים:
קטלוג מאוחד לכתבי עת הוא קטלוג ביבליוגרפי המרכז רישומי קטלוג של כתבי עת ממספר קטלוגים, לרוב מהקטלוגים השונים של הספריות השונות של מדינה מסוימת.
קטלוג מאוחד מאפשר למעוניינים להגיע בקלות לכתב העת בו הם מעוניינים, על ידי כך שהוא מרכז במקום אחד את רישומי הספריות השונות, והוא חוסך מהמבקשים את כתב העת לחפש את הפריט בקטלוגים השונים של הספריות השונות.
קטלוג מאוחד לכתבי עת בישראל
בישראל, מנהלת הספרייה הלאומית את "הקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)".
הקטלוג מאגד רישומים של מעל 100,000 כתבי עת מכ-170 מוסדות, בהם אוניברסיטאות, מכללות וספריות של מגוון מכוני מחקר פרטיים, ממשלתיים ואקדמאים.
הקטלוג מנוהל בשיתוף עם "מלמ"ד" - המרכז לשירותי מידע דיגיטליים, המאגד את פעילות הספריות בישראל,
ראשיתו של הקטלוג בפרויקט של "ועדת המשנה לדוקומנטציה במדעי הטבע" של הוועד הישראלי לאונסק"ו.
בוועדת משנה זו היו מיוצגים המסודות השונים למדעי הטבע שבארץ ישראל, ובשנת 1955 הם הפיקו את הקטלוג המאוחד לכתבי עת הראשון: "רשימת כתבי עת בספריות ישראל ממדעי הטבע".
קטלוג זה כלל רק כתבי עת במדעי הטבע והוא לא כלל כתבי עת ברפואה.
כמו כן לא נכללו בו כתבי עת בעברית, כל אלו מחמת אילוצים של חוסר זמן.
הקטלוג כלל כתבי עת שנרשמו עד לשנת 1954. הקטלוג הוכן על ידי ד"ר ע פפרמן וערך על ידי ק' לוי, והוא הופק בשיתוף עם הספרייה הלאומית, אז בראשות ק' וורמן.
הקטלוג הכיל 123 עמודים של כתבי עת מ-23 ספריות.
הקטלוג הכיל כאמור רשומות לועזיות בלבד, וצורף לו מבוא בעברית ובאנגלית.
המניעים להקמת הקטלוג, כפי שציינו עורכיו במבוא, היו: "הרחבת המחקר המדעי מאז קום המדינה, בקשיים המרובים בהשגת העיתונות המדעית מלפני תום מלחמת העולם השנייה, וחוסר האפשרות להשתמש באוצרות בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי שעל הר הצופים", עקב היותו מובלעת ישראלית בירושלים החצויה, מבלי שתהיה יכולת גישה אליו לציבור.
בשנת 1964 יצא לאור המהדורה השנייה של הקטלוג המאוחד לכתבי עת, הפעם על ידי הספרייה הלאומית, בשיתוף עם המרכז לאינפורמציה מדעית וטכנולוגית שעל ידי המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, משרד ראש הממשלה.
מהדורה זו כללה כתבי עת שנרשמו עד לסוף 1962. בקטלוג זה מציינים העורכים כי מספר הספריות הכלולות במהדורה זו הוא 28, לעומת 16 במהדורה הקודמת, וכי מהדורה זו מכילה כפי 5 מהמהדורה הקודמת.
ואכן במהדורה זו 538 עמודים, בצירוף מבוא בעברית ובאנגלית.
גם במהדורה זו כמו במהדורה הקודמת נכללו רק כתבי עת במדעי הטבע והטכנולוגיה, וללא כתבי עת לרפואה, זאת משום שרוב כתבי העת ברפואה היו מכונסים תחת קורת גג אחת בספרייה הרפואית שבבית החולים הדסה בירושלים.
במהדורה זו נכללו לראשונה כתבי עת בעברית, אולם הם הובאו בתעתיק באותיות לטיניות.
כך גם כתבי עת משפות אחרות הובאו כולם בתעתיק לטיני בלבד.
תוספת למהדורת 1964 (המהדורה השנייה) יצאה לאור בשנת 1967, והיא הכילה 397 עמודים של רשומות נוספות, מעבר למה שמופיע במהדורה השנייה.
בשנת 1969 הוקמה ועדה משותפת לספריה הלאומית ולספריות האוניברסיטאיות בישראל, "הוועדה המתמדת של הספרייה הלאומית והספריות האוניברסיטאיות", תחת השאיפה לפתח פרויקטים בשיתוף פעולה בין ספרייתי.
במסגרת זו הוקמה תת-ועדה לקטלוגים מאוחדים, והוחלט על עדכון מיידי של הקטלוג.
מאחר שלא ניתן היה להפיק עדכון מודפס של הקטלוג בתדירות סבירה, הוחלט על מעבר לפורמט מכני, ובמסגרת זו הופקה גרסה של הקטלוג בפורמט של סרט מגנטי היכול להיקרא על ידי מחשב, דבר שאפשר הפקה בקצב רב יותר.
בנוסף הוציאה הוועדה בשלהי שנת 1971 מהדורה חדשה (שלישית) של הקטלוג.
קטלוג זה הכיל למעלה מ-15,000 כותרים, מ-44 ספריות ברחבי הארץ.
גם קטלוג זה כלל רק כתבי עת שבתחומי מדעי הטבע והטכנולוגיה בלבד.
את הקטלוג ערכו והוציאו אנשי הספרייה הלאומית.
בשנת 1975 יצאה לאור מהדורה רביעית, במהדורה זו נכללו לראשונה גם כתבי עת מתחום מדעי החברה וכתבי עת מתחום הרפואה.
במהדורה זו נרשמו 30,000 פרסומים מ-108 ספריות, והיא המהדורה הראשונה שהופקה מתיעוד דיגיטלי - סרטים מגנטיים שהוכנו למהדורה שקדמה לה.
הקטלוג מנוהל בשיטה ידנית למניעת כפילויות: כל ספרייה המשתתפת בקטלוג שולחת את המידע על כתב עת שהיא מחזיקה ברשותה ל"קטלוג המאוחד", ואלו יוצרים רשומה מתאימה בקטלוג, ויוצרים הפניה לכל מוסד המחזיק אף הוא בכתב עת זה, בליווי תיאור מפורט על אלו פריטים מכתב העת מוחזקים בכל מוסד.
הקטלוג המאוחד בישראל מציג מידע גם מספריות שאין להן קטלוג מקוון כלל, ובכך הוא מהווה גורם משמעותי בחשיפת מלאי כתבי העת שבמכונים השונים לציבור.
הקטלוג מנוהל כיום במערכת הקטלוג וניהול הפריטים "aleph 500", שפותחה על ידי חברת Ex Libris הישראלית, והוא מקוון ברשת באמצעות ממשק המשתמש המקוון (OPAC), שפותח אף הוא על ידה.
(הקטלוג נגיש בשני ממשקים שונים, בממשק aleph, ובממשק של TDnet).
קטכולאמין הוא תרכובת אורגנית המכילה קבוצת קטכול (קבוצת בנזן המכילה שתי קבוצות צד הידרוקסיליות) ומתמיר אמיני.
הקטכולאמינים נוצרים מחומצת האמינו טירוזין.
חומרים אלו מסיסים במים ונקשרים לחלבונים שונים, ובאופן זה מועברים בזרם הדם בגוף.
הטירוזין מגיע אל גופינו בצורת חלבון דרך המזון הנצרך, או על ידי הידרוקסילציה של חומצת האמינו פנילאלנין על ידי האנזים פנילאלנין הידרוקסילאז.
COMT הוא אנזים שמפרק קטכולאמינים בנוזל החוץ-תאי.
הקטקולאמיניים הם חלק ממערכות המוליכים העצביים המרכזיות של המוח.
העיקריים שבהם הם אדרנלין (אפינפרין), נוראדרנלין ודופמין וגם הם משתייכים לקבוצת המונואמינים.
אדרנלין ונוראדרנלין משתחררים מליבת יותרת הכליה, והם בעלי תפקיד מכריע בוויסות תגובת הילחם או ברח בגוף.
מוליכים עצביים מקבוצת הקטכולאמינים מיוצרים מחומצות האמינו טירוזין.
הטירוזין נאגר בנוירונים מפרישי קטכולאמינים, ודורש מספר תגובות על מנת להפוך למוליך העצבי הרצוי בגוף.
ייצור קטכולאמינים מווסת על ידי אנזים המכונה מונואמין אוקסידאז.
רמת השחרור של קטכולאמינים בקליפת המוח הקדם-מצחית יכולה לשנות במהירות את חוזק הקשרים ברשתות קדם מצחיות, כדי לתאם בין מצבים קוגניטיביים ותודעתיים לבין הדרישות הפיזיולוגיות המתעוררות בעקבות גירויים ואירועים שונים בסביבה.
רמות גבוהות של קטכולאמינים, המופרשות בשעת לחץ כתגובה למצבי מתח, יכולים לדכא במהירות את הפעילות של קליפת המוח הקדם-מצחית ולהעביר אותה למצב "offline" כדי להגיב לסכנה על ידי העברת השליטה על ההתנהגות למערכות פרמיטיביות יותר כמו האמיגדלה והסטריאטום שמתווכים תגובות אינסטינקטיביות.
קיימות מספר תרופות בשוק שהן אנלוגים של הקטכולאמינים.
קטיפה כחולה הוא סרט קולנוע מסוגת מתח מאת דייוויד לינץ' משנת 1986. בסרט משחקים קייל מקלכלן, איזבלה רוסליני, דניס הופר ולורה דרן.
שם הסרט נלקח משיר בעל אותו שם של הלהקה "The Clovers".
אף על פי שבעת יציאתו לאקרנים קיבל הסרט ביקורות מעורבות, עם השנים הייתה לו עדנה והוא נעשה לסרט פולחן, ואף זיכה את לינץ' במועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
את הרעיון לסרט הגה לינץ' כבר בשנת 1973, אך אולפני הפקות רבים סירבו להפיק את הסרט בשל המוטיבים האלימים והמיניים שבו.
לבסוף, אולפנו של המפיק האיטלקי דינו דה-לורנטיס הסכים להפיק את הסרט.
המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את "קטיפה כחולה" כאחד מהסרטים הטובים בכל הזמנים.
מכון הסרטים האמריקאי דירג אותו ברשימת סרטי המסתורין הטובים ביותר.
תלמיד המכללה ג'פרי בומאנט חוזר לעיר הולדתו בפרברי לומברטון, קרוליינה הצפונית, לאחר שאביו, טום, עבר התקף כמעט קטלני ממצב רפואי.
בהליכה הביתה מבית החולים, ג'פרי חוצה מגרש ריק ומגלה אוזן אנושית קטועה, אותה הוא לוקח לבלש המשטרה ג'ון ויליאמס.
בתו של ויליאמס, סנדי, אומרת לג'פרי שהאוזן קשורה איכשהו לזמרת טרקלין בשם דורותי ואלנס.
כשהוא מסוקרן, ג'פרי נכנס לדירתה כשהוא מתחזה למדביר.
בזמן שהוא שם, הוא גונב מפתח רזרבי בזמן שדעתה מוסחת על ידי גבר במעיל ספורטיבי צהוב מיוחד, שג'פרי מכנה אותו "האיש הצהוב".
ג'פרי וסנדי נוכחים במופע של דורותי במועדון הלילה בו היא מופיעה, שם היא שרה את השיר "Blue Velvet", ועוזבים מוקדם כדי שג'פרי יוכל לפרוץ לדירתה.
היא מוצאת את ג'פרי מתחבא בארון ומאלצת אותו להתפשט באיומי סכין, אך הוא נסוג אל הארון כאשר פרנק בות', גנגסטר פסיכופתי וברון סמים, מגיע ומפריע למפגש ביניהם.
פרנק מכה ואונס את דורותי תוך כדי שאיפת גז ממכל, לסירוגין בין התקפי בכי וזעם אלים.
לאחר שפרנק עוזב, ג'פרי עוזב ומחפש נחמה מסנדי.
ג'פרי משער שפרנק חטף את דון, בעלה של דורותי, ואת בנה דוני, כדי לכפות עליה עבדות מינית.
ג'פרי חושד שפרנק חתך את אוזנו של דון כדי להפחיד אותה כך שתיכנע לו.
בזמן שהוא ממשיך להיפגש עם סנדי, ג'פרי נכנס למערכת יחסים סאדו-מזוכיסטית עם דורותי, שבה היא מעודדת אותו להכות אותה.
ג'פרי רואה את פרנק נוכח במופע של דורותי ומאוחר יותר מתבונן בו מוכר סמים ונפגש עם האיש הצהוב.
לאחר מכן, ג'פרי רואה את האיש הצהוב נפגש עם "גבר לבוש היטב".
כשפרנק תופס את ג'פרי עוזב את דירתה של דורותי, הוא חוטף אותם ולוקח אותם למאורה של בן, מקורב פלילי המחזיק את דון ודוני כבני ערובה.
פרנק מרשה לדורותי לראות את משפחתה ומאלץ את ג'פרי לצפות בבן מבצע ליפסינק מאולתר של "In Dreams" של רוי אורביסון, דבר שגורם לפרנק להתרגש עד דמעות.
לאחר מכן, הוא וחבורתו לוקחים את ג'פרי ודורותי לנסיעה מהירה למגרש של מנסרה, שם הוא שוב מנסה להתעלל מינית בדורותי.
כשג'פרי מתערב וחובט בפניו, פרנק הזועם וחבורתו מושכים אותו מהמכונית.
פרנק משמיע שוב את הקלטת של "In Dreams", מורח שפתון על פניו ומנשק את ג'פרי באלימות.
לאחר מכן פרנק מרסן את ג'פרי ומכה אותו עד לחוסר הכרה, בעוד דורותי מתחננת לפרנק שיפסיק.
ג'פרי מתעורר למחרת בבוקר, חבול ומוכתם בדם.
בזמן ביקורו בתחנת המשטרה, ג'פרי מגלה שהאיש הצהוב הוא שותפו של הבלש ויליאמס, טום גורדון, שרצח את סוחרי הסמים היריבים של פרנק וגנב מחדר הראיות סמים נרקוטיים שהוחרמו כדי שפרנק יוכל למכור.
לאחר שג'פרי וסנדי מכריזים על אהבתם זה לזה במסיבה, הם נרדפים על ידי מכונית שהם מניחים ששייכת לפרנק.
כשהם מגיעים לביתו של ג'פרי, סנדי מבינה שהנהג הוא החבר לשעבר שלה, מייק.
לאחר שמייק מאיים להכות את ג'פרי בגלל שגנב את חברתו, דורותי מופיעה במרפסת של ג'פרי עירומה, מוכה ומבולבלת.
מייק נסוג כשג'פרי וסנדי מובילים את דורותי לביתה של סנדי כדי להזמין טיפול רפואי.
כשדורותי מכנה את ג'פרי "המאהב הסודי שלי", סנדי המבולבלת סוטרת לו על כך שבגד בה.
ג'פרי מבקש מסנדי לספר לאביה הכל, והבלש ויליאמס מוביל פשיטה משטרתית על המפקדה של פרנק, שבה הורגים את אנשיו של פרנק.
ג'פרי חוזר לבדו לדירתה של דורותי, שם הוא מגלה את דון מת וגורדון פצוע אנושות.
כשג'פרי עוזב את הדירה, מגיע "האיש הלבוש היטב", אשר רואה את ג'פרי במדרגות ורודף אחריו בחזרה פנימה.
ג'פרי משתמש במכשיר הקשר של גורדון כדי לומר שהוא בחדר השינה לפני שהסתתר בארון.
"האיש הלבוש היטב" מגיע לדירה וג'פרי מבחין שהוא למעשה פרנק בתחפושת.
ג'פרי הורג את פרנק עם האקדח של גורדון כאשר פרנק פותח את דלת הארון.
רגעים ספורים לאחר מכן, סנדי והבלש ויליאמס מגיעים.
זמן מה לאחר מכן, ג'פרי וסנדי המשיכו את מערכת היחסים שלהם, טום בומאנט התאושש ודורותי התאחדה עם בנה.
אנג'לו בדלמנטי הלחין את פסקול הסרט.
הפסקול משלב ניו וייב, פופ ומוזיקה קלאסית.
המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" דירג את פסקול הסרט ברשימת הפסקולים הטובים ביותר בכל הזמנים.
זהו שיתוף הפעולה הראשון של בדלמנטי ודייוויד לינץ'.
הם שיתפו פעולה מספר פעמים נוספות בהמשך הקריירה של לינץ'.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים במונטריאול באוגוסט 1986 ולאחר מכן הוא השתתף בתחרות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר באותה שנה.
ב-19 בספטמבר הסרט יצא לאקרנים בתפוצה נרחבת ב-98 בתי קולנוע בארצות הברית.
בסוף השבוע לצאתו הסרט הכניס כ-789,409 דולר.
בסיכום הכנסותיו הסרט הכניס כ-8,551,228 דולר בארצות הברית בלבד.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר עבור דייוויד לינץ'.
בנוסף הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב; התסריט הטוב ביותר עבור לינץ' ושחקן המשנה הטוב ביותר עבור דניס הופר.
איזבלה רוסליני זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר.
בנוסף הסרט היה מועמד בעוד שש קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר עבור לורה דרן והשחקן הטוב ביותר עבור הופר.
הסרט זכה בארבעה פרסי איגוד המבקרים האמריקני: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור הופר והצילום הטוב ביותר.
מאה גיבורים ונבלים, פרנק בוטס ברשימת הנבלים, במקום ה-36
מאה שירים, השיר "In Dreams" של רוי אורביסון - מועמדות
עשרת הגדולים, ברשימת סרטי המסתורין, במקום ה-8
קטכול (Catechol) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה C6H4(OH)2/ זהו איזומר אורטו של בנזן-דיאול - בנזן אליו קשורות 2 קבוצות הידרוקסיל.
התרכובת משמשת כחומר גלם לייצור חומרי הדברה, תוספי מזון משפרי טעם ובשמים.
קטכול בודד לראשונה בשנת 1839 מ Catechu, מיצוי עתיר טאנין של עץ שיטה המשמש תוסף מזון.
כיום מיוצר החומר בתגובת חמצון של פנול עם מי חמצן
קטכול מגיב עם זרחן תלת כלורי (PCl3), זרחן אוקסי-כלוריד (POCl3) ופוסגן (COCl2) לקבלת אסטר טבעתי
ניתן לחמצן את הקטכול לקבלת קווינון
קטכול הוא ליגנד היוצר קומפלקסים כקלאט (ליגנד התורם יותר מזוג אלקטרונים אחד לחומצת לואיס) עם מתכות שונות: כך למשל עם ברזל תלת ערכי מתקבל היון
כמויות קטנות של קטכול מצויות באופן טבעי בפירות וירקות.
כשפרי או הירק נחשף לחמצן האנזים פוליפנול אוקסידאז (polyphenol oxidase) מזרז את חמצון הקטכול חסר הצבע לקווינון שמתפלמר לתת פיגמנט אדמדם-חום כך מתקבלת השחרה של תפוח אדמה או אבוקדו חתוך.
קטכול הוא אחד הפנולים הטבעיים הנפוצים בשמן ארגן ובפטריה פקועה דו-נבגית.
קטכול כקבוצה פונקציונלית מופיע בממגוון רחב של מערכות ביולוגיות.
מעטפת החרקים בנויה מכיטין הקשור לחלבון באמצעות קטכול.
קטכולאמינים הם הורמונים ונוירוטרנסמיטורים חשובים הבנוים מקבוצת קטכול אליה קשור אמין
קטיפנית (שם מדעי: Melanitta) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת הברווזיים.
הקטיפניות הן ברווזים שחורים בעלי עיניים לבנות ומקור ורוד, החיים בעיקר בים באזורים הצפוניים בכדור הארץ, באירופה, צפון אסיה, קנדה, אלסקה וכן באיים שונים.
בחורף הם חיים בעיקר על היבשה ונודדים בלהקות גדולות דרומה.
הם מקננים בקרבת החוף או בקרבת נהרות, יערות, בטונדרה או באיים שונים ויוצרים להקות גדולות לשם כך.
הברווזים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות מימיים כמו סרטנים או רכיכות ולעיתים גם מדגים.
קטלוג גְלִיזֶה לכוכבים קרובים (גרמנית: Katalog der Sterne näher, אנגלית: Catalogue of Nearby Stars) הוא קטלוג של כוכבים שמרחקם ממערכת השמש קטן מ-25 פארסק (81.5 שנות אור) שערך האסטרונום הגרמני וילהלם גליזה, יצא לראשונה בשנת 1957 וזכה מאז למספר תוספות ועדכונים.
המהדורה הראשונה של הקטלוג יצאה לאור בשנת 1957 ונערכה על ידי וילהלם גליזה בלבד.
הקטלוג במהדורה זו כלל 915 כוכבים ומערכות כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עלה על 20 פארסק (65 שנות אור).
הכוכבים בקטלוג סודרו על פי העליה הישרה שלהם וכוכבים ששייכים למערכת קיבלו תוספת של אות לטינית אחרי המספר הסידורי כדי להבחין ביניהם.
כך למשל קיבל סיריוס A את הציון גליזה 244 A ובן זוגו קיבל את הציון גליזה 244 B.
בשנת 1969 הוציא גליזה מהדורה מעודכנת של הקטלוג ובה 1,529 כוכבים שמרחקם ממערכת השמש לא עולה על 22 פארסק (72 שנות אור).
מהדורה זו פורסמה בשפה האנגלית, לעומת המהדורה הראשונה שפורסמה בגרמנית, ועל מנת לשמור על הסדר המקורי על פי העלייה הישרה של כוכבי הקטלוג, הכוכבים שנוספו למהדורה זו קיבלו ציון עם נקודה עשרונית כדי למקמם בין שני כוכבים מהמדורה הראשונה.
כך למשל קיבל הכוכב אלדברן את הציון גליזה 171.1.
בשנת 1970 פרסם האסטרונום הבריטי ריצ'רד וולי תוספת של 850 כוכבים לקטלוג של גליזה.
הוא מספר את הכוכבים בתוספת מ-9001 עד 9850. בעבר היה מקובל לציין כוכבים אלו עם הקידומת WO ואחריה המספר, אבל כיום משתמשים עבורם בקידומת GJ.
בשנת 1979 פרסמו גליזה והאסטרונום הגרמני הרטמוט יארייס תוספת של 453 כוכבים לקטלוג.
הקטלוג עם התוספות נקרא מאז קטלוג גליזה-יארייס ובסימון מקוצר GJ, במקום הקיצור GL שהיה מקובל עד אז.
למרות זאת, הכוכבים בעלי ציון GJ עד 915 עדיין נקראים גם בשם "גליזה XXX", בעיקר כאשר אין להם שם מקובל יותר (למשל גליזה 229).
הכוכבים שבתוספת חולקו לשתי קבוצות: הכוכבים שמרחקם היה בוודאות נמוך מ-23 פארסק מוספרו 1001 עד 1294 וכוכבים שמרחקם המדויק לא היה ידוע בזמן פרסום התוספת, אבל נראה שמרחקם לא עולה על 23 פארסק, מוספרו 2001 עד 2159.
בשנת 1991 פרסמו גליזה ויארייס את המהדורה השלישית של הקטלוג שכללה 3,803 כוכבים, מהם 1,388 כוכבים שלא הופיעו במהדורות הקודמות ובתוספות שלהן, ומוספרו 3001 עד 4388. כוכבים אלה מופיעים לפעמים עם הקידומת NN (Not numbered) או עם הקידומת הרגילה GJ.
בשנת 1998, כחמש שנים לאחר מותו של גליזה פרסם יארייס עדכון לקטלוג, אבל הגרסה הנפוצה היא עדיין המהדורה מ-1991, אם כי נעשו תיקונים של מיקום ומרחק הכוכבים שבקטלוג.
קטלוג לויטן הוא שם כולל לסדרת קטלוגים של כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה שערך האסטרונום ההולנדי - אמריקאי וילם יקוב לויטן.
לויטן עסק בחלק ניכר מעבודתו במדידת התנועה העצמית של כוכבים באמצעות השוואת צילומים של השמים בתקופות שונות ועל ידי מעבר שיטתי על כל השמים יצר רשימות של כל הכוכבים שנראו בצילומים והיו בעלי תנועה עצמית גדולה מספיק כדי שמיקומם ישתנה באופן נראה לעין.
הכוכבים שנכללו בקטלוגים היו בתחילה כוכבים מוכרים שהיו ידועים מימי קדם או שהתגלו על ידי אסטרונומים אחרים, אבל בהמשך חלק גדול מהכוכבים היו כאלה שרישומם בקטלוגים של לויטן היה התיעוד הראשון שלהם והציון שקיבלו בקטלוגים הפך לשמם המקובל.
בשנת 1923 פרסם לויטן שעבד באותה תקופה במצפה הכוכבים ליק רשימה של 749 כוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מחצי שניית קשת בשנה.
הכוכבים ברשימה מוספרו במספרים עוקבים וסודרו על פי העלייה הישרה שלהם ממערב למזרח.
הכוכבים שברשימה היו כוכבים מוכרים, חלקם עם ציון באייר ואחרים עם ציון מקטלוגים שונים שתנועתם העצמית התגלתה על ידי אסטרונומים שונים, ביניהם האסטרונום הגרמני מקס וולף, האסטרונום האמריקאי פרנק אלמו רוס והאסטרונום ההולנדי אדריאן ואן מאנן.
לאחר שעבר לויטן למצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד הוא פרסם בכתב העת של מצפה הכוכבים בין השנים 1927–1928 את תוצאות המדידה של התנועה העצמית של 2,000 כוכבים.
מדידות אלה בוצעו באזורים שונים של השמים כמו למשל צביר ההיאדות, ערפילית אוריון או הענן המגלני הגדול.
כמו ברשימה הקודמת, הכוכבים שברשימות מוספרו במספרים עוקבים כך שבכל פרסום חדש הספירה החלה מהמספר שאחרי המספר האחרון בפרסום הקודם.
בתוך כל אחד מהפרסומים הבודדים הכוכבים סודרו על פי העלייה הישרה שלהם כך שבכל פרסום הכוכבים מסודרים ממערב למזרח, אך הסדר לא נשמר כאשר מסתכלים על הרשימה המלאה.
בשנת 1932 פרסם לויטן תוספת של 441 כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה מחצי שניית קשת בשנה לרשימה שפרסם בשנת 1923. ברשימה זו נכללו כבר כוכבים רבים שתנועתם העצמית נמדדה על ידי לויטן עצמו.
ציונים אלה עדיין נמצאים בשימוש לזיהוי כוכבים, כך למשל הכוכב גליזה 65 נקרא גם L 726-8 (או לויטן 726-8) ו-EZ בדלי נקרא גם L 789-6 (או לויטן 789-6).
בשנות ה-30 של המאה ה-20 המשיך לויטן במדידת התנועה העצמית של הכוכבים באופן שיטתי ופרסם מדי פעם את תוצאות המדידות.
בשנת 1941 הוא פרסם קטלוג שכלל את הערכים של התנועה העצמית של למעלה מ-90,000 כוכבים בשמי הדרום.
בשנת 1955 פרסם לויטן את קטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מ-5 עשיריות של שניית קשת בשנה (LFT - Luyten Five Tenth Catalog).
הקטלוג כלל 1,849 כוכבים שקיבלו את הציון LFT XXXX.
ציון זה היה בשימוש עד ליציאת קטלוג LHS בשנת 1979.
בשנים 1957 ו-1961 הוציא לויטן את קטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מ-2 עשיריות של שניית קשת בשנה (LTT - Luyten Two Tenth Catalog).
החלק הראשון כלל 9,867 כוכבים בשמי הדרום והחלק השני כלל 7,127 כוכבים משמי הצפון.
כוכבים אלה קיבלו את הציון LTT XXXX שהיה בשימוש עד ליציאת קטלוג NLTT בשנת 1979.
בשנת 1979 פרסם לויטן את קטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מחצי שניית קשת בשנה (LHS - Luyten Half Second Catalog) שהיווה עדכון של קטלוג LFT משנת 1955. הקטלוג כלל 4,470 כוכבים שקיבלו את הציון LHS XXXX.
בשנת 1979 הוציא לויטן גם קטלוג מעודכן של כוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מ-2 עשיריות של שניית קשת בשנה (NLTT - New Luyten Two Tenth Catalog).
קטלוג זה כולל 58,845 כוכבים עם הציון NLTT XXXXX.
קטיפנית גלים או קטיפנית משברים (שם מדעי: Melanitta perspicillata) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הברווזיים המצוי בחופי אמריקה הצפונית.
הקטיפנית היא ציפור שחורה בעלת מקור כתום בעל כתמים לבנים רבים ועיניים לבנות אצל הזכרים בעוד הנקבות אפורות.
אורכה 44 ס"מ ומשקלה 900 גרם בנקבות, כשהזכרים גדולים יותר ואורכם 48 ס"מ ומשקלם עד 1 ק"ג.
הם בנויים לשחייה במים המלוחים של חופי ארצות הברית וקנדה באוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט והם מצפינים עד לאזור הארקטי.
הם נפוצים גם במים מתוקים, בעיקר בימות הגדולות.
בחורפים הם נודדים יחדיו כדי להימלט מהקור.
לברווזים אלה מקור גדול ורגליים בעלות קרומי-שחיה והם צוללים כדי לתפוס את מזונם: סרטנים או רכיכות שונות.
קטיפנית שחורה או קטיפנית אמריקאית (שם מדעי: Melanitta americana) הוא ברווז ים גדול, אורכו 43 עד 49 ס"מ.
שם המין הוא מלטינית ופירושו "אמריקאי".
המין מוגדר כ"קרוב לסיכון" (Near Threatened) על ידי IUCN.
הקטיפנית השחורה והקטיפנית המצויה מהוות את תת-הסוג oidemia.
ברווז זה מאופיין במקורו הגדול והרחב.
צבעו של הזכר שחור ומקורו צהוב ובולט בגודלו.
הנקבה היא חומה ולחייה בהירות, בדומה לנקבת הקטיפנית המצויה.
משקלה הממוצע של נקבה בוגרת הוא 980 גרם ואורכה 45 ס"מ.
משקלו הממוצע של הזכר הוא 1,100 גרם ואורכו 49 ס"מ.
מין זה נבדל מקטיפניות אחרות, מלבד מקטיפנית מצויה, בהיעדר נוצות לבנות על זכר הברווז, ובאזורים בהירים נרחבים יותר על הנקבה.
לקטיפנית שחורה ולקטיפנית מצויה קול אופייני, אשר נבדל באופן מובהק מקול ברווזים אחרים.
הקן נבנה על האדמה קרוב לימים, אגמים או נהרות, ביערות או בטונדרות.
7–8 ביצים מוטלות בכל פעם.
הנקבה דוגרת על הביצה כ-27–33 ימים.
הגוזלים עפים לראשונה בדרך כלל 6–7 שבועות לאחר הבקיעה.
עוף זה נודד הרבה ופעמים רבות חולף מרחקים גדולים מאוד בעת הנדידה.
הקטיפנית השחורה נפוצה באמריקה הצפונית בניופאונדלנד ולברדור ועד דרום-מזרח מפרץ הדסון.
הוא מקנן גם בצד הסיבירי של מצר ברינג, מזרחה מנהר יאנה.
בחורף הוא נודד דרומה לאזורי אקלים ממוזגים, על חופי ארצות הברית הצפונית וקנדה, לחופי האוקיינוס השקט דרומית ממחוז המפרץ של סן פרנסיסקו ולחופי מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי, באסיה הוא מגיע עד לסין.
חלק מהעופות עשויים להעביר את החורף בימות הגדולות.
מין זה תועה לעיתים נדירות למערב אירופה.
מין זה ניזון מסרטנאים ורכיכות על ידי צלילה, בהיותו נודד או מעביר את החורף בחופי ים, וכאשר הוא מקנן במים מתוקים ניזון מחרקים ומזחליהם, במיוחד משעירי כנף, ביצי דגים, ולעיתים רחוקות יותר, צמחייה כגון עדשת המים.
בחורף הוא עשוי לנוע בעדרים גדולים וצפופים בחופים מסוימים.
בעונת הרבייה הם פחות חברתיים.
קיימת סברה שהמין מעדיף אזורי מפרץ ואזורים שבהם עומקי מים שונים.
מצב השימור של הקטיפנית השחורה לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא NT (קרוב לסיכון).
מספר הפריטים המשוער הוא בין 530,000 ל-830,000, ובין 350,000 ל-560,000 מהם כנראה בוגרים, על בסיס ההשערה שהם מהווים כשני שלישים מהאוכלוסייה.
הסכנות העיקריות למין הזה מתרחשות בתקופת החורף ובעת נשירת הנוצות שלו כאשר הוא חשוף מאוד לפגיעה של שפכי נפט, זיהום נפט ממושך, הפרעות בני אדם וצמצום במקורות המזון עקב התפשטות זיהום הנפט.
מין זה סובל גם מהפרעתן של מעבורות השטות במהירות גבוהה.
המין חשוד גם בנשיאת וירוס שפעת העופות.
קטיפנית שחומה (שם מדעי: Melanitta fusca) היא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים המצוי בחופי אירופה ואסיה וביבשות שסביבן.
אורכה של הקטיפנית 51–58 ס"מ.
משקל הנקבות עד 1.2 ק"ג ומשקל הזכרים עד 1.5 ק"ג.
זהו ברווז שחור עם עיניים לבנות קטנות, מקור מחודד מעט הפונה כלפי מעלה שצבעו צהוב אצל הזכרים וורוד עד אפור בנקבות.
שולי הכנפיים לבנים והרגליים ורודות.
הקטיפנית חיה על פני הימים והחופים, בים הכספי וגם באגמים ונהרות רחבים ובטונדרה הארקטית בסיביר.
היא נמצאת גם באזורים ממוזגים יותר ומגיעה לבריטניה, צרפת וספרד.
היא מגיעה לעיתים גם לישראל.
הקטיפנית צוללת לתוך המים כדי לחפש את מזונה הכולל בעיקר רכיכות ותולעים ימיות.
מצב השימור של קטיפנית זו מוגדר כפגיע בגלל הצטמצמות שטחי המחיה וצייד.
בדרך כלל אורכם נע בין 29–52 ס"מ, משקלם בין 1–2 ק"ג ואורך כנפיהם כאשר הן פרושות לרוחב נע בין 90–100 ס"מ.
הקטיפניות הן גדולות, בדרך כלל הזכר שחור כולו, פרט לכתמים לבנים בכנף, מתחת לעין ומאחוריה.
והנקבה חומה כהה עם כתמים לבנים הדומים לאלה של הזכר.
הקטיפנית השחומה היא הגדולה ביותר מבין שלושת מיני הקטיפניות הידועים.
צבע נוצות הקטיפנית הוא לבן, חום או שחור, צבע רגליה כתום, חום או ירוק וצבע מקורה הוא שחור, חום, צהוב או כתום והוא ארוך.
קולה של הקטיפנית נחשב לשקט יחסית, אך במהלך עונת החיזור, הזכרים עושים קול שדומה ל "וואק-וואק".
מין זה מצוי בסקנדינביה, אסטוניה, סיביר וקזחסטן.
קיימות גם אוכלוסיות מבודדות שלו בטורקיה, ארמניה וגאורגיה.
בחורף נראים גם לאורך חופי מערב אירופה בדרום, ובצפון הים התיכון, יכולים גם להימצא בים השחור ובים הכספי וגם כן באוקיינוס האטלנטי.
נראית גם בצפון נורפוק בתצפיות ימיות.
את הקטיפנית ניתן לראות גם בבריטניה במשך כל חודשי השנה חוץ מיוני ויולי.
הקטיפניות השחומות מקננות על אגמי מים מתוקים ונודדות בשטחים הפתוחים בצפון-מערב של צפון אמריקה.
הן נמצאות בסביבות פתוחות וחופיות ומעדיפות מפרצים עם חופים חוליים ושפע של רכיכות למאכל.
בדרך כלל יימצאו במים עמוקים ורחוק מן החוף, לעומת מיני הקטיפניות האחרים, שיעדיפו להיות קרובים יותר לחוף.
מין זה גדל גם באזור הארקטי והממוזג בחלקה הארי של אירופה וצפון אמריקה.
הקטיפנית ניזונה מרכיכות, סרטנים, חרקים, דגים, קיפודי ים, תולעים, צמחים קטנים.
היא אוכלת כמעט אך ורק בצלילה: לוקחת טרף מקרקעית האוקיינוס, את הטרפים הקטנים שהיא אוכלת היא בולעת מתחת למים ואת הגדולים מחוצה להם.
בחורף אוכלוסיית הקטיפניות בבריטניה עומדת על כ-2,500 ציפורים.
באירופה לעומת זאת, אוכלוסיית הקטיפניות שווה לפחות מרבע מכמות הרבייה העולמית של הקטיפניות.
האוכלוסייה האירואסית המערבית של הקטיפניות השחומות נמצאת בעיקר במים צפוניים, אך לעיתים מגיעה גם לחופים האטלנטיים של ספרד וצרפת.
נוסף לכך, נמצאו עדויות לקיומן של הקטיפניות גם ביוון, אך האוכלוסייה שם לא עולה על כ-1,500 קטיפניות, ולכן היא קטנה מאוד ומשערים כי כבר נכחדה משם.
עונת הרבייה של הקטיפניות מתחילה בדרך כלל במאי-יוני ונעשית בצורה עונתית ומונוגמית והזוגות מנסים להגן על הטריטוריה שלהם מסביב לקן, בזוגות בודדים או בקבוצות קטנות.
הקנים נבנים על הקרקע, קרוב למים והם מוחבאים על ידי שיחים.
הנקבה מטילה בדרך כלל כ8–10 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 25–30 יום.
מיד עם תחילת הדגירה, הזכר עוזב והקשר הזוגי בין העופות נשכח ולא חוזר.
כאשר הגוזלים נולדים, אמם מטפחת אותם ומשגיחה עליהם בלילות למשך שבוע עד שלושה שבועות, לאחר מכן הם נשארים לבד בכדי לטפל בעצמם ולהצמיח את כנפיהם תוך 63–77 ימים.
קטלוג הנשים (ביוונית עתיקה: Γυναικῶν Κατάλογος, Gynaikôn Katálogos) הוא פואמה אֶפּית המיוחסת למשורר היווני הסיודוס, ומכילה רשימה גנאלוגית של נשים ידועות מהמיתולוגיה היוונית וצאצאיהן המפורסמים.
על פי ה'סודא' (לקסיקון ספרים עתיק) הפואמה כללה במקורה חמישה ספרים והכילה כ- 5,000-4,000 שורות שיר לערך, אלא שרובה של היצירה אבד במהלך השנים.
החוקרים הצליחו לשחזר כ-1,300 שורות מהיצירה, בהתבסס על פפירוסים שהכילו קטעים ממנה וכן על ציטוטים שלה שנשתמרו בכתבי מחברים שונים.
היצירה, שהייתה פופולרית מאוד בתקופה הקלאסית, יוחסה אמנם להסיודוס בן המאה ה-7 לפנה"ס, אך רוב החוקרים מתארכים את היצירה למאה ה-6 לפנה"ס ושוללים בכך את ייחוסה להסיודוס.
בתקופה הקלאסית כונתה היצירה לעיתים 'אֵהוֹיאָי' (Ἠοῖαι) בשל הנוסחה החוזרת 'אה הוי' (ἢ οἵη = 'או היא אשר...') הפותחת כל קטע ביצירה המתאר את אחת הנשים וצאצאיה.
מובנו המילולי של המונח 'קטלוג' ביוונית עתיקה הוא 'לומר הכל', ומקובל להשתמש בו כדי לאפיין קטעים ספרותיים המונים רשימות של אנשים, מקומות או חפצים (כדוגמת 'קטלוג האוניות' המופיע באיליאדה, ספר שני, שורות 759-494).
קטלוג הנשים מכיל רשימה של נשים ידועות מהמיתולוגיה היוונית, תוך פירוט האֵלים איתם שכבו והצאצאים שנולדו כתוצאה מכך.
וכך נפתח הקטלוג, לפי הקטעים ששוחזרו עד כה:
כמה מהנשים המפורסמות המופיעות בקטלוג
בין הנשים הידועות הנמנות בקטלוג, יש לציין את הבאות:
ספר ראשון - פירה, פנדורה, לדה, קליטמנסטרה, אלקטרה, איפיגניה (נקראת בקטלוג 'איפימדה').
ספר שני - אטאלנטה, היפרמנסטרה (בת דנאוס, אם הדנאים), דנאֶה (אמו של פרסאוס).
ספר שלישי - קסיופאה, אירופה, פסיפאה, אריאדנה, איו.
ספר רביעי - אלקמנה, איירופה.
ספר חמישי - הלנה, פנלופה.
חשיבותו של הקטלוג ויחסו ל'תיאוגוניה'
הקטלוג פורס במהלכו עץ גנאלוגי של הגיבורים המפורסמים של המיתולוגיה היוונית, החל מפִּירַה ודאוקליון, הוריהם הקדמונים של היוונים, ועד גיבורי מלחמת טרויה.
המיפוי הגנאלוגי נערך הן לפי משפחות והן לפי מיקומים גאוגרפיים, וסיפק אתוס היסטורי משותף למשפחות האריסטוקרטיות ביוון, שחשיבותו השתמרה הרבה אחרי התקופה הארכאית במהלכה חובר הקטלוג.
הקטלוג מזכיר בכמה היבטים את ה'תיאוגוניה' של הסיודוס, וזו אחת הסיבות שהקטלוג יוחס אליו: שתי היצירות עוסקות בפנתיאון האלים האולימפיים, שתיהן עושות זאת בצורה של עץ גנאלוגי ושתיהן מתעדות את הסיפורים המרכזיים של המיתולוגיה היוונית שחלקם אינם ידועים ממקורות אחרים.
עם זאת, הקטלוג מתייחד בכך שהוא עוסק גם בבני תמותה ולא רק באלים, ולא זו בלבד, אלא שהוא מתאר את הגנאלוגיה המיתולוגית דרך דמויות נשיות דווקא.
קטלגו קאי קולניאנה-קסופילה ) היא אמנית מיצג, מוזיקאית, סופרת, משוררת, מחזאית ומפיקת תיאטרון, יועצת תקשורת וקריאייטיב, ופעילה למען להט"ב מבוטסואנה.
קול-קס, המכנה את עצמה "ארטיביסטית" (הלחם של המילים אמנות ואקטיביזם) ידועה בתור הדמות הציבורית הראשונה בארצה לצאת בתור אדם טרנסג'נדר.
היא גם האדם הראשון מבוטסואנה להימנות כעמיתת טד.
קול-קס נולדה בשנת 1988 בFrancistown.
בשנת 2013, היא הייתה לבוטסואנאית הראשונה לצאת כאדם טרנסג' נדרית.
היא למדה בבית הספר היסודי "קליפטון" בבוטסואנה, ובגיל 18 למדה בפנימייה בדרבן שבדרום אפריקה.
היא סיימה תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת ויטווטרסראנד שביוהנסבורג, ותואר שני בזכויות אדם, תרבות וצדק חברתי באוניברסיטת לונדון.
היא הפכה למלגאית צ'וונינג (תוכנית בינלאומית ללימודים מתקדמים במוסדות השכלה בריטים) ב-2016.
קול-קס היא המייסדת של פסטיבל התיאטרון הלהט"בי, Queer Shorts Showcase Festival, שהוא הפסטיבל הלהט"בי הראשון והיחיד בבוטסואנה.
קול-קס, שהיא מוזיקאית בעלת הכשרה קלאסית, גם מנגנת בלהקה, Chasing Jakyb.
היא כותבת שירים עבור הקבוצה באנגלית ובשפת סטסוואנה (Setswana).
הלהקה הוציא את האלבום הראשון שלה, Bongo Country, ב-2015.
קול-קס זכתה בפרס "מיטב בוטסואנה" לשנת 2013/2014 בקטגוריה אומנויות הבמה.
היא דורגה במקום השני בפרסי המנהיגים הצעירים של שנת 2015. היא מונתה כעמיתת טד עולמית ב-2017, והייתה בת אומת המוטסואנה הראשונה לזכות במעמד זה.
בשנת 2018, היא נבחרה לרשימת "100 נשים" של OkayAfrica, בתחום האמנויות.
קול-קס היא חברה בקולקטיב האמנים Inside/Out, ושימשה בתור האוצרת של הפרויקט המרכז של הפורום הכלכלי העולמי בגאבורונה, "Global Shapers Community".
Mponeng - סרט אילם קצר בנושא ניראות טרנסג'נדרית.
הסרט הוקרן בבכורתו בפסטיבל הקולנוע Batho Ba Lorato בשנת 2015
Once Upon A Life - מחזמר; עלה לבמה לראשונה ביוהנסבורג, ב-2011
קטלוג כללי של ערפיליות וצבירי כוכבים הוא קטלוג של גרמי שמיים שפורסם על ידי האסטרונום ג'ון הרשל בשנת 1864 וכלל 5,079 עצמים, רובם גלקסיות וכן צבירי כוכבים וערפיליות מסוגים שונים.
לקטלוג הכללי של ג'ון הרשל קדמו מספר קטלוגים קודמים שלו ושל אביו, ויליאם הרשל, שהיוו את המקור העיקרי לעצמים שבו.
בשנת 1786 פרסם ויליאם הרשל את הקטלוג הראשון שלו, שכלל 1,000 ערפיליות וצבירי כוכבים שהוא עצמו גילה.
בקטלוג זה חולקו העצמים לשמונה קטגוריות, כאשר העצמים בכל קטגוריה סודרו לפי סדר גילויים.
כל עצם קיבל ציון המורכב ממספר רומי, המציין את הקטגוריה, ומספר סידורי, כך למשל העצם שצוין כ-I.1 הוא הערפילית הבהירה הראשונה שהתגלתה.
הקטגוריות שוויליאם הרשל השתמש בהן למיון העצמים הן:
ערפיליות פלנטריות (לא כל העצמים שוויליאם הרשל זיהה כערפיליות פלנטריות הן אכן ערפיליות פלנטריות)
צבירי כוכבים עשירים ודחוסים מאוד
התיאור ניתן בכתיב מקוצר שבו כל שם תואר מצוין באות גדולה ומילות יחס באותיות קטנות.
gmbM" פירושו בהיר למדי, גדול מאוד, מאורך מאוד בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח, מתבהר מאוד ובהדרגה בכיוון המרכז.
בתחילת הקטלוג ניתן מילון המסביר את הקיצורים.
בשנת 1789 פרסם ויליאם הרשל קטלוג המשך לקטלוג הקודם ובו 1,000 ערפיליות וצבירים נוספים שאותם גילה.
הקטלוג החדש נערך בצורה זהה לקודם עם אותן הקטגוריות, כאשר המספור של העצמים בכל קטגוריה המשיך ברציפות מהמספר של העצמים האחרונים בקטלוג הראשון.
בשנת 1802 פרסם ויליאם הרשל קטלוג המשך נוסף ובו 500 עצמים נוספים, גם הוא באותה מתכונת של שני הקטלוגים הקודמים.
הקטלוגים המוקדמים של ג'ון הרשל
בשנת 1833 פרסם ג'ון הרשל את קטלוג הערפיליות וצבירי הכוכבים הראשון שלו שהכיל 2,307 עצמים שבכולם צפה ממצפה הכוכבים שהקים בסלאו שבדרום אנגליה.
הקטלוג הכיל את רוב העצמים שבקטלוגים של אביו, וכן עצמים שהתגלו על ידי אסטרונומים אחרים, כמו למשל עצמי מסיה.
ג'ון הרשל לא חילק את העצמים לקטגוריות אלא מספר אותם במספור רציף על פי העלייה הישרה שלהם, כך שהעצם מספר 1 בקטלוג נמצא בעלייה ישרה .
העצמים שבקטלוג תוארו באופן דומה לאופן התיאור בקטלוגים של ויליאם הרשל תוך שימוש באותם הקיצורים.
הוא לא ציין ישירות את תאריך התצפית אלא את מספריהן של התצפיות, כאשר התאריך של כל תצפית לא צורף לקטלוג עצמו.
בסוף הקטלוג צירף ג'ון הרשל עשרות שרטוטים של ערפיליות נבחרות מתוך הקטלוג.
בשנת 1847 פרסם ג'ון הרשל קטלוג נוסף של ערפיליות וצבירי כוכבים שבהן צפה ממצפה הכוכבים שהקים בדרום אפריקה על מנת לצפות בשמי הדרום.
קטלוג זה הכיל 1,708 עצמים שמוספרו באופן רציף מ-2,308 בהתאם לעלייה הישרה שלהם, ותוארו בצורה דומה לעצמים מהקטלוג הקודם.
בשנת 1864 פרסם ג'ון הרשל את הקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שכלל את כל העצמים משני הקטלוגים הקודמים וכן עצמים נוספים שהתגלו על ידיו ועל ידי אסטרונומים אחרים ושלא נכללו בקטלוגים הקודמים.
הקטלוג הכללי נערך בצורה דומה לשני הקטלוגים הקודמים, אך מוספר מחדש, שוב על פי העלייה הישרה של העצמים.
העצמים תוארו בקטלוג בצורה דומה לתיאור שניתן בקטלוגים הקודמים וצוין מספק הפעמים שהעצמים נצפו על ידי ג'ון הרשל ועל ידי אביו בקטלוגים הקודמים.
קטלוג זה היווה את הבסיס לקטלוג הכללי החדש שפורסם 22 שנים מאוחר יותר על ידי ג'ון דרייר ושנמצא בשימוש עד היום.
כאשר משתמשים בקטלוג הכללי לציון גרם שמיים כותבים את הקידומת GC לפני המספר הסידורי של העצם וכאשר משמשים בציוני הקטלוג הכללי החדש כותבים NGC לפני המספר הסידורי של העצם.
השימוש בעלייה הישרה כדי לקבוע את הסדר של העצמים בקטלוג יוצר בעיה אם רוצים להוסיף עצמים לקטלוג.
מסיבה זו במעבר מהקטלוגים המוקדמים של ג'ון הרשל לקטלוג הכללי ובמעבר מהקטלוג הכללי לקטלוג הכללי החדש, היה צורך למספר מחדש את העצמים.
בעיה נוספת בשיטת המספור, היא שבשל נקיפת ציר כדור הארץ הקואורדינטות המשווניות של גרמי השמיים משתנות והסדר של העצמים עשוי להשתנות, בעיקר כאשר יש לשני עצמים הבדל קטן בעלייה הישרה והבדל גדול בנטייה.
כך למשל, לעצמים GC 68 ו-GC 69 (כיום מצוינים כ- NGC 136 ו-NGC 137 בהתאמה) היו בתקופת הייחוס 1860 קואורדינטות עלייה ישרה של ו- בהתאמה, אך בתקופת הייחוס J2000 קואורדינטות העלייה הישרה שלהם הן ו-, כך שמספריהם לא מייצגים את הסדר הנכון על פי העלייה הישרה שלהם.
הקִטְלוּג בתחום הספרנות והמידענות הוא תהליך יצירת נתונים על נתונים מטא-דאטה, שעניינם משאבי מידע המצויים בספריה, במוזיאון או בארכיון.
ספרים, הקלטות, תמונות, כתבי-עת, מפות ועוד.
המקטלג רושם את שמות היוצרים, כותרת היצירה והמונחים הקשורים בנושאים שטמונים במשאב, או קשורים אליו בלא שהופיעו בו במקור.
כתוצאה מפעולת הקטלוג נוצרת רשומה ביבליוגרפית דהיינו: רשומה ביבליוגרפית היא אכסניא לאיתור משאבים שקושרו אליה.
מאז שנות ה-70 הרשומות מותאמות לקריאת מכונה ומסודרות באינדקס מתאים לכלי אחזור מידע, כגון מאגרי מידע ביבליוגרפיים או מנועי חיפוש.
בדרך כלל מה שנוצר כתוצאה מהקטלוג הוא קָטָלוֹג.
הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, מהווה אות ומופת לדרך בה צריך להיראות קטלוג ספרייה.
זהו כלי גילוי המסמכים והאוספים שלה.
בקרה ביבליוגרפית הנה הבסיס הרעיוני עליו מושתת קטלוג.
היא מגדירה כללים לתיאור משאב המידע.
כללים אלה מוכתבים על ידי המטרה - לאתר מידע ולבחור מכל התוצאות שיתקבלו את זה שמתאים למשתמש.
המקטלג אחראי לתיאור המשאב - על סמך הפרטים שהמוציא לאור דאג לציין עליו או באמצעות איתור מידע חסר.
לכן, ועל מנת לאפשר למשתמש הגיע למשאב שיענה על צרכיו באופן המדויק ביותר, שומה על המקטלג לדייק בתיאור הנושא או הנושאים שהמשאב עוסק בהם, לסווג את המשאב עם בני מינו, ולעדכן את בקרת הזהויות של חומרי הספרייה.
משום כך ספרנים מקטלגים מהווים אחת מאושיות הספרייה: הם אחראים ליצירת הכלי שיכיל את המידע על המידע, וייתן אותו לדורשהו.
קִטְלוּג נעשה בעיקר במוסדות כמו ספריות, ארכיונים ומוזיאונים.
הוא עוסק במיון ובהבחנה בין סוגי משאבים כגון: ספרים, תמונות, חפצי מוזיאון וכיוצא באלה.
משאבי הספרות ומאגרי המידע של הספרייה כפופים לכללי קטלוג ספציפיים לספריות, אך יש שיטות קטלוג שונות, שמשרתות צרכים אחרים.
לדוגמה, מערכות מיוחדות שפותחו במיוחד לצורך קטלוג פריטי מוזיאונים כמו הנומנקלטורה לקטלוג מוזיאונים.
שש פונקציות של בקרה ביבליוגרפית
רונאלד האגלר זיהה שש פעילויות שבקרה ביבליוגרפית אמורה לשרת:
"זיהוי כל משאבי המידע הקיימים בהקדם האפשרי, מיד כאשר הם הופכים להיות זמינים." כלומר, יש לדעת על קיומו של משאב מידע, ולהכיר את זהותו, כבר מהתקופה שקדמה להוצאתו לאור ועוד בטרם ניתן להשיגו.
"זיהוי עבודות בנושאים שונים שמשאבי מידע מכילים, במלואן או חלק מהן." בהתאם לרמת הפירוט הנחוצה.
כלומר, בחבילה אחת יכולות להיות כלולות עבודות רבות.
או שעבודה אחת עשויה להקיף מספר חבילות.
השאלה העומדת לפתחו של המקטלג היא לעיתים האם תמונה בודדת נחשבת כמשאב מידע?
או האם אוסף תמונות הוא משאב המידע?
"איסוף שיטתי של משאבי מידע והוספתם לאוספים בספריה, בארכיון, במוזיאון, בקובצי תקשורת באינטרנט ובמאגדים אחרים כאלה." בעיקרו של דבר, רכישת פריטים אלה לאוסף כדי שיוכלו לשמש את המשתמש.
"הפקת רשימות של משאבי מידע שהוכנו על פי כללים סטנדרטיים לציטוט." דוגמאות לעזרי אחזור כאלה כוללים קטלוגים של ספריות, אינדקסים, עזרי איתור ארכיונים וכו'.
"מתן שם, כותרת, ציון הנושא וציון האפשרות לגישה שימושית למשאבי המידע הללו." באופן אידיאלי, יש מספר דרכים להגיע אל אותו פריט.
מטרת הקטלוג היא ליצור נקודות גישה וזאת באמצעות הנפקת דיי מטא-נתונים לרשומה הפונדקאית, שבעזרתם משתמשים יצליחו להגיע למשאב שהם מחפשים.
יש לנקוט בשיטה עקבית כשיוצרים את המטא-נתונים, וזאת באמצעות בקרת זהויות.
"מתן אמצעים לאיתור כל משאב מידע או עותק ממנו." בספריות, קטלוג הגישה המקוונת (OPAC) למשל, מספק מידע על מיקום, מספר שיחה ומציין אם הפריט זמין.
בקרה ביבליוגרפית היא המצאה עדכנית.
בעבר הרחוק, היו חורטים, או רושמים את הנתונים על גבי לוחות, בימי הביניים נעשו כבר רשימות על רשימות.
המצאת הדפוס במאה ה-15 אפשרה לייצר עותקים מרובים של אותו כותר.
יוהאן טריתיים ספרן גרמני, המציא את שיטת רישום הביבליוגרפיה בסדר כרונולוגי: באינדקס מחברים אלפביתי.
קונרד גסנר, המשיך את דרכו.
בספרו הוא ערך רשימת ביבליוגרפיה והוסיף אינדקס לתיעוד הנושאים.
הוא ערך רשימה אלפביתית של מחברים, ציין את שם המשפחה שלהם לפני השם הפרטי, והנחיל בכך נוהג חדש.
הוא גם הנהיג אזכור שם המחברים באיות שונה, והקדים בכך את זמנו בנושא בקרת זהויות.
אנדרו מאונסל הוסיף בקרה ביבליוגרפית משלו, ויצר דרך לאיתור ספר על פי שם המשפחה של מחברו, על פי נושא הספר ולפי שם המתרגם.
במאה ה-17, סר תומאס בודלי יצר קטלוג מסודר אלפביתית לפי שם משפחת המחבר ולפי רשומות נושא.
ב-1697, פרדריק רוסטגארד קידם את נושא הקטלוג לפי נושאים, בחלוקה כרונולוגית ולפי גודל.
לפני כן הכותרות היו מסודרות רק לפי גודלן, בבקשו ליצור אינדקס נושא ומחבר לפי שם משפחה ולפי סדר המילים הנושאות את הכותרת המופיעה בעמוד השער של החיבור.
אחרי המהפכה הצרפתית, ממשלת צרפת הייתה הראשונה להנפיק קוד הוראות לקטלוג אוספי כל הספריות בארצה.
באנגליה, אנתוני פאניזי מספריית המוזיאון הבריטי יצר את "כללי הקטלוג של התשעים ואחד" (1841), ששימשו בסיס לקטלוג כללי במאה ה-19 ובמאה ה-20. צ'ארלס ג'ייט ממכון סמיתסוניאן בארצות הברית יישם את 91 הכללים של פאניצי ויבא אותם בזאת לארצות הברית.
קטלוג תיאורי, מבוסס על מערכת סטנדרטים שונה מקטלוג לפי נושאים.
התיאורי עוסק בתיאור הפרטים הפיזיים של המשאב.
למשל במקרה של ספר הקטלוג התיאורי יציין את מידותיו, מספר העמודים וכל המידע שבדף השער, ואם חסרים פרטים המקטלג מנסה להשלימם.
קטלוג לפי נושאים כשמו – מסווג לפי נושא.
הסיווג נעשה לפי כללי שיטות שונים כגון סיווג דיואי עשרוני או כותרות נושאים של ספריית הקונגרס.
הסיווג משתמש בדרך כלל באוצר מילים מבוקר בעוד שהאינדקס עשוי להשתמש באוצר מילים מבוקר או בשפה חופשית, או בשניהם.
מאז ימי ראשית הספריות, הספרנים קטלגו את היצירות.
מערכת המיון הראשונה נוסדה בספריית נינווה הנמצאת בעיראק של היום.
הקטלוג הראשון נחרט על גבי לוחות חרס.
המקטלגים רשמו משני צדי "הדף" כלומר חרטו משני הצדדים של לוח החרס.
קטלוגים עתיקים נמצאו גם בשומר.
בספריית אלכסנדריה היה קטלוג חלקי המורכב מרישום בשם "פנקס" - מילה שמקורה במונחי ספרות יוונית.
במקור היו 825 שברים של ה-"פנקסים" של קלה אחוס, אך רק 25 מהם שרדו.
בספרייה הקיסרית הסינית של שושלת האן במאה ה-3 לספירה היה קטלוג המונה כמעט 30,000 פריטים, כל פריט דומה בהיקפו בתוכן למגילה מערבית.
הקטלוגים הראשונים בעולם האסלאמי, סביב המאה ה-11, היו רשימות של ספרים שנתרמו לספריות על ידי אנשים בקהילה.
רשימות אלה הוזמנו על ידי התורם, והן נעשו לא על פי מידע ביבליוגרפי, אלא לפי מטרתן, לתאר את המלאי בספרייה.
ספריות מתקופות קדומות ובימי הביניים באירופה היו קשורות למוסדות ולמסדרים דתיים, כולל ספרית הוותיקן ברומא.
הקטלוגים הראשונים של ספריית הוותיקן קיימים כבר מסוף המאה ה-14. קטלוגים אלה עשו לרוב שימוש בסידור המשקף את סידור הספרים כפי שהוא, בספרייה.
ספריית הוותיקן פרסמה ב-1939 'כללים לקטלוג הספרים המודפסים' אלה תורגמו לאנגלית ופורסמו בארצות הברית ב-1949. בינתיים, ספריית סורבון בפריז צברה יותר מאלף ספרים, וב-1290 הייתה החלוצה לארגן לפי סידור אלפביתי.
לאחר המצאת הדפוס והפיכת הנייר למוצר זמין, מספר הספריות הלך וגדל, המשאבים בהן התרבו והיה כורח ליצור קטלוג שיאפשר לאתר את היצירות.
עד המאה ה-17 הספרייה נתפשה כאוסף של ידע אוניברסלי.
שני מחברים מהמאה ה-17, גבריאל נאודה, בצרפת וג'ון דורי בסקוטלנד, פיתחו שיטות לארגון הספרייה.
אפשר לומר שההיסטוריה של הקטלוג הנוהג בימנו מתחילה בשלב זה.
במזרח הקדום, הפריט המזהה היה כותרת היצירה.
מאז תקופת הרנסאנס, שם המחבר הוא פריט הזיהוי המרכזי.
הצורך בשיטה עקבית הביא להמצאת כל השיטות ולשכלולן.
כללי קטלוג בארצות דוברות אנגלית
הספריות בארצות דוברות אנגלית, חולקות מאז תחילת המאה ה-19 באותם תקנים לקטלוג.
התקן הראשון מיוחס לאנתוני פאניצי, שומר הספרים המודפסים של ספריית המוזיאון הבריטי.
"91 הכללים לקטלוג" שהוא חיבר, פורסמו ב-1841והיוו בסיס לקטלוג שנהג בספריות בבריטניה, במשך למעלה מ-150 שנה.
במאה ה-19, צ'ארלס קופין ג'ווט שהיה ראש הספרייה הסמית'סוניאנית שאמורה הייתה להפוך להיות הספרייה הלאומית של ארצות הברית, נשא חזון לקטלוג הספרייה הלאומית של ארצות הברית של אמריקה.
הוא ביקש להדפיס את הקטלוגים בדמות ספרים ויצר לוחות דפוס עבור כך.
הצורך להפיק קטלוג כספר היה מתוך חזונו לשיתופי פעולה בין ספרייתים.
כלליו פורסמו ב-1853. אולם, בעקבות סכסוך עם אחד מבחירי ההנהלה, ג'ווט פוטר מתפקידו ועזב את הספרייה הסמית'סוניאנית.
הוא התקבל לעבודה בספרייה הציבורית של בוסטון, תחילה מונה להיות מנהל הרכש ואחראי על הקטלוג.
ב-1858 הוא קודם בתפקידו והפך למנהל הספרייה; במהלך תקופה זו התפרסם חיבורו ה-"אינדקס לקטלוג חלק מאוסף הספרייה הציבורית המסודרת באולם בקומה התחתונה".
המאמר הציג מידע קטלוגי חדש וכללים חדשים לקטלוג.
מערכות קטלוג אלה הפכו למודל גם בספריות אחרות.
תרומה נוספת של ג'ווט הייתה הרעיון לרשום רשומות על גבי כרטיסים מסודרים לפי אלפבית.
צ'ארלס אמי קטר, ספרן אמריקאי שכלליו למילוני קטלוג פורסמו ב-1876 הוא מאבות המקטלגים בתקופה המאוחרת יותר.
קטר דגל ברעיון "פשטות." שתקל על החיפוש במאה ה-20 נוספו נושאים חדשים כמו הקלטות קול, סרטים ותצלומים, והיה צורך לקטלג גם אותם.
סימור לובצקי, שעבד בספריית הקונגרס ומאוחר יותר הפך להיות פרופסור באוניברסיטת UCLA, כתב ביקורת על כללי הכניסה של ALA מ-1949, והציע פתרון.
החלו להיווצר כללי קטלוג חדשים, הרשימה הלכה והתארכה והייתה כל הזמן צריכה להשתנות לפי סוגי הפריטים שנוספו.
לכן לובצקי הציע להמציא עקרונות בסיסיים לקטלוג.
לצורך כך הוא מונה לחקור את כללי הקטלוג בין השנים 1946–1969. הניתוחים שהוא ערך בהם, עיצבו את כללי הקטלוג החדשים.
כללי הקטלוג האמריקאים ואנגלו-אמריקאים שפורסמו במאה ה-20 היו:
כללי קטלוג לפי שמות מחברים וכותר:
המאה ה-21 הביאה עמה חשיבה חדשה לגבי דרכי קטלוג.