tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נתוןאם כל הפצצות - MOABאבי כל הפצצות - Папа всех бомб חומר נפץ: 8,500 קילוגרמים 7,100 קילוגרמים מידת עוצמת ה-TNT: 11 טונות 44 טונותרדיוס ההרס: 150 מטר 300 מטרניווט והנחיה: INS/GPS לא ידוע - מוערך GLONASS
אבי ליבוביץ' (נולד ב-2 באפריל 1972) הוא נגן טרומבון, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי בתחום הג'אז.
זוכה פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2005 ופרס לנדאו לאמנויות הבמה לשנת 7–2006, בקטגוריית מלחין ומעבד בתחום הג'אז, ומייסד האורקסטרה - תזמורת הג'אז הישראלית.
הוא למד פסנתר בילדותו, ובמהרה החל ללמוד לנגן על טרומבון אצל הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ריי פרנס ובהמשך למד בתיכון לאומנויות ע"ש תלמה ילין.
ב-1992 עזב ליבוביץ' למנהטן לטובת למידה בניו סקול ומאוחר יותר במכללת מאנס למוזיקה, ומתוך רצון להיטמע בסצנת הג'אז העולמית.
שני נגני ג'אז ישראלים ידועים שעשו איתו את המעבר לניו יורק באותה שנה הם נגני הקונטרבס אבישי כהן ועומר אביטל.
המעבר של השלושה לניו יורק תואר כ"אירוע מכונן בתולדות הג'אז הישראלי".
נקודת המפנה של ליבוביץ' בתקופת שהותו שם הייתה שיחת הטלפון שביצע לסלייד המפטון, אחד ממוזיקאי הג'אז הגדולים בעולם, ומקור ההשראה הגדול ביותר שלו.
המפטון המופתע מהצעיר הישראלי שטען שהוא מנגן טוב לפחות כמוהו, הזמין את ליבוביץ' לפגישה ואחרי ששמע אותו לקח אותו כבן חסותו וצירף את ליבוביץ' לתזמורת שלו.
כעבור שנתיים, הוזמן ליבוביץ' על ידי המפטון לנגן ב-Lincoln Center במסגרת פסטיבל ה-JVC עם אחד ההרכבים הטובים והחשובים בעולם – Slide Hampton & the Jazz Masters.
ב-1996 ראה אור אלבום הבכורה של ליבוביץ', Shades of Brass.
באמצע שנות התשעים, הוזמן ליבוביץ' לטוס ללונדון ולהיבחן ללהקת "אינקוגינטו", אחד ההרכבים הבולטים בגל האסיד-ג'אז.
הוא התקבל ונשאר בלונדון שנתיים, שבהן הקליט עם הלהקה שלושה אלבומים והופיע ברחבי העולם.
בין האמנים הנוספים שאיתם עבד נמנים בוטסי קולינס, פיליפ ביילי ("אדמה, רוח ואש") ג'יימס מודי, רוי הרגרוב, מילט ג'קסון, בראד מלדאו, צ'יק קוריאה, לארי וויליס ואבישי כהן.
ליבוביץ' ניגן לפרקים בהרכב של כהן שנודע אז בשם Avishai Cohen Band והשתתף בהקלטת האלבום Colors (2000).
לאחר מכן היה גם לחלק בהרכב The International Vamp Band של כהן שבמסגרתו הוקלט האלבום Unity (2001) והופיע איתו ברחבי העולם.
ליבוביץ' זכה לכבוד רב כאשר אחד הלחנים שלו, Mr.
Demargary, נבחר להתפרסם בספר The New Real Book שנחשב לחשוב שבין ספרי ה-Fake Books (אוספי תווים של יצירות נודעות, בעיקר ג'אז).
Mr.Demargary הוא קטע שנכתב לחבר יקר (כריס דמרגרי, חבר להקת אינקוגניטו) בעת שהותו בלונדון (כשנתיים), שבעזרתו לדבריו של ליבוביץ', "התחברתי לעיר שבלעדיו הייתה מנוכרת לי מאוד".
היצירה הוקלטה על ידי ג'ייסון לינדנר באלבום Premonition (2000).
ב-2002 ראה אור אלבומו השני, Constant Chase.
ב-2003 שב לישראל, והקים את "תזמורת הג'אז הישראלית" , המופיעה ברחבי הארץ וזוכה לביקורות נלהבות מצד הקהל וממבקרי המוזיקה בעיתונות.
התזמורת משלבת ג'אז וסגנונות מוזיקליים שונים החל ממוזיקה אלקטרונית דרך מוזיקה לטינית ועד רוק ופופ עכשוויים.
תחת ניצוחו של ליבוביץ', זוכים כל הסגנונות לעיבודים יוצאי דופן ולמעטה אתני ישראלי ייחודי.
ב-2006 זכה ליבוביץ' לביקורות טובות על הפקת אלבום הסולו של שאנן סטריט (סולן "הדג נחש").
ליבוביץ' הלחין, עיבד והפיק את האלבום כולו.
כמלחין ומעבד עבד לייבוביץ' עם כמה מהתזמורות הטובות בעולם, ביניהן הביג בנד של מישל קאמילו, הביג בנד האפרו-קובני של צ'יקו אופריל, הביג בנד של מועדון ה"סמולס", התזמורת של סלייד המפטון.
לאחרונה הוזמן לייבוביץ' להשתתף בפרויקט מלחינים מיוחד שנערך בניו יורק וצפוי לראות אור השנה.
עם חזרתו ארצה החל מיד ליזום פרויקטים מגוונים, ביניהם ה"ג'אנגלבראס" (הרכב אלקטרו-ג'אז), הקווינטט האקוסטי ואת הרכב ה"אורקסטרה".
באפריל 2008 ראה אור אלבומה של חוה אלברשטיין "טבע האדם", אותו הפיק ועיבד ובנוסף הלחין את מרבית השירים באלבום.
באותה שנה השתתף בעיבודי רוב השירים באלבומה של דין דין אביב "חופשייה בין עולמות".
בסוף אוגוסט 2008 ראה אור אלבומו של לייבוביץ' עם הרכב התזמורת שלו, Groove Collage.
בשנת 2013 הוא הפיק את אלבומם של להקת השובבים.
אברהם (אבי) ישראלי (נולד ב-1953) הוא רופא פנימאי.
היה מנכ"ל המרכז הרפואי הדסה, ומנכ"ל משרד הבריאות.
הוא סיים לימודי רפואה ב-1978 בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
התמחה ברפואה פנימית ובניהול רפואי.
הוא מוסמך בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית ומוסמך במנהל עסקים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ישראלי היה מנהל המחלקה למינהל בריאות וכלכלת בריאות בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, תפקיד שלו מונה ב-1996. הוא כיהן בתפקיד מנכ"ל המרכז הרפואי הדסה מ-1998 ועד 2001. כמו כן כיהן כיו"ר הוועדה להרחבת סל הבריאות.
בשנת 2003 מונה לתפקיד מנכ"ל משרד הבריאות על ידי שר הבריאות, דני נוה.
הוא פרש מתפקיד זה בשנת 2009.
בשנת 2010 מונה ליושב ראש חברת הביומד "בריינסטורם".
החל ממחצית 2011 הוא מכהן גם כמדען הראשי של משרד הבריאות.
נכון לדצמבר 2025 ישראלי גם יו"ר חבר הנאמנים של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות.
ישראלי פעיל גם בתחום האקדמי.
הוא מרצה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
באוניברסיטה ובהדסה הוא עומד בראש הקתדרה על שם ד"ר ג'וליאן רוזן לרפואת משפחה וקידום בריאות.
הוא פרסם מעל 130 מחקרים.
אבי ישראלי נשוי לעו"ד נורית ישראלי, לשעבר היועצת המשפטית במשרד מבקר המדינה.
אברהם "אבי" לוזון (נולד ב-24 באפריל 1955) הוא עסקן כדורגל ישראלי, המשמש כבעלים של המועדון מכבי פתח תקווה.
בעבר כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל וכחבר הוועד הפועל של אופ"א.
בעבר שימש גם כמנהל בכיר בבנק דיסקונט.
לוזון החל את פעילות הכדורגל שלו כחבר באגודת הספורט של מכבי פתח תקווה.
בשנות ה-90, לאחר שנים רבות בה, הוא התמנה לתפקיד יושב ראש הקבוצה והחל לנהל אותה בצוותא עם אחיו, עמוס לוזון.
בניהולם קודמה הקבוצה וזכתה למספר הצלחות, העפילה מספר פעמים לגביע אופ"א ובנתה מערך נרחב של קבוצות ילדים ונוער במועדון.
ב-2006 התפטר לוזון מהמועדון, על מנת שיוכל להתפנות לתפקיד בכיר בהתאחדות.
אף על פי שהייתה התנגדות מצד מספר ראשי קבוצות בכדורגל הישראלי, כדוגמת יעקב שחר ולוני הרציקוביץ', התמנה לוזון לתפקיד יושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל במרץ 2007 והחליף בתפקיד את איצ'ה מנחם.
בעת כניסתו לתפקיד, היו בכדורגל הישראלי מספר בעיות רב שהיה עליו לפתור.
מאז כניסתו לתפקיד פעל לעריכת מספר שינויים, כדוגמת שיפור התנאים של נבחרת ישראל והנבחרות הצעירות ופעילות למניעת התנהגות אלימה במגרשים.
לוזון גם ניסה להוריד את מחירי הכניסה למשחקי ליגת העל אך בפועל מחירי הכרטיסים לא ירדו.
בקיץ 2008 יזם לוזון תוכנית להרחבת הליגות העליונות ולהנהגת שיטת הקיזוז בישראל.
בסוף 2008 הוא פעל על מנת שישראל תארח את טורניר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 ב-2011, אך דנמרק היא זו שנבחרה לבסוף.
בינואר 2010 נבחר לקדנציה שנייה כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל, וכעבור שנה הצליח להביא לזכיית ישראל באירוח אליפות אירופה עד גיל 21 ב-2013.
במהלך תפקידו כיושב ראש ההתאחדות ספג לוזון ביקורות רבות על פעולותיו.
ירון זליכה, שעמד בראש ועדה לבחינת הניהול בכדורגל הישראלי שהוקמה על ידי משרד התרבות והספורט ב-2013, נטען בין השאר כי "קיימת בעייתיות במבנה הארגוני ובהתנהלות של ההתאחדות, וכי על לוזון לסיים את תפקידו, בשל ניגודי עניינים".
ב-31 ביולי 2014, סיים לוזון את תפקידו כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל, אותו החליף בתפקיד עופר עיני.
לוזון נולד במעברת שבות, לימים פרדסיה.
אחד מתוך שבעת הילדים של משפחת עולים מטריפולי שבלוב.
אביו חלפון עבד במחלקת התברואה ואמו עליזה הייתה עקרת בית.
לוזון הוא אחיו של עמוס לוזון ודודם של גיא לוזון ועידן מליחי.
אבי לרמן (נולד בתל אביב ב-12 באוקטובר 1966) הוא מנהל ישראלי וספורטאי-עבר פאראלימפי.
בתפקידו האחרון כיהן (בין השנים 2019–2022) כמנכ"ל ארגון נכי צה"ל.
לרמן שירת במסגרת גדוד 932 של חטיבת הנח"ל.
בשנת 1987, במהלך שירותו הצבאי, נפצע וכתוצאה מכך, איבד את שמיעתו.
היה שותף ומנהל ברשת המסעדות "ספגטים".
בהמשך, כיהן כמנכ"ל פירמת עורכי הדין "אהרנסון, שר, אבולעפיה, אמודאי ושות'".
בשנת 1999 עבר תאונת עבודה בעקבותיה הוא משותק בפלג גופו התחתון.
עסק בספורט הפראלימפי בענף הכדורסל בכיסאות גלגלים.
הוא נמנה עם שחקני נבחרת ישראל לכדורסל בכיסאות גלגלים משנת 2003 ועד שנת 2012, ובין היתר, השתתף באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008.
בין השנים 2009–2019 כיהן לרמן בהתנדבות כיו"ר הנהלת בית הלוחם תל אביב וכיהן גם כחבר הוועידה הארצית של ארגון נכי צה"ל מטעם מחוז תל אביב-יפו והמרכז.
בין השנים 2013–2016 שימש כמנהל הכללי של הוועד הפראלימפי הישראלי וההתאחדות הישראלית לספורט נכים.
משנת 2015 הוא חבר הנהלה והגזבר של IWBF אירופה, הנהלת איגוד הכדורסל האירופאי בכיסאות גלגלים.
מאז יוני 2019 ועד יוני 2022 כיהן כמנכ"ל ארגון נכי צה"ל.
לרמן הוא בוגר המרכז הבינתחומי הרצליה במנהל עסקים ומוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
הוא גם בוגר קורס דירקטורים.
אבי לויתן (נולד ב-1971 בישראל) הוא סופר, משורר ומסאי ישראלי.
אבי לויתן גדל בגבעתיים ובקריית אתא.
הוא למד במדרשת בן-גוריון ולאחר מכן למד תורה בירושלים.
לאחר השרות הצבאי עבר להתגורר בירושלים.
הוא למד לשון עברית, בלשנות וקוגניציה באוניברסיטה העברית ועסק בהדרכה והוראת דרך.
בשנת 2007 יצא ספר השירים הראשון שלו, "הדרך אל עשו".
בשנת 2008 יצא ספרו השני, "הבית ברחוב אלנבי".
בסוף 2008 יצא ספרו השלישי "חיים נצחיים" (מסה פילוסופית) וב-2009 יצא ספרו הרביעי, "היום, ונורא".
תערוכה שנערכה ב"צוותא" בתל אביב בסוף 2009 הציגה ציורים, מאלה שליוו את הספר "היום, ונורא".
בשנת 2013 הוציא את הספרים "ירושלים של מעלה" ו"חזיונות".
בשנת 2016 פורסמה הנובלה הקצרה מפרי-עטו - "עכשיו גאולה".
כרך "כל כתביו", תחת השם "אהיה שלחני אליכם", ראה אור ב-2019.
במסגרת תרגומיו הוציא את ספר הקדמת הזהר, מתוך ספר הזהר - בתרגומו מארמית.
לויתן ערך גם והוציא קובץ מסיפורי אבי-סבו, יהודה לייב לויטין - שהיה מחנך ופדגוג ידוע במזרח אירופה.
"היבטים טריטוריאליים בהסדרי הקבע" 2020, הוא ספר שיצא במסגרת כתיבתו הפוליטית.
ב"אסתטיקה של אינסוף" 2022, חיבר את המשנה הפוליטית יחד עם תורת ההנכחה, במסגרת מה שכינה "מסע לדרום בעקבות מושגי ההנכחה, המשמעות, הבית, השפה ושאלת ארץ ישראל "השלימה".
ב"ישראל והאינסופי" 2023 סיכם את משנתו בדבר "היררכיית ההתגלות" - מקומו של אדם הוא שיאה של פרשנותו המתגברת - מיקומו יהיה לפיכך מיפתח, פנימה והחוצה, של כל הרלוונטי לגביו.
בכתיבתו משמשים מושגים כמו "הנכחה" או "היררכיית ההתגלות".
ההשפעה עליו כפולה, הפנומנולוגיה המערבית מחד והמיסטיקה היהודית מאידך.
לאור שני אלה הוא בוחן את המפעל הציוני - האדם הלאומי בן-זמננו נדרש למערכת של בירורים מתוך המערכת המדינית והחברתית בה הוא חי.
מהלך החיים במסגרת ההוויה הישראלית לפיכך הוא מהלך של "קביעת עצמי" בתוך כר נפתח לאופציונליות אינסופית של פעולה, כלומר קריאה למתן דין וחשבון מלא אודות החופש שהוא זכה בו.
דין וחשבון זה, וניסוחו, הוא המוטיב המרכזי של כתיבתו.
אבי ליברמן (נולד ב-15 במאי 1955 בנס ציונה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, שיחק בליגה הראשונה בעמדת שוער בין השנים 1975-1990. עד אז עסק בתחומי ספורט נוספים הכוללים בין היתר כדורסל, קפיצה לגובה, טניס שולחן, התעמלות קרקע ועוד.
את הקריירה התחיל ליברמן בקבוצת סקציה נס ציונה והיה שוער נבחרות הנערים והנוער של ישראל בהדרכתו של דויד שוייצר.
לאחר מכן, ליברמן התגייס לקורס טיס ושירת בהמשך בגדוד הנחל.
באמצע שירותו, הוחתם על ידי קבוצת בית"ר תל אביב שבה שיחק את מרבית שנותיו.
הוא החל לשחק בה באוקטובר 1975 כאשר הקבוצה שיחקה בליגה הלאומית, שהייתה אז הליגה הבכירה, ובין השאר עמד בשערה במשחק גמר גביע המדינה ב-1 ביוני 1977, בו הפסידה הקבוצה 0–1 למכבי תל אביב.
בינואר 1986 עבר ליברמן לקבוצת מכבי יפו וסייע לה להישאר בליגה הבכירה.
בסוף אותה השנה, נבחר ליברמן על ידי מאמני ושחקני הליגה הראשונה לשחקן היעיל ביותר של השנה.
בנובמבר 1986 עבר לקבוצת מכבי שעריים שבה שיחק חצי שנה.
בשנת 1988, ליברמן חתם חוזה בקבוצת הפועל באר שבע, שבה שיחק שנתיים ועמה זכה בגביע הטוטו בשנת 1988. בשנתו האחרונה כשוער פעיל, נבחר בתוכנית הספורט של הרדיו כשוער השנה ושבוע לאחר מכן הודיע על פרישתו כשוער.
לאחר מכן עבר עם אשתו וארבעת ילדיו לארצות הברית לתקופה של שנתיים, שימש כעוזר מאמן לניסים בכר וזאביק זלצר בין השנים 1992–1994 בעירוני אשדוד, ליגה ראשונה.
בסה"כ שיחק ליברמן 247 משחקים בליגה הבכירה וב-96 מהם לא ספג שער.
ליברמן היה ידוע כשוער בעל אינסטינקטים מצוינים ובעל יכולת גבוהה לעצירת פנדלים.
לשיאו הגיע במשחק רבע גמר גביע המדינה בית"ר תל אביב נגד מכבי פתח תקווה שבה עצר ארבע בעיטות עונשין מ-11 מטר.
במהלך הקריירה, ליברמן חזר פעמיים מפציעות קשות אשר גרמו להפסקה של כשנה בקריירה שלו כשוער בכל פעם.
אבי ליברמן מתגורר עם אשתו, מימי, ביישוב חד-נס ברמת הגולן.
הוא מנהל את פארק הירדן.
אבינועם (אבי) לרנר (נולד ב-13 באוקטובר 1947) הוא מפיק סרטי קולנוע ישראלי-אמריקאי, בעיקר סרטי פעולה הוליוודיים.
הוא המייסד והמנכ"ל של חברת ההפקות Millennium Films .
לרנר נולד בחיפה, כשנה לפני קום מדינת ישראל.
הוא גדל והתחנך בעיר הולדתו ושירת בצה"ל במהלך מלחמת ששת הימים בצנחנים.
בריאיון לפנאי פלוס ציין שהשתתף בקרב על רפיח לפני החדירה לתעלת סואץ.
מאוחר יותר, בתור חייל מילואים, השתתף לרנר במלחמת יום כיפור.
בראשית הקריירה שלו עבד באולמות קולנוע בתל אביב, אולם בגיל צעיר עבר לדרום אפריקה, שם הוא הפיק מספר סרטים והיה הבעלים של רשת בתי קולנוע.
בראשית שנות התשעים לרנר עבר ללוס אנג'לס וב-1991 התמנה לנשיא חברת ההפקה וההפצה העצמאית Global Pictures.
הוא ייסד שם שתי חברות הפקה ביחד עם טרבר שורט, דני דימבורט ואחיו דני לרנר: Nu Image ו-Millennium Films.
החברות מפיקות מגוון סרטים, אם כי רובם הם סרטי פעולה.
הללו מופקים ומצולמים בבולגריה, שם יש לו סטודיו ששימש כמחסן בעידן הקומוניסטי.
בבעלות חברות הסרטים שלו וגם האולפן First Look Pictures.
בחלק הארי של סרטיו של לרנר הופיעו כוכבי פעולה שהיו בשיאם בשנות השמונים והתשעים: ז'אן-קלוד ואן דאם, סטיבן סיגל, וסלי סנייפס, דולף לונדגרן וצ'אק נוריס, והם בדרך כלל שווקו ישירות לווידאו.
לרנר הפיק את "רמבו" בכיכובו של סילבסטר סטאלון ואת "רצח מוצדק" בכיכובם של רוברט דה נירו ואל פצ'ינו, אותם הפיקו החברות Millennium Films ו-Emmett Furla Films.
בנוסף לרנר הפיק את הסרטים "בלתי נשכחים" ו"בלתי נשכחים 2", בכיכובו של סטאלון ובכיכובם של מיטב כוכבי סרטי הפעולה (פרט לסטיבן סיגל בעקבות סכסוך בינו לבין לרנר).
סרטים נוספים של לרנר הם: "סוף המשחק" בכיכובו של קובה גודינג ג'וניור וג'יימס וודס, "אדיסון" בכיכובם של מורגן פרימן, קווין ספייסי וג'סטין טימברלייק, "לוחמי החופש" בכיכובו של פיטר פונדה, וכן את הסרטים "16 רחובות"; "הדליה השחורה" ואיש הקש.
ב-2014 הפיק את הסרט "אנשים טובים" בכיכובו של ג'יימס פרנקו, וסרט "לפני שינה" עם ניקול קידמן על פי ספר של ס.
בשנת 2019 הוא הפיק את הסרט "רמבו 5: המשחק האחרון", החמישי בסדרת סרטי "רמבו".
בשנת 2020 הפיק את הסרט "לכודים תחת אש" המבוסס על סיפורם האמיתי של 54 חיילים אמריקאים שהותקפו על ידי מעל 400 לוחמי טאליבן (במאי רוד לוריא).
אבי כהן (יליד 1948) הוא ניצב בדימוס ממשטרת ישראל.
עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 890 בחטיבת הצנחנים, במגוון תפקידים.
לאחר שחרורו מהצבא התגייס לשירות במשטרת ישראל, במהלכו שימש בתפקידים שונים בתחום החקירה והבילוש.
תחילה שירת במחוז ירושלים בתחום המבצעים, החקירות, המודיעין והבילוש עד הגיעו לדרגת ניצב משנה.
כהן, שנחשב כחוקר יוצא דופן בתחום הפלילים, הביא את המחלקה שבפיקודו למספר פיענוחים גדול ואיכותי.
יש הטוענים שהצלחתו של כהן בתפקידו כחוקר הביאה את הסופרת הירושלמית בתיה גור לבנות דמות בלשית בדיונית בשם "מיכאל אוחיון" המבוססת על אישיותו ופועלו של כהן, כאשר גם "מיכאל אוחיון" הועלה אף הוא בסולם הדרגות במהלך התקדמות סדרת ספרי המתח, בדומה לכהן, מדרגת פקד לדרגת סגן ניצב.
לאור הצלחותיו בפענוח הפשעים החמורים באזור ירושלים, מונה כהן בשנת 1993 למפקד היחידה לחקירת פשעים בינלאומיים (יאחב"ל) בדרגת תת ניצב.
לאחר סיום תפקידו כמפקד היאחב"ל, מילא את תפקיד סגן ראש אגף החקירות במשטרה.
בשנת 1995 מונה לראש מטה שר המשטרה, משה שחל, תפקיד אותו מילא במשך כשנתיים, במהלכן שונה גם תוארו של המשרד מ"משרד המשטרה" ל"משרד לביטחון הפנים" והוכפפו לשר יחידות סמך נוספות, דוגמת שירות בתי הסוהר.
בשנת 1997 פוצל אגף החקירות והמודיעין במשטרה לשני אגפים (אגף החקירות ואגף המודיעין) וכהן מונה לראש אגף המודיעין בדרגת ניצב.
לאחר כשנתיים בתפקידו כראש אגף המודיעין פרש כהן מהמשטרה לאחר 27 שנות שירות.
השירות הציבורי בעיריית ראשון לציון
עם פרישתו מהמשטרה נבחר כהן לחבר מועצת עיריית ראשון לציון וחבר בהנהלת העיר.
במסגרת זו נמסרו לאחריותו תיק האגף המשפטי בעירייה ותיק רישוי העסקים.
בנוסף, מילא תפקידי חבר דירקטוריון בחברה הכלכלית לראשון לציון בע"מ ובחברה העירונית לתרבות ספורט ונופש בע"מ.
במקביל פתח בקריירה עסקית והקים חברה פרטית למתן שירותי ייעוץ בתחום הביטחון והמודיעין ובהקמת חברות עירוניות, בה הוא עוסק גם כיום.
בשנת 2004 יזם כהן, בחסותו של ראש העירייה, מאיר ניצן, את הקמתה של "החברה לביטחון וסדר ציבורי" (המשטרה העירונית) בעיריית ראשון לציון ומונה למנכ"ל הראשון שלה.
חברה זו היוותה חידוש בתפיסת הביטחון העירוני ישראל, שכן הייתה זו הפעם הראשונה בה הועבר הטיפול בשמירה על הסדר הציבורי וביטחונו ממשטרת ישראל לחברה ציבורית המצויה בבעלותה של העירייה.
כהן שימש בתפקידו זה עד לשנת 2009, כאשר לאחר הפסדו של מאיר ניצן בבחירות לעירייה, התפטר מתפקידו כמנכ"ל החברה.
בשנת 2006 הואשם כהן בביצוע מעשה מגונה בעובדת החברה, אך טען לחפותו ונותר בתפקידו במהלך המשפט.
בשנת 2008 זוכה מהאישום לפיו נשק לעובדת בכוח, כאשר בהכרעת הדין נקבע כי "יכול ורגישות יתר גרמה לה לפרש גם את האירוע במשרד כאירוע חריג".
לכהן תואר ראשון במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.
כהן נשוי ואב לשני ילדים.
אנה מריה וולדרידג' (Anna Marie Wooldridge) הידועה בשם הבמה אֶבִּי לינקולן (Abbey Lincoln; 6 באוגוסט 1930 – 14 באוגוסט 2010) הייתה זמרת ג'אז, מלחינה, פזמונאית, שחקנית ופעילה בתנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית.
אנה מריה וולדגידג נולדה בשיקגו וגדלה באזורי הכפר של מישיגן, בת עשירית מבין 12 ילדים.
בתחילת שנות החמישים נדדה להונולולו בשאיפה להפוך לזמרת במועדוני ג'אז.
בהונולולו פגשה את בילי הולידיי, שהייתה למשפיעה המרכזית עליה ואת לואי ארמסטרונג.
בהמשך עברה עם הפזמונאי בוב ראסל, שהפך למנהלה הראשי, ללוס אנג'לס.
בעצתו גם שינתה את שמה כסמל לזכרו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן.
ב-1956 הוציאה את תקליטה הראשון "Affair ...
סיפור של נערה מאוהבת") והופיעה כזמרת בסרט "The Girl Can't Help It" עם ג'יין מנספילד.
הן על עטיפת האלבום והן בסרט היא הופיעה לבושה בתלבושות סקסיות מפתות.
שנה לאחר מכן הוציאה את תקליטה השני עם נגן הסקסופון סאני רולינס והמתופף מקס רואץ', "That's Him" ("זה הוא"), גם בתקליט זה שמרה על תדמיתה המפתה.
בהשפעתו של רואץ' פנתה לכיוון הבי בופ, לפעילות בתנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית ולתדמית קשוחה ומקורית יותר שהונצחה לראשונה בתקליטם המשותף "We Insist!
סוויטת החופש של מקס רואץ'") מ-1960. בתקליטם הבא החלה גם לכתוב לעצמה שירים.
ב-1964 כיכבה בסרט "Nothing but a Man" המגולל סיפור המתרחש בדרום ארצות הברית ומציג סיפור קשה של הפרדה גזעית.
ב-1968 הופיעה כמשרתת איווי בתפקיד קומי בסרט "For Love of Ivy" ("לאהבתה של איווי") לצד סידני פואטייה, על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
רק לאחר גירושיה מרואץ' ב-1970 חידשה את הקלטות הג'אז שלה.
במהלך שנות השבעים הופיעה במספר הופעות בסדרות טלוויזיה, בהן הכל נשאר במשפחה.
ב-1972 נסעה לסיור במדינות אפריקה ואף זכתה בפרסים מאת ממשלות זאיר וגיאנה.
בתקופה זו התרכזה בכתיבת טקסטים.
ב-1980 עברה לניו יורק וחזרה להופעות, החל מתקופה זו החלה להופיע חבושה במגבעת שחורה, שהפכה לסמלה.
תקליטה מ-1991 "The World Is Falling Down" ("העולם מתמוטט") זכה להצלחה מרשימה בקרב המבקרים ובציבור, כך גם התקליט "You Gotta Pay the band" שהקליטה עם סטן גץ ותקליטה מ-2007 "Abbey Sings Abbey" בו שרה משיריה בפרשנות חדשה.
בתקליטיה "Throw It Away" ו-"When I'm Called Home" שרה שירים מכל המסורת האמריקאית בעיבוד ג'אז מספר השירים האמריקאי הגדול ועד בוב דילן, תקליטים אלה וההופעות שבאו בעקבותיהם זכו לפופולריות רבה ולהערכת הביקורת.
באוגוסט 2011 נבחרה בסקר המבקרים של המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז.
אבי כרמל (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהתמחה בסגנון הגב.
כרמל התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה כרמל במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ואלון אקר מהפועל בית קמה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 (2:25.8 דקות)
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה כרמל במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם רון קרמן, מייק גרינשפן וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה כרמל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קרמן, גרינשפן ושמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.59 דקות.
כשחיין ראשון הוא קבע בסגנון הגב שיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.65 דקות, שיפור לשיא של ניסמן (1:04.20 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה לנוער הוא קבע שני שיאים ישראלים לבוגרים, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.52 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:16.32 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט 1979 זכה כרמל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.05 דקות, לפני יזהר שנהר (1:05.13 דקות) ואורן שרון מהפועל טבעון (1:06.08 דקות).
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בסוף יוני 1980 שיפר כרמל את שיאיו הישראלים.
הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:15.22 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.14 דקות.
אבי כהן (ידוע גם בכינוי אמומה; נולד ב-15 בדצמבר 1944) הוא במאי טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
את שרותו הצבאי עשה כהן במחזור הראשון של להקת פיקוד דרום שם היה זמר ונגן גיטרה.
לאחר שחרורו מהצבא נסע ללונדון ללמוד קולנוע, וכשחזר לישראל שימש כעורך סרטים בטלוויזיה הישראלית וכבמאי סרטי פרסומת.
בשנת 1972 ביים כהן את סרט הטלוויזיה "שאלה של זהות" בכיכובו של יוסף שילוח עבור הערוץ הראשון.
בשנות השמונים החל ביצירת סרטי קולנוע שרבים מהם זכו להצלחה ואף נחשבים לסרטי קאלט ישראליים.
בשנת 1980 ביים את סרט הדרמה "המשחק האמיתי", בשנת 1986 את הקומדיה "הקרב על הוועד" בכיכובם של הגשש החיוור, בשנת 1988 את "יהושע יהושע" בכיכובו של אברי גלעד, ובשנת 1989 את "אבא גנוב 2", עם יהודה ברקן.
כמו כן שימש כתסריטאי של "המשחק האמיתי" ו"מחבואים".
בשנת 1986 היה כהן יועץ לעונתה השלישית של הסדרה "קרובים קרובים".
עם הקמת ערוץ 2 בטלוויזיה, עבר כהן להתעסק בעשייה למדיום הטלוויזיוני, בעיקר בתחום הבידור.
בעשייתו של כהן לאורך השנים ניתן דגש ליוצרים צעירים שהפכו, ברבות השנים, לכוכבים מהמצליחים בישראל, בבידור בכלל ובטלוויזיה בפרט.
כמו כן הרבה כהן ליצור, לביים ולערוך תוכניות סאטירה מגוונות.
בשנת 1990 כהן יצר וביים את תוכנית הבידור "העולם הערב" בכיכובם של אברי גלעד וארז טל ששודרה בערוץ 2 הניסיוני.
התוכנית נוצרה בעקבות הצלחת תוכניתם הרדיופונית של השניים, "מה יש", כתוכנית מערכונים, סאטירה ונונסנס והייתה חדשנית ואף נועזת בתחומה.
כמו תוכנית הרדיו, זכתה "העולם הערב" לפופולריות רבה, בעיקר בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה.
התוכנית ירדה לאחר פתיחת השידורים המסחריים בשנת 1993, וכהן עבר לביים את תוכנית הילדים "יום יומן" ואת תוכנית הסאטירה "קבלת שבת".
הדרמה העלילתית הראשונה שביים הייתה "שאלה של זהות".
בשנת 1995 ביים את סדרה הטלוויזיה "הכל נשבר במשפחה" בכיכובם של דב רייזר וציפי שביט, ששודרה עבור בערוץ 1.
בשנת 1996 ביים את תוכנית המערכונים, הנונסנס והסטנד-אפ "פלטפוס" ששודרה בטלוויזיה החינוכית ונתנה במה לקומיקאים צעירים כדוגמת עידן אלתרמן ואבי גרייניק.
התוכנית יועדה לציבור הילדים והנוער והמשיכה למעשה את הקו של "העולם הערב" בכך שהייתה "לא רצינית" ופתחה בפני יוצרים צעירים את האפשרות להיכנס לעולם הבידור והטלוויזיה.
התוכנית זכתה להצלחה רבה, לתוכנית המשך בשם "דומינו" (אותה לא ביים כהן) ורוב משתתפיה המשיכו בהצלחה בתחום.
בשנת 1996 היה כהן שותף ליצירת התוכנית המיתולוגית "החרצופים", לה נתן את שמה הישראלי, וכן ביים וערך אותה.
התוכנית, ששודרה בזכיינית ערוץ 2 טלעד עד שנת 1999, הייתה תוכנית סאטירית וכללה מערכוני בובות בדמותן של פוליטיקאים, שקולותיהם חוקו, על פי רוב, על ידי טוביה צפיר.
התוכנית זכתה להצלחה עצומה והשפיעה רבות על מעמדם הציבורי של פוליטיקאים כדוגמת דן מרידור ודוד לוי.
בשנת 2003 ביים את סרט הטלוויזיה "באמצע הסרט" ובשנת 2004 את סדרת הילדים "כל שבת שנייה".
בשנה זו יצר וערך את התוכנית "אסתי המכוערת", שהיוותה מעין פארודיה על טלנובלות ובשנת 2005 ביים את סדרת ההמשך שלה, "אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית".
בשנת 2005 ביים גם את הטלנובלה "החצר" ששודרה בערוץ התכלת ובשנים 2008–2009 את הסדרה "המקום" ששודרה בערוץ 10.
בעקבות הקשר שנוצר עם ליאור שליין, יצר כהן את תוכנית הלייט נייט "הלילה עם ליאור שליין" ששודרה בערוץ 10 בשנים 2008–2009. באותן שנים יצר כהן את סדרת הטלוויזיה מרובת הפרקים "המקום" - על מסעדת יוקרה תל אביבית - ושימש בה כבמאי ועורך.
לאחר מכן שימש כמנהל פיתוח התוכן של ערוץ 10. לקראת הבחירות של שנת 2009 ערך גם תוכנית פאנל סאטירית נוספת, "עד הבחירות זה יעבור" שהונחתה על ידי שליין ושודרה במשך עונה אחת.
בשנים אלו ערך גם את התוכנית הקומית "שינויים בלוח המשדרים" בכיכובם של שרון טייכר וערן זרחוביץ' באותו ערוץ.
בשנת 2007 השתתף כהן (בתפקיד עצמו) בתוכנית הטלוויזיה "הנרגנים" ששודרה ב-yes.
בשנת 2010 חזר לזכיינית רשת וערך את עונתה השלישית של תוכנית הבידור "שבוע סוף!", שעברה בעונה זו שינויים מבנים רבים.
הפורמט החדש, שנקרא "שבוע סוף החדש", לא זכה להצלחה וירד מהמסך לאחר ארבעה פרקים בלבד.
בשנה זו החל לערוך את התוכנית הסאטירית "מצב האומה", שמהווה מעין המשך ל"משחק מכור", ואף בה משתתף שליין כעורך ומנחה.
התוכנית שודרה במשך שמונה עונות בערוץ 2 (רשת) ובשנת 2015 עברה לערוץ 10 תחת השם "גב האומה".
התוכנית זכתה להצלחה בקרב הקהל והמבקרים ואף זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בשנת 2017 עזב כהן את "גב האומה" והחל לערוך את תוכנית הסאטירה "מדינת הגמדים" בכאן 11 שבדומה לתוכנית "החרצופים" מבוססת על בובות בדמותם של פוליטיקאים.
בשנת 2021 שיחק בסדרה הנחלה בתפקיד מוניה.
בנו של כהן מנישואיו הראשונים הוא איש הטלוויזיה מולי שגב.
מנישואיו השניים למירב גרי הוא אב ליעל ולמיכאל, חבר הצמד המוזיקלי כהן@מושון.
אבי ליכט (נולד בשנת 1969) הוא משפטן שכיהן במשרת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (לניהול ותפקידים מיוחדים) בשנים 2018-2016, ולפני כן המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (כלכלי-פיסקלי) במשך כשבע שנים.
אבי ליכט נולד וגדל בעפולה, בן לעו"ד אריה ליכט.
הוא למד בבית הספר היסודי "אוהל מאיר", המשיך בישיבה התיכונית מדרשית נועם בפרדס חנה ובתיכון יהודה בעפולה.
לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית וסיים אותו בהצטיינות יתרה.
היה עורך כתב העת משפטים.
הוא התמחה אצל השופט תיאודור אור בבית המשפט העליון, ואצל עו"ד (דאז פרקליט במחלקת בג"צים בפרקליטות המדינה) עוזי פוגלמן.
לאחר ההתמחות למד לתואר שני בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק, שם היה המילגאי הישראלי הראשון בתוכנית האוזר.
בשובו לישראל, הצטרף למחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה, והיה סגן בכיר לפרקליט המדינה.
במסגרת תפקידו זה ייצג את המדינה בעתירות לבג"ץ.
בשנת 2009 נבחר למלא את תפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (כלכלי-פיסקלי), במקומה של עו"ד דידי לחמן-מסר.
ועדת האיתור לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה כללה את ליכט ברשימה של שמונה מועמדים לתפקיד בספטמבר 2015, אך בסופו של דבר נבחר ד"ר אביחי מנדלבליט לתפקיד.
לאחר מכן מונה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה לניהול ותפקידים מיוחדים.
לאחר פרישתו מונה לכהן כמרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
ביוני 2019 הצטרף כשותף למשרד עורכי הדין מיתר.
באפריל 2020 ניהל את המשא ומתן הקואליציוני בהיבט המשפטי מטעם סיעת כחול לבן.
אבי ליכט נשוי לד"ר תמר ליכט ואב לשלושה.
בתפקידו כסגן בכיר לפרקליט המדינה במחלקת הבג"צים, אבי ליכט ייצג את המדינה במאות עתירות לבג"ץ, בעיקר בתחומי תקשורת, הפרטה, מכרזים ציבוריים, תחבורה, וכן בנושאים ביטחוניים ונושאי דת ומדינה.
בין התיקים הבולטים בהם הופיע:
בג"ץ 7957/04 מראעבה נ' ראש ממשלת ישראל — פסק דין מרכזי בנושא גדר ההפרדה, שבו דחה בית המשפט את מסקנות חוות הדעת המייעצת של בית הדין הבינלאומי בהאג;
בג"ץ 6427/02 התנועה לאיכות השלטון בישראל נ' הכנסת — פסק הדין שדן בחוקתיות של "חוק טל";
בג"ץ 5675/04 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' היועץ המשפטי לממשלה — בקשר להחלטה לא להעמיד לדין פלילי את ראש הממשלה אריאל שרון ואת בנו גלעד שרון בעבירות של לקיחת שוחד;
בג"ץ 10203/03 "המפקד הלאומי" בע"מ נ' היועץ המשפטי לממשלה — בקשר לפרסום תשדירים פוליטיים;
בג"ץ 8276/05 עדאלה – המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל נ' שר הביטחון — בעניין אחריות המדינה לנזקים שנגרמו על ידי כוחות הביטחון באזור עימות;
שרותי לווין (1998) בע"מ נ' שרת התקשורת — בעניין החלטת שרת התקשורת להגביל הזרמת כספים מבזק לחברת הלווין;
בג"ץ 3638/99 בלומנטל נ' עיריית רחובות — בעניין הקצאת קרקע ברחובות להקמת מרכז חרדי בשכונה חילונית.
מתוקף תפקידו, היה מעורב בקבלת החלטות מרכזיות בשוק, והיה חבר בשורה של ועדות שעסקו ברפורמות בכלכלה בישראל, ובין היתר:
היה חבר בוועדת ששינסקי הראשונה, ובמסגרת זו כתב חוות דעת שביססה את זכות הציבור במשאבי טבע.
כעת הוא חבר בוועדת ששינסקי השנייה.
היה יועץ משפטי של ועדת טרכטנברג
היה חבר בוועדה להגברת התחרותיות במשק (ידועה כוועדת הריכוזיות).
קבע בחוות דעת כי לממשלה יש סמכות להחליט אם להתיר את יצוא הגז מישראל, אם כי צין בחוות דעתו שמוטב היה שהכנסת תסדיר את הנושא.
קבע כי אין להשלים את עסקת המיזוג בין חברת פוטאש ססקצ'ואן מקנדה לחברת כי"ל לפני הבחירות (של 2013)
מעורב בוועדת לנדס לקביעת עתיד רשות השידור, ואף כתב חוות דעת שאישרה לממשלה להקפיא את הסכם הרפורמה כדי לבחון מודלים אחרים להבראת רשות השידור.
קבע כי מפעלי ים המלח צריכים לשלם חלק משמעותי ביותר מפרויקט קציר המלח בשל אחריותם לנזקים שגרמה עליית המפלס.
חוות דעת זו שימשה בסיס להסכם שנחתם עם המפעלים שעוגן גם בהחלטת ממשלה לאחר שנים רבות של מחלוקת.
עתירה שהוגשה נגד ההסכם נדחתה.
ב-4 באפריל 2013 מינתה שרת המשפטים ציפי לבני את ליכט לכהן בוועדת ריבלין, בראשות המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס אליעזר ריבלין, שתפקידה לבחון את האפשרות להחלת הסדר פיצוי מיוחד על עובדי הקריה למחקר גרעיני בדימונה שחלו בסרטן בעת חשיפתם לקרינה מייננת במהלך עבודתם.
אבי כצמן (נולד ב-1952) הוא עורך, עיתונאי ומרצה ישראלי.
היה בין מייסדי ועורכי השבועון "כותרת ראשית" (בעריכת נחום ברנע).
בסוף שנות ה-70 למד באוניברסיטה העברית בירושלים וכתב בעיתון הסטודנטים "פי האתון".
כצמן שימש כמבקר תרבות בעיתון "הארץ" וחיבר את החידה השבועית "מי היה האיש שהיה" במוסף.
בשנת 1982 ערך מגזין בשם "מדע בדיוני" שהופיע פעם אחת, באותה שנה היה בין מייסדי השבועון "כותרת ראשית" שיצא בשנים 1982–1988. ב"כותרת ראשית" שימש כמבקר תרבות (בעיקר כתב ביקורת ספרות) וככתב תחקירים.
אחר כך חזר לכתוב ב"הארץ", ובמקביל למד בחוג לתקשורת של האוניברסיטה העברית בירושלים.
כצמן חיבר וערך ספרים רבים העוסקים בנושאים של היסטוריה ותרבות יהודית וישראלית.
היה תלמידו של ישעיהו ליבוביץ והיה שותף לעריכת כמה מספריו.
לימד באוניברסיטה העברית בירושלים וכיום חבר סגל במכון מנדל למנהיגות.
בנוסף הוא בוגר קורס שדרים של קול ישראל.
מנחה תוכניות אירוח ברשת א'- "שישה מאזינים ואורח".
ב-2019 ראה אור ספרו "בשיחה הגדולה" (הוצאת מאגנס).
כצמן גרוש פעמיים ואב לבת.
עיונים בחינוך היהודי כרך ד, בעריכת: ג'נט אביעד, אבי כצמן, הוצאת מאגנס, 1989
מי האיש שהיה?, הוצאת כתר, 2002
במחלוקת - 60 עימותים שהסעירו את העיתונים, עורך: אבי כצמן, הוצאת עם עובד, 2008.
בשיחה הגדולה, הוצאת מאגנס, 2019.
אבי יקיר (נולד ב-2 ביוני 1949) הוא שחקן, מדבב ובובנאי ישראלי.
בין הקולות המפורסמים שדיבב: קישקשתא בסדרות הטלוויזיה "מה פתאום?!", "שובו של השריף", "70 עם קישקשתא", "קישקשתא בדרכים", ו"מי בא לקישקשתא".
אבי יקיר היה שותף במשך השנים בדיבוב בסדרות שונות של הטלוויזיה החינוכית, בין השאר, בדיבוב בתוכניות "עלילות טדי דוב", "סנדוקאן", ו"לוחמי הזמן" וגם דיבב את דמותו של קישקשתא בתוכניות "מה פתאום?!", "שובו של השריף", "70 עם קישקשתא", "קישקשתא בדרכים", ו"מי בא לקישקשתא".
בנוסף דיבב את שבי ב"פרפר נחמד", את אליק, שלוק ובאלי בתוכניות "אליק ובליק", "חיבוקים עם באלי ושלוק" ו"באלי דליק ושלוק" ששודרו בערוץ הופ!.
שיחק בתפקידי משנה ובתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה וסרטים ישראליים.
בין השאר שיחק בסרט "שדר מן העתיד" ובסדרות "מישל עזרא ספרא ובניו", "רמת אביב גימל", "החרצופים", "בנות בראון" ו"פרפר נחמד".
בשנת 2013 שיחק בסדרה "בני ערובה" בתפקיד מוני אבא של נטע.
יקיר הוכשר כעובד סוציאלי קליני (MSW), עם התמחות בטיפול בהתמכרויות.
כיום הוא מטפל כעמית במכון טמיר לפסיכותרפיה בתל אביב.
אבי יששכרוף (נולד ביולי 1973) הוא יוצר טלוויזיה, עיתונאי, תסריטאי וסופר ישראלי.
יחד עם שותפו ליאור רז יצר וכתב את הסדרה פאודה.
יששכרוף פעל משנת 2000 ככתב ופרשן לענייני ביטחון והמזרח התיכון, תחילה ב"קול ישראל", בהמשך ב"הארץ" ואחר כך באתר "וואלה" ובאתר "זמן ישראל".
יששכרוף נולד וגדל בשכונת גבעת שאול בירושלים.
הוא נצר למשפחה בוכרית ותיקה בארץ משנת 1900 שנמנתה עם המייסדים של שכונת הבוכרים בעיר מצד אביו, וכורדי מצד אימו.
למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה ובגיל 18 התגייס לצבא ושירת ביחידת דובדבן.
במהלך מעצר מבוקש בחברון נפגע יששכרוף מקליע וטופל על ידי ברוך גולדשטיין.
סיים תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון.
לאחר מכן השלים תואר שני באותו תחום מטעם אוניברסיטת תל אביב.
עבודת התיזה שלו עסקה במלחמת לבנון השנייה ובארגון החזבאללה.
הוא סיים קורס כתבים בקול ישראל ובשנת 2000 החל לשמש כתב קול ישראל לענייני ערבים.
בשנת 2002 זכה בפרס "הכתב הטוב ביותר" מטעם קול ישראל על סיקורו את האינתיפאדה השנייה.
כמו כן הרצה באוניברסיטת תל אביב על ההיסטוריה הפלסטינית המודרנית.
בשנת 2006, החל לשמש בתפקיד הכתב והפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ".
ולאחר שש וחצי שנים בראשית 2013 עבר לאותו תפקיד באתר "וואלה!" - אותו עזב כעבור שבע שנים.
בשנת 2004 יצא לאור הספר "המלחמה השביעית - איך נצחנו ולמה הפסדנו במלחמה עם הפלסטינים", ספר שכתב יששכרוף יחד עם עמוס הראל.
בשנת 2008 פרסמו השניים ספר נוסף בשם "קורי עכביש - סיפורה של מלחמת לבנון השנייה".
שני הספרים זכו בפרס מטעם המכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב, כמחקרים הבולטים בתחום הביטחון.
ב-2014 יצר עם ליאור רז את סדרת הטלוויזיה "פאודה" של yes שלאחר מכן נמכרה לרשת נטפליקס.
בשנת 2018 זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017 על התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה, ביחד עם אמיר מן, מיכל אבירם וליאור רז על תסריט הסדרה פאודה.
הסדרה זכתה אז ב-11 פרסים.
בשנת 2021 יצר, ביחד עם ליאור רז והתסריטאיות האמריקאיות דון פרסטביץ וניקול יורקין את סדרת הטלוויזיה "פגע וברח" של "נטפליקס".
בינואר 2022 נרכשה חברת ההפקות שלו ושל ליאור רז פאראוויי רוד (Faraway Road Productions) ב-50 מיליון דולר, על ידי חברת "קנדל מדיה".
בשנת 2025 הוא יצר את התוכנית "אופרוד" יחד עם ליאור רז ורותם סלע.
במהלך מלחמת 'חרבות ברזל' מתח ביקורת חריפה על תפקודו של ראש הממשלה נתניהו ובאחד ממאמריו טען בין השאר כי באמצעות הצגת דרישות חדשות, מנסה נתניהו למנוע את הפסקת האש שתביא בהכרח לסוף ממשלתו.
אבי לוי הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שימש בעבר מפקד גדוד רותם, ומפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי.
בגבעתי עבר לוי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה, ולאחר מכן כמפקד גדוד רותם והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון ובעת מהומות מנהרת הכותל ברצועת עזה.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת גבעתי.
במהלך האינתיפאדה השנייה שימש כמפקד חטיבת הנגב ובמקביל כמפקד בסיס האימונים של פיקוד הדרום, והוביל את החטיבה במבצע חומת מגן.
החטיבה בפיקודו איתרה כמויות גדולות של אמל"ח, ביצעה מעצרים של מבוקשים ולחמה נגד מחבלים פלסטינים, בהמשך כיהן כסגן מפקד אוגדת עזה, לאחר מכן פיקד על החטיבה הצפונית ברצועת עזה, והוביל אותה בלחימה ברצועת עזה בסדרת המבצעים "מגן קדמי" ובמבצע ימי תשובה.
אבי מאור (נולד ב-1956) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס רמון.
מאור נולד במושב עין ורד, בן להורים ניצולי השואה שהצליחו להמלט מפולין לסיביר ולטשקנט ועלו לארץ בסוף המלחמה.
שירת כטייס קרב בחיל האוויר, במהלך מלחמת לבנון הראשונה שירת כטייס F-15 והפיל שני מטוסי מיג 21 של חיל האוויר הסורי.
בהמשך שירותו פיקד על טייסת 119 ("העטלף"), אז טייסת מטוסי F-4 פנטום ("קורנס").
בתקופת פיקודו השתתפה הטייסת בצילומי אוויר לצורכי מודיעין, ומאור רשם את שיא הגובה בטיסות של חיל האוויר כשחצה גובה של 75,000 רגל.
לאחר מכן פיקד על טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול"), טייסת מטוסי F-15, בתקופת מלחמת המפרץ.
פיקד על בסיס רמון וכיהן כנספח חיל האוויר בארצות הברית.
ב-2003 השתתף במטס חיל האוויר מעל אושוויץ, שם ב-1942 נרצחו סבא שלו, אברהם אורמכר, שאבי קרוי על שמו, סבתו בתיה, דודים ובני דודים.
לאחר שחרורו מילא תפקידי ניהול בתעשייה האווירית.
מאור נשוי לאורית, בתו של רן פקר.
בנם הצעיר משרת כטייס קרב בחיל האוויר.
אבי יפה (נולד ב-21 באוגוסט 1965) הוא שחקן, מדבב ועורך ישראלי.
יפה התחיל את דרכו במשחק כשהחל ללמוד בבית ספר לאמנויות הבמה בית צבי.
בשנת 1991 השתתף במחזמר "שיער" בבימויו של צדי צרפתי, לצידם של אייל בוחבוט, אילן ליבוביץ, חגית גולדברג, יוסי טולדו, ואחרים.
בשנת 1993 השתתף בשתי קלטות הוידאו לילדים בשם "קסם בג'ימבורי" (בתפקיד ג'ימבו הליצן) יחד עם המדריכה דגנית אשל.
ובשנת 1994 שיחק את השכן מנשה כצנלסון בסדרה "סטרייט ולעניין" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנים 1995 ו-1996 השתתף בשתי קלטות הוידאו לילדים בשם "הקסם של ימבה" (בתפקיד ימבה) יחד עם דנה דבורין ועודד מנשה ושיחק את פאקלי הסנאי במחזמר "ספר הג'ונגל" בבימויו של חנוך רוזן לצדם של טוביה צפיר, תום אבני, ששי קשת, ואחרים.
בשנת 1997 שיחק במחזמר "רובין הוד" לצידם של ליאור מילר, נתן דטנר, ישראל (פולי) פוליאקוב, רות גונזלס, וסיגל שחמון.
באותה השנה הגיש את התוכנית "החופש הגדול" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1998 שיחק את מוקי בוצר בסרט הקולנוע "סופר בוי" בבימויו של חנוך רוזן בתפקיד מוקי בוצר.
בשנת 1999 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "ספי".
בשנת 1997 השתתף בפרסומות של תפוצ'יפס ובאחת הפרסומות הופיע השחקן סער בן יוסף.
בשנת 2000 השתתף במחזמר "אנני" שתרגם הפיק וביים מנחם גולן, בתפקיד רוסטר הניגן.
בשנת 2001 הופיע במחזמר "בחדר של חני" בבימויה ובכיכובה של חני נחמיאס, שבוסס על התוכנית "החדר של חני".
בשנת 2002 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "ספר הג'ונגל" פעם נוספת בתור פאקלי הסנאי.
בשנת 2006 הופיע בהפקה המחודשת למחזמר "הקוסם!" המבוסס על הספר "הקוסם מארץ עוץ" בתפקיד טוטו הכלב לצדם של רוני דואני, גיא אריאלי, מוסקו אלקלעי ואחרים.
בנוסף לקריירת המשחק, יפה דיבב בסדרות וסרטים כדוגמת "שלגיה ושבעת הגמדים", "מרלין", "היה היה - ממציאים", "מועדון ווינX" ו"סיפורי כתם שמש - של מי הביצה הזאת?".
משנת 2008 משמש כעורך טלוויזיה, כאשר ערך בין השאר את הישרדות הפיליפינים, מאסטר שף, הרווק עם דודו אהרון, האח הגדול VIP, היחידה, כחולים, גולסטאריות, חנוך דאום מחשב מסלול מחדש וטיול לחמישה.
ב-2024 חזר לגלם את פאקלי הסנאי בחידוש למחזמר "ספר הג'ונגל".
ב-2025 גילם יפה את מוריס אביה של בל במחזמר "היפה והחיה", והשתתף בדיבוב האנימציה של הרמזים בפרק 4 של העונה הרביעית של התכנית "הזמר במסכה".
אבנר (אבי) כץ (נולד ב-22 באוגוסט 1962) הוא איש עסקים ישראלי, אשר התפרסם בעיקר בשל פיתוח מיזמי קמעונאות מוזלים במיוחד.
כץ נולד בבני ברק למשה ודבורה כץ, ובגיל 7 התייתם מאביו.
הוא למד בתלמוד תורה עד כיתה ח' ובישיבה פנימייתית בכרמל מכיתה ט' עד י"א.
במקום כיתה י"ב התגייס לחיל השריון במסגרת ישיבת ההסדר בימית.
בגיל 25 הקים חברה לסחר בעודפים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 1993 הקים, יחד עם אחיו שמואל כץ ושותפם רונן לוי, את רשת כפר השעשועים, ש-50% ממניותיה נמכרו לאחר מספר שנים לקואופ הריבוע הכחול.
בשנת 1995 הביא לישראל את רשת הכל בדולר.
ב-1998 הקים את רשת חנויות בגדי הילדים והתינוקות פיפו, שהתמזגה לבסוף עם חברת דוקטור בייבי למוצרי תינוקות.
בשנת 2000 הקים יחד עם יצחק לאופר את רשת כלי הבית ששת, שהתמזגה בשנת 2006 יחד עם נעמן פורצלן וורדינון לחברת בי קמעונאות.
החברה נמכרה בשלבים עד 2010 לקו-אופ הריבוע הכחול.
בשנת 2009 הקים את חברת ההשקעות הקבוצתית קרן הגשמה.
בשנת 2023 חברת ההשקעות קרסה לאחר שורה של השקעות שלא צלחו.
ביוני 2020 הודיעו אבי כץ ובתו חגית שינובר על הקמת רשת תכשיטים תחת השם "אקס לאב דיאמונדס" (X Lab Diamonds) אשר עוסקת במכירת יהלומים מלאכותיים.
בשנת 2021 הכריז אבי כץ יחד עם רמי לוי על השקת רשת מיני־סופרים ללא קופות.
בשנת 2013 פרץ כץ לתודעה הציבורית כשהקים, יחד עם בני פרקש, גיל אונגר, חגית שינובר (בִתו) וחנן שמש, את רשת בתי הקפה קופיקס.
הרשת מציגה מחירון אחיד וקבוע, העומד כיום על 5 שקלים לכלל המוצרים הנמכרים בסניפיה (למעט מוצרי פרימיום הנמכרים במחיר מעט גבוה יותר).
הרשת הגיעה בספטמבר 2016 ל-127 סניפים ברחבי הארץ.
במרץ 2014 נפתח הסניף הראשון של תת-הרשת "קופיקס בר", שבה נמכרים גם יינות ומשקאות אלכוהוליים במחיר אחיד של 5 שקלים.
כניסתה של הרשת לענף הקפה עוררה סערה שגרמה להורדת מחירים משמעותית ברשתות מתחרות.
בשנת 2015 הקים כץ את רשת הסופרמרקטים סופר קופיקס, המוכרת כ-700 מוצרים, חלקם במחיר אחיד של 5 שקלים וחלקם במחירים גבוהים יותר.
הרשת משתמשת בסניפים ששטחם קטן יותר בהשוואה למרכולים האחרים.
דבר זה נעשה כדי להקטין את העלויות שלה ולאפשר לה מבחר גדול יותר של חנויות אפשריות, לצד התפיסה שהצרכן שאליו היא פונה לא מחפש אריזות גדולות ואינו צריך מבחר גדול מאוד של מוצרים דומים.
ב-19 בפברואר 2017 כץ הכניס לתוקף עלייה במחירי הרשת ב-20% ל-6 שקלים למוצר במגוון הרשת.
בדצמבר 2017, בעקבות ירידה במכירות הורידה הרשת את המחיר חזרה ל-5 שקלים, ובנוסף הוסיפה מוצרים חדשים בעלות גבוהה יותר.
באפריל 2018 רכש רמי לוי 20% ממניות החברה ובחודש יולי הגדיל את החזקותיו ל-50.01% והפך לבעל השליטה ברשת.
במאי 2020 הגדיל לוי את אחזקותיו בקופיקס גלובל ל-42%.
קופיקס גלובל המרכזת את הפעילות של הרשת ברוסיה ולה כ-300 סניפים.
חברת השקעות אשר הוקמה בשנת 2009 על ידי אבי כץ וחנן שמש ומציעה הזדמנויות השקעה בפרויקטים של נדל"ן, היי-טק ותחומי השקעות נוספים.
נכון לחודש יולי 2016 התבצעו בחברה מעל ל-250 השקעות, כשבכל קבוצת השקעה יכולים להשתתף עד 35 משקיעים.
בשנת 2014 הקימה הגשמה את השלוחה הלונדונית תחת השם Cogress, ובשנת 2016 את השלוחה האמריקאית, אף היא תחת השם Cogrress.
בשנת 2019 הרשות לנירות ערך פתחה בחקירה כנגד הקרן בחשד על הטעיית משקיעים באי־פרסום מידע מהותי על היקלעותו של יזם בכמה פרויקטים שלה בארצות הברית לקשיים, זאת לאחר הגשת תביעה בבית המשפט המחוזי בת"א של עשרות ממשקיעי הקרן בסך של 8.7 מיליון ש"ח.
החקירה הסתיימה בהסדר אכיפה מנהלי, ללא אישום פלילי.
עוד באותה השנה, הקרן נמכרה למשקיעים אחרים, אליהו קנפלר מוטי פלד ויוג'ין מנדלוביץ איש עסקים חרדי־אמריקאי.
לפי ההסכם 50.1% מהחברה נמכרה תמורת 45 מיליון ש"ח, המשקפים להגשמה שווי של 90 מיליון שקל, המהווים ירידה של 72% לעומת הערכת שווי לקרן שביצעה חברת הערכת השווי פרומתאוס בשנת 2015.
בשנת 2021, 83 משקיעים בפרויקט בנייה של קרן הגשמה בלונדון הגישו נגדה תביעה של 19.5 מיליון שקל, בטענה שהקרן ושומרי הסף שלה התרשלו בפיקוח והטעו אותם בשלב תשקיף ההשקעה ובדיווחי ההמשך, מה שהביא לירידת כל השקעתם לטמיון.
בשנת 2023, 40 משקיעים בפרויקט בנייה של קרן הגשמה הגישו נגדה תביעה של 347 מיליון שקל, בטענה שבעלי הקרן הונו אותם והציגו מצגי שווא על פרויקטים לכאורה שלא מומשו וכספי המשקיעים ירדו לטמיון.
מיזם שהוקם על ידי כץ, יהודה לניאדו - מנכ"ל רשת "אושר עד", וצביקה אורן - נשיא התאחדות התעשיינים ובעלי עסקים מכל הארץ, שמטרתו היא ביטול פעילות מסחרית ביום שבת בלי לפגוע בעסקים שפעילותם משתייכת לתרבות ולפנאי כגון בתי קפה.
כץ פועל למען החלת חוק שעות עבודה ומנוחה ושמירת השבת במרחב הציבורי בישראל מתחילת קריירת העסקים שלו.
כץ גרוש, אב לשישה ילדים, ונמצא בזוגיות עם נטעלי אייזנברג.
בתו חגית שינובר שימשה כמנהלת הרכש של חברת קופיקס, וכיום שותפה ומנכ"לית ברשת התכשיטים.
אביגיל "אֶבִּי" לי מילר היא מדריכת ריקודים, כוריאוגרפית אמריקאית, והבעלים של הסטודיו "Reign Dance Productions".
היא המייסדת והכוריאוגרפית הראשית של Abby Lee Dance Company.
היא גם מופיעה בסדרת הריאליטי "רקדניות קטנות".
מילר נולדה לג'ורג' מילר ומריאן לוריין מילר בפנסילבניה שארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי-קתולי.
במהלך שנותיה בבית הספר, אבי למדה ריקוד וכוריאוגרפיה.
בגיל 14 יסדה מילר את הסטודיו Abby Lee Dance Company.
מאוחר יותר היא נעשתה למנהלת של העסק של אמה, Maryen Lorrain Dance Studio.
במאי 1995 שונה שמו של הסטודיו ל-Reign Dance Productions.
שני אולפני הריקוד ממוקמים בפיטסבורג, פנסילבניה.
מילר לימדה אלפי תלמידים, חלק מהם עברו להופיע בברודוויי.
ב-2011, מילר התחילה להופיע בתוכנית הריאליטי "רקדניות קטנות" של Lifetime.
התוכנית עוקבת אחרי פעילותן של ילדות צעירות בסטודיו של מילר ובניסיון שלהן להפוך לרקדניות טובות יותר.
בתוכנית, מילר משתמשת בטכניקת האימון של רקדנים חדשים כדי להתחרות נגד סטודנטים לשעבר שלה, כדי לתת להם מוטיבציה להפוך לרקדניות טובות יותר בעצמן.
מילר גם שימשה כשופטת אורחת ב"רוקדים עם כוכבים" בארצות הברית.
בפברואר 2014 מילר נתבעה על ידי משפחת היילנד עבור בריונות כנגד תלמידתה לשעבר, פייג' היילנד.
התביעה בסך 5 מיליון דולר יצרה סכסוך משמעותי בין קלי היילנד, אמה של פייג', לבין מילר.
לאחר מכן פייג' הגישה תביעה בגין מצוקה רגשית.
ההאשמות בוטלו מכיוון שהשופט צידד במילר.
באותה שנה גם פרסמה את הספר "כל מה שלמדתי על החיים, למדתי בשיעורי הריקוד".
ב-2015 פתחה מילר סטודיו לריקוד בלוס אנג'לס שנקרא ALDC LA וצילומי התוכנית "רקדניות קטנות" עברו לשם.
אחרי שקלי תבעה את מילר, מילר נכנסה לכלא לשנה אבל יצאה אחרי חצי שנה בעקבות גילוי מחלת הסרטן שלה.
אבי לוי (נולד ב-30 בנובמבר 1976) הוא שף ומסעדן ישראלי.
התפרסם לראשונה כאשר זכה בעונתה השנייה של תוכנית המציאות "מאסטר שף".
לוי נולד, גדל והתחנך בירושלים בשכונות בית הכרם ומוסררה למשפחה יוצאת מרוקו ואלג'יריה.
מסבתו ומאמו רכש את אמנות הבישול ואת האהבה לאוכל.
בנעוריו החל לצרוך סמים ומשום כך לא השלים גם את שירותו בצה"ל.
במשך מספר שנים היה מכור לסמים קשים מסוגים שונים ואף ריצה שתי תקופות מאסר בכלא בגין עבירות מרמה וזיוף ובגין עבירות של סחר בסמים.
בהשפעת משפחתו נכנס למכון גמילה והתנקה.
תקופה קצרה לאחר מכן רשמה אותו אחותו לתוכנית הריאליטי "מאסטר שף".
הוא עבר את שלב האודישנים, נכנס גם לנבחרת התוכנית ואף זכה בה בהמשך במקום הראשון ובתואר "המאסטר שף של ישראל" וגם לאהדה ציבורית רחבה.
בשנת 2012 כשנה לאחר זכייתו בתוכנית, "מאסטר שף" פתח את מסעדת "המוציא", שמשלבת אוכל מסורתי ירושלמי, מרוקאי ואלג'יראי עם אלמנטים חדשניים.
המסעדה זוכה להצלחה ולביקורות משבחות.
לאחר הצלחת מסעדת "המוציא" פתח עם שותפים שלוש מסעדות נוספות "בית הכוון" ו"מצלה" בירושלים ו"צ'יריפום" בתל אביב, שהן קלילות יותר המשלבות אוכל בעמידה וטייק אוויי.
בשנת 2017 השתתף עם אשתו אילנית בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
בינואר 2023 השתתף בתוכנית "שף מתחלף" שמשודרת ברשת 13, והחליף מסעדה עם השפים איתי קושמרו ושמי גולומב.
בנובמבר 2025 התחיל להגיש את עונה 2 של התוכנית טעמים של שבת בעכשיו 14.
לוי נשוי לאילנית ואב לארבעה ילדים.
אבי מאיר וענונו (לעיתים אבי מאיר או אבי וענונו; נולד ב-29 ביולי 1964) הוא זמר, שחקן ומדבב ישראלי.
נודע בעיקר בזכות תפקידו כמדבב של סון גוקו בסדרות האנימה בזיכיון "דרגון בול".
אבי מאיר וענונו למד בתיכון מקיף ו' שבבאר שבע, משם התגייס ללהקת הנח"ל (בשירותרום 1985 לקח חלק בשיר "דרישת שלום" של ירדנה ארזי) ועם שחרורו המשיך לקריירה מוזיקלית (למד בבית הספר רימון) וללימודי משחק ושיחק בתיאטראות השונים בישראל.
לאחר מכן הגיע גם לתחום הדיבוב והפך למדבב (ב"היה היה - החיים", "דן-דין השופט" ו"טוויפסי") ולבמאי דיבוב (ב"טוויפסי").
ב-2002 נבחר לדבב את "סון גוקו" בסדרה ובסרטים של "דרגון בול זי" (בטעות נרשם שמו כ"אבי מאור" בקרדיטים), שהפך לתפקיד הדיבוב המוכר ביותר שלו.
כמו כן, השתתף בדיבוב שני סרטים נוספים בזיכיון "דרגון בול זי" וגילם בהם את אביו של גוקו (ברדוק) בסרטי הזיכיון בעלות מראה דומה לזה של סון גוקו, מפני שהיו דמו חזותית לדמות סון גוקו.
אחר כך דיבב, בפרקים הראשונים של הסדרה "סדריק", את רוברט דופונט, אביו של סדריק.
השתתף ב"כוכב נולד 3" במסגרת מסלול ה-"40+".
במקביל לקריירת הדיבוב שנמשכה כשלוש שנים, היה מצוי בתהליך חזרה בתשובה, בסיומה נהפך למלמד לקראת בר מצווה, לחזן ולפייטן בצפון תל אביב, בה פתח גם חנות למכירת כלים חד-פעמיים.
ב-2016 שב וענונו לדבב את סון גוקו בעונה החדשה של הסדרה: "דרגון בול סופר", ששם גם דיבב את גוקו בלאק.
שיחק בתפקיד משני ב"רמת אביב גימל" את רב פקד שי כץ.
ב-2017 הופיע בעונה השנייה של דוקו-הריאליטי "מצווש" ששודרה בערוץ הילדים.
ב-2018 הופיע בפרסומת לשיווק ירקות ופירות בתחנות הדלק של Yellow כלקוח מרוצה.
דן-דין השופט - דמויות שונות (1988)
דרגון בול סופר - סון גוקו/גוקו בלאק (2018)
אברהם (אבי) לייב (Avi Loeb, נולד ב-26 בפברואר 1962) הוא פרופסור ישראלי-אמריקאי לפיזיקה תאורטית ולאסטרופיזיקה, שכיהן למשך התקופה הארוכה ביותר כראש המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת הרווארד.
מנהל המכון לתאוריה וחישוב - Center for Astrophysics ומייסד ומנהל מיזם המחקר על חורים שחורים (Harvard Black Hole Initiative).
ב-2016 מונה ליושב ראש הוועדה המייעצת של פרויקט Breakthrough Starshot, שמטרתו לשגר חללית זעירה אל מערכת הכוכבים אלפא קנטאורי.
לייב התפרסם בין היתר כטוען שיש עדויות לקיום חייזרים, ואת משנתו זו הוא מתאר בספרו "חוצן" (Extraterrestrial) שהגיע למקום שישי ברשימת רבי המכר של ניו יורק טיימס.
לייב נולד במושב בית חנן, שם עסקו הוריו בחקלאות.
בילדותו אהב לקרוא ספרי פילוסופיה ורצה לעסוק בכך בבגרותו.
הוא בוגר המחזור השני של תוכנית תלפיות.
קיבל תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה ב-1983, תואר שני בפיזיקה ב-1985 ושנה מאוחר יותר, בהיותו בן 24, השלים תואר דוקטור בפיזיקה, כולם מהאוניברסיטה העברית.
את עבודת הדוקטורט ביצע בהנחיית פרופ' שלום אליעזר.
במסגרת שירותו הצבאי עבד במרכז למחקר גרעיני – שורק, כתאורטיקן הראשי של קבוצה שעסקה בפיתוח טכנולוגיית הנעה אלקטרומגנטית.
במהלך עבודתו בשורק היה שותף בעבודה על נשק חדש, שהיה אמור לפעול בעזרת הצתה של חומרים קלים מאבק בעזרת זרמים חשמליים.
לאחר שתעשיית ההגנה האמריקנית גילתה עניין באפשרות לשלב את הטכנולוגיה שפיתח ביוזמת ההגנה האסטרטגית, הוא הגיע לארצות הברית, שם, במשך חמש שנים, היה חבר בסגל המכון למחקר מתקדם (IAS) בפרינסטון.
ב-1993 מונה לפרופסור במחלקת האסטרונומיה של אוניברסיטת הרווארד.
שלוש שנים לאחר מכן, ב-1996, קיבל קביעות בהרווארד.
מאז 2011 ועד 2023 עמד בראש המחלקה, משך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של המוסד.
מאז 2007 ועד היום (2024), הוא מנהל את המכון לתאוריה וחישוב במרכז הרווארד-סמיתסוניאן לאסטרופיזיקה.
ב-2016 מונה ליושב ראש הוועדה המייעצת של פרויקט Breakthrough Starshot , שנוסד על ידי היזם יורי מילנר.
חברים נוספים בוועדה המייעצת היו הפיזיקאים סטיבן הוקינג ופרימן דייסון וזוכי פרס נובל לפיזיקה סטיבן צ'ו וסול פרלמוטר.
מטרת הפרויקט היא להביא חלליות זעירות, שמאסת כל אחת מהן כגרם, אל מערכת הכוכבים אלפא קנטאורי, המרוחקת כ-4.3 שנות אור מכדור הארץ, תוך כ-20 שנים ממועד שיגור החללית.
לשם כך, ידרש להאיץ את החלליות לכ-20% ממהירות האור, דבר שלא ניתן לעשותו באמצעות טכנולוגיות ההנעה הכימית המוכרות כיום.
תחת זאת, מוצע להשתמש במפרש לייזר שיחובר אל החללית הזעירה ואשר יונע על ידי מערך מופע של קורני לייזר על פני כדור הארץ, עם הספק כולל של כ-100 ג'יגאוואט.
אם הפרויקט ישיג את מטרתו, תהפוכנה החלליות לעצמים מעשה ידי אדם המהירים והרחוקים ביותר אי פעם.
לייב כותב מאמרים אודות סוגיות שונות הנוגעות לפרויקט השאפתני, כגון הבעיה של פגיעת אבק קוסמי בעצם שמהירותו כה גבוהה, או שיטות ליצוב המפרש כאשר קרן הלייזר מאיצה אותו.
ביולי 2021 הכריז לייב על פרויקט לחיפוש חייזרים, במטרה לאתר גשושיות של ציוויליזציות זרות והוא עומד בראשו מהקמתו.
הפרויקט נושא את השם .
בילדותו ובנעוריו כתב לייב שירים המשקפים את דמותו בתור ילד או בתור נער ואת התחומים אליהם נחשף.
בשיריו ניתן לראות חשיבה פילוסופית, בעיקר על התודעה כחלק נפרד מהגוף, אך גם חשיבה מדעית מפורטת, על החומר, על גוף האדם ועל היקום.
משירים אלו ניתן לראות את אהבת לייב לפילוסופיה, תוך התייחסות לתחומים המדעיים.
תחום המחקר הראשון של לייב לאחר שהתחיל ללמוד אסטרופיזיקה התמקד ב – עידן שהתחיל כמאה מיליון שנים אחרי המפץ הגדול, בו אור על-סגול יינן את אטומי המימן של היקום והפך אותם לפרוטונים ולאלקטרונים.
היינון הזה גרם להצתה של הכוכבים הראשונים.
לייב חקר גם את "תקופת השחר הקוסמי" – התקופה בה נוצרו הכוכבים הראשונים.
ממצאיו בנושא זה מצביעים על כך שחלקים מהיקום היו דחוסים יותר מחלקים אחרים, מה שגרם להתקבצות כבידתית של אטומי מימן.
האטומים הפכו לענן גז בעל כוח כבידה משמעותי משל עצמו.
מנגד, עקב התחממות, נוצר לחץ גז שפעל נגד כוח הכבידה של הענן.
לאחר זמן מה, אטומי המימן התרכבו לכדי מולקולות של גז מימן, אשר ספג חלק מהחום והלחץ וכך הגביר את השפעתו היחסית של כוח הכבידה.
כתוצאה מכך, הגז התחבר לכדי כדור המבצע היתוך גרעיני – כוכב.
תגלית נוספת של לייב היא שבשלב מוקדם יחסית של חיי היקום, כמה עשרות מיליוני שנים לאחר המפץ הגדול, התקיימה טמפרטורה נוחה לחיים, דבר המעלה את האפשרות שצורות חיים קדמוניות התפתחו בתקופות מוקדמות אלו.
תגלית תאורטית זו עוררה עניין גדול בקרב אסטרונומים ועיתונאים.
לייב כתב או השתתף בכתיבתם של למעלה מאלף מאמרים אקדמיים, על מגוון רחב מאוד של נושאים, לרבות המפץ הגדול, קרינת הרקע הקוסמית, התפתחות הכוכבים הראשונים, אסטרונומיה של קו המימן, תנועת הגלקסיות, פיזיקת חלקיקים, קרניים קוסמיות, חורים שחורים, גלי כבידה, אסטרוביולוגיה, מערכת השמש, מכשור מדעי ואסטרונאוטיקה.
בנוסף לכתיבת מאמרים מדעיים, כתב לייב גם שני ספרים אקדמיים, ב-2010 ו-The First Galaxies in the Universe ב-2012 (עם סטיבן פורלאנטו), על התפתחות המבנים הקוסמיים הראשונים, הגרסה המדעית לסיפור הבריאה של "ויהי אור".
ב-2015 פרסם את ספר המדע הפופולרי "מהכוכב הראשון עד לאחרית הימים" (From the First Star to Milkomeda), המשלב כתיבה מדעית על סוגיות חלליות עם קטעים ממחברות שכתב לייב בשנות נעוריו.
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כרמל.
בסך הכל כתב, נכון ל-2024, תשעה ספרים.
לייב גם מפרסם מאמרי דעה רבים, אומר שהוא כותב כל יום-יומיים.
לייב מרבה לעסוק בחורים שחורים.
ב-2016, הוא יסד והתמנה למנהל הראשון של מיזם המחקר על חורים שחורים (Harvard Black Hole Initiative), שהוא מרכז מחקר בינתחומי ראשון מסוגו, המשלב חוקרים מתחומי האסטרונומיה, הפיזיקה, המתמטיקה והפילוסופיה, ועמד בראשו עד 2021.
מחקריו של לייב בנושא חורים שחורים עוסקים, בין היתר, באופק האירועים של החור השחור.
בתוך אופק האירועים, הזמן מתחיל להאט.
כל מה שעובר את האופק ייקרע לגזרים על ידי כוח הכבידה של החור השחור.
חורים שחורים מערבים נקודה אחת בחלל בה נמצאת מסה גבוהה מאוד, דבר היוצר פרדוקס של צפיפות אינסופית.