tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"כוח החיים" תורגם במהדורה האנגלית כ"דחף חיוני", אך בדרך כלל מתורגם על ידי מתנגדיו כ"כוח חיוני" או "כוח החיים".
זהו הסבר היפותטי לאבולוציה ולהתפתחות של אורגניזמים, שאותו ברגסון קישר קשר הדוק עם התודעה – התפיסה האינטואיטיבית של החוויה וזרימת הזמן הפנימי.
"כוח החיים" הוא סוג של הסבר מסוג ויטליזם, וכמו תאוריות נוספות דומות, הוא נחשב מאז אמצע המאה ה-20 כפסאודו-מדע.
קודמיו של ברגסון היו הפילוסוף הסטואי הקדם-נוצרי פוסידוניוס, שטען שיש "כוח חיוני" שנפלט מהשמש ומגיע לכל היצורים החיים על פני כדור הארץ, וזנון מאליאה.
רעיון של ויטליזם – כוח מסתורי כלשהו שייחודי ליצורים חיים ומאפשר את קיומם קיים גם בהפיזיקה של אריסטו.
המושג "כוח החיים" דומה גם למושג הקונאטוס של ברוך שפינוזה, כמו גם למושג הרצון לחיות של ארתור שופנהאואר ו"עקרון החיים" (āyus) הסנסקריטי.
הפילוסוף הצרפתי ז'יל דלז ניסה להחזיר את החידוש שברעיון של ברגסון בספרו "ברגזוניזם", אם כי שינה משמעותית את המונח עצמו.
מונח זה כבר לא נחשב לכוח מיסטי וחמקמק הפועל על חומר, כפי שהיה בוויכוחי הוויטליזם של סוף המאה ה-19. "כוח החיים" אצל דלז מציין כוח פנימי, חומר שבו אי אפשר להבחין בין חומר אורגני ולא אורגני, והשלב בו מופיעים חיים הוא בלתי ניתן לקביעה חד משמעית.
ב-1912 כתבה ביאטריס מ' הינקל שתפיסת החשק המיני של קרל גוסטב יונג דומה ל"כוח החיים" של ברגסון.
למושג "כוח החיים" הייתה השפעה על הפסיכיאטר והפנומנולוג יוג'ין מינקובסקי ועל תפיסתו את "הכוח האישי" (personal élan) – המרכיב שלתפיסתו שומר את האדם בקשר עם תחושת החיים.
הצבא הצרפתי שילב את הדוקטרינה של כוח החיים בחשיבתו במהלך ההכנה למלחמת העולם הראשונה, בטענה שרוחם האינדיבידואלית של חיילים חשובה יותר לניצחון מאשר כלי נשק.
גנטיקאים לא רואים שום "כוח חיים" מלבד המטריצה הארגונית הכלולה בגנים עצמם, לפי וייר (R.
הביולוג ההומניסט החילוני הבריטי ג'וליאן האקסלי העיר ביובש ש"כוח החיים" של ברגסון אינו הסבר טוב יותר לחיים מאשר הסבר פעולתו של מנוע רכבת על ידי ה-élan locomotif שלו ("כוח הקטר").
אותו כשל אפיסטמולוגי לכאורה זכה לפרודיה בקומדיה "החולה המדומה" של מולייר, שבו רופא אליל "עונה" על השאלה "מדוע אופיום גורם לשינה?" בתשובה: "בגלל כוחו המרדים".
עם זאת, האקסלי השתמש במונח כוח החיים במובן מטפורי יותר:
המחבר והתאולוג הנוצרי הפופולרי ק.
לואיס דחה את הרעיון של ברגסון במאמרו "משקל התהילה" וקבע: "גם אם כל האושר שהבטיחו יכול להגיע לאדם עלי אדמות, בכל זאת כל דור יאבד אותו במוות, כולל הדור האחרון.
כל הסיפור לא יהיה כלום, אפילו לא סיפור, לנצח נצחים.
מכאן כל השטויות שמר שואו מכניס לנאום הסיום של לילית, והערתו של ברגסון שכוח החיים מסוגל להתגבר על כל המכשולים, אולי אפילו מוות – כאילו נוכל להאמין שכל התפתחות חברתית או ביולוגית על הפלנטה הזו תעכב את הסניליות של השמש או תהפוך את החוק השני של התרמודינמיקה."
כוחות ביירקנס הם כוחות העתקה הנוצרים על בועות המצויות בשדה לחץ.
כוחות ביירקנס עיקריים נגרמים באופן ישיר מהשפעת שדה הלחץ; כוחות ביירקנס משניים נגרמים משדה הלחץ שמייצרות הבועות עצמן בעקבות התנודות בנפחן.
כוח ההעתקה הפועל על בועה ספרית בשדה לחץ הוא:
כאשר הוא נפח הבועה ו- הוא גרדיאנט שדה הלחץ.
במקביל, בועה המצויה בשדה לחץ תשנה את נפחה בהתאם למשוואת ריילי פלאסט.
בגבול שדה לחץ חלש ניתן לקרב את רדיוס הבועה למתנד הרמוני מאולץ.
התדירות העצמית המתקבלת מליניאריזציה של משוואת ריילי פלאסט תלויה ברדיוס המנוחה של הבועה :
כאשר רדיוס המנוחה של הבועה, הלחץ ההידרוסטטי, לחץ האדים, צפיפות הנוזל, מקדם מתח הפנים ו- הוא הקבוע הפוליטרופי.
בהינתן שדה לחץ הנוצר מגל קול עומד הממוצע הזמני של כוח ההעתקה לא מתאפס ותלוי במיקום .
על סמך תאוריה של מתנד הרמוני מאולץ ניתן לבחון שני מצבים:
בראשון, והבועה תנועה לנקודות הצומת (nodes).
בשני והבועה תנועה לנקודות הטבור (anti nodes).
התלות של ב- מובילה להגדרת כך שבועות בעלות רדיוס מנוחה גדול מ- ינועו לנקודות הצומת ובועות בעלות רדיוס מנוחה קטן מ- ינועו לנקודות הטבור.
כוח ביירקנס משני הוא כוח משיכה או דחייה הנוצר בין בועות המתנודדות תחת שדה לחץ חיצוני.
בגבול תנודות חלשות מתקבל הביטוי:כאשר זהו המרחק בין הבועות, צפיפות הנוזל ו- נפח הבועה ה-.
אם מניחים שרדיוס הבועות מתנהג כמתנד הרמוני ():
כלומר, סימן הכוח נקבע לפי הפאזה היחסית בין התנודות.
כוח ההגנה של פפואה גינאה החדשה הוא הארגון הצבאי שמוטל עליו בעיקר ההגנה על שטחי פפואה גינאה החדשה מפני איום חיצוני, כמו גם תפקידים משניים לרבות משימות בעניינים לאומים וביטחון פנים.
מקורו של צבא זה בכוח צבאי שהציבה ממשלת אוסטרליה בשנות ה-50 בשטח פפואה גינאה החדשה לפני קבלת העצמאות שבזמנו ירש את "גדוד איי האוקיינוס השקט" של צבא אוסטרליה שהורכב במהלך מלחמת העולם השנייה על בסיס ילידים מגינאה החדשה.
יחידות אלו שימשו בסיס לצבא הנוכחי שנוסד החל מינואר 1973.
לאורך היסטריה שלו על שלל גלגוליו הוא השתתף במספר פעולות והחל משנת 1973 עם קבלת העצמאות של המדינה הצבא לכך חלק גם במספר פריסות צבאיות וסיועה בחו"ל, כמו כן גם נלחם במספר התקוממויות וניסיונות הפיכה כמו זאת שהתרחשה באי בוגנוויל במשך עשור החל משנת 1988.
צבא זה נחשב לכוח "קטן ועני" יחסית לגודל מדינתו והוא מונה כ-2,500 איש (נכון ל-2014) המחולק לשלושה אגפים, יבשה, אוויר וים.
לצבא מסופק פחות מ-2% מההוצאות הממשלתיות, תוך שהיא מקבלת סיוע ותמיכה משמעותית בהכשרה מאוסטרליה, ניו זילנד, ארצות הברית ומדינות אחרות.
בדו"ח ההגנה לשנת 2013 הוכרז כי יש תוכניות שאפתניות ולהכפיל את הוצאות ההגנה ל-3% ולהגדיל את כוח האדם ל-5,000 איש עד 2017 ועד 2030 כוח האדם יגיע ל-10,000 איש.
אגף היבשה נמצא בפיקודו הישיר של המפקדה הראשית, בעוד לאגפים האוויר לים יש קצינים משלהם כחלק מאותה מפקדה.
לצבא אין מפקד ראשי אלא כל הנתונים המרוכזים במפקדה הראשית מנוקזים הישר על ידי מפקד שמייעץ לשר הביטחון.
כך שהצבא נמצא בשליטה של המועצה המבצעת (היא הממשלה) הלאומית באמצעות שר הביטחון.
אגף היבשה מורכב משבע יחידות הכוללות: שני גדודי חי"ר, גדוד הנדסה, יחידת קשר, מחלקת רפואה ממונעת, יחידת הכשרה ויחידה מיוחדת המתמחה בסילוק מטעני חבלה הנושאת את שמה של אותה היחידה ממלחמת העולם השנייה באי.
האגף הימי מורכב מחמש ספינות סיור, שלוש ספינות נחיתה אוסטרליות לשעבר שאחת משמש לאימונים.
שלוש ספינות סיור נוספות נמצאות בשלבי בנייה באוסטרליה, כדי להחליף את ספינות הסיור הישנות.
המשימות העיקריות של האגף הימי הן סיור במימי החוף ותובל לכוחות היבשה.
מפני שאזור המים הכלכלים של המדינה גדול מאוד בגלל קו החוף הארוך שלה, אגף הימי מסתמך במידה רבה על תמונות לוויין כדי לפקח על שטחים אלה.
הסיור בדרך כלל לא יעיל עקב תקציב לקוי שלעיתים קרובות לא מאפשרים את השימוש בכלי שיט אלה.
אגף האוויר הוא כנף אווירית קטנה המפעילה שלושה מטוסי תובלה קלה ושני מסוקים חכורים, ובעתיד שני מטוסי אימון נוספים.
הצי של יפן (ביפנית: 海上自衛隊 - "כוח ההגנה-עצמית הימי של יפן"; באנגלית: Japan Maritime Self-Defense Force, או בראשי תיבות JMSDF) הוא הזרוע הימית של כוחות ההגנה של יפן אשר מופקדים על הגנת המרחב הימי של יפן וכן למשימות אחרות בתחומים הימיים וחופש השיט.
ב-1954 בעקבות מגבלות החוקה היפנית על הקמת צבא קבוע, הוקמו כוחות ההגנה העצמית של יפן, כולל הזרוע הימית - JMSDF.
המטרה העיקרית הייתה להבטיח את ביטחון המדינה ולהתמודד עם איומים פוטנציאליים.
בשנותיו הראשונות, התמקד כוח ההגנה העצמית הימי של יפן בבנייה מחדש של צי קטן, בעיקר למטרות הגנה חופית.
הצי התבסס על כלי שיט קלים ובינוניים, והתמקד בפיתוח יכולות נגד צוללות.
בשנות ה-60 וה-70 עם התבססותה של יפן כמעצמה כלכלית, החל כוח ההגנה הימי בתהליך מודרניזציה והרחבה משמעותי.
הצי רכש כלי שיט חדישים יותר, כולל משחתות וצוללות, והחל לפתח יכולות ימיות מתקדמות יותר.
בשנות ה-80 וה-90 כוח ההגנה-עצמית הימי של יפן המשיך להתפתח ולהתאים עצמו לאיומים המשתנים.
הצי החל להשתתף בתרגילים בינלאומיים ולקחת חלק במשימות שמירת שלום תחת חסות האו"ם.כך למשל ב-1990 ה-JMSDF שלח כוחות לסיוע הומניטרי בעקבות מלחמת המפרץ, סימן להרחבת מעורבותו הבינלאומית.
עם תחילת המאה ה-21 עם עליית סין כמעצמה אזורית והמתחים הגוברים בים סין המזרחי, ה-JMSDF נדרש להתמודד עם אתגרים חדשים.
הצי השקיע בפיתוח יכולות חדשות, כגון יכולות נגד אוניות שטח, יכולות נגד טילים בליסטיים ויכולות ללוחמה אלקטרונית.
ב-2011 בעקבות רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי, ה-JMSDF שיחק תפקיד מרכזי במאמצי החילוץ והסיוע ההומניטרי.
ב-2013 יפן החליטה על שינוי פרשנות לחוקה, המאפשר לכוחות ההגנה העצמית לסייע למדינות ידידותיות הנמצאות תחת התקפה.
כוח ההגנה העצמית הימי של יפן (JMSDF) מאורגן בצורה היררכית, בדומה לציים מודרניים אחרים.
המבנה מאפשר ל-JMSDF לבצע מגוון רחב של משימות, החל מהגנה על המים הטריטוריאליים של יפן ועד לשיתוף פעולה בתרגילים בינלאומיים.
מטה הכללי של כוחות ההגנה הימיים: הגוף המרכזי האחראי על תכנון, פיקוח וניהול של כל פעילויות ה-JMSDF.
המטה הכללי אחראי על קביעת המדיניות, פיתוח אסטרטגיות, ניהול תקציבים ותיאום פעילויות עם זרועות צבא אחרות.
פלגות: ה-JMSDF מחולק לפלגות ימיות, המהוות את היחידות המבצעיות העיקריות.
כל פלגה אחראית על אזור גאוגרפי מסוים וכוללת מגוון כלי שיט, כגון משחתות, צוללות וספינות סיור.
בסיסים ימיים: ה-JMSDF מפעיל מספר בסיסים ימיים ברחבי יפן, המשמשים כבסיס לציוד, לאנשי הצוות ולפעילויות האימון.
יחידות מיוחדות: בנוסף לפלגות, ה-JMSDF כולל יחידות מיוחדות המתמחות במשימות ספציפיות, כגון כוחות קומנדו ימיים, יחידות חילוץ והצלה ויחידות ללוחמה נגד צוללות.
כוח ההגנה העצמית הימי של יפן מקיים שיתוף פעולה נרחב עם ציים אחרות ברחבי העולם.
שיתוף פעולה זה חיוני להגנה על האינטרסים של יפן, לשמירה על היציבות באזור אסיה-פסיפיק ולטיפוח קשרים דיפלומטיים.
ה-JMSDF משתתף באופן קבוע בתרגילים ימיים משותפים עם ציים אחרים, כגון ארצות הברית, אוסטרליה, הודו וקוריאה הדרומית.
תרגילים אלה מאפשרים לשפר את האינטראקציה בין הציים השונות, לבחון טקטיקות חדשות ולפתח יכולות משותפות.
ספינות של ה-JMSDF מבצעות ביקורים רשמיים בנמלים זרים, מה שמאפשר לקדם את היחסים הדיפלומטיים ולטפח שיתוף פעולה צבאי.
בנוסף כוח ההגנה העצמית הימי משתתף במשימות סיוע הומניטרי בעקבות אסונות טבע, כגון רעידות אדמה, צונאמי וסופות טייפון.
כמו כן, משתתף במשימות בינלאומיות שמטרתן לשמור על השלום והביטחון הבינלאומי, כגון משימות נגד פיראטים בקרן אפריקה.
כוח החלל המלכותי: הכנפיים של הונאמייסה (ביפנית: 王立宇宙軍 オネアミスの翼; באנגלית: Royal Space Force: The Wings of Honnêamise) הוא סרט אנימה יפני משנת 1987, בבימויו של הירויוקי יאמאגה ובהפקת סטודיו Gainax.
זהו הסרט הראשון שהופק על ידי הסטודיו, אשר לימים יפיק סדרות וסרטים פופולריים נוספים כגון נאון ג'נסיס אוונגליון.
הסרט מתרחש בעולם דמיוני הדומה לכדור הארץ אך עם הבדלים טכנולוגיים וחברתיים.
הסיפור עוקב אחר שירוֹצוּגוּ לאדאט, חבר בארגון "כוח החלל המלכותי", ארגון קטן ומוזנח, שמטרתו לשגר את האדם הראשון לחלל.
לאורך הסרט, שירוצוגו עובר מסע אישי ומקצועי תוך כדי ניסיונותיו להוביל את כוח החלל להצלחה ולמצוא משמעות עמוקה יותר לחייו.
שירוֹצוּגוּ לאדאט – גיבור הסרט.
צעיר חסר מטרה שמצטרף לכוח החלל המלכותי ומוצא ייעוד חדש בחייו
רקוויני – דמות נשית שמעניקה לשירוצוגו השראה רוחנית.
הסרט הופק על ידי סטודיו Gainax בתקציב של 800 מיליון ין יפני, ונחשב לפרויקט שאפתני במיוחד עבור האולפן באותה תקופה.
הסרט כולל עיצוב דמויות ועולמות מורכבים, ופסקול שהולחן על ידי ריואיצ'י סאקאמוטו.
פסקול הסרט הולחן על ידי המלחין הידוע ריואיצ'י סאקאמוטו, שנחשב לאחת הדמויות הבולטות במוזיקה היפנית.
הפסקול זכה לשבחים על שילוב של אלמנטים אלקטרוניים ותזמורתיים, אשר הוסיפו עומק לאווירת הסרט.
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים רבים בזכות האנימציה האיכותית שלו והסיפור הפילוסופי.
למרות זאת, הסרט לא זכה להצלחה מסחרית מיידית, אך בהמשך הפך לסרט קאלט ונחשב לאחת מיצירות האנימה החשובות ביותר של שנות ה-80.
כוח בין-מולקולרי הוא הכוח שמתווך אינטראקציות בין מולקולות, והוא כולל את הכוחות האלקטרומגנטיים של משיכה ודחייה, הפועלים בין סוגים שונים של חלקיקים שכנים כגון אטומים ויונים.
כוחות בין-מולקולריים חלשים ביחס לכוחות תוך מולקולריים – הכוחות המחזיקים את המולקולה ביחד.
לדוגמה, הקשר הקוולנטי, בו אטומים חולקים זוג אלקטרונים, חזק בהרבה מהכוחות הקיימים בין מולקולות שכנות.
שתי מערכות הכוח מהוות חלקים חיוניים בשדות כוח, בהם משתמשים רבות במכניקה מולקולרית.
ההתייחסות הראשונה לטבע של כוחות מיקרוסקופים נמצאת בחיבורו של אלכסיס קלרו Théorie de la figure de la Terre, שפורסם בפריז בשנת 1743. מדענים נוספים שתרמו למחקר של כוחות מיקרוסקופיים כוללים את: לפלס, גאוס, מקסוול, בולצמן ופאולינג.
כוחות משיכה בין-מולקולריים מסווגים לסוגים הבאים:
כוחות יון דיפול וכוחות יון מושרה דיפול.
כוחות ואן דר ואלס – כוח קיסום, כוח דבאיי, כוח הפיזור של לונדון.
קשרי מלח (חלבונים ומבנים על-מולקולריים).
ניתן לקבל מידע על כוחות בין-מולקולריים באמצעות מדידות מקרוסקופיות של תכונות משוואת מצב.
הקישור לאספקטים המיקרוסקופים נעשה על ידי מקדמים ויריאליים ופוטנציאליים זוגיים בין-מולקולריים, לדוגמה פוטנציאל מיה (Mie potential), פוטנציאל בקינגהאם (Buckingham potential) ופוטנציאל לנארד-ג'ונס (Lennard-Jones potential).
באופן כללי, ניתן להבין אינטראקציות אלו כאינטראקציות בין שני חלקיקים (מולקולות, אטומים, יונים ויונים מולקלולריים) בהן לא נוצר קשר כימי, כלומר קשר יוני, קוולנטי או מתכתי.
אינטראקציות אלו חלשות בהרבה מקשרים קוולנטים ואינן מובילות לשינוי מבנה משמעותי במבנה האלקטרונים של החלקיקים המעורבים.
זה נכון רק באופן חלקי.
לדוגמה, כל התגובות האנזימטיות והקטליטיות מתחילות מאינטראקציה בין-מולקולרית חלשה בין אנזים וסובסטרט או מולקולה וקטליט.
מספר אינטראקציות חלשות כאלו עם התצורה המרחבית הנדרשת של המרכז הפעיל של האנזים גורמות לשינויים מבניים משמעותיים במצב האנרגטי של המולקולה או הסובסטרט, מה שבסופו של דבר מוביל לשבירת קשרים כימים קוולנטיים מסוימים ויצירתם של חדשים.
לאמיתו של דבר, כל התגובות האנזימטיות מתחילות מאינטראקציות בין-מולקולריות בין האנזים לסובסטרט, ולכן חשיבותן של אינטראקציות אלו גדולה במיוחד בביוכימיה ובביולוגיה מולקולרית, והן מהוות את הבסיס של אנזימולוגיה.
קשר מימן הוא מקרה קיצוני של קשר דיפול - דיפול, המתייחס למשיכה בין אטום מימן הקשור ליסוד בעל אלקטרושליליות גבוהה לבין אטום בעל אלקטרושליליות גבוהה, בדרך כלל חנקן, חמצן או פלואור.
פעמים רבות מתואר קשר המימן כאינטראקציית דיפול - דיפול חזקה.
המולקולה התורמת את המימן שלה נקראת המולקולה התורמת, בעוד המולקולה המכילה זוג אלקטרונים בלתי קושרים המשתתף בקשירת המימן נקראת המולקולה המקבלת.
מספר הזוגות הפעילים שווה למספר המשותף בין מספר המימנים שיש לתורם ומספר זוגות האלקרונים הבלתי קושרים שיש למקבל.
אף על פי שזה לא מתואר בתרשים, למולקולות מים ארבעה קשרים פעילים.
כל אחד מזוגות האלקטרונים הבלתי קושרים שיש לחמצן מקיים אינטראקציה עם מימן, מה שיוצר שני קשרי מימן, ואטום המימן השני מקיים גם הוא אינטראקציה עם חמצן שכן.
קשרי מימן בין-מולקולריים אחראיים לנקודת הרתיחה הגבוהה של מים (100 °C) בהשוואה להידרידים אחרים מקבוצה שש עשרה, שהם בעלי יכולת מועטה ליצור קשרי מימן.
קשרי מימן תוך מולקולריים אחראיים באופן חלקי על יצירת המבנה השניוני, השלישוני והרביעוני של חלבונים והמבנה המרחבי וחומצות גרעין.
בנוסף, הם בעלי תפקיד חשוב במבנה של פולימרים, הן סינתטיים והן טבעיים.
המשיכה בין אתרים קטיונים ואניונים היא אינטראקציה לא קוולנטית, או בין-מולקולרית, המכונה בדרך כלל צימוד יוני או גשר מלח.
למעשה, היא נובעת מכוחות אלקטרוסטטיים, עם כי במדיום מימי האסוציאציה מונעת על ידי אנטרופיה ולעיתים קרובות אף אנדותרמיות.
רוב המלחים יוצרים גבישים בעלי מרחקים אופייניים בין היונים.
בניגוד לאינטראקציות לא קוולנטיות רבות אחרות, לגשרי מלח אין כיווניות, ובמצבם המוצק הם מאופיינים במגע שנקבע על ידי רדיוסי הואן דר ואלס של היונים בלבד.
גם יונים לא אורגניים וגם יונים אורגניים מציגים במים בעלי חוזק יוני מתון קשרי מלח דומים באסוציאציה לערכי ΔG של 5 עד 6 kJ/mol עבור שילוב 1:1 של אניונים וקטיונים, כמעט ללא תלות בטבע (גודל, פולריות וכו') של היונים.
ערכי ה ΔG מתווספים ומהווים מעין פונקציה ליניארית של המטענים, לדוגמה, האינטראקציה של אניון פוספט בעל מטען כפול עם קטיון אמוניום בעל מטען יחיד תהווה בערך 2x5 = 10 kJ/mol.
ערכי ה ΔG תלויים בכוח היוני של התמיסה, כמתואר במשוואת Debye-Hückel, בכוח יוני של אפס ניתן להבחין בΔG = 8 kJ/mol.
אינטראקציות דיפול-דיפול (הידעות גם כאינטראקציות קיסון) הן אינטראקציות אלקטרוסטטיות בין מולקולות בעלות דיפול קבוע.
אינטראקציה זו חזקה מכוחות לונדון אך חלשה מאינטראקציות יון-יון מכיוון שרק מטענים חלקיים מעורבים.
אינטראקציות אלו נוטות ליישר את המולקולות על מנת להגדיל את המשיכה ביניהן (להפחית אנרגיה פוטנציאלית).
דוגמה לאינטראקציית דיפול-דיפול ניתן לראות בחומצת מימן כלורי (HCl): הקצה החיובי של המולקולה הפולרית ימשוך את הקצה השלילי של המולקולה הפולרית האחרת וישפיע על הפוזיציה שלה.
למולקולות פולריות יש משיכה כוללת ביניהן.
דוגמאות למולקולות פולריות כוללות חומצת מימן כלורי (HCl) וכלורופורם (CHCl3).
לעיתים רבות, מולקולות מכילות קבוצות דיפולריות של אטומים, אך המולקולה בכללותה לא מכילה מומנט דיפול.
זה מתרחש כאשר קיימת סימטריה במולקולה שגורמת לדיפולים לבטל זה את זה.
זה מתרחש במולקולות כגון פחמן ארבע-כלורי ופחמן דו-חמצני.
אינטראקציית הדיפול-דיפול בין שני אטומים אינדיבידואליים היא לרוב אפס, מכיוון שזה נדיר שאטומים נושאים דיפול קבוע.
אינטראקציית קיסום היא כוח ואן דר ואלס.
זה נידן בהרחבה תחת החלק של "כוחות ואן דר ואלס".
כוחות יון-דיפול וכוחות דיפול מושרה יון
כוחות יון-דיפול וכוחות דיפול מושרה יון דומים לכוחות דיפול-דיפול וכוחות דיפול מושרה דיפול, אך מערבים יונים, בשונה מאינטראקציות המערבות מולקולות פולריות ומולקולות לא פולריות בלבד.
כוחות יון-דיפול וכוחות דיפול מושרה יון חזקים מאינטראקציות דיפול דיפול, מכיוון שהמטען של
כל יון גדול בהרבה מהמטען של מומנט דיפול.
קשרי יון-דיפול חזקים מקשרי מימן.
קשר יון-דיפול מורכב מאינטראקציה בין יון ומולקולה פולרית.
הם מסתדרים כך שהקבוצה החיובית והקבוצה השלילית נמצאות זו ליד זו, מה שמאפשר משיכה מקסימלית.
דוגמה בולטת לאינטראקציה זו היא הידרציה של יונים במים, מה שנותן מוצא לאנתלפיית הידרציה.
מולקולות המים הפולריות מקיפות יונים במים והאנרגיה שמשוחררת בתהליך ידוע בשם אנתלפיית הידרציה.
אינטראקציה זו בעלת חשיבות עצומה ליציבות של יונים מגוונים (לדוגמה Cu2+) במים.
כוח של דיפול מושרה יון מורכב מאינטראקציה בין יון ומולקולה לא פולרית.
כמו כוח דיפול מושרה דיפול, המטען של היון גורם לעיוות של ענן האלקטרונים במולקולה הלא פולרית.
כוחות ואן דר ואלס נובעים מן האינטראקציה בין מולקולות או אטומים לא טעונים, מה שמוביל לא רק לתופעות כמו ההתגבשות של פאזות מוצקות והספיגה הפיזית של גזים, אלא גם לכוח האוניברסלי של משיכה בין גופים מאקרוסקופים.
כוח קיסום (דיפול קבוע - דיפול קבוע)
התרומה הראשונה לכוחות ואן דר ואלס נובעת מאינטראקציות אלקטרוסטטיות בין דיפולים קבועים מסתובבים, קוואדרופולים (כל המולקולות בעלות סימטריה נמוכה מקובייתית), ומולטיפולים.
הן מכונות אינטראקציות קיסום, על שם וילם הנדריק קיסום ( Willem Hendrik Keesom).
כוחות אלו נובעים מהמשיכה בין דיפולים קבועים (מולקולות דיפולריות) והם תלויי טמפרטורה.
הם מורכבים מאינטראקציות משיכה בין דיפולים שנעשה להם ממוצע משוכלל על בסיס אוריאנטציות סיבוביות שונות של הדיפולים.
ההנחה הרווחת היא שהמולקולות נמצטות ברוטציה תמידית ולעולם לא ננעלות במקום.
זוהי הנחה טובה, אך בנקודה מסוימת מולקולות כן ננעלות במקום.
האנרגיה של אינטראקציות קיסון תלויה בשורש בעל בסיס שש של המרחק, בשונה מאנרגיית האינטראקציה של שני דיפולים מקובעים במרחב, אשר תלויה בשורש בעל בסיס שלוש של המרחק.
אינטראקציות קיסום יכולות להתקיים רק בין מולקולות בעלות מומנט דיפול קבוע, כלומר, שתי מולקולות פולריות.
בנוסף, אינטראקציות קיסום הן אינטראקציות ואן דר ואלס מאוד חלשות ולא מתרחשות בתמיסות נוזליות המכילות אלקטרוליטים.
ניתן לחשב את אינטראקציית הזווית הממוצעת על פי המשוואה הבאה:
כאשר d = מומנט דיפול חשמלי, ε0 = המקדם הדיאלקטרי של חלל ריק, εr = קבוע דיאלקטרי של החומר הסובב, T = טמפרטורה, kB = קבוע בולצמן ו־r = מרחק בין מולקולות.
כוח דבי (דיפולים קבועים - דיפולים מושרים)
התרומה השנייה לכוחות ואן דר ואלס היא ההשראה (המכונה גם פולריזציה) או כוח דבי, הנובעת מאינטראקציה בין דיפולים מסובבים קבועים ומהפולריזציה של אטומים ומולקולות (דיפולים מושרים).
דיפולים מושרים אלו מתרחשים כאשר מולקולה אחת בעלת דיפול קבוע דוחה אלקטרון של מולקולה אחרת.
מולקולה בעלת דיפול קבוע יכולה להשרות דיפול במולקולה שכנה דומה וליצור משיכה הדדית.
כוחות דבי לא יכולים להתרחש בין אטומים.
כוחות אלו בין דיפולים מושרים וקבועים אינם תלויי טמפרטורה כמו אינטראקציות קיסום מכיוון שהדיפול המושרה חופשי לעשות העתקה וסיבוב מסביב למולקולה הפולרית.
האפקטים של השראת דבי ושל אוריאנטציית קיסום מכונים אינטראקציות פולריות.
כוחות הדיפול המושרים מופיעים כתוצאה מההשראה (הידוע גם כפולריזציה), שהיא אינטראקציית המשיכה בין מולטיפול קבוע על מולקולה אחת עם 31 מושרה על אחרת (על ידי הקוטה הדי/מולטי פולרי הקודם).
אינטראקציה זו נקראת כוח דבי, על שם פיטר דבי (Peter J.
דוגמה אחת לאינטראקציית השראה בין דיפול קבוע ודיפול מושרה היא האינטראקציה בין HCL ו-Ar.
במערכת זו, Ar חווה דיפול כאשר האלקטרונים שלו נמשכים (לצד ה-H של ה-HCL) או דחייה (מהצד של ה־CL) על ידי HCL.
ניתן לצפות לסוג זה של אינטראקציות בין כל מולקולה פולרית למולקולה לא פולרית/סימטרית.
כוח אינטראקצית ההשראה חלש בהרבה מאינטראקציית דיפול - דיפול, אך חזק מכוח הפיזור הלונדוני.
כוח הפיזור של לונדון (אינטראקציות דיפול משתנה מושרה דיפול)
התרומה השלישית והדומיננטית של כוחות ואן דר ואלס היא הפיזור של כוח לונדון (דיפול משתנה מושרה דיפול), הנובעת ממומנטי הדיפול הזמניים שאינם אפס של כל האטומים והמולקולות.
פולריזציה כזו יכולה להיות מושרת או על ידי מולקולה פולרית או על ידי הדחיה של ענני אלקטרונים טעונים שלילית במולקולות לא פולריות.
לפיכך, אינטראקציות לונדון נגרמות על ידי תנודות אקראיות בצפיפות האלקטרונים בענן האלקטרונים.
אטום בעל מספר רב של אלקטורנים יהיה בעל אסוציאציה לכוח לונדון רב יותר מאשר אטום עם פחות אלקטרונים.
כוח הפיזור (של לונדון) הוא המרכיב החשוב ביותר, מכיוון שכל החומרים ניתנים לקיטוב, בעוד שכוחות קיסום ודבי דורשים דיפולים קבועים.
אינטראקצית לונדון היא אוניברסלית ונוכחת גם באינטראקציות אטום - אטום.
מסיבות מגוונות, אינטראקציות לונדון (פיזור) נחשבו כרללונטיות לאינטראקציות בין גופים מקרוסקופים במערכות דחוסות.
המייקר ( Hamaker) פיתח את התאוריה של כוחות ואן דר ואלס בין גופים מקרוסקופיים בשנת 1937 והראה שההצטברות של אינטראקציות אלו הופך אותן לארוכות טווח יותר באופן משמעותי.
בפועל, החוזק היחסי משתנה כתלות במולקולות המעורבות.
לדוגמה, הנוכחות של מים יוצרת אינטראקציות תחרותיות שמחלישות מאוד את החוזק של גם קשרי יונים וגם קשרי מימן.
אנו יכולים להניח כי עבור מערכות סטטיות, קשרים יונים וקשרים קוולנטים תמיד יהיו חזקים מקשרים בין-מולקולריים בכל חומר נתון.
אך זה לא כך עבור מערכות נעות גדולות, כמו מולקולות אנזים המקיימות אינטראקציה עם מולקולות סובסטרט.
כאן, הכוחות הבין-מולקולריים הרבים (בדרך כלל – קשרי מימן) מייצרות מצב ביניים פעיל בו הקשרים הבין-מולקולריים גורים לחלק מהקשרים הקוולנטים להישבר, בעוד שהאחרים נוצרים, ובדרך זו ממשיכים את אלפי התגובות האנזימטיות, החשובות כל כך לאורגניזמים החיים.
כוחות בין-מולקולריים דוחים ממרחק קצר ומושכים ממרחק ארוך .
בגז, לכוח הדחייה יש בעיקר השפעה על מניעה משתי מולקולות לתפוס אותו נפח.
זה נותן לגז אמיתי נטייה לתפוס נפח גדול יותר מגז אידיאלי באותם טמפרטורה ולחץ.
כוח המשיכה מושך מולקולות קרוב יותר זו לזו ונותן לגז אמיתי נטייה לתפוס נפח קטן יותר מגז אידיאלי.
האינטראקציה שתהיה חשובה יותר נקבעת על פי טמפרטורה ולחץ (ראה מקדם דחיסות).
בגז, המרחקים בין מולקולות הם בדרך כלל גדולים, אז לכוחות בין-מולקולריים יש השפעה מועטה.
כוח הדחייה אינו גובר על כוח המשיכה, אלא האנרגיה התרמית של המולקולות.
טמפרטורה היא המדד של אנרגיה תרמית, לכן עליה בטמפרטורה מפחיתה את ההשפעה של כוחות המשיכה.
בניגוד לכך, ההשפעה של כוחות הדחייה אינה מושפעת מטמפרטורה.
כאשר דוחסים גז על מנת להעלות את צפיפותו, ההשפעה של כוח המשיכה עולה.
אם הגז נעשה צפוף במידה מספקת, המשיכה יכולה להעשות חזקה מספיק על מנת להתגבר על הנטייה של התנועה התרמית לגרום למולקולות להתפזר.
אז, הגז יכול להידחס ליצירת מוצג או נוזל, כלומר, פאזה מרוכזת.
בפאזה מרוכזת, יש כמעט איזון בין כוחות המשיכה והדחייה.
ניתן לתאר כוחות בין-מולקולריים הנצפים בין אטומים ומולקולות מבחינה פנומנולוגית כמתרחשות בין דיפולים קבועים ודיפולים רגעיים, כמתואר לעיל.
לחלופין, ניתן לחפש תאוריה בסיסית, מאחדת, שיכולה להסביר את מגוון סוגי האינטראקציות כמו קשרי מימן, כוחות ואן דר ואלס, ואינטראקציות דיפול-דיפול.
באופן טיפוסי, זה נעשה על ידי יישום הרעיונות של מכניקת הקוונטים למולקולות, ותורת ההפרעות של ריילי-שרדינגה הייתה מועילה במיוחד בהקשר זה.
כאשר הוא מיושם לשיטות כימיה קוונטית קיימות, הסבר זה של מכניקת הקוונטים לאינטראקציות בין-מולקולריות מספק מערכה של שיטות מקורבות שיכולות לשמש לניתוח כוחות בין-מולקולריים.
אחת השיטות המועילות ביותר לדמות אינטראקציות בין-מולקולריות מסוג זה, שאנו יכולים למצוא בכימיית הקוונטים היא אינדקס אינטראקציות לא קוולנטיות, המתבסס על צפיפות האלקטרונים של המערכת.
לכוחות הפיזור של לונדון תפקיד חשוב בכך.
בנוגע לטופולוגיית צפיפות האלקטרונים, שיטות חדשות המתבססות על שיטות גרדיאנת צפיפות האלקטורנים צצו לאחרונה, במיוחד עם התפתחותו של IBSI (אינדקס חוזק קשר פנימי),
המסתמך על שטית IGM (מודל גרדיאנט עצמאי).
כוח ההגנה הלאומי של המלדיביים (בדיבהי: ދިވެހިރާއްޖޭގެ ޤައުމީ ދިފާއީ ބާރު) הוא השם של הכוחות המזוינים של המלדיביים.
באחריותו לשימור את ביטחונם וריבונותם של האיים ובין היתר לסייע גם במשימות לאומיות ושיטור פנים.
תפקידו ומעמדו של כוח ההגנה הלאומי מעוגן בחוק ובחוקת המדינה.
ראשיתו של הכוח בצורתו הנוכחית והמודרנית החלה בראשית שנות השבעים לאחר קבלת עצמאות האיים מבריטניה.
המפקד העליון הוא הנשיא ולצידו ממונה שר הביטחון האחראי לענייני הביטחון בזמן שיגרה, תחת שניהם מוצב ראש כוח ההגנה המשמש כקצין והסמכות המקצועית הבכירה ביותר בכוח.
הכוח כולל כ-10,000 חיילים ומספר דומה במילואים, אלו מחולקים למערך לוחם-מתמרן, מערך תומך ויחידות נוספות:
משמר החופים – הזרוע העיקר ומתפקדות כחיל הים.
חיל הנחתים – עקב הגאוגרפיה של המלדיביים, חיל זה משמש כזרוע היבשה אך חשיבותו משנית ביחס למשמר החופים, וזה מבוסס בעיקר על כוח חי"ר קטן
חיל האוויר – הזרוע העצמאית ביותר שהוקמה בתחילת 2024. זאת הוקמה אודות להתקדמות הטכנולוגית והוזלת עלויות התחזוקה של זרוע אוויר עצמאית כשעד אז מעט כלי הטיס שהיו בשירות היו מפוזרים בין היחידות השונות.
בנוסף לעלייה באיומים והפרות סדר של השנים האחרונות.
תפקידה העיקרי של הזרוע יירוט איומים וחיסול ממוקד של מטרות ואיומים פוטנציאליים.
שירות הכבאות וההצלה: באחריותו לספק ההגנה ושירות כבאות, הצלה וחילוץ במישור הצבאי והאזרחית.
חיל השירות הכללי – תפקידו לספק את כלל צורכי היחידות כגון בתחומי לוגיסטיקה הנדסה ובנייה
חיל השלישות הכללי – האחראי על יחידות העוסקות במשאב אנושי כגון תחום המ"ץ, המשפט, ארגון סד"כ טקסים ועוד.
בנוסף ליחידות אלה ניתן למנות יחידות כמו: שירות אבטחת אישים, שירות הכוחות המובחרים ועוד.
כלל היחידות מחולקות לארבעה פיקודים מרחביים
ציודו העיקרי של כוח ההגנה הלאומי כולל סירות בט"ש ופטרול – המשמש גם כדרך התחבורה העיקרית בין האיים, ציוד קל וכבד ללוחמת חי"ר, מערך נ"מ מגוון, כ-10 כלי טיס מחציתם כטב"מי תקיפה ומחציתם השנייה כלים מאוישים לצורכי תחבורה, הצלה וסיור.
כוח ההגנה של סנט קיטס ונוויס הוא הכוח הצבאי של פדרציית סנט קיטס ונוויס.
משימותיו כוללת הגנה על השלמות הטריטוריאלית והריבונות של המדינה, הגנה על נכסי המדינה, לחימה בסחר לא חוקי (בפרט סמים), ומתן סיוע אזרחי בעת הצורך.
הכוח כפוף לשר לביטחון לאומי, וכולל כוח לוחם של מעל 300 חיילים בשירות פעיל ומחצית מכך במילואים המסופחים ליחידות הסדיר השונות המורכבות בצורה הבאה:
גדוד סנט קיטס ונוויס המרכיב היבשתי בכוח
פלוגת A: פלוגת חי"ר הכוללת מפקדה ושלוש מחלקות.
פלוגת B: פלוגת מילואים שכמעט זהה לפלוגה A.
יחידת הסיוע: יחידה לתמיכה בלחימה ותחזוקה צבאית שותפים.
משמר החופים: המרכיב הימי בכוח
חיל הצוערים: גוף חוץ צבאי המתופעל בידי חיילים.
עבור הכשרת צעירים המעוניינים בקריירה צבאית.
כוח ההגנה מחזיק בשלושה בסיסים עיקריים:
הציוד הצבאי מסופק בעיקר על ידי: בלגיה, בריטניה (ששלטה קודם באיים), וארצות הברית (השניים האחרונות גם מספקות הכשרה).
הציוד כולל: כ-10 רכבים שמחצים משוריינים, כחמישה כלי שיט, רובי סער, תת-מקלעים ועשרות בודדות של ציוד לחימה כבד כגון מרגמות ומקלעים.
בשנת 1896 קודם לעצמאות האיים, הקימה בריטניה (שאז שלטה באיים) כוח צבאי התנדבותי, לאחר מהומות שהתרחשו בסנט קיטס.
עם זאת לאחר עליית מפלגת האופוזיציה לשלטון בשנות ה-80 הרפורמה הצבאית נעצרה פרט ליחידות המילואים.
עם חזרת מפלגת הלייבור לשלטון ב-1995 תחודש גם הרפורמה הצבאית בשנת 1997, ותהיה לכוח הצבאית הנוכחי.
כוח ההגנה של אנטיגואה וברבודה הוא הכוח הצבאי של מדינת האיים אנטיגואה וברבודה.
הכוח מקיים שיתופי פעולה עם גופי ביטחון מארצות הברית ומדינות אחרות מהאזור הקריביים.
כוח ההגנה נוסד עם לאחר העברת החוק להקמת גוף ביטוח זה עבור המדינה החדשה שזה עתה השיגה עצמאות, ובדומה למדינות אחרות באיי הודו המערבית הוא התבסס על רגימנט איי הודו המערבית שקדם לו.
במשך השנים מלבד משימותיו השיגרתיות לסייע בשיטור על האיים וביטחונם, כוח ההגנה השתתף גם במספר רב של משימות בין לאומיות לדוגמת: מבצע זעם דחוף בגרנדה, המשלחת הרב לאומית להאיטי ועוד.
בשנת 1996 גם משמרות החופים עבר להיות תחת אחריות כוח הגנה.
הכוח כולל כ-250 חיילים בשירות פעיל ועוד 75 במילואים, המציודים בעיקר בנשק קל משימותיו כוללות הגנה על נכסי המדינה, סיוע בשיטור וביטחון פנים, לחימה בסחר לא חוקי, ומתן סיוע אזרחי בעת הצורך.
הרגימנט הראשון של אנטיגואה וברבודה – גדוד חי"ר יחיד בעל 4 פלוגות, המהווה את היחידה הלוחמת העיקרית וכולל גם שתי מחלקות מילואים.
משמר החופים – המרכיב הימי בעל מספר קטן של סירות סיור (חלקן חמושות) וכולל את היחידות:
יחידת שירות ותמיכה – כולל: מדור כ"א
משטרה צבאית, מרכז מודיעין, אגף אימון, מדור אַפסְנַאות, מדור מינהל, מדור איתותים, מדור תחבורה ומדור רפואה.
כנף האוויר – היחידה הצעירה ביותר בכוח ההגנה, שהוקמה ב-2022 וכולל כלי טיס אחדים לצורך סיור.
חיל צוערים – גוף חוץ צבאי המתופעל בידי חיילים.
עיקר הציוד והאימונים של כוח הגנה הוא נשק קל מסופקים ברובו עלי ידי ארצות הברית, איתה היא נמצאת בשיטוף פעולה רחב, ובריטניה, ששלטה בעבר בקולוניה ושעל פי המודל הצבאי שלה מאורגן כוח ההגנה.
כוח ההגנה של ברבדוס הוא הכוח הצבאי של מדינת האי ברבדוס.
הוא אחראי להגן על הריבונות הטריטורילית של ברבדוס ולסייע לגופי ביטחון פנים אחרים הפועלים ברבדוס.
לאחר קבלת העצמאותה של ברבדוס ובדומה ליתר המדינות החדשות מקבוצת איי הודו המערבית, חתרה גם ברבדוס העצמאית להקים כוח הגנה צבאי על בסיס יחידות קודמות שפעלו באיים, וזה לבסוף הוקם ב-15 באוגוסט 1979.
כוח הגנה של ברבדוס עורך שיתופי פעולה עם מדינות אחרות, ובין היתר השתתף במבצע זעם דחוף בגרנדה בהובלת ארצות הברית.
עד 30 בנובמבר 2021 הוגדר באופן רשמי מלך בריטניה גם מלך ברבדוס והסמכות העליונה במדינת, זה יוצג על ידי מושל הכללי מטעמו, ומכאן שסמכותו הייתה תקפה גם עבור העומד בראש כוח ההגנה של ברבדוס.
אם זאת מאז הפכה ברבדוס לרפובליקה נשיאות.
סמכות המפקד העליון עברה לידי נשיא ברבדוס.
המפקד העליון של כוח הגנה של ברבדוס הוא נשיא ברבדוס והעומד בפעולה בראש כוח הגנה לצורך תפקודה השגרתי הוא הרמטכ"ל בדרג מייג'ור גנרל.
הכוח כולל מעל 600 חיילים המחולקים בצורה הבאה:
פלוגת מטה: באחריות לספקה את התמיכה הלוגיסטית והמנהלית לכל הגדוד.
פלוגת תמיכה: זו מספקת את התמיכה ההנדסית והמכנית, ומשמשת כיחידה תומכת לחימה.
הפלוגה למבצעים מיוחדים: יחידה סדירה המשמש ככוח הלוחם העיקר בזמן שלום או בעיתות חירום כאשר נדרש לספק כוח תגובה מהירה, בנוסף כוח זה מקיים גם שיתופי פעולה נרחבים עם המשטרה ומשמר החופים.
פלוגת מטה כוח המילואים – כוללת גם את הלהקה הצבאית.
יחידת שירות האוויר: יחידה קטנה המפעילה כלי טיס לצורך סיוע לכוחות הקרקע.
משמר החופים של ברבדוס: הוא זרוע ים, שעיקר משימות היא שמירה על המים הטריטוריאליים של ברבדוס וביצועה פעולות שיטור כגון מניעת הברחות וסחר לחוקי.
משרתים בו כ-150 חיילים בסדיר ובמילואים וציודו כולל כ-10 ספינות סיור לצד מספר כלי שיט נוספים כגון סירות גומי.
חיל הצוערים של ברבדוס: גוף חוץ צבאי המופעל בידי חיילים עבור הכשרת צבאית לצעירים המעוניינים בקריירה צבאית.
עיקר הציוד והאימונים של כוח ההגנה של ברבדוס מגיע ממדינות כמות ארצות הברית, צרפת ובריטניה – זאת האחרונה גם שלטה ברבדוס בתקופה הקולוניאלית, ומכאן גם הושפעה צורת הארגון בכוח ההגנה של ברבדוס.
כוח ההגנה של ג'מייקה הוא הכוח הצבאי של מדינת האי ג'מייקה, והוא צבאי מקצועי.
מעמדו של הכוח מוסדר בחוק, ותפקידיו העיקרים הם: שמירה על השטחים הריבוניים של המדינה ועצמאותה מפני איומי חיצון ופנים, סיוע אזרחי וסיוע לגופי ממשל אחרים – כגון ביטחון פנים ומשימות חיפוש והצלה, וביצוע משימות שלום בין-לאומיות.
כוח ההגנה של ג'מייקה הוקם ב-31 ביולי 1962 כאשר רגימנט איי הודו המערבית שפורק זמן קצר קודם לכן סיפק את הגרעין לכוח החדש.
עם היווצרותו הכוח כלל את: רגימנט ג'מייקה הראשון שהיה שווה ערך לגדול של גדוד חי"ר אחד לצד שתי יחידות סדירות – יחידת המטה ויחידת תמיכה, בנוסף לעתדוה של כוח המשמר הלאומי של ג'מייקה, שכללה באותה עת גדוד חי"ר אחד.
הגדוד השלישי של רגימנט איי הודו המערבית שהוקם בשנת 1961 והיה מיועד לפעול באזור האי ג'מייקה, הפך לחלק מכוח ההגנה של ג'מייקה ב-31 ביולי 1962 ולמעשה אפשר בכך אפשר את הרחבת הכוח ותרם חלקים גדול ממבנה ארגון של כוח הגנה כפי שהוא מוכר היום.
בשנת 1963 הוקמו כנף האווירי, היחידה הימית ויחידת ההנדסה הכוח (המשלבים את משרד האחוזות הצבאיות) כיחידות ויחידות משנה בתוך היחידות הקימות.
בשנים האחרונות כוח הגנה של ג'מייקה נקראה לא מעט לצורך סיוע לגופי ביטחון הפנים במדינה ובעיקר בתחמי הפשיעה האלימה והכלכלית.
בראש הכוח עומד רמטכ"ל בדרגת לוטננט גנרל (סגן אדמירל אם "הרקע" שלו ממשמר החופים) הכפוף לשר לביטחון לאומי ולראש הממשלה – ובאופן רשמי למלך הממלכה המאוחדת המיוצג במדינה על ידי המושל הכללי.
כוח האדם כולל כ-6,000 חיילים בסדיר ועוד כ-2,500 במילואים והם מאורגן בצורה הבאה:
המערך לזירות הים, אוויר וסייבר
משמר החופים – משמש כזרוע הים וכוללת כ-250 חיילים וכ-10 כלי שיט.
כנף אוויר – משמש כזרוע האוויר וכולל כ-20 כלי טיס
מערך המשמר הלאומי – כוח המילואים הצבאי
שלושה גדודי מילואים (3, 6 ו-9)
עיקר הציוד של כוח ההגנה מסופק על ידי בריטניה, ארצות הברית, הולנד ויפן, כאשר שתי הראשונות מספקות גם אימונים והכשרה צבאית, וגם המודל הצבאי של הכוח נלקח באשרת המודל הצבאי הבריטי שקודם לכן שלטה באי.
כוח ההגנה של טרינידד וטובגו הוא הכוח הצבאי של מדינת האיים טרינידד וטובגו.
מעמדו של הכוח מוסדר בחוק, ותפקידיו העיקרים הם: שמירה על הריבונות העצמאית של שטחים המדינה מפני איומי חיצון, סיוע לאומי לאזרחי המדינה וסיוע לגופי ממשל אחרים כמו גם ביצוע משימות בין-לאומיות לשמירת שלום מעבר לים וסיוע למערכת אכיפת החוק.
להלן נקודות ציון בהיסטוריה של כוח הגנה של טרינידד וטובגו:
בשנת 1962 זמן קצר לאחר פירוק הפדרציה של איי הודו המערבית וקבלת העצמאות הועבר חוק ההגנה 14:01 שבמסגרתו הוקם כוח ההגנה של טרינידד וטובג.
גרעין הכוח החדש התבסס על הגדוד השני של רגימנט איי הודו המערבית שהועבר לטרינידד בעקבות פיצול אותה פדרציה ויצא את הבסיס לרגימנט של טרינידד וטובגו (TTR).
ב-27 באוגוסט 1962 הוקם המרכיב הימי של כוח ההגנה של טרינידד וטובגו תחת השם משמר החופים של טרינידד וטובגו (TTCG).
בספטמבר 1963 מוקמה כוח ההגנה במילואים.
תחילה ככוח ההגנה התנדבותי כדי לספק כוח עתודה זמין לחיילי הסדיר.
במשך השנים תפקידיו התרחבו למשימות נוספות ובימינו הוא מהווה את יחידת המילואים של כוח נהגנה של טרינידד וטובגו.
ב-15 בפברואר 1966 הוקמה כנף אווירית של כוח ההגנה של טרינידד וטובגו הוקמה תחת משמר החופים נקראה "הכנף האווירית של משמר החופים" ובקיצור הכנף האווירית.
בשנת 1970 נערך במדינה מרד צבאי
בשנת 1977 הופרדה הכנף האווירית ממשמר החופים.
בשנת 1990 נערך במדינה ניסיון ההפיכה של ג'מאת אל מוסלמין ב-1990
בשנת 2005 מוסב שמה של הכנף האווירית למשמר האווירי של טרינידד וטובגו (TTAG).
בדומה לכוחות הצבאיים של רבים ממדינות הקריביים יוצאות הקולוניאליזם הבריטי גם כוח צבאי זה מושתט על יסודות שקיבלתי בירושה מיחידות של הצבא הבריטי והפדרציה הקרבית (קצרת הימים) שהוצבו באיים עד קבלת העצמאות.
באופן רשמי המפקדה העליון הוא נשיא המדינה, עם זאת קבלת החלטות של הדרג הנבחרה בזמן שיגרה מגיעות ממשרד השר לביטחון לאומי, ומיוסמות על ידי הרמטכ"ל המשמש כמפקד עליון בפועל.
במדינה אין שירות חובה ומספר החיילים הפעילים נעמד על כ-4,600 בנוסף לכ-700 אנשי מילואים – מה שהופך אתם לאחד הכוחות הגדולים מבין מדינות איי הקריביים (פרט לקובה וג'מייקה).
אותם חיילים מאורגנים ביחידות הבאות:
רגימנט טרינידד וטובגו – זרוע היבשה והכוח הלוחם העיקרי הכולל כ-3,000 חיילים
גדוד תמיכה – יחידת תמיכה בלחימה העוסקת בחימוש לוגיסטיקה כוח אדם
משמר החופים – זרוע הים של הכוח המשמש בין היתר לאבטחה, חיפוש והצלה והכיפה של סחר בילתי חוקי.
הצי – כולל כ-15 כלי שיט וממוקם בשלושה נמלים.
המשמר האווירי – זרוע האוויר המשמש בעיקר לצורכי חיפוש והצלה ובין היתר גם לסיוע למשמר החופים ולרגימנט, לרשותו 6 כלי טיס וכ-80 איש הפועלים משלושה שדות תעופה ומנחתים.
כוח ההגנה במילואים – אגף המרכז תחתיו את כלל חיילים המילואים.
ארצות הברית ובריטניה מספקות את האימונים והציוד, בעוד ציוד רב אחר מגיע גם ממגוון מדינות נוספות דוגמת ישראל – כאשר הרובה הסתדרתי הוא הגליל לצד נשקי חי"ר נוספים תוצרת ישראל.
כוח הגנת המדינה הם יחידות צבאיות בארצות הברית הפועלות תחת סמכותה הבלעדית של ממשלת המדינה.
קיומן של כוחות הגנת המדינה מותרת על ידי חוקי המדינה והחוק הפדרלי ונתונים לפיקודו של מושלי המדינות.
כוחות הגנה של המדינה נבדלים מהמשמר הלאומי של המדינה בכך שהם אינם יכולים להפוך לישויות פדרליות.
כל אנשי המשמר הלאומי של המדינה (כולל המשמר הלאומי של מחוז קולומביה, חבר העמים של פוארטו ריקו והטריטוריות של גואם ואיי הבתולה) יכולים להתקיים במסגרת תיקוני חוק ההגנה הלאומית משנת 1933 עם הקמת המשמר הלאומי של ארצות הברית.
חוק זה מספק את הבסיס לשילוב יחידות ואנשי צוות של המשמר הלאומי של הצבא בצבא ארצות הברית, ומאז 1947, יחידות ואנשי צוות של המשמר הלאומי האווירי בחיל האוויר האמריקאי.
כל כוח הגנת המדינה מהווה גם סמכות הפיקוד של "המיליציה הלא מאורגנת", המוגדרת ככל גבר כשיר בין הגילאים 17 ו-45 שאינו משרת בתפקיד כלשהו בכוחות המזוינים או במשמר הלאומי.
התפיסה המקורית של מיליציה לא מאורגנת היא צבא אזרחי שניתן להקים באופן מיידי בעיתות חירום לאומי קיצוני.
בצבא המודרני, המיליציה הלא מאורגנת נחשבת מיושנת למעט יוצאים מן הכלל.
אחד המקרים המוכרים היחידים שבהם חברי מיליציה לא מאורגנת לובשים מדים ומבצעים באופן פעיל תפקידים צבאיים הוא מיליציית וירג'יניה, המעסיקה באופן פעיל קצינים בבתי הספר הצבאיים השונים במדינת וירג'יניה.
מהקמתה ועד תחילת המאה ה-20, ארצות הברית החזיקה צבא מינימלי בלבד והסתמכה על מיליציות מדינה כדי לספק את רוב חייליה, כאשר האימונים והמוכנות של האחרונים השתנו במידה רבה.
כתוצאה ממלחמת ארצות הברית-ספרד ומביצועי המיליציות ויחידות מתנדבים אחרות במהלך אותו סכסוך, הקונגרס נדרש לרפורמה ולווסת את האימונים וההסמכה של מיליציות מדינה.
בשנת 1903, עם אישור חוק המיליציה משנת 1903, הוקם קודמו של המשמר הלאומי המודרני.
הוא חייב את המדינות לחלק את המיליציות שלהן לשני חלקים.
החוק המליץ על התואר "משמר לאומי" עבור החלק הראשון, עבור הממשל הפדרלי, ו"מיליציית מילואים" עבור המדינות השונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הקונגרס אישר למדינות להחזיק במשמרות הבית, שהיו כוחות מילואים מחוץ לכוחות המשמר הלאומי, אשר נפרסו אז על ידי הממשלה הפדרלית כחלק מהצבא הלאומי.
מזכיר המלחמה הוסמך לספק ליחידות משמר הבית הללו רובים, תחמושת ואספקה.
בשנת 1933, הקונגרס אישר את הפיצול בין המשמר הלאומי למיליציות המסורתיות של המדינה בכך שקבע שכל החיילים במימון פדרלי יתגייסו/יעברו גיוס כפול וכך יצטרפו גם למשמר הלאומי של המדינה וגם למשמר הלאומי של ארצות הברית המהווה אחד ממרכיבי המילואים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
בשנת 1940, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכתוצאה מהפדרליזציה של המשמר הלאומי, תיקן הקונגרס את חוק ההגנה הלאומית משנת 1916, ואישר למדינות להחזיק "כוחות צבאיים שאינם המשמר הלאומי".
בשנת 1950, עם פרוץ מלחמת קוריאה ובדחיפתו של המשמר הלאומי, אישר הקונגרס מחדש את כוחות הצבא הנפרדים של המדינה לתקופה של שנתיים.
כוחות צבא אלה קיבלו אישור לאימונים צבאיים על במימון פדרלי, כמו גם "נשק, תחמושת, ביגוד וציוד", כפי שראה לנכון על ידי מזכיר הצבא של ארצות הברית.
עם זאת, בתום השנתיים, הם לא קיבלו אישור מחדש על פי החוק הפדרלי.
בשנת 1956, הקונגרס תיקן את החוק ואישר את כוחות ההגנה של המדינה לצמיתות תחת סעיף 109, כותרת 32 של חוק ארצות הברית.
שנתיים לאחר מכן, הקונגרס תיקן את החוק ושינה את השם מ"כוחות הגנת המדינה" ל"כוחות הגנה".
עם זאת, רק בתקופת ממשל רונלד רייגן המוקדם פיתחו מדינות רבות את כוחות ההגנה שלהן באופן יותר מעשי, כאשר מחלקת ההגנה של ארצות הברית עודדה באופן פעיל מדינות להקים ולקיים יחידות של כוח הגנת המדינה.
עם זאת, בסוף שנות השמונים, סדרה של דיווחים מתוקשרים גרמה למספר מדינות לסגור או לבנות מחדש באופן משמעותי את כוחותיהן.
בשנת 1987, מושל יוטה נורמן בנגרטר פיטר את כל הקצינים מלבד 31 ממשמר המדינה של יוטה, לאחר שחקירה גילתה כי שורותיו "זרועות בנאו-נאצים, עבריינים וחולי נפש".
בינתיים, בשנת 1990, האספה הכללית של וירג'יניה פתחה בחקירה ולאחר מכן בשיפוץ של כוח המדינה שלה לאחר שקיבלה מידע לפיהם המתנדבים "חוסכים כסף כדי לקנות טנק".
עם סיום המלחמה הקרה הגיעה ירידה כללית בעניין בכוחות ההגנה של המדינה.
עם זאת, פיגועי 11 בספטמבר עוררו תשומת לב נוספת, ועמה גם ביקורת רבה יותר מצד חלק בכוחות המזוינים של ארצות הברית, אשר הטילו ספק באימונים ובציוד של היחידות, ובשאלה האם הן מספקות מוצא ל"לוחמים שרוצים לשרת בכוחות המזוינים" שלא היו זכאים לשירות בכוחות המזוינים.
בשנת 2008, אלסקה פירקה את כוחות ההגנה של המדינה לאחר שחקירה הגיעה למסקנה כי חוסר עוצמת האימונים או הסטנדרטיזציה היו פוטנציאל לנטל משפטי על המדינה.
עד שנת 2010 מעמד הכוח ירד עוד יותר, כאשר השליש הכללי של המשמר הלאומי של אלסקה הודיע למתנדבים כי ייקראו רק כ"מוצא אחרון, שישמש רק במקרי חירום קיצוניים ביותר".
כוחות ההגנה של אלסקה נותרו מוגבלים במכוון במשך מספר שנים, עד שהמושל ביל ווקר ביטל את השליש הכללי בשנת 2016, כאשר הודיע על כוונתו לרפורמה בכוחות ההגנה של מדינת אלסקה על ידי הרחבתו עוד יותר לאלסקה הכפרית ושיפור רמת האימונים.
מחלוקת נוספת עוררה דיווח של הניו יורק טיימס, שמצא כי קצינים בכירים רבים במשמר ניו יורק עברו הכשרה צבאית רשמית מועטה או ללא הכשרה צבאית רשמית כלל, למרות שבמקרים מסוימים היו בעלי דרגות קצין גנרל.
מפקד הכוח לשעבר, פייר דייוויד לאקס, ציין כי "אם אתה מיודד עם המושל ותמיד רצית להיות גנרל, אתה מבקש מהמושל למנות אותך לגנרל, והנה אתה בריגדיר גנרל".
מפקד לשעבר אחר טען כי הוא מעניק באופן קבוע תארים לחברי בית המחוקקים של ניו יורק בתמורה לתמיכתם בהקצאות תקציביות לכוח.
הדו"ח ציין גם כי רוב הפריסות הנדירות של היחידה כללו מתן תמיכה טקסית, כגון תגי ותגיות, לממשלת המדינה.
דו"ח של מחלקת ההגנה מאפריל 2014, שפורסם על ידי משרד המבקר הכללי, דיווח על בלבול וחוסר עקביות בקרב השלישים של המדינות (המפקדים בפועל של כוחות הגנת המדינה ברחבי ארצות הברית) בנוגע לשימוש ולמעמד של כוחות ההגנה של המדינה.
משרד המפקח הכללי דיווח על תת-ניצול של יכולות כוחות ההגנה של המדינה עקב חוסר בהירות בקוד האמריקאי בנוגע לשימוש בכוחות הגנת המדינה, מה שהציף חשש כי שימוש בכספים ונכסים שנרכשו דרך הממשלה הפדרלית עבור כוחות ההגנה של המדינה עלול להפר את התקנות.
(בעוד שהמשמר הלאומי מופעל על ידי המדינות, רוב הציוד והמימון שלהם מגיעים מהממשלה הפדרלית).
חשש זה מהפרת תקנות גם עיכב את השימוש בהם ואת האינטגרציה שלהם עם עמיתיהם במשמר הלאומי, ומנע מהם לבצע פעולות משותפות זה לצד זה, וגם להתנדב לתמיכה במשימות פדרליות.
בעיות נוספות שצוינו על ידי משרד המפקח הכללי היו חוסר סטנדרטיזציה באימונים ובכושר גופני, מה שמעלה שאלות לגבי יכולתם של כוחות הגנת המדינה לעבוד לצד עמיתיהם במשמר הלאומי, וחוסר תיאום ותמיכה מצד משרד ההגנה.
כמעט כל המשימות שדווחו למשרד המפקח הכללי היו לא צבאיות באופיין, כולל חיפוש והצלה בקנה מידה קטן, ניהול אסונות ומשימות אחרות הקשורות לביטחון פנים לא חמוש.
בשל חששות הציבור מתרגילי ג'ייד הלם 15 שנערכו ברחבי מספר מדינות בדרום מערב ארצות הברית, ב-28 באפריל 2015, הורה מושל טקסס גרג אבוט על זימון משמר מדינת טקסס כדי לפקח על התרגילים ולהקל על התקשורת בין כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית שמבצעים אימונים לבין משרד המושל.
בתחילת 2020, מספר כוחות הגנה של המדינה הופעלו כדי להילחם במגפת הקורונה.
בשנת 2022, משמר מדינת פלורידה הוקם מחדש, ובמהלך 2023 ו-2024 יצר יחידות אוויריות, ימיות, יבשתיות ויחידות מיוחדות.
בשנת 2023, פלורידה אישרה תקציב של 107 מיליון דולר לשנים 2023–2024. בשנת 2024, מסמל שיתוף פעולה בין-מדינתי.
הממשל הפדרלי מכיר בכוחות הגנה של המדינה, בהתאם לסעיף הקטן בחוקת ארצות הברית, תחת סעיף 32 לחוקת ארצות הברית.
סעיף 109 קובע כי כוחות הגנה של המדינה בכללותם אינם רשאים להיקרא, להישלח או להתגייס לכוחות המזוינים של ארצות הברית, ובכך לשומר על הפרדה מלאה מהמשמר הלאומי.
עם זאת, על פי אותו חוק, חברים בודדים המשרתים בכוחות ההגנה של המדינה אינם פטורים משירות בכוחות המזוינים (כלומר, הם אינם מנועים מלהתגייס).
על פי סעיף 109(e) לחוק 32 של ארצות הברית, "אדם אינו רשאי להפוך לחבר בכוח הגנה...
אם הוא חבר ברכיב מילואים של הכוחות המזוינים".
כמעט בכל מדינה יש חוקים המסמיכים כוחות הגנה של המדינה, ול-19 מדינות, בתוספת חבר העמים של פוארטו ריקו, יש כוחות פעילים עם רמות פעילות, תמיכה ועוצמה שונות.
כוחות הגנה של המדינה פועלים בדרך כלל עם משימות ניהול חירום וביטחון פנים.
רוב כוחות ההגנה של המדינה מאורגנים כיחידות קרקע, אך קיימות גם יחידות אוויריות וימיות.
בהתאם למדינה, הם עשויים להיקרא בשמות שונים כצבא מדינה, כוח צבאי של המדינה, משמר מדינה, מיליציה של המדינה או מילואים צבאיים של המדינה
במכניקת הזורמים, כוח גרדיאנט הלחץ הוא הכוח שנוצר כאשר יש גרדיאנט לחץ (Pressure gradient ) על פני משטח.
באופן כללי, לחץ מוגדר ככוח ליחידת שטח.
הבדל בלחץ על פני משטח מרמז על הבדל בכוח, שיכול לגרום לתאוצה לפי חוק התנועה השני של ניוטון, בהנחה ואין כוח נוסף שיאזן.
הכוח שנוצר תמיד מכוון מאזור לחץ גבוה לאזור לחץ נמוך.
כאשר זורם נמצא במצב שיווי משקל (כלומר, אין כוח שקול ואין תאוצה), ניתן להתייחס למערכת כמצויה בשיווי משקל הידרוסטטי.
במקרה של אטמוספירות, כוח זה מאוזן על ידי כוח הכבידה, ושומר על שיווי משקל הידרוסטטי.
לדוגמה, באטמוספירת כדור הארץ, לחץ האוויר יורד ככל שמגביהים ביחס לפני כדור הארץ, כך שגרדיאנט הלחץ מספק כוח אשר סותר את השפעת כוח הכבידה על האטמוספירה.
אפקט מגנוס הוא תופעה נצפית המקושרת לרוב עם עצם מסתובב הנע דרך זורם (כגון אוויר ומים).
מסלולו של העצם המסתובב מוסח בצורה שלא מתקיימת כאשר העצם אינו מסתובב.
סטייה זאת מוסברת על ידי הבדל בלחץ הזורם בין שני הצדדים של העצם המסתובב.
נבחן אלמנט זורם בעל צפיפות , גובה , ושטח פנים , כך שמסת החבילה תינתן בביטוי: .
באמצעות החוק השני של ניוטון, (כוח שווה למסה כפול תאוצה), ניתן לבחון הפרש לחצים (תחת הנחה שהלחצים פועלים רק בכיוון ), במטרה למצוא מה הכוח המתקבל: .
לפיכך, התאוצה הנובעת מגרדיאנט הלחץ ניתנת לחישוב לפי: השפעות גרדיאנט הלחץ מבוטאות בדרך כלל בצורה זו - במונחי תאוצה, במקום במונחי כוח.
ניתן לבטא את התאוצה בצורה מדויקת יותר, עבור לחץ כללי באמצעות הקשר כיוון הכוח המתקבל (התאוצה) הפוך לזה שבו מתרחשת העלייה המהירה ביותר בלחץ.
במקביל להצלחת הסדרה, בין השנים 1982–1994 השיקה מחדש יצרנית הצעצועים האמריקנית הסברו קו צעצועים נרחב אשר התבסס על עלילת הסדרה והכיל מעל 500 דמויות שונות של בובות פעולה ו-250 כלי רכב שונים ואביזרים נלווים.
קו צעצועים זה חזר לשווקים בשנת 1997 וזוכה להצלחה רבה מאז.
הזיכיון מבוסס על קו הצעצועים המצליח ג'י.
ג'ו אשר נוצר על ידי יצרנית הצעצועים הסברו (Hasbro).
השם המקורי והפטריוטי של הסדרה ושל קו הצעצועים "G.I.
ג'ו: גיבור אמריקאי אמיתי) עבר התאמה לקהל האירופאי והלוגואים בסדרה ובקו הצעצועים שונו ל-"Action Force" (כוח המחץ) על מנת שקו הצעצועים ייתפס יותר כבינלאומי.
בישראל הסדרה והמיני סדרות (מלבד "Real American Hero") דובבו לעברית ושודרו במקור בערוץ הראשון בין השנים 1988–1989, ובערוץ השני ב-1991. על אף הצלחת הסדרה המקורית בישראל ועל אף שנוצרו מספר רב של סרטי אנימציה וגרסאות מחודשות לסדרה, בישראל שודרה רק הגרסה המקורית מ-1985.
הסדרה המצוירת החלה כמיני-סדרה אשר הופקה על ידי מארוול קומיקס ו-Sunbow Productions בעקבות ההצלחה של קו הצעצועים של האסברו.
המיני-סדרה של "כוח המחץ" יצאה לראשונה כחמישה פרקים בעלי קו עלילה אחד אשר עלו לשידור בארצות הברית ב-12 בספטמבר 1983. בעקבות הצלחת המיני-סדרה, הופקה מיני-סדרה נוספת בשם "נקמתו של קוברה" אשר שודרה בארצות הברית ב-10 בספטמבר 1984.
המיני-סדרה הראשונה בזיכיון אשר הכילה חמישה פרקים.
ארגון "קוברה" גונב יחידת טלפורטציה ניסיונית, בעלת היכולת לשגר כל דבר לכל מיקום ברחבי העולם, בעזרת שימוש בלוויין אשר מכוון את קרן הטלפורטציה.
יחידת עילית של לוחמי קומנדו מארצות הברית וברית נאט"ו, המכונה "כוח המחץ", חייבת למנוע מארגון קוברה מלהשתמש בטכנולוגיה זו כדי ליצור מערכת טלפורטציה משלהם, אך קודם הם יצטרכו לאסוף את שלושת היסודות אשר מפעילים את המכשיר – גבישים רדיואקטיביים, מים כבדים אשר מוצאם בעומק האוקיינוס, וחלקים ממטאוריט ענקי.
המיני-סדרה השנייה בזיכיון אשר הכילה חמישה פרקים.
ארגון קוברה חוזר בכוחות גדולים, מחומש עם נשק חדיש שנוצר על ידי דסטרו אשר מסוגל לשלוט במזג האוויר.
המכשיר ניזוק תחת קרב ונשבר לשלושה חלקים אשר מפוזרים ברחבי העולם.
צוות של כוח המחץ חייב למצוא את החלקים לפני שארגון קוברה יצליח לאתר אותם ולבנות מחדש את המכשיר.
המיני-סדרה השלישית בזיכיון אשר הכילה חמישה פרקים.
ארגון קוברה מנסה לבנות נשק חדיש אשר יהיה מסוגל לנטרל את כל כוח החשמל בחצי כדור הארץ הצפוני.
על מנת לעשות כן קוברה חייבים להציב ארבעה מוקדי שליטה ברחבי העולם.
לאחר שקוברה מצליחים להשתלט על תחנת החלל של "כוח המחץ" הם מפעילים את מוקדי השליטה אשר מפעילים את פירמידת החושך.
כוח המחץ חייבים להילחם בקוברה על מנת להשמיד את פירמידת החושך ולמצוא את המטה הסודי של ארגון קוברה.
המיני-סדרה הרביעית בזיכיון אשר הכילה חמישה פרקים.
העלילה מתמקדת בניסיונות של ארגון קוברה לשבט לעצמם מנהיג חדש בשם "נחשון" לנוכח אי שביעותם מיכולתיו הפיקודיות של מפקד קוברה להוציא לפועל את תוכניותיהם הזדוניות של הארגון.
ארגון קוברה שולח את כוחותיו למדינות שונות ברחבי העולם במטרה לאסוף את דגימות ה-DNA של האנשים האכזריים ביותר בהיסטוריה האנושית.
דגימות ה-DNA נאספות מן הקברים של דמויות היסטוריות כמו אלכסנדר הגדול, נפוליאון, ג'ינגיס חאן, ולאד המשפד (הרוזן דרקולה), איוון האיום, וסון דזה (הדגימה היחידה שארגון קוברה איננו מצליח להשיג) בנוסף לעוד מספר דגימות מדמויות היסטוריות אחרות.
על מנת להשלים את הדגימה החסרה ארגון קוברה חוטף את סמל סלוטר ולוקח אותה ממנו.
בשלב הסופי של התהליך, אשר משובש באופן חלקי על ידי סמל סלוטר לאחר שהוא משוחרר על ידי מפקד קוברה אשר מטבע הדברים התנגד מלכתחילה לפרויקט אשר נועד ליצור לו מחליף.
לאורך העלילה כוח המחץ מנסים למנוע מקוברה לאסוף את דגימות ה-DNA, עם זאת, ד"ר בר שכל מצליח לבסוף להשלים את התהליך בהצלחה וליצור את "נחשון" אשר בהמשך הסדרה הופך בהדרגה למנהיג האולטימטיבי של ארגון קוברה.
בעקבות הצלחתן של שתי המיני-סדרות הראשונות, הוחלט להפיק את סדרת האנימציה אשר עלתה לראשונה לשידור בארצות הברית ב-16 בספטמבר 1985. סדרת האנימציה המשיכה את עלילת המיני-סדרות.
פרקי הסדרה התמקדו לרוב במאמצים של כוח המחץ לסכל את תוכניותיהם הזדוניות של ארגון קוברה.
שיר הפתיחה של התוכנית הכיל קטע קריינות אשר הציג את היחידה:
"כוח המחץ הוא שם הצופן של חיל המשימה הסודי ביותר בתבל.
הוא חיל מאומן היטב ומטרתו להגן על חירות המין האנושי נגד קוברה, ארגון טרור נפשע שמנסה להשתלט על העולם."
משום שהסדרה נוצרה במקור על מנת למכור את קו הצעצועים, כל פרק נהג להתמקד בדמות אחרת של כוח המחץ, כאשר כמעט כל הדמויות זכו לפרק אשר התמקד בהן.
עלילת סדרת האנימציה התבססה באופן רופף על עלילת סדרת הקומיקס של מארוול קומיקס.
על מנת לבצע זאת, ארגון קוברה חייב להשיג משדר אנרגיה מיוחד וכוח המחץ מנסה למנוע ממנו להוציא את תוכניתו הזדונית לפועל.
במקור, הסרט יועד לקולנוע אבל לאחר ש"רובוטריקים" (סרט המצויר מ-1987) ו"פוני הקטן: הסרט" שגם מחברת הצעצועים "הסברו" נכשלו בקולנוע, הסרט הופץ ישירות לווידאו.
גרסה מחודשת לסדרה המקורית אשר נוצרה באולפני האנימציה DIC וזכתה לעיצוב מחודש של הדמויות ולסגנון אנימציה שונה לגמרי.
סדרת המשך זו לא שודרה מעולם בישראל.
סדרת אנימציה בת 11 פרקים.
בניגוד לסדרות האחרות היא הייתה נועדת למבוגרים.
הסדרה הייתה זמינה לצפייה לראשונה באינטרנט באתר Adult Swim Video ב-18 אפריל 2009, ושודרה בהמשך ב-26 באפריל 2009 ברשתות הכבלים בארצות הברית.
Joe או Action Force) היא יחידת עילית של לוחמי קומנדו מארצות הברית וברית נאט"ו אשר מטרתה העיקרית היא להילחם בארגון טרור בינלאומי בשם "קוברה".
גנרל נץ (General Hawk) – קלייטון אברנאת'י.
גנרל נץ נולד וגדל בדנוור, קולורדו.
הוא בא ממשפחה אמידה רבת השפעה אשר בזכותה התקבל לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית, אותה סיים בהצטיינות.
כמו כן הוא צבר בהמשך ניסיון בשדה הקרב במספר הזדמנויות.
דיוק (Duke) – סמ"ר קונארד האוזר.
נולד וגדל בסנט לואיס, מיזורי.
לאחר גיוסו לצבא ארצות הברית סיים בהצטיינות את הכשרתו בבסיס הצבאי פורט בנינג ושירת בכוחות המיוחדים.
בהמשך היה מדריך בארבעה בסיסי הדרכה שונים.
למרות הישגיו הרבים, דיוק דחה פעמים רבות הצעות לעבור הכשרה אשר תסמיך אותו כקצין.
הוא מאמין שהמקום של המפקד הוא יחד עם כוחותיו בחזית ולא בעורף.
פלינט (Flint) – דשיאל פיירבורן.
מזוהה בקלות בשל הכומתה שלו אותה הוא חובש לכל אורך הסדרה.
פלינט נולד וגדל בויצ'יטה, קנזס.
פלינט שירת ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית ובהמשך גם בכוחות המיוחדים.
חופני (Beach Head) - סמל וויין סניידן נולד באובורן, אלבמה.
עין הנץ (Snake-Eyes) – משמש כמדריך הלחימה של היחידה.
מומחה באומניות הלחימה ומחזיק בחרב נינג'ה.
בעברו עבר הכשרה של נגד משמעת (Drill Instructor).
לובש מדים שחורים ומסכה על מנת להסתיר את פניו שהושחתו במהלך אחד הקרבות כאשר מסוקו התפוצץ – אירוע אשר בעקבותיו הוא הפך גם לאילם.
עבר סדרת ניתוחים פלסטיים אשר נועדו לתקן את הנזק לפניו, אף על פי שהוא נותר עם מספר צלקות, וייתכן שהוא לא יהיה מסוגל לדבר שוב.
עיני נחש הוא החבר של סקרלט בגרסת הקומיקס.
ליידי ג'יי (Lady Jaye) – סמלת אליסון הארט-בארנט.
נולדה וגדלה באי מרתה'ס ויניארד (Martha's Vineyard) במדינת מסצ'וסטס.
סקרלט (Scarlett) – סמלת שאנה מ.או'הארה.
על אף שהיא מיומנת בשימוש בכלי הנשק הרגילים בדומה לשאר חברי היחידה, הנשק העיקרי בו היא משתמשת הוא חץ וקשת בעל ראשי חץ להם פונקציות מיוחדות שונות.
היא למדה אמנויות לחימה מאביה, אשר אימן אותה ואת שלושת אחיה.
בעלת חגורה שחורה במספר אמנויות לחימה שונות.
בן-גל (Shipwreck) – המלח הקטור דלגאדו.
נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה.