tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העדות הראשונה לכך התגלתה באתר הארכאולוגי של בני המאיה ווחאקטון (Uaxactún) שבמחוז פטן בצפון גואטמלה.
היה זה שרטוט על כלי קיבול מחרסינה המתאר אדם מעשן סיגר.
ב-12 באוקטובר 1492 עגנו שלוש ספינותיו של מגלה הארצות האיטלקי כריסטופר קולומבוס, ניניה, פינטה וסנטה מריה, על חוף האי סן סלבדור שבאיי הבהאמה של ימינו.
ב-28 באוקטובר 1492 רשם קולומבוס ביומן המסע שלו כי התושבים המקומיים נוהגים לשרוף ולעשן את עליו של צמח מקומי.
רודריגו דה חרס (Rodrigo de Xeres), קצין בדרגת סרן בספינתו של קולומבוס, ולואיס דה טורס (Luis de Torres), מתורגמן ממוצא יהודי שהתלווה לקולומבוס במסעותיו, נחשבים לאירופים הראשונים שעישנו סיגר בצורתו המקורית.
הם קיבלו את עלי הטבק כמתנה מהילידים באי.
דה חרס עישן סיגרים באופן קבוע עד שובה של המשלחת לספרד.
תושביה האינדיאנים של יבשת אמריקה נהגו לייבש את עלי צמח הטבק ולעטוף אותם בעליו של צמח מקומי אחר, לרוב תירס או דקל.
הספרדים הם שהחלו בייצור תעשייתי של סיגרים בצורה המוכרת לנו כיום.
במאה ה-19 עישון סיגרים היה נפוץ בהרבה מעישון סיגריות.
תעשיית הסיגרים הייתה חשובה מאוד, והייתה מקור פרנסתם של עובדים רבים בטרם הפכו חלקים נכבדים מתהליך הייצור של סיגרים לממוכנים.
קובה הובילה את תעשיית הסיגרים, כאשר איכרים קובניים רבים החלו לגדל טבק בשדותיהם למען תעשיית הסיגרים המתפתחת.
עלייתו של פידל קסטרו לשלטון בקובה ב-1959, וכתוצאה מכך האמברגו שהטילה על המדינה ארצות הברית - צרכנית הסיגרים הגדולה בעולם - הבריחה יצרני סיגרים רבים מקובה לרפובליקה הדומיניקנית, להונדורס, למקסיקו ולמדינות נוספות באזור מפרץ מקסיקו.
הם הביאו עמם את מיומנויותיהם ואת זרעיהם, והמשיכו את מסורת ייצור הסיגרים, תוך שהם מצליחים לספק את הביקוש הגדול של השוק האמריקני לסיגרים משובחים.
למרות הקידמה הטכנולוגית, חברות סיגרים רבות, בעיקר בקובה, מעסיקות עדיין מגלגלי סיגרים מקצועיים המייצרים סיגרים ביד.
חברות הסיגרים נוהגות לצרף לאריזות הסיגרים המיוצרים ביד את הכתובית Totalmente a mano ("מיוצר לחלוטין ביד"), כאינדיקציה לאיכות וליוקרה.
שלושה סוגים של עלי טבק מרכיבים את הסיגר: עלים לעטיפה, עלים למילוי ועלים להדבקה.
העלים המיועדים לעטיפת הסיגר הם עלים גדולים יחסית ונלקחים בדרך כלל מחלקו החיצוני של הצמח.
הם חשובים במיוחד לקביעת צבעו וטעמו של הסיגר.
צבע העלה מצביע על אחוז השמן שהוא מכיל ועל תהליכי הייבוש שעבר.
הסיגרים מסווגים לפי צבעי העלים העוטפים אותם, בגוונים שונים של חום.
הגוון הבהיר ביותר (Claro) עוטף סיגרים חלשים יותר, בעלי טעם עדין ואחוז שמן נמוך.
הגוון הכהה ביותר (Oscuro) אופייני לעלים בעלי אחוז שמן גבוה ועוטף סיגרים כבדים בעל טעם חזק ודומיננטי.
להלן רשימת הגוונים מהבהיר ביותר לכהה ביותר:
דאבל קלרו (Double Claro) - גוון חום-ירקרק, מאפיין עלי טבק שנקטפו טרם הבשלתם.
עלים אלו עוברים בדרך כלל תהליך ייבוש מהיר ומתאפיינים בעדינותם וחוסר השמנוניות שלהם.
גון עלים זה פופולרי בשוק האמריקאי וגדל לרב בקונטיקט (נקרא גם קנדלה).
קלארו (Claro) - גוון חום בהיר צהבהב שדומה לגוון קפה בחלב.
מאפיין עלי טבק עדינים עד בינוניים.
נטורל (Natural) - גוון חום בהיר המאפיין עלי טבק שגדלים בשמש חזקה.
קולורדו קלרו (Colorado Claro) - גוון חום בהיר עד שזוף שמאפיין עלי טבק בעלי חוזק בינוני וגדל לרוב ברפובליקה הדומיניקנית ובקובה.
קולורדו (Colorado) - גוון חום כהה בתוספת אדמומיות קלה המאפיין עלי טבק מיושנים וגדל לרוב בקובה ובהונדורס.
קולורדו מדורו (Colorado Maduro) - גוון חום כהה בחוזק בינוני חזק המאפיין את עלי הטבק שלו בניחוחות ארומטיים ומתקתקות עדינה.
מדורו (Maduro) - גוון חום כהה מאוד כמו צבעו של קפה שחור.
צבע זה מאפיין עלי טבק בעלי תיבול ובדרך כלל מתאימים למעשני הסיגרים המסורתיים.
אסקורו (Oscuro) - גוון כמעט שחור בעל ארומטיות חזקה ביותר כמעט נטול ניחוח.
עלי טבק אלה היו פופולריים בעבר, כיום כמעט אין מייצרים אותם.
כיום הגוון גדל בקובה, ניקרגואה, ברזיל, מקסיקו ולעיתים רחוקות בקונטיקט.
דו-גוון - ישנם בשוק המודרני סיגרים שעלה העטיף שלהם בנוי בצורה אלכסונית מכמה גוונים שונים כדי לצור טעם וארומה שונה ומגוונת.
ככלל, ככל שצבע הסיגר כהה יותר, כך הוא חזק יותר.
השוק האמריקאי - מעדיף טעם עדין וקליל שלמעשה מפיק הדאבל קלרו.
השוק הבריטי - מעדיף טעמים במקצת יותר חזקים מדאבל קלרו אך חלשים ממדורו.
השוק הספרדי - מעדיף טעמים חזקי ארומה כגון מדורו ואסקורו.
העלים המיועדים למילוי הסיגר הם עלים דקים וקטנים יותר ונלקחים מחלקו הפנימי של צמח הטבק.
יצרני הסיגרים משתמשים בתערובות שונות של עלים כדי ליצור טעם ייחודי - כל אחד בהתאם לחוזק הסיגר שהוא מבקש ליצור.
חלק מהיצרנים משתמשים רק בחלקים ספציפיים של העלה, ולא בכולו.
הדבר מאפשר בידוד של הארומה מטעמי לוואי והדגשת הטעם הדומיננטי.
ליגרו - עלים הנמצאים בחלקו העליון של צמח הטבק, בעלי טעם חזק אשר אחראי עם הטעם הדומיננטי של הסיגר ויוצא ארומה חזקה במיוחד.
סקו - עלים הנמצאים בחלקו האמצעי של צמח הטבק, בעלי טעם עדין אשר אחראי לעידון הארומטיות ולניטרול קל של הארומה החזקה שעלה הליגרו מפיק.
ואלדו - עלים הנמצאים בחלקו התחתון של צמח הטבק אשר אחראיים בעיקר להבערת הסיגר.
העלים המשמשים להדבקה הם עלים גמישים יותר מעלים אחרים ומשתלבים לכל אורכו של הסיגר כדי להדביק את העלים הממלאים לעלים העוטפים ולעצמם.
ניתן לחלק את הסיגר לארבעה חלקים.
1. ראש או כיפה: ראש הסיגר נמצא בקצה הסיגר וברב הסיגרים האיכותיים הראש אטום עם עלי ההדבקה כדי לשמור על איכות הסיגר.
יש לקטום את ראש הסיגר לפני העישון כדי לאפשר החדרת עשן לחלל הפה.
2. פילטר או בעברית מסנן: הפילטר נמצא מעל ראש הסיגר ותפקידו הוא לסנן את העשן הנשאף מרעלים שונים ולעדן את העשן כדי שלא יהיה מחניק.
ברב הסיגרים אין פילטר, בדרך כלל רק סיגרים זולים מכילים פילטר.
לעומת זאת ברב רובם של הסיגרים שאינם מכילים פילטר ישנו טבק דחוס שתפקידו להחליף את הפילטר.
הסיבה להיעדרות הפילטר בסיגרים יקרים היא החשש לסינון הארומה והטעם של הטבק הנשרף.
3. גוף: גוף הסיגר הוא ריכוז של עלי הטבק השונים והוא מתחלק לשלושה חלקים.
פואיד (Foid) - השליש הראשון של הסיגר שטעמו בדרך-כלל חלש בעל עדינות וארומטיות קלילה.
דיוין (Divin) - השליש השני של הסיגר, בדרך-כלל בעל ארומה חזקה.
בשלב זה של העישון הטעמים חזקים ומעניינים בשל העובדה שבדרך-כלל הקוטר הגדול ביותר של הסיגר נמצא בשליש השני.
פורין (Purin) - השליש האחרון של גוף הסיגר, הקרוב לראש הסיגר.
בחלק זה של העישון הטעמים הם החזקים ביותר, מרוכזים ובדרך כלל אף קצת חריפים.
4. בסיס או רגל: בסיס הסיגר הוא החלק האחרון בסיגר (מנגד לראש הסיגר) ואותו מבעירים.
חוזק הסיגר נקבע בעיקר לפי עלי המילוי אשר הסיגר מכיל, ככל שיכיל יותר עלי 'ליגרו' לעומת עלי 'סקו' יהיה הסיגר חזק יותר בטעמו ולהפך.
גם עלי העטיף קובעים את חוזקו של הסיגר.
ככל שעלי העטיף יהיו יותר שמנוניים כך גם חוזקם יהיה גבוה יותר ולהפך.
אולם, החוזק של עלה העטיף אינו משמעותי כמו חוזק המילוי.
סיגר שחוזקו יהיה חזק יותר יכיל כמות גדולה יותר של ניקוטין מכיוון שבסיגר זה תהיה כמות גדולה יותר של עלי ליגרו המכילים את אחוז הניקוטין הגבוה ביותר בצמח הטבק.
הערה: גודל הסיגר אינו קובע בהכרח את חוזקו.
את צורות הסיגרים ניתן לחלק ל-2 קבוצות שונות.
סיגרים בעלי צורת פארחוס (Parejo) - סיגר שווה-שוקיים מתחילת הראש על לבסיס.
סיגרים בעלי צורת פיגוראדוס (Figuerados) - סיגר שאינו שווה-שוקיים, כלומר כל מה שלא פראחוס.
פארחוס (Parejo) - סיגר פארחוס הוא למעשה סיגר שווה-שוקיים מתחילת הראש על לבסיס (בעל גוף גלילי), למעשה סיגר זה הוא הסיגר הנמכר ביותר וכ-90% מהסיגרים המיוצרים הם מסוג פארחוס כנראה בשל נוחות היצור שלו ואחסונו.
כמו כן לכל סיגר בצורת פארחוס גודל שונה ובשל הפופולריות המכריעה של סיגרים בעלי צורת פארחוס, עם השנים הומצאו שמות סיגרים שונים בשפה המקצועית כדי להבדיל בגודלי הסיגרים המגוונים.
לכל סיגר ששמו קרוי על ידי השמות המיוצגים בטבלה הבאה אסור לחרוג ממידות המינימום המיוצגות להלן.
בנוסף לכך ישנה שיטת ניקוד מקובלת לכל סיגר המנקדת את קוטרו לפי אינצ'ים (קוטר הסיגר שנמדד בדרך כלל באינץ' נקרא Ring) חלקי 64.
כפי שנאמר סיגרים מסוג פיגוראדו הם סיגרים שאינם גליליים ושווי שוקיים.
במהלך המאה ה-19 סיגרים מצורת פיגוראדו היו הפופולריים ביותר בשוק, עד לשנת 1930 כאשר שוק הסיגרים החל להפסיק לייצר צורות מסוג פיגוראדו והחל לשווק ולמכור סיגרים מסוג פראחו.
כנראה הסיבה לתפנית השיווקית הזאת נבעה מהקושי ביצור סיגרים מסוג פיגוראדו.
אומנם לאחרונה החלה תחייה קטנה בשוק הסיגרים וחברות מסחריות החלו לייצר צורות סיגרים שהיו מקובלות במהלך המאה ה-19.
דוגמה יוצאת דופן לכך היא חברת הסיגרים קואבה (Cuaba) שמייצרת אך ורק סיגרים בצורת פרפקטו (צורה שהחלה לעורר עניין בקרב מעשני הסיגרים המנוסים).
בנוסף לכך חברות מסחריות שונות נוהגות לייצר סיגרים בצורת פיגוראדו במהדורות מוגבלות לרגל אירועים מיוחדים כגון חגים או ציון להקמת המפעל.
דוגמה לכך היא חברת הסיגרים קוהיבה (Cohiba) שמייצרת סיגרים בצורת טורפדו ופירמידה אך ורק לרגל אירועים שונים.
היתרון בסיגרים שצורתם היא פיגוראדו הוא למעשה צורת הכיפה המתרחבת שמיועדת לקטימה, עקב זאת המעשן יכול לבחור את נקודת החיתוך של הכיפה וכך לאפשר לעשן להיכנס בכמות הרצויה.
אם המעשן קטם חלק קטן מדי, הוא יכול לקטום שנית חתך גדול יותר וכך לאפשר לעשן רב יותר להיכנס לפי בחירתו.
בנוסף לכך הקוטר בסיגרים שצורתם פיגוראדו משתנה להבדיל מצורת פארחו לכן כאשר מציינים קוטר לסיגר שצורתו פיגוראדו הכוונה היא לחלק העבה ביותר שבסיגר שנמצא בהתאם לצורה.
טורפדו (Torpedo) - למעשה סיגר טורפדו הוא כמו סיגר פארחוס מלבד הכיפה, שצורתה מחודדת, עקב צורת הכיפה המחודדת ניתן להסיק שבתחילת העישון כמות העשן הנכנס תהיה גדולה ותפחת עם המשך העישון.
פירמידה (Pyramid) - סיגר ששמו למעשה מתאר את צורתו באופן מלא (צורת פירמידה), הוא למעשה מחודד בחלק הכיפה ומתרחב לכיוון הבסיס להבדיל מהטורפדו.
סיגר זה הוא הנמכר ביותר בקרב הסיגרים מסוג פיגוראדו.
מכיוון שהבסיס הוא החלק הרחב ניתן להסיק שבתחילת העישון כמות העשן הנכנס יהיה חזק ויפחת עם המשך העישון.
צ'רוט/טוסקניון (Cheroot/Tuscanian) - צורה זו דומה מאוד לצורת הפירמידה (מתרחבת לכיוון הבסיס) אך ההבדל הוא שכיפת הסיגר אינה מחודדת אלא עגולה ובנוסף לכך הסיגר נוטה להיות קשה ובעל ארומה חזקה.
למעשה הצורה הזו הייתה מאוד פופולרית בקרב השוק האיטלקי במאה ה-19 כאשר הפיקו תערובות עם זני טבק ממדינת קנטקי בארצות הברית עם זני טבק מקומיים.
כיום צורה זו כמעט ולא מיוצרת היום אך בניגוד לכך היא מאוד פופולרית בקרב השוק האמריקאי מבין צורות הפיגוראדו.
הערה: כיום בשוק המודרני ישנו בלבול גדול בין צורת טורפדו, פירמידה וצ'ורט בשל המגוון הרחב.
לדוגמה - הסיגר Cohiba Piramides LE 2006 של חברת קוהיבה נקרא פירמידה אך למעשה הוא טורפדו.
דוגמה נוספת הוא סיגר של חברת דוידוף אשר נקרא Special T כשלמעשה ה־T הוא קיצור לטורפדו (Torpedo), אך בניגוד לשמו צורתו האמיתית היא למעשה צורת צ'רוט.
פרפקטו (Perfecto) - סיגר שכיפתו וגם בסיסו דקים לעומת האמצע שהוא עבה יותר, צורה זו קשה למדי להכנה ולמעשה הייתה הצורה המקורית של הסיגרים הראשונים שהאינדיאנים הכינו.
מכיוון שבסיס וכיפת הסיגר דקים ניתן להסיק שבתחילת העישון כמות העשן תהיה פחותה, באמצע כמות העשן תהיה הגדולה ביותר ולקראת סוף העישון תהיה כמות העשן שוב פחותה.
פראזדנט/דיאדמאס (Presidenie/Diadema) - כיפת סיגר הפראזדנט למעשה עבה במקצת ולאחר מכן שוב נהיית דקה באמצע ובסופו של דבר בסיס הסיגר חוזר להיות דק.
סיגר זה מתאפיין בגודלו הרב יחסית.
צורה זו כמעט ולא מיוצרת כיום.
קולבראס (Culebras) - שלושה סיגרים בדרך-כלל דקים ומחודדים שמגולגלים כמו צמה קלועה ומחוברים בקשירה.
את הסיגרים הללו נהגו לעשן מגלגלי הסיגרים בקובה וכיום הם נדירים ביותר.
ישנם אנשים החושבים שאת הקולבראס מעשנים ביחד, אך הדבר לא נכון.
מפרידים את הקשירה שמחברת אותם ומעשנים כל סיגר בנפרד, לאחר שהסיגר שוחרר מהקשירה הוא נראה כמו נחש מפותל לכן קיבל סיגר זה את השם קולבראס (נחש בספרדית).
שם נוסף שאימצו לסיגר זה הוא 'לוס טרס אמיגוס' שבתרגום לעברית הכוונה היא ל'שלושת החברים', מכיוון שסיגר זה מתאים לעישון של 3 אנשים.
סיגרלה היא סיגר בעל מידות קטנות.
גודלה הוא כשל סיגריה לרוב, אך לעיתים ישנן סיגרלות ארוכות יותר.
אופן עישון הסיגרלה זהה לאופן של עישון הסיגר: נהוג לשאוף את העשן אל חלל הפה ולא לריאות.
מבנה הסיגרלה שונה ממבנהו של סיגר: סיגרלה בנויה מגליל העשוי מעלי טבק טבעיים, או מטבק מעובד והוא ממולא בטבק קצוץ, בניגוד לסיגר רגיל שבנוי כולו מעלי טבק שלמים.
לעיתים כוללות הסיגרלות פיה או פילטר בקצה.
ברוב המקרים, הסיגרלות מיוצרות באופן תעשייתי במפעל ומחירן זול משמעותית בהשוואה לסיגרים, שנחשבים למוצר יוקרה והם מיוצרים בעבודת יד.
לרוב ניתן למצוא סיגרלות כמעט בכל חנות לצד סיגריות והן נפוצות במגוון ארומות וטעמים שונים, כגון וניל, דובדבן ועוד.
זמן עישון הסיגרלה נע לרוב בין 10 ל-20 דקות.
איכות הסיגר נקבעת לפי קריטריונים רבים המוצגים להלן.
אופן הכנת הסיגר - כאשר סיגר מוכן בצורה תעשייתית הוא מאבד מאיכותו בשל המגע עם המכונות ואיבוד הארומה, לכן סיגר שהוכן באופן ידני איכותי יותר ובדרך-כלל יקר יותר.
איכות הטבק - ישנם זני טבק שונים שאיכותם נבדלת זו מזו בנוסף לכך תנאי גידול שונים משפיעים על בריאותו של הטבק ואיכותו הסופית.
צמחי הטבק אשר גדלים בקובה נחשבים לצמחי הטבק האיכותיים ביותר בשל תנאי הגידול הטובים הנובעים ממיקומה הגאוגרפי של קובה.
קוטר הסיגר - קוטר הסיגר משפיע על כמות העשן הנכנס לפה בכל שאיפה, וככל שקוטר הסיגר יהיה גדול יותר כמות העשן הנכנסת תהיה גדולה וכן הארומה תהיה יותר חזקה ומורגשת.
הקוטר מציין את החלק העבה ביותר בסיגר שנמצא בדרך-כלל באמצע.
נתון זה חשוב במיוחד כשמדובר לדוגמה בסיגר שצורתו היא 'פרקפקטו' שקוטרו נוטה להשתנות במהירות ושיא גודלו הוא באמצע להבדיל מצורת 'פראחוס' שקוטרה נשאר קבוע.
שיא ארומת הסיגר מורגשת מן הסתם ברב המקרים בשליש השני (דיוין) של גוף הסיגר בעת עישונו.
אחסון הסיגר - אופן אחסון הסיגר עד לקניית הצרכן משפיע על איכות הסיגר הסופית.
אם הסיגר יאוחסן ביומרדור או מקרר סיגרים כך איכותו תשמר לאורך זמן רב יותר.
כדי לבדוק אם הסיגר אוחסן בצורה טובה יש ללחוץ עליו קלות, בעת הלחיצה הוא יהיה גמיש ולאחר מכן הוא יחזור לצורתו המקורית.
אם הסיגר גמיש יותר מדי ומתקשה לחזור לצורתו המקורית ניתן להסיק שהוא ספג יותר מדי לחות.
אם הסיגר כלל לא גמיש ניתן להסיק שהוא התייבש.
אופן החיתוך - יש לוודא שהחיתוך ישר ונקי שכן לא ייווצרו פערים ברמת הסינון של העשן הנכנס לפה וייווצרו טעמים שונים במקום טעם אחיד במקרה של חיתוך עקום.
או חתיכות טבק מתפוררות במקרה של חיתוך לא חלק וחד.
לכן מומלץ לחתוך סיגרים בגיליוטינה מקצועית.
אופן ההדלקה - כדי לא לפגום בטעמו של הסיגר מומלץ לא להשתמש בחומרי דלקה המעבירים טעם לוואי הנוטה לעבור עם האש כמו מצתים על בסיס דלק נוזלי.
רצוי להדליק את הסיגר עם גפרורים או מצתים על בסיס גז.
להבדיל מסיגריות רגילות, טבק לגלגול סיגריות וטבק נרגילה, סיגר הוא מוצר טבק שיש לשמור על איכותו וטריותו, ועל כן קיים הציוד הנלווה כדלקמן:
יומידור: יומידור הוא קופסה מיוחדת המיועדת לשמירת הסיגרים בתנאים מתאימים, בדרך-כלל כדי לשמור על איכותו של סיגר לאורך זמן יש לאחסן אותו במקום מוצל עם לחות מתאימה אוורור וטמפרטורה נמוכה יחסית.
כמעט כל יומידור מכיל 25 סיגרים או 50. לסיגרים הנקנים ביחידות יש בדרך-כלל קופסה האוטמת אותם (קופסת מתכת (לרוב מאלומיניום) או זכוכית) השומרת על איכותם.
הסיגרים היקרים יותר מכילים מסביב לקופסה פיסת עץ ארז דקיקה הנקראת "טיוב" העוטפת את הסיגר ושומרת על איכותו בצורה יעילה יותר, מונעת לחות גבוהה או נמוכה מידי ואת נדידת הטעם של המתכת אל הסיגר.
בדרך-כלל לא מומלץ לשמור סיגרים מסוגים שונים באותו יומידור כדי לא לגרום לנדידת טעמים או ריחות.
נרתיקי סיגרים: תפקיד נרתיקי הסיגרים הוא לשמור על איכות הסיגר בעת יציאתו מהיומידור אל החלל הפתוח.
נרתיק סיגרים אינו שומר על איכות הסיגר כמו היומידור אך הוא שומר על איכות הסיגר בעת יציאתו אל הרחוב.
נרתיק סיגרים רגיל מכיל מקום ל-2 עד 4 סיגרים.
מקררי סיגרים: מקרר סיגרים הוא מעין יומידור המסוגל להכיל קיבולת גדולה יותר של סיגרים.
בנוסף לכך הוא משוכלל יותר ועובד על חשמל.
כל סיגר דורש תנאי שמירה מסוימים המשתנים בהתאם לסוג הטבק, לעלה העטיף וכו'.
מקרר הסיגרים הוא המצאה חדשה יחסית שנועדה להתאים את הלחות הנדרשת, הטמפרטורה, רמת האוורור ותנאי הצל הנדרשים לכל סיגר בהתאם לסוגו על ידי מערכות חשמליות מתוחכמת יותר שניתנות לשינוי בהתאם לסוג הסיגר.
באופן כללי התנאים האידיאלים לאחסון סיגר הם בטמפרטורה של כ־20 מעלות צלזיוס ו־70% לחות.
מכיוון שאטימות המוצר שומרת על איכותו, בדרך-כלל סיגרים (להבדיל ממוצרי טבק אחרים) אטומים היטב.
כדי להתחיל לעשן יש להשתמש בקוצץ/מחורר הסיגרים ולקטום/לחורר את כיפת הסיגר שלמעשה היא החלק שממנו שואפים את העשן.
הערה: לא כל הסיגרים אטומים, ישנם סיגרים (בדרך-כלל זולים) שמגיעים פתוחים ללא כל צורך בחיתוך עם קוצץ, גיליוטינה, מספריים או מחורר פאנץ'.
קוצץ גיליוטינה: קוצץ גיליוטינה הוא הקוצץ הנפוץ ביותר בקרב מעשני הסיגרים, ולמעשה הוא בנוי מלהב בודד או כפול (בדרך-כלל כפול).
הקציצה מתבצעת על ידי הכנסת חלק קטן מאוד של 'זנב הסיגר' לתוך טבעת הקוצץ ותוך כדי לחיצה מהירה וישרה יש לחתוך את החלק האחורי של הסיגר אשר מיועד לשאיפת הטבק השרוף.
כמו כן יש לוודא שהקוצץ חד מספיק והחיתוך הוא ישר ולא תלול כדי שלא ייווצרו פערים ברמת הסינון של העשן הנכנס לפה וייווצרו טעמים שונים במקום טעם אחיד כתוצאה מחיתוך עקום.
במקרה של חיתוך סיגר עם להב לא חד יכולות להיווצר חתיכות טבק מתפוררות שיהרסו את מהלך העישון לכן מומלץ לבדוק את חדות הלהב.
בנוסף לכך ישנו קוצץ גיליוטינה שולחני אשר קוצץ את הסיגר כמו קוצץ גיליוטינה ידני רגיל אך ההבדל היחיד הוא שבדרך-כלל להב קוצץ הגיליוטינה השולחני חד וישר יותר, מה שיוצר חיתוך נקי וישר ללא תלילות.
בנוסף לכך אופן ביצוע החתך של הסיגר נוח וטוב יותר בשל העובדה שהחתך נעשה על ידי קוצץ שולחני יציב שלא יכול לזוז ממקומו.
ביצוע החיתוך מתבצע על ידי הורדת ידית הלהב ביד אחת בלבד להבדיל מקוצץ הגיליוטינה הידני שביצוע החתך מתבצע ב-2 ידיים (יד אחת מחזיקה את הסיגר והיד השנייה קוצצת אותו) באופן פחות יציב שיכול לגרום לטעויות בחיתוך.
לעומת זאת ישנם קוצצי גיליוטינה שולחניים שאינם כוללים משטח המיועד להנחת או להחזקת הסיגר והחיתוך צריך להתבצע ב-2 ידיים.
אך עדיין החדות והצורה הישרה של הלהב הופכות את החיתוך לטוב יותר.
החיתוך בקוצץ גיליוטינה שולחני מיועד בדרך-כלל לסיגרים יקרים אך גם חיתוכם של סיגרים סבירים וזולים יטיב עימם.
קוצץ V: קוצץ V הוא למעשה מעין חור שיוצא ממנו להב חיצוני (מה שיוצר למעשה את הצורה של האות V) שמכוסה בידית המונעת פציעות.
הקטימה נעשית על ידי הכנסת זנב הסיגר לחור והזזת הידית.
קוצץ מספריים: קוצץ מספריים הוא למעשה מעיין מספריים קטנות המיועדות לקיטום סיגרים.
קוצץ זה מיועד לחובבי סיגרים והחיתוך שלו אינו כל כך ישר וחלק.
בדרך-כלל הקוצץ מיועד לחיתוך סיגרים שאיכותם סבירה ומטה.
מחורר סיגרים (פאנץ'): למעשה פאנץ' הוא מחורר את הסיגר באופן נקודתי במקום לקצוץ אותו, הוא מיועד לאנשים שאוהבים לרכז את העשן הנפלט לפיהם בנקודה מסוימת ולא לפזר את העשן לכל עברי הפה כמו אפקט השאיפה שהקוצץ הרגיל עושה.
המחורר גם מיועד לסיגרים שקוטרם גדול והחתך על ידי קוצץ V עלול לפגום בעלה העטיף.
אמצעי הדלקה: בדרך-כלל נהוג להדליק סיגרים עם מצתים שאינם מופעלים על ידי דלק נוזלי מכיוון שטעם הדלק הנוזלי נוטה לעבור באש וההדלקה עלולה לפגום בשאיפה הראשונה של הסיגר עם הדלקתו.
לכן נהוג להדליק סיגרים עם מצתים שמופעלים על ידי דלק גזי או עם גפרורים.
עם הדלקת הסיגר על ידי גפרור רצוי לחכות כמה שניות עד שהגופרית של ראש הגפרור נשרפת כך טעם הגופרית לא יעבור עם האש המדליקה את הסיגר לראשו של הסיגר והטעם לא יהרס, בנוסף לכך לא רצוי להשתמש בגפרורים שכמות השעווה בהם גבוהה מכיוון שגם טעם השעווה נוטה לעבור באש.
חשוב להדליק את הסיגר באופן אחיד.
דלקה לא אחידה או דלקה חלקית, תביא לפליטת פחמן חד-חמצני בכמות גדולה, ועקב כך המעשן עלול לחוש בסחרחורת.
מאפרות סיגרים: ההבדל היחיד בין מאפרת סיגריות לבין מאפרת סיגרים הוא הגודל.
כמו כן הסיגר גדול יותר בגודלו ולכן דרוש להלן מאפרה גדולה יותר עם שקעים עבים, ארוכים, ועמוקים יותר שמאפשרים לסיגר להיות מונח בצורה יציבה.
הסיגר נתפש בתרבות המערבית ככלי עישון לבני המעמד הגבוה.
במדינות מסוימות נהוג לעשן סיגרים לרגל מאורעות משמחים, כגון הולדת בן או בת, סיום לימודים אקדמיים, חתימת עסקה מוצלחת וכיוצא בזאת.
בתרבויות אחרות הסיגר מסמל מזל טוב.
יש הנוהגים לשאת עמם סיגר לכל מקום.
נשיאהּ ה-18 של ארצות הברית, יוליסס ס.
גרנט, נהג לעשן סיגרים במהלך חייו.
בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית התפרסמה תמונתו של גרנט, שאז כיהן כגנרל, כאשר סיגר בידו.
מספרים כי גרנט עישן למעלה מ-10,000 סיגרים במהלך כחמש שנים.
כמות הסיגרים הגדולה שנהג לעשן גרמה בסופו של דבר להתפתחות של סרטן בגרונו.
גם אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, נהג לעשן כ-20 סיגרים ביום במשך רוב חייו הבוגרים.
בשנת 1923 התגלה בפיו סרטן.
הוא עבר טיפולים רבים, אך המשיך לעשן סיגרים מדי יום ביומו.
ב-1939 ביקש מרופאו האישי לבצע בו המתת חסד, והוא מת בספטמבר אותה שנה ממנת יתר של מורפיום.
אחת מאימרותיו הידועות היו "לפעמים, סיגר הוא רק סיגר", במובן שסיגר אינו חייב להיות בהכרח סמל פאלי.
מדינאים רבים נוספים נצפים לעיתים מעשנים סיגרים.
המפורסם מכולם היה ראש ממשלת בריטניה לשעבר, סר וינסטון צ'רצ'יל.
אומרים שרק לעיתים רחוקות נצפה ללא סיגר בוער בידו או בין שפתיו.
אף על פי שהעישון הזיק לבריאותו, צ'רצ'יל זכה להאריך ימים עד גיל 90. אחת מהמידות בהן נהוג למדוד גודל של סיגר נקראת על שמו של צ'רצ'יל.
בין המדינאים הנוספים שנוהגים או נהגו לעשן סיגרים נמנים ארנסטו צ'ה גווארה, בנימין נתניהו, ביל קלינטון, סדאם חוסיין ושליט קובה לשעבר, פידל קסטרו.
כמו כל כלי אחר המשמש לעישון הסיגר מזיק לבריאות.
הסיגר חושף את המעשן לסכנות בריאותיות שונות, בדרך כלל, מאשר אלה הנלוות לסיגריה, לנרגילה, למקטרת ולדומיהם, בגלל אופן עישונו - המעשן אינו שואף את העשן ישירות לריאות, אלא משאירו בחלל הפה ופולט אותו מיד.
לפי מחקר שערך מכון הבריאות האמריקני בשיתוף עם המכון הלאומי לסרטן בארצות הברית, מתברר כי מעשנים קבועים ("לפחות סיגר אחד ביום") חשופים לסכנות הבריאותיות הכרוכות בעישון סיגרים, בעוד שהסכנות הבריאותיות אליהם חשופים מעשנים מזדמנים אינן ידועות.
אף על פי שמרבית המעשנים אינם שואפים את האוויר לריאותיהם, ישנם מעשנים שכן עושים זאת.
לרוב מדובר במעשני סיגריות לשעבר שעברו לעישון סיגרים.
הסכנות הבריאותיות העיקריות להן חשופים מעשני הסיגרים הם סוגי סרטן שונים הקשורים בפה, בהם סרטן לוע הפה, סרטן הגרון וסרטן בלוטת הרוק.
גם דלקות שונות אופייניות לאוכלוסיית מעשני הסיגרים.
אותם מעשנים שבכל זאת שואפים את האוויר לריאותיהם, חשופים לסכנות בריאותיות דומות להם חשופים מעשני סיגריות.
מעשנים פאסיביים החשופים לעשן שמקורו בסיגר, נמצאים בקבוצת סיכון גדולה.
העשן שמפיק טבק שמקורו בסיגר הוא רב וסמיך יותר, ועל כן מסכן את בריאותם של הנחשפים לו.
באירועים שמתארגנים במטרה להפגיש בין מעשני סיגרים, עשויה רמת העשן להגיע לרמה שתהווה סיכון בריאותי חמור במיוחד - הרבה יותר מסביבות רוויות עשן טבק אליהן חשופים מעשנים פאסיביים ביום-יום.
רוג'ר קית' "סיד" בארט היה מוזיקאי, מלחין, כותב שירים, זמר וצייר אנגלי.
בארט היה הגיטריסט והזמר הראשי של הלהקה בשנותיה הראשונות, בנוסף גם כתב את מרבית שירי הלהקה בתקופה זו ואף נתן לה את שמה.
במהלך שנותיו כחבר הלהקה, הוציאה "פינק פלויד" ארבעה סינגלים, את אלבום הבכורה שלה, The Piper at the Gates of Dawn בשנת 1967 ומספר שירים נוספים שלא הופצו.
בארט כתב את מרבית השירים באלבום הראשון וחלק מהשירים באלבומה השני של הלהקה, "A Saucerful of Secrets" שיצא בשנת 1968. בעוד הלהקה מתחילה לצבור הכרה, בארט הלך ושקע בעולם הסמים באופן ששיבש לחלוטין את תפקודו.
עקב כך, בשנת 1968 בארט הודח מהלהקה, דייוויד גילמור הצטרף כגיטריסט ואילו רוג'ר ווטרס הפך לזמר הראשי במקומו של בארט.
לאחר עזיבתו את פינק פלויד פתח בארט בקריירת סולו, במהלכה הוציא שני אלבומים; "The Madcap Laughs" ו-"Barrett", שיצאו שניהם בשנת 1970.
בארט נולד בעיר קיימברידג' שבאנגליה למשפחה מהמעמד הבינוני-גבוה.
אביו, ארתור מקס בארט היה פתולוג ידוע, ואמו, ויניפרד הייתה עקרת בית.
כבר מגיל צעיר החל לגלות עניין במוזיקה, והוריו תמכו בעיסוקו בתחום זה.
אביו נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 1961, כחודש לפני יום הולדתו ה-16 של בארט.
בארט למד בתיכון לבנים בקיימברידג', שם חבר בגיל צעיר לרוג'ר ווטרס, אותו הכיר בכיתה לאמנות בבית הספר.
השניים שמצאו תחומי עניין משותפים הפכו לחברים קרובים ובילו זמן ממושך יחד.
בנעוריו הרבה בארט לצייר, וציוריו יוצאי הדופן העידו על אישיותו הססגונית והבלתי שגרתית ועל עולמו הפנימי העשיר בדימויים פסיכדליים יוצאי דופן.
בשנת 1965 הגיע בארט ללונדון, ויחד עם סטודנטים שהכיר בקולג' לאדריכלות, היה חבר בהרכבים שונים.
הוא הצטרף ללהקת "סיגמה 6" שנוסדה בשנת 1963, בה היו חברים: רוג'ר ווטרס (גיטרה), ריצ'רד רייט (קלידים), ניק מייסון (תופים), קלייב מטקאלף (גיטרה בס) וג'ולייט גייל (שירה).
הלהקה ניגנה גרסאות כיסוי למוזיקת בלוז שחורה, והחלה לבצע שירים של בארט.
שינוי הקו המוזיקלי גרר את שינוי שם הלהקה לפינק פלויד, על-שם שני נגני בלוז אלמונים שבארט אהב - פינק אנדרסון ופלויד קאונסל.
בתחילת דרכה ב-1965, עזבו אותה מטקאלף וגייל, והלהקה כללה עתה את בארט עצמו, שלושת החברים הנותרים, ואת הגיטריסט בוב קלוז.
מיד עם הקמתה, עזב בוב קלוז את הלהקה.
בתחילה ניגנה פינק פלויד גרסאות כיסוי לשירי R&B (רית'ם אנד בלוז) שונים, כמו להקות רבות אחרות באותה התקופה כגון הרולינג סטונז, היארדבירדס ועוד.
לאחר מכן החלה הלהקה לגבש קו מוזיקלי משלה שהיה בעיקר רוק אנד רול מאולתר ששאב השראה מג'אז מאולתר ומפופ-רוק בריטי כמו הביטלס, שהחל להתפרסם באותה תקופה.
הרוק הפסיכדלי הבריטי החל את תור הזהב שלו, ובאותן שנים נפתח בלונדון מועדון ה-UFO, שפינק פלויד הייתה להקת הדגל שלו.
מהר מאוד עלתה פינק פלויד על הגל הפסיכדלי, והפכה לאחת הלהקות המפורסמות בסצנת המחתרת הפסיכדלית של לונדון.
חברת EMI החתימה את פינק פלויד על חוזה הקלטות.
הסינגל הראשון של הלהקה, ארנולד ליין - (Arnold Layne) יצא בתחילת 1967. השיר, שנתפס כשערורייתי באותה עת, אודות גבר שנוהג לגנוב בגדי נשים מחבלי כביסה וללבוש אותם, נכנס ל-20 השירים הגדולים של בריטניה.
השיר הבא, שיצא על EP ביוני, "See Emily Play" (שנחשב לאחד השירים הבולטים ביותר של בארט במסגרת פינק פלויד) כבר נכנס למקום השישי במצעד.
השיר הנוסף ב-The Scarecrow" - EP", שיקף את תוכנית העבודה של בארט והיחס החם שלו לסמים, בעיקר ל-LSD.
השיר נכנס לתקליט הראשון של פינק פלויד.
באוגוסט 1967 יצא אלבומה הראשון של פינק פלויד, "החלילן בשערי השחר".
האלבום נחשב לאחד מעמודי התווך של מוזיקת הרוק בכלל והמוזיקה הפסיכדלית בפרט.
מתוך 11 השירים שנמצאים בתקליט, כתב בארט 8 שירים לבדו, ושניים מבין השלושה הנותרים כתב במשותף עם שאר החברים.
סיד בארט היה ידוע בכך שנהג לנגן על צוואר הגיטרה שלו בצורה מסוימת בעזרת מצית, וכך יצר צליל משונה ומסתורי.
האלבום הציג עולם הזוי של יוצר השקוע בעולם אגדות הילדים ומתעסק בהן באובססיביות.
בארט בחר את שם האלבום על שמו של הפרק השביעי מתוך ספר הילדים הרוח בערבי הנחל, מאת הסופר האנגלי קנת גרהם.
הסיפורים מלווים בצליל פסיכדלי ובקטעים אינסטרומנטליים בעלי סאונד חדשני, כמו גם בניסיונות מוזיקליים לא קונבנציונליים לאותה תקופה.
את האלבום הקליטו פינק פלויד באולפני Abbey Road המפורסמים בהם הקליטו הביטלס באותה העת, במקביל לפינק פלויד את האלבום "מועדון הלבבות הבודדים של סמל פפר".
במקביל להצלחת הלהקה, הלך וגבר השימוש של בארט בסמים עד ששיבש את תפקודו.
התנהגותו הפכה יותר ויותר בלתי מוסברת ובלתי צפויה.
בין היתר עלה וירד מהבמה במהלך הופעות, ניגן אקורד אחד במשך כל ההופעה או לא ניגן כלל.
פעם אחת נעלם לשלושה ימים ומשחזר, נדרש לתקופת החלמה בעקבות שימוש בסמים.
בארט מחה על הופעה מתוכננת של הלהקה בתוכנית המוזיקה הטלוויזיונית הבריטית הפופולרית, Top of the Pops ביולי 1967 (למרות שלבסוף הופיע עם הלהקה) בטענה ש"אם ג'ון לנון לא מופיע כאן, אז גם אנחנו לא צריכים להופיע כאן".
סיבוב ההופעות של הלהקה באוקטובר 1967 בארצות הברית נקטע לאחר 8 ימים בלבד עקב מצבו הנפשי המעורער.
במהלכה של אחת ההופעות באותו סיבוב שנערכה באולם הפילמור וסט שבסן פרנסיסקו, התיר בארט לאיטו את מיתרי הגיטרה שלו, והוציא אותה מכיוון.
התנהגותו המוזרה והלא מוסברת נמשכה גם בתוכנית האירוח הטלוויזיונית המפורסמת של פאט בון, אליה הוזמנה הלהקה.
במהלך החזרות לתוכנית צולמה הלהקה בטכניקת הפקה ידועה, כאשר חבריה רק מזיזים את שפתותיהם, אך לא שרים.
לאחר מכן נלקחים הצילומים ו"מולבשים" על הפסקול המוקלט בנפרד.
בארט שיתף פעולה חלקית, אולם כאשר נדרש להזיז את שפתיו, נעמד ללא תנועה מול המצלמות כאשר פניו קפואים.
לאחר מספר טייקים (ניסיונות צילום/הקלטה) שעלו בתוהו, וכאשר אנשי ההפקה שמו לב שמשהו מוזר ולא רגיל מתרחש באולפן, נחלץ רוג'ר ווטרס לעזרתו וביים בעצמו את הזזת השפתיים.
המעריצים החלו לאבד סבלנות, כמו גם אנשי חברת התקליטים שדרשו מהלהקה שירים חדשים.
יתר חברי הלהקה פנו לדייוויד גילמור בבקשה לצרפו כחבר חמישי בלהקה, כתגבורת בעקבות חששם מהתנהגותו הלא צפויה של בארט.
לאחר מכן החליף גילמור את בארט לחלוטין.
הרכב זה של הלהקה התקיים רק חודשים מעטים, ובתקופה קצרה זו הספיק בארט לעבוד עם הלהקה על אלבומה השני, צלוחית מלאה סודות.
האלבום שיקף את רמת המעורבות של בארט ביצירתו ובהפקתו, כשבניגוד לקודמו הכיל הפעם רק שיר אחד שכתב (Jugband Blues), ושעסק ביחס הלהקה אליו.
חברי הלהקה ניסו לסייע לבארט כמיטב יכולתם בכמה הזדמנויות, ואף הצליחו (חלקית) להביאו לפסיכיאטר הידוע רונאלד לאינג, אולם בסופו של דבר ללא הצלחה, והם מעולם לא התאוששו מן הצפייה בהתדרדרותו של בארט.
גם בראיונות עכשוויים עימם ניתן להבחין ברגשות אשם קשים מצידם על כך שנתנו לבארט להתדרדר כך.
דייוויד גילמור אמר במספר הזדמנויות שבאותה תקופה הם לא היו חברים טובים לבארט, והתעוורו מן ההצלחה ולחץ חברת התקליטים.
בנוסף הוא העיד שהוא מאמין שהיה ביכולתם לעצור את התדרדרותו.
המתופף ניק מייסון סיפר בסרט שנעשה על בארט ועל הלהקה, שכאשר הם תיארו לאדם מסוים את מצבו של בארט ואת הסימפטומים הנלווים, שאל אותם אותו אדם (ספק בצחוק) האם הם בטוחים שזוהי הבעיה של בארט.
מלבד החלל הריק שהשאיר אחריו בארט כגיטריסט המוביל וככותב מרבית החומר של הלהקה, היו פינק פלויד זקוקים למנהיג חדש.
את התפקיד הזה מילא רוג'ר ווטרס.
בינואר 1968, בדרך לאחת ההופעות, העלה ווטרס את הרעיון לא לאסוף את בארט מביתו.
חברי הלהקה המיואשים ערכו הצבעה, ולבסוף הוחלט להשאירו בביתו.
בארט מצידו היה במצב גרוע כל כך, עד שלא שם לב כלל לעובדה כי ננטש מאחור.
באפריל 1968 נדחק בארט סופית מהלהקה, ופינק פלויד יצאה לדרך חדשה, בדרכה לשנות את עולם המוזיקה.
בארט נהג להמשיך לבוא להופעות, להסתנן אל השורה הראשונה ולבהות בגילמור הצעיר, שלא ידע כיצד לנהוג אל מול חברו הוותיק.
מסופר גם שבארט היה "מבלה" זמן רב מחוץ לאולפן ההקלטות, מחכה להזמנה פנימה.
לאחר תקופת החלמה שב בארט לעבודת אולפן, ובמאמץ רב ובעזרתו הצמודה של דייוויד גילמור וחברים נוספים, הצליח להוציא שני אלבומי סולו בשנת 1970 - The Madcap Laughs ו-Barrett.
האלבום הראשון, "האימפולסיבי צוחק" (מתורגם לעיתים בטעות כ"כובען המטורף צוחק"), הוקלט בשני חלקים - הראשון בין מאי ליוני 1968, והשני בין אפריל ליוני 1969. שני החלקים הוקלטו באולפני Abbey Road.
על אף שהיו אלה אלבומים מעניינים, רוב מבקרי המוזיקה של התקופה ראו בהם עדות להתפרצות הטירוף באישיותו של בארט.
ב-6 ביוני 1970 ערך בארט את ההופעה החיה הראשונה שלו כסולן מאז עזב את הלהקה, באולם האולימפיה שבלונדון.
לבמה עלו איתו דייוויד גילמור שניגן בבס, וג'רי שירלי, מתופף להקת המבל פיי.
השלושה ניגנו ארבעה שירים במשך פחות מחצי שעה.
במהלך השיר הרביעי הניח בארט לאט ובנימוס את הגיטרה שלו, ועזב את הבמה.
ב-1972 הרכיב בארט להקה חדשה - Stars, עם הבסיסט ג'ק מונק מההרכב Delivery, והמתופף ג'ון אלדר (טווינק) מההרכבים Pretty Things, ו-Pink Fairies.
הלהקה ערכה הופעה בקיימברידג', וזו נחשבה לאסון גדול.
המתופף טווינק סיפר בראיון שבארט הראה לו את הביקורת הגרועה שקיבלה ההופעה באחד העיתונים, ופרש במקום.
ב-1974, שכנע פיטר ג'נר, ממנהליה הראשונים של פינק פלויד את בארט לחזור לאולפני Abbey Road ולנסות להקליט, אך ניסיון זה נחל כישלון חרוץ.
לאחר מכן החליט בארט בשנית לפרוש מעסקי המוזיקה.
הוא מכר את הזכויות על אלבומי הסולו שלו לחברת התקליטים, ועבר להתגורר במלון דירות בלונדון.
בהמשך שנות השבעים נדד בין דירות שונות בלונדון, הקריח והשמין, ונתקף סכיזופרניה שהחריבה אותו סופית.
בנוסף ייתכן שסבל מהפרעה דו־קוטבית ומתסמונת אספרגר.
נראה שהשימוש הנרחב בסמים הזייתיים גרם לפרוץ המחלות אצלו.
קיימים סיפורים רבים המתארים את ההתנהגות ההזויה ומצבו הקשה של בארט.
באחד מהם מתואר מקרה בו בהתקף של טירוף הוא נעל את חברתו בחדר למשך מספר ימים, במהלכם פורר והשחיל חתיכות ביסקוויטים מתחת לדלת, שמא תגווע ברעב.
ישנם גם תיאורים של אלימות מצד בארט כלפי חברתו.
בנוסף, ישנם גם סיפורים המעידים על התעללות בבארט עצמו מצד גרופים (מעריצים) שפרצו לדירתו, ביניהם סיפור על נעילתו של בארט בתוך ארון מטבח (על אף שהאותנטיות של הסיפור מוטלת בספק).
ב-1978 עזב בארט במפתיע את המלון בו התגורר בלונדון, ואת שני החתולים שלו, פינק ופלויד (שלהם נהג לתת LSD עד שהפכו גם הם לבלתי מסוגלים לתפקד) וחזר ברגל לקיימברידג', שם התגורר עד יום מותו בבית אימו המנוחה.
הוא המשיך לצייר, ואף נאמר עליו שכתב ספרים ועסק בגננות ובצילום, אך הוא סירב בתוקף להיחשף לציבור או להעניק ראיונות.
אחותו, רוזמרי, הייתה הקשר היחיד שלו עם העולם החיצון, והיא טיפלה בו ולא אפשרה לאף אחד מחברי פינק פלויד לבקרו בטענה שכל דבר שמזכיר לו את העבר מכניס אותו לדיכאון ממושך.
למרות הניסיון לנתק אותו מכל מגע עם העבר (מתוך דאגה לרווחתו), אפשרה לו רוזמרי לראות בביתה את הסרט התיעודי שה-BBC הפיק עליו.
בארט אמר שהסרט היה "רועש מדי לטעמו", אך העיד שנהנה לשמוע את See Emily Play שוב.
למרות הסתגרותו והתבודדותו של בארט, הציבור לא איבד בו עניין, ורבים אף נסעו לחפשו ברחבי קיימברידג'.
אולם, ניסיונות אלו לא הניבו פירות רבים, ולבסוף רק תמונות הפפראצי שהתפרסמו מדי פעם, המשיכו להנציח את חייו.
למרות זאת, במשך כל אותה תקופה המשיך בארט לקבל עד יום מותו סכומי תמלוגים גדולים משירי פינק פלויד שהגיעו למיליונים, ודייוויד גילמור נהג "לוודא שהכסף הגיע כמו שצריך".
באותה תקופה החלה אצל בארט גם הידרדרות פיזית, והוא לקה בכיבי קיבה ובסוכרת.
ב-7 ביולי 2006 נפטר בארט בגיל 60 כתוצאה מסרטן הלבלב - סיבוך של מחלת הסוכרת.
הלווייתו הייתה מצומצמת ביותר, ואף אחד מחברי פינק פלויד לא נכח בה.
לאחר מותו קבעה אחותו רוזמרי נחרצות שהוא לא סבל ממחלת נפש כלשהי ולא קיבל טיפול פסיכיאטרי.
כמה מקרים של היתקלות בין בארט המעורער לבין חברי הלהקה יישארו חקוקים בזכרונם של החברים לנצח.
הבולט ביניהם הוא מקרה שאירע בזמן הקלטת האלבום Wish You Were Here ("הלוואי והיית כאן").
זהו אלבום מחווה לבארט אשר עוסק בניכור של עולם המוזיקה, ובפרט של חברת התקליטים, ועל אדם שהנוכחות שלו חסרה (בעיקר מדובר על נוכחות נפשית, שזהו תיאור מהימן של מצבו של בארט).
בולטים מתוכו שני קטעים המביעים באופן רגשי עמוק ביותר את הגעגועים העזים של חברי הלהקה אליו.
הראשון הוא Shine On You Crazy Diamond ("זרח לך יהלום מטורף"), והשני הוא כשם האלבום, "הלוואי והיית כאן".
ע"פ ספרו של ניק מייסון, הופיעה דמות גבר שמן עם ראש וגבות מגולחות וזה בהה בהם בזמן ההקלטה וכל כמה שניות הוציא מברשת שיניים, קפץ במקום וצחצח את שיניו.
לאחר השתהות מסוימת זיהה רוג'ר ווטרס את האדם כסיד בארט, שעמו לא היה לחברי הלהקה כל קשר במשך שבע שנים, ופרץ בבכי.
בארט מצדו התנהג כאילו הכול כשורה, שאל מתי מתחילים להקליט והביע רצון לחזור ללהקה.
החברים לא לקחו את הצעתו ברצינות ופינו אותו מהאולפן.
למרבה האירוניה, הופיע בארט דווקא באמצע הקלטת Shine On You Crazy Diamond, שיר המוקדש לו ישירות (ראשי התיבות של כותרת השיר אף מרכיבות את המילה Syd).
גם הדמות הראשית (פינק) בסרט החומה (The Wall) שיצא בשנת 1982 בעקבות אלבום הלהקה משנת 1979, והמגולמת על ידי בוב גלדוף, מבוססת על בארט, המכונס בעצמו והשקוע בעולם הזוי ומטורף של סמים.
הסצנה שבה פינק נראה בוהה בטלוויזיה בעודו מחזיק סיגריה מאופרת לחלוטין לקוחה ישירות מבארט, שנראה בתנוחה זו בדיוק באחד מביקוריו של רוג'ר ווטרס בביתו בתקופת ההתדרדרות.
בנוסף ישנה בסרט סצנה בה פינק מגלח את גבותיו ואת כל שיער גופו.
אמנים רבים העידו על השפעתו של סיד בארט על עבודתם.
ביניהם דייוויד בואי (שהקליט כיסוי ל-See Emily Play), פול מקרטני, ג'ימי פייג', בריאן אינו ורבים נוספים.
חלקם אף הביעו רצון לעבוד בשיתוף פעולה עמו בתחילת שנות השבעים.
ניתן לשמוע את השפעתו (הישירה והעקיפה) של בארט גם על אמנים צעירים רבים.
ישנן מספר להקות הקרויות על שם שירים שכתב או שמות מתוכם: "The Gigolo Aunts" "The Baby Lemonades", "Jeniffer Gentle"."בנוסף, למצבו וגורלו של בארט הייתה השפעה רבה על יצירותיו וכתיבתו של רוג'ר ווטרס (במיוחד באלבומים Dark Side Of The Moon ו-Wish You Were Here).
רוג'ר ווטרס אמר בראיון איתו, שבתחילת דרכו ככותב מילים, היה בטוח שהוא לא מסוגל לכתוב מילים שישתוו לאלה של בארט.
בשנת 1988 הוציאה חברת EMI אלבום בשם Opel שכלל את עבודות האולפן של סיד וקטעים שלא ראו אור.
בשנת 1993 הוציאה EMI אוסף של שלושה דיסקים בשם Crazy Diamond והוא כולל קטעים נוספים מקריירת הסולו של בארט שלא הושמעו לפני כן.
באוסף זה ניתן לראות בבירור את ההתדרדרות התפקודית של סיד ואת חוסר היכולת או הרצון שלו לנגן את אותו קטע באותה צורה בהזדמנויות שונות.
שבו מובאים קטעים נוספים מתקופות שונות בחייו.
סַיִד אבו אל-אעלא מַודוּדי (באורדו: ابو الاعلی مودودی; 25 בספטמבר 1903 אוראנגאבאד, הודו - 22 בספטמבר 1979 באפאלו, ניו יורק; נקבר בלאהור שבפקיסטן) היה איש דת מוסלמי-סוני, פוליטיקאי והוגה דעות מדיני שפעל בהודו ולאחר מכן בפקיסטן.
מודודי, שמשפחתו מקורה משושלת קדושים סופים, קיבל חינוך מסודר בביתו.
בגיל 14 תרגם מכתביו של קאסם אמין לשפת אורדו.
בגיל 15, לאחר שאביו מת והמשפחה נשארה ללא מפרנס, החל מודודי לעבוד ועסק בעיתונות ובתחום ההגות.
מאוחר יותר עסק גם בכתיבת שירה ומדעים באנגלית.
בגיל 38, בשנת 1941, הקים את התנועה הפוליטית "גַ'מַעאת-א-אסלאמי" (באורדו: جماعتِ اسلامی), תנועה המעודדת ערכים אסלאמיים ושמירת הדת.
לאחר חלוקת הודו והתפרקות הראג' הבריטי, חולקה התנועה לשתיים: זו שבחלק ההודי וזו שבחלק הפקיסטני.
מאוחר יותר הוקמו סניפים של התנועה גם בבנגלדש, בקשמיר ובסרי-לנקה.
מודודי כיהן כראש התנועה עד שנת 1972, אז פרש מראשותה מסיבות בריאותיות.
מתוקף תפקידו זה, היה שותף בכתיבת החוקה הפקיסטנית בשנת 1956.
מודודי היה בעל השפעה רבה על ההגות האסלאמית במאה ה-20, ונחשב לאביהם הרוחני של סייד קוטב ושל שורה ארוכה של ארגוני אסלאם קיצוניים.
הוא קרא למאבק בכוח נגד המורדים בשלטון אללה – כלומר, כל העולם הלא-מוסלמי, ושלל את כל הזכויות הפוליטיות והשלטוניות של לא-מוסלמים.
סיד צ'ריס הייתה רקדנית ושחקנית אמריקאית.
נתפרסמה כאשר שיחקה ורקדה כבת זוגם של פרד אסטר וג'ין קלי בסרטים מוזיקליים בשנות הארבעים והחמישים.
סרטיה הידועים ביותר הם שיר אשיר בגשם (1952), קרון הלהקה (1953) (שירים בוצעו על ידי אינדיה אדמס), בריגדון (1954) וגרבי משי (1957).
ב-1962 הופיעה בסרט שבועיים בעיר זרה.
הסרט האחרון בו שיחקה היה הקרנה פרטית ב-1988. בשנת 1994 הופיעה גם בסרט זהו בידור!
שחגג 70 שנה לאולפני מטרו גולדווין מאייר.
בשנת 1992 הופיעה בפעם האחרונה בברודוויי במחזמר גראנד הוטל.
בשנת 2006 העניק לה נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש את המדליה הלאומית לאמנות, הכיבוד הגבוה ביותר הניתן לאמנים.
לפני מותה סבלה ככל הנראה השחקנית מהתקף לב.
היא אושפזה בבית חולים בלוס אנג'לס, ונפטרה יומיים מאוחר יותר.
סיגריה אלקטרונית (נקראת גם "וייפ") היא מכשיר אידוי המשמש לשאיפה של אדים היכולים להכיל ניקוטין וחומרים אחרים, המדמים עשן.
אידוי דרך הסיגריה האלקטרונית משמש בעיקר תחליף לעישון סיגריות טבק.
ישנן סיגריות אלקטרוניות בצורות רבות: סיגריה, סיגר, מקטרת וגם בעלות צורה ייחודית.
הסיגריה האלקטרונית פועלת על ידי אידוי של נוזל המגיע לטמפרטורה בה הוא הופך לאדים בתהליך הנקרא התאדות.
האדים הנוצרים נשאפים על ידי המשתמש.
47 מדינות (מתוך כ-247 מדינות) ברחבי העולם קבעו חוקים להגבלות על השימוש והשיווק של סיגריות אלקטרוניות בתחומן, ומדינות נוספות נמצאות בדיונים מתקדמים בנושא, נוכח הסכנות האפשריות משימוש בסיגריות אלקטרוניות ללא פיקוח.
בשנת 1963, לאחר שהחלו להתברר נזקי העישון, הוגשה בארצות הברית בקשה לרישום פטנט על "סיגריה נטולת טבק ועשן" על ידי רוברט גילברט, אולם לא נוצרו מוצרים שהתבססו על הפטנט.
בשנת 2003 הומצאה הסיגריה האלקטרונית על ידי הרוקח הסיני הון ליק לאחר שאביו מת מסרטן ריאות, אך לא היה ביקוש לפטנט עד מאי 2004, כשהוא הוצג לראשונה לצרכן הפשוט.
מפיצי המוצר פנו לבית המשפט האמריקאי, אשר אסר על ה-FDA למנוע ייבוא של הסיגריות האלקטרוניות, וקבע כי אין להתייחס לסיגריות האלקטרוניות כאל תרופה, כיוון שהן אינן מתיימרות לספק טיפול תרופתי או לשמש לגמילה.
סוללת הסיגריה האלקטרונית מופעלת על ידי לחצן שהמשתמש לוחץ עליו.
מתח חשמלי מגיע אל מכל שיש בו ראש אידוי שמאדה את הנוזל.
האדים מצטברים בארובה שעוברת לאורך המכל ובזמן שהמשתמש שואף, האדים מתערבבים עם אוויר שמגיע מפתח לאוויר שנמצא בתחילת הארובה שבמכל.
האדים שהמשתמש שואף נראים כמו עשן, והם יכולים להכיל טעם וגם ניקוטין שיגרום לסיפוק דומה לסיגריות טבק.
אידי סיגריות אלקטרוניות מכילים בעיקר פרופילן גליקול וגליצרול, יחד עם אחוזים בודדים של ניקוטין וחומרי טעם וריח.
בנוסף, עשויים להיות נוכחים גם עקביות של זיהומים כמו חומר אורגניים תוצרי חימום וכמויות זניחות של מתכות.
בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 פותחו סוגים שונים של אמצעי עישון אלקטרוניים בסגנונות שונים, השונים אלו מאלו בפרמטרים שונים ובעיקר - בהקשר הבריאותי - בהרכב הכימי שלהם.
בעשור השני של המאה ה-21 מדיניות הגופים השונים לבריאות הציבור בנושא הסיגריות האלקטרוניות מתעדכנת לעיתים קרובות מדי כמה שנים בהתאם למחקרים העדכניים ביותר.
הקושי בהגעה למסקנות חד משמעיות גורם לכך שרשויות בריאות שונות, בהן אלו של בריטניה וארצות הברית, חלוקות ביניהן לגבי משקל הראיות לכך והשפעת המוצר על האוכלוסייה הצעירה, ומפרסמות עמדה מסויגת.
הסיכונים הבריאותיים של סיגריות אלקטרוניות אינם ידועים בוודאות.
ישנם כימיקלים רבים המשמשים בסיגריות אלקטרוניות אשר ידוע כבר שהם רעילים לבני אדם או שההשפעות על הגוף אינן ידועות לחלוטין.
כיוון שמדובר במוצרים חדשים יחסית, כמות החומר המחקרי שנאספה לגבי הסיגריות האלקטרוניות מוגבלת.
לפי משרדי הבריאות, נכון לשנת 2019, הראיות הנוגעות לסכנות הבריאותיות אינן חד משמעיות, ותלויות במידה רבה בסוג הספציפי של אותו אמצעי העישון, מאפייניו ובהרכב הכימי שלו.
לצד זאת, מספר מחקרים בשנים שלאחר מכן מצביעים על קשרים בין שימוש בסיגריות אלקטרוניות לבעיות בריאותיות שונות.
מידת הסכנה המדויקת עדיין מתבססת בעיקר על הערכות.
בסקירת הסכנות הבריאותיות של ארגון הבריאות העולמי משנת 2019, שעסקה בסוגים הנפוצים והפופולריים יותר של הסיגריות האלקטרוניות (המכילות ניקוטין, אך לא טבק), הגדיר את הסיגריות אלקטרוניות כ"ללא ספק מזיקות", אולם הדגיש כי יש צורך במחקר מתמשך יותר כדי לקבוע את עוצמת הסכנה.
מאידך, המשרד לבריאות הציבור של בריטניה מעריך בסיגריות אלקטרוניות הפחתה בנזק של 95% או יותר ביחס לסיגריות טבק.
ה-CDC האמריקני מדווח על הפחתה בנזק ביחס לסיגריות טבק, אבל מוסיף שזה לא אומר שהן בטוחות, במיוחד למי שלא מעשן סיגריות רגילות ולמי שנמצא בקבוצות סיכון.
אגודת הסרטן בבריטניה כתבה שמבחינת בטיחות, הסיגריות האלקטרוניות הן קרובות יותר לתחליפי ניקוטין מאשר לסיגריות טבק, ואגודת הסרטן של ארצות הברית כתבה שלמרות ההבדל בנזקים בין הסיגריות האלקטרוניות לסיגריות הטבק, הם מתנגדים לשימוש בסיגריות האלקטרוניות בעקבות החששות שיגרמו לסרטן באופן עקיף, באמצעות התמכרות לניקוטין.
דו"ח איגוד רופאי הריאות האירופאים משנת 2019 הזהיר שההרכב הכימי בסיגריות אלקטרוניות עלול להיות רעיל, והדגיש כי השפעות לטווח ארוך אינן ידועות, כך שאיננו יודעים למעשה אם לטווח הארוך סיגריה אלקטרונית מסוכנת פחות מסיגריית טבק רגילה.
מחקרים ראשוניים בתרביות תאים מראים שפוטנציאל הנזק של הסיגריות האלקטרוניות עלול להיות משמעותי.
לרוב, הנזק היכול להיגרם מעישון סיגריה אלקטרונית הוא בגלל הנוזל שמטפטפים על הכותנה שמאדה את הנוזל.
ישנם סוגים רבים של נוזלים לסיגריה אלקטרונית.
בנוזלים המזיקים ביותר יש חמישה מרכיבים והם פרופילן גליקול, גליצרין צמחי, ויטמין אי אצטט, חומרי טעם וריח וניקוטין, אך בנוזלים הפחות-מזיקים ישנם שלושה מרכיבים: פרופילן גליקול, גליצרין צמחי וחומרי טעם וריח.
דו"ח איגוד רופאי הריאות האירופאים הזהיר בשנת 2019 שעלול להיות סיכון פוטנציאלי למעשנים פסיביים, ובמיוחד עבור אוכלוסיות בסיכון כמו נשים בהיריון.
ניסויים בבעלי חיים שבדקו השפעת ניקוטין על הריון העלו ממצאים המצביעים על השפעה שלילית על התפתחות העובר.
מחקר שפורסם בכתב העת BMJ (חברה) בשנת 2022, ובדק כ־2,000 נבדקים, הציג ממצאים לפיהם חשיפה לעישון פסיבי של מכשירי עישון אלקטרוניים מגבירה את הסיכון של הנחשפים לפתח דלקת סימפונות ותסמיני נשימה נוספים כמו שריקות בנשימה.
בשנת 2022, מחקר בקנדה העלה כי הסיגריה האלקטרונית עלולה לגרום נזק בריאותי - למערכות הנשימה והדם.
מחקר נוסף שפורסם ב־Nature הראה בניסוי על עכברים כי קיימת השפעה של שימוש בסיגריות אלקטרוניות על יצירת הפרעת קצב הלב.
החוקרים ניתחו את ההשפעה והעריכו שהחומרים הכימיים בסיגריות האלקטרוניות מסוכנים למערכת הלב האנושית.
סכנה נוספת, שסיכויה נמוך, הוא פציעה פיזית כתוצאה מפיצוץ סוללה של סיגריה אלקטרונית.
בשנת 2019, בעקבות מספר מקרי מוות שיוחסו לשימוש במכשירי אידוי של סיגריות אלקטרוניות בשילוב עם קנאביס, פרסמו משרדי בריאות במדינות שונות, בהן ארצות הברית וישראל, אזהרה לציבור לא לצרוך קנאביס באמצעות מתקנים אלו.
באותו החודש המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית, והמחלקה לבריאות הציבור של לוס אנג'לס פרסמו אזהרה כללית לציבור להימנע משימוש בסיגריות אלקטרוניות, זאת לאחר חמישה מקרי מוות, לצד 450 מקרים של מחלות ריאות - רובם אצל צעירים שהיו בריאים לפני השימוש בסיגריות אלקטרוניות.
בעקבות מקרים אלו התעורר חשד בקרב הרשויות שישנו רכיב כימי מסוים בתמצית של המכשירים שגורם לתחלואה.
התסמינים הנשימתיים שנמצאו בסובלים ממחלת ריאות כתוצאה מהשימוש בסיגריות אלקטרוניות, היו בין היתר: שיעול וקוצר נשימה.
חלק אף סבלו מתסמינים נוספים כדוגמת הקאות, שלשול, חום, אובדן משקל ועייפות.
הגדלת מעגל המעשנים בקרב קטינים
מדידות עדכניות לשנת 2019 הראו עלייה ניכרת בשימוש בסיגריות אלקטרוניות המכילות ניקוטין בקרב בני-נוער.
בין 2011 ל-2018 בארצות הברית, שיעורי השימוש בסיגריות אלקטרוניות בקרב בני נוער עלו דרמטית מ-1.5% ל-20.8%.
צעירים המשתמשים בסיגריות הללו נחשפים לניקוטין, שעלול להשפיע לטווח הארוך על מוחם המתפתח, וחשופים במיוחד לסכנת התמכרות לניקוטין.
יתרה מזאת, ישנן מספר גדל והולך של עדויות ממקורות שונים כי קטינים שצרכו סיגריות אלקטרוניות המכילות ניקוטין, יותר מהכפילו את הסיכוי שלהם לעשן בהמשך סיגריות טבק רגילות - על פי ארגון הבריאות העולמי, והכפילו פי 7 את הסיכוי לכך, על פי הנתונים בהם משתמש משרד הבריאות הישראלי.
ארגון הבריאות העולמי ציינו לשמצה תופעה בה הסיגריות האלקטרוניות משווקות באופן אינטנסיבי לקהל צעיר תוך שימוש במוצרים בטעמים, ותוך הסתרת הנזקים הפוטנציאליים של השימוש בהן.
פוטנציאל הסיוע בגמילה מסיגריות טבק
עדויות מסוימות הראו שסיגריה אלקטרונית עשויה לסייע למעשנים להיגמל, אך אלו היו בדיקות בסדר גודל קטן, ותוצאות בהיקף גדול יותר של אוכלוסייה לא נתנו רושם מובהק שניתן לחזור על הישגים אלו באופן קבוע.
לפיכך עמדתו הרשמית של ארגון הבריאות העולמי היא לא לקדם את הסיגריות האלקטרוניות כפתרון רפואי למעשנים, עד שלא יתבצע מחקר רחב יותר שיצליח לתמוך ביעילותן כאמצעי טיפול.
על פי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, נכון לשנת 2019, ישנן עדויות שסוגים מסוימים של סיגריות אלקטרוניות עשויות להועיל מבחינה בריאותית למעשנים, ובלבד שהן מחליפות באופן מלא את העישון הרגיל, ושלא מדובר בקבוצות סיכון כמו נשים בהריון, צעירים, בני נוער ואנשים שלא עשנו מעולם.
מצד שני, סיגריות אלקטרוניות עלולות להזיק לקבוצות שונות באוכלוסייה.
גם המרכז לבקרת מחלות ומניעתן הדגישו שאין עדיין די מידע ביעילות הסיוע של סיגריות אלקטרוניות בגמילה מעישון טבק.
על פי משרד הבריאות הישראלי, נכון לשנת 2019 סיגריות אלקטרוניות יעילות פחות בגמילה מעישון לעומת האלטרנטיבות החלופיות המוצעות על ידי מערכת הבריאות.
צורך ברגולציה להגנה על הציבור
דו"ח ארגון הבריאות העולמי לעישון משנת 2019 הקדיש פרק מיוחד להמלצות לחקיקה לגבי סיגריות אלקטרוניות.
הארגון הזהיר שהסיגריות האלקטרוניות "אינן בלתי-מסוכנות", והמליץ לכל המדינות להפעיל רגולציה כלשהי לגביהן - בין אם להחשיבן כמוצרי עישון לכל דבר, ובין אם לסווגן בקטגוריה משלהן ולהחיל לגביהן רגולציה ייחודית.
על פי המלצות ארגון הבריאות העולמי, רגולציה של סיגריות אלקטרוניות צריכה לכלול:
הגבלת ההפצה והפרסום של מרבית סוגי הסיגריות האלקטרוניות (הכוונה לסוגים הנפוצים יותר, המכילים ניקוטין), כדי למנוע את תפוצתן בקרב לא-מעשנים, נשים בהריון ובני נוער.
הגבלות על ההרכב הכימי של הסיגריות כדי למנוע נזקים של עישון ועישון פסיבי.
איסור על חברות ההפצה של הסיגריות האלקטרוניות לטעון טענות שאינן-אמת לגבי ההשלכות הבריאותיות של השימוש בהן.
שימור את המאמץ הנוכחי בקידום רגולציה להפחתת השימוש במוצרי עישון באופן כללי.
איסור, בשלב זה, של עישון סיגריות אלקטרוניות במקומות שאסורים לעישון סיגריות רגילות, וביטול האיסור רק אם וכאשר יוכח במחקר שלא מתקיים נזק בעישון פסיבי, ויצטברו עדויות מספקות לכך שעישון סיגריות אלקטרוניות לא מערערת בפועל את האפקטיביות של אזורים ללא עישון.
ציון אזהרות בריאותיות על גבי המוצרים בהתאם לידוע לנו בשלב זה.
ההמלצות העדכניות לשנת 2019 הן לכלול את האזהרות בדבר סכנה להתמכרות לניקוטין, סכנה לגירוי מערכת הנשימה והעיניים, סיכון פוטנציאלי ללב וכלי דם, וסכנה מיוחדת לנשים בהריון.
החלת מדיניות מיסוי על הסיגריות האלקטרוניות, בדומה לסיגריות רגילות, כדי לממן את העלויות הפוטנציאליות של הנזקים האפשריים של השימוש בהן.
מניעה בחקיקה של שיווק סיגריות אלקטרוניות בטעמים, כדי להגביר את הרתיעה בקרב צעירים בפני השימוש במוצר.
ארגון הבריאות העולמי המליץ לשקול לחייב חברות לאריזה אחידה שלא "תגרה" צעירים שאינם מעשנים להשתמש במוצר.
ארגון הבריאות העולמי הזהיר שמוצרי עישון חדשניים עלולים ליפול "בין הכיסאות" מבחינת ההגדרות השונות הקבועות בחוק המגדירות מוצרי עישון שונים, וכך "לחמוק" מהצורך לעמוד בתקנים בריאותיים, או בתקנות שונות הנוגעות לשיווק לצעירים, מיסוי וכדומה.
ארגון הבריאות העולמי קורא למחוקקים לשקול בכובד ראש את ההגדרות של מוצרי העישון במטרה למנוע "פרצות" שכאלו.
בשנת 2009 פרסם משרד הבריאות אזהרה משימוש בסיגריה האלקטרונית.
באוקטובר 2012 הקים המשרד ועדה שתבחן את הנושא.
בינואר 2013 פורסם דו"ח הוועדה לנושא הסיגריה האלקטרונית מטעם משרד הבריאות.
בראש הוועדה עמד ד"ר ישי לב.
הוועדה המליצה לאסור ייצור, ייבוא ושיווק של סיגריות אלקטרוניות בהוראת שעה שתהיה תקפה לחמש שנים.
המלצות הוועדה התמקדו בטענה כי אמינות הסיגריה האלקטרונית כתכשיר רפואי לא הוכחה.
ועדת משרד הבריאות הוקמה בתגובה לערעורה של יבואנית הסיגריות אי-סיג על האיסור שהוטל על ידי משרד הבריאות.
לטענת אי-סיג הוטל האיסור על ידי משרד הבריאות בחוסר סמכות, שכן פקודת הרוקחים אינה מתירה למשרד הבריאות להטיל איסור כזה על ייבוא תכשירים הכוללים ניקוטין כ'רעל רפואי'.
במרץ 2014 פורסמה טיוטת חוק שמטרתה למנוע שיווק, מכירה והפצה של סיגריה אלקטרונית בישראל.
בספטמבר 2014 פרסם משרד הבריאות הצעת תזכיר חוק המבקש לאסור ייצור, ייבוא, שיווק ופרסום של סיגריה אלקטרונית ומוצריה.
בדצמבר 2014 נידון הנושא בבג"ץ (חוות דעת מרכזית, מני מזוז), שדחה את טענות משרד הבריאות והפך את ההיתר הזמני ליבוא ושיווק סיגריות אלקטרוניות לקבוע.
בתחילת שנת 2019 עבר בכנסת ישראל חוק שהגדיר את הסיגריות האלקטרוניות ואת נוזלי המילוי כאמצעי עישון והחיל עליהם חוקים בדומה לסיגריות טבק: איסור עישון במקומות ציבוריים, הגבלת גיל, חפיסה אחידה, פרסום, והגבלת מינון ניקוטין ל-20 מ"ג.
באפריל 2023 אירע מקרה מוות ראשון של נער בישראל בעקבות עישון סיגריה אלקטרונית שהכילה נוזלי קנאביס בתוספת ויטמין E.
למרות סימני האזהרה הנער המשיך לאדות עד שהגיע לבית החולים במצב קשה, אחרי שריאותיו קרסו והוא איבד את היכולת לנשום בכוחות עצמו.
הוא חובר למכשיר אקמו וניתק את עצמו מהמכשירים כעבור כמה ימים ונפטר.
מיד לאחר המקרה פנו כ-70 ארגוני בריאות, בהובלת עמותת "מדעת", ליו"רים של ועדות הבריאות, הכספים, זכויות הילד, ענייני הצעירים, והמאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול, בקריאה להציג תוכנית פעולה לאומית מקיפה למניעת התחלות עישון בקרב ילדים ובני נוער.
ועדה ייעודית לבדיקת מקרה המוות של הנער הוקמה בקופת החולים כללית ובשיתוף משרד הבריאות, בראשה עומד פרופ' איתי פסח, מנהל בית החולים לילדים ספרא במרכז הרפואי שיבא.
עוד בעקבות המקרה הציג משרד הבריאות דרישה מהמשטרה לפתוח בחקירת נסיבות השיווק והמכירה של הסיגריה האלקטרונית שהובילה לאשפוזו של הנער שנפטר.
בנוסף הגיעו תגובות כנגד השימוש בסיגריה אלקטרונית מארגונים רבים בניהם האגודה למחלה בסרטן שציינו שחשיפה למעשנים "עלולה לגרום סיכון מוגבר לאסתמה, הפרעות קשב וריכוז כאבי ראש, התנהגות אימפולסיבית, חוסר יציבות רגשית, דיכאון, חרדה שיעול ובחילות כמו גם קשר להתקפי לב ולחץ דם גבוה".
מקרה מותו של הנער מידן ברוך קלר העלה למודעות ציבורית את נושא הזינוק בשימוש של בני נוער בסיגריות אלקטרוניות בישראל.
המיזם למיגור העישון מנטר את שימושם של ילדים ובני נוער במוצרי עישון שונים, לרבות הסיגריה האלקטרונית, ובדו"ח שפרסם בשנת 2023 הציג נתונים המצביעים על הכפלה של שיעור העישון היומי של בני נוער בגיל 15–17 בתוך ארבע שנים בלבד.
עוד מעידים הנתונים על כך שבשנה החולפת, גיל התחלת העישון ירד באופן משמעותי.
הפופולריות הגוברת של הסיגריות האלקטרוניות בקרב בני נוער בישראל מיוחסת למספר פרמטרים: זמינות, תפוצה ומחיר נמוך.
מחירן של הסיגריות האלקטרוניות החד-פעמיות נמוך בהשוואה למחירן של סיגריות רגילות, ותדמיתן בהתאם: הסיגריות האלקטרוניות נתפסות כמסוכנות פחות ממוצרי עישון אחרים מבחינה בריאותית.
הסיגריות האלקטרוניות משווקות בישראל על ידי מאות יבואנים שנכנסו לתחום מאז 2020, כאשר למעלה מ-90% מהסיגריות האלקטרוניות מן הסוג החד-פעמי מיובאות מסין.
החוק בישראל אמנם אוסר על מכירת סיגריות מכל סוג לקטינים מתחת לגיל 18, אך בשטח, הסיגריות האלקטרוניות קלות מאוד להשגה, וקיים מחסור באכיפה בתחום.
פיה - מהפיה שואפים את האדים וניתן להחליף אותה.
ראש אידוי - ראש האידוי הופך את הנוזל לאדים.
הוא מכיל סליל וחומר לספיחת הנוזל מהמכל.
מכל - המכל מכיל את הנוזל ואת ראש האידוי.
פוד - הפוד מכיל נוזל וראש אידוי ולא ניתן להפריד ביניהם ולהחליף כל חלק בנפרד.
קרטומייזר - הקרטומייזר הוא ראש אידוי שמכיל בתוכו הרבה חומר לספיחת הנוזל והוא לא צריך הזנה קבועה של נוזל.
MTL (Mouth To Lungs - מהפה לריאות) - שאיפה לפה ואחר כך לריאות כמו מסיגריה.
DL (Direct Lungs - מיד לריאות) - שאיפה ארוכה כמו מנרגילה.
לחצן - לוחצים על הלחצן בשביל שהסיגריה האלקטרונית תאדה את הנוזל.
מוד מכני - סיגריה אלקטרונית שלא מכילה מעגל חשמלי כלשהו והמתח מהסוללה מגיע מיד אל המכל.
מוד - מוד הוא סיגריה אלקטרונית חכמה שמאפשרת להתאים את המתח החשמלי שמגיע למכל.
יותר\פחות אדים בתחום שראש האידוי מיועד לפעול בו כראוי.
שינוי מתח - מאפשר להתאים את המתח להתנגדות של ראש האידוי.
שינוי ואט - המעגל בודק את התנגדות של ראש האידוי וקובע את המתח המתאים בשביל להגיע להספק הרצוי.
הגנה מלחיצות ארוכות - המוד יפסיק את אידוי הנוזל במקרים שלחצן ההפעלה נלחץ למשך זמן ארוך בשביל למנוח שריפה של ראש האידוי.
קביעת טמפרטורה - המעגל מסוגל לחשב את החום שנוצר בראש האידוי וכך הטמפרטורה לא עולה מעבר לטמפרטורה שמתאימה לאידוי הנוזל, תכונה זו מונעת קבלת טעם שרוף ומצילה את האוטומייזר במקרים של חוסר בנוזל או מתח גבוה מדי.