tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפסקת הפעלת המתג מדמה לחיצה בודדת על כפתור העכבר ואחרי אותה לחיצה הסמן עומד מלכת וממתין להפעלה מחודשת של המתג.
שיטה זו מונעת את ההפרעה לריכוז מחשבתו של המשתמש הנגרמת על ידי תנועת סמן בלתי פוסקת.
המשתמש יכול לעקוב אחרי הסמן כשהוא חש מוכן לזה.
סריקה בקבוצות – בשיטה זו, כאשר המשתמש נכנס לחלון של תוכנה או לתיקיה, מתבצעת באופן אוטומטי פעולת סימון של קבוצה מהצלמיות או מהלחיצים שבחלון התוכנה או שבתיקיה.
אם המשתמש אינו מפעיל את המתג, הסימון עובר מקבוצה זו לקבוצה אחרת ואם הוא כן מפעיל את המתג הסימון עובר אל תת-קבוצה מתוך הקבוצה הזו.
באופן זה המשתמש בוחר כל פעם תת-קבוצה של הקבוצה שבחר קודם, עד שהוא מתמקד בלחיץ או בצלמית הרצויה.
לדוגמה, סריקה בקבוצות בחלון מקלדת מסך וירטואלית: אם המשתמש רוצה להקליד את המילה Hi וכשהוא נכנס לחלון המקלדת מסומנים תחילה מקשי האותיות שבשורה העליונה של המקלדת (Q עד P) הוא ממתין שיסומנו קלידי האותיות שבשורה השנייה (A עד L) ומפעיל את המתג.
כתוצאה מזה הסימון עובר אל שלושת הקלידים A, S ו-D.
הוא ממתין שהסימון יעבור אל F, G ו-H ומפעיל את המתג שנית.
כעת הוא ממתין שהסימון יעבור מ-F אל G ומ-G אל H ,מפעיל את המתג בפעם השלישית וגורם להקלדת האות H.
אחרי ההקלדה מסומנים מחדש קלידי שורת האותיות הראשונה והפעם הוא בוחר בשורה זו, ממתין שהסימון יגיע אל תת-הקבוצה הנכונה בתוך השורה הזו ובוחר בה ואחר כך ממתין שהסימון יגיע אל קליד האות i ובוחר בו כדי להקלידו.
סריקה בקבוצות הפרוסות על שטחים שווים, למשל סריקה קרטזיאנית (השטח מחולק תמיד בצלב שמרכזו במרכז השטח וכשנבחר הרבע הרצוי גם הוא מתחלק כך)
סריקת אשכולות - מספר הצלמיות או הלחיצים שבכל קבוצה לא בהכרח שווה ועשויה להיות חפיפה חלקית ביניהן
סריקה לפי תדירות – סריקה לפי תדירות משחררת את המשתמש מהמתנה תכופה שהסמן יחלוף על פני צלמיות ולחיצים שהוא כמעט ואינו בוחר בהם לעולם.
אולם, סריקה פשוטה לפי תדירות שימוש תיצור מצב בו מסלול תנועת הסמן משתנה לעיתים תכופות, מפתיע את המשתמש ודורש ממנו להשקיע ריכוז רב במעקב אחריו.
על כן מקובל שבחלק מהתוכנות סדר הצלמיות והלחיצים ישתנה באופן אוטומטי אך מתון ואיטי בעקבות תכיפות השימוש בהם והסמן ינוע במסלול קבוע כמו בסריקה סדורה.
עבור משתמשים שסריקת תדירות מתאימה להם מקובל לסדר מראש את סדר הקלידים במקלדת הווירטואלית על פי צפי תדירותם ולא לאפשר לסדר זה להשתנות כלל, משום ששינוי מקומו של קליד במקלדת אינו מוצא חן בעיני אנשים רבים.
גיוון שיטות – אפשר לסדר שבתוכנות וחלונות שונים תהייה סריקה בשיטות שונות.
למשל סריקה רדיאלית בשולחן העבודה, סדורה בחלון או תיקייה שיש בהם עשרה או פחות פריטים לבחירה וסריקה בקבוצות כשיש יותר מעשרה פריטים לבחירה.
שילובי שיטות - סריקה רדיאלית הפוכה, סריקה הפוכה בקבוצות, סריקת תדירות רדיאלית, סריקת תדירות הפוכה בקבוצות וכיוצא בזה.
שיטות הסריקה עם יותר ממתג אחד הן למעשה שכלולים של שיטות הסריקה במתג בודד שנותנים למשתמש יותר שליטה ואפשרויות פעולה מגוונות יותר.
ככל שמוסיפים מתגים השליטה במחשב מפסיקה להידמות לסריקה עם מתג בודד ונדמית יותר ויותר לשליטה במחשב בעזרת לחצני חצים של מקלדת או בעזרת ג'ויסטיק.
אפשרויות השכלול רבות ולכן יינתנו רק דוגמאות בודדות להמחשת העניין.
שכלולים לסריקה סדורה עם שני מתגים:
מתג "נוע" ומתג "בחר" - כך אפשר להפקיע מידי המחשב את השליטה בתזמון תנועת הסמן, דבר שמסייע למשתמש להתרכז טוב יותר בלי צורך לעבוד בתזמון של המחשב ובלי צורך לראות סמן שנע בלא הפסקה.
מתג "שנה כיוון" ומתג "בחר" - כך אפשר להשאיר את התזמון בידי המחשב אך לקצר את הדרך שבה הוא יגיע ללחיץ או לצלמית הרצויים.
אם אכן מגדירים אחד המתגים כמתג "שנה כיוון", רצוי לסדר שאחרי כל בחירה הסמן יצוץ אוטומטית במרכז המסך.
מתג "שנה מהירות" ומתג "בחר" – שיטה נוחה לזירוז הסריקה.
מתג "החלף חלון" ומתג "בחר" – שיטה שמקלה עבודה עם חלונות אחדים.
תפנית עלילתית או טוויסט (plot twist ובקיצור twist) היא שינוי בכיוון הצפוי שאליו מתקדמת העלילה הנרטיבית של יצירת סיפורת כלשהי.
השימוש בטכניקה ספרותית זו נפוץ על מנת לשמור עניין בקרב קהל קוראיה, מאזיניה או צופיה, אשר אמור להיות מופתע מהתפנית שבעלילה.
טכניקה אחת לערעור ציפיות הקהל היא "גיבור שווא", דמות המוצגת בתחילת הסיפור כאילו היא הדמות הראשית, ואז היפטרות ממנה, בדרך כלל על ידי הריגתה.
הסרט "פסיכו" של אלפרד היצ'קוק משתמש בטכניקה זו.
תפנית עלילתית המתרחשת לקראת סוף הסיפור ומשנה בדיעבד את תפישת הקהל כלפי העלילה או הדמויות מכונה "טוויסט הסיום".
לעיתים קיימים רמזים מטרימים, באמצעותם חלק מהקהל חוזה את התפנית המתקרבת, בעוד השאר מופתע ממנה ועשוי להבין את הרמזים בדיעבד או להבחין בהם רק בקריאה, האזנה או צפייה מחודשת.
לעיתים אין רמזים מטרימים, ולעיתים התפנית לא מתוכננת מראש.
תפקודים ניהוליים או פונקציות ניהוליות (Executive Function) הם תהליכי השליטה הקוגניטיביים הגבוהים של האדם (cognitive control), האחראים על היכולת ליזום, להתמיד, לעכב, לווסת, להבחין ולשנות, ומעורבים ביכולת הקשב וזיכרון העבודה.
התפקודים הניהוליים אחראים במידה רבה על ויסות רגשי ועל תפקוד חברתי ולימודי.
הם מאפשרים לאדם לנהל ולכוון את מעשיו בהתאם למטרותיו, ולנהל את שאיפותיו וקשריו החברתיים.
מבחינה מוחית, האונה המצחית היא האחראית על התפקודים הניהוליים, כאשר קליפת המוח הקדם-מצחית (Pre-frontal Cortex) היא חלק חיוני במיוחד לפעולתם של התפקודים הניהוליים והשליטה הקוגניטיבית.
מצבים נוירולוגים מסוימים פוגעים ומחלישים את היכולת הניהולית, בראשם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD) ואוטיזם.
המושג תפקודים ניהוליים משמש לתיאור הדרך הדינמית שבה התפקודים הקוגניטיביים השונים של המוח מנוהלים באופן מתמיד, כך שיאפשרו להתמודד באופן יעיל מול דרישות החיים המשתנות מרגע אחד למשנהו.
תפקודים ניהוליים חיוניים לצורך תכנון וקבלת החלטות, מודעות עצמית, איתור ותיקון טעויות, למידה של מצבים חדשים או פעולות חדשות ופתרון בעיות, התמודדות מול מצבים מסוכנים או מסובכים, התגברות על הרגל מושרש היטב או התנגדות לפיתוי, והבחנה בין טפל לעיקר.
כמו כן, הם מאפשרים לאדם לפתח שליטה עצמית, לווסת את יצריו ורגשותיו, ויכולת לדחיית סיפוקים מידיים לצורך הגשמת מטרות ארוכות טווח, תוך מודעות לזמן.
בנוסף, התפקודים הניהוליים מקושרים לאינטליגנציה זורמת, אשר על פי אינטליגנציה גבישית ונוזלית מהווה חלק מגורם g של האינטליגנציה הכללית.
בהתאם לכך, לתפקודים הניהוליים יש חשיבות רבה להצלחה האקדמית ולפיתוח המקצועי של האדם, וכן וליכולתו והצלחתו החברתית ולמניעת התנהגות חברתית בלתי-הולמת.
באופן כללי, ליכולות הניהוליות של מעלה-מטה יש חשיבות רבה בעידן המידע, משום שהן חיוניות לשמירה על נתיבי קריירה מאתגרים, כמו גם לצורך ביצוע מטלות יום יומיות בסיסיות, כמו דאגה למצב הבריאותי והפיננסי של האדם.
תפקודים ניהוליים אחראים על יכולת לתכנון ופתרון בעיות, תהליכי בקרה, עכבה וויסות, בחירת מידע חושי רלוונטי, זיכרון עבודה מילולי וחזותי, יכולת תכנון והתארגנות, גמישות מחשבתית, חשיבה מופשטת, רכישת כללים, יוזמה של פעולות ועכבה על פעולות, הכנת תגובה, קשב מתמשך, סריקה חזותית, קשב סלקטיבי, התגברות על הרגל, שליטה במסיחים ועוד
עם זאת, שמירה על הקשב והעוררות אינה נחשבת לאחת מהפונקציות הניהוליות.
תפקודים ניהוליים יכולים לנבא את התפקוד האקדמי של ילדים בכיתות הראשונות של בית ספר יסודי טוב יותר ממדידה של מנת משכל.
שלבים מרכזיים בתהליכי השליטה הקוגניטיבית של התפקודים הניהוליים
התפקודים הניהוליים מאפשרים התנהגות גמישה, שבאה לידי ביטוי ביכולת לבחור פעולה המתאימה לא רק למידע החושי שמתקבל ברגע מסוים, אלא גם למצב ולהקשר שבו הוא נקלט.
בהתאם לכך, שלושת ההיבטים המרכזיים של התפקודים הניהוליים הם: שמירת הסף בין מערכת החישה למערכת הקוגניטיבית (gating), שימור והנגשה של מידע חדש וישן לעיבוד (maintaining), העברה של ההתנהגות הנבחרת למערכות המוטוריות (relaying).
בהתאם לכך, שליטה קוגניטיבית מוצלחת מתחילה בייצוג של הגירויים הרלוונטיים מהסביבה.
זו הסיבה לכך שהשלב הראשון של התפקודים הניהוליים הוא פעולת שמירת הסף (gating), הכוללת סינון של גירוים רלוונטיים להתנהגות מתוך הקלט החושי.
הזיכרון החושי מחזיק את המידע חושי לפרק זמן שיספיק כדי לשים אליו לב.
לכל אחד מהחושים יש מנגנון אחסון ייחודי לו, המופצץ כל הזמן בשפע של מידע חדש, שרובו אינו זוכה לתשומת לב ולכן נמוג.
בשלב הבא המידע החדש מהזיכרון החושי, עובר עיבוד בקליפת המוח הקדם-מצחית, אשר משלבת אותו עם מידע קיים מהזיכרון לטווח ארוך.
לצורך כך יש חשיבות רבה לשימור ותחזוקה (maintaining) של מידע מנמוניקי והקשרי בזיכרון העבודה.
זיכרון עבודה מאפשר לאדם להחזיק מידע במודעות ולהשתמש בו כדי להנחות את אופן פעולתו.
למעשה, היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד.
לכן זיכרון העבודה מהווה גורם חיוני לתפקודים ניהוליים כמו תכנון.
לאחר שהמידע מתוך הקלט החושי הוערך בהתאם להקשר ולניסיון העבר, יש לתכן את התגובה המוטורית המתאימה ולהוציא אותה אל הפועל.
בהתאם לכך, השלב הבא הוא העברה (relaying) של המידע לאזורים קדם מוטוריים, כהכנה לתגובה ההתנהגותית.
היא ממוקמת בקדמת האזור המוטורי העיקרי ושולטת עליו, כך שיש לה השפעה ישירה על ההתנהגות.
ההבדל בין תפקודים ניהוליים לתפקודים מוחיים ספציפיים
הפונקציות הניהוליות אחראיות על אופטימיזציה של תהליכים משניים נמוכים יותר על ידי תעדוף, ויסות ואינטגרציה שלהם במהלך פעולתם.
מכאן, שהן לא התפקודים המוחיים עצמם (כמו זיכרון ושפה), אלא הן אלו אשר מעצבות את התפקודים השכליים.
מסיבה זו ניתן למדוד את הפונקציות הניהוליות רק באופן עקיף על ידי מדידת התפקודים שהם אחראים עליהם ולא ישירות.
הדבר גורם לכך שקשה לאתר בעיות בפונקציות הניהוליות במסגרת אבחון או מחקר מעבדתי.
התפקודים הניהוליים הם תכונה אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי ועל כן אינה יכולה להשתייך רק לאזור מוחי, גן או חומר נירולוגי בודד.
ההתפתחות של תפקודים ניהוליים בגילאי הילדות קשורה להתפתחות של האונה המצחית והקשרים שלה לאזורים אחרים במערכת העצבים.
בכל ההיררכיה התפקודית של המוח יש למבנים עצביים גישה ישירה לשפעול של המערכת המוטורית, אך ההתנהגות המבוססת על קליפת המוח הקדם-מצחית (הנמצאת באונה המצחית) היא המתוחכמת ביותר, שכן היא מעורבת בתפקודים מחשבתיים גבוהים.
היא מכילה חלק מהמערכות המורכבות המעורבות בתפקודים הניהוליים ומשמשת כמרכז של השליטה הקוגניטיבית והתפקודים הניהוליים.
קליפת המוח הקדם-מצחית הדורסו-לטראלית, הנמצאת בקליפת המוח הקדם-מצחית, מעורבת בתפקודים ניהוליים.
היא מגבשת תוכניות ואסטרטגיות עבור התנהגות ההולמת מצב מסוים ומנחה את המעגלים המוטוריים להוציא אל הפועל את תוצרי החישובים שלה.
האמיגדלה היא אזור רגשי מרכזי והיא עוסקת באינטגרציה והפצת מידע לאזורים רבים במוח, ביניהם גם אזורים התומכים בתפקודים קוגניטיביים.
היא מכילה חלק מהמנגנונים החיוניים לתפקודים הניהוליים.
התצורה הרשתית אשר ממלאת תפקיד חשוב בשליטה על מנגנונים הקשורים לעוררות ושינה, חיונית להיבטים מסוימים של התפקודים הניהוליים.
הוא לוקח חלק בהפעלה של תנועות מוטוריות על ידי מערכת השרירים ובתהליך הלמידה שלהן עד לשלב של רכישת מיומנות אוטומטית.
אותות של קלט ופלט נעים ברחבי המערכות המעורבות בתפקודים ניהוליים על ידי דחפים עצביים מהירים, אשר מסוגלים לקשר ביניהן בפחות ממילישנייה.
התנועה של אותות אלו תלויה בתהליך ההעברה הסינפטית של מוליכים עצביים בין תאי העצב.
בהתאם לכך, יש לו תפקיד חיוני בתפקודים הניהוליים.
הוא מעורב בכל השלבים של השליטה הקוגניטיבית - משמירת הסף, שימור המידע והעברתו הלאה.
הדופמין מווסת את הקלט החושי המגיע לקליפת המוח הקדם-מצחית באופן ישיר, כך שרק המידע הרלוונטי להתנהגות יאוחסן ברשתות הקדם מצחיות.
בעקבות זאת גירויים בולטים וגירויים רלוונטיים להתנהגות אשר נמצאים בסביבה החיצונית של האדם, גורמים לעלייה ברמת הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית.
הדופמין יכול לשלוט גם ברמת הרגישות של קליפת המוח הקדם-מצחית למידע חושי מסוג מסוים.
זאת משום שהפעילות הטונית (tonic) של המוליך העצבי דופמין מווסתת את קליפת המוח הקדם מצחית ואת התפקודים הקוגניטיביים שהיא אחראית עליהם, כמו: זיכרון העבודה, הקשב הסלקטיבי והתפקודים הניהוליים, ביחס של צורת U הפוכה.
כלומר, התפקוד המיטבי מתרחש ברמות בינוניות או מתונות של דופמין טוני, בעוד שרמות גבוהות או נמוכות מידי של הדופמין הטוני פוגעות בתפקודים אלו.
התפקודים הניהוליים אינם ניתנים לשליטה מכוונת ומודעת.
מבחינה התנהגותית, פגיעה בתפקודים הניהוליים יכולה לבוא לידי ביטוי בשכחנות יחד עם קשיים בתכנון ותיאום מטלות יום יומיות, כמו התארגנות לקראת יציאה לבית הספר או לעבודה.
משום שהתפקודים הניהוליים הם יכולת אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי, בכל סוג של פגיעה בתפקודים אלו יכולים להיות מעורבים גורמים מרובים.
פגיעה בתפקודים ניהוליים יכולה להיגרם כתוצאה מהפרעה נוירו-התפתחותית, כמו הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות (ADHD) שההנמכה בתפקודים ניהוליים היא מאפיין מרכזי שלה.
זוהי דוגמה למצב שבו הפגיעה בתפקודים ניהוליים אינה קשורה לרמת המשכל ויכולה להתקיים גם בקרב אנשים בעלי אינטליגנציה גבוהה מאוד.
לחרדה יש השפעה על התפקודים הניהוליים ובעיקר על זיכרון עבודה והתארגנות.
בדומה לכך, גם דיכאון קשור לירידה בזיכרון ופגיעה בתפקודים הניהוליים.
קשיים בתפקודים ניהוליים ניתנים לאיתור כבר בגן ונשארים לרוב עמידים במשך שנים.
קיים קושי לאתר ליקויים בתפקודים ניהוליים בקרב אנשים מחוננים בעלי אינטליגנציה גבוהה, משום שהם מוצאים דרכים רבות יותר כדי לחפות על הכשלים, וכך קשה יותר למדוד את הקשיים שלהם.
ישנם תפקודים ניהוליים הניתנים לשיפור.
אימון אישי הוא תהליך שמערב בין היתר גם פיתוח של תפקודים ניהוליים.
זאת משום שהאימון האישי עושה שימוש במרכיב קוגניטיבי כדי לסייע למתאמן לפתח מודעות לאופן שבו הוא משנה את התנהגותו.
תפלת שתן מרכזית (וכן: "סוכרת מרכזית תפלה"; באנגלית: Central diabetes insipidus) היא תסמונת המתבטאת ברמות הפרשה פחותות של ההורמון ואזופרסין (ADH).
הורמון זה מופרש מבלוטת ההיפופיזה האחורית, והוא אחראי על ריכוז השתן על ידי ספיגה מחדש של מים בכליה.
כתוצאה מכך שההורמון מופרש בחסר, יש יצור של שתן מדולל יתר על המידה, כשנפח השתן יכול לעלות על 50 מ"ל לק"ג ליום, (לדוגמה אדם השוקל 70 קילו יכול להשתין מעל 3.5 ליטר שתן ליום).
כמויות גדולות אלו של השתנה יכולות להתרחש גם בלילה ולהביא להפרעות בשינה, כמו גם לצורך לשתות כמויות גדולות של מים עקב אובדן הנוזלים בכליה.
למחסור בהפרשת ההורמון ואזופרסין סבות אפשריות רבות היכולות ללנבוע מנזק הנגרם לבלוטת ההיפופיזה או חוסר התפתחות שלה והן יכולות להיות כתוצאה מהפרעות גנטיות, נרכשות, או מולדות.
עם זאת, אצל עד מחצית מן החולים הסיבה אינה ידועה (אידיופתית).
טראומת ראש - לרבות ניתוח של בלוטת ההיפופיזה מסיבות כלשהן.
ניתוח של האזור למשל, עלול להביא להופעה של המחלה כלומר להפרשה מופחתת של ההורמון בתוך 24 שעות מן הניתוח ולהביא להשתנה מרובה במהלך 2-3 שבועות לאחר הניתוח, כאשר התסמינים יכולים להיעלם מעצמם לאחר מכן או להישאר.
גידולים - (קרניופרינגיומה, אדנומה, דיסגרמינומה, גרורות מהשד או הריאה, לימפומה או לויקמיה)
גרנולומות - ממחלות שונות כגון סרקואידוזיס, היסטיוציטוזיס ועוד
זיהומים - טוקסופלסמוזיס, מנינגיטיס כרונית, אנצפליטיס וכן טוקסינים שונים כגון ארס נחש
מחלות דלקתיות שונות - לופוס, ווגנר גרלונומטוזיס, סקלרודרמה
הפרעות ווסקולריות - תסמונת שיהן, מפרצת בעורק התרדמה, אנצפלופתיה
מומים מולדים - חוסר היווצרות של ההיפופיזה, Septo-optic dysplasia ועוד
הפרעות גנטיות - המועברות בתורשה דומיננטית, רצסיבית ובתאחיזה ל- X- מרבית המחלות מועברות בתורשה דומיננטית ומתפתחות בהדרגה בחודשים ובשנים הראשונות לילדות.
קיימות סיבות נוספות לדילול השתן.
סיבות אלו אינן נקראות תפלת השתן המרכזית היות שהן אינן נובעות כתוצאה מהפרשה בהפרשת ההורמון מההיפופיזה:
פולידיפסיה (שתיית יתר)- מצב בו יש שתיית יתר אשר עלולה לנבוע כתוצאה משלוש סיבות מרכזיות:
Dipsogenic polydipsia – אשר יכולה להתרחש כתוצאה ממחלות כגון סרקואידוזיס, שחפת וטרשת נפוצה הפוגעות באזורים האחראיים על הצמא במוח, אולם תהיה לרוב אידיופתית.
פולידיפסיה פסיכוגנית - יכולה להיות כתוצאה מהפרעה פסיכיאטרית (למשל, סכיזופרניה או Obsessive compulsive disorder)
פולידיפסיה יאטרוגנית - תוצאה מתרופות והיבטים הקשורים במערכת הרפואה (המלצות לשתות מים, למשל).
כאשר רמות ההפרשה של ההורמון ואזופרסין יורדות, ריכוז השתן נפסק - כלומר השתן הופך להיות מדולל, ויש עליה בכמות השתן.
כתוצאה מהפרשת השתן המרובה, יש ירידה קטנה בכמות המים בגוף ועליה בריכוז הפלסמה כתוצאה מכך וברמות הנתרן בפלסמה.
מצב זה מגרה את מרכז הצמא במוח וכתוצאה מכך האדם שותה יותר.
המחלה שונה מאוד מאדם לאדם מבחינת רמות ההפרשה של ההורמון- אצל חולים מסוימים רמות ההפרשה של ההורמון כה נמוכות, שאפילו התייבשות חמורה לא מתקנת את רמות ההורמון על מנת לרכז את השתן.
חולים אחרים לעומת זאת, מציגים מחסור קטן יחסית בהורמון.
ראשית, יש לאבחן שאכן מדובר בהפרשת שתן מדולל מעבר לפרופורציה.
לשם כך, כאשר אדם מתלונן על השתנת יתר, השתנה בלילה, תכיפות בהשתנה ו/או צמא שלא עובר, יש לבצע איסוף שתן למשך 24 שעות.
במידה ונפח השתן עולה על 50 מ"ל לקילוגרם גוף (למשל, במידה והנפח עולה על 3.5 ליטר לאדם השוקל 70 קילו), יש אבחנה של תפלת השתן ויש כעת להעריך מהי סיבתה ולשם כך יש לערוך מבחן הנקרא מבחן הגבלת שתיה - fluid deprivation test.
מבחן זה מבוצע בתחילת הבוקר ומדי שעה יש מדידה של משקל הגוף, רמות הפלסמה וריכוז הנתרן בפלסמה, נפח השתן ואוסמולריות (ריכוז) השתן.
מדידות אלו מתבצעות עד שיש אחת משתי התוצאות הבאות:
על מנת להבדיל בין הבעיה הכלייתית לבין הבעיה הקשורה בהפרשת ההורמון עצמו (המחלה המרכזית או הנוירוגנית לצורך העניין) יש לתת דסמופרסין.
דסמופרסין פועל באותו האופן כמו ואזופרסין, ובמידה ויש תגובה למתן דסמופרסין (כלומר, ריכוז השתן עולה בלפחות 50%) הרי שהבעיה קשורה בהפרשת ההורמון מההיפופיזה.
במידה ואין תגובה, ניתן לציין שהמחלה ככל הנראה מקורה בכליה, כלומר בחוסר תגובה של הכליה להורמון.
במידה והגבלת השתייה מביאה לריכוז השתן, הרי שהמטופל לא סובל ממחלה חמורה של הפרשת ההורמון ואזופרסין אלא ממחלה חלקית - (partial disease) כגון מחלה חלקית נפרוגנית או מחלה חלקית בהיפופיזה המביאה לכך שיש תגובה חלקית להורמון או רמות הורמון נמוכות אולם לא באופן חמור.
מצב נוסף המביא לריכוז השתן תחת הגבלה של שתייה הוא פולידיפסיה (שתיית יתר).
דרכים אחרות לאבחן בין מצבים אלו יהיו למשל הדמיה על ידי MRI של בלוטת ההיפופיזה וההיפותלמוס (כאשר רואים Bright spot מבחינת סיגנל זה מצביע על אזור בהיפופיזה אשר נמצא אצל אנשים בריאים, אולם אצל חולים ב-DI מרכזית סינגל זה קטן משמעותית או לא קיים.
לכן, קיום סיגנל כאמור שולל אבחנה של DI ממקור של ההיפופיזה (וגם ממקור כלייתי, היות שנמצא כי גם אצל חולים אלו הסינגל חלש יחסית)).
דרך נוספת לבחון מהי הסיבה לדילול השתן, כאמור, היא מתן דסמופרסין (בדומה למחלה החמורה יותר) ולבחון את התגובה הקלינית.
טיפול בתפלת השתן המרכזית יהיה על ידי מתן דסמופרסין שהוא אנלוג סינתטי להורמון ואזופרסין.
כיום התרופה יכולה להינתן בזריקה לווריד, מתחת לעור, דרך אינהלציה או בטבלייה.
תפסיר (ערבית: تفسير משמעות: "פרשנות") היא המילה הערבית לפרשנות של ספרי הקודש של האסלאם, בדרך כלל של הקוראן.
מחבר תפסיר נקרא מופסיר .
ההגדרה המילולית של תפסיר: ההסבר וההבהרה.
ההגדרה השרעית של תפסיר: להבין את המשמעויות של ההוראות בקוראן, לשם מה הן מיועדות, ומה שיש בהן מבחינת כללים, הלכות וערכי יסוד בסיסיים.
המילה תפסיר נגזרת מהשורש בערבית פ-ס-ר (המקבילה הערבית לשורש העברי פ-ש-ר) שמשמעותו להסביר ולחשוף.
בהקשר אסלאמי משמעותה הבנת וחשיפת רצון אללה, המועבר באמצעות טקסט הקוראן, על ידי משמעות המילה שבו, בערבית, וכן באמצעות חשיבה וידע אישיים של הלומד.
קביעה של סגנון הטקסט ושל מה שנכתב, רק בדרך של צחות לשון
הגדרת מילים שאינן או במידה מועטה בשימוש
חילוץ מהכתובים הלכות ופסקי דינים
מתן הסברים למטפורות משלים ותיאורים ציוריים המופיעים בקוראן
ביאור פסוקים הנראים כסותרים אחד את השני
את הדוגמה הראשונה לתפסיר ניתן למצוא כבר אצל מוחמד, נביא האסלאם.
על פי המסורת, במהלך הנבואה כשגילה את הקוראן, הוא דקלם למלויו פסוקים שכבר אמר בעבר, בדרך-כלל כדי להסביר את משמעם וללמד אותם.
הבהרת משמעות של פסוקים שלא הובנו
ציון מקומות, שמות, זמנים וכדומה שלא הוזכרו בפסוקים המקוריים
הגבלת משמעויות פסוקים שבמקורם מובנים כמוחלטים
יש מחלוקת בין המלומדים המוסלמיים באשר ללמידת הפרשנות של מוחמד על הקוראן.
יש הטוענים, כי מוחמד פירש את כל הקוראן, ויש לעומתם הטוענים כי רק על חלקו (למשל: אל-ע'זאלי).
התפסיר של מוחמד לוקט מאוחר יותר באופן עצמאי לספר, ובנוסף הם לעיתים מודפסים בספרי חדית' תחת הנושא "תפסיר" לצד סיפורים נוספים על מוחמד.
לאחר מותו של מוחמד, אלו שהכירו אותו באופן אישי, והיו למעשה המוסלמים הראשונים (נקראים בערבית "צחאבה"), לקחו על עצמם את משימת פרשנות הקוראן, והדבר פתח עידן חדש של התפסיר.
רוב אנשי ה"צחאבה" כולל אבו בכר נמנעו מלהעיר הערות משל עצמם אלא רק סיפרו על הערות של מוחמד.
אחרים, ובכללם אבו עבאס, כן השתמשו בידע האישי שלהם בשפה הערבית כדי לפרש את הקוראן.
בשלב זה, הקוראן עדיין לא פורש במלואו, ולא נפוצו גם פרשנויות באופן נפרד מספרי החדית' לא מעט משום שהקוראן עצמו היה עדיין בהתגבשות ובכתיבה.
בדורות שאחרי הצחאבה התאבעין (יורשי הצחאבה) החלו להשתמש בקשת רחבה של מקורות לכתיבת התפסיר.
כל הקוראן פורש, וסיפורים על מוחמד הופרדו מהתפסיר לספרים נפרדים.
הסברים דקדוקיים ומידע היסטורי הוכנסו לספרים, ונכתבו פרשנויות אישיות והצדקות ודחיות עליהם.
הריוואיה היא פעילות פרשנות הקוראן תוך שימוש במקורות מסורתיים.
שיטה קלאסית זו מוסכמת על כל המלומדים המוסלמים.
רוב התפסיר בהיסטוריה נכתב על פי שיטה זו, בחלק מהמקרים בגלל ביקורות על שיטות אחרות, הכוללות את הטיעונים הבאים:
הקוראן מצהיר על עצמו כקל להבנה ובשל כך אין לזוז מהמשמעות המילולית הפשוטה של מילים בו.
הקוראן מגנה את מי שיפרשהו מנקודת מבטו האישית.
רוב אנשי הצחאבה נמנעו מלשלב את רעיונותיהם האישיים בקוראן.
ג'מאל אל-ביאן () (אוסף הבהרות מהפרשנות של הקוראן) מאת מוחמד אבן ג'ריר א-טברי
תפסיר אל-קוראן אל-עט'ים (פרשנות הקוראן המבורך) מאת איבן-כתיר ()
המקורות לתפסיר מסוג ריוואיה הם:
זהו המקור הראשון להבנת ההלכה.
הפרשן חייב להתבונן היטב ולקבץ את הפסוקים הקשורים לעניין, להשוות בין כל הפסוקים הרלוונטיים, כדי להגיע להבנה נכונה.
פרשנות תפסיר של הקוראן באמצעות הקוראן עצמו מצויה מאוד, בשל יחסי הפירושים של איות הקוראן אחד עם השני.
פסוקי הקוראן מסבירים אלו את אלו, ודבר זה מוביל מוסלמים רבים לחשוב כי מבנה זה מעיד על הרמה הגבוהה ביותר של אותנטיות ואמיתות הספר.
הן פירוש מילים והן פסוקים בו מובהרים על ידי פסוקים בהמשך.
דוגמה לתפסיר מסוג זה היא תפסיר אל-מיזאן .
שימוש בסיפורים אודות הנביא כדי לפרש את הקוראן.
נקראת גם המסורה הנבואית (א-סונה א-נבאּויה), והיא נחשבת למאומתת בדרגה הגבוהה ביותר.
על פי גישה זו, הסיוע החיצוני לקוראן החשוב ביותר לפרשנותו, הם המסורות שהועברו בעל-פה אודות התנהגות הנביא, ועליהם ביססו המלומדים המוסלמיים את ההיסטוריה וההלכה המוסלמיים.
הקוראן מצהיר שמוחמד הוא האחראי להדרכה והוראת ההתנהגות הנכונה.
חלק מדברי מוחמד נחשבים כבעלי מקור התגלותי, וחלק נחשבים כמסקנות שהסיק מוחמד על דעתו.
היבט חשוב של מסורות אלו הוא מקורם, לשימוש בסיפורי חדית' בתפסיר, ובאופן כללי, יש להשתמש רק בסיפורים בעלי סיווג אמינות הנחשב לגבוה.
הפרשנות בסונה היא הפרשנות של הקוראן ממה שהועבר מהנביא ומהצחאבה (מלווי הנביא הקרובים) והתאבעין (היורשים שלהם), והיא מבוססת על העברת המסר הישיר דרכם או דרך הבנתם בפירושים.
אם הפרשן לא מוצא כל התייחסות בקוראן עצמו או בחדית', הוא פונה למקורות ולהערות שכתבו הצחאבה ויורשיהם על איות בקוראן.
הערותיהם נחשבות לחשובות יותר מאשר סתם היגיון פשוט, משום שהם שהו עם מוחמד זמן רב בקרבתו, ואף שאלוהו פעמים רבות אודות משמעות פסוקים ומילים בהתגלויותיו, ובנוסף היה להם ידע רחב בשפה הערבית ובמחשבה המוסלמית.
השירה הערבית הקלאסית וטקסט הקוראן, שניהם מהוים מקור טוב, בהפניות אשר נועדו לוודא משמעות של מילים וביטויים ציוריים, מהחלקים הנותרים ללא משמעות בקוראן על פי המקורות שהוזכרו.
שימוש בשירה הערבית להגדרת מילים בשפה, מהווה פרקטיקה נפוצה עד כי ניתן לומר שאין מלומדים שאינם משתמשים בכך
האסראיליאת הם אוסף המסורות היהודיות והנוצריות.
אין מדובר בטקסטים תנ"כיים אלא במדרשים המסבירים (לעיתים קרובות באמצעות סיפורים) את התנ"ך.
מדרשים אלו מוסיפים מידע נוסף אודות סיפורים ואישים המופיעים בתנ"ך.
מלומדים החל מה"אלצאחבה" והלאה למדו מקורות וסיפורים אברהמיים נוספים, כדי לפרש ולהסביר פסוקים בקוראן, ובפרט משלים בו.
על פי האסלאם חלק ממדרשים אלו יכולים להיות מדויקים, אך בגלל שאינם עומדים בקריטריוני האמיתות של החדית' הם אינם משתווים להם ונחשבים למקור ברמה פחותה יותר, ובאופן כללי לא מחבבים להשתמש בהם.
הדיראיה היא השימוש בחשיבה ובסיבתיות, כדי להגיע למסקנות.
אין המדובר בחשיבה בלבד משום שזו אסורה על פי האסלאם, אלא בדעה המבוססת על מקור קוראני.
הפרט החשוב ביותר בדרך זו, היא החשיבה האובייקטיבית של כותב התפסיר המשתמש בדיראיה.
תפסירים חשובים שנכתבו בדרך הדיראיה הם:
אנואר אל-תנזיל , () מאת אל-באידאווי
אירשאד אל-עקל א-סלים מאת אבו סעוד אל-חנפי
זוהי פרשנות של הקוראן דרך הדעה של המפרש, בהתבססו באופן ישיר על תנאים ברורים, אך לפי הדעה שלו.
יש מוסלמים המאמינים כי אסור ליצור פרשנות לקוראן תוך שימוש בדעה אישית בלבד, והם מתבססים על חדית' מאומתת המצהירה בשם מוחמד: .
למרות זאת, יש המפרשים את חדית' זו באופן אחר, ואומרים שמשמעות הכתוב היא שאין לפרש את הקוראן ללמדו לאחרים, ולשאת דרשות בו, ללא למידה ועיון מעמיקים קודמים.
שהפרשן יהיה בקי גדול במדעי ההלכות באסלאם, למשל: מדע הקוראן, מדע אמירות הנביא הטהורות, מדעי האמונה, ומדעי הבנת השפה הערבית.
שהפרשנות שלו לא תצא מגדר ההבנות של יסודות האמונה והקוראן, ומדרך הנביא.
בין הספרים הבולטים של פרשנות זו נמנים:
"מפתחות הנסתר" מאת אלפח'ר א-ראזי
"אורות אשר הורדו וסודות של פרשנות" מאת שייח' אל-בַיּדְַויִ
בפועל קיימים מרכזי לימוד רבים לתפסיר, וכל אחד מייצג את נקודת ראותו הן ברמת היחיד והן ברמת השייכות השבטית קבוצתית.
התפסירים הידועים יותר לפי קבוצתם הם:
מאופיין על פי רוב בשיטת הריוואיה.
תפסיר המאופיין בחשיבה רציונלית בולטת, ומהווה חלק חשוב בפרשנות הדייארה.
תפסיר הנכתב ולעיתים מדגיש את תפיסת העולם השיעית.
תנועת האחמדיה עוסקת בהוצאה לאור של תפסירים, הכתובים בשפות אנגלית ואורדו.
תפסיר אל-קוראן אל עט'ים (تفسير القرآن العظيم; תעתיק מדויק מערבית: תפסיר אלקראן אלעט'ים; הגייה מקורבת: תפסיר אל-קוראן אל-עזים) ובשמו הפופולרי תפסיר אִבן כת'יר ("تفسير ابن كثير") הוא תפסיר סוני-קלאסי, שנכתב על ידי אבן כת'יר.
נחשב לאחד התפסירים המקובלים ביותר של הקוראן.
הוא נחשב לסיכום של תפסיר א-טברי, תפסיר קדום יותר שנכתב על ידי מוחמד אבן ג'ריר א-טברי.
ייחודו של תפסיר אִבן כת'יר, שהפך אותו לפופולרי, הוא השימוש של המחבר בחדית' כדי להסביר כל פסוק ופרק בקוראן.
התפסיר תורגם לשפות שונות ובהם אנגלית, בנגלית ואורדו.
התרגום הבנגלי בוצע על ידי מוג'יבור רחמן בבנגלדש.
תַפְסיר אל-גַ'לאלַיְן הוא תפסיר סוני קלאסי לקוראן, שתחילת חיבורו בעבודתו של גַ'לאל א-דִּין אל-מַחַלִּי (1389–1459).
אל-מחלי כתב פרשנות על פסוקי הקוראן, מתחילת סורה 18 (סורת אל-כהף) ועד הפסוק המסיים את הקוראן, הפסוק השישי של סורה 114 (סורת א-נאס).
הוא כתב פרשנות גם על הסורה הראשונה, סורת אל-פאתחה, אך נפטר לפני שסיים את עבודתו.
התפסיר הושלם על ידי תלמידו של אל-מחלי, גַ'לאל א-דִּין א-סֻיוּטי (1445–1505), הסופר הפורה ביותר במאה ה-16 במצרים ובסוריה, שכתב פרשנות על סורות 2–17, כל זאת בארבעים יום בלבד.
מקור שמו של הפירוש, "תפסיר אל-ג'לאלין", שפירושו "תפסיר שני הג'לאלים", הוא בשם הזהה של שני מחבריו: שמות שניהם "ג'לאל א-דין".
התפסיר מזוהה כאחת הפרשנויות הפופולריות ביותר לקוראן כיום, בשל הסגנון הפשוט שלו ובשל התמציתיות שבה נכתב: כל תוכן הפירוש נכנס בכרך אחד בלבד.
הוא נכתב לאורך טקסט הקוראן, וכולל מידע מהחדית', וכן מידע ממקורות פרשניים קודמים לו.
הוא כולל ביאור בלשני, והוראות כיצד יש לקרוא מילים שונות.
"תפסיר אל-ג'לאלין" תורגם לשפות רבות, בהן אנגלית, צרפתית, בנגלית, אורדו, פרסית, מלאית, אינדונזית, טורקית ויפנית.
תפקיד כפול הוא הופעה של שחקן בקולנוע, בתיאטרון או בטלוויזיה, שבה הוא מגלם שתי דמויות או יותר.
מונח זה שונה מאלטר אגו - מקרה שבו שחקן משחק דמות עם מרכיב אישיות נוסף ומובחן לאותו אדם.
גם דיבוב של דמויות נוספות, מעבר למשחק, נכלל תחת ההגדרה.
חלק מהתפקידים הכפולים נוצרים תוך התאמה תסריטאית, אך במקרים אחרים הסיבה לתפקיד הכפול היא אילוצי תקציב.
הופעות כפולות מסוימות מהוות הפוגה קומית או מרכיב של אבסורד בהצגה ולעיתים השחקן ייצג דמויות תאומות זהות, שלעיתים ניצבות זו מול זו.
לעיתים שחקן המגלם דמות טובה יגלם גם דמות רעה.
בתיאטרון לעיתים מועלות הצגות עם מספר שחקנים בתפקיד כפול, כינוי נפוץ באנגלית לקאסט ההצגה במקרה כזה הוא "קאסט Ironman".
בתיאטרון ידועים מספר מקרים של עבודת משחק כפול שיכולה להיות קשורה לתקציב נמוך יחסית, אך גם להעביר מסרים הקשורים לסיפור.
ב"מלאכים באמריקה" של המחזאי טוני קושנר שמונה שחקנים מחליפים דמויות וגם את מינם, מה שגורם לקהל לבחון את יחסו למגדר ומיניות הדמויות.
במחזה המילטון מוצגים ארבע דמויות מתחלפות בין הופעה ראשונה לשנייה, כאשר ישנו קשר מסוים בין הדמויות להם התחלפו הדמויות: פיליפ המילטון/ג'ון לורנס, המרקיז דה לה פאייט/תומאס ג'פרסון, הרקולס מאליגן/ג'יימס מדיסון ומרגריטה סקיילר ואן רנסלאר/מריה ריינולדס.
בחילופי הדמויות יש הרבה קווי דמיון בין שתי הדמויות, שירותיהם והלבוש האופייני שלהם.
הדיקטטור הגדול (1940) - צ'ארלי צ'פלין מגלם את שני התפקידים הראשיים.
אבא מתארס (1961) - השחקנית היילי מילס מגלמת זוג אחיות תאומות זהות.
דודנים מתנשקים (1964) - אלביס פרסלי מגלם שני דודנים דומים אחד לשני.
קונילמל (1966) - השחקן מייק בורשטיין משחק את שני הבני דודים החורגים קוני ומקס.
חגיגה בסנוקר (1975) - השחקן יהודה בארקן מגלם את האחים התאומים עזריאל וגבריאל.
קוני למל בתל אביב (1976) - השחקן מייק בורשטיין משחק את שני נכדיו של קוני למל, מוני החילוני וקוני החרדי.
קוני למל בקהיר (1983 ) - השחקן מייק בורשטיין משחק את האחים התאומים שוב, וגם מתחזה לאח האחר.
זיכיון בחזרה לעתיד - מייקל ג'יי פוקס מגלם את מרטי מק'פליי, וכן את שני ילדיו מרטי מקפליי הבן ומארלין מקפליי ואת הסבא-רבא שלו שיימוס מקפליי.
שחקנים נוספים מגלמים מספר דמויות שונות, בהם תומאס פ.
וילסון, ליאה תומפסון וג'יימס טולקאן.
עסקים גדולים (1988) - בט מידלר ולילי טומלין מגלמות שני זוגות של אחיות תאומות זהות
אדי מרפי משחק את כמעט כל בני משפחתו בקומדיה הפרופסור המטורף מ-1996 ובסרט ההמשך הפרופסור המטורף 2 מ-2000.
בסרטי אוסטין פאוורס מייק מאיירס מוצג בתור הדמות הראשית אוסטין פאוורס וגם בתור הנבל הראשי - ד"ר אוויל.
בפיטר פן (2003) נראית דמותו של קפטן הוק ושל מר דרלינג, שניהם בידי ג'ייסון אייזקס.
מנהג זה לסרטי פיטר פן מקובל בהצגות הקשורות לזיכיון.
אייזקס גם מופיע בסרטי הארי פוטר בתור לוציוס מאלפוי וגם מדבב את קולו של הבסיליסק.
בג'ומנג'י נראה ג'ונתן הייד בתור אביו של אלן פאריש אך בהמשך מוצג בתור הצייד ואן פלט.
בקינג קונג מ-2005 הדמות של קינג קונג גולמה בידי אנדי סירקיס.
הוא מגלם גם הטבח לאמפי.
גם בעיבוד המחודש לסרט מ-2017 דמותו של קינג קונג בוצעה (לצד טרי נוטרי) בידי טובי קבל שגם גילם את החייל צ'אד מקרי.
בסרטי שר הטבעות השחקן ג'ון ריס-דייוויס מגלם את הגמד גימלי ומדבב את דמותו של זקן-עץ, מנהיג האנטים (עצים מהלכים).
בסרטי ההוביט בנדיקט קמברבאץ' מדבב הן את הדרקון סמאוג והן את "בעל האוב".
בסוניק - הסרט 3 מ-2024 ג'ים קארי גילם גם את הנבל הראשי ד"ר אגמן רובוטניק ואת סבו (תוך כדי שהייתה בדיחה פנימית ושבירת הקיר הרביעי בנושא הזה).
בסדרה משחקי הכס נראו מספר שחקנים בתפקידים מתחלפים.
בסדרה יומני הערפד נינה דוברב מגלמת ארבע דמויות: אלנה גילברט, קתרין פירס, אמרה וטאטיה.
פול וסלי מגלם שלוש דמויות: סטפן סלבטור, סיילאס וטום.
בסדרה חברים, ליסה קודרו מגלמת את פיבי בופה ואת אחותה התאומה אורסולה.
בסדרה סברי מרנן, ימית סול המגלמת את אורנה כ"ץ מגלמת גם את אחותה אפרת.
בסדרה אורפן בלאק שיחקה טטיאנה מסלני 14 דמויות שונות.
בסדרה שומר אחי מגלם מארק ראפלו שני אחים תאומים זהים
בסדרה הצמד מגלם ג'יימס פרנקו שני אחים
בסדרה פארגו בעונה 3 מגלם יואן מקגרגור שני אחים
בסדרה אחשלירוח לי בירן מגלם שני אחים תאומים.
תפסת לי מקום הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי בניה ברבי, אשר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2018, כסינגל השני מאלבומו השני, "מישהו איתי כאן".
השיר הוא בלדה בסגנון המוזיקה המזרחית, שנכתבה מנקודת מבט של אישה אשר פונה אל בן הזוג שלה, ומתארת את הרצון שלה לשמור על אהבתה ולהילחם על מקומה במערכת היחסים.
לשיר פורסם וידאו קליפ רשמי בערוץ היוטיוב של ברבי, אשר צולם במזרח אירופה והופק על ידי חברת "דיוויז'ן".
נכון לספטמבר 2020, הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות.
השיר קיבל ביקורת חיובית מצד דודי פטימר באתר "מעריב אונליין": "דרוש אומץ לשיר שיר בלשון נקבה, זה אינו משהו שגרתי כל כך.
היכולת לעשות זאת בצורה מרגשת ומשכנעת כל כך, ממחישה היטב את כישרונו של ברבי.
השיר החדש מעיד על הדרך הארוכה, הבגרות וההשתפשפות שעבר ברבי לפני שהגיע לצמרת, ומצדיק את מעמדו כאחת ההבטחות המוזיקליות של השנה הקרובה".
גם באתר נענע10 סקר פטימר את השיר, שם אמר: "הביצוע המרגש של ברבי נוגע ללב ובייחוד ממחיש את איכותו כזמר מבצע שמתחבר בצורה אינטנסיבית לדמות אותה הוא מגלם בשירו".
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת: "ברבי מאמץ אוריינטציה ים תיכונית, מסלסל 'בין השפיות לשיגעון' כדי לנסות לתפוס צפור ים תיכונית.
גם העיבוד – המעבר האינסטרומנטלי – מתנגן בסגנון ים תיכוני מסולסל.
השאלה היא: אנה מועדות פניו של בניה ברבי?
האם זמר טוב כמוהו מוביל קו אישי של סינגר סונגריטר או מובל לנתיב מיינסטרים שקוף, שבו שירת רגש מאפילה על אותנטיות אומנותית?
זו שאלה שהייתי ממליץ לו להתעמק בה".
הערכת תפקודי כליות היא שמה של מספר בדיקות שתן, דם, והדמיות רפואיות המבוצעות לצורך הערכת תפקודן של הכליות.
מעקב אחר תפקודן של הכליות.
כאשר עולה חשד שהמטופל סובל ממחלת כליות.
לפני ואחרי ניתוח לתרומת כליה.
בעת שימוש בתרופות שעלולות לפגוע בכליות.
שתנן – – תרכובת אורגנית המורכבת מפחמן, חנקן, מימן וחמצן.
קריאטינין – (Creatinine) – תוצר של פירוק קראטין פוספט בשריר.
קצב סינון גלומרולרי משוער – ה-GFR הוא המדד העיקרי להערכת תפקוד הכליה והוא מחושב לפי גיל הנבדק, מין הנבדק ורמת הקריאטינין שבדם.
גם כאשר רמת ה-GFR תקינה, אדם יכול להיות בקבוצת סיכון ללקות במחלת כליות אם יש לו מחלות רקע כגון: סוכרת, יתר לחץ דם והיסטוריה משפחתית של מחלת כליות.
הסיכון ללקות במחלה עולה עם הגיל.
רמת ה-GFR מחולקת לחמישה שלבים כמתואר בטבלה שמתחת.
+GFRשלבמ"ל לדקההערה1≥ 90רמה תקינה.260–89ירידה קלה בקצב הסינון הגלומרולרי, אך נחשב תקין330–59ירידה בינונית בקצב הסינון הגלומרולרי415–29ירידה חמורה בקצב סינון גלומרולרי5< 15כשל כלייתי שדורש טיפול כגון דיאליזה או השתלת כליה
בדיקת שתן כללית (Urinalysis) – קבוצת בדיקות כימיות בשתן המסייעות בין היתר לאיתור בעיות בכליות.
איסוף שתן בתוך מכל למשך 24 שעות לבדיקת קריאטינין, אלבומין , וחלבון (Protein).
אולטרה סאונד או סריקת CT, MRI של הכליות ודרכי השתן.
תפסיר א-טברי הוא תפסיר שנכתב על ידי האימאם מוחמד אבן ג'ריר א-טברי.
א-טברי הסתמך בפרשנות שלו על חדית'ים של נביא האסלאם מוחמד, וכלל גם נרטיבים והערות של הצחאבה וא-תאבעון במידת הצורך.
תפסיר א-טברי נחשב על ידי רבים לחשוב מבין כל הפרשנויות לקוראן.
תפסיר אל-מאתורידי הידוע גם כתאווילאת אל-קוראן וגם כתאווילאת אהל אל-סונה הוא אחד מספרי התפסיר הקלאסיים באסלאם, אשר נכתב על ידי האימאם הפרסי מהאסכולה החנפית אבו מנצור אל-מאתורידי.
תפקודי הלשון על פי יאקובסון או הפונקציות הלשוניות - הן הגדרה של שישה תחומי תפקוד לשוני של תוכן המסרים בכל תקשורת יעילה, לדעת הבלשן רומן יעקבסון (יש הרושמים יאקובסון כפי הכתיב בשפת האידיש): א.
יעקבסון ניתח את התקשורת ושרטט את מהלך העברתו ממוען לנמען דרך מסר, תוך הגדרת רכיבי תקשורת נוספים הנדרשים והקשורים בהעברת המסר.
לאחר מכן ניתח את המסרים המועברים, ומצא שכל מסר תקשורתי משמש באחד משישה תפקידים לשוניים (פונקציות של השפה).
הוא גם קישר בין כל אחד מששת תפקידים אלו לאחד מששת רכיבי התקשורת על פי שיטתו.
שיטתו נשענת על שלש התפקידים הלשוניים לפי קארל בוהלר אליהם הוסיף את התפקוד השירי, השיחתי, והפנים-לשוני.
תחילה פירק יעקבסון את המערכת שבה קיימת תקשורת בין אישית (ואולי גם אחרת), ל-6 רכיבים: מוען, נמען, מסר, הקשר, ערוץ תקשורת וקוד (או מטא-שפה).
ההקשר: ההקשר הנסיבתי והעובדתי שבו המסר נאמר חשוב ביותר.
ערוץ התקשורת - שבו המסר מועבר:
ערוץ חזותי: בכתב, בתמונות, בתנועות ידיים או בסימנים וצבעים מוסכמים, בספרים, בעיתונים, במכתבים, וכיום בכלי תקשורת חזותיים באמצעות מסך ומקלדת.
ערוץ קולי: באמצעות דיבור נשמע (ולעיתים גם נצפה) דרך האויר, וכיום בהקלטות ובאמצעי שידור כמו טלפונים מחשבים ואוזניות ומיקרופונים.
אופן האיתות (קוד): ה"צופן" על פיו המסר מועבר.
לדוגמה במכתב: השפה העברית, או שפה אחרת, באותיות ובדקדוק של השפה הכתובה.
לדוגמה בדגל על סוכת המציל: צבע וצורת הדגל על פי מערכת מוסכמות.
יעקבסון הדגיש שיכולות להיות מספר רמות תקשורת בו זמנית.
אמנם יש רמה ראשונית שבה התקשורת מתבצעת, אך לעיתים יש גם נמענים נוספים בערוצים נוספים או משתתפים אחרים, בתקשורת משנית.
למשל במקרה של ראיון עיתונאי משודר, בו המראיינת שואלת את המרואיינת שאלות וזו משיבה לה.
ברמה הראשונית במקרה זה המוענת היא מי שדוברת והנמענת היא מי שמקשיבה.
אך לכל השיחה הזו יש למעשה נמענים נוספים והם הצופים או המאזינים בשעת התוכנית או צופי, מאזיני וקוראי הקלטת המסר, לאחר זמן.
לאחר פירוק המסר למשפטים ופסוקיות, ניתן לנתח כל חלק מסר כזה, כלומר כל משפט או פסוקית, ולדעת יעקבסון נמצא שחלק המסר משמש באחד או יותר מתוך שישה תפקידים:
התפקוד הנסיבתי (הפונקציה הרפרנציאלית) - המתארת את ההקשר והסביבה שבה התקשורת קורית, כמו זמן ומקום.
אלו יכולים להיות תיאורים חלקיים או מלאים, יחסיים או מוחלטים.
דוגמה לתוכן בעל תפקיד נסיבתי המתאר זמן ומקום באופן יחסי: מחר נבוא לכאן.
דוגמה לתוכן בעל תפקיד נסיבתי עם תיאור זמן ומקום מוחלטים: הוא נולד בתאריך ח' באדר ה'תשכ"ד בשעה 2 בצהריים, בבית החולים רמב"ם שבניו יורק.
התפקוד השירי (הפונקציה הפואטית) - אלו הם חלקי מסר הבאים לעצב את המסר לצורך העברתו במשלב מסוים, או בצורה שתמשוך את תשומת הלב או תיזכר לאורך זמן.
לדוגמה: "במקרה הכינותי לפניי את החומרים"...
או: "קנו מותג לכבוד החג"
התפקוד התחושתי (הפונקציה האֶמוטיבית, נקראת גם האקספרסיבית-ההבעתית) - חלקי מסר המביעים דעה ותחושה אישית, סובייקטיבית.
צבעתם את החדר בצבע מדהים, והמאפה הזה ממש טעים.
התפקוד העובדתי מעשי (הפונקציה הקונאטיבית connative) - חלקי מסרים שתפקידם להציג או להשיג עובדות או דרישות מעשיות.
או: את המנה נחלק לשלושה חלקים שווים.
התפקוד השיחתי (הפונקציה הפֿאטית phatic) - חלקי מסר הבאים לפתוח ולסגור או להמשיך את השיח ולתאם אותו, או למתוח אותו.
ברוכים הבאים, שלום וברכה, להת', אהה כן, מה?...
תפקוד פנים-לשוני חוזר (הפונקציה הרפלקסיבית מטא-לינגוויסטית) הדנה בשפה עצמה, ובנאמר, במנותק ממשמעות תוכנו.
התפקודים הלשוניים והקשרם לרכיבי התקשורת
כל אחד מהתפקודים הלשוניים, מתמקד בְּרָכִיב מֵרְכִיבֵי מערכת התקשורת:
התפקוד הנסיבתי - קשור להקשר.
התפקוד השירי - קשור למסר עצמו.
התפקוד הרגשי - מתמקד במוען, ובמה שהוא חש או מאמין.
התפקוד המעשי - מתמקד בנמען, ומה שרוצים להשיג ממנו.
התפקוד השיחתי - קשור במידה רבה לערוץ התקשורת, ומאפשר את המשך פעילתו.
התפקוד העל-לשוני - ממוקד בדרכי האיתות, בקוד.
"תפקיד חיי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אדם.
הוא יצא לאור בשנת 1989, על ידי חברת התקליטים "פונוקול", כסינגל מתוך האלבום "חופשי".
השיר נכתב והולחן על ידי אהוד מנור ורון רוזנפלד והופק על ידי מתי כספי.
הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-3 באוקטובר 1989 בשבוע לאחר מכן נכנס לדירוג במקום ה-13. ב-7 בנובמבר 1989 עלה השיר למקום הראשון, שם שהה שבועיים רצופים.
לבסוף, ב-6 בפברואר 1990, לאחר שנים עשר שבועות רצופים, יצא מהמצעד השבועי.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ב-1990 דורג במקום ה-24.
השיר מתמקד בארבעה זמנים שונים בחייו של נער.
תחילה מוצג ילד שחולם על תפקיד חייו.
הוא נותן בבית הראשון דוגמה להיותו אמן.
בנוסף, באותו הבית הוריו שואלים אותו על מידת אהבתו לאימו ולאביו כאינדיבידואלים.
הילד מהוסס, ולימים הבין כי הוא החמיץ את תפקיד חייו.
בבית השני גדל הילד והפך לנער שהתאהב בנערה שלמדה עמו באותה הכיתה.
פעם נוספת נשאלת בפניו שאלה, הפעם האם אהבתו אליה תימשך לעד.
תחושת ההחמצה חוזרת על עצמה גם כאן וגם בבית השלישי והרביעי, בזמן טקס ההשבעה שלו בסיום שלב הטירונות בצבא ובחשבון נפש לגבי הקריירה שלו בהתאמה.
תפקיד (או: תפקיד חברתי) הוא מערכת של התנהגויות, זכויות, התחייבויות, אמונות, ונורמות, כפי שהומשגו על ידי אנשים בסיטואציה חברתית.
זוהי התנהגות צפויה או בלתי צפויה, העשויה להשתנות באופן מתמיד, וקשורה לסטטוס חברתי נתון.
נהוג להשתמש במושג "תפקיד" במדעי החברה ככלל, ובאופן ספציפי בכלכלה, סוציולוגיה ובחקר ארגונים.
תאוריית התפקיד היא ענף המחקר הסוציולוגי העוסק בהתפתחות תפקידים, והחוקר אותם.
סוגים וגורמים של תפקידים חברתיים
בתוך כלל התפקידים המתקיימים בחברה, ניתן להבחין בין תפקידים הישגיים לתפקידים שיוכיים.
תפקיד הישגי מוקנה לאדם בהתאם לכישוריו, ליכולותיו ולמאמציו.
לעומת זאת, תפקיד שיוכי ניתן לאדם שלא על בסיס כישוריו וללא כל מאמץ מצידו, אלא מעצם היותו בעל תכונות כלשהן.
לרוב, הוא נכפה על האדם.
בנוסף, ניתן להבחין בין תפקידים קבועים ובין תפקידים קבועים למחצה ("רופא" "אמא", "ילד/ה") וישנם תפקידים זמניים.
טלקוט פרסונס הציע דוגמה ידועה לכך בתפקיד "חולה" - כל זמן שאדם נושא תפקיד זמני זה, הוא פטור מתפקידיו הרגילים, ועליו להתאים את התנהגותו לנורמות החברתיות של תפקיד זה, כמו ציות להוראות הרופא/ה.
כמו כן, ניתן להבחין בתפקידים המחייבים תנאים ביולוגיים או סוציולוגיים מסוימים.
למשל, ילדה צעירה אינה יכולה מבחינה ביולוגית להיות בתפקיד אם.
תפקידים אחרים דורשים ניסיון או הכשרה.
למשל, בתרבויות רבות דרושות השכלה והסמכה כדי לכהן בתפקיד של רופא/ה מוסמכ/ת.
שיוך תפקידים שונים לפרט יכול להיות מושפע ממספר גורמים נוספים, לרבות גורמים חברתיים, נטיות גנטיות, גורמים תרבותיים או נסיבתיים.
הספרות המקצועית מבחינה בכמה מצבים מיוחדים, הקשורים לתפקידים חברתיים:
קונפליקט תפקידי - מצבים שבהם מתקיים דיסוננס קוגניטיבי בין תפקידים שונים של אותו אדם.
למשל, אבא שהוא גם מאמן כדורסל, ושנדרש להחליט האם לתת לבנו להיות בחמישייה הפותחת במשחק, או להעדיף על פניו שחקן מנוסה יותר.
בלבול תפקידי - מצב שבו האדם מתקשה להחליט על פי איזה תפקיד לנהוג.
למשל, תלמידה הפוגשת את המורה שלה במסיבה ואיננה יודעת האם להתייחס אליה כאל מורה או כאל חברה באירוע חברתי.
העצמה תפקידית - המונח "העצמה תפקידית" (או: "העשרה תפקידית") מתייחס למצבים שבהם לביצוע תפקיד ספציפי יש השפעה מעצימה על ביצוע תפקיד אחר.
למשל, סיפוק בעבודתו של אדם, והצלחה בתפקידיו המקצועיים, יכולים להעצימו ובכך להשפיע באופן חיובי על התנהגותו במסגרת תפקידיו במרחב הביתי.
מתח תפקידי - מתח תפקידי מתקיים כאשר אין הלימה בין מספר תפקידים הנגזרים מאותו סטטוס.
דוגמה לכך היא כאשר אצל תלמידת תיכון יש מתח בין מחויבויותיה לבית הספר לבין מחויבויותיה להורים או למקום עבודתה.
ריבוי המחויבויות שלה בכל תפקיד גורם לה קושי בהתמודדותה עם כל התפקידים יחד.
תפקיד מגדרי : תפקידי מגדר בחברה הם ציפיות ואמונות משותפות על בסיס מגדרי.
בספרות המחקרית קיימת גישה הטוענת כי מגדר הוא סטטוס חברתי ראשי, משום מרכזיותו של המגדר בחברה.
דוגמה לתפקיד מגדרי היא הציפייה החברתית המופנית לעיתים כלפי גברים, להיות המפרנסים העיקרים במשק הבית.
תאוריית התפקיד היא ענף המחקר הסוציולוגי העוסק בהתפתחות תפקידים.
ענף מחקר זה מבקש להסביר אלו כוחות גורמים לאנשים לפתח ציפיות התנהגותיות מעצמם ומאחרים.
לפי התיאוריה, ישנן מספר הנחות הקשורות לתפקידים בחברה:
בחברה מתקיימת חלוקת העבודה באמצעות מערכות יחסים בין בעלי תפקידים שונים.
תפקידים חברתיים כוללים צורות התנהגות ומעשים הנגזרים מנורמות חברתיות משותפות.
נורמות אלו אף קובעות את ציפיות ההתנהגות המקובלות של כל תפקיד ומסבירות גם את מיקומו החברתי של בעל התפקיד.
את התפקידים ממלאים אנשים הנקראים בעלי תפקידים.
כל תפקיד הנחשב לגיטימי בחברה נגזר מנורמות מקובלות ונתון לפיקוח חברתי במקרה שיופר על ידי בעל התפקיד.
כאשר שינוי בתנאים הופך תפקיד למיושן או לבלתי לגיטימי, לחץ חברתי עשוי לגרום לשינויו.
רוב הזמן, בעלי תפקידים יגלו קונפורמיות לתפקידיהם; זאת, כתוצאה מהחיזוקים החברתיים להם הם מצפים, וכן כתוצאה מהחשש מפני ענישה חברתית אם לא ינהגו באופן קונפורמי.
לפי הסוציולוג ברוס בידל, חמשת המודלים העיקריים של תאוריית התפקיד הם:
תאוריית התפקיד הפונקציונלית - הגישה הפונקציונליסטית מגדירה תפקיד כהתנהגות הנובעת ממערך הציפיות החברתיות המופנות לבעל תפקיד כל שהוא.
על פי גישה זאת קיימת הסכמה חברתית בנוגע לההתנהגויות המקובלות ואלו שאינן מקובלות בכל תפקיד חברתי.
תאוריית התפקיד לפי גישת האינטראקציה הסימבולית - תיאוריה זו בוחנת את התפתחות התפקיד כתוצאה של פרשנויות אינדיבידואליות של תגובות להתנהגות.
גישה זאת טוענת כי תפקיד איננו דבר קבוע או ידוע מראש, אלא מדובר בהתנהגות משתנה, הנתונה למשא ומתן תמידי בין המשתתפים בסיטואציה.
בכל אינטראקציה חברתית, כל צד מנסה להשליט את הגדרת המצב שלו בדרך שבה הוא בוחר לבצע את תפקידו באופן הרצוי לו.
מושג התפקיד נחשב מרכזי בגישה זו.
תאוריית התפקיד המבנית - תיאוריה זו מדגישה את ההשפעה של החברה על פני זו של הפרט בתפקידים ועושה שימוש במודלים מתמטיים.
תאוריית התפקיד הארגונית - תיאוריה הבוחנת התפתחות תפקידים בארגונים.
בכלכלה, תפקיד הוא היחידה הבסיסית של פעילות עבודה במשק, המתואר באמצעות סט מוגדר של משימות, אחריות, מיומנויות ודרישות, שבמסגרתן יוצר העובד ערך כלכלי עבור מעסיק או עבור עצמו.
לעיתים מהווה תפקיד יישום מעשי של מקצוע במקום עבודה מסוים.
תפקיד ניתן להחלפה בין עובדים שונים בעלי כשירויות דומות.
מבחינה זו, כל תפקיד מייצג ביקוש לעבודה מסוג מסוים, ועובדים מהווים את ההיצע עבורו.
הגדרת תכולתו של תפקיד כוללת:
אשכול משימות שמחייב מיומנויות מתאימות.
תפוקה הניתנת למדידה או להערכה.
קשר לשכר או תמורה, המשקפת את ערך התרומה של בעל התפקיד.
במסגרת ארגונית, תפקיד הוא יחידת פעילות המשקפת חלוקת אחריות ומשימות בין עובדים.
תפקידים מאפשרים לארגון לארגן את פעולתו, להגדיר קווי סמכות, ולהבטיח שכל פעילות נדרשת מבוצעת על־ידי עובד בעל הכשרה מתאימה.
תפקידים בארגון נקבעים בדרך כלל בהתאם למטרותיו, למבנהו הפנימי ולחלוקת העבודה בין מחלקות ודרגים.
תיאורי תפקיד משמשים כלי מרכזי בניהול הארגון.
הם מפרטים את המשימות העיקריות, תחומי האחריות, דרישות ההכשרה והמיומנויות, וקווי הדיווח של כל תפקיד.
בעזרת תיאורים אלה ניתן להגדיר ציפיות מעובדים, לבסס תהליכי גיוס והכשרה, ולבחון את ביצועיהם.
הארגון מחלק את תפקידיו בין דרגי ניהול לדרגי ביצוע, ולעיתים גם לתפקידים זמניים או חלקיים.
חלוקה זו מאפשרת תיאום בין פעילויות, יצירת רצף אחריות, והבטחת תפקוד יעיל של יחידות הארגון.
בשוק העבודה משמשים תפקידים יחידות בסיסיות המתארות את הביקוש לעבודה מיומנת בתחומים שונים.
כל תפקיד מגלם שילוב של משימות, אחריות וכשירויות הנדרשות ליצירת ערך כלכלי, ומהווה את הבסיס לקביעת תנאי העבודה והשכר.
תפקידים נבדלים זה מזה בדרישות ההשכלה, בניסיון הנדרש, ברמת המומחיות ובמשקל ההשפעה שלהם על פעילות הארגון.
ניתוח תפקידים הוא כלי מרכזי לחקר שוק העבודה: הוא מאפשר לזהות מגמות בהיצע ובביקוש, לבחון שינויים הנובעים מפיתוח טכנולוגיות חדשות, ולהעריך את הצורך בהכשרה מקצועית.
מסגרות סיווג מקובלות, כגון חלוקה לענפי משק או לקבוצות עיסוק, מסייעות להשוות בין תפקידים ולתאר את מבנה שוק העבודה.
שינויים טכנולוגיים, התפתחויות כלכליות ומשברים חברתיים עשויים לשנות את דרישת המעסיקים לתפקידים מסוימים, ליצור תפקידים חדשים או לצמצם את הצורך בתפקידים קיימים.
לכן, תפקידים בשוק העבודה מבטאים מצב דינמי המושפע מגורמים כלכליים, טכנולוגיים וחברתיים.
תפסהקו פקדו (1926 – 21 בינואר 2021) היה קס, מנהיג רוחני בקהילת ביתא ישראל, ואחת הדמויות המרכזיות שעיצבו את חיי הדת והמסורת של יהודי אתיופיה בארץ ישראל.
תפסהקו פקדו נולד ביישוב מיי ווייני שבמחוז תיגראי, אתיופיה, בן בכור במשפחה בת תשעה ילדים.
אביו, אלקה פקדו יסקיאס, היה מנהיג דתי וחקלאי.
המשפחה הגיעה במקור מעדי וורבה, אותה עזבה לטובת אסגדה עקב הכיבוש האיטלקי.
החל מגיל 8 למד לימודי דת מדודו קס איוב וממורו קס סובוהו ברוך, ולאחר הכשרה ממושכת הוסמך בגיל 20 כקס בהרי סמן.
בשנת 1972, החליף את אביו בתפקיד המנהיג הרוחני בכפרו אסגדה, עבודה תמורתה קיבל מעשר ותשלומי דת, לצד עבודתו בחקלאות שהיוותה את עיקר פרנסתו.
בתפקידיו הדתיים נודע כאיש פשרה, שסייע בפתרון סכסוכים פנימיים וגם בסכסוכים בין יהודי ביתא ישראל לנוצרים.
תפקידיו הדתיים כללו בניית בית כנסת והכנת אפר של פרה אדומה לצורכי טהרה, כמו גם שותפות בוועידת הקייסים לצורך חישוב מועדי החגים.
בשנת 1983 היה ממובילי קבוצת משפחות יהודיות ממחוז תיגראי למסע עלייה לארץ ישראל.תחילה נעצרה הקבוצה בידי השלטונות המקומיים בעיר גונדר.
הם שהו תחת פיקוח במשך שלושה חודשים, ולאחר שחרורם המשיכו לסודאן, והגיעו למחנה הפליטים גדאריף.
בסופו של דבר עלו לישראל במסגרת מבצע אחים.
על מנהיגותו תוך סכנות הדרך הוגדר כאסיר ציון.
לאחר עלייתו קבע את מגוריו באשקלון.
בשנותיו הראשונות למד במכון מאיר בירושלים יחד עם קסים נוספים שעלו במסגרת מבצע אחים, במטרה להעמיק בהלכה היהודית ולהבין את הפערים בין מסורת ביתא ישראל לעולם הרבני בישראל.
במשך כמעט ארבעה עשורים מילא תפקיד מרכזי בחיי הקהילה.
בעשור האחרון לחייו הוביל את התפילות והטקסים של חג הסיגד בכותל המערבי.
הוא ליווה משפחות ברגעי שמחה ואבל, שימש דמות מגשרת במחלוקות בתוך הקהילה, וכן שמר והנחיל את מסורת ביתא ישראל לדור הצעיר.
קס תפסהקו פקדו נפטר ב-21 בינואר 2021, בגיל 95, בעיר אשקלון.
מאות ליוו אותו בדרכו האחרונה, ואלפים הגיעו לנחם את משפחתו במהלך ימי השבעה.
לאחר מותו הוצעו יוזמות להנצחתו, בהן קריאת רחוב על שמו באשקלון וכן בניית בית כנסת לזכרו.
בגיל 18 נשא לאישה את מהרטה, עמה הביא לעולם תשעה ילדים.
בשנת 1980 התאלמן ממהרטה, שנפטרה בגיל 46.
תפקידי מגדר בחברה הם ציפיות ואמונות משותפות המוחלות על פרטים על בסיס מגדרם.
תפקידי המגדר כוללים זכויות וחובות הקשורות להתנהגות, אשר מוגדרת כהולמת לגברים ולנשים בחברה.
נורמות אלו משפיעות על אופן התנהלות האדם בחיים האישיים.
יש הסבורים כי תפקידי המגדר משפיעים על ההתנהגות משום שגברים ונשים מגיבים לציפיות החברה מהם.
בנוסף מרביתם גם מפנימים את תפקידיהם המגדריים.
תפקידי המגדר נרכשים ומופנמים בתהליכי חיברות ויצירת זהויות מגדריות נפרדות לילדים ולילדות.
כתוצאה של זהויות חברתיות שונות אלו, לנשים ולגברים יש ציפיות שונות מהתנהגותם שלהם עצמם.
תהליך החיברות לתפקיד המגדרי מתחיל עוד בתקופת העוברות, לפני שהפרט נולד, וממשיך לאחר הלידה באמצעות בגדים, צעצועים, לימוד השפה ועוד.
הפרט לומד ומפנים את ההתנהגות הנורמטיבית למגדרו מתוך צפייה בהתנהגות הוריו, מחנכיו, בני גילו ומתוך הסביבה באופן כללי, ומתוך תגובותיהם להתנהגותו שלו.
יש הטוענים כי הציפיות החברתיות עשויות, למשל, לעודד ילדים לפתח את הדחף האגרסיבי או התחרותי שלהם הנובע מגורמים ביולוגיים (ולהפוך לגברים), ובמקביל ללמד ילדות להדחיק דחפים דומים (ולהפוך לנשים).
הגברים מצידם ילמדו לדכא בתוכם כל מה שהוא עדין וסביל (ונחשב נשי).
כל סטייה מהתנהגות לגיטימית למגדר עשויה להיתפס כהפרה של דפוסי התנהגות חברתיים.
גברים המתנהגים בדרך 'נשית', ונשים המתנהגות בדרך 'גברית' עלולים לסבול מתגובות שליליות של סביבתם.
הטלוויזיה הפכה למקור משמעותי בתהליך רכישת הידע התרבותי בשלבי ההתפתחות השונים של האדם בעיקר אצל ילדים אשר עוברים תהליך חיברות (סוציאליזציה) בין היתר דרך הטלוויזיה.
נמצא כי ילדים צופים בטלוויזיה זמן רב יותר מאשר הם עוסקים בכל פעילות אחרת במהלך היום, חוץ משינה ולימוד בבית הספר.
לכן לייצוג של תפקידי מגדר בטלוויזיה בכלל ובתוכניות מצוירות לילדים בפרט, יש תפקיד משמעותי בהבניה של תפיסות מגדריות אצל ילדים.
אף על פי שקיימת תפיסה שאומרת שהתוכן המוצג לילדים בטלוויזיה בדרך כלל מצויר ולכן לא פוגע בילדים, מחקרים מראים שילדים קטנים עד גיל 10 מתקשים להבחין בין מציאות לדמיון ולכן לעיתים קרובות מאמינים שמה שהם רואים בטלוויזיה הוא מציאותי ולפיכך הם מחקים התנהגויות, תפקידים ומודלים שהם ראו בתוכניות מצוירות לילדים.
במחקר שבחן את ייצוג תפקידי המגדר בתוכניות מצוירות לילדים נמצא כי ככלל, דמויות גבריות מופיעות בייצוג יתר.
הדמויות הגבריות מוצגות בתפקידי "מנהיג" יותר מאשר דמויות נשיות.
הדמויות הגבריות נוטות להיות מוצגות כחזקות, אינטליגנטיות, נערצות על הסביבה ובעיקר על הדמויות הנשיות ונוטות יותר לאגרסיביות ואלימות.
לעומת זאת, הדמויות הנשיות נוטות להיות מוצגות כפחדניות, מפגינות יותר חיבה ונוטות לרומנטיקה ותפקידי תמיכה וטיפול.
דרך תצוגה זו של סטראוטיפים, ילדים לומדים שלגברים יש חשיבות רבה יותר וסטטוס גבוה יותר בחברה מאשר לנשים.
גורמים נוספים להבדלי תפקיד בין המגדרים
קיימים מחקרים המראים כי קיימים הבדלים בתחומי העניין בין המינים, ללא קשר להשפעות הסביבה החיצונית.
גברים נוטים יותר להתעסק עם דברים מערכתיים בעוד נשים נוטות להתעסק דווקא בתחומים חברתיים.
ההורמון אוקסיטוצין ממלא בין היתר תפקיד חשוב ביצירת קשרים חברתיים, בניית יחסי אמון וגילוי חמלה.
הוכח כי האסטרוגן, הורמון המין הנשי, מעודד שחרור של אוקסיטוצין מבלוטת ההיפותלמוס ומעודד את קשירתו לאמיגדלה, בעוד שהטסטוסטרון, הורמון השכיח יותר אצל גברים, מדכא באופן ישיר את פעולתו של האוקסיטוצין.
מחקר שבדק את רמת הטסטוסטרון במי השפיר והשווה אותה אחר כך להתנהגות הנולד העלה שככל שרמת הטסטוסטרון גבוהה יותר כך רמת העניין של היילוד במבנים מערכתיים גדולה יותר, וככל שרמת הטסטוסטרון נמוכה יותר כך מידת התעניינותו של היילוד נמוכה יותר במבנים מערכתיים וקיימת נטייה גדולה יותר של היילוד לגילויי אמפתיה.
במחקר אחר הוצגו לתינוקות בני כמה חודשים תמונות של עצמים מכניים ותמונות של דמויות אנושיות.
המחקר העלה שתינוקות בנות השקיעו מבטן בתמונות המציגות דמויות אנושיות ואילו הבנים השקיעו מבטם בתמונות המציגות עצמים מכניים.
תִּפְרַח הוא מושב חרדי בנגב הצפוני־מערבי על כביש 25, המשתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל ולמועצה אזורית מרחבים, בה הוא מהווה את היישוב הגדול ביותר.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ישעיהו: , מפני שמקימי המושב רצו שלשם המושב יהיו משמעות ורקע תנכי, כמו גם לשמות המושבים גילת ורנן באותו אזור.
המושב נוסד בשנת 1949 על ידי עולים ניצולי השואה מרומניה והונגריה.
חברי המושב שהיו לפנים חברי אגודת ישראל, הצטרפו להסתדרות,
אך לאחר מאבק הועברו להסתדרות פועלי אגודת ישראל.
בשנת 1954 הצטרפו למושב קבוצת עולים ממרוקו.
ומתגוררות בו כ-500 משפחות, מיעוט התושבים עוסקים בחקלאות ורוב הגברים אברכים.
במקום פועלות מספר ישיבות, הגדולה שבהם היא ישיבת תושיה, מהגדולות במגזר החרדי ליטאי המונה כ-900 תלמידים, ובראשה עומדים הרב אביעזר פילץ ומייסד הישיבה הרב יעקב פרידמן.
בנוסף, פועלות במקום שתי ישיבות לצעירים (בראשות הרב בצלאל גנצ'רסקי, ובראשות הרב אברהם גריינמן), בעבר, פעלה גם הישיבה קטנה בראשות הרב ישעיהו קרביץ, הישיבה הספרדית תפרח (בנשיאות הרב יצחק חיים פרץ), ישיבת דעת שלמה (בראשות הרב שלמה מנדל), ישיבת נחת רוח (בראשות הרב אבנר טוניק),
ישיבת תפארת תורה לבעלי תשובה בראשות הרב אפרים סופר, וישיבה לבחורים מיוחדים בראשות הרב שלמה צבי הלל.
רב היישוב הוא הרב אליהו אליעזר יעקובזון.
תפרוסת אוכלוסייה היא צורת התפשטות הנפשות על שטח מוגדר כלשהו (מדינה, עיר, יישוב, יבשת וכדומה).
"תפרוסת אוכלוסייה" מתארת את מספר התושבים במקום מסוים בניגוד לצפיפות אוכלוסייה המתארת את מספר התושבים ביחס לשטח.
כאשר האוכלוסייה ממוקדת יותר באזורים מסוימים ולא בכל רחבי השטח, נוצר מצב שבו בחלק מהאזורים יש תפרוסת צפופה ואילו אזורים אחרים נחשבים לאזורים עם תפרוסת דלילה.