tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתוצאה מביקוש גבוה, צימרמן האריך את סיבוב ההופעות שלו בארצות הברית לסתיו 2022.
ב-17 במרץ 2023, צימרמן הכריז על אלבום הבכורה שלו, Religiously.
The Album., והוא יצא ב-12 במאי 2023. הוא יקדם את האלבום עם סיבוב ההופעות "Religiously: The Tour" ברחבי ארצות הברית, בריטניה ואירלנד בשנת 2024.
שם פרטים מיקומי שיא תאריםארצות הבריתאוסטרליה קנדה יצא לאור: 12 במאי 2023
חברת תקליטים: וורנר נאשוויל, אלקטרה 725 8 פלטינה
שם פרטיםמיקומי שיא תאריםארצות הבריתאוסטרליה קנדהLeave the Light On יצא לאור: 14 באוקטובר 2022
חברת תקליטים: וורנר נאשוויל, אלקטרה995 8 פלטינה
שם שנהמיקומי שיא הסמכות אַלבּוֹםארצות הבריתאוסטרליהניו זילנדקנדהעולמי"Fall in Love" 202229——64117 פלטינה 3×
שם שנה מיקומי שיא אלבוםארצות הבריתניו זילנדקנדהעולמי"Never Comin' Home" 2021 — — — —"Change" — — — —"Small Town Crazy" — — — —"Never Leave" 2022 — — — — השאר את האור דולק"Get to Gettin' Gone" — — — — מבחינה דתית.
The Album2025פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטריהזמר החדש של השנהפרס הווידאו קליפים של MTVשיתוף הפעולה הטוב ביותר"Backup Plan"שיר הקיץ"All the Way"
היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת, מסוגת קומדיה ומדע בדיוני, אשר נוצרה על ידי דון הול.
לאחר הפרויקט "6 גיבורים: הסדרה", זו הסדרה השנייה שמשמשת כהמשכון לסרט הקולנוע "6 גיבורים", אשר מבוסס על הקומיקס "ששת הגיבורים הגדולים" בהוצאת מארוול קומיקס.
הסדרה נכתבה על ידי צ'ירוקו דאנלופ, הולחנה על ידי דומיניק לואיס והופקה על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני, כאשר זוהי הסדרה הראשונה שהופקה על ידיו.
הסדרה עוקבת אחר הרובוט-רופא ביימקס שעוזר לאנשים ברחבי העיר סן פרנסוקיו, כאשר הוא מדובב במקור על ידי סקוט אדסיט ובעברית על ידי צביקה פורמן.
הסדרה עלתה לשירות הסטרימינג דיסני+ ב-29 ביוני 2022, כאשר הופקה לה עונה אחת הכוללת שישה פרקים באורך 10 דקות.
הסדרה זכתה בעיקר לביקורות חיוביות, כמו כן היא הייתה מועמדת וזכתה במספר פרסים, ביניהם פרס טריילר הזהב, פרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה ופרס אנני.
בשנת 2024 חברת Funko הוציאה בובת פופ בהשראת הסדרה, אשר נמכרה בבלעדיות בקומיק-קון, סן דייגו.
הסדרה מתרחשת בעיר הבדיונית סן פרנסוקיו לאחר אירועי ההפקות "6 גיבורים" ו-"6 גיבורים: הסדרה".
בכל פרק הרובוט-רופא ביימקס עוזר לאזרח אחר בעיר, ביניהם בעלת בית קפה שנפצעה בקרסול, אישה מבוגרת שמפחדת לשחות, ילדה שקיבלה וסת בפעם הראשונה, מנהל משאית אוכל שמגישה רק מרק דגים כשהוא אלרגי למרכיב העיקרי, וחתול רחוב שבלע בטעות אוזניה.
בסיום כל פרק, מלבד האחרון, ישנה סצנה אחרי הכתוביות שמתרחשת בחדר של הירו המאדה, נער מתבגר שהוא הבעלים של ביימקס, בה מסוכם היום.
מפני שהסדרה מציגה אירועים מחוץ לצוות גיבורי העל שמתמקדים בו בהפקות הקודמות, החברים של הירו אינם מופיעים בה.
במהלך הסדרה מופיעים נושאים כמו פחד ממים, וסת ולהט"ב.
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק וטליה ברקאי, והופק על ידי עדי וולוצקי באולפני אלרום.
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי תמי ברק, טליה ברקאי, דור סרוגו, עינת אזולאי, ניר ברק, שירלי לילו, יהונתן מגון והדר שחף-מעיין.
מספר הפרק בסדרהשם הפרק באנגליתשם הפרק בעבריתבימויתסריטהפקהתאריך שידור מקורי1Cassקאסדין ולינסצ'ירוקו דאנלופרוי קונלי29 ביוני 20222Kikoקיקו3Sofiaסופיהליסה טריימן4Mbitaמובידהדן אברהםבראד סימונסן5Yachiיחימארק קנדי6Baymaxביימקסדין ולינס
בשנת 2014 עלה לאקרנים סרט הקולנוע המונפש "6 גיבורים" בהפקת אולפני ההנפשה של וולט דיסני שבבעלות חברת וולט דיסני, אשר מבוסס על הקומיקס "ששת הגיבורים הגדולים" בהוצאת מארוול קומיקס.
הסרט זכה להצלחה רבה, ואף קיבל את פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-87. בשנת 2017 החלה להיות משודרת סדרת הטלוויזיה "6 גיבורים: הסדרה", אשר מבוססת על סרט זה.
הסדרה הופקה על ידי Disney Television Animation והסתיימה בשנת 2021, לאחר שהופקו 3 עונות ו-56 פרקים.
בדצמבר 2020, פרק זמן קצר לפני שסדרת הטלוויזיה הסתיימה, הוכרז על ידי ג'ניפר לי, מנהלת הקריאייטיב הראשית של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, שתופק סדרה זו שגם מבוססת על הסרט, אשר תקרא "ביימקס!" ותופץ בשירות הסטרימינג דיסני+.
הרעיון להפקת הסדרה נוצר על ידי דון הול, אשר ביים את הסרט יחד עם כריס וויליאמס, כאשר הוא משמש כמפיק בפועל של הסדרה יחד עם לי ורוי קונלי, שהאחרון גם הפיק את הסדרה יחד עם בראד סימונסן.
הול שיתף שהוא "חשב שזה יהיה כיף לעשות סדרת דיסני+ עם ביימקס באינטראקציה עם אנשים נורמליים", ושהוא מעוניין שהסדרה תתמקד בדמות לאחר שהסדרה הקודמת התמקדה בהרבה דמויות בתוך היקום.
זוהי סדרת הטלוויזיה הראשונה שהופקה על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני, דבר שאילץ את צוות ההפקה להסתגל לעבודה בפורמט סיפור אפיזודי, שאותו תיאר קונלי כ"תרגיל נהדר בסיפור סיפורים" שנתן לאולפן "הזדמנות לספר סיפורים בדרכים שונות".
המפיקים השתמשו גם בפורמט האפיזודי כדרך לאפשר לעובדים בתוך האולפן לעשות את הופעת הבכורה שלהם בבימוי.
כמה אמני סיפור מהסרט הציגו כ-20 רעיונות לסיפורים, מתוכם הם בחרו שישה בעקבות "קשת נושאית".
חלק מהאמנים שעשו פיצ'רים נשכרו לביים פרקים על סמך הרעיונות שלהם.
הסדרה מתמקדת ברובוט-רופא ביימקס, אשר מוצא בעיר הבדיונית סן פרנסוקיו חולים "שלא רוצים שיעזרו להם", כאשר צ'ירוקו דאנלופ, כותבת הסדרה, מציינת כי הסירוב שלהם נובע מהכחשה ומפחד להתמודד עם המציאות.
הול שיתף שבמהלך הסדרה ביימקס מנסה לעזור לאנשים עם מחלותיהם הפיזיות "ותוך כדי כך, מגיע למקום עמוק יותר רגשי" המאפשר למטופליו לגדול כאנשים.
סימונסן אמר שצוות ההפקה רוצה שהסיפורים של כל פרק התפתחו בדרכים בלתי צפויות אך נוגעות ללב.
הול וקונלי ציינו שהכתיבה של דאנלופ גרמה לסדרה להיות דומה לטון של הסרט המקורי.
המפיקים רצו לתאר את הנושאים המופיעים בכל פרק בצורה זהירה.
בפרק השלישי הם רצו להימנע מלתאר את הוסת החודשי כמבייש, כאשר דאנלופ תיארה את התיאור שלו כחשוב עבורה.
באופן דומה, עבור הפרק הרביעי, הם שאפו לתאר אלרגיה לדגים כמשהו מדאיג בזמן שהקהל עדיין יכול היה ליהנות מהפרק.
בניגוד לסרט, הסדרה אינה כוללת אלמנטים של גיבורי על, כאשר הול במקום זאת רוצה שהיא תזכיר יותר את הפרוצדורות הרפואיות שבהן צפה בילדותו.
הדמויות היחידות שהופיעו במדיות הקודמות של הזיכיון ומופיעות גם בסדרה זו הן ביימקס, הירו המאדה וקאס.
המדבבים המקוריים של שלוש הדמויות חזרו לדבב אותן גם בסדרה זו, כאשר הם כוללים את סקוט אדסיט, ריאן פוטר ומאיה רודולף.
בנוסף אליהם דיבבו בסדרה את הדמויות החדשות זנו רובינסון, לילימאר הרננדז, ג'בוקי יאנג-וייט, אמילי קורודה ובריאן טי.
הרננדז נבחרה לדבב את דמותה של סופיה לאחר ששמעו את הקלטת האודישן שלה והרגישו שהיא מסוגלת לתאר במדויק את האינטליגנציה והגיל של הדמות.
בדיבוב העברי קובי ליקורמן חזר לדבב את דמותו של הירו המאדה, לאחר שדיבב אותו גם בסרט המקורי ובסדרת הטלוויזיה הראשונה.
לאחר שדיבב את ביימקס בסדרת הטלוויזיה הראשונה, דיבב צביקה פורמן את הדמות גם בסדרה זו, כאשר הוא מונה לתפקיד מאז מותו של עמוס שוב שדיבב אותו בסרט הקולנוע.
את קאס דיבבה איילת רובינסון, לאחר שבסרט ובסדרה הראשונה דובבה על ידי תמר קינן.
האנימטורים של הסדרה עשו בהנפשתה שימוש חוזר מחומרים מהסרט המקורי, כאשר היה צריך לעדכן את הנתונים עקב שינויים בטכנולוגיה מאז יציאתו לאקרנים.
לאחר המרת הנתונים, האנימטורים בדקו אותם וטיפלו בשגיאות שנמצאו.
כשהיה אפשר הם היו עושים שימוש חוזר ושלא הם יצרו דגמים חדשים.
עבור העיצובים של הדמויות החדשות, האנימטורים עשו שימוש חוזר בדגמים שהופיעו בהמונים בסרט המקורי.
לדברי סימונסן, התהליך דרש תיאום עם הדירקטורים; בזמן שהבמאים פיתחו את הסיפור לכל פרק, המפיקים היו נותנים להם סדרה של דמויות רקע שלדעתם יתאימו לסיפור, ולאחר מכן הבמאים בחרו את הדגם.
המוזיקה של הסדרה הולחנה על ידי דומיניק לואיס, אשר עבד על הפסקול של הסרט המקורי יחד עם הנרי ג'קמן.
לואיס הלחין את הפרטיטורה לסדרה עד מאי 2022, חודש לפני יציאת הסדרה.
ב-29 ביוני 2022, עם הפצת הסדרה, יצא לאור על ידי וולט דיסני רקורדס פסקול הסדרה שכולל 18 רצועות שונות.
הטריילר הראשון של הסדרה פורסם ב-12 בנובמבר 2021, ביום שצוין יום דיסני+.
טריילר נוסף פורסם ב-20 במאי 2022, במהלך יום הסטרימינג הלאומי.
ב-17 ביוני 2022 הוקרן הפרק הראשון של הסדרה בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי.
ב-29 ביוני 2022 הסדרה עלתה לדיסני+, כשהיא כוללת שישה פרקים.
הסדרה קיבלה בעיקר ביקורות חיוביות, וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים.
סם סטון שיבח באתר "Comic Book Resources" את עבודתו של הול ואת העומק הרגשי של הסדרה.
ג'ף יואינג מאתר "פורבס" תיאר את הסדרה כ"מדהימה באופן לא מפתיע", כינה את הפרקים "חמודים" ושיבח את ההנפשה והדיבוב.
באתר "Game Rant" נכתב על ידי רייבן ברונר שהסדרה מאמצת את הנאיביות של גיל ההתבגרות, תוך פיתוח הזיכיון והעולם של "6 גיבורים".
פולי קונוויי דירג באתר "Common Sense Media" את הסדרה ב-4 מתוך 5 כוכבים, שיבח את תיאור המסרים החיוביים והמודלים לחיקוי, תוך ציון התמדה ואמפתיה, והחמיא לייצוגים המגוונים בין הדמויות.
מאט פאולר דירג באתר "IGN" את הסדרה בציון 8 מתוך 10, מצא את האינטראקציות בין הדמויות נעימות, ושיבח את הסדרה על ההומור וההנפשה שלה.
במהלך הסדרה ישנם דמויות להט"ב, דבר שעורר מחלוקות וביקורות שונות.
עקב כך, הסדרה נאסרה במזרח התיכון ובכמה מדינות אורתודוקסיות.
ביילרביי (כלומר "מפקד המפקדים" או "אדון האדונים", לעיתים מתורגם כמושל כללי) הייתה דרגה בכירה בעולם האסלאמי המערבי בסוף ימי הביניים ובתחילת העת החדשה המוקדמת, החל מסולטנות רום ועד השושלת האילח'אנית, דרך האימפריה הספווית ועד האימפריה העות'מאנית.
בתחילה ייצג התואר מפקד עליון, אך עם הזמן הפך לתואר של מושלים בכירים של מחוזות.
בשימוש העות'מאני, שבו התואר שרד זמן רב ביותר, הוא ציין את המושלים הכלליים של כמה מהמחוזות הגדולים והחשובים ביותר, אם כי במאות המאוחרות יותר ערכו ירד והפך לתואר כבוד בלבד.
התואר הוא במקורו מן השפות טורקיות, ומקבילותיו בערבית היו אמיר אל-אומרא, ובפרסית, מיר-י מיראן.
מקור התואר הוא בשושלת הסלג'וקית, ובסולטנות רום שם שימש בתחילה כחלופה לתואר הערבי מלכּ אל-אומרא ("ראש המפקדים"), שייעד את מפקד הצבא העליון.
בקרב המונגולים האילח'אנים, התואר שימש לייעוד הראשי של אמיר אל-אולוס ("אמיר המדינה") - המכונה גם בתואר הטורקי אולוסבגי ובתואר הערבי אמיר אל-אומרא - ובאורדת הזהב הוא ניתן לכל מי שהחזיק בדרגת אמיר אל-אולוס.
הממלוכים עשו בו שימוש אפשרי כתואר חלופי לאטבק אל-אסאכר, מפקד הצבא העליון.
העות'מאנים השתמשו בתואר ביילרביי מסוף המאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-19, עם משמעויות שונות ורמות חשיבות משתנות.
המדינה העות'מאנית המוקדמת המשיכה להשתמש במונח ביילרביי במשמעות של מפקד עליון, תפקיד שניתן לנסיכים מהשושלת העות'מאנית: תחת מייסד האימפריה, עות'מאן הראשון (שלט 1299–1326), בנו אורהן החזיק בתפקיד, ובמהלך שלטונו של אורהן (1324–1362), אחיו עלאאדין פאשא ובנו של אורהן, סוליימאן פאשא.
הצעד הראשון לעבר הפיכת התפקיד לתואר מושל התרחש כאשר מוראט הראשון העניק את התואר ללאלא שאהין פאשא כפרס על כיבוש אדריאנופול (בימינו אדירנה) בשנות ה-60 של המאה ה-14. בנוסף, לאלא שאהין קיבל סמכות צבאית על השטחים העות'מאניים באירופה (רומליה).
בכך הפך הביילרביי למעשה לנציב של השטחים האירופיים, שכן הסולטאנים עדיין התגוררו באנטוליה, ומפני שמצרי הבוספורוס והדרדנלים, שחיברו בין שני חלקי המדינה העות'מאנית, לא היו בשליטה עות'מאנית מלאה עד כיבוש קונסטנטינופול ב-1453.
לאלא שאהין מת לאחר 1388. בין השנים 1385–1387 ירש אותו בסמכות המפקד העליון ברומליה צ'נדרלי קארה חליל חיירדין פאשא.
ב-1393 מינה הסולטאן באיזיט הראשון את קארה טימורטאש כביילרביי ונציב באנטוליה, כאשר ביאזיד עצמו חצה לאירופה כדי לנהל מערכה נגד מירצ'ה הזקן.
תהליך זה סימן את לידתם של שני הביילרבייליקים הראשונים והחשובים ביותר: אלה של רומליה ואנטוליה, כאשר הביילרבייליק השלישי, זה של רום, הוקם זמן קצר לאחר מכן.
הביילרביי היה אחראי על מחוז - שנקרא ביילרבייליק או באופן כללי וילאייט, "מחוז", ואחרי 1591 נעשה שימוש במונח איילט, וביילרבייליק התייחס למשרת הביילרביי.
הביילרבייליקים הטריטוריאליים חולקו לסנג'קים או ליווא תחת סנג'קבייים.
גודלם של מחוזות חדשים אלה השתנה מאוד: חלקם כללו עד עשרים סנג'קים, ואחרים רק שניים, כולל מקום מושבו של הביילרביי עצמו (או פאשא-סנג'ק).
בין הביילרביים עצמם, הייתה סדר עדיפויות שנקבע על פי תאריך הכיבוש או הקמת המחוזות שלהם.
עם זאת, הביילרביי של רומליה שמר על מעמדו הבכיר, כשהוא מדורג ראשון בין המושלים הכלליים האחרים, וזכה למושב במועצה הקיסרית (דיוואן) לאחר 1536. בנוסף, התפקיד נוהל לעיתים על ידי השר הראשי של הסולטאן, הוזיר הגדול עצמו.
במחוזו, הביילרביי פעל כנציב וירטואלי של הסולטאן: היו לו סמכויות מלאות בענייני מלחמה, משפט ומנהל, למעט ככל שהוגבלו על ידי סמכויות של פקידים אחרים שמונו על ידי הממשל המרכזי, בעיקר מזכירי האוצר השונים תחת המל דפטרדארי, והקאדי, שהיה יכול לערער ישירות לממשל הקיסרי.
בנוסף, כבדיקה נוספת על כוחם, יחידות היניצ'רים שהוצבו בערים במחוז היו מחוץ לסמכותו, והביילרביים אף נאסר עליהם להיכנס למבצרים שבהם הוצבו היניצ'רים.
לביילרביי היה גם בית דין ומועצת ממשל משלו (דיוואן) והוא יכול היה להעניק פיאודים (טימארים וזיאמטים) בחופשיות ללא אישור מוקדם של הסולטאן, אם כי זכות זו הוגבלה לאחר 1530, כאשר סמכות הביילרביי הוגבלה לתימארים קטנים בלבד.
בהשתקפות למקור הצבאי של התפקיד, האחריות העיקרית של הביילרביים והסנג'קביים שלהם הייתה תחזוקת פרשי הסיפאהי, שהורכבו ממחזיקי הפיאודלים הצבאיים, אותם הם הובילו באופן אישי במערכות.
החל משלטונו של מהמט השני ואילך, התואר ביילרביי הפך גם לדרגת חצר כבוד, שהגיעה לאחר הווזירים; הן הווזירים והן הביילרביים כונו פאשא, כאשר הווזירים נשאו שלושה טוגים והביילרביים שניים.
מהמאה ה-16 ואילך, ווזירים יכלו להתמנות כביילרביים מחוזיים, תוך שהם נהנים מקדימות וסמכות על פני הביילרביים הרגילים של המחוזות השכנים.
לקראת סוף המאה ה-17, התואר 'ביילרביי של רומליה' ('רומלי ביילרבייסי) החל להינתן גם כדרגת כבוד, לצד המחזיק בפועל בתפקיד המחוזי, אפילו לפקידים שלא היו קשורים למנהל המחוזי, כגון הגזבר הראשי (דפטרדאר).
החל מהמאה ה-18, התואר בעל המקור הערבי ולי החל לשמש יותר ויותר עבור מושלים כלליים של מחוזות על חשבון ביילרביי, למעט שני הביילרביים המקוריים של רומליה ואנטוליה; התואר הערבי , והתואר הפרסי או , ששימשו כמקבילות לביילרביי, הפכו כעת להתייחסות לתואר הכבוד בלבד, שהלך והתערער בערכו.
התהליך הגיע לשיאו עם רפורמת הווילאייט ב-1864, ולאחריה וואלי הפך לייעוד הרשמי היחיד עבור מושל כללי של מחוז, בעוד התואר ביילרביי שרד רק בדרגת הכבוד של רומלי ביילרבייסי, שהמשיך לשמש לצד מקבילותיו הפרסו-ערביות..
בשושלת הספווית של איראן, התואר (בגלרבגי) שימש החל משנת 1543/44 לערך עבור מושלים (שכונו באופן כללי חאכם) של המחוזות החשובים יותר.
לפיכך, התואר שימש עבור מושלי הראת, אזרבייג'ן, גנג'ה, קרבאך, שירוואן, פארס, עיראק, ואסטאראבאד.
הספווים השתמשו גם בתואר וואלי עבור מחוזות חשובים אף יותר מאלה של הבגלרבגי.
לקראת סוף התקופה הספווית, התואר בגלרבגי הוצל על ידי התואר וואלי, בעיקר עבור הוואלים של השאה באזורי גאורגיה.
בגלרבגיהיה תואר שניתן בדרך כלל למושלים של מחוזות בעלי חשיבות גבוהה באיראן הספווית.
התואר הוא ממוצא טורקי, ומשמעותו "בג של בגים" (מפקד המפקדים).
תחת הספווים, הוא התייחס למושל כללי.
התואר מופיע לראשונה בין השנים 1544 - 1543, כאשר השליט הספווי תהמאספ הראשון הוציא צו שהתייחס למושל הראת כבגלרבגי.
התואר נוצר כדי להבחין בין מושלים חשובים יותר לבין פחות חשובים.
כתוצאה מכך, החל משנות ה-40 של המאה ה-16, מושל כללי (בגלרבגי), מושל בכיר (חאכם-חאן), ומושל זוטר (חאכם-סולטאן) היו בין התארים שניתנו לאמיר ששלט על מחוז או מנהל קטן יותר.
מספר חאנים וסולטאנים היו כפופים לבגלרבגי.
הבגלרבגים החזיקו בפיקוד מלא על החיילים והחאנים תחת פיקודם.
על פי הדסתור אל-מולוכ מתחילת המאה ה-18, בגלרבגי היה בכיר לחאן בדרגה, והסולטאנים היו כפופים לחאן.
הבגלרבגי, שהיה גם אמיר, כונה גם אמיר אל-אומרא של המחוז שעליו פיקח.
הראת וכרמאן, שהיו בין המחוזות הראשונים שנוהלו על ידי בגלרבגי, אינם כלולים ברשימה.
זאת משום שלא כל המנהלות הללו המשיכו להיות מנוהלות על ידי בגלרבגי לאחר שנות ה-30 של המאה ה-17. לאחר הסכם זוהאב ב-1639, הספווים איבדו את בגדאד להאימפריה העות'מאנית.
ביילי ברטלט היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מסצ'וסטס.
בשנת 1786 נישא ברטלט לפגי לנארד וייט.
לזוג נולדו שנים עשר ילדים.
בשנים 1781–1784 כיהן ברטלט כחבר בבית הנבחרים של מסצ'וסטס, ושוב בשנת 1788. בשנת 1788 היה חבר בוועידה שאימצה את חוקת ארצות הברית.
בשנה שלאחר מכן שירת כחבר הסנאט של מסצ'וסטס.
המושל ג'ון הנקוק מינה אותו לשריף הראשי של מחוז אסקס, והוא כיהן בתפקיד זה מ־1 ביולי 1789 ועד 5 בדצמבר 1811. הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרס החמישי כדי למלא את מקומו שהתפנה בעקבות התפטרותו של תאופילוס בראדברי.
לאחר מכן נבחר מחדש לקונגרס השישי וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־27 בנובמבר 1797 ועד 3 במרץ 1801. הוא לא התמודד לבחירה מחדש בשנת 1800.
בשנת 1812 שימש כגזבר מחוז אסקס.
ב־20 ביוני 1812 מונה שוב לשריף הראשי של מחוז אסקס, וכיהן בתפקיד זה עד מותו.
כמו כן היה ציר בוועידה החוקתית של מסצ'וסטס בשנים 1820–1821.
ברטלט נפטר ב־9 בספטמבר 1830 בהייבריל שבמסצ'וסטס, ונקבר בבית העלמין פנטוקט בהייבריל, מחוז אסקס, מסצ'וסטס.
כדור בסיס או בייסבול (מאנגלית: Baseball) הוא משחק כדור וספורט קבוצתי שמשחקות בו שתי קבוצות.
במשחק כדור קשה וקטן בגודל של אגרוף נזרק ונחבט על ידי שחקן שחובט בכדור בעזרת מחבט מיוחד לכך.
הניקוד מושג על ידי ריצה ונגיעה בסימנים על האדמה הנקראים "בסיסים", ומכאן שמו של המשחק.
כדור המשחק עצמו נקרא גם הוא בייסבול.
כדור בסיס נקרא לעיתים "הארדבול" (כדור קשה), כדי להבדיל את המשחק הזה ממשחקים דומים לו, כמו הסופטבול ואחרים.
מטרת המשחק היא להביא שחקן אל בסיס הבית מבלי שנפסל במהלך הריצה.
המשחק נפוץ בעיקר בארצות הברית, בה הוא נחשב לספורט לאומי.
הליגה הבכירה בצפון אמריקה נקראת MLB, והיא מורכבת משתי ליגות: הנשיונל ליג והאמריקן ליג, כל אחת מהן מחולקת לבתים לפי אזור גאוגרפי: מזרח, מרכז ומערב.
המשחק מתנהל בין שתי קבוצות המונות כל אחת תשעה שחקנים, ואשר מתחלפות ביניהן כקבוצת ההתקפה (החובטת) וקבוצת ההגנה (המגישה).
המגיש (Pitcher) זורק כדור (שקוטרו כ-75 מ"מ) לתופס (Catcher) וביניהם עומד החובט (Batter), אשר מנסה לחבוט בכדור.
בעקבות חבטה מוצלחת, החובט עוזב את המחבט ורץ על מנת לנסות להשלים (במהלך אחד או במספר מהלכים) מסלול ריבועי שלם בן ארבעה "בסיסים" (Bases), עד חזרה לבסיס הבית (Home plate) שממנו יצא.
אם יצליח להשלים את המסלול, נרשמת לטובת קבוצת ההתקפה "ריצה" (Run).
מטרת ההגנה לפסול חובטים או רצים, ובכך למנוע "ריצות".
שחקן נפסל (Out) במגוון דרכים, הכוללות תפיסת כדור שנחבט באוויר (כלומר לפני שנגע בקרקע לאחר החבטה), וכן מסירת כדור אשר עף וכן נגע בקרקע לשחקן הגנה אחר אשר נמצא באחד הבסיסים לפני שהרץ מגיע לאותו הבסיס.
שחקן נחשב "בטוח" (Safe) כאשר הוא עומד על בסיס ראשון, שני או שלישי, אז לא ניתן לפסול אותו.
חצי סיבוב נגמר כאשר ההגנה פוסלת שלושה שחקני התקפה, ואז הקבוצות מתחלפות.
הקבוצה המנצחת היא זאת שרשמה לזכותה את מספר הריצות הרב ביותר בתום תשעה סיבובים (Innings), או עד שובר שוויון.
מגרש כדור בסיס תָּחוּם בין שני קווים הניצבים אחד לשני.
בנקודת המפגש בין הקווים ניצב בסיס הבית, שהוא עמדה עשויה מגומי.
שלושה בסיסים נוספים (גם הם עשויים מגומי) משלימים יחד עם בסיס הבית רבוע שכל צלע שלו היא בת 90 רגל (כ-27 מטרים).
הבסיס על הקו התוחם הימני נקרא בסיס ראשון (First base) ואילו זה שעל הקו התוחם השמאלי נקרא בסיס שלישי (Third base).
הבסיס הנותר נקרא בסיס שני (Second base).
לצד בסיס הבית ישנם שני מלבנים שעליהם עומדים החובטים - אחד לחובטים ביד ימין ואחד לחובטים ביד שמאל.
מאחורי בסיס הבית ישנו מלבן שבו עומד התופס.
במרכז המעוין אזור מוגבה עליו עומד המגיש.
קשת מעגל, שמרכזה בעמדת המגיש והרדיוס שלה הוא 95 רגל (כ-29 מטר), מחלקת את המגרש ל"מגרש פנימי" (Infield) ול"מגרש חיצוני" (Outfield).
אין קצה רשמי למגרש החיצוני, אך בדרך כלל הוא נגמר בפועל בגדר או בחומה שמרחקם לבסיס הבית משתנה ממגרש למגרש.
שחקני ההגנה מפוזרים במגרש, למעט המגיש והתופס שמקומם קבוע.
בדרך כלל עומדים ארבעה שחקני הגנה בין הריבוע לבין הקשת המפרידה בין שני חלקי המגרש, ושלושה עומדים במגרש החיצוני.
בתחילת כל חצי סיבוב, שחקן אחד של ההתקפה על המגרש והוא החובט.
אם וכאשר מצליח החובט להתקדם לבסיס ראשון (או ממשיך לבסיסים נוספים), מחליפו חובט חדש וכך מתווספים שחקני התקפה למגרש.
אם שחקן התקפה נפסל או מגיע לבסיס הבית, יורד מספר שחקני התקפה במגרש.
כאשר חובט נפסל בלי שהגיע לבסיס הראשון, גם אז מחליפו חובט חדש.
רשימה מסודרת של החובטים קבועה מראש על ידי המאמן ולא ניתנת לשינוי, אלא אם מתבצע חילוף שחקנים.
שחקן שהוחלף לא יכול לחזור למשחק.
מהלך מתחיל עם הגשת המגיש, כאשר עליו להקפיד על הנקודות הבאות:
רגל אחת שלו אינה עוזבת את עמדת המגיש בזמן ההגשה.
הכדור נזרק חזק דיו כדי להקשות על החובט לחבוט בכדור בהצלחה.
התופס יוכל לתפוס את הכדור.
הכדור יעבור בתוך "התחום המכשיל" (Strike zone), שהוא מלבן דמיוני מעל בסיס הבית, שצלעו התחתונה היא גובה הברכיים של החובט והעליונה היא גובה תחתית החזה (נקודת האמצע בין הכתפיים לחגורה) של החובט.
השופט עומד מאחורי התופס בזמן ההגשה בין היתר על מנת לבדוק האם הכדור עבר או לא בתוך התחום המכשיל.
במצב הזה יעזוב החובט את הבסיס וינסה להגיע לבסיס הראשון, או במצב אידיאלי, שבו החבטה הייתה חזקה מספיק, להשלים סיבוב שלם.
החובט משלים תנועת חבטה (Swing) אך לא חובט בכדור.
במצב זה, אם התופס תופס את הכדור נרשמת "הכשלה" אחת (Strike) נגד החובט.
שלוש הכשלות והחובט נפסל (Out).
החובט נמנע מלנסות לחבוט או לא משלים תנועת חבטה.
במצב זה, אם הכדור עובר בתוך התחום המכשיל, אז נרשמת הכשלה אחת נגד החובט.
אם הכדור אינו עובר בתוך התחום המכשיל, אז לטובת החובט נרשם "כדור" (Ball).
ארבעה "כדורים" לטובת החובט והוא יכול להתקדם חופשית לבסיס הראשון (ואם שחקן התקפה כבר נמצא בבסיס הראשון אז הוא רשאי להתקדם לבסיס השני וכן הלאה).
אחרי חבטה מוצלחת, רץ החובט נגד כיוון השעון בקו ישר לבסיס הראשון, בזמן ששחקני ההגנה מנסים לתפוס את הכדור הנחבט ושחקני התקפה אחרים יכולים (אך לא תמיד חייבים) לנסות להתקדם לבסיס חדש לפי סדרם המספרי.
ואז ישנם מספר תרחישים אפשריים, וביניהם:
הכדור עף מחוץ למגרש (מעבר לגדר או חומה) בעודו בין שני קווי התחום.
זהו "הום ראן" (Home run), שהוא התוצאה הטובה ביותר מבחינת החובט.
במקרה זה, השחקן שחבט מקיף את כל הבסיסים עד בסיס הבית ויחד איתו כל אחד מהשחקנים שהיו על הבסיסים.
הכדור יוצא מגבולות המגרש לאחר שנגע בקרקע.
התוצאה היא "דאבל אוטומטי" (Ground rule double) ובו כל השחקנים על הבסיסים והחובט מתקדמים שני בסיסים.
שחקן הגנה תופס את הכדור כשעודו באוויר (בין אם בתוך המגרש החוקי או מחוץ לו).
הכדור נוגע בקרקע בעודו בתוך התחום החוקי.
בעקבות זאת, שחקני ההגנה ינסו לתפוס את הכדור מהר ככל האפשר ולפסול את החובט (או שחקן התקפה אחר) לפני שהוא יגיע לבסיס הבא.
שחקן הגנה דורך על הבסיס הראשון כשהוא מחזיק את הכדור ביד לפני שהחובט מגיע בריצה לאותו הבסיס.
שחקן הגנה דורך על הבסיס אליו רץ שחקן התקפה אשר מוכרח לפנות את בסיסו המקורי (למשל, שחקן העומד על הבסיס הראשון בעת חבטה חייב לפנותו כי החובט חייב לרוץ אליו).
במקרה זה, אותו שחקן התקפה נפסל.
שחקן הגנה המחזיק בכדור נוגע בשחקן התקפה כשהוא רץ בין בסיסים.
בדרך כלל קיים שיתוף פעולה בין שחקני ההגנה על מנת להשיג הפסילה לאחר חבטה - למשל, שחקן הגנה אחד תופס את הכדור וזורק במהירות לשחקן ההגנה אחר, השומר על בסיס מתאים.
אם מצליח שחקן התקפה להגיע לבסיס חדש, עליו להחליט האם לנסות להמשיך ולרוץ לבסיס הבא באותו המהלך או להישאר באותו הבסיס, בו הוא בטוח, ולנסות להתקדם במהלך אחר.
חבטה שהביאה את החובט בבטחה לבסיס הראשון נקראת "סינגל" (Single או Base hit), לבסיס השני - "דאבל" (Double) ולבסיס השלישי - "טריפל" (Triple).
קבוצה משיגה נקודה (Run) כאשר אחד החובטים שלה (שמזמן הגעתו לבסיס נקרא Runner) מצליח להקיף את כל הבסיסים ללא פסילה ולהגיע לבסיס האם.
כששלושה שחקני התקפה נפסלים (מכל אחת הסיבות המתוארות לעיל), נגמר חצי סיבוב והקבוצות מתחלפות.
המנצחת היא הקבוצה שהשיגה את מספר הריצות (Runs) הגבוה ביותר במהלך תשעה סיבובים.
משחק בייסבול לא נגמר בתיקו - אם יש שוויון בנקודות לאחר תשעה סיבובים, ימשיכו הקבוצות לסיבובים נוספים (Extra innings) עד אשר יישבר השוויון.
הכשלה (Strike) - מושג המתאר הצלחה של המגיש.
הגשה מכשילה באחת משלוש הצורות הבאות:
החובט מנסה לחבוט ומחטיא את הכדור.
האלה צריכה לעבור מרחק מסוים על מנת שהניסיון יחשב כהכשלה.
אם לא עברה מרחק זה, יחשב הדבר כאילו לא ניסה לחבוט.
המגיש הגיש היטב כדור לתחום המכשיל (Strike zone).
לא משנה אם החובט ניסה או לא ניסה לחבוט בו.
כדור נחבט אל מחוץ לתחום המשחק (Foul ball).
שלוש הכשלות פוסלות את החובט, אולם כדור שנחבט מחוץ לתחום המשחק לא יכול להחשב ככדור מכשיל שלישי ולגרום לפסילת החובט.
הגשה לא מוצלחת (Ball) - כדור שמוגש מחוץ לתחום המכשיל, והחובט אינו מנסה לחבוט בו.
אחרי ארבע הגשות כאלו החובט ניגש חופשי לתחנה הראשונה (נקרא Walk).
גישה חופשית (walk) - גישה חופשית של החובט לתחנה הראשונה לאחר ארבע הגשות לא מוצלחות (Balls) של המגיש, או פגיעה של הכדור שזרק המגיש בחובט.
אם כבר יש שחקן בבסיס הראשון הוא יתקדם לשני, אם יש שחקנים בשני הבסיסים הראשונים שניהם יתקדמו, ואם ישנם רצים בשלושת הבסיסים (Bases loaded) שלושתם יתקדמו והקבוצה החובטת תקבל נקודה (Walked run).
תחום המכשיל (Strike zone) - מעל בסיס הבית, מגובה הברכיים של החובט ועד גובה תחתית החזה (נקודת האמצע בין הכתפיים לחגורה).
פסילה (Out) - פסילה של החובט אם הכדור שלו נתפס באוויר, או אם נפסקו נגדו 3 הכשלות (סטרייקים), או שהוא לא הספיק להגיע לבסיס הראשון לפני שהמגן על הבסיס הראשון דרך עליו כשהכדור בידו.
פסילת אחד מקודמיו של החובט שהגיע כבר לאחד הבסיסים (ה-Runner) נעשית בעיקר על ידי נגיעה בו בכדור כשהוא אינו נמצא על בסיס או העברת הכדור אל הבסיס אליו הוא מנסה להתקדם באותו זמן.
כאשר המגיש זורק הכדור ופוגע בחובט (Hit by Pitch) החובט ניגש חופשי לתחנה הראשונה.
בכל קבוצה משחקים תשעה שחקני שדה.
מגיש (Pitcher) - זורק את הכדור לחובט.
זהו השחקן המרכזי במשחק, הוא עומד במקום מוגבה וזורק את הכדור (מגיש את הכדור) כך ששחקן ההתקפה מהקבוצה היריבה יחמיץ את הכדור או יכה אותו על שחקן מקבוצת ההגנה.
תופס (Catcher) - תופס את הכדור הנזרק על ידי המגיש ומגן על בסיס האם.
עוצר ביניים (Shortstop) - עומד בין הבסיס השני והשלישי.
שלושת שחקני השדה יחד נקראים שחקני "שדה חוץ" (Outfield) והאזור בו משחקים שאר השחקנים נקרא "שדה פנים" (Infield).
שמות נוספים של המשתתפים במשחק:
חובט נבחר (Designated hitter) - תפקיד זה היה קיים רק באמריקן ליג של ה-MLB,אך כיום הוא קיים בשתי הליגות.
שחקן זה לא משחק בהגנה ותפקידו הוא לחבוט במקום המגיש (הסיבה היא שהמגישים מתאמנים בעיקר על הגשות ולא על חבטות, לכן הם בדרך כלל חלשים בתחום זה).
שופט (Umpire) - בכל משחק יש לפחות שופט אחד, העומד מאחורי התופס (Catcher) כדי לראות מקרוב האם הזריקות של המגיש הן מוצלחות (Strikes) או לא (Balls).
בליגות המקצועניות יש גם שופט ליד כל בסיס, כדי לראות מקרוב את מהלכי המשחק, הדורשים הבחנה מקרוב.
בסדרות הפלייאוף של ליגת ה-MLB, מוצבים גם שני שופטים בשדה הרחוק (Outfield) כדי לעמוד מקרוב על תפיסות הכדור של שחקני החוץ.
במקרה של מחלוקת בין השופטים, יכריע השופט הראשי לאותו משחק, העומד מאחורי בסיס הבית.
במקרים מסוימים ישנה אפשרות להשתמש בשידור חוזר בווידאו כדי להכריע במחלוקות.
בבייסבול הסטטיסטיקה מהווה חלק חשוב מאוד במשחק, על פיה נמדדים השחקנים והיא מפורטת מאוד, עד כדי כך שכל מהלך במשחק מחושב לסטטיסטיקה על ידי שופטי סטטיסטיקה מיוחדים.
חבטות (Hits) - מספר הפעמים שהחובט הצליח להגיע בבטחה לבסיס הראשון לפחות.
ממוצע חבטות (Batting Average) - מספר החבטות המוצלחות מתוך מספר הפעמים שהשחקן עלה לחבוט.
רצים שהובאו הביתה (Runs Batted In) - כמה רצים נכנסו הביתה (כלומר זיכו את הקבוצה בנקודה) כתוצאה מהחבטות של השחקן.
הום ראנס (Home Runs) - מספר הפעמים בהם חבט השחקן את הכדור מחוץ למגרש בתחום החוקי ורץ אוטומטית הביתה.
יש גם אפשרות שחובט יצליח לבצע הום ראן מבלי להכות את הכדור מחוץ למגרש, אך זה נדיר מאוד.
הום ראן שווה בין נקודה אחת ל-4 נקודות על פי מספר שחקני ההתקפה בבסיסים השונים.
אם אין שחקנים בבסיסים רק החובט מבצע הקפה ומזכה את קבוצתו בנקודה.
כל שחקן נוסף שהיה באחד הבסיסים, ירוץ לבסיס הבית ויזכה את הקבוצה בנקודה נוספת.
גראנד סלאם היא חבטת הום ראן בזמן שכל הבסיסים היו מאוישים בשחקני הקבוצה של החובט.
הגראנד סלאם מעניק לקבוצה ארבע נקודות.
גנבה (Stolen base) - מצב בו רץ אשר הגיע לאחד הבסיסים אינו ממתין לחבטה של חברו לקבוצה, אלא "גונב" את הבסיס הבא בזמן שהמגיש זורק או מתכונן לזריקה.
ניצחונות (Wins) - מספר המשחקים בהם המגיש נתן לקבוצתו את הניצחון (כלומר, כשהוא עזב את המשחק קבוצתו הייתה ביתרון שנשמר עד סוף המשחק).
מגיש שמתחיל את המשחק יידרש להגיש מספר מינימלי של סיבובים כדי שהניצחון יירשם לזכותו.
דרישה זו אינה קיימת לגבי מגיש מחליף.
שמירות (Saves) - מספר המשחקים בהם נכנס המגיש המחליף למשחק כאשר קבוצתו הובילה בשלושה רצים לכל היותר ולא איבדה את היתרון עד סוף המשחק, את השמירה מקבל רק המגיש המחליף שסיים את המשחק.
ממוצע רצים (Earned Run Average) - כמה נקודות למשחק (לתשעה סיבובים) מרשה המגיש לקבוצה היריבה.
הוצאות (Putouts) - מספר הפעמים בהם שחקן השדה פסל שחקנים מהקבוצה היריבה.
אסיסטים (Assists) - מספר הפעמים בהם נפסל שחקן יריב בעקבות מסירה של שחקן השדה.
בבייסבול, בניגוד לכדורסל למשל, שחקן השדה יקבל אסיסט גם אם לא נפסל שחקן היריב בשל "טעות" של השחקן שאליו נמסר הכדור.
טעויות (Errors) - מקרים שבהם לדעת שופטי הסטטיסטיקה שחקן השדה היה צריך לפסול שחקן יריב אך לא הצליח.
אם שחקן היריב שלא נפסל מצליח להשיג נקודה, זו לא תיזקף לחובת ממוצע הרצים (ERA) של מגיש הקבוצה היריבה.
אחוזי משחק שדה (Fielding Percentage) - אחוזי ההצלחה של השחקן בפסילת שחקני יריב (הוצאות ואסיסטים) מתוך האפשרויות שהיו לו (הוצאות, אסיסטים וטעויות).
הבייסבול פופולרי בארצות אמריקה ובמזרח אסיה.
ביפן, הרפובליקה הדומיניקנית, קובה, פנמה, קוריאה הדרומית ובכמה ארצות אחרות זהו הספורט הפופולרי ביותר.
הבייסבול הוא ענף הספורט הלאומי של ארצות הברית - אף על פי שאחוזי הצפייה הגדולים ביותר למשחק ספורט שמשודר בטלוויזיה, שייכים באופן מסורתי לגמר ליגת הפוטבול - משחק הסופרבול.
ליגת הבייסבול המובילה בעולם היא המייג'ור ליג בייסבול או בראשי תיבות MLB, ומשחקות בה 29 קבוצות מארצות הברית ואחת מהעיר טורונטו שבקנדה.
ה-MLB מחולק לשתי ליגות, אמריקן ליג ונשיונל ליג, אשר בכל אחת מהן שלושה בתים: מזרח, מרכז ומערב.
בסדרת האליפות, הנקראת וורלד סיריס (World Series), מתמודדת אלופת הנשיונל ליג נגד אלופת האמריקן ליג בסדרת הטוב משבעה משחקים.
בנוסף ל-MLB, פועלות בצפון אמריקה ליגות משנה רבות בהן מתחילים מרבית השחקנים את דרכם המקצוענית.
מחוץ לארצות הברית, הליגה הבולטת היא זו של יפן.
כמו כן, קיימת ליטל ליג בייסבול - הליגה לילדים הפועלת במספר מדינות בעולם.
בייסבול היה במשך שנים ענף אולימפי, אך בשנת 2005 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי להוציא את הענף מהתוכנית של האולימפיאדה שנערכה בשנת 2012 בלונדון.
החלטה זו נתקבלה בעיקר בשל העובדה שהשחקנים הטובים ביותר של כל המדינות משחקים ב-MLB – שמשחקיה נערכים, כמו האולימפיאדה, בחודשי הקיץ.
סיבה נוספת היא שההקפדה על בדיקות לגילוי שימוש בסמים והענישה של מי שנתפסים ב-MLB אינה מחמירה כמו בספורט האולימפי.
עם זאת באולימפיאדת טוקיו שב בייסבול, חד פעמית, לאולימפיאדה.
הענף צפוי להיות חלק מהמשחקים האולימפיים בשנת 2028 בלוס אנג'לס.
בשנת 2006 נערכה אליפות העולם הראשונה.
16 נבחרות שיחקו באליפות בארבעה בתים בשיטת ליגה של סיבוב אחד.
שני בתים שוחקו בארצות הברית, אחד ביפן ואחד בפוארטו ריקו.
שתי הראשונות מכל בית עלו לבתי רבע הגמר (ארבע קבוצות בכל בית) שנערכו גם הם בשיטת ליגה: האחד בארצות הברית והשני בפוארטו ריקו.
לחצי הגמר עלו שתי הראשונות מכל בית.
משחקי חצי הגמר והגמר נערכו באצטדיון 'PETCO Park' שבסן דייגו, קליפורניה.
באופן מפתיע הזוכה הייתה יפן שהביסה בגמר את קובה.
בחצי הגמר ניצחה יפן את קוריאה הדרומית שלא נוצחה עד לאותו משחק וכבר ניצחה את יפן פעמיים באליפות (בכל אחד מהסיבובים המוקדמים).
יפן כבר הייתה עם רגל אחת מחוץ לתחרות לאחר שהפסידה לארצות הברית ולקוריאה הדרומית בבית רבע הגמר, אך בשל הפסד מפתיע של ארצות הברית למקסיקו במשחק שבו הייתה חייבת לנצח עלתה יפן לחצי הגמר במקום האמריקאים.
ביינברדיג' קולבי היה משפטן אמריקאי, ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית של ארצות הברית, שכיהן כמזכיר המדינה בשלהי כהונתו של וודרו וילסון.
קולבי נולד בסנט לואיס, מיזורי וסיים את לימודיו בויליאמס קולג' ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.
הוסמך לעריכת דין במדינת ניו יורק.
בשנים 1901–1902 היה קולבי חבר בית הנבחרים למדינת ניו יורק.
הוא עסק במשפטים ועבד בעריכת דין.
בשנת 1917 מונה לעוזר לשר המשפטים האמריקני לענייני חוק הסחר החופשי.
באותה שנה נשלח קולבי כנציג הממשל לכינוס מדינות ההסכמה שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
במרץ 1920 מונה קולבי למזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלתו של הנשיא וודרו וילסון.
כהונתו נמשכה כשנה, לאחריה הסתיימה כהונתו של וילסון, ובמהלכה הציג קולבי חזית אחידה עם הנשיא ותמך במדיניותו בעת שוילסון סבל מקשיים בריאותיים ושבץ.
קולבי תמך בחבר הלאומים בשלביו הראשונים והיה הראשון בממשל האמריקני שלא הכיר באופן רשמי ברוסיה הקומוניסטית (אי ההכרה נמשכה עד 1933).
לאחר סיום כהונתו חזר קולבי לעסוק בעריכת דין.
בשנים 1921–1923 הוא הועסק במשרד עורכי הדין של וודרו וילסון.
בייסינגסטוק היא עיר בצפון מזרח מחוז המפשייר שבדרום אנגליה.
היא משתרעת לאורך עמק במקורות הנהר לודון.
העיר מצויה כ-77 ק"מ דרומית-מערבית ללונדון, 48 ק"מ צפונית לסאות'המפטון ו-25 ק"מ דרום-מערבית לרדינג.
מבחינה פוליטית, בייסינגסטוק היא חלק מאזור בייסינגסטוק ודין (שלו 155,400 תושבים) ויש לה נציג אזורי בפרלמנט הבריטי.
בייסינגסטוק נחשבת לעיר מבוססת יחסית ויש בה אחוז אבטלה נמוך.
נמצאים בה בין היתר המרכז הארצי של "איגוד הרכב הבריטי" (Automobile Association), חברת ההשקעות Sun Life Financial, חברות תרופות כמו Shire וחברות רכב, ביטוח ואלקטרוניקה.
ביין הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC של DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman: Vengeance of Bane #1 מינואר 1993 ונוצרה על ידי צמד הכותבים צ'אק דיקסון ודאג מנץ' והמאייר גראהם נולן.
ביין נולד בכלא באי הקריבי הבדיוני סנטה פריסקה, שם הוא נכלא מאז לידתו עקב פעילות אביו כמהפכן ועבר ניסויים בסטרואיד-על המכונה "ארס" המעניק לו כוח פיזי עצום.
הוא בילה את מרבית שנות נעוריו בכלא בקריאת ספרים, מדיטציה ואימון פיזי, ועם השנים הפך ללוחם מיומן וגאון טקטי.
ביין נחוש להביס את גיבור-העל באטמן כדי להוכיח את עצמו, ואף הצליח בכך כאשר שבר את גבו, ובכך נודע כ"האיש ששבר את העטלף".
בהמשך נודע כראש ארגון פשע בינלאומי, שכיר חרב, סוכן ממשלתי ואף דיקטטור לזמן מה.
ביין היה חבר בקבוצות יחידת המתאבדים, ששת הסודיים והחברה הסודית של נבלי-העל.
דמותו של ביין מדורגת במקום 34 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים בכל הזמנים, לפי אתר IGN.
את דמותו של ביין בסרט הלייב אקשן "באטמן ורובין" גילם המתאגרף רוברט סוונסון.
את דמותו בסרט "עלייתו של האביר האפל" גילם השחקן טום הארדי.
את דמותו בסדרה גות'האם גילם אותו השחקן שיין וסט.
ביין נולד ברפובליקה הקאריבית הבדיונית סנטה פריסקה בכלא פנה דורה.
אביו, אדמונד דוראנס, היה מהפכן שהצליח להימלט ממערכת המשפט המדינית.
הממשלה המושחתת החליטה שהילד ירצה את מאסר העולם של אביו, ולכן העביר ביין את ילדותו בסביבת הכלא הלא-מוסרית.
חיי הכלא הקשים מלמדים אותו לאמן ולחשל את גופו, להחכים ולקרוא כמה שיותר ספרים.
הוא בילה את זמנו הפנוי בחדר הכושר של בית הכלא, פיתח סגנון מדיטציה משלו ולמד לדבר אנגלית, ספרדית, פורטוגזית ולטינית באופן שוטף.
הוא מוצא בין כותלי הכלא מורים רוחניים, החל מאסירים קשוחים וכלה בכומר ישועי מזדקן, ממנו אף מקבל ככל הנראה חינוך משמעתי.
בחלומותיו, ביין מעונה בידי יצור מפלצתי דמוי עטלף, דבר הגורם לו לפתח קירופטופוביה - פחד מעטלפים.
את הרצח הראשון שלו ביצע ביין בגיל שמונה, כשדקר פושע שביקש להשתמש בו כמקור מידע על הכלא.
בסופו של דבר, מבסס ביין את מעמדו והופך למלך הבלתי-מעורער בכלא.
שליטי הכלא שמים לבם לכך, ומשתמשים בו כשפן ניסויים לסם חדש ונסיוני בשם "ונום" שהרג את כל נושאי המחקר הקודמים.
הניסוי כמעט והורג את ביין בתחילה, אך הוא שרד ומוצא כי הסם מעצים את כוחו הפיזי, וכי עליו לקחתו מדי 12 שעות או שיסבול מתופעות לווי חמורות.
מעט אחר הניסויים, נמלט ביין מהכלא יחד עם שותפיו לפשע טרוג, זומבי ובירד (דמויות המבוססות על הלהקות הטרוגס, הזומביס, והבירדס ואשר נועדו לחקות את שלושת עוזריו של דוק סאבאג').
שאיפתו הגדולה היא להרוס את באטמן, עליו שמע סיפורים בזמן שהותו בכלא.
הוא מוקסם מהעיר גות'אם סיטי - אשר ככלא פנה דורה זהו מקום בו הפחד שולט, אם כי בגות'אם הפחד הוא באטמן.
ביין משוכנע שהעטלף הדמוני הרודף את חלומותיו מילדותו הוא התגלמותו של הבאטמן.
לכן, הוא מאמין שהגורל הצליב את דרכיהם למסלול התנגשות.
ביין מבין שהגישה הישירה לעימות עם באטמן אינה יעילה, לכן הוא משמיד את קירות בית החולים לחולי נפש ארקהם אסיילום ומאפשר לנבלי-העל היריבים של באטמן - הג'וקר, דו-פרצוף, איש החידות, הדחליל, הכובען המטורף, ויקטור זאס והפיתום בין היתר - להימלט לתוככי גות'אם.
כתוצאה מכך, נאלץ באטמן להעביר את שלושת החודשים הבאים במרדף אחר הפושעים.
הוא נותר תשוש ובשובו לאחוזת ויין, ביין אורב לו (לאחר שהסיק את דבר זהותו הסודית).
הוא תוקף אותו במערת העטלף, מביס אותו ומנחית עליו את המכה הניצחת - שובר את גבו ומותיר אותו נכה בארבעת גפיו.
שעה שביין מבסס את עצמו כשליט העולם התחתון בגות'אם, ברוס וויין מעביר את נטל הבאטמן לז'אן-פול ואלי, שידוע כעזראל.
אולם, ואלי כבאטמן הופך אלים ביותר וחסר רחמים, הנותן לנבל אבאטויר ליפול אל מותו.
הוא אף מסרב להכיר ברובין כשותפו, ומשתמש בחליפת שלד חיצוני מתוחכמת כתחליף לחליפת העטלף, ומביס בעזרתה את ביין בסוף קשת הסיפור.
הוא קורע מעל ביין את הצינורות ששואבות את הסם ונום לתוך דמו, מה שגרם לו להיכנס לתסמונת נסיגה.
לאחר מכן, ואלי מכה בו ללא רחם החלוש ומותיר אותו עם פציעות מרובות.
בֵּייפְּיָאוֹזָאוּרוּס (שם מדעי: Beipiaosaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני שחי בתור הקרטיקון, לפני 124.6 מיליון שנה מזמננו.
פירוש שמו הוא "לטאת בייפיאו" (Beipiao), עיר בליאונינג שבצפון-מזרח סין.
מאובניו התגלו בשנת 1999 בידי החוקר שו שינג וצוותו בתצורת יישיין.
הבייפיאוזאורוס היה דינוזאור באורך 2.2 מטרים עם ראש קטן וזרועות בעלות טפרים גדולים.
היו לו נוצות קצרות שכיסו את גופו ונוצות ארוכות על גפיו.
ולפני גילוי היוטירנוס הוא נחשב הגדול שבדינוזאורים מכוסי הנוצות.
הפה שלו היה חסר שיניים וייתכן שהוא ניזון מעלי עצים אותם קטף בעזרת זרועותיו.
בייסיק הוא סרט פעולה-מסתורין גרמני-אמריקני שבויים על ידי ג'ון מק'טיירנן בכיכובם של ג'ון טרבולטה וסמואל ל.
בתחילת הסרט שישה צוערים בקורס של יחידת הריינג'רס וסמל האימונים שלהם ניית'ן ווסט (מגולם על ידי סמואל ל.
ג'קסון) יוצאים לתרגיל באש חיה ביום המתים בג'ונגל שליד תעלת פנמה.
במהלך התרגיל מתחוללת סערת הוריקן.
לאחר שלא יצרו קשר עם הבסיס במשך שש שעות, יוצא מפקד הבסיס קולונל ויליאם סטיילס (מגולם על ידי טים דיילי) לחפש אותם.
תוך כדי החיפושים, נצפה סמל ריי דנבאר (מגולם על ידי בריאן ואן הולט) כאשר הוא סוחב על גבו את סגן ליויי קנדל (מגולם על ידי ג'ובאני ריביסי) תוך כדי ניהול קרב יריות עם סמל מיולר (מגולם על ידי דאש מיהוק).
דנבאר יורה ופוגע במיולר והמסוק מצליח לחלץ אותו ואת קנדל הפצוע.
קנדל נלקח לניתוח ואילו דנבאר נעצר ומובל לחקירה.
הארדי הושעה לאחר שקיבל פרסום שלילי בעיתון כאשר עבריין הפיץ עליו שקרים שהוא לקח שוחד, ולכן הוא מסכים לעזור לחברו.
אוסבורן אינה רוצה שהארדי יתערב בעבודתה ויחסה אליו עוין.
בתחילה דנבאר אינו מוכן לדבר בבקשו חייל ריינג'ר מבסיס אחר.
הארדי מערים עליו ומשכנעו לדבר לפני שהוא חושף בפניו כי הוא חייל ריינג'ר לשעבר ואף שירת תחת פיקודו של סמל ווסט.
הארדי ודנבאר משווים סיפורים המתארים את ווסט כקשוח, חסר רחמים ואכזר שאינו מהסס לגרום ל"תאונת אימונים" לאלו שאינם ראויים בעיניו ומסרבים לפרוש מן הקורס.
דנבאר מגלה כי הייתה איבה גלויה בין ווסט לצוער שחום עור בשם פייק (מגולם על ידי טיי דיגס) שווסט שנא ללא סיבה.
הריינג'רים יצאו לאימון מפרך במיוחד בשם "גיהנום ירוק" - בו התאמנו הצוערים כ-20 ימים, הלכו כ-40 קילומטרים ביום עם מטען של 40 קילוגרמים על גבם.
ווסט המשיך להתנכל לפייק ואמר לו שנשקו של חייל הריינג'ר הוא מוחו ועשתונותיו וטוען כי לפייק אין תחמושת.
ווסט פקד על פייק להוריד את התרמיל שלו ואז זרק אותו במורד מדרון תלול במיוחד, ואמר לו לשוב בחזרה ולטפס בשנית עם התרמיל.
דנבאר אמר שזה הפריע לחיילים רבים, אפילו למיולר, שהיה גזען והשרה תחושה שלא נוח לישון לידו.
מייד לאחר האימון פקד ווסט על חמישה חיילים: נונייז, מיולר, דנבאר, קנדל וקסטרו להיכנס למסוק כדי להגיע לתרגיל מהולל.
פייק מביע את מחאתו ומקבל אף הוא הוראה להצטרף לתרגיל.
התרגיל הוא באש חיה ומטרתו היא להסתובב בג'ונגל ולירות במטרות ולאחר מכן להגיע לבונקר שנמצא במעבה היער, תוך כדי הסופה המשתוללת.
טעמו של ווסט לאימון הוא שחיילי ריינג'ר אינם מחכים למזג אוויר טוב כדי לתקוף.
הארדי ואוסבורן מסיקים כי לפייק הייתה טינה כנגד ווסט ודנבאר מסרב לומר עוד מילה.
אוסבורן והארדי מגיעים לבית החולים לאחר שליווי קנדל, בנו של גנרל ג'ונתן קנדל מן המטות המשולבים, מתאושש מן הניתוח.
בבית החולים הם פוגשים את ד"ר פיטר וילמר (מגולם על ידי הארי קוניק ג'וניור) שאף הוא שירת עם הארדי וסטיילס.
מתברר כי לווילמר ולאוסבורן היה רומן בעבר.
קנדל לא מוכן לשתף פעולה ומדבר בצורה מעורפלת וערטילאית ומתחמק משאלותיהם.
הארדי מטיח בו כי הוא אינו יודע מה דנבאר כבר סיפר להם ורק אז ניאות קנדל לדבר.
קנדל מגלה לאוסבורן והארדי כי הוא הומוסקסואל ואביו הגנרל ביקש מסטיילס להשתיק שערורייה בה התגלה כי ניהל רומן עם צעיר מקומי ובד בבד העביר אותו לקורס הריינג'רים תחת ווסט.
ווסט לא אהב את ההתערבות החיצונית הזו וניסה לגרום לקנדל לפרוש.
בתחילה על ידי שגילה לכולם שהוא הומוסקסואל ובתרגיל הרטוב סימן תנועת איום בצורת ירי אקדח עם ידו.
קנדל טוען כי היה מבועת וחשש לחייו.
ווסט ציוות את מיולר עם דנבאר, נונייז עם פייק ואותו עם קסטרו והיה בטוח כי הוא זה שאמור לגרום לו לתאונת אימונים.
הם שמעו יריות ופיצוץ רימון זרחן וראו את גופתו של הסמל ווסט מפוחמת, שם פגשו את נונייז שהופרדה מפייק שהיה בן הזוג שלה.
קסטרו תיחקר את נונייז שלא שיתפה פעולה וניכר כי היא חיפתה על פייק.
הם הגיעו לבונקר, שם פגשו שם את מיולר ודנבאר שסיימו את התרגיל ראשונים.
הם מבינים כי רוצחו של הסמל ווסט פוצץ רימון זרחן ולכן כל אחד מציג את רימון הזרחן שלו.
מייד לאחר מכן נכנס פייק לבונקר והודיע כי הוא רצח את ווסט.
קנדל סבור כי פייק התוודה כי ציפה לתמיכתם של חבריו הלוחמים, אך הללו כפתו אותו.
קנדל ממשיך ואומר כי פייק ניסה לשכנעו להרוג את מיולר ונונייז ולשכנע את דנבאר וקסטרו להפליל אותם ברצח ווסט ולתמוך בהם.
כך הם יראו כגיבורים שהרגו את רוצחי מפקדם, וכל שעליהם לעשות הוא לספר את הסיפור בצורה נכונה.
קנדל טוען כי הוא סירב לפייק, אך הלה דיבר מאוחר יותר עם דנבאר, זה הוציא אקדח מתיקו וכיוון אל מיולר הרדום.
מיולר התעורר ובין השניים התפתח קרב שמהר מאוד התדרדר ליריות.
דנבאר הרג את קסטרו, שרפלקס המוות שלו הרג את נונייז ופייק ופצע את קנדל.
דנבאר סחב את קנדל על גבו ומיולר הזועם רדף אחריהם עד שדנבאר פגע בו.
סטיילס מבקש מהארדי לחלץ הודאה חתומה מדנבאר כדי לסגור את הגולל על הפרשה.
הארדי ואוסבורן מתעמתים עם דנבאר בשנית.
הארדי מטיח בו כי קנדל טען כי הוא שיתף פעולה עם פייק.
דנבאר אומר כי קנדל משקר וכי הוא לא ירה בווסט.
הארדי מבחין כי קנדל אמר שווסט נהרג מפגיעת רימון זרחן ואילו דנבאר אמר שהוא נורה.
דנבאר טוען כי מיולר צוות עם פייק, קנדל עם קסטרו והוא עם נונייז.
קסטרו ומיולר סחרו בסם הנקרא "קוקטייל קרב" המפיג את כאבי האימונים ומחדד את המוח העייף.
ווסט גילה על כך ומיולר פוצץ רימון זרחן כדי למשוך את ווסט ואז הרג אותו בשיתוף עם קסטרו.
פייק טוען כי מיולר כנראה גנב את רימון הזרחן שלו במסוק והפיל עליו את האשמה.
פייק הכפות הפציר בדנבאר לשחרר אותו.
הוא היה זה שסיפר לדנבאר על הסמים ומראה לו את צלקות הזריקות.
הוא הודה שהוא שנא את ווסט, אך לא מספיק כדי להיות "רוצח ארור".
הוא שאל אותו כיצד נראתה גופתו של ווסט ודנבאר אמר כי פלג גופו העליון נראה "כמו המבורגר".
פייק הסביר כי זהו סימן של ירי מטווח קרוב, לא של פגיעת רימון זרחן.
הוא גם ביאר כי הרוצח היה צריך להיות מכוסה בדם וציין כי מיולר הגיע לבונקר ללא חולצה שכנראה כוסתה בדם לאחר הירי ואילו חולצתו של פייק הייתה ללא רבב.
רימון הזרחן של פייק היה חסר ופייק הסביר כי מיולר כנראה גנב את הרימון ממנו במסוק.
דנבאר כמעט ושחרר את פייק אך הדבר התגלה.
פייק שהבין כי זמנו קצר החליט להאשים את מיולר ברצח הסמל וצעק כי הוא נפטר מחולצה מגואלת בדם.
מיולר אמר כי הוא זרק את חולצתו כי היא הייתה רטובה, אך קנדל הבין כי זהו תירוץ וכי חולצה רטובה עדיפה מלהיות ללא חולצה בכלל.
פייק לחץ על מיולר והודיע לו כי הוא נתון במעצר צבאי, צעק כי הוא יואשם ברצח וכי הוא ראה אותו הורג את הסמל.
מיולר שלף אקדח וירה בראשו של פייק.
דנבאר ההמום שלף את נשקו והתברר כי קסטרו, נונייז ומיולר פועלים יחדיו.
ברק הכה, קרב יריות התפתח ודנבאר ירה בקסטרו שרפלקס המוות שלו הרג את נונייז ופצע את קנדל.
דנבאר מוציא מכיסו זוג מזרקים מלאים ואומר להם לתחקר את יצרן הסמים, בחור בשם וילמר.
אוסבורן והארדי חוזרים לבית החולים כדי לתחקר את וילמר.
וילמר מכחיש ומקניט את אוסבורן.
אוסבורן שוברת את אפו של וילמר ומאיימת עליו אם לא יודה.
וילמר המפוחד מספר כי הוא שכנע את מיולר וקסטרו להיות מפיצי הסם לחיילים ואילו הוא ידאג שתוצאות בדיקות הסמים האקראיות שמבצעים לחיילים יצאו נקיות.
וילמר נעצר וסטיילס פוקד על אוסבורן והארדי לא לדבר שוב עם קנדל.
הארדי ואוסבורן מפרים את פקודתו של סטיילס ומתעמתים עם קנדל.
קנדל שוב טוען שדנבאר משקר וכי הוא האשם, אך התנהגותו מוזרה מאוד.
אוסבורן אומרת לו שמיולר ירה בווסט בדם קר.
קנדל טוען כי הוא אינו זוכר את זה כלל, למרות שהוא לא פוסל את האפשרות, מפני שמיולר היה טיפוס שלא נוח לישון לידו.
אוסבורן מבינה כי קנדל ודנבאר תיאמו גרסאות.
קנדל מתחיל לדמם מן האוזניים וכשאוסבורן מבחינה כי משהו אינו כשורה, כמות עצומה של דם פורצת מפיו.
השניים מזעיקים עזרה, אבל קנדל שיודע שזמנו אזל כותב בדמו על ידה של אוסבורן.
קנדל נפטר ואוסבורן אומרת להארדי כי הוא התלוצץ על האינסוף עד הרגע האחרון ומראה להארדי כי הוא צייר על ידה את הסימן .
הבלחה של הבנה מופיעה על פניה והיא מראה להארדי כי קנדל בעצם צייר על ידה את הספרה 8 כמו בפתק של דנבאר.
הארדי טוען שהוא לא יודע מה פשר הדבר ואוסבורן המתוסכלת נאבקת איתו.
הקרבה בין השניים גורמת להארדי לספר לאוסבורן כי שכשהוא דיבר עם סטיילס בתחילה, סטיילס סיפר לו כי קבוצה של ריינג'רים לשעבר שהתאמנה תחת ווסט הפכו לסוחרי סמים.
הקבוצה הזו נקראת "סעיף 8".
סטיילס רותח מזעם על הארדי ואוסבורן על שדיברו עם קנדל לאחר שהוא הורה להם במפורש לא לעשות זאת.
הוא מדיח את אוסבורן מתפקידה, מסלק את הארדי מהבסיס ואומר לשניים שהחקירה הסתיימה וכי וילמר ודנבאר עומדים לצאת מן הבסיס בטיסה.
אוסבורן והארדי חוזרים למעצר, שם וילמר מבחין כי יש ביניהם קרבה.
הוא מעיר באגביות כי הוא ופייק יחלקו את הטיסה.
הארדי מתקן אותו ואומר לו כי דנבאר יחלוק איתו את הטיסה ואילו וילמר אומר לו כי ריי דנבאר הוא שחור.
הם מבינים כי פייק החליף את דיסקיות הזיהוי שלו ושל דנבאר וכי הוא היה זה ששנא את ווסט, שנכפת בבונקר וכי כנראה הוא החליט להרוג את כל האחרים.
השניים נוסעים למסלול הטיסה בבסיס.
הארדי אחוז אמוק, מפיל את פייק, מכוון אקדח לרקתו, יורה באוויר, לופת את פייק ומקרב את ראשו בצורה מסוכנת אל להבי מדחפי המטוס.
פייק מתמוטט מן החוויה הקשה וניאות לומר את האמת.
הוא מספר להארדי, אוסבורן וסטיילס כי ווסט גילה כי כולם מבריחי קוקאין והחליט להתעמת איתם בבונקר.
לאחר מרדף וקרב, הרג ווסט את נונייז, דנבאר וקסטרו.
קסטרו פצע את קנדל, ומיולר הרג את ווסט, ונורה על ידי פייק.
פייק נותן להם את המספר הסידורי של תיבת ציוד רפואי המיועדת להישלח לארצות הברית, ומכילה את הקוקאין.
אוסבורן שולחת שוטרים צבאיים להביא את התיבה והסמים מתגלים.
פייק שואל את הארדי האם הוא השיג את מה שרצה, והארדי אומר לו שלא.
במשרדו של סטיילס, הוא מודה לחברו משכבר הימים על עזרתו בפתירת התעלומה.
הארדי שואל אותו מדוע ווסט לא פנה אליו בנוגע לסחר בסמים?
הוא מסיק כי ווסט אכן פנה אליו ודיווח לו כי וילמר והריינג'רים מבריחים קוקאין לארצות הברית ואילו סטיילס פקד על מיולר וקנדל להרוג את ווסט במהלך אימון.
סטיילס צוחק, מכחיש ואומר כי הארדי לא יכול להוכיח שום דבר.
הארדי צוחק גם הוא ואומר כי אין לו צורך להוכיח דבר וכי חוקרי המשטרה הצבאית יעשו זאת.
סטיילס מרצין ומציע להארדי שליש מרווחי הסמים.
סטיילס חושב כי הכתבה בעיתון על הארדי נכונה וכי הוא יסכים לשוחד, אך הארדי מסרב בנימוס ואומר לו כי הוא יחשוב על זה.
הארדי מסתובב ללכת וסטיילס שולף אקדח, אך נורה בידי אוסבורן.
אוסבורן המעורערת מספרת את כל שקרה לחוקרי המשטרה הצבאית.
הארדי מבקש להיפגש איתה, מרגיע אותה אומר לה שהיא פעלה נכון וכל שעליה לעשות הוא לספר את הסיפור נכון.
אוסבורן מזהה כי הארדי תיאם גרסאות עם פייק.
היא מסיקה כי הוא סוחר הסמים וכי הוא רצח את ווסט.
אוסבורן עוקבת אחרי הארדי מחוץ לבסיס.
היא רואה את הארדי נפגש עם פייק וממשיכה במעקב אחר השניים.
היא לבסוף מגיעה למבנה בו יושבים הארדי, פייק, קסטרו, נונייז ודנבאר.
הארדי נראה מודע לכך שהיא עקבה אחריהם ומתבדח כי אם היא לא אוהבת את המוזיקה שמנגנים, הם יחליפו אותה.
היא שואלת את הארדי מדוע הוא רצח את ווסט.
אז מופיע ווסט מאחוריה ושואל אותו מדוע היא מכוונת אליו אקדח.
ווסט גילה על סחר הסמים של מיולר וקנדל בבסיס.
הוא פנה אל סטיילס וזה לא עשה דבר, רק הורה למיולר וקנדל לרצוח אותו במהלך אימון.
ווסט פנה להארדי בבקשה לעזרה.
הארדי הגיע לפנמה והוא ווסט הכניסו לאימוני הריינג'רים את נונייז, קסטרו, דנבאר ופייק כדי לפקח על מיולר וקנדל.
שתיקתו של "דנבאר/פייק" הייתה מתוכננת.
הוא אמר שידבר רק עם ריינג'ר אחר כדי שסטיילס יזמן את הארדי לבסיס, בידיעה שאם המוניטין המפוקפק שהודבק לו בעיתונים נכון, הוא יקנה את שיתוף הפעולה שלו בכסף.
מיולר נהרג כשניסה להרוג את פייק וקנדל הושתק על ידי סטיילס.
מתברר כי כל השמות של הריינג'רים הם בדויים וכי הם חברי "סעיף 8" ומטרתם היא להטיל אימה בלב סוחרי הסמים בפנמה.
הארדי מציע לאוסבורן להצטרף אליהם.
הסרט קיבל ביקורות שליליות מאוד.
האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 21%, המבוססת על ידי 141 מבקרים.
המבקר רוג'ר איברט אמר על הסרט כי הוא "אינו סרט שיכול להיות מובן" וש "אם אראה אותו שוב ושוב, אולי אצליח להבחין בהיגיון בו, אבל הבעיה היא שהסרט אינו שווה צפייה פעמיים והיה מוטב לבצע את העבודה בפעם הראשונה".
בייסבול הוא ענף במשחקים האולימפיים שהיווה חלק מהתוכנית האולימפית בין אולימפיאדת ברצלונה (1992) לאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
הענף הופיע שוב באולימפיאדת טוקיו (2020).
ענף הבייסבול לא התקיים באולימפיאדת פריז (2024), אך יחודש באולימפיאדת לוס אנג'לס (2028).
בתחרויות משתתפות נבחרות של גברים בלבד, בעוד נשים מתחרות בסופטבול.
עוד בטרם נכלל הבייסבול בתוכנית האולימפית, נערכו משחקי ראווה ב-8 אולימפיאדות: אולימפיאדת סנט לואיס (1904), אולימפיאדת סטוקהולם (1912), אולימפיאדת ברלין (1936), אולימפיאדת הלסינקי (1952), אולימפיאדת מלבורן (1956), אולימפיאדת טוקיו (1964), אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואולימפיאדת סיאול (1988).
בשש האולימפיאדות הראשונות נערך משחק בודד, בשלוש מהן הוא כלל משחק של נבחרת ארצות הברית מול הנבחרת המקומית (נבחרת בסטוקהולם, נבחרת במלבורן ונבחרת בטוקיו).
בשתי האולימפיאדות האחרונות נערך טורניר מלא, בהשתתפות 8 נבחרות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) נכלל לראשונה הבייסבול באופן רשמי בתוכנית האולימפית.
8 נבחרות השתתפו בטורניר, ובשלב זה הורשו להשתתף רק שחקנים חובבנים.
כל הנבחרות שיחקו זו מול זו בבית מוקדם, ולאחר מכן ארבע הנבחרות הראשונות העפילו לחצי הגמר בשיטת הצלבה (הראשונה מול הרביעית והשנייה מול השלישית).
המנצחות בחצאי הגמר העפילו למשחק הגמר, והמפסידות שיחקו על המקום השלישי.
נבחרת הייתה האלופה האולימפית הראשונה, לאחר שגברה במשחק הגמר על .
היא זכתה בתואר האולימפי גם באולימפיאדת אטלנטה (1996), לאחר ניצחון על , בעוד שהמארחת, , הסתפקה במקום השלישי.
באולימפיאדת סידני (2000) הותרה לראשונה השתתפותם של שחקנים מקצוענים, אם כי אף שחקן מהמייג'ור ליג בייסבול לא השתתף במשחקים.
לאחר שתי זכיות רצופות של קובה בתואר האולימפי, גברה עליה נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר.
נבחרת ארצות הברית נעדרה מאולימפיאדת אתונה (2004) לאחר שהודחה במפתיע בידי נבחרת בשלב המוקדמות (מקסיקו עצמה אף היא לא השתתפה במשחקים, לאחר שהודחה בידי ).
קובה שבה וזכתה בתואר האולימפי, לאחר שגברה בגמר על נבחרת .
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך טורניר בייסבול אולימפי.
האלופה האולימפית הייתה , שגברה במשחק הגמר על נבחרת קובה.
הוועד האולימפי הבינלאומי החליט שלא לכלול את הענף באולימפיאדת לונדון (2012).
הכללתו מחדש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נבחנה מחדש, אך הוועד האולימפי בחר ברוגבי שביעיות.
בעקבות הפופולריות של ענף הבייסבול ביפן, והזמנת המדינה המארחת בידי הוועד האולימפי הבינלאומי לשלב אירועי ספורט נוספים באופן חד-פעמי, נכלל הענף באולימפיאדת טוקיו (2020).
בטורניר האולימפי בטוקיו השתתפו שש נבחרות: ארצות הברית, קוריאה הדרומית, ישראל, מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית והמארחת יפן שעלתה באופן אוטומטי.
בטורניר זכתה נבחרת יפן לאחר שניצחה את נבחרת ארצות הברית 2–0 במשחק הגמר.
אולימפיאדה מדליית זהב מדליית כסף מדליית ארד מקום רביעי אולימפיאדת ברצלונה (1992) אולימפיאדת אטלנטה (1996) אולימפיאדת סידני (2000) אולימפיאדת אתונה (2004) אולימפיאדת בייג'ינג (2008) אולימפיאדת טוקיו (2020)
בייץ' (בפולנית: Biecz; ביידיש: בייטש) היא עיירה במחוז גורליצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדת נהר רופה (Ropa), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
התיעוד הראשון ליישוב הוא מראשית המאה ה-11. באמצע המאה ה-13 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר אושרו בשנת 1363 בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין.
בשל מיקום העיירה בנתיב מסחר מרכזי בין פולין והונגריה, נעשתה בייץ' למרכז מסחרי לתעשיית האריגה והבורסקאות האזורית, ואף שימשה כעיר מלוכה.
עד סיפוח אזור העיירה לקיסרות האוסטרית בסוף המאה ה-18, נאסר על יהודים להתיישב בעיירה, ולסחור בימי השוק בה.
עם התיישבות יהודים בעיירה, תרמו עד מהרה להתפתחותה הכלכלית, וקהילת היישוב, שהייתה כפופה תחילה לקהילת ז'שוב, נעשתה לעצמאית בשלהי המאה ה-18. בשנת 1905 פרצה בעיירה שרפה, שהעלתה באש חלק מבתי היהודים, ובהם בית הכנסת המקומי.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהן כרב הקהילה האדמו"ר משה יהודה ליב שפירא משושלת חסידות מונקאץ'.
אחריו כיהן הרב אהרן הורוביץ משושלת חסידות דז'יקוב, ואת מקומו מילא חתנו, הרב יששכר דב הלפרין, שכיהן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
מעת לעת נערכו ביהודי העיירה פרעות מצד האוכלוסייה הפולנית, ובשנת 1912 קרא הכומר המקומי לחרם על עסקי היהודים ביישוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה רבים מיהודיה, ומצבם הכלכלי של היהודים שנותרו בה החמיר.
עם תום המלחמה, ערכו חיילי הצבא הכחול מעשי ביזה והתעללות ביהודי העיירה.
הקהילה היהודית בעיירה השתקמה באמצעות ארגוני עזרה הדדית ובסיוע הג'וינט.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה סניפי הציונים הכלליים, המזרחי, התאחדות והרוויזיוניסטים, לצד תנועות הנוער עקיבא והשומר הצעיר.
כמו כן, פעל בעיירה בית ספר עברי משנת 1920, ופעלה בה אגודת ישראל.
בתקופה זו נמנו בעיירה כ-850 יהודים, כשישית מסך תושביה.