tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אביה, המוזיקאי קווינסי ג'ונס, היה ממשפחה נוצרית אפרו-אמריקאית.
אמה, פגי ליפטון, הייתה שחקנית קולנוע ממשפחה יהודית-רפורמית.
יש לה אחות גדולה בשם קדידה ג'ונס, אשר עוסקת אף היא בדוגמנות ומשחק, ארבע אחיות למחצה ואח למחצה ממערכות יחסים אחרות של אביה.
ג'ונס ואחותה גדלו בחינוך היהודי-רפורמי של אמם, ומלבד מוסדות חינוך אמריקאיים ממלכתיים למדה ג'ונס גם בבית ספר עברי אותו עזבה בגיל עשר.
כשהייתה בת 14 הוריה התגרשו.
אחותה נשארה לגור עם אביה ואילו ראשידה עברה לגור עם אמה במחוז ברנטווד שבמערב לוס אנג'לס.
ג'ונס הפגינה יכולות מוזיקליות מגיל צעיר ולמדה לנגן בפסנתר קלאסי.
אמה אמרה בתוכנית "Entertainment Tonight" שג'ונס היא "בנוסף זמרת וכותבת שירים מדהימה".
בצעירותה עזבה ג'ונס את לוס אנג'לס לאחר שהתקבלה לאוניברסיטת הרווארד.
ג'ונס החלה ללמוד משפטים אך איבדה עניין במקצוע בעקבות ההתפתחויות בעניין תיק הרצח של או.
בעקבות זאת הייתה מעורבת יותר בפעילות אמנותית מוזיקלית, בעיקר סגנון א-קפלה.
ג'ונס למדה לימודי דת ופסיכולוגיה, וסיימה את לימודיה ב-1997.
ב-1994 זכתה ג'ונס לתשומת לב מסוימת לאחר ששלחה מכתב גלוי בתגובה חריפה במיוחד לראפר האפרו-אמריקאי טופאק שאקור, אשר מתח ביקורת על נישואי התערובת של הוריה.
ג'ונס התפייסה עם טופאק לאחר שזה התארס עם אחותה שנתיים לפני הירצחו.
ג'ונס החלה את דרכה הטלוויזיונית בתפקיד קטן בהפקה "אם הקירות האלה היו יכולים לדבר 2".
התפקיד הוליך את ג'ונס לתפקיד גדול יותר בסדרת הטלוויזיה "בוסטון פאבליק", בה הופיעה במשך כשתי עונות.
התפרסמה לראשונה על מסכי הקולנוע בתפקיד קטן שקיבלה בסרטו של סטיבן סודרברג "עירום מלא", ולאחר מכן בתפקיד משני בקומדיה "יומן האקסיות".
את פריצתה עשתה ג'ונס ב-2006 כשלוהקה לסדרה הקומית "המשרד", בסדרה הופיעה ב-24 פרקים וגילמה את תפקידה של קארן פיליפלי ממחלקת המכירות, אשר מצטרפת לצוות בעונה השלישית.
ב-2009 הופיעה ג'ונס בתפקיד ראשי ראשון בקומדיה המצליחה "אני אוהב אותך אחי", שם הופיעה בתור זואי, ארוסתו של פיטר קאלבן שגילם פול ראד.
בנוסף באותה שנה, החלה ג'ונס לשחק בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "מחלקת גנים ונוף" ברשת NBC, בה היא גילמה אחות בשם אן פרקינס, למשך כל 7 עונות הסדרה, עד שהאחרונה שודרה בפברואר 2015.
ב-2010 שיחקה ג'ונס בקומדיה המשטרתית של קווין סמית' "שוטרים על הפנים".
בנוסף באותה שנה, ג'ונס שיחקה בסרט "הרשת החברתית" לצד ג'סי אייזנברג.
בשנת 2011 שיחקה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
עוד בשנה זו לקחה חלק במספר סרטים וביניהם "ידידים פלוס" בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ומילה קוניס, "השנה הגדולה" עם סטיב מרטין, אוון וילסון וג'ק בלאק, דיבוב בסרט האנימציה "החבובות" לצד ג'ייסון סיגל, איימי אדמס וכריס קופר ו"אחינו האידיוט" עם פול ראד, אליזבת' בנקס ואמילי מורטימר.
באחרונה גילמה עורכת דין לסבית בשם סינדי, חברתה האכפתית של נטלי רוצ'לין הביסקסואלית שגילמה זואי דשנל.
לג'ונס יש גם הופעת קמע בסרט הקצר "Beastie Boys, Fight For Your Right" שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-2011. בנוסף, ג'ונס הופיע בפרק של הסדרה "וילפרד" בתור ליסה, מתנדבת הוספיס.
הפרק שודר ב-21 ביולי ברשת FX Networks.
בשנת 2012 כיכבה לצדו של אנדי סמברג בקומדיה הרומנטית "סלסט וג'סי לנצח", לו גם כתבה את התסריט.
ב-2013 שימשה כמדבבת אורחת לצד דני דה ויטו בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון", בפרק ה-11 במספר של עונה 24.
בשנת 2015 הפיקה ג'ונס את סרט התיעודי "Hot Girls Wanted" הבוחן את תפקודן של נערות צעירות בסרטים פורנוגרפיים.
נטפליקס רכשה את הזכויות לסרט לאחר הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים סאנדנס, אותו הקרינה בבכורה ב-29 במאי 2015.
בשנת 2016 לוהקה לתפקיד הראשי של הבלשית אנג'לה "אנג'י" טרייבקה בסדרת הקומדיה של TBS "אנג'י טרייבקה", ששודרה למשך 4 עונות עד לסיומה בדצמבר 2018.
בשנת 2018 ביימה את הסרט התיעודי "Quincy", אודות אביה, המפיק המוזיקלי, הזמר ומפיק הקולנוע קווינסי ג'ונס.
הסרט עלה בבכורה בנטפליקס ב-21 בספטמבר 2018.
בספטמבר 2024, פורסם כי ג'ונס לוהקה לעונה השביעית של הסדרה "מראה שחורה".
באותה שנה כיכבה ג'ונס בסדרה הקומית השחורה "סאני" מבית אפל TV פלוס.
באפריל 2025 ג'ונס נכללה ברשימת טיים 100 לשנת 2025 בזכות קריירה רב-תחומית שמאזנת בין קומדיה, דרמה ויצירה תיעודית, לצד "אישיות כנה, סקרנית ומשפיעה שפועלת בגבולות שבין אמנות, אמת וחברות".
ג'ונס יצרה את "Frenemy of the State", סדרת קומיקס על סוציאליסט המגויס על ידי ה-CIA.
הקומיקס התפרסם על ידי אוני פרס ונכתב יחד עם צמד הכותבים נונציו דה פיליפיס וכריסטינה ווייר, שהם גם בעל ואישה.
באוקטובר 2009, לפני שיצא הגיליון הראשון, מכרה ג'ונס את זכויות הקומיקס לסרטי יוניברסל ול-Imagine Entertainment, בריאן גרייזר ואריק גיטר הפיקו את הסרט, וג'ונס כתבה את התסריט יחד עם שותף הכתיבה שלה וויל מקורמק.
ג'ונס מכרה את התסריט הראשון שלה, קומדיה שכותרתה "סלסט וג'סי לנצח", במרץ 2009. היא כתבה את התסריט יחד עם מקורמק ואף כיכבה בסרט, שיצא בשנת 2012.
בשנת 2016 ג'ונס כתבה לצדו של מייקל שור את "Nosedive", פרק הבכורה בעונה השלישית של סדרת האנתולוגיה "מראה שחורה" בנטפליקס.
ג'ונס ומקורמק עבדו על התסריט של "צעצוע של סיפור 4" עבור אולפני האנימציה של פיקסאר.
ג'ונס פרשה מעבודת הכתיבה בגלל התחושה שפיקסאר הוא "מקום תרבות שלנשים ואנשים צבעוניים אין קול יצירתי שווה." הסרט יצא ביוני 2019, כשהצמד היה בין אלה שקיבלו קרדיט של תסריטאים.
ג'ונס פרסמה מספר מאמרים במגזין "Teen Vogue", שם עבדה גם כעורכת.
היא כתבה את פרק 36 מהביוגרפיה של אביה "Q: The Autobiography of Quincy Jones", שיצא ב-2001.
בשנת 2011 נבחרה ג'ונס כפרזנטורית של קולקציית טיפוח שמן הזנה של חברת DOVE.
בשנת 2015 היא החלה לככב בסדרת פרסומות של Verizon Fios.
בשנת 2017 הפכה לפרנזטורית מותג הקוסמטיקה אלמיי מחברת רבלון.
בשנת 2018 ג'ונס הפכה לשגרירה הראשונה של חברת התקליטים Maison Kitsune.
ג'ונס פעלה לקידום Peace First (לשעבר Peace Games), ארגון ללא מטרות רווח המלמדת ילדים לפתור קונפליקטים ללא אלימות.
היא הייתה חברת דירקטוריון מאז 2004 ומחזיקה בכמה הטבות שנתיות לגיוס כסף לארגון.
ג'ונס השתתפה באירועי סטנד-אפ למען חולי סרטן, ובתוכנית ההתנדבות של The Art of Elysium's המעבירה סדנאות אומנות לילדים מאושפזים.
בשנת 2007 היא הייתה יו"ר כבוד של ההטבה השנתית לעבודות דיור, הנלחמת באיידס וחסרי בית בעיר ניו יורק.
היא סייעה גם בגיוס כספים לבית החולים המחקרי לילדים בסנט ג'וד הממוקם בממפיס, טנסי, ולקרן המחקר רפואי EB ומועדון הבנות בלואר איסט סייד בניו יורק.
ג'ונס השתתפה בקמפיינים בארבעת המחזורים האחרונים למועמדים לנשיאות ארצות הברית למפלגה הדמוקרטית.
היא תמכה בברק אובמה במהלך הקמפיינים של הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 ושל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. בשנת 2008, יחד עם קריסטן בל, היא ביקרה בקמפוסים בקולג'ים במיזורי כדי לדון במועמדים ולעודד רישום בוחרים למפלגה הדמוקרטית.
בשנת 2012 היא הופיעה באיווה יחד עם השחקן אדם סקוט.
ג'ונס השתתפה בעבר בקמפיין של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי בבחירות 2004, וגם נאמה בעצרות סטודנטים ובגלריה ציבורית באוהיו.
בבחירות מקדימות של 2016, היא הביעה את תמיכתה במתמודדת הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית 2016.
ג'ונס ניהלה מערכת יחסים מתוקשרת עם שחקן הקולנוע טובי מגוויר, שנמשכה כשנתיים וחצי והסתיימה בשנת 2000. ב-2003 התארסה ג'ונס למוזיקאי הבריטי זוכה פרס גראמי מארק רונסון.
רונסון הציע לה ביום הולדתה ה-27, ושנה לאחר מכן הסתיימה מערכת היחסים בין השניים.
ב-22 באוגוסט 2018, ג'ונס ילדה את בנה הראשון, עם בן זוגה בשנים האחרונות, המוזיקאי עזרא קניג.
למרות היותה יהודייה, כשהייתה נערה החלו אמה של ג'ונס והיא לגלות עניין בדת ההינדואיזם לאחר ביקורן באשראם בהודו.
כיום ג'ונס היא בעלת זיקה גדולה יותר ליהדות, ואף סיפרה שרוב בני זוגה נוטים להיות יהודים שומרי מסורת.
על זהותה הרב-גזעית, היא אמרה "עברתי תקופות בהן אני הרגשתי רק שחורה או רק יהודייה.
כעת יש לי איזון טוב."
ראשיד גוּמארוביץ' נורגאלייב הוא מדינאי רוסי.
היה שר הפנים של רוסיה משנת 2004 ועד למאי 2012, המפקד על משטרת הפדרציה הרוסית.
נורגאלייב נולד למשפחת שוטרים בקזחסטן.
ב-1972 סיים את בית הספר התיכון בכפר נאדוביצה בקרליה, שם מאוחר יותר עבד כמורה לפיזיקה (1979 - 1981) ולמד באוניברסיטת פטרוזאבודסק עד 1979.
ב-1981 התקבל כעובד מן המניין בקג"ב.
בתחילת שנות ה-90 היה ראש המחלקה למלחמה בטרור של הפס"ק בקרליה.
בשנים 1992–1994 עבד תחת ניקולאי פטרושב, שהיה שר הביטחון של קרליה ואחר כך מנהל הפס"ב.
החל מ-1995 עבד נורגאלייב בשירות הביטחון הפדרלי והיה מפקח ראשי במינהל הפיקוח הארגוני והיה ראש מחלקה במינהל לביטחון פנים של הפס"ב.
ב-1998 עבד במינהל הביקורת הראשי של סגל הקרמלין.
בשנת 2000 היה לראש מינהל הפיקוח וסגן מנהל הפס"ב.
ב-2002 מונה לראש המשטרה הפלילית של אם.וה.דה ועבד כסגן שר הפנים.
נורגאלייב פעל להקמת מחלקה למלחמה בטרור כחלק מהמינהל הראשי למאבק בפשע המאורגן של משרד הפנים.
ב-2003 מונה לממלא מקום שר הפנים.
ב-2004 היה לשר הפנים ולחבר בוועדה הלאומית למלחמה בטרור.
במרץ 2011 נטל חלק ברפורמה המשטרתית הגדולה ביותר בתולדות רוסיה מאז 1917 עם הפיכת המיליציה למשטרת הפדרציה הרוסית.
עם סיום תפקידו כשר הפנים הוא מונה לסגן מזכיר של המועצה לביטחון לאומי של רוסיה.
הוא נשוי ויש לו שני בנים - שניהם קצינים במשטרה.
ראשית לימודים (בשם הכותר: ראשית לִמודים: כולל עשר שערים בחכמות לִמודיות וטבעיות) הוא ספר מדע עברי מאת ברוך לינדא שראה אור במחצית השנייה של המאה ה-18 (חלקו הראשון ראה אור בברלין בשנת תקמ"ט-1788, והשני בדסאו בשנת 1810; שני חלקי הספר נדפסו יחדיו ב-1869 בלמברג).
הספר נכתב במקורו כספר לימוד, אולם בשל אופיו האנציקלופדי היה לאנציקלופדיה מדעית פופולרית בקרב יהודים מאז הופעתו של חלקו הראשון ובמשך קרוב ל-100 שנה.
לדברי חוקר תנועת ההשכלה, שמואל פיינר היה הספר "ספר המדע החשוב והמעודכן ביותר בארון הספרים העברי בשלהי המאה השמונה עשרה".
לינדא בן ה-30 נענה לקריאתו של נפתלי הרץ וייזל לספק למערכת החינוך היהודית-משכילית ספר להוראת מקצועות מודרניים וחיבר את הספר במגמה להעשיר את ארון הספרים המדעי בעברית בראשית תקופת ההשכלה היהודית.
הספר חובר בהשראת ספרי הלימוד של תנועת הפילנתרופיניזם שצמחה בתקופת הנאורות בגרמניה.
מטרתו המוצהרת של הספר הייתה להיות ספר לימוד שיחבב על הילדים את המדעים וקהל היעד שלו היה תלמידי בתי ספר משכיליים כגון "חינוך נערים" בברלין.
הספר היה חומר הוראה מעשי, אך גם הצהרה שילדי היהודים לא ייפלו עוד בידיעותיהם את עולם המדע מילדי אומות העולם:
הספר נחלק לעשרה מדורים בשני חלקים.
החלק השני כלל ידע בפיזיקה, מכניקה וכימיה.
מחצית החלק הראשון הוקדשה לתולדות הטבע, וכמחצית מהעמודים שהוקדשו לטבע מונים את בעלי החיים לפי שיטת המיון של לינאוס.
שליש מן החלק הראשון הוקדש לגאוגרפיה ובו הצגה שיטתית ומפורטת של כל מדינות אירופה של זמנו.
ללשון העברית היו אמנם מונחים במתמטיקה ואסטרונומיה בזכות העיסוק במדעים אלה בעברית של ימי הביניים, אך היא הייתה דלה מאוד במונחים בתחום יתר מדעי הטבע ומדעי המדינה.
למתן שמות ומונחים השתמש לינדא בשמות מן המקרא והגמרא ובתחדישים המבוססים על תרגום שאילה מגרמנית עבור בעלי חיים ונושאים שלא נודעו למחברים עבריים לפני כן.
כך למשל שמו של הקרנף בגרמנית הוא Nashorn (קרן-אף), ולינדא חידש ותרגם זאת מילולית ל"קרן החוטם".
רבים מחידושי המילים של לינדא בספר זה נותרו בשפה העברית לאורך דורות, וחלקם עד ימינו.
במקום הסכמה רבנית צירף לינדא לספרו הקדמות מאת הרופאים וחוקרי הטבע היהודים-גרמנים מרכוס אליעזר בלוך ("האדון הרופא החכם החוקר הטבעי המפואר") ומרכוס הרץ ("האדון הרופא החוקר הפילוסוף הטבעי המפואר").
עדות לרמת העדכניות של הספר היא האזכור הראשון של כוכב הלכת אורנוס בעברית.
לינדא הוציא את חלקו הראשון של ספרו בהוצאת חברת חינוך נערים ("חברת שוחרי הטוב והתושייה") בשיא פריחת ההשכלה בברלין וזכה להדים חיוביים ביותר מחוג "המאסף".
עורך "המאסף", יצחק אייכל, כתב רשימת ביקורת שבה הפציר במשכילים לרכוש אותו כדי שלינדא יוכל להוציא לאור גם את החלק השני וללוותו באיורים והמחשות:
ואולם, קשיים שונים הקשו על לינדא להוציא לאור את חלקו השני של הספר: חבורת המשכילים המוקדמים התפוררה בשנות ה-90 של המאה ה-18; המלחמות הנפוליאוניות ערערו את הכלכלה; ועלותו של ספר מאויר כרצוי הייתה גבוהה מאוד.
בנוסף, חלק מנמעני הספר למדו כבר גרמנית ולטינית ויכלו להשיג את ידיעותיהם המדעיות בספרות מקור חדישה יותר.
החלק השני נדפס לבסוף בשנת 1810 (ה'תק"ע) על ידי התגייסותם של מורים מבית הספר המשכילי בדסאו, משה (בן-אורי) פיליפסון ויוסף וולף (וואלף).
בשנת 1815, לאחר קונגרס וינה, ששינה את מפת אירופה, עלה צורך לעדכן את חלקו של הספר העוסק בגאוגרפיה ולפיכך הוא נדפס בפעם השלישית בדפוס דפוס רפאל נפתלי הירץ ובנו אהרן שלמה שפירא בקרקוב, בתוספות ושינויים בחלק המתאים.
לינדא זכה לתמיכה ולשבחים מצד חבריו המשכילים על כך שכלל בספרו תחומי דעת שלא נכללו עד אז בשום ספר עברי ובכללם ידע מדעי עדכני כגון באנטומיה ובחוקי הרבייה.
ראשי המשכילים ראו בו ספר לימוד חשוב.
בהקדמתו לספר כתב בלוך: "והנני מבקש מכל אוהבי ומיודעי לתת את הספר הזה ביד מורי ילדיהם, למען טוב להם", ואייכל כתב בביקורתו שהספר חיוני לילדים הן להכרת העולם והן לשיפור העברית, ורק הצטער שאין בספר (בחלקו הראשון) איורים ושרטוטים, כמו בספרי הגויים (למשל בספרו של יוהאן ברנהרד באזדוב).
ואולם, לינדא לא היה מורה ולא חיבר טקסט דידקטי; עולם בתי הספר המשכיליים היה זעיר, ובעולם היהודי לא הייתה כל מסורת של כתיבת ספרי לימוד.
לעומת זאת, הפורמט האנציקלופדי היה מוכר יותר לקהל היהודי הרחב.
כך פנה הספר לא רק לתלמידים אלא לכל יהודי שביקש לרכוש השכלה מודרנית, ומשכילים שונים, בהם שניאור זק"ש ומאיר לטריס, דיווחו על מקומו החשוב של הספר בעולמם.
אך לא רק משכילים, אלא גם יהודים מסורתיים מצאו בספר מידע ועניין והוא אִפשר להציג בפניהם את הידע המדעי העדכני.
כך למשל שמעון, בנו של הרב דוד אופנהיים, העתיק מ"ראשית לימודים" חלקים באסטרונומיה לספרו "עמוד השחר", והרב פנחס אליהו הורביץ העתיק ממנו חלקים לספרו "ספר הברית השלם".
בעל "ספר הברית" הכיר היטב את "ראשית לימודים" והוא אף מתפלמס מולו כמייצגו של הידע המודרני של התקופה.
מיעוט הביקוש לספרי מדע בעברית, עקב ידיעת שפות בקרב יהודים והקושי הכלכלי בהדפסתם, הביאו לכך שהספר נותר פופולרי ביותר כאנציקלופדיה המדעית העברית בה"א הידיעה עד מחצית המאה ה-19. שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) התלונן ב-1856 שכבר ארבעה עשורים מהווה "ראשית לימודים" את המקור המדעי היחיד בעברית.
מנדלי מוכר ספרים (שלום יעקב אברמוביץ'), שהִרבה בכתיבת מדע פופולרי עבור היהודים, כבר סיווג את הספר כמיושן, שטחי, בלתי-אמין וקשה להבנה (בין "ספרים ישנים...
[ש]דבריהם אך מעטים המה ונער יכתבם, ומעט מזער מצאצאי הטבע הלא המה נזכרים בספריהם כמעט אך בשמותם לבד, מבלי הודיע לנו תכונתם וטבעם וארחות חייהם...
שפתיהם לא ברור מִלֵּלוֹ ודבריהם שאובים ממקור אכזב").
ראשיד עזוזי הוא כדורגלן עבר מרוקאי ששיחק בעיקר בדיסבורג, פורטונה קלן, גרויטר פירט ונבחרת מרוקו בעמדת הקשר.
עזוזי נולד בפאס שבמרוקו, ובילדותו היגר עם משפחתו לגרמניה, וגדל בחבל הריין.
לאחר ששיחק בנעוריו במועדונים מהעיר מריהדורף, החל לשחק במועדון החובבים של פ.צ.
קלן, שם שיחק שנה אחת.
בקיץ 1989 חתם עזוזי בדיסבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה.
בתחילת ימיו במועדון לא הרבה לשחק, אך עם הזמן הפך לשחקן משמעותי יותר ויותר.
את עונת 1990/91 סיימה דיסבורג במקום השני בבונדסליגה השנייה, והעפילה אל הבונדסליגה.
בעונת 1991/92, הראשונה של עזוזי בבונדסליגה, הוא שיחק 17 משחקים, אך המועדון נשר בחזרה לבונדסליגה השנייה כבר אחרי עונה אחת.
גם שהות זו הייתה קצרה, וכבר בעונת 1992/93 שבו עזוזי ודיסבורג לבונדסליגה, בתקווה שחזרה זו לבונדסליגה תהווה תקיעת יתד בליגה.
בעונה הראשונה בבונדסליגה, 1993/94, עזוזי היה שחקן משמעותי מאוד בקבוצה, שיחק 26 משחקים וסייע לדיסבורג לסיים במקום התשיעי המפתיע.
עם זאת, הקבוצה נשרה שוב לבונדסליגה השנייה בעונת 1994/95, ועזוזי עזב את דיסבורג לאחר שש עונות, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-111 הופעות ליגה.
בקיץ 1995 חתם עזוזי בפורטונה קלן מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק שתי עונות, כאשר בעונה הראשונה היה שחקן הרכב קבוע, ובעונה השנייה פחתה מאוד כמות ההופעות שלו.
לאחר שתי עונות בפורטונה קלן, חתם עזוזי בגרויטר פירט, שם שיחק שש עונות רצופות, בכולן היה שחקן קבוע בהרכב של הקבוצה, ששיחקה לכל אורך התקופה בבונדסליגה השנייה.
עונת 2001/02 הייתה עונה חריגה במונחיו של עזוזי, כן בעונה זו הבקיע 15 שערי ליגה, כאשר באף עונה אחרת בקריירה שלו לא הבקיע יותר מחמישה שערים.
בתום עונת 2002/03 עזב עזוזי את גרויטר פירט לאחר שצבר 156 הופעות ליגה והבקיע 27 שערים, וחתם בקבוצה הסינית צ'ונגג'ינג ליפאן.
עזוזי שיחק בקבוצה זו 11 משחקים בלבד, וחזר לחצי עונה בגרויטר פירט, שם הוסיף 12 הופעות ושער אחד למאזנו בקבוצה.
בשנת 2004 פרש עזוזי ממשחק פעיל.
עזוזי השתתף עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 1992, באולימפיאדת ברצלונה (1992) ובמונדיאל 1994. בשלושת הטורנירים הודחה מרוקו בשלב הבתים.
עזוזי השתתף כמו כן בגביע אפריקה לאומות 1998, ממנו הודחה מרוקו ברבע הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת דרום אפריקה, ובמונדיאל 1998, ממנו הודחה מרוקו בשלב הבתים.
מונדיאל 1998 היה הטורניר הגדול האחרון בו עזוזי השתתף.
עזוזי שימש מנהל ספורטיבי בגרויטר פירט מאז פרישתו ועד לשנת 2012. בשנה זו מונה למנהל הספורטיבי של פ.צ.
סנט פאולי, תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2014. ביוני 2015 חתם עזוזי על חוזה לשנתיים כמנהלה הספורטיבי של פורטונה דיסלדורף.
רֹאשָׁנִיתִיִּאים (שם מדעי: Ateleopodiformes) היא סדרת של דגים ממחלקת מקריני סנפיר, בתוכה משפחה אחת רֹאשָׁנִיתִיִּים (Ateleopodidae), בתוכה 12 מינים ב-4 סוגים.
דגים אלה נפוצים בעיקר באוקיינוס האטלנטי ובים הקריבי וכן בחופי האוקיינוס השקט המערבי.
הם חיים במצולות הים ונצפים לעיתים נדירות.
חוטמני הג'לי יכולים להגיע לאורך של שני מטר והם בעלי חוטם עשוי סחוס, מה שנתן להם את השם ג'לי.
זנבם קטן מאוד ועשוי מסנפירים קשים של סנפיר השת התחתון שלהם, אך יש להם סנפיר גב עבה הנוטה למעלה מאחורי הגולגולת.
העיניים שלהם גדולות וקולטות כל אור שחודר למעמקים.
סוג רֹאשָׁנִית (Ateleopus) - בו 4 מינים
סוג Guentherus - בו 2 מינים
סוג Ijimaia - בו 5 מינים
רֹאשְׁנְחָשִׁיִּים (שם מדעי: Channidae) היא משפחת דגים טורפים מסדרת הדקראים.
אלו דגים החיים במים מתוקים באזורים טרופיים באסיה ובאפריקה.
דגים אלה בעלי גוף מוארך ועבה, סנפירי גב ארוכים, פיות עצומים ושיניים חדות.
הם מסוגלים לנשום אוויר ויש להם איבר דמוי-ריאה המאפשר לנשום.
בעזרת סנפיריהם הקצרים והרחבים הם יכולים לצאת מהמים לזמן מוגבל.
דגים אלה הם דגי מאכל משובחים, והם הובאו למדינות שונות, בהם הם הפכו למינים פולשים הרסניים.
אורכם משתנה מאורך 25 סנטימטרים עד ל-1 מטר אצל המינים הגדולים.
דגים טורפים אלה ניזונים מכל יצור קטן יותר.
הקטנים ניזונים בעיקר מפלנקטון, מחרקים מימיים ומרכיכות.
הבוגרים צדים טרף גדול יותר כמו דגים, דו-חיים, סרטנים ובמקרים נדירים אף מיונקים קטנים כמו חולדות.
רבים מהם טורפי-על באזור חיותם.
ראשית חיי הוא ספרו האוטוביוגרפי של וינסטון צ'רצ'יל בו הוא מתאר את ראשית חייו, החל מלידתו בשנת 1874 ועד שנת 1902 בערך.
הספר נכתב כאשר היה צ'רצ'יל בשנות החמישים לחייו, ופורסם לראשונה בשנת 1930.
בספר שוטח את אירועי חייו החל מילדותו ועד סוף שנות העשרים לחייו.
צ'רצ'יל מתחיל מתיאור ימי ילדותו וימי לימודיו בבית הספר, ומדגיש שימים אלה עברו עליו בקושי רב.
צ'רצ'יל מתאר את צעצועי הצבא הרבים שהיה לו, את חוסר ההצלחה שלו בבית הספר וכיצד משפחתו החליטה עבורו כי מסלול חייו יכלול שירות כקצין בצבא הבריטי.
הוא מתאר כיצד נהפך לבקיא בשפה האנגלית ופיתח את יכולות הכתיבה שלו ומספר שהחל גם בלימודי לטינית ויוונית עתיקה כבר מגיל צעיר.
צ'רצ'יל מספר על העצב הרב שחש בשל מותו המוקדם של אביו, ומדגיש את תחושת ההחמצה מכך שלא הספיקו לנהל ביניהם קשר של שני אנשים בוגרים.
צ'רצ'יל מתאר את ימיו במכללת סאנדהארסט, שהכשירה אותו לתפקיד קצונה בגדוד פרשים.
הוא מספר על הלהט הרב שהיה לו למשחק הפולו בזמן ימיו כקצין בצבא.
ברגע שסיים את לימודיו הפורמליים, צ'רצ'יל מספר שהשתוקק לחוות חוויות, וניצל כל הזדמנות להגיע למקום בו קורות התרחשויות.
הוא נסע כמשקיף לקובה בזמן שהספרדים נלחמו במורדים שם והדחף שלו להיות במוקד ההתרחשות הוביל אותו גם לחזית הקרבות בהודו (באזור שכיום מהווה חלק מפקיסטן) וגם לדרום אפריקה.
צ'רצ'יל מספר על האופן שבאמצעותו הרחיב את השכלתו בזמן ימי שירותו בהודו, שכללו זמן פנוי רב בשל החום הרב ששרר במהלך היום.
אמו שלחה לו ספרים בתכיפות, והוא קרא אותם בלהט רב.
צ'רצ'יל קרא בעיקר ספרי היסטוריה, פילוסופיה ואתיקה.
צ'רצ'יל נדרש לכלכל את עצמו ועל כן נדרש לייצר מקור הכנסה נוסף מעבר למשכורת שקיבל כקצין.
בשלב מסוים הבין שיוכל להרוויח כסף ככתב שמתאר את אירועי המלחמה שלקח בהם חלק או ראה בעיניו.
הוא כתב מספר ספרים על הקרבות הגדולים בהודו ובדרום אפריקה.
הניסיון הראשון שלו להיבחר לפרלמנט הבריטי הסתיים בכישלון.
לאחר מכן, נסע לדרום אפריקה על מנת לדווח על קרבות מלחמת הבורים השנייה.
בריחתו הנועזת משבי הבורים הביאה לו יוקרה וכבוד רב, ובזכות מוניטין זה הצליח לזכות במושב בפרלמנט הבריטי לאחר שחזר לאנגליה, והוא בן 26.
צ'רצ'יל מסיים את הספר בתיאור חתונתו עם אשתו קלמנטיין שהתרחשה בשנת 1908, ככל הנראה על מנת להקנות לספר סיום אופטימי בנוסח "והם חיו באושר ובעושר עד עצם היום הזה".
הספר נחשב היום בעיני רבים לאחד הספרים הטובים ביותר שכתב צ'רצ'יל בחייו.
בניגוד למרבית הספרים שכתב, שהיו עבי-כרס ורבי-מלל, ספר זה הוא קצר באופן יחסי וכתוב בנימה שכוללת אירוניה ובידור בעבור הקורא.
ספרו של צ'רצ'יל נחשב לאחת היצירות הספרותיות הטובות ביותר שכתב פוליטיקאי במאה ה-20.
הספר תורגם לעברית על ידי פסח גינזבורג בשנת 1945 תחת השם "שחרית חיי" ופורסם בהוצאת אמנות.
ראשן ספרינג פאנץ' הוא קוקטייל המוכר על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי.
הקוקטייל מורכב מוודקה, מיץ לימון, קרם דה קסיס, סירופ סוכר ויין מבעבע.
מוגש בדרך כלל בכוס גבוהה מלאה בקרח עם קשית.
ראשן ספרינג פאנץ' מתועד לראשונה בשנות ה-80 של המאה ה-20. הוא הומצא בלונדון על ידי הברמן דיק ברדסל (Dick Bradsell) שסיפר שמטרת הקוקטייל הייתה שימוש ברכיבים זולים לצורך מסיבת חברים.
הקוקטייל נקרא "רוסי" עקב שימוש בוודקה ו"אביבי" עקב דמיון מסוים לג'ון קולינס שנחשב לקטקטייל אביבי.
הקוקטייל נחל הצלחה רבה במסיבה ובהמשך יצא כמתכון.
בנוסף למספר אפשרויות ליחסים שונים בין רכיבים, קיימות כמה וריאציות לקוקטייל, לדגומה החלפת קרם דה קסיס בליקר פטל אדום או שחור
ראשן לייף , בעבר נקרא: ברית המועצות (The USSR) וחיים סובייטיים (Soviet Life).
הוא כתב עת המתפרסם אחת לחודשיים מאז 1956 (בתקופת ברית המועצות הפרסם בתדירות חודשית).
הוא כולל 64 עמודים, עוסק בתרבות הרוסית.
נכתב ונערך על ידי פרילנסרים ואנשי מקצוע אמריקאים ורוסים.
בעברו הרחוק שימש כ"תעמולה מנומסת", כלי של הממשלה הסובייטית והרוסית.
מאז 1995 נמצא בבעלות פרטית ויוצא לאור על ידי חברה אמריקנית.
כתב העת יצא לראשונה באנגלית באוקטובר 1956. הוא יצא תחת השם "ברית המועצות" ונמכר בערים מרכזיות בארצות הברית.
בהתחשב באווירה האנטי-סובייטי ששררה בארצות הברית באותה תקופה, השם היה לכתב העת היה יוצא דופן.
הוא נערך על ידי אנוור ממדוב, פוליגלוט שנולד בבאקו.
הוא היה אחד הדיפלומטים הסובייטים הצעירים ביותר שמונה להיות מזכיר העיתונות של השגרירות הסובייטית באיטליה ב-1943.
באותו זמן במוסקבה, לנינגרד וקייב וערים סובייטיות אחרות, הופיע כתב העת "אמריקה" שהתפרסם בפעם השנייה.
אמריקה הושק ב-1944. בסוף שנות ה-40 מחלקת המדינה האמריקנית ראתה בשידורי רדיו "קול ארצות הברית" כלי תעמולה אפקטיבי יותר, וב-1952 פרסום כתב העת אמריקה נעצר.
ב-1956 הממשלות הסובייטיות והאמריקאיות הסכימו "להחליף" כתבי עת וכתב העת אמריקה פורסם במקביל לפרסום כתב העת ברית המועצות בארצות הברית.
לאחר כמה שנים, שינתה ברית המועצות שינתה את שם של כתב העת לסובייט לייף.
למרות שכתב העת אף פעם לא שימש היווה כלי תעמולה באופן מובהק, סובייט לייף תמך בקו הממשלתי הכללי.
בקביל כתב העת הציג פרספקטיבה מודעת של התרבות הרוסית, ההיסטוריה, גילויים מדעיים, והעמים השונים המאכלסים את ברית המועצות.
התנאים של ההסכם בין שתי הממשלות שאפשר פרסום כתבי העת המקבילים ("אמריקה" למול "ראשן לייף") הגביל את מספר המנויים עבור שני כתבי העת, לכ-30,000 מנויים.
במהלך סוף שנות ה-80, בגלל הרפורמות הפוליטיות והכלכליות שהתרחשו בברית המועצות, גבר העניין בכתב העת, ותפוצתו גדלה ליותר מ-50,000 קוראים.
בדצמבר 1991, התפרקה ברית המועצות, ואחת התוצאות הייתה שהממשלה הרוסית לא הצליחה למצוא מקור מימון עבור ההדפסה של סובייט לייף.
הגיליון האחרון של כתב העת פורסם בדצמבר 1991.
שנה אחת מאוחר יותר, בתחילת 1993, נערך הסכם בין רי"א נובוסטי (סוכנות העיתונות הממשלתית) ודפוס ריץ' פרונטיר.
הסכם זה חידש את הדפסת "סובייט לייף" בשם חדש - "ראשן לייף".
כתב העת הפך מירחון לדו־ירחון.
בשנת 1995 הזכויות נמכרו לחברה אמריקאית.
בשנת 2022 פורסם בירחון גינוי לפלישת רוסיה לאוקראינה.
ראשית החיים , היא סדרת טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC ושודרה בבריטניה ברשת BBC Two ובארצות הברית בערוץ דיסקברי בין 5 בנובמבר ל-12 בנובמבר 2010. הסדרה בעלת שני פרקים בני שעה והיא עוסקת בראשית החיים, כפי שהם ידועים מממצאים פלאונטולוגיים של מאובנים, המוצגים בסדרה.
קריין הסדרה הוא השדרן הוותיק דייוויד אטנבורו.
הסדרה מציגה את ראשית החיים במשך הפיצוץ הקמבריוני שלפני 540 מיליון שנה והיא מציגה מאובנים קדומים מאוד מאנגליה, קנדה, מרוקו ואוסטרליה, אליהם נוסע אטנבורו כדי להציג את החיים.
אפקטים חזותיים ואנימציה ממוחשבת משמשים לשחזור והנפשה של צורות החיים שנכחדו.
לכבוד יציאת הסדרה יצא סרט נוסף - Attenborough's Journey המציג את המסע של אטנבורו להפקת הסדרה.
אחרי יציאת הסדרה נוצרה סדרת ההמשך, עליית בעלי החיים שיצאה ב-2013.
הגעה: מאובן צ'ארניה מהאדיקר הקדום של תצורות שרנווד מלסטרשייר, ומנקודת מיסטקן מניופאונדלנד לצידם של היצורים הקרויים "ivesheadiomorphs" ואת הסוג Fractofusus, ממצאים מגבעות אידיאקרה באוסטרליה הדרומית מציגים את הדיקינסוניה, ספריגינה, הסוג Kimberella וה-Funisia.
אלה מרמזים על כך שהיו מראשוני בעלי החיים בעלי סימטריה דו-צדדית ומאובן של Markuelia מדרום סין שמתועדת באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת שהיא בעלת בטן ובתוכה עובר מאובן.
כיבוש: בפצלי ברג'ס שבהרי הרוקי הקנדיים נראים ממצאים של הסוגים: Opabinia, Aysheaia שאולי דמה לתולעת נושאת ציפורניים Wiwaxia הלוציגניה, אנומלוקאריס, אמוניטים, טרילוביטים והמיתרן הקדום פיקאיה.
במרוקו נראים שלדי טרילוביטים ובהמוזיאון הלאומי של סקוטלנד באדינבורו נראים ממצאי פרוקי-רגליים שונים שהיו מקבוצות בעלי החיים המצילחות ביותר: העקרב הימי פטריגוטוס, הנמודסמוס שהיה מראשוני פרוקי-הרגליים היבשתיים ומגדולי פרוקי-הרגליים מעולם: הארתרופלאורה והמגאנוירה.
ראשין סטנלי דה רוק הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סימבה מליגת העל הטנזנית ובנבחרת דרום אפריקה.
דה רוק גדל באקדמיית ASD בקייפטאון, ובהמשך שיחק במחלקת הנוער של פאסוש די פריירה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות הלניק קייפטאון ומילאנו יונייטד קייפטאון מהליגות הנמוכות בדרום אפריקה, וב-2 ביוני 2017 חתם במריצבורג יונייטד מליגת העל הדרום-אפריקאית.
הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי מריצבורג יונייטד, בהן הבקיע שער אחד.
ב-30 בינואר 2021 חתם בממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית.
ב-10 ביוני 2021 ערך דה רוק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, בניצחון 2–3 על נבחרת אוגנדה במשחק ידידות.
ראשנוב (ברומנית: Râșnov) היא עיר ברומניה, השוכנת במחוז בראשוב (Brașov), בלב חבל טרנסילבניה ההיסטורי.
העיר ממוקמת אסטרטגית במישור צארה בירסיי (Țara Bârsei), בין הקרפטים הדרומיים לרכס בוצ'ג', ומהווה מוקד כלכלי המבוסס בעיקרו על תיירות וספורט חורף.
נכון לנתוני 2021, מונה אוכלוסיית העיר כ-15,800 תושבים.
העיר מפורסמת בהיותה משכנה של מצודת ראשנוב (Cetatea Râșnov) הניצבת על גבעה, אחת מהמצודות הכפריות המשומרות ביותר באירופה.
ראשנוב שוכנת בחלק הדרום-מזרחי של עמק בירסה (Țara Bârsei), שהוא מישור אלפיני גבוה, בין רכס בוצ'ג' להרי פיאטרה קראיולוי בצפון-מערב.
מיקומה הוא בגובה ממוצע של כ-650 מטרים מעל פני הים.
טופוגרפיה: העיר מחולקת טופוגרפית לשלושה אזורים עיקריים: 1. גבעת הטירה (Dealul Cetății) – גבעה סלעית שולטת.
2. המישור הפורה של נהר בירסה.
3. האזורים המיוערים שלמרגלות הרי בוצ'ג'י.
הידרולוגיה: היישוב ניזון מנהר הבראסאג (Râul Bârsa), שהוא יובל חשוב של נהר אולט (Olt).
היסטוריה ומקורות – ראשנוב (Rosenau)
ההיסטוריה של ראשנוב משקפת את חשיבותה האסטרטגית כעמדת הגנה קדמית בטרנסילבניה וכמעוז של התרבות הסקסונית הטרנסילבנית.
מקור השם ראשנוב (Râșnov) שנוי במחלוקת: יש חוקרים הסבורים כי הוא נובע מהשם הסלאבי "rasa" (עמק לח), ואחרים רואים בו קשר ישיר לכינוי הגרמני מאוחר יותר, רוזנאו (Rosenau – "שדה הוורדים").
הפיתוח האמיתי של העיר החל בראשית המאה ה-13, כאשר מלך הונגריה, אנדראש השני, הזמין את המסדר הטווטוני (Deutscher Orden) להתיישב ולבצר את עמק בירסה (Țara Bârsei) בין 1211 ל-1225. לאחר גירוש המסדר, הובאו לאזור מתיישבים סקסונים טרנסילבנים (Siebenbürger Sachsen), והם אלה שהקימו את היישוב הקבוע והרשמי.
היישוב רוזנאו התפתח למרכז חקלאי וכלכלי בעל מעמד מיוחד בתוך הקהילה הסקסונית הגדולה של שבעת הכיסאות (Sieben Stühle).
בניגוד לערים סקסוניות גדולות, ראשנוב שמרה על אופי כפרי-ביצורי.
מבנה כפרי מבוצר: הכפר התפתח באופן אורתוגונלי למחצה סביב הכיכר המרכזית.
הכנסייה האוונגלית: בניית הכנסייה האוונגלית של סנט מתיו (Matthiaskirche) החלה במאה ה-14 והיא נבנתה בסגנון גותי מובהק.
הכנסייה הייתה המוסד המרכזי שעיצב את חיי התושבים.
המצודה המרכזית, Cetatea Râșnov, נבנתה על גבעה סלעית שולטת, כ-150 מטרים מעל היישוב.
היא הייתה "מצודת איכרים" (Bauernburg) שנבנתה ותוחזקה על ידי הקהילה כולה.
המבחן של 1335: האזכור התיעודי הרשמי הראשון של המצודה הוא משנת 1335. באותה שנה, פלשו הטטרים (Mongolo-Tătarii) לאזור.
המצודה של ראשנוב הייתה היחידה שהצליחה לעמוד במתקפה ולהגן על האוכלוסייה שהתחבאה בתוכה, ובכך ביססה את מעמדה כ"מצודת מקלט" בלתי חדירה.
באר המצודה: לאחר המצור המוצלח היחיד בשנת 1612, החליטו מנהיגי הקהילה על פרויקט הנדסי אדיר: חפירת באר מים במרכז חצר המצודה.
העבודה, שנמשכה 17 שנים (1623–1640), הגיעה לעומק מדהים של 146 מטרים, והבטיחה אספקת מים קבועה ובלתי תלויה.
נטישה והרס: המצודה סבלה מפגיעה קשה ברעידת האדמה הגדולה בשנת 1802, שהרסה את גגותיה ומגדלים שונים.
לאחר שימוש קצר כמקלט במרד של 1848, היא ננטשה כליל.
ההיעלמות האתנוגרפית: לאחר מלחמת העולם השנייה ובתקופת השלטון הקומוניסטי (1945–1989), היגרה רוב מוחלט של הקהילה הסקסונית המקומית לגרמניה, והעיר הפכה לבעלת רוב רומני מכריע.
החל משנות ה-2000, הפכה ראשנוב, יחד עם מצודתה, למרכז שיקום ותיירות מודרני ברומניה.
המצודה היא דוגמה מושלמת ל-"Bauernburg" (מצודת איכרים).
המצודה מורכבת משתי חצרות: החצר החיצונית והחצר הפנימית, שהכילה כ-30 בתי מקלט ובאר מים בעומק 146 מטרים.
פארק הדינוזאורים (Dino Parc Râșnov): פארק שעשועים וחינוך ייחודי.
מרכז הספורט האולימפי: מתקן קפיצות סקי מודרני המארח תחרויות בינלאומיות.
מערת ואלה צ'טצאי (Peștera Valea Cetății): מערת נטיפים פעילה ומשומרת.
נכון למפקד 2011, הרוב המכריע של תושבי ראשנוב הם רומנים (כ-96.8%), עם מיעוטים קטנים של הונגרים וגרמנים.
הכלכלה המודרנית של ראשנוב נשענת בעיקר על תיירות (המצודה ופארק הדינוזאורים), וכן על ספורט חורף (המתחם האולימפי לקפיצות סקי).
רב הוא תואר ביהדות לחכם בתורה, בדרך כלל כזה הממונה על חייה הדתיים של קהילה יהודית.
המילה "רב" לקוחה מארמית ומשמעותה "גדול" כלומר גדול בתורה, אמנם גם תואר לכל חכם או אומן ביחס לתלמידיו, כשבלשון חז"ל התואר משמעו אדון.
התואר "רבי" ניתן בתחילה אך ורק לתנאים אשר נסמכו איש מפי איש החל ממשה רבנו (למשל רבי מאיר).
תנא אשר לא קיבל סמיכה אבל היה בכל זאת תלמיד חכם קראו לו בשם אביו (למשל בן עזאי ובן זומא).
לראש הסנהדרין, ובעצם לשושלת בית הלל, קראו "רבן" ("רבינו" בתרגום מילולי מארמית).
ישנם תנאים שאינם מוזכרים עם תואר שכזה, כגון הלל ושמאי, ועליהם נאמר "גדול מרבן – שמו".
לאחר חתימת המשנה והעברת המרכז התורני מארץ ישראל לבבל, נקראו הסמוכים בבבל בתואר "רב" בלבד, כאשר אמוראי ארץ ישראל המשיכו להיקרא "רבי".
בקהילה היהודית האירופאית, מסוף תקופת הראשונים ואילך, הרבנים היו שכירי הקהילה, מונו ומומנו על ידי הפרנסים ותפקידם לכוון את בני הקהילה לחיות על פי ההלכה.
הספרדים ועדות המזרח כינו את מנהיגיהם בתואר "חכם" (בעיקר בשל כך ש"רב" בערבית פירושו 'אל'), אך כיום גם הספרדים משתמשים בתואר "רב".
בתקופת הגאונים כינו תלמיד חכם היודע על בוריו את סדרי מועד נשים ונזיקין - חכם; את שלושת הסדרים וסדר קודשים - רב; והיודע את הש"ס כולו (כולל סדרי זרעים וטהרות) היו מכנים גאון (בגימטריא 60 מסכתות), אם נסמך על ידי גאון אחר.
למונח רב שימוש נוסף כשם תואר, והוא משמש כצירוף כבוד בחברה הדתית.
על פי מאמר חז"ל – מלכתחילה הוא נועד לציין דרגה משנית בסולם דרגות הכבוד, אולם כיום משמעותו שונה והוא מציין מחד גיסא אדם שהוסמך לרבנות או שעוסק בתחום ההלכה היהודית, ומאידך גיסא הוא משמש ככינוי כבוד לאדם הפועל בתחומי היהדות, כהוראת תורה והפצת יהדות או אף עקב עשייה ציבורית גרידא.
יש הנוהגים להוסיף את התחילית "רב" (ובכתב בקצרה ר' – קיצור זה נהגה בשפה העברית: רֶבִּי/רַבִּי, ובשפת היידיש: רֶבּ) ככינוי כבוד שגרתי ליהודי, גם כאשר אינו מוסמך כרב.
בבתי כנסת בהם עדיין שומרים על מנהגי אשכנז, נהוג להעלות כל אדם לתורה עם כינוי זה, ובבתי הכנסת הספרדיים בעיקר מצפון אפריקה נהוג להעלות כל אדם לתורה עם הכינוי רִיבִּי.
בכינוי זה כונו כל היהודים אשר היו תלמידיהם של הרבנים, (כבר לפני 700 שנה) בניגוד להולכים אחרי הקראים כפי שהסביר זאת הרשב"ץ בפירושו לפרקי אבות.
במגזר החרדי מקובל לכנות בתואר "הרב" גם אישים מכובדים שאינם רבנים, כגון חברי הכנסת החרדים.
המונח רבי או רבי חסידי משמש כיום לזיהוי אדמו"ר או ראש חצר חסידית שאינו בהכרח רב פוסק הלכה.
ביידיש השם נכתב רעבע ונהגה רֶבֶּה.
לצורך פסיקת הלכה יש בחלק מן החסידויות ובקהילות אחרות רב שזה תפקידו, ולעיתים מכונה מו"ץ (מורה צדק).
בקהילות החסידיות, אשת הרב, הרבנית (ה"רבעצען"), מהווה דמות מרכזית המעורבת בחיי הקהילה ומהווה מנהיגת הנשים.
באנגלית, מכונים הרבנים האורתודכסים Rabbi.
אולם כאשר מונח זה מתורגם לעברית בצורת "ראביי", הוא משמש בארצות הברית את האורתודכסים בהתייחסות לרבנים (והרבות או הרבניות) הרפורמיים והקונסרבטיביים.
לעיתים, לתוספת חיזוק, התואר ראביי מושם במירכאות.
התואר 'ראביי' הפך בעיני רפורמים לתואר גנאי שמייצג עמדה שפוסלת את היהדות הלא-אורתודוקסית.
הרבנים והרבות מקבוצות אלו חותמים את תוארם כ'רב' או 'רבה' (בהתאם למגדר).
כיום המונח "רב" לרוב מתייחס לתפקידים הבאים:
מנהיג רוחני של קהילה יהודית.
מורה במוסד תלמודי כמו ישיבה או כולל (לא כל מי שמלמד תורה מוסמך בהכרח לרבנות).
פוסק הלכה (אצל חלק מהספרדים ועדות המזרח, הפוסק נקרא בתואר "חכם").
מקובל כי על פוסקי הלכה לקבל סמיכה לרבנות או לעשות שימוש חכמים.
חלקם, בפרט בציבור הדתי לאומי והספרדי בישראל, מחזיקים בסמיכה לרב עיר או רב שכונה לאחר שעברו את מבחני הרבנות הראשית הנצרכים עבור תפקידים אלה.
רב המשמש כפוסק הלכה, עליו לעבור מסלול של לימוד ומבחנים כדי להיסמך לתפקיד זה.
יהודים רבים שהוסמכו כרבנים אינם עוסקים ברבנות בפועל.
במוסד הרבנות הראשית לישראל, התואר רב הראשון שניתן מעיד על לימוד וכבוד, ומעיד טכנית רק על הגעה לרמת לימוד גבוהה, ולא בהכרח על עבודה או התפקיד שאותו מבצע האדם.
התואר מתייחס לרמת הידע, ואין אדם יכול לכהן בתפקיד אלא אם כן נבחן ונמצא מתאים לכך ("נסמך לרבנות").
בהסמכה לרבנות קיימות שתי דרגות: "יורה יורה" (מו"ץ – מורה צדק) – תעודה אותה מקבל מי שנבחן על הלכות שבת, נידה, אבלות, איסור והיתר, מקוואות ומעט הלכות נישואין.
ו"ידין ידין" (דיין) – תעודה אותה מקבל מי שהשלים את הלימודים בהלכות הנוגעות לדיני ממונות (בעיקר חלק חושן משפט – חו"מ).
קיימים הבדלים בין המוסדות המסמיכים לרבנות באשר לקביעת החומר המדויק הנדרש לשם ההסמכה לרבנות.
בנוסף לשתי דרגות אלו קיימת דרגת הסמכה נוספת של רב עיר – תעודה אותה מקבל מי שהשלים את הלימודים בהלכות הנוגעות ל"אורח חיים" ו"יורה דעה".
באופן רשמי סמיכה ברבנות הראשית לישראל תלויה בשלוש שנות לימוד בישיבה אחרי גיל שמונה עשרה, אם כי ייתכנו יוצאים מהכלל, המלצת רב מוכר (לרוב הרב המכין את התלמיד למבחני ההסמכה) ובחינות הסמכה.
רב שהוסמך קיבל את הסמכתו על ידי לימוד חומר תאורטי רב, מורכב ומרובה פרטים בנושאים הלכתיים שונים.
בהתאם לרמת הלימוד (בנושאי הלכה שונים דרוש גם ניסיון מעשי בהוראת הלכה ולא רק לימוד תאורטי) יכול הרב להודיע לשואלים אותו מה ההלכה במקרה מסוים.
עם זאת רק רב פוסק מוסמך להכריע בהלכה שאינה כתובה כהלכה פסוקה אלא כהכרעה על פי כללי ההלכה.
על אף שלפי ההלכה נוכחות רב בחופה אינה הכרחית, לפי תקנה קדומה נדרשת נוכחות של רב מסדר קידושין, על מנת למנוע בעיות הלכתיות (נישואין שאין להם תוקף או אסורים על פי ההלכה).
בדומה לכך, גם הליך הגירושין (באמצעות גט מהגבר לאישה, שאף הוא מעשה פרטי) מבוצע בפיקוחו של רב.
בהתאם לפקודת הנישואין והגירושין (רישום), 1919, מסדירה מדינת ישראל את הליכי רישום הנישואין והגירושין במרשם האוכלוסין באמצעות פקיד מנהלי שנקרא רושם נישואין וגירושין.
הפקודה קובעת כי לפי דיני ישראל הרשות הרושמת תהיה הרב.
הסמכות למנות רבנים כרושמי נישואין וגירושין בהתאם לפקודה נתונה בידי ראש הממשלה.
תיקון מספר 1 לחוק הרבנות הראשית לישראל, מסמיך גם את מועצת הרבנות הראשית למנות רושמי נישואין ליהודים, בנוסף לסמכות המצויה בידי ראש הממשלה לגבי כל תושבי המדינה.
פעולתם של רבני ערים בישראל מוסדרת בחוקים אחדים.
בהתאם לחוק הרבנות הראשית לישראל, הסמכות למתן כשירות לכהן כרב עיר נתונה למועצת הרבנות הראשית לישראל.
בחירת רב עיר מוסדרת בתקנות שירותי הדת היהודיים (בחירות רבני עיר), תשס"ז–2007.
בהתאם לחוק שירותי הדת היהודיים, שר המשפטים רשאי להעמיד רב עיר לדין משמעתי על יסוד אחד מאלה:
הרב נהג שלא כהלכה במילוי תפקידו;
הרב התנהג באופן שאינו הולם את מעמדו של רב בישראל;
הרב הורשע בעבירה שבנסיבות העניין יש בה משום קלון.
חוק זה קובע גם כי "רב עיר לא יקבל כל תמורה או טובת הנאה אחרת לבד ממשכורתו בעד טקסי נישואין שערך."
נכון לספטמבר 2017 כיהנו בישראל 95 רבני ערים.
יחד עם ראש המועצה הדתית, אחראי רב עיר על אספקת שירותי דת ביישוב ועל טיפול בענייני הלכה, ובפרט רישום נישואין ומתן תעודות כשרות.
ראשתנים ננסיים (שם מדעי: Kogiidae) היא משפחה בסדרת הלווייתנאים.
היא כוללת סוג יחיד, ראשתן ננסי או קוגיה (Kogia), המכיל שני מינים:
הראשתניים הננסיים חולקים מעט מן המשותף מהראשתן גדול-הראש: הם קטנים הרבה יותר ממנו, נחיר הנשימה שלהם לא נמצא בחלק הקדמי של הראש כמו לראשתן, ונושאים רק דמיון קל אליו.
יש להם ראשים קטנים, קהים ומרובעים מעט, ולסתות נמוכות שנתמכות מלמעלה (כמו לראשתן גדול-הראש עצמו).
מבנה הגולגולת הוא מאוד מוזר: האזור עבור הפנים הוא אסימטרי ודומה לזה של הראשתן גדול-הראש, אבל הרבה יותר קצר.
ראשתן גדול-ראש או לווייתן זרע (שם מדעי: Physeter macrocephalus) הוא מין של לווייתן שיניים יחיד בסוגו (Physeter), הנמנה עם משפחת הראשתניים.
לראשתן מספר מאפיינים ייחודיים: הוא הגדול שבלווייתני השיניים – אורך גופו עשוי להגיע ל-18 מטרים ומעלה; מוחו הוא הגדול ביותר בעולם החי וראשו מהווה כשליש מגופו; הוא בעל החיים שמפיק את הרעש החזק ביותר; והיונק המסוגל לצלול לעומקים הגדולים ביותר.
מקורו של השם "לווייתן זרע" בחומר הלבנבן בעל המרקם החלבי הנמצא בכמות גדולה בראשו, חומר שנחשב בתחילה בטעות לנוזל זרע, ואילו השם "ראשתן" נגזר מגודל ראשו.
ממדי ראשו וצורתו המיוחדת, והיותו דמות ראשית ברומן המפורסם מובי דיק מאת הרמן מלוויל, הפכו את הראשתן לדמות קלאסית של לווייתן כפי שמופיעה ביצירות ספרותיות רבות, בציורים, באנימציות, וביצירות תרבותיות אחרות.
צבעו של הראשתן אפור כהה וגחונו אפור בהיר.
ראשו גדול ותפוח, בעיקר אצל הזכר, וזהו גם מקור שמו.
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 ניצוד הראשתן באופן נרחב, וחל צמצום דרסטי באוכלוסייתו העולמית.
הראשתן עדיין ניצוד בניגוד לחוק, אף שרשמית הוא מוגן ברחבי העולם.
הראשתנים ניצודו בעיקר בשל החומר דמוי החֵלֶב שבראשם, אך גם בשל שומנם, ובשל ה"ענבר האפור" והריחני המצוי במעיים שלהם ושימש בעבר את תעשיית הבשמים.
הראשתן מתאפיין בראשו הגדול והתפוח שאורכו כשליש מאורך הגוף כולו.
השם העברי "ראשתן" מתייחס למאפיין ייחודי זה, וכך גם השם המדעי macrocephalus, שנגזר ממילה יוונית עתיקה שפירושה "ראש גדול".
דו-הצורתיות הזוויגית אצל הראשתן היא הבולטת ביותר מבין כל הלווייתנאים: הזכר, שאורך גופו 16–18 מטרים, גדול ב-30–50 אחוז מהנקבה, שאורך גופה 12–14 מטרים, ומשקלו כפול משלה: משקלו של הזכר כ-50 טון ושל הנקבה כ-25 טון.
בשונה ממרבית הלווייתנאים הגדולים האחרים, שעורם חלק יחסית, גבו של הראשתן גבשושי ומחוספס.
צבעו אפור כהה וגחונו מעט בהיר יותר, אולם באור השמש הוא עשוי להיראות חום.
ישנן גם תצפיות על פרטים לבקנים.
מוחו של הראשתן גדול ממוחו של כל בעל-חיים אחר, ומשקלו הממוצע אצל זכרים בוגרים מגיע לכ-8–9 קילוגרם.
אף על פי כן, המוח אינו גדול מאוד ביחס לממדי הגוף, ולא ידוע אם גודל מוחו קשור לאינטליגנציה שלו.
בהיותו יונק, לבו הוא בן ארבעה מדורים, ומשקלו כ-125 קילוגרמים.
פתח הנשימה של הראשתן נמצא בצד השמאלי של קדמת ראשו.
מכיוון שכך, סילון הנשיפה של הראשתן שונה מסילוני הנשיפה של שאר הלווייתנאים, בכך שהוא מכוון קדימה ושמאלה ולא ישירות כלפי מעלה.
לראשתן אין סנפיר גבי של ממש, ובמקום זאת יש לו סדרת תלמים וגבשושיות באזור הגב התחתון.
הגדול מבין התלמים הללו כונה בידי ציידי לווייתנים "דבשת", ולעיתים מזהים אותו בטעות כסנפיר גבי בשל צורתו ומיקומו.
סנפירי הצד קטנים ביחס לגופו של הלווייתן: אורכם כ-1.5 מטרים ורוחבם כמטר אחד.
הזנב דומה לזנבות האופייניים של מרבית הלווייתנאים, והוא עבה מאוד ומחולק לשתי אוּנוֹת.
לפני שהראשתן צולל לעומק הים, הוא מבצע מעין "עמידת ראש", ובתוך כך מגלה את שתי האונות של זנבו.
זנבו הגדול של הראשתן מסייע לו בצלילות כשהוא תר אחר מזונו.
לראשתן 20–26 זוגות של שיניים חרוטיות ושוות-צורה שכולן מצויות בלסת התחתונה.
אורכה של כל שן 8 – 20 סנטימטרים, ומשקלה יכול להגיע לקילוגרם אחד.
הראשתן אינו צריך שיניים על-מנת לצוד את הדיונונים, המהווים את מזונו העיקרי, ואף תועדו לווייתנים בריאים שהיו חסרי שיניים.
השיניים משמשות, כפי הנראה, בקיבוע ובכוונון של טרף חלקלק.
בלסת העליונה ישנן שיניים בסיסיות, אך הן מנוונות ובלתי מפותחות.
כתוצאה מציד הלווייתנים האינטנסיבי, קטן מספר הראשתנים בצורה דרסטית, בעיקר משום שהזכרים הגדולים והבריאים ניצודו בכמויות הגדולות ביותר, בשל החומר דמוי החלב המצוי בראשם (במאות ה-18 וה-19 היה לחומר זה ערך רב), ולפיכך הצטמצם המאגר הגנטי של הראשתנים הגדולים יותר.
במוזיאון בננטקט שבמסצ'וסטס מוחזקת עצם לסת של ראשתן שאורכה 5.5 מטרים.
היות שאורכה של עצם הלסת הוא 25%-20% מאורך הגוף כולו, נראה כי לווייתן זה הגיע לאורך של כ-28 מטרים ומשקלו עמד על כ-150 טונות.
במוזיאון ניו-בדפורד נמצאת עצם לסת של ראשתן שאורכה 5.2 מטרים, ונראה כי אורכו של לווייתן זה היה כ-25.6 מטרים ומשקלו כ-120–130 טונות.
יתרה מכך, רישומים שנמצאים במוזיאונים בניו-בדפורד ובננטקט ומתייחסים לכמות החלב שנלקח מלווייתנים שניצודו, מלמדים כי ראשתנים בממדים כאלה היו נפוצים בעבר.
כיום, ראשתנים בדרך כלל אינם מגיעים לאורך של למעלה מ-18 מטרים ולמשקל הגדול מ-52 טונות.
תצפיות מתועדות על ראשתנים גדולים במיוחד, מלמדות כי חלק מהראשתנים מגיעים לממדיו של הלווייתן המצוי (אולם הם קטנים מהלווייתן הכחול), ולכן הראשתן הוא הלווייתן השני או השלישי בגודלו מבין כלל הלווייתנים.
במצב רגיל, מהירות שחייתו של הראשתן היא פחות מ-10 קילומטרים לשעה.
עם זאת, כאשר הוא חש מאוים או בעת מרדף, הוא יכול להגיע למהירות של 30 קמ"ש ואף יותר.
כמו שאר לווייתני השיניים, גם הראשתן איבד את חוש הריח שלו, ואין לו בלוטות רוק.
מעי הראשתן, כשהם פרוסים, מגיעים לאורך של כ-250 מטרים.
מתחת לעור הראשתן ישנה שכבת שומן בעובי של כ-10–30 סנטימטרים.
הראשתן מחזיק במספר שיאים טבעיים:
החיה בעלת השיניים הגדולה ביותר.
החיה בעלת המוח הגדול ביותר מבין כלל בעלי החיים.
מוחו שוקל 8 - 9 קילוגרמים.
הטורף הגדול ביותר, להוציא לווייתני מזיפות שניזונים מטרף קטן כמו פלנקטון.
בעל החיים המסוגל לצלול לעומק הגדול ביותר: הראשתן צולל לעומקים של יותר משני קילומטרים, ומסוגל לעצור את נשימתו למשך שעתיים תמימות.
בניגוד ללווייתני מזיפות, שהצלילים המורכבים שהם מפיקים מכונים "שירת הלווייתן", הראשתן (כמו שאר לווייתני השיניים) מפיק צלילי "קליק" פשוטים יותר, שיכולים להגיע לעוצמה גדולה ומשמשים אותו למטרות שונות.
עוצמת הנקישות של הראשתן גדול-הראש עשויה להגיע ליותר מ-200 דציבל, כפי שנמדדת במרחק של מטר אחד.
חלב הראשתן הוא חומר לבנבן, נוזלי-למחצה ודמוי-שעווה המצוי בראשו של הראשתן.
שמו הלועזי של חלב הראשתן, Spermaceti, נגזר מהמילים הלטיניות sperma ceti (שתי המילים הושאלו במקור מהיוונית) שמשמעותן "זרע הלווייתן", או בתרגום מילולי: "זרע המפלצת הימית".
מכיוון שכך, נקרא הראשתן באנגלית sperm whale, ואף בעברית כינויו הוא "לווייתן זרע".
חלב הראשתן איננו נוזל הזרע שלו, אולם כך חשבו בטעות ציידי לווייתנים בעבר.
החלב מצוי ב"איבר החלב" (spermaceti organ) שמצוי מול ומעל גולגולתו וכן בקדמת ראשו, מעל לעצם הלסת העליונה.
מעל עצם הגולגולת מצוי החלב כחומר לבן ורך, ואילו מעל לעצם הלסת העליונה החומר מוצק יותר.
התאוריה המקובלת במחקר גורסת כי איבר החלב הוא איבר איכון, המסייע לראשתן בטכניקה של איכון הד (התמצאות בסביבה על ידי הפקת גלי קול ועיבוד אינפורמציה מההד החוזר).
צורתו של האיבר בכל זמן נתון, בין אם הוא מצטמצם או מתרחב, אמורה, על פי תאוריה זו, לכוון ולמקד את גלי הקול על-פי רצונו של הראשתן.
לראשתן ישנם שני פתחים המשמשים כנחיריים: האחד חיצוני, שממנו הוא נושף מים ואדי אוויר, והשני פנימי, ונמצא מול איבר החלב.
תאוריה הנוגעת להתמצאות בעזרת גלי קול, גורסת כי השילוב בין צורת הגולגולת של הראשתן, בין הנחיר הפנימי ובין איבר החלב (שצורתו, גודלו ומרקמו ניתנים לשליטה על ידי הראשתן), מעניקים לראשתן יכולת מרשימה של הפקת מגוון קולות לכל כיוון, וקליטת ההד החוזר מהם לצורך התמצאות מדויקת ומהירה בסביבתו.
תאוריה נוספת טוענת גם כי גלי הקול שהראשתן מפיק, משמשים אותו כאיבר ציד.
לדוגמה, החוקרים משערים שעל-מנת לצוד את הדיונונים הענקיים והמהירים, הראשתנים, שהם שחיינים מגושמים יחסית, מפיקים, תוך כדי המרדף הפיזי, גם אלומה ממוקדת של גלי קול המסוגלת להמם, ואולי אף להרוג, את הדיונונים .
עם זאת, אין עדויות מחקריות שתומכות בתאוריה זו (בין השאר משום שציד הדיונונים מתבצע בעומקים שמקשים על עריכת מחקר מדעי).
בה בעת, נמצא כי הנקישות הרמות ביותר שהשמיעו ראשתנים בקרבת דיונונים לא גרמו לתגובה מצדם, ואף לא לבריחתם.
תאוריה אחרת, שמוזכרת בדרך אגב בספר מובי דיק, גורסת כי איבר החלב משמש את הראשתנים כמעין "איל ניגוח" בקרבות שנערכים בין הזכרים.
השערה זו גם מסבירה את שני מקרי הטביעה המתועדים היטב של שתי ספינות שננגחו בידי ראשתנים, כאשר הראשתנים שקלו רק כחמישית ממשקל הספינות.
תאוריה נוספת גורסת כי החלב משמש, בין השאר, כאיבר ציפה המסייע לראשתן בעת צלילתו.
לפני הצלילה מוזרמים מים קרים מבעד לאיבר החלב, והחלב דמוי השעווה מתמצק ומתגבש.
צפיפותו של החלב גדלה, וכך הראשתן יכול לצלול ללא השקעת אנרגיה.
במהלך הצלילה מנצל הראשתן את החמצן ששאף קודם לכן להפקת חום, המנוצל להמסת החלב.
בשלב זה, רק שחייתו של הראשתן מאפשרת לו להישאר במעמקים, וכאשר הוא מעוניין בכך הוא יכול לנצל את החלב המומס והדליל כדי לצוף ולעלות לפני המים ללא קושי.
תאוריה זו, שהוצעה לראשונה במחקר משנת 1933, התפתחה והתרחבה בשנות ה-70. עם זאת, רוב החוקרים נוטים לתמוך דווקא בתאוריות האחרות, בשל מספר "חורים" המצויים בתאוריה זו (היעדר רשת כלי-דם החודרת את איבר החלב והמאפשרת את חימומו, למשל).
חלב הראשתן היה חומר מבוקש בתעשיית ציד הלווייתנים במהלך המאות ה-18 וה-19 ואף במאה ה-20. לחלב היו שימושים מסחריים רבים, כגון שמן למנגנונים של שעונים, חומר סיכה לעדשות מצלמה, תוספת לשמנים תעשייתיים, תכשירי ניקוי וכן שימושים בתעשיית הקוסמטיקה ושימושים רבים ברוקחות וברפואה.
בראשית ימיה של ארצות הברית שימש החלב המעובד כשמן מאור פופולרי, וזאת על אף שגם הנפט היה זמין כחומר בעירה.
מכיס המרה של הראשתן מופרש חומר הנקרא "ענבר אפור" (ambergris).
זהו חומר אפור-שחור, ריחני, מוצק ודמוי-שעווה.
מכיוון שמקורי דיונונים נמצאו בענבר האפור שבמעי הראשתנים, משערים החוקרים שהענבר האפור מסייע לראשתן לעכל את מקורם הכיטיני של הדיונונים – טרפו העיקרי.
נראה כי הענבר מסייע לראשתן "לעטוף" חלקים חדים בטרפו שעלולים להזיק לקיבתו.
לענבר האפור ריח ייחודי, מתקתק וחזק.
בשל מאפייניו הייחודיים וריחו שימש בעבר הענבר האפור בתעשיית הבשמים, ושימש גם ליצירת תכשיטים שונים.
ציידי הלווייתנים צדו ראשתנים על-מנת להשיג, בין השאר, חומר זה.
לעיתים, ראשתנים מקיאים כמויות גדולות של ענבר אפור, והוא נפלט לבסוף אל החוף.
כיום מעדיפים, במרבית המקרים, תחליפים סינתטיים על פני הענבר האפור, אם כי עדיין יש בו שימוש, בעיקר בתעשיית התכשיטים.
הענבר האפור מצוי בכמויות שונות בגופם של ראשתנים שונים, החל מ-14 גרמים ועד 45 קילוגרמים ואף יותר מכך.
גרם אחד של ענבר אפור לא-מעובד עולה כ-10 דולרים אמריקאיים, ומחירו של ענבר באיכות טובה יכול להיות גבוה הרבה יותר.
בארצות הברית, יבוא, קנייה או מכירה של ענבר אפור – גם כזה שנפלט לחוף באופן טבעי – מהווה הפרה של חוק הגנת היונקים הימיים משנת 1972.
הראשתנים גדולי-הראש, לצד פילי הים, הם היונקים הצוללים לעומק הרב ביותר.
הם יכולים לצלול לעומק של למעלה משני קילומטרים, והצלילה יכולה להמשך עד שעתיים.
עם זאת, על פי רוב הם צוללים לעומק של עד 1,000 מטרים למשך כ-30–45 דקות.
בין צלילה לצלילה, הראשתן עולה לפני המים על-מנת לנשום אוויר ונשאר בסמוך לפני המים בין שמונה לעשר דקות.
בסדרה "The Most Extreme" ששודרה בערוץ האמריקאי "Animal Planet", דורגו הראשתנים כאתלטים השניים בטיבם, לאחר השחפיות הארקטיות.
בגופם זורמים 2,830 ליטרים של דם, שיכול לשאת מספיק חמצן על מנת להגיע לעומקים כאלו.
מבחינה פיזיולוגית, לראשתן מספר אדפטציות המסייעות לו בהתמודדות עם שינויי הלחץ הגדולים בעת הצלילה.
כלוב הצלעות שלו גמיש דיו על מנת לאפשר לריאות לקרוס בעומק רב, ולצורך כך מסייע גם המנח האלכסוני של הסרעפת.
קריסת הריאות מפסיקה את מעבר החמצן מהבועיות לדם, וכך מופחתת סכנת יצירת הבועות בעליה לפני המים.
קצב הלב יכול לרדת משמעותית על מנת למנוע בזבוז מהיר של חמצן.
בשריריו של הראשתן מצוי חלבון קושר חמצן בשם מיוגלובין.
קיומו של החלבון מאפשר את הפחתת זרם הדם לשרירים (שמצדם יפיקו אנרגיה בתהליכים אירוביים, כל עוד לא התכלה מלאי החמצן במיוגלובין, או בתהליכים אנאירוביים, כאשר התכלה מלאי החמצן במיוגלובין) ושמירת החמצן שבדם לאיברים כמו המוח והלב.
בנוסף, גודלו הרב של הראשתן מקנה לו יתרון במשך הצלילה בעצירת הנשימה, שכן משך זמן זה תלוי בחלקו היות שהיחס בין סך מאגרי החמצן בגוף ובין צריכת החמצן גדל עם המסה.
חרף התאמתו של הראשתן לצלילה, השפעתן של צלילות תכופות לעומק רב היא שלילית וארוכת טווח.
על-גבי שלדים של ראשתנים נצפו צלקות, שהן לרוב סימנים הדומים למחלת האמודאים (מחלה הנגרמת כתוצאה מבועות חנקן הנוצרות בעקבות מעבר מהיר מלחץ אטמוספירי גבוה לנמוך; Decompression sickness) אצל האדם.
השלדים של הראשתנים המבוגרים היו המצולקים ביותר, בעוד שבשלדים של גורים צעירים כמעט ולא היו צלקות.
בשל העומק הרב אליו צוללים הראשתנים, הם לעיתים טובעים בעקבות הסתבכות בכבלים תת-ימיים.
כשלושה רבעים מזמנו מבלה הראשתן בחיפוש אחר מזון.
בזמן זה, הראשתנים שוחים במהירות ממוצעת של ארבעה קילומטרים לשעה, הם מצויים במבנה מפוזר יחסית, ולעיתים תכופות הם צוללים על מנת למצוא מזון.
לפני כל צלילה הלווייתנים מוציאים את זנבם מהמים.
התנהגות זו מאפשרת לחוקרים לצלם את הזנבות של הראשתנים.
מכיוון שזנבו של כל ראשתן ייחודי לו, אלו שחוקרים את הקבוצה עורכים מעין קטלוג של הזנבות המאפשר את זיהוים.
בזמן החיפוש אחר מזון, הראשתנים מפיקים קולות "קליק" רמים במרווח זמן של חצי שנייה בין קליק לקליק.
כשהם מאתרים דיונון או מזון פוטנציאלי אחר, הם מגבירים את קצב הפקת הקליקים עד לאכילתו.
לאחר מכן, הם ממשיכים בהשמעת קליקים בקצב הרגיל.
ברבע הנותר מזמנם, אותו הם מבלים לרוב בשעות אחר הצהריים, הראשתנים עולים לפני המים ועורכים מעין פעילות חברתית.
הקולות שהם משמיעים שונים מאלו שהם משמיעים בעת האכילה, והם ערוכים בסדרות ובמרווחים שונים.
תבנית קליקים מעין זו מכונה "קודה" (Coda).
מסתבר, שהקודות מהוות בסיס למבנה חברתי גדול יותר של הראשתנים הנקרא "שבט" (Clan).
כל שבט מפוזר על פני 2,000 עד 10,000 קילומטרים רבועים, ומספר הנקבות המוערך בכל שבט נמדד בעשרות אלפים.
החוקרים משערים שבמהלך האבולוציה התפתח הראשתן בתנאים סביבתיים יציבים ונוחים יחסית.
ההתפתחות ה"קלה" יחסית וההסתגלות לתנאי הסביבה, גרמו לכך שלראשתן שיעור ילודה נמוך, תקופת ינקות והתבגרות ארוכה ותוחלת חיים גבוהה.
אין להם עונת רבייה קבועה, אולם זו חלה בדרך כלל באביב, כאשר המזון מצוי בשפע ותנאי הסביבה טובים, והגורים נולדים בסתיו.
בדרך כלל, הרבייה מתבצעת באזורים ממוזגים ובסביבות קו המשווה, במקומות שבהם מזג האוויר טוב והתנאים נוחים.
הנקבות ממליטות אחת לארבע עד שבע שנים, וההיריון נמשך לפחות 12 חודשים – ויכול להימשך עד 18 חודשים.
כחלק מהחיזור והתחרות על הנקבות, הזכרים מטיילים בגפם בין קבוצות הנקבות, ולעיתים נלחמים זה בזה.
לעיתים קרובות ניתן לראות על אפם של ראשתנים זכרים צלקות כתוצאה מקרבות אלו, שבמרבית המקרים אינם מסתיימים במוות.
הגם שהזכרים כשירים להתרבות כבר בגיל 10–20 שנים, הם מתחילים בכך רק בסביבות גיל 27 משום שרק אז מעמדם החברתי מאפשר להם זאת.
בסוף ההיריון נולד כמעט תמיד גור יחיד - תאומים נדירים מאוד.
בשעת ההמלטה, הגורים שוקלים בסביבות טון אחד ומגיעים לאורך של ארבעה מטרים.
הגור נולד בסמוך לפני המים, ואמו מסייעת לו לעלות לנשום לראשונה מספר שניות לאחר לידתו.
לעיתים נקבות מנוסות אחרות מסייעות לאם בעת ההמלטה.
הגור יונק כ-20 קילוגרמים של חלב מדי יום, ונגמל מחלב אמו בגיל שבין שנתיים לשלוש שנים, אם כי הוא יכול לינוק מפעם לפעם גם זמן רב לאחר הגמילה.
הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 10–20, אולם הם ממשיכים לגדול גם בשנות ה-30 וה-40 לחייהם ומגיעים לגודלם המלא רק בסביבות גיל 50–60. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 8–11 שנים.
תוחלת חייהם של הראשתנים איננה ידועה לאשורה, אך משערים שהם יכולים להגיע לסביבות גיל 70 ואף יותר מכך.
המבנה החברתי של הראשתנים הזכרים שונה מזה של הנקבות, כנראה בעקבות התנאים האבולוציוניים הנוחים שבהם התפתחו.
הנקבות חיות בקבוצות יחד עם גוריהן (זכרים ונקבות כאחד), וגורים זכרים עוזבים את האמהות בגיל שש לערך ונודדים לאזורים מרוחקים יותר מקו המשווה.
גודל הקבוצות משתנה - גודלן הממוצע נע סביב 20–40 פרטים, אולם נצפו גם קבוצות של למעלה מ-100 פרטים.
כל קבוצה כוללת מספר "יחידות" (Units).
כל יחידה כוללת כ-11 נקבות וגורים.
היחידה מורכבת ממספר שושלות המבוססות על המין הנקבי, כלומר לעיתים תימצאנה באותה יחידה אם ובת בוגרות.
היחידה החברתית מתבררת כקבוצה מאוד הומוגנית, כלומר הפרטים בה שוחים זה ליד זה ללא קשר לקשרים המשפחתיים ביניהם.
נקבות הראשתן גדול-הראש נחשבות לאחד מבעלי החיים החברתיים ביותר.
אחת הסיבות לכך היא שבתוך הקבוצה המטריארכלית של הנקבות וגוריהן, כשאחת מהאמהות הולכת לחפש מזון, נקבה אחרת תשגיח על גורה של הראשונה כמעין "בייביסיטר", ולעיתים אף תניק אותו.
המבנה החברתי של הזכרים שונה - אלו שאינם פעילים מינית מצטרפים ללהקת "רווקים" יחד עם זכרים נוספים, עד שהם מגיעים למעמד חברתי מספיק גבוה אשר מאפשר להם להזדווג ולהתרבות.
ככל שהם גדלים, נוטים הזכרים להתפצל לקבוצות קטנות יותר (הזכרים המבוגרים יותר חיים בדרך-כלל בגפם) ולחיות רחוק יותר מקו המשווה.
רק עשירית עד רבע מהזכרים הבוגרים באוכלוסייה מסוימת יכולים להתרבות.
תזונתם של הראשתנים מתבססת על מינים שונים של בעלי-חיים ימיים, ובייחוד על דיונונים שמשקלם 100 גרם עד 100 ק"ג, תמנונאים ודגים שונים כמו בטאים.