tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פאליה ביקורתית לגבי ההשפעה שיש לסופרים הצרפתים המודרניים על מדעי הרוח.
היא טוענת שהאוניברסיטאות משועבדות לפוסט-סטרוקטורליסטים הצרפתים, וכי היא עצמה מעולם לא מצאה אפילו משפט אחד שעניין אותה בכתביהם של ז'אן בודריאר, ז'אק לאקאן, ז'אק דרידה ומישל פוקו.
לדעתה, הפוסט סטרוקטורליזם שובר את הקשר בין המילה והדבר, ובכך מסכן את הקאנון המערבי.
עם זאת, עמדתה של פאליה לגבי הסופרים הצרפתים איננה שלילית לחלוטין.
היא כינתה את "המין השני" של סימון דה בובואר "מבריק" וטענה שזה "הדבר היחיד שבוגר לתואר ראשון במיניות צריך".
פאליה הגדירה את עבודתו של ז'אן-פול סארטר, כחלק מתקופה מרוממת בספרות.
היא כתבה ביקורות חיוביות על "מיתולוגיות" של רולאנד בארת ועל Masochism: Coldness and Cruelty של ז'יל דלז, אולם מצאה שעבודותיהם המאוחרות של שני הגברים פגומות.
על גסטון בשלר, שהשפיע עליה רבות, היא כתבה ש"השיטה הפנומנולוגית הציורית המכובדת אך עם זאת נזילה [שלו] נראית לי אידיאלית לאמנות", והוסיפה כי הוא "הסופר הצרפתי המודרני האחרון שלקחתי ברצינות".
חלק מדעותיה נתפסות כשמרניות, אך פאליה מגדירה את עצמה כדמוקרטית וליברלית.
היא מתנגדת לחוקים נגד זנות, פורנוגרפיה, סמים, והפלות.
פאליה העבירה ביקורת על ביל קלינטון על כך שלא התפטר לאחר שערוריית מוניקה לוינסקי, שלטענתה גרמה לכך שאמריקה "הופתעה על ידי ה ב-11/9".
במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000, היא הצביעה למועמד מטעם המפלגה הירוקה ראלף ניידר, "[כי] אני מתעבת את המבנה המתנשא והמושחת של המפלגה הדמוקרטית, אשר בו אשאר רשומה בעקשנות".
בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2004, פאליה תמכה בג'ון קרי, ובשנת 2008, היא תמכה בברק אובמה.
בשנת 2012, היא תמכה במועמדת המפלגה הירוקה ג'יל שטיין.
בבחירות 2016, פאליה הייתה ביקורתית מאוד כלפי הילרי קלינטון, וקראה לה "שקרנית" ו"רמאית".
היא שקלה תמיכה עצמאית בברני סנדרס, אך לבסוף הצביעה שוב עבור שטיין.
הספר Sexual Personae: Art and Decadence from Nefertiti to Emily Dickinson נדחה על ידי שבעה בתי הוצאה לאור לפני שהוצאת ייל פרסמה אותו ב-1990, והוא הפך לרב מכר מיידי.
בספר, פאליה טוענת שלטבע האנושי יש היבט דיוניסי אינהרנטי, במיוחד בכל הקשור למיניות.
התרבות והציוויליזציה נוצרו על ידי גברים ומייצגים ניסיון להכיל כוח זה.
הנשים גם הן חזקות, אך ככוחות טבעיים, והנישואים והדת הם אמצעים המכילים כוחות פראיים.
טרי טיצ'אאוט כתב בביקורתו על הספר בניו יורק טיימס שהוא פגום, אך "...כל פיסה בו מגרה אינטלקטואלית כמו גם מרגיזה".
מרתה דאפי כתבה שלספר יש "מסר תרבותי בדלני" אשר התקבל היטב על ידי מבקרים, אך נדחה על ידי פמיניסטיות רבות.
בביקורת על ספר זה, המחברת הפמיניסטית מולי אייבינס האשימה את פאליה בחוסר דיוק היסטורי, דמגוגיה של פמיניזם מהגל השני, אגוצנטריזם, וכתיבה בהכללות גורפות.
אנתוני ברג'ס תיאר בסקירתו את הספר כ"ספר משובח ומטריד", ה"מבקש לתקוף את רגשותיו של הקורא, כמו גם את הדעות הקדומות שלו".
ג'רמיין גריר כתבה שתובנותיה של פאליה לגבי כתביה של סאפפו הן "חיות ומאוד מוחשיות", אך גם ש"למרבה הצער לא עקביות ואינן תואמות במידה רבה אחת את השנייה".
Sex, Art and American Culture: Essays אשר יצא ב-1992 הוא אוסף של קטעים קצרים, רבים מהם פורסמו בעבר כמאמרי מערכת או כביקורות, וכמה תמלילים של ראיונות.
המאמרים כוללים ביקורות על מדונה, אליזבת טיילור, מוזיקת רוק, רוברט מייפלת'ורפ, מינויו של קלרנס תומאס לבית המשפט העליון, אונס, מרלון ברנדו, מילטון קסלר, והאקדמיה.
הוא היה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרים בכריכה רכה.
הוא מכיל גם אוסף של קריקטורות שנעשו על פאליה מעיתונים.
ונדי שטיינר כתבה בניו יורק טיימס שהספר "משעשע, בוטה, הגב' פאליה זורקת נעל אבסורדית לגלגליה הכבדים של האקדמיה".
מיצ'יקו קאקוטאני, מבקרת תרבות של הניו יורק טיימס, כתבה: "כתביה על השכלה ...
הם משכנעים ביותר, בדיוק כפי שכמה ממאמריה על הסכנות שבהסדרת הפורנוגרפיה וההתנהגות הפוריטנית המבישה של התנועה הנשית מקרינים היגיון...
למרבה הצער, לגב' פאליה יש דרך לערער את טענותיה המעניינות יותר בזריקת הצהרות היפרבוליות".
בשנת 1998, ובציון השנה ה-35 להוצאת הסרט הציפורים של אלפרד היצ'קוק, מכון הקולנוע הבריטי הזמין את פאליה לכתוב ספר על הסרט.
הספר בעל 96 העמודים של פאליה מפרש את הסרט כממשיך "בקו הרומנטיקה הבריטית וצאצא של מצגי הטבע הפראיים ונשות הפאם פאטאל של קולרידג'".
פאליה משתמשת במסגרת הפסיכואנליטית לפירוש הסרט כמתאר "שחרור של כוחות פרימיטיביים של מין ותאווה אשר דוכאו אך מעולם לא אולפו במלואם".
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2003 בהוצאת רסלינג.
האוסף מכוון בעיקר לאלו שלא מכירים מקודם את העבודות.
קלייב ג'יימס ציין כי פאליה נוטה להתמקד ביצירות אמריקאיות כהיא עוקבת אחר יצירות משייקספיר וקדימה בזמן, וייטס, בעקבות קולרידג', הוא האירופאי האחרון שנידון.
הוא גם הדגיש את יכולתה של פאליה לגלות אהדה ליצירות ולאחד צורות אמנות שונות בניתוח שלה.
כריסטופר נילד ציין כי יש לפאליה "כישרון נדיר ללכוד את מצב הרוח והנוף של שיר בתמציתיות, בביטויים דוקרניים של תובנה תיאורית" ושהיא מציגה רגעים של זוהר, אך הוא גם מציין שכמה מהסופרים העכשוויים שהיא בחרה שטוחים לגמרי.
הוא גם משבח את נקודת מבטה הפדגוגית כלפי פרשנות בסיסית, והציע שגישתה היא אולי מה שנדרש כדי לרענן את הלימודים במדעי הרוח.
Glittering Images: A Journey Through Art from Egypt to Star Wars משנת 2012 היא סדרה של מאמרים על יצירות אמנות בולטות מהעת העתיקה ועד לזמנים מודרניים.
הסופר ג'ון אדמס מביקורת הספרים של הניו יורק טיימס היה סקפטי לגבי הספר, והאשים אותו בהיותו "מונע על ידי אג'נדה וגדוש בהערות פולמוס צדדיות הפוגעים אנושות בפוטנציאל שלו לשכנע".
גארי רוזן מהוול סטריט ג'ורנל, לעומת זאת, שיבח את "המגוון המרשים" של הספר ונגישותו לקוראים.
קמילה דה רוסי (באיטלקית: Camilla de Rossi תאריך לידתה אינו ידוע.
פעלה ברומא בשנים 1670–1707) הייתה מלחינה איטלקייה מתקופת הבארוק.
אין ידיעות על חייה פרט לעובדה, שהמילה "רומאנה", המופיעה על דפי השער של כתבי היד שלה, מעידה על מוצאה הרומאי.
ארבע אורטוריות שלה לקולות סולו ותזמורת בוצעו בקאפלה הקיסרית של וינה בין 1707 ל-1710. הן מזכירות בצורה ובסגנון את האורטוריות של אלסנדרו סקרלטי.
הקיסר יוזף הראשון הזמין אצלה את היצירה הראשונה הידועה שלה, "סנטה ביאטריצ'ה ד'אסטה" (Santa Beatrice d'Este).
כלי נגינה שימשו את דה רוסי להשגת אפקט דרמטי או לאפיון הדמויות: חצוצרות מייצגות את הלוחם הנבל ב"באטריצ'ה הקדושה ד'אסטה", לאוטה מייצגת את תומתו של אלסיו הקדוש ב"סאנט'אלסיו", וקלמית, שרק שנה קודם לכן הוצגה לראשונה בשימוש תזמורתי בווינה, מייצגת את חלומו הרוגע של אבראמו ב"קורבן אברהם".
(Il sacrifizio di Abramo) לפי הכתוב בדף השער של כתב היד, רוסי כתבה הן את הטקסט והן את המוזיקה ליצירה "הבן האובד" (Il figliuol prodigo).
קמילבקה, היא כיסוי ראש קשה וגלילי, המשמש בנצרות האורתודוקסית ובכנסייה הקתולית המזרחית.
הקמילבקה דומה בצורתה לכובע צילינדר ללא שוליים.
את הקמילבקה חובשים בשעת תפילות, בשאר היום חובשים את כובע הסקופיה הרך יותר.
צורתה וצבעה המדויקים של הקמילבקה שונים במסורות האתניות השונות:
בכנסייה הקתולית המזרחית הקמילבקה מיוחדת לנזירים, וצבעה שחור.
לעיתים מוענקת הקמילבקה גם לכמרים, לאות כבוד, ובמקרים אלו צבעה בדרך כלל אדום או סגול.
בכנסייה האורתודוקסית היוונית, נזירים חובשים קמילבקה פשוטה בצבע שחור, מכוסה ברעלה שחורה (אפנוקמלבקיון).
כמרים מוסמכים, (נזירים ונשואים כאחד), חובשים קמילבקה בעלת שוליים בצורת קונוס מיושר בקצה העליון.
הרודיאקונים (דיאקונים שהם גם נזירים), מסירים את הרעלה כאשר הם לובשים את בגדי הליטורגיה, אולם ההרומונקים (כמרים שהם גם נזירים) לא מסירים.
במסורת היוונית, נזירות אינן חובשות קמילבקה, אלא רק רעלה.
בכנסייה הרוסית האורתודוקסית, הכמרים בכל הרמות חובשים קמילבקה, הגבוהה בדרך כלל מזו שבסגנון היווני, ומתרחבת ומתיישרת בצדה העליון.
נזירים חובשים קמילבקה בצבע שחור עם רעלה שחורה.
נזירות רוסיות חובשות גם כן את הקמילבקה עם הרעלה.
בישופים, שהם לעולם נזירים, חובשים שחורה ורעלה שחורים.
ארכיבישופים, מובחנים על ידי תכשיט (צלב) זהב בקדמת הרעלה.
בישופים מטרופוליטנים חובשים רעלה לבנה על גבי הקמילבקה, עם תכשיט דומה לזה של הארכיבישופים.
הפטריארך של מוסקבה, חובש קוקוליון בצבע לבן שהוא כובע בצורה קונית, מכוסה ברעלת נזירות, במקום הקמילבקה.
בכנסייה האורתודוקסית הסרבית, הכמרים מכל הדרגות חובשים קמילבקה בצבע שחור בעלת קצה עליון חלק.
נזירים מכסים את הקמילבקה ברעלה שחורה בשעת התפילות.
בישופים חובשים קמילבקה עם רצועה רחבה בצבע סגול בתחתיתה, ומסירים את הרעלה כשהם מחוץ לכנסייה.
קמילה פאוור היא שחקנית אנגלייה ילידת אירלנד.
היא גילמה את ג'יל פול בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "כס הכסף" מאת ק.ס.
לואיס, ואת המורה לורנה דיקי בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One.
היא דודנית רחוקה של השחקן האירי טיירון פאואר.
סבא רבה של פאוור, סר ג'ון פאוור, היה חבר פרלמנט מטעם וימבלדון בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
פאוור התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת לנגיסי עוף.
פאוור למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג במרילבון.
בין התפקידים הראשונים שלה בטלוויזיה היו ב-1990 בדמות ג'יל פול בעיבוד לספר "כס הכסף"; ב-1993 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Bonjour La Classe" וב-"Moonacre", תפקיד שכלל רכיבה על סוס.
ב-1990 שיחקה בסדרה "The Manageress" בערוץ 4.
הופעת הבכורה של פאוור בתיאטרון הייתה בשנת 1998 בגרסה הבימתית של "פריחתה של מיס ברודי" בתיאטרון הלאומי.
היא דיבבה את אליס בגרסה האנגלית של הסרט הצ'כי "אליס" .
במשך שנתיים גילמה את הדמות של ג'סיקה מקאליסטר באופרת הסבון "אמרדייל" של ערוץ יורקשייר טלוויז'ן.
עוד שיחקה בסדרות הדרמה "Murder in Mind" ו-"The Brief".
ב-2006 הופיעה פאוור בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" בתפקיד המורה לאנגלית לורנה דיקי.
היא חזרה להופיע באותו תפקיד בעונה השנייה של הסדרה ב-2007, עד שהדמות שגילמה התאבדה אחרי שאובחנה כחולה בטרשת נפוצה.
ב-2008 שיחקה פאוור בפרק "From Out of the Rain" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" בתפקיד פרל, כוכבת קרקס שנמלטת מתוך סרט קולנוע ישן ומבקשת נקמה.
פאוור השתתפה בסרט הפעולה הבריטי "The Tournament" בתפקיד העוזרת חסרת הרחמים של ליאם קנינגהם.
ב-2012 הופיעה בשני פרקים בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל" של ITV.
אקרלה קמילה קביו אסטרבאו (בספרדית: Karla Camila Cabello Estrabao; נולדה ב-3 במרץ 1997) היא זמרת, שחקנית ופזמונאית אמריקאית-קובנית.
התפרסמה בלהקת הבנות "Fifth Harmony", שהוקמה בשנת 2012 בתוכנית "The X Factor".
קביו נולדה בקוחימר ברובע הוואנה דל אסטה של הוואנה בקובה, לסינו אסטרבאו ואלחנדרו קביו.
במשך רוב ילדותה, היא ומשפחתה עברו הלוך ושוב בין הוואנה למקסיקו סיטי, מקסיקו (ארץ מולדתו של אביה), לפני המעבר למיאמי, פלורידה, כשהייתה בת חמש.
למדה בבית ספר ציבורי במיאמי, אך עזבה את לימודיה בעודה בכיתה ט', על מנת להתמקד בקריירת השירה שלה.
קמילה קביו נבחנה עבור "The X Factor" בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית.
לאחר שהודחה בשלב השני של התחרות, נקראה קביו בחזרה אל הבמה יחד עם אלי ברוק, נורמני קורדיי, לורן חורגי ודיינה ג'יין כדי ליצור את להקת הבנות שהפכה לימים לפיפת' הרמוני.
הן חתמו על חוזה משותף עם סייקו מיוזיק חברת תקליטים בבעלותו של סיימון קאוול, ואפיק רקורדס, חברת התקליטים של אל.
איי ריד, לאחר שזכו במקום השלישי בתחרות.
הלהקה הוציאה לאור לאחר מכן את המיני-אלבום "Better Together", בשנת 2013, ובנוסף גם את אלבומי האולפן "Reflection" בשנת 2015 ו-7/27 בשנת 2016, שהניבו סינגלים כגון "Worth It" ו-"Work from Home", ואת האלבום Fifth Harmony, שיצא ב-25 באוגוסט 2017, לאחר עזיבתה של קביו.
ב-19 בדצמבר 2016 הודיעה הלהקה על עזיבתה של קביו.
בנובמבר 2015, קביו פרסמה דואט עם הזמר הקנדי שון מנדס ששמו "I Know What You Did Last Summer", שיר שכתבו יחד.
השיר הגיע למקום ה-20 בארצות הברית, והוסמך כפלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-14 באוקטובר 2016, קביו פרסמה סינגל משותף עם הראפר האמריקאי משין גאן קלי שנקרא "Bad Things", שהגיע למקום הרביעי במצעד השירים של ארצות הברית.
קביו נכללה ברשימת בני הנוער המשפיעים של 2016 של טיים מגזין.
ב-25 בינואר 2017, "Love Incredible", שיתוף פעולה עם הדי ג'יי הנורווגי קשמיר קאט, דלף לרשת.
הגרסה הרשמית של השיר יצאה ב-16 בפברואר 2017, והיא כלולה באלבום הבכורה של קשמיר קאט, "9".
לאחר מכן, אישרה קביו כי אלבום הבכורה שלה יצא לאור בשנת 2018, ועל מנת לקדמו הוציאה לאור את השיר "Havana", כסינגל מוביל מהאלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, מצעד הבילבורד הוט 100, ומצעדים נוספים אחרים.
קביו שינתה את שם אלבום הבכורה שלה, שהיה אמור להיקרא "The Hurting.
The Loving" ל-"Camila", והוא יצא לאור ב-12 בינואר 2018. הסינגל הראשון שלה, "Crying in the Club", יצא לאור ב-19 במאי 2017, וקביו ביצעה אותו בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד באותה השנה.
קביו הופיעה כמופע הפתיחה בסיבוב ההופעות של ברונו מארס, "24K Magic World Tour".
אך עקב ההצלחה המועטה של הסינגל, הוחלט להוציא אותו מן האלבום.
כמו כן, קביו הובילה את קמפיין הסתיו של חברת האופנה GUESS, בשנת 2017.
ב-14 בפברואר הכריזה קביו על סיבוב הופעות עולמי בשם "Never Be The Same Tour".
סיבוב ההופעות העולמי התחיל ב-14 באפריל בוואנקובר, קנדה.
והסתיים ב-23 באוקטובר 2018 בסאן ג'ואן שבברזיל.
זהו גם סיבוב ההופעות הראשון של קביו בתור קריירת סולו.
קביו גם הופיעה כמופע חימום בסיבוב ההופעות העולמי של הזמרת טיילור סוויפט "Taylor's swift Reputation stadium Tour".
בדצמבר 2018 הייתה קביו מועמדת לשני פרסי גראמי - פרס גראמי על ביצוע סולו הפופ הטוב ביותר על הביצוע החי ל-"Havana" ופרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר על Camila.
יומיים אחר כך הודיעה הכריזה על שני סינגלים חדשים: "Shameless" ו-"Liar", שיצאו לאור ב-5 בספטמבר.
באוקטובר 2019, הוציאה קביו את הסינגלים "Cry for Me" ו-"Easy".
ב-15 בנובמבר 2019 הוציאה קביו את הסינגל החמישי לקראת אלבומה, "Living Proof".
אלבומה השני של קביו, Romance, יצא לאור ב-15 בדצמבר 2019. קביו הייתה צפויה לצאת לסיבוב ההופעות השני שלה, The Romance Tour, בחודש מאי 2020 באירופה וצפון אמריקה, אך בעקבות מגפת הקורונה 46 המופעים המתוכננים התבטלו.
ב-6 בינואר 2020, יצא הסינגל "My Oh My" בשיתוף דה-בייבי, אשר הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100.
במרץ ובאפריל של שנת 2020, לקחה קביו חלק במספר מופעי התרמה וירטואליים למען נזקי מגפת הקורונה.
ב-28 במאי השיקה סדרת הופעות אקוסטיות, אותן הקליטה בבית בשם "Priceless Experiences at Home" בערוץ היוטיוב שלה.
המופע השני בסדרה, שהיה אמור להתקיים ב-1 ביוני נדחה ל-15 ביולי בשל מחאות ג'ורג' פלויד.
ב-21 ביוני הוציאה לאור קביו וידאו קליפ של השיר "First Man" לכבוד יום האב.
ב-23 ביולי 2021 הוציאה קביו את הסינגל "Don't Go Yet", הראשון מתוך אלבומה השלישי, Familia.
ב-15 באוקטובר קביו ביצעה את השיר "La Buena Vida" מתוך האלבום.
ב-29 באוקטובר 2021, קביו הוציאה לאור את הסינגל "Oh Na Na" עם מייק טוורס וטייני, שבסופו של דבר לא נכלל באלבום.
ב-4 במרץ 2022 הוציאה קביו את הסינגל "Bam Bam" בהשתתפות הזמר הבריטי אד שירן, עם קליפ נלווה.
השיר זכה להצלחה ברחבי העולם והגיע למקום החמישי במצעד בילבורד גלובל 200. האלבום יצא לאור ב-8 באפריל של אותה השנה וכלל 12 רצועות.
ב-3 בספטמבר 2021 יצא הסרט "סינדרלה" בכיכובה בשירות הסטרימינג אמזון פריים, הסרט היה לסרט המוזיקלי הנצפה ביותר של שנת 2021. בחודש נובמבר 2021 קביו הוציאה לאור ביצוע בלעדי לאמזון של שירו של בינג קרוסבי, "I'll Be Home for Christmas".
בחודש מאי 2022 הייתה קביו מופע הפתיחה של גמר ליגת האלופות.
באותו החודש קביו הודיעה דרך חשבון הטיקטוק שלה שהיא תהיה מנטורית בגרסה האמריקנית של The Voice בעונתה ה-22 במקום קלי קלרקסון.
ב-27 ביולי הוציא סטרומאה רמיקס לשירו "Mon amour" בהשתתפותה של קביו בו היא שרה בצרפתית.
ב-11 בספטמבר 2022 הופעה במופע רוק בריו.
בין התאריכים ה-13–24 בספטמבר של אותה השנה הייתה קביו מופע החימום של קולדפליי בפרו, קולומביה וצ'ילה במהלך סיבוב ההופעות Music of the Spheres World Tour.
באותו החודש, קביו הוציאה שיתוף פעולה עם קמילו, "Ambulancia" הנכלל באלבומו De Adentro Pa' Afuera.
בנוסף, קביו עזבה את אפיק רקורדס וחתמה באינטרסקופ רקורדס, חברה של יוניברסל מיוזיק גרופ.
באוקטובר 2022, אושר כי קביו לא תחזור לעונה ה-23 של The Voice.
בינואר 2023, קמילו הוציא את הקליפ של "Ambulancia", רצועת באצ'טה פופ בהשתתפות קביו.
במרץ 2024, קביו הוציאה סינגל בשם "I Luv It" בהשתתפות פלייבוי קרטי, המסמן את תחילת העידן המוזיקלי החדש שלה.
הסינגל מלווה בקליפ בבימויו של ניקולס מנדז.
הרצועה, בניהולו האמנותי של אל גווינצ'ו ובהפקה משותפת של ג'ספר האריס, דוגמת את הסינגל "Lemonade" של גוצ'י מיין משנת 2009. קביו קידמה את הסינגל ברשתות החברתיות עם טיזרים לפני יציאתו.
ב-6 במאי 2024 קביו הודיעה שהאלבום הרביעי ייצא ב-28 ביוני.
קביו ביצעה את "I Luv It" בקואצ'לה, והופיעה בהפתעה במהלך המופע של לנה דל ריי בסוף השבוע השני של האירוע.
ב-18 ביוני של אותה השנה יצא לאור אלבומה הרביעי של קביו, C,XOXO, הבוחן סגנונות מוזיקליים חדשים מהייפרפופ ועד לרצועות טראפ.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם אמנים שונים כולל PinkPantheress, פלייבוי קרטי, ליל נאז X, ובאופן בולט, דרייק.
דרייק מופיע בשתי רצועות, "Hot Uptown" ו-"Uuugly", מסמן את שיתוף הפעולה הראשון שלו מאז "The Heart Part 6".
בנוסף לקריירה המוזיקלית שלה, קביו מופיעה בסרט הדרמה העצמאי "רוב פיס", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס, שם היא משחקת בתפקיד משמעותי.
בסרט היא מגלמת את נאיה, בת זוגו של רוב פיס, תלמיד אוניברסיטת ייל המתמודד עם אתגרים עקב כליאת ומעורבותו של אביו בסחר בסמים.
הבמאי צ'ואיטל אג'יופור ליהק את קביו לתפקיד לאחר שהתרשם מהכריזמה שלה בהופעתה בסרט "סינדרלה" של קיי קאנון.
למרות שלא ביצעה אודישן לתפקיד, רביו קיבלה בהתלהבות את ההצעה להצטרף לסרט לאחר שאג'יופור פנה אליה.
לקביו מנעד קולי של סופרן.
בילדותה נהגה להקשיב לאמנים כמו הזמר המקסיקני אלחנדרו פרננדז וזמרת הסלסה הקובנית, סליה קרוז.
אלבום הבכורה שלה הוא אלבום פופ ורית'ם אנד בלוז, בעל השפעות של מוזיקה לטינית.
בשביל האלבום, קביו איגדה מרכיבים של רגאטון, היפ-הופ ודאנסהול, ושאבה השראה מאמנים כמו Calle 13 וג'יי באלווין, בנוסף לאופן כתיבת השירים של טיילור סוויפט ואד שירן.
אלבומה השני הושפע ממוזיקת שנות ה-80 ולהקת קווין.
קביו ציינה את האמנים הבאים כבעלי השפעה על המוזיקה שלה: מייקל ג'קסון, ריהאנה, שאקירה, אלחנדרו סאנס, ביונסה, ג'ון מאייר, דמי לובאטו ואמינם.
בפברואר 2016, הודיעה קביו על שיתוף פעולה עם "Save the Children", ארגון ללא מטרת רווח, על מנת לעצב חולצת טריקו במהדורה מוגבלת, כדי לעזור להעלות את המודעות לנושאים הנוגעים לשוויון של נשים בחינוך, שירותי בריאות והזדמנויות להצלחה.
ביוני 2016, קביו, יחד עם המפיק בני בלנקו ואמנים שונים, יצרו את הסינגל למטרות צדקה "Power in Me".
קביו שיתפה פעולה עם המוסד ללא כוונת רווח, "Children's Health Fund".
באפריל 2017, שיתפה קביו פעולה עם זד במופע למען גיוס כספים בשביל האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות.
בסוף שנת 2017, הצטרפה קביו ללין-מנואל מירנדה ואמנים לטיניים שונים ביצירת הסינגל "Almost Like Praying", למען נזקי ההוריקן בפוארטו ריקו.
קביו גם הודיעה כי כל הרווחים מהסינגל "Havana" יתרמו למען תנועת ה-DREAM, לשמירה על זכויות מהגרים.
ב-13 ביולי 2018 היא הופיעה בסן חואן ותרמה חלק מרווחי ההופעה לקרן לתמיכה בנפגעי הוריקן מריה.
בנובמבר 2018, קביו הפכה לשגרירה של ארגון "Save the Children".
במרץ 2019, הודיעה קביו כי היא תורמת 10 אלף דולר לקמפיין מימון המונים למען מהגרים חסרי בית.
באוקטובר 2019, הופיעה קביו במופע התרמה למען מחקר מחלת סרטן השד.
ביוני 2020, פרסמה קביו בחשבון האינסטגרם שלה פוסט לתמיכה בקהילה הלהט"בית לכבוד חודש הגאווה הבינלאומי ובו היא פרסמה ארגונים ללא מטרת רווח על מנת לתמוך בקהילת הטרנסג'נדרים, להם היא גם תרמה.
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 לקחה קביו חלק בגיוס כספים למען אזרחי מדינת פלורידה אשר החזיקו בחובות שמנעו מהם לממש את זכות ההצבעה שלהם.
גיוס הכספים נערך על ידי הארגון האזרחי FRRC בהובלתו של האקטיביסט דזמונד מיד, במסגרתו גויסו כ-20 מיליון דולר.
בתחילת שנת 2018 החלה קביו לצאת עם מת'יו האסי, ובמהלך שנת 2019 הזוג נפרד.
החל מיולי 2019, החלה קביו לצאת עם הזמר הקנדי שון מנדס הם אף הוציאו יחד את הלהיט Señorita.
השניים הואשמו במספר כלי תקשורת שמערכת היחסים הנרקמת ביניהם היא תרגיל יח"צ.
הם הודיעו על פרידתם בנובמבר 2021.
קביו סיפרה כי היא סובלת מחרדה והפרעה טורדנית-כפייתית.
ב-28 במאי 2020 כתבה על כך מאמר למגזין הוול סטריט ג'ורנל לכבוד חודש המודעות לבריאות הנפש.
בדצמבר 2019, פוסטים אותם קביו ציטטה מחדש בטאמבלר בין השנים 2012–2013 צפו מחדש ברשת החברתית טוויטר.
הפוסטים הכילו הערות גזעניות ושפת גנאי הכוללת את המילה "Nigger", הנחשבת באמריקה לכינוי גנאי בוטה לאדם שחור.
חשבון הטאמבלר שלה הוסר מהרשת מיד לאחר פרסום הדברים וקביו התנצלה על דבריה.
במרץ 2021 אמרה קביו כי בעקבות הפרשה היא השתתפה במפגשים שבועיים העוסקים בחינוך כנגד גזענות, היא סיפרה
שנהשםדמותהערות2018טיילור סוויפט בהופעה: Reputationסרט הופעה2020שון מנדס: פלאותסרט תיעודי; נטפליקס2021סינדרלהסינדרלה2023טרולים 3: הקול טובויוהדיבוב2024Rob Peaceנאיה
שנהשםדמותהערות2012–2013The X Factorמתחרה: עונה 2
אורחת: עונה 3, פרק 12014מעמידות פניםעונה 2; פרק 62015ברבי בבית החלומותעונה 7; פרק 32017One Love Manchesterספיישל טלוויזיוני2019סאטרדיי נייט לייבאורחת מוזיקלית
עונה 45; פרק32020iHeart Living Room Concert for Americaמשדר מוזיקליTogether at Homeמשדר צדקה טלוויזיוני2021–2022The Voiceיועצת לקבוצה של ג'ון לג'נד שופטת בעונה 222022סאטרדיי נייט לייבאורחת מוזיקליתקארפול קריוקי
קמיל פוקס היה סטטיסטיקאי ישראלי ופרופסור בחוג לסטטיסטיקה שבבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
תחומי מחקרו העיקריים היו איכות משתנית, דגימה וסקרים, סטטיסטיקה ברפואה ובגנטיקה וסטטיסטיקה חברתית.
משנת 2015 שימש גם כחוקר ראשי במכון המחקר "דיאלוג".
קמיל פוקס נולד בבוקרשט שברומניה, לליאון, סוחר סדקית, ולרבקה, שנפטרה כשהיה בן ארבע.
הוא עלה לישראל עם משפחתו ב-1960, ושבועיים לאחר עלייתו הגיע לכפר הנוער בן שמן, שם סיים עם תעודת בגרות חקלאית.
לאחר שירותו בצה"ל כנהג משאית, סיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה, תואר שני בחקר ביצועים ודוקטורט בסטטיסטיקה, כולם באוניברסיטת תל אביב.
ב-1976 החל לעבוד כמרצה וחוקר בחוג לסטטיסטיקה, במחלקה לסטטיסטיקה ובמעבדה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין.
ב-1976 החל להרצות בחוג לסטטיסטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב, ושימש כראש המעבדה לסטטיסטיקה.
בשנת 2005 קודם לפרופסור מן המניין.
בשנים 2002–2003 שימש כראש החוג, ובשנים 2003–2005 כראש בית הספר למדעי המתמטיקה.
בשנים 1985, 1993 ו־1998 היה בשבתון באוניברסיטאות פיטסבורג, פנסילבניה ואן ארבור.
מרבית מחקריו האקדמיים עסקו בתורת הדגימה והסקרים ובמחקרים בתחום הרפואה והניסויים הקליניים.
ב-1978, לאחר שרוצף ה-DNA של מספר נגיפים, פיתח פוקס ביחד עם חוקרים במדעי החיים באוניברסיטת ויסקונסין שיטה ייחודית למציאת רצפים פלינדרומיים המזוהים על ידי אנזימי הגבלה.
השיטה מבוססת על השוואה ממוחשבת של אורכי קטעים שנוצרים מחיתוכי אנזים ההגבלה עם התפלגות כל הקטעים האפשריים הנוצרים על ידי כל הפלינדרומים בני ארבעה, חמישה ושישה נוקלאוטידים.
השיטה תוארה וצוטטה גם בהרצאה בקבלת פרס נובל בשנת 1978. באותו המאמר זיהתה השיטה הממוחשבת את הרצף עבור אנזים ההגבלה AvaII.
עם ריצוף ה-DNA של וירוסים נוספים, המשיך פוקס בניתוח הרצפים המזוהים על ידי אנזימי הגבלה ובניתוח התפלגויות של נוקליאוטידים.
פוקס עסק במחקר של אישים ששמותיהם חוקקו בדפנות שתי קבוצות של גלוסקמאות, ובסיכוי שהם היו ממשפחתו של ישו מנצרת.
אחד המחקרים עסק בשמות שעל הגלוסקמה מהאוסף של עודד גולן, עליה היה חקוק "יעקוב בר יוסף אחוי דישוע".
מחקרים נוספים עסקו בשמות שעל גלוסקמאות שנמצאו במערת קבורה בתלפיות עם השמות: Μαριαμηνου [η] Μαρα, יהודה בר ישוע, םתיה, ישוע בר יוסף, יוסה, מריה.
מחקריו תרמו פן סטטיסטי לדיון האקדמי והציבורי הסוער ולהתייחסויות ולציטוטים מרובים בספרות המדעית ובעיתונות.
בשנת 1987 העניק פוקס פרשנויות סטטיסטיות על מצב הרוח הלאומי בתוכנית רואים 6/6. במשך שנים ניהל סקרי בחירות עבור עיתון "הארץ" (עד שנת 2015), וכסוקר של ערוץ 13 (עם החדשות 13 ששידרו קודם לכן בערוץ עשר).
עד שנת 2015 ערך את תחזיות ליל הבחירות גם בערוץ 1 ובערוץ 2. תוצאות חלק ממחקריו בתורת הסקרים סוכמו בשני ספרים שכתב וערך.
תחזיותיו בלילות בחירות היו מדויקות יחסית, עד ליל הבחירות ב-2015, בו התאפיינה התחזית הן בסטייה פוליטית והן בסטייה סטטיסטית.
בשנים האחרונות, סטיות ניכרות בתחזיות ליל הבחירות נצפו גם בארצות אחרות (כגון הממלכה המאוחדת וארצות הברית).
פוקס חקר וניתח את הגורמים שתרמו לסטיות והשפעתם על מגמות בתורת הסקרים.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת ניהל פוקס את המדגם בערוץ 13, והיה היחיד שדייק במדגם אל מול תוצאות האמת.
בספרם המשותף של פוקס ושאול בר-לב, הם ניתחו את המונח יהדות ישראלית וטענו כי גם חילונים מוצהרים מקיימים טקסים דתיים יהודיים.
הספר מבוסס על מחקר בו לקחו חלק מעל ל-3,000 איש.
ד"ר אמיר פז פוקס ועו"ד אופרי פוקס.
קמיל פוקס ושאול בר-לב, אמת וסקר: חשיבותם של סקרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד – ספרית פועלים, 1998
קמיל פוקס, תשיגו לי את מינה צמח, הוצאת דביר, 2010.
קמיל פוקס ושמואל רוזנר, #יהדותישראלית: דיוקן של מהפכה תרבותית, הוצאת דביר, 2018.
קמילה קולצ'ינסקי (רוסית: Камилла Кольчинская; 26 בדצמבר 1937 - 16 בפברואר 2016) הייתה מנצחת רוסיה-יהודייה.
קמילה קולצ'ינסקי נולדה במוסקבה, ברית המועצות, והופיעה לראשונה בניצוח בלנינגרד בעודה סטודנטית.
היא ניצחה על קונצרטים של תזמורת הרדיו הלאומית של פולין ועל התזמורת הפילהרמונית הישראלית ולדברי גרמופון הייתה "אחת הרוסיות הבודדות שעשו קריירה בינלאומית בניצוח."
קונצ'רטי לכינור של גלזונוב/דבוז'אק - איליה קאלר (כינור), תזמורת הרדיו הלאומית של פולין, קמילה קולצ'ינסקי (מנצחת).
קמילה קררו מנדס (באנגלית ופורטוגזית: Camila Carraro Mendes; נולדה ב-29 ביוני 1994) היא שחקנית אמריקאית, המוכרת בזכות תפקידה בתור ורוניקה לודג' בדרמת הנעורים "ריברדייל" (2017–2023) של רשת The CW.
קמילה מנדס נולדה בשארלוטסוויל, וירג'יניה, להורים ברזילאים, ויקטור (מנהל עסקים) וג'יזל מנדס (דיילת אוויר).
בהיותה בת שמונה התגרשו הוריה, והיא ואחותה הגדולה גדלו אצל אימן.
אמה נולדה בפורטו אלגרה, בעוד אביה נולד בבירה ברזיליה.
מנדס ומשפחתה החליפו את מקום מגוריהם פעמים רבות אך רוב ילדותה עברה עליה בפלורידה, שם למדה בבית הספר.
בגיל עשר עברה לגור בברזיל למשך שנה.
המשפחה התמקמה בסופו של דבר בדרום פלורידה, כאשר קמילה למדה בחטיבת הביניים.
במאי 2016 סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
תפקיד המשחק הראשון שלה היה בפרסומת של חברת איקאה.
בשנת 2016 לוהקה מנדס לתפקיד ורוניקה לודג' בסדרת הנעורים "ריברדייל", של רשת The Cw.
בשנת 2018 קמילה כיכבה בקליפ לשיר "Side Effects", של להקת הצ'יינסמוקרס.
בהמשך השנה, לוהקה לתפקיד בסרט "הדייט המושלם", בתפקיד שלבי אשר ישר ישירות לנטפליקס ב-12 באפריל 2019.
בשנת 2022 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "עושות נקמה" בתפקיד דראה טורס לצדה של מאיה הוק.
מנדס הייתה בזוגיות עם הצלם והבמאי איאן וואלאס מ-2013 עד 2017. באוקטובר 2018 החלה לצאת עם עמיתה לסדרה "ריברדייל", השחקן צ'ארלס מלטון, אך השניים נפרדו בדצמבר 2019.
בשנת 2023, היא חשפה שהיא יוצאת עם השחקן וכוכב האינטרנט רודי מנקוסו (אנ').
בראיון למגזין פיפל טענה מנדס כי היא הותקפה מינית במהלך תקופתה באוניברסיטת ניו יורק.
+שנהסרטתפקידהערות2018הרומנטיקנית החדשה (אנ')מורגן קרוז2019הדייט המושלם (אנ')שלבי פייסCoyote Lakeאסתר2020פאלם ספרינגסטאלהשקרים מסוכנים (אנ')קייטי פרנקלין2022עשות נקמהדראה טורס2024משודרגאנהגם מפיקה בפועלMúsica איזבלה2026שליטי היקוםטילבTBAAmerican Soleג'ס
+שנהסדרהתפקידהערות2017–2023ריברדיילורוניקה לודג'תפקיד ראשי (7 עונות); 136 פרקים2020משפחת סימפסוןטסה רוזדיבוב; פרק: "The Hateful Eight-Year-Olds"2021–2022פיירפקס (אנ')מלודידיבוב; 8 פרקים
קמילה אוטסן (בדנית: Camilla Ottesen; נולדה ב-11 בנובמבר 1972) היא מנחת טלוויזיה דנית.
ב-1994 הגישה את מהדורת החדשות לילדים "Børne 1'eren", מ-1997 ועד 2000 הנחתה את הגרסה הדנית של תוכנית המציאות המבצר.
ב-2005 השתתפה בתוכנית "Showtime" בה ידוענים מנסים את יכולת השירה שלהם ומבצעים שיר בשידור חי וב-2006 הנחתה את התוכנית ב-2007 ו-2008 הנחתה את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות קדם האירוויזיון הדנית.
קמילה בל ראות' היא שחקנית קולנוע אמריקאית.
קמילה בל ראות' נולדה ב-2 באוקטובר 1986 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ג'ק וסלי ראות', בעל חברת בנייה ומלחין מוזיקת קאנטרי ושל דבורה כריסטינה גולד, מעצבת אופנה ממוצא ברזילאי.
היא למדה בבית הספר מרלבורו, בית ספר תיכון עצמאי לבנות-בלבד בלוס אנג'לס.
מאז 1993 החלה לשחק כילדה.
סרטה הראשון היה "נסיכה קטנה" מ-1995 בתור ג'יין.
ב-1997 השתתפה בסרט "פארק היורה: העולם האבוד", הסרט השני בסרטי פארק היורה מאת סטיבן ספילברג בתפקיד הילדה קייטי באומן שהותקפה בידי להקת קומפסוגנתוסים אך ניצלה.
בשנה לאחר מכן שיחקה בסרט "קסם מעשי" והופיעה בסדרה "ווקר" עם צ'אק נוריס.
כמו כן הופיעה לצד סטיבן סיגל בסרט "הפטריוט" בתור הולי מקלארן, תפקיד עליו הועמדה ל"פרס השחקנים הצעירים" (Young Artist Award) בשנת 1999.
בשנת 2000 קיבלה תפקיד ראשי בסרט הדרמה "Rip Girls" בתפקיד סידני מילר.
גם עליו הועמדה לפרס השחקנים הצעירים.
ב-2005 שיחקה בסרט הדרמה של רבקה מילר "הבלדה על ג'ק ורוז" בתור רוס סלאבין והועמדה עליו לפרס גוטמן (Gotham Awards).
שיחקה גם במותחן האימה של ג'יימי באביט "השקט", לצדה של אלישה קאת'ברט.
בשנת 2008 שיחקה בסרט ההרפתקאות "10,000 לפני הספירה" של רולנד אמריך בתפקיד אוולט, אשתו של דלה והיחידה שניצלה ממתקפת שבט הלוחמים.
בשנה שלאחר מכן שיחקה בסרט המדע הבדיוני" פוש" לצד כריס אוונס, דקוטה פנינג ודג'ימון הונסו בתור קירה הדסון.
ב-2011 שיחקה בסרט "מעושר לעוני" בתפקיד נורה.
בשנת 2014 השתתפה בקומדיה "Cavemen", לצד צ'אד מייקל מאריי.
בשנת 2016 השתתפה בקומדיה "Sundown", לצד שרה פקסטון.
שבנת 2019 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "פני בובה" ברשת הולו.
בשנת 2022 שיחקה לצד מייק קולטר בסרט הדרום-קוריאני "קרטר" שעלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
משנת 2008 עד ל-2009 בל הייתה בזוגיות עם הזמר ג'ו ג'ונאס; הם הכירו כשהיא הופיעה בקליפ לשיר "Lovebug" של האחים ג'ונאס.
קמילה שמסי היא סופרת פקיסטנית-בריטית, מוסלמית המתגוררת בלונדון וקראצ'י.
היא ידועה בזכות רומן עטור הפרסים "בית אש" .
שמסי נולדה למשפחה אמידה של אינטלקטואלים בפקיסטן.
אמה היא העיתונאית והעורכת מוניזה שמסי , דודתה הגדולה הייתה הסופרת עטיה הוסיין והיא נכדתה של כותבת ספרי הזיכרונות ג'הנרה חביבולה.
היא גדלה בקראצ'י, שם למדה בבית ספר אנגלי פרטי.
היא בעלת תואר ראשון בכתיבה יוצרת ממכללת המילטון בניו יורק ותואר שני בתוכנית MFA למשוררים וסופרים באוניברסיטת אמהרסט, מסצ'וסטס שם הושפעה על ידי המשורר הקשמירי אגא שאהיד עלי .
שמסי מצהירה שהיא מחשיבה עצמה מוסלמית.
בשנת 2007 עברה ללונדון והיא בעלת אזרחות כפולה של בריטניה ופקיסטן.
שמסי כותבת על ההיסטוריה של פקיסטן במאה העשרים בספריה.
את הרומן הראשון שלה, "העיר ליד הים" (במקור: "The City by the Sea") כתבה בעודה עדיין בקולג' והוא ראה אור בשנת 1998 כשהייתה בת 25. הספר היה מועמד לג'ון לולילין רייס בבריטניה, ושמסי קיבלה את פרס ראש הממשלה לספרות בפקיסטן בשנת 1999.
הרומן השני שלה, "מלח וזעפרן" (במקור: "Salt and Saffron") יצא בשנת 2000 ובעקבותיו נבחרה לאחת מ-21 סופריה של אורנג' של המאה ה-21. הספר עוסק בכוחם של סיפורים שהופכים למיתוסים ונכנסים לספרי ההיסטוריה, דרך סיפורם של בני משפחת דארד הפקיסטנית.
הוא תורגם לעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ב-2003.
הרומן השלישי שלה, "קרטוגרפיה" (במקור: "Kartography") יצא ב-2000, זכה לשבחים ביקורתיים נרחבים והיה מועמד לרשימת הפרסים של ג'ון לולילין רייס בבריטניה.
גם "קרטוגרפיה" וגם הרומן הבא שלה, "פסוקים שבורים" (במקור: "Broken verses", 2005) זכו בפרס פטראס בוכארי מטעם האקדמיה לכתיבה בפקיסטן.
הרומן החמישי שלה "צללים צרובים" (במקור: Burnt Shadows) שיצא ב-2009 ותורגם לעברית בהוצאת כתר ב-2010 היה מועמד לפרס לסיפורת מאת נשים וזכה בפרס אניספילד-וולף לפרוזה.
"צללים צרובים" הוא סיפור משפתחתי שעלילתו נפרשת מיפן והודו שאחרי מלחמת העולם השנייה ועד ניו יורק ואפגניסטן שאחרי ספטמבר 2001.
"אלוהים בכל אבן" (במקור: "A God in Every Stone" 2004) הועמד לפרס וולטר סקוט לשנת 2015 ופרס לסיפורת מאת נשים.
הרומן השביעי שלה, "בית אש" (במקור: Home Fire), היה מועמד לפרס מאן בוקר לשנת 2017 ובשנת 2018 זכה בפרס לסיפורת מאת נשים.
הספר מספר את סיפורו של בחור פקיסטני הנופל טרף למגייסים של דאעש כיוון שהוא רוצה להתאחד עם האב שאיבד, לחוש הגשמה עצמית ולהשתייך לקהילה המסורה כביכול לטובתו של העולם.
שני ספריה האחרונים של שמסי לא תורגמו לעברית אף על פי שהוצאת כתר ניסתה לרכוש את הזכות לתרגומם.
הסופרת סרבה לאפשר את התרגום וזאת מפני שהיא תומכת בקריאה הפלסטינית לחרם על ישראל.
בשנת 2009 תרמה שמסי את הסיפור הקצר "טורסו המדבר" לפרויקט Ox-Tales של אוקספם - ארבעה אוספים שנכתבו על ידי 38 סופרים וסופרות.
היא משתתפת בפסטיבלים ספרותיים כגון, פסטיבל הספרות בג'איפור 2011, שם דיברה על סגנון הכתיבה שלה ופסטיבל הספרות בסרייבו בו דיברה על הצורה שבה היא מלווה בספריה את ההיסטוריה של פקיסטן במאה העשרים.
היא השתתפה בפרויקט של תיאטרון בוש ב-2011 בשם" שישים ושישה ספרים" עם יצירה על המבוססת על תרגום המלך ג'יימס.
בשנת 2013 היא נכללה ברשימת 20 הסופרים הבריטיים הצעירים הצובים ביותר של כתב העת הספרותי גרנטה.
בשנת 2012 היא הצטרפה לנבחרת הסופרים בקריקט, אף על פי שהיא מעולם לא שיחקה את המשחק.
היא כתבה פרק בספר The Authors XI: A Season of English Cricket from Hackney to Hambledon (2013), שנכתב במשותף על ידי חברי הנבחרת כדי לתעד את העונה הראשונה שלהם יחד.
היא חברה באגודה המלכותית לספרות.
1999: פרס ראש הממשלה לספרות בפקיסטן על "עיר ליד הים"
2002: פרס פטראס בוכארי מטעם האקדמיה לכתיבה בפקיסטן על "קרטוגרפיה"
2005: פרס פטראס בוכארי, על "פסוקים שבורים"
2010: פרס אניספילד-וולף לפרוזה, עבור "צללים שרופים"
2018: פרס לסיפורת מאת נשים, על "בית אש"
ב-6 בספטמבר 2019 נבחרה על ידי עיריית דורטמונד, גרמניה, כזוכת פרס נלי זק"ש לספרות המוענק מדי שנתיים על עבודה ספרותית התורמת לקידום הבנה בין תרבויות ועמים.
הבחירה ספגה ביקורת ולאחר לחץ חזרו בהם השופטים מהחלטתם מפני ששמסי תומכת מוצהרת ב-BDS.
מספר פעילים ואנשי תרבות חתמו על עצומת תמיכה בשמסי, בין החתומים היו גם ישראלים כמו ניר אלון
קמילו אצ'וורי (בספרדית: Camilo Echeverry; נולד ב-16 במרץ 1994) המוכר בשם הבמה קמילו, הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי קולומביאני.
קמילו אצ'וורי נולד ב-6 במרץ 1994 בעיר מדיין שבקולומביה.
בשנת 2007, כשהיה בן 13, זכה קמילו בעונה השנייה של תוכנית הכישרונות לילדים - "El Factor Xs" עיבוד של הפורמט הבריטי האקס פקטור ששודר בקולומביה.
כפרס על זכייתו בתוכנית הוציא את הפרויקט המוזיקלי הראשון שלו - המיקסטייפ Regalame tu Corazón שיצא לאור בשנת 2008.
לאחר צאת המיקסטייפ שלו, ביצע מספר תפקידי אורח בסדרות קולומביאניות שונות - ביניהן הטלנובלה En los tacones de Eva וסדרת הטלוויזיה Súper pá.
בשנת 2009 יצא לסיבוב הופעות בדרום אמריקה ובארצות הברית.
בספטמבר 2010 הוציא לאור את המיקסטייפ השני שלו, Tráfico de Sentimientos, שזכה להצלחה בדרום אמריקה.
בשנת 2013 הוציא את הסינגל הראשון שלו מזה שלוש שנים, "Déjame Quererte Hoy".
עם השקת הסינגל אימץ את שם הבמה קמילו.
בשנת 2015 עבר להתגורר בעיר מיאמי שבמדינת פלורידה שבארצות הברית.
הוא כתב שירים לאמנים אחרים, ביניהם הלהיט "Sin Pijama" בביצוען של בקי ג'י ונאטי נטשה.
בשנת 2018 השיק מחדש את הקריירה המוזיקלית שלו הוציא לאור את השיר "Desconocidos" לצד מנואל טוריזו ומאו וריקי.
בתחילת שנת 2019 הודיע כי חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין.
במרץ של אותה השנה הוציא לאור את סינגל הבכורה שלו, "No Te Vayas".
ב-9 באוגוסט 2019 הוציא לאור, יחד עם פדרו קאפו, את השיר "Tutu" שזכה לביקורות חיוביות.
ב-17 במרץ 2020 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, Por Primera Vez.
ב-4 במרץ 2021 הוציא לאור את אלבום האולפן השני שלו, Mis Manos.
בשנת 2021, הוא הוציא את הסינגל "Índigo" עם אשתו אוואלונה כדי להודיע על הריונה למעריציו.
בספטמבר 2025 קמילו צורף לליין־אפ ההופעות של פסטיבל Global Citizen לשנת 2025. באותו החודש דווח שקמילו יפתח סיבוב הופעות בארצות הברית ובפוארטו ריקו באפריל 2026.
בפברואר 2020, לאחר 4 שנות זוגיות, התחתן עם אוואלונה מונטנר, בתו של הזמר-יוצר הארגנטינאי-ונצואלי ריקרדו מונטנר ואחותם של הצמד המוזיקלי מאו וריקי.
לזוג שתי בנות, אינדיגו, שנולדה ב-6 באפריל 2022, ואמרנטו, שנולדה ב-1 באוגוסט 2024.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי הלטיני2024הקלטת השנה"Una Vida Pasada" (עם קארין ליאון)אלבום השנהcuatroהאלבום הטרופי העכשווי הטוב ביותר2025שיר הפופ הטוב ביותר"Querida Yo"
קמיל פיונטקובסקי (בפולנית: Kamil Piątkowski; נולד ב-21 ביוני 2000 ביאסלו שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לגיה ורשה ובנבחרת פולין.
פיונטקובסקי החל את הקריירה המקצוענית שלו בראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
ב-18 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על לכיה גדנסק במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת .
ב-20 ביוני 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–3 על ארקה גדיניה במסגרת הליגה.
בשתי עונותיו במועדון ערך פיונטקובסקי 51 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
לקראת עונת חתם פיונטקובסקי ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-21 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על אוסטריה קלגנפורט במסגרת המחזור החמישי בליגה.
ב-20 באוגוסט 2025 חתם בלגיה ורשה.
ב-28 במרץ 2021 ערך פיונטקובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בניצחון 0–3 על נבחרת אנדורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
קמיל פלקי (במקור פרוכט; בהונגרית: Feleki Kamill; טרקבאלינט, 21 באוגוסט 1908 – בודפשט, 18 באוקטובר 1993) היה זוכה פרס קושוט שחקן, רקדן, כוריאוגרף הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול וזוכה פרס קושוט (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
קמיל פלקי נולד כבנם של טיבדאר פלקי (פרוכט), יהודי, בעלים של מפעל מכונות ושל תקלה קרולינה שרייבר שהייתה או ממשפחה יהודית שהתנצרה או ממשפחה ממוצא שוואבי.
אין מספיק מקורות ביוגרפיים, כדי לקבוע אחד מן השניים הנ"ל.
ב-1914, כשקמיל היה רק בן שש, הם עברו מדירתם הדלה בעיירה טרקבאלינט לאחת מהדירות הבורגניות הגדולות יותר בבודפשט בקומה השנייה של הבית בשדרות ליפוט 27. קמיל פלקי למד במשך ארבע שנים בבית הספר היסודי בכיכר אישטוואן הקדוש שליד בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט ולאחר מכן למד בגימנסיה הריאלית הראשית ברחוב מרקו.
כבר בגיל 11 החליט (1919) להיות שחקן, ומשנת 1922 לקח שיעורים פרטיים מאמן בפארק העירוני של בודפשט.
הוא נרשם לבית הספר להכשרת שחקנים של סידי ראקושי בשנת 1926, ואחרי שנה אחת בלבד התקבל בחוזה לתיאטרון קיראי ידי אדן לאזאר (מקודם: שוורץ).
הוא קיבל שכר גבוה במיוחד ביחס לשחקן מתחיל ובשל פטרונותה של השחקנית היהודייה אלה גומבאסגי (מקודם גרין), הוא התקבל גם על ידי חברת השחקנים.
בין השנים 1929–1931 ביצע בחו"ל את הריקודים המיוחדים שלו תחת השם קמילו פלקי.
מכאן ואילך הפך לרקדן-קומיקאי מהולל, בין היתר גם ב:
תיאטרון רויאל רוויו (1936 - 1935) (Royal Revü Színház)
בנוסף לכך הוא היה אורח קבוע על במות הקיץ:
ב-5 באוגוסט 1932 נשא לאישה בבודפשט את יוזפה הרמינה אנה מצגר שהייתה מבוגרת ממנו בחמש שנים, בתם של רז'ה פרנץ מצגר ושל אילונה ארז'בט מומהג'י.
בין 1936 לבין 1938 עבד ככוריאוגרף למחול בתיאטרון הילדים של הדוד לאקנר.
בין השנים 1941 לבין 1943 פרסם מאמרים רבים מאוד תחת השם קמיל פלקי בשבועון "קולנוע, תיאטרון, ספרות" (Film Színház Irodalom) בשם "הטור שלי".
לאחר מלחמת העולם השנייה בין 1945 לבין 1949, שיחק בתיאטראות: ויג, השחקנים, ההונגרי, מרכז העיר, המודרני וגם פטפי (1960–1964).
לבסוף חזר לתיאטרון האופרטה של בודפשט.
בין לבין הופיע כשחקן אורח בתיאטראות, בין היתר, יוז'ף אטילה ומדאץ'.
הוא עזב את מקום הצלחתו הגדולה, תיאטרון האופרטה, ב-1972, אם כי לא לצמיתות.
הוא הופיע על הבמה בפעם האחרונה ב-1978, אך כיכב בסרטים עד סוף שנות השמונים ובין היתר בסרטו המפורסם של פטר גארדוש בשם "אלוהי החסד" או "אלי שבשמיים" (Uramisten).
הוא חי את שנותיו האחרונות בעוני רב.
בשל קומתו הקטנה, תרבות התנועה המטופחת והפגם הקטן האופייני בדיבור שלו, הוא שיחק בעיקר אנשים קטנים וביישניים.
מספר הצגות הבכורה שלו הרשום במאגר התיאטרון (1949–): 43.
פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל שיקגו (1986)
חבר לנצח של תיאטרון האופרטה של בודפשט (1991)
+אילן היוחסין של קמיל פלקי קמיל פלקי
בעל חנות מכונות סבא מצד אביו:
עצמאי סבא רבא1 מצד אביו:
אברהם פורכט סבתא רבתא1 מצד אביו :
אדל גרוס סבתא מצד אביו:
בודפשט, נובמבר 1915 5) סבא רבא2 מצד אביו:
שמעון קלר סבתא רבתא2 מצד אביו :
רוזליה שרייבר סבא רבא2 מצד אמו:
קַמִילָה קוֹלֶט (בנורווגית: Jacobine Camilla Collett; 23 בינואר 1813 – 6 במרץ 1895) הייתה סופרת נורווגית, המכונה לעיתים קרובות הפמיניסטית הנורווגית הראשונה.
היא הייתה גם אחותו הצעירה של המשורר הנורווגי הנריק ורגלנד, והיא מוכרת כאחת התורמות הראשונות לריאליזם ב.
אחיה הצעיר היה מייג'ור גנרל .
היא הפכה לחברת כבוד של כאשר האגודה נוסדה ב-1884.
קמילה נולדה בקריסטיאנסנד בנורווגיה, בתם של , תאולוג, פוליטיקאי ומלחין ידוע בזמנו, ואלט (Alette) לבית תאולו (Thaulow).
אחיה, היה הסופר הנריק ורגלנד.
כאשר קמילה הייתה בת ארבע, עברה משפחתה ל, שם אביה מונה לכומר הקהילה.
קמילה גדלה במשפחה ספרותית, והיא הפכה לכותבת יומנים צעירה, בין השאר משום שמצאה שהחיים באיידסוול משעממים.
היא בילתה את רוב שנות ההתבגרות שלה בבית ספר בכריסטיאנספלד בדנמרק.
במהלך ביקור בכריסטיאניה היא פגשה והתאהבה במשורר , שהיה גם אויבו הספרותי של אחיה הנריק.
היחסים בין השלושה היו מסובכים ועם הזמן הפכו לאגדיים בתנועה הרומנטית הנורווגית.
קולט צדדה מבחינה פילוסופית בוולהאן בוויכוח, וייתכן שיחסיה עם אחיה היו לא פשוטים במשך זמן מה.
אבל יש אינדיקציות לכך שקמילה נשאה טינה מסוימת כלפי אביה ואחיה בשל התנגדותם ליחסיה עם ולהאבן.
היא גם סבלה מבעיות בריאות, ובמהלך קיץ 1834 לקח אותה אביה לפריז כדי לאזור כוח, ולאושש אותה.
בכל מקרה, מערכת היחסים שלה עם ולהאבן הסתיימה בסופו של דבר, ובשנת 1841 היא נישאה ל, פוליטיקאי בולט, מבקר ספרות וחבר ב- (מפלגת המודיעין).
לכל הדעות היו אלה נישואים שנולדו מאהבה והוא היה בעל תומך ומבין שאיתו יכלה קמילה לדון בכל נושא.
היא החלה לכתוב לפרסום לאחר שנישאה לקולט.
יצירתה המפורסמת ביותר היא הרומן היחיד שלה, (בנותיו של מושל המחוז) שפורסם בעילום שם בשני חלקים נפרדים ב-1854 וב-1855. הספר נחשב לאחד מרומני הריאליזם הפוליטי והחברתי הראשונים בנורווגיה ועוסק בקשיים של אישה בחברה פטריארכלית בכלל ובנישואים בכפייה ספציפית.
מאמינים כי חוויותיה האישיות בחיים, במיוחד מערכת היחסים שלה עם ולהאבן, השפיעו על הספר.
לאחר ספר זה, היא כתבה מעט מאוד סיפורת, אך כן המשיכה לכתוב מסות, פולמוסים ואת זיכרונותיה.
המודלים הספרותיים שלה כללו סופרות כמו רחל ורנהגן וז'ורז' סאנד, כמו גם אדוארד בולוור-ליטון ו.
הסגנון שלה ייצג סטייה מבני דורה, בכך שהיא העדיפה גוון סתמי וטבעי יותר.
בשנת 1851, לאחר עשר שנות נישואים, נפטר בעלה בפתאומיות, והותיר את קמילה לגדל ארבעה בנים צעירים.
היא נאלצה למכור את ביתה ומעולם לא הצליחה לקנות בית חדש שוב.
שלושת בניה הגדולים נשלחו לקרובי משפחה.
היא נאבקה בבעיות כלכליות אישיות למשך שארית חייה.
היא נפטרה בכריסטיאניה (אוסלו) ב-6 במרץ 1895.
קולט גדלה בבית שהעריץ את יצירותיו של ז'אן-ז'אק רוסו, שישפיעו רבות הן על קולט והן על אחיה, ניקולאי.
בתחילת כתיבת Amtmandens Døtre, היא מצאה השראה מז'ורז' סאנד, אם כי היא הרגישה שהרעיונות של סאנד קיצוניים מדי.
ברומן היא דנה כיצד מונעים מנשים ונערות צעירות הכשרה וחינוך שיעודדו אותן להצלחות בחיים טובים יותר, אך היא אינה טוענת שנשים צריכות לרדוף אחרי חיים והצלחה ללא תלות בנישואין.
קולט מציעה שעבור ארבע הבנות, נישואים המבוססים על אהבה וכבוד הם ההזדמנות האולטימטיבית לחיים מוצלחים.
הספר נחשב ל"ביקורתי חריף" כלפי המושגים של נישואים בכפייה ונישואים המתקיימים למען המוסכמות החברתיות והפופולריות.
היא תומכת ברעיון של אהבה רומנטית, ובחופש של נשים לבחור בעצמן במערכות יחסים, באמצעות אמנציפציה אישית.
ככל שקולט התבגרה, כך הפכו דעותיה לקיצוניות יותר, והפכו ליותר ויותר וכחניות.
היא תמכה בשינוי חברתי ופוליטי לקידום תפקידיהן של נשים בחברה, והמאמרים שכתבה פורסמו בעילום שם, אך לבסוף פורסמו בספר של אוסף יצירותיה.
סטיגמה הוצמדה לרעיון של אישה שכותבת את התוכן ומשתפת את הרעיונות ששיתפה בפומבי, והדבר השפיע על הקריירה שלה ועל מצבה הרגשי.
קולט תיעלה תסכול זה לכתיבתה, שם היא בחנה לעיתים קרובות סטיגמה זו.
לאחר כתיבת Amtmands Døtre היא התמקדה בעיקר בביקורות ומאמרים על ספרות, שרבים מהם חיזקו את קולט כמבקרת הספרות הפמיניסטית הראשונה בנורווגיה.
במסות ובמאמרי דעה אלה, היא הכריזה על הצורך בדימוי חדש לנשים ודחתה את הרעיון שנשים צריכות להיות מאופקות, ושיקריבו את עצמן בחייהן.
עבודתה צוטטה על ידי בני דורה כמו הנריק איבסן.
קמילה רבקה מורון פולק היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
מורון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקנים והדוגמנים הארגנטינאים מקסימו מורון ולוסילה פולק.
הם עברו ללוס אנג'לס זמן קצר לפני לידתה של מורון, והתגרשו ב-2006. לאמה של קמילה, לוסילה, הייתה מערכת יחסים עם השחקן אל פצ'ינו במשך שנים רבות, וזו הסיבה שקמילה עדיין מחשיבה אותו לאביה החורג.
מצד אמה, היא נכדתו של עורך הדין והפוליטיקאי הארגנטינאי פדריקו פולק (ספ') ואחייניתה של הפתולוגית הארגנטינאית-בריטית ג'וליה פולק (אנ').
מורון סיימה את בית הספר התיכון בבוורלי הילס (אנ') בשנת 2015.
היא החלה את דרכה כדוגמנית והופיעה בעמוד השער של המהדורה הטורקית של מגזין האופנה ווג בשנת 2016. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה על מסלול בדוגמנות בתצוגת האופנה לקולקציית מוסקינו לשנת 2017.
בשנת 2015 מורון לוהקה לסרטו של ג'יימס פרנקו, "בוקובסקי", אך נכון ל-2024 הוא טרם יצא לבתי הקולנוע.
בשנת 2018, היא שיחקה בסרט הפעולה "משאלת מוות", ושיחקה בתפקיד ראשי בסרט בבימוי של אוגוסטין פריצל, "Never Goin' Back".
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס באותה שנה ויצא לאקרנים על ידי אולפני A24.
בשנת 2023 כיכבה מורון בתפקיד קמילה דאן במיני-סדרה של פריים וידאו, "דייזי ג'ונס והסיקס".
עבור תפקידה הייתה מורון מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') לשנת 2024.
ב-18 באוקטובר 2019, מורון קיבלה את פרס הכוכב העולה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן דייגו.
מורון הייתה במערכת יחסים עם השחקן לאונרדו דיקפריו במשך חמש שנים עד 2022.
שנה סרטתפקיד הערות 2018Never Goin' Back ג'סי משאלת מוות ג'ורדן קרסי 2019Mickey and the Bear מיקי פק 2020נערה מבית טוב (אנ') רובי ריצ'מן2023Gonzo Girlאלי רוסו2024Marmalade מרמלדהTBABukowski
שנה סדרהתפקיד הערות 2023דייזי ג'ונס והסיקס קמילה דאן תפקיד ראשי; 10 פרקים
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2024)2025מנהל הלילהתפקיד מרכזי בעונה השנייה2026עידן התמימות (אנ')אלן אולנסקהסדרה עתידית של נטפליקס
קמילה סקולימובסקה (בפולנית: Kamila Skolimowska; 4 בנובמבר 1982 – 18 בפברואר 2009) הייתה אתלטית פולנייה, אלופה אולימפית (סידני 2000) וסגנית אלופת אירופה (מינכן 2002) ביידוי פטיש.
אביה הוא מרים המשקולות רוברט סקולימובסקי שהתחרה באולימפיאדת מוסקבה בשנת 1980 וזכה באליפות העולם בהרמת משקולות בשנת 1986.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בליובליאנה שבסלובניה זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 59.72 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיימה במקום שביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 62.68 מטר.
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה ביולי בבידגושץ' שבפולין זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 63.94 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בסביליה שבספרד סיימה במקום 21 ביידוי פטיש בתוצאה של 50.38 מטר.
באולימפיאדת סידני שנערכה בספטמבר זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אולימפי חדש (זו הייתה הפעם הראשונה בה נשים מתחרות ביידוי פטיש במשחקים האולימפיים) של 71.16 מטר, לפני אולגה קוזנקובה מרוסיה (69.77 מטר) וקירסטן קלוזה מגרמניה (69.28 מטר).
היא עשתה זאת בגיל 17 ו-331 ימים, והייתה לאלופה האולימפית הצעירה ביותר ביידוי פטיש.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט באדמונטון שבאלברטה, קנדה, סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 68.05 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 72.46 מטר, אחרי אולגה קוזנקובה (72.94 מטר) ולפני מנואלה מונטברון מצרפת (72.04 מטר).
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביולי בבידגושץ' זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 71.38 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בפריז שבצרפת סיימה במקום שמיני ביידוי פטיש בתוצאה של 68.39 מטר.
באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט סיימה במקום חמישי ביידוי פטיש בתוצאה של 72.57 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בהלסינקי שבפינלנד סיימה במקום שישי ביידוי פטיש בתוצאה של 68.96 מטר.
באוניברסיאדת איזמיר שנערכה באוגוסט זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 72.75 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בגטבורג שבשוודיה זכתה במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 72.58 מטר, אחרי טטיאנה ליסנקו (76.67 מטר) וגולפיה חאנאפייבה (74.50 מטר), שתיהן מרוסיה.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט באוסקה שביפן סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 73.75 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג שנערכה באוגוסט סיימה במקום אחרון בגמר יידוי פטיש, לאחר שלא הצליחה לקבוע תוצאה.
ב-18 בפברואר 2009, בגיל 26, מתה סקולימובסקה באופן מפתיע במהלך מחנה אימונים בפורטוגל.
נתיחה שלאחר המוות קבעה שסיבת המוות שלה היא תסחיף ריאתי.
קמילה מאגאלובה (בסלובקית:Kamila Magálová, נולדה ב-16 בנובמבר 1950), היא שחקנית קולנוע ותיאטרון, זמרת ויזמית.
היא מועמדת משולשת לפרסי OTO טלוויזיוניים.
נוסף לאמנויות הבמה, מנהלת מאגאלובה מלון הקרוי על שמה בצ'רנה וודה.
מאגאלובה היא בתו של המנצח לדיסלאב סלובאק ואחותה של השחקנית מריאן סלובאק.
היא גידלה שני ילדים, בת ובן, שמת ב-2024.
מאגאלובה למדה משחק באקדמיה לאמנויות הבמה בברטיסלבה, וסיימה את לימודיה בשנת 1975. מ-1973 עד 1982 הייתה חברה בהרכב הפואטי של הבמה החדשה (Poetický Súbor Novej Scény) בברטיסלבה, ומאז 1982 היא חברה בבמחלקת הדרמה של התיאטרון הסלובקי הלאומי ((Činohra Slovenského Národného Divadla), גם היא בברטיסלבה.
מאגאלובה מוכרת לקהל צופי הקולנוע הסלובקי כאחת הדמויות הראשיות בסרטיה של מארי פולניאקובה.
בשנת 2012 התגרשה מסלאבומיר מגאל, שעמו הביאה לעולם שני ילדים, מרטין ודניאלה ויש לה שלושה נכדים.
היא מנהלת עם בעלה לשעבר את מלון קמילה בצ'רנוודה, שם מקום מגוריה.
מאגאלובה היא שגרירת רצון טוב של קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים, יוניצ"ף ומייצגת את סלובקיה מאז 1995.
הוא מחבר ספרי שחמט וכתב שחמט שעסק ביצירה שחמטאית.
היגר לצרפת בשנות ה־20 המוקדמות של המאה ה־20.
סנקה הקדיש את חייו לעולם השחמט והיצירה הפך לדמות מוערכת בשחמט הצרפתי.
כתב טור שחמט בעיתון Le Figaro משנת 1951 ועד מותו ב־1977.
אחד העורכים המרכזיים של כתב העת Thèmes-64, שמוקדש ליצירה שחמטאית – כתב עת שהקים ב־1956 יחד עם חברים.
שימש כעיתונאי שחמט בולט בציבור השחמט הצרפתי
השתתף באליפות צרפת כשחקן, שופט תחרויות ומחבר של מאות בעיות שחמט (בעיקר אטיודים), נחשב כ"פרובלמיסט" בכיר עם רפרטואר עשיר
הלבן מתחיל ונותן מט בשני מסעים, בעיה משנת 1949 שפורסמה ב-Bulletin ouvrier des échecs
הלבן מתחיל ונותן מט בשני מסעים, בעיה משנת 1949, החל מדקה 18:00, יוטיוב
קמילה ברגשאצ'יובה (בסלובקית: Kamila Beregszásziová; נולדה ב־3 במאי 1980) היא כדורגלנית עבר סלובקית ששיחקה כחלוצה.
בין השנים 1996–2001 רשמה 32 הופעות ו־18 שערים במדי נבחרת סלובקיה נשים.
בשנת 2001 דורגה במקום ה־20 בהצבעת FIFA Women's World Player of the Year, שהייתה ההצבעה העולמית הראשונה של פיפ"א שהוקדשה כולה לכדורגל נשים.
ברגשאצ'יובה שיחקה במשך כל הקריירה שלה במועדון אולימפיה קושיצה, שם כבשה 131 שערים ב־120 משחקים בליגת הנשים הסלובקית.
לצד הקריירה הספורטיבית, למדה בהאוניברסיטה הטכנית בקושיצה.
ברגשאצ'יובה ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב־14 באוגוסט 1996, בגיל 16, במסגרת משחק מוקדמות של אופ"א מול פינלנד.
בין 1996 ל־2001 שיחקה 32 משחקים בינלאומיים וכבשה 18 שערים, מתוכם 13 במשחקי מוקדמות רשמיים.
במשחק מוקדמות למונדיאל הנשים 2003 כבשה ארבעה שערים בניצחון 0–7 של סלובקיה על בוסניה והרצגובינה.
תחרות הופעות שערים משחקי ידידות 11 5 מוקדמות אליפות אירופה 10 5 מוקדמות גביע העולם 11 8 סה"כ 32 18
קַמִיקַזֶה (בקאנג'י -神風 , מילולית: "רוח אלוהית") הוא כינוי שניתן במלחמת העולם השנייה לטייסים מתאבדים יפנים שהתרסקו עם מטוסיהם לתוך ספינות אמריקאיות על מנת לפגוע בהן.
התקפת הקמיקזה הראשונה נעשתה ב-25 באוקטובר 1944 על ידי תשעה מטוסי זירו יפניים מדגם A6M7 קמיקזה בפיקודו של סרן סאקי יוקיאו.
הם נשאו פצצות של 250 קילוגרם והטביעו את נושאת המטוסים "סנט לו" וגרמו נזק לשלוש אוניות אחרות.
לאחר מכן תוכנן מטוס (למעשה טיל מונחה אדם) מיוחד לתקיפות קמיקזה.
המטוס, יוקוסוקה MXY-7 Ohka, היה בנוי בחלקו מעץ וחומש במטען נפץ של 1,200 ק"ג.
המטוס היה מוטל ממפציץ G4M ("בטי"), ולאחר גלישה (דאייה) של 80 ק"מ הופעל המנוע הרקטי והמטוס צלל כ-30 שניות עד שפגע במטרתו.
המטוסים המעטים שהגיעו למטרתם גרמו נזקים חמורים.
בעלות הברית כינו אותו "באקה" ("אידיוט", ביפנית).
הטייסים שגויסו למשימות האלה הצטלמו, בדרך כלל, לפני טיסתם.
לפעמים אולצו הטייסים לצאת למבצע ההתאבדות נגד רצונם.
הם תודלקו כך שהדלק יספיק רק על מנת להגיע אל יעדם ולא על מנת לחזור ממנו.
המילה קאמיקזה מורכבת משתי מילים, המילה קאמי (קאנג'י: 神) שמשמשת לתיאור האלוהויות של דת השינטו, והמילה קאזֵה (קאנג'י: 風) שמשמעותה רוח.
ביטוי זה שימש לראשונה כשמו של טייפון שפיזר את הצי המונגולי של קובלאי חאן שביקש לכבוש את יפן בשנת 1274, סופה שהעם היפני בשעתה האמין שנשלחה על ידי האלים כדי להציל את יפן מתבוסה.
עוד לפני המלחמה מספר מטוסים בעיצוב יפני נקראו על ידי הציבור "קאמיקזה", ביניהם מטוסי קרב קלים ששימשו במלחמת סין–יפן השנייה, אך גם מטוסים מסחריים.
בזמן מלחמת העולם השנייה התקיימו מספר טייסות מתאבדים, שמן היה "טוֹקוּבֶּטְסוּ קוֹגֶקיטאי" (קאנג'י: 特別攻撃隊, רומאג'י: tokubetsu kōgekitai, מילולית: "כוח התקפה מיוחד").
טייסת המתאבדים ששירתה תחת הצי הקיסרי היפני נקראה "שינְפּוּ טוֹקוּבֶּטְסוּ קוֹגֶקיטאי" כאשר שינפו (רומאג'י: shinpū) היא למעשה קריאה סינית של אותן הסימניות המרכיבות את המילה קאמיקזה.
לאחר שישה חודשים שבהם נמשך רצף הניצחונות של היפנים אחרי המתקפה על פרל הארבור, נבלמו הכוחות היפנים בקרב ים האלמוגים במאי 1942, הובסו בקרב מידוויי ביוני אותה שנה ולבסוף איבדו את תנופתם בקרב גוודלקנל.
במהלך 1943–1944 התקדמו כוחות בעלות הברית, אשר נהנו מיתרון חומרי ניכר, בזכות העוצמה התעשייתית והמשאבים הרבים של ארצות הברית, בהתמדה לעבר יפן.
במהלך המלחמה, בייחוד בקרב מידווי, איבדו היפנים מטוסי קרב רבים וצוותי אוויר מיומנים, עד שב-1943 נקלעו היפנים לנחיתות אווירית מספרית ואיכותית לעומת המטוסים החדשים מתוצרת ארצות הברית, ובייחוד לנוכח מטוסי F4U קורסייר ו-F-6F הלקט, שהיו בעלי מנוע חזק יותר, שריון עמיד יותר וחימוש טוב יותר.
בעקבות התבוסה במידווי וקרבות ההתשה שפגעו קשות בחיל האוויר של הצי הקיסרי היפני באיי שלמה ורבאול ובקרב ים הפיליפינים, שבו איבדה יפן למעלה מ-400 מטוסים וטייסים, נעשו טייסי קרב מנוסים למצרך נדיר ביפן.
הם אף התקשו לבצע טיסות רגילות מחמת המחסור בחלפים ובדלק.