tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שלדון הראה גם חיבה וטוב לב כלפי בעלי חיים.
עמדותיו של שלדון כלפי כסף מעורבות.
הוא אמר פעם שהוא היה מעדיף לחיות לבד, אבל לא יכול להרשות לעצמו את שכר הדירה.
עם זאת, הוא גם מחזיק אלפי דולרים מוסתרים בדירה, והוא אומר שכל הוצאותיו הן רק 46.9% מכלל הכנסותיו לאחר ניכוי של מס הכנסה.
שלדון טוען שהכסף שהוא מחזיק הוא כסף שהוא לא צריך, מכיוון שהדברים שהוא רוצה לקנות לא הומצאו עדיין.
כמו שפני למדה, הוא מוכן להלוות כסף לחבריו ואינו מוטרד מכך.
שלדון רוצה יותר מימון בעבודה למחקרים שלו לא מצליח להבין מדוע חבריו לא יפוטרו, כך שיותר כסף יוענק לו מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה.
שלדון מוציא כסף על הנוחיות האישית של המשרד שלו, אבל הוא מסרב להוציא כסף עבור שולחן לראג'.
שלדון לא בוטח בבנקים, מתוך אמונה ש"כאשר הרובוטים יקומו, כספומטים יובילו את ההסתערות".
בניגוד לאמו הדתיה האדוקה ולחינוך הנוצרי האדוק שעבר, לשלדון אין כל עניין בדת ואף מגלה אליה יחס עוין.
הוא נוטה להתעלם או להביע סלידה מחגיגות דתיות, כגון חג המולד, וממהר להעלות את מקורותיו הפגאניים.
ככל הנראה, לשלדון יש גם בעיות בהבנת חוקים חברתיים בכל עת.
הוא מפיל חפצים מהחלון אל תוך התנועה ללא קשר, ובנוסף פורץ לבניינים.
יש לו ניסיון עם פריצת מנעולים ופירוק מערכות אזעקה.
יתר על כן, המשרד לביטחון פנים מודיע לאמו כאשר הוא פועל בניגוד לחוק הפדרלי.
מאוחר יותר, שלדון מציין "כנראה שאתה לא יכול לפרוץ מחשב סודי ביותר של הממשלה ואחר כך לנסות לקנות אורניום בלי שהמחלקה לביטחון פנים תלשין עליך לאמא שלך".
עם מעט יוצאים מן הכלל, שלדון מסרב לכל הסמים, כולל אלכוהול וקפאין, מכיוון שהבטיח לאמו שלא יתמכר לסמים בקליפורניה.
יין, כמות קטנה של קפה וואליום השפיעו על שלדון באופן בלתי צפוי.
עם זאת, יש לו חיבה לסודה, ובמיוחד "מאונטיין דיו", ופעם תיאר את אמו כבעלת "התמכרות קלה לד"ר פפר".
שלדון מציג הקפדה יוצאת דופן על שגרה, עם פעילויות ספציפיות (כמו אכילת מזונות מסוימים) בימים מסוימים של השבוע.
הוא עושה רעשים חזקים (או מקיש בקסילופון) בבית קולנוע לפני כל סרט, כדי לאתר את הנקודה הטובה ביותר מבחינה אקוסטית.
שלדון חייב לשבת על כרית שמאל של הספה בדירה שלו, והוא רואה במיקום שלה "נקודה אחת של עקביות בעולם המשתנה" שלו ו"מיקום ייחודי במרחב שסביבו סובב כל היקום שלי".
זאת ועוד, הוא מתאר את המקום הזה בספה ש"ראשית הצירים של מערכת צירים ארבע ממדית." אהבתו למקום שלו עולה על אהבתו לאמא שלו.
גם כאשר שלדון מבקר אצל אנשים אחרים (כמו פני או ראג') הוא מסתובב בחדר כדי לקבוע את המושב האופטימלי שלו.
שלדון מודאג כל הזמן מחיידקים ומכך שמישהו אחר יגע באוכל שלו.
הוא שוטף את ידיו לעיתים קרובות ככל שהוא יכול והוא מתקלח פעמיים ביום.
הוא חושש מאוד לחלות וזוהי אחת הסיבות לכך שהוא נמנע מקשר פיזי עם אנשים.
שלדון ביקש בדיקה רפואית מלאה מחברתו של לאונרד, ד"ר סטפני ברנט, כדי לגלות את מה שגורם לרעש צורמני בראשו.
כאשר אמו של הווארד נשלחת לבית החולים, שלדון מסרב ללכת עקב החשיפה לפתוגנים וחיידקים, עד שפני גורמת לו ללכת.
בבית החולים הוא נכנס בטעות לחדר עם שלט של סכנה ביולוגית, מכיוון שהוא פחד שיידבק מחולה שישתעל עליו, ובעקבות כך הוחזק במשך שבועיים בהסגר.
כאשר שלדון שותף בשקר, הוא עושה את כל המאמצים כדי שהשקר ייראה אמין, אבל הוא בדרך כלל לא מצליח.
באופן דומה, הוא לא יכול להיות מופקד על סוד, כי הוא מפתח טיקים עצבניים.
עם זאת, קל לו יותר לשקר אם יש לו ידע מוקדם על כך והוא הכין אליבי מתאים.
בעוד שהוא נוהג לדבר הרבה בקבוצה קטנה, שלדון לא יכול לדבר עם קהל שגדול מספיק כדי לרמוס אותו (בכלל אצבע: 36 מבוגרים או 70 ילדים) מבלי שהוא יחטוף התקף חרדה.
באופן כללי, יש לו אובססיה לבטיחות.
שלדון נוטר טינה במשך זמן רב (לאונרד טען ששלדון הוא "נוטר טינה מטורף").
שלדון מסביר לאיימי פארה פאולר שיש לו רשימה של 61 אויבים בנפש שהוא התחיל כשהיה בן תשע בשנת 1989. לדבריו, פני רק לאחרונה נמחקה מהרשימה, גם לאחר שהוא הכיר אותה במשך חמש שנים.
הוא מסיר את ויל ויטון מהרשימה לאחר שויטון מעניק לו בובת פעולה חתומה על ידו.
עם זאת, הוא מיד מוסיף את ברנט ספינר שמבלי להבין את חשיבות המתנה, פותח אותה.
כאשר מישהו אומר לו שהוא משוגע או מטורף, שלדון משיב לעיתים קרובות: "אני לא משוגע!
אם כי אמו מטילה ספק באמינות הבדיקה בעונה מאוחרת יותר.
צופים אחדים טענו שהתנהגותו של שלדון עולה בקנה אחד עם תסמונת אספרגר.
הכותבים הצהירו שהם לא השתמשו בתסמונת אספרגר כבסיס לאופיו, אלא חשבו על מעשיו כ"שלדוניים".
ביל פארדי, אחד מיוצרי הסדרה, אמר: "אנחנו כותבים את הדמות כדמות.
הרבה אנשים רואים דברים שונים בו ועושים חיבורים.
התחושה שלנו היא שאמו של שלדון אף פעם לא אבחנה זאת, אז אין לנו את זה".
בראיון, ציין ג'ים פרסונס את תגובת התסריטאים, אך הוסיף כי, לדעתו, שלדון "לא יכול להציג תכונות נוספות" של תסמונת אספרגר.
פרסונס, המגלם את שלדון, קרא את ספר הזיכרונות של ג'ון אלדר רוביסון על חייו עם תסמונת אספרגר, "הסתכל לי בעיניים", ואמר כי: "הרוב המכריע של מה שקראתי בספר נגע בהיבטים של שלדון".
צופים אחרים מאמינים שהתנהגותו של שלדון נובעת מהפרעה אובססיבית כפייתית.
שלדון באחד הפרקים אומר שמספרים ראשונים נראים אדומים, ומספרים ראשונים תאומים נראים בצבע ורוד ומריחים כמו דלק.
מכאן אפשר להסיק שלשלדון יש סינסתזיה.
שלדון הוא פיזיקאי חלקיקים תאורטי בכיר שעורך מחקר בתורת המיתרים במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
שלדון ולאונרד כתבו במשותף מאמר על supersolids (העל מוצק) בעיבוי בוז-איינשטיין שהוצג במכון לכנס הפיזיקה הניסויית האקטואלי על.
שלדון גם הרצה על מבודדים טופולוגיים.
בסוף העונה השביעית שלדון נקלע למשבר מקצועי ומתוך כך למשבר אישי.
בסוף הסדרה שלדון ואשתו איימי זוכים בפרס נובל לפיזיקה.
דמותו של שלדון מהווה ניגוד חזק ליתר בני משפחתו, אשר אינם מדענים או אנשי רוח.
מבחינה כרונולוגית אביו של שלדון נפטר לקראת תחילתה של הסדרה (בתחילת הסדרה אחותו של שלדון, מיסי, מבקרת אותו על מנת להעביר לרשותו את הניירת אודות הירושה של אביהם).
שלדון ציין בכבר כי אביו נהג להכריח אותו לצפות בפוטבול, על אף חוסר העניין שלו בספורט, והיה נוהג להראות לו כיצד "לירות מספיק קרוב לדביבון על מנת שהוא יחרבן על עצמו".
בסדרה שלדון הצעיר דמות האב שונה למדי והוא מתואר כאדם טוב ואוהב בבסיסו, ומערכת היחסים של שלדון עם אביו כוללת חוויות משותפות ורגעי קרבה רבים.
אמו של שלדון, מרי, היא נוצרייה אדוקה, שאמונותיה לעיתים קרובות נמצאות במחלוקת עם שלדון.
למרות זאת, החינוך שלה השפיע עליו במידה כה רבה שהוא נוהג לצעוק "תודה לך, אלוהים!" לאחר הצלחה במשחק באולינג, אך מיד לאחר מכן הוא נוהג למהר להוסיף "כמו שאמא שלי הייתה אומרת".
מרי מאופיינת כאם מסורה, והיא תמיד זמינה וקשובה לשלדון כאשר הוא זקוק לה.
שלדון מבטא את אהבתו לאמו יותר מפעם אחת (אם כי הוא טוען שיש לו רגשות חזקים יותר למקום שלו בספה), והיא האדם היחיד שלו הוא נכנע.
לאונרד קורא לה "הקריפטונייט של שלדון".
במהלך הסדרה, בעקבות ריב חמור בין שלדון לפני, לאונרד נותן את מספר הטלפון של מרי לפני.
אחרי שמרי נוזפת בשלדון, הוא מיד פונה לפני ומתנצל.
שלדון נשאר קשור מאוד לאמו, אם כי הוא איננו נוהג להציג זאת בפניה.
מדי פעם אירועים ומריבות מזכירים לשלדון את הילדות הלא נעימה שלו, חוסר התאמה אינטלקטואלית לסביבתו ומריבות בין הוריו.
בזמנים כאלו הוא נוטה להגיב ברגשנות וסגירות.
לשלדון ישנה אחות תאומה בשם מיסי, שהיא ברונטית יפה וגבוהה.
לאונרד, הווארד וראג' מנסים לאורך הסדרה לזכות בחיבתה על מנת לצאת לדייט עימה.
לאחר ששלדון מבין שבביציות של מיסי טמון פוטנציאל ל"מוטציה מעולה" כמוהו, הוא מצהיר שחבריו אינם רשאים לצאת עם אחותו, דבר שמיסי מתרגזת עליו.
לשלדון יש גם אח מבוגר בשם ג'ורג' ג'וניור, המכונה ג'ורג'י.
גם מיסי וגם ג'ורג'י מנצחים את שלדון במהלך הילדות שלהם.
אמא שלהם מתארת אותם כ"טיפשים כמו מרק".
למרות זאת, נראה שמיסי מעריצה את אחיה התאום, וציינה בעבר שהיא נוהגת להתייחס אליו באופן קבוע בתור "מדען טילים", ובכך למעשה מבלי משים פוגעת ברגשותיו של שלדון, הרואה במדען טילים נחות ממנו.
בעונה השביעית נודע כי היא נשואה ואם לבן.
שלדון אוהב מאוד את סבתו, קוני, שאותה הוא מכנה "מימו", שבתורה קוראת לו "מון פאי".
בפרק האחרון נחשף שיש לו ואיימי בת בשם פני
בתחילת הסדרה, החברים הטובים ביותר של שלדון הם לאונרד הופסטטר, הווארד וולוויץ וראג'ש קוטרפאלי.
פני, השכנה ממול, הופכת במהרה גם היא לחברה קרובה.
שלדון ולאונרד הם החברים הטובים ביותר אחד של השני, והם שוכרים ביחד דירה, וסובלים זה את זה מאז ששלדון הוציא מודעה "דרוש שותף" שכללה רשימת קריטריונים.
למרות הערותיו העוקצניות הרבות של שלדון, הוא מעריך את לאונרד ולאונרד מבטיח לו שהוא לא ימות לבד.
פארדי מציין כי "העובדה כי, למרות הכל, לאונרד רואה בשלדון את חברו הטוב ביותר מזכירה לנו את האנושיות הבסיסית של שלדון".
שלדון אוהב את חברו ראג' בשל הגיוון האתני שהוא מביא והאינטרסים המשותפים של קופים ורכבות.
בהמשך הסדרה שלדון מסייע לראג' כאשר הוא נותן לו עבודה כעוזרו תחת פיקוחו הצמוד.
שלדון ניסה בעבר לנתק את ראג' ממעגל החברים על מנת להחליפו בבארי קריפקי, רק משום שראג' החמיץ שאלה אחת בשאלון החברות ששלדון ביקש שחבריו ימלאו.
שלדון לאחר מכן מראה גמישות במספר החברים שלו, כאשר לאורך העונה הרביעית והחמישית הוא מקבל את ברנדט ואיימי כחלק מהקבוצה החברתית שלהם.
לעיתים קרובות שלדון יורד על הווארד על כך שאין לו תואר דוקטור ועל היותו מהנדס, בהתייחסו למהנדסים כמו "פועלים אצילים חצי מקצועיים" ו"אומפה לומפה של המדע", וקרא להנדסה "אחיו הצעיר והאיטי של הפיזיקה".
בפרק "The Bozeman Reaction", שלדון התייחס להווארד כמו "מכר היקר" במקום להחשיב אותו לאחד מחבריו.
הוא גם מתייחס אליו כאל האיש המצחיק בקבוצה שלהם.
לפעמים הווארד אדיש להצקותיו של שלדון ולפעמים הוא נפגע בעליל מכך כאשר שלדון מזלזל בו.
למרות המריבות שלהם לשלדון יש מעט כבוד להווארד.
כאשר הווארד האשים את שלדון בכך שאמר שהווארד הוא לא מהנדס טוב, שלדון אמר: "מעולם לא אמרתי שאתה רע במה שאתה עושה.
רק שמה שאתה עושה לא שווה לעשות".
פני, בדומה לדמויות אחרות בסדרה, מגלה קושי לתקשר עם שלדון קופר, והשניים אף התעמתו מספר פעמים.
באחד הפרקים, שלדון מנסה "לשפר" את פני באמצעות שוקולד, והוא מתגמל אותה על מה שהוא רואה כ"התנהגות נכונה", כמו התניה אופרנטית עם חולדות מעבדה.
כפי ששלדון ציין, פני לעיתים קרובות מכנה מישהו "מותק" יחד עם עלבון דק ומוסתר.
למרות הקשיים בתקשורת ביניהם, בין פני ושלדון מתקיימת ידידות שבאה לידי ביטוי פעמים רבות במהלך הסדרה.
למשל, פני טיפלה בשלדון בזמן שהוא היה חולה ואילו שלדון עזר לפני כשפרקה את הכתף.
הוא אף הלווה לה כסף כשהיו לה בעיות כלכליות ואילו פני נתנה לשלדון במתנה מפית חתומה על ידי לנרד נימוי, לאחר שנימוי השתמש בה.
בתמורה, העניק שלדון לפני מספר רב של סלי מוצרי אמבטיה ואחר כך נתן לה, על אף סלידתו ממגע, חיבוק ארוך, בניגוד לנטייתו שלא ליצור מגע פיזי עם אנשים.
מעריצים מסוימים תומכים במערכת יחסים רומנטית בין שלדון ופני.
לורי, לעומת זאת, התנגד לכך, ואמר "יש לנו כשל ביצירת הדמות שבחר לעצמו אורח חיים ייחודי ואני לא רואה שום סיבה לשנות אותה".
קיילי קווקו אמרה שאם הם יצאו, "פני תהרוג את שלדון".
בפרק "The Infestation Hypothesis", שלדון ופני מתנהגים כמו זוג נשוי ותיק.
שלדון יצר קשר חזק עם אמא של לאונרד, ד"ר בוורלי הופסטטר (כריסטין ברנסקי), חיבור ברמה ששלדון לא הצליח למצוא עם אף אחד אחר.
לאחר הפגישה הראשונה שלהם, הם שמרו על קשר באמצעות דואר אלקטרוני, ושיתפו מידע ומחקרים.
כאשר היא מבקרת כדי להודיע ללאונרד שהיא מתגרשת מאביו, פני יוצאת איתה והן משתכרות.
כאשר הן חוזרות היא מנשקת את שלדון בהתקף של תשוקה, אבל אז אומרת שהמלצר שראתה בפאב היה עדיף.
שלדון טען שהוא לא חיבב אף אחת מחברותיו של לאונרד, למעט ד"ר סטפני ברנט (שרה רו) שהייתה הכי נסבלת בעיניו.
הוא התעמת עם פרייה קוטרפאלי (אארטי מאן), אחותו של ראג' והחברה של לאונרד, כשהיא השתמשה בהכשרתה כעורכת דין כדי לבטל את הסכם השותפות עם לאונרד.
לאחר שמבקש עצה מאיימי, שלדון מחדש את טיוטות ההסכם וסוחט את פרייה על ידי זה שהוא מאיים לספר להוריה על יחסיה עם מישהו שאינו הודי, אם לאונרד לא יחתום על המסמך המתוקן.
רוב הסכסוכים של שלדון היו עם פני.
שלדון מראה עניין מועט ביותר ביצירת קשרים רומנטיים או חברתיים מחוץ למעגל הנוכחי של חבריו.
עם זאת, שלדון הצליח למשוך לפחות שלוש נשים (כולל אמא של לאונרד) וגבר אחד, אם כי שלדון מתעלם מכך בכל המקרים.
פני פעם שואלת מה "העניין" של שלדון ולאונרד מגיב כי "אנחנו כבר פועלים תחת ההנחה שאין לו עניין".
הווארד טוען ששלדון מתרבה על ידי מיטוזה בדומה לאמבה.
בפרק הסיום בעונה השלישית, ראג' והווארד סוחטים את שלדון כדי שיבוא לפגישה עם אישה שהם גילו באתר היכרויות.
בתחילה שלדון מסכים מתוך חוסר אמון, והוא מופתע לגלות אישה (איימי פארה פאולר, בגילומה של מים ביאליק) שהיא במידה רבה גרסה נשית של עצמו, למרבה האימה של הווארד וראג'.
איימי סיכמה עם אמה לצאת לדייט פעם בשנה ובתמורה לכך אמה לא תעלה את הנושא (וכן יתאפשר לה להשתמש מדי פעם בגריל שלה).
לאחר כמה משפטים, שניהם מבינים שיש ביניהם חיבור.
מערכת היחסים ממשיכה בעונה הרביעית.
בפרק הראשון של העונה הרביעית, שלדון מגלה שהם היו בקשר באמצעות אמצעים אלקטרוניים רבים על פני הקיץ, ושהם מתכננים להביא ילד לעולם יחד ללא נישואין וללא קיום יחסי מין.
תוכנית זו מסוכלת על ידי פני, שמאיימת לספר לאמו הנוצרייה האדוקה של שלדון על תוכניותיו להביא ילד לעולם, שייוולד להורים לא נשואים.
אף על פי שהם תואמים ואמפתים אחד כלפי השנייה, שלדון לעיתים קרובות מציין שהם לא במערכת יחסים רומנטית.
למרות ההערכה של שלדון שאיימי היא לא הרוח החופשית שהוא, הוא נהנה מאיך שהיא גרמה לו להצטרף אליה בעשיית ניסויים במדעי החברה.
שניהם נהנים מהמשחקים שהם יוצרים, ואיימי ושלדון בגלוי מבטאים את אותו סוג של עליונות אינטלקטואלית.
למשל, כאשר שלדון לא מבין איך איימי, הנוירוביולוגית, יכולה ללעוג לברנדט רוסטנקובסקי, המיקרוביולוגית, על הלימודים שלה, איימי אומרת, "אני לומדת על המוח, האיבר שאחראי על בטהובן והסימפוניה החמישית.
ברנדט חוקרת שמרים, האורגניזם שאחראי לבירה".
השניים החליטו לא להתראות יותר לאחר ויכוח מה יותר טוב: הפיזיקה התאורטית או הנוירוביולוגיה, אבל חזרו במהירות להתראות אחרי שאמו של שלדון התערבה.
איימי הראתה לפעמים עניין רומנטי בשלדון.
אחרי ששלדון מסיק בשוגג שלאונרד ואיימי קיימו יחסי מין אחרי קבלת הפנים לחתונה שבה הם השתתפו, הוא מגיב באופן לא צפוי בתגובה אלימה, ומכה בצווארו של לאונרד ביד שמאל, בעוד הוא אומר ללאונרד ש"היא לא בשבילך...
בעונה החמישית שלדון מבקש ממנה להיות החברה שלו והיא מסכימה.
בעונה השביעית ביום האהבה הם רבים ואיימי טוענת שמגיע לה רומנטיקה ומתוך ציניות שלדון "מנסה שתהיה רומנטיקה" ומנשק אותה.
בהתחלה בשביל התרעמות, ולאחר מכן הוא מבין שהוא נהנה מזה.
בעונה השמינית הוא אומר לה שהוא אוהב אותה, בסוף העונה השמינית היא נפרדת ממנו ובעונה התשיעית הם חוזרים להיות ביחד ואף מקיימים יחסי מין בפעם הראשונה בתור מתנה של שלדון לאיימי ליום הולדתה (ומאז מקיימים יחסי מין כל שנה ביום הולדתה).
בתחילת העונה העשירית הם עוברים לגור ביחד, בסופה שלדון מציע לאיימי נישואין, בתחילת העונה ה-11 היא מסכימה.
בסוף העונה ה-11 הם נישאים, ואף בסדרת הספין אוף "שלדון הצעיר" נאמר שבסופו של דבר לו ולאיימי היו ילדים.
לשלדון יש יריבות עם שני חבריו לעבודה - בארי קריפקי (מגולם על ידי ג'ון ריס בואי) ולזלי ווינקל (מגולמת על ידי שרה גילברט).
בארי הוא פיזיקאי פלזמה עם בעיית הגייה (הוא מבטא W במקום R).
בארי חיסל באמצעות הרובוט שלו "Krippler Kripke" (או כפי שהוא הגה את שמו - "Kwipke Kwippwer") את הרובוט של החבר'ה, מונטי, בקרב רובוטים פומבי שערכו בעבר.
קריפקי המשיך את האנטגוניזם כלפי שלדון כאשר הוא מתח את שלדון כשזה התארח ברדיו דרך משרדו.
עם זאת, שלדון ניסה להתיידד איתו בשני מקרים: באחד מהם כדי לקבל גישה למחשב הרשת שקריפקי היה אחראי עליו ופעם נוספת כחבר פוטנציאלי בקבוצה חדשה של חברים.
לזלי הייתה חברה של לאונרד לתקופה מסוימת.
לזלי ושלדון רואים את עצמם כעולים מבחינה אינטלקטואלית אחד על השני.
עם זאת, לזלי היא שנונה, ובדרך כלל שלדון לא מצליח לענות לה כראוי.
לזלי נוהגת לכנות את שלדון לעיתים קרובות "מפגר".
האויב המושבע של שלדון הוא השחקן ויל ויטון (המגלם את עצמו בגרסה מוקצנת).
שנאתו של שלדון לויטון נובעת מכך שויטון ביטל בעבר את הופעתו בכנס מדע בדיוני שנערך ביישוב ג'קסון שבמיסיסיפי אליו שלדון הלך.
בעונה השלישית, השניים נתקלים זה בזה בטורניר קלפי פנטזיה, הסלידה של שלדון לויטון חזקה במיוחד ושלדון מעוניין להביס את ויטון.
ויטון ציין בעבר בפני שלדון כי הוא ביטל את הופעתו בג'קסון משום שסבתו נפטרה והוא היה צריך ללכת להלוויה שלה.
בעקבות כך שלדון הפסיד לויטון במשחק בכוונה מתוך אהדה, רק כדי לגלות בהמשך שהסיפור היה תכסיס.
במהלך הסדרה השניים מתעמתים עוד מספר פעמים כאשר ויטון לא בוחל בשקרים ותכסיסים כדי לנצח את שלדון.
עם זאת, ויטון ושלדון משלימים לבסוף כאשר ויטון מעניק לשלדון בובה שלו החתומה על ידו, והדבר גורם להם להיות חברים.
לאחר שויטון נותן לשלדון את הבובה, בקופסה סגורה וחתומה, ברנט ספיינר משיג אותה ופותח אותה, מה שגורם לשלדון להוסיף את ספינר אל "רשימת האויבים בשר ודם" שלו המכילה 62 אנשים.
גילום דמותו של שלדון על ידי ג'ים פרסונס קיבל קבלת פנים יוצאת מן הכלל מן המבקרים, והוא מצוין לעיתים קרובות כסיבה העיקרית להצלחה של הסדרה.
ג'יימס צ'מברלין מ-IGN כתב: "קשה לדמיין כיצד הסדרה 'המפץ הגדול' הייתה אם ג'ים פרסונס לא היה מגלם את דמותו של שלדון קופר".
מאט רוש מ-TV Guide, ציין כי "יש ניצוץ של השראה אלוהית בשלדון קופר בגילומו של ג'ים פרסונס".
קן טאקר מ-אנטרטיינמנט ויקלי כתב כי "פרסונס עושה משהו נדיר ברשת הטלוויזיה: גורם להערצת האינטלקטואליזם, ואפילו [הופך אותו] להירואי".
ב-16 ביולי 2009, ג'ים פרסונס היה מועמד לפרס אמי לדמות הראשית בסדרת קומדיה על גילום דמותו של שלדון.
הוא היה מועמד שוב ב-8 ביולי 2010, וזכה בפרס "השחקן המוביל בסדרת קומדיה" ב-29 באוגוסט 2010 בטקס האמי ה-62. באוגוסט 2009, הוא זכה בפרס עמותת מבקרי הטלוויזיה על ההישגים האישיים הגבוהים ביותר בקומדיה.
הוא היה מועמד גם לפרס "People's Choice Award" לשחקן טלוויזיה בקומדיה האהוב ביותר ובפרס סטלייט עבור השחקן הטוב ביותר בקומדיה או סדרה מוזיקלית.
ב-16 בינואר 2011 זכה פרסונס בפרס גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה.
הפרס הוענק לו על ידי קיילי קווקו אשר משחקת בסדרה את פני.
ב-18 בספטמבר 2011 פרסונס זכה בפרס אמי נוסף.
ב-22 בספטמבר 2013 זכה פרסונס בפרס אמי השלישי שלו.
שלהבת עציוני הוא פסל בגן בלומפילד בירושלים, סמוך לטחנת הרוח במשכנות שאננים.
הפסל משמש כאנדרטה לכ-570 חללי חטיבת עציוני שנפלו במלחמת העצמאות, שעה שנלחמו והגנו על ירושלים והיישובים סביבה.
הפסל עשוי מברונזה ופלדת אל-חלד והוא בגובה ארבעה מטרים.
צורת הפסל מזכירה שלהבת אש וכפות ידיים נישאות למעלה.
האנדרטה הוקמה בשנת 2011 על ידי עמותת ותיקי גדוד מוריה, בשם שלושת גדודי החטיבה: גדוד מוריה, גדוד מכמש וגדוד בית חורון, ובסיוע הקרן לירושלים.
היא כוללת את הפסל וכן סלע עם דברי הסבר, עמדת הסברה קולית והנצחת התורמים לבנייתו.
הפסל תוכנן בידי הפסל הישראלי - שווייצרי גדעון גרץ והעבודה עצמה נעשתה בסין.
האתר משמש היום כמקום התכנסות לטקסים של חטיבת עציוני החדשה.
שלדור בע"מ היא חברת ייעוץ אסטרטגי ישראלית, הנמנית עם החברות הוותיקות והמובילות בארץ.
לקוחותיה הם הגופים הגדולים במשק – חברות, משרדי ממשלה ומוסדות שונים.
משרדי החברה שוכנים בתל אביב.
שלדור הוקמה בשנת 1984 על ידי סאמי פרידריך, בוגר האוניברסיטה העברית ובית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, אשר כיהן בעברו כיועץ ומנהל בתאגידים מקינזי ו-BCG וכמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון.
במהלך שנותיה הראשונות נהנתה שלדור מעמדת הובלה, כחברה הראשונה בארץ להציע שירותי אסטרטגיה עסקית ברמה גבוהה, וסייעה להטמיע תפיסות ניהוליות מתקדמות במגזר הפרטי והציבורי בישראל.
לאחר כניסת שחקניות בינלאומיות לישראל איבדה שלדור את הבלעדיות, אך שמרה על מעמדה כחברת ייעוץ מובילה.
במהלך שנות קיומה, שלדור בנתה מאגר לקוחות עליו נמנים מאות חברות עסקיות וארגונים במגוון ענפים, במגזר העסקי, הציבורי והמגזר השלישי.
במסגרת עבודתה עם לקוחות אלה, פיתחה התמחות בעיצוב אסטרטגיית חדירה לשווקים גלובאלים, באמצעותה סייעה למעלה מ-40 חברות ישראליות לחדור לשווקים ברחבי העולם.
שלדור פיתחה גישה מקצועית ייחודית ל"אסטרטגיה אופרטיבית" (Operative Strategy) המגשרת בין כוונות אסטרטגיות לצעדים יישומיים, על מנת לסייע ללקוחותיה ליישם מהלכים פורצי דרך.
ב-30 שנות פעילותה, שלדור עיצבה אסטרטגיה תחרותית לרבות מהחברות המובילות במשק הישראלי, ובהן טבע, בנק הפועלים, אל-על, תה"ל, נטפים, אי.די.בי., קומברס, ECI ועוד.
החברה ליוותה את לקוחותיה במהלכים עסקיים מורכבים, כמו הקמת חטיבת התעופה בתעשייה האווירית, שסייעה לפעילות האזרחית להפוך לרווחית לאחר שנים רבות של הפסדים, וליווי הקמת מועדון כרטיס האשראי "פליי קארד" של אל-על.
לצד הפעילות העסקית, שלדור גיבשה אסטרטגיה ארוכת טווח עבור ממשלת ישראל ורפורמות עבור ממשלת ישראל, בהן רפורמת הסלולר, הרפורמה בענף הרכב ורפורמה בענף הדלק.
בנוסף, שלדור הובילה מהלכים אסטרטגיים לחברות ממשלתיות וגופי ציבור נוספים כמו אוניברסיטת תל אביב, קק"ל וחברת החשמל.
החברה הייתה מעורבת במהלכים ממשלתיים רחבים, כמו בניית אסטרטגיה כוללת לפיתוח הצפון, במסגרתה הוחלט על הקמת בית הספר לרפואה בצפת.
שלדור עוסקת גם בפעילות בשיתוף המגזר השלישי, וביצעה פרויקטים לגיבוש אסטרטגיה עבור יוזמות חברתיות, כמו יזמת "קולקטיב אימפקט" לקידום תעסוקה בחברה הערבית בשיתוף בית הנשיא.
שלדון וייטהאוס הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת רוד איילנד, מאז שנת 2007. הוא משפטן במקצועו וכיהן קודם לכן כתובע הכללי של רוד איילנד.
וייטהאוס נולד בניו יורק לצ'ארלס ומרי לבית ראנד.
בשנת 1994 מינה הנשיא ביל קלינטון את וייטהאוס לשמש כתובע פדרלי עבור רוד איילנד, תפקיד בו החזיק במשך 4 שנים.
בתקופתו נאבק בשחיתות הציבורית וכן תרם למאמצי הגנה על הסביבה.
ב-1998 נבחר לכהן כתובע הכללי של מדינת רוד איילנד, תפקיד אותו מילא עד שנת 2003. ב-2002 בעת כהונתו כתובע הכללי, ניסה להתמודד בפריימריז הדמוקרטים למשרת מושל רוד איילנד, אך כשל.
בשנת 2006 החליט וייטהאוס להתמודד על משרת הסנאטור התפוסה בידי לינקולן צ'ייפי, רפובליקני ליברל מתון בדעותיו (שמאוחר יותר עבר למפלגה הדמוקרטית), ואף יותר מכמה חברי סנאט דמוקרטיים.
לאחר שזכה ללא תחרות בפריימריז הדמוקרטים, הביס את צ'ייפי בבחירות הכלליות בנובמבר באותה השנה.
הוא הושבע ב-3 בינואר 2007 לסנאט.
ב-2012 נבחר לכהונה שנייה כשהביס את יריבו הרפובליקני, ברוב גדול של 65%.
ב-2018 נבחר לכהונה שלישית בסנאט.
ב-3 בינואר 2025, עם התכנסות הקונגרס ה-119 של ארצות הברית, מונה לחבר הבכיר בוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית.
נשוי לסנדרה ת'ורנטון, ביולוגית ימית, ולזוג שני ילדים.
שלדון הצעיר היא סדרה קומית אמריקאית אשר שודרה מ-25 בספטמבר 2017 ועד לסיומה ב-16 במאי 2024. סדרה זו היא ספין אוף של הסיטקום "המפץ הגדול".
הסדרה היוותה פריקוול לאירועי הדמות שלדון קופר בסדרה המקורית, כשהיה בן 9 וגר עם משפחתו במזרח טקסס.
היא תוארה מנקודת המבט של שלדון המבוגר, כזכרונות, ומלווה בקריינות של ג'ים פרסונס, ששיחק את שלדון בסדרה המקורית ושימש גם כמפיק בפועל בסדרה הזו.
בישראל, הסדרה שודרה ב-yes, בסלקום tv, החל מ-2023 זמינה בנטפליקס, ומ-2025 זמינה במלואה בשירות דיסני+.
שלדון לי קופר (איאן ארמיטאג') – ילד בן 9 (בעונה הראשונה), אחיה התאום של מיסי ואחיו הקטן של ג'ורג'י, חכם להפליא ביחס לגילו ובקיא בכל סוגי המתמטיקה והמדעים.
שלדון לעיתים חסר הבנה מלאה ברמזים ובאינטראקציות חברתיות, בנוסף לתחושת העליונות שלו כלפי כל מי שסביבו בזכות האינטליגנציה שלו.
בעקבות חוכמתו הרבה, שלדון הוקפץ לכיתה ט' ביחד עם ג'ורג'י.
בתחילת העונה הרביעית, הוא מסיים את לימודיו בתיכון ועובר ללמוד בקולג'.
בסוף העונה השביעית מתחיל את לימודיו במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
מליסה "מיסי" קופר (רייגן רבורד) – אחותו התאומה של שלדון, המקניטה אותו לעיתים קרובות.
היא איננה בעלת הישגים אקדמיים כמו שלדון, אבל היא שנונה ובעלת כישורים חברתיים טובים יותר ממנו.
בעונה השלישית של הסדרה, מיסי מצטרפת לקבוצת הבייסבול של מדפורד.
בעוד שלדון מתקדם במסלול האקדמי בחייו, מיסי מתמודדת עם הקשיים של גיל ההתבגרות.
למרות השוני ביניהם, יש גם מספר נקודות דמיון ביניהם, לדוגמה באתאיזם של שניהם.
לפעמים שלדון נעזר במיסי בסיטואציות חברתיות.
מרי טאקר-קופר (זואי פרי) – אמו של שלדון.
היא מאוד סובלנית ומגוננת על שלדון.
היא נוצרייה אדוקה, מה שיוצר חיכוך בינה לבין שלדון האתאיסט.
עם זאת, היא מאוד אוהבת את בנה ורוצה להגן עליו, כל עוד היא יכולה.
ג'ורג' קופר (לאנס ברבר) – אביו של שלדון.
מאמן הפוטבול של תיכון מדפורד.
ג'ורג' מנסה להבין את בנו המוכשר, מגן עליו ולעיתים זוכה להערכה מצדו.
לא מחבב את קוני ומקניט אותה לעיתים קרובות.
סובל מבעיות לב ונפטר מהתקף לב בעונה השביעית.
ג'ורג "ג'ורג'י" קופר ג'וניור (מונטנה ג'ורדן) – אחיו הגדול של שלדון, המבוגר ממנו בחמש שנים.
ג'ורג'י לא מחבב את שלדון ולא מהסס להציק לו.
הוא לא חכם ולכן הוא מושא ללעג על ידי בני המשפחה, במיוחד שלדון וקוני.
קונסטנס "קוני" (מימו) טאקר (אנני פוטס) – סבתם של שלדון, ג'ורג'י ומיסי, אמה של מרי.
היא גרה בצד השני של הרחוב מול בית המשפחה.
שלדון רואה בעצמו הנכד המועדף עליה, והיא מכנה אותו בחיבה "Moonpie".
תכונה שלה שחוזרת על עצמה היא הנטייה שלה להמר.
קוני הייתה במערכת יחסים עם ד"ר ג'ון סטרג'יס עד סוף העונה השלישית, ולאחר מכן עם דייל באלרד.
בינה לבין ג'ורג' שוררת מתיחות רבה.
בתו של ג'ורג'י נקראת על שמה.
מנדי מקאליסטר (אמילי אוסמנט) (עונה 5–7) – חברתו בת ה-29 של ג'ורג'י, שאותה הוא הכניס להיריון.
לאחר מכן עברה לגור עם קוני, בעונה השביעית הם מתחתנים.
ד"ר ג'ון סטרג'ס (וולאס שון) – ד"ר לפיזיקה ב"איסט טקסס טאק", הקולג' בו לומד שלדון, השיעור שלו הוא הקורס הראשון בקולג' ששלדון בחר.
בעונות 1–3 הוא יוצא עם קוני בעידודו של שלדון, ששמח על התוספת של האיש המשכיל למשפחה.
מסוף העונה הרביעית עד תחילת העונה החמישית סטרג'יס עובד בחנות ירקות אחרי שפוטר מהעבודה על מאיץ החלקיקים, שם עבד במשך מחצית מהעונה עד שלבסוף חזר לעבודתו בקולג'.
הכומר ג'ף (מאט הובי) – הכומר של הכנסייה בעיירה.
כמו מרי, גם לו יש חיכוך עם הצד הלא-דתי של שלדון.
לעיתים קרובות מאותגר על ידי שלדון בעת נשיאת הדרשה השבועית, ומצידו מקשה על שלדון בתרגילי היגיון.
בעל אישיות עליזה במיוחד כלפי חוץ אף על פי שחייו האמיתיים לא עליזים כפי שהוא מציג בפומבי.
טאם ניוגן (ריאן פונג) – חברו היחיד של שלדון, ממוצא וייטנאמי.
בניגוד לשלדון, טאם מתעניין בעיקר בתחומים לא מדעיים כמו חוברות קומיקס והמשחק מבוכים ודרקונים.
נלסון) (עונה 3–הווה) – מאמן הבייסבול של מיסי והחבר של קוני אחרי שד"ר סטרג'יס נפרד ממנה.
בעל חנות לציוד ספורט ושוכר את ג'ורג'י ואת ג'ורג' כדי שיעבדו שם.
נפרד מקוני בסוף העונה החמישית.
מרקוס אדם לארסון (לונדון צ'שייר) (עונה 3–4) – החבר של מיסי.
מיסי נפרדה ממנו בסוף העונה הרביעית אחרי שראתה אותו עם בת אחרת.
פייג' (מקנה גרייס) (עונה 2–הווה) – ילדה בת גילו של שלדון, שחכמה קצת יותר ממנו.
שלדון רואה בה יריבה שלו אך לזמן קצר הוא מתאהב בה.
החיים של פייג' הרבה יותר קשים משל שלדון והיא מנסה להיעזר בו.
ורוניקה דגן (איזבל מיי) (עונה 2–3) – נערה בת-כיתתו של ג'ורג'י, שיצאה לדייט עם ג'ורג'י בליל כל הקדושים.
אחרי שביקרה ב"בית שבעת החטאים" של הכנסייה הפכה לנוצרית אדוקה.
בשלב מסוים בסדרה גילתה רגשות מחודשים כלפי ג'ורג'י, אבל חזרה בה אחרי שראתה שהוא יוצא עם ג'נה.
בילי ספרקס (וייאט מקלאר) – שכנו של שלדון וחברה לכיתה של מיסי.
בילי מתואר כילד מאוד לא אינטליגנטי ואף מפגר.
אמבר (לוסי לוקן) (עונה 6) – חברתו של ג'ורג'י שהתגרשה מבעלה.
בפרק 17 נפרדים לאחר שג'ורג'י מבין שיש לו עדיין רגשות למנדי.
אודרי מקאליסטר (רייצ'ל ביי ג'ונס) – אמה של מנדי, אם בתו של ג'ורג'י.
ג'ים מקאליסטר (ויל סאסו) – אביה של מנדי, אם בתו של ג'ורג'י.
סדרת הפריקוול הופקה על ידי צ'אק לורי וסטיבן מולארו, ועלתה לשידור לראשונה בספטמבר 2017 במקביל של עונה 11 של "המפץ הגדול".
הסדרה, אותה לורי ומולארו יפיקו, עוקבת אחר שלדון קופר בן ה-9, הלומד בבית ספר תיכון במזרח טקסס.
לצידם של איאן ארמיטאג' בתפקיד שלדון קופר בן ה-9, וזואי פרי בתפקיד אמו מרי, מככבים בסדרה לאנס ברבר (בתפקיד ג'ורג' קופר האב, אביו של שלדון), רייגן רבורד (בתפקיד מיסי קופר, אחותו התאומה של שלדון) ומונטנה ג'ורדן (בתפקיד ג'ורג' קופר הבן (ג'ורג'י), אחיו הגדול של שלדון).
ג'ים פרסונס מגלם בסדרה זו את דמותו של שלדון קופר הבוגר, כדמות המספר של הסדרה.
פרסונס, לורי, מולארו וטוד ספיבק (בעלו של פרסונס) משמשים כמפיקי הסדרה, עבור חברות ההפקות Chuck Lorre Productions, Inc בשיתוף עם האחים וורנר.
הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2017, כאשר פרק הבכורה שודר מיד לאחר הפרק הראשון של עונתה ה-11 של "המפץ הגדול".
בינואר 2024, פורסם כי רשת CBS נמצאת בתהליך של סיום עסקה עם האחים וורנר להזמנת ספין-אוף ישיר לסדרה.
ספין-אוף זה יתרכז סביב הדמויות ג'ורג'י (מונטנה ג'ורדן) ומנדי (אמילי אוסמנט).
אותם מפיקים בפועל מהסדרה המקורית, כלומר סטיב הולנד, סטיבן מולארו וצ'אק לור, יהיו מעורבים בפרויקט הספין-אוף.
הם כתבו את הפרק הראשון ביחד.
בניגוד לפורמט המצלמה הבודדת של "שלדון הצעיר", הספין-אוף בהשתתפות ג'ורג'י ומנדי מתוכנן כקומדיה מרובת מצלמות.
זה מסמן מעבר ייחודי מסיטקום מרובה מצלמות ("המפץ הגדול") לקומדיה עם מצלמה אחת ("שלדון הצעיר") ואז חזרה לסדרה בטכניקת רבת מצלמות.
נכון לינואר 2024, ג'ורדן ואוסמנט, שמגלמים את הדמויות של ג'ורג'י ומנדי ב"שלדון הצעיר", נמצאים כעת בדיונים כדי לחזור על תפקידם בספין-אוף המוצע.
העונה השביעית והאחרונה של "שלדון הצעיר" סיימה את שידוריה במאי 2024, בעוד "המפץ הגדול" סיימה את שידוריה בשנת 2019. הספין-אוף נועד לגשר על חלק מהפערים בין צירי הזמן של שתי הסדרות וצפוי לעלות לשידור ב-1 בספטמבר 2024.
שנהפרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהמקור2024פרס בחירת הקהלתוכנית הקומדיה של השנהשלדון הצעירפרס בחירת הילדים של ניקלודיאוןתוכנית טלוויזיה משפחתית אהובהכוכב טלוויזיה אהוב (משפחה)איאן ארמיטאג'
שלדת רכב היא מבנה פלדה התומך את החלקים השונים המרכיבים כלי רכב.
השלדה מהווה מרכיב חיוני לכל כלי התחבורה.
המונח "שלדה" משמש גם לתיאור המבנה התומך של מכונות.
השלדה מורכבת משלדת בסיס הנמצאת בגחון הרכב, ועליה מותקנת שלדת המרכב, שהיא מעין קונכייה מרכזית העוטפת את תא הנוסעים.
המבנה הבסיסי של שלדת הבסיס מורכב משתי קורות אורך ומספר קורות רוחב.
על שלדת הבסיס מורכבים מכלולי רכב שונים כגון הגלגלים, המנוע ותיבת ההילוכים.
שלדה של אמצעי תחבורה מחויבת להיות עם מספר זיהוי ייחודי החרוט על גביה, בכדי שתהייה אפשרות לזהות את המקור, היישום והמאפיינים של כלי הרכב (בישראל: מספר שלדה).
מקורה של המילה "שאסי" היא מהשפה הצרפתית, בה המילה "CHASSIS" היא תרגום לביטוי שלדת רכב.
השלדה (קרויה גם: "בסיס הרכב", "מסגרת השלד") היא מסגרת של אובייקט מלאכותי, התומך את כלוב הנוסעים.
דוגמה לשלדה היא מסגרת רכב, החלק התחתון של רכב מנועי, שעליו מותקן גוף הרכב, ובנוסף מכלולים נוספים: מנוע, דיפרנציאל, המתלים, הילוכים, גלגלים ולעיתים אפילו מושב הנהג (סוגי משאיות וטרקטורים).
גוף תחתון אשר בדרך כלל אינו הכרחי ליושר המבנה, בנוי על השלדה כדי להשלים את מבנה הרכב.
בשל עומסים כבדים ושימוש קבוע בעבודה, מארז המכונית יהיה שונה עבור כלי רכב מסחריים.
מעבר לתפקיד השלד המרכזי יש לשלדה תפקיד בטיחותי חשוב בהגנה על תא הנוסעים במקרה תאונה או התהפכות – ספיגת המכה והאנרגיה והפחתת עוצמת המעיכה.
חבלה בשאסי כתוצאה מתאונה עלולה לעוות את המכונית ולהוציא את המכונית מהאיזון המקורי והמדויק שלה דבר העלול לגרום לפגיעה ביציבות ובהתנהגות בכביש, לשחיקת צמיגים לא אחידה ולבעיות נוספות.
בין החומרים מהם בנויה שלדת רכב נכללים פלדה, אלומיניום, יצקת, פלסטיק.
בדגמי מכוניות מרוץ תוספות של: פחמן, ("Elektron alloy") , טיטניום.
צינורות סריג / מרותך - מסגרת צינור מורכב מכמה צינורות עיקריים, מאופיין על ידי גמישות ועמידה בלחץ.
מבנה נוסף של צינורות סריג: הצינורות העיקריים שבהם הוא מורכב מקושרים על ידי צינורות קטנים אחרים, היוצרים מבנה קלוע משולש המגביר את הכוח והנוקשות של המסגרת.
מסגרת מודפסת - משמשת בעיקר ל-אופנועים
מסגרת המונוקוק - נקראות כך משום שהן אלמנט ייחודי עם פונקציה תומכת ויכולה לכלול חלק מגוף הרכב.
משקלן נמוך, ועלותן נמוכה יותר לעומת המסגרת המסורתית, אך סוג זה דורש תחליף תכוף יותר, שכן מדובר בחלקים שבירים יותר שקשה לתקנם.
הם משמשים במכוניות ובמשאיות קטנות בלבד ומשנת 1980 גם על מספר סוגי רכבי שטח, כגון ה-"לאדה ניבה" הרוסית.
מסגרת מעורבבת / מפורקת (בחלקו עם צינורות, מרותך מודפס חלקית) - מסגרת זו מורכבת חלקית רק מצינורות וחלקית מצלחות יצוק, מחוברים יחד על ידי ברגים.
סוג מארז זה מצליח לשלב את היתרונות של שתי המערכות, וכתוצאה מכך יצורו פחות יקר מאשר מסגרת צינור.
המסגרת, בהתאם לאופן ביצועה, יכולה להיות:
היקפית - המסגרת ממוקמת באופן חיצוני ככל האפשר, כדי להגדיל את הנוקשות של הרכב
יהלום - המסגרת נשארת פנימית ככל האפשר בעקבות הקווים האפשריים הישרים ביותר
אומגה (Ω) - לוקח את שמו מן הצורה שלו.
בדרך כלל מסגרות של אופניים
מסגרת שני חלקים - מסגרת המורכבת משני חלקים רחוקים זה מזה, אבל מחוברת על ידי המנוע.
המנוע, בהתאם ליחסים עם המארז, יכול להיות:
מנוע מוביל, בדרך כלל הוא תומך מסגרת.
מנוע תלייה, המנוע אינו מעורב בעבודת המסגרת, צורה זו מציגה את הפתרון המסורתי הנפוץ ביותר.
בניית המסגרת קובעת את מאפייניה, כגון:
מסיבה זו, במסגרות של אופני הספורט, קורות המסגרת (הכבלים הנמצאים בתוכה) הן בעלות צורה מלבנית, כאשר הצד הארוך יותר מונח באופן אנכי לאספלט (צורך לתמוך בכוחות ההאצה וההאטה), בעוד שהצד הצר ממוקם כמעט אופקית (צורך לתמוך רק את הכוחות של השינויים בכיוון).
עובי - הגדלת כוח ונוקשות
מידות - המונח "מידות" מגדיר את ההגדלה, באופן יחסי של הממדים הליניארים של המסגרת
לפי הוראות משרד התחבורה הישראלי חייבים מכוני בדיקה לקטלג פגיעות שלדה לפי שלוש דרגות:
פגיעה בעלת משמעות שולית שהיא למעשה פגיעה קלה בקצה השלדה שאין לה כל השפעה על ביצועי המכונית
פגיעה בעלת משמעות נמוכה, כלומר פגיעה בשלדה שהתרחשה מעבר לקו גלגלי המכונית (בחלק הקדמי או האחורי שלה).
פגיעה בעלת משמעות גבוהה, או במילים פשוטות מכה קשה שעוצמתה שינתה את המיקום היחסי של שני הסרנים במכונית, והיא עלולה להשפיע על הבטיחות.
לפי תקנה חדשה משנת 2014, כל כלי רכב שעבר תאונה שגרמה לנזק בטיחותי, יירשם ברישיון הרכב כהערה.
נזק בטיחותי הוגדר בחוק "נזק שגרם לעיוות, הסטה, סדק או שבר מהותיים, באחד מעמודי המרכב או במסגרת גג המרכב, וכן באחת מקורות השלדה הקדמית או האחורית."
שַלַה (בסלובקית: Šaľa; בהונגרית: Vágsellye, וַאגְשֵיֵיה; בגרמנית: Schelle, שֶלֶה) היא עיר בדרום מערב סלובקיה.
העיר נמצאת על שפלת הדנובה, על שתי גדות נהר ואה, כ-65 ק"מ מברטיסלאבה ו-30 ק"מ מנובה זמקי.
לעיר יש רובע נוסף, וצ'ה (Veča), על הגדה השמאלית של הנהר, וכן השכונות הטמן (Hetméň) וקיליץ' (Kilič).
העיר שוכנת באזור אקלים חמים.
היישוב נזכר לראשונה ב-1002 במסמך של המנזר פאנונהאלמה (Pannonhalma).
בשנת 1536 קודם היישוב למעמד של עיר שוק.
הוא נשלט על ידי העות'מאנים בין 1663 ו-1686 כחלק מהאיילט העות'מאני אויוואר (Uyvar).
בשנת 1850 נבנה קו מסילת רכבת בין וינה לבודפשט דרך שלה, ופיתוחה של העיר הואץ.
אחרי 1918 השתייכה העיר לצ'כוסלובקיה.
בעקבות בוררות וינה הראשונה בנובמבר 1938 חזרה שלה לשלטון הונגריה.
משנת 1993 היא בשטח סלובקיה העצמאית.
היהודים הראשונים הגיעו לשלה באמצע המאה ה-19 מווצ'ה, שהייתה אז עיירה עצמאית, והם היו כפופים לרבנות של וצ'ה.
הקהילה התפתחה באופן משמעותי בעשורים שלאחר מכן, ובעקבות הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה לפלג האורתודוקסי.
ב-1941 היו בשלה כ-440 יהודים, כעשירית מאוכלוסיית העיר.
בתקופה זו גירשה הונגריה משלה צפונה, אל מעבר לגבול סלובקיה, משפחות יהודיות שלא הוכיחו אזרחות הונגרית.
גברים יהודים בשלה גויסו לעבודת כפייה במסגרת צבא הונגריה והוצבו באוקראינה.
ב-1942 החל גירוש יהודי סלובקיה.
עשרות פליטים הגיעו לשלה ושם סייעה להם הקהילה היהודית.
בשלה הוקם גטו במאי 1944. נכלאו בו כ-850 יהודים, משלה ומסביבתה.
ביוני גורשו יושבי הגטו לאושוויץ בשני שילוחים.
כמה עשרות ניצולים חזרו לשלה לאחר המלחמה והקימו קהילה קטנה מחדש, שבשנות ה-60 של המאה ה-20 הצטמצמה לכדי 26 נפשות.
69% מהתושבים היו סלובקים, 12% הונגרים ו-19% אחרים.
ההרכב הדתי היה 66.63% קתולים, 23.62% אנשים ללא זיקה דתית ו-4% לותרנים.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על התעשייה הכימית, על מפעל דוסלו (Duslo) במזרח העיר.
מגזרים כלכליים אחרים כוללים תעשיית טקסטיל ובנייה.
שלדן דמאר ויליאמס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2006–2015. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה בליגת ה-NBA הם 4.5 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק.
ויליאמס נולד באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה, ולמד במידווסט סיטי הסמוכה.
בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם ג'יי.
בעונת 2003/2004 קלע 12.6 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה לצד רדיק, לואול דנג וכריס דוהון לפיינל פור טורניר אליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קונטיקט קלע ויליאמס 4 נקודות בלבד (1 מ-9 מהשדה), וקבוצתו הפסידה בתוצאה 78–79. בשנתיים הבאות המשיך ויליאמס להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 17.2 נקודות, 10.9 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק, אך בשתי העונות הודחה דיוק בשלב שמינית הגמר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen).
ב-11 בינואר 2006 רשם ויליאמס את הטריפל דאבל השלישי בתולדות דיוק, כשהשיג 19 נקודות, 11 ריבאונדים ו-10 חסימות במשחק מול אוניברסיטת מרילנד.
בעונתו האחרונה באוניברסיטה זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בליגת המכללות, ונבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), יחד עם רדיק.
מחזיק בשיאי קבוצת דיוק עבור ריבאונדים בקריירה (1,262) ועבור חסימות בקריירה (422).
בדראפט ה-NBA 2006 נלקח ויליאמס בבחירה החמישית, על ידי אטלנטה הוקס.
בעונת הרוקי שלו קלע 5.5 נקודות והוריד 5.4 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בפברואר 2008, לאחר כעונה וחצי באטלנטה, הועבר יחד עם טיירון לו, לורנזן רייט ואנתוני ג'ונסון בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה למייק ביבי.
ב-58 משחקיו עם הקינגס קלע 4.4 נקודות בממוצע למשחק.
בפברואר 2009 נשלח לצד בובי בראון למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לרשאד מקנטס וקלווין בות'.
עד לסיום העונה קלע 4.9 נקודות למשחק עבור הטימברוולבס.
לקראת עונת חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס.
באותה עונה העפילה בוסטון לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 3–4. ויליאמס עצמו שותף ב-8 מתוך 24 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 1.6 נקודות למשחק.
ביולי 2010 חתם על חוזה בדנוור נאגטס, ולאחר כחצי עונה הועבר לניו יורק ניקס במסגרת טרייד בין 3 קבוצות (בו הייתה מעורבת מינסוטה) אשר שלח לניקס גם את כרמלו אנתוני וצ'אנסי בילאפס.
בעונתו האחרונה ב-NBA, , שיחק עבור ניו ג'רזי נטס וקלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2012 חתם על חוזה בקבוצת אלאן שאלון מליגת העל הצרפתית, אשר סיימה את עונת 2012/2013 במקום הרביעי.
לאורך העונה קלע ויליאמס 12.8 נקודות בממוצע למשחק בליגה הצרפתית, ו-11.3 נקודות למשחק ביורוליג.
בשנים 2013–2015 שיחק בקבוצת טיינג'ין גולד ליונס מליגת העל הסינית, ולאורך התקופה רשם ממוצעים של 21.3 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק.
בנובמבר 2008 התחתן ויליאמס עם הכדורסלנית קנדיס פארקר, ובמאי 2009 נולדה להם בת משותפת בשם ליילה.
בנובמבר 2016 נפרדו ויליאמס ופארקר, ובאפריל 2018 התגרשו באופן רשמי.
שלו גנוסר (20 במאי 1902 – 8 בספטמבר 1984) היה מרצה וחוקר בתחומי דיני הקניין, יסודות המשפט, סדר הדין האזרחי, דיני הראיות, סדר הדין הפלילי, פשיטת רגל ואתיקה מקצועית.
שימש דיקן הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים ושופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב.
גנוסר נולד בשם סרג' פרדריק גרינצויג באנטוורפן שבבלגיה, ונוכח פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדד במהלך ילדותו ובחרותו במספר ערים שונות ברחבי העולם.
רכש את השכלתו המשפטית באוניברסיטת בריסל, במקביל ללימודי מוזיקה (תחום שגנוסר, שניגן בוויולה, אהב במיוחד), ועבד כעורך דין באנטוורפן, תוך שהוא משלים לימודי דוקטורט במשפטים.
בשנת 1939 עלה ארצה יחד עם אשתו ובתו.
זמן קצר לאחר קבלת הרישיון לעסוק בעריכת דין בארץ ישראל (ב-1941), התגייס לצבא הבריטי ושירת בו במהלך מלחמת העולם השנייה עד שנת 1944, אז חזר לעסוק בעריכת דין.
ב-1948 מונה כשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ועברת את שמו.
בשנת 1951 הצטרף גנוסר לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, והיה הדיקן שלה בשנים 1954–1958 ו-1963–1967. במשך שנים ארוכות היה חבר בוועדת סדר הדין האזרחי (בראשות שופט או שופטת של בית המשפט העליון).
בשנת 1963 שימש "נשיא בית המשפט" במסגרת "'משפט ציבורי' כנגד הקהילה היהודית מאלג'יריה, שלא עלתה בהמוניה לארץ עם עצמאות אלג'יריה".
גנוסר פרש לגמלאות בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ולכבודו הוקדשה חוברת של כתב העת "משפטים".
במהלך השנים פרסם שורה ארוכה של מאמרים אקדמיים, וכן שני ספרים בצרפתית שזכו לחשיפה אקדמית משמעותית בצרפת ובבלגיה.
בין תלמידיו בפקולטה למשפטים: שופט בית המשפט העליון בדימוס יצחק אנגלרד, פרופ' אליהו הרנון מהאוניברסיטה העברית וראש לשכת עורכי הדין בישראל לשעבר עו"ד יעקב רובין.
נפטר ב-8 בספטמבר 1984 בגיל 82, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים .
שלדון ריילי (; נולד ב-14 במרץ 1999) הוא זמר-יוצר ודוגמן אוסטרלי-פיליפיני, שהשתתף בעונה השביעית והשמינית של "The Voice".
בנוסף, הוא השתתף ב-"Eurovision – Australia Decides", הקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Not the Same" ("לא אותו הדבר").
בשנת 2016 השתתף ריילי, שהשתמש אז בשמו המלא, שלדון הרננדז, בעונה השמינית של "The X Factor" בקטגוריית הצעירים מתחת לגיל 22. הוא ביצע בשלב האודישנים את השירים "Circle of Life" ו-"Ordinary People" של ג'ון לג'נד.
תחילה שובץ לקבוצתו של השופט אדם למברט, שהדיח אותו בשלב מחנה האימונים.
אולם ריילי חזר לתוכנית כשהמנטורית קטגוריות ה"להקות" בתחרות הקימה להקת בנים בהשתתפותו.
ללהקה קראו "Time and Place", ופרט לריילי היא כללה את סמי אפוני, מת'יו מקנוט ולאון קרובר.
הם הצליחו להגיע עד לשלב ההופעות החיות, שם הודחו לאחר שקיבלו את מספר ההצבעות הנמוך ביותר.
שנתיים לאחר מכן, ב-2018, ריילי השתתף בעונה השביעית של "The Voice".
ארבעת השופטים, בוי ג'ורג', קלי רולנד, דלתא גודרם וג'ו ג'ונאס, הסתתבו, וריילי בחר לבסוף את בוי ג'ורג' שלווה אותו בהמשך התוכנית.
בשלב הנוקאאוט שר את "Believe" של שר, ואילו בשלב הדו-קרב ביצע את "Diamonds" של ריהאנה.
הוא הגיע עד לשלב הגמר, שם ביצע את "Young and Beautiful" של לנה דל ריי ואת "Sweet Dreams (Are Made of This)" יחד עם בוי ג'ורג'.
בסיום הערב הוא הגיע למקום השלישי.
באותה השנה הוא הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "Fire".
ריילי חזר ל-"The Voice" כשנה לאחר מכן, בעונה השמינית, עונת ה"אולסטארס".
בעונה זו השתתפו מספר מתמודדי עבר של התוכנית.
בשלב האודישן ביצע ריילי את השיר "Frozen" של מדונה.
דלתא גודרם וגיא סבסטיאן סובבו את כיסאותיהם.
נבחרותיהם של בוי ג'ורג' וקלי רולנד היו מלאות, ולכן השניים לא הסתבבו.
ריילי בחר את גודרם כמנטורית שלו לעונה זו.
בשלב הדו-קרב ביצע את השירים "Call Out My Name" ו-"Praying".
הוא הודח בהתאם להחלטת השופטת, ומתחרו, ג'ורדן אנתוני, עלה לשלב הבא.
אולם לאחר שקיבל את כרטיס הזהב מגודרם, הוא חזר לתחרות.
ריילי הודח מהתחרות בשלב חצי הגמר, לאחר ששר את "The Show Must Go On" של קווין.
ביולי 2020 השתתף ריילי בעונה ה-15 של America's Got Talent.
הוא שר את "idontwannabeyouanymore" של בילי אייליש, כשהוא לבוש בבגד שחור ועוטה מסכת שרשרת נוצצת.
שלושת השופטים שנכחו באותו היום הצביעו בעדו.
על-אף שהביצוע שלו בשלב הבא לא שודר, הוא הצליח לעבור אותו לרבע הגמר, שם הודח מהתחרות.
הוא חזר לסידני מאוחר יותר באותה השנה והוציא לאור את הסינגל השני שלו, "More Than I", שהופק על ידי סאר סאקר.
ב-26 באוגוסט 2021 פתחה רשות השידור את תקופת הגשת שירים לשלב הסינון של הקדם האוסטרלי לאירוויזיון, "Eurovision – Australia Decides".
היא הסתיימה ב-26 בספטמבר אותה השנה.
הם נחשפו בשלוש פעימות, הראשונה ב-28 באוקטובר 2021, השנייה ב-26 בנובמבר 2021 והשלישית ב-14 בדצמבר 2021. ריילי הוכרז כמשתתף בקדם ב-26 בנובמבר, ושירו, "Not the Same", יצא לאור לשירותי הסטרימינג ב-15 בפברואר 2022. הוא ביצע אותו בגמר הקדם שנערך ב-26 בפברואר.
בסיום הקראת התוצאות הוכרז ריילי כזוכה.
הוא קיבל 100 נקודות (50 מהשופטים ו-50 מהקהל), 3 נקודות בלבד מהמקום השני.
אביו של ריילי הוא איש עסקים ממוצא פיליפיני, ואמו היא סקוטית–אירית.
בגיל 6 הוא אובחן על הספקטרום האוטיסטי, ובגיל 10 החל לכתוב ולהלחין את שיריו עם פסנתר.
כילד, סבל מבריונות מתמשכת בארבעה עשר בתי הספר שלמד בהם.
בכיתה י' הוא הופיע המחזמר של בית ספרו, "Little Shop of Horrors".
בשנה שלאחר מכן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי במחזמר של בית ספר בטקס פרסי גולד קוסט, עבור תפקידו ב-.
הוא הופיע במספר אירועי התרמה ופסטיבלים של הקהילה הלהט"בית.
מאז 2019 הוא בזוגיות עם זאקרי טומלינסטון.
שְׁלָדִים בָּאָרוֹן הוא ביטוי ולשון דיבור המשמשים לתיאור עובדה לא ידועה על מישהו, בדרך כלל איש ציבור, שאם תתגלה דימויו יפגע.
לרוב, מדובר במעשים בלתי מוסריים שאותם האדם מעוניין להסתיר.
זאת בהקבלה לרעיון שאדם מסתיר בביתו גופה זמן כה רב, עד שכל בשרה נרקב והתפרק עד העצם.
הביטוי נמצא בשימוש בשפה האנגלית לכל הפחות מאז נובמבר 1816, אז נעשה בו שימוש בירחון הבריטי The Eclectic Review (עמוד 468).
ה'שלד' במקרה זה היה מחלה, זיהומית או תורשתית:
באנגלית יש לביטוי שתי צורות אפשריות:
הביטוי מוצג במילון האנגלי של אוקספורד ובמילון ובסטר תחת המילה "Skeleton".
מילון התוכן האקדמי של קיימברידג' מציג אותו גם כן באופן זה, אך גם כביטוי נפרד.
לפי חוקר הלשון רוביק רוזנטל מקור הניב בסיפורי אצילים שרצחו אנשים והסתירום בארון נסתר בארמונם.
לפי סברה אחרת, הופעת הביטוי קשורה לרפואה.
היות שרופאים בבריטניה לא הורשו לעבוד על גופות עד 1832, אז העביר הפרלמנט את חוק האנטומיה .
לפני כן, הגופות היחידות הזמינות לנתיחה למטרות רפואיות היו של פושעים אשר הוצאו להורג.
למרות שעונש זה לא היה נדיר במאה ה-18, לא היה קל לרופאים להשיג גופות לצורך מחקר.
בנוסף, דעת הקהל לא אפשרה לרופאים לשמור את השלדים בטווח ראייה, לכן הם נאלצו להרחיקם מעיניים סקרניות.
מסיבה זו, רבים חשדו שרופאים מסתירים שלדים בארונותיהם.
הביטוי נקשר גם אל חוטפי הגופות , אשר לצורכי מחקר הוציאו גופות מקברים באופן בלתי חוקי.
בתקשורת המודרנית נעשה שימוש בביטוי בהקשר של מציאת ידיעות שליליות נגד פוליטיקאים ואנשי ציבור.
הסופר האמריקני אדגר אלן פו חוזר בספריו על המוטיב של קבורת אדם שנרצח בתוך הבית.
ההיסטוריון אריה יצחקי כתב את הספר "שלדים בארון" על תעלומות ומיתוסי כזב בתולדות היישוב ומדינת ישראל בראשיתה.
העיתונאי יוסף שביט כתב את הספר "שלדים בארון" אודות פרשת הריגול של ישראל בר.
שלהי ימי הביניים, סוף ימי הביניים או ימי הביניים המאוחרים הוא מונח שמציין חלק מתקופת ימי הביניים בהיסטוריה של אירופה, שכללה בערך את המאה ה-14 והמאה ה-15 (ויש המוסיפים מחצית מהמאה ה-13 וזמנים נוספים).
ימי הביניים המאוחרים החלו לאחר שיא ימי הביניים וקדמו לתחילתה של העת החדשה המוקדמת (וברוב אירופה, הרנסאנס).
נקודת הסיום המקובלת של התקופה היא בעליית הרנסאנס במדינות אירופה השונות, החל במאה ה-15 באיטליה ועד תחילת המאה ה-17 בצפון אירופה, ואף מאוחר יותר.בתקופה זו, החלו להיווצר המדינות כפי שאנו מכירים אותן כיום, תחת מלוכה חזקה ויציבה, וחל גידול במסחר ובתחומים נוספים.
הכנסייה הקתולית הייתה בעלת עוצמה רבה והיא המשיכה להחזיק בכוחה עד לשלהי המאה ה-15, ובמדינות רבות אף לאחר מכן.
אירועים כמו הקרע המערבי הזיקו למעמדה במידה רבה.
כמו כן, תקופה זו שינתה את מעמד הפיאודליזם.
האדריכלות הגותית הייתה נפוצה ושוכללה בתקופה זו.
החל במאה ה-14 במקביל לקתדרלות, אומץ הסגנון הגותי גם לכנסיות ומבנים אחרים, כולל מבנים שאינם לצורכי דת.
יש גם התפתחות סגנונות מקומיים בגותיקה, כגון באנגליה, בגרמניה ובספרד.
אדריכלות אסלאמית (כמו אדריכלות מורית ואדריכלות עות'מאנית ) נבנתה בעיקר באזורים שהיו תחת שלטון מוסלמי.
עם החלשות האימפריה הביזנטית, היקף הבנייה ירד בשטחה, ואיכותה ירדה.
אדריכלות ביזנטית שולבה באזורים הגאוגרפיים הקשורים לנצרות אורתודוקסית, במיוחד בשטחי הבלקן, אוקראינה, בלארוס ורוסיה של ימינו.בסוף ימי הביניים חל גם שיפור גדול באיכות השריון עם פיתוח שריון הלוחות, שסיפק לאביר הגנה היקפית טובה מול מרבית כלי הנשק (כולל חצים וחרבות), דבר שגרם לירידה בשימוש במגן.
נגד שריוני הלוחות פותחו מגוון נשקי מוט ובהם רומחי רגלים ארוכים במיוחד (pike), גרזן-חנית (pollaxe), האלברד (halberd), בק דה קורבין ומגוון "פותחני קופסאות" על מוט ארוך.
בתקופה זו פותחו גם החרבות הדו-ידניות.
גם החל שימוש בנשק חם, בהתחלה בתותחים ומרגמות פרימיטיביים ללוחמת מצור, ובהמשך גם כרובים מסורבלים דוגמת הארקבוז.
גבולותיה של אירופה הנוצרית עדיין הוגדרו בתקופה זו.
בעוד הדוכסות הגדולה של מוסקבה החלה להדוף את המונגולים, והממלכות בחצי האי האיברי השלימו את הרקונקיסטה של חצי האי והפנו את תשומת הלב שלהן כלפי חוץ, הבלקן נפל תחת שליטתה של האימפריה העות'מאנית.
השילוב בין המסחר הער של התקופה והתחזקות העות'מאנים הוביל למסעו של כריסטופר קולומבוס לאמריקה בשנת 1492.
בשלב מסוים, החל הרנסאנס האיטלקי אשר התפשט בהדרגה לרחבי אירופה.
בתחילת המאה ה-14 העביר האפיפיור קלמנס החמישי את מושב האפיפיור מרומא.
אביניון הייתה מקום מושבו של האפיפיור בשנים 1309 עד 1376. עם שובו של האפיפיור לרומא ב-1378, התפתחה מדינת האפיפיור למעצמה חילונית גדולה, שהגיעה לשיאה באפיפיור הנחשב מושחת מבחינה מוסרית אלכסנדר השישי.
פירנצה זכתה לגדולה בקרב ערי המדינה האיטלקיות באמצעות עסקים פיננסיים, ומשפחות כמו משפחת מדיצ'י הפכו למקדמים חשובים של הרנסאנס בזכות חסותן על האמנויות.
גם ערי מדינה אחרות בצפון איטליה הרחיבו את שטחיהן וביססו את כוחן, בעיקר מילאנו, ונציה וגנואה.
בעקבות מלחמה שפרצה אחרי המאורעות המכונים ערבית סיציליאנית, נוסדה ממלכת נאפולי בדרום חצי האי האפניני וממלכת סיציליה שכנה על האי סיציליה.
בשנת 1442, שתי הממלכות אוחדו למעשה בשליטת אראגון.
לפני כן, השלטון בסרדניה נע בין ערי המדינה הימיות (ג'נובה ופיזה), פולשים חיצוניים ושליטים מקומיים.
בחצי האי האיברי, הממלכה המוסלמית היחידה שנותרה לאורך זמן הייתה ממלכת גרנדה ושאר חצי האי הורכב ממלכות נוצריות.
מלחמה בעלת רקע דומה התקיימה גם בפורטוגל.
נישואיהם של איזבלה ופרננדו (1469), וניצחון הצד שתמך בהם במלחמת הירושה הקסטיליאנית, קבעו את האיחוד השושלתי של כתרי קסטיליה ואראגון ויצרו בכך את ממלכת ספרד.
תחת שלטונם, הרקונקיסטה תמה בעקבות כיבוש גרנדה ב-1492.
בים, כתר אראגון התפתחה כמעצמה ימית ואזורים ביוון צורפו אליה נוסף על איים גדולים.
ממזרח לאראגון, חלק מערי המדינה האיטלקיות היו שולחים צי גדול למטרות סחר.
הן השיגו חזקות רבות (ששימשו כעמדות מסחר) באגן הים התיכון והיו מעצות ימיות.
העות'מאנים הרחיבו את שיטחם על חשבון חזקות אלה.
ממערב לאראגון, במהלכה של המאה ה-15, נקלעו קסטיליה ופורטוגל למאבק טריטוריאלי וכלכלי בתחומי מערב האוקיינוס האטלנטי.
שתיהן קיבלו מידי האפיפיור מספר בולות אשר הכירו בזכיותיהן על טריטוריות באזור.
שתיהן השתלטו על שטחים לחופי האוקיינוס וחיפשו נתיב שיט חדש למזרח אסיה.
זאת משום שהדומיננטית ההולכת וגוברת של האימפריה העות'מאנית במזרח הים התיכון יצרה מכשול לסחר עבור האומות הנוצריות במערב, אשר בתורן החלו לחפש חלופות.
לאחר מותו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1250, לא הצליחה אף אחת מהשושלות המתחרות לתפוס את הכתר, ולכן נאלצו הנסיכים הראשיים של האימפריה לבחור מספר מלכים מבתים שונים.
התקופה שבין 1250, שנת מותו של פרידריך ועד שנת 1312, השנה שבה עלה לשלטון קונראד הרביעי כקיסר מכונה האינטררגנום הגדול.
הקשיים בבחירת המלך הביאו בסופו של דבר להופעת אספת הנסיכים הבוחרים, גוף פוליטי קבוע המונה שבעה נסיכים-בוחרים, אשר נוסד באופן רשמי בשנת 1356 אך אשר התקיים באופן בלתי-רשמי משנת 1256. מלכי האימפריה וקיסריה (החל מהמלך רודולף הראשון, מלך גרמניה) נשענו באופן הולך וגובר על האדמות שבשליטת משפחותיהם כאמצעי לביסוס כוחם.
ב-1312, שנת הכתרתו של הקיסר היינריך השביעי, נכנס בית לוקסמבורג לתמונה.
היינריך היה המלך הראשון מאז פרידריך השני אשר הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
כל הקיסרים והמלכים ששלטו אחריו נשענו על אחוזות משפחותיהם: הקיסר לודוויג הרביעי לבית ויטלסבאך (מלך 1314, קיסר 1328–1347) התבסס על נחלות משפחתו בבוואריה; קרל הרביעי לבית לוקסמבורג, נכדו של היינריך השביעי, שאב את עיקר עוצמתו מאדמותיו שבבוהמיה.
בוהמיה שגשגה במאה ה-14 אך המלחמות ההוסיטיות הכניסו אותה למשבר.
בשנת 1438, מונה הקיסר מבית הבסבורג, וכך היה עד לפירוק הקיסרות בשנת 1806. אולם למרות השטחים הנרחבים שהחזיקו ההבסבורגים, האימפריה עצמה נותרה מפוצלת, וההשפעה הייתה של הנסיכויות שהרכיבו אותה.
נוסף על כך, מוסדות פיננסיים, כמו ברית ההנזה, החזיקה בכוח רב, הן במישור הכלכלי והן במישור המדיני.
במאה ה-15 החלה שקיעתה ההדרגתית של ברית ההנזה.
מדינות לאומיות שהחלו להיווצר השפיעו על הטיית המסחר למסחר פנימי.
ערי הברית, למרות מאמציה של ליבק לחזק את קשרי הברית, החלו להעדיף את קשרי המסחר הפנימי במדינותיהן או המסחר האזורי בתחומן (האזור הבלטי) על פני המסחר הבינלאומי.
ערי הברית הדרומיות נפרדו מהצפוניות וערי הולנד הפכו למונופול עצמאי.
בארצות השפלה, היו מספר נסיכויות פיאודליות כמו פלנדריה, ברבנט והולנד.
רוב השטח שבו שוכנות כיום בלגיה והולנד התאחד בסופו של דבר בשלטון דוכס בורגונדיה ב-1433. לעמדתה של דוכסות בורגונדיה נודעה חשיבות רבה במלחמת מאה השנים בין צרפת ואנגליה.
ב-1415 הנרי החמישי מלך אנגליה פלש לצרפת עם צבאו, בעוד שז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, לא השתתף בהגנה על ממלכת צרפת.
בצרפת, בית ולואה, שהחליף את בית קאפה ב-1328, היה בתחילתו חלש למדי, תחילה בשל מלחמת מאה השנים, ומאוחר יותר בשל חוזקה של דוכסות בורגונדיה.
הופעתה של ז'אן ד'ארק כמנהיגה צבאית שינתה את מהלך המלחמה לטובת הצרפתים.
ב-1430, כוחותיו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה תפסו את ז'אן ד'ארק שנמכרה לאנגלים והועלתה על המוקד ב-1431. המלחמה, שתחילתה בשנת 1337 וסיומה בשנת 1453, התנהלה בסדרת מערכות נפרדות.
היא החלה בטענתו של אדוארד השלישי לכתר צרפת והסתיימה בגירוש הפולשים האנגלים וביסוס בית ולואה כשושלת המלוכה הלגיטימית של צרפת.
בנו, שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, ניסה לכפות את מרותו בשטחי הדוכסות ונתקל בהתנגדות במיוחד מהקונפדרציה השווייצרית הישנה שהוקמה בשנת 1291. ב-1477 נהרג בקרב על העיר נאנסי.
לואי האחד עשר, מלך צרפת, השתלט על דוכסות בורגונדיה.
כך הקיץ הקץ על דוכסות בורגונדיה.
הגידול בסחר בשיא ימי הביניים גרם לאזורים מסוימים להיות תלויים כלכלית בממלכה זו או אחרת.
הובלת מטענים הייתה בעיקר בים או בנהר.
נורמנדי ושמפאן סיפקו מוצרים לפריז דרך הסן ויובליו ולכן הן תמכו בצרפת.
מנגד, לאקיטן, שייצאה את היין שלה לאנגליה, לבריטני, שייצאה מלח לאנגלים ולפלנדריה, שייבאה צמר אנגלי, היה אינטרס לתמוך באנגלים.
כך הפלמים, שרצו להימלט מלחץ המס הצרפתי, התקוממו כמה פעמים נגד מלך צרפת בתחילת המאה ה-14. העשורים מ-1335 עד 1450 הולידו סדרה של אסונות כלכליים בצרפת, עם יבול רע, רעב, מגפות ומלחמות.
המלחמות הביאו לחוסר ביטחון בנתיבים המסחריים ויצירת נתיבים חדשים.
החל משנות ה-50 של המאה ה-15, החל תהליך התאוששות ארוך.
הפסקת התנועה החוזרת ונשנית של תעלת למאנש השפיעה מאוד על תעשיית הטקסטיל הפלמית שבתחילת המלחמות ייבאה צמר אנגלי.
כדי להתמודד עם חוסר זה, האנגלים הפכו לתלויים פחות כלכלית בפלנדריה, והפכו את הצמר שלהם ישירות לבגדים.
יצרני הבגדים הפלמיים ייבאו אז את הצמר שלהם מספרד והחלו לפתח חומרי גלם חלופיים, כמו פשתן.
הקשרים עם צרפת פחתו בשל אובדן ההשפעה של ירידי שמפאן.
אנגליה בימי הביניים המאוחרים שלטה בחלק משטחי צרפת של ימינו ועל פי השיטה הפיאודלית הם היו וסאלים של מלך צרפת בשטחים אלה.
עם עלייתו של הנרי השלישי, מלך אנגליה ותחילת שושלת פלנטג'נט, חלק ניכר מאחזקותיו ביבשת נכבשו על ידי הצרפתים ורבים מהברונים מרדו כחלק ממלחמת הברונים הראשונה.