tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינת צמחייה האיים שונים מאוד אחד מהשני, כאשר בבאסאס דה אינדיה אין כלל צמחייה, באי אירופה וגלורייז קיימים יערות חלבלוב ומנגרובים, בז'ואן דה נובה עצי קזוארינה וקוקוס ועשבים ושיחים בטרומלין.
העוני היחסי בצומח ביחס לאזורים טרופיים נובע מקרקע גירית שמונעת כניסת מי גשם לקרקע.
בניגוד לצומח העני יחסית, הפאונה עשירה מאוד.
החי בימי כולל אלמוגים מסביב לאיים שיוצרות שוניות אלמוגים עשירות.
צבי ים מטילים ביצים באי אירופה ובאי טרומלין.
האזור עשיר בעופות ימיים שמקננות באיים.
בין השאר קיימת אוכלוסייה הגדולה ביותר באוקיינוס ההודי של שחפית כהה בז'ואן דה נובה.
באיים כמעט ואין בעלי חיים יבשתיים מלבד באי אירופה בו קיימת אוכלוסייה גדולה של כבש בר.
כל האיים התגלו על ידי יורדי ים אירופים בתקופה שהאירופים שטו לעבר הודו דרך כף התקווה הטובה (המאות ה-15 וה-16).
האיים לא היו מיושבים לפני שהתגלו ומאז הגיעו אליהם אנשים לפרקי זמן קצרים למטרות מחקר או חקלאות, בעיקר על ידי משפחות שהגיעו מאיים שכנים כמו מדגסקר, סיישל וראוניון.
בגלל הקרבה למדגסקר ולאיים אחרים שהיו תחת שלטון צרפתי, הפכו גם איים אלו לחלק מהקולוניה הצרפתית.
בשנות ה-50, בשל דרישת הארגון המטאורולוגי העולמי, החליטה צרפת להציב על האיים תחנות מטאורולוגיות בשל מיקומם בנתיב הציקלוניים.
התחנות עברו תהליך של אוטומציה ואינן מאוישות מלבד התחנה שנמצאת בטרומלין.
במהלך הענקת העצמאות למדגסקר, החליטה צרפת להפריד את האיים ממדגסקר ולהמשיך לשלוט בהם בעיקר בגלל מיקומם בין אסיה, אפריקה והמזרח התיכון וכן משום שהמרחבים הימיים שמסביב לאיים יכול לשמש כמקום לביצוע ניסויים גרעיניים.
הנוכחות הצרפתית התגברה בשנת 1973 כאשר הוצבו במקום באופן קבוע כוחות צבא של אזור דרום האוקיינוס ההודי (forces armées de la zone sud de l'océan Indien בראשי תיבות FAZSOI) של צרפת.
הכוח באיים מונה 15 חיילים (בהם קצין אחד) שמטרתם לשמור על המים הכלכליים של האיים.
בשנת 1960 האיים נותקו מקולוניית מדגסקר ועברו לאחריות המשרד של צרפת מעבר לים (Ministère des Outre-mer).
בפועל האיים מנוהלים על ידי המושל של ראוניון ואינם מחולקים כלל לפי החלוקה המנהלית של צרפת (אין חלוקה למחוזות, חבלים וכדומה).
מ-2005 האיים מנוהלים תחת המנהל של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת.
ומשנת 2007 הם מרכיבים את האזור החמישי של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת.
בעקבות השיוך הזה, האיים אינם נמצאים באיחוד האירופי.
איי דזרטש (בפורטוגזית: Ilhas Desertas, מילולית: האיים הנטושים) הם שלושה איים קטנים במקרונזיה בסמוך לחופי מרוקו השייכים לארכיפלג מדיירה ולפורטוגל.
שטח שלושת האיים יחד כ-14 קמ"ר, כששטחו של הגדול שבהם, דזרטה גרנדה הוא 10 קמ"ר.
האיים צרים וארוכים ויחדיו יוצרים "רצועה" מצפון לדרום שאורכה כ-22 ק"מ.
קיומם של האיים היה ידוע כבר במאה ה-14, אולם לא נחקרו בצורה מסודרת עד משלחתו של ז'ואאו גונסלווש זארקו לפונשל ב-1420. ניסיונות התיישבות באיים נכשלו שוב ושוב, בעיקר מפני מזג האוויר היבש והקשה באיים.
בין השנים 1894–1971 היו האיים נכס פרטי של משפחות אנגליות שהתגוררו במדיירה, אז קנתה אותם מדינת פורטוגל והפכה את האיים לשמורת טבע בשנת 1995 ומהווה חלק ממיזם Natura 2000. כיום, אסורה הגישה לאיים ללא אישור מיוחד.
האיים שונים מאיי מדיירה בצורה משמעותית למרות הקרבה הגאוגרפית ביניהם (כ-25 ק"מ בלבד בין דזרטה גרנדה וקצהו המזרחי של מדיירה).
מזג האוויר חם ויבש, והצמחייה על האי מועטה.
על חופי האיים קיימת מושבה קטנה של כלב ים נזירי מצוי המצוי בסכנת הכחדה.
אלן ניל ג'ונס , ידוע יותר בשם הבמה שלו איי ג'יי סטיילס , הוא מתאבק עבר מקצועי הנודע בעיקר בכיכובו באירגון ההיאבקות WWE, לאחרונה בתוכנית הדגל Raw.
נחשב לאחד מהמתאבקים הטובים בעולם, ידוע בשל תקופתו מרובת השנים בארגון TNA, שזיכתה אותו בכינוי "מר TNA".
במהלך השנים 2002–2013 הופיע סטיילס בארגון TNA והיה שנים רבות לפניו של הארגון, שם הוא גם זכה לכינויו: "מר TNA".
באותו זמן שהוא התאבק ב-TNA, איי ג'יי זכה שלוש פעמים באליפות העולם של NWA, ופעמיים באליפות העולם במשקל כבד של TNA.
הוא גם זכה שש פעמים באליפות ה-X דיוויז'ן, והראשון אי פעם שהחזיק בתואר.
סטיילס הוא גם הראשון אי פעם שעשה גראנד סלאם ב-TNA (פעמיים) וגם הראשון שעשה זכייה משולשת (חמש פעמים).
בשנת 2010 הפך סטיילס למתאבק TNA הראשון אי פעם שמדורג במקום הראשון ברשימת המתאבקים המקצוענים של השנה (PWI) מתוך רשימה של 500 מתאבקים.
בשנים 2002–2006 הוא השתתף גם בליגת ההיאבקות ROH שם זכה באליפות הזוגות של ROH עם אמייזינג רד, ולראשון שזוכה באליפות הנקייה של ROH.
בשנת 2014, השתתף איי ג'יי בליגת ההיאבקות המקצועית של יפן NJPW, שם זכה באליפות המשקל הכבד של NJPW בחברה, ולאחר מכן הפך למנהיג של הבולט קלאב.
סטיילס הופיע לראשונה ב-WWE בשנת 2002 (עוד כשהיא נקראה WWF), אך עזב את החברה מאוחר יותר.
כעבור 14 שנים, בשנת 2016, חתם איי ג'יי על חוזה רב שנתי וערך את הופעת הבכורה שלו ברויאל ראמבל.
סטיילס הופיע את הופעתו הראשונה בראסלמניה באפריל של אותה שנה, וזכה בפעם הראשונה באליפות ה-WWE באירוע באקלאש, שהתקיים ב-11 בספטמבר 2016, והחזיק בתואר עד הרויאל ראמבל בינואר של שנה לאחר מכן.
בנוסף, סטיילס זכה בתואר המתאבק של השנה לשנת 2016 של PWI ושל ידיעון ההיאבקות המשקיף (WON).
ב31 לינואר 2026 ברויאל ראמבל הפסיד סטיילס בקרב על קריירה נגד המתאבק גונת'ר ובכך סיים את דרכו בWWE.
אליפות AAW במשקל כבד (פעם אחת)
אליפות הטבעית במשקל כבד (3 פעמים)
אליפות CWF/E במשקל כבד (פעם אחת)
אליפות IPW במשקל כבד (4 פעמים)
אליפות FWE במשקל כבד (פעם אחת)
אליפות IWA Mid-South במשקל כבד (פעם אחת)
אליפות IWC סופר אינדיז (4 פעמים)
אליפות ארצות הברית (3 פעמים)
האליפות הבין יבשתית (פעם אחת)
אליפות הזוגות העולמית של ה-WWE (פעמיים) - עם אומוס (1), עם דרגון לי (1)
אליפות הזוגות (עם כריסטופר דניאלס)
אליפות העולם במשקל כבד של TNA (6 פעמים)
PWI דירג אותו במקום ה-1 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2010
איי גלורייז הם שני איים טרופיים בשטח כולל של 7 קמ"ר בצפון מדגסקר.
האי לא מיושב וכל שטחו מוגדר שמורת טבע.
הוא מהווה טריטוריה צרפתית, כחלק מאיי אפארסה אך למדגסקר דרישת שליטה על האיים.
איי גלורייז נמצאים בצפון מצר מוזמביק בצפון מדגסקר.
הארכיפלג הוא אטול שנוצר בשונית אלמוגים שמקיפה לגונה.
המבנה מוארך מצפון מזרח לדרום מערב.
את המבנה מחלקים לשלושה חלקים עיקריים: בנקודה הדרום מערבית נמצא האי המרכזי, האי גראן גלורייז.
שונית אלמוגית שנקראת רוש ור שנמשכת מהאי גראן גלורייז לכיוון צפון מזרח.
בקצה הצפוני, כ-8 ק"מ בצפון מזרח האי גראן גלורייז נמצא האי איל די ליס (île du Lys).
האיים שטוחים והנקודה הגבוהה ביותר נמצאת באי גראן גלורייז וגובהה 12 מטר מעל לגובה פני הים.
האיים מורכבים מדיונות ושטחים חוליים מאבן גיר שבמקור היו אלמוגים.
הצומח מורכב בעיקר מקזוארינה שבטבטית ודקל הקוקוס.
החי באיים מורכב מעופות ימיים בעיקר מהסוג שחפית שמקננים באיים ומדולפינים שנמצאים בלגונה.
באי לא חיו בני אדם מעולם והמבנים היחידים מעשה ידי אדם הם מסלול טיסה ותחנה מטאורולוגית במערב מסלול הטיסה באי גראן גלורייז.
האנשים היחידים שמגיעים לאיים הם חוקרים ואנשי צבא מ-Forces armées de la zone sud de l'océan Indien (הכוחות המזוינים של האזור הדרומי של האונייקוס ההודי) מצבא צרפת שתפקידו לוודא שריבונות צרפת באיים שבין ראוניון למיוט לא מופרים על ידי אף אחד.
ככל הנראה האנשים הראשונים שהגיעו לאי היו יורדי ים מלגשים או ערבים שהגיעו לאיים במאה השביעית.
האירופאי הראשון שידוע שהגיע לאיים היה איפוליט קאלטו (Hippolyte Caltaux) מראוניון שסחר עם מדגסקר ב-1878. הוא מבקש אישור להחזיק באיים משר הקולוניות הצרפתי שמאשר לו להחזיק באיים.
קאלטו מעניק לאיים את שמם לזכר מהפכת יולי 1830 שנקראה Trois Glorieuses (שלושת ימי התהילה).
הוא מבקר באיים למרות נוכחות מוגברת באזור של הצי המלכותי הבריטי ובשנת 1885 הוא מתחיל לשתול באי דקלי קוקוס.
צרפת משאירה לקאלטו לנהל את האי עד שהיא תופסת את האי על ידי רב החובל של האונייה פרימוגה (Primauguet) ב-23 באוגוסט 1892. השלטון על האיים קושר לקולוניית מיוט שלוש שנים מאוחר יותר.
ב-1912 עברה לקולוניית מדגסקר יחד עם כל ארכיפלג קומורו.
ב-1955 החלה הקמת תחנה מטאורולוגית באי גראן גלורייז שהחלה לפעול בשנת 1959 ושנה לאחר מכן הופעלה בצורה אוטומטית.
התחנה מהווה חלק ממערך תחנות מטרואולוגיות שמטרתם לחזות ציקלון טרופי.
תחנה זו משמשת לאזהרת התושבים בצפון מדגסקר ובארכיפלג קומורו.
התחנה מסייעת גם לניווט הימי ולניווט האווירי בקווים ג'יבוטי-מדגסקר וקניה-מאוריציוס.
בשנת 1960 האיים מנותקים מקולוניית מדגסקר ועוברים לאחריות השר של צרפת מעבר לים (Ministère des Outre-mer), כאשר בפועל מנוהלים על ידי המושל של ראוניון.
מדגסקר לא הסכימה לניתוק הזה ומאז יש לה דרישה טריטוריאלית על האיים.
משנת 2007 הם עוברים להיות תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת.
איי בהאמה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מאיי בהאמה שלוש מדליות אולימפיות לנוער.
המשלחת הראשונה של איי בהאמה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 11 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 200 מטר נערות והעפלה לגמר ריצת 400 מטר נערות בה סיימו במקום הרביעי.
המשלחת התחרתה בענפים ג'ודו ושחייה אך לא הגיעה להישגים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 14 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בריצת 400 מטר, והעפלה לגמרים בריצת 100 מטר וסיום במקום החמישי לנערות ובמקום השמיני לנערים, ובשחייה עם זכייה במדליית ארד בשחיית 800 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות והעפלה לגמר משחה 400 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות בה סיימו במקום החמישי.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים טניס ושיט.
איי אמוואג' הם ארכיפלג איים מלאכותיים, הממוקמים במפרץ הפרסי מצפון לבחריין ליד חופי העיר מוחארק.
הם שוכנים 10.5 ק"מ צפונית מערבית לעיר הבירה מנאמה.
שטחם של האיים הוא 4.31 קמ"ר.
האיים נוצרו על ידי אחזור קרקע של מים רדודים יחסית, צפון-מערבית לאי מוחארק, האי הצפוני ביותר בבחריין.
בשנת 2000 תוכנן לראשונה פרויקט חלוצי אשר יציע בעלות של 100% בעלות קרקעית לזרים שגרים בבחריין, וכך נוצרה התוכנית לבניית האיים.
התוכנית כללה גם את הגדלת הרכוש על קו המים, שנמצא בכמות קטנה בממלכה.
הפרויקט פותח על ידי חברת אואזיס לפיתוח נדל"ן בעלות של 1.5 מיליארד דולר.
בשנת 2002, יצא לדרך פרויקט בניית האיים.
שלב הבנייה הראשון הושלם ב-2003. השני, שבו סיסקו מערכות ואורקל החלו להניח סיבי תקשורת באי, ב-2004. בשנת 2016 הושלמו בנייתן של תשתיות כמו חשמל, כבישים, מים, מערכות ביוב ותקשורת והמקום הוכשר למגורים.
במהלך העשור האחרון נפתחו באי גם סדרה של מלונות כמו מלון ארט רוטנה, מלון "דה גרוב", מלון סוויטות מרשת רמדה, "דה סי לופט" ומלון "דה דרגון".
סביב הארכיפלג, נבנו שוניות מלאכותיות שנועדו לספוג 60% מעוצמת הגלים על מנת להקטין את הסיכון לשחיקה.
מבחינה הנדסית האיים הציגו מספר טכנולוגיות חדשניות לאזור, כמו צינורות גאוטקסטיל לשלב אחזור האדמה, ביוב ואקום וטכנולוגיית "עיר חכמה" עם סיבים אופטיים, יחד עם דברים נוספים.
האי כולל מבני מגורים, מסחר (בבנייה לגובה), מלונאות וקמעונאות, יחד עם מרינה עגולה בקוטר 240 מטר, עם מעל ל-140 מרצפים.
איי אמוואג' מחוברים לאי מוחארק באמצעות שני כבישים, כל אחד באורך של כקילומטר אחד.
המרחק בין האי החדש לנמל התעופה הבינלאומי של בחריין הוא 4.5 ק"מ.
איי דבנהאם הם קבוצה של שישה איים וסלעים נוספים הבולטים מעל פני הים, במפרץ מרגריט, בין האי מילראנד והחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
באיים מצויים אתרי מורשת היסטוריים אנטארקטיים, בהתאם לאמנה האנטארקטית.
שיא גובהם של האיים - 19 מטרים מעל פני הים.
האיים התגלו על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר חקרה את ארץ גרהאם בין השנים 1937–1934 בהנהגת ג'ון ריימיל.
המשלחת הקימה בסיס מחקר על האי בארי במהלך שהותה באזור.
בסיסי המחקר באי בארי הם אתר מורשת היסטורי אנטארקטי, בהתאם לאמנה האנטארקטית.
האיים נקראו על שמו של פרנק דבנהאם, שהיה חבר בוועדה המייעצת של משלחת החקר הבריטית לארץ גרהאם.
איי ביסקו הם קבוצת איים (ארכיפלג) המצויים למול החוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכה של קבוצת האיים 150 קילומטרים, והיא מצויה בין מעבר סאות'ווינד שמצפון מערב לקבוצת האיים לבין מצר מאתה שמדרום מערב לקבוצת האיים.
שטח קבוצת האיים 478 קמ"ר.
בקבוצת האיים שישה איים עיקריים:
כמו כן באיי ביסקו קבוצת איים הקרויה איי אדולף.
האיים קרויים על שם ג'ון ביסקו, מפקד משלחת בריטית שחקר את האיים ב-17 וב-18 בפברואר 1832.
אהרון פרדריק "איי ג'יי" מיטשל ג'וניור , המוכר בשם הבמה איי ג'יי מיטשל , הוא זמר-יוצר אמריקאי.
איי ג'יי מיטשל נולד בבלוויל , אילינוי, ארצות הברית ב-17 במאי 2001. אמו, אליסון מיטשל, היא בעלת עסק קטן ואביו, אהרון פרדריק מיטשל סר, הוא אח מוסמך נודד.
איי ג'יי הוא בן הזקונים, אחרי אחיותיו, אנדראה ואדיסון (אדי).
מיטשל החל ללמוד פסנתר מגיל 4, בהשראת אביו שלמד גם לנגן בפסנתר ולכתוב שירים.
מיטשל למד בתיכון בלוויל ווסט.
בתיכון, הוא שיחק בקבוצת הכדורגל של התיכון ושר במקהלת בית הספר.
כשהיה בן 13 החל מיטשל להופיע בערבי שירה פתוחים בעיירת הולדתו ולפרסם גרסאות כיסוי לשירים ביוטיוב ובאינסטגרם.
בשל קהל מעריצי המדיה החברתית של מיטשל, הוא עבר לגור ללוס אנג'לס, קליפורניה והתחיל לעבוד עם מנהלו מאז 2015. כשהיה בלוס אנג'לס, הוא עבד גם בסוכנות השיווק המקוונת, Team 10. לאחר זמן מה, מיטשל עזב את הסוכנות, בשביל לעבוד באופן עצמאי.
ב-2017, הוא הוציא את הסינגל העצמאי הראשון שלו, "Used to Be".
השיר נכתב על ידי מיטשל, כשהיה בן 13, והופק על ידי המפיק המוזקלי האמריקאי, מייק דין.
נכון ליוני 2021, לשיר יש יותר מעל מ-141 מיליון השמעות בספוטיפיי.
לאחר שעזב את הסוכנות שעבד בה, מיטשל זכה להתעניינות ממספר חברות תקליטים, אך לבסוף, בפברואר 2018, החליט לחתום אצל חברת התקליטים האמריקאית, אפיק רקורדס.
ב-20 ביולי 2018, הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Hopeful.
בנובמבר 2018, בילבורד ו-Vevo, בחרו במיטשל כאחד מ-19 האמנים המובילים שיש לצפות ב-2019. באביב 2019, מיטשל עשה את סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית, Hopeful Tour.
מנכ"לית אפיק רקורדס, סילביה רון, התייחסה למוזיקה של מיטשל כ-"דברים מרגשים באים", כאשר דנה בסגל הכישרונות ההולך וגדל בחברת התקליטים.
במאי 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם נינה נסביט, את השיר "After Hours".
מאוחר יותר באותו חודש, בראיון לבילבורד, הודיע מיטשל כי הוא מתכנן להוציא את אלבום הבכורה הקרוב שלו עם אפיק רקורדס.
הוא אמר כי האלבום כמעט מוכן, והוא ייצא "בקרוב מאוד".
ב-23 באוגוסט 2019, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Slow Dance.
בין השירים באלבום, מופיע השיר "Slow Dance" שבו שיתף פעולה עם הזמרת האמריקאית אווה מקס.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-28 במצעד 40 שירים המיינסטרים.
בנוסף, RIAA העניק לשיר תואר זהב.
ב-4 בדצמבר 2020, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת הבריטית אלה הנדרסון, את הסינגל "Blame It on the Mistletoe".
הסינגל הגיע, בשיאו למקום ה-94 במצעד הסינגלים האירי ולמקום ה-28 בניו זילנד.
ב-8 באוקטובר 2021, הוא הוציא את האלבום הבכורה שלו, Skyview.
שנה פרס קטגוריהעבודה מועמדתתוצאה 2020פרסי המוזיקה של MTV אירופהאמן הפוש-אקט של השנהעצמו
איי ג'ידה הם קבוצה של שלושה איונים קטנים לא מיושבים במחוז הצפון, בחריין, השוכנים מערבית לאי הגדול של בחריין וצפונית לאום א-נעסאן, במפרץ הפרסי.
האיים נמצאים כ-17.5 ק"מ מערבית לבירת בחריין, מנאמה.
ב-1930, באיים נבנה בית סוהר.
מאוחר יותר, בית הסוהר נהיה לרכושו הפרטי של ראש ממשלת בחריין לשעבר, ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, וכרגע הוא סגור בפני הציבור.
האי המרכזי עשוי מצוקי אבני גיר.
יש המאמינים כי מקדש ברבר נבנה מסלעי האיים.
באי יש ארמון, גנים, מנחת, מסגד ועוד מספר מתקנים שנבנו עבור ראש הממשלה ומשפחתו, אף על פי שהאי אינו מיושב והשיח' ח'ליפה עצמו מתגורר ברפאע.
איי ארגנטינה הם קבוצת איים בארכיפלג וילהלם שבאנטארקטיקה.
קבוצת האיים ממוקמת 9 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי פטרמן; ו-7 קילומטרים צפונית-מערבית לכף טאקסן, בחצי האי קייב, שבארץ גרהאם.
הארכיפלג התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
שמו של הארכיפלג ניתן לו על ידי שארקו, מגלה האיים.
הארכיפלג נקרא על שם הרפובליקה הארגנטינאית, כהערכה על תמיכתה של ממשלת ארגנטינה במשלחת הצרפתית השלישית בפיקודו של שארקו.
המשלחת הבריטית לחקר ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל ריימיל הקימה בסיס מחקר באיי ארגנטינה בשנת 1935 וערכה סקר מעמיק של האיים.
בשנת 1954 בסיס F הועבר לאי גאלינדז, ובשנת 1977 שמו שונה ל-"בסיס פאראדיי".
בשנת 1996 התוכנית האנטארקטי הבריטית העבירה את הבסיס לידי התוכנית האנטארקטית האוקראינית, אשר ממשיכה להפעיל אותו בשם "בסיס המחקר ורנדסקי".
אלן ג'ון באקלי הוא שחקן ומדבב אירי-קנדי.
הוא ידוע בתפקידו טכנאי מעבדת הפשע החנון אדם רוס בסדרת הטלוויזיה "CSI: ניו יורק" ובתור סוני קווין בסדרת הטלוויזיה "אריות הים".
באקלי נולד ב-9 בפברואר 1977 בדבלין, אירלנד.
הוא היגר בגיל שש עם משפחתו לווייט רוק, קולומביה הבריטית, קנדה.
בשנות העשרה שלו, הוא החל את קריירת המשחק שלו בסדרת הטלוויזיה האודיסיאה ואחריה ביצע תפקידי אורח בתיקים באפילה ומילניום.
באקלי למד בסנט תומאס מור קולג' בברנבי, ליד ונקובר, קנדה.
באקלי הופיע בסרט המדע הבדיוני משנת 1998, Disturbing Behavior, לצד השחקנית קייטי הולמס.
ב-2001 שיחק בסרט האינדי Extreme Days סרט קומדיה-דרמה-רומנטי.
בשנת 2005, לבאקלי הוצע התפקיד של אדם רוס בדרמת הפשע המצליחה CSI: ניו יורק.
הוא היה אמור להיות תפקיד בתפקיד קצר, אבל עד סוף העונה השלישית של התוכנית ב-2007, הוצע לו חוזה לחמש שנים.
לפני שקיבל את התפקיד של אדם רוס, באקלי הופיע כדמות אחרת ב-CSI המקורית בפרק משנת 2004.
כמדבב נתן את קולו בין השאר לדמויות בסרטים תזיזו ת'רגליים, הדינוזאור הטוב ובסדרות צבי הנינג'ה ווולברין והאקס-מן.
באקלי מככב בתור סוני קווין בסדרה אריות הים, סדרת טלוויזיה דרמה צבאית אמריקאית שהוצגה לראשונה ב-CBS במשך ארבע עונות ועברה ל- Paramount + לעונות החמישית והשישית.
באקלי הציע נישואין לחברתו מזה שנתיים, אביגיל אוצ'ה ב-31 בדצמבר 2012 בזמן חופשה בהוואי.
ב-3 בספטמבר 2013 הודיע באקלי שהם מצפים לתינוקת.
בני הזוג קיבלו את פני בתם ב-19 בינואר 2014. ב-24 באוקטובר 2014 בהיותו בניו זילנד, באקלי שבר את זרועו ורגלו בזמן שברח במהלך "אירוע הפחדה".
ב-2019, באקלי שיחק במהלך משחק הסלבריטאים של ה-NBA באולסטאר בקולוסיאום של בוג'נגלס בשארלוט, צפון קרוליינה.
גרג פורטר תזיזו ת'רגליים מספר תפקידי קול Walking Tall: The Payback הארווי מוריס 2007 אוכל החטאים האחרון אנגור פורבס התיבה דני שאמוס 2010 סקייטלנד טדי טולוס דואר חג המולד מאט סנדרס 2011 נבואת יום הדין אריק פוקס 2015 בית גיהנום מתוק מרפי הדינוזאור הטוב נאש דיבובTBAHunting Seasonדוונפורט
Bronco Novakתפקיד ראשי, עונה 12017–2024אריות היםסוני קוויןתפקיד ראשי
איי ביז'אגוש (בפורטוגזית: Arquipélago dos Bijagós) הוא ארכיפלג של כ-88 איים ואיונים (20 מהם מיושבים) באוקיינוס האטלנטי מול חופי גינאה ביסאו.
הארכיפלג משתרע על פני שטח של 12,958 קמ"ר.
עיר הבירה לשעבר של גינאה ביסאו, בולאמה, נמצאת בארכיפלג.
הארכיפלג הוכרז כשמורה ביוספרית של אונסק"ו בשנת 1996. ב-2025 האיים הוכרזו גם כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, הראשון בהיסטוריה של גינאה ביסאו, בשל חשיבותם האקולוגית.
הארכיפלג נוצר מהדלתה הקדומה של הנהרות ו, ומשתרע על פני שטח של 12,958 קמ"ר.
עשרים מתוך האיים בארכיפלג מיושבים כל השנה, כולל האי המאוכלס ביותר, .
הבירה המנהלית, בולאמה, ממוקמת על האי .
מגוון המערכות האקולוגיות בארכיפלג הוא גבוה וכולל: יערות מנגרובים באזורי גאות ושפל, יערות דקלים, יערות של אקלים צחיח למחצה, יערות משניים ומנוונים, סוואנות חוף, שרטוני חול ואזורים ימיים.
בשנת 1996, אונסק"ו הכריז על הארכיפלג כעל שמורה ביוספרית.
בשנת 2014 הוכרז הארכיפלג כאתר רמסר.
האתר הוכרז על ידי BirdLife International כעל אזור ציפורים בעל חשיבות (IBA), מכיוון שמישורי הבוץ של אזור הכרית ויערות המנגרובים שבהם תומכים באוכלוסיות משמעותיות של עופות מים חורפים שאינם מקננים.
בפרט, האתר מהווה בית לעופות מים וחוף נודדים רבים מהאזור הפלארקטי, בהן שחפים, שחפיות, פלמינגו מצוי ושקנאי קטן.
בסביבות שנת 2006, האוכלוסייה נאמדה בכ-30,000 תושבים.
הקבוצה האתנית הדומיננטית באזור היא ה"ביז'אגו" (בפורטוגזית: Bijagó).
האוכלוסייה צעירה יחסית, שילוב של שיעורי ילודה גבוהים ותוחלת חיים נמוכה.
כלכלת האזור היא ברובה כפרית, כאשר משפחות רבות מתקיימות מחקלאות ומדיג.
קיימת גם פעילות תיירותית מסוימת, המבוססת בעיקר על השכרת סירות מתיירים שמגיעים מהמדינה השכנה סנגל.
היעדר תשתית וקישורי תקשורת מונע את פיתוח הפוטנציאל התיירותי של האיים.
החל מתחילת שנות ה-2000, חלק מהאיים החלו לשמש כנקודות מעבר עבור סחר בסמים, מה שמשנה במהירות את המרקם החברתי והכלכלי של האיים.
בימי טרום-הקולוניאליזם האירופי היוו איי ביז'אגוש מרכז סחר מרכזי לאורך חופי מערב אפריקה, ותושבי האיים בנו צי ימי חזק.
בשנת 1532 העניק המלך ז'ואאו השלישי מפורטוגל את הזכות הסמלית לאיים לאחיו, לואיש מפורטוגל, דוכס בז'ה, יחד עם זכויות מסחריות נדיבות.
בשנת 1535 שלח דום לואיש כוח צבאי כדי לכבוש את האיים, אך הצי הימי החזק של בני האיים השמיד אותו, והותיר מעט ניצולים.
במשך שנים לאחר מכן, בני הביז'אגוש סירבו לסחור עם הפורטוגזים ונהגו ביד קשה בכל ניצולי ספינות שנטרפו בקרבתם, עד שהיחסים שוקמו סביב שנת 1550. לאחר מכן, בני שבט הביז'אגו הפכו לספקי עבדים חשובים עבור הפורטוגזים, כאשר הם הניחו בצד את היריבויות הבין-אישיות כדי לפשוט על היבשת.
בשנת 1849, כאשר תושבי ביז'אגוש עדיין שמרו על עצמאותם בעוז, הבריטים והצרפתים הקימו משלחת משותפת כדי "להשקיט" את האיים, אך הם נהדפו.
הפורטוגזים ניסו מספר פעמים לדכא "מרידות מס" באיים בתחילת המאה ה-20, אך נכשלו ברובם.
האזורים סופחו באופן רשמי לפורטוגל רק בשנת 1937.
בשנים 1930–1931 ביקר האנתרופולוג והצלם האוסטרי בארכיפלג ביז'אגוש.
הוא תיעד את חיי היום-יום של בני הבידיוגו (או גם ביז'אגו), הקבוצה האתנית שחיה באיים.
עורך באיים מחקר במטרה למצוא תרופות לחלק מהמחלות המדבקות הקטלניות ביותר בעולם.
מכיוון שהאיים מבודדים מאוד, סכנת זיהום התוצאות נמוכה יותר מאשר במקומות אחרים.
בשנת 2025 הוכרזו איי ביז'אגוש כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
אף שהם חלק מגינאה ביסאו יש לתושבי איי ביז'אגוש רמה ניכרת של אוטונומיה בשל קשיי תקשורת עם היבשה, שקיימים עד היום.
מצב זה סייע להם לשמור על תרבותם הקדומה מפני השפעות חיצוניות.
בנוסף לפורטוגזית וקריאולית, השפה המדוברת באיים היא .
על פי הסופר פאולו פיטור פינטו, נכון לשנת 2024, השפה הבולטת ביותר בערים היא קריאולית של גינאה, בעוד שבכפרים השפה הדומיננטית היא ביז'אגו, וקריאולית של גינאה משמשת שם כשפה שנייה.
עוד ציין פינטו כי פורטוגזית "אינה בשימוש נפוץ, אפילו לא בבתי ספר או בקרב מורים".
חלק מהחוקרים טוענים כי התרבות של בני ביז'אגוש נוטה להיות מטריארכלית.
לטענתם, נשים מנהלות את משק הבית, הכלכלה והחוק, ואף יוזמות חיזור (נשים בוחרות את בעליהן ורשאיות לסיים את הנישואין).
מקורות אחרים חולקים על טענה זו וגורסים כי בחינה מדוקדקת יותר של החברה חושפת שהיא למעשה פטריארכלית במהותה.
מקורות אלה טוענים שלמרות השתתפותן המשמעותית של נשים בייצור חומרי ובתפקידים חשובים בתחום החברתי, הפוליטי והדתי, בפועל הן אינן שוות לגברים.
מחקר שנערך בשנת 2016 הציע כי מעמד הנשים בחברה של בני ביז'אגוש נחלש במהלך תקופת סחר העבדים (כנראה בשל השפעה אירופית), אך ערכו עלה שוב מקבלת העצמאות.
בשנת 2012, מחקר של הסוציולוג בואוונטורה סנטי מגינאה ביסאו בחן את הייצוגים החברתיים של תושבי האי פורמוסה בביז'אגוש, בנוגע לאיומים אפשריים משינוי האקלים.
המחקר הגיע למסקנה כי עבור בני הבידיוגו (ביז'אגו), "הטבע והחברה קשורים זה לזה באופן בלתי ניתן להפרדה, עד כדי כך שמשבר במערכת החברתית עלול להשפיע לרעה" על המערכת הטבעית.
בפרט, חוסר הרמוניה בין הקהילה, האבות הקדמונים והעולם העל-טבעי נתפס כגורם לחוסר איזון סביבתי.
נכון לשנת 2024, כמה אנשים ממדינות שכנות דוברות צרפתית נמצאים באיים, והם משתמשים בשפה זו, בדומה לתיירים המגיעים ממדינות דוברות צרפתית.
בין יצירות הבולטות ביותר, ניתן למצוא:
מקדשי אבות קדמונים ניידים ("איראן") – המגלמים את רוח האבות.
מסכות זואומורפיות – המייצגות פרות ("ואקה ברוטה", פרה פראית), כרישים, טריגונים, ולעיתים גם בעלי חיים מקומיים אחרים.
כמו כן, מיוצרים חפצים מקושטים באופן מסורתי עבור:
טקסי התבגרות ("פאנאדו"): מסכות עץ, חניתות, מגנים, כיסויי ראש וצמידים.
שימוש אישי: שרפרפים, קליעת סלים וכלי אוכל.
האסתטיקה הייחודית של אמנות הביז'אגו הופכת אותה לקלה לזיהוי ביחס לאמנויות שבטיות אפריקאיות אחרות.
בשנת 2013 הגישה גינאה ביסאו את המועמדות של ארכיפלג ביז'אגוש כאתר מעורב (תרבותי וטבעי), בשם "ארכיפלג ביז'אגוש – מוטום מוראנג'וגו".
שני הגופים שבחנו את המועמדות, הארגון הבין-לאומי לשימור הטבע (IUCN) והוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS), הציעו לדחות את הבקשה.
ארגון ה-IUCN קבע כי אף שהמועמדות כללה מאפיינים רבים בעלי חשיבות שימור בינלאומית, היא הכילה גם שטחים נרחבים, במיוחד אזורים יבשתיים, שאינם עומדים בדרישות השלמות.
כמו כן, לאתר המועמד לא הייתה מערכת הגנה חוקית מתפקדת במלואה.
ארגון ICOMOS הגיע למסקנה כי אף על פי שהמנהגים המקומיים נשמרו בצורה סבירה, הם אינם נחשבים יוצאי דופן בהקשר הרחב של מערב אפריקה.
בפברואר 2024 הגישה גינאה ביסאו את המועמדות מחדש בשם "המערכות האקולוגיות החופיות והימיות של ארכיפלג ביז'אגוש - אומטי מיניו", הפעם כאתר טבעי בלבד שאינו כולל שטחי יבשה, ואף לא את כל האיים בארכיפלג.
שטח האתר המוצע קרוב ל-400,000 הקטאר ואזור החיץ כלל את כל הארכיפלג בשטח קרוב ל-600,000 הקטאר.
המועמדות התקבלה, ובכינוס של ועדת המורשת העולמית ביולי 2025 בפריז הוכרז המקום אתר מורשת עולמית מספר rev1431, תחת הקריטריונים 9 ("דוגמאות יוצאות דופן המייצגות תהליכים אקולוגיים וביולוגיים מתמשכים ומשמעותיים בהתפתחות ובאבולוציה של מערכות אקולוגיות") ו-10 ("מכיל את בתי הגידול הטבעיים החשובים והמשמעותיים ביותר לשימור מגוון ביולוגי באתרם").
אתר המורשת כולל שלושה שטחים מוגנים:
האזור הימי המוגן הקהילתי של איי אורוק (Área Marinha Protegida Comunitária Urok) (האיים פורמוסה, נאגו וצ'דיה)
ארכיפלג ביז'אגוש, המערכת הדלתאית הפעילה היחידה במערב אפריקה, נוצר על ידי משקעי סחף מהנהרות, זרמים תת-ימיים וזרמי גאות ושפל.
גורמים אלה תומכים בקיומם של יערות מנגרובים, מישורי בוץ ואזורי כרית.
אלו מהווים בתי גידול למגוון ביולוגי רב בארכיפלג, הכולל מינים רבים של דגים, עופות נודדים ובעלי חיים קבועים, בהם ההיפופוטם.
האזור בולט במיוחד כאתר קינון עבור צבי ים ירוקים, מין בסכנת הכחדה, כאשר האי פוילאו הוא אחד מאתרי הקינון הקריטיים ביותר עבורם ברמה עולמית.
מין נוסף של צבי ים שמקנן באזור הוא צב ים גלדי שמצב השימור שלו מוגדר כפגיע.
בעלי חיים ימיים נוספים כוללים תחש נהרות אפריקני, מין הדולפין סוסא אטלנטי, כרישים, טריגונים ומיני עופות רבים, כולל מינים מאוימים כגון מין התוכי ועופות ימיים כדוגמת חרמשון גדול, חופית מגלית, שלצדף החוף וחופית להקנית.
איי דומיירה הוא ארכיפלג הממוקם צפונית-מזרחית לג'יבוטי ומזרחית לאריתריאה, בים סוף, סמוך למצרי באב אל-מנדב.
איי הארכיפלג הם דומיירה, הממוקם פחות מקילומטר מהחוף, ואי קטן בהרבה, קאלידה, הנמצא במרחק של 250 מטרים מזרחית לדומיירה.
האיים נמצאים בדרום ים סוף, סמוך למצרי באב אל-מנדב, מול חופי תימן שבצד השני של הים.
שטחם הוא 1.29 קילומטר רבוע, והנקודה הגבוהה בהם היא פסגתו של האי דומיירה, שגובהה 44 מטרים מעל גובה פני הים.
כ-600 מטרים מהאיים, בחוף, נמצאת כף דומיירה, לשון יבשה הנמשכת מהיבשת אל תוך הים, שבקו פרשת המים שלה עובר גבול ג'יבוטי–אריתריאה.
הגבול היה מצוי במחלוקת טריטוריאלית בין שתי המדינות, כמו גם האיים, במסגרתו שתי המדינות טענו לריבונות על האיים והכף.
הסכם הגבולות משנת 1900, הנמצא בתוקף כיום, קובע את תחילת הגבול הבינלאומי בין ג'יבוטי לאריתריאה בקו פרשת המים של כף דומיירה, הנקודה היבשתית הסמוכה ביותר לאיים.
לגבי האיים עצמם, קובע ההסכם כי הם יישארו חסרי ריבונות, ויהיו לאזור מפורז ונייטרלי.
בינואר 1935 חתמו איטליה וצרפת על , שבמסגרתו, בין היתר, נמסרה לאיטליה (שבאותה תקופה שלטה על אריתריאה) רצועת שטח בקצה הצפוני ביותר של סומלילנד הצרפתית (ג'יבוטי של היום), הכוללת את איי דומיירה.
למרות זאת, חלות ההסכם נמצאה בסכסוך טריטוריאלי בין ג'יבוטי לאריתריאה.
באפריל 1996 שתי המדינות כמעט יצאו למלחמה אחת בשנייה לאחר שפקיד ג'יבוטי האשים את אריתריאה בהפגזת כף דומיירה.
בנוסף, בשנת 2008 הסכסוך באזור הוביל למלחמה של ממש, .
הסכסוך באזור נפתר כששתי המדינות החליטו לנרמל את יחסיהן בשנת 2018.
איי ג'ומיירה הוא פרויקט מגורים קהילתי מוכוון משפחה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות, אשר פותח על ידי חברת , חברת פיתוח מקרקעין שבסיסה בדובאי.
הפרויקט אשר פרוס על פני 3,000 דונם, ממוקם בפנים הארץ מהמרינה של דובאי ו (JLT), ממזרח לכביש הראשי, דרך שייח' זאיד (כביש E 11), בין מחלפים 5 ו-6. איי ג'ומיירה מורכבים מאיים קטנים (הנקראים אשכולות), שכל אחד מהם מכיל שש עשרה וילות מגורים.
הווילות מעוצבות בחמישה אשכולות שונים הנקראים על סמך תמות אדריכליות: אשכול נווה מדבר, אשכול אסלאמי, אשכול אירופאי ואשכול ים תיכוני.
האיים ממוקמים באגם מלאכותי מלא במי ים, עם יחס קרקע למים של 23:77. הקומפלקס כולל חמישים איים (ארבעים ושישה מהם הם אשכולות מגורים) ושירותים קהילתיים כגון מסעדה, סופרמרקט, מועדון הכולל חדר כושר, מכוני יופי, בית מרקחת ומתקני פנאי אחרים.
לכל אחד מ-736 הבתים יש ארבעה או חמישה חדרי שינה, גינה, בריכת שחייה וחניה כפולה, כדי לענות על כל צורכי הדיירים.
הפרויקט כולל גינון שופע, גשרים ושבילים ציוריים המשמשים לשיפור קהילת המגורים.
המתקנים והשירותים באזור זה כוללים מסלולי ריצה ורכיבה על אופניים, אזור משחקים לילדים, מגרשי סקווש, טניס וכדורסל.
השקת הפרויקט ובניית האיים החלה בשנת 2003 והסתיימה בשנת 2006, ואילו בניית הדירות החלה בשנת 2014 והסתיימה בשנת 2017. נכסים סמוכים כוללים את מגדלי אגמי ג'ומיירה ו, שניהם נבנו על ידי נקהיל פרופרטיס.
איי ג'ומיירה ממוקמים ב של דובאי ומציעים אגמים, מסעדות ומועדון.
הם נמצאים ליד מרכז "המדוז", בו נמצאות מסעדות כמו מקדונלד'ס ו.
הם נמצאים ליד "פארק ג'ומיירה", ו בקצה הדרומי, ומגדלי אגמי ג'ומיירה, מרינה דובאי ופאלם ג'ומיירה בקצה הצפוני.
ישנן מספר תחנות אוטובוס ברחוב אל אסאייל ובדרך שייח' זאיד, ליד איי ג'ומיירה, והם נמצאים ליד תחנת המטרו .
היעדים העיקריים של דובאי אינם רחוקים מדי מאיי ג'ומיירה.
הפרויקט ממוקם בקרבת ו, שניהם נגישים תוך כ-9–11 דקות, קניון האמירויות במרחק 15 דקות וקניון דובאי ו במרחק 27 דקות.
נמצא במרחק 10 דקות ונמל התעופה הבין-לאומי דובאי ממוקם במרחק 30 דקות.
בסמיכות לפרויקט, ישנם מתקני בריאות ומכונים רפואיים לנוחיות תושבי איי ג'ומיירה.
איי הבתולה של ארצות הברית הם קבוצת איים בים הקריבי.
האיים הם שטח חסות של ארצות הברית.
גאוגרפית, הם מרכיבים, יחד עם איי הבתולה הבריטיים, את ארכיפלג איי הבתולה, והם חלק משרשרת איי ליווארד שבאיים האנטילים.
איי הבתולה של ארצות הברית מורכבים מהאיים הראשיים והגדולים - סנט קרואה, סנט ג'ון וסנט תומאס - וכן מאיים קטנים יותר.
האי ווטר איילנד הוא האי הרביעי בגודלו, והוא עבר לשליטת הטריטוריה בסוף שנת 1996. השטח הכולל של הטריטוריה הוא 346.36 קמ"ר.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, אוכלוסיית האיים מנתה 108,612 נפשות.
המקומיים משתמשים לעיתים בכינויים עבור שלושת האיים הגדולים: "רוק סיטי" ("Rock City") לסנט תומאס, "לאב סיטי" ("Love City") לסנט ג'ון ו"טווין סיטי" ("Twin City") לסנט קרואה.
איי הבתולה יושבו במקור על ידי אינדיאנים בני שבטי הסיבונאי , הקריב והאראווק.
האיים התגלו על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1493 במהלך הפלגתו השנייה לסנט אורסולה, והוא שנתן לאיים את שמם.
קולומבוס ביקר באיים ב-1498 והיה לאירופי הראשון שעשה זאת.
במהלך מאתיים השנים הבאות הוחזקו האיים בבעלות מדינות שונות, ביניהן אנגליה, ספרד, הולנד וצרפת, עד שעברו לבעלות האימפריה הדנית-נורווגית שהחזיקה בהם כמאתיים שנה.
חברת איי הודו המערבית הדנים התיישבה בסנט תומאס ב-1672, בסנט ג'ון ב-1694, ורכשה את סנט קרואה מהצרפתים ב-1733. האיים הפכו למושבות דניות מלכותיות בשנת 1754, ושמם תורגם לדנית: Jomfruøerne.
באותה עת סחר העבדים הדני היה בשיאו, ואלפי עבדים יובאו לאיים לצורך גידול קנה סוכר.
מרד עבדים בשנת 1848, בנוסף לקולות מחאה מבית, חייבו את מושל האיים פטר פון שולטן להכריז על ביטול העבדות באיים ב-3 ביולי 1848. לאחר ביטול העבדות איבדו האיים את מקור ההכנסה העיקרי שלהם כספקי קנה סוכר למדינות המערב, ובהדרגה הפכו לנטל כלכלי כבד על דנמרק.
כסף רב הוזרם לרשויות באיים על חשבון תקציב המדינה הדני.
בשנת 1867 נחתם הסכם מכירה של האיים סנט תומאס וסנט ג'ון לארצות הברית, אך המכירה לא יצאה אל הפועל.
הותקנו רפורמות שמטרתן לשקם את כלכלת האיים, אך ללא הצלחה יתירה.
בתחילת המאה העשרים ניסתה דנמרק למכור את השליטה באיים, ופנתה בעניין זה לממשלת ארצות הברית, אך העסקה לא יצאה לפועל עקב אי נכונות מצד האמריקאים לשלם את המחיר הגבוה שדרשה דנמרק.
טיוטת הסכם נוספת למכירת האיים לארצות הברית נידונה ב-1902, אך נדחה בפרלמנט הדני.
תחילתה של מלחמת העולם הראשונה הביאה לביטול הרפורמות והאיים נותרו מבודדים וחשופים.
במהלך מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה חששה ארצות הברית כי האיים ייכבשו על ידי גרמניה וישמשו בסיס ימי, ולכן פנתה לדנמרק בבקשה לרכוש את האיים.
לאחר מספר חודשי משא ומתן, נקבע מחיר המכירה על סך של 25 מיליון דולר.
ייתכן כי הדנים מיהרו להסכים לתנאי המכירה מחשש שהגרמנים יפלשו לאיים ויאלצו את ארצות הברית לכבוש את האיים, ודנמרק לא תקבל דבר.
הכלכלה הכושלת של האיים ריחפה גם היא מעל ראשם של מקבלי ההחלטות הדנים.
קונצנזוס של שתי המפלגות לטובת מכירת האיים התגבש בפרלמנט הדני.
משאל עם לא-מחייב שנערך בסוף 1916 אישר את החלטת הפרלמנט למכור את האיים.
העסקה הושלמה סופית ב-17 בינואר 1917. ארצות הברית לקחה לחזקתה את האיים ב-31 במרץ 1917 ושינתה את שמה של הטריטוריה ל"איי הבתולה של ארצות הברית".
אזרחות אמריקאית ניתנה לכל תושבי האי בשנת 1927.
ווטר איילנד, אי קטן מדרום לסנט תומאס, לא נכלל במכירה המקורית.
האי נשאר ברשותה של חברת איי הודו המערבית הדנית עד לשנת 1944, כאשר נרכש על ידי ארצות הברית תמורת 10,000 דולר.
בתחילה שימש האי את מחלקת ההגנה של ארצות הברית, ולא היווה חלק מאיי הבתולה של ארצות הברית.
בשנת 1996 הועבר שטח אדמה בגודל של 202.3 דונם (50 אקר) לחזקתם של רשויות איי הבתולה של ארצות הברית.
השארית (809.3 דונם; 200 אקר) נרכש על ידי הרשויות ממשרד הפנים של ארצות הברית במאי 2005 תמורת סכום סמלי של עשרה דולרים בלבד, עסקה שציינה את השינוי הרשמי בסמכות השיפוטית.
איי הבתולה של ארצות הברית היא טריטוריה של ארצות הברית.
לתושבי האי אין זכות הצבעה בבחירות לנשיאות אף על פי שיש להם אזרחות אמריקאית.
יחד עם זאת, אזרחי הטריטוריה יכולים להצביע בבחירות המוקדמות.
המפלגות העיקריות בטריטוריה הן המפלגה הדמוקרטית של איי הבתולה, תנועה האזרחים העצמאיים והמפלגה הרפובליקנית של איי הבתולה.
ברמה הלאומית, איי הבתולה של ארצות הברית משגרים נציג לקונגרס האמריקני מתוך מחוזות הקונגרס שלהם.
ואולם, בעוד שהנציג הנבחר יכול להצביע בוועדות, הוא אינו יכול להשתתף בהצבעות כלליות.
הנציגה הנבחרת הנוכחית היא סטייסי פלסקט.
ברמת הטריטוריה, 15 חברי סנאט - שבעה ממחוז סנט קרואה, שבעה ממחוז סנט ג'ון וסנט תומאס, וסנאטור אחד כללי תושב סנט ג'ון - נבחרים לתקופת כהונה של שנתיים בבית המחוקקים של איי הבתולה של ארצות הברית החד-ביתי.
אזרחי הטריטוריה בוחרים מושל כל ארבע שנים מאז 1970. עד אז מונו המושלים על ידי נשיא ארצות הברית.
באיי הבתולה של ארצות הברית פועלים בית משפט מחוזי פדרלי, בית משפט לפשעים חמורים (Superior Court) ובית משפט עליון (Supreme Court), הדן בערעורים על בית המשפט לפשעים חמורים, בעניין של ערעורים שהוגשו אחרי ה-29 בינואר 2007. ערעורים שהוגשו לפני תאריך זה נידונים במחלקת הערעורים של בית המשפט המחוזי הפדרלי.
השופטים ממונים על ידי הנשיא והמושל, בהתאמה.
הקונגרס האמריקאי מעולם לא ערך משאל עם מקומי רשמי בנוגע לשאלת ההגדרה העצמית של הטריטוריה.
יחד עם זאת, ובדומה לפוארטו ריקו, לתושבים ניתנה הזדמנות לבחור בין עצמאות, סטטוס קוו ומעמד של מדינה, באמצעות משאלי עם מקומיים שלא אושרו על ידי הקונגרס.
לכאורה, הסיבה לכך היא הכישלון לעורר עניין בקרב הבוחרים ולשקף את דעתה של מרבית האוכלוסייה.
משום כך, האיים צפויים לשמור על הסטטוס הטריטוריאלי שלהם.
הפעילות הכלכלית העיקרית היא תיירות.
האיים מארחים כשני מיליון תיירים בשנה, מהם רבים המבקרים באמצעות שיט תענוגות.
מגזר הייצור כולל זיקוק נפט, טקסטיל, אלקטרוניקה, זיקוק רום, פרמקולוגיה והרכבת שעונים.
המגזר החקלאי קטן - רוב המזון מיובא.
העסקים הבינלאומיים והשירותים הפיננסים קטנים, אך תורמים לצמיחת הכלכלה.
הוונסה, אחד מבתי זיקוק נפט הגדולים בעולם, ממוקם בסנט קרואה.
הטריטוריה נמצאת בזמן התקני האטלנטי (AST או GMT-4), והיא מיישמת שעון קיץ.
האיים נתונים לסערות טרופיות והוריקנים.
בין ההוריקנים הקשים שגרמו לנזקים כבדים ושאירעו לאחרונה, ניתן למנות את הוריקן הוגו בשנת 1989 ואת הוריקן מרילין בשנת 1995. ב-1996 הכה באיים הוריקן ברתה, ב-1998 - הוריקן ג'ורג' וב-1999 - הוריקן לני, אך הנזק לא היה קשה בסופות אלו.
הטריטוריה של איי הבתולה של ארצות הברית היא האזור היחיד בארצות הברית שבו כלי הרכב נעים בצד השמאלי של הכביש.
יחד עם זאת, מאחר שמרבית כלי הרכב מיובאים מארצות הברית, הם בעלי הגה שמאלי.
איי הבתולה של ארצות הברית נמצאים בים הקריבי שבאוקיינוס האטלנטי, כ-145 קילומטרים ממזרח לפוארטו ריקו.
הטריטוריה כוללת ארבעה איים מרכזיים: סנט קרואה, סנט ג'ון, סנט תומאס וווטר איילנד, כמו גם כמה עשרות איים קטנים יותר.
השטח הכולל של הטריטוריה הוא 346.36 קמ"ר.
הטריטוריה ידועה בחופיה הלבנים, בהם מפרץ מגנס ביי ומפרץ טרנק ביי, כמו גם ערי נמל כגון שארלוט אמאלי וכריסטיאנסטד.
מרבית האיים, לרבות סנט תומאס, הם איים וולקניים במקור, ולפיכך הרריים.
הנקודה הגבוהה ביותר היא בפסגת הר קראון בסנט תומאס (474 מטר מעל גובה פני הים).
סנט קרואה, האי הגדול מבין איי הטריטוריה, שוכן בדרום והוא מישורי יותר.
שירות הפארקים הלאומיים מחזיק בבעלות על מחצית משטח האי סנט ג'ון, כמעט כל האי הסל ודונמים רבים בריף האלמוגים.
איי הבתולה שוכנים על גבול הלוח הצפון-אמריקאי והלוח הקריבי.
סכנות טבעיות כוללות רעידות אדמה, הוריקנים וטייפונים.
ההרכב מבחינת המוצא האתני היה: 76.19% שחורים או ממוצא אפריקאי, 13.09% לבנים, 7.23% ממוצא אחר, ו-3.49% משני מוצאים או יותר.
בשנת 2000 היו 40,648 משקי בית אשר מתוכם, ל-34.7% היו ילדים מתחת לגיל 18 בבית ההורים, 33.2% היו זוגות נשואים החיים יחדיו, 24.9% היו משפחות חד-הוריות, ו-34.5% משקי בית שבהם לא התגוררו משפחות מוגדרות.
ב-30.2% מכלל משקי הבית התגוררו יחידים, וב-6.3% מכלל משקי הבית התגוררו יחידים בני 65 שנים ומעלה.
מספר הילדים הממוצע בקרב כלל משקי הבית היה 2.64, ואילו מספר הילדים בקרב כלל המשפחות היה 3.34.
קצב הגידול השנתי היא -0.12%.
חציון ההכנסה למשק בית עמד על 24,407 דולר, ואילו חציון ההכנסה למשפחה עמד על 28,553 דולר.
לגברים היה חציון הכנסה של 28,309 דולר, לעומת 22,601 דולר בקרב הנשים.
ההכנסה לנפש בטריטוריה עמד על 13,139 דולר.
איי הבתולה הבריטיים הם קבוצת איים בים הקריבי, במערב האוקיינוס האטלנטי, אשר שייכים לבריטניה.
הקבוצה היא חלק מארכיפלג איי הבתולה (שאר הארכיפלג שייך לארצות הברית), והיא נמנית עם איי האנטילים הקטנים.
הקבוצה כוללת איים עיקריים, טורטולה, וירג'ין גורדה, אנגאדה וג'וסט ואן דייק, יחד עם כ-50 איים קטנים נוספים.
אורכו של האי הגדול ביותר, טורטולה, כ-20 ק"מ, ורוחבו 5 ק"מ.
אוכלוסיית כלל האיים כ-22,000 איש.
עיר הבירה רואוד טאון שוכנת בטורטולה.
האיים יושבו בתחילה על ידי שבט אראוואק הדרום אמריקאי, בסביבות 100 לפנה"ס (אם כי ישנן עדויות לנוכחות של אינדיאנים כבר בשנת 1500 לפנה"ס).
השבט שכן באי עד המאה ה-15 עת שנושלו על ידי שבט תוקפני יותר, שבט הקָאריבּים, מאיי האנטילים הקטנים (על שמם קרוי הים הקאריבי).
אירופה גילתה את איי הבתולה הבריטיים דרך כריסטופר קולומבוס ב-1493 במסעו השני לאמריקה.
קולומבוס כינה את האי "Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes" ("אורסולה הקדושה ו-11,000 הבתולות שלה"), על פי האגדה על אורסולה הקדושה, אך שם זה קוצר ל-"Las Vírgenes" ("הבתולות").
האימפריה הספרדית רכשה את האיים בתחילת המאה ה-16, והחלה בכריית נחושת באי וירג'ין גורדה.
בשנים שלאחר מכן ניסו האנגלים, הספרדים, ההולנדים, הצרפתים והדנים להשיג שליטה על האזור, שהפך בינתיים למקום מרבצם של שודדי ים.
במהלך הקמת המושבות הושמדה מרבית האוכלוסייה האינדיאנית.
ההולנדים הקימו יישובי קבע באי טורטולה בשנת 1648. הבריטים כבשו את האי ב-1672, וסיפחו לעצמם את האיים אנגאדה ווירג'ין גורדה ב-1680. בינתיים, בין השנים 1672 ו-1733, השיגו הדנים שליטה בסנט תומאס, בסנט ג'ון ובסנט קרויקס.
איי הבתולה הבריטיים נחשבו בעיקר לנכסים אסטרטגיים, אך עובדו כאשר היה זה כדאי מבחינה כלכלית.
הבריטים הקימו באיים מטעי קנה סוכר, שהפך מאוחר יותר לתוצרת עיקרית ומקור לסחר חוץ.
לצורך גידולו הם הביאו עבדים מאפריקה.
האי שגשג מבחינה כלכלית עד צמיחתו של סלק סוכר באירופה ובארצות הברית אשר גרם לצמצום משמעותי בתפוקת קנה הסוכר.
ארצות הברית רכשה בשנת 1917 את סנט תומאס, סנט ג'ון וסנט קרויקס מדנמרק עבור 25 מיליון דולר, ושינתה את שמם ל"איי הבתולה של ארצות הברית".
לאחר מכן שינתה בריטניה את שמם של האיים שבשליטתה ל"איי הבתולה הבריטיים".
איי הבתולה הבריטיים נוהלו בדרכים שונות מאיי ליווארד או יחד עם סנט קיטס ונוויס, כשמנהלן מייצג את הממשלה הבריטית באיים.
האי קיבל מעמד של מושבה נפרדת בשנת 1960, וב-1967 הפך לטריטוריה ריבונית.
מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 התרחקו האיים אט אט מהמסורת הכלכלית המבוססת על חקלאות, ועברה לעסוק גם בשירותים פיננסיים ותיירות.
הרשות המבצעת באיי הבתולה הבריטיים נתונה בידי צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, והיא פועלת בשמו על ידי מושל איי הבתולה הבריטיים.
המושל ממונה על ידי המלך על פי עצת הממשלה הבריטית.
הביטחון וענייני החוץ הם באחריותה של בריטניה.
חוקתה של האיים הוצגה לראשונה בשנת 1971. ראש הממשלה נבחר באמצעות בחירות כלליות, יחד עם שאר חברי הממשלה.
ראש הממשלה מציע מועצה ביצועית, והיא ממונה על ידי המושל.
ישנה מועצה מחוקקת חד-ביתית המורכבת מ-13 מושבים.
מושל האיים מאז שנת 2006 הוא דייוויד פרי, הוא המייצג את המלך.
ראש הממשלה הוא אורלנדו סמית', מאז 17 ביוני 2003.
איי הבתולה הבריטיים הם אחת מקבוצות האיים המשגשגות ביותר מבין איי הודו המערבית, עם תמ"ג של כ-$38,500 לנפש (2004).
שני מקורות ההכנסה העיקריים של איי הבתולה הבריטיים הם תיירות ושירותים פיננסיים.
מבחינה פוליטית, החשובה שבהם היא התיירות, מכיוון ששוק התיירות מעסיקה מספר גדול מאוד של עובדים; יחס גדול יותר של עסקי התיירות נמצא בבעלות מקומית; ושווקים שלמים מתבססים על התיירות (נהגי מוניות, מוכרים וכדומה).
מאידך גיסא, מבחינה כלכלית, השירותים הפיננסיים חשובים בהרבה מהתיירות - כ-50% מהכנסות הממשלה מקורם באגרות רישוי של חברות מחוץ למדינה.
סכומים ניכרים נוספים נגבים בצורה עקיפה או ישירה משכרם של העובדים בחברות לנאמנות (אשר נוטים להיות גבוהים יותר משכרם של עובדי מגזר התיירות).
למעלה מ-45% מההכנסה הלאומית נובעת מהתיירות.
האיים מהווים מוקד מושך במיוחד עבור אזרחי ארצות הברית, המבקרים את האיים במאות אלפים בשנה.
התיירים פוקדים את החופים החוליים הרבים ומבקרים באתרי תיירות שונים נוספים.
תיירים רבים מבקרים את האיים במסגרת טיולי שיט, אולם הם מייצרים הכנסה לנפש קטנה בהרבה מתיירים השוכרים סירות ומבקרים בבתי המלון באיים.
יחז עם זאת, קבוצה זו של תיירים חשובה לשוק נהגי המוניות.
סכום לא מבוטל מהכנסות האי מגיע מרישומן של חברות רבות הפועלות מחוץ לטריטורייה, מטעמי מס.
בשנת 2000 דיווחה KPMG (חברה בינלאומית לחשבונאות וייעוץ פיננסי) כי בסקר שערכה עבור ממשלת בריטניה, בעניין חברות הפועלות מחוץ למדינה שבה נרשמו, נמצא כי מעל 41% מחברות מסוג זה נפתחו באיי הבתולה הבריטיים.
מאז 2001 מוסדרים השירותים הפיננסיים באיי הבתולה הבריטיים על ידי חברה בלתי תלויה.
חקלאות ותעשייה מהוות חלק קטן מהתמ"ג של האי.
חקלאות האיים מתבססת על גידול פירות וירקות, קנה סוכר, בקר ועופות.
התעשייה כוללת בתי זיקוק לייצור רום, בניין, ובניית סירות.
המטבע הנהוג הוא הדולר אמריקני.
איי הבתולה הבריטיים ממוקמים בין הים הקריבי וצפון האוקיינוס האטלנטי.
הם חלק מארכיפלג איי הבתולה, על יד איי הבתולה של ארצות הברית.
קבוצת האיים כוללת כחמישים איים טרופיים למחצה, מתוכם 16 איים מיושבים, הגדול שבהם הוא טורטולה.
שטחם הכולל של איי הבתולה הבריטיים כ-153 קמ"ר.
מרבית האיים מקורם געשי עם שטח הררי.
האי אנגאדה שונה משאר האיים מבחינה גאולוגית - הוא שטוח ומורכב מאבני גיר ואלמוגים.
אנגדה שטח: 39 קמ"ר אוכלוסייה: 285
וירג'ין גורדה שטח: 21 קמ"ר אוכלוסייה: 3,930
ג'וסט ואן דייק שטח: 9 קמ"ר אוכלוסייה: 298
נכון ל-2010 היו באיי הבתולה הבריטיים כ-28,054 תושבים.
76.9% מהאוכלוסייה הם אפרו-קאריביים, צאצאי עבדים שהובאו לאזור על ידי הבריטים.
קבוצות אתניות גדולות נוספות כוללות תושבים ממוצא אירופי, ובפרט ממוצא בריטי.
הדת הדומיננטית באיים היא נצרות, במפקד האוכלוסין שנערך ב-2010 נמצא שלמעלה מ-90% מתושבי האיים הם נוצרים.
נכון לשנת 1994 היו באיים 9,000 קווי טלפון, 5 תחנות רדיו (4 FM, ו-1 AM, אין תחנות גלים קצרים), תחנת טלוויזיה אחת (נכון ל-1997) ותחנת כבלים אחת (נכון ל-1997).
נכון לשנת 1997, לתושבי האיים 9,000 מקלטי רדיו ו-4,000 מקלטי טלוויזיה.
באיי הבתולה הבריטיים אין מסילות ברזל.
באיים 113 ק"מ של כבישים סלולים (נכון לשנת 1995); עיר נמל אחת (רואוד טאון) ושלושה שדות תעופה (מתוכם רק לשני שדות תעופה מסלולים סלולים).
צבא בריטניה שומר על ביטחונם של תושבי האיים.
איי הבתולה הוא ארכיפלג באיי ליווארד שבים הקריבי.
האיים נחלקים לאיי הבתולה הבריטיים, טריטוריה בריטית שמעבר לים, במזרח ובצפון, ולאיי הבתולה האמריקניים, טריטוריה בחסות ארצות הברית, בדרום ובמערב.
כריסטופר קולומבוס נתן לאיים את השם "אורסולה הקדושה ואחד עשר אלף הבתולות" (בספרדית: Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes), על שם קדושה נוצרייה שעל פי האגדה יצאה עם 11,000 הבתולות שליוו אותה לחתונתה למסע צליינות, והיא ומלוותיה נטבחו על ידי ההונים.
השם קוצר בהמשך ל-Las Vírgenes, "הבתולות".
האוכלוסייה הילידית שחיה באיים בעת גילויים על ידי הספרדים נכחדה כולה כתוצאה ממחלות, שעבוד ומעשי טבח.
התושבים הנוכחיים הם ברובם צאצאי עבדים אפריקאים, שהובאו כדי לעבוד במטעי הסוכר.
הדולר האמריקני הוא המטבע החוקי בשני חלקי איי הבתולה.
האיים הסמוכים לאי המרכזי של פוארטו ריקו, המשתייכים לטריטוריה של פוארטו ריקו, נקראים על ידי המקומיים "איי הבתולה הספרדיים", אך הם אינם נכללים במפות של הארכיפלג.
איי האנטיפודה (באנגלית Antipodes Islands) הם קבוצת איים געשיים באוקיינוס השקט בשטח כולל של 62 קמ"ר, השוכנת כ-650 ק"מ דרומית-מזרחית לאי סטיוארט.
האיים שייכים לניו זילנד ומאז שנת 1998 הם מוכרזים כאתר מורשת עולמית כחלק מהאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד.
הקבוצה כוללת את האי העיקרי ששטחו 60 קמ"ר, את איי בולונס (Bollons Island), קבוצת איים משנית בשטח של 2 קמ"ר, ומספר איונים וסלעים נוספים.
הנקודה הגבוהה ביותר באיי האנטיפודה היא בהר הגעש גאלווי (Mount Galloway) הנישא לגובה של 402 מטר, ובו אף נצפתה הפעילות הגעשית האחרונה באיים.
האיים התגלו בשנת 1800 ושמם בא להם מהעובדה שהם שוכנים באנטיפודה של אנגליה, אם כי למעשה האנטיפודה המדויקת שוכנת בסמיכות לעיר שרבור בצרפת.
ניסיון לגדל בקר באיים היה קצר מועד בשל התנאים הקשים, אך החל בשנת 1804 החל להתפתח צייד הטורפים הימיים במימי האיים.
שמם של האיים יצא לשמצה בשל מספר ספינות שנטרפו לחופיהם.
ב-1866 התגלו באי העיקרי שברי כלי חרס פולינזים מוקדמים, דבר שהצביע על ביקור של יורדי ים פולינזים במקום.
האיים הם ביתם של מספר מיני עופות שחלק מהם אנדמיים למקום.
על אלה נמנים האלבטרוס האנטיפודי ושני מינים של תוכיים מהסוג ציאנורמפוס (Cyanoramphus unicolor ו-Cyanoramphus novaezelandiae).
בנוסף משמשים האיים כביתה של מחצית מאוכלוסיית הפינגווין המצוייץ (eudyptes sclateri) העולמית (כ-300,000 פרטים).
איי ההרפתקאות של יוניברסל הוא פארק שעשועים הממוקם באתר הנופש אולפני יוניברסל באורלנדו במדינת פלורידה שבארצות הברית.
הפארק נפתח במאי 1999 יחד עם אזור הנופש הקניות סיטיווק (CityWalk) ואזור המלונות של מפרץ פורטופינו (Portofino Bay).
התמה של הפארק היא מסע של גילויים באיים שונים הנמצאים סביב אגם.
בשנת 2006 ביקרו בפארק כ-5.3 מיליון מבקרים - והפארק נחשב לתשיעי בארצות הברית ול-17 בפארקים ברחבי העולם במספר מבקריו.
הפארק כולל שישה "איים" הנמצאים סביב אגם פנימי (המכונה "הים הפנימי") האיים, עם כיוון השעון החל מהכניסה לפארק הם:
נמל הכניסה מהווה אתר הכניסה אל הפארק וכולל חנויות של מזכרות ואזור מתן מידע למבקרים.
התמה של אי זה הוא של בזאר ערבי.
אי גיבורי העל של מארוול
אי גיבורי העל של מארוול (Marvel Super Hero Island) מבוסס על חוברות הקומיקס של חברת מארוול קומיקס.
באי זה ממוקמת רכבת ההרים של הענק המדהים, מתקן ההרפתקאות המדהימות של ספיידרמן, מתקן נפילת הפחד של דוקטור דום, ומתקן מאיץ המהירות של סופה המבוסס על הדמות סופה של מארוול.
באי זה יכולים המבקרים לפגוש שחקנים המחופשים לדמויות קומיקס בהם ספיידרמן, קפטן אמריקה, וולברין, סייקלופ וסופה.
אי זה מבוסס על דמויות של סינדיקט קינג פיטשורז ושל ג'יי וורד.
האי נקרא "לגונה" מאחר שרוב מתקניו הם מתקני מים.
המתקנים באי זה כוללים את "מפלי דאדלי דו רייט" (Dudley Do-Right) מתקן נפילה בסירות כאשר המבקרים נופלים בזווית של 70°, ומתקן הרפסודות של פופאי ופלוטו.
כמו כן באי זה הספינה "אוליב" של פופאי המשמשת גן משחקים לילדים.
"אי" זה מבוסס על סרט הקולנוע פארק היורה.
המתקן העיקרי בפארק הוא הרפתקאת הנהר של פארק היורה - מתקן המדמה את הסרט בו נוסעים המבקרים בסירה, רואים את הדינוזאורים בפארק היורה יוצאים מכלל שליטה, ולבסוף נופלים במפל שגובהו 26 מטרים על מנת להימלט מטירנוזאור רקס.
כמו כן אי זו כולל רכבת הרים, אזור משחק לילדים המכונה "מחנה היורה" (Camp Jurassic), ואת מרכז המידע של פארק היורה המדמה את מרכז המידע שהופיע בסרט.
"אי: זה מדמה ארץ אגדתית וכולל כמה אזורים - חלק אחר מדמה באזאר ערבי, והחלק השלישי מדמה את יוון העתיקה.
בעבר כלל אי זה גם אזור דמוי עיר אירופאית בימי הביניים, אולם אזור זה שולב בעולם הקסמים של הארי פוטר.
המסע השמיני של סינבד המלח - מופע פעלולנים ואפקטים מיוחדים הממוקם באזור הבאזאר הערבי.
זעמו של פוסידון - מופע הממוקם באזור יוון העתיקה של האי.
"אי" זה מיועד בעיקר לילדים קטנים ומבוסס על יצירותיו של דוקטור סוס, ודומה לציוריו.
באזור זה נשתלו דקלים שהתעקמו בשל הרוחות העזות של הוריקן אנדרו על מנת שגם העצים יהיו עקומים (כפי שהם בספרים).
באי זה ישנה קרוסלה לילדים המכונה קרו-סוס-סל, מתקן אפל המבוסס על הספר חתול תעלול, גן משחקים לילדים שנקרא "אם ניהלתי את גן החיות, ומתקן מוזיקלי שנקרא "One Fish Two Fish Red Fish Blue Fish" (בעברית:דג אחד דג שני דג אדום דג כחול).
רכבל מאפשר נסיעה מעל האי.
ב-31 במאי 2007 הכריזו אולפני יוניברסל כי רכשו את הזכויות מחברת האחים וורנר וג'יי קיי רולינג וכי הם מתכוונים להקים אי נוסף המבוסס על ספרי הארי פוטר.
אי כולל את הכפר הוגסמיד, את היער האסור מתוך הספר וכן את טירת הוגוורטס.
שטחו הכולל של האי 81,000 מ"ר, נבנה על חלק מ"היבשת האבודה" ועל חלק משטחי החנייה של העובדים בפארקים.
העבודות החלו בראשית 2007 והסתיימו ב-18 ביוני 2010.
הארי פוטר והמסע האסור – המתקן העיקרי באי הממוקם בתוך מבנה דמוי טירת הוגוורטס ובמסגרתו יעברו המבקרים דרך סצנות שונות מספרי הארי פוטר.
אתגר הדרקון – זוג רכבות הרים המדמות דרקונים הלוחמים זה בזה.
רכבת הרים זו מוקמה בעבר באזור ימי הביניים של אי "היבשת האבודה".
מסע ההיפוגריף – בעבר נקרא מתקן זה בשם "החד-קרן המעופף".
המתקן הוא רכבת הרים לילדים הממוקמת באזור שהיה בעבר אזור ימי הביניים של אי "היבשת האבודה".
אוליבנדר – מתקן אינטראקטיבי המדמה את חנותו של אוליבנדר.
באי מספר חנויות ומסעדות הנושאות שמות של חנויות ומסעדות מספרי הארי פוטר: זונקו (Zonko's), הדובשנרייה (Honeydukes), דואר הינשופים (Owl Post), דרוויש ובנגס (Dervish and Banges), אכסניית שלושת המטאטאים (The Three Broomsticks Inn) ופונדק ראש החזיר (The Hog's Head Pub).
המתקנים הפופולריים ביותר מאפשרים למבקרים שימוש ב"יוניברסל אקספרס פלוס" (Universal Express Plus) - כרטיס הנמכר בעלות גבוהה יותר מהכרטיס הרגיל המאפשר כניסה למתקנים בתור מקוצר.
בניגוד לפאסט פאס של פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני המאפשר תור מקוצר לכל המבקרים בפארקים בלא עלות נוספת אך בשעות שהוזמנו מראש - בכרטיס האקספרס פלוס אין צורך להגיע למתקן בזמן מסוים - וניתן להיכנס למתקן שוב ושוב.
מספר הכרטיסים מסוג זה הנמכרים מדי יום מוגבל, ולרוב הם נמכרים מראש.
Island Skipper Tours - מוניות מים שהסיעו את המבקרים מהכניסה לפארק היורה (פעל בין השנים 1999–2002).
Triceratops - מתקן שאפשר למבקרים לשחק עם דמות נעה של הדינוזאור.
עלילת מופע אימת פוסידון השתנתה מספר פעמים מאז הוצג לראשונה.
איי דיומיד הם איים במצר ברינג השייכים בחלקם לרוסיה ובחלקם לארצות הברית.
הקבוצה כוללת שני איים סלעיים הידועים גם כאיי גבוזדיוב (острова Гвоздёва).
האי הגדול בין השניים, דיומיד הגדול, נכלל בתחומי המחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה וידוע גם בשמות "אימאקליק","אינאליק", "נונארבוק" או "ראטמאנוב".
האי האחר, דיומיד הקטן ששטחו כ-7 קמ"ר, שייך לאלסקה, ארצות הברית, והוא ידוע גם בשמות "קרוזנשטרן" או "איגנאלוק".
בדיומיד הקטן ישנה עיירה יחידה אחת בשם - דיומיד, ובה חיים, נכון לשנת 2020 83 תושבים, רובם אינואיטים מקבוצת אינופיאט.
הטמפרטורות הממוצעות בקיץ באיים הן 4 עד 10 מעלות צלזיוס, ובחורף הממוצע נע בין מינוס 12 מעלות למינוס 14 מעלות צלזיוס.
האיים שוכנים במרחק של 3.8 ק"מ זה מזה וקו התאריך הבין-לאומי וגבול בינלאומי עובר ביניהם.
הפדרציה של איי הודו המערבית השתתפה באולימפיאדה אחת בלבד, אולימפיאדת רומא (1960), שהייתה אולימפיאדת הקיץ היחידה שנערכה בעת שהפדרציה הייתה קיימת.
שתיים מהטריטוריות שהרכיבו את הפדרציה, ג'מייקה וטרינידד וטובגו שלחו משלחות עצמאיות למשחקים החל מאולימפיאדת לונדון (1948), עוד בהיותן מושבות בריטיות.
עבור הספורטאים מברבדוס הייתה זו השתתפות ראשונה, שכן משלחת ממדינה זו החלה להשתתף במשחקים רק באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
במשחקים השתתפו 13 ספורטאים מהאיים, כולם גברים, שהתחרו באופניים, אתלטיקה, הרמת משקולות, קליעה ושיט.
הג'מייקני ג'ורג' קר זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר.
רביעיית שליחים שהורכבה משלושה ג'מייקנים (קר, קית' גרדנר ומלקולם ספנס) ומתושב ברבדוס אחד (ג'יימס ודרברן), הגיעה להישג דומה במירוץ ל-400X4 מטרים.
גרדנר התחרה גם בריצת 110 מטר משוכות, ואף שסיים בין שלושת הראשונים בשלבי המוקדמות, רבע הגמר וחצי הגמר, הסתפק במקום החמישי בשלב הגמר.
ביתר הענפים הגיעו ספורטאי הפדרציה להישגים נמוכים.
איי דיסקברי היא קבוצת איים המצויה במצר דיסקברי (Discovery Passage), בין האי ונקובר לבין קולומביה הבריטית שבקנדה.
האיים כמעט ואינם מיושבים, ומשמשים בעיקר כאתרי נופש ודיג סלמון.
איי הבתולה הבריטיים משתתפים במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
האיים הם טריטוריה בריטית, אך בריטניה אפשרה את הקמתו של ועד אולימפי עצמאי, בדומה למושבות ולטריטוריות אחרות בריבונותה.
הישגיהם של הספורטאים מאיי הבתולה הבריטיים נמוכים למדי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפילה האצנית טאהישה האריגן לשלב רבע הגמר בריצת 100 מטר משוכות.
היא השיגה את התוצאה ה-16 בטיבה, אך לא העפילה לחצי הגמר, מאחר שסיימה במקום החמישי במקצה שלה.
איי הבתולה הבריטיים השתתפו בשתי אולימפיאדות חורף, אולימפיאדת סרייבו (1984) ואולימפיאדת סוצ'י (2014), לכל אחת מהן שלחה נציג אחד.
איי הבתולה משתתפים במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).