tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CIPM ב-1967. ב-1971, הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CGPM הארבע עשרה.
ב-1980, הבהירו ה-CIPM את ההגדרה שלעיל, תוך שהגדירו כי היא נוגעת לאטומי פחמן-12 פזורים במצב היסוד (ground state) שלהם, להבדיל ממצב מעורר.
פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים הם תרכובות כימיות המורכבות מטבעות ארומטיות מחוברות שאינן מכילות הטרו-אטומים (הטרו-אטום הוא כל אטום שאיננו פחמן) או מתמיר כלשהו.
התרכובות הללו יכולות לשמש כסמן לזיהום הסביבה, והן מזהם נפוץ בטבע.
חלק מהפחמימנים הללו נחשבים לקרצינוגנים, והם קשורים לבעיות בריאות אחרות.
פחמימנים אלו נוצרים על ידי בעירה חלקית של דלקים מבוססי פחמן, כגון עץ, פחם, זפת, דיזל, שומן, טבק או קטורת.
כיוון שהציוויליזציה האנושית נשענת במידה רבה על האנרגיה המופקת מבעירה, פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים קשורים בהכרח לתהליך הפקת האנרגיה.
ניתן להתייחס אליהם כאל סמנים מולקולריים כיוון ששכיחותם עומדת ביחס ישר לתהליך הבעירה, ולכן הם קשורים לאיכות האוויר.
בסוגים שונים של בעירה נוצרות כמויות שונות של פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים, הן מבחינת הכמות והן מבחינת סוגי האיזומרים.
לכן, הפחמימנים המופקים בשריפת פחם שונים מאלה המופקים בשריפת דלק המיועד לכלי רכב, ואלה שונים מהפחמימנים המופקים בשריפת יערות.
ישנם פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים מסוימים הנמצאים בשמן, והם נוצרים כתוצאה מהמרה כימית של מולקולות תוצרים נייטרליות, כגון סטרואידים, לפחמימנים ארומטיים.
הפחמימנים הארומטיים הרב-טבעתיים מצויים גם בחומר הבין-כוכבי, בשביטים ובמטאוריטים.
פַ֫חְמֶה היא עיירה פלסטינית בצפון השומרון.
היא ממוקמת בנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון, 15 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר ג'נין, בגובה של כ-430 מטר מעל פני הים.
על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2006, התגוררו בעיירה 2,439 תושבים.
זאב וילנאי מקשר את שם הכפר לפחם וסובר שאולי בעבר עסקו במקום בייצור פחמי עץ מעצי בר בסביבה.
בכפר נתגלו חרסים מהתקופה הרומית הקדומה והמאוחרת, מהתקופה הביזנטית ומהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל.
על פי ממצאים שנמצאו בכפר פחמה הייתה יישוב שומרוני בשלהי העת העתיקה.
במקור צלבני משנת 1179 נזכרה פחמה יחד עם אג'ה ("קסאלה אג'ה") כאחד מהכפרים שהכנסותיהם ניתנו למנזר ציון בירושלים על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי.
בתקופה הממלוכית פחמה הייתה נקודה על הדרך שהובילה מדמשק לקהיר, במקטע שבין ג'נין לקאקון, ששימשה להבאת שלג מהירה.
ניצבו בה גם משואות לאיתות והעברת ידיעות, ותחנה של דוורים רכובים.
פחמה נזכרת ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596, שם היא מופיעה ככפר בנפה (נאחיה) של ג'בל שאמי במחוז (ליוה) של שכם, ונמנתה בה אוכלוסייה של 21 בתי אב ו-2 רווקים, כולם מוסלמים.
תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, זיתים (בהם "750 עצי זית אסלאמיים" ו-1,500 עצי זית רומיים") כוורות ו/או עיזים, בנוסף להכנסות מזדמנות, מס הג'יזיה, וכן בית בד לשמן זית או דבש ענבים; סה"כ 6,000 אקצ'ה.
בכפר נמצאו גם חרסים מראשית התקופה העות'מאנית.
בשנת 1694, עבד אל-ע'ני א-נאבולסי, הנוסע והחוקר המוסלמי-סופי, חלף ליד פחמה בעת עלייתו לרגל.
בשנת 1838, פחמה נזכרת במחוז א-שעראוויה א-שארקיה.
בשנת 1882, סוקרי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את פחמה ככפריר בוץ קטן, השוכן "על אוכף מתחת לגבעה (בטנן נורי).
יש במקום באר וגן תאנים לכיוון צפון".
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, שנערך על ידי רשויות המנדט הבריטי, נמנתה בפחמה אוכלוסייה של 187 נפש, כולם מוסלמים.
מספרם גדל במפקד 1931 ל-238; עדיין כולם מוסלמים, שהתגוררו ב-38 בתים.
בסקר הכפרים של 1945 נמנו בפחמה 350 מוסלמים, ושטח השיפוט של הכפר היה 4,498 דונם, לפי סקר קרקעות ואוכלוסייה רשמי.
מתוכם, 210 דונם שימשו למטעים ולקרקעות להשקיה, 2,173 דונם לדגנים, ואילו 14 דונם היו שטח בנוי.
לאור הסכמי שביתת הנשק של 1949 שחתמו את מלחמת העצמאות, עברה פחמה לשלטון ירדן.
המפקד הירדני של 1961 מצא 541 תושבים בפחמה.
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, פחמה עברה לשליטת ישראל.
מאז חתימת הסכם אוסלו ב' ב-1995, פחמה היא חלק מהרשות הפלסטינית.
שלוש המשפחות הגדולות בכפר הן: סעאבנה (صعابنة), מראעבה (مراعبة), נוואצרה (نواصرة).
בסקר הכפרים של 1945 היה שטח השיפוט של הכפר - 4,498 דונם מתוכם, 2,383 דונם לחקלאות, 14 דונם היו שטח בנוי.
ועוד 2,101 דונם אדמות בור.
בשנת 1941 התגלתה אבן מגולפת עם תבליט של ארון קודש ליד מסגד, שידוע שהיה בעבר כנסייה צלבנית.
בעקבות ממצא זה, הציעו החוקרים כי פחמה הייתה יישוב שומרוני בשלהי העת העתיקה, וכי הכנסייה והמסגד ניצבים במקומו של בית כנסת שומרוני קדום.
אדם זרטל ביקר במקום במסגרת סקר הר מנשה, וכתב כי מצא חרסים מהתקופות הרומית הקדומה (10%) והמאוחרת (20%), מהתקופה הביזנטית (30%), מהתקופה המוסלמית המוקדמת (10%), מימי הביניים (10%), מהתקופה העות'מאנית (10%) ומהתקופה המודרנית (10%).
בגרעין הקדום של הכפר ישנם שרידים של חומות, אבני בנייה וסימני חציבה, אך אלו כמעט נמחקו לחלוטין עקב בנייה מודרנית.
על האוכף ממערב לכפר יש מבנה בעל כיפה כפולה שנבנה על יסודות מימי הביניים, "קבר שייח' קסב".
הקבר כנראה בנוי על יסודותיה של כנסייה צלבנית, שעומדת כנראה על חורבותיו של בית כנסת שומרוני עתיק.
והוא כולל כמה אלמנטים (דלת אבן), שמקורם, על פי זאב ספראי ומיכאל אבי יונה, מבית כנסת שומרוני מהמאה ה-3 או ה-4. על דלת האבן התגלה תבליט של ארון קודש, שמחזק לפי אותם החוקרים את הסברה שזהו בית כנסת שומרוני.
גרוסברג, מנגד, מציע שזהו ייצוג של חזית בית המקדש, ולכן לדעתו מדובר בבית כנסת יהודי.
בכפר מצוי מבנה עתיק שתושבי הכפר קוראים לו: "אל-בּוּבּריה (البوبرية), על שם ביברס.
במבנה שימש, ככל הנראה, כתחנה ליוני דואר בין הלבנט למצרים בתקופה הממלוכית.
בכימיה, פִּחְמוּן או קַרבּוֹנִיזַצְיה הוא תגובה כימית שבה חומר אורגני מתפרק לפחמן וגזים שונים, בתהליך פירוליזה או זיקוק יבש.
התהליך משמש לעיתים קרובות בכימיה אורגנית ליצור גז פחם או זפת פחם מפחם גולמי.
דלקים מאובנים הם תוצר של תהליך פחמון של חומר אורגני.
כאשר ביומסה נחשפת לפרץ חום חזק (כמו בפיצוץ פצצת אטום או זרם פירוקלסטי של הר געש), הפחמון יכול להתרחש במהירות, ונותר פחמן מוצק.
כאשר הושמדה העיר הרומית הרקולנאום בהתפרצות וזוב, חומרים אורגניים רבים, כמו רהיטים, עברו פחמון מהיר עקב החום הרב.
תהליך הפחמון אקסותרמי בדרך כלל, כלומר פולט אנרגיה.
לכן התהליך יכול להזין את עצמו.
לדוגמה, עבור גלוקוז, התגובה פולטת כ-237 קלוריות לגרם.
פחם פעיל הוא צורה של פחמן, אשר מעובד בצורה המעניקה לו נקבוביות רבות, ולפיכך שטח פנים רב, המשמש לספיחת חומרים שונים או לתגובות כימיות.
בשל הכמות הרבה של הנקבוביות המיקרוסקופיות, לגרם אחד של פחמן פעיל יש שטח פנים שנע בין 300 ל-2,000 מ"ר.
יעילות הפחמן הפעיל נקבעת בעיקר לפי שטח הפנים, אך גם הרכב כימי שונה יכול לשפר את יכולת הספיחה.
הפחם הפעיל מופק בדרך כלל מפחם עץ.
תחת מיקרוסקופ אלקטרונים ניתן לראות כי המבנה של פחמן פעיל איננו מסודר, והוא מפותל ומלא נקבוביות.
ייתכנו אזורים שלמים שבהם שתי שכבות גרפיט, אשר מפרידים ביניהם ננומטרים בודדים.
הפחם הפעיל מסוגל לספוח חומרים ביעילות כיוון שהוא נקשר לחומרים בעזרת קשרי ואן דר ואלס.
מאידך, פחמן פעיל אינו נקשר ביעילות לחומרים מסוימים, כגון אלכוהול, חומצות ובסיסים חזקים, מתכות ורוב החומרים האנאורגניים, כמו נתרן, ליתיום, ברזל, עופרת, ארסן, פלואור, וחומצה בורית.
המדד הבסיסי ביותר על מנת לאפיין את ביצועי הפחם הפעיל מתבצע בעזרת יוד (Iodine number/value), והוא מעיד בעיקר על יכולת הספיחה של מולקולות קטנות ושטח הפנים הכולל של הפחם.
זהו מדד לתוכן החללים המיקרוסקופים (עד 2 ננומטר) שמתמלאים על ידי ספיחת יוד מתמיסה.
המדד מייצג את כמות היוד הנספג בגרם פחם פעיל, והוא ביחידות מ"ג/גרם, כאשר הטווח האופייני לפחם פעיל נע בין 500 ל-1,200 מ"ג/גרם.
על מנת לבדוק יכולת ספיחת מולקולות גדולות משתמשים במולסה וטאנין.
פחם פעיל משמש לטיהור גזים, הפקת וגימור זהב ומתכות שונות, טיהור מים, טיהור משקאות אלכוהוליים, רפואה, טיהור שפכים, מסנני אוויר (פילטרים) במסכות גז ומסכות סינון אוויר, הלבנת שיניים ועוד.
בהתאם למחקר שבוצע ביפן פחם פעיל עוזר לחולי תסמונת צחנת הדג.
פחר אל-ניסא זייד הייתה אמנית ממוצא טורקי ששילבה ביצירתה השפעות מוסלמיות וביזנטיות מהמזרח עם אמנות אבסטרקטית מערבית.
פחר אל-ניסא זייד נולדה ב-1901, באיסטנבול.
אביה מוהמד שאקיר פאשה היה איש צבא ודיפלומט, צלם והיסטוריון.
אמה סארה איסמט הנים הייתה ילידת כרתים.
דודה, אחי אביה, ג'בט פאשה היה וזיר גדול.
היא התחנכה בבית הספר של מנזר נוטרדאם דה סיון, ובמוסד פרטי לנערות.
הייתה מהנשים הראשונות שהתקבלו לאקדמיה לאמנויות היפות של איסטנבול.
בהמשך למדה באקדמיה רנסון (Académie Ranson) בפריז.
ב-1920 נישאה לסופר איזט מלי דוורים.
בנשואים אלו נולדו בנה האמן נז'ד דוורים ובתה השחקנית שירין דוורים.
ב-1933 נישאה לבעלה השני הנסיך זייד בן חוסיין, אחיו של פייסל הראשון, מלך עיראק, שהיה אז שגריר עיראק בטורקיה.
בנשואים אלו נולד בנה הנסיך רעאד.
נפטרה בעמאן ב-5 בספטמבר 1991, היא קבורה במאוזוליאום המלכותי בעמאן.
פחר אל-ניסא זייד שילבה ביצירתה השפעות מוסלמיות וביזנטיות מהמזרח עם אמנות אבסטרקטית מערבית.
עבדה בטכניקות שונות: ציורי שמן גדולי מידות, קולאז'ים וויטראז'ים.
היא הייתה מהנשים הראשונות שהתקבלו לאקדמיה לאמנויות היפות של איסטנבול.
תערוכת היחיד הראשונה שלה התקיימה באיסטנבול ב-1944. במהלך חייה הציגה בכ-50 תערוכות באירופה, בארצות הברית ובמזרח התיכון.
בעמאן הקימה את האקדמיה לאמנויות יפות של ירדן, הנקראת על שמה.
פחמן-14 או 14C הוא איזוטופ רדיואקטיבי נדיר של היסוד הכימי פחמן.
הוא מכיל 6 פרוטונים, 8 נייטרונים ו-6 אלקטרונים.
האיזוטופ התגלה ב־27 בפברואר 1940 במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, על ידי מרטין קמן וסם רובן.
על דעיכת פחמן-14 מתבססת שיטת תיארוך פחמן-14 - שיטת תיארוך רדיומטרי שהומצאה בשנת 1949 והיא אחת מהשיטות המדויקות ביותר להערכת גילם של ממצאים גאולוגיים וארכאולוגיים אורגניים.
בטבע מצויים שלושה איזוטופים מרכזיים של פחמן: "פחמן-12" (המהווה כ-99% מהפחמן בטבע), "פחמן-13" (המהווה קצת פחות מ-1% מהפחמן בטבע), ופחמן-14, המהווה טריליונית מהפחמן בטבע (0.0000000001%), בעוד שסוגי הפחמן האחרים הם איזוטופים יציבים, פחמן-14 הוא איזוטופ רדיואקטיבי, כלומר, הוא דועך עם הזמן, והופך ליסוד אחר (לחנקן-14), כמתואר בנוסחה הבאה:
קצב הדעיכה הוא קבוע, ונמדד בזמן מחצית חיים.
זמן מחצית החיים של פחמן-14 הוא כ־5,730 שנים, כלומר בהינתן כמות מסוימת של פחמן-14, הרי שבמשך תקופת זמן זו, כחצי ממנו דועך והופך לגרעינים אחרים.
ריכוז הפחמן-14 באטמוספירה יציב למדי, וזאת כיוון שבמקביל לדעיכת פחמן-14 והפיכתו לחנקן-14, אטומים של חנקן-14 הופכים בגובה האטמוספירה לפחמן-14, עקב אינטראקציה בה מחליף נייטרון את אחד הפרוטונים בחנקן-14 (מקור הנייטרונים הוא פגיעת קרינה קוסמית באטמוספירה).
תהליך זה מביא לשיווי משקל בין היצירה להתפרקות, וכך מתקבל באטמוספירה ריכוז קבוע של האיזוטופ פחמן-14 יחסית לאיזוטופים האחרים של הפחמן.
ניסויים גרעיניים באטמוספירה, שנערכו מאמצע שנות ה-50 של המאה העשרים ועד 1980, הביאו להכפלת ריכוז הפחמן-14 באטמוספירה.
בעקבות חתימתה של האמנה למניעת ניסויים גרעיניים באטמוספירה, בחלל החיצון, ותחת פני המים, שנכנסה לתוקף באוקטובר 1963 הביאה לירידה הדרגתית של ריכוז הפחמן-14 באטמוספירה, עד לחזרתו לקרבת הריכוז הנורמלי בתחילת שנות ה-90.
פחמן-14 מוטמע בצמחים יחד עם האיזוטופים האחרים של הפחמן תוך כדי תהליך הפוטוסינתזה.
מהצמחים הוא עובר ליצורים חיים אחרים באמצעות שרשרת המזון.
בתהליך הפוטוסינתזה יש הבדל מסוים בספיגה של צמחים מסוגים שונים את שלושת האיזוטופים של הפחמן, אך הבדל זה כמעט ואינו בא לידי ביטוי במדידות של מרבית הדגימות.
שיעורו היחסי של פחמן-14 ביחס לאיזוטופים האחרים של הפחמן בצמח נותר זהה לשיעורו באטמוספירה.
תהליך ספיגת הפחמן נעצר כמעט לחלוטין עם מותו של הצמח או של בעל החיים, ומאותו רגע שיעור הפחמן-14 בחומר הולך ופוחת עקב הדעיכה הרדיואקטיבית.
לכן, אם ידוע היחס בין הפחמן-14 לאיזוטופי הפחמן האחרים באטמוספירה בתקופת החיים של הצמח או בעל החיים - ניתן לחשב את הזמן שעבר מאז על ידי מדידת היחס בין כמות הפחמן-14 בחומר, לבין כמותם של האיזוטופים היציבים של הפחמן.
את השיטה פיתח בשנת 1949 הכימאי האמריקאי וילארד פרנק ליבי, שזכה בפרס נובל על עבודתו.
התכונות הכימיות של פחמן-14 אינן שונות מאלה של פחמן-12. סינתזה של מולקולות שבהן הפחמן הרגיל מוחלף בפחמן-14 מאפשר מעקב אחר מולקולות אלה לשם פענוח תהליכים בטבע.
מעגל קלווין-בנסון קרוי על שם שני מגליו, מלווין קלווין ואנדרו בנסון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שהשתמשו בפחמן-14 לשם גילויו.
קלווין זכה על התגלית בפרס נובל לכימיה בשנת 1961.
בשנת 1964, בעקבות מאמר שפרסם דוד שפירא ממכון ויצמן למדע על סינתוז ספינגומיילין, הוא התבקש על יד פרופ' רוסקו בראדי לסייע לו בסינתוז ליפידים מסומנים בפחמן-14 לצורך מחקר של מחלות גנטיות יהודיות.
תחילה הם סינתזו גלוקוצרברוזיד והראו את הקשר בין מחסור בגלוקוצרברוזידאז לבין מחלת גושה.
בשנת 1966 סינתזו ספינגומיילין מסומן בפחמן-14 לצורך מחקר מחלת נימן פיק.
שתנן המסומן באיזוטופים (פחמן 14 - רדיואקטיבי, או פחמן 13 - איזוטופ יציב) משמש לבדיקת נשימה לגילוי הליקובקטר פילורי בקיבה ובתריסריון.
הבדיקה מגלה את האנזים אוראז, המיוצר על ידי ההליקובקטר, בתגובה המייצרת אמוניה משתנן.
תהליך זה מוריד את ה־pH של הקיבה מסביב לחיידק.
ניתן לזהות בעזרת אותו מבחן מינים דומים להליקובטקר פילורי בחיות כגון קופים כלבים וחתוליים (גם חתוליים גדולים).
בכימיה אורגנית, פחמן אלפא (Cα) מתייחס לאטום הפחמן הראשון הקשור לקבוצה פונקציונלית כלשהי במולקולה.
אטום הפחמן השני מכונה פחמן בטא (Cβ), והפחמנים הבאים מקבלים ייצוג גם הם על פי סדר האלפבית היווני.
נומנקלטורה זהה נוהגת ביחס לאטומי המימן הקשורים לאטומי הפחמן; אטום המימן הקשור לפחמן אלפא מכונה מימן אלפא, אטום המימן הקשור לפחמן בטא מכונה מימן בטא וכן הלאה.
נומנקלטורה זו אינה עומדת בקנה אחד עם הנומנקלטורה של IUPAC המעודדת זיהוי פחמנים באמצעות ספרות ולא באמצעות אותיות יווניות, אך למרות זאת שיטה זו נותרה פופולרית מאוד.
מולקולה אורגנית בעלת יותר מקבוצה פונקציונלית אחת עלולה להיות מקור לבלבול; באופן כללי ניתן לומר שהקבוצה הפונקציונלית האחראית לשמה או לסיווגה של המולקולה היא קבוצת הרפרנס עבור נומנקלטורת אטומי הפחמן.
לדוגמה, המולקולות ניטרוסטירן ופנתילאמין דומות מאוד במבנה שלהן, ומולקולת הניטרוסטירן אף יכולה ליצור פנתילאמין כאשר היא מחוזרת.
עם זאת, פחמן האלפא של ניטרוסטירן ממוקם בסמוך לקבוצת הפניל, ואילו במקרה של פנתילאמין - אותו הפחמן בדיוק מוגדר כפחמן בטא, שכן אצל פנתילאמין (שהוא יותר אמין מאשר סטירן) מונים את הפחמנים מהצד ההופכי של המולקולה.
המונח "פחמן אלפא" משמש גם ביחס לחלבונים ולחומצות אמינו, ומייצג את השלד הפחמני שלפני הפחמן הקרבונילי.
על כן, כאשר קוראים לאורך השלד הפחמני של חלבון מסוים מכיוון הקצה האמיני (N) לכיוון הקצה הקרבוקסילי (C), נקבל רצף של -[קצה N - פחמן אלפא - קצה C (פחמן קרבונילי)] n פעמים וכן הלאה.
פחמן האלפא נמצא במקום בו המתמירים השונים נקשרים לחומצות האמינו השונות; קבוצות אלו, הידועות גם בשם "שרשרת ה-R", הן היוצרות את השונות בין חומצות האמינו, ומעניקות לפחמן האלפא את תכונותיו הסטריאוגניות אצל כל חומצות האמינו השונות, לבד מגליצין..
בחומצות אמינו, אם כן, פחמן אלפא ימצא במקום אליו נקשרת שרשרת ה-R, ואילו פחמני בטא, גמא וכן הלאה, יהיו ממוקמים לאורך שרשרת ה-R.
פחמן האלפא הוא המרכז הכיראלי של חומצות האמינו, שכן הוא קשור ל-4 קבוצות שונות: לקבוצה הקרבוקסילית, לקבוצה האמינית, לשרשרת ה-R ולאטום מימן.
בגלל הפיזור במרחב במבנה טטראדרלי של האורביטלים שמסביב לפחמן האלפא, 4 הקבוצות השונות הקשורות אליו יכולות ליצור 2 סידורים מרחביים שונים, או במילים אחרות - "סטריאואיזומרים" שונים.
אצל חומצת האמינו גליצין, שרשרת ה-R מורכבת גם היא מאטום מימן בודד (כלומר לא קיימות 4 קבוצות שונות הקשורות לפחמן האלפא), ועל כן פחמן האלפא חסר את התכונות הסטריאוגניות הקיימות אצל יתר חומצות האמינו.
בנוסף, אצל גליצין גם לא קיים פחמן בטא, בניגוד ליתר חומצות האמינו.
פחמן האלפא של חומצות האמינו חשוב בקיפול חלבונים: כאשר מתארים חלבון (הבנוי משרשרת חומצות אמינו) לעיתים קרובות מייצגים בקירוב את מיקום חומצת האמינו על פי מיקום פחמן האלפא שלה.
ככלל, פחמני האלפא של חומצות אמינו סמוכות בחלבון נמצאים במרחק של 3.8 אנגסטרום (380 פיקומטר) אחד מהשני.
פחמן משודרג היא סדרת טלוויזיה אמריקאית עטורת שבחים מסוגת הדיסטופיה, מדע בדיוני וסייברפאנק, שיצר לאטה קאלוגרידיס על בסיס הרומן "פחמן משודרג" מ־2002 מאת הסופר האנגלי ריצ'רד ק.
העונה הראשונה כללה 10 פרקים ועלתה בבכורה בנטפליקס ב־2 בפברואר 2018. הסדרה חודשה לעונה שנייה, שכללה שמונה פרקים ועלתה ב־27 בפברואר 2020.
הסדרה מתרחשת בעתיד, בשנת 2384. בעתיד, הטכנולוגיה אפשרה לצקת את כל המטען הנפשי של בני האדם בתוך דיסק שנקרא התקן אחסון ומושתל בחוליות בחלק האחורי של הצוואר כבר בינקות.
התקני אחסון אלה הם עיצוב חייזרי והונדסו בייצור המוני.
כעת הגוף ניתן לשכפול לגופים סינתטיים הנקראים "שרוולים" ומשמשים ככלי קיבול בלבד.
טקאשי קובאץ' (ג'ואל קינאמן), פעיל פוליטי בעל מיומנויות של שכיר חרב, מתעורר 250 שנה אחרי שהשרוול הקודם שלו ניזוק.
ניתנת לו הבחירה לבלות את שארית הזמן בכלא על פשעיו, או לעזור לפתור את הרצח של לורן בנקרופט (ג'יימס פיורפוי), אחד האנשים העשירים בעולם.
טקאשי הוא החייל היחיד ששרד התקוממות שנכשלה, כנגד הסדר העולמי החדש, 250 שנה קודם לכן.
ג'ואל קינאמן (עונה 1), אנתוני מאקי (עונה 2), וויל יון לי (השרוול המקורי, עונות 1–2) – טקאשי קובאץ'
ג'יימס פיורפוי (עונה 1) – לורן בנקרופט
מרתה היגארדה (עונה 1, אורחת בעונה 2) – קריסטין אורטגה
דיצ'ן לקמן (עונה 1, אורחת בעונה 2) – ריילין קווהרה
אטו אסאנדו (עונה 1, אורח בעונה 2) – ורנון אליוט
קריסטין ליהמן (עונה 1) – מרים בנקרופט
טריו טראן (עונה 1) – מיסטר לונג
רנה אליס גולדסברי (עונות 1–2) – קלקריסט פלקונר
ללה לורן (עונה 2) – דניקה הרלן
סימון מיסיק (עונה 2) – טרפ
היילי לאו (עונות 1–2) – ליזי אליוט
סן מיצוג'י (עונה 2) - טנסאדה יוקיטו
ב-19 במרץ 2020, לאחר העונה השנייה, יצא בנטפליקס סרט אנימה שנקרא פחמן משודרג: שרוול חדש .
עלילתו מתרחשת מאות שנים לפני אירועי העונה הראשונה.
נטפליקס הזמינה את הסדרה בינואר 2016, חמש עשרה שנה לאחר שהמפיקה לאטה קאלוגרידיס רכשה את הזכויות מתוך כוונה להפיק סרט.
לדברי קאלוגרידיס, האופי המורכב של הרומן וייעודו לקהל המבוגרים הקשו עליה למכור אותו לאולפנים, עד שנטפליקס הזמינה את הסדרה.
סטיב בלקמן שימש כמפיק שותף מיגל סאפוצ'ניק שימש כבמאי פרק הבכורה.
הסדרה הופקה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה.
פחמן משודרג הוא ספר מדע בדיוני מאת ריצ'רד מורגן שראה אור בשנת 2002. העלילה מתרחשת בסן פרנסיסקו של 2500, בעולם שבו הנפש האנושית יושבת בתוך מחסנית מוח (cortical Stack) והגוף הוא רק מעטפת חיצונית.
הנפש הדיגיטלית יכולה לנדוד בין גופים ביולוגיים שונים, טבעיים ומשודרגים, וסביבות וירטואליות.
הספר זכה בפרס פיליפ ק.
דיק לנובלה הטובה ביותר לשנת 2003. הספר עובד לסדרת טלוויזיה באותו השם שעלתה בשנת 2018 בנטפליקס.
הסיפור בנוי בתבנית הקלאסית של בלש אפל, עם כל המוטיבים הקלאסיים של הז'אנר: הגיבור נוכרי ומנודה, פושע משוחרר וזר בעיר.
הוא מין נֵפֶל, מפסידן שלאף אחד לא אכפת ממנו, ותחושת הניכור שלו מפעפעת לכל אורך הספר.
הוא מחפש תשובות בתחתית בקבוק וויסקי ושואל שאלות עם אקדח.
הוא אינו גיבור ומונע מתוך נקמה, תאוות בצע ותשוקה, והגבולות המוסריים שלו נזילים.
למרות שהוא אנטי גיבור, הקוראים מזדהים איתו ורוצים שינצח, גם אם זה לא יוביל אותו לשום מקום.
לתוך התבנית הקלאסית מורגן מוזג תמהיל עתידני סייברפאנקי קשוח משולב בביקורת חברתית נוקבת על מעמדות וכוח.
הטכנולוגיה אולי מקדמת בגדול את האנושות, אבל מקדמת בעיקר את העשירים ובעלי האמצעים, וככל שהטכנולוגיה מתקדמת יותר הפער המעמדי מתרחב.
בעולם של פחמן משודרג הפער קיצוני ביותר מפני שהכסף יכול לקנות מפלט מהמוות, ומי שנשאר בחיים לאורך זמן יכול לצבור עוד ועוד כוח ומעמד, להגדיל את הפער ולהפוך כמעט לגזע חדש, שעדיין כבול בכל החולשות האנושיות הרגילות.
הסיפור מסופר בגוף ראשון על ידי טאקשי קובאץ' ששוגר מאות שנות אור לכדור הארץ לפתור תעלומת רצח.
אבל קובאץ' אינו בלש או חייל - הוא הרבה יותר מזה.
קובאץ' הוא שליח (Envoy) לשעבר, מעין חייל\סוכן סמוי\בריון של חיל החסות, עם הכשרה ייחודית שמאפשרת לו לתפקד היטב בסביבות לא מוכרות שהוא נזרק אליהן מתוקף תפקידו.
העלילה מובילה את הקורא לגלות את העולם ואת העבר של קובאץ' שלב אחר שלב, וכצפוי בבלש אפל שולחת את הגיבור לתהומות רפש אנושי וחברתי, שלו ושל אחרים.
לא במפתיע תהליך הגילוי עמוס באלימות וסקס, ומורגן ספג ביקורת רבה על הכתיבה הבוטה והלא מתפשרת של שני האלמנטים הבסיסיים של התודעה האנושית.
סצנה קשה במיוחד של עינוי וירטואלי הובילה מבקרים להאשים את מורגן ב-"פורנו עינויים", ועל כך ענה מורגן שהסצנה מבוססת על תיאורי עינויים במדינות מוסלמיות מדו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל שהרתיחו את דמו.
ההפרדה בין הנפש לגוף מפעפעת לאורך כל הספר, מהמעבר של התודעה בין גוף לגוף וגם לסביבות וירטואליות.
ריצ'רד מורגן, פחמן משודרג (טאקשי קובאץ', 1), תרגום: יוסי חלד, עריכת תרגום: מיקי מלץ, נתניה: שטיינהרט שרב מוציאים לאור, 2018.
פחמן דו-גופרי הוא תרכובת כימית חסרת צבע, נוזלית בטמפרטורת החדר שנוסחתה CS2 החומר משמש בסינתיזה אורגנית וכממס לא קוטבי.
לחומר הטהור ריח המזכיר אתר אך בשל אי-נקיונות הנוזל בדרך כלל מסריח.
כמויות קטנות של פחמן דו גפרי נפלטות בהתפרצויות וולקניות וכתוצר פירוק אנאירובי של חומר אורגני בים או בביצות עשב כיוון שמסיסות בחומר נמוכה הרי שמי הים רוויים ביתר ב CS2 מ כ-0.7 מיליון טון בשנה של החומר נוצרים באופן טבעי בעולם בשנה באטמוספירה החומר מתחמצן במהירות לפחמן דו-חמצני.
בתעשייה ייצרו בעבר את החומר בתגובה של פחם טבעי עם גפרית בטמפרטורה גבוהה C + 2S -> CS_2 .
ניתן להפיק פחמן דו גפרי בטמפרטורה נמוכה יותר - 600°C בתגובה של מתאן עם גפרית בקטליזה של סיליקה ג'ל או אלומינה
השימוש העיקרי בפחמן דו גופרי הוא בייצור זהורית המשמשת להכנת סיבי זהורית (Rayon) וצלופן.
כ-75% מהכמות המיוצרת נצרכת למטרה זו.
בנוסף משמש החומר להכנת פחמן ארבע-כלורי CCl4 בתגובה CS2 +3Cl_2 -> CCl_4 +S_2Cl_2
CS2 משמש גם בסינתזה של תרכובות גפרית אורגניות וכחומר הדברה.
פחמן דו גפרי איזואלקטרוני לפחמן דו-חמצני אך מגיב יותר עם נוקלאופילים ומתחזר ביתר קלות.
בתגובה עם אמינים מתקבלים דיתיאו קרבמטים (dithiocarbamates)
תגובה עם אלקוקסיד נותנת קסנתטים (Xanthates) - תגובה זו היא הבסיס לעיבוד התאית בתהליך ייצור הזהורית
פחמן דו גפרי רעיל מאוד, וסימני ההרעלה ממנו כוללים תחושת עקצוץ, אובדן תחושה, התכווצויות וחולשת שרירים.
חשיפה תעסוקתית נקשרה למחלות לב ולשבץ.
פחמן ארבע-כלורי הוא תרכובת פחמן וכלור שנוסחתה CCl4 החומר שימש כממס, כגז קירור וכחומר ניקוי.
בתנאי החדר פחמן ארבע כלורי הוא נוזל שקוף בעל ריח מתוק שניתן להבחין בו גם בריכוזים נמוכים באוויר והוא אינו דליק.
צורת המולקולה – ארבעה אטומי הכלור קשורים לאטום הפחמן ויוצרים טטראדר בדומה למולקולת המתאן.
בשל הסימטריה המולקולה אינה קוטבית.
החומר הידרופובי וממיס חומרים לא קוטביים כשמנים ויוד.
פחמן ארבע-כלורי הוכן לראשונה בשנת 1839 בידי הכימאי הצרפתי אנרי ויקטור רניו בתגובה של כלורופורם וכלור.
לפעמים משתמשים בתוצרי לוואי של תהליכי כלורינציה אחרים כגון אלו הנוצרים בסינתזה של כלורופורם ודיכלורומתאן (CH2Cl2) פחמן ארבע כלורי יכול להיווצר גם מפירוק של פחמימנים מוכלרים אחרים C_2Cl_6 + Cl_2 -> 2CCl_4
עד שנות החמישים יוצר החומר מפחמן דו-גפרי
ייצור פחמן ארבע-כלורי יורד בהתמדה מאז שנות ה-80 בשל פגיעתו הסביבתית.
עד לחתימה על פרוטוקול מונטריאול שימש פחמן ארבע-כלורי לייצור הלומתאנים כגון דיכלורודיפלואורומתאן (CCl2F2) וטריכלורופלואורומתאן (CCl3F).
בשל תרומת גזים אלו להידלדלות שכבת האוזון השימוש בהם הופסק.
ב-CCl4 משתמשים עדיין לייצור גזי קירור פחות מזיקים.
החומר משמש בממס בניקוי יבש וביישומים כימיים אם כי השימוש בו פוחת בשל הסכנה הבריאותית שבחשיפה אליו.
בתחילת המאה ה-20 החומר שימש לכיבוי אש.
בשל הצפיפות הגבוהה וההידרופוביות של החומר מוסיפים CCl4 לשעווה במנורות לבה (כך שה"לבה" הקרה תשקע במים)
פחמן ארבע כלורי פוגע קשה בכבד (hepatotoxin) רעילותו לכבד חמורה עד כדי כך שהוא משמש כקנה מידה להערכת רעלני כבד אחרים.
פרט לניוון הכבד חשיפה ממושכת ל-CCl4 פוגעת גם במערכת העצבים המרכזית ובכליות.
בטמפרטורה גבוהה באוויר פחמן ארבע כלורי עשוי ליצור פוסגן.
פחם פעיל הוא תרופה, המשמשת לטפל בהרעלה שמקורה בבליעת חומר רעיל.
יש ליטול פחם פעיל עד שעה מעת הבליעה כדי שהטיפול יהיה יעיל.
פחם פעיל אינו יעיל בטיפול ברעלת ציאניד, חומר מאכל (קורוסיבי), הרעלת ברזל, הרעלת ליתיום, צריכת כוהל, הרעלת .
אפשר לקחת את התרופה דרך הפה או דרך צינור הזנה.
תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, צואה שחורה, שלשולים ועצירות.
תופעות לוואי חמורות יותר עלולות להופיע בשימוש בסובלים מפנאומוניטיס.
אין סכנה להשתמש בו בזמן היריון או בהנקה.
הפחם מופעל על ידי ספיגת הרעלן.
השימוש בפחם לטיפול בהרעלות החל כנראה ב-1900, והוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, רשימה המכילה את שמות התרופות היעילות והבטוחות ביותר במערכת הבריאות.
המחיר הכולל שלו במדינה מתפתחת בין 0.46 ל-0.86 דולר למינון.
המחיר של קורס טיפול בארצות הברית פחות מ-25 דולר.
פחם פעיל משמש לטיפול בסוגים רבים של הרעלות דרך בליעה, כמו פנוברביטל וקארבאמזפין.
פחם פעיל אינו יעיל עבור מספר הרעלות, כולל: חומצות חזקות או בסיסים, הרעלת ברזל, ליתיום, ארסן, הרעלת מתנול, אתנול או אתילן גליקול.
שימוש ממושך בשגרה אינו מומלץ.
במחקר של הרעלות חריפות, נמצא כי פחם פעיל אינו יעיל עבור חומרי הדברה וזרעי הרדוף צהובים .
בעיות במערכת העיכול ובדרכי השתן
בתחילת המאה ה-19 הפכו "עוגיות פחמן" לתרופה פופולרית לגזים ולבעיות בקיבה.
במדינות רבות השתמשו בגלולת פחמן כתרופה ללא מרשם לטיפול בשלשולים, בעיכול ובנפיחות.
הפחמן נמצא כיעיל לטיפול בשלשולים בחולי סרטן שקיבלו אירינוטקאן.
עם זאת, הפחמן עשוי להפריע בספיגת תרופות מסוימות, ולפגוע במהימנותן של בדיקות רפואיות כגון בדיקת כרטיס הגואק.
פחם פעיל משמש גם לטיפול במעיים בהכנה לקראת רדיוגרפיה בטנית, במקרה זה הוא מסייע להפחתת תוכן גז המעי ומקל על המחשת כיס המרה והלבלב, וכן אבנים בכליות.
עוגיות הפחמן הפעיל שווקו גם כמוצר לטיפול בחיות מחמד.
שימושים נוספים לפחם הפעיל, שטרם אוששו על ידי מחקרים רפואיים: הלבנת שניים, ריפוי חמרמורת (hangover) ומניעת גזים ונפיחות.
במחקר שנערך בסעודיה אצל חולי כליות קשישים נמצא ששילוב פחם פעיל עם דיאטה דלת חלבונים הביא לשיפור במצבם.
שימוש לא נכון בפחם פעיל, כגון שאיפתו לריאות, עלול לעיתים להיות קטלני ללא טיפול רפואי מיידי.
במקרים של חשד להרעלה, ניתן לחולה פחם פעיל עוד בחדר המיון.
במצבים נדירים הפחם הפעיל ניתן דרך זרם הדם.
פחם פעיל הוא הטיפול המועדף כיום לסוגי הרעלה רבים, ושיטות טיהור אחרות, כגון אמיסיס המושרה על ידי איפקק או שטיפת קיבה, משמשות רק לעיתים נדירות.
הפחם הפעיל מתקשר למולקולות הרעל, כך שהקיבה והמעיים לא יכולים לספוג אותו.
פחם פעיל משבש את האנטרופטי וזרימת אנטרונטרית לתרופות והרעלות מסוימות והמטבוליט שלהם.
פחמן-13 או 13C הוא איזוטופ טבעי ויציב של פחמן שגרעינו מכיל 6 פרוטונים ו-7 נייטרונים.
פחמן-13 מהווה כ-1.1% מכל הפחמן המצוי בטבע.
ספקטרום המסה של תרכובות אורגניות יכיל בדרך כלל אות (peak) קטן הנובע ממסה הגדולה ביחידת מסה אחת יותר מהמסה הגדולה של המולקולה כולה (M).
אות זה ידוע בשם אות M+1 ומקורו במעט המולקולות המכילות את האיזוטופ 13C במקום 12C.
למולקולה המכילה אטום פחמן יחיד יהיה אות M+1 שגודלו כ-1.1% מגודל אות ה-M, שכן 1.1% מהמולקולות יהיו בעלות 13C במקום 12C.
באופן דומה, למולקולה המכילה שני אטומי פחמן צפוי אות M+1 של כ-2.2% מגודל אות ה-M, שכן קיימת סבירות כפולה שהמולקולה תכלול את האיזוטופ 13C.
לכן, מהשוואת אות ה-M+1 לאות ה-M, נוכל לגלות את מספר אטומי הפחמן במולקולה לפי הנוסחה הבאה (יש לעגל את התוצאה למספר השלם הקרוב ביותר):כאשר C = מספר אטומי הפחמן, X = גובה אות ה-M, ו-Y = גובה אות ה-M+1.
תרכובות המועשרות בפחמן-13 משמשות לחקר תהליכים מטבוליים באמצעות ספקטרומטריית מסה.
תרכובות אלו בטוחות כיוון שהן אינן רדיואקטיביות.
בנוסף, 13C משמש לכימות חלבונים (פרוטאומיקה כמותית).
יישום חשוב נוסף הוא בסימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים (SILAC).
תרכובות המועשרות בפחמן-13 משמשות בבדיקות אבחון רפואיות כגון תבחין נשיפה.
האנליזה במבחנים אלו היא בדרך כלל בדיקה של היחס בין 13C ל-12C לפי ספקטרומטריית המסה של האיזוטופים.
עלייה מכוונת בריכוז ה-13C בתזונה היא הבסיס של i-food - דרך מוצעת להגדלת תוחלת החיים.
במדעי כדור הארץ, יש שימוש בהפרש היחסים בין 13C ל-12C בין צמחים שונים.
תהליכים ביולוגיים לרוב יעדיפו את האיזוטופ בעל המסה הנמוכה יותר בתהליכי פירוק קינטי .
בגאוכימיה מימית, ניתן לזהות את מקור המים על ידי ניתוח ערך ה-δ13C של חומרים המכילים פחמן המצויים במים ובקרקעית.
הסיבה לכך היא שערכי δ13C תלויים במקור ממנו הגיעו הפחמנים: מאטמוספירה, מקרבונט או מצמחים.
בביולוגיה, היחס בין פחמן-13 לפחמן-12 ברקמות צמחים משתנה בהתאם לסוג הפוטוסינתזה שהצמחים מבצעים וניתן להשתמש בזה, למשל, כדי לקבוע אילו סוגי צמחים נצרכו על ידי בעל חיים.
ריכוזים גבוהים של פחמן-13 בצמח מצביעים על מגבלות ביכולת הספיקה של הפיונית, ובכמה פחמן דו-חמצני היא יכולה להכניס וכמה אדי מים היא יכולה להוציא.
מידע שיכול לסייע בהבנת התנהגות הצמח במהלך בצורות.
באופן דומה, ניתן להבין את הפוטוסינתזה של יער וכיצד היא מושפעת מיובש על ידי ניתוח יחסי האיזוטופים של הפחמן בטבעות עץ.
הספין של פחמן-13 בשונה מפחמן-12, אינו אפס אלא -, ולכן ניתן לחקור את מבנה החומרים המכילים פחמן באמצעות תהודה מגנטית גרעינית של פחמן-13.
תבחין נשיפה - בו בודקים את ריכוז הפחמן-13 באוריאה, הוא אמצעי אבחון בטוח ומדויק ביותר לאיתור הימצאות זיהום הליקובקטר פילורי בקיבה.
מבחן הנשיפה עושה שימוש בפחמן-13 במקום בפחמן-14 עבור אוכלוסיות פגיעות, בשל אופיו היציב והלא רדיואקטיבי.
הפחמן-13 המיוצר עבור שימוש מסחרי, למשל עבור סינתזה כימית, מיוצר על ידי העשרת מקור פחמן טבעי שמכיל 1.1% פחמן-13. קיימות טכניקות רבות להפרדת פחמן-13 מפחמן-12, כגון: דיפוזיה תרמית, חילופי כימיקלים, דיפוזיה של גזים, זיקוק לייזר וזיקוק קריוגני.
אך כרגע רק זיקוק קריאוגני של מתאן (CH4) או פחמן חד-חמצני (CO) מהווה טכניקת ייצור תעשייתית המשתלמת כלכלית.
מפעלים המייצרים פחמן-13 באופן תעשייתי דורשים השקעה גדולה, ובנוסף דורשים מגדלי זיקוק קריאוגניים בגובה של יותר מ-100 מטרים להפרדת התרכובות המכילות פחמן-12 או פחמן-13. נכון לשנת 2014, למפעל הייצור המסחרי של פחמן-13 הגדול ביותר בעולם יש יכולת ייצור של כ-420 ק"ג פחמן-13 בשנה.
פחמן דמוי יהלום, מכונה DLC (ראשי תיבות של Diamond-Like Carbon) הוא סוג של חומרי פחמן אמורפי המציגים כמה מהמאפיינים האופייניים של יהלום.
DLC מיושם בדרך כלל כציפויים לחומרים אחרים שיכולים להפיק תועלת מתכונות כאלה.
DLC קיים בשבע צורות שונות כולן מכילות כמויות משמעותיות של אטומי פחמן הכלאיים, sp3. הסיבה שישנם סוגים שונים היא שאפילו יהלום ניתן למצוא בשני סוגים גבישיים.
הנפוץ יותר משתמש בסריג קובייה, בעוד שלפחות נפוץ, "lonsdaleite", יש סריג משושה.
על ידי ערבוב של פולי-טיפוסים אלה בקנה מידה ננו, ניתן ליצור ציפוי DLC שבאותו הזמן הם אמורפיים, גמישים, ועם זאת עם ליכוד יהלום sp3 בלבד".
הקשה, החזק והחלקלק ביותר הוא פחמן אמורפי טטרהדרלי (ta-C).
Ta-C יכול להיחשב לצורה ה"טהורה" של DLC, מכיוון שהוא מורכב כמעט כולו מאטומי פחמן קשורים sp3. חומרי מילוי כגון מימן, פחמן-גרפיטי sp2 ומתכות משמשים ב-6 התצורות האחרות כדי להפחית את הוצאות הייצור או להקנות תכונות רצויות אחרות.
ניתן ליישם את הצורות השונות של DLC כמעט על כל חומר התואם לסביבת ואקום.
בשנת 2006, השוק של ציפוי DLC במיקור חוץ נאמד בכ-30,000,000 אירו באיחוד האירופי.
בשנת 2011, חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד הכריזו על יהלום אמורפי קשה במיוחד בתנאי לחץ אולטרה-גבוה.
היהלום חסר את המבנה הגבישי של היהלום אך הוא בעל משקל קל המאפיין פחמן.
בשנת 2021, חוקרים סיניים הכריזו על AM-III, צורה סופר קשה, מבוססת פולרן, של פחמן אמורפי.
זהו גם מוליך למחצה עם טווח פס של 1.5 עד 2.2 eV.
החומר הדגים קשיות של 113 GPa במבחן קשיות של Vickers לעומת שיעור של יהלומים בסביבות 70 עד 100 GPa.
זה היה מספיק קשה לגרד את פני השטח של יהלום.
יהלום המופיע באופן טבעי נמצא כמעט תמיד בצורה הגבישית עם כיוון מעוקב בלבד של אטומי פחמן קשורים sp3. לפעמים יש פגמי סריג או תכלילים של אטומים של יסודות אחרים שנותנים צבע לאֶבן, אבל סידור הסריג של הפחמנים נשאר מעוקב והקשר הוא sp3 בלבד.
האנרגיה הפנימית של הפוליטייפ המעוקב מעט נמוכה מזו של הצורה המשושה וקצבי הצמיחה מחומר מותך בשיטות ייצור יהלומים סינתטיים טבעיים ותפזורת הם איטיים מספיק כדי שמבנה הסריג יספיק לצמוח בצורה הנמוכה ביותר באנרגיה (קובית).
זה אפשרי לחיבור sp3 של אטומי פחמן.
לעומת זאת, DLC מיוצר בדרך כלל על ידי תהליכים שבהם פחמנים מקדימים באנרגיה גבוהה (כגון בפלזמות, בתצהיר קשת קתודי מסונן, בתצהיר ספוטר ובתצהיר קרן יונים) מתקררים או מכבים במהירות על משטחים קרים יחסית.
באותם מקרים ניתן לערבב באופן אקראי סריגים מעוקבים ומשושים, שכבה אחר שכבה אטומית, מכיוון שאין זמן פנוי לאחת מהגאומטריות הגבישיות לצמוח על חשבון השנייה לפני שהאטומים "יקפאו" במקומם בחומר.
ציפוי DLC אמורפי יכול לגרום לחומרים שאין להם סדר גבישי ארוך טווח.
ללא סדר טווח ארוך אין מטוסי שבר שבירים, ולכן ציפויים כאלה הם גמישים ותואמים לצורה הבסיסית המצופה, תוך שהם עדיין קשים כמו יהלום.
למעשה מאפיין זה נוצל כדי לחקור שחיקה או בלאי אטום אחר אטום בקנה מידה ננומטרי ב-DLC.
ישנן מספר שיטות לייצור DLC, המסתמכות על הצפיפות הנמוכה יותר של sp2 מאשר sp3 פחמן.
סביר לראות את התהליך כ"ברד" של קליעים המייצרים גרסאות מקומיות, מהירות יותר, ננומטריות של השילובים הקלאסיים של חום ולחץ המייצרים יהלום טבעי וסינתטי.
מורפולוגיה "בינונית" קלאסית ל-ta-C מוצגת באיור.
כפי שמשתמע מהשם, פחמן דמוי יהלום (DLC), ערכם של ציפויים כאלה נובע מהיכולת שלהם לספק חלק מהמאפיינים של יהלום למשטחים של כמעט כל חומר.
התכונות הרצויות העיקריות הן קשיות, עמידות בפני שחיקה וחלקלקות (מקדם חיכוך סרט DLC כנגד פלדה מלוטשת נע בין 0.05 ל-0.20).
מאפייני DLC תלויים מאוד בפרמטרים של עיבוד פלזמה כמו השפעת מתח הטיה, עובי ציפוי DLC, עובי בין שכבות, וכו'.
יתר על כן, הטיפול בחום גם מתנה תכונות ציפוי כגון קשיות, קשיחות וקצב בלאי.
בתוך ה"אבני ריצוף", גושים, אשכולות או "ספוגים" (הנפחים שבהם ההתקשרות המקומית היא sp3) זוויות הקשר עשויות להיות מעוותות מאלו שנמצאות בסריגים מעוקבים או משוושים טהורים בגלל ערבוב בין השניים.
התוצאה היא מתח פנימי (דחיסה) שעלול להראות כמוסיף לקשיות הנמדדת עבור דגימה של DLC.
קשיות נמדדת לעיתים קרובות על ידי שיטות ננו-אינדנטציה שבהן חרט מחודד דק של יהלום טבעי נדחף אל פני השטח של דגימה.
אם הדגימה כל כך דקה שיש רק שכבה אחת של גושים, אז החרט עשוי להיכנס לשכבת ה-DLC בין אבני המרוצף הקשות ולדחוף אותן זו מזו מבלי לחוש את הקשיות של הנפחים המחוברים sp3. המדידות יהיו נמוכות.
לעומת זאת, אם חרט החיטוט נכנס לסרט עבה מספיק כדי שיהיו לו כמה שכבות של גושים כך שלא ניתן לפזר אותו לרוחב, או אם הוא נכנס על גבי אבן מרצפת בשכבה אחת, אז הוא ימדוד לא רק את הקשיות האמיתית של היהלום.
הדבקה, אך קשיות לכאורה גדולה עוד יותר מכיוון שלחץ הלחיצה הפנימי באותם גושים יספק עמידות נוספת לחדירת החומר על ידי החרט.
מדידות ננו-אינדנטציה דיווחו על קשיות של עד 50% יותר מהערכים של יהלום גבישי טבעי.
מכיוון שהעט קהה במקרים כאלה או אפילו שבור, המספרים האמיתיים של קשיות העולים על זה של יהלום טבעי הם חסרי משמעות.
הם רק מראים שהחלקים הקשים של חומר ta-C אופטימלי ישברו יהלום טבעי ולא היפוך.
עם זאת, מנקודת מבט מעשית אין זה משנה כיצד מתפתחת העמידות של חומר DLC, זה יכול להיות קשה יותר מיהלום טבעי בשימוש.
שיטה אחת לבדיקת קשיות הציפוי היא באמצעות מטוטלת פרסוז.
אותו מתח פנימי שמטיב עם הקשיות של חומרי DLC מקשה על הדבקת ציפויים כאלה למצעים שיש להגן עליהם.
הלחצים הפנימיים מנסים "לפוצץ" את ציפוי ה-DLC מהדגימות הבסיסיות.
החיסרון המאתגר הזה של קשיות קיצונית נענה בכמה דרכים, בהתאם ל"אמנות" המסוימת של תהליך הייצור.
הפשוט ביותר הוא לנצל את הקשר הכימי הטבעי המתרחש במקרים שבהם יוני פחמן תקפים מספקים את החומר שייפגע לתוך אטומי פחמן קשורים sp3 ואת האנרגיות המשפיעות שדוחסות נפחי פחמן מתעבים קודם לכן.
במקרה זה יוני הפחמן הראשונים ישפיעו על פני הפריט המיועד לציפוי.
אם פריט זה עשוי מחומר היוצר קרביד כמו Ti או Fe בפלדה תיווצר שכבת קרביד שנקשרת מאוחר יותר ל-DLC שגדל עליו.
שיטות אחרות של קשר כוללות אסטרטגיות כגון הפקדת שכבות ביניים בעלות מרווחים אטומיים המדרגים מאלה של המצע לאלו האופייניים לפחמן קשור sp3. בשנת 2006 היו מתכונים מוצלחים להדבקת ציפוי DLC כמו שהיו מקורות של DLC.
פחם עצמות (או פחם עצם) הוא חומר המתקבל משריפת עצמות בתנאים נטולי חמצן.
סינון והבהרת נוזלים – פחם עצמות משמש בעיקר בתעשיית המזון, למשל לזיקוק סוכר, שם הוא מסייע בהסרת צבעים לא רצויים ומזהמים.
טיהור מים – נעשה בו שימוש במסנני מים להסרת מתכות כבדות כמו ארסן ופלואוריד.
ייצור פיגמנטים – אבקת פחם עצמות משמשת לייצור צבע שחור הנקרא שחור עצמות או שנהב שחור, שמשמש בציור ובגרפיקה.
קטליזה בתעשייה הכימית – החומר משמש כתשתית לתהליכים כימיים שונים.
הכנת דשנים – בשל תכולת הסידן הגבוהה שלו, פחם עצמות משמש לפעמים כדשן.
פחם עצמות מופק על ידי חימום עצמות לטמפרטורות של 400–700 מעלות צלזיוס בסביבה דלת חמצן, מה שגורם לפחמן האורגני להישרף חלקית ולהותיר בעיקר את מרכיבי הסידן והמינרלים האחרים.
בעבר נעשה שימוש בתוצר לוואי של התהליך - .
פחם עצמות משומש ניתן לחידוש באמצעות שטיפה במים חמים להסרת זיהומים, ולאחר מכן חימום ל-500 מעלות צלזיוס בכבשן עם כמות מבוקרת של אוויר.
פחם העצמות מעורר שאלות בתחום הכשרות והטבעונות, במיוחד בתעשיית הסוכר, אך לא בכל המדינות נעשה בו שימוש.
בארצות הברית, למשל, יש מפעלי זיקוק לסוכר שמשתמשים בו, בעוד שבאירופה ובמדינות אחרות קיימות חלופות סינתטיות או ממקור צמחי.
פאטריק ברוס (פט) מתיני (Patrick Bruce "Pat" Metheny; נולד ב-12 באוגוסט 1954) הוא גיטריסט ומלחין ג'אז (פוסט-בופ ופיוז'ן) ומנהיג להקת Pat Metheny Group.
אחד מהיוצרים המוערכים בג'אז של שנות השבעים.
פט מתיני קיבל (נכון ל-2012) 20 פרסי גראמי, במסגרת הרכבים שונים שהנהיג.
פאט מת'יני נולד בלי'ס סאמיט (הסמוכה לקנזס סיטי), מיזורי.
החל את דרכו כנגן חצוצרה בגיל 8 ועבר לגיטרה בגיל 12. בשנות העשרה המוקדמות שלו הפגין עניין בג'אז והאזין לגיטריסט הג'אז וס מונטגומרי ולמוזיקאי הג'אז החופשי אורנט קולמן.
הוא למד באוניברסיטת מיאמי במשך סמסטר ופרש.
במהלך הקריירה שלו למד והושפע מג'ים הול, ג'ו פאס וקני בורל.
הוא גם מציין את השפעתם של אמנים שאינם שייכים לג'אז על נגינתו, בהם הביטלס, ג'יימס טיילור וברוס הורנסבי.
בין השנים 1975 ו-1976 ניגן מתיני עם גארי ברטון, ובאותה השנה הקליט את תקליטו הראשון, Bright size life, בשלישייה שכללה את הבסיסט ג'אקו פסטוריוס והמתופף בוב מוזס.
כלי הנגינה שבחר, בנוסף לגיטרה רגילה בת שישה מיתרים, היה גיטרה בת 12 מיתרים.
לאחר התקליט Watercolors, בו שיתף פעולה עם לייל מייז ואברהרד וובר, הקים מתיני בשנת 1977 את ההרכב Pat Metheny Group עם הבסיסט מארק איגן, המתופף דן גוטליב והקלידן לייל מייז.
בשנת 1978 הוציאו את אלבומם הראשון שנקרא על שם הלהקה.
כמו רוב תקליטיו, יצאו גם תקליטי ה-Group בחברת התקליטים ECM, שמתיני הוא בין אמניה המזוהים, הפוריים והנמכרים ביותר.
מתיני מופיע במשך למעלה מ-40 שנה ומקיים 120–240 הופעות בשנה.
בין האמנים ששיתפו פעולה עם מתיני בהרכבים שונים, מדואט ועד רביעיות, ניתן למנות את ג'ים הול, דייב הולנד, רוי היינס, צ'ארלי היידן, ג'ון סקופילד, ג'ק דז'ונט, הרבי הנקוק, בראד מלדאו, צ'יק קוריאה, מייקל ברקר, ג'ושוע רדמן, ג'וני מיטשל, אחינועם ניני ורבים אחרים.
בשנות השמונים צורפו ללהקתו שלושה זמרים, אחד מהם נגן כלי הקשה.
לאחר שהתפרסם החל מתיני להתעניין בציוד חדשני כגון סינתיסייזרים ובסינקלאוויר, והיה מבין הראשונים שהחלו להשתמש בכלי נגינה חשמליים/אלקטרונים כגיטרה-סינטיסייזר.
פט מתיני הופיע בישראל מספר פעמים.
במרץ 1988 הגיע לשתי הופעות, בבנייני האומה בירושלים ובהיכל התרבות בתל אביב.
בנובמבר 2011 הופיע פעמיים במועדון ההאנגר 11 בתל אביב, עם טריו שכלל את הקונטרבסיסט לארי גרנדיר והמתופף ביל סטיוארט.
ביוני 2016 הופיע בזאפה הרצליה ובלייב פארק ראשון לציון.
שנהארגוןקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס גראמיאלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותרDream Box
פט פרומוס (רומנית: Făt-Frumos) הוא הגיבור החיובי של המיתולוגיה הרומנית.
תפקידו של פט פרומוס הוא להילחם בבאלאור או בזמאו, לשחרר את בחירת ליבו, אילאנה קוסנזאנה, לשאת אותה לאישה ולחיות איתה בעושר ובאושר עד סוף כל הימים.
משמעותו המילולית של השם פט פרומוס היא "ולד יפה".
בעברית מתרגמים בדרך כלל ב"בן פורת".
פטרישה ראיין ניקסון בקיצור פט ניקסון, הייתה אשת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון והגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1969–1974.
תלמה קת'רין ראיין (Thelma Catherine Ryan) נולדה באיליי שבמדינת נבדה, זמן קצר לפני יום פטריק הקדוש, ועל כן כינה אותה אביה, ויליאם מ' ראיין (William M.
אמה הייתה ילידת גרמניה ואביה ממוצא אירי, אף שמשפחתה לא הייתה קתולית, הוטבל אביה לנצרות וזמן קצר לפני מותו חזר להיות קתולי.
תלמה שינתה את שמה באופן רשמי ל"פטרישה" לזכרו, לאחר מותו של האב ולפני הרשמתה למכללה.
עוד בילדותה עברה המשפחה ללוס אנג'לס שבקליפורניה והתגוררה בחווה קטנה בקרבת העיר, במקום בו נמצאת כיום קריטוס.
אמה של פט, קייט הלברשטאדט בנדר ריין (Kate Halberstadt Bender Ryan) נפטרה בשנת 1925 ופט, בת ה-13, החלה לטפל במשק הבית, ובאביה ושני אחיה.
בשנת 1930, בהיותה בת 18 נפטר אביה לאחר מחלה קשה.
על מנת לפרנס את המשפחה, עבדה פט בחווה המשפחתית וכן בבנק המקומי כעובדת ניקיון וכספרנית, וזאת במקביל לטיפול באביה החולה.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון אקסלסיור בשנת 1929, פטרישה החלה ללמוד במכללת פולרטון ובמקביל, למימון לימודיה עבדה כנהגת, טכנאית רנטגן, עובדת בית מרקחת וקלדנית.
לאחר מכן עברה ללמוד באוניברסיטת דרום קליפורניה, לימודים שמימנה באמצעות עבודות זמניות בקמפוס האוניברסיטה, עבודות כמוכרת בגדים ואף כניצבת בסרטים (ניתן לראותה בסרט "בקי שארפ" משנת 1935).
בשנת 1937 סיימה בהצטיינות את לימודיה, והחלה ללמד בבית ספר תיכון בוויטייר.
במהלך מלחמת העולם השנייה התקבלה לעבודה ככלכלנית במשרד ממשלתי.
בוויטייר פגשה פט את עורך הדין הצעיר ריצ'רד ניקסון, שאך סיים את לימודיו באוניברסיטת דיוק, בחוג לתיאטרון שבו שניהם שיחקו יחד במחזה "המגדל האפל" מאת אלכסנדר וולקוט.
בני הזוג נישאו בריברסייד ב-21 ביוני 1940.
במהלך מלחמת העולם שירת ריצ'רד בחיל הים של ארצות הברית, ובשנת 1946 הצליח להיבחר לקונגרס ארצות הברית.
פט, שהייתה בהיריון, השתתפה עמו בעצרות בחירות, ובאותה שנה נולדה בתם פטרישה - לימים - טרישה ניקסון קוקס.
בשנת 1948 נולדה בתם השנייה ג'ולי - לימים - ג'ולי ניקסון אייזנהאואר.
בתוך שש שנים הצליח ריצ'רד ניקסון להיבחר לסנאט ולהיות סגן נשיא ארצות הברית.
פט השתתפה באירועים רשמיים עם בעלה, ובהיותו סגן נשיא נסעה עמו ברחבי העולם במסעותיו, אולם מצאה זמן גם לגדל את בנותיהם.
בעת שהייתה פט הגברת הראשונה, היא הייתה פעילה בפעילויות התנדבותיות רבות.
כמו כן הקפידה לענות על כל המכתבים שנשלחו לה באופן אישי.
פט, כמו קודמתה ג'קלין קנדי-אונאסיס, המשיכה ברכישת יצירות אמנות לבית הלבן, ובתקופתה נרכשו למעלה מ-600 יצירות לאוספי הבית.
היא הקפידה להזמין אמנים שונים להופיע בבית הלבן מכל תחומי אמנויות הבמה - החל מזמרי אופרה וכלה באמני מוזיקה פופולרית.
בין אורחיה היו הקרפנטרס בשנת 1972.
בתחילת תקופת ישיבתם בבית הלבן, בשנת 1969, הזמינה חברים לטקסי כנסייה שנערכו בחדר המזרחי של הבית הלבן מדי יום ראשון, אולם טקסים אלה הופסקו זמן קצר לאחר מכן בשל חשש להפרת עקרון הפרדת הדת מהמדינה.
פט ניקסון המשיכה במנהגה לנסוע עם בעלה במסעותיו הפוליטיים, והצטרפה לביקורו ההיסטורי בסין העממית בשנת 1972, ולוועידת הפסגה שנערכה בברית המועצות באותה שנה.
כמו כן נסעה פט בביקור רשמי (בלי בעלה) לפרו לצורך מתן סיוע לאחר רעידת אדמה שאירעה במקום.
מאוחר יותר ביקרה במדינות אפריקה ודרום אמריקה כ"נציגה אישית של נשיא ארצות הברית".
לאחר התפטרותו של ניקסון עזבו בני הזוג את הבית הלבן ב-9 באוגוסט 1974 ועברו לסן קלמנטה שבקליפורניה.
בשנת 1976 ובשנת 1982 לקתה פט בשבץ שנגרם מהיותה מעשנת כבדה - עישון שבעטיו לקתה בסרטן הפה.
בשל בריאותה המידרדרת מיעטה להופיע בציבור, ולא התראיינה באמצעי התקשורת.
בשנת 1992 חלתה בסרטן הריאה, ונפטרה ב-22 ביוני 1993 בביתה בפארק רידג' שבניו ג'רזי, בגיל 81, יום אחד לאחר יום הנישואים ה-53 שלה ושל ריצ'רד.
בעלה נפטר עשרה חודשים מאוחר יותר.
שניהם קבורים בספריית ריצ'רד ניקסון ביורבה לינדה שבקליפורניה.
פטריק דניאל טילמן היה שחקן פוטבול שקטע את הקריירה שלו כספורטאי מקצוען והתגייס לצבא ארצות הברית במאי 2002, יחד עם אחיו קווין טילמן.
הוא נהרג במהלך קרבות במלחמת אפגניסטן-ארצות הברית.
המחלוקת הנוגעת לפרטים המלאים של מותו עוררה חקירות רבות; נכון לאוגוסט 2007, הקונגרס האמריקאי מנהל חקירה בקשר לשאלה איך מת טילמן, בשל ליקויים שהתגלו בחקירות קודמות.
טילמן נולד בפרימונט שבקליפורניה הבכור מבין שלושה בנים.
בשנים 1994–1998 שיחק פוטבול בנבחרת אוניברסיטת המדינה של אריזונה.
ב-2010 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
טילמן נבחר במקום ה-226 בדראפט ה-NFL של שנת 1998 ושיחק במשך ארבע עונות בקבוצת האריזונה קרדינלס.
בתום עונת 2002 ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליט להתגייס לשירות צבאי ודחה חוזה בסך 3.6 מיליון דולר ב-NFL.
יחד עם אחיו שירת בריינג'רס והשתתף במלחמת עיראק.
הוא שחקן הפוטבול המקצועני הראשון שמת בקרב מאז מותו של בוב קלסו מקבוצת הבאפלו בילס, במלחמת וייטנאם בשנת 1970. לאחר מותו, קודם טילמן בדרגה לרב-טוראי, והוענקו לו עיטורי "כוכב הכסף" ו"לב הארגמן".
השירות הצבאי שלו ומותו כתוצאה מכך, משכו תשומת לב רבה מצד התקשורת.
פטריק טילמן האב, עורך דין מסן חוזה, שעבר על הצהרות רבות של עדים ומסמכי חקירה שסופקו על ידי הצבא בעניין מות בנו, אמר לוושינגטון פוסט: "כל האנשים בעמדות סמכות יצאו מגדרם כדי להכתיב זאת.
הם התערבו במכוון בחקירה; הם הסוו את הדברים".
בשבוע שקדם לדו"ח מ-27 ביולי 2007 השיגה סוכנות הידיעות "אסושיאייטד פרס" מסמכים צבאיים באמצעות חוק חופש המידע, וגילתה כי "בודקים רפואיים של הצבא חשדו בירי מטווח קצר בשל שלושה חורי כדורים במצחו של טילמן, וניסו ללא הצלחה לגרום לרשויות לחקור האם מותו של שחקן ה-NFL לשעבר היה תוצאה של פשע".
הרופאים שביצעו את הניתוח לאחר המוות של טילמן אמרו כי בהתבסס על המאפיינים של פצעי הכניסה, נראה כי הוא נורה על ידי רובה M16 מטווח של פחות מ-10 יארד (כתשעה מטרים).
פְּחָת הוא הירידה בשוויו של נכס על פני תקופת הבעלות עליו והשימוש בו, כתוצאה מתהליכי בלאי, שינויים טכנולוגיים והתיישנות.
המונח משמש בתחומי הכלכלה, החשבונאות, המימון, השמאות והמיסוי, ולמטרות שונות נעשה שימוש בשיטות אומדן שונות לשיערוכו.
הפחת על פני תקופה נאמדת הוא פונקציה יורדת של אורך חייו הכלכלי של הנכס: ככל שחיי הנכס ארוכים יותר, כך קטנה יותר ההפחתה היחסית בערכו בכל תקופה נתונה.
ניתן לנסח זאת גם באופן הפוך: ככל שמאבד יותר הנכס מערכו בכל תקופה נתונה, כך קצרים יותר חייו הכלכליים.
בהקשר של פחת כלכלי הפחת הוא בדרך כלל חיובי (הנכס מאבד מערכו בתקופה), אך לעיתים מתקיים פחת שלילי (ערך הנכס עלה בתקופה).
פחת המחושב לצרכים חשבונאיים ולצורכי מיסוי לא תמיד יוכל לקחת בחשבון גורמים כלכליים חיצוניים כחלק משיערוכו, בהיותו מונחה בכללים חשבונאיים שמרניים ובתקנות קשיחות למדי של רשויות המס.
הפער בין ערכו הכלכלי של הנכס ובין ערכו החשבונאי (שוויו בספרים) הוא רווח הון.
אמידה נאותה של פחת נדרשת למספר מטרות.
להערכת גובה וקצב הפחת יש השלכה ישירה על כדאיותה הכלכלית של השקעה, שתשפיע על השיקולים שבביצועה ובאופן מימונה.
כמו כן היא מאפשרת לזקוף באופן מבוקר והוגן את החלק היחסי של עלות ההשקעה בנכס המשתתף ביצירת הכנסה, כ"הוצאה" לכל תקופה של ייצור הכנסה ממנו, דבר הנדרש לצורך הערכת רווחיותה של הפעילות הכלכלית על פני תקופת הזמן הנאמדת.
כנובע מכך, אופן חישוב הפחת וזקיפתו הוא גם מרכיב בקביעת המס שיוטל על פעילותו הכלכלית של בעל הנכס.
מטרה נוספת של הערכת פחת היא קביעת הפרשה תקופתית לקרן שתשמש, בבוא העת, למימון חידושו של הנכס המופחת.
כאמור, למטרות השונות נעשה שימוש בשיטות שיערוך שונות, שתוצאתן ערכים שונים: גובה הפחת המחושב לצורך הכרת שלטונות המס כהוצאה, למשל, אינו בהכרח זהה לגובה הפחת הנדרש לצורכי הערכת עלות החידוש.
בהיבט הכלכלי, פחת הוא ההפרש בין שוויו של הנכס בתחילת התקופה הנאמדת לבין שוויו הכלכלי האמיתי בסוף אותה תקופה.
הפחת הוא בדרך כלל חיובי, כלומר הנכס מאבד מערכו בתקופה, אך לעיתים מתקיים פחת שלילי, כלומר ערך הנכס עלה בתקופה.
הפחתה בשוויו של הנכס נובעת הן מגורמים פיזיים של התבלות, שחיקה והתכלות, והן מגורמים חיצוניים וסביבתיים שאינם קשורים בנכס עצמו.
התבלות הנכס עקב השימוש בו.
דוגמה: מכונית, שערכה הולך ופוחת במשך השנים עקב בלאי מכני, עד להפיכתה לגרוטאה חסרת ערך.
דוגמה: מחשב, גם אם יעמוד במחסן ארוז היטב, כך שמבחינה פיזית יישאר כחדש, ילך ויאבד מערכו עקב יציאה לשוק של מחשבים משוכללים יותר.
ספרות מקצועית מתיישנת אף היא באופן דומה, משום שהתפתחות הידע המקצועי הופכת בהדרגה את הספר למיושן וחסר ערך.
דוגמה: בנכס מקרקעין עשויה לחול הפחתת ערך כתוצאה משינוי בייעודי הקרקע ובשימושיה בסביבתו הקרובה.
לכל נכס קצב פחת משלו.
למכשיר טכנולוגי מתקדם עשוי להיות פחת מהיר מאשר לכלי עבודה פשוט, ולבניין פחת איטי יחסית למיטלטלין.
בחיי היחיד ובפרט בחיי העסק מובא בחשבון הפחת הכלכלי במסגרת הצורך השוטף להחליף מוצרים שהתבלו בחדשים.
בחשבונאות, חישוב הפחת מתבסס על שיטה לפיה נפרסות עלויות נכס על פני תקופת השימוש בו, כך שבכל תקופה חשבונאית תירשם הוצאה חלקית בגין השימוש בנכס בדוח רווח והפסד.
הוצאות פחת נרשמות בהתאם לעקרונות חשבונאיים מקובלים.
לא רושמים הוצאות פחת בגין נכס שאינו נמצא בשימוש (לדוגמה, נכס שטרם הופעל) או נכס שאינו מתבלה (לדוגמה, קרקע).
הפחת החשבונאי אינו זהה לפחת הכלכלי המבוסס על השווי ההוגן של הנכס.
סך הפחת שנרשם כהוצאה עד למועד מסוים נקרא פחת נצבר.
יתרת עלות הנכס להפחתה נקראת עלות מופחתת.
עלות הנכס XXXפחת נצבר (XXX)עלות מופחתת XXX
נהוג להפחית נכסים בהתאם לתקופת השימוש המתוכננת.
ישנן מספר שיטות לחישוב הפחת, בהתאם לאופי הנכס:
סיכום ספרות השנים יורד: סיכום ספרות השנים שנותרו לנכס מחולק בסכום ספרות השנים שהנכס מיועד לשימוש.לדוגמה, אם נתונה מכונה שעלותה 1,000 ש"ח (קרוי גם "בסיס הפחת") שנכנסה לשימוש ב-1 בינואר 2003 ושתקופת השימוש המוערך שלה הוא 4 שנים, סך הפחת שיירשם בכל שנה הוא כדלהלן:
סיכום ספרות השנים עולה: סיכום ספרות השנים שהנכס בשימוש מחולק בסכום ספרות השנים שהנכס מיועד לשימוש.
קו ישר: פחת באחוז קבוע מראש מהמחיר המקורי של הנכס.בנתוני הדוגמה לעיל, הוצאות הפחת השנתיות בכל אחת מ-4 התקופות יהיו:
קו ישר מתואם: פחת באחוז קבוע מראש כששווי הנכס מותאם למדד כלשהו.
אחוז קבוע מהיתרה: בשונה מ"פחת קו ישר" שבו מופחת שווי הנכס באחוז קבוע מהמחיר המקורי של הנכס, בשיטת זו שווי הנכס יופחת באחוז קבוע מתוך היתרה החדשה של שווי הנכס לאחר ניכוי הפחת משנה שעברה.
בנתוני הדוגמה לעיל, יש צורך לחשב תחילה את אחוז הפחת שנתי באמצעות הנוסחה:כאשר r הוא שיעור הפחת התקופתי, n הוא מספר התקופות, s הוא ערך השייר (מוסבר בהמשך) ו-c הוא עלות הנכס.
אם נתון שערך השייר הצפוי הוא 100 שקלים, שיעור הפחת השנתי יהיה:
כלומר, בתום ארבע שנות השימוש ערכו של הנכס שווה ל-100 שקלים.
תפוקה: הסכום שיופחת יהיה בהתאם לתפוקת הנכס.
השיטה מקובלת בעיקר לשם הפחתת מכונות תעשייתיות במפעלי ייצור (הפחתת קו ייצור).
בישראל, השיטה הנפוצה היא שיטת הקו הישר בשל פשטותו.
שיעורי הפחת בשיטת הקו הישר המנויים בתקנות מס הכנסה הן סיבה נוספת - חברות מעדיפות להפחית את נכסיהן על פי דרישת מס הכנסה על מנת שלא יירשמו הוצאות שלא יוכרו כהוצאה לצורכי מס הכנסה.
ערך שייר או ערך גֶרֶט מבטא את שווי הנכס בתום השימוש בו.
במילים אחרות, זהו ערך הנכס במועד מכירה שנקבע מראש.
מסיבה זו בדרך כלל מדובר באומדן.
במידה שיש ערך שייר, יש לקחת אותו בחשבון בעת חישוב הפחת התקופתי על מנת שהעלות המופחתת בתום השימוש בנכס תהיה שווה לערך השייר.
כלומר, יש להפחית את ערך השייר מבסיס הפחת.
לדוגמה, בנתוני הדוגמה לעיל בשיטת הקו הישר, אם ערך השייר הוא 100 שקלים, שיעור הפחת השנתי יהיה:
במדינות רבות, דיני המס קובעים את שיטת ושיעור הפחת המותר לניכוי, לכל סוג נכס, בעת חישוב ההכנסה לצורך מס של נישום.
שיטת חישוב הפחת לצורך מס או שיעורו עשויים להיות שונים מאלו ששימשו לחישוב הפחת החשבונאי.
מקרה נפוץ בו קיים הבדל בין הפחת החשבונאי לבין הפחת לצורך מס הוא פחת מואץ שמשמעו "האצת" הפחת, כלומר הנכס מופחת על פני תקופה קצרה יותר.
פחת מואץ נחשב הטבה במס, כי הוא מקטין את הרווח המדווח של החברה בטווח הקצר וכך מקטין את השווי המהוון של תשלומי המס.
כאשר ישנו הפרש בין הפחת החשבונאי לבין הפחת לצורך מס, יש צורך לתאם את ההפרש בדוח רווח והפסד מותאם לצורכי מס.
הפרשים אלו הם אחת הסיבות להיווצרותם של מיסים נדחים.
בישראל, שיעורי הפחת לכל סוג נכס נקבעו בתקנות מס הכנסה.
פטריק (פט) קונדל הוא סטנדאפיסט, וסופר בריטי המפרסם באינטרנט סרטי וידאו קצרים.
קונדל החל את הקריירה שלו כאתאיסט הלועג לדת, אך פנה לימין הפוליטי ולדעות אנטי-מוסלמיות ואנטי-פרוגרסיביות.
פט קונדל נולד באירלנד, במשפחה כנוצרי קתולי, אך למד בבתי ספר אנגליקניים בדרום לונדון.
אביו היה מהמר כפייתי שעבד בבית הימורים עד שמת מסרטן הדם.
משפחתו של קונדל הייתה משפחה חסרת כול שנדדה בין דירות שכורות.
קונדל הוא צמחוני, ובאתר האינטרנט שלו מסופר כי הפך לכזה בשנת 1976, כשחזה בקצב שוחט אייל.
קונדל פרסם באתרי אינטרנט שונים עשרות סרטוני וידאו קצרים המכילים מונולוגים שלו.
כל הסרטים יחד זכו למעל 45 מיליון צפיות.
קונדל ספג ביקורת לאחר שקישור למונולוג שלו תחת הכותרת "הצרה באסלאם" הגיע לידיהם של חברים בוועדת השלום והצדק של העיר ברקלי שבקליפורניה.
כקתולי מבית שלמד בבתי ספר אנגליקניים, אמר קונדל כי "לעיתים קרובות, בזמן תפילת הבוקר, הופרדתי מהמתפללים והוכנסתי לחדר אחר מזה שבו התקיימה התפילה.
כל הפנטומימה הזו נראתה לי חלולה כבר אז.
ברגע שאתה מודע לתהום שבין מה שהאנשים מתיימרים להאמין בו לבין מעשיהם, קשה לקחת את תפילותיהם ברצינות."
בדברי ביקורת שנשא הסופר הנוצרי דינש ד'סוזה בחדשות AOL, אמר ד'סוזה: "אם המטיפים הנוצריים בטלוויזיה אשמים ביצירת מאמינים צרי אופקים וצדקנים, אשמת הסופרים האתאיסטים היא בכך שהם יוצרים מוקיונים כדוגמת קונדל." לעומת זאת, תמך הביולוג האתאיסט פול זאכרי מאיירס בקונדל כשאמר: "שא דבריך, אחי!"
בשנת 2007 השתמש סר הארי קרוטו, חתן פרס נובל לכימיה משנת 1996, באחד מסרטוני הווידאו של קונדל, בדברים שנשא בכנס "מעבר לאמונה".
בסרטון השתעשע קונדל כש"ניסה" למצוא משהו טוב לומר על שלוש הדתות המונותאיסטיות.
אחרי שהראה את הסרטון, העיר סר הרולד להנאת הקהל: "הביטו, יש לו כבר 28 סרטונים שם.
ריצ'רד דוקינס, מחבר הספר "יש אלוהים?
האשליה הגדולה של הדת", אמר ש"פט קונדל הוא יחיד במינו.
אין אף אחד שיכול להשתוות אל התערובת הנדירה של נועם ואכזריות שיש בו.
הוא משתמש בתבונה הרהוטה שלו כדי ללכוד את השוטים הדתיים שהם מטרות ההומור חסר הרחמים שלו.
תודה לאל שהוא לצידנו." בשנת 2008 הפיץ אתר האינטרנט של דוקינס תקליטור שכלל אוסף של המונולוגים של קונדל, תחת הכותרת: "פט קונדל - אנתולוגיה".
קונדל חבר בארגון "החברה החילונית הלאומית" בבריטניה, הקוראת להפרדת הדת מן המדינה, ואף היה מועמד לפרס "חילוני השנה" ב-2011. ויש לו קהל תומכים גדול באינטרנט, בכלל זה מועדון מעריצים בפייסבוק.
עם הזמן פנה קונדל ימינה.