tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הכרוז הראשון של "הפנתרים", שנוסח על ידי שמשון ויגודר, פורסם בגיליון "מצפן" מאפריל 1971. הכרוז נכתב בנוסח אמוציונלי ובשפת רחוב לא מהוקצעת, בניגוד לסגנונו של העיתון: "די מזה שאין עבודה.
די מלהביט על השכונים שנבנים בשביל עולים.
די לאכול כלא ומכות כל יום שני וחמישי.
די מהבטחות הממשלה שלא מתקימות.
כמה זמן ישימו לנו אותה ונשתוק?
לבד לא נעשה כלום - יחד נצליח!".
הכרוזים אף נתלו בירושלים בימים שלפני ההפגנה ב-3 במרץ.
אולם בניגוד למצפן, "הפנתרים" ראו עצמם כפטריוטים וציונים, כפי שנכתב בגיליון הראשון של ביטאון "הפנתרים השחורים": "למרבה הצער היו וזיהו אותנו, אם מתוך חוסר ידיעה ואם מתוך כוונת זדון, עם חוגי השמאל הקיצוני (רק"ח, מצפן, שי"ח ועוד) - הננו מכחישים זאת בלשון שאיננה משתמעת לשתי פנים.
אין לנו כל חלק ונחלה בהם.
אנו מצהירים כי בנים נאמנים אנו למדינה ולחוקיה, ולא ניתן יד לשום גורם פנימי או חיצוני - האומר לקעקעה".
גורמי תקשורת רבים באותם ימים טענו כי אנשי הפנתרים השחורים הוסתו לביצוע ההפגנות על ידי חברי מצפן, אשר לטענת העיתונים "הלבישו אידאולוגיה על צעירים ממורמרים".
יומיים לאחר ההפגנה של 18 במאי 1971, התאחדו הפנתרים השחורים עם ברית יוצאי מרוקו.
במסגרת ההסכם, הביעו הצדדים תקווה כי הוא "יביא גם למניעת תופעות אלימות דומות לאלה שאירעו שלשום בירושלים".
מתי שמואלוף סבור כי בהצטרפותו למפלגת רק"ח, צ'רלי ביטון הבין שהזהות המזרחית היא זהות ערבית-יהודית שאינה יכולה "להיכלל בזהות הציונית האירופאית" שהיא חלק מהתנועה הציונית שנולדה ביבשת האירופית, "שרוב הוגיה היו שבויים בתפיסה האוריינטליסטית".
תפיסה אוריינטליסטית זו, סבור שמואלוף, אינה יכולה להכיל בשוויון וללא עיוות את הזהות הערבית והמזרחית, שהיא חלק מהזהות ה"עולם-שלישית".
שמואלוף מדגיש את העובדה שהחיבור שנעשה אז בתנועת "הפנתרים השחורים" הפך היום לחלק מהשיח הפוסטקולוניאלי.
בנובמבר 1971 פורסם כי התנועה קיימה קשר עם תנועת הפנתרים השחורים האמריקאית, במסגרתה החליפו התנועות אינפורמציה וחומרי תעמולה.
צ'ארלי ביטון סיפר כי הקשר ביניהן התחיל בכינוס תנועות שמאל בעיר פירנצה שבאיטליה חודש לפני כן.
לדבריו, תנועת הפנתרים השחורים האמריקאית ראתה דמיון בין אפליית השחורים בארצות הברית לבין מצב המזרחים במדינת ישראל.
במהלך שנת 1973 נפגשו מנהיגי התנועה עם מנהיגי אש"ף.
במהלך המפגש, דיברו ביניהם על הצורך ב"עצמאות העם הפלסטיני", וטענו כי "הבעיה של הערבים ושל המזרחים שלובה אחת בתוך השנייה".
לאחר ההפגנה של 18 במאי התפרסם בתקשורת כי גולדה מאיר אמרה לאחר מכן על אנשי הפנתרים השחורים כי "הם לא נחמדים".
פרסום הדברים נועד להציג את גולדה כחסרת עניין בבעיות שקידמו אנשי הפנתרים השחורים.
אולם חלופת-מכתבים בין גולדה מאיר ובין שאול בן-שמחון, יו"ר ברית יוצאי מרוקו, אשר נחשפו על ידי ארכיון המדינה בחודש יוני 2013 מראה כי דבריה של ראש הממשלה מאיר סולפו לחלוטין:
את מכתבה סיימה כך: "אני בוודאי מוכנה לשמוע דברי ביקורת, אולם אינני מוכנה לשמוע השמצות המבוססות על עובדות מסולפות".
ביוני 1971 פרש חבר הכנסת שלום כהן מסיעת העולם הזה - כוח חדש והפך לסיעת יחיד.
כהן חבר לתנועת "הפנתרים השחורים" ומונה למזכ"ל.
השם החדש שקיבלה הסיעה של כהן בכנסת היה "הפנתרים השחורים - דמוקרטים ישראלים".
לקראת הבחירות לכנסת ה-8 בשנת 1973 התמודדה התנועה כמפלגה, והגיעה קרוב מאוד לאחוז החסימה, שעמד אז על 1%.
לאחר הבחירות אירעו סכסוכים ומאבקים פנימיים שגרמו לפיצול בתנועה.
ויקטור תייר שהיה מראשי "הפנתרים השחורים" בתל אביב, הוצב במקום שלישי ברשימתה לכנסת והיה נציג שלה במועצת פועלי תל אביב, פרש מהתנועה תייר הקים את תנועת "הפנתרים הציוניים".
התנועה החדשה טענה לקיפוח של תושבי דרום תל אביב.
התנועה אספה ספרי לימודי עבור תלמידים עניים בתחילת שנת הלימודים תשל"ז.
בתחילת 1977 החליטו חברי התנועה להצטרף להתנועה הדמוקרטית לשינוי, אך בבחירות הפנימיות של התנועה הדמוקרטית לשינוי לא הצליחו אנשי התנועה להגיע למקומות ריאליים ברשימה ותייר הוצב במקום ה-34.
לקראת הבחירות בשנת 1977 סעדיה מרציאנו הצטרף למחנה של"י ונבחר לכנסת מטעמה.
צ'רלי ביטון עמד בראש פלג של "הפנתרים השחורים" שהקים יחד עם רק"ח את מפלגת חד"ש, וכיהן מטעמה בכנסת עד שנת 1992.
פעולות המדינה בעקבות פעילות התנועה
ימים לאחר הקמת התנועה, קרא מפכ"ל המשטרה פנחס קופל להקמת גוף ממשלתי שיטפל בעבריינות הנוער של הפנתרים השחורים.
גוף כזה אכן הוקם לאחר כמה ימים בראשותו של ראש עיריית ירושלים טדי קולק.
בנוסף, באותם ימים חששו אנשי משטרה כי האירועים בירושלים יתפתחו בצורה דומה לאירועי ואדי סליב.
כאשר התנועה הכריזה על כוונתה לקיים הפגנה גדולה בירושלים בתחילת מרץ 1971, הודיעה גולדה מאיר כי תעביר תקציבים לשיפור תנאי המחיה בשכונות העוני בירושלים אשר הפכו "לחממה לגידול עבריינים צעירים".
לאחר ההפגנה ב-2 במרץ 1971 החליטה גולדה באפריל על הקמת "ועדת ראש הממשלה לילדים ולבני נוער במצוקה", אשר נועדה לטפל בבעיות שהעלו אנשי התנועה.
הוועדה הציגה את מסקנותיה בדו"ח שהוגש לממשלה ביוני 1973. מסקנות ועדת הבדיקה העלו כי שכבות רבות באוכלוסייה הופלו, והדגישו את הצורך במתן שירותים חברתיים בישראל.
בעקבות כך, הוגדלו באופן משמעותי תקציבי המשרדים שעסקו בעניינים חברתיים.
כספים רבים הופנו לטיפול בשכבות המוחלשות.
מלחמת יום הכיפורים שבאה לאחר האירועים העלתה בחזרה את נושא הביטחון לראש סדר העדיפויות של הממשלה והמשאבים שהוקצו בעקבות המלצות הוועדה הופנו לצורכי הביטחון.
עם זאת, הוועדה הובילה לצעדי ממשלה כגון ביטוח אבטלה, קצבאות ילדים, ותוכנית ביטוח נכות.
כעבור עשרות שנים, ב-2007, התברר כי אחד מחמשת מנהיגי התנועה שהשתתפו בפגישה עם גולדה מאיר היה סוכן של המשטרה.
יעקב אלבז, שהיה עבריין מוכר למשטרה, גויס בפברואר 1971 כסוכן ומודיע משטרתי בשורות ה"פנתרים השחורים".
אלבז קיבל תשלום על שירותיו, והמשטרה אף העלימה עין מפעילותו כסרסור.
לדברי רפ"ק אברהם תורג'מן, מגייסו של אלבז, הוא חשש שתנועת "הפנתרים השחורים" תפעל באלימות כמו התנועה האמריקאית בעלת השם הזהה, ולכן רצה להיות מעודכן במעשיה.
ייחודו של אלבז היה שלא היה פעיל זוטר אלא אחד מראשי התנועה, ובשלב מסוים אף נבחר ליו"ר הארגון.
לדברי כוכבי שמש, עמיתו בהנהגת "הפנתרים השחורים", אלבז הוא שהוביל את התנועה למאבקים אלימים, סיפק בעצמו חזיזים ורימוני עשן, ושימש למעשה כפרובוקטור של המשטרה.
הסרט המקורי נחשב לתיעוד הקולנועי היחיד של הפנתרים השחורים בתקופה בה החלה חודרת לתודעת הציבור בישראל המחאה החברתית של בני הנוער משכונות המצוקה בירושלים.
העותק היחיד של הסרט נעלם מבין חפציו של ביטון כאשר היה בדרכו לסבב הרצאות בסקנדינביה.
הנגטיב נמצא מחדש כ-30 שנים מאוחר יותר בארכיון סינמטק ירושלים.
הסרט זכה בפסטיבל חיפה באותה שנה בפרס הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה לפיתוח תסריט.
הוא שודר בשני חלקים, במהלך שנת 2003 בהפקת הערוץ הראשון של רשות השידור.
לדעת מבקרים, מציאת התיעוד המקורי אפשרה יצירת נרטיב חדש ומתחרה לנרטיב הממסדי, שהכתיב את התדמית השלילית שנוצרה לפנתרים, כך התאפשרה דחיקת הנושאים החשובים שהעלו אל מחוץ לסדר היום הלאומי.
מירנדה לב כתבה על הסרט שתפקידה של המצלמה הוא לאפשר דין וחשבון שכן המצלמה "פעלה ופועלת כנגד העלמת העקבות, ההתכחשות וההתעלמות".
ב-2003 יצר סמי שלום שטרית את הסרט "הפנתרים השחורים מדברים" ביחד עם אלי חמו.
בסרט הם ניתחו את מאבקם של הפנתרים השחורים כרצף של "מרד מזרחי" המתחיל בהתקוממות בואדי סאליב בחיפה ב-1959, עבור במאבקם של הפנתרים השחורים ועד לשנות ה-2000. המאבק נמשך באמצעות ארגונים שונים וסוגי שיח חדשים.
במסגרת פרויקט אמנותי של קבוצת "מוסללה" שנערך ב-2011 בשיתוף מנהל קהילתי מוסררה לציון 40 שנים לתחילתו של המאבק, הודבקו על שתי סמטאות חסרות שם בשכונה שלטים עם השמות דרך הפנתרים השחורים וסמטת הם לא נחמדים.
בשנת 2023 החליטה עיריית ירושלים על קריאת רחוב בשכונת מוסררה בשם "רחוב הפנתרים השחורים".
בשנת 2008 הקימו קבוצה של פעילים חברתיים בירושלים, בראשותה של איילה סבאג (אחותו של סעדיה מרציאנו, ממייסדיה הראשונים של התנועה), מפלגה חדשה בשם "הפנתרים השחורים מודל 2008", שהודיעה על כוונתה להתמודד בבחירות לעיריית ירושלים.
שורה של משוררים ואמנים הביעו את תמיכתם בהקמתה המחודשת של התנועה.
אולם, התנועה הצליחה לגייס רק עשרת-אלפים שקלים מתוך העירבון הכספי על סך עשרים-ושלושה אלף שקלים הדרוש לשם התמודדות בבחירות, ולבסוף לא התמודדה בהן.
כהמשך של המחאה החברתית בישראל 2011, ובמטרה לצמצם את הפערים החברתיים-כלכליים ולקדם שוויון, החלה בשנת 2012 פעילות של אנשי שכונות ופריפריה מרחבי הארץ תחת הכינוי "הלא נחמדים".
הלא נחמדים פועלים באמצעות הפגנות וצעדות נגד הפערים הכלכליים ולמען מדינת רווחה.
התנועה הציגה את ערכיה כמזוהים עם השמאל אך לאחר התפרקותה וכניסת מנהיגיה לפוליטיקה הארצית התחילו יותר ויותר חבריה להביע דעות ימין.
מהפך 1977 הוכיח את דעותיהם הימניות של הציבור המזרחי, הסכמי אוסלו, גלי הטרור שבאו בעקבותיהם והאינתיפאדה השנייה חיזקו היטב את דעות אלה.
תנועת הפנתרים השחורים בארצות הברית היה ארגון שמאל רדיקלי שעמד בראש החץ של התובעים מאבק לשינוי חברתי בארצות הברית.
היה זה הארגון האפרו-אמריקאי היחיד בהיסטוריה של המאבק השחור באמריקה שהיה חמוש ובעל סדר יום מהפכני.
הארגון הטיף לגאווה אתנית-גזעית שחורה למול הרוב הלבן ודרש שנויים מהותיים בדפוסים החברתיים בין הגזעים בארצות הברית של שנות ה-60. מנהיגי הארגון נהגו להסתובב עם אקדחים וכלי נשק באופן גלוי.
הארגון התמודד על אהדה בקרב הקהילה השחורה למול קולות מתונים יותר של מנהיגים כמו מרטין לותר קינג שקראו להשגת שוויון תוך השתלבות בחברה הכללית על בסיס עקרונות אוניברסליים והסתייגו מהרדיקליות של הארגון.
הארגון נוסד על ידי יואי פ.
בשנת 1966, לאחר רצח מלקולם אקס, בצל התקוממויות השחורים בשכונת וואטס בלוס אנג'לס, ובשיא פעילות התנועה לזכויות האזרח של מרטין לותר קינג.
ניוטון אסף את חבריו, בובי סיל, דייוויד הילארד (אנ') ואחרים, והקים ארגון שנקרא "מפלגת הפנתר השחור להגנה עצמית".
התנועה ניסחה את "תוכנית עשר הנקודות", שביטאו את השאיפות והצרכים של ההמונים השחורים באמריקה, וקראו לתיקון העוולות ההיסטוריות כנגד הקהילה.
משנתם הפוליטית תומצתה במניפסט שנקרא "תוכנית עשר הנקודות":
אנו רוצים את היכולת לקבוע את גורל הקהילות השחורות המדוכאות.
אנו רוצים תעסוקה מלאה לאנשינו.
אנו רוצים לסיים את שוד קהילותינו בידי בעלי ההון.
אנו רוצים מגורים ראויים ומתאימים למגורי אדם.
אנו רוצים השכלה ראויה שתחשוף את טבעה המושחת של החברה האמריקאית.
אנו רוצים השכלה שתחשוף את ההיסטוריה שלנו ואת מקומנו בחברה.
אנו רוצים פטור משירות צבאי לשחורים.
אנו רוצים סוף מיידי לאלימות המשטרתית כלפי השחורים.
אנו רוצים את שחרור השחורים הכלואים בבתי כלא.
אנו רוצים שכאשר שחורים עומדים למשפט הם יעמדו בפני חבר מושבעים של שותפיהם לדרך או של בני קהילותיהם.
אנו רוצים אדמה, אוכל, דיור, השכלה, לבוש, צדק, שלום.
באוקטובר 1967 נורה יואי ניוטון, נעצר והואשם ברצח של שוטר לבן.
המעצר הוביל לבנים רבים, שעייפו ממלחמת וייטנאם ומהגזענות הגואה בארצם, להצטרף לקריאת הפנתרים השחורים לשחרר את יואי ניוטון.
עד מהרה הוקמו ארגונים בעלי כיוון דומה של אמריקאים ממוצא מקסיקני, היספאני, סיני ולתנועות אלה הצטרפו אף לבנים וקשישים.
מפלגת הפנתרים השחורים התרחבה, והקימה סניפים ב-48 מדינות בארצות הברית.
קבוצות הזדהות ותמיכה הופיעו בארצות רבות מחוץ לארצות הברית, גם בישראל.
ברחובות ארצות הברית פיתחה התנועה תוכניות לעזרה עצמית, שסיפקו שירותים חיוניים לקהילה השחורה, כגון התוכנית "ארוחת בוקר חינם לכל ילד", שהצליחה מאוד, הביאה לעלייה בפופולריות של התנועה, ובהתנגדות השלטון אליה.
ה-FBI האשים את התנועה בקומוניזם, ובניסיון להפיל את הממשל האמריקאי.
בשנת 1968 הצהיר ג'יי אדגר הובר, ראש ה-FBI, שהפנתרים הם האיום הגדול ביותר על ביטחון הפנים של ארצות הברית.
בשנת 1969, נרצחו שני מנהיגים חשובים בתנועה, ג'ון האגינס (אנ') ואלפרנטיס קארט (קיים חשד שעל ידי ה-FBI ובעזרת ארגונו של הלאומן השחור רון קרנגה).
כל משרדי התנועה בארצות הברית הושחתו על ידי המשטרה או ה-FBI.
מאוחר יותר באותה שנה רצחה משטרת שיקגו את מנהיג סניף הפנתרים בשיקגו, פרד המפטון.
רוב מנהיגי התנועה נעצרו באשמת הסתה ופעילות אנטי מלחמתית.
תוכניות התנועה חובלו ורכושה נהרס.
במסגרת תוכנית COINTELPRO של ה-FBI, הושתלו במפלגה סוכנים ופרובוקטורים שהביאו לנזק רב.
למרות זאת, המשיכה התנועה לגדול, ולפתח תוכניות עזרה עצמית חדשות, כגון חלוקת מצרכים בחינם, ייצור וחלוקת נעליים בחינם, ייצוג אסירים בחינם, ועוד.
בשנת 1970 שוחרר יואי ניוטון מהכלא, אך שחרורו לא הביא לשינוי משמעותי.
פעילים המשיכו להיעצר ואף להירצח, ואחד ממנהיגי התנועה, אלדריג' קליבר, שחי בגלות באלג'יריה, קרא להפסקת הפעולות לעזרה עצמית, ולמעבר לטקטיקות של לוחמת טרור.
קריאתו נדחתה והוא סולק מהתנועה.
בשנת 1972 הריצה התנועה שני מועמדים - בובי סיל ואיליין בראון - בבחירות למשרות ציבוריות באוקלנד.
בשנת 1974 יצא יואי ניוטון לגלות בקובה, בובי סיל גורש מהמדינה, וכך גם דייוויד הילארד (אנ').
למרות סילוק המנהיגים, הצליחה איליין בראון לבסס גרעין פוליטי חזק באוקלנד אשר הביא לבחירת ראש העיר השחור הראשון של אוקלנד, ולהזרמת כספים לשיפור תנאי האוכלוסייה השחורה.
בשנת 1977 חזר ניוטון מקובה, אך באותה שנה, בעקבות הלחץ המתמשך של ה-FBI, הפסיקה התנועה את פעילותה.
הפסאז'ים המקורים של פריז הם מכלול של מעברים (פסאז' הוא מעבר) בין בתים בהם הוקמו גלריות מסחריות.
באופן כללי, הפסאז'ים המקורים הם מעברים וגלריות שחודרים מבעד לבתים, או שנבנו כחלק מהם.
גלריות אלו מקורות בחלונות זכוכית שמחדירים אליהן אור בזנית, שיוצר תאורה מיוחדת ואופיינית להן.
כמעט כל הפסאז'ים נמצאים בגדה הימנית של נהר הסן, בגבולות פריז לפני הרחבתה בשנת 1860, בעיקר באזור "השדרות הגדולות" של פריז, מקום בו התגוררו הלקוחות המבוססים יותר של העיר בתקופת הקמתם.
רוב רובם של הפסאז'ים המקורים נבנו במחצית הראשונה של המאה ה-19, בעיקר בין השנים 1822–1837, במטרה להגן על קהל הלקוחות המבוסס יותר של העיר מפני פגעי מזג האוויר, וכדי להציע להם הרכב מסחרי מגוון.
בפריז היו בסביבות 150 פסאז'ים מקורים בשנות החמישים של המאה ה-19, שהפכו מודל עבור ערים צרפתיות נוספות.
תוכנית השיפוצים הגדולה של הברון אוסמן, שחצתה את הרבעים הישנים של פריז בזמן סלילת השדרות הגדולות, האיצה את בנייתן של חנויות כלבו גדולות, ואלו הביאו לשקיעתם של הפסאז'ים המקורים ולהיעלמותם של חלקם הגדול.
ב"מדריך מצויר של פריז" מתקופת הקמתם נכתב: "פסאז'ים אלה, המצאה חדשה זו של המותרות התעשייתיים, הם מעברים מקורי זכוכית ומצופי שיש, העוברים במפולש דרך גושי-בתים שלמים, שבעליהם התאחדו לצורך יוזמות כגון אלה.
משני צידי המעברים הללו, המקבלים את אורם מלמעלה, נמשכות המהודרות שבחנויות, כך שפסאז' כזה הוא בגדר עיר, אף עולם בזעיר אנפין".
הפילוסוף וחוקר התרבות הגרמני ולטר בנימין עבד על כתיבת מסה רחבת היקף שנקראה "מפעל הפסאז'ים", או "הפסאז'ים של פריז, מופע-קסמים דיאלקטי", בו התכוון לנתח את העידן המודרני דרך פרטים זניחים כביכול שלו, כגון הפסאז'ים המקורים.
להשקפתו היו פסאז'ים אלה "צורות חלומיות של התרחשות", מעין חלומות של העידן הקפיטליסטי העולה, שמגלמים את ההתלהבות מן החדש והמודרני ביותר מחד ואת "החזרה הנצחית של הדומה" מאידך.
"מפעל הפסאז'ים" של בנימין, אותו לא השלים מעולם, נועד להוביל עידן זה לעבר "התעוררות" מאותו חלום.
רשימה של הפסאז'ים המקורים שעדיין קיימים בפריז, ושיש אליהם גישה:
רובע שם נבנה בשנהאורך (מטר) מיקום ראשון גאלרי וֶרוּ-דודה (Galerie Véro-Dodat) 182680 רחוב ז'אן-ז'אק-רוסו 19
רחוב די בּוּלוּאָה 2 שני פסאז' בּן אייאד (Passage Ben-Aïad) 182690 רחוב ליאופול בלאן 9–11
כניסה מפסאז' סנט-אן 59–61 שני גאלרי קולְבֵּר (Galerie Colbert) 182683 רחוב דה פטי-שאן 6
רחוב ויויאן 4 ראשון פסאז' דה דו פאוויון (Passage des Deux-Pavillons) 182033 רחוב בוז'ולה 6
רחוב פטי-שאן 5 שני פסאז' די גראן-קר (Passage du Grand-Cerf) 1825117 רחוב סן-דני 145
רחוב דוסוב 10 שני פסאז' דה פנורמה (Passage des Panoramas) 1800133 רחוב סן-מרק 10
רחוב מונמרטרה 151 שני פסאז' די פּונְסו (Passage du Ponceau) 182692 שדרות סבסטופול 119
רחוב סן-דני 212 שני פסאז' דה פּראנְס (Passage des Princes) 186080 שדרות דֶז איטַלְיֶן 5
פסאז' שואזל שני גאלרי וִיוִיאֵן (Galerie Vivienne) 1823176 רחוב דה פטי-שאן 4
רחוב דה לה בנק 5 שלישי פסאז' מולייר (Passage Molière) 179147 רחוב קאנקמפואה 82
כיכר הרפובליק 3 שישי חצר סנטאנדרה (Cour du Commerce-Saint-André) 1776120 רחוב סנטאנדרה דס ארט 59
שדרות סן ז'רמן דה פרה 130 שמיני סיטה ברייה (Cité Berryer) 174595 רחוב בואסי ד'אנגלה 24
רחוב רויאל 24 שמיני ארקאד דו לידו (Arcades du Lido) 1926120 שדרות שאנז אליזה 76-78
רחוב פונטייה 59 שמיני גלרי דה מדלן (Galerie de la Madeleine) 184553 כיכר המדלן 9
רחוב בואסי ד'אגלה 30 שמיני פסאז' פוטו (Passage Puteaux) 183929 רחוב ל'ארקאד 33
רחוב פאסקי 28 תשיעי פסאז' דו האוור (Passage du Havre) 1845115 רחוב קומארטן 69
רחוב סן-לאזאר 109 תשיעי פסאז' ז'ופרו (Passage Jouffroy) 1845140 שדרות מונמרטר 10-12
רחוב לה גראנז' באטלייר 9 תשיעי פסאז' ורדו (Passage Verdeau) 184775 רחוב לה גראנז' באטלייר 6
רחוב פובור-מונמרטר 31ב' עשירי פסאז' בראדו (Passage Brady) 1828216 רחוב פובור סן-מרטן 43
שדרות פובור סן-דני 46 עשירי פסאז' דו פראדו (Passage du Prado) 1830120 שדרות סן-דני 16
בחשבונאות, הפסד הוא מצב בו הפעילות העסקית של יחיד או תאגיד מביאה לכך שההוצאות גדולות מההכנסות, כך שהתוספת לערך של העסק היא שלילית (בניגוד לרווח, שבו התוספת לערך חיובית).
הפסד ניתן לזיהוי בפרויקט מסוים, כחלק מבחינת הכדאיות של פרויקט זה.
בדו"חות הכספיים של התאגיד מוצג ההפסד בדו"ח רווח והפסד.
בדומה לרווח, כך גם ההפסד עשוי להופיע בשלבים שונים: הפסד גולמי, הפסד תפעולי וכדומה.
מס הכנסה מוטל על הרווח המושג בפעילות העסקית.
המס השנתי לעולם אינו שלילי, ולכן בשנה שבה נגרם הפסד, היחיד או התאגיד אינו משלם מס הכנסה, אך לא מקבל החזרי מס בגין ההפסד.
עם זאת, ניתן להעביר את ההפסד לשנות המס הבאות, לשם קיזוזו מרווחים באותן שנים.
הזכות לקזז הפסדים מרווחי השנים הבאות יוצרת שווי כלכלי להפסד לצורכי מס של חברה.
את ההפסד יכולה לנצל החברה עצמה, בהמשך פעילותה העסקית, וכן יכולה לנצל אותו חברה שתרכוש את החברה המפסידה (במגבלות הקבועות בדיני המיסים).
עובדה זו עומדת בבסיס המוטיבציה לרכישת חברה עם הפסדים.
פסיקת ביהמ"ש העליון קבעה כללים וסייגים לאפשרות לקזז רווחים מהפסדי עבר שנצברו בחברה שנרכשה, אולם פסיקה זו קובעת כי לא כל רכישה של חברה בהפסדים מהווה עסקה מלאכותית (הפסולה לפי ).
כאשר מדובר בחברה הממשיכה את פעילותה המקורית או כאשר המוטיבציה העיקרית היא הניסיון לשקם את החברה המפסידה, סביר שיתאפשר לנישום לקזז את הרווחים שייווצרו לאחר הרכישה מהפסדי המס הצבורים של החברה.
לאור כל האמור מחושב בדרך כלל השווי של חברה בהפסדים כשווי מגן המס שלה, בתוספת ההון העצמי הנקי שלה (נכסים בניכוי התחייבויות).
שווי מגן המס של הפסדים צבורים שווה לרוב לסך ההפסדים המוכרים לצורך מס כפול שיעור המס האפקטיבי של הנישום-הרוכש, שכן זהו סך המס הצפוי להיחסך אצל הנישום-הרוכש בגין הרכישה.
הפסטיבל הבין-לאומי למוזיקה, אמנות וריקוד הוא פסטיבל בינלאומי למוזיקת עולם אשר נוסד בשנת 1980 על ידי פיטר גבריאל.
הפסטיבל הראשון התרחש בבריטניה ב-Shepton Mallet באנגליה.
השני התקיים בשנת 1982 ומאז התקיימו יותר מ-160 פסטיבלים ב-27 מדינות בהן: אבו דאבי, אוסטרליה, אוסטריה, קנדה, דנמרק, אנגליה, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, יפן, ניו זילנד, פורטוגל, סרדיניה, סיציליה, סינגפור, דרום אפריקה, ספרד, טורקיה, וארצות הברית.
בין האמנים הישראלים שהופיעו בפסטיבל: אחינועם ניני, חוה אלברשטיין, יאיר דלאל, עידן רייכל, יסמין לוי, דוד ד'אור, בלקן ביט בוקס, התפוחים, מור קרבסי ואמל מורקוס.
הפנתר השחור הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Fantastic Four #52 מיולי 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
טצ'אלה הוא גיבור-העל השחור הראשון בתולדות הקומיקס, הרבה לפני שגיבורי-על כדוגמת ג'ון סטוארט, לוק קייג', פלקון, סטורם וברק שחור הפציעו.
הפנתר השחור הוא האלטר אגו של טצ'אלה, מנהיג האומה האפריקנית הבדיונית ואקאנדה.
בתקופת מלחמת האזרחים של מארוול הוא נשא לאשה את אורורו מונרו, הידועה כחברת האקס-מן סטורם.
בעקבות אירועי "ארץ הצל" של שנת 2010, טצ'אלה הוזמן בידי מאט מורדוק להחליפו כמגן שכונת הלז קיטשן בניו יורק.
דמותו של הפנתר השחור מדורגת במקום ה-51 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.
את דמותו של הפנתר השחור בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים", "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" גילם השחקן צ'דוויק בוזמן.
הפנתר השחור זהו התואר הטקסי שניתן למנהיג שבט הפנתרים בממלכת ואקאנדה האפריקנית.
בנוסף למלוכה על ארצו, הפנתר השחור אחראי על השבטים השונים (שנקראים בצורה קולקטיבית כבני ואקאנדה).
הפנתר הוא גם סמל לראש המדינה ונעשה בו שימוש במהלך משימות דיפלומטיות.
אמנם הפנתר הוא תואר שעובר בתורשה, אך חייבים להרוויח אותו ביושר.
בעבר הרחוק, מטאוריט שעשוי מהמתכת הבדיונית ויברניום התרסק בוואקאנדה, ומקום ההתרסקות לא נחשף.
היות שלא רצה שזרים יפלשו למדינתו ויבזזו אותה מהמצרך הנדיר שהוענק להם במתנה מהשמיים, המלך טצ'אקה החליט להסתיר את מדינתו מפני העולם החיצון.
אשתו הראשונה, נ'יאמי, מתה בלידתו של טצ'אלה, אשר גודל בידי אביו ואשתו השנייה ראמונדה.
ראמונדה נלקחה בשבי, וטצ'אלה גודל לרוב על ידי אביו בלבד.
טצ'אקה נרצח על ידי יוליסס קלו, אשר רצה את תל הוויברניום לעצמו.
כשאנשיו בסכנה, טצ'אלה הצעיר השתמש בנשק של קלו נגדו, כרת את ידו הימנית ואילץ אותו לברוח.
הוא הפך למלך ואקאנדה, אך עד שסיים את אימוניו, דודו ס'יאן עבר את המבחנים לקבלת תואר הפנתר השחור.
במהלך הטקס, טצ'אלה פגש והתאהב באורורו מונרו היתומה.
השניים הפסיקו את מערכת יחסיהם בגלל רצונו של טצ'אלה לנקום את מותו של אביו ולהפוך למנהיג ואקאנדה, אך הם נשארו ידידים.
טצ'אלה זכה בתואר הפנתר השחור כאשר הביס את אלופי השבטים השונים בוואקאנדה, ופירק את המשטרה חשאית של ואקאנדה.
הוא מכר חלקי ויברניום למוסדות מדעיים ברחבי העולם, והשתמש בהון שצבר על מנת לחמש עצמו עם טכנולוגיה מתקדמת.
על מנת לשמור על שלום, הוא לקח מכל שבט קבוצת אנשים שישמשו כשומריו והכשירם, למד אמנויות לחימה מחוץ לוואקאנדה וחזר למלכותו.
הוא הזמין את ארבעת המופלאים לוואקאנדה, ואז תקף ונטרל אותם לבדו כדי לבחון אותם ולברר האם הם מסוגלים לשמש כבעלי ברית יעילים נגד קלו, אשר החליף את ידו הכרותה בנשק על-קולי.
טצ'אלה והארבעה התיידדו, וטצ'אלה סייע להם נגד נבל-העל פסיכו-מן.
טצ'אלה הצטרף לקבוצת האוונג'רס, והציל אותם מגרים ריפר.
הוא נאבק איתם לראשונה באדם-קוף, ופיתח קשר רומנטי עם הזמרת מוניקה לין.
אחרי שעזר לאוונג'רס להביס את בני הנחש, טצ'אלה חשף את זהותו הסודית בטלוויזיה האמריקנית.
הוא נתקל בדרדוויל, וגילה לו כי ניחש את זהותו הסודית.
טצ'אלה עוזב את האוונג'רס על מנת לחזור לוואקאנדה, שניצבת על סף מלחמת אזרחים, והביא איתו את מוניקה לין.
הוא הביס את אריק קילמונגר ואנשיו, ונסע לדרום אפריקה כדי לפעול נגד הקו קלוקס קלאן.
מאוחר יותר, בעת חיפושיו אחר אמו המאמצת, הוא מתמודד עם רשויות האפרטהייד של דרום אפריקה, ונעשה מקורב יותר למוניקה לין.
שנים מאוחר יותר, טצ'אלה מקבל שליח מוושינגטון די.
בשם אוורט רוס וניצב בפני איומים רבים על ואקאנדה.
רוס עזר לו ברבים ממקרים אלו, ולעיתים אף ניסה להילחם לצידו.
מספר איומים כוללים את פולחנו של הכומר אצ'בה ורשת מודיעין המסייעת לו.
כאשר קילמונגר חזר עם מזימה להרוס את כלכלת ואקאנדה, טצ'אלה נאלץ להלאים מספר חברות זרות אך הובס על ידי קילמונגר בקרב.
קילמונגר לקח את תואר הפנתר השחור, וטצ'אלה ניצל על ידי האח וודו ומון נייט.
האוונג'רס התערבו לאחר שוואקאנדה הותקפה בידי מספר שכירי-חרב, ותואר הפנתר השחור הוחזר לטצ'אלה לאחר נפילתו של קילמונגר לתרדמת.
טצ'אלה התחיל לסבול מחוסר יציבות והזיות, ואחרי שבמצבו הרעוע הוא כמעט וגרם למלחמת שבטים, הוא העביר את זכויות המלוכה למועצת ואקאנדה והתחבא בניו יורק.
הוא הכשיר את הבלש קספר קול להחליף את מקומו, דבר שנותן לטצ'אלה זמן להתמודד עם מצבו, לפני שחזר לתפקד כחבר באוונג'רס וכמלך ואקאנדה.
טצ'אלה סייע פעם נוספת לאורורו מונרו, כעת חברת האקס-מן סטורם, להתאחד עם בני משפחתה ששרדו באפריקה ובארצות הברית.
הוא הציע לה נישואין, והשניים נישאו בטקס גדול בהשתתפות גיבורים רבים.
הוא נכשל בניסיון לאחד בין איירון מן וקפטן אמריקה, וזאת לאור דעותיהם בעקבות חוק רישום העל-אנושיים.
בני הזוג יצאו לסיור דיפלומטי, בו ביקרו את הבלתי אנושיים, דוקטור דום, נשיא ארצות הברית ונאמור.
לאחר מותו של גוליית על ידי שיבוטו של תור, טצ'אלה וסטורם מצטרפים לכוחות מתנגדי חוק-הרישום של קפטן אמריקה.
במהלך הקרב בין שני הצדדים, שגרירות ואקאנדה ניזוקה קשה אך שום שגרירים לא נפגעו.
בסוף המלחמה, טצ'אלה וסטורם מילאו את מקומם של מיסטר פנטסטיק והאישה הבלתי-נראית בארבעת המופלאים, וכשסיימו את תפקידם חזרו לוואקאנדה.
במהלך הלווייתו של קפטן אמריקה, טצ'אלה שימש כאחד מנושאי הארון לצד איירון מן, קרול דנברס, סאם וילסון, ריק ג'ונס ובן גרים.
מאבד את תואר הפנתר השחור
עם שובו לוואקאנדה, סטורם עוזבת לניו יורק וחוזרת לאקס-מן.
טצ'אלה נאלץ לעמוד פעם נוספת נגד קילמונגר, אשר הביס אותו בעזרתה של פולסר.
טצ'אלה נאלץ להתמודד עם מסתננים מגזע הסקרול בוואקאנדה, אשר הסתננו כחלק מהפלישה.
במהלך שלטון אפל, נאמור מנסה לגייס את טצ'אלה לקאבאל של נורמן אוסבורן, אך טצ'אלה מותקף על ידי דוקטור דום וכוחותיו, ונופל לתרדמת.
אחותו שורי הוכשרה כפנתר השחור, והתואר עובר עליה באופן רשמי יחד עם מלכות ואקאנדה כאשר טצ'אלה מתעורר.
ללא תואר הפנתר טצ'אלה איבד את כוחותיו, ועבד יחד עם המכשף זאוואורי כדי להשיג תחליף.
הוא כרת ברית עם אלוהות פנתר נוספת, וכוחותיו המיוחדים חזרו עם קבלת לחשים על גופו, שהפכו אותו עמידים בפני התקפות מיסטיות.
כל זה נעשה כהכנה לקרב נגד דום, אשר הגיע לשיאו כאשר טצ'אלה הטיח בדום ויברניום ונתן לאנשיו לבנות את חייהם ללא תלות במינרל זה.
האיש ללא פחד, אוונג'רס נגד אקס-מן
בעקבות אירועי "דרדוויל: ארץ הצל", דרדוויל מבקש מטצ'אלה שיחליף אותו כמגן הלז קיטשן.
בעזרת פוגי נלסון הוא אימץ את זהות מר אוקונקוו, מהגר מקונגו ובעל מסעדה.
טצ'אלה מצא עצמו מול אדון פשע רומני, ולאד דינו, המכנה את עצמו "ולאד המשפד".
למרות דחייתו של טצ'אלה לסיוע מצידם, ספיידרמן ולוק קייג' השגיחו על טצ'אלה, ומתגלה כי ולאד הוא ניצול גרסה רומנית של "מבצע: לידה מחדש", ובעל קשרים עם הקינגפין.
טצ'אלה נאבק בולאד ובאנשיו, וגילה כי עובדת סוציאלית איתה התיידד היא פושעת.
טצ'אלה הביס את ולאד, שבנו הזריק לעצמו נסיוב אותו ולאד גנב מניסויי "מבצע: לידה מחדש" הרומניים.
באירוע "הפחד עצמו", טצ'אלה נאבק נגד סוחר השנאה השלישי ו"הפנתר האמריקאי".
כאשר דרדוויל חוזר להלז קיטשן, טצ'אלה חוזר לוואקאנדה כמשנה למלך לצד אחותו, שורי.
אל הפנתר מחזיר לו את כוחותיו, ובמהלך עלילת אוונג'רס נגד אקס-מן, נאמור הורס את ואקאנדה עם גל ענק ששופר על ידי כוח הפניקס.
חוזרת לוואקאנדה כדי לעזור, סטורם המומה כאשר טצ'אלה מודיע לה כי הוא ביטל את נישואיהם.
בעוד הוא בוחן חברים פוטנציאלים לתוכנית חקר החלל של ואקאנדה, טצ'אלה היה עד למאורע "ההתנגשות" בו שני יקומים מקבילים מתנגשים זה בזה, עם כדור הארץ כנקודת ההתנגשות.
טצ'אלה נפגש ראשון והתמודד עם ברבור שחור, אשר השמידה את היקום שעמד להתנגש ביקום מארוול המרכזי.
הוא לכד אותה ושקל את סירובו לקשר עם האילומינטי, להם קרא לעזרה על מנת לפתור את הבעיה.
הוא השביע את נאמור שלאחר שהמצב יסתדר, הוא (טצ'אלה) יהרוג אותו אישית.
הוא הצטרף לאילומינטי, ונלחם יחד איתם בהתנגשויות.
האיבה בין ואקאנדה לאטלנטיס גברה, אך נאמור הגיש הצעה לשלום.
שורי סירבה להצעת השלום למרות נסיונותיו של טצ'אלה לשכנעה, והורתה לצבאות ואקאנדה להתכונן למלחמה.
במתקפת פתע, צבאות ואקאנדה החריבו את אטלנטיס.
כאשר האוונג'רס שהו בחלל נגד גזע "הבנאים", תאנוס ניצל זאת על מנת לפלוש לכדור הארץ עם המסדר השחור שלו.
טצ'אלה נפצע קשה בהגנה על ואקאנדה מננס שחור, חבר המסדר השחור, ונאמור נשבע אמונים לפרוקסימה מידנייט כדי לנקום את השמדת אטלנטיס.
הוא סיפר לה כי יהלומי האינסוף שוכנים בוואקאנדה, וכך הביא את רוב צבאותיו של תאנוס לוואקאנדה.
טצ'אלה והאילומינטי התמודדו עם התנגשות נוספת, ואילו תאנוס הגיע לנקרופוליס ואקאנדה וחשף פצצות אנטי-חומר אשר היו משמידות את כדור הארץ.
תאנוס עזב את הנקרופוליס כאשר נמצא בנו, מה שאיפשר לאילומינטי לסלק את חייליו של תאנוס.
תאנוס ופרוקסימה מידנייט הוקפאו במצב "מוות חי" ענברי והושארו בנקרופוליס.
כשחזר לוואקאנדה, טצ'אלה נבגד על ידי שומרותיו וגילה כי שורי קשרה קשר עם נאמור.
לאחר שסירב לספר לה דבר על מנת לא לחשוף את סודות האילומינטי, שורי אסרה על טצ'אלה להיכנס לוואקאנדה, והגבילה אותו לנקרופוליס.
באירועי החטא הקדמון, טצ'אלה השתתף בצוות שאורגן על ידי ניק פיורי וכלל בנוסף לו את מון נייט, גאמורה, אמה פרוסט, איש הנמלה, חייל החורף, המעניש ודוקטור סטריינג' לחקור את רצח הצופה.
באירועים אלו נחשף כי קפטן אמריקה עבר שינוי זכרונות על ידי האילומינטי, והתעמת עם איירון מן על כך.
הקפטן החליט שלא ניתן לסלוח לאילומינטי על כך, ושלח אחריהם את האוונג'רס.
נקרופוליס ואקאנדה הפך לבסיסם של הקאבאל, שמטרתו להרוס את כל היקומים המקבילים על מנת למנוע פלישות נוספות.
לבסוף הקאבאל הרס את ואקאנדה, ויחד עם שאר האילומינטי, טצ'אלה נאלץ לנוס ברחבי העולם מהאוונג'רס.
הזוכה לתואר הפנתר השחור מקבל חיבור מיסטי לאל הפנתר ואוכל צמח בצורת לב - שילוב שני אלו מעניקים לנושא תואר הפנתר השחור שמיעה, מהירות, ראייה, חוש ריח, סיבולת, עמידות, כוח, רפלקסים וזמישות על אנושיים.
כאשר טצ'אלה איבד את הקשר לאל הפנתר, הוא יצר קשר עם אלוהות פנתר נוספת וזכה להתנגדות לקסם בנוסף לכוחות הפנתר השחור הרגילים.
כמלך ואקאנדה, יש לטצ'אלה גישה לאוסף חפצים קסומים, טכנולוגיה מתקדמת ותמיכה מצד לוחמי, מדעני ומיסטיקני ואקאנדה.
צבא ואקאנדה תואר כאחד מהצבאות החזקים ביקום מארוול, תלבושתו של טצ'אלה עשויה מויברניום וכמלך ואקאנדה הוא נחשב לאחד מהאנשים העשירים על פני כדור הארץ.
הוא צייד, גשש, אסטרטג, פוליטיקאי, ממציא ומדען מיומן, בעל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת אוקספורד, נחשב לאחד משמונת האנשים החכמים ביותר על פני כדור הארץ ובעל הידע של כל הפנתרים השחורים אשר קדמו לו.
טצ'אלה הוא מתעמל ואקרובט מיומן, ואומן להיות אמן אמנויות לחימה אפריקאיות.
הוא למד גם אמנויות לחימה עכשוויות יותר, ואף כאלו שלא נלמדות כדיסציפלינה.
בכרך השלישי של הרצתו, הכותב כריסטופר יוסט הרחיב את ארסנל הנשקים של טצ'אלה בפגיונות אנרגיה, מחשב נייד ועוד.
בכרך הרביעי הכותב רג'ילנד הולדין הוסיף מספר שריונות, ולזמן קצר גם את להב ההובנה של האביר השחור.
טצ'אלה הופיע בפרק "טרפו של הפנתר השחור" ב"ארבעת המופלאים", שם דובב על ידי קית' דייוויד.
טצ'אלה מופיע בהופעת קמע ב"אקס-מן: סדרת האנימציה".
בסדרה "האוונג'רס: אנו עומדים מאוחדים", תמונה של טצ'אלה מופיעה באחוזת האוונג'רס.
למרות שלא הופיע בסדרה, הוא מופיע בקומיקס המבוסס עליה.
טצ'אלה הופיע ב"איירון מן: הרפתקאות משוריינות" ודובב על ידי ג'פרי בוייר-צ'פמן.
הוא מחפש נקמה במוזס מגנום במקום בקלו, לאחר שזה הרג את אביו.
טצ'אלה הופיע גם בסדרה "יחידת גיבורי העל", שם דובב על ידי טאייה דיס.
הוא נראה בפרק "תרעדו מעוצמתו של מודוק" יחד עם סטורם.
בשנת 2010, חברות Marvel Animation ו-Black Entertainment Television ייצרו סדרת אנימציה המבוססת על דמותו ועולמו של טצ'אלה, אשר דובב על ידי דג'ימון הונסו.
הוא מופיע ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה", ודובב על ידי ג'יימס סי.
מאת'ייס השלישי באנגלית ועל ידי ירון אלקיים בעברית.
טצ'אלה מופיע בפרק ה-29 באנימה "מארוול מלחמות הדיסק: האוונג'רס", ודובב על ידי מאניטו אובה.
הדמות מופיעה בסדרת הטלוויזיה המונפשת "ספיידי וחבריו המופלאים", בה מדובבת במקור על ידי טרו ולנטינו.
טצ'אלה מופיע כדמות ראשית בסרט האנימציה "הנוקמים: האיחוד 2" משנת 2006, שם דובב על ידי ג'פרי דיסאמרס.
בנם של טצ'אלה וסטורם, אזארי, מופיע בסרט האנימציה "הנוקמים: דור ההמשך".
טצ'אלה עצמו מוצג בפלאשבק, בו נקרא יחד עם שאר האוונג'רס להילחם באולטרון ונהרג.
ביוני 1992, השחקן וסלי סנייפס הודיע על כוונתו לעשות סרט המבוסס על הפנתר השחור, כאשר באוגוסט של אותה שנה סנייפס התחיל לעבוד על הסרט.
ביולי 1993 סנייפס הודיע על כוונתו להתחיל את הצילומים אחרי שיככב בסרט "איש ההרס", והתראיין על כך תוך כדי הבעת רצון לסרטי המשך.
בינואר 1994 סנייפס יצר קשר עם סרטי קולומביה על יצירת הסרט, במרץ של אותה שנה סטן לי הצטרף לתהליך פיתוח-הסרט, ובמאי של אותה שנה סרטי קולומביה החלו בפוסט-פרודקשן.
בינואר 1996, סטן לי אמר כי הוא לא מרוצה מתסריטאי הסרט הפוטנציאלים וביולי 1997 הפנתר השחור נרשם כחלק מתוכנית הסרטים של מארוול.
במרץ 1998 מארוול שכרו את ג'ו קסאדה וג'ימי פאלמיוטי לעבוד על העיבוד הקולנועי, אשר עקב בעיות ארגונית נדחה באוגוסט של אותה שנה.
באוגוסט 1999, סנייפס הוזכר שוב בנושא סרט על הפנתר.
ביוני 2000 מארוול ביצעה עסקה עם חברת Artisan Entertainment לפתח עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים על הפנתר השחור, דדפול, קפטן אמריקה ותור.
במרץ 2002 סנייפס הודיע כי יופיע או בסרט על הפנתר השחור או בבלייד 3 בשנת 2003, וחזר על כך חמישה חודשים לאחר מכן.
ביולי 2004 במאי "בלייד: טריניטי" דייוויד ס.
גויר אמר כי סנייפס לא יופיע כפנתר השחור: .
בספטמבר 2005 אבי ארד הודיע כי הפנתר השחור יהיה אחד מעשרת סרטי מארוול שיפותחו על ידי סרטי פרמאונט, וסנייפס התראיין ביוני 2006 למגזין Men's Fitness בדבר הסרט.
בפברואר 2007 קווין פייגי ציין כי סרט על הפנתר השחור נמצא בתכנון של מארוול וביולי של אותה שנה ג'ון סלינגטון הביע את רצונו לביים.
בשנת 2009, מארוול ניסתה לשכור צוות תסריטאים כדי ליצור עיבודים קולנועיים לדמויותיהם של הפנתר, קייבל, דוקטור סטריינג', ויז'ן, נייטהוק ואיירון פיסט.
בינואר 2011 מארוול שכרה את מארק ביילי לכתוב תסריט לסרט על הפנתר השחור.
ביולי 2012 השחקן ראו לייבה הביע את רצונו לגלם את דמותו של אריק קילמונגר בסרט על הפנתר.
ביולי 2013 לואיס ד'אספוסיטו חשף כי הוא רצה ליצור סרט קצר על דמותו של הפנתר אך הרגיש כי דמותו מסובכת בשביל סרט קצר, ובאוקטובר של אותה שנה פייגי הצהיר כי הסרט בפיתוח.
באוקטובר 2014, אולפני מארוול אישרו באופן רשמי סרט על דמותו של הפנתר השחור, אותו יגלם השחקן צ'דוויק בוזמן כחלק מהשלב השלישי ביקום הקולנועי של מארוול, אשר יופיע לראשונה בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים".
בעקבות צירופו של ספיידרמן ליקום הקולנועי של מארוול, תאריך הסרט נדחה ל-6 ביולי 2018 אך הוקדם באוקטובר 2015 ל-16 בפברואר 2018. בינואר 2016, ראיין קוגלר נבחר לשמש כבמאי הסרט.
הסרט זכה לשבחים רבים ולהצלחה מסחרית רבה, אפילו יחסית לסרטים אחרים בז'אנר.
בנוסף, הוא היה מועמד ל-7 קטגוריות באוסקר וזכה ב-3 מהן; עיצוב התלבושות הטוב ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר ועיצוב ההפקה הטוב ביותר.
כמו כן, דמותו שבה להופיע בסרטים "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
הפסטיבל האולימפי לנוער אירופי הוא אירוע אירופי של תחרויות ספורט רב-ענפיות המתרחש מדי שנתיים בו משתתפים בני נוער מ-50 המדינות החברות בוועדים אולימפיים אירופיים.
בשונה מהמשחקים האולימפיים, אירוע הספורט מתרחש בקיץ, ובחורף באותה שנה.
2019 - סרייבו וסרייבו המזרחית.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער
ישראל השתתפה לראשונה בפסטיבל הקיץ שנערך בבאת', בריטניה בשנת 1995.
שנתיים לאחר מכן, ישראל השתתפה לראשונה בפסטיבל החורף שנערך בשנת 1997 בסונדסוואל, שוודיה.
ישראל דורגה במקום שישי כללי, לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד.
ישראל דורגה במקום 31 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
ישראל דורגה במקום 11 כללי, לאחר שזכתה ב-3 מדליות זהב ו-3 מדליות ארד.
ישראל דורגה במקום 19 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד.
ישראל דורגה במקום 25 כללי, לאחר שזכתה במדליית זהב ובמדליית ארד.
ישראל דורגה במקום 17 כללי, לאחר שזכתה ב-7 מדליות, 3 זהב, 1-כסף ו-3 ארד.
ישראל דורגה במקום 30 כללי, לאחר שזכתה במדליית כסף ובשתי מדליות ארד.
ישראל דורגה במקום 33 כללי, לאחר שזכתה במדליית כסף ובמדליית ארד.
ישראל דורגה במקום 27 כללי, לאחר שזכתה במדליית זהב ובמדליית ארד.
מקום עשירי - קפיצה במוט (4.65 מטר)
מקום רביעי - תרגיל על מתח
שליחים: עמית עצמון, איתי גולדפדן, איתי גורביץ', מתן סגל
משלחת ישראל כללה 31 ספורטאים ודורגה במקום 17 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות זהב ובשתי מדליות ארד.
משלחת ישראל כללה 30 ספורטאים, ודורגה במקום ה-32 בדירוג המדליות הכללי.
מקום שביעי - 100 מטר חופשי
משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (18 נערות ו-18 נערים).
המשלחת זכתה במדליית זהב בג'ודו ובשלוש מדליות כסף בשחייה.
- גפן פרימו זכתה במדליית זהב בג'ודו במשקל עד 52 ק"ג
- לאה פולונסקי זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 16–18 בתוצאה של 2:16.19 דקות.
- רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, רון פולונסקי, גל כהן גרומי ומיכאל סמירנוב) במשחה ל-4x100 מטר מעורב זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:46.60 דקות.
- רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי, גל כהן גרומי ואנסטסיה גורבנקו) במשחה ל-4x100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:59.99 דקות.
משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (15 נערות ו-21 נערים).
המשלחת זכתה במדליית זהב באתלטיקה ומדליית ארד בשחייה.
- אדיסו גואדיה זכה במדליית זהב בריצת 3000 מטר.
- אדם מראענה זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.63 שניות.
משלחת ישראל למשחקים כללה 44 ספורטאים (20 נערות ו-24 נערים).
המשלחת זכתה ב-8 מדליות (4 מדליות זהב, מדליית כסף ו-3 מדליות ארד) בארבעה ענפי ספורט שונים, הישג שיא למשלחת ישראל בפסטיבל הקיץ.
- נועם ממו זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.60 שניות (שיא ישראל עד גיל 20).
- כרם פרימו זכתה במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג
- יולי מישינר זכתה במדליית כסף במשקל עד 78 ק"ג
- רועי רובינשטיין זכה במדליית ארד במשקל עד 55 ק"ג
- רוברט סורקין זכה במדליית ארד במשקל עד 66 ק"ג
- נבחרת הג'ודו הקבוצתית זכתה במדליית ארד בתחרות המעורבת.
- דימה דוצנקו זכה במדליית זהב בתרגיל המתח עם 13.633 נקודות.
- אוקאן גולדין זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.66 שניות.
משלחת ישראל למשחקים כללה 2 ספורטאים (נערה ונער).
ביום התחרויות החמישי, המחליק האומנותי ניקיטה שייקו זכה במדליית זהב ראשונה בענפי החורף בפסטיבל עבור מדינת ישראל.
- ניקיטה שייקו זכה במדליית זהב בהחלקה אומנותית עם ציון של 190.98 נקודות.
משלחת ישראל למשחקים כללה 51 ספורטאים (25 נערות ו-26 נערים).
המשלחת זכתה ב-5 מדליות כסף בשלושה ענפי ספורט: אתלטיקה, שחייה וסקייטבורדינג.
- עידו פרץ זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.70 שניות
- אוקאן גולדין זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.39 שניות
- אוקאן גולדין זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה 2:00.97 דקות
- שני פז זכתה במדליית כסף בסטריט עם 163.16 נקודות
- יעקב טראל זכה במדליית כסף בסטריט עם 222.20 נקודות
משלחת ישראל למשחקים כללה 67 ספורטאים: 24 נערות ו-43 נערים שהתחרו ב-10 ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, בדמינטון, ג'ודו, התעמלות מכשירים, טאקוונדו, טניס שולחן, כדורסל, קליעה, ושחייה.
- יובל גבאי זכתה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג
- נועם ברקוביץ ואופיר שמואלי זכו במדליית ארד בתחרות הזוגות המעורבת
- טליה רובין זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג
- שון פומברג זכה במדליית כסף במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 15:50.05 דקות
- שון פומברג זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.20 דקות
מדליות המשלחת הישראלית לפי פסטיבלים
הפסגה לביטחון גרעיני היא פסגה בינלאומית בת יומיים אשר התקיימה ארבע פעמים - בשנים 2010, 2012, 2014 ו- 2016 - ואירחה את מרבית מנהיגי מדינות העולם, לרבות מנהיגי מעצמות, בפורום שדן בנושאי מניעת הפצת נשק גרעיני וחיזוק הביטחון הגרעיני.
הפסגה הראשונה שנערכה בארצות הברית, נערכה ימים אחדים לאחר חתימת הסכם סטארט החדש, שבמסגרתו הוסכם לקיים פורום בינלאומי לצורך דיון בנושאי אבטחת חומרים רדיואקטיביים ומניעת זליגתם לידי מחבלים וארגוני טרור.
תאריךמדינהעירבחסות12-13 באפריל 2010ארצות הברית וושינגטון די.
סי.ברק אובמה26-27 במרץ 2012קוריאה הדרומית סיאוללי מיונג-באק24-25 במרץ 2014הולנד האגמארק רוט31במרץ-1באפריל 2016ארצות הברית וושינגטון די.סיברק אובמה
בפגישה האחרונה, ב-2016, המדינות המשתתפות הסכימו להעביר את יישום הצעדים עליהם הוחלט לידי ארגונים בינלאומיים קיימים.
הפסגה לביטחון גרעיני (2010 Nuclear Security Summit) נערכה בוושינגטון, ארצות הברית בין ה-12 ל-13 באפריל 2010. הפסגה התמקדה בדרכי הגנה ואבטחת חומרים גרעיניים (כאורניום ופלוטוניום), על מנת למנוע טרור גרעיני.
הפסגה הייתה לפגישה הגדולה ביותר שנטלו בה חלק ראשי מדינות, סך הכל משלחות מ-46 מדינות שונות הגיעו לפסגה, כאשר 38 מהן הובלו על ידי ראשי מדינות או ראשי ממשלה.
הפסגה לביטחון גרעיני בסיאול ב-2012 היא פסגה בינלאומית בת יומיים שנערכה בין ה-26 ל-27 במרץ 2012 בסיאול שבקוריאה הדרומית, הפסגה מארחת את מרבית מנהיגי מדינות העולם, לרבות מנהיגי מעצמות, בפורום שדן בנושאי מניעת הפצת נשק גרעיני וחיזוק הביטחון הגרעיני.
פסגת הביטחון הגרעיני הקודמת, שהייתה הראשונה מסוגה, התקיימה ב-2010, בארצות הברית, ואף היא אירחה מנהיגים מכל העולם.
ב-2014 תתקיים הפסגה הבאה, והיא צפויה להיערך בהולנד.
העמקת שיתוף הפעולה וחיזוק השותפויות כדי לסייע למניעת נפילתם של חומרים גרעיניים לידיהם של ארגוני טרור ומחבלים.
חיזוק מעמדה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א), ומשאביה לצורך מילוי מחויבויותיה.
נקיטה בפעולות ספציפיות כדי לאבטח חומרים גרעיניים ומניעת הברחות וסחר לא חוקי בחומרים רדיואקטיביים.
המדינה המארחת של הפסגה ממלאת תפקיד חשוב בקביעת סדר היום.
סוגיית תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית צפויה להעלות על סדר היום של הפסגה.
כמו כן, תידון בפסגה נושא פיתוח הטכנולוגיה הגרעינית בברזיל ווייטנאם שמתכננות לבנות כורים גרעיניים משלהן, ועל רקע זאת הפסגה תידון במצב הסביבתי ביפן לאחר האסון הגרעיני בפוקושימה.
נוסף לזה, אף שברזיל נמצאת במצב כלכלי טוב, ומעמדה הכלכלי הולך וגדל, יש לה היסטוריה של הפיכות, ונושא אבטחת דלק גרעיני מועשר וציוד טכנולוגי גרעיני, מהווה אתגר של ממש, עקב הידרדרות במצב השיטור ואכיפת החוק, בברזיל.
כמו כן, תידון ההשפעה האפשרית של הפיכת איראן למעצמה גרעינית וההשלכות על המזרח התיכון במקרה שכזה.
הפסגה לביטחון גרעיני ב-2014, נערכה בהאג שבהולנד.
ההכנות נמשכו שלוש שנים, בזהירות רבה לקביעת ההקשר הפוליטי והפיננסי הבעייתי ברומניה של אותה תקופה.
הפסטיבל הראשון נפתח ב-5 בספטמבר 1958 והיווה הצלחה גדולה לתרבות המוזיקה הרומנית בהקשר בינלאומי, שמצאה את מקומה ברשימת הפסטיבלים הגדולים בעולם, כגון פסטיבל ביירוית, פסטיבל זלצבורג, פסטיבל גסטאד, פסטיבל אלדבורו, פסטיבל מוסקבה, פסטיבל באדן באדן, פסטיבל בזאנסון, טנגלווד, פסטיבל המוזיקה של אספן ופסטיבל רוויניה.
יושב ראש הוועדה המארגנת היה טראיאן סבולסקו, שהיה גם נשיא האקדמיה הרומנית.
האירוע נערך בהאתנאום הרומני ובבית האופרה והבלט של בוקרשט.
בין המבצעים הבולטים שהוזמנו להופיע בפסטיבל היו אורחים מחו"ל, בהם קלאודיו אראו, מוניק האס, הלינה צ'רני שטפנסקה, יעקב זק, אנדרה גרטלר, יהודי מנוחין ודוד אויסטרך, שניגנו את הקונצ'רטו הכפול של יוהאן סבסטיאן באך, והמנצח סר ג'ון ברבירולי.
בין השאר הוצגה בפסטיבל הראשון האופרה היחידה של אנסקו, "אדיפ", בניצוח קונסטנטין סילבסטרי.
פסטיבל אנסקו הוא פסטיבל המוזיקה הקלאסית הגדול ביותר ברומניה ומן הגדולים ביותר במזרח אירופה.
התחרות נמשכת כשבוע, בשלוש קטגוריות שונות: הלחנה, פסנתר וכינור, ומושכת אליה מספר רב של מתמודדים.
באופן מסורתי אירועי הפסטיבל נפתחים על ידי התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו.
הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה הוא אירוע שנתי המוקדש לנושאי גאוגרפיה ותיירות המתקיים בעיר סן-דייה-דה-ווז' בצרפת מאז שנת 1990. במהלך הפסטיבל מתקיימים ראיונות עם בעלי מקצוע העוסקים בתחום הגאוגרפי, שולחנות עגולים, דיוני פאנל, ירידי ספרים, תערוכות, בתי קפה המוקדשים למדינות שונות ובתי קולנוע המציגים סרטים בתחום.
במהלך הפסטיבל נערכים תחרויות נושאות פרסים למדריכי טיולים וספרי גאוגרפיה והענקת מלגות לסטודנטים בתחום.
האירוע נערך בחסות האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבין-לאומית של המודדים.
במתחם הפסטיבל מצוי פסל המציין את העולם וקרוי: "בירת הגאוגרפיה של העולם".
במסגרת הפסטיבל מוענק פרס ווטרן לו, המכונה "פרס נובל לגאוגרפיה".
הפנתרים הוורודים היא כנופיה בינלאומית של גנבי תכשיטים ויהלומים, שהייתה מורכבת בעיקר מסרבים, והייתה אחראית לכמה ממעשי השוד והגנבה הנועזים ביותר בהיסטוריה הפלילית.
על פי החשד אחראית הכנופיה לגנבתם של למעלה מ-500 מיליון דולרים, בסדרת מעשי שוד בדובאי, שווייץ, יפן, צרפת, ליכטנשטיין, גרמניה, לוקסמבורג, ספרד ומונקו.
רשויות אכיפת החוק חושדים כי הכנופיה היא העומדת מאחורי שוד התכשיטים הגדול בחנות התכשיטים של "הארי וינסטון" בפריז, שבוצע ב-9 בדצמבר 2008. באירוע זה, נמלטו הפורצים כשברשותם תכשיטים בשווי של יותר מ-80 מיליון €.
שמה של הכנופיה ניתן לה על ידי האינטרפול על שם סדרת סרטי הפשע-קומדיה "הפנתר הוורוד", בשל היותה אחראית לפריצות ראווה, שהוגדרו בעיתונות כ"אמנות" ושלל סופרלטיבים דומים.
ב-31 ביולי 2013, יצא לאור סרט תיעודי מאת במאית הסרטים הדוקומנטריים הוואנה מרקינג () בשם Smash & Grab: The Story of the Pink Panthers (בתרגום חופשי: "לנפץ ולחטוף: סיפורם של הפנתרים הוורודים").
הסרט כולל צילומי טלוויזיה במעגל סגור מכמה אירועי שוד תכשיטים המיוחסים לפנתרים הוורודים, מתוך למעלה מ-300 גניבות תכשיטים שמיוחסות להם ברחבי העולם.
בסרט התיעודי משובצים גם ראיונות עם קרימינולוגים וכן ראיונות אנונימיים עם אנשים הטוענים שהם חברים בכנופיית "הפנתרים הוורודים".
בהשראת כנופיית "הפנתרים הוורודים" נוצרה דרמת הפשע הבריטית-צרפתית "הפנתרים האחרונים" ששודרה לראשונה באירופה בסוף 2015 ובארצות הברית באפריל 2016.
שורי היא דמות בדיונית של גיבורת-על שהופיעה בחוברות הקומיקס הפנתר השחור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Black Panther Vol.4 #2 ממאי 2005, ונוצרה בידי הכותב רג'ינלד הולדין והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
שורי הייתה בתו הצעירה של מלך ואקאנדה טצ'אקה, אשר חמדה מילדותה את זהות הפנתר השחור.
היא ניסתה לקרוא תיגר על דודה והפנתר השחור דאז ס'יאן, אך גילתה שאחיה הגדולה - טצ'אלה - הביס אותו וזכה.
במהלך מתקפה על ואקאנדה שהונהגה בידי קלו, שורי הרגה את האיש הרדיואקטיבי, ולאחר מכן זכתה לאימוני קרב פנים אל פנים מטצ'אלה.
כאשר טצ'אלה ואשתו היו באמריקה עם ארבעת המופלאים, אריק קילמונגר הופיע בוואקאנדה עם ספינות קרב.
שורי ויועציה החליטו לתקוף, אך היא נלכדה.
היא הזמינה אותו לקרב, אך הוא שלח במקומו מספר מחייליו, אותם שורי הביסה ולאחר מכן ברחה.
היא הובילה את צבאות ואקאנדה נגד גזע הסקרול במהלך פלישתם לצד דודה ס'יאן, וזאת בעוד טצ'אלה וסטורם נלחמו במנהיגי כוח הסקרול.
כאשר טצ'אלה סירב להצעתו של נאמור להצטרף לקאבאל של נורמן אוסבורן, הוא הותקף בידי דוקטור דום ונפל לתרדמת.
אשתו הותירה את שורי לשמש כמלכה, והיא עברה את מבחני הקבלה לתואר הפנתר השחור.
כשאכלה את הצמח המעניק כוחות-על, אלת הפנתר לא נתנה לה כוחות בגלל קנאתה לתואר ויהירותה.
כאשר מורלון איים להשמיד את ואקאנדה, שורי לבשה את תלבושת הפנתר בכל זאת, והצילה הן את ואקאנדה והן את אחיה המורדם.
בכך היא זכתה לכוחות הפנתר, והותירה את טצ'אלה ללא כוחות.
בעלילת "מלחמת האבדון", שורי וטצ'אלה נאלצו להילחם ביחד בדוקטור דום וכוחותיו, ואף נעזרו באקס-מן.
לאחר אובדן כל הויברניום הווקאנדי, שורי נוסעת לארץ הפראית על מנת לקבל מקא-זאר משלוח ויברניום, אך הם מותקפים בידי קלו.
שורי וקא-זאר מביסים אותו, אך בגלל הר געש לא היה ניתן להשתמש בוויברניום.
שורי איתרה מאגרים במדריפור ובניו-יורק, אך קלו שלח חיילי A.I.M למקומות הללו.
בעזרת וולברין, ספיידרמן והאלמנה השחורה, שורי הביסה את קלו וסיכלה את תוכניתו.
בעקבות ההתקפה על ואקאנדה באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", שורי דחתה את חוזה השלום של נאמור והכריזה על מלחמה.
בתגובה, נאמור הוביל את המסדר השחור של תאנוס לוואקאנדה, כשלאחר מכן שורי גירשה את אחיה והגבילה אותו לנקרופוליס.
לבסוף, הקאבאל של נאמור השתלטו והחריבו את ואקאנדה, ושורי נהרגה כשניסתה להגן על האזרחים.
לאחר חורבן המולטי-יקום ויצירתו מחדש, נשמתה של שורי הייתה כלואה בין החיים למוות, כשלבסוף היא הוחייתה בידי טצ'אלה.
את דמותה של שורי בסרט היקום הקולנועי של מארוול "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח" מגלמת השחקנית לטישה רייט.
הפסגה (בסינית: 广晟国际大厦) הוא גורד שחקים סופר גבוה אשר משמש למשרדים ולו 60 קומות (ועוד שש קומות תת-קרקעיות).
המגדל נמצא במחוז טיאנהיא של גואנגג'ואו, גואנגדונג, סין.
בניית 118,452 המטרים הרבועים אשר עליהם משתרע המגדל החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2012, המגדל הוא המבנה המסחרי הגדול במרכז העסקים הראשי (CBD) של גואנגג'ואו.
ה-Pinnacle בולט משכניו באמצעות העיצוב הנאו-קלאסי שלו.
סדרת ניסיונות ופסים אנכיים עטופי גרניט מזכירים אלמנטים עיצוביים היסטוריים כמו המצודה המעופפת.
בעוד שרוב הבניינים החדשים בסין מחופים בזכוכית, בניין זה משתמש בתערובת של חומרים הכוללים גרניט ומתכת כדי להוסיף מגוון ועומק מבחוץ.
האפקט המשולב שלהם מביא למגדל אופי נאו-קלאסי, וגם רומז על השפעות אר דקו ונאו-גותיות.
אלמנטים עיצוביים מערביים אלה נראים לא רק מבחוץ, אלא מועברים לפרטי פנים רבים גם כן - כפי שניתן לראות בלובי המעליות הרציונלי, אך עם זאת מעוצב בטוב טעם.
למרות ההשראה מסגנונות של פעם, הבניין מעסיק רכיבי עיצוב חדישים.
זכוכית מבודדת שומרת על אור אולטרה סגול, ואילו חומר ריצוף סידן סולפט מונע שריפות ומפחית רעש וחשמל סטטי מוגזם.
תאורה חסכונית באנרגיה מותקנת גם ברחבי המגדל.
הפסגה היה שמו המקורי של מאסף תורני בעריכת הרב הלל דוד הכהן טריווש שראה אור בסוף המאה ה-19 בווילנה, בוורשה ובפיוטרקוב.
כתב העת נדפס מתוך מטרה מוצהרת לשמש במה למענה נגדי למאמרי ביקורת המקרא, ביקורת התלמוד וביקורת נגד גדולי הפוסקים, שפורסמו בעיתונות העברית הכללית ובספרות המחקר העברית המתחדשת.
מטרת כתב העת הוצגה בידי העורך בפתח הגיליון הראשון: .
במאסף "הפסגה" פורסם לראשונה "ספר השטרות" של רב האי גאון מכתב יד.
על גבי גיליונות "הפסגה" הותקפו בין היתר האישים הבאים: רב צעיר (חיים טשרנוביץ), בשל ספריו ומאמריו על תולדות ההלכה; חיים זליג סלונימסקי ושמואל אלכסנדרוב בשל עמדתם בנושא נס פך השמן.
הקובץ הראשון יצא לאור באביב תרנ"ה (1895) ובסך הכל נדפסו עשרה קבצים.
שבעת הכרכים הראשונים נערכו בידי הרב טריווש והודפסו בדפוס האלמנה והאחים ראם בווילנה, הקובץ השמיני נערך בידי בנו הרב קלמן טריווש וחתנו הרב אברהם זקהיים שערך גם את שני הקבצים האחרונים.
בשל בעיות רישוי שהערים הממשל הרוסי שונה שמו של המאסף חליפות, השם המקורי "הפסגה" הוצג תמיד בצורה בולטת ונוספה לו מילת קידומת כדי לשנות את שמו: הר הפסגה, ראש הפסגה (מתרנ"ז), אשדות הפסגה (מתרנ"ח), אשדות הפסגה (מתר"ס) ועין הפסגה (מתרס"ב).
הקבצים השמיני והתשיעי יצאו לאור בוורשה והעשירי בפיוטרקוב.
בין הכותבים הבולטים במאסף: הרב יהודה לייב פישמן מימון שפרסם בו את פרסומיו הראשונים, שאול חנא קוק, אברהם אליהו הרכבי, רבי משה רוזין (אף הוא חתנו של העורך), רבי יצחק שלמה יואל שרמן מראוונה.
הפנתר השחור הוא סרט גיבורי-על אמריקאי שובר קופות משנת 2018, המבוסס על הקומיקס הפנתר השחור בהוצאת מארוול קומיקס.
הסרט הוא ה-18 במספר בסרטי היקום הקולנועי של מארוול וביים אותו ראיין קוגלר לפי תסריט אותו הוא כתב יחד עם ג'ו רוברט קול .
בסרט מככבים אנסמבל שחקנים כדוגמת צ'דוויק בוזמן, מייקל בי.
ג'ורדן, לופיטה ניונגו, דנאי גורירה, מרטין פרימן, לטישיה רייט, וינסטון דיוק, אנג'לה באסט, פורסט ויטאקר ואנדי סירקיס.
עלילת הסרט מביאה את שובו של טצ'אלה למקום הולדתו כמלך ואקאנדה, אך הוא מוצא שעל הזכות מלידה שלו קורא תיגר יריב המאיים בקונפליקט בעל השלכות כלל-עולמיות.
הסרט קיבל תשבחות רבות על עבודת הבימוי, עיצוב התלבושות, סצנות הפעולה, הפסקול וביצועי השחקנים, בעוד כמה ביקורות דירגו אותו כסרט הטוב ביותר ביקום הקולנועי של מארוול והיללו את הסרט בשל חשיבותו התרבותית, שכן זהו סרט מארוול הראשון שמככבים בו שחקנים שחורים בעיקר.
הסרט היה החמישי בלבד אי פעם שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו יותר מ-200 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה, והוא הסרט החמישי של היקום הקולנועי של מארוול שעבר את רף ההכנסות של מיליארד דולרים.
נכון לינואר 2022 הסרט נמצא במקום ה-13 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים.
הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-15 בפברואר 2018.
לפני עידנים, חמישה שבטים אפריקנים נלחמו על חזקתו של מטאוריט המכיל ויברניום, מתכת חזקה ביותר בעלת סגולות מיוחדות.
לוחם אחד מתוכם מעכל עשב דמוי לב שהושפע מהמתכת ומקבל כוחות על-אנושיים, בכך הוא הופך לפנתר השחור הראשון.
הוא מאחד את כל השבטים לאומה אחת בשם ואקאנדה, מלבד שבט הג'בארי.
בני ואקאנדה משתמשים בוויברניום כדי לפתח טכנולוגיה מתקדמת וכדי לבודד את עצמם משאר העולם תוך התחזות למדינת עולם שלישי.
בשנת 1992, המלך טצ'אקה מבקר את אחיו נג'ובו, שעובד במסווה עבור ואקאנדה באוקלנד, קליפורניה.
טצ'אקה מאשים את נג'ובו במתן סיוע לסוחר הנשק בשוק השחור יוליסס קלו לגנוב ויברניום מוואקאנדה.
שותפו של נג'ובו חושף את עצמו כזורי, ווקאנדי נוסף שעובד במסווה ומאשר את חשדותיו של טצ'אקה.
בזמן ההווה ולאחר מותו של טצ'אקה (באירועי "מלחמת האזרחים"), בנו טצ'אלה חוזר לוואקאנדה כדי לרשת את כס המלכות.
ביחד עם מנהיגת הדורה מילאג'ה (חיל המשמר של מלך ואקאנדה) אוקויה הוא מחלץ את נאקיה, אהובתו לשעבר, ממשימה חשאית כדי שהיא תוכל להשתתף בטקס ההכתרה שלו עם אמו ראמונדה ואחותו הצעירה שורי.
בטקס ההכתרה, מנהיג שבט הג'בארי מ'באקו קורא תיגר על טצ'אלה לכתר בקרב טקסי.
טצ'אלה מביס את מ'באקו ומשכנע אותו להיכנע מאשר למות.
אחרי שקלו ואריק סטיבנס גונבים ממצא ווקאנדי עתיק מהמוזיאון, חברו של טצ'אלה ואהובהּ של אוקויה וו'קאבי דורש ממנו להביא את קלו חזרה, חי או מת.
טצ'אלה, אוקויה ונאקיה נוסעים לפוסן שבקוריאה הדרומית, היכן שקלו מתכנן למכור את הממצא לסוכן ה-CIA אוורט ק.
מתפתח קרב יריות וקלו מנסה לברוח אך הוא נתפס בידי טצ'אלה, שנאלץ לשחרר אותו לחזקתו של רוס.
קלו אומר לרוס שהתדמית הבינלאומית שוואקאנדה מנסה להצטייר בה היא כיסוי לציוויליזציה מתקדמת מאוד מבחינה טכנולוגית.
אריק מתקיף את המקום ומחלץ את קלו, ורוס נפצע אנושות בניסיון להגן על נאקיה.
במקום לרדוף אחרי קלו, טצ'אלה בוחר לקחת את רוס לוואקאנדה, שהטכנולוגיה שבה יכולה לרפא אותו.
בשעה ששורי מרפאה את רוס, טצ'אלה מתעמת עם זורי בעניין נג'ובו אחרי שראה שהאיש שתקף אותם מחזיק בטבעת המלכותית, המועברת מאב לבן.
זורי מסביר שנג'ובו התכוון לשתף את הטכנולוגיה הווקאנדית עם אנשים ממוצא אפריקני ברחבי העולם מתוך מטרה לכבוש את אלה המדכאים אותם.
כשטצ'אקה אסר את נג'ובו, נג'ובו תקף את זורי מה שאילץ את טצ'אקה להרוג אותו.
טצ'אקה פקד על זורי לשקר בדבר היעלמותו של נג'ובו, והשאיר מאחור את בנו האמריקני אריק כדי לשמור על השקר.
אריק הפך לחייל מבצעים מיוחדים של צבא ארצות הברית ואימץ את הכינוי "קילמונגר".
בינתיים, קילמונגר הורג את קלו ולוקח את גופתו לוואקאנדה.
הוא נלקח אל זקני השבטים, חושף את זהותו האמיתית ואת דרישתו לרשת את כס המלכות.
הוא קורא תיגר על טצ'אלה בקרב טקסי, ואחרי שהוא הורג את זורי הוא מביס את טצ'אלה והורג אותו לכאורה על ידי השלכתו ממפל המים.
קילמונגר מעכל את העשב דמוי לב ופוקד על שריפתו של יתר המאגר, אך נאקיה מצליחה לחלץ עשב אחד מתוכו.
בתמיכתו של וו'קאבי ושבט הגבול, קילמונגר מתכונן להפיץ משלוחי נשק ווקאנדי ברחבי העולם.
נאקיה, שורי, ראמונדה ורוס נמלטים אל עבר מקום מושבם של הג'בארי לבקשת עזרה.
הם מוצאים את טצ'אלה מחוסר הכרה, אחרי שניצל בידי הג'בארי כתשלום חוב לכך שטצ'אלה חס על חייו של מ'באקו.
הוא נרפא בעזרת העשב דמוי לב וחוזר ללחום בקילמונגר, אשר עוטה על עצמו חליפת פנתר שחור משלו ופוקד על וו'קאבי וצבאו לתקוף את טצ'אלה.
שורי, נאקיה וחברות הדורה מילאג'ה מצטרפות לצידו של טצ'אלה, בזמן שרוס מטיס מרחוק את המרחף המלכותי מתוך כוונה ליירט את המרחפים המובילים את משלוחי הנשק מעל שמי ואקאנדה.