tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדר והוד ממוקם כ"פיוט ה'" בקדושתא, ולכן הוא בעל מבנה של "קיקלר".
ה"קיקלר" בנוי ממחרוזות משולשות (כל אחת מורכבת משלוש צלעות חורזות), שבמקרה הזה מסודרות באקרוסטיכון אלפביתי.
הפיוט מתחלק לגושים של שלוש מחרוזות, ולאחר כל גוש קוטעת את הרצף "מחרוזת קדוש".
מחרוזת הקדוש גם היא מחרוזת משולשת, אך היא חורגת מהמחרוזות הרגילות באקרוסטיכון ובמבנה, ומסתיימת תמיד במילה "קדוש".
בעוד בקיקלרים אחרים יש לעיתים רק מחרוזת קדוש אחת או שתים, שחוזרות לאחר כל גוש כרפרן, בפיוט הזה יש שבע סטרופות פזמון, אשר אינן חוזרות על עצמן.
בשלב מוקדם התקבל המנהג לומר את מחרוזות הקדוש, מלבד במקומן המקורי בתוך הפיוט, גם לפניו, ככותרות לפיוט.
בדורות האחרונים, קהילות רבות מדלגות על הפיוט עצמו, ומסתפקות באמירת מחרוזות הקדוש המשמשות כותרת.
כך, הפיוט המלא שתחילתו במילים "אדר והוד", הפך לפיוט המכיל רק שבע פזמונות, ומכונה "שמו מפארים".
נושאיו העיקריים של הפיוט, כמו פיוטים אחרים לראש השנה, הם ענייני מלכויות זכרונות ושופרות.
גושי המחרוזות, ובהתאמה גם הפזמונות שלהם, עוסקים לסירוגין בשלושה נושאים אלה.
הפיוט הוא חלק מהקדושתא הנאמרת ביום השני של ראש השנה.
הפיוט המקביל לו בקדושתא הנאמרת ביום הראשון, אדרת ממלכה, מזכיר את תקיעת השופר, ומאידך, הפיוט "אדר והוד" מזכיר בפירוש את ההימנעות מתקיעת שופר בשבת.
לכן, כאשר היום הראשון של ראש השנה חל בשבת, ובאותו יום לא תוקעים בשופר, מחליפים את הפיוטים, ואומרים את "אדר והוד", המזכיר את איסור התקיעה בשבת, ביום הראשון, וביום השני אומרים את "אדרת ממלכה".
עם זאת, את החלק ב"אדר והוד" המזכיר גם הוא תקיעת שופר ("עמוסיך תוקעים...") ואת הפזמון השייך לו ("שבח מגדל עוז...") מדלגים בשבת, ומשלימים אותם ביום השני.
לפיוט לחן מקובל בקרב יהודי אשכנז.
הלחן שימש בשימוש משני בהרבה פיוטים שונים, בעיקר בתפילות ימים נוראים.
כך למשל קיקלרים אחרים בתפילת יום הכיפורים, קטעי הסליחות מחי ומסי, מכניסי רחמים, מרן דבשמיא ושומר ישראל, הפיוט מלך עליון אל דר במרום, הקטע "יחדשהו" בברכת החודש של חודש אלול, ושיר המעלות לימים נוראים.
בנוסף, הלחן משמש גם לפיוט אנעים זמירות ומוכר בעיקר בשימוש זה.
הפיוט "שמו מפארים" הולחן על ידי גולן ואך ובוצע על ידי משפחת ואך בדיסק "פיסת חיים".
אדר גיציס (נולד ב-30 בינואר 2000) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב לענייני משטרה ופלילים בחברת החדשות של ערוץ 12 ובגלי צה"ל.
בנערותו כיהן כדובר מועצת התלמידים והנוער הארצית, שידר בתוכנית הרדיו "בראש צעיר" בקול ישראל והגיש את מגזין האקטואליה לנוער "23 דקות" ששודר בחינוכית.
במסגרת אירועי 70 שנה למדינת ישראל זכה באות הנשיא לנוער מצטיין.
עם סיום לימודיו בתיכון שימש שליח של הסוכנות היהודית בבוסטון שבארצות הברית כחלק ממסלול שנת שירות.
התגייס ב-2020 לגלי צה"ל ושירת כמפיק, עורך, וכתב חדשות.
לצד זאת החל ב-2021 לסקר את אזור הצפון עבור תחנת הרדיו.
במסגרת שירותו הצבאי נשלח מטעם גלי צה"ל לגבול אוקראינה וסיקר משם את הפלישה הרוסית לאוקראינה.
לאורך אולימפיאדת טוקיו הגיש עם עידן קוולר תוכנית יומית שסיקרה בהרחבה את המשחקים.
עם שחרורו מצה"ל במאי 2022 הצטרף לחברת החדשות ככתב חיפה והגליל במחלקת N12 לצד גיא ורון.
במרץ 2024 גיציס זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה כהוקרה על סיקור מלחמת חרבות ברזל.
במאי, הוענק לגיציס פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצהכאות הוקרה על עבודתו בשבעה באוקטובר ולאורך המלחמה.
במרץ 2025 נבחר לרשימת שלושים הצעירים המבטיחים ביותר בישראל מתחת לגיל 30 של מגזין פורבס.
באוגוסט 2025 מונה לכתב לענייני משטרה ופלילים בחברת החדשות של ערוץ 12 לצד ברהנו טגניה.
גיציס מסקר בהרחבה את תחום המשטרה ובמסגרת תפקידו משדר כתבות תחקיר ומגזין במהדורות המרכזיות ובאולפן שישי
במסגרת עבודתו בחברת החדשות, גיציס גם מסקר את תחום הספורט.
בקיץ 2024 שימש שליח הערוץ למשחקים האולימפיים בפריז.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, סיקר בהרחבה את הלחימה מול חזבאללה.
על עבודתו זכה בפרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה, ובהוקרה מיוחדת מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה
אדר מירום (נולד ב-11 במרץ 1983) הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי.
החל את דרכו המקצועית בכתיבה לתוכניות טלוויזיה בשנת 2007, בצוות הכותבים של התוכנית "הלילה עם ליאור שליין" בערוץ 10. בהמשך דרכו כתב לתוכניות סאטירה בטלוויזיה הישראלית, בהן "ארץ נהדרת" (עונות 7–8) ו"גב האומה" (עונות 5–11), בה שימש ככותב ראשי.
מירום יצר את הסדרות המקוריות "אנחנו במפה", "שקופים" ו"החיים הם תקופה קשה".
בנוסף, שימש ככותב ראשי בתוכניות טלוויזיה, בהן "בובה של לילה", "טאבו", "קיסריה אקספרס" ו"בובה של מדינה"
מירום כתב גם פרקים לסדרות דרמה כגון "הנחלה", לצד עבודתו בתוכניות בידור שונות כמו "מועדון לילה", "מחר שבת" ו"כוכבים בריבוע".
מירום מרבה לכתוב בצוות ביחד עם עמרי עמית.
מתגורר בתל אביב עם בת זוגו, הסופרת מגי אוצרי ועם בתם.
מירום הוא נכדו של חיים מירום.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תסריט בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצביםהחיים הם תקופה קשהתסריט בתוכנית סאטירה ומערכוניםבובה של לילה
אדרון מגוון (שם מדעי: Atherina hepsetus) הוא מין דג בסוג אדרון.
האדרון הוא דג מבוקש מאוד באמריקה הדרומית בשל ערכו התזונתי וטעמו העדין.
הוא נפוץ מאוד במי החופים הטרופיים והממוזגים וכמו כן הוא גם הצליח להסתגל לתנאים שונים ומגוונים ביותר ואפשר למוצאו בנהרות, אגמים ובריכות.
הוא מתרבה ללא קושי במים צלולים כבעכורים ובאגמים גדולים כבריכות קטנות.
הפחריי מטיל את הביצים בעומק קטן, והן נצמדות בקלות לצמחייה ולעצמים אחרים מתחת לפני המים כגון אבנים וסלעים באמצעות נימים חזקים אשר על הקרום.
לכל ביצה ארבעה עד שישה נימים המשמשים לא רק להצמדת הביצים לגופים אחרים אלא גם לחיבור בין הביצים עצמן, ומשום כך הן מתלכדות לאשכולות כאשר הן נפלטות מן השחלה.
לביצים הבשלות קוטר של 1.6 מ"מ בממוצע וצבען צהוב-ירקרק בגוונים שונים.
בהטלה הראשונה מטילה הנקבה מ-2,000 עד 3,000 ביצים אם התנאים טובים במיוחד.
בגיל ארבע שנים ויותר יכולה נקבה מפותחת להטיל עד 50 אלף ביצים.
לפחריי שתי תקופות הטלה: הראשונה והעיקרית חלה בחודשי האביב: ספטמבר-נובמבר.
התקופה השנייה קצרה יותר והיא חלה בחודשי הסתיו: מרץ-אפריל.
בגיל שנה בערך, מגיעים הדגים לבגרותם המינית, ומתרבים בפעם הראשונה.
כאשר התנאים אינם מתאימים במיוחד, נדחית ההתרבות לגיל מאוחר יותר.
ההבחנה בין זכרים ונקבות קשה במיוחד ואפשרית רק כאשר מתנפחת בטן הנקבה בשל הביצים.
מצב שימור הדג הוא ללא חשש.
אדריאן ניקולס ברודי הוא שחקן קולנוע ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי.
זוכה שני פרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
זכה לפרסום רב כאשר גילם את התפקיד הראשי בסרט "הפסנתרן" (2002) של רומן פולנסקי, שעליו זכה בפרס האוסקר והיה לשחקן הצעיר ביותר שזכה באוסקר על תפקיד ראשי.
ברודי הוא גם האמריקאי השני (לאחר כריסטופר למברט) שזכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר.
ב-2025, זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר פעם נוספת עבור משחקו בסרט "הברוטליסט".
ברודי נולד בקווינס שבניו יורק לאליוט ברודי, מורה להיסטוריה, ולסילביה פלאצ'י (פלאכי), צלמת ידועה, שנמלטה כילדה מהונגריה לאחר דיכוי המרד ההונגרי על ידי ברית המועצות בשנת 1956. אביו של ברודי יהודי.
אימו של ברודי, יהודייה גם כן, גדלה כקתולית לזוג הורים מעורב – (אמה יהודייה ואביה קתולי).
ברודי אמר כי גדל בלי זיקה חזקה לדת כלשהי.
כילד היה מציג מופעי קסמים בשם "אדריאן המדהים" ("The Amazing Adrien") במסיבות ימי הולדת.
הוריו רשמו אותו ללימודי משחק בבית ספר לאמנויות הבמה בניו יורק, על מנת להרחיקו מהשפעות חברתיות שליליות.
ברודי מופיע בסרטים מאז היותו בן 15. הוא הופיע בתפקידים ראשיים במספר סרטים, כולל סרט בבימויו של בארי לוינסון, אך לא הפך לכוכב.
הקריירה שלו החלה לנסוק כאשר קיבל שבחים על תפקידיו בסרטו של ספייק לי "הקיץ של סאם" (Summer of Sam) ובסרט המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום".
אולם את פרסומו העולמי קנה בתפקידו בסרט "הפסנתרן" של רומן פולנסקי.
בהכנה לתפקיד הסתגר ברודי במשך חודשים, ויתר על מכוניתו ודירתו, למד לנגן שופן על הפסנתר, והשיל 14 קילוגרמים ממשקלו.
המאמץ השתלם – ההופעה המרשימה שלו בסרטו של פולנסקי זיכתה אותו במועמדות כמעט לכל פרס אפשרי כשחקן בשנת 2002, כשזכה בפרס הסזאר, בפרס האוסקר, בפרס אגודת המבקרים בארצות הברית, ועוד.
ברודי הושווה לשחקנים כמו אל פצ'ינו ומרלון ברנדו בגלל מראהו הייחודי ושיטת המשחק שלו.
הוא זכור גם בשל נשיקה שהדביק למגישת האוסקר האלי ברי אחרי שהכריזה עליו כזוכה בפרס אוסקר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
הוא הופיע בתוכנית המערכונים הקומית "סאטרדיי נייט לייב" ב-10 במאי 2003, שהייתה עבודתו הטלוויזיונית הראשונה, אך לאחר מכן הודח מהתוכנית משום שאלתר את הכנסת המוזיקאי האורח שון פול.
הופעות טלוויזיוניות אחרות כוללות את תוכנית ה-NBC "Today" וב-MTV בתוכנית המתיחות של אשטון קוצ'ר "פאנק'ד".
אחרי הצלחת הסרט "הפסנתרן" הופיע בסרטים שונים.
הוא גילם את נוח פרסי בסרט המתח מ-2004, "הכפר" שבויים והופק על ידי מ.
נייט שאמלאן, גילם את ג'ק סטארקס במותחן הפסיכולוגי מ-2005, "החליפה", ואת המחבר ג'ק דריסקול בסרט "קינג קונג" גם הוא מ-2005.
בשנת 2011 שיחקו בסרטו של וודי אלן "חצות בפריס", בסרט גילם את סלבדור דאלי לצידם של אוון וילסון ורייצ'ל מקאדמס.
בהמשך השנה שיחק בסרט הדרמה "מורה מחליף", כאשר גילם את המורה המחליף הנרי בארת'ס.
בשנת 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסרט האמריקאי-בריטי-גרמני "מלון גרנד בודפשט", זוכה 4 פרסי אוסקר, שביים, כתב והפיק וס אנדרסון בהשראת כתביו של שטפן צווייג.
בשנת 2017 שיחק בעונה הרביעית של הסדרה הבריטית "כנופיית ברמינגהאם" ברשת BBC, כאשר גילם מאפיונר ניו-יורקי שמגיע לנקום במשפחת שלבי.
משנת 2022 מגלם ברודי את מאמן הכדורסל האגדי פט ריילי בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO.
השתתף בפרסומת לקוקה-קולה ובקליפ השיר "A Sorta Fairytale" של הזמרת טורי איימוס.
ב-2024 השתתף בסרט "הברוטליסט", העוסק בשורד שואה שהיגר לארצות הברית לאחר שהצליח לברוח מפולין לאחר מלחמת העולם השנייה.
על תפקיד זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה, פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ופרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר.
באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות יכולתו לשלב מיומנות משחק עם עומק רגשי ואותנטיות, כפי שבא לידי ביטוי בתפקידו בסרט "הברוטליסט", שהציב אותו כאחד מגדולי השחקנים בדורו.
בשנים 2006–2009 היה בזוגיות עם השחקנית והדוגמנית הספרדייה אלזה פטקי.
מאז פברואר 2020 הוא במערכת יחסים עם מעצבת האופנה והשחקנית האנגלייה ג'ורג'ינה צ'פמן.
בשנת 1992 הוא נפצע קשה בתאונת דרכים, כשהאופנוע שרכב עליו הוטל מעל מכונית והתרסק במעבר חציה.
זוכה פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר
מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי
מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה
מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר
מועמד לגילדת מבקרי הקולנוע של רוסיה לשחקן הזר הטוב ביותר
מועמד לפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי2003הבלש המזמראיש מסתורין ראשון2004הכפרנוח פרסי2005החליפהג'ק סטרקסקינג קונגג'ק דריסקול2006הוליוודלנדלואיס סימו2007רכבת לדארג'ילינגפיטר ויטמן2008התשוקה שבפניםמנואל "מנולט" לורינו רודריגז סאנצ'זהנוכלים בלוםבלוםקאדילק רקורדסלאונרד צ'ס2009ג'יאלוהבלש אנזו לאביהגם מפיקאיחויקלייב ניקולימר שועל המהוללריקיטדיבוב2010תיכון בראש טובאדוארד "אד המטורף" אייביוטורפיםרויסהניסויטראביסמרוסקגברגם מפיק בפועל2011מורה מחליףהנרי ברת'סגם מפיק בפועלחצות בפריססלבדור דאלי2012בחזרה ל-1942תיאודור ה.
זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה
זוכה פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי
מקום שני בפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר
מועמד פרס גות'הם להופעה הראשית הטובה ביותר
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמה2026Emperorקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושהTBAThe Salamander Lives Twice
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2015)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2015)2015פריצת דרך (אנ')קריינותפרק: "Decoding the Brain"
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לקריין הטוב ביותר (אנ') (2016)2016Diceעצמופרק: "Ego"2017כנופיית ברמינגהאםלוקה צ'נגרטהתפקיד ראשי (עונה 4); 6 פרקים2021Chapelwaiteקפטן צ'ארלס בוןתפקיד ראשי; 10 פרקיםיורשיםג'וש אהרונסון2 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2022)2022לייקרס: קבוצה מנצחתפט רייליתפקיד ראשי; 10 פרקים2023פוקר פייססטרלינג פרוסט ג'וניור2 פרקים
שנההצגהדמותמיקוםהערות2024הפחד מ-13ניק יאריסמחסן דונמר, וסט אנד מועמד פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר
אדריאן-מארי לֵזַ'נְדֵר היה מתמטיקאי צרפתי.
הוא תרם רבות לתחומי הסטטיסטיקה, תורת המספרים, אלגברה מופשטת ואנליזה מתמטית.
אדריאן-מארי לז'נדר נולד בפריז (קיימות עדויות שייתכן שנולד בטולוז והמשפחה עברה לפריז כאשר היה ילד).
בשנים 1775–1780 למד בפריז אצל פייר-סימון לפלס.
בשנת 1782 התמנה לתפקיד מנהל התחום המתמטי באקדמיה בברלין.
בשנת 1783 שלח לאקדמיה בפריז מחקר בנושא פולינומי לז'נדר.
תוך תקופה קצרה התקבל לתפקיד חבר באקדמיה למדעים של צרפת.
בהמשך פרסם עבודות על פונקציות אליפטיות.
בשנת 1787 והתקבל להיות חבר בחברה המלכותית בלונדון.
בשנת 1791 היה חבר בוועדה להסדרת נושא המדידות.
הוועדה המליצה על הכנסת השיטה המטרית.
בשנת 1808 פורסם ספרו "התאוריה של המספרים".
בשנת 1830 הוכיח את המקרה n = 5 במשפט האחרון של פרמה.
סר אדריאן סדריק בולט היה מנצח אנגלי.
בולט נולד בצ'סטר למשפחה מבוססת ולמד בוסטמינסטר (שם קראו למרכז המוזיקה שלהם על שמו) ובאוקספורד.
ידיד משפחה, פרנק שוסטר, קירב אותו לעולם המוזיקה בילדותו.
שוסטר היה ידיד של אדוארד אלגר והציג את בולט הצעיר לפני המלחין.
בולט השלים את השכלתו המוזיקלית בקונסרבטוריון לייפציג, שם למד ניצוח מתוך התבוננות במנצח ההונגרי הדגול ארתור ניקיש.
הוא שר בפסטיבלי מקהלות ובפסטיבל לידס בשנת 1913, לשם נסע לראות את ניקיש מנצח והתוודע אל ג'ורג' באטרוורת' ומלחינים בריטים אחרים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוא עבד במשרד המלחמה, ובעודו שם, בשנת 1918, תכנן סדרת קונצרטים עם התזמורת הסימפונית של לונדון, שכללו כמה יצירות בריטיות חשובות מן השנים האחרונות: "כוכבי הלכת" של הולסט, שעליה ניצח בביצוע בכורה (פרטי).
"סימפוניית לונדון" מאת ראלף ווהן ויליאמס, שעל ביצוע הבכורה שלה ניצח בגרסה מעובדת, והסימפוניה השנייה של אלגר, שהוזנחה.
אלגר כתב אליו ואמר, שהוא בטוח בעתיד המוזיקה שלו בידי בולט.
כך הניח בולט את היסודות לקריירה ארוכה של תמיכה במוזיקה האנגלית של המאה ה-20.
בשנת 1920 התמנה בולט למנצח התזמורת העירונית של ברמינגהאם (בהמשך התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם) ובשנת 1930 היה למנהל המוזיקלי של BBC.
כששירות השידור הבריטי הקים את תזמורת רשות השידור הבריטית, היה בולט למנצחה הראשי.
את שני התפקידים האלה חיבר במרץ האופייני שלו, שאינו יודע ליאות.
במשך שנות ה-30 התפרסם באמות המידה הגבוהות שקבע לנגינת התזמורת ובביצועיו המיומנים למוזיקה חדשה ובלתי מוכרת, במקרים רבים לאחר תקופת חזרות קצרה מאוד.
בין ההצלחות הללו היו ביצועי הבכורה ל"וריאציות" של ארנולד שנברג, האופרה "ווצק", אופוס 31 של אלבן ברג והסימפוניה בפה מינור (הרביעית) של ווהן ויליאמס.
בשנות מלחמת העולם השנייה פונתה תזמורת רשות השידור הבריטית לבריסטול, שם סבלה מן ההפצצות, ולבדפורד, שם נאבק בולט על רמת הביצוע ועל המוראל לנוכח עזיבתם של נגני מפתח רבים.
בשנים אלה ניצח על הקלטות שלא תישכחנה של הסימפוניה השנייה של אלגר, "כוכבי הלכת" של הולסט ו"איוב" של ווהן ויליאמס.
אחרי המלחמה, היה בולט מעורב, עם פתיחת התוכנית השלישית של ה-BBC בכמה יוזמות חלוציות לבריטניה, בהן ביצוע הבכורה של הסימפוניה השלישית של מאהלר וביצוע מוקדם של החמישית.
בסוף שנות ה-40 מונה סטיוארט וילסון למנהל מוזיקלי וביקש להדיח את בולט מתפקידו.
דיבורים על כך, שרמת הנגינה ירדה מעבר ליכולתו של בולט לשקמה, התקבלו כעילה לדרוש את פרישתו בגיל 60, בשנת 1949, תקרית שעודנה שנויה במחלוקת עד היום.
בולט קיבל את משרת מנצח התזמורת הפילהרמונית של לונדון, אשר בשנות ה-30, בניצוחו של תומאס ביצ'ם, לא נפלה בטיבה מן התזמורת הסימפונית של לונדון, אך מאז פרישתו, הייתה זקוקה לשיפוצים.
בולט הטיל עצמו בהתלהבות למשימה ואת התוצאות אפשר לשמוע עד היום בסדרה ארוכה של הקלטות, החל ב-1950, בהן, בתקופה הראשונה, כל תשע הסימפוניות של ווהן ויליאמס והרבה משל אלגר.
בולט השיג לתזמורת חוזה הקלטות עם חברות אמריקאיות והקליט סימפוניות של ברהמס, ברליוז וסיבליוס, בין שאר מלחינים.
בשלב זה היה בולט דמות מכובדת מאוד במוזיקה הבריטית, ועל אף שנותיו המתקדמות המשיך לנצח על יצירות חדשות וזכה להוקרה על הימנעותו ממשוא פנים ועל מהימנותו.
בשנת 1966 חידש את הניצוח למען EMI ונהנה עד מותו מ"קיץ אינדיאני", בהקלטות חדשות וחוזרות של הרפרטואר שלו בפרשנויות, המוצגות עד היום כמופת.
למשל, לאחר שהקליט הרבה מן המוזיקה הבריטית, המריצו אותו להקליט את המוזיקה התזמורתית של ברהמס, וגנר ושוברט.
הקלטות אלה הפתיעו מאזינים רבים, שלא ידעו כי היכרותו עם יצירות אלה ראשיתה בתקופה שלפני 1914, כאשר שמע את ניקיש ואת קרל מוק מנצחים עליהן בגרמניה.
בולט חיבר שני ספרים על ניצוח, ומבחר ממאמריו התפרסם לאחר מותו.
הוא הרבה גם להופיע בשידורי רדיו ונודע בסגנון דיבורו האדוארדיאני, האדיב והמאופק.
בשנותיו האחרונות התייחסו אליו ביראת כבוד כ"זקן" וסגנון ניצוחו נעשה כמעט בלתי נתפס, כשהתנועה היחידה ניכרת רק בשרביטו הארוך.
הופעתו האחרונה הייתה בניצוח על הבלט The Sanguine Fan באופרה האנגלית הלאומית בקולוסיאום בלונדון.
בבניין הקונסרבטוריון בברמינגהם, אנגליה (שלוחה של אוניברסיטת מרכז אנגליה) נמצא "אולם אדריאן בולט", מקום להופעות תלמידי הקונסרבטוריון וקונצרטים אחרים, בעיקר ג'אז ומוזיקת עולם.
אדריאן בוקורל איליה (רומנית: Adrian Bucurel Ilie; נולד ב-20 באפריל 1974 בקראיובה) הוא כדורגלן עבר רומני, איש עסקים העוסק בכדורגל ובתיירות.
איליה החל לשחק כדורגל באלקטרופוטרה קראיובה בגיל צעיר.
בשנת 1991, בגיל 17, שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת.
איליה חתם על חוזה מקצועני ב-1992, לאחר שהפך לאחד מן השחקנים הטובים והחשובים בקבוצתו, אחרי שכבש 12 שערים ב-30 משחקים בעונת הבכורה שלו.
אלקטרופוטרה מכרה את כרטיס השחקן שלו בשנת 1993 לסטיאווה בוקרשט תמורת 90,000 דולר, סכום שנחשב באותה התקופה לסכום שיא ששולם בידי מועדון כדורגל רומני.
אחרי שנתיים בהן לא שיחק באופן קבוע, איליה עבר לוולנסיה.
במחצית השנייה של עונת , איליה שיחק ב-17 משחקים בהם כבש 12 שערים, והפך להיות שחקן חשוב בקבוצה.
אחרי שסבל מפציעות רבות, איליה היה מחוץ לסגל הקבוצה זמן רב, עד שלבסוף שוחרר מחוזהו בשנת 2002, השנה בה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הספרדית.
זהו היה התואר ה-7 בקריירה של איליה, אחרי שהיה שותף לזכייה בארבע אליפויות עם סטיאווה ושתיים עם גלאטסראיי.
דפורטיבו אלאבס הייתה הקבוצה החמישית שבשורותיה שיחק איליה.
זה החל במהלך עונת , אך בסוף העונה ירד המועדון ליגה ושחרר את איליה מחוזהו.
בעקבות כך, חזר איליה לשחק בטורקיה, כאשר חתם בבשיקטש, בה היה מבוקש בידי מאמנה הרומני מירצ'אה לוצ'סקו.
אחרי שנה אחת בבשיקטש, איליה עבר לפ.צ.
ציריך ב-2005 ואחרי פחות משנה עבר לג'רמינל בירסחוט.
בבלגיה לא הצליח לשקם את הקריירה, בעקבות פציעת ברך שממנה לא הצליח להחלים.
בעקבות הפציעה, איליה הכריז על פרישתו מכדורגל מקצועני.
לאיליה היו 55 הופעות במדי נבחרת רומניה, בהן כבש 13 שערים.
בעקבות עצתו של חמו, שעבד בעבר בתחום התיירות, איליה השקיע כספים רבים באתר הסקי פויאנה בראשוב, שם בנה בית מלון ומספר וילות.
איליה הוא גם הבעלים של קבוצת הכדורגל פורקס בראשוב, מהליגה השנייה ברומניה.
אָדָרָה או ε בכלב גדול הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
למרות בהירותו הכוכב קיבל ציון באייר ε בלבד, ייתכן בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה, שם קרבתו אל האופק מעמעמת את בהירותו.
פרוש שמו של אדרה הוא "הבתולות" בערבית (عذارى).
אדרה הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B2 II, בעל 10-12 מסות שמש ובמרחק של כ-430 שנות אור ממערכת השמש.
לכוכב עוצמת הארה של פי 3,700 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה, אבל פי 21,000 מהשמש אם כוללים גם את הקרינה שנפלטת ממנו בתחום העל-סגול.
זהו אחד הכוכבים הקורנים ביותר בתחום העל סגול, ולמעשה לו היה התחום העל סגול נראה לעין, היה אדרה הכוכב השלישי בבהירותו בשמים.
הסיבה לקרינה העל סגולה החזקה היא הטמפרטורה הגבוהה במיוחד של אדרה - כ-24,000 קלווין ורדיוסו הגדול פי 11 מהשמש.
אדרה נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים, לאחר שסיים את שלב התכת המימן שבליבתו להליום.
בשל מסתו הגבוהה ייתכן שיתפוצץ בסופו של דבר כסופרנובה.
לאדרה מהירות רדיאלית גבוהה והוא מתרחק מהשמש במהירות של 27 ק"מ בשנייה.
לפני כ-4.7 מיליון שנים היה אדרה במרחק של כ-34 שנות אור ובהירותו הנראית הייתה 4-, דומה לבהירותו של נוגה והוא היה הכוכב הבהיר ביותר.
מאז ועד לפחות עוד 5 מיליוני שנים, לא צפוי להיות כוכב בהיר כל כך.
לאדרה יש כוכב נלווה עמום בהרבה - בהירותו הנראית היא 7.5, המקיף אותו במרחק של כ-1,000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-7,500 שנים.
בשל הבדלי הבהירות הגדולים קשה להבחין בכוכב אפילו באמצעות טלסקופ גדול.
ככל הנראה מדובר בכוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי A, הגדול במעט מהשמש ברדיוסו ובמסתו.
אדריאן ג'ונסטון הוא מוזיקאי ומלחין בריטי.
ג'ונסטון נולד בעיירה האנגלית קרלייל (Carlisle) שליד הגבול הסקוטי.
הוא ניגן כמתופף בגלגול מוקדם של להקת הווטרבויז.
זמן מה טייל ברחבי העולם כשניגן בליווי סרטים אילמים.
הוא החל לכתוב מוזיקה למחזות בעבור התיאטרון המלכותי הלאומי ובעבור החברה השייקספירית המלכותית.
ב-1996 התבקש על ידי הבמאי מייקל וינטרבוטום לכתוב את המוזיקה בעבור הסרט ג'וד, ובהמשך כתב מוזיקה לשלושה סרטי טלוויזיה נוספים בבימויו של וינטרבוטום.
הלחין את המוזיקה לסרט להיות ג'יין.
מאז 1995 הלחין ג'ונסטון מוזיקה עבור למעלה מ-80 תוכניות טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.
בשנת 2002 זכה ג'ונסטון בפרס אמי על הלחנת המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "שקלטון", ובשנת 2008 זכה בפרס באפט"א על המוזיקה שכתב לסרט הטלוויזיה Capturing Mary.
כמו כן הוא היה מועמד לפרס אמי נוסף (על הלחנת המוזיקה לסרט הטלוויזיה "בתו של גדעון") ולארבעה פרסי באפט"א נוספים (על המוזיקה לתוכניות הטלוויזיה "הנסיך האבוד", Tipping the Velvet, Perfect Strangers ו"ידידינו המשותף" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס).
אדריאן גרנייה הוא שחקן, מפיק, מוזיקאי ובמאי קולנוע אמריקאי, שידוע בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "הפמליה".
גרנייה נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית.
בילדותו גדל בניו יורק בידי אמו.
אביו במקור מאוהיו, אימו נולדה בניו מקסיקו.
במסגרת סדרה שהשתתף בה בשם "מצא את השורשים שלך", שחקרה את השושלת שלו, נקבע כי הוא 8 אחוז אינדיאני במוצאו וכי האב הקדמון שלו הוא דייגו דה מונטויה (נולד ב-1596 בטקסקוקו, ספרד החדשה), שהיה מוביל באנקומיינדה.
בקולג' הוא למד ביולוגיה מולקולרית, אך בהמשך גילה שהוא נמשך יותר למשחק.
ב-1997 גרנייה ביצע את הופעתו הקולנועית הראשונה בסרט הדרמה העצמאי "ג'נה המרתקת".
ב-1999, הוא שיחק לצד מליסה ג'ואן הארט בסרט "Drive Me Crazy", וב-2001 שיחק בסרטו של ג'יימס טובאק, "הארוורד מן".
ב-2003 השתתף בסרטו של וודי אלן, "כל דבר אחר".
ב-2004, גרנייה קיבל את התפקיד הראשי בסדרה "הפמליה" מבית HBO, סדרה שהביאה לו תודעה והצלחה רבה.
הוא כיכב בסדרה בכל שמונה עונותיה, עד לסיומה בשנת 2011. הסדרה הייתה מועמדת למספר פרסי אמי.
ב-2006, קיבל תפקיד ב"השטן לובשת פראדה", סרט בו גילם את דמותו של נייט, בן זוגה של אנדי (אן האת'וויי).
בשנת 2013 כיכב בסרט הפוסט-אפוקליפטי "להתראות עולם" לצד גבי הופמן.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים לוס אנג'לס, במסגרתו הוא קיבל ביקורות חיוביות.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 באפריל 2014.
בשנת 2015 הופיע בעיבוד הקולנועי לסדרה "הפמליה".
בשנת 2017 שיחק בסרט הפשע "ארסנל" (Arsenal) לצד ניקולס קייג' וג'ון קיוזאק.
וגם בסרט "פורעי חוק" לצד ברוס ויליס.
במטרה לשלב בין משחק, בימוי והפקה, הקים בשנת 2011 עם מספר חברים את "Reckless Productions".
חברת הפקה שהתמקדה בהפקת סרטי תודעה חברתית.
אחד מהסרטים הראשונים בהפקתה, "יריות באפלה", תיעד את חיפושו ארוך השנים אחר אביו, ממנו נפרדה אמו כשגרנייה היה תינוק.
הוא ואביו היו מרוחקים במשך 18 שנה, ובסרט מתוארות תחושותיו העצובות בשל כך.
בעקבות הסרט השניים חזרו לקשר.
זהו סרט הבכורה של גרנייה כבמאי, והקרנת בכורתו התקיימה בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
רשת HBO הקרינה את הסרט ב-3 ביוני 2007.
ב-2 ביוני 2008, תוכניתו החדשה של גרנייה, "Alter Eco" עלתה לראשונה לאוויר.
בתוכנית גרנייה וצוות מומחים לאיכות הסביבה מראים איך אפשר להיות מודעים יותר לסביבה ולתרום לה.
ב-27 בספטמבר 2010, HBO הציגה את הסרט התיעודי "נער פפראצי", שאותו הפיק גרנייה במשך שלוש שנים.
סרט זה מציג ראיונות עם סלבריטאים ומתייחס ליחסים בין הסלבריטאים לסביבתם.
באותה שנה החל להפיק לצד המפיק ברט מרכוס והבמאי מת'יו קוק את הסרט הדוקומנטרי באורך מלא "איך לעשות כסף מסחר בסמים".
הסרט עקב אחר מה שנחשב אחד כישלונות מדיניות הפנים החמורים ביותר של ארצות הברית, והציג סוחרי סמים אמתיים וכן סלבריטאים ששיתפו בנושא כגון 50 סנט, אמינם, סוזן סרנדון ודייוויד סימון, במאי הסדרה "הסמויה" (מבית HBO).
הסרט הופץ בקיץ 2013 באתר Amazon.com וב-iTunes, וצבר ביקורות חיוביות.
בשנת 2010, כחסיד של חיי בר קיימא גרנייה ושותפו העסקי, מפיק הסרטים פיטר גלזר, הקימו את מותג הלייף-סטייל "SHFT.com".
המותג מקדם את נושא הקיימות באמצעות סרטים, אומנות ותרבות.
מטרתו היא להכניס רעיונות למוצרים ברי קיימא לתרבות הפופ ורוב פעילותו מתקיימת ברשת.
SHFT שיתף פעולה עם חברות כמו "פורד", "AOL / הפינגטון פוסט", "וירג'ין אמריקה", "Stonyfield Farm", "W Hotels", "The Weather Channel" ו"אסתי לאודר".
בשנה השנייה לפעילותו זכה המותג בשני פרסי ובי לאתר הטוב ביותר בתחומו.
בשנת 2014 חברו גרנייה וגלזר עם "מרכז סטון ברנז למזון ולחקלאות" ליצירת "כיתה ניידת" ב-SHFT, שקהל היעד שלה הוא תלמידי תיכון בניו יורק.
מלבד לימודי בישול, מדעים, טכנולוגיה וקיימות, נועדה היוזמה לסייע לבני נוער להבין כיצד בחירות המזון שלהם משפיעות בנושאי בריאות אישית וסביבתית.
גרנייה מנגן בגיטרה, תופים, קרן יער ופסנתר.
היה חבר בשתי להקות שפועלות בניו יורק, "Kid Friendly" בה שימש כסולן, ו-"The Honey Brothers" בה שימש כמתופף, עד שהקים בשנת 2012 את "Wreckroom", "חממת מוזיקה" ואופלן הקלטות.
כוונתו הייתה ליצור מקום בשביל חברים לכתיבה, להקלטה ולהופעות.
בהמשך התפתח האולפן ונעשה לקרקע פורייה עבור כישרונות צעירים.
למעלה מ-50 אמנים השתמשו במרתף, על כל מרחביו, ליצירת מוזיקה ולהופעות.
בשנה העוקבת נעשה המקום לאולפן הקלטות רשמי אותו מתאר גרנייה "ההתממשות של חלום הילדות שלי".
בשנת 2015, בראיון שהעניק לבילבורד, תיאר גרנייה את הווית המקום, "אתה לא פשוט בא, מקליט מה שצריך והולך לקדם את עצמך.
האומנים המעוניינים להיות חלק מהקבוצה שפועלת במקום נבחנים על ידי גרנייה ושותפיו, דמיאן פאריס, מייק פרנקל ובריאן קורבר.
המוזיקאים הנבחרים מצטרפים לקבוצה, ובמהלך יום שלם עוברים הכשרה מקצועית במסגרתה מקליטים שירים ומצלמים וידאו קליפ.
Wreckroom הוציאה מספר אלבומי EP וכן אוסף של קליפים לגרסות כיסוי הנקרא ""Under the Covers".
כמו כן צמחו מן המקום שתי להקות, הטריו "Radkey" המנגנים מוזיקת פאנק ורוקנ'רול, ולהקת המטאל "The Skins", המורכבת מחמישה חברים.
שתי הלהקות הוציאו אלבום ב-2013.
גרנייה פועל שנים רבות בקידום נושאים סביבתיים וחברתיים - החל משיתוף הפעולה שלו עם "דל" בקמפיינים הנועדו לעורר מודעות לסכנות העולם הדיגיטלי והסלולרי ולחיים בריאים, וכלה ביצירת "ארגון הלווייתן הבודד" שהקים בשנת 2015. הארגון נועד לעורר אמפתיה ולפעול לשמירה על סביבת האוקיינוסים ועל בעלי החיים הימיים.
גרנייה מביע תמיכה ב-"overwhelming", ארגון בינלאומי ללא מטרת רווח הפועל לעזור בבתי ספר ציבוריים מוחלשים באמצעות לימודי מוזיקה.
גרנייה חבר ב-"React to Film", ארגון ללא מטרת רווח הממנף את הקולנוע הדוקומנטרי כדי לקדם אחריות חברתית ולעורר מעורבות אזרחית.
כמו כן תומך של "Charity Water", ארגון צדקה שבמסגרתו הנחה את נשף הצדקה הראשון שלו ב-2006 לצד ג'סיקה סטאם.
בשנת 2009 השיק אפליקציה העוסקת באקולוגיה לאייפון ולאנדרואיד.
האפליקציה, "Ecohero", משתמשת בטכנולוגיית סריקת ברקוד כדי לסייע לצרכנים להבין את ההשפעה הסביבתית והבריאותית של המוצרים שהם מעוניינים לרכוש.
האפקליקציה כוללת אפשרויות נוספות, כמו מחשבון פחמן ואנציקלופדיה אקולוגית.
בשנת 2012 חבר גרנייה למעצב חברת "נייק" לשעבר ג'סטין הוקינס, להקמת מבשלת הבוטיק "Churchkey Can" בסיאטל.
גרנייה הוא המשקיע והיועץ של האפליקציה "MONTAJ", ששווקה בינואר 2013. אפליקציה זו מאפשרת לכל אדם ליצור סרטי וידאו ולהפיצם.
גרנייה הוא חבר במפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית.
את מטריפה אותי - צ'ייס האמונד (1999)
הטריפ שלי בהארוורד - אלן ג'נסן (2001)
אינטליגנציה מלאכותית - נער מתבגר (2001)
בחירתו של הארט - דניאל א.
החתונה של טוני וטינה (2004)
מעבר למסדרון - ג'וליאן (סרט קצר; 2006)
השטן לובשת פראדה - נייט (2006)
נער פפראצי - עצמו (סרט דוקומנטרי שהיה בו במאי ומפיק; 2010)
Unity - קריין (סרט דוקומנטרי; 2015)
ענייני המדינה - רוב ריינולדס (2018)
אדריאטיק ארנה, או בשמו הקודם BPA Palace, הוא אולם ספורט רב-תכליתי השוכן בעיר פזארו שבאיטליה.
האולם מכיל 10,323 מקומות ישיבה במשחקי כדורסל והוא אחד מהאולמות הגדולים באיטליה, לצד הפאלאלוטומטיקה והמדיולאנום פורום.
האולם משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל סקאבוליני פזארו מהליגה האיטלקית.
מעת לעת מתקיימים באולם מופעי מוזיקה, ובין היתר הופיעו בו אלטון ג'ון, אריק קלפטון, מארק נופלר, איירון מיידן, אואזיס ועוד.
אדריאן צ'ארלס "אייד" אדמונדסון (Adrian Charles "Ade" Edmondson; נולד ב-24 בינואר 1957) הוא קומיקאי, שחקן ומוזיקאי אנגלי.
נולד בברדפורד, יורקשייר לאב שהועסק כמורה לגאוגרפיה בכוחות המזוינים.
הוא נדד עם משפחתו בין בסיסי צבא במזרח התיכון, וחזר לבריטניה בגיל אחת-עשרה.
אדמונדסון היה תלמיד פרוע ומעורב במעשי ונדליזם ושכרות; הוא טען שהוכה במקל שישים ושש פעמים וספג אינספור צליפות ערדל.
בגיל העשרה החל להתעניין במשחק.
הוא החל בלימודי דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר, שם פגש את חברו ושותפו לעתיד ריק מייאל.
הצמד, שהתאפיין בסלפסטיק וולגרי ואלים במיוחד, היה במהרה להצלחה גדולה.
הם ובדרנים צעירים אחרים פתחו ביחד את מועדון 'הרצועה הקומית' בלונדון, אחד המוקדים של הסצנה האלטרנטיבית בקומדיה הבריטית בשנות ה-80. זו ניחנה בגישה בוטה וישירה יותר (וגם פחות סקסיסטית וגזענית) ביחס למקובל עד אז.
ב-1982 קיבלו החברים פינה בערוץ 4 החדש.
במקביל כיכבו בתוכנית 'הצעירים' בבי.בי.סי.
משדרים אלה הביאו את הסגנון ששגשג ב'רצועה הקומית' אל הקהל הרחב.
ב-11 במאי 1985 נשא אדמונדסון לאישה את ג'ניפר סונדרס, אחת משותפותיו.
ב-1987 החלו הוא ומייאל לככב ב"Filthy Rich and Catflap", שנכתבה על ידי בן אלטון.
ב-1989 ערך אדמונדסון הופעת אורח בפתן השחור בתפקיד הברון האדום.
ב-1991 העלו הוא ומייאל את 'תחתית' (Bottom), שהפכה לסדרת קאלט.
הם גילמו שני מובטלים מוזנחים.
דמותו של אדמונדסון, אדי אליזבת היטלר, ספגה לעיתים קרובות מכות קשות מריצ'י ריצ'רד בגילומו של מייאל.
'תחתית' שודרה במשך ארבע עונות וזכתה להמשכים ולעיבודים.
במקביל לעבודתו עם שותפו הופיע אדמונדסון בסדרות טלוויזיה, סרטים ומחזות שונים.
בין היתר היה לו תפקיד קבוע ב'הולבי סיטי'.
ב-2011 הנחה תוכנית תעודה משלו על חבלי בריטניה.
ב-2013 זכה בגמר סלבריטי מאסטר שף.
הוא דחה שמועות על כך שמייאל והוא יתאחדו מחדש, באמרו שהוא זקן מדי.
לאחר מכן היה אחד מנושאי הארון כשחברו נפטר.
ב-2008 ייסד להקה קטנה משלו; הוא הופיע כמוזיקאי באופן מזדמן מ-1984.
ב-2016 שיחק בתור הרוזן רוסטוב במיני-סדרה "מלחמה ושלום", שכתב התסריטאי אנדרו דייוויס, ומבוססת על הרומן "מלחמה ושלום" מאת הסופר הרוסי לב טולסטוי.
ב-2018 שיחק במיני-סדרת הדרמה "נעלמת" של רשת Sky Atlantic בכיכובו של לני ג'יימס.
בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה הקומית של ה-BBC "חוזרת לחיים" (אנ') בתור ג'ון בובאק.
בשנת 2025 החל לשחק בסדרה "הנוסע השמיני: כדור הארץ" ברשת הולו, שנכתבה ומבוימת על ידי נואה האולי, בהתבסס על זיכיון "הנוסע השמיני".
אדריאן קית גולדסוורת'י הוא סופר, והיסטוריון בריטי.
גולדסוורת'י נולד בוויילס, והתחנך בבית הספר בעיירת הנופש פנארת' .
הוא למד היסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בצבא הרומי, והוא השתמש בה כבסיס לספרו "The Roman Army at War 100 BC – AD 200".
הוא מעביר הרצאות וקורסים בעיקר בתחום רומא העתיקה, אם כי גם על מלחמת העולם השנייה.
על פי עדותו הוא נהנה יותר מכתיבה מאשר מהוראה.
כמו כן הוא מופיע בשעשועוני היסטוריה, ובסרטים תיעודיים של ערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2010 החל לכתוב סדרה של רומנים צבאיים העוסקים בתקופת נפוליאון בונפרטה, שמותיהם של מרביתם לקוחים מתוך שירי לכת צבאיים בני התקופה.
אדריאן בולאנד הייתה טייסת צרפתייה, מחלוצות התעופה.
הראשונה לחצות את הרי האנדים בטיסה.
בולאנד נולדה בארקואיל, בת למשפחת מהגרים מבלגיה, הצעירה מבין שבעה אחים.
לאחר קבלת רישיון הטיס, החלה לעבוד אצל רנה קודרון.
קודרון הבטיח לה מטוס משלה אם תצליח לבצע לולאה באוויר.
בולאנד נעתרה לאתגר, השלימה לולאה באוויר ובכך השיגה מטוס משלה.
ב־25 אוגוסט 1920 חצתה את תעלת למאנש.
ב־1 באפריל 1921, המריאה ממנדוסה בארגנטינה ונחתה בסנטיאגו דה צ'ילה כעבור 40 שעות טיסה, בחולפה מעל הרי האנדים.
בכך הייתה לאדם הראשון שחוצה את האנדים בטיסה.
בשנת 1924 עוטרה באות לגיון הכבוד.
היא ובעלה פעלו למטרות פוליטיות לאורך כל העשור.
הם תמכו בסופרת בלואיז וייס, ובהמשך ברפובליקנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
בזמן מלחמת העולם השנייה נשארה בצרפת ולקחה חלק בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
בולאנד הלכה לעולמה בפריז בשנת 1975, בגיל 79.
אדריאן סן מיגל דל קסטייו (בספרדית: Adrián San Miguel del Castillo; נולד ב-3 בינואר 1987 בסביליה שבספרד), הידוע כאדריאן, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בריאל בטיס מהלה ליגה.
אדריאן סה מיגל דל קסטייו, המוכר יותר בשמו הפרטי אדריאן נולד וגדל בסביליה שבחבל אנדלוסיה בספרד, בילדותו שיחק כחלוץ וכקיצוני אך כשהצטרף לאקדמיית הנוער של ריאל בטיס עשה הסבה לעמדת השוער.
את שתי העונות הראשונות שלו כשחקן בוגר בילה אדריאן בריאל בטיס ג' ושיחק גם בקבוצת המילואים של בטיס ריאל בטיס ב' מהליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
בשנים 2008 ו-2009 הושאל אדריאן לאלקלה ואוטררה מהליגות הנמוכות בספרד ולאחר מכן חזר לקבוצה הראשונה של בטיס כשהוא השוער השלישי בסגל הקבוצה.
ב-29 בספטמבר 2012, ערך אדריאן את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה כשהחליף את השוער הראשון קסטו בהפסד החוץ 4-0 למאלגה.
בהמשך עונת 2012/13 החל לתפוס אדריאן את אפודת השוער הראשון בבטיס בקביעות ורשם דקות משחק רבות כשוער הבכיר בקבוצה.
ב-24 בנובמבר, נבחר אדריאן לשחקן המצטיין בניצחון ריאל בטיס 1-0 על ריאל מדריד.
לאחר הופעת הבכורה שלו במדי בטיס המשיך אדריאן לשחק בעוד 31 משחקים מתוכם שמר שבע פעמים על שער נקי וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בטבלת הלה ליגה שמובילה למוקדמות הליגה האירופית.
לאחר שנצפה במדי בטיס על ידי מאמן וסטהאם יונייטד סם אלדרייס, ב-1 ביולי 2013, חתם אדריאן על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-27 באוגוסט 2013, ערך אדריאן את הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם בניצחון הביתי 2-1 על צ'לטנהאם טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי.
ב-21 בדצמבר ערך אדריאן את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי וסטהאם בהפסד קבוצתו 3-1 למנצ'סטר יונייטד.
ב-11 בינואר 2014, שמר אדריאן בפעם הראשונה על שער נקי במשחק פרמייר ליג בניצחון וסטהאם 2-0 על קארדיף סיטי.
ב-6 במאי זכה אדריאן בפרס עצירת העונה בטקס הפרסים של המועדון על הדיפת הכדור שלו במשחק נגד צ'לסי בחודש ינואר.
ב-15 באוגוסט 2015, ספג אדריאן כרטיס אדום ישיר לאחר שביצע הכשלה על ג'יימי ורדי, שחקנה של לסטר סיטי, והותיר את קבוצתו בעשרה שחקנים כשלא נותרו לה חילופים.
בשל כך, נכנס המגן קרל ג'נקינסון במקום אדריאן לשערה של וסטהאם עד לתום המשחק, בסיומו הפסידה וסטהאם 2-1 ללסטר.
בחודש אוקטובר 2015, האריך אדריאן את חוזהו בשנתיים בווסטהאם יונייטד ובכך הבטיח את הישארותו בקבוצה עד שנת 2017.
ב-5 באוגוסט 2019 חתם אדריאן בליברפול, שם ישמש כשוער המחליף של אליסון בקר.
ב-14 באוגוסט 2019, במהלך משחק הסופר קאפ האירופי נגד צ'לסי.
הדף אדריאן בדו-קרב הפנדלים פנדל אחד ובכך עזר לליברפול לזכות בתואר.
ב-8 ביולי 2024 חזר אדריאן לריאל בטיס וחתם לשנתיים.
אדריאנוס אנדראס ואן טיחלן (; נולד ב-16 ביוני 1957) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, וכיום מאמן כדורגל.
ואן טיחלן החל את הקריירה בספרטה רוטרדם, ובהמשך שיחק במספר מועדונים בהולנד וכן באנדרלכט הבלגית.
הוא ערך 56 הופעות במדי , עמה זכה בטורניר יורו 1988 ואותה ייצג גם בטורנירי מונדיאל 1990 ויורו 1992.
לאחר פרישתו שימש כמאמן בקבוצות חובבניות, וכן שימש בתפקידים מקצועיים שונים במועדון נעוריו, ספרטה רוטרדם.
ואן טיחלן החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ספרטה רוטרדם.
לקראת עונת עלה ואן טיחלן לקבוצה הבוגרת, וכבר מעונתו הראשונה היה לשחקן הרכב קבוע ומשמעותי במדיה של הקבוצה הבוגרת.
ואן טיחלן, שזכה לכינוי "דה ספיחקר" (בהולנדית: "De Spijker", המסמר), ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית ב-30 באוגוסט 1978, בניצחון קבוצתו 1-0 על פיינורד, יריבתה העירונית של ספרטה.
את עונת הבכורה שלו סיים עם ארבעה שערי ליגה ב-33 הופעות.
ואן טיחלן שיחק בשורותיה של ספרטה במשך חמש עונות.
הוא ערך שלושים הופעות ליגה לפחות בכל אחת מעונותיו במועדון, וכבש לפחות שער ליגה אחד בכל עונה מעמדת המגן.
בעונת , עונתו האחרונה במועדון, הגיע עמה עד למקום הרביעי בטבלת הליגה, מיקום הליגה הגבוה ביותר אותו השיג עם המועדון.
בסך הכול בחמש עונות ערך ואן טיחלן 161 הופעות ליגה במדיה של ספרטה, בהן כבש 13 שערים.
לקראת עונת עבר ואן טיחלן לחרונינגן, במדיה התקדם והגיע עד לנבחרת הולנד כבר בעונתו הראשונה במדיה.
ואן טיחלן שמר על מעמדו כמגן השמאלי הבכיר בקבוצה במשך שלוש עונות, בהן צבר קרוב למאה הופעות ליגה.
לקראת עונת עזב ואן טיחלן לראשונה את הולנד והצטרף לאנדרלכט, אותה אימן אז בן ארצו ארי האן.
כבר בעונה ראשונה שלו בקבוצה היה ואן טיחלן לשחקן הרכב קבוע בקבוצה שזכתה באליפות בלגיה, התואר הראשון של ואן טיחלן בקריירה, בפער שתי נקודות ממכלן.
גם בגביע אירופה לאלופות עשתה הקבוצה התקדמות מרשימה, כשהדיחה בין היתר את האלופה המכהנת סטיאווה בוקרשט בשמינית הגמר, לפני שהודחה בעצמה על ידי באיירן מינכן ברבע הגמר.
בשתי העונות הבאות כשלה אנדרלכט לזכות פעם נוספת באליפות, אך זכתה פעמיים רצופות בגביע הבלגי, לאחר שגברה פעמיים בגמר על סטנדרד לייז', ובתוצאה זהה של 2-0. ואן טיחלן עלה בהרכב קבוצתו בשתי הופעותיה בגמר.
בעונת , עונתו החמישית והאחרונה בקבוצה, זכה ואן טיחלן עם אנדרלכט בפעם השנייה באליפות בלגיה.
בסך הכול בחמש עונות במדי הקבוצה ערך ואן טיחלן 144 הופעות ליגה, בהן כבש שבעה שערים.
לקראת עונת חזר ואן טיחלן בן ה-34 להולנד וחתם במדי פ.ס.וו.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון רשם ואן טיחלן 26 הופעות ליגה בדרך לזכייה באליפות הולנד הראשונה בקריירת המשחק שלו, בפער שלוש נקודות מאייאקס.
הוא שמר על מעמדו גם עונה אחר כך, בה סיימה הקבוצה כסגנית האלופה.
על אף גילו המתקדם, רשם ואן טיחלן 72 הופעות ליגה בשלוש עונות במדי איינדהובן, בטרם עבר לעונה אחת לדורדרכט.
בתום עונת , בה רשם 31 הופעות ליגה אך סיים עם קבוצתו במקום האחרון בטבלה המוביל לליגת המשנה, פרש ואן טיחלן ממשחק פעיל בגיל 38.
ואן טיחלן החל את דרכו בנבחרת הולנד תחת המאמן קיס רייברס, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-21 בספטמבר 1983, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 1-1.
תחת המאמן רינוס מיכלס, שנכנס לתפקיד ב-1986, התקדם ואן טיחלן והיה לשחקן הרכב חשוב בנבחרת.
הוא היה שותף להעפלתה של הנבחרת ממוקדמות יורו 1988 עם שבע הופעות, וזומן על ידי מיכלס לטורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית.
ואן טיחלן פתח ושיחק לאורך כל חמשת משחקיה של הולנד בטורניר.
לאחר שפתחה את שלב הבתים בהפסד 1-0 ל, התאוששה הולנד עם ניצחונות 3-1 על ו-1-0 על , והעפילה לחצי הגמר מהמקום השני בבית.
בחצי הגמר השלימה הולנד מהפך מול המארחת והעפילה לגמר עם ניצחון 2-1. במשחק הגמר, עם ואן טיחלן בהרכב, פגשה הולנד את ברית המועצות שגברה עליה במשחק הראשון בטורניר.
הפעם התוצאה הייתה הפוכה, הולנד גברה על יריבתה 2-0 וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אירופה.
ואן טיחלן העפיל עם הולנד למונדיאל 1990 באיטליה, וזומן על ידי המאמן לאו ביינהאקר לסגל נבחרתו לקראת הטורניר.
בדומה לאליפות אירופה, שוב ואן טיחלן שיחק לאורך כל ארבעת משחקיה של הולנד בטורניר.
הולנד לא הפגינה יכולת גבוהה כבר בשלב הבתים, וסיימה את הטורניר ללא ניצחון.
היא העפילה משלב הבתים עם שלוש תוצאות תיקו, 1-1 עם , 0-0 עם אנגליה ו-1-1 עם אירלנד.
בשמינית הגמר נוצחה 2-1 על ידי גרמניה המערבית וסיימה את דרכה בטורניר.
הולנד הרשימה בשלב הבתים עם ניצחון 1-0 על , שוויון 0-0 מול וניצחון 3-1 על .
בחצי גמר דרמטי מול , נפרדו הנבחרות בשוויון 2-2 בתום הארכה, אך הולנד נוצחה על ידי האלופה שבדרך 5-4 בדו-קרב בעיטות עונשין.
בתום טורניר היורו פרש ואן טיחלן ממשחק בינלאומי בגיל 35. לזכותו 56 הופעות במדי נבחרת הולנד.
לקראת עונת התמנה ואן טיחלן לתפקיד עוזר המאמן של קבוצת וילם II מליגת העל ההולנדית, תחת המאמן האנס וסטרהוף.
הוא שימש בתפקיד במשך שתי עונות.
בחודש האחרון לעונת נקרא ואן טיחלן לשמש כמאמן זמני במועדון נעוריו, ספרטה רוטרדם, בליגה ההולנדית השנייה.
ספרטה ניצחה בכל חמשת משחקיה תחת ואן טיחלן, סיימה את העונה במקום השני בפער נקודה בלבד מהראקלס אלמלו שבמקום הראשון, והעפילה בחזרה לליגה הבכירה.
ואן טיחלן נותר בקבוצה ולקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של המועדון, אותה הוביל לזכייה באליפות ללא הפסד.
בכך השלים ואן טיחלן שנה שלמה כמאמן ראשי מבלי שספג ולו הפסד אחד.
בפברואר 2007 ניסה המנהל המקצועי של ספרטה, דני בלינד, להעבירו לתפקיד עוזר המאמן של הקבוצה הבוגרת, אך ואן טיחלן סירב.
עם זאת, בחודש נובמבר של אותה השנה שב ואן טיחלן לתפקיד המאמן הזמני של הקבוצה הבוגרת.
בשל מחסור ברישיון אימון תואם, לא יכול היה ואן טיחלן להמשיך בתפקיד המאמן הראשי, אך מיד עם מינוי מאמן חדש לקבוצה התמנה ואן טיחלן לתפקיד עוזר המאמן, תפקיד אותו נשא במשך שתי עונות וחצי, עד לתום עונת .
מאז סיום דרכו עבד ואן טיחלן במספר מועדונים חובבניים בהולנד כמאמן ראשי.
כיום הוא מאמן את קבוצת זוידלנד מהליגה ההולנדית החמישית.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםספרטה רוטרדםליגת העל ההולנדית334301312342334חרונינגןליגת העל ההולנדית313340322אנדרלכטליגת העל הבלגית312321293271250פ.ס.וו.
איינדהובןליגת העל ההולנדית260280180דורדרכטליגת העל ההולנדית311סך הכול בקריירה50526
אדריאן דאנבר הוא שחקן ובמאי צפון אירי, אשר ידוע מהופעותיו בטלוויזיה ובתיאטרון.
דאנבר היה שותף לכתיבה וכיכב בסרט "הקשיבו לשירי" משנת 1991, שהיה מועמד לפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
דאנבר מוכר גם מהופעתו בתפקיד רפ"ק טד הייסטינגס בסדרת הדרמה "שחיתות" של BBC Two.
דאנבר נולד וגדל באניסקילן במחוז פרמנה בצפון אירלנד, הבכור במשפחה בת שבעה ילדים.
הוא למד התחנך אצל ה-Presentation Brothers , ואחר כך למד משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.
דאנבר הופיע בסרטי קולנוע כמו "כף רגלי השמאלית", "משחק הדמעות" ו"הגנרל".
בנוסף היו לו תפקידים ראשיים בסרטים "Triggermen", "Shooters", "How Harry Became A Tree" (עם קולם מיני), "ריצ'רד השלישי" ובסרט "גבעת הסודות".
בטלוויזיה כיכב בפרק הראשון של הסדרה "המפצח" וגילם חשוד ברצח שסובל מאבדן זיכרון.
הוא השתתף בפרק האחרון של הסדרה "A Touch of Frost" והופיע בסדרות בריטיות רבות בהן "אהבה קשוחה", "המפקח מורס", "חטוף", "חוק מרפי", "אפר לעפר" וב-2005 שיחק בהפקה מחודשת של הסדרה "The Quatermass Experiment".
בתיאטרון הופיע דאנבר במחזה "The Shaughraun" ובמחזה "גולים" בתיאטרון אבי שבדבלין; במחזה "Real Dreams" ובמחזה "The Danton Affair" עם הלהקה השייקספירית המלכותית; במחזות "המלך ליר", "Pope's Wedding" ו-"Saved and Up To The Sun And Down To The Centre" בתיאטרון רויאל קורט; במחזה "Conversations on a Homecoming" בתיאטרון ליריק בבלפסט.
הוא שיחק בתפקיד אוסקר ויילד במחזה "A Trinity of Two" בתיאטרון ליברטי הול בדבלין ובמחזה "בואינג בואינג" בלונדון ב-2007.
דאנבר ביים את המחזה "פילדלפיה, הנה אני בא!" מאת בריאן פריל הפקה שזכתה לשבחי הביקורת.
ב-2008 ביים וכיכב במחזה "Brendan at the Chelsea" מאת ג'נט בהאן, וגילם את דמותו של המחזאי האירי ברנדן בהאן .
המחזה הוצג בתחילה ב-2011 בתיאטרון ליריק בבלפסט, ובספטמבר 2013 הוצג בתיאטרון רו בניו יורק.
הוא גילם את אופידיוס בהפקה הרדיופונית של ה-BBC למחזה "קוריולנוס".
עוד שיחק בתפקיד אורח בסדרת התסכיתים "באלדי" ברדיו 4. על הבמה הופיע בדמות הצייר יאן ורמיר בעיבוד לתיאטרון של הרומן "נערה עם עגיל פנינה".
לצדו של דאנבר כיכב השחקן האירי קירן מקמנמין, והם הצטלמו לסרט ביער גשם מרוחק בצפון מערב טסמניה.
ב-2012 הצטרף דאנבר לצוות השחקנים של הסדרה המשטרתית "שחיתות" וגילם את רפ"ק טד הייסטינגס.
הוא המשיך לגלם את התפקיד בעונה השנייה של הסדרה ששודרה ב-2014 ובעונה השלישית ב-2016.
בעונה השנייה של הסדרה "אפר לעפר" שיחק דאנבר בדמות מסתורית בשם מרטין סאמרס.
ב-2014 שיחק בתפקיד הראשי בדרמה הקומית של ה-BBC "וולטר".
ב-1986 התחתן דאנבר עם השחקנית האוסטרלית אנה ניי (Nygh).
יש לו בת אחת ובן חורג.
הוא חי בקראוץ' אנד שבצפון לונדון.
ביוני 2009 הוענק לדאנבר תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אולסטר כהוקרה על תרומתו לתחום המשחק.
אדריאן בנקס (נולד ב-9 בפברואר 1986) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בעמדת הקלע .
הוא החל את דרכו בכדורסל המכללות במכללה הקהילתית של צפון-מערב מיסיסיפי, ואחרי שנתיים עבר לאוניברסיטת ארקנסו.
הוא היה לשחקן השביעי בתולדות האוניברסיטה שקולע למעלה מ-1,000 נקודות.
בצד זאת, היה מעורב בתקרית בה ירה באוויר במועדון לילה.
בנקס טען כי מצא את האקדח וירה כדי לוודא שהוא ריק מכדורים.
לא הוגש נגדו כתב אישום, אך הוא הושעה לתקופה ארוכה ממשחק.
לאחר סיום לימודיו ב-2008 החל לשחק בקבוצות אירופיות.
הוא החל במועדון הבלגי וו וולבס ורווייר-פפינסטר, ולאחר עונה אחת עבר ללייז' באסקט, ששיחקה גם ביורוצ'לנג'.
באותה עונה סיימה לייז' במקום הראשון בסיום משחקי הליגה הסדירה, אך בגמר הפלייאוף הפסידה לספירו שרלרואה, וכן זכתה בסופרקאפ הבלגי.
בנקס היה למלך הסלים של היורוצ'לנג', עם 18 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2010 הגיע בנקס לראשונה לישראל, והצטרף לאליצור עירוני נתניה, בליגת העל.
בשנת 2011 ניצח בתחרות ההטבעות של משחק האולסטאר.
באותה עונה היה שותף להפסד של נתניה בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע 22 בגמר.
ובעונת היה מלך הסלים של ליגת העל, עם 21.5 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2012 הצטרף בנקס לפלקנסטרו וארזה מליגת העל האיטלקית.
לאחר עונה אחת שב לישראל, להפועל גלבוע גליל, אך שוחרר ממנה לאחר שבועות ספורים, ובמשך מרבית העונה שיחק בווארזה.
ב-2014 עבר בנקס לאבלינו, אף היא מהליגה האיטלקית, ובעונת שיחק בקבוצה איטלקית שלישית, ניו באסקט ברינדיזי.
ב-2016 שב לישראל, והצטרף להפועל תל אביב.
בנקס היה אחד השחקנים החשובים בקבוצה, וב-2018 הוביל את הקבוצה לחצי גמר הפיינל פור (בו הפסידה הקבוצה ליריבה העירונית – מכבי תל אביב), מה שעזר לבנקס לקטוף את תואר השחקן השישי בליגת העל.
ב-17 ביולי 2018, לאחר שנתיים במדי הפועל תל אביב, שב בנקס לקדנציה שנייה בקבוצתו ממנה הגיע להפועל תל אביב, ניו באסקט ברינדיזי בחוזה לשנתיים.
ביוני 2020 חתם בפורטיטודו בולוניה.
ב-11 בנובמבר 2023 שב לישראל וחתם בבני הרצליה.
בנקס נשוי לרייצ'ל, בתו של איש העסקים היהודי-אמריקני דייוויד קולברן, שהיה בעבר בעליה של אליצור עירוני נתניה, וכיום מבעלי הפועל תל אביב.
הוא אב לשני ילדים, אחד מנישואיו ואחד ממערכת יחסים קודמת.
אִדְרוֹנִיִּים (שם מדעי: Atherinidae) היא משפחה של מקריני סנפיר מסדרת האידרונאים.
משפחה זו כוללת 74 מינים החיים בים וחלקם גם במים מתוקים.
הם מתקהלים במים הרדודים וחלקם משמשים כדגי מאכל.
הם קרובים מאוד למשפחה Atherinopsidae, אך הם נפוצים בעיקר בעולם הישן בעוד שהאחרונים נפוצים בעיקר בעולם החדש.
אורכם של האדרונאים 5-44 ס"מ והם בעלי סנפירים עדינים ומעט קוצניים.
הגוף מוארך עם זנב קטן ועיניים גדולות.
רוב המינים ניזונים מסינון פלנקטון או יצורים קטנים נוספים.
סוג אדרון (Atherina) - בו המין אדרון מגוון ואדרון דק
סוג Hypoatherina - בו אִדְרוֹן יַם סוּפִי
אדריאן גומבוץ (בסלובנית: Adrian Gomboc; נולד ב-20 בינואר 1995) הוא ג'ודוקא סלובני המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, אלוף אירופה (2018) וסגן-אלוף אירופה (2017).
בספטמבר 2014, גומבוץ זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, גומבוץ סיים במקום החמישי.
בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את ואזה מרגוולשווילי הגיאורגי דקה ו-18 שניות מתחילת הקרב כשביצע תרגיל סודה-צוריקומי-גושי.
בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את מת'יוס פוזנה הזמבי וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את אנטואן בושאר הקנדי 51 שניות לסיום לאחר תרגיל סוטו-מקיקומי.
בחצי הגמר הוא הפסיד בעונשים לפאביו באזילה האיטלקי ונשר לקרב על מדליית הארד אותו הפסיד באיפון לרישוד סובירוב האוזבקי.
באליפות אירופה 2016 שנערכה באותה השנה בקאזאן, הוא סיים במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לארסן גלסטיאן הרוסי.
עוד באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי בודפשט כשניצח בגמר את מסאיה אסארי היפני.
באליפות אירופה 2017 זכה במדליית הכסף כאשר בדרך ניצח ברבע הגמר את ברוך שמאילוב הישראלי, ניצח בחצי הגמר את ניג'אט שיחאליזדה האזרי והפסיד בגמר לגאורגי זנטראיה האוקראיני באיפון לאחר כשתי דקות.
באליפות אירופה 2018 אשר נערכה בתל אביב גומבוץ זכה במדליית הזהב.
ברבע הגמר ניצח את טל פליקר הישראלי, בחצי הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב האזרי ובגמר הוא ניצח באיפון את מתאו מדווס האיטלקי לאחר שביצע ריתוק.
במרץ 2018, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי אגאדיר לאחר שניצח בגמר את ירלאן סריקזאנוב הקזחי בניקוד יוקו.
בנובמבר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טשקנט.
באולימפיאדת טוקיו 2020, סיים גומבוץ במקום השביעי.
לאחר שני ניצחונות בקרבות המוקדמים, הוא הפסיד ברבע הגמר לאן באול הדרום-קוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד באיפון לברוך שמאילוב הישראלי והודח.
תל אביב 2018: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
ורשה 2017: מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
גראנד פרי זאגרב 2014: מדליית ארד
גראנד פרי בודפשט 2016: מדליית זהב
גראנד פרי אגאדיר 2018: מדליית זהב
גראנד פרי טשקנט 2018: מדליית זהב
אדרונקה אדניי אסתר היא שחקנית ומפיקה ניגרית.
היא ידועה בזכות הסרטים שלה בשפת היורובה.
אדרונקה אדני אסתר נולדה ב-15 בנובמבר 1983 במדינת אויו שבניגריה.
היא הילדה השנייה במשפחה מתוך שש נפשות.
היא למדה בגן בשם "Kinder Land" ובבית ספר יסודי עם אותו שם.
בתיכון היא קיבלה תואר עבור קורס דרמה שהיא עברה בנושא אומנויות הבמה, ומאז החלה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה בלאגוס.
לאחר שהיא קיבלה תואר עבור קורס דרמה שהיא עברה בנושא אומניות הבמה, אדניי נכנסה לתעשיית הקולנוע בשנת 2007. בשנת 2007 היא הופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט "Ebure" (בתרגום חופשי לעברית: אבורה), ובשנת 2014 היא הפיקה את הסרט הראשון שלה, "Sikemi" (בתרגום חופשי לעברית: סיקמי).
הסרט האחרון שהיא הפיקה היה "Twisted" (בתרגום חופשי לעברית: מעוות).
היא הופיעה בסרטים נוספים רבים, כמו: Fool's Paradise (בתרגום חופשי לעברית: גן עדן של שוטים), Jemiriye (בתרגום חופשי לעברית: ג'מיריה), "Woto" (בתרגום חופשי לעברית: ווטו) ועוד.
אדניי היא אם חד הורית לשני ילדים.
2017: השחקנית האופנתית ביותר בטקס הטלוויזיה היבשתית (זכייה).
2018: תגלית השנה בטקס פרסי נוליווד (זכייה).
אִדְרוֹן יַם סוּפִי (שם מדעי: Hypoatherina temminckii) הוא דג ממשפחת האדרוניים החי במפרץ אילת וגם באזור האינדו-פסיפי עד לאיי קוק, איי קרוליין וקווינסלנד שבאוסטרליה.
אורכו 12 סנטימטרים והוא בעל גוף דק כמו של סרדין עם קוץ אחד או שניים בסנפיר הגב הראשון.
אדרון ים סופי ניזון בעיקר מפלנקטון.
כמו שאר האדרוניים הוא דג מאכל.
דג זה תואר על ידי החוקר פיטר בליקר במאה ה-19.
אִדְרוֹן דק (שם מדעי: Atherina boyeri) הוא מין של דג השייך למשפחת האדרוניים החי בים התיכון.
אדרון דק מגיע לאורך של 5–20 סנטימטרים והוא בעל מבנה גוף דק שלו בין 7 ל־9 קוצים בסנפיר הגב הראשון.
הדג ניזון בעיקר מפלנקטון וכמו שאר האדרוניים משמש לדג מאכל.
תפוצתו במזרח האוקיינוס האטלנטי סמוך לחופי פורטוגל ואיטליה, בים התיכון, בים השחור.
בים הכספי קיימת אוכלוסייה מבודדת שנחשבת לתת מין של המין בשם Atherina boyeri caspia.
מין זה גדל במים במגוון רמות מליחות שונות, החל ממים מתוקים ועד ללגונות עם מים מלוחים.
דג זה תואר על ידי החוקר אנטוין ריסו ב-1810.
אדריאן ברואר היה צייר פלמי, שפעל בפלנדריה וברפובליקה ההולנדית במחצית הראשונה של המאה ה-17. ברואר היה מחדש חשוב בציור הז'אנר באמצעות תיאורים עזים של איכרים, חיילים ואנשים אחרים מהמעמדות הנמוכים העוסקים בשתייה, עישון, משחקי קלפים או קוביות, נגינה בטברנות או בסביבה כפרית.
ברואר תרם להתפתחות ז'אנר הטרוני, כלומר מחקרי ראש או פנים, שהדגישו לימוד דרכי הביטוי.
בשנתו האחרונה ייצר כמה ציורי נוף.
ליצירתו של ברואר הייתה השפעה חשובה על הדור הבא של ציירי הז'אנר הפלמי וההולנדי.
עדיין קיימות שאלות לא פתורות סביב חייו והקריירה של אדריאן ברואר.
הביוגרף ההולנדי ארנולד הוברקן כלל אמירות שגויות על ברואר בספרו "התיאטרון הגדול של הציירים ההולנדים בשנים 1718–1919".
הטעויות הבולטות ביותר של הוברקן היו ביחס למקום הולדתו של ברואר בהארלם ברפובליקה ההולנדית ולזהוי של פרנס הלס כמורה שלו.
מקובל עכשיו כי ברואר נולד באודנארד בפלנדריה בשנת 1605 או 1606. אביו שכונה גם אדריאן עבד כמעצב שטיחי קיר באודנארד, באותה תקופה מרכז חשוב לייצור שטיחי קיר בפלנדריה.
האב נפטר בעוני כשאדריאן הצעיר היה רק בן 15–16, ועזב את הבית.
ברואר עבד באנטוורפן בשנת 1622. עד מרץ 1625 תועד אדריאן ברואר באמסטרדם שם התגורר בפונדק של הצייר ברנד ואן סומרן, אמן פלמי אחר שהתגורר ברפובליקה ההולנדית.
ברואר נרשם בהמשך ב־23 ביולי 1626 כעד נוטריון כאשר חתם על הצהרה של ברנד ואן סומרן ואדריאן ואן ניולנדט על מכירת תמונות באמסטרדם.
ייתכן שעד אז הוא כבר התגורר בהארלם.
הוא היה פעיל בלשכת הרטוריקה בהארלם.
המוטו של חוג חובבי הספרות הזה היה: "מאוהב מעל הכל".
בשנת 1631 שב ברואר לארץ הולדתו, שם היה רשום כמאסטר בגילדת לוקאס הקדושק באנטוורפן.
האמן המשיך לחיות ולעבוד באנטוורפן עד מותו בגיל 33. שמו מופיע באופן קבוע ברשומות באנטוורפן בדרך כלל בקשר להסדרים לחובותיו השונים.
בשנת 1633 נכלא ברואר במצודת אנטוורפן.
ייתכן שמדובר בהעלמת מס, או לחלופין מסיבות פוליטיות מכיוון שהרשויות המקומיות אולי ראו אותו כמרגל של הרפובליקה ההולנדית.
הפעלת המאפייה במצודת אנטוורפן הייתה בידי האופה יוס ואן קרייסבק.
ההנחה היא שברואר ו-ואן קרייסבק התוודעו זה לזה במהלך תקופת המאסר.
בהתבסס על מידע שנמסר על ידי הביוגרף הפלמי בן הזמן ההוא – קורנלוס דה בי בספרו "הקאנט גולדן", מאמינים כי ואן קרייסבק הפך לתלמידו של ברואר וחברו הטוב ביותר.
נראה כי הדמיון הסגנוני של עבודתו המוקדמת של ואן קרייסבק עם זו של ברואר מאשש כי אמנם היה תלמידו.
ב־26 באפריל 1634 אדריאן ברואר התגורר בביתו של החרט פאולוס פונטיוס כשהשניים הפכו לחברים קרובים.
באותה שנה הצטרף הזוג לחוג המקומי של הרטוריקה ויולה.
הוצע כי הציור של ברואר המכונה "איש שמן" או לוקסוריה (מאוריציוס), מייצג אולי את חטא התאווה, הוא בעת ובעונה אחת דיוקן של פאולוס פונטיוס.
ביוגרפים מוקדמים מתארים כיצד אדריאן ברואר וחבריו האמנים בילו חלק ניכר מזמנם במסיבות במסבאות המקומיות, שאליהם הצטרפו לעיתים קרובות אמנים עמיתים.
ברואר צייר סצנת בית מרזח בשם "המעשנים", שכלל דיוקן עצמי יחד עם דיוקנאות של יאן קוסייר, יאן ליוונס, יוס ואן קרייסבק ואחרים (בערך 1636), החבורה מוצגת כשהיא יושבת סביב השולחן ומעשנת.
ברואר הוא הדמות באמצע שפונה אל מול הצופה.
סוג זה של דיוקן קבוצתי שוכפל כייצוג של אחד מחמשת החושים (במקרה זה חוש הטעם).