tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל ארבעת המאמנים המשיכו גם לעונה השנייה, אך הפעם לכל מאמן היו 12 מתמודדים בקבוצה, במקום 8, שלבי המבחן העיוור והדו-קרב בין המתמודדים התארכו.
כמו כן, לכל מאמן התווספו במהלך התוכנית שני עוזרים במקום אחד.
העוזרים של אדם לוין היו אלאניס מוריסט ורובין ת'יק.
העוזרות של בלייק שלטון היו קלי קלרקסון ואשתו, זמרת הקאנטרי מירנדה למברט.
העוזרים של סי-לו גרין היו "Babyface" וני-יו, והעוזרים של כריסטינה אגילרה היו ליונל ריצ'י וג'ול.
גמר העונה השנייה שודר ב-9 במאי 2012. סדר המקומות: במקום הרביעי כריס מאן מהקבוצה של כריסטינה אגילרה, במקום השלישי טוני לוקה מהקבוצה של אדם לוין, במקום השני ג'ולייט סימס מהקבוצה של סי-לו גרין, והמנצח הוא ג'רמיין פול מהקבוצה של בלייק שלטון.
בעונה זו הוחלפה כתבת התוכנית מאליסון הייסליפ לכריסטינה מילאן.
האודישנים לעונה השלישית התחילו במרץ 2012. פרק הבכורה שודר ב-10 בספטמבר 2012. כל המאמנים המשיכו את השתתפותם בעונה השלישית.
כמו בעונות הקודמות, גם בעונה השלישית התחלפו העוזרים של המאמנים.
העוזר של גרין היה הזמר רוב תומאס, העוזר של אגילרה היה סולן להקת גרין דיי, הזמר בילי ג'ו ארמסטרונג, העוזר של שלטון היה מייקל בובלה, והעוזרת של לוין הייתה מרי ג'יי בלייג'.
בעונה השלישית הוסיפו שינויים כמו שלב ה"גנבה" בו יוכלו מאמנים "לגנוב" מתמודד ממאמן אחר שהדיח אותו בשלב הדו-קרב.
בתחילת העונה השלישית הודיעו סי-לו גרין וכריסטינה אגילרה כי לא ימשיכו לעונה הרביעית.
את מקומם החליפו הזמרת שאקירה והזמר אשר.
פרק הבכורה של העונה שודר ב-25 במרץ 2013 והסתיימה ב-18 ביוני 2013. זוכת העונה היא דניאל ברדברי של המנטור בלייק שלטון.
לאחר העונה הקודמת בה פרשו גרין ואגילרה, בעונה זו השניים חזרו, שאקירה ואשר לא השתתפו בעונה ככל הנראה בגלל חזרתם, האודישנים לעונה החלו ביולי 2013, פרק הבכורה שודר ב-23 בספטמבר 2013. פרק הגמר שודר ב-17 בדצמבר 2013, זוכת העונה היא טזנה צ'ין של המנטור אדם לוין.
בין משתתפי העונה היה השחקן דומיניק סקוט קיי.
בעונה זו השופטים הם אדם לוין, בלייק שלטון, והשנים שחזרו לאחר שלא השתתפו בעונה הקודמת - שאקירה ואשר, בעקבות חזרתם של השניים גרין ואגילרה לא לקחו חלק בעונה.
האודישנים צולמו במהלך סתיו 2013, פרק הבכורה שודר ב-24 בפברואר 2014. ב-20 במאי 2014 שודר פרק הגמר, זוכה העונה הוא ג'וש קאופמן של המנטור אשר, לפני שהודח בשלב הנוקאוט היה בנבחרת של אדם לוין.
בעונה זו השופטים הם אדם לווין, בלייק שלטון פארל ויליאמס וגוון סטפאני.
בעונה זו היה בפעם ראשונה כרטיס חזרה לתוכנית התחרות הייתה בין כל מי שהודח משלב 12 האחרונים והזוכה חזר לגמר, דמיאן זכה בכרטיס באותו ערב שהודח מהתוכנית.
בעונה זו השופטים הם אדם לווין, בלייק שלטון פארל ויליאמס וכריסטינה אגילרה.
הזוכה של עונה זו הוא ג'ורדן סמית' מהנבחרת של אדם לווין.
הזוכה של עונה זו היא אליסן פורטר מהנבחרת של כריסטינה אגילרה .
בעונה זו השופטים הם אדם לווין, בלייק שלטון, מיילי סיירוס ואלישיה קיז.
ב-21 באוגוסט, שודר פרק הצצה באורך 30 דקות מיד לאחר טקס הסיום של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
פרק הבכורה עלה לשידור ב-19 בספטמבר 2016.
מלאכובסקי ג'וניור, מאט אנטל, ג'ון באלדינו, מתיו בלייר, מליסה סילבה בורדן, וויליאם פביאן קסטרו, אנדרו סיאנסיה, ניקולס דון ויטו, גלן אבסו, ריק אנריקה, גרג פיצסמונס, בריאן פרוינדליך, נואל א.
גררה, אליסה דרסמן להנר, ג'ון הומסלי, אומגה הסו, ניקי האנטר, ריאן פ.
ג'יימס, ליז קרני, טרי מלוני, ג'יימס ג'יי מונוז, בארי מרפי, ריץ' רמיס, רובי תומפסון, מאט וואפיי ואריק ווייז.מיקס הסאונד הטוב ביותר בתוכנית ריאליטימייקל אבוט, קניאטה ווסטברוק, רנדי פאוסטינו, כריסטיאן שרדר, קרלוס א.
מלאכובסקי ג'וניור, מאט אנטל, ג'ון בלדינו, מת'יו בלייר, מליסה סילבה בורדן, ויליאם פביאן קסטרו, נורווד צ'יק, אנדרו צ'יאנסיה, ניקולס דון ויטו, גלן אבסו, ריק אנריקה, גרג פיצסימונס, בריאן פרוינדליך, נואל א.
גרה, ג'ון הומסלי, אומגה הסו, ניקי האנטר, ריאן פ.
ג'יימס, ליז קירני, אליסה דרסמן להנר, טרי מאלוני, ג'יימס ג'יי מוניוז, ג'ונתן פרווסט, ריץ' רמיס, רובי תומפסון, מאט וואפיי ואריק וייזמיקס הסאונד הטוב ביותר בתוכנית ריאליטימייקל אבוט, רנדי פאוסטינו, טים הטאיימה, כריסטיאן שריידר, קרלוס טורס, אנדרו פלטשר, שון סבסטיאן, קניאטה ווסטברוק, קולין בוני, סרוויו אסקובדו, ג'ון קוסטר, רוברט פ.
מתיוס ג'וניור, מרלון מור וריאן יאנגהבימוי הטכני והצילום הטובים ביותר בסדרהאלן וולס, מני בונייה, מאנו בונייה, מרטין ג'יי בראון ג'וניור, רוברט ברנט, סוזן אבנר, גווידו פרנזל, אלכס הרננדז, סקוט הילטון, סקוט קיי, ג'ופרה רוזרו, סטיב ת'יל ודני ווב
The Voice היא תוכנית מציאות בינלאומית שמקורה בהולנד.
התוכנית היא תחרות שירה אך קיימים הבדלים בינה לבין תחרויות שירה טלוויזיוניות אחרות (כדוגמת אמריקן איידול).
ב-The Voice משתתפים ארבעה מאמנים, אישים מוכרים מתחום המוזיקה במדינה בה משודרת התוכנית, שעליהם לגבש קבוצה של מתמודדים, לאמנם ולנסות להצליח שמתמודד מקבוצתם יזכה במקום הראשון.
בשלב האודישן המצולם הראשון, עולה המתמודד לשיר כשמולו יושבים, כשגבם אליו, ארבעת המאמנים.
המאמנים שומעים את ביצוע המתמודד ואם הם רוצים לצרפו לקבוצתם הם לוחצים על כפתור והכיסא שלהם מסתובב והם מחויבים לקבלו לקבוצה.
אם יותר ממאמן אחד בוחר להסתובב המתמודד רשאי לבחור אל קבוצתו של מי הוא יצטרף.
בשלבים הבאים המתמודדים מבצעים שירים ומנופים בזה אחר זה על ידי הצבעות הקהל או החלטת מאמניהם עד לקבלת רביעיית הגמר אותה מרכיבים מתמודד אחד מכל מאמן ובסופו של דבר המנצח.
כאמור, מקור התוכנית הוא בהולנד אך פורמט התוכנית התפשט לעשרות ארצות בהן קיימות גרסאות מצליחות שלה.
בתוכן ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, אירלנד, גרמניה, שווייץ, פולין, רוסיה, איטליה, יוון וקפריסין (תוכנית משותפת), צרפת, פלנדריה וולוניה (בלגיה), פורטוגל, ברזיל, סין, הודו, וייטנאם, קוריאה הדרומית וישראל.
The Visitor (בעברית: המבקר) הוא הפרק השלישי מהעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הפרק ה-75 מתוך 176 פרקי הסדרה.
בלילה גשום, בביתו שעל פני כדור הארץ, זוכה ג'ייק סיסקו הקשיש (טוני טוד) לביקורה של מלאני (רייצ'ל רובינסון) - סופרת צעירה ושאפתנית בראשית דרכה המקצועית.
מלאני סקרנית לדעת מדוע ג'ייק פרש מכתיבה עוד בטרם מלאו לו 40, לאחר שפרסם שני ספרים בלבד - שניהם מצליחים מאוד.
ג'ייק, שיודע שהוא גוסס ושזמנו קצר, מחליט לספר לה את סיפור חייו, המתגלה לצופים כפלאשבקים במהלך הפרק.
כ-80 שנה קודם לכן, כאשר ג'ייק היה 18, הוא נסע עם אביו קפטן בנג'מין סיסקו על ספינת החלל דיפאיינט להתבונן ב"היפוך" של חור התולעת של באג'ור, אירוע שמתרחש אחת ל-50 שנה.
ההיפוך גורם לתקלה במנוע הוורפ של הדיפאיינט, אשר סיסקו ובנו מתקנים.
עם זאת, בעוד מברכים זה את זה על הצלחתה, מתח חשמלי נפרק מהמנוע בצורת פליטה של אנרגיה, הפוגעת בסיסקו וגורמת לו להיעלם.
ג'ייק, ויתר צוות חלל עמוק 9 סבורים כי סיסקו מת, עורכים לו טקס זיכרון ומתאבלים על מותו.
אולם כעבור מספר חודשים, בהיותו שוכב במיטתו באמצע הלילה, ג'ייק מבחין באביו, לרגע קט, מופיע בחדר השינה שלו.
כשנה לאחר האירוע, קפטן סיסקו מופיע בפתאומיות שוב, אולם הפעם למשך פרק זמן רב יותר מאשר בפעם הקודמת.
הצוות חוקר את המקרה, ומגיע למסקנה כי חתימת הזמן של סיסקו היא מחוץ לפאזה, וכי אין באפשרותם לתקן זאת במשך פרק זמן קצר כל כך.
בטרם סיסקו נעלם שוב, הוא מפציר בבנו להמשיך ולחיות חיים מלאים, ולא לדאוג לאביו.
ג'ייק מכבד את בקשתו של אביו, חוזר לכדור הארץ להיות סופר, ואף מתמסד בנישואים.
יחד עם זאת, כאשר אביו מופיע שוב, כעבור שנים, בביתו של ג'ייק, הוא מחליט לנסות ולהציל את אביו, ומוותר על הקריירה שלו ועל מערכת היחסים שלו עם אשתו (אשר עוזבת אותו), על מנת ללמוד את הסיבה להיעלמותו של אביו.
כ-50 שנה לאחר האירוע, בעזרתם של ג'דזיה דקס, ג'וליאן באשיר וקפטן בצי הכוכבים נוג, ג'ייק מנסה לשחזר את האירועים שקרו עם הדיפאיינט ו"היפוך" חור התולעת.
בעוד סיסקו מופיע בהצלחה, כפי המצופה, לפתע גם הוא וגם ג'ייק נעלמים, בעודם אוחזים זה את זה, לנגד עיניהם של דקס ובאשיר.
ג'ייק מוצא את עצמו עם אביו בתוך ריק לבן.
סיסקו שמח לראות את בנו, אולם מפציר בו לוותר על ניסיונות ההצלה שלו, ולהמשיך לחיות את חייו.
ג'ייק חוזר למציאות הנורמלית ללא אביו, ונשבע להמשיך ולחפש אחר דרך להציל אותו.
לאחר שמלאני עוזבת, ג'ייק ממתין לאביו.
סיסקו מופיע כצפוי, וג'ייק מסביר לו הכל, ואומר לו כי מותו ייתן לשניהם "הזדמנות שנייה", ומזכיר לו להתחמק מפליטת האנרגיה.
ג'ייק מת בזרועותיו של סיסקו, ומיד לאחר מכן סיסקו מוצא את עצמו על הדיפאיינט, נזכר בעצתו של ג'ייק בנו, ודוחף את עצמו ואת ג'ייק מהדרך של זרם האנרגיה, שלא פוגע בהם, ובכך - מוחק את כל ציר הזמן העתידי שתואר במהלך הפרק.
הפרק מסתיים כאשר סיסקו, על רצפת הדיפאיינט מחבק את ג'ייק, ששואל אותו "האם אתה בסדר?".
סיסקו, בקול שבור, אומר פעמיים: "I am now" - משפט בעל משמעות כפולה, שניתן לתרגמו לעברית הן ל"עכשיו כן" והן ל"אני עכשיו" (כלומר: אני נמצא בהווה).
אייברי ברוקס - קפטן בנג'מין סיסקו
טרי פארל - ג'דזיה דקס
סירוק לופטון - ג'ייק סיסקו
קולם מיני - צ'יף מיילס או'בריאן
אלכסנדר סידיק - ד"ר ג'וליאן באשיר
נאנה ויזיטור - מייג'ור קירה נאריס
טוני טוד - ג'ייק סיסקו כמבוגר/זקן
מארק אלן שפרד - מורן
מאז'ל בארט - קולו של המחשב
את דמותה של מלאני, הסופרת הצעירה שמאזינה לסיפורו של ג'ייק הזקן, מגלמת רייצ'ל רובינסון, בתו של השחקן אנדרו רובינסון (שבעצמו היה בעל תפקיד אורח קבוע בסדרה - זו של גארק).
כמו כן, רייצ'ל רובינסון נבחנה במבחן-בד לתפקיד אזרי דקס.
התסריט של פרק זה נכתב על ידי מייקל טיילור, תסריטאי אשר צבר מוניטין לכתיבת פרקים אפלים יותר, שאיתגרו את האתוס האוטופי של "מסע בין כוכבים", אותו עיצב ג'ין רודנברי.
למרות שרוב האירועים המתוארים בפרק נמחקים כאשר ציר הזמן מתאפס, יש בו מספר רמזים למה שעתיד לבוא (ואכן קורה): ג'ייק אכן מתחיל לכתוב והופך להיות סופר; היחסים בין הפדרציה לבין הקלינגונים ממשיכים להתדרדר.
בשנת 1996 היה מועמד לזכייה בפרס הוגו, בקטגוריית "העיבוד הדרמטי הטוב ביותר".
בסקירה של מגזין ורייאטי של 57 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון (מתוך כ-900 פרקים נכון ל-2023) דורג הפרק במקום הראשון.
גם בסקירה של המגזין "Collider" שכללה את 20 הפרקים הטובים ביותר בזיכיון כולו (מתוך למעלה מ-900 פרקים במועד פרסום הביקורת), קיבל הפרק את המקום הראשון.
בין הנימוקים למיקום הגבוה ציינו הכותבים כי לפרק עלילה מרגשת, החוקרת את מערכת היחסים בין האב לבן שהייתה נעימה לצפייה כבר אז, אך הפרק הוסיף מימד נוסף לקשר העמוק בין האב לבן, והראה עד כמה אובססיה מסוגלת להרוס אדם.
The Velvet Rope הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת האמריקאית ג'נט ג'קסון.
האלבום יצא לאור ב-7 באוקטובר 1997 דרך חברת התקליטים וירג'ין רקורדס אמריקה.
האלבום מוקם בחמישייה הראשונה במצעדי אלבומים רבים ברחבי העולם.
בארצות הברית, היה זה אלבומה הרביעי ברציפות של ג'קסון שהגיע לפסגת מצעד האלבומים בילבורד 200. האלבום, שהגיע למעמד של פלטינה משולשת באיגוד תעשיית ההקלטה של אמריקה (RIAA), מכר מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית על פי Nielsen SoundScan וכעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם.
The Virgin Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של הזמרת מדונה.
סיבוב ההופעות נועד על מנת לקדם את שני אלבומיה הראשונים, Madonna ו-Like a Virgin.
אף על פי שתכננה לצאת בהתחלה לסיבוב הופעות בין לאומי לבסוף סיבוב ההופעות הוגבל לתחומי אמריקה הצפונית בלבד.
חברת התקליטים של מדונה החליטה לשלוח אותה לסיבוב ההופעות אחרי ההצלחה האדירה של אלבומה השני.
לאחר ההכרזה הרשמית על סיבוב ההופעות ב-15 במרץ 1985 מדונה וצוותה החלו לתכנן את תוכניות ההפקה.
היא רצתה שסיבוב ההופעות יהיה השתקפות של עצמה ואף שיתפה פעולה עם החברה "מריפול" לעיצוב התלבושות.
להקת ביסטי בויז נבחרה להיות הופעת החימום של סיבוב ההופעות ופטריק לאונרד נבחר להיות המנהל המוזיקלי של סיבוב ההופעות.
לאונרד סיפר על המפגש הראשון שלו עם מדונה כ-7 שנים לאחר מכן.
"בהתחלה שראיתי אותה אמרתי לעצמי זו הבחורה הזו בתחתונים?
אבל אז שהכרתי אותה היא הייתה הדבר המרושע הזה, אתם יודעים, ישר בפרצוף שלך.
היא אמרה לי: סיבוב הופעות יארך 3 חודשים, מה שאתה יודע על הלהקה אני צריכה שתעשה." ואמרתי לה: אוקיי אני אעשה את זה".
הבמה הייתה משולשת וכללה רמפות מסביבה עם סידורי תאורה שתלויים בגובה של 30 מטרים, ארבעה מסכים ענקיים ניצבו בשלושה צדדים של הקצה החיצוני של הבמה.
רשימת השירים הייתה מורכבת משני האלבומים הראשונים כאשר את רשימת השירים סגרו השירים "Matirial Girl" ו-"Like a Virgin".
במהלך סיבוב ההופעות היא נתמכה בשני רקדנים.
למרות הביקורות המעורבות סיבוב ההופעות זכה להצלחה כאשר עם הכרזתו הכרטיסים נמכרו בכל מקום ופריטים הקשורים לסיבוב ההופעות נמכרו גם הם בחנויות ברחבי ניו יורק.
בסופו של דבר סיבוב ההופעות הסתיים עם רווח של 5 מיליון דולר.
ה-DVD זכה גם הוא להצלחה והגיע למעמד זהב בארצות הברית.
סיבוב ההופעות הביא לכך שנערות רבות נהגו ללבוש בגדים בהשראת מדונה ובעקבות כך נוצר מונח חדש בשם "מדונה וונאבי" אשר מתאר נשים המתחקות אחר הזמרת ושואפות להיות כמוה מושג שאף זכה להכרה רשמית במילון בשנת 1991.
מקור: האתר הרשמי של מדונה.
The Very Best of Cher (בעברית: המיטב של שר) הוא אלבום האוסף השמיני של זמרת הפופ האמריקנית, שר.
האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 2003, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ והאחים וורנר.
האלבום יצא במספר גרסאות שונות המכיל רצועות שונות.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 2×140,00ארצות הברית (RIAA)פלטינה 2×2,800,000בריטניה (BPI)זהב100,000דנמרק (IFPI Denmark)זהב10,000קנדה (Music Canada)פלטינה100,000שוודיה (GLF)פלטינה60,000
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגארצות הברית1 באפריל 2003האחים וורנרתקליטורR2 7385226 באוגוסט 2003תקליטור כפולR2 73956גרמניה29 באוגוסט 2003וורנר מיוזיק גרופתקליטור כפול25646 0864 2קנדה1 בספטמבר 2003האחים וורנרWTVD 60864אוסטרליהספטמבר 2003וורנר מיוזיק גרופ25646 0864 5צרפת22 בספטמבר 2003תקליטור50466 8588 2בריטניה24 בנובמבר 2003תקליטור50466 8586 2יפן21 בינואר 2004תקליטור כפולWPCR-11751-2
The Very Best of 1990–2000 (בעברית: הַטּוֹב בְּיוֹתֵר 1990–2000) הוא אלבום האוסף הראשון של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
האלבום יצא לאור ב-28 במאי 2001, בהוצאת חברת התקליטים איסט וסט רקורדס.
אלבום האוסף יצא לאחר צאת אלבום האולפן השביעי של ברייטמן, La Luna.
אלבום האוסף הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים ההולנדי.
The Very Best of 1990–2000 הופק על ידי פרנק פיטרסון, בדומה לאלבומים נוספים של ברייטמן.
הוא מאגד את מיטב להיטיה משנת 1990 עד שנת 2000. איגוד תעשיית ההקלטות השוודי (GLF) העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של 40,000 עותקים במדינה, דבר שהפך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר במדינה בשנה בה יצא.
בהולנד, נמכר The Very Best of 1990–2000 בלמעלה מ-80,000 עותקים, דבר אשר הקנה לו שם את תואר הפלטינה.
The Very Best of Kim Wilde (בעברית: המיטב של קים ויילד) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד.
אלבום האוסף יצא לאור ב-5 בנובמבר 2001, על ידי חברת התקליטים EMI מיוזיק.
אלבום האוסף הוא מעין חלק שני של אלבום האוסף The Very Best of Kim Wilde, אשר יצא בשנת 1984.
האלבום הגיע למקום ה-20 במצעד האלבומים של שווייץ.
אלבום האוסף יצא לאור בשנת 2001, והכיל בתוכו את מרבית להיטיה של ויילד, בדיוק כמו אלבום האוסף The Singles Collection 1981–1993, שיצא בשנת 1993.
The Video Collection 93:99 (בעברית: אוסף הווידאו מ-1993 עד 1999) הוא אלבום הווידאו השני של הזמרת מדונה אשר יצא ב-2 בנובמבר 1999. אלבום הווידאו יצא לאור על ידי חברות התקליטים של האחים וורנר ותחת חברות הבת שלהם "Warner Music Vision" ו-"Warner Reprise Video".
אלבום הווידאו מכיל אוסף של קליפים של מדונה לשירים שיצאו מ-1993 ועד צאת האלבום.
במקור האלבום היה אמור להיקרא The Video Collection 92–99, אך לבסוף הוחלט להוריד את הקליפ לשיר "Erotica" בשל תכניו המיניים ובכך בעצם לא נשארו קליפים משנת 1992 ולכן שם האלבום שונה (ובמקומו מדונה שמה את הקליפ לשיר "The Power of Good-Bye").
האלבום כולל 14 קליפים שנבחרו על ידי מדונה עצמה שלטענתה אלו היו העבודות הטובות ביותר שלה.
הרבה מהמבקרים שיבחו את מדונה על היכולות האומנויות שלה ועל היכולת שלה להמציא את דמותה מחדש בכל פעם.
מבחינה מסחרית האלבום זכה להצלחה, הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה בבריטניה, למעמד פלטינה בארצות הברית וארגנטינה ולמעמד זהב בברזיל.
בשנת 2000 לאלבום יצאה מהדורה נוספת בשם The Ultimate Collection, אשר כוללת גם את האלבום הזה וגם את אלבום האוסף The Immaculate Collection.
מקוםתאריםמכירותארגנטינה (CAPIF)פלטינה8,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה100,000ברזיל (Pro-Música Brasil)זהב25,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה 2×100,000
The Velvet Rope Tour – Live in Concert הוא אלבום וידאו של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'נט ג'קסון, אשר יצא לאור ב-9 במרץ 1999, על ידי חברת התקליטים איגל רוק אנטרטיינמנט.
אלבום הווידאו צולם ב-11 באוקטובר 1998.
אלבום וידאו זה מציג את הופעתה של ג'נט בניו יורק במסגרת סיבוב ההופעות "The Velvet Rope Tour".
ההופעה צולמה ב-11 באוקטובר 1998, במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק, שם ג'קסון הופיעה במסגרת סיבוב ההופעות שלה.
ההופעה צולמה ושודרה בטלוויזיה האמריקאית על ידי רשת HBO לעיני 15 מיליון צופים ומאוחר יותר שודרה גם במדינות אחרות בעולם.
האלבום יצא תחילה בפורמט VCD ומאוחר יותר יצאה גם בפורמט די וי די ועל גבי קלטת שמע.
אלבום הווידאו זכה להצלחה בארצות הברית כאשר הגיעה למעמד פלטינה על מכירות של למעלה מ-100 אלף עותקים.
בנוסף, אלבום הווידאו היה מועמד לארבעה פרסי אמי, מתוכם זכה באחד.
בין היתר, גם היה מועמד לשני פרסי NAACP Image.
בנוסף להוצאת ב-2001, על גבי די וי די, הוא גם יצא לאור מחדש ב-2004, ו-2006 בארצות הברית ובאירופה כאלבום כפול בשם Live in Hawaii.
ההוצאה המחודשת כוללת את ההופעה בניו יורק ביחד עם דיסק נוסף שכולל הופעה בהוואי מסיבוב ההופעות "All for You Tour" ובשנת 2005 יצא לאור אלבום הווידאו שוב, באירופה עם עטיפה שונה.
מקום תארים מכירותאוסטרליה (ARIA) פלטינה 15,000ארצות הברית (RIAA) פלטינה 100,000
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםארצות הברית11 באוקטובר 1998איגל רוק אנטרטיינמנטעולם9 במרץ 1999אימייג' אנטרטיינמנטבריטניה28 באוגוסט 2000אי אל סי אנטרטיינמנטאירופהעולם26 בנובמבר 2001איגל רוק אנטרטיינמנטארצות הברית24 בפברואר 2004איגל ויז'ן USAעולם12 ביוני 2006איגל רוק אנטרטיינמנט
1 הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת האמריקאית אלישה קיז.
המיני-אלבום יצא לאור ב-7 באפריל 2017, על ידי חברת תקליטים תקליטי RCA.
במיני-אלבום ישנה גרסה אקוסטית ללהיט "No One".
בנוסף לכך, ישנה גרסת פסנתר לשיר "If I Ain't Got You".
המיני-אלבום הופק על ידי אלישה קיז וקארי ברות'רס ג'וניור.
מגזין הרולינג סטון התייחסו למיני-אלבום באחת מן הביקורות שלו.
The Very Best of TLC: Crazy Sexy Hits (בעברית: המיטב של TLC: להיטים סקסים ומטורפים; מוכר כ-The Best of TLC) הוא אלבום האוסף השני של להקת הבנות האמריקאית, TLC.
אלבום האוסף יצא לאור ב-20 באוגוסט 2007, בבריטניה בלבד, על ידי חברת התקליטים סוני BMG.
בדומה לאלבום האוסף הקודם שלהן, גם אלבום זה מכיל אוסף של שירים מצליחים מכל מיני שנים בקריירה שלהן אותם הפיקו בין היתר מפיקים כמו דאלאס אוסטין ובייביפייס.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אשר רבים מהם החמיאו על בחירת השירים.
עם זאת האלבום ספג כישלון מסחרי כאשר הגיע למקום ה-57 בלבד בבריטניה, אם כי מיקום זה היה גבוה יותר מהמיקום של אלבום האוסף הקודם שלהן.
בשנת 2013 האלבום הוסר מ-iTunes לאחר שיצא אלבום האוסף השלישי שלהן 20.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-57 בבריטניה.
בשבוע שלאחר מכן הוא נפל למקום ה-107 ובשבוע שלאחר מכן הוא נפל למקום ה-192 וזהו גם הייתה הפעם האחרונה בה היה במצעד.
אם כי עדיין אלבום זה נחשב יחסית מצליח לאלבום האוסף הקודם שהגיע למקום ה-86 בשיאו בבריטניה.
The Very Best of Sandra (בעברית: הַטּוֹב בְּיוֹתֵר שֶׁל סַנְדְּרָה) הוא מארז התקליטורים השלישי של הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה.
הוא יצא לאור ב-3 ביוני 2016, בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס.
בתוך מארז התקליטורים נכללים מיטב להיטיה ושיריה של סנדרה.
בשנת 2009, הוציאה סנדרה את מארז התקליטורים הראשון והמקיף ביותר שלה עד כה The Platinum Collection, אשר כלל בתוכו שלושה תקליטורים, בהם נמצאים מיטב להיטיה ושיריה, כולל שירים שלא הוציאה במהלך הקריירה שלה.
בשנת 2012, הוציאה את מארז התקליטורים השני שלה, So80s Presents Sandra.
כמו כן, במארז תקליטורים זה נמצאים שלל שירים שונים שנלקחו מאלבומיה של סנדרה, תוך שגם שירה "Japan ist weit", נכלל בו.
The Very Best of Gloria Estefan (בעברית: הטוב ביותר של גלוריה אסטפן) הוא אלבום האוסף השישי של הזמרת גלוריה אסטפן אשר יצא ב-26 בספטמבר 2006 על ידי אפיק רקורדס.
בדומה לאלבומי האוסף הקודמים של אסטפן האלבום מכיל אוסף של שירים בולטים לאורך הקריירה שלה אך בשונה מהאלבומים הקודמים האלבום מכיל אוסף של שירים באנגלית.
רצועת הבונוס באלבום היא שיר שיצא בקרדיט של הלהקה של אסטפן מיאמי סאונד משין ושמו הוא "Doctor Pressure".
The Video Collection (בעברית: אוסף הווידאו) הוא אלבום DVD של הזמרת אנסטייז'ה אשר מכיל אוסף של קליפים שהוציאה הזמרת במהלך הקריירה שלה.
בנוסף האלבום מכיל גם קטעי מאחורי הקלעים, רמיקסים, תמונות וכולי.
את האלבום הוציאה אנסטייז'ה בדצמבר 2002, לאחר שאלבומה המצליח Freak of Nature, יצא לאור.
אלבום הווידאו מכיל בתוכו שירים מסוגת הפופ, רית'ם אנד בלוז, רוק, נשמה והאוס.
The Videos (בעברית: הקליפים) הוא אלבום הוידאו הראשון של הזמרת ברנדי נורווד, אשר יצא ב-14 בנובמבר 2000. האלבום כולל כמעט את כל הקליפים שהוציאה נורווד במהלך הקריירה שלה.
האלבום תחילה יצא בפורמט VHS בארצות הברית אך לאחר מכן יצא מחדש בפורמט DVD בכל העולם (מלבד גרמניה) שם גרסת ה-DVD יצאה ב-2005.
The Vault (בעברית: הכספת) הוא אלבום אוסף של הזמרת אשנטי אשר יצא ב-18 בפברואר 2009 ביפן בלבד אך במאי אותה שנה יצא גם בארצות הברית.
האלבום מכיל אוסף של שירים של המזרת אשר לא ראו אור קודם לכן, את רובם כתבה כאשר הייתה נערה כאשר הייתה חתומה בחברת התקליטים AJM אך לפניי צאת האלבום חלק מהשירים הופקו מחדש.
חלק מהשירים הופיעו בספר השירים שלה אשר יצא בשנת 2002 "Reflections on Love".
בדומה לאלבום אוסף הדמואים הקודם שלה גם אלבום זה שוחררה ללא תמיכתה או אישורה.
על פי מגזין בילבורד השירים "Let's Do Something Crazy" ו-"Imagine Life" תוכננו לצאת כסינגלים מהאלבום אך מסיבות לא ידועות הדבר לא יצא לפועל.
The Vast Fields of Ordinary הוא רומן להט"בי מ-2009 שנכתב על ידי הסופר האמריקאי, ניק בורד .
הרומן מתאר את הקיץ שלאחר סיום התיכון עבור נער מתבגר מהפרוורים בארון, חברתו הטובה ביותר לסבית מחוץ לארון ושני הנערים שהוא מעוניין לצאת איתם (האחד כוכב פוטבול לטיני והשני סוחר סמים).
הספר זכה בפרס ספרי סטונוול של איגוד הספריות האמריקאי בקטגוריית ספרות ילדים ונוער והיה מועמד לפרס למדא לספרות בנושא ספרי להט"ב לילדים/נוער.
Booklist הוסיפה את הרומן לרשימת הקשת 2010 שלה, ביבליוגרפיה של ספרים למבוגרים צעירים הכוללים תכנים הומוסקסואליים, לסביות, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים או שואלים.
הניו יורק טיימס רשם את הספר כאחד מהספרים הבולטים של 2009.
על בסיס הרומן הזה, כתב העת אאוט הכניס את הסופר ניק בורד ל-"OUT 100", רשימה של 100 אנשים שתרמו תרומות חשובות לתרבות הלהט"ב והפוליטיקה ב-2009.
הרומן ספג לביקורת נרחבת, וזכה להערות חיוביות רבות.
הניו יורק טיימס מצא את הרומן כרומן הביקורת שיבחה את השימוש של ברד בשפה ובמטאפורה, וכינתה את היצירה כ-.
הסוקר מייקל קארט, מ-Booklist , שיבח את הספר ואמר כי: בסקירה שפורסמה ב-The Plain Dealer פורסם כי בורד במגזין האמריקאי, School Library Journal, הופיע הרון כאחד מ-11 הרומנים לבני נוער להט"בים שפורסמו ב-2009 כי היו דמויות חזקות וכתיבה כנה, והגיע למסקנה כי הרומן
לעומת זאת, מספר ביקורות על הרומן היו שליליות.
Booklist , אף שבדרך כלל שיבח את הרומן, ביקר גם את היצירה על היותה , ומצאה כי עלילת המשנה של הנעדרת אינה מספקת.
גם Booklist וגם The Plain Dealer הרגישו כי מסקנת הרומן הייתה מובהקת מדי.
The Very Best of Enya (בעברית: המיטב של אניה) הוא אלבום הלהיטים השני בגודלו של הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה.
האלבום יצא לאור ב-23 בנובמבר 2009, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר.
לאחר שקידמה את אלבום האולפן הקודם שלה (2008), חברת התקליטים האחים וורנר ביקשה מאניה להוציא אוסף חדש של השירים האהובים עליה בקריירה שלה.
אניה בחרה לעבוד על האלבום עם עמיתיה הוותיקים, המפיק והמעבד ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין.
האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה והגיע למקום ה-32 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-55 במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית.
הוא שהה בראש פסגת מצעד אלבומי העידן החדש במשך 86 שבועות בסך הכול; שיא של כל הזמנים.
בשונה מהאלבומים הקודמים שלה, אניה לא קידמה את האלבום באמצעות ראיונות, הופעות או הופעות חיות.
לאחר שקידמה את אלבום האולפן השביעי שלה (2008), חברת התקליטים האחים וורנר בה אניה חתומה, ביקשה ממנה להוציא אלבום להיטים שיורכב מהשירים האהובים עליה ביותר מהקריירה שלה.
היא נענתה להצעה, ובחרה לעבוד על האלבום עם עמיתיה הוותיקים, המפיק והמעבד ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין.
The Very Best of Enya הוא אלבום הלהיטים השני של אניה והראשון מזה 12 שנים, כשהקודם Paint the Sky with Stars יצא לאור בשנת 1997. בניגוד לקודם, באלבום הלהיטים הזה לא כללה אניה רצועות חדשות.
הוא כולל גרסה שלא הופצה בעבר של "Aníron"; שיר שכתבה אניה עבור פסקול הסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת".
האלבום יצא לאור ב-23 בנובמבר 2009 על ידי וורנר מיוזיק ברחבי העולם וב-1 בדצמבר 2009 על ידי רפרייז רקורדס בארצות הברית.
הוא הגיע למקום ה-32 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-55 במצעד הבילבורד 200. הוא שהה במשך 86 שבועות במקום הראשון במצעד אלבומי העידן החדש.
The Very Best of Enya קיבלו ביקורות חיוביות רבות מטעם מבקרי המוזיקה.
ג'יימס כריסטופר מונגר מ-AllMusic כתב כי האלבום "היה אחד מאותם אוספי הלהיטים הגדולים הנדירים שנכנסים לעומק של כל מי שמאזין לו.
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקור כלל עולם 23 בנובמבר 2009 הורדה דיגיטלית • תקליטור האחים וורנרארצות הברית 1 בדצמבר 2009רפרייזכלל עולם25 באוגוסט 2017תקליטהאחים וורנר • רפרייז
The Voice of the Heroes הוא אלבום אולפן משותף של הראפרים האמריקאים ליל בייבי וליל דורק.
האלבום יצא לאור ב-4 ביוני 2021, על ידי חברות התקליטים קוואליטי קונטרול מיוזיק, אונלי דה פאמילי, אלאמו רקורדס וגפן רקורדס.
מקור שמו של האלבום הוא כינוי ילדותו של דורק, "The Voice" וכינויו של בייבי "The Hero" שהעניק לו דורק.
האלבום מכיל הופעות אורח של טראוויס סקוט, מיק מיל, יאנג ת'אג ורוד וייב.
לאלבום קדם סינגל אחד בלבד, "Voice of the Heroes", שיר הנושא והשיר הפותח של האלבום, שיצא לאור ב-31 במאי 2021.
דורק החל לפרסם טיזרים לאלבום ברשתות החברתיות בפברואר ובמרץ 2021. במרץ הוא הכריז על שם האלבום, The Voice of the Heroes, במהלך ראיון לחדשות MTV.
השם נגזר מכינויו של דורק "The Voice", תוך שבייבי הוא "The Hero", כינוי שהעניק לו דורק.
במאי, השניים חשפו את תאריך יציאתו הראשוני של האלבום, 28 במאי, אך דחו אותו לשבוע שלאחר מכן, עקב כבוד לצאתו של אלבומו של הראפר DMX לאחר המוות, Exodus.
"The Very First Night" (בעברית: "הַלַּיְלָה הָרִאשׁוֹן") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
בפלטפורמת הספוטיפיי צבר השיר כ-24 מיליון השמעות.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג123Uproxxכל שירי "מתוך הכספת" באלבומי ה-Taylor's Version של טיילור סוויפט, לפי דירוג12
The VelociPastor (הלחם בסיסים של ולוצירפטור וכומר) הוא סרט מסוגת אמריקאי משנת 2017 שנכתב, בוים והופק על ידי ברנדן סטיר.
עלילת הסרט עוקבת אחר כומר בשם דאג ג'ונס שנחשף לחפץ עתיק הגורם לו להשתנות לוולוצירפטור כאשר הוא מתרגז.
לאחר שהסרט הוצג בפסטיבל "B-Movie, Underground, and Trash" ב-31 באוגוסט 2018, הסרט הופץ ברחבי ארצות הברית ב-13 באוגוסט 2019 על ידי חברת ההפצה "Wild Eye Releasing".
לאחר שחזה בהוריו מתים בתוך רכבם שהתפוצץ, הכומר הקתולי דאג ג'ונס יוצא למסע רוחני חובק עולם.
במסעו, דאג חוזה בנינג'ות שמחפשות אחר חפץ עתיק המסוגל לשנות את האדם שנחשף אליו ליצור בשם "לוחם הדרקון".
לאחר שדאג נחשף אל החפץ בעצמו, הוא חווה סיוטי לילה ומגיע אל היערות, שם הוא משתנה לדינוזאור.
דאג (כדינוזאור) מציל זונה בשם קרול מידיו של פושע.
בבוקר שלמחרת, דאג מתעורר בביתה של קרול ערום וחסר זיכרון לגבי אירועי אמש.
דאג חושש שהוא וקרול שכבו, אך קרול מרגיעה אותו ומספרת לו מה קרה באמת.
קרול מציעה לדאג להשתמש בכוחותיו במטרה להרוג פושעים שלטענתה "אין אפשרות ", אך דאג מסרב וחוזר לכנסייה ונכנס לתא וידויים.
בתוך התא, דאג מדבר עם פרנקי מרמייד, הסרסור של קרול ולומד שהוא האחראי לרצח הוריו.
דאג הזועם הורג את מרמייד, לאחר מכן חוזר אל קרול ומסכים להצעתה להרוג פושעים.
לאחר שלמד על כוחותיו של דאג, האב סטיוארט מנסה לשדל את דאג להפסיק להרוג.
האב סטיוארט לוקח את דאג אל אלטאיר, מגרש שדים, בתקווה שהאחרון יסיר את כוחותיו של דאג.
בפלשבק שמוצג לצופים, מתברר שהאב סטיוארט היה חייל במלחמה שחזה בחבריו מתים ובאהובתו דורכת על מוקש ומתפוצצת.
בחזרה בהווה, גירוש השדים נכשל, דאג משתנה לדינוזאור ופוצע את האב סטיוארט.
דאג חוזר אל קרול, אך מותקף על ידי נינג'ות.
האב סטיוארט מתעורר במחנה של נינג'ות נוצריות שסוחרות בסמים המונהגות על ידי נינג'ה בשם ווי צ'אן.
ווי צ'אן מתכנן למכור קוקאין לאנשים בתקווה שאלו יתמכרו, להפסיק את הייצור בפתאומיות ולאחר מכן לגרום למכורים להגיע לכנסייה ולשעבדם בתור הצבא האישי שלו.
האב סטיוארט מסרב להצטרף לצבאו של ווי צ'אן והאחרון הורג אותו.
דאג וקרול מותקפים על ידי נינג'ות ומתכננים לעצור את ווי צ'אן.
במהלך מלחמתם, דאג מתעמת עם סם, הנינג'ה הלבנה ומתברר שסם הוא אחיו של דאג.
דאג מצליח בעזרת טלקינזיס לדקור את סם בעזרת חרבו ולהרגו.
דאג וקרול ממשיכים להילחם בנינג'ות, אך נפצעים.
ווי צ'אן יורה בדאג חץ מיוחד שבו יש נוגדן לכוחותיו של דאג, אך הנוגדן לא משפיע על ידיו של דאג והן משתנות לידי דינוזאור.
דאג משתמש בידיו כדי להרוג את ווי צ'אן.
לאחר מכן, הוא לוקח את קרול לבית החולים.
דאג, שעזב את הכמורה וכעת עבריין נמלט, מחליט לטייל בעולם ביחד עם קרול ולהרוג עוד פושעים.
גרגורי ג'יימס כהן – דאג ג'ונס
דניאל סטיר – האב סטיוארט
יאנג ג'יצ'אנג – ווי צ'אן
ג'סי טורטיס – סם, הנינג'ה הלבנה
פרננדו פצ'או דה קסטרו – פרנקי מרמייד
קלייר הסו – אישה סינית
זאקרי סטיר – פעלולן בחליפת דינוזאור
אריק הו – צ'וי מין
דאגלס סיינט ג'יימס – מנתח
ג'ניס יאנג – אמו של דאג
ברנדן סטיר הגה את הרעיון לסרט בשנת 2010 בזמן לימודיו ב בניו יורק, לאחר שהתיקון האוטומטי בטלפון שלו כתב "Veloci Pasto" במקום "Velociraptor".
במהלך תרגיל כיתתי, סטיר יצר סרט קצר ובתוכו שילב קדימון לסרט "The VelociPastor".
לאחר שסטיר העלה את הקדימון לחשבון היוטיוב שלו, הוא קיבל 45,000 צפיות והרעיון לפרויקט נולד.
בראיון, סטיר הצהיר ש"הסרט נועד להיות סרט כייפי, אל תחפשו שום משמעות נסתרת בסרט שמדבר על אדם שהופך לדינוזאור".
משנת 2011 ועד לשנת 2016, נעשו שני ניסיונות למימון המונים: בהתחלה דרך הפלטפורמה Kickstarter ולאחר מכן דרך הפלטפורמה .
לבסוף, המימון לסרט הושג בעזרת משקיע פרטי שאמו של סטיר הכירה.
הסרט צולם בתקציב של 36,000 דולר וסטיר הצהיר שהוא הושפע רבות מעבודותיו של גיירמו דל טורו.
הסרט הוצג לראשונה בפורטלנד שבאורגון ב-2 בנובמבר 2017. לאחר שהוצג במספר פסטיבלים, היוצרים חתמו על הסכם הפצה מול חברת Cyfuno Ventures, שחתמה על הסכם הפצה מול חברת ההפצה Wild Eye Releasing.
הסרט הופץ ברחבי ארצות הברית בשנת 2018.
הסרט הופץ בתקליטורי DVD ובשירותי הסטרימינג ב-13 באוגוסט 2019. בנוסף, הסרט זמין לצפייה באמזון פריים, יוטיוב ורוקו.
גרסת בלו-ריי שוחררה ב-17 בספטמבר 2019.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 61% טריות על סמך 18 ביקורות.
סטיר הצהיר שהוא מעוניין ביצירת סרט המשך כיוון שלטענתו "העולם שבו הסרט מתקיים הוא עולם כל כך כיפי".
במרץ 2020, סטיר שיתף הצצה לתסריט סרט ההמשך בחשבון הטוויטר שלו והצהיר שהתסריט גמור ושהצילומים אמורים להתחיל בקרוב.
The Visit הוא אלבום האולפן הרביעי של לורינה מק'קניט.
האלבום, שיצא ב-1991, זכה ארבע פעמים למעמד של אלבום פלטינה בקנדה ושל אלבום זהב בארצות הברית.
הוא הופק על ידי מק'קניט ובריאן יוז.
האלבום היה שותף לזכייה, עם אלבום האוסף Saturday Night Blues, בפרס ג'ונו לשנת 1992 לאלבום הטוב ביותר של השנה במוזיקה מסורתית.
האלבום יצא במהדורה מוגבלת, כאלבום ויניל, ממוספר, במשקל 180 גרם, בשנת 2016.
מהדורת יום השנה ה-30 של האלבום בשם The Visit – The Definitive Edition יצאה בספטמבר, 2021.
"All Souls Night" נובע מהמיזוג של מק'קניט בין המסורות, המיתולוגיה והתרבות של יפן עם טקסי סאווין קלטיים ישנים.
ה"מדורות" ו"הדמויות הרוקדות" הן אירופאיות, בעוד ש"הנרות והפנסים" שאובים ממסורות יפניות.
"Bonny Portmore" הוא שיר עם קלטי מסורתי על כריתת יערות אלון.
"The Lady of Shalott" מבוסס על הפואמה "הגבירה משאלוט" מאת אלפרד לורד טניסון .
עם זאת, כמה שורות מן השיר המקורי הוסרו בגרסתה של מק'ניט, למשל שורה מהחלק השלישי של השיר, "The jemmy bridle glitter'd free...Moves over still Shalott."
בניגוד להערות האלבום, "Greensleeves" לא נכתב בפועל על ידי הנרי השמיני; למרות שזוהי אמונה ואגדה ארוכת שנים.
"Tango to Evora" שימש בסרט התיעודי של מועצת הסרטים הלאומית של קנדה The Burning Times.
קאבר לשיר הוקלט על ידי אחת הזמרות הפופולריות והמוערכות ביוון, חאריס אלקסיו, בשם "Nefeli's Tango", עם מילים שכתבה בעצמה.
קאבר נוסף לשיר הוקלט על ידי הזמר הטורקי, Nilüfer, בשם "Çok Uzaklarda".
אבורה היא עיר היסטורית בפורטוגל.
קאברים נוספים בוצעו בנוסף, על ידי הזמר האיראני איליה מונפארד תחת הכותרת "גול-א-אורקידה" (פרח סחלב), מאת הזמרת הפינית, אנלי סאריסטו, תחת השם, "Katkennut Helminauha" וכן מאת Bettina Wegner תחת השם "Alles was ich wünsche".
הקאבר הכורדי בוצע על ידי הומאר דיזאי, תחת הכותרת "Xozga".
יש גם קאבר אלבני בשם "Rrugës i trishtuar" (הידועה גם בשם "סונאטה"), מאת הזמר הפופולרי האלבני אלי פארה.
קאבר רומני לשיר, בשם "Tango pentru Evora" (תרגום רומני של "Tango to Evora") הושר במהלך המופע "Dansez pentru tine" מאת מלינה אולינסקו.
המילים נכתבו על ידי פלורין בוסיוק.
"Cymbeline" לקוח משיר במחזה של ויליאם שייקספיר, "סימבלין".
המילים לשיר "The Old Ways" מופיעות במכתב שכותבת רייצ'ל גרין לרוס גלר בפרק הבכורה של העונה הרביעית של הסדרה חברים, The One with the Jellyfish.
בעוד שתוכן המכתב אינו מוצג על המסך, המכתב מוצג בתערוכת The Friends Experience.
לורינה מק'ניט – סינתיסייזר, פסנתר, נבל, אקורדיון, בודראן, שירה, עריכה, הפקה, עיבוד
בריאן יוז - בללייקה, גיטרה חשמלית ואקוסטית, עוזר מהנדס, עוזר הפקה
פטריק האצ'ינסון - חמת חלילים
ג'ורג' קולר - בס, צ'לו, כינור מטורף, טנפורה, סיטאר
ריק לזר – כלי הקשה, תוף אודו
ג'ף וולפרט - מהנדס, מיקסינג, עוזר הפקה
"The Voice" היה אחד השירים הראשונים שהוקלטו לאלבום Long Distance Voyager, ב-25 באפריל 1980. הייווארד מבצע אותו בשירה, בנגינה על גיטרות אקוסטיות וחשמליות, וכן את רוב ההרמוניות.
שני חברי הלהקה האחרים, ג'ון לודג' וריי תומאס, מצטרפים לשירת הפזמון.
בגרסת האלבום, ישנה הקדמה של סינתיסייזר של 30 שניות המובילה לשיר, שבוצעה על ידי פטריק מורז.
המילים משקפות את חוסר הביטחון שהיווארד חש בזמנו בנוגע להיותו כוכב והלחץ לעמוד בציפיות מול ביקורות גרועות כמו גם מחסום הכתיבה בו חש.
שם השיר נקבע רק לאחר הקלטתו ומתייחס לקול הפנימי שהוא גם המבקר החריף ביותר של האדם עצמו.
ג'סטין הייווארד: גיטרות חשמליות ואקוסטיות, שירה
ג'ון לודג': גיטרה בס, קולות רקע
ריי תומאס: טמבורין, קולות רקע
פטריק מורז: פסנתר, מלוטרון, סינתיסייזר מדגמים שונים
"The Voice" (בעברית: "הקול") הוא שיר של הזמרת האירית איימר קווין.
השיר ייצג את אירלנד באירוויזיון 1996 וזכה בתחרות.
השיר נכתב והולחן על ידי ברנדן גרהם, שכתב והלחין גם את "Rock 'n' Roll Kids", השיר הזוכה באירוויזיון 1994. הניצחון, שהיה הרביעי של אירלנד בחמש שנים, היה הניצחון השביעי, ועד היום האחרון בתחרות, וקבע שיא של מספר התחרויות הרב ביותר בו זכתה מדינה בודדת.
ב-2023 השיא הושווה על ידי שוודיה עם השיר "Tattoo".
ברנדן גרהם הגיש במקור את "The Voice" לשיקול לייצג את אירלנד באירוויזיון 1996 באמצעות הקלטה שנעשתה על ידי הלהקה הקלטית הנאו-מסורתית דרוויש .
עם זאת, אחרי ש-"The Voice" עלה לגמר הקדם האירי לאירוויזיון 1996, המכונה "תחרות השירים הלאומית", גרהם השתתף בהופעה של מקהלת אנונה בקתדרלת כרייסט צ'רץ' בדבלין, שם כל כך התרשם מקולה של חברת אנונה, איימר קווין.
גרהם החליט לגייס את קווין לבצע את "The Voice" בגמר תחרות השירים הלאומית שהתקיימה בתיאטרון פוינט בדבלין ב-6 במרץ 1996. מבין שמונת השירים בגמר, "The Voice" היה הזוכה המובהק, כאשר עשרת חברי השופטים האזוריים המשתתפים העניקו לשיר 105 נקודות, 21 יותר נקודות מהמקום השני.
אירוויזיון 1996 כלל שלב סינון בו נשלחו הקלטות שמע של שירי כל אחת מ-29 המדינות שהגישו מועמדות לאירוויזיון 1996. בכל אחת מהמדינות התכנסה ועדת שיפוט שהאזינה להקלטות השמע של השירים וניקדה אותם.
מתוך 29 השירים, 22 השירים שקיבלו את הניקוד הגבוה ביותר עלו לגמר אירוויזיון 1996 והתחרו נגד נורווגיה, שעלתה אוטומטית לגמר עקב היותה המדינה המארחת.
"The Voice" קיבל 198 נקודות, וזה היה הניקוד השני הכי גבוה בסיבוב זה, אחרי השיר השוודי, "Den vilda" שקיבל 227 נקודות.
המיקומים הספציפיים בשלב הסינון היו חסויים, ודלפו רק זמן מה אחרי גמר אירוויזיון 1996.
בגמר האירוויזיון, השיר "The Voice" בוצע 17 בסדר ההופעות, אחרי השיר הבלגי ולפני השיר הפיני.
בתום ההצבעה, השיר זכה במקום הראשון מתוך 23 שירים עם 162 נקודות.
ההשראה למילות השיר הגיעה מהתרבות הקלטית, כאשר הזמרת מציגה את עצמה כ"קול" הצופה על העולם, ומתארת את ההשפעות "שלה" על האלמנטים, כמו הרוח ועונות השנה.
השיר מושר בסגנון עממי בקול ראש גבוה.
שירתה של קווין לוותה בכלי הקשה איריים מסורתיים, כלי נשיפה וכלי מיתר.
The Verge הוא אתר חדשות העוסק בטכנולוגיה ומופעל על ידי חברת המדיה האמריקאית Vox Media.
האתר מפרסם חדשות, מאמרים, מדריכים, סקירות מוצרים, תכנים בתחום האלקטרוניקה הצרכנית ופודקאסטים.
משרדי המערכת ממוקמים במנהטן, ניו יורק.
בין מרץ לאפריל 2011 עזבו תשעה כותבים, עורכים ומפתחי מוצר מאתר Engadget, שהיה בבעלות חברת אמריקה און ליין (AOL), לצורך הקמת אתר טכנולוגיה חדש.
בין העוזבים נמנו העורך הראשי ג'ושוע טופולסקי, העורכת המנהלת נילאי פאטל, אנשי הצוות פול מילר, רוס מילר, ג'ואנה סטרן, כריס זיגלר, וכן מפתחי המוצר ג'סטין גלוו ודן צ'ילטון.
באפריל 2011 הודיע טופולסקי כי האתר החדש, ששמו טרם פורסם באותה עת, יוקם בשיתוף פעולה עם אתר חדשות הספורט SB Nation, וצפוי לעלות לאוויר בסתיו של אותה שנה.
טופולסקי התייחס לחזון המשותף של SB Nation ולמחויבותה לעיתונות עצמאית ולפיתוח מערכות תוכן פנימיות.
מנכ"ל SB Nation, ג'ים באנקוף, התייחס לדמיון בין קהלי היעד של שני האתרים ולפוטנציאל להרחבת מודל הפעולה של SB Nation.
באנקוף כיהן בעבר בתפקיד ניהולי ב-AOL, והיה מעורב ברכישת Engadget בשנת 2005.
בקרב כלי תקשורת שונים נתפסה השותפות בין הצוות של טופולסקי ל-SB Nation כמהלך חיובי לשני הצדדים, ולעומת זאת כשלילי עבור AOL.
באוגוסט 2011 דיווח האתר על כמיליון מבקרים ייחודיים ו-3.4 מיליון צפיות בדפים.
באוקטובר 2011 הגיע האתר ל-3 מיליון מבקרים ייחודיים ולכ-10 מיליון צפיות בדפים.
מגזין טיים כלל את האתר ברשימת הבלוגים הטובים ביותר של שנת 2011, ותיאר את הגרסה האב-טיפוסית שלו כ"מופתית".
פעילות האתר הופסקה עם השקתו הרשמית של The Verge ב-1 בנובמבר 2011.
ב-11 ביוני 2014 השיק האתר מדור בשם "This Is My Next", בעריכת העורך לשעבר דייוויד פירס, ששימש כמדריך לרכישת מוצרי אלקטרוניקה.
The Verge הושק ב-1 בנובמבר 2011, יחד עם הכרזה על הקמת חברת האם החדשה, Vox Media.
על פי נתוני החברה, האתר נפתח עם כ-4 מיליון מבקרים ייחודיים וכ-20 מיליון צפיות בדפים.
במהלך המחצית השנייה של שנת 2012, הכפילה Vox Media את מספר המבקרים הייחודיים שלה לכ-15 מיליון.
בשנת 2012 זכה האתר בחמישה פרס ובי, בהם פרס לכתיבה (עריכה), פרס לפודקאסט "The Vergecast", פרס לעיצוב חזותי, פרס לאתר הטוב ביותר בתחום האלקטרוניקה ופרס לאפליקציית החדשות הניידת הטובה ביותר.
במועד ההשקה כלל צוות The Verge 12 מעובדי Engadget לשעבר.
בשנת 2013 השיק האתר מדור מדעי חדש בשם Verge Science, בראשות העורכת קייטי דראמונד, לשעבר עורכת ב-Wired.
באמצע 2014 החליף נילאי פאטל את ג'ושוע טופולסקי בתפקיד העורך הראשי של האתר.
בשנת 2015, לאחר רכישת אתר Recode על ידי Vox Media, הצטרף העיתונאי וולט מוסברג לצוות העריכה של The Verge.
בשנת 2016 עבר האתר למודל פרסומי חדש שהתבסס על שיתופי פעולה מסחריים ופרסומות מותאמות למשתמש, במקום פרסומות מותאמות לתוכן המאמרים.
בספטמבר 2016 פוטר סגן העורך כריס זיגלר לאחר שנודע כי עבד במקביל בחברת אפל מאז יולי של אותה שנה, תוך שהוא ממשיך לעסוק בעריכה באתר.
בשנת 2017 הושק באתר המדור "Guidebook", המציע ביקורות על מוצרים טכנולוגיים.
במאי 2018 השיק ערוץ Verge Science את ערוץ היוטיוב שלו, אשר צבר עד ינואר 2019 מעל 638 אלף מנויים ו-30 מיליון צפיות.
נכון לאוגוסט 2023, היו לערוץ יותר מ-100 מיליון צפיות ו-1.15 מיליון מנויים.
בספטמבר 2022 עבר האתר מתיחת פנים שכללה מיתוג מחודש, לוגו חדש, עיצוב צבעוני יותר ושינוי בגופנים.
בנוסף, הפורמט החדש שילב תוכן ממדיה חברתית ושילוב מקורות מדיווחים חיצוניים, בדומה לממשק של טוויטר.
The Verge מפיק מספר פודקאסטים טכנולוגיים, בהם הפודקאסט השבועי המרכזי של האתר, The Vergecast, אשר שידור הבכורה שלו התקיים ב-4 בנובמבר 2011.
ב-8 בנובמבר 2011 הושק פודקאסט נוסף בשם The Verge Mobile Show, שהתמקד בעיקר בתחום הטלפונים הניידים.
בשנת 2015 נבחר הפודקאסט What's Tech לאחד הפודקאסטים הטובים ביותר של iTunes.
בשנת 2017 הושק הפודקאסט Why'd You Push That Button?, בהנחיית אשלי כרמן וקייטלין טיפאני.
בשנת 2018 זכה הפודקאסט בפרס בתחרות Podcast Awards בקטגוריית טכנולוגיה.
ב-6 באוגוסט 2011 הודיע אחד ממייסדי The Verge, מרטי מו (Marty Moe), על כוונתו להשיק סדרת תוכן וידאו אינטרנטי בשם The Verge Show.
לאחר השקתה, שונה שמה ל-On The Verge.
הפרק הראשון הוקלט בנובמבר 2011 ושודר לראשונה ב-15 בנובמבר.
התוכנית שילבה אלמנטים של תוכנית לייט נייט עם דיווחים חדשותיים בתחום הטכנולוגיה, והופצה באופן מקוון באמצעות האינטרנט.
The Wall (בעברית: החומה) הוא אלבום האולפן האחד-עשר של להקת הרוק המתקדם פינק פלויד.
אלבום זה הוא אלבום קונספט ואופרת רוק, ונחשב לקלאסיקה בתחום מוזיקת הרוק.
האלבום נודע במסריו הפילוסופיים והאידאולוגיים הבועטים והמחתרתיים, בין השאר על האנושות המערבית במאה ה-20, מלחמות, ומערכת החינוך הנוקשה שהייתה נהוגה אז בבריטניה, בשילוב עם מוזיקת רוק מתקדמת ומורכבת.
אלבום זה מסמל את סוף תקופת תור הזהב של הלהקה שהתחילה ב-1973 עם הוצאת האלבום The Dark Side of the Moon.
האלבום ראה אור ב-30 בנובמבר 1979.
רוג'ר ווטרס קיבל את ההשראה לאלבום במהלך הופעה בשנת 1977 במסגרת סיבוב ההופעות שקידם את האלבום Animals.
בהופעה זו, שנערכה במונטריאול, קנדה, גרמה התנהגותו המפריעה של מעריץ אחד לווטרס לירוק בפניו.
ווטרס נגעל מעצמו ועלה בו הרעיון לבנות חומה המפרידה בינו לבין הקהל, רעיון שאחר כך התפתח לאלבום, ואף יושם בהופעות.
האלבום הגיע 23 פעמים למעמד אלבום פלטינה, ונמצא במקום הרביעי ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית ומקום ראשון בשנת 1980 בטבלת האלבומים הנמכרים ביותר.
האלבום המקורי וגרסת הרימסטר האמריקאית (בשנת 1997) יצאו לאור על ידי Columbia Records, ואילו גרסת הרימסטר הבריטית יצאה לאור ב-1994 על ידי EMI.
ריצ'רד רייט פוטר מהלהקה במהלך יצירת האלבום, אך השתתף בסיבוב ההופעות שלו.
The Wall הוא האלבום האחרון של פינק פלויד שיצא בתקופה שבה חברי פינק פלויד היו רוג'ר ווטרס, דייוויד גילמור, ריצ'רד רייט וניק מייסון.
מרבית שירי האלבום נכתבו על ידי ווטרס, שאחראי גם לרעיון שמאחוריו (למעשה ווטרס תכנן להוציא לאור את האלבום כפרויקט סולו אך אילוצים כספיים הביאו לכך שהלהקה כולה נרתמה לכך).
למרות זאת, דווקא אחד השירים המפורסמים ביותר מהאלבום, Comfortably Numb, הולחן על ידי דייוויד גילמור.
האלבום מתאר את חייו הבדויים של האנטי-גיבור הקרוי "פינק" בבריטניה של אחרי מלחמת העולם השנייה.
החברה פוגעת ומדכאת את פינק כל חייו.
בין גורמי מצוקתו נמצאים החיים ללא אב (שנהרג במלחמת העולם השנייה), אמא חונקת מרוב דאגה, המורה הרודה בו בבית ספר ואשתו.
פינק שוקע בעולם חלומות משל עצמו ומתרחק מאנשים (כולל אשתו).
במהלך הזיית סמים הופך פינק לדיקטטור פשיסטי, כשרק מצפונו ושיפוטו העצמי מצליחים לעצור בעדו ומורים לו להרוס את החומה שבנה לעצמו ולפתוח עצמו שוב לחברה.
ישנם המתארים את ה"חומה" גם כבמה לביקורת של ווטרס כלפי עצמו, כלפי בריטניה ואף כלפי העולם כולו.
דבר זה בא לידי ביטוי בצורה חדה יותר בסרט המבוסס על האלבום, שווטרס היה פעיל מאוד בהפקתו.
האלבום, אשר מורכב משני חלקים, נמכר בלמעלה מ-30 מיליון עותקים והוא האלבום השני הנמכר ביותר של הלהקה אחרי The Dark Side of the Moon.
חרף הצלחתו של "The Wall", עמד אלבום זה בסימן רודנותו של ווטרס.
ווטרס היה הרוח החיה מאחורי ההחלטות האמנותיות באלבום, בעוד תרומתם של יתר חברי הלהקה הייתה מזערית.
במהלך ההקלטות אף החליט ווטרס לפטר את ריצ'רד רייט בטענה שאינו תורם מאומה ללהקה.
רייט הוחזר ללהקה כמה שנים אחר-כך, לאחר עזיבתו של ווטרס.
האלבום סיפק מספר להיטים, אשר לראשונה מזה שנים הוצאו כסינגלים לשוק (הלהקה הנהיגה מדיניות נוקשה כנגד סינגלים עד אז), כגון "Another Brick in the Wall, Part 2", "Mother", "Run Like Hell", "Young Lust" ו-"Comfortably Numb".
האלבום קודם במסע הופעות נרחב שבו נעשה שימוש בפירוטכניקה מורכבת ובאנשי במה רבים.
על האלמנטים הייחודיים במופע נמנתה החומה המיוחדת שנבנתה במהלך ההופעה ובסופה הייתה מפורקת באלימות.
כמו כן כללו ההופעות וידאו-קליפים של ג'רלד סקארף ובובות מתנפחות מעופפות (כמו החזיר המעופף המפורסם).
למרות ההצלחה האדירה של האלבום ושל המופעים הפסידה הלהקה כסף רב בגלל ההוצאות הגבוהות על מסע ההופעות.
המרוויח היחיד היה דווקא רייט שהוצא מהלהקה.
בהיותו מחוץ לה הוא היה זכאי למשכורת קבועה על ההופעות.
גרסת הקולנוע של The Wall הוסרטה ב-1982 על ידי MGM תחת הכותרת פינק פלויד: החומה.
הסרט בוים על ידי אלן פארקר, בכיכובו של בוב גלדוף (אשר גילם את "פינק"), עם הופעה קצרה של בוב הוסקינס.
הסרט הוסיף פרטים רבים לעלילה שאותה הגה ווטרס, והיה בנוי כווידאו-קליפ מוזיקלי אחד ארוך, עם סמלים ומוטיבים רבים ורב משמעיים.
הסרט דיבר על ילד בשם פינק פלויד אשר איבד את אביו במלחמת העולם השנייה בגיל צעיר, ולאחר מכן פיתח יחסים מאוד קרובים עם אימו.
מילד רגיש עם מעט חברים, שמורה רודן התעמר בו בבית הספר, הופך פינק לכוכב רוק מצליח ומתחתן עם אישה יפה.
למרות זאת, חייו ריקניים - ולאחר שאשתו בוגדת בו ועוזבת אותו, הוא מנסה לשים קץ לחייו.
הסרט הכיל מעט מאוד דיאלוגים, רובם חסרי חשיבות.
מרבית עלילת האלבום מסופרת דרך הפסקול המוזיקלי, אשר משקף את מחשבותיו של פינק.
קטעי אנימציה בידי האמן ג'רלד סקארף והשתלשלויות סוריאליסטיות אחרות משולבות בעלילה ומוסיפות לסרט מימד של שגעון והזיה.
הסרט קיבל השראה רבה מהביוגרפיה של חברי הלהקה רוג'ר ווטרס וסיד בארט (אשר עזב את הלהקה שנים לפני כן).
ילדותו של ווטרס שולבה עם בגרותו של בארט, שבה הייתה שפיותו מעורערת.
ב-2004 הוכרז שנחתמו חוזים להפיכת האלבום לאופרת רוק בברודוויי עם קטעי מוזיקה חדשים שייכתבו על ידי ווטרס.
האופרה תכלול את כל מוזיקת האלבום שנכתבה על ידי ווטרס, אולם לא ידוע מה ייעשה עם החומר שנכתב בעזרתו של גילמור (Young Lust, Comfortably Numb, ו-Run Like Hell).
המופע היה אמור להיות מוכן עד אמצע 2005.
ה"חומה" לאחר עזיבתו של ווטרס
לאחר שווטרס עזב את הלהקה, התנהל מאבק משפטי בקשר לזכויות על השם "פינק פלויד" והחומר שלה.
ווטרס שימר לעצמו את הזכות להשתמש ב"חומה", כיוון שהיה התורם העיקרי לאלבום.
ב-21 ביולי 1990, ערך ווטרס מופע ענק של החומה בברלין בשיתוף אמנים אורחים רבים, כגון ואן מוריסון, לבון הלם, שינייד או'קונור, סינדי לאופר, הסקורפיונס, ובריאן אדמס, כדי להנציח את נפילת חומת ברלין וכדי לגייס כספים לקרן מיוחדת שנותנת סעד לנפגעי אסונות.
ההופעה שודרה ברחבי העולם, כולל בישראל, בשידור חי.
בשנת 2020 הופק מופע מחווה ללהקת פינק פלויד בשם "החומה 2020", בידי להקת "Echoes - Pink Floyd Tribute Band", להקת המחווה לפינק פלויד המובילה בישראל ומהמובילות בעולם, לרגל ציון 40 שנה לצאת האלבום "החומה".
המופע משחזר את המופע הייחודי אותו העלתה "פינק פלויד" בתחילת שנות השמונים, ורוג'ר ווטרס בשנות האלפיים כאשר על מנת להתאים את המופע לרוח התקופה, יצרה הלהקה "חומה דיגיטלית" ענקית של מסכי לד אשר עליהן מוקרן וידאו ארט ייחודי ומשחזר בדיוק את המופע המקורי.
המופע התקיים במגוון מקומות בישראל, כולל היכל התרבות בתל אביב, מרכז הקונגרסים בחיפה והמשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע.
בדצמבר 2022, יצאה Echoes לסיבוב הופעות ב-11 מדינות באירופה, ב-21 ערים.
בשנת 2007 העלתה התזמורת הקאמרית הישראלית בשיתוף מקהלת בת-קול, להקת אובלינס והסולן אוליב (אופיר ליבנה) מופע בשם "קאמרית און דה וול" (Camerit on the Wall).
זהו מופע רוק-קלאסי משולב, מחווה לאופרת הרוק "החומה".
המופע עבר שינויים במהלך ההופעות (את להקת בת קול החליפה תשיעיית Tzlil & Tonic, במקום התזמורת הקאמרית מופיעה התזמורת הסימפונית החדשה.
את העיבודים המוזיקליים למופע עשה מנכ"ל התזמורת הקאמרית דאז אריה בר דרומא.
המופע כולל מעל 70 רקדנים ואורך כ-90 דקות, במהלכו הוקרנו קטעי וידאו קליפ מהמופע המקורי, והיה שימוש רב בתאורה, תפאורה, פירוטכניקה, לשם בנייה של החומה כולה.
המופע מגיע לשיאו בהשלמת הבנייה ופיצוצה באפקט מתוזמן ומשולב, המרעיד את האולם, מתיז ומפזר קטעי לבנה נוזליים על הצופים.
(בכבודו ובעצמו?) - השיר הפותח את האלבום.
בשיר זה מתחיל הסיפור בו מתואר פינק ככוכב רוק.
בסוף השיר נשמעות פצצה והתרסקות מטוס, המרמזות על מות אביו של פינק במלחמת העולם השנייה (שיר זה מבוסס על הביוגרפיה של ווטרס).
בסוף השיר נשמע קול בכי של תינוק המלמד על אובדן האב והבעל, הגוזר על האם והילד לחיות מעכשיו לבדם.
The Thin Ice (הקרח הדק) - בשיר זה פינק מוצג כתינוק שלא יודע מה מצפה לו, ובמילים "If you should go skating/On the thin ice of modern life...." נרמז על הסיכון שמהווה עצם ההתבגרות בעולמנו.
Another Brick in the Wall Part I (לבנה נוספת בחומה, חלק 1) - בחלק זה פינק מתחיל לגדול, ולומד מה קרה לאביו.
כשהוא לומד על האמת הקשה, הוא מתחיל לבנות לעצמו את החומה.
The Happiest Days of Our Lives (הימים השמחים של חיינו) - בשיר זה פינק מתחיל ללמוד בבית הספר ונחשף לחינוך הנוקשה והנוראי האופייני לתקופה (שיר זה גם מבוסס על הביוגרפיה של ווטרס).
Another Brick in the Wall Part II (לבנה נוספת בחומה, חלק 2) - בשיר זה לפינק נמאס מהחינוך הנוקשה והאכזרי, והוא מחליט למחות נגד מוריו.
השיר מסביר שפינק הקיף את עצמו בחומה המבודדת אותו מהעולם, והמורים הם פשוט עוד לבנה בחומה.
Mother (אמא) - בשיר זה אנו לומדים כי חלק מתחושות הניכור של פינק נובעות מאמו החד הורית, שאיבדה את בעלה במלחמת העולם השנייה.
השיר מתאר שיחה בין פינק (מושר על ידי ווטרס) לאמו (מושר על ידי גילמור).
המאזין לומד על דאגת היתר של אמו של פינק המנסה להגן עליו מהעולם, מה שמעיד שאמו של פינק תורמת לבניית החומה.
האם מתעקשת שפינק יישאר לצידה, אך לפינק נמאס כשהוא מתבגר ומתאהב.
ברצועה ספציפית זו ניגן המתופף ג'ף פורקרו במקום ניק מייסון כיוון שמייסון הרגיש שלא יספיק ללמוד לנגן את המקצב הלא שגרתי של השיר בזמן שהוקצב לו.
Goodbye Blue Sky (להתראות שמיים כחולים) - השיר מתחיל עם צליל הגעתם של מטוסים המתכוננים להפציץ.
המטוסים תופסים את תשומת לבו של הילד, כפי שניתן לשמוע בתחילת השיר בקול ילדותי (הארי ווטרס, בנו של רוג'ר): "Look mummy, there's an aeroplane up in the sky".
המילים גם באות לתאר את הזיכרונות של הבליץ: Did you see the frightened ones?
Empty Spaces (חללים ריקים) - בשלב זה, פינק כבר בוגר ונשוי, אך יש בעיות במערכת היחסים כשבניית החומה ממשיכה ומתעצמת.
מאוחר יותר, שואל פינק איך יוכל להשלים את החומה.
Young Lust (תשוקה צעירה) - בשיר זה, פינק הופך לכוכב רוק מפורסם, מתחיל להתעשר ולצאת לסיבובי הופעות.
הוא מתחיל להרגיש שהוא רוצה לשכב עם מעריצותיו, והמרחק בינו לבין אשתו הולך וגדל.
בסוף השיר מתנהלת שיחת טלפון בה נשמעת אשה ועונה לה איש זר; בשלב זה אנו לומדים שאשתו של פינק עזבה אותו, והיא מנהלת מערכת יחסים עם אדם אחר.
One of My Turns (אחד מההתהפכויות שלי) - בשיר זה פינק מזמין אחת ממעריצותיו לחדרו במלון.
בזמן שהמעריצה מנסה להשיג את תשומת לבו, הוא מתעלם ממנה, ומהרהר במערכת היחסים הכושלת עם אשתו.
הוא מרגיש קר ומנוכר ומתחיל להתרגז, ולבסוף הורס את החדר, מה שמבריח את המעריצה.
לאחר שכל החדר נהרס והוא נותר לבדו, פינק מתחיל להרגיש רחמים עצמיים, וחוסר אמפתיה כלפי שאר העולם.
Don't Leave Me Now (אל תעזבי אותי עכשיו) - בשיר זה פינק מעכל את העובדה שאשתו בגדה בו, ולאחר מכן שוקע בדיכאון.
למרות הנישואים הכושלים, הוא רוצה שאשתו תחזור אליו.
Another Brick in the Wall Part III (לבנה נוספת בחומה, חלק 3) - בשלב זה פינק זועם על בגידת אשתו, ומשלים את החומה.
הוא טוען שהוא ראה את הכתובת על החומה ושהוא לא צריך שום דבר בחייו עוד; שכל האנשים שהיו אי פעם בחייו הם רק לבנים באותה החומה.
Goodbye Cruel World (להתראות עולם אכזר) - פינק סיים את בניית החומה בתוכה הוא מתבודד; הוא טוען שהחברה עשתה לו רק רע, ומחליט להתנתק ממנה.
Hey You (היי, אתה) - פינק מתחיל להבין את הטעות שעשה בכך שהתנתק מהחברה, ומנסה לצאת מהחומה שבנה.
למרות ניסיונותיו, הוא מבין שאין דרך החוצה, ושהוא כלוא במה שהוא יצר.
(האם יש שם מישהו?) - פינק ממשיך בניסיונותיו לצאת שוב אל העולם וחוזר על השאלה "יש שם מישהו?", אך אף תגובה לא נשמעת.
Nobody Home (אין אף אחד בבית) - פינק מספר על בדידותו ועל המלחמה המתחוללת בתוכו.
אין לו אף לא אדם אחד לדבר איתו, והוא כלוא בתוך עצמו (שיר זה לקוח דווקא מהביוגרפיה של מנהיג הלהקה לשעבר, סיד בארט).
Vera (ורה) - מילות השיר, אותן כתב ווטרס, מתייחסות לשיר We'll Meet Again (עוד נפגש שוב) הידוע במיוחד בביצועה של הזמרת ורה לין.
השיר נכתב זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, והיה בעיני חיילים רבים סמל לתקווה לשרוד את המלחמה ולשוב ולהפגש אחריה "ביום שמש אחד".
השיר זכה לגרסאות רבות, והתפרסם כששימש שיר הסיום לסרט "דוקטור סטריינג'לאב: או איך הפסקתי לפחד ולמדתי לאהוב את הפצצה" של סטנלי קובריק בשנת 1964. ב"החומה" שואל ווטרס האם מישהו זוכר את ורה לין, ותוהה מה אירע לה ולהבטחה להפגש שוב.
Bring the Boys Back Home (החזירו את הבנים הביתה) - הוא עוסק בחלקו בהתנגדות לשלוח חיילים למלחמה שבה ייהרגו, אך גם בחוקים השמרניים.
בסוף השיר נשמעות נקישות בדלת וקולו של המנהל של פינק שאומר: "זמן לצאת".
Comfortably Numb (קהה בנוחות) - פינק מתמוטט בבית המלון לפני הופעה.
הבתים בשיר הם דברי רופא המוזמן לטפל בו כדי שיופיע, והפזמון מתאר את מחשבות הגיבור עצמו על ילדותו ועוד.
בסרט "החומה", לאחר שיר זה, פינק מאבד את שפיותו והופך לשליט רודן.
ההשראה למילות השיר הייתה אירוע שקרה בהופעה של הלהקה באולם ה"ספקטרום" בפילדלפיה ב-1977, הופעה בה הופיע ווטרס תחת השפעת זריקת משככי כאבים בשל מיחושים עזים בבטנו, עד שפונה לבית חולים כשהשפעת המשככים פגה.
The Show Must Go On (ההופעה חייבת להימשך) - בשיר זה הקהל מתלהט בכעס וקורא לפינק לעלות לבמה בדרישה שהמופע חייב להמשיך.
In the Flesh (בכבודו ובעצמו) - בשיר זה מתחילה ההופעה המדוברת, אך פינק, ששפיותו אבדה לו, מאמין שהפך לדיקטטור ומגרש בגסות פרועה את כל מעריציו שלא נראים ראויים, כמו הומוסקסואליים, יהודים ושחורים.
Run Like Hell (ברח כל עוד נפשך בך) - פינק המטורף קורא למעריציו לברוח או שיכלה בהם את זעמו.
Waiting for the Worms (מחכה לתולעים) - פינק, שאיבד את שפיותו וכל תקווה, מתחיל לאיים על העוברים בדרכו באמצעות פשיזם.
Stop (עצור) - בשיר זה פינק חוזר לשפיותו.
הוא מבין שהוא תשוש, ורוצה רק לחזור הביתה.