tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2004 פרסם את ספרו "How to be ungdom" בו הוא מדבר ומדריך בני נוער על נושאים כמו אהבה, עוני ודימוי גוף, מ-2005 ועד 2006 הנחה את שעשועון הטלוויזיה לילדים "Amigo".
בשנת 2008 יצא ספרו השני "En faktahest om forelskelse" בו הוא נותן לבני נוער עצות והכוונה בנושא זוגיות.
בשנים 2002–2004 ובין 2008 ל-2009 הנחה את תחרות המוזיקה לילדים "Melodi Grand Prix Junior".
בשנת 2002 ו-2007 הנחה את "MGP Nordic" הגרסה הכלל סקנדינבית של התחרות בה מתמודדים ילדים מרחבי מדינות סקנדינביה, ב-2004 הנחה את אירוויזיון הילדים השני מאולם הוקנס.
ב-2006 ו-2007 הנחה את ה-"Melodi Grand Prix" התחרות הבוחרת את המוזיקאי שייצג את נורווגיה באירוויזיון, ב-2008 ו-2009 שימש כמגיש הניקוד של נורווגיה באירוויזיון.
סטיב אווטס הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי, שזכה להכרה בהופעתו בתפקיד ראשי בסרט "מחפשים את אריק" משנת 2009.
אווטס נולד בסלפורד שבלנקשייר בשם סטיבן מרפי.
אחרי סיום הלימודים הצטרף אווטס לצי הסוחר, אבל נזרק משם אחרי שלוש שנים.
ב-1987 נפצע אווטס בקטטה בפאב והיה מחובר למכונת הנשמה.
הוא נדקר דרך הכבד, הריאות והסרעפת, ונחתך בפניו ובגרונו.
לצד הקריירה שלו במשחק עבד אווטס באספקת צינורות וכחשמלאי.
מכיוון שהיה כבר שחקן בשם סטיבן מרפי רשום באיגוד השחקנים (Equity), הוא בחר בשם הפלינדרומי Steve Evets, "השם הראשון שעלה במוחי היה השם 'Steve' במהופך".
בתחילת הקריירה שלו הופיע אווטס בתיאטרון רחוב בלהקה שהקים יחד עם שני חברים.
הוא המשיך להופיע בתיאטרון ושיחק בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה כגון "See No Evil: The Moors Murders", "חדר מיון", "חיים על מאדים", "The Cops", "לגדול בלי בושה" ואופרת הסבון "אמרדייל".
בין עבודות הופיע אווטס בשם הבמה אדולף צ'יפ-פאן, וביצע שירה קומית פוליטית במנטצ'סטר.
עוד עבד כמוזיקאי, ובאמצע שנות התשעים של המאה העשרים הוצג בפני מארק אי סמית' מלהקת The Fall, והופיע אותם כשהוא מבצע קטעי השירה שלו.
כשסמית' גילה שאווטס מנגן בגיטרה בס, הוא צורף ללהקה בטורקיה אחרי שהבסיסט ג'ים ווטס פוטר.
בין השנים 2000 ל-2002 ניגן אווטס עם The Fall, ואחר כך עבר לנגן עם להקה משלו בשם Dr Freak's Padded Cell.
את להקתו תיאר כמנגנת "מוזיקת אלקטרונית לריקודים עם גוונים פוליטיים".
ב-2008 שיחק אווטס בתפקיד הגדול הראשון שלו בדמות האלכוהוליסט בכיסא גלגלים החולה אנוש, לצדו של רוברט קרלייל בסרט "Summer".
ב-2009 לוהק לתפקיד ראשי בסרטו של קן לואץ' "מחפשים את אריק".
בזכות הופעתו בסרט התמודד אווטס על פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן של שנת 2009.
בין 2010 ל-2014 הופיע אווטס בתפקיד קולין, חסר בית המכור לסמים, בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "כבוד הכומר".
ב-2012 גילם את מורטי בסרט אימה דל תקציב של ורטיגו פילמס בשם "The Facility" בבימויו של איאן קלארק.
ב-2011 כיכב בווידאו קליפ של השיר "Man with Red Eyes" של להקת Emperor Zero.
אווטס הופיע בשלושה פרקים ראשונים של סדרת הטלוויזיה "In the Flesh", אבל עם מות הדמות שגילם לא חזר להופיע בעונה השנייה.
ב-2015 שיחק אווטס בתפקיד ג'ים סמית' בפרק בסדרה "Death in Paradise".
עוד הופיע בתפקיד ברטרנד בפרק בעונה השנייה של הסדרה "המוסקטרים".
בפברואר 2016 הופיע בדרמה "Moving On" של ערוץ BBC One.
סטיאטיט או גם אבן סבון הוא סלע מותמר (במקרה קיצוני מינרל) רך.
הוא מורכב בעיקר מהמינרל טלק העשיר במגנזיום.
הוא נוצר כתוצאה מהתמרה ומטאסומטיזם, המתרחשים באזורים שבהם לוחות טקטוניים עוברים הפחתה, ומתמירים סלעים באמצעות חום ולחץ, ושטף של נוזלים, אך ללא התכה.
הסלע שימש חומר גלם לגילוף פסלים במשך אלפי שנים.
אבן הסבון קיבלה את שמה מכך שהמגע בה דומה לתחושה של מגע בסבון.
מקור השם סטיאטיט מלטינית steatitis (אבן יקרה).
סטיאטיט מורכב בעיקר מטלק עם כמויות משתנות של המינרלים כלוריט ואמפיבולים (בדרך כלל טרמוליט, אנתופיליט וקמינגטוניט ומכאן השם הישן שבוטל מגנזיוקמינגטוניט), וכמויות זעירות של תחמוצות כרום-ברזל.
המרקם של הסלע צפחתי או קומפקטי.
סטיאטיט הוא תוצאה של התמרה של סלעים אולטרה-מאפייים (דוגמת דוניט או סרפנטיניט) או מטאסומטיזם של דולומיט צורני.
בדרך כלל הוא כולל כמויות זעירות של תחמוצות כדוגמת CaO או Al2O3.
פירופיליט, מינרל הדומה מאוד לטלק, מכונה גם הוא לעיתים אבן סבון, מאחר שהתכונות הפיזיות והשימושים התעשייתיים שלו דומים, ומכיוון שהוא משמש בדרך כלל כחומר גלם לגילוף.
עם זאת, במינרל זה בדרך כלל אין תחושת סבון כמו שיש בסטיאטיט.
סטיאטיט רך יחסית בגלל תכולת הטלק הגבוהה שלו, לטלק ערך מוגדר של 1 בסולם מוס המודד קשיות של מינרלים.
סלעים רכים יותר עשויים להרגיש דומים לסבון כשנוגעים בהם, ומכאן הכינוי אבן סבון.
לא מקובל להגדיר קשיות קבועה לסטיאטיט מכיוון שכמות הטלק שהוא מכיל משתנה במידה רבה, נמוך יחסית (כ-30%) עבור סלע המשמש למטרות אדריכלות כמו דלפקים במטבחים ועד 80% עבור חומר גלם המשמש לגילוף.
סטיאטיט קל לגילוף, אינו מתבלה, עמיד בחום ובעל יכולת אחסון חום גבוהה.
לפיכך הוא משמש לציוד לבישול ולחימום מזה אלפי שנים.
סטיאטיט משמש לעיתים קרובות כמבודד חשמלי למבנים ולרכיבים חשמליים, בגלל עמידותו ומאפייניו החשמליים, ומכיוון שניתן ללחוץ אותו לצורות מורכבות לפני החימום.
סטיאטיט עובר התמרה כאשר היא מחומם לטמפרטורות של 1000–1200°C לאנסטטיט וקריסטובליט.
בסולם מוס זה מקביל לעלייה בקשיות ל-5.5–6.5.
הצבעים הנפוצים ביותר הם לבן, סגול, ורוד, ירוק, אפור, שחור, חום וכחול, אך הם מגיעים בגוונים רבים ולא תמיד ניתן לקבוע להם גוון מסוים.
ישנם גם סוגים משוישים צבעוניים שלעיתים יש בהם תכלילים קשים יותר ולכן הם לא תמיד מתאימים לעיבוד מכונה או ידנית.
סוגים משוישים צבעוניים הם לרוב פרומגנטיים, אם כי ייתכנו הבדלים משמעותיים בעוצמה בתוך האבן.
תכלילים קשים במיוחד מראים מגנטיות ברורה, שיכולה להשפיע גם על מחט המצפן.
חותמות/קמעות של חרפושיות במצרים העתיקה נוצרו בדרך כלל מסטיאטיט מזוגג.
עיר המסחר העתיקה טפה יחיא בדרום-מזרח איראן הייתה מרכז לייצור והפצה של סטיאטיט בין האלף החמישי לאלף השלישי לפני הספירה.
הוא היה בשימוש גם בתרבות המינואית בכרתים.
בחפירות הארכאולוגיות בארמון בקנוסוס נתגלה שולחן נסך מפואר מסטיאטיט.
כמה שבטים וחבורות של האינדיאנים בארצות הברית יצרו קערות, לוחות בישול וחפצים אחרים מסטיאטיט.
שימוש זה היה נפוץ במיוחד בתקופה הארכאית באמריקה הצפונית.
כמה משבטי הילידים ביבשת אמריקה משתמשים בסטיאטיט למקטרות.
דוגמאות רבות נתגלו בין החפצים של תרבויות שונות והם בשימוש גם כיום.
הולכת החום הנמוכה מאפשרת עישון ממושך מבלי שנגרמת אי נוחות בשל התחממות זרוע המקטרת.
סטיאטיט נפוץ יחסית בצפון אירופה.
הוויקינגים חצבו סטיאטיט ישירות מהסלע, עיצבו אותו לסירי בישול ומכרו אותם במקומות מגוריהם או ייצאו אותם.
האינואיטים השתמשו בסטיאטיט לעיתים קרובות לגילופים מסורתיים.
באיי שטלנד ישנן עדויות שכלים אלו שימשו לעיבוד שומן שמקורו בבעלי חיים ימיים ובחלב.
כמה בניינים ששרדו מימי הביניים נבנו מסטיאטיט, בהם קתדרלת נידארוס.
במאה ה-19 השתמשו יצרני מצבות בצפון-מזרח ג'ורג'יה בסטיאטיט שנחצב מקומית על מנת לייצר מצבה פשוטה או כמשטח עליון בקברים הייחודים המכונים "חריץ ולשונית" (slot and tab).
בלוקים קטנים של סטיאטיט (20 x 25 x 3 סנטימטרים) חוממו על כיריים או סמוך לאש ושימשו לחמם סדינים קרים או לשמור על חום הידיים והרגליים בעת נסיעה במזחלת שלג.
סטיאטיט משמש בשיבוצים, פיסול, תחתיות ולדלפקים וכיורים למטבחים.
סטיאטיט משמש לעיתים כציפוי פנימי של כיריים המבוססים על שריפת עצים, וכחומר המועדף למחממים לבניין המבוססים על שריפת עצים משום שהוא יכול לספוג, לאחסן ולהקרין חום במידה שווה בשל צפיפותו הגבוהה ותכולת המגנזיט (MgCO3).
הוא גם משמש לדלפקי מטבח ולאריחים באמבטיה בשל הקלות של עיבוד החומר והתכונה שלו כ"אבן שקטה".
עם הזמן מקבלים פני האבן באופן טבעי מראה בלוי ומיושן ככל שהפטינה מתפתחת.
סטיאטיט משמש בהודו במשך מאות שנים כחומר גלם לגילוף.
הכרייה כדי לענות על הביקוש העולמי לסטיאטיט מאיימת על בית הגידול של הטיגריס הבנגלי.
בברזיל, במיוחד במינאס ז'ראיס, בשל שפע מכרות הסטיאטיט באותה מדינה ברזילאית, עדיין יוצרים אומנים מקומיים חפצים מחומר זה, כולל סירים ומחבתות, כוסות יין, פסלים, קופסאות תכשיטים, תחתיות ואגרטלים.
עבודות יד אלה נמכרות בדרך כלל בשוקי רחוב שנמצאים בערים ברחבי המדינה.
בחלק מהעיירות העתיקות ביותר, בעיקר קונגונש (Congonhas), טיראדנטס (Tiradentes) ואורו פרטו, עדיין קיימים רחובות המרוצפים בסטיאטיט, שריד מהתקופה הקולוניאלית.
מכרות סטיאטיט הפעילים באמריקה הצפונית כוללים מכרה מדרום לעיר קוויבק סיטי עם מוצרים המשווקים על ידי חברת "קנדיאן סואפסטון" (Canadian Soapstone), מכרות "טרז'ר אנד ריגל" (Treasure and Regal) במחוז ביוורהד, במונטנה המופעלים על ידי חברת המינרלים ברטס (Barretts), ומכרה במרכז וירג'יניה המופעל על ידי חברת "אולברן סואפסטון" (Alberene Soapstone Company).
סטיאטיט לשימושים אדריכליים נכרה בקנדה, ברזיל, הודו ופינלנד ומיובא לארצות הברית.
חייטים, תופרות, נגרים ובעלי מקצוע אחרים משתמשים בעפרונות סטיאטיט לסימון.
מאחר שסטיאטיט עשוי בעיקר מטלק, הוא מותיר אבקה לבנה כאשר הוא משופשף כמעט על כל חפץ.
סימן לבן זה דומה לאבקת טלק ומוברש בקלות מבלי להשאיר סימן קבוע.
גם רתכים משתמשים בעפרונות כאלו.
האבקה העמידה בחום אינה נשרפת וממשיכה להיות גלויה כאשר מחממים את חומר העבודה במהלך תהליך הריתוך.
ניתן להשתמש בסטיאטיט ליצירת תבניות ליציקה של חפצים ממתכות רכות, כגון פיוטר או כסף.
האבן הרכה מגולפת בקלות ואינה מתעוותת בהשפעת חימום.
המשטח החלקלק של הסטיאטיט מאפשר להסיר את החפץ המוגמר בקלות.
ניתן להכניס אבני סטיאטיט למקפיא ובהמשך להשתמש בהן במקום קוביות קרח לצינון משקאות אלכוהוליים ללא דילול.
הן קרויות לפעמים אבני ויסקי (whiskey stones).
רוב אבני הוויסקי כוללות גימור למחצה המשמר את המראה הרך של סטיאטיט טבעי, בעוד שאחרות מלוטשות לחלוטין.
סטיאצ'טו (באיטלקית: Stiacciato) היא טכניקה המאפשרת לפסל ליצור תבליט עם גילוף בעומק מילימטרים ספורים בלבד.
במובנים מסוימים, תבליט שנוצר בטכניקה זו דומה יותר לתמונה דו־ממדית מאשר לפסל תלת־ממדי, ולכן התבליט יכול לעשות שימוש גם בפרספקטיבה.
היסטוריון האמנות ג'ורג'ו וזארי כתב על הטכניקה:
הטכניקה שימשה בעיקר במאות ה-15 וה-16, ופותחה על ידי דונטלו, ייתכן בהשפעת תבליטי Maenad יוונים עתיקים.
הדוגמה המוקדמת ביותר ששרדה היא יצירתו "סן ג'ורג'ו משחרר את הנסיכה" המוצגת מתחת לכן הפסל סן ג'ורג'ו במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה (1416–1417).
יצירותיו האחרות בז'אנר כוללות את המדונה מפאצי (1430) ומשתה הורדוס (1423–1427).
סטיאטוריה היא נוכחות של עודף שומן בצואה.
הצואה עשויה להיות קשה לשטיפה, בעלת מראה חיוור ושמנוני, ובעלת ריח חריף במיוחד.
פגיעה בעיכול או בספיגה עלולה לגרום לצואה שומנית.
הסיבות האפשריות הן בין היתר, אי ספיקת לבלב אקסוקרינית עם עיכול לקוי כתוצאה מחוסר בליפאז, אובדן מלחי מרה, אשר מפחית את היווצרות מיצלה, וחוסר ספיגה המייצרת מחלות במעי הדק.
סיבות שונות אחרות כוללות תרופות מסוימות החוסמות ספיגת שומן, צריכת שומנים בלתי ניתנים לעיכול או תזונה עתירת שומן.
היעדר הפרשת מרה עלול לגרום לצואה להאפיר או להחוויר.
המרה אחראית לצבע החום של הצואה.
בנוסף לכך, מרה ממלאת תפקיד גם בספיגת שומן, כאשר שומנים תזונתיים משולבים כך שליפאזות הלבלב יכולות לבצע הידרוליזה לפני הגעתן למעי הדק.
חוסר בחומצות מרה יוביל לחוסר ספיגה של שומן ותגרום לסבירות גבוהה יותר להתרחשות של סטיאטוריה.
מאפיינים אחרים של חוסר בספיגת שומן עשויים להתרחש במקביל למצבים הרפואיים הבאים: צפיפות עצם מופחתת, קושי בראייה ברמות אור נמוכות (עיוורון לילה, רטיניטיס פיגמנטוזה), דימום, חבורות וקרישת דם איטית.
הטיפולים מתבססים בעיקר על תוספי אנזימי עיכול.
הפרוגנוזה טובה לסטיאטוריה עקב אי ספיקת לבלב אקסוקרינית והפרעות במעי הדק כמו צליאק.
פרוגנוזה גרועה לסטיאטוריה עקב סיסטיק פיברוזיס ומחסור במלח מרה.
סטיב הוא סרט דרמה משנת 2025. הבמאי הוא טים מיילנטס והתסריט לסרט נכתב על ידי מקס פורטר.
הסרט מבוסס על הנובלה עטורת השבחים "שיי" ("Shy") משנת 2023 שבמרכזה שיי בן ה-16 שלומד בפנימייה לנוער בעייתי.
השחקנים הראשיים הם קיליאן מרפי, טרייסי אולמן, ג'יי ליקורגו, ליטל סימז ואמילי ווטסון.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה במסגרת פסטיבל הסרטים הבין-לאומי טורונטו 2025, במסגרתו היה הסרט מועמד לפרס הפלטפורמה.
ב-19 בספטמבר 2025 הסרט עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בבריטניה ובארצות הברית.
ב-3 באוקטובר 2025 הוא עלה לשידור בנטפליקס.
סטיב הוא מנהל של פנימייה לנערים עם קשיים חברתיים והתנהגותיים.
הפנימייה ממוקמת בבית אחוזה יוקרתי, שהתלמידים שמגיעים אליו הם לרוב מרקע סוציו-אקונומי נמוך ומכונים "בעייתיים".
בסרט נוכח צוות צילום שמשוטט במתחם בית הספר כחלק מכתבת תחקיר שהם מכינים על המקום ובמסגרת הצילומים כל אחד מהמרואיינים, גם הצוות וגם התלמידים, מתבקשים להגדיר את עצמם בשלוש מילים.
קיליאן מרפי - סטיב, מנהל בית הספר
טרייסי אולמן - אמנדה, מורה
אמילי ווטסטון - ג'ני, פסיכולוגית
ארצ'י פישר - פוש קאל
בן לוייד יוס - ג'וליאן
רובי אשבורן סרקיס - שארלוט
רוג'ר אלאם - סיר יו מונטג' פאוול, פוליטיקאי המגיע לביקור בפנימייה ומבקש מהנערים בעלי זכות ההצבעה לתמוך בו
בפברואר 2024 פורסם שחברת ההפקה "Big Things Films" של השחקן קיליאן מרפי, עובדת על פרויקט עבור נטפליקס בהפקת אלן מולוני.
עוד פורסם שטים מיילנטס יביים את הסרט והתסריט יעובד על ידי מקס פורטר שכתב את הנובלה "שיי" שמהווה את בסיס התסריט עבור הסרט.
מרפי ופורטר שיתפו פעולה בעבר בעיבודים לשתי נובלות של פורטר.
פורטר נתן למרפי עותק של "שיי" במהדורת הגהה לפני שהושלם, ומרפי צוטט בתגובה לקריאת הנובלה: "זה פשוט שבר לי את הלב.
אלה מסוג הדברים שאני אוהב כקורא וכשחקן".
שלב הצילומים החל ב-24 במאי 2024 והסתיים ב-5 ביולי בממלכה המאוחדת.
בין אתרי הצילום היו העיר באת' במחוז סאמרסט ובמקומות נוספים ברחבי הממלכה המאוחדת.
באתר מאגר הביקורות Rotten Tomatoes עומד יחס הדעות החיובית על 76%, על סמך 76 ביקורות.
בין היתר נכתב על הסרט בביקורות: "דרמה מבהילה השופכת על גיבורה, סטיב, שורה ארוכה של משברים שיכולים לעיתים להיראות לא אמינים, אך המשחק המצוין של קיליאן מרפי שומר את העלילה מחוברת למציאות".
באתר Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, קיבלה הסדרה ציון של 66 מתוך 100 על סמך 24 מבקרים.
סטיבן פול "סטיב" ג'ובס היה יזם, משקיע וממציא אמריקאי.
ג'ובס היה ממייסדי חברת אפל והמנכ"ל הראשון שלה, תפקיד בו כיהן בשנים 1976–1983, ולאחר מכן משנת 1997 ועד חודשים ספורים לפני מותו ב-2011. בזכות מחשב Apple II פורץ הדרך, נחשב ג'ובס לאחד מחלוצי המחשוב האישי.
הוא נמנה עם המניעים העיקריים להבאת ממשק המשתמש הגרפי למחשב האישי במחשבי מקינטוש, ונחשב לדמות המרכזית שמאחורי הזינוק הכלכלי של חברת אפל בראשית המאה ה-21, בזכות מוצרים פופולריים וחדשניים כדוגמת אייפוד, אייפד ואייפון.
בנוסף לכך, ג'ובס היה שותף להקמת חברת NeXT וכיהן כיושב-ראש וכבעלים של אולפן ההנפשה פיקסאר.
הוא נמנה עם עשירי העולם, והונו הוערך בספטמבר 2011, סמוך למותו, בסך של 7 מיליארד דולר.
ג'ובס בעל עיטור מדליית החירות הנשיאותית (2022).
ג'ובס נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
הוריו הביולוגיים היו ג'ואן קארול שיבל, אמריקאית קתולית, ועבד אל-פתאח ג'ון ג'נדלי, סטודנט ומורה מוסלמי יליד סוריה.
הם לא נישאו וזמן קצר לאחר לידתו אומץ על ידי פול וקלרה ג'ובס ממאונטיין ויו שבקליפורניה.
סטיב ג'ובס הוטבל בכנסייה הלותרנית.
אחותו היא הסופרת מונה סימפסון.
לאחר שלא מצא עניין בלימודים בבית הספר לחץ על הוריו לשנות מקום מגורים כדי שיוכל ללמוד בבית ספר טוב יותר.
כשהיה בכיתה ט' הכיר ג'ובס את סטיב ווזניאק, שכונה בפי חבריו "ווז".
ווזניאק היה באותה עת בכיתה יב'.
ב-1972 סיים ג'ובס את לימודיו בתיכון בקופרטינו שבקליפורניה.
לאחר הלימודים נכח בהרצאות של חברת HP ועבד בחברה במהלך חופשת הקיץ.
הוא החל ללמוד בקולג' ריד בפורטלנד שבאורגון, אך נטש את הלימודים לאחר סמסטר אחד.
למרות זאת המשיך להגיע להרצאות בקולג'.
ג'ובס העיד על עצמו כי במהלך שהותו בקולג' היה דל אמצעים.
הוא נאלץ לישון על הרצפה בחדרו של חבר, היה ממחזר בקבוקים תמורת פיקדון כדי לקנות אוכל, ואף הלך ברגל 11 ק"מ בכל יום ראשון בבוקר כדי לקבל ארוחה במקדש של התנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה.
כריסן ברנן, בת זוגו הראשונה של סטיב ג'ובס, העידה שבתחילת 1973 חי ג'ובס חיים פשוטים בתא בלוס גאטוס, קליפורניה, עבד כטכנאי באטארי וחסך כסף לטיול הממשמש ובא להודו.
היא מספרת בביוגרפיה שלה שג'ובס היה קורא את הספר Be Here Now (והעניק לה עותק), הקשיב למוזיקה דרום הודית, והשתמש בכרית מדיטציה יפנית.
ג'ובס ביקר בהודו בשנת 1974 כדי לבקר את נים קרולי באבא, גורו הינדי, באשראם שלו בחיפוש אחר הארה רוחנית.
לאחר שהות של שבעה חודשים עזב ג'ובס את הודו וחזר לארצות הברית.
במהלך תקופה זו התנסה ג'ובס בסמים פסיכדלים, וטען לאחר מכן שחווייתו עם LSD הייתה "אחד משניים או שלושה הדברים החשובים ביותר שעשיתי בחיים שלי".
ג'ובס עזר לווזניאק למכור מכשיר שפיתח אשר הערים על חברות הטלפונים ואיפשר ביצוע שיחות בחינם (בניגוד לחוק).
ביחד, הם מכרו מספר מכשירים כאלה הנקראים "בלו בוקס".
המכשיר הדיגיטלי שיוצר על ידם היה ללא צורך בכוונונים כלשהם.
בתחתיתו הם הדביקו מדבקה בה נכתב "כל העולם אצלו בידיים".
ווזניאק וג'ובס היו חברים ב"מועדון המחשב", שם (ב-1976) הוצג האלטאיר: המחשב האישי הראשון.
האלטאיר לא נראה כמו מחשב מודרני ובנוסף הוא הגיע ללא תוכנה.
אלטאיר שימש עבורם השראה, לבניית מחשב, שיכלול מקלדת ומסך.
בשנת 1976, בגיל 20, הקים ג'ובס, יחד עם ידידו סטיב ווזניאק ועם רונלד ויין, את חברת אפל מהמוסך שבבית הוריו.
כדי לממן את הרכיבים, ווזניאק וג'ובס מכרו חפצים אישיים (ווזניאק מכר מכונת חישוב של חברת HP וג'ובס מכר את רכבו).
המחשב הראשון שהוציאו השניים, Apple I, לא זכה להצלחה רבה (את ההזמנה הראשונה ל-50 מחשבים הם קיבלו מאדם בשם פול טרל, שהיה בעליהן של שלוש חנויות אלקטרוניקה) אך הדגם השני שלו, Apple II, זכה להצלחה גדולה.
על מנת לממן את בניית ה-Apple II גייסו ווזניאק וג'ובס את המשקיע מייק מארקולה, שנטל לאחר מכן חלק בניהולה של אפל.
כבר בשלב מוקדם זה הפגין ג'ובס חושים חדים לצרכיו של הציבור, כאשר דחף לבנייתו של מחשב שלם על כל חלקיו, המכוון לציבור הרחב ולא לציבור מצומצם של חובבים בוני מחשבים.
גישה זו הפכה את Apple II למחשב האישי הראשון שהוצע לציבור הרחב, והצלחתו הפכה את אפל לגורם מרכזי בתעשיית המחשבים האישיים המתפתחת.
בסוף שנות ה-70 הבין ג'ובס כי למרות הצלחתו הרבה של Apple II לא ירחק היום ויקומו לו מתחרים ראויים בידי חברות מרכזיות בתחום המחשבים.
לאור תובנה זו דחף ג'ובס לפיתוחו של מחשב שייצור פער איכותי חדש בין מחשבי אפל למחשבי החברות המתחרות.
פריצת הדרך התרחשה בזכות ביקורו של ג'ובס במרכז המחקר של חברת זירוקס בשנת 1979. שם גילה ג'ובס מחשב עם מסך צבעוני, שאפשר לנוע על פניו עם עכבר.
המחשב, שלפיתוחו דחף ג'ובס, התבסס על ממשק משתמש גרפי מונחה עכבר.
הפרויקט המרכזי שפותח באפל היה דגם "ליסה" (על שם בתו של ג'ובס) והיה באחריותו של ג'ובס, אך לאחר שג'ובס חדל מלנהל את הפרויקט, הוא עבר לנהל את פיתוחה של גרסת מחשב מתקדמת-פחות, אך זולה יותר.
משהחלו למכור מחשב זה, הוא זכה לשם "מקינטוש" (Macintosh), כמעין וריאציה לשם של זן תפוחים (McIntosh).
ג'ובס לא זכה לקצור את פירות הצלחתו של ה"מקינטוש".
בשנת 1983 גייס ג'ובס כמנכ"ל אפל את איש חברת "פפסי" ג'ון סקאלי.
ג'ובס היה מודע למגבלות כישורי הניהול שלו באותה עת, וסבר כי נוכחותו של סקאלי תועיל לחברה, אך בתוך זמן קצר גילה כי המנכ"ל החדש דוחק את רגליו.
בשנת 1985, שלושה חודשים לאחר יום הולדת ה-30 של ג'ובס, החליט הדירקטוריון של אפל לפטר את ג'ובס מכל פעילות בחברה, לאחר עשר שנים שבהן הפכה החברה להיות שווה שני מיליארד דולר והעסיקה 4,000 עובדים.
הוא הקים את חברת נקסט (NeXT), שייצרה מחשבים אישיים עם מערכת הפעלה מבוססת יוניקס.
נקסט נחשבה למערכת חדשנית מבחינה טכנולוגית, בין השאר בזכות שימוש בטכנולוגיות תכנות מונחה עצמים, תצוגה מבוססת פוסטסקריפט והתקנים מגנטו-אופטיים.
מטרתה של נקסט (NeXT) הייתה ייצור מחשבים לשוק ההשכלה הגבוהה (אוניברסיטאות), אך המחשב היה יקר מידי (10,000$) והמכירות לא הצדיקו את קיום החברה, שנמכרה בסופו של דבר לאפל.
הגרסה המקורית של הרשת הכלל עולמית (WWW), הנגישה דרך האינטרנט, פותחה על ידי טים ברנרס-לי על אחד ממחשבי נקסט.
בשנת 1986 רכש מג'ורג' לוקאס את חטיבת גרפיקת המחשב של חברת הסרטים שלו תמורת עשרה מיליון דולר.
ג'ובס הקים יחד עם אדווין קטמל את פיקסר בהתבסס על הטכנולוגיות שפותחו בחטיבה.
בשנים הראשונות ניסתה פיקסר למכור מחשבים, אך לאחר מכן התרכזה ביצירת תוכנות גרפיות ויצירת סרטי אנימציה באמצעותם.
שנים מאוחר יותר הפכה פיקסר לסטודיו האנימציה הגדול בעולם.
בשנת 1996 נרכשה חברת נקסט על ידי אפל תמורת 402 מיליון דולר וג'ובס שב לחברה אותה ייסד.
באמצע שנת 1997 מונה למנכ"ל זמני של החברה, אחרי עזיבתו של גיל אמיליו.
הטכנולוגיה של נקסט, ובמיוחד מערכת ההפעלה שלה "נקסטסטפ" (NeXTSTEP) הפכו לבסיס למערכת ההפעלה OS X של המקינטוש.
בכהונתו כמנכ"ל זמני ומשנת 2000 כמנכ"ל קבוע של אפל, שינה ג'ובס את החברה.
הוא הציג דגמים חדשניים כמו איי-מק (iMac) ומאוחר יותר את נגן המוזיקה אייפוד (אייפוד).
ג'ובס השתכר דולר אחד לשנה במשרתו כמנכ"ל אפל, עובדה שהכניסה אותו לספר השיאים של גינס כמנכ"ל המשתכר את השכר הזעום ביותר.
בתו הראשונה של ג'ובס, ליסה, נולדה בשנת 1978. ג'ובס נישא ללורן פאוול בשנת 1991 ולזוג נולדו שלושה ילדים.
ג'ובס הוריש לפאוול-ג'ובס את מרבית הונו, שהורכב ברובו ממניות של חברת וולט דיסני אותן קיבל עבור מכירת פיקסאר.
נכון לספטמבר 2016, נאמד הונה של פאוול-ג'ובס ב-17.3 מיליארד דולר.
באוקטובר 2003 אובחן ג'ובס כחולה בסוג נדיר יחסית של סרטן הלבלב.
סוג זה של סרטן מאופיין ברמת אגרסיביות נמוכה.
במשך תשעה חודשים סירב לעבור טיפולים רפואיים, ובחר במקום זאת לנסות להתמודד עם מחלתו באמצעות דיאטה ושיטות אחרות שהתבססו כולן על הרפואה האלטרנטיבית.
מאוחר יותר אמר ג'ובס לביוגרף שלו שהוא מצטער על החלטה זו.
ביולי 2004 עבר ג'ובס ניתוח להסרת הגידול.
ג'ובס לא נדרש לעבור כימותרפיה או רדיותרפיה.
ב-2006 מכר את חברת פיקסאר לחברת וולט דיסני בעסקת חילופי מניות בשווי של 7.4 מיליארד דולר.
לאחר העסקה הפך לבעל המניות הרב ביותר בחברת דיסני וחבר דירקטוריון.
בדצמבר 2008 גילה כי הוא סובל מחוסר איזון הורמונלי בגוף.
שבועיים לאחר מכן הודיע על היעדרות של חצי שנה מתפקידו כמנכ"ל אפל עקב מצבו הבריאותי, וביוני 2009 הוא עבר השתלת כבד.
ב-9 בספטמבר 2009, באירוע המוזיקה השנתי של אפל, שבו גם הוצג לראשונה אייפוד (מסוג Nano) עם מקלט רדיו FM ומצלמה (וידאו בלבד) מובנים, עוד באותו החודש חזר ג'ובס לאפל כמנכ"ל.
ביוני 2010 הציג ג'ובס את האייפון הרביעי והמשופר, שעורר סערה תקשורתית בשל בעיות הקליטה שבו וזכה לימים לכינוי "אנטנה גייט".
בספטמבר 2010, הציג ג'ובס, בכנס המוזיקה השנתי של אפל, את קו הנגנים החדש, שכלל iPod מסוג shuffle חדש, iPod מסוג Nano בעל מסך מגע, ו-iPod מסוג Touch בעל שתי מצלמות.
ב-17 בינואר 2011 הודיע ג'ובס כי ייצא לחופשת מחלה, אך הבהיר כי הוא ימשיך להיות מעורב באופן חלקי בניהול החברה.
במרץ 2011 הוא הופיע באירוע של אפל והציג את אייפד 2, וביוני 2011 הוא שוב הופיע על הבמה והציג את iCloud.
באוגוסט 2011 התפטר ג'ובס מתפקיד המנכ"ל (אך נשאר בתפקיד יו"ר הדירקטוריון).
טים קוק, שהיה מנהל התפעול של אפל, החליפו בתפקיד המנכ"ל.
ב-5 באוקטובר 2011 נפטר ג'ובס מסרטן הלבלב.
בהלווייתו, כבקשתו, ניגן נגן הצ'לו יו-יו מה סוויטה לצ'לו מספר אחת של באך (רי"ב 1007).
נגן זה היה מוערך מאוד על ידי ג'ובס, ושנה לאחר מותו הייתה נגינה זו מוזיקת הרקע בסרטון זיכרון שנוצר על ידי אפל והוצג בדף הבית של החברה מספר ימים.
בשנת 1999 יצא הסרט "שודדי עמק הסיליקון" (Pirates of Silicon Valley), סרט טלוויזיה ביוגרפי בו מתואר פרק מחייו של סטיב ג'ובס, וכן הקמתה של חברת אפל.
הסרט מכסה את השנים 1971–1997. בסרט גילם את דמותו השחקן נואה ויילי, המוכר בעיקר בתפקידו כרופא ג'ון קרטר בסדרה "ER".
לאחר מותו, יצא לאקרנים בשנת 2013 הסרט "ג'ובס", סרט ביוגרפי על חייו של סטיב ג'ובס, החל משנת 1974 עת היה סטודנט במכללת ריד ועד להצגת האייפוד בשנת 2001. בסרט גילם את דמותו אשטון קוצ'ר.
בשנת 2015 יצא סרט נוסף המתאר את חייו, "סטיב ג'ובס", בבימויו של דני בויל ובכיכובו של מייקל פסבנדר.
בנוסף באותה השנה יצא סרט תיעודי בשם "סטיב ג'ובס: האיש במכונה" שבויים על ידי אלכס גיבני.
ג'ובס נודע בנאומי הפתיחה שנשא בכינוסי מקוורלד-אקספו השנתיים בסן פרנסיסקו ובכנסי המתכנתים העולמיים של אפל (Apple Worldwide Developers Conference).
נאומיו משכו קהל רב והוא נחשב נואם מחונן.
הוא נודע בתפיסתו לפיה "אמנים אמיתיים מספקים את הסחורה", כשהכוונה היא לכך שאין חשיבות לעיצוב חדשני אם המוצר אינו יוצא לשוק בזמן.
המונח נטבע בשנת 1981 על ידי ברל סמית (או באד טריבל) מחברת אפל.
2022 - מדליית החירות הנשיאותית
סטיבן וינסנט "סטיב" בושמי הוא שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי סיציליאני, מועמד תשעה פרסי אמי (זכה באחד), זוכה פרס גלובוס הזהב ושני פרסי גילדת שחקני המסך על משחקו בסדרה "אימפריית הפשע".
הדמויות שבושמי מגלם הן לרוב נוירוטיות ופארנוידיות.
הוא שיחק ב-5 מתוך 15 סרטיהם של האחים כהן, וכן בסרטי אדם סנדלר.
נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא איטלקי-סיציליאני (אביו), אירי, אנגלי והולנדי (אימו).
הוריו הם ג'ון בושמי ודורותי וילסון.
לבושמי שלושה אחים: ג'ון, קן ומיכאל.
בושמי סיפר שכאשר ביקר בסיציליה גילה שהוא מבטא לא נכון את שם משפחתו האיטלקי.
סיים את לימודיו בשנת 1975 בתיכון במחוז נסאו, ניו יורק.
בתיכון השתתף בנבחרת ההיאבקות והיה חלק מכיתת הדרמה.
בשנת 1980, הפך בושמי לכבאי בעיר ניו יורק.
במשך ארבע שנים, שירת בושמי ככבאי ב"איטליה הקטנה" במנהטן.
בשנת 2004, בושמי הצטרף לצוות הסדרה "הסופרנוס" כבן דודו של טוני סופרנו, טוני בלנדטו.
בשנה זו היה מועמד לפרס אמי לשחקן משנה בסדרת דרמה.
בושמי היה מעורב בסדרה לפני כן כבמאי אורח כשביים בין היתר את הפרק "Pine Barrens", שנחשב בעיני מעריצים ומבקרים רבים כפרק הטוב ביותר בסדרה,ועל זה היה מועמד לפרס אמי לבימוי בסדרת דרמה לשנת 2001.
בושמי שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "אימפריית הפשע" של HBO, הפקת הטלוויזיה היקרה ביותר עד אז, שעלתה לשידור בארצות הברית ב-19 בספטמבר 2010 ונרכשה לשידור ב-160 מדינות ובהן גם ישראל.
הסדרה עוסקת בעיר ההימורים אטלנטיק סיטי במהלך שנות ה-20. על תפקידו בסדרה כאינוק "נאקי" תומפסון למשך חמש עונות, זכה בושמי בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי גילדת שחקני המסך והיה מועמד לעוד 2 פרסי גלובוס הזהב, 2 פרסי אמי ו-3 פרס גילדת שחקני המסך בקטגוריות השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2008 היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח בסדרת קומדיה על הופעת האורח שלו בסדרה "רוק 30".
ובשנת 2014 היה מועמד שוב לפרס אמי לשחקן אורח בסדרת קומדיה על משחק אורח בסדרה "פורטלנדיה".
בשנת 2016 שיחק בושמי בסרט הישראלי של יוסף סידר "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", לצד ריצ'רד גיר, מייקל שין, דן סטיבנס וליאור אשכנזי.
בשנת 2022 ביים את סרט הדרמה "The Listener" שכתב התסריטאי האיטלקי אלסנדרו קאמון אשר הוקרן בבכורה ב-9 בספטמבר 2022 בפסטיבל הסרטים של ונציה.
ב-2025 שיחק את בארי דורט, מנהל בית הספר החדש באקדמיית נוורמור, ובעל יכולת פירוקינטית, בסדרה "וונסדיי" של נטפליקס.
בשנת 1987 נישא לג'ו אנדרס, קולנוענית וכוריאוגרפית.
אשתו מתה בינואר 2019 ממחלה נדירה, בגיל 64.
רצח מאדום לשחור (1996) - פרק "Finnegan's Wake"
סטיב פיליפ ג'ונס , גיטריסט וזמר אנגלי.
נודע בייחוד כגיטריסט של להקת הפאנק סקס פיסטולס.
ג'ונס נולד באנגליה בעיר לונדון כמו שאר חברי להקת הסקס פיסטולס.
הוא נולד כילד יחיד ואביו עזב אותו כאשר היה בן שנתיים.
בעודו נער הסתבך ג'ונס פעמים רבות עם המשטרה בגלל שהיה קלפטומן.
בין היתר הוא גנב מכונית ושדד מכולת.
כאשר הוקמה להקת הסקס פיסטולס הצטרף ג'ונס כגיטריסט של הלהקה.
סגנון הנגינה של ג'ונס הושפע רבות מלהקת ניו יורק דולס.
לאחר שלהקת הסקס פיסטולס התפרקה הקים ג'ונס ביחד עם פול קוק, מתופף הסקס פיסטולס, את להקת "Sham Pistols" יחד עם ג'ימי פרסי מלהקת שאם 69, ולאחר מכן את "המקצוענים" (The Professionals).
כיום ג'ונס מנחה תוכנית רדיו בלוס אנג'לס שנקראת Jonesy's Jukebox.
סטיבן ארקל הוא דמות בדיונית בסיטקום "אריזה משפחתית".
ארקל הוא דמות של חנון שלומיאל מוגזם, המרכיב משקפיים בעלי עדשות עבות, מכנסיים המוחזקים באמצעות שלייקס וקול גבוה עם צחוק המלווה בנחירות.
לארקל אינטליגנציה גבוהה, אך הוא מועד לתאונות וחריג חברתית.
הוא היה אמור להיות דמות חד-פעמית בתוכנית, אבל בזכות נתוני מדרוג גבוהים, הוא הפך לדמות הראשית של הסדרה החל מעונתה השנייה.
בסדרה, סטיב מאוהב בלורה וינסלו.
סטיב ממציא המצאות שונות, ביניהן מכונה שהופכת אותו מחנון ל"קול" מגניב ופופולרי.
האלטר אגו ה"קול" שלו היא סטפן, בו לורה וינסלו מתאהבת.
כאשר בהמשך, הוא יוצר מכונת שיבוט, אשר בטעות משבטת את עצמו, ובזכות השיבוט, סטיב מבין מדוע שונאים אותו, ובמקביל לורה גורמת לסטפן לשוב לתמיד, בעזרת השיבוט, מבלי שסטיב ישתנה אליו.
ובמספר פרקים, שבהם היו כל מיני כנופיות, סטיב השתנה בעזרת תא השינוי (ולעיתים עם בנים אחרים שהיו אתו) לשחקן ברוס לי.
באחד הפרקים גילה, שבעת ההשתנות הוא סופג הרבה ברזל, דבר שהפך אותו לקולט ברקים אנושי.
בין סטיב לחברי משפחת וינסלו יש יחסי אהבה-שנאה מורכבים.
במהלך הסדרה עבד סטיב במספר מקומות.
בין היתר בתור עובד במסעדה של רייצ'ל, ביחד עם לורה ועובד בסניף של רשת של מזון מהיר תחת הנהלתו של אדי, שבהמשך גם וולדו הועסק שם בתור טבח.
במספר מן הפרקים מוזכרים הוריו הביולוגיים של סטיב, ונרמז כי הוא עבר התעללות מילולית.
וכמו כן, נרמז שמשפחתו אתאיסטית.
כאשר סטיב החל להאמין לראשונה באלוהים לאחר ביקורו הראשון בכנסייה, הוא נשאל על ידי אביו לגבי אמונה באל שלא נראה לעין, אז סטיב השיב שזה עניין של אמונה.
וכאשר אביו, מנתח מוח במקצועו, עבר לרוסיה, סטיב הורשה לגור עם משפחת וינסלו.
צער גידול בנות - ב-1991 הופיע בפרק בו עזר לסטפני לאחר שקיבלה משקפיים.
אבא חורג, אמא חורגת - בפרק השני של הסדרה, ארקל עוזר לחברת העט שלו, אל למברט, לרומם את רוחה לאחר שהדייט שלה נפרד ממנה לפני מסיבת ריקודים בבית הספר.
אנימניאקס - סטיב מופיע בפרק שבו נערכת המסיבה של חברת וורנר ושואל לגבי קבלת גבינה, ובפרק אחר הוא מוזכר בגרסה פרודית שלהם ל"מזמור חג המולד".
פינקי והמוח - הופיע באחד הפרקים שבהם פינקי והמוח משחקים בקומדיית מצבים.
"סקובי דו ונחש מי!" - סטיב ארקל מתלווה לחבורה לפתור תעלומה בפרק בעונה הראשונה.
הדמות עצמה זכתה למשחק קופסה בשם "Do the Urcel" כשבו המשתתפים צריכים לחקות את כל מה שסטיב עושה, המשחק עצמו כלל גם משקפי קרטון ובובת אצבע שבה השחקן יכול לחקות את הריקוד של סטיב.
המשחק עצמו נמכר כנראה רק בארצות הברית.
סטיב בורדן הוא מתאבק אמריקאי הידוע בשם הבמה שלו "סטינג" בגילומו, שסמל ההיכר שלו הוא עקרב מסוגנן המתנוסס על בגדיו ואביזריו.
בורדן נשוי לסו, ולהם שני בנים ובת.
באוגוסט 1998 הוא הכריז כי היה לנוצרי דתי והוא אף נושא בתפקיד של דיאקון בכנסייה.
הוא הופיע בתפקידי אורח במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
סרט ביוגרפי אודות הקריירה שלו בשם "Sting: Moment of Truth" יצא בשנת 2004 לשוק הוידאו הביתי.
בורדן נולד באומהה, וגדל בדרום קליפורניה.
הוא שיחק פוטבול וכדורסל בתיכון ומאוחר יותר פצח בקריירה בפיתוח גוף, פעם היה הבעלים של מועדון הבריאות Gold's Gym.
בורדן לא התעניין בהיאבקות מקצועית ולא הייתה לו גישה טלוויזיונית אליה בקהילת הבית שלו, אך החליט לפתח קריירה בענף לאחר שנלקח לאירוע "מדהים" של WWF בלוס אנג'לס, שם ראה את האלק הוגאן, איירון שייח , הבולדוגים הבריטים , אנדרה הענק ואחרים.
בורדן החל להתאבק בשנת 1986 עם חברו הטוב כשגילם דמות בקבוצת מתאבקים בשם "צוות הכוח של ארצות הברית" שהורכבה ממפתחי גוף ("בודי בילדרס") לשעבר.
צוות זה התפרק עד מהרה ובורדן החליפו בצוות "בלייד ראנרס" בחברת ההיאבקות UWF, שם כיכב לצד המתאבק אולטימט ווריור ("הלוחם המושלם").
גם צוות זה התפרק כאשר שותפו של בורדן עזב את ה-UWF.
בורדן נותר כמתאבק בודד והחל מגלם את דמותו של "סטינג" ("העוקץ").
במהלך שנות הקריירה שלו בורדן השתתף בעלילות רבות אשר נכתבו עבור הדמות סטינג.
דמות זו הייתה פופולרית ואף "זכתה באליפות" פעמים מספר.
העלילות שלו כללו פציעות, פרישות וחזרות מדומות רבות בתיאום עם העלילה.
בורדן הצטרף כסטינג ל-WCW כאשר זו רכשה את UWF ב-1987. בקרב הפתיחה של האירוע "סטארקייד" (האירוע הראשון ששודר בשיטת "שלם וצפה" בWCW) סטינג התאבק יחד עם מייקל הייז וג'ימי גארווין מול אדי גילברט, ריק סטיינר ולארי זביסקו בקרב שהסתיים בתיקו לאחר שנגמרה מגבלת 15 הדקות לקרב.
סטינג ביסס את עצמו ככוכב עולה, וקיבל קרבות חשובים בארגון.
באירוע "התנגשות האלופים" הראשון, הוא נלחם מול ריק פלייר על אליפות ה-NWA (האליפות הבכירה בארגון), אך הקרב נגמר בתיקו לאחר 45 דקות.
לאחר שסטינג המשיך להפסיד לפלייר בקרבות שלא שודרו בטלוויזיה, הוא נלחם מול קבוצת "ארבעת הפרשים" של פלייר, כשהוא מצטוות עם ניקיטה קולוף ונלחם מול אלופי הזוגות, ארן אנדרסון וטולי בלנשארד.
סטינג המשיך להתחרות מול אלופים כמו אלוף הטלוויזיה, מייק רוטונדו, ואלוף ארצות הברית, בארי ווינדהאם, ובסטארקייד 1988, שנה לאחר הבכורה שלו, הוא הצטוות יחד עם דאסטי רודס מול אלופי הזוגות, הרוד ווריורס (בעברית: "לוחמי הדרכים").
במרץ 1989, סטינג ניצח את רוטונדו וזכה בתואר הטלוויזיה.
ביוני, הוא הגן על התואר מול "גרייט מוטה", אך לאחר שהקרב הסתיים במחלוקת סטינג הופשט מהתואר.
סטינג ומוטה המשיכו להילחם על התואר הפנוי, אך אף אחד מהם לא זכה בו כיוון שהקרבות תמיד הסתיימו בפסילה.
בספטמבר, מוטה זכה בתואר בקרב בלי פסילות.
ביוני, לאחר שריק פלייר הגן על תארו מול טרי פאנק, מוטה תקף את פלייר וסטינג נחלץ לעזרת יריבו הוותיק.
היריבות נמשכה עד אוקטובר כשסטינג ופלייר ניצחו את מוטה ופאנק בקרב כלוב.
במהלך הברית שלו עם פלייר, סטינג הצטרף לקבוצת "ארבעת הפרשים" בהנהגתו של פלייר יחד עם אוליי וארן אנדרסון.
בסטארקייד 1989, סטינג זכה בטורניר "בתים" שכלל גם את מוטה, לקס לוגר וריק פלייר.
הזכייה נתנה לסטינג קרב על התואר מול פלייר, מה שגרם למתח בין הפרשים.
בפברואר 1990, הפרשים סילקו את סטינג מהקבוצה שלהם, אחרי שסירב לוותר על הקרב מול פלייר.
באותו ערב, כשסטינג ניסה להתערב בקרב כלוב שכלל את הפרשים, הוא נפצע בברכו.
בהיעדרו, WCW רצו שלקס לוגר, חברו של סטינג, יזכה בתואר וסטינג אכן ליווה את לוגר לקרבות על התואר.
אולם לוגר הפסיד לאחר שפלייר שכנע את הכותבים שהוא צריך להפסיד את התואר לסטינג.
ביולי, סטינג החלים וניצח את פלייר בקרב על התואר.
הוא הגן על התואר בהצלחה מול מתאבקים כמו פלייר וסיד וישס.
באוקטובר, נראה כאילו סיד ניצח את סטינג בקרב על התואר, אך הוא בעצם הצמיד את בארי ווינדהאם, חבר בקבוצת הפרשים שהתחזה לסטינג.
סטינג הופיע והצמיד את וישס.
במהלך הכהונה שלו בתור אלוף, איש במסכה שנודע בתור "העקרב השחור" התחיל לתקוף את סטינג.
באירוע סטארקייד של חודש דצמבר, סטינג ניצח את העקרב בקרב כלוב, ולאחר הקרב התגלה שהאיש במסכה הוא ריק פלייר.
בינואר 1991, סטינג הפסיד את התואר לריק פלייר.
באותו חודש, WCW פרשו מה-NWA והכירו בפלייר בתור אלוף העולם שלהם.
סטינג נלחם יחד עם לקס לוגר מול האחים סטיינר בפברואר, והפסיד לאחר שניקיטה קולוף תקף את לוגר.
סטינג התחיל יריבות עם קולוף.
לאחר מכן, הוא זכה באליפות ארצות הברית לפני שהפסיד אותו לריק רוד.
הוא גם זכה בקרב מרובה משתתפים על טבעת כבוד.
בסוף שנת 1991, הוא התחיל יריבות עם "הברית המסוכנת" - קבוצה שמנהיגה היה המנהל פול אי דיינג'רסלי, שרצה להשמיד את WCW שפיטרה אותו, ולכן הקבוצה סימנה את סטינג, שהיה הסמל של WCW.
סטינג התחיל יריבות עם חברו לשעבר, ואלוף ה-WCW באותה התקופה, לקס לוגר.
לאחר שניצח כמה מחברי הברית, ובעיקר את ריק רוד, סטינג זכה באליפות ה-WCW הראשונה שלו בפברואר 1992, כשניצח את לוגר.
היריבות עם הברית הסתיימה במאי, כשסטינג והצוות שלו (ריקי סטימבוט, דאסטין רודס, ניקיטה קולוף ובארי ווינדהאם) ניצחו את הברית (רוד, אוסטין, ארן אנדרסון, לארי זביסקו ובובי איטון).
באפריל, סטינג הגן על התואר שלו מול ביג ואן ויידר, ששקל 200 קילו.
ויידר שבר לסטינג את הצלעות במהלך הקרב.
ביולי, סטינג הגן על התואר שוב מול ויידר, אך הפסיד לו את התואר.
במשך שאר השנה הוא התחרה מול קקטוס ג'ק, ג'ייק רוברטס וביג ואן ויידר שהפסיד את התואר שלו.
לאחר שוויידר זכה שוב בתואר, סטינג המשיך את היריבות איתו ב-1993, כשהוא הפסיד לו בקרב רצועה במרץ.
סטינג זכה בתואר במופע לא מצולם במרץ 1993 בלונדון, אך כעבור 6 ימים הפסיד לוויידר שוב את התואר בדבלין.
סטינג הצטוות יחד עם דייבי בוי סמית' מול ויידר וסיד וישס ביולי, אולם הוא לא זכה בתואר אלא ריק פלייר, שחזר מתקופה ב-WWF.
סטינג היה ביריבות עם ויידר ורוד בחצי הראשון של שנת 1994, וזכה בתואר הבינלאומי מרוד באפריל.
במהלך קרב חוזר מול רוד, רוד נפצע בגבו ונאלץ לפרוש מהזירה.
לאחר מכן סטינג הפסיד את התואר לאלוף הWCW ריק פלייר ביוני.
את החצי השני של שנת 1994 ורוב שנת 1995, סטינג בילה כשהצטוות עם האלק הוגאן, שרק הגיע לWCW, מול קבוצת "צינוק האבדון" של קווין סאליבן.
סטינג זכה בתואר ארצות הברית ביולי 1995. בתוכנית ה"נייטרו" הראשונה בספטמבר, סטינג הפסיד לפלייר בפסילה לאחר התערבות מארן אנדרסון.
לפני שהקרב התחיל, חברו של סטינג, לוגר, חזר לארגון לאחר שלוש שנות היעדרות.
לאחר שסטינג (בצוות של הוגאן) ניצח את הצוות של סאליבן, פלייר שכנע את סטינג להיות השותף שלו בקרב מול ארן אנדרסון ובריאן פילמן.
בקרב, פלייר בגד בסטינג והצטרף לפילמן ולאנדרסון ביצירת "ארבעת הפרשים" מחדש, יחד עם כריס בנואה.
למחרת היום, סטינג ניצח את פלייר.
בנובמבר, סטינג עוד פעם ניצח את פלייר, ומאוחר יותר השתתף בקרב של 60 אנשים על התואר העולמי הפנוי, שהזוכה בו היה רנדי סאבאג'.
סטינג הפסיד את תואר ארצות הברית לקאנסוקי סאסאקי בנובמבר.
בסטארקייד, הוא ניצח את סאסאקי בקרב שאינו היה על התואר וזכה עבור WCW ב"גביע ההיאבקות העולמי".
מאוחר יותר, סטינג ולוגר הפסידו לפלייר בקרב שבו המנצח מקבל קרב על התואר מול סאבאג'.
בתחילת 1996, מראהו של סטינג החל להשתנות: הוא גידל שיער שחור וארוך בניגוד לשיערו הבלונדיני.
בנוסף, הוא החל ללבוש מכנסים שחורים עם סמל עקרב עליהם.
למרות זאת, הוא שמר על צבע הפנים הצבעוני שלו.
לאחר שלוגר חזר לארגון, סטינג ולוגר החלו להצטוות ואף זכו בתוארי הזוגות ביחד.
זאת למרות שדמותו של לוגר הייתה "רעה" ורימתה בקרבות באופן תדיר.
בשלב מסוים, כשלוגר לא יכול היה להגן על התואר, בחר סטינג בבוקר טי שיגן על התואר ביחד איתו.
הם פיתחו כבוד אחד כלפי השני כשסטינג העניק לבוקר טי ולאחיו קרב על תוארי הזוגות.
בנוסף, סטינג קיבל קרב על תואר ה-WCW מול הענק, אבל הפסיד לאחר התערבות מלוגר.
הוא ולוגר הפסידו את התארים לבוקר טי ואחיו בחודש יוני.
בקיץ 1996, סטינג היה הראשון שהתנגד לצמד האאוטסיידרים: קווין נאש וסקוט הול, שהגיעו לארגון מה-WWF והצהירו על כוונתם להשמיד אותו.
הם גרמו לכאוס ב-WCW, ולכן סטינג נאלץ להילחם יחד עם לוגר ורנדי סאבאג' מולם ומול שותף מסתורי.
את הקרב הול ונאש החלו ללא שותף, אולם מהר מאוד סטינג פגע בטעות בלוגר והקרב התאזן.
לאחר מכן, הגיע האלק הוגאן אל הזירה והפתיע את כולם בתקיפה על סאבאג' אשר הפכה אותו לדמות ה"רעה".
לאחר הקרב, השלושה יצרו את קבוצת ה-nWo וסטינג נאבק מולה.
סטינג ולוגר פנו ליריביהם הוותיקים מקבוצת ארבעת הפרשים, ריק פלייר וארן אנדרסון.
הם ביקשו לאחד כוחות כדי להגן על WCW.
פלייר ואנדרסון הסכימו, והוכרז קרב רביעיות בתוך כלוב לאירוע של ספטמבר.
ה-nWo טענו שסטינג יצטרף אל הצוות שלהם, השמיעו הקלטה של סטינג בלימוזינה שלהם ופיתו את לוגר למגרש החנייה.
לוגר הותקף בידי מי שנראה כמו סטינג.
כעבור שישה ימים, באירוע, סטינג טען שזה לא היה הוא, אולם חבריו לא האמינו לו.
לבסוף, סטינג המזויף נכנס אל הקרב, אולם אז הגיע סטינג האמיתי וחיסל את ה-nWo.
לאחר ההתקפה עליהם, סטינג צעק על חבריו שלא האמינו לו ועזב את הקרב כשהוא משאיר אותם להפסיד.
למחרת היום סטינג הופיע ללא מוזיקת כניסה ודיבר לקהל.
סטינג טען שלוגר לא סמך עליו למרות שסטינג האמין בו רבות בשנה האחרונה, ובנוסף טען שלאחר כל ההקרבה שלו עבור ה-WCW, אף אחד לא האמין לגרסתו.
סטינג טען שהוא כבר לא נאמן ל-WCW והודיע על "פרישה" מהארגון.
סטינג חזר כעבור חודש, כדי לתקוף את סטינג המתחזה שהמשיך להתנהג כמו סטינג הישן.
ה-nWo הציעו לסטינג לנקום ב-WCW ולהצטרף אליהם, אולם סטינג אמר שהדבר היחיד שבטוח לגביו הוא שכלום לא בטוח.
אלו היו מילותיו האחרונות למשך מעל שנה.
לאחר מכן, סטינג החל להופיע בגגות של אולמות התוכניות של WCW, לבוש בצבע פנים לבן, בדמות שקיבלה השראה מהסרט "העורב".
באותה תקופה הוא החל להשתמש במחבט בייסבול שחור.
סטינג החל להציע למתאבקי WCW לתקוף אותו עם המחבט, דבר שכולם סירבו לעשות.
רנדי סאבאג' הצטרף אל סטינג בגגות לאחר שהוסבר שלא יוכל לחזור ל-WCW אם לא יצטרף ל-nWo.
לאחר שסאבאג' הצטרף אל ה-nWo, דבר זה הופסק.
במרץ, לאחר שה-nWo ניצחו פעם נוספת, סטינג ירד מהגג בכבל והחל לתקוף אותם.
דבר זה סימן שסטינג מוכן לחזור ל-WCW.
סטינג החל להשתמש בכפילים שלו ולתקוף מתאבקי nWo שחשדו בו.
הוצעו לסטינג כמה חוזים לקרבות מול חברי nWo שונים, אולם סטינג הכה את כולם, כשהיה ברור שהוא רוצה להילחם מול הוגאן.
הקרב המצופה הגיע בדצמבר 1997. סטינג הפסיד להוגאן בתחילה לאחר "ספירה מהירה" של שופט, אולם ברט הארט, שערך את הבכורה שלו ב-WCW, אתחל את הקרב עם עצמו בתור שופט.
סטינג הכריח את הוגאן להיכנע וזכה בתואר ה-WCW השלישי שלו.
הוגאן מחה על ההחלטה וקיבל קרב חוזר למחרת היום, שנמשך אפילו לאחר שהתוכנית הסתיימה.
הסיום שודר בתוכנית החדשה של WCW, ת'אנדר.
הקרב הסתיים בצורה מעוררת מחלוקת וסטינג איבד את התואר שהפך לפנוי.
לאחר מכן, סטינג הכריז על הוגאן כעל "אדם מת".
ה-nWo החלו להתפצל כשסטינג זכה בתואר שוב בפברואר בעזרתו של רנדי סאבאג'.
סטינג הגן על התואר מול הול, נאש ודיאמונד דאלאס פייג'.
נאש וסאבאג' החלו להתפצל מה-nWo, כשנאש עזר לסאבאג' לנצח את סטינג ולזכות בתואר באפריל.
במאי, נאש וסאבאג' יצרו פלג חדש של ה-nWo: ה-nWo וולף פאק (להקת הזאבים).
הקבוצה של הוגאן כונתה nWo הוליווד.
שתי הקבוצות רצו את סטינג, כשהענק הצטרף להוליווד ואילו לוגר הצטרף לוולף פאק.
לבסוף, סטינג הצטרף לוולף פאק והתחיל להשתמש במייק אפ אדום-שחור.
כיוון שסטינג והענק, אלופי הזוגות, היו בקבוצות שונות, סטינג ניצח את הענק וקיבל את שתי חגורות הזוגות.
סטינג העניק לנאש את החצי השני.
סטינג ונאש נלחמו מול חברי ה-nWo היריבה, וביולי הפסידו את התארים לענק ולסקוט הול, זאת לאחר התערבות מצד ברט הארט.
ברט וסטינג החלו יריבות שסבבה סביב המהלכים המסיימים הדומים של שניהם.
באוקטובר, הארט ניצח את סטינג ופצע אותו עם אלת הבייסבול.
סטינג חזר במרץ 1999, בחזרה בלבוש שחור-לבן והחל לדבר יותר.
סטינג זכה באליפות העולם החמישית שלו באפריל מדיאמונד דאלאס פייג', אולם הפסיד את התואר בחזרה אליו באותו יום.
סטינג זכה בנשיאות WCW מריק פלייר, אולם פינה אותה לאחר שהצהיר שהוא פשוט לא רוצה את פלייר בהנהלה.
לאחר מכן סטינג החל להצטוות עם הוגאן שוב.
אולם בספטמבר, לאחר עזרה מלקס לוגר, סטינג זכה בתואר השישי שלו והפך שוב ל"רע".
הקהל המשיך לעודד את סטינג למרות זאת.
סטינג ניצח את הוגאן כעבור חודש בקרב בו הוגאן פשוט נשכב על המזרן והפסיד לו, אולם באותו לילה הפסיד את התואר לגולדברג.
למחרת היום, התואר הופשט מגולדברג בעקבות כך שהקרב לא הוכר בידי ההנהלה, אולם בעקבות תקיפת שופט, סטינג לא קיבל את החגורה.
הוא נכנס לטורניר של 32 אנשים על התואר בו ניצח גם את לקס לוגר.
סטינג הפסיד לברט הארט בחצי הגמר לאחר התערבות מלוגר.
סטינג חזר להיות "טוב" ונלחם מול לוגר בדצמבר, וניצח בפסילה אחרי שהותקף בידי אלת בייסבול.
סטינג ניצח את לוגר במרץ בקרב שבו הזירה הוקפה במתאבקים עם גבס על הידיים.
באפריל, לאחר חילופי שלטון בצמרת WCW, סטינג נכנס לטורניר על אליפות ארצות הברית.
מתאבק צעיר בשם "ואמפירו", שלוהק כמקבילו המרושע של סטינג, עלה לו בקרב הגמר.
סטינג החל איתו יריבות שבמהלכה ניצח אותו במאי, אולם הפסיד לואמפירו בקרב אש ביוני.
סטינג החל יריבות עם ג'ף ג'ארט וסקוט סטיינר, שפצע את סטינג בנובמבר.
סטינג שב לתוכנית האחרונה של WCW, ב-26 במרץ 2001. שם דמותו הביסה את אויבה הוותיק ריק פלייר בקרב האחרון ב-WCW.
סטינג סירב לחוזה עם ה-WWF באותה שנה, בטענה שהוא חושש שבתור מתאבק WCW יהיה עליו להתחיל בתחתית הסולם שוב.
סטינג היה ונשאר המתאבק הבולט היחיד בענף שמעולם לא עבד עבור ה-WWF.
בורדן חזר להתאבק בדמות סטינג ב-2002 ב-WWA.
בתוכנית האחרונה של WWA, ששודרה ב-25 במאי 2003, בניו זילנד, עלילת הקרב כללה את תבוסתו של סטינג ואובדן חגורת האליפות לג'ף ג'ארט.
ב-2003 חתם סטיב בורדן על חוזה עם חברת TNA.
דמותו של סטינג הופיעה לראשונה ב-TNA ב-18 ביוני 2003, בחגיגות השנה הראשונה של TNA.
בעלילה זו סטינג לוהק עם ג'ף ג'ארט מול הצמד AJ סטיילס וסיקס פאק.
בסיום המופע "נקודת מפנה 2005", הוקרן סמל העקרב באולם.
תחת הסמל הופיע התאריך: 15 בינואר 2006. באותו תאריך היה אמור להיות משודר "החלטה אחרונה 2006", האירוע הראשון של TNA ל-2006. אור בודד נדלק וחשף בזירה כיסא שחור, עליו מעיל העור של סטינג, מגפיו והמחבט השחור המרמזים על שובו.
דמותו של סטינג חזרה באופן רשמי דקה לאחר חצות 1 בינואר.
בתוכנית "אימפקט!" הראשונה של שנת 2006 הודיע כריסטיאן קייג' על חזרתו של סטינג ל-TNA, וכי שניהם יאבקו ב"ההחלטה האחרונה" נגד ג'ף ג'ארט ומונטי בראון.
סטינג וקייג' ניצחו במה שדווח על ידי TNA כאירוע ההיאבקות הטלוויזיוני הנצפה ביותר בעשור.
במופע "יעד X" ב-2006 הופיע בורדן ללא תחפושת ואיפור, כביכול בדמותו הטבעית, ועל פי העלילה הניס את כל המתאבקים מהזירה, לכד את ג'ארט והחל להכותו, אך לבסוף דמותו נכנעה לכוחות העדיפים של ג'ארט וקבוצתו.
במופע "נועד לתהילה" ב-2006 זכה סטינג בתואר העולמי של ה-NWA מג'ף ג'ארט כשהוא מסכן את הקריירה שלו בקרב (לפי התסריט אם סטינג היה מפסיד בקרב הוא היה פורש מהיאבקות).
סטינג החזיק בתואר זה עד המופע "ג'נסיס" אותו הפסיד לאביס כתוצאה מפסילה (בניגוד ל-WWE ניתן לזכות בתואר בפסילה).
באוקטובר 2006 הוא ניצח ב"באונד פור גלורי.
שנה לאחר מכן (2007) באותו מופע שוב זכה סטינג באליפות העולם במשקל כבד של TNA לאחר שניצח את קורט אנגל, רק כדי להפסיד אותו שבועיים אחר כך בתוכנית של TNA אימפקט.
כעבור שנה באותו אירוע (2008) שוב זכה סטינג בתואר העולמי לאחר שהביס את סמואה ג'ו כתוצאה מהתערבות של המנטור של סמואה ג'ו לשעבר, קווין נאש.
מהלך זה בוצע כדי להפוך את דמותו של סטינג שוב ל"רעה" לאחר שבתוכנית אימפקט הקימו סטינג, קורט אנגל, בוקר טי וקווין נאש סטייבל (קבוצה של מתאבקים המתאחדת יחדיו עבור מטרה כלשהי) בשם "מאין איבנט מאפיה".
סטינג החזיק בתואר העולמי הראשי של TNA עד האירוע "לוקדאון" ב-2009, בו הפסיד את התואר למיק פולי.
במשך אותה שנה חזרה דמותו של סטינג ל"טובה".
בשנת 2012 נכנס סטינג להיכל התהילה של TNA במופע "נועד לתהילה" (המתאבק הראשון שנכנס להיכל התהילה של TNA).
בפברואר 2014 החוזה של סטינג הסתיים ללא חידושו ולכן שוחרר סופית מהארגון.
בשנת 2014 חתם סטינג ב-WWE ונודע שמי שיזמין את המשחק WWE 2k15 עם הזמנה מוקדמת הוא יקבל את סטינג עם שני סוגים שונים של המראה שלו.
סטינג עשה את הופעת הבכורה שלו באירוע "סדרת הישרדות", כאשר תקף את טריפל H ועזר לקבוצה של ג'ון סינה לנצח.
סטינג גם עזר לג'ון סינה לנצח את סת' רולינס, קיין וביג שואו בקרב שאם הוא ינצח אז הוא יחזיר לרייבאק, דולף זיגלר ואריק רואן את עבודותיהם.
בנוסף לכך הוא הוזמן על ידי טריפל H לדבר על הסכסוך שקיים ביניהם באירוע "פאסטליין" ונקבע בינו ובין טריפל H קרב ברסלמניה 31.
במהלך רסלמניה טריפל H הצמיד את סטינג לאחר שדפק לסטינג פטיש שבור בראש הפטיש היה שבור מכיוון שסטינג שבר אותו בזמן שבמהלך הקרב היו התערבויות של 2 הסטייבלים הוותיקים DX ו-nWo, בסוף הקרב שני המתאבקים לחצו ידיים.
ב-24 באוגוסט 2015 סטינג חזר ל-WWE ותקף את סת' רולינס, השניים התמודדו באירוע לילה של אלופים על אליפות ה-WWE.
באירוע זה, סטינג הפסיד לרולינס ולרוע מזלו חווה פציעה קשה בצווארו שלמעשה סיימה את קריירת ההיאבקות שלו.
בשנת 2016 סטינג נכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
ב-22 בנובמבר 2019, ה-WWE שחררו סרט תיעודי על סטינג אשר עקב אחר הקריירה הקצרה שלו בארגון ה-WWE, הבכורה והקרב עם סת' רולינס אשר הוביל לפרישה כחלק מהפרק "Sting's Last Stand" של הסדרה Untold, ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
סטיב ג'ונס הוא פרופסור לגנטיקה, כותב ספרי מדע פופולרי וכוכב טלוויזיה.
ג'ונס כיהן פעמיים (בין 1995 ל-1999 ובין 2008 ל-2010) כראש המחלקה לגנטיקה, אבולוציה וסביבה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
עבודתו המחקרית מבוצעת במעבדת גאלטון שבקולג'.
בנוסף, הוא מנחה תוכניות טלוויזיה ומחבר ספרי מדע פופולרי בנושאי ביולוגיה, בעיקר אבולוציה שבהם בין היתר בולט גם חוש ההומור השחור שלו.
ב-1996 זכה בעיטור החברה המלכותית על שם פאראדיי על מפעלו להנחלת המדע לציבור הרחב.
הוא גם מפרסם טור מדעי ביומון הבריטי דיילי טלגרף.
ג'ונס הוא ולשי, נולד באברסתווית', שם למדו הוריו באוניברסיטה.
לאחר סיום לימודיהם, המשפחה עברה לוויראל באנגליה לצורכי עבודה.
ג'ונס פעיל באגודה ההומניסטית הבריטית והוא מבקר חריף של הגישה הבריאתנית של הנוצרים הפונדמטליסטים.
כמעט כמו לווייתן - מוצא המינים נכון לעכשיו בתרגומה של עדי מרקוזה-הס בהוצאת ידיעות אחרונות (2006).
הבטחת הנחש בתרגומו של ניר רצ'קובסקי בהוצאת ספרי עליית הגג (2018).
סטיבן ("סטיב") רוברט ארווין היה חובב טבע אוסטרלי, מומחה לחיות בר ולתנינים בפרט, המוכר בין השאר בשל תוכנית הטלוויזיה "צייד התנינים" (The Crocodile Hunter) - תוכנית טבע-דוקומנטרית שאותה הנחה יחד עם אשתו טרי ארווין ואשר שודרה בכל העולם.
הצמד היו הבעלים של גן החיות אוסטרליה (Australia Zoo) שבקווינסלנד.
ארווין, שבצעירותו עבד כלוכד תנינים בגן החיות של אביו, פיתח קריירת טלוויזיה בינלאומית, זכה בסרט קולנוע באורך מלא העוסק בחייו וכן לתהילה וכבוד בארצו אוסטרליה בזכות מאמציו לשימור חיות הבר ביבשת, מודעותו הסביבתית ומאמציו לקידום התיירות בה.
על אף התדמית המאצ'ואיסטית שהוצמדה לו, כאחד שמתעסק עם בעלי חיים מסוכנים וגדולים, ארווין דגל בשימור משאבי הטבע ושמירה עליו.
אף על פי כן, דמותו ה"ספק יהירה"-"ספק מתלהבת" כפי שהשתקפה בהתנהגותו בתוכניות הטלוויזיה בהשתתפותו הביאה עליו ביקורת לא מעטה, במיוחד בנוגע למקרה אחד בו החזיק את בנו התינוק בעודו מאכיל את אחד התנינים בגן החיות שבבעלותו.
ארווין נהרג ב-2006 סמוך לחופי פורט דאגלס שבקווינסלנד בשעה שצילם סרט דוקומנטרי תת-ימי: טריגון קצר-זנב מתח את עוקצו בשעה שארווין שחה בקרבתו; העוקץ ננעץ בליבו של ארווין, דבר שגרם למותו מדום לב.
רבים באוסטרליה התאבלו על מותו, בהם ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד.
סטיב ג'ורדן הוא מוזיקאי רב-כלי, מלחין ומפיק מוזיקלי מניו יורק.
ג'ורדן שימש כנגן הקלטות עבור אמנים רבים, ביניהם קית' ריצ'רדס ואריתה פרנקלין.
הוא שימש כמתופף בלהקת הסאטרדיי נייט לייב והוציא תוכנית הדרכה למתופפים שנקראת הקצב כאן.
בשנת 2010, הפיק עם ג'ון מאייר את השיר "Half of My Heart" שהוקלט בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מהאלבום Battle Studies.
סטיבן אנטוני באלמר (בשם מלא באנגלית: Steven Anthony Ballmer; נולד ב-24 במרץ 1956) הוא מיליארדר אמריקאי יהודי.
היה מנכ"ל חברת מיקרוסופט מינואר 2000 עד פברואר 2014. הבעלים של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס מה-NBA.
באלמר הוא האיש השני שהפך למיליארדר (בדולרים) על בסיס מימוש אופציות שקיבל כעובד בחברה, לא כמייסד החברה או עקב קשרים עם מייסדי החברה.
באוגוסט 2025 הוערך הונו על ידי המגזין פורבס בכ-153.1 מיליארד דולר.
באלמר נולד בעיר דטרויט במישיגן, ארצות הברית.
אביו, פרדריק באלמר, היה מהגר שווייצרי שעבד כמתרגם בתקופת משפטי נירנברג ואמו באטריס דווקין באלמר, הייתה בת של מהגרים יהודים מהעיר פינסק, רוסיה (כיום בלארוס); סבו מצד אמו ניהל מגרש מכוניות משומשות בדטרויט.
באלמר גדל עם אחותו הקטנה בפארמינגטון הילס ליד דטרויט, שם עבד אביו כמנהל בחברת פורד.
מסופר עליו כי גם כאשר הונו הגיע לכ-14 מיליארד דולר, הוא נהג במכונית לינקולן קונטיננטל, כמחווה לאביו, שעבד 30 שנה בחברת פורד, ומחווה לעיר מולדתו.
במהלך לימודיו בבית הספר דטרויט קאנטרי דיי, באלמר היה מנהל קבוצת הכדורסל של בית הספר.
ב-1973 סיים את לימודיו בבית הספר, הוא השיג ציון מלא של 800 נקודת בחלק המתמטי של בחינת ה-SAT.
הוא התקבל לאוניברסיטת הרווארד, ובמהלך שנתו הראשונה פיתח חברות טובה עם ביל גייטס.
החברות ביניהם המשיכה גם לאחר שגייטס נשר מהרווארד לטובת הקמת חברת התוכנה החדשה, מיקרוסופט.
בהרווארד, באלמר היה מנהל הפרסום של שני עיתוני האוניברסיטה, הרווארד קרימזון והרווארד אדווקט.
ב-1977 הוא סיים את לימודיו עם תואר ראשון במתמטיקה שימושית ובכלכלה.
באלמר נשוי לקוני שניידר (עובדת מיקרוסופט) ויש לו שלושה ילדים.
אחרי סיום האוניברסיטה, עבד באלמר שנתיים בחברת פרוקטר אנד גמבל כעוזר מנהל ייצור לפני שהתקבל לאוניברסיטת סטנפורד - לבית הספר למנהל עסקים, שם קיבל תואר שני במנהל עסקים.
שנה לאחר מכן עזב באלמר את סטנפורד לאחר שגייטס שכנע אותו להצטרף למיקרוסופט.
באלמר היה העובד ה-24 במיקרוסופט כשהצטרף ב-11 ביוני 1980, המנהל העסקי הראשון אשר הועסק על ידי גייטס.
בהתחלה הוצע לו שכר של 50,000$ וגם אחוזי בעלות בחברה.
כשמיקרוסופט הפכה לתאגיד ב-1981, החזיק באלמר בבעלותו 8% מהחברה.
באלמר הוביל כמה מחלקות במיקרוסופט, הכוללות את פיתוח מערכות ההפעלה, תפעול, מכירות ותמיכה.
ביולי 1998, קודם לתפקיד נשיא החברה, וב-13 בינואר 2000 מונה למנכ"ל החברה, במקום ביל גייטס שפרש.
בזמן שגייטס החזיק בחזון הטכנולוגי, באלמר טיפל בצד הכלכלי של החברה.
ב-2003 מכר באלמר 8.6% אחוזים מהמניות שלו, מה שהשאיר איתו עם 4% בחברה.
באותה שנה באלמר שינה את תוכנית חלוקת האופציות לעובדים, באופן שגרם לעובדים להיות מיליונרים מוקדם יותר.
נטייתו לבטא את עצמו בקול רם היא מוכרת.
מקרה מפורסם מ-1991, לאחר שצרח "!Windows, Windows, Windows" בהמשכיות בזמן ישיבה ביפן גרם לפגיעה חמורה במיתרי הקול של באלמר והם דרשו ניתוח.
עוד מקרה מפורסם קרה בכנס מפתחים של מיקרוסופט בו באלמר עלה לבמה בליווי מוזיקה רועשת וצרחות.
בהמשך הנאום שלו צעק באלמר "מפתחים!
דבר זה משמש כבדיחה קבועה על באלמר ומיקרוסופט.
ב-23 באוגוסט 2013 הודיע באלמר על כוונתו לפרוש מתפקיד מנכ"ל מיקרוסופט במהלך השנה הקרובה.
בפברואר 2014 סיים את כהונתו כמנכ"ל, אך המשיך להיות חבר במועצת המנהלים של החברה.
בשנת 2014 רכש את קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס תמורת שני מיליארד דולר.
בהמשך אותה שנה פרש ממועצת המנהלים של מיקרוסופט.
סטיבן אנדרו בולד הוא כדורגלן עבר אנגלי.
לאחר תקופת ההשאלה בטורקי הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב של סטוק סיטי, ועבר לשחק בעמדת הבלם.
בשנת 1987 הוא סבל מפציעה שכמעט וגרמה לסיום הקריירה שלו, אך הוא החלים ממנה לאחר מספר ניתוחים.
הוא עבר לארסנל ב-1988, והפך לאחד מרביעיית שחקני ההגנה של המועדון, ביחד עם טוני אדמס, נייג'ל וינטרברן ולי דיקסון ששיחק איתו בסטוק סיטי.
בולד זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1988/1989 ובעונת 1990/1991; אולם, הוא נעדר ממשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993, שבשניהם ניצח המועדון.
שבועיים לאחר מכן זכה המועדון בגביע ה-FA.
בולד כבר היה שחקן מבוגר, ולאחר עונתו האחרונה באצטדיון הייבורי הוא עבר ביולי 1999 לשחק במדי העולה החדשה סנדרלנד תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג.
מאמן סנדרלנד פיטר ריד מינה את בול לתפקיד הקפטן של הקבוצה בעקבות עזיבת הקפטן קווין בול, והוא היה אחד משחקני המפתח של המועדון שסיים במקום השביעי.
בולד נותר באצטדיון האור עד ספטמבר 2000, אז נאלץ לפרוש ממשחק פעיל כתוצאה מדלקת מפרקים.
בסך הכל הוא הופיע במדי סנדרלנד ב-21 משחקי פרמייר ליג בלבד.
למרות היותו אחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בשלהי שנות ה-80 ותחילת עד אמצע שנות ה-90, בולד שיחק רק פעמיים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו רק בגיל 31.
לאחר פרישתו הוא החל ללמוד לצורך קבלת תג אימון מאופ"א, וביוני 2001 חזר לארסנל והחל לעבוד כמאמן קבוצות הנוער.
תפקידו הנוכחי הוא מאמן הקבוצה עד גיל 18 באקדמיית הכדורגל של ארסנל.
סטיב ברטנשו היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
ברטנשו היה "שחקן של מועדון אחד", והשתתף כקשר במעל ל-200 משחקים במדי ברייטון אנד הוב אלביון, בין 1952 ל-1966. ברטנשו התמנה למאמן ברייטון לאחר פרישתו; בין השחקנים שלקח תחת חסותו היה הווארד וילקינסון, לימים המאמן שיוביל את לידס יונייטד לאליפות.
ברטנשו החל לאמן את ארסנל ב-1971, והחליף את דון האו שעזב לווסט ברומיץ' אלביון.