tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פרינז ג'וניור נולד ב-8 במרץ 1976 בלוס אנג'לס, קליפורניה; בנם היחיד של קתרין אליין (לבית קוקרן) ושל השחקן והסטנדאפיסט פרדי פרינז (אנ').
אימו ממוצא איטלקי, ואילו סבתו מצד אביו הייתה ממקור מהעיר קאבו רוחו (אנ').
בפוארטו ריקו, משום כך אימץ לחיקו את המורשת ההיספנית שלה והוא אף דובר ספרדית.
כשפרינז ג'וניור היה בן עשרה חודשים, אביו התאבד בירייה באקדח, ולאחר מכן עבר עם אימו להתגורר באלבקרקי, ניו מקסיקו.
הוא גילה משיכה למשחק כבר כשהיה ילד, ובימיו בתיכון השתתף בחוג לדרמה ובפרויקטים של בית הספר בתחום המשחק.
בשנת 1994, בתום סיום לימודיו עבר פרינז לעיר הולדתו, לוס אנג'לס, כדי להצליח כשחקן והחל להתנסות בתפקידים בסדרות טלוויזיה.
פרינז לוהק לתפקיד אורח בסיטקום של ABC, "אריזה משפחתית" בשנת 1995. לאחר מכן הופיע בסרט טלוויזיה בתפקיד ראשי, טרם כניסתו לתעשיית הקולנוע בדרמה "יום הולדת שמח, ג'יליאן" שיצא לאקרנים בארצות הברית באוקטובר 1996. כבר באותה שנה הוא קיבל את פרס גלובוס הזהב על היותו "מר גלובוס הזהב".
בשנת 1999 כיכב בסרט האימה "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" והמשכו "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון", הפכו אותו לכוכב נוער פופולרי.
מאז כיכב בכמה וכמה סרטים המכוונים בראש ובראשונה לצעירים ולצעירים ברוחם.
כך היה כשכיכב בסרט המדע בדיוני "מפקדת כנף" (1999) שהתבסס על משחק מחשב מצליח, וכמו כן בקומדיה הרומנטית "תלוי רק בך" (2000) שכוון בעיקר לבנות העשרה, כשפרינז גילם את הבחור המתוק והחייכן לאורך כל הסרט.
סרטיו אלו היו הצלחות קופתיות מרשימות, על אף שהמבקרים קטלו את סרטיו.
בשנת 2000 דירג אותו "פיפל" כאחד מ-50 הגברים היפים ביותר.
בשנת 2001 השתתף בסרט "בלשית בסטייל" בתפקיד הגברי הראשי.
בשנת 2002 המשיך באותו קו, כשגילם את דמותו של פרד ג'ונס בגרסה הקולנועית החיה לקומיקס המצליח "סקובי דו" ובסרט ההמשך "סקובי-דו 2: חופשי חופשי".
פרינז כיכב בחמישה סרטים יחד עם השחקן מתיו לילארד: ב"מפקדת כנף", "חיזורי קיץ", "יש לה את זה" ושני סרטי "סקובי-דו".
הוא השתתף בהופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "חברים", "פרייז'ר" ו"בוסטון ליגל".
כמו כן כיכב בסדרה משלו, קומדיית מצבים בשם "פרדי", ששידרה רשת ABC במשך עונה אחת בלבד (אוקטובר 2005 - מאי 2006).
בשנת 2010 הוא שיחק בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "24" של פוקס.
בספטמבר 2024, פורסם כי פרינז הצטרף לצוות השחקנים של סרט ההמשך ל"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון".
הסרט ייצא לאקרנים על ידי סוני ב-18 ביולי 2025.
ב-1 בספטמבר 2002 נישא פרינז לשחקנית היהודייה-אמריקאית, שרה מישל גלר בטקס שנערך בחליסקו, מקסיקו.
השניים הכירו מספר שנים לפני כן, בזמן הצילומים בלסרט "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון", אולם החלו לצאת רק בשנת 2000, והתארסו באפריל 2001. ב-19 בספטמבר 2009 נולדה בתם הראשונה.
ב-19 בספטמבר 2012 נולד לזוג בן; הם מתגוררים בלוס אנג'לס.
the Worldג'קדלגודלגודיבוב2012Mass Effect: Paragon Lostג'יימס וגה (אנ')דיבוב2019מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקרקיינן ג'ארוס (אנ')דיבוב2022מוכרים בלבד 3מתמודד באודישןחג מולד איתךמיגל2025אני יודע מה עשית בקיץ האחרוןריי ברונסוןGlisten and the Merry Missionדיבוב
6 פרקים; מנחה לצד דיינה קארווי2019 - 2020GEGG WARS: Galaxy of Crimeאוראק אדאלנידיבוב; 6 פרקים2021מלחמת הכוכבים: באד באצ'קיילב דאםדיבוב; פרק: "Aftermath"טרוויסדיבוב; 10 פרקים2022WWE Rivalsמנחהתוכנית פאנל ברשת A&E
פְּרֶדְיאָל (ברומנית: Predeal) היא עיירת סקי בעמק הפרחובה, במחוז בראשוב שברומניה.
היא נמצאת בגובה 1,060 מ' מעל פני הים, והיא העיירה הגבוהה ביותר ברומניה.
השם פרדיאל מקורו בשפה הרומנית - "Pre Deal", שפירושו "לפני הגבעה", או במילה הסלבית "פּרֶדֶל", שפירושה "גבול", "תחום".
פרדי רוקם (Freddie Rokem החליף את שמו ב-1975 מ-Rock).
(נולד ב-1945) בסטוקהולם שבשוודיה, פרופסור אמריטוס בחוג לאמנות התיאטרון ומופקד על הקתדרה על שם עמנואל הרצ'קוביץ לאמנות המאות ה-19 וה-20 שבאוניברסיטת תל אביב.
היה דיקן הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב בשנים 2002–2006.
פרדי רוקם למד בבית ספר העממי והתיכון בסטוקהולם.
בין 1962–1963 למד בבית ספר תיכון בארצות הברית.
עשה את חוק לימודיו בתואר הראשון בספרות אנגלית ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, לאחר מכן למד ספרות סקנדינבית ושוודית באוניברסיטת הלסינקי בפינלנד.
עשה את התואר השני בספרות אנגלית באוניברסיטה העברית.
את הדוקטורט הוא עשה באוניברסיטת סטוקהולם בשוודיה, נושא העבודה היה: "מסורת וחידוש בדרמה ובתיאטרון השוודים 1922-1914" והיא נעשתה בהדרכת של פרופסור אורג'אן לינדברגר.
התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בשנת 2000. יש לו מינוי קבוע של פרופסור אורח באוניברסיטת הלסינקי בפינלנד.
לימד כפרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד, האוניברסיטה החופשית בברלין, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטת מינכן.
החל משנת 2006 ועד 2009 כיהן כעורך ראשי של כתב העת Theatre Research International בהוצאה לאור של אוניברסיטת קיימברידג'.
הוא חבר מערכת של Theatre Journal בהוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
שימש כיועץ ספרותי לבמאי השוודי לייף סטינרבום בהצגות של "המלט" בשוודיה בשנים 1996–1997, למחזה "אדיפוס המלך" בדנמרק בשנים 1998–1999 ולמחזה "פר גינט" בנורווגיה בשנים 2000–2001.
היה פעיל במספר ארגונים בינלאומיים לחקר התיאטרון.
הוא כיהן כנשיא החברה הישראלית לחקר ולקידום התיאטרון הוא חבר בוועד המנהל של "האיגוד העולמי לחקר התיאטרון" IFTR ,והוא סגן נשיא של הארגון הבינלאומי לחקר המופע, PSi.
רוקם תרגם מספר מחזות של יהושע סובול וחנוך לוין לשוודית, כמו גם "רומן רוסי" של מאיר שלו ו"נוכחים נפקדים" של דויד גרוסמן.
נשוי לפרופסור גלית חזן-רוקם מן החוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית ולהם נולדו שלושה ילדים.
פרדי רוקם חוקר את ההיסטוריה של המחזאות והתיאטרון האירופאי והעברי-ישראלי והתאוריה של התיאטרון והמופע.
מסורת וחידוש: בדרמה ובתיאטרון השוודי 1922-1914
הספר Tradition and Innovation: Swedish Drama and Theatre 1914-1922 הוא עבודת הדוקטורט של פרדי רוקם (אז Rock (Freddie והוא ראה אור בשוודית בשנת 1977. הספר עוסק בשינויים שחלו בתיאטרון השוודי בתקופת מלחמת העולם הראשונה וכניסת המודרניזם לתיאטרון.
הרעיון המונח בבסיסו של הספר היא שהיו מספר מחזאים שנידחו עד סוף מלחמת העולם הראשונה מכיוון שהתיאטרונים לא היו מסוגלים להציג אותם ורק אחרי המלחמה מ-1919–1922
הם נדחו מכיוון שהיו מודרניים ומלנכוליים והזמן לא היה בשל לקבלם.
הספר עוסק במחזאים פר לגרקוויסט, וילמר ברגמן.
הדבר קרה בדור שאחרי סטרינדברג, על רקע המחזאות החדשנית של סטרינדברג, שנפטר ב-1912 והמחזאות שלו החלה להתקבל בראשית שנות העשרים, תקופה של תחיית הרעיונות המודרניים.
חלל תיאטרוני אצל איבסן, צ'כוב וסטרינדברג: צורות פומביות של פרטיות
ספרו זה Theatrical Space in Ibsen, Chekhov and Strindberg: Public Forms of Privacy יצא לאור בהוצאת UMI-Research Press באן ארבור במישיגן ה-1986 והוא עוסק בשינויים שחלו בעיצוב מרחב בתיאטרון כתוצאה מן הגיבוש של הריאליזם בתיאטרון ושבירתו.
טענת הספר היא שכל אחד משלושת המחזאים האלה, כל אחד בדרכו, יוצר הסתכלות ייחודית על העולם הבדיוני ובעיקר של עיצוב המרחב והחלל שלו.
אצל איבסן זהו נקודת מגוז אחת מרכזית; אצל צ'כוב זהו עולם שיש בו מוקדים רבים ובכיוונים שונים; ואצל סטרינדברג השינויים של החלל הבדיוני הם מאוד דינאמיים והדבר משקף בצורה הבולטת ביותר את השינויים הטכנולוגיים שחלו באותה תקופה, בעיקר את התפתחות אומנות הצילום והקולנוע.
להציג היסטוריה: ייצוג תיאטרוני של העבר בתיאטרון העכשווי
Performing History: Theatrical Representations of the Past in Contemporary Theatre ספרו זה של רוקם התפרסם בהוצאת אוניברסיטת איווה בשנת 2000 והוא זכה לציון הספר הטוב ביותר של השנה בחקר התיאטרון בשנת 2001 על ידי הארגון לתיאטרון השכלה גבוהה בארצות הברית.
ספר זה מתאר כיצד התיאטרון של אחרי מלחמת העולם השנייה מאפיין ומציג שני אירועים היסטוריים בעלי חשיבות רבה: המהפכה הצרפתית והשואה.
הספר בודק את המאפיינים העיקריים של מחזות שואה בישראל ושל מחזות על המהפכה הצרפתית באירופה ובארצות הברית.
בין הטענות העיקריות המוצגות בו היא הקביעה שהתיאטרון מתמודד עם כישלונות העבר בניסיון להבין, להשלים ואפילו לרפא את פגעי העבר.
כמו כן הספר בוחן את מקומו של העד כמתווך בין אירועי העבר לבין הקהל של היום, המעוניין להבין את אירועי העבר.
Strindberg's Secret Codes ראה אור ב-2004 באנגליה, ועוסק בהיבטים שונים של יצירתו של המחזאי השוודי אוגוסט סטרינדברג.
החל בעיצוב המרחב, הקשר לצילום, עיצוב המוות והעל-טבעי בתיאטרון של סטרינדברג ובידיעות של סטרינדברג של השפה העברית והעובדה שהוא כתב ספר לימוד לשפה העברית בשוודית
הספר חושף שורה של צפנים ביצירתו של סטרינדברג היכולים לטענת רוקם להעמיק את ההבנה של היצירה והחיים של הסופר והמחזאי השוודי הזה.
מחקרים על התיאטרון העברי והארצישראלי
רוקם חיבר שורה של מחקרים בנושא התיאטרון העברי והארצישראלי.
בהם שני מאמרים על הצגות הדיבוק בארץ ישראל בתקופת היישוב שהתפרסמו בכתב העת "קתדרה"
, מאמרים על יהושע סובול וחנוך לוין.
פרק בספרו "להציג היסטוריה: ייצוג תיאטרוני של העבר בתיאטרון העכשווי" מנתח את הצגתו של חנוך לוין "הילד החולם" ופרק אחר מתמקד במחזה "גטו" של יהושע סובול
רוקם גם חיבר את המבוא לספר של תרגומי מחזות לוין לאנגלית (שתורגמו על ידי ברברה הרשב) ייצא לאור בהוצאת אוניברסיטת סטנפורד) התזה המרכזית ביחס לחנוך לוין היא שיוצר יוצר תבנית עלילתית שיש בה שורה של איומים והאיומים האלה מתממשים בצורה מפתיעה, על אף שהם צפויים.
בשנים האחרונות רוקם חוקר בעיקר את הקשרים המורכבים בין השיח הפילוסופי והשיח של התיאטרון והמופע.
תרגום לעברית של ספרו בנושא זה, "פילוספים ואנשי תיאטרון: מפגשים ומערכים", יצא לאור בשנת 2023.
פילוספים ואנשי תיאטרון: מפגשים ומערכים, תרגם מאנגלית עירא אבנרי, מוסד ביאליק, 2023.
ספרות סקנדינאבית בתרגום עברי : 1894-1980 / פרדי רוקם; תל אביב : הקתדרה לתורת התרגום ע"ש מ.
ברנשטיין, אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ג 1982
הקאמרי: תיאטרון של זמן ומקום : עיונים בתולדות התיאטרון הקאמרי / עורכים: גד קינר, אלי רוזיק, פרדי רוקם תל אביב : אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות על-שם יולנדה ודוד כץ, 1999
פרדריק עומאר קאנוטה (צרפתית Frédéric Oumar Kanouté; נולד ב-2 בספטמבר 1977 בליון שבצרפת), הידוע בשם פרדי קאנוטה, הוא כדורגלן עבר צרפתי-מאלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קאנוטה נודע בשל תקופתו בסביליה, שם שיחק במשך 7 שנים.
בנוסף, ערך 39 הופעות בנבחרת מאלי.
קאנוטה גדל במחלקת הנוער של ליון שם הצטיין ומשם עבר לבוגרים של הקבוצה.
בחלון העברות בינואר 2000 הושאל קאנוטה לקבוצת וסטהאם יונייטד ובקיץ נהייה שחקן קבוע בווסטהאם.
ב-2003 עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר שם כבש 14 שערים ב-60 הופעות.
ב-2005 עבר לקבוצת סביליה, עמה זכה בגביע אופ"א לעונת , לאחר שעלה כמחליף במחצית וכבש את השער הרביעי בניצחון קבוצתו 4-0 על מידלסברו במשחק הגמר.
בשנת 2007 הפך לשחקן הרכב בסביליה, וסייע לה לזכות פעם נוספת בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אספניול.
קאנוטה כבש בהארכה את שער היתרון של סביליה, בדרך לניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין.
בינואר 2009, בזמן שחגג כיבוש שער בגביע המלך, פשט את חולצת המשחק והראה חולצה עם הכיתוב 'פלסטין' בספרדית ובערבית, ונענש על כך בכרטיס צהוב ובקנס של 4,000 דולר.
כמו כן, קאנוטה רכש מכיסו מסגד בסביליה, בסכום של 700,000 דולר אמריקאי.
בשנת 2004 הוזמן לראשונה לסגל נבחרת מאלי באליפות אפריקה.
את הופעתו הראשונה עשה מול נבחרת מרוקו בחצי הגמר והבקיע את שערו הראשון בנבחרת.
פרדי אוסביו גוסטאבו רינקון ולנסיה (בספרדית: Freddy Eusebio Gustavo Rincón Valencia; 14 באוגוסט 1966 – 13 באפריל 2022) היה כדורגלן קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי והופיע במדי נבחרת קולומביה.
רינקון היה ידוע בשל מבנה גופו החסון יחסית לכדורגלן.
פרדי רינקון החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה סנטה פה מעיר הבירה בוגוטה.
עד מהרה הפך לכוכבהּ ועבר לקבוצה הקולומביאנית אמריקה קאלי.
הוא משך את תשומת לבן של קבוצות רבות באירופה בזכות שליטתו בכדור וכוחו הפיזי.
רינקון עבר לשחק בקבוצת פלמיירס הברזילאית ב-1993, ועזב אותה ב-1994.
אחרי מונדיאל 1994, חתם בקבוצת נאפולי האיטלקית, והצטרף לריאל מדריד ב-1996. בתקופתו במדריד הוא הבקיע שער בודד ב-14 משחקים, וספג הערות גזעניות מצד האוהדים.
לכתו של חורחה ולדאנו, מאמן ריאל מדריד מהמועדון, סימנה גם את תחילת הסוף של רינקון בקבוצה.
הוא חזר לקבוצת פלמיירס וסיים את הקריירה בברזיל, בה שיחק בקבוצות קורינתיאנס, סנטוס וקרוזיירו.
רינקון היה חלק מנבחרת קולומביה הגדולה של סוף שנות ה-80 ושנות ה-90 שכללה את דור הזהב של שחקנים כמו קרלוס ולדרמה, לאונל אלברס, פאוסטינו אספרייה, רנה היגיטה ואדולפו ולנסיה.
רינקון זכור במיוחד כמי שהעלה את נבחרת קולומביה לשמינית גמר גביע העולם בכדורגל בשנת 1990, אחרי שכבש שער שוויון בדקה ה-92 מול נבחרת מערב גרמניה.
הוא כבש שערים קריטיים במדי הנבחרת גם במוקדמות גביע העולם ובקופה אמריקה.
במוקדמות גביע העולם 1994, כאשר נבחרת קולומביה סיימה בראש בית המוקדמות והעפילה לטורניר גביע העולם בכדורגל בפעם השלישית בתולדותיה, רינקון כבש חמישה שערים בשישה משחקים שכללו גם את הניצחון 4:0 על נבחרת פרו בברנקייה והניצחון ההיסטורי בבואנוס איירס 5:0 על נבחרת ארגנטינה.
במוקדמות גביע העולם 1998, רינקון היה דומיננטי פחות וכבש שני שערים בלבד ב-16 משחקים, אך עדיין עזר לנבחרת להעפיל למונדיאל 1998. אחרי אכזבה שכללה הדחה כבר בסיבוב הראשון, פרש רינקון מהנבחרת יחד עם הקפטן קרלוס ולדרמה.
הוא שב למספר משחקים במוקדמות גביע העולם 2002, אך נכשל בניסיון להעפיל עם הנבחרת למונדיאל 2002.
במרץ 2007 היה מבוקש על ידי האינטרפול לבקשת פנמה, בחשד לקשירת קשרים עם סוחרי סמים.
הוא נעצר ב-9 במאי בברזיל, ואף על פי ששוחרר לאחר מספר חודשים, נמנע מלצאת את ברזיל עקב חשש שייעצר במדינות אחרות.
כעשור לאחר מעצרו זוכה רינקון מהאשמות בבית משפט בפנמה.
ב-13 באפריל 2022, יומיים לאחר שנפגע בתאונת דרכים, מת רינקון בבית החולים בעיר סנטיאגו דה קאלי שבקולומביה בגיל 55.
פרדריק דוויין "פרדי" האברד היה חצוצרן ג'אז אמריקאי אשר ניגן החל משנות השישים בעיקר בי בופ, הארד בופ ופוסט-בופ.
האברד, יליד אינדיאנפוליס שבאינדיאנה, החל לנגן בתזמורת בית הספר התיכון שבו למד.
בתקופה זו ניגן באופן מקומי עם האחים וס מונטגומרי ומונק מונטגומרי.
בגיל עשרים, בשנת 1958 הוא עבר לניו יורק שם החל לנגן לצד מוזיקאים מבטיחים מהתקופה כגון פילי ג'ו ג'ונס, סאני רולינס, אריק דולפי, ג'יי ג'יי ג'ונסון וקווינסי ג'ונס.
ביוני 1960 הקליט את אלבומו הראשון כמוביל, יחד עם הפסנתרן מק'קוי טיינר, הסקסופוניסט טינה ברוקס, הבסיסט סם ג'ונס והמתופף קליפורד ג'ביס.
לאחר מכן הקליט עוד שני אלבומים עם הרכבים שונים הכוללים את האנק מובלי, פילי ג'ו ג'ונס ופול צ'יימברס.
בשנת 1961 ניגן עם קולטריין ואריק דולפי בכמה הקלטות חשובות.
לאחר מכן הקליט בחברת בלו נוט את אחד האלבומים הראשונים שלו שהצליחו הצלחה גדולה, "Ready For Freddie" באלבום מנגן סקסופוניסט הטנור ויין שורטר אליו הצטרף אחר כך בשליחי הג'אז של ארט בלייקי.
הפריצה הגדולה של האברד הייתה בשליחי הג'אז, שם הוא החליף את לי מורגן, אחד הנגנים שהשפיעו עליו ביותר, והצטרף לשושלת של חצוצרנים דגולים שניגנו בשליחי הג'אז.
גם החצוצרן הראשון של השליחים, קליפורד בראון היה אחת ההשפעות הגדולות על האברד.
האברד נשאר עם שליחי הג'אז עד 1966, והקליט עמם מספר לא מבוטל של אלבומים שהצליחו מאוד.
במהלך התקופה פיתח לעצמו סגנון ייחודי ואף זכה בפרס של המגזין דאון ביט.
במהלך שנות השישים ניגן האברד בכמה מהאלבומים החשובים של התקופה, בהובלתם של הרבי הנקוק, ויין שורטר ואחרים.
למרות שמעולם לא אימץ את סגנון הג'אז החופשי, הופיע האברד גם באלבומים החשובים ביותר של הז'אנר הזה, יחד עם אורנט קולמן, אריק דולפי וג'ון קולטריין.
בשנות השבעים, כאשר הג'אז ברובו שקע, האברד פרח כמוביל.
אחד מאלבומיו אף זכה בפרס גראמי.
הוא הוביל הרכבים שכללו נגנים כגון האנקוק, שורטר, רון קרטר, טוני ויליאמס ועוד רבים וחשובים.
גם בשנות השמונים הוא הצליח, הוא ניגן עם מוזיקאים כמו בני גולסון ואף שב והקליט אלבום עם ארט בלייקי.
בשנת 1990 הופיע ביפן בהופעת ג'אז אמריקאי - יפני חשובה וגדולה, אשר כללה גם את אלווין ג'ונס, בני גרין, רון קרטר ועוד.
האברד נפטר ב-2008 בבית חולים בקליפורניה לאחר אשפוז ממושך בשל התקף לב בו לקה.
פרדי מאק היא חברה אמריקאית הפועלת בחסות הממשל האמריקאי ועוסקת במסחר ובתיווך בשוק איגוח המשכנתאות בארצות הברית.
ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך של ניו יורק.
פרדי מאק נוסדה בשנת 1970 על מנת להרחיב את השוק המשני בתחום המשכנתאות בארצות הברית.
הכינוי "פרדי מאק" הוא ראשי-תיבות יצירתיים לשם החברה הנובעים מאופן הגייתו.
הכינוי אומץ ברבים זמן קצר לאחר היווסדה ולבסוף, ב-1994, גם באופן רשמי על ידי מועצת המנהלים של החברה, בדומה לכינויים כגון פאני מאי, ג'יני מאי ופארמר מאק.
החברה מעסיקה קרוב ל-5000 עובדים, וההפסד הנקי שלה בשנת 2007 היה 3.094 מיליארד דולר.
לצד מספר סוכנויות משכנתאות דומות במעמדה, ובראשן פאני מאי, פרדי מאק רוכשת מחוץ לבורסה תיקי משכנתאות מבנקים למשכנתאות, מאגדת את הלוואות המשכנתה לאיגרות חוב מגובות משכנתאות ומוכרת אותן למשקיעים פיננסיים בשוק החופשי.
שוק משכנתאות משני זה מגדיל את היצע הכסף העומד לרשות הבנקים למשכנתאות, המגלגלים את המשכנתאות שהם נותנים אל סוכנויות המשכנתאות ואל ציבור המשקיעים.
כשאדם בא לבנק לבקש הלוואה, הבנק למשכנתאות מעניק לו אותה בריבית מסוימת, תמורת משכון הנכס הנרכש.
פרדי מאק רוכשת את ההלוואה מהבנק למשכנתאות בהסדר בו הוא מעביר את החזרי המשכנתה לפרדי בניכוי עמלה.
פרדי מאק, בתורה, מממנת את קניית ההלוואה באמצעות איגרות חוב שהיא מנפיקה לציבור.
אם הלווה אינו מצליח לעמוד בתשלומי המשכנתא, הוא או הבנק מוכרים את הנכס המשועבד, כדי לפרוע את ההלוואה.
כאשר מספר הלווים שאינם מצליחים לפרוע את הלוואותיהם גדל — ומקרים כאלו מתרחשים בתכיפות גבוהה יותר עם הלוואות ללווים מפוקפקים (סאבפריים) — מצטמצמת הכנסת פרדי מאק, והיא נדרשת למכור יותר בתים בשוק, ולכן יש לה תלות מוגברת בהמשך עליית מחירי הבתים.
כאשר מחירי הנדל"ן נמצאים בירידה, מחריפה מאוד בעיית כיסוי החובות של פרדי מאק, והיא עלולה להתקשות בפרעונם או בגיוס כספים נוספים, באמצעות איגרות חוב.
לאחר הפסדי עתק בשנת 2007, ברבעון הראשון לשנת 2008 החברה הודיעה על הפסד נוסף בסך 151 מיליון דולר, כך שסך חובותיה באותה עת עלה על שווי נכסיה בסכום של למעלה מחמישה מיליארד דולר.
דבר ההופך אותה דה פקטו ל-חדלת פירעון.
חברת דירוג האשראי מודי'ס העניקה לאיגרות החוב של פרדי מאק דירוג אשראי של A1 עד ל-22 באוגוסט 2008, עת איל-ההון וורן באפט הודיע כי החברה ניסתה לשכנעו להלוות לה כספים.
עוד באותו היום הורידה מודי'ס את הדירוג ל-Baa3 - "אג"ח זבל בעלות תשואה גבוהה".
עם השקת תהליך האפוטרופסות, משרד האוצר האמריקאי התחייב לרכוש מניות בכורה של החברה בשווי מיליארד דולר שתישאנה ריבית בשיעור של 10% בשנה, וההשקעה הממשלתית הכוללת עשויה להסתכם ב-100 מיליארד דולר.
בעלי החוב ובעלי המניות של החברה לא ייפגעו כתוצאה מהמהלך.
שווי המניה של פרדי מאק עמד על כדולר אחד בתום יום המסחר של 8 בספטמבר 2008, וכתוצאה מהמהלך הממשלתי עלתה גם הריבית על איגרות החוב שמוכר משרד האוצר האמריקאי, בשל הגידול הצפוי בחובות הממשל.
ב-7 בספטמבר 2008 הודיע הממשל האמריקאי כי הוא עומד להלאים את החברה ואת פאני מאי, כך שבעלי איגרות החוב שלה יקבלו הגנה.
שר האוצר האמריקאי, הנרי פולסון, הודיע כי אמר למנהל הסוכנות הפדרלית למימון השיכון כי ההלאמה היא הצורה היחידה בה יאות להוציא כספי מיסים על פרדי ופאני.
לאחר ההלאמה וכתוצאה ממשבר מחירי הדיור בארה"ב בסוף שנות ה-2000 ותחילת העשור שלאחריו פאני ופרדי העיבו הפסדי עתק לממשלת ארה"ב, כאשר את הפגיעה האנושה ביותר ספגו המשקיעים.
מניית החברה ירדה בשיעור של 99.7% - משיא כל הזמנים 71.71 דולר ל-מניה ב-7 בינואר 2005 ל-0.23 דולר למניה ב-7 באוגוסט 2012, בכך נמחקו 49 מיליארד דולר מכספי המשקיעים.
כתוצאה מהתאוששות שוק הנדל"ן בארה"ב והתפקיד המרכזי ששתי חברות אלו משחקות בו (והקטנת נתח הפעילות של חברות פרטיות בתחום כתוצאה מהמשבר בשוק הדיור), נכון לשנת 2018 החברות החזירו לאוצר הפדרלי את כל הפסדיהן, בנוסף לרווחים של כמאה מיליארד דולר.
בין השנים 1938 ו-1968, שוק המשכנתאות המשני בארצות הברית היה נתון בידי המונופול פאני מאי, שבאותה עת היה סוכנות ממשלתית.
בשנת 1968, מתוך כוונה לסייע באיזון התקציב הפדרלי, הופרט חלק מפעילות פאני מאי בתחום המשכנתאות.
על מנת ליצור תחרות בשוק המשכנתאות המשני ולשים סוף למונופול של פאני מאי, העביר הקונגרס האמריקאי בשנת 1970 חוק שיצר את פרדי מאק כחברה פרטית.
בשנת 1989 הועבר חוק ה-"FIRREA" שתיקן והסדיר את מנגנוני הפיקוח והבקרה על פרדי מאק.
קודם לכן, פרדי מאק הייתה בבעלותה של מערכת הבנקאות הפדרלית למשכנתאות והבנקים החברים בה, ונוהלה על ידי מועצת הבנקים למשכנתאות שלימים עברה רה-ארגון והייתה למשרד הפיקוח על הבנקים למשכנתאות.
חוק ה-"FIRREA" גדע את קשרי פרדי מאק למערכת הבנקאות הפדרלית למשכנתאות ויצר במקום זאת מועצת-מנהלים בת שמונה-עשר חברים הכפופה לפיקוח של משרד השיכון והפיתוח העירוני האמריקאי.
ב-7 בספטמבר 2008 עברה פרדי מאק למשטר של הלאמה שהושת עליה על ידי הממשל האמריקאי.
האמצעי העיקרי של פרדי מאק להפקת רווחים הוא גביית דמי בטוחה על תיקי משכנתאות שרכשה והמירה לאיגרות חוב מגובות משכנתאות.
המשקיעים, רוכשי איגרות החוב של פרדי מאק, מוכנים לשלם לפרדי עמלה זו בתמורה לנטילתה על עצמה את סיכון האשראי, כלומר פרדי מאק נותנת ערבות לכך שהקרן והריבית ישולמו על-ידה אף אם נוטלי המשכנתאות לא יצליחו לעמוד בהחזרים.
ראשי הבנק הפדרלי, אלן גרינספאן ויורשו בן ברננקי, הצהירו על תמיכתם בהגברת הפיקוח הממשלתי על פרדי מאק והחברות שבמעמדה, בשל היקף נכסיהן והאמונה הרווחת כי הן זוכות לגיבויו של הממשל הפדרלי.
פרדי מאק מפוקחת כיום על ידי משרד השיכון והפיתוח העירוני הפדרלי.
בית הנבחרים האמריקאי העביר בשנת 2007 חקיקה לפיה הפיקוח על פרדי מאק ויתר החברות במעמדה יועבר לפיקוחו של גוף בודד.
משרד השיכון האמריקאי אינו מאפשר לחברה לרכוש מבנקי המשכנתאות כל הלוואת משכנתה, אלא רק כזו העומדת בקריטריונים שקובע המשרד.
בין היתר כוללים הקריטריונים גם הגבלה על סכום הלוואת המשכנתה המרבי, הגבלה התלויה בין היתר באזור בו שוכן המבנה הממושכן, ובמספר יחידות הדיור שהוא מכיל.
ההגבלה נובעת מהעובדה שמטרתה החוקית של החברה היא לתמוך במשכנתאות למשפחות מהמעמדות הבינוני והנמוך בלבד.
כך למשל, באזורים יקרים כמו אלסקה, הוואי, גואם ואיי הבתולה האמריקאיים, סכום ההלוואה המרבי גבוה ב-50% מהממוצע.
כמו כן, סכום ההלוואה המרבי גבוה יותר עבור מבנים הכוללים 2–4 יחידות דיור לעומת מבנים הכוללים יחידת דיור אחת.
מדי שנה, מעדכן המשרד את סכום ההלוואה המרבי על פי נתונים סטטיסטיים שהוא אוסף על שינויים במחירי הנדל"ן בארצות הברית במהלך השנה החולפת.
כתוצאה מהגבלה זו, פרדי ואחיותיה אינן רשאיות לסחור בהלוואות משכנתה שאינן עומדות בקריטריונים דלעיל.
ייתכן שמשום כך, נוטלי המשכנתאות שאינן עומדות בקריטריונים, המכונות משכנתאות סאב-פריים, נדרשים לשלם על הלוואות המשכנתה ריבית הגבוהה ברבע עד חצי אחוז מהריבית הנלקחת על הלוואות שכן עומדות בקריטריונים.
הלוואת משכנתה העוברת את סכום ההלוואה המרבי מכונה "הלוואת ג'מבו".
עם זאת, ב-13 בפברואר 2008 שינויי חקיקה בקונגרס התירו לפרדי להיכנס באופן חלקי לשוק "הלוואות הג'מבו", על מנת לסייע בייצוב שוק זה במדינות בהן הדיור יקר במיוחד, דוגמת קליפורניה.
בשלהי שנות ה-90 החלו פרדי ואחותה לרכוש גם משכנתאות סאב-פריים, כפי שמתירה להן החקיקה, ועד לשנת 2002 נתח השוק שלהן בתחום הגיע לכ-11%.
באותה השנה החליטה החברה להגביר באופן משמעותי את פעילותה בתחום זה, על-מנת לאתר לווי סאב-פריים שלמעשה זכאים להלוואה בתנאים רגילים, וכן להוריד את עלויות המשכנתה ללווים הקרובים לעמידה בתנאים של דירוג אשראי A, כלומר בעלי דירוג אשראי A מינוס.
במסגרת זו, באפריל 2007 החברה רכשה משכנתאות סאב-פריים בשווי 20 מיליארד דולר, ובחודשים מאי עד דצמבר באותה השנה רכשה משכנתאות רגילות בשווי 43 מיליארד דולר, של לווים שאלמלא התערבותה בשוק היו נאלצים ליטול הלוואות סאב-פריים.
באופן רשמי, מאז שנת 1989 ועד ספטמבר 2008, לפרדי מאק לא היה כל גיבוי רשמי מטעם ממשלת ארצות הברית.
מצדה, פרדי מאק הצהירה כי "איגרות חוב הנושאות ריבית מכל סוג שהוא.., אינן מהוות חובות או התחייבויות מצד ארצות הברית או מצד כל סוכנות או גוף השייך לארצות הברית, מלבד פרדי מאק." איגרות החוב של פרדי מאק לא מומנו או הובטחו על ידי הממשל האמריקאי.
איגרות החוב הללו לא נהנו מכל סוג של ערבות ממשלתית לכך שתפרענה במועד.
דבר זה נכתב במפורש בדברי-החקיקה שיצרו את פרדי מאק, על איגרות החוב עצמן ובהודעות רבות שנמסרו מטעם החברה.
עם זאת, רווחה אמונה בקרב כלכלנים ולפיה איגרות החוב של פרדי מאק נהנו ממידה מסוימת של ערבות ממשלתית מרומזת, ורבים מהמשקיעים האמינו כי הממשל ימנע קריסה הרת אסון של פרדי מאק ופאני מאי, משום שהן "גדולות מכדי ליפול".
ורנון סמית', חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2002, כינה את פרדי ופאני "סוכנויות המגובות במשתמע על ידי משלם המיסים".
האקונומיסט התייחס אל ה"ערבות המשתמעת של הממשלה" לפרדי ופאני.
מנהל משרד התקציב בקונגרס (האמון על הערכות תקציב הרשות המבצעת) בשנת 2001, דן ל.
נכון לשנת 2008, פרדי מאק בצוותא עם אחותה פאני מאי היא הבעלים או הערבה למשכנתאות בשווי 5.4 טריליון דולר מתוך 12 טריליון דולר (טריליון בשיטת הספירה האמריקאית = 1,000,000,000,000) המהווים את שוק המשכנתאות בארצות הברית.
עובדה זו הפכה את פרדי לרגישה במיוחד למשבר משכנתאות הסאב-פריים.
משרד האוצר והבנק המרכזי פעלו בראשית 2008 במספר דרכים על מנת לחזק את ביטחון המשקיעים בחברות, לרבות הגדלת מסגרות האשראי, מתן אפשרות לחברות לקבל הלוואות בריבית נמוכה מהבנק המרכזי, בדומה לבנקים, ומתן האפשרות למשרד האוצר לרכוש מניות של החברות.
באמצע חודש יולי 2008 התעוררה חרושת שמועות ולפיה הממשל הפדרלי יספק לפרדי מאק ביטחונות נוספים באמצעות הזרמת הון לחברה, בשל חוסר היציבות בשווקים והפיננסיים והתחושה הציבורית לפיה החברה הולכת וקרבה לחדלות פרעון.
ב-13 ביולי, כל ההשערות התממשו, והממשל הפדרלי החליט לנקוט בפעולות על מנת למנוע את התמוטטותן של החברות.
שר האוצר האמריקאי הודיע כי הממשל האמריקאי יבקש היתר משפטי על מנת להשקיע בפרדי מאק.
הדבר התאפשר כעבור זמן קצר באמצעות חוק שיכון שעבר בקונגרס.
נוסף על כך, הבנק המרכזי של ארצות הברית הודיע על נכונותו להלוות כספים לפרדי מאק.
בשנת 2003, הודיעה החברה במפתיע כי העריכה בעבר את רווחיה בהערכת-חסר של קרוב ל-5 מיליארד דולר, אחת משגיאות הדו"חות הגדולות ביותר בתולדות שוק ההון האמריקאי.
כתוצאה מכך, היא נקנסה ב-125 מיליון דולר.
דין-וחשבון בן 200 עמודים שהוציא לאור משרד הפיקוח הפדרלי על מיזמי השיכון, הצביע על העובדה שדו"חות החברה עברו מניפולציה על-מנת לעמוד בציפיות הבורסה לרווחים.
החברה חתמה על כתב-הסכמה המבטיח לשפר את מגנוני הבקרה הפנימיים ואת ניהולה התאגידי בעתיד.
ב-18 באפריל 2006, נקנסה פרדי מאק ב-3.8 מיליון דולר על ידי ועדת הבחירות הפדרלית, בגין תרומות בלתי-חוקיות למסעות-בחירות.
חלק ניכר מהפוליטיקאים שנהנו מתרומות החברה היו חברים בוועדת השירותים הפיננסיים של בית הנבחרים האמריקאי, פורום שהחלטותיו בעלות השפעה רבה על פרדי מאק.
במסגרת זו, פרדי מאק ארגנה למעלה מ-40 אירועי-התרמה בעבור יושב-ראש הוועדה מייקל אוקסלי.
ב-7 בספטמבר 2008, מנהל הסוכנות הפדרלית למימון שיכון (FHFA), ג'יימס ב.
לוקהארט ה-III, הודיע כי בהתאם לניתוחי הדו"חות, ההערכות הכלכליות וההסמכה החוקית שניתנה לסוכנות, ובהתייעצות עם שר האוצר ונגיד הבנק המרכזי, הוא החליט להלאים את פרדי מאק ופאני מאי.
הסוכנות הצהירה כי אין לה כל כוונה לפרק את החברה.
ההודעה התפרסמה בעקבות דיווחים יומיים קודם לכן על כך שהממשל הפדרלי מתכנן להשתלט על פרדי ופאני ואף התקיימו בעניין פגישות עם מנכ"ליהן בהתראה קצרה.
על-פי התוכנית שהתפרסמה, הממשל הפדרלי, באמצעות הסוכנות, עמד להלאים את החברות, לפטר את מנכ"ליהן ואת מועצות המנהלים שלהן ולהנפיק מניות שיעניקו לממשל אחזקות של 79.9% בחברה.
ערכן של מניות שהונפקו בטרם ההלאמה יופחת במידה ניכרת, במאמץ לתמוך בשווי של חוב החברה ושל האג"ח מגובות המשכנתאות שלה.
היכולת של משרד האוצר האמריקאי להעביר מזומנים על-מנת לייצב את פרדי ופאני מוגבלת אך ורק על ידי גובה החוב הלאומי שהחוק מאפשר לכל הממשל הפדרלי להתחייב אליו.
החוק שעבר ב-30 ביולי 2008 ואפשר את קיומה של ההשתלטות הממשלתית על החברה, התיר גם להגדיל את תקרת החוב הלאומי המותרת בעוד 800 מיליארד דולר, לסך כולל של 10.7 טריליון דולר.
זאת מתוך הנחה שמשרד האוצר יזדקק לגמישות תקציבית זו על מנת לתמוך בבנקי המשכנתאות הפדרליים החדשים.
המנכ"ל החדש שמינה הממשל לפרדי מאק הוא דייוויד מ.
מופט, לשעבר סגן יו"ר חברת בנקורפ בארצות הברית.
פרדי מאק נבחרה כאחת מ-"100 החברה הטובות ביותר לאמהות העובדות" בשנת 2004, על ידי כתב-העת "Working Mothers".
פרדי מאק דורגה במקום ה-50 בדירוג פורצ'ן 500 לשנת 2007.
פרדי מאק דורגה במקום העשרים בדירוג פורבס של 2,000 החברות הציבוריות הגדולות בעולם בשנת 2008.
פרדי טייפור (בטורקית: Ferdi Tayfur; שם מלא: פרדי טייפור טוראנבייבורת, 15 בנובמבר 1945 – 2 בינואר 2025) היה זמר, מלחין ושחקן טורקי, שנחשב לאחד משלושת גדולי הזמר הטורקי הארבסקי, לצד אמרה איפק ואיברהים טטליסס.
טייפור שר והלחין שירים כמעט ורק בסגנון ה"ארבסק", קרי, מוזיקה שמבוססת על לחנים, או שנערכת בסגנון הדומה ללחנים שהם ערבים-קלאסיים.
תוכן השירים עצמם ברובו היה טראגי, או שהוא דיבר על אהבה.
טייפור נולד והתחנך בשכונת הוראיאת שבאדנה, טורקיה.
בגיל 14 התייתם מאביו, קומאלי, שנהרג, והוא לא היה מסוגל להמשיך בלימודים, הוא היה צריך לעבוד בשדות הכותנה של מישור צ'וקורובה כדי לפרנס את משפחתו.
טייפור הגיע לאיסטנבול כשהיה בן 17 ושאף להיות זמר מפורסם.
הוא לא הצליח לממש את הפוטנציאל המוזיקלי שלו ולכן הוא חזר לאדנה לאחר שהות קצרה באיסטנבול.
שש שנים לאחר מכן, בשנת 1968, הוציא טייפור את אלבומו הראשון "דילק קפיסי", כמו עמיתיו לז'אנר הארבסק בשנים אלו.
אלבום זה לא זכה להצלחה מרובה, מה שגרם לו לקחת פסק זמן של שש שנים עד שהוציא את אלבומו השני.
הוא חזר לאיסטנבול בשנות ה-70 המוקדמות וניסיונות בלתי פוסקים שלו להיות זמר התחילו להשתלם.
בשנת 1974 החל טייפור להתפרסם בעקבות הצלחת אלבומו השני, ואף קיבל תפקיד ראשי בסרט לראשונה בחייו.
אלבומו השלישי "חוזורום קלמדו" משנת 1977 זכה להצלחה מרובה ברחבי טורקיה ונמכר במאות אלפי עותקים.
השיר "חוזורום קלמדו", אשר האלבום נשא את שמו, נחשב בעיני רבים לשירו הגדול ביותר של טייפור בכל הזמנים.
בתחילת שנות ה-80 טייפור ביסס את מעמדו כזמר מוביל בטורקיה ובפרט בז'אנר הארבסק.
בתקופה זו הוציא מעל לשני אלבומים בשנה, כשכל אחד מהם נמכר באלפי עותקים תוך זמן קצר.
כל העת המשיך לשחק תפקידים ראשיים בסרטים טורקיים שזכו אף הם להצלחה רבה.
שיא הצלחתו הגיע בשנת 1991 לאחר צאת האלבום "גלירסן", אז זכה לכינוי "באבא" (אבא בטורקית).
כינוי זה הוא תואר כבוד שזוכים לו רק אמנים בודדים בטורקיה.
כינוי נוסף שקיבל פרדי טייפור בשנים אלו הוא "מלך הארבסק" כאשר הוא מקדים בכינוי זה את איברהים טטליסס, מוסלום גורסס ואורחן גנג'ביי.
בשנות ה-90 הפך פרדי טייפור לזמר מפורסם גם בישראל ואלבומיו נמכרו באלפי עותקים.
טייפור היווה מודל הערצה וחיקוי בקרב זמרים רבים בז'אנר המזרחי-טורקי בישראל, ובהם עופר לוי, אבי ביטר וסמי מיאלי.
רבים משיריו זכו לנוסח עברי ולפרסום רב בישראל, ובהם החזירי לי את בני (עופר לוי), נדרתי נדר (משה כהן), אהבה אמיתית (עופר לוי), רק שתדע את האמת (שרית חדד) ועוד.
טייפור נפטר באנטליה ב-2 בינואר 2025.
טייפור הוציא מעל 100 אלבומים.
הוא זכה בפרס הקדם-במתי "אלבום הזהב", 9 פעמים.
היקף מכירות האלבומים שלו ברחבי העולם הוערך בכ-52 מיליון עותקים.
פרדריק ג'יימס ארתור "פרדי" קוקס היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
קוקס נולד ברדינג שבברקשייר, והחל את הקריירה שלו במספר מועדונים זוטרים לפני שהצטרף לטוטנהאם הוטספר ב-1938 כשחקן חובב.
הוא שיחק בדרך כלל בעמדת הקיצוני הימני, וערך את הופעת הבכורה שלו בטוטנהאם במשחק הליגה השנייה מול סוונסי טאון בנובמבר 1938. זמן קצר לאחר שצורף לסגל הבכיר של טוטנהאם פרצה מלחמת העולם השנייה, וכל תחרויות הכדורגל הושהו.
הוא שירת כטייס קרב עבור חיל האוויר המלכותי (בזמנו הפנוי השתתף כשחקן אורח במשחקי המועדון המקומי רדינג), וקיבל את אות ההצטיינות Distinguished Flying Cross.
לאחר תום המלחמה הוא חזר לטוטנהאם, ושיחק שם במשך שלוש עונות נוספות.
בספטמבר 1949 הוא עבר לארסנל, המועדון היריב בדרבי של צפון לונדון, תמורת סכום של 12,000 לירות שטרלינג.
קוקס ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל כבר ב-7 בספטמבר, במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון, והפך לשחקן הרכב קבוע במועדונו החדש.
מאמציו על המגרש התבטאו בצורה טובה יותר בגביע ה-FA.
בחצי הגמר מול צ'לסי הוא הבקיע את השער הראשון בתיקו 2 - 2, והבקיע את השער היחיד בניצחון של ארסנל במשחק החוזר.
במשחק הגמר מול ליברפול הוא בישל את השער היחיד במשחק לרג' לואיס, שהקנה לארסנל את התואר.
שנתיים לאחר מכן הוא מילא תפקיד חשוב בחצי גמר גביע ה-FA, גם כן מול צ'לסי, בו הבקיע את השער היחיד בתיקו 1 - 1 במשחק הראשון, ושניים מתוך שלושה בניצחון 3 - 0 במשחק החוזר.
אולם, משחק הגמר הסתיים בהפסד 0 -1 לניוקאסל יונייטד, בין השאר בשל פציעתם של שחקנים אחדים והרחקתו של וולי ברנס במהלך המשחק.
למרות הצלחותיו בגביע הוא לא היה שחקן הרכב קבוע בליגה; הוא התמודד על מקומו בהרכב מול איאן מקפירסון, ומאוחר יותר מול השחקן הצעיר ארתור מילטון.
בעונת האליפות 1952/1953 הוא השתתף בתשעה משחקי ליגה בלבד עבור ארסנל, החליט לעזוב את המועדון והצטרף לווסט ברומיץ' אלביון בתפקיד מאמן-שחקן.
קוקס השתתף בארבעה משחקים בלבד במדי וסט ברומיץ', ולאחר מכן היה אחד מעוזריו של ויק בקינגהאם בצוות האימון.
ב-1956 הוא החל לאמן את בורנמות' מהליגה השלישית הדרומית.
בורנמות' שיחקה באופן יציב בליגה, והפתיעה רבים כשגברה על טוטנהאם הוטספר בגביע ה-FA בעונת 1956/1957. ב-1958 הוא הצטרף לפורטסמות' בתפקיד המאמן, אך זכה להצלחה פחותה כשהמועדון ירד מהליגה הראשונה בעונתו הראשונה.
הוא פוטר מהמועדון בפברואר 1961.
הוא הצטרף לג'ילינגהאם מהליגה הרביעית ב-1962 לאחר תקופה קצרה שבה לא עבד, והוביל את המועדון למקום החמישי כשהוא מחמיץ את העלייה לליגה השלישית בגלל הפרש שערים.
הוא הנהיג בג'ילינגהאם משחק הגנתי ממושמע, ובעונה שלאחר מכן (1963/1964) הוביל את המועדון למקום הראשון ולהעפלה לליגה השלישית.
רמת המשחק של המועדון בתחילת העונה שלאחר מכן הייתה טובה, אך היא נחלשה בהמשך והמועדון סיים את העונה במקום השביעי.
קוקס התפטר זמן קצר לפני חג המולד של 1965 וחזר לבורנמות', גם כן בליגה השלישית.
הישגו הטוב ביותר בקדנציה השנייה בבורנמות' היה המקום הרביעי בעונת 1968/1969, אך בסיום עונת 1969/1970 ירד המועדון מהליגה.
קוקס פוטר באותו קיץ, ולא עבד יותר כמאמן.
בין פיטוריו מבורנמות' למותו ב-1973 הוא ניהל את החנות המשפחתית לממכר עיתונים.
פרדי נעים (נולד ב-31 בדצמבר 1966) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל (1993) בקפיצה משולשת.
נעים נולד וגדל בקריית גת.
הוא החל את דרכו הספורטיבית באגודת הפועל באר שבע בהדרכתו של ברוך שפירא.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1985, עבר להתאמן בהפועל תל אביב בהדרכת יהודה מור.
תוצאתו הטובה ביותר בקפיצה לגובה היא 2.03 מטר והיא נקבעה בשנת 1993.
לימים עשה פרדי הסבה ועבר למקצועות הקפיצה האופקיים, הפעם באגודת אס"א ת"א בהדרכתו של דוד קושניר, מאמן נבחרת הקופצים של ישראל, זכה פרדי באליפות ישראל בקפיצה משולשת ב-1993. בשנת 1991 קבע פרדי את שיאו האישי בקפיצה משולשת, 15.77 מ', בתחרות בתל אביב.
תוצאה זו הקנתה לו את הניצחון בתחרות ואת מדליית הזהב.
תוצאה זאת ממקמת אותו בין עשרת הקופצים הטובים ביותר של ישראל בקפיצה משולשת עד היום.
תוצאתו הטובה ביותר בקפיצה למרחק היא 7.23 מ'.
הישג זה נקבע באליפות ישראל באתלטיקה בשנת 1990, באליפות זו זכה במקום השני.
כיום, עובד כמורה ומחנך בבית הספר "בליך" ברמת גן.
פרדי כהנא (נולד ב-3 ביולי 1927) הוא אדריכל ישראלי, חוקר תולדות האדריכלות בקיבוצים וחבר קיבוץ בית העמק.
כהנא נולד בשנת 1927 בצ'כוסלובקיה (צ'כיה).
הודות לקינדר-טרנספורט, שבמסגרתו היגר לאנגליה בשנת 1939, ניצל מהמלחמה יחד עם ילדים נוספים.
את הכשרתו כאדריכל רכש בפוליטכניק של לונדון , כשבעבודת הגמר שלו התמקד בהתפתחותן התכנונית של קומונות אוטופיות ושיתופיות.
במסגרת לימודיו אף תכנן קיבוץ באנגליה בהשראת כתביו של האדריכל לה קורבוזיה.
בשנת 1954 עלה לישראל והצטרף יחד עם אשתו חנה לקיבוץ בית העמק.
שנה לאחר מכן החל לעבוד במחלקה הטכנית של איחוד הקבוצות והקיבוצים.
עבודתו הראשונה הייתה עדכון תוכנית המתאר לקיבוץ בית העמק (שהוכנה במקור על ידי האדריכל לאופולד קרקואר).
כהנא עבד במחלקה הטכנית ואף עמד בראשה.
לאחר איחוד מחלקות התכנון של האיחוד והמאוחד, פעל שנים רבות לצד האדריכלים חנן הברון וויטוריו קורינלדי.
בשנת 1990 פרש מהמחלקה שהתפרקה ופתח משרד עצמאי בקיבוצו.
במסגרת זו תכנן מספר פרויקטים מגוונים, כמו מבני חינוך, שימור וחידוש תחנת משטרת נהלל המנדטורית, חצר מרחביה ועוד.
החל משנות ה-90 עוסק כהנא בחקר התכנון הקיבוצי שבמסגרתו הקים ארכיון לנושא.
בשנת 2011 הוציא לאור את ספרו "לא עיר לא כפר" המסכם את התכנון הקיבוצי בין השנים 1910–1990. ב-2015 פרסם גרסה דיגיטלית באנגלית לספרו Neither Village nor City בהוצאת eBookIt.
"ארכיון התכנון והאדריכלות של הקיבוץ" המתבסס על אוספו של כהנא נחנך ביד טבנקין ב-2017 ומכיל כ-20,000 תצלומים, מסמכים, איורים ותוכניות.
ב-2018 אצרה שולמית ניר את התערוכה "לחלון מקום, פרדי כהנא - אדריכל" שהוקדשה ליצירתו והוצגה בחדר האוכל והמועדון בקיבוץ בית העמק.
חדר אוכל, קיבוץ יטבתה, 1960
חדר אוכל, קיבוץ כפר בלום, 1964
חדר אוכל, קיבוץ אושה, תחילת ה-60
משכן לתרבות לרגלי מצדה, (בשיתוף דניס קאהן), פרס ראשון בתחרות
בית הנצחה בוכנוולד, קיבוץ נצר סרני, שנות ה-60
חדר אוכל קיבוץ ראש הנקרה (קיבוץ)
מועדון לחבר, קיבוץ גניגר (בשיתוף ה.
תכנון קיבוץ מרום גולן, 1969
תכנון שימור ושיקום מתחם משטרת נהלל
חדר אוכל קיבוץ כפר החורש, 1980
תכנון הקיבוצים מרום גולן, עין זיוון, תובל, לוטם, מורן, יחד ולבון.
אלפרד תומאס "פרדי" היימור הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
התפרסם בסרטים "למצוא את ארץ לעולם לא", "צ'רלי בממלכת השוקולד", "ארתור והמינימונים", "ריקוד לאור ירח" ו"עלילות ספיידרוויק" ובסדרות הטלוויזיה "בייטס מוטל" ו"הרופא הטוב", עליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
היימור נולד ברובע קמדן, לונדון שב, לשחקן אדוארד היימור, וסוכנת השחקנים סו לטימר שעבדה בין השאר עם כוכבי הקולנוע דניאל רדקליף ואימלדה סטונטון.
להיימור אח צעיר יותר בשם ברטי, איתו שיחק בסרט "אישה חושבת מלוכלך".
היימור דובר אנגלית, צרפתית וספרדית.
היימור החל לשחק באופן מקצועי בגיל 7 בקומדיה הסקוטית "אישה חושבת מלוכלך".
בשנת 2001 שיחק בתפקיד קטן במיני-סדרת הפנטזיה "ערפילי אבלון" בתור המלך ארתור בילדותו.
היימור פרץ לתודעה העולמית כאשר היה בן 12 בדרמה "למצוא את ארץ לעולם לא" בה שיחק בתור הילד פיטר דייוויס.
על הופעתו קיבל ביקורות משבחות מצד מבקרי הקולנוע בהוליווד, זכה במספר פרסי מבקרים נחשבים והועמד לפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
באותה השנה יצאו לאקרנים גם הסרט "שני אחים" של ז'אן-ז'אק אנו, בו שיחק היימור בתפקיד הילד ראול נורמנדין.
ג'וני דפ ששיחק לצדו בסרט "למצוא את ארץ לעולם לא" גילה עניין רב בכישרונו של הילד ושכנע את טים ברטון לתת לו את התפקיד הראשי בשובר הקופות שלו "צ'רלי בממלכת השוקולד".
בסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2005, שיחק היימור בתפקיד הילד צ'ארלי באקט, היורש את מפעל השוקולד של וילי וונקה.
ב-2006 שיחק בסרט בתפקיד הראשי של הילד ארתור בסרט האנימציה "ארתור והמינימונים" של לוק בסון ובסרט "שנה מופלאה" של רידלי סקוט בתור הדמות הצעירה של מקס סקינר (ראסל קרואו).
ב-2007 הופיע בדרמה המוזיקלית "אוגוסט ראש" בתפקיד הילד היתום והגאון המוזיקלי הצעיר אוגוסט ראש.
בנוסף, דיבב בשובר הקופות "מצפן הזהב".
ב-2008 שיחק ב-"עלילות ספיידרוויק", העיבוד הקולנועי לסדרת ספרי הפנטזיה באותו השם בתפקיד הכפול של הילדים ג'ארד וסיימון גרייס.
ב-2009 דיבב את הדמות הראשית בסרט האנימציה "אסטרו בוי".
ב-2011 שיחק לצידה של אמה רוברטס בקומדיית הנעורים "סטטוס: ידידים".
ב-2013 לוהק לסדרת הטלוויזיה "בייטס מוטל" בתפקיד נורמן בייטס, עד לסיום הסדרה ב-2017 לאחר 5 עונות.
משנת 2017 עד שנת 2024, שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב" ברשת ABC, שם גילם היימור רופא אוטיסט, המתמודד בשגרת היום-יום בתור רופא.
על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לשנת 2017 אך זה הפסיד לסטרלינג קיי בראון על תפקידו בסדרה "החיים עצמם".
ביולי 2025 פורסם שהיימור צפוי לככב בסדרת דרמה בלשית בשם "Edgar & Augustine", בתפקיד אדגר אלן פו בגרסה בדויה ועכשווית.
מדובר בהופעתו הראשונה של היימור כשחקן בשפה הצרפתית, אף שהוא דובר צרפתית שוטפת והביע בעבר רצון לשחק בצרפתית.
+שנהסרטתפקידהערות1999אישה חושבת מלוכלךסם2004שני אחיםפול נורמנדיןלמצוא את ארץ לעולם לאפיטר לואלין דייוויסחמישה ילדים והדבררוברט2005צ'רלי בממלכת השוקולדצ'ארלי2006שנה מופלאהמקס סקינר הצעירארתור והמינימוניםארתור מונטגומרי2007ריקוד לאור ירחאיוון טיילור / אוגוסט ראשמצפן הזהבפנטומימאידיבוב2008עלילות ספיידרוויקג'ארד וסימון גרייסזנב שועלג'ק הצעירדיבוב2009אסטרו בויטובי טנמה / אסטרו בוידיבובארתור: נקמתו של מלתזארארתור מונטגומרי2010ארתור 3: מלחמת שני העולמותמאסטר הרולד...
והבניםהאלי בולרד2011סטטוס: ידידיםג'ורג' זינהווי2013ג'סטין הגיבורג'סטיןדיבוב2016the journeyג'ק הנהגכמעט חבריםצ'רלי ברנר2020לרכב על דרקוןבןדיבוב2021הכספתטוםTBAThe Canterville GhostThe Duke of Cheshireפוסט-פרודקשן
+שנהסדרהתפקידהערות2000Happy Birthday Shakespeareסטיבן גריןסרט טלוויזיה2001ערפילי אבלוןהמלך ארתורמיני-סדרה; 2 פרקיםג'ק ושיח האפוניםבן במגרש משחקיםמיני-סדרה; 2 פרקים2002I Saw Youאוסקר בינגליסרט טלוויזיה2010המטבח של סלייטרנייג'ל סלייטרסרט טלוויזיה של BBC One2017-2013בייטס מוטלנורמן בייטסתפקיד ראשי; (5 עונות); 50 פרקים
במאי בפרק: "The Body"2016קרוב לאויבויקטור פרגוסוןמיני-סדרה; 7 פרקים2017טור דה פארםאדריאן באטוןסרט טלוויזיה של HBO2017–2024הרופא הטובשון מרפיתפקיד ראשי (6 עונות); 76 פרקים
גם מפיק בפועל; תסריטאי בפרק: "Hello"
במאי בפרקים: "Risk and Reward", "Autopsy", "Decrypt"2021לאונרדוסטפנו ג'יראליתפקיד ראשי; 8 פרקים2025The Assassinאדוארד6 פרקיםEdgar & Augustineאדגר אלן פופרה-פרודקשן
פרדי מת: הסיוט האחרון (במקור: Freddy's Dead: The Final Nightmare) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1991 אשר נכתב על ידי מייקל דה-לוקה, על פי דמויות מאת וס קרייבן, על פי סיפור מאת רייצ'ל טאלאליי, אשר ביימה את הסרט.
סרט זה הוא השישי בסדרת סרטי "סיוט ברחוב אלם".
בסרט מככבים ליסה זיין, שון גרינבלט, לזלי דין, יפת קוטו ורוברט אנגלונד כפרדי קרוגר.
הסרט כולל הופעות קמאו של ג'וני דפ, רוזאן בר, טום ארנולד ואליס קופר.
את שיר הנושא של הסרט מבצע איגי פופ.
סרט זה הוא סרט התלת-ממד הראשון של חברת New Line Cinema.
בשנת 1999, כעשר שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, פרדי קרוגר (רוברט אנגלונד) הצליח להרוג בשנתם כמעט את כל בני-הנוער שבעיר ספרינגווד, אוהיו.
הנער השורד האחרון (שון גרינבלט) מתעמת עם פרדי בחלומו.
פרדי משליך אותו מעבר לגבולות העיר ספרינגווד, ומתגלה כי הם מהווים מחסום, אשר פרדי איננו יכול לחצות אותו בעצמו.
לאחר שחצה את גבולות העיר, הנער נופל לקרקע וחובט את ראשו על אבן.
הוא מאבד את זיכרונו, איננו יודע מי הוא או למה הוא בורח מספרינגווד.
שמו האמיתי של הנער מעולם לא מתגלה, ומעתה ואילך יתר הדמויות מתייחסות אליו בשם הפיקטיבי ג'ון דו.
בינתיים, בבית מחסה לבני-נוער במצוקה מוחזקים שלושה שמנסים לברוח: קרלוס (ריקי דין לוגאן) - אשר עבר התעללות פיזית מצד אימו, שהותירה אותו בעל מוגבלות שמיעה, ספנסר (ברקין מייר) - בן-עשירים שמעשן סמים וטרייסי (לזלי דין) - אשר נאנסה על ידי אביה.
אל בית המחסה הזה מצטרף ג'ון, לאחר שנעצר על ידי המשטרה, ואשר מופנה לטיפולה של ד"ר מגי בורוז (ליסה זיין).
מגי מוצאת עניין בכתבה שנגזרה מהעיתון המקומי של ספרינגווד, אשר נמצאה בכיס מכנסיו של ג'ון.
בניסיון לרפא את מחלת השכחה שלו, היא מחליטה לקחת אותו אל ספרינגווד על מנת לרענן את זיכרונו.
טרייסי, קרלוס, וספנסר מתגנבים אל תוך הוואן שמגי וג'ון לוקחים, אך מתגלים בסופו של דבר.
מגי מחליטה לחקור בעיר אודות עברו של ג'ון, בעוד היא מורה לטרייסי, ספנסר, וקרלוס לקחת את הוואן ולחזור מיד לבית המחסה.
השלושה לא מצליחים למצוא את דרכם מחוץ לעיר, ומחליטים להישאר ללון בבית נטוש בקרבת מקום, שמתגלה להיות בית מספר 1428 ברחוב אלם (הבית בו התגוררו בעבר ננסי תומפסון ולאחר מכן ג'סי וולש).
מגי וג'ון מבקרים בבית יתומים מקומי, ומוצאים שם תיעוד תחת השם ק' קרוגר - דבר הגורם לג'ון לחשוב כי פרדי הוא אביו הביולוגי, וזו הסיבה שהוא עדיין בחיים.
בינתיים, ברחוב אלם, קרלוס נרדם ונרצח בחלומו על ידי פרדי.
מגי וג'ון מגיעים למקום, ומעירים את טרייסי, אך לא מצליחים להעיר את ספנסר, שנמצא תחת השפעת סמים.
ג'ון וטרייסי לא מצליחים להציל את ספנסר, אשר נרצח על ידי פרדי.
טרייסי מתעוררת, ויחד עם מגי מנסה להעיר את ג'ון - אך ללא הצלחה.
השתיים מחליטות לקחת אותו בחזרה אל בית המחסה, אך עוד בדרכם חזרה - פרדי הורג את ג'ון בחלומו, לא לפני שהוא מגלה לו כי ק' זה לא בנו, אלא ביתו.
בעודו מת בידיה של מגי, ג'ון חושף בפניה את המידע הזה.
טרייסי ומגי חוזרות אל בית המחסה, ומופתעות לגלות כי אף אחד שם לא זוכר את ג'ון, ספנסר או קרלוס, למעט דוק (יפת קוטו), שמסביר זאת בכך שהוא יודע לשלוט בחלומותיו.
באמצע הלילה, מגי מגיעה לבית הוריה ומוצאת שם מסמכי אימוץ, המאשרים את דבריו של ג'ון, ועל פיהם - שמה האמיתי הוא קתרין קרוגר, והיא בתו הביולוגית של פרדי.
דוק מגלה כי מקור כוחותיו העל-טבעיים של פרדי הוא "השדים של החלומות", אשר ללא הרף מחזירים אותו לחיים, אולם הוא יכול למות אילו יוציאו אותו מתוך עולם החלומות אל העולם האמיתי.
מגי מחליטה שהיא זו שתכנס אל מוחו של פרדי, על מנת למשוך אותו אל העולם האמיתי.
כאשר היא מגיעה אל עולם החלומות, היא מרכיבה זוג משקפי תלת-ממד, ונכנסת אל תוך מוחו של פרדי.
שם, מגי מגלה כי פרדי הנער היה קורבן להתעללות מצד אביו המאמץ (אליס קופר), ולהקנטות מצד חבריו לכיתה, שגרמו לו לפגוע בעצמו פגיעה עצמית וכן לרצוח את אשתו לורטה (לינדזי פילדס).
מגי מגלה כי פרדי קיבל את הכוח להיות בן אלמוות מן השדים בזמן שנשרף למוות על ידי ההורים של ילדי רחוב אלם.
לאחר מאבק, מגי מצליחה למשוך את פרדי אל העולם האמיתי.
מגי ופרדי נאבקים זו מול זה בקרב פנים אל פנים, כאשר דוק וטרייסי מעבירים לידיה כלי נשק שונים, אשר הוחרמו מבני הנוער שבמקלט.
לבסוף, מגי מצליחה להעיף מידו של פרדי את כפפת הלהבים שלו.
היא חובשת אותה לידיה, מתקרבת אליו ודוקרת אותו בבטנו.
טרייסי משליכה לעברה מטען צינור, אותו מגי מדליקה ונועצת בחזהו של פרדי.
היא מאחלת לו "יום אב שמח", מנשקת אותו ואז בורחת מן הפיצוץ הממשמש ובא.
פרדי מתפוצץ, ושלושת השדים של החלומות יוצאים מגופו ונופלים מתים.
מגי מחייכת לעברם של טרייסי ודוק, תוך שהיא אומרת להם: "פרדי...
סצנת החלום האחרון שבסרט צולמה והוקרנה בבתי הקולנוע בתלת־ממד, כאשר הטכנולוגיה משולבת בעלילת הסרט: מגי מקבלת לידיה משקפי תלת־ממד והסבר מפי אחת הדמויות כי עליה להרכיב את המשקפיים בחלומה, ואילו הצופים, בבואם לבתי הקולנוע, הונחו לשים גם הם על עיניהם משקפי תלת-ממד, באותו הזמן שהדמות שעל המסך עושה זאת.
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 19% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 27 ביקורות.
שנה פרס קטגוריה תוצאה 1992 פרס פטל הזהב שיר הנושא הגרוע ביותר
ג'יימס קמפבל ידוע בשם הבמה שלו Freddie Foxxx או Bumpy Knuckles הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי מניו יורק.
אלבומו הרשמי הראשון Freddie Foxxx Is Here יצא בשנת 1989 בלייבל MCA Records.
האלבום הופק על ידי פרדי פוקס ואריק בי.
חרף מעורבותו של אריק בי כשל האלבום מסחרית ובקרב המבקרים, כשבעקבות כישלון זה עזב פוקס את הלייבל.
לאחר עזיבתו חבר ל-"Flavor Unit" של קווין לטיפה - אסופת ראפרים, מפיקים ודיג'אים, בהם בלאק שיפ, Chill Rob G, DJ Mark the 45 King, LeShaun ו-Naughty by Nature.
ב-1993 חתם על חוזה ב-Epic Records והחל לעבוד על אלבומו השני Crazy Like A Foxxx.
האלבום שהיה אמור לראות אור ב-1994 נגנז.
לתשומת לב מחודשת זכה פוקס בשל הופעות אורח אצל ראפרים אחרים, כמו Naughty by Nature, M.O.P ,Missin Linx, או.סי., Boogie Down Productions.
בלטה במיוחד השתתפותו ב-"The Militia", סינגל של גאנג סטאר מאלבומם Moment of Truth, שבעקבותיה הצטרף לGang Starr Foundation.
פוקס הפיק לקחים מהחוויות העבר שלו וחתם Landspeed Records, לייבל עצמאי גדול של היפ הופ ושם בשנת 2000 יצא לאור האלבום השני שלו Industry Shakedown שכלל הפקות של דה אלכימיסט, די ג'יי פרמייר, פיט רוק וגם כמה משלו, האורחים היחידים באלבום היו M.O.P.
האלבום היה להצלחה ענקית במחתרת וזכה לביקורות מאוד גבוהות והאלבום היה לאלבום העצמאי מספר אחד של שנת 2000 מבחינת מכירות (בהיפ הופ) ומכר קרוב ל-100 אלף עותקים.
לקראת 2003 Landspeed Records פשטו רגל ופוקס מצא לו לייבל חדש, Barely Breaking Even, ששם הוציא לאור את אלבומו השלישי, Konexion, בשנת 2003. האלבום לא הצליח כקודמו אך התקבל טוב בקרב המעריצים בזכות הידבקותו לסגנון המקורי שלו ובזכות מפיקים כדוגמת די ג'יי פרמייר ו-DJ Clark Kent שתרמו הרבה לפרויקט.
פוקס המשיך להופיע כאורח אצל ראפרים אחרים והכי בולט היה ג'ון סינה ותרם הרבה לסאונדטראק של WWE SmackDown!
Raw 2006 שנכנסו לתוכו 2 שירים שלו והוא היתארח בשירים אחרים מהסאונדטראק.
אחרי 2006 פוקס הוציא לאור מיקסטייפים שזכו להצלחה ובשנת 2008 האלבום שלו Crazy Like a Foxxx יצא תחת הלייבל Fat Beats Records עם הגרסה המקורית ודיסק בונוס שכלל הפקות של D.I.T.C.
פרדי שיגועים (בדנית: Orla Frøsnapper) הוא סרט אנימציה דני משנת 2011 בבימויו של פיטר דוד.
ויקטור הוא ילד בן עשר אשר מתכונן להתחרות בתחרות כישרונות מקומית יחד עם הכלב שלו.
אף על פי כן פרדי, הבריון של העיירה, מנסה לחבל בסיכוייו של ויקטור.
בעקבות כך, ויקטור וחבריו מחליטים להערים על פרדי על מנת ללמדו לקח.
פרדי הירש היה ספורטאי ואיש חינוך יהודי-גרמני הומוסקסואל שפעל למען ילדים ובני נוער בגטו טרזין ובבלוק הילדים שהקים בבירקנאו.
הוא מוכר כאחד המחנכים הגדולים בתקופת השואה, שנתן לילדים תקווה וערכים בעיקר דרך אימוני הספורט והחינוך הגופני.
פרדי הירש נולד וגדל בעיר אאכן שבגרמניה, כבנם של הנרי הירש, קצב ובעל מכולת, ואשתו אולגה היינמן.
ב-1926, בהיותו בן 10, נפטר אביו לאחר מחלה ממושכת.
הוא היה יחד עם אחיו הבכור פול בתנועת המכבי הצעיר היהודית, שקידשה גם מטרות ציוניות וכמו כן הצטרף לארגון הספורט "המכבי הצעיר".
לאחר עליית היטלר לשלטון ב-1933 היגרה משפחתו לבוליביה, בעוד הוא נשאר בגרמניה עקב רצונו לעלות לארץ ישראל.
הוא עבר לדיסלדורף שם הועמד בראש תנועת המכבי הצעיר.
בנובמבר 1935 היגר הירש לצ'כוסלובקיה כיוון שרדפו אותו עקב היותו הומוסקסואל גלוי, דבר שהיה נדיר באותה תקופה.
הוא ארגן שם פעילויות ספורט שונות ואימונים למאות ילדים, והחדיר בהם אידיאלים של עבודת צוות, אחריות הדדית, תעוזה ורגש גאווה ביהדותם.
הוא היה פעיל באגודות ספורט יהודיות שונות, ביניהן הגיבור פראג, ואגודת מכבי פראג.
כמו כן היה פעיל בהכשרת חלוצים צעירים לעלייה לארץ ישראל.
הוא הנהיג קבוצת נערים בני 12–14 בשם "הבלגה", אשר הצליחה לצאת ברגע האחרון לפני המלחמה, באוקטובר 1939, לדנמרק, ומשם שנה לאחר מכן לעלות לארץ ישראל.
עם הקמת גטו טרזינשטט בצ'כיה באוקטובר 1941, הקים הירש את "ארגון הסיוע", שתפקידו היה לסייע למגורשים באריזת חפציהם.
הוא גייס לצורך זה את חברי תנועות הנוער היהודיות כדי לסייע בבניית הקהילה מחדש
ובהגנה על הנערים המשרתים בארגון.
הירש עצמו הגיע לגטו ב-4 בדצמבר 1941.
הירש ועובדים אחרים בקהילה היהודית לקחו על עצמם את משימת ארגון החיים בגטו החדש שנבנה.
הוא מונה למנהל מחלקת הבינוי של הגטו.
מתחילתו של הגטו הוקצו חדרים מיוחדים עבור הילדים, שחיו בנפרד מהוריהם.
מאוחר יותר הוקמו כאחד-עשר בתי ילדים מיוחדים בעלי אופי פנימייתי, שבהם גרו גם מטפלים ומורים, שהקדישו את עצמם לחינוך הילדים.
הירש עם המטפלות והמטפלים האחרים ניסו לשפר את תנאי החיים של הילדים בגטו בכל דרך אפשרית.
הוא התעקש שהילדים יבצעו פעילות גופנית בכל יום, ויקפידו על היגיינה אישית כדי לשמור על מצבם הנפשי והפיזי, כתנאי הכרחי להישרדותם.
העובדה שהירש הגיע מגרמניה והתנהל בביטחון עצמי ואסרטיביות הקנתה לו מידה מסוימת של כבוד מצד כמה קציני אס אס במחנה.
כך, הוא הצליח להשיג מקום למגרש משחקים, שבו התקיימו במאי 1943 משחקי "מכבי טרזין".
הירש זכה גם באפשרות לבחור מועמדים למשלוחים המתוכננים להישלח למזרח, ולעיתים קרובות ניצל זאת להצלת ילדים.
בקיץ 1943 הגיעו לטרזין 1,200 ילדים מגטו ביאליסטוק שהיו מיועדים להישלח לאושוויץ.
הם הוחזקו בבידוד משאר היהודים בגטו, ונאסר כל מגע איתם.
למרות זאת, הירש ניסה להיכנס אל הצריפים שלהם וליצור קשר עם מטפל הקבוצה.
הוא נתפס על ידי הנאצים, וכעונש הוחלט לגרשו במשלוח הבא למחנה אושוויץ-בירקנאו.
הוא נשלח לשם ב-6 בספטמבר, יחד עם עוד 5,000 אסירים.
בשונה מטרנספורטים אחרים שנשלחו לאושוויץ, בהם 90% מהמשולחים נשלחו להשמדה בתאי הגזים עם הגיעם, הטרנספר של ספטמבר 1943 מטרזינשטט יועד להקמת מחנה משפחות במחנה בירקנאו, הצמוד למחנה אושוויץ.
למחנה זה הועברו בהמשך עוד שני טרנספורטים, של דצמבר 1943 ושל מאי 1944.
שערם של האסירים החדשים לא נגזז והם לא הוכרחו ללבוש את בגדי האסירים המפוספסים.
אף על פי שנשים וגברים חיו בבלוקים נפרדים, הם יכלו להיפגש, בניגוד לאזורים אחרים באושוויץ, בהם נשים וגברים היו מופרדים על ידי גדרות תיל.
מחנה המשפחות התקיים לזמן מוגבל.
בתחילת מרץ 1944, כל מי שנותר בחיים מטרנספורט ספטמבר, למעט כמה אסירים בודדים, נרצח בתאי הגז.
אסירי הטרנספורטים של דצמבר 1943 ומאי 1944 נרצחו בחודש יולי 1944.
במשך שנים לא היה ברור מדוע החזיקו הנאצים בבירקנאו במשך מספר חודשים את קבוצת האסירים מטרזינשטאט במחנה משפחות נפרד, בתנאים מועדפים, עד שרצחו את יושביו.
ממסמכים שגילו חוקרים, עלה כי הסיבות להקמת מחנה המשפחות, ולחיסולו בהמשך, היו קשורות לקיומה של משלחת מטעם הצלב האדום הבין-לאומי, שהייתה אמורה לבקר בטרזינשטאט.
אותה משלחת עשויה הייתה להמשיך משם גם לבירקנאו.
מחנה המשפחות היה מחנה ראווה שהוקם לצורך הביקור המתוכנן, אם ייצא אל הפועל.
הדבר היה חלק מתוכנית ההטעיה וההסוואה של הנאצים, שנועדה להפריך את השמועות בדבר המשמעות האמיתית של השילוחים "למזרח".
הודות ליכולתו לשאת ולתת עם המפקדים הנאצים, הירש הצליח לאסוף לאחד ממבני העץ במחנה המשפחות בבירקנאו כ-300 ילדים שגורשו מטרזין והפך לראש בלוק הילדים שניהל את כל פעילויותיהם.
שהותם של ילדים בבירקנאו הייתה מראה נדיר, שכן בדרך כלל נרצחו הילדים היישר עם הגיעם למחנה.
בלוק הילדים מס' 31 בהנהגתו של הירש היה מרוהט באופן שונה מרוב בנייני האסירים האחרים בבירקנאו: במקום מיטות היו שם שולחנות קטנים, לידם ישבו הילדים.
פנים הקירות של המבנה היו מעוטרים בפרחים ודמויות מאגדות ילדים.
הילדים בילו בבלוק 31 את רוב היום וחזרו למשפחותיהם בלילה.
שם הם אכלו, כשבנוסף למרק, הושג עבורם גם מזון מחבילות שהגיעו למחנה לאנשים שכבר נספו.
אף על פי שהילדים סבלו באופן טבעי מרעב, אף אחד מהם לא מת מרעב או מתזונה לקויה, וההיגיינה נשמרה בקפידה.
על הספרייה בבלוק הופקדה דיטה קראוס שהכירה את הירש עוד משהותם בטרזין.
הילדים היו מוגנים משלטון הטרור של אנשי האס-אס, והירש אף דאג שהמסדרים היומיים יהיו קצרים ויתקיימו בבלוק עצמו, לא כמו מסדרי האסירים המבוגרים, שנמשכו שעות והתקיימו בגשם ובקור.
בבלוק נערכו בחשאי שיעורים מאולתרים, בקבוצות קטנות, על פי הגיל.
לא היו כלי-כתיבה, מחברות וספרים.
המורים ישבו עם קבוצות הילדים והעבירו את תוכנם של ספרים שהם זכרו בתחומי התמחותם, כמו גאוגרפיה, היסטוריה ויהדות.
במסגרות אלה הילדים גם שיחקו במשחקים, למדו ושרו שירים בצוותא, העלו הצגות ועסקו בפעילות ספורטיבית יום-יומית לחיזוק הגוף.
פעולות משחק אחדות נערכו בהשתתפות אנשי האס-אס, כולל יוזף מנגלה, שהושיב את הילדים על ברכיו ואמר להם לקרוא לו "דוד".
לאחר הגעתם של משלוחים נוספים בדצמבר 1943 עלה מספר הילדים בבלוק מ-300 ל-500. הירש פנה אל שלטונות המחנה והצליח להשיג בניין נוסף לשיכון הילדים החדשים.