tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-13 בינואר החלו לחסן בני 50 ומעלה.
ב-14 בינואר הודיע משרד הבריאות כי 2 מיליון איש חוסנו במנה הראשונה.
פרופ' נחמן אש הודיע כי כל מי שנחשף לחולה מאומת, לאחר שבוע מקבלת המנה השנייה, יקבל פטור מבידוד.
ב-17 בינואר החלו לחסן בני 45 ומעלה.
ב-19 בינואר, החלו לחסן בני 40 ומעלה.
ב-19 בינואר מספר החיסונים היומיים עבר את ה-200 אלף איש.
ב-20 בינואר החלו לחסן בני 35 ומעלה על ידי קופות החולים מאוחדת ושירותי בריאות כללית, דבר שקיבל ביקורת מהממשלה.
כללית החליטה לבטל את האפשרות.
למחרת, ועדת התעדוף המליצה לפתוח את החיסונים לגילאי 16–18. המטרה הייתה להתמקד בכיתות י"א–י"ב.
לאחר מכן, אימץ מנכ"ל משרד הבריאות חזי לוי את המלצת הוועדה.
ב-21 בינואר נקבע שיא המתחסנים ליום אחד בישראל: 233,282 אנשים חוסנו באותו יום, מתוכם 69,526 חוסנו במנה ראשונה ו-163,756 חוסנו במנה שנייה.
החל מ-23 בינואר החלו בני 16–18 להתחסן, לקראת בחינות הבגרות והמיונים לצה"ל.
ב-27 בינואר, התיר משרד הבריאות לבני 35 ומעלה להתחסן.
ב-4 בפברואר הורה משרד הבריאות לקופות החולים, לחסן כל אזרח מעל גיל 16. עד אותו יום, כ-50% מהזכאים לחיסון מגילאי 16 ומעלה התחסנו, לפחות במנה אחת וכ-35.8% בכל האוכלוסייה, הכוללת ילדים שלא הורשו להתחסן.
מתוכם, כ-20% קיבלו מנה שנייה.
בקרב קבוצת הגילאים של 60 ומעלה התחסנו 84%, כשבעשור שבין 70–80 התחסנו 93%.
בעשור של בני 50–60 התחסנו 66% ופחות מכך בעשורים נמוכים יותר.
כעבור כשבוע, התאחדות התעשיינים, משרד הבריאות ופיקוד העורף פעלו לאפשר לעובדים להתחסן במקומות עבודה גדולים בעזרת מד"א.
במקביל, עיריות פעלו לעודד התחסנות בעזרת אירועים הכוללים תמריצים.
בשבוע השני של פברואר, ניתן היה לראות השפעה של ההתחסנות על קבוצות האוכלוסייה שהתחסנו בכמות גדולה.
במקביל כמות הנדבקים היומית הייתה גבוהה.
כך לראשונה במחלקות הטיפול הנמרץ אושפזו יותר ישראלים מתחת לגיל 60, מאשר מעליו.
נצפתה גם ירידה בכמות הנדבקים בני 60 ומעלה.
ב-17 בפברואר נודע כי למעלה מ-50% מבני 30 פלוס כבר התחסנו.
ב-21 בפברואר משרד הבריאות הודיע לקופות החולים: בעוד כשבועיים אספקת החיסונים מפייזר תיגמר ויש להיערך לחסן בחיסוני מודרנה.
ב-1 במרץ הודיע משרד הבריאות כי החיסון למחלימים, אשר עברו לפחות 3 חודשים מיום החלמתם, יחל החל מ-2 במרץ.
ב-9 במרץ מדינת ישראל חיסנה 5 מיליון איש במנה ראשונה.
ביום זה השיקה המדינה תוכנית חיסון לפועלים הפלסטינים שעובדים בהתנחלויות.
ב-12 במרץ חוסנו מעל ל-4 מיליון איש בחיסון שני.
כמו כן חוסנו בחיסון של חברת מודרנה 50 אלף פועלים פלסטינים מתוך 120 אלף שאמורים להתחסן.
בתחילת אפריל 2021 נמסר ש-1,019,000 ישראלים בני 16 ומעלה לא התחסנו במנת החיסון הראשונה נגד קורונה.
ב-19 באפריל דווח כי ישראל חתמה על הסכם לרכישת 9 מיליון מנות חיסון מחברת פייזר, עד לסוף שנת 2022. באותו היום, נחתם הסכם עם מודרנה לאספקת 8 מיליון חיסונים.
ב-23 באפריל דווח על 5 מיליון מחוסנים במנה השנייה.
לפי ממונה הקורונה, ההערכה הייתה שצריכים להתחסן כ-7 מיליון איש כדי להגיע למצב של חסינות עדר.
בשל עודף של חיסוני קורונה שתוקפם היה עשוי לפוג, ישראל ודרום קוריאה חתמו על הסכם להחלפת חיסוני קורונה ביולי.
לפי ההסכם, ישראל תעביר כ-700 אלף מנות חיסון של פייזר לשימוש דרום קוריאה עד לסוף החודש.
בתמורה, תקבל כמות דומה מהזמנה עתידית שסיאול צפויה לקבל בספטמבר ואוקטובר.
החל מ-11 ביולי החיסונים של חברת פייזר לא היו זמינים עוד למתחסנים חדשים - אלא רק לאלו הנדרשים להשלמת החיסון.
אלו שרצו להתחסן יכלו לקבל את החיסון הדומה של חברת מודרנה.
עם זאת, החיסון לגילאי 12–15 אושר רק עבור חברת פייזר ולכן פסק חיסון גילים אלה במנה ראשונה.
באותו היום, פורסם שסוכם על הקדמת משלוח של חיסוני פייזר וכך בני 12–15 יכלו להתחסן בשתי המנות.
בנוסף, הוחלט לחסן מדוכאים חיסון במנה שלישית.
בהמשך נקבע שהחל מ-1 באוגוסט כל המתחסנים בני ה-18 ומעלה שיגיעו לקבל מנת חיסון ראשונה – יקבלו את החיסון של חברת מודרנה בלבד.
את החיסון של פייזר יקבלו רק אלה שחוסנו במנה הראשונה ונערים בני 12–18.
במהלך יולי סוכם על מתן אספקה במקרה של צורך במנת חיסון נוספת.
ב-28 ביולי הומלץ לתת מנת חיסון שלישית חיסון דחף לקשישים.
המנה השלישית אושרה לפני קבלת אישור ממינהל המזון והתרופות האמריקני.
למחרת, משרד הבריאות הנחה את קופות החולים להיערך לתחילת המבצע המחודש לחיסון האוכלוסייה שגילה גבוה מ-60. לאחר דיונים ממושכים, הוחלט כי קבלת המנה השלישית תתאפשר חמישה חודשים לאחר השנייה.
נקבע שניידות מד"א יגיעו לבתי האבות.
ב-30 ביולי 2021 החל מתן מנת החיסון השלישית, לבני ה-60 ומעלה ולמדוכאי חיסון.
שבוע לאחר פתיחת מבצע החיסון השלישי לגילי 60 ומעלה, משרד הבריאות הנחה את בתי החולים הפסיכיאטריים כי העובדים והמטופלים בני ה-40 ומעלה זכאים גם הם להתחסן במנה נוספת.
גם במערך הגריאטרי ומגן אבות יחוסנו מאושפזים בני 18 ומעלה ועובדים בני 40 ומעלה.
במערך זה הרוב אומנם קשישים, אבל ישנם בני 18 ומעלה עם מוגבלויות בהוסטלים ייעודים.
מתן המנה השלישית הורחב לאנשים נוספים ב-13 באוגוסט.
ב-19 באוגוסט אושר להרחיב את מבצע ההתחסנות במנה שלישית.
למחרת, החל חיסון בני 40 ומעלה.
ב-24 באוגוסט הותר לבני 30 ומעלה.
שר הבריאות הציג בסוף אוגוסט תוכנית לעידוד התחסנות באמצעות הקלת הנגישות ביישובים עם שיעורי התחסנות נמוכים.
ב-29 באוגוסט הורחב מבצע החיסונים במנה שלישית לכל בן 12 ומעלה שעברו לפחות חמישה חודשים מקבלתו את המנה השנייה.
עד 17 בספטמבר חוסנו 3 מיליון איש במנה 3.
בסוף ספטמבר הגיע משלוח ראשון של חיסוני AZD1222 של אסטרהזניקה.
בנובמבר אושר מתן החיסון לבני 11-5. ב-23 לחודש התחסנו הראשונים.
למחרת, החל רשמית מבצע ההתחסנות.
ב-21 בדצבמבר פורסם כי רוב חברי הצוות לטיפול במגפות תמכו במתן מנה נוספת לאוכלוסייה המבוגרת, לאוכלוסיות בסיכון ולעובדי מערכת הבריאות, ארבעה חודשים לאחר החיסון השלישי.
עוד הוחלט לאפשר לצמצם לשלושה חודשים את הרווח בין המנה שנייה לשלישית.
החלטת המומחים הגיעה ברקע התפשטות וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה בישראל.
ההמלצה לגבי הצמצום אושרה ב-27 בדצמבר.
ב-30 בדצמבר הודיע מנכ"ל משרד הבריאות כי אושר מתן מנה רביעית למדוכאי חיסון.
למחרת אושרה מתן מנה רביעית גם בבתי אבות.
ב-2 בינואר 2022 אושר חיסון רביעי גם לבני 60 ומעלה ולצוותים הרפואיים.
ב-26 בינואר אושר חיסון לבני 18 ומעלה הסובלים ממחלות רקע וגורמי סיכון לתחלואה קשה בקורונה ומטפליהם.
כמו כן אושרה מנה רביעית של החיסון לבני 18 ומעלה שבמסגרת עיסוקם עולה אפשרות לחשיפה משמעותית למחלה.
בסוף ינואר ישראל חתמה על הסכם לרכישת חמישה מיליון מנות חיסון נגד קורונה של חברת Novavax האמריקאית.
ביוני 2021 מומחי משרד הבריאות המליצו לחסן ילדים בני 5-11 במנה שלישית.
ב-30 ביוני הותר לחסן בני חצי שנה עד חמש שנים.
בינואר 2022 חלה ירידה משמעותית בהדבקות בקורונה, ולאחר מכן המגפה דעכה.
ב-30 בינואר 2021, יוון ביקשה שיתוף פעולה עם ישראל במבצע החיסונים היווני, בעקבות מהירות המבצע בישראל.
ב-4 במרץ 2021 קנצלר אוסטריה וראשת ממשלת דנמרק שביקרו בישראל, הודיעו על שיתוף פעולה עם מדינת ישראל בעניין החיסונים.
בנימין נתניהו, סבסטיאן קורץ ומטה פרדריקסן הודיעו כי יקימו קרן מחקר משותפת לשלוש המדינות וישקיעו בהקמת מפעלים לייצור חיסונים.
ישראל שיתפה מידע על מנת החיסון השלישית בדיון על אישורה במנהל המזון והתרופות האמריקאי.
כך גם עם המייעצת לענייני חיסונים בגרמניה.
הוועדה נעזרה במידע מישראל בדיון על המנה הרביעית.
כך גם מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
מבצע מגן האביב (בטורקית: Bahar Kalkanı Harekâtı) היה מבצע צבאי של הכוחות המזוינים של טורקיה (TSK) נגד הכוחות המזוינים של סוריה ומליציות שנאמנות להם במחוז אידליב שבצפון מערב סוריה.
המבצע החל ב-27 בפברואר 2020 בתגובה לתקיפה של חיל האוויר הסורי במחוז שבה נהרגו 34 חיילים טורקים.
שר ההגנה הטורקי, הולוסי אקאר, אמר כי מטרת המבצע הייתה במסגרת שיחות אסטנה, להבטיח הסכם הפסקת אש באזור החץ השני של צפון סוריה ולמנוע הגירה של סורים מאידליב לעבר גבול טורקיה–סוריה.
ב-5 במרץ, טורקיה ורוסיה חתמו על הסכם הפסקת אש במוסקבה.
ב-27 בפברואר 2020, חיל האוויר הסורי ביצע תקיפות אוויריות נגד עמדות הצבא הטורקי בכפר באליון , שבמחוז אידליב.
טורקיה טענה כי רוסיה הייתה מודעת למיקומי הכוחות הטורקים, ושלשתי המדינות הייתה תקשורת קבועה בנושא זה.
לאחר התקיפה האווירית בבאליון, טורקיה הכריזה על תחילתו של מבצע "מגן האביב".
מטרתו של המבצע הייתה לעצור את התקדמות כוחות הממשל הסורי בלחימה שלו נגד המורדים הסורים באידליב.
פקיד צבאי סורי הודה כי כלי הרכב המשוריינים והטכניים שלהם ספגו מתקפות רבות ושהכוחות של הממשל בצפון מערב סוריה ספגו נזק משמעותי.
בהתקפות תגמול של צבא סוריה נהרג חייל טורקי ונפצעו שישה נוספים.
לפי המרכז הסורי לזכויות אדם, במהלך העימותים באותו היום נהרג חייל טורקי אחד, 11 חיילים סורים וארבעה מחבלים מארגון חזבאללה.
לפי המרכז הסורי לזכויות אדם, 26 לוחמים של הכוחות המזוינים הסורים והמיליציות הסוריות הנאמנות להם נהרגו בהפגזות של כוחות טורקיים ומזל"טים באזורים הכפריים של אידליב וחלב.
כמו כן דווח על 13 כלי רכב צבאיים סורים שנהרסו.
תקיפות אוויריות של טורקיה כוונו גם למתקן של מרכז סרס באס-ספירה.
פקיד טורקי טען שהמתקן שימש לפיתוח נשק כימי.
לפי המרכז הסורי לזכויות אדם, בין 28 ל-29 בפברואר, הרגו הכוחות הטורקים 48 לוחמים של הכוחות המזוינים הסורים והמיליציות הסוריות הנאמנות להם (כולל 14 לוחמים של חזבאללה) והשמידו לפחות 13 כלי רכב צבאיים.
מזל"ט טורקי מסוג TAI Anka הופל על ידי הכוחות הסוריים.
שני מטוסי Su-24 סוריים הופלו על ידי מטוסי F-16 של חיל האוויר הטורקי.
כל ארבעת הטייסים הסורים הצליחו לנחות בשלום.
גם הכוחות הסוריים וגם הכוחות הטורקים אישרו את ההפלות.
בהתקפות מל"טים טורקיות בג'בל אל-זאוויה ואל-חמידיה, באזור הכפרי של אידליב, נהרגו 19 חיילים סורים.
מזל"ט טורקי הופל על ידי חיל ההגנה האווירית הסורי ליד סרקיב.
כוחות הצבא הסורי הרגו חייל טורקי ופצעו עוד שלושה בעמדה צבאית בבסיס אווירי צבאי בטפטנאז, בעוד מל"טים טורקיים תקפו כלי רכב צבאיים השייכים לכוחות המזוינים של סוריה.
המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי 26 חיילים של צבא סוריה נהרגו מהפצצות טורקיות ומתקיפות מל"טים בג'בל אלזאוויה שבדרום אידליב, ובסרקיב ובאזורים הכפריים שלה.
ב-3 במרץ, כוחות סורים פתחו במתקפות ארטילריות על כוחות טורקים בנמל התעופה טפטנאז, והרגו חייל טורקי אחד ופצעו שלושה נוספים.
מטוס F-16 טורקי הפיל מטוס סורי מסוג L-39 אלבטרוס מעל אידליב; טייס המטוס הצליח לנטוש את מטוסו וכוחות של צבא סוריה החלו מיד בחיפושים קרקעיים כדי לחלצו.
כוחות המורדים הצהירו כי מצאו את גופתו של הטייס, ואילו צבא סוריה הצהיר מאוחר יותר כי חילצו את הטייס במצב בריאותי תקין לאחר שביצעו מבצע חיפוש והצלה קרבי 2 קילומטרים מאחורי קווי המורדים.
מזל"ט מסוג באירקטאר TB1 הופל על ידי הצבא הסורי בכיפר דאל באזור המערבי של מחוז חלב.
הצבא הסורי כבש מחדש את סקריב וכמה כפרים מסביב לאחר שהדף את כוחות המורדים שנתמכו על ידי חיל האוייר הטורקי וירי ארטילרי טורקי.
לפי המרכז הסורי לזכויות אדם העימותים של היום הקודם הובילו למותם של 75 מורדים ו-40 לוחמים פרו-ממשלתיים.
ארבעה חיילים טורקים ושבעה נפצעו מירי של צבא סוריה במחנה אל-טרנבה ואל-מסטומה.
לפי המרכז הסורי לזכויות אדם בין 27 בפברואר ל-3 במרץ נהרגו 119 אנשי הכוחות המזוינים של סוריה ומליציות שנאמנות להם, וכן 20 אזרחים זרים, כולל עשרה לוחמי חזבאללה וארבעה איראנים.
מקורות טורקיים טענו כי סוהיל אל-חסן, מייג'ור גנרל בצבא סוריה נפצע מתקיפה שבוצעה על ידי רחפנים ליד סרקיב.
מל"ט טורקי מסוג באירקטאר TB-2 הופל בערב על ידי חיל ההגנה האווירית הסורי במחוז אידליב.
המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי 19 לוחמים סורים ושבעה לוחמים שאינם סורים נהרגו מהפגזות קרקע טורקיות ותקיפות של מזל"טים באזור הכפרי של אידליב.
המכון למזרח התיכון דיווח כי תקיפות רחפנים וארטילריה טורקיות, בשיתוף מורדים סורים הרגו לפחות 405 לוחמים תומכי המשטר בין ה-27 בפברואר ל-5 במרץ.
צבא סוריה איבד לפחות 73 כלי רכב משוריינים כתוצאה מתקיפות רחפנים ושיגורי טילי נ"ט של המורדים במהלך המבצע הטורקי.
ב-5 במרץ 2020, נשיאי טורקיה ארדואן ונשיא רוסיה פוטין, נפגשו במוסקבה.
על פי ההסכמים שהשניים חתמו עליהם, הפסקת אש באזור אידליב הייתה אמורה להיכנס לתוקף מהשעה 00:00 ב-6 במרץ.
הנשיאים הסכימו על הקמת מסדרון בטוח בסמוך לכביש המהיר M4, החוצה את אידליב ממזרח למערב.
כוחות משתי המדינות אמורים לפתוח בסיורים משותפים לאורך הכביש מ-15 במרץ.
מיד לאחר מלחמת העולם השנייה בלחץ מדינות ערב (מפיקות הנפט) הממלכה המאוחדת הטילה מכסות הגירה ליהודים לעלייה לארץ ישראל.
גודל המכסה עמד על 7,500 מהגרים בשנה.
כל מהגר יהודי שהגיע לארץ ישראל ללא האישורים המתאימים (סרטיפיקטים) נחשב מהגר בלתי חוקי שיש לשפוט ולהעניש.
עם קבלת ההחלטה לגבי מכסות ההגירה של היהודים, החל עימות בין הנהגת היישוב היהודי בארץ ישראל לבין ממשלת הממלכה המאוחדת.
בשנת 1946 כחצי שנה מתום מלחמת העולם השנייה החל להתגבר גל העפלה בדרך הים לארץ ישראל ובתחילת 1947 הפכה ההעפלה לבעיה אקוטית מבחינת הבריטים, כשקצב ההעפלה הלך וגבר.
ב-14 בפברואר 1947 נערכה בלונדון, פגישה בין נציגי, ה-SIS, נציגי ה-MI5, נציגי הצבא ונציגים ממשרד החוץ הבריטי ומשרד המושבות בה ניתן אישור לבצע פעולות הונאה וחבלה כנגד אוניות המעפילים במטרה לעצור את זרם המעפילים לארץ ישראל, תוך הפחדת המעפילים ומנהיגיהם, בפעולות מכאיבות.
פרופסור קייט' ג'פרי מציין שבמסגרת מבצע מבוכה סוכני השירות החשאי MI6 דיווחו שב־5 מקרים הם חיבלו באוניות המעפילים בנמלי המוצא שלהם באירופה בעיקר באיטליה ובצרפת ואף הטביעו אחת מהן.
המבצע הסתיים בחודש מאי 1948 עם ההכרזה על הקמת מדינת ישראל על ידי דוד בן-גוריון וסיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
לחבל בשיטות שונות באוניות המעפילים בנמלי היציאה שלהן, במטרה להפחיד ולשבור את רוח המעפילים ומנהיגי העפלה וזאת כדי שלא ימשיכו להפליג ולהעפיל לארץ ישראל.
לבצע פעולות דיסאינפורמציה, הונאה ושכנוע במדינות המוצא, בהן עגנו אוניות המעפילים על מנת ששלטונות אותן מדינות לא יאפשרו לאוניות המעפילים לעגון בנמליהן או שיעצרו את האוניות בנמלים כך שלא יוכלו לצאת לדרכן.
פעולות אלה כללו איום מרומז באמצעות הפצת שמועות ומידע כוזב.
קהל היעד היה הקהל המקומי בנמלי היציאה.
בנמלי איטליה סיפרו סיפורים אודות פשיסטים המנסים לברוח לספרד מפחד שיועמדו למשפט.
בנמלי רומניה סיפרו אודות עריקים הבורחים על נשקיהם מרומניה ועבור הרוסים סיפרו שאוניות המעפילים מחלצות סוכני ריגול של המערב.
להפחדת המעפילים שהתקבצו סביב הנמלים סופר על ארגוני טרור המאיימים על אוניות המעפילים, איומים שונים, כגון הרעלת מי השתייה ועד הצמדת מוקשי עלוקה (מוקשי דמה) שיתגלו בדרך מקרה.
סיפורים אלה נועדו לעורר מחשבות " מה יקרה אילו..."
תוכנית ההונאה לשיבוש הגירה מנמלי הים השחור, נקראה "שחור" (Black).
להערכת מפקדי הצי הבריטי חשיבות מבצע מבוכה, בהשגת שלוש מטרות אלה בכך, שיופחתו העימותים האלימים לעצירה והשתלטות על אוניות המעפילים, בין מלחי הצי הבריטי והמעפילים בלב ים.
יופחת עומס העבודה של אוניות הגירוש ובנוסף יופחת העומס והצפיפות במחנות המעצר בעתלית ובקפריסין.
צוות צוללים סוכנים של ה-MI6, יפליג על גבי יאכטה תמימה, במסווה של טיול תענוגות, בין נמלי דרום צרפת ומערב איטליה ובין נמלי מזרח איטליה ויוגוסלביה על פי מודיעין לאיתור אוניות מעפילים בנמלים.
באיתור אוניות מעפילים משרד החוץ הבריטי יפעל מול שלטונות המדינות לעצירתן בנמלים.
במקביל צוות הצוללים יערך לחבל באוניות תוך פגיעה בצנרת המים המתוקים והדלק המוזרמים לאוניות, הצמדת מוקשי עלוקה ימיים לגוף האוניות וההגאים שלהן ועוד.
העיקרון המנחה היה שלא לגרום לנפגעים בנפש ועל כן בכל מקרה יש לוודא:
שבשעת פיצוץ המוקשים לא ימצאו אנשים על האוניות.
יש לכוון שהפיצוץ יהיה בשעה שהאוניות נמצאות בנמל ולא בהפלגה בים הפתוח.
במקרה של גילוי הצוללים, עליהם לפעול במסווה של ארגון ערבי פיקטיבי.
ארגון "מגיני פלסטיין הערבית" (The Defenders of Arab Palestine) שהיה ארגון דמה בריטי שיקבל אחריות על כל הפעולות במבצע מבוכה.
זאת במטרה שלא ייווצר אי פעם, קשר בין פעולות החבלה והממלכה המאוחדת.
לצורך המבצע הוקמה רשת תקשורת מיוחדת, בשם הקוד אושן (Ocean), שהוקמה בתקציב של כ־30,000 ליש"ט, או 47,000 דולר, סכום כסף גבוה מאוד לשנת 1947. סיפור הכיסוי למקרה שהיאכטה תיעצר: ש"הנוסעים" נמצאים בטיול תענוגות על גבי היאכטה.
חל איסור חמור על הצוותים להודות בקשר שלהם עם "הוד מלכותה" (הממלכה המאוחדת).
הצוותים היו צריכים לספר שהם גויסו בניו יורק "על ידי ארגון אנטי קומוניסטי שהוקם על ידי קבוצת תעשיינים בינלאומיים, בעיקר מתעשיות הנפט והמטוסים".
זאת, במגמה להטיל את האשמה על אמריקאים עשירים, ימניים, ללא שם.
השימוש בקו הגנה זה יהיה "קו ההגנה האחרון שלהם, ואפילו במקרה של עונש מאסר, לא ניתן יהיה לצפות לעזרה מהוד מלכותה".
מסוף מלחמת העולם השנייה הפעיל המודיעין הבריטי פעולות הונאה ודיסאינפורמציה כנגד מפעל ההעפלה.
בתחילת שנת 1946 בפרשת לה ספציה במסגרת פעולות הונאה והפחדה, הבריטים הפיצו סיפור שבאוניות המעפילים דב הוז ואליהו גולומב מתרכזים פשיסטים הרוצים לעזוב את איטליה כדי לחמוק ממשפט.
פעולה זו בנמל לה ספציה הצליחה לעכב את יציאת האוניות לארץ ישראל.
בנמל פיראוס שביוון הפיצו הבריטים סיפורים שבעלי אוניות המעפילים כנסת ישראל ורפיח חייבים כספים כך שמשטרת יוון נאלצה להוציא צווי תפיסה כנגד האוניות על מנת לברר את הסיפורים.
במקביל מפקדי המוסד לעלייה ב' נאלצו להבריח את האוניות לאיים נידחים ומשם לנמל העמסת המעפילים באקאר שביוגוסלביה.
כשאוניות המעפילים גאולה ומדינת היהודים הגיעו לנמל באיון שבמערב צרפת במפרץ ביסקאיה, המודיעין הבריטי הצליח לשכנע את שלטונות צרפת למנוע את תדלוקן במשך 7 שבועות.
כשהפליגו האוניות לנמל קונסטנצה שברומניה המודיעין הבריטי שכנע את השלטונות הרומנים שאוניות המעפילים הן אוניות מלחמה מוסוות.
שלטונות רומניה השתכנעו ואנשי המוסד לעלייה ב' נאלצו להעביר את האוניות לנמל בורגס שבבולגריה.
שינוי זה שיבש את תוכניות השינוע היבשתיות של המעפילים לנמל היציאה.
מפקדי המוסד לעלייה ב' חוו שיבושים דומים גם עם אוניות מעפילים אחרות אך ההעפלה לא הופסקה.
ב-14 בפברואר 1947 מבצע מבוכה יצא לפועל לאחר פיצוץ מלון המלך דוד בירושלים והערכה בריטית שהעפלה תתגבר עוד יותר.
בפגישת מפקדי ארגוני המודיעין ומשרד החוץ הבריטי, שהתקיימה בלונדון הוחלט להכות בכוח במפעל העפלה.
בספרו פרופסור קייט' ג'פרי מסכם את דיווחי הסוכנים של MI6 במבצע כלהלן: בנוסף לפעולות ההונאה, הדיסאינפורמציה והשכנוע שבוצעו, התבצעו גם חמש פעולות בהן הוטמנו מוקשים ימיים וחומרי נפץ באוניות המעפילים.
אונייה אחת הושבתה כליל, שתיים אחרות ניזוקו ובשתיים לא התפוצצו המוקשים.
אירועים אלה אינם מוזכרים בספרות אודות ההעפלה, המוסד לעלייה ב', הפלי"ם או ההגנה.
מאידך מהמחקר עולה שהספינה וריסי Vrissi שפוצצה וטובעה על ידי סוכני ה-MI6 בשעה שעגנה מחוץ לנמל צ'יוויטווקיה מצפון לרומא.
לא הייתה מוכרת כספינת מעפילים וייתכן מאוד שהיא הותקפה בגלל טעות בזיהוי.
שני המלחים שהיו על הספינה חולצו מהים בשלום עם פציעות קלות.
(חלק מהחוקרים טוענים בטעות שהספינה השתייכה כנראה לאצ"ל).
הפעולה כנגד האונייה וריסי התבצעה לאחר שפעולה דומה בנמל סט (Sète) שבדרום צרפת כנגד אוניית המעפילים אקסודוס (יציאת אירופה תש"ז) בוטלה על ידי משרד החוץ הבריטי, ברגע האחרון, משום ששלטונות צרפת הבטיחו שהם יחסמו את היציאה מהנמל ולא יאפשרו לאונייה לצאת לים הפתוח.
תוכנית חסימת הנמל הגיעה לידיעת מפקד המוסד לעלייה ב' באירופה שאול אביגור (מאירוב) והוא הורה ליוסי הראל מפקד האקסודוס לצאת מידית לים עוד באותו הלילה.
האקסודוס התנתקה מרציף סנט לואיס שבנמל סט בשעה 02:30 בבוקר אף על פי שהנתב שהוזמן לא הגיע, כבל פלדה הסתבך במדחף שלה והיא עלתה על שרטון חול לפני שער הנמל, היא הצליחה לחמוק ולצאת מהנמל לים הפתוח בשעה 06:00 לפני שהנמל נחסם.
העיתונות המקומית דיווחה על הטבעת הספינה וריסי שהיא הייתה מיועדת ליעד במזרח התיכון וכי את החבלה ביצע ארגון מגני פלסטיין הערבית.
וזאת על סמך מכתב שהתקבל במערכות העיתונים המקומיים.
פיצוץ אירע באוניית המעפילים דב הוז בשעה שעגנה בנמל לה ספציה בשנת 1946. בפיצוץ נהרגו 4 עובדי מספנה מקומיים.
האירוע שויך למוקש שנסחף משדה מוקשים ימיים קרוב.
איש לא הפנה האשמות כלפי הבריטים.
בשנת 1946 אירע מקרה החשוד כחבלה בה נוסר ציר ההגה של אוניית המעפילים שבתאי לוז'ינסקי.
במאי 1946 אירעה תקלה משמעותית באוניית המעפילים על שם דוד רזיאל של התנועה הרוויזיוניסטית.
באונייה פרצה שריפה עם יציאתה מהנמל.
200 המעפילים שהיו על הספינה הורדו ממנה בשלום.
הנזק היה גדול ולא ניתן היה יותר להשמיש אותה להפלגה.
מאחר ששריפות פורצות מדי פעם באוניות לא יוחס האירוע לפיגוע.
החבלה בפָּאן קרֶסֶנט (Pan Crescent) אוניית המעפילים עצמאות התרחשה בשעה שהאונייה עגנה קשורה לרציף בנמל מרגרה שליד ונציה, לצורך תיקונים ועבודות להכנתה לקליטת מעפילים.
הספינה הייתה נגישה לפועלי המספנה המקומיים כך שלסוכני ה-MI6 היה קל לאתר פועל שיהיה מוכן להכניס לבטן האונייה פצצה ולהטמין אותה במקום שהורו לו.
במקרה זה קל היה להוכיח בחקירת עובד המספנה שהוא הונחה על ידי סוכני ה-MI6. גם באירוע זה העיתונות המקומית דיווחה שאת החבלה ביצע ארגון מגני פלסטיין הערבית.
וזאת על סמך מכתב דומה לזה שהתקבל חודש קודם במערכות העיתונים המקומיים לאחר טיבוע הספינה וריסי.
לסיכום ניתן לומר שמבצעי הדיסאינפורמציה, ההונאה, השכנוע, ההלשנות ויתר הקשיים איתם התמודדו מפקדי המוסד לעלייה ב', אכן עיכבו או דחו את ההפלגות, אך לא גרמו לביטולן.
לכל העיכובים שסוכני ה-MI6 הצליחו לגרום, אנשי המוסד לעלייה ב' והפלי"ם הצליחו למצוא פתרונות.
לעיתים בשכנוע וברכישת אוהדים לעניין הציוני, לעיתים תוך ניצול איבה לבריטים, לעיתים בשוחד כספי, לעיתים בהתעלמות מצווים ואיסורים ולעיתים בתושייה רבה והרבה חוצפה צברית.
באשר לתקלות, המוקשים והחבלות הם לא הפחידו ולא עצרו את זרם המעפילים וקצב עלייתם ארצה הלך והתגבר באופן רציף.
אם בשנת 1945 קצב העלייה החודשי עמד על עשרות בודדות, הרי שבשנת 1947 כבר עמד הקצב החודשי על 4,000 מעפילים בחודש.
בשלוש השנים שבין מאי 1945 ומאי 1948 הפליגו לארץ ישראל יותר מ-66 אוניות מעפילים אך רובן נתפסו על ידי הצי הבריטי בלב ים.
קצב העפלה כזה מוכיח מעל כל ספק שמבצע מבוכה למעשה כשל.
פרופסור קייט' ג'פרי היה היסטוריון וחוקר מטעם אוניברסיטת קווינס בבלפסט, בירת צפון אירלנד.
במסגרת מחקריו בתחום ההיסטוריה הצבאית שהחל כבר משנת 2005 הוזמן על ידי ראש השירות החשאי MI6, ג'ון סקרלט , לכתוב את ההיסטוריה של הארגון.
רק לאחר שפרופסור ג'פרי קיבל רשות בלעדית, מהרשויות המוסמכות בממלכה המאוחדת לעיין בכל המסמכים והתיקים של השירות החשאי הבריטי MI6 (SIS) מיום הקמתו בשנת 1909 ועד 1949 הוא החל במחקרו.
על בסיס עבודתו הוא כתב את ספרו החשוב, 'MI6: ההיסטוריה של השירות החשאי המלכותי הבריטי בתקופה שבין 1909 ועד 1949' (MI6: The History of the Secret Intelligence Service 1909-1949).
פרופסור קייט' ג'פרי מציין שתיקים רבים מבין התיקים של הארגון לא שרדו בשלמותם את השנים.
אך התיקים שעסקו בפעולות סוכני השירות החשאי MI6 כנגד אוניות המעפילים בהן ההגנה והמוסד לעלייה ב' העלו את פליטי השואה לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, נשמרו במצב טוב.
לדבריו, הוא היה הראשון והיחיד שמחוץ לשירות החשאי, שקבל רשות לעיין בתיקים.
ההגבלה היחידה שהייתה לו, הייתה, לא לנקוב בשמות של סוכנים שבגדו.
הוא הוסיף "המציאות קשה יותר מכל דמיון.
כי כשאתה מתמודד עם אנשים אמיתיים, אתה מבין שיש להם את החולשות והחוזקות שלהם".
פרופסור קייט' ג'פרי נדהם למצוא במסגרת מחקרו במסמכי ה-MI6 את אחת התוכניות/הצעות של השירות החשאי המלכותי הבריטי במסגרת מבצע "מבוכה" שכללה הפצצת אוניית המעפילים אקסודוס על כל 4,500 המעפילים שעל סיפונה.
הרציונל שמאחורי המלצה זו היה "שעל מנת להפחיד ולהרתיע צריך להכאיב בגדול".
משרד החוץ הבריטי גנז המלצה זו.
לאור ממצאיו הבלתי שגרתיים ג'פרי התעקש לפרסם את ספרו ולשם כך הוא קיבל את כל אישורי הצנזורה הנדרשים.
פרופסור קייט' ג'פרי נפטר ב-12 בפברואר 2016 בגיל 64.
מבצע מגן וָחץ היה מבצע צבאי של צה"ל ברצועת עזה נגד ארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (הגא"פ).
המבצע החל ב-9 במאי 2023, ליל ל"ג בעומר, והסתיים כעבור חמישה ימים, ב-13 במאי.
ימים אחדים לפני מותו פסק השופט הצבאי סא"ל מנחם דרורי כי עדנאן לא ישוחרר, כי "הוא אדון על גופו...
החלטת השופט דרורי נשענה גם על הקביעה כי עדנאן אינו נמצא בסכנת חיים מיידית, וזאת על אף התרעת ארגון רופאים לזכויות אדם כי מרפאת השב"ס איננה ערוכה, מבחינת צוות וציוד, לתת מענה במקרה של התדרדרות במצבו, התערבות שאותה הסכים עדנאן לקבל.
בתגובה למותו, בהמשך אותו היום שיגרו מחבלים מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני 102 רקטות לעבר שדרות, יישובי עוטף עזה וצפון הנגב.
במטחים אלו נפצע קשה אדם (עובד זר) בשדרות ונפצעו עוד כ-6 אנשים.
במשך שבוע נמנעה ישראל מלהגיב על הירי מהרצועה, עד 9 במאי, שבו החל המבצע, באישורם של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ושר הביטחון, יואב גלנט (ללא שיתוף של הקבינט המדיני-ביטחוני).
ההסבר שנתן דובר צה"ל, תא"ל דניאל הגרי לשמו של המבצע: "צה"ל יצא הלילה יחד עם השב"כ לפעולה ממוקדת מול בכירי גא"פ בעזה שהיוו גורם מערער ליציבות הביטחונית.
קראנו למבצע "מגן וחץ", כי הוא מבצע שמהותו גם בהגנה וגם בהתקפה".
בנוסף על כך, החץ מסמל את זמן תחילת המבצע, ערב ל"ג בעומר.
מנגד, שם המבצע בפי הארגונים הפלסטינים הניצבים מול ישראל (לעיתים מכונים בתקשורת המסורתית בתור 'חמ"ל הפלגים המשותף בעזה'), הוא "מבצע נקמת החופשיים" (ערבית: عملية ثأر الأحرار; בתעתיק: עַמַלִיֶّת תַ'אְר אל-אַחְרַאר).
9 במאי, היום הראשון למבצע
בשעה 02:05 החלו מטוסי חיל האוויר לתקוף יעדי טרור ברצועת עזה.
בתקיפה הזו נהרגו עשרה בני אדם נוספים: שתיים מנשות בכירי הג'יהאד שנהרגו, שלושה מילדיהם, בני ארבע, שמונה ו-12, וחמישה משכניהם, בהם ד"ר ג'מאל חסואן, שניהל מרכז לבריאות בעזה והיה גם אזרח רוסיה.
בעקבות התקיפה הוכרז מצב מיוחד בעורף, ופיקוד העורף הנחה את תושבי עוטף עזה להיכנס למקלטים עד להודעה חדשה, והשבית את הלימודים במוסדות החינוך בכל אזור עוטף עזה, לכיש וצפון הנגב עד השעה 18:00 בערב למחרת, וכן אסר על התקהלות של מעל לעשרה אנשים בשטח פתוח ו-100 אנשים בתוך מבנה.
בנוסף נסגרו מספר צירי תנועה באזור עוטף עזה ביניהם הכביש הראשי של האזור כביש 232.
בשעה 17:00 באותו היום חיל האוויר הישראלי תקף ברפיח חוליית נ"ט שהתכוונה לירות על אזרחים ישראלים במעבר כרם שלום.
10 במאי, היום השני למבצע
בסביבות השעה 11:30 בבוקר, תקף חיל האוויר הישראלי חוליית מחבלים בח'אן יונס שעמדה לשגר רקטות, והרג את כל שלושת אנשי החוליה, וכן השמיד מפעלים לייצור אמל"ח של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בשטחי רצועת עזה.
לאחר מכן, שוגרו מטחי רקטות מהרצועה לעבר ישראל, לראשונה במהלך המבצע, ונשמעו מספר אזעקות צבע אדום ברחבי עוטף עזה, שדרות ואשקלון.
תוך זמן קצר הורחב טווח הירי מהרצועה ושוגרו רקטות גם לאזור אשדוד, השפלה, גוש דן ותל אביב.
רובן המוחלט של הרקטות יורטו בידי מערכת כיפת ברזל.
בתוך כשעה שיגרו הפלסטינים יותר מ-100 רקטות לעבר ישראל ושלושה ישראלים נפצעו קל לאחר שנפלו תוך כדי ריצה למרחב מוגן.
במקביל, לאורך שעות אחר הצהריים תקף חיל האוויר כ-40 משגרי רקטות, עמדות ואמצעי שיגור נוספים של הגא"פ ברצועת עזה.
לבינתיים רוב הירי התרכז ביישובי עוטף עזה הקרובים, אך נורה מטח גם לעבר אזור גן יבנה.
במטח הרקטות ששוגר לעבר גוש דן בצהריים הופעלה מערכת היירוט "קלע דוד" ויירטה אחת מן הרקטות ששוגרו.
בערב עלתה האפשרות להפסקת אש בתיווך מצרים, אך לאחר מספר שעות ישראל הכחישה זאת והמשיכה בלחימה.
לטענת גורמים בממשלה, הסיבות להמשך המבצע והכחשת הפסקת האש הראשונה הייתה כי "הם (הגא"פ) מחפשים הישגים באופן נואש" וחוסר ההיענות לדרישת הגא"פ להחזרת גופת עדנאן והפסקת הסיכולים הממוקדים נגד בכירים בארגון.
בסביבות השעה 19:30 החלו מטחים נוספים לעבר עוטף עזה, גן יבנה, באר טוביה, גוש דן, באר שבע ונתיבות.
כשלושה בני אדם נפצעו קל בעת ריצה למרחב מוגן.
שתי פגיעות ישירות באשקלון ושדרות הסתיימו ללא נפגעים.
בתגובה למטח תקף צה"ל ארבעה מתחמים צבאיים של הג'יהאד האסלאמי בעזה ומתחם ימי אחד.
בסביבות השעה 21:00 נורה מטח לעבר אשקלון, שדרות, נתיבות וישובי עוטף עזה.
רקטה פגעה פגיעה ישירה בבית באשקלון.
הירי נפסק בסביבות השעה 23:55 בלילה.
במהלך היום השני למבצע זוהו 469 שיגורים לעבר ישראל, 333 מהם חצו את הגבול ו-107 שיגורים נפלו בשטח הרצועה.
לפחות ארבעה פלסטינים, בהם ילדים, נהרגו כתוצאה משיגורים כושלים של הג'יהאד האסלאמי שנפלו בשטח רצועת עזה.
11 במאי, היום השלישי למבצע
בסמוך לשעה 01:30 החל חיל האוויר לתקוף יעדים של הג'יהאד האסלאמי בצפון הרצועה.
בלילה מטוסי קרב של צה"ל הרגו בסיכול ממוקד שלושה מחבלים בארגון הטרור הג'יהאד האסלאמי בח'אן יונס, בהם עלי חסן ע'אלי, ראש המערך הרקטי של הגא"פ שהיה אחראי על תהליכי הכוונת וביצוע ירי רקטי לעבר ישראל, בין היתר גם על המטחים האחרונים שלפני פתיחת מבצע "מגן וחץ" שהובילו לתחילת המבצע.
בנוסף הוא הכווין ולקח חלק במתווי הירי ובמטחי הרקטות שכוונו לישראל במבצע "שומר חומות" ובמבצע "עלות השחר".
הירי הרקטי של הגא"פ התחדש לאחר 8 בבוקר, כשרקטות נורו ליישובי עוטף עזה ושדרות; אחת הרקטות פגעה בלול ביישוב במועצה האזורית אשכול, והרגה את כל התרנגולות בלול.
אדם נפצע קל מרסיס במקום.
המטחים נמשכו ברציפות עד שעות הצהריים המאוחרות.
חיל האוויר הישראלי תקף לאורך היום בורות שיגור ומפקדות של הגא"פ ברצועה.
בפעם הראשונה מתחילת המבצע, הצטרפה גם שייטת ספינות הטילים של חיל הים לתקיפות כאשר כלי שיט תקף מתחם צבאי שבו ממוקמות עמדות בשימוש הכוח הימי של הגא"פ במרכז רצועת עזה.
אחר הצהריים, צה"ל הרג את אחמד אבו דקה, סגן מפקד הכוח הרקטי בג'יהאד האסלאמי.
לדברי דובר צה"ל, הוא היה על הכוונת עוד ביומו הראשון של המבצע אך הפעולה להריגתו נדחתה מאחר שהשתמש באזרחים כמגן אנושי.
אחר הצהריים שיגר הג'יהאד האיסלאמי מטח רקטות לאשקלון, באר טוביה ויישובי חבל לכיש וחוף אשקלון, והתחדשו המטחים הקבועים על עוטף עזה.
בערב נשמעו גם מספר אזעקות בצפון השפלה.
אחת מן הרקטות במטח פגעה בבניין ברחובות.
בפגיעה נהרגה אישה בת 80 ונפצעו כ-16 אזרחים.
בנוסף התחדשו בשעות הערב המטחים לעבר אשקלון, והמטחים לעבר עוטף עזה התחזקו מאוד לפרקים.
לאחר מכן שוגרו רקטות לעבר גן שורק, פלמחים, ראשון לציון, חולון ובת ים, נוסף על מטחים כבדים על אזור לכיש, אשקלון וסביבתה ועוטף עזה.
במהלך יום זה תקף חיל האוויר הישראלי מנהרה תת-קרקעית ושני משגרי רקטות מוטמנים של הג'יהאד האיסלאמי ברצועת עזה.
כמו כן, צה"ל הרג מחבל עם מרגמה קצת אחרי ששיגר פצמ"רים לעבר ישראל.
במקביל, כוחות צה"ל, שב"כ ומג"ב עצרו 25 מחבלים מהג'יהאד האסלאמי ביהודה ושומרון והרגו שני מחבלים בפעילות מבצעית בכפר קבאטיה שמדרום לג'נין.
12 במאי, היום הרביעי למבצע
עד בוקרו של 12 במאי זוהו 866 שיגורים סך הכל.
מתוכם 672 חצו לשטח ישראל ו-163 שיגורים כשלו.
בסביבות 9:00 מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו פעם נוספת מטרות לחימה של הגא"פ ברצועה.
כעבור שעתיים, אחרי כמעט 12 שעות שבהן לא נשמעו אזעקות, החלו מטחי רקטות קבועים לעבר יישובי עוטף עזה, שלא נפסקו עד 15:35. כשעה לאחר תחילת המטחים לעוטף החל מטח של 4 רקטות לראשונה מתחילת המבצע לעבר הרי ירושלים, ביתר עילית, בית שמש וגוש עציון.
בגוש עציון ובביתר עילית זו הייתה האזעקה הראשונה מאז מבצע צוק איתן.
בפעם השנייה במבצע מערכת קלע דוד יירטה את אחת הרקטות.
בהמשך היום בלט ירי מרגמות ליישובי עוטף עזה ובעיקר על כרם שלום, נחל עוז ועלומים.
אחרי הצהריים, הרג צה"ל בסיכול ממוקד את איאד אל-חסני, ראש חטיבת המבצעים בג'יהאד האסלאמי.
איתו נהרגו עוד 3 מחבלים.
לאחר מכן המשיך חיל האוויר בגל תקיפות מאסיבי ברחבי רצועת עזה ובעיקר באזור רפיח ועזה.
בערב תקף צה"ל משגרי רקטות ומרגמות מוטמנים של הג'יהאד האסלאמי ומפקדות מהן ניהל ארגון הטרור את הירי.
מעט אחר השעה 19:00 שוגר מטח רקטות לשדרות, עוטף עזה, נתיבות, חוף אשקלון, וגם ליישובי נחל שורק ובאר טוביה.
בערב נורה טיל נ"ט ליד קיבוץ כיסופים, כתוצאה מכך פרצה שרפה בשדות ליד הקיבוץ ללא נפגעים.
13 במאי, היום החמישי למבצע
לאחר כמה שעות של שקט ללא ירי רקטי מהרצועה, בסביבות השעה 05:00 בבוקר חודש הירי לעבר אשקלון ועוטף עזה.
כתגובה, מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו ברצועה ותקפו משגרי רקטות באל-בורייג'.
במקביל כוחות צה"ל הרגו בשכם שני מחבלים מבוקשים והשמידו מעבדת נפץ.
בהמשך היום תקף צה"ל בבית חאנון בתים של מחבלים נוספים בג'יהאד האיסלאמי, לאחר כמה שעות נורו מטחים לאשדוד, גן יבנה, דרום השפלה, אשקלון, נתיבות, שדרות ועוטף עזה.
בסביבות השעה 14:00 נורה מטח פצמ"רים וטילי נ"ט ליישובים בארי ושוקדה, מהמטח נפצעו שלושה רועי צאן בדואים תושבי עזה שעובדים בישראל, שניים מהם נפצעו באורח קשה ואחד באורח בינוני, ואחד מהם מת מפצעיו כעבור כמה שעות.
פחות משעה לאחר מכן נורה מטח גם לעבר השפלה, אשדוד, גן יבנה ועוטף עזה.
בשעה 19:00 חודש הירי לשדרות ועוטף עזה, ולראשונה במבצע נשמעה אזעקת צבע אדום גם באופקים, לאחר מכן המשיך הירי ונורה גם מטח רקטות לנתיבות.
בסביבות השעה 20:00 התחילו לדווח בתקשורת על הפסקת אש ב-22:00.
ב-21:40 החל מטח רקטות לעבר גוש דן, פלמחים, ועוטף עזה – רקטה יורטה מעל ראשון לציון ורסיס נפל ליד הלייב פארק, בו הייתה אמורה להיערך הופעה גדולה של להקת הבקסטריט בויז, שנדחתה בגלל המצב הביטחוני.
הירי הרקטי לא נפסק למרות הפסקת האש, ונמשך 13 דקות אחרי שזאת נכנסה לתוקף.
אזעקה נוספת נשמעה מאוחר יותר, ב-23:11, בנירים ועין השלושה.
בתגובה לירי חיל האוויר תקף בורות שיגור של הגא"פ בצפון הרצועה.
זמן קצר לאחר מכן ראש המל"ל, צחי הנגבי, הצהיר כי סבב הלחימה הסתיים.
עם זאת, צה"ל ביצע התקפה נוספת ברצועה בעקבות המשך הירי מעזה, שנמשכה לתוך יום המחרת.
מכניסת הפסקת האש לתוקף ב-22:00 ועד השיגור ב-23:11 שוגרו כ-37 רקטות.
כיפת ברזל יירטה כ-12 רקטות, 16 נפלו בשטחים פתוחים והשאר בשטח רצועת עזה.
14 במאי, לאחר הפסקת האש
זמן מועט לאחר חצות הלילה, צה"ל תקף ברצועה בתגובה לשיגורי הרקטות לאחר הפסקת האש.
בשעה 18:33, כ-20 שעות לאחר כניסת הפסקת האש לתוקף, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הפר את הפסקת האש ושיגר רקטה בודדת לעבר זיקים, נתיב העשרה ודרום אשקלון.
אזעקות נשמעו באזורים אלה, והרקטה נפלה בשטח פתוח, לא גרמה לנפגעים או נזק.
מהצד הפלסטיני נטען כי השיגור חל כתוצאה מכשל טכני.
כחצי שעה לאחר הירי, טנקים של צה"ל תקפו בתגובה מטרות לחימה של החמאס בצפון רצועת עזה.
השתתפות ארגוני טרור נוספים במבצע
למרות לחציה של איראן על חמאס להשתתפות במבצע נגד ישראל, חמאס לא נכנס ללחימה באופן פעיל, אך נתן לג'יהאד האסלאמי אישור להשתמש בבורות השיגור של הזרוע הצבאית שלו (ואולי גם ברקטות באחזקת החמאס), לאחר שבורות השיגור של הג'יהאד האסלאמי הושמדו כליל.
עם זאת, דובר חמאס הצהיר ב-10 במאי כי כל הפלגים הפלסטיניים בעזה אחראים למטחי הרקטות ששוגרו קודם לכן, כולל חמאס, אך מאוחר יותר טען דובר צה"ל שרק הג'יהאד האסלאמי ירה באותו יום.
לעומת זאת, בערוצי הטלגרם המקומיים ברצועת עזה, החזית העממית לשחרור פלסטין, החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין וגדודי חללי אל-אקצא לקחו אחריות על ירי של חלק מהרקטות.
נוסף על כך, הזרוע הצבאית של גדודי אל-מוג'אהידין, פלג טרור פלסטיני, נטל אחריות על שניים מפעיליו שנהרגו בעת שניסו לשגר רקטות.
במסגרת המבצע בוצעו סיכולים ממוקדים בשישה מראשי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
לאורך המבצע, צה"ל תקף מטרות רבות של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
122 משגרי רקטות, כאשר רוב המשגרים מוטמנים ומוסתרים.
לפי ההערכה, בבורות אלו הושמדו יותר מ-800 רקטות שכוונו לשטח ישראל.
12 אתרי ייצור רקטות ואמצעי לחימה, רובם הושמדו.
חיל האוויר הישראלי ביצע כ-4,000 גיחות בהם הטיל 390 חימושים במשקל כולל של 250 טונות על 278 מטרות.
בנוסף, מערך "חופת אש" של צה"ל (שמורכב ממרכז האש של אוגדת עזה, חיל התותחנים וחיל האוויר הישראלי) תקף 19 מחבלים בסיכול 10 חוליות טרור (נ"ט, רקטות ומרגמות).
בסך הכל, צה"ל – לרבות חיל האוויר הישראלי, יחידה 5252 של חיל התותחנים וכוחות נוספים – הרג מעל ל-25 מחבלים, בהם 6 בכירים שנהרגו בסיכול ממוקד.
בסך הכל, במהלך המבצע זוהו 1,496 שיגורי פצמר"ים ורקטות.
כ-1,139 רקטות חצו לשטח ישראל מתוכם כ-460 רקטות נורו לעבר שטחי מגורים, כיפת ברזל יירטה כ-437 רקטות ושני שיגורים נוספים יורטו על ידי קלע דוד, מעל ל-95% אחוזי הצלחת יירוט למערכות ההגנה האווירית.
כ-21 רקטות לא יורטו ונפלו בשטחי מגורים.
כ-679 שיגורים נפלו בשטחים פתוחים.
כ-291 שיגורים נפלו והתפוצצו בתוך רצועת עזה וכ-29 שיגורים נפלו בים.
מנגד, 422 מטרות של הגא"פ הותקפו בידי צה"ל.
במבצע נהרגו מעל ל-40 פלסטינים, אך משרד הבריאות הפלסטיני מנה רק 33 הרוגים.
מרכז המידע למודיעין ולטרור ניתח את השמות ברשימת 33 ההרוגים שפרסמו הפלסטינים.
לפי הניתוח, בתקיפות צה"ל נהרגו 20 מחבלים, בהם 13 בכירים ופעילי טרור בגא"פ, 5 פעילי חז"ע ו-2 פעילי פלג הטרור "גדודי המג'אהדין".
בנוסף, נהרגו 10 אזרחים מתקיפות צה"ל, 5 מהם היו בני משפחתם של בכירי הגא"פ שחוסלו.
שלושה פלסטינים נוספים נהרגו משיגורי רקטות כושלים של גא"פ וחז"ע שנפלו בשטחי הרצועה.
לפי המידע שפרסם צה"ל, נהרגו מעל ל-25 מחבלים בהם 6 בכירים בסיכולים ממוקדים ועוד מעל ל-19 מחבלים בחופת אש (סיכול חוליות נ"ט, מרגמות ורקטות).
בישראל נהרגה אישה בת 82 מפגיעת רקטה ישירה ברחובות וכן נהרג פועל פלסטיני עזתי שעבד בישראל, מפגיעת רקטה ליד שוקדה, בעלה של ההרוגה ברחובות נפטר לטענת המשפחה משיברון לב כחודש לאחר המבצע וטרם הוכר כנפגע פעולות איבה.
מבצע מג'נו הוא מותחן ריגול הודי משנת 2023. העוסק במרגלים הודים בפקיסטן, בתקופת המרוץ הגרעיני בין הודו לפקיסטן.
הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ב-13 במאי 2022 אולם יציאתו נדחתה ל-10 ביוני של אותה שנה לפני שנדחתה שוב ללא הגבלת זמן.
בסופו של דבר, היציאה לקולנוע של הסרט בוטלה והוא הופץ ישירות בנטפליקס ב-20 בינואר 2023.
אמנדיפ סינג, הוא סוכן אגף המחקר וניתוח (RAW) הודי המתגורר בפקיסטן תחת השם טאריק חוסיין.
הוא מתאהב בנסרין, נערה פקיסטנית עיוורת, ומתחתן איתה.
ב-1974, בעקבות לחץ בינלאומי, הודו נאלצת להשהות את תוכנית הגרעין שלה.
פקיסטן מנצלת את ההפוגה כדי לפתח תוכנית גרעין משלה.
על סינג מוטלת המשימה למצוא את הכור הגרעיני הפקיסטני.
מבצע כתר המערב הוא פשיטה של אוגדה 98 שנערכה במרץ 2024 על שכונת "מדינת חמד" בה חוסלו 58 מחבלים, נעצרו כ-300 מחבלים מחמאס ומהג'יהאד האסלאמי, ונחשפו תשתיות טרור.
בקרב נהרגו 2 חיילים ישראלים.
במהלך הלחימה בח'אן יונס התקבל מודיעין כי מחבלים נמלטו מהקרב אל "מדינת חמד", שכונה במימון קטר, בה קיימות תשתיות טרור.
צה"ל הקים ציר פינוי הומניטרי, דרכו פונו בסך הכל יותר מ-8,500 תושבים, בהם כ-300 מחבלים, מתוכם 85 מחבלים שהיו מעורבים במעשי הטבח ב-7 באוקטובר.
הכוחות חילקו חבילות מזון לתושבים המפונים לרגל חודש הרמדאן וברכות חג מצה"ל.
המבצע החל בלילה שבין ה-2 ל-3 במרץ 2024, אז חיל האוויר פתח ב-50 תקיפות במשך כ-6 דקות.
לאחר מכן אוגדה 98 נכנסה בחשאי למתחם, וצוותי הקרב של חטיבת גבעתי וחטיבה 7 כיתרו את השכונה.
במהלך התנועה לכיתות השכונה, נהרג לוחם המילואים דניס יקימוב ז"ל מהפלוגה המסייעת של גדוד 17, שנלחם תחת פיקוד חטיבה 7.
לוחמי הקומנדו פשטו רגלית על תשתיות הטרור, כולל מחסני אמצעי לחימה, דירות מסתור ותשתיות של בכירי חמאס.
הכוחות, בשיתוף יחידה 504 ושב"כ, עצרו כ-250 מחבלים בשכונה.
ב-6 במרץ נהרג לוחם יחידת עוקץ מפיצוץ מטען במהלך היתקלות מול מחבלים בשכונה.
בקרב נפצעו קשה שלושה לוחמים מחטיבת הקומנדו ושני לוחמים מיחידת עוקץ.
בהמשך המבצע פשטו לוחמי יחידת אגוז על תשתיות טרור ואיתרו אמצעי לחימה, חיסלו עשרות מחבלים ועצרו מחבלים שנכנעו לכוחות.
במהלך הסריקות מחבלים פתחו באש לעבר הלוחמים, החיילים איתרו אותם באמצעות רחפן והשיבו ירי.
הלוחמים שיגרו טיל מטאדור לעבר החדר בדירה בו שהה המחבל, תוך הימנעות מפגיעה באישה ושני ילדים ששהו בחדר הסמוך.
בנוסף, במהלך הפעילות פשטו לוחמי יחידת אגוז על משרדו של סמג"ד בחטיבת ח'אן יונס, אחמד כלאב.
ב-14 במרץ הפלסטינים דיווחו כי כוחות צה"ל נסוגו משכונת חמד.
ב-25 במרץ הודיע דובר צה"ל כי הלוחמים סיימו פעילות של כעשרה ימים בשכונת חמד, במהלכה בוצעו למעלה ממאה תקיפות אוויריות.
במהלך הקרב מצאו לוחמי חטיבת הקומנדו מיקרו-תבור שהיה נשקו האישי של מפקד חטיבת הנח"ל יהונתן שטינברג, אשר נפל בקרב בזמן טבח שבעה באוקטובר.
מבצע מוקד הוא המבצע שבו ישראל פתחה את מלחמת ששת הימים.
במבצע זה הונחתה מכה מקדימה על שדות התעופה וחילות אוויר ערביים, שכתוצאה ממנה הייתה לחיל האוויר הישראלי עליונות אווירית מוחלטת ויכולת סיוע חופשית לכוחות היבשה בהמשך המלחמה.
בסוף שנת 1962 הורה מפקד חיל האוויר הישראלי, האלוף עזר ויצמן, לראש ענף המבצעים, סא"ל יעקב נבו, לתכנן מבצע להפצצה של שדות התעופה של מדינות ערב.
השניים סברו כי תקיפה אפקטיבית של שדות התעופה הערביים צריכה להתמקד במסלולי ההמראה והנחיתה, שתביא ללכידת המטוסים על הקרקע ותאפשר להשמידם ביעפי תקיפה נוספים, וגם תמנע נחיתה של מטוסי האויב שבאוויר.
תכנון זה היווה שינוי ביחס לתוכניות התקיפה שהיו ברשות חיל האוויר עד אז, שבהן תוכננה התקפה על מגדלי הפיקוח ועל המטוסים שעל הקרקע.
מאחר שהמסלולים נבנו מבטון עבה, בחנו המתכננים חלופות שונות להשבתתם וערכו ניסויים.
נמצא שכל סוגי אמצעי הלחימה שהיו בשימוש חיל האוויר אינם מתאימים לתקיפת המסלולים: ירי רקטות על מסלולי הבטון יוצר בהם חורים קטנים וקלים לתיקון, ירי תותחי המטוסים שורט קלות את הבטון ופצצות הברזל היצוק מקפצות על המסלול או מתגלגלות ממנו ועלולות להחטיא אותו.
המתכננים שקדו לפיכך על פיתוח פצצות ייחודיות שיפערו בבטון חור גדול שיביא להשבתתו למשך זמן מספיק עד ליעף התקיפה הבא.
מתאר הטיסה הדרוש לתקיפת פתע בגובה נמוך מאוד, מתחת לגובה גילוי המכ"ם, תוך נשיאת מטען חימוש מרבי שיצר גרר גדול דרש מהמתכננים לחשב צריכת דלק בכל סוג מטוס וחישוב מחדש של טווחי טיסה שלא היו קיימים בספרי היצרן.
לצורך חישוב צריכת הדלק והטווחים ביצעו המתכננים טיסות ניסוי שמדמות טיסה אל יעדי התקיפה השונים בחימוש מלא.
במקביל הועברה למחלקת ההדרכה בחיל האוויר, בפיקוד שעיה גזית, בקשה לביצוע אימוני הפצצה מדויקת לטייסות חיל האוויר.
בנגב שופץ מסלול ישן, הוצבו בו מטרות שמדמות מטוסי אויב ובו נערכו האימונים להפצצת המסלול.
חיל המודיעין וענף מודיעין של חיל האוויר נתבקשו לאסוף מידע על כל שדות התעופה במדינות ערב.
נאסף מידע רב על המסלולים, המתקנים, שגרת הפעילות בבסיסים הערביים, מיקומם של מכ"מי הגילוי האווירי במרחבים שסביב שדות התעופה, צורת העברת המידע ממכ"מי הגילוי אל המפקדות, זמני התגובה עד להזנקת מטוסים, יכולותיהם של הטייסים הערבים לפעול במזג אוויר קשה ובלילה ועוד.
לאחר גמר האיסוף בנו המתכננים טבלאות מפורטות ומדויקות שבהן הקצו לכל שדה תעופה את מבנה המטוסים המתאים להתקפתו, את המסלולים שיש להרוס, משקל הפצצות שיוטלו על כל מסלול ועוד.
לכל שדה תעופה ומסלול הוגדרו נתיבי טיסה עד ליעד וזוויות כניסה ויציאה מיעף ההפצצה.
על גבי מפות המסלולים סומנו המקומות במסלול שבהם יש להטיל פצצה בהתאם לסוגי המטוסים שבו ולמרחקי ההמראה הדרושים למטוסיו.
בדרך כלל סומנו שתי פגיעות דרושות לכל מסלול במרחק של שליש מכל צד.
מלאכת התכנון הסתיימה בסוף שנת 1964. התוכנית, שקיבלה את השם "מבצע מוקד", נכרכה בכריכה כחולה והופקדה בענף מבצעים בחיל האוויר כתוכנית מבצע שניתן להפעילה בתוך 24 שעות.
לאחר השלמת התכנון יזמו נבו וסברון אימונים שדימו חלקים מהתוכנית.
האימונים כללו הגעה ליעדים בגובה טיסה נמוך מאוד, תוך שמירה על דממת אלחוט וביצוע יעפי הפצצה מדויקים.
בהדמיות שונות שבוצעו בסיועו של יואש צידון נראה כי תנאי הכרחי להצלחת המבצע היה הפתעה מוחלטת של צבאות ערב כך שמטוסי יירוט לא יוזנקו כנגד המטוסים שחמושים במתאר הפצצות ואינם ערוכים לקרב אוויר.
נמצא עוד כי לחיל האוויר דרושים 530 מטוסים לצורך הפצצת 14 שדות התעופה הערביים שבתוכנית, בעוד שלחיל האוויר רק כ-200 מטוסים כשירים למטרות הפצצה.
לפיכך יישום המבצע חייב שחלק גדול ממנו ייעשה בגלי תקיפה מאוחרים יותר, ללא אותה הפתעה הכרחית, תוך ניהול קרבות אוויר מול מטוסי יירוט של צבאות ערב.
למרות הקושי ביישום, שנבע מכך שמספר המטוסים שברשות חיל האוויר היה מועט ביחס למשימה, המשיכו המתכננים בעדכון התוכנית בהתאם לשינויים בחיל האוויר ובשדות התעופה הערביים ובשנת 1965 הודפסה תוכנית המבצע המעודכנת במספר עותקים והועברה לבסיסי חיל האוויר הרלוונטיים.
לצד תכנון המשימה, בוצעו גם הכנות טכניות: חיל האוויר רכש מערכת לוחמה אלקטרונית ניסיונית צרפתית לשיבוש מכ"ם שכונתה יבלת.
בכך הכניס נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר את ישראל למצב חירום, שכונה "תקופת ההמתנה".
בעקבות ההסלמה הגוברת יזם מפקד חיל האוויר, האלוף מוטי הוד, עדכון של תוכנית מוקד.
נבדקו מחדש טבלאות המשימות, ההקצאה של מבני המטוסים, נתיבים ועוד.
בחיל האוויר החלה פעילות תחזוקה מאומצת להכשרת מטוסים מושבתים או כאלה שנמצאים בתחזוקה תקופתית.
הרמטכ"ל יצחק רבין שקל את הפעלת התוכנית אך סבר כי טמונים סיכונים גדולים במבצע:
אם ייחשף המבצע לצבאות ערב טרם ביצועו, ייקלעו מטוסי חיל האוויר החמושים במתווה הפצצה לקרבות אוויר אבודים וחלק גדול מהם יופל.
בתרחיש כזה יאלץ צה"ל לנהל מלחמה ללא סיוע אווירי הכרחי.
כל כוחו של חיל האוויר לא מספיק לביצוע התוכנית (לחיל האוויר כ-200 מטוסים בלבד לעומת 530 שדרושים למבצע) ולכן רוב משימת השמדת שדות התעופה ייעשה ללא גורם ההפתעה ההכרחי.
אם ייחשף המבצע לצבאות ערב יוכלו חילות האוויר הערביים לתכנן תקיפה הרסנית על ישראל שכמעט כל מטוסיה נשלחו למשימת עומק ואינם כשירים להגנת שמי מדינתם.
לאחר שנועץ עם מפקד חיל האוויר מוטי הוד, הסכים רבין לקחת את הסיכונים שביציאה למבצע.
הוחלט כי מבצע מוקד יהיה זה שיפתח את המלחמה כאשר המאמץ הראשון יופנה כנגד מצרים ובשלב שני יותקפו סוריה וירדן, על אף שבשלב זה יאבד גורם ההפתעה הדרוש.
בפני הממשלה הוצג המבצע בקווים כלליים בלבד במטרה למנוע דליפת התוכנית.
לאחר התלבטויות רבות לנוכח הסיכונים אישרה הממשלה את התקיפה ב-4 ביוני והותירה את בחירת שעת התקיפה למפקד חיל האוויר.
הוד קבע כי שעת התקיפה תהיה 07:45 (שהייתה 8:45 לפי שעון מצרים), שעה שבה ערפילי הבוקר כבר התפוגגו, משטר הרוחות נוח, פטרולי הבוקר המצריים שבו לבסיסם לארוחת בוקר (בשעות 7.40–8.00), ושבה מפקדי הבסיסים המצריים בדרכם לבסיס.
בשעה 18:00, מספר שעות לאחר אישור הממשלה, זומנו למפקדת חיל האוויר שלושת מפקדי בסיסי חיל האוויר, הכנפות ומספר קציני מטה לתדריך דחוף וסודי.
מפקדי הבסיסים תודרכו בפרטי המבצע שיועד לבוקר היום שלמחרת.
מלבד פרטי המבצע נתבקשו המפקדים לנקוט בכל האמצעים לשמירת סודיות מוקפדת ביותר: הטיסה תהיה בגובה נמוך מאוד תוך שמירה קפדנית על דממת אלחוט מוחלטת.
טייס שנקלע למצב חירום יחזור לבסיסו אם יוכל או ינטוש את מטוסו מבלי לדווח על כך בקשר ולא יפעיל את מכשיר האיתור האלחוטי (מכשיר "שרה") עד לאחר שעת ההפצצה.
המטוסים ימריאו ברצף בזה אחר זה ללא קבלת אישורי המראה.
מטוס שתתגלה בו תקלה או שטייסו ישתהה בהמראה ייעקף על ידי המטוס הבא מבלי להאט את קצב ההמראה.
ראש ענף מבצעים רפי הר-לב, מסר לכל אחד ממפקדי הבסיסים רשימת "כוחות ומשימות" עדכנית.
מפקדי הבסיסים הונחו לתדרך את סגניהם רק בשעות הלילה, ואת הטייסים בתדריך שייערך בשעה 04:20 לפנות בוקר המחרת.
בעת הזו היו לחיל האוויר 203 מטוסים שמתאימים למשימות הפצצה בתשע טייסות של מטוסי קרב, אשר 197 מתוכם שמישים.
ביום שני, 5 ביוני 1967, עם אור ראשון יצאו כהרגלם פטרולי היירוט של חיל האוויר המצרי במרווחים של חצי שעה זה מזה.
בשעה 07:30 כמתוכנן נחתו אחרוני מטוסי הפטרול המצריים וטייסיהם פנו לארוחת הבוקר בבסיסם.
יחידות ההאזנה של חיל המודיעין קלטו תשדורות שגרתיות ופעילות אימונים בחיל האוויר המצרי.
לשם הונאת חילות האוויר הערביים, ובמיוחד חיל האוויר המצרי, המריאו בשעה 06:45 ארבעה מטוסי אימון של בית הספר לטיסה מדגם פוגה מגיסטר שהתחזו ברשת הקשר למטוסי קרב.
הטייסים דיברו ביניהם רבות לאורך כל הטיסה כשהם משתמשים באותות קריאה של טייסות קרב רבות, באופן שמדמה טיסות אימונים שגרתיות של מספר מבני מטוסי קרב.
פרט ל-12 מטוסי מיראז' 3 שנשארו להגנה על שמי המדינה, המריאו כמתוכנן בזה אחר זה כל מטוסי חיל האוויר (כ-200) שהיו כשירים למשימות הפצצה וזאת בתזמון מדויק כך שיהיו מעל מטרתם בדיוק בשעה 07:45 לפי שעון ישראל.
הנעות המטוסים החלו בשעה 06:50. ראשוני הממריאים היו מטוסי אוראגן שיצאו מבסיס חצור ב-07:14 להפצצת שדה התעופה ביר גפגפה בסיני.
בתוך כעשר דקות היו כל המבנים באוויר בדרך למטרתם.
המבנים הורכבו ממטוסי ווטור, אוראגן, מיסטר IV, סופר מיסטר ומיראז' 3. ההמראה בוצעה כמתוכנן בדממת אלחוט מוחלטת כאשר צוות הקרקע מאשר את המראתם בתנועות ידיים, בפנסים ובשלטים בלבד.
לאחר ההמראה התכנסו המטוסים במבנים צמודים בטיסה בגובה נמוך.
לאחר המראת מטוסי ההפצצה המריאו זוג מטוסי ווטור בלתי חמושים שעליהם ציוד אלקטרוני לחסימת מכ"ם כשהם מלווים בשני מטוסי מיראז'.
מטוסי הווטור נסקו לגובה רב וחסמו את מכ"מי הגילוי האווירי המצריים למשך שעתיים.
על אף דממת האלחוט והטיסה בגובה נמוך, מערך הבקרה האווירית הירדני זיהה את המטוסים מיד לאחר שהמריאו, בעזרת מכ"ם בריטי הממוקם בג'בל עג'לון.
הירדנים העבירו את מילת הקוד לתקיפה ישראלית "ענב" לקצין הקישור המצרי מונעם ריאד בעמאן.
ריאד העביר את מילת הקוד למפקדת שר ההגנה המצרי, אך זו הוחלפה יום קודם לכן, ולכן ההודעה לא פוענחה בזמן.
על מובילי המבנים היה לנווט על פי אזימוט תוך שמירה על מהירות טיסה קבועה למשך זמן קצוב כשגובה הטיסה אינו מאפשר שדה ראייה מספיק לניווט נוח.
בחדר המלחמה של חיל האוויר שהו הרמטכ"ל יצחק רבין, מפקד חיל האוויר מוטי הוד, יועץ ראש הממשלה לביטחון יגאל ידין וקציני המטה הכללי ומטה חיל האוויר בהמתנה דרוכה וממושכת לדיווחים.
בשעה 07:40, כחמש דקות לפני ההפצצה, קיבל הר-לב ידיעות ממקורות מודיעיניים שונים שלפיהם לא ניכרת תנועה חריגה בחיל האוויר המצרי ובכך הופג החשש מדליפת המבצע.
בשעה 07:45 הגיעו מטוסי חיל האוויר, בו זמנית, אל 11 שדות תעופה מצריים.
סמוך ליעדים הפעילו הטייסים את מכשירי הקשר ודיווחו כל אחד בתורו על כניסה ליעף הפצצה של המסלולים.
המטוסים תקפו חלק משדות התעופה באמצעות פצצות פיצוח מסלולים (פפ"ם) שתוכננו בצרפת ויוצרו בישראל.
התקיפה הפתיעה לחלוטין את חיל האוויר המצרי.
לאחר שהטילו את פצצותיהם, המשיכו מטוסי חיל האוויר לחוג סביב שדות התעופה ולהמטיר אש תותחים על מטוסים שכלואים בו.
ביעפי הצליפה הובערו מטוסים ומתקנים רבים בכל שדה.
במקצת שדות התעופה נאלצו המבנים לנהל קרבות אוויר עם מטוסים מצריים שהמריאו לפני ההפצצה.
לאחר שסיימו את הצליפה נכנסו מבנים נוספים להמשך השמדת השדות.
לחלק מהמטוסים, בעיקר במבנים המאוחרים, נותרו לאחר התקיפה פגזי תותחים שלא הומטרו על השדה.
מטוסים אלה צלפו על מטרות מצריות מזדמנות בדרכם חזרה כגון שיירות כלי רכב, מתקני מכ"ם ועוד.
בזמן הגל הראשון שר המלחמה המצרי עבד אל-חכים עאמר היה בדרכו לשדה התעופה ביר תמדה בסיני, יחד עם מפקד חיל האוויר המצרי וקצינים בכירים נוספים.
כדי לשמור על ביטחונם קיבלו אנשי סוללות הנ"מ המצריות שהיו בשדה התעופה הוראה שלא לפתוח באש.
הוראה זו מנעה פגיעות בחיל האוויר הישראלי שתקף במקום.
תקיפות הגל הראשון נמשכו מ-07:45 ועד 09:05 ובו הושמדו 197 מטוסים מצריים, מתוכם 8 בקרבות אוויר.
שישה שדות תעופה מצריים הושבתו כליל: אל עריש, ביר גפגפה, ביר תמדה וג'בל ליבני בסיני ופאיד וכברית מעבר לתעלת סואץ.
להצגת טבלת התקיפות, לחצו על "הצגה" בצד שמאל שדה התעופה המבנה שתקף מוביל המבנה טייסת הערותאל ערישרביעיית אוראגןרביעיית אוראגןרס"ן יעקב טרנררס"ן יובל אפרתטייסת 107טייסת 107שדה התעופה הקדמי ביותר של המצרים הממוקם בצפון סיני.
מטוסי חיל האוויר שיגרו רקטות (ולא בפצצות פיצוח מסלולים) אל שבעת מטוסי המיג 17 שבו ואל עמדות הנ"מ וזאת מתוך כוונה לכבוש את השדה בתחילת המלחמה ולהשמיש אותו עבור חיל האוויר.
נפגעו שלושה מטוסים ישראלים באש נ"מ אך הצליחו לנחות בשלום בישראל.ביר גפגפהרביעיית אוראגןרביעיית אוראגןרביעיית מיסטררביעיית אוראגןרביעיית אוראגןסרן רן אלוןרס"ן גיורא רם-פורמןרס"ן חגי רונןסרן ניר יונגשטייןסרן מנחם שרוןטייסת 113טייסת 113טייסת 109טייסת 113טייסת 113שדה העיקרי והגדול בסיני שבו טייסות ירוט ותקיפה רבות וכן מסוקי סער להובלת לוחמים.
ממנו נפתחה אש נ"מ חזקה שפגעה בכל מטוסי הרביעייה הראשונה.
אוראגן אחד התרסק וטייסו סרן דוד יריב נהרג, אחד נפגע קשה וטייסו נשבה ושניים אחרים נפגעו ונחתו פגועים בישראל.
מטוסים נוספים נפגעו במבנים האחרים.ביר תמדהשלישיית מיראז'רביעיית אוראגןרביעיית מיסטררביעיית אוראגןסרן דן סברסרן רמי הרפזרס"ן אוהד שדמיסרן דב פלגטייסת 101טייסת 107טייסת 109טייסת 113שדה תעופה משני בסיני.
במועד התקיפה המתינו על המסלול קצינים בכירים של חיל האוויר המצרי לקראת נחיתתו של הרמטכ"ל המצרי עבד אל-חכים עאמר, שר המלחמה שמס בדראן מפקד חיל האוויר מחמוד סירקי וקצינים בכירים נוספים שאמורים היו להגיע לביקור במטוס איליושין 14. הקצינים זיהו תחילה את המטוסים כמטוסי ליווי מצריים.
תותחי הנ"מ באותו הזמן מושבתים והרביעייה הראשונה הפציצה ללא הפרעה מצרית.
לאחר ההפצצה עברו המיראז'ים למתווה יירוט וחיפשו מטוסים מצריים באוויר.
המבנה זיהה את מטוס הרמטכ"ל אך בשל נוכחותו של מיג 21 באזור עסקו בהפלתו ובכך ניצל הרמטכ"ל המצרי ופמלייתו.
בעת תקיפת רביעיית האוראגנים הספיקו המצריים לאייש את עמדות הנ"מ ולפגוע פגיעות קלות בכל המבנה אך כולם הצליחו לנחות בשלום בישראל.ג'בל ליבניזוג מיראז'עזרא דותן (בבן)טייסת 117שדה קדמי משני המשמש לפריסה בחירום ובו מטוסים מיושנים יחסית.
על השדה ביצעו המיראז'ים יעפי צליפה בלבד במטוסים ומתקנים.
רביעיית האוראגן שנכנסה לתקוף לאחר שלישיית המיסטר נתקלה באש נ"מ צפופה ומטוס אוראגן אחד התרסק על המסלול עם טייסו.
אחד ממטוסי המיסטר ברביעייה השלישית נפגע, נטש סמוך לתעלת סואץ וחולץ בשלום בלילה על ידי מסוק ישראלי.
בן נון מעיד, שבעיצומם של ההפצצות, הוא הבחין במטוס בואינג מצרי המנסה לנחות במסלול ההמראה המופצץ.
בן נון, שלא ידע על תכולת המטוס, החליט שלא לסטות מהמשימה, שיעדיה היו מטוסי הקרב ומסלולי ההמראה.
בבסיס היו מפציצי איליושין Il-28 בעלי טווח גדול שאיימו על יעדים בעומק ישראל ושתי טייסות מיג 21 החדיש.
מסלולי השדה רחבי ידיים עשויים בטון מזוין.
לצורך הפצצת השדה ביום הראשון הוקצו שמונה מבנים ובהם 52 מטוסים.
לא נורתה מהבסיס אש נ"מ אפקטיבית אך בשל גודלו וחוסנו של השדה המשיך המודיעין לדווח במהלך יום התקיפה על היותו של השדה פעיל זמן רב לאחר שהשדות האחרים הושבתו אף שאליו הוקצתה כמות פצצות רבה.
המצרים הצליחו לשגר ממנו במהלך התקיפות מטוסי ירוט.
רביעיית מיג 21 שהמריאה במהלך ההתקפה ניסו ליירט את מבנה הווטורים שהיה השלישי שתקף את השדה וכן את מבנה במיסטרים השישי שתקף והצליח להפיל מטוס מיסטר שטייסו, דן מנור נטש ונשבה.
טייס הווטור בן-ציון זהר ניהל קרב אוויר תוך כדי התקיפה וזכה בציון לשבח עבור פעולתו זו.
לקראת סוף התקיפה נאלצו המיראז'ים לנהל קרבות אוויר חלקם הטילו את מטען הפצצות שלא על המטרות בחירום.
המיראז'ים הפילו ארבעה מטוסי מיג 21.אינשאסרביעיית מיראז'רביעיית סופר מיסטררביעיית סופר מיסטררס"ן רן פקררס"ן אהרן (ילו) שביטסרן גירי שוהםטייסת 119טייסת 105טייסת 105שדה מרכזי וחשוב ובו הטייסות המתקדמות ביותר.
על המבנה השני נפתחה אש נ"מ עזה סופר מיסטר אחד התרסק וטייסו נהרג וסופר מיסטר נוסף נפגע אך הצליח לנחות בישראל.
בשל גודלו של השדה למרות הפגיעות הטובות נותרו בו מטוסים שלא נפגעו ומסלולים שיכולים היו לשמש להמשך פעילותו.
השמדת המפציצים הייתה בעדיפות גבוהה של חיל האוויר לנוכח הטווח הגדול שלהם המכסה את עומק מדינת ישראל.
בתקיפה הושמדו כל מפציצי הטופולוב 16.קהיר בינלאומיזוג סופר מיסטרסרן מנחם כהןטייסת 105שדה אזרחי ברובו.
שניים מרביעיית סופר המיסטר חזרו לבסיסם בשל תקלות.
השניים הנותרים לא הצליחו לאתר את מטרתם שהייתה שדה אינשאס בשל עננות.
המוביל כהן החליט לתקוף במקום המטרה המקורית את השדה הגדול קהיר בינלאומי.בני סואףשלישיית ווטוררביעיית ווטוררביעיית מיראז'שלישיית ווטוררס"ן משה (סימי) סעררס"ן עזרא אהרוןרס"ן לוי צוררס"ן גדעון מגןטייסת 110טייסת 110טייסת 101טייסת 110שדה מרוחק סמוך לנילוס ובו מפציצים ארוכי טווח מסוג טופולוב 16 שהשמדתם הייתה בעדיפות גבוהה.
במהלך התקיפות נורו טילי SA-2 שהחטיאו את המטוסים הישראליים.
אחד הווטורים במבנה הראשון נפגע אך הצליח לנחות בשלום בישראל.
לאחר מבנה הווטורים השני כבר הושמדו כל מפציצי הטופולב ושאר המבנים המשיכו לפגוע במטרות משניות.
לחיל האוויר הישראלי אבדו בתקיפות הגל הראשון שמונה מטוסים, שבעה טייסים נהרגו, שלושה טייסים נפצעו ושניים נפלו בשבי.
הרפז המשיך לטוס אל תוך מתחם הכור, כוחות הנ"מ שסברו שמדובר במטוס אויב ירו עליו טיל הוק ומטוסו הופל.