tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ברזל מחושל ופלדה עדינה אינם מכילים מספיק פחמן כדי להיות ניתנים להקשחה על ידי חימום.
ברזל מחושל הוא מעודן מאוד, עם כמות קטנה של סיגי סיליקט שהופכים לסיבים.
הוא מכיל בסביבות 99.4% ברזל בתרכובת.
נוכחות סיגים יכולה להועיל לפעולות נפחות, כגון ריתוך מחשל, שכן תכלילי הסיליקט פועלים כתלחים ומעניקים לחומר את המבנה הסיבי והייחודי שלו.
חוטי הסיליקט שבסיגים גם מגנים על הברזל מפני קורוזיה ומפחיתים את השפעת עייפות החומר הנגרמת כתוצאה מהולם ורטט.
מבחינה היסטורית, כמות צנועה של ברזל מחושל הוסבה לפלדה, ששימשה בעיקר לייצור חרבות, סכו"ם, אזמלים, גרזנים וכלים בעלי קצוות אחרים, כמו גם קפיצים וקבצים.
הביקוש לברזל מחושל הגיע לשיא בשנות ה-60 של המאה ה-19, עם הביקוש הגבוה לספינות מלחמה מחופות בברזל ולשימושי תחבורה מסילתית.
עם זאת, כאשר תכונות כמו שבירות של פלדה עדינה השתפרו בעזרת מתכות ברזליות טובות יותר וכאשר הפלדה הפכה לזולה יותר לייצור הודות לתהליך בסמר ותהליך סימנס-מרטין, השימוש בברזל מחושל החל לרדת.
פריטים רבים, לפני שהחלו להיות מיוצרים מפלדה עדינה, יוצרו מברזל מחושל, כולל מסמרות, מסמרים, תיל, שרשראות, מסילות, חיבורי רכבת, צינורות מים וקיטור, אומים, ברגים, פרסות, מעקות, חישורי עגלה, מסבכי גג מעץ ופרזול נוי ועוד.
ברזל מחושל אינו מיוצר עוד בקנה מידה מסחרי.
מוצרים רבים המתוארים כעשויים מברזל מחושל, כגון מעקות בטיחות, ריהוט גן, ושערים עשויים מפלדה עדינה.
הם שומרים על תיאור זה, משום שהם עשויים להידמות לחפצים שבעבר חושלו (עובדו) בעבודת יד על ידי נפח (אם כי חפצי ברזל דקורטיביים רבים, כולל גדרות ושערים, נוצקו לעיתים קרובות ולא מחושלים).
ברט קליפורד גלמן הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור מורי באומן בסדרה "דברים מוזרים" וכמרטין בקומדיה "פליבג" .
גלמן החל את הקריירה שלו כקומיקאי בשנות ה-2000, והחל להתפרסם במספר מופעים בסדרות של רשת Adult Swim, בעיקר בסדרה לב נשר (Eagleheart), ובסיטקום "תתקדם".
גלמן שיחק תפקידי משנה בסדרות הפופולריות "דברים מוזרים" ו"פליבג", ובנוסף הופיע בסדרות "קמפינג" ו"במר מרצדס".
כמדובב, הוא השתתף בסדרות Jeff & Some Aliens ו-TripTank I Heart Arlo וגם בהמושכים בחוטים בנטפליקס.
הוא אמור לככב בסדרת הדרמה האישה באגם.
גלמן נולד וגדל בהיילנד פארק, אילינוי .
אביו היה מוכר בחנות צילום.
הוא גדל כיהודי ויש לו אחות צעירה שהיא מטפלת תקשורת.
גלמן סיים את לימודיו בתיכון היילנד פארק.
לאחר מכן למד תיאטרון ומשחק בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרוליינה.
לאחר הקולג', גלמן עבר לניו יורק, שם החל לעבוד בתיאטרון והיה לשחקן קבוע בתיאטרון חטיבת האזרחים הישרים, כחלק מהצמד Cracked Out וקבוצת המערכונים Mr.
הוא היה לפרזנטור של פרסומת פופולרית של לוטו ניו יורק, וערך מופע יחיד בשם 1,000 חתולים.
גלמן הופיע בסרטים "החבר'ה האחרים" ו-"30 דקות או פחות".
והשתתף באופן קבוע בסדרת המערכונים Funny or Die Presents של רשת HBO וב-Pretend Time של ניק סווארדסון של קומדי סנטרל.
בשנת 2016, הוכרז שגלמן לוהק לעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני המצליחה של נטפליקס דברים מוזרים בתור מורי באומן, תאורטיקן קונספירציה ועיתונאי לשעבר.
דמותו נכנסה לצוות השחקנים הראשי בעונה הרביעית.
בשנת 2018, הוא כיכב בסרט העלילתי העצמאי "חדר להשכרה", ובשנת 2022, החל לשחק בסדרת הדרמה האישה באגם, המבוססת על הרומן של לורה ליפמן.
בשנת 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל הופיע במערכון סאטירי של ארץ נהדרת המלגלג על תנועת Woke ומפגינים פרו פלסטינים.
גלמן שותף לכתיבה תדיר ומשתף פעולה עם ג'ון דאלי איתו הופיע במשך שנים רבות כצמד ראפ קומי "Cracked Out".
גלמן זכה להכרה על הופעתו כדמות "Little Bit Of Luck" במסע הפרסום של "Take 5" של לוטו ניו יורק שרץ מ-2008 עד 2011. גלמן אמר שההשראה לדמות היא הרוקר גאת'רי גובן .
בדצמבר 2015, גלמן התחתן עם הבמאית יאניצה בראבו.
השניים הכירו בניו יורק בזמן שעבדו על פרסומת של ניו יורק לוטו.
הם התגרשו בשנת 2018. גלמן הכריז על אירוסיו לשחקנית והדוגמנית ארי דיין ברשת בפוסט באינסטגרם באפריל 2023.
גלמן הביע תמיכה גדולה בישראל באינסטגרם במהלך מלחמת חרבות ברזל.
בנובמבר 2023, על רקע הביקורת הגוברת על פעולות הצבא הישראלי נגד אזרחים פלסטינים במהלך המלחמה, גלמן הוביל במאבק ביחד עם יוצרים וסלבריטאים נוספים שהתעמתו עם בכירי טיקטוק במכתב פומבי שקבע כי האפליקציה גורמת להתפשטות האנטישמיות בעולם.
הוא דיבר עם קהל של מאות אלפים בעצרת "מצעד למען ישראל" בוושינגטון הבירה, והכריז "אל תצטמצמו, אל תחפשו את אהדתם, הם לעולם לא יתנו לכם את זה בכל מקרה.
תעמדו מאחורי העמדה שלכם: חזקים, גאים".
"ברחוב הנשמות הטהורות" הוא שירם הידוע של שלישיית הנשמות הטהורות.
את השיר כתב שמעון ספיר והלחין נתן כהן.
שמעון ספיר כותב השיר גדל בקיבוץ רמת השופט.
בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים הייתה השכונה מוזנחת.
בדרכו לבית אימו היה ספיר עד למראות הקשים, לאלימות, ולהזנחה מצד הרשויות.
שמות הרחובות בהן עבר בדרכו לבית אימו, שמותיהם של גדולי היהדות, היו ניגוד גמור לתיאורי מראות הרחוב.
ספיר שחיפש מלחין לשיר, פנה בתחילה למוזיקאי יאיר רוזנבלום שסירב להלחין את השיר.
השיר הולחן לראשונה על ידי צבי שרף בן קיבוץ דליה שקיבל את השיר מבן קיבוצו דודו זכאי, חברו של ספיר משירותו הצבאי בצוות הווי חטיבת הצנחנים.
לחנו של שרף הוקלט עם שלישיית עבר, "דרך הגב", שבה היו חברים דודו זכאי, אמיר גינת מקיבוץ משמר העמק ומיכה אדיר, מקיבוץ רמות מנשה.
השיר הגיע לנתן כהן, אז חייל צעיר שהלחינו לדבריו במנותק מכוונתו של ספיר.
כהן חשב שמדובר על מראות שראה הכתב ברחוב הירקון בתל אביב.
הביצוע הראשון של השיר אותו עיבד מוזיקלית מתי כספי היה של צוות הווי הנדסה קרבית.
חברת הלהקה הצבאית חנה חייט הייתה אמורה להיות הסולנית, אך כספי שעיבד את המוזיקה לשיר קבע שכהן יהיה הסולן.
כספי שר גם במקום יורם ירוחמי, חבר הצוות שחלה ולא הגיע באותו יום, ומי שלימים יקים עם כהן את שלישיית הנשמות הטהורות.
על הבס ניגן כספי ובמוזיקה שנכתבה לשיר נשמעת רביעיית המיתרים של צה"ל שליוותה את צוות ההווי.
השיר היה חלק בתוכנית "בואו נבנה לנו גשר" של צוות ההווי בשנת 1972. השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב-17 ביולי 1972 וצעד 13 שבועות, עד ה-23 באוקטובר.
בשיאו הגיע למקום השני במצעד (25 בספטמבר).
הוא הגיע למקום ה־17 במצעד השנתי תשל"ג (1973).
השיר שעל שמו נקראת הלהקה, לא הוקלט מחדש בביצוע הלהקה, ובאלבום מופיעה גרסה בביצוע צוות הווי הנדסה קרבית.
בשנת 2008 הקליטה קרן אן, שאינה מרבה לשיר בעברית, גרסת כיסוי לשיר עבור האלבום "עבודה עברית 2", שכולל גרסאות כיסוי של זמרים שונים לרגל 60 שנים למדינת ישראל.
בשנת 2021 ביצע את השיר שלומי שבת במסגרת פרויקט "צאן ברזל".
ידועים ביצועים נוספים של השיר בהם אדם, עופר לוי, עוזי נבון ומכרים, הנשמות פינת רמלה ונטלי כחלון, מתמודדת בעונה הרביעית של תוכנית המציאות The Voice ישראל.
ברט פטריק דלטון הוא שחקן אמריקאי.
דלטון סיים את לימודיו ב-2001 בבית הספר התיכון ווסטמונט בקמפבל, קליפורניה, שם החל להתעניין במשחק לאחר שנבחן להפקה של "קן הקוקייה" ושם היה נשיא הפדרציה למלגות של קליפורניה ונשיא מועצת הסטודנטים.
הוא שיחק בתפקיד הראשי במחזה "שנת חיי היפה ביותר".
לאחר שלמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי לתואר ראשון, דלטון סיים תואר שני באמנויות מבית הספר לדרמה באוניברסיטת ייל בשנת 2011. אחת מחברותיו לכיתה ייל הייתה זוכת האוסקר לופיטה ניונגו.
בנובמבר 2012, לוהק דלטון לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של ג'וס ווידון סוכני S.H.I.E.L.D.
בתור הסוכן גרנט וורד והייב.
בין היתר שיחק דלטון בסדרות שוטרים בדם, נשות קבע ובסרט התיעודי Killing Lincoln של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, הפקה של טוני ורידלי סקוט.
בתיאטרון שיחק דלטון במחזות תשוקה, רומיאו ויוליה, ועכשיו שמח?
(רפרטואר ייל); ציפור הנעורים המתוקה, ומקבת'.
ב-16 במאי 2014, לוהק דלטון לתפקיד בסרט אינדי דרמה "אבודים בפירנצה" בתפקיד אריק לומברד, כוכב פוטבול לשעבר בקולג' שבור לב שמתחבר מעל ראשו עם ספורט פלורנטיני מסוכן ואישה מקומית מפתה.
בסרט משחקים לצידו לצד סטנה קטיק ואמילי אטאק.
בשנת 2015, דלטון דיבב את הדמות מייק במשחק המחשבו Until Dawn, משחק וידאו שפותח על ידי Supermassive Games ופורסם על ידי Sony Computer Entertainment עבור הפלייסטיישן 4. בפברואר, דלטון היה מועמד על ידי "Video Game Trade Reviewers" על הופעתו.
בשנת 2021, לוהק דלטון לתפקיד חוזר בסדרת הדרמה של NBC, שיקגו Fire בתור סגן ג'ייסון פלהם.
ברט התגורר בלוס אנג'לס עם אשתו מליסה טרן ובתם, שנולדה בשנת 2012. הוא הגיש בקשה לגירושין בנובמבר 2019.
שנהסדרהתפקידהערות2007Nursesד"ר קורט טיילורפיילוט שלא נמכר2012שוטרים בדםפיליפ גיבסוןפרק: "Collateral Damage"נשות קבע (אנ')הנריפרק: "Fatal Reaction"2013Killing Lincolnרוברט טוד לינקולןסרט טלוויזיה של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק2013–2017סוכני S.H.I.E.L.D.גרנט וורד (אנ') / הייב (אנ')תפקיד ראשי (עונות 1–3)
ברחוב ירמיהו הוא ספר ילדים מאת הסופרת לבי דאון.
הספר יצא לראשונה בשנת 2008 בהוצאת כנרת, הוא נערך על ידי יעל גובר, ואויר על ידי לנה גוברמן.
על פי הסופר יהודה אטלס בכתבה בעיתון הארץ, הסיפור עוסק במשפחה בשם חרובי הכוללת בתוכה את ההורים נילי - בתם, והחתול.
משפחת חרובי נורא סובלת מכל רעש, ואפילו עד לזמן מסוים העלילה מצליחה ל"השליט טרור של שקט" על סביבתה, אך השקט הזה מסתיים ברגע שבו על יד ביתם מתחילים לבנות גן ציבורי חדש.
המשפחה מחליטה לצאת להפגנה נגד בניית הגינה ומנסה גם לשכנע את שאר תושבי השכונה להצטרף אליה להפגין, אך ניסיונם של המשפחה כושל וכל תושבי השכונה דווקא בעד בניית הגן.
לפי אתר החדשות הישראלי "nrg", השינוי הגדול בעלילה חל כאשר נילי פרצה בצחוק - "לרגע אחד שונה ומוזר, טיפס לו על נילי דגדוג לא מוכר", צחוקה של נילי הוא זה ששבר את "צו השתיקה" של משפחת חרובי.
"ניצחון הצחוק על הדאגה" חותם את הסיפור, משפחת חרובי משתכנעת שגן ציבורי שכונתי הוא רעיון לא רע.
הספר קיבל הרבה ביקורות טובות ששיבחו אותו.
לפי הסופר יהודה אטלס, הספר מיוחד במינו ונדיר למצוא אחד שכתוב כך כל טוב כמוהו.
כמו כן, באתר החדשות הישראלי מהללים את הספר וטוענים כי הוא יצירת אומנות ברמה גבוהה, הדמויות יוצאות דופן בייחודן והטקסט כתוב לפרטים, בצורה גאונית ועם חריזה יוצאת דופן.
נוסף על זה, נטען כי הספר טוב לחינוך הילדים, כי מובא בו הערך החשוב של השכנות והוא כולל ציורים מפתחי יצירתיות.(ברכת חברים).
גם דליק ווילניץ טוען, הספר יכול לשעשע לא רק את הילדים אלא גם את הוריהם ולגרום לכיף גדול.
לפי כתבת עיתון הארץ, של הסופר יהודה אטלס, ליבי דאון ולנה גוברמן לקחו השראה רבה לספר מרחוב ירמיהו "האמיתי" שנמצא בתל אביב.
רחוב ירמיהו הוא מרחב המחיה של ליבי דאון כי ליבי עצמה מתגוררת ברחוב אוסישקין הסמוך לו.
אך לעומתה לנה גוברמן שמתגוררת כלל ברמת גן ,גם היא רצתה לעשות עבודה טובה ואיכותית באיור הספר, אז בכדיי לקלוט את כל המראות והמאפיינים של הרחוב, הגיעה לבקר בו לא מעט.
הדברים שנקלטו במצלמתה, הועברו לאיורי הספר שיצרה על ידי תפירה, סריגה ופיסות בד צבעוניות.
בראיון לערוץ 23 לשעבר עם דליק ווליניץ, הזכירה וציינה לנה, כי בדרך כלל היא מאיירת בצורה המסורתית-עיפרון וצבע ,אך שהפעם החליטה להיכנס להרפתקה של איור מעשי יותר, שלא נעשה רק בעיפרון וצבע, ושלבסוף ההרפתקה הזו הצליחה לה מאוד.
הקשר בין ליבי דאון ללנה גוברמן
על פי כתבת עיתון הארץ, הדבר שחיבר ביניהן הוא ששתיהן דוברות רוסית.
ובנוסף לכך לשתיהן יש בת בשם נויה.
בזמנו, ליבי דאון כתבה ספר ילדים ותרגמה שני ספרים.
ולנה גוברמן איירה שישה ספרים.
כאשר קיבלה לנה את פרס מוזיאון ישראל על איוריה ל"בועות הסבון של גלי", ליבי דאון יזמה איתה קשר.
בראיון לערוץ 23 לשעבר מוסיפים ואומרים, שכשליבי ראתה את איוריה של לנה, היא מאוד התחברה אליהם.
לאחר מכן, ליבי כתבה את "ברחוב ירמיהו" ושלחה ללנה וכך הן שיתפו פעולה.
טכניקת האיור המיוחדת של לנה גוברמן
לפי ספרית מיכל, לנה גוברמן משתמשת בטכניקת איור לא רגילה.
האיורים עשויים מפיסות בד במגוון צבעים וקוויהם רקומים בחוט ובמחט.
על פי כתבת עיתון הארץ, האיור מלא בשפע של פרטים, ובכל הסתכלות ניתן להבחין בפרטים חדשים.
נוסף על כך לפי האתר ברכת חברים, הפירוט גורם לך להרגיש כאילו האיור הוא מוחשי והדבר נותן תחושה שרוצים להרגיש את הספר.
כמו כן בספרית מיכל מצוין, שעל אף העבודה הקשה והמפורטת של האיור, לנה הצליחה להגיע לתוצאה קלילה.
ברט ג'יימס קורנליוס היה זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקת קאנטרי אמריקאי שפעל בנאשוויל.
שמו מופיע בקרדיטים של 494 הקלטות של מגוון רחב של אמנים.
בשנת 1995 חתם על חוזה עם Career Records (חטיבה של Arista Nashville) כאמן סולו, הוציא אלבום בכורה הנושא את שמו ושלושה סינגלים שדורגו במצעדים.
בשנת 2002 חזר לאריסטה כאמן והוציא שני סינגלים נוספים.
מתחילת שנות ה-2000 נודע ג'יימס בעיקר ככותב שירים עבור אמני מוזיקת קאנטרי ופופ אחרים.
בין יצירותיו היה הלהיט של קארי אנדרווד משנת 2006 שהגיע למקום הראשון במצעדים "Jesus, Take the Wheel", שזכה בפרסי גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר ולביצוע הקאנטרי הטוב ביותר.
בין יצירותיו נמנו להיטים שהגיעו למקום הראשון עבור ג'סיקה אנדרוז, מרטינה מקברייד, קני צ'סני, רודני אטקינס וג'ייסון אלדין.
ג'יימס, יחד עם אשתו, מלודי, ובתה, מריל מקסוול וילסון, נהרגו בהתרסקות מטוס בצפון קרוליינה ב-18 בספטמבר 2025.
ג'יימס נולד בקולומביה, מיזורי, לאביו, ד"ר סם קורנליוס, רופא, ולאמו, קרולין.
הוא סיים את לימודיו בתיכון Christian Heritage Academy בדל סיטי, אוקלהומה, בשנת 1986. הוא למד באוניברסיטת ביילור בוויקו, טקסס, וסיים את לימודיו בשנת 1991 עם תואר ראשון במדעים.
בתחילת שנות ה-90 החל ללמוד בבית ספר לרפואה, אך עזב כדי לפתח קריירה מוזיקלית כזמר בחברת Career Records, חטיבה של Arista Nashville, בשנת 1995. באותה שנה הוציא את אלבום הבכורה הנושא את שמו, שכלל את הסינגלים "Female Bonding", "If I Could See Love" ו-"Worth the Fall", שכולם נכנסו למצעדים.
אחד משירי האלבום, "Wake Up and Smell the Whiskey", נכתב בשיתוף פעולה ויצא כסינגל על ידי דין מילר בשנת 1997.
בנוסף, הוא השתתף בשני אלבומי אוסף שהוצאו על ידי Arista Nashville.
האלבום השני גם קיבל קידום במסגרת תוכנית מיוחדת ברשת The Nashville Network (TNN), שכיום נקראת "Spike".
בשנת 1998, ג'יימס וטאמי גרהאם שוחררו מחוזה ההקלטות שלהם עם Career Records לאחר שהחברה התמזגה עם Arista Nashville.
ג'יימס חזר לקריירת השירה שלו בתחילת שנות ה-2000. לאחר שסירב להצטרף ללהקה Sixwire, הוא חתם מחדש עם Arista Nashville והחל לעבוד עם המפיק דן האף.
אף על פי ששני שירים שלו נכנסו לטופ 40 של מצעד שירי הקאנטרי החמים עם "Chasing Amy" ו-"After All", הוא מעולם לא הוציא אלבום מלא.
בשנת 1998, ג'יימס היה בנקודת שפל: הוא עזב את בית הספר לרפואה באוניברסיטת אוקלהומה בנורמן לאחר שנה ועבר לנאשוויל כדי לפתח קריירה מוזיקלית, אך לאחר תשעה חודשים של עבודה כמלצר והשתתפות בערבי מיקרופון פתוח, הוא לא זכה להצלחה רבה.
הוא הודח מחוזי ההקלטה וההוצאה לאור שלו.
ג'יימס חשב שהוא בעסק הלא נכון, לדברי כתב הבידור דייוויד רוס.
ג'יימס נפגש עם המפיק מארק ברייט, שהסכים להחתים אותו תמורת סכום נמוך מאוד בחברת ההוצאה לאור החדשה של ברייט, "Teracel Music", ככותב הראשון והיחיד שלה.
שישה שבועות לאחר תחילת ההסכם, ג'יימס התקבל שוב לבית הספר לרפואה והחליט לחזור.
ברייט שאל אותו אם ימשיך לכתוב שירים בכל מקרה, כדי לעמוד בהסכם השנתי, וג'יימס הבטיח לכתוב כל שלושה ימים.
הוא קיים את הבטחתו ומאוחר יותר אמר, "זה היה שינוי יצירתי גדול – לוותר על החלום להיות כוכב גדול ופשוט לנסות לכתוב קצת מוזיקה מגניבה."
הוא כתב שירים רבים, כולל "Jesus, Take the Wheel" ו-"Cowboy Casanova" עבור חברת ההוצאה לאור Teracel, ושיריו הוקלטו על ידי אמנים כמו פיית' היל, קני צ'זני, טים מקגרו, ג'ייסון אלדין, ג'סיקה אנדרוז, מרטינה מקברייד ומאוחר יותר קארי אנדרווד.
במסגרת חוזהו עם טרסל, במסגרת החוזה שלו עם Teracel, ג'יימס חווה תקופה פורייה במיוחד, כאשר 33 מהשירים שלו הוקלטו על ידי אמנים גדולים.
בשנת 2000, ג'יימס עזב את לימודי הרפואה לצמיתות.
הדיקן של בית הספר לרפואה הסכים עמו שהצלחתו ככותב שירים אינה ניתנת לערעור ואיחל לו הצלחה, כשאמר: "אתה חייב ללכת ולעשות את זה...
אבל אתה לא תוכל לחזור."
הסינגלים שכתב ברט ג'יימס לאמנים אחרים בתחילת שנות ה-2000 כללו את הלהיטים שהגיעו למקום הראשון במצעדים: "Who I Am" של ג'סיקה אנדרוז ו-"Blessed" של מרטינה מקברייד.
ASCAP העניקו לג'יימס את התואר כותב שירי הקאנטרי של השנה בשנים 2006 ו-2010. אמנים שאינם מקטגוריית הקאנטרי שהקליטו את שיריו כוללים את קלי קלרקסון, הבקסטריט בויז, בון ג'ובי ופאולינה רוביו.
הוא גם היה שותף לכתיבת הסינגל הראשון של זוכה "אמריקן איידול" עונה 10, סקוטי מק'קרירי – "I Love You This Big".
בשנת 2008, ג'יימס החל לעבוד כמפיק מוזיקלי, כאשר הקרדיטים שלו כוללים את האלבומים: We Weren't Crazy של ג'וש גרייסין, Why Wait של קריסטי לי קוק, מהדורה מחודשת של אלבום הבכורה של טיילור סוויפט, Do You Know של ג'סיקה סימפסון, ו-Up All Night של קיפ מור.
ג'יימס נהרג בהתרסקות מטוסו הפרטי מדגם Cirrus SR22T ב-18 בספטמבר 2025 אחר הצהריים, סמוך לפרנקלין, צפון קרוליינה, בגיל 57. שני נוסעים נוספים שהיו על סיפון המטוס – אשתו השנייה, מלודי וילסון, בת 59, לה נישא בשנת 2021, ובתה, מריל מקסוול וילסון, בת 28 – נהרגו גם הם בתאונה.
המטוס המריא משדה התעופה ג'ון סי.
טון ליד נאשוויל לפני שהתרסק בשדה ליד בית הספר היסודי עמק איוטלה בפרנקלין.
המטוס, הרשום על שם ג'יימס, התרסק ליד מסלול ההמראה של שדה התעופה של מחוז מקון.
נתוני אתר FlightAware הראו כי המהירות האחרונה שתועדה של המטוס הייתה .
המועצה הלאומית לבטיחות בתחבורה חוקרת את ההתרסקות.
איש מהנוסעים לא שרד את התאונה, כאשר רק שלושה אנשים אושרו שהיו על המטוס בזמן ההתרסקות.
לג'יימס היו ארבעה ילדים מאשתו הראשונה, סנדרה קורנליוס-ליטל.
זמרי הקאנטרי דירקס בנטלי, ג'וש גראסין, שרה אוונס וקארי אנדרווד ספדו לג'יימס בפוסטים ברשתות החברתיות.
שירים שנכתבו על ידי ברט ג'יימס
לג'יימס נזקפים לזכותו ככותב שירים 26 להיטי קאנטרי שהגיעו למקום הראשון במצעדים.
בנוסף לשירים אלו, הוא כתב גם מספר להיטי קאנטרי נוספים שהגיעו לעשירייה הפותחת, כולל שירים שבוצעו על ידי רסקל פלאטס, ג'וש גרייסין, שרה אוונס, טים מקגרו ואמנים נוספים.
ויליאם ברטון ג'ונס הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כסגן המושל ה-13 של מדינת ג'ורג'יה מאז 2023. ג'ונס, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן קודם לכן כחבר הסנאט של ג'ורג'יה בין השנים 2013–2023 כנציג מחוז הבחירה ה-25. בבחירות 2026 הוא מתמודד לתפקיד מושל ג'ורג'יה.
ג'ונס נולד ב-25 באפריל 1979 בג'קסון, מושב המחוז של מחוז באטס בג'ורג'יה.
בשנת 1998 השלים ג'ונס את לימודיו התיכוניים באקדמיית וודוורד, וב-2002 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ג'ורג'יה, שם שיחק פוטבול.
הוא שימש קפטן־שותף של קבוצת הפוטבול "ג'ורג'יה בולדוגס" בעונת 2002, במהלכה זכתה הקבוצה באליפות ה-SEC לראשונה מזה עשרים שנה.
טרם כניסתו לפוליטיקה היה ג'ונס מנהל בכיר בענף הנפט, והוא היורש של התאגיד "Jones Petroleum Company".
בשנת 2004 ייסד ג'ונס את ".JP Capital & Insurance, Inc" – חברת ביטוח הפועלת בעיר הולדתו ג'קסון.
חברת הביטוח וההלוואות היא חברה בת של תאגיד הנפט שבבעלותו.
בין השנים 2009–2021 היה ג'ונס חבר מועצת המנהלים של רשות המים והביוב של מחוז באט.
לאחר פרישתו מן הדירקטוריון, תפס אביו, ביל ג'ונס, את מקומו.
במהלך כהונתו כחבר מועצת המנהלים הצביע ג'ונס בעד העלאת תעריפי המים והביוב במחוז.
ביוני 2012 הודיע ג'ונס על כוונתו להתמודד לסנאט של ג'ורג'יה מול הסנאטור המכהן ג'וני גרנט, שכיהן שלוש כהונות רצופות.
ג'ונס, שהציג את עצמו כאיש עסקים מן החוץ למערכת הפוליטית, ניצח את גרנט בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ב-2012, ברוב של 52.7% לעומת 47.3%.
הוא נבחר לכהונתו בנובמבר אותה שנה והושבע לתפקידו בראשית ינואר 2013.
במהלך כהונתו בסנאט ישב בראשות ועדת הביטוח והעבודה, וכיהן כיושב ראש ועדת הבנקאות והמוסדות הפיננסיים.
הוא גם היה חבר בוועדות התקציבים והתחבורה.
במסגרת פעילותו הפרלמנטרית הצביע בעד קביעת שיעור מס הכנסה אחיד, בעד איסור הוראת גזענות מערכתית בבתי הספר הציבוריים בג'ורג'יה, וכן היה שותף ליוזמת חקיקה שהתירה לימוד של שיעורי הברית הישנה בבתי ספר תיכוניים.
בשנת 2015 נעשה ג'ונס לחבר הראשון בסנאט של ג'ורג'יה שהביע את תמיכתו במועמדותו של איש העסקים דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית.
בשנת 2016 תמך ג'ונס ב"הצעת חוק 309 של הסנאט", המתירה לתלמידים ספורטאים לבטא את אמונותיהם הדתיות האישיות במהלך אירועי ספורט, ושמאפשרת לבתי ספר תיכוניים המקבלים מימון מדינתי להשתתף בתחרויות ספורט עם בתי ספר שמחוץ למסגרת המחוזית אליה הם משתייכים.
החוק נחתם ונכנס לתוקף ב-3 במאי 2016 על ידי מושל ג'ורג'יה נייתן דיל.
ניסיונות לערער על תוצאות הבחירות ב-2020
בעוד שחלק מהרפובליקנים בג'ורג'יה הכירו בניצחונו של ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, ג'ונס כפר בתוצאות הבחירות וקידם את טענותיו הכוזבות של טראמפ בדבר הונאת בחירות.
בדצמבר 2020 נמנה ג'ונס בין ארבעה סנאטורים רפובליקנים במדינה שחתמו על עצומה הקוראת לאספה הכללית של ג'ורג'יה לבטל את תוצאות הבחירות לנשיאות במדינה ו"להשיב לעצמה את הסמכות למנות אלקטורים".
העצומה קראה למושל בריאן קמפ לכנס מושב מיוחד של האספה הכללית במטרה להעניק את 16 האלקטורים של ג'ורג'יה לטראמפ, שהפסיד במדינה בפער זעום.
ב-5 בינואר 2021, שעות לפני ספירת קולות חבר האלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, הציג ג'ונס מכתב שעליו חתמו הוא ו־16 מחוקקים נוספים, בניסיון לעכב את הספירה.
אף שג'ונס נועד בפרטניות עם סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס באותו ערב, הוא החליט שלא למסור את המכתב והשאיר אותו אצל נהג האובר שלו.
ב-19 בינואר 2021 שלל סגן מושל ג'ורג'יה ג'ף דאנקן מג'ונס את תפקידו כיו"ר ועדת הביטוח והעבודה של הסנאט המדינתי ואת חברותו בוועדה.
במהלך חודשים אחדים בשנת 2021 המשיך ג'ונס להטיל ספק בתוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית בג'ורג'יה.
ביולי 2021 השתתף ג'ונס בכנס טראמפיסטי ברום שהתמקד בטענות השווא של טראמפ בדבר זיוף הבחירות.
ב-14 באוגוסט 2023 הוגש כתב אישום נגד הנשיא לשעבר דונלד טראמפ ו-18 נאשמים אחרים בידי מחוז פולטון, ובו צוין ג'ונס כ"קושר שותף בלתי־מואשם מספר 8", בקשר למאמציו להפוך את תוצאות הבחירות לנשיאות ב־2020. פיט סקנדלאקיס, המנהל המבצעי של מועצת התובעים בג'ורג'יה, החליט שלא להגיש נגדו כתב אישום.
באוגוסט 2021 הכריז ג'ונס על התמודדותו למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגן מושל ג'ורג'יה.
במהלך מסע הבחירות המשיך ג'ונס להטיל ספק בחוקיות תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. הנשיא לשעבר דונלד טראמפ הביע את תמיכתו בג'ונס.
באופן חריג הביע תמיכה בנישואים של בני זוג מאותו המין.
במרץ 2022 קנסה ועדת השקיפות הממשלתית ומימון הבחירות של ג'ורג'יה את ג'ונס בסך 1,000 דולר אמריקאי, לאחר שצילם ופרסם בטוויטר סרטון בחירות בשנה הקודמת – לפני שהגיש את המסמכים הנדרשים לצורך קבלת כספי בחירות וחתימה על הסדרי מימון.
בצו ההסכמה של הוועדה צוין כי מטה הבחירות של ג'ונס קיבל אחריות על השגיאה.
בין פברואר למאי 2022 השתמש ג'ונס במטוס פרטי של משפחתו לצורך נסיעות לאירועי בחירות, מבלי לדווח על עלויות הטיסות כהוצאות וכתרומות בדו"חות גילוי נאות.
מטעם מטה הבחירות נמסר כי בכוונתו לדווח על העלויות כסעיף מאוחד בסיום הפריימריז, אף שהחוק המדינתי מחייב דיווח על הוצאות ותרומות בזמן אמת.
בחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית שנערכו במאי 2022 ניצח ג'ונס את יריבו בוץ' מילר, וגרף 50.1% מקולות הבוחרים, בעוד שמילר גרף 31.1%.
משהשיג רוב, נמנע ג'ונס בעור שיניו מסיבוב שני.
מתוך 159 מחוזות בג'ורג'יה, ג'ונס קיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר ב־153 מחוזות, ומילר בשישה מחוזות.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-8 בנובמבר ניצח ג'ונס את המועמד הדמוקרטי צ'ארלי ביילי בפער של כ־5%.
ג'ונס הושבע לתפקידו ב-9 בינואר 2023.
לאחר השבעתו הציג ג'ונס את סדר היום החקיקתי שלו עבור מושב האספה הכללית של ג'ורג'יה לשנת 2023. בין היעדים שנכללו בו היו הגדלת המימון ליועצים חינוכיים בבתי ספר יסודיים ועל־יסודיים (K–12); ביטול מס ההכנסה המדינתי; והימנעות מהטלת מגבלות נוספות על הפלות מעבר לחוק שנחקק בשנת 2019.
במהלך המשא ומתן על תקציב המדינה לשנת 2023 דחף ג'ונס לאימוץ רגולציה חדשה על בתי חולים, אשר הייתה מאפשרת למחוזות שבהם פחות מ־50 אלף תושבים "להקים בתי חולים מבלי לדרוש קבלת אישור נחיצות יקרה מרגולטורים מדינתיים".
אחד מבתי החולים הללו היה אמור, לפי הערכות, להיבנות במחוז באטס, עיר הולדתו של ג'ונס, על קרקע בבעלות ביל ג'ונס, אביו של ברט.
בסופו של דבר ההוראה לא נכללה בנוסח הסופי, והתקציב עבר בסנאט של ג'ורג'יה ב-29 במרץ 2023.
ב-8 ביולי 2025 הכריז ג'ונס על התמודדותו לתפקיד מושל ג'ורג'יה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית.
ב-11 באוגוסט אותה שנה זכה ג'ונס לתמיכתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
ברחשית כחלחלה (שם מדעי: Polioptila caerulea) היא מין של ציפור שיר קטנה למדי ממשפחת הברחשיתיים המצויה באמריקה הצפונית.
הברחשית הכחלחלה היא ציפור קטנטנה: אורכה 10–13 ס"מ, מוטת כנפיה כ-16 ס"מ, ומשקלה 5–7 גרם בלבד.
הזכרים הבוגרים כחולים-אפורים בחלקם העליון עם חלקים תחתונים לבנבנים, המקור דק וכהה והזנב שחור וארוך עם שוליים לבנים.
הנקבות פחות כחולות, בעוד הצעירים הם ירקרקים-אפורים.
השירה (והקריאות) נשמעים לעיתים קרובות באתרי קינון (בדרך כלל הרחק מהקן) ולעיתים נשמעים גם בזמנים אחרים של השנה.
קריאות: "זקריי, זקריי, זקריי", ושירה: "ספרי זפרי שפריייייי שפריי שפריי שפרזרריייייי".
בית הגידול של הברחשית הכחלחלה כולל יערות נשירים פתוחים ואדמות שיח בדרום אונטריו, במזרח ובדרום דרום- מערב ארצות הברית ובמקסיקו.
אף על פי שמיני ברחשיות נפוצים ומספרם גדל תוך התפשטות לכיוון צפון-מזרח, זהו המין היחיד שמקנן במזרח אמריקה הצפונית.
הם נודדים לדרום ארצות הברית, מקסיקו, צפון מרכז אמריקה (בליז, גואטמלה והונדורס), קובה, איי בהאמה, איי טרקס וקייקוס ואיי קיימן .
ברחשיות כחלחלות מעדיפות אזורים לחים עם עלים גדולים, חורשות ואזורים חוליים פתוחים יותר עם עצים דלילים בהן הן אוכלות בעיקר חרקים, ביצי חרקים ועכבישים.
הן עשויות לרחף מעל עלווה תוך כדי ליקוט טרף, או לעוף כדי לתפוס חרקים בתעופה.
הזנב מוחזק לעיתים קרובות זקוף בזמן הגנה על טריטוריה או חיפוש מזון.
לעיתים קרובות שני ההורים משתתפים בבניית הקן, בדגירה וגידול הצאצאים.
הקינים של הברחשית ממוקמים לעיתים קרובות הרחק על ענף עץ ובנויים בעזרת קורי עכביש וצמחי חזזיות המחזיקים אותם יחד.
לקן צורת חרוט על ענף עץ אופקי.
תקופת הדגירה היא 10–15 ימים, והתטולה מכילה 4–5 ביצים.
הברחשית הכחלחלה מסוגלת לגדל עד שתי מחזורים בעונה.
ברטה (באיטלקית: Beretta) היא יצרנית נשק איטלקית.
כלי הנשק שהיא מייצרת, לרבות האקדחים, זוכים לפופולריות גדולה בכל העולם, ונמצאים בשימוש צבאות, משטרות, כוחות ביטחון ואזרחים פרטיים.
ברטה, אחת החברות הוותיקות ביותר בעולם, נוסדה בשנת 1526, על ידי ברתולומאו ברטה, בעיר ברלין שבגרמניה.
ברטה הקים את החברה כדי לייצר 185 קנים לרובים, שהוזמנו עבור הנשקייה של העיר ונציה.
החברה נמצאת בבעלות צאצאי משפחת ברטה המקורית, עד היום.
בעל השליטה הוא גוסאלי ברטה, ומנהלי החברה הם שני בניו, פרנקו ופייטרו.
במהלך השנים, החברה רכשה יצרניות נשק אחרות באירופה, ומפעילה אותן כחברות-בנות.
החברה מייצרת מגוון רחב של כלי נשק, ביניהם רובים קלאסיים, רובים מתקדמים, רובי ציד, תת-מקלעים, רובי-סער ואקדחים מסוגים שונים.
כלי הנשק של החברה נחשבים איכותיים, עמידים ואמינים.
האקדח מדגם 92F (בקוטר 9 מ"מ ארוך) נבחר לשמש כאקדח השירות העיקרי של כוחות ביטחון בכל העולם, לרבות בארצות הברית, וזכה לפופולריות גדולה גם בקרב אזרחים, לצד דגם 84F הקטן יותר (בקוטר 9 מ"מ קצר).
בשנת 1985, החברה זכתה במכרז לייצור אקדחים עבור זרועות הצבא האמריקני.
ההזמנה הראשונה כללה כחצי מיליון אקדחים, ובעקבות הזכייה במכרז הוקם מפעל "ברטה USA" במדינת מרילנד (ארצות הברית).
המפעל מייצר אקדחים עבור הצבא, כוחות הביטחון והשוק האזרחי.
ברטה מיני - אקדחים זעירים וקלים.
אורכם כ-12 ס"מ, משקלם כ-300 גרם, והם נושאים 7 או 8 כדורים, בקוטר קטן.
משמשים כ"אקדחי נשים" (לנשיאה בארנק), או כאקדחי גיבוי.
ברטה 80 - אקדחים בינוניים.
משמשים ל"הגנה עצמית" (אזרחים פרטיים).
ברטה 92 - אקדחים גדולים.
משמשים בעיקר כאקדחי שירות רשמיים בכוחות הביטחון.
ברטה 8000 - אקדחים בינוניים מתקדמים.
ברטה 9000 - אקדחים קטנים מתקדמים.
בשנות השבעים הייתה עדנה בישראל לברטה מדגם 70 בקליבר 0.22 אינץ ותחמושת מסוג 0.22 לונג רייפל.
באקדחים אלו השתמשו המאבטחים במטוסי אל על והשימוש שעשה בו מרדכי רחמים בעת תקיפת מטוס אל על בציריך הקנה לו מוניטין רב, כמו גם השימוש בו על ידי אנשי סיירת מטכ"ל בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה, ולפי שמועות גם השימוש בו בידי לוחמי יחידת "כידון" במוסד.
בתקופה זו נמכרו אקדחי ברטה 0.22 רבים מאוד בישראל ונפוצו גם תאוריות בזכות יתרונות הקליבר הקטן.
גם יגאל עמיר השתמש באקדח ברטה על מנת לרצוח את ראש הממשלה יצחק רבין.
הקליע של אקדחי 0.22 הוא בעל מסה נמוכה, כמות אבק השרפה קטנה אף היא, לכן הן יכולת העצירה והן הדיוק, שניהם נובעים מהתנע של הקליע, נמוכים בכדור זה יחסית לאקדחים בעלי קליבר גדול יותר.
משום כך איבדו אקדחים אלה במהלך השנים מהפופולריות שלהם.
במשטרת ישראל משמשים עד היום אקדחי הברטה 0.22 כנשק אישי עבור שוטרים ובעיקר שוטרות בתפקידים משרדיים.
ברטאן (ברטניה, בצרפתית: Bretagne , בברטונית: Breizh, בגאלית: Bertaèyn) הוא חצי אי בצפון-מערב צרפת, בין תעלת למאנש בצפון ומפרץ ביסקאיה בדרום, ומזרחה לו – נורמנדי תחתית ופיי דה לה לואר ("ארצות הלואר").
זהו אחד מ-18 חבלי צרפת ובירתו היא רן (Rennes).
כחצי מיליון מתושבי חבל ברטאן (כשישית מהאוכלוסייה), דוברים את השפה הברטונית, ממשפחת השפות הקלטיות והחבל משתייך לאומות הקלטיות, כאשר הוא מהווה את האומה הקלטית היחידה שאינה חלק מהממלכה המאוחדת.
האזור מכיל כמה מהמבנים העתיקים ביותר בעולם כולל Cairn of Barnenez ו-Tumulus Saint-Michel שמתוארכים לתחילת האלף החמישי לפני הספירה.
החבל נזכר לראשונה בכתבי יוליוס קיסר, ומתום תקופת האימפריה הרומית התיישבו בו קלטים וברטונים.
במאה הרביעית נוצרה בו ממלכה – דוכסות ברטאן, שנלחמה על עצמאותה עד תקופת הרפובליקה הצרפתית ובמהלכה.
בתקופת ימי הביניים התחלק החבל לשניים ולאחר מכן לשלושה: דומונה (Domnonée), קורנואיי (Cornouaille) וברוארק (Broërec).
במאה התשיעית היה משטר פאודלי באירופה, ובאזור שלטו אצילים כגון: דוכסים, רוזנים ומלכים.
קשרי האצולה נקשרו גם עם ממלכת אנגליה וממלכת צרפת.
במהלך אותה מאה, התאחדו אצילי האזור לישות מלוכנית של ברטאן המאוחדת.
זו נלחמה במאה העשירית נגד ניסיונות כיבוש חוזרים מצד לוחמים ויקינגים, שפלשו מן הים אל חופי ברטאן, כדי להתיישב ולעסוק בסחר, מה שהשאיר את חותמו על ברטאן עד היום.
גם משהחל עידן מלוכה, המשיכו דוכסי ברטאן לדרוש זכויות אצולה אישיות.
ברטאן הייתה אבן מחלוקת בין נורמנדי ואנז'ו, ובהמשך בין ממלכת אנגליה וממלכת צרפת.
מערכות היחסים הפאודליים ביו דוכסים לשכניהם נשענו על קשרים ממפגשים עם שליטים מאותה ממלכה, מה שהוביל לכך שדוכסי ברטאן התנהלו כשליטים עצמאיים, בעודם לסירוגין תחת מלך אנגליה ומלך צרפת.
לבסוף הם השיגו את חירותם הפוליטית, עם הגיע שושלת מונפור במאה ה-14 ועד המאה ה-15.
חירות פוליטית זו הגיעה לשיאה תחת שושלת פרנסואה השני, שגרם למפלה שלטונית וניתוקה של ברטאן ב-1488.
על אף מלחמת הירושה של ברטאן (1341–1364) וניסיונות סיפוח מצד הצרפתים או של האנגלים, נשארה השליטה בידי הנסיכויות הנפרדות עד למאה ה-16.
דוכסות ברטאן סבלה תבוסות צבאיות לממלכת צרפת החזקה ממנה, בין השנים 1488–1491. איחודן של הממלכות החל בשני שלבים.
הראשון היה איחוד מחודש של אצילים במונרכיה (שלוש חתונות בין המונרכיות – ברטאן וצרפת) וב-1532, בקשת איחוד מצד צרפת.
זו הוגשה בעיר ואן, ויצרה לחץ רב על אצילי החבל, שחתמו בסופו של דבר על האיחוד.
למרות האיחוד, שמרה ברטאן על חלק מזכויות היתר (חוקים ומיסים מסוימים) עד למהפכה הצרפתית.
בליל 4 באוגוסט 1789 בוטלו כל זכויות היתר, החוקים, והשלטון המקומי של האצולה והכמורה הברטונית.
המאות ה-15, ה-16 וה-17 נחשבו לתקופת פאר ושגשוג, בברטאן.
החבל ממוקם על אם הדרך של מסחר ימי פעיל ביותר בין ספרד, אנגליה והולנד, שהעבירו ביניהן סחורות נצרכות, בעיקר אריגים כגון פשתן והֶמְפְּ, שהיוו חומרי גלם עיקריים באותה תקופה.
מעמדו הכלכלי של החבל התחזק והשקעות רבות הופנו לאדריכלות מורשת מרשימה, כדוגמת בית הכספים של רֵן, שהיה הראשון מסוגו בצרפת.
בתקופת שלטונו של לואי הארבעה עשר נוצרה דוקטרינה כלכלית-פוליטית ראשונה, הקולברטיזם, על שם ז'אן-בטיסט קולבר.
הדוקטרינה שינתה את יחסי הכלכלה בין ברטאן לאנגליה, וגרמה לברטאן הפסדים כלכליים; מצבו הכלכלי של החבל הידרדר עם השנים והגיע לשפל במאה ה-19. ברטאן חולקה לרוזנים (ברוארק, טרגוי, לאון, נונטה, קורנואיי ועוד).
ב-1790, שנה לאחר המהפכה, חולקה ברטאן לחמישה אזורי ניהול:
לואר-אנפריור (שהופרד ממנה, ושמו שונה ב-1957 ללואר האטלנטי)
קוט-די-נוֹר – ששונה ב-1990 לקוט-ד'ארמור
גבולות החבל העדכניים נקבעו על ידי מרשל פטן ב-30 ביוני 1941 (העדכונים פורסמו לציבור יום למחרת), בזמן הכיבוש הגרמני.
הצו החדש כלל הכרזה על 4 מחוזות (Département): קוט-ד'ארמור, איל-אֶה-וילֵן, מורביאן ופיניסטר.
80 אחוז משטח הפרובינציה ההיסטורית של ברטאן נכללים בתחומי החבל המנהלי.
המחוז הנושק מדרום, הלואר האטלנטי, הופרד ונקבע כחלק מחבל ארצות הלואר.
בתקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית ידע האזור לסירוגין נסיגה והתפתחות, וגבולותיו המנהליים לא השתנו.
כיום, הברטונים מהווים מיעוט בצרפת והם מנהלים מאבק להכרה בייחודם הלאומי.
שטחה של ברטאן הוא 34,024 קמ"ר (+6,980 קמ"ר אם מוסיפים את מחוז הלואר האטלנטי).
זהו החבל עם רצועת החוף הארוכה ביותר במדינה.
מהעיר קונקול ועד פורניק, רצועת החוף נמתחת לאורך 1,100 קילומטרים.
עם זאת אורכה יוכפל בחישוב רצועות חופי הארכיפלגים שבתחום שליטת החבל.
רוב חופי החבל הם סלעיים וקרויים בשמות הקשורים למזג-אוויר או לשמות אבני-חן, כמו חוף השחם הוורוד, חוף ברקת וחוף ירקן.
בחופיו של החבל נמצאים צוקים גבוהים, שמגיעים עד ל-100 מטר באזור פיניסטר.
באזור מורביאן הדרומי קיימים איים קטנים רבים, וחופים קטנים עם חול דק, נוף שונה מחופי הלואר הצמודים מדרום.
ישנם כמה ארכיפלגים בתחום ברטאן ובהם: ארכיפלג שבעת האיים, ארכיפלג ברֵאה ועוד.
הגדול מבין האיים הוא בל-איל-און-מאר אשר נמצא במפרץ מורביאן במרחק קצר מאוד במעבורת מהעיר קיברון.
מקובל להבחין גאוגרפית בין שני אזורים: האזור החופי (הארוור, שמשמעותו 'הים' בברטונית) ואזור פנים הארץ (הארגוט, שמשמעותו 'היער' בברטונית).
מזג האוויר הוא קיצוני וסוער בעיקר לאורך החופים.
הגשמים שכיחים בכל שטח החבל.
מזג אוויר משתנה במהירות והוא אינו יציב במשך כל השנה: ביממה אחת צפויים השמים להשתנות מספר רב של פעמים משמים בהירים ללא עננים לשמים אפורים מכוסים בעננים עבים, תופעה מוכרת שהנחילה לברטאן מוניטין של 'מזג אוויר גרוע'.
קיימים שינויים עדינים בטמפרטורה בין הקיץ לחורף.
הרוחות שמגיעות בעיקר מצפון/צפון-מערב מגבירות את הרגשת הקור.
טמפרטורת המים הממוצעת נעה בקיץ בין 17 ל-19 מעלות צלזיוס באזור הדרומי-מערבי שהוא האוקיינוס האטלנטי וזרם הגולף; טמפרטורה גבוהה יותר של המים נעה בין 19 ל-20 מעלות צלזיוס באזור הצפוני שהיא תעלת למאנש.
בולטות ארבע צורות נוף בחבל:
אדמות מעובדות או מוזנחות שמופרדות בגדר חיה שהיא צמחייה פראית כגון שיחים ועצים נמוכים;
טבע עצום פראי ושומם, הכולל בעיקרו שיחים נמוכי מידה, עשבים רב-שנתיים;
עם רצועת חוף ארוכה בולטים בעיקר שינוי גובה המים בזמן גאות ושפל, וצוקי אבן אשר נשחקו על ידי האוקיינוס.
אזור פנים הארץ הוא בעל גבעות רבות וגאיות, והנקודה הגבוהה ביותר מגיעה ל-387 מטר מעל פני הים.
בתחילת המאה ה-20 התעשייה העיקרית ביותר הייתה התיירות, והתמקדה בעיקרה בחופי החבל ובעונת הקיץ, עם השנים תעשיות רבות ושונות הוקמו מהתעשייה האווירית הממוקמת בסן-נזר שבלואר-האטלנטי, לתעשיית בניית רכבים (של חברת הרכב סיטרואן).
חברות טכנולוגיה מתקדמות בתחום תקשורת אלקטרונית למרחקים אשר תוצרתם מיועדת בעיקר לשימוש בקטבי כדור הארץ, ממוקמות בערים רֵן, ברסט, ולוניו.
תאגידים גדולים שהתחילו מיצור ומכירת מוצרי מזון מקומיים כמו E.Leclerc ו-Intermarche היום רשתות מזון ענק בצרפת ובמדינות אירופה.
אך מאז ומתמיד תעשיית החקלאות הייתה נפוצה ורחבה:
חקלאות ימית מייצרת כמויות גדולות ביותר של דגים ופירות-ים טריים ליבוא ויצוא.
עם השנים נרכש ידע רב בתעשייה הימית.
פיתוח ובניית ספינות אזרחיות וצבאיות התרכזו בערים ברסט ולוראו (ספינות נוסעים יוקרתיות בשם Paquebot מיוצרות רק בברטאן).
חקלאות שדה המייצרת כמות ארטישוק של 85% מהיצור של השוק הצרפתי, כרובית - 60% מהשוק הצרפתי, ועוד.
חקלאות תעשייתית נוטלת חלק של 15% מהשוק הצרפתי, גידול עגלים הוא חלק של 31%, תנובת החלב היא 20%.
גידול חזירים מהווה 55% מהשוק, וגידול עופות הוא חלק של 47% מהשוק.
ברטאן היא המולדת המסורתית של העם הברטוני ואחת משש האומות הקלטיות, והיא ממשיכה לשמור על זהות תרבותית מובהקת המשקפת את ההיסטוריה הברטאנית .
כמה מאות אלפים מתושבי החבל מדברים ברטונית, השפה הלאומית העתיקה של העם הברטוני, שהיא שפה קלטית הקרובה לוולשית.
מספר תושבי חבל ברטאן היה למעלה מ-3 מיליון נפשות בשנת 2006, מספר גבוה יחסית לשאר חבלי צרפת, על שטח רחב של 27,208 קמ"ר, עם צפיפות אוכלוסייה נמוכה יחסית של 113 נפשות לקמ"ר.
אם נחשיב את המחוז ההיסטורי והמסורתי של ברטאן – הלואר האטלנטי, שכולל 1,208,761 תושבים, מספר תושבי החבל יגיע ל-4,270,878 תושבים.
ברטון לאון ריינולדס ג'וניור היה שחקן אמריקאי ונחשב לסמל מין ואייקון של שנות ה-70. ריינולדס עלה לגדולה כשכיכב בסדרות טלוויזיה כמו "איש החוק" (אנ') (1962–1965), "הוק" (1966) ו-"Dan August" (1970–1971).
היו לו תפקידים ראשיים בסרטים כמו "נבאחו ג'ו" (1966) ו-"100 Rifles" (1969), ותפקידו הבולט ביותר היה בתור לואיס מדלוק בסרט "גברים במלכודת" (1972).
ריינולדס נולד במישיגן שבארצות הברית.
החל את דרכו בקולנוע כבר בשנות ה-60 אך לא זכה להצלחה יתרה, והופיע בעיקר בסרטי פעולה שלא הביאו לו פרסום.
ב־1972 לאחר שכיכב בסרטו המצליח של ג'ון בורמן "גברים במלכודת", הפך בין לילה לכוכב פופולרי.
בשנות ה-70 הופיע בשורה ארוכה של סרטי פעולה מצליחים, והרבה לגלם גבר קשוח בעל חוש הומור, כשוטר מתבודד או נוכל מקסים.
סרטים אלו ואחרים הפכו אותו לאחד מכוכבי הקופה הגדולים בהוליווד, והוא אף ביים מספר סרטים, שעל הבולט בהם "שארקי" (1981) (Sharky's Machine) קיבל תגובות נלהבות ממבקרי הקולנוע.
שנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך
ב-1984, בזמן צילומי הסרט "עיר לוהטת" בו כיכב לצד קלינט איסטווד, ספג ריינולדס מכה חזקה בפניו ולמשך זמן רב סבל מירידת משקל ומבעיות בריאות.
ב-1987, כאשר ניסה לחזור לקולנוע, לא הצליח לשוב למעמדו, והחל להופיע בשורה של סרטי פעולה וקומדיות שלא זכו להצלחה גדולה.
את הצלחתו הגדולה בתחילת שנות ה-90 מצא ריינולדס דווקא בטלוויזיה, בסדרה הקומית "צללים בין ערביים", שזכתה לרייטינג גבוה ולשבחי המבקרים, אך לאחר חמש עונות ירדה מהמרקע.
את תפקידו המשמעותי בשנות ה-90 בקולנוע קיבל דווקא בסרט דל תקציב של הבמאי פול תומאס אנדרסון בשם "לילות בוגי" (1997).
הסרט, שזכה להצלחה גדולה, שיקם את מעמדו של ריינולדס, והוא אף זכה למועמדות לפרס האוסקר כשחקן משנה, על תפקידו בסרט כמפיק סרטי פורנו (את האוסקר קטף בסופו של דבר רובין ויליאמס על תפקידו בסרט "סיפורו של ויל האנטינג").
בשנת 2005 שיחק בקומדיית האקשן "הדיוק'ס קורעים את האזרד", בכיכובם של ג'סיקה סימפסון ושון ויליאם סקוט.
בשנת 2012 השתתף ריינולדס בתפקיד עצמו בעונה השלישית של הסדרה המצוירת למבוגרים "ארצ'ר".
במאי 2018 לוהק לתפקיד בסרטו של קוונטין טרנטינו "היו זמנים בהוליווד" אך בעקבות מותו הוחלף על ידי השחקן ברוס דרן.
"גברים במלכודת" (1972) של הבמאי ג'ון בורמן וכיכב לצידו ג'ון וויט.
"משחק מכור" (1974) של הבמאי רוברט אלדריץ (12 הנועזים).
"הפרחח ובת השריף" (1977), בו כיכב לצידם של סאלי פילד וג'קי גליסון.
"הופר" (1978), בו כיכב שוב לצידה של סאלי פילד.
"להתחיל מחדש" (1979) של הבמאי אלן ג'יי פאקולה, בו כיכב לצד קנדיס ברגן.
"מרוץ מחוץ לחוף" (1981) בו כיכב לצד דום דה לואיס, דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור ופארה פוסט.
"בית הזונות הקטן הטוב ביותר בטקסס" (1982), בו כיכב לצד דולי פרטון.
"חברים טובים" (1982), בו כיכב לצד גולדי הון.
"הגבר שאהב נשים" (1983) של הבמאי בלייק אדוארדס.
"מחליפים ערוצים" (1988) בה כיכב לצידה של קתרין טרנר.
סטריפטיז" (1996) בו כיכב לצד דמי מור.
"החברות של רות" (1996) של אלכסנדר פיין.
"בין" (1997) בו כיכב לצד רואן אטקינסון.
"להכיר את וולי ספארקס" (1997) - בו כיכב לצד רודני דיינג'רפילד.
"כנופיית קרייזי סיקס" (1998) - בו כיכב לצד רוב לאו ואייס-טי.
"הצוות" (2000) בו כיכב לצידו של ריצ'רד דרייפוס.
"הפיתוי" (2001) בו כיכב לצד פיטר פצ'ינלי.
"המפיק האחרון" (2001) ביים את הסרט וכיכב בו.
"Time of the Wolf" (2002) כיכב לצד ג'ייסון פריסטלי
"The Librarians" (2003) כיכב לצד אמורי נולסקו
"משחק מכור" (2005) בו כיכב לצידו של אדם סנדלר.
"הדיוקס קורעים את האזרד" (2005)
אזור הדמדומים (1963) - רוקי רוד'ס
אהבה, נוסח אמריקה (1970) - סטנלי דונבר
מלך השכונה (2005) - המאמן וולקוט
סוכן מחוק (2010) - פול אנדרסון
אבא אמריקאי (2011) - סנטור בקינגהאם (דיבוב)
ברט לנקסטר היה שחקן קולנוע אמריקני, זוכה פרס האוסקר.
לנקסטר נולד בניו יורק לג'יימס הנרי לנקסטר (דוור) ולאליזבת רוברטס, שניהם ילדים של מהגרים נוצרים פרוטסטנטים מאירלנד.
הוא גדל במזרח הארלם ובילה חלק ניכר מזמנו ברחובות.
במהלך לימודיו בתיכון פיתח עניין ומיומנות בהתעמלות ובאקרובטיקה ומאוחר יותר עבד כאקרובט בקרקס יחד עם השחקן ניק קראבאט ("הצמד לאנג וקראבאט"), עד לפציעה שאילצה אותו לוותר על קריירה כאקרובט.
את כישוריו כאקרובט הוא הדגים בסרט "טרפז" (1956).
בזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לנקסטר לצבא ארצות הברית ושירת בענף ההסברה.
לאחר שחרורו התקבל לתפקיד בהצגת תיאטרון בברודוויי.
אף-על-פי שההצגה לא זכתה להצלחה, לנקסטר הצליח לעורר את תשומת לבו של סוכן שחקנים הוליוודי ולוהק לתפקיד ראשי בסרט האפל "הרוצחים" (1946).
הסרט היה להצלחה וקיבל ארבע מועמדויות לפרס האוסקר.
לנקסטר הגבוה והמרשים קיבל ביקורות טובות על תפקידו בסרט, ובאותה שנה כיכב בשתי הפקות נוספות.
ב־1948 הקים חברת הפקות משלו, שבין השאר הפיקה את הסרט זוכה פרס האוסקר "מרטי" (1955).
לנקסטר כיכב בשורה של מערבונים במהלך שנות החמישים והשישים וביניהם "עמק הנקם", "האיש מקנטקי" ו"באפלו ביל" (שביים רוברט אלטמן).
ב-1952 כיכב בסרט שובי שבא הקטנה וב־1952 לוהק לנקסטר לתפקיד הראשי עם השחקן ניק קראבאט בסרט "הפיראט האדום" שצולם באיים הקריביים.
ב-1953 לוהק לנקסטר לתפקיד הראשי בדרמה הצבאית עטורת השבחים "מעתה ועד עולם", שזכתה ב-8 פרסי אוסקר, ושעל תפקידו בה קיבל מועמדות ראשונה לפרס.
ב-1954 שיחק בסרט ורה קרוז.
ב-1955 שיחק בסרט "השושנה המקועקעת" לצידה של אנה מניאני.
ב-1956 שיחק בסרט מוריד הגשם לצידה של קתרין הפבורן.
יחד עם ההצלחה המסחרית של סרטיו, בחר לנקסטר להשתתף במיזמים עצמאיים ולטפח במאים צעירים דוגמת סידני פולאק וג'ון פרנקנהיימר, שלנקסטר הופיע בסרטו הראשון "הפראים הצעירים" (1961).
שיתוף הפעולה בין לנקסטר ופרנקנהיימר נמשך בארבעה סרטים נוספים, שהבולטים שבהם "איש הציפורים מאלקטרז" (1962), שעליו קיבל מועמדות נוספת לפרס האוסקר, ו"שבעה ימים במאי" (1964), ו"המקצוענים" (1966).
בין סרטיו הידועים האחרים נמנים "שכרון ההצלחה" ו"דו-קרב באו.
ב-1963 כיכב בסרט "הברדלס" (1963) שנעשה על פי ספרו של ג'וזפה תומאזי די למפדוזה.
לנקסטר שובץ ככוכב הסרט על ידי המפיקים על מנת להבטיח שהסרט יופץ בארצות הברית, וזאת מבלי להיוועץ עם הבמאי, אולם בסופו של דבר זכה הסרט להצלחה רבה.
בנוסף כיכב בסרטים "הרכבת" (1964), "השחיין" (1968), שעליו קיבל מועמדות נוספת לאוסקר, "נמל תעופה" (1970), שהחל את ז'אנר סרטי האסונות של שנות השבעים, "1900" (1976), הסאגה שביים ברנרדו ברטולוצ'י, ו"אטלנטיק סיטי" (1980), שהביא לו מועמדות חמישית ואחרונה לפרס האוסקר, על תפקידו כגנגסטר זקן.
ב-1983 שיחק בסרט "גיבור מקומי" בתור טייקון נפט אמריקאי הרוצה לקנות כפר סקוטי כדי לבנות על שטחו בית זיקוק.
ב-1986 הופיע לנקסטר בקומדיה "קשוחים שכאלה", פארודיה על סרטי הפשע בהם הירבה לככב, כשלצידו שותפו לרבים מסרטים אלו – קירק דאגלס.
בסרט זה שיחקו צמד פושעים קשישים החוזרים לסורם.
שלוש שנים אחר כך כיכב לנקסטר בסרט הקולנוע האחרון שלו, "שדה החלומות" (1989), שלאחריו כיכב בכמה סרטי טלוויזיה, טרם מותו מהתקף לב באוקטובר 1994. לנקסטר היה נשוי שלוש פעמים וניהל פרשיות אהבים רבות עם נשים וגברים כאחד.
ברטה ציונה יַמפּוֹלסקי (נולדה ב-1934) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, מייסדת הבלט הישראלי יחד עם בעלה הלל מרקמן.
ברטה ימפולסקי נולדה בפריז להורים ילידי האימפריה הרוסית.
הוריה יוכבד ונפתלי עלו לארץ ישראל כשימפולסקי הייתה בת שנתיים והתיישבו בתל אביב, אך לאחר כשנתיים עברה המשפחה לחיפה.
אמה, ד"ר יוכבד (ורה) שנקר-ימפולסקי, נכדתו של שלום עליכם, סיימה את לימודיה בפריז ועבדה שם שנה וחצי כרופאה, וכשעלתה לארץ המשיכה לעסוק במקצועה.
אביה נפתלי ימפולסקי למד כימיה ועבד בפריז תקופה קצרה ולאחר עלייתם ארצה עבד בקרן היסוד.
ימפולסקי החלה ללמוד בלט בגיל 14 אצל המורה החיפאית ולנטינה ארכיפובה גרוסמן.
בגיל 15 פגשה את הלל מרקמן, חייל בחיל הים, כשהתחיל גם הוא ללמוד בלט אצל ארכיפובה.
השניים התחתנו שלוש שנים לאחר מכן, ונסעו ללונדון להמשך לימודיהם.
הם למדו בבתי ספר שונים, ברטה למדה בבית הספר המלכותי בלונדון - Sadlers Wells, ומרקמן בבית הספר למחול של מארי ראמבר.
לאחר מכן רקדו כסולנים בפריז - בפוקין בלט, בבלגיה - בבית האופרה של אנטוורפן, ובברן - שווייץ, ייצגו את הבלט השווייצרי בפסטיבל אתונה ביוון, ובניו יורק בבלט רוס מונטה קרלו.
בשנת 1965, לאחר 11 שנות השתלמות מחוץ לארץ, חזרו ברטה והלל ארצה והצטרפו כסולנים ללהקת הבלט של האופרה הישראלית.
הזוג הקים את להקת הבלט הקלאסי.
הלהקה הופיעה לראשונה ב-25 בינואר 1967 בקולנוע "רינה" בחולון.
הלהקה הקאמרית הקטנה כללה את הלל, ברטה, וארבע רקדניות נוספות שפרשו אף הן מלהקת האופרה.
תקציב הלהקה מומן מכספי השיעורים שהעבירו ברחבי הארץ, וכן ממרכז הבלט הקלאסי אותו הקימו ימפולסקי ומרקמן בכיכר המדינה בתל אביב.
למרות המימון הדל הצליח מרקמן לארגן מספר הופעות, ובשלהי שנות השישים הלהקה החלה להופיע תחת השם "הבלט הקלאסי", כאשר ימפולסקי מופקדת על הניהול האמנותי.
בשנות השבעים קיימה הלהקה שיתופי פעולה עם הכוראוגרף ג'ין היל סאגן והרקדנית ז'נין שארה.
בשנת 1981 הסכים הכוריאוגרף ג'ורג' בלנשין שהלהקה תציג את יצירותיו, בהן "סרנדה", "ארבעה מצבי רוח", "סימפוניה בדו", "קונצ'רטו בארוקו" ו"לה-ואלס".
העבודות של בלנשין היו הישג משמעותי לבלט הישראלי.
ברטה ימפולסקי, המנהלת האומנותית של הלהקה, נתגלתה ככוריאוגרפית יוצרת שיצרה למעלה משלושים עבודות, בסגנון הקלאסי הנאו-קלאסי והעכשווי.
עבודותיה זכו לביקורות נלהבות בארץ ובחול.
בין היתר, ביימה ביצועים בימתיים מלאים ראשונים בישראל למפצח האגוזים של צ'ייקובסקי, וסינדרלה לסרגיי פרוקופייב.
בשנת 1987 ביימה ימפולסקי הפקה של היפהפייה הנמה.
בראשית שנות האלפיים הבלט הישראלי העלה הפקה של הבלט אונייגין לג'ון קרנקו.
בשלהי קיץ 2004, 37 שנים לאחר שנוסד הבלט הישראלי, הוקם עבור הבלט הישראלי מבנה ברחוב הר נבו 4 בתל אביב.
על יצירתה "גורה לידר" נכתב בעיתון "הארץ" ב-1993: "ימפולסקי חיפשה פתרונות תנועתיים חדשים, והם היו רעננים ומעניינים, כאילו הבלט נוצר בידי כוריאוגרף מחול מודרני שמכיר את הבלט הקלאסי על בוריו ומנסה לבדוק עד כמה רחוק אפשר להגיע בשימוש ביכולתו של הרקדן הקלאסי.
ימפולסקי נתנה דרור לדמיון, בלי להיות כבולה לסגנון ספציפי, הפקה גדולה ומאתגרת".
ציטוט מתוך ביקורת בצעירותה מהושינגטון פוסט:
ב-2012 פוטרו ימפולסקי ומרקמן מתפקידיהם בבלט הישראלי בגלל טענות על כשלי ניהול, וגירעון מצטבר של 10 מיליון שקל.
בעקבות הפיטורים תבעו בני הזוג את הלהקה, בטענה כי השניים העבירו מכספם האישי כ-2.4 מיליון שקלים לצורכי הלהקה, כאשר זו התחייבה להחזיר את הסכום במקרה של פרישה.
בשנת 2018 פוצו השניים בסכום 1.8 מיליון ש"ח
ימפולסקי פרסמה ב-2018 אוטוביוגרפיה בשם "האופטימיים" ובה תיאור חייהם האישיים והאמנותיים של ימפולסקי ומרקמן ופרשת פיטוריהם.
"וריאציות סימפוניות" למוזיקה מאת צזאר פרנק
"וארייציות דבוז'אק" (עליה זכתה בפרס הכוריאוגרף הזר הטוב ביותר בסנטיאגו), "ללא שם" גוסטב מאהלר
"שניים שניים וכולם" פליקס מנדלסון
"מפצח האגוזים", "היפהפייה הנמה" צ'ייקובסקי
"לרקוד לפי שירים" מתי כספי ולאונרד כהן
1981 - פרס הכוריאוגרף הזר הטוב ביותר, סנטיאגו דה צ'ילה
תשנ"ט 1998 – פרס שר החינוך התרבות והספורט למפעל חיים במחול
תשס"ו 2005 – פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (למפעל חיים)
תשס"ז – פרס שרת התרבות והספורט ליצירה
תשע"ג 2012 – דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
אלברט לינדר "ברט" רוטאן הוא מהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי, הידוע בשל מקוריותו בתכנון כלי טיס קלים וחזקים, ובחדשנותו בתחום טכנולוגיית החומרים האווירונאוטים.
רוטאן נולד ביישוב אסטקדה, סמוך לפורטלנד שבמדינת אורגון בארצות הברית.
הוא גדל בקליפורניה ושם החל מילדות להתעניין בעיצוב ובניית מטוסים.
בבגרותו למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנית בקליפורניה, ועבד עבור חיל האוויר האמריקני.
בהמשך עבד כמנהל בחברת ניסויי טיסה פרטית בקנזס, וב-1974 חזר לקליפורניה והקים חברה משלו, "חברת מטוסים רוטאן".
בעבודתו בחברה עיצב אב-טיפוס למספר מטוסים.
ב-1982 הקים את חברת "סקיילד קומפוסיטס", ועבר לעסוק גם בעיצוב ובניית רכבי חלל.
רוטאן התפרסם בעקבות תכנון מטוס ה"וויאג'ר" (Voyager), אשר שבר שיא עולם בכך שהיה למטוס הראשון שטס מסביב לעולם ללא עצירות או תדלוק.
בנוסף תכנן את רכב החלל ספייס שיפ וואן, אשר זכה בפרס על היותו רכב החלל הראשון שהשלים טיסת חלל מאוישת במימון פרטי, בשנת 2004.
רוטאן נשוי לאשתו הרביעית, טוניה.
רוברט אדוארד מקראקן , הידוע כברט מקראקן, הוא סולן להקת הרוק האמריקאית דה יוזד.
מקראקן נולד באורם, יוטה, ארצות הברית וגדל כבן למשפחה מורמונית והיה חבר בקהילת הסטרייט אדג' עד גיל 15. יש לו שלוש אחיות: קייטי, מלאני ורייצ'ל, ואח אחד קטן: ג'וזף טיילור.
לפני שנשר, למד בבית הספר Timpanogos יחד עם קווין אולמן (כיום גיטריסט דה יוזד).
בגיל 12 הצטרף מקראקן ללהקה מקומית בשם "I'm With Stupid", שם ניגן בחצוצרה.
כנער מתבגר הוא נקלע לקונפליקטים עם הוריו, ובהמשך הדרך התנסה בסמים (בניגוד לערכיהם של המורמונים, ובפרט הסטרייט-אדג'רס) והתמכר אליהם באופן קשה.
מקראקן נשר מבית הספר, נזרק מביתו ואף איבד את בתוליו בגיל 16, שוב בניגוד לערך המורמוני האוסר על קיום יחסי מין לפני החתונה.
למשך כמה זמן הוא היה מחוסר בית עד שחסך מספיק כסף למצוא דירה משלו עם חברתו דאז, קייט.
אחרי שהיחסים ביניהם התמוטטו, ההתמכרות לסמים נהייתה עמוקה יותר, עד שהחליט בדצמבר 2000 לחזור לבית הוריו.
בינואר 2001, כאשר הלהקה שנקראה אז "Dumb Luck" וכללה בה את קווין, ג'ף וברנדן, חיפשה סולן קווין זכר את מקראקן והוא הוזמן לאודישן.
הלהקה השמיעה לו את המוזיקה שכתבה ללא מילים, והוא כתב את המילים למה שנהיה בסופו של דבר "Maybe Memories" וחזר ביום למחרת עם גרסה מוקלטת של השיר.
הלהקה קיבלה אותו מיידית, ואז שינו את שם שמם ל"Used".
הם בסוף גולו על ידי ג'ון פלדמן והוחתמו בחברת התקליטים Reprise, הם שינו את שמם ל"The Used" לאחר שגילו שישנה כבר להקה בשם "Used".
ב-25 ביוני 2002 הם הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא על שמם.
ההתמכרות לסמים והאלכוהול המשיכה לרדוף את מקראקן.
הוא היה שותה באופן יומיומי.
ב-27 במרץ 2003, במהלך הופעה, הוא התמוטט כתוצאה מהשתייה.
אחרי שהוא הובל לבית החולים, הוא אובחן כחולה בדלקת לבלב חמורה.
מצבו מנע ממנו לשתות אלכוהול למשך כמה חודשים.
בשנת 2004, חברתו לשעבר קייט מתה ממנת יתר בזמן שהוא הקליט את האלבום השני של דה יוזד "באהבה ובמוות".
מקראקן הפסיק לצרוך סמים קשים בשנת 2005. באותה שנה, עבר מקראקן לגור בלוס אנג'לס.
ביולי 2013, היגר הזוג לסידני, אוסטרליה.
בינואר 2014, נולדה בתם הבכורה קליאו, ובמרץ 2018 נולד בתם מינרווה.
מקראקן הביע את תמיכתו בהקמת מדינה פלסטינית ובמפלגות שמאל.
יחסים עם מיי כמיקל רומנס
לאחר שיצאה להקת "דה יוזד" לסיבוב הופעות עם מיי כמיקל רומנס, התחברו שתי הלהקות והחלו לשתף פעולה לעיתים קרובות, שמקראקן אפילו הזכיר את שם הלהקה באחד משירי הלהקה - "Take It Away", בשורה "And I've lost all doubt in a chemical romance" ("ואיבדתי את כל הספק ברומן כימיקלי").
בתחילת 2005, הם הקליטו דואט יחד - קאבר לשיר "Under Pressure" (במקור של קווין ודייוויד בואי).
הדואט הוקדש לשרה מיילר, חברה שגססה אז.
כל הרווחים מהשיר נתרמו לנפגעי הצונאמי של 2004. מקראקן גם עשה קולות רקע בשיר של מיי כימיקל רומנס, "You Know What They Do to Guys Like Us In Prison" מהאלבום "Three Cheers For Sweet Revenge".
מקראקן שיתף פעולה עם מספר להקות בשירים הבאים:
עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Handjobs for Jesus", בשנת 2008.
שוב עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Ocean Size", בשנת 2005.
שוב עם הלהקה גולדפינגר בשיר "Open Your Eyes", בשנת 2002.
בשיר "Under Pressure" עם מיי כמיקל רומנס, קאבר לדייוויד בואי וקווין, 2005
עם הלהקה קיוט איז וואט ווי איים פור בשיר "Doctor", בשנת 2008
שוב עם קיוט איז וואט ווי איים פור בשיר "Practice Makes Perfect", בשנת 2008. שני השירים מן האלבום "Rotation" של קיוט איז וואט ווי איים פור.
ברט לורנצו פארב הוא שחקן עבר בפוטבול אמריקאי ששיחק בתפקיד הקוורטרבק.
בשנת 2007 נבחר פארב לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד ובשנת 2016 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
פארב שיחק בליגת ה-NFL במשך 20 עונות, את מרבית הקריירה שלו, מעונת 1992 ועד תום עונת 2007, עשה פארב בקבוצת הגרין ביי פאקרס.
בסיום אותה עונה הודיע פארב על פרישתו ממשחק פעיל, אך לאחר מספר חודשים חזר בו, ביקש שחרור מהקבוצה וחתם בניו יורק ג'טס.
לאחר עונה אחת עם הג'טס הודיע פארב שוב על פרישתו, אך לקראת פתיחת עונת 2009 חתם על חוזה במינסוטה ויקינגס המשתייכת לאותו בית כמו הגרין ביי פאקרס ופרש לאחר שתי עונות.
פארב נולד בעיר גולפפורט שבמדינת מיסיסיפי, השני מבין ארבעה ילדים.
בבית ספר התיכון שיחק בנבחרת הפוטבול במגוון תפקידים בהגנה ובהתקפה, תחת הדרכתו של אביו המאמן, אירווין פארב.
ב-1987 החל פארב ללמוד לתואר בחינוך מיוחד באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, הוא שיחק עבור נבחרת האוניברסיטה במשך ארבע עונות ובסיומן החזיק בשיאים רבים שחלקם הגדול טרם נשבר.
לפני שנתו האחרונה באוניברסיטה, היה מעורב פארב בתאונת דרכים, מכוניתו סטתה מהכביש והתהפכה כשפארב נלכד בתוכה.
לאחר שחולץ, נאלצו הרופאים להסיר חלק ניכר מהמעי הדק שלו, למרות זאת פארב התאושש במהירות וכבר לאחר שישה שבועות הוביל את הנבחרת לניצחון על אוניברסיטת אלבמה.
פארב נבחר בסיבוב השני בדראפט של 1991 על ידי האטלנטה פלקונס, בחירה מספר 33 סך הכל.
במהלך העונה לא שמר פארב על חיים ספורטיביים, נהג לשתות לשוכרה, והפגין חוסר בגרות.
ניסיון המסירה הראשון שלו בליגה נחטף על ידי הקבוצה היריבה לטאצ'דאון, סך הכל שותף פארב בשני משחקים בלבד, ניסה ארבע פעמים למסור ללא אף הצלחה ופעמיים נחטף.
בתום העונה בוצעה עסקה בין הפלקונס לגרין ביי פאקרס, ופארב עבר לשחק בוויסקונסין.
התחלת הקריירה שלו בפאקרס לא בישרה טובות, הוא נכנס לראשונה כמחליף במשחק השני של העונה, שהסתיים בתבוסה 31-3 לטמפה ביי באקנירס.
במשחק הבא נכנס שוב כמחליף לאחר פציעה של הקוורטרבק הפותח, פארב איבד ארבע פעמים את הכדור, אך הצליח למסור לטאצ'דאון ניצחון שניות לפני תום ההתמודדות.
את רצף הפתיחות שלו כקוורטרבק הפותח, שנעצר רק לאחר למעלה מ-18 שנה ומהווה שיא NFL, החל בשבוע הרביעי של עונת 1992, במשחק הניצחון מול הפיטסבורג סטילרס.
את העונה כולה סיימו הפאקרס במאזן 7-9 ולא הצליחו להעפיל לפלייאוף, במשחקים בהם שותף מסר פארב ל-3,227 יארד ו-18 טאצ'דאונים.
פארב נבחר בסיום העונה למשחק הפרו-בול הראשון בקריירה שלו.
ב-1993 הוביל פארב את הפאקרס לפלייאוף, לראשונה מאז 1982, וב-1994 חזר על ההישג, כשהוא מוסר ל-33 טאצ'דאונים במהלך העונה.
העונות בין 1995 ו-1997 היו עונות שיא בקריירה של פארב, ב-1995 סיימו הפאקרס בהנהגתו במאזן של 11 ניצחונות לעומת 5 הפסדים, ופארב הוביל את הליגה עם מסירות ל-4,413 יארד ו-38 טאצ'דאונים.
בסיום העונה נבחר ל-MVP של ה-NFL על ידי סוכנות הידיעות AP, אך הפאקרס הפסידו בגמר ה-NFC לדאלאס קאובויס ולא הצליחו להעפיל לסופרבול.