tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא נותנת לו מזכרת המועדפת עליה (טויט תרגם זאת כ"חרוז, טבעת או קסם") ודורשת ממנו להימנע ממגע של נקבות בנות תמותה, כולל אשתו שלו.
בֶּתְכִּיל היה נאמן לה במשך זמן מה ובתקופה זו הצייד שלו היה תמיד פורה.
בסופו של דבר, הוא הפר את הנדר שלו עם נשים בנות תמותה – לרוב אשתו, אך מדי פעם גיסתו – והאישה הזו (גיסתו) גונבת את סמל האהבה של האלה.
בזעמה, הפכה דאלי את עצמה לאייל לבן או ליעלים ופיתתה את בֶּתְכִּיל בדמות נערה תמימה מהכפר שלו והובילה אותו לראש ההר שלה.
השביל נסגר שבו פסעו, התפורר או נמס מאחוריו, מה שאילץ אותו להמשיך קדימה עד שהגיע לפסגה.
בהגיעה לפסגה, חוזרת דאלי לצורתה האנושית ומתעמתת בזעם עם בֶּתְכִּיל על בגידתו ואובדן מזכרת האהבה שלה.
האדמה מתחת לרגליו של בֶּתְכִּיל התפוררה לגמרי והשאירה אותו תלוי ביד אחת וברגל אחת.
דאלי נעלמה, והשאירה את בֶּתְכִּיל לקפוץ או ליפול אל מותו.
בכמה גרסאות, לפני מותו, בֶּתְכִּיל מפציר במשפחתו להתאבל עליו בדרכים שונות, ומקונן על כך שאהובתו בת התמותה אפשרה לו לצאת לציד בעודו "טמא".
בכמה וריאציות של הסיפור על בֶּתְכִּיל, הוא מלווה במעלה ההר על ידי הכלב העל טבעי קורשה.
בגרסה זו, בֶּתְכִּיל היה לכוד על ההר מספר ימים עד שנגמר לו האוכל.
בסופו של דבר, התעקשה כלבו קורשה בֶּתְכִּיל יהרוג ויאכל את בשרו כדי לשרוד.
בכמה גרסאות הוא מוותר על זה.
באחרים הוא הורג את הכלב אבל לא יכול להביא את עצמו לאכול אותו.
לבסוף, בגרסאות אחרות, הוא שולח את קורשה לכפר שלו להזעיק עזרה.
תושבי הכפר נחלצים לעזרתו של בטקיל וזורקים אליו חבלים, אך ההר של דאלי הולך וגדל והחבלים אינם יכולים להגיע אליו.
שוב, הוא נופל אל מותו.
צייד אחר, המכונה מנגור הלבן (თეთრი მანგური; תֶּתְרִי מַנְגּוּרִי), נחל הצלחה יוצאת דופן במפגש שלו עם דאלי.
גרסה אחת של הסיפור, שתועדה על ידי חוקרים ופורסמה לראשונה ב-1939, מתארת את מנגור כצייד עשיר ומפורסם מסוואנתי.
יום אחד הלך לצוד צבי הצייד נמשך עד שהחשיך הוא החליט לתפוס מחסה במערה ריקה.
כשהגיעה דאלי היא דרשה ממנו להסביר את נוכחותו במערה שלה.
מנגור הסביר שהוא התעכב במקום עם רדת הלילה ולא היה לו מקלט אחר.
דאלי העירה שאם הוא היה גבר אחר, היא הייתה "מארגנת לך חזרה בחוסר מזל הביתה", אבל מצד שני חבל לפגוע באדם כמו מנגור.
במקום זאת, היא הזמינה אותו למיטתה.
הוא מחה בקצרה כיוון שיש לו אישה וילד, אבל מהר מאוד התרצה.
היא אמרה לו שאם יהיה אי פעם בצרות שיקרוא בשמה.
בבוקר למחרת עזב מנגור הלבן את המערה של דאלי, אבל עד מהרה הוא גילה שהוא נרדף על ידי אויבים.
הוא הרג תשעה מאויביו, אך קיבל בתמורה תשעה פצעים חמורים.
הוא קרא לדאלי לעזרה, והאלה זינקה מאחורי הסלעים וטבחה באויביו של מנגור עם ענף אפר.
היא ריפאה את פצעיו במגעה ושלחה אותו הביתה.
אני אציע לו לבחור בין שלושה דברים: אם ירצה בזה, כל יוםאנחנו ניתן לו עז הרים;או לחלופין, אז בספטמברנכין מתנה של תשעה יעלים,לחלופין, הוא ישכב איתי'.'אני לא מעזה לחלוק את מיטתך,תן לי מתנה של תשעה יעלים!'
מתוך "דאלי יולדת על הסלעים" ב-"Legends of the Caucasus", 2012ריקוד הפֶּרְחוּלִי העתיק.
גברים ונשים משתתפים בריקוד פרחולי.
השיר מתאר את לידתו של אמירני שילדה דאלי בסלע.
היא נפלה מגובה רב ואמירני הרך הנולד חולץ על ידי הצייד בֶּתְכִּיל ממלתעות חבורת הזאבים המקננת למרגלות הסלע והחזיר אותה לאימו.
דאלי ברכה את הצייד ואיחלה לו הצלחה.
השיר, שבוצע כטקס לפני ציד, מלווה בטקסט בלדה ארוך.
שיר זה הוא דוגמה מוכרת של מאפיינים פוליפוניים מורכבים של סוואנתי.
השיר מבוצע בשתי מקהלות (אנטיפונלית).
ניתוח לשוני מאושש על ידי ממצאים ארכאולוגיים מצביע על כך שהשיר הוא ממקור קדום.
הסיפור של דאלי שילדה על הסלעים הועבר כשיר מלווה בריקוד מעגל מסורתי, הנקרא Dælil k'ojas khelghwazhale במיתולוגיה הסוואנית (תרגום: דאלי יולדת על הסלעים).
ניתוח לשוני שאושש על ידי ממצאים ארכאולוגיים מצביע על כך שהשיר הוא ממקור קדום.
השיר מתחיל בסיפור על צייד בשם מפיסה או מפיסהו, ששמע את האלה צועקת מכאב הלידה.
מיד לאחר הלידה, דאלי הפילה את התינוק במורד ההר, שם הוא נחטף על ידי זאב שהמתין לו.
הצייד ירה בזאב והחזיר את התינוק במעלה ההר לדאלי.
היא הציעה לצייד בתגמול לבחור: בין הצלחה בציד חיות שונות או להיות למאהב שלה.
הוא דחה בזהירות את הצעתה להפוך למאהבה וביקש הצלחה בציד.
מאוחר יותר, הוא ניסה לירות ביעל עם קרני זהב, מבלי להבין שזו האלה עצמה.
הכדור שלו זינק מקרניו של היעל פגע בו והרג אותו.
בסיפור זה, שם אביו של הילד וגורלו של הילד לעולם אינם נמסרו.
לפי גרסה אחרת התינוק שנולד הוא בעל כושר דיבור כבר מלידה וכשהצייד הציל אותו הוא צועק לאימו וקורא בשם הצייד שהציל אותו.
לסיפור השני מסיפורי הלידה של דאלי יש גרסאות רבות יותר, הסיפור מתאר באופן כללי את ההתעברות וההולדת של גיבור התרבות אמירני.
בגרסה הבולטת ביותר - הגרסה הסוואנית, צייד מצא את דאלי בהרים, והיא לקחה אותו כמאהב שלה.
לאחר מספר ימים ביחד, גילתה אשתו הזועמת את הרומן, וגזרה את שערה הזהוב של דאלי בשנתה או בגרסה אחרת קשרה אותה באמצעות השער.
כתוצאה מכך, דאלי נאלצת לעזוב את העולם בפתאומיות.
(בחלק מהגרסאות, גזירת שערה הורגת אותה במקום).
אם נהרגה, הריונה מתגלה לאחר מותה.
אם היא פשוט מגורשת, היא מודיעה שהיא בהריון לפני היציאה.
היא מצהירה שהילד שלה יהיה גיבור רב עוצמה, אם כי לא עוצמתי כפי שהיה לו נשא לקדנציה.
בכל מקרה, אהובה חותך את התינוק מרחמה באי רצון.
בגרסאות מסוימות, התינוק פגים ויש להניח אותו בבטן של שור (או ברחם של פרה, או שניהם) כדי להשלים את ההיריון.
בסופו של דבר הוא נותר ליד מעיין, שם הוא נמצא על ידי האל הנוצרי או על ידי גיאורגי הקדוש ונטבל בשם אמירני.
בגרסה אחרת של סיפור הלידה של אמיראני, צייד בן תמותה חותך את צמותיה של דאלי בזמן שהיא ישנה ואונס אותה; היא נכנסת להריון.
מאוחר יותר, צייד זקן בשם סוּלְקַלמַאחִי שומע אותה מייללת גבוה בצוקים, ומטפס אליה.
היא אומרת לו שהיא גוססת, ומתחננת בפניו לחתוך את התינוק שלה כדי שלא ימות איתה.
היא אומרת לסולקלמאחי לקרוא לו בשם אמיראני ולדאוג לו כמו לבנו.
למרות שאמירני מתואר בדרך כלל כבנה של דאלי, ישנו סיפור מאזור גוריה (דרום מערב גאורגיה) שנקרא "דלי ואמירני" בו דאלי, כועסת על עבירה לא מוגדרת, ומנסה ללכוד את אמירני שהוא בוגר.
על פי הסיפור בעודו משוטט בהרים עם כלבו, אמירני רואה להבה ומתחיל לעקוב אחריה במעלה הצוקים, ולבסוף מגלה שהלהבה היא שערה של דאלי.
דאלי מפתה את אמירני לראש ההר באומרה שהיא חיפשה אותו.
הכלב שלו מזהיר אותו מפני כוונותיה הרעות של דאלי, אבל אמירני מתעלם מעצת כלבו ומטפס לקראתה.
כשהוא מגיע לראש ההר, דאלי נעלמת ואמירני מוצא את עצמו תלוי מהסלעים בשערה.
הכלב שלו, שלא מצליח להגיע אליו, משכנע ציפור לתלוש את השיער.
בדיוק כשהציפור משחררת את אמירני, דאלי חוזרת ומקללת את הציפור שהופכת להיות חלשה וחסרת תועלת.
זוהי וריאציה על הסיפור שבו דאלי חונקת צייד אלמוני בראש ההר לאחר שגנב שערה כדי לחרוז את קשתו.
מיתולוגיה סוואנית מאוחרת יותר, מופיעה את דאלי כמתנגדת לגיאורגי הקדוש.
במיתולוגיה הגאורגית, גיאורגי הקדוש נחשב לאלוהות שתפקידה העיקרי הוא הגנה על "גברים המנצלים את העולם מחוץ לכפריהם לטובת הקהילה", כגון רועים, כוורנים, ובעיקר, ציידים.
שיר הריקוד העגול של הסוואנים מוֹנָאדִירֶה צ'וֹרְלָה (მონადირე ჩორლა, "הצייד צ'ורלה"), וריאציה מאוחרת לסיפור בֶּתְכִּיל.
שיר הריקוד מתאר התנגשות חזקה בין דאלי לגיאורגי הקדוש.
בשיר, צייד בשם צ'ורלה, הורג יעלים יותר מחלקו, אף על פי שידע שזה יכעיס את דאלי.
דאלי הענישה את צ'ורלה על תאוות הבצע שלו בכך שהיא קשרה אותו על צוק בלתי יציב.
צ'ורלה שלח את הכלב שלו להזעיק עזרה, והוא חוזר עם גיאורגי הקדוש, שמתערב לטובת צ'ורלה כפרס על אמונתו בישו.
גיאורגי הקדוש מאיים לזהם או להרוס את ההרים בסערות ובמפולות אלא אם דאלי תשחרר את צ'ורלה, מה שהיא אכן עושה.
יתר על כן, הוא מציב את צ'ורלה תחת חסותו ומצהיר שהוא יכול לצוד ללא הגבלה בעתיד.
גרסאות מסוימות של סיפור זה, כמו בלדות סוואן של הציידים גיברגיל וקאלה, מתארות את הצייד המתייסר על ידי קבוצת רוחות, המכונה יחדיו הדאלים, ולא אלה יחידה.
בבלדה על קאלה, הדאלים מכנים במפורש את גיאורגי הקדוש האדון שלהם כאשר הוא מאיים להרוס את הטריטוריה שלהם.
טוויט מצא את ייצוג הרבים הזה דומה ל"גיאורגי הקדוש ו"אלייה הקדוש" של המיתולוגיה האוסטית, שהיו קבוצות של רוחות שחלקו תכונות של הקדושים הנוצרים שעל שמם נקראו.
לעומת זאת, וירסלאדזה מצאה את השינוי מאלה יחידה לברית רוחות כאישור לכך שדאלי נדחק לתפקיד משני במיתולוגיה של ציד סוואני.
דאלי לא הייתה אלוהות הציד היחידה שהסוואנים סגדו לה, ולפעמים היא מתוארת כעובדת לצד אחרים.
גיאורגי שָׁרָשִׁידזֶה , חוקר גאורגי-צרפתי של תרבות הקווקז, תיעד סיפורים על דאלי פעלה עם שלושה אלי יער סוואנים אחרים כדי לעזור לאלוהי ההר בר שִּׁישׁווְלִישׁ .
אלוהויות אלו היו אַפְּסַאת, אל ציד חיות קטנות כמו דגים וציפורים, צחֵקִישׁ אַנְגּלֶז, מלאך היער, ששלט על חיות היער כמו שועלים ודובים, וגיאורגי הקדוש, שהיה הפטרון של הזאבים ציידים.
המילה דאלי קרובה למילה אל בשפות הקווקזיות (צ'צ'נית: dēla, אינגושית: dǣlə, בבאצבית: dalə).
דאלאס קאובויס היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר ארלינגטון, פרבר של דאלאס שבמדינת טקסס.
הקבוצה נוסדה והצטרפה לליגת ה-NFL ב-1960, ומאז זכתה חמש פעמים בסופרבול.
הצלחות הקבוצה לאורך קיומה, משכו אליה אוהדים רבים, ועל כן היא מכונה "הקבוצה של אמריקה".
בניית האצטדיון החדש בפרברי דאלאס, העלתה את שווי הקבוצה, ועל פי הערכות מגזין פורבס היא קבוצת הפוטבול בעלת השווי הגבוה ביותר בעולם.
שווי הקבוצה נכון לשנת 2025 הוערך על יד פורבס בכ-13.5 מיליארד דולר, קבוצת הספורט בעלת השווי הגבוה בעולם.
דאלאס היא קבוצת ההרחבה הראשונה של ה-NFL.
את מאזן הניצחונות החיובי הראשון השיגה בעונתה השישית בליגה, ב-1966. עונה לאחר מכן העפילה בפלייאוף עד גמר החטיבה, אך הפסידה בהתמודדות מול גרין ביי פאקרס ולא העפילה לסופרבול, במשחק שזכה לכינוי "משחק הקרח" משום שהתקיים בטמפרטורה של פחות מ-10 מעלות צלזיוס מתחת לאפס עם רוחות עזות.
בעונת 1971 העפילה לסופרבול VI, בו גברה על מיאמי דולפינס 3-24 וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
ב-1975 העפילה בפעם השנייה לסופרבול בו הפסידה לפיטסבורג סטילרס, בעונת 1977 זכתה בסופרבול XII לאחר שגברה על דנוור ברונקוס ובעונת 1978 הפסידה בסופרבול לפיטסבורג סטילרס.
בסרט שנעשה על ידי ה-NFL על הקבוצה בעקבות עונה זו, זכתה לכינוי הקבוצה של אמריקה, כינוי שדבק בה מאז.
לאחר שורה של אכזבות בשנות ה-80, נמכרה הקבוצה ב-1989 לבעליה הנוכחיים, ג'רי ג'ונס.
במקומו של טום לנדרי שאימן את הקבוצה מאז היווסדה, מינה ג'ונס את ג'ימי ג'ונסון.
באותה שנה בחרה הקבוצה את הקוורטרבק טרוי אייקמן בבחירה הראשונה בדראפט וכן ביצעה עסקת ענק עם מינסוטה ויקינגס.
במסגרת העסקה קיבלה דאלאס חמישה שחקנים שהומרו לבחירות דראפט עתידיות רבות בתמורה לכוכב הקבוצה הרשל ווקר.
העסקה אפשרה לדאלאס לבנות עצמה מחדש, כאשר את הקבוצה מובילים אייקמן, התופס מייקל ארווין והרץ אמט סמית'.
דאלאס זכתה חמש פעמים רצופות בראשות הבית בשנים 1992–1996. המאמן ג'ונסון שהוביל את הקבוצה לשתי זכיות רצופות בסופרבול בעונת 1992 ו-1993 הוחלף על ידי ברי סווישר ב-1994 ועימו זכתה דאלאס בסופרבול בעונת 1995. מאז לא הצליחה הקבוצה להעפיל פעם נוספת לסופרבול.
דאלאס היא סדרת דרמה המשכית מסוג אופרת סבון אמריקנית פופולרית ומצליחה, ואחת מן הסדרות הראשונות ששודרו בזמן צפיית השיא (prime-time) שבשעות הערב, על אף שבמבנה העלילתי שלה ובפיתוח הדמויות הזכירה את "אופרות הסבון" שנהגו לשדרן בשעות היום.
הסדרה, שהופקה על ידי חברת לורימר, שודרה בארצות הברית ברשת CBS בין 1978 ל-1991, וזכתה להצלחה יוצאת דופן.
תחילתה במיני סדרה בת חמישה פרקים ששודרה באפריל 1978, ולאחריה שודרה הסדרה במשך 13 עונות נוספות.
הפופולריות של הסדרה עלתה בהדרגה עם העונות, והיא הייתה לאחת מסדרות הדרמה המצליחות ביותר שהופקו אי פעם, אם כי בעונותיה המאוחרות היא החלה לאבד מכוחה.
דאלאס היא אחת מסדרות זמן צפיית השיא ששודרו לפרק הזמן הארוך ביותר בטלוויזיה האמריקנית.
הסדרה מתמקדת בסיפורה של משפחת יואינג (Ewing), משפחה של חוואים ואילי נפט מטקסס, המתגוררים בחווה בשם "סאות'פורק" סמוך לעיר דאלאס.
שתי הדמויות הבולטות בסדרה, הן "האח הטוב" בובי יואינג (פטריק דאפי), ו"האח הרע" ג'יי אר יואינג (לארי הגמן), שנאבקו ביניהם כמעט במשך כל ארבע עשרה עונות הסדרה.
מרבית עונות השידור הסתיימו ב"קליף האנגר", מצב מסקרן שמושך את הצופים לשוב ולצפות בה עם פתיחת העונה החדשה.
הידועה מבין תפניות עלילתיות אלו היא הירי בג'יי אר, שבה הסתיימה העונה השנייה, והותיר את הצופים אל מול השאלה, שהפכה למטבע לשון, "מי ירה בג'יי אר?".
הסדרה זכתה להצלחה במדינות רבות שבהן שודרה, ובהן בישראל, בה שודרה בשנות השמונים בערוץ הראשון, שהיה ערוץ הטלוויזיה היחיד ששידר בישראל באותה עת.
ב-1996 שודרה הסדרה שוב בערוץ 3.
יוצר הסדרה, דייוויד ג'ייקובס, הציע בתחילה לרשת CBS את הרעיון לסדרה נוטס לנדינג, סדרה העוסקת בחיי נישואים של מספר זוגות הגרים ברחוב ללא מוצא בפרבר של לוס אנג'לס.
הרעיון נדחה על ידי ראשי הערוץ, שרצו משהו נוצץ יותר, "סאגה", ולכן יצר ג'ייקובס את "דאלאס", סדרה המתרכזת בחייהם של אילי נפט בטקסס.
כאשר הייתה דאלאס ללהיט, אימצה הרשת גם את רעיונו הקודם של ג'ייקובס, ושידרה את הסדרה "נוטס לנדינג", המתרכזת בחיי גארי יואינג, הבן האמצעי במשפחת יואינג גיבורת הסדרה "דאלאס".
"נוטס לנדינג" הייתה, למעשה, לספין אוף של דאלאס.
הדמות הראשית ב"דאלאס" היא איל הנפט החמדן והתככן ג'יי אר יואינג, אותו שיחק לארי הגמן, אך במקור תכנן ג'ייקובס לדמותו של ג'יי אר תפקיד משני.
הרעיון הבסיסי של ג'ייקובס היה לשלב בין סדרה בנוסח בוננזה, העוסקת במשפחה פטריארכלית במערב ובה אב דומיננטי ושלושה בנים, ובין פורמט דומה לזה של רומיאו ויוליה, מחזה העוסק בשני נאהבים ממשפחות יריבות.
בהתאם לכך עוסקים פרקיה הראשונים של דאלאס בחיי הנישואים הטריים של בובי יואינג ואשתו הצעירה פאמלה בארנס, ממשפחת בארנס, יריבתה המושבעת של משפחת יואינג.
במקור תוכננה "דאלאס" להיות מיני סדרה.
בפורמט זה שודרה עונתה הראשונה ב-1978 וצולמה במלואה בדאלאס שבטקסס.
הצלחתה של העונה הראשונה הובילה לצילום העונות הנוספות.
בשלב זה צולמו צילומי החוץ בחוות סאות'פורק שבדאלאס, אך צילומי הפנים צולמו באולפני MGM שבהוליווד.
בשנת 1989 החלו לצלם גם את צילומי החוץ בקליפורניה על מנת לחסוך בעלויות ההפקה.
ג'ייקובס כתב את הפרקים הראשון והאחרון במיני-סדרה המקורית.
שלושת הפרקים האחרים נכתבו בידי ארתור ברנארד לואיס, קמילה מרצ'טה ובידי וירג'יניה אלדריג'.
אלדריג' לא חזרה לכתוב עבור הסדרה עד העונה הרביעית, כשמרצ'טה עזבה.
לואיס, לעומתן, הפך לאחד מהכותבים הכי משפיעים על דאלאס.
ליאונרד קצמן היה המפיק במיני-סדרה, ובמהלך העונה השנייה השפעתו עלתה כך שקיבל אחריות הן על הבימוי והן על הכתיבה.
באמצע העונה השנייה, ג'ייקובס הפסיק להתעסק בעניינים היומיומיים של הסדרה ועסק בעיקר בהפקת סדרת הבת, נוטס לנדינג, כשקצמן השתלט על התוכנית.
למרות זאת, המפיקים פיליפ קאפיס ולי ריץ' שמרו על מעמדם.
בשמונה העונות הראשונות, צוות ההפקה של דאלאס נשאר זהה בצורה יחסית (מלבד עזיבתו של ריץ' לאחר העונה השלישית): פיליפ קאפיס היה המפיק בפועל, ליאונרד קצמן היה המפיק, קליף פנרמן היה עוזר מפיק וארתור ברנרד לואיס היה העורך בפועל.
אף על פי שעשרים וחמישה כותבים שונים כתבו תסריטים, קצמן, לואיס ודייוויד פולסן כתבו כמעט שני שלישים מהפרקים של שמונה העונות הראשונות.
פולסן הצטרף לתוכנית בעונה הרביעית
וקודם להיות עורך בעונה השישית.
שלושתם כתבו כל פרק מלבד שניים במהלך העונות השביעית והשמינית של התוכנית.
סכסוכים פנימיים ויצירתיים בין המפיק בפועל פיליפ קאפיס ולארי האגמן לבין הכותבים, ובמיוחד מול קצמן, עלו במשך השנים.
לבסוף קצמן עזב את משרתו לאחר העונה השמינית.
אף על פי שקצמן המשיך לכתוב עבור התוכנית - בתור "יועץ יצירתי" וברמה פחותה יותר - העובדה שלא לואיס ולא פולסן חזרו בעונה התשיעית הובילה לכך שדאלאס נאלצה להתמודד עם צוות הפקה חדש (כשלקאפיס, המפיק בפועל ועוזר המפיק פנרמן הצטרפו ג'יימס ה.
בראון כמפיק ופיטר דוני כמפקח הפקה) אלא גם עם צוות כותבים חדש (דוני, יועץ העלילה ג'ואל ג'.
פייגנבאום, והעורכים הולאס ווייט וסטפני גרמן).
השינוי היה ברור עוד יותר לאחר הפרק האחרון בעונה השמינית, בו הסדרה נפרדה מפטריק דאפי לאחר הריגת דמותו, בובי יואינג.
אולם עלויות הפקה גבוהות וירידה ברייטינג גרמו לדרישה לחזרתם של דאפי וקצמן.
לכן, כשהעונה התשיעית הסתיימה, קצמן חזר לכתוב באופן מלא, ובפרק סיום העונה הופיע דאפי באופן מפתיע על המסך.
לפיכך, כשהעונה העשירית החלה, ליאונרד קצמן קיבל שליטה מלאה על התוכנית בתור מפיק בפועל, כשרוב אנשי ההפקה מהעונה התשיעית עזבו.
לצד קצמן, דייוויד פולסן חזר לכתוב בתור המפיק החדש, כשקלווין קלמנטס הבן קיבל את משרת מפקח ההפקה.
קליף פנרמן נשאר עוזר מפיק.
בנוסף, כותבים חדשים הובאו, כולל מיטשל וויין קצמן (בנו של קצמן) כעורך עלילה, לאה מרקוס כיועצת עלילתית ולואילה לי קאראוויי.
מרקוס עזבה לאחר שנתיים, והשאר נשארו עד לסוף התוכנית.
מבחינה תסריטאית, חזרתו של פטריק דאפי הוסברה בכך שכל העונה התשיעית נהפכה לחלום של פאם, דמותה של ויקטוריה פרינסיפל.
דבר זה מחק את כל האירועים שקרו בתקופה שבה קצמן נעדר מהפקת התוכנית.
גם סגל השחקנים הושפע מכך.
בעוד שלארי האגמן (ג'יי.אר) תמך בקצמן, ועזר להחזיר את דאפי, סוזן הווארד (דונה) שכתבה תסריט לאחד מפרקי העונה התשיעית, תמכה בפיליפ קאפיס והתנגדה לרעיון של מחיקת עונה שלמה.
היא חזרה לעוד פרק בעונה העשירית, אולם עזבה את התוכנית, ככותבת וכשחקנית, בסוף העונה.
בארבע שנותיה האחרונות של התוכנית, ליאונרד קצמן נשאר אחראי עליה, כשלארי האגמן הצטרף אליו בתור מפיק בפועל החל מהעונה השתים עשרה.
קן נורטון הפך למפיק שותף בפועל החל מהעונה השלוש עשרה.
מפקח ההפקה, קווין קלמנטס הבן, עזב את התוכנית לאחר העונה העשירית והוחלף בעונות האחת עשרה והשתים עשרה בידי ארתור ברנרד לואיס.
לואיס נשאר בתוכנית עד לסופה והתאחד מחדש עם קצמן ופולסן.
פולסן עזב את דאלאס בסוף העונה האחת עשרה והוחלף בתפקידו כמפיק בידי הווארד לאקין, הכותב החדש, עבור העונה השתים עשרה.
קליף פנרמן, שהיה עוזר מפיק למשך הרבה זמן, הפך למפיק בשתי העונות האחרונות, כשלאקין הועבר לתפקיד מפקח ההפקה.
מיטשל וויין קצמן קודם להיות מפיק שותף בעונה השתים עשרה, ואילו פרנק קצמן (בנו השני של ליאונרד קצמן) וג'ון רטינו (חתנו של קצמן) הפכו לעוזרי מפיק בשתי העונות האחרונות.
בנוסף, לואילה לי קאראוויי הפכה לרכזת מנהלית בשלוש העונות האחרונות.
ליסה סיידמן הייתה התוספת האחרונה לסגל.
היא הצטרפה לתוכנית ככותבת ויועצת עלילתית בשתי העונות האחרונות.
לכן, בעונה שלוש עשרה ובעונה ארבע עשרה, צוות הכתיבה כלל את ליאונרד קצמן המפיק בפועל, המפיק השותף בפועל קן הורטון, המפיק השותף מיטשל וויין קצמן, מפקח ההפקה הווארד לאקין, הרכזת המנהלית לואילה לי קאראוויי, היועצת העלילתית ליסה סיידמן וארתור ברנרד לואיס.
את נעימת הפתיחה שליוותה את פרקי הסדרה, הלחין המלחין ג'רולד אימל.
אימל הלחין נעימות פתיחה לסדרות פופולריות רבות נוספות, וביניהן הוואי חמש-אפס, ווקר ונוטס לנדינג.
קו העלילה העיקרי בסדרה עוסק בתככים ובמאבקי הכוח שבין גיבוריה, ובניגוד שבין עושרם המופלג לחייהם הפרטיים הסבוכים ולעיתים האומללים.
גיבורי הסדרה היו בני משפחת יואינג.
ראש המשפחה, ג'וק יואינג (ג'ים דייוויס), הוא חוואי שהתעשר מגילוי שדות נפט.
ג'וק הוא יריבו של "דיגר" בארנס (בגילום דייוויד ויין ולאחר מכן קינן וין), שותפו במשך תקופה ארוכה בעבר הרחוק, אך כיום שונא אותו שנאה תהומית.
יריבות זו חלחלה אל הדורות הבאים, והתבטאה במיוחד ביריבות בין בנו הבכור של ג'וק, ג'יי אר יואינג, לבין בנו הבכור של דיגר, קליף בארנס (קן קרצ'בל).
ג'וק נשוי לאלינור סאות'וורת' יואינג פארלו, המכונה גם מיס אלי (גולמה בידי השחקניות ברברה בל-גדס ולעיתים דונה ריד).
תפקידים אלו גולמו בידי שחקנים ותיקים, שהופיעו בסרטי קולנוע בשנות הארבעים והחמישים, ומאז דעך במקצת כוכבם.
הבן הבכור הוא ג'יי אר (לארי הגמן) המרושע והתככן.
ג'יי אר הוא מנהל חברת הנפט המשפחתית "יואינג אויל", ומנצל את מעמדו זה כדי למרר את חיי בני משפחתו והמקורבים אליו, כמו גם את חיי שותפיו ויריביו העסקיים.
הוא נישא לסו-אלן (לינדה גריי), אך במהלך הסדרה כשלו נישואים אלו, ובני הזוג נישאו שנית לאחרים.
הנישואים הביאו לעולם את ג'ון רוס הקטן.
האח האמצעי, האלכוהוליסט, הוא גארי (דייוויד אייקרויד או טד שאקלפורד), שעזב את החווה המשפחתית סאות'פורק, בה מתגוררת המשפחה, וכיכב בסדרה משלו, היא נוטס לנדינג, הסדרה שהוצעה במקור ל-CBS.
בתו של גארי, לוסי (שרלין טילטון), הייתה הבולטת שבנציגי ענף זה של המשפחה בסדרה.
הבן הצעיר, הסימפתי והאהוד הוא בובי יואינג (פטריק דאפי), הנשוי לפאמלה ברנס (ויקטוריה פרינסיפל), שהיא בתו של דיגר, יריבו המושבע של אבי המשפחה.
במהלך התוכנית הסתבר כי דמות מרכזית, מנהל החווה ריי קרבס (סטיב קנאלי), הוא בנו הבלתי חוקי של ג'וק.
ריי, שניהל רומן עם פאמלה בטרם זו נישאה לבובי, נישא לבסוף לדונה (סוזן הווארד) שהייתה בטרם הנישואים אלמנה עשירה בעלת שאיפות פוליטיות.
ככל שנמשכה הסדרה, צורפו לה דמויות חדשות, נעלמו דמויות קיימות, הגיבורים מצאו בני זוג חדשים, ובהמשך עזבו אותם לטובת הישנים, וכיוצא בזה.
קווי העלילה הלכו ואיבדו את מיקודם וסבירותם.
השיא היה "סצנת המקלחת" בעונה התשיעית, שבה הוחזר בובי יואינג מן המתים, לאחר שנה שבה העלילה התפתחה בלעדיו, בהסבר כי כל העונה השמינית הייתה אך חלום של פאמלה, אשתו של בובי.
עם זאת, עד לשלבים מאוחרים מאוד לא איבדה הסדרה את קהל צופיה, וזאת, בין היתר, בשל מנהגם של יוצרי הסדרה לסיים כל עונה ב"קליף האנגר", קו עלילה בלתי פתור ומותח.
הידוע מבין קווי עלילה אלו הוא ההתנקשות בג'יי אר בסיום העונה השנייה, שהותירה את הצופים עם השאלה הבלתי פתורה, שהפכה למטבע לשון, "מי ירה בג'יי אר?".
ככל שהתקדמה העלילה לקראת סיום התוכנית, ב-1991, הלכו אויביו של ג'יי אר ורבו, התעצמו במספרם ובאיכותם, כשהפרק האחרון מסתיים בכך שג'יי אר מסתגר בחדר ונשמעת ירייה.
סרטי ההמשך הבהירו כי הוא ירה במראה, ויצא לאחר מכן לחופשה באירופה, ממנה המשיך במזימותיו.
כל עונה הסתיימה בקליף האנגר, זאת כדי למשוך צופים לצפות בעונה הבאה.
עונת הפיילוט: אף על פי שדבר זה לא באמת היה קליף האנגר, סוף הפרק החמישי במיני-סדרה המקורית כלל סצנה שבה ג'יי.אר עלה לעליית הגג של החווה כדי לדבר עם פאם, שעלתה לשם כדי למצוא את בן דודה ג'ימי, לאחר שדיגר נפל מרכבו במהלך מסיבת ברביקיו של המשפחה.
ג'יי.אר השיכור מנסה לשכנע אותה למנוע מבובי לעזוב את החווה.
פאם לא רוצה לדבר וכשהיא מנסה לברוח מג'יי.אר, היא נופלת מעליית הגג על בטנה.
כיוון שהיא בהריון, היא עוברת הפלה.
סו אלן שואלת את ג'יי.אר האם זאת הייתה תאונה או שהתכוון לגרום לפאם ליפול, ג'יי.אר טוען בפניה שלא.
סו אלן שואלת את ג'יי.אר אם אכפת לו שפאם איבדה את תינוקה.
ג'יי.אר לא עונה לה, והצופה נשאר להחליט.
עונה שנייה: בעיית השתייה של סו אלן גרמה לה לעבור לסניטריום, כשהיא נושאת ברחמה תינוק שהיא מאמינה ששייך לקליף בארנס.
היא בורחת מהסניטריום, משתכרת, ואז עוברת תאונת דרכים קטלנית, כשחייה וחיי תינוקה בסכנה.
הרופאים מיילדים את התינוק, שנקרא ג'ון רוס יואינג השלישי, שנמצא במצב קשה, כמו אמו שמתנדנדת בין חיים למוות.
ג'יי.אר מסתכל על אשתו בסוף הפרק, בוכה ואומר שהיא "פשוט חייבת לחיות".
עונה שלישית: לאחר עונה שבה דמויות רבות הסתכסכו עם ג'יי.אר וצברו מניעים להתנקשות, דמות שזהותה אינה נחשפת נכנסת אל משרדו בשעת לילה מאוחרת ויורה בו פעמיים.
הפרק הסתיים כשהצופים חרדים לשלומו, ותוהים מי ביצע את הירי.
השאלה "מי ירה בג'יי.אר?" הייתה לשיחת היום, ונותרה מטבע לשון בתרבות הפופ.
עונה רביעית: בזמן שהוא הולך לפגישה עסקית עם בובי מאוחר בלילה, קליף מוצא גופה של אישה שצפה בבריכה.
הוא קופץ לשם כדי לראות מי זאת, וכשהוא מסתכל למעלה, הוא רואה את ג'יי.אר עומד על המרפסת מעל הבריכה.
קליף מאמין שג'יי.אר אחראי ואומר ליריבו "היא מתה, יא בן זונה".
עונה חמישית: לקליף בארנס הייתה שנה רעה במיוחד.
מערכת היחסים שלו עם סו אלן הסתיימה כשזאת חזרה לג'יי.אר והיא מתכננת להתחתן איתו שוב (ג'יי.אר סידר את העניינים כך שרק הוא ירוויח מצוואת אביו).
בנוסף, ג'יי.אר כמעט גרם לפשיטת רגל של אמו של קליף, ולכן קליף פוטר מעבודתו.
קליף מנסה להתאבד עם כדורי שינה, וסו אלן האשמה רצה אל מיטתו כשהוא רדום.
ג'יי.אר מנסה לשכנע אותה שזאת לא אשמתו של אף אחד חוץ מקליף, אבל סו אלן טוענת בפניו שאולי לא תוכל להתחתן איתו אם קליף ימות, ובכך מסכנת את ירושתו של ג'יי.אר.
עונה שישית: סו אלן השיכורה ובן דודו של ריי קראבס, מיקי טרוטר, מעורבים בתאונה במכוניתו של ג'יי.אר מחוץ לסאות'פורק.
סו אלן לא נפגעת, אבל מיקי משותק ונכנס לתרדמת.
ריי מגלה שבמכונית השנייה נהג וולט דריסקול, אויבו של ג'יי.אר.
הוא גם מגלה שדריסקול גרם לתאונה במכוון, כשהוא חשב שג'יי.אר נוהג במכונית, כדי לנקום באויבו שגרם לו להישלח לכלא בתחילת השנה.
ריי הכועס מגיע לסאות'פורק מאוחר בלילה ודורש תשובות מג'יי.אר, שלא ציפה לראותו.
ג'יי.אר שואל אותו מה קורה וריי טוען שיהרוג את ג'יי.אר בגלל מה שקרה.
ג'יי.אר זורק פמוט על ריי, אך מפספס ופוגע בפמוט עם נר דולק.
כשהשניים רבים, הנרות גורמים לשריפה כשהעשן מתפזר אל חדריהם של ג'ון רוס ושל סו אלן הישנים.
ג'יי.אר מנסה לעצור את האש, ומצליח לעלף את ריי עם טלפון.
הוא רץ למעלה כדי להציל את בנו ובתו.
ריי רץ אחריו אך נופל מרוב העשן.
כשג'יי.אר מגיע למעלה, קורה נופלת עליו מהגג והוא מתעלף, כשסאות'פורק בוערת.
עונה שביעית: במה שנראה כמו שחזור של סיום העונה השלישית, דמות מסתורית נכנסת למשרדי "יואינג אויל" מאוחר בלילה.
הדמות הולכת למשרדו של ג'יי.אר ויורה שלוש יריות אל גב כיסאו של ג'יי.אר.
הקורבן נופל אל הרצפה, ומתברר שזהו בובי.
עונה שמינית: בובי, שהתגרש מפאם לפני שנה ומאורס לג'נה ווייד, מחליט שהוא רוצה להתחתן שוב עם פאם, שמסכימה.
למחרת בבוקר, כשבובי עוזב את ביתה של פאם, מישהו לא ידוע מאיץ במכוניתו לעברה.
בובי דוחף אותה ונפגע מהמכונית.
הוא מובהל לבית החולים ומת מפצעיו.
עונה תשיעית: אשת העסקים המרושעת אנג'ליקה נירו עומדת להרוג את ג'יי.אר ואת בן דודו ג'ק שבגדו בה, אבל ג'יי.אר גורם למשטרה לעצור אותה.
לרוע מזלו, אנג'ליקה כבר חיברה פצצה למכוניתו של ג'ק, והפצצה מתפוצצת כשג'יימי בפנים.
לאחר ששמע על כך בשיחת טלפון, ג'יי.אר רץ ממשרדו אל דירתו של ג'ק.
כשהוא עוזב, סו אלן מגיע במעלית השנייה ומחפשת אותו.
כשהיא נכנסת למשרדו, עוד פצצה של אנג'ליקה מתפוצצת, וכל הקומה של יואינג אויל מתפוצצת.
לפתע המצלמה עוברת לפאם, ששוכבת במיטה יום אחרי נישואיה למארק גרייסון.
פאם מתעוררת ושומעת שיש מישהו במקלחת.
היא מניחה שזה מארק, אבל כשהיא פותחת את דלת המקלחת, היא רואה את בובי יואינג, בריא ושלם (בפרק הראשון של העונה העשירית, מתברר שמותו של בובי וכל אירועי העונה התשיעית היו חלום שפאם חלמה).
עונה עשירית: משפחת יואינג הרוסה כשהממשלה סוגרת את חברת יואינג אויל בשל עסקיו המפוקפקים של ג'יי.אר שגרמו לתקרית בינלאומית.
פאם, שנמצאת בדרכה הביתה אל בובי מהרופא אחרי שגילתה שהיא יכולה ללדת תינוק, מתנגשת במכלית דלק שמתפוצצת.
עונה אחת עשרה: ג'יי.אר נלחם עם המחזר החדש של סו אלן, ניקולס פירס, בסוויטת המלון שלו.
במהלך הקרב פירס נופל מהמרפסת אל מותו.
כשהיא נדהמת ממה שראתה וכשהיא מאמינה שג'יי.אר הרג את אהובה, סו אלן לוקחת אקדח מהרצפה ויורה בג'יי.אר שלוש פעמים.
היא מרימה את הטלפון ואומרת למשטרה שהיא רוצה לדווח על רצח כפול.
עונה שתים עשרה: סו אלן מתכוננת לעזוב את דאלאס לתמיד, אבל לפני כן, יש לה הפתעה אחת אחרונה עבור בעלה לשעבר, ג'יי.אר.
סו אלן יצרה סרט ביוגרפי על הנישואין שלה אליו (כאשר שחקנים מגלמים את דמויותיהם ואת משפחת יואינג) ומציגה את הסרט בפני ג'יי.אר ההמום.
סו אלן אומרת לג'יי.אר שהיא עוזבת את דאלאס, אבל שאם יתעסק איתה שוב פעם - או אפילו אם סתם תהיה במצב רוח רע, היא תפיץ את הסרט וג'יי.אר יהפוך לבדיחה של טקסס.
היא עוזבת את דאלאס, סופסוף מנצחת.
עונה שלוש עשרה: לאחר שהכניס את עצמו לסניטריום כדי לשכנע פציינטית (אחותו של קלייטון, ג'סיקה) לחתום על ויתור על מניית הזהב שלה בווסטסטאר אויל, ג'יי.אר נכשל כשקלי הארפר, האישה האחרונה שניהל איתה רומן, ובנה הממזר ג'יימס ביומונט גורמים לו לחתום על כתב ויתור על רכוש לפני שירשו לו להשתחרר.
ברגע שהוא עושה זאת, ג'יימס בכל זאת קורע את מסמכי השחרור של ג'יי.אר ומשאיר אותו בסניטריום ללא דרך לברוח.
עונה ארבע עשרה: לאחר שאיבד את יואינג אויל לקליף בארנס, את השליטה על סאות'פורק לבובי, וכשאשתו וילדיו נטשו אותו, ג'יי.אר השיכור הולך בחווה לבד עם אקדח טעון כשהוא מתחרט על כך שנולד.
לאחר מכן נשמעת יריית אקדח בחדרו של ג'יי.אר בדיוק כשבובי חוזר לסאות'פורק.
הוא רץ אל חדרו של ג'יי.אר וצועק "אלוהים אדירים!" כשהסדרה מסתיימת.
עץ המשפחה של משפחת יואינג
ריי קרבס הוא בנו הבלתי חוקי של ג'וק מרומן שהיה לו עם מרגרט הנטר קרבס.
ריי נישא בתחילה לדונה, ולאחר גירושיו שב ונישא לג'נה.
לאחר מותו של ג'וק נישאה מיס אלי לקלייטון פארלו.
כריסטופר הוא בנם המאומץ של בובי ופאמלה.
המפיק העיקרי של הסדרה היה לאונרד כצמן.
בניהולו, ובניהול צוות חברת לורימר וחברת CBS הפכה דאלאס לאחת מסדרות הטלוויזיה המצליחות ביותר בארצות הברית ובעולם כולו.
היא שודרה ביותר מ-90 מדינות, ודובבה ל-67 שפות, שיא שטרם נשבר עבור סדרה אמריקאית כלשהי.
בארצות הברית שודרה דאלאס בתחילה בימי שבת בערב.
בתוך חודש, כשהתברר עד כמה פופולרית הסדרה, היא הועברה לימי ראשון בערב, מכיוון שיום ראשון הוא יום המנוחה העיקרי בארצות הברית.
לאחר כחצי עונה הועברה הסדרה ליום שישי בערב, וביום זה שודרה עד לירידתה מהמסך.
לעיתים שודרה בשעה 21.00 ולעיתים ב-22.00, ובכל מקרה, המדובר בלבו של זמן צפיית השיא בארצות הברית.
הפרק בו התגלה "מי ירה בג'יי אר", ששודר ב-1980, זכה לצפייה הרבה ביותר עד אז: כ-41,470,000 משקי בית (מספר המייצג צפייה של כתשעים מיליון איש) צפו בו על מנת לדעת את התשובה לשאלה שהטרידה את אמריקה כולה במשך אותה השנה.
שיא זה נשבר ב-1983 על ידי פרק הפרידה בסדרה הקומית מ.א.ש, שזכה לצפייה של 50,150,000 משקי בית, שיא שטרם נשבר.
בעולם כולו צפו בפרק כ-360 מיליון אנשים.
יש להניח כי נתוני צפייה אלו לא ישתנו בעתיד הקרוב.
מספר מועט ביותר של סדרות טלוויזיה לאחר שנות ה-90 הצליחו להתקרב לאחוזי צפייה גבוהים כל כך, וזאת בשל המגוון הרב שמאפשרים שידורי הלוויין והכבלים, וכן האינטרנט, לעומת מיעוט רשתות השידור הארציות ששלטו במסך הקטן בזמן ששודרה "דאלאס".
הטבלה נשלטת על ידי שידורי טלוויזיה משנות ה-70 ומתחילת שנות ה-80, עם יוצא דופן אחד - שידורי משחק הסופרבול.
ממגמה זו ניתן להניח כי למשך זמן רב יהיה הפרק בו גילו הצופים מיהו שירה בג'יי אר, במקום גבוה ברשימת שידורי הטלוויזיה הנצפים ביותר בארצות הברית.
נתוני הצפייה בסדרה, לאורך ארבע עשרה עונותיה, הם:
מיני סדרה, 1978 - מקום ארבעים וארבע.
צוות השחקנים שהחל את העונה הראשונה היה מורכב ממספר שחקנים ותיקים ומנוסים כג'ים דייוויס, ברברה בל-גדס ולארי הגמן, שהיוו פנים מוכרות לצופי הטלוויזיה והקולנוע, וכן ממספר שחקנים אלמונים יחסית שרכשו את עיקר פרסומם בסדרה, כפטריק דאפי, ויקטוריה פרינסיפל או שרלין טילטון.
במהלך ארבע עשרה העונות שבהן שודרה הסדרה, חלה החמרה במצב בריאותם של כמה שחקנים ותיקים כדייוויס ובל גדס, שחקנים פרשו להפקות קולנועיות או טלוויזיוניות אחרות, או בשל דרישות שכר שלא נענו.
פרישות אלו היו צריכות להשתקף בעלילת הסדרה.
לעיתים הוחלף שחקן בשחקן אחר.
כך "דיגר בארנס" גולם תחילה בידי דייוויד ויין ולאחר מכן בידי קינן וין, ובתפקיד "מיס אלי" שיחקו לסירוגין ברברה בל-גדס ודונה ריד.
לעיתים הותאמה העלילה כך שדמות מסוימת נשלחה ל"חופשה ארוכה" ממנה לא שבה, כדמותו של ג'וק, אבי המשפחה, שנשלח לחפש נפט בדרום אמריקה, לאחר שהשחקן שגילם אותו, דייוויס, לקה בסרטן ולאחר מכן מת, או "ריי קרבס" שנשלח לשווייץ לאחר שהשחקן סטיב קנאלי פרש מהסדרה.
עם פרישתם של שחקנים אהודים הובאו שחקנים חדשים, לרוב שחקנים מוכרים ואהודים.
כך, למשל, צורפו לסדרה כוכב מחזות הזמר הקולנועיים משנות ה-50 הווארד קיל ("קלייטון פארלו"), ואשתו של אלביס פרסלי שהחליטה לפתוח בקריירת משחק, פריסילה פרסלי ("ג'נה וייד").
חילופים אלו נוצלו על ידי התסריטאים לקידום העלילה, וליצירת "קליף האנגר", אירוע מותח ובלתי פתור, בסוף כל עונה, כאשר בין עונות הצילום נערכו החילופים בצוות השחקנים.
בין הידועות שבתפניות עלילתיות אלו ישנן שתיים הנחשבות לאירועים מכוננים בטלוויזיה האמריקאית, האחד מוזכר לרוב לחיוב, והשני לשלילה.
עם סיום עונה 2 1979–1980, הסתבר שדמותו של ג'יי אר, הבן הבכור חסר המעצורים והנבל במשפחת יואינג, הוא דמות המפתח בסדרה.
השחקן לארי הגמן היה מודע לכוח המשיכה שלו, והעלה דרישות שכר גבוהות כתנאי להופעתו בעונה הבאה.
המפיקים ניסו להראות להגמן כי לא לעולם חוסן, וכי ניתן יהיה להמשיך את הסדרה בלעדיו.
את העונה סיימו בפרק כפול בשם "בית במחלוקת", בו נורה ג'יי אר על ידי דמות מסתורית.
מכיוון שבמהלך העונה הספיק ג'יי אר להסתכסך עם מרבית הדמויות בסדרה, נותרו הצופים במתח מיהו שירה בג'יי אר ומה עלה בגורלו.
את ההפסקה בצילומים בין העונות ניצל הגמן לנסיעה ללונדון, משם ניהל משא ומתן קשוח עם המפיקים.
במקביל, הוכרזה בתעשיית המשחק בהוליווד שביתת שחקנים, מה שהביא לכך שצילומי העונה התעכבו.
את הזמן בין הפרק האחרון בעונה (ששודר ב-21 במרץ 1980), ובין הפרק בעונה שלאחריו, ניצלה רשת CBS להפקת מסע פרסומת לסדרה תחת הססמה "מי ירה בג'יי אר".
הודפסו חולצות טריקו עם הכיתוב "מי ירה בג'יי אר" ו"אני יריתי בג'יי אר", סוכנויות הימורים ברחבי העולם קיבלו הימורים על זהותו של המתנקש, וצופי טלוויזיה רבים מכל העולם המתינו בדריכות לקראת חשיפת המתנקש.
צילומי העונה החלו בחשאי, כאשר עקב שהייתו של הגמן בלונדון, צולמו מספר פרקים בלעדיו, ובין היתר צולמו מהלכי עלילה אלטרנטיביים שבהם לא שרד ג'יי אר את ההתנקשות, על מנת שישודרו אם המשא ומתן עם השחקן ייכשל.
לבסוף צלח המשא ומתן, ושידורי העונה החלו.
רק בפרק הרביעי של העונה, "מי עשה זאת" (Who Done It), ששודר ב-21 בנובמבר 1980, נחשפה זהותו של היורה.
הייתה זו קריסטין שפרד (שגוּלמה בידי מרי פרנסס קרוסבי), גיסתו של ג'יי אר והמאהבת שלו, שירתה בו בהתקף זעם.
ג'יי אר שרד את ההתנקשות והמשיך להופיע בסדרה עד לפרקה האחרון, ששודר בשנת 1991.
בעת שידורו זכה הפרק לאחוזי הצפייה הגבוהים ביותר עד אז בהיסטוריה של הטלוויזיה בארצות הברית.
41,470,000 משקי בית צפו בפרק שזכה למדד נילסן של 53.3% (מספר המייצג צפייה של כ-90 מיליוני אנשים).
זהו הפרק הנצפה ביותר במהלך שידורים סדיר של סדרת טלוויזיה (דהיינו אינו מאורע ייחודי או פרק סיום), וזאת בהפרש ניכר מהשידורים המדורגים אחריו.
בשנת 1985 החליט אחד מכוכביה המובילים של הסדרה, פטריק דאפי, ששיחק את "הבן הטוב", בובי יואינג, לעזוב את הסדרה.
עד מהרה הסתבר למפיקי הסדרה ולדאפי כי אחוזי הצפייה בסדרה יורדים ללא דמותו של בובי, וכי קריירת המשחק שניסה דאפי לפתח מחוץ לסדרה, אינה מתקדמת כפי שציפה.
שנה אחת בדיוק לאחר מותו של "בובי יואינג" שודר הפרק האחרון של עונת 1985–1986. הפרק היה גדוש באירועים מוזרים, כפיצוץ במשרדיו של ג'יי אר, והוא הסתיים בסצנה תמוהה בה מתעוררת פאמלה יואינג (אשתו של בובי) ואת פניה מקדם דאפי, היוצא מהמקלחת.
לצופים לא היה ברור מיהי הדמות אותה משחק דאפי, והמפיקים הגבירו את המתח בכך שהוסיפו לרשימת השחקנים את הכיתוב "פטריק דאפי בתפקיד - ?".
חשאיות הצילומים נשמרה עד לשידור הפרק, והוא לא צולם על ידי הצוות הרגיל, אלא על ידי צוות מניו יורק ששכר המפיק לאונרד כצמן, באמתלה שהצילומים הם עבור פרסומת לסבון בהשתתפות דאפי.
על הצופים היה להמתין עד ל-26 בספטמבר, לתחילת העונה הבאה של הסדרה, על מנת לגלות כי כל העונה האחרונה, החל מהיום שבו מת בובי, ועד לרגע בו מתעוררת פאמלה, היה כולו חלום של פאמלה.
בובי עודו בחיים, וכל אירועי העונה הקודמת לא באמת התרחשו.
הדבר חייב שינויים תסריטאיים וירטואוזיים - דמויות חדשות שהופיעו במהלך העונה, כ"מחליפו" של בובי, בן הדוד ג'ק יואינג, או מאהבה החדש של פאמלה, מרק גרייסון, נעלמו.
"ריי" ו"דונה" ששבו זה לזרועות זה במהלך העונה, ואף אימצו תינוק חרש, שבו להיות מסוכסכים, וכיוצא בזה.
התסריטאים אף לא השכילו לפתור את כל הבעיות שיצרו מהלכי העלילה המקבילים, ומספר דמויות וקווי עלילה מעלילת "החלום" נותרו על כנם גם לאחר שהסתבר כי הכל היה "חלום".
בעיה חמורה נוצרה בתוכנית הבת נוטס לנדינג, שאמורה הייתה להתרחש בעולם של "דאלאס", ומעת לעת אף הופיעו בה דמויות מדאלאס, ולהפך.
בסדרה זו התייחסו מספר פעמים למותו של "בובי", כאשר גיבורת הסדרה, "ואל", אף קראה לבנה "בובי" על שמו, ולא ניתן היה להפוך עונה שלמה ל"חלום" גם שם.
האירוע הוביל לניתוק הקשרים העלילתיים בין שתי הסדרות.
המפנה העלילתי אכזב רבים מאוהדי הסדרה, והוא נחשב לנקודת שפל בסדרה.
הסצנה נקראת "סצנת המקלחת הידועה לשמצה", ורבים סבורים כי זהו הרגע בו איבדה הסדרה את שארית אמינותה התסריטאית.
בעולם המושגים של הטלוויזיה האמריקנית מוכר הביטוי "לקפוץ את הכריש" (Jump the Shark), שמשמעותו היא מפנה עלילתי המסמן את דלדול מאגר הרעיונות של תסריטאי סדרת טלוויזיה, ואת קיצה הקרב של הסדרה (וזאת בשל פרק בסדרה "ימים מאושרים" בו נראה הגיבור "פונזי" כשהוא קופץ מעל כריש).
מעריצי הסדרה וצופי הטלוויזיה מסכימים כי סצנת המקלחת ב"דאלאס" היא הסצנה בה "קפצה דאלאס את הכריש".
מרבית אוהדי הסדרה איבדו את רצונם לצפות בה, והיא החלה לרדת לתחתית טבלאות המדרוג.
חוקרת התרבות נורית גרץ כתבה על הסדרה, כי היא מעלה דילמה אתית, כיוון שדמות נבל כג'יי אר הפכה כתוצאה מהסדרה למודל לחיקוי.
על פי גרץ, ה"טוב" ו"רע" בעולם הסדרה אינם נקבעים על פי אמות המוסר המקובלות, אלא ה"טוב" הוא "להצליח" וה"רע" הוא להפסיד, כאשר אין חשיבות למה שהיה על דמות לעשות כדי להצליח להכניס את עצמה לקטגוריה של המצליחנים.
מחקרים שונים, למשל, של תמר ליבס ואליהוא כ"ץ, הראו אמביוולנטיות של הצופים ביחס לדמות ולערכיה.
שידורי דאלאס בישראל החלו ב-14 בפברואר 1981, כשלוש שנים לאחר שהחל שידורה בארצות הברית.
העיתון "דבר" דיווח לקוראיו כי תשודר "סדרה חדשה על משפחת יואינג המתעסקת במיני נפט, העשירה ובעלת ההשפעה הרבה ביותר בדאלאס שבטקסס.
בפרק הראשון הבן הצעיר בובי נישא לבת משפחת דייגר, המשפחה היריבה בדאלאס, על אף מורת רוחן של שתי המשפחות".
הסדרה זכתה לפופולריות עצומה, ושידורה בערוץ הראשון, שהיה אז הערוץ היחיד, הביא לאחוזי צפייה גבוהים ביותר.
בראיון שנתן לאחרונה טען דאפי כי הכנסת נהגה לדחות הצבעות, מכיוון שלא ניתן היה להשיג את הקוורום הדרוש בשעות שידור הסדרה.
המדובר בהגזמה, אם משום שהסדרה שודרה במוצאי שבת, ולאחר מכן ביום ראשון, ימים שבהם אין הכנסת מתכנסת, ואם משום שהצבעות הכנסת אינן דורשות קוורום.
עם זאת, בעת ביקור שחקני הסדרה בארץ, סופר להם כי קיבוץ גינוסר העביר את אספת החברים ממוצאי שבת ליום ראשון בשל שידור הסדרה, ולאחר שזו עברה ליום ראשון, שב והעביר את האספה למוצאי שבת.
בחודש מרץ 1982 ביקרו כמה משחקני הסדרה בישראל.
לביקור הגיעו סטיב קנאלי וסוזן הווארד, ששיחקו את ריי ודונה קרבס, לי מקלוסקי ששיחק את מיטש, בעלה של לוסי, ואודרי לנדרס ששיחקה דמות בשם אפטון קופר, שבעת שהתקיים הביקור טרם שודרו בישראל הפרקים בהם היא מופיעה.
היה מדובר בשחקני משנה, אך הביקור זכה לכותרות ראשיות בעיתונים, ובמשך שבוע דווח על מעללי "כוכבי דאלאס" כשביקרו במוסדות כ"כסית", מוזיאון השעווה ובית התפוצות, ערכו ערב התרמה לטובת אגודת ידידי בתי החולים בתל אביב וביקרו בחיפה כאורחי ראש העיר אריה גוראל.
הביקור הגיע לשיאו כאשר הוזמנו השחקנים אל ראש הממשלה דאז, מנחם בגין, במעונו בירושלים ב-13 במרץ 1982. בגין קיבל את השחקנים בכבוד רב, והצטלם כשהוא חובש כובע בוקרים שהעניק לו קנאלי.
בגין ביקש מקנאלי שיספר לו מי ירה בג'יי אר, והבטיח כי ישמור את הדבר בסוד כשם ששמר את סודות המחתרות.
קנאלי לחש על אזנו את התשובה, שהייתה ידועה ל-90 מיליון צופי טלוויזיה בארצות הברית מזה שנה וארבעה חודשים.
הפרק בו התעלומה נפתרת הוקרן בישראל חמישה עשר יום מאוחר יותר.
ביקורם של אנשי דאלאס אצל ראש הממשלה עורר ביקורת מימין ומשמאל.
היו אלו הימים שלפני ביצוע נסיגת צה"ל מסיני, ובאותו השבוע הורה בגין על הקמת ועדת חקירה ממשלתית לחקירת רצח חיים ארלוזורוב.
מתנגדי הנסיגה פרסמו בעיתוני סוף השבוע מודעות ובהן נראה בגין חבוש בכובע בוקרים, בכיתוב "איזה חורבן עליז, איזו גלות משעשעת, וכמעט שכחנו את העיקר - כוכבי דאלאס מבקרים בארץ.
לא אחד כמר בגין יחמיץ אותם, שהרי זו שאלת השאלות - מי ירה בג'יי אר".
אנשי השמאל מתחו ביקורת הקושרת את השאלה "מי רצח את ארלוזורוב?" בשאלה "מי ירה בג'יי אר?" וכפי שכתב דוד שחם בטורו "כסף קטן" בעיתון ידיעות אחרונות - "אסור להתמהמה, כל עוד העניין חם.
תקום מיד ועדת חקירה לבירור השאלה מי ירה בג'יי אר...
אין לנו ביטחון שהסוד שהודלף לראש הממשלה ושמור אצלו בצד סודות המחתרת הוא התשובה האמיתית."
הפופולריות של הסדרה התבטאה גם בצורות נוספות.
שחקני "זהו זה!" הקדישו פרק לפארודיה על הסדרה.
כמו כן שיווקה חברת "הוד לבן" נקניקייה בשם "מיס לוסי", שהייתה אמורה להיות אמריקנית, קצרה ועסיסית כשרלין טילטון, היא לוסי יואינג, שקומתה 1.50 מ'.
המותג זכה להצלחה, ובשנת 2008 החליטה חברת "עוף טוב", שהיא בעלת השליטה ב"הוד לבן", לחדשו לרגל חגיגות השישים למדינת ישראל.
בשנת 1983 הוציאה הוצאת יבנה את הספרים "דאלאס: הגברים לבית יואינג" מאת ברט הירשפלד, ו"דאלאס: הנשים לבית יואינג" מאת לי ריינטרי, שהיוו תרגומים לספרים ה"רשמיים" שהוצאו באישור חברת לורימר בבית ההוצאה "דל".
במקביל שווק משחק קופסה בשם "דאלאס" הנחשב כיום לפריט לאספנים.
משחק מחשב בשם "דאלאס קווסט", היה פופולרי במחשבים האישיים מסוג קומודור 64 או TRS-80 בשנות ה-80.
הסדרה שודרה בישראל מספר עונות נוספות, במשבצת שידורים קבועה בימי ראשון בשעה 21:30, לאחר מהדורת "מבט" בערוץ הראשון.
הפרק האחרון שנרכש לשידור בארץ שודר ב-4 בנובמבר 1984, על אף ששידורי הסדרה בארצות הברית המשיכו עוד כ-7 שנים.
באותה שעה שודרה החל משנת 1986 הסדרה המתחרה "שושלת".
"דאלאס" שודרה במלואה בישראל רק באמצע שנות התשעים, כאשר כל פרקי הסדרה נרכשו לשידור על ידי ערוץ 3 בכבלים בשנת 1996 (כיום הוט 3) ושודרו מדי יום.
הן במהלך שידור הסדרה, והן לאחריה, צולמו מספר סרטי טלוויזיה המבוססים על עלילת הסדרה ושימשו כפריקוול וכסרטי המשך לסדרה.
בעת שידור הסדרה, בשנת 1986, שודר הסרט "דאלאס: השנים המוקדמות", שהתמקד במאבקיו של ג'וק יואינג בדיגר בארנס בשנות ה-30, כארבעים שנה לפני עלילת הסדרה.
את ג'וק ומיס אלי הצעירים שיחקו שחקנים שאינם שחקנים קבועים בסדרה, אך דברי הקישור נשמעו בקולו של ג'יי אר, הלא הוא לארי הגמן.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אמי.
לאחר סיום שידור הסדרה, צולמו עוד שני סרטי המשך לסדרה.
"דאלאס: שובו של ג'יי אר", ששודר בשנת 1996, בישר לצופים כי הירייה שסיימה את שידורי הסדרה פגעה במראה ולא בג'יי אר, וכי הלה לא התאבד אלא שהה בלונדון.
ג'יי אר שב ומנסה להשתלט על חברת הנפט המשפחתית.
מאמצים אלו המשיכו גם בסרט "דאלאס: מלחמת בני יואינג" משנת 1998, שבו נאבק ג'יי אר בבובי על השליטה בחברה.
בשנת 2002 הוכרז בחברת פוקס - המאה ה-20 על כוונה להפוך את "דאלאס" לסרט קולנוע.
לתפקיד ג'יי אר הוצעו שחקנים שונים כג'ון טרבולטה, טומי לי ג'ונס ואף בן סטילר ואף דובר בקתרין זיטה-ג'ונס לתפקיד סו אלן ומתיו מקונוהיי לתפקיד בובי, אך ההפקה לא הגיעה עדיין לשלבים מעשיים.
בשנת 2012 עלתה ב-TNT סדרת המשך שנקראת גם היא "דאלאס", הממשיכה את עלילת הסדרה המקורית כ-20 שנה לאחר סיומה, אולם מתעלמת מעלילת סרטי הטלוויזיה.
בנוסף לדמויות חדשות, בסדרה השתתפו רבים מצוות השחקנים המקורי, בהם פטריק דאפי (בובי), לינדה גריי (סו-אלן), קן קרצ'בל (קליף) ולארי האגמן בתפקיד ג'יי אר.
האגמן נפטר בנובמבר 2013 בזמן הפקת העונה השנייה של הסדרה המחודשת.
כתוצאה מכך דמותו של ג'יי אר נהרגת במהלך עונה זו, ונראית שוב לאחר מכן במהלך עונה 3 (תוך שימוש בחומרי גלם נוספים שצולמו לדמות בטרם מותו של האגמן).
רשת TNT ביטלה את הסדרה המחודשת לאחר 3 עונות, בשנת 2014.
דאלק הוא יצור בדיוני מסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו".
דמות הדאלק נוצרה בהשראה של חיילים נאצים בגלל שמחובר אליהם תמיד נשק, וכן האידאולוגיה שלהם היא להשמיד כל יצור שהוא לא דאלק.
הדוקטור נחשב לאויב הכי גדול של הדאלקים, שכן הוא מנסה לסכל את ניסיונותיהם להשמיד את האנושות.
הדאלקים הם דמות נבל-על שמוכרת היטב באמצעי התקשורת.
הפקודה שלהם 'להשמיד' או 'השמדה' ("!Exterminate" (אנ')) הפכה לאחד מהסממנים הבולטים שלהם.
הדאלקים הם גזע-חייזרי שבעבר נלחם ב"מלחמת הזמן" נגד הגזע החייזרי של "אדוני זמן" (הדוקטור הוא אדון-זמן).
עלילות מלחמת הזמן לא מופיעה במלואה בסדרה.
הדאלקים הם יצורים דמויי תמנון, הם יושבים בתוך שריון מתכת שבנוי משני חלקים:
החלק העליון כולל את לוח הבקרה של השריון ששולט על התנועה והנשקים.
הנשקים מחוברים גם הם אל החלק העליון: הראשון נמצא בימינם ומשמש כמקום החזקה לכלים שונים, אך הנשק הנפוץ במקום זה הוא משאבה הדומה לפומפה, המסוגלת לשאוב אדם שלם.
הנשק השני נמצא בשמאלם, והוא הנשק הקטלני שלהם.
זהו בדרך כלל רובה אנרגיה, פלזמה או לייזר (התיאורים משתנים מעלילה לעלילה).
הפריט האחרון שנמצא בחלקו העליון של שריון הדאלקים הוא העין, מצלמה אחת שמחוברת למקל ארוך.
החלק התחתון כולל כיסא גלגלים מהכוכב סקארו ממנו מגיעים הדאלקים.
כיסא הגלגלים נע על מתכת ובכך יוצר חשמל סטטי שמזין אנרגיה לשריון הדאלקים.
בתחתית כיסא הגלגלים ממוקמת מערכת סילון המאפשרת לדאלקים לרחף מעל האדמה.
הדאלקים הם מוטציות של הקאלדים (אנגרמה של 'דאלקים') מהכוכב סקארו שנוצרו עי ידי המדען דאברוס כדי לסייע לקאלדים לנצח במלחמת אלף השנים נגד גזע ה"ת'אלים".
כמו כן הוא האמין שגם ממקרים רעים כאלה, תמיד ייגרם משהו טוב בסוף.
יוצר הדאלקים, דאברוס, הוא קאלד מהכוכב סקארו, הוא נולד לקראת סוף מלחמת אלף השנים בין הקלאדים לת'אלים.
הוא נראה כמו גופה של איש זקן ושתי עיניו נראות שרופות, לכן יש לו עין מלאכותית במצח אשר ממנה יוצא אור כחול, כמו בעיני הדאלקים.
הוא נע בתוך שריון של דאלקים בלי החלק העליון, על ידו הוא לובש כפפה שממנה הוא יכול לירות ברקים.
דאברוס הגיע למצב הזה משום שרצה להיות מדען נשקים ולא חייל פשוט אך יום אחד מעבדתו התפוצצה מטילים שירו ת'אלים, ושתי רגליו נכרתו ועיניו נשרפו.
מהסיבה הזו הותקנה לו העין המלאכותית, ובנו לו את כיסא הגלגלים שלו (שעליו לאחר מכן יבסס את העיצוב של הדאלקים).
היו ניסיונות רבים להרוג את דאברוס, אך הוא שרד כל אחד מהם בדרך כלשהי.
דאברוס נהרג כביכול גם במלחמת הזמן הגדולה האחרונה אבל למזלו דאלק קאן, חבר בכת סקארו, ברח מהדוקטור והגיע בטעות למלחמת הזמן בדיוק ברגע המתאים כדי לעזור לדאברוס.
בפרק הראשון בעונה 9, הדוקטור עומד להציל ילד שנתקע באמצע שדה 'מוקשי יד' ונדהם לשמוע ממנו ששמו הוא דאברוס.
ברגע זה, הדוקטור מחליט לא להרוג אותו וגם לא להציל אותו, אלא לנטוש אותו.
בסוף הפרק, הדוקטור חוזר אליו עם אקדח דאלקי ונראה כאילו הולך לירות בו.
בפרק השני של העונה מתברר שהאקדח הדאלקי לא נועד להשמדת דאברוס אלא להצילו "משדה מוקשי היד" שהיה כלוא בו בסוף הפרק נראה כי הדוקטור לוקח את דאברוס הילד למקום בטוח לאחר שהשמיד את "מוקשי היד" .
הדאלקים בסדרה המקורית הופיעו לראשונה בעלילה השנייה בעונה 1. הדאלקים הראשונים היו בצבע כסוף מטאלי עם כדורים תכולים על שריונם.
הדאלקים נוצרו על ידי דאברוס, קלאד בשריון דאלק שחור, שיצר אותם כדי לנצח את הת'אלים במלחמת 1000 השנים אך הם בגדו בו והרגו אותו.
"זיכרון הדאלקים" עם הדוקטור השביעי נוצרו שתי מפלגות; דאלקים קיסריים (מאימפריית הדאלקים) והדאלקים העריקים (שבגדו באימפריה).
המנהיג של הדאלקים האימפריאליים היה דאברוס ש, הדאלקים האימפרילים יצרו דאלק-נשק חזק מספיק כדי לנצח את הדאלקים האחרים.
הדאלקים גם הופיעו בסרט "דוקטור הו" משנת-1996 כאשר היו במלחמת הזמן עם אדוני הזמן.
הדאלקים, לפי המסופר בסדרה המחודשת, המשודרת החל משנת 2005, הושמדו על ידי הדוקטור במלחמה גדולה ("מלחמת הזמן") בין הדאלקים לגזע אדוני הזמן, אליו משתייך הדוקטור.
באותה מלחמה הושמדו גם אדוני הזמן.
למרות השמדתם במלחמה, הדאלקים שורדים וחוזרים להופיע בסדרה המחודשת.
במהלך הסדרה המחודשת הדאלקים שבים וחוזרים להופיע בה, אף על פי שמספר פעמים הדוקטור מצליח להשמיד אותם "באופן מוחלט".
בעונה החמישית, בפרק "ניצחון הדאלקים" בסדרה המחודשת, הדאלקים ששרדו את ניצחונו הקודם של הדוקטור עברו לשנת 1941 והסוו את עצמם בתור הנשק הסודי של בריטניה, שבעזרתו יובסו הנאצים במלחמת העולם השנייה.
הדוקטור (לא במודע) עזר לדאלקים ליצור זן חדש וחזק יותר של דאלקים בחמישה צבעים לבן, כחול, כתום, צהוב ואדום שהשמידו את הישנים ואיימו להשמיד את בריטניה בעזרת קרן שהדליקה את אורות לונדון ובכך חשפה אותה לפגיעות הנאצים.
בעזרת עזרה מאנדרואיד אותו יצרו הדאלקים, הדוקטור ומלוותו איימי פונד הצליחו לעצור את מזימתם בזמן ולכבות את הקרן.
עם זאת, הדאלקים החדשים הצליחו לברוח לפני שהדוקטור יוכל לפגוע בהם.
הם הופיעו שוב בפרקים האחרונים ("הפנדוריקה נפתחת" ו"המפץ הגדול") כשותפים לבניית הפנדוריקה ובפרק האחרון אחד מהם יורה קרן שהורגת את הדוקטור (אך הוא חוזר לחיים מאוחר יותר בעזרתה של מלוותו, איימי פונד),
בעונה השביעית פוגש הדוקטור בדאלקים המבקשים ממנו עזרה בפיצוץ כוכב שמאוכלס בדאלקים מנודים, בפרק הזה משחקת ג'נה קולמן כמלווה של הדוקטור.
"הכת של סקארו" (הנקראת על שם כוכב הבית של הדאלקים- סקארו) היא אגודה מיוחדת של דאלקים.
הם הופיעו לראשונה בסוף עונה 2 בסדרה המחודשת.
תפקידם היה לדמיין דרכים חדשות להרוג (כפי שאמר הדוקטור העשירי בפרק "יום הדין").
הם הדאלקים היחידים שהעזו להשתמש בשמות.
הכת נוסדה על ידי קיסר הדאלקים.
חברי האגודה המשמעותיים ביותר הם:
כאשר הדוקטור הגיע לחדר הכדור פתח בשיחה עם הכת ולבסוף עם המברג הקולי שלו פתח את דלתות החדר נתן לסייברמן להיכנס עם בני אדם לנסות להרוג את הדאלקים אך כשלו ומיקי סמית' נגע בטעות בתיבת בראשית.
התיבה הייתה פתוחה ומיליוני דאלקים ריחפו ברחבי לונדון והשמידו את כל מה שנקרה בדרכם לבסוף הדוקטור ורוז פתחו את הריק שוב וכל הדאלקים והסייברמנים חוץ מהכת של סקארו נשאבו לריק לנצח.
בעונה 3 בצמד הפרקים דאלקים במנהטן\אבולוציית הדאלקים דאלק קאן והכת פיקחו על בניית בניין האמפייר-סטייט בשנת 1930. הדאלקים לקחו אנשים ממחנה הוברוייל של עניי מנהטן והפכו אותם לעבדי חזיר כדי לשרתם.
אחרי שהכת מרדה בדאלק האנושי דאלק קאן נהפך לשליט של הכת אחרי שסירב לדוקטור לעזרתו ברח בשיגור חירום בזמן למלחמת הזמן והציל את דאברוס ממותו אך בגלל המעבר בזמן התפוצץ חלקו העליון של שריונו וראה את כל הזמן והמרחב מה שגרם לו להשתגע.
בסוף עונה 4 בצמד הפרקים כדור הארץ הגנוב-סוף המסע, דאלק קאן יחד עם דאברוס והדאלק העליון בנו אימפריית דאלק.
הם הזיזו 27 כוכבים ממקומם למפלי המדוזה ולדאברוס היה רעיון לבנות פצצה שתפורר את כל צורות החיים על ידי שחרור האלקטרונים שעוטפים את היצור החי וכך לגרום להעלמתו מהיקום.
אך דאלק קאן תמרן את קווי הזמן ובגד בדאלקים מה שעזר לדונה לגעת בידו של הדוקטור לקבל את הידע של הדוקטור, לנטרל את פצצת המציאות ולפוצץ את הכור.
לא ברור אם דאלק קאן מת בפיצוץ.
דאלק סק - מנהיג הכת של סקארו.
הוא הופיע לראשונה בסוף הפרק "צבא הרוחות" שבסוף עונה 2 של הסדרה החדשה של דוקטור הו.
הדאלק היחיד ששריונו היה צבוע בצבע שחור.
בפרק "צבא הרוחות" מסופר שמכון טורצ'ווד גילה כדור גדול אשר לא ידוע מה יש בתוכו.
המוזר הוא, שלפי כל הבדיקות שהם ערכו על הכדור, נראה שהכדור לא קיים בכלל, אף על פי שהכדור נמצא שם וניתן לראותו.
הדוקטור סיפר להם שזוהי חללית שנועדה לטיסה בריק שבין היקומים שנקרא "גיהנום".
בסוף הפרק הכדור נפתח ויצאו ממנו ארבעה דאלקים: הכת של סקארו וביניהם דאלק סק, המנהיג.
אחרי מריבה עם ה"סייברמנים" יצאה הכת של סקארו למסע טבח נגד בני האדם והסייברמנים.
בו זמנית הם ניסו לפתוח את "תיבת הבריאה" שבתוכה כלואים מיליוני דאלקים שנכלאו על ידי אדוני הזמן לפני הרבה שנים.
לאחר שהם נכשלים והדוקטור שואב את כל הדאלקים לתוך הריק, סק היה הראשון שברח משם ביחד עם שאר חברי הכת והופיע בניו-יורק בשנת 1930.
בעונה השלישית, סק ושאר חברי הכת חטפו אנשים והפכו אותם לעבדי חזירים, והסעירו את תושבי עיירת העניים 'הוברוויל', אשר ממנה נחטפו רוב האנשים.
דאלק סק חשב על רעיון: לקחת בני אדם אינטליגנטיים ולהפוך אותם לדאלקים.
הוא לקח איש פשוט מהמעמד הבינוני והפך אותו לאחראי לבניית בניין האמפייר סטייט.
לאחר זמן מה, התאחד עמו, הפך לדאלק האנושי הראשון והוציא את תוכנית 'הדאלקים האנושיים' לפועל.
אבל, בגלל שה-DNA של בן האדם שעמו הוא התאחד שינה אותו, הוא רצה להפוך את בני האדם לדאלקים חלקיים בלבד, כלומר להשאיר להם רגשות, אבל הדאלקים סירבו לפקודה והרגו אותו.
דאלק ג'אסט - אחד מארבעת חברי הכת של סקארו.
דאלק ג'אסט הופיע בסוף עונה 2 בצמד הפרקים צבא הרוחות/יום הדין.
אחרי שכל הדאלקים נשאבו לריק דאלק ג'אסט והכת ברחו בשיגור חירום לשנת 1930 למנהטן שם ניסו ליצור עוד דאלקים אך הם לא הצליחו, אז מה שהם עשו זה לפקח על בניית בניין האמפייר סטייט עם מר דיאגרוס,
אחרי זה הוציאו את תוכנית "הניסוי הסופי" שבו ניסו לשלב דאלק פשוט (דאלק סק) עם אדם (מר דיאגרוס)בדרך "לדאלק היברידי" כדי שיוכלו לעשות דברים שלא יכלו לעשות בתוך השריון.
אחרי שסיימו את הניסוי המשיכו בניסיונם להקים אימפריית דאלק חדשה בניו-יורק בכך שחטפו אנשים משכונת העניים הוברוייל, את חלקם בעל השכלה ממוצעת ומטה הפכו לאדם-חזיר בהנדסה גנטית, ואת החכמים החליטו לרוקן את אישיותם מהראש והחדרה של אישיות של דאלק.
אחרי שהדאלקים הבינו מה הדוקטור עושה החליטו לכלוא את דאלק סק בטענה שהוא לא דאלק יותר.
הדאלקים החליטו להוציא את אנשי-הדאלק לפועל נתנו להם רובים ושלחו אותם להרוג את הדוקטור ואת מרתה.
כאשר דאלק קאן הפך למנהיג החדש של הכת ציווה על דאלק ג'אסט דאלק ת'אי ואנשי הדאלק להגיע לתיאטרון שם נמצא הדוקטור.
כאשר הגיעו דאלק ת'אי ניסה לירות בדוקטור אך דאלק סק הגן עליו בגופו ומת, אז הדוקטור סיפר לדאלקים שנתן תמצית מהדנ"א שלו שזה החופש וכך אנשי-הדאלק החלו לירות אל עבר דאלק ג'אסט ודאלק ת'אי והרגו אותם.
הדוקטור ראה את דאלק קאן ביקש ממנו להתחיל מחדש אך זה ברח בעזרת שיגור חירום.
'"ראסטי"' (חלודי בעברית) הופיע בעונה 8 בפרק השני: "לתוך הדאלק".
הוא דאלק פגום שנמצא על חללית האריסוטו לאחר התקפה של אלה על החללית, והדוקטור מתבקש לתקנו.
כתוצאה מהפגם שלו ראסטי שונא את כל הדאלקים ומתכחש לתפיסתם, כך שלמעשה הוא דאלק טוב.
לאחר שהדוקטור וחבריו מצליחים לתקן אותו הוא חוזר להיות מרושע וקורא לדאלקים לתקוף את האריסוטו, אך הדוקטור שהבין בעזרת קלרה שדאלק טוב ייתכן, מנסה להחזיר אותו למצב הקודם.
בזמן שקלרה מעוררת את הזיכרונות שלו מהזמן שהוא היה טוב, הדוקטור מתחבר למחשבות שלו, וראסטי רואה אותן.
ראסטי רואה את השנאה של הדוקטור לדאלקים, ויוצא למסע הרג נגד כל הדאלקים.
בסוף הפרק הוא אומר לדוקטור: "אני לא דאלק טוב, אתה דאלק טוב."
ראסטי הופיע עוד פעם בפרק האחרון של העונה העשירית בפרק "היה היה פעמיים" ועזר לדוקטור להילחם באישה מוזרה מזכוכית.
עונה 1 - בסוף העונה הראשונה רוז הסתכלה אל תוך לב הטארדיס, ורתמה את כוחה כדי להפוך את הדאלקים לאבק.
עונה 2 - הכת של סקארו מגיחה מתוך הריק (החלל הבין-ממדי) שבו שהתה לאחר מלחמת הזמן.
זמן קצר לאחר שחרורם הם פותחים את "תיבת הבריאה", כלא שבו נכלאו מיליוני דאלקים.
הדוקטור שאב את כולם חזרה לריק שממנו הם לא יוכלו לצאת.
עונה 3 - הכת של סקארו ניסתה לשלב את הדנ"א שלהם עם דנ"א אנושי כדי לשרוד.
אחרי שהם ניסו זאת על מנהגיהם, דאלק סק, הם גילו ש-DNA אנושי החזיר להם רגשות, ולכן הרגו את דאלק סק.
הדוקטור השמיד את רוב הקבוצה חוץ מדאלק קאן שהצליח לברוח.
עונה 4 - בסוף העונה הרביעית הדאלקים חוזרים בתור אימפריה גדולה ומתכננים לשחרר "פצצת מציאות" שתהפוך כל חומר לאנרגיה, וכך תשמיד את כל מיני החוצנים שביקום.
אחד מהגלגולים של הדוקטור משמיד את רק את הדאלקים, ואת הצי שלהם.
עונה 5 - בעונה זו הדאלקים מתחילים מובסים אך בפרק 3,"ניצחונם של הדאלקים" יוצרים הדאלקים זן חדש וחזק יותר של דאלקים.
(כמו כן, גם הסדרה הקלאסית היו מקרים שבהם האמין הדוקטור שהוא השמיד את הדאלקים אחת ולתמיד, כגון: "הדאלקים", הופעתם הראשונה של הדאלקים בטלוויזיה).
סקארו הוא כוכב לכת המשמש ככוכב הבית של הדאלקים, הט'אלים יצורים דמויי אדם, והקלאדים, יצורים דמויי אדם ויריבים של הט'אלים.
(בפרקים הראשונים של הסדרה הם נקראו דאלים).
בסקארו חיו שני גזעים של חייזרים: הדאלקים (קלאדים) והט'אלים, שנלחמו ביניהם במשך שנים רבות.
כדי לנצח במלחמה יצר המדען הקלאדי הזקן דאברוס מוטציות של קלאדים הנקראים דאלקים.
הדאלקים נראו חלשים במיוחד ולכן שם אותם דאברוס במיני-טנקים עם כלי נשק, כדי שהם יועילו במלחמה, אך הם הרגו אותו במקום.