tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדברי עורך ההוצאה, הקו הספרותי של ההוצאה מתאפיין ב"אקלקטיות ספרותית רדיקאלית"; על פי אתר ההוצאה, ""תשע נשמות" מבקשת לצוד את הצורות האידיוסינקרטיות ביותר, החודרות ביותר, כאלה שנוגעות באותה מהות שהיא הכל, אך לא ניתן להגדירה...
למצוא בכל יבשת, בכל ניב, בכל סגנון חיים וצורת קיום אפשרית יהלומים טקסטואליים.
אל היהלומים הללו מבקשת "תשע נשמות" לחשוף את הקורא הישראלי, כדי לגוון את מזונו הרוחני ואת השיח ...
בתבלינים מילוליים, רעיוניים, אידיאיים וצורניים שאינם חלק מהאטמוספירה הרוחנית השגרתית שלהם".
בין השאר פרסמה תשע נשמות ספרים מאת שטפן צווייג, אומברטו אקו, צ'ארלס דיקנס, יוזף רות, ולטר בנימין, הנרי ג'יימס, תומאס וולף, ג'ק לונדון, מרינה צבטייבה וסרחיו ביסיו.
נכון לאוגוסט 2021 ראו אור במסגרת ההוצאה מעל 100 ספרים.
מאז 2017 מקיימת ההוצאה שיתופי פעולה עם הוצאת הכורסא ומתחילת 2019 הן מפרסמות יחד את סדרת הספרים "חוצפנית", שהוגדרה על ידן כ"סדרת קלאסיקות מודרניות".
ב-2018 הוציאה לאור תשע נשמות את סדרת "פטיט" - סדרת נובלות קצרות בפורמט כיס, בהשראת ספריית תרמיל ההיסטורית.
ב-2021 החלה ההוצאה להוציא לאור ספרי שירה, כשהראשון שבהם הוא שירים טחובים לילדים רטובים, מאת המשורר הישראלי רומן אייזנברג.
ב-2022 החלה ההוצאה להוציא לאור את סדרת "קודה", סדרת ספרי מקור.
מייסד ועורך ההוצאה, אוריאל קון, הוא אדריכל, מסאי ופעיל תרבות ירושלמי יליד ארגנטינה.
לפני הקמת "תשע נשמות" ערך את הוצאת סמטאות וניהל יחד עם שירה חפר את הוצאת זיקית.
עם מתרגמי ההוצאה נמנים יונתן פיין, סוניה ברשילון, יותם בנשלום, ארז וולק, אנמארי בארטפלד, מיכל שלו, יוסי טל, הראל קין ויהונתן דיין.
תשע שעות לראמה הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי משנת 1963 בהפקתו ובבימויו של מרק רובסון עם הורסט בוכהולץ בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הרומן "תשע שעות לראמה" מאת סטנלי וולפרט משנת 1962 והוא מתאר תשע שעות של היום האחרון בחייו של מהטמה גנדי (30 ביוני 1948) ומתרכז בסיפור בדוי על חייו של המתנקש בו - נאטורם גודסה .
גודסה היה חבר בתנועה הלאומנית ההודית ראשטריה סווג'מסווק סאנג (RSS) שהוקמה להילחם בבריטים ובמוסלמים.
ראמה הוא אחד האלים הפופולריים בהינדואיזם, עבור הלאומנים ההינדואים משמשת מלכותו של ראמה כסמל למלכות הינדואית מושלמת וראמה מהווה סמל פוליטי החרוט על דגלם.
סיפור חייו הבדוי של גודסה מתואר בסרט בפלאשבקים.
הסרט שצולם בהודו ובבריטניה קיבל ביקורות קשות ולא הצליח כלכלית, זאת בניגוד לסרט גנדי של ריצ'רד אטנבורו (1982).
ממשלת הודו אסרה על הקרנתו כי הוא מתאר באופן חיובי את המתנקש בחייו של גנדי.
הסרט גם קטע את הקריירה המצליחה עד אז של הורסט בוכהולץ.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר - בצבע.
30 בינואר 1948, גופל דאס, מפקד משטרת דלהי (חוזה פרר) מודאג מאוד.
יש ידיעות רבות על כוונה להתנקש בחייו של מהטמה גנדי בעת שייפגש עם אלפי מעריצים בבית בירלה בעיר.
הוא מבקש ממוסאדי (רוברט מורלי), אחד מבכירי מפלגת הקונגרס להגיע איתו לגנדי ולשכנע אותו לבטל את הטקס מחשש לחייו.
הם מוצאים את גנדי (J.
גנדי מסרב לבטל את הטקס למרות הפצרותיהם.
נטוראם גודסה (הורסט בוכהולץ) ושותפו נאראיאן אפטה (דון בוריסנקו) הם חברי ילדות שגדלו ביחד בכפר.
גודסה פיתח שנאה לבריטים לאחר שסירבו לגייסו לצבא.
לאחר שאביו ואשתו נרצחו על ידי מוסלמים הוא פיתח שנאה עזה למוסלמים ובטקס מחתרתי הוא הצטרף ל-RSS.
הוא עורך עיתון מקומי והכיר אישה נשואה בשם רני מהטה (ולרי גירון).
יחסיהם ידעו עליות ומורדות בגלל הבדלי השקפה פוליטיים בקשר לגנדי.
גודסה סבר כי גנדי התייחס בסלחנות יתר למוסלמים וגרם לדעתו לאסון בו נהרגו מאות אלפים.
הוא מקבל הוראה מהמחתרת לחסלו.
המשטרה עורכת חיפושים נרחבים בדלהי וגודסה מוצא מקלט אצל יצאנית, פליטה אלמנה מפנג'ב בשם שיילה (דיאן בייקר).
הוא משתכר ונרדם והיא מוצאת את האקדח ויוצאת החוצה שם היא נתפסת על ידי שוטר שמחרים את האקדח.
המשטרה מגיעה למקום אבל גודסה מצליח להימלט ולהגיע אל מחבוא המחתרת שם הוא ננזף אך מקבל הזדמנות שנייה.
הוא וחברו אפטה עולים לקבל ברכה מראמה.
אפטה מלא חששות ומגלה לרני על מטרתו של גודסה לרצוח את גנדי.
שניהם ממהרים לטקס אך מאחרים.
גודסה יורה בגנדי וזה קורס תוך כדי שהוא אומר לגודסה שהוא סולח לו.
תשעה אנשים זרים מהעיר מתאספים לחופשה בת 10 ימים ב"בית טרנקווילום", אתר נופש לבריאות המבטיח לשנות ולרפא את האורחים השוהים שם.
עם זאת, האורחים מגלים שאתר הנופש הוא לא כפי הנראה, ושהם עומדים לגלות סודות רבים זה על זה ועל בעלת אתר הנופש, מאשה דמיטריצ'נקו.
העונה השנייה מתרחשת במתקן יוקרתי באלפים בשם זאוברוורלד, אותו מנהלת מאשה יחד עם הלנה (לנה אולין) ובנה מרטין (לוקאס אנגלנדר).
המתקן מתמקד בטיפולים באמצעות סמים פסיכדליים מסוכנים, ומאשה ממשיכה בניסויים בבני אדם כדי להתמודד עם האבל שלה.
העלילה כוללת את הגעתו של מיליארדר מסתורי מעברה של מאשה בשם דייוויד שו, ו-8 אורחים נוספים שקשורים אליו ולמאשה בקשרים סמויים.
ניקול קידמן – מאשה דמיטריצ'נקו, מייסדת אתר בריאות בשם "בית טרנקווילום".
מליסה מקארתי – פרנסס ולטי, סופרת המתמודדת עם כישלונה בחייה המקצועיים והאישיים לאחר שנכוותה מקשר וירטואלי.
מייקל שאנון – נפוליאון מרקוני, מורה בתיכון המתאבל על מות בנו.
לוק אוונס – לארס לי, עורך דין שמגיע לאתר הנופש מתוך מניעים נסתרים.
סמרה ויבינג – ג'סיקה צ'נדלר, משפיענית ברשתות החברתיות ואשתו של בן.
אשר קדי – הת'ר מרקוני, אשתו של נפוליאון המתאבלת על מות בנה.
מלווין גרג – בן צ'נדלר, בעלה של ג'סיקה.
טיפאני בון – דלילה, עובדת ב"בית טרנקווילום".
מאני ג'סינטו – יאו, יד ימינה של מאשה ב"בית טרנקווילום".
גרייס ואן פאטן – זואי מרקוני, בתם של נפוליאון והת'ר, המתאבלת על מות אחיה התאום.
זואי טרקס – גלורי, עובדת נוספת ב"בית טרנקווילום".
רג'ינה הול – כרמל שניידר, אם חד-הורית שבעלה נטש אותה לטובת אישה צעירה יותר.
בובי קנאבלי – טוני הוגבורן, שחקן טייט אנד לשעבר המתמודד עם התמכרותו למשככי כאבים.
בן פלקון – פול דראבל
לנה אולין – הלנה, מנהלת את זאוברוורלד לצד מאשה.
לוקאס אנגלנדר – מרטין, בנה של הלנה.
מארק סטרונג – דייוויד שו, מיליארדר מסתורי מעברה של מאשה.
הנרי גולדינג – פיטר, מתחבר עם אימוג'ן דרך עברם המשפחתי הקשה.
אנני מרפי – אימוג'ן, מתחברת עם פיטר דרך עברם המשפחתי הקשה..
מארי בארטלט – בריאן, מנחה טלוויזיה לילדים שסובל מדיכאון ומנסה לחזור לעצמו.
האל קמפסטון – זאק מרקוני, בנם המנוח של נפוליאון והת'ר.
ב-1 במאי 2019, נודע כי רשת "הולו" הזמינה רשמית מיני-סדרה שתבוסס על פי ספרה של ליאן מוריארטי, "תשעה זרים מושלמים".
את המיני-סדרה יצר דייוויד אי קלי, שפיתח אותה לצדו של ג'ון הנרי באטרוורת', והפיק אותה בפועל לצדם של באטרוורת', ניקול קידמן, פר סארי, ברונה פפנדריאה, סטיב הוטנסקי וקייסי האבר.
עוד נמסר כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2021. ב-7 בינואר 2020, השחקנית מליסה מקארתי הצטרפה להפקתה בפועל של המיני-סדרה.
ב-29 ביולי 2020, פורסם כי ג'ונתן לווין יהיה אמון על בימוי כל שמונת הפרקים של המיני-סדרה, וכן לשמש כמפיק בפועל, בעוד שג'יליאן בורר הצטרף לסדרה כמפיק.
על צילום המיני-סדרה אמונה הצלם איווס בלנג'ר.
העונה השנייה מבוססת על תסריט מקורי, ללא חומר מקור מספר כמו בעונה הראשונה.
לצד ההכרזה על הפקת המיני-סדרה, דווח כי ניקול קידמן לוהקה לתפקיד הראשי.
בנוסף להודעה על כך שתפיק את המיני-סדרה בפועל, נמסר כי מליסה מקארתי הצטרפה גם לצוות השחקנים בתפקיד ראשי.
ב-27 במאי 2020, נמסר על ליהוקו של מני ז'סינטו לצוות השחקנים הראשי.
ביוני 2020, לוהקו אשר קדי ולוק אוונס לתפקידים ראשיים.
ביולי 2020, נמסר על ליהוקם של מלווין גרג, סמרה ויבינג, גרייס ואן פאטן, טיפאני בון ומייקל שאנון.
באוגוסט 2020, נמסר על ליהוקם של רג'ינה הול ובובי קנאבלי.
ב-22 באוקטובר 2020 הצטרף האל קמפסטון לצוות השחקנים בתפקיד משני.
ב-19 בנובמבר 2020 לוהקה זואי טרקס לצוות השחקנים.
ב-8 ביולי 2020, חשף אוונס כי הצילומים יתקיימו באוסטרליה.
אוונס אף חשף כי כל השחקנים נדרשו להיכנס לסגר למשך שבועיים לאחר הגעתם לאוסטרליה, בשל תקנות שהטילה ממשלת אוסטרליה בתגובה להתפרצות מגפת הקורונה.
יתר על כן, כל השחקנים נדרשו להיבדק במהלך ההסגר לפני תחילת הצילומים.
צילומי המיני-סדרה החלו ב-10 באוגוסט 2020 בביירון ביי, ניו סאות' ויילס, וב-21 בדצמבר 2020, אישרה קידמן כי הצילומים הסתיימו.
קידמן פגשה את רוב השחקנים האחרים רק בעת צילומי הסצנה הראשונה שלהם יחד, ונשארה בדמותה של מאשה לאורך תקופת ההפקה.
הולו פרסמה קדימון ראשון למיני-סדרה במהלך טקס פרסי אוסקר ה-93, ששודרה ברשת ABC ב-25 באפריל 2021. המיני-סדרה כוללת שמונה פרקים.
שלושת הפרקים הראשונים שודרו בהולו ב-18 באוגוסט 2021, ואילו שאר הפרקים הבאים משודרים בפורמט שבועי, ואילו פרקו האחרון עלה לשידור ב-22 בספטמבר 2021. מחוץ לארצות הברית וסין, הסדרה משודרת באמצעות פריים וידאו.
העונה השנייה של הסדרה עלתה לשידור ב-21 במאי 2025 בהולו.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" המיני-סדרה זכתה לציון של 61% עם דירוג ממוצע של 6.4/10, בהתבסס על 79 ביקורות.
בקונצנזוס נכתב כי "תעלומתה המפותלת עשויה לעמעם את השפעתה, אך ביצועיהם חזקים של אנסמבל השחקנים האקלקטי שלה מביאה לכך ש'תשעה זרים מושלמים' ניתנת לצפייה." באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", המיני-סדרה זכתה לציון של 55 מתוך 100, בהתבסס על 24 ביקורות, דבר המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
בביקורת על העונה השנייה שפורסמה ב-The A.V.
Club, נכתב כי הדינמיקה בין שלושת המפעילים של המתחם שטוחה ואינה מצליחה לשחזר את המתח והכריזמה שהיו למאשה בעונה הראשונה.
בנוסף נכתב כי הסדרה סובלת מקצב איטי, מתח צפוי ודמויות שטוחות שמקשות על יצירת חיבור רגשי או עניין ונושאים חשובים כמו פערים מעמדיים, אבל, זהות אישית וריפוי רגשי מטופלים באופן שטחי ולא מגובש.
"תשע בכיכר" הוא שיר שכתב והלחין הזמר והמוזיקאי הישראלי דני סנדרסון וביצעה להקת "גזוז".
הוא נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, "גזוז" (1979).
השיר היה להיט שהגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ולמקום ה־12 במצעד השנתי של התחנה.
"גזוז" זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד הזה.
במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר דורג במקום הרביעי.
סנדרסון חי בארצות הברית בעיר ניו יורק מגיל 10 ועד גיוסו ללהקת הנח"ל, משום שאביו ניהל את סניפי אל על בצפון ובדרום אמריקה.
אף על פי שמבחינה מוזיקלית קבע סנדרסון נחרצות שללא החוויה בניו יורק לא היה הופך להיות המוזיקאי שאליו הפך, מבחינה חברתית הוא סיפר בכמה הזדמנויות שחש שפספס את נעוריו בזמן שחי שם עם משפחתו:
הסינגל הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־23 באוקטובר 1978, זכה להצלחה וצעד 14 שבועות, עד 21 בפברואר 1979. בשיאו הגיע למקום השלישי במצעד, ב־1 בינואר 1979. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל"ט) של התחנה השיר דורג במקום ה־12.
היה זה שירה המצליח ביותר של גזוז במצעד הזה, מצעד שבו זכתה בתואר "להקת השנה".
במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר הצליח אף יותר ודורג במקום הרביעי.
תשע קריאות תלמודיות הוא חיבור תלמודי-פילוסופי מאת עמנואל לוינס שיצא לאור בעברית בשנת 2001.
הספר תורגם לעברית על ידי דניאל אפשטיין.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה פגש עמנואל לוינס את מר שושני, חכם יהודי מסתורי ששהה באותה עת בצרפת, ולימד אותו לראשונה תלמוד.
לוינס העריץ את 'מר שושני' עד סוף ימיו ואמר עליו כך: "כשהיה מלמד לא היה מונח ספר לפניו.
משנת 1957 לוינס הוזמן להרצות באופן קבוע בכנס השנתי לאינטלקטואלים היהודים בצרפת, שאורגן על ידי אדמון פלג וליאון אלגזי, והחל מהכנס השלישי (1960) הציג את "הקריאות התלמודיות" שלו.
למרות נטייתו לתחום זה, הוא מעולם לא טען שהוא "תלמודיסט", כלומר אמן תלמוד, אלא "חובבן, עם כל הקונוטציה החביבה של המושג".
בשנת 2004 יצא לאור בעברית ספר נוסף בשם קריאות תלמודיות חדשות.
הקריאות התלמודיות היו מבוססות על סוגיות אגדיות שונות בתלמוד.
ולעיתים עסקו גם בסוגיות אקטואליות כמו הוויכוח ב-1963 לגבי היחס לדמותו של מרטין היידגר, פילוסוף גרמני ידוע שתמך בנאצים.
תִּשְׁרֵי (מאכדית: tašrītu) הוא חודש בלוח הבבלי ובלוח העברי, השביעי במספר לפי המסורת המקראית והראשון לפי המסורת החז"לית.
לפי חז"ל, בראש חודש זה נברא אדם הראשון ולכן תיקנו למנות ממנו את חודשי השנה.
חודש זה חל בתחילת הסתיו בארץ ישראל.
על פי כללי הלוח העברי הקבוע, חודש תשרי הוא תמיד חודש מלא – בן 30 ימים.
ראש חודש תשרי, שהוא ראש השנה, יכול לחול רק בימים שני, שלישי, חמישי או שבת, לפי הכלל "לא אד"ו ראש", שפירושו: ראש השנה לא יחול בימים א', ד' או ו'.
ככל החודשים גם תשרי קיבל את שמו בגלות בבל, ומקור שמו במילה האכדית "תשריתו": (tašrītu): "התחלה".
בביתא ישראל החודש נקרא תשרתו.
בתנ"ך, מלבד מספרו (החודש השביעי), מכונה החודש פעם אחת בשם "ירח האיתנים" בפסוק: .
משמעות השם היא שבחודש זה מתחילים מי הנהרות לעלות על גדותיהם.
שם זה מופיע בהשפעת שמות החודשים הפיניקיים ובהקשר של תיאור בניית המקדש, תיאור שופע במונחים פיניקיים בעקבות השפעות בנאי המקדש הפיניקים על כתיבתו.
שם החודש מוכר מכתובות פיניקיות כגון כתובת מנחם, תעריפי כתיון ועוד.
לפי פרשנות היהדות המסורתית, נרמז בשם זה שבחודש זה נולדו האבות, איתני עולם, וכן שחודש זה עמוס במצוות.
מזל החודש הוא מזל מאזניים.
הוא מסמל את ממד הדין שבחודש, שבו נשקלים המעשים.
יש אומרים שהמאזניים מסמלים את בריאת העולם בחודש זה, שכן במבנה הבריאה הכול נעשה במידה ובמשקל.
בלוח השנה במגילות קומראן מזל תשרי הוא מזל עקרב.
חודש תשרי הוא החודש העברי העמוס ביותר בחגים ומועדים.
יש בו תערובת של ימי חגים, ימי חול המועד וימי צום (שני ימי ראש השנה, צום גדליה, יום הכיפורים, שבעת ימי סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה).
ישנן שנים שבהן ימי החגים ביחד עם ימי הצום והשבתות וא' דראש חודש חשוון יתרים על מספר ימי החול שבו, לנוהגים יום טוב שני של גלויות זה תמיד כך.
לכן חודש תשרי מכונה גם "חודש החגים".
א' וב' בתשרי: ראש השנה
א'–י' בתשרי: עשרת ימי תשובה
כ"ב בתשרי: שמיני עצרת ושמחת תורה (בחו"ל שמחת תורה בכ"ג בתשרי)
כ"ד בתשרי: יום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל
ל' בתשרי: יום הזיכרון לרחבעם זאבי
תשקיף הוא מסמך המשמש להצעה של ניירות ערך לציבור, והוא מכיל את המידע הנחוץ לציבור כדי להחליט האם לרכוש את ניירות הערך המוצעים.
בישראל חובת הגשת תשקיף מקורה בחוק ניירות הערך, שבו נאמר "לא יעשה אדם הצעה לציבור אלא על פי תשקיף שהרשות התירה את פרסומו".
בסעיף 17 לחוק ניירות הערך נאמר כי שר האוצר יתקין, לפי הצעתה של רשות ניירות ערך או לאחר התייעצות עמה ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, תקנות בדבר הפרטים שיש לכלול בתשקיף ובדבר מבנה התשקיף וצורתו.
התשקיף יכלול את כל הפרטים שנקבעו בתקנות וכל פרט נוסף שמציע הודיע עליו לרשות כעל פרט העשוי להיות חשוב למשקיע הסביר השוקל רכישת ני"ע המוצעים והרשות לניירות ערך דרשה לכלול בתשקיף.
אין חובה לציין היעדר קיומו של פרט פלוני אלא אם נקבע כן במפורש בתקנות אלה.
אם יש זכויות מיוחדות למניות מסוימות.
ניירות ערך המוצעים לסוג אנשים מסוים.
התקשרויות לרכישת ניירות ערך – אם נעשתה התקשרות לרכוש מאת המנפיק או המציע ניירות ערך שטרם הנפקתו יש לפרט את הפרטים הרלוונטיים.
מחיר ניירות ערך ותנאי תשלומו.
אופן הזמנת ניירות ערך לרבות המקומות שבהם ניתן להשיג טופסי הזמנה והמקומות שבהם ניתן להגישם.
חלוקת ניירות ערך והחזרת כסף.
חתם פירושו שנעשה הסכם שלפיו התחייב חתם לרכוש מאת המציע את ניירות ערך המוצעים, כולם ומקצתם במידה שלא ירכוש אותם הציבור.
יצוין שמו של החתם, השווי הנקוב של ניירות ערך שהתחייב לרכוש, המחיר שבו התחייב לרוכשם, מועד תשלומו והעמלות והתשלומים האחרים שהמציע התחייב לשלם על פי ההסכם או בקשר לביצועו.
פרטים שיש לכלול בתשקיף בדבר ניירות ערך של המנפיק והונו
הזכויות הנלוות למניות המוצעות והקיימות של המנפיק
הון המניות ושינויים שחלו בו
שער הבורסה של מניות המנפיק
התחייבויות בקשר להנפקה או קבלת מלווה
פטור או הקלה ממס ופיקוח על מט"ח
שטר נאמנות (במקרה של הנפקת אג"ח)
פרטים שיכללו בתשקיף על השימוש בתמורה לני"ע המוצעים
שינוי יעדו תמורת ניירות ערך
אם לא נקבע סכום מינימלי
פרטים על נכס או מפעל נרכשים
פרטים על הקמת או הרחבת מפעל
פרטים על המנפיק שיכללו בתשקיף
דוחות במקרה של הארכת התקופה להגשת הזמנות
חוות דעת של עורך דין
הוצאות בקשר להצעת ניירות ערך והנפקתם
דמי עלויות בקשר לניירות ערך אחרים
הקצאת ני"ע שלא בתמורה מלאה למזומנים
עיון במסמכים ושמות החותמים על התשקיף – שם וחתימה
בתחום דיני ניירות הערך ברור כי התשקיף הוא תנאי כמעט הכרחי כדי לצאת בהנפקה.
עם זאת אין קביעה חד משמעית בכל הנוגע למעמדו המשפטי בתחומי משפט אחרים.
בפסיקה הישראלית עלתה השאלה האם התחייבות תשקיפית היא כהתחייבות חוזית.
כלומר, האם כאשר נכתב דבר מה בתשקיף מחויבים החתומים עליו כאילו חתמו על חוזה.
בית המשפט נדרש לשאלה זו בעניין קוגלר וקבע כי התשקיף איננו חוזה כאשר מדובר בשוק המשני ואין לראות בהתחייבות תשקיפית התחייבות חוזית.
עם זאת, כאשר התשקיף הוא עבור השוק הראשוני, דהיינו טרם הנפקה ראשונה לציבור של ניירות הערך, חייב החתום על התשקיף בחובות מתחום החוזים.
על-פי חוק ניירות ערך סעיף 53(א)(1) הצעה לציבור ללא תשקיף היא עבירה פלילית שדינה 5 שנות מאסר.
עם זאת תקנות ניירות ערך מסייגות זאת בכך שהן קובעות שהצעה לעד 35 ניצעים בתקופה של 12 חודשים, איננה מהווה הצעה המחייבת תשקיף, וזאת על-מנת לאפשר לחברות פרטיות, כגון חברת הזנק, לגייס כסף ממספר מוגבל של ניצעים.
בשנים 2009–2017 בישראל על רקע עודף רגולציה על חברות ציבוריות מחד, וחוסר אכיפה של רשות ניירות ערך לגבי חברות ושותפויות לא ציבוריות מאידך, פרחה תופעה של הצעות לציבור הרחב של הצעות ללא תשקיף בשיווק פנים אל פנים ובאינטרנט.
מציעי הצעות אלו לרוב ביצעו את הגיוס תוך שימוש במספר חברות פרטיות או שותפויות שונות שכל אחת איגדה עד 35 איש לשנה, או באמצעות פיצול המשקיעים למסלולים שונים אשר לטענת המציעים נספרו למגבלת ה-35 בנפרד.
בפרט, על-פי עמדת הרשות, כל פרסום של פרט כספי או צפי תשואה ליותר מ-35 איש מחייב כיום תשקיף, וכן הגבילה את האפשרות לספירה נפרדת של 35 איש לפי מסלולים שונים.
בנוסף, רשות ניירות ערך הוציאה מספר אזהרות לציבור ביחס לגיוסים אלו.
בעת שמנפיקים נייר ערך חלים דינים מיוחדים בכל הנוגע לגילוי מידע שלא באמצעות תשקיף מאושר.
הדין האמריקאי מחלק את הזמן הקודם לפרסום התשקיף לשלוש תקופות.
בתקופה הראשונה ישנו חשש מ"שליפה" (Gun Jumping) שפירושה מסירת מידע טרם פרסום התשקיף.
כך למשל עלול להתרחש כאשר מנכ"ל החברה מתראיין ופולט בטעות מידע כלשהו (סעיף 5(c) ל-Securities Act, 1933).
הכללים המחמירים בתחום עברו רפורמה ב-2005 לאור החשיפה הרבה לה זוכה הדרג הניהולי בחברות הציבוריות והכללים פוצלו לארבע קטגוריות, לפי אופי התאגיד (חברות שאינן מדווחות, חברות שאינן מדווחות ע"ב עונתי, חברות קטנות שמדווחות ע"ב עונתי, חברות ידועות שמדווחות ע"ב עונתי) כאשר לכל קטגוריה כללים משלה.
כלל 168 של הוועדה לניירות ערך ולבורסות האמריקאית (SEC), למשל, הוא כלל "חוף מבטחים" המתיר לחברה מדווחת להמשיך בדיווחים השוטפים שלה מבלי שיחשב הדבר לחייב בתשקיף הדורש אישור, כלומר, לא יראו בזה שליפה.
בתקופה השנייה, בין הגשת התשקיף לאישור ועד לאישור רשאית החברה להמשיך להזרים ידיעות אך לא למכור.
הפרטים שהיא רשאית להפיץ נרחבים יותר מאלו שהייתה רשאית טרם הגשת התשקיף לאישור הרשות.
בתקופה השלישית, לאחר שאושר התשקיף רשאית החברה למכור את מניותיה ולהפיץ כל מידע (ע"פ הכללים כמובן, כך למשל שהיא אינה יכולה לפרסם דבר שקר) תוך אזכור קיומו של תשקיף מאושר.
בישראל ישנה חלוקה דומה, רק שבה טרם העברת טיוטת התשקיף לרשות אין לפרסם דבר.
לאחר שהוגשה הטיוטה רשאי התאגיד להתחיל בהליכי שיווק ניירות הערך שלו (אך לא למכור עדיין).
רק לאחר שאושרה הטיוטה או תשקיף מלא רשאים להתחיל בהליך מכירה.
תיקון 24 לחוק ניירות ערך הפך את הגשת טיוטת התשקיף לאטרקטיבית ביותר.
תאגיד בישראל רשאי להגיש לרשות לניירות ערך טיוטת תשקיף במקום הגשת תשקיף מלא.
בטיוטת התשקיף לא נדרש התאגיד לכל הפרטים הדרושים לתשקיף רגיל.
לאחר שהעביר טיוטת תשקיף עובר התאגיד לשלב שעד ההיתר שבו הוא יכול להתחיל לשווק את נייר הערך שלו מבלי לבצע שליפה (Gun Jumping).
בתקופת הביניים הזו יכול התאגיד לפצוח ברוד שואו, כלומר להציג את מרכולתו הצפויה בפני משקיעים אפשריים, מתוך כוונה לעניין אותם במכירה בעת שיותר לעשות כן.
בניגוד לתשקיף מלא, כאשר הוגשה טיוטת תשקיף לרשות ניתן לבצע מכירה בתוך חמש שעות מרגע קבלת ההיתר מהרשות, להבדיל מחמישה ימים.
ההנחה היא שטיוטת תשקיף מוגשת זמן רב יותר מתשקיף מלא מה שנותן בידי הציבור זמן רב לקרוא אותה ולכן ניתן לקצר את "תקופת הצינון" מרגע ההיתר.
תשקיף הנפקה נערך לקראת הנפקה ראשונה לציבור, או כאשר חברה, אשר ניירות ערך שלה הונפקו זה מכבר לציבור ("תאגיד מדווח") מבקשת לגייס כספים מהציבור באמצעות הנפקת ניירות ערך, כאשר אין בידיה תשקיף מדף בתוקף.
כאמור לעיל, במקרים מסוימים, תפרסם החברה תשקיף הנפקה שהוא "תשקיף להשלמה" ולאחריו "הודעה משלימה".
הכנת תשקיף היא עניין מורכב ומסובך.
כדי לאפשר פשטות בהליך גיוס ההון באמצעות הנפקה נוצרה הקלה משמעותית לגורם המנפיק בדמותו של "תשקיף מדף" המתאפשר מכח תיקון 25 לחוק ני"ע משנת 2004. לפי תיקון זה רשאי המנפיק להשתמש בתשקיף רב שימושי, שתקף לכל הנפקה שעומדת בתנאים מסוימים.
כאשר מבקש הגורם המנפיק להנפיק ני"ע חדשים הדיווח שלו מתמצה בדו"ח הצעת מדף המפנה לתשקיף המדף.
דו"ח זה כמוהו כתשקיף, אך ההבדל המשמעותי בין השניים שפרסום הדו"ח אינו דורש היתר מאת הרשות.
כמו כן ניתן לקבל הצעות רכישה ולבצע עסקאות בתוך חמש שעות מרגע פרסום הדו"ח (ולא חמישה ימים כמו בתשקיף רגיל).
תאגיד מדווח ותיק – כדי להיות רשאי להנפיק לפי תשקיף מדף דרוש שלתאגיד תהיה היסטוריית דיווחים תקינה של מעל שנה.
תאגיד שאינו בעייתי – מונעים מתאגידים שבשלוש השנים האחרונות מי מבין נושאי המשרה בהם הורשע בפלילים בנוגע לחובות דיווח או שהם עצמם (התאגידים) הורשעו בהרשעות דומות.
באופן עקרוני תשקיף המדף הוא כמו תשקיף, בכך שחובות הגילוי בו דומות.
עם זאת, בדו"ח הצעה לפי תשקיף מדף נדרש להשלים את הפרטים הנוגעים לניירות הערך הספציפיים שמונפקים בהצעה.
תֶּשֶׁר (נפוץ גם בשם טיפ) הוא סכום כסף אותו מעניק לקוח לעובד שממנו קיבל שירות אישי טוב, בנוסף למחיר הבסיסי של השירות.
גודל הסכום תלוי בנוהג המקובל באותו אזור, אופי והיקף השירות וגם שביעות רצונו של הלקוח.
טיפים וסכומם הם עניין של מנהג ונימוס חברתי המשתנים בין מדינות ותרבויות שונות.
בחלקים מסוימים בעולם, נהוג לתת תשר למגוון רחב של נותני שירות כמו: מלצרים, עובדי שירות בבתי מלון, נהגי מוניות, מדריכי תיירים, עובדי מספרה, מעסים, שליחים, רוחצי מכוניות, שירות בברים ובמסעדות, ספרים ורבים אחרים.
במדינות רבות אחרות, לא נהוגה תרבות של נתינת תשר, ולפעמים מתן טיפ אף עלול להיחשב כפעולה מעליבה.
במקומות מסוימים מתווספים דמי שירות באחוזים קבועים לחשבונית – ואלה מחליפים בדרך כלל את הטיפ.
מתן טיפ לעובדים בתפקידים מסוימים נחשב לא חוקי, טיפ לעובד ציבור, למשל, עלול להיחשב לשוחד.
מקור השם תשר הוא מלשון הפיוט, כמו המילה "תשורה" שפירושה מתנה, למשל: .
בישראל עד שנות ה־70 של המאה ה־20 היה רווח השימוש במונח בקשיש, מילה שמקורה בטורקית, ומשמעותה הייתה ספק תשר ספק שוחד.
בהמשך עברו למונח הלועזי טיפ ובמהלך שנות ה־90 החל השימוש גם במונח העברי תשר.
שמות נרדפים נוספים הם דמי שירות ודמי שתייה, שמקורו בשפות אירופאיות ואינו נפוץ בשימוש כיום.
ידוע על הענקת טיפים עוד מתקופת הרומאים.
הנוהג כפי שהוא מוכר כיום החל במאה ה-16 באנגליה בבתי עסק ציבוריים ובתים פרטיים.
בבתים פרטיים התפתחה נורמה חברתית שאורחים העניקו תשר בסיום הביקור למשרתים, בגין ביצוע תפקידים שמעבר לתפקידיהם הרגילים.
נורמה זו התרחבה עד שנהיה נהוג להעניק תשר גם במקרים בהם לא ניתן שירות מיוחד.
במאה ה-18 התפתחה כבר ציפייה בקרב המשרתים לקבל תשר עבור שירותיהם, והוא כבר לא היווה תשלום בגין שירות מועדף אלא נתפס בפשטות על ידי האורחים כתשלום עבור האירוח.
מוסד התשר התפשט ברחבי אירופה במאות ה-17 וה-18 והגיע במאה ה-19 לארצות הברית.
ברבות השנים נחלש דווקא באירופה אך התחזק בארצות הברית.
בעבר היה נהוג, בעיקר בספרד, להניח בראשית הארוחה במסעדה סכום כסף בצלוחית קטנה במרכז השולחן, ולהוסיף ולגרוע ממנה מטבעות בהתאם לאיכות השירות, כדי לעודד את המלצר להעניק שירות טוב.
לרוב ניתן התשר כתוספת למשכורת המשולמת לנותן השירות מבעל העסק, אולם יש שונוּת רבה ביחס בין גובה המשכורת לבין התשר המצופה בין המקצועות השונים וכן בתוך המקצועות עצמם.
ישנם אף מקומות בהם בעל העסק כלל אינו משלם משכורת ושכרו של נותן השירות בנוי כולו על התשרים אותם הוא מצליח לקבל.
ישנן מדינות (וישראל בכללן) בהן שיטת תשלום כזו אינה חוקית .
בארצות הברית מחויבים העובדים לדווח בסוף השנה על קבלת תשר מעל סכום מסוים לרשויות המס, ולשלם עליו מס בהתאם.
בעלי עסקים נבדלים זה מזה ביחסם לתשר.
ישנם בעלי עסקים האוסרים על עובדיהם לקבל תשר.
אחרים אוספים את התשרים ובסוף יום העבודה מחלקים אותם בין כל העובדים.
יש מעסיקים שמחשבים את התשר כמשכורתו הבסיסית של העובד, ומוסיפים מקופתם רק אם סכום התשרים אינו מגיע לשכר המינימום.
קיימים גם מעסיקים שלוקחים לעצמם את התשר של העובדים.
סכום הטיפ הבסיסי הנהוג על צורותיו השונות בישראל הוא 10%–12% מהתשלום על שירות, או 5 שקלים (הגבוה מביניהם).
בישראל מקובל לתת תשר לעובדים שכירים שנותנים שירות בעל אופי אישי מטעם עסקים שאינם ציבוריים, בעיקר כשיש חשיבות יתרה לאיכות השירות והעובד נתפש כזוטר שחלקו בתשלום הכולל שולי:
מתדלקים בשירות מלא בתחנות דלק, על התדלוק בלבד או יותר אם נבדק וטופל מצב השמן, השמשות והמים ברכב; עובדים בשטיפת כלי רכב – לעובדים שרוחצים ידנית ומנגבים את הרכבים.
שליחים של מסעדות, זרי פרחים, קניות מהסופרמרקט; פועלי ניקיון ועובדים סיעודיים מטעם חברות כח אדם שאינם מקבלים תשלום ישירות ממקבל השירות.
רבנים שמכינים לבר מצווה, עורכים חופה, ברית מילה וכו' נתפסים כבעלי מצווה ולכן נותני השירות אינם דורשים במפורש תשלום, ובעצם מקבלי השירות מעניקים להם תשר.
חדרניות בבתי מלון – עם העזיבה מקובל להשאיר תשר לחדרנים.
במספרות (ובמכוני יופי) – יש שנוהגים לתת טיפ לשוטפות שחופפות ולמעצבי השיער השכירים.
בניגוד לאירופה וארצות הברית לא מקובל לתת בישראל תשר לנהגי מוניות.
ישנן מסעדות וחברות משלוח שמוסיפות לחשבונית סעיף "דמי משלוח" על מנת לכסות את ההוצאות הללו, אולם עדיין נהוג לתת טיפ בנוסף ישירות לשליח.
מעמדו החוקי של התשר בישראל
בישראל מתקיימת הבחנה ברורה בין דמי שירות, הנכללים בחשבון המוגש ללקוח, ונכנסים לקופת העסק – אלה אינם שונים מהתשלום הרגיל של הלקוח, ובין תשר (טיפ), שאותו נותן הלקוח מרצונו, ישירות לנותן השירות האישי (מלצר, ספר וכדומה).
שאלת מעמדו של התשר רלוונטית לדיני העבודה (למשל: האם יש להביאו בחשבון בחישוב ההשלמה לשכר מינימום?), דיני מיסים (למשל: האם הוא חייב במס הכנסה ובמע"מ?) ודיני הביטחון הסוציאלי (האם המעסיק חייב בגינו בדמי ביטוח לאומי ובהפרשה לביטוח פנסיוני).
בתי הדין לעבודה עסקו פעמים רבות בסוגיות הנוגעות למעמדו של התשר, כשפסקי הדין הובילו לתוצאות שאינן חד משמעיות – בחלק מהפסיקות נקבע כי התשר הוא שכר עבודה ובחלקן כי אינו שכר עבודה.
ההלכה המרכזית, עד לפסק הדין שניתן במרץ 2018, הייתה "הלכת ענבל מלכה" שניתנה בבית הדין הארצי לעבודה ביוני 2005, וקבעה שהתשר יהווה חלק משכר העבודה רק כאשר עבר דרך קופת המסעדה.
בפסק דינו הוסיף הנשיא סטיב אדלר: , קריאתו זו לא נענתה על ידי המחוקק.
פסק דין אחר של בית הדין לעבודה הגיע עד לדיון נוסף בבג"ץ, שבו נפסק כי הכנסתו של מלצר מתשר היא הכנסת עבודה לפי , ולכן נכללת בבסיס לחישוב קצבת תלויים לשאיריו של מלצר שנפטר.
גם בפסק דין זה ציין הנשיא אשר גרוניס:
טרם ניתנה תשובה חד משמעית לשאלה האם התשר חייב במע"מ.
לאחר פסק דין הטיפים הודיעה רשות המיסים מספר פעמים כי בכוונתה להתחיל ולגבות מע"מ מכספי הטיפים.
תשריט הוא תוכנית משורטטת של מבנה או של שטח בנוי, כגון תוכנית בניין עיר, המפרטת את גבולותיו, את חלקיו (כולל החלקים הפתוחים בו) ואת ייעודם.
התשריט ערוך על רקע של מפת מדידה ומסומנים בו כבישים, רחובות, גושים וחלקות.
למפת התשריט יש צבעים מוסכמים הקבועים בנוהל מבא"ת (מבנה אחיד לתוכניות).
בתוכניות ישנות, שנערכו לפני החלתו של נוהל מבא"ת, ייתכנו שמות שונים וצבעים שונים לייעודים, ויש צורך תמיד לבחון את מקרא התשריט.
צבע צהוב: אזור מגורים א' – בנייה נמוכה, וילות וכדומה
צבע ירוק: שטח ציבורי פתוח
צבע אדום: דרך או כביש
בתשריט ניתן לראות את מיקומי הגושים והחלקות וניתן להסיק על פיו את היעוד של הגושים והחלקות על פי תוכנית הבינוי העירונית.
לתשריט של תוכנית בניין עיר מצורף תקנון, שהוא חוברת מילולית המגדירה את זכויות הבנייה בגושים ובחלקות השונות.
בתקנון מפורטות מגבלות כמו מספר הקומות המרבי המותר, אחוזי הבנייה המותרים, קווי בניין ועוד.
תשעת המכובדים הוא הכינוי שניתן לתשע דמויות היסטוריות בהן מגולם אידיאל האבירות של ימי הביניים.
הופעתם הראשונה של תשעת המכובדים באמנות האירופית הייתה במאה ה-14, בחיבורו של ז'אן דה לונגויון "שבועת הטווס" (Voeux du Paon).
תשע הדמויות המופיעות בחיבור היו, לפי התפיסה הרווחת בימי הביניים, דמויות אביריות ראויות לציון בעת העתיקה, במקרא ובהיסטוריה ובאגדה הנוצרית של ימי הביניים.
לאחר הופעתם של תשעת המכובדים בחיבור הצרפתי, הם הפכו לנושא נפוץ בספרות והאמנות של אירופה באותה התקופה, וזכו להערצה ששרידיה ניכרים עד לימינו ביחס לו זוכות דמויות אלו בקרב האגדה והאמנות העכשוויות.
פגאנים: הקטור, אלכסנדר הגדול, יוליוס קיסר.
עברים: יהושע בן נון, דוד המלך, יהודה המכבי.
נוצרים: המלך ארתור, קרל הגדול, גוטפריד מבויון.
כמה מהגרסאות המאוחרות של הרשימה כוללות את הגיבורה ז'אן ד'ארק כמכובדת העשירית.
כקבוצה מציגות הדמויות את כל הפנים הקיימים בלוחם המושלם.
כל המכובדים, למעט הקטור, נודעו בשל מעשי הכיבוש שביצעו.
כל המכובדים, למעט יהושע, היו צאצאים למשפחות מלכותיות או אציליות.
כל הדמויות ברשימה זיכו את מדינותיהם ועמם בכבוד ויוקרה וסימנו את הכח והעורמה הצבאית שנחשבו בימי הביניים לתכונות ראשונות במעלה.
תשתית המחשוב הסריגי האירופית (EGEE) הוא פרויקט הממומן על ידי התוכנית השישית של הנציבות האירופית באמצעות דירקטוריון F: טכנולוגיות ותשתיות חדשות, השייך ל- General for Information Society and Media של הנציבות.
פרויקט EGEE מחבר 70 מוסדות מחקר ו-27 מדינות של האיחוד האירופי במטרה לבנות מערך מחשוב סריגי בעבור האיחוד האירופי.
הכוונה היא למחשב על וירטואלי המורכב מאשכולות מחשבים, כאשר האשכולות מצויים באתרים שונים ובמדינות שונות.
לבד מבניית המערך, מטרות פרויקט ה- EGEE כוללות תכנון ושיפור של "תווכה" הקרוי gLite לשימוש בדיסצפלינות שונות, ולבנות את קהילת המשתמשים במערך.
פרויקט EGEE הוא פרויקט מחשוב סריגי אשר החל לפעול במרץ 2004 תחת השם - Enabling Grids for E-science in Europe, אך שמו שונה זמן קצר לאחר מכן לאחר ששותפים הצטרפו אליו מארצות הברית מאזור אסיה-פאסיפיק.
בסיסו של הפרויקט הוא בתשתית מחשוב סריגי של CERN, אשר מטרתו לחבר משאבי מחשוב מתחום פיזיקת החלקיקים.
EGEE התבסס על תשתית זו, והוסיף עוד משאבים רבים מכל רחבי הגלובוס ומשך מספר רב של משתמשים גם מקהילות מדעיות אחרות.
תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה (סינית מסורתית: 九章算術, סינית מפושטת: 九章算术, פין-יין: Jiǔzhāng Suànshù, תעתיק עברי: גְ'יו גָא'נְג סוָּאן שוּ) הוא ספר מתמטיקה סיני שחובר בידי מספר דורות של מלומדים החל מהמאה ה-2 לפנה"ס ועד למאה ה-1 לספירה.
הגישה המתמטית המגולמת ב"תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה" (להלן: "תשעת הפרקים") היא מציאת השיטות הכלליות ביותר לפתרון בעיות מעשיות.
זוהי הגישה הסינית העתיקה האופיינית שהתרכזה במתמטיקה תכליתית, בניגוד לגישה המתמטית היוונית של אותה התקופה - זאת של יוון ההלניסטית - שהתמקדה בעיקר בהסקת משפטים מקבוצה נתונה של אקסיומות.
ראשי הפרקים בספר מתחילים, בדרך-כלל, עם הצהרה של בעיה, ממשיכים עם פתרון לבעיה ומסתיימים עם ניתוח התהליך שהוביל לפתרון זה.
הכותרת המלאה הנוכחית של הספר מופיעה על שני לוחות ארד המתוארכים לשנת 179 לספירה, אך ישנן השערות שהספר הופיע אף בתקופה מוקדמת יותר בשם אחר.
כיום, רוב החוקרים סבורים שהמתמטיקה הסינית והמתמטיקה העתיקה של אגן הים התיכון התפתחו באופן עצמאי, פחות או יותר, עד לתקופה בה "תשעת הפרקים" לבש את צורתו הסופית.
לכן יש אך מעט ערך היסטורי בהשערות על איזו מן התרבויות הייתה "יותר מתקדמת" בתקופת זמן כלשהי.
אף-על-פי-כן, ניתן להעיר שהשיטה המתוארת בפרק 7 של הספר לא התגלתה באירופה עד למאה ה-13, והשיטה המתוארת בפרק 8 לא נמצאה לפני המאה ה-16. כמו כן, בין הכתבים ניתן למצוא הוכחה מתמטית למשפט פיתגורס.
ישנם גם עניינים מתמטיים של המתמטיקה המערבית הקדומה שלא נמצאו בסין העתיקה.
ההשפעה של "תשעת הפרקים" סייעה רבות להתפתחותה של המתמטיקה העתיקה באזורי קוריאה ויפן.
השפעתו של הספר על החשיבה המתמטית בסין ארכה זמן-רב, עד לתקופתה של שושלת צ'ינג.
בשנת 263, המתמטיקאי הסיני בן המאה ה-3 לִיאוּ הוּאַי כתב פרשנות מפורטת מאוד על הספר.
הוא ניתח את התהליכים המתוארים ב"תשעת הפרקים" צעד אחר צעד, בצורה המכוונת לתת לקורא ביטחון מלא באמינותן - אם-כי, הוא לא הוכיח את אמיתותן של השיטות במובן האוקלידי הקלאסי.
לפרשנות של לִיאוּ יש עניין מתמטי רב בפני-עצמה.
"תשעת הפרקים" נכתב בעילום שם ומקורותיו של הספר אינם ברורים.
עד לשנים האחרונות לא היו כל ראיות מוצקות בדבר כתב מתמטי שקדם לו, אך פני-הדברים השתנו.
ה"סוּאַן שוּ שוּה" (סינית מסורתית: 算數書), או "כתבים על התחשבנות", הוא חיבור מתמטי עתיק בן 7,000 תווים לערך, שנכתב על 190 רצועות במבוק.
"כתבים על התחשבנות" התגלה לצד כתבים נוספים ב-1983 כשארכאולוגים פתחו קבר בזַ'אנְגגִ'יאָשַאן שבמחוז חוביי.
מעדויות כתובות ידוע שקבר זה נסגר בשנת 186 לפנה"ס, בתחילת שושלת הָאן המערבית.
ניתן בבירור לראות מספר דברים מקבילים בין שני הכתבים, אם כי יחסו של הספר ל"תשעת הפרקים" עדיין נדון על ידי חוקרים.
לעומת זאת, ה"סואן שו שוה" הוא הרבה פחות עקבי מ"תשעת הפרקים", ונראה כי הוא מורכב מכמה חיבורים עצמאיים קצרים שנלקחו ממספר מקורות וצורפו יחדיו.
תוכנם של תשעת הפרקים הוא כדלהלן:
方田 פַאנְג טִיאַן - שדות מלבניים.
בפרק זה, העוסק במדידת שטחיהם של שדות בצורות שונות, ישנם הסברים על ביצוע ארבע פעולות החשבון על שברים, כמו גם את האלגוריתם האוקלידי למציאת מחלק משותף מקסימלי.
בפרק השני, העוסק בסחר ותמחור טובין, מובאות דוגמאות לשימוש בחוקי הפרופורציות והאחוזים.
衰分 קוּאַי פֶן - חלוקה פרופורציונלית.
הפרק עוסק בחלוקות של סחורה וכסף.
הפרק מתאר שימוש בחוקי פרופורציות, הן ישרות והן הפוכות, ואף שימוש בטורים חשבוניים והנדסיים.
少廣 שֵאוֹ גוּאַנְג - הרוחב הפחוּת.
הפרק הרביעי עוסק בבעיות בהן ישנה תלות בין אורך לשטח ועוסק ביישומים של נושאים כגון שברי יחידה ושורשים מסדר שני ושלישי, ובמציאת השטח והנפח של מעגל וכדור.
商功 שַאנְג גוֹנְג - ייעוץ על עבודות.
פרק זה עוסק בהנדסה אזרחית ובנושאים של הנדסת המרחב, כגון מציאת הנפח של גופים מצורות שונות.
均輸 ג'וּן שוּ - מיסוי הוגן.
הפרק עוסק בבעיות מתקדמות יותר המשלבות נושאים כמו קצב ופרופורציה.
盈不足 יִינְג בּוּ זוּ - עודף וגרעון.
הפרק השביעי עוסק בפתירת בעיות ליניאריות באמצעות השיטה שלימים תיקרא False position method או Regula falsi method, במתמטיקה המערבית.
方程 פַאנְג צֵ'נְג - המערך המלבני.
פרק זה ממשיך את הפרק השביעי ודן בשיטות נוספות לפתרון בעיות ליניאריות בכמה משתנים.
הספר מציג מספר שיטות הדומות לאלימינציית גאוס-ג'ורדן המודרנית.
勾股 גוּאַי גוּ - בסיס וגובה.
הפרק התשיעי עוסק במשולשים ישרי זווית וכולל יישומים של מה שידוע במערב כמשפט פיתגורס, שלשות פיתגוראיות וחפיפת משולשים.
כמו כן, ניתן למצוא בפרק זה משוואות ריבועיות ואת פתרונן באמצעות האלגוריתם הסיני להוצאת שורש ריבועי, ולא באמצעים אלגבריים.
עיון, מחקר ותרגום מלא לאנגלית של "תשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה" ושל הפרשנות של לִיאוּ הוּאַי יצא בהוצאת Oxford בשנת 1999, בעריכתו של Shen Kangshen (עורך ראשי), תחת השם "The Nine Chapters on the Mathematical Art: Companion and Commentary", ..
כמו כן, בשנת 2004 יצא לאור תרגום לצרפתית המכיל גם נספחים מפורטים שנכתבו בידי חוקרים רבים, מהדורה מדעית של הטקסט הסיני והפרשנות של ליאו הואי.
תשעת הקדושים הם קבוצה של מסיונרים שהיווה תפקיד חשוב בהפצת הנצרות בשטח האימפריה החבשית במהלך סוף המאה ה-5, שמותיהם היו:
מוצאם של תשעת הקדושים הם מרחבי האימפריה הביזנטית מאזורים כמו סוריה, רומא, אנטוליה וקונסטנטינופול.
על ידי היסטוריונים מסוימים הקדושים התפסים מובילי המגמה האנטי-מונופיזיטיזית ואנטי-מיפיסטיזית לאחר שוועידת כלקדון אימצה את הדיאופיזיטים המסורת האתיופית מספרת שנשלחו לאחר בקשת קיסר אקסום מהביזנטים לשלוח מסיונרים לנצר את תושבי אקסום הפגנים.
קדושם אלו הקימו ברחבי אתיופיה מנזרים וכנסיות, הקדושים חילקו את האימפריה ביניהם וכל אחד הפיץ את הנצרות במקום אחר ובו זמנית.
חברת "תשתיות אנרגיה בע"מ" היא חברת התשתית הלאומית של משק האנרגיה בישראל (100% בבעלות המדינה) ומטרתה לספק את צורכי תשתית משק האנרגיה של מדינת ישראל.
פעילות החברה חולשת על קשת רחבה של תחומים במשק הדלק: שירותי נמל לייבוא ולייצוא; אחסון דלקים לסוגיהם, הולכה ואספקה של דלקים, בעיקר של תזקיקים, באמצעות צנרת תת-קרקעית לכל רחבי הארץ.
טיפול במוצרי דלק גולמי ובתזקיקים, וניפוק למכליות כביש.
חברת "קו מוצרי דלק בע"מ", הנמצאת בבעלותה המלאה של חברת תשתיות אנרגיה עוסקת בהפעלה ובתחזוקה של מערכות וקווי הדלק להולכת תזקיקים.
חברת "תשתיות אנרגיה בע"מ" וחברת הבת קו מוצרי דלק (קמ"ד) הן יורשות חברת הנפט העיראקית I.P.C שהוקמה בשנות ה-30 של המאה הקודמת על ידי הממשלה הבריטית.
הממשלה הבריטית ראתה חשיבות כלכלית ואסטרטגית בפיתוח נמל בחיפה, בין היתר כנקודת מוצא לייצוא נפט ותזקיקי נפט למדינות אירופה.
בשנת 1931 נחתמה אמנה בין הנציב העליון הבריטי בארץ ישראל לבין חברת הנפט העיראקית (I.P.C) להעברת נפט מעיראק דרך עבר הירדן לחיפה, מהלך של כ-1100 ק"מ, ולהסדרת זכויותיה של החברה בפלשתינה (א"י).
בשנת 1934 השלימה חברת I.P.C את הנחת קטע צינור הנפט מכירכוכ שבעיראק ועד לחיפה.
עם הקמת המדינה בשנת 1948 הופסקה הזרמת הדלק מעיראק לחיפה בקו זה.
בחסות הממשלה הבריטית הקימה חברת I.P.C באזור חיפה מתקני אחסון, מערך של קווי דלק ונמלי דלק לגולמי ולתזקיקים, המשמשים בחברה עד עצם היום הזה.
בסוף שנות ה-50, עם הטלת החרם הערבי, הקימה ממשלת ישראל חברה ממשלתית בשם: "שירותי נפט", אשר הפכה בסוף שנות ה-50, עם סיום ניהול בתי הזיקוק בחיפה על ידי הבריטים, ליורשת החוקית של הזכויות והנכסים של חברת הנפט העיראקית.
ב-11 במאי 2021 עלה באש מכל דלק של החברה דרומית לאשקלון, בעקבות פגיעת רקטה ששוגרה מרצועת עזה.
בשנת 2021 כחלק מהתכנית האסטרטגית של החברה להיכנס לאפיקים חדשים ועשייה נוספת בתחומי אנרגיה חדשים, עודכן שמה של החברה ל"תשתיות אנרגיה בע"מ" והושק לוגו חדש בהתאם.
רפי טטרקה היה מנכ"ל החברה בשנים 2000–2017, בשנת 2018 ערן חיימוביץ' מונה למנכ"ל, במסגרת תפקידו הוביל את הנפקת האג"ח של החברה בשווי 350 מיליון שקל ובשנת 2023 מונה למנכ"ל עוזי לוין.
חברות תשתיות אנרגיה וקו מוצרי דלק מהוות נדבך מרכזי במבנה משק האנרגיה בישראל.
תפקידן הוא לספק את שירותי התשתית למשק זה וכלולים בו 4 תחומי פעילות עיקריים:
פריקה – מערך התשתית כולל בתוכו נמלי הדלק ומעגנים (מינגשים) ימיים בחיפה, באשקלון (בשיתוף עם חברת קצא"א).
בנמלי הדלק מספקים למכליות-ים שירותי תדלוק ושירותי פריקה וטעינה של מוצרי דלק.
המקשרים הימיים מספקים שירותי פריקה למכליות-ים באמצעות צנרת תת-ימית, אליה מתחברת המכלית בלב ים.
הנפט הגולמי הנפרק מהמכלית מוזרם באמצעות הצינור למתקני האחסון בחוף ומועבר אחר כך לבתי הזיקוק.
אחסון – חברת תשתיות אנרגיה עוסקת באחסון של נפט גולמי ומוצריו: מזוט, סולר, קרוסין ובנזין.
חומרים אלה מאוחסנים, כל מוצר בנפרד, במכלים ייעודיים המכוסים בגגות צפים שמטרתם הן למנוע התנדפות של אדי דלק לאוויר והן למנוע הצטברות של גזים במכלים.
מכלי האחסון הם בחלקם עיליים ובחלקם תת-קרקעיים, והם ממוקמים במתקני אחסון שונים ברחבי הארץ אשר ביניהם מקשרת רשת קווי הולכה ארצית.
כל מתקני האחסון של החברה עומדים בתקנים המתקדמים ביותר לבטיחות ולאיכות הסביבה ומצוידים במערכות מתקדמות לכיבוי אש ולבקרה.
הולכה - מתקני האחסון של חברת תשתיות אנרגיה פרושה על פני רשת קווית ארצית שאורכה הכולל כ־800 ק"מ.
על מנת לשמור על בטיחות מרבית ולמניעת זיהום הסביבה כתוצאה מפגיעה מכנית בצינורות ודליפת דלקים, מוטמנים הצינורות באדמה ותוואי הצנרת מאובטח באופן שוטף באמצעות סיורים פיזיים על הקווים.
ניפוק - בין שאר פעילויותיה, מפעילה החברה את אתר הניפוק "אשל הנשיא", המספק שירותי ניפוק למכליות כביש לאזור דרום הארץ.
מתקן הניפוק מספק שרות לכל חברות השיווק השונות למוצרים השונים: בנזין לסוגיו, קרוסין דס"ל – דלק סילוני למטוסים, סולר לתחבורה, סולר להסקה.
מתקני החברה פרוסים ברחבי הארץ ממסוף קריית חיים בצפון ועד מתקן אפרת ברמת חובב:
מסוף קריית חיים (טרמינל) - הוקם במפרץ חיפה, בחוף הים של קריית חיים בשנות ה-30 ע"י I.P.C, במטרה לייצא את עודפי הזיקוק של בתי הזיקוק ללקוחות בחו"ל.
פעילות המסוף: פריקה וקליטה של נפט גולמי ממכליות-ים באמצעות מקשר ימי, אחסון תפעולי של נפט גולמי והזרמתו לזיקוק בבית הזיקוק בחיפה.
קליטת נפט גולמי מקו צינור אילת-אשקלון, אחסונו והזרמתו לבתי זיקוק.
נמל הדלק, חיפה - הוקם בשנות ה-30 ע"י I.P.C.
פעילות: שינוע של מוצרי נפט מוגמרים ומוצרים בתהליך זיקוק, תדלוק אוניות, אחסון והזרמה של מוצרים לבתי זיקוק חיפה, למתקני אחסון ולצרכנים גדולים במפרץ חיפה.
מסוף אלרואי – הוקם בתחום המועצה המקומית קריית טבעון בשנות ה-60 על ידי חברת "שירותי נפט".
פעילות המסוף: אחסון מוצרי נפט והזרמתם למרכז הארץ ולדרומה, למתקני תעופה, לנמל הדלק, למתקני חברות הנפט, לבתי הזיקוק חיפה ולתחנות טורבו-גז של חברת החשמל.
מסוף ביל"ו - הוקם מזרחית לרחובות, סמוך לצומת ביל"ו בשנות ה-60 על ידי צה"ל, אשר הקים בו מכל אחסון אחד.
בסוף שנות ה-70 עבר המתקן לידי חברת תשתיות אנרגיה אשר הקימה בו מכלי אחסון נוספים ובסוף שנות ה-80 הניחה ממנו צינור דלק אל נמל התעופה בן-גוריון.
פעילות המסוף: אחסון מוצרי דלק והזרמתם ליעדים במרכז הארץ ולשדות תעופה.
מסוף אשקלון דרום - הוקם על חוף הים, דרומית לתחנת הכוח "רוטנברג" שבאשקלון באמצע שנות ה-70. פעילות המסוף: אחסון נפט גולמי ומוצרי נפט, הזרמת מוצרי נפט למערך הצנרת הארצית ולתחנת טורבו-גז רוטנברג של חברת החשמל.
מסוף האשל - הוקם צפונית לבאר שבע, מול שדה תימן בשנות ה-70. בתחילת שנות ה-80 הוקמו בו מכלי אחסון נוספים והונחו צינורות דלק ממנו אל צרכני דלק בדרום הארץ.
בשנת 2002 הוקם אתר הניפוק למכליות כביש על מנת לספק מוצרי דלק מסוגים שונים לחברות שיווק הדלק.
מתקן "אפרת" - הוקם מזרחית לרמת חובב בשנת 1995. מאז הוא משמש לאחסון מוצרי דלק ולניפוקו על פי דרישה.
פעילות המתקן: אחסון מוצרי נפט והזרמתם ליעדים נדרשים.
בדו"ח ביקורת לשנת 1999, קבע מבקר המדינה כי לחברה אין מידע מדויק על כמות הדלק שבטיפולה ולמי הוא שייך וכי היא מחייבת את לקוחותיה בתשלום על סמך נתונים שהם מוסרים בעצמם.
בדו"ח ביקורת לשנת 2005, קבע מבקר המדינה, אליעזר גולדברג כי החברה הקימה בשנים 2002–2004 מסופים לניפוק דלק לחברות הדלק בחריגות של מיליוני דולרים מהתקציבים שאושרו לכך בדירקטוריון, וללא בדיקת כדאיות נאותה.
בגאולוגיה, תשתית היא מצע סלעי קריסטליני המצוי בבסיסם של שילדים, מסיבים וקראטונים (יבשות).
מצע זה מורכב מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים, והוא נחשף עם היווצרות משטח יבשתי לאחר סחיפה ממושכת.
התשתית נוצרת כתוצאה מגעשיות או במהלך אירועים טקטוניים דוגמת אורוגנזה.
מרבית סלעי התשתית בעולם נוצרו במהלך הפרקמבריון או מיד לאחריו, והם מצויים בבסיסן של חבורות גאולוגיות רבות מתחת לכיסוי של סלעי משקע.
בדרום ישראל מזוהים חמישה מסיבים המייצגים את התשתית הקדומה של השילד הערבו-נובי, כולם בתחומי רכס הרי אילת:
באלגברה מופשטת ובפרט בתורת המודולים, התשתית (Socle) של מודול הוא סכום כל תתי המודולים הפשוטים שלו.
מודול פשוט למחצה הוא מודול השווה לתשתית שלו, וחוג פשוט למחצה הוא חוג פשוט למחצה כמודול מעל עצמו.
התשתית של , המסומנת , היא סכום כל תתי המודולים הפשוטים של , כלומר .
בשקילות, ניתן לאמר שהוא שווה לחיתוך כל תתי המודולים הגדולים שלו.
לכל הומומורפיזם מודולים מתקיים .
כמו כן, מתקיים , והוא מונוטוני.
לאור תכונות אלו, מפתה להגדיר את ה בתור אופרטור סגור , אך מתקיים ולא להפך.
המבנה של התשתית דיי נוח - ניתן להוכיח כי התשתית תמיד שווה לסכום ישר של משפחת תתי מודולים פשוטים של החוג.
במקרה של חוגים עם יחידה, התשתית היא אף סכום ישר סופי של תתי מודולים פשוטים.
כך למשל, מתקיים , כאשר הוא תת-המודול הפשוט המכיל מטריצות בעלות ערכים לא (בהכרח) מתאפסים רק בשורה ה-.
תוצאה של המשפט הנ"ל היא שלכל מרחב וקטורי יש בסיס (המכונה בסיס המל).
אם המודול ארטיני, התשתית היא תת-מודול גדול.
תשעת הזקנים של דיסני הוא כינוי שניתן על ידי וולט דיסני לאנימטורי הליבה של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר חלקם הפכו לימים לבמאים שיצרו כמה מהסרטים המונפשים המפורסמים ביותר של דיסני, החל מהסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" ועד לסרט "הרפתקאות ברנרד וביאנקה".
כל האנימטורים שלקחו חלק בקבוצה נפטרו, כאשר ג'ון לונסברי היה הראשון שנפטר בשנת 1976 מאי-ספיקת לב, והאחרון שנפטר היה אולי ג'ונסטון שנפטר בשנת 2008 מסיבות טבעיות.
בשנת 1989 כולם קיבלו את התואר "אגדות דיסני" ביחד עם אב אייוורקס, כמו כן בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20 כל אחד מהם קיבל בנפרד את פרס וינזור מקיי, פרס המוענק עבור מפעל חיים של האנימטורים.
בסרט "ענק הברזל" של האחים וורנר משנת 1999, אולי ג'ונסטון ופרנק תומאס מדבבים מהנדסי רכבות, כאשר בראד בירד, במאי הסרט, רצה שהם ייקחו חלק בדיבובו מפני שהם ושאר הזקנים הביאו השראה לקריירה שלו.
כמו כן, בסרט "משפחת סופר-על" שהופק על ידי פיקסאר ואולפני ההנפשה של וולט דיסני בשנת 2004, ג'ונסטון ותומאס עשו הופעת קמע כשני זקנים שצופים במשפחה מגנה על העיר.
לס קלארק - נולד בשנת 1907 ונפטר בשנת 1979. הוא הצטרף לחברה בשנת 1927, כאשר המומחיות שלו הייתה ההנפשה של דמותו של מיקי מאוס.
קלארק עבד על סצנות רבות לאורך השנים, והפיק את הסרט "היפהפייה והיחפן".
כמו כן, קלארק עבד כבמאי ויצר סרטים קצרים מונפשים רבים.
מרק דייוויס - נולד בשנת 1913 ונפטר בשנת 2000. הוא עבד על הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", ובהמשך עבד על הנפשת הדמויות של במבי וטמפר (מתוך הסרט "במבי"), טינקרבל (מתוך הסרט "פיטר פן"), מליפיסנט, אורורה והעורב (מתוך הסרט "היפהפייה הנרדמת") וקרואלה דה ויל (מתוך הסרט "על כלבים וגנבים").
דייוויס היה אחראי גם על עיצוב הדמויות עבור מתקן השעשועים של שודדי הקאריביים והטירה המכושפת שבדיסנילנד.
אולי ג'ונסטון - נולד בשנת 1912 ונפטר בשנת 2008. הוא הצטרף לחברה בשנת 1935, ועבודתו הראשונה הייתה על הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים".
עבודותיו כוללת את מר סמי (מתוך הסרט "פיטר פן"), האחיות החורגות (מתוך הסרט "סינדרלה") והנסיך ג'ון (מתוך הסרט "רובין הוד").
מילט קאהל - נולד בשנת 1909 ונפטר בשנת 1987. החל לעבוד על הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" בשנת 1934. עבודותיו כללו גיבורים מתוך סרטי ההנפשה, ביניהם פינוקיו (מתוך הסרט "פינוקיו"), טיגר (מתוך הסרט "הרפתקאותיו של פו הדב") ופיטר פן (מתוך הסרט "פיטר פן").
כמו כן, עבודותיו כוללת גם נבלים רבים, ביניהם מאדאם מים (מתוך הסרט "החרב באבן"), שירחן (מתוך הסרט "ספר הג'ונגל"), אדגר באלתזאר (מתוך הסרט "חתולים בצמרת"), השריף מנוטינגהאם (מתוך הסרט "רובין הוד") ומאדאם מדוזה (מתוך הסרט "הרפתקאות ברנרד וביאנקה").
וורד קימבל - נולד בשנת 1914 ונפטר בשנת 2002. הוא הצטרף לחברה בשנת 1934. עבודותיו כוללות את ג'ימיני הצרצר (מתוך הסרט "פינוקיו"), לוציפר, ז'אק וגאס (מתוך הסרט "סינדרלה") והחתול צ'שייר (מתוך הסרט "עליסה בארץ הפלאות").
עבודותיו נחשבות כפרועות וייחודיות משאר האנימטורים.
אריק לארסון - נולד בשנת 1905 ונפטר בשנת 1988. הוא הצטרף לחברה בשנת 1933, ונחשב לאחד האנימטורים המובלים של דיסני.
לארסון הנפיש דמויות בולטות, כמו פג (מתוך הסרט "היפהפייה והיחפן"), הנשרים (מתוך הסרט "ספר הג'ונגל"), התעופה של פיטר פן מעל לונדון בדרך לארץ לעולם לא (מתוך הסרט "פיטר פן") ודמויות מתוך הסרט "שירת הדרום".
בגלל אופיו של לארסון ויכולתו להכשיר, ניתנה לו האפשרות להכשיר אנימטורים לחברה, כאשר רבים מהאנימטורים המובילים בחברה הוכשרו על ידיו.
ג'ון לונסברי - נולד בשנת 1911 ונפטר בשנת 1976. הוא החל לעבוד בחברה בשנת 1935, ומהר מאוד בלט בתפקידו.
היה ידוע בזכות השרטוטים שלו, אשר הביאו השראה לאנימטורים רבים.
לונסברי עיצב את הדמויות של ג'ון וגדעון (מתוך הסרט "פינוקיו"), ג'ורג' דרלינג (מתוך הסרט "פיטר פן"), המלך סטפן (מתוך הסרט "היפהפייה הנרדמת") ודמויות רבות נוספות.
וולפגנג ריית'רמן - נולד בשנת 1909 ונפטר בשנת 1985. הצטרף לחברה בשנת 1935 כאנימטור וכבמאי.
ריית'רמן הפיק את כל הסרטים של דיסני מאז פטירתו של וולט דיסני ועד פרישתו.
חלק מעבודותיו כוללות את הסוס חסר הראש (מתוך הסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד"), התנין (מתוך הסרט "פיטר פן") והחולדה (מתוך הסרט "היפהפייה והיחפן").
פרנק תומאס - נולד בשנת 1912 ונפטר בשנת 2004. הצטרף לחברה בשנת 1934. עבודתו כוללת את ליידי טרמיין (מתוך הסרט "סינדרלה"), מלכת הלבבות (מתוך הסרט "עליסה בארץ הפלאות") וקפטן הוק (מתוך הסרט "פיטר פן").
תומאס היה גם אחראי על סצנת הספגטי המפורסמת מתוך הסרט "היפהפייה והיחפן".
כחלק מעבודתם בחברה, תשעת הזקנים המציאו את 12 עקרונות ההנפשה של דיסני.
כמו כן, רבים מהאנימטורים בתעשיית ההנפשה העכשווית מנסים להיות דומים לזקנים באופן ישיר או עקיף, באמצעות הכשרה.
לדוגמה, ווין אנטן, האנימטור של אלזה מהסרט "לשבור את הקרח", ציין שהוא הוכשר על ידי ג'ון ריפה, שהוכשר על ידי גלן קין, שהוכשר על ידי אולי ג'ונסטון, אחד מתשעת הזקנים.
על תשעת הזקנים יצאו מספר ספרים וסרטים אשר עוסקים בהיסטוריה ובטכניקות שלהם.
תשתית היא מכלול האמצעים החומריים, המוסדיים והאנושיים והמידע הזמינים אשר תורמים, בהינתן הקצאת משאבים הולמת, לקיום שוויון בתגמול של תשומות דומות.
תשתית חומרית היא ההון אשר מגולם באמצעים דוגמת תחבורה, חינוך, בריאות, אספקת חשמל ומים, מתקני ביוב ופינוי פסולת, טיהור אוויר, היקף בנייה וכמות בתי המגורים וכן מתקנים אדמיניסטרטיביים ושימור משאבי טבע.
תשתית חומרית מכונה גם שירותים ציבוריים, מתקנים ציבוריים וכן הון תקורה חברתי.
תשתית מוסדית היא החוק של הקהילה, וכן המתקנים והתהליכים המבטיחים את קיום החוקים הללו כדוגמת אסדרה, ביטחון לאומי ועוד.
על פי רוב, הגוף האחראי לתשתית המוסדית הוא המדינה.
הון אנושי הוא תצורה של תשתית, הכוללת את נתוני האוכלוסייה (היקף ההשכלה וההכשרה, שיעור ילודה, שיעור תמותה, הגירה ועוד) ואת מאפייניה.
תשרית היא תהליך של הכנת מזון דרך ריכוך או שבירה לחתיכות באמצעות נוזל.
פירות או ירקות גולמיים, מיובשים או משומרים מושרים בנוזל כלשהו כדי לרכך את המזון, או לספוג את טעמים מהנוזל לתוך המזון.
במקרה של פירות טריים, פירות רכים במיוחד כמו תותים ופטל, לעיתים קרובות מפזרים על הפרי סוכר (ולפעמים כמות קטנה של מלח) ומשאירים אותו לנוח ולשחרר את המיצים שלו.
תהליך זה הופך את המזון לטעים יותר וקל יותר ללעיסה ולעיכול.
תשרית מבולבלת לעיתים קרובות עם השריה, שהיא תהליך השריית מזון בנוזל מתובל לפני הבישול, לעיתים קרובות חומצי.
חלק מהכנות הצמחים דורשים תשרית, מכיוון שזו אחת הדרכים לחלץ תמציות צמחים עדינות או נדיפות ביותר מבלי להפעיל חום.
לפעמים שמן בישול משמש כנוזל לתשרית – במיוחד שמן זית או שמן צמחי אחר.
תשרית היא האמצעי העיקרי להפקת משקאות אלכוהוליים בטעמים, כמו קורדיאלים, ליקרים וגייסטים (גייסט - בגרמנית כוהל - הוא משקה מזוקק המתקבל על ידי תשרית של פירות לא מותססים או חומרי גלם אחרים באלכוהול נייטרלי, ולאחר מכן זיקוק).
תשרית של תוצרי לוואי ממפעלי עיבוד מזון ומוצרי לוואי אורגניים אחרים כגון שמן בישול, שלף, שבבי עץ או זבל (דשן) יכול לכלול שימוש במשאבת קוצץ ליצירת תמיסה שניתן להשתמש בה ליצירת קומפוסט (דשונת) או חומרי מזון לעיכול במפעלי ביו-גז.
במנדאיזם (מנדעיותא), החמרה (מים קדושים) נעשית על ידי תשרית צימוקים מעורבבים במים שמבורך על ידי כמרים.
תשתית הטרור בתוך האוכלוסייה האזרחית בעזה היא רשת של תשתיות טרור שארגון הטרור חמאס הקים במשך שנים רבות בלב האוכלוסייה האזרחית ברצועת עזה.
תשתיות הטרור הוקמו בתוך בתי חולים, בתי ספר, גני ילדים, מסגדים ועוד.
רוב תשתיות הטרור תועדו במהלך פשיטות של צה"ל במסגרת התמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל.
הטמעת תשתיות הטרור בלב האוכלוסייה האזרחית ברצועת עזה היא חלק מהשימוש במגן אנושי על ידי חמאס.
לדברי דובר צה"ל, תשתיות הטרור ממוקמות במקומות אלו במטרה להשתמש בתושבי עזה כ"מגן אנושי" ו"אפוד מגן" למחבלי חמאס, זאת בניגוד לדין הבינלאומי האוסר זאת, ותוך ניצול המחויבות של צה"ל לדיני הלחימה והימנעות מתקיפה של איתורים מסוג זה.
מספר דיווחים על תשתיות אלו הוכחשו על ידי חמאס.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, ערך צה"ל תמרון קרקעי ברצועת עזה במשך מספר חודשים.
בעקבות התמרון הקרקעי נחשפו מאות איתורים של תשתיות טרור שארגון הטרור חמאס הטמין בלב האוכלוסייה האזרחית, ובכלל זאת בבתי חולים, בגני ילדים ובבתי ספר.
על פי הודעת דובר צה"ל, על סמך ממצאים שהתגלו במסגרת פשיטות של צה"ל למתחמים השונים, ארגון הטרור חמאס ממקם באופן שיטתי ולאורך שנים תשתיות טרור במבנים אזרחיים כמו בתי ספר, גני ילדים ומסגדים.
בין התשתיות נחשפו מנהרות טרור, מקומות מסתור למחבלים, חמ"לים לניהול מבצעים, עמדות שיגור רקטות וטילי נ"ט, וכן מחסני אמצעי לחימה כמו רימונים, מטעני חבלה ורקטות RPG.
על פי הודעת דובר צה"ל, פעמים רבות המחבלים השוהים בבתי החולים לבושים כמאושפזים או כצוות רפואי במטרה להסוות את עצמם.
במרתפי בתי החולים, בקומות התת-קרקע, לצד משרדים ושירותים רגילים כמו בכל בית חולים, נחשפו יציאות המחברות לתשתיות תת-קרקע מבצעיות, לצד חדרי חמ"ל, תשתיות תקשורת וציוד טכנולוגי.
כמו כן אותרו מתחת למרחב של בית החולים מספר רשתות של מנהרות טרור המובילות מתוך בתי החולים לנכסי טרור סמוכים.
פירוט הממצאים בבתי החולים בעזה
בבית החולים שיפאא' אותרו אמל"ח ואמצעים נוספים בקומות התת-קרקעיות של בית החולים.
כמו כן, אותר פיר מנהרת טרור מבצעית.
במחלקת לב נמצאו מחסן אמל"ח, תחמושת וחדר חקירות, במחלקת פיזיותרפיה נמצאו מטענים.
בנוסף, כוחות צה"ל איתרו עדויות לכך שחטופים הוחזקו בבית החולים.
כמו כן אותרו כספי טרור שיועדו לחלוקה לפעילים של חמאס בתוך בית החולים.
בבית החולים א-רנתיסי אותרה מפקדה אזורית ממנה ניהלו מחבלי חמאס את מאמצי הלחימה בסביבה, כגון מארבים ופעילויות התקפיות וכן גם כמקום מסתור לבכירי החמאס.
כמו כן, בבית החולים נמצאו פיר מבצעי ואמל"ח רב.
גם בבית חולים זה נמצאו עדויות המצביעות על החזקת חטופים במקום.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נעצר מנהל בית החולים, אשר גויס לחמאס בדרגה שמקבילה לתת-אלוף.
מחקירתו עלה כי בבית החולים היו כ-16 עובדים ששימשו פעילים צבאיים של חמאס, בהם רופאים, אחים, פרמדיק, פקידים ואנשי צוות.
כמו כן, עלה כי הובא לשם חייל חטוף.
בבית החולים האינדונזי אותרו תשתיות טרור נרחבות, ובקרבתו אותרו פירים המובילים לתוואי מנהור באזור בית החולים.
כמו כן, בסמיכות לבית החולים נמצא רכב מסוג טויוטה קורולה בעל לוחית רישוי צהובה, שהיה שייך למשפחתו של סאמר טאללקה.
ברכב נמצאו שרידי RPG וכתמי דם השייכים לחטוף נוסף.
תשתיות טרור בגני ילדים ובתי ספר
בדצמבר 2023, במהלך סריקות שביצע צק"ח של חטיבה 14 בפאתי שכונת שאטי בעיר עזה, נתקל הכוח בתשתיות טרור בתוך גן ילדים, אשר הוכנו מראש לקראת הגעת כוחות צה"ל לאזור.
במסגרת מבצע עוז וניר מצאו כוחות צה"ל תשתיות טרור בתוך בתי ספר, מתנ"סים ומבני עירייה.
בין החומרים שנמצאו היו חוברות לימוד של חמאס המלמדות ומתרגלות שיטת הפעלת משגרי רקטות וטילים.
כמו כן, נמצא בבית ספר בשכונה תוכן שהועבר לתלמידים הכולל תמונות המלמדות על סוגי אמצעי לחימה.
לאורך מלחמת חרבות ברזל, תקף חיל האוויר תשתיות רבות של חמאס שהוסוו בתוך בתי ספר ברצועת עזה.
תשתית כקוד (IaC) היא תהליך של ניהול והקצאת משאבי מרכז נתונים של מחשבים באמצעות קובצי הגדרות קריאים על ידי מכונה, ולא באמצעות תצורת חומרה פיזית או כלי תצורה אינטראקטיביים.
תשתית ה-IT המנוהלת על ידי תהליך זה כוללת הן ציוד פיזי, כגון שרתי Bare Metal, והן מכונות וירטואליות, ומשאבי תצורה נלווים.
ההגדרות עשויות להיות במערכת בקרת גרסאות, במקום לתחזק את הקוד באמצעות תהליכים ידניים.
הקוד בקובצי ההגדרות עשוי להשתמש בסקריפטים או בהגדרות הצהרתיות, אך IaC משתמש לעיתים קרובות יותר בגישות הצהרתיות.
תחום ה-IaC צמח כתגובה לקושי שהציבו מחשוב שירותים ומסגרות אינטרנט מהדור השני.