tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גנים אלו בזבוב הדרוזופילה דומים ב-80% לגנים מקבוצה HOX1 בחולדה, ומראים 60% דמיון לשאר גני האשכול.
משפחה זו נמצאת בחולייתנים, ומכונה HOX2. קבוצת גנים זו דומה למשפחת הגנים בדרוזופילה, אך נעדרת בנמטודה – תולעים עגולות.
גנים אלו בדרוזופילה שונים מגני HOX3 בחולייתנים, אך ניתוחים גנטיים בפרוקי-רגליים מציעים שגנים אלו בדרוזופוליה הומולוגיים לגני האשכול HOX3. גנים אלה רכשו תפקידים חדשים במהלך האבולוציה, כמו קביעת דפוס של הציר גבי-גחוני במהלך ההתפתחות העוברית.
אחד מגנים אלו הוא ה-bicoid בדרוזופילה; נראה שגן זה הופיע כתוצאה מהכפלה של גן HOX3 במהלך האבולוציה.
משפחה זו כוללת בתוכה את גן ה-Deformed בדרוזופילה וגן HOX4 של החולייתנים.
משפחה זו אחראית להיווצרות הסגמנטים של הלסתות בראש של רימות זבוב הדרוזופילה.
משפחה המכילה בתוכה הגן HOX5 והגן Scr בדרוזופילה.
משפחה זו אחראית להתפתחות בית החזה והראש ברימות זבוב הדרוזופילה.
משפחה המכילה בתוכה את הגנים הנחקרים ביותר באשכול: Antennapedia, Ultrabithorax, abdominal-A, fushi tarazu והגנים המקבילים (אורטולוגיים) מחולייתנים HOX6,HOX7 ו-HOX8. משפחה זו אחראית להתפתחות הכנפיים והרגליים בזבוב הדרוזופילה.
אשכול זה מורכב משלוש משפחות גנים: Gsx, Xlox ו-caudal האחרון.
הרצף של אשכול זה באזמלון דומה לרצף באשכול HOX, אך הסדר של הגנים שונה.
אשכול זה כנראה הופיע כתוצאה מהכפלה של HOX הקדמון.
גנים אלו מקודדים לחלבונים בעלי תפקיד בקביעת הציר הקדמי-אחורי במהלך ההתפתחות העוברית.
קטגוריה זו מכילה 4 גנים: Pit-1, Oct-1, Oct-2 ו-Unc-86. לגנים אלה יש תפקיד חשוב בהתפתחות מערכת העצבים המרכזית.
גני HOX באדם מסודרים ב-4 אשכולות.
עד עתה אופיינו כ-300 לוקוסים של גני HOX באדם, מתוכם 235 גנים פעילים ו-65 פסאודו-גנים.
סוגים נוספים של גני HOX
בנוסף לגני HOX שהוזכרו לעיל, יש עוד גני HOX שקשה לסווג אותם.
לדוגמה, הגנים Hdx, Nobox ו-HopX שתוארו בחולייתנים - גנים אלה משחקים בין היתר תפקיד בהתפתחות הזקיקים בשחלה והתפתחות המערכת הלבבית באדם.
בצמחים נמצאו 14 קטגוריות של גנים אלו, לצמח הארבידופסיס יש כ-100 גני HOX, ואנליזות מולקולריות הראו שרוב הגנים האלו גם מופיעים גם בבעלי חיים.
ניתוחים מולקולריים הראו שגנים אלה משחקים תפקיד חיוני בקביעת צורה וכיווניות של המרסטימה הקודקודית והפרחים.
גני אל מונא הוא גן בתחומי היישוב ג'וליס.
הגן הוקם על ידי נאג'י עבאס, תושב היישוב הדרוזי ג'וליס על אדמות השייכות למשפחתו.
הוא הקים אותו לזכר הוריו, ושם הגן מנציח את אמו מונא.
אביו, ראשיד עבאס, היה מראשוני החיילים הדרוזים ששירתו בפלמ"ח ובצה"ל בהמשך.
ראשיתו של הגן הוא בבוסתן שניטע על ידי סבו אבו ראשיד.
הגן משתרע על שבעה דונמים.
הוא כולל צמחייה, מפלים, גשרי עץ, מזרקות ופסלים במפלסים שונים.
סגנונו הוא אדריכלות גנים אירופאית עם שילוב של אלמנטים עותמאניים.
גני בָּאָבוּר (בפרסית: باغ بابر) הנמצאים בקאבול, בירת אפגניסטן, הם פארק היסטורי המשמש למקום קבורתו של באבור, אבי האימפריה המוגולית.
לפי ספר זיכרונותיו של באבור, באבורנאמה, באבור עצמו קרא לתחילת בניית הגנים בשנת 1528 אשר עוד בשנות שלטון יורשיו שימשו חשובים ומרכזיים למען מורשתו ושימור דמותו.
הגן הוצב כסדרה של 15 טרסות מדורגות על צלע גבעה בדרום מערב קאבול.
קברו של באבור ממוקם על הטרסה הארבע עשרה והיה מוקף במקור במסך שיש לבן.
אף על פי שהמסך נהרס במלחמה ובוונדליזם במאה ה-20 (מלחמת אפגניסטן ועוד), הוא נבנה מחדש בין השנים 2002–2006.
על הטרסה ה-13 (מתחת לבאבור), בנה שאה ג'האן מסגד קטן בשנים 1645–1646. הוא גם בנה מחדש את תעלות המים הזורמות בציר המרכזי של הגן, והוסיף שוק בבסיס הגן.
ברמה החמש עשרה נקברה בתו של באבור, רוקאיה סולטאן בגום (נפטרה ב-1626), בקבר עם מסך ג'אלי משיש.
במאה ה-17 חלו שינויים גדולים בגן.
החל משנת 1642, רעידת אדמה פגעה בקירות הגן ובמסגד של שאה ג'האן.
בשנות השמונים של המאה ה-17 שיפץ השליט המקומי אמיר עבדול-רחמן חאן את הגנים בסגנון שהשפיע יותר על הטעמים האירופיים מאשר על האדריכלות המוגולית.
הוא הוסיף ביתן מרכזי ומגורים גדולים, הידועים בשם ארמון המלכה, עבור אשתו של באבור ביבי חלימה.
הגן הוסב לגן ציבורי בתקופת שלטונו של נאדיר שאה בשנות ה-30 של המאה ה-18 עם בניית בריכות, מאגרים וגני פרחים במורד הציר המרכזי של הנוף.
לבסוף, בריכת שחייה וחממה מודרניים הוקמו בשנות ה-80 של המאה ה-20.
לוחמה בין פלגים מתחרים בקאבול היוותה איום רציני החל משנת 1992 בפעולות המלחמה של הטליבאן.
הלחימה באזור גרמה לשריפה שהרסה את ארמון המלכה, והמסגד נפגע קשות.
משאבות השקיה נגנבו והעצים שנותרו נחתכו לעצי הסקה.
גרוע מכך, מוקשים ואמצעי לחימה לא מפוצצים הפכו את הגן לשטח הפקר מסוכן.
בשנת 2011 בוצעו פעולות להחזיר את הגן לתקנו ולהסדיר את המקום, כמו גם להוציא את כלל המוקשים.
גני הֶבְסֶל (טורקית Hevsel Bahçeleri) הוא כינויו של שטח מעובד בן 700 הקטאר המשתרע בין נהר החידקל למצודת דיארבקיר בעיר דיארבקיר בדרום-מזרח טורקיה.
הגנים קיימים מאז ייסודה של העיר, ולאורך הדורות הם סיפקו מים ומזון לתושבי דיארבקיר.
הגנים נזכרו לראשונה בכתבים ארמיים במאה ה-9 לפנה"ס, והם הושמדו בשנת 866 לפנה"ס כאשר אשורנצירפל השני, מלך אשור צר על העיר וכבש אותה.
הגנים נהרסו גם בעת המצור הסלג'וקי ב-1085. בתקופה העות'מאנית גדלו עצי תות בגנים, ואלה תמכו בתעשיית המשי של העיר.
הנוסע העות'מאני אווליה צ'לבי ציין ב-1655 כי הגנים השתרעו על פני שתי גדותיו של הנהר, וניטעו בהם פרדסים, עצי גפן וגני ורדים ובזיליקום.
במאה ה-19 דיווחו נוסעים על מגוון רחב של פירות וירקות שגדלו בגנים, וציינו במיוחד גידולי מלון, ענבים, משמש ואבטיח.
הגנים סיפקו את צריכת הפירות והירקות של תושבי העיר עד שנות ה-60 של המאה ה-20. בנוסף סיפקו הגנים עץ גלם שהופק מעצי צפצפה וערבה.
כיום מכסים עצי צפצפה כ-250 הקטאר משטח הגנים, והיתר משמש עדיין עבור גידול ירקות ופירות.
הגנים שוכנים בעיקול רחב של החידקל והם משתרעים על פני חמש טרסות שנוצרו כאשר הנהר העמיק את אפיק זרימתו.
בעבר יוחס להם מימד של קדושה והם הושוו לגן עדן, ובמקורות מסוימים הוצגו כמקום בו אדם פגש את חווה על פני הארץ, לאחר שגורשו מגן עדן.
הגנים מארחים 189 מיני ציפורים וכן מינים אנדמיים של צמחים ובעלי חיים האופייניים לנהר חידקל.
גני איילון היא שכונה בדרום-מזרח לוד.
אוכלוסיית השכונה מעורבת חרדים, דתיים וחילונים.
השכונה מכונה בעגה החרדית בשם שכונת אחיסמך על שם מושב אחיסמך שהשכונה ממוקמת בסמיכות אליו, וממנו נרכשו הקרקעות עליהן נבנה חלקו המשמעותי של הפרויקט החרדי.
השכונה הוקמה בסיוע של פילנתרופים חרדים מתוך מטרה לעזור לצעירים חרדים לרכוש דירה במחיר מוזל.
השכונה החלה להיבנות בשנת 2010 ועקב קשיים רבים ומחלתו של הרב רוטשילד שהיה אחראי על הקמתה, אכלוסה התעכב.
ראשוני התושבים בשכונה החלו לגור בה רק בשנת 2019, וכיום מתגוררות בשכונה כ-3,000 משפחות, מרביתן חרדיות.
חלק מהדירות בשכונה נמכרו דרך תוכנית מחיר למשתכן.
עקב ריבוי המשפחות והבדלי הסגנונות הפנים חרדיים בקרב המתגוררים בשכונה הוחלט למנות שני רבנים, הרב אברהם ברוידא, והרב שבח רוזנבלט, שבפועל מכהן מטעמו תלמידו הרב יעקב לנדו.
גם לשלב ב' של הפרויקט מונו שני רבנים הרב ישראל משה בלוי כנציגו של הרב ברוידא, והרב מרדכי סילמן חתנו של הרב שבח רוזנבלט כנציגו של חותנו.
גנטיקה דינמית עוסקת בחקר וניתוח של התופעות שבהן קומפלקסי חלבון אנזימטיים פיזיולוגיים משנים את ה-DNA, בצורה מתוחכמת יותר או פחות.
חקר מנגנונים כאלה חשוב ראשית מכיוון שהם מקדמים תהליכים חשובים, כמו למשל הרקומבינציה של מערכת החיסון (בקנה מידה אינדיבידואלי) והשחלוף (בקנה מידה אבולוציוני).
בנוסף, הם עלולים לפעמים להפוך למזיקים בגלל תפקוד לקוי כלשהו, הגורם להפרעות ניווניות למשל.
דוגמאות אופייניות לנושאי גנטיקה דינמית הן:
מוטציות דינמיות, מונח שהוצג על ידי רוברט ריצ'רדס (Robert I.
Sutherland) כדי לציין מוטציות הנגרמות על ידי מוטציות אחרות.
תופעה זו כרוכה לעיתים קרובות במספר משתנה של רצפים חוזרניים (VNTR), הקשורים באופן הדוק למחלות ניווניות רבות, כמו מחלת trinucleotide repeat disorders.
גנום דינמי, מונח שהוצג על ידי נינה פדורוף (Nina Fedoroff) ודייוויד בוטשטיין (David Botstein) כדי לציין את הטרנספוזיציה שגילתה ברברה מקלינטוק (Barbara McClintock).
רקומבינצית V(D)J של מערכת החיסון (התגלה על ידי סוסומו טונגאווה Susumu Tonegawa) והחלפת המחלקה (isotype class switching), מונחים שהוצגו כדי לציין שני סוגים של רקומבינציות של מערכת החיסון, שהם הגורם העיקרי למגוון העצום של הנוגדנים.
העברת DNA אופקית (שנתגלה על ידי פרדריק גריפית') המעידה על העברת DNA בין שני אורגניזמים.
שחלוף כרומוזומלי (התגלה על ידי תומאס האנט מורגן Thomas Hunt Morgan) בתיווך היווצרות והתפרקות (באמצעות קומפלקסים אנזימטיים משונים כגון הליקאז) של מבני DNA נדירים עם 4 הליקסים (סלילים) הידועים כ-G-quadruplexes.
גנטיקה רפואית הוא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה שעוסק באבחון, טיפול וייעוץ של מחלות הנובעות באופן מלא או חלקי מגורמים גנטיים.
רופאים מומחים בגנטיקה רפואית מוכשרים: לאבחן מחלות אשר יש להן בסיס גנטי, על ידי שימוש בטכנולוגיות מעבדתיות לאבחון מחלות גנטיות, ייעוץ והדרכת חולים במחלות גנטיות ובני משפחותיהם וסיוע לרופאים במקצועות השונים באינטגרציה של המידע הגנטי הרלוונטי לתחומי פעילותם.
מחקר על הגורמים והתורשה של הפרעות גנטיות ייחשב הן בגנטיקה אנושית והן בגנטיקה רפואית, בעוד שאבחון, טיפול וייעוץ לאנשים עם הפרעות גנטיות ייחשבו כחלק מהגנטיקה הרפואית.
חקר פנוטיפים שאינם רפואיים בדרך כלל, כגון הגנטיקה של צבע עיניים, ייחשב כחלק מהגנטיקה האנושית , אך לא בהכרח רלוונטי לגנטיקה רפואית, למעט במצבים כמו לבקנות.
רפואה גנטית היא מונח חדש יותר לגנטיקה רפואית ומשלבת תחומים כמו ריפוי גנטי, רפואה מותאמת אישית, והמומחיות הרפואית החדשה המתפתחת במהירות ורפואה נבואית .
מטרות תוכנית ההתמחות הקלינית להכשיר את הרופא לזהות בשיטות אבחון גנטיות מחלות גנטיות בתחומים שונים, משכך יש ללמדו שיטות ביצוע ופענוח של תוצאות בדיקות גנטיות אבחנתיות בתחומי הגנטיקה המולקולרית, ציטוגנטיקה וביוכימיה גנטית.
בנוסף ירכוש הרופא מיומנות בקביעת הסיכון למחלה, בהתבסס על נתוני משפחה ואוכלוסייה.
גנטיקה רפואית מקיפה תחומים רבים ושונים, כולל פרקטיקה קלינית של רופאים, יועצים גנטיים ותזונאים, פעילויות מעבדה לאבחון קליני ומחקר על הגורמים והתורשה של הפרעות גנטיות.
דוגמאות למצבים הנכללים בתחום הגנטיקה הרפואית כוללות מומים מולדים וטרטולוגיה, מוגבלויות שכליות, אוטיזם, הפרעות מיטוכונדריאליות, דיספלסיה שלדית, מחלה ברקמות החיבור, גנטיקה של סרטן ואבחון טרום לידתי.
גנטיקה רפואית הפכה להיות משמעותית יותר ויותר למחלות נפוצות רבות.
ההתקדמות האחרונה בגנטיקה חושפת אטיולוגיות למצבים מורפולוגיים, אנדוקריניים, קרדיווסקולריים, ריאתיים, עיניים, כליות, פסיכיאטריים ודרמטולוגיים.
קהילת הגנטיקה הרפואית מעורבת יותר ויותר באנשים שעברו בדיקות גנומיות וגנטיות מבחירה .
גנטיקה קלינית היא המומחיות הרפואית המתמקדת במיוחד בהפרעות תורשתיות.
זוגות בסיכון להביא ילד לעולם עם הפרעה גנטית לפני ההריון או במהלכו תוצאות בדיקות סקר טרום לידה בסיכון גבוה
מומים מולדים עיכוב התפתחותי, אוטיזם, אפילפסיה קומה נמוכה , דיספלסיה שלדית
דמנציה וניוון עצבי מחלות רקמת החיבור
סרטן השד וסרטן השחלות סרטן המעי הגס גידולים אנדוקריניים משולבים
דוגמאות לתסמונות גנטיות הנפוצות במרפאת הגנטיקה כוללות תסמונת דאון, תסמונת המחיקה של 22q11.2, תסמונת טרנר, תסמונת וויליאמס, תסמונת ה-X השביר, תסמונת מרפן, נוירופיברומטוזיס, מחלת הנטינגטון, פוליפים אדנומטוטיים משפחתיים.
גנטיקה מטבולית עוסקת באבחון וטיפול בפגמים מולדים בחילוף החומרים, בהם לחולים יש ליקויים אנזימטיים אשר משבשים מסלולים ביוכימיים המעורבים במטבוליזם של פחמימות, חומצות אמינו וליפידים .
דוגמאות להפרעות מטבוליות כוללות גלקטוזמיה , גליקוגנוזיס, הפרעות אגירה ליזוזומליות, חמצת מטבולית, הפראות פראוקסיזומליות , פנילקטונוריה והפרעות במעגל האוראה.
ציטוגנטיקה היא חקר הכרומוזומים והפרעות בכרומוזומים, אשר הסתמכה בעבר על מיקרוסקופיה להבנת מבנה כרומוזומים, טכנולוגיות מולקולריות חדשות הכלאה גנומית השוואתית נהפכה לשימושית יותר.
דוגמאות להפרעות בכרומוזומים כוללות אנאופלואידיה, סידורירי גנים מחודש, והפרעות מחיקה ושכפול גנומיות.
גנטיקה מולקולרית כוללת גילוי ובדיקות מעבדה עבור מוטציות DNA העומדות בבסיס הפרעות רבות של גנים בודדים .
דוגמאות להפרעות של גנים בודדים כוללות אכונדרופלזיה, סיסטיק פיברוזיס, ניוון שרירים על שם דושן, סרטן שד תורשתי (BRCA1/2), מחלת הנטינגטון, תסמונת מרפן, תסמונת נונאן ותסמונת רט .
בדיקות מולקולריות משמשות גם באבחון תסמונות הכרוכות באנומליות אפיגנטיות, כגון תסמונת אנג'למן, תסמונת בקויט-וידמן, תסמונת פראדר-ווילי ודיסומיה חד-הורית .
גנטיקה מיטוכונדריאלית עוסקת באבחון ובטיפול בהפרעות מיטוכונדריאליות בבני אדם, שיש להן בסיס מולקולרי ולעיתים קרובות גורמות לאי-תקינות ביוכימית עקב ייצור אנרגיה לקוי.
מידע גנטי מספק סוג ייחודי של מידע על אדם ומשפחתו, שונה באופן מהותי מבדיקת מעבדה טיפוסית המספקת "תמונת מצב" של מצבו הבריאותי של אדם.
למעמד הייחודי של מידע גנטי ומחלות תורשתיות יש מספר השלכות בנוגע לבעיות אתיות, משפטיות וחברתיות.
גנטיקה רפואית מוכרת בישראל כתחום התמחות על לרופאים שלהם התמחות קודמת באחד ממקצועות הרפואה.
מסלול ההתמחות אורך כשנתיים וחצי, בשנה הראשונה להתמחות, המתמחה יוכשר בשירות הקליני, הכולל מרפאה לאבחון ולייעוץ גנטי, שירות ייעוץ למחלקות הקליניות בבית החולים והיכרות עם מרפאות לייעוץ גנטי בקהילה.
בשנה השנייה, במסגרת הפעילות הקלינית המפורטת, יפגין המתמחה חשיבה וניתוח עצמאיים בטיפול בפונים למרפאה הגנטית.
בנוסף תוקדש כחצי שנה להכשרה במעבדות הגנטיות: גנטיקה מולקולרית, ציטוגנטיקה, וביוכימיה.
בנוסף על הכשרה של רופאים, משרד הבריאות מאפשר לבוגרי תואר שני בגנטיקה שעברו הכשרה של כשנתיים במכון גנטי של בתי החולים הציבוריים לעסוק בייעוץ גנטי במכונים הגנטיים תחת האחריות של הרופאים המומחים ברפואה גנטית.
גני הוותיקן בעיר הוותיקן, הם גנים עירוניים פרטיים ופארקים המתפרשים על פני מעל למחצית המדינה.
הגנים הממוקמים במערב הטריטוריה ונמצאים בבעלות האפיפיור.
בגנים ממוקמים גם מספר מבני ממשל לרבות ארמון המושל וכמו כן תחנת רדיו הוותיקן.
הגנים משתרעים על פני 23 הקטאר, כמחצית משטח העיר הכולל.
הנקודה הגבוהה ביותר מתנשאת לגובה של 60 מטרים מעל גובה פני הים.
קירות אבן תוחמים את האזור בצפון, בדרום ובמערב.
הגנים והפארקים הוקמו בתקופת הרנסאנס והבארוק ומעוטרים במזרקות ופסלים.
האפיפיור פרנציסקוס פתח את גני הוותיקן לציבור בשנת 2014. ניתן לערוך במקור סיורים מודרכים ליחידים וקבוצות בתיאום מראש, לקבוצות המונות שישה עשר אנשים משתתפים לפחות.
הגנים הם גם ביתן של שמונה עשרה צלמי המריאניות הנערצות ברחבי העולם.
על פי מסורת אבות הכנסייה, תשתית גני הוותיקן מורכבת מהעפר הקדוש שהובא מהר גולגולתא על ידי הקיסרית הלנה הקדושה כדי לאחד באופן סמלי את דמו של ישוע המשיח עם זה שנשפך על ידי אלפי נוצרים מוקדמים, שמתו בשנת הרדיפות של הקיסר נירון קיסר אוגוסטוס.
הגנים מתוארכים לתקופות ימי הביניים, כשבתחילה הורכבו בעיקר ממטעים וכרמים שהשתרעו מצפון לארמון האפיפיור.
בשנת 1279, העביר האפיפיור ניקולאי השלישי (ג'ובאני גאטנו אורסיני, 1277–1280) את מקום מגוריו חזרה לוותיקן מארמון הלטראן וסגר אזור זה בחומות האבן.
האתר עוצב מחדש באופן נרחב בתחילת המאה ה-16, במהלך שלטונו של האפיפיור יוליוס השני.
העיצוב המקורי של דונאטו ברמנטה פוצל אז לשלושה מתחמים חדשים המרכיבים יחד את מבנה הגנים הנוכחי.
קורטיל דל בלוודר או חצר בלוודר היא מתחם סגור ומוארך המחבר את ארמון הוותיקן עם וילה בלוודר באמצעות מערכת מורכבת של מדרגות וטרסות.
גרם המדרגות הלוליינינות הידוע של ברמנטה ממוקם בחצר זו.
לצד חצר בלוור, נמצא מתחם הביבליוטקה והדלה פיגנה ("האצטרובל").
כלל המתחמים מהווים מופת של אדריכלות הנוף בתקופת הרנסאנס.
בשנת 1921 פרצה שריפה בחלל המרכזי של בזיליקת לורטו והרסה פסל של מריה הבתולה, הידוע בשם הגבירה מלורטו.
פסל חדש הוזמן על ידי האפיפיור פיוס ה-11 ב-1922. הפסל החדש גולף מארזי לבנון מגני הוותיקן.
הפסל, שתוכנן על ידי אנריקו קוואטריני ונצבע על ידי ליאופולדו סלאני, הוא עדיין אחד מהנערצים ביותר כיום בבזיליקת לורטו.
מאז סוף 2014, מוזיאוני הוותיקן ומנהלת השירותים הטכניים של מחוז מדינת הוותיקן מנהלים את פרויקט השיקום והשימור של חפצי אבן שונים בגנים הנושאים ערך היסטורי ואמנותי משמעותי.
צוותי השיקום משחזרים פריטים ומבצעים פעולות תחזוקה מתמשכות למניעת שחיקה.
במהלך שנת 2017, התבצע מחקר מעמיק על ידי צוות השיקום כדי לבחון פרטיקטות אקולוגיות לשימור החפצים.
כים, נעשה שימוש בצמחים כמו אורגנו וטימין, בין השאר, לצורכי הדברה ושימור.
הגנים מכילים מערך אקלקטי של מבנים ומונומנטים הכוללים ביצורים מימי הביניים ושלל מבנים מהמאה ה-9 ועד היום, הממוקמים בין ערוגות פרחים ססגוניות, מדשאות ירוקות ואף חלקת יער תחומה.
במקום ניצבות מזרקות המספקות אפקט צינון לגנים, פסלים ואף עץ זית שנתרם על ידי ממשלת ישראל.
האפיפיור פיוס ה-11 הגדיר את הקדושה תרז מליסיו הידועה בכינוי "הפרח הקטן" כפטרונית הרשמית של הגנים ב-17 במאי 1927. באותה שנה נבנתה קפלה קטנה שהוקדשה לה בתוך הגנים ליד חומות לאונין.
גנטמיצין (באנגלית Gentamicin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת האמינוגליקוזידים המשמשת לטיפול בזיהום חיידקי עמיד.
התרופה נמכרת תחת השם המסחרי גנטמיצין איקא (Gentamicin-Ika).
גנטמיצין היא אנטיביוטיקה ממשפחת האמינוגליקוזידים, המשמשת לטיפול במגוון זיהומים חיידקיים.
זיהומים אלה כוללים בין היתר זיהום עצם, אנדוקרדיטיס, מחלת דלקת האגן, מנינגיטיס, דלקת ריאות, דלקת בדרכי השתן, וספסיס.
עם זאת, גנטמיצין אינו יעיל לטיפול בזיהומים הנגרמים על ידי גונוריאה או כלמידיה.
גנטמיצין ניתן בהזרקה תוך-ורידית, בהזרקה תוך-שרירית, או בשימוש מקומי.
תכשירים לשימוש מקומי משמשים לעיתים לטיפול בכוויות או בזיהומים באזור החיצוני של העין.
בדרך כלל, התרופה ניתנת לפרק זמן קצר של עד יומיים, עד שמתקבלים תוצאות תרבית חיידקים המאפשרות התאמה של אנטיביוטיקה ספציפית בהתאם לרגישות החיידק.
יש צורך לעקוב אחר מינון התרופה באמצעות בדיקות דם, על מנת להבטיח טיפול יעיל ולהפחית סיכון לתופעות לוואי.
היא משמשת לטיפול בזיהומים בדרכי הנשימה, בדרכי השתן, בדם, בעצמות וברקמות רכות הנגרמים על ידי חיידקים הרגישים לתרופה.
עם זאת, אין עדויות מספקות לתמיכה בגנטמיצין כטיפול קו ראשון בזיהום של Neisseria gonorrhoeae, והוא אינו מתאים לטיפול בזיהומים של Neisseria meningitidis או Legionella pneumophila בשל הסיכון לשוק הנגרם מ-Endotoxin מסוג Lipid A.
התרופה יעילה גם כנגד Yersinia pestis (מחולל מחלת הדבר) וקרוביו, וכן נגד Francisella tularensis (מחולל מחלת הטולרמיה).
גנטמיצין אינו מומלץ בהריון אלא אם תועלתו עולה על סיכוניו.
התרופה חוצה את השליה, ודווחו מקרים של חירשות מולדת בלתי הפיכה דו-צדדית בילודים.
הזרקה תוך-שרירית של גנטמיצין לאם עלולה לגרום לחולשת שרירים ביילוד.
בטיחות התרופה ויעילותה באמהות מניקות אינן מבוססות, אך ניתן למצוא רמות מדידות של התרופה בחלב אם ובדם התינוק היונק.
אצל קשישים יש לבדוק את תפקוד הכליות לפני תחילת הטיפול ובמהלכו, בשל ירידה בקצב הסינון הגלומרולרי.
רמות התרופה עלולות להישאר גבוהות בגוף למשך זמן רב יותר באוכלוסייה זו.
יש להשתמש בגנטמיצין בזהירות באנשים עם תפקוד לקוי של הכליות, מערכת השמיעה, מערכת שיווי המשקל או השרירים.
גנטמיצין עשוי להיות פחות מתאים לשימוש בילדים, כולל תינוקות, בשל רמות גבוהות יותר של התרופה בדם וזמן מחצית חיים ארוך יותר באוכלוסייה זו.
יש לבצע מעקב תקופתי אחר תפקוד הכליות במהלך הטיפול.
תופעות לוואי ארוכות טווח עשויות לכלול אובדן שמיעה, בעיות שיווי משקל, היפוקלצמיה, היפוקלמיה וחולשת שרירים בהזרקה.
תופעות לוואי של גנטמיצין נעות מתגובות קלות יחסית, כמו בחילות והקאות, ועד לתגובות חמורות יותר, הכוללות: ספירת תאי דם נמוכה, תגובות אלרגיות, בעיות נוירומוסקולריות, נזק עצבי (נוירופתיה), נזק לכליות (נפרוטוקסיות), והפרעות באוזן (אוטוטוקסיות).
נפרוטוקסיות מתרחשת בקרב 10%-25% מהמטופלים באמינוגליקוזידים, וגנטמיצין נחשבת לאחת התרופות הנפרוטוקסיות ביותר בקבוצה זו.
במקרים רבים הנזק הכלייתי הוא הפיך, אך הוא עלול להיות קטלני.
הסיכון לנזק כלייתי תלוי במינון, בתדירות ובמשך הטיפול, וכן בשימוש במקביל בתרופות מסוימות כמו NSAID, משתנים, ציקלוספורין, ציספלטין ,צפלוספורין, אמפוטריצין, ונקומיצין, וחומרי ניגוד יודיים.
גורמים שמעלים את הסיכון לנזק לכליות כוללים:
יש לעקוב אחר תפקוד כליות, קריאטינין בדם, רמות אלקטרוליטים, תפוקת שתן, נוכחות חלבון בשתן, וריכוז כימיקלים כמו אוריאה בדם.
כ-11% מהמטופלים באמינוגליקוזידים חווים נזק לאוזן הפנימית.
תסמינים נפוצים כוללים: טנטון, אובדן שמיעה, סחרחורת, בעיות שיווי משקל וקואורדינציה.
שימוש כרוני בגנטמיצין עלול לפגוע בשני אזורים באוזן:
פגיעה בתאי השיער של האוזן הפנימית, שעלולה לגרום לאובדן שמיעה בלתי הפיך.
פגיעה במערכת הווסטיבולרית באוזן הפנימית, שעשויה לגרום לבעיות שיווי משקל.
גורמים שמעלים את הסיכון לנזק לאוזן:
רמות גבוהות של חומצת שתן בדם
שימוש במשתנים חזקים (כגון furosemide)
המלצות להפחתת סיכון כוללות שמירה על הידרציה נאותה, במהלך הטיפול להפחתת הסיכון לאוטוטוקסיות.
כמוכן, מעקב קפדני אחר רמות התרופה, תפקודי כליות, ותסמינים של פגיעה באוזן הפנימית לאורך כל הטיפול.
אין להשתמש בגנטמיצין אם לאדם יש היסטוריה של רגישות יתר, כגון אנפילקסיס, או תגובה רעילה חמורה אחרת לגנטמיצין או לכל אמינוגליקוזידים אחרים.
נדרשת זהירות רבה יותר באנשים עם מיאסטניה גרביס והפרעות נוירו-שריריות אחרות מכיוון שקיים סיכון להחמרת חולשה.
כמו כן, יש להימנע מגנטמיצין כאשר רושמים אנטיביוטיקה אמפירית במסגרת בוטוליזם אפשרי לתינוקות (אמפיצילין עם גנטמיצין משמש בדרך כלל כטיפול אמפירי בתינוקות) גם עקב החמרה בתפקוד העצבי-שרירי.
גנטמיצין פועלת על ידי עיכוב הסינתזה של חלבונים בחיידק.
התרופה נקשרת בצורה בלתי הפיכה לתת-היחידה ה-30S של הריבוזום החיידקי, מה שמוביל לשיבוש בקריאת הקוד הגנטי וליצירת חלבונים פגומים.
מנגנון זה גורם להשפעה בקטריוצידית (קוטלת חיידקים), במיוחד בריכוזים גבוהים.
לגנטמיצין יש "אפקט תלוי ריכוז", שבו יעילותה עולה ככל שריכוז התרופה בדם גבוה יותר ביחס לריכוז המעכב המינימלי (MIC) של החיידק.
בנוסף, יש לתרופה "אפקט פוסט-אנטיביוטי", שמשמעותו היא שהשפעתה האנטי-בקטריאלית נמשכת גם לאחר שריכוז התרופה בדם יורד מתחת לרמת ה-MIC.
יחד עם זאת, לגנטמיצין פוטנציאל רעילות לכליות (נפרוטוקסיות) ולשמיעה (אוטוטוקסיות), ולכן יש לנטר בקפדנות את רמות התרופה והמצב הקליני של המטופל.
גנטמיצין הוא אנטיביוטיקה אימונוגלוקוזידית הפועלת בעיקר כנגד חיידקים גרם-שלילי וחלק מהחיידקים הגרם חיובי.
הספיגה של גנטמיצין ממערכת העיכול היא מינימלית, ולכן הוא ניתנת בדרך כלל בהזרקה תוך-ורידית או תוך-שרירית.
נפח הפיזור (Vd) של התרופה הוא קטן יחסית, מה שמעיד על כך שהיא מופצת בעיקר לנוזל החוץ-תאי ולא חודרת לרקמות שומניות בצורה משמעותית.
גנטמיצין אינה עוברת מטבוליזם בכבד ומופרשת כמעט במלואה דרך הכליות בצורה קבועה.
זמן מחצית החיים שלה נע בין שעתיים לשלוש שעות אצל מטופלים עם תפקוד כלייתי תקין, אך הוא מתארך משמעותית במצבים של אי-ספיקת כליות.
לכן, נדרשת התאמת מינון בהתאם לרמת הקראטינין של המטופל.
גן אראם (בפרסית: باغ ارم) הוא גן היסטורי פרסי בשיראז, איראן.
הגן והבניין שבו שוכנים על גדת נהר חושק הצפונית, במחוז פרס.
ההיסטוריה של גן אראם אינה ברורה.
מחקרים רבים לא הצליחו לקבוע תאריך בנייה מדויק.
יומני מסע מהמאות ה־16 וה־17 מעידים על קיומו של הגן בתקופות אלו; נמצאו גם עדויות נוספות לקיומו בתקופות השושלת האינג'ואידית , המוזאפרידית והמוגולית.
הגן שגשג במיוחד בתקופה הספווית ואילך.
בתקופת שושלת זנד, שופץ ושוחזר הגן בהוראת כרים חאן זנד.
בתקופת שושלת קג'אר עבר הגן שינויים משמעותיים.
במשך 75 שנה ניהלו אותו ראשי שבט הקשקאי הנוודים.
בתקופת שלטונו של פתח־עלי שאה קג'אר, הקשקאים בחרו בגן למגוריהם ובנו בו אחוזה.
חוסיין עלי נאסר אול־מולק רכש את הגן ובנה מחדש את האחוזה הקיימת, תוך שמירה על יסודות הבניין המקורי.
אחיינו וחתנו השלימו את המבנה והוסיפו את הגימורים והקישוטים לאחר מותו, סביב שנת 1893. האחוזה הראשית נחשבת לדוגמה שלמה לארכיטקטורה קג'ארית.
הגן התדרדר עם השנים, אך שוקם ושוחזר ב־1966 וב־1971. בשיקום הוחלפו הקירות המקוריים בקירות אבן וגדרות, שופצו הקישוטים והפנים של המבנים, והגן הורחב ל־110,380 מ"ר.
גנטיקה אקולוגית היא תת-תחום בביולוגיה שחוקר איך שינויים גנטיים באוכלוסיות קשורים לשינויים בסביבה – גם בסביבה החיה (ביוטית) וגם בתנאים הפיזיים (אביוטיים, כמו אקלים)
בגנטיקה של אוכלוסיות תפקיד הסביבה באבולוציה הסתגלותית נוטה להישאר חבוי, שכן היא מתארת שינויי תדירויות גנים באמצעות נוסחאות מתמטיות ומניחה תנאים קבועים.
לעומתה הגנטיקה האקולוגית מתמקדת בהבנת הקשר הישיר בין שונות גנטית לשונות סביבתית.
למשל, איך תכונות נראות שונות (פנוטיפים) משקפות שונות גנטית שמושפעת מהסביבה.
הופעתם של כלי מחקר מולקולריים והתפתחות האקולוגיה המולקולרית בתוך תחום הגנטיקה האקולוגית הרחיבו מאוד את ההיקף המושגי של התחום בתחילת המאה ה-21.
מקורותיה של הגנטיקה האקולוגית נטועים בהסינתזה האבולוציונית המודרנית שבה הושגה האינטגרציה בין הגנטיקה של גרגור מנדל לאבולוציה הדרוויניסטית באמצעות עבודותיהם התאורטיות של רונלד פישר ס.
הלדיין, ובאמצעות עבודותיהם המושגיות והכתיבה המשפיעה של ג'.
באופן טבעי רוב המחקר האבולוציוני בשלב הראשון התרכז בכוחות שגורמים לשינויים בתדירויות גנים וגנוטיפים בתוך אוכלוסיות.
נקודת המבט שהתמקדה בגנים לא הייתה מוקד המחקר המרכזי עבור חלק גדול מהחוקרים בשטח, הכוללים חוקרי טבע, זואולוגים ואקולוגים.
הם התמקדו בברירה טבעית ככוח האבולוציוני היחיד היכול ליצור הסתגלות – ההתאמה בין אורגניזם לסביבתו.
עם זאת, הדגש שלהם היה על תפקיד הסביבה בתהליך ההסתגלות.
גנטיקה אקולוגית חוקרת תהליכים אבולוציוניים, במיוחד הסתגלות באמצעות ברירה טבעית, בהקשר אקולוגי, במטרה להסביר את הדפוסים הפנוטיפיים הנצפים בטבע.
בעוד שגנטיקה אבולוציונית נוטה להיות ענף של מתמטיקה שימושית המבוסס על עקרונות מנדליים, גנטיקה אקולוגית נשענת על אינטראקציה הדדית בין תיאוריה לבין תצפיות אמפיריות מניסויי שטח ומעבדה.
גני תקווה היא עיר בבקעת אונו, מחוז המרכז בישראל, מצפון לסביון, מדרום לפתח תקווה, גת רימון וכפר מעש, ממזרח לקריית אונו.
נוסדה כיישוב עולים בשנת 1949 והוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1953. ב-1 במאי 2023, במלאת 70 שנה להקמתה, הוכרזה כעיר.
ראשת העירייה הנוכחית היא ליזי דלריצ'ה.
בשנת 1949 הקימה הסוכנות היהודית יישוב עולים בפאתי פתח תקווה, סמוך למושב היובל (כפר מעש של היום), על אדמות שהיו שייכות בחלקן לקק"ל ובחלקן לבעלים פרטיים.
היישוב הוכר בשם שיכון היובל.
הוא קלט כאלף משפחות מלוב, מרומניה, מפולין, מתימן וממרוקו ב-240 צריפים שוודים.
בכל צריף היו ארבע דירות, ובכל אחת מהן חדר אחד ופינת בישול.
בתחילה שררו מחסור במים ובחשמל - היישוב לא היה מחובר לרשת החשמל הארצית.
גם שירותי התחבורה הציבורית היו לקויים - האוטובוסים הגיעו רק עד כפר מעש, ומשם נאלצו התושבים לעשות דרכם ברגל.
שנה לאחר מכן הניחה חברת מקורות 15 ק"מ צינורות מים שאפשרו את אספקת המים ליישוב.
ביום העצמאות של שנת 1952 חובר היישוב לרשת החשמל.
שנתיים לאחר מכן שונה שם היישוב לגני תקווה, והיישוב קיבל מעמד מוניציפלי של מועצה מקומית.
במקום נבנו בתים חד-קומתיים ודו-קומתיים על ידי חברת עמידר ב-1958, ובכך החל פיתוחו המשמעותי של היישוב.
בשנות ה־60 נבנתה במערב גני תקווה השכונה הדתית קריית ישמח משה ביוזמתו של האדמו"ר מסאסוב עבור חסידיו, שעלו מארצות הברית.
שיכון לעולים חדשים, שכונת "גוברניק", נבנה ממערב לשיכון היובל ב-1968. בשנת 1969 הוצע לאחד את גני תקווה עם פתח תקווה או קריית אונו, אך הדבר לא יצא אל הפועל.
בשנת 1972 החלה חברת אפריקה ישראל להשקעות לבנות את אחד הפרויקטים הראשונים שלה - שכונת "גבעת סביון" ממערב ליישוב.
באותה תקופה החל היישוב לעבור תהליך פיתוח נרחב, שבעקבותיו הוכפלו אוכלוסייתו ושטחו.
בשנת 1995 החלה בנייתה של שכונת מגורים חדשה במזרח היישוב בגבול עם כפר מעש.
השכונה, הקרויה "גבעת סביון חדשה", כוללת בתים צמודי קרקע ומאופיינת בבנייה רוויה.
במסגרת תוכנית זו הוקם מרכז תרבות הכולל היכל תיאטרון, גלריה בשם "מרכז הבמה", קאנטרי קלאב ומרכז מסחרי.
שנה לאחר מכן, בשנת 1996 החלה בנייתה של שכונת "נוף סביון" במערב היישוב, ששווקה לציבור דתי.
בשנת 2006 החלה בנייה של שכונה חדשה בשם "גנים", בה רבי קומות רבים.
"גן השלום והאהבה ע"ש יצחק רבין" בגני תקווה זיכה ב-1997 את מתכנניו בציון לשבח בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף.
בסמוך לשכונת "גנים" נסללה "שדרת התקוות", שאורכה כקילומטר וחצי, המקשרת בין חלקה החדש וחלקה הישן של גני תקווה.
לאורך השדרה מתקני ספורט, עבודות אמנות ופיסול בנושא התקווה, מוזיאון פתוח, שבילי אופניים מסומנים, שביל הליכה ופינות משחק לילדים.
בשנת 2011 זכתה השדרה במקום הראשון בקטגוריית הפיתוח בתחרות "פרויקט השנה" של אדריכלות ישראלית.
גני תקווה היא עיר תאומה לברגיש גלאדבאך בגרמניה.
בנובמבר 2016 הוצב בה הפסל "יחד" של האמן הגרמני הלמוט ברנדס שנתרם כאות ידידות.
גני תקווה תרמה לברגיש גלאדבאך את הפסל "מפתח הידידות" של הפסלת אורנה בן עמי, שהוצב שם בכיכר הנושאת את שמה של גני תקווה.
בשנות התשעים שגשגה בקרב הנוער במקום סצנת פאנק שהתרכזה באזור פארק שיקגו בעיר.
הלהקה המשמעותית ביותר בסצנה הייתה "קוקו בלוף והיתושים".
בשנת 2016 נחנך תיכון מיתר הממוקם בשכונת "גנים", כחלק מקריית חינוך הכוללת בנוסף בית ספר יסודי, חטיבת ביניים, ספרייה עירונית ומגרשי ספורט.
ב-9 באוגוסט 2021 הוקם מועדון הכדורגל הפועל גני תקווה שמייצג את היישוב הצומח והתקבל כחבר רשמית בהתאחדות לכדורגל.
כבר בעונתו הראשונה זכה המועדון באליפות ליגה ג' והעפיל לליגה ב'.
ב-2022 נפתח ב"דרך התקווה", המרכז המסחרי "צים-אורבן" בשטח של כ-8,800 מטרים רבועים.
ב-1 במאי 2023, במלאת 70 שנה להקמתה, הוכרזה כעיר, ובעקבות כך הפכה לעיר הקטנה בישראל מבחינת שטח תחום השיפוט.
בקריית ישמח משה נמצא מרכז חסידות סאסוב.
רב הקריה בעבר היה הרב יצחק יהודה שטרן, אב"ד ביליץ.
בקריה יש סמינר בית יעקב והישיבה התיכונית נהרדעה.
בעבר היו בקריה ישיבת צ'רנוביל וישיבת גרודנא.
עיריית גני תקווה היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר.
ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית גני תקווה בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה.
יושבת ראש העירייה הנוכחית היא ליזי דלריצ'ה.
בשנת 1954, עם הקמת המועצה המקומית, מונה שלמה דובין לראש המועצה.
בבחירות ב-1959 זכתה מפא"י ב-4 נציגים, מפ"ם ואחדות העבודה בנציג אחד כל אחת, המפד"ל בשני נציגים וחרות בנציג אחד.
שלמה דובין, נציג מפא"י נבחר לראשות המועצה והחזיק בתפקיד עד פרישתו בשנת 1969. לאחר פרישתו נבחר מרדכי וייס מהמפד"ל לתפקיד.
אולם לאחר כשנה הצליחו במערך לשכנע נציג עצמאי לפרוש מהקואליציה ולהצטרף אליהם ופרץ סבן מהמערך נבחר לראשות המועצה בתחילת 1971.
בבחירות למועצה בסוף 1973 זכתה המפד"ל בשישה מתוך תשעה מושבים.
המערך זכה בשני מושבים והליכוד במושב אחד.
בעקבות זאת נבחר מרדכי וייס
לראש המועצה בתחילת 1974. בשנת 1983 נבחר שלום חלק לראש המועצה.
אבישי לוין כיהן כראש המועצה המקומית במשך ארבע קדנציות רצופות (1993–2013).
בבחירות המוניציפליות בשנת 2013 נבחרה לראש המועצה ליזי דלריצ'ה, ששימשה קודם לכן כסגניתו של לוין.
בשנת 2018 נבחרה בשנית, ולאחר מכן בשנת 2024 נבחרה בפעם השלישית לקדנציה נוספת.
נוף סביון – נמצאת במערב העיר, גובלת ממערב בדרך המשי, עין השמש מצפון, הרי יהודה מדרום, וממזרח עין חנוך.
גבעת סביון החדשה – נמצאת במזרח העיר, גובלת ברחובות התאנה ממזרח, הכרמל מדרום האורנים מצפון, והדקל ממערב.
מרכז העיר – נמצאת במרכז היישוב, גובל ברחובות הדקל ממזרח, ים המלח מצפון, העמקים ממערב, וסמטת עמק יזרעאל מדרום.
הפסגה – נמצאת בלב העיר, גובלת ברחובות העמקים ממערב, הרי יהודה מדרום, הנגב ממזרח, ושדרת התקוות מצפון.
ישמח משה – נמצאת במערב העיר, גובלת ברחובות, סמטת עין גנים ממזרח, עין חנוך בצפון, וסמטת התבור מדרום.
גבעת סביון – נמצאת בדרום מערב העיר, גובלת ברחובות הגולן מדרום, דרך לוי אשכול וקריית אונו ממערב, הרמה ממזרח, ושדרת התקוות מצפון.
צמרות הרמה – נמצאת במערב העיר, גובלת ברחובות הרמה ממערב, הגליל מדרום, העמקים ממזרח, והרי יהודה מצפון.
גנים – שכונה חדשה הנמצאת בצפון מערב העיר, גובלת מצפון בדרך הים, ממערב דרך איילות, מדרום דרך האגמים, העמקים ממזרח.
גנים צפון – שכונה חדשה הנמצאת בצפון העיר, גובלת בדרך הים מדרום, דרך התקווה מצפון, דרך המלך ממזרח, ודרך איילות במערב.
בעיר פועל קבוצת הכדורסל מועדון כדורסל גני תקווה אשר נוסדה בשנת 2012, הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל וכיום משחקת בליגה ב', וקבוצת נשים מועדון כדורסל גני תקווה.
בנוסף פועלת בעיר "מכבי גני תקווה-לידר" המפעילה בית ספר לכדורסל, קבוצת ילדים וקבוצת נערים בין שכבות הגילאים 6–17.
בעיר פועלת "מועדון הכדורגל גני תקווה" המפעיל קבוצות ילדים ונוער.
מרכז לידר – אולם הבית של קבוצות הספורט בעיר המכיל 1,200 מושבים.
בנוסף כולל המרכז את קאנטרי גלים, בית היוגה, Fitzone, בית הספר למוזיקה "יוניק", צהרוני הילדות והילדים ותוכנית עתידים.
קאנטרי גלים – הקאנטרי העירוני המכיל חדר כושר, בריכה חצי אולימפית מקורה ומחוממת, בריכת פעוטות, סטודיו חוגי ספורט, גן משחקים לגיל הרך, סאונה ומדשאות.
בעיר קיימים עשרה בתי הספר (א-יב) ו-51 גני ילדות וילדים בהם לומדים 6,083 תלמידים.
מערכת החינוך בגני תקווה היא מערכת צומחת ומתפתחת, המתאימה את התשתיות הרבות שלה לקצב המהיר של צמיחת היישוב והתפתחותו.
גני תקווה זוכת פרס חינוך ארצי לשנת 2022.
מונה כ-5 בתי ספר יסודיים ביניהם: בית חינוך רביבים, בית חינוך יובלים, בית חינוך גנים, בית חינוך איילות, בית חינוך צומח אמירים ובית חינוך ממ"ד אריאל, תלמוד תורה, ובית יעקב.
מונה 3 בתי ספר הכוללים את חט"ב "ראשונים" (נוסדה ב-1988) וחט"ב "בראשית" (נוסדה ב-2025) בהן לומדים בכיתות ז' עד ט', ותיכון מיתר בו לומדים בכיתות י' עד י"ב.
תיכון מיתר זכה בפרס החינוך לשנת הלימודים תשע"ט בגין מעורבות חברתית אזרחית ותרומה לקהילה של הסתדרות המורים והעמותה הפדגוגית לקידום החינוך העל יסודי בישראל.
היכל התרבות מרכז הבמה – היכל התרבות העירוני מעלה מופעי תיאטרון, מחול, מוזיקה קלאסית, ערבי זמר, הצגות ילדים, הרצאות העשרה, מופעי בידור ועוד.
מבנה מרכז הבמה מאכלס גם את בית ספר לתיאטרון ואומניות הבמה, בית ספר למחול "מרכז הבמה".
הספרייה הציבורית – הספרייה העירונית הפועלת כמרכז תרבות וחינוך עירוני, מקיימת שלל פעילויות וסדנאות לשכבות הגילאים ילדים ומבוגרים ביניהם מפגשים עם סופרים, סדנאות כתיבה, הרצאות, ושעות סיפור.
מרכז פלאים ללמידה ואימון ילדים והורים – מרכז עירוני ייחודי המלווה באמצעות צוות התפתחותי מקצועי הורים וילדים.
המרכז מציע סדנאות ייעודיות להעשרת את ארגז הכלים העומד לרשותו של כל הורה וכן קידום ההתפתחות המוטורית של הילד.
בגני תקווה פועלים נכון לאפריל 2025, סה"כ כ-10 קווים אוטובוסים שונים המופעלים על ידי חברות אלקטרה-אפיקים ומטרופולין.
כביש 471 – עובר בגבולה הצפוני של העיר.
כאשר היציאות שלו ממערב דרך מחלף אונו.
ביולי 2023 אישר משרד התחבורה תקציב בסך 70 מיליון ש"ח לבניית המשך 'דרך התקווה' לכיוון מזרח ועד לחיבורה לכביש 471.
גַּנֵּי יוֹחָנָן הוא מושב עובדים כ-3 קילומטר דרומית מזרחית לעיר רחובות.
צמוד למושב מדרום נמצאת מזכרת בתיה.
ממערב למושב נמצאת קריית עקרון.
ממזרח המושב יציץ ומצפון רמות מאיר.
המושב נקרא על שם יוהאן קרמנצקי, שהיה היו"ר הראשון של קק"ל.
שם היישוב נקבע תחילה לגני יונה וכך נקרא עד סוף שנות ה-50, מאוחר יותר שונה ל"גני יוחנן".
תחילתו של המושב בכוונתה של הסוכנות היהודית ב-1949 להקים יישוב שיהווה הרחבה לעקרון, היא מזכרת בתיה.
גרעין המושב היו עולים חדשים יוצאי פולין ורומניה ששהו אז במעברת שבות עם (בית ליד) ומעברת נתניה, ואליהם הצטרפו עולים מדרום אמריקה ששוכנעו לעלות לארץ על ידי מנחם בגין.
הקבוצה הראשונה הייתה בת עשרה גברים ששהו תחילה בעקרון במבנה שניתן להם על ידי הסוכנות והקימו באתר שנבחר 50 אוהלים.
יום העלייה לקרקע נקבע לט"ו בטבת ה'תש"ו, 19 בדצמבר 1949 בחסות תנועת המושבים.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 סבל היישוב מגנבות, חדירות של מסתננים והצפות בחורף.
כשליש מהמשקים נעזבו, ובמקומם יושבו במשקים הריקים עולים חדשים מטריפולי וכמה משפחות מיוצאי תימן.
המושב התבסס על ענפי חקלאות שונים ובהם רפתות, לולים, חממות פרחים וירקות, אך עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חוסלו רוב הרפתות ורוב התושבים עזבו את התחום החקלאי.
התושבים הבודדים שנותרו בתחום הגדילו את היקף עבודתם החקלאית.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נוסף שיכון חדש לבנים ממשיכים והמושב התחדש עם משפחות צעירות.
ביוני 2017 הוכרזה תוכנית תמ"ל 1074. תוכנית זו עוסקת בחלקה המזרחי של קריית עקרון, בשטחים הפתוחים שבין כפר ביל"ו וגני יוחנן.
התכנית הציעה הקמת אזור מגורים בשטח של כ-830 דונם, כולו על קרקעות חקלאיות של כפר ביל"ו וגני יוחנן.
בספטמבר 2020 נרשמה הצלחה למושבים במאבק על קרקעות חקלאיות אלה מול הותמ"ל (הוועדה לתכנון מתחמים מועדפים לדיור).
כ-140 דונם מהקרקעות שעמדו להיות מופקעים הוחזרו לחקלאים המקומיים.
גַּנֵּי טַל הוא מושב דתי, הנמצא בתחום המועצה האזורית נחל שורק.
ביישוב מתגוררות כ-210 משפחות (נכון ל-2021): בני הדור הראשון שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות מהמושב גני טל שהיה מושב עובדים בגוש קטיף שברצועת עזה, ילדיהם שהקימו משפחות לאחר פינוי גוש קטיף ומשפחות נוספות שהצטרפו במהלך השנים.
במושב מתקיימת פעילות ענפה לכל שכבות הגיל, תוך דגש על פעילות ילדים ונוער הכוללת תלמוד תורה לבנים ותלמודית לבנות בשעות אחר הצהריים, שבהם משתתפים כמאה מילדי המושב.
המשפחות שפונו מגני טל שבגוש קטיף רצו לשמור על מסגרת הקהילה שהייתה ביישוב הישן.
ולכן לאחר הפינוי עברו כולן לאתר מגורים זמני שהוקם ביישוב יד בנימין וגרו שם 8 שנים, ובד בבד איתרו מקום בו יוכלו להקים יישוב חדש אליו יעבירו את הקהילה בשלמותה.
הוחלט שחברי המושב יקימו מושב חדש על חלק מאדמות קיבוץ חפץ חיים.
במהלך שנת 2010 החלו העבודות להקמת היישוב, ובשנת 2012 החלו 65 המשפחות שגרו ביישוב בגוש קטיף, לעבור מאתר המגורים הזמני ביד בנימין אל היישוב החדש.
החל מ 2013 החלו מספר משפחות בגידול קפה שיובא ממקומות שונים בעולם.
כמו כן ישנם מטעי אבוקדו .
עד לשנת תשס"ז כיהן הרב גבריאל קדוש כרב היישוב.
החל מסוף שנת תשס"ח מכהן הרב ד"ר אביעד ספרוני כרב היישוב.
גַּנֵּי עַם הוא מושב עובדים הנמצא מדרום לעיר הוד השרון ובצמוד לה, ומצפון למושב ירקונה.
המושב נוסד בשנת 1932 ומשתייך למועצה האזורית דרום השרון.
בספטמבר 1931, לאחר משא ומתן ארוך, הוסכם עם הקרן הקיימת על מסירת 50 דונם מיער הקרן הקיימת בקרבת כפר מל"ל, לצורך התיישבות של 20 משפחות.
המתיישבים, רובם מפועלי מגדיאל ומיעוטם נהגים בחברת "השרון", שנקבעו על ידי מועצת פועלי מגדיאל.
רובם היו מבני העלייה השנייה והשלישית.
באוקטובר 1932 הורחב ההסכם ל-30 מתיישבים.
לקראת סוף 1932 נעקר חלק מהיער לצורך התחלת הבנייה.
בספטמבר 1932 פורסם שמתכוננים להתחיל בבניית הבתים במסגרת התיישבות האלף ובתי המתיישבים נבנו בשנת 1933. כל מתיישב קיבל מגרש בן 2.5 דונם עליו נבנה הבית.
הבטחה לתת לכל מתיישב חלקה של 10 דונם לעיבוד חקלאי לא מולאה, והאמרת מחירי הקרקעות בסביבה סיכלה רכישת עוד קרקעות.
בתחילה סירבו המתיישבים להיכנס לבתים בגלל הריבית הגבוהה על המשכנתאות והפרת ההבטחה ל-10 דונם נוספים לכל מתיישב לצורך עיבוד חקלאי.
לבסוף ניתן למתיישבים הלוואה נוספת להקמת המשק ו-3.5 דונם נוספים לעיבוד חקלאי.
באפריל 1935 היה במושב גן ילדים וילדי בית הספר למדו בכפר מל"ל.
באוקטובר 1935 חתמו המתיישבים על חוזי חכירה ומשכנתאות.
בשנת 1938 שונה שם היישוב ל"גני עם".
בספטמבר 1939 התגוררו במושב 129 נפשות ב-31 משקים על שטח של 231 דונם.
עד תחילת 1940 עזבו חלק מהמתיישבים הראשונים ומכרו את בתיהם לעולי גרמניה.
בנוסף, הוקמה בסמיכות לגני עם שכונה של 18 בתים של עולי גרמניה.
בתחילה קנו התושבים מים מהבאר של כפר מל"ל.
אחרי שזו התקלקלה קנו מים ממגדיאל, במחיר שהקשה על גידול ירקות.
רוב התושבים עבדו בעבודות חוץ.
בדצמבר 1946 ציינו בר מצווה למושב יחד עם חנוכת בית לבית העם ואיחוד עם שכונת היער הסמוכה, של עולי גרמניה.
במהלך מלחמת העצמאות הותקף המושב בירי קליעים על ידי תושבי הכפר הערבי השכן ביאר עדס.
בעבר התגורר בגני עם המשורר ע.
הילל ולימים רכשה את ביתו המלחינה נורית הירש.
כיום נותרו במושב מעט חקלאים, ורוב תושביו בעלי מקצועות חופשיים.
גני קיו, או בשמם המלא הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו (באנגלית; Royal Botanic Gardens, Kew), הם גנים הבוטניים בלונדון, בריטניה.
גני קיו הוקמו ב-1759 כגנים פרטיים אקזוטיים של הלורד צ'פל.
הם הורחבו במהלך השנים וב־1840 הוכרזו הגנים רשמית כ"גנים הבוטניים המלכותיים" של הממלכה המאוחדת.
בניין הדקלים המפורסם נבנה בין השנים 1841 ו־1849 בידי הארכיטקט הוויקטוריאני דסימוס ברטון.
הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו מחזיקים את בנק הזרעים הגדול בעולם.
בשנת 2003 הוכרו הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
הגנים משתרעים על שטח של כ-1,210 דונם הכוללים גנים וחממות, בשטח שבין ריצ'מונד לקיו אשר בלונדון הדרום-מערבית.
גני קיו מהווים מוסד מחקרי וחינוכי חשוב בתחום הבוטניקה, הכולל צוות עובדים בן כ-800 איש, ומהם כ-650 חוקרים.
האתר מהווה יעד תיירות פופולרי, ובמהלך שנת 2009/2010 ביקרו בגנים מעל מיליון מבקרים.
שטחי הגן כוללים את אוסף הצמחייה הגדול בעולם, הספרייה אשר בגנים כוללת מעל 750,000 כרכים ואוסף איורים השמור בהם כולל למעלה מ-175,000 איורים של צמחים.
מקורם של הגנים בגן האקזוטי שהוקם על ידי לורד קייפל ג'ון, בעיירה טוקסברי (Tewkesbury) שבגלוסטרשייר.
הגן הורחב על ידי הנסיכה אוגוסטה מוויילס, אלמנתו של פרדריק, הנסיך מוויילס, שעבורו האדריכל הסקוטי ויליאם צ'יימברס בנה מספר מבנים בגן.
אחד המבנים הוא הפגודה הסינית שנבנתה בשנת 1761 וקיימת עד היום.
ג'ורג' השלישי העשיר את הגנים בסיועו של סר ג'וזף באנקס.
קיו פארק הישן (ששמו שונה ל"הבית הלבן"), נהרס בשנת 1802, ו"בית הולנד" הסמוך נרכש על ידי ג'ורג' השלישי בשנת 1871, וכיום הוא נודע בכינויו ארמון קיו.
אוספי הגן גדלו במקצת באקראי עם הזמן, עד למינוי של האספן הראשון בשנת 1771. בשנת 1840 הגנים הוכרזו כגן בוטני לאומי, תחת מנהל הקיו, ויליאם הוקר.
הגנים הורחבו ל-75 דונם, והגן הבוטני ל-270 דונם, ומאוחר יותר לגודלו הנוכחי 300 דונם.
חממת הדקליים נבנתה על ידי האדריכל דסימוס ברטון ויצרן הברזל ריצ'רד טרנר בין השנים 1844-1848. החממה היא המבנה הראשון בקנה מידה גדול שנעשה מברזל יצוק.
שמשות המבנה מזכוכית ועבודת הניפוח שלה נעשתה ביד.
הבית הממוזג, הכפול מגודלה של החממה, נבנה מאוחר יותר, במאה ה-19, וכיום נחשב לחממת הזכוכית הוויקטוריאנית הגדולה בעולם.
בנוסף, בקיו צלח המאמץ מהמאה ה-19 להפיץ ולגדל עצי גומי מחוץ לדרום אמריקה.
ביולי 2003 הגנים הוכנסו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
בשיר "העשב הענק מכה שנית" של להקת הרוק המתקדם ג'נסיס מוזכרים גני קיו כמקום אליו הובא העשב מערבות רוסיה.
גני טיבולי (בדנית: Københavns Tivoli) הוא אחד מפארקי השעשועים וגני התענוגות המפורסמים ביותר בעולם.
הפארק ממוקם בלב קופנהגן בירת דנמרק, נבנה בשנת 1843. זהו אחד מגני השעשועים העתיקים ביותר באירופה שאף היווה השראה לוולט דיסני בבנייתו את דיסנילנד.
בשנת 2006 נפתחה בפארק אחת הקרוסלות הגבוהות ביותר בעולם.
בפארק ישנם כיום 27 מתקני שעשועים.
באופן מסורתי, הפארק פתוח בתקופה שבין תחילת אפריל לסוף ספטמבר, אולם מאז שנת 1994 נפתח הפארק גם בתקופה שלקראת חג המולד ומתקיים בו יריד חג המולד המסורתי.
בנוסף, מאז שנת 2006 הפארק נפתח ל-10 ימים גם בחופשת בתי הספר בדנמרק הצמודה לליל כל הקדושים (בדרך כלל בשבוע ה-42 של השנה).
הפארק עבר תהפוכות רבות במהלך השנים, ומתקנים שונים נבנו ונהרסו.
כיום המתקנים הפופולרים ביותר הם רכבת ההרים "The Demon" ומגדל הפחד (מתקן עגול שמתנשא לגובה של כמה עשרות מטרים וצונח לפתע במהירות אדירה).
כמחווה להנס כריסטיאן אנדרסן הוקם ב-1993 מתקן בשם "התיבה המעופפת" (Flying Trunk) על שם אחת מאגדותיו של אנדרסן.
זהו מסלול האורך כ-7 דקות והמבקרים מוסעים במנהרה חשוכה המדמה מערה בתוך חביות עץ וצופים בסצנות מתוך אגדותיו של אנדרסן.
מתקנים נוספים: רכבת הרים מעץ, מספר קרוסלות, מכוניות מתנגשות, סירות ועוד.
בפארק יש גם גן פרחים עם מאות אלפי סוגי פרחים בשלל צבעים, עשרות אלפי נורות אשר מאירות את הפארק בלילה, ועשרות מסעדות שונות.
בערבים מתקיימים בפארק מופעים מיוחדים, ומשחקי אור ומים.
פעמיים בשבוע ובאירועים מיוחדים מתקיימים מופעי זיקוקים.
ביוני 1944, בזמן הכיבוש הנאצי בדנמרק, אירע פיצוץ בטיבולי שגרם לנזקים קשים ולשריפתו המוחלטת של אולם הקונצרטים במקום (שוקם רק ב-1956).
בשנת 1964 התקיימה תחרות הזמר התשיעית של האירוויזיון באולם הקונצרטים שבגני טיבולי.
פארק גני קנזינגטון הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון.
הפארק נמצא מערבית להייד פארק, בשטח רובע וסטמינסטר של העיר לונדון.
שטח הפארק 1.1 קילומטר רבוע.
פארק זה צמוד להייד פארק ומופרד ממנו על ידי דרך המרכבות המערבית.
בפארק נמצאים אנדרטת אלברט, ארמון קנזינגטון, פסלו של פיטר פן, האגם העגול וגלריית סרפנטיין.
גַּנֵּי יְהוּדָה היה מושב עובדים בבקעת אונו ליד הערים יהוד, קריית אונו ואור יהודה.
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי חברת יכין חק"ל ומשתייך לאיחוד החקלאי.
נקרא בתחילה "גנות יכין" ואחר כך נקרא גני יהודה על שם יהודה (בנו הרביעי של יעקב, ואבי שבט יהודה), שעל פי האגדה קברו נמצא ביהוד הסמוכה.
יושב בתחילה בעולים מפולין ולאחר מכן הצטרפו אליו משפחות מתיישבים מן הארץ.
את היישוב חוצה נחל אונו (שראשיתו ביישוב סביון).
בעבר השתייך היישוב למועצה אזורית מפעלות אפק ועם איחודה לתוך מועצה אזורית דרום השרון השתייכה גני יהודה למועצה זאת.
בשנת 2003 סופח גני יהודה למועצה המקומית סביון.
גני מגדל ויקטוריה הם פארק ציבורי על גדתו הצפונית של נהר התמזה, דרומית למגדל ויקטוריה (המגדל הדרום מערבי של ארמון וסטמינסטר) שעל שמו קרויים הגנים.
הפארק משתרע בין אזור מילבנק לנהר התמזה ובין ארמון וסטמינסטר לגשר למבת'.
הפארק נבנה בשנת 1870 על ידי ג'וזף בזלגייט כחלק מהפרויקט של בניית רציפי התמזה והסדרת מערכת הביוב של לונדון.
בפארק הוצבו פסלים רבים ובהם:
פסלו של אוגוסט רודן - שועי העיר קאלה שנרכש על ידי ממשל בריטניה בשנת 1911 והוצב בגנים בשנת 1915.
פסלה של הסופרג'יסטית אמלין פנקהארסט מעשי ידי הפסל א.
וואקר שהוצב במקום בשנת 1930.
אנדרטת בקסטון שעמדה במקור בכיכר פרלמנט, הוסרה מהכיכר בשנת 1940 והועברה לפארק בשנת 1957.
גני טווילרי הם הגנים העתיקים והחשובים ביותר בגנים הצרפתיים שבפריז, צרפת.
הם נפרשים ממערב למזרח בין כיכר הקונקורד ועד הלובר, ומדרום לצפון מנהר הסן ועד רחוב ריבולי.
הגנים ניטעו בידי קטרינה דה מדיצ'י החל משנת 1564, במקביל לתחילת בנייתו של ארמון טווילרי.
מזרקה, גן חיות ומערה מעטרים אותם, ובתחילת המאה ה-17 נוספו אליהם ביתן והאורנז'רי.
בשנת 1664, ז'אן-בטיסט קולבר הורה על עיצובם מחדש של הגנים בידי אנדרה לה נוטר, שכבר עיטר לפני כן את גני וו-לה-ויקונט.
גני לוקסמבורג הם גנים ציבוריים הנפרשים על פני שטח של 224,500 מ"ר ברובע השישי של פריז, צרפת.
זהו מתחם הגנים הציבוריים השני הגדול ביותר בעיר, ובו נמצא גם ארמון לוקסמבורג, שהוא מקום מושבו של הסנאט.
הגנים עוצבו על ידי הארכיטקט ג'אן-פרנסיס-טאראז צ'אלגרין (Jean-François-Therese Chalgrin) בזמן האימפריה הראשונה.
בגנים נמצא גן משחקים מגודר גדול, אהוב מאוד על ילדי הסביבה והוריהם.
לצידו נמצאים תיאטרון בובות וקרוסלה.
לעיתים מגיעים לגן סוסי פוני עליהם ניתן לרכב.
בנוסף, הופעות מוזיקליות ללא תשלום מוצגות בגלריה מקורה באזור הגן.
הגנים מושכים מבקרים מרחבי העולם וידועים בשלוותם.
בבריכה גדולה שברחבתם המרכזית משיטים ילדים סירות מיניאטוריות.
הגננים העניקו לגנים מספר מבנים מיוחדים:
ארמון לוקסמבורג, בו יושבים הסנאט ובית הפרלמנט.
מוזיאון לוקסמבורג המוקדש לתערוכות זמניות נהדרות ומפורסמות.
כמו כן, מסביב לבריכה ניתן למצוא פסלים של מלכות צרפת לשעבר.
האקול נסיונל סופרייר דה מין דה פרי ותיאטרון האודאון נמצאים בסמוך לגני לוקסמבורג.
גני סאלוסטיוס הם גנים שהוקמו על ידי ההיסטוריון הרומאי סאלוסטיוס.
הגנים המעוצבים נבנו בצפון מערב העיר רומא, באזור שלימים הפך לרובע השישי של רומא בתקופת אוגוסטוס, בין גבעת פיניקיאן לגבעת הקווירינל, ובסמוך ל"ויה סאלאריה" ולימים גם לפורטה סאלאריה.
כיום האזור בו ניצבו הגנים - אזור "סאלוסטיאנו" - משמר את השם המקורי של המקום.
שטח הגנים נרכש על ידי סאלוסטיוס ככל הנראה ממשפחתו של יוליוס קיסר במאה הראשונה לפנה"ס.
סאלוסטיוס, שהתעשר במהלך כהונתו כמושל פרובינקיית "אפריקה", הקים את הגנים לרווחת משפחתו.
הגנים נותרו בבעלות משפחתו של סאלוסטיוס עד תקופת שלטונות של הקיסר טיבריוס אשר רכש את הגנים.
הקיסר נרווה נפטר באחת הווילות שבגן בשנת 98. הגנים נהרסו במהלך ביזת רומא על ידי הגותים בשנת 410.
במהלך המאה ה-17 רכש לודויקו קרדינל לודוויזי, אחיינו של האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר את שטח הגנים, והקים בהם את וילה לודוויזי.
במהלך הקמת הוילה התגלו שרידי הגנים ופסלים רבים שניצבו בהם.
הגנים כללו מקדשים רבים וביתנים רבים, בהם מקדש לאלה ונוס, היפודרום ונימפאום.
כמו כן הוצבו גנים פסלים רבים, אובליסק מצרי שהיה למעשה העתק רומי ולא אובליסק מצרי מקורי.
אובליסק זה ניצב כיום בחזית כנסיית טריניטה דאי מונטי בראש המדרגות הספרדיות.
בין היצירות שהתגלו בגנים ניתן למנות את כד בורגזה, שהתגלה במאה ה-16 ומוצג כיום במוזיאון הלובר, את "הגאלי הגוסס" ואת "הגאלי המתאבד" וכן את כס לודוויזי שהתגלה בשנת 1887 ואת כס בוסטון שהתגלה בשנת 1894.
הקיסר אורליאנוס, שהתגורר במבנים שבגנים, בנה בגנים את אכסדרת מיליאנסיס אשר שימשה אותו לאימונים אישיים ולאימון סוסיו.
אכסדרה זו, שמשמה עולה שאורכה היה 1,000 צעדים, לא נתגלתה, וייתכן שלא התקיימה, ומדובר באכסדרה שהייתה חלק מהדומוס אורוס.
גני לוקולוס היו גנים רומאיים שהיו חלק מווילה פטריקית שנבנתה על גבעת פינקיוס, בחלקה הצפוני של רומא העתיקה.
הגנים הוקמו על ידי לוקיוס ליקיניוס לוקולוס בשנת 60 לפנה"ס לערך.
כיום, מצויים במקום בו עמדו הגנים, גני וילה בורגזה, ששטחם כ-69,000 מ"ר.
בעת מסעותיו הצבאיים ברחבי אנטוליה, מסופוטמיה והאימפריה הפרתית, התרשם לוקולוס מהגנים המצויים באזורים אלה.
לוקולוס עמד בראש הצבא הרומי הראשון שחצה את נהר החידקל ובהגיעו לארמונות הפרסיים נשבה בקסמי הגנים שראה, והחליט לבנות גנים בסגנון זה גם ברומא וכן בעיר הולדתו טוסקולום (בסמוך לפרסצ'אטי של ימינו), ובאחוזתו שבנאפולי.
בשל הגנים הפרסיים לעגו הרומאים ללוקולוס והוא זכה כינוי "כסרכסס בטוגה".
קסיוס דיו מכנה את הגנים בשם "הגנים האסייתיים" (horti Asiatici).
לוקולוס מילא את גניו ביצירות אמנות רבות - בעיקר פסלים מיוון העתיקה או העתקים של פסלים מיוון העתיקה.
בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס, שימשו הגנים את מסלינה, הקיסרית לתנות אהבים עם מאהבים שונים (לאחר שגרמה לבעלי הגנים - ואלריוס להתאבד ולהוריש לה את הגנים).
כאשר קלאודיוס גילה את בגידתה, הוא הורה על הוצאתה להורג בגנים.
הגנים נותרו רכוש קיסרי רומא לאחר מותה של מסלינה.
בשנת 2007 התגלו שרידי פסיפס של מבנים שהיו בגנים, בסמוך למדרגות הספרדיות של ימינו.
גני למיה היו גנים ברומא העתיקה, על פסגת גבעת אסקווילינו, במקום בו נמצאת כיום פיאצה ויטוריו אמנואלה.
הגנים נבנו על ידי הקונסול הליוס למיה (Helius Lamia) במאה הראשונה, ובתקופת שלטונו של הקיסר קליגולה הפכו רכוש המשפחה הקיסרית.
אפרו של קליגולה נטמן בגנים.
שרידי הגנים התגלו בחפירות שנערכו במאה ה-19, ובהם פרסקאות, וריצוף שיש וברונזה.
כמו כן התגלו פסלים רבים שהיו בגנים ובהם ונוס אסקווילינו ופסלו של קומודוס, המוצגים כיום כחלק מאוספי המוזיאון הקפיטוליני.
גני טרוקדרו נמצאים ברובע השישה-עשר של פריז, מול נהר הסן.
שטח הגנים הוא 93,930 מ"ר, והם הוקמו במסגרת התערוכה העולמית של פריז (1937), במקום בו היו לפני כן גני ארמון טרוקדרו הישן, שעוצבו בידי ז'אן-שארל אלפן עבור היריד של שנת 1878.
את גני טרוקדרו מקיף ארמון שאיו.
מזרחה להם נמתח גשר ינה, המחבר אותם למגדל אייפל ולשאן דה מארס.
השם טרוקאדרו מגיע ממבצר טרוקדרו, שהגן על הנמל הספרדי של קדיז, ספרד.
ב-31 באוגוסט 1823, הוא נכבש על ידי כוח המשלחת הצרפתי בפיקודו של הדוכס מאנגולה, בנו של המלך הצרפתי שנשלח להחזיר את המלך פרדיננד השביעי לכס מלכותו הספרדי.
המאפיין המרכזי של הגנים הוא מזרקת ווארשה (Fontaine de Varsovie), שהיא בריכה ארוכה, או מראה מים, עם שתים עשרה מזרקות היוצרות עמודי מים בגובה של 12 מטרים; עשרים וארבע מזרקות קטנות יותר בגובה של ארבעה מטרים; ועשר קשתות מים.
בקצה אחד, הפונה לסיין, ישנן עשרים תותחי מים עוצמתיים, המסוגלים להטיל סילון מים לגובה של חמישים מטרים.
מעל הבריכה הארוכה נמצאות שתי בריכות קטנות יותר, המקושרות לבריכה התחתונה באמצעות מפלים המלווים ב-32 התזות מים בגובה ארבעה מטרים.
מזרקות אלה הן מזרקות התערוכה היחידות שעדיין קיימות היום ומתפקדות כמו בעבר.
בשנת 2011, מערכות המים של המזרקה שופצו לחלוטין ומערכת שאיבה מודרנית הותקנה.
גני טרוקדרו כוללים גם מספר פסלים מעניינים במיוחד, וביניהם 'L'homme של פייר טרוורס, ו-La Femme של Daniel-Joseph Bacqué.
אלה פסלים מרשימים, ומהזווית הנכונה אפשר לצלם אותם כשברקע מגדל אייפל.
בנוסף, תוכלו ליהנות מפסלי ברונזה יפים בגנים – "Bull and Deer" של Paul Jouve, ו-"Horses and Dog" של Georges Guyot, וגם פסל ברונזה בגובה 6 מטר המציג את האל אפולו.
אולימפיאדת 2024 נערכה בפריז ב-23 ביולי עד 8 באוגוסט 2024, וגני טרוקדרו מהווים חלק משמעותי ומרכזי מאירוע הפתיחה ואירועי הספורט.
גני קרלטון הם אתר מורשת עולמית השוכן בקצה הצפון-מזרחי של רובע העסקים המרכזי בפרבר קרלטון, מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה.
חשיבותם הבוטנית של הגנים נובעת מאוספי העצים הגדלים בהם, שחלקם נחשבים לנדירים ביותר או בעלי צורה חריגה.
בנימוקי ההכרזה של אונסק"ו נאמר כי בניין התערוכה המלכותי והגנים הם "בעלי חשיבות היסטורית, אדריכלית, חברתית ומדעית (בוטנית) למדינת ויקטוריה".
האזור שבו שוכנים גני קרלטון נרכש על ידי עיריית מלבורן בערך ב-1856, והאחריות לעיצוב הגנים הוטלה על אדוארד לה טרוב בייטמן.
בתקופה זו נבנו מספר שבילים ומאפיינים בולטים אחרים של הגנים, אך מגבלות שהוטלו על תקציב התחזוקה מנעו את התפתחותו.
האחריות על הגנים הועברה לממשלת ויקטוריה הקולוניאלית בשנות ה-70 של המאה ה-19, ולאחר מכן בוצעו בגנים מספר שינויים תחת פיקוחו של קלמנט הודג'קינסון.
מומחה הגינון ויליאם סנגסטר נשכר כדי לעצב מחדש את הגנים.
ב-1880 הושלמה בנייתו של בניין התערוכה המלכותית לרגל התערוכה העולמית שהייתה עתידה להיערך באותה שנה במלבורן.
לאחר שהתערוכה הסתיימה, ב-30 באפריל 1881, הוחלט להרוס חלק מהאגפים הזמניים שנבנו בחלק הצפוני של הגנים.
ב-1888 נערכה בגנים חגיגת יובל המאה לתחילת ההתיישבות האירופאית באוסטרליה.
חלקים אחדים מהגנים שימשו כמחנה לקליטת מהגרים בין 1948 ל-1961. ביולי 2004, לאחר מספר שנים של שכנוע מצד מועצת העיר מלבורן, הכריז ארגון אונסק"ו על בניין התערוכה המלכותי ועל גני קרלטון כאתר מורשת עולמית.
בניין התערוכה המלכותי משמש לתצוגות, כולל תצוגת הפרחים והגן הבינלאומית של מלבורן הנערכת בכל שנה.
מרכז התערוכות והכנסים של מלבורן, שנפתח ב-1996 בסאות'בנק, משמש כאתר מודרני יותר לאירועים השונים, ומשמש גם כמרכז בחינות עבור מספר מוסדות השכלה השוכנים במלבורן.
הגנים משתרעים על פני שטח של 260 דונם, ובהם נמצאים בניין התערוכה המלכותי, מוזיאון מלבורן, בית קולנוע, מגרשי טניס וגן משחקים לילדים.
הם משתרעים בשיפוע מבניין התערוכה המלכותי לכיוון דרום-מערב וצפון-מזרח.
הגנים מקיפים את בניין התערוכה מכל ארבעת צדדיו, והחלקים העיקריים נמצאים צפונית ודרומית לבניין.
הגנים הדרומיים תוכננו על ידי ג'וזף ריד כגני שעשושים, ואילו הגן הצפוני שימש כמקום לביתנים זמניים גדולים בזמן התערוכות השונות שנערכו במקום.
הגנים היו חלק מהתערוכה העולמית שנערכה ב-1888, אך למרות זאת הם שמרו על העיצוב המקורי משנות ה-80 של המאה ה-19. אף כי חלק מהעיצוב המקורי נעלם עם השנים, קיימים מספר עצים שננטעו עם הקמת הגנים.
הגנים הדרומיים נבנו בצורה סימטרית מסביב לשביל ישר המסתיים בכניסה הדרומית, ושתילת הצמחים השונים נעשתה בהתאם לחשיבותם הבוטנית.
הצמחים שודרו בשדרות עצים, וערוגות הפרחים הגדולות שימשו לתצוגות בעונת הקיץ.
בגנים נחפרו שני אגמים מלאכותיים עם איים, שיחים ומזרקות, שביניהם חיברו שבילים.