tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כמניפולטור פוליטי משכבר הימים, בינואר 1918 ראה דוהרטי את עליית חשיבותה של התנועה למען התנזרות משתייה ומתוך גישה אופורטוניסטית ניסה להפוך למנהיגה של התנועה באוהיו.
דוהרטי עצמו נהג לשתות, אך הוא לא היה אדם שייתן להרגליו האישיים לעמוד בדרכו להזדמנויות פוליטיות.
כבוס של המפלגה הרפובליקנית באוהיו ב-1920, קידם דוהרטי את מועמדותו של הרדינג לנשיאות בוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית שהתקיימה באותה שנה בשיקגו.
ההחלטה לקדם את הרדינג במקרה שהמועמדות לא תוכרע בסבב ההצבעה הראשון, התקבלה במה שנודע בפוליטיקה האמריקאית כחדר אפוף עשן הסיגריות במלון בלאקסטון שבשיקגו.
הרדינג זכה במועמדות לאחר מבוי סתום בהצבעה שנוצר בין לאונרד ווד ובין פרנק לואדן, אירוע שדוהרטי חזה את התרחשותו חודשים קודם לכן בראיון עיתונאי.
לאחר מכן שימש דוהרטי כמנהל מסע הבחירות של ההרדינג בבחירות לנשיאות של 1920. הוא ניהל מסע בחירות שהתבסס על אישיותו מסבירת הפנים של הרדינג והחוש הפוליטי הטבעי שלו, ודחף לשובה של ה"נורמליות" לאחר תום מלחמת העולם הראשונה.
לאחר ניצחונה הסוחף של המפלגה הרפובליקנית בבחירות 1920 ובחירתו של הרדינג כנשיא ארצות הברית, מונה דוהרטי כתובע הכללי של ארצות הברית.
מינויו אושר בסנאט של ארצות הברית והוא החל לכהן בתפקידו ב-4 במרץ 1921.
לאחר שצבר כוח פוליטי קיבץ הרדינג סביבו קבוצה של מקורבים פוליטיים, כולל עמיתיו לסיעה מאוהיו כמו דוהרטי ואחרים שתמכו באותו קו מחשבה, קבוצה שנודעה בציבור בכינוי "חבורת אוהיו", או "כנופיית אוהיו" .
מבקרי חבורה זו, כמו מזכיר המסחר של הרדינג, הרברט הובר, ראו את הקליקה הזאת בצורה מסוימת של גועל:
כמה מאנשי חבורת אוהיו של הרדינג לא בזבזו זמן בהעשרת עצמם על חשבון כספי הציבור.
עד מהרה החלו להישמע טרוניות על עברות לכאורה במגוון מחלקות הממשל, כולל במחלקת המשפטים של דוהרטי.
ב-14 באפריל 1922 פרסם העיתון וול סטריט ג'ורנל סנסציה בנוגע למערכת שוחד חשאית שבה היו מעורבים תשלומי שוחד לפקידי ממשל על ידי חברות נפט בתמורה להענקת זיכיונות שאיבה מועדפים באמצעות מכרזים תפורים.
ביום המחרת הגיש הסנאטור הדמוקרטי ג'ון ב.
קנדריק מוויומינג הצעת החלטה הקוראת לפתיחת חקירה של הסנאט שבסופו של דבר חשפה את מה שכונה שערוריית טיפוט דום, שבה היו מעורבים מערכות יחסים פיננסיות בלתי חוקית בין מזכיר הפנים אלברט פול, וחברת בת של תאגיד הנפט סינקלייר .
דוהרטי הואשם על ידי מתנגדי הממשל במעורבות בשערורייה כאשר לא התערב בעניין לאחר שקיבל מידע על העבירות לכאורה.
צמד של תובעים מיוחדים, עוזר התובע הכללי הרפובליקני אוון רוברטס והסנאטור הדמוקרטי לשעבר אטלי פומרן, מונה לנהל חקירה מעמיקה יותר בעניין.
לאחר גביית עדויות, ניקו רוברטס ופומרן את דוהרטי מכל חשד, ובדוח הסופי שלהם הם ציינו שהתובע הכללי לא היה מודע לחוזי הנפט המושחתים, או שלא קיבל שום שוחד הקשור לפרשה.
משמעות הדבר לא הייתה שהפרשה הייתה קשורה למחלקת המשפטים בלבד.
ביולי 1923, כאשר התכונן הרדינג לצאת לסיור עבודה באלסקה, התאבד עוזרו האישי של דוהרטי, ג'סי סמית'.
אף על פי שהיה קווייקר הדוק, הובר מעולם לא היה חלק מהחוג הפנימי של הנשיא הרדינג, אך הוא צורף לפמליה שיצאה לסיור.
לאחר שהנשיא החדש, קלווין קולידג' התנגד בתחילה לדרישות להדיח את דוהרטי, שכנעו אותו הובר, ומזכיר המדינה, צ'ארלס אוונס יוז, לסלק אדם שאותו הם החשיבו כפקיד ממשל מושחת.
ב-28 במרץ 1924 נעתר קולידג' והוא דרש מדוהרטי שיגיש מכתב התפטרות.
עד מהרה הוא הוחלף בתפקידו כתובע הכללי בהרלן סטון, דקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ולאחר מכן שופט בבית המשפט העליון ונשיא בית המשפט העליון.
ב-1926 הואשם דוהרטי בכך שהוא קיבל כספים באופן בלתי ראוי במסגרת מכירת נכסים של חברת המתכות האמריקאית שנתפסו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ההאשמות הגיעו שנה אחת לאחר שסמית', הבוס הרפובליקני ג'ון ט.
קינג מקונטיקט והאפוטרופוס לשעבר לנכסי זרים, תומאס ו.
המקרה של דוהרטי הגיע לבית משפט פעמיים, כשחבר המושבעים הראשון הגיע למבוי סתום של 7 מול 5 לטובת הרשעה.
הוא זוכה לאחר שאחד המושבעים לא השתכנע באשמתו במשפט השני.
דוהרטי שב לעיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי עד לפרישתו ב-1932. באותה שנה הוא פרסם, יחד עם סופר הצללים תומאס דיקסון, את הספר "הסיפור הפנימי של הטרגדיה של הרדינג" (The Inside Story of the Harding Tragedy) אודות התקופה שלו בממשל הרדינג.
בספר זה הוא טען שאלברט פול מונה כמזכיר הפנים על ידי זיוף חתימתו של דוהרטי, ושסמית', ידידו הקרוב התאבד בשל מחלת הסוכרת שבה לקה, ולא בשל רגשות אשמה.
את רוב שנותיו האחרונות בילה דוהרטי בפלורידה ובאי מקינק שבמישיגן.
הוא תכנן לכתוב ספרים נוספים כדי לנקות את שמו, אך באוקטובר 1940 הוא לקה בשני התקפי לב וחלה בדלקת ריאות.
בשנת חייו האחרונה הוא היה מרותק למיטתו ועיוור בעין אחת.
הארי מיקאיה דוהרטי נפטר בשנתו ב-12 באוקטובר 1941 בקולומבוס כשלצידו בנו ובתו.
הוא נטמן בבית הקברות שבוושינגטון קורט האוס.
כמה ממסמכיו, שכוללים בעיקר תכתובות בינו לבין הנשיא הרדינג, שמורים באגודה ההיסטורית של אוהיו שבקולומבוס.
דמותו של דוהרטי גולמה על ידי כריסטופר מקדונלד בסדרה אימפריית הפשע.
כמו בחיים האמיתיים הוא מופיע בסדרה כמנהל מסע הבחירות של הרדינג ב-1920 ובהמשך כתובע הכללי בממשלו.
הוא גם מתמודד מול האשמות בשחיתות ובסדרה ניתן לראות את יחסיו עם ג'סי סמית'.
דמותו של דוהרטי גם גולמה על ידי בארי סאליבן במיני-סדרה של רשת NBC משנת 1979 "המדרגות האחוריות של הבית הלבן" (Backstairs at the White House).
לוטי הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור רוברט ספירינג בסדרה "התעשייה".
הוא בילה חלק מילדותו בצפון המדינה.
המשפחה עברה בילדותו לקפריסין שם הוצב אביו.
לאחר שחזר לאנגליה, לוטי למד משחק בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג וסיים את לימודיו בבית הספר למשחק דרמה סנטר בלונדון.
שנה סרטתפקיד הערות 2016City of Tiny Lights צ'רלי בנסון 2022Benediction בובי אנדרוזעיניה התכולותארטימס מרקי2024ג'וקר: טירוף בשנייםהארווי דנט / דו-פרצוף2025Words of Warאיליה פוליטקובסקיהTBAלונגבורןג'יימס
שנה סדרהתפקיד הערות 2012Wizards vs.
"הארי ומייגן" היא סדרה תיעודית אמריקאית שעלתה לשידור בנטפליקס, ובכיכובם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס ומייגן, דוכסית סאסקס.
הסדרה כוללת שישה חלקים והיא מתעדת את מערכת היחסים של בני הזוג מתחילתה ועד להחלטתם לפרוש מהיותם חברים בכירים במשפחת המלוכה וחובותיהם לאחר מכן.
הסדרה תכלול גם ראיונות עם בני משפחה, חברים, היסטוריונים ועיתונאים.
בספטמבר 2020, הדוכס והדוכסית מסאסקס חתמו על עסקה מסחרית פרטית עם נטפליקס "לפיתוח סדרות, סרטים, סרטים תיעודיים ותוכניות ילדים עיוניות לשירות הסטרימינג".
בראיון שפורסם באוקטובר 2022, מייגן הודיעה שהיא והארי עובדים על סרט תיעודי המתמקד בחייהם, שביימה ליז גרבוס.
נכון לאוקטובר 2022, נטפליקס לא אישרה את יציאתם של סרטים תיעודיים כלשהם מאת הארי ומייגן, ועל פי הדיווחים הוזז תאריך היציאה של הסדרה בעקבות התגובות השליליות לעונה החמישית של "הכתר" של נטפליקס.
הסדרה צולמה חלקית בביתם של בני הזוג.
מייגן אמרה על הסדרה שזה "...נחמד להיות מסוגל לסמוך על מישהו בסיפור שלנו" ותיארה את גרבוס כ"במאית ותיקה שאת עבודתו הערצתי מזמן".
מייגן הודתה שלאפשר לגרבוס לביים פירושו שהסדרה "אולי לא כמו שהיינו מספרים אותה.
אבל לא בגלל זה אנחנו מספרים את זה.
אנחנו נותנים אמון בסיפור שלנו למישהו אחר, וזה אומר שה[סיפור] יעבור דרך העדשה שלו".
ב-1 בדצמבר 2022, שם הסדרה הוכרז בשם "הארי ומייגן".
ב-1 בדצמבר 2022 יצא הטיזר הראשון לסדרה.
שלושת מפרקים הראשונים שוחררו ב-8 בדצמבר.
הארי גאייר לסלי היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אינדיאנה ה-33 בשנים 1929–1933, ולפני כן כיושב ראש בית הנבחרים של אינדיאנה.
תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימן תחילתו של השפל הגדול.
הארי לסלי נולד בווסט לאפייט שבאינדיאנה כבנם של דניאל ומרי בורקהארט לסלי.
אביו היה פוליטיקאי מקומי ושירת כמפקד המשטרה בעיירה.
עוד בהיותו נער, עברה המשפחה לאזור הכפרי שמחוץ לעיירה.
הוא למד בבתי ספר ציבוריים, וכנער עבד במשלוחים עבור חנויות מכולת.
ב-1898, שנה לאחר סיום לימודיו בתיכון, הוא נבחר כפקיד העירוני.
עד מהרה הוא החל ללמוד באוניברסיטת פרדו, שהוקמה זמן קצר קודם לכן, שם הוא היה חבר באחוות סיגמא-פאי ואחוות אקסיה.
בעת לימודיו הוא היה הקפטן של נבחרות הפוטבול והבייסבול של המוסד והיה לאחר מהשחקנים האלמותיים שלו.
כאחד מהספורטאים המובילים של האוניברסיטה, הייתה קבוצתו מועמדת לזכות באליפות המדינה ב-1903. ב-31 באוקטובר אותה שנה נסעו לסלי וחבריו לקבוצה ברכבת מלאפייט לאינדיאנפוליס כדי להתחרות נגד נבחרת אוניברסיטת אינדיאנה.
כאשר התקרבה הרכבת להצטלבות המסילה עם רחוב 18 באינדיאנפוליס, היא התנגשה עם רכבת אחרת, והקרון בו ישב לסלי נפגע.
אחד מחברי הקבוצה נחת בנס על רגליו ללא פגע לאחר שעף מן החלון.
18 חברי הנבחרת האחרים, כולל לסלי עצמו, הוכרזו כמתים בזירת האירוע ונלקחו לחדר המתים.
כמה שעות לאחר מכן, כאשר נעשו ההכנות להכנת גופתו לקבורה, התברר שעדיין היה לו דופק, והוא הובהל לבית החולים.
כשמצבו היה אנוש, הוא נזקק לכמה ניתוחים והיה על סף המוות במשך כמה שבועות.
החלמתו הייתה איטית, אך בסופו של דבר הוא שב לאיתנו, אם כי עד ליומו האחרון הוא התהלך בעזרת מקל הליכה.
בסוף 1904 הוא שב ללימודיו ולאחר שנה סיים אותם.
הישרדותו מתאונת הרכבת זכתה לתשומת לב ברחבי המדינה והוא היה לגיבור עממי ידוע בשל כך.
ב-1904 הקים לסלי את סניף המפלגה הרפובליקנית באוניברסיטת פרדו.
במשך כמה שנים בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 קיים הסניף את חגיגות "יום לסלי" וגיוס תרומות לכבודו.
ב-1907 סיים לסלי את לימודיו בבית הספר למשפטים של אינדיאנה.
הוא פתח משרד עורכי דין בלאפייט באותה שנה וקיבל על עצמו משרת מאמן פוטבול בבית הספר התיכון המקומי, שם הוא הכיר את מרתה מורגן, שאותה הוא נשא לאישה ב-1910 ולשניים נולדו שלושה בנים.
לסלי היה מעורב בפוליטיקה המקומית וב-1912 נבחר כגזבר מחוז טיפקאנו.
ב-1914 הוא רכש חווה, אך בשל סלידתו מהעבודה החקלאית, הוא מכר אותה ובכספי המכירה רכש מניות בבנק מקומי, שבו הוא שימש כנשיא עד 1924.
יושב ראש בית הנבחרים של אינדיאנה
ב-1923 נבחר לסלי כנציג מחוז טיפקאנו ומחוז וורן לבית הנבחרים של אינדיאנה.
הוא נודע בשל סגנון דיבורו התכליתי ועד מהרה יצר בריתות רבות עם חברי הבית.
הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות פעמיים וכיהן בבית הנבחרים עד 1929. ב-1925 הוא נבחר כיושב ראש הבית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום כהונתו בבית הנבחרים.
תקופת כהונתו כיושב ראש הבית עמדה בסימן שליטתם של חברי הקו קלוקס קלאן באינדיאנה.
ב-1925 נעצר מנהיגם והורשע על מעשה אונס ורצח, ובמשך השנתיים הבאות נחשפו רבים מחברי הקלאן ונאלצו לפרוש מתפקידיהם באשמות מגוון של האשמות, כולל כמעט מחצית חברי האספה הכללית של אינדיאנה.
חברי הקלאן תמכו בלסלי בבחירתו לתפקיד יושב ראש הבית בעיקר בשל התנגדותם ליריבו בהתמודדות.
לסלי נאבק בגוש חברי הקלאן בכמה סוגיות, כולל מינויים לוועדות, צעדי חקיקה שנועדה לסגור בתי ספר קתולים, וסוגיות נוספות.
הרשעתו של מנהיג הקלאן וקריסת הארגון שימחו את לסלי.
באופן אישי הוא האמין שהוא היה חף מפשע, אך סבר שהוא ראוי לעונש המאסר שהוטל עליו בשל הפשעים הרבים שלו שעליהם לא היה ידוע.
בין שאר הנושאים שלסלי קידם היה הקמתו של בית החולים ריילי לילדים באינדיאנפוליס.
ב-1928 התמודד לסלי על מועמדות המפלגה הרפובליקנית על משרת מושל אינדיאנה.
בין חמשת המתמודדים לא היה אחד שהצליח להשיג את הרוב הדרוש וההחלטה על המועמדות עברה לוועידת המפלגה המדינתית.
לסלי ניצח בסבב ההצבעה החמישי ובבחירות הכלליות ניצח את מנהיג הדמוקרטים באינדיאנפוליס, פרנק ס.
דיילי, לאחר שגרף 51.3 אחוזים מקולות המצביעים.
הוא היה המושל החמישי ברצף של מושלים רפובליקנים של אינדיאנה.
אחד מצעדיו הראשונים כמושל היה לתמוך בחקיקה לביטול חוקי הבחירות המקדימות של 1915 של המדינה, וחזרה לבחירת המועמדים בוועידות המפלגתיות המדינתיות.
צעד זה אושר ב-1929, לאכזבתם הרבה של אנשי הקו קלוקס קלאן.
המחצית הראשונה של תקופת כהונתו של לסלי כמושל הייתה תקופה של צמיחה כלכלית והוא אירח כמה אירועים חשובים, כולל ועידת אגודת המושלים הלאומית, ביקור של הנשיא הרברט הובר, ביקור של צ'ארלס לינדברג ואישים מפורסמים אחרים.
ב-1929 החל השפל הגדול, שהסתבך עוד יותר בשל בצורת במדינה.
לסלי יזם כמה צעדים להקל על המצב, אך לא עשה דבר משמעותי כלשהו בהאמינו שהשפל יסתיים עד מהרה.
ב-1932 הוא כינס מושב מיוחד של האספה הכללית כדי להוריד את שיעור המיסים.
בין צעדי החקיקה להקלה על המצב שהעבירה האספה הכללית היה החוק הראשון של אינדיאנה לגמלאות, אך לסלי הטיל על החוק וטו.
כאשר השפל המשיך, החליט לסלי שיש לנקוט בצעדים נוספים.
הוא החל לשכור מובטלים לעבודות בכבישי המדינה.
הוא גם דרש שתוכניתו תבוצע גם על ידי הממשלה הפדרלית, ועד מהרה יושמה תוכניתו על ידי מינהל קידום העבודות.
בין המיזמים הנוספים של לסלי היה המשך הרחבת מערכת הפארקים המדינתיים.
לאחר תום כהונתו כמושל היה לסלי למייסד, ובסופו של דבר נשיא, חברת ביטוח החיים סטנדרד באינדיאנפוליס.
בין חבריו הקרובים נמנו הסופר ג'ורג' אדה והשחקן .
הארי לסלי נפטר באופן פתאומי במיאמי, כאשר ביקר אצל אדה, ב-10 בדצמבר 1937 כתוצאה ממחלת לב.
ארונו הועבר לאינדיאנפוליס, שם הוא הוצב לפני שהועבר לקבורה בבית הקברות גרנד ויו שבלאפייט.
הארי ודלי הדינוזאורים היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית-קנדית-אמריקאית-בריטית לילדים המבוססת על סדרת ספרים באותו שם מאת איאן הויבראו ואדריאן ריינולדס.
בקנדה הסדרה שודרה ב-Teletoon בשנת 2005 ובישראל בשנת 2007 בערוץ הראשון ובערוץ הופ!
הסדרה בת 2 עונות ו-52 פרקים באורך 11 דקות.
הארי הוא ילד בעל דלי מלא בצעצועי בדינוזאורים, ברגע שהוא קופץ לתוך הדלי כקסם הוא מגיע לארץ דינו ושם הוא פוגש את הדינוזאורים שלו.
הארי (Harry): ילד, הדמות המרכזית בתוכנית.
פטסי (Patsy): ברכיזאורית ורודה, הגיונית ואכפתית.
סיד (Sid): סקלידוזאורוס כחול ממושקף, לעיתים הוא מאבד את משקפיו.
טורי (Taury): טירנוזאורוס טי רקס אדום, נהנה שקוראים לו הבוס.
טרנס (Steggy): סטגוזאורס כחול, לא אוהב חישוקים, אפייה, יוגה וניסויים בגלל שמחשיב את חבריו כמאמץ רב מדי.
סטרייק (Trike): טריצרוטפס כתום, אוהב לאכול במיוחד סופגניות, ג'לי, עוגה ופודינג.
ננה (Pterence): פטרודקטילוס צהוב, הדינוזאור הקטן ביותר בתוכנית.
בנוסף יש גם את אמו של הארי ואחיו.
הדיבוב העברי הופק על ידי אסנת סדן ובוים על ידי הדס מוזס (משנת 2007) ואפרת קרצמן (משנת 2010)
שם הדמותמדבב\ת בעבריתהארי (2007)אדם קנתהארי (2010)ברק ברויטמןטורימתי אטלססטרייקגילן שחףטרנסענת ארליךסידמולי שולמןפטסיהדר שחף מעייןננהנורית כהן
בנוסף גם דיבבו יעל בן ארי, עדי קוזלובסקי, שמחה ברבירו וסיון שביט (משנת 2007).
הרשל "הארי" זלצמן היה מפיק תיאטרון וקולנוע יהודי-קנדי.
הוא נודע בעיקר בזכות הפקתו המשותפת עם אלברט ברוקולי של תשעת הסרטים הראשונים בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
בגיל 15 ברח מביתו וזמן קצר לאחר מכן הצטרף לקרקס.
ב-1932 עבר לפריז כדי ללמוד מדעי המדינה וכלכלה.
בתקופתו שהותו בפריז פגש את הבמאי רנה קלייר, ושימש עוזרו בסרט שהיה מועמד לפרס אוסקר "".
זמן קצר לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיל האוויר המלכותי הקנדי בוונקובר.
עם זאת, הוא שוחרר מסיבות רפואיות ב-1943 והצטרף לאגף הלוחמה הפסיכולוגית האנגלו-אמריקאית עקב רצונו לחזור לאירופה.
ב-1959 הפיק את סרטו הראשון, "הבט אחורה בזעם".
ב-1961 יצר קשר עם איאן פלמינג ורכש את זכויות היוצרים על ספרי הריגול המצליחים על הסוכן ג'יימס בונד - פרט ל"קזינו רויאל".
זלצמן חבר לאלברט ברוקולי להפקת סדרת הסרטים.
במקביל לסרטי ג'יימס בונד הפיק שלושה סרטים עלילתיים על סוכן חשאי בריטי אחר, הארי פאלמר, בגילומו של מייקל קיין.
ב-1969 הפיק את הסרט "הקרב על בריטניה".
זלצמן ניסה לסייע לתעשיית הקולנוע הישראלית.
בקיץ 1967 ביקר בישראל, השתתף באירוע פתיחת סניף ארגון וראייטי בישראל יחד עם כוכב סרטי, הציע להקים בישראל מרכז להפקת סרטים לימודיים, ביים והפיק סרט תיעודי על ישראל (), ובנוסף החל להפיק בישראל סרט בשם "נכתב בחול", על קרבות אל-עלמיין במלחמת העולם השנייה, אולם לבסוף העביר את הפקת הסרט לספרד.
הוא נפטר ב-28 בספטמבר 1994 כתוצאה מהתקף לב.
ורקסמן ג'וניור הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה אמריקאי.
ורקסמן נולד בפיטסבורג שבפנסילבניה, וגדל בפאלם ספרינגס, קליפורניה.
הוא בילה את שבע השנים הראשונות לחייו בין פיטסבורג, פאלם ספרינגס וסקוטלנד.
בשלב מאוחר יותר החל ללמוד בבית הספר סנט ג'ורג' בניופורט שברוד איילנד, ולאחר מכן המשיך ללימודים באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם קיבל תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה.
מאוחר יותר עבר ללמוד תואר שני בהיסטוריה כנסייתית-אנגלית של המאה ה-17 במכללת ניו באוקספורד שבאנגליה.
לאחר שחזר לארצות הברית שינה ורקסמן את תחום עיסוקו והחל לעבוד ב-Winner/Wagner & Associates, שהתמקדו בניהול משברים תקשורתיים.
בנוסף, עבד גם עם Winner Wagner & Mandabach במהלך הקמפיין המוצלח ב-1992 להכרה ביום מרטין לותר קינג כחג רשמי במדינת אריזונה.
במסגרת זו, הוא פיתח ערכות הדרכה לרמקולים ואימן דוברים לצורך קידום המטרות הפוליטיות של הקמפיין.
במהלך תקופה זו כתב גם למגזינים ופרסומים שונים, ביניהם The LA Reader, Sci Fi Universe Magazine, Eon Magazine,
בנוסף, הוא עבד כחוקר בקרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך לפני שהפך לתסריטאי בתעשיית הטלוויזיה.
ורקסמן עבד למעלה מ-25 שנה כתסריטאי ומפיק בטלוויזיה.
בין הסדרות בהן עבד נמנים "ארץ: הקונפליקט האחרון", "פארסקייפ", "האנטומיה של גריי", "בטי" ו"קאסל".
במרוצת השנים הועמד לשני פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב, פרס סאטורן, פרס בחירת הקהל ושלושה פרסי גילדת הכותבים של אמריקה.
כיום מתגורר בסנטה פה שבניו מקסיקו עם אשתו אמנדה קוק ורקסמן.
הארי ליין היה פוליטיקאי ורופא אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כראש עיריית פורטלנד וכסנאטור מטעם מדינת אורגון.
ליין נבחר לסנאט של ארצות הברית בנובמבר 1912 והיה תומך נלהב למען זכות בחירה לנשים וליחסים מיטיבים יותר בין הממשלה הפדרלית של ארצות הברית לבין אוכלוסיית האינדיאנים במדינה.
הוא התנגד לכניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917 וליין מת חודש לאחר מכן, בעודו מכהן בסנאט.
הארי ליין נולד ב־28 באוגוסט 1855 בעיר קורבאליס שבטריטוריית אורגון.
אביו, נתניאל ליין, היה איש עסקים מצליח ואמו אלייזה ג'יין.
משפחתו השתייכה לשושלת פוליטית בולטת באורגון: סבו, ג'וזף ליין, היה המושל הטריטוריאלי הראשון של אורגון, מועמד לסגן הנשיא בבחירות 1860, ושמו מונצח במחוז ליין.
דודו, לפאייט ליין, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
לאחר שהשלים לימודים תיכוניים בקורבאליס למד באוניברסיטת וילאמט (1876) ובשנת 1878 קיבל תואר ברפואה.
לאחר מכן המשיך בלימודים מתקדמים בניו יורק, אירופה וסן פרנסיסקו.
ליין פתח קליניקה רפואית בפורטלנד והפך לדמות מוכרת כרופא הקהילה.
ב־1887 מונה על ידי המושל סילבסטר פנוייר למנהל בית החולים הפסיכיאטרי המדינתי.
מאבקו בשחיתות עורר התנגדות פוליטית וב־1891 אולץ להתפטר.
לאחר מכן חזר לרפואה פרטית ונודע כרופא לעניים, שטיפל לא פעם בחינם.
ב־1905 נבחר ליין לראש עיריית פורטלנד וכיהן שתי כהונות עד 1909. אף שהתקשה להשיג רוב במועצת העיר, נודע כלוחם למען רפורמות, שקיפות ושוויון.
בתקופתו אירח ועידת זכויות נשים והיה תומך מוצהר בזכות בחירה לנשים.
ב־1908 מינה את לולה בולדווין לאחת משוטרות המשטרה הראשונות בארצות הברית.
הוא נחשב ל"אבי פסטיבל הוורדים של פורטלנד".
ב־1912 נבחר לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית, בניצחון מפתיע במדינה רפובליקנית, וכיהן עד מותו ב־1917. ליין היה פרוגרסיבי בדעותיו, תמך בזכויות נשים, התנגד לשחיתות תאגידית ותמך בבעלות ציבורית על תשתיות.
הוא נודע כלוחם למען זכויות הילידים האמריקאים וטען שמדיניות הממשל כלפיהם היא "שגויה, הרסנית ויקרה".
בענייני חוץ נקט קו אנטי־אימפריאליסטי, התנגד להתערבות האמריקאית בפיליפינים ובמקסיקו, והתנגד לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
באפריל 1917 היה אחד משישה סנאטורים בלבד שהצביעו נגד הכרזת המלחמה על גרמניה.
זמן קצר לאחר הצבעה זו התמוטט בשל מחלת כליות ומחלת עורקים מתקדמת, ונפטר ב־23 במאי 1917 בסן פרנסיסקו בדרכו לפורטלנד.
הוא נקבר בבית העלמין לון פיר בפורטלנד.
אחריו מונה צ'ארלס מקנרי להשלים את כהונתו.
אוספי מכתבים ומסמכים של ליין שמורים בספרייה ההיסטורית של אורגון.
הארי אוסקר ווּד היה סייסמולוג אמריקאי שתרם מספר תרומות משמעותיות בתחום הסייסמולוגיה בתחילת המאה ה-20. בעקבות רעידת האדמה ב-1906 בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ווּד הרחיב את הרקע שלו בגאולוגיה ומינרלוגיה, והקריירה שלו שינתה כיוון לתחום הסייסמולוגיה.
בשנות ה-20 הוא פיתח יחד עם האסטרונום ג'ון אנדרסון את הסייסמוגרף שנקרא על שמם: הסייסמומטר של ווד אנדרסון.
המכשיר היה המכוון לקלוט גלים סייסמיים בעלי זמן מחזור קצר, הקשורים לרעידות אדמה מקומיות.
בשנת 1931 ווד, יחד עם סיימולוג נוסף בשם פרנק ניומן, פיתח ועידכן מחדש את סולם מרקאלי, סולם עוצמה סיסמית שעדיין נמצא בשימוש כאמצעי עיקרי לדירוג השפעות רעידת אדמה.
ווּד הגיע ממדינת מיין, סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת הרווארד, וב-1904 עבר לאוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, שם היה מדריך לגאולוגיה ומינרלוגיה עד 1912. במהלך תקופה זו לימד את הקורס הראשון בסייסמולוגיה בארצות הברית.
זאת בעקבות רעידת האדמה של 1906. הוא היה אחראי בפני ראש המחלקה שם, אנדרו לוסון , לריכוז חקירת היקף ואופי הנזק של רעידת האדמה בסן פרנסיסקו.
המדינה חָסְרה משאבים להקצות כספים למחקר עבור הוועדה לחקירת רעידת האדמה של מדינת קליפורניה, ובמקום זאת הוועדה מומנה על ידי מכון קרנגי למדע.
דוח הוועדה במה שייקרא לימים דו"ח לוסון.
מאידך, לא נעשה מחקר סייסמולוגי נוסף במסגרת השותפות הזו, עד הרבה יותר מאוחר.
הוא עזב את קליפורניה ב-1912, כדי להפעיל את התחנה הסייסמולוגית במצפה הגעשי בהוואי כשותף מחקר, וזאת עד 1917. בעודו שם, הגיש דוח על הצורך במחקר נוסף של רעידות אדמה בדרום קליפורניה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא עבד במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בפיתוח סיסמוגרף פיזואלקטרי , שנבדק לאיתור אש תותחים.
בשנים 1919–1920 הוא היה המשנה בפועל למזכיר מועצת המחקר הלאומית של ארצות הברית , ומזכיר האיגוד הגיאופיזי האמריקאי החדש שהוקם בעת ההיא.
במהלך שהותו בוושינגטון הבירה, הוא משך את התעניינותו של מכון קרנגי למדע, ובסופו של דבר הם העסיקו אותו כדי להקים רשת סייסמית קטנה, שבסופו של דבר תצמח לתוך המעבדה הסיסמולוגית של קאלטק.
על שמו, 2 קתדרות במכון.
בשנת 1908, הגאולוג גרוב ק.
סיסמומטרים שהיו בשימוש עד לאותה תקופה פותחו לזיהוי גלים סיסמיים בעלי זמן מחזור ארוך (ותדירות קצרה) מרעידות אדמה רחוקות, ולא זיהו היטב רעידות מקומיות.
ווד כאמור עזב את ברקלי ב-1912, ובמהלך שהותו במצפה הוולקני בהוואי, יצר קשר עם ארתור ל.
דיי , מנהל המעבדה הגיאופיזית של מכון קרנגי, כאשר דיי ערך שם גם מחקר וולקני.
הוא שימש כמנטור של ווּד, שקיבל את עצתו והלך לעבוד במה שהיום במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בוושינגטון הבירה, שם נוצרה מערכת יחסים עם ג'ורג' אלרי הייל , מנהל מצפה הכוכבים של מכון קרנגי במאונט וילסון שבפסדינה.
במרץ 1921, מכון קרנגי קיבל הצעה מווד לספק מימון לתוכנית ארוכת טווח של מחקר סייסמולוגי בדרום קליפורניה.
כחוקר במכון, ווד עבד בשיתוף עם ג'ון א.
אנדרסון (מעצב מכשירים ואסטרופיזיקאי ממצפה הר וילסון) כדי להמשיך בפיתוח של סייסמומטר שיוכל לתעד את הגלים הקצרים מרעידות אדמה מקומיות.
המכשיר שלהם ידרוש את היכולת למדוד את הגלים הסיסמיים עם זמני מחזור שבין 0.5–2.0 שניות, שהיו קצרים במידה ניכרת ממה שהסייסמומטרים הקיימים הצליחו לזהות.
בספטמבר 1923, עם השלמתו המוצלחת של מה שנודע כ-Wood-Anderson Seismometer, התמקד המכון בהקמת רשת של מכשירים ברחבי האזור, שיוכלו לאתר מוקדי רעידת אדמה, ובסופו של דבר לאפשר מיפוי של אזורי ההעתקים המסתמנים.
ווד הציע למכון קרנגי להקים רשת קטנה של היחידות בחמישה אתרים ברחבי האזור (פסדינה, הר וילסון, ריברסייד, האי סנטה קטלינה ופולברוק ) והמכון הסכימו להתקדם עם ההצעה.
מכון קרנגי ביקש לשתף פעולה עם המכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדינה, עבור התחנה המרכזית של הרשת הסייסמית שלהם.
הייל העלה את הרעיון שניתן לשלב את המעבדה הסיסמולוגית במחלקה לגאולוגיה החדשה של קאלטק, וב-1926, קיבל נשיא קאלטק, רוברט א.
מיליקן, את ההצעה הרשמית שהתקבלה.
מבנה חדש הרחק מהקמפוס הראשי הוקם עבור התחנה, אשר בסופו של דבר נקראה המעבדה הסיסמולוגית של קאלטק.
זמן קצר לאחר הקמתה, ב-1927, הגיעו צ'ארלס ריכטר והוגו בניוף לפסדינה, כדי לעזור בהקמתה, ובשנת 1930, הצטרף למעבדה בנו גוטנברג, שהגיע עם משפחתו מגרמניה.
סולם מרקאלי להערכת העוצמות הסייסמיות
הסייסמולוג מישל סטפנו דה רוסי והלימנולוג פרנסואה-אלפונס פורל יצרו כל אחד את סולם העוצמה הסייסמית שלו, ובשנת 1883 התאחדו כדי לנסח יחד את סולם רוסי-פורל בן 10 הדרגות.
בשנת 1902, ג'וזפה מרקאלי עדכן את הסולם כך שיכלול תיאורים של תגובות אנושיות לרעידת אדמה.
אדולפו קנקאני הציע מאוחר יותר להרחיב את הסולם ל-12 דרגות.
הפיזיקאי הגרמני אוגוסט היינריך זיברג ביצע את השינוי וכינה אותו סולם Mercalli-Cancani-Sieberg (MCS) שהפך פופולרי באירופה.
ווּד והסיימולוג פרנק ניומן המציאו בשנת 1931 סולם משלהם בן 12 דרגות, הסירו את שמותיהם של קנקאני וסיברג, וקראו לו סולם העוצמות המתוקן של מרקאלי.
אחד השימושים הראשונים בסולם החדש היה בדוח ווד שגיש ווּד לאגודה הסייסמולוגית של אמריקה בנוגע להשפעות רעידת האדמה בלונג ביץ' ב-1933, שם עוצמתה המקסימלית הוערכה ב-VIII (חמוּר).
אחרי שנים של מחקר, הציגו גוטנברג וריכטר קורלציה אמפירית, בין דרגת העוצמה הסייסמית לתאוצת הקרקע המקסימלית – PGA שגרמה לאפקטים הסייסמיים בכל אתר, ושעל פיהם הוערכה העוצמה הסייסמית באתרים אלה.
הם הכלילו קורלציה זו וניסחו משוואת מתאם (קורלציה) אמפירית עבור קליפורניה:
כאשר: היא תאוצת הקרקע המקסימלית באתר ביחידות של סנטימטר לשנייה בריבוע (cm/sec2), ו־ היא דרגת האינטנסיטי שהוערכה בו.
במהלך המחצית השנייה של המאה ה־20 התקבלו משוואות קורלציה גם לאזורים אחרים בעולם כמו.
הארי אוורט מיטשל הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אריזונה בשנים 2007–2011. מיטשל כיהן קודם לכן כיו"ר המפלגה הדמוקרטית של אריזונה, חבר הסנאט של אריזונה, וראש עיריית טמפה.
הארי מיטשל נולד וגדל בעיר טמפה שבאריזונה, וב-1962 השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
בשנת 1980 השלים באותה האוניברסיטה לימודי תואר שני במנהל ציבורי.
בין השנים 1964–1992 היה מורה בבית ספר תיכון בטמפה, בו למד בנעוריו.
בשנת 1970 התמודד מיטשל על מושב במועצת העיר טמפה, וניצח בבחירות העירוניות.
הוא נבחר מחדש בשנת 1974, וב-1978 התמודד לראשות העיר וזכה ברוב קולות כבר בסיבוב הראשון, ללא צורך בסיבוב שני.
מאז זכה בכל מערכת בחירות לראשות העיר ברוב מוחץ, עד לפרישתו בשנת 1994. בסמוך לבניין עיריית טמפה, במתחם המוניציפלי הנושא את שמו – "הארי א.
מיטשל" – ניצב פסל גדול שלו ליד רחוב מיל השוכן בעיר.
לאחר פרישתו מראשות העירייה בשנת 1994, התמודד מיטשל אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מזכיר החינוך של מדינת אריזונה – משרה ציבורית האחראית על ניהול מערכת החינוך הציבורית במדינה.
הוא הפסיד בהפרש קטן בבחירות המקדימות של המפלגה, שלדבריו נבע מחוסר ניסיונו בבחירות מפלגתיות, ויריבו הפסיד בהמשך בבחירות הכלליות.
ארבע שנים מאוחר יותר נבחר מיטשל לסנאט של אריזונה, כנציג טמפה וחלקים מדרום סקוטסדייל.
אף שמחוז הבחירה שלו נחשב ל"מתנדנד", מיטשל הצליח לנצח באופן מובהק בכל מערכת בחירות לאחר מכן.
הוא התמודד לפי "חוק הבחירות הנקיות" של אריזונה, המעניק מימון ציבורי למועמדים המתמודדים לתפקידים מדינתיים, בתנאי שיעמדו במגבלות ובקריטריונים מסוימים.
עם הגעתו להגבלת כהונה ב-2004, ניהל מיטשל את מערכת הבחירות האחרונה שלו לסנאט המדינתי.
שנה לאחר מכן, לקראת בחירות אמצע הכהונה ב-2006, התמודד ללא מתחרים על ראשות המפלגה הדמוקרטית של אריזונה, לאחר שיושב ראש המפלגה ג'ים פדרסון התפטר כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית.
הוא נבחר לתפקיד ב-20 באוגוסט 2005. בתקופת כהונתו כיו"ר המפלגה, פיקח מיטשל על ההיערכות המוקדמת של הדמוקרטים לבחירות הכלליות במדינה שנערכו ב-7 בנובמבר 2006. כבר ב-1 בפברואר 2006 הצליחה המפלגה הדמוקרטית להחזיר לעצמה את השליטה במועצת העיר טוסון, לאחר שנים של שליטה רפובליקנית.
באביב 2006 הודלף סקר שהוזמן בידי המפלגה הדמוקרטית של אריזונה ו-ועדת הקמפיין הדמוקרטית לקונגרס (DCCC).
הסקר הראה כי חבר הקונגרס הרפובליקני ג'יי.
הייוורת' עתיד להתמודד מול תחרות צמודה מול כמה מועמדים דמוקרטים אפשריים, והדירוג של מחוז הקונגרס נקבע כ-Toss-Up בידי "The Cook Political Report".
בעקבות כך הופעל לחץ על מיטשל מצד אישים שונים במפלגה הדמוקרטית, ובראשם רם עמנואל – שכיהן אז כראש ה-DCCC – להתמודד מול הייוורת'.
בעקבות זאת התפטר מיטשל מתפקידו כיו"ר המפלגה הדמוקרטית של אריזונה ב-7 באפריל, ונכנס למרוץ שלושה ימים לאחר מכן ב-10 באפריל.
בתוך פחות משבועיים הצליח לגייס סכום בן 213,209 דולר אמריקאי למסע הבחירות שלו.
עד סוף יוני 2006 הספיק מיטשל לגייס כמעט 700 אלף דולר למסע הבחירות.
סקר של "SurveyUSA" מ-16 באוקטובר 2006 הראה יתרון קטן להייוורת' – 48% מול 45% למיטשל.
ב-27 באוקטובר 2006, העיתון "The Arizona Republic" שינה את עמדתו המסורתית והחליט לתמוך במיטשל, לאחר שבעבר תמך בהייוורת'.
הסקרים שפורסמו בשבועות שלאחר מכן הצביעו על עלייה איטית אך עקבית בפופולריות של מיטשל.
בערב הבחירות, ב-7 בנובמבר, הכריזו רוב כלי התקשורת הלאומיים והמדינתיים על ניצחונו של מיטשל.
עם זאת, הייוורת' מיאן להכיר בתבוסתו בטענה שנותרו קולות רבים של הצבעות בדואר שטרם נספרו; ככל שהעדכונים התקבלו, לא נרשם שינוי משמעותי לטובת הייוורת', והוא הודה בהפסדו ב-14 בנובמבר.
מיטשל עצמו הכריז על ניצחונו רק ב-22 בנובמבר.
בסופו של דבר ניצח מיטשל בהפרש של למעלה מ-8,000 קולות.
עם כניסתו לתפקיד ב-3 בינואר 2007, היה מיטשל לדמוקרטי הלבן הראשון שייצג חלק משמעותי מפיניקס מאז סם קופרסמית' וקארן אינגליש סיימו את תפקידם בשנת 1995.
במהלך כהונתו היה מיטשל היה חבר בקואליציית "הכלבים הכחולים" (Blue Dog Coalition) – קבוצת מחוקקים דמוקרטים המדגישה שיתופיות בין-מפלגתית ושיתוף פעולה עם חברים ממפלגות אחרות.
הוא הצביע בעד חוקים שזכו לתמיכה רחבה מצד הדמוקרטים בקונגרס, בהם "תוכנית ביטוח בריאות לילדי מדינות" (State Children's Health Insurance Program).
אף שהביע הסתייגויות מסעיפים אחדים בחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, הצביע לבסוף בעדו.
בנובמבר 2008 נבחר לתקופת כהונתו השנייה.
בבחירות 2010 התמודד לכהונתו השלישית מול דייוויד שווייקרט, לשעבר גזבר מחוז מריקופה וחבר בית הנבחרים של אריזונה.
הוא גרף 43% מקולות הבוחרים והפסיד את מושבו לשווייקרט, שזכה ב-52% מהקולות.
הארי פוטר היא סדרת ספרי פנטזיה מצליחה בת שבעה חלקים (הפטלוגיה) שנכתבה על ידי הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג.
גיבור הסדרה הוא הנער הארי פוטר.
הראשון מבין שבעת ספרי הסדרה, "הארי פוטר ואבן החכמים", יצא לאור בשנת 1997, והאחרון מביניהם, "הארי פוטר ואוצרות המוות", יצא בשנת 2007.
כל אחד מספרי הסדרה (מלבד הספר השביעי) מתאר שנת לימודים בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות.
הסדרה מתאפיינת, בין השאר, ביצירת עולם חדש של מושגים ומונחים פרי דמיונה של הסופרת (אשר שאבה השראה ממיתולוגיות וסיפורי פולקלור שונים).
על אף שקהל היעד העיקרי של הסדרה הוא ילדים ונוער, הסדרה מעוררת עניין גם בקרב מבוגרים.
הסדרה זכתה להצלחה יוצאת דופן, וספריה נמכרו במאות מיליוני עותקים בעשרות שפות ברחבי העולם.
הספרים מופיעים בקביעות ברשימת עשרת הספרים הנמכרים בעולם, והפכו את רולינג לאחת הנשים העשירות בממלכה המאוחדת ולסופרת העשירה ביותר בעולם.
סדרת הספרים גיבשה לעצמה קהל מעריצים עולמי – מה שהביא לשיווק מוצרים רבים הנוגעים לדמויות ולפרטי העלילה.
הסדרה עובדה לשמונה סרטי קולנוע, שעד לשנת 2015 היוו את סדרת הסרטים המכניסה ביותר בהיסטוריה של הקולנוע (שיא שנשבר ב־2015 על ידי "היקום הקולנועי של מארוול").
גיבור הספר, הארי פוטר, הוא נער רזה ממושקף בעל עיניים ירוקות, (בסרט עיניה של הדמות כחולות, משום שלשחקן דניאל רדקליף, שהוא בעל עיניים כחולות, היתה תגובה אלרגית לעדשות עיניים בצבע ירוק), שיער שחור פרוע וצלקת בצורת ברק על מצחו.
הארי הוא יתום כיוון שבהיותו בן שנה, שני הוריו – לילי וג'יימס פוטר – נרצחו על ידי הלורד וולדמורט, קוסם האופל הגדול ביותר, שהפיל את אימתו על עולם הקוסמים בעשרים השנים שקדמו ללידתו של הארי.
אלבוס דמבלדור, מנהל בית הספר לכישוף ולקוסמות הוגוורטס נחשב לקוסם הטוב הגדול ביותר בדורו, והוא היחיד שוולדמורט פוחד ממנו.
וולדמורט ניסה לרצוח את הארי התינוק יחד עם הוריו, אך אמו של הארי גוננה עליו והאהבה שלה העניקה לו שכבת מגן.
כתוצאה מכך הארי שרד, ורק צלקת בצורת ברק נשארה על מצחו.
הקללה הנוראה שוולדמורט ניסה להפעיל, חזרה אליו וגרמה לו לאבד את גופו הגשמי.
הארי אינו מודע להיותו קוסם עד גיל 11. אז, לאחר שדודו ודודתו מונעים ממנו לקרוא מכתב שנשלח עבורו מהוגוורטס, בית הספר לכישוף ולקוסמות באנגליה, רובאוס האגריד (שמשמש כשומר הקרקעות בהוגוורטס) מעביר אליו ישירות את המכתב המזמין אותו להצטרף לבית הספר ולעולם הקוסמים.
במהלך נסיעתו לבית הספר פוגש הארי את שתי הדמויות שיהפכו לחבריו הטובים וילוו אותו במהלך הסדרה: רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר.
במשך שבע שנות לימודיו בבית הספר לקוסמות הוגוורטס, ובעיקר בשנתו האחרונה בה אינו נמצא בבית הספר, מתחולל מאבק בין כוחות הטוב שבראשם מנהל בית הספר אלבוס דמבלדור, לבין כוחות האופל שבראשם לורד וולדמורט שתומכים בו אוכלי המוות.
הארי פוטר וחבריו רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר הם מראשי כוחות הטוב.
וולדמורט מנסה שוב להשתלט על קהילת הקוסמים, לאחר שנפל במהלך הניסיון הכושל להרוג את הארי בעודו תינוק בעריסה.
במשך הזמן מגלה הארי פוטר יותר ויותר על עולם הקוסמים, על הוריו המתים ועל המלחמה שהייתה בעבר אל מול וולדמורט ואוכלי המוות.
בשנתו הראשונה בהוגוורטס (המתוארת בספר הארי פוטר ואבן החכמים) הארי מתוודע לעולם הקוסמים, מבסס את חברותו הקרובה עם רון והרמיוני ומגלה את כישרונו במשחק קווידיץ'.
במהלך שנת הלימודים מנסים הארי, רון והרמיוני לגלות על מה פלאפי (כלב בעל שלושה ראשים) שומר בקומה השלישית.
בסוף השנה הארי נלחם בלורד וולדמורט, (שנכנס לצידו השני של הראש של הפרופסור קווירל הנודע בשם האיש בעל שני הפרצופים) המנסה לחזור לעולם הקוסמים בעזרת אבן החכמים, שיכולה לייצר את סם החיים שיכול להקנות לו חיי נצח, בעזרת הפרופסור קווירל, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל.
בשנה השנייה (המתוארת בספר הארי פוטר וחדר הסודות), מנסים הארי וחבריו למצוא את האחראי לתקיפות מסתוריות בבית הספר שגורמות להתאבנות של כמה מתלמידי בית ספר, רוח רפאים והחתולה של ארגוס פילץ', השרת.
בסופו של דבר, הארי מתעמת עם האחראי לכך – זיכרון שמור של הלורד וולדמורט שהופיע בתור יומנו של טום רידל (שמו הראשון של וולדמורט ושל אביו) שהשתלט על ג'יני ויזלי, אחותו הקטנה של רון, וגרם לה לשחרר את הבסיליסק (נחש ענק שמבט ישיר בעיניו גורם למוות) שגרם לאיבונים.
הארי נעזר אז במצנפת המיון ובפוקס, עוף-החול של דמבלדור.
בשנה השלישית (המתוארת בספר הארי פוטר והאסיר מאזקבאן), הארי נחשף לראשונה לסנדקו, סיריוס בלק, אשר ישב שתים עשרה שנה בכלא הקוסמים, אזקבאן, לאחר שהופלל על ידי אוכל המוות פיטר פטיגרו (המוכר גם כ"זנב תולע") שבגד בו ובחבריו, והואשם ברצח 12 מוגלגים וקוסם אחד, ובהסגרת הוריו של הארי לוולדמורט.
במקביל מתעמת הארי עם פיטר, שהיה חבר קרוב של הוריו ושל סיריוס, אך הסגיר אותם לוולדמורט.
פטיגרו מצליח לברוח, ובכך מונע את זיכויו של סיריוס בידי משרד הקסמים, שתופס אותו ורוצה להשמידו בנשיקת הסוהרסן (מציצת הנשמה דרך הפה, הפיכה ל"קליפה ריקה").
הארי והרמיוני חוזרים בזמן בעזרת מחולל זמן, ומצילים את סיריוס על גבו של ההיפוגריף בקביק, שנידון למוות על תקיפת דראקו מאלפוי מוקדם יותר השנה.
בשנה הרביעית (המתוארת בספר הארי פוטר וגביע האש), הולך הארי לצפות באליפות העולם בקווידיץ' שמתרחשת במולדתו, אנגליה.
אחרי המשחק הגיעה תהלוכה של אוכלי מוות בברדסים ומסיכות, הם תקפו והשפילו את השומר המוגלגי ובני משפחתו, זרעו פחד בקהל הקוסמים והציתו אוהלים.
הארי וחבריו ברחו ליער וראו שם צללית מסתורית, ששלחה כישוף לשמיים, האות האפל – מסימני ההיכר של וולדמורט ותומכיו (המכונים "אוכלי המוות").
בסוף הטורניר, כאשר הארי נוגע בגביע יחד עם סדריק דיגורי (תלמיד נוסף מבית הפלפאף שייצג את הוגוורטס), הגביע מתגלה כ"מפתח מעבר" המשגר את הארי וסדריק הישר לידיו של וולדמורט, אשר רוצח את סדריק.
וולדמורט בעזרת משרתו, פיטר פטיגרו, משתמש בדמו של הארי כדי להעניק לעצמו גוף חדש ולהשיב לעצמו את כוחותיו.
הארי והלורד וולדמורט נאבקים, והארי מצליח להימלט ממנו ברגע האחרון.
בסופו של דבר, הארי מבין שהמורה שלו להתגוננות מכוחות האופל פרופסור מודי, הוא בעצם ברטי קראוץ' הבן, אוכל מוות מתחזה (באמצעות שיקוי פולימיצי) שברח מאזקבאן בעזרת אימו, חזר לשרת את אדונו ואף רצח את אביו במהלך אותה שנה.
קראוץ' כמו וולדמורט לא הצליח להרוג את הארי ונוטרל על ידי דמבלדור, ובסופו של דבר בניגוד לתכנון של דמבלדור, שר הקסמים מכניס עימו סוהרסן שמבצע בברטי ראוץ' ג'וניור נשיקת הסוהרסן, מה שמשאיר את קראוץ' כקליפה ריקה וחסר ערך מבחינת מסירת עדות
בשנה החמישית (המתוארת בספר הארי פוטר ומסדר עוף החול), דמבלדור מקים מחדש את מסדר עוף החול, שהוא ארגון שמטרתו להילחם בוולדמורט ובתומכיו.
הארי עומד למשפט באשמת ביצוע קסם פטרונוס (המיועד להרחיק סוהרסנים, יצורים ששואבים את השמחה מסביבתם) שבסופו הוא מנצח (באילוץ רב).
הארי פוטר וחברי המסדר מנסים לשכנע את קהילת הקוסמים שוולדמורט חזר לפעול, אך רוב הקוסמים אינם מאמינים להם ואף קוראים להם 'משוגעים'.
בינתיים, בהוגוורטס, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל (שמונתה בהמשך למפקחת העליונה מטעם משרד הקסמים), דולורס אמברידג', מאמללת את חייו של הארי ומתעללת בו, ומונעת לימוד מעשי בהתגוננות מפני כוחות האופל.
בתגובה לכך, הרמיוני, רון והארי מקימים את צבא דמבלדור, ארגון שמטרתו לימוד כשפים להתגוננות.
במהלך השנה מתאהב הארי בצ'ו צ'אנג והם יוצאים לדייט בבית התה של מאדאם פודיפוט, שנגמר בכישלון.
אחר כך, וולדמורט משתיל בראשו של הארי חיזיון שקרי, בו מוצג סיריוס עובר עינויים בידי וולדמורט במשרד הקסמים, על מנת למשוך את הארי לשם.
הארי וכמה תלמידים נוספים באים "להציל" את סיריוס, אך נקלעים למארב של אוכלי מוות וניצלים רק בזכות הופעתם של חברי מסדר עוף החול וסיריוס ביניהם, בקרב בו הוא מוצא את מותו.
קרב נוסף נערך בין וולדמורט לדמבלדור בתוך משרד הקסמים לעיני כל.
בתום כל ההתרחשויות דמבלדור מגלה להארי כי טרם לידתו הייתה נבואה אשר אומרת כי וולדמורט והארי פוטר אינם יכולים להתקיים יחד בעולם ואחד מהם חייב למות בידי האחר.
בשנה השישית (המתוארת בספר הארי פוטר והנסיך חצוי־הדם), נמצאת המלחמה בין וולדמורט ותומכיו לבין שאר קהילת הקוסמים בעיצומה.
הארי ודמבלדור יוצאים לחקור את עברו של וולדמורט כדי לגלות את נקודות התורפה שלו.
במקביל, הארי צריך להתמודד עם לימודי כשיפומטרי בשיקויים.
הארי תלמיד ממוצע בשיקויים, ונעזר בספר לימוד ישן של ישות מסתורית ששמה "הנסיך חצוי הדם".
הארי וג'יני ויזלי מתקרבים והופכים לזוג.
לקראת סוף השנה מתחולל מאבק נוסף אל מול אוכלי המוות ובסופו המורה להתגוננות מפני כוחות האופל, לשעבר המורה לשיקויים, סוורוס סנייפ הורג את דמבלדור.
בהמשך נגלה שהוא עשה זאת לבקשת דמבלדור, משום שהיה גוסס גם כך.
במרדף אחרי סוורוס סנייפ, הארי מנסה להשתמש בקללה של הנסיך חצוי הדם ומגלה שסנייפ עצמו הוא הנסיך חצוי הדם.
בשנה השביעית (המתוארת בספר הארי פוטר ואוצרות המוות; העלילה הראשונה אשר לא מתרחשת ברובה בין כותלי בית הספר) המלחמה בין וולדמורט ואוכלי המוות לבין מסדר עוף החול מגיעה לשיא.
עוזריו של וולדמורט מנסים להרוג את הארי כבר כאשר הוא עוזב את הדרסלים לצמיתות.
במשך שנה זו הארי, רון והרמיוני עוזבים את בית הספר ומחפשים את שבעת ההורקרוקסים (חפצים שמכילים חלקיק נשמה, וכך מונעים את מות בעליהם) של וולדמורט בעקבות המשימה שהטיל דמבלדור על הארי לפני מותו, על מנת להשמידם ולהביא למותו של וולדמורט אחת ולתמיד.
בנוסף, מגלה הארי פרטים חדשים על עברו של דמבלדור וכן הוא מגלה את האגדה על אוצרות המוות – שלושה חפצים קסומים שהאדם שמחזיק בשלושתם הוא אדון על המוות – גלימת ההיעלמות, אבן האוב ושרביט הסמבוק (או שרביט הבכור, מטה הגורל) – השרביט החזק ביותר שקיים.
בנוסף, הארי מגלה שגם הוא הורקרוקס, דבר המסביר את החיבור לראשו של וולדמורט ויכולתו לדבר בשפת הנחשים.
הארי מת וחוזר הפעם כהארי בלי חלק הנשמה של וולדמורט בתוכו.
הוא מאבד בשנה זו חברים קרובים כגון התנשמת הדוויג, רמוס לופין, נימפדורה טונקס, פרד ויזלי, אלאסטור "עין הזעם" מודי, דובי גמדון הבית, קולין קריווי ועוד.
כמו כן, הוא מגלה פרטים נוספים על עברה של אימו ועל עברו של סוורוס סנייפ שנרצח על ידי וולדמורט בסוף הספר.
בדו־קרב האחרון מביס הארי את וולדמורט (בעזרת נוויל לונגבוטום, שמשמיד את נגיני, הנחשית שהייתה גם היא הורקרוקס).
בפרק האחרון שבספר, יש אחרית דבר שמספרת על חיי הארי וחבריו 19 שנים לאחר סיום העלילה:
הארי פוטר התחתן עם ג'יני ויזלי ונולדו להם שני בנים ובת.
הראשון (ג'יימס סיריוס פוטר השני) כבר התחיל את לימודיו בהוגוורטס, השני (אלבוס סוורוס פוטר) אמור להתחיל ללמוד בבית הספר בשנה הקרובה, והשלישית (לילי לונה פוטר) עוד לא התחילה את לימודיה.
הרמיוני גריינג'ר ורון ויזלי התחתנו ונולדו להם בן ובת – רוז והוגו.
נוויל לונגבוטום הפך למורה לתורת הצמחים בהוגוורטס (לפי רולינג הוא גם התחתן עם חנה אבוט שהפכה לבעלת הפונדק הקלחת הרותחת)
דראקו מאלפוי התחתן עם אסטוריה מאלפוי ונולד לו בן בשם סקורפיו, שהשתתף בעלילה של הארי פוטר והילד המקולל.
טד לופין, הבן של נימפדורה טונקס ורמוס לופין שמתו 19 שנה לפני כן, מתואר בתור החבר של ויקטואר ויזלי, הבת של פלר דלאקור וביל וויזלי.
בסוף אחרית הדבר עולה אלבוס סוורוס (בנו השני של הארי) להוגוורטס אקספרס ומתחיל את שנתו הראשונה בהוגוורטס.
ישנן מספר נקודות, החוזרות בעלילות של הספרים השונים.
לקראת סוף כל הספרים הארי יוצא מהוגוורטס, או שנכנס לאזור סודי של הטירה, ואז מתרחש קרב קסמים כלשהו - למעט הספר השביעי בו הארי נמצא במהלך השנה מחוץ לבית הספר (במסע לחיפוש אחרי ההורקרוקסים), ורק לבסוף הוא חוזר אליו לקרב המכריע.
ברוב הספרים, הארי, רון והרמיוני חושדים במישהו, אך לבסוף מתברר שהפושע הוא אדם אחר, לא צפוי.
דוגמאות: בספר הראשון נחשד סנייפ בניסיונות לגניבת אבן החכמים, והאשם האמיתי הוא פרופסור קווירל שתמך וחלק את גופו עם וולדמורט.
בספר השני נחשד דראקו מאלפוי בפתיחת חדר הסודות ומאוחר יותר נחשד גם רובאוס האגריד, אך האשמה היא ג'יני ויזלי שמוחה נשלט על ידי הורקרוקס של טום רידל (ההורקרוקס נוצר על ידיו בעודו תלמיד בבית הספר).
בשלישי נחשד סיריוס בלק באשמת הסגרת הוריו של הארי לוולדמורט, ורצח פיטר פטיגרו.
אך האשם הוא פיטר פטיגרו שפחד והעדיף לבגוד בחבריו ולא למות כפי שהיו עושים למענו.
ברביעי נחשד איגור קרקרוף בהיותו אוכל מוות שמנסה לרצוח את הארי, אך הפושע היה ברטמיוס קראוץ' ג'וניור, בנו של ברטמיוס קראוץ', עובד בכיר במשרד הקסמים, שהתחלף עם אימו וברח מאזקבאן בעזרתה.
הוא התחזה להילאי הנודע אלאסטור "עין הזעם" מודי, שבספר זה כבר נחשב מטורף בעיני משרד הקסמים.
בספר החמישי נחשד וולדמורט כמי ששלח שני סוהרסנים לתקוף את הארי במהלך חופשת הקיץ, אך מי ששלחה אותם היא דולורס אמברידג' עוזרת בכירה לשר הקסמים והמורה החדשה להתוגננות מפני כוחות האופל.
נוסף לכך, לאורך כל הסדרה הארי חושד בסוורוס סנייפ כמי שנותר נאמן לאדון האופל, עד שבסיום הספר השביעי נחשף כי למעשה הוא הגן על הארי כל חייו, כמי שהיה בנה של האישה שאהב יותר מכול.
בסופם של כל הספרים למעט השישי נערכת שיחת סיכום בין דמבלדור להארי, ובה מסביר דמבלדור את כל הדברים שנשארו פתוחים בספר.
היוצא מן הכלל הוא הספר השישי, שכן בסופו דמבלדור נרצח (ולמרות זאת, בספר השביעי הוא שב ומסכם בתוך ראשו של הארי).
הארי ומאלפוי מתעמתים ברכבת בדרך להוגוורטס, בכל הספרים בהם הארי נוסע ברכבת (כולם חוץ מהשני שדרכו לתחנת הרכבת נחסמה על ידי גמדון הבית דובי שניסה למנוע ממנו להגיע להוגוורטס, והשביעי בו הארי כלל לא למד בהוגוורטס).
ברוב הספרים קיימת עלילת משנה, הנחשפת לאורך הספר, שמדברת על אירועים שקרו לפני זמן רב.
לדוגמה: חייהם הצעירים ומותם של ג'יימס ולילי פוטר נחשפים אל הארי בספר השלישי, חייו של וולדמורט הצעיר נחשפים בשני ובשישי, ובספר השביעי מתוארים חייו של דמבלדור בצעירותו.
בכל הספרים (למעט הראשון), הארי עוזב את הדרסלים לפני תחילת הלימודים שבאחד בספטמבר, והולך למקומות שונים – בעיקר ל"מחילה", בית משפחת ויזלי.
בכל הספרים ישנה סצנה במרפאה לקראת סיום.
ברוב הספרים מתוארים חלומות או חזיונות של הארי לפרטי פרטים, כאשר הם מדברים על פחדים שיש להארי, רגעים שחווה ואף לפעמים מחשבות ורגשות עזים של וולדמורט (למשל: בספר החמישי הארי רואה בחלומו את ארתור ויזלי מוכש במחלקת המסתורין על ידי הנחשית של וולדמורט, נגיני, ובכך הציל את ארתור).
במהלך עלילת הסדרה, מקצוע "התגוננות מפני כוחות האופל" נלמד על ידי מורה אחר בכל שנה, כאשר איש מהם אינו נשאר בתפקידו למשך יותר משנה אחת.
תופעה זו מהווה מוטיב חוזר בסדרה, ולעיתים אף נרמז כי המשרה מקוללת.
בשנה הראשונה לימד את המקצוע קוויריניוס קווירל.
בסיום השנה התגלה כי הוא שימש ככלי עבור וולדמורט, עמו חלק את גופו, והוא מת במהלך עימות עם הארי פוטר.
בשנה השנייה גילדרוי לוקהרט מונה לתפקיד.
לקראת סיום השנה נחשף כי סיפורי הגבורה שלו היו שקריים, וכי הוא גנב את הישגיהם של קוסמים אחרים תוך מחיקת זיכרונם.
כתוצאה מכישוף ריקושט, איבד את זיכרונו ואושפז בבית החולים של הקדוש מנגו.
בשנה השלישית לימד רמוס לופין, מורה מוערך ואהוב.
לאחר שנחשפה זהותו כאיש-זאב, התפטר מיוזמתו מתפקידו.
בשנה הרביעית המורה לתחום היה, לכאורה, אלאסטור "עין הזעם" מודי.
בסוף השנה נחשף כי מודי האמיתי היה כלוא בארונית, בעוד שברטי קראוץ' הבן התחזה אליו באמצעות שיקוי פולימיצי.
בשנה החמישית נשלחה דולורס אמברידג' מטעם משרד הקסמים לתפקיד.
גישתה השמרנית והנוקשה הובילה לעימותים רבים עם התלמידים ועם הסגל, והיא עזבה את בית הספר עם סיום האירועים.
בשנה השישית סוורוס סנייפ קיבל את התפקיד לאחר שנים של שאיפה אליו.
בסוף השנה, לאחר שהרג את דמבלדור במסגרת הסכם ביניהם, עזב את בית הספר.
בשנת הלימודים השביעית שימש כמנהל הוגוורטס.
בתחילת פרסום הסדרה, "הארי פוטר" קיבל ביקורות חיוביות רבות, מה שתרם להפיכתו להצלחה מסחררת.
על הספר הראשון בסדרה "הארי פוטר ואבן החכמים":
בהמשך, לאחר שיצאה לאור כל סדרת הספרים והסרטים, ולאחר שהסתבר באיזו אהבה יוצאת דופן היא מתקבלת בציבור, דנו מבקרים רבים בשאלה מהו סוד ההצלחה של הסדרה.
הוצעו מספר תיאוריות, החל מכאלה שתלו הכול בשיווק מסיבי, וכלה בכאלה שהתמקדו באיכות הכתיבה, באיכות העלילה, ובתֵּמָה של הספר – עולם פנטזיה המתכתב עם המציאות היומיומית שלנו.
מספר קבוצות נוצריות בארצות הברית הכריזו כי הספרים פועלים לקידום סגידה לשטן ולכישוף, ולפיכך הוקיעו אותם ואף שרפו אותם בפומבי.
בין התגובות לתופעה זו בלט מאמר שפורסם בניו יורק טיימס בשנת 1999 של סופרת הילדים ג'ודי בלום הידועה במאבקה כנגד צנזורה בו יצאה להגנת סדרת הספרים, וכנגד הניסיונות לצנזרם.
לעומת זאת, הכנסייה הקתולית הכריזה כי הספרים מלאים בערכים שהנצרות מקדשת, וכי העלילה הקלאסית של "הטוב נגד הרע" ברורה מאליה.
עוד מחלוקות היו כשמספר נגזרות ספרותיות בלתי־מורשות של הסדרה נכתבו והופצו ברחבי העולם – כאלו המשתמשות בדמויות עצמן מהסדרה וכאלו המשתמשות במושגים דומים (כך למשל, מפורסמת הסדרה הרוסית על טניה גרוטר, המקבילה הרוסית שנאסרה להפצה מחוץ לרוסיה).
ספרות חובבים רבה נכתבה בידי חובבי ומעריצי הסדרה, לרוב בכלי האינטרנט, כמו ה"שוגר קוויל" (עט הסוכר) או "פיקשן־אלי" (סמטת הסיפורת).
"קראתי כמה מהם", אמרה בתגובה רולינג על התופעה, "מחמיא לי מאוד שאנשים אוהבים את הדמויות עד כדי כך".
בשנת 2015 התגלה עכביש מזן חדש וקיבל את השם אריוביקסיה גריפינדורי על שמה של דמות מהספר.
בעקבות הצלחת הסדרה זכו הספרים לתרגומים לשפות רבות.
הספר הראשון בסדרה תורגם ללמעלה מ־80 שפות, והוכנס לתוכניות לימודי שפות בבתי ספר שונים בעולם.
הסדרה תורגמה אף ללטינית, ליוונית עתיקה ולגאלית סקוטית.
התרגום לשפות אלה נעשה משיקולים אקדמיים (יצירת חומר קריאה מודרני עבור הלומדים שפות אלו והעוסקים בהן).
לעיתים תורגמה הסדרה למספר ניבים של אותה שפה.
כך למשל, התרגום שונה בברזיל ובפורטוגל אף ששתי המדינות דוברות פורטוגזית.
לחלופין, בספרד תורגמה הסדרה גם לבסקית ולקטלאנית.
סדרת הספרים "תורגמה" אף לאנגלית אמריקנית, כלומר, במקומות שבהם יש שימוש במילה או ביטוי שונה בניב האמריקאי הוחלפו מילים מסוימות.
בישראל הוצעו למכירה שתי הגרסאות האנגליות.
הגרסה העברית תורגמה משפת המקור, אנגלית בריטית על ידי גילי בר-הלל ויצאה בהוצאת ידיעות אחרונות.
התרגום היידי של "הארי פוטר ואבן החכמים" יצא לאור בשוודיה תחת השם "הערי פּאָטער און דער פֿילאָסאָפֿישער שטייִן".
בשנת 1999, מכרה רולינג את הזכויות להפקת והפצת אדפטציה קולנועית של ארבעת ספרי "הארי פוטר" הראשונים לחברת הסרטים האחים וורנר בעלות של מיליון ליש"ט.
סטיבן ספילברג קיבל הצעה לביים את הסרט הראשון, אך בסופו של דבר את הסרט הראשון והשני ביים כריס קולומבוס, את השלישי אלפונסו קוארון, את הרביעי מייק ניואל ואת החמישי, השישי והשביעי דייוויד ייטס.
בשנת 2000 נבחרו באודישנים מבין אלפי מתחרים, שלושה שחקנים אנונימיים למדי באותה עת – דניאל רדקליף, אמה ווטסון ורופרט גרינט – שגילמו את הדמויות הראשיות: הארי, הרמיוני ורון, בהתאמה.
בשנת 2023, הוכרז רשמית כי אולפני האחים וורנר חתמו על חוזה להפקת סדרת טלוויזיה שהפקתה תימשך עשור ותעבד את כל שבעת הספרים לשבע עונות הסדרה.
הסדרה תשודר בשירות הסטרימינג Max.
ב-24 בינואר 2024 האחים וורנר הכריזו כי כבר בדצמבר 2023 עברו אודישנים בין תסריטאים ולקחת אחד שיכתוב את העונה הראשונה (המבוססת על אבן החכמים).
הם הודיעו כי בחרו אחד, אך לא יגידו מי הוא.
ב-21 בינואר 2024 האחים וורנר הכריזו כי לתסריטאי יש 4 חודשים לכתוב את התסריט, ובאותו הזמן הם יתחילו את הליהוקים לסדרה, עוד 4 חודשי צילום ועוד 4 חודשי עריכה, ושהתסריט והליהוקים יתחילו מאפריל 2024 עד, לאפריל 2025 בערך.
הם גם הודיעו כי הסדרה תצא או במהלך שנת 2025 או במהלך שנת 2026.
לאחר מכן הודע רשמית כי לאחר שיום הצילומים הראשון של הסדרה החל ב-14 ביולי 2025 וצפוי להימשך עד אביב 2026, הסדרה צפויה לצאת במהלך שנת 2027.
ב-18 ביוני 2010 נפתח לקהל הרחב "עולם הקסמים של הארי פוטר" בפארק יוניברסל באורלנדו, פלורידה.
המתחם מהווה תוספת לפארק יוניברסל ונסוב סביב אטרקציות העוקבות אחר סרטי הארי פוטר.
הפארק כולל מתחמים כמו הוגסמיד וטירת הוגוורטס, וכן מתקנים שונים ואטרקציות השאובות מתוך הסרטים.
בשנת 2014 נפתח ביוניברסל חלק שני למתחם הכולל העתק של סמטת דיאגון, מתקן "הבריחה מגרינגוטס" וכן העתק של רכבת הוגוורטס אקספרס המדמה נסיעה בין לונדון והוגוורטס כאשר היא מסיעה את המבקרים בין שני חלקי הפארק.
באותה שנה נפתח מתחם הארי פוטר גם בפארק יוניברסל יפן ובשנת 2016 נפתח מתחם דומה בפארק יוניברסל בלוס אנג'לס.
איך נוצר הארי פוטר הוא סיור מאחורי הקלעים אשר ממוקם בלונדון ומזמין את המבקרים לסיור רגלי בין אתרי צילום אמיתיים ששומשו ליצירת הסרטים, ביקור בסטים מקוריים מהסרט וכן ביקור במוזיאון אביזרים ותלבושות מקוריות אשר לקוחים כולם מסרטי הסדרה.
מתחילת יולי 2025 המקום נסגר באופן חד פעמי מכיוון שאת סדרת הטלוויזיה החדשה הם מצלמים באותו המקום.
האטרקציה צפויה להיות סגורה עד אביב 2026 שתיגמר צילום העונה הראשונה.
לאחר מכן המקום שוב יפתח למבקרים, אך בכל שלב צילום עונה אחרת עד סיום הסדרה בעוד עשור המקום ייסגר, ולאחר סיום הצילומים המקום ייפתח שוב.
לאחר שייגמרו צילומי הסדרה, המקום ככל הנראה צפוי להיפתח שוב למבקרים במשך שנים ברציפות.
הסיור ממוקם באולפני האחים וורנר בליבסדן, שם צולמו שמונת סרטי הארי פוטר.
האטרקציה נפתחה לקהל הרחב בשנת 2012.
הארי פוטר – הדמות הראשית בסדרה.
רון ויזלי – החבר הטוב ביותר של הארי, יחד עם הרמיוני גריינג'ר.
הרמיוני גריינג'ר – החברה הטובה ביותר של הארי פוטר, יחד עם רון וויזלי.
ג'יני וויזלי – אחותו הקטנה של רון ויזלי, בסוף הספר השביעי מסופר שהיא התחתנה עם הארי פוטר.
דראקו מאלפוי – יריבו המושבע של הארי.
נוויל לונגבוטום – חבר של הארי.
לונה לאבגוד – מתחברת להארי בספר החמישי ("הארי פוטר ומסדר עוף החול"), ושותפה פעילה בצבא דמבלדור.
אלבוס פרסיוול וולפריק בריאן דמבלדור – מנהל בית הספר לכישוף וקוסמות הוגוורטס.
רגוע וחכם, רציני אך יודע לצחוק בזמן הנכון, נרצח בסוף הספר השישי על ידי סנייפ.
מינרווה מקגונגל – ראש בית גריפינדור, המורה לשינוי צורה והסגנית של דמבלדור.
סוורוס סנייפ – ראש בית סלית'רין, המורה לשיקויים מהספר הראשון ועד החמישי, התגוננות מפני כוחות האופל בספר השישי ומנהל בית הספר לקוסמות הוגוורטס בספר השביעי.
לכאורה מתעב את הארי אבל לבסוף מתגלה שהיה מגינו.
נרצח בסוף הספר השביעי על ידי וולדמורט.
פיליוס פליטיק – ראש בית רייבנקלו, מורה ללחשים.
פומונה ספראוט – ראש בית הפלפאף, מורה לתורת הצמחים.
רובאוס האגריד – שומר הקרקעות בהוגוורטס והחל מהספר השלישי מורה לטיפול ביצורי פלא.
סיביל טרלוני – מורה לגילוי עתידות.
פוטרה על ידי דולורס אמברידג' בספר החמישי אך ממשיכה ללמד לאחר עזיבתה של אמברידג' את הוגוורטס במקביל לפירנזה הקנטאור.
הוראס סלגהורן – מחליף את סוורוס סנייפ בלימוד שיקויים בספר השישי.
ראש בית סלית'רין לקראת סוף הספר השביעי.
פירנזה – קנטאור, מחליף את סיביל טרלוני בלימוד גילוי עתידות באמצע הספר החמישי, ובהמשך מצטרף אליה כמורה נוסף.
פופי פומפרי – האחות במרפאת בית הספר.
מורים להתגוננות מפני כוחות האופל:
בספר הראשון: קוויריניוס קווירל – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר הראשון, נושא עמו את וולדמורט כדיבוק, מת ממגעו של הארי בסוף הספר הראשון.
בספר השני: גילדרוי לוקהרט – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר השני.
הוא מציג את עצמו כקוסם מפורסם, אבל בפועל הוא גנב את תהילתו מקוסמים אחרים תוך הטלת לחש זיכרון.
בספר השלישי: רמוס לופין – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר השלישי.
אדם זאב, ובן זוגה של נימפדורה טונקס החל מהספר השישי.
בספר הרביעי: ברטי קראוץ' הבן (אלאסטור מודי, עין הזעם) – התחזה באמצעות שיקוי פולימיצי לאלאסטור מודי המכונה עין הזעם, בפועל היה אוכל מוות.
בספר החמישי: דולורס אמברידג' – מורה להתגוננות מפני כוחות האופל בספר החמישי.
בהמשך מונתה להיות המפקחת העליונה על הוגוורטס ולאחר מכן גם למנהלת עד שהיא תקפה את הקנטאורים של היער האפל והם גררו אותה לתוך היער מה שגרם לה טראומה ודמבלדור הציל אותה לאחר מיכן היא נמלטה מבית הספר בלילה תוך כדי שפיבס הרוח הבדחן של בית הספר מתעלל בה
בספר השישי: סוורוס סנייפ, הוראס סלגהורן החליף אותו בתפקיד המורה לשיקויים.
בספר השביעי: אמיקוס קארו – אוכל מוות.
לורד וולדמורט – הנבל הראשי בסדרה.
רצח את הוריו של הארי, ג'יימס ולילי פוטר, וניסיונו הכושל לרצוח את הארי מהווה רקע לסיפור.
סיריוס בלק – סנדקו של הארי וחברו הטוב ביותר של אביו, נרצח על ידי בלטריקס לסטריינג' (בת דודתו) בספר החמישי.
לילי פוטר – אימו של הארי, נרצחה על ידי וולדמורט כשהארי היה בן שנה.
ג'יימס פוטר – אביו של הארי, נרצח על ידי וולדמורט כשהארי היה בן שנה.
פיטר פטיגרו – חבר לשעבר של ג'יימס פוטר, רמוס לופין וסיריוס בלק.
בסוף הספר השלישי מתברר כי הוא זה שגילה לוולדמורט את מיקומם של ג'יימס ולילי פוטר ובכך עזר לוולדמורט לרצוח אותם.
בספר הרביעי הפך לאוכל מוות רשמי ובסוף הספר נתן את ידו לוולדמורט על מנת שוולדמורט יחזור לצורתו האנושית.
משפחת ויזלי: ארתור ומולי, ביל, צ'ארלי, פרסי, התאומים פרד וג'ורג', רון וג'יני.
משפחתו של רון, חברו הטוב של הארי.
משפחת דרסלי: ורנון, פטוניה ודאדלי.
קרוביו היחידים של הארי, שבביתם הוא מתגורר.
מורים להתגוננות מפני כוחות האופל
+שםשנהסיבת עזיבהסטטוס (המשך הסדרה)קווירניוס קווירל1מוות (שירת את וולדמורט)מתגילדרוי לוקהרט2אובדן זיכרוןמאושפז בבית החולים על שם הקדוש מנגורמוס לופין3התפרסמות היותו איש זאבמת בקרב על הוגוורטס בסוף הספר השביעיאלאסטור "עין הזעם" מודי / ברטימיוס קראוץ' הבן4גילויו כמתחזההמתחזה (ברטי קראוץ' ג'וניור) נושק בידי סוהרסן בסוף אותה שנה.
מודי נהרג בתחילת הספר השביעי.דולורס אמברידג'5פיטורים על ידי דמבלדורחזרה למשרד הקסמים (נאסרת בסוף הסדרה)סוורוס סנייפ6ברח לאחר שהרג את דמבלדורנרצח בידי וולדמורט אמיקוס קארו7נפילת וולדמורטככל הנראה מת, או במאסר
הדוויג – תנשמת לבנה כשלג השייכת להארי, המקבל אותה בתחילת הספר הראשון.
הארי נקשר אליה רגשית ומותה בספר השביעי גורם לו לצער רב.
פיגווידג'ן – ינשוף קטן (שעיר) השייך לרון החל מהספר השלישי.