tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מטרתו העיקרית של הארגון, היא לשמש בית מחסה לבעלי חיים, במיוחד חיות בר שנפגעו בידי בני אדם.
שם הארגון לקוח משלוש שפות ילידיות שונות, אשר מדוברות באזורים שונים בבוליביה: קצ'ואה, איימרה וגוארני.
משמעות המילים Inti Wara Yassi, בשפות אלו היא: שמש, ירח וכוכב.
הארגון נוסד בשנת 1992 על ידי חוּאֵן קרְלוֹס אנטֵזַנַה, ומטרתו בתחילה הייתה ללמד ילדים עניים ויתומים לתמוך במשפחותיהם ולהסתדר בעתיד בכוחות עצמם.
אחת מדרכי החינוך שבהן בחר כדי להשיג את מטרתו, הייתה לנסוע עם הילדים ברחבי בוליביה.
באופן זה, נחשפו הילדים להרס הרב שגורם האדם לטבע בהם בירוא יערות והתעללות בבעלי חיים.
בעקבות כך, הוקם "פארק מאצ'יה" - בית המחסה הראשון לבעלי חיים בעיירה ויה טונארי, הסמוכה לעיר קוצ'במבה.
בפארק שוהה צוות מקומיים ומתנדבים מגיעים לפרקי זמן שונים, בה הם דואגים לפעילותו השוטפת של הפארק וטיפול בצרכי החיות, האכלה, ניקיון, שיפוץ כלובים ובנייתם, סלילת מסלולי הליכה חדשים ביער ושיפור אלו הקיימים.
תקופת ההתנדבות המינימלית היא שבועיים.
ישנן חיות מסוגים שונים, כגון; חתולי-בר (יגואר, פומה ואוצלוט), קופים (קוף עכביש, קוף קפוצ'ין), חיות קטנות (נמייה, חוטמן וסמור) ועשרות מיני ציפורים וזוחלים.
בשנת 2001 הוקם במזרח בוליביה בסמוך לעיר סנטה קרוס דה לה סיירה, מקלט נוסף לחיות בר, פארק אמבו-ארי אשר כולל כ-8,000 דונם של יערות גשם המשמשים מקלט לכ-30 חתולי בר וחיות נוספות.
בשנת 2009 רכש הארגון שני שטחי אדמה נוספים עליהן הוקמו שני פארקים נוספים.
הראשון, פארק יאקוזי (אדמת החלומות) ממוקם בצפון בוליביה, סמוך לעיירה רורנבאקה ומשתרע על כ-3,000 דונם יערות גשם.
השני הוא בית מחסה סמוך לעיירה קופה קבאנה, המיועד לבעלי חיים מסוג האלטיפלאנו (בעלי חיים המצויים ברכס הרי האנדים כדוגמת אלפקות ולאמות).
הכסף לרכישת האדמות נתרם על ידי חברה בריטית בשם Quest Over Seas, וכספי מתנדבים הן מהפארקים השונים והן מרחבי העולם.
לקהילת "אינטי וארה יאסי" מספר שלוחות ברחבי העולם, ביניהן: צפון אמריקה, אנגליה, שווייץ וישראל.
כל השלוחות נוסדו ומנוהלות בידי אנשים שהתנדבו בפארק וכעת ממשיכים את פעילותם בסניפי הארגון על מנת לקדמו ולהבטיח את המשך פעילותו השוטפת בפארקים השונים.
אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים מתבססת על הרעיון שאם נפעיל פונקציה על התחום, ההשפעה שלה על נפח כל תיבה בחלוקה קרובה להשפעת הקירוב הליניארי לפונקציה.
קירוב זה הוא הנגזרת של הפונקציה, ולכן נכפול את האינטגרל המתקבל לאחר הפעלת הפונקציה בערך המוחלט של היעקוביאן, שמייצג את השינוי בנפח תיבה לאחר הטרנספורמציה.
תהיינה קבוצה פתוחה, ו- פונקציה חח"ע ודיפרנציאבילית ברציפות על S כך שהיעקוביאן הפיכה לכל , אזי לכל קבוצה קומפקטית בעלת נפח ופונקציה רציפה
אינטגרציה סנסורית הוא תהליך נוירולוגי ועצבי המארגן את התחושות המגיעות דרך החושים מהגוף ומהסביבה אל המוח, ובכך מאפשר לאדם להתנהל באופן יעיל בסביבתו.
תאוריית "האינטגרציה הסנסורית" פותחה על ידי J.
AYRES, מרפאה בעיסוק, על מנת להסביר טוב יותר את היחס שבין תפקוד עצבי לבין התנהגות.
AYRES הייתה לפתח תאוריה שתתאר ותנבא את היחסים הספציפיים שבין תפקוד נוירולוגי, התנהגות סנסומוטורית ולמידה אקדמאית ראשונית.
AYERS הגדירה מספר תתי סוגים של דיס פונקציות ספציפיות אצל ילדים עם בעיות סנסומוטוריות או בעיות למידה, ופיתחה גישה טיפולית שלמה עבור ילדים אלה.
לפי התאוריה, אינטגרציה חושית הוא תהליך עצבי המארגן את התחושות מהגוף ומהסביבה, ומאפשר שימוש יעיל של הגוף בתוך הסביבה.
המוח מפרש ומגדיר את הגירויים השונים בתהליך של עיבוד אינפורמציה.
בתהליך זה המוח צריך לבחור, לחזק, לדכא, להשוות ולקשר את האינפורמציה הסנסורית באופן אינטגרטיבי.
למידה תלויה ביכולת להשתמש באינפורמציה סנסורית.
ליקוי בעיבוד ואינטגרציה יביא לליקוי בתכנון והפקת התנהגות.
דרכי התערבות וטיפול מתאימות ישפרו את יכולת המוח לבצע אינטגרציה סנסורית ובכך יביאו לשיפור הלמידה המוטורית והקונספטואלית.
זיהוי תתי הקבוצות של ליקויים באינטגרציה סנסורית
אינטי ריימי (בקצ'ואה: ; בתרגום חופשי: פסטיבל השמש) הוא פסטיבל המתקיים מדי שנה ב-24 ביוני במבצר סקסייוומאן שבעיר קוסקו.
פסטיבל זה הוא החשוב מבין פסטיבלי האנדים והוא השני בגודלו באמריקה הדרומית (הראשון הוא הקרנבל הברזילאי בריו דה ז'ניירו).
הפסטיבל, ששורשיו בתקופת האינקה, מביא מאות אלפי מבקרים לעיר.
הוא נחוג לכבוד היום הקצר ביותר בשנה המסמן את היום הראשון של ראש השנה בלוח השנה של האינקה.
היום הקצר ביותר חל אמנם ב-21 ביוני, אך לפי מסורת האינקה, השמש נשארת באותו מקום עד ה-24, ובסופו של דבר היא עולה.
החגיגות מבוססות על טקסים דתיים מימי אימפריית האינקה בהם חולקים כבוד לאל השמש "אינטי" אשר מאמינים כי העניק חיים לראשוני שבט האינקה.
בתקופת האימפריה הפסטיבל נמשך תשעה ימים ונהרו אליו אנשים מרחבי האימפריה שהשתרעה על פני פרו, אקוודור, בוליביה וחלקים מצ'ילה ומארגנטינה של ימינו.
הטקס החל שלושה ימים לפני תחילת החגיגות, והמשתתפים בו עברו תקופת טיהור בה אכלו רק סוג מסוים של תירס לבן.
משתתפי הטקס היו מנהיגי האינקה, האצולה ואנשי הצבא.
ביום המרכזי היה על המנהיגים לעלות על במה לפני עולי הרגל ולשתות צ'יצ'ה, משקה המבוסס על תירס, לכבודו של אינטי.
גברים ונשים צבעו את פניהם בצהוב ולבשו ראשי איילים שקרניהם שימשו כלי נגינה.
למות שחורות נחתכו בעזרת סכין טקסית, ואיבריהן שמשו כלי לחיזוי העתיד.
בסוף החגיגה מנהיג האינקה שב לארמונו בעוד הנשים השליכו עליו פרחים אדומים ונוצות בשלל צבעים.
הפעם האחרונה בה נחגג הפסטיבל תחת אימפריית האינקה הייתה בשנת 1535 שלאחריה דוכא בעקבות הכיבוש הספרדי והכנסייה הקתולית בטענה כי הוא טקס פגאני ואינו עולה בקנה אחד עם הדת הקתולית.
הגרסה המודרנית של הפסטיבל, המתארת אירועים בהיסטוריה ובמיתולוגיה של האינקה, נחגגה לראשונה בשנת 1928. האירוע כולל ריקודים ותחרויות שונות, וכן הקרבה סמלית של למה.
האירוע מתחיל בהכרזתו של הקיסר במקדש השמש ומשם יוצאת תהלוכה לכיוון הכיכר בה נערך הטקס שבסיומו התהלוכה ממשיכה אל אתר העתיקות סקסאיוומאן.
משתתפי התהלוכה לבושים בגלימות אדומות ונושאים דגלים בצבעי הקשת המסמלים את האימפריה, ולאחר מכן מתחילות החגיגות.
בשנת 1944 נערך שחזור היסטורי של הטקס הדתי על בסיס כתביו של אינקה גרסילאסו דה לה וגה ומאז הוא נחגג במתכונתו הנוכחית.
הטקס נחשב גם כסמל להתנגדות הילידים למאות שנים של קולוניזציה ודיכוי תחת שלטון האימפריה הספרדית.
בהנדסת תוכנה, Continuous integration (ראשי תיבות: CI; בעברית: אינטגרציה רציפה) היא שיטת עבודה שבמסגרתה כל סביבות הפיתוח עוברות מיזוג עם מוקד מרכזי משותף כמה פעמים ביום במסגרת של ניהול גרסאות.
שיטת עבודה זו התגבשה לראשונה כחלק ממתודולוגית Extreme Programming.
המטרה הראשית של CI היא למנוע תקלות אינטגרציה, המכונות לעיתים "integration hell" ("גיהנום האינטגרציה"; על משקל תקלת תוכנה ידועה אחרת בשם DLL hell).
בשיטה המסורתית מפתחים שונים עובדים על תכונות שונות של המוצר ולקראת הוצאת גרסה חדשה ממזגים את כל השינויים.
רק אז אפשר לבדוק איך כל השינויים השונים משפיעים האחד על השני.
בשיטת המיזוג הרציף, ענף הפיתוח הראשי מייצג תמיד מוצר עובד (שעובר את כל הבדיקות).
במקור CI יועדה לשימוש בשילוב עם בדיקות יחידה אוטומטיות אשר נכתבות כחלק מפיתוח מונחה-בדיקות.
תחילה הרעיון היה להריץ בדיקות יחידה כדי לוודא שכולן עברו בהצלחה לפני הגשת הקוד החדש למוקד המרכזי (ביצוע commit ל-repository).
פיתוחים מאוחרים יותר של השיטה הכניסו שימוש בשרתי בנייה (build servers) אשר מריצים אוטומטית בדיקות יחידה מעת לעת או אפילו לאחר כל commit, ומדווחים על תוצאות הבדיקות למפתחים.
השימוש בשרתי בנייה (אשר לא בהכרח מריצים בדיקות יחידה) היה בשימוש גם על ידי צוותי פיתוח שאינם עובדים בשיטת ה-extreme programming.
כעת הרבה ארגונים אימצו את שיטת ה-CI מבלי לאמץ את כל יתר השיטות של XP.
בנוסף לבדיקות יחידה אוטומטיות, ארגונים אשר עובדים בשיטת ה-CI בדרך כלל משתמשים בשרת הבנייה על מנת ליישם תהליכים רציפים של בקרת איכות כללית – יחידות עבודה קטנות המיושמות לעיתים קרובות.
בנוסף להרצת בדיקות יחידה ובדיקות אינטגרציה, תהליכים כאלה מריצים בדיקות סטטיות ודינמיות נוספות, מודדים את הביצועים, מפיקים דוקומנטציה מקוד המקור ומסייעים בביצוע בדיקות תוכנה ידניות.
המטרה ביישום בקרת איכות רציפה כזאת היא שיפור איכות התוכנה וקיצור זמני האספקה שלה ללקוח (delivery), וזאת באמצעות החלפת השיטה המסורתית של יישום בקרת האיכות לאחר סיום הפיתוח.
זה דומה מאוד לרעיון המקורי של ביצוע אינטגרציות תכופות על מנת להקל על תהליך האינטגרציה, אבל הפעם בהקשר של הבטחת איכות.
במסגרת אותה מתודולוגיית פיתוח תוכנה נכללת גם שיטת ה-continuous delivery (אספקה רציפה), אשר מרחיבה את שיטת ה-CI בכך שהיא מוודאת שהתוכנה כפי שהיא נמצאת ב-repository, תמיד נמצאת במצב שניתן לפרוס אותה אצל משתמשים, ובכך הופכת את תהליך פריסת התוכנה למהיר ביותר.
כאשר מתכנת X ניגש להכניס שינויים בקוד, הוא מושך עותק של קוד המקור העדכני מה-repository אל תחנת העבודה שלו.
ככל שעובר הזמן ומפתחים אחרים מגישים את השינויים שהם ביצעו בקוד אל ה-repository, הקוד שנמצא אצל מתכנת X מפסיק בהדרגה לשקף את הקוד שנמצא ב-repository.
לא רק שהקוד שנמצא ב-repository עשוי להשתנות, אלא גם יכולים להתווסף קוד, ספריות ומשאבים אחרים חדשים אשר יוצרים תלויות (dependencies) וקונפליקטים אפשריים.
כאשר מתכנת בא להגיש את הקוד שלו ל-repository הוא חייב קודם לעדכן את הקוד שנמצא אצלו כך שישקף את השינויים שבוצעו ב-repository מאז שהוא משך לעצמו עותק של הקוד לאחרונה.
ככל שה-repository מכיל שינויים רבים יותר, כך תגדל כמות העבודה שהמתכנת יצטרך לעשות לפני שיוכל להגיש את השינויים שהוא עצמו ביצע.
בסופו של דבר ה-repository יכול להפוך לכל כך שונה מהעותק שנמצא אצל המפתח, עד שייווצר המצב שלעיתים מכונה "merge hell" או "integration hell" ("גיהנום המיזוג" או "גיהנום האינטגרציה"), בו הזמן הנדרש לצורך ביצוע אינטגרציה עולה על הזמן שלקח לעשות את השינויים המקוריים.
במקרה הגרוע ביותר, יכול להיות שהמפתח יאלץ לזרוק את השינויים שהוא ביצע ולעשות את כל העבודה מחדש.
עבודה בשיטת ה-continuous integration דואגת לבצע אינטגרציות מוקדמות ותכופות על מנת להימנע ממלכודות ה-integration hell.
מטרת השיטה להפחית את כמות העבודה שיש לבצע מחדש (שכתוב הקוד על מנת להתאים אותו לשינויים שמפתחים אחרים עשו), ובכך להקטין את העלויות והזמן שנדרש לפיתוח.
שיטת עבודה משלימה ל-CI דורשת מכל מתכנת לבצע בנייה מלאה של הפרויקט, להריץ בדיקות יחידה (ושהן יעברו), לפני שהוא מגיש את העבודה שלו ל-repository.
בדיקות אינטגרציה בדרך כלל מורצות אוטומטית על שרת ה-CI כאשר הוא מזהה שבוצע commit חדש.
על המפתחים להתחיל את יום העבודה שלהם בעדכון הפרויקט שעל המחשב שלהם מה-repository, בצורה כזאת הם יישארו מעודכנים.
אינטואיציה נשית הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב.
הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב.
קלינטון מדריאן, הרובופסיכולוג הראשי בחברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים, לאחר פרישתה לגמלאות של סוזן קלווין, יוזם את יצירתו של רובוט "נשי", שיהיה בעל אינטואיציה "נשית" שתאפשר לו להגיע למסקנות חכמות, ולחשב את מיקומם של כוכבי לכת הראויים למגורי אדם.
מדריאן והרובוטית, ג'יין 5, טסים לפלגסטף, המרכז העולמי לחקר הכוכבים.
בטיסה חזור מתקשר מדריאן להודיע כי ג'יין מצאה את התשובה, אך באותו הרגע מכה מטאוריט במטוס, ומדריאן וג'יין נספים.
החברה מזעיקה את סוזן קלווין לסייע להם במציאת העד לתשובתה של ג'יין.
קלווין מגלה את התשובה, אך במקום לגלות למנהלים כיצד עשתה זאת, היא אומרת שהייתה זו "אינטואיציה נשית".
לעיתים אנטורקה, Anturkė; ביידיש ובספרות העברית: אינטוריק) הוא כפר קטן במחוז משנה מולייטי שבמחוז אוטנה במזרח ליטא.
כקילומטר מזרחית לעיירה, מעבר לאגם, הייתה לפני מלחמת העולם השנייה עיירה בשם רייטרודה.
שתי העיירות התנהלו כיחידה אחת עם בית ספר וכנסייה משותפים.
לפני מלחמת העולם הראשונה חיו באינטוריק עשרות בודדות של משפחות יהודיות ובסך הכל כ-250 נפשות.
בעיירה היה בית מדרש אחד ופעלה בה ישיבה קטנה.
ב-1919 כילתה שרפה את רוב בתי היהודים בעיירה, השרפה בצירוף העובדה שהעיירה נותקה מווילנה עם יצירת ליטא המרכזית ב-1920 הביאו להגירת יהודי העיירה לארצות הברית ולדרום אפריקה ולדלדול האוכלוסייה היהודית.
בתקופה זו לא היו בעיירה בית ספר וחדר והילדים למדו במולייטי (מאליאט) הסמוכה, או בווילקומיר וקובנה.
עד מלחמת העולם השנייה הצטמצם היישוב היהודי במקום לכדי 26 משפחות.
רב העיירה עד 1925 היה הרב שלמה זלמן טוביה מרקוביץ בנו של ר' משה מרקוביץ מחבר "שם הגדולים השלישי", אך לאחר שעבר לכהן כרבה של אנטלייפט לא מונה רב חדש ובני הקהילה הפנו את שאלותיהם לרב יצחק אריה ביליצקי, רבה של מאליאט.
בעיירה הסמוכה רייטרודה (ביידיש: רייטעראדע) חיו 20 משפחות יהודיות.
יהודי שתי העיירות נרצחו כנראה באוגוסט 1941 באוטנה.
אינטימי היא תוכנית ראיונות ישראלית בהגשת רפי רשף, שמשודרת החל מ-31 באוקטובר 2015. בעבר שודרה בערוץ עשר, והחל מ-21 במרץ 2019 משודרת בקשת 12.
בכל תוכנית עורך רשף ראיון אישי עם אישיות מפורסמת.
בתחילת התוכנית מספר רשף מספר פרטים על האישיות המתראיינת מולו בליווי תמונות מחיי המרואיין המופיעות ברקע.
בתוכנית מתמקד המראיין בחלקים מחייו של המרואיין החל מילדותו, משפחתו ועד ימינו אנו.
בעבר המוזיקה שליוותה את התוכנית היא נעימת השיר "יומן מסע" של אביב גפן.
בסוף התוכנית נוהג רשף לשאול את המרואיין "מה היית רוצה שיהיה כתוב על המצבה שלך?".
אינטימיות (מהמילה הלטינית intimus שפירושה innermost inmost – בעברית: הכי פנימי) היא קרבה רגשית עמוקה בין בני אדם הנוצרת הן על ידי מגע פיזי והן על ידי דיאלוג מילולי.
היא כרוכה באמון וחשיפה בפני אדם אחר.
אינטימיות מתפתחת ראשית כל על ידי חשיפה עצמית, ככל שהחשיפה העצמית גדלה כך גדלה גם התחושה של השיתוף הרגשי העמוק והקרבה האינטימית, בנוסף חשיפה עצמית מביאה לכך שבן הזוג יחשף אף הוא במה שנקרא "אפקט החשיפה ההדדית" וכך הקשר והחשיפה ההדדית מתקדמים בצורה ספירלית.
למעשה, מהות האינטימיות היא יחסים של חשיפה הדדית, "הדיבור עצמו הוא חוויית הקשר והאינטימיות, שיתוף האחר במה שמתרחש בתוכנו וחיבור שלו לאינטימיות שלנו עם עצמנו".
הארי רייס ובריאן פטריק כותבים במאמרם, "היקשרות ואינטימיות, תהליכים משותפים"
, שאינטימיות "מבוססת על היכרות מעמיקה המושגת על ידי חשיפה וגילוי עצמי של מחשבות, רגשות, והסיפור האישי.
היא סוג מיוחד של קרבה הכוללת גם מעורבות והשפעה הדדית על המחשבות והרגשות וההתנהגות.
הרגש הוא מרכיב חיוני באינטימיות, והשותפים מחליפים תפקידים ביניהם באופן דינמי וספונטני והם בעלי יכולת לשים עצמם בנפשו של הזולת".
חוזה אורטגה אי גאסט מוסיף את הסקרנות כמפתחת אינטימיות וכותב: "הסקרנות נמצאת רק בנפשות חדירות שאינן מוגבלות, בעלות מבנה מעודן ומורכב, אינטואיציה מיוחדת ביותר המתירה לנו לזכות באהבה אינטימית מידית של הזולת, תפיסת טיב נפשותיהם של אחרים בד בבד עם המשמעות שמביעים גופיהם".
"יקשה למצוא אינטואיציה זו אצל אנשים שאין בהם חריפות שכלית מסוימת, אך אין תלות ביניהן".
על פי תאוריית ההיקשרות של ג'ון בולבי יש צורך ביולוגי הישרדותי ביצירת קשרים רגשיים והענקת חוויית ביטחון לילד דרך הטיפול של הוריו.
ילדים זקוקים למבוגר אחראי ומשמעותי שיספק להם את הצרכים הבסיסיים ויענה למצוקותיו.
בולבי טבע את המונח "בסיס בטוח", כמנגנון הישרדותי, חיוני וטבעי, שכאשר אינו פועל מופיעות תקלות והפרעות.
הבסיס הבטוח, שנרכש בילדות, מאפשר להישען עליו גם ביחסים בוגרים עם אחרים, והוא תנאי ליכולת להתפתח ולהיות עצמאיים בבגרות ובזוגיות.
בולבי, המבסס את התאוריה כולה על אהבה, השפעה והגנת הילד, בעוד שייתכן שהיחס בין ילד להורה נובע לפחות בחלקו מההשפעה של הילד על תהליך ההיקשרות לא פחות מהוריו ושזוהי יצירה משותפת יותר ממה שנראה לעין.
הילד ואופיו מתנים איזה הורה יהיה לו, והאינטימיות שעשויה להיווצר ביניהם אינה תלויה רק בהורה אלא ביכולת של הילד להיקשרות.
בולבי מתאר שלושה דפוסי היקשרות: היקשרות בטוחה, היקשרות אמביוולנטית המתבטאת בחרדת נטישה, והיקשרות נמנעת.
אצל בולבי ישנה הנחה מובלעת, שאינה נידונה בפירוש, שרק ילד עם בסיס בטוח יוצר אינטימיות, כלומר, ללא הבסיס הבטוח לא תיתכן אינטימיות.
דפוסי היקשרות אלו פותחו והוכחו מחקרית על ידי מבחן "המצב הזר" שערכה מרי איינסוורת.
מבחן זה הראה והדגים את שלושת דפוסי ההיקשרות, הבאים לידי ביטוי במצב שבו האם עוזבת את הילד עם אדם זר, ולאחר מכן חוזרת לחדר.
בדפוס ההיקשרות הבטוחה, הילד רוצה בקרבת אימו, חרד בטווח הנורמה כשהיא עוזבת ונרגע מהר בחזרתה.
בדפוס ההיקשרות האמביוולנטית, הילד מתקשה להיפרד מאימו, חרד ברמה גבוהה כשהיא עוזבת ומתקשה להירגע בחזרתה.
בדפוס זה, כאשר האמא חוזרת, הילד לעיתים אף דוחה אותה בכעס.
בדפוס ההיקשרות הנמנעת, הילד לא מראה כל צורך בקשר עם האם, לא חרד כל כך כשהיא עוזבת ואדיש כלפיה כאשר היא חוזרת.
גם בעלי דפוס ההיקשרות הנמנעת מתחלקים לשני דפוסים: היקשרות נמנעת חרדה, שבה הילד נמנע מהיקשרות מחשש לאבד אותה, ודפוס היקשרות נמנעת מוותרת, שבה הילד כבר לא רוצה בהיקשרות ואינו מייחס לקשר משמעות.
קשיים באינטימיות בולטים במיוחד אצל בעלי דפוס ההיקשרות הנמנע, הנמנע-חרד חפץ באינטימיות אך למרות זאת הוא נמנע ממנה, מפני החשש מפרידה ונטישה.
לעומת זאת הנמנע-מוותר אינו חפץ באינטימיות.
בעלי דפוס כזה ספקנים בכל הקשור לאהבה והקשר הרומנטי נתפס בעיניהם כאפיזודה חולפת, לכן, הם נמנעים מאוד בקשריהם הרומנטיים, לא ישקיעו רגש רב במערכת היחסים ולא יחוו צער גדול כאשר הקשר יגיע אל קיצו.
כאשר יש פגיעה בהיקשרות הבטוחה של הילד, הוא יתקשה ליצור בבגרותו קשרים אינטימיים.
פגיעות היא חלק מהאינטימיות, משום שהיא קשורה בחשש שאיננו אהובים דיינו, ומנגד אינטימיות יוצרת אצלנו תחושה של אהובים.
כך שההערכה העצמית שלנו ותחושת החוסן מפגיעות למעשה משתקפות אלינו דרך הקרוב האינטימי.
אך מצד שני, האינטימיות מאופיינת בחשיפה עצמית כך שככל שהקשר קרוב יותר כן הסיכון להיפגע רב יותר.
המרחב של האינטימיות נקבע בגבולות של עד כמה אנו פוגעים או נפגעים מהאחר.
ככל שאנו מונעים על ידי פחד מפגיעה, כן אנו נמנעים מאינטימיות.
נוצר קונפליקט בין הפגיעות לאינטימיות אף שהן קשורות זו בזו.
זהו קונפליקט מוכר בין התקרבות והימנעות (approach-avoidance).
אף על פי שפגיעות רגילה היא חלק מהאינטימיות, פגיעות-יתר פוגעת ביכולת לקיים ולפתח יחסים אינטימיים.
ביחסים אינטימיים אנשים יפתחו מודעות לסיבות הפגיעה, ייקחו אחריות על רגשותיהם ולכן יוכלו להתמודד עם הפגיעות טוב יותר.
לעומתם, אנשים בעלי פגיעות-יתר מאוימים יותר מהסביבה, מונעים מפחד מפגיעה, ואינם לוקחים אחריות על רגשותיהם, מה שמונע מהם ליצור קשר יציב ולפתח הדדיות ואינטימיות.
פחד מפגיעה יכול לגרום לבריחה מאינטימיות, כמו אצל החרד-הנמנע, לפי החלוקה של ג'ון בולבי.
אדם זה נמנע מכל דיבור רגשי ומקבל את היחסים כמות-שהם, בלא יכולת לשפרם באופן מכוון.
עוד דרך לברוח מהפגיעות של האינטימיות מתאפשרת בתוך קולקטיב, ובעזרתו נמנעים מקשרים אישיים ופרטיים.
הסוציולוג איתן מכטר טוען כי האנונימיות במרחב העירוני מאפשרת בריחה מאינטימיות.
במרחב הציבורי יש לכאורה כל הזמן הזדמנויות פתוחות, וזה כשלעצמו די מאיים כי כל רגע אפשר לפגוש את מי שיהיה אהבת חייך ולהסתכן במחויבות ארוכת טווח.
בשל הניכור והאנונימיות מתגבר הרצון והצורך למצוא קשר חם ואינטימי, אך באותה עת מתגבר הפחד מפגיעה רגשית שמלווה היכרות חדשה.
החיפוש, הכמיהה והפחד גורמים להתגוננות יתר ולפיכך למחסום בפני המציאה והאפשרות לכונן יחסים אינטימיים.
אחד המודלים לתיאור האהבה, שפותח בידי רוברט סטרנברג, נקרא "המודל המשולש של האהבה".
המודל מניח שלאהבה יש שלושה מרכיבים: מרכיב רגשי שהוא אינטימיות, מרכיב הנעתי שהוא התשוקה ומרכיב הכרתי שהוא המחויבות.
אלו מצטרפים לאהבה, אך כל אחד לחוד וכולם יחד יכולים להוות סוג שונה של אהבה.
לפי המודל, צירוף של מרכיבים שונים של האהבה יכול ליצור סוגי יחסים שונים, כך לדוגמה שילוב של תשוקה, מחויבות ואינטימיות, יוצר יחסי זוגיות, ואילו צירוף של מחויבות ואינטימיות, יוצר אהבת רעים – יחסי חברות.
חוזה אורטגה אי גאסט כותב בהרחבה על הקשרים בין אינטימיות לאהבה, בספרו "מסות על אהבה": "אהבתו של אדם הרי היא מה שהינו, ועל כן נוכל למצוא באהבה את הגילוי המכריע ביותר של מהות האדם המסוים...
כאשר הזולת, המושא, נעתר למאוהב, מגיע תור של 'איחוד' שמכוח חלחול הדדי, מצב שבו מעביר כל אחד את שורשי הווייתו אל השני וחי – הוגה, משתוקק, פועל – לא מתוך עצמו אלא כביכול מתוך האחר.
ושוב האהוב איננו עוד מושא חיצוני להגות בו, שהרי הוא בתוך הנושא, כרוך בו ומאוחד עמו...
האהבה מאחדת את בני הזוג באיחוד כה הדוק ומקיף עד שלא נותר מרחק דרוש לתפיסת התמורה שמחולל כל אחד בבן זוגו...
יש דחף מוזר למוסס את האישיות שלנו בזו של האחר ולשאוף אל תוכנו את אישיותו של האהוב.
זו תשוקה רבת מסתורין; לפיה עונג האהבה כרוך כולו בהרגשת היותנו חדירים מבחינה נפשית להשתכנות הזולת בתוכנו".
אינטייק הוא שלב המפגשים הראשוניים בטיפול כלשהו.
כאשר נותן השירות (המטפל), נפגש יחד עם מבקש השירות (המטופל), נחשף בפני המטפל מידע כגון הסיבות שהביאו את הפציינט לטיפול ופרטים על חייו האישיים.
בסיום האינטייק המטפל מציג את התרשמותו והמלצותיו הטיפוליות להמשך התהליך הטיפולי.
המיקום בו יתבצע הטיפול – מוסד פסיכיאטרי (עלול להיות טיפול בכפייה) או קליניקה פרטית (ככל הנראה מרצון).
זהות המטופל – האם הוא קטין או מבוגר.
כתיבה אובייקטיבית – מלבד שלב ההתרשמות, על המטפל לרשום בצורה אובייקטיבית ולא באופן אישי ("הפונה מציין כי...", "לדבריו של הפונה...").
במהלך המפגשים, המטפל שואל את המטופל שאלות וכותב רשמים באופן הבא:
פרטים מזהים – מתייחס לשם המלא, תאריך הלידה, מגדר, ארץ לידה, מצב משפחתי, מיקום משפחתי במשפחה (ילד יחיד, בן בכור וכדומה), מקום מגורים (עיר, מושב או קיבוץ ובנוסף – האם יש למטופל דירה, בית פרטי וכדומה), תעסוקה ולעיתים רקע עדתי ודתי.
גורם מפנה לטיפול – המטופל נשאל אם הוא הגיע ברצון או בכפייה.
אם בכפייה, מה הביא את הגורם המפנה להפנות את המטופל לטיפול?
סיבת ההפניה – הסיבה בגללה המטופל הגיע לטיפול ברגע הנוכחי (על המטפל לחתור להבנת הסיבה הגלויה והסמויה).
כמו כן, המטפל שואל כיצד הבעיה באה לידי ביטוי בחיי המטופל.
רקע ותולדות הבעיה – מתייחס לטריגר שהביא לעליית המצב בגינו המטופל בא.
עלול להיות על רקע מחלה פיזית או נפשית מסוימת.
התפתחות ותולדות הפונה (סקירת חיים) – הסעיף המעמיק ביותר.
מערכת משפחתית ומערכת תמיכה – מידת הקשר עם המשפחה וחוג החברים של המטופל.
היסטוריה רפואית ונפשית – כל הקשור בניתוחים, תרופות, טיפולים שונים.
אם היו, כמה זמן נמשכו?
מדוע הופסקו ועל ידי מי?
סיכום – הבאת כל הפרטים שנכתבו עד כה לסיכום קונקרטי של כמה שורות.
בנוסף, כתיבת סיכום דינאמי (פרשנות אישית על פי אירועי חייו של המטופל).
לפי ICD – ספר שמפרסם ארגון הבריאות העולמי ומקטלג מחלות נפשיות ופיזיות.
לפי DSM – ספר שמפרסם האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, המקטלג בהפרעות נפשיות.
מוטיבציה לקבלת עזרה – האם המטופל סגור לקבלת עזרה או משתף ופתוח עם המטפל.
המלצות על תוכנית טיפול – המלצה על טיפול מסוים שהמטפל חושב שיתאים למטופל.
ניסוח תקין של בעיות ברשמים
איפה ומתי ההתנהגות קרתה (ההתנהגות חייבת להתקיים גם בעתיד).
למה המצב אינו רצוי – לתאר את סיבות המטופל וסביבתו.
על המטפל לכתוב בצורה אופרטיבית וקוהרנטית את מטרות הטיפול על מנת שיהיה ניתן לעקוב אחריהן לאורך התהליך הטיפולי, ובסיומו לבחון האם המטרות הושגו.
אינטוריסט היא חברת תיירות, שהמטה שלה נמצא במוסקבה.
החברה הייתה בבעלות של 50.1% על ידי קבוצת תומאס קוק עד שזו קרסה בספטמבר 2019. בנובמבר 2019 רכשה "אנקס תיירות" את חלקה של קבוצת תומאס קוק.
אינטוריסט הייתה סוכנות הנסיעות הרשמית של ברית המועצות.
היא נוסדה ב-1929. אינטוריסט הייתה אחראית על ניהול רוב הגישה לתיירים אל ברית המועצות ובתוכה.
במשך חלק ניכר מההיסטוריה של 81 שנה, חברת אינטוריסט מנתה את קציני הק.ג.ב בין עובדיה.
זו היה הדרך היחידה לזרים לבקר בברית המועצות, שם הם נשלחו למלונות אפורים גדולים, עם חדרים מוארים עמומים וסדינים לא מתאימים.
בשנת 1933 אהרון שיינמן החל לעבוד בשביל אינטוריסט בלונדון ומילא את מיקומו של המנהל מ-1937 עד 1939. כאשר שוחרר מתפקידו הוא סירב לחזור למוסקבה, וקיבל אזרחות בריטית באותה שנה.
החברה הופרטה ב-1992. ב-2011 אינטוריסט הקימה יוזמה משותפת עם קבוצת תומאס קוק כאשר 50.1% ממניות אינטוריסט היו שייכות לה.
העסקה בסך 45 מיליון דולר העניקה לתומאס קוק 50.1 אחוז משני שלישים של החברה שהיו בבעלות JSFC סיסטמה, קונצרן הנפט והטלקום של המיליארדר הרוסי ולדימיר אווטושנקוב שרשום בלונדון, ושליש בבעלות ממשלת העיר מוסקבה.
העסקה העניקה לתומאס קוק דריסת רגל בשוק הצומח עבור משפחות רוסיות המחפשות חופשות בטורקיה, מצרים ומדינות נוספות בעלות אקלים חם.
ב-15 בנובמבר 2019, נסת קוקר, יושב ראש של חברת התיירות הטורקית אנקס טורס, קנה את מניות החברה מקבוצת תומאס קוק.
אינטואיט דום הוא אולם ספורט הממוקם באינגלווד שבקליפורניה.
האולם מכיל 18,000 מקומות ומשמש כאולם הביתי של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA החל משנת 2024. הקמתו של האולם לוותה במאבק משפטי מול בעלי אולם "הפורום" הנמצא בסמוך.
האולם בן 18,000 המושבים תוכנן על ידי חברת AECOM.
בנוסף לאולם הכדורסל המקום כולל גם מתקן אימון, מרפאת רפואת ספורט, משרדים, שטחי קמעונאות ורחבה חיצונית גדולה עם מגרשי כדורסל חיצוניים הפתוחים לקהל.
מתקן האימון מתפרש על שטח של 7,900 מ"ר ואזור המרפאה על פני 2,300 מ"ר.
3,700 מ"ר נוספים מיועדים לקמעונאות ו-24,000 מ"ר המוקדשים למגרשי כדורסל ציבוריים.
התוכנית להקמת האולם עוררה חשש בקרב בעלי "הפורום", בשל תחרות צפויה על אירוח אירועים והופעות.
חברת מדיסון סקוור גארדן, הבעלים של "הפורום" הגישה מספר תביעות משפטיות במטרה למנוע את הקמת האולם.
בדצמבר 2018 הגישה קבוצת לוס אנג'לס קליפרס תביעה נגדית נגד חברת מדיסון סקוור גארדן בטענה שניסו למנוע תחרות מול הפורום.
בדצמבר 2019 אישרה מועצת משאבי האוויר בקליפורניה (CARB) את הקמת האולם, לאחר שהעריכה את ההשפעה הסביבתית של הבנייה.
במרץ 2020 הודיע סטיב באלמר, הבעלים של קבוצת הקליפרס, על כוונתו לרכוש את הפורום תמורת 400 מיליון דולר, ובכך סיים את התביעה.
בהתאם להסכם, הפורום ימשיך לארח קונצרטים, ולכל עובדי המקום שהחזיקו בעבודות בחברת מדיסון סקוור גארדן הוצעו משרות על ידי באלמר.
האולם החדש שנבנה משמש כביתה של הקליפרס, כמתוכנן.
ביולי 2019 הוצגה הדמיה של האולם המתוכנן.
ב-17 בספטמבר 2021 חתמה חברת התוכנה האמריקאית אינטואיט על חוזה ל-23 שנים, במהלכן יקרא האולם "אינטואיט דום", על שם החברה.
באותו היום החלו עבודות הבנייה באתר.
החוזה נחתם ל-23 בין הקליפרס לאינטואיט והם ישלמו 500 מיליון דולר, עלות הבנייה של האולם מוערכת ב-1.2 מיליארד דולר.
ב-15 באוגוסט 2024 נחנך האולם, בעת שאירח הופעה של הזמר ברונו מארס, שאירח את ליידי גאגא.
אינטי (בקצ'ואה: Inti) הוא אל השמש של האינקה.
בני האינקה סגדו לו כפטרון הלאומי של מדינת האינקה.
אף על פי שהדעה המקובלת היא שאינטי היה אל השמש, היחס המדויק יותר אליו הוא כאל מקבץ של שלושה אלים הקשורים לשמש, שכן לאינקה היה אל נפרד לפי שלבי השמש השונים.
הקיסר פאצ'אקוטי נחשב לעיתים קרובות כמי שיזם והרחיב את פולחן השמש של האינקה כפטרון של אימפריית האינקה.
האמונה הנפוצה ביותר הייתה שאינטי נולד מוויראקוצ'ה, אל שנשא תארים רבים, ובראשם אלוהי הבריאה.
המילה אינטי אינה מקורית מקצ'ואה אלא מילה שאולה מהשפה .
ההשאלה מפוקינה מסבירה מדוע לשפות שאינן קשורות מבחינה היסטורית כמו קצ'ואה, איימרה ומפוצ'ה יש מילים דומות עבור השמש.
הדמיון הוא לא רק לשוני אלא גם סמלי, שכן גם בקוסמולוגיה של המפוצ'ה וגם בקוסמולוגיה מרכז האנדים השמש (אינטי/אנטו) והירח (קילה/קויין) הם בני זוג.
אינטי ואחותו, מאמה קייה אלת הירח, נחשבו בדרך כלל לאלים מיטיבים.
הוא גם התחתן עם אחותו זו שלאחר מכן הרתה וילדה לו שני ילדים.
את החצר שלהם שירתו קשת בענן, הפליאדות, נוגה ואחרים.
מאנקו קאפאק, האב הקדמון המייסד של האינקה, נחשב בנו של אינטי.
על פי האגדה, אינטי לימד את מאנקו קאפאק ואת בתו מאמה אוקיו את אומנויות הציוויליזציה.
עם זאת, אגדה אחרת מזהה את מאנקו קאפאק כבנו של ויראקוצ'ה.
במיתוס אחר, אינטי הוא בנה של אלת האדמה פצ'אמאמה ואל השמים.
אינטי הפך גם לבעלה השני של פצ'אמאמה.
אינטי הורה לילדיו לבנות את בירת האינקה במקום שבו חודר מטה זהב אלוהי שהם נשאו איתם לתוך הקרקע.
בני האינקה האמינו שזה קרה בעיר קוסקו ושקיסר האינקה ומשפחתו הם צאצאי אינטי.
פאצ'אקוטי נחשב לעיתים קרובות כמי שיזם והרחיב את פולחן השמש של האינקה כפטרון של אימפריית האינקה.
הווילאק אומו (Willaq Umu) היה הכהן הגדול של השמש (אינטי).
מעמדו מיקם אותו כאדם השני בעוצמתו בממלכה מתחת לקיסר, ולעיתים קרובות הם היו אחים.
ישנה פרשנות נוספת לאירוע הבריאה שמובילה לעימות בין ויראקוצ'ה לאינטי בו יש ויכוח על מה המשמעות של בריאת השמש והאם יש לסגוד לו כישות נפרדת.
מקורות מסוימים מזהים את הדמות המרכזית על משקוף שער השמש המונוליתי בטיוואנאקו כאינטי ואחרים כוויראקוצ'ה, וכי השמש הייתה רק אחת מני יצירות רבות שלו.
האינקה הקדישו טקסים רבים לשמש על מנת להבטיח את שלומו של מנהיגם הסאפה אינקה.
השמש הייתה חשובה לבני האינקה, במיוחד לתושבי הרמות, משום שהיא הייתה הכרחית לקיומם של יבולים כמו תירס ודגנים אחרים.
חום השמש נחשב גם גורם לגשם.
בעונה הגשומה השמש הייתה חמה ובהירה יותר, ואילו בעונה היבשה הייתה חלשה יותר.
בני האינקה נהגו להפריש כמויות גדולות של משאבי טבע ומשאבי אנוש ברחבי האימפריה עבור אינטי.
כל פרובינציה שנכבשה הייתה אמורה להקדיש שליש מהאדמות והעדרים שלה לאינטי כפי שציוו האינקה.
בכל מחוז גדול היה גם מקדש שמש שבו שרתו כוהנים וכוהנות.
הכוהנות היו המאמאקונה (mamakuna), שנבחרו מהאקיאקונה (aqllakuna, "נשים נבחרות"), והן היו אורגות בד מיוחד והכינו צ'יצ'ה לחגיגות ולקורבנות לאינטי.
המקדשים היו המבנים המקושטים ביותר באימפריית האינקה, כאשר העיצובים בפנים עשויים מזהב ותכשיטים אחרים.
המקדש הראשי של דת מדינת האינקה היה הקוריקנצ'ה בקוסקו.
בתוך מקדש זה היו גומחות בקירות בהן הוצגו מומיות של קיסרים ושליטים קודמים יחד עם פסלים שונים של אינטי בפסטיבלים מסוימים.
כמה דמויות של אינטי גם תיארו אותו בצורת אדם עם חלק אמצע חלול שהיה מלא בתערובת עשויה אבק זהב ואפר לבבות של קיסרי האינקה.
אינטי מיוצג כדיסק זהב עם קרניים ופנים אנושיות.
דיסקים רבים כאלה הוחזקו כביכול בקוסקו כמו גם במקדשים ברחבי האימפריה, במיוחד בקוריקנצ'ה, שם התגלה הייצוג המשמעותי ביותר של אינטי על ידי אנתרופולוגים.
ייצוג זה, המעוטר בתכשיטים לאוזניים, שריון חזה וסרט מצח מלכותי, נודע כפונצ'או (punchao, בקצ'ואה: יום).
נאמר גם על ייצוג זה של אינטי שמבצבצים ממנו אריות ונחשים.
הכובשים הספרדים תפסו דיסק זהב גדול המייצג את אינטי בשנת 1571 ושלחו אותו לאפיפיור דרך ספרד.
מאז הוא אבד ואולי הותך למטילי זהב.
הסגידה לאינטי והתחזקות פולחן אינטי נחשבים לניצול הדת למטרות פוליטיות.
מאחר שקיסר האינקה זוהה יותר ויותר עם אל השמש האמינו נתיני האימפריה שעל הקיסר פרושה חסות אלוהית.
אמונה זו הייתה ביססה את שלטונם של קיסרי האינקה.
לכוהנות הייתה מטרה מיוחדת אחרת במהלך נקודת ההיפוך, שכן נאמר כי השמש ניבאה מוות שיסיים את שושלת השמש באימפריית האינקה.
לאחר תום ההיפוך, היו המאמאקונה צמות, כדי לקרב אותן לצער השמש, כדי שהן תָּבֵנָּה מה עומד להתחולל ולמנוע את העוולה מלהתרחש.
ישנו היבט נוסף של הפולחן שאינו מערב את הכוהנים, אלא את בני האינקה.
כי הם האמינו שהם צאצאי השמש.
ליתר דיוק השליט היה צאצא של השמש וכל מקום שבו הקיסר עבר הפך עקב כך לקדוש.
הפריטים המוצעים בפולחן לאינטי ואשר לגביהם יש עדויות ארכאולוגיות כוללים תפילות פשוטות, מזון, עלי קוקה ובדים ארוגים, כמו גם קורבנות של חיות, דם ואף בני אדם.
הפסטיבל של אינטי ריימי מכבד את אל השמש ונועד במקור לחגוג את תחילתה של עונת השתילה החדשה.
כעת הוא מושך תיירים רבים מדי שנה לקוסקו, שהייתה הבירה העתיקה של אימפריית האינקה.
שמו של הפסטיבל, "אינטי ריימי", מתורגם ל"פסטיבל השמש".
והוא נערך במהלך נקודת ההיפוך החורפית של חצי הכדור הדרומי, שהוא היום הקצר ביותר בשנה, בסביבות 24 ביוני באימפריית האינקה.
בפסטיבל הזה השתתפו ארבעת האזורים שהרכיבו את אימפריית האינקה (טאוואנטינסויו).
מפקדי צבא, פקידי ממשל והוואסלים שהשתתפו היו לבושים במיטב מחלצותיהם ונשאו את מיטב הנשק והעיטורים שלהם.
ההכנה לפסטיבל האינטי ריימי החלה בצום של שלושה ימים, בו לא הודלקו מדורות והאנשים נמנעו מקיום יחסי מין.
פסטיבל זה נמשך תשעה ימים, ובמהלך הזמן הזה האנשים צרכו כמויות גדולות של מזון ושתייה.
הועלו גם קורבנות רבים, שכולם הוקרבו ביום הראשון.
אחרי תשעת הימים כולם היו עוזבים ברשות האינקה.
חלוקה משנית של זהות האל
בהתאם לשלושת השלבים היומיים של השמש, זהותו של אינטי מחולקת גם לשלושה חלקים עיקריים, שהם האב, הבן והאח.
הראשון שבהם הוא "אפו אינטי" (Apu Inti, "אינטי העליון").
הוא מייצג את האב ולעיתים מכונה "השמש השליט".
השני הוא "צ'ורי אינטי" (Churi Inti), או "בן אינטי", המייצג את בנו של אינטי ומכונה לעיתים קרובות "אור יום".
החלוקה השלישית והאחרונה של אינטי היא"אינטי ואוואקי" (Inti Wawqi, "אח שמש", או "אח אינטי", מאוית גם Inti-Guauqui ו-Inti-Huaoqui) הוא גם מייצג את אל השמש בתפקידו הספציפי כאב המייסד של שלטון האינקה ומרכז כת האבות הקדמונים הרשמית של המדינה.
באסטרונומיה, ניתן למעשה להפריד את אפו אינטי וצ'ורי אינטי זה מזה לאורך ציר אסטרונומי.
הסיבה לכך היא שהם קשורים להיפוך הקיץ והחורף בהתאמה.
אינטי ואוואקי, לעומת זאת, אינו קשור למיקום אסטרונומי.
התיאוריה העיקרית האחרת בנוגע לפיצול אל השמש כוללת את התרומות שהעניק אינטי במקום להיות שלבים שונים של השמש.
האמונה קובעת שאחת השמשות נועדה לכוכב הממשי בשמים הנותן אור וחום לכוכב הלכת, שאחת השמשות נועדה לשעות היום שבו השמש הייתה גולת הכותרת של השמים במקום הירח, וכי אחת היא הכוח לגדל דברים הקשורים למשמעות החקלאית של פולחן השמש.
ניתן לראות את היחס לשמש בתרבויות האנדים עוד לפני שאימפריית האינקה שלטה בארץ.
הקשר הזה לשמש יכול לנבוע מחשיבותה הגדולה של החקלאות בחברות אלה, שכן ללא אור שמש עקבי, רוב היבולים אינם מצליחים.
השמש הייתה קשורה גם לגשם וליכולת של העננים להוריד גשם, שהיא היבט נוסף הכרחי לפיתוח הגידולים, המוביל עוד יותר לחשיבות החיים ובמיוחד לחקלאות בחברה זו.
זו הסיבה שאינטי הוא האל שבעיקר סגדו לו בתרבות מחוץ לאל הבורא, ויראקוצ'ה.
דוגמה אחת לסמליות שניתן למצוא מחוץ לתרבות האינקה היא שער השמש בטיוואנאקו.
לשער השמש שנמצא באתר הארכאולוגי יש השפעה משמעותית על הארכאולוגיה מכיוון שהוא מראה על תובנה רבה של יוצריו לגבי מיקומה של השמש בימים בעלי חשיבות, כמו גם ימי היפוך וימי שוויון.
בנוסף לשימוש בסמליות העבר, השמש עדיין משמשת דמויות סמליות חשובות בתוך מדינות שהיו פעם חלק מאימפריית האינקה, מה שמוכיח שאמנם דת זו כבר לא נהוגה באומות אלה כפי שהיה פעם, אך המיתולוגיה והמאפיינים עדיין נוכחים היום.
אף על פי שלא מובטח שלאלה יהיו קשרים לאל, אינטי, המשמעות התרבותית של השמש המשיכה בבירור לאורך כל השינויים של האימפריות ודרך הקולוניזציה של האנדים.
השמש מתוארת גם בסמל בוליביה, בסמל ארגנטינה ובסמל אקוודור, כמו גם בדגל ההיסטורי של פרו.
כל המדינות הללו היו באופן היסטורי חלק מאימפריית האינקה.
הוא מתואר גם על ב
ייתכן שגם השורשים של שמש מאי הם באינטי, וניתן למצוא אותה על דגל ארגנטינה ועל דגל אורוגוואי.
אינטגרציה אזורית היא תהליך בו מדינות שכנות קובעות הסכם על מנת לשדרג את שיתוף הפעולה באמצעות מוסדות וכללים משותפים.
מטרות ההסכם יכולות להיות כלכליות, פוליטיות או סביבתיות, אך בדרך כלל הוא קיבל צורה של מדיניות כלכלית-פוליטית בה האינטרסים המסחריים הם הכלי להשגת יעדים חברתיים, פוליטיים וביטחוניים מורחבים יותר, כאשר מי שקובע אותם הן הממשלות הלאומיות.
אינטגרציה אזורית מאורגנת על ידי מוסדות על-לאומיים, דרך קבלת החלטות בין-ממשלתיות, או דרך שילוב של שניהם.
אינטגרציה אזורית לעיתים קרובות מתמקדת בהסרת המכשולים למסחר חופשי באזור, על מנת להגביר את התנועה החופשית של כוח אדם, עמל, מוצרים והון דרך גבולות המדינה; צמצום הסיכוי של סכסוך מזוין; ואימוץ עמדות משותפות בנושאי מדיניות אזורית, כגון איכות הסביבה, התחממות עולמית והגירה.
אינטגרציה אזורית היא תהליך של ליברליזציה של יחסים מסחריים בין מדינות.
החוקרים דה לומברדה וואן לנגנהובה הגדירו אותה כתופעה עולמית של מערכות אזוריות שמגבירה את האינטראקציה בין חלקיהן ויוצרת צורות חדשות של ארגון, בדו-קיום עם נורמות מסורתיות של הארגון בהיקפים לאומיים.
יש חוקרים שרואים את האינטגרציה האזורית כתהליך שבאמצעותו מדינות בתוך אזור מסוים מגבירות את רמת האינטראקציה שלהם בתחומי כלכלה, ביטחון, פוליטיקה, חברה או תרבות.
בקצרה, אינטגרציה אזורית היא חיבור של מספר מדינות בתוך האזור לתוך מכלול גדול יותר.
מידת האינטגרציה תלויה ברצון של מדינות עצמאיות וריבוניות לשתף את ריבונותן.
אינטגרציה עמוקה שמתמקדת בוויסות הסביבה העסקית בהיקף כללי יותר מתמודדת עם קשיים רבים.
לפי ואן לנגנהובה, אינטגרציה אזורית אמורה לבצע לפחות 8 פונקציות חשובות:
חיזוק של אינטגרציה מסחרית באזור
יצירת סביבה מתאימה ומעודדת לקידום הסקטור הפרטי
פיתוח של מגזר ציבורי חזק וממשל תקין
צמצום ההדרה החברתית ופיתוח של חברה אזרחית מכילה
פיתוח תוכניות סביבתיות בהיקפים אזוריים
חיזוק של אינטראקציה אזורית עם אזורים אחרים בעולם.
הסכמי אינטגרציה אזורית הובילו להתקדמות ביחסים בינלאומיים בין מדינות רבות, בדגש על תחום המסחר והשקעות.
על כן רוב המדינות התעשייתיות לוקחות חלק בלפחות אחד מהארגונים הללו, ולעיתים קרובות - ביותר מאחד.
מתוך 194 הסכמים, שנרשמו בתחילת שנת 1999, 87 נרשמו אחרי 1990. בשנים אחרונות חלו מספר שינויים כמותיים ואיכותיים בתחום האינטגרציה האזורית.
שלושה שינויים משמעותיים ביותר הם:
הכרה באינטגרציה עמוקה היא הכרה בקונספט שחסמים נוספים נוטים לפלח את השוק, וזה מעכב את זרימת הסחורה והשירותים, יחד עם השקעות ורעיונות חדשים.
לכן מוכר כעת כי מערכת מסחר מסורתית לא מתאימה לטיפול בחסמים אלו.
פעם ראשונה אינטגרציה עמוקה יושמה בתוכנית שוק יחיד של האיחוד האירופי.
המעבר מאזוריות סגורה למודל פתוח התרחש בעקבות העובדה שקטע של גושי מסחר שנוצרו בין מדינות מתפתחות בשנות ה-60 וה-70 התבססו על מודלים מסוימים, כגון החלפת יבוא.
היתרון של המעבר הזה הוא שהתרחשו שינויים במבנה של הסכמים ישנים.
ההסכמים נוטים להיות מכוונים יותר כלפי חוץ, וגם להראות מחויבות בקידום המסחר הבינלאומי במקום לנסות להגביל ולמסגר אותו דרך בקרה קפדנית.
ההופעה של גושי מסחר נוטה להכניס שוויון מסוים בין מדינות תעשייתיות מפותחות ומדינות מתפתחות עם הכנסה הרבה יותר נמוכה בכך שכולן מהוות שותפים שווים תחת המערכת הזאת.
הרעיון של שותפים שווים נבע מהקונספט של נתינת חיזור נוסף לכלכלות של המדינות השותפות.
לאחר מכן המדינות מסכימות לסייע לכלכלות כדי לשמור על המאזן ולאסור את ההתערבות של שחקנים אחרים בעניין.
דוגמה טובה לכך היא הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה, שנוצר בעקבות ההתרחבות של הסכמי סחר חופשי בין ארצות הברית לקנדה דרומה על מקסיקו ב-1994. עוד דוגמה טובה היא הקשרים שהאיחוד האירופי יצר כדי לשלב את כלכלות המעבר של מזרח אירופה באמצעות הסכמי אירופה.
קבוצת המדינות ששיתפו פעולה כדי להשיג תוצאות כלכליות היא קבוצת וישגראד.
אינטואיט היא חברת תוכנה אמריקאית בתחום הטכנולוגיה הפיננסית.
המוצרים של אינטואיט כוללים את אפליקציית הכנת דיווחי המס TurboTax, אפליקציית ניהול הכספים האישית Mint, תוכנית הנהלת החשבונות לעסקים קטנים QuickBooks, שירות ניטור האשראי Credit Karma, ופלטפורמת שיווק בדוא"ל Mailchimp.
ב-2019, יותר מ-95% מההכנסות והרווחים שלה הגיעו מפעילותה בתוך ארצות הברית.
אינטואיט הציעה שירות מקוון חינמי בשם TurboTaxFree File וכן שירות בעל שם דומה בשם TurboTax Free Edition שאינו חינמי עבור רוב המשתמשים.
החל מעונת הגשת המס של 2021, TurboTax כבר לא משתתפת ב-Free File Alliance.
מטה החברה נמצא במאונטיין וויו, קליפורניה, והמנכ"ל הוא סאסן גודרזי.
החברה נוסדה בשנת 1983 על ידי סקוט קוק וטום פרולקס בפאלו אלטו, קליפורניה.
אינטואיט נהגתה על ידי סקוט קוק, שעבודתו הקודמת בפרוקטר אנד גמבל עזרה לו להבין שמחשבים אישיים יחליפו חשבונאות אישית מבוססת נייר ועיפרון.
במסעו למצוא מתכנת הוא נתקל בסופו של דבר בטום פרולקס בסטנפורד.
השניים הקימו את אינטואיט, אשר פעלה בתחילה מתוך חדר צנוע בשדרת האוניברסיטה בפאלו אלטו.
הגרסה הראשונה של Quicken קודדה בשפת התכנות BASIC של מיקרוסופט עבור מחשב IBM ו-UCSD Pascal עבור Apple II על ידי טום פרולקס ונאלצה להתמודד עם כתריסר מתחרים משמעותיים.
בשנת 1991, מיקרוסופט החליטה לייצר מתחרה ל- בשם Microsoft Money.
כדי לזכות בנאמנות הקמעונאים, אינטואיט חילקה קופון של 15 דולר לרוכשים בחנויות שלהם.
זו הייתה הפעם הראשונה שחברת תוכנה הציעה קופונים.
בערך באותו זמן החברה העסיקה את ג'ון דור מחברת וגיוונה את מערך המוצרים שלה.
ב-1993 הונפקה אינטואיט לציבור והשתמשה בהכנסות לביצוע רכישת מפתח: חברת התוכנה להכנת מס Chipsoft שבסיסה בסן דייגו.
התקופה שאחרי ההנפקה התאפיינה בצמיחה מהירה והגיעה לשיאה עם הצעת רכישה ממיקרוסופט ב-1994.
כאשר הרכישה נפלה בגלל התנגדותו של משרד המשפטים של ארצות הברית, החברה נכנסה ללחץ עז בסוף שנות ה-90, כאשר מיקרוסופט החלה להתחרות נמרצות עם עסקי הליבה שלה, קוויקן.
בתגובה, אינטואיט השיקה מוצרים מבוססי אינטרנט חדשים ושמה דגש רב יותר על QuickBooks ועל TurboTax.
החברה ביצעה מספר השקעות בתקופה זו.
בין היתר, היא רכשה נתח גדול ב-Excite ורכשה את Lacerte Software, מפתחת מדאלאס של תוכנות להכנת דיווחי מס המשמשות אנשי מקצוע בתחום המס.
כמו כן, היא הוציאה מעצמה את יחידת שירות תשלום החשבונות המקוון שלה והרחיבה וחיזקה את השותפות שלה עם CheckFree.
ביוני 2013, אינטואיט הודיעה שתמכור את יחידת השירותים הפיננסיים שלה לקרן ההשקעות הפרטיות תמורת 1.03 מיליארד דולר.
ביוני 2015 פיטרה החברה כ-5% ממצבת עובדיה שלה כחלק מארגון מחדש של החברה.
בשנת 2018, לאינטואיט היו יותר מ-5 מיליארד דולר בהכנסות שנתיות ושווי שוק של כ-50 מיליארד דולר.
באוגוסט 2018, החברה הודיעה כי ססן גודרזי יהפוך למנכ"ל אינטואיט בתחילת 2019. סמית' יישאר יו"ר מועצת המנהלים של אינטואיט.
ביוני 2020 פיטרה החברה כ-7% מכוח האדם שלה, וביולי 2024 פיטרה החברה כ-10% מעובדיה כחלק מארגון מחדש של החברה.
אינטואיט הציעה בעבר שירות מקוון חינמי בשם "TurboTax Free File" וכן שירות בעל שם דומה בשם "TurboTax Free Edition" שלא היה חינמי עבור רוב המשתמשים.
TurboTax Free File פותח כחלק מהסכם לפיו חברי "Free File Alliance" יציעו הכנת דיווחי מס עבור אנשים מתחת לסף הכנסה בחינם בתמורה לכך ש-IRS לא יספק למשלם המיסים טפסים מלאים מראש בחינם.
בשנת 2019, חקירות של ProPublica מצאו כי אינטואיט הובילה את משלמי המיסים בכוונה מ-TurboTax Free File ללא תשלום ל-TurboTax Free Edition בתשלום באמצעות טקטיקות הכוללות הסרה ממנועי חיפוש והנחה מטעה המיועדת לחברי הצבא.
חקירות של הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט של ארצות הברית ושל מחלקת השירותים הפיננסיים של מדינת ניו יורק הגיעו למסקנות דומות, כשהאחרונים הגיעו למסקנה כי אינטואיט עוסקת ב"פרקטיקות לא הוגנות ופוגעניות".
נכון לשנת 2022, אינטואיט עומדת במרכז תביעות משפטיות מרובות ונמצאת בחקירה על ידי ה-FTC ומספר פרקליטים של מדינות בארצות הברית.
ב-4 במאי 2022, אינטואיט הסכימה לשלם 141 מיליון דולר בהסכם פשרה בנושא פרסומות מטעות.
תוכנת הנהלת חשבונות וניהול פיננסי לעסקים קטנים, המוצעת בגרסאות EasyStart, Pro ו-Premier.
תוכנת הנהלת חשבונות מבוססת אינטרנט העוזרת לחברות לסקור נתונים פיננסיים לעסקים באמצעות נתונים ותובנות בלייב כדי לסייע בקבלת החלטות עסקיות.
גישה לדירוגי אשראי, דוחות וניטור.
פלטפורמה פתוחה המגבשת ערוצי מכירה שונים למקום מרכזי אחד לעסקים קטנים מבוססי מוצרים.
Intuit Canada ULC, חברת בת בבעלות מלאה בעקיפין של אינטואיט, היא מפתחת תוכנות לניהול פיננסי והכנת מס למימון אישי וחשבונאות לעסקים קטנים.
השירותים ניתנים במגוון פלטפורמות לרבות יישומי מחשב, תוכנות המחוברות לשירותים, תוכנה כשירות, פלטפורמה כשירות ויישומים ניידים.
ל-Intuit Canada יש עובדים הממוקמים בכל רחבי קנדה.
Intuit Canada קמה בעקבות רכישה של אינטואיט ב-1993 של מפתחת תוכנה קנדית להכנת דיווחי מס.
בשנת 1992, בוגרי אדמונטון ובוגרי אוניברסיטת אלברטה ברוס ג'ונסון וצ'אד פרדריק בנו מוצר להכנת מס בשם WINTAX - הראשון בתחום בקנדה תוכנת הכנת מס אישית מבוססת Microsoft Windows.
בשנת 1993, הם הסכימו להירכש על ידי Chipsoft, יצרנית תוכנת מס ההכנסה האישי בארצות הברית TurboTax.
זמן קצר לאחר רכישת WINTAX,חברת Chipsoft הסכימה להתמזג עם אינטואיט, מפתחת התוכנה הפיננסית Quicken.
חברת Intuit Canada המשיכה לעדכן ולתמוך בתוכנת WINTAX, ששמה שונה ל-QuickTax ב-1995 ולאחר מכן שונה שמה ל-TurboTax ב-2010. Intuit Canada הפכה במהרה למרכז הפיתוח הבינלאומי של אינטואיט, ויצרה גרסאות מקומיות של Quicken ו-QuickBooks לקנדה (בצרפתית ובאנגלית) ולבריטניה.
הגרסה הבריטית של קוויקן הופסקה בשנת 2005.
מוצרים נוכחיים של אינטואיט קנדה
SnapTax – אפליקציית אייפון המאפשרת למשתמשים להשלים את החזר מס הכנסה באייפון
מחשבון החזרים של TurboTax - אפליקציית אייפד שמעריכה החזרי מס וממחישה כיצד שינויים, כמו לידה, יכולים להשפיע על החזר מס ההכנסה שלך
QuickBooks – תוכנת הנהלת חשבונות וניהול פיננסי לעסקים קטנים, המוצעת בגרסאות EasyStart, Pro ו-Premier.
QuickBooks Enterprise Solutions - עבור חברות בינוניות הדורשות יותר קיבולת, פונקציונליות ותמיכה מאשר תוכנות הנהלת חשבונות מסורתיות לעסקים קטנים; כולל QuickBooks Payroll.
QuickBooks Online - פתרון מקוון לחשבונאות וניהול פיננסי לעסקים קטנים, מוצע בגרסאות EasyStart, Essentials ו-Plus.
Intuit GoPayment - מעבד ומקבל תשלומים תוך כדי תנועה דרך המכשיר הנייד.
אינטגרציית אדם-מערכת היא שילוב בין תחום הנדסת המערכות לבין תחום הנדסת גורמי האנוש.
שילוב זה נועד לאפשר התחשבות בגורם האנושי כבר מהשלבים הראשונים של הנדסת המערכת ותיכונה.
גישה זו נועדה להבטיח כי האלמנטים הטכניים, הארגוניים והאנושיים של המערכת מטופלים כראוי בכל מחזור החיים של המערכת, השירות או המערכת הארגונית.
המטרה הסופית של אינטגרציית אדם-מערכת היא לייעל את ביצועי המערכת הכוללים ולמזער את העלויות הכוללות.
תחום אינטגרציית האדם-מערכת משלב תחומי לימוד רבים אשר ממוקדים באדם, כולל הכשרה, משאבי אנוש, הנדסת גורמי אנוש, בטיחות, בריאות תעסוקתית, שרידות ומגורים.
אינטגרציית אדם-מערכת נובעת מהתכנסות של תחום גורמי האנוש והארגונומיה, המספק טכניקות וכלים להערכה ממוקדים באדם וממוקדי ארגון, טכנולוגיית מידע (כולל בינה מלאכותית, אינטראקציה בין אדם למחשב, מידול וסימולציה) והנדסת מערכת.
בשל רוחב השיקולים וההשפעות האנושיות שיש לשקול בפרויקט - בהתאם לאופיו, מורכבותו ואזור היישום שלו - אינטגרציית אדם-מערכת מורכבת ממספר היבטים, כגון בטיחות, שימושיות, הדרכה ועוד.
היבטים אלו נועדו להבטיח שלא יוחמץ אף שיקול אנושי משמעותי בניתוח הדרישות, בעיצוב, בהערכה, בבדיקות הקבלה ובניהול הסיכונים.
הצי האמריקאי יזם את מתודולוגיית כוח האדם הצבאי מול החומרה בשנת 1977 כדי לטפל בבעיות בכוח אדם והכשרה בשירות.
בשנת 1980 הקימו האקדמיות הלאומיות למדעים, הנדסה ורפואה את הוועדה לגורמי אנוש, ששמה שונה מאוחר יותר לוועדה לאינטגרציית אדם-מערכות.
התפיסה המודרנית של אינטגרציית אדם-מערכת בארצות הברית מקורה ב-1986 כתוכנית של צבא ארצות הברית הנקראת תוכנית Manpower and Personnel Integration (MANPRINT).
התוכנית, אשר הייתה קשורה לתחומים האקדמיים של הנדסת תעשייה ופסיכולוגיה ניסויית, שילבה את הנדסת גורמי האנוש עם כוח אדם והכשרה בדיסציפלינה משולבת.
התוכנית התמקדה בצרכיו וביכולותיו של החייל במהלך פיתוח מערכות צבאיות, בעודה ממוקדת בגורם האנושי במספר תחומים: הנדסת גורמי אנוש, כוח אדם, אימונים, סכנות בריאותיות ובטיחות מערכת.
חיל הנחתים האמריקאי, שהוא חלק מחיל הים, יישם היבטים של תוכניות אלו כדי להשיג יעדי אינטגרציית האדם-מערכת.
חיל האוויר האמריקאי החל בתוכנית אינטגרציית אדם-מערכת בשנת 1982. חיל האוויר האמריקאי מנהל כיום את אינטגרציית האדם-מערכת באמצעות המשרד לשילוב מערכות אנושיות של חיל האוויר (AFHSIO).
לבריטניה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד יש תוכניות אינטגרציית אדם-מערכת אשר מושרשות באופן דומה בגורמים אנושיים ומעוצבות לפי תוכנית MANPRINT של הצבא.
באירופה אינטגרציית אדם-מערכת ידועה בשם אינטגרציית גורמי אנוש.
מוסדות וארגונים של אינטגרציית אדם-מערכת
הקבוצה הישראלית לאינטגרציית אדם-מערכת נקראת HSI Israel.
הקבוצה היא חלק מהקבוצה העולמית לאינטגרציית אדם-מערכת HSI Working Group שמשתייכת לארגון INCOSE (הארגון העולמי להנדסת מערכות).
הקבוצה פועלת מטעם האיגוד הישראלי להנדסת מערכות ומרכז גורדון להנדסת מערכות, הטכניון.
הקבוצה פועלת בשיתוף פעולה ותיאום עם האגודה הישראלית לארגונומיה ולגורמי אנוש.
האינטימילי היו שבט ליגורי ששכן על חוף הים התיכון, סביב ונטימיליה של ימינו, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
הם מוזכרים כ-Intimilii על ידי מרקוס קאליוס רופוס (49 לפנה"ס), Intemelii על ידי טיטוס ליוויוס (סוף המאה ה-1 לפנה"ס), וכ-Intimélio (Ἰντεμέλιοι) מאת סטראבון (תחילת המאה ה-1 לספירה).
העיר המודרנית ונטימיליה, שמתועדת כ-oppidum Albu Intimilium על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה) וכ-Albion Intemélion (Ἄλβιον Ἰντεμέλιον) על ידי סטראבון, נקראת על שם השבט הליגורי.
נראה שהשם האתני Intimilii הוא ממקור הודו-אירופי.
הבלשנית פטריציה דה ברנרדו סטמפל הציעה לפרש את העיירה הראשית שלהם, Album Intimilium, כנובעת מ-Albion Vindi-mell-ion קודם לכן (עיירת הגבעה הלבנה).
האינטמלי שכנו על חוף הים התיכון, מזרחית למונט אגל סביב העיירה אלבום אינטימיליום (ונטימיליה המודרנית).
הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת מזרחית לוודיאנטי, מערבית לאינגאוני, ודרומית לאפאנטרי.
העיר הראשית שלהם הייתה ידועה בשם Album (או Albium) Intimilium, ומאוחר יותר בשם Albintimilium.
הוזכר כאופידום על ידי פליניוס וכמוניקיפיום על ידי טקיטוס, היישוב נהרס על ידי תומכי אותו בשנת 69 לספירה.
בשנת 180 לפני הספירה, הקונסול Aulus Postumius Albinus, לאחר שהביס את הליגורים הסמוכים להרים, שלח ספינות לתור אחר חופי האינטמלי והאינגאוני, מה שמרמז שהם נחשבו כשבט עוין על ידי רומא באותה תקופה.
במרץ 49 לפנה"ס, במהלך מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר, דיווח קייליוס רופוס לחברו מרקוס טוליוס קיקרו שדמטריוס, מפקד חיל מצב מצבאו של גנאיוס פומפיוס מגנוס, שוחד על ידי פלג אחד מבין האינטימילי כדי לרצוח את הבכיר המקומי והמארח לשעבר של קיסר בשם דומיטיוס.
אנשי אינטימיליום לקחו את הנשק וקאליוס נאלץ לבוא לשם עם כמה קבוצות דרך השלג, כדי להחזיר את הסדר על כנו.
אינטגרציית מונטה קרלו היא שיטת אינטגרציה נומרית מבוססת דגימה אקראית של נקודות בתחום האינטגרל, והיא מקרה פרטי של שיטת מונטה קרלו.
השיטה שימושית במיוחד לחישוב אינטגרלים רב ממדיים מאחר שאינה מחלקת את תחום האינטגרל לרשת בדידה שגדלה בצורה מעריכית כתלות בממד.
שיטה זאת זוכה לשימושים נרחבים במתמטיקה פיננסית, פיזיקה סטטיסטית, גרפיקה ממוחשבת ובעוד תחומים רבים.
נניח כי ברצוננו לחשב את האינטגרל המסוים של פונקציה חד או רב ממדית על התחום כאשר היא קבוצה סופית.
נניח כי בעלת נפח סופי .
נגדיר משתנה מקרי שמתפלג בצורה אחידה על ונשים לב כי פונקציית הצפיפות של תוגדר להיות
נשים לב כי, התוחלת של כאשר עליו מופעלת הפונקציה היא
מאידך, עבור דגימות מהמ"מ , נשערך את ע"י
ראשית, נשים לב כי משערך חסר הטיה
נחשב את המשערך חסר ההטייה של השונות
ולבסוף נקבל, כי שורש השגיאה הריבועית ממוצעת, ע"פ משפט 6.9 של והיעדר ההטייה של הוא
דוגמה: שערוך הערך ע"י חישוב שטח מעגל היחידה
הדגמה נפוצה של השיטה היא שערוך הערך ע"י חישוב שטח מעגל היחידה .
על אף שזו אינה דרך יעילה לחשיוב הערך של , היא מדגימה את השיטה.
בשביל לחשב את ניתן לחשב אינטגרל על התחום של פונקציית האינדיקטור של מעגל היחידה המוגדרת להיות
כלומר למעשה, החישוב נעשה ע"י דגימת נקודות בריבוע היחידה , ספירה של הנקודות שנופלות בתוך מעגל היחידה, חלוקה במספר נקודות הדגימה הכולל (תחולת האינטגרנד) והכפלה בנפח ריבוע היחידה.
מימוש ההדגמה בשפת פייתון:import numpy as np
integral_value = indicator_mean * domain_volumeניתן כמובן לשערך את הערך בעזרת חישוב שטחם של מעגלים בעלי רדיוס שונה מ-1
פשטות - להבנה ומימוש - השיטה אינטואיטיבית ודי פשוטה למימוש כפי שניתן לראות בקוד לעיל.
היעדר תלות בממד - שיטות אינטגרציה נומרית אחרות (תרבוע גאוסיאני ושיטת סימפסון לדוגמה) מחלקות את תחום האינטגרציה לרשת בדידה בעלת נקודות, בהן הפונקציה מופעלת.
כאשר ממד האינטגרל גדול מאחד אנו מקבלים גידול אקספוננציאלי במספר הנקודות מאחר שעלינו לחלק את התחום לרשת בדידה בכל ממד כלומר - נקודות.
שיטת מונטה לעומת זאת, דוגמת נקודות במרחב הרב ממדי כולו ולכן אינה סובלת מ"קללת הממד"
התכנסות איטית - כאמור, השגיאה הריבועית ממוצעת דועכת בקצב כתלות במספר הדגימות .
אינה דטרמיניסטית - בעלת מרכיב אקראי (דגימת הנקודות) - בשונה משיטות אינטגרציה נומרית רשתיות כגון שיטת הטרפז שמחלקות את תחום האינטגרציה לרשת בדידה דטרמיניסטית, שיטת מונטה קרלו דוגמת אקראית נקודות בתחום האינטגרציה.
צורת הדגימה של הנקודות חשובה מאוד.
לדוגמה, לא נרצה לקבל מעיין "גוש" נקודות קרובות אחת לשנייה (איור 1), אלא דגימה אחידה במרחב ע"מ לקבל כיסוי מספיק של התנהגות הפונקציה בתחום.
נוסף על כך, אקראיות השיטה תאלץ אותנו לחזור על חישובנו מספר רב של פעמים על מנת ליצור סטטיסטיקה מספקת על התוצאות ולהשתמש ברווח בר-סמך ו/או מבחנים סטטיסטים.
הכללה של אינטגרציה מסתגלת לשיטת מונטה קרלו.
כאשר בכל חזרור, אם הדיוק המתקבל אינו עומד בדיוק הרצוי, תחום האינטגרציה מחולק ל-2 תתי תחומים, אשר עליהם נעשית האינטגרציה, בצורה איטרטיבית.
החלוקה תעשה לתחומים בהם שונות הפונקציה היא הגדולה ביותר על מנת להביא לכיסוי טוב יותר של התחום באזורים חשובים אלה.
כאשר האינטגרל הוא רב ממדי, חלוקה של כל ממד ל-2 תגדיל את מספר הנקודות בצורה מעריכית, לכן החלוקה תעשה בממד בו חלוקה נוספת תביא להקטנת השגיאה המשמעותית ביותר.
ניתן להרחיב על דגימת שכבות רקורסיבית ואלגוריתם MISER המממש אותה.
בדומה לאלגוריתמים דטרמיניסטים כגון שיטת סימפסון, נקודות בעלות ערך שונה בהרבה מסביבתן, אשר משפיעות על הערך הסופי של האינטגרל, עלולות "להתפספס" כנקודות דגימה ולהשפיע לרעה על התוצאה הסופית.
לכן ישנה חשיבות רבה על נקודות הדגימה עצמן, הדרך בהן הן נבחרות.
השיטה "הנאבית" פשוטה להבנה ומימוש, הנקודות נבחרות בצורה שרירותית ע"י דגימה אחידה על תחום האינטגרציה, ללא התייחסות לחשיבותן בתוצאה הסופית.
וריאציות של השיטה מסוג "דגימת חשיבות" מציעות צורת דגימה אחרת.
דוגמה טובה לכך היא חישוב האינטגרל המסוים של פעמון גאוסיאני סטנדרטי בעל תוחלת וסטיית תקן על התחום .
כאשר נשתמש בשיטה הנאיבית, מאחר שהדגימה אחידה על התחום, יתקבלו נקודות דגימה רחוקות ממרכז הפעמון () למרות היותן בעלות חשיבות נמוכה עד זניחה עבור חישוב האינטגרל שהרי עבור (3 סטיות תקן) ערך הפונקציה קטן מ-
אי לכך, רצוי להתמקד בדגימה באזורים בהם הנקודות בעלות חשיבות גבוהה (סביב מרכז הפעמון בדוגמה לעיל).
רעיון זה ממומש, לדוגמה, באלגוריתם לאס וגאס
קוד פייתון כללי כאשר הפונקציה ותחום האינטגרציה ידועים, והתחום הוא מלבן רב ממדי:import numpy as np
בנוסף, קיימות דוגמאות וספריות פייתון שממשות גרסאות שונות של האלגוריתם.
אינטגרציה רב חושית היא תהליך שבו המוח משלב מידע המגיע ממספר חושים שונים וממסגרות התייחסות מרחביות שונות.
בין החושים המעורבים בתהליך נמנים ראייה, שמיעה, מגע, פרופריוספציה (תחושת מיקום הגוף במרחב) ואינטרוספציה (תחושות פנימיות מהגוף).
שילוב זה מאפשר יצירת תפיסת גוף (Body percept) קוהרנטית ואחידה.
תהליך האינטגרציה הרב חושית הוא המנגנון העומד בבסיס בניית חוויית הגוף.
עקרונות ומנגנונים של אינטגרציה רב-חושית
אינטגרציה רב-חושית היא תהליך שבו מידע מחושים שונים משולב על ידי המוח.
השפעת האינטגרציה הרב-חושית נקבעת על פי היחס המרחבי והזמני בין הגירויים החושיים השונים.
כאשר גירויים חושיים שונים מתואמים, הם מובילים לתגובות עצביות חזקות באופן ניכר מאלו שהיו נוצרות אילו כל גירוי הופיע בנפרד.
תופעה זו מכונה הגברה רב-חושית.
לעומת זאת גירויים המופרדים במרחב עשויים לעורר תגובות חלשות יותר מהגירוי החזק ביותר כשהוא לבדו, וזה מכונה דיכוי רב-חושי.
עיקרון מרכזי של אינטגרציה רב-חושית הוא "יעילות הפוכה" (inverse effectiveness).