tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דמותשחקן/יתחיהדלית קהןעמייפתח קלייןאודרינאוסיקה בוניןסנדרהנעמי לבובשלומילי בירןאסףאלון חמאווימעייןלידור אדריחדווהלירז חממישרון אלכסנדרמריומהשרון מלכי-שמשיוסי בהרבכרמירב גרובריקילירן אליהו דוד
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיסדרת הדרמה של השנהילדים ביער
ילדים רוקדים במסיבה, הוא ציור מעשה ידי נורמן רוקוול, ששימש כשער לגיליון ה-26 בינואר 1918 של הסאטרדיי איבנינג פוסט.
ציור זה גם נקרא ילד דורך על אצבע של ילדה וסלחי לי.
הציור המקורי, שמן על בד בגודל 23x19 אינץ', נמצא באוסף של המוזיאון הלאומי לאיור אמריקאי.
הציור מציג סיטואציה הומוריסטית אך מביכה בה ילד דורך בטעות על רגלה של ילדה תוך כדי ריקוד.
הילדה מחזיקה את רגלה ומסתכלת על הילד בהבעה שנראית כאילו היא שואלת "למה עשית את זה?" נראה שהילד מנסה להתנצל, מחזיק את ידיו, כפות ידיו כלפי מעלה, לכיוון הילדה.
לחייו האדומות מראות את המבוכה שלו מהמצב.
ברקע רוקד זוג שני שנראה משועשע מהסצנה המתרחשת מולם.
בגדיהם יוצרים תחושה של רשמיות.
"ילדים אהבה שירה" הוא שיר שבוצע בידי הלהקה הישראלית ג'יין בורדו, ויצא לאור ב-15 באוגוסט 2021.
השיר נכתב והולחן בידי סולנית הלהקה דורון טלמון ועובד והופק בידי טלמון יחד עם בן-זוגה מתי גלעד ורועי אביטל.
בקליפ נראית טלמון כשהיא מאוכזבת וזועמת מהכותרות בעיתונים ובטלוויזיה, ומחליטה לרוץ לנשיאות.
בהמשך היא אכן נבחרת כנשיאה, אולם בסוף הקליפ היא נראית מחזיקה עיתון בו נכתב שהיא התפטרה מתפקידה משום שהיא "מעדיפה להתרכז בילדים אהבה ושירה".
הקליפ מלא ברמיזות למצב הפוליטי והכלכלי בישראל במהלך מגפת הקורונה, וכולל גם קריצות לשירי עבר של הלהקה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
ילדים אבודים בספרד תחת פרנקו (ספרדית: niños perdidos del franquismo, niños robados por el franquismo) היו הילדים שנחטפו מהוריהם שתמכו ברפובליקה הספרדית השנייה.
הורי הילדים נכלאו או נרצחו על ידי חיילים מהפלג הלאומני, במהלך מלחמת האזרחים בספרד וספרד הפרנקואיסטית.
היו מקרים שהילדים החטופים היו קורבנות לסחר בילדים ואימוץ בלתי חוקי.
מספר הילדים שנלקחו בין השנים 1939–1975 מגיע על פי הערכות מסוימות ל-300,000.
האאוגניקה ההיספנית נוסחה על ידי הפסיכיאטר אנטוניו ואלחו נאג'רה (Antonio Vallejo-Nágera) שטען כי ישנו קשר בין מרקסיזם למוגבלות שכלית.
ואלחו נאג'רה קיבל את הכשרתו גם בגרמניה הנאצית.
בספר שפרסם ב-1939, ואלחו נאג'רה הציג את הטענה שמרקסיזם מושך 'פסיכופתים אנטי-חברתיים' ואם ילדים יופרדו בינקותם מהוריהם המרקסיסטים, ניתן יהיה "לשחרר את החברה מהמגפה הנוראה הזו".
כתביו של ואלחו נאג'רה היו אחד המקורות להצדקה ה"רפואית" להפרדת הילדים ממשפחותיהם המניע העיקרי לחטיפת ילדים מהוריהם עד שנות ה-50 הייתה אידאולוגית, אבל בשנים לאחר מכן, החטיפות התרחבו גם לילדים ממשפחות עניות או שמשפחות שנחשבוו כלא נורמטיביות.
הילדים הראשונים שנלקחו היו יתומים של מתנגדי משטר ותינוקות שנולדו לאסירות פוליטיות בכלא.
שמות הילדים שונו והם הועברו למשפחות נאמנות למשטר.
הכנסייה הקתולית בספרד שיתפה פעולה עם המשטר כאחראית על מערכת החינוך במדינה וכן על חלק מבתי החולים הממשלתיים.
נזירות לקחו חלק משמעותי בניהולם.
בנוסף, הן היו אחראיות על טיפול הבירוקרטי בעניים שהגיעו לבתי החולים שם הן יכלו לזהות נשים צעירות לא נשואות ולהשפיע עליהן למסור את התינוקות לאימוץ לאחר הלידה.
אמהות חד הוריות שסירבו לשלוח את ילדיהן לאימוץ סוממו, לא פעם, לאחר הלידה ונאמר להן כשהתעוררו שוולד מת.
קבוצה נוספת של ילדים שנחטפה היו ילדים שהוריהם שלחו אותם לחו"ל בזמן מלחמת האזרחים.
עם הניצחון במלחמה, אנשי פרנקו איתרו את הילדים והחזירו אותם לספרד למשפחות מאמצות תומכות השלטון.
לאחר מותו של פרנקו, ספרד העבירה חוק חנינה שפטר את רוב חברי המשטר מפשעי העבר שלהם.
החוק מבוסס על החלטה פוליטית - ברית השכחה - בין מפלגות הימין והשמאל בספרד.
מאז שנות האלפיים ארגונים לא ממשלתיים סייעו למשפחות לאתר קרובי משפחה אבודים.
כאשר דיווחו למשרד המשפטים על מקרים של הפת זכויות, נענו בהתעלמות.
הם פנו לקבוצת העבודה של האו"ם בנושא היעלמויות כפויות או בלתי רצוניות והאחרונה העבירה לממשלת ספרד שלושה מקרים לבדיקה.
השופט בלטסר גארסון טען שחטיפת הילדים היא פשע נגד האנושות.
הוא עודד את התובע הכללי לחקור את הנושא ולתבוע את מי שהיה מעורב בחטיפת הילדים ולשלם פיצויים לקורבנות.
מדוח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2021, עולה כי משפחות המחפשות ילדים שנעלמו לא מקבלות את הסיוע הנדרש ואף מערימים בפניהם קשיים.
ילדים טובים () הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2019 שעוסק בתהליך ההתבגרות.
הסרט מבוים על ידי ג'ין סטופניצקי, זהו סרט הקומדיה הראשון שהוא מביים.
התסריטאים הם ג'יין סטופניצקי ולי אייזנברג.
סת' רוגן ואוון גולדברג הפיקו את הסרט דרך חברת ההפקה שלהם, "פוינט גריי פיקצ'רס".
הסרט הוקרן בפעם הראשונה בפסטיבל "South by Southwest" באוסטין, טקסס, ב-11 במרץ 2019, ויצא להקרנה קולנועית בארצות הברית ב-16 באוגוסט 2019, על ידי סרטי יוניברסל.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי והיה הצלחה בקופות, עם הכנסות של 111 מיליון דולר ברחבי העולם בתקציב של 20 מיליון דולר.
החברים הטובים ביותר, מקס, לוקאס ות'ור, מתחילים כיתה ו' ומתמודדים עם דילמות: למקס יש קראש על חברת הכיתה בריקסלי, לוקאס מגלה שהוריו מתגרשים, ובריונות מצד חבריו לכיתה גורמת לת'ור לא לעסוק בשירה, תחביב שהוא אוהב מאוד.
כאשר מתגלה להם ההזדמנות לנשק את בריקסלי במסיבה של התלמיד הפופולרי, סורן, מקס וחבריו משתמשים ברחפן היקר של אביו כדי לרגל אחרי שכנתם כדי ללמוד איך לנשק.
התוכנית נכשלת ומסתיימת בזה שהרחפן נהרס ובזה שהבנים השיגו את הסמים של האנה.
כדי להימנע מעונש, הם בורחים מבית הספר כדי לקנות רחפן חדש בקניון המקומי, עם האנה וחברתה לילי בעקבותיהם.
מקס, לוקאס ות'ור מגיעים לקניון, אך הם מגלים שהאנה ולילי קנו את הרחפן ויתנו אותו לבנים בתמורה לסמים, אך הבנים כבר מסרו את הסמים למשטרה.
הבנים מצליחים להשיג עוד סמים מהאקס של האנה, בנג'י, ומחליפים אותו ברחפן.
אביו של מקס מגלה שהשתמש ברחפן שלו והוא מעניש אותו.
ויכוח פורץ בין החברים והשלושה נפרדים, אך מקס לוקח על עצמו את האשמה כדי למנוע מהשנים האחרים להיענש.
כאשר לוקאס מדבר עם הוריו על הסוף האפשרי של חברותם, הם מייעצים לו שהוא, מקס ות'ור יתרחקו אחד מהשני.
וויל פורטה בתור אבא של מקס
ליל רל האורי בתור אבא של לוקאס
רטה בתור אמא של לוקאס
מייקלה ווטקינס בתור אשת מכירות
סם ריצ'רדסון בתור השוטר סאקס
לי אייזנברג שהיה שותף לכתיבה ולהפקה מופיע גם כדמות בשם ליי אייזנברג.
מריסה פורטלנס מגלמת את איימי ניומן, אמו של מקס, אניד-ריי אדמס מגלמת את אמו של ת'ור, בניטה הא מגלמת את האמא של לילי וסורן, ולינה רנה מגלמת את אחותו של ת'ור אנאבל.
את החברים לכיתה של הבנים, מרקוס ואטיקוס מגלמים כריסטיאן דארל סקוט וצ'אנס הרטספילד, בהתאמה, בעוד אלכסנדר קלברט מגלם את דניאל.
סטיבן מרצ'נט מופיע כקלוד, האיש שרוכש בובת מין מהבנים.
ב-16 באוגוסט 2017, הוכרז שסרטי "Point Grey Pictures and Good Universe" של סת' רוגן יפיקו סרט קומדיה של הכותבים לי אייזנברג וג'ין סטופניצקי בהופעת הבכורה שלהם בבימוי.
הסרט הופק על ידי רוגן, אוון גולדברג, ג'יימס וויבר, נתן כהאן וג'ו דרייק.
במרץ 2018, ג'ייקוב טרמבליי לוהק לסרט, אליו קנתה יוניברסל פיקצ'רס את זכויות ההפצה.
הסרט צולם בוונקובר, מייפל רידג', סארי, לנגלי ואבוטספורד שבקולומביה הבריטית, קנדה.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל "South by Southwest" באוסטין, טקסס, ב-11 במרץ 2019. הסרט יצא לאקרנים ב-16 באוגוסט 2019 על ידי "סרטי יוניברסל".
הסרט שוחרר ב-Digital HD ב-29 באוקטובר 2019, וב-DVD בבלו-ריי ב-12 בנובמבר 2019.
ילדים יוצרים סרטים הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה בשנים 2000 עד 2016 בערוץ הילדים.
יוצר הסדרה הוא ציון רובין והבמאי ברוב העונות הוא רן מגר.
כיום עונות 2000–2010 של הסדרה ניתנות לצפייה דרך שירות הצפייה BIGI של ערוץ הילדים.
הסדרה נוצרה כפרויקט משותף לערוץ הילדים ולעמותת להב NPA, שהייתה אמונה על קידום ערכים בקהילות באמצעות קולנוע.
התסריטים נשלחו על ידי תלמידי כיתות ה'– ח' מבתי ספר בכל רחבי הארץ, ונבחרו מהם להפקה כ-6 בכל עונה על ידי עמותת להב.
התסריטים שנבחרו עובדו ולאחר מכן הופקו על ידי התלמידים בשיתוך וליווי של אנשי מקצוע מהעמותה (במאים, תסריטאים, עורכים ועוד).
במשך השנים הופקו 15 עונות לסדרה, עם כ-6 פרקים בכל עונה.
בשנת 2002 ו-2003 זכו הסרטים "עוברים" ו"הסוד של מירי", בהתאמה, בפרס "אונסקו ע"ש פליני", לסרט החברתי הטוב יותר.
בעונהשם הפרקתקציר20001"סודו של ניר"אביו של ניר מכה אותו.
ניר שומר על כך בסוד, אך מתן, חברו לכיתה, מגלה את הסוד.
למתן יש דילמה קשה: האם לספר למישהו, כדי לעזור לניר?
ואולי עליו לשמור על הסוד, כדי לכבד את רצונו של מתן?
מתן יודע שאם יספר למישהו, הוא עלול לאבד את אמונו של ניר.
בעקבות זאת המורה מעבירה שיעור בנושא אלימות במשפחה.
אך גם מתן משנה את דעתו, ומחליט לבקש עזרה.
היה זה לאחר שאביו הכה גם את אחותו.2"הפתק"3"שלח את אבי"4"אולי מחר"5"תבקש סליחה"2002 – להקשיב זה להרוויח אחד את השני1"עוברים"איליה בן ה-9 הוא עולה חדש שגר יחד עם אימו ביישוב גבעת אלה.
הוא נאלץ לעזוב את המקום ולהפרד מהחברים הטובים שרכש, כי אימו מתקשה להסתדר בשפה העברית.2"איסור שבת"דניאל היא ילדה דתייה שלומדת בבית ספר חילוני.
בשל חברות שמתפתחת בינה לבין אסף, בן כיתתה, היא מגיעה בערב שבת למסיבת יום ההולדת שלו, על אף האיסור הדתי.3"תאונה"ההורים של דנה ואביב נהרגו בתאונת דרכים.
אביב חשה רגשות אשמה עצומים בעקבות ריב שניהלה עם האם בבוקר התאונה ומאשימה את עצמה בכל מה שקרה.4"אמיר לא רוצה להרוויח אותי"אמיר דורש מרותם להכין לו שיעורים.
הוא מאיים עליו ומכה אותו עד שלבסוף רותם מתמרד.
רק לאחר מכן הוא מגלה שאמיר בעצמו סופג אלימות בבית, והעובדה שרותם גילה את העניין יוצרת שותפות וקירבה בין שניהם.5"אתר בנייה"גילי ודנה הולכות לאסוף קרשים לקראת ל"ג בעומר באתר בנייה, שם הן פוגשות את איברהים ומוחמד, 2 אחים ששומרים באתר במקום אביהם.
החבורה מתיידדת למרות התקופה המתוחה והדעות הקדומות.2003 – תנו לגדול בשקט1"אחי הכי"אור בן 10 הכי אוהב לשחק ב"משחקי מלחמה".
יש לו גם מחנה סודי.
ממש על יד הבית שלו יש בסיס צבאי ושם הוא מתיידד עם אחד החיילים.
עופר החייל מתייחס אליו בהתחלה כמו אל ילד קטן ומציק עד שהוא מגלה את הסוד של אור.2"ארוחה טעימה"יורם ויונית הם "החנונים" של הכיתה וידידים טובים.
ביחד הם לומדים למבחן הגורלי.
החב'רה, שרוצים להשיג דרכם את טפסי המבחן, שולחים את ענת, הילדה הכי מקובלת להתיידד עם יורם, מה שגורם לו לשכוח קצת מי הוא באמת.3"הסוד של מירי"שרי חושבת שאחותה הגדולה מירי נוסעת לפריז דווקא ביום שבו שהיו אמורות לנסוע ביחד להופעה של קטנטנות.
מכתב שהיא מגלה במקרה חושף לה את הסוד של מירי שהוסתר ממנה במשך תקופה ארוכה.
(זוכה פסטיבל צ'ק ג'וניור לסרטי ילדים, בפרס "אונסקו ע"ש פליני" לסרט החברתי הטוב יותר, בפרס השחקנית הטובה ביותר, בפרס הסרט הטוב של התחנות המשדרות ובפרס הנושא הטוב ביותר)4"יומני הלא סודי בכלל"אורטל מאוהבת בתומר, אבל תומר חבר של הילה, ולאורטל נותר רק לכתוב חלומות סודיים ביומן, אשר נחשף בטעות בכיתה.
סודותיה של אורטל הופכים לנחלת הכלל, אבל משהו טוב גם יוצא מזה.5"הברית"נועה ושני הם חברות בנפש שרוקדות יחד בלט.
לקראת אודישן שהן הולכות לעבור הן כורתות ברית דם ונשבעות שהחברות שלהם תהיה חזקה מכל תחרות.
אבל במציאות קשה להתגבר על הקנאה, וההצלחה של אחת גורמת למתח וריב ביניהן.6"אבו גבר"עדי היא אוהדת שרופה של הפועל תל אביב וגם שחקנית כדורגל.
היא נאלצת להגן על כבוד הקבוצה שהיא אוהדת וגם להילחם על הזכות שלה לשחק מול בנים לועגים ובנות שלא ממש מזדהות עם ה"ג'וק" הזה שנקרא כדורגל.20041"אלמוג"ילדה חדשה מגיעה לכיתה.
קוראים לה אלמוג והיא מקורית ומרעננת, ועשירה מאוד – לפחות זה הרושם שהיא עושה על ילדי הכיתה.
המשפחה של אלמוג לא עשירה בכלל, אפילו ההפך, אבל היא לא יכלה להודות בזה אחרי שהרושם העשיר שהיא יצרה עשה אותה כה פופולרית.
היא הולכת ומסתבכת עם השקר שלה עד שלבסוף הסוד מתגלה.2"נגמר"ההורים של דנה רבים כל הזמן.
הפחד הכי גדול שלה הוא שהם יתגרשו, והיא מקבלת מהם מסרים שזה עומד לקרות.
דנה מקבלת רעיון איך להציל את המצב, והיא מחליטה להפתיע את הוריה בחופשה מפנקת בבית מלון.
בדרך למלון היא מבינה שכנראה המצב לא בידיה, והם עומדים להתגרש, ושאולי אפילו עדיף ככה על פני המצב הקיים.3"תיק אישי"אלון סיבך את הכיתה שלו בעונש קולקטיבי אחרי שהוא גנב מבחנים במתמטיקה ומכר אותם לכל הכיתה.
לאלון יש רק אמא, והוא ידע עד כה שאביו ואימו נפרדו כשאביו עזב את הארץ ומאז הקשר ניתק, אבל לאחרונה הוא מתחיל לקבל רמזים לכך שהמידע שיש לו על אבא שלו הוא לא מדויק.
הוא גונב את התיק האישי שלו מבית הספר והולך לפגוש לראשונה את אביו.4"רק משחק"בחורה צעירה ניגשת לאדוה ברחוב ומציעה לה הצעה: לבוא לסוכנות שבה היא עובדת, כי היא נראית לה מתאימה לעולם הזוהר והדוגמנות.
בשבילה זו הגשמת חלום, אבל בשביל זה היא צריכה כסף שאין לה, ואמה לא מסכימה לתת לה.
אדוה ממשכנת את השרשרת היקרה שהיא קיבלה לא מזמן מסבתה לבת מצווה, אך התכנית משתבשת ואודה מגלה שהסוכנות עבדה עליה וגנבה את כספהּ.5"שבילים"מושיבים את טליה, הילדה הכי מוצלחת בכיתה, ליד תום, הילד השקט ולקוי הלמידה.
רוצים שהיא תעזור לו בלימודים.
היא לא מרוצה מזה אבל כשהוא עוזר לה בנושא אחר לגמרי היא מגלה שיש להם הרבה במשותף והם נעשים ידידים.
תום מנסה לכבוש את ליבה של טליה בדרכים לא כשרות, ומשעשה זאת הוא מבין שהוא לא יכול לזכות בה כך, ומתקן את הנזק שעשה.6"החברים של מילי"המחלקה האונקולוגית גועשת ורועשת בעקבות כתבה שראתה מילי בטלוויזיה על כך שאהוב ליבה, רודריגו גונזלס, עומד להתחתן.
מילי בדיכאון ושום דבר שחבריה למחלקה עושים בשביל לשפר את מצב רוחה לא מועיל.
בנוסף היא צריכה לעבור השתלה בעוד יומיים, ו"כמו שהיא עכשיו היא לא נכנסת לשום השתלה".
החברים של מילי מהמחלקה יוצאים למבצע חסר תקדים, שבו כולם כאחד נותנים יד להצלתה של מילי .20051"אח'שלי"ירדן מעריצה את אחיה הגדול ולכן לא מקבלת בקלות את החברה החדשה שלו.
בעזרתו של מעריץ חנון וירקן השואף להיות כוכב טלנובלה היא מתכוננת להרוס בילוי רומנטי של הזוג המאוהב.
התרגיל מצליח אבל לא בטוח אם זו התוצאה שירדן צפתה לה.2"ספסל אחורי"בן מסובך בבית ספר עד מעל הראש אבל מצליח לקבל אישור לצאת לטיול השנתי, בתנאי שיתנהג "כמו שצריך".
בן מתפתה להצטרף לחבורת המופרעים של הספסל האחורי באוטובוס הזוממים נקמה במחנכת.
כשבן מתחרט, זה כבר מאוחר מדי.3"גביע משלי"כבר זמן רב שגל חולם על גביע משלו, למרות הקביים והמוגבלות שלו.
כשגל נזכר, איך בשנה שעברה הוא נתקע באמצע מרוץ האופניים, הוא מחליט לפרוש השנה מהתחרות.
רק מעיין, ילדה שנפצעה בתאונת דרכים, מצליחה להבין ממה הוא פוחד באמת, ולהציע לו את הדרך שלה להתגבר על הפחד.4"הדובי של אליהו"איילת היא הנכדה האהובה של דוד, ניצול שואה.
כשאיילת מתלווה אליו למתן עדות במוזיאון "לוחמי הגטאות" היא מגלה שלסבא היה אח צעיר, אליהו, שעקבותיו נעלמו בתקופת המלחמה.
כשהסבא לוקה בליבו ומתאשפז בבית החולים, איילת מחליטה שהדרך להציל את סבא היא למצוא את אליהו, אחיו האבוד.5"החברה הכי טובה"דניאל נבחרת לכתוב מחזה על הכיתה שלה.
כשחברתה הטובה חושקת בתפקיד הראשי אך לא מפגינה את הכישרון הנדרש, דניאל מתחילה להסתבך והמחזה והחיים הופכים דומים יותר ויותר.6"חיי רחוב"הורים של נועה נוסעים לחו"ל והיא נשארת עם סבתהּ המכורה לטלוויזיה.
בניסיון להציל את חתולי וכלבי הרחוב מפגיעתם של ילדים מתעללים, נועה הופכת את החדר שלה לגן חיות, אך היא צריכה למהר ולמצוא בתים אוהבים לחיות לפני שהוריה יחזרו.20061"מסיבת הפתעה"ירון ואביב הם "החברים הכי טובים" עוד מימי הגן.
כשאביב מחליט לארגן לירון מסיבת הפתעה ליום הולדת, ביחד עם מאיה החברה של ירון, העניינים מתחילים להסתבך.
אביב מגלה שיש לו רגשות למאיה ואם הוא רוצה לממש את סיפור האהבה הזה, הוא יצטרך לבחור בינה לבין ירון.2"תחרות איות"תומר אוהב לצייר אך פחות לכתוב בגלל בעיית הדיסלקסיה שלו.
כשהילה מודיעה על תחרות איות אזורית, הוא הולך בעקבות הלב ומגייס את לירון, חברו הטוב, שיעזור לו לרמות בתחרות ולזכות בליבה של הילה.3"פגישה עיוורת"דנה היא ילדה עיוורת.
כשחברותיה הטובות מתחילות לצאת עם בנים, דנה מוטרדת האם גם לה יהיה חבר.
החברות מנסות לעזור ומארגנות לה "פגישה עיוורת" עם ילד שלא יודע שדנה עיוורת.4"ילדה של אמא"יובל עוד מעט בת שלוש עשרה.
לכל הילדים בכיתה כבר מרשים לצאת עד מאוחר, אך רק אמא שלה מתעקשת שהיא תחזור מוקדם.
ליובל לא אכפת שאמא שלה דואגת לה, היא רוצה לבלות כמו כולם.
היא בטח לא תוותר על פגישה עם גיא, שסוף סוף הזמין אותה לסרט.5"בית"קיץ 2005, ימי ההתנתקות מרצועת עזה וגוש קטיף.
עידו משוכנע שמשפחתו תישאר להילחם על הבית שלהם ורואה בכל מי שעוזב- בוגד.
ההורים של עידו מתחילים לארוז ועידו מנסה להילחם על זכותו להישאר בבית שלו.6"המימד הקסום"כשמודיעים בכיתה, שהנושא להופעת פורים הוא "מועדון ווינX", נועה מאושרת.
היא יודעת לשיר ולרקוד והחלום שלה הוא לגלם את הפייה בלום בהופעה.
השהייה במקלט וחוסר הוודאות לגבי מה שקורה בחוץ, חושפים את היחסים ביניהם.4"טופ גירלז"ליאל והחברות שלה מתכוננות לתחרות להקות.
יש להן כבר שיר, עכשיו רק צריך שהן ישמרו על החברות ביניהן.5"דאבל דייט"אסלאם ורנא הן חברות טובות אך כשרנא קובעת להן פגישה רומנטית עם חברים ש"הכירה" דרך האינטרנט, אסלאם מתחילה לחשוש.6"אהבה X"בר אוהבת מתמטיקה אבל גם את המורה למתמטיקה.
הבעיות מתחילות כשהיא בטוחה שזה הדדי.20081"מאומצת"מאיה בטוחה שהיא מאומצת כי ההורים שלה מוזרים ואחותה מעצבנת.
היא מזמינה את החברות שלה לעזור לה לגלות את האמת.2"זמן תגובה"אור חיכה שנה שלמה ליום ההולדת שלו כדי לערוך תחרות טיסנים בדיונות שליד הים, אך הכל מתבטל בשל המצב הביטחוני באשקלון.
העניינים מסתבכים כשמשאלה שלה מתגשמת והיא מקבלת כוחות כמו של דמות מצוירת.20091"למה מכות?
למה?"איתי אוהב ללכת מכות אבל גם אוהב את מאיה מהכיתה שלו.
כדי להרשים את מאיה מסכים איתי לארח בזמן המלחמה את רן מאשקלון.
הבעיות מתחילות כשאיתי מגלה שמאיה מתלהבת מרן מכיוון שהוא רקדן וכרגיל הפתרון של איתי הוא מכות.2"החיבור"נאי היא תלמידה מצטיינת ומקובלת חברתית, כמו חבריה הטובים גם היא נרגשת לקראת תחרות החיבורים שתתקיים בבית הספר.
לצערה מחנכת הכיתה מבקשת ממנה לכתוב את החיבור ביחד עם וולא, הילדה הלא מקובלת של הכיתה.
נאי מנסה לעשות הכל כדי להתחמק מכתיבת החיבור עם וולא.3"אמא ליצנית"אמא של מאיה פוטרה מהעבודה ועד שהיא תמצא עבודה חדשה היא חושבת לעבוד בתור ליצנית, כמו בימים בהם הייתה סטודנטית.
מאיה בכלל לא מתלהבת מכך שאמא שלה תסתובב בחליפה של ליצנית, ובמיוחד לא במסיבת יום ההולדת של האחות הקטנה של דניס – הילד בו מאיה מאוהבת.4"קבוצת ספסל"אהבתו הגדולה של דניאל בן ה-11 היא כדורסל.
הוא משחק בקבוצת הכדורסל, אך בגלל שהוא נמוך, המאמן אף פעם לא מצרפו למשחקים.
דניאל פגוע ומתוסכל מחליט לפרוש, אך תומר חברו הטוב נזעק לעזרתו ומציע לו להקים קבוצה משלו.5"תקופת מבחן"אמא של רון וספיר נפטרה לפני כמה שנים ולדוד, אבא של רון, יש חברה חדשה- דנה.
דנה אמורה לעבור לגור איתם לתקופת מבחן ורון מחליט לעשות הכל כדי להכשיל אותה במבחן הזה.6"אח גדול"יניב חובב מדעים והמצאות ומבלה זמן רב בפארק המדעים של מכון ויצמן.
כשנשבר לו מההצקות של ברק אחיו הגדול הוא משתף את אלה המאבטחת בפארק.
אלה מציעה ליניב להשתתף בניסוי חדש וסודי ודברים מוזרים מתחילים לקרות.20101"כוונות טובות"לנטלי וחברותיה נמאס כבר מהחופש הגדול וכדי להפיג את השעמום, הן מחליטות לצלם קליפ.
בהתחלה הכל הולך חלק, אולם במהלך הצילומים מסתבר שנטלי לא מסוגלת לעבוד בצוות.
החבורה מחליטה ללמד את נטלי לקח, ובדרך כולם לומדים משהו על עצמם.2"גלקטיקוס"ילדי הכפר אום אל ח'יר וילדי קיבוץ הראל עומדים להיפגש למשחק כדורגל בו ישחקו בקבוצות מעורבות.
יואב, קפטן הקבוצה מהקיבוץ, אינו מעוניין לשחק עם ילדי אום אל ח'יר באותה קבוצה.
בד בבד אביו של נימר, קפטן הקבוצה היריבה, אוסר עליו לשחק כדורגל עקב הפגיעה של האימונים בהישגיו בבית הספר.3"אין דגים בים"אבא של אריאל דייג ומזה כמה זמן הולכים ופוחתים הדגים.
לאחר שעומר מזמין את אריאל לסרט, היא מבקשת לקנות שמלה חדשה ומתקשה לקבל את הסרוב של הוריה לתת לה כסף בשל המצב הכלכלי.4"סיפור מסריח"לשלי בורח פלוץ קטן במהלך שיעור התעמלות, ומאותו רגע לא מפסיקים לצחוק עליה ולהציק לה.
שלי מתביישת להתלונן ומעדיפה להגיב באלימות.
תגובתה האלימה של שלי גורמת למנהלת בית הספר להעניש אותה.
דווקא עונש זה מביא לפתרון.5"האח של הדר"לשי, אח של הדר, יש הפרעת קשב והוא לומד בכיתה הטיפולית בבית הספר.
כשהילדים מהכיתה של הדר צוחקים על ילדי הכתה הטיפולית הדר בוחרת להצטרף אליהם ולא להודות ששי אח שלה.
היעלמותו הפתאומית של שי משנה את כל התמונה.20111"משקפופרית"עמית לא רואה טוב אך מתביישת להרכיב משקפיים ולהפוך ל"משקפופרית".
עמית מצליחה להסתדר "די טוב" בלי משקפיים עד שמגיע תלמיד חדש לשכבה.2"יום הולדת לנסים"נסים מחלים ממחלה ועליו להישאר בבית.
הוא אינו יכול לחגוג את יום הולדתו כפי שהיה רוצה.
ריהאם חברתו עושה הכל כדי לחגוג לו בכל זאת.3"הגנה עצמית"אפי ותמי הם אח ואחות, הוא תמיד מסתבך והיא תמיד הילדה המוצלחת.
כשתמי בטעות מגלה להורים שהעיפו את אפי משיעור ג'ודו, אפי מחליט לפגוע בסיכוי של תמי להתקבל לנבחרת ההתעמלות האומנותית.4"מסיבת פיג'מות"נטלי ונוגה הן החברות הכי טובות, נוגה היא תמיד מספר אחת ונטלי תמיד מאחור.
לנטלי נוח להיות מאחור ולתת לנוגה לעשות הכל עד שהיא מבינה שבדרך הזו היא רק מפסידה.20121"סודו של עידן"אורי מוטרד מכך שעידן חברו לכיתה מתרחק ממנו.
יובל חושב שעידן פשוט נהיה סנוב ומארגן חרם כיתתי בדיוק כשאורי מגלה שסודו של עידן הוא שהוא הפך לחסר בית.2"התחלה חדשה"אמיר נאלץ לעבור מירושלים לראשון לציון בגלל העבודה של אבא שלו.
הוא מתכנן לברוח לירושלים אך נקלע לסכסוך בין ילדי השכונה וחבורת בנות שמחרימה לו את התרמיל.
בניסיון למצוא את התרמיל הוא מכיר חברים חדשים.3"התחקיר של סוהא"סוהא רוצה להשתתף בתחרות בנושא איכות הסביבה ולעשות תחקיר על השפעת הזבל בשולי הכפר על איכות החיים.
מאחר שלבנות בגילה אסור לצאת לבד מהכפר היא נאלצת למצוא פתרון יצירתי.4"תסתכלו עליי"נטע מצטרפת לקבוצת "המגשרים" שיעודה לעזור לפתור ריבים בין התלמידים אך במקביל היא נגררת אחרי חבריה כשהם מציקים ללירון בת כיתתם.
כדי להוכיח את חפותו, גבי צריך לעבור מבחן אומץ במקום הכי מפחיד במושב – העץ של כוכבה.4"תגובת שרשרת"רוני וחבריו נחשבים לחנונים וסופגים ירידות מצד חבורת המקובלים.
כשרוני מזהה הזדמנות לעבור לחבורת המקובלים הוא עושה את זה מבלי לחשוב פעמיים.20151"המאהל"סאנא, לילא ומאהא, שלוש חברות טובות מחליטות לבנות לעצמן מאהל בחורשה ולבלות בו את חופשת הקיץ.
לסאנא יש דעות קדומות והרבה ביקורת על חבריה מהכיתה וכשלילא מזמינה אותם להצטרף למאהל, סאנא בטוחה שהם יהרסו הכל.2"פנים אל פנים"אורי מעלה לווטסאפ הכיתתי סרטון שבו רואים אותו קולע לסל.
הגאווה על הסל שתועד בסרטון הופכת בבוקר הבא לבושה ועלבון כשאורי מגלה שמישהו הפך את הסרטון שלו לבדיחת רשת על חשבונו.3"מה שרואים מכאן"אלון מגיע לסוף שבוע בקיבוץ סופה לקראת המעבר לקיבוץ מאשקלון הסמוכה.
המפגש עם ילדי הקיבוץ הופך טעון ברגע שעולים הסיפורים מהקיץ האחרון ומבצע צוק איתן.4"לצאת ענק"דניאל מסוכסך עם קובי.
כשעדי, מדריכת הקבוצה, עורכת הגרלה לפעילות גמד וענק דניאל מגריל את שמו של קובי.
למרות הלחץ של חבריו הוא מסרב להיות הגמד של קובי מתוך רצון לנקום בו.20161"כל האמת בפרצוף"בכיתה של אור כולם יודעים: אם אתה לא רוצה שיציקו לך, עדיף לשבת בשקט ולא להתערב.
כשאחד מילדי הכיתה מנסה לעצור הצקה ואף מדווח, הוא מיד מקבל את התואר מלשן.
האם אור תצליח לעצור בזמן את מעגל האימה?2"שורה ראשונה"לכל הבנות ברור שטלי המוצלחת תרקוד בשורה הראשונה במופע המחול.
לכן, כשהמורה למחול מעבירה את טלי לשורה השלישית וממקמת את גלי השקטה במקומה, טלי יוצאת למלחמה על מעמדה אך במעשה שלה גורמת לביטול המופע.3"חשבון פתוח"דין מרגיש מאוים מהצטרפותו של אושר לפנימיה.
הוא חושש שאושר יספר לשאר הילדים סוד מעברו.
כדי לערער את אמינותו של אושר בעיני החברים, דין גורם לכך שיחשדו באושר בגנבה.4"הסיפור האמיתי"יונתן הוא החבר הכי טוב של סתיו ודנה.
כשדנה מקבלת טלפון חכם ומתחברת לחבורת המקובלות, החברוּת עומדת בפני מבחן.
יונתן נאלץ לראשונה להפסיק לוותר ולהתפשר ולהתעמת עם החברות שהפכו ליריבות.
ילדים בתנועת הבריחה הם ילדים ניצולי השואה, אשר הצלתם ושיקומם היו בין מטרותיה המרכזיות של תנועת הבריחה.
מתוך כ-1,300,000 ילדים יהודים שהיו באירופה לפני מלחמת העולם השנייה, נותרו בחיים כ-150,000. בפולין מתוך כמיליון ילדים שגילם פחות מ-18, נשארו בחיים אחרי המלחמה כ-5,000 בלבד.
לילדים היהודים, שעברו שנים של סבל, ראו את בני משפחתם נרצחים, לא היה לאן לחזור, לא היה בית, לא הייתה משפחה.
הגופים השונים, שפעלו בתנועת הבריחה, הסכימו על שיתוף פעולה בנושא הילדים ותוכנית הפעולה הייתה ברורה: יש לאתר את הילדים – "הן נשארו לנו כה מעטים מהם" – לאסוף אותם, לטפל בהם ולהביאם לארץ ישראל.
התחלות וידיעות ראשונות על הילדים
בשלהי המלחמה החלו להופיע ילדים שיצאו מהבורות, מהמחבואים ומהיערות.
היה צורך לטפל בהם באופן דחוף.
הפעילים אספו את הנערים והנערות לקיבוצים ואת הילדים לבתי ילדים.
הקיבוצים היו דירה או בית, שם הצעירים התארגנו לחיי שיתוף.
המודל היה מבוסס על מודל ההכשרה של תנועות הנוער החלוציות הציוניות לפני המלחמה.
יחד הם תמכו אחד ברעהו ויחד התכוננו לקראת עליתם לארץ ישראל.
אפרים דקל, שליח המוסד לעלייה ב', מפקד תנועת הבריחה באירופה, מסר דוח שכלל תיאור מצב הילדים לאחר המלחמה.
"מאות ילדים נותרו במחנות בגרמניה ובאוסטריה.
רובם ממצעדי המוות להרי טירול.
באושוויץ נתגלו כמאה ילדים, מתוך האלפים שהושמדו שם.
כ־8000 ילדים בהונגריה מצפים לגאולה.
כ־500 ילדים נמצאו חיים במחנה בוכנוואלד.
למאות ילדים שניצלו מטרנסניסטריה צפויה הסכנה להיות מוחזרים לרוסיה.
למעלה מ־10.000 ילדים נמצאים עדין בידי מציליהם הנוצרים ובמנזרים.
בינואר 1946 יצאו מפולין חמש משאיות עמוסות ילדים לגבול צ'כיה.
הפעולה הצליחה, אך מפקד הבריחה של הקבוצה נאסר לשנים רבות.
היה ברשותו נשק להגנה מפני כנופיות שודדים.
שישה ילדים יהודים נרצחו על ידי פולנים לאומיים בקרבת הגבול הצ'כוסלובקי".
ברחובות הערים צצו ילדים יהודים עזובים, משוטטים, רעבים ומוזנחים.
התנסותם במלחמת הקיום במהלך המלחמה הקנתה להם כושר הישרדות יחד עם חשדנות כלפי אחרים, בעיקר כלפי מבוגרים.
כל אדם מבוגר היה בחזקת אויב פוטנציאלי.
לפעילי הבריחה היה קשה ליצור אתם קשר של אמון.
היה קשה להביאם אל בתי ילדים שתנועת הבריחה הקימה.
הושקע מאמץ רב להתחבר אליהם ולהציע להם מקום בטוח, בו יטפלו בהם.
היו מקרים שילדים, שאותרו במנזרים, לא רצו לעזוב את המנזר ולבוא עם פעילי הבריחה שאתרו אותם.
מספר חייל מהבריגדה היהודית בצבא הבריטי: "הגשתי לאחד הילדים, נער כבן 10, חתיכת שוקולד והוא נרתע בבהלה, בעיניו שאלה אילמת, מה אני זומם לעולל לו".
הילדים אותרו, נאספו ורוכזו בבתי ילדים, שמתוך מחשבה לא נקראו בתי יתומים.
במלאכת הטיפול בנושא הילדים חברו מספר גופים.
ראשונים לפעול למען הילדים היו אנשי שארית הפליטה עצמם, יוצאי תנועות הנוער החלוציות, פרטיזנים, לוחמי הגטאות, ניצולי מחנות ריכוז ואחרים.
דוגמה לפעילות של פעיל בריחה שורד שואה:"אריה שנון יצא בראש חוליה של חברי בריחה[...]לקבל פניה של קבוצת סופרים יהודיים.
בעוד החברים מתרוצצים ברציף תחנת הרכבת[...] ניגש אליהם יהודי מבין החוזרים מרוסיה וסיפר כי באחד הקרונות נמצאים שני ילדים יהודים, בלוית איכרה פולניה.
[...] החברים נכנסו לקרון, פנו אל האשה והודיעו לה שברצונם לקבל את הילדים לרשותם.
[...] האשה, אכרה פשוטה, לא בזבזה זמן ולא היססה לומר בפה מלא כי הגיעה לאוזניה שמועה שהיהודים החלו עתה לקנות יתומים מבני עמם ומשלמים מחיר טוב, ולפיכך באה לכאן להציע את סחורתה.
היא נקבה ללא היסוס מחיר שתמורתו מוכנה היא למסור את הילדים.[...]המחיר שנקבה היה רב.
[...] אנשי החוליה לא הצליחו להציל מפיה דבר וחצי דבר על זהותם של הילדים".
בהמשך הצטרפו לפעילות זו מתנדבי הישוב לצבא הבריטי, ביניהם חיילי הבריגדה היהודית.
דוגמה לפעילות של חיילי היישוב הוא סיפורו של אורי אלפרט, חייל הבריגדה היהודית:
"בין הפעולות שהטלנו על עצמנו הייתה גם הוצאת ילדים יהודים ממנזרים.
בית אחד הותקן על ידנו כפנימיה למען ילדים אלה, שרובם היו יתומים.
בהוצאת ילדים יהודיים טיפל גם ועד הקהילה בעזרת אשה אחת, מסורה ואמיצה, שהייתה מכתתת רגליה, בתחפושת של נזירה, ממנזר אחד למשנהו, כשהיא משיגה בכל מיני תחבולות ידיעות על ילדים יהודים המוחזקים במנזרים".
שותפים היו גם השליחים הארץ-ישראלים של המוסד לעלייה ב', שניווטו את התהליך כולו.
דוגמה לפעילות של שליח ההגנה, חיים גורי, נמצאת בספרו "חותם הזיכרון": "והיו מחנות אימונים בקיץ ובחורף, מהרי הטטרה ועד חופי אגם הבלטון.
והם קראו לכך "ספורט סמינריום", אולי היה זה שם צופן כלפי השלטונות.
[...] וכך נפגשתי עם מאות צעירים וצעירות.
הייתי מדריך שלהם, התקשרתי אליהם.
אך עדיין לא הגעתי עדיהם.
רק אחר כך, אט אט, כמו נפתח משהו ומישהו היה מוכן לספר את אפס קצהו של סיפור.
לא רק חירשותנו קבעה את גבולות הנאמר גם שתיקתם עשתה זאת.
ואני לא הייתי חרש, אך לא ידעתי מה לעשות עם הביוגרפיות האלה.
הפגישה הממושכת ההיא שינתה את חיי".
למען הילדים פעלו גם שליחי הסוכנות היהודית ומשלחת המורים שהגיעה מן הארץ, פלוגות הסעד, בראשותו של חיים יחיל-יבין, שהצטרפו לפעילות החינוכית-לימודית.
והג'וינט שמימן חלק גדול מן ההוצאות.
הצלת הילדים חייבה פעולה בכמה רבדים.
ברובד פיסי צריך היה לספק מחסה, טיפול רפואי, מזון וכסות.
ברובד רגשי-נפשי צריך היה לעזור לילדים להתמודד עם פחדים, בדידות, שכול, כעס, חוסר אמון, דריכות מתמדת ועצב.
ברובד התנהגותי צריך היה לטפל בבעיות של אלימות, קשיי התנהגות, הקניית הרגלי היגיינה בסיסיים כמו מקלחת, צחצוח שיניים, אכילה בכף ומזלג.
ברובד הלימודי היו ילדים שלא למדו כלל מאז תחילת המלחמה ולא ידעו קרוא וכתוב, היו ילדים שהוחבאו במנזרים ולמדו, אך לא ידעו מאום על יהדות.
ילדים דברו בשפות שונות, עניין שהכביד על התקשורת בין הילדים בינם לבין עצמם ובינם לבין המורים.
דבר ממה שמאפיין ילדות נורמלית לא היה לילדים אלה.
דוגמה לקושי ביצירת קשר ראשון הוא סיפורו של פעיל בריחה בפולין, לאופר.
הוא נשלח לעיר צ'נסטוחובה כדי לאתר ילדים ולהביאם לטיפול של הבריחה.
בלכתו ברחוב שמע צעקות של ילדים מגיעות ממבנה הרוס.
קבוצה של כעשרה ילדים בגילאים 8–12 התארגנה לחיי שיתוף – לגנוב תפוחי אדמה כדאי לשרוד.
לאופר הציע לילדים לבוא איתו לבית בו ידאגו להם ויהיה להם מה לאכול.
המנהיגה, בת 12, הודיעה ללאופר שלא יבואו איתו לשום מקום, כי אינם מאמינים לאיש.
במהלך מספר ימים חזר לאופר לבית ההרוס סיפר להם על בתי הילדים של הבריחה והזמין אתם לבוא עמו.
לבסוף ילד קטן אחד פרץ בבכי ושאל אם באמת ישנם עוד יהודים בעולם ובאמת יש מי שרוצה לעזור להם.
אריה שריד (לייבלה גולדברג) חבר קיבוץ יגור, יזם את הקמת ארגון "הקואורדינציה הציונית לגאולת ילדים יהודים".
בארגון השתתפו כל התנועות והמפלגות שפעלו במסגרת תנועת הבריחה.
מטרת הארגון הייתה לאתר, לחלץ ולפדות ילדים שהוסתרו במסגרות נוצריות בזמן המלחמה, במנזרים או אצל משפחות הנוצריות.
מאמצים רבים הושקעו באיתור ילדים אלה.
לא היה רישום על מקום המצאם, פעמים רבות הילדים עברו מספר מקומות מחבוא עד שהגיעו למנזר.
היו ילדים שנמסרו בעודם קטנים והם כלל לא ידעו שהם יהודים.
פעמים הם היו נצר אחרון למשפחות שנספו.
תחילה פורסמה הודעה כי משפחה נוצרית שתביא ילד יהודי לקואורדינציה תקבל מכונת תפירה, או סכום כסף מסוים.
המצב הכלכלי בפולין היה קשה.
לפעמים התהליך דמה למכירה של ילד בשוק, אף התמקחו על המחיר.
היו מקרים בהם המשפחה הנוצרית סרבה לתת את הילד ואנשי הבריחה היו צריכים לחטוף אותו.
למשל, מספר אלכסנדר, שליח המוסד לעלייה ב', כי אב פנה אליו בבקשה לעזור לו להתאחד עם ביתו, הנמצאת אצל משפחה נוצרית בכפר.
האב מצא את ביתו, אך היא סירבה לבוא אתו בטענה כי היא שונאת יהודים.
במבצע מורכב הסתבר כי הנערה משמשת שפחת מין לאיכר ולבנו הבוגר וכי הם איימו כי יהרגו אותה אם תעזוב.
פעילי בריחה, פרטיזנים לשעבר, הגיעו עוד באותו הלילה לבית האיכר, חטפו את הנערה, ובאותו הלילה היא ואביה הועברו לצ'כוסלובקיה, לפני שמשפחת האיכר תספיק לפנות לשלטונות.
הנושא היה מורכב והיו בו דילמות קשות.
במקרים רבים, כשבאו אנשי הבריחה לאסוף את הילדים, הנזירות או המשפחות הנוצריות לא ויתרו עליהם.
היו משפחות נוצריות שניצלו את המצב דרשו סכומי עתק עבור הילדים, היו שסירבו להחזירם כי המשפחה נקשרה אליהם רגשית, היו שלא רצו להחזירם מסיבות דתיות-תאולוגיות בטענה שהם כבר נטבלו לנצרות.
אנשי הבריחה היו בטוחים כי צריך "לגאול" את הילדים, אך אין ספק שהנוצרים הם שהצילו את הילדים, תוך סכנת חיים.
טובת הילד או רצונו, לא נלקחו בחשבון.
בבלגיה, למשל, הממשלה הוציאה תקנה לפיה ילדים יהודיים, שמצאו מסתור מפני הנאצים אצל משפחות בלגיות, יוחזרו למשפחתם רק אם המבקשים הם ההורים.
אם ההורים נרצחו, המשפחה הנוצרית מחויבת לא להחזיר את הילד.
זאת מפאת שיקול של טובת הילד.
בבלגיה, בדרך כלל, המשפחות הנוצריות טפלו בילדים באהבה.
שנתיים אחרי סיום המלחמה, ביולי 1947, היו ברשימות עלית הנוער 36.000 ילדים מועמדים לעליה לארץ.
הם היו מרוכזים ב-130 בתי ילדים ונוער ב-13 ארצות באירופה.
מעל ל-50 בתי ילדים ובהם כ-3,800 ילדים הוקמו על ידי הוועד היהודי בפולין כבר בשנת 1945. לבתי ילדים אלה, שהוקמו סמוך לתום המלחמה, הצטרפו מדי יום ילדים חדשים.
החזקת הילדים בבתי הילדים בתקופה הראשונה הייתה מורכבת.
היו ילדים שפחדו לצאת לרחוב, היו שלא רצו להישאר, אלא לחזור למסגרת הנוצרית, ממנה הגיעו.
לכל ילד היו סיוטים, פחדים, כעסים ופעמים רבות התנהגות אלימה.
המטפלים בילדים, פעילי בריחה ושליחים מארץ ישראל, קיוו שהדרך לארץ לא תארך והשהייה באירופה תהיה קצרה.
לאחר שהגיעו לגרמניה, לאוסטריה או לאיטליה הסתבר כי השהות במחנות ארכה זמן רב ובלתי ידוע.
ברור היה כי יש לנהל שגרה מסודרת, חינוכית ומיטיבה לילדים, שהיו זקוקים לוודאות ולמרגוע.
אך התנאים היו תנאי אי ודאות תמידית.
לרוב לא היה ידוע מתי יצאו לדרך, לאן יצאו או איך – ברגל, ברכב או ברכבת.
היו גם קשיים בתפעול המערכת, בעיקר בהתחלת הפעילות: התקציב היה נמוך ולא תמיד הספיק לאוכל מזין, לביגוד או לחומרי לימוד.
הילדים דיברו בשפות שונות ולא היו מדריכים מקצועיים.
למרות התנאים הבלתי אפשריים, השכילו המטפלים בילדים ליצור מערך טיפולי-לימודי-חינוכי תומך ומסייע לשיקום ולהחזרה של הילדות האבודה, ולו במעט.
המדריכים, רובם בוגרי תנועות הנוער הציוניות-חלוציות הפכו עבור הילדים את ארץ ישראל לכוכב הצפון: "צריך לאכול בכף ומזלג – בארץ לא אוכלים בידיים", "צריך לעזור איש לרעהו, כך נוהגים בארץ".
"צריך לדבר עברית, כך מדברים בארץ".
היעד החינוכי היה להביא את ארץ ישראל אל החניכים עוד לפני שהם יבואו בגבולה.
כלומר, להכין את הילדים לקראת הגעתם לארץ הזרה והשונה כל כך מהארצות בהן גדלו.
הם נתנו לילדים תקווה ומטרה: יש מקום בעולם בו רוצים אותם, בו מחכים להם, אליו הם שייכים.
הילדים למדו על ארץ ישראל, למדו עברית, למדו לשיר משירי הארץ ולמדו לרקוד הורה.
הם חגגו את חגי ישראל, תוך לימוד סיפורי החג, שיריו וטקסיו.
עם לימוד שירי ארץ ישראל נגעו במעט שמחה, הכירו את הארץ והרגישו שייכים.
המדריכים, ילידי אירופה, הביאו את ארץ ישראל לאירופה אל הילדים ניצולי השואה.
לימוד השפה אז נתפש כיוצר זהות חדשה.
גישה זו עקרה את הילדים מעולמם ושתלה אותם בעולם חדש.
ברוב המקרים המדריכים לא עודדו את הילדים לדבר על חוויותיהם בזמן המלחמה.
המחשבה החינוכית הייתה, שלא מסתכלים אל העבר, אלא ממשיכים קדימה לעתיד.
נוצר מעין שבר של סיפור החיים – ללא אפשרות לבנות נרטיב חיים שלם המכיל גם את פרק הבית האהוב של אמא ואבא, גם את פרק המלחמה ונוראותיה וגם את פרק העתיד.
אחרי התלבטות באיזו שפה ללמד, יידיש או עברית, הוחלט על לימוד בשפה העברית, כך יכלו ילדים מארצות שונות לתקשר אלה עם אלה וגם להכין עצמם לחיים בארץ.
בבתי הילדים עסקו בפעילות ספורטיבית, הגדולים לפרקים, עברו גם אימונים צבאיים, עניין זה גם שיפר את המצב הגופני וגם טרם לתחושת עוצמה וכוח.
אחרי שנים של חוסר אונים מוחלט הייתה מטרה, משמעות וכלים – הם יוכלו להילחם למען המדינה שלהם לכשיגיעו אליה.
תחושת הביטחון שגם מחר יהיה אוכל ויהיה מבוגר שידאג וישמור עליהם היה עניין חשוב מאוד.
מספרת אנדה עמיר-פינקרפלד, שליחה-מורה מהארץ, שילד קטן אחד חיבק את רגלה ואמר לה: "אני אוהב אותך כל כך, כל כך, אוהב אותך כמו לחם.
ואז חשבה, ידעתי שהוא אוהב אותי מאוד".
מספרת אחת המדריכות שביום הראשון שהגיעה קבוצה לבית הילדים, לאחר הארוחה הראשונה, נעלם כל האוכל.
היה ברור שהילדים גנבו אותו.
המדריכים לא נזפו, לא העירו, פשוט בארוחה הבאה הגדילו את המנות.
וכך בארוחה הבאה שוב נעלם האוכל ושוב הגדילו את המנות.
רק לאחר מספר ימים הילדים החלו להירגע ולהאמין שגם בארוחה הבאה יהיה אוכל וגם בזו שלאחריה.
בבתי ילדים רבים הייתה במטבח סלסלת לחם 24/7, שמא ילד ירצה באמצע הלילה לקחת פרוסת לחם כדי להחביאה מתחת לכר.
הילדים אכלו בחדר אוכל ונעשה מאמץ שעל יד כל שולחן ישב מבוגר, שתהיה מפה, או צנצנת פרחים – כמו בית, כמו משפחה.
בין בתי הילדים הרבים היו בית הילדים בזאקופנה, שניהלה לנה קיכלר, בית הילדים בלודז' שניהלה חסיה בורנשטיין בילצקי, ובתי הילדים באוטבוצק ובביטום בפולין.
ילדים היו מגיעים לבית, שוהים בו וממשיכים הלאה, הפעם בקבוצות בלווי המדריכים.
במרכז אירופה היו בתי ילדים בגרמניה באזור בוואריה, בבלנקנזה, באינדרסדורף, ברוזנהיים ובית הספר פלדאפינג.
באיטליה היה בין השאר בית שיזופולי בסלבינו, בו עברו כ-800 ילדים.
השליחים מן הארץ והמדריכים שהיו בעצמם שורדים היו שותפים למאמצים, לוויכוחים, להתלבטויות איך לנהל את הטיפול בילדים.
לא הייתה תורה, גם לא אנשי המקצוע שידריכו איך לעזור לילדים, שעברו חוויות כה קשות.
הם האמינו ששילוב של אהבה וחום, קבלה וסבלנות, יחד עם הצבת גבולות ודרישות מאוד ברורות להתנהגות נאותה, משמעת וסדר יום ברור ועקבי יעזרו לילדים להשתקם.
נושא הלימודים היה מורכב, מאתגר וקשה.
לא היו חומרי לימוד – ספרים, מחברות, או עפרונות.
היו קשיי שפה, עקב רבוי השפות בהן דברו הילדים, ואוכלוסיית התלמידים לא הייתה קבועה, קבוצות באו וקבוצות הלכו, יוצאות להמשך המסע לארץ.
הדמויות החשובות ביותר בעיני הילדים היו המדריכים הצעירים.
הם היו עם הילדים כשקמו בבוקר, היו אתם במהלך היום, בזמן הארוחות, והם היו בלילה כשהסיוטים חזרו.
המדריכים חשו אחריות ומחויבות טוטאלית כלפי הילדים.
יחיל, ראש משלחת פלוגות הסעד, כתב: "קרה נס לילדים, ואלה המדריכים [...] לא הערכנו מספיק את חבר האנשים הזה, שהם בעצמם ילדים אשר לא טעמו טעם ילדות, והם אשר הצילו את הילדים, והדבר היה לתוכן חייהם".
למדריכים הייתה סבלנות רבה והיחס לילדים היה אישי.
ילדה שהוצאה ממנזר בכתה בלילה שאינה יכולה להירדם כי אינה רואה את ישו על הקיר.
המדריכה הציעה לה להתפלל בכל זאת.
היא לא דרשה, אפילו לא הציעה לילדה להוריד את הצלב מהצוואר.
הצלב ירד מאוחר יותר, כשהילדה נרגעה והרגישה שייכת.
הקבוצות היו רב גילאיות והדגם היה כמו משפחה: המדריכים היו ההורים והילדים אחים זה לזה.
כך תיארה דינה, מדריכה, חברה בתנועת נח"ם ("נוער חלוצי מאוחד") את סדר יומה: "זמן עבודתי הוא מ-7:00 בבוקר עד 2:00 בלילה.
ואשר למקצוע, הריני אחראית לניקיון, עובדת עם הילדים בניקיון, מורה, מלמדת שירה וריקודים, מדריכה לתרגילי סדר ומלבד זה משתתפת, כמובן, בכל ישיבות ההנהלה ושם אני רבה ונלחמת למען הילדים.
בבתי הילדים גם שמרו על שיגרת חיים ועל יציבות, וגם התכוננו להמשך המסע אל הלא נודע.
החשיבה החינוכית הייתה למלא את היום בפעילות: מצעדים, מפקדים, משחקים, לימודים, הכנות לחגיגות וטקסים, וחוזר חלילה.
זאת כדי שלילדים לא יהיה זמן לחשוב על העבר.
הם חיפשו איזון בין הקטבים: חוסר הודאות – מתי ימשיכו הלאה ולאן – לבין יצירת תחושה של ביטחון וקביעות.
לימים יספרו ילדים, בבגרותם, כי המדריכים ודמותם היו מה שעזר להם לבחור בחיים והשפיע עליהם לאורך כל השנים.
המדריכים, בדרך כלל, הפליגו עם הילדים באוניות המעפילים, נשארו אתם בקפריסין במחנות המעצר, לאחר שנתפשו על ידי הבריטים, ונפרדו מהילדים להמשיך את חייהם שלהם רק כשהגיעו לארץ ישראל.
"טיולים" היה שם הקוד שניתן למסעות הנדודים ברחבי אירופה, ברכב, ברכבת וברגל.
בהודעה של זמן קצר היה צריך לעזוב את המחנה.
אפרים דקל כותב בספרו: "חודשים ספורים אחרי פעולות 'הרכישה' של הילדים, יצאה חדוה, פעילת 'הבריחה' שורדת שואה, לדרך, עם הטרנספורט (המשלוח) הראשון שכלל 170 ילדים.
יחד עימם עברה את גבול פולין לצ'כוסלובקיה, ובהמשך לאוסטריה.
תחילה במחנה בית החולים רוטשילד בווינה ואחר-כך במחנה פוך ליד זלצבורג".
משם הם המשיכו במסעם הלאה עד הגעתם לארץ.
בדרך עצרו במחנות המעצר הבריטים בקפריסין.
לחסיה בילצקה, ניצולת שואה מנהלת בית הילדים בלודז', נמסר מועד היציאה לדרך רק 24 שעות לפני שעת היציאה.
לילדים נמסר כי הם יוצאים לדרך ממש לפני היציאה.
ילדים עמדו לעזוב את ארץ הולדתם לתמיד, להיפרד מנופי בית ילדותם, משפת אימם.
זמן להיפרד ולהתכונן רגשית לא היה, גם לא הייתה הבנה שזה חשוב.
דקל מביא גם את סיפורה של פרומה על העברת ילדים מהעיר ביטום בפולין לצ'כוסלובקיה: "העברנו את כל חניכי הבית, כמאה ילדים, למקום הריכוז.
הילדים הסתדרו שניים-שניים, כשיד אוחזת יד, ובשורה ארוכה יצאנו אל תוך הלילה האפל, מהלך 8–10 ק"מ[...]הלכנו עד שלוש לפנות בוקר.[...] הילדים שמרו זה על זה לבל יפגר מי מהם ויאבד בדרך.
כשהגענו לגבול השכבנו את הילדים בתעלה כדי שינוחו מעט.
אל עיר הגבול נאחוד הגיעו מכוניות ובהן חברי חוליית הבריחה הצ'כית, שהסיעו את הילדים לתחנת הרכבת.
הילדים קיבלו ארוחה חמה והועלו לקרונות.
הם הגיעו ליעדם, לברטיסלאבה, אחרי 20 שעות".
חציית גבול אוסטריה–איטליה דרך הרי האלפים נחשבה למבצע פיזי מפרך.
פעילי הבריחה חששו, שהילדים לא יוכלו לעמוד בו.
הילדים היטיבו לטפס על ההרים והיו אף ממושמעים יותר מן המבוגרים.
בתום המלחמה שוחררו כשמונה מיליון בני לאומים שונים ממחנות ריכוז, מחנות עבודה, ביניהם שבויי מלחמה ועובדי כפיה, גם יהודים שורדי שואה.
צבאות בעלות הברית הקימו מחנות מיוחדים לפליטים-עקורים, מחנות עקורים, Displaced Persons Camps, מטרתם הייתה לעזור לעקורים לחזור לארצם, לביתם ולמשפחתם.
ליהודים לא הייתה ארץ, לא בית ולא משפחה לחזור אליהם.
הפליטים היהודים התרכזו בעיקר בגרמניה ובאוסטריה במחנות שבשליטת הצבא האמריקאי, שאיפשר הקמת מחנות עקורים נפרדים ליהודים.
הבדידות והשכול של השורדים, יחד עם הנחישות לבחור בחיים, גרמו לרבים לבנות משפחות וללדת ילדים, עוד לפני שידעו איפה יחיו וממה יתפרנסו.
במחנות העקורים הייתה תופעה בולטת של 'בייבי בום'.
בדצמבר בשנת 1945 היו במחנות כ-680 ילדים עד גיל 6 וכ- 1.200 ילדים בני 6 עד 18. כעבור שנה, בדצמבר בשנת 1946, היו במחנות כ-27.620 ילדים, מהם 10.855 פחות מגיל 6. במחנה ברגן בלזן, למשל, נולדו מעל לאלפיים תינוקות.
במחנות העקורים, בעיקר בגדולים כגון ברגן בלזן, לאנסברג, פלדאפינג הוקמו גני ילדים ובתי ספר.
הקמת מערכות החינוך במחנות הייתה יוזמתם של השורדים עצמם.
רוב המורים גויסו ללמד כי ידעו עברית, גם ללא השכלה פדגוגית.
כבר ביוני 1945, פחות מחודשיים לאחר סיום המלחמה נפתח בעיר צלה בגרמניה גן הילדים הראשון.
בהמשך בשנת 1947 הגיעה מהארץ משלחת של מורים וגננות במסגרת פלוגות הסעד בראשותו של חיים הופמן-יחיל.
בין המורים שהגיעו למחנות הייתה המשוררת אנדה עמיר-פינקרפלד.
היא הביאה לילדים במחנה פרחים מיובשים ומכתבים מילדי הארץ.
בשנים 1946–1947 היא שלחה "מכתבים מן המחנות" – כתבות לעיתון "דבר לילדים" במכתבים היא סיפרה לילדים בארץ על הילדים שורדי השואה, אתם עבדה במחנה, ילדים מגיל 3 עד גיל 17. הלימודים כללו שירים עבריים, משחקים ששיחקו בארץ, חגי ישראל, שחלק מהילדים כלל לא הכירו.
עמיר-פינקרפלד כתבה לילדי הארץ שילדי המחנה "אולי ישכחו לאט-לאט את אשר עבר עליהם, ואף יאמינו כי יש עוד מקום בעולם שם מצפים לבואם כלבוא אחים אהובים".
הילדים במחנות ספרו במכתביהם לילדי הארץ מעט על שעבר עליהם בזמן המלחמה.
בעיקר כתבו על רצונם לעלות לארץ ישראל.
סוף המסע – הקליטה בארץ
כ-32 אלף ילדים ובני נוער הגיעו לארץ מאירופה עד תחילת שנות ה-50, מהם כ-12 אלף יתומים.
בשנים 1946–1947 בלבד שיעור הילדים היתומים שעלו לארץ הגיע ל־62%, בהם יותר מ-40% שעברו במחנות ריכוז או מחנות עבודה.
רוב הילדים נקלטו בפנימיות של 'עלית הנוער', רוב הצעירים נקלטו בקיבוצים.
הקליטה הייתה בתקופה של מתח ביטחוני ופוליטי, טרום הקמת המדינה.
עניין זה הקשה על תהליך קליטתם ושיבש את רצף חינוכם.
חלק מבני הנוער גויסו תוך תקופה קצרה להגנה ובהמשך לצבא.
היו גם שנפלו על הגנת הארץ, למשל, חברי גרעין ההתיישבות במקוה ישראל, נערים משארית הפליטה, נפלו בקרב על ניר עציון ערב ההכרזה על קום המדינה.
התנועה הקיבוצית קלטה כ־63% מבני הנוער שעלו לארץ.
הצטרפות מתבגרים בגילי 15–17 למעגל העבודה בקיבוץ תרמה בהוספת שעות עבודה, אך אלה לא כיסו את מקומם של מי שגויסו לעבודה החינוכית עם חברת הנוער, או את הוצאות קליטתם וחינוכם.
הקיבוצים נרתמו למשימה, שנתפסה כמשימה לאומית, למרות שלא היו ערוכים לכך.
חלק מהקיבוצים היו צעירים וחדשים, והקליטה יצרה נטל כלכלי כבד ופגיעה ברמת החיים, שהייתה גם כך נמוכה.
ראוי לציין כי ההחלטה על שילוב הילדים בקיבוצים מנעה את הכנסתם לבתי יתומים ענקיים, כפי שקרה באירופה אחרי המלחמה.
"עליית הנוער" והקיבוצים היו גופים רעיוניים חינוכיים שהפכו את החניכים לשותפים לדרך ולא ל"מסכנים", עניין שתרם לתהליך הטיפולי-שיקומי.
כל זאת התרחש בזמן של מצוקה חומרית, מחסור כלכלי חמור, מחסור בכוח אדם מקצועי וגם חוסר הבנה עמוק למשמעויות של השואה על הצעירים ולהשלכות על תהליכי השיקום.
רובם התערו בארץ, בנו משפחות, תרמו לעיצובה ושגשוגה של המדינה הצעירה.
עם זאת רבים שלמו מחיר פסיכולוגי.
ילדים החיים בעוני מצויים במשפחות הנמצאות מתחת לקו העוני שאינן מסוגלות לדאוג לרווחתם, ולעיתים קרובות נסמכות על סעד מהמדינה או חיות במצוקה וללא משאבים מינימליים.
קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים מעריכה כי 356 מיליון ילדים בעולם חיים בעוני קיצוני, וכי כמחצית מהילדים בעולם סובלים מתנאי עוני, בהם ממחסור במגורים, מזון או מי שתייה.
מחקרים מצאו כי לילדים החיים בעוני קשה מאוד לצאת ממעגל העוני כשהם מתבגרים, וכי תוחלת החיים שלהם נמוכה יותר.
ההגדרה המקובלת לילד היא "אדם מתחת לגיל שמונה עשרה".
קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים מגדירה ילדים החיים בעוני ככאלה ש"חווים חסך במשאבים החומריים, הרוחניים והרגשיים הדרושים כדי לשרוד, להתפתח ולשגשג, מה שמותיר אותם ללא יכולת ליהנות מזכויותיהם, למצות את מלוא הפוטנציאל שלהם ולהשתתף כחברים מלאים ושווים בחברה".
בדרך כלל ילד נחשב לעני אם משפחתו נמצאת מתחת לקו העוני, כלומר – ההכנסה הכספית במשפחה נמצאת מתחת לרף המאפשר רמת חיים נאותה.
בישראל ובמדינות אירופה קו העוני מוגדר כ-50% מההכנסה הפנויה החציונית, למשפחה.
מחקר משנת 2003 שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת בריסטול הגדיר מדד מפורט יותר, הכולל רמת תזונה נאותה, גישה למי שתייה, גישה לשירותי בריאות, תנאי מגורים סבירים, לימודים במוסדות חינוך, וכן גובה ומשקל תקינים.
לפי מדד זה, 56% מתוך 1.8 מיליארד ילדים במדינות מתפתחות חיו בעוני.
באפריקה שמדרום לסהרה ובדרום אסיה מספר זה עלה ליותר מ-80%, וכן נמצא כי ילדים כפריים מאזורים אלו חיים בתנאי עוני קיצוניים ביותר.
שיעור הילדים החיים בעוני לפי מדינה
הטבלה להלן מציגה את שיעור הילדים החיים בעוני לפי מדינה, על פי מידע שפורסם על ידי המדינות, ובחלקו רוכז על ידי הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ביולי 2024.
הגורם המרכזי לעוני אצל ילדים הוא שהם נולדו להורים עניים.
לכן, הגורמים לעוני אצל מבוגרים, בהם מדיניות ממשלתית, חוסר השכלה, אבטלה, מחסור בשירותי רווחה, מוגבלויות ואפליה – גורמים לכך שהילדים במשפחות אלה חיים בעוני.
ילדים הגדלים במשפחה שיש בה מצוקה כלכלית לא מסוגלים למצות את ההזדמנויות שלהם.
הוריהם מודאגים מהמצב הכלכלי במשפחה, ולעיתים קרובות נאלצים לגדל את ילדיהם בשכונות שאינן בטוחות וללא משאבים קהילתיים.
תנאים אלו עלולים להוביל לדכדוך ולבעיות נפשיות אצל ההורים, ולהקשות עליהם לספק את הסביבה הרגשית הנדרשת לטיפוח הצמיחה הקוגניטיבית והרגשית של הילדים.
כמו כן נמצא כי גורמים נוספים לעוני אצל ילדים הם דעיכת ערכי המשפחה, ילד מחוץ לנישואים, היריון בגיל נעורים, היריון לא מתוכנן ומספר גדל של אימהות חד-הוריות.
חלק ניכר מאלה תלויים בשירותי הרווחה.
מעגל העוני מתאר מצב שבו משפחה חיה בתנאי עוני במשך דורות רבים ברציפות.
אחת הדרכים לצאת ממעגל העוני הוא הקניית סביבה חינוכית נאותה לילדים מזמן לידתם ועד גיל 9, שבו הילדים לומדים בכיתה ג'.
מחקרים מראים שילדים בעלי הישגים נמוכים בגיל גן חובה נמצאים בסיכון מאד גבוה להישגים חינוכיים גרועים בעתיד, ורוב הילדים שעדיין נמצאים בפיגור בלימודי כיתה ג' לא יצליחו לעולם לסגור את הפער.
דרכים נוספות המסייעות לצאת ממעגל העוני הן גישה לשירותי בריאות ומתן תמריצים כספיים.
בשלבי הילדות המוקדמים אין הבדל בין שיעורי העוני אצל בנים ואצל בנות, אך המעבר לגיל ההתבגרות ולשנות הפוריות מגדיל את הפער המגדרי בעוני.
נשים בעולם הרבה יותר עניות מגברים, ויש יותר ילדים עניים החיים במשקי בית בראשות נשים.
לכן, תוכניות רווחה שנועדו לצאת ממעגל העוני מתמקדות לעיתים באימהות חד-הוריות ומסייעות להן בתחומי חינוך, תזונה, בריאות וסיוע פסיכולוגי.
ילדים החיים בעוני במדינות מפותחות ובמדינות מתפתחות
ילדים רבים חיים בעוני במדינות מפותחות.
בארצות הברית, למשל, יש 16.7 מיליון ילדים החיים בעוני, יותר ממספר תושבי ניו יורק.
מחקרים רבים הוכיחו קשר חזק בין עוני בילדות לבין הישגיהם כמבוגרים בתחומי החינוך, בריאות, חיברות, פוריות, שוק העבודה וההכנסה.
ילדים להורים בעלי הכנסה נמוכה נמצאים בסיכון מוגבר לבעיות עיכוב התפתחותי ומוגבלות שכלית התפתחותית.
בעיות אלו מגדילות את הסיכוי של ילדים שגדלו בעוני להישאר בעוני.
באופן יחסי, ילד עני שגדל במדינה מתפתחת סובל מקשיים רבים יותר מאשר ילדים החיים בעוני במדינה מפותחת.
עוני במדינות מתפתחות הוא מצב המאופיין בדרך כלל במחסור של צרכים בסיסיים.
ילדים רבים חיים בעוני במדינות מתפתחות, במיוחד באזורים כפריים באפריקה שמדרום לסהרה ובדרום אסיה, באזורים שבהם נפוצים מצבי מלחמה, מחלות, שחיתות, מחסור במשאבים ותנאים סביבתיים קשים.
יעד 1 לפיתוח בר קיימא קורא למיגור העוני על כל צורותיו.
קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים הגדירה יעד של צמצום שיעור הילדים החיים בעוני במחצית עד שנת 2030.
מדיניות הרווחה בישראל הייתה שוויונית מקום המדינה ועד לשנות השבעים, אך מאז היא נהפכה למדינה שממדי העוני והאי-שוויון בה הלכו וגדלו מעשור לעשור לפחות עד תום העשור הראשון של המאה ה-21, והפערים החברתיים-כלכליים שבה התרחבו בהתאמה.
תחולת העוני בישראל היא מן הגבוהות במדינות ה-OECD.
לפי דו"ח העוני של הביטוח הלאומי לשנת 2022, 28,2% מהילדים בישראל חיו מתחת לקו העוני (873.3 אלף ילדים).
כמו כן נמצא כי משנת 2010 עד 2018 נרשמה ירידה מתונה בשיעורי בעוני של ילדים בישראל, ומאז לא חל שינוי משמעותי.
נכון לשנת 2023, זוג עם שני ילדים ייחשב עני אם ההכנסה שלו תהיה נמוכה מ־10,637 שקלים, וזוג עם ארבעה ילדים ייחשב עני אם ההכנסה שלו תהיה נמוכה מ־14,127 שקלים.
מחקר של מרכז טאוב משנת 2018 מצא כי כמעט שליש מהילדים והילדות עד גיל 4 בישראל חיים מתחת לקו העוני, ומעל מחצית מהילדים החרדים והערבים בקבוצת גיל זו חיים במשקי בית שנמצאים מתחת לקו העוני.
כמו כן נמצא שילדים מתחת לקו העוני חיים בדרך כלל בבתים צפופים יותר ובאזורי מגורים המשתייכים לאשכולות חברתיים-כלכליים נמוכים.
על פי נתוני המוסד לביטוח לאומי, תחולת העוני במשפחות גדולות (שבהן 4 ילדים ויותר) עמדה בשנת 2001 על 42%, שיעור הגבוה כמעט פי שלושה ממשפחות קטנות יותר, שבהן 1 עד 3 ילדים.
"ילדיסקו" הוא שיר שביצעו הזמרת שרי והילדה מרינה פיינגולד בפסטיבל לשירי ילדים התשיעי, שנערך בחנוכה 1978. השיר זכה במקום הראשון בפסטיבל והפך ללהיט גדול כשהוא צועד בעשירייה הראשונה במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל במשך מספר שבועות.
את המילים לשיר כתב אליעוז רבין ואת הלחן כתב המלחין והמעבד רוני וייס.
את השיר הגה אלכס כגן, אחד ממפיקי הפסטיבל: "חשבתי להציע לשרי, שזכתה לכינוי 'מלכת הדיסקו', לבצע שיר דיסקו לילדים.
משחק המילים הוליד את הביטוי 'ילדיסקו'".
פיינגולד, שהייתה אז בת 8, הפכה לכוכבת גדולה עם הצלחת השיר: "הלכתי לאודישנים בתל אביב בלי לספר להורים שלי.
שרתי בבחינה את 'היפו היפי' של מייק בורשטיין.
לא רק שהתקבלתי, גם קיבלתי את 'ילדיסקו', שיר מורכב שהמפיקים חיפשו במשך זמן רב את הילד שישיר אותו.
אחרי שהפסטיבל הוקרן בטלוויזיה, לא יכולתי ללכת ברחוב.
ילדות ניסו לחקות את התסרוקת שלי, היו מעריצים שטלפנו אלינו הביתה", סיפרה.
יעל בר זוהר ביצעה את השיר במסגרת קלטת הווידאו "רדיו גן".
רינת גבאי ביצעה את השיר במסגרת תוכנית הילדים "רינת וגיא".
בשנת 2020, כתב המחזאי שי להב את המחזמר לילדים "ילדיסקו" לתיאטרון ה"מדיטק" בחולון.
בשנת 2024 הפך ילדיסקו ללהיט טיקטוק עם מיליוני צפיות וסרטוני ריקוד שזכו למאות אלפי לייקים
במהלך הטבח נחטפו 36 ילדים (מתוכם 2 נרצחו בשבי), 37 ילדים נרצחו ו-116 התייתמו מהוריהם, 20 ילדים נותרו ללא הורים ו-96 התייתמו מהורה אחד.
כ-50,000 ילדים פונו מבתיהם, כולל כ-7,000 ילדים מתחת לגיל 6 שנפצעו פיזית ונפשית.
סך הכל במהלך כל מלחמת חרבות ברזל נרצחו ונהרגו 62 ילדים, נערים ופעוטות, בהם אריאל וכפיר ביבס אשר נחטפו בחיים ונרצחו בשבי החמאס יחד עם אימם שירי.
מנתוני המועצה הלאומית לשלום הילד עולה כי 19,407 ילדים ישראלים נפגעו בגוף ובנפש בפעולות האיבה מאז פרוץ המלחמה, 37% מהם מתחת לגיל שש.
ילדים שנרצחו בטבח שבעה באוקטובר
רשימת הילדים הישראלים שנרצחו ונהרגו במלחמת חרבות ברזל שם פרטי שם משפחה גיל בעת המוותמין מקום מגורים מקום המוות תאריך פטירה מקום הקבורה הערותנעאמה אבו ראשד 0.01 נקבה אבו קרינאת צומת פטיש 07/10/23 עוברית שיולדה לאחר שאמה נדקרה, העוברית יולדה בבית החולים ונפטרה עקב הפצעים מספר שעות לאחר הלידה.
יזן זכריה אבו ג'מאע אמין עקל אלקרעאן 9 זכר כוחלה כוחלה 07/10/23 נהרג מפגיעת טיל.
אמין עקל אלקרעאןמחמד ד'יבאלקרעאן15זכרכוחלהכוחלה07/10/23נהרג מפגיעת טיל.
מחמד ד'יב אלקרעאןג'וועד אברהיםאלקרעאן14זכרכוחלהכוחלה07/10/23נהרג מפגיעת טיל.
ג'וועד אברהים אלקרעאןמאלק אברהיםאלקרעאן14זכרכוחלהכוחלה07/10/23נהרג מפגיעת טיל.
מאלק אברהים אלקרעאןמאי זוהייראבו סבייח13נקבהכוחלהכוחלה07/10/23נהרגה מפגיעת טיל.
תמר טורפיאשויליכפירביבס0.9זכרניר עוזבשבי בעזהנובמבר/דצמבר 2023צוחרנרצח בשבי.
הלוויית משפחת ביבסאריאלביבס4.2זכרניר עוזבשבי בעזהנובמבר/דצמבר 2023צוחרנרצח בשבי.
הלוויית משפחת ביבסאוריההרטום16.6זכרדולבתחנת הדלק בעלי29/02/24אריאלנרצח בפיגוע ירי בעלי.
אוריה הרטום בנימין אחימאיר הכהן 14.9 זכר ירושלים סמוך למאחז מלאכי השלום 12/04/24 ירושלים - הר המנוחותנרצח בפיגוע.
בנימין אחימאיר מילאר מועדאד שאער 10 זכר מג'דל שמס מג'דל שמס 27/07/24 מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
מילאר מועדאד שעאריזן נאיףאבו סאלח10זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
יזן נאיף אבו סאלחג'יבארהאבראהים10זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
ג'יבארה אבראהיםנאג'י טאהרחלבי10זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
נאג'י טאהר חלביויניס אדהםספדי11נקבהמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרגה מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
ויניס אדהם ספדיאלמא איימןפח'ר אל-דין11נקבהמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרגה מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
אלמא איימן פח'ר אל-דיןאיזיל נשאתאיוב12נקבהמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרגה מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
איזיל נשאת איובג'וני ודיעאבראהים12זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
ג'וני ודיע אבראהיםנאזם פח'רסעב15זכרעין קיניאמג'דל שמס27/07/24עין קיניאנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
נאזם פח'ר סעבפג'ר ליית'אבו סאלח15זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
פג'ר ליית' אבו סאלחחאזם אכרםאבו סאלח15זכרמג'דל שמסמג'דל שמס27/07/24מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
חאזם אכרם אבו סאלח אמיר רביע אבו סאלח 16 זכר מג'דל שמס מג'דל שמס 27/07/24 מג'דל שמסנהרג מפגיעת הטיל במג'דל שמס.
אמיר רביע אבו סאלחנועםיחיאל17זכראחיעזרכביש 77, סמוך לרמת ישי22/09/24אחיעזרנהרג בתאונה בכביש 77 בעת אזעקה בשל שיגור טילים.
נועם יחיאליהושע אהרון טוביהשמחה12זכרירושליםכביש המנהרות, גוש עציון11/12/25ירושלים - הר המנוחותנרצח בפיגוע ירי בכביש המנהרות.
יהושע אהרון טוביה שמחהיהליגור16.3נקבהפרדס חנה-כרכורצומת כרכור05/03/25פרדס חנהנפטרה מספר ימים לאחר שנפגעה אנושות בפיגוע בצומת כרכור.