tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שמה באזורים אלה הוא "דְהוּפִּי", והיא משמשת לבניין בשל משקלה הנמוך.
קריפטומריה גדלה במשך שנים רבות באופן תרבותי גם בסין, עד כי לעיתים היא נחשבת לתת־מין – Cryptomeria japonica sinensis – או אף למין נפרד – Cryptomeria fortunei.
עם זאת, אין הבדלים גדולים במאפיינים בין הקריפטומריה הגדלה בסין לזו היפנית, ואין הוכחה חד־משמעית כי קריפטומריה אכן גדלה באופן טבעי בסין.
ניסיונות לאקלם קריפטומריה בישראל בתקופת המנדט הבריטי לא צלחו.
ביפן פותחה שיטה לגיזום עצים אלו בשם "דאיסוגי".
קריפטולוקר (CryptoLocker) היא תוכנת כופר המופצת כסוס טרויאני.
התוכנה מצפינה קבצים על גבי המחשב המותקף כך שהמשתמש החוקי לא יכול להשתמש בהם יותר.
התוקף, במקביל, מציג הודעה למשתמש החוקי ולפיה הוא יוכל לפענח את ההצפנה רק אם ישלם דמי סחיטה לתוקף, בדרך כלל, באמצעות מערכת ביטקוין.
כאשר הנוזקה נכנסת לפעולה היא מצפינה קבצים מסוימים במחשב המותקף באמצעות הצפנת RSA, באמצעות מפתחות פומביים, כאשר המפתח הפרטי נשמר אך ורק על שרתי התוקף.
תוכנת קריפטולוקר התגלתה לראשונה בספטמבר 2013, על ידי חוקרי האבטחה של חברת Dell.
הנוזקה מתפשטת באמצעות קבצים המצורפים לדואר אלקטרוני או על ידי ניצול בוטנט קיים.
לאחר הפעלת הקובץ, מתבצעת הצפנה של קבצים מסוימים שאמורים להיות בעלי ערך רב למשתמש.
בשלב הבא, מוצגת הודעה למשתמש ולפיה הוא יוכל לקבל את המפתח שמאפשר לפתוח את ההצפנה, רק אם ישלם לתוקף סכום מסוים, עד לתאריך מסוים שבו האולטימטום יפוג.
בדרך כלל, שיטת התשלום היא באמצעות ביטקוין או על ידי וואוצ'ר משולם מראש.
את הנוזקה עצמו ניתן להסיר בקלות יחסית, אבל את הקבצים שנחסמו באמצעות הצפנה אי אפשר לקרוא יותר.
האיום של תקיפת קריפטולוקר, במידה מסוימת, הוסר מרחבי האינטרנט, במסגרת "מבצע תובר".
במסגרת המבצע הורדה רשת "גיים אובר זאוס" מהאינטרנט.
במהלך זה, נמצא גם הקובץ המכיל את מפתחות ההצפנה הפרטיים ששימשו את כותבי קריפטולוקר, ונבנה כלי המאפשר לשחזר קבצים שהוצפנו.
חוקרים מעריכים כי הסכום הכולל שנסחט באמצעי זה הוא מעל שלושה מיליון דולר.
מאז הגרסה הראשונה של קריפטולוקר אותרו כמה גרסאות נוספות שלחלקן אף הודבק אותו השם.
לפי חוקרי סימנטק כ-3% מאוכלוסיית הנתקפים אכן שילמו כדי לקבל את היכולת לפתוח חזרה את הקבצים שלהם.
קריפטומְנֶזְיָה היא הפרעה של הזיכרון המתאפיינת בחוסר יכולת להבדיל בין אירועים שהאדם חווה בעצמו ובין אירועים שעליהם שמע, קרא או חלם.
השם הוא הלחם שתי מילים יווניות, κρυπτός (קריפטוס) שפירושה "מוצפן" ו-μνήσης (מנזיס) שפירושה היזכרות.
המונח הוכנס לשימוש לראשונה על ידי הפסיכולוג השווייצרי תאודור פלורנוא בפרשת הלן סמית הידועה בכינוי "המדיום ממאדים".
קיימת גם הפרעת זיכרון הפוכה, בה הסובל ממנה מתנכר לחלק מהדברים שחווה ומייחס אותם לסרט או ספר.
יש חוקרים שרואים בקריפטומנזיה הסבר לתופעת זנוגלוסיה.
קריפטון היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שפיתח דייוויד ס.
גויר ושודרה בערוץ הכבלים Syfy , בשתי עונות בנות עשרה פרקים כל אחת, בין מרץ 2018 – אוגוסט 2019. עלילת הסדרה מתרחשת בקנדור שבקריפטון כמאתיים שנה לפני שקריפטון נחרבה.
הסדרה מתארת את חייו של סג, בחור צעיר בחברה מעמדית בעיר המדינה קנדור שבפלנטה קריפטון .
סג אל נולד למשפחת אל במעמד הגבוה, ובילדותו סבו נשפט להוצאה להורג ומשפחתו הוחרמה והפכה לחסרת שם ודרגה.
סג רוצה להחזיר את הכבוד האבוד של משפחתו ונאבק להציל את עירו.
אדם סטריינג' נוסע בחלל ובזמן לקריפטון בתקופה זו.
קמרון קאף – סג אל: הגיבור הראשי.
סבו העתידי של קאל אל.
ג'ורג'ינה קמפבל – לייטה זוד: קצינה בצבא הקנדורי.
מנהלת יחסים רומנטיים עם סג אל.
רסמוס הרדיקר – קם: מהנדס חסר דרגה.
חברו הטוב של סג אל.
אליוט קוואן – דרון וקס: שופט בכיר.
מעוניין בהדחת התאוקרט של קנדור.
וליס דיי – ניסה וקס: שופטת זוטרה.
שיבוט של בת הזקונים המנוחה של דרון וקס.
אן אוגבומו – ג'יינה זוד: ראש הצבא הקנדורי.
ארון פייר – דב אם: חייל.
חבר טוב של לייטה זוד ומאוהב בה.
בלייק ריטסון – קולו של ראו: התאוקרט של קנדור.
מייצג את אל השמש רַאוּ.
בלייק ריטסון – ברייניאק: חוצן מהכוכב קולו שהשתלט על גופו של התאוקרט.
איאן מקאלהיני – ואל אל: סבו של סג אל.
אסטרונום המאמין שקיימים עוד כוכבי לכת מיושבים.
שון סיפוס – אדם סטריינג' : בן אנוש מדטרויט, נוסע בזמן מהעתיד, שמספר לסג אל על סופרמן.
קולין סלמון – גנרל זוד: בנם של לייטה זוד וסג אל.
טיפר סיפרט קליבלנד – אונה: ילדה יתומה חסרת דרגה.
מסורה לאל רַאוּ ולקולו של רַאוּ.
קור וקס / ג'ור אל : בנם התינוק של ניסה וקס וסג אל.
אביו העתידי של קאל אל.
שנה פרס קטגוריה עבור תוצאה2019פרס סאטורןסדרת המדע הבדיוני הטובה ביותרהעונה הראשונההשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיהקמרון קאףהאיגוד לאפקטים חזותיים האפקטים החזותיים הטובים ביותרפרק 10 בעונה 1:"אזור הרפאים"
באוקטובר 2014 נודע שדייוויד ס' גויר עובד על פיתוח סדרת טלוויזיה בשם "קריפטון" שעלילתה מתרחשת על כוכב הלכת קריפטון.
בדצמבר באותה שנה אושרה הידיעה ודווח שהסדרה תעלה לשידור ברשת Syfy.
במאי 2016 דווח שרשת Syfy הזמינה פרק פיילוט ושדמיאן קינדלר מצטרף לצד גויר כיוצר שותף ויהיה מפיק בפועל.
התכנון המקורי, שלא מומש, היה שהסדרה תשתייך ליקום הקולנועי של DC.
ביוני 2016 ההפקה יצאה לדרך במונטריאול, ובספטמבר באותה שנה נערכו צילומים בסרביה.
הקדימון הראשון של הסדרה פורסם ב-2017 ברשת Syfy, ובו הוכרז שהסדרה תעלה לשידור באותה שנה.
לאחר חודש, רשת Syfy הודיעה בטוויטר שהסדרה תעלה לשידור בשנת 2018.
קריפטולידוס (שם מדעי: Cryptoclidus; מילולית: "עצם בריח נסתרת") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאוריה שחי בתקופת היורה, לפני 164–166 מיליון שנה.
הוא חי במימי אנגליה שבתקופה זו היו חמימים יותר מאשר בימינו.
הקריפטולידוס הגיע לאורך 4–8 מטרים ושקל בין 1 ל-9 טונות.
היה לו גוף מגושם, עור עבה וארבעה סנפירים גדולים דומים לאלה של כלבי ים, ובאמצעותם שחה במהירות באוקיינוסים.
הקריפטולידוס רדף אחרי להקות דגים קטנים ודיונונים ותקף אותם בעזרת צווארו הארוך.
מבנה תנועתו היה מבוסס על תנועת כל אחד מארבעת הסנפירים לצד אחר, תנועה שהייתה ייחודית לו וחדלה להתקיים לאחר היכחדותו.
הקריפטולידוס נראה בפרק השלישי של הסדרה ללכת עם דינוזאורים ובסרט Sea Rex 3D וכן במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
קְרִיפִיפַסְטָה היא סוג של אגדה אורבנית הקשורה באימה המופצת ברשת האינטרנט בשיטת העתק והדבק, המכונה גם קופי פסטה.
עם התפשטות האינטרנט והמחשב האישי, גולשים כתבו והפיצו סיפורי אימה ברחבי פורומים שונים.
הקריפיפסטות היו גלגול של האגדות האורבניות והצ'יזבטים במרחב האינטרנטי.
משום שאנשים נטו להפיץ אותם בשיטת העתק והדבק ולכן זכו לכינוי "קופיפסטה" (הלחם של Copy ו-Paste) או "קריפיפסטה" (הלחם של Creepy ו-Paste).
מדובר בסיפורי אימה מפחידים ומטרידים שלעיתים רבות מתחזים לסיפורים אמיתיים.
סיפורי הקריפיפסטה הפכו לתופעה אינטרנטית רחבה (לדוגמה הירובריין).
השפעתם הפכה לקריטית עד כדי כך שכמה ניסיונות רצח של נערים התרחשו בעקבות הדמות "סלנדרמן", שאף היא מקורה ב"קריפיפסטה".
כמו עם אגדות אורבניות, גם על חלק מקריפיפסטות נטען שמדובר במקרים אמיתיים לחלוטין.
קריפטולידיים (שם מדעי: Cryptoclididae) היא משפחה של זוחלים שוכני ימים מקבוצת הפלסיוזאורודים שבסדרת הפלסיוזאורים.
זוחלים אלה חיו בעידן המזוזואיקון ביורה התיכון עד לקרטיקון התחתון לפני 165-130 מיליון שנה.
מבנה גופם של זוחלים ימיים אלה דמה לזה של האלאסמוזאוריים והם היו בעלי צוואר ארוך מרובה חוליות וגמיש ובקצהו ראש קטן בעל לסתות קטנות עם שיניים דמויות מחטים שנסגרו על טרף מיימי כמו דגי גרם או סילוניות ששרצו במים הרדודים הקדומים.
הם ריחפו בעזרת סנפיריהם הגדולים במרדף אחריהם.
לא ידוע אם יכלו לעלות לחוף כדי להטיל ביצים או שהשריצו צאצאים במים בדומה לאיכתיוזאורים.
קריעה הוא סיפור קצר מאת ברכה סרי.
הסיפור מתאר את ליל כלולותיה של ילדה כבת 11, בקהילה היהודית בתימן, הנישאת במצוות אביה לאלמן מבוגר.
הילדה אינה מוכנה כלל לרצונו של בעלה לבעול אותה, והסיפור מציג את מחשבותיה ואת מחשבותיו, במה שהיא רואה כאונס והוא רואה כבעילת מצווה.
הסיפור זכה לשבחים רבים, אך הקים על סרי רבים ובודד אותה מהקהל אליו פנתה והקהילה התימנית והמזרחית החרימה אותה.
את הסיפור כתבה סרי בביתה בראש העין.
היא חששה להראותו שמא לא יובן, אך דיקנית הסטודנטים ב"בצלאל", שושנה אלינגס, קראה אותו והבינה, והפעילה הפמיניסטית מרשה פרידמן קראה והתפעלה.
הסיפור, שהוא ראשית עיסוקה האמנותי והספרותי של סרי, התפרסם בשנת 1980 בגיליון הראשון של כתב העת "נגה", תחת שם העט "פועה מרי-דור", ובשנת 1994 נכלל באנתולוגיה "הקול האחר: סיפורת נשים עברית" שבעריכת לילי רתוק.
ברכה סרי אמרה על סיפורה:
ב'קריעה' ניסיתי לתאר את צידה האפל של תרבות המזרח.
בארץ חושבים שחזרה לשורשים זה התרפקות על מיתוסים חגיגיים.
אבל תרבות המזרח היא לא רק מימונה ומלוואח, שלום שבזי וטקסי חתונה מפוארים.
יש בה גם אונס אכזרי והשפלה, פאסיביות ורגשי נחיתות.
ילדות רבות נמכרו לגברים וחיו את חייהן כמשרתות עלובות.
אווירה של דיכוי שררה בבתים כאלה, ומן הסתם השפיעה גם על הגברים ועל חינוך הילדים.
הסיפור מתחיל בתיאור של המספר כיצד רואה הילדה את מסירתה־מכירתה מאביה לבעלה:
היא שמעה את המנעול הכבד חורק והמפתח המגושם מסתובב מאחוריה ומפריד בינה ובין נעוריה, בינה ובין החופש.
אביה הבוגד סובב את המפתח מאחוריה ונעל אותה עם האדון הזר.
בזה סיים את חלקו במכירה.
שלשל לכיסו את דמיה, ארב לה ולא הרפה ממנה עד שעזר לחיה לצוד את טרפה.
לילדה אין מושג מה מצפה לה בליל הכלולות, ובינה לבין בעלה מתנהל מאבק ארוך סביב רצונו לבעול אותה.
מחשבותיה של הילדה לאחר שהבינה שהובסה הן: "אוי לי גופי קרוע.
למה זה קרה לי בחיי.
אל אראה בחרפתי." במחשבותיו של הבעל, לאחר שמסר את ההוכחה להצלחתו במימוש נישואיו, האירוע הסתיים בהפי אנד: "ישתבח השם.
בזכות התורה ובזכות אבות, זכיתי לאשה שלישית כשרה וצנועה.
בסייעתא דשמיא גברתי על מנאצי.
הילדה נרדמת וחולמת שהיא מוצגת עירומה בפני הציבור, ובעלה, בעזרת אמה ואביה, בודקת את כשרותה, ולאחר מכן ננעצים בה איברי המין של כל הגברים שסביבה ועיני הנשים דוקרות אותה כמחטים, "והיה כאב מחטי העיניים של הנקבות גובר על מדקרות הזכרים".
ובהמשך החלום "חסה עליה עין השמש ושילחה בעיני הנשים קרניה ועיקרה עיניהן.
והוסיפו העיניים ושוטטו בחלל העולם ומארובות הנשים נשקפו תהומות חשכה.
ויקדה השמש ושרפה את מטילי הזכרים".
לקראת סוף הסיפור מתוארת כניעתה המוחלטת של הילדה־הכלה:
בלא חמדה ובלא ריגשה נשאה זרעו בקרבה.
המשפחה עולה לארץ ישראל, והסיפור מסתיים בתיאור לידת הבן בניתוח קיסרי בבית חולים ישראלי.
טיפול הצוות הרפואי בה מזכיר לה את ליל הקריעה.
עקב הזכרונות שעלו בה לאחר הלידה היא "קרעה צינורות ושברה מכשירים ושפכה נוזלים.
והאחיות הצמידוה למיטתה וקשרוה והרחיקו מיטתה מן החדר.
ואחות בלבן מלמלה כמבינה: מסכנה, הלם של אחר לידה."
רחל אליאור הסבירה את משמעותו הכפולה של שם הסיפור:
כותרת הסיפור, "קריעה", קשורה הן לקריעת בגד כסימן לאבלות על המת, כשהיא זו שהפכה למתה־חיה, הן לקריעת הבתולים באונס של ילדה תמה וצנועה, שלא הייתה מודעת כלל למשמעותה של בעילת מצווה בליל כלולולתיה.
גם שירה סתיו התייחסה לריבוי המשמעויות של שם הסיפור:
הקריעה מבית האב ה"בוגד" היא קריעה מן הילדות והתמימות.
בהמשך היא תתפרש גם כקריעת הגוף הנשי, ההופך קורבן לאלימות וחדיר לחומר הגברי המשתלט עליו מתוכו, וגם כקריעת הנפש מן הגוף.
סרי עיבדה את סיפורה למחזה, שהוצג ב-1984 בתיאטרון הקריאה של בית אריאלה בתל אביב בהגשתה של סיגלית ערוסי.
גברים תימנים חתמו על עצומה נגד ההצגה ושלחו אותה לנשיא המדינה, והפגינו נגד ההצגה.
בשנת 1987 אמיר אוריין עיבד, ביים ואף גילם את תפקיד המטפל במחזה שהוצג בתיאטרון "החדר", בהשתתפות השחקניות סמדר לומנץ, מיכל כרמל ומירב משולם.
קריפטופס (שם מדעי: Kryptops; מילולית: "פנים מכוסות", עקב מבנה דביק שהיה על העצמות) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים, שחי במשך תור הקרטיקון שלפני 110 מיליון שנה לפני זמננו במדבר סהרה.
הסוג תואר ב-2008 בידי החוקרים פול סרנו וסטיפן ל' ברוסט והוא כלל מין אחד - Kryptops palaios, שפירושו: "הישן".
הממצאים התגלו באזור מדבר טנרה, שבצפון ניז'ר בתצורת Elrhaz Formation, בה התגלו דינוזאורים רבים כמו הסוקומימוס, האורנוזאורוס והניז'רזאורוס.
דינוזאור זה היה דו-רגלי בעל ראש מגושם, זרועות מנוונות והוא כנראה היה טורף גדול.
הוא הגיע לאורך של 6 עד 7 מטרים על פי ההערכות.
הממצאים שלו היו חלקיים וכללו בעיקר אגן ירכיים מעוך, צלעות בודדות והחלק הקדמי של הלסת העליונה, שהייתה שפופה וקצרה וכנראה היה מצופה בקרטין.
המבנה של הלסת העליונה הסגיר את שיוכו למשפחת האבליזאוריים שהיו אוכלי נבלות או ציידים זריזים חלשים.
ב-2012 הטילו מספר חוקרים ספק בתקפות הסוג שנחשב לכימרה, כאשר לא הרחק, בערך 15 מטרים ממקום הימצאו התגלו גם שרידים של הדינוזאור אאוקרכאריה, ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים ואולי חלק מהממצאים השתייכו אליו.
חוקרים אחרים ערערו על סברה זו.
קריפטו AG (Crypto AG) הייתה חברה שווייצרית שעסקה באבטחת מידע.
החברה פיתחה וייצרה מכונות הצפנה ופעלה החל מ-1952 בשווייץ.
ב-1970 נרכשה החברה באופן חשאי על ידי ה-CIA ושירות הביון הפדרלי של גרמניה המערבית ומשנת 1993 עד סגירת החברה ב-2018 הייתה בבעלות מלאה של ה-CIA.
סוכנויות הריגול האמריקאית והגרמנית עשו שימוש בחברה על מנת להפיץ פתרונות אבטחה בעלי "דלת אחורית" שיאפשרו להם ניטור אחר המידע המועבר דרכן, במבצע שזכה לכינוי "תזאורוס" ולאחר מכן "רוביקון".
בתקופה זו מוערך כי כ-40% מפעילות התקשורת הדיפלומטית המוצפנת של ממשלות זרות נעשתה תוך שימוש במכונות החברה.
לאחר ששירות המודיעין האסטרטגי השווייצרי התוודע למבצע הוא הוכנס כשותף סוד.
הפרשה נחשפה בתקשורת העולמית ב-2020.
החברה נוסדה על ידי בוריס הגלין, יזם וממציא רוסי שנמלט לשוודיה בעקבות המהפכה הבולשביקית.
הגלין עבר לארצות הברית ב-1940 בעקבות כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית.
הוא הביא עימו לאמריקה מכונת ההצפנה דגם M-209 שיתרונה בזכות היותה ניידת וניתנת לשימוש בשטח.
במהלך מלחמת העולם השנייה יוצרו במפעל סמית'-קורונה כ-140,000 מכונות הצפנה לשימוש כוחות בעלות הברית.
בתום המלחמה שב הגלין לשוודיה ופיתח מכונת הצפנה משוכללת יותר, דגם CX-52. ב-1952 עבר לשווייץ בה ייסד את חברת Crypto AG.
האמריקאים שחששו מיכולות ההצפנה החדשות, סיכמו עם הגלין על שיתוף פעולה, שכלל זכות סירוב שלהם למכירת מכונות ללקוחות מסוימים, בתמורה לפיצוי כספי.
ב-1967 פנתה אל הגלין סוכנות הביון הצרפתית בבקשה לרכוש את פעילות החברה יחד עם סוכנות הביון המערב גרמנית.
הגלין דחה את ההצעה ודיווח על כך לאמריקאים.
ב-1970 נמכרה החברה ל-CIA ולסוכנות הביון הגרמנית תמורת 5.75 מיליון דולר.
הבעלות החדשה על החברה הוסתרה על ידי שימוש בחברות קש בליכטנשטיין.
לצורך הגדלת פעילות החברה גויסו חברות סימנס ומוטורולה.
תוך חמש שנים קפצו מכירות החברה מ-15 מיליון פרנק שווייצרי לכ-50 מיליון פרנק, ומספר עובדיה גדל לכ-250.
בשנת 1992 נעצר באיראן באשמת ריגול, האנס בולר, סוכן מכירות של החברה, שלא היה מודע לקשרי החברה עם סוכנויות המודיעין הגרמני והאמריקאי.
בולר שוחרר לאחר תשעה חודשי חקירה ממושכת על ידי הרשויות האיראניות, לאחר החברה שילמה כופר של מיליון דולר.
בתום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה, הופסקה המעורבת הגרמנית בחברה, מחשש שפעילותה תתגלה ותעורר זעם בקרב בעלות בריתה האירופאיות, שגם תשדורות שלהן נוטרו.
חלקה של גרמניה נמכר תמורת 17 מיליון דולר ל-CIA.
ב-2018 פורקה החברה ונכסיה נמכרו, בעיקר לשתי חברות: CyOne Security שמוכרת מערכות אבטחת מידע באופן בלעדי לממשל השווייצרי וחברת Crypto International שירשה את פעילותה הבינלאומית ומותג החברה.
שתי החברות מכחישות כי יש להן קשר לפעילות ריגול.
הפרשה נחשפה ב-2020 על ידי כלי התקשורת וושינגטון טיימס, ZDF ו-SRG SSR.
קריפו הוא המונח הסטנדרטי לציון סוכנות החקירה הפלילית בכוחות המשטרה של גרמניה, אוסטריה והקנטונים דוברי הגרמנית של שווייץ.
בגרמניה הנאצית, קריפו הייתה המשטרה הפלילית של הרייך כולו.
כיום, ברפובליקה הפדרלית של גרמניה, משטרת המדינה (Landespolizei) מבצעת את רוב החקירות.
מחלקת החקירה הפלילית שלה ידועה בשם "קרימינלפוליציי" (Kriminalpolizei), או "קריפו".
החטיבה המקבילה של משטרת נורווגיה מכונה קריפוס, ומקור השם בראשי תיבות דומים בנורווגית.
בשנת 1799 הוצבו שישה שוטרים ב"קמרגריכט" (Kammergericht) הפרוסי (בית משפט עליון לצדק) בברלין כדי לחקור פשעים בולטים.
הם קיבלו אישור לעבוד בבגדים אזרחיים, במידת הצורך.
מספרם גדל בשנים שלאחר מכן.
בשנת 1811, כללי השירות שלהם נכתבו ב-Berliner Polizeireglement (תקנות משטרת ברלין) ובשנת 1820 הונהגה דרגת קרימינלקומיסר לחוקרי פלילים.
בשנת 1872 הפכו חוקרי הפלילים לענף משטרתי נפרד בשם קרימינלפוליציי, הנבדל מהמשטרה במדים ששמה היה שוצפוליציי (Schutzpolizei).
בהתבסס על הניסיון עם כוח משטרה חדש זה, מדינות גרמניות אחרות - כמו ברמן בשנת 1852 - עשו רפורמה בכוחות המשטרה שלהן ובסוף המאה התשע עשרה הוקמה קרימינלפוליציי בפריסה ארצית.
בתחילת המאה ה-20 ואחרי מלחמת העולם הראשונה, קריפו המשיכה לשמש סוכנות החקירות של המדינה הגרמנית לכל פעילות פלילית.
לאחר שאדולף היטלר עלה לשלטון בינואר 1933, עברה הקרימינלפוליציי לשליטתם של חברי אס אס.
הנאצים פתחו בתוכנית של "האחדה" של כל היבטי החיים הגרמניים, במטרה לחזק את אחיזתם בשלטון.
ביולי 1936 הפכה המחלקה המרכזית לחקירה פלילית בפרוסיה (Landeskriminalpolizeiamt) למחלקת החקירה הפלילית המרכזית של גרמניה - משרד המשטרה הפלילית של הרייך (Reichskriminalpolizeiamt).
משרד זה אוחד, יחד עם משטרת המדינה החשאית, הגסטפו (Geheime Staatspolizei - Gestapo), לשתי מחלקות משנה של משטרת הביטחון (Sicherheitspolize - SiPo).
ריינהרד היידריך היה בפיקוד כולל על ה-SiPo.
ארתור נבה מונה לראש משרד המשטרה הפלילית של הרייך ודיווח להיידריך.
בספטמבר 1939 הוקם המשרד הראשי לביטחון הרייך כארגון הפיקוד הכולל של סוכנויות החקירה והביטחון השונות.
ה-SiPo בוטל רשמית ומחלקותיו הוכנסו למשרד הראשי לביטחון הרייך.
משרד המטרה הפלילית הפך למחלקה 5 (Amt V), הקרימינלפוליציי (קריפו, המשטרה הפלילית) של המשרד הראשי לביטחון הרייך.
נבה הוחלף כמפקד הקריפו באוגוסט 1944 על ידי פרידריך פנזינגר.
אנשי הקריפו היו בעיקר בלשים וסוכנים בבגדים אזרחיים, ועבדו בשיתוף פעולה עם הגסטפו, משטרת הסדר (אורפו; Ordnungspolizei) וה-Geheime Feldpolizei.
הקריפו היה מאורגן במערכת היררכית, עם משרדים מרכזיים בכל הערים והערים הקטנות יותר.
אלה, בתורם, דיווחו למשרדי המטה בערים הגרמניות הגדולות יותר, שדיווחו למחלקה החמישית של המשרד הראשי לביטחון הרייך בברלין.
הקריפו עסק בעיקר בפשעים חמורים כמו אונס, רצח והצתה, וכן ב"פריצות האפלה", כינויין של פשיטות עבריינים על בתים נטושים, חנויות ובתי חרושת לדברי ערך במהלך הפצצות.
הקריפו היה אחד ממקורות כוח האדם ששימשו למילוי שורות האיינזצגרופן, וכמה מפקדי קריפו בכירים, ארתור נבה ביניהם, הוצבו כמפקדי איינזצגרופן.
יחידות ההרג הניידות של האיינזצגרופן פעלו ביישום הפתרון הסופי בשטחים שנכבשו על ידי מכונת המלחמה הנאצית, במסגרת השואה.
בשנת 1945 החלו כוחות בעלות הברית הכובשים בתוכנית דה-נאציפיקציה.
הובן כי במדינה טוטליטרית, מעטים היו האנשים שיכלו להשתתף בשירות הציבורי מבלי להיות חברים במפלגה הנאצית.
חברות במפלגה לבדה לא נתפסה כבסיס מספיק לפיטורים, אך טענות על מעורבות או שותפות בפשעי מלחמה נאציים או פשעים נגד האנושות נחקרו ומספר פקידי משטרה הורשעו.
עם זאת, בעלות הברית סברו כי שלטון החוק יעמוד בסכנה אם יפוטרו באופן המוני פקידי משטרה ששירתו את המדינה הנאצית וכי שמירה על המשכיות של משטרה אזרחית ומקומית מלכתחילה, יחד עם כל כישוריה המעשיים וניסיונה הנצבר, היא הדרך היעילה ביותר להחזרת הדמוקרטיה לעם הגרמני.
לפיכך הסתגל קריפו שוב לשינויים בפיקוח ובאחריות, וכמו במקריהם של עובדי ציבור אחרים עבר את השינוי הפוליטי והכלכלי שחל בשנים שלאחר המלחמה.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מחלקת את אחריות המשטרה בין הרשויות הפדרליות והממלכתיות.
משטרת המדינה או לנדספוליציי (Landespolizei) של המדינות הפדרליות מבצעת את רוב החקירות בגרמניה.
בתוך משטרת המדינה, מחלקת החקירה הפלילית מכונה Kriminalpolizei או קריפו.
מחלקות קרימינלפוליציי השונות מאורגנות על פי חוק המדינה ומדווחות למשרד הפנים של מדינתן.
הרוב המכריע של עבודות המשטרה מתבצעות ברמת המדינה, ולכן קרימינלפוליציי הוא שמנהל את רוב החקירות הפליליות בגרמניה.
בלשי קרימינלפוליציי חוקרים פשעים ואירועים ועובדים בבגדים אזרחיים.
הם אוספים ראיות, מראיינים קורבנות ועדים ושואלים חשודים.
בלשים מעורבים גם באיתור נעדרים והשבת רכוש גנוב.
החוקרים עשויים להיות מוקצים לחוליות בילוש במתחם או לאחת מעשרות יחידות חקירה מיוחדות שיש להן אזור שיפוט ברובע, ברחבי העיר או באזור.
מועמדים לקריפו הם לרוב שוטרים רגילים שהצליחו היטב בבית הספר לשוטרים ובשנותיהם הראשונות לתפקיד.
לאחר סינון ובדיקה קפדניים, מספר קטן נבחר לקבל השכלה טכנית בקרימינולוגיה במכללה למשטרה.
המסיימים את הקורס משרתים במעמד של חניכה לשלוש שנים לפני שהם מקבלים מעמד מלא כחוקרים.
צוותי חקירה משותפים מוקמים לעיתים קרובות עם המשטרה הפדרלית הגרמנית וחוקרי המכס כדי להילחם בהברחות סמים או בפעילות פשע מאורגנת.
לכל מדינה יש גם לשכת חקירות ממלכתית או Landeskriminalamt, הממוקמת בדרך כלל בבירת המדינה, כדי לסייע לקריפו במקרים הדורשים משאבים פורנזיים או משאבי חקירה.
למחלקות המשטרה הגרמנית יש מחלקות שטטשוץ (Staatsschutz) נפרדות בקריפו כדי לחקור פשע שמניעיו פוליטיים.
לסוכנויות הביון הגרמניות אין סמכויות משטרה.
פעיליהן אינם מורשים לבצע מעצרים, חיפושים בתחומי הפרט, חקירות או החרמות.
אם הם קובעים כי נדרשים אמצעים שיפוטיים או משטרתיים, הם מוסרים את העניין לבתי המשפט, לתובעים הציבוריים או לקציני ביטחון המדינה בקריפו (מחלקות השטטשוץ) המחליטים באופן עצמאי איזו פעולה מוצדקת.
למשטרת הפלילים, ללשכת החקירות הפדרלית הגרמנית ולמשטרה הפדרלית יש חוקרים משלהם, אך אלה אינם מכונים "אנשי קריפו".
מבחינה טכנית ניתן לעבור מהמשטרה הפדרלית לקריפו, אך בפועל אין כמעט ביקוש לכך.
האחריות לחוק ולסדר בשווייץ היא בידי הקנטונים שבהם המשטרה הקנטונלית (Kantonspolizei) אחראית לחקירות.
המבנה הפדרלי השווייצרי בא לידי ביטוי במספר שירותי משטרה קנטוניים המאורגנים בדרכים שונות, אך בקנטונים דוברי הגרמנית, מחלקות החקירה הפליליות מכונות בדרך כלל "קרימינפוליציי".
קריפטו-פשיזם הוא מונח פוליטי המתאר אדם התומך או מעריץ פשיזם בסתר או ברמיזה בלבד.
המונח מרמז כי האדם מבין שעליו לשמור על נטיותיו הפשיסטיות בסתר, אחרת יסתכן בגינוי, רדיפה או התאבדות פוליטית.
המונח "קריפטו-פשיסט" פורסם ברבים בשנת 1963 בספר "המלווה הנאמן" מאת הסוציולוג הגרמני תאודור אדורנו.
אדורנו השתמש במונח "קריפטו-פשיזם" במכתב שנכתב לוולטר בנימין עוד ב-1937. עם זאת, בכתביו של אדrונו המונח מתייחס לאדם שמציג נטיות פשיסטיות בלי ידיעתו או מתוך בורות.
בשנת 1968, בעת עימות טלוויזיוני בוועידה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית האמריקאית ששודר ברשת ABC, מועמד המפלגה הדמוקרטית גור וידאל תיאר את מקבילו הרפובליקני ויליאם פ.
בתגובה, ענה באקלי: "תקשיב, חתיכת קוויר, תפסיק לקרוא לי 'קריפטו-נאצי' או שארביץ לך בפרצוף".
במאמר שפורסם במגזין "Esquire" ב-1969 הבהיר וידאל: "לא התכוונתי להשתמש בביטוי 'קריפטו נאצי', התכוונתי להגיד 'בעל נפש פשיסטית'".
בדיווחים מאחורים יותר אודות האירוע, דבריו של וידאל עוותו מעט למילה "קריפטו-פשיסט".
בשנת 1972, מתח זוכה פרס נובל לספרות היינריך בל ביקורת על הסיקור התקשורתי של עיתון "בילד" כלפי כנופיית באדר-מיינהוף.
במאמרו, שפורסם בעיתון "דר שפיגל", טען בל כי העיתון מנפח את חשיבותה של הכנופיה, תורם לאווירה אלימה ופרנואידית במדינה, וגוזר את דינם של מעורבים בפרשיות מסוימות לפני שהאשמות כלפיהן הוכחו בבית המשפט.
בין השאר, טען בל כי מעשי העיתון "כבר אינם קריפטו-פשיסטיים, אינם כמעט-פשיסטיים, אלא פשיסטיים לחלוטין.
בשנת 2011 טען עיתונאי "הגרדיאן" רוי מודי כי "הקולנוע ההוליוודי המיינסטרימי", ובמיוחד אמן הקומיקס ובמאי הקולנוע פרנק מילר, הם "קריפטו-פשיסטים", כיוון שהם מקדמים נרטיב פוגעני בו "מלחמה נגד אויב חסר רחמים זה טוב, שירות צבאי זה טוב, רצח והרג הופכים אותך לגבר, והקפיטליזם חייב לנצח".
מספר עיתונאים קישרו בין תומכי דונלד טראמפ והאלט-רייט לבין קריפטו-פשיזם, בטענה שהם משתמשים בתירוץ של ממים אירוניים והומור קיצוני ולא תקין פוליטית כמסווה לאידאולוגיה פשיסטית אמיתית.
Creep (מילת סלנג אמריקאית שפירושה "מטריד" או "מלחיץ") הוא סרט ו-Found Footage משנת 2014. הסרט בוים על ידי , שזהו פרויקט הביכורים ועלילתו נכתבה על ידי .
השניים מככבים בסרט בתפקידים ראשיים.
הסרט צולם בסגנון Found Footage (סוגה קולנועית בה הסרט כביכול מצולם על ידי אחת הדמויות בעזרת מצלמת וידאו).
ברייס מגלם את דמותו של עורך וידאו שמקבל בקשה מוזרה מלקוח, אותו מגלם דופלאס.
עלילת הסרט מבוססת על ניסיונו הקודם של ברייס באתר קרייגסליסט וכן על הסרטים "ארוחת הערב שלי עם אנדרה", "מיזרי" ו-"חיזור גורלי".
ברייס ודופלאס אלתרו המון במהלך הסרט וכתוצאה מכך, לחלק מהסצנות נוצרו מספר גרסאות וכן נוצרו סופים אלטרנטיביים לסרט.
סרט שלישי מתוכנן לצאת בעתיד.
אהרון הוא עורך וידאו מובטל שמקבל פנייה מאדם בשם ג'וזף המבקש ממנו להגיע לבקתה נידחת ב, קליפורניה.
בהגיעו, ג'וזף מסביר לאהרון שהוא סובל מגידול סרטני סופני במוחו ועתיד למות לפני שאשתו ההרה, אנג'לה תלד את ילדם.
ג'וזף מבקש מאהרון להקליט יומן וידאו אותו אנג'לה תוכל להראות לבנם, בדומה לגיבור הסרט "".
במהלך היום, ג'וזף מתנהג בצורה אקסצנטרית הגורמת לאהרון להרגיש באי נוחות, כשהשיא מגיע כשג'וזף מתוודה באונס אשתו.
אהרון, שמפוחד לגמרי, שוקל לברוח מהבקתה, אך לא מוצא את מפתחות הרכב שלו.
אהרון מקבל שיחת טלפון מאנג'לה, שחושפת שהיא בעצם אחותו של ג'וזף ומפצירה באהרון לברוח.
ג'וזף מנסה למנוע מאהרון לעזוב והשניים נאבקים, אולם אהרון מצליח לבסוף לברוח.
בחזרה בביתו, אהרון מקבל חפצים שונים בדואר מג'וזף, ביניהם סרטון של ג'וזף חופר קבר.
המשטרה לא יכולה לסייע לאהרון מכיוון שאהרון לא יודע הרבה פרטים על ג'וזף ואהרון מסיק שג'וזף עוקב אחריו.
בהמשך, ג'וזף שולח לאהרון תקליטור DVD ובו הוא מבקש להיפגש עם אהרון במהלך שעות היום ב במטרה להתפייס איתו.
אהרון מסכים להצעה, אך מניח מצלמה למול פניו ומתכנת את החיוג המהיר בטלפון בטלפון שלו למספר של מוקד החירום כאמצעי זהירות.
בזמן שאהרון מתיישב על ספסל בפארק וממתין, ג'וזף מופיע ורוצח את אהרון בעזרת גרזן.
ג'וזף צופה בתיעוד הרצח ותוהה לעצמו מדוע אהרון לא הסתובב רגע לפני שנרצח על ידיו.
ג'וזף מסיק שאהרון באמת ובתמים האמין שג'וזף הוא אדם טוב שלא יפגע בו ובעקבות זאת, ג'וזף מצהיר שאהרון הוא "הקורבן האהוב עליו".
ג'וזף, שכעת מכנה את עצמו בשם "ביל", מקבל שיחת טלפון מקורבן עתידי נוסף ובמקביל מניח את סרט הרצח של אהרון לצד סרטי רצח נוספים.
- אהרון, עורך וידאו מובטל שמקבל הצעה מלקוח משונה בשם ג'וזף.
- ג'וזף, אדם משונה המזמין את אהרון לביתו במטרה שיתעד אותו.
קייטי אסלטון - אנג'לה (קול בלבד).
דופלאס ציין שהרעיון לסרט נוצר בעקבות השראה שקיבל מסרטים שבהן כיכבו שתי דמויות בלבד כגון "ארוחת הערב שלי עם אנדרה", "מיזרי" ו-"חיזור גורלי", כמו כן, מניסיונו באתר קרייגסליסט לאורך השנים.
דופלאס וברייס עבדו על יצירת הסרט, שקיבל את השם הזמני "Peachfuzz" בעקבות שמה של מסיכת הזאב שדופלאס חובש במהלך הסרט.
למרות זאת, השניים החליטו לשנות את שם הסרט תוך רצון שהצופים לא יבזבזו את זמנם בצפייה על חיפוש המשמעות לשם במקום להתמקד בדמויות ובהתנהגותן.
הסרט נכתב בהשראת שיחות שהשניים ניהלו אחד עם השני והגדירו את מהות הסרט תוך כדי שלב הצילומים.
במהלך הצילומים עצמם, השניים צפו בסצנות וחשבו ביחד מה יכול לעבוד ומה לא.
כתוצאה מכך, לחלק מהסצנות בסרט יש סצנות אלטרנטיביות ודופלאס עצמו ציין שלכל סצנה יש 10 או 12 אלטרנטיבות שלא נכנסו לסרט הסופי.
במהלך העבודה על דמותו של ג'וזף, דופלאס הסביר ש"התעניינו בפרופיל הפסיכולוגי של הבחור המאוד מאוד מוזר הזה.
רצינו לראות איך הצופה יגיב כשהוא יפגוש לראשונה דמות וירגיש שמשהו לא בסדר, אבל לאט לאט מתחיל להבין.
עבורנו, קשר העין המטריד, חוסר במרחב אישי, שיתוף יתר, יותר מידי אהבה פה ושם, אבל עבורי, משהו לא בסדר עם שני החבר'ה האלה (ג'וזף ואהרון).
זה באמת גורם לך לחשוב מי המוזר באמת מבין שניהם?".
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל South by Southwest ב-8 במרץ 2014. לאחר מכן, זכויות ההפצה נקנו על ידי חברת .
התוכניות להפיץ את הסרט בפורמט וידאו על פי דרישה נכשלו מכיוון שחברת RADiUS לא הפיצה את הסרט.
ביוני 2015, חברת ואולפני סוני (חברת האם של The Orchard) רכשו את הזכויות להפצת הסרט.
הסרט שוחרר בשירותי וידאו על פי דרישה ב-23 ביוני 2015 ולאחר מכן בהפצת נטפליקס ב-14 ביולי 2015.
הסרט שוחרר על גבי תקליטור DVD ב-5 באפריל 2016 בהפצת אולפני סוני.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 90% טריות על סמך 31 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 74/100 על סמך 6 ביקורות.
קְרִיפְּטוֹן פִיוּצֵ'ר מֵדְיָה בְּעַ"מ היא חברה יפנית לטכנולוגיית מוזיקה ותוכנה, שבסיסה בעיר סאפורו שבמחוז הוקאידו.
החברה, שנוסדה ביולי 1995 על ידי הירויוקי איטו, התפתחה ממיזם ליבוא דגימות קול לאחת החברות המשפיעות ביותר בתעשיית המוזיקה הווירטואלית והבידור הדיגיטלי בעולם.
החברה זכתה לפרסום בינלאומי בעיקר בזכות פיתוח וניהול סדרת ה-Character Vocal Series, הכוללת את דמויות הווקאלואיד הפופולריות: האטסונה מיקו, קאגאמינה רין ולן, מגורינה לוקה, מייקו וקאיטו.
קריפטון פיוצ'ר מדיה נחשבת לחלוצה בקידום תרבות של "תוכן המיוצר על ידי משתמשים" (UGC), באמצעות פלטפורמות כמו Piapro, המאפשרות למעריצים וליוצרים לשתף ולפתח יצירות המבוססות על הדמויות שבבעלותה.
בנוסף לפיתוח תוכנות סינתזת קול מתקדמות, החברה עוסקת בהפקת אירועי תרבות וקונצרטים הולוגרפיים (דוגמת פסטיבל Magical Mirai), פיתוח משחקי וידאו, וניהול רישיונות של דמויותיה במגוון רחב של תעשיות.
בשנים האחרונות מובילה החברה את המעבר מטכנולוגיית ווקאלואיד מסורתית למנועי בינה מלאכותית עצמאיים תחת המותג Piapro Studio.
קריש דם מוגדר בתור גוש מוצק הנוצר בדרך-כלל על מנת למנוע איבוד דם, במקרה שבו כלי דם נפגע ודם מתחיל לזרום החוצה.
לשם כך מופעל מנגנון קרישת דם המייצר גושים מוצקים הנקראים קרישי דם, העשויים מתאי דם אדומים, מטסיות דם ומסיבים של החלבון פיברין.
קריש דם מסוכן: קריש דם שניתק מדופן הווריד או העורק ונודד עם זרם הדם לריאות יוצר תסחיף ריאתי, ואם הוא מגיע למוח הוא גורם לשבץ מוחי.
ככל שהתסחיף גדול יותר וככל שכלי הדם שנסתם גדול יותר - הנזק רב יותר.
באופן מסורתי, גורמי הסיכון לקריש דם בוורידים עמוקים הם הטריאדה על שם וירכו (Virchow's triad): סטזיס (חוסר ניידות למשך זמן ממושך - למשל בטיסה ארוכה); פגיעה בכלי הדם (למשל בעקבות שבר או ניתוח להחלפת מפרק ירך או ברך); וקרישיות יתר (תסמונת משפחתית הגורמת להיווצרות לא תקינה של קרישי דם).
בין התנאים המגבירים את הסיכון להתפתחות קריש דם ניתן למנות פרפור פרוזדורים (סוג של הפרעת קצב), החלפת מסתם לב, התקף לב שאירע לאחרונה (מכונה גם אוטם שריר לב), או ליקויים גנטיים בתפקודי קרישת הדם.
כל אלה מפעילים מנגנוני קרישה המייצרים בתורם קרישי דם בוורידים עמוקים או בעורקים, המהווים בסופו של דבר סכנת חיים.
מנגנון קרישת הדם מבוסס על הפעלת גורמי קרישה שונים.
ברוב המקרים טסיות הדם הן הגורם הראשון בשרשרת, המאתחל את תהליך קרישת הדם: בכלי דם רגילים, מופרש החלבון vWF (פקטור פון וילברנד) לאזור בין האנדותל לדופן החיצוני של כלי הדם, אזור המופרד מזרם הדם התקין.
כאשר כלי דם נפגע, נחשף ה-vWF לדם ומגייס נוגדנים, קולגן וגורמי קרישה נוספים.
טסיות הדם הנחשפות לקולגן נצמדות אליו, ועוברות תהליך שפעול: באמצעות vWF, מתקיימת תגובה כימית עם חלבונים בשטח הטסית המביאה לעלייה ביכולת ההצמדות של פיברינוגן באזור.
תאי הדם (טסית דם) מגיעים לאזור הפגוע ויוצרים מעין רשת, אשר קולטת ומאגדת בתוכה חלבונים ייעודיים, סידן, תאי דם אדומים, טסיות דם וסיבים של החלבון פיברין.
אלו מתגבשים במהירות ויוצרים קריש.
הקריש הזה מהווה פקק שסותם את החור ובכך מפסיק את הדימום.
קריש דם גורם לשני סיכונים עיקריים - שבץ מוחי ופקקת ורידים עמוקים.
הקריש עלול להיסחף עם זרם הדם אל הריאות ולגרום לתסחיף ריאתי המתבטא בכאבים בחזה, בקוצר נשימה, בדופק מהיר ובמקרים חמורים אף במוות.
בארצות הברית קרישי דם הוכרזו כבר ב-2008 כאיום על בריאות הציבור כאשר שר הבריאות האמריקאי (Surgeon General) הוציא מסמך קריאה לפעולה (Call For Action) ובו הנחיות למערכת הבריאות בדבר התגייסות למניעת היווצרות קרישי דם מסוכנים באוכלוסייה.
לפי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) 10-30 אחוזים מהנפגעים מקריש דם בווריד עמוק ימותו עד חודש לאחר האבחון כתוצאה מהשלכות פגיעתו במערכת הדם או באיבר חיוני.
מחצית מהשורדים יסבלו מנכות ומוגבלות ומתוכם, כשליש יעברו מקרה נוסף של היווצרות קריש דם בתוך עשר שנים מהפגיעה הראשונה.
מניעת היווצרות קריש דם באנשים שבסיכון
על מנת למנוע היווצרות קריש דם, ובמידת הצורך לטפל בקריש דם על ידי פירוקו והמסתו, הטיפול הסטנדרטי הוא מתן נוגדי קרישה.
בכינוס השנתי של האיגוד הקרדיולוגי האירופי (ספטמבר 2016) הוצגו נתונים ולפיהם ניתן למנוע 90% ממקרי השבץ המוחי, אולם שיעור גבוה של מטופלים מקבל מינון נמוך מכפי הנדרש לפי נתוניהם הרפואיים.
קסרלטו היא התרופה היחידה מבין נוגדי הקרישה החדשים הניתנת פעם אחת ביום בהתוויה של מניעת שבץ מוחי בחולים עם פרפור עליות, ויש לה התוויות הרבות ביותר בקבוצה זו.
היא כלולה בסל התרופות לפי קריטריונים רפואיים.
דביגטראן (Dabigatran etexilate): תרופה נוגדת קרישה, הראשונה מבין תרופות נוגדות קרישה מדור חדש.
קלקסן - התרופה פועלת על ידי עיכוב של פקטור X וכן שפעול של אנטי-תרומבין, ולרוב ניתנת בזריקה תת-עורית.
קומדין (Warfarin) היא תרופה ותיקה יחסית.
מנגנון הפעולה הוא בדרך של עיכוב פקטורי הקרישה התלויים בפעילותו של ויטמין K (פקטורי הקרישה II, VII, IX, X, וכן החלבונים C ו-S).
למניעת אירועי לב וכלי דם: אספירין פועל על ידי עיכוב בלתי הפיך של האנזים (COX)-1, המהווה אנזים מפתח ביצור של תרומבוקסן A2. אספירין ניתן למניעה שניוניות של אירועים קרדיו-וסקולריים אצל חולים הסובלים ממחלות עורקים קורונריות, מחלות עורקים פריפריות ומחלות צרברו-ווסקולריות.
למניעת פקקת ורידים תסחיפית: אספירין ניתן ברוב המקרים כטיפול לטווח ארוך במטרה למנוע פקקת ורידים תסחיפית (VTE).
חידוש שהוצג בכתב העת New England Journal of Medicine מציב אלטרנטיבה לאספירין: מחקר בשם EINSTEIN CHOICE בדק את היעילות של נוגד הקרישה קסרלטו (ריברוקסבאן) מול אספירין בהפחתת הסיכון לאירוע חוזר של פקקת ורידים תסחיפית.
תוצאות המחקר הראו כי מתן קסרלטו למטופלים הפחיתה את הסיכון לאירוע חוזר של פקקת ורידים תסחיפית ב-66% בקבוצת המטופלים בקסרלטו לעומת קבוצת המטופלים באספירין.
פלביקס (clopidogrel) ותרופות אחרות ממשפחת Thienopyridines: תרופות אלו פועלות על הרצפטור P2Y12- רצפטור ל-ADP המשמש לצורך גיוס טסיות למקום הפגוע על גבי כלי הדם.
מלבד פלביקס, תרופות אחרות הפועלות במנגנון זה הן ticlopidine, ו-prasugrel (הנחשבת תרופה פוטנטית יותר מבחינת תחילת השפעה ואפקט ההשפעה, אם כי במחיר של עליה בסיכון לדימום, על כן אינה מומלצת לחולים מבוגרים למשל).
מנות גבוהות ("מנות העמסה") ניתנות כאשר יש צורך במניעת הצטברות אקוטית של טסיות - כגון במצב של צנתור הכולל תומכן.
תופעות הלוואי העיקריות הן תופעות המטולוגיות, כגון ירידה בספירת תאי הדם הלבנים או הטסיות, אולם הן נדירות יחסית.
אחד מהמאפיינים שיש לשקול בשימוש בפלביקס הוא עמידות לטיפול, שכן נמצא כי אצל חלק מן המטופלים, כתוצאה מפולימורפיזם גנטי (ביחידה CYP2C19 בעיקר) מציגים תנגודת או עמידות מסוימת לטיפול בפלביקס, המתבטאת בשיעור גבוה יותר של אירועים לבביים.
היווצרות קריש דם - פרוגנוזה
התפשטות של פקיק מתרחשת לכיוון הלב.
פירוש הדבר הוא, שההתפשטות מתבצעת קדימה בוורידים או אחורה בעורקים.
תסחוף מתרחש כשפקיק משתחרר מדופן כלי הדם והופך לנייד.
המסה מתרחשת כשמנגנוני המסת הפיברין מפרקים את הפקיק ומחדשים את זרימת הדם אל כלי הדם.
ארגון ותיעול מחדש כרוכים בגדילה פנימית של תאי שריר חלק, פיברובלסטים ואנדותל לתוך הפקיק העשיר בפיברין.
תרופות פיברינוליטיות ניתנות במטרה לפרק קריש דם אשר יכול להיווצר בכלי הדם הקורונריים, במוח, בתסחיף ריאתי וכדומה.
קְרִיקֶט הוא משחק ספורט קבוצתי המתנהל בין שתי קבוצות של 11 שחקנים.
זהו משחק עם מחבט וכדור, אשר משוחק במגרש מעגלי או אליפטי עם משטח מלבני באמצע הנקרא פִּיץ' (Pitch), עליו מתקיים עיקר המשחק.
בשני קצות הפיץ' עומדים מקלות עץ – שלושה עמודי עץ אנכיים (Stumps) ועליהם שתי פיסות עץ אופקיות (Bails) – היוצרים יחד את השער, או וויקט (Wicket) באנגלית.
על הפיץ' נמצאים שלשה שחקנים: שני חובטים (Batsman) מהקבוצה החובטת, ומגיש (Bowler) מקבוצת השדה.
המגיש זורק את הכדור מוויקט אחד לכיוון הוויקט האחר.
ליד הוויקט השני עומד חובט ומנסה להגן על הוויקט שלו עם מחבט.
החובט השני, העומד בקצה האחר של הפיץ' (ליד הוויקט של המגיש), לא פעיל במהלך זה של המשחק.
החובט מנסה לחבוט בכדור ולאחר החבטה מחליף מקומות עם החובט השני הנמצא בוויקט השני.
חילוף אחד כזה מזכה את קבוצת החובטים בנקודה אחת (Run).
החובטים יכולים להחליף מקומות פעמיים או יותר והנקודות שיקבלו תהיינה כמספר ההחלפות.
אם הם יכולים, החובטים יכולים לרוץ בין הוויקטים גם בלי לחבוט בכדור .
לאחר שהכדור נחבט, מטרתה של קבוצת השדה היא להפיל את הוויקט.
אם נפסל החובט , יחליף אותו שחקן אחר מקבוצת החובטים.
הסבב ממשיך עד שקבוצת החובטים אינה יכולה לספק שני חובטים למגרש (כלומר, נפסלו 10 חובטים).
בשלב זה נגמר סיבוב (Innings), ושתי הקבוצות מחליפות תפקידים.
המשחק התפתח בצורתו המודרנית באנגליה ונפוץ בעיקר במדינות חבר העמים הבריטי ובמדינות שהיו תחת שלטונו.
במספר מדינות בדרום אסיה כדוגמת הודו, פקיסטן, בנגלדש וסרי לנקה, קריקט הוא משחק הספורט הפופולרי ביותר.
הוא פופולרי באנגליה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, זימבבואה, איי הים הקריבי ומדינות נוספות.
משך המשחק יכול להגיע ליותר משש שעות ביום למשך חמישה ימים.
המשחק גורם להתרגשות מרובה בקרב אוהדיו, בעיקר במשחקים בינלאומיים שכבר גרמו לתקריות דיפלומטיות חמורות (כגון במשחקי נבחרת אנגליה באוסטרליה ב-1932–1933 שגרמו למהומה גדולה כאשר נבחרת אנגליה אחזה בטקטיקה של זריקת הכדורים לצד ה"רגל" בצורה שגרמה לפגיעות רבות בגופם של החובטים).
לפני תחילת המשחק נערכת הגרלה (בדרך כלל בהטלת מטבע) בין הקפטנים בה המנצח בוחר האם לחבוט או להגיש.
המשחק עצמו מורכב מסדרות רבות של הגשות, הנקראות "אוֹבֶר" (Over).
בכל אובר, הכדור מוגש שש פעמים לכיוון החובט.
שחקנים מקבוצת השדה מגישים שישה כדורים לסירוגין, כל פעם שחקן אחר מגיש לכיוון וויקט שונה באובר הבא.
החובטים נשארים ליד אותו וויקט, כך שכל אובר נעשה לכיוון חובט אחר אלא אם החובטים החליפו את מקומותיהם.
המשחק מחולק לסיבובים, כאשר בכל סיבוב קבוצה אחת חובטת והקבוצה השנייה מגישה.
סיבוב מסתיים כאשר אחד התנאים הבאים מתמלא:
נפסלים 10 שחקנים מקבוצת החובטים, או שהיא לא יכולה לספק שני חובטים למשחק (במקרים של פצועים).
קבוצת החובטים השיגה את מטרתה וניצחה.
כאשר הוגשו מספר מוסכם של אוברים (במשחקי יום אחד).
כאשר הקפטן מקבוצת החובטים הכריז שקבוצתו סיימה לצבור נקודות (במשחקי טסט).
מקבוצת החובטים נמצאים רק שני שחקנים על המגרש, החובט הפעיל, אשר אליו מוגש הכדור, והחובט הלא-פעיל שנמצא בוויקט השני.
מקבוצת השדה, כל 11 השחקנים נמצאים על המגרש.
אחד מהם הוא המגיש, אחד הוא הוויקט-קיפר (שומר הוויקט) ושאר תשעת השחקנים הם שחקני שדה.
המגיש חייב להתחלף בכל אובר, כאשר שחקן שדה אחר מחליף אותו.
הוויקט-קיפר ניצב מאחורי הוויקט הפעיל.
הקפטן של קבוצת השדה, בהתייעצות עם המגיש, מחליט היכן להציב את תשעת השחקנים הנותרים.
מגרש קריקט הוא משטח דשא מעגלי או אליפטי.
בדרך כלל, ישנו חבל אשר תוחם את גודל המגרש, הנקרא "גבול" (Boundary).
עיקר המשחק מתרחש במרכז המגרש, על משטח מלבני, קשיח יחסית הנקרא פיץ'.
בשני קצוות הפיץ' נמצאים הוויקטים.
כל אחד מהם מורכב משלושה מקלות אנכיים הנקראים "סטמפס" (Stumps).
על המקלות האנכיים מונחים שני מקלות אופקיים כך שמקל אופקי אחד נמצא על שני מקלות אנכיים סמוכים.
המקלות האלו נקראים "ביילס" (Bails).
חובט (Batsman) - במהלך המשחק נמצאים על המגרש שני חובטים, אחד ליד כל וויקט.
רץ מחליף (Runner) - במקרה שאחד החובטים פצוע ולא מסוגל לרוץ, שחקן אחר מקבוצת החובטים, רץ מחליף, רץ במקומו.
מגיש (Bowler) - השחקן שמגיש את הכדור.
וויקט-קיפר (Wicket-Keeper) - תפקידו הוא לעמוד מאחורי הוויקט ולנסות לתפוס את הכדור.
שחקן שדה (Fielder) - תפקידם הוא לפסול את החובטים ולמנוע ריצות.
שופט (Umpire) - ישנם שלושה שופטים, שניים מהם נמצאים על המגרש במהלך המשחק והשלישי הוא "שופט טלוויזיה".
הדרך לצבור נקודות היא בריצה בין הוויקטים, נקודה אחת לכל החלפת מקומות בין החובטים.
דרך נוספת לצבור נקודות, היא כאשר החובט מעיף את הכדור לאוויר מחוץ לתחום המגרש בלי לגעת בקרקע וכך הוא צובר 6 נקודות, או הוא חובט כך שהכדור פוגע בקרקע ויוצא מהמגרש ואז הוא צובר 4 נקודות.
הגשה לא חוקית (No ball)
חובט יכול להיפסל במספר רב של דרכים.
להלן רשימת הדרכים מסודרת לפי שכיחות, בסדר יורד (הארבע האחרונות קרו רק פעמים מעטות בהיסטוריה של קריקט):
נתפס: אם החובט העיף כדור באוויר והוא נתפס על ידי אחד משחקני השדה ללא מגע בקרקע.
בולד: אם הכדור פגע בוויקט והפיל לפחות אחת מפיסות העץ האופקיות.
רגל לפני וויקט (LBW, Leg Before Wicket): אם הכדור פגע בגופו של החובט אשר חסם את התקדמותו לשער, ולדעת השופט נמנעה בכך הפלתו של השער.
ראן אאוט: אם החובטים רצים בין השערים ואחד מהם לא הגיע לאזור השער בזמן וקבוצת השדה הצליחה להפיל את הוויקט אליו הוא רץ באמצעות הכדור, כולל נגיעה באמצעות היד המחזיקה את הכדור.
סטמפד: אם הכדור הגיע לשומר הוויקט והחובט עומד מחוץ לאזור השער ושומר הוויקט הפיל לפחות אחת מפיסות העץ האופקיות.
פגע בשער: אם החובט פגע בגופו או עם המחבט בשער והפיל את אחד המקלות.
זה בדרך כלל קורה כאשר החובט מאבד את שיווי משקלו או כאשר הוא לקח את מחבטו אחורה מדי במהלך החבטה.
קיימות מספר צורות של תחרות:
"יום אחד" - משחק בו כל צד משחק 50 סדרות.
בדרך כלל נמשך המשחק 7 - 8 שעות.
משחקי הגביע העולמי מתקיימים בצורה זו.
צורה חדשה יחסית מכונה 20-20 או T 20- כל צד משחק 20 סדרות של הגשות במקום מספר לא מוגבל.
בשיטה זו כל משחק נמשך כ-3 שעות.
הדרך המסורתית לשחק קריקט היא טסט, הנמשך 5 או 4 ימים, והקבוצות לא מוגבלות במספר הסדרות.
כל קבוצה צריכה לחבוט פעמיים, הקבוצה המגיעה לניקוד המצטבר הגבוה ביותר מנצחת.
קבוצה בעלת ניקוד גבוה יכולה "להכריז" כי היא מפסיקה לחבוט ולשלוח את הקבוצה היריבה לחבוט.
אך אם למשל ביום החמישי, קבוצה המובילה ב-300 נקודות שולחת את הקבוצה השנייה לחבוט, ועד סוף היום קבוצת השדה לא תוציא את כל החובטים של הקבוצה השנייה, או אם עד סוף היום הקבוצה החובטת לא עוברת את 300 נקודות היתרון שצברה הקבוצה השנייה – אז המשחק נגמר בתיקו.
לאחר שכל קבוצה חבטה פעם אחת והקבוצה שחבטה ראשונה מובילה ביותר מ-200 נקודות (למשחקים של 5 ימים) היא יכולה להכריח את זו שחבטה אחריה לחזור ולחבוט שוב.
באנגליה קיימת ליגה של נבחרות מחוזיות בה משחקים הרבה שחקנים מובילים, המייצגים את מדינתם בתחרויות בינלאומיות.
מעבר לגביע העולם בקריקט, האירוע הגדול ביותר של הקריקט הוא המפגש שנערך כל שנתיים בין אנגליה לאוסטרליה ונקרא "אשס" (Ashes, אֶפֶר).
כאן מתקיימת סדרה של 5 משחקי טסט, סך הכול 25 ימי קריקט.
הקבוצה המנצחת זוכה בתחרות האשס, ואם יש תיקו – הקבוצה הזוכה האחרונה שומרת על גביע האשס.
האירוע מתקיים פעם באנגליה ופעם באוסטרליה.
שוויה של ליגת הקריקט בהודו צמח מ־5.3 מיליארד דולר ב־2017 ל־10.9 מיליארד דולר ב־2023.
בישראל ענף הקריקט אינו מפותח.
מעט קבוצות לא מקצועניות ודלות תקציב משחקות בישראל.
ישנן שתי ליגות מקצועיות ונבחרת שמשתתפת בתחרויות בעולם.
נבחרת ישראל היא בין הנבחרות בינוניות-חלשות בעולם.
עם זאת, נבחרת ישראל לנוער זכתה מספר פעמים בדרג השני של הליגה האירופאית.
רוב שחקני הקריקט בישראל ממוצא הודי (בעיקר בני ישראל), בריטי, אוסטרלי, ניו זילנדי ודרום אפריקאי.
בשנת 2014 נפטר שופט הקריקט הישראלי, הלל אוסקר בן ה-58, מפגיעת כדור קריקט בעת משחק באשדוד.
משחקי קריקט נערכים גם במסגרת המכביה העולמית המתקיימת בארץ מדי ארבע שנים.
קריקטורה היא איור שמתאר אדם או מצב בצורה מוגזמת, תוך הבלטה מופרזת של פרטים מסוימים, בדרך כלל מאפיינים חיצוניים או נקודות תורפה, במטרה להצחיק, להוסיף מאפיין הומוריסטי לאדם, ולעיתים גם לעורר ביקורת, כחלק מסאטירה פוליטית או תרבותית.
התפתחות הקריקטורה קשורה להמצאת הדפוס במאה ה-15, אשר איפשרה את הפצתה ברבים.
לעיתים גרמו קריקטורה מוצלחות לסערה פוליטית או ניסיונות רדיפה על ידי השלטון, פוליטיקאים או על ידי מוסדות דת.
מקור המילה באיטלקית: caricatura – מן caricare 'לשאת', 'להעמיס', ומכאן 'להגזים', 'להעמיד פנים' (הפועל האיטלקי עצמו מקורו בפועל הלטיני carricare 'לסחוב', 'לשאת', מן carrus 'עגלה'.
מפועל זה גם carry באנגלית).
בשנת 2016 פנתה הוועדה למילים של האקדמיה ללשון העברית אל הציבור בשאלה "האם לדעתך יש לקבוע חלופה עברית למילה קריקטורה?" עוד ביקשה הוועדה הצעות לחלופה עברית למילה קריקטורה ולבעל המקצוע קריקטוריסט.
תוצאות ההצבעה וההצעות הרבות שהתקבלו הועברו לוועדה לקראת המשך הדיון במונח.
לאחר עיון נוסף החליטה הוועדה להסיר את המונח מסדר היום (תשע"ז).
קריקטורה נבנית כהגזמה של קווי הדמיון של אובייקט שנעשית על ידי הדגשת המאפיינים אשר מבדילים את אותו אובייקט מכל אובייקט אחר.
לדוגמה, קריקטורה של פנים אינה עיוות גרפי של תווי הפנים, אלא הגזמה של קווי המתאר האמיתיים של הפנים.
למשל, אם במאפייני הפנים האף הגדול הוא פרט בולט המאפיין אותם, ניתן לצייר אותו גדול עוד יותר – להגזים באפיון הפרטים – בכך קווי הדמיון נשמרים תוך הבלטת המציאות.
לעומת זאת ציור של אותו האף קטן יותר יהיה עיוות של המציאות.
על אף האמור ישנם יוצאים מן הכלל אשר מצליחים בעזרת עיוות לשמר את תווי הפנים המאפיינים ולהשיג את הדמיון הדרוש ללא הגזמת הפרטים.
אנשים רבים כגון כריסטופר הארט כתבו ספרים שלמים העוסקים בהוראות לציור קריקטורות.
קריקטורה פוליטית היא איור סאטירי פוליטי המביע דעה על ענייני השעה באמצעות דימויים חזותיים, סמלים ומוטיבים, להטוטנות גרפית, ציור פוליטיקאים ואנשי ציבור באופן מגוחך, ואף באמצעות דיאלוגים ובלוני קומיקס.
הקריקטורות הראשונות במאה ה-15 התמקדו בדרך כלל במלכים ובכנסייה.
במערכות עיתונים מקובל להחזיק קריקטוריסט קבוע, או קריקטוריסטים אחדים המפרסמים קריקטורה יומית.
החל מסוף המאה ה-18 הקריקטורה החלה לשמש ככלי למתיחת ביקורת על אנשים או על תופעות.
הביקורת שבה נחשבת, בדרך כלל, לצורה לגיטימית של חופש הביטוי.
בנג'מין פרנקלין היה אחד הקריקטוריסטים האמריקאים הראשונים.
הקריקטורה המפורסמת ביותר שלו היא רואים נחש חתוך לחתיכות עם הכיתוב 'הצטרף, או מות', הקריקטורה רמזה לאמונה הטפלה לפיה אם מחברים את חלקי הנחש הוא יחיה, ומטרתה לעודד את איחוד המושבות האמריקאיות נגד הבריטים.
קיימות מספר דוגמאות היסטוריות לקריקטורות שעוררו את זעם השלטון או גורמים רבי עוצמה.
שארל פיליפון עיתונאי וקריקטוריסט צרפתי בן המאה ה-19 ייסד את המגזין 'לה קריקטור'.
העיתון העסיק בין היתר את ז'אן גרנדוויל ואונורה דומיה.
השניים נהגו לתקוף את השלטון, את הבורגנות, את המקצועות ה"נחשבים", כמו עריכת דין, רפואה ועסקים.
פיליפון נתבע הואשם בהוצאת דיבה ובפגיעה בכבוד המלך, ונכלא בגלל שנהג לצייר קריקטורות של לואי פיליפ, מלך הצרפתים כאגס.
בסלנג צרפתי פרוש המילה אגס היא גם "טיפש", והדימוי נחרת בתודעת הצרפתים עד שלימים נודע המלך כ"אגס".
כחלק ממאבק כללי יותר בעיתונות, פיליפ החליט להילחם גם בקריקטורות ולצנזר אותן בטענה שהן אלימות.
מאוחר יותר זוכה פיליפון, לאחר שהאדרך סדרת ציורים כי פרצופו של פיליפ אכן מזכיר אגס.
אונורה דומייה נכלא למשך חצי שנה, לאחר שצייר את המלך בדמותו של הענק גרגנטואה, המאופיין כבור וגס, יושב על אסלה, כשלשונו הארוכה משתרבבת ובולעת את רכוש התושבים, וצידו האחורי פולט תארים וכבוד למקורביו.
תומאס נאסט נחשב "אבי הקריקטורה האמריקאית".
הוא שהתפרסם בקריקטורות שהציגו את "הבוס" וויליאם טוויד , כשמן מושחת ומכוער.
טוויד היה פוליטיקאי מושחת שפעל כראש כנופיה בניו יורק, וניצל את בערות בוחריו כדי לשלוט בעיר משנת 1860. הוא זעם על הקריקטורות וטען "לא אכפת לי מהמאמרים בעיתון, כי הבוחרים שלי לא יודעים לקרוא, אבל הם לא יכולים להתחמק מהתמונות הארורות האלה".
אחת הקריקטורות הציגה את טוויד ובני בריתו כנשרים שמחסלים את אוצר העיר ניו-יורק.
אחרת תארה את טוויד כאיש שבמקום ראש יש לו שק של כסף.
לנאסט הוצע סכום של חצי מיליון דולרי כדי לעזוב את ניו-יורק לאירופה, אך הוא סרב.
נאסט הפסיד בבחירות שהתקיימו ב-1871. מאוחר יותר, לאחר שברח ממאסר על עבירות השחיתות, זוהה טוויד על ידי חיילים מקסיקניים על פי אחת הקריקטורות שצייר תומאס נאסט.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה בלט הקריקטוריסט האמריקאי דייוויד לואו.
לואו הרבה לאייר את היטלר, אך בניגוד לקריקטוריסטים אחרים, שבחרו להציג את היטלר כבריון וכמפלצת, לואו צבע את היטלר בדימויים ילדותיים ואינפנטיליים.
לדברי שר החוץ הבריטי לורד הליפקס, הקריקטורות של לואו גרמו להיטלר להשתולל מזעם בכל פעם שקיבל לידיו גיליון של 'איבנינג סטנדרד'.
בעקבות פנייה ישירה מצד גרמניה לממשלת בריטניה, הזמין הליפקס את לואו לשיחה, וביקש ממנו למתן את הביקורת על היטלר כדי למנוע מלחמת עולם.
לואו לא הפסיק, ואף קיבל גיבוי מלא מהעיתון.
בעולם המוסלמי מקובל במשך שנים רבות לפרסם קריקטורות אנטישמיות בוטות ביותר, כחלק מהסכסוך הישראלי-ערבי, והדבר מתקבל בקרב קוראי העיתונים שם כמעשה טבעי ותקין.
בשנת 2006 החלה פרשת קריקטורות מוחמד שהובילה למשבר פוליטי רחב, מהומות עם הרוגים, פיגועי טרור וניסיונות רצח של מאיירים.
ב-30 בספטמבר 2005 פרסם העיתון הדני הנפוץ "יילנדס פוסטן", 12 קריקטורות המתארות את נביא האסלאם מוחמד, במצבים מצחיקים או אף מעליבים שונים.
מוסלמים רבים ראו בהם פגיעה בלתי נסבלת בדתם.
עם התפתחות המשבר הופיעו הקריקטורות שוב, גם ביותר מ-20 עיתונים אחרים, במדינות שונות, בהן ישראל.
מספר ההרוגים באירועי הדמים של 2006 הגיע לפחות לחמישים בני אדם, אך יש הערכות גבוהות בהרבה.
אחת הקריקטורות הייתה פרי עטו של קורט וסטרגארד ותיארה את מוחמד חובש לראשו טורבן ובו חבוייה פצצה.
מאז נעשו מספר נסיוניות לרצוח את וסטרגארד.
ב-2008 פוצץ מטען סמוך לשגרירות דנמרק באיסלמבאד, בירת פקיסטן.
על ידי אל-קאעידה כנקמה על הקריקטוריות, בפיגוע נהרגו שישה אנשים.
ב-2010 סוכל פיגוע נגד ה"יילנדס פוסטן" שתוכנן על ידי ארבעה אנשים – שלושה אזרחי שוודיה ואזרח תוניסיה והם נידונו למאסר.
העיתון הצרפתי שרלי הבדו פרסם מספר קטריקטורות הנוגעות למוחמד, האסלם והקשר בין אסלאם לטרור.
אחת הקריקטורות מציגה פעיל ארגון "המדינה האסלאמית" עורף את ראשו של מוחמד.
בעקבות הקטריקטורות השבועון חווה שתי מתקפות טרור איסלמי.
אחת מהן התרחשה בשנת 2011, כאשר משרד העיתון הוצת ואתרו נפרץ, והשנייה התרחשה בפיגוע במשרדי העיתון בינואר 2015. בפיגוע במשרדי העיתון, בו נרצחו 12 בני אדם.
למחרת התקיים הפיגוע במרכול היהודי בפריז ולקח בני ערובה, דבר שהתפתח לפיגוע מיקוח.
המחבל הציב אולטימטום ובו דרש לשחרר את המחבלים שביצעו את הפיגוע ב"שרלי הבדו" הוא רצח 4 יהודים שהיו במקום.
הסלוגן נישא במפגני הזדהות בכל העולם ב-14 בינואר יצא המגזין "שרלי הבדו", שתפוצתו הרגילה 60,000 עותקים, בגיליון מיוחד וראשון לאחר הפיגוע במשרדיו.
קְרִישְנָה (, מסנסקריט: שחור-כהה, שובה לב, מושך ביותר) הוא אחד האלים ההודיים החשובים והפופולריים ביותר.
בווישנויזם, קרישנה נחשב להתגלמות (אווטארה) השמינית של האל וִישְׁנוּ.
אולם יש הרואים בקרישנה את האלוהות.
כך למשל, על פי הגאודיה וישנוה קרישנה הוא המקור לאל וישנו ולא רק התגלות שלו.
קרישנה ועלילותיו מתוארים בפרוטרוט בבהגוואטה פוראנה הווישנאוית.
קרישנה מתואר שם כתינוק, כילד שובב וכנער רועה בקר (קרישנה גופאלה), המנגן בחליל ומקסים את הנערות הרועות את בקרן ומפתה אותן.
בין רועות הבקר, בולטת אהובתו הגדולה של קרישנה ראדהא, וסיפור אהבתה מוצג בגיטה גווינדה של המשורר הסנסקריטי ג'איה דווה.
המאמינים בקרישנה מזדהים עם דמותה של ראדהא (המגלמת בעצמה את אהבתו של קרישנה) באהבתה לקרישנה וזוהי דרך מרכזית לשירות מסור ודבקות (בהקטי) באל קרישנה.
הופעה מרכזית אחרת של קרישנה במיתולוגיה ההודית היא בהגאוואד גיטה, שהיא חלק מתוך האפוס הסנסקריטי המהאבהארטה, וכן בחלקים אחרים של המהאבהארטה.
קרישנה מופיע במהאבהארטה כנסיך וכיועץ.
בבהגאוואד גיטה הוא מופיע כרכבו של הנסיך והלוחם הגדול ארג'ונה ומתגלה כדמות של מורה רוחני (גורו) המעניק לו הנחיות פילוסופיות, כשארג'ונה נתקף בספקות בשדה הקרב אם לצאת להילחם.
במהלך הנאום הפילוסופי שהוא נושא לפניו הוא גם מתגלה לפניו כאל הגדול וישנו (שעל פי הגאודיה ווישנאווים אינו אלא היבט של קרישנה).
קרישאנה או ארץ הקריש (ברומנית: Crişana, בהונגרית: Körösvidék, בגרמנית: Kreischgebiet), מחוז היסטורי שחלקו ברומניה וחלקו בהונגריה, והחלק הרומני נמצא במערב טרנסילבניה ברומניה.
מקור השם בנחלים החוצים את המחוז, הקריש הלבן, הקריש השחור והקריש המהיר, שלושתם יובלים של הקריש.
הגבולות הטבעיים של החבל הם נהר טיסה במערב, נהר המורש בדרום, הרי הקרפטים המערביים של רומניה במזרח והסומש בצפון.
בשנת 1920 חולק החבל בין רומניה ובין הונגריה על בסיס ההשתיכות האתנית של תושביו.
בחלק הרומני יש את מחוז ביחור ומחוז ארד ובחלק ההונגרי המחוזות בקש והיידו-ביהר.
הערים העיקריות של החבל הן אוראדיה (הבירה המסורתית ובירת מחוז ביהור) וארד שכיום נמצאות בשטח רומניה ודברצן שנמצאת בשטח הונגריה.
קרישאנה הייתה חלק מן האזור ההיסטוריה הרחב יותר שנקרא החל מהמאה ה-16 פרטיום, שלא היה מרכיב של טרנסילבניה המקורית.
קריצה היא מחווה גופנית בה האדם סוגר את אחד מעפעפי עינו ואחר פותח אותו.
הקריצה יכולה להיות רצונית ולשמש כמסר סמוי או גלוי, על פי קוד-התנהגות חברתי מוסכם או כעווית בלתי רצונית.
לא כל בני האדם מסוגלים לקרוץ, וחלק מהם מסוגלים לקרוץ רק בעין אחת (בדרך כלל בעין שאינה דומיננטית).
בעוד שמצמוץ היא פעולה ספונטנית החיונית לתפקוד העין, ומתרחשת במתואם בשני העפעפיים ולה מאפייני קצב וזמן שכיחים (בין 300 לבין 400 מילישנייה לפעולת מצמוץ אחת ובממוצע 10 פעולות מצמוץ בדקה) - הרי שקריצה יכולה להימשך זמן רב יותר ואינה מתאפיינת בקצב מסוים.
תרבויות שונות מייחסות משמעויות שונות לקריצה.
למשל, בחלק מהתרבויות קריצה של גבר לאישה או של אישה לגבר נחשבת למעשה בוטה או גס.
קיומו של אימוג'י של קריצה מעידה על שכיחות המחווה בתרבויות שונות.
בתרבות בישראל הקריצה משמשת בהעברת מסרים שונים:
מסר של חיבה או קרבה.
מסר שמעיד על אי נכונות הדברים שנאמרים על ידי הקורץ.
מסר של סוד, של "שיישאר ביננו" או מסר סמוי של אישור לפעולה שבנסיבות אחרות הייתה נחשבת לפסולה.
קרישיות יתר של הדם (בלועזית: תרומבופיליה) היא מצב של חריגה במנגנון קרישת הדם: הדם נקרש בקלות יתר או יתר על המידה.
פגיעה זו מביאה ליצירת תרומובוזות – פַּקֶּקֶת (קרישי דם) בלתי-רצויים בוורידים או בעורקים, אשר עלולים לגרום לתחלואה, לנכות ואף למצבים מסכני חיים.
תרומבופיליה יכולה להיות נרכשת (במהלך החיים) או מולדת (תורשתית), והיא עשויה להיות זמנית או קבועה.
באופן כללי, תרומבופיליה נובעת כתוצאה מהפרעה בהרכב הדם, ובפרט מהפרעה במערכת הקרישה ובפקטורי הקרישה.
באנגלית מבחינים בין שני מושגים בהקשר של קרישיות יתר: תרומבופיליה ו-Hypercoagulability, כאשר האחרון (Hypercoagulability) מתייחס לנטייה של הדם להיקרש בתוך מבחנה במעבדה.
סוג ההפרעה אפיון חוסר בפרוטאין C פרוטאין C הוא מעכב של פקטור 5 ושל פקטור 8 ועל ידי כך מעכב את יצירתו של תרומבין (נוגד קרישה "טבעי").
מחסור בו יגרום לקרישיות יתר.
אצל הומוזיגוטים, יכול להתפתח נמק של העור- העור עלול לנשור, בעיקר במתן מינונים גבוהים של קומדין.
חוסר בפרוטאין S פרוטאין S הוא קו-פקטור של פרוטאין c כאמור לעיל (עוזר לפעילותו של פרוטאין C).
מחסור בו יגרום לקרישיות יתר, וכן לתופעות הדומות לחוסר בפרוטאין C.
יצוין כי בהריון, יש ירידה פיזיולוגית בפרוטאין s, מסיבה לא ידועה.
חוסר באנטיתרומבין 3 אנטיתרומבין מעכב את תרומבין, את פקטור 9 ואת פקטור 10. כשהוא לא מעכב, תרומבין יפעל באופן מוגזם.
פקטור 5 ליידן Factor V Leiden פקטור 5 ליידן הוא למעשה פקטור 5 עם מוטציה.
המוטציה ממוקמת במקום בו protein C צריך לחתוך, כתוצאה מקיומה של המוטציה פעילותו של פרוטאין c נמנעת, פקטור 5 המוטציוני עובד בעודף ויתקבל עודף תרומבין.