tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא בוצע מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ב-8 באפריל 2002. ב-10 באפריל המעבורת התחברה למודול "דסטיני" בתחנת החלל הבין-לאומית בה שהתה משלחת מס' 4 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד יורי אונופריינקו.
מטרתה העיקרית של משימת STS-110 הייתה לחבר את חלק ה-S0 Truss למודול המעבדה בתחנת החלל הבינלאומית.
חלק זה היווה את הבסיס לחלקים S1 ו-P1 שהורכבו בשתי המשימות שלאחר משימה זו (STS-111 ו-STS-112 בהתאמה).
להשלמת המשימה נדרשו 4 פעילויות חוץ רכביות באורך כולל של כ-28 שעות.
בכל פעילות השתתף זוג אסטרונאוטים.
לאחר סיום מוצלח של המשימה, ב-17 באפריל מעבורת התנתקה מתחנת החלל.
הנחיתה בוצע ב-19 באפריל במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי.
STS-111, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א כדי לחדש אספקה לתחנת החלל הבינלאומית, להביא את הצוות החמישי שיחליף את הצוות הרביעי, ואת הצוות הרביעי להחזיר בשלום לפני כדור הארץ.
טייס: פול לוקהארט (Paul S.
מומחה למשימה: פרנקלין צ'נג דיאז (Franklin R.
מומחה למשימה: פיליפ פרין (Philippe Perrin)
ממריאים לתחנת החלל (משלחת מס' 5)
מפקד תחנת החלל: ולרי קורזון
מהנדס טיסת תחנת החלל: פגי ויטסון
חוזרים מתחנת החלל (משלחת מס' 4)
מפקד תחנת החלל: יורי אונופריינקו
מהנדס טיסת תחנת החלל: קרל ולז (Carl E.
מהנדס טיסה: דניאל בורש (Daniel W.
הטיסה הייתה מתוכננת ל-30 במאי 2002 אך נדחתה בגלל מזג אוויר.
ב-31 במאי היא נדחתה עקב בעיה טכנית.
ב-5 ביוני השיגור בוצע בהצלחה.
ב-7 ביוני המעבורת התחברה למודול "דסטיני" של תחנת החלל הבין-לאומית בה שהה צוות משלחת מס' 4 לתחנת החלל הבין-לאומית.
כאמור, מטרתה העיקרית של משימת STS-111 הייתה לחדש את אספקת תחנת החלל ולהחליף את הצוות הרביעי (שני רוסים ואמריקאי) עם הצוות החמישי (שני אמריקאים ורוסי).
ביחד עם המעבורת הגיע יחידה לוגיסטית Leonardo.
היחידה הוצאה מתא המטען של המעבורת והוצמדה למודול "יוניטי".
בהמשך הוצאו ממנו מצרכים שונים בהיקף 6,701 ק"ג ובמקומם הועבר חומר בהישף של 5,058 ק"ג שניתן להחזיר לכדור הארץ.
במשימה זו הותקן חלק נוסף לזרוע הרובוטי של תחנת החלל הבינלאומית קנדארם2 שהותקן במשימת STS-110.
במהלך המשימה צ'אנג-דיאז ופרין ביצעו 3 פעילויות חוץ רכביות באורך כולל של 19.5 שעות.
בפעילויות אלו הותקנו חלקים נוספים של זרוע רובוטי קנדארם2 להחרבת תחום פעילותה.
ב-15 ביוני מעבורת עזבה את תחנת החלל הבין לאומית ועל סיפונה צוות קבוע מס' 4. היא נחתה במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
צוות משלחת מס' 5 שהגיע עם המעבורת לתחנת החלל החל בעבודה סדירה.
STS-112, היא משימת בת 10 ימים בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
המעבורת טסה לתחנת החלל הבינלאומית באוקטובר 2002. מטרת המשימה היה להרכיב את חלק ה-S1 והמשך בניית תחנת החלל.
מפקד המשימה: ג'פרי אשבי (Jeffrey S.
טייסת: פמלה מלרוי (Pamela A.
מומחה משימה: דייוויד וולף (David A.
מומחה משימה: פירס סלרס (Piers J.
מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ב-7 באוקטובר 2002 כמתוכנן.
ב-9 באוקטובר היא התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית.
באותה עת בתחנת החלל כבר היה משלחת מס' 5 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד ולרי קורזון.
ב-10 באוקטובר וולף וסלרס ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה 7 שעות.
בפעילות זו הם התחילו בהתקנה וחיבור של מודול S1 למערכות התחנה.
להשלמת המשימה נדרשו פעילויות חוץ רכביות נוספות שנערכו ב-12 באוקטובר וב-14 באוקטובר.
התקנה הסתיימה בהצלחה לאחר כ-20 שעות עבודה.
בנוסף לכך בתא המטען של המעבורת היה ציוד למספר ניסויים שבוצעו בהמשך על ידי צוות תחנת החלל.
ב-16 באוקטובר מעבורת התנתקה מתחנת החלל והיא נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-18 באוקטובר.
בגלל אסון קולומביה טיסות המשך של המעבורת נדחו והיא שוגרה לחלל בפעם נוספת רק בשנת 2006.
STS-113, היא משימה בת 14 ימים בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
מעבורת החלל טסה לתחנת החלל הבינלאומית לחידוש אספקה לתחנה, הרכבת חלק ה-P1 והחלפת הצוות החמישי ששהה בחלל על ידי החלפתו עם הצוות השישי.
זוהי הייתה המשימה ה-19 של מעבורת החלל אנדוור, המשימה ה-112 בתוכנית מעבורות החלל והמשימה ה-16 לתחנת החלל הבינלאומית.
ממריאים לתחנת החלל (משלחת מס' 6)
מפקד תחנת החלל: קנת באוארסוקס
מהנדס טיסת: ניקולאי בודארין (Nikolai M.
מהנדס טיסה: דונלד פטיט (Donald R.
חוזרים מתחנת החלל (משלחת מס' 5)
מהנדס טיסה: סרגיי טרשצ'וב (Sergei Y.
השיגור היה מתוכנן ל-11 בנובמבר 2002 אך נדחה מסיבות טכניות ונדחה פעם נוספת ב-22 בנובמבר בגלל תנאי מזג אוויר.
STS-113 המריאה ב-24 בנובמבר 2002. ב-25 בנובמבר בוצעה התחברות מוצלחת למודול "דסטיני" של תחנת החלל.
באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 5. על סיפון המעבורת היו חברי משלחת מס' 6. החל הליך העברת אחריות על תחנת החלל למשלחת החדשה.
בזמן שהמעבורת הייתה מחוברת לתחנה הרכיבו מומחי המשימה לופז אלגריה והרינגטון את ה-P1 במשך שלוש הליכות חלל שנמשכו כ-20 שעות.
בנוסף לכך הועברו לתחנת החלל כ-1,969 ק"ג ציוד ומצרכים שהגיעו עם המעבורת.
ב-2 בדצמבר מעבורת החלל אנדוור התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה צוות משלחת מס' 5 לאחר 189 ימים בחלל.
בגלל תנאי מזג האוויר באתר הנחיתה, מעברות נותרה במסלול סביב כדור הארץ מספר ימים.
המשימה הסתיימה כאשר "אנדוור" נחתה במרכז החלל קנדי ב-7 בדצמבר במסלול נחיתה מס' 33.
STS-102, הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית ולבצע החלפת צוות.
טייס: ג'יימס קלי (James M.
מומחה למשימה: אנדרו תומאס (Andrew S.
מומחה למשימה: פול ריצ'רדס (Paul W.
ממריאים לתחנת החלל (משלחת מס' 2)
מפקד תחנת החלל: יורי אוסצ'וב
מהנדס טיסת תחנת החלל: ג'יימס ווס (James S.
מדען תחנת החלל: סוזן הלמס
חוזרים מתחנת החלל (משלחת מס' 1)
מפקד תחנת החלל: ויליאם שפרד
מפקד הסויוז בתחנת החלל: יורי גידזנקו
מהנדס טיסת תחנת החלל: סרגיי קריקאליוב
משימת STS-102 הייתה המשימה השמינית לתחנת החלל הבינלאומית.
משימה זו חידשה אספקה לצוות שבתחנת החלל והחליפה בין הצוות הראשון לשני.
השיגור בוצע כמתוכנן מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ולאחר יומיים מעבורת החלל דיסקברי התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית.
באותה עת בתחנת החלל שהו חברי משלחת מס' 1 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד ויליאם שפרד.
המשימה שוגרה כשבתא המטען שלה מודול לוגיסטי רב תכליתי "לאונרדו".
לאחר העגינה הצוותים החלו בהעברת ציוד בהיקף של 6,131 ק"ג לתחנת החלל.
ב-11 במרץ סוזן הלמס וג'יימס ווס ביצעו פעילות חוץ רכבית.
המטרה הייתה לשנות מיקום יחידת חיבור בחלק החיצוני של תחנת החלל בעזרת אמצעי קצה רובוטי קנדארם.
המשימה הושלמה לאחר 9 שעות עבודה.
פעילות נוספת בוצע ב-13 במרץ.
פול ריצ'רדס וארנדו תומאס התקינו בחלק החיצוני של התחנה ציוד נוסף.
פעילות זו נמשכה כ-6 וחצי שעות.
לאחר השלמת העברת ציוד מודול לוגיסטי "לאונרדו" הוחזר לתא המטען של המעבורת עם ציוד ומסמכים בהיקף של 2,458 ק"ג.
העברת שליטה על תחנת החלל לצוות חדש הושלמה, מעבורת התנתקה מתחנת החלל ונחתה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
משלחת מס' 2 של תחנת החלל החלה בעבודה שנמשכה עד ל-22 באוגוסט 2001.
STS-121, היא טיסה של מעבורת החלל דיסקברי לתחנת החלל הבינלאומית.
מטרותיה העיקריות של המשימה הן לבחון את בטיחות הטיסה ולשפר טכניקות לבחינת מצב המעבורת בעקבות אסון משימת STS-107 (אסון הקולומביה), בנוסף לחדש אספקה, ציוד, ולהביא את האסטרונאוט תומאס רייטר מטעם סוכנות החלל האירופאית לתחנת החלל הבינלאומית.
המעבורת הייתה אמורה לצאת ב-1 ביולי 2006 אך השיגור נדחה פעמיים בגלל תנאי מזג האוויר באזור השיגור, פלורידה.
ניסיון השיגור השלישי התבצע בהצלחה ב-4 ביולי 2006 בשעה 14:37:55, לפי שעון מזרח ארצות הברית.
משימה זו הייתה הראשונה והיחידה בתוכנית מעבורות החלל שהמריאה ביום העצמאות של ארצות הברית.
מומחה למשימה: מייקל פוסום (Michael E.
מומחה למשימה: פירס סלרס (Piers Sellers)
ממריא לתחנת החלל (הצוות ה-13)
תומאס רייטר הגרמני, מסוכנות החלל האירופית, תוכנן להצטרף לצוות ה-11 בתחנת החלל, אך מכיוון שהשיגור של משימה זו נדחה (בגלל אסון הקולומביה נדחה השיגור ב-3 וחצי שנים) הוא הצטרף לצוות ה-13 בתחנה והגדיל את הצוות לשלושה אנשים.
לאחר איבוד הקולומביה הוחלט להסתפק בשני אנשי צוות בלבד, כדי לחסוך באספקה ומשאבים בשל העובדה שלא היו טיסות מעבורת סדירות לתחנה אחרי האסון.
האסטרונאוט הבריטי, פירס סלרס, מחליף את קרלוס נורייגה שבמקור שובץ לטיסת STS-121.
בזמן משימת STS-121 לתחנת החלל הבינלאומית, הצוות היה צריך להמשיך בניסויים של ציוד חדש ונהלים שיספקו בטיחות טיסה גבוהה יותר בעתיד, דבר שיאפשר להעלאת מטען רב יותר על המעבורת.
לאחר אסון הקולומביה חשבו בנאס"א כי נדרשות שתי טיסות ניסוי.
STS-114 הייתה הראשונה שבהן ובוצעה ב-26 ביולי 2005.
לפני האסון שובצה הקולומביה למשימות STS-121 ו-STS-118. משימת STS-118 גם היא הייתה מתוכננת לטוס לתחנת החלל הבינלאומית, המשימה הועברה לדיסקברי אך הוחלט לשנות למעבורת החלל אנדוור.
משימת STS-121 במקור תוכננה לקולומביה לשם תיקון ותחזוקת טלסקופ החלל האבל.
בעקבות האסון בוטלה משימת STS-121 ותוכננה מחדש.
הדיסקברי שובצה למשימת STS-121, לאחר שיבוצה של "אטלנטיס" למשימת STS-114. לאחר נחיתת הדיסקברי הוחלט להשאירה גם במשימת STS-121 ואילו האטלנטיס שובצה ל-STS-115.
חלון השיגור נפתח מ-1 ביולי עד ה-19 ביולי למשך 10 דקות בכל יום.
"מערכת עיבוד מודולרית" לניסויים ביולוגיים
מערכת חמצן גדולה יותר שתוכל בעתיד לתמוך בצוות של שישה אסטרונאוטים
מערכת אופניים חדשים לצוות בתחנה
כל השעות הן לפי שעון מזרח ארצות הברית.
ב-1 ביולי עמדו כולם בלוח הזמנים הצפוי, וחלון השיגור נפתח מ-15:48:41 עד 15:53:02. ב-15:42 עצר השעון על 9 דקות מפני שהוחלט בחדר הבקרה של המשימה לא לשגר את המעבורת בגלל מזג האוויר (סופת ברקים התרחשה כ-20 ק"מ מכן השיגור).
הוחלט שניסיון השיגור הבא יהיה ב-2 ביולי בשעה 15:26.
ב-2 ביולי בשעה 9:30 בבוקר מסרה נאס"א שעל-פי חזאי המשימה, סופת הברקים תמשיך ויש 70 אחוזים שהמשימה לא תשוגר גם הפעם, 60 אחוזים שהמשימה לא תשוגר למחרת ו-40 אחוזים שהמשימה לא תשוגר ב-4 ביולי.
וכך הוחלט לשגר את המשימה ב-4 ביולי 2006.
ב-4 ביולי טרם השיגור צפה מנהל השיגור כי הסיכוי לכך שמזג האוויר ימנע את השיגור עמד על 20 אחוזים בלבד.
בשעה 14:37:55 בצהריים, לפי השעון המזרחי של ארצות הברית, דיסקברי המריאה בהצלחה מקייפ קנוורל, פלורידה.
שיגור זה הוא הראשון והאחרון שהתבצע ביום העצמאות של ארצות הברית.
בזמן השיגור ואחריו יהיו המוניטורים מופנים לעבר קצף הבידוד של מכל הדלק החיצוני.
המעבורת מצוידת במספר מצלמות חדשות שיעבירו תמונות במשך כל השיגור מכל זווית אפשרית.
שני הטילים משני צדי מכל הדלק יהיו מצוידים ב-3 מצלמות כל אחד.
מצלמה אחת תיתן צילומים בזמן השיגור עד ההפרדה ממכל הדלק ושתי המצלמות האחרות יהיו בראש הטיל.
הצילומים מהטילים לא יהיו משודרים, אך יוקלטו ויוחזרו למרכז החלל קנדי.
מצלמה נוספת תהיה על קצה מכל הדלק החיצוני, בדיוק כמו במשימת STS-114, זאת תשדר תמונות בזמן אמת לאורך כל השיגור.
לאחר היפרדות הטילים המניעים יעזבו שני האסטרונאוטים את כיסאותיהם בסיפון האמצעי כדי לצלם תמונות וקטעי וידאו של מכל הדלק החיצוני.
לאחר מכן תטוס הדיסקברי לתחנת החלל הבינלאומית.
בדרכה לתחנת החלל הבינלאומית, מערכת Orbital Boom Sensor System שאורכה 15 מטרים כשבקצה שלה שני סוגי לייזר ומצלמת רזולוציה גבוהה בחנה את המעבורת במטרה למצוא נזקים כלשהם שעלולים היו להתרחש בזמן ההמראה.
כנפי המעבורת זכו לתשומת לב גבוהה יותר בצילומים אלה.
ביום השלישי למשימה המשיכה המעבורת לטוס לקראת המפגש עם תחנת החלל הבינלאומית.
לפני העגינה ביצעה הדיסקברי היפוך כדי שמצלמות תחנת החלל יוכלו לצלם את גחונה ביחד עם כל שאר חלקי המעבורת.
היפוך זה בוצע גם במשימת STS-114 מתוך תקן חדש לאחר אסון הקולומביה.
מטרת הצילומים היא לראות עם המעבורת ניזוקה בזמן ההמראה ולתקנה בעודה בחלל.
בזמן ההמראה איבדה המעבורת שישה לוחות קצף בידוד, אך אף אחד מהם לא פגע במעבורת או גרם לנזק.
שבעת אנשי הצוות במעבורת עגנו בהצלחה וכבר נמצאים בתחנת החלל יחד עם שני אנשי משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית ששהו שם.
ביום הרביעי למשימה (7 ביולי 2006) חובר המודול הלוגיסטי - גרסה חללית של מחסן נייד ששהה עד כה בתא המטען של המעבורת - למינעל אוויר בתחנת החלל, כדי שניתן יהיה להוציא את תכולתו ולהעבירה לתחנה.
כמו כן ביצעו שלושה אסטרונאוטים במעבורת סדרת צילומים של צידה החיצוני של המעבורת תוך שימוש במצלמות המותקנות על הזרוע הרובוטית.
בוצעה הליכת חלל שנמשכה יותר משבע שעות.
במהלך הליכת החלל נבדקה היכולת לבצע תיקונים קטנים במגן החום של המעבורת, אם יתגלה כי הוא ניזוק בעת ההמראה; אחד האסטרונאוטים התחבר ברגליו לקצה מוט הארכה באורך 15 מטר, שחובר בקצה הזרוע הרובוטית של המעבורת, כדי לבדוק את יציבות הזרוע במצב זה.
במקרה שיהיה צורך לבצע תיקונים בגחון המעבורת, יעשה שימוש בהתקן זה כדי להגיע לשם.
תוצאות הבדיקה הראו שאף על פי שהזרוע מתנודדת קלות, והבלמים העוצרים את תנועתה מחליקים מעט, ניתן לעבוד בצורה זו.
בנוסף, נעשו הכנות לקראת תיקון קרונית משא המותקנת על מסילה מחוץ לתחנת החלל, ואשר התקלקלה מספר חודשים קודם לכן.
הקרונית תתוקן בהמשך משימה זו.
במשך 6 שעות ו־40 דקות, מייקל פוסום ופירס סלרס התקינו משאבת אמוניה על הצד החיצוני של תחנת החלל, שתשמש כחלק חילוף במקרה הצורך, והשלימו את תיקון הקרונית, שתאפשר להניע את הזרוע הרובוטית של תחנת החלל לאורך התחנה.
במקביל, אנשי צוות אחרים המשיכו את פריקת האספקה ממודול המטען לאונרדו, והטענתו בציוד המיועד להחזרה לכדור הארץ.
הליכת חלל שלישית, עליה הוחלט ביום החמישי לטיסה.
במהלך מעט יותר משבע שעות, ניסו שני האסטרונאוטים חומר חדש לאיטום פגיעות בשפת הכנף של המעבורת, על דוגמאות שהותקנו בתא המטען של המעבורת.
האסטרונאוטים מרחו את החומר בעזרת מרית על פיסות פחמן מחוזק, מהסוג המשמש למיגון החום של שפת הכנף של המעבורת, ובדקו את תגובת החומר לטמפרטורות הקיצוניות בחלל.
בעיה נוספת עמה התמודדו היא בועות גז הנוצרות בחומר, ואשר בהיעדר כוח משיכה, אינן מפעפעות למעלה, ויש צורך להוציא אותן בצורה יזומה.
הליכת החלל נוצלה גם לשתי משימות נוספות: בעזרת מצלמת תת אדום, צולמו מקרני החום של המעבורת ושל תחנת החלל, לצרכים הנדסיים, והותקן מתקן אחיזה על מכלי אמוניה המותקנים על התחנה, שיאפשר לזרוע הרובוטית של התחנה לאחוז אותם במקרה הצורך.
פעולות לסיום העבודה בתחנת החלל, לרבות השבת הרכיב הלוגיסטי לאונרדו לסיפון המטען של המעבורת, כשבתוכו כ-2 טונות של תוצאות ניסויים, פריטים לא נחוצים ואשפה מתחנת החלל.
לאחר ההנתקות, נשארה המעבורת במרחק כמה מאות מטרים מתחנת החלל בעוד הצוות בודק את צד שמאל של המעבורת בעזרת הזרוע הרובוטית, משום שלא ניתן היה לבצע זאת כאשר המעבורת עגנה בתחנה.
כניסה מחדש לאטמוספירה ונחיתה במרכז החלל קנדי, למרות דליפה קלה במערכת ההידראולית שהתגלתה יומיים לפני הנחיתה.
STS-107 הייתה המשימה ה־113 של מעבורות החלל של נאס"א שהתבצעה באמצעות המעבורת קולומביה, ושוגרה לחלל ב-16 בינואר 2003. המשימה הסתיימה באסון כשהצוות, שכלל שבעה אסטרונאוטים, נהרג ב-1 בפברואר 2003 במהלך הכניסה מחדש אל אטמוספירת כדור הארץ.
הסיבה הטכנית לתאונה הייתה חתיכת קצף בידוד שנשברה במהלך השיגור ופגעה ברעפי ההגנה מחום בכנף השמאלית של המעבורת.
במהלך הכניסה מחדש לאטמוספירה התחממה הכנף הפגועה בהדרגה ולבסוף התפרקה, דבר אשר הוביל לפירוקה המוחלט של המעבורת ולהתרסקותה.
ועדת החקירה מצאה גם כשלים ארגוניים בנאס"א שהובילו לתאונה.
המשימה כללה עבודות מחקר מתחומי המיקרוכבידה ומדעי כדור הארץ בסדרי-גודל עולמיים במשך 16 הימים בהם שהתה המעבורת בחלל.
ייתכן כי אחת המשימות, וידאו שהוסרט למטרת מחקר אבק אטמוספירי, גילתה תופעה אטמוספירית חדשה המכונה TIGER (ראשי תיבות של Transient Ionospheric Glow Emission in Red).
על המעבורת היה ציורו של פטר גינז המתאר את המראות אשר היה רואה אילו היה מביט מהירח אל כדור הארץ.
פטר היה בן 14 כשצייר את הציור ונספה בשואה במחנה הריכוז טרזין.
() - מציין את מספר טיסות החלל בהן השתתף כל איש צוות.
האסבנד, מפקד המשימה (2) – קולונל בחיל האוויר האמריקני ומהנדס מכונות, אשר הטיס את משימה STS-96 במשך העגינה הראשונית עם תחנת החלל הבינלאומית.
להאסבנד היה ותק של למעלה מ-3,800 שעות טיסה ביותר מ-40 כלי טיס שונים ואף שירת כמדריך טיסה וטייס ניסוי.
הוא התייצב במרכז החלל ג'ונסון ביוסטון, טקסס במרץ 1995.
מק'קול, טייס (1) – מפקד בצי האמריקני.
ב-1986, מק'קול החל בקריירת הטיסה שלו בצי.
הוא טס ב-24 כלי טיס שונים ויותר מ-400 נחיתות נושאת מטוסים.
הוא נעשה טייס ניסוי ב-1992. שירת על שתי נושאות מטוסים ובעל יותר מ-2,800 שעות טיסה.
מק'קול התמודד לתפקיד אסטרונאוט והתייצב במרכז החלל ג'ונסון ב-1996.
בראון, מומחה משימה (1) – קפטן בצי האמריקני ומוכשר כטייס ורופא מוטס.
בראון עבד על מספר ניסויים מדעיים.
ב-1988, הפך בראון לרופא המוטס היחיד שנבחר לקורס טיס במשך 10 שנים.
הוא השלים את הכשרתו והוסמך כטייס-צי ב-1990, מדורג ראשון במחזורו.
צבר למעלה מ-1,700 שעות טיסה בכלי טיס לביצועים גבוהים במהלך שרותו בצי.
ב-1996 כשרונותיו הובילוהו לנאס"א שם נבחר כמועמד לאסטרונאוט.
קלפנה צ'אולה, מומחית משימה (2) – נולדה בקרנל, הודו.
צ'אולה היגרה לארצות-הברית כדי ללמוד ב(אוניברסיטת טקסס ואוניברסיטת קולורדו) וקיבלה אזרחות אמריקאית.
נבחרה להיות אסטרונאוטית בדצמבר 1994 והחלה את האימונים במרץ 1995. טיסתה הראשונה הייתה במשימת STS-87, טיסת ניסוי המיקרוכבידה הרביעית של ארצות-הברית, במעבורת החלל קולומביה החל מה-19 בנובמבר 1997. היא הייתה מומחית משימתית ותיפעלה את הזרוע הרובוטית של המעבורת.
חזרה לחלל ב-16 בינואר 2003, על גבי הקולומביה.
שירתה כמומחית משימתית ומהנדסת טיסה במשך 16 ימי המחקר.
אנדרסון, מפקד מטען ייעודי (2) – לוטננט קולונל ופיזיקאי שהיה אחראי על המבצעים המדעיים.
אנדרסון קיבל תואר שני בפיזיקה ב-1990 מאת אוניברסיטת קרייטון באומהה.
אנדרסון הטיס מספר כלי טיס (בהם KC-135 ו-T-38A) וצבר יותר מ-3,000 שעות טיסה.
הוא גם תיפקד כמדריך טיסה בסוף שנת 1994, כשנאס"א בחרה בו כמועמד לאסטרונאוט.
טיסתו הראשונה לחלל התרחשה ב-1998 כשהוא טס כמומחה משימתי על מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-89
קלארק, מומחית משימה (1) – מפקדת בצי של ארצות-הברית ורופאה מוטסת.
דרכה להיות אסטרונאוטית נסללה על ידי חברותה בצי האמריקני.
במשך שירותה בצי, קלארק הפכה לרופאה תת-ימית.
כשהוצבה בסקוטלנד, היא חברה לצוללנים וביצעה מספר חילוצים ימיים מצוללות של ארצות-הברית.
מאוחר יותר, הוסמכה לרופאה מוטסת.
קלארק עבדה על מספר ניסויים ביולוגיים.
אילן רמון, מומחה מטען ייעודי (1) – אלוף-משנה בחיל האוויר הישראלי והאסטרונאוט הישראלי הראשון.
לחם במלחמת יום הכיפורים ב-1973 וסיים את הסמכתו כטייס קרב בבית הספר לטיסה ב-1974. ב-1981 לקח חלק במבצע אופרה להשמדת הכור הגרעיני בעיראק.
במשך תשע השנים הבאות, צבר ניסיון טיסה ב-A-4, F-16 והמיראז' 3, בכלל זה גם התלמד בבסיס חיל האוויר היל ביוטה.
לאחר מכן למד באוניברסיטת תל אביב (1983-1987), שם קיבל את התואר הראשון שלו באלקטרוניקה והנדסת מחשבים.
הוא חזר אחר כך לטיס בחיל האוויר.
רמון צבר יותר מ-4,000 שעות טיסה בכלי טיס של החיל.
ב-1997 נבחר לתפקיד האסטרונאוט והתייצב במרכז החלל ג'ונסון ב-1998.
האלמנט המרכזי בטלאי המשימה הוא סימן המיקרוכבידה, "µg", המשתלב עם קרני סמל האסטרונאוטים.
סמל האסטרונאוטים נמצא בזווית של 39 מעלות ביחס לאופק כדור הארץ, ומציין את זווית נטיית מסלול המעבורת במהלך המשימה.
הזריחה מסמלת את הניסויים הרבים אשר מציינים עידן חדש לחקר המיקרוכבידה בתחנת החלל הבינלאומית ומעבר לה.
רוחב היריעה של המחקר המדעי וחקר החלל מומחש על ידי ציורי כדור הארץ והכוכבים.
קבוצת הכוכבים יונה (Columba) נבחרה לציין שלום עולמי ואת מעבורת החלל קולומביה.
שבעת הכוכבים מסמלים את חברי צוות המשימה ולכבודם של האסטרונאוטים אשר סללו את הדרך למחקר בחלל.
שישה מהכוכבים בעלי 5 קודקודים, וכוכב אחד בעל 6 קודקודים, בדומה למגן דוד, כדי לסמל את האסטרונאוט הישראלי אילן רמון ואת תרומתה של סוכנות החלל הישראלית למשימה.
דגל ישראל מופיע לצד שמו של אילן רמון, הישראלי הראשון בחלל.
במהלך ימי הטיסה בוצעו על המעבורת כ-80 ניסויים לחקר מיקרוכבידה ומדעי כדור הארץ.
המטע"ד הראשי (עם מגוון ניסויים) הכיל מודול כפול של מעבדת SPACEHAB.
מתוך המשקל הכולל של המעבורת כ-2433 ק"ג הוקצו לניסויים, בינם ניסויים ביולוגים, ניסויים פיזיקליים, ניסויים מסחריים ואף 6 ניסויים של בתי ספר, במסגרת תוכנית (STARS (Space Technology and Research Students .
הניסויים הישראליים על המעבורת כללו את ניסוי MEIDEX, וניסוי הגן הכימי שתוכנן על ידי תלמידי אורט קריית מוצקין.
ההתרסקות במהלך החזרה לכדור הארץ
המעבורת התפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירת כדור הארץ ב-1 בפברואר 2003, 16 דקות לפני מועד נחיתתה המתוכנן.
באסון נהרגו כל שבעת אנשי צוותה.
ועדת חקירה שהוקמה בעקבות התאונה קבעה כי פיסת קצף בידוד שנפרדה בעת השיגור מהצד השמאלי של הדו-רגל, המחבר את מכל הדלק החיצוני למעבורת, ופגעה בכנף המעבורת, הייתה הגורם הישיר לאסון.
עם זאת קבעה הוועדה כי שלל כשלים ארגוניים בנאס"א בכלל ובתוכנית מעבורות החלל בפרט אפשרו את התרחשות התאונה.
בעקבות האסון קורקעו כל מעבורות החלל של נאס"א למשך כשנתיים וחצי עד לטיסת STS-114 של מעבורת החלל דיסקברי ב-26 ביולי 2005.
STS-114 הייתה משימת "החזרה לחלל" בתוכנית המעבורות של נאס"א.
המשימה בוצעה על ידי מעבורת החלל דיסקברי ב-26 ביולי 2005 בשעה 10:39 בבוקר, לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית.
המראת המעבורת, 907 ימים לאחר אסון הקולומביה, אושרה חרף סטיית החיישן במכל הדלק החיצוני (סטיות אלו דחו את שיגור המעבורת המקורי 13 ביולי 2005).
המשימה הושלמה ב-9 באוגוסט 2005. בגלל מזג אוויר סוער במרכז החלל קנדי, פלורידה, המעבורת נחתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה וחזרתה נדחתה ביממה.
מפקדת המשימה: איילין קולינס (Eileen M.
מומחה למשימה: סוצ'י נוגוצ'י (Soichi Noguchi)
מומחה למשימה: סטיבן רובינסון (Stephen K.
מומחה למשימה: אנדרו תומאס (Andrew Thomas)
מומחה למשימה: וונדי לאורנס (Wendy Lawrence)
מומחה למשימה: צ'ארלס קמארדה (Charles Camarda)
משימת STS-114 היא משימת "החזרה לחלל" של נאס"א לאחר אסון הקולומביה.
משימה זו יצאה לדרכה לאחר שנתיים וחצי של קרקוע כל המעבורת עקב האסון.
זוהי המשימה השנייה בתוכנית מעבורות החלל שמפקדה היא אישה (איליין קולינס הייתה גם המפקדת במשימה STS-93).
במקור, הייתה האטלנטיס אמורה לבצע את המשימה, אך עקב תקלה שהתגלתה במערכת הבלמים (Rudder Speed Brake system - RSB) הוחלט על הדיסקברי.
שבע עשרה שנים קודם ביצעה הדיסקברי את משימת "החזרה לחלל" הראשונה בתולדות נאס"א לאחר אסון צ'לנג'ר.
מטרתה העיקרית של המשימה הייתה לחדש את האספקה והציוד לתחנת החלל הבינלאומית.
אולם, רוב ההתמקדות במשימה הייתה לבחון טכניקות חדשות שיהפכו את טיסות מעבורות החלל לבטוחות יותר, שכוללות פיקוח ושיפור הטכניקות הקיימות.
הצוות השתמש במערכת Orbital Boom Sensor System החדשה, חלק באורך 15 מטרים שכולל ציוד שמצלם את המעבורת מכל הזוויות האפשריות כדי לאתר נזקים ובנוסף מערכת לייזר Laser Dynamic Range Imager כדי להבחין בתקינות מגיני החום בגחון המעבורת.
הצוות סרק את קצוות כנפי המעבורת במטרה לזהות נזקים.
צילומים אלו נשלחו לכדור הארץ כדי שהמומחים יבחנו אותם לעומק.
בתא המטען של המערכות היה מודול לוגיסטי רב תכליתי "רפאלו" עם 4,219 ק"ג ציוד ומצרכים.
בנוסף לכך הגיע בסיס אחיסון חיצוני ESP-2. להתקנתה על מודול Quest צוות המעוברת ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית בשמך כולל של 20 שעות.
המעמורת התנתקה מתחנת החלל ב-8 באוגוסט עם 5,028 ק"ג ציוד ומצרכים שאין בהם צורך.
כל הזמנים לפי שעון מזרח ארצות הברית.
למידע נוסף ראו לוח אירועי המשימה באתר נאס"א
11:55 - הספירה לאחור נמשכת לאחר שהופסקה לשלוש שעות
12:01 - האסטרונאוטים נכנסים לרכב שלקח אותם לכן השיגור
12:30 - האסטרונאוטים מגיעים אל כן השיגור
13:32 - בעיה בקריאת החיישן לגבי כמות המימן הנוזלי במכל החיצוני
13:34 - יציאת הצוות מהמעבורת מתחיל
13:59 - יציאת הצוות מהמעבורת מסתיים
14:00 - פגישה של צוות ניהול המשימה, המדבר על ההשפעה של התקלה בחיישן שבמכל החיצוני
14:45 - מתקבלת ההחלטה על דחיית השיגור
8:08 - כל הצוות במעבורת
9:00 - דלת המעבורת נסגרת
9:24 - 20 דקות לשיגור והשהיית שעון הספירה לאחור
9:34 - 20 דקות לשיגור והמשך הספירה לאחור
9:45 - 9 דקות לשיגור והשהיית שעון הספירה לאחור
10:27 - חדר הבקרה מחליט על שיגור
10:30 - 9 דקות לשיגור והמשך הספירה לאחור
10:35 - 4 דקות לשיגור, פעילות יחידת כוח העזר הושלמה
10:47 - 8 דקות לאחר השיגור טילי השיגור ניתקים ממכל הדלק החיצוני
7:18 - עגינה בתחנת החלל בה כבר שהתה משלחת מס' 11 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי קריקאליוב.
5:46 - נוגוצ'י ורובינסון מתחילים את הליכת החלל הראשונה במשימה
12:36 - הליכת החלל הושלמה לאחר שש שעות וחמישים דקות
4:44 - נוגוצ'י ורובינסון מתחילים את הליכת החלל השנייה במשימה
11:14 - הליכת החלל הושלמה לאחר שש וחצי שעות
4:48 - נוגוצ'י ורובינסון מתחילים את הליכת החלל השלישית במשימה
10:49 - הליכת החלל מושלמת לאחר שש שעות ודקה אחת
1:14 - צוות המעבורת נפרד מצוות תחנת החלל
3:14 - היפרדות המעבורת מתחנת החלל הבינלאומית
3:20 - חדר הפיקוד דוחה את הניסיון הראשון של נחיתת המעבורת בגלל תנאי מזג האוויר ועננים נמוכים
5:20 - חדר הפיקוד דוחה את הניסיון השני של נחיתת המעבורת, הוחלט להעביר את הנחיתה ליום אחר
3:12 - חדר הפיקוד דוחה את הניסיון הראשון של נחיתת המעבורת בגלל תנאי מזג אוויר גרועים
5:03 - חדר הפיקוד דוחה את הניסיון השני של נחיתת המעבורת
6:43 - צוות המעבורת מקבל אישור נחיתה
7:06 - החל תהליך הנחיתה
8:11 - המעבורת נוחתת בשלום בבסיס חיל האוויר אדוארדס
10:13 - הצוות עוזב את המעבורת
STS-125, היא המשימה ה־126 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, שהתבצעה על ידי מעבורת החלל אטלנטיס.
משימה זו היא החמישית והאחרונה לתחזוק טלסקופ החלל האבל.
הצוות הוכרז ב-31 באוקטובר 2006
מפקד המשימה: סקוט אלטמן (Scott Altman)
טייס: גרגורי ג'ונסון (Gregory C.
מומחה משימה: ג'ון גרנספלד (John M.
מומחה משימה: מייקל מסימינו (Michael J.
מומחית משימה: מייגן מקארתור (K.
מומחה משימה: אנדרו פויסטל (Andrew J.
מומחה משימה: מייקל גוד (Michael T.
מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה ב-11 במאי 2009 לשדרוג טלסקופ החלל האבל.
משימת STS-125 הייתה אמורה להתבצע על ידי מעבורת החלל אנדוור לא לפני ה-28 באוגוסט 2008 אך נדחתה לפחות עד מאי 2009 בשל תקלה במעבורת.
לאחר אסון הקולומביה הוחלט שהדיסקברי תבצע משימה זו ולאחר מכן שונתה ההחלטה וכך נבחרה האטלנטיס לבצע את המשימה.
משימת התיקון של טלסקופ החלל האבל מסווגת בנאס"א כמשימה מסוכנת ביותר ולכן הדריכות של משימת STS-400 היא הגבוהה ביותר.
בעת תקלה במשימה אל תחנת החלל הבינלאומית, יכול צוות המעבורת למצוא מקלט בתחנה למשך עד חודשיים, עד שתגיע מעבורת חלופית.
במשימה זו לא ניתן להגיע אל תחנת החלל, ולכן לקחה המעבורת איתה אספקת מים, מזון וחמצן שיספיקו לתקופה של עד 25 יום, הזמן שייקח עד שניתן יהיה לשגר מעבורת חילוץ.
משימה זו הביאה אל הטלסקופ שני מכשירי מדידה חדשים: מצלמה רחבת שדה מס' 3 וספקטרוגרף "מקורות היקום", ובסך הכול קרוב לעשר טונות של ציוד חדש.
במשך חמש הליכות חלל, הותקן הציוד והוחלפו כל ששת הגירוסקופים המייצבים את הטלסקופ בחלל.
בנוסף תוקן ספקטרוגרף הדמיה שהפסיק לפעול ב-2004. הציוד החדש, שערכו 220 מיליון דולר, הגדיל את טווח התצפית של הטלסקופ עד לאור שנוצר רק 500 מיליון שנה לאחר היווצרות היקום, לפני כ-13.7 מיליארד שנים.
עלות המשימה כולה כ-1.1 מיליארד דולר.
המשימה האחרונה שביצעה תיקון בטלסקופ הייתה STS-109 ב-1 במרץ 2002 על ידי הקולומביה.
במהלך סריקה של מגן החום של המעבורת שהפכה לשגרה לאחר אסון הקולומביה, התגלו מספר פגיעות קלות בגחון, באזור החיבור של הכנף הימנית לגוף המעבורת.
סריקות מפורטות יותר של אזור הפגיעה מתוכננות להתבצע בהמשך, כדי לבחון את חומרת הפגיעה.
ביום השלישי הזרוע הרובוטית של המעבורת נאחזה בטלסקופ החלל האבל כמתוכנן, בשעה 20:14 שעון קיץ ישראל.
הטלסקופ הוצמד למעגן בתא המטען של המעבורת, לצורך התיקונים.
במהלך הליכת חלל של האסטרונאוטים גרונספלד ופוסטל, הוחלפה המצלמה רחבת השדה 2, שהותקנה בטלסקופ ב-1993, במצלמה רחבת שדה 3. עלות המצלמה החדשה 132 מיליון דולר, וגודלה כגודל פסנתר כנף.
היא תאפשר לטלסקופ לצלם תמונות ממרחק של עד כ-13 מיליארד שנות אור, כלומר אור שנוצר כ-500 מיליון שנה לאחר הזמן המשוער של היווצרות היקום.
בנוסף, הוחלפה יחידת עיבוד נתונים שכשלה באוקטובר 2008, וגרמה לדחיית השיגור עד שתיוצר יחידה חדשה.
כמו כן הותקן מנגנון עגינה, שיאפשר למשימה רובוטית עתידית לעגון על הטלסקופ ולהפיל אותו אל כדור הארץ, כאשר יצא משירות.
הוחלפו שישה גירוסקופים ששלושה מתוכם יצאו מכלל פעולה במהלך השנים מאז שוגר הטלסקופ לחלל.
ארבעת הראשונים הוחלפו ללא קושי, אך התיבה שהכילה את שני הגירוסקופים האחרונים סירבה להיכנס למקומה, ולכן במקומה הוכנסה תיבה מקורית משופצת, שהובאה למקרה זה.
תיבה זו הורכבה מחלקים שפורקו מהאבל בשנת 1999. הקשיים בהחלפת הגירוסקופ גרמו להארכת הליכת החלל של מייקל מסימינו ומייקל גוד בכשעתיים, עד לגבול אספקת החמצן והסוללות של חליפות החלל שלהם - כמעט תשע שעות.
במהלך הליכת החלל הוחלפו גם שלוש מתוך שש הסוללות של הטלסקופ, שלא הוחלפו מאז שוגר ב-1990.
לאחר ההחלפה המוצלחת, אמר מפקד המשימה, סקוט אלטמן, לשני האסטרונאוטים: "לידידי לאונידס יש כמה מילים לומר לכם שיהיו מתאימות כרגע: זכרו את היום הזה, אנשים, כי הוא יהא שלכם עד קץ הימים".
רגע אחד של חשש אירע כאשר מסימינו איבד את קשר הרדיו בחליפת החלל שלו.
אך הקשר חודש תוך זמן קצר.
זו הייתה הליכת החלל הראשונה של גוד, והשלישית של מסימינו.
במהלך הליכת החלל ביום זה, הותקן ספקטרוגרף מקורות היקום, שעלותו 88 מיליון דולר.
מתקן זה החליף מתקן אחר שנועד לתקן את הסטייה שהתגלתה במראה הראשית של הטלסקופ לאחר שיגורו.
מכיוון שכל המכשירים שעל הטלסקופ כבר הותאמו לסטיה זו, לא היה יותר צורך במתקן התיקון.
לאחר מכן, תוקנה המצלמה הראשית של הטלסקופ, "המצלמה המתקדמת לסקרים", שהתקלקלה בשנת 2007. מצלמה זו לא תוכננה באופן שאפשר יהיה לתקן אותה בחלל, אך למרות זאת, הצליחו האסטרונאוטים גרנספלד ופוסטל להחליף את המעגלים האלקטרוניים התקולים בתיבה המכילה מעגלים חלופיים.
אף שההחלפה בוצעה ללא קשיים, בדיקות שבוצעו מאוחר יותר על ידי מרכז הבקרה של ההאבל הראו שאחד הערוצים של המצלמה, ערוץ ההדמיה באבחנה גבוהה, סבל מבעיית מתח.
המהנדסים מקווים שיוכלו להעביר אליו מתח דרך ערוץ השדה הרחב.
עם זאת, השימוש בערוץ האבחנה הגבוהה נמוך יותר, כך שגם במקרה שלא יתגברו על התקלה, הפגיעה בתפקוד תהיה יחסית קטנה.
למרות ניסיונות מהנדסי צוות הקרקע, הם לא הצליחו להפעיל את ערוץ ההדמיה באבחנה גבוהה במצלמה שתוקנה ביום הקודם.
הסיכויים לתיקון ערוץ זה היו נמוכים ממילא, ולכן האכזבה לא הייתה גדולה.
95% מן התצפיות המבוצעות על ידי המצלמה מבוצעות על ידי ערוץ השדה הרחב.
בהליכת החלל שבוצעה ביום זה, תוקן ספקטרוגרף הדמיה המשמש לבדיקת ההרכב הכימי של גרמי שמיים שונים, ושל אטמוספירות של כוכבי לכת במערכות שמש אחרות.
הוא הותקן בשנת 1997, ויצא מכלל פעולה בשנת 2004. מכשיר זה לא תוכנן להיות מתוקן בחלל, וכדי להגיע אליו נדרשו האסטרונאוטים לפרק 111 ברגים ושישה התקני הצמדה, ומעקה אחיזה אחד.
לרוע המזל, אחד מארבעת הברגים המצמידים את המעקה אל דופן הטלסקופ לא השתחרר, ככל הנראה משום שהראש שלו נשחק, ולאחר מספר ניסיונות הוחלט לעקור את המעקה ממקומו בכוח.
מייקל מסימינו ביצע את העקירה בהצלחה.
תקלה אחרת התרחשה לאחר מכן, כאשר הסוללה באחד מכלי העבודה החשמליים של האסטרונאוטים התרוקנה, והיה צורך להחליפה באחרת.
האסטרונאוטים החליפו מעגל אספקת כוח בספקטרוגרף, וסגרו את הפתח עם כיסוי חדש, שנסגר עם שני מתקני הצמדה ובורג אחד.
לאחר שתוקן הספקטרוגרף, מרכז הבקרה של ההאבל, במרכז טיסות החלל גודרד במרילנד, ניסה להפעילו, אחר לאחר זמן קצר הוא הושבת, כנראה כתוצאה מתקלת טמפרטורה.
צוות הקרקע ינסה להפעילו שוב מאוחר יותר, כאשר הוא יתחמם מעט.
התארכות הליכת החלל עקב הקשיים הרבים, גרמה לביטול משימת החלפת כיסוי בידוד על אחת הדלתות של ההאבל, שתוכננה ליום זה.
הליכת חלל זו ארכה מעט יותר משמונה שעות, והיא הליכת החלל השישית הכי ארוכה בהיסטוריה.
הליכת החלל שתוכננה ליום זה הוקדמה בשעה, כדי לאפשר את התקנת הבידוד שהיה אמור להיות מותקן ביום הקודם.
הבידוד ומכסה הפלדה שמעליו מגן על הטלסקופ מפני שינויי הטמפרטורה הקיצוניים והקרינה בחלל.
בנוסף, הוחלפו סוללות וחיישן הנחיה, המשמש לכיוון הטלסקופ למטרתו.
כמו כן הוחלף כיסוי אנטנה שאחד האסטרונאוטים פגע בו בטעות.
ביום זה שוחרר טלסקופ החלל מן המעגן בתא המטען של המעבורת, בו שהה לצורך התיקונים, והוכנס בחזרה למסלול סביב כדור הארץ.
בזמן השחרור המעבורת הייתה מחוץ לטווח קליטת הווידאו של מרכז הבקרה של נאס"א ביוסטון, ולכן בקרי הקרקע הסתפקו במדידות טלמטריה.
צילומי וידאו של השחרור שצולמו על ידי האסטרונאוטים שודרו אל הקרקע מאוחר יותר.
בהמשך היום, ביצעו האסטרונאוטים סריקה נוספת של מגן החום של המעבורת, למקרה שמטאוריטים או פסולת חלל פגעו בו בזמן הטיסה.
יום טיסה עשירי ואחד עשר
ביום הטיסה העשירי ענו האסטרונאוטים לשאלות כתבים במסיבת עיתונאים שארגנה נאס"א.
לאחר מכן, שוחחו ברדיו עם צוות תחנת החלל הבינלאומית.
הם גם שוחחו עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, שמצא עניין מיוחד באסטרונאוטים אלטמן וגרונספלד, תושבי אילינוי, בהיותו סנטור מטעם מדינה זו בתפקידו הקודם.
ככלל, יום זה נוצל למנוחה לפני ההכנות לנחיתה.
היום האחד עשר נוצל בעיקר להכנת המעבורת לקראת נחיתה ביום הבא - אחסון ציוד ואיסוף אשפה.
האסטרונאוטים גם ענו לשאלות כתבי רשתות הטלוויזיה הגדולות - CNN, ABC, NBC וכן רשת פוקס ניוז.
בנוסף, הם גם השתתפו בדיון של ועדה של הסנאט האמריקאי, וענו לשאלות יושבת ראש הוועדה, נציגת מרילנד, שבה נמצא מרכז טיסות החלל גודרד המפעיל את הטלסקופ.
לאחר שני ימי עיכוב עקב מזג אוויר סגרירי במרכז החלל קנדי בפלורידה, הוחלט להנחית את המעבורת במרכז מחקרי הטיסה דריידן של נאס"א, הנמצא בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
STS-123 הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א לתחנת החלל הבינלאומית.
מעבורת החלל אנדוור שוגרה ב-11 במרץ 2008 ונחתה ב-27 במרץ (יום אחד אחרי תאריך הנחיתה המתוכנן).
מפקד המשימה: דומיניק גורי (Dom Gorie)
טייס: גרגורי ג'ונסון (Gregory H.
מומחה למשימה: ריצ'רד לינהאן (Richard Linnehan)
מומחה למשימה: רוברט בנקן (Robert Behnken)
מומחה למשימה: מייקל פורמן (Michael Foreman)
מומחה למשימה: טקאו דוי (Takao Doi)
מהנדס טיסה: גארט רייזמן (Garrett Reisman)
מהנדס טיסה: לאופולד אייארטס (Léopold Eyharts)
השיגור בוצע ב-11 במרץ 2008 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי ועבר בהצלחה.
ב-13 במרץ התחברה המעבורת לתחנת החלל הבין-לאומית, בה שהה צוות של משלחת מס' 16 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקודה של פגי ויטסון.
ב-14 במרץ החלו עבודות הרכבה של זרוע רובוטית חדשה, Dextre, שנבנתה בקנדה.
להרכבת הזרוע ושילובה במערכות תחנת החלל נדרשו 3 פעילויות חוץ רכביות באורך כולל של 21 שעות.
הן נערכו ב-14 במרץ (לינהאן ורייזמן), 15 במרץ (לינהאן ופורמן) וב-17 במרץ (לינהאן ובנקן).
ב-20 במרץ ביצעו בנקן ופורמן פעילות חוץ רכבית לצורך תחזוקת תחנת החלל שנמשכה כ-6.5 שעות.
הם ביצעו פעילות חוץ רכבית נוספת ב-22 במרץ.
במקביל לפעולות אלו הועברו ציוד ומצרכים ממעבורת החלל לתחנת החלל, ואילו ציוד לא נחוץ ומסמכים הועברו למעבורת.
ב-26 במרץ בוצעה התנתקות המעבורת מתחנת החלל.
קודם לכן, הצטרף גארט רייזמן לצוות קבוע מס' 16 ואילו לאופולד אייארטס עבר למעבורת כדי לחזור לכדור הארץ ולסיים את משימתו בחלל.
בשל תנאי מזג אוויר בעיתיים הוחלט לדחות את הנחיתה במספר שעות.
הנחיתה בוצעה ב-27 במרץ במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
STS-124, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-31 במאי 2008, משימה זו נועדה להוסיף לתחנת החלל הבינלאומית את מעבדת הניסויים היפנית, "קיבו" ("תקווה" ביפנית), שהיא בעלת זרוע רובוטית עצמאית משלה, מתוצרת יפן.
חלק מדוחס האוויר של יחידה זו הגיע במשימה הקודמת, STS-123 ויתרת החלקים צפויים להגיע במשימת STS-127. בנוסף, הוכנסו למעבורת חלקים לתיקון בית השימוש שנשבר בתחנת החלל.
זו משימתה ה-35 של הדיסקברי, הטיסה השלישית שביצעה מעבורת בשנת 2008 והטיסה 123 בתוכנית מעבורות החלל מאז STS-1.
מפקד המשימה: מארק קלי (Mark E.
מומחית למשימה: קרן נייברג (Karen L.
מומחה למשימה: רונלד גארן (Ronald J.
מומחה למשימה: אקיהקו הושידה (Akihiko Hoshide)
מהנדס טיסה: גרגורי שמיטוף (Gregory Chamitoff) - בהמראה בלבד
מהנדס טיסה: גארט רייזמן (Garrett E Reisman) - בנחיתה בלבד
מעבורת החלל דיסקברי שוגרה כשבמטענה מעבדת הניסויים היפנית, הנקראת "קיבו" (תקווה, ביפנית), לשם הרכבתה בתחנת החלל הבינלאומית.
מעבדת הניסוים חוברה אל רכיב "הארמוני".
במשימת המעבורת הקודמת, STS-123 הובאה היחידה הלוגיסטית (יחידת האוויר המדוחס) של מעבדת הניסויים מפאת חוסר מקום בתא המטען של המעבורת למעבדת הניסוי היפנית וליחידה הלוגיסטית יחד.
יחידת האוויר המדוחס הותקנה באופן זמני על רכיב "הארמוני".
לאחר הליכת החלל הראשונה שבה הותקנה המעבדה היפנית קיבו לרכיב הארמוני, באה הליכת החלל השנייה של משימת STS-124 לשם הזזת יחידת האוויר המדוחס מהארמוני אל מעבדת הניסויים היפנית, קיבו.
בנוסף הובאה בתא המטען של הדיסקברי הזרוע הרובוטית של המעבדה היפנית.
בנוסף, הביאה המעבורת ציוד לשם תיקון בית השימוש של תחנת החלל הבינלאומית.
מעבורת החלל דיסקברי ממריאה ממרכז החלל קנדי ב-31 במאי בשעה 17:02, לפי שעון מזרח ארצות הברית.
רסיסים ונשירת קצף בידוד ממכל הדלק תועדו כמינימליות ובלתי מזיקות להמשך המשימה., אולם במהלך השיגור, כן השיגור LC-39A במרכז החלל קנדי ספג נזק רב.
במהלך היממה הראשונה המלאה בחלל, קנת' הם וקארן ניברג השלימו בחינה ראשונית של קצף הבידוד התרמי על ידי המצלמה בקצה הזרוע הרובוטית של המעבורת.
בנוסף בוצעו הכנות לקראת העגינה בתחנת החלל הבינלאומית.
עגינה מוצלחת בתחנת החלל הבין-לאומית בוצעה ב-2 ביוני בשעה 14:03, לפי שעון מזרח ארצות הברית.
דלתות המעבורת ותחנת החלל נפתחו ב-15:36. גרגורי שמיטוף הצטרף לצוות משלחת מס' 17 לתחנת החלל הבין-לאומית והחליף את גארט רייזמן שיחזור לכדור הארץ בסוף המשימה יחד עם צוות מעבורת החלל.
ב-3 ביוני, 5 ביוני ו-8 ביוני מייקל פוסום ורונלד גארן ביצעו פעילות חוץ רכבית של כ-20 שעות.
בהמשך צוות תחנת החלל והמעברות פעלו לשילוב מודול חדש במערכות תחנת החלל, העברת מצרכים לתחנת החלל והעברת למעברות ציודם ומסמכים.
ב-1 ביוני מעבורת החלל דיסקברי התנתקה מתחנת החלל וצוות החל הכנות לנחיתה.
הנחיתה בוצעה ב-14 ביוני ועברה ללא בעיות.
היא בוצעה במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.
STS-128, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-28 באוגוסט 2009.
טלאי המשימה הפך לפריט אספנים, לאחר שהתברר שבגרסתו הראשונה הוא נעדר את המודול האירופי "קולומבוס".
לאחר שהטעות תוקנה, הגרסה השגויה הפכה למצרך נדיר בקרב אספנים.
באופן דומה, טלאי עם דמותו של סטיבן קולבר כחלק מסמל של מסילת הכושר הנושאת את שמו , הפך לפריט אספנים כאשר מכירתו נפסקה, לאחר שערוץ קומדי סנטרל הבהיר לנאס"א שלא אישר למכור את הסמל לציבור, אלא להשתמש בו בתחנה בלבד.
הפריט, שנמכר במקור במחיר חמישה דולרים, נמכר במכירות פומביות ב-eBay במחיר של יותר ממאה דולרים.
מומחה משימה: פטריק ג' "פאט" פורסטר
מהנדסת טיסה: ניקול סטוט (בהמראה בלבד)
מהנדס טיסה וקצין מדע: טימותי קופרה (בנחיתה בלבד)
משימה זו נועדה לחדש את האספקה בתחנת החלל הבינלאומית בעזרת מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי לאונרדו, מקפיא נוסף לניסויים מדעיים, מסילת כושר חדשה, ומערכת לבקרת בריאות של צוות התחנה.
הצוות החליף מכל אמוניה ריק על התחנה ושם במקומו מכל מלא.
מסילת הכושר זכתה לכותרות כאשר ניתן לה השם COLBERT - ראשי תיבות של Combined Operational Load Bearing External Resistance Treadmill (מסילת כושר להתנגדות חיצונית מטילת עומס משולבת מבצעית).
זאת לאחר שהקומיקאי סטיבן קולבר הצליח לגרום לצופיו להעלות את שמו אל ראש רשימת ההצעות לשמות למודול התחנה "צומת 3" שישוגר במשימה STS-130, שנאס"א העמידה את שמו להצבעה ציבורית.
במקום לקרוא למודול על שם קולבר, שמו ניתן למסילת הכושר.
מודול "צומת 3" ייקרא "טרנקוויליטי", של שם מודול הירח של אפולו 11.
במהלך המשימה בוצעו שלוש הליכות חלל, בהן הוסר והוחלף ניסוי עיבוד חומרים המוצמד למודול קולומבוס של התחנה.
כחלק מניסוי לבדיקת התחממות מגן החום של המעבורת, הוספה בליטה מלאכותית למגן החום שלה, כדי ליצור התחממות גבוהה מן הרגיל.
המעבורת המריאה לחלל בשעה המיועדת, 23:59 שעון קיץ של החוף המזרחי של ארצות הברית, לאחר שתי דחיות.
במקור השיגור היה אמור להיות ביום שלישי, אך מזג אוויר סוער גרם לדחיה ליום רביעי.
שסתום מקולקל במערכת התדלוק גרם לדחיה נוספת ליום שישי, אז שוגרה המעבורת בהצלחה.
עקב שעת השיגור המאוחרת, יום הטיסה הראשון היה קצר ולא בוצעה פעילות מעבר לשיגור ופתיחת דלתות תא המטען כרגיל.
בבדיקות שגרתיות שנערכו לאחר ההגעה למסלול, התברר שאחד מסילוני הניהוג באחת מקבוצות הסילונים של המעבורת יצא מכלל פעולה, והוחלט שלא להשתמש באותה קבוצת סילונים.
ביום הטיסה השני בוצעה פעילות שגרתית של סריקת מגן החום של המעבורת כדי לבדוק אם נפגע בזמן השיגור.
זהו נוהל קבוע מאז אסון מעבורת החלל קולומביה, שהתרסקה בעת הנחיתה עקב פגיעה במגן החום שלה.
האסטרונאוטים התקשו מעט להחזיר למקומו את מוט ההארכה של הזרוע הרובוטית של המעבורת, המאפשר לה לסרוק גם את גחון המעבורת והחרטום שלה, אך לאחר מספר ניסיונות, הם הצליחו.
מלבד זאת, עסקו בהכנות לקראת העגינה בתחנת החלל הבינלאומית ביום הבא - בדקו את חליפות החלל, התקינו את מצלמת המעקב שתשמש ככוונת אל המעגן, וכדומה.
המעבורת עגנה ללא תקלות בתחנת החלל בשעה 20:54 שעון קיץ של החוף המזרחי.
מפקד הדיסקברי, ריק סטורקו, היה צריך לפצות על סטיה של מעלה אחת בזווית של התחנה, ולבצע את התמרון בעזרת המנועים הגדולים יותר של המעבורת, לאחר שמנועי הניהוג הקטנים יותר הושבתו ביום הראשון.
בתחנת הכחחל פעלה משלחת מס' 20 בפיקוד גנאדי פדאלקה.
זהו יום השנה ה-25 לשיגור הראשון של דיסקברי, במשימה STS-41-D.
היום החל בהעברת מודול לוגיסטי רב תכליתי "לאונרדו" מתא המטען של המעבורת אל מעגן בתחנת החלל.
לאחר הצמדתו לתחנה והשוואת לחצי אוויר, המודול נפתח והאסטרונאוטים החלו לפרוק את הציוד הרב בתוכו, כשבע טונות.
בסוף היום ניקול סטוט ודני אוליבאס ישנו במנעל האוויר "קווסט", בלחץ נמוך של 10.2 PSI, כדי לנקות עודפי חנקן ממערכת הדם שלהם, לקראת הליכת החלל של היום הבא.
הפעילות העיקרית של יום זה הייתה הליכת חלל של ניקול סטוט ודני אוליבאס.
במהלך שש שעות וחצי בוצעו מספר משימות:
הוסר מכל אמוניה ריק מן התחנה, לקראת החלפתו במכל חדש שהובא במעבורת.
המכל הריק הועבר אל תא המטען של המעבורת.
שני ניסויים של חשיפת חומרים לחלל החיצון הועברו גם הם אל תא המטען של המעבורת, ממקומם על תחנת החלל.
מספר אירועים ליוו את האסטרונאוטים במהלך הליכת החלל: אוליבאס גילה שחיקה בכפפה בקצה האצבע שלו, אך צוות הקרקע הגיע למסקנה שאין מדובר בסכנה.
גלאי בחליפת החלל של סטוט התריע על רמות גבוהות של פחמן דו-חמצני, אך היא הודיעה שהיא חשה בטוב, וצוות הקרקע הניח שמדובר בתקלה בגלאי.
עקב סערה מעל האי גואם, נותק הקשר בין התחנה למרכז הבקרה הקרקעי למשך חצי שעה, והאסטרונאוטים ביצעו את משימתם ללא הנחיות מן הקרקע.
זו הייתה הליכת החלל הראשונה של ניקול סטוט, והשלישית של דני אוליבאס.
בנוסף, נפרקה מסילת הכושר COLBERT מתוך מודול הלוגיסטיקה, והותקנה באופן זמני בתחנה.
היא תורכב באופן סופי באמצע ספטמבר.
כן נפרקו מיטות צוות נוספות ומתקן למיחזור אוויר.
ביום השישי נמשכו עבודות פריקת המטען ממודול הלוגיסטיקה, וטעינת ציוד שנועד להחזרה לכדור הארץ, כמו תוצאות ניסויים, והכיסא של טימוטי קופרה מחללית הסויוז הצמודה לתחנה באורח קבע, לחילוץ במקרה חירום.
הכיסאות בחללית הסויוז מותאמים אישית לכל טייס, וניקול סטוט הביאה עמה בלאונרדו את הכיסא שלה, שיותקן במקום הכיסא של קופרה.
בנוסף, העניק חוזה הרננדז, שהוא ממוצא מקסיקני, ראיונות בספרדית לתחנות טלוויזיה מקסיקניות ותחנה אמריקאית אחת, ויחד עם אסטרונאוט נוסף ענו גם לשאלות של גולשי אינטרנט ששלחו קטעי וידאו עם שאלות אל הערוץ של נאס"א ב-YouTube.
ביום זה בוצעה הליכת החלל השנייה למשימה זו, על ידי דני אוליבאס וכריסטר פוגלסנג.
במהלך שש שעות וחצי, התקינו השניים מכל אמוניה חדש במקום המכל שהוסר ביום החמישי, והתקינו את המכל הריק בתא המטען של המעבורת.
האמוניה משמשת את מערכת הקירור של תחנת החלל.
בנוסף, ביצעו מספר עבודות תחזוקה משניות על התחנה.
זו הליכת החלל הרביעית עבור שני האסטרונאוטים.
במקביל, שאר 11 האסטרונאוטים שבתחנה המשיכו לפרוק ציוד ממודול הלוגיסטיקה.
היום השמיני הוקדש בעיקר למנוחה וראיונות עם אמצעי התקשורת.
ביום התשיעי דני אוליבאס וכריסטר פוגלסנג יצאו לעוד הליכת חלל, שנמשכה כשבע שעות.
במהלך הפעילות, הותקן משטח אחסון שישמש לחלקי חילוף שיובאו בטיסת המעבורת בנובמבר.
כן הותקנו שתי אנטנות GPS, הוחלף חלק תקול במערכת בקרת הכיוון של התחנה, ותיבת מתג חשמלי מקולקלת.
לבסוף, הותקנו שני כבלי חשמל ונתונים באורך 18 מטרים, שנועדו לשרת את מודול "טרנקוויליטי" שיובא אל התחנה במהלך השנה הבאה.
מחבר המתח של כבל החשמל סירב להיכנס למקומו, ולכן הושאר לא מחובר.
לקראת סוף המשימה, המצלמה המוצמדת לקסדת חליפת החלל של פוגלסנג השתחררה יחד עם הפנס שלה, אך הוא לכד אותה לפני שהתרחקה מדי.
עם זאת, הדבר חייב אותו לחזור אל תוך התחנה לפני שקיעת השמש (המתרחשת בתחנה מדי 45 דקות), בהיעדר תאורה שתנחה אותו.
ביום הטיסה העשירי העביר צוות התחנה את הזרוע הרובוטית העיקרית של התחנה למיקום חדש, לקראת בואה הצפוי של חללית מטען יפנית בלתי מאוישת מדגם HTV.
ביום האחד עשר העניקו האסטרונאוטים קופרה ואוליבאס ראיונות לרשתות טלוויזיה.
פוגלסנג השוודי ודה-וין הבלגי שוחחו בווידאו עם נציגים שוודיים וידוענים מארצותיהם.
במהלך הראיון הדגים פוגלסנג כיצד הוא לוכד בפיו סוכריות גומי שוודיות, המיוצרות בדרך כלל בצורת מכוניות.
במיוחד לרגל הטיסה, יצרנית הסוכריות ייצרה סדרה מיוחדת בצורת מעבורת, ונתנה את חלקה לפוגלסנג.
שאר הסדרה חולק בין אמצעי תקשורת ובלוגרים, שבתורם חילקו אותן לקוראיהם.
בסוף היום נפרדו צוותי המעבורת והתחנה, וסגרו את הצוהר בין שתי החלליות.
בשעה 15:26 שעון קיץ החוף המזרחי, נפרדו שתי החלליות והמעבורת עזבה את התחנה.
המעבורת לקחה איתה את טימותי קופרה, לאחר שהות של חודשיים בתחנה, והשאירה במקומו את ניקול סטוט, הצפויה לשהות בתחנה כשלושה חודשים.
לאחר הקפה של התחנה כדי לבצע צילומי חוץ, החלה המעבורת להתרחק לקראת נחיתה.
האסטרונאוטים השיבו עמם גם בובה של באז שנות-אור, דמות מסרט האנימציה "צעצוע של סיפור" ששהתה בתחנה למעלה משנה, וחודש יותר משיא השהייה בחלל שנקבע על ידי הקוסמונאוט ולרי פוליאקוב.
הבובה הייתה חלק משיתוף פעולה בין נאס"א לדיסני, שנועד ללמד ילדים על הפעילות בתחנת החלל.
בהמשך היום בוצעה שוב סריקה של מגן החום של המעבורת, כדי לוודא שלא נפגע מפסולת חלל או מטאוריטים במהלך שהות המעבורת בתחנה.
יום טיסה שלושה עשר וארבעה עשר
ביום השלושה עשר צוות המעבורת הסיט אותה ממסלולה בצהרי היום (שעון קיץ חוף מזרח ארה"ב) כדי להתחמק מפגיעת חפץ בלתי מזוהה, שככל הנראה ניתק מן המעבורת או מן התחנה במהלך הליכת החלל השלישית.
סופות רעמים בקרבת מרכז החלל קנדי מנעו את הנחיתה המתוכננת ביום זה.
לאחר שגם ביום הארבעה עשר מזג האוויר בפלורידה לא השתפר, הונחתה המעבורת במרכז מחקרי הטיסה דריידן אשר בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
התקנת אנטנות ופעולות תחזוקה נוספות.
STS-129, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-16 בנובמבר 2009.
נאס"א הזמינה לראשונה מאה מתוך ה"עוקבים" של הערוץ של נאס"א בטוויטר, מרחבי ארצות הברית, לצפות בשיגור ולסייר במרכז החלל קנדי.
זוהי המשימה האחרונה ששימשה גם להעברת צוותים אל תחנת החלל הבינלאומית וממנה.
החלפות הצוותים הבאות יבוצעו על ידי חלליות סויוז רוסיות בלבד (עד שיגור משימת SpaceX Crew-1 על גבי חללית דרגון 2 בשנת 2020).
מהנדסת טיסה ניקול סטוט - בנחיתה בלבד
משימה זו הביאה אל תחנת החלל הבינלאומית שני מנשאים לוגיסטיים, EXPRESS 1 ו־EXPRESS 2. המנשאים הכילו חלקי חילוף עבור התחנה - גירוסקופים חלופיים, מכלי חנקן, משאבות ומכל אמוניה, וחלקים נוספים.
חלקי חילוף אלה, וחלקי חילוף שהובאו לתחנה במשימות הקודמות והבאות, אמורים היו להספיק לצורכי התחנה למספר שנים, לאחר הוצאת מעבורת החלל משירות בשנת 2010. חלליות סויוז לא יכולות להביא חלקי חילוף גדולים אל התחנה, כפי שיכולה המעבורת.
בנוסף בוצע חיווט של כבלי מתח, וכבלי פיקוד, ומוליכי אוויר אל המיקום החדש של מודול "צומת 3" (Node 3), המכונה "טרנקוויליטי", שמיקומו המקורי על מודול "הרמוני" שונה מן הצד הפונה אל כדור הארץ אל צדו השמאלי.
עבודות אלה בוצעו הן בתוך התחנה, והן בחלקה החיצוני בהליכות חלל.
מעבורת החלל אטלנטיס שוגרה ללא תקלות בשעה 14:28 שעון מזרח ארה"ב מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.
צוות הקרקע זיהה בצילומי השיגור שלוש פיסות שנפלו ממכל הדלק החיצוני, אך הן נפלו בשלב מאוחר מכדי שיוכלו לצבור תאוצה משמעותית באוויר הדליל של השכבות העליונות של האטמוספירה.
יום הטיסה השני הוקדש לבדיקות שגרתיות של מגן החום של המעבורת בעזרת מצלמות המותקנות על הזרוע הרובוטית שלה, כדי לבדוק אם ניזוק במהלך השיגור.
ביום השלישי הצוות קם לצלילי השיר "האייר גראונד" של סטיבי וונדר, שנבחר על ידי מומחה המשימה בובי סאטשר.
מספר דקות לפני השעה 12 בצהריים (שעון מזרח ארה"ב) עגנה המעבורת בתחנת החלל הבינלאומית.
כשלוש שעות וחצי מאוחר יותר, כבר הוצמד המינשא הלוגיסטי Express 1 אל תחנת החלל, בעזרת הזרועות הרובוטיות של המעבורת ושל התחנה.
יום זה הוקדש לפעילות חוץ רכבית, שבוצעה על ידי פורמן וסאטשר.
הפעילות נועדה להתקין על צידה החיצוני של התחנה חלקי חילוף שהובאו עם המעבורת - ביניהם גם אנטנת ערוץ S חלופית השוקלת כ-120 ק"ג, להתקנת מספר כבלי נתונים שחיבורם נכשל במשימת STS-128, וגירוז מתקני אחיזה המשמשים את הזרוע הרובוטית היפנית על התחנה.
סאטשר, שביצע את הגירוז, הוא רופא אורתופד בהכשרתו, ורנדי ברזניק, שפיקח על הפעולות מתוך התחנה, התבדח: "יש לנו עדויות מצולמות לניתוח האורתופדי הגבוה ביותר שבוצע מעולם.
אנחנו יודעים שנאס"א לא שכרה את בובי בגלל המראה היפה שלו".
האסטרונאוטים ביצעו את משימותיהם מהר מן הצפוי, ולכן החלו גם בביצוע משימה שנועדה ליום הטיסה השישי - התקנת פלטפורמה שנועדה לאחסון חלקי חילוף נוספים.
הם נתקלו במספר ברגים עקשניים במהלך ביצוע משימה זו, ולבסוף חילצו אותם על ידי כך שפורמן הכה בבורג בפטיש, בעוד סאטשר מנסה לסובב אותו ימינה ושמאלה, עד שישתחרר.
ברזניק העיר: "אתם מקבלים את פרס מקגייוור הרשמי על עבודתכם".
זוהי הליכת החלל הראשונה של סאטשר, והרביעית של פורמן.
במקביל, הודיע צוות הקרקע לאסטרונאוטים שהבדיקות שביצעו למגן החום של המעבורת לא העלו חשש לנזקים, ואין צורך בבדיקה נוספת לפני עזיבת התחנה.
ניקול סטוט, המתוכננת לשוב אל כדור הארץ עם המעבורת, חגגה היום את יום הולדתה ה-47.
ביום החמישי עיקר הפעילות הייתה העברת ציוד מן המעבורת אל תחנת החלל, וראיונות לתקשורת.
לקראת סוף היום, כאשר האסטרונאוטים התכוננו לישון, הופעלה לפתע התראה על ירידת לחץ אוויר בתוך התחנה.
האזעקה גרמה להפסקת פעולת מאווררים, מה שהרים עננת אבק שהפעילה בתורה את אזעקת השריפה.
בסופו של דבר, לאחר בדיקות שנמשכו כשעה, לא נתגלתה דליפת אוויר, והצוות חזר לישון.
ביום השישי נערכה הליכת החלל השנייה למשימה זו.
במהלך כשש שעות, האסטרונאוטים פורמן וברזניק, שזו לו הליכת החלל הראשונה, התקינו על צדה החיצוני של התחנה שתי פלטפורמות עמוסות חלקי חילוף, וביצעו עבודות תחזוקה.
המשימות בוצעו בזמן קצר מהמתוכנן, ולכן האסטרונאוטים ביצעו גם מספר משימות שנועדו להליכת החלל הבאה.
הם התקינו מצלמת וידאו אלחוטית, והזיזו מתקן מסוים כדי לפנות מקום להליכות חלל הבאות.
באותו זמן, כרעה אשתו של ברזניק ללדת את בתם הביולוגית הראשונה (הזוג אימץ את בנם הבכור, הגדול ממנה בשלוש וחצי שנים מוקדם יותר באותה שנה).
בסופו של דבר הלידה התעכבה, והסתיימה במהלך הלילה שבין יום הטיסה השישי והשביעי, בלידת בת בשם אביגייל מיי ברזניק.
במהלך יום הטיסה השביעי האסטרונאוטים נחו מעט, התראיינו לאמצעי התקשורת, והמשיכו להעביר ציוד מן המעבורת אל התחנה.
ביום השמיני בוצעה הליכת החלל השלישית והאחרונה למשימה זו, במהלכה ברזניק וסאטשר הצמידו לצדה החיצוני של המעבורת מספר חומרים, ביניהם סוג חדש של טפלון, כדי לבדוק את עמידותם לקרינה אולטרה סגולה, חמצן אטומי והטמפרטורות הקיצוניות של החלל.
בנוסף, הותקן מכל חמצן על חלקו החיצוני של מנעל האוויר "קווסט", שיסייע להעלות ולהוריד את הלחץ האטמוספירי במנעל כאשר אסטרונאוטים נכנסים ויוצאים מן התחנה.
הפעילות התעכבה מעט לאחר ששסתום במערכת השתייה של חליפת החלל של סאטשר השתחרר לפני שהשניים יצאו מן התחנה.
למרות זאת, היא הסתיימה באיחור קל בלבד.
ביום התשיעי למשימה נפרדו צוותי המעבורת והתחנה, כאשר צוות המעבורת סגר את הצוהר בינה לבין התחנה, עם ניקול סטוט בצד המעבורת.
לפני שנפרדו, ערך הצוות המשותף את טקס העברת הפיקוד על התחנה, מן המפקד הנוכחי, פרנק דה-וין הבלגי, אל המפקד הבא, ג'ף ויליאמס האמריקאי.
ויליאמס העניק לסטוט סיכה המציינת את משימת החלל הראשונה שלה, אותה היא מסיימת כעת.
כמו כן, במהלך היום הועבר עוד מעט ציוד בין התחנה למעבורת, כולל חלק מקולקל של המתקן למיחזור שתן ולחות, שהובא אל התחנה באחת הטיסות הקודמות.
היום החל בהתנתקות המעבורת מתחנת החלל, לקראת נחיתתה ביום ה-11. לאחר ההתנתקות ביצעה המעבורת תמרון שגרתי סביב התחנה, כדי לצלם אותה מבחוץ, והחלה להתרחק לקראת נחיתה.
בנוסף, בוצעו שוב סריקות של מגן החום בעזרת מצלמות המותקנות על הזרוע הרובוטית של המעבורת.
תקלה במערכת ריקון השתן במעבורת גרמה לכך שרק חלק מן הפסולת רוקן אל החלל, אך בעיה זו לא צפויה להקשות על הפעילות עד הנחיתה.
יום טיסה אחד עשר ושנים עשר
היום האחד עשר, ה-26 בנובמבר, היה יום חג ההודיה בארצות הברית, וצוותי המעבורת ותחנת החלל חגגו את החג באכילת תרנגול הודו מיובש ומזון מסורתי אחר.
מעבורת החלל אטלנטיס נחתה ביום הטיסה השנים עשר, ה-27 בנובמבר 2009 שעה 09:44 שעון מזרח ארה"ב, במסלול נחיתה מס' 33 של מרכז החלל קנדי.
אסטרונאוטיםהחלההסתיימהמשךהמשימה הליכת החלל הראשונהמייקל פורמן רוברט סצ'ר 19 בנובמבר 14:24 UTC 19 בנובמבר21:01 UTC 6 שעות ו-37 דקותהתקנת אנטנה נוספת, הוספת ציוד למודול "יוניטי", פעולות תחזוקה.
הליכת החלל השנייהמייקל פורמן רנדולף ברזניק 21 בנובמבר 14:31 UTC 21 בנובמבר21:39 UTC 6 שעות ו-9 דקותהתקנת אנטנה נוספת, הוספת ציוד למודול "קולומבוס", פעולות תחזוקה.
הליכת החלל השלישיתרוברט סצ'ר רנדולף ברזניק 23 בנובמבר 13:24 UTC 23 בנובמבר19:06 UTC 5 שעות ו-42 דקותהתקנת מכל גז על מודול "קווסט", התקנת ציוד לניסויים מדעיים, פעולות תחזוקה.
STS-130 היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-8 בפברואר 2010. המטרה הייתה להביא מודול מגורים חדש "טרנקוויליטי" (שלווה), ואת מודול "קופולה" לבצע מספר ניסויים.
בנוסף הובאו חלקי חילוף ומצרכים שונים.
השיגור היה מתוכנן לביצוע ב-7 בפברואר 2010. לאחר תחילת ספירה מאחור התברר שבהתאם לתנאי מזג האוויר באתר רצוי לדחות אותו ליום אחר.
השיגור בוצע ב-8 בפברואר 2010. ב-10 בפברואר בוצע חיבור למודול "הרמוני של תחנת החלל הבין-לאומית בה פעלה משלחת מס' 22 בפיקוד ג'פרי ויליאמס.
לאחר עגינה החלו עבודות בשחרור מודולים חדשים מתא המטען של המעבורת בעזרת זרוע רובוטי.
כמו כן החלה העברת מצרכים לתחנת החלל.
ג'פרי ויליאמס החל בתיקון מערכת המים בעזרת חלקי חילוף שהובאו.
ב-12 בפברואר בוצע פעילות חוץ רכבית בה השתתפו בנקן ופטריק.
במהלך הפעילות בוצעו עבודות הקשורות לחיבור מודול "טרנקוויליטי" למערכות תחנת החלל.
משך הפעילות הייתה כ-6.5 שעות.
לאחר סיום הפעילות היה ניתן לפתוח דלתות למודול החדש.
ב-13 בפברואר החלה העברת ציוד למודול זה.
ב-14 בפברואר בוצע פעילות חוץ רכבית בה השתתפו בנקן ופטריק.
במהלך הפעילות בוצעו עבודות הקשורות לחיבור מודול "טרנקוויליטי" למערכות תחנת החלל והכנות לתחילת שימוש במודול "קופולה".
ב-15 בפברואר מודול "קופולה" בעזרת זרוע רובוטי של תחנת החלל חובר למקום החדש בחלק האחורי של מודול "טרנקוויליטי".
ב-17 בפברואר בוצע פעילות חוץ רכבית שלישית בה השתתפו בנקן ופטריק.
בפעילות זו הושלמו עבודות חיבור מודולים חדשים למערכות תחנת החלל.
ב-18 בפברואר נמשכה העברת הציוד למודול "טרנקוויליטי" והחל ניפוח חמצן למודול "קופולה".
ב-19 בפברואר ויליאמס וזאמקה חתכו "סרט אדום" בכניסה למודול "קופולה" והוא הוכרז מבצעי.
במרכז המודול הותקן אבן שהובא מהירח על ידי צוות אפולו 11. בסוף היום נסגרו מעברים בין המעבורת לבין תחנת החלל.
משקל תחנת החלל גדל בכ-15.75 טון והגיע ל-363 טון.
ב-20 בפברואר מעבורת החלל התנתקה מתחנת החלל והחלו הכנות לנחיתה.