tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ערך שיתוף-הפעולה במדעי הרוח הדיגיטליים מתבטא בכך שתוכנות מתחום מדעי הרוח הדיגיטליים דורשות עבודה בצוות וכי כנסים העוסקים במדעי הרוח הדיגיטליים מתמקדים בעיקר בקריאה לשיתוף פעולה בין פרופסורים לסטודנטים, בין מדענים לספרנים ועוד.
חיבור וחברות: על מדעי הרוח הדיגיטליים להקפיד על סביבת עבודה ידידותית המציעה עזרה לכל מי שזקוק לה.
השאיפה היא שבסביבה זו ירגישו המעורבים בה, ללא הבחנה בין המעמד האקדמי שלהם, רצון לשתף את רעיונותיהם.
שונות וגיוון: על קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים לקבל ואף לעודד את מעורבותם של גברים ונשים ללא הבדל גיל, מעמד כלכלי, ארץ מוצא, גזע ותחום התמחות.
על ידי שאיפה לגיוון ושונות בין חברי קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים ניתן להגיע לדיון עשיר יותר וכך גם לפרויקטים עוצמתיים יותר.
ניסוי וטעייה: על קהילת מדעי הרוח הדיגיטליים לשאוף ליזמות, חדשנות, לקיחת סיכונים וכושר המצאה וכן ל"חשיבה מחוץ לקופסה".
קרי: לחשיבה מחדש בצורה שונה על דברים שנראים כמובנים מאליהם.
כמו כן, בדומה למדעים המדויקים, גם מדעי הרוח הדיגיטליים נדרשים להשתמש בכלים ושיטות מסוימות בשביל לפרש ולחקור נתונים.
כך הרבה מהמרכזים של מדעי הרוח הדיגיטליים מוצגים כמעבדות מחקר.
כמו כן, יש להכיר בערך של כישלון במרדף אחר החדשנות.
קיימות אף מלגות המוצעות המתנות גמול גבוה עבור סיכון גבוה (סיכוי נמוך להצלחה).
החשיבות בתיעוד הכישלון היא בכך שהיא מפלסת דרך לחוקרים העתידיים ומנחה אותם "על מה לא לחזור" ובכך לפתח שיטות חדשניות ומהפכניות למחקר.
ערכים אלו ראשוניים ונתונים לשינוי, אך העוסקים בכינון ערכים אלו מצביעים על כך שללא קנון ערכי לא תיתכן התקדמות בתחום זה.
דוגמה לערכים הקנונים של מדעי הרוח הדיגיטליים היינו "מניפסט מדעי הרוח הדיגיטליים".
המניפסט מהווה דוגמה לערכים שנמצאים במרכז הדיסציפלינה.
הוא נכתב כדי ליצור דיאלוג על מטרת מדעי הרוח כיום, ולערער על מרכזי הכוח הקיימים כיום בתחום.
כחלק מאותה תמה, המניפסט עצמו מהווה דוגמה לשבירת מרכזי הכוח, על ידי שבירת מעמד המחבר.
המניפסט נכתב על ידי 100 אנשים שונים דרך סמינריונים ותקשורת בבלוג.
בנוסף למידע הקיים ברשת ואשר בו נעשה שימוש במדעי הרוח כיום ברשתות החברתיות בפרט ובעולם האינטרנט בכלל, ישנו מידע תרבותי בעל ערך למחקר בתחומים שונים במדעי הרוח והחברה.
שאלה קניינית מוסרית אשר עולה באופן מיידי בעקבות המהפכה הדיגיטלית והתפתחות מדעי הרוח לתוך מהפכה זו, היא בידי מי קיימת האפשרות לבצע אנליזה וניתוח של בסיסי המידע וצבירי הנתונים הנ"ל - האם רק בידי חברות מידע ענקיות כדוגמת: Google, Facebook וכו', או שמידע זה נגיש לכל החפצים להשתמש בו?
סוגיה זו מתקשרת לעובדה כי הכוח המשמעותי ביותר בעידן הדיגיטלי של היום טמון ברמת הנגישות שלנו למידע שסביבנו.
פרויקטים רבים כיום נעשים בשיתוף בין חוקרים פרטיים לבין אותן חברות ענק בעלות צבירי מידע אסטרונומיים של מדעי הרוח.
מדעי הרוח הדיגיטליים מהווים טריטוריה חדשה לאנשי רוח וחוקרים.
בעקבות שדה מחקר זה עולות שאלות רבות ביחס לדרכים ולאופנים בהם משלבים בין מדעי הרוח לעולם הדיגיטלי כגון: מה לגיטימי לעשות ומה לא בתהליך השילוב?
בנוסף, צפות ועולות סוגיות משמעותיות בנוגע לבעלות על כתבים, או מי רשאי וראוי להשפיע ולהוסיף ידע.
אין ספק כי הבמה הדיגיטלית משנה את חוקי המשחק ומעוררת מחשבה רבה.
כיום, לאור היותו תחום חדש, קיימים בעולם המחקר האקדמי מספר ויכוחים בנוגע לאופיים של מדעי הרוח הדיגיטליים.
ויכוח ראשון נוגע לאופי המדעי-מחקרי של מדעי הרוח הדיגיטליים - האם יש להשתמש בהם על עבודות אקדמיות מסורתיות או שמדובר בכוח פוליטי שמטרתו לעשות מהפכה באקדמיה ולעצב מחדש את המחקר האקדמי לעתיד לבוא.
ויכוח נוסף נוגע לחוקר ולדרישות היסוד הנדרשות ממנו - האם האקדמיה תוכל להחשיב את חוקרי מדעי הרוח הדיגיטליים כחוקרים מדעיים מן המניין.
חוקר הספרות סטנלי פיש טוען כי למדעי הרוח הדיגיטליים אג'נדה מהפכנית המערערת את הסטנדרט הקונבנציונלי של סמכות וכוח דיסציפלינרי.
פעילות בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים מתקיימת בישראל החל משנות ה-60 של המאה ה-20, שבהן החל פרויקט השו"ת.
החל משנת 2014 פועלת בישראל האגודה הישראלית למדעי הרוח הדיגיטליים אשר שמה לה למטרה לקדם את התחום בארץ.
האגודה ארגנה מספר כנסים בנושא ומעורבת בעשיה ובתרומה למיזמים בתחום מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל (פרויקט בן-יהודה למשל).
כמו כן הספרייה הלאומית החלה להשתלב במגמה של מדעי הרוח הדיגיטליים על ידי איסוף, דיגיטציה ושימור של כל הנתונים הנמצאים בידה של מדעי הרוח, ובכך לאפשר פעילות מחקרית וזרימת מידע עבור פעילות זאת.
בנוסף לכך הספרייה הלאומית תומכת בסמינרים שמטרתם לקדם חדשנות טכנולוגית במדעי הרוח הדיגיטליים בישראל.
לימודי מדעי הרוח הדיגיטליים בישראל נחשבים חדשים יחסית וקיימים בשלב זה במספר אוניברסיטאות בלבד, במסלולי לימוד לתואר ראשון ושני.
תחום לימוד זה מאפשר שילוב של לימודי מדעי הרוח ההומניים עם לימודי מערכות המידע הריאליים.
מסלולי לימוד אלה משלבים קורסים שונים בתכנות ומתמטיקה לצד קורסים כגון: ספרות, תנ"ך, אומנות וכו'.
בוגרי תואר ראשון ושני במדעי הרוח הדיגיטליים יכולים להשתלב במקומות עבודה שונים ומגוונים, לרבות חברות הייטק ובתפקידים מרתקים המאפשרים בין השאר גם עיסוק במערכות מידע.
מיזמים עבריים בולטים של מדעי רוח דיגיטליים
פרויקט השו"ת: מאגר מידע ממוחשב של כתבים יהודיים תורניים עם דגש על ספרות הלכתית וספרי שאלות ותשובות (שו"ת), ופיתוח מנוע חיפוש המאפשר אחזור מידע מהמאגר על פי מילות חיפוש.
הפרויקט החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 במכון ויצמן למדע והיה מהראשונים בעולם לשמירה דיגיטלית של טקסט שלם ("טקסט מלא") לצורך חיפוש בו.
פרויקט בן-יהודה: מיזם אשר פועל באינטרנט ומטרתו לשמר, להנגיש ולחשוף לציבור את הקלאסיקות של הספרות העברית בקלות ובאופן חופשי לשימוש.
הזמנה לפיוט: מאגר של פיוטים בטקסט ובצליל, בצירוף מידע היסטורי וניתוח של הפיוט.
המילון ההיסטורי ללשון העברית: מפעל מחקרי רחב היקף של האקדמיה ללשון העברית, שמטרתו להעמיד מילון מדעי ללשון העברית על כל רבדיה ההיסטוריים, מן העת העתיקה ועד שנת 1947.
זמרשת: אתר אינטרנט הפועל לשימור הזמר העברי המוקדם – הפזמונים העבריים שלמן ראשית הציונות ועד לקום המדינה.
נכון לנובמבר 2013 מופיעים באתר קרוב ל-4,000 שירים, שניתן לקרוא את תמליליהם ולהאזין לביצועיהם – לרוב על ידי מיטב מבצעי ומבצעות התקופה, ולעיתים על ידי ותיקי היישוב כיום או משתתפי אירועי "זמרשת", המתקיימים במקומות שונים בארץ אחת לחודשיים בהובלת הזמרת נגה אשד.
לשירים רבים מוצעות מספר הקלטות, שחלקם מועלים לאתר על ידי המשתמשים.
במקרים רבים מובא לצד מילות השיר גם מידע על אודות הפזמונאי, המלחין והמבצע.
עיתונות יהודית היסטורית: מאגר מקוון של עיתונים היסטוריים שנכתבו ויצאו לאור על ידי יהודים.
המאגר מאפשר באמצעות דיגיטציה, גישה מקוונת נוחה לעיתונות העברית ברוב ימיה, החל ממחצית המאה ה-19 ועד הרבע השלישי של המאה ה-20, לצד עיתונות יהודית ביידיש, ערבית יהודית, אנגלית, צרפתית והונגרית.
"זושא - מגלים את הסיפור החסידי" - מאגר של סיפורים חסידיים שמשלב בין המקורות (בטקסט ובתמונה) ובין עיבודים מודרניים.
הסיפורים ממוינים ומתויגים וכך ניתן למצוא סיפורים חסידיים לפי תמות ונושאים תוך הצלבת פרטים כמו אישים ומקומות.
האתר פותח על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית בהדרכת ועדה מחקרית וצוות מומחים.
פרויקט פרידברג לחקר הגניזה: מיזם שתכליתו היא מחשוב כתבי היד שנמצאו בגניזת קהיר, כולל: תמונות, זיהויים, קטלוגים, העתקות, צירופים והפניות ביבליוגרפיות.
נקודת מבט – כתבי אמניות ואמנים: מאגר דיגטלי של כתבי אמניות ואמניות פלסטיים שפעלו בישראל בעבר ובהווה.
המאגר כולל רשימות, מאמרי דעה, ראיונות, מניפסטים ועוד, חלקם הגדול נגישים באופן דיגיטלי לראשונה.
מדעים פלנטריים או פלנטולוגיה (מיוונית "פלנטה" – כוכב לכת, ו"לוגוס" – דרך) הם ענף במדעי הטבע העוסק בחקר כוכבי לכת (לרבות כדור הארץ וכוכבי לכת חוץ-שמשיים), ירחים ושביטים.
פלנטולוגיה חוקרת את הדינמיקה, אבולוציה, הרכב כימי ותכונות פיזיקליות וכימיות אחרות של מערכת השמש ומערכות פלנטריות אחרות.
מדעים פלנטריים הם מדעים בינתחומיים, המשלבים בין מדעי כדור הארץ לבין מדעי החלל וכוללים מספר תחומי מחקר, כגון גאולוגיה פלנטרית (הכוללת גאופיזיקה וגאוכימיה), מדעי האטמוספירה, אוקיינוגרפיה (חקר אוקיינוסים), הידרולוגיה (חקר זורמים), גלציולוגיה (חקר קרחונים), אקזופלנטולוגיה (חקר כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש) ואסטרוביולוגיה.
המשותף לכל הענפים הוא סדרי גודל של גרמי השמים הנחקרים: המדעים חוקרים גופים החל מגודל של מטאורואיד ועד לגודל של ענק גזים.
לפעמים גם חקר ננסים חומים נכלל במחקר הפלנטולוגי.
לענף מדעי זה ישנם ענפים תאורטיים, תצפיתיים ואף ניסיוניים.
התצפיות כוללות איתור כוכבי לכת חוץ שמשיים, שימוש בחישה מרחוק ושימוש בגשושיות ורוברים (רכבים לא מאוישים) רובוטיים כדוגמת מארס סיינס לברטורי ולונוחוד 1 הנשלחים לנחות על גופים מחוץ לכדור הארץ.
ניסויים הנעשים במעבדות בכדור הארץ כוללים הדמיות של תהליכים אסטרונומיים (כלומר אסטרופיזיקה ניסויית).
המחקר תאורטי כולל סימולציות מחשב ומודלים מתמטיים של תהליכים כגון היווצרות כוכב לכת והתפתחותו בזמן, המבנה הפנימי של כוכבי לכת, דינמיקה וזרימה בהם.
נתונים תצפיתיים של פלנטות מחוץ למערכת השמש מאורגנים ונחקרים בכלים סטטיסטיים (כלומר אסטרוסטטיסטיקה) במטרה למצוא מגמות שיכולות להצביע על תהליכים שונים במערכות פלנטריות.
מדעים פלנטריים נלמדים ונחקרים במחלקות לפיזיקה או למדעי כדור הארץ במוסדות לימוד שונים בעולם.
בישראל לדוגמה, באוניברסיטת תל אביב מדעים פלנטריים הם חלק מחוג לגאופיזיקה ומדעים אטמוספיריים ופלנטריים, בפקולטה למדעים מדויקים.
בנוסף קיים חקר של כוכבי לכת בטכניון בפקולטה לפיזיקה.
חקר כוכבי לכת קשור הדוק לאסטרונומיה ולאסטרופיזיקה.
תצפיותיו של גלילאו גליליי ב-1609 גילו ירחים סביב כוכב הלכת צדק (נקראים כיום הירחים הגליליאניים), ואת אי אחידות של שטח פני הירח.
גלילאו שיער שגם כוכבי לכת אחרים המקיפים את השמש הם בעלי שטח פנים לא אחיד המכיל הרים ועמקים, בדומה לכדור הארץ.
הירח וכוכבי לכת במערכת השמש היו בין האובייקטים הנחקרים ביותר בטלסקופים אופטיים החל מהמאה ה-17 ועד למאה ה-20. חוקי קפלר תיארו היטב את תנועתם של כוכבי לכת סביב השמש.
במאה ה-20 נוספו לתצפיות האופטיות מכדור הארץ שיטות תצפית נוספות ובהן רדיו-טלסקופים וטלסקופי חלל.
גשושיות חלל נשלחו להקיף ולצלם כוכבי לכת אחרים (כדוגמת קאסיני-הויגנס שנשלחה לשבתאי וגלילאו שנשלחה לצדק), כלי רכב לא מאוישים הנושאים ציוד מדידה נחתו על כוכבי לכת ועל הירח.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החל שלב חדש בחקר כוכבי לכת, שהוא חקר אקזופלנטות, כלומר כוכבי לכת המקיפים כוכבים אחרים.
בתחילת המאה ה-21 שוגר טלסקופ החלל קפלר במטרה לגלות כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש.
במקביל למחקר התצפיתי, פותחו מודלים תאורטיים לגבי היווצרות, התפתחות ומבנה פנימי של כוכבי לכת.
מנגנוני היווצרות מקובלים הם ספיחה לליבה (Core accretion) ואי יציבות בדיסקה (Disc instability).
שני המודלים המתחרים מתארים היווצרות של כוכבי לכת מדיסקה קדם פלנטרית.
ניתן לחלק את הענף לשתי מחלקות מרכזיות: תצפיתית ותאורטית.
התצפיות כוללות בעיקר איסוף מידע על גרמי שמיים מטלסקופים בתחומים שונים של אורכי גל (לרבות קרינה בתחום הנראה תת אדומה, וקרינת רדיו).
תצפיות אלו יכולות לעזור בהבנת ההרכב והמבנה, הסיבוב ותווי השטח של כוכבי לכת וכוכבי שביט.
המחקר התאורטי מתמקד בעיקר בדינמיקה וסיבוב של כוכבי לכת ושימוש בחוקי קפלר לתיאור של תנועות של כוכבי לכת במערכת השמש ומחוצה לה.
גאולוגיה פלנטרית, מכונה גם גאולוגיה קוסמית מתבססת על שיטות וידע מגאולוגיה המיושמות על כוכבי לכת ארציים (כוכב חמה, נוגה ומאדים) והירח.
המדע חוקר את הפעילות הסייסמית, מכתשים, הרי געש ותהליכים געשיים אחרים בכוכבי לכת אלו.
בנוסף נחקרת פעילות בירחים אחרים של כוכבי לכת במערכת השמש, כדוגמת פעילות געשית על פני איו.
בדומה לתהליכים גאומורפולוגיים הנצפים בכדור הארץ, בכוכבי לכת אחרים נחקרים ומשוחזרים תהליכים שהובילו ליצירת פני שטח נוכחיים.
גאומורפולוגיה פלנטרית חוקרת מספר סוגים של תווי שטח מרכזיים:
מבנים הנוצרים עקב לחץ, כדוגמת מכתשים ואגנים מבניים
מבנים געשיים וטקטוניים, כדוגמת הרי געש, זרמי לבה, סדקים.
בלייה חללית – תהליכי ארוזיה בחלל החיצון: פגיעת מטאוריטים וחשיפה לחלקיקים אנרגטיים מהשמש.
לדוגמה שכבת האבק על פני הירח (רגולית) היא תוצאה של פגיעה של מטאוריטים קטנים באדמת הירח.
מבנים הנוצרים מזרימה, הן של מים והן של תרכובות נוזליות אחרות כמו פחמימנים ואמוניה, בהתאם למרחק הגרם מהשמש.
ניתן לשחזר את ההיסטוריה הגאולוגית של הגרם באמצעות השוואה בין שכבות קרקע שונות.
כל חתך של סלע מכיל שכבות מסודרות לפי סדר היווצרותן: השכבות העליונות הן הצעירות ביותר והתחתונות הן העתיקות ביותר.
עיקרון זה, שהתגלה על ידי ניקולאוס סטנו במאה ה-17 בכדור הארץ, מיושם במאה ה-21 לירחים וכוכבי לכת אחרים.
כך מיפוי פני הירח על ידי לונר אורביטר עזר לבנות את הטור הסטרטיגרפי שלו.
אחת הבעיות המרכזיות למחקר היא היעדר דגמים הניתנים לבחינה במעבדות.
עם זאת, דגמים מאדמת הירח ומאדים שהובאו לכדור הארץ על ידי משלחות של תוכנית אפולו האמריקאיות ולונוחוד הסובייטיות שופכים אור על המבנה הכימי של גופים אלו.
בנוסף ברשותם של החוקרים דוגמאות של אסטרואידם שונים.
מטאוריטים שפגעו בכדור הארץ נפגמו על ידי חשיפה מביוספירה, חמצון ותנאים אחרים השוררים בכדור הארץ, אך באזור אנטארקטיקה ניתן למצוא שאריות של מטאוריטים שהרכבם כמעט שלא השתנה כתוצאה משהותם בכדור הארץ.
סוגים שונים של מטאוריטים שמקורם בחגורת האסטרואידים כוללים כמעט את כל סוגי מבנה אסטרואידים המוכרים, לרבות כאלה שנוצרו משברי מעטפת וליבה של אסטרואידים אחרים.
בדיקה כימית של הדגמים יחד עם תצפיות אסטרונומיות נותנות אפשרות לעקוב אחרי מוצאו המדויק של המטאוריט.
קיים מספר מועט של מטאוריטים ממאדים בכדור הארץ.
מספרם המועט והיעדר מידע לגבי השכבה שבה הם נוצרו אינם מאפשרים לקבוע את הרכב הליתוספירה של מאדים.
נכון לאוגוסט 2014 נמצאו בכדור הארץ 65 מטאוריטים שמקורם במאדים.
דוגמאות של קרקע שהובאו על ידי תוכנית אפולו ולונוחוד עזרו בהבנת הרכבו של הירח.
זהו הגוף השני (אחרי כדור הארץ) במערכת השמש מבחינת היקף הידע על הרכבו הכימי.
נמצאו בכדור הארץ מעל 50 מטאוריטים שונים שמקורם הוא בירח.
גשושיות הנשלחות במשימות החלל מסוגלות לאתר קרינה אלקטרומגנטית בתחום רחב.
ניתן לאפיין כוכב לכת על סמך שדה כבידתי ושדה מגנטי.
מדעי הגאופיזיקה חוקרים שדות אלו.
מדידת שינויים בתאוצה של גשושית החגה סביב פלנטה מאפשרת להסיק מידע לגבי מומנטים כבידתיים בפלנטה ואנומליות בה.
אנומליות אלו יכולות לעזור בהבנת מבנה הפלנטה.
מדידות דומת נעשו לירח בשנות ה-70 של המאה ה-20 וכך מופו מסקונים (mascon, אזורים עם צפיפות גבוהה מסביבתם) בימות הירח.
אם השדה המגנטי של כוכב לכת גבוה מספיק (כדוגמת השדה המגנטי של כדור הארץ), הוא יוצר מגנטוספירה סביב אותו כוכב לכת.
מדידות הראו שמגנטסופירה של כדור הארץ משמעותית גם במרחק של כ-10 רדיוסי כדור הארץ ממרכז כוכב הלכת.
רוח השמש היא זרם חלקיקים אנרגטיים, בעיקר חלקיקים טעונים (פרוטונים ואלקטרונים) הנפלטים מהשמש.
בגלל השדה המגנטי, חלקיקים אלו מקיפים את כדור הארץ וממשיכים לחלל כזנב מגנטי.
במגנטוספירה קיימים אזורים צפופים יותר בחלקיקים טעונים, המכונים חגורות ואן אלן.
גאופיזיקה כוללת סייסמולוגיה וטקטונופיזיקה, דינמיקה של נוזלים גאופיזיים, פיזיקת מינרלים, גאודינמיקה, גאופיזיקה מתמטית ומדידות גאופיזיות.
שיטות מדידה ומחקר המקובלות בכדור הארץ, יכולות לעזור להבנת מבנה של אובייקטים מחוץ לכדור הארץ, לדוגמה הר געש אולימפוס מונס על פני מאדים.
גאודזיה מציגה כמותית את צורתם ומידותיהם של כוכבי לכת.
הגאודזיה מספקת תיאור של כוכב לכת, מהירות תנועותיו ונתוני כוח המשיכה ותופעות גאודינמיות על גבי גוף ומחוצה לה.
בכוכבי לכת סלעיים, האטמוספירה היא שכבת גז המפרידה בין פני השטח המוצקים של כוכב לכת לבין שכבות היינון הדלילות.
לא כל כוכבי הלכת הם בעלי אטמוספירה: הקיום שלה תלוי בהרכב הכימי של כוכב הלכת, במרחקו מהשמש ובמסתו.
ירחים מסוימים כמו טיטאן וטריטון הם בעלי אטמוספירה משל עצמם.
בכוכבי לכת גזיים ובענקי הקרח ההבחנה בין ליבה לבין אטמוספירה לא תמיד ברורה, וקיימים אף מודלים בהם לצדק כלל אין ליבה.
סיבוב של כוכב לכת משפיע רבות על זרמים שבו.
ניתן לראות פחיסות ניכרת בכוכבי לכת גזיים, והיא פחות ניכרת באטמוספירות של כוכבי לכת ארציים.
סיבוב זה אחראי בין היתר להיווצרותם של העננים, הרוחות והמערבולות.
את התופעות הללו ניתן לראות בקלות בשבתאי, בצדק וגם בנוגה, בו האטמוספירה צפופה ועבה.
אחת השיטות הנפוצות במדעים פלנטריים היא שיטה השוואית.
שיטה זו עוזרת לקבוע את תכונות של כוכב הלכת כאשר יש מחסור במידע מדוד, על סמך השוואתו לכוכבי לכת שכן קיים מידע עליהם.
לדוגמה, ניתן להשוואת בין אטמוספירת כדור הארץ לבין זאת של הירח טיטאן ולחקור את הקשר בין התפתחות של כוכבי לכת חיצוניים לבין מרחקם מהשמש.
כוכב הלכת אליו בדרך כלל משווים הוא כדור הארץ, שכן הוא כוכב הלכת עליו יש הכי הרבה מידע ומדידות גאופיזיות בו הן הקלות ביותר מבחינה טכנית.
ההשוואות נעשות בעיקר בתחומים של גאולוגיה פלנטרית, מדעי אטמוספירה וגאומורפולוגיה.
מחקר בנושא כוכבי לכת קיים במחלקות באוניברסיטאות ומכוני מחקר העוסקים באסטרופיזיקה או מדעי כדור הארץ, שכן אין גבול חד בין אסטרופיזיקה למדעים פלנטריים ובין מדעי כדור הארץ למדעים פלנטריים.
בישראל, קיימות מחלקות למדעים פלנטריים בפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת תל אביב ובפקולטה לכימיה במכון ויצמן, שתיהן משולבות עם מדעי כדור הארץ.
בנוסף קיים מחקר בנושאים הקשורים לכוכבי לכת גם באוניברסיטאות אחרות.
מדעי המשטרה הוא שם כולל לשיטות מחקר מדעיות הקשורות לעבודת המשטרה.
תחת שם זה ניתן למנות מחקרים מתחומי הקרימינולוגיה, שיטות של זיהוי פלילי, אבחונים פסיכולוגיים ופסיכיאטריים, משפטים, פנולוגיה ועוד.
במדעי המשטרה כלולים הן מדעים מדויקים והן מדעי החברה.
מדעי המשטרה מפותחים במיוחד בבריטניה.
רשויות החוק פיתחו מערכת ממוחשבת לאומית למלחמה בפשע, ובה נתונים רבים אודות עבריינים, כלי רכב ורכוש.
כמו כן פותח מאגר נתונים ובו כ-3.4 מיליון טביעות אצבע ונתוני DNA, הנמצא בשימוש משטרת בריטניה.
בכל חודש נשלפות כ-3,000 התאמות מהמאגר.
בתחום התנועה, המשטרה פיתחה מגוון רחב של טכנולוגיות כדי להתמודד עם נהיגה במהירות מופרזת, נהיגה בשכרות ועבירות תנועה נוספות.
בשנת 2003 נחנכה המחלקה לקרימינולוגיה ומדעי המשטרה באוניברסיטת דאקה.
מדעי ההתנהגות הם אוסף של תחומי דעת אשר בוחנים את התנהגותם של בני האדם.
הפיזיולוגיה בודקת את האיברים והתאים המעורבים בפעילות של יצורים חיים.
בין היתר היא גם עוסקת בהיבטים הביולוגים של ההתנהגות האנושית.
בהקשר של מדעי החברה, מדעי ההתנהגות משלבים בין שלושה תחומי דעת עיקריים: סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה, כאשר כל אחד ממקצועות אלו עוסק בתחום אחר הקשור לאדם ולנפש האדם.
הפסיכולוגיה עוסקת באדם עצמו ובהתנהגותו, בעוד שמדעי החברה חוקרים אומות וקיבוצים אנושיים.
למשל, אנתרופולוגיה עוסקת בחקר התרבויות אשר בונות את החברה, בעוד שסוציולוגיה מתמקדת בחקר יחסי הגומלין של האדם עם הסביבה הקרובה והרחוקה לו.
מדעי הקרקע או תורת הקרקע הוא תחום מדעי אשר נושא מחקרו הוא הקרקע.
הקרקע, כתָּוֶךְ המחבר בין הליתוספירה, האטמוספירה, הביוספירה וההידרוספירה, נחקרת על ידי מדענים הבאים מתחומים שונים.
כיום נהוג פצול מדעי הקרקע לשני תת-תחומים שונים אשר החפיפה ביניהם רבה מאד:
אדפולוגיה – חקר האינטראקציה בין אורגניזמים קרקעיים לבין החלקים האביוטיים.
פדולוגיה – חקר הִוָּצרות קרקעות, התפתחותן, אפִיונן, ותפוצתן על-פני כדור הארץ.
תחום האדפולוגיה כולל גם את מיון הקרקע.
לא כל העוסקים בתחום מקבלים פיצול זה.
מדעי הקרקעי הם תחום מדעי צעיר יחסית.
כאבי התחומים נחשב הגאולוג והגאוגרף הרוסי וסילי דוקוצ'ייב אשר הצעיד וקידם את מדעי הקרקע ברוסיה ב.
הוא הגה את רעיון חמשת הגורמים המשפיעים של הקרקע: אקלים, ביוטה, סלע האם, זמן וטופוגרפיה.
קרקעות שונות מסלעים על אף שהן נובעות מסלעי האם.
קרקעות מתבלות מהר עקב השפעות חיצוניות ופנימיות וגילן של קרקעות נמדד באלפי שנים בלבד.
עם הקרקעות הישנות ביותר בנות כ־16,000 שנה נמנות קרקעות מתקופת הדריאס הקדומה .
בתחום מיון הקרקעות יש להבחין בין מיון קרקע של מדעני קרקע לבין מיון קרקע של מהנדסים.
בעוד שהראשונים מעוניינים בהבנת הקרקע כשלעצמה האחרונים מתעניינים יותר בתכונותיה של קרקע נתונה והאם היא תעמוד בשימוש מיועד בקרקע על ידי בני אדם.
מיון הקרקעות הנפוץ ביותר כיום הוא המיון של מחלקת החקלאות של ארצות הברית.
מיון זה מבחין בין 12 סוגי אב שונים של קרקעות המתפצלים לתת-קבוצות רבות יותר.
מדעי החופש הוא ספר המשלב מדע פופולרי ופילוסופיה משנת 2013 בהוצאת ידיעות ספרים שכתב הפיזיקאי והרב הישראלי מיכאל אברהם.
מטרת הספר להפריך את הגישה הפיזיקליסטית-פטליסטית לבעיה הפילוסופית המכונה "הבעיה הפסיכופיזית".
בפרקי הבסיס אברהם מציג תחילה ארבעה מצבים שפילוסופים ומדענים שונים הציעו שהם מתקיימים במציאות:
דטרמיניזם חלקי עם בחירה חופשית חלקית (ליברטריאניזם)
מיד לאחר מכן מסביר אברהם כי ישנו בלבול נפוץ ביותר בין ארבעת מונחים אלה - גם בקרב מדענים ופילוסופים ותיקים ומנוסים ביותר ורומז כי בלבול זה הוא תופעה ממשית ומכשול עיקרי בדיונים בתחום.
כבר בתחילת הספר, אברהם מבקר את בעלי התפיסה הפיזיקליסטית מחד וקידוש החיים מאידך בטענה שתפיסת עולם פיזיקליסטית איננה יכולה להכיל מונחים כמו קדושת החיים, שכן לפי תפיסה כזו הכל במציאות פיזיקלי וכימי, ואין הבדל מהותי בין אדם, בעלי חיים ועצמים שאינם יצורים חיים.
לאורך הספר פועל אברהם לספק הפרכות למגוון גרסאות של הקומפטיביליזם.
המשך המבוא לספר תואם את הנושאים העיקריים בהם הוא עוסק, לפי סדר כרונולוגי.
פטליזם, ליברטריאניזם, אקראיות טהורה ויכולת ניבוי
לאורך המבואות בספר עולות שוב ושוב טענות אלה:
קיים בלבול בין פטליזם לבין אקראיות טהורה.
קיים בלבול בין אקראיות טהורה לבין ליברטריאניזם.
קיים בלבול בין פטליזם לבין יכולת ניבוי: משמע, תיתכן מערכת פטליסטית לכאורה, אשר מוטה מאקראיות טהורה ולכן היא לא באמת פטליסטית.
תמצית הליברטריאניזם לפי אברהם היא שאדם יוכל לעשות דבר מה, או לא יכול לעשותו, בהתאם לתנאים אלה:
שתי האופציות פתוחות בפני אותו אדם.
אם האדם אולץ לפעולה אך חשב שהיא חופשית – הוא טועה ואינה חופשית (להבדיל מכאשר לא אולץ לפעולה אך עדיין ביצעה).
לפי אברהם, הגדרה זו של ליברטריאניזם לא מכריחה היעדר מצבים מסוימים של דטרמיניזם מוחלט בהם אין לאדם כל בחירה חופשית (כגון פגיעת ברק), אלא שבחירה חופשית, מתי שזו אפשרית, תלויה בהכרעה מבוססת שימוש בשפה במסגרתה הפרט יוכל להטיל וטו על דחף מסוים המתעורר בו.
עולה מדברי אברהם כי קומפטיביליזם במובן הכללי של המונח הוא פטליזם פואטי וכי קומפטיביליזם פרנקפורטרי מבחין בין רצייה מסדר ראשון ושני אך לדעת אברהם אין באמת מדובר בתפיסה לא קומפטביליסטית.
לאחר הדיון שתואר לעיל, מביא אברהם ממצאים שונים מתחום הפיזיקה ומראה איך ניתן לפרשם כך שיאתגרו למעשה את התפיסה הפיזיקליסטית-פטליסטית (בעיקר זו המוקיעה רנדמוליזם).
תיאור של ממצאים אלה והשלכותיהם:
הטלת מטבע או קובייה או יצירת אקראיות במחשב בכל טכנולוגיה לא קוונטית, איננה אקראית אלא פטליסטית כשלעצמה, שכן היא נקבעת לפי חוקי מכניקה ניוטונית (אם כי אברהם ציין שנעשים ניסיונות להשיג אקראית טהורה - קוונטית על ידי מחשב).
אברהם מבחין בין השפעה לבין הכרעה (או לחלופין, החלטה); למשל, גנטיקה משפיעה על התנהגות אדם אך לא קובעת אותה - היא יכולה להשפיע מאוד על הכרעה אך לא תקבע הכרעה כעיקרון.
לאורך הספר מצדד אברהם בגישת הדטרמיניזם החלקי (ליברטריאניזם), אשר נקשרת עם התנגדות לדחפים מסוימים:
לעיתים יכול אדם לבחור בין שתי אופציות איך מוטב לו לפעול ולאחר שהגיע למסקנה איך לפעול, אולי יפעל לפיה (למשל, להתנגד לדחף טבעי מסוים).
לעיתים יכול אדם לבחור כמה כוח להשקיע בבחירה כזו (למשל, להתנגד לדף טבעי מסוים) - זאת אברהם מגדיר כ"בחירה לבחור".
אם אדם בחר שלא לבחור, כלומר לא הפעיל די כוח, נוכל לשאול למה, אך ייתכן שדיון בכך יביאנו לרגרסיה אין סופית; מכאן ניתן להניח שני מצבים אפשריים במסגרת ליברטראיניזם:
1. פעולות כפויות: פעולות שפשוט נכפות על האדם, כמו התקף אפילפטי ובחירה להעלימן, כולל הבחירה בבחירה להעלימן, לא תסייע.
2. פעולה שדורשת שיקול דעת (בחירה לבחור) ואכן הופעל בה שיקול דעת.
פעולה שדורשת שיקול דעת אך לא הופעל בה שיקול דעת.
פעולה שלא רלוונטי להפעיל בה שיקול דעת (התמסרות מרצון לדחף טופוגרפי, כגון, דחף נוירוביולוגי).
אולי ניתן לבחור-לבחור (להחליט להתנגד מספיק לדחף טבעי) וזהו הסבר אפשרי אחד לאיך שונה אדם מכלל שאר בעלי החיים.
דיון זה מלמדנו גם כי על אדם להבדיל בין חירות מ, לחירות ל.
אמפיריציזם יומינאי מעיד כי קשר סיבתי (או יחס סיבתי) כולל רק רכיב לוגי ורכיב זמני; סביר שהכוח הוא סיבה והתוצאה היא תוצאה, אך זוהי פרשנות למשוואות שאינה מצויה במשוואת כשלעצמן.
האמנם, עיקרון הסיבתיות אינו מתואר במשוואות ואינו בהכרח נלמד מהניסיון, אך אין זה אומר שאינו קיים גם אם אינו מתואר במערכת מושגית נתונה; נסביר זאת כך:
ראי הופך את ימין לשמאל וההפך, אך לא את העליון לתחתון; הסיבה היא שמבנה גוף האדם סימטרי בימין ובשמאל, אך לא בחלקו העליון ובחלקו התחתון.
לעומת זאת, מצב דומה יקרה עם כדור - אשר לו סימטריה מושלמת, והסיבה לכך היא שהמונחים ימין ושמאל טבועים במוחנו והם בלתי תלויים במונחים מזרח, מערב, צפון, ודרום.
בעוד אנו יצורים שכל המונחים הללו טבועים בהם, אין הכרח שיהיו טבועים ביצור אחר; על כן, אל לנו להיות שבויים במושגינו ובהתאם לכך, עלינו להודות שככלל לא ניתן להוכיח קשר סיבתי כזה ושהוא מונח אינטואיטיבית.
המונח אמרגנטיות מתאר תופעה שקיימת במאקרו אך לא במיקרו (כתוצר של שתיים או יותר תופעות ברמת המיקרו).
אמרגנטיות איננה מסבירה את קיום החוויה הנפשית (ובפרט הקווליה) אך היא כן מסבירה מדוע החוויה הנפשית מורכבת (לרוב החוויה הנפשית מושלמת אך אם המוח מתפקד חלקית, האמרגנטיות לוקה בחסר ולכן החוויה הנפשית מורכבת פחות); על כן, אמרגנטיות לא מחלצת פיזיקליסט מעמדתו.
אברהם מזכיר כי עמנואל קאנט מדד מוסריות במעשה ולא בתוצאה והתייחס בהרחבה לבעיה הקשה של היחס בין שופטים בבתי משפט לבין ראיות המוצגות בפניהם התומכות בגורמים דטרמיניסטיים שהביאו לכאורה פושע לבצע פשע.
עולה מן הספר כי לפחות לוגית ייתכן פטליזם במסגרת דואליזם (ניתן לדבר על כך בהקשר רוחני של שכר ועונש).
ביקורת על ממצאי ליבט ואלו אשר שחזרו את ניסוייו
אברהם מקדיש חלק ניכר מן הספר לניתוח וביקורת על מחקריו של בנג'מין ליבט ואלו אשר ניסו לשחזר את מחקריו, בשאלה המחקרית אם בכלל קיימת בחירה חופשית:
אברהם טוען כי לפי המדען קורנהובר, כל פעולה שאינה רפלקס, מלווה בפעילות אלקטרוכימית בקורטקס המוטורי במוח האדם שהיא פוטנציאל חשמלי הנקרא פוטנציאל מוכנות (Readiness Potential, ובקצרה, RP).
קורנהובר מצא כי ה-RP מגיע לשיאו אחרי חצי שנייה, אך הפעולה הקשורה בו מתחילה כבר בחציו, כלומר כרבע שנייה לאחר תחילתו.
ליבט הסתמך על ה-RP כדי לבחון שאלת הפטליזם.
למשל, אם ה-RP מופיע טרם קבלת החלטה לפעולה אזי הפעולה לכאורה נוירונית ופטליסטית.
לעומת זאת, אם גישת הליברטריאניזם נכונה, אזי ההחלטה לפעולה צריכה להתקבל לפני ה-RP.
כבר ראינו שתהליכים מנטליים הם לפחות במובן מסוים קווליה ולכן לפחות במובן זה, לא נגישים למכשירי מדידה.
ליבט מצא שפוטנציאל מוכנות משמעותי מופיע כבר כשליש שנייה לפני זמן קבלת ההחלטה.
עלתה ביקורת על ליבט שהסתכמות על שעון המסתובב במהירות רגילה אינו נכון שכן נדרש דיוק גבוה מרזולוציה של שנייה אחת.
אם כן "החלטה" היא אפיפניה שמתלווה להתהליך עצבי.
לפי סון (Soon, 2008), החלטה להרים יד מתקבלת כשנייה לפני הרמת היד בשני אזורים שונים במוח - באחד מתוכנן מתי להרימה ובשני איזו יד להרים;
בהמשך התברר שה-RP באזור שקובע מתי תהיה הפעולה התחיל כבר 6 שניות לפני הביצוע (כלומר 5 שניות לפני ההחלטה) וה-RP באזור שקובע איזו יד תורם 8 שניות.
לפי אברהם, מדידות כאלו ניתן למדוד עם שעון רגיל.
לסיכום עד פה, על פניו ה-RP מקדים פעולות והן פטליסטיות.
הביקורת על הניסויים שנזכרו לעיל בספר היא שכלל ועיקר אינם מודדים רצון חופשי; ביקורת זו הובאה ב-3 טיעונים עיקריים:
טיעון ראשן – טיעון הווטו
ליבט טען שנכון ש-RP מקדים החלטה אך זו לא תמיד מתממשת.
כלומר נבדקים שונים דיווחו כי הטילו וטו על מה שמובן כ-RP.
ליבט הראה פעילות עצבית מקבילה, אך לא מקדימה.
כלומר אין וטו שיבטל את תוצאת ה-RP ומחקרי המשך אישרו זאת ולכן שאלת הפטליזם לפחות בהקשר זה נותרה פתוחה.
יתרה מכך, מוסכם כי כדי לאשש פטליזם נדרשת 100% עקביות ב-RP.
אף ליברטריאן לא מכחיש תוצאות ליבט אלא מציין יכולות של האדם להתנגד לדחפים כאלה.
טיעון שני – טיעון הליקוט לעומת בחירה
גם במקרה תאורטי של היעדר מוחלט של וטו על RP אין אישוש הכרחי לפטליזם כי ניתן להתפלסף ולטעון שבכל המקרים האדם החליט שלא להטיל וטו;
זה דומה לכך שיכולת ניבוי איננה מעידה בהכרח על פטליזם, אם כי זוהי פילוסופיה מאולצת ודחוקה.
כמה ממבקרי ליבט טענו שניסוייו על לחיצת כפתור גם כלל לא בדקו בחירה אלא ליקוט, ובמקרה כזה אין שיקול דעת ממשי אלא לכל היותר החלטה פשוטה אבל וודאי שלא הכרעה (שעשויה לכול גם היא RP) ולכן אין לקחתה ברצינות.
בניסוי הטרולי המשוכלל ביקשו להחליט איזו יד להרים ולא רק להרים יד כל שהיא.
אלו שהכריעו להטות הטרולי הופיע אצלם RP בהתאם ואלו שהכריעו שלא, היה אצלם אות עצבי אחר.
טיעון שלישי – עיתוי קבלת החלטות ערכיות
ניתן לטעון שבחירה בערכים יסודיים נעשתה בעבר וכעת ישנו רק יישום טכני שלהם שהיא אכן פטליסטית; ה-RP קובע מה יינקט בהתאם למידע שכבר התגבש בתקופה קריטית או רגישה בה הייתה בחירה חופשית בגיבוש עמדה.
זו אמנם טענה מאולצת ודחוקה, אך לא בלתי אפשרית מבחינת הליברטריאן.
ביקורת על הטענה כי נפגעי מוח חצוי מוכיחים שאין רצון חופשי
אברהם מקדיש פרק עיקרי בספר לבקר את הטענה לפיה נפגעי מוח חצוי מוכיחים שאין רצון חופשי.
מוח חצוי הוא מצב בו נותק הקשר בין ההמיספרות:
חוקרים טוענים שבדרך כלל ההמיספרה השמאלית שולטת בימנית (כל עוד המוח לא מאורגן הפוך).
כך למשל, העמידו מול נבדק חצוי מוח תמונה חצויה (גבר מימין ואישה משמאל) ושאלוהו מה ראה; הוא השיב "גבר" משום שאזורי הדיבור נמצאים בהמיספרה השמאלית (המידע הוויזואלי הגיע מעין ימין שמשויכת להמיספרה השמאלית).
כמו כן, ביקשוהו להצביע על מה שהוא ראה אך אז הצביע על האישה מפני שהאזור המטפל בהצבעה נמצא בצד ימין.
זהו אתגר ללבירטריאן אשר עשויים לחשוב שהוא חושב שהכל תמונה אחת אחידה אך הליברטריאן אינו כופר בכך שתסכול מעלה הסיכוי לתוקפנות או שחינוך לסובלנות עשוי למתנה או ש RP דוחף האם ללחוץ על כפתור.
לפי אברהם, מצד אחד, הפטליזם גורס כך:
נסיבות > עיבוד מוחי > פעולה.
מצד שני, התמונה השגויה היא שליברטריאניסטים רואים זאת כך:
רצון הנפש > עיבוד מוחי > פעולה.
מצד שלישי, עולה כי עלינו לראות זאת כך.
נסיבות > עיבוד מוחי > רצון הנפש (או הנשמה) והחלטה > עיבוד מוחי > פעולה.
באדם עם מוח לא טיפיקאלי הנתונים מתפרשים אחרת (טופוגרפיה שונה) ולכן ההחלטות שונות אך אין זה מכריח אמרגנטיות פטליסטית או היעדר ליברטריאניזם.
אברהם מביא את דילמת השוקולד (בהקשר חצויי מוח) כדי להסביר למה סתירות תוך נפשיות בכלל, אינן מכריחות היעדר ליברטריאניזם:
נדמיין אדם האומר "אני רוצה שוקולד כי הוא טעים" אך לאחר מכן אומר "אני לא רוצה שוקולד כי הוא משמין"; אלו לא שתי נפשות, אלא שני רצונות והשקלול והתוצאה לא סותרת אף אחת מהן.
ביקורת על הטענה כי הלוקים בפיצול אישיות מוכיחים שאין רצון חופשי
לפי אברהם, הממד הנוירוביולוגי אינו מציע הסבר סביר לתופעות אלה.
לדוגמה, שינוי של המוח ממצב בו האדם לא יודע לנגן בפסנתר למצב שכן אינו נראה כשינוי של חוקי פיזיקה שפתאום הביאו האדם בדיוק לשם.
מדעי עזר בהיסטוריה הם מדעים אשר עוזרים להעריך ולהשתמש במקורות היסטוריים וככאלו מהווים מדעי עזר למחקר ההיסטורי.
רבים מן התחומים הללו התפתחו בין המאה ה-16 לה-19 על ידי האנטיקווארים וככאלו הוגדרו תחת תחום רחב של האנטיקווריאניזם.
באותן המאות היסטוריה הוגדרה כיכולת ספרותית בלבד.
עם התפשטות הגישה ההיסטורית האמפירית שהיא מבוססת מקורות על ידי בסוף המאה ה-18 ובהמשך באמצע מאה ה-19 על ידי לאופולד פון רנקה המדעים הללו התחילו להיכלל בארגז הכלים של כלל ההיסטוריונים.
אונומסטיקה - חקר שמות העצם הפרטיים ומקורם
אנתרופונימיה - חקר שמות וכינויים
אפיגרפיה - מיון ובחקר של כתובות ותחריטי סימנים ואותיות על גבי אבן, מתכת, חרס וחומרים דומים
ארכאולוגיה - חקר התרבות ההיסטורית החומרית
ארכאוגרפיה - חקר המסמכים הכתובים
אתנוגרפיה - תיאור איכותי של תופעות בחברה האנושית, על-סמך עבודת שדה
בולאות - חקר בולי הדואר וההכנסה, כולל הדגמים הייצור והשימוש שנעשה בהם
בוניסטיקה - חקר ההיסטוריה, יצור והפצה של שטרות כסף
גנאלוגיה - חקר שושלות, שארות, משפחות, אשרות היוחסין ואילנות היוחסין
- חקר כמותי של אוכלוסיות בני אדם היסטוריות