tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשחק המטרה היא להעביר את מימי-סיקו להתפתח דרך הרמות השונות שמדמות את הג'ונגל של האמזונס והעיר.
בשנת 1997, חברת סרטי וולט דיסני הפיקו סרט המשך .
הרובע השישה-עשר של פריז : גשר ביר-חכים
הפארק הלאומי קנאימה בוואקו לודג', ונצואלה
אינדיבידואליזם מתודולוגי , היא גישה מדעית ותאוריה במדעי החברה, המדגישה כי תופעות חברתיות, כלכליות ופוליטיות מוסברות על ידי הצגת האופן שבו הן נובעות מפעולות אינדיבידואליות.
גישה תאורטית זו, מתעדפת פעולות אינדיבידואליות על פני תופעות חברתיות, תוך שימוש במודלים של בחירה אישית כדי להסביר תוצאות חברתיות מצרפיות] רעיון זה, כולל אוסף של אסטרטגיות מתודולוגיות, המציגות סוכנים אנושיים, את פעולותיהם והאינטראקציה ביניהם כמרכיבים מרכזיים של הסבר חברתי ברמת המאקרו.
בחירה אישית כהסבר לתופעה חברתית מצרפית
אינדיבידואליזם מתודולוגי, מתייחס לאסטרטגיות של הסבר וחיזוי אשר מעניקות עדיפות לפעולה אינדיבידואלית ביחס לתופעות חברתיות.
אסטרטגיות כאלה מסתמכות על הבחנה בין קושי בקבלת החלטות של שחקנים בודדים מחד, לבין מוסדות חברתיים, סדרים שונים ונורמות מאידך.
על-כן, לפי לוגיקה זו, ניתן להשתמש במודלים כלליים, משוכללים ומסוגננים של בחירה אישית כדי להסביר תופעות חברתיות מצרפיות.
לדוגמה, למודלים של פעולה אינדיבידואלית ישנו מקום דומיננטי בתאוריות סוציולוגיות קלאסיות, ואכן אינדיבידואליזם מתודולוגי מניח מראש את קיומן של עובדות חברתיות כהסבר לתופעות שונות במדעי החברה.
מתודולוגיה זו, מציגה את המניעים להתנהגותם של שחקנים שונים בשדה החברתי, כפוטנציאל רלוונטי לחזות ולצפות לדפוס התנהגות דומה גם בעתיד.
לפיכך, על פי הגיון זה, יציבותם של סדירויות חברתיות, הופעתן של נורמות ותפקודם של מוסדות בעולם החברתי, צריכים להיות מוסברים במונחים של סיבות אינדיבידואליות בסיסיות.
מציאות זו, מזמנת הזדמנויות ליישום מודלים קלאסיים במדעי ההתנהגות העוסקים בבחירה רציונלית, וגם את ישומן של תאוריות משוכללות יותר העוסקות בקוגניציה ואישיות.
אינדיבידואליזם מתודולוגי לעומת הוליזם מתודולוגי
במדעי המדינה נהוג לערוך חלוקה בין אינדיבידואליזם מתודולוגי, אשר מסביר תופעות פוליטיות על ידי התייחסות ליחידים ולאינטראקציות ביניהם, לבין הוליזם מתודולוגי, או חוסר רדוקציוניזם, גישה פילוסופית המתבוננת בכמה ישויות או הון חברתי ברמת המאקרו, כגון: מדינות, מוסדות, מפלגות, תרבויות וארגונים.
אינדיאנים על סוסים הוא ציור שמן על בד משנת 1911 מאת הצייר האקספרסיוניסטי הגרמני אוגוסט מאקה.
הציור נוצר בתקופה שבה היה מקה נתון להשפעת הקוביזם, לאחר שהצטרף לקבוצת "הפרש הכחול" דרך חברו פרנץ מארק.
היצירה נמצאת באוסף הגלריה העירונית לנבכהאוס (Städtische Galerie im Lenbachhaus) במינכן, לשם נתרמה בשנת 1965 על ידי קרן ברנרד ואלי קהלר.
הנוף בציור מתאר שלוש דמויות ושני סוסים.
ברקע נראים הרים חדים ועגולים תחת שמיים כהים בגוון צהוב, ולפניהם בקתות.
הדמויות הן "אינדיאנים", כפי שדמיין אותם מאקה.
שניים מהם רכובים על סוסים, ואילו השלישי מחזיק כידון המקושט בנוצות כחולות, לבנות ואדומות.
קווי המתאר בציור חדים, אך הצבעים נמשחים בשטחים אחידים, בהתאם לסגנונו האופייני של מקה.
ניתן לזהות השפעות של פרנץ מארק, כמו הנוף הפנטסטי הכהה והמבריק, הצורות הדמויות נוסחאות והעצים הנטויים שמאלה.
עם זאת, זהו גם הציור הראשון שבו שילב מאקה אלמנטים קוביסטיים, אם כי באופן "מתון".
על פי ההיסטוריון לאמנות יוהנס לנגנר, הציור מאופיין ב"צורה פלסטית סכמטית" האופיינית לקוביזם וב"גל של אנרגיות הדוחף שמאלה", הניכר באלמנטים האלכסוניים של הקומפוזיציה.
גישתו של מאקה לקוביזם הייתה רכה וצבעונית יותר מזו של עמיתיו; בניגוד ליצירותיו של מארק, סגנונו מזכיר יותר את הפוביזם, שהיה מזוהה עם אמני "איגוד האמנים החדשים של מינכן" (Neue Künstlervereinigung München) עד שנת 1910.
המוטיב המרכזי בציור – "הפרא האציל" – קשור גם הוא לקוביזם ומשקף את הכמיהה לגן עדן, שהייתה חלק מתודעת האוונגרד האירופי מאז פול גוגן.
כמיהה זו התבטאה ברצון לנתק את הקשר עם מסורות האמנות האירופיות ולעסוק באקזוטי.
ההיסטוריונית לאמנות רוזל גולק מצטטת את מאקה, שאמר כי הציור עבורו הוא "שמחה בטבע".
בעוד חבריו לקבוצת "הפרש הכחול" דגלו ב"תביעה אינטלקטואלית שקשה להעביר", ציוריו של מאקה התאפיינו ב"קסם של צליל אגדי, הומוריסטי ומיתולוגי, המלא בשירה".
אינדיאנפוליס 500 , הוא מרוץ מכוניות שנתי שנערך במסלול המרוצים "IndianapolisMotor Speedway" אשר בתחומי העיירה ספידוויי שבאינדיאנה אשר בארצות הברית.
האירוע מתקיים באופן מסורתי במהלך סוף השבוע של יום הזיכרון האמריקני, אשר בדרך כלל יוצא ביום ראשון האחרון של חודש מאי.
לפי ההערכות בסביבות 300 עד 350 אלף צופים פוקדים את האירוע מדי שנה.
מרוץ האינדיאנפוליס 500 הראשון נערך ב-30 במאי 1911. המרוץ נערך מדי שנה למעט במהלך מלחמת העולם הראשונה (בשנים 1917–1918) ובמהלך מלחמת העולם השנייה (בשנים 1942–1945).
מרוץ אינדיאנפוליס 500 מהווה חלק מן הכתר המשולש של הספורט המוטורי (Triple Crown) בעולם לצד מרוץ הפורמולה 1 גרנד פרי מונקו ומרוץ 24 השעות של לה מאן.
זכייה בשלושתם הוא הישג נדיר, כאשר נהג מרוצי מכוניות הבריטי גרהאם היל (1929–1975) הוא נהג המרוצים היחיד שהצליח לעשות זאת.
מסלול ה-Indianapolis Motor Speedway בו נערך המרוץ, הוא מסלול אליפטי באורך של 2.5 מייל (4.0 קילומטרים), בו מסוגלות להתחרות עד 33 מכוניות.
המשתתפים במרוץ צריכים להקיף את מסלול המרוצים 200 פעמים במרחק מצטבר של 500 מיילים (805 קילומטרים).
המסלול הוקם במקור בשנת 1909 ורוצף במקור ב-3.2 מיליון לבנים, ועל כן זכה לכינוי "חצר הלבנים" (The Brickyard).
על אף שכמעט כל המסלול מכוסה כיום באספלט, חלק קטן מהמסלול בקו ההתחלה/סיום של המסלול הושאר עם הלבנים המקוריות גלויות, כמחווה למורשת ההיסטורית של המסלול.
משנת 1936 ואילך הזוכים במרוצי אינדיאנפוליס 500 מקבלים את גביע בורג-וורנר, המעוטר בפסלי פניהם של כל הזוכים במרוץ לאורך השנים.
לצד פני המנצח חקוקים שמו, השנה בה הוא ניצח במרוץ והמהירות הממוצעת בה הוא נסע במסלול במהלך התחרות.
הגביע מוצג לצמיתות במוזיאון המוטורי של אינדיאנפוליס, בעוד שהנהג הזוכה מקבל העתק מוקטן של הגביע אשר מכונה "בייבי בורג".
בנוסף, הזוכה בתחרות כל שנה מקבל פרס כספי אשר משתנה מדי שנה, כאשר נכון לשנות ה-20 של המאה ה-21 הפרס הכספי עומד על מספר מיליוני דולרים.
המכוניות שמשתתפות במרוץ הן מכוניות מרוץ מיוחדות המכונות "מכוניות אינדי" שמיועדות רק למרוצים במהירויות גבוהות.
במכוניות האינדי הגלגלים ניצבים מחוץ מחוץ לגוף הרכב והן מסוגלות להגיע למהירויות של מעל ל-370 קמ"ש.
המנועים של מכוניות האינדי הם מנועי 2.2 ליטר בתצורת V6 עם צמד מגדשי טורבו ועם הספק מרבי של 750 כוחות סוס.
רק שתי חברות, שברולט והונדה, מייצרות את המנועים למכוניות הללו.
השלדה של המכוניות מיוצרת על ידי חברת Dallara, ובכל המכוניות שמשתתפות במרוץ נעשה שימוש בצמיגי פיירסטון.
במהלך המרוץ הצוותים רשאים להחליף את הצמיגים של המכוניות, לתדלק את המכוניות ולבצע התאמות שונות.
בעוד שמותר לבצע תיקונים קטנים, תיקונים גדולים חייבים להתבצע רק במוסך.
הצוותים לא רשאים להחליף מנוע במהלך המרוץ.
מאז שנת 1933 נאסר גם להוסיף שמן למכוניות במהלך המרוץ.
בשל המהירויות הגבוהות והתחרות הצמודה, מעת לעת מתרחשות תאונות במהלך המרוץ.
במהלך תקופה שנים רבות לאורך המאה ה-20, כאשר תקני הבטיחות היו פחות מחמירים, היו תאונות קטלניות במרוץ האינדיאנפוליס 500. נכון לשנת 2025, התאונה הקטלנית האחרונה במהלך מרוץ האינדיאנפוליס 500 התרחשה בשנת 1996, בה נהרג הנהג סקוט בריטון.
- המרוץ הסתיים מוקדם בשל מזג אוויר גשום
אינדירה פריאדרשיני גנדי (בהינדי: इंदिरा प्रियदर्शिनी गांधी; נולדה בשם אינדירה נהרו; 19 בנובמבר 1917 – 31 באוקטובר 1984) הייתה פוליטיקאית הודית, מנהיגת מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, וראש ממשלת הודו השלישית בין השנים 1966–1977 ובין 1980–1984.
אינדירה נהרו נולדה ב-19 בנובמבר 1917 באללאהבאד שבהודו הבריטית.
אביה ג'ווהרלל נהרו נישא לקמלה קאול במרץ 1916, כשנה ומחצה קודם לכן.
באותה תקופה היה נהרו עורך דין ופעיל עצמאות הודי שולי.
בילדותה התבסס אביה בהנהגת הקונגרס הלאומי ההודי, וב-1929 נבחר לנשיאו, והפך לדמות השנייה המזוהה עם תנועת העצמאות ההודית (לאחר מהאטמה גנדי).
ב-1945 היה לראש ממשלת המעבר ההודית, ולאחר עצמאות הודו ב-1947 היה לראש ממשלתה הראשון, כשהוא מכהן בתפקיד עד למותו במאי 1964.
היא למדה באוניברסיטאות ויסווה-בהרטי שבהודו ובסומרוויל קולג' אוקספורד באנגליה ב-1937.
במרץ 1942 נישאה אינדירה לפירוז גנדי, ושינתה את שמה בהתאם לאינדירה גנדי.
אף שאין לה קרבה משפחתית למנהיג ההודי מהטמה גנדי, שם המשפחה הקנה לה יוקרה מסוימת בקרב העם.
בצעירותה נפגשה פעמים רבות עם גנדי והושפעה מדרכו.
בספטמבר אותה שנה נעצרה על מעורבותה בתנועת צאו מהודו.
ב-1955 מונתה גנדי לחברת בוועדה המבצעת של הקונגרס ובוועדת הבחירות של המפלגה, וב-1958 מונתה לחברת הוועדה הפרלמנטרית עליונה של הקונגרס, ומ-1959 עד 1960 כיהנה כנשיאת המפלגה.
לאחר מות אביה ג'הוורל נהרו במאי 1964 מונתה לשרת התקשורת והמידע בממשלת לאל בהדור שסטרי, שהחליף אותו כראש ממשלה.
במקביל נבחרה לרג'יה סבהה מאוטר פרדש.
בינואר 1966 נפטר שסטרי בפתאומיות בטשקנט, ברית המועצות לאחר הצהרת טשקנט בוועידת הפסגה שנערכה בינו לבין נשיא פקיסטן איוב ח'אן בעקבות מלחמת הודו–פקיסטן השנייה.
גנדי נבחרה למועמדת המפלגה להחליפו, כשהיא גוברת על מורארג'י דסאי בהפרש ניכר.
היא שירתה כראש ממשלה שלוש תקופות כהונה רצופות מטעם מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, בשנים 1966 עד 1977 ואחר כך בין השנים 1980 עד 1984.
ב-1969 הופרשה גנדי על ידי הוועד הפועל של הקונגרס הלאומי ההודי מהמפלגה, דבר שגרם למפלגה להתפצל בין תומכי המנגנון של המפלגה, שנודע כהקונגרס הלאומי ההודי (ארגון) לתומכי גנדי שנודעו כהקונגרס הלאומי ההודי (R).
תומכי גנדי ניצחו בבחירות ללוק סבהה ב-1971, והפלג הוכר על ידי ועדת הבחירות בהודו כמפלגת הקונגרס העיקרית.
ביוני 1975 בית המשפט הגבוה באללהאבאד הרשיע את גנדי בשימוש לרעה במנגנון הממשלתי, שימוש בשירותי משטרה לתעמולת בחירות, שימוש בשירותי ייעוץ מחבר פרלמנט מכהן במהלך הבחירות, ושימוש פרטי בתשתית החשמל הממשלתית.
בית המשפט ביטל את תוצאות הבחירות במחוז בחירה של גנדי, קבע כי אינדירה גנדי צריכה לפנות את מקומה בלוק סבהה, ואסר עליה להתמודד שוב במשך שש שנים.
ההחלטה בוטלה על ידי בית המשפט העליון של הודו בנובמבר, ובעקבות חוסר היציבות הפוליטי הכריזה גנדי על מצב חירום לאומי, הרחיבה מאוד את סמכויות הממשלה וכלאה את מרבית מתנגדיה.
בבחירות שנערכו ב-1977 הובסה גנדי על ידי מורארג'י דסאי.
ב-5 באוקטובר 1977 נעצרה גנדי בחשד לשחיתות, אך שוחררה תוך יום לאחר שבית המשפט קבע כי אין ראיות מספיקות להחזיק אותה במעצר.
ב-22 בדצמבר 1977 הודחה גנדי מהלוק סבהה ונעצרה לשבוע ימים, לאחר שהואשמה בבזיון הפרלמנט, כשסירבה לאפשר לפקידיו לאסוף מידע על תוכניות בנה סאנג'יי לייצר מכוניות.
במהומות שפרצו נהרגו 19 איש ונעצרו יותר ממאה אלף.
בינואר 1978 פרשה גנדי מהמפלגה והקימה פלג עצמאי ברשותה.
מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי זכתה ב-269 מתוך 545 מושבי הלוק סבהה בבחירות ב-1980, וגנדי שבה לראשות הממשלה.
גנדי הידקה את יחסי הודו-ברית המועצות, סירבה לכונן יחסים דיפלומטיים גלויים עם ישראל (אך קיימה עימה שת"פ ביטחוני) וב-1980 העניקה הכרה דיפלומטית לאש"ף.
ביוני 1984 השתלטו אנשי התנועה הלאומית הסיקית, שדרשו אוטונומיה פוליטית ודתית רבה יותר לאזור פונג'ב, על מקדש הזהב באמריטסר.
אינדירה גנדי נתנה הוראה לצבאה להסתער בכח על המקדש ובמבצע, שנקרא "כוכב כחול", נהרגו 492 אזרחים ו-83 חיילים והמקדש עצמו נפגע קשות.
במהומות בימים שלאחר מכן נהרגו אלפי מפגינים.
בשל החשש הכבד מהתנקשות בחייה מצד קיצוניים סיקים כתגובה על ההסתערות על המקדש, ביקשו מקורביה להרחיק ממעונה את כל שומרי ראשה בני הדת הסיקית.
עם זאת, שני שומרי ראש סיקים ותיקים ביקשו ממנה אישית להמשיך בתפקידם, ונענו בחיוב.
ב-31 באוקטובר 1984, בגיל 66, בעת שיצאה ממעונה בניו דלהי, נרצחה אינדירה גנדי ביריות אקדח על ידי שני שומרי הראש.
רצח פוליטי זה לא שם קץ לשושלת בני נהרו בראשות הממשלה של הודו, ובנה הבכור רג'יב גנדי, נכדו של נהרו, נבחר אף הוא לראשות הממשלה (ונרצח גם הוא, בשנת 1991).
במאי 2004 נבחרה סוניה גנדי, אלמנתו של רג'יב (ממוצא איטלקי), לראשות הממשלה, אך הודיעה שהחליטה לוותר על התפקיד, על אף שנותרה יושבת ראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.
נמל התעופה של ניו דלהי, נמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי, קרוי על שמה.
כך גם האוניברסיטה הגדולה בעולם, האוניברסיטה הפתוחה הלאומית ע"ש אינדירה גנדי.
בספרות, ניתן לציין את ספרו של סלמאן רושדי, "ילדי חצות", בו מתוארת גנדי באופן מעורר מחלוקת.
כמו כן, את ספרו של ארווינד אדיגה "בין הרציחות", המתאר את התקופה שבין רצח אינדירה לבין רצח בנה רג'יב בהודו.
אִינְדִּיּוּם (Indium) הוא יסוד כימי מתכתי שסמלו הכימי In ומספרו האטומי 49.
האינדיום הוא יסוד רך, כסוף-לבן שניתן להתיכו בקלות.
מבחינה כימית הוא דומה לגליום ולאלומיניום ומבחינת מראהו לאבץ.
תחמוצת אינדיום ובדיל (Indium Tin Oxide - ITO) היא שקופה ומוליכה חשמל.
בזכות תכונה נדירה זו היא נמצאת במסכי מגע ובמסך של כל סמרטפון.
אינדיום נמנה בין היסודות הקריטיים לטכנולוגיה משום שהביקוש לו זינק ויש חשש שהביקוש יעלה על היכולת לספק אותו.
השימוש הנרחב הראשון באינדיום היה במיסבי מנועי מטוסים בזמן מלחמת העולם השנייה.
לאחר מכן, גברה הדרישה לאינדיום בעקבות יישומים חדשים שלו, בהם:
יישומים בתעשיית המוליכים למחצה, למשל שינוי תכונות הגרמניום בתהליך ייצור טרנזיסטורים.
שימוש בסגסוגות בעלות נקודת היתוך נמוכה.
סגסוגת שמכילה 24% אינדיום ו-76% גליום נוזלית בטמפרטורת החדר.
בציפוי מראות יש לאינדיום יתרון על כסף, כיוון שהוא עמיד יותר בפני קורוזיה, ובכך נמנעת תופעת ההשחרה.
תחמוצת אינדיום ובדיל משמשת לסינון אור אינפרה אדום במנורות נתרן לחץ נמוך.
הקרינה האינפרה אדומה מוחזרת לנורה ובכך הנצילות האורית שלה משופרת.
אינדיום-יוד משמש בנורות מתכת הליד לתאורה אדריכלית ודקורטיבית, בהן הוא פולט אור כחול עז.
מוליך למחצה אינדיום גליום נטריד משמש ליצור דיודות פולטות אור (LED) כחולות, ירוקות ולבנות בבהירות גבוהה וכן לייזרים כחולים.
את האינדיום זיהו פרדיננד רייך (Ferdinand Reich) ועוזרו תיאודור ריכטר (Theodor Richter) ב-1863, כשבחנו מחצבי אבץ עם ספקטרוגרף בחיפוש אחר היסוד תליום.
מקור השם במילה האנגלית "Indigo", שמשמעותה כחול כהה.
אינדיום בודד על ידי תיאודור ריכטר בשנת 1867.
אינדיום מופק בעיקר משאריות מחצבי אבץ, אך ניתן להפיקו גם ממחצבי מתכות כמו ברזל, עופרת ונחושת.
הדרישה לאינדיום בעקבות יישומיו במסכי LCD גברה וכך עולה גם מחירו (בשנת 2005 עלה קילוגרם אינדיום 900 דולר, לעומת שנת 2002, שמחירו עמד על 94 דולר לקילוגרם).
עד שנת 1924 הופקו גרמים בודדים של אינדיום טהור.
אינדיום נמצא בכדור הארץ בריכוז של 0.1 חלקים למיליון (ppm), כמעט כמו כסף.
קנדה היא מפיקת האינדיום המובילה בעולם ובשנת 1997 הפיקה יותר מ-31.1 טון.
אינדיום מתכתי טהור אינו נחשב רעיל.
לעומת זאת, תרכובות אינדיום עלולות להיות רעילות ובחשיפה ממושכת עלולות לגרום לתופעות לוואי שונות.
דוגמה לתרכובות רעילות: InCl3 והתרכובת InP שנחשבת רעילה ומסרטנת.
אינדימדיה, "המרכז לתקשורת עצמאית" (Indymedia - Independent Media Center) היא רשת של ארגוני מדיה ושל עיתונאים וכלי תקשורת אלטרנטיבי.
אינדימדיה החלה את דרכה בנובמבר 1999 כדי לכסות תקשורתית הפגנות נגד הגלובליזציה וארגון הסחר העולמי בסיאטל.
כבר ב-2002 היו לאינדימדיה 89 שלוחות מקומיות בעולם ב-31 מדינות שונות.
אינדימדיה היא ארגון דמוקרטי ללא מטרות רווח המנסה לספק תחליף לערוצי התקשורת בבעלות תאגידים ובעלי הון או הממשל.
למרות שהיא פתוחה לכל גולש, בפועל היא משמשת בעיקר את השמאל הרדיקלי.
אינדימדיה לא מסתפקת רק בפרסום ידיעות, דיווחים מהשטח ומאמרי דעות אלא גם מארגנת פעילויות, הפגנות, מחאות, דוקו-אקטיביזם ועוד.
אינדימדיה, בדומה לוויקיפדיה המבוסס על עקרון הפרסום הפתוח, מאפשר לכל גולש להיות עיתונאי, לפרסם תכנים ולראות אותם מיידית באתר לפני שעברו עריכה או צנזורה.
בשונה מוויקיפדיה, אינדמדיה לא מחויבת לסטנדרטים של נייטרליות, אובייקטיביות ומהימנות עובדתית.
כמו כן, לא נעשה שום פיקוח על התכנים המפורסמים בה, אם כי מנהלי כל אתר נותנים יותר חשיפה לידיעות ומאמרים התואמים את השקפת עולמם.
בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי, רבים מאתרי אינדימדיה מתנגדים למדיניות ישראל בשטחים.
למשך תקופה מסוימת הם אף הוסרו כמקור חדשותי מדפי שירות החדשות של מנוע החיפוש גוגל בגלל מקרים שבהם נכתבו באתרי אינדימדיה ביטויים כגון "ציונאצים" והשוואות של אריאל שרון וג'ורג' ווקר בוש לאדולף היטלר.
ביטויים וקריקטורות מסוג זה וחוסר שיתוף פעולה של אינדימדיה עם השלטונות הביאו בעבר להחרמת השרתים וסגירת אתרים מקומיים במקומות אחדים בארצות הברית ובעיר בריסטול בבריטניה.
אינדימדיה ישראל הוא אתר חדשות שהוקם בספטמבר 2000, אשר כל אדם יכול לפרסם בו מאמר ללא התערבות העורכים.
על פי האתר, מטרתו היא לספק ביטוי חופשי לכל, באמצעות שיטה המכונה "אזורי פרסום חופשיים" או "במות פרסום חופשיות" - שיטה המאפשרת לכל אחד לפרסם חדשות באופן ישיר ומיידי דרך אתרי הרשת.
האתר הישראלי הוא אחד מתוך 135 אתרי הרשת.
האתר הישראלי מזוהה גם כן עם השמאל הרדיקלי ורוב הכתבות בו נוגעות בכיבוש, הסכסוך הישראלי-ערבי, איכות הסביבה, זכויות בעלי חיים וכדומה.
האתר הורכב מארבע קבוצות שונות - קבוצת האינטרנט, קבוצת הדפוס, קבוצת הווידאו (שאחראית על הפקת סרטים תיעודיים ותוכניות טלוויזיה) וקבוצת שֵמע, המופקדת על תחנת רדיו המשודרת באינטרנט.
באתר לקחו חלק כ־20 פעילים, ומאות אחרים תרמו מאמרים, סרטוני ווידאו, תמונות ופרשנויות.
האתר הואשם לא אחת בדברי הסתה חמורה.
בין השאר פורסם באתר מאמר המביע שבח לפיגוע בציר המתפללים בחברון, בו נהרגו 12 חיילי צה"ל ואנשי כיתת הכוננות.
מאמרים רבים הוסרו לאחר השערורייה שעוררו.
לצידם פורסמו קריקטורות מתסיסות, רובן של הקריקטוריסט הפרו-פלסטיני מברזיל, קרלוס לטוף.
בשנת 2003 הפסיק האתר לפעול זמנית בעקבות החקירות נגדו.
שתי קריקטורות גרמו למשטרה לפתוח בחקירה כנגד האתר: אחת מהן מתארת את ראש הממשלה אריאל שרון מתנשק נשיקה צרפתית עם אדולף היטלר, והשנייה (שפרסם הגולש "אופק") מתארת את היטלר כ"אבי הציונות".
האתר טען כי הוא מתנגד לצנזורה על תכניו, וכי מי שפרסם את הקריקטורות הוא קרלוס לטוף.
התביעה טענה כי בעבר הוסרו מאמרים שפרסמו מוצרים מסחריים, ולכן לא ניתן לטעון כי לא מוחקים כתבות מהאתר.
בשנת 2005 החליטה הפרקליטות לא להגיש כתב אישום בפרשה ומשרד המשפטים הודיע כי סגר את התיק.
לאחר סגירה זמנית של האתר, המשכת פעילותו וסגירת החקירה נגד מפעיליו על יד משרד המשפטים העבירה רשת אינדימדיה את פעילות האתר הישראלי לשרת אינטרנט הממוקם בקנדה, וכן שינתה את כתובתו.
באתר החדש הופעלה מערכת דירוג מאמרים, כשבמקרה והגולשים נותנים ציונים נמוכים למאמר מסוים הוא הופך למוסתר.
בכימיה, אינדיקטור pH הוא תרכובת כימית המוספת בכמויות קטנות לתמיסה על מנת לקבל מדד ויזואלי של גובה ה-pH (חומציות או בסיסיות) של התמיסה.
מכאן שאינדיקטור pH הוא גלאי כימי של פרוטונים (+H).
בדרך כלל גורם האינדיקטור לשינוי הצבע של התמיסה בתלות בגובה ה-pH.
אינדיקטורים רבים רגישים לנוכחותם של פרוטונים (יוני מימן).
היות שריכוז הפרוטונים בתמיסה משמש מדד לחומציותה (כיוון שחומצה מוגדרת כחומר התורם פרוטונים), משמשים אינדיקטורים אלו למדידת ה-pH.
נייר לקמוס (קרוי גם נייר ליטמוס) כחול, למשל, משנה צבעו לאדום בנוכחות pH חומצי.
נייר לקמוס אדום משנה צבעו לכחול ב-pH בסיסי.
סוג נוסף של נייר לזיהוי חומציות הוא נייר pH, המשנה את צבעו בהתאם לדרגת החומציות/בסיסיות של החומר.
לנייר pH טווח רחב של צבעים, והוא מאפשר קביעה של ה-pH בדיוק טוב למדי, בניגוד לנייר לקמוס, המאפשר קביעת חומציות או בסיסיות בלבד.
קביעת מיקום הצבע על הסקלה היא החלטה סובייקטיבית ולכן דיוקם של אינדיקטורי pH מוגבל.
לצורך מדידה מדויקת של pH נדרש מד pH.
במיקרוביולוגיה משתמשים רבות באינדיקטורים בהכנת צלחות מצע לגידול מיקרואורגניזמים.
חיידקים מסוימים, למשל, מפרקים חומרים הנמצאים על מצע הגידול (סוכרים, למשל); תוצרי הפירוק יהיו במקרים רבים חומציים.
האינדיקטור הנמצא על המצע משנה את צבעו עם הופעת תוצרי הפירוק, וכך יודעים החוקרים שמושבות החיידקים שגדלו על-גבי המצע אכן שייכות לסוג מסוים של חיידק.
אינדיקטורי pH הם בעצמם חומצות או בסיסים חלשים.
כשמוספים אותם לתמיסה הם קושרים +H (יון מימן) או יוני -OH (הידרוקסיד).
מערך האלקטרונים החדש של האינדיקטור בעקבות הקשירה גורם לשינוי הצבע של האינדיקטור.
את צבע האינדיקטור לאחר התגובה משווים לסקלת צבעים הנותנת תרגום למידת ה-pH.
באינדיקטורי pH משתמשים בכימיה אנליטית לצורך טיטרציה - תהליך קביעה כמותית של חומצה (או בסיס) על ידי הוספת בסיס (או חומצה) בריכוז ידוע בצורה מבוקרת והדרגתית ומעקב אחר התגובה הכימית ביניהם עד השלמתה.
כמו כן, בביולוגיה משתמשים בהם לצורך קביעה איכותית של רמת pH, הדרושה לתהליכים שונים.
ישנם סוגים שונים של נייר לקמוס, כאלה המודדים ערכים רק בטווח החומצי או רק בטווח הבסיסי, וכן כאלה המודדים את כל טווח הערכים.
כמו כן הנייר מגיע בנגזרות קטנות או בגליל ארוך.
בטבלה להלן מפורטים מספר אינדיקטורי pH הנמצאים בשימוש מעבדתי.
לעיתים משתנה צבע האינדיקטורים בהתאם לגובה ה-pH לצבעי ביניים בתחומי ה-pH המפורטים כתחומי מעבר.
לדוגמה, בתחום ה-pH של 6.6-8.0 צבעו של פנול אדום הוא כתום.
תחום המעבר יכול להשתנות בהתאם לריכוז האינדיקטור בתמיסה ולטמפרטורה.
אינדיקטורצבע ב-pH נמוךתחום המעבר של ה-pH
(מוערך)צבע ב-pH גבוהמתיל סגולצהוב0.0-1.6כחול-ארגמןתימול כחול – (שינוי ראשון)אדום1.2-2.8צהובמתיל צהובאדום2.9-4.0צהובברומופנול כחולצהוב3.0-4.6סגולקונגו אדוםכחול3.0-5.2אדוםמתיל כתוםאדום3.1-4.4צהובלקמוסאדום4.5-8.3כחולברומוקרסול ארגמןצהוב5.2-6.8סגולברומותימול כחולצהוב6.0-7.6כחולפנול אדוםצהוב6.6-8.0אדוםתימול כחול (שינוי שני)צהוב8.0-9.6כחולפנולפתלאיןחסר צבע8.2-10.0ורודתימולפתלאיןחסר צבע9.4-10.6כחולאליזרין צהוב Rצהוב10.1-12.0אדוםאינדיגו כרמיןכחול11.4-13.0צהוב
אינדיקטור אוניברסלי הוא תערובת של אינדיקטורים שונים המציגה כמה צבעים המתחלפים בצורה חלקה על פני טווח נרחב של ערכי pH.
הוא כולל בדרך כלל כ-8 אינדיקטורים ומסוגל למדוד במדויק בין -2 לבין 13 pH .
אנתוציאנינים הם מחלקה של תרכובות המצויה בצמחים שונים רבים.
צבעם אדום בתמיסות חומציות וכחול בבסיסיות.
מקובל להדגים הפקת אנתוציאנינים מעלים של כרוב אדום על מנת לייצר אינדיקטור חומצי פשוט כמבוא להצגת נושא הכימיה.
אינדיקטור דיגיטלי אינדיקטור המשתמש בתכונות מסוימות של חומרים כמו מוליכות של החומצה כדי למדוד את הערך שלה מודד בטווח -3 לבין 14 pH ,האינדיקטור נמצא בשימוש המעבדות של משרד איכות הסביבה.
אינדיה ארי סימפסון היא זמרת נשמה ורית'ם אנד בלוז אמריקאית, כותבת ומפיקת אלבומים.
אינדיה ארי נולדה בדנוור, קולורדו.
אמה, ג'ויס, הייתה זמרת בעבר, ואביה, רלף סימפסון, הוא שחקן עבר בליגות ה-ABA ו-NBA.
כשהייתה בת שלוש עשרה התגרשו הוריה והיא עברה עם אמה לאטלנטה, ג'ורג'יה.
בעידוד הוריה, רכשה אינדיה מיומנויות מוזיקליות בגיל מוקדם, היא לקחה שיעורי נגינה במגוון כלים כאשר למדה בבית הספר בדנבר, אך לדבריה לא לקחה את המוזיקה ברצינות, מפני שרק ניגנה ולא כתבה שירים.
לאחר שעברו היא ואמה לג'ורג'יה, למדה ארי תכשיטנות במכללה לאומנות ועיצוב, ושם לקחה גם שיעורי גיטרה, שגרמו לה לפריצת דרך אישית בנושא כתיבת שירים והופעות מול קהל.
בריאיון עמה אמרה ארי: "זה היה הכלי הראשון שיכולתי לשיר יחד איתו, באחת המסיבות ניגנתי שיר שכתבתי, ובשלב מסוים לא חשבתי איך ישמע הצליל הבא ומה תהיה המילה הבאה, החדר נהיה בהיר, כאילו מישהו הדליק את כל האורות.
ברגע הזה ידעתי שזה חלום שמתגשם".
ארי הייתה מעורבת בסצנת המוזיקה המקומית באטלנטה, והייתה שותפה בייסוד קבוצת יוצרי מוזיקה עצמאית.
הם הוציאו אוסף שירים בהוצאה עצמאית, שכלל גם את שיריה הראשונים.
הקבוצה הופיעה בגיג בבמה צדדית בפסטיבל לילית (פסטיבל מוזיקה המוקדש לנשים סולניות ומובילות להקה) ב-1998.
ב-1999 פנתה אל ארי ציידת כישרונות של "מוטאון" והפגישה בינה לבין המפיק קדר מסנברג.
עברו שנתיים עד שארי הוציאה לבסוף את אלבומה הראשון, העבודה על האלבום התמשכה מעבר לצפוי בעיקר בגלל הקפדתה המחמירה של ארי על דיוק ואיכות הצליל.
אלבום הבכורה של אינדיה ארי, Acoustic Soul, יצא במרץ 2001 והיה מועמד לשבעה פרסי גראמי ב-2008.
האלבום הציג שילוב של סול, היפ-הופ, בלוז ופולק, ועל אף שהתחמק מצו השעה של תעשיית האלבומים, הוא קלע לטעמם של מאזינים מקשת רחבה של סגנונות.
האלבום דורג במקומות גבוהים במצעדי האלבומים של אותה שנה, ועל אף שלא זכה לזמן אוויר בשידורי רדיו כמו אלבומי ראפ ופופ, מכר כמעט שני מיליון עותקים בארצות הברית, וכמעט שלושה מיליון עותקים בכל העולם.
למרבה ההפתעה, למרות שהייתה בעלת מספר המועמדויות הגבוה ביותר לפרסי גראמי בשנה זו, ארי לא זכתה על האלבום אף לא בפרס אחד.
האלבום הבא של ארי, Voyage to India, הגיע למקום הראשון במצעדי ה-R&B בארצות הברית, וזיכה את אינדיה ב-2003 בפרס גראמי ל"אלבום הרית'ם אנד בלוז הטוב של השנה", ול"ביצוע הטוב ביותר במוזיקה אלטרנטיבית" עבור השיר "Little Things".
האלבום מכר כמיליון עותקים בארצות הברית ושני מיליון עותקים בסך הכול.
Voyage to India ממשיך את Acoustic Soul בסגנון מוזיקלי המאזן בין הצליל האקוסטי לצליל אלקטרוני.
השירים עוסקים בצורה ישירה במערכות יחסים, לרוב ללא שימוש במטפורות או דימויים.
בשיר "The One" שנכתב לבן זוג שלא מוכן להתחייב למערכת יחסים: "אני גורמת לעצמי להיות פגיעה אבל אתה בולם את עצמך מפחד לשחרר, אם אתה מחפש אהבה אני חושבת שאני יכולה להיות האחת..."
ובשיר "Talk To Her" : "כשאתה מדבר אליה דבר אליה, כמו שהיית רוצה שמישהו ידבר אל אמא שלך...".
אינדיה אמרה על האלבום "במבט לאחור, אני חושבת שהאלבום הראשון שלי היה על הכרת התודה שלי על כך שהגעתי לאן שהגעתי בחיי ובקריירה שלי, והאלבום השני כולו על גדילה, הוא נקרא 'מסע לאינדיה' כי הוא מסע רגשי ונפשי, ואני עדיין בתוך אותו מסע".
בביקורות על האלבום נכתב: "למרות שהאלבום עמוס בעצות למערכות יחסים בנוסח אופרה וינפרי, הקלילות של המוזיקה הופכת את ההאזנה לחוויה נעימה".
ב-2005 השתתפה אינדיה בהקלטת אלבומו של סטיבי וונדר "A Time to Love", שיר שהיא כתבה, והיה מועמד לפרס גראמי של 2006 עבור "שיתוף הפעולה הקולי הטוב ביותר".
1, Life & Relationship, אלבומה הבא של אינדיה ארי, יצא ביוני 2006.
האלבום הגיע לראש המצעד האמריקאי והיה מועמד לשלושה פרסי גראמי, מכר כמעט מיליון עותקים בארצות הברית, וכ-1,600,000 עותקים בסך הכול.
האלבום מתאר מערכות יחסים כמסע מלב שבור דרך השלמה ועד להתעלות.
אינדיה סיפרה על היווצרות האלבום: "פשוט לא יכולתי שלא לכתוב את השיעור שלמדתי על מערכות יחסים".
היא סיפרה על החששות מהוצאת האלבום לחברה שלה.
"היא ענתה לי: 'אנשים לא צריכים שתספרי להם על דברים שמחים, הם מסתכלים עלייך ואומרים: מה אינדיה הולכת לספר לנו עכשיו על המקום שבו היא נמצאת?'.
החצי הראשון של האלבום עוסק בגעגוע ושברון לב:
בשיר Good Morning :"זה מטורף כמה שחסרה לי נשיקת בוקר טוב פשוטה", ובשיר The Heart of the Matter: "אם תמשיך לשאת את הכעס הזה, הוא יאכל אותך מבפנים".
המשך האלבום הוא תהליך של השלמה והתקדמות לקראת החופש, שמוגדר אצל ארי כחיים ללא ציפיות שצריך לעמוד בהן.
בשיר Wings of Forgiveness:" בוא נשתחרר מהכבידה של הביקורת, ונעוף גבוה על כנפי הסליחה".
על השיר I Am Not My Hair (אני לא השיער שלי) אמרה ארי: "כאישה אפרו-אמריקאית, הרבה פעמים שופטים אותך לפי הצורה שבה את מסדרת את השיער שלך.
הרעיון לשיר הזה עלה בי כשהחלטתי לקצר את התלתלים שלי, והגישות השונות של אנשים למעשה.
זה השיער שלי ואלו החיים שלי, אני בוחרת איך לבטא את עצמי בחיים שלי".
את האלבום סוגר השיר I Choose (אני בוחרת): "אני בוחרת להיות הכי טובה שאני יכולה, אני בוחרת להיות אמיתית עם מה שאני עושה, העבר שלי לא שולט בי, אני בוחרת".
הביקורות לאלבום חלקו שבחים לאיכויות הקוליות של ארי, אך טענו שהמילים נדושות ומתקתקות, והאיכות המוזיקלית לא גבוהה.
אחד ממבקריה כתב: " המאזין לאלבום המום מהכנות האישית והמוזיקלית של ארי, אך בדומה לאלבומים הקודמים, הוא מיועד למאזינים שחותרים לחיים ללא קונפליקטים...
אידיאליזציה של שאיפה זו היא לא מציאותית, וכאשר מבטאים זאת מוזיקלית, כמו ב Testimony, התוצאה יכולה לצאת מעוקרת מתוכן"
בשנת 2010 התחילה הזמרת לשתף פעולה עם המלחין הזמר הישראלי, עידן רייכל.
והם אף הוזמנו לשיר ביחד בטקס חלוקת פרס נובל לשלום
השניים הופיעו במופע משותף בתל אביב ביוני 2011.
אינדינגב (inDnegev) הוא פסטיבל מוזיקה ואמנות עצמאית בנגב.
הפסטיבל נערך לראשונה ב-2007 ומאז מתקיים בסתיו במצפה גבולות, ליד קיבוץ גבולות שבנגב המערבי תחת הסלוגן "מפריחים את הדממה".
הפסטיבל נערך שלושה ימים בסוף השבוע במהלך אוקטובר (עם סיומו של חג סוכות) והפך עם השנים לפסטיבל המרכזי למוזיקה עצמאית בישראל.
בין האמנים וההרכבים שהופיעו בפסטיבל בתחילת דרכם נמנים: אסף אבידן, לולה מארש, ג'יין בורדו, A-WA, The Angelcy, אסתר רדא, גבע אלון, נגה ארז, אלון עדר ועוד.
ב-2007 יזמה ייסדה והפיקה המוזיקאית תמר אפק יחד עם המפיק אורי צור שלושה פסטיבלי רוק אלטרנטיבי בטבע שמטרתם הייתה לעודד אמנים ישראלים להופיע מחוץ לגבולות תל אביב ולפתח את הסצנה בפריפריה.
שם הפסטיבל החלוצי היה "חוצמזה" והוא היווה את הבסיס להיווסדות פסטיבל "אינדינגב" שקם בעקבות השתתפות אסף קזדו ומתן נויפלד מארגני "אינדינגב" בפסטיבל "חוצמזה" וקם בהשראתה ובסיועה.
פסטיבל האינדינגב הראשון נערך ב־19–20 באוקטובר 2007 ביוזמתם של קזדו ונויפלד ובסיועה של אפק.
הפסטיבל נמשך יומיים עם במת הופעות אחת והביא קהל של כ-1,300 איש.
בפסטיבל הופיעו קצת יותר מ-20 הרכבים.
בפסטיבל השני הגיע קהל של 3,000 אנשים, והופיעו בו קצת יותר מ-40 הרכבים.
כמו כן החלה מסורת שבה הקהל בוחר את ההופעה הפותחת של הפסטיבל דרך ה"אינדי-סקר".
נוסף מתחם הארט-ע-זעכן, מתחם אמנות עם נושא שנתי שמלווה את היצירות המוצגות בו.
כ-1,000 איש נאלצו לחזור לביתם לאחר שאזלו כל הכרטיסים.
החל מהפסטיבל השלישי ב-2009, לאחר שרבים מהם נאלצו לשוב על עקבותיהם שנה קודם, לאחר שאזלו כל הכרטיסים בקופות, רכישת כרטיסים נעשתה בהזמנה מראש בלבד, נוספה במת הופעות אקוסטית ומספר ההרכבים גדל ל-70.
הפסטיבל הרביעי ב-2010 הורחב ל-3 ימים (חמישי עד שבת) במתכונת שנשמרת מאז.
מבנה הפסטיבל השתנה וניתנו השמות הרשמיים לבמות, "במת הקוף" (הבמה המרכזית) ו"במת הפיל", הקטנה יותר, שהחליפה את הבמה האקוסטית מהפסטיבל הקודם וכוונה לתת הזדמנות ללהקות פחות מוכרות לקבל חשיפה.
ביולי 2011 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "בארץ החיפושיות השחורות" של רותם פלנדר ותניא פלשקס על הפסטיבל.
בפסטיבל החמישי ב-2011 נוספה במת "עשן הזמן" (על שם בית הקפה מבאר שבע), במה קטנה שיועדה להופעות אינטימיות, הבמה לא זכתה להצלחה (עקב הסאונד שחדר מההופעות משתי הבמות הגדולות יותר).
נוספה גם במה מאולתרת במתחם הקמפינג והחל שיתוף פעולה בין הפסטיבל למגזין "אף" הירושלמי שהתרחב שנה לאחר מכן עם הפקת המגזין "גרון", עם פירוט ההופעות, טורים ועוד.
בפסטיבל השביעי ב-2013 התרחב מבנה הפסטיבל אשר נשאר כמעט זהה עד היום עם תחילת מתחם ה-InDtronix אשר בנוי כרחבה קטנה להופעות חיות ותיקלוטים.
באותו פסטיבל הגיעו למעלה מ-7,000 איש.
בפסטיבל השמיני ב-2014 התמסדה במה נוספת להרכבים קטנים ולא מוכרים אשר נקראת 'במת החיפושית'.
מאז מבנה הפסטיבל נשאר כמעט זהה.
לקראת הפסטיבל ה-13 ב-2019 הכריזו מארגני הפסטיבל על שיתוף פעולה עם המפיק והאמרגן שוקי וייס בהפקת הפסטיבל, שילוב ליין אפ בינלאומי והרחבה של הפסטיבל.
באותה שנה בוטלה במת החיפושית ואותה החליף מתחם הסאונדסיסטם ונוספה במת הספינה (מיצב אמנותי מהאינדינגב ה-12 שהפך לרחבת ריקודים) ובמת הצב (במה ניידת שפעלה במוקד מכירת הכרטיסים ובאזור המקלחות בבקרים).
בנוסף מתחם אדמה שכבר פעל פסטיבל קודם לכן הפך לקבוע.
בפסטיבל ה-13 נמכרו כ-12,000 כרטיסים (חלקם לחלק מימי הפסטיבל).
בעקבות מזג האוויר בפסטיבל באותה שנה בוטלו הופעותיהם של A-WA ודור3 והפסטיבל נסגר שעתיים לפני המועד המתוכנן.
הפסטיבל ה-14 היה מיועד להתקיים ב-2020, אך התבטל בשל מגפת הקורונה והתקיים סופו של דבר באוקטובר 2021.
הפסטיבל ה-16 התבטל 4 ימים לפני תחילתו, בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
אתר הפסטיבל כבר עמד מוכן, אחרי כמעט חודש של עבודה בשטח, אך בבוקר ה-7 באוקטובר צוות ההפקה נאלץ להימלט מהמקום ובשטח הושאר ציוד בשווי מיליוני שקלים.
המתחם הלוגיסטי של הפסטיבל הועבר לשימוש של צה"ל והכוחות האזרחיים.
ביטולו הסב נזק של מיליוני שקלים להפקה, אך היא הודיעה לרוכשי הכרטיסים כי יקבלו את כספם חזרה אם ירצו בכך.
בעקבות התמשכות מלחמת חרבות ברזל בוטל הפסטיבל גם ב-2024. בסופו של דבר הפסטיבל התקיים בנובמבר 2025, בהיקף מצומצם יותר, עם שלוש במות (הקוף, הפיל והראקט) ומתחם אדמה.
אינדיטרוניקס InDtronix (במה רחבה אלקטרונית)
מתחם סאונדסיסטם (מתחם מערכת רמקולים עם התמקדות במוזיקת דאב ורגאיי)
מתחם אדמה (מתחם הופעות, הרצאות והקרנות סרטים)
מתחם הקמפינג - מתחם הנמצא בצמוד למתחם ההופעות.
מחולק למתחם המרכזי, מתחם משפחות, מתחם שקט ומתחם קרוואנים.
אינדי-ילד - מתחם הפעלות לילדים הצמוד למתחם הקמפינג למשפחות.
אינדי-טוקס (InDtox) - "מתחם ניקוי רעשים", מתחם מרוחק עם תוכניה הכוללת סרטים ושיחות.
נמצא בחלק המרוחק ביותר ממתחם ההופעות.
מתחם שבת - מתחם לשומרי שבת הפועל מאז 2011, הכולל פעילויות וקבלת שבת.
מתחם מיחזור - אזור ייעודי עם מתקנים למיחזור הזבל של באי הפסטיבל.
מתחם מרצ'נדייז - מכירה של תקליטים ופריטים של מוזיקת אינדי בכלל ושל האמנים המופיעים בפסטיבל
ארט-ע-זעכן - מתחם אומנות בתוך הפסטיבל אותו מפעילה קבוצת אמנים אשר מקימים מייצבים, אומנות וידאו ועוד.
בכל שנה נבחר נושא אחר סביבו נעשות היצירות.
המתחם פועל החל משנתו השנייה של הפסטיבל.
inDmovie - מתחם קולנוע עצמאי בשיתוף עם פסטיבל קולנוע דרום.
במת הצב - במה ניידת שפועלת מחוץ לליינאפ ומופיעה במקומות שונים במהלך היום.
אמנים מרכזיים שהופיעו בכל פסטיבל:
תמר אפק, עמיר לב, יהלי סובול, דויד פרץ, מלכת הפלקט, Malox, נעם רותם, מיכל לוטן, עמית ארז, שני קדר, דני הדר ועוד.
חיה מילר, יהוא ירון, רות דולורס וייס, גבע אלון, ג'ירפות, אסף אבידן והמוג'וס, האחים רמירז, Tiny Fingers, בום פם, רם אוריון, אטליז, ערן צור, דויד פרץ ונדב אזולאי, טל אורן, הדס בלאס והדס קליינמן, יאיר יונה, עמית ארז, לא, הגרוטאות, יובל גורביץ' ועוד.
יהוא ירון, קרולינה, אבי עדאקי ולהקה, מיכל לוטן ודניאלה ספקטור, Umlala, צביקה פורס אורקסטרה, כל החתיכים אצלי, Tree ועמיר לב, נערות ריינס, נעם רותם, פונץ', קוואמי והחלבות, שממל, יעל דקלבאום, חיה מילר והפשרות, הקולקטיב מארח את קותי, בום פם והאחים רמירז, רם אוריון, כלבי רוח, יאיר יונה ועוד.
הופעות מהעולם: IAMDDB, מקס רומיאו, L'epee, קל אסוף, המאוסקוביץ' דאנס בנד, פולאקזויד, אול ווי אר, Salomon Heritage ועוד.
הפסטיבל ה-14 היה מיועד להתקיים בשנת 2020, אך התבטל בשל מגפת הקורונה והתקיים סופו של דבר באוקטובר 2021.
הופעות מקומיות: מרסדס בנד, עוזי נבון ומכרים, אור אדרי מארחת את קרני פוסטל, יסמין מועלם, אסף אמדורסקי, לולה מארש, עוזי נבון ומכרים, המפשעות, קוסטה קפלן, ענת מושקובסקי, עוזי רמירז, ישי ברגר וחברים, דניאל תורג'מן, סימה נון, גון בן ארי ומקהלת זולת, סוס מביט, נומקה, רננה נאמן,
הופעות מהעולם: להקת הרוק האלטרנטיבית האמריקנית אפגן וויגס, טס פארקס הרוקיסטית מקנדה וקינג שילה סאונדסיסטם ההולנדי
הופעות מקומיות: נגה ארז, אביתר בנאי, שלומי שבן, פול טראנק, קרולינה, ריף כהן, הילה רוח, דה אנג'לסי, טדי נגוסה, עדי-קשת כהן, צליל דנין, דניאלה ספקטור, כהן, עדן דרסו, TAPASH, שאיי, סגול 59 עם שירוטו ומופע משותף של באטרינג טריו וקותימן.
להקת המסך הלבן והזמר עטר מיינר היו אמורים להופיע בשנה זו, אך הופעתם בוטלה בעקבות טענות להטרדה מינית ולהתעללות.
הפסטיבל היה אמור להתקיים בין ה-12 ל-14 באוקטובר 2023, אך בוטל עקב מלחמת חרבות ברזל.
בחול המועד פסח 2024 התקיים בקריית המלאכה בתל אביב פסטיבל אלטרנטיבי.
בחיפה היה אמור להתקיים אירוע תמיכה בפסטיבל ב-25 ו-26 בספטמבר 2024 במתחם הטרמינל שבנמל חיפה, האנגר היסטורי ששופץ.
אולם גם הוא בוטל עקב התרחבות המערכה בצפון.
ב-28 באוגוסט 2025 התקיים במוזיאון ארץ ישראל פסטיבל אלטרנטיבי במסגרת אירועי לילה לבן.
הפסטיבל התקיים לבסוף בין ה-13 ל-15 בנובמבר 2025, עם הרגיעה היחסית במלחמה.
פלטפורמות המתקיימות תחת חסות הפסטיבל במשך השנה:
אינדיטרמפ - קבוצת פייסבוק לשידוך טרמפים והתארגנות לינה משותפת.
inDlive - החלק הדיגיטלי של הפסטיבל שכולל את אתר הפסטיבל ורדיו ובלוג חיים.
הרדיו פועל בשיתוף עם רדיו "הקצה" ומכללת BPM, השידורים כוללים עריכה מוזיקלית אישית, ראיונות עם האמנים והעברת ההופעות החיות.
בלוג הפסטיבל מתעדכן באופן שוטף על ידי צוות מתנדבים לפני, במהלך ואחרי הפסטיבל.
אפליקציית הפסטיבל - אפליקציית עדכונים, ליינאפים ועוד.
פועלת מאז 2012 הושקה אפליקציית אנדרואיד לפסטיבל.
האפליקציה כוללת לו"ז הופעות לפי ימים ובמות, אפשרות רכישת כרטיסים, האזנה וקריאה באינדילייב ועוד.
אינדיטרוניקה היא סוגה מוזיקלית שהתפתחה בשנות התשעים המאוחרות בגרמניה.
הז'אנר הוא שילוב של אינדי, מוזיקה אלקטרונית, רוק ופופ.
הכלים הבסיסיים בהם משתמשים בסוגה זו הם מקלדת אלקטרונית, סינתיסייזר, סמפלר ומכונת תופים.
להקות בולטות בז'אנר הן La Roux ,The Postal Service וכן הפרויקט המוזיקלי Owl City.
אינדירה וארמה היא שחקנית אנגלייה.
תפקידה הראשי הראשון היה בסרט "קאמה סוטרה" (1996).
היא השתתפה בסדרות הטלוויזיה "סיפורי קנטרברי", "רומא", "לות'ר", "Human Target" ובסדרת הפנטזיה "משחקי הכס".
וארמה נולדה בבאת' שבמחוז סאמרסט.
בת יחידה לאב הודי ולאם שווייצרית.
היא הייתה חברה בלהקת התיאטרון לנוער "Musical Youth Theatre Company".
בשנת 1995 סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) שבלונדון.
וארמה הופיעה בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה שונות.
בין השאר בסרט "קאמה סוטרה" מ-1997 ובסרט "כלה ודעה קדומה" מ-2004, בעונה הראשונה של סדרת הדרמה ההיסטורית "רומא" של ה-BBC ו-HBO שיחקה בתפקיד אישה רומאית צעירה בשם ניובי.
דמותה הופיעה לזמן קצר גם בעונה השנייה של הסדרה.
ב-2006 שיחקה וארמה בתפקיד סוזי קוסטלו בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד", בפרק "Everything Changes" ובפרק "They Keep Killing Suzie".
בסדרה הרפואית "3 lbs" של CBS גילמה את דמותה של ד"ר אדריאן הולנד.
הסדרה שודרה לראשונה ב-14 בנובמבר 2006 ובוטלה ב-30 בנובמבר 2006 בגלל אחוזי צפייה נמוכים.
וארמה שיחקה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של הסדרה הבלשית האמריקאית "בונז" בתפקיד קייט פריצ'רד, מפקחת מהסקוטלנד יארד.
עוד שיחקה בתפקיד זואי לות'ר בעונה הראשונה של "לות'ר", סדרת הדרמה של ה-BBC.
היא שיחקה בתפקיד אילזה פוצ'י בעונה השנייה של הסדרה "Human Target" של רשת פוקס עד לביטול התוכנית ב-10 במאי 2011.
וארמה הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO בעונה הרביעית וגילמה את אלאריה סאנד, המאהבת של אוברין מארטל.
היא המשיכה לגלם את הדמות גם בעונה החמישית של הסדרה.
ב-1997 שיחקה וארמה בתפקיד ביאנקה במחזה "אותלו" מאת שייקספיר בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
בשנת 2000 וב-2001 הופיעה בעיבוד בימתי לספרו של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד", שכתבו הרולד פינטר ודי טרוויס, בתיאטרון הלאומי.
בקיץ 2001 גילמה את גילה במחזה "אחת לדרך" מאת הרולד פינטר במרכז לינקולן בניו יורק.
בשנת 2002 שיחקה בתפקיד סשה לבדייף במחזה "איבנוב" מאת אנטון צ'כוב בתיאטרון הלאומי בלונדון ובתפקיד בונטי מייוורינג במחזה "The Vortex" של נואל קאוורד בתיאטרון דונמאר.
ב-2004 גילמה את סבינה במחזה "The Skin of Our Teeth" מאת ת'ורנטון ויילדר בתיאטרון "יאנג ויק" שבלונדון.
ב-2008 הופיעה במחזה "The Vertical Hour" מאת דייוויד הר בתפקיד נדיה ביילי בתיאטרון רויאל קורט בלונדון.
ב-2009 שיחקה בתפקיד אוליביה במחזה השייקספירי "הלילה השנים עשר" בהפקה של דונמאר וסט אנד בתיאטרון ויינדהם שבלונדון.
ב-2012 גילמה את ג'סיקה במחזה "היסטריה" מאת טרי ג'ונסון בתיאטרון רויאל שבבאת'.
ב-2013 הופיעה במחזה "The Hothouse" מאת הרולד פינטר בטרפלגר סטודיוס.
ב-2014 גילמה את טמורה מלכת הגותים, בעיבוד של לוסי ביילי למחזה "טיטוס אנדרוניקוס" בתיאטרון שייקספיר גלוב.
ב-2015 שיחקה לצדו של רייף פיינס במחזה "Man and Superman" מאת ברנרד שו בתיאטרון הלאומי.
וארמה חיה בהורנסי שבלונדון עם בעלה קולין טיירני ובתם אוולין.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס אוליבייה2025השחקנית הטובה ביותראדיפוס המלך
אינדיו ז'וזה פיליו פריירה (בפורטוגזית: Josué Ferreira Filho Índio; נולד ב-17 ביולי 1974) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם בין היתר בקבוצת בית"ר ירושלים.
אינדיו יליד אראפיראקה שבברזיל, החל את הקריירה המקצוענית שלו בנוער של המועדון פלמנגו מהליגה הברזילאית הבכירה ועלה לשחק בבוגרים.
לאחר שלא הצליח להשתלב בקבוצה כשחקן הרכב, עבר לקבוצת גוארני מהליגה השלישית בברזיל, כשמאוחר יותר עבר גם לז'ובנטודה שם שיחק כארבע עונות בליגה הראשונה שם זכה לראשונה בגביע המדינה הברזילאי ושנה לאחר מכן בטורניר ריו-סאו פאולו עם פלמיירס.
בעונות שלאחר מכן לא הרבה לקבל דקות משחק ולכן החליט לצאת לשחק מחוץ לברזיל והגיע לבית"ר ירושלים בעונת 2002/2003, והצליח להשתלב כשחקן הרכב קבוע בעמדת הבלם.
סה"כ צבר אינדיו 90 הופעות בבית"ר בהן כבש שלושה שערים.
לאחר תום חוזהו בעונת 2004/2005 חזר לשחק בברזיל בז'ובנטודה, וסיים את הקריירה בקבוצת נאוטיקו מהליגה השנייה בברזיל.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל פנה אינדיו לקריירת אימון, וכיום (2016) הוא רכז טכני של קבוצת מרינגה מהליגה הרביעית בברזיל.
אינדיו היא עיר במחוז ריברסייד, במדינת קליפורניה השוכנת בעמק קואצ'לה שהוא חלק ממדבר קולורדו בדרום קליפורניה.
היא שוכנת כ-37 קילומטרים מזרחית לפאלם ספרינגס, 124 קילומטרים מזרחית לריברסייד, כ-204 קילומטרים ממזרח ללוס אנג'לס ו-158 קילומטרים צפונית למקסיקלי במדינת באחה קליפורניה במקסיקו.
מקור השם בספרדית ופירושו אינדיאני.
האוכלוסייה הייתה 76,036 תושבים במפקד 2010, 55% גידול מ-49,116 התושבים שנמנו במפקד בשנת 2000. העיר הייתה מכונה "הציר המרכזי של העמק", כינוי שהיה סיסמת לשכת המסחר של העיר בשנות ה-70 של המאה ה-20. כיום כינויה הוא "עיר הפסטיבלים" ("City of Festivals") בשל האירועים התרבותיים הרבים הנערכים בעיר.
מסילת הברזל של חברת הרכבות סאותרן פסיפיק (Southern Pacific) הייתה אמורה להתחבר למסילות של חברת טקסס ופסיפיק (Texas & Pacific), אחת מכמה חברות רכבות שביקשו או שקיבלו אישור מהממשל הפדרלי לבנות קווי רכבת ממקומות שונים בארצות הברית מערבה אל חוף האוקיינוס השקט.
אבל קצה קו המסילה של טקסס ופסיפיק היה אז תקוע הרחק בטקסס, ולכן חברת הרכבות דרום הפסיפיק המשיכה את סלילת הקו מזרחה.
העיר אינדיו קמה בשל הצורך של חברת הרכבות בנקודת מילוי מים למנועי הקיטור באמצע הדרך בין לוס אנג'לס ליומה.
בתחילה היה היישוב קרוי אינדיאן ולס, אבל מכיוון שמקומות רבים אחרים כבר היו קרויים כך נבחר השם אינדיו, הגרסה בספרדית למילה "אינדיאני".
לאחר שהרכבת הגיעה לאינדיו היישוב החל להתפתח.
הבניין הקבוע הראשון היה המחסנים של חברת הרכבות דרום הפסיפיק והמלון.
החברה ניסתה לארגן לעובדיה תנאי חיים נוחים ככל האפשר במטרה לשמור שלא יעזבו אזור שכל כך קשה היה לחיות בו בתקופה היא.
המבנה היה במרכז החיים החברתיים במדבר עם חדר אוכל מהודר וריקודים בלילות שישי.
אף שאינדיו הוקמה כיישוב שהתבסס על הרכבת, תוך זמן קצר החלה להתפתח חקלאות.
בצלים, כותנה, ענבים, פרי הדר ותמרים שגשגו באקלים הצחיח תודות לתושייה של החקלאים להמציא דרכים מגוונות להשיג מים.
תחילה באמצעות בארות ארטזיות ומאוחר יותר באמצעות שלוחה מהתעלה הכול-אמריקנית.
עם זאת, עודף מים היה גם הוא לעיתים בעיה מרכזית עבור אינדיו והעיר הוצפה כמה פעמים עד שהוכנו תעלות לקליטת מי גשמי הסופות ברחבי עמק קואצ'לה.
אנשי עסקים ונשים מצאו שמקום זה, אזור הספר של ארצות הברית הקונטיננטלית, אידיאלי על מנת להתחיל חיים מחדש.
ד"ר הארי סמיילי (Harry Smiley) ואשתו נל נמנו עם התושבים הראשונים ונשארו באינדיו לאחר שמכוניתם התקלקלה בדרך ללוס אנג'לס.
הם הפכו לזוג שהשפיע על האזור.
Tingman) נמנה עם בעלי החנויות הראשונים ושימש כמנהל הדואר הראשון באינדיו, אבל היה ידוע לשמצה כמי שניצל את הכורים בדרכם להרים, ומכר להם מוצרים במחירים מופקעים.
שנים אחר-כך התבלטה ד"ר ג'וּן רוברטסון מקקרול (June Robertson McCarroll) בפעילות של נדבנות כמו גם רופאה מצליחה באינדיו.
היא הייתה אחראית, יחד עם מועדון נשות אינדיו, להפעלת לחץ על קליפורניה לשרטט פסים לבנים במורד הרחובות לאחר שכמעט נפגעה מכלי רכב חולפים פעמים רבות מדי.
אבל, אף שמייסדים המוקדמים נחשבים כחלוצים, הם אמצו את אורח החיים של חבריהם שחיו באזורים כמו לוס אנג'לס.
אינדיו התאימה עצמה לכל המגמות כפי שהובאו על ידי הרכבת.
בתחילת המאה ה-20 הייתה אינדיו הרבה יותר מעיירת רכבות ההולכת ודוהה.
בתי ספר נבנו, בית החולים לה קסיטה (La Casita hospital) סיפק שירותים רפואיים, והמשפחות השתרשו במקום.
בהמשך המאה ה-20 העיר התפרסמה כעיירת בריאות לקשישים ולאלו הסובלים ממחלות בדרכי הנשימה.
באינדיו הוקמה תחנת המחקר של מחלקת החקלאות של ארצות הברית בתחום התמרים, מקום שבו התבצע המחקר הראשון במעלה על הפרי שעתיד להיות חלק מרכזי בתרבות של אינדיו.
התחנה הוקמה ב-1907 וסייעה לחוואים המקומיים להבין טוב יותר מוצר חקלאי ייחודי זה ולהפיכת עמק קואצ'לה כמוביל ביבול התמרים בארצות הברית.
עובדה זו יצרה קשרים עם המזרח התיכון שהובילו להענקת גוון מזרח תיכוני ליריד המחוזי.
קואצ'לה ותרמל (Thermal) הפכו במהרה לערים גדולות מאינדיו, אבל אינדיו נותרה "הציר המרכזי של העמק" כפי שכונתה.
לאחר שתרמל עלתה באש וההידרדרות של קואצ'לה, אינדיו צמחה שוב.
בהגיע 1930 הייתה אינדיו אזור משגשג והוכרזה רשמית כעיר.
ב-6 בספטמבר 1930 קיבל פרד קולר (Fred Kohler), בעל חנות, את רישוי העסקים העירוני הראשון באינדיו.
במלחמת העולם השנייה הסתייעה הכלכלה של אינדיו בביקורי חיילים ממחנה אימוני המדבר של ג'ורג' פטון בצ'יריאקו סאמט (Chiriaco Summit) השוכנת כ-50 קילומטרים ממזרח לאינדיו.
עם זאת, אינדיו חוותה הידרדרות נוספת כשהאוכלוסייה של העמק החלה לעקור מערבה לערים חדשות כמו פאלם דזרט.
במאה ה-21 התהפכה המגמה והחלק המזרחי של העמק שב להיות המרכז של עמק קואצ'לה.
העיר סבלה משיעור אבטלה גבוה למדי (במקרים מסוימים מעל 20 אחוז) בשלהי המאה ה-20 ובמיתון שהחל ב-2008. שיעור האבטלה ב-2006 היה מתחת ל-5% לאחר שהכלכלה המקומית התאוששה לאחר השגשוג במכירת בתים, כאשר תושבים אמידים יותר עברו לעיר.
קצב גידול האוכלוסייה המהיר הגביר את הצורך העכשווי של העיר במקורות תעסוקה.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שטח העיר הוא 75.6 קילומטרים רבועים, מהם 99.97% אדמה ו-0.03% מהם מים.
כ-5 קילומטרים צפונית ומזרחית לאינדיו עובר העתק סן אנדראס, גבול ראשי בין שני לוחות טקטוניים: הלוח הצפון-אמריקאי והלוח הפסיפי.
באינדיו שוכנים משרדי המנהל של מזרח מחוז ריברסייד.
מ-1955 ועד ל-1992 התגוררו בפאלם ספרינגס יותר תושבים מאשר באינדיו.
ב-1992 דיווחה לשכת מפקד האוכלוסין שמספר התושבים באינדיו גדול מאשר בפאלם ספרינגס ועובדה זו נשארה כך מאז.
הגובה הרשמי של אינדיו הוא מתחת לפני הים.
בניין העירייה שוכן בגובה 4 מטרים מתחת לפני הים, כאשר המחצית המזרחית של עמק קואצ'לה צונחת עד 50 מטרים מתחת לפני הים (חוף ימת סלטון נמצא במרחק 24 קילומטרים דרומית לאינדיו).
האקלים של עמק קואצ'לה מושפע מהגאוגרפיה סביבו.
רכסי הרים גבוהים משלושה צדדים גורמים למזג-אוויר ייחודי חם כל השנה, כשהחורפים הם בין החמימים ביותר מערבית להרי הרוקי.
האקלים של אינדיו הוא של קיץ חם/חורף חמים קוד BWh בשיטת קפן.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת הגבוהה היא 31.9 °C, הטמפרטורה השנתית הממוצעת הנמוכה היא 16.7 °C, אבל טמפרטורות בקיץ מעל 42 °C נפוצות ולעיתים עולות על 49 °C, בעוד שהטמפרטורות הנמוכות בלילה נשארות מעל 28 °C לעיתים קרובות.
החורפים חמימים כשהטמפרטורות הגבוהות ביום הן לעיתים קרובות בין 20 °C ל-30 °C.
ממוצע המשקעים בשנה הן מתחת ל-100 מילימטרים בשנה, כשלפחות יש 348 ימים בשנה של שמש.
הטמפרטורה החמה ביותר שנרשמה בעיר הייתה 52 °C ב-6 ביולי 1905. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 24.3 °C.
על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התגוררו בעיר 76,036 תושבים, צפיפות אוכלוסייה של 1,005.8 תושבים לקילומטר רבוע.
הגיל החציוני היה 32.2 שנים.
בין השנים 2009 ל-2013 הייתה ההכנסה השנתית החציונית של משק בית באינדיו 50,068 דולרים, כש-21.9% מהאוכלוסייה חיו מתחת לקו העוני הפדרלי.
נכון ל-2015 68% מהאוכלוסייה היא ממוצא היספאני, אם כי יש גם הערכות שהאחוז גבוה יותר ומגיע ל-75%.
במפקד של 1930 דיווחו כ-60% מהתושבים שהם ממוצא ספרדי או מקסיקני, שיעור זה ירד ל-30% בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומאז החל לעלות שוב ובמפקד של 1990 דיווחו 58% מהתושבים על מוצא היספאני.
הנוכחות של אמריקאים ממוצא מקסיקני באינדיו החלה לפני למעלה ממאה שנים מאז שעובדי מסילת הברזל (Traqueros בספרדית) שהועסקו על ידי חברת הרכבות סאותרן פסיפיק התיישבו באינדיו ב-1910. הצורך בעובדים בחקלאות, בבנייה, באתרי הגולף ובעבודות הבית באזור פאלם ספרינגס היה גורם ראשי במשיכת המהגרים ממקסיקו לאינדיו.
האזור העיקרי בו התיישבה האוכלוסייה ההיספאנית באינדיו באמצע המאה ה-20 היה העיר העתיקה.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הפכה האוכלוסייה ההיספאנית לרוב באזור הצפוני, המזרחי ואחר כך הדרומי ובחלקים הישנים של האזור המערבי.
הפרדה לאזורי מגורים לאוכלוסיות שונות הייתה נפוצה פעם באינדיו, אבל היספאנים חיים כיום בכל חלקי העיר.
בין השנים 1984 ל-2008 הוכפלה האוכלוסייה באינדיו כמה פעמים.
אינדיו צריכה להתמודד עם גידול חסר תקדים בהיותה אזור מועדף לאלפי דיירים חדשים מדי שנה.
על פי ההערכה נוספות לעיר 25 יחידות דיור מדי יום.
מנהיגי העיר ותושבים מקומיים מרחיבים את השירותים הציבוריים בעיר, כולל פעילויות נופש, מרכזי מסחר ומתחמי תעשייה.
במפקד של 2010 נמנו בעיר כ-76,000 תושבים, וב-2014 הוערכה האוכלוסייה ב-85,633 תושבים, אבל מספרים אלו אינם לוקחים בחשבון את התושבים העונתיים המגיעים לעיר בחורף בשל אקלימה הנוח.
ההערכה היא שבאינדיו שוהים קרוב ל-100,000 תושבים סביב תחילת השנה האזרחית.
שני ענפים תורמים בעיקר לכלכלה המקומית, חקלאות הפעילה כל השנה ותיירות הפעילה בעיקר בין אוקטובר למאי.
מעסיקים עיקריים כוללים את מנהלת מחוז ריברסייד, בתי הספר, בית החולים, עיריית אינדיו וחברות תעשייה קלה, מלט ומסחר.
אינדיו הייתה אחד מאזורי החקלאות החשובים ביותר בדרום קליפורניה, ופעם הייתה אחראית למרבית יבול התמרים בארצות הברית.
עם זאת, עם הגידול שחל בעיר חלק גדול ממטעי התמרים פינה מקום לבנייני מגורים ולאתרי נופש.
מטעי התמרים מוגבלים כיום לדרום ודרום-מזרח אינדיו.
אפילו הדקלים באתר היריד ופסטיבל התמרים השנתי (Riverside County Fair and national Date Festival) נכרתו.
בשל המספר הרב של הפסטיבלים והאירועים המיוחדים הנערכים מדי שנה באינדיו החליטה לשכת המסחר שהכינוי הרשמי של אינדיו יהיה "עיר הפסטיבלים" ("The City of Festivals").
אתר הירידים של המחוז/פסטיבל התמרים (Date Festival/County Fairgrounds) הוא מתקן המארח אירועים שונים במהלך השנה כדוגמת מופעי מוזיקה, תחרויות monster truck (טנדרים בעלי גלגלי ענק), תחרויות רודיאו או אירועים מיוחדים.
פסטיבל התמר נערך בכל פברואר באתר היריד השוכן בלב אינדיו על כביש מדינתי 111. מאז 1947 חוגג פסטיבל זה את יבול התמרים של עמק קואצ'לה.
פסטיבל טמלה נערך בכל דצמבר ברחובות של העיר העתיקה של אינדיו ואוחז בשיא גינס כפסטיבל הטמלה הגדול ביותר בעולם (120,000 מבקרים בין 2 ל-3 בדצמבר 2000) ואחז פעם בשיא העולמי לטמלה הגדולה ביותר בקוטר 30 סנטימטרים ואורך 12 מטרים, אבל שיא זה נשבר מאז.
ב-1993 ארגן פאול טולט (Paul Tollett), נשיא גולדנוויס (Goldenvoice) קונצרט של להקת הרוק פרל ג'אם במועדון הפולו של אינדיו (Empire Polo Club) ושש שנים אחר-כך נולד פסטיבל המוזיקה והאמנות של עמק קואצ'לה (Coachella Valley Music and Arts Festival), המתנהל מאז במועדון הפולו של אינדיו.
מאז 2001 הפך הפסטיבל לאירוע שנתי שבמסגרתו הופיעו אמנים ידועים כולל: פרינס, פול מקרטני, לאונרד כהן, קניה וסט, רדיוהד, ד"ר דרה, סנופ דוג, פיקסיז, הקיור, הווייט סטרייפס, ג'יי זי, טול, ביסטי בויז, רד הוט צ'ילי פפרז, ג'יינז אדיקשן, רוג'ר ווטרס ואחרים.
ב-2007 וב-2010 הרחיבו המארגנים את הפסטיבל לשלושה ימים.
הפסטיבל מושך אליו קהל גדול, ומגזין המוזיקה "רולינג סטון" שיבח אותו כ"יופי שופע...
שגרם למדבר להיראות רחוק מאוד".
במאי 2007 החלה גולדנוויס לערוך פסטיבל בן יומיים של מוזיקת קאנטרי שנערך בסוף השבוע לאחר פסטיבל קואצ'לה.
ביו האמנים שהשתתפו: ג'ורג' סטרייט, קני צ'זני, האיגלס, שוגרלנד, טיילור סוויפט, קארי אנדרווד וקיד רוק.
במסגרתן פועלים קרוב ל-20 בתי ספר יסודיים, 8 חטיבות ביניים ו-8 תיכונים.
בנוסף פועלים בעיר עוד שישה בתי ספר פרטיים.
בקרבה לעיר פועל קולג' קהילתי (College of the Desert).
שדה תעופה קטן (Bermuda Dunes Airport מציין FAA: UDD) פועל בגבול הצפון-מערבי של אינדיו לאורך כביש בין-מדינתי 10. מסלול בן 1,500 מטרים משרת מטוסים פרטיים קטנים, מטוסי מטען ומטוסי סילון קטנים.
שדה תעופה נוסף (Jacqueline Cochran Regional Airport), שוכן בתרמל במרחק קצר מדרום לאינדיו ונועד למטוסי מטען המטיסים תוצרת חקלאית.
תוצרת חקלאית נשלחת גם דרך הכביש המדינתי 86S המהיר של קליפורניה המכונה "כביש מהיר נפטא" (בהתייחס להסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה בראשי תיבות NFTA) לתעבורה בינלאומית.
שדה התעופה הקרוב ביותר שבו יש שירות נוסעים מסחרי סדיר הוא שדה התעופה הבינלאומי פאלם ספרינגס (Palm Springs International Airport), כ-30 קילומטרים מאינדיו.
שני כבישים חשובים משרתים את אינדיו, כביש בין-מדינתי 10 וכביש מדינתי 111 של קליפורניה המחבר בין כביש בין-מדינתי 10 לגבול עם מקסיקו.
שירותי האוטובוסים של קווי גרייהאונד ואמטרק פועלים בתחנה במרכז אינדיו, שבה אוטובוסים עוצרים בתדירות גבוהה בדרכם לדרום קליפורניה, אריזונה והגבול עם מקסיקו.
חברת אוטובוסים מקומית (SunLine Transit Agency) מפעילה קווים ליעדים בעיר ובעמק קואצ'לה.
בית חולים על שם ג'ון קנדי (John F.
Kennedy Memorial Hospital) הוא בית חולים כללי באינדיו, אחד משלושה בתי חולים בעמק קואצ'לה.
בית החולים נוסד במקומו הנוכחי ב-1983 על אדמה שנתרמה על ידי אחד מהמייסדים ד"ר ריינלדו קארון (Reynaldo J.
מחלקת היולדות בבית החולים שהורחבה ב-2005 היא אחת העמוסות במדינת קליפורניה.
בעיר אינדיו יש 18 פארקים ציבוריים (כולם מופעלים על ידי עיריית אינדיו), פארק שהעיר מפעילה בסמוך למסלול הגולף העירוני, מרכז נופש קהילתי, מרכז חדש לקשיש השוכן בקרבה למרכז נוער השוכן מול התיכון של אינדיו ושמורת חיות-בר "דזרט פארק" (Desert Park).
אינידיה טאואר הוא גורד שחקים מגה גבוה מבוטל שבנייתו החלה בעיר מומבאי, הודו, בשנת 2010 ונועד להיות בגובה 708 מטר.
בנייתו תוכננה להסתיים ב-2016, אולם עבודות הבנייה הוקפאו ב-2011 בשל סכסוך בין מפתחי המגדל והרשויות האזרחיות של מומבאי.
הבניין תוכנן להשתרע של שטח של 150,000 מטרים רבועים ולכלול כ-131 קומות כשמתוכן 5 יהיו תת-קרקעיות.
סגנונה המוזיקלי משלב פופ, מוזיקת עולם ופופ פולק.
היא ידועה בשל להיטה העולמי "Dernière danse", שיצא בנובמבר 2013, ובשיאו כבש צמרות מצעדים רבות.
השיר נמכר במספר עותקים רב, והפך לשירה המזוהה ביותר.
בשנת 2014, הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה Mini World, שזכה גם כן להצלחה רבה, ומכר קרוב למיליון עותקים.
באותה שנה, זכתה גם בפרס המוזיקה של MTV אירופה, בקטגוריית האמן הצרפתי הטוב ביותר.
אינדילה נולדה ב-26 ביוני 1984, בשם עדילה סדראיה (Adila Sedraïa) בפריז, שצרפת, לאמה החד הורית, וגדלה עם אמה, סבתה ושתי אחיותיה הגדולות.
סבתה נהגה לשיר בחתונות ובאירועים שונים.
אינדילה מתארת את עצמה כ"ילדת העולם", מאחר שמוצא משפחתה הוא ממספר מקומות ברחבי העולם: אלג'יראי, קמבודי, מצרי והודי.
היא מצהירה כי שם הבמה "אינדילה" בא מאהבתה שאינה יודעת שובע להודו.
לפני שפצחה בקריירת השירה שלה, היא עבדה כמדריכת טיולים בשוק הבינלאומי של רנז'יס.
היא מספרת כי זמרים כגון אנריקו מסיאס ומייקל ג'קסון השפיעו עליה בילדותה.
בנוסף לשיריה הצרפתיים, היא שרה מספר שירים בשפה האנגלית: 'Dreamin, בשיתוף יוסופה, ו-Bye Bye Sony עם די ג'יי אבדל.
בנוסף, היא שרה ביפנית ולקחה חלק בפזמון של השיר היפני Criminel בשיתוף טאלף.
בשנת 2007, היא נישאה למפיק-תקליטן פסקל קואו, שקישר אותה לעולם הראפ.
בעקבות זאת לקחה אינדילה חלק בשיתופי פעולה עם כמה ראפרים צרפתיים.
אינדילה החלה את קריירת השירה שלה בשנת 2010 עם שירה "Trinité".