tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2016 דירג מגזין פורבס את מנהטן ביץ' במקום 74 ברשימת האתרים היקרים ביותר באמריקה, עם מחיר ממוצע של $2,815,327 לבית.
מאליבו הייתה במקום השני ביוקרתה ובוורלי הילס שלישית.
מנהיגות חברתית היא רשימה מטעם מפלגת מורשת אבות, שהוקמה על ידי אילן משיחא יר-זנבר לקראת הבחירות לכנסת ה-19 (2013) ומעולם לא נבחרה לכנסת.
הרב יוסף בא-גד הקים את מפלגת מורשת אבות בשנת 1992, המפלגה מעולם לא עברה את אחוז החסימה ובבחירות לכנסת החמש עשרה קיבלה המפלגה את מספר הקולות הנמוך ביותר.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה בשנת 2013 הוגשה רשימה מטעם המפלגה, הפעם בראשות אילן משיחא יר-זנבר, שהכריז על עצמו כמועמד לראשות הממשלה.
יר-זנבר הבהיר כי אין כל קשר רעיוני בין הרשימה הנוכחית, המגדירה עצמה כמפלגה ביטחונית-חברתית, לבין המפלגה בתקופתו של בא-גד.
רשימתו של משיחא השתמשה במפלגת "מורשת אבות" כמפלגת מדף.
בבחירות זכתה המפלגה ב-461 קולות, והייתה למפלגה עם מספר הקולות הנמוך ביותר.
בבחירות לכנסת העשרים התמודדה המפלגה תחת הכינוי "מנהיגות חברתית", וסימנה היו האותיות "יז".
המפלגה זכתה בבחירות ל-223 קולות, ושוב הייתה למפלגה בעלת מספר המצביעים הנמוך ביותר.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019 התמודדה המפלגה בשנית תחת הכינוי "מנהיגות חברתית", הפעם עם האותיות "ןנ" אך גם הפעם לא נכנסה לכנסת וקיבלה 385 קולות - שהם כ-0.01% מסך הקולות הכשרים בקלפי בבחירות אלו.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019 מנהיגות חברתית התמודדה המפלגה עם האות "י".
גם הפעם היא קיבלה את מספר הקולות הנמוך ביותר מבין הרשימות שהתמודדו - קיבלה 434 קולות שהם 0.01% מסך הקולות הכשרים בקלפי בבחירות אלו.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020 התמודדה המפלגה עם האותיות "יר" וקיבלה 271 קולות.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021 התמודדה המפלגה בשנית עם האותיות "יר" וקיבלה 256 קולות.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש בנובמבר 2022 התמודדה המפלגה עם האות "ץ" וקיבלה 988 קולות (0.02% מהקולות), שיא מספר מצביעים למפלגה מאז היווסדה.
מנהטן עילית הוא האזור הצפוני ביותר של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
אזור מנהטן עילית נתחם מדרום ברחוב 96, בצפון בסנטרל פארק (רחוב 110), רחוב 125 ורחוב 155. לעיתים רבות נעשה שימוש במונח "Uptown" על מנת להתייחס לאזור מנהטן עילית, למרות שבדרך כלל השימוש במונח נוטה יותר להתייחס לשכונות של ניו יורק שנמצאות צפונית לרחוב 59.
לרוב מקובל לכלול את השכונות הבאות באזור מנהטן עילית –⁠ מרבל היל, אינווד, וושינגטון הייטס (כולל פורט ג'ורג', שרמן קריק והדסון הייטס), הארלם (כולל שוגר היל, המילטון הייטס ומנהטנוויל), מזרח הארלם, מורנינגסייד הייטס ועמק מנהטן (באפר וסט סייד).
גשר ג'ורג' וושינגטון מחבר את שכונת וושינגטון הייטס אשר באזור מנהטן עילית לפורט לי, ניו ג'רזי אשר נמצאת מעבר לנהר ההדסון.
זהו הגשר העמוס ביותר בעולם בו עוברת תעבורת כלי רכב.
מנהיג המפלגה השמרנית היא המשרה הבכירה ביותר בשורות המפלגה השמרנית הבריטית.
מנהיגת המפלגה השמרנית הנוכחית היא קמי בדנוק שמכהנת בתפקיד מאז 2 בנובמבר 2024, כשגברה על חמישה מתמודדים אחרים.
מאז הקמת המפלגה ב-1834 עד שנת 1922, לא הוענק למנהיג המפלגה השמרנית תפקיד רשמי, מנהיג המפלגה כיהן כחבר הפרלמנט או גם כראש הממשלה.
החל מ-1922, מנהיג המפלגה השמרנית נבחר באופן רשמי, גם אם המפלגה נמצאה באופוזיציה.
תחת חוקי המפלגה, חבריה יכולים להצביע להנהגת המפלגה גם אם אינם אזרחי הממלכה המאוחדת, אינם חיים בבריטניה ואין להם זכות הצבעה בבחירות הכלליות.
ארבע נשים כיהנו כמנהיגות המפלגה: מרגרט תאצ'ר, תרזה מיי וליז טראס שכיהנו גם כראש הממשלה וקמי בדנוק שנבחרה לתפקיד בנובמבר 2024 ומכהנת כיו"ר האופוזיציה.
רישי סונאק היה למנהיג המפלגה הראשון ממוצא דרום אסייתי.
מנהיג מפלגת הלייבור הוא ראש מפלגת הלייבור ב.
מאז 4 באפריל 2020, מנהיגה הנוכחי הוא קיר סטארמר.
תפקיד מנהיג מפלגת הלייבור נוצר רשמית בשנת 1922. לפני כן, בין שנבחרו לראשונה כחברי פרלמנט של הלייבור בשנת 1906 ועד הבחירות הכלליות בבריטניה 1922, כאשר הושגו הישגים פוליטיים ניכרים, התפקיד נודע כיו"ר הסיעה הפרלמנטרית של מפלגת הלייבור.
ב-1970 הופרדו תפקידי מנהיג מפלגת הלייבור ויו"ר הסיעה הפרלמנטרית של מפלגת הלייבור.
ב-1921 היה ג'ון קליינס למנהיג הראשון של מפלגת הלייבור שנולד באנגליה; כל מנהיגי המפלגה לפניו נולדו בסקוטלנד.
ב-1924 הפך רמזי מקדונלד לראש ממשלת בריטניה הראשון מטעם הלייבור, שעמד בראש ממשלת מיעוט שהחזיקה מעמד תשעה חודשים.
קלמנט אטלי היה למנהיג הלייבור הראשון שהוביל ממשלת רוב בשנת 1945. הראשון שנולד בוויילס היה ניל קינוק, שנבחר ב-1983.
מנהיגי המפלגה המצליחים ביותר מבחינה אלקטורלית הם טוני בלייר, שהשיג שלושה ניצחונות רצופים בבחירות ב-1997, 2001 ו-2005, והרולד וילסון, שניצח בארבע בחירות כלליות מתוך חמש שבהן התמודד (ב-1964, 1966, בפברואר 1974 ובאוקטובר 1974).
נכון ל-2021, מנהיגי הלייבור היחידים שלא התמודדו בבחירות כלליות (למעט ממלאי מקום זמניים) הם ג'ורג' לנסברי (שהתפטר), ג'ון סמית' (שמת בתפקיד) וקיר סטארמר.
בניגוד למנהיגי מפלגות פוליטיות אחרות בבריטניה, למנהיג הלייבור אין את הכוח לפטר או למנות את סגנו.
גם המנהיג וגם סגן המנהיג נבחרים בשיטת הצבעה חלופית.
בשנים 1980 ועד ל-2014 נעשה שימוש במועצת בחירות, כאשר שליש מהקולות הוקצו לחברי הפרלמנט ולחברי הפרלמנט של המפלגה, שליש לחברים בודדים במפלגת הלייבור ושליש לחברים בארגונים הקשורים למפלגה, כמו אגודות סוציאליסטיות ואיגודי עובדים.
כאשר מפלגת הלייבור נמצאת באופוזיציה, מנהיג מפלגת הלייבור משמש בדרך כלל (כמפלגה השנייה בגודלה) כמנהיג האופוזיציה ויושב ראש קבינט הצללים.
בהתאם לכך, כאשר המפלגה נמצאת בקואליציה, המנהיג יהפוך בדרך כלל לראש ממשלת הממלכה המאוחדת, לורד האוצר הראשון ולשר לשירות המדינה וכן ימנה את הקבינט.
מנהטן רקורדס היא חברת תקליטים אמריקאית, בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ ופועלת כסניף של קפיטול מיוזיק גרופ .
מנהטן רקורדס הוקמה בשנת 1984 על ידי ברוס לונדוול, ולאחר מכן שונה שמה ל-EMI מנהטן רקורדס (EMI Manhattan Records).
חברת התקליטים שימשה להוצאה מחודשת של קטלוג המוזיקה השייך לקפיטול רקורדס וחברות תקליטים אחרות בבעלות EMI כגון יונייטד ארטיסטס רקורדס וליברטי רקורדס.
עסקאות עם CBS רקורדס אירעו בהמשך לכך.
בין האמנים החתומים ב-EMI מנהטן היו קני רוג'רס, ריצ'רד מרקס, נטלי קול, רד הוט צ'ילי פפרז ו-Queensrÿche.
בפוליטיקה, מנהיג סמלי הוא מנהיג שדה יורה (מתוקף תפקידו או על פי חוק) מחזיק בתואר או תפקיד חשוב ולעיתים קרובות בעל עוצמה עליונה, אך דה פקטו (במציאות) מפעיל מעט כוח ממשי.
בדרך כלל מדובר בראשי מדינה שלא משמשים כראש הרשות המבצעת.
המונח באנגלית, Figurehead, משמש כמטפורה לדמות המגולפת בחרטום של אוניית מפרשים.
מלכים במונרכיות חוקתיות ונשיאים ברפובליקות פרלמנטריות נחשבים לעיתים קרובות למנהיגים סמליים.
מלך הממלכה המאוחדת, למשל, המשמש גם כמונרך של 14 ממלכות חבר העמים הבריטי וכראש חבר העמים, נחשב למנהיג סמלי מכיוון שאין לו כוח ממשי במדינות אלו.
מנהיגים סמליים אחרים כוללים את קיסר יפן ומלך שוודיה, וכן נשיאים ברוב הרפובליקות הפרלמנטריות, כגון נשיאי הודו, ישראל, יוון, הונגריה, גרמניה, אוסטריה, פקיסטן, סינגפור ופולין.
בחלק מהמדינות קומוניסטיות חד-מפלגתיות, משרת ראש המדינה גם היא נחשבת סמלית, מכיוון שבמקרים רבים המנהיג בפועל הוא מזכיר המפלגה הקומוניסטית.
יוצאת דופן במובן זה היא הרפובליקה העממית של סין, בה המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין, שהוא המנהיג העליון של סין, מכהן גם כנשיא הרפובליקה העממית של סין.
עם זאת, בזמן כהונתו של דנג שיאופינג כמנהיג העליון (1989–2002) כיהנו שני נשיאים כראשי המדינה, לי שייניין ויאנג שאנג-קון.
במהלך המצעד על רומא ב-1922 שימש ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, למרות היותו מנהיג סמלי, תפקיד מרכזי בהעברת השלטון לבניטו מוסוליני.
הוא גם מילא תפקיד מפתח בהדחתו של מוסוליני ב-1943.
מנהג פולין (קרוי גם מנהג פיהם ומהערין או מנהג אשכנז המזרחי) הוא אחד משני הענפים הראשיים של נוסח אשכנז והמנהג האשכנזי, לצד "מנהג אשכנז".
מנהג פולין התפתח במזרח גרמניה ובאוסטריה, התפשט ממנה לפולין ולכלל יהדות מזרח אירופה, וכיום עומד בבסיס המנהג האשכנזי הרווח ברוב הקהילות האשכנזיות במדינת ישראל, ביהדות ארצות הברית ובעולם בכלל.
ההבדלים בין מנהג פולין ומנהג אשכנז נגעו לשלל תחומים בחיי היהודים: נוסח התפילה, מנהגי המועדים, טקסי מעגל החיים, ואף בתחום המשפטי.
מנהג פולין היה המנהג הנפוץ ביותר בקרב האשכנזים בפולין, מזרח גרמניה, צ'כיה, סלובקיה, אוסטריה, הונגריה, בלארוס, לטביה, ליטא, רומניה ורוסיה.
נכון להיום, ישנם מספר הבדלים מינוריים בין הנוהג האשכנזי הישראלי והאמריקאי, בכך שבישראל נוהגים כמנהגי הגאון מווילנה ומנהגים מסוימים שהם אימצו מהספרדים.
המונח "מנהג אשכנז" מתייחס רק למנהג של יהודי גרמניה מדרום וממערב לאלבה, ובעיקר לקהילת פרנקפורט דמיין.
קהילות צפון-מזרח גרמניה כמו המבורג הלכו בעקבות מנהג פולין, למרות שחלק מהמסורות שלהם הזכירו יותר את קהילות המערב מאשר את פולין.
בשל הפזורה הגדולה של יהודי פולין ומזרח אירופה שעזבו את אירופה לאמריקה, לישראל ולמקומות אחרים, מנהג פולין הוא המנהג הנפוץ ביותר בקרב יהודים ברחבי העולם.
מנהג פולין נובעת מ"מנהג אוסטרייך (עשטרייך)", מנהג אשכנזי קדום באוסטריה.
כאשר החלו יהודים אשכנזים מחבל הריין לנדוד לפולין ולמזרח אירופה במאות השש-עשרה והשבע-עשרה, הם הביאו עמם את המנהג.
עם הזמן, ככל שיהודים התרחקו מזרחה, כונה המנהג "מנהג פולין".
מנהג פולין המקורי נהג בדרך כלל על פי הרמ"א ור' אייזיק טירנא, ומתועד בעיקר בסידורים שיצאו בפראג בזמן המהר"ל ובסידור ר' שבתי סופר.
משרבו השיבושים בסידורים, ר' עזריאל ור' אליהו משיל מווילנא החליטו לתקן את הסידור אך עשו זאת על בסיס נוסח אשכנז המערבי, ומאז נוסח פולין משתקף בעיקר בסדר הפיוטים בחגים ובסליחות.
בדפוס רדלהיים יצאו מחזורים וסידורים גם כמנהג פולין ברמת דיוק גבוהה, וכדי להבדילם ממחזורי נוסח אשכנז צוינו האותיות "מ"פ" בתחתית העמוד אחת לכמה עמודים.
לאחר הופעתה של היהדות החסידית במאה ה-18 והפופולריזציה של הקבלה במזרח אירופה, התפתח מנהג פולין ושילב אלמנטים קבליים.
לעומת זאת, בליטא, הושפע הנוסח מהישיבות ותלמידי הגר"א, כך שבפועל "מנהג פולין" נשמר בטהרה בעיקר בקהילות צפון גרמניה (ברלין, המבורג, לייפציג וכו') ובקהילות אוברלנד (וינה, פרשבורג, בודפשט וכו').
מַנְהְוַוה (בקוריאנית: 만화, הגייה: [manɦwa]) הוא המונח הכללי בקוריאנית לקומיקס וקריקטורה.
מחוץ לקוריאה, המונח מתייחס באופן ספציפי לקומיקס שמקורו בקוריאה הדרומית.
המנהווה התפתחה במקביל למאנגה היפנית ולמנהואה הסינית, והיא חולקת איתן שורשים היסטוריים ולשוניים, אך פיתחה מאפיינים ייחודיים משלה.
בעשורים האחרונים, המנהווה זכתה לפופולריות עולמית אדירה, בעיקר בזכות המעבר לפלטפורמות דיגיטליות והופעת הוובטון (Webtoon) – קומיקס דיגיטלי המותאם לקריאה בגלילה על גבי מסכים.
יצירות מנהווה רבות עובדו לסדרות טלוויזיה (K-Drama), סרטי קולנוע ומשחקי וידאו מצליחים.
מבחינה לשונית, המילים מנהווה (만화), מאנגה (漫画) ומנהואה (漫画) הן קוגנטים החולקים את אותן אותיות סיניות ומשמעותן המילולית היא "רישומים חופשיים" או "קריקטורות".
שלושת המונחים התפתחו במקביל ושימשו לתיאור קומיקס בקוריאנית, יפנית וסינית בהתאמה.
יוצר או יוצרת של מנהווה נקראים מַנְהְוַואגָה (만화가).
למנהווה מספר מאפיינים המבדילים אותה מקומיקס יפני (מאנגה) ומערבי:
כיוון הקריאה: בניגוד למאנגה, המנהווה נקראת משמאל לימין, בדומה לספרים בעברית ובאנגלית.
פורמט הוובטון: הפורמט הדיגיטלי הדומיננטי של המנהווה הוא הוובטון (Webtoon), רצועת קומיקס אנכית וארוכה המותאמת לגלילה רציפה בטלפון חכם או במחשב.
פורמט זה משפיע על קצב הסיפור ועל עיצוב הקומפוזיציה.
צבע: וובטונים מתפרסמים כמעט תמיד בצבע מלא, בעוד שמנהווה מודפסת, בדומה למאנגה, היא לרוב בשחור-לבן.
סגנון אמנותי: סגנון הציור לרוב שואף לאנטומיה ריאליסטית יותר מזו שבמאנגה, עם דגש על פרטים בלבוש וברקעים.
עם זאת, תווי הפנים של הדמויות לרוב נותרים מסוגננים.
שורשי המנהווה, כמו המאנגה, נעוצים באמנות הקלאסית של מזרח אסיה.
כבר בהמאה ה-10 ניתן למצוא בקוריאה תצריבי עץ בודהיסטיים שהציגו סיפורים ברצף של תמונות בתוך מסגרות, בדומה לקומיקס מודרני.
הקומיקס המודרני הראשון הופיע בקוריאה ב-2 ביוני 1909 בעיתון Daehanminbo, כקריקטורה פוליטית סאטירית של האמן לי דו-יונג, שכוונה נגד השלטון היפני.
בתקופת הכיבוש היפני (1910–1945), המנהווה שימשה ככלי למחאה שקטה, אך במקביל אומצו טכניקות של קומיקס מערבי ויפני, כגון חלוקה למסגרות ושימוש בבועת דיבור.
לאחר מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה, המנהווה שימשה רבות לתעמולה ולחיזוק המורל הלאומי.
בשנות ה-50 וה-60, הפופולריות שלה גאתה, וצמחו ז'אנרים חדשים כמו סוּנְג'וֹנְג (순정), קומיקס רומנטי המיועד לנערות (מקביל לשוג'ו היפני).
בתקופה זו שגשגו המַנְהְוַואבַּנְגים (만화방) – בתי קפה וחנויות להשכרת קומיקס, שהפכו למרכז תרבותי פופולרי.
החל משנות ה-60, המשטר הצבאי בקוריאה הדרומית فرض צנזורה כבדה על תכנים, מה שהוביל אמנים רבים להתמקד בדרמות היסטוריות או בקומיקס ילדים אופטימי, כמו דולי הדינוזאור הקטן (아기공룡 둘리) של קים סו-ג'ונג, שהפך ב-1983 להצלחה מסחררת והיה למנהווה הראשון שעובד לסדרת אנימציה וזכה למגוון רחב של מוצרים נלווים.
המשבר הכלכלי באסיה בשנת 1997 פגע קשות בתעשיית המנהווה המודפסת.
הוצאות ספרים רבות נסגרו, ויוצרים חיפשו דרכים חדשות להפיץ את יצירותיהם.
בתחילת שנות ה-2000, פורטלי אינטרנט גדולים בקוריאה, ביניהם Daum ו-Naver, החלו להציע פלטפורמות לקומיקס דיגיטלי בפורמט גלילה אנכי, שזכה לשם וובטון (Webtoon).
המעבר לדיגיטל שחרר את היוצרים מהמגבלות הכלכליות והצנזורה של הדפוס, והוביל לפריחה יצירתית חסרת תקדים.
הנגישות הגבוהה והעובדה שניתן היה לקרוא בחינם הפכו את הוובטונים לתופעה המונית בקוריאה.
בשנת 2014, השיקה חברת נייבר את הפלטפורמה הגלובלית **WEBTOON**, שהנגישה את המנהווה לקהל בינלאומי בעשרות שפות.
כיום, הפלטפורמה (יחד עם מתחרות כגון Tapas ו-Lezhin) משרתת עשרות מיליוני קוראים מדי חודש.
ההצלחה הגלובלית של המנהווה באה לידי ביטוי גם במספר הרב של עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה.
סדרות דרמה קוריאניות (K-Dramas) וסרטים רבים המופקים כיום מבוססים על עלילות של וובטונים פופולריים.
דוגמאות בולטות מהשנים האחרונות כוללות:
מַנְהוּאָה (בכתב סיני: 漫畫; בסינית מפושטת: 漫画; בפין-יין: mànhuà) הוא המונח המתייחס לקומיקס בשפה הסינית המיוצר בסין רבתי.
המַנְהוּאָה כוללת קשת רחבה של סוגות, בהן רומנטיקה, פנטזיה, היסטוריה ואימה, ומשלבת נרטיבים המושרשים עמוק בתרבות ובמסורת האסייתית.
המילה "מַנְהוּאָה" שימשה במקור במאה ה-18 לתיאור סגנון ציור חופשי של משכילים סיניים.
המונח הושאל ליפן והפך ל"מאנגה", והוחזר לסין המודרנית על ידי האומן פנג זיקאי (Feng Zikai) בשנת 1925 בסדרת הקריקטורות הפוליטיות שלו.
הסימניות של המַנְהוּאָה זהות לאלו של המאנגה היפנית והמנהווה הקוריאנית.
יוצר מַנְהוּאָה מכונה מַנְהוּאָגִ'יָה (Manhuajia).
שורשים קדומים: איורי סיפור הופיעו בסין כבר בתבליטי אבן מהמאה ה-11 לפנה"ס.
לאורך ההיסטוריה, שושלות המינג והצ'ינג הציגו אמנות סאטירית שהיוותה בסיס לקומיקס המודרני.
ראשית המאה ה-20: כניסת שיטות הדפסה מערביות הובילה להפצת ספרוני "לִיָאנְהוּאָנְהוּאָה" (Lianhuanhua) – קומיקס בגודל כף יד שהיה פופולרי בשנות ה-20. בשנת 1928 יצא לאור המגזין המשמעותי הראשון, "שנחאי סקיץ'" (Shanghai Sketch).
המלחמה והתעמולה: במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, אמני מַנְהוּאָה רבים ניהלו "לוחמת גרילה של קריקטורות", והשתמשו במדיום ככלי תעמולה נגד הפלישה היפנית.
התפתחות אזורית: הונג קונג וטאיוואן פיתחו תעשיות עצמאיות.
בשנות ה-70, בהשפעת סרטי ברוס לי, פרח ז'אנר המַנְהוּאָה של אמנויות הלחימה (Kung Fu Manhua).
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21, עבר מרכז הכובד של היצירה הסינית למרחב הדיגיטלי (Web Manhua) ולחלק מתרבות קומיקס הרשת (Webcomic).
המעבר לפלטפורמות כמו Sina Weibo ו-Douban לא היה רק שינוי טכנולוגי, אלא מהלך אסטרטגי להישרדות האמנות מחוץ למנגנוני הפיקוח והצנזורה הממשלתיים ההדוקים בסין.
באמצעות המרחב המקוון, אמנים משתמשים במַנְהוּאָה ככלי לביקורת פוליטית וסאטירה נגד המפלגה הקומוניסטית.
למרות ניסיונות חוזרים ונשנים למחיקת חשבונות של אמנים בולטים, המדיה החברתית העניקה למַנְהוּאָגִ'יָה פלטפורמה רחבה להגיע לקהל גלובלי ללא צורך באישור הוצאות ספרים מוסדיות.
ההיסטוריה של המַנְהוּאָה בטאיוואן מורכבת ומשקפת את תהליכי שינוי הזהות של האי:
תקופת השלטון היפני (1895–1945): בתקופה זו הונחו היסודות לקומיקס הטאיוואני בהשפעה יפנית ישירה.
מגזינים כמו "Taiwan Puck" (1911) ו-"Takasago Puck" (1916) היו מחלוצי התחום.
ב-1921 החל העיתון "Taiwan Daily News" לפרסם מדור קומיקס קבוע שהפך למקור תוכן מרכזי לאוכלוסייה המקומית.
תקופת הדיכוי והצנזורה (1966–1980): תחת שלטון ה-KMT (הקומניטנג), הוחל "קוד הקומיקס" (編印連環圖畫輔導辦法) שקבע מגבלות מחמירות לא רק על התוכן, אלא גם על הסגנון האמנותי (כגון חלוקה ברורה בין רקע לקדמה).
הצנזורה נועדה למנוע "רעיונות לא מציאותיים" ולשמר ערכים קונפוציאניים.
התחייה וה"טאיוואניזציה" (1980 ואילך): עם הסרת הצנזורה והדמוקרטיזציה בשנות ה-90, חלה פריחה מחודשת.
המַנְהוּאָה הפכה לכלי לכינון זהות לאומית עצמאית (Taiwanisation), תוך התמקדות בסיפורים המציבים את טאיוואן במרכז.
הכרה רשמית: בשנת 2010 הוקמו פרסי ה-"Golden Comic Awards", וב-2019 הוקמה סוכנות TAICCA לקידום הקומיקס הטאיוואני בעולם.
סדרת האנימציה "Brave Animated Series" המבוססת על מַנְהוּאָה טאיוואנית, זכתה בפרס "סדרת האנימציה הטובה ביותר" בפרסי ה-Golden Bell (מקבילו של האמי בטאיוואן) בשנת 2022.
המַנְהוּאָה המודרנית מתאפיינת לרוב באיור ריאליסטי יותר מהמאנגה היפנית, ומרבית הכותרים מתפרסמים בצבע מלא.
סין היבשתית: הטקסט נכתב אופקית ונקרא משמאל לימין.
הונג קונג וטאיוואן: הטקסט נכתב לרוב אנכית והקריאה מתבצעת מימין לשמאל (בדומה למאנגה).
יצירות מַנְהוּאָה רבות עובדו לסדרות אנימציה סינית (דּוֹנְגְהוּאָה) ולסדרות אנימה בשיתוף פעולה עם יפן.
מֶנְהִיר הוא מֶגָלית (אבן גדולה) גדול וניצב ממקור אירופאי פרהיסטורי.
צורתו מלבנית לרוב, כשקצהו העליון מחודד בצורה גסה.
למנהיר צורה פאלית, ולכן חוקרים רבים מתייחסים אליו כמייצג את דמות הזכר.
המילה "מנהיר" שימשה לראשונה בידי ארכאולוגים מן המאה ה-19 על בסיס המילה הברטונית העתיקה שפירושה "אבן ארוכה".
בברטונית המודרנית (המדוברת במערב צרפת) הביטוי המקובל הוא "פאולבן" (Peulvan).
המנהיר הגדול ביותר כיום נמצא ב בברטאן, והוא נקרא "המנהיר השבור הגדול" .
גובהו היה בעבר 20 מטרים והוא כיום מפורק לארבעה שברים.
משקלם הכולל של השברים הוא 330 טון, והמנהיר, כשהיה שלם, היה מהעצמים הכבדים ביותר שהועברו ללא מכונות (אם כי לא בראש הרשימה – ראו למשל כאן).
באזורים אחרים באירופה, הושחתו המנהירים בשיטתיות על ידי הנוצרים.
בגרמניה למשל, שהייתה בעבר שופעת מנהירים, קיים כיום אחד בלבד.
ב-קרנאק בברטאן קיים מערך מנהירים של למעלה מ-3,000 פרטים, המסודרים בשורות ב-3 קבוצות.
כיום, אין בידינו ידע אודות ההקשר התרבותי בו נוצרו המנהירים.
עד לתקופה האחרונה, הם נחשבו שייכים לתרבות אנשי ביקר, שאכלסו את אירופה באלף השלישי לפני הספירה בשלהי התקופה הנאוליתית ובתחילת תקופת הברונזה.
אך מחקרים עדכניים בנוגע לגילם של המנהירים בברטוניה מצביעים על מקור קדום יותר, מלפני כ-6,000 או אף 7,000 שנים.
בקומיקס הצרפתי "אסטריקס", עוסקת אחת הדמויות הראשיות, אובליקס, בסיתות ונשיאת מנהירים.
מִנְהָל המזון והתרופות האמריקאי הוא גוף ממשלתי הכפוף למחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, המרכז את הפיקוח והאסדרה על מוצרי מזון ותרופות לבני אדם וחיות, מוצרי קוסמטיקה, מכשור רפואי, תוצרי דם מוצרי טבק ומכשירים המקרינים גלים אלקטרו-מגנטיים בארצות הברית.
לגוף השפעה בינלאומית ניכרת, ולהחלטותיו משקל רב בהליך אישור מוצרים במדינות רבות.
מטה ה-FDA שוכן בסילבר ספרינג, מרילנד, בצמוד לוושינגטון.
החל מדצמבר 2019, ראש המנהל בפועל היא ג'אנט וודקוק, פרמקולוגית במקצועה.
מנהל המזון והתרופות נוסד ב-1906, עם חקיקת חוק המזון הנקי והתרופות.
החוק נחשב לאנמי, ועד שנות השלושים של המאה העשרים לא היה בארצות הברית מנגנון פיקוח שנתן מענה של ממש לבחינת יעילותן ובטיחותן של תרופות.
ב-1930 קיבל המנהל את שמו הנוכחי.
בשנות השלושים, לאחר שמדענים גרמניים מצאו כי סולפונאמיד יעיל בהשמדת חיידקים מסוימים, הוחל בשימוש בתרופות על בסיס החומר.
חברה אמריקנית בשם מסנגיל (S.
Massengill Co) החלה להשתמש בחומר די אתילן גליקול כממס לתרופה, וקראה לחומר המשולב Elixir Sulfanilamide.
החומר הושק בספטמבר 1937 וגרם ליותר מ-100 מקרי מוות.
בעקבות האירוע, שנקרא "אסון אליקסיר הסולפה", חוקק ביוזמת הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1938 חוק התרופות, המזון והקוסמטיקה, שהביא להחמרה ניכרת בהליכי בדיקתן של תרופות חדשות, והפך את מנהל המזון והתרופות לאחד מהגופים בעלי העוצמה בארצות הברית ובעולם בתחומי פעילותו, ולגוף המשפיע ביותר בהליכי פיתוח תרופות חדשות.
החוק קבע סמכויות פיקוח למנהל, כולל פיקוח על ייצור במפעלי מזון ותרופות, וכן סנקציות למפרי החוק.
בשנת 1945 דרש ה-FDA לאשר את בטיחותה ואת יעילותה של כל תרופה המבוססת על פניצילין.
בהמשך הורחב האישור לכל חומרי האנטיביוטיקה אך לא לתרופות אחרות.
בשנת 1950 נדרשו חברות התרופות לצרף תווית שימוש לתרופה, ובכך נסללה הדרך לבדיקת יעילותן של כלל התרופות על המחלות שבהן התיימרו לטפל.
ב-1953 עבר המנהל לכפיפות למשרד הבריאות האמריקני.
המנהל מתגאה בכך שבשנות החמישים, כאשר החלה חברה גרמנית לייצר את תרופת התלידומיד, התעקשה אחת משבע הרופאות הקבועות במנהל התרופות האמריקאי באותו זמן, ד"ר פרנסיס קלסי, לא לאשר את התרופה לשימוש, בשל הסיכון בשימוש בתרופה שלא נבדקה.
בעקבות זאת, אף על פי שהחל מ-1957 נגרמו באירופה אלפי מקרים של לידת ילדים חסרי גפיים לאימהות שנטלו את התרופה, בארצות הברית, כמעט ולא נרשמו מקרים דומים.
מקרה התלידומיד הביא לחיזוק מעמדו של מנהל המזון והתרופות והפך אותו לסמכות עולמית בנושא.
החל משנת 2012 נעשו מאמצים להאיץ את תהליך אישור התרופות החדשות ומשך הזמן הנדרש לאישור תרופה חדשה ירד באופן משמעותי.
נכון לשנת 2020, התקציב השנתי של ה־FDA עומד על סכום של 3.16 מיליארד דולר בשנה, ולו כ-17,000 עובדים.
המשרדים הראשיים שוכנים בסילבר ספרינג שבמרילנד.
בשנת 2008 החל המנהל לפתוח משרדים גם במדינות מחוץ לארצות הברית.
התהליך המתבצע לאישור תרופות ומכשור רפואי במנהל הוא ארוך וקפדני, נערך במשך שנים, וכולל מספר שלבי מחקר, ניסויים פרה-קליניים וניסויים קליניים (לאחר אישור של ועדת אתיקה), שמטרתם להוכיח בצורה ברורה ביותר את התועלת בשימוש במוצר, וכי הוא אינו כרוך בתופעות לוואי שליליות משמעותיות למטופל.
ישנם מספר מסלולים שונים לאישור הרגולטורי, הקובעים את הדרישות הניסויות מהמפתחים ואת אורך התהליך.
באוקטובר 2019 פורסם כי ה-FDA שוקל הקמת שלוחה בישראל.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי מורכב מחמש יחידות משנה:
המרכז למחקר ביולוגי (CBER) – הוותיק מבין היחידות, אחראי על תוצרי דם, חיסונים, ומחקר בתאי גזע.
המרכז למכשור רפואי ורדיולוגיה (CDRH) – בוחן גם מוצרים לא-רפואיים שעלולים להוות סיכון רפואי.
כגון טלפונים סלולריים, מכשירי מיקרוגל, לייזר וכדומה.
המרכז להערכת תרופות (CDER) – מרכז זה, מהחשובים במנהל, מפקח על הליכי אישורן של תרופות חדשות, המיועדות לבני אדם, לרבות הניסויים הקליניים.
הליכי האישור לתרופות נמשכים על פרק זמן של מספר שנים, במהלכן נבדקות בטיחותה ויעילותה של התרופה.
המרכז לתזונה ולבטיחות במזון (CFSAN) – אחראי גם לבדיקת מוצרים קוסמטיים.
מנהל אתר אינטרנט הוא אדם האחראי לעדכון ותחזוקה של אתר אינטרנט.
בנוסף, הוא עשוי להיות אחראי לעיצוב, פיתוח תוכן, ושיווק של האתר.
הכשרת המנהל יכולה להשתנות מאוד; ישנם מנהלי אתרים שהוכשרו בתוכן ופועלים בעיקר כמנהלי תוכן ויש שהוסמכו כוובמאסטרים ומנהלים את האתר בעיקר מבחינת תחזוקה טכנית ופתרון בעיות; ייתכן שאדם מומחה בשני התחומים.
באתרים קטנים מנהל האתר הוא בדרך כלל בעל האתר, המעצב, המפתח או המתכנת או כותב התוכן עצמו (תלוי כמובן בהכשרותיו המקצועיות הקודמות).
באתרים גדולים יותר מנהל האתר משמש כמתאם ומפקח על פעולותיהם של אנשים אחרים העובדים על האתר, והוא בדרך כלל מועסק על ידי בעלי האתר.
תחומי אחריותו של מנהל האתר משתנים בהתאם לרקעו המקצועי, אך אלו הן פעולות סבירות:
התקנה ותחזוקה של תשתית התוכנה של האתר.
הסדרה וניהול של זכויות הגישה של משתמשים שונים באתר.
הבטחת השימוש הטוב ביותר במשאבים הזמינים.
יצירה, עדכון וקידום תוכן אינטרנט.
במקרים מסוימים, עדכון המידע באתר על בסיס יום-יומי (למשל עדכון אפליקציית חדשות).
טיפול ומעקב אחר פניות ותלונות בדואר האלקטרוני אל מנהל האתר.
מעקב אחר תקינות הקישורים באתר.
מעקב אחר קובצי הלוג שעל השרת.
גיבוי האתר על בסיס קבוע.
יצירה ושליחה של עלונים למשתמשים הרשומים.
היום עם התפתחות התחום של ניהול אתרי אינטרנט, מנהלים הנדרשים לבצע את הפעולות שלעיל יכולים לעשות זאת גם דרך אפליקציות לטלפון הנייד שמתאימות לניהול ותחזוקה גם מחוץ למשרד.
הכשרתו של מנהל אתר אינטרנט
הכשרתו הטכנית של מנהל אתרי אינטרנט יכולה להיות מגוונת ולגעת בנושאים כגון תפעול מערכות ניהול תוכן, עבודה עם קוד, עבודה עם תוכן ועוד, וטיב הניהול מושפע ישירות מכך.
ישנם אתרים המבוססים על קוד בלבד, בעוד אחרים מופעלים על גבי מערכת ניהול תוכן המטפלת בתהליכים עבור המשתמש.
לכן, ההכשרה הדרושה ממנהל האתר נגזרת באופן ישיר מהתחומים עליהם הוא מופקד.
לעיתים, מנהל האתר יידרש להבין במושגים המרכיבים את תחומי "מאחורי הקלעים" של אתר האינטרנט - כלומר, תפעול השרת (על נגזרותיו), ידיעת קוד צד השרת הדרוש לתחזוקתו ועוד.
במידה ומנהל האתר אמון על הזנת התכנים, יהיה עליו להכיר מושגים מתחומי השיווק והקופירייטינג - כתיבת תוכן, עריכה וכן הלאה.
לעיתים אף יידרש להכיר עבודה בתוכנות לעיצוב גרפי, לצורך עיבודי התמונה הנדרשים.
במקרים בהם מדובר בחברה מסחרית ונושא קידום האתר עומד על הפרק, מנהל האתר יידרש להכיר מושגים מתחום זה - על מנת לבנות את התכנים כך שייסרקו בצורה מיטבית על ידי מנועי החיפוש השונים.
לפעמים, עבור גודל בינוני וגודל גדול, מנהל האתר צריך לתכנן כל אסטרטגיה החל עיצוב האתר, אופטימיזציה למנועי חיפוש, טיפול רשתות חברתיות, עושה נתונים & ניתוח תובנה, יצירת תוכניות שיווק, מציאת לקוחות חדשים עבור העסק.
מַנְהַיים היא העיר השנייה בגודלה במדינת באדן-וירטמברג (אחרי שטוטגרט), וכן העיר העשרים בגודלה בגרמניה.
מנהיים שוכנת במפגש הנהרות ריין ונקר.
העיר שוכנת בקצה הצפון-מערבי של באדן-וירטמברג, על גבול המדינה; הגדה השנייה של הריין נמצאת בתחומי לודוויגסהאפן, השייכת למדינת ריינלנד-פפאלץ.
מנהיים נמצאת כ-20 קילומטרים מערבית להיידלברג.
מנהיים נהרסה כמעט לחלוטין כתוצאה מהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה נבנתה העיר במהירות ובסגנון מודרני ופשוט.
מרכז העיר, המכונה קוודראט (Quadrate), בנוי מרשת צפופה של רחובות החותכים זה את זה בזווית ישרה (בדומה לרחובות מנהטן שבניו יורק, ארצות הברית).
כמו במנהטן גם לרחובות מרכז מנהיים אין שמות אלא מספרים ואותיות סידוריים.
למרות שפאר העבר נהרס כולו במלחמה, הרי שבמרכז העיר, בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית, שוכן ארמון רחב ממדים אשר נבנה במאה ה-18; הארמון נהרס כליל במלחמה ושוחזר לאחריה.
ארמון הבארוק של מנהיים, על מכלול גניו, מהווה את מתחם הבארוק השני בגודלו באירופה, אחרי ורסאי שבצרפת.
חלקים מהארמון שייכים כיום לאוניברסיטת מנהיים, וההנהלה הראשית של האוניברסיטה שוכנת בארמון.
במנהיים תעשייה כבדה ומיוצרים בה משאיות ואוטובוסים של חברת מרצדס ושל חברת קרייזלר.
החל מסוף מלחמת העולם השנייה ועד שנת 2011 לצבא ארצות הברית היה נוכחות במנהיים, אשר כלל את מפקדת חיל הקשר שלו באירופה.
מנהיים היא בעלת מדד תמ"ג גבוה יחסית לערים בגרמניה, ובין הגבוהים במדינת באדן ויטמברג בפרט.
במנהיים יש אוניברסיטה בגודל בינוני.
באוניברסיטה, אשר נוסדה ב-1967, לומדים כ-12,000 סטודנטים.
בנוסף במנהיים קיימת גם מכללה בה לומדים כ-4,100 סטודנטים.
במנהיים שני מוסדות השכלה גבוה למוזיקה – קלאסית ופופולרית.
האקדמיה למוסיקה פופולרית של מדינת באדן וירטמברג (Popakademie Baden-Württemberg) היא חלוצה בתחומה והייתה האקדמיה הראשונה בגרמניה שהציעה תארים מתקדמים בתחומי המוזיקה הפופולרית ותעשיית המוזיקה.
שיעור המהגרים במנהיים הוא מהגבוהים והמגוונים בגרמניה.
כ-45% מתושבי העיר הם בעלי רקע של משפחות מהגרים, כמחציתם אינם בעלי אזרחות גרמנית.
מוצא המהגרים במנהיים מגוון – בין תושביה מהגרים מ-166 מדינות ברחבי העולם.
רוב המהגרים מגיעים מטורקיה, פולין, איטליה, רומניה ובולגריה.
העיר מתמודדת עם בעיות חברתיות וכלכליות ומשיעור אבטלה גבוה יחסית.
מאמצע המאה ה-17 עד מלחמת העולם השנייה התקיימה במנהיים קהילה יהודית גדולה.
בין רבניה במשך הדורות היו רבי יצחק בן רבי משולם אליעזר ברילין (נפטר במנהיים בכ"ג באדר ה'תל"ח), רבי מיכל שייאר, רבי צבי הירש לוין ורבי יעקב אטלינגר.
רבה האחרון של הקהילה האורתודוקסית במנהיים היה הרב יצחק אונא.
הקהילה היהודית הוקמה מחדש מייד לאחר המלחמה וכיום היא מונה כ-500 חברים.
יש במנהיים בית כנסת פעיל ומקווה.
במנהיים בית קברות יהודי ובו קברים מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ועד ימינו.
בנוסף פועל בעיר מועדון הספורט וולדהוף מנהיים שמפעיל קבוצת כדורגל, ששיחקה בבונדסליגה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, ונכון לשנת 2019 הקבוצה משחקת בליגה הגרמנית השלישית, ומקיימת את משחקיה באצטדיון קרל בנץ שטדיון במנהיים.
נוסף על קבוצת הכדורגל, מועדון וולדהוף מנהיים מפעיל בעיר גם קבוצות כדוריד וטניס שולחן.
המועדון המתחרה של וולדהוף מנהיים הוא VFR מנהיים, שקבוצת הכדורגל שלו משחקת נכון לשנת 2016 בליגה הגרמנית החמישית, ומקיימת את משחקיה באצטדיון ריין-נקר שטדיון במנהיים.
מנהיגים דתיים באסלאם שירתו את המאמינים במסגד ובשלטון (בייחוד במערכת המשפט), חלקם עסקו בפרשנות לקוראן ולחדית' וזכו למקום כבוד בקהילתם.
בעת המודרנית, במדינות חילוניות מוסלמיות דוגמת טורקיה ואינדונזיה ובמדינות לא-מוסלמיות, תפקידם של המנהיגים הדתיים הוא לא רשמי במרבית המקרים.
בתוארי כבוד דתיים נהוג לכנות את צאצאיו של הנביא מוחמד (דרך בתו פאטִמה ובניה חסן וחוסיין).
ח'ליפה (خليفة, פירושו "מחליף") היה מנהיג האומה האסלאמית לאחר מותו של הנביא מוחמד.
הח'ליפה כונה גם "אמיר המאמינים" (أمير المؤمنين).
מחזיק תפקיד הח'ליפה מחזיק בשליטה מדינית ודתית על כל המוסלמים, אולם הוא אינו נחשב כיורש למוחמד ביכולות נבואיות.
מאז פירוק האימפריה העות'מאנית נפסקה שרשרת הח'ליפים.
אימאם (إمام, תעתיק מדויק: אִמַאם, פירוש: מנהיג).
באסלאם הסוני מכונים כאימאם מנהיגי התפילה ודרשנים במסגד וראשי אסכולות הלכתיות.
בשיעה שימשו האימאמים כמנהיגי הקהילה לאחר מותו של מוחמד.
סולטאן (سلطان, תעתיק מדויק: סלטאן, שפירושו "שליט") הוא תואר שלקחו לעצמם מספר מנהיגים מוסלמים, שנהנו מעצמאות שלטונית אך באופן רשמי היו כפופים לח'ליף.
התואר שימש גם כדי לתאר מושלי מחוזות בעלי עוצמה.
מוג'תהד (مُجتهِد) הוא אדם שביכולתו לפסוק בשאלות חוקיות, בהתבסס על פרשנותו של הקוראן והחדית'.
תפקיד זה מילא בעבר המופתי, אולם כיום, כאשר השריעה אינה חוק המדינה באזורים מוסלמיים רבים, ממלאים תפקיד זה מלומדים הפוסקים בשאלות ירושה, גירושין ועוד.
מואזין (مؤذن, תעתיק מדויק: מֻאָדִ'ן) המבצע את הקריאה לתפילה (אד'אן, أَذَان) ממינרט המסגד חמש פעמים ביום.
ברוב המסגדים המודרניים, החליפו מגברים את המואזין.
קאדי (قَاضِي (قَاضٍ), תעתיק מדויק: קאצ'י) הוא שופט מוסלמי הפוסק לפי חוקי השריעה, מקבץ החוקים הדתיים של האסלאם.
ברוב החברות המוסלמיות הקאדי מוסמך לדון בעברות על מצוות האסלאם, במשפט פלילי ובדיני ממון, אולם למעשה הוא דן בעיקר בענייני הקדש ודיני אישות.
אנשים המתמנים לקאדים מתחייבים לפסוק לפי ספרי החוקים של האסכולה המשפטית אליה הם משתייכים (האסכולה החניפית, האסכולה החנבלית וכדומה).
מופתי (مُفْتِي (مُفْتٍ), תעתיק מדויק: מֻפְתי) הוא מלומד המסוגל לפרש ולפסוק בחוק האסלאמי (שריעה) ולפרסם פתווה.
בעבר, כשבמרבית המדינות המוסלמיות חוק השריעה היה חוק המדינה, יכול היה המופתי לבטל פסקי דין של בתי דין פליליים.
פקיה (فقيه) הוא מומחה במשפט מוסלמי (פיקה) המסוגל להתבסס על מקורות הסמכות השונים (הקוראן, החדית', הסונה, טובת הקהילה) כדי לפרש את השריעה, ולשנות את יישומה בהתאם לנסיבות החברתיות.
אייתוללה (آية الله, תעתיק מדויק: איתאללה, פירוש: אות/מופת האל) הוא תואר כבוד המוענק לחכמי דת שיעיים.
הנושאים תואר זה מומחים במדעים אסלאמיים דוגמת משפט, פילוסופיה, מיסטיות ובדרך כלל מלמדים במדרסות.
אייתוללות יכולים להגיע גם לדרגת אייתוללה עט'מא (אייתוללה עליון), אייתוללות בדרגה זו מכונים גם מרג'ע תקליד (مرجع تقليد, שפירושו: מקור לחיקוי).
חוג'ת אל-אסלאם (حجة الإسلام, תעתיק מדויק: חג'ת אלאסלאם, שפירושו "סמכות באסלאם") הוא תואר לחכמי דת שיעים הפחותים בדרגתם מאיתוללות.
חג'ת אל-אסלאם צריך לסיים את לימודיו בני מספר השנים בחאוזה (מדרסה שיעית) ולהיות מומחה במשפט אסלאמי, בקוראן ובחדית'.
מולא (مولى, תעתיק מדויק: מולא) הוא חכם דת שיעי שלמד את הקוראן והחדית' וחוק אסלאמי (פיקה) ומומחה בתחום הדת.
מולות מנהלים תפילות במסגדים, מבצעים טקסים שונים, נושאים דרשות ומלמדים במדרסות.
מוולָנא (مولانا, תעתיק מדויק: מַוֻלָנא, פירוש: אדוננו) הוא תואר המוענק למנהיגים סופיים.
בדומה למולות, הם לומדים את הקוראן והחדית'.
סייד (سَيِّد, תעתיק מדויק סַיִּד) הוא תואר כבוד הניתן לזכרים שמקובל כי הם צאצאי הנביא המוסלמי מוחמד מנכדיו, חסן וחוסיין, בני ביתו פאטמה זהרה וחתנו עלי בן אבי טאלב, שהיה גם בן-דודו.
לצאצאיות נקבות יש כינויים אחרים (סיידה וכיוצא בזה).
אם מוצאו של אדם ממוחמד מגיע דרך אימו אך לא אביו, אין הוא זכאי לתואר סייד, אם כי יש לו עדיין ייחוס.
שריף (شريف) הוא תואר שהוענק בעבר בחברות ערביות מסורתיות לאדם שהיה אחראי על הגנת השבט ונכסיו.
הסונים משתמשים בשם זה כיום כדי לתאר את צאצאיו של חסן אבן עלי (נכדו של מוחמד), אולם לאחרונה גבר השימוש במילה סייד כדי לתאר את צאצאיהם של חסן וחוסיין אבן עלי.
ולי (وَلِيّ) פירושו מגן או משגיח.
בסופיות ולי או ולי אללה, הוא כינוי שפירושו "חברו של אללה", חברים בקבוצה סופית המכונים בשם זה נחשבים לקרובים לאלוהים.
בשיעה המשמעות היא דומה, כלומר חברו של האל, אולם רק האימאם השיעי הראשון עלי בן אבי טאלב (אחיינו של הנביא מוחמד) ואשתו פאטמה בת הנביא מוחמד מכונים בתואר כבוד זה.
אמיר (أمير) הוא תואר כבוד או אצולה הנמצא בשימוש במדינות אסלאמיות במזרח התיכון, צפון אפריקה, אסיה הקטנה והמדינות התורכמניות.
משמעות המילה, מהשורש הערבי א.מ.ר.
היא "מפקד", ושימשה במקור לציון מנהיג או מפקד של קבוצת אנשים.
עם הזמן הפך השימוש בתואר לציון שליטים ומושלים, בדרך כלל של מדינות קטנות.
במשמעותו בעולם הערבי המודרני תואר זה מציין "נסיך".
למנהיגות הצבאית פנים רבות והגדרות רבות, אך באופן עקרוני ניתן להגדירה כיכולת המפקד להניע את פקודיו לביצוע משימות.
הגדרה זו רחבה באופן מכוון כיוון שמנהיגות צבאית אינה עוסקת אך ורק בעיתות מלחמה אלא גם בעיתות שלום ורגיעה.
ייחודה של המנהיגות הצבאית בעת מלחמה (להבדיל ממנהיגות עסקית, לדוגמה) הוא בכך שסכנת מוות מרחפת על המונהגים.
על האדם הלוחם שורה פחד מפני מוות, נכות או שבי, פחד המניע אותו לא לבצע משימות שעלולות לסכן את חייו.
יצר החיים הטמון באדם עשוי פעמים רבות לגבור על רצונו לבצע משימה שהוטלה עליו.
מתוקף אחריותו של מפקד ניתנת לו סמכות ויכולת לנקוט באמצעי משמעת, אך זו לבדה לרוב אינה מספיקה, ואף פוגמת ביחסי המפקד והפקוד.
ההיסטוריה מלאה בדוגמאות למרידות בסמכותם של מפקדים.
קושי נוסף במנהיגות צבאית הוא הקושי לקיימה גם בעיתות שגרה מעבר לשעות החירום.
מפקדים רבים בהיסטוריה הצבאית גורסים כי חלק משמעותי במנהיגות צבאית הוא אמון וביטחון במפקד.
לפי טענה זו, כאשר לחייל יש ביטחון בכך שמפקדו מחויב לו ודרכו ברורה, ביצוע משימות מסכנות חיים הופך עבור החייל קל יותר מבחינה מנטלית.
סוגיה חשובה במנהיגות הצבאית היא העדר זהות מוחלטת בין מפקד למנהיג.
ישנם מפקדים רבים, בכל דרגי הפיקוד שיכולת המנהיגות שלהם נמוכה.
מאידך גם לחייל הפשוט ביותר עשויה להיות יכולת להוביל את חיילי מחלקתו לביצוע משימות.
המנהיגות בצה"ל מוגדרת כ"היכולת להניע פקודים לאורך זמן לביצוע משימות".
המנהיגות הצבאית בצה"ל נסמכת על דוגמה אישית.
הקריאה "אחרי" ודמות המפקד בראש, והאתוס שנוצר בעקבות זאת, היא שנוסכת ביטחון בחייל.
בשנים האחרונות גובשה בצה"ל תפיסת מנהיגות כתובה, לאחר שהורגש בה צורך במשך שנים רבות.
מספר מודלים שאולים כדוגמת פירמידת הצרכים של מאסלו שימשו לפיתוח מנהיגות.
מבנה התפיסה מנסח הגדרה כללית, מציג מספר מתחים בהם נתקל המפקד ומספר עקרונות מנחים:
הקפדה על דרכי פעולה מוסריות
הקפדה על נגישות המפקד (שיהיה כתובת לפקודיו)
קביעת גבולות ושימוש בסמכות ותגמול לשמירה עליהם
בצה"ל קיים בית ספר לפיתוח מנהיגות העוסק במנהיגות צבאית בזירות השונות: יחידות לוחמות, פרופסיונליים ויחידות מיוחדות.
תהליך פיתוח המנהיגות, המתבצע בסיוע יועצי בית הספר (ביסל"ם), מהווה חלק בלתי נפרד מתהליכי ההתפתחות של המפקד.
בהכשרה - פיתוח המנהיגות מתקיים לאורך כל הקורס וכולל עבודה עם מפקד המסגרת, הסגל וחניכי הקורס.
בשטח- פיתוח המנהיגות כולל עבודה עם מפקד המסגרת והפורום המוביל שלה.
למנהיגות העסקית של מנהלי ארגונים תפקיד מרכזי בעיצובה של התרבות הארגונית בארגון בו הם נושאים בתפקיד, וביכולתו של הארגון להשיג את יעדיו העסקיים.
מנהיגות עסקית דורשת מספר תכונות חשובות, כגון כריזמה, עקביות, אנושיות, עמידה במצבי לחץ, יכולת קבלת החלטות לא פופולריות ועוד.
תכונות אלו לא חייבות להתקבץ אצל אדם יחיד אלא יכולות להתקיים גם בקרב קבוצת המנהיגות (הנהלה).
יש הטוענים כי על מנת להביא את המונהגים לרמות ביצוע מעבר למינימום הנדרש, על המנהיג בארגון עסקי להניע את העובדים על בסיס מחויבות פנימית ולא מתוך שיקולי כדאיות, על בסיס מנהיגות מעצבת.
עוצמה פורמלית לגיטימית – מתוקף הגדרת תפקיד.
עוצמת ידע ומומחיות – עקב מקצועיות בתחום.
עוצמת ייחוס – מתוך הגדרת הכפיפים.
עוצמת כושר תגמול – היכולת לתגמל או לשלול תגמול של אחרים .
עוצמת כפייה – היכולת לכפות, עקב הגדרת העוצמה הפורמלית, המאפשרת הענשה.
על פי "מודל הטווח המלא" של זכאי וגונן, קיימים ארבעה סוגי מנהיגים העונים לדרישות קטגוריית מנהיגים עסקיים:
מנהיג אשר עושה שימוש רב במנהיגות על בסיס תגמול בונה, מדגיש בהתנהגותו את היבטי החליפין של המנהיגות.
מנהיג כזה קובע באופן ברור מטרות ויעדים והתגמול המוגדר על השגתם.
עצם קביעת היעדים יכול להיות חד צדדי מצד המנהיג אך יכול להיעשות גם באמצעות "משא ומתן" בין המנהיג לאנשיו.
המנהיג מהווה דמות פעילה בהשגת המשימה ומספק משוב בונה כאשר עובדיו ראויים לכך.
המניע המרכזי העומד מאחורי נכונותם של המונהגים לפעול הוא כדאיות או אינטרס אישי.
מונהגים של מנהיגים אלו מפגינים בדרך כלל רמת ביצוע סבירה, ולמעשה הם מונעים על בסיס של אינטרס עצמי, המחושב בגדר כדאיות כלומר האטרקטיביות של התגמול הצפוי או לחלופין מידת הרתיעה מהעונש.
מנהיגות בסגנון "שב ואל תעשה"
המאפיין הבולט ביותר בהתנהגותו של מנהיג זה היא פאסיביות והימנעות מנקיטת עמדה, מקבלת החלטות, ולמעשה מכל פעולה שהיא.
המונהגים של מנהיג זה אינם זוכים להכוונה או לתמיכה, בדרך כלל יפגינו אדישות וחוסר אכפתיות ויטו להתמקד בהשגת יעדיהם האישיים גם אם הם נמצאים בסתירה ליעדי הארגון או הקבוצה.
מנהיגות זו בנויה, למעשה, על איתור טעויות ותיקונן.
הם מאמינים גדולים במשפט "אם זה לא שבור - אל תתקן".
מנהיגים אלו מתמקדים בשיטת ניהול של "כיבוי שריפות" בלבד ואינם עושים כל מאמץ ליצור תקנים חדשים ומשופרים.
מונהגים של מנהיג מתקן – פאסיבי, יונעו בעיקר על ידי החשש מתגובתו החריפה של המנהיג בכל מקרה של כישלון.
כתוצאה מכך הם מצליחים, במקרה הטוב, לשמור על הרמה הקיימת, אך אינם מתקדמים מעבר לה.
סגנון מנהיגות זה מתמקד באיתור חריגים, סטיות וכישלונות ובשמירת הרמה הקיימת.
מנהיג הפועל בסגנון זה עוקב באופן פעיל אחר תחומים מועדים לפורענות אשר צצו בהם בעיות, או עומדים לצוץ בהם בעיות כאלו ומנסה לאתרן ולתקנן מבעוד מועד.
מונהגים של מנהיגים אלו אינם מפגינים בדרך כלל רמת ביצוע גבוהה, וגרוע מכך, בשל המדיניות המוכתבת המתנגדת לשינויים על מנת להימנע מתקלות, למעשה הם מסתכנים בכך שעובדיהם ימנעו מלקיחת סיכונים בסיסיים ויהיו "ראש קטן" בעבודתם.
מנהל אכיפה וזרים (בעבר נקרא יחידת עוז) היא יחידת אכיפת החוק של רשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים.
היא החלה את פעילותה ביולי 2009 והחליפה את מקומה של משטרת ההגירה בפעילותה למען הרחקת עובדים זרים לא חוקיים שאשרת עבודתם הסתיימה, עידוד העובדים לעזיבה מרצון, וסיוע בהשבתם לארצותיהם.
ראש היחידה הראשון ומקימה היה אל"ם (במיל') ציקי סלע.
מנהל אכיפה וזרים פועל מתוקף החלטת ממשלה שנתקבלה בחודש פברואר 2009. עם ההחלטה הועברו 200 תקנים ממשטרת ההגירה למנהל שתקציבו עומד על כ-50 מיליון שקל.
כיום היחידה פועלת באמצעות כ-300 פקחים בעלי סמכויות מעצר, חוקרים ואנשי מודיעין.
מטה מנהל אכיפה וזרים נמצא ברמלה.
הזרוע הביצועית מחולקת לארבעה מרחבים; מרחב ת"א שמושבו בת"א, מרחב מרכז וירושלים שמושבו בנתב"ג, מרחב צפון שמושבו בחיפה ומרחב דרום שמושבו בעומר.
כל מרחב מחולק לארבע זרועות; זרוע אכיפה שמהווה את פקחי השטח, זרוע חקירות שפועלת נגד מעסיקים שלא כחוק, זרוע מודיעין שאוספת מודיעין ומפעילה מקורות לאיתור זרים לא חוקיים וזרוע ממונה ביקורת גבולות הקובעת ומזהה את מעמדם וזהותם של הנתינים בישראל ומחליטה על גרושם.
ה-Refugee Status Determination, או בקיצור R.S.D, הוא גוף הנמצא במנהל אכיפה וזרים, ומונה כ 50 איש, ותפקידו לראיין מבקשי מקלט ולהמליץ לשר האם לקבל או לדחות בקשות אלו.
כמו כן מתקני השהייה חולות וסהרונים בדרום ומתקן גבעון בלוד מנוהלים במשותף על ידי מנהל אכיפה וזרים וגם על ידי השב"ס.
גוף נוסף הנמצא במנהל אכיפה וזרים הוא עידוד יציאה מרצון המסייע בדרכים שונות לנתינים זרים לא חוקיים לעזוב את המדינה על חשבונו ואף בקבלת עידוד כספי נוסף ללא מעצר או כליאה.
יעדי ההרחקה שנקבעו ליחידה על ידי הממשלה כוללים הרחקת 20,000 מהגרי עבודה לא חוקיים בשנת 2009 ו-100,000 עד סוף שנת 2013. כשלושה חודשים לאחר הקמתה פרסמה היחידה דו"ח פנימי.
בדו"ח נכתב כי עד כה נעצרו וגורשו על ידה מישראל 699 עובדים זרים, בעוד 2,433 עובדים עזבו לבקשתם, תוך שיתוף פעולה עם אנשי היחידה.
רשות האוכלוסין ההגירה הסבירה נתונים אלו בעובדה כי בחודשיה הראשונים ייעל מנהל אכיפה וזרים (בזמנו יחידת עוז) את שיטות פעולתה לעידוד עזיבה.
ארגוני זכויות אדם טענו כי נתוני הדו"ח הפנימי מוכיחים ששיתוף פעולה ופעילויות הסברה אינטנסיביות עם קהילות העובדים הזרים יעילים יותר מאשר פשיטות ומעצרים.
עם זאת, לדברי הפעילים, לא רק ההסברה אחראית לנתונים, אלא גם ההרתעה והידיעה שיש יחידה שפועלת, עושה רעש, יוצרת תחושה של פחד ומייצרת העדפה לעזוב מרצון.
במהלך תקופת כהונתו עורר ראש היחידה, ציקי סלע, ביקורת חריפה בעקבות התבטאויותיו על אוכלוסיית העובדים הזרים ועל ארגוני זכויות האדם.
אל הראשונים פנה ואמר: "אם לא תצאו בטוב אתם תצאו ברע, וזה יהיה מלווה בטראומה לילד, ובטראומה לאשה".
על הכוונה להפריד בין עובדים לילדיהם אמר: "ההיא מ'הישרדות' נפרדה מהילד שלה ל-3 חודשים".
על ארגוני זכויות האדם אמר בראיון "הארגונים האלה, מי שמפגין נגדנו, מי שקורא לי גבלס ונאצי, הם אנרכיסטים שרוצים בהשמדת מדינת ישראל".
רבים מהעיתונים השונים אשר פרסמו ציטוטים אלה, הודו בהוצאת דברים מהקשרם, ולכן לא ניתן לאמוד את אמינות הפרסומים בנוגע לדבריו של סלע.
באוקטובר 2009 הודיע סלע לשר הפנים על רצונו לסיים את תפקידו.
לאחר פרישתו ירש את מקומו כראש היחידה יהודה בן עזרא, אשר כיהן כסגן ראש היחידה מיום הקמתה וניהל את היחידה לצדו של סלע, תוך השתתפות בכלל פעילויותיה.
לאחר רה-ארגון ברשות האוכלוסין וההגירה, במאי 2012, הוחלט על איחוד 3 יחידות שונות; יחידת עוז שהייתה קיימת ובה זרוע מודיעין, חקירות מעסיקים שהייתה שייכת למשרד התמ"ת שהועברה לרשות האוכלוסין וההגירה, ויחידת ממונה ביקורת גבולות ממשרד הפנים הקובעת את מעמדו של הנתין ומחליטה על ההרחקה.
מאז הרפורמה שם יחידת עוז שונה למנהל אכיפה וזרים, ומנהלה מאז ועד יציאתו לגמלאות ב-2024 היה יוסי אדלשטיין.
ביוני 2024 נבחר לתפקיד ראש המנהל איציק עמרני.
בחודש פברואר 2010 עתרו לבג"ץ שתי פעילות של תנועת הסולידריות הבינלאומית שנעצרו ברמאללה על ידי פקחי מנהל אכיפה וזרים.
בדיון הודתה נציגת המדינה כי למנהל אכיפה וזרים אין סמכות ביהודה ושומרון וכי השימוש בה היה טעות.
מצה"ל נמסר בתגובה כי "בשל טעות בהבנת הדין הנוגע למנהל אכיפה וזרים, הלקח באירוע ילמד ובעתיד יוודא צה"ל כי פקחי מנהל אכיפה וזרים יפעלו במסגרת סמכותם".
מנהל אתחול היא תוכנה המופעלת כחלק מתהליך האתחול של מחשב וטוענת את מערכת ההפעלה.
התוכנה שמורה במיקום מוגדר בזיכרון ההתקן והיא פשוטה וקטנה בהרבה ממערכת ההפעלה, ולכן ניתן לטעון אותה בקלות רבה יותר.
ישנם שני מנהלי אתחול הפועלים זה לאחר זה.
מנהל האתחול הראשון צרוב כקושחה בזיכרון כדוגמת ROM, והוא פונה לזיכרון אחסון (כגון מחיצה בדיסק הקשיח, החסן נייד) בו קיים מנהל אתחול תוכנתי נוסף הממשיך את התהליך.
במחשבים אישיים רגילים תוכנת ה־BIOS, או ה־UEFI, הצרובה בלוח האם של המחשב היא מנהל האתחול הראשון.
מנהל האתחול השני נקרא לפעולה בדרך־כלל על ידי מנהל האתחול הראשון, והוא אחראי לטעינת מערכת ההפעלה שנבחרה בהגדרות הרצויות, ומעביר אליה את השליטה על המשך תהליך האתחול, הכולל את טעינת ליבת מערכת ההפעלה, מנהלי ההתקנים, ממשק המשתמש ועוד.
קיימים מנהלי אתחול המהווים חלק ממערכת הפעלה מסוימת ותומכים בהפעלתה בלבד כגון NTLDR, וכאלו התומכים בבחירת כמה מערכות הפעלה, כגון GRUB.
למחשבי Mac של חברת Apple קיימת תוכנת עזר בשם Apple BootCamp, המאפשרת למנהל האתחול להפעיל את המחשב גם עם מערכת ההפעלה Microsoft Windows.
מנהל אתחול קיים בהתקנים אלקטרוניים דיגיטליים רבים נוספים, כגון טלפונים סלולריים, בצורה זו או אחרת.
בטלפונים מבוססי אנדרואיד, למשל, קיים רכיב בשם Boot ROM המפעיל תוכנת מנהל אתחול הצרובה במחיצה בפני עצמה הקרויה Bootloader והיא מפעילה את מערכת ההפעלה, הצרובה במחיצה נוספת.
חולשת אבטחה בתהליך האתחול יכולה לאפשר טעינת מנהלי התקנים זדוניים, שליטה על מערכת ההפעלה וגישה למידע קנייני רגיש או מידע אישי, אף אם חלקים אחרים של מערכת ההפעלה מאובטחים.
בעבר אפשרויות האבטחה היו מצומצמות למדי וכללו שיטות שאינן מגנות במידה מספקת כנעילת הגדרות ה BIOS בעזרת סיסמה והגנה פיזית על מארז המחשב.
כיום קיימות טכניקות מודרניות שונות לאבטחת תהליך האתחול הכוללות אבטחה של מנהל האתחול, כגון Secure boot המהווה חלק מתקן UEFI, בשילוב הצפנה תוכנתית ופיזית של אמצעי האחסון בעזרת תקנים כ TPM ו־OPAL.
מטעמי אבטחה, שמירה על פעולתו התקינה של ההתקן וסיבות מסחריות, יצרני התקנים רבים אינם מעוניינים שהמשתמשים יוכלו להחליף את קושחת המכשיר, כגון מערכת הפעלה בטלפונים סלולריים, ולכן נועלים את מחיצת מנהל האתחול לקריאה בלבד.
לעיתים פתיחתו מתאפשרת על ידי תהליך רשמי הכולל הסרת אחריות היצרן, או על ידי פריצה.
מלבד החלפת קושחה במכשירי סלולר, בהתקנים כגון מחשב אישי פריצת מנהל האתחול יכולה לאפשר מודיפיקציות שונות המוסיפות פונקציות למנהל האתחול.
עם השנים ניכרת מגמה של נעילת מנהל האתחול ללא אפשרות פתיחה באמצעים כגון הצפנה.
ייתכן כשל במנהל האתחול, מסיבות כגון צריבת קושחה שנכשלה.
שיטה להתאוששות מכשל כזה היא שכפול שני עותקים של זיכרון ROM המכיל את מנהל האתחול, ושימוש בתקין מביניהם במקרה כשל.
בעת כשל במחיצת מערכת ההפעלה, יכול מנהל האתחול לטעון מערכת אלטרנטיבית לשחזור המערכת ממחיצה אחרת, המכונה Recovery, המאפשרת את איתור התקלה, התקנת תיקוני תוכנה ופעולות נוספות.
מחיצת שחזור קיימת בהתקני אנדרואיד, נוצרת בהתקנת Microsoft Windows החל מגרסה 8 ואילך, יצרני מחשבים רבים כוללים בה עותק מלא של מערכת ההפעלה בדיסק הקשיח של המחשב, ובמקרים רבים ניתן ליצור אותה ידנית אם אינה קיימת.
שיטה המכונה A/B (Seamless) System Updates מאפשרת שדרוג מערכת הפעלה באמצעות הורדתה מהאינטרנט – FOTA תוך כדי שימוש במכשיר, במכשירים תומכים, ללא הפרעה למשתמש.
באמצעות שכפול מחיצת מערכת ההפעלה ניתן לייצר עותק מעודכן מאחורי הקלעים, תוך כדי שימוש במכשיר.
בעת האתחול מנהל האתחול מוודא אם העותק החדש תקין ומאתחל ממנו, אם אינו תקין תטען המערכת הוותיקה, ובכשל כולל יפנה למחיצת השחזור.
כשל שאינו ניתן להתאוששות במנהל האתחול, כגון תקלה בצריבת קושחת לוח האם או מחיצת מנהל האתחול בטלפון סלולרי, עלול להביא את המכשיר למצב בריק מלא, שאינו הפיך באמצעות ציוד ביתי.
בין מנהלי האתחול אפשר למצוא את:
BIOS – מנהל האתחול הבסיסי במחשבים אישיים.
UEFI – תקן מודרני המחליף את BIOS.
NTLDR – מנהל האתחול ששימש את מערכות Microsoft Windows NT עד חלונות ויסטה.
GRUB – מנהל אתחול המיועד בעיקר למערכות לינוקס.
Syslinux – מנהל אתחול חליפי לסביבת לינוקס.
מנהל בית ספר הוא חבר בסגל בית ספר בעל האחריות העליונה על ניהולו.
למנהלי בית הספר תפקיד מרכזי בתפקוד בית הספר ובקידומו.
עיקר תפקידם של המנהלים הוא ניהול בית הספר, במטרה לאפשר את תפקודו התקין ולשפר את הישגיו ואת תהליכי הלמידה בו.
בהתאם לכך, על מנהל בית ספר לגבש מדיניות עבור ההיבטים השונים של תפקוד בית הספר כארגון חינוכי-לימודי, כמו שיעורי בית.
מדיניות זו צריכה להיות מוסכמת על הפיקוח והמורים ורצוי שתתקבל בשיתוף ההורים והתלמידים.
המנהל אחראי על עיצוב חזון בית ספרי ואופן התנהלותו בהתאם לחזון, ניהול שינוי ארגוני אם יש צורך, קידום אקלים חינוכי מיטבי בבית הספר, קידום צוות בית הספר והתפתחותו המקצועית, ניהול הקשר בין בית הספר להורי התלמידים וכן לגורמים שונים בקהילה וביישוב בו מצוי בית הספר.
לעיתים נעזרים המנהלים בניהולם בסגנים, או במספר מורים מובילים מתוך צוות המורים.
מנהלים רבים הם מורים בהסמכתם, וגם במסגרת תפקידם כמנהלים ממשיכים לעיתים ללמד מספר שעות במספר כיתות בבית הספר.
בישראל מחויבים מנהלי בתי ספר ב-6 שעות הוראה שבועיות.
מנהל הורדות היא תוכנה ייעודית לניהול ובקרת הורדת תכנים מהרשת.
התוכנה מספקת סט כלים לייעול ולנוחות ההורדה.
קיימים מנהלי הורדות התומכים אף בהעלאת תכנים לרשת.
מנהלי ההורדות מאפשרים הורדת קבצים במספר מקטעים בזמנים שונים, מה שמסייע במספר בחינות להורדה, בין היתר בהורדת קבצים גדולים במיוחד, כיוון שאין צורך להיות מחוברים באופן רציף לרשת, וכן בהתמודדות עם בעיות ניתוק תעבורת רשת וחשמל, שפוגע ברצף ההורדה.
כמו כן, רבים ממנהלי ההורדות מפצלים את הקובץ למספר קטעים המורדים במקביל, מה שמאיץ את תהליך ההורדה.
עם זאת, קיימים שרתים אשר אינם מאפשרים ביצוע פעולה זו.
יתרון נוסף המעניקים מנהלי ההורדות הוא ניהול הורדות מותנה זמן - בתוכנות ניהול ההורדה קימות בדרך כלל פונקציות המאפשרות לתזמן משימות הורדה, מה שמאפשר לקבוע זמני הורדה בהם שרתי הרשת עמוסים פחות, כגון בלילה.
- תוכנה מבוססת קוד פתוח הכוללת דפדפן מובנה.
התוכנה מפצלת קבצים בזמן ההורדה ל-8 חלקים ותומכת בהורדה מקבילה של עד 99 קבצים.
GetRight - תוכנה בעלת יכולות רבות, ובהם אימות כתובות URL, עדכון אוטומטי מאתרים, ובדיקות רמת עדכונם של תכנים מכמה אתרים במקביל.
Internet Download Manager (בראשי תיבות: IDM) - התוכנה כוללת יכולות רבות ובהם, ניהול היסטורית הורדה מתקדם, התרעות קוליות, ותמיכה באתרים בעלי צורך בזיהוי משתמש ובסיסמה.
התוכנה בעלת סרגל כלים המשתלב בדפדפנים של אינטרנט אקספלורר אופרה ומוזילה פיירפוקס.
RPM היא מערכת ניהול חבילות בסביבת לינוקס.
מערכת החבילות הזו נמצאת בשימוש הפצות לינוקס רבות, כגון רד האט, פדורה וסוזה.
RPM נכתבה במקור על ידי אריק טוראן ומרק יואינג לשימוש עבור הפצת הלינוקס רד האט, אך כיום היא משמשת עבור הפצות נוספות של לינוקס ואף מערכות הפעלה אחרות כגון Novell NetWare ו־IBM AIX.
בעוד RPM מכילה תוכן מהודר ומוכן לשימוש, SRPM מכילה את קוד המקור של החבילות וכן סקריפטים שאינם מהודרים.
החבילות המנוהלות במערכת זו הם בפורמט RPM.
מקור השם RPM הוא ראשי תיבות של Red Hat Package Manager (בעברית: מנהל החבילות של רד האט).
בדומה למערכת dpkg שפותחה בהפצת דביאן, מערכת RPM מכירה רק חבילות המותקנות במערכת המקומית, ולא יודעת להתקין חבילות ממאגרי חבילות מרוחקים.
לשם כך משתמשים במערכות כמו YUM, DNF ו־urpmi שבנויות מעליה.
מִנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי הוא סוכנות מדעית בתוך מחלקת המסחר של ארצות הברית, המתמקדת במצב האוקיינוסים והאטמוספירה.
ה-NOAA מתריעה מפני מזג אוויר מסוכן, יוצרת מפות ורישומים של האוקיינוסים והשמיים, מדריכה את השימוש וההגנה על משאבי האוקיינוסים והחופים, ומבצעת מחקרים במטרה לשפר את ההבנה אודות הסביבה בה אנו חיים.
בנוסף לעובדיה האזרחיים, NOAA נתמכת על ידי 300 לובשי מדים המרכיבים את הגיס הממונה של NOAA (NOAA Commissioned Officer Corps).
תת-מזכיר המסחר לאוקיינוסים ואטמוספירה הנוכחי במחלקת המסחר של ארצות הברית.
חזון הסוכנות הוא "ליצור חברה מודעת המשתמשת בהבנה מקיפה על תפקיד האוקיינוסים, החופים והאטמוספירה, במערכת אקולוגית גלובלית, כך שתוכל לקבל את ההחלטות החברתיות והכלכליות הטובות ביותר".
משימת הסוכנות היא "להבין ולחזות את השינויים האקולוגיים בכדור הארץ, ולשמר ולנהל את משאבי האוקיינוסים והחופים, שימלאו את הצרכים הכלכליים, החברתיים, והסביבתיים של ארצות הברית".
כתמיכה לחזון ולמשימת הסוכנות, ל-NOAA יש ארבע מטרות המנחות את פעולותיה.
כל מטרה מתאימה לפעילויות המתמקדות במערכות אקולוגיות, אקלים, מזג אוויר ומים, ומסחר ותחבורה.
להבטיח את קיימות השימוש במשאבים, ולאזן את השימושים התחרותיים במערכות האקולוגיות באוקיינוסים ובחופים, תוך הכרה במרכיביהם האנושיים והטבעיים.
להבין את השינויים באקלים, כולל שינוי האקלים הגלובלי ותופעת אל ניניו, על מנת שארצות הברית תוכל לתכנן ולהגיב בהתאם.
לספק מידע ותחזיות לאירועים מחזוריים במזג האוויר ובמים, כולל סופות, בצורות ושיטפונות.
לספק מידע אודות מזג האוויר, האקלים והמערכת האקולוגית, כדי לבטיח את בטיחות, יעילות, וסביבתנות התחבורה הפרטית והמסחרית.
NOAA ממלאת מספר תפקידים ספציפיים בחברה, ויתרונותיה משתרעים מעבר לכלכלת ארצות הברית, אל תוך הקהילה הבינלאומית:
ספקית מוצרי מידע סביבתי - NOAA מספקת מידע ללקוחותיה ושותפיה בנוגע למצב האוקיינוסים והאטמוספירה.
דבר זה בא לידי ביטוי באופן ברור על ידי יצירת אזהרות ותחזיות מזג אוויר באמצעות השירות הלאומי למזג אוויר, אך NOAA מספקת מידע גם אודות האקלים, המערכות האקולוגיות והמסחר.
נותנת שירותי הסדרה סביבתית - NOAA היא "סדרנית" האוקיינוסים והחופים של ארצות הברית.
בתאום עם הרשויות הפדרליות, האזוריות, המקומיות, השבטיות והבינלאומיות, NOAA מנהלת את השימוש באותם אזורים, מסדירה את הדיג במקלטים הימיים, ומגנה על מינים ימיים מאוימים, או הנמצאים בסכנת הכחדה.
מובילה בתחום היישום והמחקר המדעי - NOAA נועדה להיות מקור מידע מדעי מדויק ואובייקטיבי בארבעת התחומים המסוימים, בעלי החשיבות הלאומית והגלובלית שצוינו לעיל: מערכות אקולוגיות, אקלים, מזג אוויר ומים, מסחר ותחבורה.
מתוך הכרה בחיוניות הבנת האתגרים העומדים בפני האנושות ועל מנת ליצור פתרונות מתאימים, NOAA מקיימת מספר פעולות.
ניטור וצפייה במערכות כדור הארץ, באמצעות מכשור ורשתות איסוף נתונים.
הבנת ותיאור מערכות כדור הארץ, דרך מחקר וניתוח הנתונים.
הערכת וחיזוי שינויים במערכות אלו לאורך זמן.
עיסוק, ייעוץ, ויידוע הציבור והארגונים השותפים במידע חשוב.
ניהול משאבים לטובת החברה, הכלכלה והסביבה.
NOAA הוקמה ב-3 באוקטובר 1970, לאחר שנשיא ארצות הברית דאז, ריצ'רד ניקסון, הציע להקים מחלקה חדשה, שתשרת את הצורך הלאומי "...
להגנה טובה יותר של נפש ורכוש מפני פגעי הטבע ...
להבנה טובה יותר של הסביבה הכוללת ...
[ו]להובלת פיתוח ומחקר לשימוש מושכל במשאבי הימים ..." NOAA יצרה איחוד של שלוש סוכנויות קיימות, מבין הוותיקות ביותר בממשל הפדרלי.
Coast and Geodetic Survey שהוקמה ב-1807, לשכת מזג האוויר (Weather Bureau) שהוקמה ב-1870, ולשכת הדיג המסחרי (Bureau of Commercial Fisheries) שהוקמה ב-1871. NOAA הוקמה כתת-מחלקה במחלקת המסחר של ארצות הברית, באמצעות "תוכנית הארגון מחדש מס' 4 מ-1970" (Reorganization Plan No.
NOAA פועלת באמצעות שישה משרדים מרכזיים, ויותר מ-12 תתי-משרדים.
כמו כן היא מפעילה גיס ממונה הפועל לשירותה.
החל משנת 1975 המנהל מפעיל מערכת לוויינים GOES.
פעילויות NOAA נתמכות ומבוצעות על ידי כ-300 אנשי שירות לובשי מדים המאוגדים תחת הגיס הממונה של NOAA (NOAA Commissioned Corps).
אנשי הגיס הממונה מתפעלים את המטוסים והספינות שבשירות NOAA, ומשרתים בתפקידי מחקר וניהול.