tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודה ב-REST מחייבת התחשבות באילוצים ובמגבלות של ארכיטקטורה זו, כמפורט להלן:
שרת-לקוח, עובד רק בתפיסת שרת לקוח, כאשר האחד אינו מושפע ממה שמתרחש באחר, למעט המסרים העוברים ביניהם.
Stateless, ההקשר (context) של הלקוח בפנייה לשרת, אינו נשמר בשרת.
מגבלה זו נועדה לשפר את מדרגיות (Scalability) השרת.
שימוש בזיכרון מטמון, ניתן לשמור תשובות מהשרת בזיכרון המטמון של מחשב הלקוח.
המשמעות היא שניתן לעשות שימוש בתוכן התשובה גם בפרקי זמן מאוחרים יותר.
רב-שכבתיות, הקשר בין הלקוח לשרת לא חייב להיות ישיר.
לאפשרות זו משמעות בהקשרים של חלוקת עומסים (Load Balancing) ובהקשר של אבטחת מידע.
כלל ממשק, ישנם כללים מחייבים לגבי הממשק בין הלקוח לשרת בנושאים כמו: זיהוי המשאב, מניפולציות על משאבים באמצעות היצוג שלהם, מסרים המתארים את עצמם בשלמות (המידע במסר צריך להספיק על מנת לעבד אותו, למשל: איזה Parser יש להפעיל על המסר), hypermedia כמנוע של מצב האפליקציה.
קוד על פי דרישה, השרת יכול להרחיב את הקוד בלקוח באמצעות שליחת קוד הכולל לוגיקה עסקית לביצוע בלקוח.
הרחבה זו יכולה להיעשות באמצעות טכנולוגיות כגון: יישומונים ו-JavaScript.
האילוץ האחרון הוא למעשה יכולת ולא מגבלה ואין חובה לעשות בו שימוש.
קיים ויכוח בקהילה המקצועית בתחום המחשוב ביחס לשימוש ב-SOAP או ב-REST במימוש Web Services.
בשנות האלפיים המוקדמות, הייתה העדפה ברורה לשימוש ב-SOAP.
בשנים האחרונות השתנתה מגמה זו.
ההבדל המהותי בין SOAP ל-REST הוא ש-REST היא ארכיטקטורה ו-SOAP הוא פרוטוקול.
התפיסה של REST מבוססת על שימוש במונחים ובמאפיינים קיימים בתוך פרוטוקול HTTP להגדרת אינטראקציה בין שרת ולקוח, כגון: headers לפניות (Requests) ולתגובות (Responses), ופורמטים של קבצים באינטרנט (Internet media types).
לעומת זאת התפיסה ב-SOAP מבוססת על מאפיינים ומבנים ייעודיים ל-SOAP.
הנגזרות של הבדל עקרוני זה הן צריכת משאבים נמוכה יותר בשימוש ב-REST מעל HTTP בהשוואה לצריכת המשאבים בשימוש ב-SOAP תחת HTTP וקלות בקידוד מהות הפניות והטיפול בתגובות תחת REST.
RESTful Web Service הוא Web Service פשוט המיושם באמצעות שימוש ב-HTTP ובעקרונות של REST.
להגדרה של RESTful Web Service יש שלושה מרכיבים:
במקרים רבים הוא: XML, YAML או JSON.
אוסף הפעולות הנתמכות על ידי ה-Web Service במונחים של HTTP Methods, כגון: GET, POST, PUT, DELETE.
בשנים האחרונות נעשה שימוש נרחב ב-REST בהקשרים של יישומי ווב 2.0 ובמימוש Web Services ו-SOA.
להלן מספר דוגמאות לשימוש בו:
ATOM - פרוטוקול המשמש לצורך מנוי למעקב אחר שינויים באתר אינטרנט בדומה ל-RSS.
Azure - מימוש מחשוב ענן של מיקרוסופט מבוסס על REST, XML ו-HTTP.
שירותי מידע ב-WCF של חברת מיקרוסופט.
מנגנון ה-API של מחשוב ענן של חברת סאן.
מסגרות עבודה בסביבת PHP כגון: ZEND Framework
מסגרות עבודה בסביבת Perl כגון: Catalyst Rest.
בטכנולוגיית MVC 4 תוך שימוש ב-API
REN TV או (РЕН ТВ ברוסית) הוא ערוץ טלוויזיה פדרלי רוסי ששידוריו החלו בינואר 1997. זהו אחד מערוצי הטלוויזיה הפרטיים הגדולים ברוסיה, הוקם על ידי ארנה לסנבסקאיה ובנהּ דמיטרי לסנבסקי.
הערוץ זכה ב-13 פרסי האקדמיה הרוסית לטלוויזיה.
הרשת משדרת דרך 406 חברות שידור ומשדרת ל-718 יישובים ברחבי רוסיה מקלינינגרד במערב ועד יוז'נו-סחלינסק במזרח.
הערוץ נחשב לערוץ טלוויזיה בידורי, בבעלות משותפת של הממשלה ומשקיעים פרטיים מחברת National Media Group.
הערוץ משדר ל-114 מיליון צופים ברוסיה, ול-181 ערים ברחבי מדינות ברית המועצות לשעבר.
שינויי מותג רבים קרו במהלך חיי הערוץ.
לאחרונה הצהיר הערוץ על קונספט שידורים חדש המיועד לצעירים, תחת המוטו "מימד חדש" (новое измерение), כך שבלוגו החדש של הערוץ האות Р תוחלף לספרה 4 הפוכה.
"חדשות 24" - מהדורת החדשות של הערוץ.
"רזי העולם" עם אנה צ'פמן.
מטבחי הגיהנום - הגרסה הרוסית
זעזועי מוח - הגרסה הרוסית
SOBR - סדרת טלוויזיה המגוללת את קורותיהם של חברי יחידת SOBR של המשטרה הרוסית.
כבודו - סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת טלוויזיה ישראלית באותו שם.
מרוששות - סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת טלוויזיה אמריקאית באותו שם.
RDS-1 הוא שם הקוד של הפצצה הגרעינית הסובייטית הראשונה.
עוצמת פיצוצה היה 22 קילוטון TNT.
הפצצה לא הועברה ליחידות של הצבא האדום.
כל הפצצות שנבנו נשמרו באתר מיוחד.
ראשי תוכנית הגרעין הסובייטית החליטו לייצר פצצה שתהיה דומה מאוד לפצצה איש שמן האמריקאית.
המודיעין הסובייטי השיג מידע רב על הטכנולוגיה של פצצה זו, בין היתר באמצעות ג'ורג' קובאל, אלן נאן מיי, קלאוס פוקס ותאודור הול.
בעקבות החלטת מועצת השרים של ברית המועצות מ-21 ביוני 1946, בה דובר על "מנוע סילון מיוחד" - ברוסית "RDS" - החלו עבודות בניית הפצצה והוקמה מעבדה מיוחדת בראשות איגור קורצ'טוב בה היו מרוכזות עבודות תכנון הפצצה.
לקראת קיץ 1949 הושלם ייצור הדגם הראשון ובצו מיוחד של מועצת השרים של ברית המועצות הוגדרה תוכנית הניסוי.
האחריות על הניסוי הוטלה על יולי חריטון.
הניסוי עצמו נערך באתר הניסויים סמיפלטינסק, בשטח קזחסטן של היום.
לצורך הניסוי הוקצה שטח בקוטר 20 ק"מ שבמרכזו נבנה מגדל מתכת בגובה של 37.5 מ'.
אתר הניסוי חולק למספר שטחי משנה בהם נבנו מבנים, הוצבו כלי נשק, מטוסים וחיות ניסוי.
הניסוי בוצע ב-29 באוגוסט 1949. כתוצאה מהפיצוץ נעלם המגדל לחלוטין ובמקומו נוצר מכתש בקוטר של 3 מ' ובעומק של 1.5 מ'.
במרחק 25 מ' מהמגדל היה מבנה מבטון עם מנוף.
המבנה נהרס אך קונסטרוקציית ברזל של המנוף שרדה.
מטוסים שהוצבו במרחק של עד כ-1,500 מ' ניזוקו.
במרחקים של 1–5 ק"מ הוצבו מכוניות מדגם פובדה וכולן נשרפו כליל.
כל מבני המגורים במרחק של עד 5 ק"מ מהפיצוץ נהרסו.
למדענים, אנשי תעשייה ואנשי המנגנון המפלגתי שעבדו על ייצור הפצצה הוענקו עיטורים ופרסי סטלין.
פרטי ההענקה לא פורסמו ועד היום לא ברורה הרשימה המלאה של האנשים שהוזכרו בצו.
ניתן לציין שליולי חריטון, איגור קורצ'טוב ואלכסנדר וינוגרדוב הוענקו תוארי גיבור העמל הסוציאליסטי, עיטור לנין ופרס לנין.
לכ-800 מדענים ומהנדסים הוענקו עיטורים, פרסים ותוארי כבוד.
ב-3 בספטמבר זיהה מטוס סיור של חיל האוויר האמריקאי שטס מעל קמצ'טקה שרידי נשורת גרעינית, וב-23 בספטמבר הודיע הנשיא הארי טרומן שברית המועצות ערכה ניסוי גרעיני.
האמריקאים קראו לפצצה הסובייטית "Joe-1" (על שם יוסיף סטלין).
ב-26 בספטמבר 1949 עיתון פראבדה פרסם הודעה בה צוין כי ברית המועצות בעלת נשק גרעיני וב־8 במרץ 1950 סגן ראש הממשלה קלימנט וורושילוב הוציא הודעה שבה הזכיר את פצצת האטום של ברית המועצות.
RFI (ראשי תיבות של Request For Information - בקשה לקבלת מידע) הוא מסמך סטנדרטי בהליך עסקי אשר תכליתו השגת מידע כתוב אודות יכולות של ספקים לביצוע תכולת עבודה או לספק מוצר כלשהו העונה על סט (חלקי או מלא) של הגדרות.
על פי רוב המסמך בעל תצורה אשר מאפשרת השוואה בין תגובות של ספקים שונים.
מטרתה העיקרית של בקשת RFI היא לאסוף די מידע כדי לבחור את הצעדים הבאים.
בנוסף לאיסוף בסיס מידע, RFI משמש לשידול מגוון ספקים למוכנות עסקית, לפיתוח אסטרטגיה ולהכנה עבור השלבים הבאים.
REDengine הוא מנוע גרפי למשחקי וידאו שפותח בידי חברת CD Projekt RED הפולנית, שמיועד במיוחד למשחקי התפקידים הלא ליניאריים של החברה.
REDengine הוא חוצה-פלטפורמות על מערכות 32 ביט ו־64 ביט אשר רץ תחת מערכת ההפעלה Microsoft Windows.
REDengine 2, עדכון למנוע הגרפי שגם כן שימש במשחק The Witcher 2, גם כן הביא איתו תמיכה במערכות ההפעלה macOS ולינוקס ואף בקונסולת המשחקים Xbox 360, אך הפורטים למערכות הללו התבססו על שכבת תאימות לאחור הנקראת eON, בדומה ליישום Wine.
הגרסה השלישית למנוע, REDengine 3, תוכננה כך שתעבוד באופן בלעדי במערכות של 64 ביט בלבד, וגם הביא איתה תמיכה בקונסולות פלייסטיישן 4 ו־Xbox One.
REDengine 2 השתמש בתוכנות צד שלישי כדוגמת מנוע Havok לפיזיקה, Scaleform GFx לממשק המשתמש ו־FMOD לשמע.
המנוע שימש להסבתו של המשחק The Witcher 2 לקונסולת ה-Xbox 360.
REDengine 3 תוכנן כך שהוא ירוץ באופן בלעדי במערכות של 64 ביט, חברת CD Projekt RED תכננה את המנוע כך שיותאם במיוחד למשחקי עולם פתוח, כמו המשחק The Witcher 3: Wild Hunt.
המנוע הציג הנפשות פנים והנפשות אחרות אשר נראות מציאותיות.
אפקטים של אור כבר לא "סובלים" מירידה ביחס הניגודיות ובכך נותנים מראה יותר טבעי וריאליסטי.
כמו כן, REDengine 3 תומך באפקטים של נפח, מה שמאפשר רינדור מתקדם ומציאותי של עננים, אובך, ערפל, עשן ואפקטים של חלקיקים אחרים.
בנוסף לכך המנוע תומך גם בטקסטורות ברזולוציה גבוהה ובמיפוי וכן בפיזיקה דינאמית ובמערכת ליפ סינק מתקדמת.
למרות זאת, בעקבות מגבלות על זרימת טקסטורה (Texture Streaming), השימוש בטקסטורות ברזולוציה גבוהה לא תמיד מתאפשר.
למנוע ישנה גם מערכת רינדור גמישה אשר מוכנה לעבודה עם הצללה נדחית או עם צינור גרפיקה מסוג +forward.
בעקבות כך, התוצאה המתקבלת היא מגוון רחב של אפקטים קולנועיים, כמו בוקה בעומק שדה, דירוג צבע וכן אפקטי אור של קרני השמש.
מערכת פני השטח ב-REDengine 3 משתמשת במערכת פסיפס ובשכבות של חומרים מגוונים, שבקלות יכולים להשתלב.
ב-2017, חברת CD Projekt חשפה כי היו לה ארבעה פרויקטים בפיתוח שהחלו בינואר של שנת 2016 ושנת 2017, עד ליוני 2019. כל ארבעת הפרויקטים יעבדו תחת המנוע הגרפי REDengine 4, הגרסה הרביעית והבאה של המנוע.
מבין הפרויקטים ניתן למנות את המשחק Cyberpunk 2077. המנוע תומך ב-DirectX 12 וכן בטכנולוגיית Ray-Tracing של NVIDIA.
REDS EV היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית מיקרו, המוגדרת כ"מכונית סולארית" (מכונית ירוקה) אשר הוצגה על ידי Read Space בשיתוף "CHTC (China Hi-Tech Group Corporation)" מסין, ב-לוס אנג'לס בשנת 2017
יוצר ומעצב הדגם הוא כריס באנגל (chris-bangle) אשר כיהן כמנהל התכנון של יצרנית הרכב הגרמנית BMW,
פאנל סולארי המסייע לאנרגיית הרכב
גג שטוח בעל לוח זכוכית סולארית
המושב מסוגל לסובב למצב הפוך, כאשר הדלתות סגורות.
במצב הפוך, מושב הנהג מכסה את לוח הבקרה
אר.ג'י.אי גרופ בע"מ (ראשי תיבות של Recanati Giladi Entertainment, לשעבר UMG ואביב גלעדי אחזקות בע"מ) היא חברה המפעילה מספר ערוצי טלוויזיה בישראל.
לחברה גם חטיבת ניו מדיה האחראית על הפעלת אתרי האינטרנט של ערוצי הטלוויזיה של החברה.
לחברה קומפלקס במערב הרצליה הכולל חמישה אולפני צילום, חדר שידור, מחלקת אנימציה, חדרי הפקה ועריכה וניידות שידור.
זיכיון למפעיל שידורי ערוץ כנסת (החל מ-1 באוגוסט 2018)
ערוץ הילדים (בשיתוף עם נגה תקשורת)
ערוץ יויו (בשיתוף עם נגה תקשורת)
ערוץ לוגי (בשיתוף עם נגה תקשורת)
FOMO (בשיתוף עם נגה תקשורת)
HOT באזז (בשיתוף עם נגה תקשורת)
ערוץ דוק (בשיתוף עם אסותא)
ערוץ 8 (הופק על ידי נגה תקשורת עד סוף דצמבר 2012, כיום מופעל על ידי סלוצקי אפיקי תקשורת בע"מ)
רשת 13 ביחד עם רשת מדיה
ערוץ עשר, עד לאיחוד עם רשת
ערוץ הירו (שודר תחת השם "ערוץ ספיד" ב-HOT)
ערוץ ואמוס (הופק על ידי נגה תקשורת, ירד מהאוויר בסוף דצמבר 2024)
ב-10 במרץ 1999 הוקמה חברת "אביב גלעדי אחזקות בע"מ".
באותה עת גלעדי החזיק ב-25% מחברת JCS ספורט שהפעילה את ערוץ הספורט ו-2.5% מחברת תיא תקשורת, שהייתה בעלת השליטה באולפני הרצליה ובנגה תקשורת.
ב-26 באוגוסט של אותה שנה גלעדי רכש 25% מחברת ענני תקשורת.
ב-26 בנובמבר 2000 רכש גלעדי את חברת נגה תקשורת.
ב-29 ביוני 2004 מוזגה "אבגל מדיה ותקשורת" לתוך החברה.
באמצעות אבגל רכש גלעדי את אחזקותיו בענני תקשורת, נגה תקשורת ו-JCS ספורט.
למחרת, ב-30 ביוני, אודי רקנאטי, לשעבר מבעלי השליטה בקונצרן IDB, רכש 20% מחברת האחזקות תמורת 3.2 מיליון דולר.
ב-22 במרץ 2004 רכשה הקבוצה את השליטה ב-JCS ספורט וב-29 בנובמבר 2006 נרכשה הבעלות המלאה בחברה.
חברת JCS ספורט החזיקה בערוץ הספורט החל משנת 1996.
החזקת JCS בערוץ הספורט, בדומה להחזקת נגה תקשורת בערוץ הילדים וערוץ 8, היא פועל יוצא של הסדר ICP.
ההסכם הפקיע את הפעלת הערוצים הללו מחברות הכבלים והעביר אותם לחברות חיצוניות, על מנת להפחית את כוחן של חברות הכבלים ולעודד תחרות בשוק הטלוויזיה.
ב-27 בספטמבר 2004 הודיעו אביב גלעדי ואודי רקנאטי כי נגה תקשורת תתמודד למכרז לקבלת זכיינות על ערוץ 2. קבוצת ההתמודדות נקראה נגה 2.
חודשיים לאחר מכן, ב-10 בנובמבר, הוכרז כי קבוצת נגה 2 תתמזג עם זכיינית ערוץ 2 הקיימת רשת.
גלעדי ורקנאטי רכשו את מניות ידיעות אחרונות ברשת.
ב-13 באפריל 2005, הקבוצה המאוחדת רשת-נגה התמודדה וניצחה במכרז על זיכיון ערוץ 2.
ב-20 בספטמבר 2006 שונה שם החברה ל-RGE (ראשי תיבות של Recanati Giladi Entertainment), על שם 2 בעליה דאז - אודי רקנאטי ואביב גלעדי.
ב-17 ביוני 2008 רכש המיליארדר הרוסי לן בלווטניק 20% מ-RGE והפך לשותף בחברה.
ב-25 באפריל 2010, לאחר מספר שנים שבהם RGE החזיקה במניות בזכיינית רשת, החליט אביב גלעדי למכור אותם תמורת שקל אחד לפולאר תקשורת, לאור הקשיים שנתקל כתוצאה מאיסור בעלויות צולבות, שמנע ממנו להמשיך ולהרחיב את פעילותו בטלוויזיה בכבלים ובלוויין.
באפריל 2012 פורסם כי חברת HOT החליטה להעביר את ערוץ 8 מנגה תקשורת להפקת חיים סלוצקי.
ביולי הגישה HOT בקשה רשמית להעברת הפקת הערוץ, וב-30 בדצמבר עלה הערוץ במתכונתו החדשה תחת הפקת סלוצקי, לאחר 16 שנות פעילות תחת נגה תקשורת.
ב-2016 החלו אור רם וירון שגב לשמש כמנכ"לים לקבוצה, ומינויים הפך לרשמי בסוף 2018.
ב-1 בפברואר 2017 RGE ניגשה למכרז של המועצה לשידורי כבלים ולווין על הפעלת ערוץ הכנסת.
ב-4 במאי 2017 הוכרז כי ערוץ 20 זכתה במכרז, אך ב-7 בדצמבר נפסלה הצעתם עקב פגמים כלכליים.
ב-31 במאי 2018, הוחלט כי RGE, אשר הגיעה למקום השני במכרז המקורי, תזכה בהפעלת ערוץ הכנסת עקב הפגמים בהצעת שהגישה קבוצת ערוץ 20. ב-1 באוגוסט החלה RGE לבסוף להפעיל את ערוץ הכנסת.
ב-4 ביולי 2018 רשת 13 וערוץ עשר חתמו על הסכם מיזוג.
ב-16 בינואר 2019 תמו שידורי ערוץ עשר ותכניו עברו לשידור בערוץ 13 המאוחד.
למרות שחברת RGE החזיקה ב-51% מערוץ עשר, לאחר המיזוג עם רשת מבנה הבעלות על הערוץ הממוזג נעשה באופן אישי ולפי ההזרמות של כל שותף.
באוקטובר 2019 נודע כי אביב גלעדי מכר את אחזקותיו ב-RGE ללן בלווטניק.
כך, בלווטניק ומשפחת רקנאטי הפכו לבעלים עם אחוזים שווים ב-RGE.
בספטמבר 2020 פורסם כי לן בלווטניק צפוי למכור את אחזקותיו בחברה למשפחת רקנאטי.
ב-24 בינואר 2021 משפחת רקנאטי השלימה את רכישת מניותיו של לן בלווטניק ב-RGE והפכה למחזיקה הבלעדית בחברה.
ערוץ 13, שלא נרכשו מניותיו בעסקה זו, נפרד לגמרי מקבוצת RGE ונשאר בשליטתו של בלווטניק.
ב-27 באוקטובר 2020 החברה השיקה שירות סטרימינג ראשון בישראל לילדים ולנוער בשם BIGI.
ב-18 במרץ 2021, קשת הודיעה על רכישה מסתמנת של 49% ממניות RGE והיתכנות להקמת שירות סטרימינג וטלוויזיה משותף.
העסקה מותנית באישור הרשות השנייה, רשות התחרות ומועצת הכבלים והלוויין.
ב-2 בספטמבר 2021 נודע כי הממונה על התחרות אישרה את המתווה לפיו קשת ו-RGE יקימו במשותף פלטפורמת שידורים על גבי האינטרנט אך איפשרה לקשת לרכוש רק 25% מחברת RGE.
ב-25 בספטמבר 2021 נודע כי יעקב נדברוני יהיה המנכ"ל החדש של שירות הסטרימינג של קשת ו-RGE והשירות עצמו צפוי להיכנס במהלך 2022. ב-14 בפברואר 2022 הוכרז כי חברת הסטרימינג החדשה תיקרא בשם FreeTV.
ב-20 במרץ 2022 הכריזה RGE כי פרטנר תשתף פעולה עם חברת FreeTV.
באוקטובר 2021 רכשה הקבוצה 51% מחברת שוונג אירועי ספורט, אשר מפעילה פלטפורמת תוכן העוסקת בספורט אקטיבי ומפיקה אירועי ספורט.
ב-2 בינואר 2022 הושק ערוץ "ואמוס", ששידר טלנובלות בספרדית מבית חברת Televisa.
הערוץ הופק על ידי נגה תקשורת והופעל בשיתוף חברת בץ תקשורת.
ביולי 2022 החלה RGE להפיק ולהוציא את המהדורה החדשה של המגזין "אטמוספירה", המופץ מדי חודש לנוסעי אל-על.
את המגזין מוציאות לאור חברת הפרסום של RGE וקבוצת LDI.
המגזין חידש את פעילותו לראשונה שנתיים לאחר שהפקתו נעצרה, בעקבות מגפת הקורונה, אחרי שיצא לאור תחת יובל סיגלר למשך 18 שנים.
ב-20 בפברואר 2023 הושקו 3 ערוצים חדשים HOT שלושה ערוצים מחברת נגה תקשורת: יויו, HOT באזז ו-FOMO.
וערוץ לוגי חזר לשידור בחברה אחרי 5 שנים מאז שהוא הוסר.
במהלך יולי 2023 הודיע המנכ"ל המשותף לחברה, אור רם, כי יסיים את תפקידו לאחר 21 שנה ב-RGE.
בפברואר 2024 השיקה הקבוצה את ערוץ דוק, ערוץ שעוסק בתחום הבריאות ומופק בשיתוף עם רשת אסותא.
לימים, שינה הארגון את שמו ל: Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter; בעברית: האגודה הלאומית לזכויות הומואים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים וקווירים.
עם זאת, ראשי התיבות של הארגון נשארו כמו שהם.
הארגון הוקם בשנת 1950, מה שהופך אותו לאחד הארגונים הוותיקים הוותיקים ביותר בעולם לזכויות אדם.
נכון לשנת 2018 היו בארגון כ-7,000 חברים והיו לו 36 משרדים אזוריים הפרוסים ברחבי שוודיה.
אחד מעיסוקיו העיקריים של RFSL היה שדלנות בעד נישואים של בני-זוג מאותו המין בשוודיה, מטרה שהושגה באפריל 2009 לאחר 50 שנה של עבודה ספציפית בנושא זה.
ביולי 2007, RFSL קיבלה מעמד רשמי של ארגון חוץ-ממשלתי בהמועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות.
היא הושקה בברית המועצות ב-1 באוגוסט 1990 במכון קורצ'טוב בשיתוף פעולה עם קואופרטיב DEMOS (אם כי צוות ההנדסה ב-DEMOS באותה עת כלל בעיקר עובדי מכון קורצ'טוב, כמה חברי מפתח כמו מיכאיל דוידוב, ואדים אנטונוב, דמיטרי וולודין) בצוות RELCOM מעולם לא הועסק במכון קורצ'טוב.
היא הפכה לאחת מרשתות המחשבים הרוסיות הראשונות (וספקית שירותי האינטרנט המסחרית הראשונה בברית המועצות) ופיתוחה הוביל להופעת האינטרנט ברוסיה.
בתחילה הייתה זו רשת דואר אלקטרוני בלבד המבוססת על פרוטוקול UUCP.
במהלך ניסיון ההפיכה הסובייטי בשנת 1991 רשת רלקום שימשה להפצת ידיעות על האירוע ברחבי העולם בזמן שמבצעי ההפיכה ניסו לדכא את פעילות התקשורת ההמונית באמצעות הק.ג.ב..
כעת היא מנוהלת על ידי המכון הרוסי לרשתות ציבוריות וחברת Relcom Business Network Ltd., ספקית אינטרנט רוסית.
REDDI היא להקת רוק-פאנק דנית-שוודית, המורכבת מנשים בלבד.
חברות הלהקה הן המתופפת איהאן היידר, הזמרת והגיטריסטית מתילדה "זיגי" סאברי, הגיטריסטית אגנס רוסלונד והבסיסטית אידה ברגקוויסט.
היא זכתה ב-Dansk Melodi Grand Prix 2022, הקדם הדני לאירוויזיון 2022, עם השיר "The Show".
REDDI הוקמה כדי להשתתף ב-Dansk Melodi Grand Prix 2022, הקדם הדני לתחרות הזמר של האירוויזיון, שהזוכה שלו ייצג את דנמרק באירוויזיון 2022. היא מתאפיינת בפאנק של שנות ה-70 וברוק של שנות ה-80. השראותיה של REDDI הם גרין דיי, קייטי פרי ופינק.
איהאן היידר, מתופפת, הקימה את הלהקה יחד עם המפיק הדני לארס פדרסן, הידוע בכינויו "Chief1".
היידר הייתה חברה בלהקה ואף הופיעה לצד סולונה סמיי, נציגת דנמרק באירוויזיון 2012.
ב-10 בפברואר 2022 הכריזה רשות השידור הדנית, DR, כי REDDI ישתתפו בקדם הדני לאירוויזיון 2022, עם השיר "The Show".
היא ביצעה אותו על בימת האירוע ב-5 במרץ, הגיעה למקום הראשון לאחר שקיבלה את מרב הנקודות מהקהל, ונבחרה לייצג את דנמרק באירוויזיון 2022. ב-10 במאי 2022 ביצעה REDDI את "The Show" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי.
לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 13 עם 55 נקודות.
RFK ריגה (בלטבית: Rīgas futbola klubs, בתרגום לעברית: מועדון הכדורגל של ריגה, בקיצור RFK ריגה או פשוט RFK) היה מועדון כדורגל היסטורי מהעיר ריגה, בירת לטביה.
היה זה מועדון הכדורגל הלטבי הכי בולט ופופולרי בשנות ה-20 וה-30, היה זה גם מועדון שהיה גרעין הבסיס של הלטבי לנבחרת הכדורגל הלאומית בשנותיה הראשונות ועד למלחמת העולם השנייה, בה הסתיימה דרכה של המועדון.
למועדון 8 אליפויות הליגה הבכירה בלטביה מתקופה זו.
מועדון הכדורגל של ריגה נוסד ב-14 בדצמבר 1923. הרעיון ליצירתו נוצר בשנת 1922 במטרה לאחד את השחקנים הלטבים בקבוצה שיכולה לנצח את קבוצת קייזרוואלד ריגה ריגה הגרמנים ברובם.
המייסד והמנהל היה יוריס רדילס, אחד ממארגני הכדורגל הפעילים ביותר בלטביה.
בשנת 1923, רוב הכדורגלנים הלטבים הטובים ביותר מ-JKS ריגה עברו ל-RFK.
אלה כללו את הרמניס סולטפס, אשמניס, אייכמניס, רוגה, בון, סוקולובס, זמיטים והאחים אדווינס, רודולפס וארווידס ברדה.
בעונתה הראשונה באליפות ריגה, RFK סיימה במקום השני - נקודה אחת אחרי קייזרוואלד.
בשנת 1924 ל-RFK היה מנג'ר חדש שניהל גם את נבחרת לטביה בכדורגל - מאלושק מאוסטריה.
מכיוון שהיה אסור לאזרחים זרים לשחק בליגה הלטבית באותה עונה, מועדון קייזרוואלד לא שיחק באליפות זו ב-1924. ריגה FK ניצחה בקלות את יריבתה על התואר - ASK ריגה וגברה על אלופות המחוז מצ'סיס 5–1. אליפות לטביה הראשונה שלו.
בשנים 1925 ו-1926 זכתה ריגה FK בתואר השני והשלישי שלה.
בשנת 1927, אולימפיה לייפאיה לקחה את התואר, והשאירה את RFK במקום השני.
מספר שחקנים עזבו את המועדון במהלך העונה הזו על מנת להקים קבוצה חדשה - "ריגה וונדררס".
אולימפיה גם ניצחה את RFK בקרב על התואר ב-1928 וב-1929.
בשנות ה-30, הופעתו של הכדורגלן הלטבי הטוב ביותר לפני המלחמה, אריקס פטרסונס, הביאה שוב תוצאות טובות עבור המועדון - עם תארים ב-1930 וב-1931. ב-1932, לעומת זאת, הקבוצה סיימה במקום השלישי, אחרי ASK ריגה וריגה ונדררס.
התארים הבאים עבור RFK הגיעו ב-1934 וב-1935, כאשר הקבוצה ניצחה את מתחרותה בהפרש גדול.
הפעם האחרונה שבה זכתה RFK בתואר הלטבי הייתה ב-1940, חודשים ספורים לפני הכיבוש הסובייטי של לטביה.
לאחר מכן פורקה RFK כשהשחקנים הטובים ביותר שלה הצטרפו ל-FK דינמו ריגה.
ב-1941, עם הכיבוש הגרמני של לטביה, חזרה RFK לפעילות וקבוצות כדורגל לטביות אחרות השתתפו באליפויות 1942–1944.
בשנת 1992 שונה שמה של FK Auda לשעבר לריגה FK, אך לאחר מספר עונות ללא תוצאות רציניות, הוא שונה לשם Auda שוב.
בשנת 2014 נוסד מועדון הכדורגל ריגה, שממשיך את שמה של RFK ריגה.
בפיתוח תוכנה, קובץ README הוא קובץ המכיל מידע על הקבצים האחרים בספרייה או בארכיון של תוכנת מחשב.
זה בדרך כלל מדובר בקובץ טקסט פשוט שנקראREADME, Read Me, READ.ME, README.TXT, README.md (כדי לציין את השימוש ב- Markdown ), או README.1ST .
שם הקובץ כתוב בדרך כלל באותיות גדולות.
במערכות דמויות יוניקס במיוחד, זה גורם לקובץ לבלוט – הן בגלל ששמות קבצים קטנים יותר נפוצים, והן בגלל שהפקודה ls בדרך כלל ממיינת ומציגה קבצים בסדר קוד ASCII, שבו שמות קבצים עם אותיות גדולות יופיעו תחילה.
משמעות שם הקובץ בעברית הוא "קרא אותי".
קובץ README כולל בדרך כלל:
מניפסט קובץ (רשימת קבצים בספרייה או בארכיון)
מידע על זכויות יוצרים ורישוי
פרטי התקשרות של המפיץ או המחבר
יומן שינויים (בדרך כלל מיועד למתכנתים אחרים)
מדור חדשות (בדרך כלל מיועד למשתמשי קצה)
לא ברור מתי החלה החלה הכללת קובץ README, אך נמצאו דוגמאות המתוארכות לאמצע שנות ה-70. מערכת מקינטוש מוקדמת התקינה קובץ README בכונן האתחול, וקובצי README נלוו בדרך כלל לתוכנות צד שלישי.
בפרט, לתוכנות חופשיות ותוכנות קוד פתוח יש היסטוריה ארוכה של הוספת קובץ README; תקני הקידוד של GNU מעודדים לכלול את הקובץ כדי לספק "סקירה כללית של החבילה".
מאז הופעת האינטרנט כפלטפורמה סטנדרטית דה פקטו להפצת תוכנה, חבילות תוכנה רבות העבירו חלק מהקבצים הנלווים ופיסות המידע לעיל לאתר אינטרנט או ויקי, לפעמים כולל את קובץ ה-README עצמו, או השאירו מאחור רק קובץ README קצר ללא כל המידע הנדרש למשתמש חדש בתוכנה.
אתר האינטרנט הפופולרי לאירוח קוד מקור, GitHub מעודד מאוד יצירת קובץ README – אם אחד כזה קיים בספרייה הראשית (ברמה העליונה) של מאגר, הוא מוצג אוטומטית בעמוד הראשון של המאגר.
בנוסף לטקסט רגיל, נתמכים גם פורמטים וסיומות קבצים שונים.
הביטוי "קובץ readme" משמש לעיתים גם באופן כללי, עבור קבצים אחרים עם מטרה דומה.
לדוגמה, הפצות קוד המקור של חבילות תוכנה חינמיות רבות (במיוחד אלו העוקבות אחר תקני Gnits או אלו המיוצרות עם הכלים האוטומטיים של GNU) כוללות סט סטנדרטי של קובצי readme:
READMEמידע כלליAUTHORSקרדיטיםTHANKSתודותCHANGELOGיומן שינויים מפורט, מיועד למתכנתיםNEWSיומן שינויים בסיסי, מיועד למשתמשיםINSTALLהוראות התקנהCOPYING LICENSEמידע על זכויות יוצרים ורישויBUGSבאגים ידועים והוראות לדיווח על באגים חדשיםCONTRIBUTING HACKINGמדריך לתרומה לפרויקט
כמו כן בדרך כלל מופץ עם חבילות תוכנה קובץ שאלות נפוצות וקובץ TODO, המפרט שיפורים מתוכננים.
RE:BORN (בעברית: נולד מחדש) הוא האלבום ה-14 של הרכב המוזיקה האלקטרונית הישראלי אינפקטד מאשרום.
האלבום יצא ב-9 בפברואר 2024, תחת חברת התקליטים והוא אלבום מוזיקה אלקטרונית בז'אנר טראנס פסיכדלי וגואה טראנס.
האלבום הוא אלבום רימייקים לשירי הצמד מתחילת דרכם, מאלבומיהם הראשונים ומקומפלציות.
הרצועות Release Me REBORN ו-Dream Theater REBORN שוחררו בחודשים שקדמו לשחרור האלבום בתור סינגלים.
הרצועה המקורית Release Me מתוך האלבום The Gathering ששוחרר בשנת 1999
הרצועה המקורית Wider מתוך האוסף Artificial Visualisation ששוחרר בשנת 2004
הרצועה המקורית Return of the Shadows מתוך האלבום The Gathering ששוחרר בשנת 1999
הרצועה המקורית Disco Mushroom מתוך האלבום Classical Mushroom ששוחרר בשנת 2000
הרצועה המקורית Dracul מתוך האלבום Classical Mushroom ששוחרר בשנת 2000
הרצועה המקורית Mushi Mushi מתוך האלבום Classical Mushroom ששוחרר בשנות 2000
הרצועה המקורית Dream Theatre מתוך האוסף Space Mantra ששוחרר בשנת 2000
הרצועה המקורית S is here של הצמד מתוך אלבום האוסף Mixing In Action שנעשה על ידי Yahel בשנת 2001
הרצועה המקורית Dancing with Kadafi מתוך האלבום B.P.
בתורת החישוביות והסיבוכיות, המחלקה RE (מאנגלית: Recursively Enumerable) היא מחלקה אשר מכילה את כל בעיות ההכרעה שעל התשובה "כן" קיימת מכונת טיורינג היכולה לוודא זאת בזמן סופי.
באופן לא פורמלי, הכוונה שאם התשובה לבעיה נתונה היא "כן", אזי קיים תהליך כלשהו שיכול לוודא זאת בזמן סופי, ותהליך זה לעולם לא יפלוט "כן" אם התשובה האמיתית היא "לא".
אף על פי כן, אם התשובה האמיתית היא "לא", התהליך לא מחויב לעצור ואף יכול להיכנס ללולאה אינסופית בחלק מהמקרים.
תהליך כזה נקרא לעיתים דמוי-אלגוריתם או אלגוריתם למחצה, על מנת להבדיל מאלגוריתם אשר נועד לחשב תשובה עבור בעיית הכרעה.
באופן דומה, ניתן להגדיר את המחלקה המשלימה, coRE, בתור מחלקת כלל השפות הפורמליות שהמשלימה שלהן נמצאת ב-RE, דהי, המחלקה מכילה את כלל השפות הפורמליות שניתן לשלול שייכות בזמן סופי, אך הוכחת שייכות יכולה לקחת זמן אינסופי.
באופן שקול, ניתן להגדיר את המחלקה RE בתור מחלקת כלל בעיות ההכרעה כך שקיימת מכונת טיורינג היכולה למנות את כל מופעי ה-"כן", זו אחר זו (מכאן המשמעות של "ניתנת למנייה").
כל איבר במחלקה הוא קבוצה ניתנת למנייה רקורסיבית ולכן מהווה קבוצה דיופנטית.
על מנת להראות שקילות זו, נשים לב שאם קיימת מכונה כך שהיא מונה את כל הקלטים שמתקבלים, מכונה אחרת שמקבלת מחרוזת כקלט יכולה להריץ את ולקבל (כלומר לענות כן) אם המחרוזת ניתנת למנייה.
באופן הפוך, אם מכונה מקבלת (עונה כן) כאשר הקלט הוא שפה פורמלית, מכונה אחרת יכולה למנות את כל המחרוזות שנמצאות בשפה על ידי הרצת באיטרציות על כל קלט ולפלוט את כל הפלטים ש- מקבלת.
מחלקת השפות הרקורסיביות (R) היא תת-קבוצה של RE ו-coRE ולמעשה, R מהווה את החיתוך בין שתי המחלקות, שכן אנו יכולים להכריע כל בעיה שקיימת לה מכונת טיורינג המקבלת אותה וקיימת לה מכונת טיורינג הדוחה אותה על ידי הרצה לסירוגין של שתי המכונות עד שאחת מהן עוצרת ופולטת תשובה.
באופן הפוך, הקבוצה של כלל השפות הפורמליות שאינן ב-RE ואינן ב-coRE נקראת NRNC.
זוהי מחלקת כלל השפות הפורמליות שלא קיימת להן מכונת טיורינג היכולה להוכיח או להפריך שייכות אליהן בזמן סופי, כלומר:
לא רק שבעיות כאלו אינן כריעות, גם הן וגם המשלימות שלהן אינן ניתנות למנייה רקורסיבית.
המחלקה RE-Complete היא תת-קבוצה של המחלקה RE המכילה את כל בעיות ההכרעה שהן שלמות ב-RE.
ניתן לומר כי הן הבעיות "הכי" קשות הניתנות למנייה רקורסיבית.
באופן כללי, אין הגבלות על הרדוקציות פרט לכך שהן אמורות להיות פונקציות מלאות המוגדרות לכל קלט ותקפות.
דוגמאות לבעיות שהן שלמות ב-RE:
בעיית העצירה: בהינתן תוכנית מחשב וקלט, האם התוכנית תסיים את פעולתה בשלב כלשהו עבור קלט זה.
משפט רייס אומר כי הכרעה של שייכות עבור כל תת-קבוצה לא טרוויאלית של קבוצת פונקציות רקורסיביות היא RE-קשה.
היא תהיה שלמה אם הקבוצה היא ניתנת למנייה רקורסיבית.
ג'ון מייהיל (1955) הוכיח כי כל הקבוצות היצירתיות הן RE-שלמות.
בעיית המילה היוניפורמית עבור חבורות וחבורות למחצה.
קביעת שייכות עבור דקדוק בלתי-מוגבל כללי (טיפוס 0 בהיררכיית חומסקי).
בעיית התקפות עבור תחשיב פרדיקטים מסדר ראשון.
קביעה אם למשוואה דיופנטית יש פתרונות בשלמים.
המחלקה coRE-Complete היא תת-קבוצה של המחלקה coRE המכילה את כל בעיות ההכרעה שהן שלמות ב-coRE.
דוגמאות לבעיות שהן שלמות ב-coRE:
בעיית הספיקות עבור תחשיב פרדיקטים מסדר ראשון.
RFM הוא מודל שיווקי המשמש לאנליזה של נתוני לקוחות, במטרה לזהות את הלקוחות הטובים ביותר ולייעל אסטרטגיות שיווק ומכירות.
המודל מתמקד בשלושה פרמטרים עיקריים: עדכניות (Recency) - מתי בפעם האחרונה רכש הלקוח; תדירות (Frequency) - כמה פעמים הלקוח רכש במהלך פרק זמן מסוים; וערך מוניטרי (Monetary value) - כמה כסף הוציא הלקוח ברכישותיו.
הוא זכה לתשומת לב מיוחדת בענפי השירותים הקמעונאיים והמקצועיים.
רכישות של לקוחות עשויות להיות מיוצגות על ידי טבלה עם עמודות עבור שם הלקוח, תאריך הרכישה וערך הרכישה.
ישנן גישות רבות להגדרה כמותית של ערכי RFM, והגישות הטובות ביותר יהיו תלויות במסע הלקוח ובמודל העסקי.
גישה אחת ל-RFM היא להקצות ניקוד לכל מימד בסולם מ-1 עד 10. הציון המקסימלי מייצג את ההתנהגות המועדפת וניתן להשתמש בנוסחה כדי לחשב את שלושת הציונים עבור כל לקוח.
לדוגמה, עסק מבוסס שירותים יכול להשתמש בחישובים הבאים:
עדכניות = מספר החודשים (או ימים) שחלפו מאז שהלקוח רכש לאחרונה כאשר ציון 10 מציין שהלקוח רכש בחודש הנוכחי.
תדירות = המקסימום של "מספר הרכישות על ידי הלקוח ב-12 החודשים האחרונים" כאשר ציון 10 יקבל הלקוח שרכש הכי הרבה בחנות
כספי = הערך הגבוה ביותר של כל הרכישות על ידי הלקוח מבוטא ביחס לערך מידה כלשהו כאשר ציון 10 יקבל הלקוח שהוציא הכי הרבה כסף בחנות.
קטגוריות כאלה עשויות להיגזר מחוקים עסקיים או שימוש בטכניקות כריית נתונים כדי למצוא הפסקות משמעותיות.
ברגע שלכל אחת מהתכונות מוגדרות קטגוריות מתאימות, נוצרים פלחים מהצומת של הערכים.
אם היו שלוש קטגוריות עבור כל תכונה, אז למטריצה המתקבלת יהיו עשרים ושבעה שילובים אפשריים.
גישה מסחרית ידועה אחת משתמשת בחמישה פחים לכל תכונות, מה שמניב 125 מקטעים.
חברות עשויות גם להחליט לכווץ תת-מקטעים מסוימים, אם ההדרגות נראות קטנות מכדי להיות שימושיות.
ניתן לסדר את הפלחים המתקבלים מהערך הגבוה ביותר (העדכניות, התדירות והערך הגבוהים ביותר) לפחות בעלי הערך (העדכניות, התדירות והערך הנמוכים ביותר).
זיהוי מקטעי ה-RFM היקרים ביותר יכול לנצל קשרים מקריים בנתונים המשמשים לניתוח זה.
מסיבה זו, מומלץ מאוד להשתמש בסט אחר של נתונים כדי לאמת את התוצאות של תהליך פילוח RFM.
תומכי טכניקה זו מציינים כי יש לה סגולה של פשטות: אין צורך בתוכנה סטטיסטית מיוחדת, והתוצאות מובנות בקלות לאנשי עסקים.
בהיעדר טכניקות מיקוד אחרות, זה יכול לספק עלייה בשיעורי התגובה למבצעים.
בעידן הדיגיטלי, חברות ממגזרים שונים - מקמעונאות דרך תעשיית התיירות ועד לספקי שירותים פיננסיים - משתמשות במודל RFM כדי להגביר את היעילות של מאמצי השיווק והמכירה שלהם.
דוגמאות כוללות קמפיינים ממוקדים לחידוש מנויים, מבצעים מיוחדים ללקוחות נאמנים, ופיתוח מוצרים חדשים המבוססים על העדפות הלקוח.
RFD - לאחרונה, תדירות, משך היא גרסה שונה של ניתוח RFM שניתן להשתמש בה כדי לנתח התנהגות צרכנים של מוצרים עסקיים מוכווני קהל צופים/קוראים/גלישה.
(לדוגמה, משך הזמן שהגולשים בילו בויקיפדיה )
RFE – לאחרונה, תדירות, מעורבות היא גרסה רחבה יותר של ניתוח ה-RFD, שבה ניתן להגדיר מעורבות (Engagement) כך שתכלול את משך הביקור, דפים לכל ביקור או מדדים אחרים מסוג זה.
RFM-I - עדכניות, תדירות, ערך כספי - אינטראקציות היא גרסה של מסגרת RFM ששונתה כדי לקחת בחשבון את העדכניות והתדירות של אינטראקציות שיווקיות עם הלקוח (למשל כדי לשלוט על השפעות הרתעה אפשריות של התקשרויות פרסום תכופות מאוד).
RFMTC - עדכניות, תדירות, ערך כספי, זמן, קצב נטישה הוא מודל RFM מוגבר שהוצע על ידי I-Cheng וחב'.
המודל משתמש ברצף ברנולי בתורת ההסתברות ויוצר נוסחאות המחשבות את ההסתברות שלקוח יקנה במסע הקידום או השיווק הבא.
מודל זה יושם על ידי אלכסנדרוס יואנידיס עבור מערכי נתונים כגון ערכות נתונים של עירוי דם ו-CDNOW.
ממוקד ויעיל: מאפשר לחברות למקד את מאמציהן בלקוחות המשפיעים ביותר על הכנסותיהן.
גמישות: ניתן להתאים את המודל למגוון עסקים ותעשיות.
שיפור חווית הלקוח: על ידי פרסונליזציה והתאמה של ההצעות להתנהגות הרכישה של הלקוח.
נתונים לא תמיד מושלמים: דורש נתונים מדויקים ומעודכנים, שלא תמיד זמינים.
אתגרי פרטיות: עליה במודעות לפרטיות דורשת ניהול מוקפד של הנתונים.
מורכבות: יישום מלא ויעיל של המודל דורש שימוש בכלים מתקדמים כמו למידת מכונה ואנליטיקה מתקדמת.
RJ-45 (קיצור של Registered Jack 45) הוא תקע סטנדרטי לכבלי זוגות שזורים (כמו UTP או STP) כחלק מהקוד לתקנות פדרליות (Code of Federal Regulation) של ארצות הברית.
לתקע RJ-45 שמונה פינים מנחושת, המסודרים בשורה.
בדרך כלל מחברים את הכבל אל התקע על פי תקן TIA-568.
השימוש בתקעי RJ-45 נפוץ בעיקר ברשתות Ethernet (בעקבות כבלי הזוגות השזורים).
ברוחבי פס של 10Mbps ו-100Mbps משתמשים רק בארבעה משמונת הגידים של הכבלים, ובהתאמה גם בתקעים.
ארבעת הגידים הנותרים יכולים לשמש לגיבוי, לקו טלפון או לרשת נוספת.
בקצבים של 1Gbps משתמשים בכל שמונת הגידים.
RISAT-2 (ראשי תיבות של Radar Imaging Satellite 2) הוא לוויין חישה מרחוק שפותח על ידי הארגון ההודי לחקר החלל.
זהו לוויין מכ"מי, המייצר הדמאות של כדור הארץ ביום, בלילה וכמעט בכל תנאי מזג אוויר.
הלוויין שוגר לחלל באמצעות PSLV, משגר לוויינים מפיתוח הודי, והוא לוויין המכ"ם הראשון של הודו.
ב-22 במאי 2019 שיגרה הודו לוויין מכ"ם נוסף בשם RISAT-2B שמשקלו היה כ-615 ק"ג.
לוויין זה הוא הראשון משלוש לווייני מכ"ם חדשים מסדרת RISAT-2 המבוססת על טכנולוגיית מכ"ם הטכסאר הישראלי (להבדיל מסדרת RISAT-1 שמהווה סדרת לווייני מכ"ם נפרדת בפיתוח הודי), הכוללים את RISAT-2B (ששוגר במאי 2019), RISAT-2BR1 (ששוגר בדצמבר 2019), ו-RISAT-2BR2 שמיועד לשיגור בפברואר 2020.
עקרון הפעולה של לוויין תצפית מכ"מי
הלוויין RISAT-2 עושה שימוש בטכנולוגיית מכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR).
המכ"ם משתמש בתנועת הלוויין (במהירות של קרוב לשמונה קילומטרים בשנייה) על מנת לייצר אנטנה סינתטית מההדים שחוזרים לאורך מסלול הטיסה.
המכ"ם משתמש באינטרפרומטריית רדיו על מנת לשרטט תמונה ברזולוציה גבוהה של פני השטח, ללא תלות במזג האוויר.
מקורות רבים בהודו ומחוץ לה ייחסו את מוצא הלוויין לישראל.
ראש הארגון ההודי לחקר החלל מנדהבאן נאיר פרסם הכחשה רשמית וציין כי הלוויין הוא הודי.
יום לפני שיגור הלוויין פרסם הארגון ההודי לחקר החלל איורים של הלוויין מהם עולה כי מטעד המכ"ם של הלוויין זהה למקטע המכ"ם של הלוויין הישראלי טכסאר.
לאחר השיגור פורסמה הודעה לתקשורת שמקורה בארגון ההודי לחקר החלל ובו מצוין בפירוש כי הלוויין פותח בשיתוף פעולה עם התעשייה האווירית לישראל.
RICE הוא עזר זיכרון לשיטת טיפול בפציעות חריפות.
הטיפול כולל מנוחה, קירור האיבר הפגוע, חבישה לוחצת שלו והגבהתו למשך 48 השעות הראשונות לאחר הפציעה.
טיפול ב-"RICE" מקל על כאב הפציעה ומאפשר את ההחלמה.
אותיות "RICE" (נהגה כמילה האנגלית לאורז) הן ראשי תיבות באנגלית ל- Rest, Ice, Compression, Elevation (מנוחה, קרח, חבישה, הגבהה).
השיטה החדשה גורסת דווקא להניע את הגפה הפגועה ובכך להאיץ התאוששות ושיקום נאות, וכאן האות הראשונה היא M מ-MOVEMENT, תנועה (שיטת "MICE").
פציעה חריפה מלווה בדלקת המעוררת כאב ונפיחות עקב עליה בחדירות כלי דם, בפגיעה בשלמות כלי הדם ובעליה בפגיעות ורגישות הרקמה המחלימה לפגיעות נוספות.
עקרונות "RICE" מכוונים לצמצם את אפקט התגובה הדלקתית של הפציעה כלהלן:
מנוחה - מנוחה כוללת הפחתה בפעילות ולעיתים התניידות ללא נשיאת משקל או בנשיאת משקל חלקי (בעזרת קביים).
המנוחה מגינה על הפצע המחלים מפציעות נוספות, מקלה על הפניית משאבי הגוף לאזור הפציעה ועל תהליך החלמה תקין.
יודגש שהמנוחה הכוללת מומלצת ל-24 עד 48 השעות הראשונות ולאחר מכן רצוי לנסות בזהירות רבה תנועות עדינות עם הגפה הפגועה ובתנאי שאין כאב חזק (שיטת MICE).
קירור - שימוש בכרית קירור, קרח מרוסק בשקית ניילון או חבילת ירקות קפואים המונחים ישירות על אזור הפגיעה למשך 15-20 דקות לכל היותר, 4-8 פעמים ביום.
הקירור מפחית את הפעילות העצבית ומכאן משכך כאב.
הקור גורם גם להצרה של כלי דם המפחיתה את הנפיחות או את הדימום, שכן נפיחות ודימום מעכבים החלמה.
קירור הנמשך יותר מ-20 דקות יכול לגרום דווקא להרחבת כלי דם ולאפקט הפוך מהרצוי, וכן לפגיעות קור מקומיות.
חבישה לוחצת - חבישה לוחצת בעזרת תחבושת אלסטית או מקבעים עם אפקט של לחץ מגבילה את הנפיחות.
הגבהה - הגבהת האיבר הפגוע מקלה על ספיגת הנפיחות.
אפקט מקסימלי מושג כאשר האיבר גבוה יותר מהלב.
RJ-11 (קיצור של Registered Jack 11) הוא תקע נפוץ לכבלי טלפוניה.
זהו התקע האנלוגי שהיה נפוץ ביותר לפני השימוש בטכנולוגיות מתקדמות כגון: ADSL, ISDN ו-VoIP.
גם כיום הכבל נפוץ בשימוש בטלפון ביתי וברשתות מקומיות.
מחבר זה מאפשר חיבור של קו טלפוניה אחד.
RJ-14 ו-RJ-25 הם תקעים דומים ל-RJ-11 אך מאפשרים חיבור שני קווי טלפון ושלושה, בהתאמה.
בשלושת הכבלים, הכבל מכיל שלושה זוגות שזורים.
ב-RJ-11 מחובר רק זוג אחד למחבר בחיבורים המרכזיים (3,4), ב-RJ-14 מחוברים שני זוגות לחיבורים המרכזיים (3,4 ו-2,5) וב-RJ-25 מחוברים שלושת הזוגות לששת החיבורים במחבר.
בכל זוג הצד החיובי הוא 0 וולט (הארקה) והצד השלילי הוא 48- וולט (כאשר הטלפון מצלצל).
הכבל מכיל 6 חוטים בצבעים שונים.
קיימות מספר צורות של סימון המוליכים.
השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568, שבו כל זוג הוא באותו הצבע - הצד החיובי הוא בצבע חסר (לבן עם פס בצבע של הזוג) והצד השלילי הוא בצבע מלא.
RJ-9 הוא המַחבר הקטן ביותר מסוג RJ (ראשי תיבות של Registered Jack) ומכיל ארבעה נעצים (pins) בלבד.
RJ-9 הוא המַחבר הנפוץ ביותר המחבר בין גוף הטלפון לשפופרת הטלפון.
ככזה הוא הפך להיות התקן דה פקטו של חיבור זה.
בנוסף, המחבר היה נפוץ בחיבור המקלדת למחשבי מקינטוש 128K, 512K ומקינטוש פלוס.
הכבל המחבר בין שפופרת הטלפון ותושבת הטלפון הוא כבל ישר המחבר את כל 4 הנעצים שבמחבר.
+ RJ-9 יעוד צבע 1 אדמה שחור 2 שעון אדום 3 נתוני מקלדת ירוק 4 5V+ צהוב
RJ-48 (קיצור של Registered Jack 48) הוא מחבר הדומה במבנהו למחבר RJ-45 אולם שונה במבנה הפינים שלו.
הכבל משמש בעיקר בחיבורים בתקן T1, תקן E1 ובחיבור תחנות קצה ברשת ISDN.
הכבל הוא זוג שזור מסוג UTP.
המחברים של הכבל מכילים 8 פינים כאשר מתוכם מחוברים רק 4 פינים, זוגות 1 ו-3.
כאשר הפינים מחולקים לשני זוגות שבכל זוג חיבור אחד הוא חיובי (אדמה - 0 וולט) והחיבור השני הוא השלילי 48- וולט.
אחד הזוגות משמש לשידור והשני לקליטה.
קיימות מספר וריאציות של הכבל:
RJ-48C - כבל ישר הנפוץ בחיבורים בקווי T1 ו־E1.
RJ-48S - בשונה משני הסוגים הראשונים, סוג זה משתמש בזוגות 1 ו-4 ומשמש בקווים דיגיטליים של 56 Kbps.
הכבל מכיל 8 חוטים בצבעים שונים.
קיימות מספר צורות של סימון החוטים המוליכים.
השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568 שאף הוא מחולק לשני תתי סימונים T568A ו-T568B.
RKO (השם המלא באנגלית: RKO (radio Keith Orpheum) Pictures, סרטי רדיו קית'-אורפאום) היא חברה אמריקאית להפקה והפצה של סרטי קולנוע וטלוויזיה, חברת ההפקה הוותיקה ביותר שעדיין פועלת.
RKO הייתה אחד משבעת אולפני הענק של הוליווד בתקופת הזוהר שלו.
הפקות האולפנים כוללות, בין היתר, את הסרטים קינג קונג (1933), שלגיה ושבעת הגמדים (1937), פנטסיה (1940), האזרח קיין (1941), דמבו (1941), חשד (1941), במבי (1942), שנות חיינו היפות ביותר (1946), ורבים מהסרטים המוזיקליים בכיכובם של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס וסרטים בכיכובם של קתרין הפבורן וגרי קופר.
הרוח החיה מאחורי האיחוד היה הבעלים של FBO, ג'וזף קנדי.
ל-RKO היה יתרון בדמות טכנולוגיית RCA Photophone להקלטה, שידור והקרנה מסונכרנים של פסקול ותמונה.
אולם עד 1931 היה לה רק להיט אחד - Rio Rita על בסיס מחזמר באותו שם.
סלזניק בן ה-29 כמנהל ההפקה של האולפנים והביא לזינוק בכמות ובאיכות הסרטים שהופקו, למרות שעבד בתפקיד שנתיים בלבד, הטביע חותם והורה את הדרך בה צעדו האולפנים כשני עשורים.
מראשית שנות השלושים ולמשך כעשרים שנה הפיק אולפן RKO למעלה מ-40 סרטים בשנה.
חברת ההפקה של RKO, Syncopation, זכתה להצלחה כלכלית גדולה והחתימה כוכבים כגון קרי גראנט, אורסון ולס, קתרין הפבורן, פרנק קפרה, ג'ון פורד, ג'ורג' קיוקור, דאגלס פיירבנקס, הנרי פונדה, גרי קופר, בינג קרוסבי, קלודט קולבר, אינגריד ברגמן ואלפרד היצ'קוק.
לחברה היה גם הסכם הפצה עם המפיק סמואל גולדווין, להפצת סרטיו בהם זוכה האוסקר "שנות חיינו היפות ביותר".
מצד שני, לא בחלה RKO בהפקת סרטים סוג ב' (B-Movies) כגון "חוטפי הגופות" בהשתתפות בוריס קרלוף ובלה לוגוסי, "הלכתי עם זומבי" ו"אנשי החתול".
כמו כן הפיקה שישה סרטי טרזן בהשתתפותו של ג'וני וייסמילר.
שיתוף הפעלה עם וולט דיסני
מ-1937 ועד 1954 היה ל-RKO הסכם והפצה עם וולט דיסני במסגרתו הופצו ב-RKO הסרטים המונפשים של דיסני ובראשם "שלגיה ושבעת הגמדים", הסרט המצליח ביותר בעולם בין לידתה של אומה (1915) וחלף עם הרוח (1939).
סרטי דיסני נוספים שהופצו ב-RKO היו פינוקיו (1940), פנטסיה, במבי, דמבו הפיל המעופף, שירת הדרום (1946, הראשון ששילב אנימציה וצילום), סינדרלה (1950), עליסה בארץ הפלאות (1951) ופיטר פן (1953).
ב-1948 רכש המפיק הווארד יוז את מניות השליטה בחברה במחיר מיליון דולר.
מבחינה אמנותית חלה ירידה באיכות הסרטים שהופקו.
בשל אי-האמון בניהולו של יוז ובפרט בשל מכירת חלק ממניות התאגיד לסינדיקט חסר ניסיון ניהול, לא המשיכו וולט דיסני וסמואל גולדווין את הסכמי שיתוף הפעולה שלהם עם RKO.
ציון דרך בתולדות ההפצה בארצות הברית נרשם בתקופה זו עם הפצת סרטו של הבמאי היפני אקירה קורוסאווה, רשומון, בארצות הברית על ידי RKO, שישה-עשר חודשים לאחר יציאתו לאקרנים ביפן.
הניהול הכושל וההחלטות השגויות הובילו את החברה לסף פשיטת רגל.
ב-1955 נמכרה החברה לידי חברת הצמיגים והגומי General Tire, אשר ביקשה להשתמש בה כמצע לכניסה לתחום הפקות הטלוויזיה באמצעות חברת General Teleradio שניהלת תחנות טלוויזיה ורדיו.
אולפני הוליווד נמכרו ופעילות ההפקה לטלוויזיה רוכזה תחת המותג " RKO General".
במהלך שנות השבעים הייתה החברה נתונה בסכסוך ארוך על זכויות רישוי מול הרשות הפדרלית לתקשורת (FCC), דבר שגרם לה הפסדים ואי-רישוי תחנות לשידור טלוויזיה בלוס אנג'לס.
הסיבות היו עבירות על חוקי הגבלים עסקיים שביצעה General Tire, החברה האם של RKO, בדרישתה מספקיה לרכוש זמן פרסום ברשתות הטלוויזיה של RKO.
ב-1981 החלה RKO להפיק מחדש סרטי קולנוע.
הופקו מספר סרטים בהשתתפות נסטסיה קינסקי ("קללת אנשי החתול", 1982) ומריל סטריפ ("שפע", 1985), אך ההצלחה האמנותית והכלכלית הייתה קטנה.
ב-1989 נרכשה החברה על ידי השחקנית דינה מריל (Dina Merrill) ובעלה, טד הרטלי (Ted Hartley).
הם הכריזו על חזרה לעסקי הפקת סרטי קולנוע באופן מלא, תחת המותג RKO Pictures LLC.
הסרט הראשון של החברה המחודשת, היה "חוקי המשיכה" בבימויו של ניק גומז מ-1992. במשך השנים הבאות עסקו בני הזוג במיון ועריכת ספריית הסרטים ההיסטוריים של RKO לשם הפצה מחודשת.
RL-10 הוא מנוע רקטי אמריקאי ששוגר לראשונה ב-1963. המנוע מופעל באמצעות מימן נוזלי והיה הראשון מסוגו בארצות הברית.
המנוע פותח ומיוצר על ידי חברת פראט אנד ויטני (Pratt & Whitney).
גרסה מעודכנת של ה-RL-10 עדיין בשימוש במשגרים רבים.
הניסוי הסטטי (ניסוי בו המנוע רתום לעמדת ניסוי קרקעית) של ה-RL-10 בוצע ב-1959. טיסת הניסוי הראשונה בוצעה ב-27 בנובמבר 1963. המנועים היו בשלב קנטאור של משגר אטלס.
נעשה שימוש במנועי ה-RL-10 בשלב השני של הסטורן 1 (שישה מנועים), בשלב השני של הדלתא 3 והדלתא 4 ובמשגר DC-X.
מאז ישנו שימוש ב-RL-10 (מנוע אחד או שניים) בשלב הקנטאור, לדוגמה במשגרי האטלס והטיטן.
במשך השנים היו הצעות לשימוש ב-RL-10 שלא יצאו אל הפועל, בין היתר שימוש בהם בסטורן 5 ובמעבורת החלל.
מאז שיגורו הראשון, יותר מ-350 מנועי RL-10 הגיעו לחלל, והביאו לחלל יותר מ-150 מטענים שונים.
ה-RL-10 גם תרם להבאת חלליות וגשושיות לכל כוכבי הלכת במערכת השמש.
ה-RL-10 עבר מספר רב של שדרוגים במשך השנים, כרגע הוא בשימוש בשתי גרסאות עיקריות.
בשימוש בשלב השני של הדלתא 4 והיה בשימוש בשלב השני של הדלתא 3.
דלק: חמצן נוזלי ומימן נוזלי.
בשימוש בקנטאור, השלב השני של אטלס 5 (מנוע אחד או שניים).
RISC היא גישה בתיכון מעבדים, שמתמקדת בסט הפקודות של המעבד, אך מדברת גם על מאפיינים נוספים של תכנון המעבד, בנוסף לסט הפקודות.
באמצע שנות השבעים של המאה ה־20, התנהלו מחקרים במעבדות המחקר של IBM ובמקומות אחרים במטרה למצוא דרכים לשיפור הביצועים של מחשבים.
במסגרת המחקרים בדקו החוקרים באיזו מידה פקודות ואופני מיעון (addressing modes) שונים נמצאים בשימוש בתוכניות מחשב.
המחקרים העלו שחלק מאופני המיעון והפקודות המסובכים ביותר, (אשר מימושם צרך חלק גדול יחסית מחומרת המחשב), אינם נמצאים בשימוש כלל, או כמעט בכלל.
בנוסף, התברר כי במקרים רבים, אופני המיעון והפקודות המסובכים ביותר וממומשים במיקרוקוד יעילים פחות מקטעי קוד קצרים המבצעים אותן פעולות ומבוססים על פקודות פשוטות יותר.
דוגמה בולטת לפקודה ממומשת במיקרוקוד שיעילותה פחותה מקוד שיוצר במהדר היא הפקודה INDEX במיני־מחשב VAX של חברת דיגיטל (DEC).
בנוסף, מחקרים אחרים הצביעו על דרכים נוספות לשפר את ביצועי המחשב על ידי פישוט והאחדה של סט הפקודות.
מהמחקרים האלו ומסקנותיהם צמחו כמה עקרונות תכנון שקיבלו את השם הקבוצתי RISC, אם כי סך כל העקרונות מדבר על מאפיינים נוספים בתכנון המעבד, ולא רק על סט הפקודות.
החל מאמצע ועד סוף שנות השבעים פורסמו בעיתונות המקצועית של מדעי המחשב מאמרים המתארים את הגישה החדשה לתכנון מעבדים, ומתחילת שנות השמונים של המאה ה־20 הופיעו בשוק מעבדים המיישמים עקרונות אלו.
מעבדים אלו אכן הוכיחו על ידי ביצועים משופרים מצד אחד, ועלויות חומרה מופחתות מצד שני שגישת ה־RISC בתיכון מחשבים היא אכן גישה מוצלחת, וכיום יש מעבדים רבים שמיישמים את עקרונות ה־RISC בחלקם או במלואם.
כדי להבחין בין מעבדים המיישמים את עקרונות ה־RISC לאלו שאינם כאלו, נהוג לכנות את הקבוצה השנייה CISC (Complex Instruction Set Computing, מילולית: מחשוב עם סט פקודות מורכב).
ההצלחות של עקרונות ה־RISC הביאו חוקרים שונים להציע גישות מתחרות כמו "VLIW", "MISC", "OISC" ועוד.
במקביל, מתכנני מעבדים שלא מיישמים את גישת ה־RISC במלואה החלו להטמיע חלקים ופרטים מסוימים מעקרונות ה־RISC למעבדים החדשים, עד שבימינו קווי הגבול בין מעבדים שנחשבים ל־RISC ואלו שאינם כאלו מיטשטשים והולכים.
העיקרון הראשון של RISC הוא זה שעל שמו נקראת כל הגישה: סט פקודות מצומצם.
אין הכוונה שסט הפקודות הוא בהכרח קטן או פשוט, אלא שסט הפקודות שהמעבד תומך בו הוא כזה שמהדרים אכן משתמשים בהן בפועל.
פקודות שבהן לא משתמשים המהדרים, או כאלו שמשתמשים בהן מעט מאוד לא ימומשו בחומרה, ובמקומן ייעשה שימוש בשגרות תוכנה.
עם זאת, זה אינו העיקרון היחיד.
על סט העקרונות המדויק שנחשב ל־RISC אין הסכמה מלאה, ומעבדים מסוימים שמממשים את רוב העקרונות אך לא את כולם עדיין נחשבים מעבדי RISC.
חלק מהעקרונות הללו, ובפרט שימוש בצינור עיבוד נתונים ממומשים גם על ידי מעבדי CISC מודרניים.
כל הפקודות הן באורך זהה
לכל הפקודות מבנה זהה – מספר סיביות זהה עבור ה־OPCODE, מספר זהה עבור הפרמטר הראשון, השני, וכן הלאה
מספר אוגרים גדול – לפחות 16, ובדרך כלל לא פחות מ־32
כל האוגרים זהים בתפקודם, כלומר כל פקודה יכולה להתבצע על כל אוגר (או אוגרים)
כל הפקודות מתבצעות על אוגרים – הפעולות היחידות שמבוצעות על הזיכרון הן קריאה וכתיבה
כל הפקודות מתבצעות תוך זמן זהה – בדרך כלל מחזור שעון יחיד
שימוש אגרסיבי ומתוחכם בצינור עיבוד נתונים.
כדי לסבר את האוזן אפשר לומר שבזמן שהמעבד מבצע פקודה אחת, הפקודה הבאה מנותחת כהכנה לביצוע, וזו שלאחריה נטענת מן הזיכרון, באופן שהמעבד מבצע בכל מחזור שעון עבודה על מספר פקודות במקביל.
זיכרון מטמון גדול ככל האפשר
מאפיינים אלו אינם קשורים בהכרח ל־RISC, אך הם מופיעים בהרבה מעבדים הנחשבים ל־RISC או רק במעבדי RISC.
פקודה זו יוצרת "שבירה" בצינור עיבוד הנתונים (כי הכתובת הבאה לטעינה עדיין אינה ידועה) וכתוצאה מכך מפסידים זמן ביצוע.
חיזוי הקפיצות היא טכניקה שמאפשרת למעבד "להציץ" קדימה בצינור עיבוד הנתונים ולזהות שאחת הפקודות הבאות היא קפיצה מותנית.
בשלב זה המעבד עדיין לא יכול לבדוק את התנאי, אבל לפי היוריסטיקה מסוימת המעבד מחליט האם סביר יותר שהקפיצה תתבצע או לא, ולפי החלטה זו עשוי לשנות את ההתנהגות – למשל הפקודה הבאה שמוזנת לצינור עיבוד הנתונים יכולה להיות מהכתובת החדשה.
החלטה שגויה לא תגרום לטעות בהרצת התכנה, אלא לכל היותר פגיעה מסוימת בביצועים משום שאם המעבד לא מצליח לשמור את צינור עיבוד הנתונים מלא, משמעות הדבר היא שהוא "עובד על ריק" למשך מספר מחזורי שעון.
ביצוע פקודות שנמצאות אחרי פקודת קפיצה
טכניקה זו, הנקראת branch delay, מיועדת כמו קודמתה לצמצום מחיר הקפיצות, שנובע מהצורך לרוקן את תוכן צינור עיבוד הנתונים בעת שמתרחשת קפיצה.
העיקרון עליו מבוססת הטכניקה הוא סידור מחדש של הפקודות על ידי המהדר, כך שהפקודה שקודמת לפקודת הקפיצה מועברת, אם הדבר אפשרי, אל אחרי פקודת הקפיצה.
אם אי אפשר, הפקודה מיד אחרי פקודת הקפיצה נשארת ריקה (NOP).
המעבד מבצע את הפקודה שאחרי הקפיצה המותנית בין אם הקפיצה התבצעה (כלומר התנאי התקיים) ובין אם לאו.
באופן כזה מחזור שעון מנוצל שהיה מבוזבז אם הקפיצה הייתה מתבצעת.
מחיר השימוש בטכניקה זו הוא שבמקרים שבהם לא ניתן לסדר מחדש את הפקודות, "מתבזבזת" פקודה אחת (הפקודה הריקה), במקרה שלא מתבצעת קפיצה.
יש מעבדים בהם שתי הפקודות הבאות מבוצעות אחרי פקודת הקפיצה.
שימוש באוסף פיזי גדול יותר של אוגרים, אשר רק חלקם זמין בפועל.
כאשר קוראים לשגרה, היא מקבלת לא רק זיכרון מקומי על המחסנית, אלא גם אוסף חדש של אוגרים.
לכן היא יכולה להשתמש בהם ביעילות ולחסוך בקריאות לזיכרון.
חלון האוגרים מוסט בקריאה לשגרה, כאשר בדרך כלל מספר אוגרים זמינים הן לשגרה הקוראת והן לשגרה הנקראת.
למשל במעבד SPARC יש 32 אוגרים כלליים.
שמונה מתוכם משותפים לכל השגרות (כולל אוגר 0 שערכו קבוע), ובקריאה לשגרה החלון מוזז ב-16, כך שיש שמונה אוגרים משותפים לשגרה הקוראת והנקראת, ואלו משמשים להעברת פרמטרים לשגרה הנקראת והחזרת תוצאות לשגרה הקוראת.
בהזזת החלון האוגרים המשותפים משנים את "כתובתם" - כך למשל אוגר מספר 9 של השגרה הקוראת יופיע כאוגר מספר 25 בשגרה הנקראת.
טכניקה זו בשימוש במספר קטן יחסית של מעבדים: SPARC וכן מעבדי i960 של אינטל ו־AMD 29000. בדיעבד הסתבר שהיא בעייתית במערכת הפעלה הפועלת בשיטת ריבוי משימות, עקב הצורך לשמור על המחסנית מספר גדול של אוגרים בכל החלפת הקשר, בין אם כל האוגרים נמצאים בשימוש בפועל ובין אם לאו.
המחשב CDC 6600, שנחשב למחשב העל הראשון, תוכנן ב־1964 על ידי סימור קריי בחברת CDC, מימש את רוב אם לא כל עקרונות ה־RISC, וזאת כעשור לפני שעקרונות ה־RISC נוסחו ולפני שהמונח RISC הומצא.
כיוון שהיה זה מחשב על לא מיד הבינו מתכנני מחשבים אחרים שניתן ליישם עקרונות דומים גם עבור מעבדים קטנים ופשוטים יותר, והשפעתו של ה־6600 על תיכון מעבדים ומחשבים אחרים הייתה מוגבלת, אם כי ברור שהחוקרים שניסחו את עקרונות ה־RISC היו מודעים לעבודתו של קריי.
בתעשיית המחשבים נוהגים להתלוצץ ולומר ש־RISC פירושו למעשה "Really Invented by Seymour Cray" (כלומר "בעצם הומצא על ידי סימור קריי").
אחד המעבדים הראשונים שמימש עקרונות רבים מתוך רשימת עקרונות ה־RISC הוא המחשב "נובה" (Nova ) של חברת Data General, וזאת עוד לפני המאמרים והמחקרים, ולפני שהביטוי RISC הומצא.
מעבדים נוספים מימשו חלק אך לא את כל העקרונות, אולם רק אחרי שנוסחו העקרונות הופיעו מעבדים שמימשו את רובם או כולם.
להלן רשימה חלקית של מעבדי RISC:
IBM 801: מעבד שהורכב ממספר רכיבים, תיכון שאחר כך הוסב למעבד על שבב יחיד בשם ROMP שהניע מחשב אישי בשם IBM RT-PC
RS/6000 של חברת IBM, ובעקבותיו המעבד הפופולרי PowerPC, ולאחר מכן סדרת מעבדי POWER
סדרת מעבדי SPARC של סאן מיקרוסיסטמס (היום אורקל)
VLIW (Very Long Instruction Word) היא גישה בתכנון מעבדים שמשתמשת במילת פקודה ארוכה מאוד, כאשר כל פקודה (או לפחות רוב הפקודות) מבצעת מספר פעולות במקביל.
ארכיטקטורה זו חושפת ב־ISA את יחידות הביצוע במעבד, כך שבכל פקודה, מקודדים את הפעולה עבור כל אחת מיחידות הביצוע.
זו גישה במעבדים מבוססי מיקרוקוד, המאפשרת לתוכנה לטעון חלק מהמיקרוקוד באופן דינמי.
בגלל אילוצי ה־RISC, ובייחוד העיקרון שכל הפקודות צריכות להיות באותו אורך, תוכנית למעבד RISC תופסת יותר מקום בזיכרון המחשב (אחרי הידור – אין הבדל באורך התוכנית בשפה עילית).
תוכנית מהודרת ל־RISC בדרך כלל שוקלת 30%-50% יותר מאותה התוכנית מהודרת ל־CISC.
מעבדי RISC נחשבים קשים יותר לתכנות בשפת סף, אם כי חיסרון זה מקוזז בחלקו על ידי העובדה שתכונות אחרות של מעבדי RISC מאפשרות למהדרים ליצור קוד יעיל יותר, על ידי שימוש בטכניקות אופטימיזציה שונות, ובאופן זה מייתרים במידה רבה את הצורך לכתוב בשפת סף.
RJ-12 (קיצור של Registered Jack 12) הוא מחבר טלפוניה ששימש בעיקר ברשתות טלפוניה משרדיות וכיום כמעט לא נמצא בשימוש לאחר המעבר למרכזיות המבוססות על VoIP.
כבל זה משתמש באותם מחברים כמו כבל RJ-11 וההבדל ביניהם הוא בחיבור: ב-RJ-12 מחוברים כל 6 החוטים וב-RJ-11 רק 4 חוטים מחוברים.
הזוג הנוסף יכול לשמש בניתוב ברשת פרטית ולכן שימוש זה הוא רק במרכזיות של ארגונים גדולים.
מכיוון שבטלפוניה רגילה אין בחיבור זה שימוש והוא עלול ליצור בעיות, לא היה מחבר זה נפוץ כמו RJ-11.
RJ-61 (קיצור של Registered Jack 61) הוא מחבר הדומה במבנהו למחבר RJ-48 אולם שונה במבנה הפינים שלו.
הכבל משמש לחיבור טלפון רב-קווי.
המחבר לא יכול לשמש למהירויות גבוהות בגלל שזוגות 3 ו-4 מחוברים ולכן לא מאפשרים שימוש בתדרים גבוהים.
זאת בניגוד ל-RJ-48 שבו זוגות 3 ו-4 לא מחוברים כך שניתן להשתמש בו לחיבור T1. לכן, מחבר בתצורה זו אינו נמצא בשימוש נרחב היום שבו הטלפוניה עוברת לתקנים מהירים כמו VoIP, ADSL וכדומה.
RJ-50 (קיצור של Registered Jack 50) הוא שם כללי למחבר בעל 10 פינים אשר כולם מחוברים (10P10C).
המחבר אינו נפוץ אך הוא משמש בעיקר להעברת נתונים ומספר חברות משתמשות בו במוצריהן כמו חברת Digi International ו-Avocent וכן למימוש ממשק RS-485.
חברת מוטורולה משתמשת במחבר בעל 10 פינים לחיבור מיקרופון למספר משדרי הרדיו.
RINEX (ראשי תיבות באנגלית של: Receiver Independent Exchange Format) הוא פרוטוקול העברת מידע עבור מידע לא מעובד של מערכת ניווט לוויינית.
הפרוטוקול מאפשר למשתמש לעבד את המידע כדי להפיק תוצאות מדויקות יותר בדרך כלל עם מקור מידע
חיצוני לאנטנה המקורית (Receiver), כגון מודלים משופרים של תנאי אטמוספירה ומדידות זמן.
הפורמט של RINEX בנוי באופן שיאפשר לו להתפתח עם הזמן והדרישות החדשות, כדי שיכלול מדידות נוספות ומרכות לווייניות נוספות.
גרסה 2.11 הנפוצה תומכת בפאזת נשא, דופלר ושמירת מדידות עבור GPS, GLONASS, Galileo, BeiDou וכן מידע ממערכות EGNOS ו WAAS ו QZSS באופן סימולטני.
RICO (קרי: רִיקוֹ; ראשי תיבות באנגלית של: Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act - חוק נגד ארגוני סחיטה ושחיתות) הוא חוק של הממשל הפדרלי של ארצות הברית שנועד להילחם במאפיה האמריקאית על ידי החמרת הענישה האישית נגד ראשי ארגוני הפשע המאורגן והחברים בהם.
כן מאפשר החוק לבית המשפט להכיר בחבר בכיר בארגון פשע שהורה על ביצוע עבירה כמי שביצע את העבירה בפועל (כך למשל דינה של הוראת בכיר לרצוח כדין ביצוע הרצח) ומאפשר לנפגעי פשע מאורגן להגיש תביעות אזרחיות אישיות נגד ראשי ארגוני הפשיעה.
לעיתים, עצם האיום במהלך חקירה משטרתית, להפוך את התיק לתיק RICO, יכול לאלץ חשודים להודות במעשים בדרגת חומרה מופחתת ולהשיג הרשעה.
בשנים האחרונות קיימת מגמה שנויה במחלוקת לשימוש בחוק כנגד התארגנויות שונות לביצוע פשע, לאו דווקא במסגרת פשע מאורגן מאפיוזי, עבורו נחקק החוק מלכתחילה.
לפי החוק, אדם שביצע במהלך 10 שנים שני פשעים או יותר מתוך רשימת הפשעים המפורטת, בהקשר לארגון פשיעה, חשוף לתביעה תחת חוק RICO.
רצח (כולל על ידי רוצח שכיר), חטיפה, סחיטה, איומים והפחדה, גביית דמי חסות, הצתה, גנבה, שוד, סחר בבני אדם.