tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסינים הכריזו מלחמה רשמית על מעצמות המרכז ב-14 באוגוסט, חודש לאחר שיקום מנצ'ו הכושל.
נחלות גרמניות ואוסטרו-הונגריות בטיאנג'ין והנקואו נכבשו במהירות על ידי סין.
על ידי כניסתו למלחמה קיווה דואן צ'ירוי, ראש ממשלת סין, לזכות ביוקרה בינלאומית מבנות בריתה החדשות של סין.
הוא ביקש לבטל רבים מהפיצויים והוויתורים שסין נאלצה לחתום עליהם בעבר.
המטרה העיקרית הייתה להרוויח שסין תשב ליד שולחן המיקוח לאחר המלחמה, להחזיר את השליטה על חצי האי שאנדונג ולהקטין את תחום ההשפעה של יפן.
לאחר הכרזת המלחמה הסינית, משרד העבודה בממשלת סין החל בארגון רשמי של גיוס אזרחים סינים כעובדים.
הממשלה שקלה לשלוח יחידת לחימה סמלית לחזית המערבית, אך מעולם לא עשתה זאת.
תקרית ה-Monocacy USS אירעה בינואר 1918. היא כללה התקפה על ספינת התותחים Monocacy האמריקאית על ידי חיילים סינים לאורך נהר היאנגצה.
התקרית גרמה למוות של אמריקאי אחד.
ממשלת סין התנצלה לאחר שפרצו הפגנות בשנחאי, ושילמה לארצות הברית פיצויים בסך 25 אלף דולר.
זה היה אחת מהתקריות המרובות באותה עת שכללו ירי סיני חמוש על כלי רכב זרים.
אף שאף חייל סיני לא לחם בחזיתות מלחמת העולם הראשונה, 2,300 חיילים סינים נשלחו לוולדיווסטוק באוגוסט 1918 כדי להגן על האינטרסים הסינים במהלך ההתערבות הסיבירית.
הצבא הסיני נלחם נגד הבולשביקים והקוזאקים.
סכסוך זה נחשב לחלק ממלחמת האזרחים הרוסית.
לאחר שביתת הנשק של 11 בנובמבר 1918 נשלחו בחזרה רוב העובדים הסינים ששירתו בחו"ל.
כשהסתיימה המלחמה, כמה פועלים סינים נותרו מועסקים בפינוי מוקשים, בקבורת גופות חיילים ובמילוי קילומטרים של תעלות.
בעוד שרובם חזרו בסופו של דבר לסין, חלקם נותרו באירופה לאחר התמוטטות הבנק התעשייתי הלאומי של סין בשנת 1920. כ-5,000 עד 7,000 שהו בצרפת ויצרו את הגרעין של הקהילות הסיניות בפריז.
מספר האזרחים הסינים שמתו במלחמה אינו ידוע, וההערכות שנויות במחלוקת.
הרישומים האירופאים מעמידים את המספר ל-2,000 בלבד, בעוד חוקרים סינים מעריכים כי המספר גבוה עד 20,000. בעוד שרובם מתו ממגפת השפעת הספרדית בשנת 1918, היו גם קורבנות של הפגזות, מוקשים וטיפול לקוי.
שרידיהם נקברו בעשרות בתי קברות באירופה.
בית הקברות בנויאל-סור-מר, למשל, מכיל 838 מצבות סיניות.
סין שלחה משלחת לוועידת השלום בפריז.
סין קיבלה רק שני מושבים, מכיוון שלא סיפקה כוחות לוחמים כלשהם.
את המשלחת הסינית הובילו לו טסנג-ציאנג, שליוו אותו וולינגטון קו וקאו רולין.
הם דרשו להחזיר את חצי האי שאנדונג לסין, ולסיים את המוסדות האימפריאליסטיים כגון אקסטריטוריאליזם, משמר על הצירויות והנציגויות הזרות.
המעצמות המערביות סירבו לטענות אלה, ואפשרו ליפן לשמור על שטחים בשאנדונג שנכבשו על ידה מגרמניה לאחר המצור על צ'ינגדאו.
התגובה החלשה לכאורה של ממשלת סין הובילה לזינוק בלאומיות הסינית.
מחאות סטודנטים נרחבות החלו בסין ב-4 במאי 1919, שלימים נודעו בשם התנועה הרביעית במאי.
הדבר לחץ על הממשלה לסרב לחתום על חוזה ורסאי.
כך, המשלחת הסינית בכנס הייתה היחידה שלא חתמה על ההסכם בטקס החתימה.
סין היא חברה בולגרית לייצור מכוניות על ומכוניות חשמליות.
החברה הוקמה בשנת 2012 ומטה שלה ממוקם בעיר רוסה.
החברה הוקמה בשנת 2012 בבריטניה על ידי מהנדס ונהג מרוצים בולגרי רוסן דסקלרוב.
גם כיום, בשנת 2022 הוא מנהל אותה.
בהמשך היא עברה למינכן ומשם לרוסה.
בשנת 2015 החברה החלה בייצור דגם הראשון שלה - SIN R1. היא הייתה מותאמת גם לנסיעה בכביש.
המכונית הייתה מצוידת במנוע בעל נפח של 6.2 ליטר הייתה יכולה לעבור מהירות של 100 קמ"ש תוך 3.5 שניות.
הדגם מותאם למרוץ מכוניות השתתף בתחרות GT4 של שנת 2015 וסיים במקום השמיני בסיכום שנתי למרות תאונה קשה שהוא עבר בסיבוב השלישי.
בשנת 2016–2018 המכונית השתתפה במרוצי Pirelli World Challenge.
בשנים 2018–2019 היא השתתפה במרוצים שנערכו בבולגריה.
בשנת 2018 הוכרז שחברה תתחיל לייצר מכוניות חשמלית:
בהתאם לכך תוכננו דגמים שמתאימים לרכב תיירים, מיניבוס ורכב לנסיעות שרות עירוניות.
מכוניות אלו עברו רישוי ומסופקות ללקוחות במדינות אירופה בשנת 2021 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בבולגריה במטרה לגייס הון להרחבת המפעל.
בתוכניות של החברה להגיע לייצור של 5,000 מכוניות חשמליות בשנה.
הסין (בלאית: ສິ້ນ) הוא פריט לבוש הנפוץ בקרב נשים בלאוס.
הבגד הוא סוג של חצאית מסורתית בעבודת יד, העשויה לעיתים קרובות ממשי מקורו בלאוס והוא נפוץ גם בקרב נשים תאילנדיות, במיוחד נשים מצפון תאילנד וצפון מזרח תאילנד, באזור איסאן.
החצאית היא בגיזרת צינור או מה שנהוג לכנות חצאית עיפרון.
ההדפס על הבד של החצאית יכול לעיתים להצביע על האזור ממנו הגיע הבד.
בתאילנד של ימינו, נהוג ללבוש את הסין בדרך כלל באירועים מיוחדים.
עם זאת, בלאוס, נהוג יותר להשתמש בו באופן קבוע יותר כבגד יומיומי.
הסין מורכב בדרך כלל משלושה מרכיבים:
חגורת המותן, קצה החגורה בדרך כלל תחוב ומוסתר.
גוף החצאית, בדרך כלל ללא הדפס ומורכב מצבע אחד או שניים.
המכפלת ארוגה בדרך כלל עם בד צבעוני.
הפרטים הספציפיים על גבי המכפלת יכולים להצביע לפעמים על המקור בו מיוצר אותו סין.
לרוב הוא מיוצר מבד משי או כותנה ארוגה ביד.
על גבי הבדים יש טקסטורות ועיצובים שונים, שנוצרים לעיתים קרובות באזורים כפריים.
העלות של גרסאות משי פרימיום עשויה להגיע ליותר מ-50,000 באט ליחידה, במיוחד אם נוצרו על ידי אורג מסורתי ידוע.
במידה והוא נוצר מבדים פחות יקרים, הלעות יכולה להיות כ-3,000 באט.
סינגולריות כבידתית , הנקראת בקיצור סינגולריות וגם ייחודיות, היא נקודה במרחב בה צפיפות החומר אינסופית.
בקוסמולוגיה, מודל המפץ הגדול של היקום מכיל נקודה סינגולרית בתחילתו של הזמן.
במודלים קוסמולוגיים מסוימים מסוף המאה ה-19 קיימת נקודה סינגולרית נוספת של היקום, הקרויה הקריסה הגדולה, והיא מציינת את קץ הזמן ביקום, אך היא נזנחה לאחר גילויו של חוק האבל.
משפט מתמטי קובע כי סינגולריות קיימת בהכרח בכל חור שחור, פנימה לאופק האירועים.
בחור שחור נייח, שאינו מסתובב, הסינגולריות היא נקודתית, ונקודה זו מכונה גם "הנקודה הסינגולרית".
בחור שחור מסתובב, הסינגולריות נוצרת לאורך טבעת, והיא נקראת "טבעת סינגולרית".
בתורת היחסות הכללית ייתכן מצב בו המטריקה מגדירה אלמנט קו שמקבל ערך אינסופי בנקודה מסוימת.
נקודה כזאת מכונה סינגולריות של הקואורדינטות.
קיומה של סינגולריות זו הוא תנאי הכרחי, אבל לא מספיק, לקיומה של סינגולריות כבידתית באותה נקודה, משום שייתכן מצב בו התמרת קואורדינטות תאפשר לאלמנט הקו לקבל ערך סופי.
כדוגמה ניתן להביא את המשטח, אשר מקיף את החור השחור, וקרוי אופק אירועים.
על פני משטח זה מתקיימת סינגולריות של הקואורדינטות כל עוד משתמשים בקואורדינטות שוורצשילד (3 קואורדינטות כדוריות של המרחב וקואורדינטה אחת של הזמן), אולם הסינגולריות נעלמת אם מבצעים התמרה לקואורדינטות אדינגטון-פינקלשטיין (Eddington-Finkelstein coordinates).
המסקנה היא שעל פני אופק האירועים אין סינגולריות כבידתית.
הגרסה החלשה של השערת הצנזורה הקוסמית טוענת כי כל נקודה סינגולרית מוסתרת מצופה מרוחק על ידי אופק אירועים, ושמשום כך לא יכולות להתקיים נקודות סינגולריות חשופות ("סינגולריות עירומה").
בשנות ה־90 של המאה ה־20 בוצעו סימולציות מחשב שבהן נוצרה סינגולריות עירומה, אך זה היה תמיד כתוצאה מסידור מיוחד מאוד של חלקיקים במצב ההתחלתי .
שינוי במיקומו של חלקיק בודד בתנאי ההתחלה של הסימולציה גרם להיווצרות של אופק אירועים או לאי-היווצרות של סינגולריות כלל.
הגרסה החזקה של השערת הצנזורה הקוסמית מרחיקה לכת וטוענת שקיומה של סינגולריות כלשהי מלבד סינגולריות התחלתית (המפץ הגדול) או סופית (הקריסה הגדולה) לא תיתכן במסגרת של תורת היחסות הכללית בלבד.
על־כן, פיזיקאים רבים גורסים שקרוב לנקודות הסינגולריות, תורת היחסות הכללית חדלה מלתת תיאור מדויק של הכבידה.
נהוג להניח כי תאוריה של כבידה קוונטית - תאוריה שתאחד את תורת היחסות הכללית עם מכניקת הקוונטים - תספק תיאור טוב יותר בנוגע למה שמתרחש במקומות בהם צופה תורת היחסות הכללית נקודה סינגולרית.
נכון ל־2022 אף תאוריה של כבידה קוונטית לא נמצאה מספקת הן מבחינה ניסיונית והן מבחינה תאורטית.
במתמטיקה, נקודה סינגולרית היא נקודה שבה לאובייקט הנחקר יש התנהגות יוצאת דופן.
בהקשרים רבים מדובר בנקודה שבה פונקציה (בדרך כלל פונקציה מרוכבת) או משוואה דיפרנציאלית איננה מוגדרת היטב.
נקודת סינגולריות של פונקציה מרוכבת היא נקודה שבה הפונקציה אינה הולומורפית.
נקודה סינגולרית נקראת אם הפונקוציה הולומורפית בסביבת הנקודה לעיתים הביטוי "נקודה סינגולרית" מיתיחס ל"נקודה סינגולרית מבודדת".
יש שלושה סוגים שונים של נקודות סינגולריות מבודדות, השונים זה מזה באופיים, וניתנים לאפיון באמצעות פיתוח הפונקציה לטור לורן סביב הסינגולריות.
נקודת סינגולריות סליקה היא נקודה אשר הפונקציה שואפת בה לגבול סופי.
מקור שמה של סינגולריות זו בכך שהשלמת הפונקציה באופן רציף בנקודה זו תיתן פונקציה אנליטית, כלומר, ניתן "לסלק" את הסינגולריות.
טור לורן של פונקציה סביב נקודות סינגולריות סליקה מתאפיין בכך שלא מופיעים בו איברים עם חזקות שליליות - כלומר, טור לורן הופך לטור טיילור.
כדוגמה לנקודת סינגולריות סליקה, ניתן להתבונן בנקודה עבור הפונקציה
ניתן "לסלק" את הסינגולריות של הפונקציה הזאת על ידי החלפת פונקציה זאת בפונקציה הרציפה:
קטבים מסדר הם נקודות סינגולריות בהן הפונקציה מתבדרת לאינסוף.
טור לורן סביב נקודה כזו מתאפיין בכך שיש לו מספר סופי () של איברים עם חזקות שליליות.
החזקה השלילית הגדולה ביותר בטור לורן של הפונקציה מכונה סדר הקוטב.
אפשר לגרום לפונקציה להתכנס לערך סופי השונה מאפס על ידי הכפלה של הפונקציה ב-.
כדוגמה לקוטב בסדר גודל 3 של פונקציה מרוכבת, ניתן להתבונן בנקודה עבור הפונקציה .
כאשר מכפילים את הפונקציה ב- הפונקציה מתכנסת לערך סופי .
נקודות סינגולריות עיקריות הן אלה אשר לפונקציה אין גבול (סופי או אינסופי) בסביבתן.
משפט קסורטי-ויירשטראס מאפיין נקודות אלה כנקודות אשר הפונקציה מקבלת ערכים הקרובים כרצוננו לכל נקודה מרוכבת בסביבתן.
בניסוח אחר: תמונתה של כל סביבה של נקודת סינגולריות עיקרית היא צפופה במישור המרוכב.
טורי לורן של פונקציה סביב נקודת סינגולריות עיקרית מכילים מספר אינסופי של איברים עם חזקות שליליות.
כדוגמה לפונקציה בעלת נקודת סינגולריות עיקרית ניתן לראות את הפונקציה , כיוון שלפונקציה הממשית אין גבול בסביבת 0 גם לפונקציה המרוכבת אין גבול בסביבת 0.
עבור משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר כלשהו, אפשר להגדיר נקודות סינגולריות באמצעות הצגתה כמשוואת אוילר.
נקודות סינגולריות הן הנקודות בהן המקדם של הנגזרת מהסדר הגבוה ביותר מתאפס.
סביב נקודות סינגולריות אפשר לנחש פתרון בצורה של טור אינסופי, שיטה זו נקראת שיטת פרובניוס.
אם V יריעה אלגברית ו- נקודה על היריעה, אז P נקראת סינגולרית אם החוג המקומי המתקבל על ידי לוקליזציה של חוג הקואורדינטות של V באידיאל הראשוני של אוסף הפונקציות המתאפסות בP אינו חוג מקומי רגולרי.
יריעה ללא נקודות סינגולריות היא יריעה חלקה.
משטח אלגברי במרחב האפיני התלת-ממדי מוגדר על ידי משוואה פולינומית אחת.
ידוע שמספר נקודות הסינגולריות של משטח כזה חסום, כפונקציה של מעלת הפולינום.
מקובל לסמן את המספר המקסימלי של נקודות הסינגולריות על עקום מהצורה , כאשר P פולינום ממעלה d, ב-.
הערכים הידועים של הפונקציה הם .
לדוגמה, למשטח קומר יש 16 נקודות סינגולריות, וזהו המספר המקסימלי האפשרי בדרגה זו.
כמו כן ידוע ש- ו-.
עבור ערכים גדולים של המעלה d, ידוע ש-.
באופן יותר כללי, אם היא סכמה ואם , אז P נקראת סינגולרית אם החוג אינו חוג מקומי רגולרי.
יהי T אופרטור ליניארי או מטריצה ריבועית.
אם T הפיך אז T נקרא גם רגולרי או לא-סינגולרי.
אם T לא הפיך אז T נקרא גם לא-רגולרי או סינגולרי.
מתקן הענישה סינג סינג הוא בית סוהר בכפר אוסינינג שבמדינת ניו יורק.
הוא נמצא במחוז וסטצ'סטר, במרחק של כ-60 ק"מ מצפון לעיר ניו יורק.
שמו בא לו מהשם המקורי של הכפר אוסינינג.
כלא זה היה החמישי שנבנה במדינת ניו יורק, כשבית המחוקקים של המדינה הקצה ב-1825 סך של $20,100 לצורך רכישת מחצבת Silver Mine Farm, ששטחה היה כ-0.5 קמ"ר.
בית הסוהר היה אמור לממן את עצמו ולא להזדקק לתמיכה מכספי משלם המיסים.
אלאם לינדס , מפקד בית הסוהר אובורן, בית סוהר אחר במדינת ניו יורק, הביא משם 100 אסירים לאתר המחצבה, והם אלה שבנו את הכלא החדש.
בין המפקדים המפורסמים הנוספים של בית סוהר זה, מלבד לינדס, היה לאוואס שהצליח "לנקות" את בית הסוהר מהשערוריות שדבקו בו, וכן הצליח לדכא את האלימות שפשטה בו.
עם זאת, גם בימיו האפלים ביותר, התנאים בסינג סינג לא היו חמורים כמו במתקני כליאה אחרים בדרום, כגון פארצ'מן או מתקן המעצר של לואיזיאנה.
סרטי גנגסטרים סייעו להפוך את בית הסוהר לאגדה גם מעבר לגבולות המדינה, ביניהם:
(1932) 20,000 Years in Sing Sing, המבוסס על ספרו של המפקד לאוואס
סמיילר היה האסיר הראשון שהוצא להורג ב"כיסא חשמלי" בכלא סינג סינג, ב-7 ביולי 1891. מ-1914 השתמשו שם בביצוע ההוצאות להורג אך ורק ב"כיסא חשמלי".
ההוצאה להורג האחרונה בסינג סינג בוצעה באוגוסט 1963. מדינת ניו יורק ביטלה את עונש המוות שנתיים מאוחר יותר, אך החזירה אותו לשימוש ב-1995. מאז לא נגזר עונש מוות על אף אדם במדינה זו.
ב-8 בינואר 1983 פרצה מרידה בקרב יותר מ-600 אסירים באגף B, שתפסו 17 סוהרים כבני ערובה.
המרד הסתיים לאחר 53 שעות.
כיום כלואים בסינג סינג מעל 2,000 אסירים.
יש תוכניות להפיכת האגף המקורי שקיים מ-1825, ועדיין עומד על תילו - למוזיאון.
אלברט פיש, רוצח סדרתי וקניבל.
ג'יימס לרקין, מנהיג פועלים אירי.
נכלא בין 1920–1923 על "אנרכיה פושעת" כתוצאה מפרסום כתביו השמאלניים.
"The Rose Man", לשעבר עורך עיתון בניו יורק, שריצה מאסר עולם על רצח.
יוליוס ואתל רוזנברג שהורשעו בריגול לטובת ברית המועצות ("מרגלי האטום").
ואן שאיק, קברניט הספינה גנרל סלוקום שנחשב לאחראי לאסון הימי הגדול ביותר בתולדות מדינת ניו יורק.
לואיס "לפקה" בוכהלטר, מראשי הפשע המאורגן בניו יורק.
פול גיידל – ריצה את המאסר הארוך ביותר בארצות הברית והסתיים בשחרורו.
במציאות הישראלית המושג משמש בהשאלה כשם-גנאי לשיכון בשדרות התמרים במרכז העיר אילת.
השיכון נבנה בתחילת שנות ה-60 של המאה העשרים.
הוא מורכב מקבוצה של ארבעה בניינים בני שלוש קומות ובהם כ-200 דירות.
שטח המגרש שעליו ממוקם המתחם הוא כ-10 דונמים בלבד.
כבר בשנותיו הראשונות נודע השיכון לשמצה כמקום צפוף, מוזנח ומאוכלס בעבריינים ובעניים.
לכן, זכה השיכון, בסלנג האילתי לכינוי "סינג סינג" והכינוי רווח עד היום.
בינואר 2025 פרסמה עיריית אילת כי היא מתכננת במתחם הסינג סינג "הריסה של 4 מבנים קיימים והקמה של מבני מגורים חדשים בהיקף של 500 יחידות דיור".
סינגולריות (או ייחודיות) טכנולוגית היא מונח בתחום העתידנות המשער שבנקודת זמן עתידית ישיגו המחשבים יכולות אינטלקטואליות הגבוהות במידה משמעותית מאלו של בני האדם.
בינה מלאכותית מתקדמת כזאת תשיג ידע, אם כהסקת מסקנות או שיחה עם בינה מלאכותית אחרת, שייושם בטכנולוגיה אשר תשנה את הציוויליזציה האנושית באופן קיצוני שאינו ניתן לחיזוי אמין בידי תבונה אנושית לפני נקודת הסינגולריות.
השימוש הראשון במושג "סינגולריות" בהקשר זה נעשה בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי המתמטיקאי הבריטי ארווינג ג'ון גוד, כדי לתאר התקדמות טכנולוגית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 התפרסמה הסינגולריות ברבים בזכות סופר המדע הבדיוני האמריקאי ורנור וינג'י.
ישנו ויכוח אם ומתי הסינגולריות תתרחש, וישנם עתידנים הטוענים שהיא תתרחש בעשור השלישי של המאה ה-21. אחרים, ובעיקר ריי קורצווייל, הציעו הרחבות לחוק מור מעבר לכוח חישוב של טרנזיסטורים, שבהם יש גידול מעריכי בהתפתחות הטכנולוגית במשך כל ההיסטוריה האנושית ואפילו בהתפתחות היקום.
לפי קורצוויל, גידול זה יגיע לשיאו בהתקדמות טכנולוגית בלתי ניתנת לתיאור במאה ה-21. תבנית זו מוצגת בטבלה משמאל.
אחד התחומים היכולים להוביל לתופעת הסינגולריות הוא בינה מלאכותית, או בקיצור באנגלית AI.
על פי חוקרים כמו ורנור וינג'י, לבינה מלאכותית אין מחסום ביולוגי ולכן היא מסוגלת לבצע שיפור עצמי ולבנות מכונה ברמה אינטלקטואלית גבוהה יותר, כך תהליך זה ימשיך לאין סוף.
סינאיה (ברומנית: Sinaia) היא עיר קיט ברומניה, בעמק הפרחובה, במחוז פרחובה, במרחק של כ-60 ק"מ מהעיר פלוישט ו-35 ק"מ מהעיר ברשוב.
סינאיה ממוקמת על מורדות הרי בוצ'ג'י (Bucegi) בגובה שבין 798 ובין 1,055 מטר מעל פני הים.
סביב העיר רואים את המורדות המיוערים של ההרים פורניקה (Furnica, "הנמלה"), זגרבורה (Zgarbura), קולצי לוי ברבש (Colţii lui Barbeş, "הניבים של המזוקן") וקולמאה איזבורולוי (Culmea Izvorului, "פסגת המעיין").
במרחק של 125 קילומטרים נמצאת עיר הבירה, בוקרשט ובמרחק של 106 ק"מ – נמל התעופה הבינלאומי בוקרשט אנרי קואנדה (עד 2004 נקרא "נמל התעופה בוקורשטי-אוטפני").
האטרקציות התיירותיות העיקריות הן: ארמון פלש ששימש למגורי הקיץ של המלך קרול הראשון מלך רומניה, מנזר סינאיה והקזינו המקומי.
העיר סינאיה קרויה על שם הר סיני.
מייסד העיר, הספטאר מיכאיל קנטקוזינו, אחיו של השליט שרבאן קנטקוזינו, שערך מסע לארץ הקודש וביקר בהר סיני, במנזר סנטה קתרינה, בנה מנזר לזכר מסעו וחזרתו בשלום בשנת 1690 ומסביב למנזר התפתחה העיר.
סינג'יל הוא כפר ערבי-מוסלמי בשטחי הרשות הפלסטינית הממוקם בהרי בנימין ואוכלוסייתו מונה כ-5,500 איש.
זאב וילנאי קבע כי שם העיירה משמר את השם שניתן למקום במאה השתים עשרה וכי במקום הייתה אחוזה של האביר הצרפתי רמון הרביעי, רוזן טולוז, ממנהיגי הצלבנים במסע הצלב הראשון, שירש את העיר סן-ז'יל בדרום צרפת וקרא לאחוזתו זו על שמהּ.
ההיסטוריונית מילכה לוי־רובין מצאה בכתבים שומרוניים מהמאה ה-14, המסתמכים על מקורות עתיקים יותר, שתי התייחסויות ליישוב סינג'יל במאה ה-8 או המאה ה-9. מתוך כך הסיקה שסינג'יל היה השם המקורי של המקום, והצלבנים אימצו אותו ולא להפך.
במרוצת השנים עזבו התושבים הנוצרים או התאסלמו וכיום, כל תושבי הכפר היום מוסלמים.
לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה.
ראה להלן - בור יוסף.
בכפר וכן בכל האזור נמצאים שרידי מבנים רבים מתקופת הצלבנים, כך למשל - מסגד הכפר ממוקם במקום כנסייה שנבנתה על ידי הצלבנים.
מצפון מזרח לכפר ח'רבת ראס א-דֵיר (خربة رأس الدير) ששמה מעיד עליה שהיה במקום מנזר או כנסייה ויש בה הריסות של מבנים צלבניים.
מדרום לכפר נמצאת ח'רבת א(ל) תל (خربة التل) שבה שרידי מבצר צלבני גדול.
בשנת 1517 נכבש הכפר על ידי האימפריה העות'מאנית, יחד עם כל חלקי הארץ.
בשנת 1596, על פי מפקד אוכלוסין עות'מאני, התגוררו בכפר 42 משפחות.
בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שגרו בו כ-1,500 תושבים.
במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי, אוכלוסיית סינג'יל מנתה 934 תושבים, כולם מוסלמים.
בשנת 1945 אוכלוסיית סינג'יל מנתה 1,320 תושבים, אשר בבעלותם 14,186 דונם של קרקע, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, סינג'יל נמצאת תחת שלטון ישראלי.
השטח הכולל של אדמות הכפר הוא 14,028 דונם (לאחר הפקעה של 447 דונם שהיו בשימוש תושבי הכפר).
לאחר הסכמי אוסלו הכפר חולק לשלושה אזורי שליטה:
במסגרת הסכסוך הישראלי פלסטיני, לאורך השנים התרחשו עשרות אירועי אלימות הדדיים בין תושבי הכפר לבין יהודים תושבי האזור וכוחות צה"ל.
החל מהמאה ה-14 התפתחה בארץ ישראל תעשיית קדרות ואחד המרכזים לייצור כדי מים גדולים ("זיר") היה בכפר סינג'יל.
הכדים שיוצרו בסינג'יל נודעו בעיטוריהם, ויוצרות מכפרים קרובים הביאו את כדיהן המוכנים לקישוט בכפר.
חוקר מוסלמי שביקר במקום, בשנת 1173 (ימי הצלבנים) סיפר על כפר סינג'יל ולידו בור יוסף בערבית: جب يوسف בתעתיק עברי: ג'ב יוסף.
בעבר, הכפר נשען על מעיין הנמצא במרכזו, לאספקת מים.
שם המעיין הוא עין ג'ב יוסף (عين جب يوسف) או: גוֹב אדוננו יוסף (جب سيدنا يوسف) שלשם השליכו האחים את יוסף.
באחת השכונות בכפר יש אזור שנקרא בערבית "שָאוּרִיָה" (شوريا) ושרש המלה מורה על ייעוץ או התייעצות.
על פי המסורת של תושבי המקום, מקור השם בא מההתייעצות של האחים והמזימה מה לעשות עם אחיהם יוסף, כפי שמסופר בתורה וכן בקוראן ב"סורת יוסף".
סינאן פאשא, הידוע כקוג'ה סינאן פאשא, כלומר סינאן פאשא "הזקן" (טורקית: Koca Sinan Paşa, באלבנית Sinan Pashë Topojani, 1506 – 3 באפריל 1596) היה מצביא ומדינאי עות'מאני שנולד באלבניה.
סינאן נולד באלבניה, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית, ביישוב טופויאן, על ידי קוקה, במשפחה עניה וגויס בצעירותו לחיל היניצ'רים.
ייתכן כי הלך בעקבות אחיו איאז, שהגיע לתפקיד של ביילרביי.
בשנת 1569 מונה למושל מצרים ועד שנת 1571 ניהל קרבות לכיבוש תימן.
בשנת 1574 הוביל חיל משלוח גדול נגד תוניס והצליח לכבוש אותה מידי חיל המצב שהיה מורכב מאיטלקים וספרדים.
בשנת 1580 עמד סינאן בראש המלחמה נגד ממלכת פרס ועוד באותה שנה מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (מקביל לראש ממשלה).
כישלון של סגנו, מוחמד פאשא, בהבאת אספקה לחיל המצב בטביליסי גרם לפיטורי סינאן מתפקידו.
סינאן מונה למושל דמשק ובשנת 1589, לאחר "מרד היניצ'רים הגדול", מונה בפעם שנייה לתפקיד הווזיר הגדול.
בשנת 1591, לאחר עוד מרד יניצ'רים, פוטר מתפקידו, אך בשנת 1593 נקרא בפעם שלישית לתפקיד הווזיר הגדול וניהל את המערכה נגד הונגריה.
למרות הצלחתו במערכה נגד הונגריה הודח מתפקידו בשנת 1595 והוגלה, זמן קצר לאחר עלייתו לכס השלטון של מהמט השלישי.
באוגוסט של אותה שנה נקרא לנהל את המערכה במונטניה, נגד מיכאי האמיץ.
בידי הרומנים בקרב קלוגרן הביאה להדחה נוספת, אך מותו של יורשו בתפקיד, שלושה ימים לאחר המינוי, פורש כאות משמים וסינאן מונה בפעם החמישית לתפקיד הווזיר הגדול.
למעשה להערכתו של הכרוניקון סלאניקי הסיבה האמיתית למינויו החוזר היה "בורסתו הגדולה וקשריו הרבים".
הוא סיים את חייו בפתאומיות בהשאירו אחריו הון עצום ללא יורשים.
סינפאסידה (שם מדעי: Synapsida) היא קבוצה של חולייתנים יבשתיים מהקבוצה דמויי זוחלים, אשר להם גולגולת בעלת פתח צדע יחיד מאחורי ארובת העין.
פתח זה גובל בעצם הקשקשת ובעצם העול.
לרוב מתייחסים לסינאפסידים כקבוצה פרהיסטורית שנכחדה עם סוף הטריאס (למעט הקיינודונטיים), אף שחלק מצאצאיהם, היונקים, שרדו עד היום.
קבוצת הסינאפסידה הפכה לדומיננטית ביותר מבין בעלי החיים היבשתיים, וכמה מנציגיה אף רכשו מיומנויות תעופה (עטלפים) ואורח חיים בסביבה אקווטית (יונקים ימיים שונים).
עם זאת הם הפכו ליעילים רק לאחר הכחדת הקרטיקון והיעלמות זוחלים אחרים מאותם אזורים.
הסינאפסידים המובהקים הקדומים ביותר הם האכינרפטון והארכאותיריס ואולי גם הפרוטוקלפסידרופס (שאולי השתייכו לסדרת הפליקוזאוריה) מתקופת הקרבון פנסילבני לפני כ-320 מיליון שנים שהתגלו בג'וגינס שבנובה סקוטיה.
צאצאי הקבוצה, התראפסידה, משוערים לתקופת הפרם (אין מאובנים רבים של הקבוצה מתקופה זו) ואילו היונקים האמיתיים הופיעו רק בתור היורה.
בזכות תיעוד המאובנים השמור יחסית, הפורה וארוך השנים, משמשת הקבוצה כדגם אבולוציוני וכעזר בהבנת תהליכים מקרואבולוציוניים.
המאובנים מראים כי הסינאפסידים היו הראשונים להתמיין מתוך בעלי השפיר העוברי.
במהרה הם הפכו לקבוצה רחבת התפוצה והמגוונת ביותר בתור הקרבון, ושמרו על דומיננטיות על פני האדמה עד לטריאס - התור בו יצאו הדו-חיים מן המים והתפתחו לזוחלים האמפיביים הראשונים.
בקרבון ובתחילת הפרם, היו הסינאפסידים בתפוצה באזור המשווני והתת-משווני בלבד.
אולם כבר בסוף הפרם, מראים המאובנים תפוצה קוסמופוליטית.
הסינאפסידים הראשונים מציגים תנוחת גוף שרועה ומוחם היה קטן ביותר, בדומה לבעלי ארבע רגליים קדומים אחרים.
התנוחה הפרסיגיטלית שמאפיינת את היונקים בימינו (כאשר ארבע הגפיים מאונכות לגוף), התפתחה בקבוצה זו בהדרגה.
מבנה האגן והעצמות שמאפשר תנוחה זו, הופיע בתחילה בגפיים האחוריות ואפשר ישיבה חצי-שרועה, ואז הופיע גם בגפיים הקדמיות.
ממדיהם של הסינאפסידים היו גדולים יחסית, 50 ס"מ עד 3 מטרים.
הם היו בעיקר אוכלי עשב, אך חלקם היו טורפים ואוכלי חרקים.
ניתן לשער שמרביתם הטילו ביצים בדומה ליונקי הביב, ורק מקצתם היו יונקי שלייה.
לא ידוע אם היו בעלי בלוטות חלב או חסרו אותן, מאחר שממצא זה לא משתמר במאובן.
הסינאפסידים הראשונים היו, ככל הנראה, פויקילותרמיים ("בעלי דם קר"), זאת משערים מגרם הגב דמוי המפרש (בדומה לספינוזאוריים -"לטאת המפרש") שרואים במאובנים רבים כשל הדימטרודון למשל.
המפרש שריכז כלי דם רבים בשטח מצומצם ובולט מהגוף, סייע לחימום הגוף.
ככל הנראה היו פריטים אלה נטולי שיער, שתפקידו הוא לבודד את הפרט מהסביבה, אולם, מנוכחות שיער ביונקים מאוחרים יותר ניתן לשער כי צמיחת שיער החלה בסינאפסידים יחד עם המעבר להומותרמיות.
המאובנים אינם מראים מבנה עור קשקשי, בדומה לזה של הזוחלים, אולם נראה שפריטים אחדים שילבו בעורם לוחות גרמיים.
סינבד או סינבד המלח (בפרסית: السندباد- "סנדבאד" ובערבית: السندباد البحري - "א-סִּנְדִבַּאד אלְ-בַּחְרִי" בתעתיק מדעי) הוא דמות ספרותית המופיעה בסיפורי אלף לילה ולילה.
על פי המסופר באגדות, מוצאו של סינבד מבצרה שבעיראק, והוא חי בתקופת ח'ליפות בית עבאס.
בח'ליפות עומאן טוענים שההשראה לדמותו של סינבד המלח היא יהודי עשיר, בשם יצחק שחי בעיר הנמל צוחאר שבח'ליפות לפני מאות שנים.
בשלב מסוים הוא בחר לעזוב את העיר ואת עסקיו בה ולצאת לשייט ארוך על פני הימים.
כשחזר היו באמתחתו סיפורים רבים על עלילותיו בתקופת הנדודים ועל הסיפורים האלה מבוססים סיפוריו של "סינבד המלח".
ייתכן שאותו יצחק היה יצחק בן יהודה, תושב צוחאר במאה התשיעית, שנסע לסין לזמן ממושך ושב ממנה עשיר מופלג.
אי קטן בנהר שט אל-ערב קרוי על שמו של סינבד - "ג'זירת א-סינבאד" .
במסגרת סיפורי אלף לילה ולילה מספרת שֶחְרֶזָדָה למלך הודו וסין את הסיפור על סינבד בלילה ה-536. סבל עני בשם סינבד התגורר בבגדאד בתקופת שלטונו של הח'ליפה הארון א-רשיד.
הסבל העני יושב על ספסל לצד ביתו של סוחר עשיר ומתלונן בפני אללה על מר גורלו ועל עוניו.
הסוחר העשיר שומע את תלונותיו וקורא לו אל ביתו, שם מתברר לסבל שגם לסוחר העשיר קוראים סינבד, והוא מספר לסבל על שבעת מסעותיו ועל מזלו הטוב.
סינבד הגיע לאי ומגלה שהאי אינו אי אלא גבו של דג ענק שעצים גדלו עליו.
הדג צולל לתוך הים והספינה עוזבת בלעדיו.
סינבד ניצל בכך שנאחז בחבית צפה, ומגיע לאי מיושב, שם הוא נעשה חבר של מלך האי שממנה אותו למנהל הנמל.
כאשר אונייתו שלו מגיעה אל הנמל הוא תופס את השליטה בה ושב לבגדאד עם מתנות ממלך האי.
בתום סיפור המסע, סינבד הסוחר נותן לסינבד הסבל מתנה של 100 מטבעות זהב, ומבקש ממנו שישוב למחרת לשמוע על מסעו השני.
בלילה ה-549 של סיפוריה של שחרזדה מספרת היא על המסע השני:
סינבד הסבל מגיע לסינבד הסוחר והוא מספר לו על המסע השני - לאחר שקץ בחיי העיר ורצה שוב לתור את העולם ולפגוש אנשים, ולבקר בערים ואיים מסתוריים, יורד סינבד שוב אל הים.
באחד הימים כאשר ירד לחוף, שוב נטשה אותו ספינתו והוא מצא עצמו בעמק גדול מלא נחשים וציפורי ענק - הרוק שניזונים מטרף נחשי הענק.
רצפת העמק הייתה מכוסה ביהלומים.
סוחרים נהגו להגיע אל העמק, לזרוק גושי בשר ענקיים עבור הרוק אל העמק, ומשאלה עפו לקניהם, הבריחו הסוחרים את העופות ואספו את היהלומים שדבקו לבשר.
סינבד מצליח להימלט מהעמק כשהוא קושר עצמו לגוש בשר, וכשהוא מורם על ידי הרוק הוא מצליח להימלט מהציפורים כשעמו יהלומים רבים.
ספינתו טובעת וצוות הספינה מגיע לאי.
באי הוא נתפס על ידי מפלצת בדמות אדם, בעלת גוף שחור, שעיניה כגחלים לוחשות, שפתיה כשפתי גמל ולה חטים של חזיר בר.
הדמות מתחילה לאכול את צוות הספינה - ראשית נאכל רב החובל השמן.
סינבד מצליח לעוור את המפלצת באמצעות מוט ברזל מלובן, ואנשי הצוות נמלטים.
בדרכם הם פוגשים נחש פיתון ענק, ממנו הם נמלטים בזכות תושייתו של סינבד, ושבים לבגדאד עם נכסיה של המפלצת.
סינבד יוצא שוב אל הים משקץ בחיי העיר.
באי מתגוררים פראי אדם המאכילים את צוות הספינה בעשב שגורם להם לאבד את שפיותם (ריצ'רד פרנסיס ברטון, בתרגומו לאנגלית מעיר שמדובר בחשיש).
סינבד הוא היחיד שמסרב לאכול מהעשב, ומצליח להימלט.
קבוצת סוחרי פלפל מצילה אותו מהאי ומביאה אותו אל האי בו הם מתגוררים, שם מלך האי משיא אותו לאישה עשירה.
לאחר הנישואין לומד סינבד שמנהג האי הוא שעם מותו של אחד מבני הזוג, נקבר בן הזוג עם הנפטר.
שניהם נקברים בבגדיהם היקרים ועם זהבם ויהלומיהם.
אשתו של סינבד נופלת למשכב זמן קצר לאחר הנישואין ונקברת, ועימה סינבד שמוצא עצמו בתוך מערה תת-קרקעית כשעמו כד מים ושבע פרוסות לחם.
זמן קצר לפני שאוזל מזונו, נקברים בקבר זוג נוסף - גבר מת ואשתו החיה.
סינבד מכה אותה למוות ואוכל את מזונה.
זוגות נוספים נקברים בקבר הקהילתי וסינבד מצליח לצבור מזון זהב ויהלומים.
יום אחד מצליח סינבד למצוא מוצא מהקבר הקהילתי, וניצל על ידי ספינה חולפת המשיבה אותו לבגדאד.
סינבד עוזב את העיר ויורד שוב אל הים.
בעברו ליד אי צוות ספינתו רואה על האי ביצה ענקית.
הצוות יורד אל החוף, שובר את הביצה ואוכל את האפרוח שבתוכה.
סינבד עוצר את צוותו ומורה להם לעלות מיד לספינה, אולם הרוק מדביק את ספינתם ומטביע אותה באמצעות סלעי ענק שהוא נושא בכפותיו ומטיל על הספינה.
סינבד ניצל אולם הופך לעבד של אל הים הזקן, הרוכב על כתפיו של סינבד.
סינבד מכין יין ומשכנע את אל הים הזקן לשתות לשוכרה, ולבסוף הורג אותו ונמלט.
ספינה חולפת מביאה את סינבד אל עיר הקופים - שתושביה נמלטים מדי לילה מעירם וישנים בסירות, מאימת קופים אוכלי אדם שפעילים שם בלילות.
מעיר זו מוצא סינבד ספינה המביאה אותו לבגדאד.
סינבד יוצא למסע וספינתו נטרפת.
הוא מגיע לאי שנהרותיו מלאים אבנים יקרות וענבר, אולם חסר אוכל באי, וצוות ספינתו מת מרעב.
סינבד מצליח להימלט ומגיע לסרנדיב, שנהרותיה מלאים יהלומים ועמקיה מלאים פנינים.
מלך האי נלהב מסיפוריו של סינבד על הארון א-רשיד שליט בגדאד, ושולח עם סינבד מתנות לח'ליפה: כוס מגולפת מאבן אודם, מיטה העשויה מנשל נחש שבלע פיל שלם, שפחה שעורה זוהר כמו הירח, ועוד.
סינבד חוזר לבגדאד ומעניק לח'ליפה את מתנות מלך סרנדיב.
סינבד יורד לים ומשספינתו (שוב) טובעת הוא מוצא עצמו על חוף עזוב.
סינבד בונה רפסודה מעצים שנסחפו לחוף ומפליג במעלה נהר סמוך לעיר גדולה שם משיא ראש איגוד הסוחרים את סינבד לבתו, הופך אותו ליורשו, ומת זמן קצר לאחר מכן.
תושבי העיר הופכים פעם בחודש לציפורים, והם לוקחים את סינבד, לבקשתו, לקצה השמים שם הוא שומע את המלאכים מהללים את אללה.
אש יורדת מהשמים ושורפת את אנשי הציפור שלקחו את סינבד.
יתר אנשי הציפור כועסים על סינבד ומשאירים אותו בראש הר גבוה, שם הוא פוגש שני שליחים של האל הנותנים לו מוט זהב ומשיבים אותו אל עיר הציפורים.
סינבד מגלה באמצעות המטה כי רוב תושבי העיר הם שדים (אולם אשתו ואביה לא היו שדים).
ואז הוא ואשתו עוזבים את העיר ושבים לבגדאד, שם הוא מחליט להפסיק לנדוד ולהישאר ליהנות מעושרו.
לבקשת הארון א-רשיד סינבד שב לסרנדיב במטרה לתת מתנות למלך סרנדיב.
מלך סרנדיב מרוצה מהמתנות ששולח לו הארון א-רשיד (המתנות כוללות בין היתר מגש שהיה שייך לשלמה המלך) ונותן לסינבד מתנות רבות.
בדרכו חזרה לבגדאד עם זהב ומתנות רבות נתפס סינבד על ידי שודדים ונמכר לעבדות.
אדונו שולח אותו לצוד פילים עם חץ וקשת, עד שמלך הפילים לוקח אותו לבית הקברות של הפילים ונותן לו את השנהב ששם.
אדונו כה מרוצה ממנו שהוא משחרר את סינבד, השב לבגדאד עם זהב ושנהב רב.
ריצ'רד פרנסיס ברטון בתרגומו לאנגלית מעיר שמקור השם סינבד במילה הסנסקריטית "סידהפטי" - אדון החכמים.
ברטון מציין פרשנויות נוספות בהם המילה "סינד" הוא שמו של נהר האינדוס והמילה "באד" משמעה בפרסית "רוח" וכן פרשנות לפיה מקור המילה בשם הפילוסוף היווני "סינטיפס".
מספר רב של סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה (בהן סדרות הנפשה) וכן ספרי קומיקס, רומנים יצירות מוזיקליות ומשחקי מחשב נעשו על בסיס האגדות לעיל.
סינבד המלח - סרט הנפשה משנת 1935
פופיי המלח פוגש את סינבד המלח - סרט הנפשה משנת 1936
סינבד המלח - סרט משנת 1947
בנו של סינבד - סרט משנת 1955
המסע השביעי של סינבד - סרט משנת 1958
הרפתקאות סינבד - סרט משנת 1962
סינבד רב החובל - סרט משנת 1963
סינבד הצעיר - סרט משנת 1965
סינבד ג'וניור וחגורת הקסמים שלו - סדרת אנימציה משנת 1965
מסעות הזהב של סינבד - סרט משנת 1974
סינבד ועין הנמר - סרט משנת 1977
סינבד ושבעת הימים - סרט משנת 1989
מסעותיו המופלאים של סינבד המלח - סרט משנת 1996
סינבד: מעבר למסך הערפל - סרט משנת 2000
סינבד: אגדת שבעת הימים - סרט משנת 2003
וכן פרק מהסוויטה הסימפונית שחרזאדה של המלחין רימסקי קורסקוב הקרוי הים וספינתו של סימבאד המלח מבוססת על סיפורו של סינבד.
וולט דיסני, סינבד המלח (תרגמה: שולמית לפיד), תל אביב, הוצאת יבנה, 1979
אחד ממתחמי פארק השעשועים טוקיו דיסניסי הוא נמל ערבי הבנוי על בסיס סיפורי סינבד.
באיי ההרפתקאות של אתר הנופש יוניברסל אורלנדו מציג מופע המכונה "מסעו השמיני של סינבד".
מימר סינאן (בטורקית: Mimar Sinan, בערבית: سنان آغا או معمار سنان) (15 באפריל 1489 – 17 ביולי 1588) היה אדריכל החצר של הסולטאנים העו'תמאנים סלים הראשון, סולימאן המפואר, סלים השני ומוראט השלישי.
במהלך חמישים שנות פעילותו תכנן כמעט 500 מבני ציבור ומבנים פרטיים ברחבי האימפריה העות'מאנית (בעיקר באיסטנבול), דבר שהקנה לו את התואר "מיכלאנג'לו של המזרח".
מייחסים לו את תכנון מבנה שער שכם המפואר בירושלים.
סינאן נולד בשנת 1489 בעיירה הסמוכה לקייסרי שבאנטוליה למשפחה ארמניתנוצרית, ובגיל 23 גויס לשורות הצבא העות'מאני והגיע לאיסטנבול.
כעבור זמן קצר התאסלם והחליף את שמו הפרטי מיוסף לסינאן.
במסגרת שירותו הצבאי החל ללמוד נגרות ומתמטיקה.
במהרה התגלה כישרונו הגדול באדריכלות, והוא החל להתמקצע בתחום זה, והפך לאחד הקצינים הבולטים בחיל ההנדסה של סלים הראשון.
הוא גילה יכולת מרשימה בתכנון גשרים מהירי בנייה; מתקני הגנה ותקיפה; ואף הצליח לבנות ספינות שאפשרו לצבא העות'מאני לחצות נהרות.
תרומתו הגדולה של סינאן לצבא העות'מאני הביאה לקידומו המהיר, וסולימאן המפואר מינה אותו למפקד המשמר המלכותי.
במהלך הקרבות שבהם השתתף, עקב סינאן אחר כושר עמידותם של מבנים בפני ירי רובים או תותחים, ויישם את המידע הזה מאוחר יותר, כאשר עסק בפועל באדריכלות.
הוא גם נחשף לסוגים שונים של סגנונות בנייה, ובמסעותיו הצבאיים במקומות שונים, כמו רודוס, קורפו, אזור הבלקן, אירופה והמזרח התיכון, בחן מקרוב סוגי אבנים; חומרי מלט; טכניקות בנייה וכדומה.
בשנת 1539 מונה מפקדו הישיר של סינאן, צ'לבי לוטפי פאשה (Çelebi Lütfi Pasha), לתפקיד הווזיר הגדול של איסטנבול.
הוא שחרר את סינאן משירותו הצבאי ומינה אותו לתפקיד האדריכל העירוני של איסטנבול.
במסגרת תפקיד זה היה בסמכותו של סינאן לקבוע את גורלו של כל בית בעיר, וכן לתכנן ולעקוב אחר כל פעולות הבנייה והתחזוקה הציבוריות בעיר, כולל סלילת כבישים, חציבת תעלות ומערכות ניקוז ובניית גשרים.
כעבור כמה שנים קודם סינאן לתפקיד "אדריכל האימפריה העות'מאנית", מינוי שהיה רב כוח והשפעה, והקנה לו חשיבות עצומה במנהל העות'מאני.
הוא החל להכשיר אדריכלים צעירים, והעביר את מורשתו ואת הידע שלו הלאה.
בתחילת הקריירה של סינאן הייתה האדריכלות העות'מאנית פשוטה ומעשית.
רוב המבנים נבנו אז על פי תכנון מקובל וזהה, והמראה היה פשוט ובסיסי.
עקב רגישות האזור לרעידות אדמה, נבנו בתים רבים בגושי אבן וברזל, דבר שהכביד על מראה הבית ודרש כמות חומר גדולה ועבודה קשה.
חדשנותו של סינאן הייתה ביצירת מבנים יפים וייחודיים, ללא שימוש בחומר בנייה רב מדי, ועם זאת בעלי יציבות ועמידה יוצאים מהכלל.
את עבודתו של סינאן ניתן לחלק לשלוש תקופות: השנים הראשונות (עד שנת 1550); תקופת ההכשרה (עד שנת 1570); וימי הזוהר שלו (עד מותו בשנת 1588).
בשנים הראשונות תכנן סינאן מבנים שחיקו פחות או יותר את סגנון הבנייה העות'מאני הפשוט, אם כי כבר אז שילב ביצירותיו חומרים ורעיונות עיצוב ותמיכה, שראה במסעותיו בעולם.
מבנה לדוגמה מהימים ההם הוא מסגד היסרב פאשה (ח'וסרובייה בהגייה הערבית, נהרס כמעט במלואו בשנת 2014, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה), שאותו בנה בחלב שסוריה בשנת 1537 עבור מפקדו, שהיה מושל העיר.
המסגד ניכר בפשטותו, ואפילו מעט בגסותו, אפיון שהלך ונעלם מעבודתו של סינאן בחלוף השנים.
הפרויקט הרשמי הראשון שביצע במסגרת תפקידו כאדריכל האימפריה, היה מתחם האסקי הורם (Haseki Hürrem) באיסטנבול, שהקים עבור רוקסלנה (הורם סולטאן), אשתו של סולימאן המפואר (האסקי – אשת הסולטאן, שילדה לו בן; הורם – שמה המוסלמי של רוקסלנה, שפירושו "המאושרת").
גם כאן מדובר בתכנון פשוט למדי, אך המראה אלגנטי ו"זורם" יותר.
אחד המבנים היותר "סינאניים" מתקופה זו, הוא המסגד והמדרסה שבנה ב-1548 בפקודת מיהרימה סולטאן, בתו היחידה של סולימאן המפואר, באיסטנבול.
במבנים אלו ניכרים כבר המרתפים המרווחים והמקושתים; צריחי המסגד הדקיקים והעגולים; הכיפה העגולה הגדולה במרכז, שסביבה חצאי כיפות, ועוד.
יצירת המופת של סינאן מתקופה זו היא מסגד שהזאדה מהמט (Ṣehzade Mehmet) באיסטנבול, שנבנה לזכר יורש העצר של סולימאן המפואר, שמת בדמי ימיו.
מבנה המסגד מתנשא לגובה עצום, וכולל כיפה ענקית בראשו, המוקפת בשישה חצאי כיפות תומכים.
כבר בתכנון מבנה זה התכתב סינאן עם מבנה איה סופיה, ועל מנת להאפיל עליו תכנן לשהזאדה 4 חצאי כיפות, לעומת שני חצאי הכיפות של איה סופיה.
התקופה השנייה ביצירתו של סינאן החלה בשנת 1550, עם בניית מתחם מסגד סולימאנייה באיסטנבול, לכבוד סולימאן המפואר.
מדובר בקומפלקס ענק הכולל מסגד, ארבע מדרסות, מטבח ציבורי, בית חולים, בית מחסה, בית מרחץ (חמאם), בית הארחה ופונדק לעוברי אורח (חאן.
סינאן נעזר במאות עוזרים ומתכננים, והצליח להשלים את הקמת המתחם בתוך שבע שנים.
המסגד עצמו, אחד מהמפוארים בעולם, נבנה בהשראת כנסיית איה סופיה הביזנטית שבאיסטנבול.
בהמשך בנה סינאן ברחבי האימפריה כמה מבנים עבור הווזיר הגדול רוסטם פאשה (Rüstem Pasha) (בעלה של מיהרימה סולטאן, בתו של סולימאן).
עיקר פעילותו היה בבניית מסגדי פאר ענקיים, מרובי כיפות וצריחים, ובכולם פתרונות מאלפים לקשיי יציבות וחולשה מבנית.
סינאן הצליח להטות את כובד משקל הכיפות והתקרות אל הקירות החיצוניים, ובכך לצמצם ככל שניתן את הצורך בעמודי תמך פנימיים.
כך יצר חללים עצומים בתוך המבנים שלו, המעוררים השתאות עד ימינו.
ב-1561, לאחר מותו של רוסטם פאשה, בנה סינאן מסגד על שמו למרגלות הסולימאנייה.
כן הקים לזכרו מצבת קבורה (תורבה), מעוטרת באריחי איזניק יפהפיים, בגינת מסגד שהזאדה מהמט.
לאלמנתו של רוסטם פאשה, מיהרימה סולטאן, בנה סינאן את מסגד מיהרימה (Mihrimah Camii) בראש הגבעה הגבוהה ביותר באיסטנבול.
מסגד זה ניצב על קשתות מוגבהות, והוא בולט למרחקים.
בשנים שלאחר מכן הקים סינאן שורה של מסגדים נוספים ברחבי האימפריה, שרובם הגדול ניצבים עד היום.
בתקופה השלישית, הנחשבת לתקופת הזוהר של יצירתו, יצר סינאן מבנים אלגנטיים מאוד, בעלי גימור מושלם וסימטריה.
הוא הקפיד מאוד על יצירת מבוא מסוגנן ורחב למסגדים שבנה אז, והצליח להיפטר מעמודי תמך באזורים אלה, מבלי לערער את יציבות המבנה.
מאמץ זה ניכר, למשל, במסגד סוקולו מהמט פאשה באיסטנבול, שנבנה בשנת 1572, או במסגד סלימייה באדירנה.
סינאן העז אז להתנסות בבחינת יכולת הקירות לשאת משקל רב מאוד של תקרות וכיפות, ובכל זאת ליצור מרחב גדול.
מבחינה זו הווה מסגד סלימייה באדרינה פריצת דרך, מפני שהוא המבנה הראשון שבו הצליח סינאן לבנות כיפה גדולה יותר מזו שבאיה סופיה.
הצלחתו זו של סינאן הייתה לא רק מקצועית, אלא בעיקר דתית, והוא טען כי בכך "ניצח את הנוצרים".
סינאן השלים את בניית מסגד סלימייה באדירנה בגיל למעלה מ-80, גיל מאוחר במושגים של ימינו, ומופלג במושגים של אז.
למרות גילו, הוא היה נמרץ ובריא, והמשיך בפעילות רבה עד מותו ב-1588, בגיל 99. הוא נקבר בתוך תורבה שעיצב, לצד סולימאן המפואר ואשתו, מצפון למתחם סולימאניה באיסטנבול.
לאחר מותו (ועד ימינו) נקרא הרחוב העובר בסמוך לתורבה על שמו.
במהלך חמישים שנות פעילותו בנה סינאן, כאמור, כמעט 500 מבנים, כ-200 מהם עדיין קיימים.
לא ידוע על אדריכל אחר בכל ימי האימפריה העות'מאנית שהותיר אחריו מבנים כה רבים, והיווה פריצת דרך כמו סינאן.
האדריכל האמריקני פרנק לויד רייט אמר תמיד: "אני האדריכל השני הכי טוב בעולם, אחרי סינאן." ממשלת טורקיה כיבדה את זכרו בהקמת אוניברסיטת מימר סינאן לאמנות באיסטנבול.
סיכום עבודתו של סינאן לאורך השנים מלמד כי הקים 94 מסגדים גדולים (ג'אמע), 52 מסגדים קטנים, 57 בתי ספר, 48 בתי מרחץ, 35 ארמונות ממשל (סאראיה), 17 מטבחים ציבוריים (בתי תמחוי), 10 ח'אנים, שמונה גשרים, שמונה אסמים ומחסני תבואה, שבע מדרסות, שש אמות מים ושלושה בתי חולים.
המבנים המרשימים ביותר (רשימה חלקית) הם:
גשר מהמט פשה סוקולוביץ' (לא ודאי)
סינאורמה (Cineorama) היא שיטת הקרנת סרטים מסביב לצופה.
הסינראומה הוצגה לראשונה בתערוכה העולמית של פריז (1900).
הטכניקה הומצאה על ידי Raoul Grimoin-Sanson שניסתה לשלב בין המודל הישן של הפנורמה הנעה לבין הלהיט החדש - הקולנוע.
בפיתוח זה, עשר מקרנות הקרינו על גבי עשרה מסכים חלק מסרט שביחד הרכיב נוף של 360 מעלות.
הסרט שהוצג צולם מכדור פורח והקרנתו נתנה אשליה של התרוממות ונחיתה.
המופע לא זכה לימים ארוכים ובהקרנה הרביעית פרצה שרפה שנגרמה מהמקרנים.
הר סינָבּוּנג (באינדונזית: Gunung Sinabung) הוא הר געש שכבתי פעיל ברמת קארו, השוכנת בנפת קארו (Kabupaten Karo) בצפון סומטרה שבאינדונזיה.
צפונית-מערבית לקלדרת אגם טובה וכ-50 קילומטרים דרומית-מערבית למדן, בירת החבל.
על מדרונות הר הגעש מצויות עדויות לפעילות געשית בעברו בדמות זרמי לבה נושנים רבים.
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה מהפחתה של הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי.
קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של הרי געש בזלתים, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
סינבונג הוא הר געש שכבתי מן הרביעון, הבנוי מסלעי אנדזיט-דקיט.
פסגתו המוארכת נובעת מארבעה לועות חופפים בכיוון צפון-דרום.
קוטרו של הלוע הצפוני – 300 מטרים.
שני הלועות הבאים – בקוטר 150 ו-160 מ' – מכילים אגמי לוע וקיימות בהם פומרולות פעילות.
הלוע הדרומי הפעיל בהווה הוא הצעיר בלועות, קוטרו 60 מטרים וגובהו 2,460 מטרים.
מאחר שסינבונג לא היה פעיל במשך יותר מ-400 שנים, הוא סווג באינדונזיה כשייך לקטגוריה "B" – הרי געש שאין צורך לנטרם לעיתים קרובות.
עם תחילת פעילותו באוגוסט 2010 הוא סווג מחדש בקטגוריה "A" – הרי געש המנוטרים ברציפות, ובהם יכולים המדענים לזהות התפרצות קרובה באמצעות מעקב סייסמולוגי ובחינת הגזים הנפלטים מההר.
בשעות הבוקר המוקדמות של 29 באוגוסט 2010, לאחר שבמשך כמה ימים נשמעו קולות רועמים מבטן ההר, התפרץ סינבונג בעוצמה נמוכה.
עמוד של אפר געשי התרומם לגובה של 1.5 קילומטרים באטמוספירה ולבה החלה לזרום מלוע ההר.
לפחות אדם אחד נהרג לפני שהוחל בפינויים של כ-10,000 תושבים מן הכפרים הסמוכים למבנים ממשלתיים, כנסיות ומסגדים.
ב-31 באוגוסט שבו לבתיהם כ-6,000 מהכפריים שפונו.
ב-3 בספטמבר התרחשו שתי התפרצויות נוספות.
הראשונה התחוללה ב-04:45 בבוקר, ואילצה כפריים נוספים – כ-30,000, כולל אלה שחזרו – להתפנות.
התפרצות זו הייתה עזה יותר מקודמתה, ועמוד האפר הגעשי שפלטה הגיע לגובה של 3 קילומטרים.
הפעם ניתנה התרעה מוקדמת כמה שעות לפני-כן.
התפרצות נוספת התרחשה באותו ערב, סמוך לשעה 18:00. להתפרצות זו נלוו רעידות אדמה שהורגשו עד למרחק של 25 קילומטרים מההר.
התפרצות נוספת, עזה מקודמותיה, התרחשה ב-7 בספטמבר.
עמוד האפר בהתפרצות זו הגיע לגובה של 5 ק"מ.
ביום ראשון, 15 בספטמבר 2013, התפרץ הר הגעש בסביבות שעה 3 לפנות בוקר זמן מקומי.
יותר מ-3,700 תושבים פונו משטח ברדיוס של 3 קילומטרים סביב הר הגעש, 1,500 מתוכם התרכזו בחמישה מרכזי תרבות אזוריים המשמשים לטקסים מסורתיים שהפכו למקלטים זמניים.
ב-5 בנובמבר 2013 התפרץ הר הגעש בפעם השלישית.
יותר מ-1,293 תושבים פונו משטח ההתפרצות.
ב-28 בדצמבר נוצרה כיפת לבה על הפסגה.
ב-4 בינואר 2014 התפרץ הר הגעש שוב.
"הר סינבונג, שהתפרץ למעלה מ-100 פעמים בין 4 בינואר ועד בוקר 5 בינואר, פלט עמוד אפר בגובה 4,000 מטרים תוך גרימת נזקים ליבולים והרעלת בעלי חיים ברדיוס נרחב".
ב-1 בפברואר באותה שנה התפרץ ההר שוב.
עמוד האפר הגיע לגובה של 2 ק"מ והשפיע על הכפרים בסביבה.
ההתפרצות אירעה מספר ימים לאחר שהותר לתושבים שפונו בהתפרצות בינואר לחזור לכפריהם בסביבת ההר.
נטען כי לפחות 16 בני אדם נהרגו בהתפרצות.
ב-5 באוקטובר התפרץ הר הגעש שוב בשעות הבוקר.
ההתפרצות שלחה לאוויר עמוד אפר בגובה 2 ק"מ וזרם פירוקלסטי זרם דרומה למרחק של 4.5 ק"מ.
ההר המשיך בפעילות והתפרץ מספר פעמים נוספות במהלך החודש.
ב-22 במאי נהרגו לפחות שבעה אנשים כתוצאה מהתפרצות נוספת של ההר.
ההר החל להראות סימני פעילות מחודשים באפריל 2017, וב-2 באוגוסט אירעה התפרצות.
ההר המשיך להיות פעיל ותמרות אפר נראו ממנו בחודשים הבאים.
ההתפרצות הגדולה ביותר בשנה זו התרחשה בשבוע האחרון של דצמבר, והפעילות הגעשית המשיכה לתוך 2018.
ב-19 בפברואר אירעה התפרצות גדולה.
כמויות גדולות של אפר געשי היתמרו לגובה של כ-5 קילומטרים.
ההתפרצות הגדולה שינתה את צורת ההר ולפחות 1.6 מיליון מטר מעוקב של סלע עף באוויר מפסגתו.
לא דווח על נפגעים בהתפרצות.
עמוד של אפר היתמר לגובה של כקילומטר, ותושבים הונחו להיות בכוננות למקרה של החמרת ההתפרצות.
ב-9 ביוני ב-16:28 שעון מקומי, פלט ההר ענן אפר וולקני שהגיע לגובה של כ-7 קילומטר, בהמשך אף אירעו מספר רעידות משנה.
תושבים הונחו להסתגר בבתיהם מחשש לשאיפת האפר.
ב-10 באוגוסט פלט ההר עמוד אפר וולקני שהגיע לגובה כ-5 קילומטרים, האפר השפיע על תנאי הראות במרחק של 20 קילומטר מההר.
ב-1 במרץ ארעה התפרצות נוספת, כשלראשונה מזה כחמש שנים פלט ההר לבה רותחת למרחק של כ-5 קילומטרים.
למרות זאת לא הוצאו צווי פינוי לתושבים, ועל פי הרשויות לא נשקפת סכנה מיידית לחיי אדם או לרכוש.
סינאל מלל פייוויי בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית.
העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של תוכנה וחומרה לניהול משאבי אנוש ופעילות העובד בארגון.
החברה הוקמה בשנת 1991, על ידי גבי בוגנים, בשם "סינאל תעשיות בע"מ".
בוגנים עבד קודם כשכיר בחברת תוכנה, החליט להקים חברה משלו, גייס קבוצת משקיעים שהשקיע 300 אלף דולר, והשקיע בעצמו 200 אלף דולר.
החברה פיתחה פתרונות תוכנה לניהול כוח אדם, ותחילה התמקדה בשוק הישראלי בלבד.
בסוף שנת 1993 הגיעו הכנסות החברה לכמיליון דולר.
בשנת 1995, החלה החברה לפעול בשוק הבינלאומי ולשווק את תוכנת ה"טיים לוג" שפיתחה.
מוצר תוכנה לשעוני נוכחות מכניים.
הפתרון של סינאל אפשר למנהל לשלוט על כוח האדם ברחבי החברה, לדעת כמה שעות עבד כל עובד, האם לקח הפסקה ארוכה מעבר למקובל, ופרטים נוספים.
בהמשך פיתחה מוצרים נוספים, מערכות גישה ובקרה הכוללות אמצעי זיהוי ביומטריים (בעזרת טביעות אצבע) שאמורים להגביל לא רק את הכניסה לארגון עצמו, אלא את הכניסה לאזורים ספציפיים ורגישים הקיימים בו, כמו חדרי מנהלים, חדרי כספות, משטחי אחסנת חומרים, חדרי מחשב ועוד.
ופתרון כולל לניהול משאבי אנוש עבור ארגונים.
את שנת 1997 סיימה עם הכנסות של 30 מיליון שקל ורווח נקי של 3 מיליון שקל.
את 1999 סיימה עם הכנסות של 50 מיליון וברווח נקי של 11 מיליון שקל.
ביולי 2000 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לפי שווי שוק של 32 מיליון דולר, וגייסה כ-9 מיליון דולר (כ-30 מיליון שקל).
בשנת 2001 שימשו רוב כספי ההנפקה לרכישת נדל"ן ביוקנעם מידי בעלי השליטה של החברה.
בפברואר 2002, רכשה חברה גרמנית תמורת מיליון יורו.
בינואר 2005 רכשה את פעילותה העיקרית של חברת "חברת מ.ל.ל תעשיות תוכנה ומחשבים", שהייתה אז בשליטת קבוצת גאון אחזקות.
הפעילות שנרכשה כלל את חטיבת משאבי האנוש של מ.ל.ל (מלל PayWay), שמספקת פתרונות כוללים ותוכנות לניהול משאבי אנוש, תוכנות לניהול שכר, שירותי מיקור חוץ בתחומי שכר וחשבות שכר.
למעלה מ-1,500 ארגונים קיבלו שירותים אלה באמצעות החטיבה.
תחילה רכשה 50% מהחטיבה תמורת 13.5 מיליון שקל, שנה אחר כך רכשה את 50% הנותרים, ושם החברה שונה ל"סינאל מלל פייוויי".
החברה גם נכנסה באותה עת לתחום בקרת נוכחות של תלמידים במוסדות חינוך.
בשנת 2011, פרץ סכסוך בין אבי דותן, אחד המשקיעים הראשונים בחברה שהחזיק כ-12% מהמניות, ובעל השליטה בה, גבי בוגנים.
הסכסוך היה על רקע שווי השוק הנמוך שלה ותנאי השכר המפליגים שקיבל בוגנים, ושני בניו, אייל וארז.
בוגנים הסכים לבסוף לרכוש את מניות דותן בחברה, במחיר המשקף פרמיה של 51% על מחיר השוק, תמורת כ-11 מיליון שקל.
בשנת 2014, נחשף כי עובדת בחברה פוטרה בגלל שיש לה ילדים קטנים.
העובדת נחשפה במקרה לעמודי התכתבויות דואר אלקטרוני שנערכו בין שניים מהממונים עליה בעניין, והגישה תביעה נגד החברה.
במרץ 2021 מונה ארז בוגנים למנכ"ל החברה, והחליף את אביו, גבי בוגנים, שמונה למנהל העסקים הראשי של החברה.
ביוני 2021 הודיעה החברה כי "היו מספר פגיעויות בשרתי החברה, דרכן ניתן היה להגיע אל שמות, מספרי זהות, מספרי טלפון וכתובות דואר אלקטרוני של עובדים של לקוחות."
באוגוסט 2025 נחתם הסכם עם בעלי השליטה בחברה, בהם גבי וארז בוגנים, למכירת השליטה בחברה (כ-68.94%) לחברה הבורסאית אקסל סולושנס גרופ בע"מ, תמורת 69.5 מיליון ש"ח במזומן ועוד 23 מיליון ש"ח שישולמו בשמונה תשלומים רבעוניים שווים.
העסקה הושלמה ב-25 בספטמבר 2025. ב-27 באוקטובר 2025 פוטרו גבי וארז בוגנים מתפקידיהם בחברה.
לממלא מקום המנכ"ל מונה רונן שור, וליו"ר החברה מונה יאיר פודים.
בנובמבר 2025 דיווחה החברה שבדו"חותיה הכספיים לשנים 2023, 2024 ולחציון הראשון של שנת 2025 נפלה טעות מהותית, שבה הוכרו על ידי החברה הכנסות ביתר, בהיקף של כ-20 מיליון ש"ח במצטבר.
ניהול המשאב האנושי בארגון החברה מספקת פתרונות כוללים לניהול מחזור חיי העובד בארגון.
Synel Academy - מוסד לימודים מפוקח על ידי לשכת רואי חשבון בישראל להעניק תעודת חשב שכר בכיר והשתלמויות הגמל השנתיות הנדרשות בתחום.
דורסל - היא חברת בת של סינאל המשמשת כזרוע הנדל"ן של החברה, ומתמקדת בנדל"ן מסחרי מניב.
לחברה 11 נכסים מניבים בפריסה ארצית, בשטח כולל של כ–105,000 מ"ר.
הנכסים העיקריים של החברה הם מתחם המשרדים בו פועלת סינאל, ובו הוקם בניין נוסף שהושכר בשלמותו לחברת מארוול טכנולוגיות.
ו-56 דונם באזור התעשייה הצפוני בנתניה, שרכשה מחברת אורדן תעשיות ב-2005.
באפריל 2006, הונפקה דורסל בבורסה, וגייסה כ-67 מיליון שקל במניות ובאג"ח להמרה, לפי שווי של כ-90 מיליון שקל.
סינאספיסמוס , או בשמה הרשמי קואליציית תנועות השמאל והאקולוגיה היא מפלגה יוונית שמאלנית חדשה.
עד לשנת 2003 המפלגה נקראה "קואליציית השמאל והפרוגרסיביים".
המפלגה היא הגדולה בקואליציית השמאל "סיריזה" (SYRIZA).
המפלגה נוצרה מאיחודן של שתי מפלגות שמאל בשנות השמונים.
עם התפרקות ברית המועצות, התפרקה המפלגה.
המפלגה נוצרה מחדש בשנת 1991 אך לא עברה את אחוז החסימה (3%), ולא נכנסה לפרלמנט בבחירות 1993. אולם בבחירות בשנת 1996 קיבלה המפלגה 5.16% מכלל קולות הבוחרים.
לשיא כוחה הגיעה המפלגה בבחירות של יוני 2012 עם 26.9% מכלל הבוחרים, כשבראשותה עומד אלכסיס ציפראס.
סינאמאלדהיד (Cinnamaldehyde) הוא תרכובת אורגנית ארומטית שנוסחתה C9H8O.
זהו נוזל שמנוני צמיג צהבהב המעניק לקינמון את הארומה האופיינית.
המולקולה מורכבת מקבוצת פניל הקשור לאלדהיד דרך שרשרת לא רוויה.
החומר נמצא באופן טבעי בקליפת עץ הקינמון ועצים נוספים מהסוג Cinnamomum.
החומר דומה לליגנין ובדומה לו מסונטז בצמח מפנילאלנין.
קימנאלדהיד מופק מקליפת העץ על ידי מיצוי בקיטור.
השימוש העיקרי בחומר הוא כתוסף מזון לממתקים, מסטיק, גלידה ומשקאות קלים בריכוזים של פחות מ-0.5%.
החומר משמש גם בבשמים, כקוטל פטריות (פונגציד) בחקלאות לרוב להגנה על מערכת השרשים של הצמח.
סינאמאלדהיד משמש גם כקוטל חרקים ואמצעי לדחיית בעלי חיים כולל כלבים וחתולים.
משתמשים בחומר גם להגנה על פלדה וסגסוגות ברזל אחרות מקורוזיה.
סינאורניתוזאורוס (שם מדעי: Sinornithosaurus, "סינו" =מסין, "אורניתו" מיוונית="עוף", "זאורוס" מיוונית "לטאה") הוא סוג של דינוזאור קטן גוף ממשפחת דרומאוזאוריים, שחי בתקופת הקרטיקון התחתון, 122 מיליון שנה לפני זמננו.
סינאורניתוזאור היה אחד הדינוזאורים המנוצים הראשונים שהתגלו, עוד בשנת 1999, וייתכן שהייתה לו יכולת תעופה.
השלד שלו כמעט זהה לשלד של מיקרורפטור, דינוזאור שהיו לו אברות תעופה ארוכות גם על הרגליים הקדמיות וגם על הרגליים האחוריות בתצורה ייחודית "ארבע כנפיים", ומקובל לשער שסינאורניתוזאור היה בעל תצורה דומה.
מאובני סינאורניתוזאור התגלו בתצורת יישיין, שהיא אחת מהתצורות הגאולוגיות של חבורת ג'הול, במחוז ליאונינג שבסין.
הסוג הוגדר לראשונה על ידי צוות חוקרים סינים מן המכון לפלאונטולוגיה ופלאואנתרופולוגיה של חולייתנים בבייג'ינג, אחד מהם שו שינג, שבאותו זמן היה סטודנט לתואר שני ובשנים שלאחר מכן הפך להיות המגלה הפורה ביותר של דינוזאורים בתקופתנו.
מאובן ראשון זה, שקיבל את הסימון הקטלוגי IVPP V12811, היה מרוסק וחלקי, אך יש לו חשיבות היסטורית בהיותו אחד מראשוני מאובני הדינוזאורים מליאנונינג שהראו דפוס ברור של נוצות חוטיות הדומות לנוצות פלומה של עופות בני-זמננו.
בכך הוא סיפק אישוש להשערה המקובלת שמוצא העופות מדינוזאורים מנוצים, ושהדרומאוזאוריים היו בין משפחות הדינוזאורים הקרובות ביותר לעופות.
בשנת 2000, צוות חוקרים מן המוזיאון הגאולוגי הלאומי של סין פרסם מאובן שלם ומפורט של דרומאוזאור קטן-גוף תחת הסימון הקטלוגי NGMC 91. תמונתו התפרסמה בתקשורת, הוא הפך לאחד המפורסמים בציבור מבין מאובני ליאונינג, וקיבל את הכינוי הפופולרי "דייב" (Dave).
במאובן של דייב ניתן לראות דפוסים ברורים של נוצות פלומה חוטיות על מרבית חלקי גופו, וכן סימנים פחות ברורים של נוצות בעלות-קולמוס על זרועותיו וזנבו.
למעשה, חוקריו של דייב לא שייכו אותו רשמית לסוג כלשהו, אך הם ציינו שפרט לגופו הקטן יותר הוא דומה מאוד לשלד IVPP V12811, והציעו שמדובר בפרט צעיר מאותו הסוג.
דייב סווג מאז למספר סוגים שונים על ידי חוקרים שונים, אך אין מחלוקת שהוא דרומאוזאור מנוצה מן הסוג סינאורניתוזאור או מסוג קרוב לו מאוד.
בדומה למצב אצל סוגי דינוזאורים אחרים מליאונינג, קיימים דיווחים ותמונות של מאובנים נוספים במוזיאונים ובאוספים פרטיים בסין אשר קרוב לוודאי שייכים לסוג סינאורניתוזאור, אך עדיין לא תוארו בפרסומים מדעיים רשמיים.
סינאורניתוזאור הוא בין הדינוזאורים הקטנים ביותר הידועים למדע, בערך בגודל של עורב.
אורך הגוף מקצה החרטום ועד קצה הזנב מוערך בכ-90 ס"מ, דומה לגודלם של מאובני מיקרורפטור הגדולים ביותר שהתגלו, ומשקלו מוערך בכשני ק"ג.
בדומה לשאר הדרומאוזאוריים, סינאורניתוזאור היה ככל הנראה טורף שניזון מחולייתנים קטנים ואולי אף מחסרי חוליות, כמו חרקים.
השלד שלו דומה מאוד לזה של קרוב משפחתו מיקרורפטור, שהתגלה בשכבה גאולוגית מאוחרת יותר במספר מיליוני שנים, בתצורת ג'יופוטאנג.
בקיבה של כמה מאובני מיקרורפטור נמצאו שרידי שלד של עופות קדומים, יונקים קדומים קטנים, ואפילו דגים.
מחקרים לא מאומתים טוענים שהוא הכיל בלסתותיו שיני ארס חלולות, איתם הרג את קורבנותיו.
בניגוד לכמה מאובני מיקרורפטור, מאובני סינאורניתוזאור שהתגלו עד עתה מראים לכל היותר סימנים מטושטשים של נוצות בעלות קולמוס על הזרועות.
מסיבה זו חוקרים ואמנים נוטים לשחזר את סינאורניתוזאור בתנוחה זקופה של דרומאוזאור קרקעי המתרוצץ על שתי רגליו האחוריות, כעין גרסה מוקטנת של דיינוניכוס או ולוצירפטור, בעוד שאת מיקרורפטור הם בדרך-כלל משחזרים כמטפס על עצים אשר פורש את ארבעת "כנפיו" על-מנת לדאות לענף נמוך יותר או אל הקרקע.
ואולם חוסר דפוסי נוצות תעופה ארוכות במאובני סינאורניתוזאור עשוי להיות רק תוצאה מקרית של איכות שימור נמוכה יותר באותם מאובנים שלו שהתגלו, ובמקרה כזה ייתכן שאף הוא היה מטפס ודואה.
סינאורניתוזאור משויך למשפחת הדרומאוזאוריים, שיחד עם משפחת הטרודוניים היא הקרובה ביותר לעופות מבין כל שאר משפחות הדינוזאורים התרופודים, אך מהווה ענף מעט צדדי בהתפתחות הדינוזאורים לעופות.
סינאורניתוזאור כמעט זהה בתצורת השלד שלו למיקרורפטור ונוטים להעריך שהם קרובים מאוד.
למשל, בשנת 2014 ערכו מגלי צ'אנגיורפטור ניתוח קלדיסטי המשווה אותו ל-109 סוגים אחרים של דינוזאורים ועופות קדומים על פי 474 תכונות של השלד.
לפי תוצאות ניתוח זה הם שייכו את סינאורניתוזאור לתת-משפחה חדשה בשם "מיקרורפטוריים" (Microraptorinae), ביחד עם מיקרורפטור, צ'אנגיורפטור ומספר סוגים דומים נוספים:
אביאלאה (Avialae) - לפני כ-170 מיליון שנה' ארכאופטריקס (Archaeopteryx) (יורה 145)
הסינואורניתוזאורוס הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראית להקה שטורפת ג'יהולוזאורוס.
סינג'אר היא עיר במחוז נינוה שבצפון-מערב עיראק, סמוך לגבול סוריה, במורדות הדרומיים של הרי סינג'אר.
רוב העיר הייתה מאוכלסת עד אוגוסט 2014 בבני המיעוט היזידי, יחד עם אוכלוסייה מוסלמית ונוצרים נסטוריאנים.
החל מן המאה ה-12 היה האזור משכנם של היזידים, שנמלטו לשם מידי רודפיהם המוסלמים והתבצרו בהרים.
לפי אמונתם, ההרים הם הר אררט שעליו נחה תיבת נח לאחר המבול.
בתקופת האימפריה העות'מאנית היה האזור חלק מסנג'ק דיארבקיר.
המערכה מול ארגון הטרור "המדינה האסלאמית", 2014–2015
הרי סינג'אר היו יעד התקפה ראשי של ארגון הטרור המדינה האסלאמית באוגוסט 2014 במערכה שכוונה נגד היזידים.
ב-3 באוגוסט 2014 השתלטו אנשי דאעש על העיר סינג'אר והחלו במסע רצח, חטיפה ואונס שכוון נגד המיעוט היזידי.
בין 40,000 ל-50,000 יזידים נמלטו אל ההרים מן העיר והכפרים שסביבה ונותרו ללא מים, מזון ותרופות.