tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ננו-קומפוזיטים כאלה, המכילים עד 1% ממשקלם בננו-צינוריות או חלקיקי IF של טונגסטן דיסולפיד, הראו שיפור בתכונות מכניות, תרמיות וטריבולוגיות.
בפרט, פולימרים ביולוגיים כמו PLLA, PVA ו-PPF, המשמשים ברפואה, אריזת מזון והנדסת רקמות, שופרו משמעותית מבחינה מכנית לאחר הוספת כמויות קטנות של ננו-צינוריות טונגסטן דיסולפיד.
בשיתוף עם קבוצות מחקר אחרות אושרו תכונות אלקטרוניות יוצאות דופן של ננו-צינוריות טונגסטן דיסולפיד, כולל מוליכות-על עם אוסצילציות מסוג ליטל-פארקס, אפקט פוטו-וולטאי נפחי, אפקטים של צימוד אופטי חזק, יצירת הרמוניה שנייה, ושימושים בראייה מלאכותית ובזיכרונות ננו-אלקטרוניים.
ננו-צינוריות מהתרכובת הבלתי-סטוכיומטרית (SmS)₁.₁₉TaS₂ הראו אף הם מוליכות-על בטמפרטורה של 4 קלווין.
תכונות אלה עשויות לתרום בעתיד לטכנולוגיות קוונטיות כמו התקני זיכרון אולטרה-צפופים ומחשוב קוונטי.
לאחרונה הצליחה קבוצתו להשיג כוונון משמעותי של פער האנרגיה (bandgap) בין 2 ל-1.5 אלקטרון-וולט על ידי סינתזה של ננו-צינוריות מסוג W(SₓSe₁₋ₓ)₂.
עד לפטירתה, טנא היה נשוי ללאה (לבית יונס), מייסדת מסגרות החינוך למבוגרים בעיר רחובות, ונולדו להם הבת דנה והבנים טל ורון (כיום חבר סגל בטכניון).
לזכרה של לאה טנא מעניקה מדי שנה החברה הישראלית לכימיה את "פרס משפחת טנא בתחום מדעי הננו" וכמו כן על שמה נקראת הקתדרה העממית ברחובות.
לאחר פטירתה של לאה, טנא נישא בשנית לפרופ' אלה זאק (לבית שרייבר), חברת סגל ודקאנית הפקולטה למדעים במכון טכנולוגי חולון.
ב-2024 זאק וטנא ייסדו את פרס זאק-טנא למדעי החומרים, המוענק מטעם החברה הישראלית לוואקום.
רשף שי (נולד ב-25 ביולי 1983) הוא תסריטאי וקומיקאי ישראלי.
ידוע בעיקר בשל עבודתו בסדרות "ארץ נהדרת", "קופה ראשית", "מועדון לילה", "גב האומה" ו"עד כאן!".
זוכה פרס התסריט בתוכנית סאטירה לשנת 2020 על עבודתו ב"ארץ נהדרת", ומועמד פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 בקטגוריה תסריט בסדרה קומית על התסריט של "קופה ראשית".
נמצא ברשימת המשפיעים של טוויטר ישראל בשנת 2021.
רשף השתתף כפאנליסט בתוכנית עד כאן!
ובלילה טוב עם אסף הראל בתפקידי אורח.
כתב לתוכניות "זה לא אולפן שישי", "מצולמים", "שוורץ", "קאמבק","מחוץ לחוק" ו"אחת שיודעת".
החל מפברואר 2024 משודרת בכאן 11 תוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שבה הוא שימש כאחד מכותבי המערכונים.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה2024תסריט בתוכנית סאטירה ומערכוניםמה שתגידובובה של לילההיהודים באיםארץ נהדרת
רשם הקבלנים הוא אגף במשרד הבינוי והשיכון הממונה על ניהול רישום קבלנים בפנקס הקבלנים.
רשם הקבלנים פועל מכוח חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, התשכ"ט-1969. במסגרת זו מאשר או פוסל הרשם קבלנים לפי סיווג סוג העבודה.
על פי החוק בישראל, החובה על קבלן להיות רשום, היא רק אם מבצע עבודה ב"ענף ראשי" ביותר מ-90,471 שקל חדש לעבודה, או עבודה ב"ענף משנה" העולה על סך 47,255 שקל חדש לעבודה.
ע"פ סעיף 7 לחוק, חייב הרשם להיוועץ בוועדה המייעצת לפני כל רישום קבלן.
ע"פ פרשנות בית המשפט חובת היוועצות קיימת לפני כל החלטה ולא רק לפני החלטה חריגה.
הוועדה המייעצת מונה 6 חברים המומחים בתחומים שונים, ומגיעים בעיקר מהאקדמיה.
רשם הקבלנים נמצא תחת סמכות שר הבינוי והשיכון בשונה מרוב הרשמים הנמצאים תחת סמכות משרד המשפטים.
נכון לשנת 2023, הרשם הוא עמית גריידי, המנהל את האגף.
רשמקול ארבעה ערוצים או טייפ 4 ערוצים היה הפתרון הצרכני הראשון להקלטה והשמעה של קול בארבעה ערוצים.
סרטי הקלטה מוקלטים מראש בפורמט זה הוצגו בארצות הברית על ידי חברת ההקלטות Vanguard ביוני 1969. מכשירים מיוחדים להשמעת סרטים כאלה הוצגו על ידי יצרנים של מכשירי אלקטרוניקה בערך באותו זמן.
טייפ 4 ערוצים היה מכשיר צרכני, או ביתי, המבוסס על מערכות ההקלטה הרב-ערוציות המקצועיות שהיו יקרות יותר וגדולות בהרבה, ונבנו עבור אולפני הקלטות עד 1954. מכשירי ארבעה ערוצים מקצועיים השתמשו בסרט הקלטה ברוחב אינץ' או חצי אינץ' ובמהירות של 15 או 30 אינץ' לשנייה (IPS) להקלטת סאונד באיכות גבוהה.
המחירים של מכשירי ארבעה ערוצים לצרכן היו גבוהים למדי אך עדיין סבירים.
משתמשים ביתיים החשיבו את איכות הסאונד שהתקבלה למצוינת באותה תקופה.
להקלטות היה יחס אות לרעש גבוה יחסית והקלטות אפשרו השמעה מלאה "בדידה" של ארבעה ערוצים עם הפרדת ערוצים טובה יחסית.
על מנת לשמור על עלויות משתלמות ככל האפשר, מכשירים ביתיים פעלו במהירויות איטיות יותר והשתמשו ברוחבי סרט צרים יותר בהשוואה למכשירים מקצועיים.
המכשירים הביתיים חסרו לעיתים גם חלק מהתכונות של המכשירים המקצועיים.
הפורמט של טייפ 4 ערוצים, לא הצליח מסחרית ולא אומץ באופן נרחב.
חברות ההקלטה הפסיקו ברובן למכור סרטי הקלטה עם הקלטות של 4 ערוצים לקראת סוף שנות ה-70.
שימוש כמכשירי הקלטה ביתיים מרובי ערוצים
עם הירידה בפופולריות של סרטי הקלטה מוקלטים בעלי ארבעה ערוצים, יצרניות האלקטרוניקה המשיכו לייצר את מכשירי ההקלטה לשוק חדש.
בשנת 1972 הציגה TEAC את מכשירי ההקלטה הביתיים הראשונים בעלי ארבעה ערוצים עם Simul-Sync, שהיו בעלי יכולת אובר-דאבינג.
מוזיקאים השתמשו בהם כבסיס לאולפני הקלטות ביתיים ויצרו לראשונה הקלטות דמו ביתיות מתוחכמות.
חלק מהקלטות אלו גם שוחררו באופן מסחרי לציבור.
כל ארבע הרצועות משמשות בכיוון אחד בטייפ של ¼ אינץ', כשהן מתנגנות במהירות של ½7 IPS (פי שניים ממהירות ¾3 IPS של סוגי טייפ סלילים רבים אחרים).
לסרטי הקלטה של ארבעה ערוצים יש רק תוכנית מוזיקה אחת והם "חד צדדיים" בניגוד לשני הצדדים של סרטי הקלטה סטריאופוניים המיועדים לצרכן.
תצורת הרצועה המיוחדת והמהירות הגבוהה יותר של סלילי ארבעה ערוצים מוקלטים פירושה שאורך סרט ההקלטה גדול פי ארבעה מסרט הקלטה סטריאופוני דומה שהוקלט ב-¾3 IPS.
לארבעת המסלולים הבדידים לחלוטין היה רוחב פס מלא (בניגוד למחסניות Q8 שהיה להן טווח תדרים מוגבל יותר).
קלטות ארבעה ערוצים השתמשו במהירות גבוהה יותר ורוחב סרט גדול יותר מאשר Q8.
סרטי הקלטה של ארבעה ערוצים או הקלטות סלילים ביתיות עם ארבעה ערוצים אינם תואמים למכשירי סטריאו דומים.
כאשר ההקלטות הללו מושמעות במכשירי סטריאו ניתן לשמוע רק שניים מתוך ארבעת הערוצים בכל פעם.
רשם לחץ או ברוגרף הוא ברומטר המתעד את הלחץ הברומטרי לאורך זמן בצורה גרפית.
מכשיר זה משמש גם לרישום רציף של לחץ אטמוספירי.
ההתקן מקושר לזרוע עם עט כך שהתזוזה האנכית של העט היא יחסית לשינויים בלחץ האטמוספירי.
אלכסנדר קאמינג, שען וממציא, היה הראשון שיצר הקלטה יעילה בברוגרף בשנת 1760 באמצעות תא אנרואידי.
קאמינג יצר סדרה של שעונים ברומטריים, כולל אחד עבור המלך ג'ורג' השלישי.
התנועה הנוצרת על ידי אנרואיד בודד היא זעירה, ולכן נדרש לערום עד שבעה אנרואידים (Vidie-cans) כדי להגביר את התנועה.
סוג זה של ברוגרף הומצא בשנת 1844 על ידי לוסיאן וידי מצרפת.
בברוגרף כזה תא אנרואידי אחד או יותר מניעים סדרת מנופים כדי להזיז זרוע הקלטה שבקצה שלה יש עט.
ההקלטה מבוצעת על תוף גלילי המסתובב לאט ובתיזמון מסוים.
בדרך כלל, התוף עושה סיבוב אחד ליום, לשבוע או לחודש ולעיתים קרובות ניתן לבחור את קצב הסיבוב על ידי המשתמש.
כמו כן הומצאו סוגים שונים של ברוגרפים.
ב-1843 תוארה מכונה המבוססת על מדידת הלחץ בשיטת הכלים השלובים (סיפון).
בשנת 1845, פרנסיס רונלדס, מנהל מצפה הכוכבים קיו בלונדון, יצר ברוגרף העושה שימוש בצילום.
הגובה המשתנה של הכספית בברומטר תועד על משטח רגיש לאור בתנועה מתמשכת.
עד 1847 הופעל במתקן גם מנגנון מתוחכם לפיצוי טמפרטורה.
הברוגרף של רונלדס היה בשימוש על ידי המשרד המטאורולוגי של בריטניה במשך שנים רבות לסיוע בחיזוי מזג האוויר.
הברוגרפים סופקו למספר רב של מצפה כוכבים ברחבי העולם.
במחצית השנייה של המאה ה-20 הוחלפו הברוגרפים (אם כי לא כולם) במכשירי מזג אוויר אלקטרוניים המשתמשים בשיטות חישוב שונות לתיעוד הלחץ הברומטרי.
אלה לא רק זולים יותר מהברוגרפים, אלא בעלי אורך הקלטה גדול יותר ויכולת לבצע ניתוח נתונים על הנתונים שנמדדו, כולל שימוש אוטומטי כדי לחזות את מזג האוויר.
ברוגרפים מכניים זוכים להערכה רבה על ידי אספנים כפריטים נאים לתצוגה העשויים לעיתים קרובות מעץ ופליז באיכות גבוהה.
הברוגרף הנפוץ ביותר שמותקן עדיין במבנים שונים הוא מסוג 8-ימים.
תקופת השיא בייצורם הוא בין סוף המאה הוויקטוריאנית ועד תחילת המאה ה-20.ברוגרפים ימיים כוללים לעיתים קרובות גם משכך תזוזות לטובת קריאה יציבה יותר.
ברוגרף דיגיטלי מבטל את בעיית התזוזות לחלוטין, מכיוון שאינו עושה שימוש בחלקים נעים.
מכיוון ששינויי גובה מתבטאים בלחץ אטמוספירי ידוע מראש, ניתן להשתמש בברוגרפים לתעד שינויי גובה במהלך טיסת מטוס.
ברוגרפים נדרשו על ידי הפדרציה הבין-לאומית לאווירונאוטיקה (FAI) לתעד ניסיונות הקשורים לדאונים.
רישום רציף של הברוגרף מצביע על כך שהדאון לא נחת במהלך משימה, וכן ניתן להשתמש במדידות כדי לקבוע השלמת משימות גובה או קביעת שיאים.
ברוגרפים שאושרו על ידי הפדרציה לשימוש בדאייה כללו ברוגרף תופים מכני והברוגרף האלקטרוני EW (שניתן להשתמש בו בשילוב עם GPS).
ברוגרפים מכניים אינן משמשים עוד לתיעוד טיסות, לאחר שהוחלפו על ידי מערכות ניווט לווייניות.
בפינה הימנית העליונה של התמונה, של הברוגרף לשלושה ימים, ניתן לראות ידית כסוף מסולסלת.
זאת כדי לכייל את הברוגרף כך שישקף נכון את הלחץ במקום.
מתחת לכפתור נראית בוכנה כסופה קטנה המסמנת כל שלוש שעות סימן זמן על הנייר.
הקו בין שניים מהסימנים הללו נקרא 'המאפיין של הנטייה הברומטרית' ומשמש את חזאי מזג האוויר.
הצופה יבחין תחילה אם הלחץ היה שונה מזה שהיה שלוש שעות לפני כן.
לאחר מכן, ייבחר מספר קוד המייצג בצורה הטובה ביותר את המעקב של שלוש השעות.
במרכז התחתון נמצא האנרואיד (התקן כסוף עגול גדול).
ככל שהלחץ עולה, האנרואיד נדחף כלפי מטה וגורם לזרוע לנוע למעלה ולהשאיר עקבות על הנייר.
כשהלחץ יורד, הקפיץ מרים את האנרואיד והזרוע נעה למטה.
לאחר שלושה ימים מסירים את התוף שאליו מחובר הגרף.
רִשְׁפִּית (שם מדעי: Chalcolestes) היא סוג קטן של שפריריות ממשפחת השביביתיים.
הן דומות לשפריריות מהסוג שביבית, ומינים משני הסוגים מכונים באנגלית Spreadwings (פרוש-כנפיים).
בישראל מצוי המין רשפית פלגים.
השם המדעי Chalcolestes מגיע מיוונית: χαλχοσ נחושת ו-ληστησ טורף.
הסוג פוצל מהסוג שביבית בשל הבדלים בלרוות שלהם.
parvidens) נחשבה פעם לתת-מין של C.
היא מופיעה ביוון, בולגריה, קרואטיה ובאיטליה; באזור רומא היא נצפית יחד עם C.
ישנם הבדלים מורפולוגיים קטנים בין שני המינים הן כבוגרים והן כלרוות וניתוח חלבונים משני המינים, באמצעות אלקטרופורזה, תומך גם הוא בהפרדתם לשני מינים, אך קשה להבדיל ביניהם בשטח.
parvidens מעופפת מוקדם יותר בשנה מאשר C.
בשטח לא ניתן להבדיל בצורה מהימנה בין שני המינים.
לשניהם גוף ירוק מתכתי, כמו שאר השביביתיים, אך הם גדולים וכהים יותר והם חסרים את הגוון הכחול האבקתי הנפוץ בשאר השביביתיים.
הפטרוסטיגמה בצבע חום בהיר ומתוחמת בשחור.
לבית החזה אזורים צהובים צהובים דקים ופס צהוב רחב יותר מעל קו שחור דק בכל צד; הקצה העליון של הפס אינו סדיר.
parvidens יש סימון דמוי יתד בולט בצד בית החזה.
הסוג מכיל שני מינים בלבד:
זכר נקבה מין תפוצהChalcolestes parvidens (Artobolevsky, 1929) – רשפית פלגים מזרח הים התיכון; בקפריסין, קורסיקה, כרתים וסיציליהChalcolestes viridis (Vander Linden, 1825) קורסיקה, סיציליה, מיורקה, מנורקה ואיביזה, במגרב בצפון אפריקה, טורקיה והמזרח התיכון
רִשְׁפִּית פְּלָגִים (שם מדעי: Chalcolestes parvidens) היא מין של שפרירית ממשפחת השביביתיים.
יש לה גוף בעל גוון ירוק מתכתי; ובניגוד למרבית השפריריות, היא מחזיקה את כנפיה במנוחה הרחק מגופה.
בישראל הרשפית נפוצה מצפון הארץ עד למרכזה, ופרטים בוגרים נצפים גם בחורף.
קשה להבדיל בשטח באופן מהימן בין רשפית פלגים לבין המין האחר בסוג, C.
לשתי הרשפיות גוף בצבע ירוק מתכתי, בדומה לשביביות, אך הן גדולות וכהות יותר, אין להן את הגוון הכחול-אבקתי הנפוץ אצל שביביות, ועיניהן חומות-ירוקות כהות.
עם הגיל צבע הגוף מתכהה לברונזה.
הפטרוסטיגמות בצבע חום בהיר (בהירות יותר משביביות, כהות יותר מ-C.
viridis) ובעלות קווי מתאר שחורים.
בצידי החזה פסי כתף צהובים דקים ופס צהוב רחב יותר מעל קו כהה דק מכל צד; כשהשפה העליונה של הפס אינה חלקה, ויוצא ממנה סימון בולט דמוי קוץ.
שני הזוויגים דומים בצבעיהם, אך צורת התוספתנים בקצה הבטן שונה באופן בולט, והבטן של הנקבה קצרה ועבה משל הזכר.
כאמור, קשה להבדיל בינה לבין בת סוגה C.
ההבדלים אצל שני הזוויגים מתבטאים בתוספתנים: לזכר של רשפית פלגים גוון שנהבי לצידי כל ההיקף של הזוג העליון המעוקל, כשרק הקצוות כהים, ולתחתונים שן מעוקלת בחדות מעלה (אצל C.
viridis הגוון הכהה מצוי על כל ההיקף, והשן בתוספתנים התחתונים יותר משוטחת).
אצל הנקבות יש 6–8 שיניים על השפה החיצונית של איבר ההטלה, לעומת 10–14 אצל C.
פרטים בעלי מאפייני ביניים נצפים באזורי החפיפה של המינים.
רשפית הפלגים מצויה במזרח ומרכז אירופה, בקרואטיה, בולגריה, יוון, איטליה, סוריה, ירדן, ישראל וטורקיה.
היא נמצאת באיים במזרח הים התיכון; בקפריסין, קורסיקה, כרתים וסיציליה.
באיטליה ובבלקן נצפים שני מיני הרשפיות יחדיו; רק ב-20 השנים האחרונות חוקרי השפיראים הפרידו ביניהם, כך שחלק מהתצפיות הישנות יותר עבור מין אחד שייכות כנראה לשני.
חולקת את אותם בתי גידול כמו בת סוגה.
חובבת כמעט כל סוג של מים עומדים או מים בעלי זרימה איטית הגובלים בעצים או שיחים.
בניגוד למיני שביביות, אינה מעדיפה גופי מים זמניים.
עונת תעופת הרשפיות הבוגרות היא בדרך כלל ממאי עד נובמבר.
בקפריסין, עונת התעופה היא מתחילת אפריל ועד ינואר.
נוהגות להיטלות עם כנפיים פרושות בצל עצים, ונן נצפות לעיתים קרובות בחורשות; לאו דווקא בקרבת גופי מים.
זכרים בוגרים מגנים על טריטוריות בשיחים ובעצים קטנים, שם הם תופסים ומזדווגים עם נקבות בגלגל זיווג, והטלת הביצים מתרחשת כאשר הזוג מצומד.
באופן יוצא דופן לשפיראים באזור, הביצים מוטלות לתוך חתכים שנעשים על-ידי הנקבה (באמצעות שיניים קטנות המצויות בצידו החיצוני של איבר ההטלה) בקליפת ענפים תלויים של צמחים חיים, ולא לתוך צמחייה שקועה כפי שקורה אצל שפריריות רבות.
חתכים אלו עלולים להשאיר פצעים אליפטיים בקליפת העץ למשך שנים.
הביצים מתפתחות במהירות במשך מספר שבועות ולאחר מכן נכנסות למצב דיאפאוזה, בו התפתחות הביצים איטית מאוד, ולמעשה הן חורפות.
באביב שלאחר מכן הביצים בוקעות, הנימפות נופלות למים ומתחילות להתפתח.
הגדילה מהירה והבוגרים יכולים להגיח תוך מספר חודשים.
לאחר ההגחה הבוגרים מתרחקים מהמים כדי לסיים את התבגרותם.
בשלב זה של מחזור חייהם, שהוא ארוך למדי במין זה, הרשפיות התת-בוגרות אינן יכולות להתרבות; הן זקוקות לפרק זמן עד שאיברי הרבייה שלהן יתפתחו, ותקופה זו של אי-רבייה מונעת מהבוגרות להתרבות מוקדם מדי בעונה.
אם הנקבות מטילות ביצים מוקדם בשנה, הביצים יתפתחו כאשר יהיה חם מדי מכדי שהן יוכלו להיכנס למצב של דיאפאוזה, והן עשויות לבקוע לפני החורף; ואז הנימפה שבקעה תמות כאשר הטמפרטורות הנמוכות של החורף יגיעו.
כשהם בוגרים לחלוטין, הבוגרים חוזרים למים ומתחילים את הרבייה.
נחשבה זמן רב לתת-מין של C.
viridis, ובחלק מהרשימות בעבר מוקמה בסוג שביבית תחת השם Lestes parvidens.
PAN - רשת אישית (Personal Area Network), היא רשת מחשבים בה אדם אחד עושה שימוש בכל הרכיבים ברשת.
לדוגמה – במחשב אישי מתקיימת רשת אישית בין כל הרכיבים המצויים בתוך מארז המחשב ובין הרכיבים ההיקפיים, כגון: עכבר, מקלדת ומסך.
רשת כזו היא מוגבלת למדי, אך כאשר היא מכילה גם, למשל, מחשב כף יד – המתחבר למחשב האישי ומתקשר איתו – זו היא כבר רשת לכל דבר.
רשת אישית מבוססת בדרך כלל על אפיקי מחשב כמו USB, FireWire, PS/2 ודומיהם, ושטחה הפיזי אינו עולה על מספר מטרים רבועים.
ברשת אישית הסיכוי לאובדן מידע או שיבושו נמוך ביותר ולכן בקרת איכות על המידע כמעט ולא קיימת.
מערכות הניתוב ברשת אישית מנוונות למדי, ובחלק מהמקרים אין צורך בהקצאת כתובות לוגיות, ואף כתובות פיזיות.
לעיתים יהיו רוחבי הפס ברשתות אישיות גבוהים במידה רבה מאלו הנהוגים ברשתות אחרות.
WAN - רֶשֶׁת תִּקְשֹׁרֶת מֶרְחָבִית (Wide Area Network) היא רשת תקשורת המחברת בין מספר רשתות עירוניות ורשתות מקומיות, אשר בדרך כלל ממוקמות במרחק ניכר זו מזו.
רשת אזורית שונה מרשת עירונית בכך שהיא יכולה להתפרס על פני אזור גאוגרפי בלתי מוגבל (רשת האינטרנט היא רשת אזורית המתפרסת על חמש היבשות).
רשת אזורית עוסקת בעיקר בניתוב מידע בין רשתות מקומיות או עירוניות, ונדיר מאוד למצוא בה צרכני או ספקי תוכן.
על כן ההתייחסות לרשת אזורית היא בשלוש השכבות הנמוכות של מודל ה-OSI או שתי השכבות הנמוכות של מודל ה-TCP/IP.
רשת ב' (כונתה בתחילה גם "גל ב'" או "הגל הקל") הייתה תחנת רדיו ישראלית במסגרת שידורי קול ישראל של רשות השידור, אשר שידרה בעיקר תוכניות אקטואליה.
התחנה התחדשה במסגרת תאגיד השידור הישראלי ב-15 במאי 2017 בשם כאן ב'.
שידורי "תוכנית ב'" החלו לראשונה ב-1952, כשידורים באנגלית ובצרפתית, בשעות ארבע עד שש אחר הצהריים, באפיק רדיו מקביל ונפרד מאפיק השידור הראשי של קול ישראל דאז, שכונה "תוכנית א'".
שידורים אלה, של "תוכנית ב'", הופעלו כשידורים בשפות ושידורים לעולים חדשים, ובהמשך הועברו אליו שידורים מ"תוכנית א'".
גל ב' הייתה התחנה הראשונה ששידרה פרסומות ברדיו בישראל.
בתחילה שודרו מדי יום 40 פרסומות, כל אחת באורך 15 שניות וסך הכל 10 דקות.
שידור הפרסומות והחסוית בגל ב' החל ב-3 באפריל 1960. גל ב' נקרא בתחילת דרכו גם "הגל הקל" משום ששידר, לצד יומני חדשות, תוכניות רבות של מוזיקה פופולרית ומצעדי פזמונים שנחשבו אז כמוזיקה "קלה", בעוד "קול ישראל" נתפס כתחנה "רצינית" אשר שידרה בעיקר תוכניות אומר ומוזיקה קלאסית.
בהמשך, התקיימו במקביל הכינויים "רשת ב'" ו"הגל הקל" לאפיק זה.
בתחילת דרכה עבדו בה כקריינים יצחק שמעוני, חיים יבין וירון לונדון, אשר נחשב למגיש הראשון של מגזין הערב "היום הזה".
בהמשך, בלטו בין שדרניה רבקה מיכאלי, חיים קינן ואחרים.
בין עורכי המוזיקה שעבדו בה בראשית דרכה היו אהוד מנור, דליה הלר (עורכת "מקום בצמרת", מצעד הפזמונים העברי) ואחרים.
בין התוכניות הקבועות ששידרה הרשת: "התוכנית לעקרת הבית", "במקצב יוצר" (עם משה טימור) ו"בחצי היום".
בשנת 1969 ניהלה את הגל הקל דרורה בן אב"י, שהקפידה על נכונות ההיגוי והשפה העברית בשידורים.
עם הקמת רשת ג' בשנת 1976 עבר תחום המוזיקה הפופולרית אל הרשת החדשה ורשת ב' הפכה לרשת של חדשות ומוזיקה שקטה.
בעקבות חקיקת חוק השידור הציבורי הישראלי, הסתיימו שידורי התוכניות ברשת ב' במסגרת רשות השידור ב-10 במאי 2017, בשעה 19:04. מאז ועד תחילת שידורי תאגיד כאן ב-15 במאי, התחנה שידרה מוזיקה ועדכוני חדשות בכל שעה עגולה.
לאחר המעבר לשידורים במסגרת תאגיד השידור הישראלי, התחנה שינתה את שמה לכאן ב'.
ב-1967 החל שידור התוכנית "יומן השבוע".
באמצע 1969 החל שידור תוכנית הצהרים "בחצי היום".
ב-2 באפריל 1972 שודר לראשונה מגזין "הבוקר הזה", אשר תוך שנה היה למגזין החדשות הפופולרי ביותר של רשת ב'.
ב-1983 שודרה לראשונה התוכנית "רגעי קסם".
ב-1984 שודרה לראשונה התוכנית "השבוע שלי", אשר הוגשה על ידי טומי לפיד, עד לכניסתו לפוליטיקה, ושבה לשידור לאחר עזיבתו את החיים הפוליטיים.
לאחר מותו הוגשה התוכנית על ידי עיתונאים המתחלפים מדי שבוע.
ב-1986 החל שידורו של "יומן חצות" בתחנה, לסיכום חדשות היום.
ב-1989 שודרה לראשונה התוכנית "הכל דיבורים".
ב-1990 שודרה לראשונה התוכנית "צבע הכסף".
רשת ב' הייתה תחנה בעלת קו חדשותי אקטואלי מובהק.
בכל שעה עגולה שודרו שישה אותות זמן (הפיפסים) ולאחריהם מהדורת חדשות ארוכה יחסית.
עד יוני 2016 בכל חצי שעה עגולה שודר מבזק חדשות קצר הכולל כותרות בלבד.
תוכניות הרדיו אף הן מוקדו בתחום האקטואליה בעיקר, ביניהן תוכניות מובילות כגון "הבוקר הזה", "סדר יום", "הכל דיבורים", "בחצי היום" ו"השעה הבינלאומית".
יומן החדשות של הבוקר, "הבוקר הזה" (8-6 בבוקר), הוגש בדרך כלל על ידי אריה גולן, ובימי רביעי על ידי יעקב אחימאיר.
התוכנית "סדר יום" (10-8 בבוקר) הוגשה בדרך כלל על ידי קרן נויבך ולעיתים על ידי צ'יקו מנשה.
ביולי 2012 מינה מנהל הרדיו את מנחם בן למגיש נוסף בתוכנית, כך שמתכונת התוכנית שונתה ממצב שבו הונחתה על ידי שדרן יחיד להנחיה בזוג.
בהמשך מונה גם ד"ר מרדכי קידר למגיש.
בעקבות התנגדויות רבות חזרה התוכנית למתכונתה הקודמת והיא הוגשה על ידי קרן נויבך לבדה.
את תוכנית האקטואליה הכל דיבורים (12-10 בבוקר) הגישו במשותף עדי מאירי ובני טיטלבוים בימים א'-ד'.
בימי חמישי שודרה התוכנית "המזנון" עם יואב קרקובסקי.
בין מגישי התוכנית בעבר נמנים רזי ברקאי, שלי יחימוביץ', דליה יאירי, ירון דקל, אסתי פרז, גבי גזית ושלום קיטל.
את יומן החדשות בשעות הצהריים, "בחצי היום", הגישה אסתי פרז.
משנת 2009 שודרה בימים א'–ה' בשעות אחר הצהריים תוכנית הפנאי היומית "בשלוש", בהגשתה של ענת דולב.
התוכנית הציגה רענון בקו החדשותי הדומיננטי של התחנה, ושילבה עיסוק באקטואליה רכה מזווית אישית , לצד דיון בנושאים חברתיים, ספרותיים ותרבותיים.
היא הייתה לאחת מתוכניות הפנאי הבולטות ברשת ב' עד לשנת 2016, אז הסתיימה בעקבות מותה הפתאומי של דולב.
לאחר מותה המשיכה התוכנית להיות משודרת עוד מספר חודשים, בהגשה מתחלפת של נתיב רובינזון ואיריס לביא.
הפרשן לענייני ערבים של התחנה היה ערן זינגר.
בשנת 1970 החל שידור תוכנית הספורט "שירים ושערים", אשר סיפקה עדכונים בשידור חי מהנעשה במגרשי הליגה הלאומית בכדורגל (לימים מליגת העל) בסוף השבוע.
צוות התוכנית כלל את מאיר איינשטיין (שדר באולפן), אבי רצון (פרשן), משה קשטן (רכז הסטטיסטיקה) וצוות כתבים בשטח כדוגמת זוהיר בהלול, אליהוא בן און, דני נוימן ואופירה אסייג.
התוכנית עברה ב-1998 לרדיו ללא הפסקה בשם "שערים ללא הפסקה", אך חזרה לשדר ברשת ב' כעבור שנה.
בשנת 2003 ירדה התוכנית עקב מכירת זכויות השידור של ליגת העל בכדורגל לצ'רלטון אך כעבור שנתיים, בשנת 2005, הוחזרה התוכנית עקב לחץ ציבורי.
בשנת 2006 נוספה תוכנית בימי א' בשם "אחד על אחד" ששידרה את משחקי ליגת העל בכדורסל ואת המשחק המרכזי מליגת העל בכדורגל.
בשנת 2009 ירדה התוכנית עקב מכירת זכויות השידור של ליגת העל בכדורגל ברדיו לרדיו האזורי, אך בשנת 2011 חזרה התוכנית לשדר את המשחקים ועד לסגירתה של רשת קול ישראל.
רשת ביסיאנית היא מודל הסתברותי גרפי, המייצג קבוצה של משתנים מקריים כמו גם את תלותם המותנית, באמצעות גרף מכוון חסר מעגלים.
הרשת היא כלי מתחום הלמידה חישובית ממשפחת מסווגים הסתברותיים ("Probabilistic classifier") פשוטים המבוססים על יישום חוק בייס עם השערות בלתי תלויות חזקות (נאיביות) בין התכונות.
הרשת מורכבת מגרף מכוון חסר מעגלים וטבלאות של הסתברויות מותנות.
כל קודקוד בגרף מסמל משתנה מקרי, אליו צמודה טבלה המפרטת את ההסתברות המותנית שלו ביחס להוריו בגרף.
רשתות בייסיאניות משמשות לתוכנות הדורשות הסקה סטטיסטית, ולתוכנות הלומדות מדוגמאות.
סיווג טקסט (שיוך מסמכים כשייכים לקטגוריה אחת או אחרת כגון: דואר זבל או לגיטימי, ספורט או פוליטיקה, וכו'), אנליזה רפואית ומחקר של ביואינפורמטיקה, הם תחומים בהם נעשה שימוש ברשתות בייסיאניות.
תיאור כללי והיסטוריה של האלגוריתם
במילים פשוטות, רשת בייסיאנית מניחה שהערך של תכונה מסוימת אינו קשור לנוכחות או היעדר כל תכונה אחרת, בהינתן משתנה הקבוצה.
לדוגמה: פירות יכולים להיחשב תפוח אם זה אדום, עגול ובקוטר של 7 ס"מ.
הרשת רואה כל אחת מהתכונות הללו כתורם באופן בלתי תלוי להסתברות שהפרי הזה הוא תפוח, ללא קשר בנוכחות או היעדר של תכונות האחרות.
עבור סוגים מסוימים של מודלי הסתברויות, ניתן לאמן רשתות בייסיאניות ביעילות רבה באמצעות למידה מונחית.
ביישומים שימושיים רבים, משתמשים בשיטה של סבירות מרבית להערכת פרמטרים עבור מודלים בייסיאנים נאיביים.
במילים אחרות, אפשר לעבוד עם רשת בייסיאנית בלי לקבל הסתברות לפי חוק בייס או באמצעות כל השיטות הבייסיאניות האחרות.
למרות המבנה הנאיבי וככל הנראה ההשערות הפשטניות, רשתות בייסיאניות עבדו די טוב בהרבה מצבים מורכבים במציאות.
ב-2004, ניתוח בעיית הסיווג הבייסיאני הראה כי יש נימוקים תאורטיים מבוססים ליעילות בלתי סבירה לכאורה של המסווגים הבייסיאני הנאיביים.
ובכל זאת, השוואה מקיפה עם אלגוריתמי סיווג אחרים ב-2006 הראתה כי הסיווג הבייסיאני הוא בעל ביצועים טובים יותר מאשר מודלים אחרים, כגון עצי שיפרה או יערות אקראיים.
היתרון של רשת בייסיאנית הוא שנדרשת רק כמות קטנה של נתונים על מנת להעריך את הפרמטרים (ממוצעים, סטיות תקן ושונות של המשתנים) הנדרשים לסיווג.
מכיוון שרק המשתנים הבלתי תלויים משוערים, יש להגדיר רק את השונות של המשתנים עבור כל קבוצה ולא את כל מטריצת השונות המשותפת.
המונח "רשתות בייסיאניות" הוטבע על ידי יהודה פרל בשנת 1985 על מנת להדגיש שלושה היבטים:
לרוב מידע הקלט הוא סובייקטיבי.
הסתמכות על התניית חוק בייס כבסיס לעדכון מידע.
הבחנה בין מצבי חשיבה לוגית סיבתיים לראייתיים, שמדגיש מאמרו של תומאס בייס ב-1763 שפורסם לאחר מותו.
בסוף 1980 כתבי העט "חשיבה הסתברותית במערכות חכמות" של יהודה פרל ו"חשיבה הסתברותית במערכות מומחה" של ריצ'רד אי.
נפוליטני סיכמו את כלל המאפיינים בנושא של רשתות בייסיאניות, והנושא הוקם כתחום לימודים.
גרסאות לא רשמיות של רשתות כאלה היו בשימוש לראשונה על ידי המשפטן ג'ון הנרי וויגמור , בצורה של מבחן ויגמור, על מנת לנתח ראיות משפטיות ב-1913. גרסאות אחרות, שנקראו דיאגרמות נתיב , פותחו על ידי הגנטיקאי סיואל רייט והשתמשו בהם בתחום של מדעי החברה והתנהגות.
באופן מופשט, מודל ההסתברות לרשת בייסיאנית הוא מודל מותנה
עם משתנה תלוי בקבוצה עם מספר קטן של תוצאות או קבוצות, מותנה באמצעות מספר משתני תכונה עד .
הבעיה היא כאשר מספר התכונות הוא גדול או כאשר תכונה מכילה מספר גדול של ערכים, לא מעשי לבסס את המודל על טבלאות הסתברות.
לפיכך, ננסח מחדש את המודל כדי להפוך אותו ליותר "צייתן" (קל יותר לשלוט או להשפיע עליו).
על ידי שימוש בחוק בייס המודל יראה בצורה הבאה:
תוך שימוש בטרמינולוגיית הסתברות בייסיאנית ניתן לכתוב את המשוואה הנ"ל כך:
בפועל, בשבר הנ"ל, יש עניין רק במונה, מכיוון שהמכנה לא תלוי ב- והערכים של התכונות נתונים, כך שהמכנה הוא למעשה קבוע.
המונה הוא שווה ערך למודל התפלגות משותפת:
אשר ניתן להציגו תוך שימוש בכלל השרשרת תוך יישומים חוזרים ונשנים של ההגדרה של ההסתברות מותנית:
כעת ההשערות הבלתי תלויות המותנות "נאיביות" נכנסות למשחק: נניח שכל תכונה היא בלתי תלויה בכל תכונה אחרת כאשר בהינתן משתנה .
לפיכך, המודל המשותף בא לידי ביטוי כך:
משמעות דבר היא כי על פי ההשערות הבלתי תלויות לעיל, התפלגות המותנית על משתנה הקבוצה היא:
שבו הראיה היא מקדם קנה מידה התלוי רק ב-, כלומר, קבוע אם הערכים של משתני התכונה ידועים.
עד כה בוצעה נגזרת של מודל התכונה הבלתי תלוי, שזה בעצם, מודל הסתברות בייסיאנית "הנאיבי".
מסווג בייסיאני נאיבי משלב מודל זה עם כלל החלטה .
הכלל המשותף הוא לבחור את ההשערה הסבירה ביותר.
כלל זה ידוע גם בשם "הערכה מקסימלית בדיעבד" או בקיצור כלל MAP .
המסווג הבייסיאני הוא הפונקציה המוגדרת באופן הבא:
כל הפרמטרים במודל (כלומר, מקדמי הקבוצות והתפלגויות של התכונה) ניתנים להערכה/אומדן עם שכיחות יחסית מקבוצת נתוני האימון.
אלה הם ההערכות עם סבירות מרבית של ההסתברויות.
ניתן לחשב את מקדם הקבוצה בהנחה שהקבוצות שווי הסתברות (כלומר, מקדם = 1 / (מספר הקבוצות)), או על ידי חישוב אומדן להסתברות הקבוצה מקבוצת נתוני האימון (כלומר, מקדם של הקבוצה הנתונה = (מספר האיברים בקבוצה) / (מספר כולל של האיברים)).
כדי לאמוד את הפרמטרים להתפלגות של התכונה, יש להניח התפלגות או ליצור מודלים א-פרמטריים לתכונות מקבוצת נתוני האימון
ההנחות על התפלגויות של התכונות נקראות מודלים פרטיים של מסווג הבייסיאני הנאיבי.
לתכונות בדידות כאלה הנזכרות בסיווג מסמכים (כולל סינון דואר זבל), התפלגות מולטינומית וברנולי הן התפלגויות פופולריות.
הנחות אלה מובילות לשני מודלים שונים, אשר לפעמים מתבלבלים ביניהם.
כאשר מתמודדים עם נתונים רציפים, ההנחה הטיפוסית היא שהערכים הרציפים משויכים לכל קבוצה מתפלגים לפי התפלגות גאוס.
לדוגמה, נניח שקבוצת נתוני האימון, מכילה תכונה רציפה .
דבר ראשון מפלחים את הנתונים לקבוצות, לאחר מכן מחשבים את הממוצע והשונות של בכל קבוצה.
הוא הממוצע של הערכים בתכונה השייכים לקבוצה c ו- הוא השונות של הערכים בתכונה השייכים לקבוצה c.
הצפיפות של ערך כלשהו בקבוצה , תחושב על ידי חיבור של למשוואת התפלגות הנורמלית עם הפרמטרים ו - .
טכניקה נוספת הנפוצה לטיפול בערכים רציפים היא להשתמש בדיסקרטיזציה לערכי התכונה, כדי לקבל סט חדש של תכונות המתפלגות לפי התפלגות ברנולי.
באופן כללי, שיטת ההתפלגות היא בחירה טובה יותר אם יש כמות קטנה של נתוני אימון, או אם ההתפלגות המדויקת של הנתונים ידועה.
שיטת הדיסקרטיזציה פועלת טוב יותר אם יש כמות גדולה יותר של נתוני אימון מכיוון שהשיטה תלמד להתאים את ההתפלגות לנתונים.
במודל המולטינומי, איברים (וקטורי התכונה) מייצגים את השכיחות שבה מקרים מסוימים נוצרו על ידי ההתפלגות המולטינומית כאשר זה ההסתברות שמקרה i מתרחש (או k במקרה מרובה קבוצות).
מודל זה משמש בדרך כלל לסיווג מסמכים .
ערכי התכונה הם שכיחויות האיברים, שנוצרו על ידי ההתפלגות המולטינומית שמפיק מספר מסוים של מילים (דוגמת הנחת שק-מילים – ).
הסבירות הנצפית של וקטור התכונה (היסטוגרמה) F מתקבלת על ידי המשוואה:
מסווג מולטינומי הבייסיאני הנאיבי הופך למסווג ליניארי כאשר הוא מבוטא בסולם לוגריתמי:
אם הקבוצה הנתונה וערך התכונה, אף פעם, לא מופיעים יחד בנתוני האימון, השכיחות המבוססת על אומדן הסתברותי תהיה שווה לאפס.
תוצאה זו בעייתית מכיוון שהיא תמחק את כל המידע בהסתברויות האחרות כאשר אלה מוכפלות.
לכן, לרוב רצוי לשלב תיקון למספר איברים קטן, הנקרא פאסיו-דוקאונט , כך שבכל הערכות ההסתברות, אף הסתברות לא תהיה אפס בדיוק.
דרך זו של רגולריזציה של המסווג הבייסיאני הנאיבי נקראת החלקת תוסף כאשר פאסיו-דוקאונט שווה אחד, והחלקת אבן-דרך במקרה הכללי.
ג'ייסון רני ועמיתיו דנים בבעיות שיש להנחה המולטינומית בהקשר של סיווג מסמכים ודרכים אפשריות כדי להקל על בעיות אלה, כולל שימוש במשקולות ti-idf במקום שכיחות אותיות ונרמול אורך המסמך, כדי ליצור מסווג בייסיאני נאיבי שיתחרה עם מכונת וקטורים תומכים.
במודל ברנולי בעל המשתנים הרבים, התכונות הם משתנים בוליאניים בלתי תלויים המתארים את נתוני הקלט.
מודל זה פופולרי לסיווג מסמכים כאשר נעשה שימוש בתכונות בעלי איברים בינאריים במקום שכיחויות האיברים.
אם הוא משתנה בוליאני המבטא את התרחשותו או היעדרו של האיבר ה-i' מאוצר המילים, אז הסבירות של המסמך בהינתן קבוצה C נתונה על ידי המשוואה:
שבה זו ההסתברות של קבוצה C שמניבה/יוצרת את האיברים.
המודל פופולרי במיוחד לסיווג טקסטים קצרים.
יש לו את היתרון של מידול האיברים הנעדרים בצורה מפורשת.
שימו לב שמסווג בייסיאני נאיבי עם מודל ברנולי לא זהה למסווג בייסיאני נאיבי עם מודל מולטינומי הכולל ספירת שכיחויות הקטומות לאחד.
למרות העובדה כי הנחות בלתי תלויות מרחיקות לכת הן לעיתים קרובות לא מדויקות, למסווג הבייסיאני הנאיבי יש מספר תכונות שהופכות אותו לשימושי באופן מפתיע בפרקטיקה (תרגול).
בפרט, בצימוד של התפלגויות מותנות של תכונה בקבוצה, זה אומר שכל התפלגות יכולה להיות מוערכת באופן בלתי תלוי כהתפלגות חד-ממדית.
זה מקל על בעיות הנובעות מקללת הממד , כגון צורך בערכות נתונים בקנה מידה אקספוננציאלי עם מספר התכונות.
בעוד המסווג הבייסיאני הנאיבי, לעיתים קרובות, לא מצליח לייצר הערכה טובה לקבוצות הסתברויות המדויקות, לכן אין לו דרישה/ביקוש ליישומים רבים.
למשל, מסווג בייסיאני הנאיבי יעשה את הסיווג הנכון על פי כלל החלטה MAP כל עוד הקבוצה הנכונה היא סבירה יותר מכל קבוצה אחרת.
זה נכון ללא קשר לשאלה אם אומדן ההסתברות הוא מעט, או אפילו לא מדויק בעליל.
באופן זה, מסווג הכללי יכול להיות חזק מספיק על מנת להתעלם מליקויים חמורים במודל ההסתברות הנאיבי הבסיסי שלה.
סיבות נוספות להצלחה שנצפתה של מסווג בייסיאני הנאיבי נדונות בספרות המצוטטת להלן.
בעיה - לסווג האם אדם מסוים הוא זכר או נקבה על בסיס התכונות שנמדדו.
התכונות - גובה, משקל, ומידת נעליים.
המסווג שנוצר מקבוצת נתוני האימון באמצעות הנחת התפלגות גאוס יהיה (השונות הנתונה זאת שונות המדגם ):
נגיד שיש לנו קבוצות שוות הסתברות כך ש - 0.5=(זכר-male)P = (נקבה-female)P.
מקדם התפלגות זה עשוי להיות מבוסס על הידע שלנו משכיחות באוכלוסייה הגדולה יותר, או בשכיחות קבוצת נתוני האימון.
להלן דגימה שתסווג כזכר או נקבה:
מין גובה (רגל) משקל (ליברה) מידת נעליים (אינץ') דגימה 6 130 8
רשת UTM או רשת מר"ב (מרקטור רוחבי בינלאומי) היא רשת קואורדינטות למיפוי כדור הארץ.
כינוי נוסף לרשת הוא הרשת הצבאית מאחר שבמדינות רבות בעולם הצבא משתמש בה.
הרשת ממופה בהיטל מרקטור רוחבי סקנטי כלל עולמי.
פני השטח של כדור הארץ מחולקים ל-60 פלחים רוחביים בין קו רוחב 80° דרום לקו רוחב 84° צפון (ולכן הרשת אינה מכילה את אזורי הקטבים) כאשר רוחב כל פלח הוא 6.5 מעלות בקו המשווה (6 מעלות + חפיפה בין פלחים).
הרשת היא רשת ריבועית (Y,X) וכל קווי האורך שלה מקבילים לקו האורך (מרידיאן) המרכזי שעובר במרכז כל פלח.
קו האורך המרכזי של כל פלח מקבל במפה טופוגרפית את הערך 500 קילומטר בציר Y והוא עולה לכיוון מזרח ויורד לכיוון מערב.
כמו כן, על קו המשווה ערך ציר X הוא 0 קילומטר לכיוון צפון והוא עולה ככל שמצפינים.
לעומת זאת, ערך קו המשווה לכיוון דרום הוא 10,000 קילומטר והוא יורד ככל שמדרימים.
ערך זה ניתן על מנת שלא ייווצרו ערכים שליליים לאורך ציר X.
כל נ.צ ברשת חייבת לכלול את מספר הפלח, קו אורך ב-3 ספרות (כיוון ממערב למזרח), קו רוחב ב-4 ספרות (כיוון מדרום לצפון) הנתונים מיוצגים בערכים של קילומטרים.
לדוגמה: מדינת ישראל נמצאת בפלח 36 כאשר קו האורך המרכזי בעל אורך גאוגרפי של 33° מזרח.
גבולות אזור זה הם קווי אורך 36°-30° מזרח.
מאחר שהרשת לא ממפה את הקטבים בגלל עיוותים גדולים מדי באזורים אלו קיימת רשת שהיא רשת משלימה ל UTM, והיא נקראת רשת UPS והיא ממפה את הקטבים בלבד.
AM:PM (או בשמה הרשמי: דור אלון ניהול מתחמים קמעונאיים בע"מ) היא רשת מרכולים ישראלית שהוקמה בשנת 2001. מרבית סניפיה ממוקמים בגוש דן ומרביתם פתוחים באופן רצוף בכל שעות היממה כולל בסופי שבוע.
בשנים האחרונות, ענייני אסדרה של פתיחת מרכולים בימי שבת ושיקולי רווחיות הביאו להסבת חלק מהסניפים לשעות פתיחה מצומצמות יותר.
נכון לאוקטובר 2021 מונה הרשת 57 סניפים והיא רשת המרכולים השישית בגודלה בישראל.
הרשת הוקמה בשנת 2001 על ידי גיא אדרי והאחים גל ורן בלינקס, שהיו שותפים קודם לכן בפיצוצייה.
השלושה ייסדו את הסניף הראשון של רשת AM:PM ברחוב בן-יהודה בתל אביב.
מחזור המכירות בשנת הפעילות הראשונה עמד על כ־14 מיליון ש"ח, ובשנת 2006 עלה ל־180 מיליון ש"ח, במקביל לפתיחת סניפים נוספים.
בשנת 2006 פתחה הרשת את הסניף הראשון מחוץ לתל אביב.
בסוף 2006 נמכרה AM:PM לחברת דור אלון אנרגיה בישראל (1988), שבשליטת אלון רבוע כחול ישראל, תמורת 143 מיליוני ש"ח, לפי מכפיל רווח של 50. לאחר עסקה זו המשיך תהליך ההתרחבות של הרשת.
לאחר רכישת הרשת החליט דודי ויסמן, מנכ"ל אלון רבוע כחול ישראל, על הפסקת מכירת מזון לא כשר בסניפי הרשת, אך השאיר את סניפי הרשת פתוחים בשבת.
לאחר פתיחת סניף נוסף של הרשת ברחוב שינקין, בסמוך לישיבת בעלז, נקרא ויסמן אל רב העיר תל אביב, הרב ישראל מאיר לאו, שביקש ממנו לסגור את סניפי הרשת בשבת.
לתקופה קצרה היה נראה כי ויסמן נכנע, וחנויות הרשת החלו להיסגר בשבת, אך מיד לאחר מכן חזרו ונפתחו.
המאבק העיקרי מול הרשת הגיע מצד בעלי מרכולים קטנים בתל אביב, שלא יכלו לעמוד בתחרות מול הרשת הפתוחה בשבתות ועתרו לבית המשפט בדרישה שעיריית תל אביב תפעל לסגירת סניפי הרשת בשבת.
בית המשפט המחוזי דחה את העתירה, אך בערעור לבית המשפט העליון נקבע שעל העירייה לפעול באופן נחרץ יותר לסגירתם בשבת של סניפי הרשתות AM:PM וטיב טעם.
באוקטובר 2008 דווח בגלי צה"ל כי AM:PM העסיקה במהלך יום הכיפורים עובדים יהודים בסידור מדפים ובספירות מלאי.
בעקבות זאת פיטר ויסמן את מנכ"ל הרשת, עודד בלום, באומרו שהדבר "נוגד את תפיסת עולמו ומורשת משפחתו מזה דורות".
תחקיר של עיתון "העיר" ממאי 2009, העלה טענות כי הרשת פוגעת באופן שיטתי בזכויות העובדים בה, על ידי הטלת קנסות לא מוצדקים על איחורים והיעדרויות.
החל משנת 2012 החלה הרשת לעבור שינוי מיתוגי, אשר בין היתר כלל תמיכה באמנים ישראלים בעלון החודשי שלה.
כך, בחודש ספטמבר 2012 פורסם פוסטר של האמן רמי מאירי ובחודשים שלאחריו ציורים של האמנים דוד גרשטיין ויהונתן כיס-לב.
לאחר הדחתו של דודי ויסמן מניהול קבוצת אלון באפריל 2015, פנו עובדי חברת "מגה" בבקשה למנכ"ל החדש, אביגדור קפלן, בבקשה לסגירת סניפי הרשת בשבתות, עקב חששם מקריסת החברה ואיבוד מקום עבודתם.
רשת א' הייתה תחנת רדיו ישראלית, שבעבר הייתה משודרת במסגרת קול ישראל והייתה התחנה הראשונה של קול ישראל ששידרה בעברית.
רצועת השידור הועברה לידי תאגיד השידור הישראלי הידוע בשם "כאן", שפתחה תחנה בשם כאן תרבות.
התחנה משדרת תוכניות מגוונות בנושאי תרבות, אמנות, ספרות ושירה, מסורת, פולקלור, היסטוריה ותוכניות ייעוץ מומחים.
בין תוכניותיה הידועות ניתן למנות את "אקדמיה באלף" של בני הנדל ששידרה הרצאות אקדמיות החל משנת 1997, אך ירדה מלוח השידורים במרץ 2005 וחודשו בשנת 2010 (ואולי כבר ב-2009) בעריכתו והגשתו של איתן אלמוג המנהל היוצא של רשת א'.
עוד ידועה הרשת במחלקת הנוער של קול ישראל הפועלת בה.
"בראש צעיר", תוכנית הנוער של רשת א' אשר שודרה לראשונה ב-1965, היא אחת מתוכניות הנוער הוותיקות ביותר בעולם הרדיו ולמעשה הייתה הפלטפורמה הראשונה לנוער שסיפקה חשיפה מעשית לרדיו.
רשת א' הייתה תחנת הרדיו הישראלית הראשונה לשדר ב-FM, בתדר 91.3MHz.
אבישי פלחי מנהל את התחנה מאז 2012. פלחי החליף את צגה מלקו, שניהלה את התחנה משנת 2008.
בעבר הרשת ניצבה בפני סכנות סגירה או מיזוג עם רשתות אחרות של קול ישראל.
בשנת 2004 נכפה על הרשת לחלוק את התדר יחד עם רשת מורשת, בעקבות החלטה שנויה במחלוקת של מנהל הרדיו לשעבר, יוני בן-מנחם.
החלטה זו גרמה לצמצום משמעותי בשעות השידור של התחנה, שנאלצה לעבור משידורים של 24 שעות ביממה (תוכניות מוקלטות במהלך הלילה) ללוח שידורים יומי של 10 שעות בלבד (מ-6:00 עד 16:00) במהלך השבוע.
בסופי השבוע רשת אלף משדרת החל מכניסת השבת ועד לצאתה.
רשת מורשת משדרת בתדר זה ביתר שעות היום והלילה (החל מהשעה 16:00 עד ל-6:00 למחרת ובימי שישי ובמוצ"ש).
בשנת 2017 בעקבות סגירת רשות השידור ומעבר לתאגיד השידור הישראלי שונה שם התחנה ל"כאן תרבות".
רשת היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום שהוגדרה לראשונה במאה ה-17 על ידי אייזק האברכט שקראה לה "מעוין" (Rhombus).
במאה ה-18 שונה שמה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי ל-Reticulum - השם בלטינית של רשת או סריג שהיה מורכב על עינית הטלסקופ לשם מדידת מיקומם המדויק של הכוכבים.
α ברשת הוא ענק צהוב במרחק של כ-160 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.3. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β ברשת היא מערכת הכוללת לפחות שלושה כוכבים כתומים במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות כוללת מדרגה 3.8.
γ ברשת הוא ענק אדום במרחק של כ-490 שנות אור שבהירותו משתנה באופן סדיר למחצה בין דרגות 4.4 ו-4.6 במחזוריות של כ-25 יום.
δ ברשת הוא ענק אדום נוסף במרחק של כ-530 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.6.
ε ברשת הוא כוכב זוגי במרחק של כ-60 שנות אור המורכב מכוכב כתום עם בהירות מדרגה 4.4 ובן זוג ננס לבן עמום עם בהירות מדרגה 12, אותו ניתן לראות רק בטלסקופ גדול.
בשנת 2000 התגלה כוכב לכת דמוי צדק המקיף את הכוכב הבהיר מבין השניים.
ζ ברשת הוא כוכב זוגי במרחק של כ-40 שנות אור המורכב משני כוכבים צהובים דומים לשמש המקיפים זה את זה במרחק גדול של כ-9,000 יחידות אסטרונומיות (כ-0.14 שנות אור או 51 ימי אור) בזמן מחזור של כ-מיליון שנים.
דרגות הבהירות של הכוכבים הן 5.2 ו-5.5 ובשל קרבתם למערכת השמש והמרחק היחסי הגדול ביניהם, ניתן להבחין בשניהם ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים או בעזרת משקפת.
ζ ברשת זכתה לפרסום בעקבות התאמתה לסקיצה שצוירה בהיפנוזה על ידי בטי היל כ"ביתם" של חוטפיה החוצנים.
על פי חובבי תאוריות קונספירציה כוכב זה מהווה כוכב הבית של החייזרים האפורים.
רשת אריג הוא סוג של טופולוגיית רשת שבה כל צומת משמש הן כמקור מידע, והן כממסר עבור הודעות המועברות בין שכניו.
רשת אריג נשענת על מוכנות כל צומת להעביר הודעות עבור צמתים אחרים כדי לקיים את קישוריות הרשת.
רשת האינטרנט בנויה למעשה בטופולוגיית אריג כאשר כל נתב מהווה חלק ממנה.
רשת אריג יכולה לפעול תוך שימוש במנגנון הצפת הודעות או במנגנון ניתוב הודעות.
בשיטת הניתוב, הודעה מתפשטת לאורך הנתיב, על ידי דילוג מצומת לצומת עד ליעדה.
על מנת לקיים את היכולת לשלוח הודעה לכל צומת ברשת, חייב אלגוריתם הניתוב לקיים מעקב מתמיד אחר מצב כל הצלעות ברשת ולדעת לעקוף צלעות שהתגלו כשבורות או חסומות.
בשיטת הצפה, כל הודעה שקולט נתב משודרת מחדש בסביבתו.
מונה המהווה חלק מההודעה עצמה מופחת בכל שידור מחדש על מנת למנוע שידור אין סופי של ההודעה ולמעשה קובע את רדיוס ההתפשטות של ההודעה ממקור יצירתה - בהנחה שצומת היעד במרחק הקטן מחסם מספר השידורים החוזרים תגיע ההודעה ליעדה.
ברשת אריג כל צומת מריץ פרוטוקול ניתוב (אלגוריתם) האחראי למספר משימות :
פרסום עצמי: צומת מפרסם את נוכחותו בהודעות Broadcast, הודעות הנשמעות ברדיוס מסוים ברשת, כך שכל צומת שמצוי בטווח שידור ההודעה יוכל ללמוד על קיומו.
גילוי שכנים: כל צומת מאזין להודעות פרסום ובכך לומד על סביבתו.
פרסום ושידור חוזר של הודעות טופולוגיה: כל צומת מפרסם באופן מחזורי את טופולוגית הרשת הסמוכה לו.
צמתים גם משדרים שנית הודעות שנקלטו מצמתים אחרים בסביבתם, ובכך מאפשרים להודעות להתפשט בקפיצות ברדיוס קבוע כלשהו.
בניית טבלת ניתוב: כל צומת מתחזק מבנה נתונים שבעזרתו יוכל לקדם הודעה הממוענת לכל צומת אחר ברשת, אם לא ישירות ליעדה אז לפחות בכיוון כללי שיקרב אותה לשם.
משימה זו ממומשת בצורות שונות בין פרוטוקולי ניתוב שונים, אך תוצאתה זהה.
למעשה, מבנה נתונים זה מהווה את תפיסת מפת הרשת מנקודת ראותו של כל צומת.
משימת הפרוטוקול היא למזער את כמות ההודעות המשמשות ליצירת הרשת ועדכון טבלאות הניתוב בצמתים ביחס לכמות המידע הממשי שזורם בה.
חשוב לזכור שמבנה הרשת מצוי בשינוי תמידי – לדוגמה, צומת שיפסיק לפרסם את קיומו יוסר מטבלאות הניתוב לאחר פרק זמן מסוים, דבר שמקנה יכולת 'ריפוי-עצמי' לרשת.
מחשבי ה XO-1 שפותחו בפרויקט OLPC (מחשב נייד לכל ילד) הם דוגמה לשימוש ראשוני רחב היקף בטופולוגית האריג, על מנת לאפשר למחשבים לתקשר ביניהם באמצעות Wi-Fi, ללא תלות בתשתית מקומית.
דוגמה נוספת היא האינטרנט או טופולוגיה של רשתות חברתיות.
חלק ניכר מרשתות האריג במציאות עושות שימוש בפרוטוקולי Wi-Fi על מנת להבטיח קישוריות בין צמתים.
העובדה שאות רדיו המשודר מצומת מסוים נקלט על ידי כל שכניו מקנה לכל קבוצת צמתים סמוכים מאפיינים של רשת אריג, בעוד שהשגת קישוריות מקבילה על ידי חיווט לרוב לא הייתה בת השגה.
רשתות אריג סבלו בעבר ממגבלת גודל שנבעה מהגידול האקספוננציאלי שחל בכמות הודעות הבקרה ביחס לגידול במספר הצמתים ברשת.
התקדמות באופן מימוש הפרוטוקולים, כגון שילוב חסם רדיוס שידור בהודעות טופולוגיה, מאפשר לצמתים לקיים מעקב הדוק יותר אחר שינויי טופולוגיה בסביבה הסמוכה להם ומעקב הדוק פחות אחר שינויים בסביבתם הרחוקה (טכניקת Fish-Eye ).
קיימים למעלה מ-70 פרוטוקולים מתחרים לניתוב הודעות ברשתות אריג.
חלק מהפרוטוקולים מסוגלים לפעול ברשתות בהן לא נעשתה כל פעולת השמת כתובות או מזהים לצמתים ברשת.
פרוטוקולים מסוגלים להגדיר כתובות ייחודיות לצמתים כחלק מאופן פעולתם.
פרוטוקולי הגדרה-אוטומטית לרשתות אריג כוללים:
בטופולוגיה, רשת היא מערכת של נקודות המכלילה את מושג הסדרה.
כפי שסדרה במרחב X היא למעשה פונקציה מקבוצת המספרים הטבעיים אל X, כך רשת היא פונקציה אל המרחב המוגדרת על קבוצה מסודרת חלקית בה לכל שני איברים יש חסם עליון (ראה בהמשך).
על רשתות אפשר להגדיר את מושג ההתכנסות, המכליל את ההתכנסות של סדרות.
את המושג הגדירו Moore ו-Smith ב-1922.
הצורך ברשתות נובע מכך שסדרות אינן חזקות מספיק על-מנת לתפוס מושגים טופולוגיים כלליים.
לדוגמה, אם X,Y הם מרחבים טופולוגיים ו- פונקציה רציפה, אז התמונה תחת f של סדרה מתכנסת ב-X היא סדרה מתכנסת ב-Y.
התכונה האחרונה מספיקה כדי להבטיח את הרציפות של f אם X,Y מקיימים את תכונת המניה הראשונה, אבל לא במקרה הכללי.
בניגוד לכך, הרציפות של f שקולה לכך שהיא מעבירה כל רשת מתכנסת לרשת מתכנסת.
הכללה אחרת למושג ההתכנסות עושה שימוש במסננים.
קבוצה עם יחס סדר חלקי היא קבוצה מכוונת, אם לכל שני איברים a,b יש חסם עליון, כלומר c כך ש-.
המספרים הטבעיים הם קבוצה מכוונת, אבל בניגוד להם הסדר על קבוצה מכוונת אינו צריך להיות ליניארי.
רשת במרחב טופולוגי X היא פונקציה מקבוצה מכוונת אל X.
כמו במקרה של סדרות, מתייחסים אל הקבוצה המכוונת כאל קבוצת אינדקסים, כך שאפשר לדבר על "האיבר הנמצא במקום " לכל בקבוצה המכוונת.
הדוגמה הפשוטה ביותר לרשת (אינסופית) היא סדרה.
הדוגמה הבאה מסבירה את האפקטיביות של רשתות בטופולוגיה הכללית: עבור נקודה x במרחב טופולוגי X, נתבונן באוסף הסביבות הפתוחות של x, ביחס להכלה ההפוכה (סביבה אחת "גדולה" מרעותה אם היא מוכלת בה).
זוהי קבוצה מכוונת, משום שהחיתוך של כל שתי סביבות פתוחות הוא סביבה פתוחה ("גדולה" משתי הסביבות המקוריות).
לפיכך, אם בוחרים בכל סביבה U של x נקודה , מתקבלת רשת, שהנקודות שלה, כביכול, הולכות ומתקרבות אל x.
את ההתכנסות של רשתות מגדירים כך שרשתות מסוג זה תתכנסנה.
(דוגמה זו מציגה גם את התפקיד המפורש כמעט שמשחקת אקסיומת הבחירה בטופולוגיה כללית).
אם (xα) היא רשת מקבוצה מכוונת D אל המרחב X, ואם U תת-קבוצה של X, אומרים שהרשת "ב-U לבסוף" אם קיים כך שלכל מתקיים .
אומרים שהרשת מתכנסת אל x (או ש-x היא גבול של הרשת) אם לכל סביבה U של x, הרשת ב-U לבסוף.
אם נתון בסיס לטופולוגיה, הרשת (xα) מתכנסת לנקודה x אם ורק אם היא נמצאת לבסוף בכל קבוצת בסיס ש-x שייך אליה.
אומרים שרשת (xα) "נמצאת ב-U לעיתים קרובות", אם לכל קיים כך ש-.
אם הרשת נמצאת בכל סביבה של נקודה x לעיתים קרובות, אז x דבוקה לרשת.
כל נקודת גבול דבוקה לרשת, אבל ההפך אינו נכון.
בזכות רשת הסביבות של נקודה, ניתן לתרגם כמעט כל תכונה טופולוגית לשפת הרשתות והגבולות שלהן.
פונקציה היא רציפה אם ורק אם לכל רשת המתכנסת לנקודה x, גם מתכנסת ל-.
במרחב האוסדורף, לכל רשת מתכנסת יש גבול יחיד.
גם ההפך נכון: אם לכל רשת מתכנסת יש גבול יחיד, המרחב הוא האוסדורף.
(לעומת זאת, התכונה "לכל סדרה מתכנסת יש גבול יחיד" חלשה יותר; מרחבים המקיימים אותה נקראים מרחבי-US; ראה סדרה מתכנסת).
הסגור של קבוצה A במרחב X שווה לאוסף הגבולות של רשתות ב-A (ולכן קבוצה A היא סגורה אם ורק אם היא מכילה את כל הגבולות לרשתות מתכנסות של נקודות ממנה).
אוסף הנקודות הדבוקות לרשת שווה לאוסף הגבולות של תת-הרשתות המתכנסות שלה (תת-רשת היא רשת המוגדרת על תת-קבוצה של הקבוצה המכוונת של האינדקסים, שהיא קבוצה מכוונת בזכות עצמה).
רשת מתכנסת, אם ורק אם כל תת-רשת שלה מתכנסת.
לרשת במרחב מכפלה יש גבול אם ורק אם לכל היטל שלה יש גבול (אבחנה זו מספקת הוכחה מהירה למשפט המכפלה של טיכונוף).
רשת אפלה (מאנגלית: Darknet) היא סוג רשת בתחום תקשורת נתונים מסוג רשת תכסית (overlay network), כלומר רשת נפרדת שמתקיימת על פני תשתית האינטרנט אליה ניתן לגשת רק באמצעות תוכנה, הגדרה או אישור ספציפיים לרשת, לרוב על ידי שימוש בפרוטוקולי תקשורת נתונים חריגים ופורטים לא-תקניים.
בגלל אופיו האנונימי של הסוג השני, רשתות פרטיות אלו הן מוקד לתקשורת של קבוצות פוליטיות מחתרתיות, של מדליפי מידע, של עברייני מחשב ושל פעילויות בלתי חוקיות אחרות.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה עלייה עקבית במספר הרשתות האפלות.
נכון לשנת 2010, קיימות אלפי רשתות מסוג זה.
המונח Clearnet ("רשת שקופה") הוא המונח ההופכי לרשת אפלה (דארקנט), ומתאר את התוכן האינטרנטי אליו ניתן לגשת באמצעות פרוטוקולי תקשורת תקניים.
המונח "דארקנט" נטבע לראשונה בשנות ה-70 כדי לתאר רשתות מחשבים שהיו נפרדות ומבודדות, מטעמי ביטחון, מרשת ARPANET (אשר התפתחה ברבות הימים לאינטרנט).
רשתות דארקנט היו יכולות לקבל מידע מרשת ARPANET אולם היו להן כתובות שלא הופיעו ברשימות הרשת ולא הגיבו לשאילתות, כולל שאילתות פינג, ממחשבים מחוץ לרשת.
המונח זכה לפופולריות בעקבות פרסום מאמר משנת 2002, אותו כתבו ארבעה חוקרים עובדי מיקרוסופט, בשם "הדארקנט ועתיד הפצת תוכן" .
במאמר טענו הכותבים כי רעיון הדארקנט מבוסס על שלוש הנחות:
כל אובייקט המופץ יהיה זמין רק לשבריר מן המשתמשים בצורה המאפשרת העתקה.
משתמשים יעתיקו אובייקטים אם הדבר אפשרי ומעניין.
משתמשים מחוברים בערוצי פס רחב.
טענת המחברים היא כי רשתות דארקנט הן רשתות הפצה העולות מהפצת אובייקטים בדרך המתוארת בהנחה מס' 1 והפצת אותם אובייקטים בהתאם להנחות 2 ו-3.
חוקרי מיקרוסופט טענו כי נוכחות רשתות אפלות היא הגורם העיקרי שמונע את פיתוחן של טכנולוגיות ניהול זכויות דיגיטלי ישימות.
מאז התרחב מאוד השימוש במונח "דארקנט", ובתחילת העשור השני של המאה ה-21 הוא שגור אף באמצעי תקשורת ההמונים.
דיונים על רשתות דארקנט נערכים בתחומים רבים של אבטחת מערכות מידע, בשל מאפייני חלק מן המשתמשים ברשתות דארקנט.
חלק מן הפרסומים ברשתות דארקנט נעשים ממניעים פוליטיים, בעוד פרסומים אחרים הם ממניעים פליליים.
אחד השימושים ברשתות דארקנט הוא לצורך הפצת חומרים המוגנים בזכויות יוצרים.
כפי שגורס ד"ר לב טופור, חוקר סייבר שמאמריו בתחום זכו במגוון פרסים, הרשת האפלה אומנם פותחה על ידי הצי האמריקאי לצרכני מודיעין אך כעת היא משמשת למגוון פעולות אחרות שחלקן אף מועילות.
למשל, מדליפים ופעילי זכויות אדם עוקפים צנזורה רשתית בכך שהם גולשים בצורה פרטית ואנונימית (כמעט לחלוטין).
בארצות כגון איראן וקוריאה הצפונית ובעוד רבות אחרות יש צנזורה, ולעיתים נקודת גישה שונה, כמו VPN, אינה מספיקה כדי לעקוף צנזורת DNS או צנזורת IP.
אחד מהמקרים המפורסמים קרה בירדן בשנת 2013, כאשר הרשויות חסמו 291 אתרי אינטרנט שלא עלו בקנה אחד עם רוח השלטון.
אזרחים ירדנים רבים בחרו להשתמש ב-VPN או ברשת האפלה, למשל ב-TOR, כדי לעקוף את הצנזורה.
כל הרשתות האפלות דורשות התקנה של תוכנה מסוימת או שינוי מסוים בהגדרות הרשת כדי להתחבר אליהן.
כך, לדוגמה, רשת Tor דורשת דפדפן Tor כדי להתחבר אליה או חיבור דרך שרת פרוקסי שמתפקד בצורה דומה.
השירותים הנסתרים של Tor - רשת שפועלת על תשתית רשת Tor.
ככל הנראה הרשת האפלה הגדולה והמפורסמת ביותר.
I2P - רשת עמית לעמית אנונימית.
הרשת האלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה היא רשת אלחוטית קהילתית של "המרכז העצמאי למדיה" (UCIMC) באילינוי.
הפרויקט הוקם בשנת 2000 על ידי קבוצת מפתחים מתוך רצון להשתמש בחיבורי אינטרנט קיימים אשר הוקצו למוסדות ציבוריים (כגון משרדים עירוניים, בתי ספר ואוניברסיטאות) שאינם מנוצלים עד תום.
מטרת הפרויקט היא בניית רשת אלחוטית חברתית בצורה חסכונית ויעילה, ללא מטרות רווח, על ידי התקנה של ציוד רשת אלחוטית (WIFI) על גגות בתי חברי הקהילה המקומית.
UCIMC הצליח להקים את הרשת קהילתית במהירות גבוהה.
פרויקט זה הוא אחד מרבים ברחבי העולם, ומציג פלטפורמה שמאפשרת העתקת המודל והתאמתו למקומות נוספים.
חיבור יותר אנשים לרשת האינטרנט ולשירותי פס רחב
פיתוח קוד חומרה ותוכנה אשר פתוח לשימוש של קהילות ברחבי העולם
בניית קהילה תומכת של פס רחב בערים ועיירות ברחבי העולם ללא מטרות רווח
פלטפורמת CUWiN מכוונת לספק טופולוגיית רשת שאינה היררכית אשר מבוססת על תשתיות וטכנולוגיות קיימות.
בעבר, רשתות מסוג זה סבלו מבעיית "הרחבה להיקפים גדולים" (סילומיות) משום שהיקף התקשורת גדל מעבר ליכולת של הנתבים האינדיבידואלים הקיימים ברשת לקבל ולהעביר את האינפורמציה.
כתוצאה מכך, כאשר רשת מסוג זה הגיעה לגודל מסוים, הנתונים הרבים שעברו בה גרמו לקריסתה.
על מנת להתגבר על בעיה זו, פותחו אלגוריתמים המשפרים את יכולת הנתבים להתמודד עם היקף כה רחב של אינפורמציה.
חברי הפרויקט מעריכים ששיפור טכני זה מאפשר תקשורת יעילה בין אלפי עד עשרות אלפי צומתי רשת בטופולוגיה עירונית עמוסה.
בנוסף לאלגוריתמים שפותחו על מנת לשפר את ניתוב האינפורמציה, פלטפורמת CUWiN משתמשת ב"מטריצת ניתוב" אשר פותחה על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
מטריצה זו, מאפשרת אדפטציה דינאמית לאיכות כל חיבור ברשת בהתחשבות במרחקים ביניהם.
הפרויקט מורכב משתי תתי קבוצות:
קבוצה אשר עוסקת ישירות בבניה ופיתוח של הרשת האלחוטית השיתופית בקהילת אורבנה-שמפיין
קבוצה אשר עוסקת בפיתוח כללי של פלטפורמת רשת אלחוטית קהילתית
רשת קהילתית אלחוטית היא רשת של נקודות גישה אלחוטיות אשר מחוברות כרשת מחשבים אחת ומופעלות על ידי קהילה.
דוגמאות לרשתות כאלו אפשר למצוא ברשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה, רשת פרייפונק בגרמניה ורשת AWMN שבאזור אתונה וכן ברשת הישראלית אריג.
רשת, בשימושה העיקרי, היא אריג בעל חורים בגודל מסוים, המשמש בתעשייה, בחקלאות ועוד.
ישנן מספר סיבות עיקריות לשימוש ברשת.
האחת, מתן אפשרות לעצמים שגודלם קטן מגודל החורים לעבור דרכם תוך השארת חלקים שאינם מסוגלים לעבור בחורים מפאת גודלם בתוך הרשת כמעין מיון בסיסי.
סיבה שנייה היא היתרון הכלכלי של שימוש בפחות חומר גלם מאשר חומר אטום בעל אותו השטח ליצירת הפרדה בין שני תחומים.
סיבה שלישית היא הצורך לראות מה מתרחש בעברה השני של הרשת.
רשתות מיוצרות ממגוון חומרים בהתאם לייעודן ולסביבת השימוש.
החומרים הנפוצים כוללים מתכות כמו פלדה מגולוונת ואלומיניום, המשמשות בעיקר לרשתות חזקות ועמידות בתנאי חוץ, סיבים סינתטיים כגון ניילון, פוליאסטר ופוליאתילן, המתאפיינים במשקל נמוך, בגמישות ובעמידות ללחות, וסיבים טבעיים כמו כותנה או יוטה.
בחירת החומר נקבעת לפי דרישות החוזק, המשקל, העמידות לשחיקה ולקרינת שמש, וכן לפי שיקולי עלות ותחזוקה.
מבנה הרשת נקבע על פי אופן שילובם של החוטים ועל פי צורת הפתחים הנוצרים ביניהם.
ברשתות מסורתיות החוטים נקשרו בצמתים היוצרים דגמים קבועים, כגון מבנה מרובע או מעוין, בעוד שברשתות מודרניות רבות החיבור מבוצע באריגה, בשזירה או בריתוך, כך שהחיבורים עצמם אינם ניכרים לעין.
צפיפות הרשת - המרחק בין החוטים או גודל הפתח - משפיעה על מידת הסינון, החוזק וגמישות המבנה.
עובי החוט, מספר חוטי השזירה וכיוון האריגה קובעים את עמידות הרשת למאמץ ולשחיקה ואת התאמתה לייעודים שונים.
לרשתות רבות מוצמדת מסגרת המייצבת את המבנה ומונעת את היפרמות החוטים בקצותיה.
המסגרת עשויה בדרך כלל מפס מתכת, מוט פלסטי קשיח או טבעת סיבים עבה, והיא מעניקה לרשת צורה קבועה ומאפשרת אחיזה נוחה בעת שימוש או התקנה.
בחלק מן הרשתות המסגרת מהודקת באמצעות תפירה, שזירה או הדבקה, ובאחרות חוטי הקצה מלופפים סביב אלמנט קשיח ליצירת חיזוק טבעי.
מעבר לתמיכה המבנית, המסגרת מסייעת בשמירה על מתיחות אחידה ומשפרת את העמידות בפני שחיקה ונזקים לאורך זמן.
רשת מחומר קשיח יכולה לשמש כגדר.
רשת דיג משמשת דייגים לדיג.
מינים מסוימים של עכבישים אורגים רשת על מנת לצוד טרף.
מסננת היא רשת המשמשת למיון חלקיקים לפי גודל.
במשחקי ספורט כגון כדורגל, ביליארד או כדורסל יש שימוש ברשת על מנת לבלום את הכדור.
כילה - רשת המונעת מעבר יתושים וחרקים אחרים דרכה.
בחקלאות משמשות רשתות להגנה על עצי פרי מפני ציפורים.
הגנה על פתחים של מבנים מפני חדירת חרקים.
רֶשְת (; בגילקית: Rèsht) היא בירת מחוז גילאן בצפון-מערב איראן.
העיר שוכנת על שפת הים הכספי כ-241 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן, לרשת חשיבות מסחרית גבוהה, נמל העיר משמש לייבוא ויצוא למדינות הקווקז ורוסיה.
נכון ל-2016 מתגוררים בעיר 679,995 בני אדם, רשת מדורגת במקום ה-11 בגודלה במדינה, כמו כן היא העיר האיראנית הגדולה ביותר מבין שאר הערים הסמוכות לים הכספי.
האקלים העיר הוא אקלים סובטרופי גשום.
בעבר הייתה רשת מרכז עסקים, שחיברה בין איראן לרוסיה ומדינות אירופה.
ההיסטוריה המוקדמת שלה מגיעה למאה ה-13, ההיסטוריה המודרנית תחילתה באימפריה הספווית, בתקופה זו הייתה רשת מרכז לסחר במשי ואריגים.
בסוף המאה ה-19 השתנתה התעשייה המקומית במידה ניכרת.
תחומי תעסוקה בולטים כיום הם דיג וייצור קוויאר.
עד אמצע שנות השבעים דורגו רשת ומחוז גילאן במקום השלישי באיראן לפי התוצרת המקומית.
לאחר המהפכה האיראנית איבדה העיר במידה רבה את מעמדה התרבותי והתעשייתי.
האקלים של רשת מתאפיין בתכונות האקלים הים תיכוני - הקיץ חם בעוד החורף קר ורטוב.
יתר על כן, בעיר קיימת כמות המשקעים הגבוהה ביותר בהשוואה למחוזות איראן השונים, ולכן זכתה לכינוי "עיר הגשם".
הטמפרטורה השנתית הממוצעת במקום היא 28 מעלות צלזיוס וממוצע הגשמים השנתי הוא 1,356 מילימטרים.
מתחם כיכר שאחרדרי - המתחם כולל את הבניינים הישנים של סניף הדואר והעירייה הישנים, הממוקמים ליד הכיכר, ואת הבניין הישן של ראשות המחוז.
השוק הגדול - השוק הפתוח הגדול באיראן.
פארק סבזה מידן - פארק ציבורי גדול המכיל שורת פסלים של מנהיגים ואישי ציבור מקומיים.
מוזיאון רשת - מוזיאון המכיל יצירות מקומיות.
המבנה הוא בית בגודל 300 מ"ר הבנוי בסגנון בתי גילאן המסורתיים.
982 - העיר רשת מוזכרת לראשונה בחיבור הגאוגרפי "חֻדוד אל-עאלַם" (גבולות העולם)