tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא סיימה את לימודיה ב-2010. במאי של אותה שנה הודיעו היא ולקה על אירוסיהם.
לקה ואליה התחתנו ב-8 באוקטובר 2016 בארמון המלכותי בטירנה.
בחתונתם השתתפו לצד נציגי ממשלת אלבניה נציגים מחצרות מלוכה מכל רחבי העולם.
ביניהם סופיה, מלכת ספרד, פארה דיבה, הנסיכה מייקל מקנט, אלכסנדר, נסיך הכתר של יוגוסלביה, גיום, נסיך לוקסמבורג, הנסיכה ליה מבלגיה ומריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
לקה ואליה יש בת אחת בשם ג'ראלדין שנולדה ב-22 באוקטובר 2020.
אליה בנדטיני הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת השוער בצ'זנה ובנבחרת סן מרינו.
בנדטיני הוא אחיינו של השוער פיירלואיג'י בנדטיני ובן-דודו של השוער סימון בנדטיני.
הוא החל את הקריירה שלו בסן מרינו קלצ'יו מהסרייה ג', וערך את הופעתו היחידה במועדון כשעלה ב-5 במאי 2013 במשחק נגד קרמונזה, כשהחליף בדקה השנייה את השוער הראשון, שהורחק, והיה שותף להפסד קבוצתו 1–6.
ביולי 2014 עבר לפיאנזה מהסרייה ד'.
ביולי 2016 עבר לנוברה מהסרייה ב'.
הופעתו היחידה במועדון הייתה ב-24 בדצמבר 2016, בהפסד קבוצתו 1–4 לווירטוס אנטלה.
הוא שוחרר מהקבוצה ב-9 באוקטובר 2020.
בנדטיני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סן מרינו, וב-27 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–6 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ספה אליה ואהי הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ניס מהליגה הצרפתית בהשאלה מאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
ואהי גדל במחלקות הנוער של סירן, קן, מונפרמיי ומונפלייה.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-16 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–2 למץ במסגרת המחזור ה-15 בליגת העל הצרפתית לעונת 2020/2021. ב-15 בינואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 למונקו במסגרת הליגה.
ב-20 באוגוסט 2023 חתם בלאנס תמורת 35 מיליון אירו.
ואהי שיחק עונה אחת בלאנס בה כבש 12 שערים ב-36 הופעות בכל המסגרות, כולל 2 שערים בשלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-13 באוגוסט 2024 חתם ואהי במארסיי.
ב-24 בינואר 2025 חתם ואהי באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
אליה הובס , היא אתלטית אמריקאית.
זוכת מדליית כסף אולימפית (טוקיו 2020) וזוכת מדליית זהב באליפות עולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר, לאחר שהשתתפה בריצות המוקדמות.
אלופת ארצות הברית (2018) והמכללות (2018) בריצת 100 מטר ואלופת ארצות הברית באולם (2023), שיאנית אמריקה ובעלת התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (6.94 שניות) בריצת 60 מטר.
הובס נולדה וגדלה בניו אורלינס, לואיזיאנה.
היא בוגרת אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
באליפות המכללות באולם שנערכה בטקסס במרץ 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא מכללות חדש של 7.07 שניות.
באליפות המכללות שנערכה ביוני יוג'ין, אורגון היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.91 שניות, לפני אשלי אנדרסון (10.96 שניות) וג'נה פרנדיני (10.98 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין בסוף יולי 2019 היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.33 שניות
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.20 שניות.
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.72 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון (10.69 שניות) ולפני טואנישה טרי (10.74 שניות), בעזרת רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה.
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 10.81 שניות ועלתה ראשונה לריצת הגמר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר.
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.92 שניות.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-18 בפברואר 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא אמריקה חדש של 6.94 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 30 השנים של גייל דיברס (6.95 שניות), התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי שיא העולם של אירינה פריבלובה מרוסיה (6.92 שניות).
אליה בהאט היא שחקנית בריטית ממוצא הודי המשחקת בעיקר בסרטים הינדיים.
היא זכתה במספר פרסים, כולל ארבעה פרסי פילמפייר (האוסקר ההודי).
היא אחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בהודו, היא הופיעה ברשימת 100 הסלבריטאים של פורבס ב-2014 והוכרזה כאחת מ-100 המשפיעות של טיימס בשנת 2022.
בהאט זכתה בשלושה פרסי פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר על גילום קורבן של שימוש בסמים בדרמת הפשע אוטה פנג'אב
(2016), מרגלת סמויה במותחן ראזי (2018), וחברה רכושנית בדרמה המוזיקלית גולי בוי (2019).
היה לה תפקיד קצר בסרט התקופתי RRR, וכן היא כיכבה בסרט הפנטזיה "ברהמסטרה: חלק ראשון - שיבה", כולם מדורגים בין הסרטים ההודים המובילים לשנת 2022.
נכון ל-2023 היא מופיעה ברשימת חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר בעולם וברשימת חשבונות הפייסבוק הנעקבים ביותר בעולם.
בשנת 2023 בהאט הופיעה בסרט הריגול של נטפליקס, "לב של אבן" לצד גל גדות וג'יימי דורנן, מה שציין את הסרט ההוליוודי הראשון שלה.
בהאט נולדה ב-15 במרץ 1993 לבמאי הקולנוע ההודי מאהש בהאט ולשחקנית סוני רזדן.
אביה ממוצא גוג'ראטי ואמה היא ממוצא קשמירי פנדיט ומוצא גרמני בריטי.
יש לה אחות גדולה, שאהין, ושני אחים למחצה מאביה, פוג'ה ורהול בהאט.
השחקן אמראן האשמי והבמאי מוהיט סורי הם בני דודיה מצד האב, בעוד המפיק מוקש בהאט הוא דודה.
בהאט התחנכה בבית הספר ג'מנבאי נארסי, אך עזבה בכיתה י"ב כדי להשקיע בקריירת המשחק שלה.
בהאט תיארה את ילדותה, "היה לי חינוך די בסיסי וצנוע.
לא זכיתי לתענוגות שאנשים מניחים שהייתי זוכה להם מפני שאני בתו של מאהש בהאט." כשגדלה, היא לא הייתה נהנתה מקשר הדוק עם אביה.
אמה אמרה שהיא גידלה את ילדיה לרוב כחד הורית מכיוון שבעלה לא התעניין במיוחד בחייהם.
בהאט אמרה שכילדה, היא "לא התגעגעתי אליו כי לא באמת היה לי אותו", והוסיפה שהם פיתחו קשר הדוק יותר רק כשהיא הפכה לשחקנית.
בצעירותה הוריה התגרשו ואביה נישא בשנית.
בהאט שאפה לשחק מגיל צעיר, ואמרה שהיא הבינה זאת לראשונה כבר בזמן חזרות למקהלה בגן.
עד מהרה החלה שיעורי ריקוד במכון של שימק דבר.
תפקיד המשחק הראשון שלה היה בגיל חמש במיזם ההפקה של אביה Sangharsh ב-1999, שבו גילמה את הגרסה הצעירה של דמותה של פרייטי זינטה.
כשדיברה על החוויה שלה, העירה בהאט מאוחר יותר, "אני לא זוכרת הרבה מהצילומים.
הייתי הולכת לסט רק בשביל האוכל".
בגיל תשע היא ניגשה לאודישן לתפקיד בסרטו של סנג'אי לילה בהנסאלי "שחור" (2005), אך לא קיבלה את התפקיד.
שלוש שנים מאוחר יותר, בהנסאלי ליהק את בהאט בת ה-12 יחד עם רנביר קאפור בן ה-20 להופעת הבכורה שלהם בסרטו Balika Vadhu, אבל הסרט נגנז.
בהאט ביצעה את התפקיד הראשי הראשון שלה ב-2012 עם סרט הנעורים של קארן ג'והר, "תלמיד השנה", לצד השחקנים סידהרת' מלהוטרה ווארון ד'הוואן.
היא עשתה אודישן עם עוד 500 בנות ולוהקה לאחר שרזתה 16 ק"ג.
היא גילמה נערה מתבגרת מתוחכמת המעורבת במשולש אהבה.
"תלמיד השנה" הכניס 12 מיליון דולר בקופות, והפך להצלחה מסחרית.
למרות ההצלחה הסרט זכה לביקורות שליליות.
בהאט, המומה מהביקורות השליליות על משחקה בסרט, הייתה להוטה להשיג תפקיד טוב יותר.
היא מצאה את זה ב-2014 בסרט המסע של הבמאי אימטיאז עלי "Highway", בו כיכבה כנערה מתבגרת בודדה המפתחת את תסמונת סטוקהולם לאחר שהיא נחטפת.
היא לקחה שיעורי דיקציה כדי לשפר את ההינדית שלה, והתמודדה עם הדרישות הרגשיות והפיזיות של התפקיד.
אימטיאז עלי צילם את הסרט ברצף וכמה סצנות אולתרו על הסט על סמך תגובותיה של בהאט.
הסרט לא הצליח קופתית, אך בהאט הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר וזכתה בפרס המבקרים של פרסי פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר.
לאחר מכן היא הופיעה בסרט הקצר של ויקאס באהל בשם Going Home.
ב-2014 בהמשך לשיתוף הפעולה שלה עם Dharma Productions, בהאט שיחקה בסרטים הרומנטיים 2 States ו-Humpty Sharma Ki Dulhania.
הראשון היה עיבוד לרומן באותו שם של צ'טאן בהגאט, והוא עוסק בשני סטודנטים לניהול שמתקשים לשכנע את הוריהם ביחסים ביניהם.
בתפקידה כנערה טמילית חזקה, היא למדה לדבר את השורות שלה בטמילית בעזרת מורה.
היא שיחקה כנערה פנג'אבית המנהלת רומן לפני חתונתה עם נער פנג'אבי פלרטטני, ראקש, ב-Humpty Sharma Ki Dulhania, בבימויו של שאשאנק חייטן.
שני הסרטים זכו להצלחה מסחרית, כל אחד מהם הרוויח יותר מ-13 מיליון דולר ברחבי העולם.
הישגיה ב-2014 ביססו את הקריירה שלה בהמשך.
ב-2015 הופיעה בהאט בקומדיה הרומנטית "שאנדאר".
הסרט מציג את שאהיד קאפור ובהאט כזוג הסובל מנדודי שינה ומתאהב במהלך חתונה.
הסרט לא הצליח מבחינה מסחרית.
בהאט החלה את 2016 בתפקיד משנה בדרמת האנסמבל של הבמאי שאקון בתרה "קאפור ובניו", בכיכובם של מלחוטרה ופוואד חאן, שזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית.
עוד ב-2016 היא לקחה על עצמה את תפקידה של מהגרת ביהארית ענייה בסרט "אוטה פנג'אב", הסרט היה דרמת פשע על שימוש בסמים מאת הסופר-במאי אבישהק צ'ובי.
התפקיד האינטנסיבי סימן יציאה מהחלקים הקלילים ברובם ששיחקה לפני כן, ובהכנה, היא צפתה בסרטים תיעודיים על שימוש בסמים ולמדה לדבר בניב ביהרי.
הסרט יצר מחלוקת כאשר המועצה המרכזית להסמכת סרטים סברה שהוא מייצג את פנג'אב באור שלילי ודרשה צנזורה נרחבת לפני יציאתו לאקרנים.
בית המשפט העליון של בומביי אישר מאוחר יותר את הסרט עם סצנה אחת חתוכה.
הופעתה של בהאט זכתה לשבחים.
עוד באותה שנה גילמה בהאט צעירה בעייתית שמתייעצת עם מטפל (בגילומו של שאה-רוח' חאן) בסרט ההתבגרות של הבמאי גאורי שינדה Dear Zindagi.
עבור אוטה פנג'אב, היא זכתה בפרס המסך ובפרס פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר, ועל Dear Zindagi, היא קיבלה מועמדות נוספת לשחקנית הטובה ביותר בפילמפייר.
סדרת הסרטים המצליחים המשיכה עם הפרויקט הבא של בהאט מ-2017 הקומדיה הרומנטית בדרינת קי דולחניה שאיחד אותה מחדש עם השחקנים חיטן ודהוואן.
הוא מספר את סיפורה של צעירה עצמאית (בהאט) שמסרבת להיענות לציפיות הפטריארכליות מארוסה השוביניסטי (דהוואן).
היא קיבלה מועמדות נוספת לפילמפייר לשחקנית הטובה ביותר.
ב-2018 הופיעה במותחן הריגול של הבמאית מגנה גולזר "ראאזי" בו כיכבה בהאט בתפקיד סאהמט חאן, מרגלת קשמירית הנשואה לקצין צבא פקיסטני.
הסרט מתרחש במהלך מלחמת הודו-פקיסטן של 1971. ראאזי הוכיח את עצמו כאחד מהסרטים ההינדיים הרווחיים ביותר באותה שנה, ובהאט הוכרזה כשחקנית העכשווית המצליחה ביותר של הקולנוע ההינדי.
עבור תפקידה בסרט היא זכתה ב-2018 בפרס השחקנית הטובה ביותר בפילמפייר.
בתחילת 2019 בהאט השיקה חברת הפקות משלה בשם Eternal Sunshine Productions.
ההופעה הראשונה שלה באותה שנה הייתה יחד עם רנביר סינג בסרט "גולי בוי" בבימויה של זויה אחטר, מחזמר בהשראת חייהם של ראפרי הרחוב דיביין ונאזי.
באהט השתתפה בסדנאות משחק כדי ללמוד ניב שיאפשר לה לאלתר על הסט.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-69 בברלין.
עם רווחים בינלאומיים של למעלה מ-30 מיליון דולר, הסרט התגלה כהקרנה הרווחית ביותר של בהאט עד אז.
גולי בוי זכה בשיא של 13 פרסי פילמפייר, ובהאט זכתה בפרס השלישי שלה כשחקנית הטובה ביותר.
ב-2019 הופיעה בדרמה התקופתית "קלאנק", סרט זה היה הסרט בעל התקציב הגדול ביותר של בהאט עד אז.
הסרט מתרחש בשנות ה-1940 לפני חלוקת הודו והציג את דוואן ובאהט כמאהבים.
היא צפתה בסרטים שונים על מנת ללמוד את שפת הגוף של נשים מהתקופה וכדי לשפר את כישורי הדיבור שלה באורדו, היא צפתה בסדרת הטלוויזיה הפקיסטנית Zindagi Gulzar Hai.
ב-2020 כיכבה בהאט בסרט סדאק 2, סרט המשך לסרט הפשע בכיכובו של אביה סדאק מ-1991. הסרט לא עלה לאקרנים עקב סגירת בתי הקולנוע בעקבות מגפת ה-COVID-19 בהודו ובמקום זאת שודר בדיסני+.
שנת 2022 הייתה שנת המפתח עבור בהאט.
היא גילמה עובדת מין בסרט הביוגרפי של הבמאית סנג'אי לילה בהנסאלי, "גנגובאי קתיוואדי", הסרט הוצג בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-72 של ברלין.
כהכנה, היא למדה את עבודתה של השחקנית מינה קומארי, וצפתה בסרטים על זנות כמו מנדי וזכרונותיה של גיישה.
הסרט הכניס למעלה מ-25 מיליון דולר ברחבי העולם.
הגרדיאן תיאר את דמותה ברשימת ההופעות הטובות ביותר על המסך הגדול בכל הזמנים.
עוד ב-2022 בהאט לקחה על עצמה תפקיד קצר בסרט התקופתי בשפת הטלוגו RRR.
אף על פי שלמדה לדבר את השורות שלה בשפה זו, אמנית דיבוב השמיעה בסופו של דבר את שורותיה.
הסרט התגלה לאחר יציאתו כסרט ההודי הרביעי הרווחי ביותר בכל הזמנים.
לאחר מכן היא כיכבה כקורבן להתעללות במשפחה בסרט הקומדיה השחורה של נטפליקס, "אהובות", שסימן את מיזם ההפקה הראשון שלה תחת החברה Eternal Sunshine Productions.
הסרט הפך לסרט ההודי הנצפה ביותר בעולם בסוף השבוע של הפתיחה שלו בנטפליקס.
בסוף 2022, בהאט כיכבה מול רנביר קאפור בסרט הפנטזיה של אייאן מוקרג'י, "ברהמסטרה: חלק ראשון - שיבה".
החלק הראשון בטרילוגיה מתוכננת, את הסרט לקח חמש שנים לצלם.
הסרט נעשה בתקציב של 50 מיליון דולר והוא אחד הסרטים ההודיים היקרים ביותר.
הסרט הרוויח כ-54 מיליון דולר ודורג כסרט ההינדי המרוויח ביותר של 2022.
באוגוסט 2016, היא הופיעה בערים שונות באמריקה לסיבוב ההופעות "צוות החלומות 2016", לצד ג'והר, והשחקנים פאריניטי צ'ופרה, דוואן, מלהוטרה, רוי קאפור, קתרינה קאיף, והזמרת בדשאה.
בהאט תומכת במטרות שונות ובארגוני צדקה.
היא השתתפה בקמפיין למען PETA בשנת 2013 להעלאת המודעות לבעלי חיים חסרי בית.
היא הצטרפה לגיוס תרומות צדקה בשנת 2015 שאורגן על ידי קרן Cuddles עבור ילדים חולי סרטן, ובשנת 2017, היא צעדה על המסלול כדי לתמוך במטרה.
כמו כן בשנת 2017, היא השיקה יוזמה אקולוגית בשם CoExist להעלאת המודעות לרווחת חיות הרחוב.
בשנה שלאחר מכן, בהאט שיתפה פעולה עם פייסבוק עבור קמפיין בשם Find Your Green, קמפיין למען איכות הסביבה.
בשנת 2018, היא השיקה יוזמה בשם Mi Wardrobe is Su Wardrobe, שבאמצעותה מכרה בגדים מהמלתחה האישית שלה כדי לספק חשמל לכפר בקרנאטק.
בהאט שיתפה פעולה עם הזרוע ההודית של ה-NGO ActionAid בשנת 2021 כדי לספק דברים חיוניים לקהילות מוחלשות שנפגעו ממגפת COVID-19. בשנת 2022, היא הפכה לשחקנית הראשונה מהודו ששותפה עם קבוצת המלונות Mandarin Oriental בקמפיין שלהם "אני מעריצה", שבאמצעותו גייסה כספים לקרן סלאם בומביי, המסייעת למתבגרים מוחלשים.
בהאט עיצבה קו בגדים משלה לנשים בשנת 2014 עבור פורטל האופנה המקוון Jabong.com ובשנת 2018, היא השיקה קו משלה של תיקים עבור VIP Industries.
היא גם משקיעה בחברת היופי ניקאה ובסטארטאפ הביוחומר הראשון של הודו Phool.co.
בשנת 2022, היא השיקה מותג בגדי הריון וילדים בר-קיימא, בשם Ed-a-Mamma.
בתחילת הקריירה שלה, נרתעה בהאט מלדון בחייה האישיים, והצהירה כי לעולם לא תדבר בפומבי על מערכות היחסים שלה.
למרות ספקולציות בתקשורת, היא לא דיברה על היכרויות עם השחקן סידהרת' מלחוטרה, אבל דיברה בחיבה על הקשר שלהם ב-2019, לאחר שנפרדו.
בשנת 2018, רנביר קאפור, הכוכב ששיחק איתה בסרט "ברהמסטרה", חשף שהוא ובהאט יוצאים יחד.
בהאט וקאפור נישאו ב-14 באפריל 2022, בחתונה על-פי דת ההינדואיזם, בדירתם במומבאי.
בנובמבר אותה שנה היא ילדה את בתם רהה.
נכון לשנת 2022, בהאט מתגוררת בעיקר במומבאי שבהודו, אך יש לה גם בית בלונדון שבאנגליה.
בשנים 2018 ו-2019, המהדורה ההודית של GQ הציגה אותה בין 50 הצעירים המשפיעים ביותר במדינה.
בהאט הייתה רשומה במקום הראשון ברשימת "50 הנשים הנחשקות ביותר" של The Times of India לשנת 2018, והיא זכתה בתואר "האישה האסייתית הסקסית ביותר" על ידי המגזין הבריטי Eastern Eye בשנת 2019. כמו כן בשנת 2018, חברת מחקרי השוק YouGov כינתה אותה בתור הסלבריטאית התשיעית המשפיעה ביותר בהודו.
המגזין Femina הציג אותה ברשימות של נשים הישגיות ב-2019 ו-2021 בשנת 2022, היא דורגה במקום ה-97 ברשימת ההודים החזקים ביותר של האינדיאן אקספרס באותה שנה, מגזין טיים העניק לה את פרס TIME100 Impact.
ִרבי אליה בר שמעיה היה פייטן איטלקי שחי בבארי במאה ה-11. חיבר בעיקר סליחות שעשרות מהן מצויות בידינו ורבות מהן נכנסו לסדרי הסליחות הממוסדים, בעיקר במנהגי האשכנזים.
יש דמיון רב בין סגנונו לסגנונו של רבי שלמה הבבלי.
באזור פעילותו, דרום איטליה, הוא היה הפייטן החשוב והפורה ביותר מאז תקופת רבי אמיתי בן שפטיה בסוף המאה התשיעית.
בשל סליחותיו הרבות כינה אותו אברהם מאיר הברמן "הַסַּלָּח האיטלקי" (על משקל כינויו של רבי משה אבן עזרא "הסלח").
מעט מאוד ידוע על תולדותיו של רבי אליה בר שמעיה (להלן: ראב"ש).
הוא חי כנראה בבארי שבדרום איטליה ופעל ככל הנראה בראשית המאה ה-11 או באמצעה.
בתקופה זו הייתה בארי עיר נמל חשובה לנסיעת עולי רגל מאירופה לארץ ישראל, וכן מרכז מסחרי, והייתה בה קהילה יהודית מפותחת שהייתה גם מרכז תורני.
ראב"ש היה גם חבר בית הדין של בארי, והוא חתום בין חברי בית הדין על תשובה בענייני נדוניה, שהובאה לאשכנז בידי רבי שמואל בן נטרונאי ומשם צוטטה בספר ראב"ן ובהגהות מיימוניות.
בשל ההשפעה הניכרת של רבי שלמה הבבלי, איש צפון איטליה או מרכזה, על פיוטיו של ראב"ש, שהיא חריגה בקרב פייטנים מדרום איטליה, משער אברהם פרנקל שראב"ש חי תקופה מסוימת ברומא או למד בישיבתה ושם קיבל השפעה זו.
האזור שבו חי ראב"ש, דרום איטליה, היה נתון בתקופה זו בשלטון האימפריה הביזנטית, וסבל מניסיונות כיבוש רבים מצד צבאות מוסלמיים וממלחמות חוזרות ונשנות (בולטת בהן היא כיבוש דרום איטליה בידי ממלכת סיציליה הנורמנית).
בנוסף לסבל שגרמו מלחמות אלה וחילופי השלטון הכבושים, סבלו היהודים באזורים אלה גם מגזרות קשות, בוודאי ביחס לאחיהם בצפון איטליה.
כתוצאה מכך, ניתן למצוא בסליחותיו של ראב"ש תלונות רבות על קשיי הגלות, ולצדם גם קטעים רבים שעניינם קללות כנגד הגויים.
ככל הנראה, אחדות מהסליחות אף נכתבו כתגובה לגזרה ספציפית שנגזרה על היהודים.
ראב"ש הוא הפייטן החשוב ביותר בין פייטני דרום איטליה מאז ימי רבי אמיתי בן שפטיה, וישנם בידינו 38 פיוטים שלו.
מתוכם, 37 הם סליחות, והפיוט הנותר הוא רשות שנועדה להקדים לקדושתא "אשען במעש" לרבי יוחנן הכהן ברבי יהושע, הנהוגה בנוסח איטליה בשחרית של יום הכיפורים.
ייתכן שראב"ש הוא הפייטן האיטלקי הראשון הכותב רשויות.
כאמור, על אף היותו בן דרום איטליה, סגנונו הכללי דומה לשל פייטי צפון איטליה מבית מדרשם של רבי שלמה הבבלי, רבי משולם בן קלונימוס ותלמידיהם.
למשל, הוא נוטה להעדיף, במרבית פיוטיו, את משקל התיבות המוקפד יותר (משקל הקובע מספר קבוע של מילים לכל שורה או צלע).
אם זאת, בעוד רבי שלמה הבבלי העדיף שורות קצרות יותר, ופיוטיו כתובים במשקלים של שתי מילים עד חמש (עם העדפה לשלוש מילים), אצל ראב"ש יש העדפה למשקלים ארוכים, ופיוטיו כתובים במשקלים של שלוש מילים עד שבע מילים (עם העדפה לחמש מילים לטור).
יונה דוד מבחין בארבעה סגנונות שונים בפיוטי ראב"ש, ולדעתו הם פרי התפתחות לאורך השנים.
הסגנון הראשון הוא של סליחות לא מחורזות, בסגנון קדום ופשוט יחסית.
תוכן סליחות אלה מתמקד בעמידת האדם לפני בוראו, בהבעת חרטה ובבקשת מחילה.
לשונן פשוטה, ותבניתן (מחרוזות דו-טוריות; משקל מרובע; ללא חריזה) מצביעה על דמיון לסליחות קדומות.
סליחה לדוגמה מקבוצה זו היא "אדון בשפטך":
סגנון שני מאפיין סליחות המחורזות לכל אורכן בחרוז אחיד.
לשונן מרוכבת יותר, וכבר אינה מבוססת על לשון המקרא כצורתה.
תוכן סליחות אלה הוא התוכן הרגיל לסליחות: תחנונים ובקשות מחילה, מתובלים באזכור צרותיהם של ישראל והגלות, אך בדרך כלל ללא פירוט יתר של הגזרות.
מאפיין נוסף של קבוצה זו הוא המעבר בין לשון יחיד ללשון רבים, המבטא את היותו של הש"ץ נציג עם ישראל כולו.
סליחה לדוגמה מקבוצה זו היא "אליך פנינו בושנו":
קבוצה שלישית כוללת סליחות שבהן ניכרת השפעה של בן דורו רבי שלמה הבבלי, הן בסגנון והן בתכנים.
לדעת דוד, בשלב זה נחשף רבי אליה בר שמעיה לפיוטי רבי שלמה הבבלי והחל לחקות אותו.
סליחות אלה מתחלקות למחרוזות, פעמים רבות כוללות סיומות מקראיות או מילות קבע.
בדומה לסגנונו של הבבלי, ראב"ש כותב סליחות אלה בלשון סתומה וקשה, ותוך רמיזות למאמרי חז"ל.
השפעת רבי שלמה הבבלי ניכרת גם בתצורת הסליחות, כשבעקבותיו כותב ראב"ש סליחה במבנה של זכור ברית ופיוטי "חטאנו" משורשרים , וגם בנטייה לחרוזים פנימיים בראשי השורות ולמשחקי מילים.
סליחה לדוגמה מקבוצה זו היא "אבל אשמים אנחנו":
הקבוצה הרביעית היא האחרונה בגיבוש דרכו של ראב"ש.
כאן הוא התנתק מעט מהשפעת רבי שלמה הבבלי, וניתן לראות את חידושיו שלו.
שלא כמו ר"ש הבבלי, הוא חיבב למדי את השימוש בסיומות מקראיות, כלומר בניית מחרוזות שהשורה הרביעית בהן היא פסוק או שבר פסוק.
בנוסף, הוא מרבה להשתמש במילות קבע, ולעיתים אף משלב בין השיטות, ובונה את הסיומות המקראיות על בסיס מילה קבע המופיעה בהן.
שתי הדרכים אינן נפוצות אצל ר"ש הבבלי.
באשר לתוכנן, הסליחות הללו כבר מצמצמות מאוד את העיסוק בתשובה ובסליחה, ועיקר תוכנן הוא מעמדם של ישראל מול העמים, הגזרות, הצרות והגידופים שהם מנת חלקם של ישראל, ולנגד זה תפילות לראות בעונשם של הגויים.
דוגמה מובהקת היא הסליחה "אויבים חייבים":
אליה קפרילה (באיטלקית: Elia Caprile; נולד ב-25 באוגוסט 2001 בוורונה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קליארי מהסרייה א'.
קפרילה גדל במחלקות הנוער של קייבו ורונה ולידס יונייטד.
בעונת הושאל מלידס יונייטד לפרו פטריה מהסרייה ג'.
הוא ערך 38 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-13 ביולי 2022 חתם קפרילה על חוזה לשלוש שנים בבארי מהסרייה ב'.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 41 הופעות ליגה.
ב-23 ביולי 2023 חתם קרפליה בנאפולי, והושאל לעונה אחת אל אמפולי.
ב-7 בינואר 2025 הושאל אל קליארי עד לסוף העונה, תמורת סימונה שופט שעשה את הדרך ההפוכה.
וב-24 ביוני 2025, הועבר סופית לקבוצה.
קפרילה נכלל בסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.
אליה זמור (נולד ב-1983) הוא אתלט הרים ישראלי, העוסק באלפיניזם, טיפוס, רחיפה וריצת שטח.
אליה זמור נולד בנתניה וסיים תואר ראשון בכלכלה בגיל 16.
לאחר מעילת כרטיסי אשראי וזיוף דרכונים ברח לאירופה בגיל 19, שם חי שנים רבות בזהות בדויה.
סיים תואר שני במימון בציריך.
למד נגינה על קונטרבס בארוקי במילאנו.
מדריך משנה למצנחי רחיפה הסמכה בריטית BHPA Aspirant Instructor.
אתלט של FATMAP.com למצנחי רחיפה.
חבר חילוץ והצלה בהתאחדות מצנחי רחיפה בהודו BPA.
כיום מטפס הרים וטייס מצנחי רחיפה המתגורר בעיירה שאמוני שבאלפים הצרפתיים.
שבירת שיא ישראל בטיסת מצנח רחיפה למרחק של 228 ק"מ והטיסה הראשונה בישראל מעל 200 ק"מ (2023).
פרויקט טיפוס ורחיפה על טרילוגיית ההרים גראנד ג'ורס, מטרהורן ואייגר.
לראשונה בהיסטוריה, 3 הפסגות חוברו עם מצנח רחיפה (2023).
חציית כ-350 ק"מ מרכס הפרינאים בעזרת רחיפה והליכה (2022).
חציית כ-350 ק"מ מההימלאיה ההודית מצ'מבה למנאלי בעזרת רחיפה והליכה (2021).
שבירת שיא מרחק רחיפה של 190 ק"מ מפסגת המון בלאן (2024).
השלמת Haute Route חורף - מסלול סקי טורינג משאמוני לצרמט (2018).
טיפוס על אגיל וורט מפנה צפוני מסלול קוטורייה (Couturier) (2019).
טיפוס על סלביט-שיאן מסלול רכס מערבי (2015).
ניסיון לחצות את ההימלאיה ההודית מביר ללה באמצעות מצנח רחיפה (2022).
מסלולי הייק אנד פליי סביב לרכס המונבלאן Hike and Fly Tours Around the Mont Blanc
אליה וינטר (נולד בו' בניסן ה'תשמ"ה, 28 במרץ 1985) הוא ראש מועצת מצפה רמון.
וינטר נולד וגדל בכפר מיימון.
למד בבית ספר נועם תושיה בכפר מימון ובישיבת נווה שמואל באפרת.
בגיל 18 הגיע למצפה רמון ללמוד בישיבת מדברה כעדן.
ובמרץ 2006 התגייס לצה"ל ושירת כחייל קרבי בחיל התותחנים במסגרת ה"הסדר".
ניהל מספר עמותות העוסקות בחינוך ברווחה ובהתיישבות בנגב.
בשנת 2013 החל בעבודתו כעוזרו האישי של ראש מועצת מצפה רמון רוני מרום.
בשנת 2016 מונה לגזבר המועצה המקומית מצפה רמון.
בשנת 2023 מונה לגזבר המועצה להבים.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד מטעם רשימת הליכוד לראשות המועצה, מול ראש המועצה לשעבר פלורה שושן וניצח ברוב של 57.3% מהקולות.
וינטר בעל תואר ראשון בניהול ושיווק טכנולוגיה ותואר שני במנהל עסקים שניהם מהמרכז האקדמי לב.
אליה פנטורין (25 בספטמבר 1937 – 22 בספטמבר 2015) הייתה שחקנית כדורסל ישראלית ופיזיותרפיסטית מומחית בתחומי השיקום הנוירולוגי והאורתופדי בישראל.
פנטורין שימשה כפיזיותרפיסטית הראשית בבית החולים תל השומר וכפיזיותרפיסטית הראשית של צה"ל בדרגת סא"ל.
פנטורין הייתה מנחה בשיטת BOBATH לשיקום נוירולוגי של מבוגרים, ממייסדות הארגון הבין-לאומי IBITA: International Bobath Instructors Training Association.
אליה פנטורין נולדה בירושלים לרחל לבית שנקר ופנחס פנטורין.
היא למדה בבית הספר היסודי "בית הילד" ובתיכון ליד"ה.
פנטורין שיחקה כדורסל בהפועל ירושלים מגיל נערות ועד לשנת 1972. בשנת 1960 זכתה עם הקבוצה בגביע המדינה.
בנוסף לכדורסל עסקה בנערותה באתלטיקה קלה: זריקת דיסקוס והדיפת כדור ברזל.
בשנת 1965 השתתפה פנטורין במשחקים בהאג כשחקנית נבחרת הפועל ישראל.
בהמשך ניהלה את נבחרת הנערות בכדורסל, ובשנת 1967 השתתפה בקדם אליפות אירופה בקליארי שבסרדיניה.
בשנת 1968 השתתפה עם נבחרת ישראל בכדורסל במשחקים הקדם-אירופיים בגרמניה המערבית.
בינואר 1972 השתתפה עם הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע אירופה למחזיקות גביע, מול "ווז'דובאץ' בלגרד" מחזיקת הגביע היוגוסלבית.
הקבוצה הגיעה עד לשלב רבע הגמר.
פנטורין למדה תואר ראשון בפיזיותרפיה באסף הרופא (המסונף לאוניברסיטת תל אביב) במחזור ו' וסיימה בשנת 1961. את התואר השני היא למדה ב-אוניברסיטת בוסטון.
לאחר שנת עבודה בבי"ח מאיר בכפר סבא, נסעה לעבוד ולהשתלם באנגליה.
בשנת 1965 שבה ארצה וניהלה מכון לפיזיותרפיה בירושלים ובמקביל לימדה בבית הספר לפיזיותרפיה של שירותי בריאות כללית שאך נפתח במכון וינגייט.
בעת ניהול המכון בירושלים קיבלה מהרופאה המחוזית בירושלים, אישור המאפשר לה ולאנשי הצוות במכון, להחליט על סוג הטיפולים במטופלים ללא הכתבה של רופא.
הייתה זו פריצת דרך מקצועית שהשפיעה בהמשך על אופן פעילות התחום בארץ.
בשנת 1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים, מונתה לפיזיותרפיסטית הראשית של מרכז השיקום בתל השומר בהנהלתו של פרופ' רוזין שכלל גם את המרכז הארצי לשיקום נפגעי עמוד השדרה.
בימים בהם ניהלה את תחום הפיזיותרפיה במרכז הואץ תחום שיקום נפגעי עמוד השדרה והיא הובילה שינויים ותפיסות טיפוליות רב מקצועיות.
יחד עם הצוותים, פיתחה פנטורין שיטות טיפוליות להתמודדות עם הבעיות המורכבות של נפגעי עמוד השדרה, כולל הדרכת הנכים לחיים עצמאיים ואיכותיים ככל שניתן, תוך שליטה בבעיות הרבות.
מרכז השיקום של עמוד השדרה, הפך לסמל מקצועי, מוביל מבחינה מדעית ומחקרית בקרב הקהילה השיקומית בעולם.
פנטורין שימשה כפיזיותרפיסטית הראשית בצה"ל, משם פרשה בשנת 1989 בדרגת סא"ל.
בין היתר היא שימשה כמנחה הראשית מטעם חברת KT TAPE העולמית.
לאחר פרישתה המשיכה ללמד ולהכשיר פיזיותרפיסטים, מרפאים בעיסוק וקלינאי תקשורת בישראל וברחבי העולם.
תלמידיה ממשיכים את דרכה ומכשירים את הדורות הצעירים של מקצועות אלה בתחום השיקום הנוירולוגי של מבוגרים.
פנטורין נחשבת ממעצבות מקצוע הפיזיותרפיה ומעמודי התווך של המקצוע בישראל.
על פי צוואתה של פנטורין, משנת 2017 ניתן הקדש הכולל מלגה שנתית לשני סטודנטים מצטיינים לפיזיותרפיה בהתנסות קלינית נוירולוגית שיקומית וגריאטרית, באוניברסיטת תל אביב.
לזכרה נכתב מאמר מדעי על השיקום הנוירולוגי בבית הספר לפיזיותרפיה באוניברסיטת אריאל.
אליה מורפורגו (באיטלקית: Elia Morpurgo, גם: שרקי (Sarchi) או שרקר (sarker) ; ~1740–1830) היה רב, שתדלן, מתרגם ומחנך יהודי־איטלקי מגרדיסקה שכיהן כראש הקהילה היהודית בעיר .
פעיל במאבקה של תנועת ההשכלה היהודית למען חינוך יהודי־מודרני.
נולד בגרדיסקה בסביבות 1740. אביו, גבריאל יצחק, היה סוחר עשיר בן למשפחת מורפורגו – משפחה יהודית־איטלקית מפורסמת.
בשנת 1771 נחשף לספרו של נפתלי הרץ וייזל "גן נעול" ומאז היה לתומך נלהב בווייזל ובהשקפותיו.
לאחר הוראת השלטונות ב-1787 על חובת שמות משפחה, החליף את שם משפחתו לשרקי (Sarchi) או שרקיר.
החלפת שם המשפחה גרמה להיסטוריון משה שטיינשניידר לחשוב בטעות שמורפורגו המיר את דתו.
במשך קרוב לעשרים שנה (1769–1787) שימש מורפורגו כראש הקהילה היהודית בגראדיסקה ד'אונזו, פעילותו הציבורית חרגה מתחומי קהילתו הקטנה והוא פעל לטובת כל יהדות האימפריה הרומית הקדושה.
לצורך כך נפגש ארבע פעמים עם הקיסר יוזף השני: בשנת 1770 וב-1771 בווינה, וב-1776 בטריאסטה ובוונציה.
הוא תכנן להקים ארגון גג שיאגד את כל קהילות היהודים שבאימפריה הרומית הקדושה.
בנוסף התעסק בחקר ההיסטוריה היהודית ושירת ימי הביניים של יהדות ספרד.
לפי המלצת הקיסר יוזף לאחיו לאופולד דוכס טוסקנה הותר לו להעתיק מהספרייה הלורנציאנית שבפירנצה מספר כתבי יד שאותם תכנן לפרסם.
בשנת 1782 הוציא יוזף השני את כתב הסובלנות שבו ציווה על היהודים שתחת שלטונו לפתוח בתי ספר מודרניים שבהם ילמדו בשפת המדינה.
נפתלי הרץ וייזל שקרא במכתבו דברי שלום ואמת לאמץ את הרפורמה עורר נגדו פולמוס של רבנים שמרנים, ומורפורגו שתמך בווייזל ואף תרגם את "דברי שלום ואמת" לאיטלקית, החליט לפעול בנושא לטובת וייזל "כאשר עשה רד"ק לזכות את הרמב"ם".
הוא שלח מכתבים לכמה מרבני הקהילות באיטליה וביקש מהם לחוות דעה על מכתבו של וייזל.
בתוך מספר חודשים השיג חמישה פסקים משבעה רבנים שתמכו, בכפוף להסתייגויות מסוימות, בשיטת החינוך שהציע וייזל.
וייזל פרסם את חמשת הפסקים באגרתו "עין משפט".
מורפורגו פרסם בהמאסף תוכנית חינוכית משלו בשם "מכתב מאליהו".
מלבד תרגום "דברי שלום ואמת" תרגם מורפורגו גם את בחינת עולם של ידעיה הפניני וכן כמה מהספרים החיצוניים.
ב-1781 פרסם קינה על מותה של הקיסרית מריה תרזה, וב-1782 פרסם מסה לכבוד כתב הסובלנות של יוזף השני.
ב-1788 פרסם חוברת שבה הסביר ששירות בצבא אינו סותר את הדת היהודית.
חלק מחיבוריו מאוגדים בכתב יד בשם "דבש וחלב".
החלק הרביעי של "דבש וחלב" המכיל מכתבים שונים וכמה מחיבוריו, נשמר בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה.
אליה מורפורגו (מתרגם) Esame del mondo תרגום ספר בחינת עולם של ידעיה הפניני לאיטלקית, טריאסטה 1796
פיליפ אדריאן ון טיגהם – בנו של פול ון טיגהם, חוקר ספרות (1898–1969)
הפילוסוף קרלו מיכלשטדר היה נכד של בתו אנה.
אליה דבורקין הוא היסטוריון, פילולוג ופילוסוף ישראלי יליד רוסיה.
היה מייסד והרקטור הראשון של המכון ללימודי יהדות בסנקט פטרבורג בשנים 1989–1997.
אליה דבורקין נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג).
בשנת 1981 סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנית הפתוחה הצפון-מערבית עם תואר בלוגיקה ומתמטיקה שימושית, כאשר התמחה בפיזיקה תאורטית וקיברנטיקה.
בהמשך, תחומי העניין שלו הוסטו לפילוסופיה והיסטוריה תרבותית.
בשנת 1989 הקים ושימש כרקטור האוניברסיטה היהודית בפטרבורג (PJU), אשר החייתה את לימודי היהדות (Judaica) ברוסיה.
בשנת 1994 היה פרופסור אורח במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1998 השלים את לימודי הדוקטורט במכון לפילוסופיה של האקדמיה הרוסית למדעים בנושא "הרמנויטיקה של הרמב"ם", אך לא הגיש את הדיסרטציה.
מאז 1998 הוא מתגורר בישראל ומלמד ב.
הוא שימש כמתאם פיתוח תוכניות לימודים לבתי ספר יהודיים בברית המועצות לשעבר (פרויקט משותף של האוניברסיטה העברית ומשרד החינוך הישראלי), וכן בפרויקט להכשרת מורים לבתי ספר יהודיים (פרויקט משותף של האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת מוסקבה הממלכתית).
הוא לימד מספר פעמים בפקולטות לפילוסופיה באוניברסיטת מוסקבה הממלכתית ובאוניברסיטת סנקט פטרבורג הממלכתית.
דבורקין עומד בראש פרויקט "סמבטיון" ופרויקטים חינוכיים במרכז חי"ש באוניברסיטה העברית, ומעורב בארגון כנסים מדעיים בינלאומיים.
דבורקין הגיש את עבודת הדיפלומה שלו בנושא "שיטה לוגית רפלקסיבית בניתוח מערכות מורכבות" ופרסם את עבודותיו הראשונות בנושא זה בשנות ה-80. הוא למד תחת ולדימיר ביבלר, גאורגי שצ'דרוביצקי ופיאמה גאידנקו.
הוא עסק גם בסמיוטיקה והיה משתתף פעיל בסמינר על סמיודינמיקה ובהתאגדויות מדעיות בלתי פורמליות אחרות.
בשנים 83–1982 הציע תפיסה לוגית-סמנטית בשם "אריתמולוגיה".
ב-9–12 ביוני 1982 התקיים בפושצ'ינו סמינר כלל-ארצי בנושא "היבטים אריתמולוגיים של קלסיולוגיה".
בתחילת שנות ה-80 החל ללמוד באופן אינטנסיבי יהדות והצטרף לתנועה התרבותית היהודית.
הוא למד בישיבה של הרב עדין שטיינזלץ.
מאמצע שנות ה-80, החל לערוך מסעות אתנוגרפיים לחקר צורות החיים היהודיים שנעלמו בברית המועצות.
בשנת 1989, על בסיס מסעות אלה ופרויקטים מדעיים וחינוכיים אחרים, הקים את המכון הפטרבורגי ללימודי יהדות (PJU), בו כיהן כרקטור עד 1998. האוניברסיטה הפכה למרכז חשוב ללימוד והוראת לימודי יהדות, מחקר ההיסטוריה היהודית, פיתוח החינוך היהודי ועיצוב קהילה יהודית חדשה.
בין השנים 1990–1998, ה-PJU, יחד עם האוניברסיטה העברית בירושלים, ערכו למעלה מארבעים מסעות מחקר בבלארוס, אוקראינה, ליטא, לטביה, אוזבקיסטן, גאורגיה ומדינות נוספות.
במהלך מסעות אלה, שרבים מהם נערכו בהנהגתו הישירה של דבורקין, נאספו למעלה מ-10,000 תצלומים ו-300 שעות של הקלטות אודיו ווידאו.
אחד מנושאי המחקר החשובים עבור דבורקין באותה תקופה היה תולדות יהודי בוכרה.
בשנת 1998 הכין דיסרטציה על הפילוסופיה של הרמב"ם במכון לפילוסופיה של האקדמיה הרוסית למדעים במוסקבה, אך באותה שנה עלה לישראל, שם עבד באוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא מציין את פילוסופיית הדיאלוג כתחום התמחותו הפילוסופי העיקרי.
הוא מחברם של 9 ספרים ו-80 פרסומים.
בין עבודותיו החשובות נמצאת הכנת המהדורה האקדמית של יצירתו הפילוסופית העיקרית של פרנץ רוזנצווייג "כוכב הגאולה", שזכתה לשבחים רבים ממומחים.
הוא נשוי ואב לחמישה ילדים.
אליה באטלר היא אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית (פריז 2024) ואלופת העולם (טוקיו 2025) בריצת שליחות 4x400 מטר.
אלופת המכללות (2025) ובעלת התוצאה השביעית בכל הזמנים באולם (49.78 שניות) בריצת 400 מטר.
באטלר נולדה וגדלה בפורט לודרדייל פלורידה.
משנת 2022 היא לומדת באוניברסיטת ג'ורג'יה.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת פריז שנערכו ביוג'ין, אורגון בסוף יוני 2024 היא סיימה במקום שני בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.71 שניות, אחרי קנדל אליס (49.46 שניות) ולפני אלכסיס הולמס (49.78 שניות).
במשחקים עצמם, שנערכו באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות וסיימה במקום 21 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.18 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 50.52 שניות.
בתחרות שנערכה באולם בקולג' סטיישן, טקסס ב-1 במאי 2025 היא קבעה בריצת 400 מטר שיא איש חדש, תוצאת השנה בעולם באותה עת והתוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים באותה העת, 49.78 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות המכללות באולם שנערכה בוירג'יניה ביץ', וירג'יניה ב-15 במרץ היא סיימה בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.97 שניות, אחרי איזבלה ויטאקר שקבעה שיא אמריקה חדש והתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של 49.24 שניות, 7 מאיות השנייה איטי משיא העולם של פמקה בול מהולנד.
באליפות המכללות שנערכה ביוג'ין ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 49.26 שניות.
אֵלִיָּהוּ הַנָּבִיא (מופיע בספרות היהודית המסורתית גם בשמות אליהו התשבי ואליהו הגלעדי) הוא דמות מקראית, נביא ומחולל ניסים שפעל בממלכת ישראל בתקופת מלכותם של אחאב ואחזיה (המאה ה-9 לפנה"ס)
במקרא מתואר אליהו כנביא קנאי המוכיח את העם על חטאיו.
לעומת זאת, המסורת היהודית מדגישה בדמותו תכונות של דאגה ורחמים.
בשמו נקשרו סיפורים אגדות ומסורות רבות, והוא אף נחשב למבשר הגאולה, על פי הפסוק (מלאכי ג, כג): .
הסיפורים המופיעים במקרא על אליהו משולבים בנוסח המסורה עם הסיפורים ההיסטוריים על אחאב ויהושפט, ומופיעים בספר מלכים א' פרק י"ז עד מלכים ב' פרק ב', למעט הפרקים כ' וכ"ב.
סיפורו רצוף שיאים דרמטיים: הוא הרג את נביאי הבעל, השיב לחיים את בן האלמנה שאצלה הסתתר, אלהים נגלה אליו בהר חורב, הוא עבר בחורבה את נהר הירדן, ולבסוף לא מת כאחד האדם אלא עלה בסערה השמימה.
בין הפתגמים המזוהים עם סיפורו ניתן למנות את "עוכר ישראל", "הרצחת וגם ירשת", "עד מתי אתם פוסחים על שתי הסעיפים", "אבי אבי, רכב ישראל ופרשיו".
אליהו מופיע לראשונה בהכרזה נבואית שבשנים הבאות לא ירד גשם אלא על פי דברו:
הכרזה זו מופיעה לאחר פירוט חטאי אחאב, וכנראה באה כתגובה אליהם.
הכרזתו של אליהו מתקיימת ומאגרי המים והמזון בארץ הולכים ומידלדלים.
ה' מורה לאליהו להסתתר בנחל כרית שם מספקים לו העורבים מזון:
אליהו ממשיך לשהות בנחל עד לבוא סימן מאלוהים.
לאחר זמן מה הנחל מתייבש, ואליהו מצטווה ללכת לעיר צרפת שבממלכת צידון, ולסמוך את מחייתו על אישה אלמנה הגרה שם.
אליהו הולך לצרפת, פוגש שם את האישה האלמנה ומבקש ממנה מים ולחם.
האישה מסכימה לתת לו מים אך היא נמנעת מלתת לו לחם: .
אליהו חוזר ומבקש ממנה את המזון ומבטיח לה ש כלומר, הוא ביקש ממנה קודם את הלחם, אף על פי שמחסור קריטי זה מציב אותה ואת בנה בסכנת חיים, והוסיף, כי אם תעשה זאת ה' יוסיף ויטיב עמה בעת הצרה, ואכן באורח נס לא חסרים לאלמנה קמח ושמן.
עד כאן מופיעים קווי דמיון רבים בין סיפור האלמנה לבין סיפור אליהו בנחל כרית:
המילה "לחם" והמילה "מים" חוזרות על עצמן שוב ושוב בשני הסיפורים, ייתכן שלצורך הדגשה;
בנחל כרית העורבים מזינים את אליהו ובסיפור השני זוהי האישה מצרפת – אליהו נסמך על גורמים חיצוניים לכלכלה כאשר העם עצמו רעב למזון;
שני הסיפורים גוררים פעולה של הליכה למרחקים ולבידוד אליהו מהחברה המוכרת לו;
שני הסיפורים מבוססים על פתיחה זהה בה אלוהים מורה על אליהו, ומעשיו הם למעשה דברי האלוהים.
לאחר זמן מה בן האישה האלמנה חולה ומת, והאישה מאשימה את אליהו שהביא למותו בהזכרת חטאיה.
פירוש מקובל לכוונתה הוא שנוכחותו של "איש אלוהים" לצידה הדגישה את עוונותיה בהשוואה אליו.
אליהו לוקח את בנה המת מחיקה, מעלה אותו לעלייה בה הוא מתגורר ומתפלל לאלוהים שיחיה אותו.
אליהו משתטח על הילד שלוש פעמים, הבן קם לתחייה, ואליהו מחזיר אותו לאמו.
האלמנה מגיבה באמון מחודש באליהו, ואומרת .
דברי האלמנה החותמים את הפרק – "ודבר ה' בפיך אמת" – מקבילים לתחילתו, בה הכריז אליהו על הבצורת "כי אם לפי דברי".
ניתוח ספרותי של הקבלה זו עשוי ללמד שהפרק מסתיים במתן תוקף אלוהי להכרזת הבצורת של אליהו, לאחר תהליך שעבר אליהו, במהלכו השתתף בסבלות הבצורת אותה גזר.
לאחר שלוש שנות בצורת, אליהו מצווה להתעמת עם אחאב כדי שהבצורת תסתיים.
הוא נפגש עם עובדיהו שר ביתו של המלך אחאב, שהציל מאה מנביאי ה' בסתר, ומורה לו להודיע לאחאב לבוא לפגוש אותו.
כשאחאב מגיע, הוא מטיח באליהו את הכינוי "עוכר ישראל".
אליהו משיב לו שחטאי אחאב וביתו הם שהביאו לבצורת על ישראל, והוא מזמין אותו ואת נביאיו למעין דו-קרב שבו יוכרע מי האל האמיתי - ה' או הבעל והאשרה.
אחאב מקבץ את נביאי הבעל ואת כל העם אל הר הכרמל, ואליהו מציג את תנאי המבחן: כל צד יבנה מזבח, יערוך עליו עצים ויקריב עליו פר אך לא יצית אש.
האל שיענה באש מהשמיים ויקבל את הקורבן הוא האל האמיתי.
נביאי הבעל מנתחים את הפר על המזבח, קוראים לבעל "מהבקר ועד הצהרים" ואף מתגודדים על המזבח, אך אין מענה.
אליהו מהתל בנביאי הבעל כשהוא מייחס לאל שלהם תכונות אנוש כשינה ועייפות.
לאחר שנביאי הבעל מתייאשים אליהו מקבץ את העם סביבו ומתקן את המזבח ההרוס ששימש לעבודת ה', באמצעות שתים עשרה אבנים (כמניין שבטי ישראל).
כדי להגדיל את האתגר, אליהו חופר תעלה סביב המזבח ושופך עליו שנים עשר כדי מים.
הוא קורא ומתפלל אל ה' ונענה: .
תיאור הנס הוא כל כך מרשים עד שהדים לשוניים אליו אפשר למצוא גם במשנה העוסקת בהלכות הבערת אש ביום טוב: "אין מוציאים את האוּר לא מן העצים ולא מן האבנים ולא מן העפר ולא מן המים".
העם הנדהם נופל על פניו וקורא "ה' הוא האלהים", קריאה שהפכה לאחד מפסוקי הייחוד המרכזיים ונאמרת בסוף תפילת נעילה.
אליהו קורא לעם ללכוד את נביאי הבעל, ושוחט אותם ליד נחל קישון (לא מסופר אם גם נביאי האשרה נכחו במעמד ומה עלה בגורלם.)
אחר כך עולה אליהו אל ראש הכרמל בציפייה לגשם.
הוא שולח את נערו להביט בים, וכשהלה חוזר ללא בשורות הוא שולח אותו שוב ושוב.
בפעם השביעית הנער אומר שהוא ראה ענן קטן בגודל "כף יד איש".
כעת שלח אליהו את נערו לומר לאחאב שיצא לביתו ביזרעאל לפני שיחל הגשם לרדת, ואכן לאחר זמן מה השמים מתקדרים בעננים ויורד גשם חזק.
אחאב יוצא ליזרעאל, ואליהו גומל לו בכבוד חסר תקדים ביחסי נביאים ומלכים במקרא, ורץ לפני מרכבתו עד ליזרעאל.
כבוד זה שיקף כנראה את ההכרה של אליהו בזכויותיו של אחאב, שקיים את דברי אליהו ואסף את ישראל לכרמל, ואף במהלך המעמד לא מנע מאליהו להשפיל את נביאי הבעל שתחת חסותו, ואף לא התערב כשאליהו הרג אותם.
כשאיזבל שומעת מאחאב על מעשי אליהו היא שולחת אליו שליח שיאמר לו:
אליהו בורח מפני איזבל לבאר שבע, שם הוא משאיר את נערו וממשיך לבדו למדבר.
במדבר הוא הולך לישון מיואש תחת שיח רותם, .
שם פוגש אותו מלאך, נותן לו עוגת רצפים וצפחת מים וקורא לו לקום ולאכול.
אליהו אוכל והולך "בכח האכילה ההיא ארבעים יום וארבעים לילה" עד שהוא מגיע אל הר חורב.
בהר חורב אליהו מכריז בפני האל על דרכו הקנאית.
תשובת אליהו בנויה במבנה המתחיל מכבודו של האל, ומסתיימת בפגיעה בו עצמו, ובקרובים לו - הנביאים האחרים.
תשובת אליהו לא הייתה לשביעות רצונו של ה', שכן אליהו התעלם בקנאותו ממידת הרחמים ולא לימד סנגוריה על עם ישראל.
אף שניתנה לאליהו ההזדמנות לתקן את תשובתו, הוא שב וחזר על דבריו אחד לאחד – והדבר הביא את ה' לסיים את שליחותו הנבואית של אליהו (יאיר זקוביץ "'קול דממה דקה': צורה ותוכן במל"א י"ט", תרביץ (בהוצאת מאגנס)).
כאמור, אלוהים, ששלח את הנביא אל הר חורב, שאל אותו "מה לך פה אליהו?" - שאלה רטורית שנועדה לבחון אותו.
הנביא השיב את שהשיב, והאל, שאינו מרוצה מתשובתו, מדגיש לפניו את חשיבותה של מידת הרחמים, באמצעות התגלות במבנה של שלושה-ארבעה.
אליהו נשאל בשנית, "מה לך פה אליהו?", אך זה משיב בשנית תשובה זהה לחלוטין.
לאחר שעשה כן, האל רואה את כישלונו בחומרה – ומפטר אותו משליחותו.
אליהו נדרש למשוח את חזאל למלך על ארם במקום המלך הנוכחי בן הדד, את יהוא למלך על ישראל במקום בית אחאב, ולהכשיר את אלישע בן שפט לנביא במקומו.
תפקיד האנשים האלו יהיה להמשיך את קנאותו של אליהו, ולחולל את הפורענות הצפויה בעקבות חטאי העם, אך גם לאפשר לממלכת ישראל הזדמנות נוספת לכפר על חטאיה.
פרופ' זקוביץ מסביר כי מגמת המחבר היא להציג את אליהו בתור "המקל", בעוד אלישע משמש כ"גזר", אך בהינתן ששתי הגישות לא הועילו - לא ניתן היה להימנע מגלותה של הממלכה.
אליהו הולך לאבל מחולה שם הוא פוגש את אלישע, שעוזב מיד את ביתו ואת עבודתו - והולך אחרי אליהו.
את שתי המשימות הנוספות אליהו לא מבצע, ואלישע יורשו יבצען כעבור שנים.
סיפור כרם נבות מופרד בנוסח המסורה (בניגוד לסדר שבתרגום השבעים) מסיפורי אליהו הקודמים.
הסיפור מתאר את כישלונו של אחאב להשיג את כרמו של נבות היזרעאלי שהיה קרוב לארמונו, כישלון בעקבותיו אחאב חוזר לארמונו "סר וזעף".
איזבל שומעת את אשר התרחש ומבטיחה לאחאב "אני אתן לך את כרם נבות היזרעאלי".
איזבל שולחת מכתבים, בשם אחאב, ודורשת להעמיד את נבות למשפט באשמת בגידה (בלשון סגי נהור "ברך נבות אלהים ומלך", כלומר קילל את ה' ואת המלך).
עבירות אלה הופכות את נבות לפושע פוליטי, והעונש עליהן הוא הוצאה להורג מדין תורה, והפקעת רכושו של נבות לטובת המלך, כפי שהיה נהוג באותה תקופה.
שני עדי שקר מעידים נגד נבות והוא מורשע ונסקל.
איזבל שומעת שתוכניתה התבצעה וקוראת לאחאב לרדת לרשת את כרם נבות.
במקביל, אליהו יורד אל הכרם על מנת לפגוש את אחאב ולהוכיח אותו על פשעו, כפי שה' ציווה עליו:
התוכחה החריפה על מצוות שבין אדם לחברו ובמיוחד כלפי מלך בישראל, נחשבת נדירה יחסית בספר מלכים שמתמקד יותר בעבירות פולחניות (בניגוד לספרות הנבואה הקלאסית בימי בית ראשון), והאמרה "הרצחת וגם ירשת" הפכה לביטוי המתאר עוול חריף וקיצוני.
אליהו מנבא לאחאב ואיזבל עונש מוות במידה כנגד מידה, ובנוסף מנבא השמדה מוחלטת של בית המלוכה בגלל חטאיו בעבודה זרה.
למשמע נבואתו של אליהו אחאב נכנע, קורע את בגדיו ומתאבל, וכתוצאה מכך ה' דוחה את חורבן ביתו לימי בנו, אך עונשו הפרטי על רצח נבות נותר בעינו.
ואכן, אחאב נהרג בקרב נגד ארם ברמות גלעד, באופן שהגשים את נבואתו של אליהו במלואה.
מותה של איזבל והשמדת בית אחאב התגשמו בימי בנו יורם על ידי יהוא, שפעל במודע על מנת לקיים את נבואתו של אליהו.
לאחר מותו של אחאב עולה למלוכה בנו, אחזיהו.
אחזיהו הולך בדרכי הפולחן של אביו ואמו ועובד גם הוא את הבעל.
לאחר שהוא עובר תאונה בביתו הוא שולח שליחים לדרוש בבעל זבוב, האליל של עקרון, ולשאול אותו האם יתרפא מפציעתו או שלא.
אליהו פוגש את השליחים בדרך ואומר להם: .
השליחים חוזרים למלך ומבשרים לו את דברי אליהו.
כשהוא שואל אותם איך האיש נראה הם מתארים אותו כ"איש בעל שער ואזור עור אזור במתניו" ואחזיהו מזהה אותו מיד כ"אליה התשבי" ושולח אליו שר חמישים (מפקד צבאי בראש יחידה של חמישים איש) כדי לזמנו אליו.
אליהו מוריד אש מהשמים ושורף את השר ואת אנשיו.
אחזיהו שולח יחידה נוספת של חמישים איש וגם אותם אליהו שורף.
השר השלישי שנשלח אל אליהו כורע לפניו על ברכיו ומתחנן אליו שיחוס על חייו וחיי אנשיו ויבוא איתו אל המלך.
בעצת מלאך שנשלח אליו, אליהו מסכים והולך איתו אל אחזיהו שם הוא חוזר על נבואתו.
אחזיה מת כנבואת אליהו, ויורם אחיו מולך תחתיו.
סיפור זה הונצח בכנסייה מהתקופה הביזנטית שהוקם בשֵׁיח' שוּעְלֵה, שבצפון השומרון.
משמעות השם שוּעְלֵה, "בעל השלהבת" בערבית, מתייחסת למסורת מקומית המזהה באתר זה את אירוע האש שירדה ושרפה את שליחי אחזיה מלך ישראל שבאו אל אליהו הנביא.
בשייח' שעלה נתגלתה כתובת יוונית מהמאה ה-4 (התקופה הביזנטית בארץ ישראל) המספרת על הבניין המפואר שהוקם במקום לזכרו של אליהו הנביא:
סיפור עליית אליהו לשמים, שמופיע במלכים ב' פרק ב' הוא סיפור העומד בפני עצמו והוא בעל מבנה כיאסטי.
אליהו הולך יחד עם אלישע תלמידו מבית אל ליריחו ומשם הם יורדים אל נהר הירדן אותו אליהו בוקע לשנים, והם עוברים בו בחרבה.
בכל תחנה אלישע פוגש קבוצה של בני נביאים (תלמידי הנביאים, כפי שמתרגם התרגום "תַלמִידֵי נְבִיַיָא") שמודיעים לו שביום זה יילקח ממנו אדונו אליהו, אך הוא מחשה אותם.
לאחר שאליהו ואלישע חוצים את הירדן אליהו שואל את תלמידו מה הוא מבקש שייתן לו לפני שהוא נלקח ממנו.
אלישע מבקש "ויהי נא פי שנים ברוחך אלי", בקשה עליה אליהו עצמו אומר "הקשית לשאול".
יש שמפרשים את בקשתו של אלישע כבקשה לקבל שני שלישים מרוחו של אליהו, ויש שמפרשים בקשה זו כפשוטה ומצביעים על כך שבאלישע יש מספר כפול של ניסים מבסיפורי אליהו.
אחרים פירשו שאלישע ביקש להיות ליורשו הבכיר וממשיך דרכו של מורו, ולקבל בירושתו הרוחנית "פי שניים", כמשפט הבכורה המקראי.
אליהו עולה לשמים במרכבות אש, ואלישע נשאר על הארץ וצועק אליו "אבי אבי רכב ישראל ופרשיו" - קריאה אותה יקרא גם יואש מלך ישראל על אלישע לפני מותו.
מרכבות וסוסי אש נגלים לאלישע גם בסיפור המצור הארמי על דותן, ונראה שמדובר בדימוי לכוח אלוהי נסתר המגן על ישראל, כוח הקשור בנביאים.
אלישע קורע את בגדיו, לוקח את אדרתו של אליהו וחוזר לירדן.
הוא מכה את הירדן באדרתו של אליהו, כמו שעשה אליהו לפני שעלה השמימה, אך הירדן לא נבקע.
הוא קורא "איה ה' אלהי אליהו", מכה את הירדן והמים נבקעים.
אלישע חוזר ליריחו ויושב שם, ומכאן והלאה הוא מתפקד כנביא עצמאי ולא רק כנערו של אליהו.
במקרא מצטייר אליהו כדמות קנאית, המקנא לאלוהי ישראל ומנהל מאבק עיקש במפרי דברו.
הדבר ניכר בשיאו בסיפור ההתגלות בחורב, כאשר קול ה' שואל "מה לך פה אליהו", ואליהו עונה:
בתגובה מצווה עליו ה' לצאת מן המערה ולעמוד לפניו, ואז מראה לו כי דרכו הקנאית אינה נכונה:
לאחר מכן האל חוזר על שאלתו ("מה לך פה אליהו"), ואליהו חוזר על תשובתו הראשונה ("קנא קנאתי לה' וגו'").
נראה כי אליהו לא שינה את דרכו, וה' מורה לו להכשיר מחליף – אלישע.
העמדת יורש אינה דבר המצוי בנביאי המקרא, וניתן ללמוד מכך שהיה צורך מיוחד בהחלפתו של אליהו, בדומה להעמדת יהושע כיורש למשה לאחר שנגזר עליו שלא ינהיג את העם בירושת הארץ.
הופעתו של אליהו היא פתאומית, דבר המהווה רמז מטרים לאופיו הסוער ולהיעלמותו המתרחשת גם היא בצורה פתאומית ואגדית.
על פי פרופסור חננאל מאק, שחקר את דמותו של אליהו, אין מידע על מוצאו וייחוסו, וגם שם אביו והשבט שממנו יצא לא מוזכרים, דבר שגרם גם לחז"ל להעלות השערות שונות בדבר מוצאו.
יש שהציעו שהיה מבני רכב, כמתואר במקרא שמושבו היה בגבול המדבר, והיה חבוש רק באזור עור סביב חלציו, כמנהגם.
הסתלקותו של אליהו אינה מתוארת בצורה בהירה, אלא מלווה בתיאור "ויעל אליהו בסערה השמים", דבר זה הוביל להבנה, שאליהו בן-אלמוות.
הבנה כזו מצויה כנראה כבר במקרא עצמו, בנבואתו של מלאכי על תפקידו באחרית הימים.
דברים אלו באים לידי ביטוי באבות דרבי נתן בקביעה "ואליהו חי וקיים עד שיבוא משיח".
עובדת היותו בין החיים גררה דיונים שונים השואפים לברר האם יש להבין את המשפט הזה כפשוטו.
אליהו בהשוואה לדמויות מקראיות אחרות
דמותו המרשימה של אליהו הובילה להשוואת דמותו לאישים אחרים, הן במסורת היהודית והן במסורת הנוצרית.
אנלוגיות בין דמויות מקראיות שונות קיימת פעמים רבות ובדרך כלל היא משמשת כאמצעי ספרותי המוביל להשוואה והנגדה בין הדמויות.
קיימות הקבלות רבות בין סיפור מעמד אליהו בהר חורב.
למעמדו של משה באותו המקום נקודות הדמיון הבולטות הן המיקום הזהה – מערה בהר חורב, והתקיימות ניסית ללא אכילה או שתייה במשך ארבעים יום וארבעים לילה.
ההשוואה חושפת את ההבדלים בין שתי הדמויות ומאפיינת את דמותו של אליהו כקנאי שמקטרג על עמו, בניגוד למשה שבאותה סיטואציה לימד סנגוריה על עם ישראל.
דמותו של אליהו מופיעה כאנטיתזה לדמותו של אלישע תלמידו.
אליהו הוא נביא של אש, במובן שהרבה מניסיו קשורים באש וביובש (הוא גוזר על הארץ שנים של בצורת; במעמד הכרמל יורדת אש מהשמים; החיילים שמזמנים אותו אל המלך נשרפים, ועוד).
לעומתו, אלישע הוא נביא של מים (הוא האיש ש"יצק מים על ידי אליהו" ורבים מניסיו עוסקים במים.
בסיפור המצור הארמי על דותן, בה ישב אלישע, מופיעים סביב העיר מרכבות וסוסי אש המזוהים עם אליהו והסתלקותו, אולם בניגוד בולט לרבו אלישע לא שורף את הצבא המאיים עליו אלא מהמם אותם ואחר מאכילם ואף משלחם לביתם.
אליהו מצטייר כנביא הפועל נגד המערכת כדי ליצור מציאות טובה יותר, לעומת אלישע המשתף פעולה עם המלכות.
אלישע מלווה מלכים במלחמותיהם בימי יהורם ויואש, בעוד אליהו לא מעורב כלל במלחמות אחאב, והנבואות הנוגעות להן נמסרות בידי נביאים אחרים.
דמותו של אליהו מעורבת באירוע מדיני אחד בלבד, המשקף במובהק את אישיותו: ההפיכה השלטונית של יהוא והשמדת בית אחאב, שהתבצעו בהשראת נבואותיו.
כמו כן, אליהו הוא נביא מתבודד ואילו אלישע מעורב בחיי העם, ובמרבית סיפוריו הוא מוקף בתלמידיו מבני הנביאים.
דמות מקראית נוספת הקשורה באליהו היא יהוא, יהוא הוא המוציא לפועל של נבואת אליהו על בית אחאב, ומדבריו עולה שפעל במודע בהשראת נבואתו, ואף שמע אותה באופן אישי.
ביטוי מעניין לדמיון ביניהם נעוץ בעובדה שאליהו ויהוא הן הדמויות היחידות בתנ"ך כולו המעידות על עצמן שקנאו לה'.
מדרשים מסוימים (למשל פרקי דרבי אליעזר, פרק מז) מזהים את אליהו עם פנחס בן אלעזר הכהן, בעקבות הקנאות הדתית המשותפת להם והמייחדת אותם.
לפי אותם מדרשים פינחס חי במשך מאות שנים ולאחר מכן עלה השמימה ולא טעם טעם מיתה, זאת בעקבות הבטחת ה' לפנחס "הִנְנִי נֹתֵן לוֹ אֶת בְּרִיתִי שָׁלוֹם" – מלשון שלמות, וחלק משלמות זו היא האלמוות.
במסורת היהודית מוזכר אליהו הנביא במיוחד במוצאי שבתות, בליל הסדר של חג הפסח ובברית המילה.
יש המזהים באזכורים אלו, ובחזרות הרבות על המילים "אליהו הנביא" פעולות מדיטטיביות.
התפקיד המרכזי ביותר שתופס אליהו הוא המסורת הרואה בו מבשר לקראת בואו של המשיח.
אליהו מזוהה כמחייה מתים, כפוסק הלכה ואף במקורות מסוימים כמביאו של המשיח.
זיהוי זה מתבסס על הפסוקים בספר מלאכי:
בליל הסדר בקהילות רבות נוהגים להכין לו כוס יין מיוחדת (כוסו של אליהו) ובמהלך הסדר למלאה ביין ולפתוח את דלת הבית לכבוד הגעתו.
בשעת ברית מילה נוהגים להכין כיסא לכבודו "כיסא של אליהו" מאחר שהוא נקרא "מלאך הברית".
ישנה דעה נוספת שה' שולח אותו לכל ברית כדי שייווכח ויראה שעם ישראל לא "עזבו בריתך", כפי שהאשים אותם.
בסיפורים השונים במהלך חייו משולבים מעשי נסים ויציאה מגדר הטבע.
סיפורים אלו, וכן הסיפורים על אלישע, שימשו אב-טיפוס בימים מאוחרים לתיאור אנשי אלוהים וצדיקים שונים כמחוללי ניסים ובעלי יכולות על-טבעיות.
תופעה זו מתבטאת ביהדות במגוון אגדות המתייחסות לדמויות קבליות שונות, כגון האר"י.
במוצאי שבת נהוג לשיר מזמורים שבהם מוזכר אליהו הנביא, מפני שעל פי המדרש במוצאי שבתות הוא יושב תחת עץ החיים ומונה את זכויותיהם של ישראל, כתיקון לקנאות ולקטרוג שלו על עם ישראל.
על פי המסורת לא טעם אליהו "טעם מיתה", אלא עלה בסערה השמימה ונכנס בחייו לגן עדן, ועדיין הוא קיים בגופו ובנפשו.
בהצגה הפשטנית אליהו מתגלה לראויים לכך בשני אופנים: א.
בלתי לבוש בגופו, כי אם בצורה רוחנית, ואז דינו כמת שפטור מכל המצוות.
לבוש בגופו, ואז הוא חייב במצוות ככל אדם מישראל.
אף שלמעשה קיימים סוגים שונים של התגלויות, וגישות שונות לתארם.
אליהו יתגלה יום אחד לפני בוא המשיח, כמו שנאמר "הנה אנכי שולח את אליה הנביא לפני בוא יום ה' הגדול והנורא".
מספר ניכר של מקורות מתייחס לכך שבהופעת אליהו, הוא יברר ספיקות הלכתיים המבוססים על חוסר ידע בעובדות.
מכאן גם נובע הביטוי לגבי ממון שקיים מחלוקת לגבי בעלותו: "יהא מונח עד שיבוא אליהו".
בעיות רבות בתלמוד מסתיימות במילה: "תיקו", קיצור של המילה "תיקום" שמשמעותה "תעמוד (השאלה)", כלומר לא נוטה לשום צד במחלוקת.
יש דורשים את הביטוי כראשי תיבות של "תשבי יתרץ קושיות ואיבעיות".
ישנו מדרש בשם תנא דבי אליהו המחולק ל"תנא דבי אליהו רבא" ו"תנא דבי אליהו זוטא" (נקרא גם "סדר אליהו רבא" ו"סדר אליהו זוטא") שמיוחס לאליהו הנביא, אולם ישנם על כך עוררים..
אליהו הנביא מכונה לעיתים בקיצור אליהו, או בתוספת – אליהו הנביא.
כינוי נוסף לאליהו הוא תשבי או הגלעדי.
ייתכן שכינוי זה מרמז על שם ארצו או עירו "תושב" שבגלעד, אך ישנה השערה שהמילה "תשבי" מתייחסת למעמד של גר תושב.
כינוי נוסף מקובל לאליהו הוא זכור לטוב, בַּצירוף "אליהו זכור לטוב", כינוי העשוי להתפרש כברכת החיים.
הפירוש העממי מזהה כינוי זה עם הציפייה לבואו של אליהו באחרית הימים, ובכך שאז יזכיר את הטובה שצריכה להתרחש.
פירוש מעניין מתייחס לדבריה של האישה מצרפת האומרת לאליהו: "באת אלי להזכיר עווני?" – היות שדבריה מזכירים את אליהו בהקשר שלילי, נצרכת אמירה שאליהו ייזכר לדברים חיוביים.
כינוי נוסף מתייחס למהותו, כשהוא מוגדר כ"איש האלוהים".
התוספות מביאים דעה שבכל מקום שנזכר בתלמוד "סבא" הכוונה לאליהו, אך הם דוחים דעה זו.
השומרונים, לדברי אבו אל-פתח בחיבורו "כתאב אל-תאריך", רואים באליהו ובאלישע "נביאי שקר": .
בנצרות, באוונגליונים הסינופטיים, מזוהה דמותו של יוחנן המטביל עם אליהו הנביא, על שיטת הפרה-פיגורציה.
בברית החדשה, יוחנן המטביל הוא המבשר על בוא המשיח.
מכאן, שהנבואה המקראית () על 'אליה הנביא' שיופיע 'לפני בוא יום ה' הגדול והנורא' ויטיף לתשובה, מזוהה עם יוחנן המטביל שבואו קדם להגעתו של ישו עצמו שהוא המשיח הנוצרי.
בפסוקים נוספים בברית החדשה, מצוין כי ישו אומר כי אליהו הנביא ויוחנן המטביל הם אותה דמות.
בסיפור ההשתנות (טרנספיגורציה), שהוא סיפור מכונן של הנצרות, ישו פוגש את משה ואליהו הנביא, ומוצג במעמד שווה להם.
מספר רב של כנסיות בישראל ומחוצה לה קרויות על שמו, כמו כנסיית אליהו הנביא בכרמל וכן כנסיות בסוריה, ברוסיה, ברומניה, בקנדה ועוד .
כמו כן קיימים מוסדות דת ואחרים הקרויים על שמו "" ("אליהו הקדוש" בארמית).
באסלאם, בשל כוחו של אליהו להוריד גשמים, המוסלמים רואים בו את "הנביא-הירוק" (النبي الخضر – א-נבי אל-ח'דר), המסמל מים, חיים ונאות-מדבר.
המוסלמים רואים בו גם "עבד פלאי", העושה מעשים תמוהים ובעל יכולת ראייה על-טבעית.
הנביא "אליאס" מן הקוראן מזוהה עם דמותו של אליהו הנביא.
שמו, ככל הנראה, מבוסס על הגייתו של השם "אליהו" ביוונית, שכולל בסופו יחסת הנושא המובעת באמצעות האות סמ"ך.
סיפורו של אליאס, הוא אליהו, מופיע בקוראן, בסורת א-צאפאת:
בתי כנסת ומוסדות דת רבים נקראים על שם אליהו.
בית הכנסת אליהו הנביא בחיפה, שהוא בית הכנסת המרכזי של שכונת אחוזה, ובית כנסת אליהו הנביא ברחוב לוינסקי בתל אביב
היצירה הידועה ביותר העוסקת באליהו הנביא היא האורטוריה אליהו שחיבר המלחין פליקס מנדלסון בשנת 1846 לפסטיבל ברמינגהאם באנגליה.
האורטוריה מתארת אירועים שונים בחיי הנביא.
מנדלסון כתב את היצירה עבור מילים בגרמנית, אולם בבכורה היא הושמעה באנגלית ומאז היא מבוצעת בדרך כלל באחת משתי השפות.
גיל אלדמע עיבד את היצירה המבדיל.
אליהו הנביא, (תווים), (ב־4 קולות), (עממי, ספרדי יהודי), ואת היצירה אליהו הנביא, (תווים), מחרוזת חסידית ב-4 קולות.
דמותו של אליהו העסיקה את יורם טהרלב בכמה שירים, בהם "על כפיו יביא" שהלחין יאיר רוזנבלום וכן בשיר יעלה ויבוא שביצע גידי גוב בפסטיבל הזמר והפזמון.
סיפור אליהו, הסתתרותו בנחל כרית והליכתו אל האישה מצרפת מוזכר בשיר כד הקמח