tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם הסיקו כי הכרזות הן תעמולה שנועדה להוציא אותם מהמחבוא, והיריות שכנעו אותם שהמלחמה עדיין נמשכת.
לקראת סוף 1945 הוטלו באזור כרזות נוספות ביפנית, עם הוראות כניעה מגנרל טומויוקי ימאשיטה, מפקד .
כיוון שהתחבאו באזור כבר כמעט כשנה, וכרזות אלה היו הסימן היחידי שהמלחמה הסתיימה, לא בטחו בהן אונודה וחבריו.
הם בדקו אותן היטב והגיעו למסקנה שהן מזויפות.
בספטמבר 1949 פרש מהם יואיצ'י אקאצו וב-1950 הסגיר עצמו לידי , אחרי שחי שישה חודשים בגפו.
הנותרים חשו שהסגרה זו עלולה לפגוע בביטחונם ונעשו זהירים הרבה יותר.
ב-1952 הוטלו באזור מכתבים ותמונות מבני משפחתם ובהם בקשה להיכנע.
שוב סיכמו השלושה שנותרו בינם לבין עצמם שזו הונאה.
ביוני 1953, במהלך תקרית בינם לבין דייגים מקומיים, נורה שימאדה ברגלו ואונודה טיפל בו עד שהחלים.
ב-7 במאי 1954 נורה שימאדה ונהרג מאש של יחידת חיפוש שסרקה אחריהם.
אונודה וקוזוקה המשיכו לחיות במסתור עוד 18 שנה, עד שב-19 באוקטובר 1972 נורה קוזוקה ונהרג על ידי המשטרה המקומית, ואונודה נותר לבדו.
אף על פי שהוכרז רשמית כחלל כבר בדצמבר 1959, התקרית עוררה תשומת לב ותקווה שאולי הוא עדיין בחיים.
משלחות חיפוש נשלחו אחריו, ללא הצלחה.
ב-20 בפברואר 1974 פגש אונודה את , נושר קולג' מיפן שטייל בעולם, וחיפש את "סגן אונודה, דוב פנדה ואת 'איש השלג הנורא', על פי סדר זה".
השניים התיידדו, אך אונודה סירב עדיין להיכנע, כל עוד לא יקבל פקודה מקצין גבוה ממנו בדרגה.
סוזוקי חזר ליפן עם תמונה שלו ושל אונודה כהוכחה לפגישה המשותפת.
הממשלה היפנית איתרה את מפקדו הישיר של אונודה, רב-סרן יושימי טניגוצ'י שעתה היה מוכר ספרים.
טניגוצ'י טס ללובאנג, הודיע לפקודו שהמלחמה הסתיימה בהפסדה של יפן והורה לו להניח את נשקו.
ב-9 במרץ 1974, לאחר כ-29 שנים במסתור, הסתיימה המלחמה עבור סגן משנה אונודה, והוא נכנע בהוראת מפקדו הישיר.
רובהו מסוג היה כשיר ומוכן לקרב, והוא נשא עמו גם את חרבו, 500 כדורים וכמה רימוני יד.
תשעה חודשים אחרי אונודה נכנע החייל היפני האחרון ששרד את מלחמת העולם השנייה, טרואו נקמורה (中村輝夫) שהסתתר באי מורוטאי, אחד מאיי מאלוקו שבאינדונזיה.
על אף שהרג כ-30 פיליפינים מקומיים בתקריות שונות לאורך השנים, והיה מעורב בחילופי יריות עם המשטרה, התחשבה בנסיבות ואונודה זכה לחנינה מהנשיא פרדיננד מרקוס.
עם חזרתו ליפן, צבר אונודה פופולריות כה רבה עד שכמה אנשים הפצירו בו להציג את מועמדותו לבית הנבחרים היפני.
זמן קצר לאחר כניעתו כתב אונודה אוטוביוגרפיה בשם "אין כניעה: מלחמת שלושים השנים שלי", ובו תיאר את קורותיו כלוחם גרילה בפיליפינים במלחמה שמזמן נגמרה.
אולם אונודה מאס בפרסום שזכה בו, ולא ראה בעין יפה את הריחוק מהמסורת היפנית והפטריוטיות שאפיינה את יפן לפני הכניעה.
ב-1975 עזב את יפן לברזיל, שם גידל בקר לבשר.
ב-1976 התחתן והיה למנהיג בקהילה היפנית המקומית.
ב-1980 קרא על צעיר יפני שרצח את הוריו והחליט לחזור ליפן.
עם חזרתו ליפן ב-1984 הקים מחנה לחינוך צעירים בשם "בית הספר בטבע על שם אונודה" שלו סניפים בכמה מקומות.
ב-1996 ביקר אונודה בלובאנג ותרם $10,000 לבית הספר המקומי.
רעייתו הייתה ליושבת ראש התאגדות הנשים היפניות השמרניות.
אונודה נהג לחלק את זמנו בין יפן לברזיל.
בברזיל הוא חי שלושה חודשים בשנה.
ב-6 בדצמבר 2004 קיבל מדליה מחיל האוויר הברזילאי.
אונודה נפטר בינואר 2014 בבית חולים בטוקיו, כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות.
ב-1981 הוציאה להקת הרוק המתקדם קאמל אלבום קונספט בשם "Nude" המבוסס על סיפור חייו של אונודה.
בשנת 2015, סדרת הטלוויזיה ארצ'ר כללה פרק המבוסס על סיפורו של אונודה, בו מופיע חייל יפני אשר משוכנע כי מלחמת העולם השנייה טרם נגמרה בשנות ה-2000. הפרק שודר כשנה לאחר מותו של אונודה במציאות.
הירולה (שם מדעי: Beatragus hunteri, מסווג לעיתים בסוג דאמאסליק בשם Damaliscus hunteri) הקרויה גם בובאל הנטר, היא מין אנטילופה שחיה בערבות עשב צחיחות באזור על הגבול שבין קניה וסומליה.
ההירולות ידועות כ"אנטילופות ארבע-העיניים" בשל הבלוטות הפרי-אורביטליות (בלוטות המצויות אצל הפרסתנים מתחת לעיניים) הגדולות שלהן.
גובהן הוא בין מטר אחד ל-1.25 והן שוקלות בין 80 ל-118 קילוגרם.
צבע פרוותן הוא חום חולי ונהיה אפור יותר אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות, עם בטן בהירה יותר ופס לבן על גשר האף.
על העורף יש עור עבה יותר שיוצר רכסים כשהאוזניים מורמות.
לקרניים צורת לירה (סוג של נבל קדום) ועל הקרניים יש טבעות בולטות.
הן פעילות יום ומבלות את הבקרים והערבים בהעלאת גירה.
לרוב חיים בעדרים של שתיים עד ארבעים נקבות המונהגים על ידי זכר טריטוריאלי אחד, אבל עדרי רווקים של חמישה זכרים או יותר מצויים גם כן.
העדרים לא זזים הרבה מכיוון שהזכרים שמנהיגים אותם הם מאוד טריטוריאליים.
כשהם נלחמים, הזכרים יורדים על ברכיהם אבל בזמן ההיאבקות הם עומדים על ארבע.
ההירולה מצויה בסכנת הכחדה חמורה.
כיום, נמצאים בטבע בין 500 ל-1,200 פרטים ואין חיות בכלל בשבי.
בספירות בשנות ה-70 נמצאו 14,000 פרטים, ובספירות שנערכו בשנות ה-80 נמצאו 7,000 פרטים.
התדלדלות האוכלוסייה של ההירולה נוצרה כתוצאה מתחרות בין עדרי בקר ובצורת שהכתה במחוז.
בסוף שנת 2005, ארבע קהילות מקומיות במחוז איג'רה, בשיתוף פעולה עם "טרה נובה", פיתחו והציעו הצעה לייסד בצורה רשמית את רשות אישיבאקי לשימור ההירולה כדי להגן על ההירולה.
ההירולה זוהתה כאחד מעשרת "המינים הפוקליים" ב-2007 על ידי פרויקט "מינים ייחודיים מבחינה אבולוציונית ובסכנת הכחדה גלובלית" (EDGE).
הפרויקט מזהה מינים ייחודיים מבחינה אבולוציונית הזקוקים להגנה מפני הכחדה.
ההירולה מדורגת בין "עשרת הגדולים" (יותר נכון הנדירים) יחד עם ארכף זהוב גב, קיפודן חרטומני אטנבורו, סולנודון היספניולי, דולפין נהרות סיני, לוריס שלוח אדום, גמל דו-דבשתי, היפופוטם גמדי, עטלף דבורה, וירבוע ארוך אוזניים.
הִיֵרוֹגְלִיף (מיוונית: ἱερογλύφος: היירוס – קדוש, גליף – תחריט או כתב מגולף) הוא מונח המתייחס לתווים או סימנים גרפיים שיוצרים דמויות מצוירות, בעיקר ציורי חיות או חפצים.
תווים אלה שימשו בסיס לכתב קדום אשר היה מותאם לחריטה על חרס, אבן או עץ.
ההירוגליפים הקדומים התגלו במסופוטמיה באלף הרביעי לפנה"ס באזור שומר או עילם.
הם שימשו בתחילה לתיעוד הייצור החקלאי ובהמשך הובילו עבודות מלאכת היד של התושבים ליצירת כתב היתדות, שהיה בשימוש נרחב לאחר מכן על ידי השומרים, האשורים, האכדים והבבלים.
אזור נוסף בו תועדה התפתחות של כתב הירוגליפי הוא מצרים העתיקה, הכתב ההירוגליפי באזור זה החל להתפתח באלף השלישי לפנה"ס.
כתב זה שונה מהכתב שהתפתח במסופוטמיה, והיה מבוסס על ציורים של גרמי שמיים, תופעות טבע, חיות, צמחים, אלים, בני אדם וצורות מגורים.
הכתב המצרי העתיק היה בשימוש לאורך כ-3,000 שנה.
המונח הירוגליף מקורו ביוון העתיקה ומשמעותו כתבי הקודש וזאת על שום תפקידו העיקרי שהתבטא בעבודת האלים במקדשים; המונח הירוגליף שימש במקור לתיאור כתב החרטומים המצרי, אולם הוא הורחב והוא מתייחס עתה לכל כתב שמבוסס על ציורים.
כתב הירוגליפי התפתח גם במרכז אמריקה בתרבות המאיה, שהתקיימה באזור המדינות מקסיקו וגואטמלה של היום.
הכתב החל להתפתח במאה השלישית לספירה והיה בשימוש עד למאה ה-16 זמן קצר לאחר הכיבוש הספרדי.
הירויוקי הירמסו הוא שף יפני.
חלוץ בעולם המטבח הצרפתי ביפן, השף יליד יפן הראשון שזכה בכוכב מישלן.
זוכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי (2017).
הירויוקי הירמסו נולד וגדל ביוקוהמה.
בהיותו בן 15 קרא את האמנה החברתית של ז'אן-ז'אק רוסו, היה זה ספר ששינה את חייו.
בספר הוא התוודע לרעיון של חרות אישית, רעיון שלא היה קיים ביפן.
הוא התעניין בצרפת והיות וקרא שגדולי האמנים בעולם יצרו את עבודותיהם החשובות בה בראשית המאה העשרים ונמשך לרעיון החופש שיצא ממנה, החליט לטוס לחיות בה.
הוא החליט ללמוד בישול מכיוון שחלק גדול מתרבותה של צרפת נשענה על יין ואוכל והוא ראה בבישול כרטיס ביקור לצרפת.
במשך מספר שנים התלמד במלון Okura בטוקיו וכל אותה עת למד את אוגוסט אסקופייה ומארי-אנטואן קארם.
בגיל 26 טס לצרפת ועבד כטבח במסעדה בת שני כוכבים בנאנט.
אחר-כך עבר לעבוד במסעדה הידועה אך חסרת הכוכבים Claire Fontaine בפריז.
ב-8 באפריל 1982 פתח את המסעדה הראשונה הנושאת את שמו בטוקיו.
באוקטובר 2001 פתח מסעדה הנושאת את שמו בסן לואי (Saint-Louis) בפריז, שזכתה ב-2002 בכוכב במדריך מישלן האדום, ארבעה חודשים בלבד מיום פתיחתה ומחזיקה בו מאז (נכון לשנת 2010), הוא השף-בעלים יליד יפן הראשון שזכה בהישג זה.
המסעדה עברה לרחוב לונגשם (Longchamp) ברובע ה-16 ב-2004. תפריט היין שלה הוא צרפתי קלאסי והוא מהעשירים בצרפת.
החברה שבבעלותו מפעילה 30 מסעדות ביפן ביפן ואחת בפריז.
רבות ממסעדותיו הן בשיתוף עם שפים צרפתיים ידועים: שתי מסעדות עם מארק האברלין, מסעדה אחת עם האחים פורסל ושמונה מסעדות עם פול בוקיז.
בשנת 2010 הוא נרשם ב, מה שהפך אותו לחלוץ בעולם המטבח הצרפתי ביפן.
בשנת 2006 זכה באות אביר מסדר ההצטיינות החקלאי
בשנת 2017 זכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי
הירויוקי סנאדה (ביפנית: 真田 広之; נולד ב-12 באוקטובר 1960 בשם הירוקי שימאסווה) הוא שחקן ואמן לחימה יפני.
סנאדה נולד בטוקיו והתחיל לשחק כבר כילד בסרטים ובתיאטרון.
אביו נפטר כאשר היה בן 11, כנער הצטרף אל מועדון האקשן היפני בבעלותו של השחקן המפורסם סוני צ'יבה.
סנאדה סיים בהצטיינות את לימודי הקולנוע שלו ב"אוניברסיטת ניהון".
את הפרסום שלו ביפן קיבל בזכות הופעותיו כשחקן פעולה בסרט "שוגון" וכסמוראי בסרטים "גלגול נשמת הסמוראי" עליו זכה בפרס פריצת השנה של האקדמיה היפנית ו"האגדה על הסמוראי השמיני" עליו היה מועמד לשחקן הטוב ביותר של הטקס.
ב-1998 הופיע באחד מסרטי האימה היפניים המצליחים ביותר "רינגו" בתור ריוג'י בעלה לשעבר של העיתונאית רייקו שמנסה לעזור לה לאחר שצפתה בקלטת הווידאו המקוללת.
סנאדה הופיע גם בשני סרטי ההמשך "ספירל" ו"רינגו 2".
סנאדה הוא שחקן התיאטרון היפני היחידי שהופיע בתיאטרון הבריטי עם הלהקה השייקספירית המלכותית, קיבל תואר אבירות על הופעתו בתור השוטה במחזה "המלך ליר".
סנאדה פרץ לתודעה העולמית בדרמה היפנית מועמדת פרס האוסקר הזר, "סמוראי הדימדומים" בה הופיע בתפקיד הסמוראי סייביי אייגוצ'י.
בזכות הסרט סנאדה זכה בפרס האקדמיה היפנית ובתפקיד הראשון שלו בהוליווד, בדרמת המלחמה התקופתית "הסמוראי האחרון" בתור אוג'יו הסמוראי הנאמן והרצחני של לורד קאטסומאטו (קן ואטאנבה) שמלמד את קפטן נתן אלגרן (טום קרוז) את תורת הסמוראי.
למד לדבר מנדרינית לשם תפקידו כגנרל הסיני גאונגמינג באפוס המלחמה ההיסטורי "הבטחה" והופיע לצידם של ראלף פיינס ונטשה ריצ'רדסון בדרמה של ג'יימס אייבורי "הרוזנת הלבנה".
ב-2007 שיחק בקומדיית האקשן "שעת שיא 3" בתור קנג'י מתנקש יפני ואחיו החורג של הבלש לי (ג'קי צ'אן) ובסרטו של דני בויל "שמש" בתור קנדה קפטן החללית "איקרוס 2".
ב-2010 השתתף בעונה האחרונה של הסדרה "אבודים" בתפקיד דוגן הבנקאי היפני שמגיע לאי.
בינואר 2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "הליקס" בערוץ SyFy.
בשנת 2017 שיחק בסרט המתח-מדע בדיוני "סימן חיים".
עוד באותה שנה הוכרז כי סנאדה יגלם תפקיד משני בסרט הנוקמים: סוף המשחק.
בשנת 2021 גילם את הנזו הסאשי / סקורפיון בסרט "מורטל קומבט".
הוא גילם את סקורפיון גם בסרט הההמשך מורטל קומבט 2 (סרט, 2026).
בשנת 2022 הצטלם לסדרת הדרמה ההיסטורית "שוגון" המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'יימס קלאוול; הסדרה עלתה לשידור ברשת FX ב-27 בפברואר 2024. על תפקידו בסדרה זכה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
באפריל 2025 נכלל ברשימת "טיים 100" לשנת 2025 בזכות תרומתו רבת השנים לקולנוע העולמי, כשחקן בעל נוכחות יוצאת דופן, שליטה מרשימה במגוון סגנונות, ויכולת להפיח עוצמה שקטה ותיאטרלית בדמויותיו – כפי שבא לידי ביטוי במיוחד בסדרה "שוגון".
לסנאדה שני ילדים מגרושתו השחקנית סטומי טזוקה.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס ג'ות'הם לטלוויזיהההופעה הטובה ביותר במיני-סדרהשוגוןפרס אמי לבידור בפריים טייםהשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה 2025פרס גלובוס הזהבהשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמהפרס סטלייטהשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר
הירונובו טקסאקי (ביפנית: 竹崎 博允; נולד ב-8 ביולי 1944) הוא עורך דין שהיה נשיא בית המשפט העליון של יפן.
טקסאקי הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת טוקיו ובית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה.
הוא מונה לראשונה לשופט בשנת 1979 בבית המשפט המחוזי בטוקיו, וכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בנגויה וכן כנשיא בית המשפט המחוזי בטוקיו.
ב-25 בנובמבר 2008 התמנה למשרת נשיא בית המשפט העליון והחליף את נירו שימאדה שהגיע לגיל פרישה.
הירוג'נים הם גזע בדיוני של חייזרים המופיעים ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בעיקר בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", בה הם משמשים ככלי עלילתי מתמשך המופיע ב-9 פרקים במהלך עונות 4–7.
הירוג'נים הם מין של לוחמים דומיננטיים ברביע דלתא, הנודדים מרחקים עצומים ברדיפה אחר טרף ראוי, ומוצגים כאיום משמעותי על צוות וויאג'ר.
אף על פי שהם גזע עתיק, הטכנולוגיה שלהם אינה עולה על זו של וויאג'ר, אף על פי שכלי הנשק שלהם, המבוססים על טטריון, אינם מוכרים לצי הכוכבים.
אמנם בתחילה ההירוג'נים היוו איום גדול על וויאג'ר, צוות צי הכוכבים בסופו של דבר עזר לעזור להירוג'נים לפתור בעיות הנובעות מאורח-החיים שלהם, מה שהוביל להפסקת אש דה פקטו.
ההירוג'נים, הדומים לגזע החייזריים המוצג בסדרת סרטי "הטורף", מוצגים כמונעים על ידי הציד, המעניק חשיבות רבה ל-"פרסים" הנלקחים מהפגרים של הטרף.
הם מוצגים כגזע ללא כוכב בית, שכן החברה שלהם, ככל הנראה, מורכבת משבטים נוודים, הנעים בחלל למטרות ציד, עם מבנה היררכי.
קשר עם שבטים אחרים נשמר באמצעות רשת תקשורת עתיקה על פני מרחקים עצומים.
לפני הציד, ההירוג'נים צובעים בטקסיות את השריון שלהם.
ציידי ההירוג'נים מוצגים כהרבה יותר גבוהים מאשר בני אדם, בדרך כלל בגובה של שני מטרים, עם שרירים מפותחים בפלג הגוף העליון, לצורך קרב, והם בדרך כלל מוצגים לובשים שריון, עם מסיכות (כאשר הם בסביבות עוינות).
רק 'אזרח' הירוג'ני אחד נראה על המסך; בפרק העונה השביעית "Flesh and Blood", נראה טכנאי הירוג'ני, שאינו משתתף בציד, והוא מסתכל בבוז על יתר בני-מינו, משום שאין לו כל עניין בציד.
מתישהו בסביבות השנה 2374, וויאג'ר נתקלת לראשונה בהירוג'נים, כאשר הצוות משתמש ברשת תקשורת עתיקה שננטשה, כנראה כדי לשלוח הודעה לרביע אלפא.
לא ברור אם ההירוג'נים פיתחו את הטכנולוגיה בעצמם או סתם פשוט ניכסו אותה לשימוש הבלבדי שלהם, אבל הם מתנגדים בתוקף לשימוש בה על ידי וויאג'ר.
כאשר הם חשים שוויאג'ר עשויה להיות טרף ראוי, ההירוג'נים תוקפים בכוח.
בתחיל, מערכות הנשק של וויאג'ר לא מצליחות לחדור את השריון העוטף את גוף ספינת החלל של ההירוג'נים.
עימותים רבים ייוצרו בין ההירוג'נים לבין וויאג'ר, שכן החייזרים ממשיכים בציד הטקסי שלהם, אולם, תחת הדרכתה של קפטן ג'יינוויי, צוות צי הכוכבים שורד בכל מפגש.
בשנת 2377, אחד מהעימותים הסופיים בין וויאג'ר לבין ספינת קרב של ההירוג'נים הוא כל כך הרסני לשני הצדדים עד כי הושגה הפסקת אש, אירוע חסר תקדים בכל ההיסטוריה של ההירוג'נים.
על ידי יצירת ציד הולוגרפי, עם מערכות הבטיחות מכובות, הם יכולים להמשיך בציד קטלני ומאתגר, בעודם נשארים מאוחדים בחלק אחד של שטח.
ההירוג'נים תכנתו את הטרף ההולוגרפי שלהם "טוב מדי" - לוחמי ההולוגרמה מתוכנתים ללמוד מהמוות האחד של השני, ויכולות הלחימה שלהם הולכות וגדלות בגודל אקספוננציאלי.
זה, בסופו של דבר, מביע למסקנה ההגיונית כי הנטרפים הפכו לטורפים וכי הטורפים הפכו לנטרפים; רק בזכות ההתערבות של אנשי צוות וויאג'ר נמנעה ההשמדה המוחלטת של הירוג'נים.
בשנת 2000, ההירוג'נים הופיעו במשחק המחשב "Star Trek: Voyager: Elite Force".
כמה מהמשימות התרחשו על סיפון הספינה שלהם, ומשבש פעימה, מבוסס הטטריון, הוא נשק שימושי שניתן לצבור.
כמו כן, הם הופיעו במשחק "Star Trek Online".
הירוגליף המסוק הוא תבליט בכתב חרטומים שהתגלה על קירות מקדש הקבורה של פרעה סֶתִי הָרִאשׁוֹן בעיר המצרית העתיקה אבידוס ואשר זכה לפרסום רב בתקשורת הבינלאומית בשל הדמיון של חלק מהצורות בהירוגליף לטכנולוגיות מודרניות מתקדמות שונות כמו מסוק, צוללת, ומטוס.
הקונצנזוס בקרב אגיפטולוגים הוא כי מדובר בפראידוליה שנובעת משחיקת טיח עליו נכתבו שמות נבתי של שני מלכים שונים בזמנים שונים.
הכתובת המקורית נוצרה במקור במהלך סוף המאה ה-14 לפנה"ס, בתקופתו של סתי הראשון, ונמצא בה הסוף של שם נבתי שלו "מכניע תשע הקשתות" (בהתייחס לתשעת האויבים של מצריים):
בתקופת שלטונו של רעמסס השני מרחו על הכתובת בטיח ועליו עיצבו בדוחק את סיומת שם נבתי שלו: "מגן מצרים ומסלק לארצות זרות":
הטיח ברקע הסימנים נשחק עם השנים, וכך התקבלה לדוגמה, הצורה דמוית המסוק משילוב סימן הקשת הישן יותר (T10 ברשימת גרדינר) עם סימן היד עם המטה (D40 ברשימת גרדינר) וסימן יד-שליו G45 (G45 ברשימת גרדינר).
הִיֶרוֹנימוֹס מקארדיה היה מצביא והיסטוריון יווני מקארדיה שבתראקיה, בן זמנו של אלכסנדר הגדול, ההיסטוריון החשוב ביותר של התקופה ההלניסטית המוקדמת והמקור הראשוני ביותר לכל הידוע על ההיסטוריה הפוליטית של השנים 323–272 לפנה"ס.
הירונימוס השתתף במסע של אלכסנדר, ולאחר מותו פעל בשירותו של הדיאדוך בן ארצו אאומנס.
לאחר מותו של אאומנס בשנת 316, הוא נפצע ונשבה על ידי אנטיגונוס מונופתלמוס, שחנן אותו והוא עבד בשירותו .
הירונימוס שהה תקופה מסוימת בארץ ישראל סביב שנת 312 לפנה"ס ולקח חלק פעיל באירועים הפוליטיים והצבאיים שאירעו בה.
אנטיגונוס הטיל עליו את המשימה לפקח על ים המלח ולאסוף את האספלט.
הירונימוס היה נוכח בקרב איפסוס, שבו נהרג אנטיגונוס (301 לפנה"ס).
אחר כך פעל בשירותו של בנו של אנטיגונוס, דמטריוס פוליורקטס, שנהג בו באותה ידידות כמו אביו, כאשר מינה אותו למושל צבאי של העיר תסיפיי שבבויאוטיה.
אחר כך פעל בשירותו של בנו של דמטריוס, אנטיגונוס גונאטאס, שגם הוא נהג בו בידידות, ובחצרו הוא מת בגיל 104.
הירונימוס כתב חיבור בשם "היסטוריות על אודות הדיאדוכים", חיבור היסטורי על הדיאדוכים ויורשיהם, הכולל את התקופה שממותו של אלכסנדר ועד למלחמה עם פירוס (323–272 לפנה"ס), שהוא אחד החיבורים ברי הסמכא העיקריים שהשתמש בהם דיודורוס סיקולוס (ספרים 18–20) וגם פלוטרכוס בביוגרפיות של אאומנס, פירוס ודמטריוס.
הוא עשה שימוש במסמכים רשמיים ונזהר בחקירתו את העובדות.
פשטות סגנונו כנראה הפכה את עבודתו לא-פופולרית בקרב בני זמנו, אולם היסטוריונים מודרניים מאמינים כי היא הייתה טובה מאוד.
בחלקה האחרון של עבודתו הוא עשה ניסיון ראוי להערכה להכיר ליוונים את אופיים וההיסטוריה המוקדמת של הרומאים.
הגאוגרף פאוסניאס טען כי הירונימוס היה ידוע בהיותו מוטה כנגד כל השליטים מלבד אנטיגונוס גונאטאס, ובמיוחד כנגד ליסימכוס, ושיער שהסיבה לכך הייתה שליסימכוס הרס את קארדיה והקים את ליסימכיאה במקומה.
הירונימוס דן בחיבורו בסיבות להתרחשויות, הציג את דעות המדינאים והתרכז בתיאור המלחמות והאירועים הפוליטיים.
כאשר לא היה יכול לתת הסבר הגיוני, לא ייחס זאת לאלים, אלא למזל או למקרה ("טיכה").
הירונימוס דיווח ש"בארץ הנבטים היה אגם מר שבו לא נולדים דגים ולא שום חיה אחרת החיה במים.
לבנים של אספלט נמשות מתוכו על ידי תושבי הארץ".
הירונימוס הוא המקור היחיד, מלבד דיודורוס שהסתמך עליו, שקבע שים המלח ממוקם בארץ הנבטים, והוא הסופר היווני הראשון הידוע לנו שהזכיר את הנבטים.
אולם בעוד אשר הקטיוס כתב עלינו ספר שלם, לא הביא הירונימוס את זכרנו אף במקום אחד מספריו, אף כי כמעט גדל בארץ נחלתנו!
את עיני השני הכתה השנאה השפלה בסנורים וכסתה את אהבת-האמת".
שום כמות משמעותית מתוך עבודתו לא שרדה את סוף העת העתיקה.
כמו החיבור האבוד, והמפורסם עוד יותר, של תלמי הראשון על תולדות אלכסנדר, גם מתוך חיבורו של הירונימוס אף פרק לא הגיע לידינו.
הירואקי היראוקה (ביפנית: 平岡拓晃; נולד ב-6 בפברואר 1985) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
היראוקה התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2008 ו-2012. בלונדון 2012 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
היראוקה מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות כסף (2009 ו-2011) ומדליית ארד (2010).
במשחקי אסיה הוא זכה במדליית כסף (2010) ובאליפויות אסיה הוא זכה במדליית זהב (2008).
במהלך הקריירה זכה היראוקה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.
במרץ 2016 הוא הודיע על פרישה מג'ודו.
הירו בורגארד פוקנר פיינס טיפין הוא שחקן קולנוע ודוגמן אנגלי.
ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור טום רידל בסרט "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", בתור הרדין סקוט בסדרת הסרטים של "אחרי ש..." ובזכות הופעתו בסדרה הדרמה "מוגנים".
פיינס טיפין נולד בלונדון, בממלכה המאוחדת, בנם של במאית הקולנוע מרתה פיינס ושל צלם הקולנוע ג'ורג' טיפין.
אמו אף זכתה למועמדות בפרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.
יש לו אח גדול בשם טיטאן ואחות צעירה בשם מרסי.
סבא רבא שלו היה התעשיין סר מוריס פיינס , ואילו דודיו הם השחקנים רייף פיינס וג'וזף פיינס.
סבו וסבתו מצד אמו היו הצלם והמאייר מארק פיינס והסופרת ג'ניפר לאש .
בשנת 2008 השתתף בסרט "Bigga Than Ben".
שנה לאחר מכן גילם את דמותו של טום רידל בן ה-11 בסרט שובר הקופות "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם".
בשנת 2012 השתתף בסרט "שלווה פרטית", שם גילם את צ'רלי הצעיר.
לאחר שנה, השתתף בסרט קצר שיצא בחסותה של רשת האופנה השוודית H&M.
במהלך שנת 2018 השתתף במספר פרקים בסדרות הטלוויזיה "מוגנים" ו"המנהרה".
בשנת 2019 גילם את התפקיד הראשי בסרט "אחרי ש...", אשר גרף בקופות כ-50 מיליון דולר בסך הכל.
באותה השנה אף השתתף במספר פרקים בסדרה "Cleaning Up" בתפקיד ג'ייק.
בשנת 2020, השתתף בסרט המשך של "אחרי ש…" הנקרא "אחרי שנפגשנו".
ב-2021 בעוד סרט המשך "אחרי שהתאהבנו".
וב-2023 בסרט האחרון לסדרה "אחרי הכל".
בשנת 2022 שיחק בסרט האקשן ההיסטורי "לוחמת" בבימויה של ג'ינה פרינס בית'ווד
שנהסרטתפקידהערות2008Bigga Than Benספרטק2009הארי פוטר והנסיך חצוי-הדםטום רידל (בן 11)2012Private Peacefulצ'רלי הצעיר2016Possession With Intent To Supplyג'ק2019אחרי ש...הרדין סקוט2020ההשתקהברוקאחרי שהתנגשנוהרדין סקוט2021אחרי שנפלנו2022אחרי ש...
הגענו לסוף הטובלוחמתסנטו פריירהאהבה ראשונהג'ים אלברייט2023אחרי ש...הכל נגמר (אנ')הרדין סקוט2024היחידה ללוחמה לא ג'נטלמניתהנרי הייז2025יוצאת מהמסגרת (אנ')צ'רליTBAThe Man in the BoxהאנסיThe Climb
שנהסדרהתפקידהערה2018מוגניםיואן פולר8 פרקיםהמנהרהליאופרק: "#3.5"2019Cleaning Upג'ייק5 פרקים2020Day by Dayסםדיבוב; פרק: "Big Nights In"2026שרלוק הצעיר
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאהמקור2019פרסי בחירת הנוערהסרט הנבחר: דרמה"אחרי ש..."פסטיבל הסרטים של איסקיהכוכב עולהעצמו
הירונימוס הקדוש (באיטלקית: San Girolamo) הוא ציור שמן לא גמור מעשה ידי הצייר לאונרדו דה וינצ'י, שצויר בשנת 1480 לערך ומתאר את הירונימוס.
אין מידע לגבי יעד היצירה ועל ידי מי היא הוזמנה.
זו אחת העבודות החידתיות ביותר של דה וינצ'י והיא עדיין במצב סקיצה.
האזכור המוקדם ביותר של "הירונימוס הקדוש", תוך יחוסו לדה וינצ'י, מתוארך למעשה לתחילת המאה ה-19, בצוואתה של הציירת השווייצרית אנג'ליקה קאופמן.
עם מותה של קאופמן נעלמו שוב כל עקבותיה של היצירה, עד שנמצאה במקרה ונרכשה על ידי דודו של נפוליאון, הקרדינל ג'וזף פש .
על פי האגדה הפופולרית, הקרדינל גילה את הציור מחולק לשני חלקים: החלק התחתון בחנות של סוחר יד שנייה רומאי, שם הוא שימש לכיסוי קופסה, והחלק העליון בחנותו של סנדלר, שהשתמש בו לכיסוי השרפרף שלו.
מעבר לסיפור, באמת ניתן לראות כי הציור נחתך לחמישה חלקים.
עם מות הקרדינל, התמונה נמכרה במכירות פומביות מספר פעמים עד שזוהתה, ונרכשה עבור מוזיאוני הוותיקן, בידי האפיפיור פיוס התשיעי בשנת 1856.
ייחוס היצירה שהוצע על ידי קאופמן תמיד הוסכם על החוקרים, בגלל הדמיון הברור לשאר היצירות של דה וינצ'י, ובמיוחד הערצת חכמי הקדם.
הציור לא גמור, ומתאר את הירונימוס בגיל מתקדם, במהלך פרישתו למדבר הסורי, שם חי כמו נזיר מתבודד.
הוא כורע ברך בנוף סלעי, מביט לעבר קרוסיפיקס (ישו צלוב), שניתן להבחין בו בקושי בצד הימני הקיצוני של הציור.
בידו הימנית הוא אוחז בסלע (הַסְמָלָה חָזוּתִית של הירונימוס, איתו הוא מוצג באופן מסורתי כשהוא מכה בחזהו בכפייתיות).
לרגליו ניצב האריה, שהפך לבן לוויה נאמן לאחר שהירונימוס חילץ קוץ מכף רגלו.
בצד שמאל של המשטח, הרקע הוא נוף מרוחק של אגם מוקף הרים תלולים המכוסים בערפל.
בצד ימין, המאפיין היחיד שניתן להבחין בו הוא דמות קלושה של כנסייה, הנראית דרך הפתח בסלעים.
נוכחות הכנסייה מרמזת על מעמדו של הירונימוס בנצרות המערבית כאחד ממורי הכנסייה.
הקומפוזיציה חדשנית, עקב צורתה הטרפזית של דמות הירונימוס, אשר עומדת בניגוד לצורתו המתפתלת של האריה, שנראית כמו האות "S" לרוחב תחתית הציור.
האריה הוא גם סמל עוצמה המזוהה עם הבשורה על-פי מרקוס, שאותה תרגם הירונימוס ללטינית (תרגום וולגטה).
קיימת טענה, הנתונה במחלוקת, כי דה וינצי השתמש ביחס הזהב בתיאור דמותו של הירונימוס.
צורתו של הירונימוס היא רמז מקדים לצורתה של הבתולה בהמדונה בין הסלעים.
ציור שרירי הצוואר והכתפיים נחשב לפעם הראשונה שבה דה וינצ'י עשה שימוש בידע אנטומי בציוריו.
הירוהיקו אראקי (ביפנית: 荒木 飛 呂 彦, נולד ב-7 ביוני 1960) הוא אמן מאנגה יפני.
הוא ידוע בעיקר בזכות סדרת המאנגה שלו ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו, שפורסמה לראשונה בשונן ג'אמפ השבועי בשנת 1987 וממשיכה להתפרסם גם כיום עם יותר מ-100 מיליון עותקים שנמכרו ביפן בלבד.
הסדרה ידועה באזכורים תכופים למוזיקת רוק מערבית, לאופנה ולאיטליה, שאראקי מאוד אוהב .
אראקי גדל בסנדאי שביפן עם הוריו ואחיותיו התאומות הצעירות ממנו.
הוא ציין שבעקבות ההצקות של אחיותיו, הוא העדיף לבלות לבד בחדרו בקריאת מאנגות וספרי אמנות שהיו שייכים לאביו.
לפי דבריו, הקריאה בהם היא הדבר שככל הנראה הניע אותו לצייר מאנגה, ועבודותיו של האמן הצרפתי פול גוגן השפיעו עליו מאוד.
לאחר שחבר מבית ספרו שיבח מאנגה שיצר, אראקי החל לצייר בחשאי מאנגות ללא ידיעת הוריו.
הוא הגיש את עבודתו הראשונה למגזין בשנת הלימוד הראשונה שלו בבית הספר התיכון.
לאחר שכל הגשותיו נדחו, הוא החליט ללכת למשרדי ההוצאות בטוקיו כדי לברר מדוע באופן אישי, כשהוא לוקח איתו את המאנגה שלו פוקר חמוש, שעל מנת להספיק לסיים אותה נשאר ער כל הלילה.
העורך איתו נפגש מתח ביקורת רבה על העבודה, אך אמר שיש בה פוטנציאל ושמומלץ לערוך בה תיקונים רבים לקראת הגשת מועמדות לפרסי הטזוקה, פרסי מאנגה המוענקים פעם בחצי שנה על ידי חברת ההוצאה לאור שואישה.
תחילת דרכו בתור יוצר ו-"ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו"
אראקי עזב את אוניברסיטת מיאגי לחינוך לפני שסיים את לימודיו, ועשה את הופעת הבכורה שלו בשם טושיוקי אראקי בשנת 1980 עם פוקר חמוש, מאנגת וואן-שוט (מאנגה שמעבירה סיפור באורך של כפרק אחד, ולפעמים עשויה להתפתח לסדרה באורך מלא), שהייתה "עבודה נבחרת" בפרסי טזוקה באותה שנה.
סדרת המאנגה הראשונה שלו שפורסמה היא ילד השד BT, שמספרת על קוסם צעיר הפותר תעלומות, אבל הסדרה הראשונה שבה הטביע את חותמו בתור יוצר בז'אנר האלימות הגרפית הייתה באו (1984-1985).
סדרת המאנגה מציגה את סיפורו של אדם המושתל בו טפיל על ידי ארגון מרושע, מה שהעניק לו כוחות על-אנושיים.
בשנת 1989 המאנגה עובדה ל-OVA, ושנה לאחר מכן שוחררה לקריאה בארצות הברית על ידי חברת ההוצאה לאור Viz Media.
בכתיבת המאנגה איירין היפה (1985–1986), אראקי פיתח את סגנון הציור המזוהה איתו של דמויות שריריות.
סדרת המאנגה הבאה שכתב היא ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו (1987-הווה), וזו היא סדרת המאנגה המפורסמת ביותר שכתב.
הסיפור מתחיל בשנת 1880 באנגליה, ועוקב אחר ג'ונתן ג'וסטאר (המכונה ג'וג'ו) ואחיו המאומץ דיו ברנדו, שבסופו של דבר מנסה להרוג את אביהם כדי להשיג את חלקו בירושה.
כשהוא מתעמת נגד ג'וג'ו, דיו עוטה מסכה עתיקה שהופכת אותו לערפד ודרכיהם נפרדות.
ג'וג'ו לומד טכניקת נשימה הנקראת האמון, ויוצא במסע לטירה שבה דיו נמצא כדי להרוג אותו.
חלקי הסיפור הבאים של הסדרה עוקבים אחר צאצאי משפחת ג'וסטאר, ומתרחשים באזורים שונים בעולם.
החל מחלק 3 ואילך, ההתמקדות בכוחות ערפדיים וטכניקת ההאמון עוברת להתמקדות בכוחם של הסטאנדים, התגלמויות כוח בצורת דמויות שאינן גשמיות.
במהדורת ספטמבר 2007 של Cell, כתב עת מדעי אמריקני לביולוגיה, דף השער צויר על ידי אראקי ומתאר ליגאז המוצג בתור סטאנד.
בשנת 2008, הוא אייר את כריכת המהדורה המיוחדת לסיפורו הקצר של יסונארי קוואבאטה "הרקדנית מאיזו".
הוא אייר גם את העטיפה למהדורה המוגבלת של הסינגל "Breeeeze Girl" של להקת הרוק היפנית Base Ball Bear.
כמו כן, בשנת 2009 היה הירוהיקו אראקי אחד מחמישה אמנים שנבחרו על ידי מוזיאון הלובר להציג בו יצירות מקוריות.
יצירת המאנגה שלו "רוהאן בלובר" בה כיכב רוהאן קישיבה, דמות מג'וג'ו, הוצגה בתערוכה Le Louvre invite la bande dessinée ("הלובר מזמין קומיקסים"), שהייתה פתוחה בין 19 בינואר ל-13 באפריל .
המאנגה זכתה לשבחים, ובשנה שלאחר מכן היא פורסמה בצרפת ובמגזין אולטרה ג'אמפ של יפן.
כדי להעלות את המודעות למאמצי השיקום המתמשכים של חורבות היראיזומי, שנפגעו מרעידת האדמה והצונאמי של טוהוקו במרץ 2011 והוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ביוני, אראקי צייר יצירות המתארות את החורבות.
בסוף יולי 2012 נפתחה "תערוכת הירוהיקו אראקי- ג'וג'ו" בעיר המולדת של אראקי, סנדאי, לרגל חגיגות 25 שנה להרפתקה המוזרה של ג'וג'ו, ואז עברה לטוקיו באוקטובר.
הוא צייר את עטיפת האלבום X -Cross של סייורי אישיקאווה משנת 2012, שם היא מבצעת את אחת הפוזות האייקוניות של הסדרה ועונדת תכשיטים מהמאנגה, צייר את עטיפת ההדפסה המחודשת של Lacan for Surviving של טאמאקי סאיטו משנת 2012, וצייר את עטיפת אלבום האוסף של המלחין אקירה סנג'ו משנת 2015.
ההצגה כללה גם אלמנטים מהוואן-שוט שלו " Dolce, and His Master".
איש מחוץ לחוק (アウトロー・マン, 1981)
תגידו היי לוירג'ינייה (バージニアによろしく, 1982)
ילד השד בי טי (魔少年ビーティー, 23 באוקטובר 1982)
ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו (ジョジョの奇妙な冒険, 1986-הווה)
תחת עונש מוות, תחת בריחה מהכלא (死刑執行中脱獄進行中, 28 בדצמבר 1994)
כה אמר קישיבה רוהאן (岸辺露伴は動かない, 1997-2018) שאלות של אדם מת (デッドマンズQ, יוני- יולי 1999)
ההרפתקה של האחים אוינגו ובואינגו (オインゴとボインゴ兄弟 大冒険, 23 באוקטובר 2002)
קישיבה רוהאן בלובר (岸辺露伴 ルーヴルへ行く, 8 באפריל 2010)
קישיבה רוהאן פוגש את גוצ'י (岸辺露伴 グッチへ行く, 23 באוגוסט 2011)
ג'ולין, עופי גבוה עם גוצ'י (徐倫、GUCCIで飛ぶ, 22 בדצמבר 2012)
הירדן (בנורווגית: Hirden) הוא שמה של מיליציה צבאית למחצה, אשר שימשה כזרוע הצבאית של מפלגת נאשונל סמלינג בנורווגיה בשנות מלחמת העולם השנייה.
הארגון נבנה על פי המודל של האס אס בגרמניה הנאצית.
ב-1933 הקים וידקון קוויזלינג בנורווגיה את המפלגה הפשיסטית נאשונל סמלינג.
כבר מימיה הראשונים, התעמתו אנשי המפלגה רבות עם אנשי מפלגות השמאל והקומוניסטים, שנהגו לפוצץ את הכנסים שלהם ולהפריע לנאומים שלהם.
לפיכך, החליט קוויזלינג להקים עבור המפלגה מיליציה צבאית למחצה על פי המודל של האס אס בגרמניה.
אנשי המיליציה לבשו מדים מיוחדים, ושמרו בכנסי המפלגה.
המיליציה שימשה גם כיחידת אבטחה אישית עבור קוויזלינג, ולפיכך קיבלה את השם "הירדן" - בימי הביניים, כונו בנורווגיה שומרי ראשו של המלך בשם "הירד".
ב-9 באפריל 1940 פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה.
הפלישה זכתה מלכתחילה לתמיכה מלאה של אנשי נאשונל סמלינג, ובמיוחד של קוויזלינג עצמו שקיווה שהגרמנים ימנו אותו כראש ממשלת נורווגיה.
לאכזבתו, בשנתיים הראשונות לכיבוש בחרו הגרמנים להטיל על נורווגיה משטר כיבוש צבאי מלא.
אולם למרות זאת, אנשי נאשונל סמלינג קיבלו השפעה רבה על הנעשה בארץ.
אנשי ההירדן עבדו בשיתוף פעולה הדוק עם האס אס, וסייעו בלכידתם של אנשי מחתרת נורווגים.
ב-1941 הפך השירות בהירדן לחובה עבור כל הגברים חברי המפלגה.
הייתה תוכנית להרחיב את השירות גם לנשים, אולם היא לא יושמה.
ב-20 בפברואר 1942 הקימו הגרמנים בנורווגיה ממשלת בובות בראשות קוויזלינג.
מיד לאחר מכן החל קוויזלינג במאמצים להפוך את ההירדן לצבא הרשמי של נורווגיה.
במסגרת מאמצים אלו הוקמה עבור ההירדן זרוע ימית (הירדמרין) וזרוע אווירית (הירדן פלייקורפוס).
לאנשי ההירדן ניתנו סמכויות נרחבות בכל רחבי המדינה, והותר להם לקחת אנשים למעצר ולהפעיל אלימות על פי שיקול דעתם וללא תיאום עם המשטרה הנורווגית.
עם זאת, ההתנדבות לשרת בהירדן הייתה דלה יחסית.
בשיאו הוא כלל רק 8,500 חיילים.
למרות זאת, נורווגים רבים כן בחרו לשרת את השלטון הגרמני בדרכים אחרות.
בין אם בהתגייסות ישירה לאס אס או בהתנדבות לשרת כשומרים במחנות, או כלוחמים במסגרת הלגיון הנורווגי.
הירובריין הוא אגדה אורבנית וקריפיפסטה מתוך משחק הווידאו "מיינקראפט", שמקורה בפוסט אנונימי באתר הפורומים "4chan" בשנת 2010. הוא מתואר כגרסה של דמות המיינקראפט סטיב, אך עם עיניים לבנות מלאות שחסרות אישונים.
בגרסאות שונות, להירובריין יש מספר יכולות לא טבעיות, החל מבניית מבנים חריגים ועד לשליטה בבעלי חיים כמו כבשים.
טענות אחרות על הירובריין כוללות תיאורים שלו כאחיו המנוח של נוטץ', יוצר מיינקראפט.
יש גם שמועות שהוא מופיע במהלך משחק יחיד.
לאחר שהתצפיות המקוריות פורסמו ב-4chan, הסטרימרים קופלנד ופטימוס יצרו גרסאות משלהם לסיפור, ביימו תצפיות, והראשון אף יצר דף אינטרנט המיועד לדמות.
לאחר הסטרימים, העניין בדמות עלה באופן אדיר.
הירובריין הפך לחלק פופולרי בקהילת המיינקראפט, כאשר העניין בדמות הוביל אנשים רבים ליצור תצפיות לכאורה משלהם, וכן ליצור מודים למיינקראפט המוסיפים אותו למשחק.
העניין בדמות המשיך לשנות ה-2020, מה שהוביל לגילוי מחדש של תכנים הקשורים לתצפיות המקוריות.
הירובריין נחשב לאחת האגדות הבולטות ביותר במשחקי וידאו, כאשר הפופולריות שלו הובילה לדירוגו בסקר על נבלי משחקי הווידאו הטובים ביותר למרות שמעולם לא התקיים במשחק.
הדמות הפכה למעשה לתופעת אינטרנט.
בשנת 2010, במהלך שלב האלפא של פיתוח "מיינקראפט", נעשה פוסט אנונימי בלוח /v/ ברשת הפורומים "4chan", שבו הכותב טען שנתקל בישות מסתורית בעת משחק במיינקראפט.
הפוסט טען שזמן קצר לאחר התחלת עולם חדש במיינקראפט, הכותב ראה מה שהאמין שהיא פרה במרחק, אליה התקרב כדי להרוג אותה.
עם ההתקרבות, הוא ראה במקום זאת דמות שחקן שנייה עם עיניים לבנות מלאות שבהתה בו מתוך הערפל, לפני שנעלמה.
לאחר המפגש, הכותב הבחין במבנים מוזרים רבים שלא יצר.
כשניסה ליצור קשר עם שחקנים אחרים בנוגע לאירוע, הכותב גילה שהפוסטים שלו הוסרו, ולבסוף קיבל הודעה ממשתמש בשם "הירובריין" שאמרה פשוט "עצור." הפוסט האנונימי המשיך וטען ששחקנים אחרים יידעו אותו שהירובריין היה הכינוי של אחיו של נוטץ', יוצר מיינקראפט.
פוסט ה-4chan טען שנוטץ' אמר, בתגובה לשאלות האם יש לו אח, "היה לי, אך הוא כבר לא איתנו."
בערך באותו זמן, פוסט אנונימי נוסף ב-"4chan" כתב על ישות אחרת שהכותב טען שנתקל בה במערה לאחר האזנה לדיסק המוזיקה במשחק "13", שגם לה היו עיניים לבנות שארבו בערפל.
מפגש זה כונה בפשטות "עיניים לבנות", והאמינו שהוא קשור להירובריין.
זמן קצר לאחר שהסיפורים המקוריים פורסמו, הסטרימרים קופלנד ופטימוס, כאשר הראשון ראה ואהב את הפוסטים המקוריים, ביימו מפגשים עם הירובריין משלהם.
בסטרים של קופלנד, הוא שיחק בעולם הישרדות עם חבילת טקסטורות מותאמת אישית במשך כשעתיים בעת שעבד על בית.
לאחר שנכנס לחדר שהוא תכנן לרהט, הוא ראה את הירובריין בוהה בו והוא במהירות עזב את האזור, נסע למרחק רב לפני שנפל ללבה בזמן שהירובריין צפה בו נשרף למוות.
מפגש זה נוצר על ידי קופלנד ששינה טקסטורות במשחק כדי לגרום להירובריין להופיע.
לאחר מכן, צופי הסטרים הופנו לתמונת GIF המתארת את הירובריין עם עיניים מציאותיות נעות.
בסטרים של פטימוס, הוא נתקל בהירובריין שהלך על לבה בזמן ששיחק במשחק, לפני שהפסיק מיד את המשחק.
לאחר הסטרים של קופלנד, נטען שהמחשב שלו קרס כשניסה לשדר שוב לאחר מכן.
בנוסף הוא שיתף דף אינטרנט עם הכותרת "him.html".
הדף הציג גיף של סטיב, העור ברירת המחדל של מיינקראפט, עם עיניו המרובעות שהוחלפו בעיניים מציאותיות, נעות, וכן טקסט בתחתית שכתב על כך שהקורא "חי בעולם פנטזיה בתוך מוחו" וצריך "להתעורר." זה העניק להירובריין את הכינוי הנוסף "הוא" (HIM).
לאחר סטרימים אלה, הפופולריות של הירובריין התפשטה בקהילת המיינקראפט, עם אנשים שיוצרים תצפיות לכאורה משלהם עד היום, וכן מפתחים מודים למיינקראפט כדי להוסיף את הדמות למשחק בעצמם.
רוב התצפיות הנטענות של הירובריין מלוות בהערות טקסט אדומות ומוזיקה מפחידה.
"הוכחה" נוספת היא העובדה שאותה תקופה, בכל עדכון נוסף של מיינקראפט, ברשימת העדכונים נרשם למטה "הירובריין הוסר"
הירובריין מאופיין כנראה כמעט זהה לסקין ברירת המחדל של מיינקראפט, סטיב, אך עם עיניים לבנות מלאות שחסרות אישונים.
לפעמים, הדמות מתוארת כעיניים לבנות בלבד ללא צורה פיזית אחרת, או אפילו מתוארת כשולטת במובים אחרים במשחק כגון כבשים.
לאורך סיפורים ומודים המציגים את הירובריין, הוא מתואר כבעל תכונות רבות, כגון בניית מבנים לא רגילים, חפירת מנהרות אקראיות בכל רחבי העולם, והסרת העלים מהעצים.
במודים המוסיפים את הירובריין למשחק, הוא בדרך כלל מזומן באמצעות בניית מקדש.
הירובריין זכה לפופולריות נרחבת בשנות ה-2010, והפך לחלק ידוע לשמצה בקהילת המיינקראפט ולתופעת אינטרנט.
האגדה נשארת פופולרית בקהילה עד היום.
מספר קריפיפסטות אחרות של מיינקראפט נוצרו על ידי מעריצים, כגון Entity 303, אם כי אף אחת לא הצליחה להגיע לרמות דומות של שמצה כמו הירובריין.
חלק מהשחקנים האמינו שהירובריין אמיתי למרות שהדמות מעולם לא התקיימה, מה שגרם לעובדי "Mojang Studios" להגיב על הדמות.
נוטץ' בפרט הכחיש את קיומו של הירובריין מספר פעמים, מצייץ שמעולם לא היה לו אח בשנת 2011. למרות זאת, "Mojang" עשתה אזכורים רבים להירובריין בחומרי קידום ומוצרים; בגרסאות רבות של מיינקראפט, יומני העדכון כללו את המונח "הוסר הירובריין" כבדיחה.
"אנחנו בדרך כלל לא מדברים על הירובריין," אמר מעצב ראשי של מיינקראפט ינס "ג'ב" ברגנסטן ל-G1. "זה מסתורין [...] ואנחנו לא ממש מאשרים אם זה נכון או לא." מנהלת מיינקראפט אגנס לארסון הוסיפה שיצור במשחק בשם The Warden שואב השראה מ"מיתוסי" האימה של הקהילה.
בשנת 2013, הירובריין דורג במקום ה-46 בסקר על "50 נבלי משחקי הווידאו הגדולים בכל הזמנים", שאורגן על ידי שיאי גינס.
ספרים המבוססים על הירובריין פורסמו, כגון "האגדה של הירובריין".
בשנת 2021, עניין מתמשך בסיפור הוביל לגילוי זרע העולם של התצפית המקורית בהירובריין על ידי קבוצת שחקנים הידועה כפרויקט Minecraft@Home.
באופן דומה, בשנת 2020, שחקן מיינקראפט הידוע כ-Enderboss25 יצר קשר עם קופלנד במאמץ לשחזר את הסרטון של הסטרים המקורי שגרם לפופולריות של הירובריין.
בעוד שהסרטון המקורי נעלם מזמן, קובץ העולם המקורי שוחזר, ושחזור של הסטרים נעשה במאמץ משותף של השניים.
ביולי 2024, הסטרים המקורי הועלה ליוטיוב על ידי המשתמש brutallillfjomp, ששמר את הסטרים בשנת 2010 ולא היה מודע לכך שהוא אבד עד שצפה בסרטון על כך ביום הקודם.
גבריאל מנוטי ציין את הירובריין כדוגמה לאופן שבו הקלטת מהלכי משחק עשויה להשפיע על היקום של מיינקראפט באופן רדיקלי, בשל העובדה שהירובריין מעולם לא התקיים באמת ובכל זאת הפך לפופולרי.
הוא האמין שתשובתו העמומה של פרסון לשאלה האם הירובריין אי פעם ישולב במיינקראפט מרמזת שתמיד קיימת אפשרות שדמיון השחקנים ישולב באחד העדכונים העתידיים של המשחק, מה שעקבי עם ההיגיון שמאחורי הפיתוח הפתוח של מיינקראפט וכן ההיסטוריה שלו של עדכונים תכופים שלפעמים מציגים חידושים משני משחק.
הירו קאנאמורי (ביפנית: 金森 博雄, באנגלית: Hiroo Kanamori, נולד ב-17 אוקטובר 1936) הוא סייסמולוג יפני שתרם תרומה מהותית ביותר להבנת הפיזיקה של רעידות אדמה, והתהליכים הטקטוניים הגורמים להן.
קאנאמורי והסייסמולוג האמריקאי תומאס הנקס פיתחו את סולם המומנט למדידת המגניטודה של רעידות אדמה.
זה החליף את סולם ריכטר כמדידה של הגודל היחסי של רעידות אדמה.
קאנאמורי המציא יחד עם Masayuki Kikuchi את השיטה לחישוב התפלגות החלקה במישור השבר על ידי צורת גל טלסאייסמית.
הם דימו את תהליך הקרע הסייסמי באמצעות מחשבים בשנות ה-70 וה-80.
לקראת תחילת שנות האלפיים, החל קנאמורי לעסוק בסייסמולוגיה בזמן אמיתי, כלומר ביכולת לתת התרעה בזמן אמיתי, על ידי שימוש נכון ברשת הסייסמומטרים.
הוא פיתח שיטה חדשה לזיהוי אזהרה מוקדמת של רעידת אדמה, על ידי ניתוח מהיר של גל P באמצעות רשת חזקה.
האלגוריתם נבדק בתקופת הרצה עם מערכת "ShakeAlert" של דרום קליפורניה, ונמצא כבר בשימוש במקומות רבים בעולם.
בשנת 2014 עוטר קאנאמורי במדליית ויליאם ביואי של האיגוד הגאופיזי האמריקאי-AGU ; בשנת 2007 הוענק לו פרס קיוטו במדעי היסוד; בשנת 2004 פרס האקדמיה היפנית ; בשנת 1996 הוענקה לו מדליית ולטר בוצ'ר מטעם האיגוד הגאופיזי האמריקאי-AGU, וב-1994 ו-2006 עוד שני פרסים לאומיים יפניים חשובים.
הוא נקרא גם לְבָנָה או סהר בעברית, ולונה (Luna) במינוח המדעי (בלטינית), וזאת כדי להבדילו מירחים של גורמי שמיים אחרים.
קוטרו 3,474 קילומטרים, מעט יותר מרבע קוטר כדור הארץ.
הקרבה היחסית בגודל בין כדור הארץ לירחו היא נדירה.
הגוף הנוסף היחיד במערכת השמש שיש לו ירח קרוב יחסית לגודלו שלו הוא כוכב הלכת הננסי פלוטו.
על פי התאוריה המקובלת, הירח נוצר מהשברים שנשארו מהתנגשות בין כדור הארץ לגוף בגודל של כוכב הלכת מאדים, המכונה בשם תיאה, לפני כ-4.5 מיליארד שנים.
הודות לקרבתו הרבה של הירח לכדור הארץ ניתן לצפות בו בקלות ללא טלסקופ או משקפת, ואף להבחין במכתשים הרבים הפזורים עליו.
בירח קל מאוד להבחין במהלך הלילה, ולעיתים קרובות ניתן להבחין בו גם במהלך היום.
הודות לקרבתו, הירח הוא גם גרם השמיים היחיד שבני אדם נשלחו אליו ושדרכה עליו רגל אנוש.
ב-1959 שיגרה ברית המועצות שלוש חלליות לחקר הירח: לונה 1, לונה 2 ולונה 3. תוכנית אפולו האמריקנית הייתה התוכנית היחידה שבמסגרתה נשלחו חלליות מאוישות לירח.
הנחיתה המאוישת הראשונה על הירח התבצעה במשימה אפולו 11 ביולי 1969, ועד 1972 בוצעו במסגרת התוכנית שש נחיתות מאוישות עליו, בהן היו 12 אסטרונאוטים בסך הכול.
תוכנית ארטמיס היא תוכנית חלל מאוישת של ארצות הברית שמטרתה העיקרית היא הנחתת בני אדם על הירח ב־2027.
מקורו של השם "ירח" בשם של אל כנעני.
הירח מופיע באגדות ובסיפורים שונים במגוון רב של תרבויות, ולוחות שנה שונים מבוססים על מחזור הירח, כגון לוח השנה העברי המבוסס על שילוב של מחזור הירח ומחזור השמש, ולוח השנה המוסלמי המבוסס אך ורק על מחזור הירח.
השם "ירח" משמש לציון האלוהות הכנענית ירח, ומלים מאטימולוגיה דומה משמשות בשפות שמיות אחרות לציון גרם השמיים ופולחנו.
בספרות התלמודית נמנעו מהשימוש במונח "ירח" (כמו גם "שמש"), המתייחס לאלוהות הכנענית והמקראית, והעדיפו את המונח הנייטרלי "לבנה".
אפיפניוס, שנולד להורים יהודים באזור בית גוברין בתחילת המאה ה־4 לספירה, תיעד את שמות כוכבי מערכת השמש לפי הפרושים, וביניהם שני השמות המוכרים לירח: (ieree, כלומר "ירח", אף שהמונח לא מוכר בהקשרים אסטרולוגיים בעברית בתר־מקראיית) ו־ (albana, כלומר "הלבנה"), וכן מציין שהירח נקרא בפיהם גם (המילה היוונית לירח).
המשיכה הכבידתית על-פני הירח היא כשישית מזו שעל פני כדור הארץ.
הירח משלים הקפה שלמה סביב כדור הארץ כל כ-27.3 יום (חודש סידרי).
כדור הארץ מתקדם במסלולו סביב השמש במהלך החודש הסידרי, ולכן הירח אינו חוזר לאותו מופע לאחר ההקפה.
משך הזמן בין מופעי ירח זהים, לדוגמה בין מולד ירח אחד למשנהו, הוא כ-29.5 יום (חודש סינודי).
ההבדל בין החודשים נובע ממערכות הייחוס השונות – החודש הסידרי הוא זמן ההקפה במערכת בה כוכבי השבת נמצאים במנוחה, והחודש הסינודי הוא זמן ההקפה במערכת בה כדור הארץ נמצא בתנועה.
מקובל להניח כי זמן ההקפה מתארך בהדרגה במשך הזמן (בשנייה אחת כל כ-500 שנה) בגלל התרחקות הדרגתית של הירח מכדור הארץ.
אם יחס ההקטנה של מערכת כדור הארץ-ירח היה עומד על 1:42,000,000, כי אז קוטר כדור הארץ היה כ-30 ס"מ (גודל של דגם תקני), וגודל הירח היה כגודלו של כדור בסיס (כ-7 ס"מ קוטר), והמרחק ביניהם היה כ-9 מטרים.
ממרחק כזה לאיש העומד היכן שדגם כדור הארץ, הירח היה נראה כגודל מחק בקצה עיפרון.
תופעת הגאות והשפל בכדור הארץ נגרמת כתוצאה מכוח הגאות, שהוא תוצאה של ההפרשים של כוח הכבידה של הירח במקומות שונים על פני כדור הארץ.
הגאות והשפל גורמים להגדלה הדרגתית של המרחק בין הירח לכדור הארץ.
הם גורמים לאיבוד אנרגיה שמאטה את מהירות סיבוב כדור הארץ סביב עצמו.
מכיוון שהתנע הזוויתי הכולל במערכת כדור הארץ – ירח נשמר, המרחק בין הירח לארץ צריך לגדול.
כדי למדוד את קצב ההתרחקות של הירח מכדור הארץ, הציבו האסטרונאוטים של אפולו 11 על פני הירח בשנת 1969 מערכת מחזירי אור המיועדים להחזרת אור לייזר.
במדידות שנערכו מאז נמצא שהירח מתרחק מכדור הארץ בקצב ממוצע של 3.8 ס"מ בשנה.
לירח מופעים שונים מכדור הארץ, במהלך החודש מופעי הירח המואר משתנים בצורה מעגלית בהתאם לשינויים במיקומם של כדור הארץ והירח מ-100% (ירח מלא) ל-0% (הירח אינו נראה כלל מכדור הארץ).
לאמיתו של דבר החלק המואר של הירח אינו משתנה במהלך כל החודש (מלבד בזמן ליקויי ירח) והשינוי במהלך החודש הוא רק ביכולת של הצופה מכדור הארץ לראות את הירח.
שינויים נוספים במופעי הירח המתרחשים במהלך החודש הם שעת הזריחה והשקיעה של הירח, ומיקומו של הירח בשמיים.
מופעי הירח מושפעים לעיתים מימקומו של הצופה בכדור הארץ.
עיתוי זריחת הירח ומיקום זריחתו כלפי הצופה
מבחינת הצופה, עיתוי זריחת הירח משתנה מדי יום בהתאם למיקומו של הירח ביחס לכדור הארץ.
בנוסף לכך, הצופה הדקדקן יבחין כי הירח עולה במסלול שונה מדי יום בכיפת השמיים המקומית.
עיתוי זריחת הירח ביחס לצופה בנקודה מסוימת, ניתן לניבוי כללי על פי מופעו של הירח.
זאת מפני ש"מופע הירח", מעיד גם על מיקומו ביחס לכדור הארץ והשמש.
מתחילת החודש הירחי עד אמצע החודש הירחי, קל להתייחס לזמן שקיעת השמש.
מדי יום בזמן שקיעת השמש יראה הירח לצופה רחוק יותר מהשמש עד שבאמצע החודש הירח זורח כשהשמש שוקעת.
מאמצע החודש עד סוף החודש הירחי קל להתייחס לזמן זריחת השמש.
מאמצע החודש יראה הירח לצופה מדי יום קרוב יותר לשמש.
משך הזמן משקיעת השמש עד זמן שקיעת הירח או מזריחת הירח עד זריחת השמש מכונה "שירות הירח".
לדוגמה – ירח מלא, זורח עם שקיעת השמש ושוקע עם זריחתה (בכל עונות השנה).
ירח ברבע הראשון (חצי ירח), יזרח בחצות היום, וישקע בחצות הליל (בכל עונות השנה).
מסלול הירח בכיפת השמיים המקומית ומיקום זריחתו ושקיעתו, משתנים גם הם, בהתאם לעונות השונות ובהתאם למופע הירח.
הואיל וחילופי העונות, גורמים לשינוי מיקומו של הצופה ביחס לירח, גם אלו מובאים בחשבון.
דוגמאות – ירח מלא בעונת הקיץ, זורח בדרום-מזרח ושוקע בדרום-מערב.
ירח מלא בעונת החורף, זורח בצפון-מזרח ושוקע בצפון-מערב.
תופעת ירח הפריגיאה, או בכינויה "סופר ירח", היא תופעה בה גודלו הזוויתי של הירח המלא גדול מהממוצע בגלל הגעתו של הירח לפריגיאה, בסמיכות לזמן היותו במילוא.
במצב זה גודלו הזוויתי של הירח המלא עשוי להיות גדול ב-14% יותר מגודלו באפוגיאה ובהירותו גבוהה בכ-20%.
בגלל חוסר בעצם ייחוס בסביבת הירח לא ניתן להבחין בשינוי גודל הירח בעין בלתי מצוידת, אלא רק באמצעות תצלומים או מכשירי מדידה.
עם זאת ניתן להרגיש בשינוי בהירותו.
המרחק לירח הפריגיאה משתנה משנה לשנה.
לאחר ירח הפריגיאה של 2008 הלך וגדל מרחקה עד שנת 2013, אז המרחק יקטן לקראת ירח הפריגיאה של 2016.
העובדה כי לכדור הארץ יש ירח אחד וגדול, תורמת ליציבות תנאי האקלים.
קיומו של ירח יחיד, בניגוד למרבית כוכבי הלכת האחרים שלהם מספר ירחים, מונע התנהגות כאוטית שאופיינית לבעיה תלת או רב-גופית בפיזיקה.
גודלו של הירח תורם ליציבות יחסית של נטיית ציר הסיבוב של כדור הארץ ביחס למישור המלקה, ובכך מקבע את עונות השנה ומונע שינויים גדולים בנטיית ציר הארץ, שיביאו למזג אוויר קיצוני והרסני.
אקלים יציב מקל על הישרדות אורגניזמים חיים.
ישנם סרטנים היכולים לחוש את כבידת הירח ולהשתמש בה כסימן מקדים לגאות.
ישנם בעלי חיים רבים, שהם פעילי לילה.
החושך עוזר להם להסתתר מטרפם או מטורפם.
ככול שהלילה חשוך יותר, כך קל להם יותר לשרוד.
החזרת אור השמש בידי הירח משנה את עוצמת האור הן במהלך הלילה והן בין לילה ולילה, והדבר מצריך בעלי חיים פעילי לילה להסתגל למגוון תנאי תאורה.
בהשוואה לזמן הופעתו של ירח מלא, במולד הירח האור קלוש ביותר.
בנוסף, מספר השעות בהן מאיר הירח אינו קבוע, עקב שעות הזריחה והשקיעה המשתנות לאורך החודש הירחי.
בשל השפעת כוח הכבידה של כדור הארץ, נע הירח כך שהוא מפנה תמיד את אותו צד, שמכונה "הצד הקרוב", כלפי כדור הארץ.
הצד הנגדי ל"צד הקרוב", שמכונה "הצד הרחוק" או "הצד הנסתר", נסתר מעינינו באופן קבוע.
הצד הרחוק של הירח צולם לראשונה על ידי הגשושית הסובייטית לונה 3 ב-1959, והוא מתאפיין במיעוט "ימות" בהשוואה לצד הקרוב.
העובדה שהירח מפנה צד אחד קבוע אל כדור הארץ מוסברת על ידי נעילת גאות – סיבוב הירח סביב צירו בתקופות קדומות הואט כתוצאה מהשפעות חיכוך הנגרם מכוחות גאות מצד כדור הארץ, ומאז מהירות הסיבוב הצירי שלו משתווה למהירות הקפתו את כדור הארץ.
שינויים קטנים הנגרמים מהאקסצנטריות של מסלול הירח, הנקראים ליברציות, מאפשרים צפייה בכ-59% מפני הירח מכדור הארץ לאורך זמן, אף שבכל רגע נתון ניתן לצפות רק בכ-50% מפניו.
בכל רגע נתון (חוץ מזמן ליקוי ירח) לירח יש צד מואר שאור השמש מגיע אליו וצד חשוך.
בשל תנועת הירח סביב כדור הארץ, שטחים אלה משתנים בכל רגע, וחוזרים לנקודת ההתחלה בכל מחזור של סיבוב הירח סביב כדור הארץ (שאורך כ-29 ימים וחצי).
כיוון שמכדור הארץ רואים כל הזמן את אותו "צד גלוי" של הירח, וצד זה מואר על ידי השמש באחוזים שונים בכל יום, אנו רואים בכל יום מופע אחר של הירח.
אין לבלבל בין "הצד החשוך" של הירח, שהוא הצד שאינו מואר על ידי השמש ברגע נתון, לבין "הצד הרחוק" של הירח, שבו לא ניתן לצפות מכדור הארץ כלל.
להמחשה, בראש חודש עברי בעת "מולד ירח", ניתן לראות כי הצד הקרוב של הירח הוא ברובו חשוך למעט הסהר המואר שבו, המצביע מערבה.
באותה עת ממש, צדו הרחוק של הירח מואר כמעט בכל שטחו.
הצד הקרוב של הירח הצד הרחוק של הירח
המישורים הכהים שבהם ניתן להבחין על פני הירח אף בעין בלתי מזוינת נקראים ימות , וזאת מפני שהתוכנים הקדמונים האמינו שמישורים אלו מכוסים מים.
כמעט כל הימות הן למעשה מישורים גדולים של לבה בזלתית שנוצרה בהתפרצויות געשיות עתיקות יומין.
הלבה שהתפרצה זרמה לאגני פגיעה, שהם אזורים נמוכים שנוצרו בעקבות התנגשויות של מטאורים ושביטים.
(יוצא דופן הוא אוקיינוס הסערות, Oceanus Procellarum, שאינו מוכל באגן פגיעה מוגדר).
כמעט כל הימות נמצאות בצדו הקרוב של הירח ומכסות 31% משטחו, כאשר הימות הפזורות בצדו הרחוק של הירח מכסות 2% בלבד משטחו.
ההסבר הסביר ביותר לשוני זה קשור בריכוז גבוה של גופים מייצרי חום בצד הקרוב של הירח, כפי שהודגם במפות גאוכימיות שהושגו מספקטרומטר של קרני גמא של משימת לונר פרוספקטור.
אזורים בהירים על פני הירח נקראים Terrae (המילה הלטינית ליבשת), או רמות, מאחר שהם גבוהים יותר ממרבית הימות.
כמה רכסי הרים בולטים בצדו הקרוב של הירח שוכנים בסמוך לאגני פגיעה ענקיים.
בניגוד לכדור הארץ, לא ידועים הרים גדולים בירח שנוצרו כתולדה של אירועים טקטונים.
מצילומים של הגשושית קלמנטיין (Clementine), נראה כי ארבעה אזורים הררים על שפתו של מכתש פירי (Peary), שרוחבו 73 קילומטר בקוטבו הצפוני של הירח, נשארו מוארים במשך יממה ירחית שלמה.
פסגות אלו זוכות להארה תמידית בשל הנטייה הקטנה של ציר סיבוב הירח ביחס למישור המילקה.
בקוטבו הדרומי של הירח לא נמצאו אזורים דומים שזוכים להארה תמידית, על אף ששפתו של מכתש שקלטון (Shackleton) מוארת במשך כ-80% מהיממה הירחית.
תוצאה נוספת של השיפוע הקטן של צירו של הירח, היא שתחתיתם של מכתשים רבים בקוטב הירחי מוצלים באופן קבוע.
על פני השטח של הירח ניתן להבחין בבירור במכתשי פגיעה.
מכתשים אלו נוצרו כאשר אסטרואידים ושביטים התנגשו בפני השטח של הירח.
בסך הכול קיימים על פני הירח למעלה מחצי מיליון מכתשים בקוטר של יותר מקילומטר.
מאחר שמכתשי פגיעה נצברים בקצב כמעט קבוע, מספר המכתשים לכל יחידת שטח יכול לשמש כדי לאמוד את גיל פני השטח.
היעדר אטמוספירה ופגעי מזג אוויר, והתהליכים הגאולוגיים מבטיחים שרבים ממכתשים אלו השתמרו טוב יחסית בהשוואה לאלו שבכדור הארץ.
המכתש הגדול ביותר בירח, שהוא גם המכתש הגדול ביותר הידוע במערכת השמש, הוא אגן איטקן של קוטב הדרום (South Pole-Aitken Basin).
אגן זה נמצא בצדו הרחוק של הירח, בין הקוטב הדרומי לקו המשווה, קוטרו כ-2,240 קילומטר ועומקו כ-13 קילומטר.
אגני פגיעה בולטים בצדו הקרוב של הירח הם: ים הגשמים (Imbrium), ים השלווה (Tranquillitatis), ים המשברים (Crisium) וים הנקטר (Nectaris).
על פני השטח בירח ישנה שכבה של רגולית אשר נוצרה בתהליכי פגיעה.
שכבת הרגולית בשטחים של פגיעות עתיקות היא בדרך כלל עבה יותר מזו שנמצאת בשטחים עם פגיעות צעירות יותר.
עובי שכבת הרגולית המוערך בימות הוא 3–5 מטר, וברמות כ-10–20 מטר.
מתחת לשכבת הרגולית שעברה שחיקה רבה, נמצאת שכבה של "מגה-רגולית".
שכבה זו עבה בהרבה, והיא כוללת סלעי אדמה סדוקים.
הפגזתו הממושכת של הירח בשביטים ומטאורואידים תרמה כנראה כמויות קטנות של מים לפני הירח.
אם אכן כך, אור השמש גרם לפירוקם של רוב מים אלו ליסודות המרכיבים אותם – חמצן ומימן, ששניהם דלפו ברובם לחלל במשך הזמן, בשל הגרביטציה הנמוכה של הירח.
עם זה, בשל הנטייה הקלה של ציר הסיבוב הירחי ביחס למישור המילקה – רק כ-1.5 מעלות – מספר מכתשים עמוקים סמוך לקטבים לא נחשפו מעולם לאור השמש, ולפיכך הם מצויים בחשכה תמידית (כגון מכתש שקלטון).
מולקולות מים שנמצאות במכתשים אלו יכולות להיות יציבות לפרקי זמן ארוכים.
גשושית קלמנטיין ביצעה מיפוי של מכתשים חשוכים כאלו בקוטב הדרומי, וסימולציות מחשב מצביעות על כך שייתכן שיש בירח עד כ-14,000 קילומטרים רבועים החשוכים באופן תמידי.
תוצאות מניסוי רדאר במשימה של גשושית זו, מלמדות על כיסים קטנים של מים במצב קרח קרוב לפני הקרקע, ומידע מספקטרומטר נייטרונים של משימת לונר פרוספקטור מצביע על ריכוזים גבוהים של מימן הנמצאים בשכבה העליונה של הרגולית קרוב לקטבים.
הכמות הכוללת של מים במצב קרח הקיימת בירח, מוערכת בכקילומטר מעוקב אחד.
מים במצב קרח ניתן יהיה לכרות ולהפריד למרכיביהם, למימן ולחמצן, באמצעות תחנות גרעיניות או תחנות חשמליות שיצוידו בלוחות של קולטי שמש.
נוכחות של כמות בת שימוש של מים על הירח היא גורם חשוב בניסיון להקים יישוב על פני הירח שיהיה בר-קיימא מבחינת עלויות, וזאת מאחר שהעברת מים מכדור הארץ יקרה.
עם זאת, תצפיות עדכניות שנעשו על ידי הרדאר הפלנטרי ארסיבו (Arecibo) מצביעות על כך שמידע הרדאר מהקטבים שהתקבל מקלמנטיין ייתכן שהושפע מסלעים שיצאו ממכתשים צעירים, ולא מנוכחות של מים.
בנובמבר 2009, בעקבות הממצאים שסיפק לוויין המחקר LCROSS, יצאה נאס"א בהודעה רשמית שלפיה נמצאו מאגרי מים גדולים באזור הקוטב הדרומי של הירח
ביוני 2020, נאס"א הודיעה כי חברת אסטרובוטיקס מהעיר פיטסבורג תקבל כמעט 200 מיליון דולר לבניית רכב רובוטי שייקרא "VIPER" ויסייע בחיפוש ובאיתור מאגרי מים על פני הירח.
ביולי 2024 פורסם כי בסלע אשר נאסף על ידי החללית הסינית צ'אנג-אה 5 נמצא מינרל המכיל מים.
הירח מורכב ממספר שכבות נפרדות: קרום, מעטפת וליבה.
הסברה היא שמבנה זה נוצר בעקבות תהליך של שקיעת מינרלים באוקיינוס המאגמה זמן קצר לאחר יצירתו של הירח לפני 4.54 מיליארד שנה.
האנרגיה שנדרשה להתכה של החלק החיצוני של הירח מיוחסת לרוב לאירוע של פגיעת ענק (השערת ההתנגשות הענקית) שלפי המשוער היה אחראי ליצירת מערכת הארץ-ירח.
התגבשותו של אוקיינוס המאגמה הזה גרם למעטפת מאפי ולקרום עשיר בפלגיוקלז.
מיפוי גאוכימי רומז כי הקרום הוא בעל הרכב אנורתוציטי בעיקרו, ועובדה זו תואמת את היפותזת אוקיינוס המאגמה.
מבחינת יסודות, הקרום מורכב בעיקר מחמצן, סיליקון, מגנזיום, ברזל, סידן ואלומיניום.
על סמך שיטות גאופיזיות, נאמד עוביו של הקרום בכ-50 קילומטר (להשוואה, עוביו הממוצע של קרום כדור הארץ נמדד בכ-30 ק"מ).
היתוך חלקי במעטפת של הירח גרם להתפרצויות של בזלת הימות על פני הירח.
ניתוח הרכב הבזלת מצביע על כך שהמעטפת מורכבת בעיקר מהמינרלים אוליבין, אורתופירוקסן וקלינופירוקסן, ושהמעטפת עשירה יותר בברזל מאשר זו של כדור הארץ.
חלק מהבזלת בירח מכילה שפע גדול של טיטניום (שמופיע במינרל אילמניט), דבר המצביע על הטרוגניות רבה בהרכב המעטפת.
נמצא כי רעידות אדמה בירח מתרחשות עמוק במעטפת, כ-1,000 קילומטר מתחת לפני השטח.
זה מתרחש במחזוריות חודשית וקשור ללחצי הגאות והשפל הנגרמים מהמסלול האקסצנטרי של הירח.
צפיפותו הממוצעת של הירח היא 3,346.4 ק"ג/מטר מעוקב, עובדה ההופכת אותו לירח השני בצפיפותו במערכת השמש לאחר איו.
אף על פי כן, קיימות ראיות לכך שליבת הירח קטנה והרדיוס שלה הוא כ-350 קילומטר או פחות מכך, כ-20% מגודלו של הירח, וזאת בשונה מרוב הגופים הארציים האחרים שבהם הליבה מגיעה לכ-50% מגודל הגוף.
הרכבה של ליבת הירח אינו ידוע היטב, אולם מקובל לשער שהיא מורכבת מברזל מתכתי יחד עם כמויות קטנות של גופרית וניקל.
ניתוח תנועת הסיבוב של הירח מרמז על כך שהליבה, לפחות בחלקה, מותכת.
הטופוגרפיה של הירח נמדדה באמצעות אלטימטריית לייזר וניתוח תמונות תלת-ממדיות, כשהמידע העדכני ביותר מקורו ממשימת קלמנטיין.