tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שופינג נחשב לפעילות כלכלית וכן לפעילות פנאי נפוצה.
עבור חלק מהאנשים, שופינג נחשב לפעילות בילוי או הסחת דעת, בה האדם מבקר במגוון חנויות מתוך כוונה לרכוש מוצרים.
עבור אחרים, שופינג נחווה כמטרד או כורח.
"שופינג חלונות ראווה" (window shopping) היא פעילות בה אנשים מבקרים בחנויות שונות ומביטים במוצרים המוצגים בחלונות הראווה שלהן, אך ללא כוונה לרכוש אותם מיד, אלא למשל כדי להעביר את הזמן שבין פעילויות אחרות שלהם, או במטרה לתכנן רכישה עתידית של מוצרים.
בערים רבות קיימים אזורי מסחר נרחבים בהם אנשים עורכים שופינג.
לעיתים מוקמים מרכזים מסחריים המרכזים מספר חנויות ועסקים במבנה אחד.
דוגמאות למרכזים מסחריים בעולם הן קניונים, כיכר מרכזית בעיר, שווקים ובאזארים.
בתקופות מסוימות לאורך השנה ניכרת עלייה בפעילות השופינג של אנשים, במיוחד לקראת החגים ובמהלכם.
תקופת שופינג ידועה היא "שופינג חג המולד", המתרחשת מחודש אוקטובר ועד לאחר חג המולד, החל בסוף דצמבר.
בעוד הנאה מזדמנת מקניות נחשבת לפעילות נורמטיבית, שופינג בתדירות גבוהה מדי ושלא לצורך, עלול להעיד על התמכרות.
חוקרים ומטפלים שונים מעריכים את שיעור ההתמכרות במקומות שונים בעולם בסביבות 8-1%, כאשר נשים נמצאות בסיכון גבוה יותר להתמכרות.
מטפלים שונים מעריכים כי עבור המכורים לקניות, משמש השופינג כהקלה על כאב, סבל או חוסר נחת איתו הם מתמודדים.
לפיכך קנייה כתגובה למצוקה נפשית היא סימן אפשרי להתמכרות או לחיבור הקניות לצורך רגשי.
נמצאו מתאמים בין התמכרות לקניות לבין הפרעות נפשיות שונות.
מעט מחקרים מבוקרים בחנו את יעילותן של תרופות, ואין עדויות מספקות לכך שהתרופות שישנן, נכון לשנת 2016, בעלות השפעות משמעותית.
שוצהונד הוא תהליך אילוף כלבים שמשמש להכשרתם להגנה ועבודה משלהי המאה ה-20. בנוסף, שימש כמבדק התאמה לכלבים והתפתח בהמשך כהליך אילוף להכשרת הכלב לעבודה משטרתית וביטחונית כמו חיפוש ואיתור סמים, איתור חומרי נפץ, גילוי חשודים ושמירה על חומרים ומתקנים סודיים.
המבחן החל כסלקציה גידולית לכלב רועים גרמני בשנת 1909, כמבחן גידולי לכלבי שירות.
במבחן נבדקו תכונות אופי שונות בשילוב יכולת אימון וביצוע של הכלב וורסטילי (שניתן לאמנו למספר תחומים) ונוהגו.
באמצע שנות השלושים, התפתח השוצהונד לכדי ספורט ותחרות כלבים, תחרות שהתבססה על הבנת הפקודות השונות וביצוע משימות, רמת הצייתנות והמשמעת של הכלב.
פעם בשנה נערכת תחרות שוצהונד עולמית, המזכה את הבעלים והכלב באליפות העולם.
במלחמת העולם השנייה נעזרו הגרמנים בכלבים שאומנו בשיטה זו לשמירה על הסדר במחנות ריכוז ולאיתור יהודים.
ברבות השנים הפך מבחן הגידול לספורט ממש בעל חוקים, תקנים, אליפויות וכל מה שמשתמע מכל ספורט באשר הוא.
המבחן חולק תמיד לשלוש קטגוריות: גישוש, משמעת, והגנה.
וברבות השנים זכה לשינויים ועדכונים בהתאם לרוח התקופה.
ומדי פעם גם שינה את שמו.
השם הראשוני היה שוצהונד (בגרמנית, כלב הגנה), אך לאחר מכן הפך ל-VGP, ואחר כך ל-IPO וכיום נקרא IGP.
השינויים (והשמות המשתנים) נקבעו על ידי הוועדה העולמית המורכבת מנבחרים ממדינות שונות.
כלבים אשר עברו מבחן זה, הוכיחו כי הם ניתנים לאימון ברמה גבוהה, בעלי יצר טוב, טמפרמנט טוב, ולכן רצויים כהורים עתידיים לגזע.
ברבות השנים אימצו גם גזעי עבודה אחרים את המבחן כמבחן גידול.
עד שנת 2006 התקיימו שני תקנים לבדיקת כשירותו של הכלב לעבודות השונות: מבחן השוצהונד ומבחן ה-IPO.
מאז אוחדו שני המבדקים הללו לכדי מבדק אחד הנקרא VPG, השם דגש אודות הצורך עליו הכלב יענה בעת ביצוע המשימה.
במבחן הגישוש על הכלב להפגין יכולת ריכוז מוחלטת ויכולת עבודה עצמאית, במהלך מבחן זה מפוזרים לאורך המסלול חפצים המדיפים ריח אנושי או עקבות אנושיים, על הכלב לאתר את בעל העקבות או החפצים ללא עזרתו של המאלף ("הנוהג" בשפת האילוף).
בחלק הגישוש נדרש הכלב לעקוב אחר מסלול ריח ולזהות חפצים אשר הושארו במקום על ידי מניח העקבות.
ברמה 3, הגבוהה ביותר מדובר במסלול בן 600 צעד לפחות אשר הונח לפחות שעה קודם למבחן.
המסלול מונח על ידי אדם זר וכולל 5 צלעות ושלושה חפצים.
הכלב צריך להוביל את נוהגו במרחק של 10 מטר ממנו (עם או בלי רצועה), לגשש באינטנסיביות אחר קו הריח ולסמן את החפצים.
תרגיל המשמעת מתבצע תוך הדמיה של מצב אמת בו מושמעות לכלב סדרה של פקודות ללא הרצועה.
בעת בדיקת הזוג הראשון, מתחבא בעלי הכלב ועל כלבו להישאר בתנוחת ארצה (שכיבה) סטאטית ולא לזוז עד לקבלת פקודה מבעליו, בעוד הזוג השני, מבצע את סדרת התרגילים - בין הפקודות ישנן פקודות לתרגילים סטאטיים ודינמיים כמו: ארצה, שב, בוא, עמוד ופקודות להבאת חפצים.
(הבאת החפצים בתחרויות שוצהונד מקיימות בתוכן תרגיל קפיצה מעל משוכת עץ).
התרגיל המסיים בתרגילי המשמעת הוא תרגיל הקדימה, כאשר בו נשלח הכלב לרוץ קדימה למרחק של כארבעים מטרים ובסיומו מוכרזת פקודת ארצה.
תרגיל זה מצריך יכולת ריכוז ומיקוד רבה.
שליחה קדימה והשכבה לארצה, ארצה ארוך תחת הסחות) בתרגילים האלה הכלב צריך להפגין דיוק, רצון לעשיה, ותנועה משוחררת ורגועה.
מבחן הבודק את נאמנותו של הכלב כלפי בעליו ויכולת זיהוי ושמיעת פקודות במצבי סכנה.
במהלך תרגולי ההגנה, נבדק אופיו של הכלב ויכולת השליטה של הבעלים גם יחד.
המשימה בתרגיל ההגנה היא למצוא אובייקט (המדמה פושע, חשוד או גורם מסוכן) ולסמנו בנביחה בלבד.
בהמשך, מבוצע תרגיל כפול של מרדף ועצירה – כאשר הפושע מתחיל לברוח, הכלב נדרש להתחיל במרדף אחריו ולהפסיק את המרדף בהישמע פקודת הבעלים.
חלק ההגנה כולל 8 תרגילים ברמה 3: (סריקת 6 מחסות, מציאה וריתוק העוזר, מניעת בריחה, הגנה מתקיפה, ליווי מאחור, הגנה מתקיפה, עצירת תקיפה פרונטלית, הגנה מתקיפה) 3 מהתרגילים האלו הנם תרגילי משמעת ללא נשיכה כלל.
הכלב צריך להראות ביטחון עצמי גבוה וחוסר היסוס בכל תרגילי הנשיכה, ועם זאת שליטה מוחלטת של הנוהג בו.
חלק זה הוא החלק הנחשב ביותר בספורט.
הנשיכה נעשית רק על שרוול מגן אשר אותו הכלב מאומן לנשוך.
תרגיל האומץ הוא תרגיל תקיפה פיזי בו מוטל על הכלב לתקוף את האובייקט כשהוא רץ לקראת הכלב או לקראת בעליו ממרחק של כמה עשרות מטרים.
קיימים ארגוני הדרכה מקצועיים להדרכת שוצהונד, הדרכת מאלפים, אילוף שוצהונד ותחרויות שוצהונד.
"DVGAMERICA" - מרכז ההדרכה האמריקאי המוביל והגדול ביותר בארצות הברית והוותיק ביותר בעולם,
"מרכז כלבני עמוס שיבולי" לאילוף שוצהונד והכשרת מאלפי שוצהונד, הוותיק ביותר בארץ.
ארגוני הדרכה מכשירים כלבי עבודה והגנה ומאמנים כלבים לתחרויות שוצהונד, התחרויות מתקיימות בכל שנה במקום אחר בעולם.
במקרים רבים דווקא בעונת החורף, גם במהלך גשמים שוטפים ורוחות עזות התקיימו תחרויות השוצהונד כסדרן, כמו התחרות שנערכה בגבעת עדה בינואר 2012.
בישראל הספורט קיים מראשית שנות ה-80. בתחילת שנות ה-90 ייצג הספורטאי הראשון את ישראל באליפות העולם (אבי כהן וכלבו פלורי) ומאז התקיים ייצוג לסירוגין של 1–5 מתחרים באליפויות.
ב-2009 זכתה שרון רונן עם כלבה "סאם" באליפות העולם בתחרות הגדולה ביותר שנערכה אי פעם בספורט זה.
שרון ניצחה 166 מתחרים מ62 מדינות שונות והייתה בזאת גם לאשה הראשונה שניצחה בספורט.
ב-2010 זכו הצמד שרון וסאם במקום השני באליפות העולם שהתקיימה בסביליה ספרד וב-2011 זכתה במקום השלישי באליפות העולם שהתקיימה בריינה שבגרמניה.
מאז העליות על הפודיום זכה הספורט לעדנה בישראל, ממועדון בודד שהיה בשנות ה-80, צמחו 5 מועדונים גדולים למדי ועוד תתי מועדונים קטנים.
עקב כניסתם של סוגי ספורט כלבני נוספים לישראל "איבד" ספורט הIGP מתחרים לטובת סוגי ספורט אחרים.
שופר קודו (מכונה לעיתים בטעות שופר דישון), הוא כלי נשיפה שמקורו בקרני אנטילופת הקודו האפריקנית, אשר משמש באפריקה עד היום באופן מסורתי למטרות פולחן וכאמצעי איתות.
בקרב יהדות תימן נהגו להשתמש במשך מאות שנים בשופר זה לתקיעת שופר בראש השנה ולכן הוא מוכר גם כשופר תימני, אך ישנה מחלוקת נרחבת לגבי כשרותו.
זוהי קרן ארוכה ומסולסלת אשר מייצרת מספר סוגי צלילים, והקול שלה חזק ועמוק יותר משופר רגיל.
הקודו הוא סוג של אנטילופה חיננית ומרשימה בשבט סלילני קרניים שבמשפחת הפריים.
בסוג זה כלולים 6 מינים, רובם בגובה מטר ומעלה, אך יש מספר מינים קטנים יחסית.
רק לזכרי הקודו יש קרניים.
השופרות המסולסלים נעשים בעיקר מקרני המין הגדול בסוג - קודו גמלוני - בעל הקרניים הגדולות, הארוכות והמסולסלות ביותר.
הוא נפוץ למדי ומצוי במזרח מרכז ודרום אפריקה.
המין השני שלו קרניים זהות יחסית מבחינה צורנית הוא המין קודו זוטר, אך לא ברור עד כמה נעשה השימוש בקרניו לשופרות; הוא מוגבל למזרח אפריקה.
למינים אחרים כמו הבונגו המצוי ביערות הטרופיים או קודו ההרים האנדמי לאתיופיה אין לקרניים יותר מסלסול אחד.
סוגים אחרים של פריים בעלי קרניים מסולסלות דומות הם יעל בורג ודישון מקראי, אך לא ידוע על שימוש בקרניהם לשופרות.
לקודו הגמלוני כאמור, יש את הקרניים הארוכות והמרשימות ביותר הדומות לבורג או חולץ פקקים, ולכן משתמשים בעיקר בקרניו ליצירת שופר קודו.
אורכה של הקרן הוא 100 עד 140 סנטימטר, והממוצע הוא 120 סנטימטר.
האורך המרבי שתועד עד היום היה 180 סנטימטר.
לקודו הגמלוני יש לרוב 2.5 סלסולים ולעיתים גם 3 סלסולים.
מבנה הסלסולים משתנה: לעיתים כל סלסול ממוקם מעל קודמו כך שהקרן תהיה בעלת קו ישר, ולעיתים כל סלסול מוסט מקודמו כך שהקרן אינה בעלת קו ישר כשופר יעל.
הקרניים עבות יחסית בבסיס, והופכות לצרות ודקות ככל שהמרחק מהבסיס גדל; בקצה הקרן למשל, הקרן חדה מאוד.
לאורך הקרן יש טבעות וחריצים קטנים ובהירים, הנעלמים לקראת סוף הקרן.
הצבע הטבעי של הקרן נע בין שחור לאפור כחלחל או חום כהה, בעוד שהחוד של הקרן בהיר יותר.
קרניו של הקודו בדומה לשאר הפריים עשויות מקרטין קשה המקיף בליטת עצם גדולה מהמצח.
כדי להפוך את קרן הקודו לשופר כשר, יש לקדוח מקצה הקרן לבסיס.
למעשה, נדרשת קדיחה של חור קטן ליצירת פייה לקרן בעוד שרוב הקרן חלולה כמעט לגמרי לאחר שהופרדה מהעצם.
על מנת שלא לפסול את השופר מתקיעה קידוח החור צריך להיעשות בזהירות מרבית.
מאחר שמרבית קרני הקודו ספירליות ומסולסלות, גם קצה הקרן הסתום מעוקם בדרך כלל, כך שהקדיחה בו עד לאזור החלול עשויה ליצור חור בצידי השופר.
בשל כך, יוצרי השופרות נוהגים לחמם את הקרן במים רותחים כדי להגמיש אותה.
לאחר מכן, הקרן נמתחת עד שהיא ישרה מספיק כדי לקדוח בה את הפייה בקלות יחסית.
לאחר שהקידוח הושלם, מעוותים את הקרן חזרה לצורה המסולסלת והספירלית המוכרת שלה, כשלעיתים מלטשים אותה קודם ולעיתים משאירים אותה במצב הטבעי שלה.
יש המוסיפים לשופר קישוטי כסף מבחוץ, ויש המצפים אותם בכסף אף מבפנים; האחרונים פסולים לתקיעה ונמכרים לנוי.
בהתבססו על דברי הרס"ג "והשופר שאנו תוקעין בו...ואסור לשנות את צורתו", הרב יוסף קפאח סובר שאין לחמם כלל שופרות ולעוות את צורתם כדי לקדוח בהם.
בעוד שברוב קהילות ישראל נהגו לתקוע בראש השנה בשופר מקרן האיל, ביהדות תימן נהגו לתקוע מאז ומקדם בשופר הקודו.
השופרות הגיעו לתימן ככל הנראה מאתיופיה הסמוכה אשר שוכנת מעבר למצרי באב אל-מנדב ובה מצויים מספר מיני קודואים.
עולי תימן שבאו לארץ הביאו איתם גם שופרות הקודו שקיבלו את הכינוי שופר תימני, ורבים מהם נוהגים לתקוע בו עד היום.
השד"רים שהגיעו לתימן היו הראשונים שתיארו את השופר התימני.
בשנת 1851 ביקר בתימן השד"ר יעקב ספיר אשר סייר בקהילות שם והעלה את רשמיו על הכתב.
בשנת 1887, יצא השד"ר יחזקאל שאול רופא מטבריה לצורך גיוס כספים בתימן.
בחזרתו הוא הביא משם שופר קודו לחכמי טבריה אשר כתבו על כך:
בתקופה זו למעשה החלה המחלוקת לגבי כשרותו של השופר התימני בין הזרמים ביהדות תימן ובקהילות ישראל האחרות.
המצדדים בפסילת שופר הקודו מסתמכים בעיקר על דברי רבי סעדיה גאון:
ועל הלכות שופר, סוכה ולולב במשנה תורה, שבהם הרמב"ם כותב:
לעומת זאת, המצדדים בכשרותו מצטטים את השולחן ערוך של הבית יוסף בו נכתב:
הרב יחיא קאפח מנהיג תנועת הדרדעים, אשר התבססה כמעט אך ורק על פסיקותיו של הרמב"ם, פסק שיש לתקוע בשופר איל בלבד (ייתכן שהדבר נעוץ בפגישתו עם השד"ר יחזקאל רופא).
תלמידו הרב יחיא אביץ' אשר שימש בצעירותו כרב בית הכנסת "בית מוסורי" שהורכב מדרדעים ומעיקשים, נהג לתקוע בשופר איל במהלך תפילת ראש השנה, ובסופה תקע גם בשופר הקודו.
רבה הראשי של יהדות תימן ומנהיג "העיקשים" יחיא יצחק הלוי, נהג אף הוא לתקוע בשופר איל למרות מחלוקתו עם הרב יחיא קפאח בפולמוס הקבלה.
ההשפעה של הרב יחיא קפאח הייתה בעיקר בצנעא וסביבותיה, בעוד שבשאר הקהילות בתימן המשיכו לתקוע בשופר הקודו.
היו שחזרו לתקוע בשופר הקודו בעקבות החרפת המחלוקת עם הרב יחיא קפאח לגבי תורת הקבלה.
במכתב ששלח הרב קפאח לידידו בשנת 1930 הוא ביקש ממנו שרבני ארץ ישראל יחתמו על מכתב הפוסל את שופר הקודו לתקיעה:
הרב יוסף צוברי כתב בתגובה לכך:
הרב עמרם קורח שהיה הרב הראשי האחרון של יהדות תימן, מנה בספרו "סערת תימן" את השופר התימני כבין המנהגים הבודדים שבהם יהודי תימן לא נהגו כפי הרמב"ם.
באפריקה הדרומית, נעשה שימוש רב ומגוון בשופר הקודו בעיקר אצל שבט ה"שונה" למטרות פולחן המוחזק בעיקר על ידי רופאי האליל.
אצל שבטי הטסונגה, משתמשים בשופר קודו במהלך טקס של חינוך הנערות.
שבטים רבים בטנזניה ובמרכז אפריקה משתמשים בשופר הקודו ככלי לאחסון תרופות ושיקויי פלא נגד מחלות, אריות או חזירי בר, כשפתח הכלי סגור בכיסוי מגולף מעץ של אלילים או רוחות קדמוניות.
אצל בני המאטאבאלה מזימבבואה השופר שימש ככלי להעברת אותות ומסרים במהלך הקרב.
לבני המסאי יש ריקוד מסורתי הנעשה לצלילי שופר הקודו.
אנשי הנובה מדרום סודאן יוצרים משופר הקודו חצוצרה טבעית מיוחדת שמשולבים בה חלקי דונג ושעווה, ובאמצעותם ניתן להפיק מהשופר צלילים באוקטבות שונות.
אצל בני ההימבה ישנה גרסה שונה לכלי זה המכונה אונדיאמבו, והיא נעשית דווקא מקרנו של ראם הצבי המצוי באזור.
השבטים באפריקה אשר משתמשים בשופר הקודו אינם טורחים לקדוח חור בפייה, ותחת זאת קודחים חור במקום שבו הקרן כבר חלולה כך שהם מחזיקים את השופר כחליל צד.
שופר הקודו הוצג על ידי האתנומוזיקולוג האמריקני פול ברלינר מאוניברסיטת דיוק המומחה למוזיקה אפריקאית, כחלק מכלי הנגינה של מוזיקת עולם.
בקרב אוהדי הכדורגל האפריקנים, נפוץ השימוש בוובוזלה - חצוצרת פלסטיק באורך של 65 ס"מ המשמיעה קול המזכיר נהמת פילים או זמזום דבורים.
הוובוזלה שווקה לראשונה בייצור המוני על ידי חברה דרום אפריקנית בשנת 2001, ועד מהרה הפכה לפופולרית במשחקי הכדורגל בקרב האוהדים.
בשנת 2009, רשות השימור של דרום אפריקה הציגה את הקודוזלה, מעשה ידיה של יצרנית דרום אפריקנית.
הקודוזלה היא חיקוי של הוובוזלה, אך היא מעוצבת בדומה לקרני הקודו הגמלוני וצבועה לרוב בצבעים דרום אפריקנים (שחור, אדום, ירוק וצהוב).
הקודוזלה הפכה להיות פופולרית אף יותר מהוובוזלה המקורית, והיא בעלת קול חזק יותר.
השימוש בכלים אלו במשחקי הכדורגל נתון במחלוקת הן בשל הרעש הרב שהם גורמים, והן בשל החשש שהם ישמשו כנשק בידי האוהדים.
מהחברה שמייצרת את הקודוזלה טוענת מנגד, שבגרסה חדשה של הכלי האוקטבה הופחתה ל-20 דציבלים ומכיוון שהכלי נשבר כשמנסים להכות בו אין חשש לשימוש בו למטרה זאת.
בשנת 1890, קצין בריטי בשם רוברט באדן פאוול השתתף במלחמות של האימפריה הבריטית נגד שבטי המאטאבלה באזור הידוע כיום כזימבבואה.
במהלך הקרב הוא הבחין שלוחמי המאטבאלה משתמשים בקולות מוזרים כדי להעביר איתותים אחד לשני על המצב שלהם במערכה.
בתום הקרב הוא ראה שמדובר בשופרות קודו אשר מסוגלים להעביר אותות על פני מרחקים ארוכים בשל קולם העמוק, והוא החליט לקחת אחד מהם לביתו בבריטניה כמזכרת מהקרב.
בשנת 1907, פאוול הקים את מחנה הנוער הראשון על האי ברונסה בבריטניה עבור שיפור הכושר הגופני של הנערים, והוא היה מעיר אותם מדי בוקר באמצעות הקולות של שופר הקודו; מחנה זה הוביל ללידתה של תנועת הצופים העולמית.
בשנת 1919, נערך קורס מדריכי הצופים הראשון בפארק גילוואל מחוץ ללונדון, בו נעשה שימוש בשופר הקודו של פאוול עבור מספר סוגי איתות.
בשנת 1929, תנועת הצופים העולמית חגגה את יום ההולדת ה-21 של התנועה בפארק החצים בבירקהנד שבאנגליה, ופתיחת האירוע הייתה כאשר פאוול תקע בשופר הקודו שלו.
בשנת 2007, תנועת הצופים העולמית חגגה 100 שנים להיווסדה באירוע ג'מבורי בינלאומי בבריטניה, כאשר חלק מהפעילות התרחשה באי ברונזה, בו התרחש מחנה הצופים הראשון.
פיטר דאנקן - יושב ראש איגוד הצופים בבריטניה, פתח את האירוע על ידי תקיעה בשופרו המקורי של רוברט באדן פאוול.
גם כיום ישנם מחנות צופים ברחבי העולם המשתמשים בשופר הקודו.
שופר הקודו המקורי של פאוול נמצא במוזיאון של גילוואל.
שופיפיי היא חברה קנדית לתוכנת מסחר אלקטרוני, המבוסס על תשלום דמי מנוי חודשיים, להפעלת חנות מקוונת באינטרנט.
החברה, שבסיסה באוטווה, אונטריו, מפתחת תוכנות מחשב באינטרנט עבור חנויות קמעונאיות ומערכות של נקודת מכירה.
שופיפיי מציעה לקמעונאים ועסקים קטנים חבילת שירותים הכוללת שירות תשלומים, ניהול לוגיסטיקה ומוצרים, בניית מסד לקוחות, כלים לניהול משלוחים ושירות לקוחות, אופציות סליקת אשראי ועוד.
שופיפיי נוסדה בשנת 2006 על ידי טוביאס לוטקה (Tobias Lütke), דניאל ווינאנד וסקוט לייק, לאחר שניסו לפתוח חנות למכירת ציוד סנובורד בשם "סנואודוויל" ולא היו מרוצים מהפתרונות הקיימים בשוק להקמת חנויות אונליין.
לוטקה, שהוא מתכנת מחשבים במקצועו, החליט לבנות בעצמו פלטפורמה לחנות אינטרנט, חנות מקוונת למכירת ציוד גלישת שלג.
לוטקה השתמש במערכת בקוד פתוח Ruby on Rails כדי לבנות את החנות המקוונת Snowdevil, למכירת ציוד סנובורד, והשיק אותה לאחר חודשיים של פיתוח.
בעקבות החנות Snowdevil, המייסדים השיקו את הפלטפורמה שופיפיי, ביוני 2006.
ביוני 2009, השיקה שופיפיי את ה-API של שופיפיי וחנות יישומים.
ה-API מאפשר למפתחים ליצור יישומים עבור חנויות מקוונות בשופיפיי, ואז למכור אותם בחנות היישומים הייחודית של Shopify App Store.
מספר חברות פיתחו יישומים המשתלבים עם שופיפיי.
באפריל 2010 השיקה שופיפיי אפליקציה חינמית לאייפון ב-App Store.
האפליקציה של שופיפיי מאפשרת לבעלי חנויות להציג ולנהל את החנויות שלהם ממכשירי iOS.
בשנת 2010, הכריזה שופיפיי על ה-Build-A-BUSINESS,תחרות עסקית, שבה המשתתפים יוצרים את העסק שלהם באמצעות פלטפורמת המסחר שופיפיי.הזוכים בתחרות קיבלו פרסים כספיים והדרכה צמודה ממנטורים עסקיים ויזמים, כגון ריצ'רד ברנסון, אריק ריס ואחרים.
Shopify זכתה בתואר מכובד במגזין אוטווה עסקים, כאחת החברות שצמחו הכי מהר ב-2010. החברה גייסה 7 מיליון דולר בסבב גיוס כספים ראשוני בדצמבר 2010. בסבב המימון השני שלה גייסה החברה 15 מיליון דולר, באוקטובר 2011.
ב-פברואר 2012 רכשה שופיפיי את Select Start Studios Inc S3, חברת פיתוח תוכנה לניידים, כולל חוזי ההעסקה של 20 המהנדסים והמעצבים של החברה.
באוגוסט 2013, רכשה שופיפיי את חברת ג'ט קופר, סטודיו לעיצוב המונה 25 עובדים המבוסס בטורונטו.
ב-אוגוסט 2013, הודיעה שופיפיי על השקת Shopify Payments, אשר איפשרה לסוחרים לקבל כרטיסי אשראי ללא צורך בחיבור חברת צד שלישי לקבלת תשלומים.
כמו כן, הודיעה החברה על ההשקה של "אייפד קופה", המאפשר לבעלי אייפד לקבל תשלומים של כרטיסי אשראי.
בסבב גיוס הכספים בסדרה ג' גייסה החברה 100 מיליון דולר, בדצמבר 2013.
עד 2014, אירחה הפלטפורמה כ-120,000 קמעונאים מקוונים, והגיעה למקום ה - #3 ב-Deloitte's Fast50 בקנדה, כמו כן הגיעה גם למקום ה - #7 ב-Deloitte' s Fast 500, של צפון אמריקה.
Shopify הרוויחה $105 מיליון דולר בהכנסות ב-2014, פי 2 מבשנה הקודמת.
ב-14 באפריל 2015, הגישה שופיפיי בקשה עבור הנפקה בבורסת ניו-יורק ובורסת טורונטו תחת הסמלים "SHOP" ו-"SH".
"Shopify" הונפקה לציבור ב-21 מאי 2015. בפתיחת המסחר של המניה בבורסה בניו יורק, נסחרה המניה של שופיפיי ב-28 דולר, כ-60% יותר מאשר ההצעה הראשונית, שהייתה 17 דולר.
בהנפקה גויסו יותר מ-131 מיליון דולר.
ב-ספטמבר 2015, הודיעה אמזון הודיעה כי היא סוגרת את אמזון Webstore, שירות עבור סוחרים, והמליצה למשתמשים על שופיפיי כשירות המומלץ להסבה.
בעקבות זאת, עלתה מניית Shopify ביותר מ-20%.
ב-3 באוקטובר 2016, רכשה שופיפיי את Boltmade.
ב-נובמבר 2016, הקימה שופיפיי שותפות עם Paystack, אשר אפשרה לקמעונאים מקוונים מניגריה לקבל תשלומים מלקוחות ברחבי העולם.
ב-22 בנובמבר 2016, השיקה שופיפיי את פרנזי - יישום לניידים המיועד לשפר את מהירות המכירה והקנייה בחנות.
לשופיפיי חנות תבניות עיצוב בחינם ובתשלום, המאפשרת לבעלי חנות האינטרנט לקבוע את מראה החנות על ידי רכישה של תבניות עיצוב.
ב-5 בדצמבר 2016, רכשה שופיפיי סטודיו לפיתוח למכשירים ניידים Tiny Hearts.
הבניין בו נמצא הסטודיו הפך למשרד מחקר ופיתוח לשופיפיי.
ב-ינואר 2017, הכריזה שופיפיי על הסכם אינטגרציה עם חברת אמזון, שתאפשר לסוחרים שלה למכור באמזון, דרך חנויות השופיפיי שלהם.
המניה של שופיפיי זינקה בכמעט 10% בעקבות הכרזה זו.
ב-11 במאי 2017 קנתה שופיפיי את חברת אוברלו .
אוברלו מפעילה תוסף דרופשיפינג, המחבר בין סוחרי שופיפיי לספקים השולחים מוצרים ישירות לבית הלקוח.
החברה נרכשה בסכום של 15 מיליון דולר.
ב-אוקטובר 2018, פתחה שופיפיי את המיקום הפיזי הראשון שלה בלוס אנג'לס.
המקום הציע שיעורי לימוד ו"בר גאונים" בעבור חברות המשתמשות בפלטפורמת שופיפיי ובסדנאותיה.
ב-22 במרץ 2019, סיימו שופיפיי ופלטפורמת השיווק בדואר אלקטרוני MailChimp, את הסכם השותפות ביניהם.
זאת, בעקבות מחלוקת ביחס לפרטיות ואיסוף מידע מלקוחות.
ב-14 באוגוסט 2019, השיקה שופיפיי את "שופיפיי צ'אט", פיצ'ר אשר מאפשר לסוחרים לקיים שיחות בזמן אמת עם לקוחות שמבקרים בחנות השופיפיי שלהם.
ב-12 בדצמבר 2019, איפשרה שופיפיי לסוחרים למכור במס' שפות, באמצעות שילוב של תוכנות צד שלישי לתרגום.
ב-28 בינואר 2020, הכריזה שופיפיי על התרחבות החברה ועל כוונתה להעסיק 1,000 עובדים נוספים בוונקובר קנדה, בבניין בן 4 קומות, בשטח של 21,336 מטר רבוע.
ב-21 בפברואר 2020, הכריזה שופיפיי כי היא מצטרפת לאיגוד ליברה , בהובלתה של חברת פייסבוק, במטרה ליצור את מטבע הדיגיטל ליברה, כדי לסייע בבניית רשת תשלום חדשה.
מאז השקתה, שופיפיי הייתה אהודה מאוד על מגזינים אינטרנטיים, כגון CNET, המשבחים את הפלטפורמה של שופיפיי כ-"נקייה, פשוטה, וקלה לשימוש."כך גם בפרסומים דומים ב"וול סטריט ג'ורנל", ה"ניו-יורק טיימס",The Sun ונקובר, "הפיננסי פוסט", TechCrunch, ו-Mashable.
שופיפיי קיבלה תשבחות והמלצות ברשימה המכובדת של Fast Company, שהיא רשימת רוב החברות החדשניות של 2012. ב-2013, נכללה Shopify ברשימת הנבחרים על ידי CNBC's Disrupter 50.
בפברואר 2020, החברה מפיצה את דוחותיה הכספיים לשנת 2019 ומדווחת כי מעל 1,000,000 סוחרים מבצעים שימוש בפלטפורמה שלה, ברחבי 175 מדינות בעולם, נכון לסוף שנת 2019, כאשר ממשק הפלטפורמה מתורגם ל-13 שפות שונות.
החברה אחראית ללמעלה מ-319 מיליארד דולר של פעילות עסקית כלכלית בעולם.
החברה דיווחה כי בשנת 2019, 300 מיליון קונים רכשו מוצרים בחנויות שופיפיי (עלייה של 37% בהשוואה לשנה אשתקד).
עם הכנסות של מעל 60 מיליארד דולר (עלייה של 47% בהשוואה לאשתקד).
נכון לאוקטובר 2020, יש בישראל 2,295 חנויות שופיפיי (אשר הוקמו על ידי אזרחים ישראלים).
רוב החנויות פונות לקהל הלועזי, עם סיומת של com.
(כ-63% מכלל החנויות) והקטגוריה הפופולרית מביניהן היא הלבשה (כ־25%).
על שופיפיי נמתחה ביקורת משום שאפשרה למגזין השנוי במחלוקת חדשות ברייטברט, לארח חנות על הפלטפורמה שלה.
ביקורת זו הגיעה גם מכמה עובדים של שופיפיי המתנגדים לכך.
מנגד, נמתחה ביקורת על המבקרים, על ניסיון לסתימת פיות וניסיון להטיית הפלטפורמה לטובת אינטרסים זרים.
החברה מגבילה ואינה מאפשרת למכור מוצרים שאינם חוקיים, או שאינם עומדים בקוד האתי שלה, או שעומדים בניגוד לתקנות של חברות מסחריות ששותפות עימה.
לדוגמה, החברה אינה מאפשרת למכור באמצעות הפלטפורמה שלה סוגים שונים של נשק לירי, זיופים וחיקויים של מותגים, מוצרים המשמשים להימורים, מוצרי פורנוגרפיה, תרופות וסמים, סימוני לייקים בפייסבוק, עוקבים ברשת אינסטגרם, וכיוצא בזה.
שׁוֹפִינוּן שַׁמְנוּנִי המכונה דג השמן (שם מדעי: Ruvettus pretiosus) היא מין של דג מאכל גדול ממשפחת הגמפיליים (או מקרלי נחש) החי באוקיינוסים הטרופיים והממוזגים ברחבי העולם.
הדג מגיע לאורך 3 מטר ולהגיע למשקל 63 קילוגרם, אך הרוב נראים באורך 1.5 מטר.
לדג גוף מוארך עם קשקשים אפורים כהים והוא בעל רצועת סנפיר גב נמוכה, 2 סנפירי שת גדולים ליד הזנב והלסת מתעקלת מעלה ובעלת שיניים גדולות.
הוא צולל לעומק ל 100–800 מטר (נפוץ יותר בעומק 200–400 מטר) מתחת פני הים בבדידות או בקבוצה ושם מחפש דגים קטנים יותר וסרטנים.
לדג יש בשר משובח וטעים אך הוא שמנוני במיוחד והשומן שלו (הכולל מעל 25% מהבשר) מכיל הרבה אסטר, קשה לעיכול וגורם לחלק מהאנשים לשלשל.
למרות הבשר הטעים מחירו באזורים רבים נמוך מאוד, מה שמפתיע תיירים שאינם מכירים את השומן המשלשל שלו וקונים כמות בשר גדולה, בלי לחשוד בבעיה.
עקב כך הדג נאסר לייבוא במדינות כמו יפן ואיטליה ומדינות אחרות כמו אוסטרליה או ארצות הברית אינן אוסרות את מכירתו, שהרי אינו מסכן חיים, אך מעודדות בכרוזים ופרסומות להיזהר מאכילת יתר שלו.
מכתש שופן הוא מכתש פגיעה בקוטב הדרומי של כוכב חמה אשר קרוי על שמו של המלחין והפסנתרן הפולני מהתקופה הרומנטית פרדריק שופן.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1976. כ-60 ק"מ דרום-מזרחה ממכתש הפגיעה שופן נמצא מכתש הפגיעה וגנר.
שופרונהורפאץ' (בהונגרית: Sopronhorpács) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בשופרונהורפאץ' חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
שופרונקבשד (בהונגרית: Sopronkövesd) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בשופרונקבשד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
שופרונמטי (בהונגרית: Sopronnémeti) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
שופר הוא מונח המציין, לרוב באופן שלילי, כלי תקשורת או עיתונאי המשמש לתעמולה של הממשל.
ביקורת הנמתחת על "שופרות" היא שאינם מבקרים את הממשל או מערערים על עמדותיו.
בעקבות כך נוצר תחושה שרשתות מסוג זה סובלות מחוסר עצמאות תקשורתי, מה שמוביל להטיה פוליטית ואף פייק ניוז, ולפיכך אי אפשר לסמוך על אמינותן.
שופרות נפוצים במדינות טוטליטריות או מדינות עם משטר חד-מפלגתי, אך גם במדינות דמוקרטיות.
העיתון צייר את תחילת פעילותה של התנועה הפשסיטית, מוסילני כתב פעמים רבות לעיתון אך לעיתים קרובות עשה זאת בעילום שם.
העיתון בדומה למוסילני דגל במיליטריזם, באירידנטה ובחזון איטליה הגדולה.
ברית המועצות הייתה מדינה עם שלטון חד מפלגתי (המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות הייתה המפלגה השולטת), משטר קומוניסטי ודיקטטורי שהגביל מאוד את חופש הביטוי.
בברית המועצות, העיתון "פראבדה" היה כלי התקשורת הרשמי של המפלגה הקומוניסטית, ומ-1918 עד 1991 היה העיתון הנפוץ ביותר במדינה.
בעיתון פורסמו מאמרים של בכירי ממשל סובייטים, בהם ולדימיר איליץ' לנין, ניקיטה חרושצ'וב וניקולאי בוכארין, והוא שימש כבמה העיקרית לפרסום מדיניות החוץ של הממשל בברית המועצות.
גם לאחר התפרקות ברית המועצות המשיך העיתון לתפקד כשופר, אך הפעם של המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית והיה נפוץ הרבה פחות מבעבר.
עיתונים רבים נוספים שהיו מופצים במדינה היו קשורים בצורה מסוימת למפלגה הקומוניסטית, לדוגמה הביטאון של תנועת הנוער הקומוניסטית "קומסומול".
שם העיתון היה "קומסומולסקאיה פראבדה" ורק בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים הוחלט להפריט את העיתון.
עיתון נוסף שימש כשופר של הצבא האדום ותפקד כעיתון הרשמי של משרד ההגנה של ברית המועצות.
ביוני 2011 לאחר שענקית הטכנולוגיה האמריקאית גוגל הצהירה כי מתקפת האקרים פגעה קשות בעסקיו והחברה שוקלת לנקוט צעדים בהתאם, כתוצאה מכך עיתון המפלגה הקומוניסטית של סין "פיפלס דיילי" הזהיר את גוגל מנטילת חלק במאבק הפוליטי נגד סין (כחלק מיחסי ארצות הברית-סין ויחסי סין עם מדינות המערב בכלל).
עוד באותה השנה בעת מלחמת האזרחים בלוב (2011) הזהיר העיתון הרשמי של ממשלת סין את מדינות המערב ודרש מהם לתת לאו"ם להוביל את תהליכי השיקום של המדינה ללא השפעה חיצונית, דבר זה נבע מהעובדה שבלוב יש אינטרסים כלכליים רבים לסין, והיא דואגת לכך שהם יהרסו או יגרם להם נזק.
לסין יש פרויקטים רבים בלוב בעקבות יוזמת חגורה אחת, דרך אחת.
מלבד העיתונאות המודפסת גם הרדיו הבינלאומי של סין שמתייחס לטאיוואן כחלק מהרפובליקה העממית של סין ומתנגד בפרהסיה לעצמאות של טאיוואן.
אירוע נוסף שציין את הזיקה המובהקת בין העיתונאות הצפון קוריאנית לממשל הצפון קוריאני היה לאחר ששני מפציצים אמריקניים חלפו בשמי קוריאה הדרומית בזמן שתרגלו יכולות תקיפה בתרגיל שהיה בהשתתפותם של מטוסי קרב דרום קוריאניים, לאירוע התייחס העיתון רודונג שהאשים את ארצות הברית ב"פרובוקציות צבאיות חסרות אחריות".
בעקבות היותה של התקשורת במדינות ערב לא עצמאית ברובה הגדול, רוב כלי התקשורת מואשמים על ידי גורמי אופוזיציה כ"שופר התעמולה" של ההמשל, דבר זה מתבטא בהתחנפות לשליטי המדינות (במרבית מדינות ערב יש חוקים האוסרים העברת ביקורת על השליט), ושימוש כשופר לשליט המדינה וממשלו.
כך למשל הביטאון "תשרין" ואנשיו תומכים ללא סייג בעמדות הממשל הסורי, ותוקפים את מתנגדיו של נשיא סוריה, בשאר אל אסד.
במצרים, שבה הוקמה כבר בשנות ה-20 תחנת רדיו מסחרית ראשונה, אשר עליה קיבלה חברת מרקוני זיכיון שידור בשנת 1934. בשנת 1947 הולאם הרדיו המצרי והפך למונופול בידי השלטון.
תחת שלטון "הקצינים החופשיים" שהיה בהנהגתו של גמאל עבד אל נאצר ובכך הפך הרדיו כלי להפצת האידאולוגיה של נאצר "נאצריזם".
במצרים אחד העיתונים הנפוצים ביותר הם העיתון היומי "אל-אהראם".
במשך שנים רבות כונו העיתון ועורכו, מוחמד חסנין הייכל, באמצעי התקשורת הישראליים "שופרו של נאצר".
גם ברשות הפלסטינית, שהנשיא שלה הוא מחמוד עבאס, קיימים שופרים שמשמשים את הממשל ככלי תעמולתי עם הטיה פוליטית, כך למשל העיתון אל-איאם שנחשב לתומך עקבי של תנועת הפת"ח.
אחד מהמקרים הבולטים ביותר של שופר ממשלתי הוא היומון א-שרק אל-אווסט שנפוץ בניו יורק, קזבלנקה, קהיר, ריאד, ג'דה, דמאם, מדינה, דובאי, בגדאד, ביירות ובמקומות נוספים בחבי העולם.
שופר יעל הוא כלי נשיפה שמקורו בקרנות היעל, המשמש לתקיעת שופר.
שופר זה נדיר ויקר שכן יעל היא חיה מוגנת והשגת הקרן אפשרית רק לאחר מותה הטבעי של החיה.
הקרן מפיקה צליל ייחודי ועמוק הדומה לחצוצרה במנעד "בס".
בשל צורתו, כונה "פשוט" על ידי חז"ל.
מצוות תקיעה בשופר מחייבת שימוש בשופר כפוף (מסולסל) אך שופר יעל ישר ואינו מסולסל.
על פי המשנה, שופר בעל פיה מוזהבת שימש בראש השנה בית המקדש כשלצד התוקע, תקעו גם בשתי חצוצרות.
קיימת מחלוקת הלכתית בחז"ל לגבי סוג השופר הנהוג בכל מועד.
רבי יהודה למשל, פסק שביום הכיפורים של יובל תוקעים בשופר יעל ובראש השנה בשופר איל.
רבי לוי פסק שיש לתקוע בשני המועדים בשופר יעל.
שוצ'יקאלקו (מנאוואטל: Xochicalco, , מילולית: "בבית הפרחים") הוא אתר ארכאולוגי פרה-קולומביאני בשטח השיפוט של העיר במערב מדינת מורלוס במרכז מקסיקו.
האתר ממוקם 38 קילומטרים דרומית-מערבית לקוארנבקה, כ-122 קילומטרים בכביש ממקסיקו סיטי.
שיא שגשוגה של העיר הגיע לאחר נפילת טאוטיווקאן ומשערים שלשוצ'יקאלקו היה חלק בנפילתה של האימפריה של טאוטיווקאן.
האדריכלות והאיקונוגרפיה של שוצ'יקאלקו מראים זיקה לטאוטיווקאן, לאזור המאיה ולתרבות ה של .
המרכז הטקסי הראשי נמצא על גבעה מפולסת באופן מלאכותי, עם שרידים של מבני מגורים, שרובם לא נחפרו, על טרסות ארוכות המכסות את המדרונות.
האתר יושב לראשונה בשנת 200 לפני הספירה, אך לא התפתח למרכז עירוני עד שלהי התקופה הקלאסית (התקופה האפי-קלאסית) במסו-אמריקה (700–900 לספירה).
כמעט כל המבנים שעדיין עומדים באתר נבנו בתקופה זו.
בשיאה התגוררה בעיר אוכלוסייה של עד 20,000 איש.
שוצ'יקאלקו הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1999. ב-30 במרץ 2015 נכלל האתר במרשם הבינלאומי של נכסי תרבות תחת הגנה מיוחדת של אמנת האג להגנת נכסי תרבות בעת עימות מזוין.
אתר שוצ'יקאלקו משתרע על שטח גדול הכולל מבנים טקסיים ומתחמי מגורים מהמעמד הגבוה על גבעה טבעית עם מדרונות מדורגים מלאכותיים וחומה מבוצרת עם שערים מורכבים המקיפה את כל הגבעה.
המבנים בשתי הטרסות העליונות נחפרו משנות התשעים של המאה ה-20. מבנה שוצ'יקאלקו מאופיין ברחבות גדולות, שרובן גובלות במבנים טקסיים וברחובות של מבנים מלבנים.
שרידי ההתיישבות הקדומים ביותר מתוארכים ל-200 לפני הספירה.
המבנים החשובים ביותר נבנו בין 700 ל-900. בתקופת הזוהר התגוררו בה אולי עד 20,000 איש.
על הגבעה השכנה ממזרח, סרו דה לה בודגה (Cerro de la Bodega), יש מצודה קטנה עם שלוש חצרות וחומה מסביב, שאליה מובילה דרך סלולה שתוחמה בקירות צד.
בגלל התיחום הברור, מניחים שלמצודה היה תפקיד פולחני, עם מקדש שטרם נחפר, כנראה לאל קצלקואטל.
תעלה שנחצבה בסלע המקיפה מתקן זה לא הושלמה.
שוצ'יקאלקו נוסדה בשנת 650 לספירה בערך על ידי אולמקה-שיקלנקה (Olmeca-Xicallanca), קבוצת סוחרים בני המאיה מאזור קמפצ'ה, באתר שהעניק להם מיקום מצוין לאורך כמה מנתיבי הסחר של מסו-אמריקה.
אוכלוסיית העיר מנתה בין 10,000 ל-15,000 איש, רבים מהם עסקו בייצור מלאכה ובמסחר בינעירוני.
זה היה מרכז מסחרי ודתי חשוב המבוצר בעקבות שקיעתן של מדינות העיר המסו-אמריקאיות הגדולות.
תנאי החקלאות הגרועים באזור מראים כי היא כנראה נבנתה לצורכי הגנה ולמסחר.
בשלב כלשהו בסביבות שנת 900 לספירה נשרפה העיר ונהרסה.
ברבים מהבתים והמקדשים שנחפרו יש שכבות של שריפה והרס המכסות את המשקעים מהיישוב האפי-קלאסי העיקרי.
מתחת לשכבות ההרס הושארו חפצים רבים במקומם בבתים, דבר המצביע על כך שהאתר נהרס וננטש במהירות.
שארית אוכלוסייה קטנה חיה, עם זאת, בתחתית המורד של הגבעה.
מאוחר יותר, בסביבות שנת 1200, יושב האתר מחדש על ידי בני הטלאוויקה (Tlahuica) דוברי נאוואטל, האבות הקדמונים של האוכלוסיות דוברות נאוואטל במדינת מורלוס המודרנית.
ההריסות הוזכרו לראשונה על ידי ברנרדינו דה סאגון בסוף המאה ה-16. תיאור ראשון מניסיון אישי פורסם בשנת 1791 על ידי איש האשכולות חוסה אנטוניו אלסטה אי רמירס (José Antonio Alzate y Ramírez).
אלכסנדר פון הומבולדט פרסם איורים ותיאור של שוצ'יקאלקו בשנת 1810. גם מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו ביקר בחורבות.
מקדש הנחש המנוצה שוחזר בשנת 1910 על ידי הארכאולוג המקסיקני לאופולדו באטרס (Leopoldo Batres).
חפירות ארכאולוגיות נוספות ועבודות שיקום בוצעו בשנים 1934 עד 1947 על ידי אדוארדו נוגרה (Eduardo Noguera).
חפירות ושיפוצים של האזור כולו בוצעו בהנחיית סילביה גרסה טרסונה (Silvia Garza Tarazona) ונורברטו גונסאלס קרספו (Norberto González Crespo) בשנים 1984–1994.
הבניינים של שוצ'יקאלקו ממוקמים בכמה מפלסים מרחביים של גבעה המתנשאת לגובה של 120 מטרים מעל קרקעית העמק.
המשטחים השטוחים של המפלסים השונים הושגו על ידי מילוי מחדש וחפירה, ולכן נדרשו קירות תמך גבוהים.
אלה היו פעם מכוסים בשכבת טיח צבועה.
כל הבניינים ממוקמים בתוך אזור המוקף חומה טבעתית שנחפרה ושוחזרה חלקית במדרון הדרומי של ההר.
יש גם שער, שממנו שביל לבנים שנחשף באופן חלקי בלבד מוביל למפלס הבא.
מה שמאפיין את רוב הבניינים בשוצ'יקאלקו הוא תוכנית מלבנית, לרוב כמעט ריבועית, עם פתח רחב, המחולק בדרך כלל באמצעות שני עמודים מלבנים.
בכניסה יש חדר צר פחות או יותר שמשתרע על פני כל רוחב הבניין.
משם מעבר פשוט נכנס לחדר הכניסה, וממנו מעבר אל האולם העיקרי.
הגג היה עשוי כנראה מקורות עץ מכוסים באבן מטויחת.
הוא נתמך על ידי עמודי עץ, מהם השתמרו לעיתים עקבות ברצפה המטויחת.
הרחבה ממוקמת בין שני המקדשים D ו-C.
שני המקדשים בנויים כתמונת ראי.
הם בנויים על בסיס בצורת פירמידה, ובו גרם מדרגות מלבנים המוביל לרחבה.
בשני המקדשים יש חדר כניסה גדול הנגיש דרך כניסה רחבה המחולקת לשלושה חלקים על ידי שני עמודי לבנים.
כניסה צרה בקיר האחורי מובילה לחדר המקדש בפועל, שהוא ברוחב החדר הקדמי, אך עמוק הרבה פחות.
באמצע הרחבה ישנו כן נמוך שהורחב מספר פעמים ועליו ניצבת אסטלה עם שני סמלי כתב בלבד.
בניין E נמצא בצד הצפוני של הרחבה וקרוי גם "הפירמידה הגדולה" (Gran Pirámide), שמכיוון הרחבה נותן רושם של פירמידה גבוהה עם מדרגות רחבות.
למעשה, זהו החלק המעוצב בהתאם לקיר התמך של המפלס השלישי, כאשר שלושה מבנים מונחים זה מעל זה בפרופיל ה (סוללה משופעת, קיר אנכי שקוע מעליה, פס אנכי רחב בולט מעליו).
באמצע החזית יש גרם מדרגות רחב עם תמיכות רחבות.
מבניין המקדש בפועל בראש פירמידה זו, נשמרו רק שרידים קטנים מהקיר שמסביב.
הרחבה הדרומית תחומה בדרום בשני בניינים שהם תמונה ראי המורכבים משתי שורות חדרים משני צידי מעבר רחב.
למעבר זה מגיעים באמצעות גרם מדרגות רחב ממפלס נמוך יותר (כיום חניון נטוש).
מנקודה זו מובילה דרך סלולה בשיפוע מערבה אל עבר מגרש הכדור מספר 1 לכיוון הארמון והפירמידה הגדולה של מאלינצ'ה שלא נחפרה.
מהפינה הצפונית-מערבית של הרחבה הדרומית מגיעים למבנה מעבר: קיר מרכזי שלפניו פורטיקו (בצדו הדרומי לוחות אבן רחבים במיוחד על הקיר), וגם המעבר הממוקם במרכז הקיר מחולק באמצעות שני עמודים.
משני צידי האכסדרה הצפונית ישנם שרידי מדרגות שהובילו עד לגג בניין זה.
בניין זה הגביל את הגישה לרחבה המלבנית הסמוכה.
הרחבה הייתה ממוסגרת משני צדדים על ידי הסוללה המדורגת של המפלס העליון.
הסוללה שלא נחפרה ממשיכה מערבה.
במפלסים שונים של הסוללה היו מבנים צרים ומוארכים עם פתחים דמויי פורטיקו לרחבה.
גרם מדרגות מונומנטלי ששוחזר רק באופן חלקי ובו תומכות רחבות במיוחד הוביל מהרחבה למשטח.
משם, המשך המדרגות הוביל אל מבנה מעבר שני ודרכו לרחבה ריבועית.
בצד הנגדי, גרם מדרגות צר מוביל למפלס העליון ולמבנה מעבר הממוקם בדרך אל הרחבה הגדולה.
ממזרח לפירמידה הגדולה יש מבנה יוצא דופן: מסביב לחצר פנימית מלבנית מעט שקועה יותר ישנם חדרים דמויי פורטיקו בכל ארבעת הצדדים, הנפתחים אל החצר דרך מעברים שנוצרו על ידי עמודים.
בצד המערבי, גרם מדרגות שהוביל למפלס הגג.
זו הייתה גם הגישה היחידה למתחם זה.
במפלס הגבוה ביותר של גבעת שוצ'יקאלקו ישנה רחבה מלבנית הגובלת במזרח בשורה של בניינים נמוכים הנמשכים במקביל לקיר ההיקפי בשוליה.
מדרום-מזרח לרחבה מצטרף בניין A, תחום בדרום על ידי מבנה כניסה בראש גרם מדרגות המגיע מהמפלס האמצעי.
מבנה הכניסה מורכב מחדר מלבני ארוך, בעל כניסה רחבה מדרום למדרגות המונומנטליות, המחולק באמצעות ארבעה עמודי אבנים עבים.
הכניסה הנגדית לרחבה רחבה רק בחצי.
ממערב, הרחבה סגורה על ידי האקרופוליס, אוסף בניינים מעט גבוה יותר המתמזגים זה בזה.
הגבול בצפון נוצר על ידי נפילת החומה העליונה שמסביב.
קצת ממזרח למרכז הרחבה שני בניינים בעלי מבנה זהה.
הדרומי ידוע כפירמידת הנחש המנוצה בגלל עיטורי החזית שלו.
הפירמידה מעולם לא הייתה מכוסה לחלוטין באדמה והריסות, התבליטים נותרו גלויים במידה רבה, הבניין נחשף לחלוטין ושוקם על ידי לאופולדו באטרס בתחילת המאה ה-20. הוא מורכב משני מבנים המסודרים אחד מעל השני.
המבנה התחתון נשמר לחלוטין, לחזית יש חלק משופע גבוה יותר (דרדרת, בספרדית: Talud).
החלק הזה מעוטר מכל צדדיו בשמונה נחשים מנוצים מפותלים בתבליט אבן בולט.
בין הפיתולים יש תיאורים של אנשים יושבים עם כיסויי ראש מורכבים וסלילים מול פניהם (כנראה ייצוג של דיבור) או לוח שנה עם מקדמים מספריים במערכת נקודות.
תימרה גבוהה של עשן עולה מהסמלים.
משטח אנכי (בספרדית: tablero) בולט מעט מעל החלק המשופע הזה, שלתוכו הוצבו גושי אבן בודדים עם תבליטים באופן לא קוהרנטי.
גושי אבן אלה נמצאו בהריסות על ידי באטרס והוצבו באופן שרירותי.
רק בצד המזרחי נמצאים הגושים, ככל הנראה בצורתם המקורית, שצורפו מחדש.
בכניסה בצד המערבי יש תבליטי האבן, המכילים דמויות ציוריות מורכבות שאינן לוח שנה, אולם משמעותן אינה ידועה.
הקיר הוא כנראה החלק התחתון (דרדרת) של הקיר, שעליו, כמו במפלס הראשון, ישב משטח אנכי תחתון, שמאחוריו הוסתר הגג עשוי קורות עץ.
בפנים לא נשאר שריד לתומכות של הגג.
במהלך החפירות בשנות התשעים נחשף מבנה קודם בתוך הפירמידה, שבדומה לפירמידות C ו-D מורכב מחדר כניסה וחדר מרכזי, החיבור בין השניים נוצר על ידי מעבר רחב, המחולק בשני עמודים מלבנים.
בתוך החדר הראשי נמצאה פלטפורמה ריבועית נמוכה.
המשמעות של תבליטי האבן טרם פוענחה.
בצד השמאלי של החזית המערבית ליד גרם המדרגות יש ייצוג חידתי בתוך התפתלות של נחשים, שאולי נראה כי הוא מצביע על מתאם בין מערכות לוח שנה שונות או החלפה של מערכת אחת באחרת.
ניתן למצוא סימנים של לוח שנה גם בצד ימין של המדרגות, כמו גם במקומות אחרים בחזית.
נראה שניתן לזהות מחזור של 28 יום.
מצפון לפירמידת הנחש המנוצה יש פירמידה נוספת בעלת אותה תוכנית, אך ככל הנראה ללא חיפוי בלוחות התבליטים.
אף על פי כן, הפירמידה הזו מכונה לעיתים קרובות הפירמידה התאומה.
הבניין תופס את הפינה הדרומית-מזרחית של הרחבה המרכזית.
הוא משלב את המבנים האופייניים לשוצ'יקאלקו: הבניין ממוקם על במת פירמידה דו-מפלסית בגובה בינוני, שאליה מטפסים מהצד המערבי על גרם מדרגות שתופס כמעט את כל רוחב הבסיס.
חצר עם שורה כפולה של שניים או ארבעה עמודים עם תוכנית מוארכת מובילה לחצר שקועה מעט.
ישנם חדרים מלבניים בדרום ובצפון.
במזרח בניין המקדש המרכזי והריבועי מתנשא על בסיס פירמידה נמוך.
כשנחשף, נמצא בו שקע מלבני לבני, שבו שכבו שלוש האסטלות במצב שבור, מכוסות שוב ושוב בצבע אדום, כנראה קבורה פולחנית.
מדרום לבניין נמצא מה שנקרא סלון סורסטה (Salón Sureste), בו נמצאו מנחות עשירות, לרבות קונכיות חלזונות ים גדולים, שגם הן נצבעו באדום.
נראה כי מנחות אלה הוענקו לפני שבניין זה נהרס בכוונה.
צפונית לבניין A, בקצה המדרון המזרחי של המפלס העליון, ישנו מבנה באורך של כ-90 מטרים מחלוק לחדרים רבים, שללא ספק היה אזור המגורים של המעמד העליון (ארמון).
ניתן להבחין בין שלוש יחידות מבניות.
לאמצעית יש פורטיקו רחב לכיוון הרחבה, הנוצר על ידי 6 עמודי לבנים, שממנו מעבר מרכזי לחדר מלבני עם שקע למי גשמים (אימפלוביום) אשר מוקף על ידי עמודים.
משם נכנסים לשלושה חדרים, האמצעי נפתח לאכסדרה ממזרח.
החדרים הצדדיים מחוברים לחלקים האחרים של הבניין, כאשר לדרומי יש פורטיקו המוביל לרחבה.
המערכת כולה עם האימפלוביום ומעבר דרך עמודים מראה קווי דמיון חזקים עם מערכות דומות בטאוטיווקאן.
מתחם בניינים שסוגר את הרחבה המרכזית ממערב ידוע בשמות שונים.
מהרחבה הוא יוצר רושם של בסיס פירמידה נמוך מאוד, אך הוא המפלס הגבוהה ביותר בשוצ'יקאלקו.
ניתן להבחין בין מספר יחידות נפרדות:
רחבה קטנה עם שני בניינים גדולים יותר בצד הדרומי והצפוני, בעלי הדפוס האופייני, כמו גם מבנה צר בצד המזרחי.
בפינות הרחבה חדרים קטנים רבים.
ממערב נמצא מתחם ארוך, מלבני, המסודר סביב חדר קטן עם אימפלוביום.
הכניסות לחדרים מחולקות לשניים באמצעות עמודי לבנים.
ככל שהחדרים רחוקים יותר מהאימפלוביום, כך הרצפה גבוהה יותר.
המתחם הגדול הצמוד למתחם המערבי, והוא מעוצב גם כתמונת ראי.
באמצע אימפלוביום קטן, שממנו מעברים מובילים בכל ארבעת הכיוונים לחללים קטנים מאוד ממזרח וממערב, וגדולים בצורה יוצאת דופן מצפון ולדרום.
בולט גרם מדרגות לבנים בפינה אחת שבוודאי הוביל לגג.
מתחם כמעט זהה ממוקם קצת יותר צפונה.
מתחמים אחרים נמצאים גם הם בגובה מעט נמוך יותר במערב ובדרום.
מבחינת המיקום והמבנה, זה היה צריך להיות מקום מגוריהם של השליטים המקומיים.
העובדה שמספר בניינים מופיעים בזוגות יכולה להצביע על פיצול לפי קווי המשפחה.
במפלס השני, ממזרח לרחבה הגדולה, יש חצרות גדולות, חלקן ממוסגרות על ידי אולמות פורטיקו.
בצד המזרחי יש שלוש פירמידות בגודל בינוני עם אזור מקדש שכמעט ולא השתמר.
מגרש המשחקים השני מקביל למזרח.
רמפה ראויה לציון היא ריצוף האבן השמור היטב המציג חיות שונות בתבליט שטוח.
בשוצ'יקאלקו יש שלושה מגרשי כדור.
הגדול ביותר נמצא במפלס הנמוך ביותר ממערב לגבעה מול פירמידת לה מאלינצ'ה.
יש לו שיפועי צד שטוחים יחסית ואזור משחק רחב.
רמפת לבנים רחבה מובילה מהמפלס הגבוה יותר לאזור המשחק.
מגרש הכדור השני נמצא במפלס האמצעי ממזרח לגבעה ויש לו מאפיינים דומים.
בצפון, מגרש הכדור השלישי מבוסס על החומה ההיקפית של המפלס השלישי, המהווה למעשה את קיר ההחזרה הדרומי של מגרש הכדור העובר ממזרח למערב, בעוד קיר ההחזרה הצפוני הוא מבנה עצמאי, שאליו מובילות מדרגות לבנים צרות.
בכל מגרשי המשחקים היו טבעות משחקי כדור גדול מונוליטיות עם תבליטים.
נמצאו כמה אסטלות עומדות מעוטרות בשוצ'יקאלקו.
רק אחת (Estela de los dos glifos) נמצאת עדיין במיקומה המקורי באמצע כיכר בין בנייני המקדש בניין C ו-D, ומדרום לבניין E.
שלוש אסטלות נוספות התגלו במצב שבור בחדר תת-קרקעי של בניין A, הצבועים שוב ושוב באוכרה אדומה.
הממצאים מראים כי מדובר בקבורה פולחנית של האסטלות.
האסטלות נמצאות כיום במוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה במקסיקו סיטי.
מספר אבנים עם כתובות נמצאות במוזיאון המקומי.
מערה טבעית הוסבה למצפה כוכבים עם מתקנים מלאכותיים ושימשה בעיקר לקביעת תחילת המחזור החקלאי.
זהו אחד המצפים השמורים ביותר במקסיקו.
הוא היה מכוסה במקור בסטוקו וצבוע בשחור, צהוב ואדום.
בעזרת ארובה שנבנתה באופן מלאכותי מלבנים, אפשר היה לצפות בכוכבים כשהם חולפים על פני הזניט בלילה.
באותה תקופה זה קרה פעמיים בשנה: באמצע מרץ ובסוף יולי.
אור שמש ישיר חודר למערה לאורך 105 ימים מסוף אפריל עד אמצע אוגוסט, מה שמותיר משאיר 260 ימים ללא אור שמש ישיר.
שוצ'יקאלקו הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ואטרקציה תיירותית.
בסמוך לאתר החפירות יש מוזיאון קטן.
גולת הכותרת האדריכלית של המוזיאון היא קיר הזכוכית של אולם התצוגה הגדול ביותר, דרכו ניתן לראות את כל אתר החפירות כאילו בתמונה.
האתר פתוח למבקרים מדי יום בין 10 בבוקר ל-5 אחרי הצהריים, אך הגישה למצפה הכוכבים מותרת רק אחר הצהריים.
שוצהפטלאגרפיהרר (ראש "מחנה המעצר המונע") היה תואר חצי-צבאי של ה-SS הנאצי, בשימוש ספציפי לטוטנקופברבנדה ("יחידות גולגולת המוות") שפעלו במחנות הריכוז וההשמדה.
השוצהפטלאגרפיהרר היה אחראי על התפקוד הכלכלי של המחנה.
בשל גודלם העצום של המחנות, בדרך כלל היה יותר מאיש SS אחד שמילא את התפקיד בכל מחנה.
השוצהפטלאגרפיהררים קיבלו פקודות מהמשרדים המרכזיים בברלין, כגון ה-DEST שהופעל ישירות על ידי ה-SS.
חייהם של האסירים היו נתונים באופן מלא בידיהם של השוצהפטלאגרפיהררים.
פקודותיהם, שבדרך כלל כללו התעללות שגרתית בקורבנות, בוצעו באמצעות "משימות" כדי שלא יצטרכו להתמודד עם המוות הנובע מהן.
על תפעול המחנה היו אחראים השוצהפטלאגרפיהרר והאדיוטנט שלו.
השוצהפטלאגרפיהרר היה צריך לשמור על הסדר, לדאוג לשגרת היום, מפקדים וכן הלאה.
תחתיו היו הרפורטפיהרר, הארבייטסאיינזצפיהרר והאובראַוּפזהרין (אם היה מדובר במחנה נשים).
הם היו אחראים ישירות על הסדר במחנה והקצו אסירים לעבודות שמחוץ למחנה.
הבלוקפיהררים, שכל אחד מהם היה אחראי על צריף אחד או יותר, היו כפופים להם.
שופר ראם (מכונה גם שופר אוריקס) הוא כלי נגינה עתיק, עשוי מקרן של אנטילופה מסוג ראם.
לשופר הראם צליל עוצמתי ומיוחד, והוא בעל היסטוריה עשירה וסימבוליקה מיוחדת ביהדות.
שופר הראם עשוי מקרן של אנטילופה מסוג ראם, חיה שהייתה נפוצה בישראל בעבר.
יש המזהים את שופר הראם כשופר שהיה בשימוש הלוויים בבית המקדש.
שופר הראם זה מתאפיין בצליל עוצמתי שמזכיר חצוצרה.
למרות היותו כשר מבחינה הלכתית, כיוון שקרנו חלולה, יש מחלוקת האם ניתן למלא את מצוות תקיעת שופר בקרן זו, בשל היותה ישרה ולא כפופה.
השופר משמש ככלי נגינה בתזמורות אתניות, ובעבר שימש גם ככלי נגינה לצורכי פולחן.
כיום הוא מבוקש מאוד על ידי אספנים בשל יופיו ונדירותו.
למרות היותו שופר כשר, שופר הראם אינו משמש באופן מסורתי לתקיעות בראש השנה בבתי הכנסת.
הסיבה לכך היא, ככל הנראה, העדפה הלכתית לשופרות בעלי קרן כפופה, וכן היעדר מסורת של שימוש בשופר זה לצורך תקיעת שופר.
שופר החירות הוא פסל גדל ממדים מונומנטלי המעוצב בצורת שופר, המוצב בפארק איינשטיין בנתניה, בסמוך לרחוב איסר הראל.
הפסל עוצב על ידי הפסל היהודי-אמריקאי סם פיליפ, והוא מתואר כשופר הגדול ביותר שנעשה אי פעם.
סביבו שובצו דגליהן של 33 המדינות שהצביעו בעד תוכנית החלוקה של האו"ם בשנת 1947. מיקומו של הפסל על גבעה מקנה לו נראות רחבה, כולל לנוסעים בכביש החוף, והוא נושא מסר סמלי של חירות, גאולה וקיבוץ גלויות, בהשראת החלטת כ"ט בנובמבר.
טקס חנוכת הפסל התקיים ב-29 בנובמבר 2022 בהשתתפות למעלה מ-200 מוזמנים, בהם שגרירים מכ-20 מדינות, נציגי משרד החוץ ואישי ציבור נוספים.
יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, יעקב חגואל, וראש עיריית נתניה, מרים פיירברג-איכר, נשאו דברים בטקס, תוך הדגשת הסמליות שבשופר ובמסר האוניברסלי של חירות ותקווה.
שוק הדגים של בילינגסגייט , הממוקם במזרח לונדון הוא שוק הדגים הפנים יבשתי הגדול ביותר בבריטניה.
מקור שם השוק הוא בשמה של השכונה בילינגסגייט במזרח הסיטי של לונדון, בו היה ממוקם השוק, על גדת נהר התמזה.
רציף בילינסגייט, הנמצא בסמוך לרחוב התמזה התחתון הפך לשוק דגים כבר מהמאה ה-16 וה- 17. ב-1699 קבע חוק של הפרלמנט הבריטי את השוק כשוק דגים באופן רשמי.
ב-1849 נבנה בניין מיוחד בשביל השוק, אשר הוחלף בשנת 1873 ושוב בשנת 1875 בבניין שתוכנן על ידי מהנדס העיר באותה עת - סר הורס ג'ונס.
בניין זה, הקרוי כיום שוק בילינגסגייט הישן, משמש לאירועים ולכנסים.
ב-1982 עבר השוק לבניין חדש (ובו 53,000 מ"ר של שטחי מכירה), ליד קנרי וורף.
הדגים הנמכרים בשוק, מיובאים במשאיות מאברדין וקורנוול.
שוק בילינגסגייט הישן הוא למעשה בניינו הישן של שוק בילינגסגייט, הממוקם בקצהו הדרום מזרחי של הסיטי של לונדון.
הבניין נבנה על מנת לשמש כשוק הדגים המרכזי של לונדון בשנת 1875 על ידי מהנדס העיר סר הורס ג'ונס.
מאז 1982, עת עבר השוק למבנה אחר, משמש המקום לכנסים של חברות גדולות ולאירוח לקוחות של חברות גדולות, וכן נערכים בו אירועים וכנסים.
שוק גריניץ' הוא שוק מקורה בגריניץ' בדרום מזרחה של לונדון, בירת אנגליה.
בשוק נמכרים בעיקר עתיקות וחפצי אמנות.
השוק הוקם בעקבות צו מלכותי משנת 1849. ביום חמישי נמכרים בשוק עתיקות וחפצי אספנות, בסוף השבוע (ימי שישי - ראשון) נמכרים בשוק גם עבודות יד, ובימי שישי גם מוצרים חקלאיים.
בשאר ימות השבוע השוק עצמו אינו פועל, למעט החנויות שמשני צידיו.
באוגוסט השוק פועל כרגיל במשך כל השבוע.
השוֹק (TA: Crus) היא החלק התחתון של הרגל שנמצא מתחת לירך ומעל לכף רגל, בין מפרק הברך למפרק הקרסול.
הרכבה הגרמי כולל שתי עצמות ארוכות, השוקה והשוקית.
השוק מכילה שרירים הממוקמים בשלושה מדורים, הנבדלים זה מזה בתפקודם וכן באספקת הדם שלהם ובעצבובם.
כמעט כל השרירים בשוק מניעים את כף הרגל על מפרקיה ואת אצבעות כף הרגל.
ישנו עוד שם לשוק: רגל (אבל רק כשמדובר ברגל עוף למאכל).
השלד הגרמי של השוק מורכב משתי עצמות ארוכות, מהשוקה שהיא נושאת המשקל העיקרית והגדולה יותר, ומהשוקית.
השוקה והשוקית מחוברות זו לזו דרך שני מפרקים הנמצאים בקצה העליון של השוק ובקצה התחתון.
בין שתי העצמות מחברת גם יריעת רקמת חיבור חזקה בשם קרום השוק הבין גרמי הנמשכת לכל אורך הגבולות הסמוכים של העצמות.
הפן התיכון של השוקה נמצא מיד מתחת לעור, ללא רקמות נוספות המכסות אותו.
הקצה העליון של השוקה מופרק לעצם הירך דרך מפרק הברך.
שני המניסקוסים של הברך מחוברים למשטחים המפרקיים העליונים של השוקה.
הקצה העליון של השוקית נמוך יותר מהברך ולא מהווה חלק ממנה.
בחלק התחתון של השוק, מרכיבים השוקה והשוקית מבנה דמוי האות ח', המהווה את חלקו העליון של מפרק הקרסול.
משני צדדיו של המבנה דמוי האות ח', בולטים שני הפטישונים, הפטישון התיכון של השוקה והפטישון הצידי של השוקית.
המפרקים בין עצמות השוק מאפשרים תנועה מעטה.
מפרק השוקה והשוקית העליון הוא מפרק סינוביאלי, ומפרק השוקה והשוקית התחתון הוא מפרק צמוד מסוג חיבור רצועי.
מרבית התנועה במפרקי השוקה והשוקית מתרחשת כאשר הקרסול מגיע לכפיפה גבית מקסימלית ועצם הערקום מרחיקה מעט בין השוקה לשוקית, תנועה המועברת דרך השוקית עד למפרק השוקה והשוקית העליון ומניעה אותו.
שרירי השוק עטופים בחיתולית עמוקה המכונה מַחְתֶּלֶת השוק (Fascia cruris).
מחתלת השוק היא המשכה של המחתלה הרחבה העוטפת את שרירי הירך.
מחתלת השוק עוטפת את מרבית השוק, היא נמשכת מהרכס הקדמי של השוקה, לכל אורכו, עוטפת את שרירי השוק, ושבה ומתחברת לגבול התיכון של השוקה.
מספר חלקים בקדמתה של מחתלת השוק הסמוכה לקרסול מעובים יותר ויוצרים את חֶבֶק השרירים הפושטים העליון (Retinaculum musculorum extensorum superius pedis) ואת חבק השרירים הפושטים התחתון (Retinaculum musculorum extensorum inferius pedis).
החבקים פועלים כגלגלת המונעת מגידי השרירים הפושטים של כף הרגל והאצבעות להימתח ישירות מהשוק אל אזורי החיבור שלהם בחלקים קדמיים של כף הרגל.
שתי שלוחות של מחתלת השוק נמשכות ממנה לכל אורכה ומתחברות לשוקית.
בין החצים הבין-שריריים ובין קרום השוק הבין גרמי נוצרים שלושה מדורים.
המדור הקדמי מופרד מיתר המדורים בידי השוקה, הקרום הבין הגרמי, השוקית והחיץ הבין-שרירי הקדמי.
המדור הצידי מופרד מיתר המדורים בידי החיץ הבין-שרירי הקדמי, השוקית והחיץ הבין-שרירי האחורי.
המדור האחורי מופרד מיתר המדורים בידי החיץ הבין-שרירי האחורי, השוקית, הקרום הבין גרמי והשוקה.
כל מדור מכיל קבוצת שרירים שלה מאפייני פעולה דומה.
לכל מדור אספקת דם נפרדת ועצבוב נפרד.
המדור הקדמי של השוק או מדור הפושטים (Compartimentum cruris anterius; Compartimentum cruris extensorum) מכיל שרירים פושטים של כף הרגל ושל אצבעות כף הרגל.
הוא כולל את השריר השוקתי הקדמי, את השריר פושט הבוהן הארוך, את השריר פושט האצבעות הארוך ואת השריר השוקיתי השלישי.
שרירי מדור הפושטים מעוצבבים על ידי העצב השוקיתי העמוק ואספקת הדם שלהם מגיעה מהעורק השוקתי הקדמי.
המדור האחורי של השוק או מדור הכופפים (Compartimentum cruris posterius; Compartimentum cruris flexorum) מכיל שרירים כופפים של כף הרגל ושל אצבעות כף הרגל.
המדור האחורי מחולק לחלק עמוק ולחלק שטחי.
החלק השטחי של המדור האחורי מכיל את שריר הסובך השלש ראשי (הכולל את שריר הסובך ואת שריר הסוליה) הגדול שנותן לשוק את המבנה השרירי הבולט שלה.
יחד עם שריר כף הרגל הזניח, שריר הסובך השלש ראשי מניע בחוזקה את הקרסול לכיוון כפיפה כפית ויוצר ניידות כגון הליכה, ריצה וקפיצה.
החלק העמוק של המדור האחורי מכיל את שריר בית הברך את השריר כופף הבוהן הארוך, את השריר כופף האצבעות הארוך ואת השריר השוקתי האחורי.
שרירי המדור האחורי של השוק מעוצבבים על ידי עצב השוקה ואספקת הדם שלהם מגיעה מהעורק השוקתי האחורי.
המדור הצידי של השוק או מדור השוקיתיים (Compartimentum cruris laterale; Compartimentum cruris fibularium; Compartimentum cruris peroneorum) מכיל את השריר השוקיתי הארוך ואת השריר השוקיתי הקצר המפנים את כף הרגל כלפי חוץ (איברסיה).
שרירי המדור הצידי מעוצבבים על ידי העצב השוקיתי השטחי.
המדור הצידי לא כולל עורק המספק דם לשריריו, אל שרירי המדור הצידי מגיעים ענפים מהעורק השוקיתי שנמצא במדור האחורי של השוק.
המבנים השונים בשוק מעוצבבים כמעט בלעדית על ידי ענפיו של עצב השת.
החריג הוא העור בחלק התיכון של השוק המעוצבב על ידי העצב הַצָּפוּן (Nervus saphenus), ענף תחושתי של עצב הירך.
עצב השת מגיע לשוק מכיוון הירך, שם הוא מתפצל לשני מרכיביו העיקריים, עצב השוקה והעצב השוקיתי המשותף, הנכנסים לשוק דרך גומץ בית הברך.
מהעצב השוקיתי המשותף מתפצל ענף תחושתי בשם עצב עור הסובך הצידי (Nervus cutaneus surae lateralis) המתחבר לענף תחושתי של עצב השוקה בשם עצב עור הסובך התיכון (Nervus cutaneus surae medialis).
חיבור הענפים יוצר את עצב הסובך (Nervus suralis) המעצבב את החלק האחורי צידי של עור השוק.
העצב השוקיתי המשותף נכנס לחלקה הצידי של השוק, עובר מעל לראש השוקית וממשיך לכיוון מטה ועמוק יותר כשהוא סובב את צוואר השוקית.
בהמשך מתפצל העצב השוקיתי המשותף לעצב השוקיתי העמוק ולעצב השוקיתי השטחי.
העצב השוקיתי העמוק חודר דרך החיץ הבין-שרירי הקדמי ונכנס למדור הקדמי של השוק.
הוא נע מטה יחד עם העורק השוקתי הקדמי על פני הקרום הבין גרמי, ונכנס לכף הרגל.
לאורך מהלכו במדור הקדמי של השוק, מעצבב העצב השוקיתי העמוק את שרירי המדור ומבנים נוספים הנמצאים שמה.
העצב השוקיתי השטחי נע מטה בתוך המדור הצידי של השוק.
הוא מעצבב את שרירי המדור הצידי ובהמשך מהלכו יוצא מהמדור דרך המחתלת העמוקה העוטפת אותו ומעצבב את העור בחלק התחתון הקדמי של השוק וכן את מרבית גב כף הרגל.
עצב השוקה נכנס לחלק המרכזי של השוק, לתוך המדור האחורי של השוק ונע ישר למטה עד מוצאו מהשוק וכניסתו לכף הרגל לאחר שסובב את הפטישון התיכון של השוקה.
במהלך העצב במדור האחורי, הוא מעצבב את כל שרירי המדור האחורי של השוק.
המשכו של עצב השוקה בכף הרגל מתפצל לענפים נוספים המעצבבים את רוב השרירים הפנימיים של כף הרגל.
אספקת הדם לשוק ולכף הרגל מגיעה מעורק בית הברך (Arteria poplitea).
עורק בית הברך, המשכו של עורק הירך, מגיע מגומץ בית הברך ומתפצל בין היתר לשני ענפיו הסופיים, לעורק השוקתי הקדמי (Arteria tibialis anterior) ולעורק השוקתי האחורי (Arteria tibialis posterior).
העורק השוקתי הקדמי נע מטה לאורך המדור הקדמי של השוק יחד עם העצב השוקיתי השטחי, ומספק דם לשרירים ולמבנים נוספים במדור.
קצהו התחתון של העורק השוקתי הקדמי נכנס לכף הרגל ונע על גבהּ תחת השם עורק גב הרגל (Arteria dorsalis pedis).
העורק השוקתי האחורי הוא הענף הסופי הגדול יותר של עורק בית הברך.
הוא נע במורד המדור האחורי של השוק, בין החלק השטחי לבין החלק העמוק של המדור האחורי.