tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גבעול מזדקף (Decumbent) – גבעול ששרוע על הקרקע ואינו מצמיח שורשים מן המפרקים וקצהו מתרומם כלפי מעלה.
גבעול משתפל, משתרע (Procumbent) – גבעול שקצהו יורד לעבר הקרקע ואז הוא שרוע ואינו מצמיח שורשים מן המפרקים.
גִּלְדָּנִי (Leathrate, Coriaceous) – עלה בעל מרקם קשה, לפעמים פריך, דמוי עור, שלד העלה מכיל רקמה קשה השומרת אותו פרוש ולא נבול בתקופת היובש ובכך מאפשרת תהליכי חיים כגון פוטוסינתזה (צלף).
גלילי רב-מקצועות (Terete) – גבעול מעוגל עם הרבה מקצועות.
דוקרני (aculeate, prickly) - קוצני במקצת בגלל שיכים או חודים בולטים.
דוּר (Whorl) – 1. קבוצת פרטים הערוכה במעגל – כגון קבוצת עלים סביב מִפְרק או קבוצת פרחים על מצעית של פרח.
2. קבוצה של 3 או יותר עלים או פרחים או חלקי פרחים הערוכים במעגל מסביב למפרק או על גבי מצעית הפרי וכדומה.
התעבות משנית (Secondary Growth) – מתרחשת בעיקר בצמחים דו-פסיגיים, נובעת בעיקר מפעולת שתי מריסטמות רוחביות – קמביום השעם והקמביום הצינורי.
זִיף, זיפי (Bristle, Seta, Stiff) – 1. שערה קשה, אשונה ועבה פחות או יותר;
setaceous – זיפני או דמוי זיף.
setose – בעל זיפים גסים, בולטים ונוקשים, זיפני במובהק.
setulose – בעל יש זיפים קטנים ועדינים יותר (עדיין נוקשים יחסית, לא רכים כמו פלומה).
Strigose - מכוסה שערות זיפניות, נוקשות, קצרות ודקיקות, מהודקות על פני השטח ונטויות כולן באותו כיוון
strigulose - מכוסה שערות זיפניות, קצרות, עדינות יותר, מהודקות על פני השטח ונטויות כולן באותו כיוון
חוטר (offshoot) - ענף היוצא מגזע עץ סמוך לשורשים ומשמש לריבוי.
חֵיק העלה או החפה (Axil) – הזווית הנוצרת בין הגבעול לבין העלה או החפה.
טָרָף (Blade, Lamina) – החלק הרחב והשטוח של הֶעָלה או של עלה הכותרת.
קודקוד הטרף (leaf apex) - הקודקוד של טרף העלה (הנקודה הרחוקה ביותר מן הפטוטרת).
בליטה חדה בקודקוד הטרף (mucronate leaf apex) - בליטה קצרה, חדה וברורה שמופיעה לפתע בקודקוד הטרף.
דְמוּי יתד (Cuneate) – 1. טרף (או חלק אחר של הצמח) שראשו רחב ובסיסו צר ושתי שפתותיו הצדדיות ישרות.
2. דמוי משולש ההולך וצר כלפי בסיסו.
דְמוּי מרצֵע (Subulate, Awl-Shaped) – עלה צר שמתחדד בהדרגה לחוד כלפי קודקודו.
לְשַׁד, מֹהַל, מוהל (Sap) – נוזל שמכיל מים, מינרלים וחומרי מזון, מובל בתאי עצה או שיפה של צמח
לשונית (Ligule) – חלק מעלה, תוספת דקיקה (שעירה או קרומית), נמצאת בחיבור בין הטרף והנדן בצמחים מסדרת הדגנאים
מוהל (Sap) – ראו לשד
מְנֻקָד (Punctate) – עם נקודות כהות או בהירות או שקופות.
מעוצה (Woody) – קשה, מכיל רקמת עצה עם ליגנין צלולוזה והמיצלולוז
מִפְרָק (Node) – 1. מקום חיבורו של עלה אחד או יותר והניצנים החיקיים לגבעול; 2. אזור הצמיחה על הגבעול בצמחים וסקולריים, טבעת בין שני פרקים ממנה יתפתחו גבעולים חדשים, עלים, פרחים, שורשים, וכל התמחות אחרת שלהם בהתאם לתנאים המתאימים לצמיחה ושרידות.
משולש, דלתא (Triangular, Deltoid) – הכוונה למשולש שווה-שוקיים, למשל בתיאור לוואים.
נָדָן, נְדַן הֶעָלֶה (Leaf Sheath, Sheath) – 1. בסיס העלה העוטף את הגבעול; 2. חלקו התחתון של העלה (בייחוד אצל הדגנאים) העשוי בדמות צינור או מרזב ועוטף פרק אחד של הגבעול או הקנה.
נימי (Filiform, Thread-Shaped) – 1. עלה או גבעול דק כחוט או כשערה; 2. דק כחוט ועל פי רוב ארוך.
ניצן (Bud) – צבר של תאי עובר שטרם עברו תהליך של מיון, נמצא בדרך כלל בחיק עלה או בראש גבעול, יכול התפתח לגבעול, ענף, עלה או פרח
ניצן חיקי (Axillary Bud) – ניצן הנמצא בחיק העלה (בנקודת החיבור של פטוטרת העלה לגבעול);
נֶצֶר (Shoot) – 1. גבעול עם עלים; 2. החלק העל קרקעי של צמח חדש;
נָשיר (1. Caducous .2 Deciduous) – 1. נופל מן הצמח בעונה המתאימה; 2. נושר בקלות או בהקדם מן הצמח בהשוואה לצמחים אחרים, אך אינו נובל.
3. (עץ) שעליו נושרים בעונת השלכת.
סוּת, קְלִפַּת הָעֵץ (Bark) – כל הרקמות החיצוניות בגזע החוצה מהקמביום שהוא רקמה יוצרת תאים, היוצרת את רקמות העצה והשיפה.
עַדְשָׁתִית (Lenticle) – כתם מחוספס, כהה, מורם במקצת, הפורץ דרך האפידרמיס ושונה מסביבתו בגבעול ובשורש.
עוֹרֵק (Vein, Nerve) – צינור דקיק בטרף העלה המוביל מים וחומרי מזון לחלקי הצמח.
מבחינה אנטומית עורק הוא צרורות בודדים של רקמות הובלה או קבוצות של צרורות סמוכים.
עורקים משניים מנוצים (Pinnately Veined, Penninerved) – עורקים בטרף העלה, שיוצאים מצדי העורק הראשי, ולא מנקודה משותפת בבסיס העלה.
עורקים משניים מקושתים (Brochidodromous, Intramarginal Vein) – העורקים המשניים אינם מסתיימים בשוליים אלא מחוברים ביניהם בסדרה של קשתות בולטות.
עוֹרֵק רָאשִׁי (Midrib) – העורק המרכזי, ובדרך כלל הבולט ביותר בטרף העלה או בכל איבר דמוי עלה.
עָלֶה (Leaf) – חֵלק דק ורחב של צֶמח – בדרך כלל ירוק – היוצא מגבעול הצמח ומכיל בדרך כלל שלושה חלקים: טרף, פטוטרת ולוואים.
עָלֶה אִזְמֵלי (Lanceolate) – עלה דמוּי אזמל; עלה צר, ששני קצותיו מחודדים ושרוחבו הגדול ביותר מרוחק מהבסיס כדי שליש מאורכו.
עָלֶה אִזְמֵלי הָפוּךְ (Oblanceolate) – עלה שצורתו כשל אזמל הפוך: צר, מחודד בשני קצותיו, והחלק הרחב ביותר שלו נמצא לקראת קודקוד כדי שליש מאורכו.
עלה גזור (Dissected, Cut) – טרף עלה (מאונה) שסוע לאונות ארוכות (עד העורק הראשי של העלה או כמעט כך), לדוגמה – עלי גזר או פטרוזיליה.
עלה גזור-כפני (palmate) – הטרף גזור כעין כף יד.
עלה גזור-מנוצה – הטרף גזור כנוצה.
עלה דְמּוּי בֵּיצה, סגלגל (Ovate) – עלה, פרי או זרע שאורכו גדול פי 1.5 בערך מרוחבו ושבסיסו רחב במידה ניכרת מראשו, ובסיסו מעוגל וראשו חד או מעוגל.
עלה דמוי ביצה הפוכה (Obovate) – עלה, פרי או זרע דמוי ביצה, אבל ראשו קהה ורחב ובסיסו צר וחד.
עלה דמוי חנית (hastate) - עלה דמוי ראש חנית רומית, שאונותיו האחוריות פונות לצדדים.
עלה דמוי חץ (sagittate) - עלה דמוי ראש חץ, שאונותיו האחוריות פונות לאחור.
עָלֶה דְמוּי מָרית (Spatulate, Spathulate) – 1. עלה שראשו רחב ומעוגל וחלקו התחתון הולך וצר; גם דמוי כף.
עלה דְמוּי תְריס, עלה תריסני (Peltate) – עלה שפטוטרתו מחוברת אל אמצע הטרף (בצדו התחתון) ולא אל בסיסו.
עָלֶה חָרוּז (Perfoliate) – עלה שבסיסו מקיף את הגבעול, בצורה הנראית כאילו הוא מושחל דרכו.
עָלֶה חָרוּק (Crenate, Crenulate, Scalloped, Crenatus) – 1.עלה ששפתו בעלת שיניים קטנות ומעוגלות ומפרצים חדים או מסולסלת.
עלה יושב (Sessile) – עלה מחוסר פטוטרת, שטרפו יושב ישירות על הגבעול.
עֲלֵה לְוַאי, עלה לוואי, לוואי (Stipule) – 1. כל אחד משני התוספות (הגידולים) בבסיסי העלה (בבסיס הטרף או בסיס הפטוטרת), לפעמים הוא מעורה בחלקו בגבעול, במקום מוצאו של העלה.
2. כל אחד משני העלים המחוברים לבסיס של פטוטֶרת העלה או חופשיים ממנו.
עלי לוואי תיכוניים (Interpetiolar) – לוואים בין הפטוטרות של שני עלים נגדיים.
עלי לוואי חיקיים (Intrapetiola) – לוואים בין הפטוטרת לגבעול.
עלי לוואי שוֹפָריים (Ochrea, Sheathing) – עלי-לוואי מאוחים לצינור, המקיף את הגבעול מעל לבסיס העלה.
עלה מאונה (Lobed) – עלה פשוט שטרפו מחולק או שסוע או גזור לאונות, והכול לפי עומק המפרצים בין האונות.
עָלֶה מְאֻצְבָּע (Digitate) – עלה מורכב (או תפרחת) דמוי אצבעות היד, בעל מספר עלעלים שיוצאים מנקודה אחת.
עָלֶה מָאֳרָך מֻאֲרָךְ, מוארך (Oblong) – 1. עלה ארוך במקצת, שאורכו גדול פי 2 או יותר מרוחבו וצדדיו מקבילים פחות או יותר זה לזה.
2. עלה מלבני שקצותיו קהים (אינם ישרים).
עָלֶה מֻרְכָּב, עלה מורכב (Compound) – עלה מורכב מעלעלים או מאונות שכל אחד מהם בעל יכולת הינתקות מן העלה או מציר העלה.
עלה מחולק (partite) - טרף עלה בעל אונות שאורכן עולה על רבע רוחבו של הטרף.
טרף מחולק כעין כף יד (palmatipartite) - טרף עלה בעל 5 אונות או יותר, שבו העורקים הראשיים של האונות נפגשים בנקודה אחת ואורך האונות עולה על מחצית הקוטר של הטרף.
עלה מחטני (Needle-Like, Acicular) – עלה בצורת מחט, לדוגמה – עלי עץ האורן.
עלה מְנֻצֶה, מנוצה (Pinnate, Pinnatisect) – 1. עלה שעלעליו (או אונותיו) מסודרים זה מול זה בשני צדי הציר או העורק הראשי; 2. עלה המחולק, שסוע, גזור או מורכב
מעלעלים או אונות בדמות נוצה (Odd-Pinnate) – עלה מנוצה שמסתיים בעלה אחד.
עָלֶה מְנֻצֶה פַּעֲמַיִם, מנוצה פעמיים (bipinnate) – 1. עלה מנוצה שעלעליו יושבים על ההסתעפויות של ציר העלה המורכב; (הסתעפות – ציר משני המסתעף מן הציר הראשי של העלה).
עלה מפורץ (Emarginate) – עלה ששפתו אינה שלמה
עלה מְשֻׁנָּן, משונן (Dentate, Toothed) – עלה ששפתו בעלת שיניים (מְשֻׁנֶּנֶת).
עלה מְשֻנָן כְּמָשוֹר, משורי (Serrate) – עלה בעל שיניים מחודדות לא סימטריות שמופנות כלפי קודקוד העלה.
עלה סורח (Decurrent) – עלה יושב אשר בסיס טרפו נמשך מטה ונצמד לאורך הגבעול, לעיתים יוצר מעין שוליים צרים או כנפיים לאורך הגבעול מתחת לנקודת החיבור שלו.
עלה סַרְגֵּלִי (Linear) – 2.עלה ארוך וצר (אורכו גדול פי 3 או יותר מרוחבו) ששפתיו מקבילות פחות או יותר; 2. דְמוּי סַרְגֵל.
עָלֶה פָּשוּט (Simple) – 1. עלה שהפטוטרת שלו נושא טרף אחד; 2. עלה שהטרף שלו אינו מורכב מעלעלים או מאונות שכל אחד מהם בעל יכולת הינתקות מן העלה או מציר העלה.
עָלֶה שָסוּעַ (Split, Cleft) – עלה מאונה, שאורך אונותיו פחות מרבע רוחב הטרף או קוטרו.
המונח runcinate-pinnatifid מתאר טיפוס של עלה שסוע-מנוצה שבו האונות פונות בזווית חדה לאחור (retrose), לעבר בסיס הטרף ולא לצדדים.
עלה שווה צדדים (Isolateral, Isobilateral, Unifacial) – עלה (בדרך כלל שטוח) שבו רקמת העמודים מצויה בשני צדדיו.
עלה שונה צדדים, גב-גחוני (Dorsiventral, Bifacial) – 1. עלה ששטח הפנים של צדו העליון וצדו התחתון דומים; 2. עלה (בדרך כלל שטוח) שבו רקמת העמודים מצויה בצדו האחד של העלה והרקמה הספוגית בצדו השני.
עָלֶה תִלְתָני (Trifoliate) – עלה מורכב בן שלושה עלעלים, לדוגמה, עלי תלתן או אספסת.
עָלֶה תַּמִּים (Entire) – עלה ששפתו שלמה, שאינה מפורצת, משוננת או מאונה.
הערה: התואר נכון גם לעלעל, לחפה, עלה כותרת, עלה גביע, לאונה ולחפה.
עלים מְסֹרָגִים, מסורגים (Alternate) – 1. עלים העומדים אחד אחד על כל מפרק של הגבעול, דהיינו מכל מפרק בגבעול יוצא עלה עלה אחד ובזווית קצת אחרת, לסירוגין.
אפשר שהעלים המסורגים יהיו סדורים על הגבעול בצורה לולינית (Spiral) או בשתי שורות (Distichous).
עלי בסיס (Radical Leaves) – עלים רדיקליים הם העלים הצומחים מבסיס גבעול או מגבעול מתחת לאדמה או מקנה שורש הצומחים ישירות מהשורש.
במינים מסוימים, העלים מסודרים בשושנת.
עלים נגדיים (Opposite) – עלים הערוכים שניים שניים זה מול זה על מפרק אחד.
עלים נגדיים ארבעה טוריים, סְדוּרִים שְׁתִי וָעֵרֶב, מַצְלִיבִים (Opposite Decussate) – תואר לעלים נגדיים אשר זוגות העלים העוקבים ממוקמים בזווית ישרה זה לזה (עלה אחד נמצא בזווית של 90 מעלות לעלה שמתחתיו או מעליו).
על הענף ערוכים 4 טורים של עלים.
עלים לוליינים, סלילניים (Spiral) – סידור של עלים מסורגים – כל עלה נמצא בזווית שונה מהעלה שמתחתיו ומזה שמעליו.
עלים דוריים (Whorled, Verticillate) – עלים הערוכים שלושה ויותר זה מול זה על מפרק אחד, כלומר מכל מפרק יוצאים יותר משני עלים.
עלים מאוגדים (Fascicled) – עלים הנראים הצומחים כאגודה או אשכול בדרך כלל בנצר קצר.
עלים שושנתיים, שוֹשֶנֶת (Rosette) – עלים צמודים על פי רוב אל פני האדמה ומרוכזים בצורה מעגלית ולוליינית מסביב לבסיס גבעול זקוף, שהפרקים שלו בין העלים אינם מתארכים, כך שכל העלים נשארים מקובצים זה בזה בצורה הדוקה ובגובה דומה, בניגוד לעלים המסודרים לאורך הגבעול ומופרדים עלי ידי פרקים מוארכים (cauline).
Pinnae) – 1. עלה קטן או צעיר; 2. עלה קטן ועצמאי, שאין בחיקו ניצן צמיחה, והוא היחידה הסופית של עלה מורכב.
עָנֵף (Branched) – 1. בעל ענפים רבים; 2. מְסֹעָף, מסועף; 3. מסתעף לענפים רבים.
עצה (Xylem) – צינורות הובלת המים בצמח;
עֵרוּק, עירוק (Venation) – אופן סדור העורקים בטרף העלה.
עֵרוּק מְרֻשָּׁת, עירוק מרושת (Venation Reticulate) – מבנה רשת של הסתעפויות והתחברויות של העורקים.
שכיחה בדו-פסיגיים אבל גם בחד-פסיגיים מסוימים כגון מיני הסחלביים, קיסוסית ולוף.
עֵרוּק מַקְבִּיל (Venation Parallel) – העורקים כמעט מקבילים במרבית אורכם, אך מתקרבים ומתמזגים יחד בקצה העלה, או בקצהו ובבסיסו גם יחד.
שכיחה בחד-פסיגיים, אך גם במינים דו-פסיגיים, כגון הלחך.
פְּטוֹטֶרֶת (Petiole) – 1. החלק הצר של קצה העלה שבו הוא מתחבר לגבעול; 2. העוקץ שעליו נישא טרף העלה, ואם העלה מורכב אז החלק שמתחת לנקודת חיבור של העלעלים ו/או תחילת הציר המשני (Rachis (Rhachis)).
פְּטוֹטְרִית (petiolule) - החלק הצר של קצה העלעל בעלה מורכב שבו הוא מתחבר לציר העלה.
פילוטקסיס (Phyllotaxis) – אופן סידור העלים על פני הגבעול.
פילוד, פילודיון (Phyllode, Phyllodium) – עלה שהטרף שלו מנוון מאוד או חסר, והפטוטרת שלו ו/או הציר שלו מבצעים את תפקידי הטמעה של העלה כולו, בין אם היא משתטחת (Platyphyllode) ובין אם לא (Rhabdophyllode).
(מצוי בזנים אוסטרליים של השיטה)
פילוקלד (Phylloclade, Cadode) – ענף ירוק המתפקד כעלה (אספרג) או התמחות של גבעול שהפך שטוח, רחב ומכיל כלורופיל, במקביל העלים מנוונים (עצבונית החורש).
Puberulent, velutinous) - 1. מכוסה שערות רכות, קצרות או קצרצרות, הזקופות מעל פני השטח; בעל מרקם דמוי פלומה.
כולל מגוון תתי-מצבים, כגון puberulent (שעירות עדינה מאוד), velutinous (קטיפתי) ו־downy (פלומתי במראה).
פְּסִיג (Cotyledon) – עָלֶה או עלים המהַווים חֵלק מן העוּבָּר בצמחים והממלאים תפקיד חשוב בהזנת הנֶבט הצעיר.
פֶּרֶק (Joint, Internode) – חלק הגבעול בין שני מפרקים.
ציר (Rachis, Rhachis, Axis) – 1. השזרה האמצעית של עלה מורכב או של תפרחת.
2. ציר משני המסתעף מן הציר הראשי של עלה מורכב ונושא עלעלים.
Tomentose, Wooly) – מכוסה בשערות צמר בצפיפות, שערות רכות מסולסלות וארוכות המכסות את חלקי הצמח השונים.
קוטין (Cutin) – פולימר יציב של חומצות שומן וחומצות שומן הידרוקסיליות, הנמצא בקוטיקולה.
קוּטִיקוּלָה, קוטיקולה (Cuticle) – שכבה הידרופובית (דוחה מים) המצפה את פניו החיצוניים של האפידרמיס בצמח.
Prickly) – איברים קשים וחדים המשמשים בעיקר להגנה על הצמח, מקורם באיברים שונים.
שם תואר: דוֹקרָני, קוצני במקצת, מצויד בחוד קשה או בשֵׁך.
spine – התמחות של עלה (צבריים), עלה לוואי (אשמר קוצני) או התארכות של עורק בעלה (דרדר קרומי, התארכות עורק ראשי בחפת התפרחת)
prickle – שלוחה של קליפת הגבעול והאפידרמיס, סיומת חדה ולעיתים מעוקלת (ורד, פטל).
thorn – התמחות של גבעול (ענף), נפוץ בשיחים ועצים; חלק מהענפים שונים, לפעמים מפוצלים וחדים מאוד בקצה (קאריסה, עוזרר קוצני, רתמה קוצנית, הדרים)
קנה (Culm) – במקור כנוי לגבעול של צמח כלשהו, השם ממקור לטיני, כיום מתייחס לגבעולים של צמחים מסדרת הדגנאים (קנה סוכר, במבוק)
קְנוֹקֶנֶת, קנוקָנות (Tendril) – אבר הדומה לחוט דק ומסתלסל, פשוט או מסתעף הנכרך סביב צמחים אחרים או עצמים.
התמחות של גבעול או ציר העלה, משמשת לאחיזה בצמחים מטפסים.
קסרומורפי (Xeromorphic) – בעל תכונות המאפשרות חיים בסביבה צחיחה.
3. קרח אבל בעברו היה לו כסות שערות, מתקרח (Glabrate, Glabrescent).
מינוח שמשתמשים לתיאור מורפולוגי של עלה בעל קצוות מקופלים (דמוי מעקה) מכל קצותיו היוצר מבנה של סירה או אונייה.
2. בעל קרין הוא עלעל המכופל לאורכו ובעל צלע חדה לאורך קו הכיפול, בדומה לחלקה התחתון של האוניה.
קִשְׂקֵשׂ – עלה קטן ומנוון, קשקשים שכיחים בעיקר בניצנים, גבעולים תת-אדמתיים וענפים רותמיים.
Perulate Bud) – 1. עלה מנוון וקטן, לרוב יבש, ואינו מטמיע שניצן רדום ומגן עליו.
2. תואר לניצן עטוף בקשקשים לעומת ניצן עירום.
רָתְמִי, רוֹתְמִי (Spartoid) – צמח שגבעוליו דקים, ארוכים וגמישים, חסרי עלים או בעלי עלים מעטים וקטנים כמו ענפי הרותם.
Ciliate, ciliolate ) – 1. דומה לריסים; 2. נושא ריסים.
3. שערות שוות פחות או יותר באורכן העומדות בשפת עלה, חפה או איבר אחר.
רָעוּף, מרוֹעָף (Imbricate) – מסודר זה על שפתו של זה או זה על בסיסו של זה כרעפי גג.
שוֹשֶנֶת, שושנת עלים (Rosette) – דוּר של עלים המרוכז בבסיס הגבעול.
שיפה (Phloem) – צינורות הובלה של מינרלים, סוכרים וחומרים דומים בצמח.
שֵׂךְ, שִׂיכִים (Prickle) – 1. חוד או בליטה דוקרנית הנוצרת על הגבעול, על העלה או על חלקי צמחים אחרים; 2. קוץ קטן וחלש; 3. שלוחה של קליפת הגבעול והאפידרמיס, סיומת חדה ולעיתים מעוקלת.
hirsute, pilose) – מכוסה בשערות או חומר דמוי שיער.
המונח הכללי "שעיר" מקיף מגוון סוגים של שערות, הנבדלים זה מזה באורך, בצורת השערות, ברכותן, בכיוונן ובצפיפותן.
לעיתים נעשה שימוש במילה down (או downy) לציון פלומה עדינה מאוד, רכה וקצרה, בדומה לזו של אפרוח.
מונח זה נפוץ בעיקר בתיאורים כלליים ואינו מונח טכני מקובל במונחים הבוטניים, אך לעיתים מקביל ל-pilose או סוג מסוים של pubescent.
Pubescent – שעירות כללית בצמח, המורכבת משערות קצרות ורכות, שאינן בולטות באורכן, צפיפותן או כיוונן.
מונח בסיסי המתאר כיסוי פלומתי עדין אך לא צפוף במיוחד.
מופע שלו הוא קטיפתי (Velutinous) כאשר פני שטח מכוסים בשערות קצרות, רכות וצפופות מאוד, היוצרות מרקם אחיד ודחוס, דמוי קטיפה.
Tomentose – סוג של שעירות רכה (pubescent) המאופיין בשערות הדוקות, קצרות, רכות וסבוכות בצפיפות רבה, היוצרות מרקם דמוי לבד (felted).
נבדל ממופעי pubescent אחרים בכך שהוא יוצר כיסוי אחיד, דחוס וסבוך במיוחד.
Pilose, Down, Pilosus – מכוסה שערות רכות באורך בינוני; פלומתי.
Villous – מכוסה שערות רכות ארוכות, רכות מפושקות ולא צמודות;
Sericeous – מכוסה שערות רכות, דקות, צמודות לפני השטח ונטויות באותו כיוון; יוצר מרקם משיי ולעיתים גם ברק קל.
Short-sericeous – כמו הקודם, אך השערות קצרות יותר, צפופות מאוד ואינן יוצרות ברק.
Hirsute – מכוסה שערות נוקשות וגסות, באורך משתנה ואינן מהודקות; זיפני, סמיר
Strigillose – מכוסה שערות זיפניות, נוקשות, קצרות ודקיקות, מהודקות על פני השטח ונטויות כולן באותו כיוון (כמו sericeous אך קשות יותר).
Down ,Downy - מכוסה שערות רכות מאוד.
קצרות מאוד, כיוונן לא אחיד וצפיפותן; דמוי פלומה עדינה של אפרוח.
שעירות, כסות האפידרמיס (Indumentum) – המופע הכללי של יותרות האפידרמיס, כסות של שערות או קשקשים (Scales) או בליטות על איברי הצמח.
צורת כסות השערות: מהודקות (לגבעול), מפושקות, צמיריות, פלומתיות, ארוכות ומסולסלות, ארוכות ודלילות.
קַשְׂקַשׂ (Scale) – גידול מהאפידרמיס דמוי קשקש – דק ושטוח, פחות או יותר קרומי ויבש, ובמגוון צורות.
ראו שערה תריסנית ושערה קשקשית.
שַׂעֲרָה (Hair, Trichome) – כל אחד מן הסיבים הדקים הגדלים מהאפידרמיס של איברי הצמח (יותרות) בין חד-תאי מאורך ובין רב-תאי מאורך, בין שהיא ללא בלוטה ובין שאחד מחלקיו הוא בלוטה שמפרישה חומרים מיוחדים, אך ללא מערכת הובלה צינורית (וסקולרית).
שערות היא כמעט מילה נרדפת ליותרות האפידרמיס הקרויות טריכומות.
אם כי ייתכנו תאי אפידרמיס בלוטיים גם שלא בצורת שערות.
למשל, בשיניים של שולי העלה בשקד מצוי ובאילנתה בלוטית.
השערות מתחלקות לשערות לא בלוטיות ולשערות בלוטיות או לפי צורתם וחומרי ההפרשה
שערה בלוטית (Glandular) – שערה המפרישה מלח או צוף או נוזל דביק (ריר), או שמן ריחני או טֶרְפֶּנִים או אנזימים מפרקי חלבונים וסופגות את המוצרים המעוכלים; על פי רוב היא מסתיימת בגולה וצורתה כעין סיכה.
שערה דמוית עץ (Dendritic, Tree-Like) – שערה רב-תאית דמייות עץ בשונה משערה כוכבית.
שערה חד-תאית (Unicellular) – שערה לא בלוטית העשויה מתא אחד מאורך.
שערה כוכבית (Stellate) – שערה רב-תאית המסתעפת לצדדים מבסיסה.
מן הצד נראה שהיא יוצאת מבין התאים הרגילים, מלמעלה היא נראית ככוכב.
שערה לא בלוטית (Eglandular) – שערה חד-תאית או רב-תאי או חד-טורית ולא משוטחת.
למשל במשפחות העריים והתותיים, וכן בחיטה, בשעורה ובזרע הכותנה.
שערה מחוספסת (Shaggy) – שערה לא בולטית, רב-טורית גסה, שלפחות בבסיסו שני טורים צמודים של תאים.
למשל בבסיס הפטוטרת של רגלת הגינה, בשסיענית ובמינים מסומים של משפחת המורכבים.
שערה מנוצה – שערה ששערותיה הצדדיות ארוכות פי 3 עד 10 מעובי השערה הראשית.
שערות פשוטות אינן מסתעפות, אבל יש והן בעלות זיזים או שערות צדדיות קצרות מאוד שאין אורכן עולה הרבה על עובי השערה הראשית.
שערה מסועפת (Branched) – שערה רב-תאית עם סעיפים היוצאים לצדדים בצורת דמויות כוכב, דמוית עץ.
שערה פשוטה (Simple) – שערה לא בלוטית, שהיא חד-תאית ולא מסועפת.
שערה צורבת (Stinging) – שערה המפרישה נוזל ארסי צורב (היסטאמין ואטיל-כולין) בעת שבירתה.
שערה קשקשית (Squamiform) – שערה דמוית קשקש, לא בלוטית, רב-תאית שהיא שטוחה במידה ניכרת ולא נישאת על עוקץ.
שערה רב-תאית (Multicellular) – שערה המורכבת ממספר תאים.
שערה שלפחותית (Vesiculare, Blatters) – 1. שערה לא בלוטית דמוית שלפוחית או גבשושית; 2. שערה שבראשה שלפוחית מלאה בנוזל או באוויר.
שערה תריסנית (Peltate) – שערה דמוית קשקש, לא בלוטית, רב-תאית שהיא שטוחה במידה ניכרת ונישאת על עוקץ.
שְׂפַת-הֶעָלֶה (Leaf-Margin) – השוליים של טרף העלה המצויה בין הקודקוד לבסיס.
שפה (Sinuate, Sinuous) – השוליים עם שקעים אופקיים דמויי גלים ולא בהכרח משוננים.
שפה גלולה מטה (Revolute) – השוליים מגולגלים (כפופים) כלפי מטה, לכיוון המשטח התחתון של העלה.
שפה גלולה מעלה (Involute) – השולים מגולגלים (כפופים) כלפי מעלה, לכיוון המשטח העליון של העלה.
גָלוּל (Rolled) – עלה ששפתו מגוללת כמגילה.
שפה גַלית, גָלוֹנית (Undulate, Repand) – השוליים או כל הטרף גליים אנכיים כאשר הם כפופים פעם מטה ופעם מעלה, ולא בהכרח משוננים.
שְׂרָף (Resin) – נוזל צָמיג המופרש מצמחים שונים על ידי חיתוך הקליפה.
Fasciculate) – 1. קבוצה של פרחים היוצאת מחיק העלה, אך חסרים בה גם ציר וגם כל מבנה של תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת (cymose) ברור.
2. קבוצה צפופה וקטנה של פרחים, קרקפות או שבולים (Glomerule).
אֶשְׁבּוֹל (Spadix) – תפרחת אשכול שפרחֶיה (ללא עוקץ) יושבים על שִׁזְרָה (ציר) מעוּבּה, ולעיתים קרובות עסיסית (לדוגמה: לופיים), על פי רוב עטופה תפרחת כזאת בעלה ירוק או צבעוני המכונה מתחל, גם התפרחת הנקבית של התירס מכונה בשם אשבול.
Racemose) – תפרחת בלתי מסוימת, שלאורך צירה הראשי, נישאים פרחים על עוקצים.
אֶשְׁכּוֹל־סוֹכֵךְ, סוכך מדומה (Corymb, Corymbose) – תפרחת אשכול שבה עוקצי הפרחים התחתונים ארוכים מאלה של הפרחים שמעל, ומביאים את כל הפרחים להימצא כמעט במישור אחד.
Cyathia) – 1. תִּפְרַחַת מְסֻיֶּמֶת צפופה וקטנה דמוית פרח בודד (Pseudanthium) של פרחים זכריים ופרח נקבה אחד (חסרים על פי רוב עטיף) שמוקפת בחפים היוצרים עטיף בצורת גביע.
2. הסבר על מבנה הכוסית: התפרחת עטופה מעטפת מאוחת חפים ובעלת מספר אונות שביניהם בלוטות צוף.
כל כוסית (תפרחת) מכילה פרחים זכריים ופרח נקבי.
כל פרח זכרי נושא אבקן אחד בלבד, שהזיר שלו בעל מפרק ובבסיסו חפה פשוטה או מצויצת.
השחלה בעלת 3 מגורות, 3 עמודי עלי, שכל אחד מהם בעל שתי אונות.
Paniculate) – 1. תפרחת אשכול מורכבת שבה הפרחים נישאים על סעיפים של הציר המרכזי או על סעיפים המסתעפים מהם, אך בסופו של דבר הסעיפים מסתיימים על ידי פרחים.
2. תפרחת מורכבת שצירה הראשי מסתעף לסעיפים נושאי פרחים דמוי אשכול.
מְסֻיֶּמֶת, מסוימת – ראה תפרחת מסוימת.
מעטפית (Involucel) – מעטפת משנה, כמו מעטפת של סוככון בצמחי משפחת הסוככיים.
Involucra) – קבוצה של חפים או עלים ירוקים או קרומיים או לפעמים קוצניים או קבוצת קשקשים, שעוטפים את התפרחת או יושבים סמוך לתפרחת בייחוד בצמחים ממשפחות הסוככיים והמורכבים או את הפרח הבודד (חלימיתיים)
מַתְחָל (Spathe) – חפה או עלה גדול ירוק או צבעוני גדול העוטף תפרחת, בייחוד את האשבול.
סוֹכֵך (Umbel) – 1. תפרחת אשכול אשר עוקצי פרחיה יוצאים מנקודה אחת של הציר.
2. כל גבעולי הפרחים הבודדים העולים כמקבץ בחלק העליון של הציר וכמעט באורך שווה.
סוכך מדומה (Corymb, Corymbose) – ראו אשכול סוכך
סוֹכֵך מֻרכָּב (Compound Umbel) – סוכך שכל אחד מסעיפיו מסתיים בסוכך משנה (סוככון).
סוֹכֵך פשוּט (Simple Umbel) – תפרחת העשויה סוכך אחד בלבד.
סוֹכְכוֹן (Umbellule) – סוכך משנה של הסוכך המורכב.
עָגִיל (Catkin, Ament) – 1. תפרַחת בעלת ציר מרכזי רָפֶה; 2. על פי רוב תפרחת דמוית שיבולת צפופה של פרחים חד-מיניים המלווים על פי רוב חפים, לעיתים קרובות עם סעיפים המסתיימים בפרח, שבה הפרחים אינם מושלמים וחסרי עטיף (או העטיף אינו בולט): התפרחת נושרת על פי רוב כחטיבה אחת.
עֹקֶץ הַתִפְרַחַת, עוקץ התפרחת (Peduncle, adj.
Pedunculate) – גבעול הנושא תפרחת שלמה.
ציר התפרחת (Rachis, Rhachis, Axis) – השדרה האמצעית של תפרחת הנושאת גבעולים ופרחים.
קרנה (Ray) – עוקץ של סוככון.
קַרְקֶפֶת (Head, Capitulum) – על פי רוב תפרחת בלתי מסוימת עגולה מרובת פרחים (floret) צפופים ובעלת ציר ראשי פחוס או בצורת דיסקוס או קונוס, שעליו יושבים הפרחים; לעיתים קרובות עטופה הקרקפת בבסיסה במעטפת בעלת חפים (phyllaries, bracts) האופיינית לצמחים ממשפַּחת המורכבים.
שִדְְרָה, שִׁזְרָה (Rachis, Rhachis, Axis) – 1. ציר דק או עבה של תפרחת שעליו יושבים הפרחים או הפירות.
שיבוליות הדגניים, כדוגמה, מהוות שזרה; 2. סעיף נושא עלים היוצא מציר ראשי של עלה מנוצה פעמיים.
שִׁבּוֹלִית, שיבולית (Spikelet) – כל אחת מיחידות התפרחת בדגניים.
Spicate) – 1. תפרחת אשכול לא מסועפת שפרחיה יושבים (ללא עוקצים) על ציר ראשי, והפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
2. תפרחת של הדגניים שבה יושבות השיבוליות על הציר ללא עוקצים.
תִפְרַחַת (Inflorescence) – קבוצה של פרחים הצְבוּרים שמהווים חטיבה מובדלת, על גבעול (ציר) משותף ראשי.
גבעול זה הוא החלק העליון ביותר מעל מפרק עם עלה אחד או יותר.
תפרחת קיצונית, תפרחת אמירית (Terminal) – תפרחת שיוצאת מקצה גבעול או מקצה ענף.
מונח מבלבל, אבל משתמשים בו.
תִפְרַחַת חֵיקית (Axile) – תפרחת היוצאת מהזווית הנוצרת בין הגבעול לבין העלה או החפה.
תפרחת מנוגדת (Leaf-Opposed) – תפרחת הצומחת בצד הנגדי של העלה.
תפרחת (Cauliflorous) – תפרחת הצומחת על הגבעול הראשי או ענפים ותיקים.
הפרחים הצעירים נמצאים בראש השיבולת.
הווריאנטים השונים הם: אשכול, אשבול, שיבולת, מכבד, סוכך וסוכך מדומה.
Thyrse הוא סוג של תפרחת שבה הציר הראשי גדל כתפרחת בלתי מסוימת, וסעיפי המשנה גדלים כתפרחת מסוימת.
Cymose, Sympodium) – תפרחת שצירה אינו רציף אלא מורכב מצירים רבים, רובם קצרים, וכל ציר אינו אלא ענף של קטע הציר שמעליו.
הציר הראשוני מסתיים בפרח ומתחת לפרח זה צומח ציר אחד או אחדים וגם הללו מסתיימים בפרח אחד, שמתחתיו שוב צירים חדשים או פרחים חדשים וחוזר חלילה.
לתפרחת המסוימת מגוון של צורות הכוללות:
תפרחת מְסֻיֶּמֶת דוּ-בַּדי, דוּ-בַּדית (Dichasium) – צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וזוג סעיפים צדדיים ממשיכים לצמוח.
תפרחת מְסֻיֶּמֶת חַד-בַּדית (Monochasium, pl.
Monochasia) – צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וסעיף צדדי ממשיך לצמוח ומהווה את המשך הציר.
תפרחת זו יכולה להיות תפרחת דו-טורית או עקרבית.
תפרחת מְסֻיֶּמֶת רַב-בַּדית (Pleiochasium) – צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי ומספר סעיפים צדדיים נושאי פרחים צומחים ועוברים את הפרח המסיים בגובהם.
התפרחת דומה לסוכך אך נבדלת ממנו בכך שהפרח או הפרחים הצעירים אינם מצויים במרכז התפרחת.
אַבְקָה, גרגרי אבקה (Pollen Grains) – האבק הנמצא בתוך לשכות המאבק והמשמש להפריית הביציות.
גרגר אבקה הוא בעצם אחד מארבעה תאי רבייה זכריים (גמטות זכריות) שנוצרים מכל תא-אם בשקי האבקה.
אפשר שהתאים הללו בבגרותם יהיו מפורדים ליחידים, או לפעמים מאוחים לחבילות של רביעיות (Tetrads), של 16 או 32 לאבקית.
Pollinia) – גרגרי האבקה שבשק האבקה דבוקים למסה צפופה אחת (למשל, בסחלביים).
כאשר האבקית צפופה פחות, כלומר שהיא מורכבת מקבוצות קטנות יותר של גרגרי אבקה אז הן קרויות מַסּוּלוֹת (Massulae) ואלו מחוברות ביניהן בדרך כלל בחוטי ויסצין (במיוחד בסחלבים, נר-הלילה).
אַבְקָן (Stamen) – 1.האיבר הזכרי של הפרח הכולל מַאֲבָק וזִיר; 2. האיבר הזכרי של הפרח המייצר גרגרי אבקה.
מכלול האבקנים (Androecium) – מערך האבקנים בפרח אחד.
didynamous מתאר את מכלול האבקנים המורכבת מארבעה אבקנים, כאשר שניים מהם ארוכים באופן מובהק מהשניים האחרים.
אַבְקָן אֶפִּיפֶּטַלִי (Epipetalous) – אבקן שמעורה בדרגות שונות בעלה כותרת.
אַבְקָן עָקָר (Staminode) – אבקן מנוון (זעיר עד גדול), לפעמים הוא נושא מאבק, אך ללא אבקה ולא מתפקד (antherode).
אַבְקָנִי (Staminate) – תואר לפרח זכרי שנושא אבקנים (איברים זכריים) בלבד ואיבריו הנקביים מנוונים או חסרים.
אוֹגֶן הַכּוֹתֶרֶת או הגביע (Limb) – (אוגן פירושו שפה של כלי) השפה המורחבת של הכותרת או הגביע, הפשוטה על פי רוב (בזווית ישרה או מסוימת) לצדדים.
אוּנָה (Lobe) – חלק העלה או הכותרת או הגביע המובדל על ידי שסעים או מפרצים, כל אחד מהחלקים אינם נפרדים לחלוטין זה מזה.
החלק נוצר על ידי שיסוע או פגימה באבר שלם; התפתחותו של עלה בעל אונות היא תוצאה של פעילות בלתי שווה של שולי העלה.
באזוריהן של האונות לעתיד התחלקות תאי השוליים ניכרת, בעוד שבאזורי המפרצים הפעילות היא מעטה או נעדרת כליל.
אוּנִית, אוּנָנִית (Lobule) – אונה זעירה או משנית (אונת משנה).
Auriculate) – אונה או תוספת קטנה בצורת אוזן קטנה במפגש של נדן עלה לטרף, או בבסיס עלה ועלעל או באונה של כותרת או בראש הפרי.
גָּבִיעַ (Calyx) – 1. החלק החיצוני הירוק של עטיף הפרח.
2. דור העלים החיצוני של פרח, הירוק בדרך כלל.
גביע דמוי חרוט הפוך (Obconical)
Gamosepalous) – גביע שעליו מאוחים
גְּבִיעוֹן (Epicalyx, לעיתים Calycule) – 1. מין עטיף חיצוני נוסף לגביע; 2. מבנה דמוי גביע המצוי מחוץ לגביע האמיתי של הפרח הבודד, ולרוב מורכב מחפים או חפיות.
גִּינוֹבַּסִי (Gynobasic) – מתייחס לעמוד העלי שיוצא מבין מגורות השחלה, מבסיס השחלה.
גִּינוֹפוֹר, נוֹשֵא שַחֲלָה (Gynophore) – 1. עוקץ המצעית אותו חלק מן המצעית, שנושא את עלי השחלה והתארך (למשל בצלף); 2. עוקץ המצעית הנושא את השחלה שהתפתח מעלי הכותרת ולא מהשחלה.
3. הניצב שבין קרקעית הגביע ובסיס השחלה (מתפתח לנושא פרי).
אנדרוגינופור (Androgynophore) – עוקץ המצעית – אותו חלק מן המצעית, שנושא עלי שחלה ואבקנים והתארך.
גְּלוּמָה (Glume) – חָפֶה (אחד משניים) בִּבְסיס השיבולית בצמחים ממשפחת הדגניים.
דּוּ־מִינִי, אַנְדְּרוֹגִינִי (Androgynous) – פרח (או שיבולית) גם זכר וגם נקבה, מכיל גם אבקנים וגם שחלה שאינם מנוונים.
דּוּ-שִׂפְתָנִי (Bilabiate, Two-Lipped) – 1. גביע או כותרת מאוחה עלים בעלי שתי שפות ובלתי נכון שצורתו דומה פחות או יותר לפה בעל שתי שפתיים.
2. תואר לפרח ממשפחת השפתניים.
דיכוגמיה (Dichogamy) – מנגנון של הפרדה בזמן בין חיוניות השחלה והצלקות לבין חיוניות האבקנים, בפרחים דו-מיניים.
זהו מנגנון חשוב למניעה או צמצום של האבקה עצמית.
פרוטאנדריה, פרוטנדריה (Protandrous, Protandry) – דיכוגמיה שבה האבקנים מבשילים לפני השחלה.
זוהי הצורה השכיחה יותר של דיכוגמיה.
פרוטוגיניה (Protogynous, Protogyny) – דיכוגמיה שבה השחלה והצלקות מבשילות לפני האבקנים ולפני פיזור גרגרי האבקה.
זוהי הצורה הפחות שכיחה של דיכוגמיה.
הטרודיכוגמיה (Heterodichogamy) הוא מקרה פרטי של דיכוגמיה בו שני הטיפוסים הגנטיים נמצאים באוכלוסייה באותה תדירות, שונים ברצף זמנים של מהלך הפריחה (למשל, שיזף מצוי).
בטיפוס אחד מתרחש תחילה השלב הזכרי ואחריו הנקבי (פרוטאנדריה), ובטיפוס האחר הסדר הפוך – תחילה השלב הנקבי ואחריו הזכרי (פרוטוגיניה).
הסינכרון ההדדי בין הטיפוסים מאפשר האבקה הדדית יעילה ומקטין סיכוי להאבקה עצמית.
דָּרְבָּן, דורבן (Spur) – 1. חלק נבוב דמוי צינור או שקיק הבולט מתוך בסיס עטיף הפרח ועל פי רוב מכיל צוף.
2. בליטה נבובה הבולטת על פי רוב מתוך הבסיס של עטיף הפרח, והיא על פי רוב מאורכת, הדומה לצינור או לשופר או לשקיק ומכילה על פי רוב צוף.
הבליטה נוצרת על פי רוב על ידי התארכותם של עלי העטיף והוא משמש בית קיבול לצוף.
הַאֲבָקָה (Pollination) – העברת גרגרי אַבְקָה מאבקָני הפרח אל צלקת השחלה.
הֶטֶרוֹסְטילְיָה, הטרוסטיליה, (Heterostyly) – מצב שבו באותה אוכלוסיית המין מצויים שני טיפוסי פרחים או יותר בפרטים שונים הנבדלים זה מזה באורך של עמודי העלי ביחס לאורכם של האבקנים.
ואילו טריסטיליה או הטרוטריסטיליה הוא מצב שבו קיימים שלושה טיפוסים של עמדה יחסית של דורי הצלקות והמאבקים.
הרקוגמיה (Herkogamy) – הפרדה בין במרחב או בזמן או בשניהם גם יחד בין איברי הזכר ואיברי הנקבה בפרח.
זִיר (Filament) – חֵלק האבקן הנושא עליו את המאבָק.
חָפֶה (Bract, Floral Bract, Bractea) – עלה קטן, ירוק או צבעוני או קרומי, שלרוב שונה בצורתו מהעלים הרגילים של הגבעול, שמחיקו יוצא עוקץ הפרח או עוקץ התפרחת.
חפי התפרחת (Involucellar Bractlet) – 1. קבוצה של חפים; 2. המונח האנגלי הוא מילה נרדפת לעלי הגבעול.
3. חפית קטנה שנמצאת בתוך או מתחת למעטפת (involucre) של תפרחת, במיוחד במשפחות צמחים כמו המורכבים (Asteraceae).
חפיפה (overlap, imbricate) – אופן סדור עלי העטיף, כך שלפחות חלק מהשוליים חופף מבחוץ וחלק מבפנים.
מפותל (contorted) – לכל עלה כותרת יש קצה אחד שחופף את הקצה של עלה כותרת סמוך מבחוץ, וקצה שני שנמצא מתחת לעלה כותרת סמוך אחר.
ספירלי (cochleate) – עלה כותרת אחד עם שני קצוותיו מחוץ לקצוות של עלי הכותרת הסמוכים ועלה כותרת אחד עם שני קצוותיו בתוך הקצוות של עלי הכותרת הסמוכים ושאר עלי הכותרת עם קצה אחד בחוץ וקצה אחד בפנים.
חמש-בש, חמש-אלכסוני (quincuncial) – 5 עלי עטיף מסודרים כך: שניים מהם עם שני קצוותיהם בפנים, שניים עם שני קצוותיהם בחוץ, ואחד עם קצה אחד בחוץ וקצה אחד בפנים.
מטריה מקופלת (contortiplicate) – שבו כל עלה כותרת חופף את העלה הסמוך לו בקצה אחד, והעלים מאוחים בבסיסם, יוצרים מבנה הדומה למטריה מגולגלת.
חָפית (Bracteole, Bractlet) – 1. עלה קטן או עלים קטנים הנמצאים באופן יחיד או בזוגות, בדרך כלל נגדיים, על עוקץ הפרח (pedicel).
החפה מהווה את עלה הלוואי של הניצן (הכולל את העוקץ והפרח; לפעמים הפרח מחוסר עוקץ והחפיות סמוכות לפרח; או 2. חפה קטן או משני, במיוחד בפרחים היחידים שבתפרחת.
כּוֹתֶרֶת (Corolla) – עָלים צבעוניים המהַווים את הדוּר הפנימי או הדוּרים הפנימיים של הפֶרַח.
כּוֹתֶרֶת דמוית מסמר (Salverform) – כותרת רב-סימטרית, שצורתה צינור ארוך ודק, שפתחו לפתע מתרחב מאוד ואז היא פרושה כגלגל או כצלחת ורק בסיסה מאוחה.
כּוֹתֶרֶת גַּלְגַּלִּית (Rotate) – כותרת רב-סימטרית, לא מאוחת עלים, בעלת צינור קצר מאוד ושפה רחבה ושטוח (האונות פרושות).
כּוֹתֶרֶת כדית, דמוית כד (Urceolate) – 1. כותרת רב-סימטרית דמוית כד קטן או צנצנת שפיו מצטמצם בהדרגה לעבר האונות, 2. כותרת רב-סימטרית דמוית כד קטן שבדרך הכותרת פונה כלפי מטה.
עלי הכותרת מתמזגים לצורת כדור כמעט סגור, ונפרדים בפתח לעלי כותרת בודדים.
כּוֹתֶרֶת מַשְׁפֵּךְ, משפכית (Funnelform, Infundibular, Funnel-Shaped) – כותרת כותרת רב-סימטרית, שמתרחבת בהדרגה מהבסיס ומסתיימת בצורה פתוחה או בצורת לפיד או משפך.
כּוֹתֶרֶת פַּעֲמוֹנִית (Campanulate) – כותרת רב-סימטרית בעלת צינור רחב אשר מתרחב בהדרגה לעבר האונות המתרחבות (קצות עלי כותרת).
אורך הצינור בדרך כלל קצר יותר ורחב יותר מכותרת צינורית, וסגור יותר מכותרת כוכבית.
כּוֹתֶרֶת פַּרְפָּרָנִית (Papilionaceous Corolla) – כותרת "לא נכונה" האופיינית למשפחת הפרפרניים, בעלת חמישה עלים: שני עלי "סירה" צמודים זה לזה בתחתית, מעליהם שני עלי "משוטים", ומעליהם עלה "מפרש" אחד התוחם את האבקנים והצלקת.
כּוֹתֶרֶת צִנּוֹרִית (Tubular) – 1. כותרת רב-סימטרית בעלת צינור במידה מה ודק וגלילי שאינו מתרחב בהדרגה 2. כותרת רב-סימטרית בעלת צינור שצדדיו ישרים וניצבים, והוא מורכב מעלי כותרת מאוחדים, לעיתים קרובות נפרד בפתח לצורת לפיד.
כַּנית (Stylopodium) – הבסיס המעובה של שני עמודי השחלה בפרח של משפחת הסוככיים.
כפתור (Flower bud) – פקעית, ניצן של הפרח
לֹע, לוע הכותרת (Throat) – פי הכותרת או פי צינור הכותרת.
לִשְׁכָּה, אֻנָּה (Cell, Loculus, Theca, Thecous, Lobe) – מגורה אחת של מאבק המכילה שני שקי אבקה (Pollen Sac).
מַאֲבָק (Anther) – החלק העליון של האבקן המכיל את האבקה; הוא מחולק על פי רוב לשתי לשכות (Bilobed, Dithecous), לעיתים רחוקות עם לשכה אחת (Nilocular Anter).
כל לשכה בנויה משני שקי אבקה.
ברוב הצמחים נפתח המאבק לאורך סדקים (פיה, Stomium) שבין שני שקי האבקה של אותה לשכה (Slits).
בחלק קטן מן הצמחים פתיחת המאבקים תהיה פתיחה קודקודית (Pore) בכל אחת מהלשכות או פתיחה של כל אחד משקי האבקה באמצעות קשוות (Valves) לאורך צידי המאבק; בין שתי הלשכות מפרידה רקמה סטרילית הקרויה קונקטיב.
במילים אחרות, הלשכות מוקפות ומאוחות פחות או יותר לכל אורכם ברקמה חיבורית (קונקטיב) שמפותחת היטב.
מבחינים בסוגי חיבור של המאבק (באמצעות הקונקטיב, הרקמה החיבורית שלו) לזיר:
המאבק מתחבר מבסיסו אל הזיר (Basifixed Anther);
המאבק מתחבר מגבו לזיר באזור צר יחסית (Dorsifixed Anther);
נקודת החיבור של המאבק לזיר נעה ומשתנה סביב החלק האמצעי של גבו (Versatile), סוג של 2.
הזיר מחובר אל המאבק בצורה כזו שהמאבק מקיף את הזיר בנקודת החיבור (Centrifixed Anther).
כאשר הלשכות מוקפות ומאוחות פחות או יותר לכל אורכם ברקמה חיבורית מפותחת היטב (Embedded Anther).
מַאֲבָק עם לשכה אחת (Nilocular Anter) – החלק העליון באבקן מכיל לשכה אחת כתוצאה של הרס לשכה אחת או של הרס ברקמת החיבור, שמחזיקה את שתי הלשכות, או של הרס החריצים האורכיים שמפרידים בין המיקרוספורנגיה.
מְאֻחֶה מאוחה (United, Connate) – איבר מחובר לאיבר אחר מאותו סוג, ובעיקר חלקים של אותו איבר; למשל, עלי גביע היוצרים גביע דמוי פעמון, או עלי כותרת היוצרים צינור כותרת או מספר אבקנים.
מהודק (Adherent) – רקמות של איבר אחד מחוברים לרקמות של איבר מסוג אחר אבל לא באופן אורגני (בשונה ממאוחה ומעורה).
מְגוּרָה (Locule, Loculus, Cell, Lobe) – חלל קטן נפרד או חלקו שמוגבל על ידי מחיצות במיוחד בשחלה או במאבק.
מחובר, צמוד (coherent) חלקי פרח מאותו סוג (למשל מאבקים או עלי כותרת) הצמודים זה לזה, אך לא מאוחים באופן אורגני.
מְעֹרֶה, מעורה (Adnate) – רקמות של איבר אחד מחוברות לרקמות של איבר מסוג אחר באופן אורגני.
מֻפְרָד, מופרד (Distinct) – 1. חופשי או נפרד, משמש גם במובן של "ברור, גלוי".
בדרך כלל ההפך ממאוחה (Connate), לעיתים רחוקות ההפך ממְעֹרֶה (Adnate).
מוץ (Pale) – אחד משני קשקשים (מוץ עליון ומוץ תחתון) המהווים את עטיף הפרח במשפחת הדגניים, ולאחר הבשלת הפרי משמשים כמעטפת סביב הזרע.
Septa, Partition) – דופן דקה או קרום המבדיל בין חללים או שכבות של רקמות רכות.
למשל, בשחלה, במאבק, בשקי האבקה ובפרי.
מַלְעָן (Awn, Arista) – 1. זיף קשה או חוד ארוך בקצה חפה או עלה או עוקץ; 2. זִיף קשה בִּקצֵה או על גב המוֹץ או הגלומה של מינים רבים במשפחת הדגניים.
מפרש (Standard, Vexillum) – העלה העליון והבולט בכותרת פרפרנית.
משוטים (Wings) – העלים הצדדים בכותרת פרפרנית.
מְשֻלְשָל, משולשל, מִשְׁתַּלְשֵׁל (Pendulous, Drooping) – 1. תלוי; 2. שראשו נטוי כלפי מטה; 3. הביציות מסודרות בחלק העליון של שחלה שהעלים שלה מאוחים (Syncarpous Gynoecium), ולכן הן תלויות.
נָכוֹן, סימטרי (Regular) – פרח (גביע או כותרת, עלה) שאפשר לחצות אותו לאורכו לשני חצאים שווים על ידי 2 או יותר מישורים.
נכון דו-סימטרי (Disymmetric, Bilaterally Symmetric) – פרח נכון שאפשר לחצות אותו לאורכו לשני חצאים שווים על ידי 2 מישורים בלבד.
נכון רב-סימטרי (Radially Symmetrical, Polysymmetrical) – פרח נכון שאפשר לחצות אותו לאורכו ליותר מ-2 מישורים.
אַסִימֶטְרִי, לא סימטרי (Asymmetrical) – שאין בו התאמה בין שני צדדים מקבילים.
למשל, עלה שעורקו הראשי מחלק אותו לשני חלקים בלתי שווים, לא מתקבלת תמונת מראה או זהות של שני חצאים.
בלתי נכון (Irregular) – פרח, גביע או כותרת, שאפשר לחלקו לשני חצאים שווים רק על ידי מישור אחד בלבד, הוא המישור החותך את האיבר מלפנים לאחור.
סירה (Keel) – העלים התחתונים בכותרת פרפרנית.
עֹקֶץ הַבֵּיצִית, עוקץ הביצית (Funiculus) – רקמה בקצה הביצית המחברת את הביצית לשליה.
עֹקֶץ הַפֶּרַח, עוקץ הפרח (Pedicel) – 1. הפרק שמתחת לפרח והוא חלק מציר הפרח הנושא את כל יתר איברי הפרח; 2. הניצב שעליו נישא הפרח.
עָטִיף (Perianth) – 1. עלי כותרת או עלי גביע של הפרח; 2 כלל העלים העוטפים את אברי הרבייה של הפרח.
עטיף כפול – עטיף הפרח המורכב גם עלי כותרת וגם עלי גביע.
עטיף פשוט – עטיף הפרח שאינו מורכב אלא סוג אחד של עלים ושאינו נבדל לגביע או לכותרת.
עטיף גביעוני – עטיף שעליו ירוקים.
עטיף כותרתי – עטיף שעליו צבעוניים בדרך כלל.
עֲטָרָה (Corona) – עטיף צבעוני משני, המחובר מבפנים אל הכותרת, או אל העטיף הצבעוני העיקרי כמו בפרח הנרקיס.
Sepaloid) – 1. עלה יחיד של גביע.
2. דמוי עלי גביע (דמוי גביע), למשל חפים כשהם ירוקים ומסודרים בטבעת מתחת לפרח או תפרחת.
עֲלֵה כּוֹתֶרֶת (Petal) – עלה יחיד של כותרת.
עֱלִי (Pistil) – איבר הנקבה בפרח.
מורכב משחלה, עמוד עלי (לעיתים רחוקות הוא נעדר) וצלקת.
(המונח עלי הוא ארכאי ויצא מן השימוש).
עלי מנוון (Pistillode) – שריד של איבר רבייה נקבי עקר בפרח זכרי.
עֶלְיָני (Pistillate) – פרח נקבי, פרח המכיל עלי (או עליים) ואין בו אבקנים.
(המונח ארכאי ויצא מן השימוש).
עַמּוּד עֱלִי, עמוד שחלה (Style) – עמוד דק המחבר בין השחלה והצלקת, דרכו מועברת האבקה הנקלטת בצלקת אל השחלה.
הוא נוצר מהתארכותו של עלה שחלה או מקבוצת עלי שחלה מאוחים.
לא בכל הפרחים הוא נמצא, ואז הצלקת יושבת.
Flexistyly – התכופפות של עמוד שחלה במהלך ההבשלה המינית תוך כדי התקדמות או התרחקות אל עמדה המאפשרת האבקה יעילה.
פֶּרַח אַבְקָנִי (Staminate Flower) – פרח זכרי, המכיל אבקנים בלבד ואיבריו הנקביים מנוונים או חסרים.
פֶּרַח אֶפִּיגִינִי (Epigynous Flower) – פרח בעל שחלה תחתית.
פרח בלתי-נכון (Irregular Flower) – 1. פרח שאפשר לחלקו לשני חצאים שווים רק על ידי מישור אחד בלבד, הוא המישור החותך את האיבר מלפנים לאחור.
2. פרח בעל עטיף לא סימטרי או בעל סימטריה על ציר אחד בלבד (זיגומורפיים, Zygomorphic).
פרח דּוּ־מִינִי, אַנְדְּרוֹגִינִי (Hermaphrodite, Androgynous Flower, Bisexual) – 1. פרח בעל שחלה ואבקנים; 2. גם זכר וגם נקבה.
המונח cosexual מדגיש לא רק את הנוכחות של שני סוגי האיברים המיניים, אלא גם את העובדה שהם פעילים ומתפקדים בו-זמנית באותו פרח (כלומר, יש תאימות תפקודית מלאה בין אבקנים ועלי).
פרח היפוגיני (Flower Hypogynous) – פרח בעל שחלה עילית.
פֶּרַח חַד-מִינִי (Unisexual) – פרח שיש בו רק אבקנים (זכרי) או רק שחלה (נקבי).
פֶּרַח חַד-מִינִי (Unisexual by Abortion) – האיברים הזכריים והנקביים מתפתחים בכל הפרחים אך אחד מהם מתנוון ונותר עקר.
פרח נכון (Actinomorphic, Regular Flower) – 1. פרח שאפשר לחצות אותו לאורכו לשני חצאים שווים על ידי 2 ויותר מישורים; פרח רב-סימטרי; 2. פרח שהעטיף שלו בעל סימטריה רב-כיוונית (מעגלית), סימטריה רדיאלית.
פֶּרַח עֶלְיָני (Pistillate Flower, Carpellate Flower) – פרח נקבי, בעל עמוד עלי ועלי שחלה וללא אבקנים.
העדיפות היא למונח הברור פרח נקבי.
צוּף (Nectar) – תמיסה של סוכר המופרשת מרקמה הקרויה צופן.
צוּפָן (Nectary) – 1. רקמה בתוך הפֶּרח או לעיתים מחוּצָה לו המפרישה צוּף.
2. רקמה מיוחדת, המפרישה צוף, השונה במבנה שלה מרקמות סמוכות (צופן סטרוקטורלי) או רקמה שלא מהווה רקמה מיוחדת (צופן בלתי סטרוקטורלי).
צופן הפרח (Floral Nectary) – צופן הקשור בחלקי הפרח.
שמם ניתן לפי מקום הופעתם.
למשל, צופני עטיף, צופני מצעית (toral nectaries), צופני אבקנים, צופני שחלה, צופני עמוד השחלה
צופן שמחוץ לפרח (Extrafloral Nectary) – הצופנים המתפתחים על פני החלקים הווגטטיביים של הצמח שייתכנו על איברים שונים, כמו על פטוטרות העלים, על לוואים, על שיני העלים.
צִינוֹר הגביע או הכותרת (Tube) – החלק התחתון והצר של הגביע או של הכותרת.
צינור הפרח, הִיפַּנְטִיוֹן (Hypanthium, Floral Cup, Floral Tube, ברבים Hypanthia) – (במיני פרחים מסוימים) הוא מבנה בחלקו התחתון של הפרח, דמוי גביע, צינור או חרוט הפוך, הנושא את איברי העטיף והאבקנים בדפנותיו.
הוא נחשב ל"צינור הפרח" (ולא לגביע בלבד) רק כאשר הוא מופרד – כלומר חופשי – מן השחלה וסובב את בסיסה, או מעורה רק בחלקו התחתון של השחלה.
Hypanthium Perigynous – צינור הפרח קבוע בבסיס שחלה עילית.
Hypanthium Epiperigynous – צינור הפרח קבוע בקודקוד שחלה תחתית.
Hypanthium Epihypoperigynous – מנח מלא ברור שאלוי מתאר צינור הפרח שקבוע באמצע שחלה תחתית למחצה.
צִפֹּרֶן, ציפורן הכותרת (Claw, adj.
Clawed) – 1. החלק התחתון והצר של עלה כותרת; 2. עלה כותרת שחלקו התחתון ארוך, צר, עקום ומחובר לשאר הפרח.
צַלֶּקֶת, צַלֶּקֶת הַשַּׁחֲלָה (Stigma) – 1. החלק העליון של עמוד העלי בפרח, שנקלטים ונובטים עליו גרגרי האבקה; גם 2. חלק מן השחלה ששטח פניו מסוגל לאפשר את ההאבקה.
נוֹשֵׁקים, צְמוּדִים (Valvate) – מצב של שני עלי כותרת או עלי גביע ששפתם נפגשות אחת לשנייה, הן צמודות, מקורבות, מהודקות ומקופלות, אך לא חופפות אחת את השנייה.
קוֹנֶקְטִיב, רקמה חיבורית (Connective) – 1. תואר לרקמה המחברת את לשכותיו של המאבק; 2. הרקמה אליה מתחברות שתי הלשכות של המאבק והיא המשכו של הזיר.
שַׁחֲלָה (Ovary, Gynoecium) – 1. איבר הרבייה בצמח שבו מתפתחות הגמטות הנקביות או תאי הביצה; 2. החלק התחתון של עלה שחלה או קבוצת עלי שחלה מאוחים, התוחמים ביצית אחת או יותר; 3. החלק התחתון של העלי (הגדרה מיושנת), למעשה, עמוד העלי הוא התארכות דופן החלה..
שחלה יושבת (Sessile) – שחלה מחוסרת עוקץ של עצמה.
שחלה עומדת (Stipitate Ovary, Stipe) – שחלה שבתחתיתה עוקץ צר בין אם המגורות ברורות ובין אם לא.
מוצא העוקץ הוא מן השחלה עצמה, בשונה מגינופר שמוצאו מעלי הכותרת.
שַׁחֲלָה עִִלית, שחלה עילית (Superior Ovary) – שחלה הנמצאת "בתוך" הפרח, כאשר עלי העטיף והאבקנים קבועים מתחתה או סביב בסיסה (Perianth and Androecium Hypogynous).
שַׁחֲלָה תַחְתית (Inferior Ovary) – שחלה הנמצאת מתחת לכל חלקי הפרח האחרים, כאשר העטיף ומכלול האבקנים קבועים בקודקודה (Perianth and Androecium Epigynous).
שחלה זו אופיינית למינים ממשפחות הדלועיים והנרקיסיים, וחלק ממיני הוורדיים, כגון תפוח ואגס.
שחלה תַחְתית לְמֶחֱצָה (Half-Inferior, Intermediate, Eartly) – חלק מהשחלה נמצאת מתחת לעטיף וחלק בתוכו כאשר העטיף והאבקנים באמצע השחלה (Perianth and Androecium Epihypogynous).
שַׁחֲלִיל, עֲלֵה שַׁחֲלָה (Coronopus, Carpel) – עלה המרכיב את השחלה ואת המשכה, את עמוד העלי והצלקת, אפשר שיהיה יחיד ואפשר שיהיה ערוך בקבוצות.
שִׁלְיָה, פְּלָצֶנְטָה (Placenta) – אזור ייחודי מעובה בדופן עלה השחלה אליו קשורה הביצית באמצעות עוקץ הביצית (Funiculus).
שִלְיָה בְּסיסית (Basal Placenta) – שליה זוויתית בבסיס השחלה ולכן הביציות זקופות כלפי מעלה; 2. הביציות מועטות או אחת ונישאות בבסיס השחלה; לעיתים הביצית היחידה ממלאת את כל חלל השחלה.
שִלְיָה דָפְנית, שליה דופנית (Parietal Placenta) – 1. הביציות, שמחוברות לשליה קבועות על דופן השחלה; 2. שליה הנמצאת לאורך קווי החיבור של עלי השחלה כשהשחלה עשויה מגורה אחת, ואם השחלה עשויה שתי מגורות או יותר, הרי המחיצות הן מדומות.
שִלְיָה זוויתית, חֵיקית (Axile Placenta) – 1. הביציות קבועות במרכז השחלה או בקרבתו ומופרדות על ידי מחיצות; 2. שליה הממוקמת בזווית שבה נפגשות (שתי השפות של עלי השחלה) שתי מחיצות סמוכות של השחלה.
שחלה כזאת עשויה מחיצות אמיתיות.
3. הביציות מחוברות למקום החיבור בין המחיצות של שחלה מורכבת, בדרך כלל על הציר המרכזי או ישירות על המחיצות עצמן.
שִלְיָה מֶרְכָּזית חופשית (Free Central Placenta) – 1.הביציות מצויות על עמודון מרכזי ללא מחיצות ביניהן.
2. שליה הממוקמת באמצע שחלה מחוסרת מחיצות בצורת עמוד שסביבו ערוכות הביציות.
3. השליה מתפתחת על עמוד מרכזי שאינו מחובר לאורכו לדופן השחלה.
שפית (Labellum) – החלק המורחב התחתון של עטיף הפרח, שמשמש מקום נחיתה למאבקים.
שק אבקה (Pollen Sac) – אחד משני בתי קיבול של גרגרי האבקה המצוי בלשכה של המאבק.
מחיצות, שלמות או חלקיות, מצויות בשקי האבקה של הסוגים השונים.
ברוב הצמחים נפתח המאבק לאורך סדקים (פיה, Stomium) שבין שני שקי האבקה של אותה לשכה.
אֱגוֹז (Nut, Nux) – סוג של פרי יבש וקשה לרוב בעל זרע יחיד שנוצר משני עלה שחלה או יותר.
מונח מעורפל למעשה מדובר בזירעון.
אֱגוֹזִית (Nutlet) – פרי או חלק מסוים של פרי מקובץ, בן זרע אחד, שקליפתו יבשה ואינו נפתח.
אֶלִיפְּסוֹאִידִי (Ellipsoid) – הפרי עשוי בדמות אליפסואיד, כלומר כגוף אשר החתך דרך צירו האחד דמותו כאליפסה, והחתכים דרך שאר הצירים דמותם כאליפסה או כעיגול.
אֶנְדּוֹסְפֵּרְם (Endosperm) – חלק בזרע, שמצוי לצדו של העובר או סביבו ומשמש רקמת אחסנה המספקת מזון לעובר הצמח המתפתח ולפעמים לנבט הצעיר, המכיל בדרך כלל עמילן עם חלבון וחומרי הזנה אחרים.
בצמחים מסוימים נעכלת רקמת האנדוספרם כולה על ידי העובר המתפתח, ובצמחים אחרים היא גם מצויה בזמן נביטתו של הזרע.
אֶנְדּוֹקַרְפְּ (Endocarp) – הרובד הפנימי (מתוך שלושה) של דופן הפרי: בבית גלעין, זהו החלק המוקשה, כלומר הגלעין.
אֶקְסוֹקַרְפְּ (Exocarp) – השכבה החיצונית (מתוך שלוש) של דופן הפרי או קליפת הפרי.
היא מתפתחת מעלה השחלה ובנויה על פי רוב מרקמת אפידרמיס ולעיתים רחוקות גם ברקמת היפודרמיס.
בֵּית גַּלְעִין (Drupe) – פרי עסיסי או בשרני שאינו נפתח ויש בו גלעין (זרע אחד עטוי במעטה קשה), כגון אפרסק, שזיף או זית.
חלקו הבשרני של הפרי מכונה בשם ציפה; לפעמים הציפה כמעט יבשה.
בַּשְׂרָנִי (Fleshy) – איברי צמח בעל מרקם עבה (לא בהכרח עסיסי).
גבשוש (tubercle) בליטה מעל לשטח הגוף.
גבשושי, מגובשש (warty) - בעל גבשושים
דופן הפרי (Pericarp) – ראו קליפת הפרי.
דְמּוּי בֵּיצה, סגלגל (Ovate) – עלה, פרי או זרע שאורכו גדול פי 1.5 בערך מרוחבו ושבסיסו רחב במידה ניכרת מראשו, ובסיסו מעוגל וראשו חד או מעוגל.
דמוי ביצה הפוכה (Obovate) – עלה, פרי או זרע דמוי ביצה, אבל ראשו קהה ורחב ובסיסו צר וחד.
הֶלְקֵט (Capsule) – על פי רוב פרי יבש בן מגורה אחת או יותר, שמכיל זרעים מרובים, מתפתח משני עלי שחלה מאוחים או יותר, ונפתח עם הבשלתו כדי לשחרר את זרעיו על ידי קשוות.
הלקט מוגדר בדרך כלל כפרי יבש שנפתח ומשחרר את הזרעים כשהוא בשל.
עם זאת, ישנם צמחים שבהם הלקט הוא בשרני (fleshy capsule), כמו בסוג בושמת במשפחת הבושמתיים.
החלקים השונים שהפרי מתחלק בהם בעת פתיחתו מכונים קְשָׂווֹת (Valves).
הפתיחה (Dehiscence) היא בצורות שונות:
פתיחה היקפית (Circumscissile) – פתיחה על ידי סדק רוחב, באופן שנוצר מכסה; למשל במרגנית ובשכרון.
פְּתִיחָה חוֹצַת מְגוּרָה (Loculicidal) – בדרך כלל הסדק מתחיל מהקודקוד כלפי מטה ומשם הוא נמשך לאורך תפר הגב של כל עלה שחלה; למשל בערברבה ובאירוס.
פְּתִיחָה חוֹצַת חַיִץ (Septicidal) – בדרך כלל הסדק מתחיל מהקודקוד כלפי מטה ומשם הוא נמשך בין השחלילים.
פְּתִיחָה שׁוֹבֶרֶת חַיִץ (Septifragal) – הסדק מתחיל מהקודקוד כלפי מטה ומשם הוא נמשך לאורך תפר הבטן, ואז הדופן החיצוני נפרד מן המחיצות שנשארות שלמות וקשורות לציר;
פְּתִיחַת נְקָבִים (Porose) – פתיחה דרך נקבים; למשל בכמה מינים של פעמונית ופרג.
פְּתִיחָה קַשְׂוָתִית (Valvate) – פתיחה על ידי שינים הפונות החוצה.
פתיחת עפעפיים, למשל בלוע ארי
זֶרַע (Seed) – גרעין הפרי שממנוּ מתפתח צמח חדש.
זרעון זה מורכב מזרע בודד שקליפתו מעורה ובלתי ניתנת להפרדה מדפנות השחלה שבה הוא נוצר.
כיון שבמשפחת המורכבים השחלה היא תחתית, מחוברים למעטה קליפת הזרעון גם חלקים מרקמות מצעית הפרח.
לכן, הזרעון הוא פרי מדומה המורכב מזרע, מרקמות השחלה וגם חלק מרקמות מצעית הפרח.
כַּנְפִית (Samara) – פרי יבש בן זרע אחד, המצויד בכנף גדולה פחות או יותר, ולא נפתח.
ווריאנט של זירעון או פרודה של ממפרדת.
מֶסוֹקַרְפּ, מזוקארפ (Mesocarp) – הרובד האמצעי (מתוך שלושה) של דופן הפרי; בבית גלעין זוהי הציפה הבשרנית.
Septa) – מחיצה דקה או קרומית המחלקת חללים או גושים רכים של רקמות;
מַפּוּחִית (Follicle, Folliculus) – פרי יבש (דמוי תרמיל) ונפתח, שמתפתח מעלה שחלה אחד ונפתח על פי רוב לאורך קו האיחוי של קצוותיו (תפר הבטן), כלומר הצד האדקסיאלי שלו, הצד הפונה מהציר (שימו לב שעלה שחלה בודד יכול להיפתח בצורה אבקסיאלית, בצד הפונה אל הציר).
מַפְרֶדֶת (Schizocarp) – פרי מרובה זרעים הנוצר מעלה שחלה אחד או יותר ומתפרק לעת ההבשלה ליחידות אחדות (פרודות); כל יחידה מכילה זרע אחד (או שניים), כגון פרי החלמית, המרווה.
מַפְרֶקֶת (Loment, lomentum) – פרי יבש ומוארך מרובה זרעים מסוג מפרדת המתפתח מעלה שחלה אחד או יותר, שאינו נפתח לאורכו עם הבשלתו, אלא מתפרק לרוחבו לפרקים חד-זרעיים.
מַקוֹר (Beak) – על פי רוב החלק העליון והדק והממושך של הפרי, הזרעון או עלה שחלה.
מְשֻלְשָל, משולשל, מִשְׁתַּלְשֵׁל (Pendulous, Drooping) – 1. תלוי; 2. שראשו נטוי כלפי מטה.
מתפרה, פורה (Accrescent) – חלק מהצמח (גביע, מצעית, עטיף) שמשתייר בפרי וגדל עמו.
ספלול, דמוי ספל קטן (Cupule, adj.
Cupular) – מעטפת מרובת קשקשים העוטפת חלק מהבלוט (פרי האלונים).
עֹקֶץ הַּפְּרי, עוקץ הפרי (Fruit Stalk, Peduncle) – ענף קצר הנושא פרי (Peduncle מציין במקרה זה פרח מופרה).
עֲנָבָה (Berry, Baccate) – פרי בשרני או עסיסי, בלתי נפתח, לרוב רב זרעים המוקפים רקמה בשרנית או עסיסית.
לדוגמה: פירות הדר, עגבנייה, חציל, צבר.
פְּרֻדָה, פרודה (Mericarp) – יחידה של פרי מסוג מפרדת (schizocarp), כגון בפרי החלמתיים והשפתניים, המתפרקת בהבשלה ליחידות משנה שכל אחת מהן מקורה לרוב בעלי שחלה אחד, ומורכבת מן המעטפת (pericarp) יחד עם הזרע או הזרעים שבתוכה.
בבוטניקה הקלאסית תוארה הפרודה במשפחת החלבלוביים במונח coccus (ברבים cocci) – פרודה חד-זרעית, אחת משלוש, שמקורה בעלה שחלה יחיד.
יחידה של פרי מסוג מִפְרֶד (schizocarp), המתפרקת בהבשלה ליחידות משנה, שכל אחת מהן מקורה לרוב בעלי שחלה אחד, ומורכבת מן המעטפת (pericarp) יחד עם הזרע או הזרעים שבתוכה.
פרי (Fruit) – האיבר המתפתח בדרך כלל משחלה בלבד לעיתים עם השתתפות איברים אחרים של הצמח הפרח או התפרחת, בדרך כלל עם זרעים לעיתים ללא.
ייתכן פרי ללא הפריה של הביציות – תופעה המכונה פרתנוקרפיה (Parthenocarpy).
פרי יושב (Sessile) – פרי מחוסר עוקץ, הפרי יושב ישירות על הגבעול.
פְּרי מְדֻמֶה (Pseudocarp, Spurious Fruit) – פרי שבבנייתו משתתפים חלקי פרח אחרים בנוסף לשחלה (גינציום) כגון מצעית הפרח, עלי הגביע או עלי הכותרת.
לדוגמה: פרי הרימון נבנה מהעלי והגביע, לכן הוא מוגדר כענבה מדומה.
אנטוקרפ (Anthocarp) הוא דוגמה לפרי שעשוי צינור העטיף שבתוכו זרע (לדוגמה במין בלוטנית אפרירנית).
פְּרי מְקֻבָּץ (Apocarpic Fruit) – פרי הנוצר מעלֵי שחלה מרובים, שבתחילה חופשיים זה מזה, כך שבעת הבשלת הפרי מתקבלת קבוצה של פרודות הערוכות על מצעית משותפת, כדוגמת הפטל (Rubus).
לעיתים הפרודה העסיסית מכונה drupelet, מונח המתאר פרי זעיר דמוי בית גלעין, המרכיב את האשכול בפרי המקובץ.
פְּרי קִבּוּצי (Compound Fruit) – 1. פרי המהווה יחידת תפוצה אחת, אך נוצר מפרחים רבים היושבים על ציר או מצע משותף, כגון תות עץ, תאנה, שקמה, מקלורה זהובה.
2. קבוצת פירות הנוצרים בתפרחת צפופה ומראה כפרי אחד.
צִיצָה, קווצת שיער (Tuft) – קבוצה של שערות או סיבים שגדלים יחד.
צִיצִית (Pappus, Coma) – 1. ציצית של שערות על פרי; 2. אצל צמחי משפחת המורכבים, קבוצת שערות או זיפים או מוצים ארוכים הנישאת בראש הזירעונים הממוקמת מעל השחלה התחתית ומחוץ לכותרת, וייתכן שהיא מייצגת את הגביע.
3. קבוצת שערות וכו' המלווה זרעים שונים.
קליפת הפרי, פֶּריקַרְפּ (Pericarp) – קליפת הפרי שנוצרת מדופן השחלה (עלה שחלה).
אפשר שהיא תהיה יבשה וקשה, או רכה ובשרנית, או עסיסית.
קָצִיץ (Siliqua) – כיום הוא נחשב לסוג של הלקט.
פרי דמוי תרמיל הבנוי משני עלי שחלה מאוחים, על פי רוב נפתח בשתי קשוות ובעל שתי מגורות.
קשווה, ברבים קְשָׂווֹת (Valve) – כל אחד מן החלקים העוטפים את הפרי (דופן הפרי) ונפרדים ממנו בעת הבשלתו, כגון חלקי התרמיל.
תֶפֶר (Suture) – הקו שלאורכו נפתח הפרי או הקו המפריד בין עלה שחלה אחד למשנהו.
תֶפֶר הַבֶּטֶן (Ventral Suture) – קו פתיחת הפרי אשר לאורכו ערוכים הביציות בעלה שחלה או הזרעים בפרי (Adaxial Side).
תֶפֶר הַגַב (Dorsal Suture) – קו פתיחת הפרי לאורך העורק הראשי העובר באמצעו של עלה השחלה (Abaxial Side).
תרמיל (Legume, Silicula, Pod, Capsule) – 1. פרי הנפתח לשתי קשוות לאורכו של תפר המקיף אותו 2. כינוי לפרי של הצמחים ממשפחת הקטניות או המצליבים.
כיום ממעטים להשתמש במונח האנגלי legume, silicula.
תרמילון (Silicula) – פרי של משפחת המצליבים שרוחבו קטן לכל היותר פי שניים מאורכו.
אֶלִיפְּסוֹאִידִי (Ellipsoid) – הזרע עשוי בדמות אליפסואיד, כלומר כגוף אשר החתך דרך צירו האחד דמותו כאליפסה, והחתכים דרך שאר הצירים דמותם כאליפסה או כעיגול.