tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סיימה כקבוצת החוץ השנייה בטיבה וכקבוצה השנייה שספגה הכי מעט שערים אחרי אתלטיקו נסיונל.
ממצב של הישרדות נגד הירידה, הפכה חגואקס לקבוצה מסוכנת שסיימה במקום החמישי עם 31 נקודות והעפילה לפלייאוף.
ברבע הגמר פגשה את נסיונל החזקה ובמשחק הראשון בבית הפסידה 1–3, כשריי ונגאס מצמק את התוצאה.
לא הרבה נתנו סיכוי לחגוארס לקראת הגומלין באצטדיון אטנאסיו חירארדוט, אבל ונגאס וריקרדו סטיר הדהימו את הקהל המקומי וכבשו פעמיים כדי להשוות את הסיכום הכללי.
רק ב-25 הדקות האחרונות של ההתמודדות הצליחה אתלטיקו נסיונל להתעלות על עצמה, לכבוש שלושה שערים ולהעפיל לחצי הגמר אחרי 3–6 בסיכום המשחקים.
טורניר הקלאוסורה היה פחות טוב מקודמו, אף על פי שהקבוצה המשיכה להציג יכולת טובה ותוצאות לא רעות ביחס אליה.
היא סיימה במקום השמיני עם 28 נקודות ושוב נכנסה לפלייאוף, הפעם בשביל לפגוש את אינדפנדיינטה סנטה פה בפלייאוף.
אחרי 0-0 במשחק הראשון בבית, סנטה פה לא ריחמה בגומלין באצטדיון אל קמפין וניצחה 1–4. למרות זאת, הצליחה חגוארס להבטיח את השתתפותה בקופה סודאמריקנה 2018.
טורניר הבכורה בסודאמריקנה היה קצר כצפוי, כאשר הקבוצה הספיקה לרשום ניצחון בכורה בבית מול בוסטון ריבר מאורוגוואי עם ניצחון 1–2 מצמד של פבלו רוחאס.
אבל בגומלין האורוגוואים היו טובים יותר וניצחו 0–3 ו-2–4 בסיכום בשביל להדיח את חגוארס.
ב-2019 חגוארס השיגה תוצאות רעות לאורך כל השנה וגם החלפתם של לא פחות מארבעה מאמנים לא עזרה בסופו של דבר.
לקראת סיום השנה, כשהקבוצה נאבקת בתחתית, אירחה באצטדיון חרגוואי את אתלטיקו וילה שבעצמה הייתה מסובכת בתחתית.
חגוארס ניצחה בדקה ה-77 1-0 משער של ג'ון סטיוור גרסיה והשער הזה הוריד את וילה לליגה השנייה והשאיר את חגוארס עוד שנה בליגה הבכירה.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון חרגוואי שבעיר מונטריה.
זהו אצטדיון העיקרי ששייך למחוז קורדובה, תכולתו 12,000 מקומות ונפתח בשנת 2012, כששימש לטקס הפתיחה למשחקים הלאומיים של קולומביה.
חגבים הם קבוצה של חרקים מסדרת החגבאים, השייכים לתת־סדרה Caelifera.
הם נמנים עם קבוצות החיים העתיקות ביותר של חרקים אוכלי עשב, שראשיתה בתקופת הטריאס המוקדמת לפני כ־250 מיליון שנה.
חגבים הם בדרך כלל חרקים דרי קרקע בעלי רגליים אחוריות חזקות במיוחד המאפשרות להם לברוח מאיומים באמצעות ניתור.
כחרקים בעלי גלגול חסר, הם לא עוברים מטמורפוזה מוחלטת; הם בוקעים מביצה לנימפה או עוברים חמש התנשלויות, והופכים דומים יותר לחרק הבוגר בכל שלב התפתחותי.
בצפיפות אוכלוסייה גבוהה ובתנאים סביבתיים מסוימים, מינים מסוימים של חגבים יכולים לשנות צבע והתנהגות וליצור נחילים.
חגבים הם צמחוניים, וקיימים כמה מינים שלעיתים גורמים נזק רציני לדגנים, ירקות ומרעה, במיוחד כאשר נחילי ארבה הכוללים מיליונים משמידים שטחים נרחבים של יבול.
הם מתגוננים מפני טורפים על ידי הסוואה; כאשר הם מתגלים, מינים רבים מנסים להרתיע את הטורף בהבזק כנף צבעונית בזמן שהם קופצים ומשגרים את עצמם בתעופה לאוויר (אם הם בוגרים), בדרך כלל הם עפים למרחק קצר בלבד.
מינים אחרים כגון הכושן הארסי הם בעלי צבע אזהרה המרתיע טורפים.
חגבים עלולים להיפגע מטפילים ומחלות שונות, ויצורים טורפים רבים ניזונים מנימפות ומבּוגרים כאחד.
הביצים נתונות להתקפה של טפילים וטורפים.
לחגבים הייתה מערכת יחסים ארוכה עם בני אדם.
נחילי ארבה יכולים לגרום לרעב, ואפילו במספרים קטנים יותר, החרקים יכולים להיות מזיקים חמורים.
הם משמשים כמזון במדינות כמו מקסיקו ואינדונזיה.
הם מופיעים באמנות, בסמלים ובספרות.
חקר מיני החגבים נקרא "אקרידולוגיה".
חגבים משתייכים לתת סדרת Caelifera .
אף על פי שלעיתים "חגב" משמש כשם נפוץ לתת הסדרה באופן כללי, מקורות מסוימים מגבילים אותו לקבוצות "המתקדמות" יותר.
הם עשויים להיות ממוקמים באינפרה־סדרה אקרידידיאה וכונו "חגבים קצרי מחוש" בטקסטים ישנים יותר כדי להבדיל אותם מ"חגבים ארוכי מחוש" (כיום חרגולים), בעלי המחושים הארוכים בהרבה.
לחגבים יש מבנה גוף טיפוסי לחרקים הבנוי מראש, חזה ובטן.
הראש בנוי אנכית לגוף, כשהפה למטה.
הראש נושא זוג עיניים מורכבות המעניקות ראייה ב־360 מעלות, שלוש עיניות שיכולות לזהות אור וחושך, וזוג מחושים שרגישים למגע וריח.
קל מאוד להבדיל בין חגבים לחרגולים לפי אורך המחושים – לחגבים יש מחושים קצרים ולחרגולים יש מחושים ארוכים.
לחגבים יש מערכת עצבים טיפוסית לחרקים, ויש להם מערך נרחב של איברי חישה חיצוניים.
בצד של הראש יש זוג עיניים מורכבות גדולות המעניקות שדה ראייה רחב ואת היכולת לזהות תנועה, צורה, צבע ומרחק.
ישנן גם שלוש עיניות על המצח שיכולות לזהות את עוצמת האור, זוג מחושים המכילים את קולטני הריח והמגע, וחלקי פה המכילים קולטני גוסטציה (טעם).
בקצה הקדמי של הבטן קיים זוג איברים לקליטת קול.
ישנן מספר רב של שערות עדינות (סאטות) המכסות את כל הגוף ופועלות כקולטני מכני (חיישני מגע ורוח), והשערות הצפופות ביותר נמצאות במחושים, בבחנינים ובקצה הבֶּטֶן.
ישנם קולטנים מיוחדים (campaniform sensillae) המוטבעים בציפורן הרגליים שחשים לחץ ועיוות בציפורן.
קיימים גם איברי חוש פנימיים המתמחים בזיהוי מיקום ותנועה סביב מפרקי השלד החיצוני.
הקולטנים מעבירים מידע למערכת העצבים המרכזית דרך נוירונים חושיים.
כמו חרקים אחרים, גם לחגבים יש מערכת זרימת דם פתוחה, וחללי גופם מלאים בהמולימפה.
מבנה דמוי לב בחלק העליון של הבטן מזרים את הנוזל לראש, ממנו הוא חולף על פני הרקמות והאיברים בדרכו חזרה לבטן.
מערכת זו מפיצה חומרים מזינים בכל הגוף ונושאת פסולת מטבולית המופרשת למעי.
נשימה מתבצעת באמצעות קנה הנשימה.
חרקים גדולים יותר עשויים להזדקק לאוורר באופן פעיל את גופם על ידי פתיחת ספירקולים מסוימים בעוד אחרים נשארים סגורים, באמצעות שרירי בטן כדי להרחיב ולכווץ את הגוף ולשאוב אוויר דרך המערכת.
חגב גדול יכול לקפוץ כמטר (עשרים אורכי גוף) מבלי להשתמש בכנפיו; התאוצה מגיעה לשיאה בערך ב־20g.
חגבים קופצים על ידי מתיחת רגליהם האחוריות הגדולות ודוחפים כנגד המצע (הקרקע, זרד, דשא או כל דבר אחר שהם עומדים עליו); כוח התגובה מניע אותם לאוויר.
הם קופצים מכמה סיבות: כדי לברוח מטורף, לשגר את עצמם לאוויר כדי לעוף, או פשוט כדי לעבור ממקום למקום.
בקפיצות מילוט יש לחץ סלקטיבי חזק בשביל מקסימום מהירות המראה, מכיוון שזה קובע את הטווח.
פירוש הדבר שעל הרגליים להידחק אל הקרקע גם בכוח רב וגם במהירות גבוהה.
מאפיין בסיסי של שריר הוא שהוא אינו יכול להתכווץ בכוח ובמהירות גבוהה בו-זמנית.
חגבים מתגברים על זה באמצעות מנגנון קטפולטה כדי להגביר את הכוח המכני שמייצרים שריריהם.
לחגבים יש מגוון רחב של טורפים בשלבים שונים של חייהם; ביצים נאכלות על ידי זבובים, רצניתיים ורפואניתיים.
נימפות ומבוגרים נלקחים על ידי חרקים אחרים כמו נמלים, גמלי שלמה, צרעכבישיות, עכבישאים, עופות ויונקים קטנים כולל כלבים וחתולים.
הביציות והנימפות מותקפות על ידי טפילים, כולל זבובי בשר וזריבוביים.
טפילים חיצוניים של מבוגרים ונימפיות כוללים קרדיות.
נקבות חגבים המוטפלות על ידי קרדיות מייצרות פחות ביציות וכך יש להן פחות צאצאים מאשר חגבים שאינם מושפעים.
לחגבים יש מגוון של התאמות נגד טורפים, המאפשרות להימנע מגילוי, לברוח אם התגלו, ובמקרים מסוימים להימנע מאכילה אם נתפסו.
חגבים לעיתים קרובות מוסווים כדי למנוע גילוי על ידי טורפים הצדים בראייה; מינים מסוימים יכולים אפילו לשנות את צבעם כך שיתאים לסביבתם.
כמה מינים כמו Phyllochoreia ramakrishnai הם חיקויים מפורטים של עלים.
חגבים מסוימים יכולים גם לחקות מקלות בצורה וצבע.
לחגבים יש לעיתים קרובות דפוסים דמימטיים על הכנפיים שלהם, מה שגורם לפרץ של צבעים עזים שעשויים להבהיל טורפים מספיק זמן כדי לתת זמן לברוח בשילוב של קפיצה ומעוף.
עד לעת האחרונה מקור החגבים היחידי היה איסוף בטבע תוך ניצול תכונת ההתלהקות לאיסוף כמויות גדולות.
בשנים האחרונות, עם התפתחות ענף חקלאות חדש לגידול חרקים כמקור מזון, הופיעו מספר מיזמים לגידול מתועש של חגבים ברחבי העולם כגון חברת חרגול פודטק הישראלית.
חג שמח מיקי מאוס, ידוע גם בשם מזמור חג המולד של מיקי, הוא סרט הנפשה אמריקאי מסוגת דרמה קומית ומשפחתי משנת 1983, בבימוי והפקתו של ברני מאטינסון.
הסרט הוא עיבוד לספרו של צ'ארלס דיקנס משנת 1843, "מזמור חג המולד", ובו מככב סקרוג' מקדאק בתפקיד אבנעזר סקרוג'.
דמויות רבות אחרות של דיסני, בעיקר מיקום מיקי מאוס, כמו ג'ימיני הצרצר מהסרט "פינוקיו" ודמויות מהסרטים "הרפתקאות איכבוד ומר טוד" ו"רובין הוד" לוהקו לתפקידים לאורך הסרט.
הסרט הופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי חברת בואנה ויסטה ב-16 בדצמבר 1983, עם ההוצאה המחודשת של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה".
בארצות הברית הוא שודר לראשונה בטלוויזיה ברשת NBC, ב-10 בדצמבר 1984.
הסרט עובד בעיקר ממחזמר האודיו של דיסנילנד רקורדס משנת 1974 "An Adaptation of Dickens' Christmas Carol".
המחזמר כלל דיאלוג דומה וקאסט דמויות דומה.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בשנת 1984, אך הפסיד לסרט "Sundae in New York" של ג'ימי פיקר.
זו הייתה המועמדות הראשונה לסרט קצר של מיקי מאוס מאז "מיקי וכלב הים" משנת 1948.
בערב חג המולד בלונדון של המאה ה-19, אבנעזר סקרוג' הוא מלווה בריבית עצבני ואנוכי מאוד בכספו שמתנגד לשמחה של חג המולד.
הוא מסרב לתת כסף למקצן נדבות מחוץ למשרדו, דוחה את הזמנתו של אחיינו פרד לארוחת חג המולד, ואז מרחיק שני אדונים המגייסים כספים לעניים.
העובד הנאמן שלו בוב קרצ'יט מבקש ממנו לקבל חצי יום חופש ביום חג המולד, שאליו מסכים סקרוג' בעל כורחו, אבל אומר שקרצ'יט יקבל משכורת של חצי יום.
סקרוג' ממשיך בעסקיו והולך הביתה קצת לפני חצות.
כשהוא נכנס לביתו, סקרוג' נתקל ברוחו של שותפו לעסקים לשעבר ג'ייקוב מארלי שמזהיר אותו ששוד האלמנות והונאת העניים היה לא נכון, וכתוצאה מכך, מארלי נידון בחיים שלאחר המוות לשאת שלשלאות ארוכות כבדות.
אותו הדבר יקרה לסקרוג' אם לא ישנה את דרכיו שלו.
סקרוג' נבהל ומבקשה עזרה, ומארלי מודיע לו ששלוש רוחות יבקרו אותו הלילה ושעליו להקשיב להן ולעשות מה שהן אומרות, אחרת יישא שלשלאות כבדות יותר משל מארלי.
בשעה אחת, סקרוג' זוכה לביקור של רוח חג המולד של העבר שמחזירה אותו אחורה בזמן לחייו הצעירים.
הם מבקרים בתקופתו כעובד תחת פיזיוויג.
פיזיוויג עורך מסיבת חג מולד בה סקרוג' הצעיר פוגש אישה צעירה ושמה איזבל אשר בה הוא מתאהב.
עם זאת, הרוח מראה לסקרוג' איך עם הזמן, הוא התחיל לאהוב כסף יותר מאשר את איזבל, וכתוצאה מכך, איזבל עזבה אותו כשבחר בכסף על פניה.
סקרוג' המבולבל מבקש מהרוח להחזיר אותו להווה, והרוח נעתרת לבקשתו אבל מזכירה לו שהוא יצר את העבר הזה בעצמו.
סקרוג' נשאר במיטתו ומקונן על מעשיו בעבר.
בשעה שתיים, סקרוג' פוגש את רוח חג המולד של ההווה הענק והעליז.
הרוח לוקחת את סקרוג' לבית ישן ורעוע שמתגלה כביתו של בוב קרצ'יט.
סקרוג' נדהם לראות שארוחת חג המולד שלה, למשפחה בת חמש נפשות, מורכבת מאוכל שבקושי מספיק להאכיל אדם אחד, אבל רואה שמשפחתו של קרצ'יט מסתפקת באופן מפתיע בארוחת הערב הקטנה שלהם.
סקרוג' מרחם על בנו החולה של בוב, טים הקטן.
הרוח מציינת שאם הדברים לא ישתנו עבור המשפחה, טים הקטן לא יחיה לראות הרבה חגי מולד עתידיים ואז נעלמת, משאירה את סקרוג' מבולבל ומתחנן להבהרה.
לאחר מכן, סקרוג' מועבר לבית קברות, שם הוא פוגש את רוח חג המולד של העתיד שמופיעה בתחילה כדמות שותקת, לובשת גלימה ומעשנת סיגרים.
כאשר סקרוג' שואל על טים הקטן, הרוח מצביעה על קבר באופק כשלצידו בוב ומשפחתו מתאבלים על מותו של טים הקטן.
בעוד סקרוג' שואל אם ניתן לשנות את האירוע הזה, הוא רואה שני קברנים המשועשעים מכך שאיש לא השתתף בהלוויה של האיש שהם קוברים.
ברגע שהקברנים עוזבים, סקרוג' מתקרב לקבר ושואל למי הוא שייך.
הרוח חושפת שהאיש הקבור בו הוא לא אחר אלא סקרוג' עצמו ומיד דוחפת אותו פנימה לקבר, שם נפתח הארון הריק כדי לחשוף את השער לגיהנום.
כעת, סקרוג' המבועת מחליט לשנות את דרכיו אחת ולתמיד ומתחנן לרוח שתשחרר אותו.
סקרוג' מתעורר לפתע בחדר השינה שלו בבוקר חג המולד.
הוא שמח שהרוחות נתנו לו הזדמנות שנייה ומתכנן לעשות טוב לכל האנשים שהיה אנוכי כלפיהם.
הוא מחליט להפתיע את משפחתו של בוב עם תרנגול הודו כארוחת ערב וצעצועים לחג המולד ויוצא להפיץ אושר ושמחה ברחבי לונדון.
הוא נענה להזמנות של פרד לארוחת חג ואז תורם סכום כסף נכבד למגייסי הצדקה שהוא דחה קודם לכן.
לאחר מכן סקרוג' הולך לבית משפחת קרצ'יט.
בתחילה, תוך התנהגות חמורה, סקרוג' מגלה שהוא הביא אוכל ומתנות עבורם ומתכוון להעלות את המשכורת של בוב ולהפוך אותו לשותפו.
סקרוג' ומשפחת קרצ'יט חוגגים את חג המולד בשמחה עם סיום הסרט.
הזאב הרע – תורם לצדקה הלבוש כסנטה קלאוס (בדיבובו של ויל ראיין).
שלושה חזירים קטנים – בשירת מזמור.
ליידי קלאק והלבלר – רוקדים יחדיו.
נבנב וסיס – מוחאים כפיים.
דוד וואלדו וסבתא דאק – מוחאים כפיים ומאוחר יותר גם רוקדים.
הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה – רוקדים יחדיו.
גאס גוס וקלרה קלאק – רוקדים יחדיו.
מר תחש מקבדג'ר – רוקד.
יואי, דואי ולואי – מקשטים את עץ חג המולד.
פרסי ופטריסיה פיג – רוקדים.
נבנב וטובי – משחקים ברחוב.
אמא ארנבת וסבתא ינשוף – עומדות ברחוב.
סיריל פראוטבוטום – הסוס הרתום לעגלתו של דונלד.
החזיר המעשי רודף אחרי שניים משלושת הזאבים הקטנים.
זה היה הפקת סרט מיקי מאוס המקורי הראשון שהוקרן בקולנוע מזה למעלה מ-30 שנה.
למעט מהדורות חוזרות, מיקי לא הופיע בבתי קולנוע מאז הסרט הקצר "הדברים הפשוטים" משנת 1953. דמויות נוספות רבות שנראו בסרט גם לא הופיעו בהקרנות סרטים במשך כמה עשורים כמו הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 100% עם דירוג ממוצע של 8/10 על סמך 8 ביקורות.
מבקר הקולנוע ליאונרד מלטין אמר כי במקום להיות "ניסיון חיוור לחקות את העבר", הסרט "כתוב בחוכמה, מבוים היטב ומונפש עם רוח אמיתית ותחושה של כיף".
רובין אלן הצהיר כי הסרט מזכיר את קווי הדמיון בין וולט דיסני וצ'ארלס דיקנס, הן מבחינת העבודה שהם הפיקו והן מבחינת מוסר העבודה שלהם.
עם זאת, ג'ין סיסקל ורוג'ר איברט מהתוכנית "At the Movies", נתנו לסרט "שני אגודלים למטה" מכיוון ששניהם היו מאוכזבים.
סיסקל הרגיש שאין מספיק דגש על דמותו של מיקי, למרות הכותרת, וכי הסרט לא עומד עם רוב סרטי ההנפשה באורך מלא של דיסני.
איברט הצהיר שחסר בסרט הקסם של ההנפשה החזותית ש"אנשי דיסני מפורסמים בה" ושזו הייתה "צעדה מאולצת" דרך הסיפור של צ'ארלס דיקנס ללא שום ספין אירוני.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 1983.
קולין גרינלנד סקר את הסרט למגזין Imagine, והצהיר כי "מפתיע עד כמה זה משעשע, אולי בגלל שזה בעצם סרט של סקרוג' מקדאק (כמובן), עם המכרסם החלוש בתפקיד קטן מאוד בתור בוב קרצ'יט".
הסרט הוקרן בבכורה בבריטניה ב-20 באוקטובר 1983, לצד ההוצאה המחודשת של "ספר הג'ונגל" (1967), ויצא בארצות הברית ב-16 בדצמבר 1983, עם ההוצאה המחודשת של "הרפתקאות ברנרד וביאנקה" (1977) לכבוד חג המולד.
הוא שודר בתחנות טלוויזיה שונות לאורך השנים.
זה התחיל ברשת NBC (1984–1990) עם תריסר כרטיסי פתיחה נוספים חדשים בצבע ספיה מאוירים על ידי מייקל פראסה ג'וניור כדי להתאים לתריסר שהוא עשה עבור הסרט המקורי בכדי לעזור לגשר בין המקטעים.
הסרט שודר בערוץ טון דיסני בשנת 2008. הריצה בערוץ ABC Family כוללת את "פו הדוב וחג המולד גם".
בקנדה, הסרט משודר ברשת CBC, ומשודר בכל עונת חג המולד מאז 1985. הוא משודר בדרך כלל ביום ראשון שלפני חג המולד.
השידורים האמורים בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים נמשכו שעה שלמה, כאשר המחצית הראשונה מורכבת מהסרטים המצוירים הקצרים הבאים: "מלחמת השלג של דונלד", "עץ חג המולד של פלוטו" ו"אומנות הסקי".
לכל אחד מארבעת הפריטים בתוכנית קדם קטע סיפורי מעקיף שבו אחת הדמויות המצוירות של דיסני (דונלד, פלוטו (עם מיקי כמתרגם), גופי ומיקי, בהתאמה) הייתה מדברת על חג המולד האהוב עליה, ובכך הובילה לתוך הסרט המדובר.
משנת 1988 ואילך, הסרט "אומנות הסקי" לא נכלל בשידור השנתי, והוחלף בסוף השעה בקטע כזה או אחר.
שידור 1993, למשל, הציג סרט קצר של מאחורי הקלעים לסרט "הסיוט שלפני חג המולד".
שידורים מאוחרים יותר פשוט צמצמו את משבצת הזמן לחצי שעה, והציגו את הסרט בפני עצמו.
קליפ של סרט זה בשוודית הוצג בספיישל "יום הולדתו ה-50 של דונלד דאק" משנת 1984, בכדי להמחיש את המשיכה הבינלאומית לדמותו של דונלד.
הצילום של מיקי אוחז בקב של טים הקטן נראה בפתיח של המשחק "Epic Mickey".
הסרט הופץ מספר פעמים ב-VHS ולייזרדיסק במהלך שנות השמונים והתשעים.
הוא הופץ במהדורות של המיני-קלאסיקות ב-28 בספטמבר 1989, ב-25 בספטמבר 1990 וב-1 באוקטובר 1993. הוא הוצא מחדש במהדורות ה-Favorite Stories ב-2 באוקטובר 1996. כמה מהדורות כללו את מייקינג אוף של הסרט כבונוס.
הסרט מופיע גם, ללא קרדיט הפתיחה שלו, במהדורה הישירה לבית של "חג המולד הקסום של מיקי: שלג בבית העכבר".
חג שמח הוא דרמת מלחמה היסטורית משנת 2005, קופרודוקציה צרפתית-גרמנית-בלגית, המבוססת על אירוע הפסקת האש של חג המולד בדצמבר 1914, המתואר דרך עיניהם של חיילים צרפתים, בריטים וגרמנים.
הסרט נכתב ובוים על ידי כריסטיאן קאריון והוקרן מחוץ לתחרות בפסטיבל קאן 2005.
הסרט, הכולל את אחת ההופעות האחרונות של איאן ריצ'רדסון לפני מותו, היה מועמד לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-78. הסרט מתאר תיאור בדיוני של אירוע אמיתי שהתרחש בדצמבר 1914, כאשר וילהלם, יורש העצר הגרמני, שלח את סולנית להקת האופרה הקיסרית של ברלין לביקור סולו בקו החזית.
שירת הטנור, וולטר קירכהוף, לגדודי וירטמברג ה-120 וה-124 הביאה את החיילים הצרפתים בשוחותיהם לקום ולמחוא כפיים.
הסיפור מתרכז בעיקר בשש דמויות: גורדון (סגן מיחידת חיל הרגלים הסקוטית המלכותית); אודבר (סגן צרפתי מחיל הרגלים ה-26); הורסטמאייר (סגן גרמני יהודי מחיל הרגלים ה-93); האב פאלמר (כומר סקוטי העובד ככומר ונושא אלונקה); ושני כוכבי אופרה מפורסמים, הטנור הגרמני ניקולאוס ספרינק - וולטר קירכהוף - וארוסתו הדנית, המצו-סופרן אנה סרן.
הסרט מתחיל בסצנות של תלמידי בית ספר מדקלמים נאומים פטריוטיים שגם משבחים את מדינותיהם ומגנים את אויביהם.
בסקוטלנד, שני אחים צעירים, ג'ונתן וויליאם, מצטרפים ללחימה ואחריהם הכומר שלהם, האב פאלמר, שהופך לכומר.
בגרמניה, הופעתו של ניקולאוס ספרינק מופרע במהלך הופעה של קצין גרמני המכריז על זימון מילואים.
החייל הצרפתי אודבר מתבונן בתצלום של אשתו ההרה, אותה הוא נאלץ להשאיר מאחור (בחלק הכבוש של צרפת, ממש מול השוחה שלו) ומתכונן לצאת אל השוחות להתקפה של מדינות ההסכמה על קווי הקיסרות הגרמנית.
עם זאת, התקיפה נכשלת, כאשר הצרפתים והבריטים ספגו אבדות רבות בעוד וויליאם מאבד את חייו.
בגרמניה, אנה מקבלת אישור להופיע עבור יורש העצר וילהלם, וספרינק רשאי להתלוות אליה.
הם מבלים לילה ביחד ואז מופיעים.
לאחר מכן, ספרינק מביע מרירות לנוכח הנוחות של הגנרלים במפקדתם ומחליט לחזור לחזית לשיר למען החיילים.
ספרינק מתנגד בתחילה להחלטתה של אנה ללכת איתו, אך הוא מסכים זמן קצר לאחר מכן.
הפסקת האש הבלתי רשמית מתחילה כשהבריטים מתחילים לשיר שירים חגיגיים ושירים מבית, בליווי חלילים.
ספרינק וסורנסן מגיעים לקו החזית הגרמני, וספרינק שר עבור חבריו.
כשספרינק שר את "Silent Night", הוא מלווה בחלילית של האב פאלמר מהקו הקדמי של סקוטלנד.
ספרינק מגיב לפאלמר ויוצא מהתעלה שלו עם עץ חג המולד קטן, שר "אדסט פידלס".
בעקבות ההנחיה של ספרינק אודבר, הורסטמאייר וגורדון נפגשים בשטח הפקר ומסכמים על הפסקת אש לערב אחד.
החיילים השונים נפגשים ומאחלים זה לזה "Joyeux Noël", "Frohe Weihnachten", ו"חג שמח".
הם מחליפים שוקולד, שמפניה ותצלומים של יקיריהם.
הורסטמאייר מחזיר לאודבר את ארנקו המכיל תמונה של אשתו, שאבדה בהתקפה כמה ימים לפני כן, והם מתחברים על רקע הזיכרונות לפני המלחמה.
האב פאלמר מנהל מיסה קצרה לחיילים (בלטינית כפי שהיה נהוג בכנסייה הקתולית באותה תקופה), והחיילים מתרגשים מאוד.
עם זאת, ג'ונתן לא מתרגש לחלוטין מהאירועים סביבו, בוחר להתאבל על אחיו.
למחרת בבוקר, הסגנים מסכימים להאריך את הפסקת האש כדי לאפשר לכל צד לקבור את מתיהם, ולאחר מכן אחווה לבבית לשארית היום.
בזמן שהחיילים שלהם משחקים כדורגל, אודבר והורסטמאייר מזדהים, מדברים בצרפתית על זיכרונותיהם מפריז ועל משפחותיהם.
הורסטמאייר מציע לקחת מכתב עבור אשתו של אודבר.
למחרת, כשהכוחות הגרמניים מפגיזים את עמדת מדינות ההסכמה, הורסטמאייר מציע לחסות את החיילים הצרפתים והבריטים בתעלה שלו, הצעה שאודבר וגורדון חוזרים להגן על הגרמנים מהפצצת התגמול שלהם.
לפני הפרידה, מודעים לכך שההפוגה באמת הסתיימה, אודבר והורסטמאייר מקוננים שהם לא יכולים להיות חברים, ומקווים ששניהם ישרדו את המלחמה.
כשאודבר מחמיא להורסטמאייר על הצרפתית שלו, הגרמני מגלה שאשתו צרפתייה.
לפני ההפצצה, הורסטמאייר מגלה כי אנה וספרינק עזבו ללא הסכמת הממונה הגרמני כדי לבדר את חיילי החזית ומודיע לשניהם שספרינק עומד להיעצר בשל סירוב פקודה.
כשהגרמנים חוזרים לשוחות שלהם, אנה וספרנק נשארים מאחור ומבקשים מאודבר לקחת אותם כשבויים, כדי להימנע מהפרדה.
מכתבים שהם מוסרים לו מהחיילים הגרמנים (שקיוו שאנה תמסור אותם כשתחזור לברלין), כמו גם מכתבים מחיילים בכל רחבי החזית, יורטים על ידי רשויות הצבא, וחושפים את עובדת קיום הפסקת האש, למרות אי הסכמת המפקדים.
האב פאלמר נשלח בחזרה לקהילה שלו והגדוד שלו מפורק כאות בושה.
למרות הדגשת האנושיות והרצון הטוב של הפסקת האש, הוא ננזף על ידי הבישוף, שלאחר מכן מטיף דרשה אנטי-גרמנית למגויסים חדשים, בה הוא מתאר את הגרמנים כבלתי אנושיים ומצווה על המתגייסים להרוג כל אחד מהם.
האב פאלמר שומע את הדרשה ומסיר את הצלב שלו כשהוא עוזב.
אודבר נענש בכך שנשלח לוורדן, והוא ננזף על ידי אביו הגנרל.
בהתלהמות שהגיעה לשיא, אודבר הצעיר מפרגן לאביו, ואינו מביע חרטה על האחווה בחזית, וסלידתו מאזרחים וממונים שמדברים על הקרבה אך אינם יודעים דבר על המאבק בשוחות.
הוא גם מודיע לגנרל על הנכד החדש שלו אנרי.
נרגש מהגילוי הזה, הגנרל ממליץ אז "גם לנסות ולשרוד את המלחמה הזו בשבילו".
הורסטמאייר וחייליו, הכלואים ברכבת, מקבלים הודעה מיורש העצר הגרמני כי הם יישלחו לחזית המזרחית, ללא רשות לראות את משפחותיהם כשהן עוברות דרך גרמניה.
לאחר מכן הוא רוקע על המפוחית של יורג ואומר שהורסטמאייר אינו ראוי לצלב הברזל שלו.
עם יציאת הרכבת, הגרמנים מתחילים לזמזם שיר בריטי שלמדו מהבריטים, "L'Hymne des Fraternisés/ I'm Dreaming of Home".
בנו פירמן - ניקולאוס ספרינק
גיום קאנה - לויטננט קמיל רנה אודבר
דיאן קרוגר - אנה סירונסן
גארי לואיס - האב פאלמר
אלכס פרנס - לויטננט גורדון
דניאל בריהל - סגן הורסטמאייר
כריסטיאן קריון - קצין רפואה בריטי
ברנאר לה קוק - הגנרל
תומאס שמאוזר - יורש העצר הגרמני וילהלם
הסרט הופק על ידי "סרטי סוני הנפשה", וההנפשה עוצבה על ידי Sony Pictures Imageworks ו-Duck Studios.
הסרט הקצר יצא ב-DVD ב-2 בדצמבר 2011, כחלק מהסרט "הדרדסים".
כאשר רגזני מתנהג לא יפה לכולם ומסרב לחגוג איתם את חג המולד, הדרדסים של חג המולד בעבר, בהווה ובעתיד מלמדים אותו להעריך את חג המולד, אחרת כל הדרדסים ייפלו לידי גרגמל.
בערב חג המולד, הדרדסים מתכוננים למסיבת חג המולד שלהם.
בר-כוח וחרוצון כורתים עץ חג מולד, ובערב חג המולד כולם מסיימים ומתחילים לחגוג עם שירי מזמורים.
רגזני מסרב להצטרף למסיבה, ומבטא את שנאתו לחג המולד, לתדהמת כולם שכן רגזני בדרך כלל שם בצד את גישתו כדי ליהנות מהחג.
באותו לילה, דרדסאבא מכין תערובת בתקווה לחדש את רוח חג המולד של רגזני.
הרוח מוצאת את דרכה לספל של רגזני עם מיץ דרדס-תותים, אותו הוא שותה מיד ומתעלף.
לאחר מכן, הוא מתעורר ורואה הכל סביבו הופך למונפש, כמו כן הוא מוצא גם את עצמו מונפש.
לפתע, הוא רואה מלאכית מופיעה בביתו, שנראה כמו דרדסית.
היא מסבירה לו שהיא הדרדס מחג המולד של העבר, שבא ללמד אותו לקח על הערכת חג המולד.
היא מראה לו חגי חג מולד קודמים שחלק עם חבריו הדרדסים, מה שמוביל לכך שכל דרדס מקבל את המתנות שלו מדרדסאבא.
רגזני מקווה להשיג גלשן רחיפה, אך נבוך שוב ושוב מהמתנה החוזרת לכאורה של קבלת כובע דרדס חדש לגמרי.
אחרי מתיחה טובת לב אך מעצבנת מצד קונדסון, רגזני מאבד את קור רוחו, לועג למתנה של דרדסאבא ומתחיל לתעב את חג המולד.
אז מופיע הדרדס מחג המולד של ההווה, שהוא בר-מוח, ומראה כיצד בגלל סירובו לעזור בהכנות לחג המולד, הדרדסים האחרים נאלצים לתרום ולוותר על משימות אחרות הקשורות לחג המולד, מה שמוביל בסופו של דבר לביש-גדא ששורף בטעות את עץ חג המולד.
הרוח מראה אז את אבא עובד על כובעי המתנות של הדרדסים האחרים וכמה אהבה וטיפול הוא משקיע בעיצוב ויצירת כובע של כל דרדס.
אבא מביע תקווה שיום אחד רגזני ילמד להעריך את המתנה שלו ואת האהבה המושקעת ביצירתה.
רגזני מתחיל להרגיש אשם על כך שלקח את המתנה של אבא כמובנת מאליה.
אז הדרדס מחג המולד של העתיד, שמופיע כבר-כוח, מראה לרגזני את עתידו.
בר-כוח אומר לו שאם לא ישנה את דרכיו, כל הדרדסים יטיילו ביער, בתקווה למצוא דרך לחדש את רוחו של רגזני, ובסופו של דבר ייתפסו על ידי גרגמל וחתחתול.
רגזני מתעורר בבוקר חג המולד כשהכל סביבו חוזר לצורתו המקורית, והדרדסים באים ורואים אותו על עץ חג המולד מקשט אותו על ידי הנחת קישוטים עליו.
הוא מודה שטעה לגבי חג המולד, חג המולד אינו זמן לשנוא, מדובר במשפחה שאוהבת אותו ודואגת לו, אפילו למרות שהוא "עצבני".
דרדסאבא שמח לראות שרגזני למד את הלקח שלו, ונתן לו קודם את המתנה שלו (תוך שהוא מודה שאמנם זו לא גלשן הרוח שתמיד ביקש, היא יוצרה במיוחד בשבילו) כובע חדש, אותו הוא מקבל בלב שלם ומחבק את דרדסאבא, שמחזיר חיבוק גם כן.
הוא מניח את הכוכב על ראש העץ, ולאחר מכן, כשהוא מבין את דבריו של דרדסאבא, ממשיך לגלוש מהעץ תוך שימוש בכובעו החדש כגלשן רוח תלוי מאולתר לפני שהוא נוחת בשלג.
רגזני מתלונן לרגע אך לאחר מכן מציין בבדיחות הדעת שהוא שונא "שחג המולד מגיע רק פעם בשנה".
כל הדרדסים מתאחדים כדי לשיר שוב שירי חג המולד וליהנות מהחג כמתוכנן.
ג'ורג' לופז / מיכה אוזין סליאן בתור רגזני (אבנעזר סקרוג')
ג'ק אנג'ל / דב רייזר בתור דרדסאבא
מליסה סטראם / מאיה מיטלפונקט בתפקיד דרדסית (רוח חג המולד של העבר)
פרד ארמיסן / דן שצברג בתור בר-מוח (רוח חג המולד של ההווה)
גארי בסארבה / דן שצברג בתפקיד בר-כוח (רוח חג המולד של העתיד)
אנטון ילצ'ין / גדי לוי בתור ביש-גדא
האנק עזריה / שאולי הלוי בתפקיד גרגמל
הסרט החל בפיתוח בדצמבר 2010, והושלם תוך תשעה חודשים.
הסרט הקצר עבר הנפשה על ידי סוני פיקצ'רס אימג'וורקס, שעיצבה את ההנפשה התלת-ממדית, ועל ידי דאק סטודיוס, שעיצבו הנפשה של החלק העיקרי, ההנפשה הדו-ממדית, של הסרט.
חלק מהמדבבים המקורים מסרט הקולנוע משנת 2011 הוחלפו.
ג'ק אנג'ל, שדיבב דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה משנות ה-80, החליף את דון מסיק בתפקיד דרדסאבא.
קייטי פרי, שהייתה להוטה לחזור על תפקידה כדרדסית, הוחלפה על ידי מליסה סטראם, עקב התנגשויות בלוח הזמנים של סיבוב ההופעות שלה.
הסרט הופץ ב-2 בדצמבר 2011, רק באיכות תקן, ב-DVD כחלק מערך המתנות לחג של "הדרדסים".
הוא יצא כ-DVD עצמאי ב-10 בספטמבר 2013.
חגורת האסטרואידים היא אזור במערכת השמש הפנימית שאינה כוללת גופים טרנס-נפטוניים, שבו מצויים כ-95% מהאסטרואידים במערכת השמש, שהם עצמים קטנים ומוצקים הסובבים את השמש.
היא משתרעת בין מסלולו של מאדים לבין מסלולו של צדק ובמרחק של כ־350 עד 500 מיליון קילומטר מהשמש או 2.33 יחידות אסטרונומיות עד 3.33 יחידות אסטרונומיות מהשמש.
במובן הרחב יותר בין כוכבי הלכת הסלעיים (כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ, מאדים) לבין כוכבי הלכת הגזיים (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון).
מספרם המדויק של האסטרואידים באזור זה איננו ידוע, אך נתגלו למעלה מ־468,000 עצמים.
בשל גודלה העצום של החגורה, המרחק בין האסטרואידים השונים גדול מאוד.
גודלם של האסטרואידים באזור זה נע בין גודלו של כדור טניס לבין גודל של מאות קילומטרים.
עם זאת, רק לכ־200 אסטרואידים קוטר העולה על 100 ק"מ.
לרוב האסטרואידים צורה אמורפית ולא כדורית.
האסטרואיד הגדול ביותר בחגורה הוא קרס, קוטרו כ־975 ק"מ, הוא בעל צורה כמעט־כדורית, והחל משנת 2006 הוא מוגדר ככוכב לכת ננסי.
רוב האסטרואידים קטנים במידה משמעותית מקרס (וסטה, האסטרואיד השני בגודלו, קטן ממנו כמעט פי שניים).
ארבעת האסטרואידים הגדולים קרס, וסטה, פאלאס ו-היגיאה אחראים למחצית מהמאסה בחגורה המרכזית.
האסטרואידים עשויים מסלעים וממתכות - מכל האסטרואידים שנבדקו, 92.8% עשויים מסלע, ו־5.7% עשויים מתערובת של ברזל וניקל.
בניגוד לעצמים קרובי ארץ, אסטרואידים הנמצאים בחגורת האסטרואידים אינם מסכנים את כדור הארץ.
במשך זמן רב ניסו האסטרונומים למצוא חוקיות המתארת את סידורם של כוכבי הלכת במסלולם סביב השמש.
בשנת 1766 נמצאה חוקיות מתמטית על ידי יוהאן טיטיוס ובהמשך היא התפרסמה על ידי יוהאן אלרט בודה.
נוסחה זו ידועה בשם "חוק טיטיוס־בודה".
בהתאם לסידורם של ששת כוכבי הלכת המוכרים, החוק חזה את קיומו של גוף נוסף שהיה אמור להימצא בחלל באזור שבין מאדים לצדק, תחזית זו ניתנה בשנת 1768. גילוי כוכב הלכת השביעי, אורנוס, על ידי ויליאם הרשל בשנת 1781 התאימה בצורה כמעט מושלמת לתחזיות החוק.
הדבר דחף אסטרונומים רבים לחפש את כוכב הלכת החסר באזור שבין מאדים לצדק.
התגלית הגיעה בשנת 1801, כאשר בהתאם לתחזיות החוק, ג'וזפה פיאצי גילה את קרס באזור זה בחלל וסיפק חיזוק משמעותי למעמדו של חוק טיטיוס־בודה.
רק כעבור 45 שנה התברר שהחוק היה שגוי מיסודו, והתאמתו למיקום כוכבי הלכת הייתה מקרית לחלוטין.
בשנת 1802, קצת יותר משנה אחרי גילוי קרס, מצא היינריך וילהלם אולברס עצם נוסף באותו האזור - פאלאס.
בשנים שלאחר מכן נמצאו עצמים רבים נוספים במסלול זה, והם נחשבו ככוכבי לכת.
בשנת 1851 רשימת כוכבי הלכת המוכרים גדלה ל־23, ושנה לאחר מכן הוחלט כי רק 8 הגופים הגדולים במערכת השמש יחשבו ככוכבי לכת.
כל הגופים שבין מאדים לצדק סווגו מחדש כאסטרואידים.
בשנים הבאות, המונח "חגורת האסטרואידים" החל לשמש אסטרונומים, אף על פי שלא ניתן להצביע במדויק מי טבע אותו.
בשנת 1918 הראה האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה שניתן לקבץ חלק מהאסטרואידים בחגורה למשפחות.
חקר החגורה נמשך בעשורים העוקבים.
עד שנת 1921 התגלו 1,000 אסטרואידים, עד 1981 התגלו 10,000 גופים, ועד שנת 2000 מספר הגופים המוכרים הגיע ל־100,000. סקרי שמיים מודרניים אפשרו לגלות עצמים קטנים בהרבה בפרקי זמן קצרים עוד יותר.
מעריכים שיש מיליונים בקוטר העולה על קילומטר.
בשנת 1802, זמן קצר אחרי גילוי פאלאס, הציע ויליאם הרשל כי קרס ופאלאס הם שברים של כוכב לכת גדול יותר שהיה בין מאדים לצדק.
לפי ההיפותזה, מסיבה בלתי ידועה כוכב הלכת התפוצץ או התפרק, והאסטרואידים הם חלקים שנותרו ממנו ונעים במסלולו.
עם הזמן ההיפותזה נפלה, בגלל האנרגיה הגדולה שנדרשה להרוס כוכב לכת ובגלל כמות המסה הקטנה של האסטרואידים שנותרו, כ־4% מהירח.
כמו כן, השוני בהרכב הכימי של האסטרואידים מעיד על כך שהם לא הגיעו מאותו המקור.
תאוריה אחרת גורסת כי האסטרואידים הם גרעינים של כוכבי שביט שנלכדו במערכת השמש.
התאוריה המקובלת כיום היא שהאסטרואידים הם "פלנטיסימלים", גופים קטנים שנוצרו מהענן ההתחלתי של מערכת השמש שלא התמזגו לכדי גוף אחד בגלל השפעת כוח הכבידה של צדק.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי עוסק גם במתן שמות לאסטרואידים.
המנהג להעניק שמות לאסטרואידים, מאפשר להנציח באמצעותם אלפי אנשים מתחומים רבים: מלחינים כבאך וג'ובאני פלסטרינה, זמרים כאלביס ופיאף, אנשי מדע כגדל, איינשטיין ופון נוימן, תוכנים כהרשל, אולברס ואילן מנוליס, ציירים כרנואר ופיקאסו, אסטרונאוטים כאילן רמון, ואפילו תלמיד תיכון ישראלי, רון נוימן.
ישנם גם אסטרואידים שאינם נקראים על שם אנשים, כגון ASCII, נמיביה, אפריקה, אפופיס ועוד.
נכון ל־29 במרץ 2016 התגלו מעל 468,000 אסטרואידים בחגורה המרכזית.
להלן רשימה של האסטרואידים הגדולים והמוכרים יותר:
הגשושית הרובוטית הראשונה שחצתה את חגורת האסטרואידים הייתה פיוניר 10, שנכנס לאזור ב־16 ביולי 1972. באותו הזמן היה חשש כי פסולת בחגורת האסטרואידים עשויה להוות סכנה לחלליות, אך מאז חצו את האזור 11 חלליות ללא שום תקלה.
ידוע שבשל הצפיפות הנמוכה של חומרים בתוך החגורה, הסיכויים שחללית הפועלת באזור תיפגע מאסטרואיד מוערכים בפחות מאחד למיליארד.
פיוניר 10, וויאג'ר 1, וויאג'ר 2 ויוליסס עברו באזור בלי לצלם את האסטרואידים.
רוב צילומי האסטרואידים בוצעו על ידי חלליות שהיו בדרך למשימה אחרת, ובדרך התקרבו למשך תקופה קצרה לגופים שונים בחגורת האסטרואידים.
רק שלוש חלליות - השחר, NEAR Shoemaker והיאבוסה הן החלליות היחידות שמטרתם העיקרית לחקור אסטרואידים לתקופה ממושכת במסלול או על פני השטח.
השחר חקרה את וסטה בין יולי 2011 לספטמבר 2012. במרץ 2015 היא נכנסה למסלול סביב כוכב הלכת הננסי קרס.
אם החללית תהיה עדיין מבצעית לאחר חקר קרס, אולי תתבצע טיסת ההתקרבות ומחקר אל פאלאס.
חגורת קְויפּר היא אסופת גופים הסובבים את השמש במסלול הנמצא מעבר לכוכב הלכת נפטון, במרחק של 30–50 יחידות אסטרונומיות מהשמש ובמישור הקרוב למישור המילקה.
מספר הגופים בחגורה שרדיוסם מעל ל-100 ק"מ מוערך ביותר מ-100,000, פי 300 ממספר האסטרואידים בגודל זה.
בחגורת קויפר נמצאים כוכבי הלכת הננסים פלוטו, אורקוס, האומיה, מאקה-מאקה וקווה-וואר.
החגורה קרויה על שם האסטרונום ההולנדי-אמריקאי ג'ררד קאיפר, שחזה את קיומה בשנת 1951. עם זאת, העלה השערה בדבר קיומה עוד ב־1943, ולכן היו שהציעו לקרוא לה "חגורת אדג'וורת'–קויפר".
השערתו של קאיפר באה להסביר את קיומה של משפחת שביטי צדק, אשר בניגוד לשביטים ארוכי-המחזור הם בעלי מחזור קצר למדי (לרוב עד 20 שנה, ועל כל פנים לא יותר מ־200 שנה), מסלולים שנמצאים במישור המלקה (או קרוב אליו) וכיוון תנועה כשל כל הפלנטות והאסטרואידים.
ההשערה קיבלה חיזוק נוסף בשנות ה־80 ממודלים ממוחשבים של ימיה הראשונים של מערכת השמש, אשר הראו שכוכבי הלכת שנוצרו "דחפו" "זבל חללי" למיניו כלפי הקצה של מערכת השמש.
בשנת 1992 אומתה השערתו של קאיפר, כאשר וג'יין לו גילו את הגוף הראשון בחגורת קויפר, 1992QB1. כיום ידוע שיש מעל 800 גופים בחגורה אולם רק פרטים בודדים ידועים עליהם, בעיקר בהירותם ומסלוליהם סביב השמש.
הגופים נחשבים חלק מקטגוריית הגופים הטרנס-נפטוניים.
כמעט כל הגופים התגלו אחרי 1992 בזכות התקדמות משמעותית בחומרה ובתוכנה של מחשבים באותה תקופה, ושימוש ברכיב ה-CCD בטלסקופים שאפשרו חיפוש אוטומטי יעיל ואפקטיבי הרבה יותר לטווח של חגורת קויפר.
מתוך חישוב עוצמת ההארה - והנחה לגבי כושר החזרת האור - ניתן להעריך את גודלו של גוף.
החוקרים מניחים שכושר ההחזרה של גופי חגורת קויפר לקוי, כפי שנמדד בגרעיני השביטים, כלומר, הוא פחות מ־10 אחוזים, ועל סמך הנחה זו חושבו גודלי הגופים בחגורת קויפר.
גוף אחד כזה, שסימונו CR105 2000, נתגלה בשנת 2000, ורק שנה לאחר מכן הובהר מסלולו: הוא מגיע למרחק של עד 400 יחידות אסטרונומיות.
הגבול העליון של חגורת קויפר אינו שרירותי: מספר הגופים אחרי נקודת המרחק של 50 יחידות אסטרונומיות מהשמש פוחת באופן קיצוני, תופעה אשר קרויה "מרווח קאיפר" או "מצוק קאיפר".
אחת ההשערות היא שגוף רחוק יותר בעל מסה דומה לזו של כדור הארץ או מאדים "מסלק" מהאזור ההוא גופים על ידי השפעתו הכבידתית.
מרחקם הרב של גופי חגורת קויפר מהשמש גורם לתאורה נמוכה ולכן לקור עז על פניהם.
כש־CR105 2000 נמצא בנקודה הרחוקה ביותר במסלולו, הוא מקבל כמות אנרגיה קטנה פי 16 אלף מזו שהשמש מקרינה על כדור הארץ.
עצמת התאורה בחלק הגוף המואר דומה לעצמת התאורה על פני כדור הארץ בליל ירח מלא.
חישובי טמפרטורה מצביעים על טמפרטורה של כמה עשרות מעלות מעל לאפס המוחלט.
הגופים בחגורת קויפר קפואים וצפויים להישאר כאלה אלא אם הפרעה מסלולית תסיט אותם לעבר פנים מערכת השמש, שם יתאייד הקרח שבהם והם יהפכו לשביטים מן המניין.
אף שרוב גופי חגורת קויפר אינם גדולים במיוחד (גודלם אינו עולה על כמה מאות ק"מ), יש ביניהם מספר גופים בעלי ממדים גדולים יותר, כדוגמת פלוטו.
מסיבה זו, לאחר גילויים היה ויכוח אם הם צריכים לזכות להכרה ככוכבי לכת מן המניין (ועל סדנה אף הכריזו בחגיגיות כעל כוכב הלכת העשירי, אם כי לבסוף ביטלו את ההכרזה הזו).
בסופו של דבר הוחלט שפלוטו צריך לרדת למעמד של כוכב לכת ננסי, בגלל השתייכותו לחגורת קויפר ובגלל תכונותיו שמאפינות כוכב לכת ננסי.
להלן התיאור של כמה מגופי קויפר הגדולים ביותר:
ב־19 בפברואר 2004 נמסר על גילוי עצם קפוא במרחק של כ־7 מיליארד קילומטרים מהשמש, שנראה כי גודלו הוא כמחצית גודלו של פלוטו והוא גדול מכארון, הירח של פלוטו.
עצם זה קיבל את השם הזמני DW2004, והסתבר שזהו הפלוטינו הגדול ביותר שנמצא במערכת השמש שלנו מאז גילוי פלוטו עצמו ב־1930.
תצפיות ראשוניות על העצם, שקיבל את השם 90482 אורקוס, מראות כי הגוף השמימי הקפוא גדול בעשרה אחוזים מקווה-וואר.
הוא שוכן בחלק החיצוני של חגורת קויפר, אזור של סלעים קפואים מעבר למסלולו של נפטון, והוא ה־15 בסדרת עצמים בגודל של למעלה מ־500 קילומטרים, שנמצא באזור זה.
מדידות ראשוניות מציעות כי אורקוס נע במסלול אליפטי סביב השמש, במסגרתו הוא מתקרב אליה למרחק של כ־4.3 מיליארד קילומטרים ומתרחק ממנה עד למרחק של 7.5 מיליארד קילומטרים.
לדברי בראון, לוקח לו 252 שנה להקיף את השמש.
פלוטו (), אשר נמצא במרחק ממוצע של 39.5 יחידות אסטרונומיות מהשמש הוא הגוף הגדול ביותר מבין כל הגופים המוכרים בחגורת קויפר וקוטרו 2,320 ק"מ.
יחד עם הירח הגדול שלו כארון הם מרכיבים מערכת כפולה שבה שני הגופים "נעולים" כבידתית ומפנים באופן קבוע אותו צד זה כלפי זה.
בנוסף לפלוטו ולכארון, התגלו ארבעה ירחים זעירים שסובבים את מרכז המסה של המערכת, שנמצא מחוץ לפלוטו.
מקור שמם של פלוטו וכארון בדמויות מיתולוגיות הקשורות לשאול - פלוטו הוא אל השאול במיתולוגיה הרומית ואילו כארון הוא משיט המעבורת אל השאול במיתולוגיה היוונית.
משערים שפלוטו מורכב מסלעים, קרח, מתאן מוצק, חנקן מוצק ופחמן חד-חמצני מוצק.
טמפרטורת פני השטח נעה בין 40 ל-60 קלווין, וסביבו נמצאת אטמוספירה דלילה, שהטמפרטורה בחלקה העליון מגיעה עד 106 קלווין.
האומיה הוא כוכב לכת ננסי הנמצא בחגורת קויפר במרחק ממוצע של 43 יחידת אסטרונומיות מהשמש וקוטרו מוערך ב-1,150 ק"מ.
מקור שמו של העצם בשמה של אלת הלידה והפריון במיתולוגיה ההוואית.
גילוי האומיה הוכרז ב־27 ביולי 2005 לאחר שיומיים קודם לכן צוות ספרדי בראשותו של חוזה לואיס אורטיס מורנו (José Luis Ortiz Moreno) סיים לנתח נתונים שהתקבלו בשנת 2003.
צוות אמריקאי בראשותו של מייקל בראון גילה את העצם כבר ב־28 בדצמבר 2004 כאשר תצפת על האזור.
בשנת 2002 התגלה גוף גדול בחגורת קויפר, שזכה לשם 50000 קוואוואר "Quaoar" (מבטאים kwa-whar), על שמו של אחד מהאלים להם סגדו האינדיאנים ילידי אמריקה.
הוא שוכן מיליארד קילומטרים מאחורי פלוטו ומקיף את השמש אחת ל־288 שנים במעגל כמעט מושלם.
קוואוואר נמדד באמצעות טלסקופ החלל האבל ונמצא כי רוחבו 1,300 קילומטרים – כ־400 קילומטרים יותר מ-קרס (בשנת 2006 הוחלט לשנות את סיווגו לכוכב לכת ננסי), האסטרואיד הגדול ביותר בחגורת האסטרואידים העיקרית עד כה, ויותר ממחצית קוטרו של פלוטו.
זה היה העצם הגדול ביותר שהתגלה במערכת השמש מאז גילויו של פלוטו ב-18 בפברואר 1930. מאז התגלו עוד כמה גופים שכנראה גדולים ממנו, כגון מאקה-מאקה.
מאקה-מאקה הוא כוכב לכת ננסי הנמצא בחגורת קויפר במרחק ממוצע של 52 יחידת אסטרונומיות מהשמש וקוטרו מוערך ב-1,500 ק"מ.
מקור שמו של העצם בשמו של האל שברא את העולם, על פי המיתולוגיה של בני אי הפסחא.
אף על פי שהוא התגלה במרץ 2003, הוא קיבל את מעמדו ככוכב לכת ננסי רק ביוני 2008. למרות בהירותו הנראית, 16.7 לעומת 15 של פלוטו, מאקה-מאקה התגלה מאוחר יחסית לגופים דומים באותו אזור וזאת כנראה בגלל הנטייה הגבוהה של מסלולו.
תצפיות אינפרה אדומות מרמזות על נוכחות מתאן, דבר המעיד על אטמוספירה.
חַגַּי הוא נביא תנ"כי מימי שיבת ציון.
ספרו בן שני הפרקים הוא העשירי בתרי עשר, וממוקם בין ספר צפניה לבין ספר זכריה.
עיקרו עידוד שבי הגולה לבנות את בית המקדש השני.
שמונה עשרה שנים לאחר הכרזת כורש, מצא עם ישראל את עצמו במצב קשה: בית המקדש היה חרב, העמים השכנים התנכלו בדרכים שונות והביאו לעצירת בניין המקדש והמצב הכלכלי היה בכי רע.
התלהבותו של העם בראשית ימי שיבת ציון, הניכרת היטב בתחילת ספר עזרא, פגה ופינתה את מקומה לדאגות: .
חגי נשלח לחדש את ההתלהבות, ולשכנע את העם וראשיו (זרובבל בן שאלתיאל פחת יהודה ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול) שבניין בית המקדש אפשרי; ויתרה מזאת, כי פתרון כל בעיותיהם תלוי בבניינו.
בנוסף, ניסה חגי לשכנע את העם שאין צורך בבית מקדש מפואר; כעת מוטלת הבנייה על העם, על אף שהוא חסר משאבים, ואל להם לצפות לבית מקדש מפואר כמקדש שלמה.
הכסף שייך לאלוהים, אשר רוצה את ליבם ומחשבותם- ולא את כספם, ועל כן מובטח כי .
חגי הצליח במשימתו, ובית המקדש נבנה בעקבות דבריו, ונחנך בשנת שתים לדריווש.
לא ידועים פרטים רבים על חגי כאדם פרטי, כיוון שהוא נזכר רק בספרו ובספר עזרא (; ).
מהעובדה שהעם וראשיו נשמעו לו ומילאו אחר דבריו אפשר להסיק שהיה אדם בעל מעמד ציבורי גבוה.
בנוסף נתן לשער שחגי היה אדם צדיק מאחר שהוא נביא ה'.
ככל הנראה שהה חגי בירושלים או בסביבותיה בזמן מאורעות הספר.
נבואת חגי מתפרשת על פני שני פרקים, במהלך זמן של כ-שלושה וחצי חודשים.
החודש הששי הוא חודש אלול (הספירה מתחילה מחודש ניסן), שנת 520 לפני הספירה.
חגי קורא בשם ה' לזרובבל בן שאלתיאל ולעם היושב בציון לבנות מחדש את בית המקדש.
חגי על פי מסורת חז"ל
חגי, כאחד מאחרוני הנביאים, זכה להיות, על פי מסורת חז"ל, חלק חשוב משלשלת החכמים המעבירים את התורה מדור לדור:
"...ועזרא ובית דינו קבלו מברוך בן נריה ובית דינו, בית דינו של עזרא הן הנקראין אנשי הכנסת הגדולה והם: חגי זכריה ומלאכי ...
והרבה חכמים" (רמב"ם, הקדמה למשנה תורה).
בין השאר, מסופר בתלמוד על כך שתיקן חגי מספר תקנות הלכתיות (כל ההפניות בהמשך הן לתלמוד הבבלי):
"העיד רבי סימאי משום חגי זכריה ומלאכי על שני אדרים שאם רצו לעשותן שניהן מלאין עושין שניהן חסרין עושין אחד מלא ואחד חסר עושין" (מסכת ראש השנה יט ע"ב).
"...מעיד אני עלי שמים וארץ שעל מדוכה זו ישב חגי הנביא ואמר שלשה דברים: ' צרת הבת אסורה, עמון ומואב מעשרין מעשר עני בשביעית ומקבלים גרים מן הקרדויין ומן התרמודים'" (מסכת יבמות טז ע"א).
אמר רבי יעקב בר אידי: 'מפי שמועה אמרו - מפי חגי זכריה ומלאכי'" (מסכת נזיר נג ע"א).
"האומר לשלוחו: 'צא והרוג את הנפש' - הוא חייב ושולחיו פטור.
שמאי הזקן אומר משום חגי הנביא: 'שולחיו חייב'" (מסכת קידושין מג ע"א).
אמר ר' יוחנן: 'מפי שמועה אמרה מפי חגי זכריה ומלאכי'" (מסכת חולין קלז).
"אמר רבה בר בר חנה אמר ר' יוחנן: 'שלשה נביאים עלו עמהם מן הגולה: אחד שהעיד להם על המזבח, ואחד שהעיד להם על מקום המזבח, ואחד שהעיד להם שמקריבין אף על פי שאין בית'.
במתניתא תנא: רבי אליעזר בן יעקב אומר: 'שלשה נביאים עלו עמהן מן הגולה: אחד שהעיד להם על המזבח ועל מקום המזבח, ואחד שהעיד להם שמקריבין אף על פי שאין בית, ואחד שהעיד להם על התורה שתכתב אשורית" (מסכת זבחים סב ע"א).
בנוסף, מיוחס לחגי תרגום של הנביאים לארמית:
"תרגום של נביאים יונתן בן עוזיאל אמרו מפי חגי זכריה ומלאכי" (מסכת מגילה ג ע"א).
על פי תרגום השבעים כתבו חגי וזכריה כמה מאחרוני מזמורי התהילים (קמ"ו-קמ"ח).
לאחר מותם של חגי זכריה ומלאכי נפסקה הנבואה:
"...דתנו רבנן: משמתו חגי זכריה ומלאכי נסתלקה רוח הקודש מישראל ואף על פי כן היו משתמשים בבת קול..." (מסכת סוטה מ"ח ע"ב, ומובא בנוסח דומה גם במסכת יומא ט ע"ב).
חגי כמעט שאינו מופיע לבדו; במרבית הציטוטים מופיעים חגי זכריה ומלאכי יחדיו, כאחרוני הנביאים ובעלי הסמכות הנבואית הבכירה.
השם חגי (בגרסאות שונות במקצת) חוזר לאורך התנ"ך מספר פעמים: אחד מבניו של גד נשא את השם חַגִּי (, ).
אחת מנשיו של דוד המלך ואמו של אדוניה נקראה חַגִּית.
השם חַגִּיָּה הוא שמו של אחד מצאצאי מררי בן לוי.
השם נפוץ במכתבי יב ונמצא גם בחותמות עבריות וטביעות על גבי כדים שנמצאו בחפירות בארץ.
במשנה לא מופיע השם חגי, אולם בתלמוד הבבלי והתלמוד ירושלמי מצוי שם זה.
היישוב בית חגי נקרא גם על שם הנביא.
משמעות השם: השם מרמז על חג שאירע בשעת לידתו של נושא השם, או על השמחה הרבה שחשו הוריו על לידתו.
הרעיון העיקרי בספר הוא חידוש ימי בית ראשון על ידי בניית בית המקדש השני וחזרת המלוכה ביהודה, ומרבית הפסוקים עוסקים בתיאור מאמצי השכנוע והעידוד של חגי לבניית בית המקדש.
עם זאת, ישנה פסקה בספר (), בה מנהל חגי שיחה עם הכהנים, שמטרתה אינה ברורה.
על פי פרשני ימי הביניים, המסתמכים על הגמרא (מסכת פסחים יז ע"ב), מדובר בתוכחה או בבדיקה האם יודעים הכהנים את דיני טומאה וטהרה, ובכך מוכנים לעבודה בבית המקדש.
בגמרא חלוקים האמוראים האם ידעו הכהנים להשיב היטב או לא.
לפי פרשנות חדשה יותר, נאם חגי נגד שיתופם של עמי הסביבה בבניין בית המקדש.
בתחילת הספר מתאר חגי את המצב הכלכלי הגרוע, ומתאר את הדרך הפשוטה והישירה לשפר אותו- בניין המקדש: "פָּנֹה אֶל הַרְבֵּה וְהִנֵּה לִמְעָט, וַהֲבֵאתֶם הַבַּיִת וְנָפַחְתִּי בוֹ; יַעַן מֶה, נְאֻם ה' צְבָאוֹת?!
גם בספר עזרא (פרק ה פסוק א) מוזכר חגי כאחד מן הנביאים שזירזו את העם לבנות את בית המקדש, ודבריו נפלו על אוזניים קשובות.
לפיו, המגמה המרכזית בבניין בית המקדש אינה ליצור בניין מפואר, אלא מקום בו הושקע - באופן יחסי - מכספם ומאמציהם של ישראל.
נבואה זו נתגשמה לאחר מכן, כפי שמעידה הגמרא: "מי שלא ראה בית המקדש בבנינו לא ראה בנין מפואר מעולם.
אמר אביי...: זה בנין הורדוס" (מסכת סוכה נא ע"ב).
נקודת המפנה בספר מתרחשת ביום כ"ד בכסלו.
ביום זה החלו העם בפועל להקים את המקדש והניחו את יסודותיו.
חגי אומר שהחל מיום זה - יום יסוד היכל ה', יחל שינוי משמעותי במצב החקלאי והכלכלי בארץ, וזאת בזכות הקמת המקדש.
כנראה מתייחס חגי למאורעות פוליטיים צבאיים וניסיונות מרד נגד דריווש הראשון שאירעו בתקופתו.
הוא מרגיע את זרובבל: "בַּיּוֹם הַהוּא...
וְשַׂמְתִּיךָ כַּחוֹתָם כִּי בְךָ בָחַרְתִּי" (), ורומז בכך לחידוש ימי המלוכה (על פי חלק מן הדעות, היה זרובבל בן שאלתיאל נצר לבית דוד).
חגורות ואן אלן הן סדרה של חגורות חלקיקים טעונים במטען חשמלי, המקיפות את כדור הארץ והמצויות באזור המגנטוספירה.
האינטראקציה של החלקיקים עם האטמוספירה גורמת לתופעת זוהר הקוטב.
אפשרות קיומן של החגורות נידונה בתחילת המאה ה-20 והן התגלו בפועל בשנת 1958 על ידי ג'יימס ואן אלן, אשר התקין גלאי קרינה על גבי לווייני המחקר אקספלורר 1 ואקספלורר 3.
הגבול התחתון של החגורות הוא במרחק של 200–1,000 קילומטר מעל פני כדור הארץ, וגבולן העליון נמצא בסביבות 44,000 קילומטר (7 פעמים רדיוס כדור הארץ.
רדיוס כדור הארץ יסומן בהמשך ב־).
שתי גשושיות נאס"א בשם "גשושיות הסערה בחגורת הקרינה" (Radiation Belt Storm Probes), שוגרו בתחילת שנת 2012, וחקרו את אוכלוסיות החלקיקים בחלל, ההיווצרות והשינוי שלהן בהתאם לפעילות השמש ורוח השמש.
משימת הגשושיות של חגורת ואן אלן הושקה בהצלחה ב-30 באוגוסט 2012. המשימה העיקרית הייתה אמורה להימשך שנתיים עם אפשרות להארכה עד ארבע שנים.
הגשושיות הושבתו בשנת 2019 לאחר שאזל בהן הדלק, והן צפויות לצאת ממסלולן במהלך שנות השלושים.
מרכז טיסות החלל גודארד של נאס"א מנהל את תוכנית "Living with a Star" – הכוללת את פרויקט הגשושיות של חגורת ואן אלן, בשיתוף עם מצפה הדינמיקה השמשית (SDO).
המעבדה לפיזיקה יישומית אחראית על היישום וניהול המכשירים של ה-Van Allen Probes.
משימת המחקר של נאס"א בחגורת ואן אלן שואפת להבין (עד כדי חיזוי) כיצד אוכלוסיות של אלקטרונים ויונים יחסותיים נוצרות בחלל או משתנות כתוצאה משינויים בפעילות השמש או ברוח השמש.
מחקרים במימון המכון למושגים מתקדמים של נאס"א הובילו לפיתוח חיישנים מגנטיים לאיסוף אנטי-חומר המופיע באופן טבעי בחגורות ואן אלן של כדור הארץ, למרות שרק כמות זעומה של כ־10 מיקרוגרם של אנטי-פרוטונים נמצאת בכל החגורה.
חגורות קרינה דומות קיימות סביב כוכבי לכת וירחים אחרים במערכת השמש, שיש להם שדות מגנטיים חזקים דיים כדי לקיימן.
עד כה, רוב חגורות הקרינה הללו מופו בצורה חלקית ביותר.
תוכנית וויאג'ר (וויאג'ר 2) אישרה את קיומן של חגורות דומות סביב אורנוס ונפטון.
סערות גיאומגנטיות יכולות לגרום לשינויים בצפיפות האלקטרונים במהירות יחסית (במהלך יום אחד או אף פחות מכך).
תהליכים לאורך זמן רב יותר קובעים את התצורה הכוללת של החגורות.
בעקבות הזרקת אלקטרונים מרוח השמש עולה צפיפות האלקטרונים.
מאידך, צפיפות האלקטרונים נצפית לעיתים קרובות כדעיכה מערכית.
קבועי הדעיכה נקראים "זמן חיים".
מדידות באמצעות הספקטרומטר המגנטי Van Allen Probe B מראות שחיי אלקטרונים בחגורות ארוכים למדי (יותר מ-100 ימים) בחגורה הפנימית.
ב"מרווח" שבין החגורות זמני חיים של אלקטרונים קצרים יותר, לערך יום או יומיים.
בחגורה החיצונית אורך חיים של אלקטרונים תלויי באנרגיה שלהם, מוערך בין חמישה עד 20 ימים.
מערכת חגורות ואן אלן מורכבת משתי חגורות - החגורה החיצונית וחגורה פנימית, כאשר בין החגורות מרווח ברוחב אלפי קילומטרים.
החגורה הפנימית מתחילה במרחק של כ־700 קילומטר ונגמרת במרחק של כ־10,000 קילומטר מפני כדור הארץ (שיא הקרינה במרחק של כ־1 מפני כדור הארץ), והיא מורכבת ברובה מפרוטונים בעלי אנרגיה של יותר מ־100 מגה אלקטרון וולט ואלקטרונים בעלי אנרגיה של מאות קילו אלקטרון וולט.
החגורה החיצונית משתרעת במרחק של 7–3 מפני כדור הארץ (שיא הקרינה במרחק של כ־4 ), מורכבת בעיקר מאלקטרונים בעלי אנרגיה של 0.1 עד 10 מגה אלקטרון וולט, וכן כמות קטנה יחסית של יונים.
החגורה החיצונית רחבה בהרבה מהפנימית, אוכלוסיית החלקיקים שלה יציבה פחות ומושפעת מסערות גאומגנטיות.
בשנת 2013 גשושיות Van Allen Probes גילו טבעת קרינה שלישית, שהתקיימה במשך ארבעה שבועות בטרם התפוגגה.
לכל אחת משתי חגורות ואן־אלן מקור משלה.
מקורם של הפרוטונים בחגורה הפנימית היא התפרקות של נייטרונים, הנוצרים בפגיעת קרינה קוסמית בשכבות העליונות של האטמוספירה.
החגורה החיצונית מקורה בחלקיקים מהשובל המגנטי, אשר נלכדים בחגורה בעת סערות גאומגנטיות.
החלקיקים בחגורות נעים בו־זמנית מסביב לקווי השדה המגנטי של כדור הארץ ולאורך קווים אלה, בתנועה דמוית ספירלה.
כאשר מתקרבים החלקיקים לכדור הארץ, השדה המגנטי החזק באזור גורם להאטת תנועתם עד לעצירה ותחילת התנועה בכיוון ההפוך.
כך נעים החלקיקים בין קצוות החגורה, הנמצאים ליד הקטבים, והם לכודים למעשה בתוך החגורה.
הסיבה לקיום הפער בין החגורות היא כנראה גלים בעלי תדירות נמוכה מאוד (מ־3 עד 30 קילו־הרץ), שמפזרים את החלקיקים באזור זה בזוויות הגורמות, בסופו של דבר, לבליעת החלקיקים באטמוספירה.
מקורם של גלים אלה אינו ידוע בוודאות, אך לפי מחקר אחרון ייתכן כי מקורם בברקים אשר נוצרים באטמוספירה.
הקרינה בחגורות מסוכנת, גם לאדם וגם לציוד רגיש, כגון תאים סולריים, גלאים ומעגלים משולבים.
החלקיקים בחגורות מסוגלים לחדור כ־1 גרם לסמ"ר (g/cm2) של הגנה - למשל, 1 מילימטר של עופרת.
בשנת 1962, בעקבות הניסוי הגרעיני האמריקני "Starfish prime", רמת הקרינה בחגורות עלתה זמנית, דבר שהשבית את פעילותם של מספר לוויינים.
האסטרונאוטים אשר השתתפו בטיסות המאוישות במסגרת תוכנית אפולו, נמצאו באזור החגורות במשך פרקי זמן קצרים ולכן נחשפו לכמות קרינה מוגבלת, אך אין ספק כי טיסות מאוישות נוספות למרחקים גדולים ידרשו אמצעי מיגון מתוגברים.
האזור בו חגורת ואן אלן הפנימית הכי קרובה לכדור הארץ מכונה "אנומליה דרום־אטלנטית" (South Atlantic Anomaly).
באזור זה, נחשפים הלויינים לכמות קרינה גדולה במיוחד, ולכן רבים מהם, כגון טלסקופ החלל האבל, מכבים את הגלאים שלהם בעת המעבר באזור זה.
חגורת בטון היא רכיב הנדסי במבנה, הבנוי מבטון מזוין, אשר נועד לסייע ביציבות המבנה ובמניעת סדקים.
תפקיד החגורה הוא לסייע למבנה כנגד מאמצים אופקיים.
בדומה לקורה אשר מתוכננת לשאת עומסים אנכיים הפועלים בניצב אליה ולהתמודד עם מאמצי כפיפה, החגורה מיועדת להתנגד לכפיפה הבאה לידי ביטוי למאמצי מתיחה ולחיצה ומאמצי גזירה אופקיים.
קיימים מספר סוגים של חגורות:
חגורת מסד – המקשרת בין יסודות בבסיס המבנה.
חגורה מעל פתחי הקומה שמתחתם, המיועדת לחזק את המקומות בהם לא קיים קיר המסייע ביציבות.
חגורות בתוך קירות – בין עמודים ובין קורות הגג לקירות.
חגורות בקירות גבוהים וארוכים או קירות דקים, בהם גם יוצקים לרוב חגורות אנכיות.
ממדי החגורה הם לרוב קטנים יחסית ובבנייה קונבנציונלית עוביין הוא כ-10 ס"מ על 20 ס"מ.
חגורת בטיחות היא חגורה שנועדה לרתום נוסעים למקום מושבם בכלי רכב כדי למנוע היטלטלות הנוסע, העלולה להיגרם בעת תאונת דרכים או עצירה פתאומית.
ובכך למנוע פציעות העלולות להיגרם כתוצאה מפגיעת הנוסע (ובמיוחד ראשו) בעצמים קשיחים או בנוסעים אחרים.
חגורת בטיחות היא אביזר בטיחות המותקן על פי חוק ברוב כלי הרכב הנעים בכביש הציבורי.
חגורות בטיחות משמשות גם בכלי טיס ובמתקנים שונים המשלבים תנועת נוסעים.
במסגרת פיתוח אמצעים למניעת תאונות דרכים ולצמצום נזקיהן, הוכח כי חגירת חגורות בטיחות, היא גורם המפחית באופן משמעותי את מספר הנפגעים בתאונות, ואת חומרת הפגיעה בהם.
ובכך, מעלה משמעותית את רמת הבטיחות של הנסיעה ברכב.
למרות זאת, מסיבות שונות, התגלה כי נהגים ונוסעים לא מקפידים על חגירת חגורות הבטיחות.
סיבות לכך הן הרגלים מוקדמים, הטורח שבחגירת חגורות מספר פעמים ביום וזמן החגירה.
ריבוי ההוכחות הביא מדינות רבות בעולם לחקיקת חוקים המחייבים חגורת בטיחות לכלל נוסעי הרכב והנהג, ואפילו ברכבי הסעה ציבוריים, בכל נסיעה קצרה כארוכה.
למרות זאת, מצאו רשויות אכיפת החוק כי רבים הנהגים והנוסעים שנמצאו ללא חגורות בטיחות טענו שהנסיעה החלה רק לפני זמן קצר וטרם הספיקו הנוסעים והנהג לחגור את חגורת הבטיחות.
סיבות אלה ואחרות הביאו את יצרניות כלי הרכב לפתח מערכת שתתריע בפני הנהג על אי חגורת בטיחות על ידי נוסע או יותר ברכב.
המצאת חגורת הבטיחות מיוחסת למהנדס אנגלי מהמאה ה-19 בשם ג'ורג' קיילי שעסק בתכנון כלי תעופה.
ב-1913 הותקנה חגורת בטיחות לראשונה במטוס אך היא לא הייתה נפוצה במטוסים עד לשנות ה-30. השימוש בחגורות בטיחות בכלי רכב יבשתיים הוצג לראשונה בשנות ה-50 ובשנת 1959 הוצגה חגורת שלוש הנקודות על ידי המהנדס נילס בוהלין מחברת וולוו.
בתחילת שנות ה-60 החלו כלי רכב להציע חגורות בטיחות במושבים הקדמיים ובסוף אותו עשור הוצעו חגורות גם במושבים האחוריים.
במקומות רבים בעולם נחקקו חוקים המחייבים את השימוש בחגורת בטיחות בכביש הציבורי.
בתחילת שנות ה-70 הוכנסו לשימוש חגורות מתכווננות באופן אוטומטי.
כל חגורות הבטיחות מורכבות מרצועה אחת או יותר המעוגנות לגוף הרכב בנקודות המאפשרות לחגורה להיכרך מסביב לגוף הנוסעים.
רצועות החגורה מכוונות בהתאם למידותיו של הנוסע באמצעות מנגנון דינמי או סטטי.
מנגנון סטטי היה מקובל בעבר ואיפשר כוונון מראש בדומה לרצועת תרמיל גב.
המנגנון הדינמי המקובל בכלי רכב מודרניים מאפשר שחרור כמות משתנה של רצועה בהתאם לצורך.
במנגנון דינמי משולב תמיד מנגנון מצמד שנועל את שחרור הרצועה במקרה של משיכת רצועה במהירות מעל לסף מסוים.
סף זה מותאם למהירויות משיכה המאפיינות תזוזת גוף במצבי תאונה.
לעיתים מתוכנן מנגנון נעילת השחרור להינעל גם במצבי הטיה של כלי הרכב כדי לסייע בהגנה על נוסע בעת התהפכות רכב.
חגורת שלוש נקודות היא חגורה המורכבת מרצועה בודדת המקובעת בשלוש נקודות.
חלק הרצועה הראשון עובר באלכסון מאזור כתף הנוסע אל אזור המותן והחלק השני עובר בסמוך לירכיים מהמותן האחת לשנייה.
נקודת הביניים במותן אינה מעוגנת למיקום קבוע ברצועה אלא ממוקמת באופן משתנה על הרצועה בהתאם למידת אורך הרצועה שנבחר.
זוהי החגורה הנפוצה ביותר בכלי רכב מודרניים והיא משולבת לרוב במנגנון שחרור רצועה דינמי.
חגורת מותניים היא חגורה המעוגנת בשתי נקודות בסמוך למותניים.
בדרך כלל הייתה בעלת מנגנון כיוון סטטי.
חגורה זו הייתה מקובלת בעבר ועדיין מופיעה במושב האחורי האמצעי של כלי רכב ישנים.
השימוש בחגורות אלו כמעט והופסק בכלי רכב בגלל הסיכון המוגבר במצב של חוסר ריסון לפלג הגוף העליון.
במטוסי נוסעים עדיין מקובל להשתמש בחגורות מסוג זה.
רתמת חמש (או שש) נקודות היא חגורת בטיחות העשויה משלוש או ארבע רצועות.
שתי רצועות הכרוכות סביב כתפי הנוסע בדומה לרצועות תרמיל מחוברות במרכזן אל אבזם משותף.
רצועה שלישית (ולעיתים רביעית במקרה של שש נקודות) מעוגנת בין רגלי הנוסע ומתחברת גם כן לאותו אבזם.
חגורה זו מקובלת בעיקר במכוניות מרוץ או במושבי בטיחות לרכב של תינוקות ופעוטות.
השימוש בחגורה מסורבל בהשוואה לחגורת שלוש נקודות, אך מספק רמת בטיחות גבוהה יותר.
חגורות הבטיחות מלוות במנגנונים ואמצעים המיועדים לשפר את יעילותן ולעודד את השימוש בהן.
קדם מותחן הוא מנגנון המיועד לשפר את רמת המתיחה של החגורה ולהביא לנעילתה המהירה במקרה תאונה.
הוא מבוסס על כמות קטנה של חומר נפץ בדומה למנגנון כרית האוויר לרכב כך שבעת שמזוהה מקרה תאונה, חומר הנפץ מתפוצץ ומבצע מתיחה של החגורה עוד לפני שהנוסע מתחיל להיטלטל.
קיבוע מוקדם זה מפחית משמעותית את סיכוי הנוסע להיפצע כתוצאה מהמכה בחגורה עצמה.
חגירה אוטומטית הוא מנגנון החוגר את החגורה באופן אוטומטי סביב הנוסע ללא צורך בפעולה ידנית מצידו.
לולאות עיגון הן תוספת לחגורת הבטיחות המיועדות לשפר את איכות הקיבוע של מושבי בטיחות אל מושב הרכב.
לולאות אלו מספקות את רמת הבטיחות הגבוהה ביותר אך הן מחייבות התאמת כיסא הפעוט לסטנדרט קיבוע מסוים כדוגמת Isofix והן מחליפות את הקיבוע הסטנדרטי באמצעות חגורות הבטיחות.