tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקרית ברגמן נותרו תשתיות פעילות וממשיכים לעבוד בה חוקרים המנצלים את משאבי המקום: חוקרים השייכים ל"מכון לחקר המדבר", אשר מקום מושבו בשדה בוקר, וכן חוקרים מהמחלקה למדעי החיים, המחלקה לביוטכנולוגיה, המחלקה לכימיה, המחלקה להנדסה כימית, המחלקה לפרמקולוגיה, וכן מספר חוקרים גמלאים של מחלקות שונות באוניברסיטה וחוקרים מהקמ"ג.
למכון לחקר הנגב יש הישגים רבים בתחומי מחקר רלוונטיים לדרום הארץ.
פיתוח של חקלאות במים מליחים
אינטרודוקציה ותרבות של גידול החוחובה בארץ
פיתוח עגבניות עם חיי מדף ארוכים
גידולים של צמחים ועצים לאזורים צחיחים
הקמת בנק גנים של פיטאיה - הגדול מסוגו בעולם
הקמת בנק גנים של צברים
המצאת הממברנה לאוסמוזה הפוכה (סידני לוב)
שיתופי פעולה עם המפעלים הכימיים בדרום
פיתוח הבוץ השחור בים המלח מוצרי "אהבה"
בעקבות השינויים במערך המכונים האוניברסיטאיים, קיימת תוכנית לפיה שטח קריית ברגמן יועבר לעירית באר שבע.
לפי המתוכנן, מספר מבנים היסטוריים יישמרו ויהפכו למוקדי פעילות תרבות למען תושבי העיר.
השטח הנותר ישמש להקמת מבני מגורים ומסחר.
המכון לחקר המלחמה ) הוא ארגון המהווה קבוצת מחקר וצוות חשיבה נאו-קונסרבטיבי המספק מחקרים וניתוחים בנושאי ביטחון ומדיניות חוץ.
הוא נוסד בשנת 2007 על ידי הסופרת, העיתונאית וההיסטוריונית הצבאית קימברלי קגן, ובסיסו בוושינגטון די.
במועצת המנהלים של המכון יושבים, בין היתר, ג'ק קין, קלי קרפט, ויליאם קריסטול, ג'ו ליברמן ודייוויד פטראוס.
המכון הפיק ומפיק דו"חות על מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת אפגניסטן, מלחמת עיראק, מלחמת אוקראינה–רוסיה, ההפגנות באיראן ומלחמת חרבות ברזל.
לדברי המכון הם "מתמקדים בפעולות צבאיות, איומי אויב ומגמות פוליטיות באזורי סכסוך מגוונים.
המכון שואף לספק בלתי תלוי בזמן אמת של פעולות צבאיות מתמשכות והתקפות מורדים".
פרסומיו של המכון מהודהדים בכלי התקשורת השונים.
המכון מתח ביקורת הן על מדיניות ממשל אובמה והן על ממשל טראמפ בנוגע לסכסוך הסורי, ודגל בגישה ניצית יותר.
ב-2013, קראה קגן לספק נשק וציוד למורדים "מתונים", בתקווה שמדינה ידידותית לארצות הברית תקום אחרי נפילת בשאר אל-אסד.
בשנת 2017 שיבח המכון את נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על התקיפה האמריקאית בסוריה, אך קרא להתקפות נוספות וקבע כי "הרתעה היא מצב מתמשך, לא חבילת תקיפה של שעה אחת".
בשנת 2018 פרסם מאמר הקורא להשתמש בכוח צבאי התקפי נגד ממשל אסד.
בנוסף, דחף המכון לביצוע מבצע הנחשול בעיראק, שהגדיל את המעורבות האמריקאית במלחמת עיראק.
המכון ללימודי ארץ הצבי, שנקרא גם בשם המכון האמריקאי היא מכללה נוצרית השוכנת בהר ציון שבירושלים.
מבנה הבניין היה המבנה הראשון שנבנה מחוץ לחומות ירושלים, במסגרת התהליך המכונה בשם היציאה מן החומות.
המכון עצמו נוסד ב-1957. המכון מציע לימודים בתחומי מקרא, גאוגרפיה.
בקרבת החומה שוכנים גיא בן הינום, העיר העתיקה, קבר דוד ומשכנות שאננים.
עם החברים בסגל ההוראה במכונים נמנה בעבר גבריאל ברקאי.
המכון לחקר ביצועים ומדעי הניהול הוא הארגון הבינלאומי הגדול בעולם לעוסקים בתחומי חקר ביצועים (OR), מדע הניהול ואנליזה של עסקים.
הוא הוקם בשנת 1995 ל-ידי מיזוג של "האגודה לחקר ביצועים של אמריקה" (ORSA) "והמכון למדעי הניהול" (TIMS).
כיום עוסקים חוקרי המכון גם בתחומים כמו בינה מלאכותית ואופטימיזציה של תהליכי קבלת החלטות.
האגרגון כולל חברים מוסדיים ממחלקות חקר ביצועים בארגונים גדולים, כמו גם חברים פרטיים בתחומי חקר הביצועים ומדעי הניהול.
המכון מפרסם מספר כתבי עת, וביניהם:
המכון לחינוך מיוחד של ניו יורק הוא בית ספר פרטי ללא כוונת רווח בעיר ניו יורק.
בית הספר נוסד בשנת 1831 כבית ספר לילדים עיוורים על ידי סמואל ווד, ו.
בית הספר נקרא במקור המכון לחינוך עיוורים של ניו יורק.
הוא שכן ברחוב 34 וב במנהטן.
בשנת 1986 שונה שם בית הספר למכון לחינוך מיוחד של ניו יורק, כדי לשקף את ההתמקדות המורחבת שלו במתן תוכניות לילדים עם לקויות למידה וכן לעיוורים.
המכון למחקר מתקדם הוא מכון מחקר פרטי שנמצא בעיר פרינסטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית.
המכון נועד לקיים מחקר ברבים מענפי המדע, והחוקרים החברים בו זוכים לחופש מלא בבחירת נושאי המחקר שלהם ולא מוטלת עליהם חובת הוראה.
המכון כולל מחלקות להיסטוריה, מתמטיקה, מדעי הטבע ומדעי החברה, ותוכנית חדשה בביולוגיה תאורטית.
סגל המכון כולל פחות משלושים חברים קבועים, שאליהם מצטרפים מדי שנה עשרות מדענים אורחים המשתתפים בתוכניות מחקריות עדכניות ורבות השפעה.
במכון לא מתקיימים לימודים לתואר, ואין לו הכנסות משכר לימוד.
זהו מוסד אקדמי עצמאי אך הוא מקיים שיתוף פעולה עם אוניברסיטת פרינסטון הסמוכה ואוניברסיטאות סמוכות נוספות.
המכון נוסד בשנת 1930 על ידי אברהם פלקסנר, בעזרת תרומתם של לואיס במברגר ואחותו קרולין במברגר פולד, ונפתח ב-2 באוקטובר 1933. בשנותיו הראשונות שכן המכון במבנה בתוך קמפוס אוניברסיטת פרינסטון אך משנות הארבעים הוא שוכן באתר המרוחק מספר קילומטרים מאוניברסיטה זו.
החברים הראשונים בו היו אוסוולד ובלן, אלברט איינשטיין, הרמן וייל, ג'יימס אלכסנדר וג'ון פון נוימן.
המכון התפרסם כביתם האקדמי של רבים מגדולי המדענים של המאה העשרים שנמנו עם חבריו, ובהם הפיזיקאים והמתמטיקאים רוברט אופנהיימר, אדוארד ויטן וקורט גדל.
נכון ל-2025 ישנם ארבעה חברי סגל ישראלים במכון.
במתמטיקה: אבי ויגדרזון, אירית דינור ואילון לינדנשטראוס ובפיזיקה: נתן זייברג.
על פי עקרונות פעולתו של המכון למחקר מתקדם פועלים בעולם גופים נוספים הקרויים "המכון למחקר מתקדם" או "המכון ללימודים מתקדמים".
עשרה מכונים כאלה, ובהם המכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, מאוגדים בארגון מכונים אחדים למחקר מתקדם.
גם המכון הישראלי ללימודים מתקדמים שליד האוניברסיטה העברית בירושלים חבר בארגון זה.
פעמים רבות קרוי המכון בעברית בשם "המכון ללימודים מתקדמים".
שם זה אינו משקף היטב את מהות המכון, שהרי במכון לא מתקיימים לימודים.
את המילה study מקובל אמנם לתרגם למילה "לימוד", אך בהקשר זה ראוי לה התרגום "מחקר".
המכון למחקר ביולוגי בישראל, הוא יחידת סמך של משרד הביטחון בישראל העוסקת במחקר יישומי בתחומי ביולוגיה, מיקרוביולוגיה, כימיה רפואית, מדעי הטבע ומדעי הסביבה.
המכון הוקם בשנת 1952, ושוכן בנס ציונה.
הוא מסונף למשרד הביטחון, ונודע כגוף שעוסק, בין השאר, בפיתוח אמצעי הגנה מפני נשק ביולוגי ונשק כימי.
לפי טענות שלא ניתן להן אישור, המכון עוסק גם בפיתוח אמצעי לחימה כימיים וביולוגיים.
המכון הביולוגי מחולק ל-9 מחלקות:
לצד פעילותו הביטחונית החסויה, עוסק המכון גם בפעילות אזרחית גלויה:
פיתוח אמצעים לאבחון מחלות מידבקות.
פיתוח פתרונות לבעיות של איכות הסביבה.
פיתוח מוצרים בתחום הרפואי והפרמצבטי.
פיתוח גלאים לאיתור חומרי נפץ וכימיקלים.
מעבדת ייחוס לאבחון מחלות הנגרמות על ידי חיידקים מסוג Rickettsia ומחלת העכברת.
מעבדת ייחוס לבדיקת ציוד מגן ביולוגי.
על פי פרסומים באמצעי התקשורת, רעלים שפותחו במכון שימשו להתנקשות בשלושה מבכירי המחבלים הפלסטינים: ודיע חדאד, חאלד משעל ומחמוד אל-מבחוח.
מאמרים מאת חוקרי המכון מתפרסמים בכתבי עת אקדמיים, וחוקרי המכון משתתפים בכנסים מדעיים בישראל ומחוצה לה.
בשנים האחרונות נעשה מאמץ להגברת שיתוף הפעולה עם אוניברסיטאות בישראל, בייחוד בכל הנוגע ללימודי תארים מתקדמים.
כמו-כן התקיימו מהלכים שונים המיועדים לביסוס שיתוף פעולה עם מכוני מחקר ואוניברסיטאות בגרמניה.
חוקרי המכון משתתפים בתוכנית חינוכית הכוללת הרצאות בנושאים מדעיים לתלמידי תיכון.
להפצה מסחרית של מוצרי המכון משמשת החברה הישראלית לחקר מדעי החיים בע"מ, שהיא חברה בת של המכון ושוכנת במתחם שלו.
מרבית תוצרתה של החברה מופנית ליצוא.
לפי האתר הרשמי שלהם 41% אחוז מהחוקרים הם בעלי תואר שלישי ו-42% מהחוקרים הם נשים.
סגן מנהל המכון, מרקוס קלינגברג, נעצר בשנת 1983 באשמה שפעל במשך 18 שנים (משנות ה-50 ועד לשנת 1976) כמרגל מטעם ברית המועצות, והסגיר לידיה רבים מסודות המכון.
קלינגברג הורשע, ונידון לעשרים שנות מאסר בפועל.
יוסי מלמן ואיתן הבר בספרם "המרגלים" כתבו כי .
בשנת 1992 התרסק מטוס של חברת אל על על שני בנייני מגורים באמסטרדם שבהולנד באסון שנודע לאחר מכן כאסון ביילמר.
מטען המטוס כלל, בין השאר, 189 ליטר של דימתיל מתילפוספונט (DMMP), שהוא כימיקל המשמש גם להכנת גז העצבים סארין, אשר יועד למכון הביולוגי בנס ציונה.
בין השנים 1998–2006 ערך המכון ניסוי בבני אדם שנקרא "עומר 2", ובו נבדקה מידת יעילותו של חיסון חדש נגד מחלת הגחלת (החיסון התבסס על הזן המהונדס של חיידקי Bacillus anthracis שקרוי MASC-10).
במסגרת הניסוי הסודי, הוזרקו ל-716 מתנדבים מקרב חיילי צה"ל עד 7 מנות של החיסון, וזאת מבלי ליידע אותם אודות סכנת תופעות הלוואי.
דבר הניסוי התגלה לאחר שעשרות חיילים שהשתתפו בניסוי חלו והחלו לסבול מתופעות לוואי.
הדבר דלף לתקשורת ואף הגיע לבג"ץ.
דבר הניסוי נבדק על ידי הלשכה לאתיקה של ההסתדרות הרפואית בישראל, וזו פרסמה את מסקנותיה בדצמבר 2008. ועדת הבדיקה קבעה כי לא הייתה כל הצדקה מדעית או רפואית לעריכת הניסוי וכן כי הוא היה מנוגד להצהרת הלסינקי אודות ניסויים בבני אדם.
בתחילת 2020 נרתם המכון למציאת מענה למגפת הקורונה, ובהתאם להודעת משרד הביטחון עסקו בכך למעלה מ-50 ממדעני המכון.
ב-4 במאי 2020 הודיע המכון שפיתח נוגדן לנגיף הקורונה.
ב-14 בדצמבר קיבל המכון הביולוגי אישור לעבור לשלב השני בניסוי הקליני של החיסון BriLife.
במרץ 2022 הודיעה חברת NRx על הפסקת פעילותה בתחום זה.
במרץ 2023 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת חריף על מיזם הפיתוח.
הדו"ח הטיל את עיקר האחריות למיזם על פרופ' שמואל שפירא, אך גם מתח ביקורת על המל"ל ומשרד הביטחון, וקבע: "הפרויקט נכשל.
בשנת 2024 יצא לאור ספר המתח הבדיוני "הרצח המשולש במכון הסודי" מאת ד"ר יהושע גוזס, לשעבר חוקר במכון למחקר ביולוגי, שסיפר "בכתיבת הספר השתמשתי מניסיוני ומחוויותיי במכון הביולוגי בנס-ציונה" והעיתונאי יוסי מלמן תיאר אותו כרומן מפתח.
המכון למדיניות העם היהודי הוא מכון המאוגד כחברה לתועלת הציבור ומתאר את פעילותו: "באמצעות חשיבה אסטרטגית ותכנון ארוך טווח, ממקד המכון את מאמציו לתרום לשגשוגם של העם היהודי ושל הציוויליזציה היהודית".
במכון מכהנים אישים מתחומי הממשל, האקדמיה, המגזר הפרטי והקהילות היהודיות המהווים את צוות החשיבה של המכון.
נקודת המבט של המכון היא כלל-יהודית וארוכת טווח, ואבן יסוד בעבודתו היא הנחת קיומה של מדינת ישראל כ"מדינת הליבה" של היהדות.
צוות החשיבה של המכון בוחן את האתגרים, האיומים וההזדמנויות שאיתם מתמודד העם היהודי, ומפתח עקרונות מדיניות וחלופות אסטרטגיות.
נוסף על כך, המכון עשוי להמליץ על צעדים מידיים שיש לנקוט להבטחת המשכיות ושגשוג העם היהודי.
המכון הוקם בשנת 2002 על ידי הסוכנות היהודית, והוא מנוהל כגוף עצמאי בלתי-תלוי.
בראשו עומדת מועצת מנהלים שיושבי הראש המשותפים שלה הם השגריר סטיוארט אייזנשטדט והשגריר דניס רוס.
נשיא המכון הראשון היה פרופ' יחזקאל דרור והמנכ"ל המייסד היה אבינועם בר-יוסף.
באוקטובר 2020 מונה פרופ' ידידיה צבי שטרן לנשיא המכון.
המנכ"ל הוא ד"ר שוקי פרידמן.
המכון שוכן בקמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים בגבעת רם.
בראש המכון עומדת מועצת מנהלים המנחה גם את תוכנית העבודה.
חברי מועצת המנהלים הם סטיוארט אייזנשטאט – יו"ר משותף; דניס רוס - יו"ר משותף; אליוט אברמס; דן הלפרין; גלן לווי; ד"ר סטיב נסטיר; דורון שורר; צור קרן; סטיב הופמן; קרן קרפ; ריצ'רד ברנשטיין; אריק פינגרהוט; אריק גולדשטיין; שיבי גרינפלד; סלי מרידור; ומארק יוטאי.
עם עמיתי המכון נמנים ד"ר חיים זיכרמן; רבקה רביץ; פרופ' אריאל בנדור; פרופ' יהונתן גבעתי; שמואל רוזנר; ד"ר שלמה פישר; הרב ד"ר דב מימון; ד"ר שלום סולומון ואלד ועוד.
המכון מפעיל ארבעה מרכזים: המרכז לזהות יהודית-ישראלית; המרכז ללכידות יהודית-ישראלית; המרכז לחוסן יהודי; ומרכז למידע וייעוץ.
עיקר פועלו של המכון הוא בפרסומיו השונים ובפעילויות תומכות שנועדו לסייע לתהליך החשיבה והמחקר.
כל תוצרי המכון מפורסמים בעברית ובאנגלית ולעיתים גם בצרפתית.
הערכה שנתית - מסמך זה מתפרסם מדי שנה בצורה של תמצית מנהלים ומדי שנתיים כספר.
המסמך מציג הערכה וניתוח של המצב והדינאמיקות בעם היהודי בשנה החולפת, במטרה לסייע בתכנון וקביעת סדר עדיפויות תקציבי בגופי הביצוע של העם היהודי, ובכללם ממשלת ישראל.
הדיאלוג - החל משנת 2014 מוציא המכון דו"ח שנתי המציג את העמדות הרווחות בקרב הקהילות המאורגנות בתפוצות לגבי נושא ייחודי הנמצא על סדר היום.
ניירות עמדה - מסמכים המציגים את עמדתו של המכון בנושאי מדיניות שונים.
ניירות התראה - מסמכים הדנים בנושאים שיש לנקוט בגינם בפעולה מיידית.
מיזם #יהדותישראלית - ניסיון להבנה של הזהות של יהודי ישראל, ביחסם ליהדות ולישראליות שלהם.
"מגילת העצמאות" - מיזם לימודי למדיניות העם היהודי לרגל יום העצמאות ה-75
העם היהודי בשנת 2030 - עתידים חלופיים - מיזם זה מתאר את עתידיו האפשריים של העם היהודי בשנת 2030 ואת התסריטים המובילים אליהם.
מטרת המחקר היא פיתוח המלצות מעשיות למדיניות ואסטרטגיה שיגבירו את סיכויי מימושם של עתידים הרצויים לעם היהודי.
החלופות מפותחות תוך התייחסות לדמוגרפיה, התפתחויות גאו-פוליטיות, מדע וטכנולוגיה, הזהות היהודית והיחסים בין ישראל לתפוצות, יצירתיות רוחנית ומבנה המוסדות והמנהיגות.
בנוסף, התאוריות העיקריות על שגשוג ושקיעה משמשות ככלי נוסף להבנת התהליכים העוברים על העם היהודי.
במסגרת המיזם, התקיימו בשנים 2005 ו-2006 סיעורי מוחות ובהם השתתפו אישים יהודיים.
מיזמים נוספים - "מדיניות דמוגרפית לעם היהודי", "יחסים בין העם היהודי לבין מעצמות עולות ללא מסורת תנ"כית".
המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) הוא מכון מחקר עצמאי, פרטי וחיצוני השוכן במתחם אוניברסיטת תל אביב.
המכון עוסק בתחומים הקשורים בעיקר לביטחון הלאומי של ישראל.
המכון מקיים ימי עיון, כנסים, וכן מפיק פרסומים בהם ניירות עמדה, מחקרים וכתבי עת.
בראש המכון עומד אלוף (מיל') תמיר הימן.
המכון דורג לשנת 2020 במקום הראשון בין מכוני החשיבה בישראל, במקום הראשון במזרח התיכון ובמקום ה-12 בעולם בתחומו – לפי מדד Global Go To Think Tank Index Report של אוניברסיטת פנסילבניה.
המכון למחקרי ביטחון לאומי הוא מכון מחקר למדיניות ביטחון לאומי שנועד ליזום, להגות, לחקור, לכונן ולהטמיע תוכניות פעולה אסטרטגיות אשר:
1. יבטיחו את קיומה של ישראל ושגשוגה כמדינה יהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות: מדינה המושתתת על יסודות החרות, הצדק, השלום והשוויון.
2. יסייעו למקבלי החלטות בישראל ולדרג המקצועי בקבלת החלטות ותכנון מדיניות על ידי העמקת בסיס הידע הרלוונטי לתפקידם ועל ידי הערכה ביקורתית של המציאות המתהווה נוכח המדיניות הישראלית המתממשת בפועל.
בשנת 1983 שינה המכון את שמו ל"מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים" (the Jaffee Center for Strategic Studies), בעקבות תרומה ממלווין יפה מקליפורניה.
באוקטובר 2006 הוקם "המכון למחקרי ביטחון לאומי" על בסיס צוות החוקרים של מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים, ובאופן רשמי הוא כולל את מרכז יפה.
הקמת המכון התאפשרה בעזרת תרומתו של פרנק לואי.
במתכונתו החדשה מהווה המכון למחקרי ביטחון לאומי מוסד חיצוני לאוניברסיטת תל אביב.
הוא משויך אקדמית לאוניברסיטה, אך שומר על עצמאות כספית וארגונית.
בדצמבר 2006 העתיק המכון את משכנו מבניין גילמן שבאוניברסיטה לבניינו החדש – ברחוב חיים לבנון 40 בתל אביב.
ראש המכון כיום הוא אלוף (מיל') תמיר הימן, שהחליף את פרופ' מנואל טרכטנברג.
לפני פרופ' טרכטנברג כיהן אלוף (מיל') עמוס ידלין כראש המכון במשך עשור.
המכון מאוגד כחברה לתועלת הציבור ומועסקים בו כ-70 עובדים.
למכון ועד מנהל שבו מכהנים – בנוסף ליושב ראש פרנק לואי וסגניו – נציגי הציבור ונציגי אוניברסיטת תל אביב.
כמו כן יש למכון גם חבר נאמנים בינלאומי, שחבריו שוחרים את טובת המכון ומסייעים לו בכל תחומי פעילותו.
המכון למחקרי ביטחון לאומי יוזם ומנהל מחקרים במגוון של תחומים, תוך התמקדות בסוגיות הרלוונטיות לביטחונה הלאומי של ישראל.
המכון מפרסם את תוצאות מחקריו בספרים, במאמרים, וכדו"חות מיוחדים ותזכירים; רוב הפרסומים רואים אור בעברית ובאנגלית, במקביל.
הם מופצים בדפוס לרשימת מנויים, וכמו כן מועלים בצורה אלקטרונית לאתר האינטרנט של המכון.
כמו כן מקיים המכון ימי עיון וכנסים בנושאים שונים, הפתוחים לקהל ברובם הגדול.
חלק מכנסים אלה מצולמים ומוקלטים, וניתן לצפות בהם באתר המכון.
החל משנת 2023, במהלך הכנס השנתי שהמכון מקיים מוענק פרס המכון למחקרי ביטחון לאומי כהוקרה והערכה מקצועית ומוסדית לתרומה ייחודית של אישיות או ארגון לביטחון הלאומי של מדינת ישראל.
בשנה הראשונה הוענק הפרס לד"ר אייל חולתא ולפורום דבורה.
למכון מספר תוכניות ופרויקטים מחקריים:
תוכנית צבא ואסטרטגיה בראשות הד"ר, אל"ם במיל' גבריאל סיבוני, אשר בוחנת תהליכים, שינויים ומגמות בתחום בניין הכוח והפעלתו בצבאות ברחבי העולם ובצה"ל, כמו גם מלחמות ומבצעים צבאיים בעבר ובהווה.
התוכנית בוחנת גם מגמות בסוגיית השתנות הצבאות וטבע המלחמה ובהן המלחמה האסימטרית והלחימה בארגוני טרור בישראל ובעולם.
לתוכנית כתב עת בשם "צבא ואסטרטגיה".
בין החוקרים ניתן למנות את גל פרל פינקל ועומר עינב.
תוכנית ביטחון סייבר, אף היא בראשות הד"ר גבריאל סיבוני.
תוכנית המחקר ללוחמת סייבר עוסקת במספר תחומים ובהם: המשגה של הנושאים השונים בהקשר לביטחון הלאומי, פיתוח ובחינה של מדיניות לאומית בתחום ואיתור קווים מנחים לתורת לחימה חדשה במרחב הסייבר ברמה הלאומית והבין ארגונית במדינת ישראל.
המחקר נועד לתרום לדיון הציבורי המושכל בנושא הביטחון הקיברנטי, ולקדם מדיניות ציבורית ברמה הלאומית.
תוכנית המחקר נעשית בשיתוף עם בית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.
תוכנית טרור ומלחמה בעצימות נמוכה בראשות יורם שוייצר.
במסגרת הפרויקט מתבצע מחקר על השפעות ארגוני הטרור פלסטיני על ישראל, הן בתחום הביטחוני והן בתחום המדיני, כמו גם את הקשר בין איראן, סוריה וארגון החזבאללה בלבנון וכן את תחום הג'יהאד העולמי.
הפרויקט בוחן מגמות ושיטות פעולה של ארגוני טרור ובהם פיגועי התאבדות, כמו גם שיטות פעולה ומגמות בתחום הלוחמה בטרור.
פעילות הפרויקט כוללת פרסום מאמרים במסגרת פרסומי המכון, כתבי-עת מקצועיים וספרים וכן קיום מפגשים עם מומחים ועיתונאים מהארץ ומחו"ל, סמינרים, וימי עיון.
התוכנית מעסיקה קרוב לעשרים מתמחים.
תוכנית סוריה בראשות תא"ל (במיל') אודי דקל.
התוכנית הוקמה בינואר 2016 ונועדה להעמיק את הידע על המתרחש בסוריה, תוך בחינת האופציות האפשריות לעתידה של סוריה וכיצד ניתן לקדם פתרון למלחמת האזרחים, לשפיכות הדמים ולבעיות החברתיות והפליטות בסוריה.
התוכנית בוחנת בעיקר את המשמעויות עבור מדינת ישראל, יכולת השפעתה שלה על הנעשה בסוריה ואיתור הזדמנויות לשיפור מצבה האסטרטגי של ישראל.
בין החוקרים ניתן למנות את תא"ל (במיל') אסף אוריון, ד"ר אופיר וינטר, ד"ר כרמית ולנסי וד"ר בנדטה ברטי.
פרויקט המאזן הצבאי במזרח התיכון בראשות יפתח שפיר.
הפרויקט אוסף נתונים כדי לקיים מסד נתונים עדכני ומדויק על העוצמה הצבאית של עשרים ואחת מדינות במזרח התיכון.
הנתונים כוללים מידע על מערכות נשק שברשות הצבאות במזרח התיכון, ייצור נשק וסחר באזור המזרח התיכון וכן על שיתופי פעולה בין הצבאות השונים באזור.
מנוע החיפוש של מסד הנתונים מאפשר השוואת נתונים על נכסים צבאיים של המדינות השונות על פי נשק מסוים או סיווג או השוואה על בסיס של ציר זמן.
פרויקט המאזן הצבאי קיים כבר עשרים ושלוש שנים ומוכר כמקור מדויק למידע על הכוחות הצבאיים במזרח התיכון.
תוכנית יחסי ישראל – פלסטינים בראשות תא"ל במילואים שלמה ברום.
התוכנית בוחנת את הסכסוך הישראלי פלסטיני, בניסיון לעצב המלצות למדיניות בתחום הביטחוני והמדיני.
בתוכנית ישנם מספר עמיתי מחקר ובהם ד"ר מרק הלר, ד"ר ענת קורץ ויורם שוייצר.
מטרתה המרכזית של התוכנית יחסי ישראל-פלסטינים היא לבחון ולנתח את האירועים והמגמות כדי לייצר תובנות והערכות, היכולות לסייע בטיפול בסוגיה.
תוכנית בקרת נשק וביטחון אזורי בראשות ד"ר אמילי לנדאו.
התוכנית בוחנת את הקשר בין פיקוח על אמצעי לחימה לבין אופיים של היחסים הבינלאומיים.
תחומי העניין בתוכנית כוללים פיקוח על נשק להשמדה המונית הנתונים בידי מדינות, תוכנית הגרעין האיראנית, מאמציהן של ארצות הברית ואירופה למנוע פרוליפרציה, איומים לא קונבנציונליים מצד ושחקנים שאינם מדינתיים, וביו-טרוריזם.
בתוכנית ישנם מספר עמיתי מחקר ובהם ד"ר אפרים אסכולאי, פרופסור יאיר עברון וד"ר דוד פרידמן.
תוכנית החזית האזרחית בישראל בראשות תא"ל מאיר אלרן.
התוכנית חוקרת סוגיות שונות בתחום הגנת העורף הישראלי במצבי חירום שונים תוך שימת דגש על רמת המוכנות של העורף למלחמה ולהתמודדות עם אירועי טרור.
התוכנית מקיימת, מאז 2009, כנס שנתי, בשיתוף רשות החירום הלאומית ופיקוד העורף, בנושא הערכת מצב המוכנות של החזית האזרחית למלחמה בישראל.
תוכנית חברה ודעת קהל בישראל בראשות תא"ל (במיל') מאיר אלרן וד"ר יהודה בן מאיר.
התוכנית מקיימת סקר דעת קהל שנתי בנושא ביטחון לאומי.
תוכנית משפט בינלאומי וביטחון לאומי בראשות אל"ם (מיל') עו"ד פנינה שרביט ברוך.
התוכנית בוחנת אתגרים למשפט הבינלאומי הנובעים ממלחמה אסימטרית.
התוכנית בוחנת סוגיות בתחום בניסיון לעצב המלצות למדיניות בתחום הביטחוני והמדיני.
בין חוקרי התוכנית בעבר ניתן למנות את האלוף (מיל') אביחי מנדלבליט.
תוכנית סין במזה"ת בראשות השגריר לשעבר עודד ערן.
תוכנית המחקר שהוקמה במכון באמצע שנת 2016 נועדה לשפר את הידע על מעורבותה של סין במזרח התיכון ובישראל, ולספק למקבלי ההחלטות בישראל תובנות והמלצות מדיניות באשר להתנהלות הנדרשת מול סין.
תוכנית המחקר מושתתת על הניסיון והמוניטין של המכון, שמרכז בין כתליו מומחים בנושאים כמו: מדיניות החוץ והביטחון של ישראל, המזרח התיכון וסין, שבידיהם הכלים והידע לחקור את ההיבטים השונים של מעורבות סין במזרח התיכון מנקודת מבט מעמיקה וכוללת.
בין החוקרים ניתן למנות את מנהל התוכנית, תא"ל (מיל') אסף אוריון, גליה לביא ודורון אלה.
בנוסף החלו המכון למחקרי ביטחון לאומי ואוניברסיטת תל אביב, בשנת הלימודים תשע"א, פרויקט מחקר משותף בתחומי הביטחון הלאומי.
הפרויקט נתמך על ידי קרן ג'וזף וג'נט ניובאור מפילדלפיה.
מטרת הפרויקט להפיק את המיטב מן היתרונות היחסיים של השותפים בהקשר למחקר יישומי בתחום הביטחון הלאומי של מדינת ישראל, ולייצר במשותף מחקרים כדי להעשיר את השיח הציבורי בישראל ובעולם בסוגיות הנחקרות, ולתרום להרחבת הבנתם של מקבלי ההחלטות בישראל בסוגיות השונות.
המתווה הכללי של התוכנית כולל יצירת צוותים משותפים מן המכון והאוניברסיטה, אשר יתמקדו במספר תחומים המחייבים העמקה מיוחדת ואשר עומדים בראש סדר העדיפויות הביטחוני של ישראל.
הנחת המוצא של התוכנית קובעת ששילוב מומחיות, ידע וניסיון מחקרי בין הגופים השותפים יעשיר את המוצר המחקרי ויאפשר ללקוחותיו להפיק ממנו את התועלת המיטבית.
המחקרים מתפרסמים בעברית ובאנגלית על ידי המכון למחקרי ביטחון לאומי וישמשו בסיס לכנסים פומביים ולסדנאות עבודה ומחקר.
במסגרת זו הוקמו שני צוותי מחקר:
הערכה אסטרטגית לישראל (Strategic Survey for Israel, כונה בעבר "המאזן הצבאי במזרח התיכון") – שנתון היוצא לאור מאז 1983 הכולל בדרך כלל מאמרים הסוקרים לעומק תהליכים אסטרטגיים בשנה הנסקרת, ונתונים כמותיים אודות סדר הכוחות של צבאות מדינות המזרח התיכון.
מזכרים – מונוגרפיות היוצאות מעת לעת העוסקות בסוגיות אקטואליות שיש להן השלכות ישירות למדיניותה של מדינת ישראל.
עדכן אסטרטגי – רבעון המכון הכולל מאמרים בנושאים אסטרטגיים העומדים על סדר היום הביטחוני של ישראל בפרט ושל המזרח התיכון בכלל.
המאמרים בכתב עת זה נכתבים הן על ידי חוקרי המכון והן על ידי חוקרים אורחים.
מבט על – פרסום היוצא לאור בצורה אלקטרונית בלבד, פעם או פעמיים בשבוע, ומביא תגובות עדכניות וקצרות לאירועים בעלי השלכות אסטרטגיות.
המלצות מדיניות – המלצות המכון למחקרי ביטחון לאומי למקבלי ההחלטות.
ספרים שנכתבו על ידי חוקרי המכון רואים אור בהוצאות מסחריות בישראל ומחוצה לה.
המכון למדיניות ואסטרטגיה (The Institute for Policy and Strategy) הוא מכון מחקר לחשיבה ולדיון בנושאי אסטרטגיה לאומית של ישראל ומגמות גאו-אסטרטגיות במזרח התיכון.
המכון פועל בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה באוניברסיטת רייכמן.
המכון נוסד בשנת 2000 במרכז הבינתחומי הרצליה על ידי פרופ' עוזי ארד במטרה לתרום לסדר היום ולמדיניות הביטחון הלאומי.
עבודת המכון מתבססת על ראייה אינטגרטיבית, שבמרכזה ההבנה שההתמודדות של מדינת ישראל עם האתגרים האסטרטגיים והביטחוניים מולם היא ניצבת, מחייבת את ביצורה של העוצמה החברתית-לאומית ולכידותה.
המכון בוחן את השפעתם ההדדית של המרכיבים השונים בפסיפס החוסן הלאומי הכולל, בשאיפה להציג תמונה מדויקת ומעודכנת ולייצר תובנות וחלופות מדיניות ואסטרטגיה עבור מקבלי ההחלטות, מעצבי דעת קהל ושותפים נוספים לעיצוב המדיניות בישראל ובעולם.
המכון פועל תחת המסגרת האקדמית של אוניברסיטת רייכמן ומקיים ימי עיון, מסגרות דיון מיוחדות, צוותי חשיבה, סימולציות ואת כנס הרצליה, היוצרים יחד זירה לדיון באתגרי המאה ה-21, בפניהם ניצבים ישראל בפרט והמזרח התיכון בכלל.
הפעילות מתבצעת על ידי גרעין קטן של חוקרים קבועים, קבוצת עמיתי מחקר, עוזרי מחקר מקרב הסטודנטים באוניברסיטת רייכמן, ובשיתוף פעולה עם חוקרים ומכוני מחקר בישראל ובעולם.
בעבודת המכון שני מוקדים מרכזיים:
הראשון והעיקרי עוסק בזיהוי הזדמנויות וסיכונים לישראל, בזירה המזרח תיכונית ובסביבה הגלובלית.
המכון חותר לאפיין מגמות גיאו-אסטרטגיות וגאו-פוליטיות, המעצבות את המזרח התיכון, לרבות מעורבוּת המעצמות הגדולות ושחקנים אזוריים מרכזיים.
דגש מיוחד מושם על זיהוי שינויים אזוריים המעצימים את האיום הנשקף מצד איראן, לצד התפתחות מערכות יחסים אסטרטגיות חדשות של ישראל עם מדינות ערב.
המוקד הנוסף הוא חוסנה החברתי של מדינת ישראל כעמוד תווך בביטחון הלאומי.
במוקד זה, חותר המכון לקדם הבנה של סיכונים הנובעים מערעור יסודות הדמוקרטיה הליברלית בישראל, לצד תהליכים דמוגרפיים המעצבים מחדש את פניה של החברה הישראלית.
מערכות יחסים אסטרטגיות עם מדינות ערב
יחסי ישראל - ארצות הברית
יחסי ישראל עם יהדות ארצות הברית והשפעתם על הביטחון הלאומי
חוסן חברתי כעמוד תווך בביטחון הלאומי של מדינת ישראל
תוצרי המכון מופצים באמצעות פרסומים כתובים ובהם ניירות עמדה, סיכומי תובנות והמלצות מכנסים, פורומים ודיוני חשיבה, לקהלי היעד הרלוונטיים.
בנוסף, ניתנים תדריכים וסקירות בעל פה, פרסומים וראיונות באמצעי התקשורת
ניוזלטר עיתי המשקף את תובנות המכון - מתמקד בהעברת מסרים ממוקדים בסוגיות ליבה בתחומי הביטחון הלאומי והחוסן הלאומי.
בנוסף לתובנות, נכללים בו מאמרים הנכתבים על ידי חוקרי המכון ועמיתים חיצוניים.
רוסיה במזרח התיכון - אתגר ביטחון לאומי לישראל ולארצות הברית - המכון למדיניות ואסטרטגיה ומכון קנאן במרכז וודרו ווילסון בוושינגטון מבצעים מחקר משותף שנועד לבחון את ההשלכות של המעורבות הרוסית במזרח התיכון בכלל ובסוריה בפרט, על ישראל וארצות הברית.
המחקר, שהחל בפברואר 2018, מתבצע באמצעות שתי קבוצות מומחים, האחת ישראלית והשנייה אמריקאית, המקיימות מפגשי עבודה, סימולציות, ימי עיון בישראל ובארצות הברית והחלפת ניירות עבודה.
הנושא מוצג גם במושב במסגרת כנס הרצליה בהשתתפות החוקרים משתי הקבוצות.
כתב העת ציקלון למדיניות ואסטרטגיה - קובץ המאמרים מאוגד במסגרת כתב העת "ציקלון" היוצא לאור מטעם המכון למדיניות ואסטרטגיה מוקדש לליבון של תהליכים ונושאים שלהם זיקה ישירה לביטחונה הלאומי של ישראל, מבית ובזירות החיצוניות.
כנסי אונליין - המכון מקיים כנסים ביטחוניים-מדינים שמתמקדים בשני נדבכים:
האיומים והאתגרים הביטחוניים-אסטרטגיים הניצבים לפתחנו באזור.
הכנסים מתמקדים בארבע סוגיות ליבה שמשפיעות על הביטחון הלאומי: האיום האיראני; האתגר הפלסטיני; ארצות הברית - מעמדה באזור ויחסיה עם ישראל; ועידן התהפוכות במזרח התיכון.
סדרת כנסי הרצליה - הבמה המרכזית בישראל לליבון סוגיות מדיניות ואסטרטגיה, מכנסת אישים רמי דרג מישראל ומהעולם בתחומי הממשל, הביטחון, העסקים והאקדמיה לדיון בסוגיות הלאומיות, האזוריות והעולמיות שעל סדר היום.
ניירות העבודה הנכתבים לקראת הכנס ולאחריו, סיכומי הדיונים הנערכים במסגרתו וההמלצות המועלות בו, מספקים למקבלי החלטות ולשיח הציבורי הערכות והמלצות מדיניות להתמודדות עם האתגרים הגאו-פוליטיים, הכלכליים והחברתיים של מדינת ישראל.
לצד דיוני המליאה, נערכים "זירות דיון" ודיוני "שולחן עגול" - דיונים מצומצמים (חלקם ללא סיקור תקשורתי) בהשתתפות אישי ממשל וציבור, מומחים ואנשי עסקים.
דיונים אלה, המוגבלים למוזמנים בלבד, מספקים הזדמנות לדיון, לרישות ולפיתוח קשרים מקצועיים ולניהול שיח מקצועי בענייני מדיניות לאומית, אזורית ובינלאומית.
היחידה לסימולציות - היחידה הוקמה על מנת לדמות מצבים דינאמיים של קבלת החלטות באירועים בעלי חשיבות במדיניות החוץ והביטחון של ישראל, בדגש על ההיבט האסטרטגי.
בנוסף, שוקדת היחידה על חשיפת מקבלי ההחלטות לעזרים הטכנולוגיים והמודלים האקדמיים בתחום קבלת ההחלטות, המופקים במכון.
היחידה הוקמה בשנת 2010 על ידי פרופ' אלכס מינץ, לשעבר ראש המכון.
התכנית לדיפלומטים זרים המשרתים בישראל - תוכנית המיועדת לשגרירים ודיפלומטים ומאפשרת הבנה של האתגרים מולם ניצבת ישראל.
החברה הישראלית - ארבעת השבטים - בכנס הרצליה 2015, הציג נשיא המדינה, ראובן ריבלין, בנאום שנודע מאז כנאום "ארבעת השבטים", את "תקווה ישראלית - סדר ישראלי חדש".
לדברי הנשיא, בישראל אין עוד "שבט" אחד המהווה רוב ברור בחברה אלא תהליך בו ארבעת ה"שבטים" המרכזיים - החילוני, הדתי-לאומי, הערבי והחרדי - השונים מהותית אלה מאלה, הולכים ומתקרבים בגודלם זה לזה.
"'מבנה הבעלות' על החברה הישראלית ומדינת ישראל משתנה לנגד עינינו", ציין הנשיא.
תמורות אלה יעצבו "מחדש את הזהות שלנו כ"ישראלים" וישפיעו עמוקות על הדרך בה אנו מבינים את עצמנו ואת הבית הלאומי שלנו".
להתמודדות עם השלכות אלה הציע הנשיא את חזון "הישראליות המשותפת".
בהמשך לדברי הנשיא ובברכתו, הוקמה על ידי המכון ועדת היגוי ארצית במטרה לקדם את "הישראליות המשותפת".
ועדת ההיגוי, אשר בראשה עמדו פרופ' אוריאל רייכמן ופרופ' אלכס מינץ, הורכבה מנציגי ארבעת השבטים וקיימה דיונים, שמעה דעות מומחים וערכה סקרים במטרה לבחון את האתגרים אותם הציב חזון הנשיא; כל זאת, על-מנת לתרגם את החזון לצעדים מעשיים שיובילו למימושו.
עם סיום פעולתה של הוועדה, הגיש המכון לנשיא המדינה דו"ח שכותרתו "סדר ישראלי חדש: מחזון למציאות", ובו פירט את ההמלצות ליישום חזון הנשיא.
עיקרי הדו"ח הוצגו באירוע פתיחת כנס הרצליה 2016, שהתקיים במשכן הנשיא בירושלים; במסגרתו התייחסו מומחים, אקדמאים וראשי מפלגות לחזון הנשיא.
פורום הרצליה לגיבוש תפיסת הביטחון - הפורום הוקם ב-2013 על מנת לתרום מניסיונם של מקבלי החלטות, אנשי מערכת הביטחון ואנשי אקדמיה לזיהוי הפערים הקיימים בתפיסת הביטחון של ישראל ולהציע מרכיבים חדשים ועדכונים המתבקשים למרכיבים המסורתיים של תפיסת הביטחון.
עבודת הפורום מיועדת לעורר דיון בקרב הגורמים המקצועיים הרלוונטיים ומקבלי ההחלטות בנושא תפיסת הביטחון.
כנס ביטחוני-מדיני: מהי האסטרטגיה הדרושה לישראל?
הנושאים המרכזיים בכנס עסקו באסטרטגיה האמריקאית במזרח התיכון האיום האיראני, הקורונה, בהשתתפות ד"ר אנתוני פאוצ'י, הכרעה אסטרטגית, רוסיה במזה"ת, ישראל והפלסטינים ויחסי ישראל-ארצות הברית.
עשור לאביב הערבי: לאן מועדות פני המזה"ת?
פאנל מומחים המנתח את מקורות הטלטלה האזורית והשלכותיה על ישראל - דצמבר 2020 בפאנל השתתפו: ד"ר מיכאל מילשטיין, ראש הפורום ללימודים פלסטינים, מרכז משה דיין; ד"ר משה אלבו, חוקר בכיר, מרכז דדו ולשעבר ראש זירה באמ"ן; סמדר פרי, פרשנית לענייני העולם הערבי, ידיעות אחרונות; אלוף (מיל.) עמוס גלעד.
פני השטח: הפלסטינים - מבט מבפנים "דיון משולש" לרגל הספר "פני השטח: הפלסטינים - מבט מבפנים" מאת אוהד חמו, עם אלוף (מיל) עמוס גלעד וד"ר מיכאל מילשטיין - ספטמבר 2020
הכנס השנתי השלישי על יחסי ישראל-סין האסטרטגיה הבינלאומית של סין: פרספקטיבות גלובליות, הזדמנויות ואתגרים לישראל - נובמבר 2018
שובו של ה"דב הרוסי" משמעויות למזרח התיכון ערב עיון - פברואר 2018
סין כמעצמת-על: משמעויות אסטרטגיות לישראל הכנס השנתי בנושא יחסי ישראל-סין - דצמבר 2017
יחסי ישראל מצרים בראי ההיסטוריה ובמבט לעתיד במלאת 40 שנה לביקור הנשיא סאדאת בירושלים - נובמבר 2017
סימפוזיון בנושא קבלת החלטות בממשל האמריקאי לרגל פרסום ספרו של פרופ' אלכס מינץ, בהשתתפות קתלין קנדי - ינואר 2017
סדנת הכנה לחברי הכנסת המחזור השני של סדנת הכנה לחברי הכנסת החדשים - מרץ 2015
הכנס הבינלאומי הראשון לאנרגיה וביטחון בישראל כנס בשיתוף ישראל דפנס, אונ' קלגארי ומכון האנרגיה - דצמבר 2013
40 שנה למלחמת יום הכיפורים: תפיסת הביטחון הלאומית של ישראל - אז והיום יום עיון 1 במסגרת פורום הרצליה לגיבוש תפיסת הביטחון | אוקטובר 2013
הסכם ישראלי-פלסטיני - היום שלפני - סימולציה - אוגוסט 2013 הסימולציה בחנה מהם התנאים, במערכות הפוליטיות הישראליות והפלסטיניות וכן את התנאים במערכת האזורית והבינלאומית, לאור ההתפתחויות באזור וחידוש שיחות השלום בין ישראל והפלסטינים, שצריכים להתקיים על מנת לקדם את הצדדים לקראת הסכם.
בתוך כך, התמקדה הסימולציה בבחינת הדילמות הצפות אצל השחקנים השונים ובדינמיקות הפנימיות, האזוריות והבינלאומיות הנוצרות כתוצאה מהתנעת תהליך השלום.
40 שנה למלחמת יום הכיפורים: היבטים פסיכולוגים מושב במסגרת הכנס הבינלאומי השנתי של האגודה לפסיכולוגיה פוליטית (ISPP) | יולי 2013
המכון למדעי כדור הארץ על שם פרדי ונדין הרמן של האוניברסיטה העברית בירושלים ממוקם בקמפוס ספרא שבגבעת רם ופועל במסגרת הפקולטה למדעי הטבע.
המכון הוא המוסד הלימודי הוותיק בישראל ללימודי גאולוגיה.
הוא הוקם בשנת 1934 באוניברסיטה העברית בהר הצופים על ידי יהודה ליאו פיקרד.
מוסמכיו ותלמידי המחקר, שהעמיד בחמישים שנותיו, יצרו את עיקר הידע הגאולוגי ההידרולוגי והמטאורולוגי על ארץ ישראל.
ליאו פיקרד הקים את האוסף הגאולוגי הראשון שלה.
כיום מצוי באולמות הכניסה של המכון אחד האוספים הגאולוגיים הגדולים בישראל.
כן מוצגת תערוכה מתמדת בנושאי גאולוגיה של ישראל.
בשנת 2003 נפתח מוזיאון טבע במכון.
משנת 2016 פועל במכון המרכז לחקר מערות בישראל.
מתחילת מלחמת חרבות ברזל פועל במקום (בשיתוף המלח"ם) מיזם למיפוי ודיגיטציה מרוכזים של כלל המערות בארץ לשירות מערכת הביטחון.
בשנת 1978 יוסד המכון במתכונתו הנוכחית תוך שילוב המחלקות לגאולוגיה, גאוגרפיה פיזית, ומדעי האטמוספירה למכון אחד שמדגיש את הקשר בין התחומים השונים.
תוכנית הלימודים משותפת בשנה הראשונה, ולאחר מכן נפרדת לתוכניות בגאולוגיה או במדעי האטמוספירה לבוגר או מוסמך ובאוקיינוגרפיה (חטיבה לבוגר ומוסמך).
בשנת 1991 לקח המכון חלק מרכזי בהקמת התוכנית ללימודי סביבה במסגרתה שותפים חוקרים מהמכון למדעי כדור הארץ, מדעי החיים, כימיה וגאוגרפיה.
האופי האינטרדיסציפלינרי של המחקר מאפשר שילוב נוח של סטודנטים בעלי רקע במדעים מדויקים, מדעי הטבע והחקלאות בלימודים מתקדמים במכון.
במסגרת לימודי כדור הארץ פועלים החוגים:
סלעי ישראל, מפרץ אילת, הים התיכון, הכנרת, ים המלח והאטמוספירה של המזרח התיכון מהווים מעבדת שטח למחקר התשתית הטבעית של מדינת ישראל.
לרשות המכון מכשור חדש במעבדות מאפשר חקירה של הגאוכימיה של מי מעיינות, תנועת מים בתת-הקרקע, אקלים העבר על סמך הגאוכימיה של משקעי ים המלח, מקורות אירוסולים שמגיעים לישראל, יצירת יהלומים במעטפת כדור הארץ ונושאים רבים נוספים.
תחנה לתקשורת לוויינית על גג המכון מאפשרת קבלת נתוני לוויין ומכ"ם המשמשים למשל בחקר השפעת אבק מדברי ומזהמים על יצירת גשם בעננים.
יחידת החישוב הבין אוניברסיטאית ומערך חישוב מתקדם במכון מאפשרים סימולציה של תהליכים אטמוספיריים, הידרולוגיים וגאולוגיים שונים.
האוניברסיטה העברית מנהלת את המכון הבין אוניברסיטאי שבשמורת חוף אלמוג באילת.
חוקרי המכון עובדים במעבדות המכון הבין אוניברסיטאי ותלמידי מחקר רבים עוסקים בחקר השונית ובנייתה, התפתחותה והשפעת זמינות מקורות מזון במפרץ אילת על מצבה כיום ויחסה לטקטוניקה של מפרץ אילת.
הקשר ההדוק בין המכון למדעי כדור הארץ והמכון הגיאולוגי לישראל של משרד התשתיות הלאומיות הממוקם אף הוא בירושלים מאפשר גישה לציוד רב נוסף במעבדות המכון הגיאולוגי ולעבודות משותפות במעבדה הטבעית - השטח.
המכון למסים וליעוץ כלכלי בע"מ הוא הוצאה לאור של ספרות מקצועית בתחום המסים, הביטוח הלאומי ודיני העבודה.
כמו כן, המכון למיסים עוסק בהעברת השתלמויות וקורסים במסגרות המכון, במסגרת משרדי ממשלה, לשכות וארגונים אחרים מאז 1978.
בראש המערך המקצועי של המכון למיסים עומד מנחם כהן.
בספרי המכון נכללים אוגדני החקיקה "חיקוקי מיסים", "ביטוח לאומי", אוגדן הפרשנות "דיני מיסים" ואוגדנים נוספים.
המכון למחקר מתקדם בברלין הוא מכון מחקר בינתחומי שנוסד בשנת 1981 בשכונת גרונוולד שבברלין.
המכון עוסק בחקר מדעי הטבע ומדעי החברה.
הוא חבר בארגון מכונים אחדים למחקר מתקדם, הכולל מוסדות שהוקמו על פי המודל של המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שאף הוא חבר בארגון זה.
המכון למדיניות נגד טרור (ICT) בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה של אוניברסיטת רייכמן, הוא מרכז מחקר אקדמי ישראלי.
המכון פועל לפיתוח מדיניות ציבורית חדשנית ביחס לבעיית הטרור העולמי, באמצעות מחקר יישומי של תופעת הטרור ודרכי ההתמודדות עמה.
המכון שם לו למטרה לחקור את נושא ההתמודדות המוראלית–פסיכולוגית עם הטרור ולגבש המלצות, אשר מחד יצמצמו את האפקטיביות של אסטרטגית הטרור, ומאידך יסייעו בחיזוק כושר העמידה של הציבור אל מול תופעה זו.
ייחודו של המכון בהשוואה למכונים אחרים בא לידי ביטוי, בין השאר, בשיטת המחקר שבה הוא נוקט – צוותי חשיבה מיוחדים של אנשים מדיסציפלינות מחקריות שונות מהעולם האקדמי והביטחוני.
מאז הקמתו, התמקד המכון בפעילות בכמה מישורים: מחקר אקדמי–יישומי, כנסים וימי עיון, ייעוץ למקבלי החלטות, פעילות הסברתית–חינוכית, פורומים לדיון ול"סיעור מוחות" ובניית מאגרי מידע והפעלתם.
בראש המכון למדיניות נגד טרור עומד ד"ר בועז גנור.
שבתי שביט, לשעבר ראש המוסד, הוא יו"ר הוועד המנהל.
פעילות התנדבותית במכון למדיניות נגד טרור
בפני הסטודנטים קיימת האפשרות להתנדב לפעילות בעלת אופי מחקרי במכון למדיניות נגד טרור, מהמובילים בתחומו בעולם, המתבצעת בהנחיית אנשי הסגל המחקרי של המכון.
הפרויקט פתוח לסטודנטים של בית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה.
המכון למצב מוצק הוא יחידת מחקר בין תחומית בטכניון העוסקת במחקר מוצקים.
במכון חברי סגל מהפקולטות לפיזיקה להנדסת חשמל, לכימיה ולהנדסת חומרים.
פעילות המחקר במכון נחלקת למחקרים שהם בסיסיים בעיקרם, למחקרי גישוש יישומיים ולמחקרים הסובבים סביב יישום חומרים מוליכים למחצה וייצור אבטיפוס של התקנים אלקטרוניים ואלקטרואופטיים.
מעבדות השירות תומכות במחקר על ידי מתן שירותים לחוקרי הטכניון ולמשתמשי חוץ, תוך ניצול הציוד הייחודי הקיים במכון: מעבדת פני שטח, מעבדת השתלת יונים ומעבדת קרני רנטגן.
חקירת רקומבינציה של אקסיטונים ופלאסמת אלקטרונים-חורים במוליכים למחצה מסוג III-V ו-II-VI
בעיות של סוליטונים בחומרים רפרקטוריים.
תובלה ורקומבינציה במוליכים למחצה אמורפיים.
פיזור ראמאן רזונטיבי בפולימרים מוליכים, במוליכים למחצה ומבנים קוונטיים ממוליכים למחצה.
חקר מצבים מעוררים אופטית וחקר התקנים אופטו-אלקטרוניים בפולימרים מוליכים.
מחקר תכונות שריג של מוליכים יוניים וגבישים מעורבים וחקירת מעבר סדר אי-סדר במוליכים למחצה בעזרת פיזור ראמאן.
חקירת פגמים בגבישים בעקבות השתלת יונים והרפייתם.
חקירת תכונות חשמליות ואופטיות של פולימרים מוליכים.
שימוש בספקטרומטרית מסה של יונים משניים (SIMS), ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה ו-XPS לחקר כימוסורפצייה וקטליזה הטרוגנית.
יצירה, בדיקה ומחקר של שכבות יהלום דקות.
שימוש בהשתלת יונים והרפיית נזקי הקרינה ליצירת מבנים חדשים מוליכים למחצה.
השתלת יונים ביהלומים וחקירת השינויים בתכונותיהם האופטיות והחשמליות.
הכנת שכבות דקות דמויות יהלום על ידי שיקוע פחמן מאלומות יונים; הכנת שכבות יהלום על ידי פירוק מולקולות הידרוקרבונריות על ידי פילמנט חם לצורכי ציפוי.
הכנת שכבות דקות של מוליכים למחצה בשיטות גידול אפיטקסיאלי מהפאזה הגזית, אפיון תכונותיהם, בניית לייזרים והתקנים אופטו אלקטרוניים אחרים המתבססים עליהם.
פיתוח ובניית אבטיפוסים של התקנים אלקטרואופטיים המתבססים על Si ובעיקר על גבישים מרוכבים מהקבוצות III-V ו-II-VI.
חקר גלאים לתת-אדום המבוססים על מעברים בין תת-פסים בבורות ונקודות קוונטיות במוליכים למחצה וכאלה המבוססים על HgCdTe.
המכון למדע המדינה פריז , הוא מוסד להשכלה גבוהה בפריז, צרפת, שהוקם בשנת 1872 ושנחשב לאוניברסיטת עילית מסוג גרנד אקול.
האוניברסיטה מדורגת כאחת מהטובות בעולם, מקום שני בדירוג העולמי, בתחום יחסים בין-לאומיים ומדע המדינה.
באוניברסיטה למדו ראשי מדינה ואנשי ממשל ממדינות שונות, ראשי ארגונים בין-לאומיים מרכזיים ואנשי עסקים ופיננסיים מהחברות הגדולות באירופה ובעולם.
רבים מאנשי האליטה החברתית, התרבותית והכלכלית באירופה התחנכו בסיאנס פו.
האוניברסיטה מפורסמת בלימודי יחסים בין-לאומיים המתקיימים בבית הספר ליחסים בין-לאומיים (PSIA) ובלימודי מדע המדינה.
בנוסף מתקיימות תוכניות נוספות בתחומים הבאים: כלכלה, משפטים, עיתונות, תקשורת, ניהול, מימון ועוד.
כחלק מהתמחותה ביחסים בין-לאומיים ומדע המדינה, מציעה האוניברסיטה תוכניות לימודים ספציפיות בתתי נושאים כגון: ניהול בין-לאומי, מדיניות כלכלית בין-לאומית, ביטחון בין-לאומי, מינהל ציבורי, אנרגיה בין-לאומית, אורבניזם ופיתוח עירוני, פיננסים, עיתונות ויחסים בין-לאומיים ועוד.
הקמפוס המרכזי של סיאנס פו נמצא בפריז והוא מתפרש על פני כעשרה מבנים ברובע הלטיני וברובע ה-7. המבנה המרכזי בפריז נמצא ברחוב Guillaume.
בקמפוס בפריז לומדים תלמידי תארים מתקדמים ובנוסף מופעלת בו רשת של מרכזי מחקר ומעבדות.
לסיאנס פו גם שישה קמפוסי משנה המפוזרים בערים שונות בצרפת, בהם לומדים תלמידי תואר ראשון בלבד, המתמקדים כל אחד מהם בלימודים הנוגעים לאזור גאוגרפי אחר בעולם (לימודי אסיה בלה האבר, צפון אמריקה בריימס, אפריקה בריימס, המזרח התיכון במנטון, דרום אמריקה בפואטייה, מזרח אירופה בדיז'ון.
הקמפוס בננסי מתמקד באיחוד האירופי, ובפרט ביחסי צרפת-גרמניה).
באוניברסיטה קיימים 7 בתי ספר ללימודים מתקדמים.
בית הספר ליחסים בין-לאומיים (PSIA) במסגרתו נלמדים התחומים: ביטחון בין-לאומי, ניהול ציבורי בין-לאומי, אנרגיה בין-לאומית ועוד.
בנוסף מוצעים אשכולות בתחומים דוגמת לימודי מודיעין, סיכונים גלובלים, ניהול פרויקטים.
בית הספר לניהול וחדשנות שבמסגרתו נלמדים תארים מתקדמים בתחומים: ניהול בין-לאומי, פיננסים ואסטרטגיה, חדשנות ושינוי דיגיטלי, שיווק, משפטים ופיננסים.
בית הספר למשפטים בו נלמדים תארים מתקדמים בתחומים: משפטים ופיננסיים, משפטים וכלכלה.
בית הספר למרחב העירוני המציע תארים מתקדמים בתחומים: ניהול מטרופולינים גדולים, תכנון עירוני.
בית הספר לעיתונות המציע לימודים בתחומים דוגמת: עיתונות ויחסים בין-לאומיים.
באוניברסיטה רשת רחבת היקף של מרכזי מחקר ומעבדות.
המעבדה הדיגיטלית (médialab) העוסקת במחקר פורץ דרך בתחום מערכות מידע וסייבר.
המרכז ליחסים בין-לאומיים (CERI) העוסק בביטחון בין-לאומי, כלכלה בין-לאומית ועוד.
OFCE הוא גוף מחקר אוטונומי המספק תחזיות, מחקרים וניתוחים בתחום מדיניות ציבורית.
המרכז לחקר היסטוריה (CHSP) עוסק בתחומים דוגמת היסטוריה של ביטחון בין-לאומי, היסטוריה של מודיעין ועוד.
במסגרת המרכז פועלת קבוצת חקר המודיעין הכוללת גם הרצאות וכנסים עם ראשי ובכירי גופי מודיעין מרחבי העולם.
המעבדה אינטרדיספלינרית לניתוח מדיניות ציבורית (LIEPP) היא מעבדת מצוינות הנתמכת על ידי סוכנות המחקר הלאומית של צרפת.
המעבדה משתמשת בכלים חדשניים לבחינת מדיניות.
DIME-SHS הוא מתקן מחקר פרקטי העוסק בפיתוח וחקר טכנולוגיות חדשניות ומתקדמות בתחום מידע דיגיטלי.
המתקן מוגדר תשתית מצוינות לאומית.
האוניברסיטה מדורגת במקום ה-2 בעולם בתחום יחסים בין-לאומיים ומדע המדינה אחרי אוניברסיטת הרווארד.
היא מדורגת בעולם במקום ה-50 במשפטים ובמקום ה-23 במינהל ציבורי.
האוניברסיטה מדורגת בעקביות במיקום גבוה בדירוג העסקי של ה-Annual Higher Education Survey.
הסקר בודק היכן סיימו את לימודיהם חמש מאות מנכ"לי החברות הבין-לאומיות הגדולות ביותר בעולם.
בשנת 2009 דורג המכון במקום ה-15, ירידה לעומת דירוגו במקום ה-8 בשנת 2007.
כחלק מהיותו גרנד אקול, המכון נוסד בצו מיוחד המקנה לו מבנה ארגוני שונה ועצמאות נרחבת מיתר המוסדות להשכלה גבוהה בצרפת.
IEP: Institut d'Études Politiques – הגוף האקדמי המתווה את המדיניות המקצועית במכון.
כמו כן כפופים למכון תשעה מכוני מחקר.
המכון הוא גוף ציבורי, אולם מאחר שהוא אינו כפוף לכללים החלים על אוניברסיטאות אחרות בצרפת, שכר הלימוד במכון נקבע על ידי חבר המנהלים שלו, ולא על ידי משרד החינוך הצרפתי.
סיאנס פו גובה עד 13,000 אירו בשנה כשכר לימוד, מה שהופך אותו לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה היקרים ביותר בצרפת וזאת בניגוד לשכר לימוד נמוך יחסית הנדרש ברוב האוניברסיטאות.
על אף מדיניות מלגות שמפעיל המכון, ארגוני סטודנטים וגופים פוליטיים שונים טוענים ששכר הלימוד הגבוה משמר אליטות חברתיות, ומונע ממעוטי יכולת את האפשרות למוביליות חברתית ולהצטרפות למעגל מקבלי ההחלטות במדינה.
ראשי ארגונים בין-לאומיים: בוטרוס בוטרוס ראלי, מזכ"ל האו"ם השישי; מישל קמדסוס, יו"ר קרן המטבע הבין-לאומית; דומיניק סטראוס-קאהן, יו"ר קרן המטבע הבין-לאומית; פסקל לאמי, יו"ר ארגון הסחר העולמי; ברנרד ברדה, מנכ"ל הבנק העולמי; גילברט גיום, נשיא בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ); פייר ללוש, נשיא האספה של נאט"ו.
נשיאי צרפת: ניקולא סרקוזי, ז'אק שיראק, פרנסואה מיטראן, ז'ורז' פומפידו.
ראשי ממשלת צרפת: אלן ז'ופה, ליונל ז'וספן, דומיניק דה-וילפן, פרנסואה פיון.
מנהיגים מהעולם: פייר אליוט טרודו, כיהן כראש ממשלת קנדה, אנריקו לטה, כיהן כראש ממשלת איטליה; ז'וזה סוקרטש, כיהן כראש ממשלת פורטוגל; ז'אן-קלוד טרישה, נשיא הבנק המרכזי האירופי; אוסטן צ'מברלין, כיהן כשר החוץ של בריטניה.
אנשי תרבות ואקדמיה: מרסל פרוסט, דרק בוק, נשיא אוניברסיטת הרווארד; רמון ארון, פרנאן ברודל, ברנאר-אנרי לוי.
האוניברסיטה מקיימת תוכניות לתואר משותף, בין השאר, עם אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, בית הספר לכלכלה של לונדון, אוניברסיטת טוקיו, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת פקינג ואוניברסיטת פודן בסין, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור.
האוניברסיטה מקיימת תוכנית חילופי סטודנטים עם 470 אוניברסיטאות בעולם.
בנוסף מתקיימות תוכניות מיוחדות עם אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת אוקספורד.
במסגרת תוכנית אסטרטגית לשדרוג האוניברסיטה חלו רפורמות רבות בעשור האחרון.
לדוגמה מספר הסטודנטים גדל מכ-4,250 סטודנטים בשנת 1997 לכ-14,000 סטודנטים, בניגוד לאופי הסלקטיבי המסורתי של הגרנד אקול האחרים.
התוכנית הלימודית הותאמה לתהליך בולוניה, ומרבית הסטודנטים מסיימים את לימודיהם אחרי חמש שנים עם תואר ראשון כללי ותואר שני בהתמחות ספציפית.
נקבעה חובת לימודי שפות נוספות בחלק מבתי הספר באוניברסיטה דוגמת בית הספר ליחסים בין-לאומיים.
בנוסף הסטודנטים לתארים מתקדמים מחויבים לבצע התמחות ארוכה ברחבי העולם, עליה הם מקבלים תשלום, בחברות בין-לאומיות גדולות, ארגוני ממשל וביטחון של מדינות שונות, שגרירויות וארגונים בין-לאומיים דוגמת האו"ם ועוד.
האוניברסיטה הוסיפה תוכניות שנועדו להכיר לסטודנטים את הפעילות במגזר העסקי דוגמת מתן ייעוץ לחברות.
כל הסטודנטים לתואר ראשון מחויבים להעביר את שנתם השלישית ללימודים בחילופי סטודנטים מחוץ לצרפת, באחת מ-470 האוניברסיטאות החתומות על הסכם חילופי סטודנטים עם המכון.
בנוסף באוניברסיטה לומדים סטודנטים בין-לאומיים שמגיעים לשנת חילופי סטודנטים בפריז.
נכון לשנת 2020, 49% מגוף הסטודנטים באוניברסיטה מורכב מסטודנטים בין-לאומיים, רבים מהם בתוכנית לחילופי סטודנטים.
כמחצית מכלל השיעורים במכון מתקיימים כיום באנגלית, בניגוד לאוניברסיטאות רבות בצרפת.
האוניברסיטה משמשת כמרכז בין-לאומי לדיונים וכנסים בהשתתפות אנשי ממשל מרחבי העולם, ראשי מדינה ושרים זרים, אנשי ביטחון ומודיעין בכירים, מנהלי ארגונים בין-לאומיים ובכירים מתאגידים בין-לאומיים.
הרצאות וכנסים אלו פתוחים לסטודנטים.
לאוניברסיטה רשת בוגרים גלובלית המכילה, בין השאר, סניפים ב-38 מדינות.
במסגרת הרשת מופעלים מועדונים בין-לאומיים וקבוצות מקצועיות בתחומים שונים ומתקיימים כנסים ומפגשים ברחבי העולם, רישות עסקי, אירועי ממשל-אקדמיה, אירועי עסקים ועוד.
ברשת כ-65,000 בוגרים המפוזרים ברחבי העולם.
לאוניברסיטה מגיעים ללמד ולחקור אנשי סגל ישראלים מהאקדמיה לתקופות שונות כחלק מתוכנית חילופי חוקרים.
לאוניברסיטת סיאנס פו הסכמי חילופי סטודנטים עם אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית והמרכז הבינתחומי הרצליה.
במכון עצמו מתקיימת פעילות חברתית של ארגון הסטודנטים היהודיים UEJF.
בין חברי הסגל נמנים מספר חוקרים ממוצא ישראלי דוגמת פרופ' סמי כהן.
בישראל פועלת, בדומה למדינות אחרות בעולם, תוכנית רשת בוגרים של האוניברסיטה המופעלת על ידי שגרירות צרפת.
המכון למדעים נואטיים הוא מכון מחקר לפאראפסיכולוגיה ללא מטרות רווח.
הוא נוסד בשנת 1973 בידי האסטרונאוט לשעבר אדגר מיטשל והמשקיע פול טמפל, מתוך עניין בחקר תופעות כביכול על-טבעיות.
מקור שמו של המוסד במונח היווני נואוס.
לדברי המכון הוא עוסק בחקר תופעות כגון מדיטציה, תפילה ויוגה על מנת לנסות להוכיח את כוחן של מסורות אלו ואת "הכוח של חיבור הדדי והפוטנציאל שלו".
לפי המכון הוא מיישם מחקר מדעי "על נושאים הנתפסים לעיתים קרובות כמסתוריים או חמקמקים, כמו כוחה של האמונה להאיץ ריפוי או הקשר בין אינטואיציה להמצאה".
בין הנושאים הנוספים שהמכון עוסק בהם אפשר למנות את חקר התודעה האנושית, רפואה אלטרנטיבית, רוחניות, טלקינזיס וחיים לאחר המוות.
קמפוס המכון ומעבדות המחקר ממוקמים בפטלומה, סונומה, קליפורניה.
המנהלת הנוכחית שלו היא קסנדרה ויטן.
חוקרים אחרים הקשורים אליו הם דין רדין ורופרט שלדרייק.
מחקרים דומים נערכו גם באוניברסיטת פרינסטון, במעבדות המחקר להנדסת אנומליות (Princeton Engineering Anomalies Research (PEAR))
המכון למורשת בן-גוריון הוא גוף חינוכי היסטורי הבוחן את מורשתו של דוד בן-גוריון מייסדה וראש ממשלתה הראשון של מדינת ישראל, וכיצד היא רלוונטית לחברה הישראלית היום.
תחומי הליבה של המכון הם ממלכתיות, מנהיגות ברוח דוד בן-גוריון, חברת מופת, חלוציות ונגב.
המכון ממוקם במדרשת בן-גוריון, ולצידו "גן לאומי קבר בן-גוריון", קיימת שלוחה צפונית של המכון שמשרדיה ממוקמים בחיפה ושלוחה נוספת בירושלים.
הפעילויות מתקיימות בכל רחבי הארץ עם קהלים מגוונים: צוותי הוראה, תלמידים, כוחות הביטחון, קהל רחב וקבוצות מחו"ל.
העשייה המכונית נובעת ממחויבות לציונות ולחברה הישראלית וחותרת לבירור ערכי מתוך חשיבה ביקורתית.
ההיכרות עם חזונו ודרכו של בן-גוריון משמשת כלי להבנת ההווה ולעיצוב עתיד משותף.
נקודת המוצא לפעילות המכון היא שמורשתו של בן-גוריון רלוונטית, מורכבת ומזמנת שיח ערכי ומעמיק.
המכון מתייחס לבן-גוריון כאל דמות עגולה – לא מנהיג מושלם אלא אדם עם חזון ויכולת עשייה לצד אתגרים וחולשות.
גישה זו מבקשת לחבר את דמותו למציאות חיינו, לחזון של כל אחת ואחד מאיתנו ולעשייה היומיומית שלנו.
כארגון, מבוסס המכון למורשת בן-גוריון על יחסי אמון ושותפות.
המכון, על עובדותיו ועובדיו, שואף לעבודה מבוססת דיון ערכי, הבנה, פתיחות ומחויבות, בתוך צוות המכון ומחוצה לו.
המכון מכוון לשותפויות רחבות עם ארגונים נוספים השואפים למעורבות חברתית, תיקון החברה הישראלית, לכידותה וחיזוקה.
התפיסה החינוכית של המכון למורשת בן-גוריון
תהליך חינוכי במכון למורשת בן-גוריון הוא מסע מתמיד של בירור ערכי המחבר בין עבר הווה ועתיד, בין ידע ורגש, בין יחיד וחברה ובין מחשבה למעשה.
הפעילות החינוכית מבוססת על סקרנות, שיח, התנסות חווייתית, חשיבה ביקורתית ואמונה בכוחם של יחידים וקבוצות להשפיע לטובה על המציאות.
הלימוד מתחיל מחיבור לחייהם האישיים והמקצועיים של המשתתפים והמשתתפות, בוחן סוגיות בהיסטוריה הישראלית, מאפשר גיבוש של זהות אישית ולאומית ומכוון ללקיחת אחריות ולפעולה.
השותפים לתהליך החינוכי פועלים בהדדיות.
הובלת התהליך החינוכי מתבצעת במקצועיות מתוך הקשבה ואמון, חיבור אנושי ודוגמה אישית.
התפיסה החינוכית שלנו מבקשת ליצור מכנה משותף בין כל חלקי החברה הישראלית, לעודד מעורבות, להניע לפעולה ולהותיר חותם משמעותי – ברוח חזונו של בן-גוריון – לעיצוב עתיד טוב יותר לעם היהודי ולמדינת ישראל.
נכון לשנת 2025 יושב ראש מועצת המכון הוא עמוס ידלין ובראשו עומד איתן דוניץ.
המכון למורשת בן-גוריון פועל מכח חוק דוד בן-גוריון משנת 1976, שקבע את הקמתו של מוסד להנצחת זכרו ומורשתו של בן-גוריון בשדה בוקר, לצד שימור ביתו וספרייתו בבית בן-גוריון בתל אביב.
החוק קבע כי על המכון לשמר את הצריף בו חי בן-גוריון ואת ספרייתו וכן להקים "ארכיון ומרכז למחקר, להוראה ולכינוסים".
כדי לפקח על פעולתו הוקמה ועדה ציבורית וועד מנהל.
בוועדה הציבורית חברים בין היתר נציגים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, יד דוד בן-גוריון וקיבוץ שדה בוקר, שם התגורר בן-גוריון בשנותיו האחרונות בצריף בן-גוריון.
בראש הוועד המנהל עמד משך שנים רבות חיים ישראלי שהיה איש משרד הביטחון.
בראש המכון עמד בשנים 1976 - 1981 גרשון ריבלין שעסק במקביל בייסודה של המחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעריכתם של יומני בן-גוריון.
סגנו והממונה על הקמת הארכיון היה ד"ר יגאל דוניץ ששימש כעוזרו של בן-גוריון בשנותיו האחרונות וחקר בעבודת הדוקטורט שלו את השפעתה של הציונות הרוחנית מבית מדרשו של אחד העם על בן-גוריון.
השניים הפכו את צריף בן-גוריון למוזיאון והקימו במבנה הספרייה של מדרשת בן-גוריון הצופה על אחוזת הקבר מרכז חינוכי, מרכז מחקר אקדמי וארכיון.
ב-1981 התמנה מאיר אביזוהר לראש המכון.
הניח את התשתית האקדמית למכון, שחבר לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שבה שימש אביזוהר כפרופסור, ועמד בראש המפעל של פרסום יומני בן-גוריון ומחקרים אודות האיש ותקופתו.
הוא עצמו ערך וכתב מבואות והערות לכרכי היומנים מהשנים שלפני הכרזת העצמאות.
בשנים הראשונות התמקדה עבודתו של המכון בריכוז כתביו של בן-גוריון על מנת ליצור מעין גרסה ישראלית של מוסד הספרייה הנשיאותית בארצות הברית.
בהמשך הוקמה גם הוצאה לאור אקדמית שפעלה לפרסום מחקרים העוסקים במדינת ישראל ובציונות.
בשנת 1982 נחתמה אמנה בין המכון לבין אוניברסיטת בן-גוריון והפעילות המחקרית במכון התנהלה בחסותה האקדמית.
בשנים הבאות לבש המכון אופי כפול של מכון חינוכי ומכון מחקר והועסקו בו לצד אנשי חינוך גם כמה מחוקריה המרכזיים של ישראל והציונות שיסדו את התחום של לימודי ישראל.
בין מנהלי המכון בתקופה זו: טוביה פרילינג (בשנים 1993–2001, עופר שיף ופולה קבלו.
בתהליך הדרגתי נפרד המכון למורשת ממכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות שהפך למוסד מחקר עצמאי הכולל תוכנית לתואר ראשון, תוכנית לתואר שני, מרכז ללימודי ישראל בו משתלמים דוקטורנטים ופוסט-דוקטרנטים והוצאת ספרים אקדמית.
הארכיון נותר כיחידה משותפת לשני המכונים.
מבנה המכון הוקם ב-1965 על ידי האדריכלים יוחנן רטנר ומרדכי שושני, במטרה לשמש כבית שרד לבן-גוריון.
אולם בן-גוריון סירב להתגורר בו והוא שימש כמשכנה של ספריית המדרשה.
אחרי מותו של בן-גוריון שימש המבנה לריכוז וקטלוג של ספרייתו ולהקמת הארכיון.
לפי התכנון המוקדם אמור היה המכון לעבור למבנה חדש שנבנה בכניסה למדרשת בן-גוריון על ידי האדריכל משה ספדיה, אך לבסוף אכלס את הבניין מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות.
בראשית שנות האלפיים הורחב ושופץ הקומפלקס בתרומה של פדרו דונדיש.
מבנה המכון הופיע על שטר של חמישים שקלים מאחורי דיוקנו של בן-גוריון.
המכון ואוניברסיטת בן-גוריון הקימו בשדה בוקר ארכיון ומרכז מבקרים.
המכון ללימודים פלסטיניים בביירות הוא מכון מחקר אשר הוקם בשנת 1963 העוסק בלימודים פלסטיניים – היסטוריה, תרבות, פולקלור וספרות פלסטינית.
זהו מכון פרטי ועצמאי, אשר אינו משויך לגוף פוליטי או מדיני כלשהו, ומנוהל על ידי ועד המורכב מאקדמאים ואנשי עסקים.
בתחילת שנות השישים הוקם המכון על ידי מספר אינטלקטואלים פלסטינים, אשר חלקם לימדו באוניברסיטה האמריקנית בביירות, בהם בורהן דג'אני, וליד ח'אלדי, קונסטנטין זורייק, פרופסור נביה אמין פאריס ואחרים.
את המימון קיבלו ממספר אנשי עסקים, בהם חסיב סבאג.
בשנת 1982 פתח המכון שלוחה בוושינגטון די.
סי., וכן הוא מחזיק בשלוחות בפריז ובלונדון.
בספטמבר 1994 פתח המכון שלוחה עצמאית במזרח ירושלים.
בין השנים 1984 ל-2001 שימש ההיסטוריון פיליפ מאטר כמנהל המכון.
משנת 1971 מוציא לאור המכון את כתב העת האקדמי Journal of Palestine Studies.
כמו כן מוציא לאור המכון ספרים ועורך תרגומים של ספרות ועיתונות עברית לערבית.
מכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם) הוא מכון לחקר המוזיקה בפריז, שייסד המלחין והמנצח הצרפתי פייר בולז, לפי הזמנת נשיא צרפת ז'ורז' פומפידו בשנת 1970. כמרכז לחקר מוזיקה חדשה וטכנולוגיות מקורבות לה, נועד להיבנות בצמוד למרכז פומפידו.
בשנת 1977 החל המכון לפעול בניהולו של בולז, שהמשיך בתפקידו זה עד 1992 ואז העביר אותו ללורן בייל.
כמרכז רב-תחומי, בהתאם לחזונו של בולז, אורגן אירקאם בראשיתו בחמישה תחומים נפרדים - אלקטרו-אקוסטיקה, מחשב, פדגוגיה, כלי נגינה וקול - שבראש כל אחד מהם יעמוד מומחה לתחומו.