tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למד במגמת תקשורת בתיכון חדש בתל אביב.
את שירותו הצבאי עשה בתחנת הרדיו גלי צה"ל, ולאחר שירות במשך שש שנים, ככתב לענייני חקלאות וכתב צבאי, המשיך לעבוד שם כעיתונאי פרילנסר.
בשנות שירותו ועבודתו שם (1983-1992) שימש ככתב לענייני צבא ואחר-כך כעורך מהדורות חדשות, מגיש ורכז מערכת.
בתקופה זו הופיע זהר לראשונה בטלוויזיה כאשר הגיש לסירוגין מבזקי חדשות של גלי צה"ל במסגרת התוכנית "ערב חדש".
במלחמת המפרץ שימש כאחד מעורכי ומגישי השידור של האולפן המשותף לגלי צה"ל ולקול ישראל.
זהר היה אחד ממקימי חברת החדשות של ערוץ 2 ב-1993. הוא מילא בה שורה של תפקידי עריכה וניהול ששולבו בהגשת חדשות.
בשנת 2000 מונה לסמנכ"ל התוכן של חברת הכבלים תבל דיגיטל.
בעקבות מינוי זה עזב את הנחיית התוכנית "פגוש את העיתונות" בערוץ 2.
את דרכו בערוץ עשר החל זהר בשנת 2001 כאשר היה מועמד מוביל להקים את חברת החדשות של הערוץ ולעמוד בראשה.
רק לאחר ההשקה הראשונה של הערוץ מונה זהר לסמנכ"ל התוכן.
בתפקיד זה נשאר עד כניסתו של ניר למפרט לתפקיד מנכ"ל הערוץ.
כמו כן הנחה זהר במשך שתי עונות את התוכנית "הכרישים" בערוץ עשר, בה הציגו יזמים את רעיונותיהם בפני משקיעים.
זהר נותר בערוץ עשר והגיש את מהדורת סיכום היום הלילית של ערוץ עשר, "היום שהיה", ששידורה החל בקיץ 2003.
במרץ 2006 החל להנחות זהר בערוץ הילדים את תוכנית החדשות לילדים "חמש וחצי - השבוע שהיה".
ב-27 בינואר 2011 שודרה התוכנית האחרונה של "חמש וחצי".
מדצמבר 2010 ועד ספטמבר 2011 הנחה 40 מהדורות של "השבוע", מגזין חדשות יום השישי.
ב-9 בספטמבר 2011 הודיע בשידור חי על התפטרותו מהנחיית התוכנית.
זאת בעקבות שידור התנצלות חריגה באורכה על פרסום "האשמות כוזבות לחלוטין" בכתבה על שלדון אדלסון ששודרה בתוכנית חודשים אחדים קודם לכן.
ההתפטרות נעשתה לאחר שעוד קודם לכן פרשו מתפקידיהם, בשל אותה התנצלות, מנכ"ל חדשות 10 ראודור בנזימן, ועורכת המהדורה, רותי יובל.
בהודעתו ציין זהר כי .
צוות הדסק של "חדשות 10" צולם מריע לו בתום דבריו.
בשל התנהגות אנשי הערוץ בפרשה זו כמפורט לעיל, החליט רון לאודר להפסיק את הזרמת הכספים למימון הערוץ, שכתוצאה מכך היה צפוי להפסיק לפעול באוקטובר 2011.
לאחר התפטרותו של יעקב אילון, נבחר זהר להגיש את המהדורה המרכזית של חדשות 10 לסירוגין לצד תמר איש-שלום.
זהר הגיש מאז את המהדורה פעם-פעמיים בשבוע.
עם המעבר לשידור מהדורת החדשות המרכזית מירושלים בספטמבר 2013, זהר פרש מהגשת המהדורה, לאור העובדה כי תוכניתו, "היום שהיה" ממשיכה להיות משודרת מהאולפן בגבעתיים.
את מקומו של זהר בהגשת המהדורה מילאה טלי מורנו.
ב-2013 החליף זהר את גבי גזית בהגשת תוכנית האקטואליה שלו ברדיו ללא הפסקה.
במרץ 2018 שודר סרטו התיעודי "מוות ללא תשובה".
בשלהי 2018 פורסם כי זהר החליט לא להישאר בערוץ עשר לאחר המיזוג עם רשת 13, וחתם על חוזה עם תאגיד השידור "כאן".
ב-17 בפברואר 2019 החל שידור התוכנית "מהצד השני עם גיא זהר" בהגשתו, לאחר שקדמה לה מחאת עובדי התאגיד בשל צילומיה במתחם התחנה בהיותה תוכנית בהפקה פרטית.
לאחר מספר חודשים התוכנית ירדה מהמרקע, כאשר תאגיד כאן השעה את שיתוף הפעולה עם חברת ההפקה "קודה" בעקבות תקרית השתלת הרובה בסדרה "מחוז ירושלים".
בספטמבר התוכנית חזרה לאחר שזהר וחברת ההפקה בבעלותו התחייבו להפיק בעצמם את התוכנית.
התכנית זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 2020, בקטגוריה של תוכניות אקטואליה.
זהר נשוי לגליה, בעלת חברת הפקות, ואב לשלושה ילדים.
הוא מתגורר בצפון תל אביב.
גיא זו-ארץ (נולד ב-21 במרץ 1973) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן וזמר ישראלי.
גיא זו-ארץ נולד וגדל בשכונת קריית שלום בתל אביב למשפחה יהודית-ספרדית דוברת לאדינו, ממוצא טריפוליטאי, טורקי ויווני".
אחיו הגדול רועי זו-ארץ הוא פסנתרן ונגן קלידים בלהקת הרוק "היהודים".
את שירותו בצה"ל עשה זו-ארץ בלהקת חיל האוויר.
לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד משחק אצל הלל נאמן, ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס, וגם למד פיתוח קול.
הקריירה של זו-ארץ החלה בשנות התשעים המאוחרות והתבססה במהרה על המסך הטלוויזיה.
הפריצה המשמעותית שלו התרחשה ב-1997 כאשר הצטרף לאופרת הסבון המצליחה של ערוץ 2, "רמת אביב גימל", בה גילם את דמותו של נמרוד פורת.
הוא המשיך בטלוויזיה ב-1999 עם השתתפותו בתוכנית "חבורת בולדוזר".
ב-2002, שיחק בשתי סדרות דרמה, "קצב הקצב" ו"טיפול נמרץ", האחרונה שודרה בערוץ 2 והוא גילם את רובי כהן.
בשנים הבאות שמר על נוכחות טלוויזיונית בולטת, כשהשתתף בטלנובלה "השיר שלנו" בין השנים 2004 ל-2005 בתפקיד גבעון כספי, ואף התארח ב-2004 בסדרה הקומית "הפיג'מות" בערוץ הילדים, שם גילם את אדם, בן זוגה של אלונה טל.
המשך הקריירה שלו כלל תפקידים משמעותיים נוספים בטלוויזיה, דוגמת ההשתתפות בטלנובלה "חשופים" ב-HOT בשנת 2009, בה גילם את בן זוגה של מארינה מקסימיליאן בלומין.
ב-2012 החל לגלם את ארי, מנהל המחנה "גאליס" ואביו של יונתן (תובל שפיר), בסדרת הנעורים "גאליס" ששודרה ב-HOT, שוהייתה ספין-אוף לסדרה "החולמים".
בשנים מאוחרות יותר, בין 2020 ל-2021, גילם את יואב גוטמן בסדרה "PPS".
הופעותיו הטלוויזיוניות המשיכו להפתיע, וב-2023 התארח עם אחיו רועי בעונה הרביעית של הסדרה הקומית "קופה ראשית" בכאן 11, שם שיחק בתפקיד עצמו.
במקביל לעשייה הטלוויזיונית, זו-ארץ השתלב גם בתעשיית הקולנוע.
ב-2003 יצא לאקרנים הסרט "ואלס פסיפלורה" בהשתתפותו.
אחת מהופעותיו הבולטות בקולנוע הייתה ב-2005, כאשר לקח חלק בתפקיד משנה בסרט ההוליוודי זוכה הפרסים "מינכן" בבימויו של סטיבן ספילברג.
לאחר מכן, בשנת 2008, גילם את רונן בסרט "אנטארקטיקה".
ב-2018 הוסיף לרזומה הקולנועי שלו השתתפות בסרט ההמשך "עד הקצה - ג'סטה 2" בבימויו של קובי מחט, וכן בסרט הדרמה הבינלאומי "שבעה ימים באנטבה".
באותה שנה יצר פרויקט קולנועי אישי, "בר מצווה מאוחרת", בו חשף שלא חגג את בר המצווה שלו בשל פטירת סבו כשעתיים לפני המועד המתוכנן.
זו-ארץ גם לקח חלק בעולם הדוקו-ריאליטי, כשהשתתף ב-2015 בעונה השלישית של "גולסטאר" ב-HOT3. לבסוף, בין סוף 2023 למהלך 2024, הצטלם לסדרה הדוקו-ריאליטי "מחוברים" שעלתה בספטמבר 2024 ועוסקת בחיים במלחמה.
סדרה זו תיעדה את חייו האישיים בזמן מלחמת חרבות ברזל, וכללה שיתוף אישי ומרגש של סיפור אחיינו, עילי ברעם ז"ל, שנרצח בפסטיבל הנובה.
פעילותו האמנותית של זו-ארץ ממשיכה גם בתיאטרון, וכוללת רפרטואר רחב.
זו-ארץ היה שחקן דומיננטי בתיאטרון הלאומי "הבימה", שם השתתף במספר הצגות קלאסיות ומודרניות, בהן "בוסתן ספרדי", "גן ריקי", "יומנה של אנה פרנק", "פרפרים הם חופשיים", "לא בגלל הזכרונות", "תל אביב הקטנה", "מראה מעל הגשר", "ללכת עד הסוף".
בנוסף להצגות, כיכב זו-ארץ גם בהפקות מוזיקליות של הבימה, כמו מחזות הזמר "הלהקה חוזרת" ו"מרי לו".
מחוץ ל"הבימה", ב-2006, לקח חלק במחזמר "ברנשים וחתיכות" שהוצג בתיאטרון בית ליסין.
ב-2012 החל לשחק לצד השחקנית לירז צ'רכי במחזמר "פרח השכונות" בתיאטרון באר שבע, יצירתו של קובי אוז ובבימויו של ניר ארז.
בהמשך הקריירה, החל מיוני 2017, כיכב לצד אשתו יעל בר זוהר בקומדיה הרומנטית "פעם בשנה".
זו-ארץ גם הקדיש חלק ניכר מעבודתו המקצועית לפעילות עם קהילות מיוחדות.
בשנת 2007 זכה לאות הערכה מטעם "קרן שלם" על עבודתו בתחום התיאטרון עם נכי פיגור שכלי בעכו, במהלכה כתב וביים עבורם את ההצגות "עכו-דימונה-עכו" ו"הרחוב שלנו".
בתחום מופעי הילדים והמשפחה, זו-ארץ השתתף במספר הפקות חנוכה ופסח גדולות.
ב-1998 לקח חלק במופע "פעמוני היובל" שנערך לציון חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, וב-2008 הופיע בפסטיגל.
בחנוכה 2010 שיחק במחזמר "בת הים הקטנה" לצד רינת גבאי, ובחנוכה 2013 השתתף במחזמר "שלגיה והציד" לצד טל מוסרי, חנה לסלאו ויעל בר זוהר.
בפסח 2015 גילם את דמותו של משה רבנו בהצגה לילדים "נסיך מצרים", שבה שיחק לצד רינת גבאי, מאיה בוסקילה ומיקי קם.
בחנוכה 2017 שב לבמה עם המחזמר עם "אקונה מטטה" לצד רינת גבאי, עדן סבן ודניאל מורשת.
בשנת 2006, החל גיא זו-ארץ את דרכו בטלוויזיה כמנחה הנחיית תוכניות מגזין וריאליטי כשהנחה את "מגזין החיים הטובים" בערוץ החיים הטובים.
שנה לאחר מכן, ב-2007, עבר להנחות את תוכנית המציאות הפופולרית "הישרדות", אשר שודרה בתחילה בערוץ 10 ומנובמבר 2015 עברה לזכיינית "רשת", שם הוא המשיך להנחותה.
במאי 2012 הנחה את העונה האחרונה של תוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים", לצד ירדן הראל.
בינואר 2015 החל להגיש את תוכנית הסיקור הקולנועי "טלסינמה" בערוץ הראשון, תפקיד בו כיהן עד אוקטובר של אותה שנה.
בדצמבר של אותה שנה שימש כשופט אורח בתוכנית הריאליטי "הפייטן" בערוץ 20, ובמקביל החל להנחות את התוכנית "פרשת השבוע עם גיא זוארץ" באותו ערוץ.
בשנת 2016 הנחה את השעשועון "נעולים" בזכיינית ערוץ 2, רשת.
בשנת 2019 הרחיב זו-ארץ את פעילותו בערוץ "רשת 13" והחל להנחות את תוכנית הריאליטי "האח הגדול" לצדה של לירון ויצמן.
בנוסף, זוארץ נבחר להנחות את טקסים לאומיים מרכזיים.
באפריל 2016 נבחר להנחות את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי במקומו של אבשלום קור.
ביום העצמאות 2020 הנחה את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל יחד עם אסתר רדא.
בינואר 2022 שימש כמנחה מחליף בתוכנית הריאליטי "אקס פקטור לאירוויזיון".
ביום העצמאות ה-75 למדינת ישראל (2023), הנחה פעם נוספת את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
כמו כן בשנת 2025 הנחה, לצד הדר מרקס, את טקס מצטייני הנשיא, שהתקיים בבית הנשיא בירושלים בבוקר יום העצמאות.
באפריל 2016 נבחר להנחות את חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
באותה שנה, ב-25 ביולי, החל גם להנחות את השעשועון "נעולים" בזכיינית ערוץ 2, "רשת".
בשנת 2007 החל בקריירת שירה.
שנתיים לאחר מכן, ב-2009, סיים את הקלטת אלבום הבכורה שלו בהפקה מוזיקלית של אחיו, רועי זו-ארץ.
מהאלבום יצאו לרדיו הסינגלים "הלילה זה יקרה", "כל הבשורות", "בא אלייך" ו"צמא אלייך", אך האלבום המלא לא יצא לאור לבסוף.
עוד קודם לכן, בחנוכה 2008, השתתף בפסטיגל עם השיר "השמיים לי פתוחים", שאותו כתב והלחין אחיו רועי.
שיתוף הפעולה המוזיקלי עמו הפך למשמעותי ביותר בהמשך הקריירה שלו.
בשנת 2012 הוציאו השניים אלבום משותף בשם "לדינו ופיוט מבית אבא", שכלל שירים בלאדינו לצד פיוטים בנוסח יהדות לוב, והופיעו יחד במופע "לאדינו ופיוטים" בישראל ובטורקיה.
ב-2014 יצא אלבום משותף נוסף, "קאזה זו-ארץ", עימו החל צמד האחים להופיע.
בנוסף לפעילות זו, אחיו רועי שימש כמנהל מוזיקלי בתוכניתו של גיא, "פרשת השבוע - בהנחיית גיא זוארץ", ששודרה בערוץ 20 החל משנת 2016. בשנת 2023 אף גילמו האחים את עצמם כצמד הזמרים "האחים זו-ארץ" בסדרה הקומית "קופה ראשית" בכאן 11.
במקביל לעיסוקו עם אחיו, המשיך גיא זו-ארץ במופעים ופרויקטים נוספים.
בשנת 2017 פרסם יחד עם אשתו, יעל בר זוהר, את השיר "רק הירח" במסגרת צילומי "הישרדות", וב-2018 חידש יחד עם אחיו את שיר החג "והיא שעמדה" מתוך ההגדה של פסח.
באפריל 2022 העלה מופע אישי בשם "הפארטייה", המשלב שירי מוזיקה מזרחית וים-תיכונית בעיבוד אלקטרוני מודרני.
במאי 2025 הוציא עם אשתו יעל בר-זוהר את השיר "דרך שברי הלב", שנכתב על בסיס כתבים מיומנו של אחיינו, עילי ברעם ז"ל, שנרצח בטבח שבעה באוקטובר.
בשנת 2005 נישא זו-ארץ לשחקנית, המנחה והדוגמנית יעל בר זוהר.
בני הזוג מתגוררים ברמת השרון ולהם שני בנים ובת.
במהלך השנים חל שינוי בחייו של זו-ארץ, ובשנת 2015 סיפר כי הוא נמצא בתהליך של התקרבות לדת מזה שנים רבות.
תהליך זה כולל, בין היתר, שמירה על מנהגים כמו קידוש בליל שבת, פקידת בית כנסת עם ילדיו, הנחת תפילין ולימוד קבלה.
במהלך טבח שבעה באוקטובר זו-ארץ חווה אובדן אישי כאשר אחיינו, עילי ברעם, נרצח בטבח בפסטיבל נובה.
גיא וסרדם (11 באוגוסט 1984 – 9 בינואר 2024) היה ג'ודוקא ודוגמן ישראלי.
וסרדם נולד וגדל בשכונת נחלת יהודה בראשון לציון.
התאמן בג'ודו מגיל 4 בהדרכת ליאור לנסברג ב"ג'ודוקאן-ליאור".
שירת בצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין.
היה חבר בקבוצת "הנשרים" במסגרת ליגת הג'ודו המקצוענית.
באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בשנת 2000 זכה במדליית ארד.
משנת 2002 עבד כדוגמן בסוכנות DNA.
השתתף בקטלוגים של חברות כמו רנואר מן ופוקס מן ובמספר פרסומות.
בטורניר אשדוד הבינלאומי שנערך ב-22 ביולי 2006 זכה במדליית זהב במשקל עד 73 ק"ג, לאחר שניצח בניקוד הזהב את סגן אלוף אירופה לשעבר, יואל רזבוזוב.
כחבר בנבחרת ישראל, באליפות העולם בג'ודו לאומות שנערכה בספטמבר 2006 סיימה הנבחרת במקום תשיעי.
באליפות ישראל שנערכה באולם מטרוווסט ברעננה באוקטובר 2015 זכה במדליית כסף עד משקל 81 ק"ג.
וסרדם נפטר בפתאומיות ב-9 בינואר 2024, בגיל 39.
מדליית ארד באליפות אירופה לקדטים 2000.
מקום חמישי באליפות אירופה לנוער 2002.
מקום 7 באליפות העולם לנוער 2002.
אלוף ישראל בסמבו ובהיאבקות עד משקל 73 ק"ג 2002.
מקום שני באליפות ישראל לבוגרים 2002, כשמפסיד בגמר ליואל רזבוזוב.
מקום שני במשחקי המכביה 2001 במשקל של עד 81 ק"ג.
מקום ראשון באליפות ישראל לבוגרים 2006.
מקום שני בעולם בהיאבקות סמבו.
גיא לוזון (נולד ב-7 באוגוסט 1975) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, המאמן את נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
לאחר פציעתו, קיבל לוזון את משרת מאמן קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה.
בעונת החליף לוזון את אלי אוחנה כמאמן הקבוצה הבוגרת.
הישגיו המרכזיים כמאמן הקבוצה היו זכייה בגביע הטוטו לעונת , סגנות אליפות המדינה לעונת והעפלה לשלב הבתים של גביע אופ"א בעונת .
בתקופתו כמאמן הקבוצה נהנה לוזון מגיבוי משפחתי.
דודו, אבי לוזון, ניהל את הקבוצה, ובני משפחה אחרים מילאו בה תפקידים שונים.
בעונת מונה לוזון למאמן הפועל תל אביב.
עם הגעתו לקבוצה אילץ את יוסי אבוקסיס לפרוש ממשחק פעיל ולהפוך לסקאוט, ובכך הוכיח שבידיו הסמכות המקצועית במועדון.
לוזון הצליח להוביל את הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לשלב הבתים בגביע אופ"א.
אף על פי כן, במשחקי ליגת העל השיגה הקבוצה תוצאות מאכזבות ולאחר עשרה מחזורים דורגה במקום האחרון עם 6 נקודות מתוך 30 אפשריות, כאשר את הניצחון הראשון שלה השיגה הקבוצה רק במחזור התשיעי, בדרבי מול מכבי תל אביב.
בעקבות תוצאות אלה הודיע לוזון על התפטרותו מאימון הקבוצה ב-25 בנובמבר 2007, לאחר הפסד למכבי חיפה.
לוזון חזר לאמן את מכבי פתח תקווה באמצע העונה, בניגוד להבטחת יו"ר הקבוצה ודודו, עמוס לוזון, שאמר כי גיא לא יחזור לאמן את מכבי פתח תקווה בעונה זו.
ב-6 באפריל 2008, לאחר רצף הפסדים, התפטר מתפקידו.
ב-12 ביוני 2008 מונה לוזון למאמן בני יהודה תל אביב.
את עונת סיימה הקבוצה בהדרכתו במקום החמישי.
עקב חוסר יכולתה של בית"ר ירושלים להשתתף במפעלים אירופאיים קיבלה בני יהודה את ההזדמנות, והעפילה בתחילת עונת לסיבוב הרביעי במוקדמות הליגה האירופית, שם הודחה על ידי פ.ס.וו.
את עונה זו סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה, והעפילה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה 1–3 להפועל תל אביב.
ב-4 באוגוסט 2010 מונה לוזון למאמן הנבחרת הצעירה של ישראל.
תחת הדרכתו התמודדה הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2013, אליה העפילה באופן אוטומטי כמארחת, שם סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית שכלל את איטליה, אנגליה ונורווגיה.
לוזון ספג ביקורת כאשר חגג את ניצחון הנבחרת מול אנגליה בצורה שנתפסה בעיני רבים כמוגזמת, על אף שלא מנע את הדחתה מהטורניר.
ב-27 במאי 2013 חתם לוזון על חוזה לעונה אחת בקבוצת סטנדרד ליאז' מליגת העל הבלגית.
מינויו לווה במחאה מצד האוהדים.
אף על פי כן, לוזון פתח את העונה ב-13 ניצחונות רצופים בכל המסגרות, ובכך שבר שיא מועדון בן 14 שנים.
הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אך לאחר שלב הפלייאוף סיימה את העונה כולה במקום השני.
ב-26 במרץ 2014 הודיע המועדון על הארכת חוזהו לשנתיים נוספות.
ב-20 באוקטובר 2014 פוטר בעקבות תוצאות מאכזבות של הקבוצה בתחילת העונה.
ב-13 בינואר 2015 החליט בעליה המשותפים של ליאז' וצ'רלטון אתלטיק מליגת המשנה האנגלית להעבירו לאמן את צ'רלטון.
ב-24 בינואר 2015, במשחקו הראשון כמאמן צ'רלטון נפרדה קבוצתו בתיקו 0–0 עם וולברהמפטון וונדררס.
ב-14 בפברואר 2015 רשם ניצחון בכורה כמאמן צ'רלטון, 3–0 על ברנטפורד.
ב-24 באוקטובר 2015, לאחר תשעה משחקי ליגה ללא ניצחון, פוטר לוזון מתפקידו.
ב-20 בספטמבר 2016, שב לוזון לקדנציה שנייה כמאמן הפועל תל אביב כשהחליף את אלי גוטמן שעבר לתפקיד המנהל המקצועי במועדון.
ב-12 בינואר 2017 התפטר מתפקידו לאחר שהקבוצה נכנסה לפירוק ובעליה התחלפו.
כחודש לאחר שעזב את הפועל תל אביב, לוזון מונה למאמן מכבי חיפה במקום רנה מלנסטיין שפוטר, תחת מוחמד אלאך שמונה למנהל הספורטיבי.
לאחר שבסיבוב הראשון השיגה הקבוצה 16 נקודות בלבד מ-13 משחקים, ב-9 בדצמבר 2017 פוטר לוזון מתפקידו.
ב-27 במאי 2018 מונה לוזון למאמנה של בית"ר ירושלים, אך פוטר ב-22 באוקטובר, לאחר שבעה מחזורים, כאשר הקבוצה ניצבת במקום הלפני אחרון בטבלה עם 5 נקודות בלבד.
ב-20 בינואר 2019 שב למכבי פתח תקווה וחתם לעונה וחצי.
ב-12 במאי 2019, הקבוצה בהדרכתו ירדה לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגת העל.
ב-12 במאי 2022 מונה בשנית למאמן נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21. איתה העפיל לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2023 לאחר ניצחון על נבחרת אירלנד בבעיטות עונשין.
באליפות זו צלחה הנבחרת, באופן חסר תקדים, את שלב הבתים, בו הוגרלה עם גרמניה, האלופה הקודמת, אנגליה וצ'כיה, והעפילה לרבע-הגמר.
ב-1 ביולי 2023, לאחר שחלפה ברבע הגמר על פני גאורגיה המארחת בבעיטות 11, לוזון הצעיד את הנבחרת הצעירה לשלב חצי-גמר היורו עד גיל 21. הישג זה הבטיח את השתתפות הכדורגל הישראלי באולימפיאדת פריז (2024), לראשונה לאחר 48 שנים.
עם זאת, הופעת הנבחרת האולימפית בפריז ביולי 2024 הייתה עגומה: תיקו אחד ושני הפסדים לנבחרות שהיו אלופות דרום אמריקה ואסיה בהתאמה, ביחס שערים של 3 זכות (מהם אחד בבעיטת עונשין גבולית) ו-6 חובה.
ולמעשה מבין כל נציגי ישראל באולימפיאדה השיגה את המאזן הנמוך ביותר
בקמפיין המוקדמות לאליפות אירופה עד גיל 21 2025 הוביל את הנבחרת לקמפיין הכושל בתולדותיה עם תשעה הפסדים וניצחון אחד וסיום במקום האחרון בבית.
למרות זאת, נשאר לוזון בתפקידו.
בקריירה של גיא לוזון ידועים מספר מקרים של התנהגויות בעייתיות שלא פעם גרמו לביקורות נוקבות, זועמות ושליליות כלפיו.
לאחר ניצחון נבחרת ישראל הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2013 על אנגליה במשחק שהיה לפרוטוקול בלבד, לוזון חגג את הניצחון בצורה מוגזמת מה שהביא לביקורת כלפיו ברשתות החברתיות.
לוזון נודע בחגיגות מוגזמות גם כשאימן את סטנדרד ליאז' בבלגיה, ואת צ'רלטון אתלטיק באנגליה.
במשחק הפלייאוף מול אירלנד, בו העפילה הנבחרת הצעירה של ישראל לאליפות אירופה עד גיל 23 ב-2023 תחת אימונו של לוזון, הוא סטר לזיו מורגן שחקן הנבחרת, דבר אשר הביא לגינויים רבים ולביקורות זועמות כלפיו בתקשורת וברשתות החברתיות.
בנוסף לוזון אמר בריאיון בסוף אותו המשחק "סידרתי לישראלים חופשה בבוקרשט עם אליבי" (הטורניר נערך ברומניה ובגאורגיה) אמירה שזכתה לגינויים בין היתר מצד השרה לשוויון חברתי, מירב כהן.
באופן אירוני, בסופו של דבר לא הוגרלה הנבחרת במשחקים שרומניה אירחה, אלא רק בגאורגיה.
אבי לוזון, דודו של גיא לוזון, הוא יו"ר ההתאחדות לכדורגל לשעבר וכיום הבעלים של מכבי פתח תקווה.
דודו עמוס לוזון הוא הבעלים של הפועל ראשון לציון ודודו איציק לוזון הוא מנהל הקבוצה ויו"ר מחלקת הנוער.
אחיו אורי לוזון ובן דודו תמיר לוזון הם שחקני הקבוצה בעבר, ובן דודו ייטב לוזון היה עוזר מאמן קבוצת הבוגרים של מכבי פתח תקווה.
בן דודתו, עידן מליחי, כדורגלן עבר אף הוא.
לוזון נשוי למדריכת הפילאטיס ומגישת הטלוויזיה, דנה פאן-לוזון.
בקדנציה הראשונה שלו כמאמן הפועל תל אביב שימשה דנה כמדריכת הפילאטיס של השחקנים.
משפחתו של לוזון נחשפה בעונתה השלישית של הסדרה "מחוברים פלוס" אשר שודרה ב-HOT, בו תיעדה אשתו דנה את חייה בזמן שאימן את מועדון הכדורגל צ'רלטון באנגליה.
גיא לוי (נולד ב-8 בספטמבר 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי וכיום מאמן ופרשן.
לוי התחיל את הקריירה המקצועית בתור שחקן הפועל פתח תקווה והפך ב-1994 למאמנה של הקבוצה.
לאחר מכן אימן גם את הפועל בית שאן, ובין 1997 ל-2000 אימן את הפועל צפרירים חולון.
בשנת 2000 החל לאמן את הפועל חיפה.
בעונתו הראשונה כמאמן הגיעה הקבוצה למקום השלישי, אולם בעונה הבאה רוב השלד שהרכיב את הקבוצה בעונות השיא שוחרר בשל קשיים כלכליים של הבעלים רובי שפירא ששם קץ לחייו באמצע העונה, והקבוצה נשרה לליגה הלאומית.
לאחר מכן אימן תקופות קצרות את הפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב.
בשנת 2004 מונה כמאמן הנבחרת הצעירה של ישראל, אותה הוביל לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, שם התמודדה ללא הצלחה מול 7 הנבחרות הטובות באירופה.
ב-28 במאי 2008 חתם לוי לשלוש שנים בהפועל באר שבע.
למרות עונה מוצלחת שכללה זכייה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית ועלייה לליגת העל, עזב את הקבוצה בסיומה.
לקראת עונת 2010/2011 מונה לוי למאמן הפועל רמת השרון לאחר שלא אימן אף קבוצה בעונה הקודמת.
לאחר שני מחזורי ליגה בלבד התפטר לוי בשל סכסוך חריף עם הנהלת הקבוצה, ולאחר מכן אימן לתקופה קצרה את קבוצת אפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
באוקטובר 2011 מונה שוב למאמן הפועל באר שבע, ובתום העונה עזב את הקבוצה.
ב-14 באוקטובר 2013 חתם לוי לעונה אחת בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.
ב-25 בפברואר 2014 פוטר מתפקידו.
ב-18 ביוני 2014 חתם לעונה אחת בבני סכנין כמחליפו של מרקו בלבול.
ב-28 בינואר 2015 מונה לוי למאמן בית"ר ירושלים עד לתום העונה.
במשחקו הראשון בקבוצה השיג ניצחון 1:3 מול עירוני קריית שמונה באצטדיון טדי, במסגרת המחזור ה-20 של ליגת העל.
בתום העונה, לאחר חילוקי דעות כספיים עם בעלי הקבוצה אלי טביב, עזב את המועדון.
ב-5 בנובמבר 2015 חתם לוי עד תום העונה בהפועל תל אביב.
הקבוצה מיעטה לכבוש ולצבור נקודות ובעלי המועדון אמיר כבירי מינה את אלי גוטמן למנהל הספורטיבי של המועדון.
לוי הצהיר כי יסכים לשמש מאמן תחת גוטמן לאחר שהוצגה לו חלוקת הסמכויות בין השניים וגם גוטמן עצמו טען כי הוא מעדיף שלוי יישאר בעמדת המאמן, אך לאחר שבועיים שבהם המשיכה הקבוצה להציג יכולת לא משכנעת פוטר לוי מהמועדון.
בשנת 2017 שימש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער ובית הספר לכדורגל של מכבי שעריים.
ב-18 בספטמבר 2017 מונה למאמן הפועל רעננה.
ב-15 באוקטובר 2017 פוטר לוי מהפועל רעננה אחרי 3 משחקים בלבד, בהם הפסידה הקבוצה את שלושתם ונותרה במקום האחרון עם נקודה אחת בלבד לאחר 7 מחזורים בעונה.
לוי הוא בנו של גברי לוי, יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל לשעבר, ובן דודו של השחקן יהודה לוי.
גיא מונדלק (נולד ב-1965) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים וראש החוג ללימודי עבודה של אוניברסיטת תל אביב, המתמחה בדיני עבודה ובהליכים בארגונים.
כיהן כראש החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב בשנים 2008–2011, ובכהונה נוספת, משנת 2019 ואילך.
הוא ניהל את מרכז מינרבה לזכויות אדם באוניברסיטת תל אביב בשנים 2005–2009 ושימש כעורך כתב העת "עבודה, חברה ומשפט".
מונדלק חבר בוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה מאז הקמת הנציבות.
זכה בפרס צלטנר לחוקר בכיר לשנת 2018.
בוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בהצטיינות (1990) מוסמך ובעל דוקטורט מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד (1995).
התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט (כתוארו דאז) אהרן ברק.
עוד קודם למעברו לפקולטה התל אביבית, בין השנים 1995–1999 לימד מונדלק משפטים ולימודי עבודה באוניברסיטת חיפה.
יחסי עבודה בעידן של תמורות (המכון הישראלי לדמוקרטיה)
העצמה במשפט (עורך ביחד עם מימי אייזנשטדט)
בתחום של יחסי עבודה ודיני עבודה
טלי קריסטל, גיא מונדלק, יצחק הברפלד, ינון כהן, מאיר יעיש, לא כולם שווים בפני הווירוס: השפעת דפוסי העסקת שכירים ויחסי עבודה קיבוציים על תעסוקה בימי קורונה, סוציולוגיה ישראלית, 21 (2), 2021, עמ' 122–135.
בתחום של זכויות אדם, זכויות חברתיות
בתחום של משפט העבודה הבינלאומי – מעבר של עובדים, הון וסחורות
גיא מורד (נולד ב-1975) הוא יוצר קומיקס וקריקטוריסט ישראלי.
מורד הוא בוגר בית הספר לאמנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים, במחלקה לתקשורת חזותית.
הוא מאייר בעיתונים שונים, מאייר קבוע ומצייר קריקטורות ב"ידיעות אחרונות" בספרים ובאינטרנט ובעל טור קומיקס קבוע במוסף "7 ימים" ב"ידיעות אחרונות".
מורד השתתף בכתיבת החומר של חבורת דימונה לקומיקס – שהחלה לעבוד בשנת 2002. החבורה מנסה באופן אלטרנטיבי ועצמאי לבחון את גבולותיה במדיום הקומיקס.
סיפורי הקומיקס לרוב נוגעים לגבי חיי האמנים בת"א, חרדותיהם והפנטזיות שלהם.
החבורה הוציאה שלושה ספרים ומספר חוברות מצליחות שנמכרו בפסטיבלים, אירועים ובחנויות בארץ ובעולם.
ב-2021 זכה בפרס דוש לקריקטורה.
שלוש פעימות מאת גיא מורד הוצאת "ספרות עכשיו-שוו" 2009
ספרי לקט שונים שמכילים סיפורים שלו בין סיפורים של אחרים.
הים של בנימינה מאת שימי קדוש, הוצאת גלורי, 2007.
גיא שלמה לרר (נולד ב-19 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ומנחה טלוויזיה ישראלי.
מגיש את התוכנית "הצינור" בערוץ 13.
אביו, ד"ר טוביה לרר, יליד פולין, הקים ב-1972 את האגודה הישראלית למניעת עישון.
אמו רות היא ילידת בולגריה.
אחיו הבכור, המבוגר ממנו ב-15 שנה, ד"ר זאב לרר, הוא פסיכולוג חברתי, סוציולוג ומרצה בתוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב, אשר כתב ספר על מדד הקב"א בצה"ל.
לרר למד במגמת קולנוע בתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים.
בצה"ל שירת בחיל השריון כלוחם ומפקד טנק בגדוד 433 בחטיבה 500. לאחר שחרורו מצה"ל שימש ככתב לענייני תרבות ברשת "ידיעות תקשורת".
בשנת 2004 עבר לגור בלונדון, ממנה המשיך לכתוב עבור "ידיעות אחרונות", "עלונדון" וכן צילם כתבות עבור "חדשות 10".
לאחר שובו לישראל, בשנת 2005, הצטרף לסגל "חדשות 10" ככתב ספורט.
בין היתר, הוביל את שידורי האולפן של ערוץ 10 סביב משחקי יורו 2008.
פריצתו המשמעותית לתודעה הציבורית החלה עם הגשת הפינה "הצינור" במהדורת חדשות השבת של ערוץ 10 בהנחיית אושרת קוטלר.
במסגרת זו הציג תכנים ויראליים וסרטוני גולשים, ועם הצלחתה הפכה הפינה בשנת 2010 לתוכנית יומית בהנחייתו בשם "צינור לילה" (ובהמשך "הצינור").
התוכנית, שעסקה בהווי ותרבות הרשת, לוותה בדף פייסבוק פופולרי בניהולו של לרר, שהפך לאחד המשפיעים בישראל.
במהלך פעילותו העיתונאית נתקל לרר גם באתגרים משפטיים, דוגמת חקירתו באזהרה בשנת 2015, לאחר ששידר בתוכניתו סרטון סאטירי עם השיר "רכז מידע" של עו"ד ברק כהן.
בשנת 2017 עזב את ערוץ 10 ועבר לזכיינית "רשת", שם החל להגיש את התוכנית "הצנרת" לצד שי-לי שינדלר.
עזיבתו לוותה במאבק משפטי מול ערוץ 10 על הבעלות בדף הפייסבוק של "הצינור", שמנה אז כמיליון עוקבים.
ב-2018 פסק בית הדין לעבודה כי הדף יישאר בבעלותו, תוך מתן זכות לערוץ לדרוש את שינוי שמו.
עם מיזוג הערוצים רשת ועשר בינואר 2019, אוחדו התוכניות "הצנרת" ו"הצינור" למותג אחד בהנחייתו של לרר, המשודר מאז בערוץ 13.
לצד עבודתו הטלוויזיונית הוביל יוזמות חברתיות רחבות היקף בעלות השפעה ציבורית ניכרת.
בשנת 2020, בתגובה לתוכנית המענקים הממשלתית, הקים את פרויקט גיוס ההמונים "תעבירו את זה הלאה", שעודד אזרחים לתרום את כספי המענק לנזקקים.
הפרויקט רשם הצלחה חסרת תקדים וגייס מעל 18.5 מיליון ש"ח.
החל משנת 2022 מוביל לרר בתוכניתו את המאבק ביוקר המחיה, ששיאו ב"מרד הפסטה" אשר הוביל לביטול העלאת מחירים מצד חברת "אסם" ולמכירת אלפי "מארזי מחאה" של אשל חב"ד שהוצעו במחירים מוזלים.
נוסף על כך, כוחה של התוכנית בא לידי ביטוי בהנעת תהליכים אל מול המערכת הביטחונית, כפי שאירע בשנת 2023 בעקבות ראיון עם איש המודיעין האזרחי רפאל חיון, שהוביל להשבת רישיון השימוש בכלי מודיעין שנשלל ממנו.
הראיון זכה ל-1.2 מיליון צפיות בטיקטוק.
במרץ 2022 חויב, יחד עם שניים נוספים, בתשלום פיצויים בסך 210 אלף ש"ח והוצאות משפט בסך 40 אלף ש"ח, בגין תביעת לשון הרע שהגישו נגדם שלושה שוטרים, על שבתוכנית "הצינור" נטען שהשוטרים ערכו חיפוש ומעצר בלתי מוצדקים בביתו של אזרח.
באוגוסט 2024 חויב, יחד עם "רשת מדיה", "חדשות 13" ואדם שפיר, בתשלום פיצוי כולל של 410 אלף ש"ח לאלעזר שטרן, בתביעת לשון הרע שהגיש עקב פרסומים שייחסו לו טיוח תלונות על הטרדה מינית.
לרר נשוי להדס שינדלר, אשת תקשורת אשר שימשה בעבר ככתבת באתר וואלה!
NEWS וכאחראית תיאום צוותי האולפן של חדשות 10. בני הזוג מתגוררים בגבעתיים והם הורים לשתי בנות.
במישור האישי והאמוני, מגדיר עצמו לרר כאתאיסט.
לצד פעילותו העיתונאית הוא ידוע כאוהד של הפועל ירושלים בכדורגל וכאחד מבעליה הראשונים של קבוצת האוהדים הפועל קטמון ירושלים.
מעורבותו במיזם זה הובילה לכך שהיה דמות מרכזית בסרט התיעודי "קטמון ברצלונה" משנת 2009, העוקב אחר הקמת המועדון, ובו מופיעה גם בת זוגו באותה עת, נגה פרידמן.
בתחום הספורט הפעיל, לרר החל קריירה כשחקן כדורגל בליגות הנמוכות כאשר חתם במרץ 2021 במועדון "הפועל המכתש גבעתיים" מליגה ג'.
זמן קצר לאחר הצטרפותו לקבוצה, רשם הישג אישי עם כיבוש שער הבכורה שלו במדי הקבוצה.
לאחר כעונה במועדון, בחר לעבור לקבוצת מ.כ.
דיזנגוף תל אביב, בה הוא משחק, גם כן במסגרת ליגה ג'.
גיא חיימוב (נולד ב־9 במרץ 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
במהלך הקריירה זכה בשתי אליפויות, פעם אחת בגביע המדינה ופעמיים בגביע הטוטו.
לזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת ישראל.
חיימוב נולד וגדל בחולון, למד בתיכון קוגל.
בתחילת הקריירה שיחק במחלקת נוער של מכבי תל אביב ובהמשך עלה לבוגרים, שם היה השוער המחליף במשחקי ליגת העל ושוער ראשון בחלק ממשחקי גביע הטוטו.
בעונת 2006/2007 הושאל להפועל כפר סבא בה היה השוער המחליף של הקבוצה ושותף בשלושה משחקי ליגה.
לאחר שנתיים בכפר סבא עבר להכח עמידר רמת גן לעונה אחת, שם היה השוער הראשון הקבוע לראשונה בקריירה.
בעונת 2010/2011 עבר לעירוני קריית שמונה, איתה זכה בגביע הטוטו, והשתתף בחצי גמר גביע המדינה.
בסוף העונה רצתה קריית שמונה לקנות את כרטיסו אך בשל המחיר הגבוה אותו קבעה הוועדה למעמד השחקן ואי הסכמת מכבי תל אביב להתפשר על המחיר הקבוצה ויתרה.
ביוני 2011 חתם על חוזה לשחק במכבי תל אביב לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת.
לקראת עונת הושאל לשנה אחת לא.א.ק.
לרנקה, אותה אימן רן בן שמעון.
הוא ספג שער ראשון בליגה במחזור התשיעי ובכך שבר את שיא הדקות ללא ספיגה מפתיחת העונה בקפריסין והעמידו על 739 דקות.
בשיא הדקות ללא ספיגה הכללי בקפריסין מדורג חיימוב במקום הרביעי.
ב-20 ביוני 2013 חזר לעירוני קריית שמונה וחתם על חוזה לארבע שנים במועדון.
בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששמר על רשת נקייה במשחק הגמר, בו גברה הקבוצה 0–1 על מכבי נתניה בהארכה.
בעונת 2014/2015 היה שותף לעונה מוצלחת נוספת של הקבוצה, אשר סיימה במקום השני בליגה.
בראשית עונת 2015/2016 עמד בשערה של הקבוצה במשחק אלוף האלופים נגד מכבי תל אביב.
בבעיטות ההכרעה לאחר ההארכה הוא הדף שתי בעיטות מרגלי שחקני היריבה, את זו הראשונה ואת זו האחרונה, אולם שופט המשחק הורה לבצע מחדש את שתי הבעיטות מאחר שחיימוב חצה את קו השער במהלך הבעיטה בניגוד לחוקת המשחק.
בתגובה לפסילת הבעיטה האחרונה בסדרת הבעיטות הוא הגיב בזעם ועזב את שדה המשחק אולם שוכנע לשוב והדף את הבעיטה החוזרת.
הדיפה זו הביאה לניצחון הקבוצה ולזכייה בתואר.
במהלך העונה נפצע ונעדר מהמגרשים למשך חודשיים, וכששב לשער הקבוצה בתום העונה סייע לה להישאר בליגה.
ב-7 ביוני 2016 חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע.
ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל באר שבע, כאשר פתח בהרכב בניצחון 0–5 על הפועל אשקלון באצטדיון הברפלד.
הוא פתח בהרכב הקבוצה במשחק אלוף האלופים בו ניצחה את מחזיקת הגביע מכבי חיפה, וזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות.
בתחילת העונה שימש חיימוב כשוער שני לדודו גורש, אך בפברואר 2017 תפס את עמדת השוער הראשון, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
בעונת 2017/2018 שותף ב-25 משחקי ליגה, ובסופה זכה עם הקבוצה שוב באליפות.
ב-6 באוגוסט 2018 חתם לשנתיים במכבי חיפה.
בהופעת הבכורה שלו במועדון הדף שני פנדלים בבעיטות ההכרעה בדרבי מול הפועל חיפה בחצי גמר גביע הטוטו.
בנובמבר 2019 נפצע בכתפו, פציעה שבעקבותיה נותח והחמיץ את המחצית השנייה של העונה.
בספטמבר 2020 הודיע על פרישה.
ב-6 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל מול נבחרת קרואטיה, כאשר החליף במחצית המשחק את השוער דודו אוואט שנפצע.
המשחק הסתיים בתוצאה 1–3 לקרואטים.
חיימוב הוסיף להימנות עם סגל הנבחרת לאורך קמפיין מוקדמות מונדיאל 2014 ומוקדמות יורו 2016 כשהוא משמש כשוער משנה.
ב-7 בספטמבר 2018 פתח בשער הנבחרת במשחק הבכורה של ליגת האומות מול נבחרת אלבניה בכדורגל.
חיימוב נשוי לסינדי אותה הכיר כשלמדו יחד בתיכון, והם הורים לֿשלושה ילדים.
במרץ 2022 פרסם ביום הולדתו ה-36 כי במהלך בדיקת MRI בצווארו לאחר שנפצע במהלך משחק בשנת 2019, גילו בעמוד השדרה שלו גידול.
בהמשך, נודע לו שהגידול שפיר, והוסרו 98% ממנו.
בראיון לערוץ 2000 שיתף שהגילוי הרפואי ומספר אירועים של השגחה פרטית שחווה, גרם לו להתחזק מבחינה רוחנית ולחזור בתשובה.
בתאריך 29 באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נפל בן דודו סמל ראשון נאור חיימוב, לוחם ביחידה הרב ממדית (888), בקרב בצפון רצועת עזה.
גיא ויהל הוא צמד זמרים-יוצרים ישראלים המורכב מגיא מנטש ויהל דורון.
גיא מנטש גדל בוורד יריחו ויהל דורון בן לאב המשרת בחיל האוויר ועבר בין בסיסים שונים בארץ.
השניים נפגשו בגיל 12 בכפר הנוער ויצו הדסים שבשרון, שם שהו בפנימייה, הרחק מבתיהם.
הם תיארו את חוויית הפנימייה כמעצבת ומשמעותית מאוד, מעין "אחווה של ילדים אבודים", אווירה של עצמאות לצד תחושת בדידות, חוסר שיפוטיות וקהילתיות עמוקה.
השניים ניגנו יחד, גיא בתופים, ויהל בגיטרה.
השיר הראשון שניגנו יחד היה "אור הירח" של הזמר אביב גפן.
בשנת 2011, הוציאו אלבום ראשון באנגלית תחת הכינוי RevelDay וכך נקרא גם שם האלבום, אותו כתבו והפיקו בעצמם.
האלבום כולל גם גרסת כיסוי שביצעו לשיר "Sex on Fire" של קינגס אוף ליאון.
הצמד זכה לחשיפה משמעותית כאשר לקח חלק בעונה הראשונה של תוכנית הכישרונות The Voice בהנחיית "המנטור" אביב גפן.
בשנת 2012 השתתפו בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" והלחינו את השיר "שעות של אמת" שנכתב על ידי סרן עמנואל בן ישי.
השיר הולחן במקור למירי מסיקה, ובסופו של דבר גיא ויהל ביצעו את השיר בעצמם.
בשנת 2013 יצא אלבומם השני, והראשון בעברית, בשם "גיא ויהל" ובהפקתו של עופר מאירי.
מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: "רצים באוויר", "להציל אותי" ו"תראי אני אוהב".
כל השירים נכנסו למצעד הישראלי השנתי תשע"ג בגלגלצ.
השיר "להציל אותי" הגיע למקום ה-40, השיר "תראי אני אוהב" הגיע למקום ה-22, והשיר "רצים באוויר" הגיע למקום ה-12. סינגל נוסף שיצא הוא "היא לא רוצה לחזור".
באותה השנה, זכו בפרס אקו"ם על שם ענבל פרלמוטר לתגלית השנה.
בשנת 2014 הוציאו הצמד את הסינגלים "מרוב אושר", ו"שמים בוערים", כשירים ראשונים מתוך אלבום שלישי וכתבו את הפתיח לסדרה שוברי גלים.
ב-15 בפברואר 2015 הוציאו את הסינגל "בא לי לדבר" שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
בספטמבר של אותה השנה נבחרו גיא ויהל מתוך 20 אומנים שונים להיות מופע החימום ללהקת בון ג'ובי.
בנוסף, גיא ויהל כותבים ומשמשים מפיקים מוזיקליים לזמרים רבים כמו לירן דנינו, הראל סקעת, מירי מסיקה, רוני דלומי, עילי בוטנר וילדי החוץ ואחרים.
בין היתר, גיא ויהל כותבים ומפיקים גם קטעים רבים לפרסומות ולסדרות טלוויזיה; בין היתר כתבו הלחינו והפיקו את שיר הפרסומת של בר רפאלי - under the water, פרסומת למפעל הפיס, ל-רנואר, כתבו את הפסקול לסדרה 'היהודים באים' בערוץ הראשון ועוד.
ביוני 2015 יצא אלבומם השלישי "שמים בוערים".
באוקטובר 2015 כתבו ושרו את שיר הפתיחה של הסדרה "מריו".
בפברואר 2017 יצא הסינגל "השמש תזרח", שזכה במקום ה-22 במצעד השנתי של גלגלצ של שנת תשע"ז.
באפריל 2018 יצא הסינגל "יהיה טוב" מתוך אלבומם הרביעי "השמש תזרח".
במאי 2019 הוציאו את "המבריח הקטן" במסגרת פרויקט שם עולם 2019.
בשנת 2020, הפיקו את השיר "אור" של אודיה, שזכה להצלחה והגיע למקום השישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
באוגוסט 2021, יצא לאור ספרו הראשון של יהל, "ביום שאמרת לי שאת אוהבת אותי".
בשנת 2022 לקח יהל חלק בכתיבת השיר "Head Up", ביחד עם אשתו נעמה כהן, אלה דורון ולירון לב, אחד משני השירים שנבחרו עבור ספיר סבן, שעלתה לגמר התוכנית, לקראת הליך הבחירה הישראלי לאירוויזיון 2022.
ב-11 ביולי 2023 הוציא יהל את הסינגל "לרקוד".
ב-3 באוגוסט הוציא יהל את אלבום הבכורה שלו, "עננים בתוך הבטן".
ב-4 בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא הצמד את השיר "מחכים לאור" לזכרו של לאור אברמוב, שנרצח בטבח בפסטיבל נובה.
לאור היה בנו של דיג'יי דרוויש, אחד מהתקליטנים המובילים בסצנת הטראנס, ועשה את צעדיו הראשונים בסצנת מוזיקת הטראנס בעקבות אביו.
ב-14 במרץ של אותה השנה הוציאו את הסינגל "בית נורמלי".
ב-2 באפריל של אותה השנה, הוציאו סינגל בשם "תחזיר אותם הביתה".
הסינגל נכתב עבור משפחות החטופים ובהשראת החיילים מולם הופיעו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
את עטיפת הסינגל צילם סמל לביא ליפשיץ, לוחם בעורב גבעתי, שנהרג בקרב ב-31 באוקטובר 2023. באותה השנה, השתתפו גיא ויהל בפרויקט המוזיקלי "קינצוגי" של המוזיקאי דן זיתון, בשיר "אני לא לבד".
ב-9 בספטמבר 2025, לאחר הפסקה של שבע שנים מאז יציאת אלבומם הקודם, גיא ויהל הוציאו את האלבום "שורשים/כנפיים" שנכתב בהשראת תקופת המלחמה והתחושות שחוו הם וסביבתם, במיוחד סביב שאלות של הגירה, שייכות, וזהות ישראלית.
הסינגל הראשון מהאלבום, "קופנגן", נכתב בעקבות שיחות עם חברים על המחשבה לעזוב את הארץ ולחפש שקט במקום אחר כמטאפורה לחיפוש אחר ביטחון ושלווה.
יהל דורון נשוי לנעמה כהן, ולהם ילד אחד.
מ-2014 גיא מנטש נמצא בזוגיות עם הזמרת והשחקנית מארינה מקסימיליאן.
בינואר 2022 הם התחתנו, לשניים שתי בנות.
שנהפרסקטגוריהתוצאה2019פרסי נבחרי השנה של פרוגיהרכב השנה במוזיקה202020212022
גיא חזות (נולד ב-3 במאי 1971) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, המשמש כיום ראש מערך הלמידה המבצעית בזרוע היבשה.
קודם לכן שימש נספח צה"ל בסינגפור, מפקד עוצבת אדום, מפקד חטיבת כפיר, מפקד חטיבה 226 ומפקד חטיבת יהודה.
חזות התגייס לצה"ל בשנת 1989, והתנדב לחטיבת הצנחנים.
לאחר גיבוש ליחידות החטיבתיות התקבל לפלחי"ק צנחנים.
בסיום הקורס מונה למפקד מחלקה בגדוד 890. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 890, מיד לאחר שסיים תפקיד של מפקד פלוגה בגדוד חרוב של בית הספר לקצינים של צה"ל.
לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 1996–1998, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
בשנת 1997 פיקד על מבצע סחרור מסוכן, במהלכו הרגו לוחמי הפלנ"ט בירי טילי טאו מספר מחבלי חזבאללה.
בהמשך שימש סגן מפקד יחידת מגלן, בתקופת דרור וינברג.
לאחר מכן מונה למפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח צנחנים.
ב-19 במרץ 2002, תקפו שני מחבלים צוות טירונים, אשר זה עתה החל את האימון המתקדם, בשעה שתירגל לינה בשטח חמאם אל-מליח.
ממכת האש הראשונה נהרג מפקד הצוות, סגן , ונפצעו מספר חיילים.
לוחמי הצוות שהקיצו משנתם הרגו את אחד המחבלים.
חזות, שהגיע עם כוחות הכוננות, ניהל את הקרב שבמהלכו נהרג המחבל הנוסף.
בשנת 2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 202, והוביל אותו בלחימה נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
בשנת 2005 לאחר מספר עימותים של כוחות צה"ל, ובכלל זה, חייליו, עם תושבי היישובים ביהודה ושומרון, ובמיוחד בגזרת חטיבת שומרון, האשים את מפקד פיקוד המרכז, יאיר נוה, במהלך כנס בנושא תוכנית ההתנתקות שבו נכח גם הרמטכ"ל, משה יעלון, כי אינו מגבה את חייליו אל מול המתיישבים.
בשנת 2005 סיים את תפקידו ויצא ללימודים.
בשנת 2006 לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לקצין אג"ם של עוצבת הגליל, ושימש בתפקיד עד שנת 2008. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים בין השנים 2008–2010, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה.
ב-16 במאי 2010 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת יהודה, וסיים את תפקידו ב-15 באוגוסט 2012. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ' (2012–2013).
בהמשך נמתחה עליו ביקורת, בעקבות שיחה והצעות בלתי-רשמיות למשפחת אזריה.
ב-18 במאי 2017 הועלה לדרגת תא"ל וב-24 במאי מונה למפקד עוצבת אדום, ושימש בתפקיד עד 28 במאי 2019. בשנת 2019 מונה לנספח צה"ל בסינגפור.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל מונה חזות לראש מערך הלמידה המבצעית בזרוע היבשה.
בכנס באוגוסט 2024 הביע ביקורת על אופן ניהול המלחמה, תהליך קבלת ההחלטות ושיטות הלחימה נגד חמאס ונגד חזבאללה.
הוא קרא לכבוש את דרום לבנון, להרוס שם את הכפרים השיעיים ולבנות במקומם רצועת ביטחון חדשה.
באוגוסט 2024 יצא לאור ספרו "צבא ההיי־טק וצבא הפרשים – כיצד ויתרה ישראל על צבא היבשה", בהוצאת מערכות ומודן.
בספרו טוען חזות שהן הדרג המדיני והן הדרג הצבאי קיצצו לאורך השנים בכוחות היבשה ופגעו בכשירותם המבצעית.
במקום כוח הרתעה יבשתי העדיפו מנהיגי המדינה והצבא לבנות מערך צבאי עתיר טכנולוגיה המבוסס בעיקר על חיל האוויר ויחידות מודיעין צבאי.
הספר נכתב לפני טבח שבעה באוקטובר, אך חזות הוסיף לו אפילוג ובו הוא מתאר, מנקודת מבטו, את שלושת ימי הלחימה הראשונים של מלחמת חרבות ברזל, את ההתאוששות המהירה של כוחות צה"ל ואת מהלכי המלחמה בחודשיה הראשונים.
חזות מתגורר בנגבה, נשוי לשירלי ואב לארבעה.
בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני בלימודי צבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה.
גיא לוי (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרת כמפקד עוצבת האש.
שימש קצין חי"ר וצנחנים ראשי.
קודם לכן שימש מפקד בה"ד 1, ראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, מפקד חטיבה 55 ומפקד בא"פ לכיש, מפקד יחידת מגלן ומפקד גדוד 890.
לוי גדל במושב נוגה שבחבל לכיש.
התגייס לצה"ל בשנת 1995, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 101. לאחר מכן מונה למפקד פלחה"ן צנחנים בין השנים 2001–2003, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
במלחמת לבנון השנייה היה בחפיפה לתפקיד סגן מפקד יחידת מגלן, ולאחר המלחמה נכנס לתפקידו.
ב-22 במאי 2019 מונה למפקד בה"ד 1. בספטמבר 2020, זומן לשיחת הבהרה עם מפקד זרוע היבשה, יואל סטריק, לאחר הדבקה המונית בה צוערים רבים בבה"ד 1 נמצאו חיוביים לקורונה.
בתפקיד זה שירת עד 25 באוגוסט 2021.
ב-6 ביולי 2021 הועלה לדרגת תא"ל וב-19 ביולי נכנס לתפקידו כקצין חי"ר וצנחנים ראשי.
ב-31 ביולי 2024 נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת האש, ופיקד עליה בתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל ובמבצע מרכבות גדעון.
לוי מתגורר במיתר, נשוי ואב לארבעה.
בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ותואר שני במדע המדינה ואסטרטגיה מאוניברסיטת חיפה.
גיא הלוי (נולד ב-22 באוגוסט 1972, י"ח באלול תשל"ב) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים.
נולד וגדל בקיבוץ בארות יצחק.
התגייס לצה"ל ושובץ בפלחה"ן גולני.
בגמר הקורס חזר לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה.
לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 13. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת דובדבן.
בשנת 2004 הועלה לדרגת סא"ל, ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, ובמהלך מלחמת לבנון השנייה, לאחר המלחמה סיים את תפקידו.
בהמשך מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש בין השנים 2006–2007. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח גולני, ושימש בתפקיד בשנים 2007–2008. לאחר לימודים, מונה לסגן מפקד חטיבת גולני בין השנים 2009–2010.
בשנת 2010 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציוני, ובמקביל מונה בשנת 2012 למפקד בא"פ אליקים, בתפקידיו אלו שימש עד שנת 2013. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת הגליל בין השנים 2013–2015. לאחר מכן השתחרר מצה"ל בשנת 2016. לאחר שחרורו מונה למנהל הקהילה בקיבוץ אפק שבו הוא חבר.
גיא דיין (נולד ב-20 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
דיין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל בית שאן.
לאחר שסיים את גיל הנוער, עבר בקיץ להפועל כפר סבא שעלתה באותה עונה לליגת העל.
בשלוש עונותיו הראשונות דיין מיעט לשחק ורשם רק 29 הופעות.
בעונת ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ובעונה שלאחר מכן הפך לשחקן מפתח בקבוצה אולם לא הצליח לעזור לה לחזור לליגת העל.
בקיץ סיים את החוזה שלו בכפר סבא והוא החליט שלא לחדש את החוזה עם הקבוצה.
את עונת פתח דיין ללא קבוצה והחל להתאמן במכבי אחי נצרת.
ב-13 בנובמבר 2009 חתם בקבוצה, ובמדיה שותף ב-23 משחקי ליגה וכבש שני שערים, אך בסיום העונה ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
ב-16 ביולי 2010 חתם בהפועל פתח תקווה, ועזר לה להישאר בליגה בסיום העונה.
בקיץ נקלע המועדון לקשיים כלכלים ודיין עזב את פתח תקווה וחתם בהפועל עכו.
ב-10 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בעכו, בניצחון 0–4 נגד מכבי פתח תקווה.
ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע שער בניצחון 1–3 נגד הפועל רעננה, אותו חגג כאשר הוציא כיפה מהגרב של נעלו וחבש אותה על הראש, ובעקבות כך ספג כרטיס צהוב.
עקב כך, עורר דיין מחלוקת גדולה שהתעצמה אף יותר כאשר איגוד השופטים הודיע שחבישת כיפה גוררת כרטיס צהוב כמו לבישת כל בגד שאינו מאושר.
בקיץ 2014 הוחלט לשנות את החוק ולהתיר חבישת כיפה במשחקי כדורגל.
ב-23 ביוני 2014 חזר דיין להפועל פתח תקווה, לאחר שעלתה לליגת העל, וחתם לשנתיים במועדון.
דיין הבקיע חמישה שערים בכל המסגרות בעונה זו, ובסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית ודיין עזב את המועדון.
ב-24 ביוני 2015 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית, ולטענתו בחר לשחק בליגת המשנה כדי להימנע מחילול שבת.
דיין כבש ארבעה שערים ב-14 הופעות במדי הקבוצה, ובינואר 2016 חזר לליגת העל וחתם בהפועל עכו.
בליגת העל כבש שני שערים ב-16 הופעות אך בתום העונה ירדה הפועל עכו לליגה הלאומית.
ב-3 באוגוסט 2016 חזר להפועל עפולה ושיחק עונה נוספת במועדון, במהלכה כבש שמונה שערים ב-36 הופעות בליגה הלאומית.
ב-15 ביוני 2017 חתם בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית.
בעונת 2020/2021 עלה עם הקבוצה לליגת העל.
ביוני 2021 חתם במכבי אחי נצרת.
לאחר כחודש חתם בהפועל קלנסווה, וסייע לקבוצה להעפיל בסוף העונה מליגה ב' לליגה א'.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-11 בינואר 2023 הודיע על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן בנוף הגליל.
גיא ליפקין הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקידו האחרון כקצין חיל מודיעין השדה ראשי.
ליפקין עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל המודיעין, שירת כראש ענף במודיעין בפיקוד הצפון, קצין המודיעין של עוצבת געש וסגן קצין המודיעין של פיקוד הצפון.
ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה ראש מחלקת מודיעין שדה במפקדת זרוע היבשה, בשנים 2000 עד 2003 שירת כקצין המודיעין של פיקוד הצפון ולאחר מכן שירת כראש מחלקת האיסוף באגף המודיעין.
ב-2005 מונה לקצין חיל מודיעין השדה ראשי, שירת בתפקיד עד יולי 2007 ובמהלך מלחמת לבנון השנייה.
לאחר שחרורו עסק ביזמות בתחום הביטחוני ומונה לראש מטה ביטחון הפנים והעורף (HLS) בחברת אל-אופ מקבוצת אלביט מערכות.
ליפקין מתנדב ויו"ר לשעבר של שותפות ביחד.
ליפקין הוא צאצאו של יצחק ליפקין מבוני שכונות ירושלים, ואחיינו של אמנון ליפקין-שחק.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים.
גיא חסון (נולד ב-26 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כקצין שריון ראשי.
משמש כיום כרמ"ט עוצבת הבזק במילואים.
חסון גדל בקריית ים ולמד בתיכון "רודמן" בעיר.
שירת כלוחם, מפקד טנק וכקצין בגדוד 195 ("אדם") בחטיבה 500 וכקצין אג"ם בחטיבה.
ביוני 2001 מונה למפקד גדוד 195 ובמהלך כהונתו בתפקיד זה היה אחראי על גזרת חומש ועל גזרת בית לחם בתקופת האינתיפאדה השנייה.
לאחר סגירת חטיבה 500 בשנת 2003 מונה חסון ב-2004 שוב למפקד גדוד 195 שהוקם מחדש כגדוד הדרכה בחטיבה 460. לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לקצין אג"ם של אוגדה 162.
במאי 2008 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבה 130, חטיבת שריון במילואים, במקביל למד במכללה לביטחון לאומי, הדריך בקורס מפקדי פלוגות ובקורס מפקדי גדודים, בשנתיים האחרונות לשירותו כמח"ט מילואים כיהן גם כמפקד מרכז לאימון מפקדות חטיבתיות במל"י.
שירת כסגן מפקד עוצבת געש.
באוקטובר 2013 מונה למפקד חטיבה 460, הוא פיקד על צוות קרב חטיבתי במהלך מבצע צוק איתן, בו לחמו כוחות מהחטיבה יחד עם כוחות מיחידות אחרות באזור צפון רצועת עזה ובאזור ח'אן יונס.
ב-2015 יצא לשנת לימודים בצבא ארצות הברית.
ביוני 2016 מונה לקצין שריון ראשי, ושימש בתפקיד עד 3 באוקטובר 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
בשנת 2021 בעקבות מותו של שרון אסמן, מח"ט הנח"ל נבחר על ידי הרמטכ"ל לעמוד בראש צוות מומחים לבחינת אימוני הכושר בצה"ל.
בשנת 2023 מונה להיות ראש המטה של עוצבת הבזק במילואים.
חסון בוגר תוכנית "אופק" המכללה לפיקוד ומטה, בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.
כיום נשוי ואב לשתי בנות ובן.
גיא יעקובזון (10 בספטמבר 1939 – 10 בפברואר 1985) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, פיקד על גדוד 94 במלחמת יום הכיפורים ועל חטיבת אגרוף הברזל.
יעקבזון נולד ברחובות בן למשפחת יעקבזון המקומית, שהייתה בעלת פרדסים ומפעלים.
ב-1957 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון.
פיקד על מחלקת טנקי AMX-13 בגדוד 9 עד שחרורו ב-1960. למד כלכלה וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים ומנהל עסקים בשלוחת תל אביב של האוניברסיטה.
הוא עבר לערד, ועבד ככלכלן בערד תעשיות כימיות ובמפעל "אורון".
במלחמת ששת הימים שירת במילואים כמפקד פלוגת טנקי צנטוריון בגדוד 94 של חטיבה 200 ("אגרוף הברזל").
הוא לחם בקרב בצומת ביר לחפן, בקרב במתחם ג'בל ליבני במהלכו השמיד 18 טנקי אויב ובקרב במתחם מעבר המיתלה.
ב-1971 מונה למנהל מפעל הסכו"ם של כור תעשיות בדימונה.
במקביל המשיך להתקדם בדרגות ובתפקידים בשירות המילואים ושימש מפקד גדוד 94.
במלחמת יום הכיפורים גויס הגדוד כחלק מכוחות אוגדה 146 ונלחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן ובקרב נגד כוחות השריון העיראקים.
במהלך הקרבות נפצע מרסיס פגז.
בהמשך עבר הגדוד לחזית המצרית.
לאחר המלחמה חזר לשירות הקבע ומונה ב-1974 למפקד חטיבת אגרוף הברזל.
בדצמבר 1975 מונה למתאם התעשיות הביטחוניות במשרד הביטחון ושימש גם כחבר במועצת המנהלים של התעשייה האווירית לישראל.
בשנות השמונים שם קץ לחייו ונקבר בבית העלמין הישן ברחובות.
גיא ליפקה (נולד ב-3 באפריל 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני
ליפקה התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, וכשהיה בן 18 עבר לקבוצת הנוער של מכבי חיפה, שם שימש כקפטן הקבוצה ועמה זכה באליפות הליגה לנוער.
לזכותו של ליפקה 12 הופעות בנבחרת הנערים של ישראל והופעה אחת בנבחרת הנוער.
בקיץ הושאל ליפקה להפועל ניר רמת השרון.
ב-13 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–2 למועדון ספורט אשדוד, ובסך הכל עד תום עונת 2011/2012 ערך 19 הופעות בליגה.
בקיץ הושאל להפועל חיפה, בה שותף בשמונה משחקים במסגרת הליגה והגביע בעונת 2012/2013.
בקיץ שוחרר ליפקה ממכבי חיפה וחתם בהפועל רעננה.
ב-19 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 להפועל עכו, ובמשחק זה אף כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל.
בעונת 2015/2016 היה שותף להעפלתה של הפועל רעננה לפלייאוף העליון לראשונה בתולדותיה.
בספטמבר חזר לקדנציה שנייה ברמת השרון, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
בנובמבר חזר להפועל רעננה, ובתום עונת 2017/2018 פרש מכדורגל.
ב-29 בנובמבר 2018 ליפקה חזר מפרישה וחתם בשמשון תל אביב מליגה ב'.
גיא איתמר הוכמן (נולד ב-13 באוקטובר 1988) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן קולנוע, פעיל חברתי ואושיית רשת ישראלי.
יוצר הסדרות "נייס גיא" ביוטיוב, "מחפש כיוון" בשידורי קשת ו"כח הוכמן" ב-ynet.
למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם בעיר במגמת תיאטרון.
בשנת 2004 גילם את איתן "קרצי" ארצי בסדרה "אדומות", ששודרה בערוץ הילדים.
הוכמן היה חניך ומדריך בשבט ירקון של תנועת הצופים.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם ומפקד בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל.
לאחר השחרור מהצבא, עבד בצוות בידור בכפר הנופש לחיילים באשקלון והדריך כשנתיים נוער בסיכון בעמותת "אחריי!".
להוכמן תואר ראשון בתקשורת מהמסלול האקדמי המכללה למינהל.
בשנת 2012 שיחק בסרט "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני.
בשנת 2015 יצר וכתב את הקומדיה האינטרנטית "מחפש כיוון", שמשודרת ב-mako בהפקת שידורי קשת, ועוסקת בצעיר ישראלי מדור ה-Y אשר מנסה למצוא כיוון משמעותי לחייו.
בסדרה התארחו מפורסמים רבים, ביניהם: אדיר מילר, איציק זוהר, משה דץ ודנית גרינברג.
בשנת 2016 הגיש את "אח עד הבית" – תוכנית המודחים האינטרנטית של העונה השביעית של "האח הגדול".
בנוסף, באותה שנה שיחק כמראיין מטעם מאקו בפרק השלישי של "צומת מילר" בערוץ 2. לכבוד המשחקים האולימפיים בריו יצר עבור מאקו את הסדרה האינטרנטית "המינימום האולימפי" בה הוא מנסה להגיע לאולימפיאדה, ובין השאר נעזר גם בח"כ אורן חזן, יעל ארד וספורטאי המשלחת.
בשנת 2017 עבר הוכמן לזכיינית רשת, והחל להגיש פינה בתוכנית המלווה את הריאליטי "The Voice ישראל".
במקביל, מגיש את פינת שאלוני הרחוב "הוכמן בשטח" בתוכנית "העולם הבוקר" בה בכל שבוע הוא מראיין תושבים של עיר אחרת.
באותה שנה גילם את דמותו של יחצ"ן המסיבות רני צ'ייסר, בעונה הרביעית של "החברים של נאור" בערוץ 10.
באפריל 2017 צילם סרטון בו הוא מתהלך בבני ברק עם דגל ישראל, במטרה לבדוק את תגובת הציבור החרדי לדגל ישראל.
לקראת סיום הסרטון מוצג רוכב אופנוע אשר שובר את מקל הדגל.
לאחר פרסום הסרטון נחשף על ידי חיים פרידלנדר, עיתונאי קו עיתונות דתית, שטען כי סצנת שבירת הדגל הייתה מבוימת, ורוכב האופנוע שהכיר את הוכמן התבקש לשבור את הדגל בתואנה שהם עורכים סרט קומי.
הדבר גם תועד במצלמות אבטחה.
הוכמן הואשם בהסתה והפצת פייק ניוז.
עקב מחאה הסירה "רשת" את הסרטון ופיטרה את הוכמן והצלם.
בריאיון ל"כיכר השבת" התנצל הוכמן, אמר שמדובר בטעות הגדולה בקריירה שלו, ומכיוון שלא היה מעורב בעריכה הקטע הוכנס בצורה שאינה משקפת אותו.
בהמשך הגיע לבני ברק והצטלם כשהוא מתנצל על האירוע.
באוגוסט 2017 הצטרף לאתר וואלה כעורך התוכן השיווקי.
בספטמבר 2017, עם מעבר תוכנית הטלוויזיה "ערב טוב עם גיא פינס" לזכיינית קשת, הצטרף הוכמן ככתב שטח.
באוגוסט 2018 הצטרף הוכמן לצוות הכתבים של המגזין "בלייזר".
בדצמבר אותה שנה נבחר בעשירייה הראשונה בפרויקט "under40" לשנת 2018 של אתר "אייס".
במונדיאל 2018 ברוסיה חלה תפנית וקפיצה גדולה בקריירה שלו.
הוכמן יצר סוג חדש של תוכן ומאז הוא התפרסם הרבה יותר: הוכמן הסתובב בין אוהדי איראן במונדיאל עם מקל סלפי, צעק "ישראל" ו"שמע ישראל" וזרק בדיחות מאולתרות; הדבר מהר הפך לוויראלי ומאז ועד היום זאת עיקר המדיה שהוא מוציא; מסתובב בהפגנות, משחקי כדורגל, מחאות חברתיות - ומצלם סרטונים.
בדצמבר 2020, מעט לאחר הסכמי אברהם, היה לקומיקאי הישראלי הראשון שמופיע על אדמת דובאי.
זמן קצר לאחר מכן נעצר על ידי הרשויות כיוון שצילם עם ציוד מקצועי במקום ציבורי, מעשה שאסור במדינה.
במאי 2021 השתתף בעונה העשירית של "גולסטאר", אשר צולמה במרוקו.
באוגוסט 2021 גילם בסדרת הנוער "זיגי" את עו"ד חיון.
בשנת 2023 אמו נדרסה על ידי רוכב קורקינט בתל אביב ונגרמה לה פגיעה מוחית קשה.
בעקבות כך הוכמן יצא למאבק ציבורי בנושא הכלים החשמליים שהוביל לרפורמת לוחיות הרישוי בכלי רכב דו-גלגליים ממונעים.
בספטמבר 2023 הופיע בערב גיבוש הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע.
במלחמת חרבות ברזל הגיע הוכמן לביקורים רבים ביחידות צה"ל לשם העלאת המורל.
בעקבות זאת העניקה לו המועצה הציונית בישראל את אות גיבורי העורף.
בינואר 2024 הוכמן, המכנה עצמו גם כ"קצין חיוך ראשי", יצר את "כח הוכמן" - סדרה דוקו-ציונית המתארת את השבוע הראשון והטראומטי של מלחמת חרבות ברזל.
העלילה נעה בין מילואים לבית ואישה בחודש תשיעי שכורעת ללדת ומסתיימת בלידת בנו עוז, ומתארת את מציאות החיים בישראל.
הקמת ערוץ היוטיוב "נייס גיא"
בשנת 2013 פתח יחד עם עילי קמחי את ערוץ היוטיוב "נייס גיא".
הסרטון הראשון שיצרו יחד עם נועם טורנברג הפך להצלחה ויראלית בין לילה.
בערוץ המנוהל על ידי שותפו ליצירה הבמאי והעורך עילי קמחי (וידאומן) מערכונים קומיים אשר עוקבים אחר עלילותיו של "נייס גיא" (בגילומו של הוכמן), צעיר ישראלי כושל אשר חולם למצוא אהבה.
המערכונים ויראליים, והסרטונים בערוץ צברו מיליוני צפיות.
בערוץ מעלה הוכמן סרטונים מאירועים ציבוריים בהם הוא משתתף, לרוב תוך יצירת פרובוקציות לצורך סאטירי.
ב-19 באפריל 2021 צילם בהפגנה של ערבים ישראלים ביפו.
המפגינים הערבים התקיפו את הוכמן, נלקח ממנו הטלפון והוא הוכרח למחוק את הסרטונים שצילם.
בנובמבר 2021, לאחר מעצרם של בני הזוג אוקנין בטורקיה, הוכמן טס לצלם סרטון סאטירי במדינה.
בנובמבר 2022 טס הוכמן למונדיאל שנערך בקטר לצלם סרטונים סאטיריים.
בעקבות הסרטונים, הופץ סרטון בתקשורת הערבית כשהוא מוצג כ"ציוני מסוכן" ו"חייל בצבא הכיבוש הישראלי".
בעקבות החשש מפגיעה בו, קיצר הוכמן את שהותו בקטר וחזר לישראל.
בינואר 2024 יצר סדרת רשת בת שישה פרקים שעלתה בערוץ הקרויה "אשך ברזל", ומתרחשת באירועי טבח שבעה באוקטובר 2023.
ב-2023 אובחן עם סרטן האשכים ועבר ניתוח לכריתת אשך.
במרץ 2024 הוכמן פרסם שלמען אחדות עם ישראל, הוא מתחיל לשמור שבת לראשונה בחייו וקרא לקהל העוקבים שלו להצטרף למשימה של שמירת שבת למען אחדות עם ישראל, וקרא להגיע למאה אלף שומרי שבת חדשים.
לאחר זמן שיתף ש"מאז השביעי באוקטובר הזהות היהודית התחזקה בי מאוד בעקבות האסון שקרה במדינה.
אני הולך כל שבת עם הבן שלי לבית כנסת".