tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הפעילות על סיפון ה"תיאודור הרצל" התנהלה בשתי משמרות, האחת בראשות רב החובל והשנייה בראשות הקצין הראשון.
כל אחד מאנשי המשמרת מילא את תפקיד ההגאי במשך שעה, ובשעות הלילה גם את תפקיד הצופה בחרטום.
שאר אנשי המשמרת עסקו בעבודות ימאות שונות – טיפול במפרשים, בעוגנים, במדידת מהירות ההפלגה ועומק המים, בשאיבת מי ים שחדרו לספינה וכדומה.
בימים שבהם היה הים שקט, עסקו אנשי המשמרת גם בתיקון מערכת המפרשים, בעבודות תחזוקה שונות ובניקוי הספינה.
כל חניך קיבל את הכשרתו במשך שתי עונות, דהיינו במשך שנים-עשר חודשים שבהם היה עליו להשתתף בכל הפלגות הספינה, בעבודות התחזוקה, וכן בעבודות הטעינה והפריקה בנמלים.
היו מקרים שבהם הטעינה והפריקה נעשו בידיים, לאחר שמנוע העזר להרמת המטענים התקלקל.
השעות החופשיות בהפלגה או בנמלים נוצלו ללימודים תאורטיים.
במהלך שנות פעילותה התמודדו החניכים גם עם סערות, שבחלקן היו קשות מאוד: הצוות כולו נאלץ לעבוד ברציפות בכל שעות היום והלילה כדי לשאוב מי ים שחדרו לספינה, לתקן מפרשים שנקרעו ברוח ובכמה מקרים אף לזרוק לים חלק מהמטען, כדי להציל את האונייה מטביעה.
במיוחד ציינו החניכים את הקושי והסכנה בטיפוס על התרנים או בהליכה על מוט החרטום בעת הסערות.
רבי החובלים של ה"תיאודור הרצל" פקפקו בהתחלה ביכולתם של החניכים.
"זאת אינה מלאכה יהודית", טען אחד מהם, אבל לאחר חודשים אחדים שינה את דעתו.
החניכים היהודים עמדו בכל המשימות כאילו היו ספנים מנוסים.
רב חובל אחר ביטא את הערכתו במילים אלה: "עם ספנים כאלה מוכן אני להפליג מעבר לאוקיינוס".
בתחילת 1939 נשלח אליהו בן חורין לשוודיה במטרה לגייס כספים לקניית אונייה אחרת, שתחליף את ה"תיאודור הרצל" כאוניית אימונים להכשרת הימאים היהודים בים הבלטי, אבל מלחמת העולם השנייה, שפרצה בשנה זו, טרפה את הקלפים.
כדי לממן את פעילותה של ה"תיאודור הרצל", עסקה הספינה בהובלת מטענים בין נמלי הים הבלטי.
במהלך ארבע שנות פעילותה פקדה האונייה 27 נמלים בתשע מדינות, עברה 9,146 מיילים ימיים והעבירה 7,300 טון סחורות.
החניכים שהוכשרו על גבי ה"תיאודור הרצל" היו ברובם צעירים ממשפחות אמידות, בחלקם סטודנטים.
על ה"תיאודור הרצל" הם לא רק למדו, אלא קיבלו על עצמם את כל תפקידי צוות הספינה, ואף התנדבו לשמש כסבלים וכסוורים.
במהלך שנות הפעילות הוכשרו על ה"תיאודור הרצל" 42 חניכים, אבל רק 20 מהם קיבלו תעודת גמר.
15 אחרים עזבו לפני תום תקופת ההכשרה, ושבעה לא עמדו בדרישות.
לפחות שישה מהבוגרים המשיכו לבתי ספר ימיים והוסמכו כקציני ים.
חלק מהם למדו בבית הספר הימי בלטביה, שאחד מתנאי הקבלה אליו היה ניסיון ימי של תשעה חודשים מהם ארבעה על אוניית מפרשים.
ארבעה אחרים — יאיר אגנוס, משה אידלמן, זאב קור וחיים רפאלי — המשיכו לקורס של בית"ר בבית הספר הימי בצ'יוויטווקיה.
עם הגעתם לאיטליה הם מונו לתפקידים אחראיים באונייה "שרה א'", ששימשה שם את בית הספר.
המינוי עורר קנאה והתמרמרות בין שאר התלמידים שהגיעו לצ'יוויטווקיה מ-15 ארצות, אך התקבל מתוך הכרה ברורה שהחניכים שהפליגו על ה"תיאודור הרצל" כבר היו ימאים מושלמים בהגיעם לאיטליה.
הופעתם של מלחים יהודים בנמלים השונים לאורך חופי הים הבלטי עוררה עניין רב בקרב הציבור הרחב בכלל ובקרב הקהילות היהודיות בפרט.
עיתונים במדינות שונות הקדישו מאמרים לספינה ולצוותה.
בכמה מדינות, ובהן לדוגמה שוודיה, נערכו ביקורים של הקהל הרחב על ה"תיאודור הרצל" ואנשי צוותה הוזמנו לביקור גומלין על אוניות הצי השוודי.
הופעתם של המלחים העברים במדיהם הצחורים, שעליהם סמל המנורה ועוגן שזורים זה בזה, עוררה בקהילות היהודיות התרגשות רבה, בעיקר בקרב בני הנוער.
המלחים הוזמנו להתארח בבתיהם של יהודים מקומיים ואלה בתורם התארחו על הספינה.
בלוח השנה שהוציאה קרן תל חי בשנת תרצ"ז נכתב כי:
תיאדור קלוצה היה מתמטיקאי גרמני שתרם רבות לפיזיקה המודרנית, נודע בעיקר בגלל תאוריית קלוצה-קליין.
קלוצה נולד באופולה למשפחה קתולית מהעיר רטיבור שבפרובינציית שלזיה שבממלכת פרוסיה (כיום בפולין).
קלוצה נולד בכפר וילהמסטאל, שהפך לחלק מאופולה כעבור שנים מעטות.
הוא העביר את ילדותו בקניגסברג, שבה שימש אביו מקס קלוצה פרופסור לאנגלית.
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת קניגסברג, וקיבל תואר דוקטור על תזה שנושאה טרנספורמציית צ'ירנהאוס .
אף על פי שהתמקד במתמטיקה, התעניין גם בתורת היחסות.
באפריל 1919 הבחין שכאשר פתר משוואת של תורת היחסות הכללית באמצעות חמישה ממדים, המשוואות של ג'יימס קלרק מקסוול על אלקטרומגנטיות התאימו לתאוריה בצורה חלקה.
הוא כתב לאלברט איינשטיין, שהאיץ בו לפרסם את ממצאיו.
הם פורסמו לבסוף ב-1921 תחת הכותרת "Zum Unitätsproblem der Physik" (לבעיית האחדות של הפיזיקה).
ב-1929 מונה לפרופסור באוניברסיטת קיל, וב-1935 מונה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן, שם נשאר עד פטירתו ב-19 בינואר 1954.
גם בנו שנולד ב-1910 נקרא תיאודור קלוצה, וגם הוא היה מתמטיקאי נודע.
תיאודור רבניץ היה צייר ושרטט גרמני, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.
רבניץ נולד באחוזה בה שימש אביו כמפקח.
לאחר שקיבל הדרכה מהרקטור המקומי, השתתף בגימנסיה ההומניסטית "קתרינאום" בליבק.
כאשר אביו נפטר בשנת 1810, ראש עיריית באד אולדסלוי נהיה לאפוטרופוס שלו.
בשנה שלאחר מכן הוא הפך לסטודנט למשפטים באוניברסיטת קיל, ואז עבר לאוניברסיטת היידלברג.
בעודו שם, הוא הצליח לראות את אוסף הציורים שהוצג שם.
התצוגה נתנה לו השראה לוותר על לימודי משפטים ולהפוך לצייר היסטורי.
הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בשנת 1813.
בשנת 1816 יצא למסע הלימודים המסורתי לרומא.
מכיוון שאחותו אוגוסטה התחתנה עם אחיו של יוהאן פרידריך אוברבק, כריסטיאן גרהרד, הוא מצא כניסה מהירה לחוגים הפנימיים של תנועת הנצרתיים אף שבניגוד לרובם הוא נשאר פרוטסטנטי.
הוא טייל רבות ברחבי איטליה במשך שנים.
בשנת 1819 הוא הקים סטודיו משותף עם יוליוס שנור פון קרולספלד ופרידריך פון אוליבייה בפאלאצו קפרלי ליד גבעת הקפיטולין.
עם זאת, הוא עבד לאט, משימה גדולה שהתחיל, לא הושלמה, בזמן שהוא מהר לעזוב את רומא.
קיץ 1823 בילה בפירנצה ובפיזה, ובעקבותיו נסע לפרוג'יה, שם שהה עד 1827. בין השנים 1828 עד 1831 עבד במשרדי השגריר הפרוסי, כריסטיאן צ'ארלס ג'וזיאס פון בונסן.
מעט מאוד יצירות שרדו מהתקופה האיטלקית שלו.
רבניץ עבר לליבק בשנת 1832, ועבד בעיקר כצייר פורטרטים.
בין השנים 1835 עד 1841 הוא חי במינכן ושוב היה מעורב במיזם משותף עם קרולספלד והאחים אוליבייה.
שם עבד בעיקר על נושאים דתיים ועל סדרת דיוקנאות עצמיים.
לאחר שהות קצרה נוספת בליבק, הוא התקבל לעבודה כמדריך באוניברסיטת קיל, תפקיד שכלל ניהול אוסף האמנות של האוניברסיטה.
הוא הפך לחבר באגודה לאמנות קיל והיה בדירקטוריון החברה לאיסוף ושימור לשימור עתיקות גרמניות.
הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת.
תיאודור ליאופולד ולר היה צייר ז'אנר גרמני ונציג מרכזי של אסכולת מינכן.
הוא היה בנו השני של חבר המועצה, שרצה במקור שימשיך בקריירה משפטית, אך הוא הראה יכולת מוקדמת לציור ושאף להיות צייר.
בשנת 1818 החל את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, בהדרכתו של יוהאן פיטר פון לנגר.
בעודו שם פגש את פטר פון קורנליוס, שנסיך הכתר לודוויג מבוואריה הביא לשם.
עם זאת, ולר החליט שהוא מעוניין יותר בציור חיי היומיום וציור בטבע מאשר יצירת פנורמות מפוארות.
את טכניקת הציור המפורטת והמוקפדת שלו הוא קיבל מפטר פון הס.
הוא נסע לרומא בשנת 1825 עם חברו, צייר הנוף ארנסט פריז והתקבל לאקדמיה של סן לוקא.
בעודו שם, טייל ברחבי איטליה והגיע עד נאפולי.
בשנת 1836 הוא התחתן עם בתו של איש עסקים ממוצא איטלקי ועבר למינכן.
בין השנים 1839 עד 1848 הוא שב לאיטליה, ואז חזר למנהיים בשנת 1851, כאשר מונה למנהל האגודה לאמנות במנהיים ושימש כחבר הנהלה במשך עשרים ושלוש שנים, ובסופו של דבר הפך לאוצר.
בתפקיד זה הכין קטלוג של עבודותיו, המפרט 124 פריטים.
תאודור אוגוסט לודוויג פיקסיס היה צייר ושרטט, מאייר וחרט גרמני.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1849 בגימנסיה במינכן, החל ללמוד משפטים, שאותם הפסיק במהרה לטובת אמנות.
הוא הפך לתלמידם של הציירים פיליפ פון פולץ ווילהלם פון קולבאך וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1854 בתערוכה עם יצירתו קוריולנוס.
בתמיכת מוריו נסע פיקסיס לאיטליה לשנתיים בשנת 1856. שם הוא למד בין היתר את ציורי המאסטרים הקדומים ברומא והתלהב מהנוף.
בסתיו 1858 שב לגרמניה והתיישב במינכן.
אחת העבודות הגדולות הראשונות שלו לאחר שובו הייתה מחזור איורים לאגדת גודרון.
משנת 1859 פיקסיס עסק בעיטור המוזיאון הלאומי של בוואריה.
על פי בקשתו של המלך מקסימיליאן השני, הוא יצר שלושה ציורי קיר שעסקו בתקופת קרל העשירי וקרל האחד עשר עד 1861.
משנת 1862 ואילך, יצר תמונות רבות – שזכו לשבחים רבים על ידי המבקרים – הם נוצרו ברצף מהיר, כגון מחזור על שירי עם גרמניים או ציורים מהטבע.
פיקסיס יצרה שלוש תמונות עבור ברוקמן-ורלאג במינכן לגלריה שלה וארבעה תיאורי עונות השנה.
הוא אייר את גן העדן האבוד מאת ג'ון מילטון.
כמו וילהלם בוש, ואמנים אחרים, הוא השתייך לעמותת יונג-מינכן והיה גם נשיא העמותה.
משנת 1863 ועד מותו הוא היה חבר בחברה במינכן.
לבקשת המלך לודוויג השני יצר פיקסיס סדרת רישומי עט לדרמות המוזיקליות של ריכרד וגנר.
כאן הוא הוכיח את עצמו כסטודנט לתואר שני של מוריו, במיוחד וילהלם פון קולבך.
לעומת זאת, ציורי השמן הגדולים שלו מראים יותר את השפעת סגנונו האלגנטי והסנטימנטלי של ארתור פון רמברג.
בנוסף לעבודתו האמנותית, פיקסיס נודע גם בהמצאת שיטה של שחזור תמונות, התהליך הוחלף בשיטות פשוטות יותר לאחר מספר שנים, ניתן היה לשחזר ציורי שמן בעזרת צילום.
תאודור פיקסיס נפטר ב-19 ביולי 1907 בפוקינג בגיל 76.
תיאודור פרידל היה פסל אוסטרי.
פרידל למד באקדמיה לאמנויות יפות ווינה אצל אנטון דומיניק פרנקורן.
בין עבודותיו הראשונות פסלים אדריכליים עבור הבורסה בווינה (1877) פרי שיתוף פעולה עם האדריכל הדני תאופיל הנסן.
באותה שנה החל שיתוף פעולה ממושך עם האדריכלים פלנר והלמר ליצירת בנייני תיאטרון באירופה בסגנון ניאו קלאסי ווינאי: בסופיה, ברנו, ברלין ועוד.
פרידל יצר עבור גמלון בית האופרה בפראג פסלים המתארים את המשורר לוקח את כלי הנגינה לירה מאורפיאוס המת אל פגסוס בעבור תהילת נצח.
פרידל נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.
תיאודור פיליפסן (בדנית: Theodor Philipsen; 10 ביוני 1840 – 3 במרץ 1920) היה צייר יהודי-דני.
הוא ידוע בציורי נופים ודיוקנאות בעלי חיים.
הוא גם פיסל דמויות קטנות בשעווה וחימר.
הוא נולד בקופנהגן למשפחת סוחרים ולמד לצייר בגיל צעיר.
אולם בהתחלה הוא התעניין בעיקר בבעלי חיים, ולכן הלך ללמוד חקלאות באחוזה של דודו ליד סלנג'רפ.
בשנות ה-60 של המאה ה-19, אחד מאחיו הציג בפניו את הצייר, הנס לודוויג שמידט, מה שגרם לו להחליט להפוך לאמן.
הוא החל את לימודיו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות אצל קרל בוגה ומאוחר יותר נכנס להשפעתו של האמן פרדריק ורמן.
הוא הכיר גם את דיוקנאות בעלי החיים של יוהאן תומאס לונדביי והצייר פאולוס פוטר מהמאה ה-17. בשנת 1873 הוענק לו פרס נויהאוזנסקה על ציור סוסים שוחים.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 החל לצייר בחוץ והחל להציג כמה מרכיבים של אימפרסיוניזם.
בגיל שלושים וחמש, מחשש שהתמונות שלו אינן מציאותיות מספיק, הוא נסע לפריז ללמוד אצל לאו בונה.
שם התאמן ללכוד את יסודות המיקום והתנועה.
הוא גם התעדכן על המגמות החדשות באמנות הצרפתית באמצעות חברו, רמי קוגי, שאיתו שהה זמן מה בספרד ובאיטליה.
כל זה השתלב אצלו בסגנון ייחודי.
בחורף 1884–1885 ערך פול גוגן ביקור בקופנהגן.
פיליפסן פנה אליו לייעוץ והראו לו כיצד להשתמש במברשות קטנות בעזרת משיכות מהירות וחזקות.
הם נותרו חברים לכל החיים.
בשנת 1890 קיבל את מדליית אקרסברג.
בסביבות 1905 החל לסבול ממחלת עיניים שהפריעה ליכולתו לצייר.
בשנת 1915 הוענקה לו מדליית תורוולדסן.
הוא נחשב בדרך כלל מראשוני האימפרסיוניזם בציור הדני.
הוא מת בקופנהגן ונקבר בבית הקברות הולמן.
תיאודור הנדריק ואן דה פֶלְדֶה (בהולנדית: Theodoor Hendrik van de Velde ; 12 בפברואר 1873, לייוורדן – 27 באפריל 1937 ליד לוקרנו בהתרסקות מטוס) היה רופא וגינקולוג הולנדי ששימש כמנהל המכון הגינקולוגי בהארלם.
ספרו "Het volkomen huwelijk" ("הנישואים המושלמים") משנת 1926 הביא לו פרסום בינלאומי מיידי.
הספר דגל בידע ובחושניות בחיים האירוטיים.
בגרמניה הגיע "Die vollkommene Ehe" להדפסה של המהדורה ה-42 בשנת 1932, למרות העובדה שהוא הוכנס לרשימת הספרים האסורים על ידי הכנסייה הקתולית.
מטפלת מינית גרמנייה-אמריקאית וניצולת השואה ד"ר רות וסטהיימר, הידועה בכינויה ד"ר רות, אמרה שזה הספר הראשון בנושא מין שהייתה לה הזדמנות לקרוא כמה עמודים ממנו, כשהייתה ילדה בת עשר בפרנקפורט, גרמניה.
בשוודיה הפרוטסטנטית והסוציאל-דמוקרטית, הספר "Det fulländade äktenskapet" היה ידוע ברבים, אם כי נחשב לפורנוגרפיה ולא מתאים לקוראים צעירים עוד בשנות ה-60. התרגום לאנגלית, "Ideal Marriage: Its Physiology and Technique", היה היצירה הידועה ביותר בנושא זה במשך כמה עשורים, הודפסו מחדש 46 מהדורות, והספר נמכר בהרבה יותר מחצי מיליון עותקים.
בשנת 1905 הראה ואן דה פלדה שנשים מבייצות רק פעם אחת בכל מחזור וסת.
תיאודור תומאס (Theodore Thomas; 11 באוקטובר 1835 – 4 בינואר 1905), מוזיקאי ומנצח אמריקאי ממוצא גרמני.
הוא נחשב למנצח התזמורת האמריקאי הראשון, שזכה לפרסום ולתהילה.
תומאס נולד בהנובר, גרמניה, לאב כנר, שתרם לחינוכו המוזיקלי.
בגיל 6 ניגן בכינור בקונצרטים.
בשנת 1845 היגרה משפחתו לארצות הברית, אך שם נקלעו לקשיים כספיים.
בשנת 1854 הצטרף לפילהרמונית של ניו יורק ויצא לסיורים עם מוזיקאים מפורסמים ככנר.
בשנת 1861 ארגן לו תזמורת משלו, שניגנה באירבינג הול.
בהמשך ייסד את התזמורת הסימפונית של שיקגו.
תיאודור תומאס מת בשיקגו, אילינוי.
תיאום כוונות הוא ספר שנכתב בידי הרב חיים סבתו ויצא לאור בשנת 1999 בהוצאת ידיעות ספרים.
הספר זכה בפרס ספיר בשנת 2000 ובפרס יצחק שדה לספרות צבאית 2002.
הספר בנוי מאוסף של זכרונות אותם מעלה המחבר, על הרקע של מלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן.
הספר אינו עלילתי, והזכרונות אינם מובאים בו בסדר כרונולוגי אלא על פי הקשרם.
הזיכרונות מועלים מנקודת מבטו האישית של תותחן טנק במילואים בחטיבה 679, תלמיד ישיבת הסדר.
זיכרונותיו מתארים אירועים מילדותו בשכונת בית מזמיל שבירושלים, משירותו הסדיר, מהשעות שקדמו לפרוץ המלחמה והמלחמה עצמה, ומהשהייה במובלעת הסורית.
חלק מהאירועים מתוארים על ידי המחבר עצמו, וחלקם כעדות שמיעה מפי אחרים.
את הספר מלווה תחושת מצוקה של המחבר עקב היעדרותו בקרב של חברו הטוב ביותר, דב אינדיג.
המחבר - תותחן טנק צעיר, עלה בילדותו ממצרים ולמד בתלמוד תורה בבית מזמיל.
במהלך המלחמה מחליף מספר פעמים טנק לאחר שהטנקים בהם היה נפגעים או מתקלקלים.
דב - דב אינדיג, חברו לצוות הטנק של המחבר בעת השירות הסדיר.
הם מגיעים יחדיו לימ"ח, אך שם מצוותים לטנקים שונים ודרכיהם נפרדות.
הטנק של דב מושמד בקרב, אך גופתו לא נמצאת והוא נחשב נעדר.
מומו - מנהיג של חבורת ילדים בבית מזמיל שלוקח את המחבר תחת חסותו.
לאחר המלחמה פוגש אותו המחבר כחייל בגולני, באופן שלא ברור אם הוא מדמה שהוא מכיר את החייל ומלביש על דמותו את זכרונות הילדות, או שאכן זה האיש.
גידי (שם בדוי) - מפקד הטנק.
המחבר מבליט את החמלה והצניעות אותם מפגין המח"ט במהלך המלחמה.
חנן - רס"ן חנן אנדרסון.
בתחילת המלחמה היה מפקד מחלקה ובמהלכה מונה למפקד פלוגה.
דנון - חיים דנון, מפקד הגדוד.
המחבר שומע את קולו ברשת הקשר מנהל את הקרבות, מתאר את אומץ לבו ונחישותו.
בנוסף, מובאות עדויותיהם של אנשי צוות שונים מפלוגתו וחיילים נוספים.
שם הספר מבטא כפל משמעות: מצד אחד, חוסר הסדר והארגון בתחילת המלחמה שגרם לכך שהצוות לא הספיק לבצע הכנות בסיסיות כמו תיאום כוונות לתותח הטנק ומצד שני, המשמעות הדתית של כוונה בתפילה.
בספר משולבים דברי חז"ל, אגדות, מדרשים, פיוטים.
בשנת 2003 יצא סרט המבוסס על הספר.
את הסרט כתב וביים אייל חלפון.
בין השחקנים היו דן שפירא ואלון אבוטבול.
בסרט, שחקנים חילוניים מגלמים בחורי ישיבה, ולצורך כך שהו השחקנים במשך יום אחד בישיבת כרם ביבנה.
הרב סבתו התנגד בהתחלה ליצירת הסרט ונעתר לבקשת חלפון רק לאחר הפצרות רבות.
חלפון נעזר בעת כתיבת התסריט ברב מרדכי ורדי, ראש מגמת תסריטאות בבית הספר לקולנוע "מעלה".
תיאודורוס "תיאו" פאפאלוקאס הוא כדורסלן עבר יווני.
פאפאלוקאס, המתנשא לגובה של 2.00 מ' שיחק בעמדת הרכז.
הוא נחשב לאחד הכדורסלנים הטובים באירופה בכל הזמנים, למנהל משחק מצטיין ולבעל ראיית משחק יוצאת דופן.
בשנת 2006 נבחר על ידי פיב"א אירופה לשחקן השנה.
הוא מחזיק בשיאי האסיסטים והחטיפות של היורוליג, וב-2008 בחרה בו יול"ב לאחד מ-35 שחקני היורוליג הטובים בכל הזמנים.
פאפאלוקאס נולד באתונה, והחל לשחק במועדון אתניקוס אלינורוסון בעירו.
עונת הייתה עונת הפריצה שלו.
הוא נבחר לשחקן המצטיין בליגה היוונית באותה עונה, זומן לראשונה לנבחרת, ובסיום העונה חתם לראשונה במועדון גדול גם בקנה מידה אירופי, אולימפיאקוס פיראוס.
הוא לא הצליח לשחזר את יכולותיו במועדון זה, ואף שהוחתם ל-4 שנים, שוחרר כעבור עונה אחת בלבד.
בשנת 2002 עבר פאפאלוקאס לצסק"א מוסקבה.
הישג זה נחשב יוצא דופן, בהתחשב בכך שהיה הרכז המחליף של הקבוצה, ולא הרכז הפותח.
באותה עונה נבחר פאפאלוקאס גם לחמישיית העונה של היורוליג.
הוא חתם על חוזה לשחק בצסק"א עד 2009, אך לאחר עונה חלשה הותר חוזהו בקיץ 2008, והוא שב לאולימפיאקוס.
ב-13 באוגוסט 2011 חתם פאפאלוקאס במכבי תל אביב.
במכבי מיעט פאפאלוקאס לשחק, והיו אף שהגדירו את עונתו בתל אביב כמשפילה ומבזה את אחד השחקנים הגדולים בכדורסל האירופאי.
בנובמבר 2012 חתם שוב בצסק"א מוסקבה שגם שם מיעט לשחק, ובסוף העונה פרש מכדורסל.
פאפאלוקאס חבר בסגל נבחרת יוון מאז 2001. הוא שיחק במסגרתה בכל אליפויות אירופה שנערכו מאז.
באליפות שנערכה ב-2005 הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב ואף נבחר לחמישיית הטורניר.
גם באליפות העולם שנערכה ב-2006, ובה זכתה יוון במדליית הכסף, נבחר פאפאלוקאס לחמישיית הטורניר, לצד שחקני ליגת ה-NBA פאו גאסול, חורחה גרבחוסה, כרמלו אנתוני ומאנו ג'ינובילי.
תיאום כוונות (מוכר גם כ"איפוס כוונות") הוא חלק מתהליך ההכנה של כלי ירייה לפעולה.
התהליך נועד בעיקר לכלי ירייה הפועלים בכינון ישיר.
כיוונם של כלים היורים בכינון ישיר אל עבר המטרה נעשה בדרך כלל באמצעות כוונת.
היות שהכוונת אינה חלק מהקנה, אין זה מובן מאליו שהכוונת והקנה יצביעו על אותה הנקודה.
יתרה מזאת - ככל שהכוונת והקנה מרוחקים זה מזה, כך גדל הפער הצפוי בין הנקודה עליה מצביעה הכוונת לבין הנקודה אליה מכוון הקנה בפועל.
על מנת להשיג יכולת פגיעה מדויקת בכל זאת מתבצע התהליך של תיאום כוונות.
ישנן שתי שיטות עיקריות לביצוע תיאום כוונות:
בנשק קל, בו התחמושת זולה מאוד ניתן לבצע תיאום כוונות באש חיה: על ידי כיוון הנשק אל מטרה מוגדרת וירי לעבר נקודה מדויקת בה ניתן למדוד מהי הסטיה של קו הכוונת מקו הקנה, ולתקן את הסטיה (התיקון נעשה בצורה מכנית).
שיטה זו נקראת גם "ירי איפוס" או "תיאום קרבי".
דרך אפשרית נוספת היעילה גם לנשק קל וגם לנשק כבד כגון תותח היא שימוש בכוונת לוע (Boresight), זוהי כוונת הנתחבת ישירות לקנה ומצביעה על הנקודה אליה הקנה מכוון - על ידי צפייה דרכה באמצעות טלסקופ ובכוונות חדישות על ידי סמן לייזר.
בכל מקרה, יש לבטל את הסטיה וההיסט (פרלקסה) שניתנים על ידי הכוונות לפני ביצוע התיאום.
היסט זה נקרא גם "פיצוי פרלקסה".
גם התיאום של הקנה והכוונת עדיין אינו פותר לחלוטין את בעיית הכינון, היות שהתיאום מכוון את שניהם לנקודה מסוימת אך אינו נשמר בכל נקודה אחרת.
למשל: אם הכוונת והקנה תואמו כך שיכוונו לאותה נקודה במרחק של 100 מטר מהנשק, ברור שבמרחק 500 מטר כבר אינם מכוונים לנקודה זהה.
יתרה מכך, המעוף המעשי של קליעים אינו בקו הישר המהווה את המשכו של הקנה, אלא במסלול בליסטי.
על מנת לפתור את שתי הבעיות הללו, נקבע הטווח אליו יבוצע התיאום לפי שני פרמטרים: הטווח הקרבי של הנשק, קרי הטווח בו הנשק אמור לפעול בזמן קרב, ונקודה בטווח זה בה נפגשים קו הכוונת והמסלול הבליסטי של הקליע.
מכיוון שכאמור הקליע נע במסלול בליסטי, במקרים רבים מתואמות הכוונות כך שבשני טווחים שונים קו הראיה ומסלול תנועת הכדור יפגשו (למשל ב-50 וב-250 מטר).
כמובן שככל שטווח הפעולה לו נועד כלי הירי ארוך יותר, כן יעילותו של תיאום הכוונות קטנה יותר ויש לבצע כינון מיוחד (הגבהה או הנמכה של הקנה) על פי טווח הירי בפועל.
הכינון המיוחד מתייחס כנקודת מוצא לטווח אליו בוצע תיאום הכוונות.
תיאום מס הוא נוהל של רשות המסים בישראל שתכליתו קביעת גובה אחוז מס הכנסה אותו ישלם שכיר שיש לו הכנסה ממספר עבודות.
מטרת תיאום המס היא למנוע תשלום מס יתר לאורך שנת המס.
מס הכנסה הוא תשלום של אחוז מסוים מהכנסותיו של אדם למדינה.
בישראל נהוג מס פרוגרסיבי, כלומר גובה המס שונה לכל חלק של המשכורת - דבר הנקרא "מדרגות מס".
ככל שהמשכורת גבוהה יותר כך גם אחוז המס גבוה יותר, ובאופן זה בעלי הכנסות גבוהות ישלמו יותר מס, ובעלי הכנסות נמוכות ישלמו פחות.
נכון לשנת 2018 מדרגת המס הראשונה היא משכורת מ-0 ש"ח ועד 6,240 ש"ח בחודש, עליה נגבה מס בשיעור של 10 אחוזים, כלומר ממשכורת של 6,240 ש"ח ייגבו 624 ש"ח מס הכנסה.
מי שמרוויח משכורת גבוהה יותר, עד 8,950 ש"ח בחודש, ישלם מס הכנסה על החלק הנוסף בשיעור של 14 אחוזים, כלומר על חלק המשכורת מ-6,241 ש"ח ועד 8,950 ש"ח ישלם 14 אחוזים שהם 379 ש"ח.
גביית מס ההכנסה לעובדים שכירים היא באמצעות המעסיק.
על המעסיק לפתוח עבור העובד תיק ניכויים במס הכנסה דרכו הוא מעביר את תשלום המס ישירות לרשות המיסים.
כאשר יש לעובד משכורת ממעסיק יחיד, המעסיק יכול לחשב בקלות את גובה אחוז המס שעליו לנכות משכר העובד על פי מדרגות המס.
כאשר יש לעובד משכורת ממעסיק נוסף, עליו להצהיר אצל מעסיק זה, בטופס 101, שזו משכורת נוספת, שממנה ינוכה מס הכנסה בשיעור המרבי (בשנת 2018 - 47%).
בדרך כלל אין הצדקה לשיעור מס גבוה זה.
תיאום מס מאפשר לעובד להביא למעסיקו הנוסף אישור לניכוי מס בשיעור נמוך יותר, התואם את גובה הכנסתו השנתית האמיתית.
דוגמה: אם שכרו הכולל של העובד, משני מקומות העבודה שלו, הוא 6,240 ש"ח בחודש - תקרת מדרגת המס הראשונה, הרי שללא תיאום מס ישלם על משכורתו השנייה מס בשיעור 47 אחוזים, ואילו לאחר תיאום מס ישלם עליה מס בשיעור 10 אחוזים בלבד.
בנוסף לתיאום מדרגות המס, נדרשת לעיתים בתיאום המס התייחסות לחלוקת הקלות מס בין שני המעסיקים, למשל גובה הזיכוי שייתן כל מעסיק בגין מגורי העובד ביישוב המזכה בזיכוי לפי סעיף 11 לפקודת מס הכנסה, או התקרה לכל מעסיק להפרשה פטורה ממס לקרן פנסיה ולקרן השתלמות.
את תיאום המס ניתן לעשות במרבית המקרים באתר האינטרנט של רשות המיסים.
במקרים אחרים יש לגשת למשרד פקיד השומה.
לשם כך יש להצטייד במספר תיק הניכויים של כל אחד מהמעסיקים ובפרטים אישיים.
את האישורים על תיאום מס, הנמסרים לעובד, עליו להעביר לכל אחד ממעסיקיו.
באישור רשום כמה אחוזי מס צריך המעסיק לנכות משכרו של העובד, ולעיתים מצורפות הנחיות בעניין הקלות מס לעובד.
מכיוון שאדם המועסק בשתי עבודות רשום תחת אותו מספר תעודת זהות, קל לרשות המיסים להבחין שנכנס מס הכנסה משני מעסיקים שונים בו זמנית בלי שיש לאותו אדם תיאום מס.
כך שניתן לזהות בקלות יחסית אדם שמצהיר על כל עבודה כאילו זו העבודה היחידה שלו.
כמו מס הכנסה גם תשלומי ביטוח לאומי וביטוח בריאות הם מס פרוגרסיבי, הנגבים דרך הביטוח הלאומי.
גם תשלומים אלו מצריכים לעיתים תיאום.
בתשלומים לביטוח לאומי יש שתי מדרגות בלבד.
במדרגה זו משלם העובד 0.40 אחוזים לביטוח לאומי ו-3.10 אחוזים לביטוח בריאות, שהם 3.50 אחוזים סך הכל.
על כל חלק מהשכר מעל 5,944 ש"ח ועד 43,370 ש"ח נדרש העובד לשלם 7.00 אחוזים לביטוח לאומי ו-5.00 אחוזים לביטוח בריאות, שהם סך הכל 12.00 אחוזים.
כאשר עובד מועסק בשני מקומות עבודה ללא תיאום, מקום עבודתו השני מחויב לחשב את דמי הביטוח לפי המדרגה הגבוהה, גם אם השכר במקום העבודה הראשון אינו מצדיק זאת.
בהתאם לכך יידרש לתאם את דמי ביטוח לאומי רק מי שעובד ביותר ממקום עבודה אחד ושכרו הכולל הוא מעל 43,370 ש"ח בחודש, או מי שעובד ביותר ממקום עבודה אחד ושכרו במקום עבודתו העיקרי נמוך מ-5,944 ש"ח.
דוגמה: עובד מועסק בשני מקומות עבודה.
בעבודה הראשונה שכרו 4,000 ש"ח ברוטו לחודש, ובשני שכרו 1,000 ש"ח ברוטו לחודש.
מקום העבודה הראשון ינכה ממנו דמי ביטוח לאומי וביטוח בריאות בשיעור של 3.5%.
בלי תאום ביטוח לאומי מקום העבודה השני ינכה ממנו דמי ביטוח בשיעור 12%, אבל לאחר התיאום ינוכו דמי ביטוח בשיעור 3.5% בלבד.
בדמי ביטוח לאומי קיימת גם הפרשה של המעביד, וגם היא פרוגרסיבית לפי אותן מדרגות.
ואולם המעביד אינו מושפע מתיאום דמי הביטוח.
עבודה רק בחלק מחודשי השנה
מצב נוסף שבו נדרש תיאום מס, פשוט יותר, הוא של עובד שלא עבד בחלק מחודשי השנה.
במקרה זה נדרש תיאום מס משום שחישוב המס הוא שנתי, אך כברירת מחדל רשאי המעסיק לחשב מס רק על החודשים שבהם עבד העובד אצלו.
תיאום מס למי שלא עבד מתחילת השנה ניתן לערוך על פי הצהרת העובד, אך במקרה של חוסר עבודה במהלך שנת המס נדרש אישור מפקיד השומה.
אדם שלא עשה תיאום מס כך שגבו ממנו במשך תקופה מס גבוה ממה שהיה אמור לשלם, רשאי להגיש תביעה להחזר כספי באמצעות מילוי דו"ח שנתי לפקיד השומה.
בכל מקרה בו גבו מאדם מס לא מוצדק הוא רשאי לתבוע את הכסף עד 6 שנים אחורה.
תיאום מס נעשה במהלך שנת המס, ומונע ניכוי מס עודף.
אם לא נעשה תיאום מס במהלך שנת המס, ניתן להגיש עם תום שנת המס דין וחשבון שנתי לפקיד השומה, ולקבל החזר מס.
תיאודריך הרביעי היה מלך הפרנקים מן השושלת המרובינגית בין 721 למותו.
הוא היה בנו של המלך דגוברט השלישי.
כמו אביו, גם הוא היה שליט בתואר בלבד, והמאיורדומוס קרל מרטל משך בחוטיו ונשא במושכות השלטון בפועל.
תיאודריך היה המלך הלפני-אחרון של ממלכת הפרנקים שהשתייך לשושלת המרובינגית, לפני שהשושלת הקרולינגית השתלטה על המדינה דה-יורה.
תיאודריך נולד אחרי שנת 711, ככל הנראה ב-713. קרל מרטל החזיק אותו במנזר של (Abbaye de Chelles) ולאחר מכן בשאטו תיירי.
לאחר מותו של כילפריך השני בפברואר 721 הכתיר מרטל את תיאודריך כמלך.
שלטונו היה זה של "מלך עושה-כלום" (roi fainéant).
אין מידע על פעילויותיו השלטוניות.
תיאודריך מת ב-737 והמלך הבא (והאחרון משושלת המרובינגים) של ממלכת הפרנקים, כילדריך השלישי, הוכתר ב-743, על ידי פפין הגוץ.
תיאודריך הגדול (בגותית: 𐌸𐌹𐌿𐌳𐌰𐍂𐌴𐌹𐌺𐍃, תעתיק: Þiudareiks; בלאטינית: Flāvius Theodericus, ביוונית: Θευδέριχος, 454–526) היה מלך האוסטרוגותים (הגותים המזרחיים) משנת 475 בקירוב עד שנת 526, ומלך הוויזיגותים (הגותים המערביים) בספרד משנת 507 עד מותו בשנת 526.
תיאודריך החליט לא להחזיר לתפקיד האימפרטור את רומולוס אוגוסטולוס מגלותו במחוז קמפניה.
במקום זאת המשיך תאודוריך להעניק לו פנסיה שנתית.
לאחר מותו של תיאודריך, נחלשה הממלכה שבנה, ובשנת 555, נכבשה וכמעט הוחרבה על ידי האימפריה הביזנטית ובראשה יוסטיניאנוס הראשון.
תיאודריך השלישי היה שליט פרנקי מהשושלת המרובינגית.
תיאודריך היה בנם של כלוביס השני ובלדכילדיס.
הוא היה אחד מהמלכים המרובינגים המאוחרים שנודעו כמלכים עושי-כלום, מאחר שסמכותם הייתה טקסית בעיקרה והכח האמיתי היה נתון בידיהם של שרי הבית שלהם, שלחמו זה בזה לעיתים תכופות.
בתמיכתו של שר הבית (מאיורדומוס, הממונה על הארמון) אברוין, הוא ירש את אחיו כלותאר השלישי ועלה לכס המלוכה של נויסטריה – שבה נכללה אז גם ממלכת בורגונדיה – בשנת 673. עוד באותה שנה הוא הודח על ידי כילדריך השני.
תיאודריך קיבל את כתרו בחזרה עם מותו של כילדריך ב-675. כשנפטר דגוברט השני מלך אוסטרזיה ב-679, ירש תיאודריך גם אותו ונעשה למלך כל הפרנקים.
תוארו היה ריק מתוכן של ממש: בראשית שלטונו געשה מלחמת אזרחים בין אברוין, שמשך בחוטים מאחורי הכס בתור שר הבית בנויסטריה, לבין פפין האמצעי, שר הבית של אוסטרזיה.
לאחר ההתנקשות בחייו של אברוין ב-681, כרתו שר הבית הנויסטרי החדש וורטון ותיאודריך ברית שלום עם פפין.
מחליפו, ברתר, פתח שוב במלחמה נגד האוסטרזים.
ב-687, התנגש צבאם של המלך ושל שר ביתו עם זה של תומכי פפין בקרב טרטי, שהסתיים בניצחון מוחץ לאויביהם.
ברתר הודח, והמלך נאלץ להכיר בפפין כשר הבית בכל הממלכה בתמורה לשמירה על הכס.
תיאודריך הראשון (Theuderic I; 484/485 – 533/534) היה שליט פרנקי ואחד מראשוני השושלת המרובינגית.
תיאודריך היה אחד מבניו, ואולי אף בנו הבכור, של המלך כלוביס הראשון, שאיחד את כל השבטים הפרנקים תחת שלטונו.
עם מותו של כלוביס ב-511, חולקה ממלכתו בין ארבעת בניו לפי המנהג הסאלי: כילדברט הראשון נעשה לשליט אזור פריז, כלודומר הומלך על סואסון, כלותאר הראשון קבע את בירתו באורליאן ותיאודריך קיבל את ריימס, מץ וסביבתן.
ממלכתו של האחרון הפכה ברבות הימים לאוסטרזיה.
תיאודריך היה נשוי לסואווגוטה, בתו של זיגיסמונד, מלך בורגונדיה.
בשנת 516 לערך, הותקפה ארצו על ידי היגלק, מלך גוטלנד (כיום בשוודיה המודרנית).
תיאודריך שלח צבא בראשות בנו, תיאודברט הראשון, שהביס את הפולשים והרג את מלכם.
ב-523, תקפו תיאודריך ושלושת אחיו את נחלותיו של זיגיסמונד והביסו אותו.
אך הצבא הבורגונדי לא מוגר: גונדומר, אחיו של זיגיסמונד, גירש את הפרנקים בקרב וזרונטיה שהתחולל ב-21 ביוני 524, בו נהרג כלודומר.
ב-529 התערב תיאודריך, יחד עם אחיו כלותאר, במלחמת הירושה של שבט התורינגים, ותמך בטוען לכתר הרמנפריד נגד אחיו באדריק.
בתמורה לעזרתם, הבטיח להם הרמנפריד את חצי ממלכתו שנשלט בידי אויבו.
הפרנקים הביסו את צבאו של באדריק ולאחר שנפל בשבי, ערפו את ראשו.
הרמנפריד סירב לעמוד בהתחייבותו ולא מסר את הקרקע שהבטיח.
ב-531 או ב-532, פלשו תיאודריך ואחיו שוב לממלכתו וכבשו את הבירה סקיתינגי.
הרמנפריד הצליח להימלט, אך הסכים להיפגש עם המלך מריימס כשזה ערב לביטחונו.
השניים נועדו ביחד בעיר צילפיך, ותיאודריך העניק לתורינגי מתנות רבות - אך כשזה עמד על החומה, הוא נדחף אל מותו.
ב-532 שוב פשטו תיאודריך ואחיו על בורגונדיה, והצליחו להרוג את גונדומר בקרב אוטן.
ב-534 הם חילקו את בורגונדיה ביניהם.
תיאום עין-יד (או תפקוד קואורדינטיבי של כף היד) היא היכולת להזיז אובייקט בתוך יד, בעזרת אגודל ואצבעות הנמצאות במנח המתאים ביותר להפעלת האובייקט.
זהו מרכיב חיוני בפיתוח שליטה במוטוריקה עדינה.
יכולת זו דורשת קואורדינציה בין תנועת שרירי היד לבין תנועת שרירי העין בהתאם למידע החזותי המתקבל ממנה.
ותאום בו זמני של המבנים המוחיים השולטים בעיניים וביד.
תאום עין-יד תקין מאפשר לבצע פעילות ממוקדת מטרה הכוללת: תכנון, התכוננות ושלבים להשגת המטרה, את לעומת תנועת יד אקראית שבה אין מטרה ואין צורך בתאום מוחי (קורטיקלי) בין העין ליד.
הקשר בין תאום עין יד למיומנות
תיאום עין יד המתפתח במהלך הינקות, ומגיע לבשלות לקראת בית הספר, מהווה את אחד היסודות לרכישת מיומנויות מורכבות הדורשות: תכנון, התכוננות ושלבים להשגת המטרה, כמו ריקוד, נגינה או בישול.
תיאום עין יד המתפתח מלידה ומגיע לבשלות לקראת בית הספר, מהווה את אחד היסודות לרכישת המיומנויות האלו
4 שלבים בתאום עין יד
שלב ההושטה: תנועה מכוונת של הזרוע וכף היד לקראת מטרה.
שלב התפיסה: כף היד נפתחת והאצבעות נסגרות בתנועה מכוונת ובכוח מתואם.
שלב ההפעלה (מניפולציה): תנועה קואורדינטיבית, מדויקת ומתואמת על החפץ בעזרת כף היד והאצבעות.
שלב השחרור: פתיחה קואורדינטיבית של האצבעות בזמן ובמיקום מדויקים.
התפתחות תיאום עין יד מלידה ללמידה
עד גיל 4 חודשים: מעבר מרפלקסים לתגובות, יצירת קשר עין עם הסביבה, הושטת ידיים מקרית ולא מתואמת (קואורדינטיבית)
4 - 8 חודשים: התפתחות ראשונית של קשר עין - יד, נשיאת משקל על כף היד והתחלה של תגובות קואורדינטיביות המאפשרות: נגיעה בצעצוע, תפיסת חפץ, העברת חפץ מיד ליד, ומשחק ממוקד מטרה כמו הקשת חפץ בחפץ, החזקת בקבוק וכו'.
8-18 חודשים (עד גיל שנה וחצי): השלמת מיומנויות היסוד.
הליכה, מלים ראשונות ומעבר ממשחק אקראי למשחק ממוקד מטרה: הכנסת חפצים או בדידים למכל, השחלה טבעות, בנית מגדל קוביות ומשחקי כדור.
גיל 2-3 שנים: פעילויות הדורשות תאום בין שתי הידיים כמו השחלת חרוז, אחזקת צבע, קריעת נייר ומשחקי כדור.
ופעילויות הדורשות ויסות כוח כמו דפדוף בספר, השחלת חרוזים, או אחיזת צבע.
גיל 3-4 שנים: רכישת מיומנויות קדם – למידה כמו משחקי כדור, נסיעה באופניים (מוטוריקה גסה) ציור עיגול, גזירת נייר במספרים (מוטוריקה עדינה), יכולת לנהל שיחה ולהקשיב לסיפורים (שפה ותקשורת) והשתתפות במשחקים עם בני הגיל (חיברות)
גיל 4-6 שנים: רכישת מיומנויות למידה המהוות בסיס לקריאה, חשבון, כתיבה ותפקוד בחיי יום יום.
מיומנויות המאפשרות רכישת יידע והשתלבות במסגרת הכיתתית.
לדוגמה: העתקת מספרים ואותיות ישרות, פתרון תרגיל פשוט ועצמאות בלבוש, ניקיון ואכילה.
במקרים בהם יש קושי בתיאום עין-יד, מופנה האדם לטיפול ברפוי-בעיסוק, כדי לאבחן ולטפל.
הטיפול מסייע בפיתוח עצמאות, שיפור מיומנויות למידה, פנאי וחברה.
מטרת ההתערבות בריפוי בעיסוק לקדם את ההשתתפות בתחומי החיים השונים במשחק, למידה, בתפקודי יום יום בסיסיים, כמו לבוש, אכילה ופעילות בשעות הפנאי.
תיאודור היבנר רות'קה , היה משורר, מבקר ספרותי ועורך אמריקאי.
שירתו התאפיינה בשירת טבע מיוחדת במקצביה.
רות'קה נחשב כיום מבכירי המשוררים האמריקאים במאה ה-20.
תיאודור רות'קה נולד בעיר סגינו שבמישיגן.
אביו, מהגר מגרמניה, היה בעליה של חממה משפחתית גדולה, לפרחים וירקות, ורותקה גדל כילד בתוך החממה וסביבה.
העיסוק בחקלאות והעבודה בחממה השפיעו מאוד עליו והיו המבוע והמקור ליצירתו השירית.
רות'קה למד ספרות אנגלית באוניברסיטאות מישיגן והרווארד ולאחר שגמר את חוק לימודיו כיהן כמרצה וכפרופסור במכללות ובאוניברסיטאות אחדות.
בשנות ה-40 ניהל פרשת אהבים עם הסופרת לואיס בוגן, שגילתה את יצירתו, עודדה אותו לכתוב והייתה תומכת נאמנה שלו.
ב־1953 נשא לאישה את ביאטריס או'קונל, תלמידתו לשעבר, וב־1954 קיבל את פרס פוליצר לשירה על ספרו "The Waking" (התעוררות).
גם לאחר שהתפרסם המשיך ללמד שירה וספרות אנגלית בכמה מכללות ואוניברסיטאיות.
חיי נישואיו הועבו על ידי התקפי דיכאון קשים, מאניה-דפרסיה ושתייה כבדה.
בשנת 1963 נתקף באוטם שריר הלב בעת ששחה בבריכת שחייה בביקור אצל ידידים וטבע.
לאחר מותו פעלה אלמנתו רבות לקידום יצירתו.
הוא היה מורה בחסד לשירה, ובין תלמידיו נמנתה גם המשוררת הידועה סילביה פלאת, שהתאבדה בשנת 1963.
שיריו זכו לפרסום לאחר מותו, בייחוד על ידי דור ילדי הפרחים של שנות ה-60 בארצות הברית.
כמה מעצותיו של תיאודור רות'קה למשורר המתחיל, תרגמה לעברית המשוררת סבינה מסג:
שיריו של רות'קה תורגמו לעברית בידי כמה מתרגמים, שאהבו את יצירתו, ובהם גיורא לשם, סבינה מסג, יואב איתמר, יעל גלוברמן, אורה סגל, וצביקה יעקבי, שתרגם את ספרו היחיד שיצא בעברית, "ילד על גג חממה", קובץ שירים, צילומים דפנה איכילוב, הוצאת עקד, תל אביב, 1995
בעיירת הולדתו של רותקה במישיגן הוצב שלט לזכרו ובית משפחתו הוסב למוזיאון שלו.
בול דואר אמריקאי הונפק לזכרו, וכמה ערים בארצות הברית קראו רחובות על שמו.
רות'קה פרסם כתריסר כרכים של שירה, שירה לילדים, פרוזה וביקורת.
לעברית כאמור תורגם רק ספר אחד משלו.
תיאודור ווילאם שולץ היה כלכלן אמריקאי, ראש בית הספר לכלכלה באוניברסיטת שיקגו וזוכה בפרס נובל לכלכלה לשנת 1979.
שולץ נולד בשנת 1902 בחווה חקלאית במזרח דקוטה הדרומית בארצות הברית.
אביו הוציא אותו מבית הספר כשהיה בכיתה ח', על מנת שיעזור בניהול החווה.
בשנת 1928 שולץ סיים תואר ראשון בחקלאות ובכלכלה.
בשנת 1930 סיים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
לימד בקולג' של איווה בשנים 1930–1943. לאחר מכן עבר ללמד באוניברסיטת שיקגו ממנה פרש בשנת 1967. בשנים 1960–1961 כיהן שולץ כנשיא האיגוד הכלכלי האמריקני.
באחד ממחקריו הידועים בתקופה זו עסק בשיקומן של גרמניה ויפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1979 זכה בפרס נובל לכלכלה בשיתוף עם ארתור לואיס מאוניברסיטת פרינסטון על מחקריהם בתחומי התיעוש והחקלאות.
הנחה לדוקטורט את הכלכלן האמריקאי-הישראלי פרופ' צבי גריליכס, וכן את הכלכלן האמריקאי-ישראלי פרופ' יעקב (יואל) גוטמן.
שולץ נפטר בשנת 1998 באוונסטון שבאילינוי, בגיל 95. נקבר בדקוטה הדרומית.
תיאודורוס מסקיון, (Theodore of Sykeon), היה קדוש, סגפן ובישוף ביזנטי, שחי בין המחצית הראשונה של המאה השישית עד שנת 613, היא השנה השלוש עשרה לשלטונו של הקיסר הרקליוס.
קורות חייו, לידתו ומורשתו מתוארים באופן מפורט, בהגיוגרפיה שלו, אותה חיבר תלמידו ג'ורג', כומר והגמון הנזורה בסיקיון.
חיבור זה על חייו של תיאודורוס הקדוש כולל בתוכו את פעולותיו כנזיר וסגפן וכן את תרומתו לחברה דרך שימוש בסגולותיו העל-טבעיות.
לפי חוקרים מסוימים מקור זה אף מכיל מידע בעל ערך בבחינת חיי הכפר, הטופוגרפיה והיסטוריה פוליטית, בתקופה הביזנטית, ובתקופת שלטונו של הקיסר הרקליוס.
תיאודורוס היה בנה הבלתי חוקי של זונה בשם מריה, אשר הייתה גם בעלת פונדק בדרך ראשית באימפריה.
אביו היה שליח הקיסר, אדם בשם קוסמאק מקונסטנטינופול, שעבד כאקרובט גמלים בהיפודרום.
נולד בימיו של הקיסר הרומי יוסטיניאנוס הראשון, בסיקיון, כפר במרכז גלטיה, באסיה הקטנה, אשר היה תחת השלטון הביזנטי והיווה כפר מעבר לדרך ראשית באימפריה.
בכפר זה גם חי עם אמו, דודתו וסבתו בפונדק מקומי ופעל כסגפן, נזיר וקדוש מקומי.
הייתה לו אף אחות קטנה בשם בלטה אשר מתוארת בהגיוגרפיה שלו, אשר אהבה ואהדה אותו ואת דרכי האל בהם דבק.
היא הראתה גם עניין בדרכו הסגפנית וחיי הפרישות שניהל.
בפרק הרביעי במקור זה, מתואר כי לאחר לידתו אמו נטשה את חייה הקודמים.
כשהיה בערך בן שש, רצתה אמו לשלוח את תיאודורוס לבירת האימפריה קונסטנטינופול כדי שייכנס לשירות הקיסר.
לאחר התגלות של הקדוש ג'ורג' אליה, אשר הורה לה לא לשלוח אותו כי נועד לעסוק בעבודת האל, היא ויתרה על התוכנית שלה.
הוא התעניין באורחות חייו הייחודיות, במנהגו להביא את כל הכסף שקיבל מנשות הפונדק ואנשים אחרים לכנסיות בהן התפלל, וכן במנהגו לא לאכול דבר עד הערב במהלך הצום גם כאשר בישל.
תיאודורוס אכן דבק באורך חייו של סטפן ואף הוא נהג שלא לאכול במהלך היום ולחלוק אתו את החיטה והמים שלו אותם נהג מי ערב לאכול.
במקור אודותיו ישנו תיאור של הקושי של אמו להבין את התנהלותו והניסיון שלה ושל הסובבים, כולל סטפן עצמו בשלב מסוים, לגרום לו לאכול עוד ירקות ואוכל של ממש.
בשלב מסוים החל לצאת באופן קבוע אל מעלה הגבעה הסמוכה לכפר שם אל מקדשו של הקדוש ג'ורג', שם היה יושב ועוסק בחקר של כתבי הקודש.
אמו הייתה מוטרדת מהתנהלותו, הוא לא אכל והיה נעלם לשעות במעלה הגבעה, אך למרות כל איומיה והפצרותיה בו, לא הצליחה לגרום לו להפסיק לצאת אל ייעדו הקבוע, או להפר את כללי ההתנזרות שקבע לעצמו.
בנוסף להתנהלותו הסגפנית והתנהלותו בדרך חיים של נזיר, הוא התחיל להסתגר בתוך אחד ממרתפי ביתו לזמנים, ונהג לא לדבר עם אף אחד, אלא התפלל לאלוהים בלבד.
תיאודורוס נותר נאמן לפעולות של טיהור וביטול עצמי, הוא חיי שנתיים במערה תת-קרקעית ולאחר מכן בכלוב ברזל.
את יצירת כלוב הברזל מתאר תלמידו בהגיוגרפיה שלו.
משוער כי הורה להכין בכפר בשם מוסינא, שם אנשי הכפר המאמינים הביאו את הכלים החקלאיים שלהם על מנת שניתן יהיה לבצע את בקשתו, וכך נבנה אותו כלוב.
פעולותיו הציבוריות כקדוש בעל יכולות על טבעיות
באמצעות תפילותיו של הקדוש, נרפאו הסובלים מצרעת, והשדים גורשו ונעלמו ממחוזות שלמים.
ישנם תיאורים מפורטים של הוראותיו אל האנשים אותם מרפא ולהם עוזר.
לפי דברי תלמידו ג'ורג' כל האנשים החיים בכפרים ובאזור רואים בו קדוש שבעל יכולות על-טבעיות אשר משתמש בהם בכדי לעזור להם ולהצילם.
דבר מעניין הוא השימוש בכוחותיו ויכולתיו בדברים שאינם גובלים רק במרפא, הצלת יבול וגירוש חיות רעות ושדים ולא בפעולות על-טבעיות מובהקות שניתן להצביע עליהם.
הוא עוזר לזוגות עם נישואיהם וקשיי פוריות אם ישנם, בחיבורו ג'ורג' תלמידו מספר כי גם הוריו שלו הגיו אל תיאודרוס לאחר קשיים בהבאת ילדים לעולם והוא טוען כי בזכותו הוא נולד .
למרות השימוש באותם מוטיבים על-טבעיים, ישנו קשר משמעותי גם להשכלה, תיאור של שקדנותו בלמידה והכרת כתבי קודש אשר את הבנתו אותם הוא מדגיש בציטוט משפטים מכתבי קודש.
המקור על הרקע בימי פעולתו
מתוך כתבו ניתן ללמוד על האופן בו חיו וחשבו אנשי הכפר בימים אלו, ניתן לראות בתקופה זו את ראשיתה של התפשטות ממשית של אנשים אשר מקדישים חייהם לדת, כמו סטפן, תיאודורוס עצמו, ואנשי דת אחרים בהם נתקל.
ישנו תיעוד של דבריהם תפיסת חייהם ואמונותיהם של אנשי הכפר והחברה באותם ימים.
כמו כן החיבור מציג את המציאות זווית של אדם החי בכפר באותה תקופה.
ראשית ישנה הצגה של הכרה בסיסית ואי הבנה מוחלטת של רבדים מסוימים בדת, בתגובותיהן של אמו ודודתו אשר דואגות ומפצירות בו להפסיק עם התנהלותו הזרה.
כמו כן בתגובתן של סבתו ואחותו מוצג העניין בהכרת וקיום הנצרות.
כמו כן ישנו תיאור של רעיון חסות מאוד משמעותי להתפתחות הנצרות, במהלך חייו והתקדמותו של תיאודורוס בחיי הדת מסגפן לנזיר ואף לבל תואר של קדוש של ממש, תמיד הוא נתון תחת חסות אלו אשר מכוונים אותו ומהווים לו דוגמה ביחס לנצרות.
כמו כן המקור מציג את אורכות החיים של אמו, דודתו ואחותו בפונדק בו חי, והאנשים העוברים ושבים אליו.
למשל סטפן טבח המועסק בפונדק, ישנו גם תיאור של העסקת עבדים ואנשים נוספים.
ישנו תיאור של חייה של אמו כאישה בעלת מקום ועסק באופן בו היא יכולה להיות מבוססת דיו ואינה רק זונה.
תיאור זה אינו ישיר אך משתמע מתוך התיאור של ההתנהלות בפונדק.
כמו כן ישנו תיאור טופגרפי של האזור, המרחק בין מקומות, מקדשים מנזרים, כפרים ויישובים מקומים בהם ובר.
כמו כן ישנו תיאור המסעות אליהם יצא בירושלים, קונסטנטינופול וסוזפוליס (היום סוזופול, עיירה בבולגריה).
ישנו פירוט של ממש על אודתו ביקורו בירושלים, הכנסיות והמקומות הקדושים בהם מבקר וכן עזרתו לאנשים בצרה אשר זקוקים לו.
בימיו של תיאודורוס התקיים המרד של הרקליוס נגד אחיו של הקיסר פוקאס, הקיסר קומנטיולוס.
לגבי עמדתו של תיאודורוס בזמן המחלוקת אין אמירה ברורה, אך ידוע כי הוא אחראי להצלה של בנו של קומנטיולוס.
נטען כי הרקליוס בשנת 613,שנתו האחרונה לחייו, ביקש את ברכתו של תיאודורוס בלחימה בפרסים.
תיאודורוס בירך אותו והזמין אותו לארוחת ערב, אך הרקליוס סירב מפני שדאג לגבי הזמן והמתח בו נמצא בשל הקרב בפרסים.
תיאודורוס טען כי אי קבלת מתנותיו היוותה סימן לתבוסת האיפריה, ואכן, הרקליוס הפסיד בקרב באנטיוכיה.
על רעיון הקדושה והמוטיבים העל-טבעיים
בתיאור ילדותו ישנו תיאור של מאבק מתמשך בין כוחות טובים אותם מייצג הוא וכוחות רעים חיצונים.
לאחר שהחלים מהמגפה היה מגיע הקדוש גורג אליו בלילות בחלומותיו, בלילתו הראשונים הוא הגיע בדמותו של סטפן, ואחר כך, בדמותו שלו עצמו לחזור להתפלל עם שחר במקדשו.
מכיוון שהיה יוצא בלילות הוא נתקל במה שנקרה פיתויים שנגרמו על ידי השדים, המוכנים אויבי האמת, אך הוא ניצח את אותם שדים בכוחו הרוחני הנעלה.
תיאור זה של כוחות על טבעיים ונוספים אשר הגיעו בהמשך מאפיינים את המעבר בין צורות ותפיסות רחוניות באותה תקופה.
ישנו תיאור של שטן אשר מתגרה בו, כבר מילדותו בכך שמשתלט על אחד מחבריו, והענקת שמות מהמיתולוגיה הקלאסית לשדים וכוחות על-טבעיים מרושעים.
ניתן לראות בתיאורים אלו של מלחמתו ביצורים ושדים המוצגים, דגומא ומייצג למאבק הנצרות באמנות הפאגניות.
לפי המקור תיאודורס חלה בגיל עשר לאחר שנדבק במגפה שהייתה, הוא היה לפי התיאור על ערש דווי, אך ניצל בזכות אייקון של ישו הוא נלקח למקדש הקדוש יוחנן המטביל ליד הכפר, ומעליו היה תלוי צלב של המשיח.
בעודו סובל טיפות טל נפלו עליו מהאייקון, והוא השתחרר מסבלו, התאושש וחזר לביתו.
מקרה זה מציג את האמונה והמסורת שהתפתחה בנוגע ליכולתם הסגולית של סמלי אייקון הקשורים לאנשים קדושים.
תיאודורס בנה את כנסיית המלאך מיכאל, ייסד מנזר בסיקיון ונבחר להיות הבישוף של אנסטנטינופול, אך לאחר כה זמן הוא פרש מתפקיד זה כדי לחזור למנזר שלו.
יוחס לו ערך מיוחד כבר במהלך חייו מכיוון שתיאדורוס נותר תחת חסותו והגנתו של הקדוש ג'ורג'.
לאחר מותו של תיאודורוס, שרידיו שנהיו לאייקון קדושה לצורך ריפוי ועזרה לאנשים, הובאו לקונסטנטינופול על מנת להגן עליהם במלחמתם עם פרס.
השרידים נועדו להגן על העיר.
דמותו הקדושה של תיאודורוס הואדרה גם על ידי אחרים כמו ג'וסף ההמנוגרף (joseph the hymnographer) וניקאפאוס (nikephoros) שומר הכלים של המשרד הכניסיתי (skeuophylax) בכנסית בלכרנאי.
ג'ורג' מסיקיון, חיי הקדוש תיאודורוס מסיקיון, תרגום של חיי הקדוש לאנגלית מתוך:
תיאום מחירים הוא הסכמה נוגדת תחרות, בכתב או בעל-פה, בין גופים הנמצאים באותו צד של השוק (קונים או מוכרים), לקביעת מחירם של מוצר או שירות או ליצירת תנאי שוק (באמצעות הגבלת היצע או ביקוש) שיבטיחו רמת מחירים מסוימת.
תיאום מחירים בין יצרנים או ספקי שירותים נועד להעלות את המחיר של המוצר או השירות שהם מספקים, והוא מהווה קרטל שבדרך כלל אינו חוקי.
תיאום מחירים נעשה בדרכים שונות, ובהן, התחייבות שלא למכור במחיר נמוך ממחיר המחירון של מוצר, העלאת מחירים בו-זמנית, קביעה של תנאי אשראי אחידים ללקוחות ועוד.
לא כל מצב של מחירים דומים, או שינויים דומים במחיר בקרב ספקים שונים, מעיד על תיאום מחירים.
דוגמה: אסון טבע שפוגע ביבול של תוצרת חקלאית מסוימת, יביא להעלאת מחירים בקרב כל החקלאים המגדלים תוצרת זו.
גידול בביקוש למוצר מסוים עלול להביא להעלאת מחירו על ידי כל יצרניו, גם ללא תיאום ביניהם.
פיקוח מחירים, הקובע מחיר מרבי, שמותיר רווח מצומצם לספקים, עלול להוביל לכך שכל הספקים ימכרו במחיר המרבי, ללא שתיאמו זאת ביניהם.
תיאום מחירים בין מדינות אינו נחשב לבלתי חוקי, וכך אופ"ק - ארגון המדינות המייצאות נפט עוסק בתיאום מחירים בין המדינות החברות בו.
צעדים המעלים חשד לתיאום מחירים:
מכרז לרכישת מוצר שבו כל הספקים מציעים מחירים גבוהים משמעותית מהמחיר הסביר למוצר זה.
העלאת מחירים בו-זמנית של יצרנים אחדים בתחום מסוים, בלי שהעלאה זו תנומק בגידול במחירי התשומות לייצור מוצר זה.
כניסה של ספק חדש לשוק, המציע מחירים נמוכים משמעותית מאלה של הספקים הקיימים, מעלה חשד לקיומו של תיאום מחירים בין הספקים הקיימים.
הורדת מחירים ניכרת לאחר כניסתו של ספק חדש לשוק, מעלה חשד לקיומו של תיאום מחירים בין הספקים הקיימים, שכניסתו של הספק החדש כפתה עליהם תחרות.
הצהרה פומבית של יצרן גדול על כוונתו להעלות מחירים מעלה חשד שההצהרה היא איתות ליצרנים אחרים באותו תחום להעלות את מחיריהם.
בישראל קובע חוק התחרות הכלכלית שתיאום מחירים הוא הסדר כובל.
החוק אוסר קיומו של הסדר כובל, אלא אם אושר על ידי בית הדין לתחרות כאשר הוא סבור כי הדבר הוא לטובת הציבור.
בנוסף הסדרים בין ספקים בתחומים מסוימים (כגון תובלה אווירית וגידול עופות) הוחרגו בחוק מהגדרת הסדר כובל.
רשות התחרות היא הגוף המפקח על ביצועו של חוק זה, והיא הובילה פעמים אחדות להרשעתם של יצרנים שהואשמו בתיאום מחירים, למשל מאפיות בהורשעו ב"קרטל הלחם".
תיאום מחירים בין קונים הביא לפסילתן של רוב העמותות החרדיות שניגשו למכרז שפורסם בשנת 2012 לרכישת קרקע לבניית כ-4,700 יחידות דיור בשתי שכונות חדשות בחריש.
בנובמבר 2006 מצא האיחוד האירופי חמש יצרניות מעליות אשמות בתיאום מחירים וניהול קרטל בתחום בנייה ואחזקה של מעליות במשך תשע שנים.
החברות נקנסו בסכום כולל של 1.3 מיליארד דולר.
הוועדה האירופית לתחרותיות קבעה כי החברות - אוטיס, קבוצת שינדלר, Kone, מיצובישי וטיסנקרופ - עבדו בשיתוף פעולה להטות מכרזים, חילקו ביניהן נתחי שוק ותאמו מחירים בין השנים 1995 עד 2004.
החקירה התרחבה לכל רחבי אירופה ובאפריל 2011 קנסה הנציבות האירופית את פרוקטר אנד גמבל ב-211 מיליון יורו על יצירת קרטל בענף אבקות הכביסה באירופה.
ב-16 במרץ 2020 ספגה חברת אפל את הקנס הגדול ביותר שהוטל אי פעם על ידי רגולטור צרפתי, 1.1 מיליארד אירו, כאשר הורשעה על ידי רשות התחרות הצרפתית בכך שיזמה תיאום מחירים בין מפיצים של מכשיריה.
תיאודור "תאוז" הארלדסון (בשוודית: Theodor "Theoz" Haraldsson; נולד ב-17 ביולי 2005) הוא זמר ושחקן שוודי.
בשנת 2016 הוא החל להיות פעיל באפליקציית מיוזיקלי, בה העלה סרטונים תחת השם Theoz.
בשנת 2020 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "Rymdresan".
בשנת 2021 השתתף בתוכנית השירה "Lotta på Liseberg" בערוץ TV4. בשנת 2022 השתתף תיאוז בתחרות המלודיפסטיבלן, עם השיר "Som du vill" וסיים במקום השביעי בגמר.
שנה לאחר מכן, חזר להשתתף בתחרות, עם השיר "Mer av dig", והעפיל לגמר התחרות.
שםשנהמיקומי שיא שוודיהMer av dig 2023 34
שםשנה מיקומי שיא אלבום שוודיה"" 2018 53לא מתוך אלבום"Som du vill" 2022 7Mer av dig"Julmusiken" 73לא מתוך אלבום"Mer av dig" 2023 7Mer av dig
תיאודלינדה (Theodolinda או Theudelinde; נולדה ב-570 לספירה בקירוב, נפטרה ב-628) הייתה מלכת הלומברדים עקב נישואיה לשני שליטים לומברדים רצופים, אוטארי ולאחר מכן אגילולף, ועוצרת לומברדיה עד הגיעו של בנה, אדאלואלד, לבגרות, ולאחר מכן שליטה משותפת יחד עם בנה.
במשך כשלושים וחמש שנה היא הייתה דמות משפיעה ברחבי הממלכה הלומברדית, שהשתרעה על חלקים נרחבים באיטליה של ימינו.
כבת למשפחה פרנקית קתולית, היא פעלה להחדרת הנצרות הקתולית לממלכה הלומברדית ולדחיקת הפגניות והאריאניות.
תיאודלינדה הייתה בתם של הדוכס גריבלד הראשון מבוואריה ואשתו וָלְדְּרַדָה, שהייתה בתו של המלך הלומברדי וואכו.
הייתה לה אחות גדולה, ששמה לא ידוע, שנישאה לאווין, דוכס טרנט, ואח, גונדואלד, הדוכס הראשון של אסטי.
תיאודלינדה הושאה לראשונה בשנת 588 לאותארי, מלך הלומברדים, בנו של המלך קְלֶף, שהטיל את חיתתו על הרומאים והביזנטים בהגינו על ממלכתו בצפון איטליה.
אותארי בחר בה לאחר שניסיונו להינשא לאחותו של מלך הפרנקים נכשל, והוא פנה לבווארים, שהפרנקים איימו גם עליהם וביקש לאחד עימם כוחות.
ישנן עדויות לכך שלאפיפיור גרגוריוס הראשון היה אינטרס לעודד נישואים אלה, שכן הם קשרו בין הקתולים בבוואריה לבין הלומברדים האריאניים, דבר שהאפיפיור עשה קודם לכן כאשר קידם את הנישואים בין הנסיכה הפרנקית ברטה - נינתו של קלוביס הראשון - ושל אתלברט מקנט.
נישואיה של תיאודלינדה לאותארי היו קצרים שכן הוא מת בשנת 590, לאחר מעט יותר משנה אחת של נישואים.
על פי ההיסטוריון בן המאה השמינית, פאולוס הדיאקון, תיאודלינדה זכתה להערצה והערכה בממלכה הלומברדית, עד כדי כך שכאשר אותארי מת, היא התבקשה להישאר בשלטון ולבחור יורש.
ההיסטוריון רוג'ר קולינס מטיל ספק במהימנותם של דברי פאולוס הדיאקון, ובמקום זאת טוען שסביר יותר שהייתה לה שליטה על הצבא וכושר מיקוח (בהיותה נצר לשושלתו של גריבלד מצד אחד ומלך הלומברדים וואכו מצד שני) שאפשר לה לשאת ולתת על מנת לשמור על מעמדה.
הסבר נוסף לאירועים הוא שאגילולף עצמו יזם את הנישואין, לאחר שקיבל על עצמו את החקירה הרשמית של מות אותארי באספת העם במאי 591.
כך או כך, חודשיים בלבד לאחר מות אותארי, תיאודלינדה נשאה לאגילולף דוכס טורינו וגיסו של אותארי (שהתאלמן מאחותו של אותארי).
השפעתה על השליטה בממלכה הייתה ניכרת, והיסטוריונים בדרך כלל מייחסים לשניהם את ההחלטות העיקריות במשך שנות שלטונם הארוכות.
שליטתם של המלך והמלכה השתרעה על פני רוב חצי האי האיטלקי.
המלך והמלכה ניהלו את הממלכה בסימן המאבק בין הדתות השונות.
אגילולף התיר לתיאודלינדה להטביל את בנם לקתוליות, אך הוא עצמו שמר על אמונתו בנצרות האריאנית ונקט עמדה קשוחה נגד הקתולים בצפון והביזנטים בדרום, ואף איים על רומא עצמה ועל האפיפיור.
עם זאת הוא נמנע מלכבוש את רומא והסכים לקבל כופר במקום זאת.
פאולוס הדיאקון מתעד חלופת מכתבים בין תיאודלינדה לאפיפיור גרגוריוס (590–604) שחלקם עוסקים באפשרות המרת הדת של בעלה.
האפיפיור גרגוריוס שלח לה סדרה של אמפולות כסף שהכילו שמן מכנסיית הקבר, ומזכרות נוספות, הן כתמריץ והן כתודה על מאמציה להנחיל את הקתוליות.
תיאודלינדה פעלה לחיזוק הנצרות הקתולית וקיבלה בברכה מיסיונרים קתולים ברחבי ממלכתה, ביניהם הנזיר קולומבנוס מאירלנד, שעבורו בנתה את מנזר בוביו.
המלך והמלכה בנו גם מנזרים נוספים ברחבי איטליה.
עדות לחוזק שלטונם של בני הזוג מהווה העובדה שאגילולף מת מוות טבעי בשנת 616, לאחר 25 שנות שלטון.
זמן קצר לפני מותו הוא הכריז על תיאודלינדה כמושלת שותפה עם בנם אדאלואלד.
במשך שנות ילדותו של אדאלואלד היא שימשה כעוצרת יחידה.
ועם הגיעו לבגרות, הם שלטו בממלכה במשותף במשך כעשר שנים נוספות.
כחלק מקידום הנצרות הקתולית בממלכה הלומברדית, בנתה תיאודלינדה בעיר מוֹנְצָה (ליד מילאנו) קתדרלה קתולית המוקדשת ליוחנן המטביל.
בקתדרלה ישנה קפלה על שמה, שבה נמצאים 45 ציורי קיר ענקיים בצבעים המתארים תמונות מחיי המלכה.
כפטרונית של אמנויות, היא העתירה על הקתדרלה שכיות חמדה: במוזיאון הקתדרלה מצוי פסל מעוטר להפליא של תרנגולת ואפרוחיה, שאינו אופייני לאומנות לומברדית, שקבלה כנראה כמתנה נוספת מהאפיפיור גרגוריוס.
כמו כן שמורים במוזיאון הקתדרלה ספר הבשורה של תיאודלינדה, המונח בנרתיק זהב מעוטר באבנים יקרות, והוא יצירת מופת של צורפות.
תכשיט נוסף שקבלה מהאפיפיור לרגל הגיעו של בנה לבגרות הוא כתר הברזל שקיבל את שמו עקב האמונה שמשולב בו מסמר ברזל מצלבו של ישו.
לוחות הברזל מעוטרים באבני חן, אמייל ורוזטות זהב היוצרות מכלול פרחוני עדין.
זהו הכתר שבו הוכתרו מלכי איטליה עד נפוליאון.
לאחר עשר שנות שלטון משותפות עם בנה, הדוכסים שלו הצליחו להדיח אותו.
תיאודלינדה פרשה לחיים פרטיים ומתה זמן קצר לאחר מכן.
היא נקברה בכבוד מלא בבזיליקת סן ג'ובאני ומאוחר יותר הועברו עצמותיה לקתדרלה החדשה של מונצה.
תיאודריך השני (Theuderic II או Theuderich, Theoderic, Theodoric; בצרפתית: Thierry; 587–613) היה מלך פרנקי מרובינגי של בורגונדיה (595–613) ואוסטרזיה (612–613).
תיאודריך היה בנו השני של המלך כילדברט השני.
אמו הייתה המלכה פאילובה (Faileuba), אשתו החוקית של כילדברט.
עם מות אביו בשנת 595, קיבל תיאודריך את ממלכת בורגונדיה של גונתרם, עם בירתה באורליאן, ואילו אחיו הבכור, תיאודברט השני, קיבל את ממלכת אביהם אוסטרזיה, ובירתה במץ.
הוא גם קיבל את הריבונות על הערים (civitates) טולוז, אז'ן, נאנט, אנז'ה, סאנט , אנגולם, פריגו, בלואה, שארטר ולה מאן.
בתקופת הקטינות שלו, ומאוחר יותר, הוא שלט בהדרכתה של סבתו ברונהילדה, שסולקה מאוסטרזיה על ידי אחיו תיאודברט השני.
בשנת 596, כלותאר השני, מלך נויסטריה, ופרדגונד, אמו של כלותאר, תפסו את פריז, שהייתה אמורה להיות בשליטה משותפת.
פרדגונד, אז העוצרת של בנה, שלחה כוח ללאפו וצבאותיהם של תיאודברט ותיאודריך הובסו.
בשנת 599 אולצה ברונהילדה על ידי תיאודברט לצאת מאוסטרזיה והיא נמצאה משוטטת ליד ארסיס בשמפאן על ידי איכר, שהביא אותה לתיאודריך.
תיאודריך קיבל אותה בברכה ונפל בקלות תחת השפעתה, שנטתה למלחמה נקמנית בתיאודברט באותה תקופה.
עד מהרה היו תיאודריך ואחיו במלחמה.
הוא הביס את תיאודברט בסנס, אבל המלחמה חסרת המנוחה מצד בן דודם כלותאר הניעה אותם לחבור נגדו.
הם חידשו את הקרב נגד נויסטריה, ובשנת 600, הביסו את כלותאר בדורמלס (ליד מונטרו ) על נהר האורוון .
האדמה בין נהר הסן ונהר האואז חולקה בין תיאודריך לתיאודברט, כאשר תיאודריך קיבל את השטח שבין הסן לנהר הלואר כולל ספר הברטאן.
הם גם פעלו יחד בגסקוניה, שם הכניעו את האוכלוסייה המקומית והציבו את גניאליס (Genialis) כדוכס.
עם זאת, בשלב זה, שני האחים החלו להילחם זה נגד זה, ותיאודריך הביס את תיאודברט באטאמפ .
בשנת 604 פלש כלותאר לממלכתו של תיאודריך, שעמדה גם מול בנו של כלותאר, מרובך, והמאיורדומוס שלו (הממונה על הארמון של נויסטריה), לנדריק .
תיאודריך פגש אותם באטמפ על הלואט (Louet), אבל תיאודברט סירב להושיט לו עזרה.
תיאודריך ניצח, אבל המאיורדומוס שלו, ברתואלד , נהרג.
המאיורדומוס הבא, פרוטדיוס , תומך של ברונהילדה, עודד מלחמה עם אוסטרזיה, אך האצילים התנקשו בו והקרב לא יצא לפועל, הסכם שנכפה על ידי אנשיו של תיאודריך.
בשנת 610, הוא איבד את אלזס, הסנטואה, התורגאו ושמפאן לאחיו, ואנשיו ממזרח להרי היורה הובסו על ידי האלמאנים.
עם זאת, הוא הביס את תיאודברט בטול (בערך 611) ואחר כך בטולביאק ב-612. הוא לכד את תיאודברט הנמלט בקרב בטולביאק ומסר אותו – לאחר שלקח את האביזרים המלכותיים שלו – לסבתו ברונהילדה, ששלחה אותו למנזר.
ברונהילדה ככל הנראה רצחה את תיאודברט (יחד עם בנו מרובך) כדי לאפשר לתיאודריך לעלות על שני כסי המלוכה באין מפריע.
תיאודריך מת מדיזנטריה בבירתו האוסטרזית מץ בסוף שנת 613, בזמן שהכין מסע מלחמה נגד אויבו הוותיק, כלותאר, אשר בהתבסס על הסכם עם תיאודריך במהלך מלחמת האחים האחרונה, השתלט מחדש על דוכסות דנטלין .
תיאודריך התחתן עם ארמנברגה , בתו של מלך ספרד הוויזיגותי, ויטריק , בשאלון בשנת 606, אולם בשנת 607 הוא שלח אותה לביתה בבושת פנים, וברית מרובעת של כלותאר, תיאודברט, ויטריק והמלך הלומברדי אגילולף זממה נגדו, אבל זה הסתיים בלא כלום.
בכך ששלל מעצמו את ההזדמנות להביא צאצאים לגיטימיים, ירש אותו בנו סיגברט השני תחת העוצרות של ברונהילדה.
לתיאודריך היו ארבעה בנים מפילגשים ששמותיהן לא ידועים:
סיגברט השני (601–613), שירש אותו בשתי ממלכותיו
כילדברט (נולד ב-602, תאריך הפטירה לא ידוע)
מרובך (נולד ב-604, תאריך הפטירה לא ידוע), בן הסנדקאות של כלותאר השני
תיאודור שוורצקופף היה מלחין ומנצח גרמני.
תיאודור שוורצקופף נולד באולם (כיום בגרמניה) והוטבל ב-6 בנובמבר 1659. אביו, גאורג ריינהרד שוורצקופף (1631–1705), שימש כנגן עוגב, מוזיקאי עירוני, מנהל תיאטרון סטודנטים ובנאי עוגבים בעיר.