tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעל תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במינהל עסקים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1997 ל-1998 התמחה אצל היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין.
בין השנים 1999 עד 2002 שימש אטיה כיועץ מקצועי לשלושה שרי משפטים: צחי הנגבי, יוסי ביילין ומאיר שטרית.
היה ממנהלי פרויקט תהליך פירוק משרד הדתות בשנת 2000 והיה שותף לרפורמות נוספות במשרד המשפטים.
בשנת 2002 היה אטיה ממקימי המטה הניהולי של פורום ה-15 (פורום הערים העצמאיות) ומשמש מאז כמנכ"ל הפורום.
הפורום הוא ארגון המאגד את 15 הערים העצמאיות בישראל, ערים שאינן מקבלות מענקים מהממשלה, כגון "מענקי איזון" או "מענקי פיתוח".
בשנת 2008 עמד מאחורי התוכנית לצירוף הערים הגדולות בישראל לאמנה הבינלאומית להגנת אקלים ולצמצום פליטות גזי חממה של הארגון הבינלאומי ICLEI (ביוזמה זו חברות כל ערי העולם המובילות – ניו יורק, לונדון, פריז, טוקיו, סן-פרנסיסקו, לוס אנג'לס ועוד, וכעת גם הערים הגדולות של מדינת ישראל).
תוכנית זו מקדמת בכל הערים הגדולות בישראל תוכניות אב עירוניות להפחתת זיהום אוויר וצמצום פליטות גזי חממה, תוך שימת דגש מיוחד על טיפול בפסולת ומיחזורה, קידום בנייה ירוקה והתייעלות אנרגטית במבנים, שימוש מושכל ובר-קיימא במרחב הציבורי, ושיפור ושכלול התחבורה הציבורית והשימוש בה.
בשנת 2013 קידם אטיה את החלטת פורום ה-15 לאמץ את התקן הישראלי לבניה ירוקה, ת"י 5281, כתקן בניה מחייב בבנייה החדשה.
עד כה הצטרפו ליוזמה זו 18 ערים גדולות, בהן הבניה למגורים, משרדים, תעסוקה, מלונאות ועוד חייבת לעמוד בתקן הבניה הירוקה.
בשנת 2014 הוביל אטיה מול משרדי הפנים, האוצר והמשפטים את קידום "חוק עיריות איתנות", שקבע מעמד מיוחד של "עיר איתנה" לעירייה העומדת ברשימת תנאי סף של איכות ניהולית ותפעולית - מעמד המעניק לה סמכויות רחבות ומיוחדות במספר תחומים, בהם: תקצוב, פיתוח, קידום מיזמים גדולים ועוד.
בשנה זו גם היה שותף לתיקון 101 בחוק התכנון ובניה, אשר קבע מוסד חדש בתחום התכנון - "ועדה מקומית עצמאית לתכנון ובניה".
זהו מעמד מיוחד המוענק לוועדה מקומית העומדת בסטנדרטים מחמירים של התנהלות מקצועית, ואשר קידמה "תוכנית מתאר עירונית כוללנית", ומכוח מעמד זה מוסמכת לקדם תוכניות בניין עיר (תב"עות) ללא צורך באישור הוועדה המחוזית.
בשנת 2016 הוביל אטיה את חקיקתו של "חוק האופניים", שהסמיך את הפקחים העירוניים לאכוף נסיעה לא מורשית של קורקינטים ואופניים חשמליים על מדרכות העיר.
בשנת 2018 קידם במסגרת פורום ה-15 את אישורה של תוכנית "ברית ערים לאיכות חיים וסביבה", תוכנית המשך ל"אמנת האקלים" של פורום ה-15 משנת 2008. התכנית החדשה מקדמת שישה תחומי סל מרכזיים בפעילות הקיימות והסביבה בערים, לרבות תנועה עירונית, אנרגיה, פסולת ומיחזור, קהילה וחברה ועוד.
עד כה הצטרפו 20 ערים גדולות ליוזמה זו.
בשנת 2019 השיק פורום ה-15 את "מדריך שקיפות המידע העירוני", ובכך מביא הלכה למעשה לקידום שקיפות המידע העירוני באתרי האינטרנט של הערים בישראל.
החל משנה זו החל פורום ה-15 בהובלת אטיה בעבודה ממוקדת רב שנתית להכנת ערי ישראל לאתגרי העתיד של המאה ה-21. עבודה זו כוללת מיפוי האתגרים העתידיים של ערי ישראל, וגיבוש חדש בתחומי התכנון והכלכלה העירונית.
על פי המלצתו של אטיה, אישר פורום ה-15 כי פעילות זו, כמו כל המיזמים הקודמים שתוארו לעיל, יהיו פתוחים לכל רשות מקומית שתחפוץ בכך, ולא יהיו אקסקלוסיביים לערי ה-15 בלבד.
אטיה נשוי ואב לשני ילדים.
הוא מתגורר עם משפחתו בתל אביב.
איתן אבן (4 ביוני 1948 – 25 באוגוסט 2023) היה מפיק ישראלי, ראש חברת אבנסטון הפקות ויו"ר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה (2011–2015).
בוגר לימודי כלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים.
בוגר בית הספר הבינלאומי לקולנוע בלונדון.
זוכה פרס עבור תרומה מיוחדת לקולנוע הישראלי בפסטיבל הקולנוע הישראלי בלוס אנג'לס 2004.
בשנת 1980 פתח אבן ביחד עם נסים לוי (קולנוען), את חברת ההפקה "סרטי לאן".
הסרט הראשון אותו הפיקו היה "סיפור אינטימי" (1981) בבימויו של נדב לויתן, ובכיכובה של חוה אלברשטיין.
אחר-כך הפיקו את סרט הבורקס "אדון ליאון" (1982), בבימויו ובכיכובו של זאב רווח.
ב-1983 הפיק לבדו את סרט המתיחות "עובדים על העולם", בבימויו של אלן יעקובוביץ', בכיכובם של מאיר סויסה, דורי בן-זאב וגילת אנקורי.
הסרט צולם בישראל, רומא, פריז וניו יורק.
אבן היה פעיל ברשימה ארוכה של פרויקטים לקולנוע ולטלוויזיה, לצד פעילות ציבורית נרחבת (בין היתר: יו"ר איגוד המפיקים, חבר בהנהלת קרן הקולנוע הישראלי ובהנהלת האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה) שמיקמה אותו בצמרת תעשיית הקולנוע הישראלית שנים רבות.
הסרט "הקיץ של אביה" בהפקתו זכה בפרס דב הכסף בפסטיבל ברלין 1989 ובפרסים רבים אחרים והפך במהירות לאחד מסרטי הקולנוע הקלאסיים והאהודים בישראל.
"עץ הדומים תפוס" זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים 1995 והשתתף במסגרת הבחירה הרשמית של פסטיבל הקולנוע בקאן 1996 ובעשרות פסטיבלים אחרים ברחבי העולם.
"מסוכנת", אותו הפיק ב-1995 זכה ב-7 פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה.
ב-2003 הפיק אבן את "הכוכבים של שלומי", מההצלחות הבולטות של הקולנוע הישראלי.
הסרט זכה ב-20 פרסים ואותות הוקרה בפסטיבלים בינלאומיים שונים ברחבי העולם והופץ מסחרית בבתי קולנוע בארצות הברית, צרפת, סינגפור ועוד.
החוב (2007), במאי: אסף ברנשטיין
אביבה אהובתי (2006), במאי: שמי זרחין
הכוכבים של שלומי (2003), במאי: שמי זרחין
מרס תורכי (2001), במאי: עודד דוידוף
מסוכנת (1998), במאי: שמי זרחין
סודות משפחה (1997), במאית: ניצה גונן
עץ הדומים תפוס (1994), במאי: אלי כהן
אחרי החגים (1994), במאי: אמנון רובינשטיין
אהבה גנובה (1986), במאי: משה מזרחי
אדון ליאון (1982), במאי: זאב רווח
סיפור אינטימי (1981), במאי: נדב לויתן
רובה חוליות (1979), במאי: אילן מושנזון
היהודים החדשים (2004), במאית: עמליה מרגולין
יובל להוברמן (1982), במאי: אלאן מילר
רבי איתמר רוזנבוים (ה' בתמוז תרמ"ו, 8 ביולי 1886 – כ"ב בסיוון תשל"ג, 22 ביוני 1973) היה אדמו"ר מפורסם בחסידות נדבורנה.
כיהן בצ'רנוביץ, בקרטשניף ובתל אביב.
נולד בעיר מיאלען ברומניה לרבי מאיר רוזנבוים האדמו"ר מקרעטשניף, בנו של רבי מרדכי מנדבורנה.
אמו הייתה בתו של הרב יחיאל מיכל טירר, רבה של דורוחוי, מצאצאי ה"באר מים חיים".
נישא למלכה בתו של רבי אשר ישעיה מקולבוסוף נכדו של ר' אשר ישעיה רובין האדמו"ר מרופשיץ שהיה חתנו של ר' נפתלי מרופשיץ.
בגיל 15 החל לכהן באדמו"רות בצ'רנוביץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לעיר וינה ולאחר המלחמה חזר לקרעטשניף.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר שוב לכהן בצ'רנוביץ כרב.
לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית.
בשנת תשכ"ט עלה לישראל והתיישב בשכונת יד אליהו בתל אביב שם ניהל את חצרו.
נחשב בסוף ימיו לזקן אדמו"רי נדבורנה, ובלט בכך שהאריך ימים יחסית למשפחתו.
נפטר בכ"ב בסיוון תשל"ג ונקבר בהר הזיתים.
רבי חיים מרדכי, האדמו"ר מנדבורנה.
כיהן עוד בחיי אביו ביפו ואחר כך בבני ברק, ונחשב לאדמו"ר המרכזי בחסידות נדבורנה.
רבי ישכר בער, האדמו"ר מסטרוז'ניץ.
רבי יצחק אייזיק, האדמו"ר מזוטשקא וממלא מקום אביו בבית מדרשו בתל אביב.
הרב מאיר, היה רב בקובה עד שנת תשט"ו ומשנת תש"ס היה רב במקסיקו.
בסוף ימיו פתח בית כנסת בפלטבוש.
רבי אשר ישעיה, האדמו"ר מנדבורנה-חדרה.
אחיינו, רבי ישכר בער שפירא מקעכניא.
אחיינו, רבי מאיר איזקסון מראמאן.
רבי אברהם אבא לייפר מפיטסבורג
איתן ישראל אורנשטיין (נולד בשנת 1956) הוא בורר ומגשר ישראלי, שכיהן כשופט ונשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
אורנשטיין למד בבית הספר התיכון קלעי בגבעתיים.
לאחר שירותו בצה"ל למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב וסיים את לימודיו בשנת 1981. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1982. עבד במשרד עורכי הדין ד"ר י.
שגב ושות' והתקדם בו לתפקיד שותף בכיר.
בשנת 2001 מונה לשופט בית משפט השלום בראשון לציון.
ב־2007 סיים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת חיפה.
באותה שנה קודם לתפקיד רשם בית המשפט המחוזי בתל אביב ובהמשך אותה שנה היה לשופט בפועל בו.
בשנת 2009 מונה לשופט קבוע בבית המשפט.
הוא כיהן במחלקת פשיטות הרגל ופירוק החברות בבית המשפט, ולאחר פרישתה של השופטת ורדה אלשיך החל לנהל אותה.
בשנת 2014 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
ב־27 במאי 2016 מונה לנשיא בית המשפט.
במהלך כהונתו דן במשפטים מתוקשרים של חברות ושל אישי ציבור שנקלעו לחדלות פירעון.
בין היתר הכריע בהסדר הנושים של אי.די.בי.
לנדאו, בהסדר הנושים של רשת האופנה סיגל דקל ובפירוק החברה שהחזיקה בקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב; שמע את ענייניהם של החברה הסקוטית למשקאות, קמור רכב וענבל אור; ונדרש לפרשת אמיר ברמלי, קלע ורוביקון.
במושב הפתיחה של כינוס לשכת עורכי הדין בעניין חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי שנערך בעיר אילת באוגוסט 2018, הביע אורנשטיין התנגדות נחרצת לחקיקה ואף פנה לשרת המשפטים בבקשה לשנות את החוק.
יומיים לאחר מכן אמר שופט בית המשפט העליון חנן מלצר, במושב "מלאכת הפרשנות של חוק כלכלי חדש והשלכותיה לענייננו" אשר נערך באותו כינוס: "על שופטים מכהנים להיזהר במתיחת ביקורת פומבית על המחוקק לאחר שהליך החקיקה הושלם".
אמירה זו פורשה כביקורת על דברי אורנשטיין.
ב־10 ביוני 2020 הודיע אורנשטיין על פרישתו המוקדמת מתפקידו, וב־1 בנובמבר אותה שנה פרש מכס השיפוט.
נוסף לפעילותו כשופט שימש מרצה בבית הספר למשפטים של המכללה למנהל והרצה בהשתלמויות עורכי דין.
היה חבר בנציגות השופטים הארצית ובוועדת סדר הדין האזרחי המייעצת לשרת המשפטים (איילת שקד).
בעקבות הפרסום פתחה המשטרה בבדיקה.
ב-28 במאי 2024 עוכבו אורנשטיין ונוה לחקירה בחשד לעבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים.
חוקרי להב 433 ערכו חיפוש בבתיהם והחרימו מסמכים.
בחודש ינואר 2021 הצטרף אורנשטיין למשרדו של עו"ד עמוס גבריאלי כבורר ומגשר, לצד השופטים בדימוס אבי זמיר ורות לבהר-שרון.
באפריל 2024 פרסם פסק בוררות בין דן גרטלר לאחים גרטנר בסכסוך שבו החל לטפל בשנת 2021. הרקע לסכסוך התחיל ב-2005, אז לקח גרטלר הלוואות מהאחים גרטנר כדי לייצב את עסקיו, וכיוון שלא היה לו כסף לפרוע את ההלוואות הכניס אותם כשותפים בעסקיו.
ב-2010 הגישו הצדדים בקשת בוררות אצל השופט בדימוס אורי גורן, בעקבות מחלוקת על הסכומים שמגיעים לכל אחד.
גרטנר תבעו 1.6 מיליארד דולר, ומנגד גרטלר תבע מהם 235 מיליון דולר.
ב-2020 פרש גורן מהתיק לאחר שגילה כי משה גרטנר שכר חוקר פרטי לאסוף עליו מידע, ואורנשטיין מונה במקומו.
לפני פרסום פסק הבוררות הגיש גרטלר בקשה לאורנשטיין שיתפטר מהתיק בעקבות סערת שיחותיו עם ראש לשכת עורכי הדין אפי נוה.
אורנשטיין דחה את הבקשה ולמחרת פרסם את פסק הבוררות, שבו קבע כי גרטלר ישלם פיצוי בסך 85 מיליון דולר בלבד, המהווה כ-5% מהסכום אותו דרשו האחים גרטנר בתביעתם.
לטענת האחים גרטנר, הסכום בתוספת ריביות עומד על כ-250 מיליון דולר, אורנשטיין כתב בפסק הבוררות שגרטלר לא שילם שוחד בקונגו.
באוגוסט 2024 הגיש גרטלר בקשה לביטול הבוררות, בין היתר בנימוק שתחשיב הריבית מנוגד לחוק פסיקת ריבית והצמדה.
בית המשפט המחוזי בתל אביב פסק שפסק הבוררות יחזור לאורנשטיין לשם השלמות ותיקונים, משום שנפלו בו פגמים.
במאי 2025 נתן פסק בוררות לפיו על עיזבונו של יעקב וינרוט לשלם לאחים משה ומנדי גרטנר 37.5 מיליון דולר בתוספת ריבית והצמדה, בנימוק שווינרוט נטל עשרות מיליוני דולרים שקיבל מהם בנאמנות.
הבוררות החלה בשנת 2013, ובמהלכה נפטר וינרוט ב-2018. יורשיו של וינרוט פנו לבית המשפט המחוזי בירושלים בבקשה לבטל את פסק הבוררות.
אורנשטיין מתגורר ברמת גן, נשוי ואב לארבעה.
איתן ארז (נולד ב-27 באוגוסט 1955) הוא עורך דין ישראלי בתחומי המשפט המסחרי, הליטיגציה המסחרית, שוק ההון וניירות ערך.
ארז זכה לפרסום בפעולותיו כמפרק חברות או כונס נכסים בתיקים מפורסמים, ובהם, קואופרטיב התובלה שלב, הכח מכבי רמת גן, קלת אפיקים, קלרין טבריה, אברהם גינדי בע"מ, אלי רייפמן, קבוצת ברנוביץ, רחל סייג-סופר, ניק לוין, ערן מזרחי, ענבל אור ועוד.
איתן ארז נולד בתל אביב, לאב אגרונום ואם עובדת סוציאלית.
בילדותו שהה שנתיים באיראן ולאחר מכן התגורר בחולון ושיחק כדורגל בקבוצת הנערים של הפועל חולון.
שירת בצה"ל ביחידה קרבית בכוחות הנ"מ .
סיים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב בשנת 1980. בין השנים 1981–1987, עבד במשרד עורכי דין קוסובסקי-שחור ושות'.
בשנת 1987 מונה כמפרק חברת הבניה של אברהם גינדי.
במהלך הקריירה שלו ניהל עשרות מפעלים ועסקים ובנה כאלף דירות מגורים.
השלים בניית מלון מגדלי המלכים בטבריה ובו 256 יחידות דיור.
מונה לתפקיד המפרק של אגודת שער אפרים שנקלעה לחובות של 100 מיליון ש"ח.
עומד בראש משרד עורכי דין איתן ש.
ארז ושות' המתמחה בתיקים אזרחיים, שוק ההון (הנפקות, מיזוגים, ורכישות) ובתיקי חדלות פירעון.
במשפטים שניהל נוצרו תקדימים משפטיים רבים כגון: אפשרות לדרוש פינוי בבקשה למתן הוראות בתיק פירוק, חיוב מפרק חברה לשלם אגרת בית משפט, תשלום פיצויי פיטורים לכדורגלן מקצועני, אפשרות לעקל כרטיס שחקן של ספורטאי, מאסר פושט רגל בגין המרית צו בית משפט ועוד.
בין השנים 2002-2001 עמד בראש העמותה לסיוע לנפגעי הפיגוע בדולפינריום.
בין השנים 2003-1999 כיהן כחבר הוועדה לאישור מינויים בחברות ממשלתיות.
בין השנים 2007-2002 שימש כיו"ר הוועדה המארגנת של הכנס השנתי של לשכת עורכי הדין באילת.
בין השנים 2007–2015 כיהן בתפקיד סגן ראש לשכת עורכי הדין בישראל.
באפריל 2013 הוביל מאבק ציבורי-חברתי נגד מחיקת חוב של 150 מיליון ₪ של איש העסקים נוחי דנקנר לבל"ל, והצליח במאבקו זה.
עו"ד ארז נודע בייצוגם של כ-740 קורבנות נוכל הפונזי הישראלי מייק בן ארי, ובייצוג מאות קורבנת בפרשת קריסת חברת סלייס גמל.
כתב את הספר "פרקליט וג'נטלמן – כיצד להצליח בעריכת דין ולהישאר אדם הגון" (הוצאת "גלובס", 2013 .הוצאה שנייה 2015 קונטנטו דה סמריק) ואת הספר "שעת מעילה – המדריך המלא להתגוננות ממעשי מרמה ועקיצות" בהוצאת כנרת, זמורה דביר.
מתגורר בשכונת כוכב הצפון בתל אביב ואב ל-3 בנים ובת.
כיהן עד 2018 כיו"ר פורום נגד מירמה (Anti-fraud forum) בארגון Insol-europe ארגון בינלאומי של עו"ד בכל אירופה.
משמש כיום כדירקטור בחברה הכלכלית של לשכת עורכי הדין.
במאי 2017 ייסד את תנועת "יושרה לישראל" (ע"ר), שמטרותיה העיקריות: לרסק את השחיתות במדינת ישראל, העלאת המודעות בדבר טוהר המידות במדינה דמוקרטית, שינוי חקיקה וצמצום הביורוקרטיה, הגנה וסיוע לחושפי שחיתויות, חינוך בני נוער כנגד השחיתות.
איתמר הנרי בנואה שמעוני (נולד ב-9 באפריל 1968) הוא איש ציבור לשעבר, היה ראש עיריית אשקלון בין השנים 2013–2017. בפברואר 2017 הושעה מתפקידו עקב הגשת כתב אישום נגדו.
ב־2019 הורשע בלקיחת שוחד, בהפרת אמונים ובעבירת מס, ובעקבות זאת נגזרו עליו בינואר 2021 ארבע שנות מאסר בפועל וקנס של 400,000 ש"ח.
הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים וניהול תעשייתי.
שמעוני שימש יועץ כלכלי לשר הבריאות דני נוה.
בתפקידו ייצג את המשרד בדיונים בוועדות הכנסת, לרבות ועדת הבריאות.
בין השאר הופיע בדיון בנושא סימון ושיווק בשר קפוא, שם הסביר את תקנות המשרד החדשות, אשר הגדירו מחדש את המונח "בשר טרי" ואסרו על מכירת בשר מופשר תחת הגדרה זו, במטרה לצמצם הטעיית צרכנים.
בשנת 2005 פגע שמעוני בהולך רגל, בעת שנהג ממסעדה באשדוד לביתו באשקלון, וגרם למותו.
שמעוני לא הועמד לדין בגין תאונה זו.
ניהול קבוצת אתרים ופיתוח נמל תל אביב
בשנים 2005–2013 שימש מנכ"ל של החברה הממשלתית עירונית "אתרים" בתל אביב לניהול ופיתוח קו החוף של תל אביב ונכסים עירוניים נוספים.
בתפקידו גיבש תוכנית אסטרטגית לשדרוג אזור החוף, הרחבת מתחמי מסחר, וחיזוק שיתוף הפעולה עם עיריית תל אביב.
נגד מינויו לתפקיד זה הוגשו עתירות לבג"ץ ופרקליטות המדינה הודתה שנפלו פגמים במינויו, אולם לאור בחירתו של שמעוני לראש עיריית אשקלון לא הכריע בית המשפט בעתירות.
כיהן שנים רבות כחבר מועצת עיריית אשקלון והתמודד פעמיים לראשות העיר אשקלון.
בשנת 2008 הפסיד לראש העיר בני וקנין, אך בבחירות ב-2013 חל מהפך, כאשר שמעוני ניצח את וקנין: שמעוני קיבל כ-52.3% מקולות הבוחרים לעומת וקנין שקיבל כ-40.3% מהקולות.
בתחילת כהונתו נקט במדיניות תקיפה נגד פשיעה מאורגנת בעיר.
הוא הורה על סגירת בתי עסק שנקשרו למשפחות פשע, ובהם מסעדה וקיוסקים שהיו בבעלות משפחתו של העבריין שלום דומרני.
במאי 2014 הוצמדה לו אבטחה בהמלצת המשטרה, בעקבות שינויים במדיניות העירייה נגד עסקים לא חוקיים הפועלים בעיר וחשש להתנכלות מצד גורמי פשיעה בעיר.
ימים נחשפה חוליית עבריינים שתכננה לפגוע בו, ופעולתה של המשטרה הובילה לפגיעה באחיזת הפשיעה המאורגנת באשקלון.
בנובמבר 2013, יזם פינוי של בתי ספר באשקלון לאחר שהתגלו בהם רמות קרינה חריגות.
בעקבות חשיפה זו, הורה שמעוני על בדיקות מקיפות בכל בתי ספר באשקלון ועל טיפול מידי של נפגעים.
בשנת 2015 נחתם באשקלון הסכם גג עם משרד האוצר ורשות מקרקעי ישראל בהיקף של 2.17 מיליארד ש"ח, הגדול ביותר שנחתם עד אז בישראל.
ההסכם כלל תכנון ובנייה של למעלה מ-30,000 יחידות דיור בשבע שכונות חדשות, לצד הקמת תשתיות תחבורה נרחבות, שלושה מחלפים חדשים על כבישים בין-עירוניים, שתי תחנות רכבת נוספות, וכניסה צפונית חדשה לעיר.
"עיר היין": שכונה בת 11,000 יחידות דיור, פארק ארכאולוגי בשטח 600 דונם, מוסדות חינוך, מוזיאון ומרכזי מסחר.
"עיר ימים": בצפון אשקלון, תוכנית למעל 700 יחידות דיור, מרכזים מסחריים ו-1,400 חדרי מלון.
דרום אשקלון: שכונה בת 6,000 יחידות דיור שתוכננה סביב אצטדיון חדש בסטנדרטים בינלאומיים.
הרחבת שכונת אגמים: 5,000 יחידות דיור נוספות ופארק ספורט ונופש בשטח של 160 דונם.
לצורך יישום התוכנית, מינה שמעוני צוות ייעודי שניהל את התיאום בין משרדי הממשלה, הרשויות המקומיות וחברות תשתית.
התוכנית משכה השקעות לאומיות משמעותיות והציבה את אשקלון כמרכז לצמיחה אזורית.
שמעוני פעל לקידום קבוצת הכדורגל הפועל אשקלון.
במסגרת זו הועבר המועדון לניהול עירוני ישיר, והוגדל תקציב התמיכה בו.
התמיכה העירונית תרמה לעליית הקבוצה מליגה א' לליגת העל תוך שלוש עונות.
השקעת העירייה כללה הן תקציבי תפעול והן השקעה בתשתיות, כולל שדרוגים באצטדיון סלה.
התקציב השנתי שהוקצה למועדון הגיע לסכום של כ־2 מיליון ש"ח, גם בעונות בהן התמודדה הקבוצה בליגות נמוכות.
במהלך כהונתו נערך מבצע צוק איתן, ביולי-אוגוסט 2014, שבמהלכו נורו רקטות רבות לעבר אשקלון.
מרביתן יורטו על ידי כיפת ברזל, אך אחדות מהן פגעו בעיר וגרמו לפצועים ולנזק.
העירייה נערכה לתמיכה בתושבים ששהו במקלטים, בארגון פעולות הירגעות מחוץ לעיר ובאירוח אח"מים רבים שהגיעו לביקורי עידוד.
לדוגמה, הוא יזם את קיום פסטיבל "בריזה", אירוע תרבותי רב משתתפים שבמהלכו הופיעו אמנים כמו אייל גולן.
שמעוני גם הפך לקול בולט בזירה הציבורית, וביקר את מדיניות הפסקת האש של ממשלת ישראל באומרו, "כל ויתור לחמאס הוא כניעה לטרור...
לא איבדנו 64 חיילים וארבעה אזרחים כדי לחזור לאותו מצב שהיה לנו קודם.
בעקבות הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה, שבו שני מחבלים תושבי מזרח ירושלים רצחו שישה אנשים, הורה שמעוני על הפסקת עבודות בנייה, כולל בניית ממ"דים, בגני ילדים בעיר, שבהן מועסקים ערבים ישראלים.
הוא נימק צעד זה ברצון "להגביר את הביטחון האישי אצל ההורים, הילדים והצוות החינוכי".
בתחילת ינואר 2016 נעצר בחשד לעבירות מין, לקיחת שוחד, הלבנת הון, הפרת אמונים ושיבוש מהלכי חקירה.
ב-22 בינואר שוחרר בתנאים מגבילים, ובהם איסור כניסה לעיריית אשקלון ואיסור על יצירת קשר עם מעורבים בפרשה.
במאי 2016 חזר לתפקידו כראש עיריית אשקלון, תוך הגבלות על סמכויותיו.
בפברואר 2017 הוגש נגדו כתב אישום בעבירות של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס.
באוגוסט 2016, בפרקליטות הודיעו כי לא נמצאו די ראיות להגשת כתב אישום בעבירות המין, והן נמחקו מהתיק.
ב-21 בפברואר החליטה ועדה בראשות משרד הפנים להשעות את שמעוני מתפקיד ראש עיריית אשקלון.
בדצמבר 2017 הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב על סגירת תיק עבירות המין.
בסוף חודש יולי 2018 הודיע כי יתמודד שוב על ראשות עיריית אשקלון, אך הפסיד לתומר גלאם לאחר שזכה לכ-39.72% מהקולות לעומת 40.32% של גלאם.
ב-11 בנובמבר 2019 הורשע בבית המשפט המחוזי בתל אביב באישומים אחדים בעבירות של לקיחת שוחד בסך 150,000 ש"ח, הפרת אמונים, הלבנת הון ועבירת מס.
יחד אתו הורשעו נאשמים נוספים בפרשה, בהם אחיו, עופר שמעוני.
שמעוני עתר לבג"ץ בדרישה לבטל הכרעת דין זו, ועתירתו נדחתה על הסף.
ב-24 בינואר 2021 נגזרו עליו ארבע שנות מאסר בפועל וקנס של 400 אלף ש"ח.
ב-6 במאי 2021 דחה שופט בית המשפט העליון, ניל הנדל, את בקשתו של שמעוני לעיכוב ביצוע עונש המאסר עד לאחר הדיון בערעור שהגיש והורה כי שמעוני ירצה את עונשו לאלתר.
ב-16 ביוני 2021 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר חרמון.
ב-9 ביולי 2023 שוחרר מהכלא לאחר שוועדת השחרורים של שב"ס קיבלה את בקשתו.
המדינה ושמעוני ערערו על פסק הדין של בית המשפט המחוזי, ובית המשפט העליון זיכה את שמעוני מהעבירה של הלבנת הון, אך הרשיע אותו בעבירה נוספת של לקיחת שוחד בסך 100,000 ש"ח, בלי שינוי בעונש שנגזר עליו.
שמעוני נשוי לרויטל ואב לחמישה ילדים.
איתן אברהם (נולד ב-1964) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שימש מפקד חטיבת אפרים.
אברהם התגייס לצה"ל בפברואר 1983, ושובץ בחטיבת הנח"ל.
לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 50. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד בא"ח נח"ל בין השנים 1993–1995. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 50 בין השנים 1995–1996, והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון.
לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבת אפרים בין השנים 1999–2001. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של פיקוד הדרום, במהלך האינתיפאדה השנייה ובמהלך תוכנית ההינתקות.
כיום משרת בשירות מילואים פעיל כמפקד יקל"ר העיר מודיעין, ואחראי על הכנתה לחירום מטעם פיקוד העורף.
לאחר שחרורו פנה אברהם לתחום החינוך, וכיום משמש כמורה ומחנך בבית הספר עירוני א' במודיעין.
הרב איתן דב איזמן (נולד בתמוז ה'תש"ג, יולי 1943) הוא רב ואיש חינוך דתי-לאומי, מרבני מרכז הרב, ממייסדי רשת החינוך נועם - צביה ומי שעמד בראשה במשך עשרות שנים, מראשי בית ההוראה בית אברהם.
רב פוסק בענייני טהרה ורב בית הכנסת ישראל הצעיר בשכונת גבעת שאול בירושלים.
נולד בארץ ישראל בתמוז ה'תש"ג (יולי 1943).
התייתם מאביו בצעירותו, וכשהיה בן 16 נישאה אמו עדה בשנית ליוסף ולק, שאצלו גדל כבן.
למד בישיבת בני עקיבא נחלים ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב.
שם למד אצל הרבנים צבי יהודה הכהן קוק, יצחק אריאלי, אברהם שפירא, ושלמה גורן.
הרב איזמן קיבל סמיכה לרבנות עיר מהרב שלמה גורן וכן סמיכת חכמים מרבני הישיבה הרב יצחק אריאלי והרב אברהם שפירא.
את שירותו הצבאי עשה הרב איזמן במסגרת הסדר מרכז.
בשירות המילואים שימש כחובש בחטיבת ירושלים.
השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל.
יחד עם הרבנים יעקב פילבר, עוזי קלכהיים וצפניה דרורי, יסד הרב איתן איזמן את ישיבת ירושלים לצעירים, ושימש בה כר"מ ואף לשנה אחת כראש ישיבה.
לאחר מכן ביחד עם הרבנים יעקב הלוי פילבר ונפתלי בר-אילן ייסד את בתי הספר "נעם בנים" ו"נעם בנות" בירושלים, ומאז במשך שנים רבות עומד מאחורי הקמתם של בתי ספר "נעם" ומוסדות "צביה" רבים ברחבי הארץ וייסוד רשת "מרחביה".
הרב איזמן שימש גם כרב המושב שדמות מחולה שבבקעת הירדן.
כשנבחר הרב אברהם שפירא לרב הראשי לישראל, בשנת ה'תשמ"ג, התמנה למנהל לשכתו.
בשנת ה'תשמ"ו התמנה לשמש כמנכ"ל הרבנות הראשית לישראל ומשנה למנכ"ל משרד הדתות.
כן שימש מנהל מועצת הרבנות הראשית.
בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקריאת הרב שפירא שלא להשתתף בעקירת יהודים ממקומם.
חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
הרב איזמן נחשב לאחד מרבני ישיבת מרכז הרב, הוא מעביר לעיתים קורס בהלכות טהרה לאברכים מהישיבה, משמש במשך חמישה עשורים כבעל תוקע בישיבה בימי ראש השנה, ובמשך שנים הנחה את העצרת המרכזית לציון יום ירושלים בהיכל הישיבה.
בחודש אוגוסט 2013 הודיע הרב איזמן על פרישה מראשות רשת נועם-צביה לאחר שהגיע לגיל 70.
בבחירות לכנסת ה-24 תמך ברשימת ימינה, לדבריו, לאחר שהובטח לו שלא תסתמך על קולות רשימת רע"מ.
לאחר שפורסם שפניה של המפלגה לממשלה הנשענת על קולות רע"מ, פרסם לצד רבנים נוספים מחאה כנגד הקמת ממשלה.
הרב איזמן נמנה עם חברי פורום תקנה.
בנוסף משמש כרב תנועת הנוער אריאל.
בעבר שימש כחבר לשכת המפד"ל.
משמש כאחד מרבני איחוד רבני תורת הארץ הטובה.
אשתו הראשונה ואם ילדיו הייתה לאה לבית פיין, מורה לאנגלית באולפנת חורב ובבית ספר לבנים נועם, נפטרה ביולי 2024. אשתו השנייה היא הרבנית רותי ולד, אלמנתו של הרב יוסי ולד מרבני מכון הלכה ברורה, ואמו של יהודה ולד מנכ"ל מפלגת הציונות הדתית, שעמה התחתן כחצי שנה לאחר פטירת אשתו הראשונה.
מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים ואב ל-7 ילדים.
בנו צבי יהודה (ציקי) נהרג בתאונת דרכים בעת מילוי תפקידו ביחידת אגוז בי' בתמוז ה'תשס"ב.
בנו הרב אליעזר איזמן היה ראש ישיבת בני עקיבא באלקנה.
חתנו הרב שמואל סלוטקי רב קהילת ישראל הצעיר ברמות ולשעבר רב קיבוץ עין הנצי"ב.
שניים מנכדיו, האחים נעם וישי סלוטקי, נהרגו ביום הראשון של קרבות טבח שבעה באוקטובר, לאחר שנסעו מביתם לאזור קיבוץ עלומים לסייע בחיסול מחבלי חמאס שפשטו על האזור וביצעו את הטבח בעלומים.
אחותו החורגת היא שולמית מלמד.
איתמר שמשוני (נולד ב-23 ביוני 1980) הוא צייר, פסל ואמן וידאו ישראלי.
שמעוני הוא בוגר תיכון תלמה ילין לאמנויות.
את שירותו הצבאי עשה ביחידה שתפקידה לתת מענה לטווח ארוך למצוקות של חיילים.
הוא בוגר בהצטיינות של המחלקה לאמנות ב"בצלאל".
במהלך לימודיו, השתתף בתוכנית חילופי סטודנטים ולמד במכון פרט בניו יורק (Pratt Institute, New York).
בשנת 2009 הציג את העבודה "משחק העונה", שבה הוא נראה מצייר על בד רחב ידיים בעוד שני פרשני ספורט, זוהיר בהלול ודני דבורין, מפרשים את תנועותיו.
במסגרת זו, באמצעות השילוב בין ספורט לאמנות, הוא בחן את המצב הקיומי בעולם המודרני.
העבודה הוצגה במסגרת יריד האמנות צבע טרי.
בשנת 2010 החל את לימדיו לתואר שני באמנות בבצלאל MFA שאותו סיים בשנת 2012 בהצטיינות.
עם סיום לימודיו הציג שמשוני במסגרת תערוכת הבוגרים את "סטוני 1.0" אשר זכה לפרס המצוינות מטעם נשיא בצלאל, הוצג בעולם ונרכש לאוסף אמריקאי.
העבודה משלבת בין עולם האבלות לטכנולוגיה המודרנית ומציפה את השאלה הפילוסופית של תפקיד וגבולות הטכנולוגיה בפעולות פשוטות אך אישיות.
בשנת 2011 החל שמשוני ללמד בקמפוס אריסון לאמנות ובשנת 2017 התמנה לתפקיד ראש המגמה לאמנות הפלסטית וכן מלמד במחלקה לאמנויות המסך, בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
בשנת 2014 החל ללמד גם במסלול לעיצוב וטכנולוגיה בלימודי התואר השני בבצלאל.
בשנת 2014 החל את הפרויקט "Toys R Art", אשר חלקו הראשון הוצג בארץ והמשכו, "Toys R Art Factory", הוצג במאנה קונטמפוררי כאקורד סיום לארבעת חודשי שהותו במתחם.
את פסליו בפרויקט יוצר שמשוני באמצעות עשרות צעצועים, השוכנים אצלו בסטודיו.
שמשוני מיישם את הגדרתו של אנדרה ברטון אשר הגדיר את הרדי מייד כחפץ תעשייתי שהודות לבחירת האמן בו, מועלה לדרגת אמנות- כך קורה שצעצועים, מוצר נפוץ בכל בית, הטומנים בחובם ערכים גלויים וסמויים מעוררים את סקרנותו של שימשוני ומשמשים כחומר ביד היוצר ליציקת מארג חדש של ערכים זהויות ותכנים.
הפיסול האמנותי הוא ההופך את הצעצוע היומיומי לאובייקט אמנותי.
בשנת 2015 הציג את עבודתו מאסטארצ'אט בסדנאות האמנים בירושלים.
במסגרת הפרויקט הזמין ארבעה ציירים ישראלים- יאיר גרבוז, מרים כבסה, יצחק לבנה וזויה צ'רקסקי לסדרה של שיחות וירטואליות.
הפרויקט נערך כולו כתוכנית ריאליטי והיווה אמירה נוקבת אך הומוריסטית על שדה האמנות, נושא שהופיע בעבודותיו המוקדמות וממשיך ללוות את שימשוני גם ביצירה זו.
ביניהן, ב-Mana Contemporary בניו יורק, בסדנאות האמנים בירושלים, בפסטיבל Ars Electronica באוסטריה ובמרכז ZKM בגרמניה.
את עבודותיו ניתן למצוא באוספים בארץ ובארצות הברית.
נוסף על פעילותו האמנותית, שמשוני מרצה במחלקה לאמנויות המסך ובמחלקה לעיצוב תעשייתי ב"בצלאל" ומלמד בקמפוס אריסון לאמנות.
שמשוני מתגורר בשכונת שפירא בדרום תל אביב.
הוא נשוי לשחקנית דאנה איבגי ואב לשני בנים.
2006 - הפתיחה, גלריה נגא לאמנות עכשווית, תל אביב
2010 - דו ראשי עם ברק זמר, גלריה על הצוק, נתניה
2014 - Toys R Art Factory, מאנה קונטמפוררי, ניו יורק
2015 - מאסטרצ'אט, סדנאות האמנים ירושלים, אוצרת: מעין שלף
2016 - אגדת דשא, גלריית דנה, קיבוץ יד מרדכי, אוצרת: רווית הררי
2005 - ארטיק 7, המוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן, רמת גן
2006 - ארטיק 8, הגלריה האוניברסיטאית, תל אביב
GangBang, גלריה מנשר, תל אביב
אמנות הארץ 5, מתחם רידינג, תל אביב (עוזר לאוצרת טל בן צבי)
2008 - Attitude, גלריה ברבור, ירושלים
צבע טרי, יריד אמנות עכשווית, תל אביב
2009 - הביאנלה לאמנים צעירים מאירופה ומהמזרח התיכון, סקופיה, מקדוניה
אמנים בעבודה, הגדה השמאלית, תל אביב
צבע טרי 2, יריד אמנות עכשווית, תל אביב
2011 - זיגזוגים, גלריה נוזהא, יפו
מה זה נקרא לפרש מסורת?, מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2012 - ARTandPRESS, מרכז ZKM לאמנות וטכנולוגיית מדיה, קרלסרוהה, גרמניה
Who is Afraid of Identity תערוכה נודדת, טאיפיי, ברלין, תל אביב
יש אליפות, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
מכונות של תשוקה, גלריה חנינא, תל אביב
2015 - חיפוש קרוב, בית בנימיני המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב
2016 - "חיפוש קרוב-חומר וצילום", המוזיאון לצילום, תל חי, אוצרות: רוני בן ארי וטליה טוקטלי
2017 - "אבן, נייר ומספריים: אמנות ומשחק", מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: עדי שלח
2017 - "בני אנוש אינם יכולים לגשת", גלריית המדע, דבלין, אירלנד.
2007 - פרס הצטיינות באמנות מטעם בנק לאומי
2011 - מלגת לימודי המשך, בצלאל
2012 - בחירת נשיא בצלאל
מלגת הצטיינות בלימודי המשך, בצלאל
2017 - מענק מטעם המפעל לפרויקטים מיוחדים, עיריית תל אביב-יפו.
החל משנת 2011 - מרצה במחלקה לאמנויות המסך בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
החל משנת 2014 - מרצה במחלקה לעיצוב טכנולוגי בלימודי התואר השני בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2015 - קטלוג תערוכת יחיד מסטארצ'אט.
איתן הוא נגמ"ש אופני שפותח במנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) במשרד הביטחון של ישראל.
הנגמ"ש החל להיקלט בצבא הגנה לישראל, השתתף בפעילות מבצעית במלחמת חרבות ברזל ועתיד להחליף את כל הנגמ"שים בצה"ל, למעט הנמ"ר.
האיתן הוא הנגמ"ש הגלגלי הראשון בשירות צה"ל מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 שאינו נשק שלל.
הצורך בנגמ"ש כבד וממוגן התעורר עוד בתקופת הלחימה ברצועת הביטחון, שכן נגמ"ש ה-M-113 אשר שימש את לוחמי צה"ל בלחימה נתפס כמיושן ופגיע ביותר.
במהלך השנים, פותחו שלל נגמ"שים כבדים החל בנגמ"שים מבוססי טנקי שוט (צנטוריון) דוגמת הנגמשוט, נגמחון, נקפדון והפומ"ה שפותח לצורכי חיל ההנדסה הקרבית, החל בנגמ"ש האכזרית וכלה בנמ"ר (נגמ"ש מרכבה) החדיש.
האחרון ממוגן בכבדות, והוכיח עצמו בשדה הקרב, אך מחירו הגבוה הוביל להצטיידות איטית בדגם זה.
חיסרון נוסף של הנמ"ר נעוץ בקושי לשינועו – בעוד שמוביל טנקים יכול לשאת שני נגמ"שי M-113 בעת ובעונה אחת, יכול הוא לשאת נגמ"ש מרכבה אחד בלבד.
תוצאותיה הקשות של תקרית הנגמ"ש בשג'אעיה שהתרחשה במהלך מבצע צוק איתן עוררה ביקורת ציבורית קשה על ההצטיידות האיטית של צה"ל בנגמ"שי המרכבה הכבדים, שכן בגינה נשלחו הלוחמים לקרב על גבי ה-M-113 המיושן והפגיע.
בתגובה לביקורת זו טען צה"ל כי בשל מחירם הגבוה של נגמ"שי המרכבה הם אינם יכולים לשמש תחליף בר-השגה לנגמ"שי ה-M-113, שהיו בזמן המבצע עיקר בניינו של צי הנגמ"שים הצה"לי.
אף על פי כן, כדי למנוע את הישנותה של תקרית מסוג זה, החל צה"ל בהסבתם של טנקי מרכבה סימן 2 לנגמ"שים בשם אופק, ובמקביל הורה למנהלת טנק המרכבה להאיץ את פיתוחו של נגמ"ש אופני חדש בשם איתן, שנקרא על שם מבצע "צוק איתן".
האיתן פותח כנגמ"ש אופני ממוגן היטב המסוגל לשאת 12 חיילים.
מהירותו הגבוהה וכושר הניידות שלו בנסיעה בשבילים וכבישים הופכת אותו לפחות פגיע מאשר הנמ"ר.
אב הטיפוס של הכלי הוצג לראשונה ב-1 באוגוסט 2016.
ב-24 באוגוסט 2016 החלו לוחמי גדוד 50 בפיקוד יאיר צוקרמן להפעיל את האב הטיפוס של הנגמ"ש בסדרת ניסויים בשדה אימונים אשר ברמת הגולן, זאת במטרה לבחון את העבירות שלו בשטחים הקשים והמגוונים הקיימים ברמת הגולן.
באוגוסט 2019 פרסם משרד הביטחון כי הוחלט להצטייד במאות מערכות "חץ דורבן" כהגנה על נגמ"שי האיתן ודחפורי ה-D9 של צה"ל.
בדצמבר 2022 ערכו מנת"ק ואלביט מערכות סדרת ניסויים מוצלחים במערכת "חץ דורבן" שהותקנה על נגמ"ש "איתן".
המערכת נמצאת בשלבי אינטגרציה מתקדמת עם הנגמ"ש והדחפור.
ב-2025 זכו בפרס ביטחון ישראל על פיתוח וייצור נגמ"ש האיתן, מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) במשרד הביטחון, מינהל הרכש הביטחוני (מנה"ר) במשרד הביטחון, מחלקת אמל"ח ובית הספר לניוד מבצעי בזרוע היבשה, חטיבת הנח"ל וחיל הרפואה.
האיתן מונע על ידי מנוע טורבו דיזל (יחידת כוח) בהספק של , והנעה 8X8. למרכב אופני יש מספר יתרונות: מהירות מקסימלית גבוהה בנסיעה על הכביש של 90 קמ"ש, דבר המאפשר להעביר את הנגמ"ש בקלות ובמהירות, יחד עם 12 לוחמים, בין גזרות.
כמו כן, מחירו של הכלי נמוך משמעותית ממחיר הנמ"ר וגם התחזוקה של כלי אופני זולה וקלה יותר, ובנוסף, הוא חוסך את הצורך במובילים כבדים.
עם זאת, לרכב בעל מרכב אופני יש בדרך כלל עבירות נמוכה מכלי בעל מרכב זחלי.
האיתן תוכנן להיות ממוגן היטב ומצויד במיגון פאסיבי ריאקטיבי, הדומה למיגונם של טנקי המרכבה, ומיגון אקטיבי.
20 טון פלדה ממגנות את הנגמ"ש.
בעת חשיפת הכלי לראשונה באוגוסט 2016, הכלי הוצג עם מערכת מעיל רוח של חברת רפא"ל, אך לא נשללה אפשרות לשימוש במערכת חץ דורבן המתחרה מתוצרת תע"ש.
בנוסף, מרווח הגחון של האיתן, בשל היותו כלי אופני, גדול יותר ממרווח הגחון של כלי זחלי, מה שמאפשר לו הגנה עדיפה כנגד מטעני גחון של עד 12 ק"ג TNT.
יתר על כך, לאיתן צמיגים עמידים בפני תקרים ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, שמאפשר לו להמשיך בנסיעה גם אם מתבצע ירי של נק"ל לעבר הגלגלים.
במקרה של תקר יכול איתן להמשיך לנוע במהירות מקסימלית של 50 קמ"ש למרחק מקסימלי של 16 ק"מ.
עם זאת, רמת המיגון של האיתן נמוכה מזו של נגמ"ש המרכבה.
לדברי מנת"ק ב"איתן" ישולבו יותר מ־10 מצלמות יום ולילה, 34 מחשבים ו־5 צגי מגע.
בעת חשיפת הכלי לראשונה אמר תת-אלוף ברוך מצליח, ראש מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) במשרד הביטחון, כי תהיינה שתי גרסאות של האיתן ובשתיהן ישא האיתן 12 לוחמים.
הגרסה של האיתן שנמסרה לחטיבת הנח"ל מיועדת בעיקר לתובלה ממוגנת של חי"ר ולוחמי חילות השדה.
גרסה זו חמושה במקלע כבד M2 בראונינג שיותקן על עמדת "קטלנית" בנוסף למקלעים בינוניים, בדומה לנמ"ר ורוב הנגמ"שים הכבדים שבשירות צה"ל.
בנוסף אחת מגרסאות האיתן תהיה חמושה בצריחון בלתי-מאויש בעל תותח אוטומטי 30 מ"מ, מקלע מקביל, מרגמה 60 מ"מ ומערכת הגנה אקטיבית.
אם ייוצר זהו יהיה נגמ"ש הלחימה הראשון של צה"ל, שיהיה בעל כוח אש משמעותי שיוכל להשתתף ככלי לוחם בתמרון לעומק וכשותף במאמץ האש.
ב-2018 הזמין צה"ל מאות יחידות של ה"איתן".
כמו כן הוחלט שחטיבת הנח"ל תהיה הראשונה שתקלוט את ה"איתן", ובמאי 2018 ערכה חטיבת הנח"ל ניסוי משמעותי בתרגיל פלוגתי של גדוד בזלת בפיקוד סא"ל איתן גלעד, במסגרתו נבדקו היכולות של "האיתן".
ב-9 בפברואר 2020 משרד הביטחון הודיע על תחילת הייצור הסדרתי של הנגמ"ש הגלגלי הראשון – "איתן".
ב-10 ביוני 2022 יצא הנגמ"ש הראשון בייצור סדרתי מפס הייצור בבסיס מרכז שיקום ואחזקה במחנה דורי בתל השומר.
בסוף דצמבר 2022 ישראל הזמינה מאות תוּבּות של נגמ"ש האיתן מחברת אושקוש האמריקנית ב-100 מיליון דולר, שישולמו מכספי הסיוע האמריקאי.
התובות תוכננו להגיע לישראל תוך כשנה וחצי ממועד החתימה בפברואר 2023, ואז להיכנס לקו הייצור בבסיס תל השומר.
בסוף מאי 2023 החלה קליטת ה"איתן" לסיירת נח"ל בחטיבת הנח"ל, כאשר נמסרה סדרה ראשונה של נגמ"שים.
ב-7 באוקטובר 2023 ה"איתן" הופעל מבצעית לראשונה במסגרת הלחימה במלחמת חרבות ברזל.
טבילת האש הייתה כנגד מחבלים בעת הטבח בחוף זיקים.
הלוחמים מסיירת נח"ל דיווחו שלנוכח הדחיפות בהגעה למקום, הם נסעו על הכביש במהירות של 120 קמ"ש, אף על פי שהמהירות המוצהרת שלו היא 90 קמ"ש.
לראשונה נצפה נגמ"ש ה"איתן" בעומק רצועת עזה בפעילות מבצעית, בתמונה שפרסם דובר צה"ל בבוקר היום השלושים ללחימה, 5 בנובמבר 2023.
צה"ל הסב כמה מנגמשי האיתן לאמבולנסים שהוא מכנה "איתנבולנס", ופינה איתם מאות פצועים מרצועת עזה בזמן מלחמת חרבות ברזל.
במהלך מבצע יד זהב חולצו שני החטופים, לואיס הר ופרננדו סימון מרמן, ממקום שביים ברפיח באמצעות נגמ"ש האיתן.
החלו כוחות צה"ל לפעול גם עם נגמ"שי ה"איתן" החדישים, בטול כרם וג'נין במסגרת המבצע של ביסל"ח במחומש הכפרים.
הנגמ"שים, בודדים במספר, משמשים את הלוחמים לתספוק, פינוי ומשימות מבצעיות נוספות.
איתמר רביבו (נולד בשנת 1982) הוא ראש המועצה האזורית חוף אשקלון החל מסוף שנת 2018, בעקבות ניצחונו בסיבוב השני בבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018).
איתמר רביבו נולד באופקים, בנו של ראש עיריית אופקים לשעבר, אברהם רביבו.
את לימודיו התיכוניים למד רביבו בישיבה התיכונית בכפר מימון ולמד תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו, ותואר שני במדעי המדינה, במגמת ממשל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.
מאז 2009 עוסק רביבו כעורך דין עצמאי במשרד הממוקם בעיר אשדוד.
בין השנים 2009 ו-2012 שימש רביבו כיו"ר הוועד המקומי ביישוב ניצן.
בשנת 2018 התמודד רביבו על ראשות המועצה האזורית חוף אשקלון, ולאחר סיבוב שני ניצח את המתמודד שכנגד, דודי סעדה.
במתקפת הפתע על ישראל עסק בפינוי פצועים בתחומי המועצה האזורית.
בהמשך קרא לפינוי משפחות מתחומי המועצה, ולהכרה ביישובי המועצה כיישובי ספר.
עקב המלחמה לא נערכו במועצה האזורית הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בפברואר 2024, ורביבו המשיך בתפקידו.
בנובמבר 2024 נערכו בחירות ביישובי עוטף עזה ורביבו נבחר פעם נוספת לראש המועצה האזורית חוף אשקלון עם כ-87.6% מהקולות.
רביבו מתגורר בבאר גנים, נשוי לקרן ואב לחמישה ילדים.
איתן אורן (19 באוגוסט 1944 – 9 בינואר 2019) היה איש טלוויזיה ישראלי, כתב, עורך ובמאי.
אורן נולד, גדל והתחנך בתל אביב.
למד בבית הספר היסודי הכרמל ובתיכון בגימנסיה גאולה.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל ללמוד בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
לפרנסתו שילב לימודיו בנגינה באקורדיון ובהוראת והדרכת מוזיקה במוסדות חינוך במתנ"סים.
תקופה מסוימת היה בשליחות כמורה ומדריך בקהילות בחו"ל.
באותה תקופה החל בכתיבת שירים (מילים ולחן).
אחד משיריו הוא "שיר הצופים" המשמש עד היום כהמנונה של תנועת הצופים ומושר בפי אלפי חניכי התנועה באירועים וטקסים שונים.
אל הטלוויזיה הישראלית הצטרף, אורן במחצית השנייה של שנות ה-70. הוא שימש כתב לענייני חינוך וכתב לענייני משטרה ופלילים, אולם יותר מכל, זכור אורן בזכות כתבות עומק וסרטים תיעודיים בנושאים חברתיים ואנושיים שכתב ערך וביים ואשר שודרו בטלוויזיה הישראלית, וזכו בזמנו לשיעור צפייה גבוה.
אורן תיעד בכתבותיו ובסרטיו ובאופן ייחודי ונוגע, ובגובה העיניים סיפורים חברתיים ואנושיים בחברה הישראלית.
שידור הכתבה עורר סערה ומחאה ציבורית נרחבת.
בדוח ועדת שמגר הוזכרה הכתבה ונמתח ביקורת על אמינותה וחלקו של איתן בבימויה: "כל העת המשיך (אבישי רביב) בקשרים עם התקשורת כדי להציג את אי"ל כגוף קיים, וזכה לסיוע הטלוויזיה בכך ששידרה את טקס ההשבעה, שלא היה אלא הצגה, כאשר מי שנכח במקום היה חייב להיות ער לכך שמדובר בהצגה".
ב-2001 קבע בית המשפט כי אורן הוציא דיבה על העיתונאי נדב העצני בהקשר לאמירותיו על הטקס המבוים וחייב אותו בפיצויים של 40,000 ש"ח, עוד 10,000 ש"ח הוצאות משפט ופרסום התנצלות בעמודי החדשות.
נפטר ב-9 בינואר 2019 בגיל 74. הותיר אחריו את רעייתו דליה, ושתי בנותיו.
הובא לקבורה בבית עלמין ירקון בתל אביב.
להיות קצין" - סרט תיעודי שהוקרן בערוץ 1 ב-1991. הסרט עוקב אחר מספר צוערים מתחילת קורס קציני חי"ר ועד להצבתם בתפקידי פיקוד בשטח.
הסרט מתחיל בשלב המיון הראשוני של הצוערים, וסוקר את פחדיהם.
בהמשך עוקב הסרט אחריהם ביציאות הביתה, בדילמות משפחתיות, ובדילמות חברתיות.
הסרט הוקרן פעמים רבות בכנסים ובסמינרים וזכה להצלחה רבה.
את שיר הנושא של הסרט "בדרך הזאת לבד"-, כתב (מילים ולחן) אורן ומבצעת אותו הזמרת סימה עמיאל.
"הן אפשר" - סרט ששודר במסגרת התוכנית "מבט שני" בטלוויזיה הישראלית מלווה אורן את המשורר חיים חפר למקומות שעליהם כתב את השירים המפורסמים ובהם: "הן אפשר", "היו זמנים", "יצאנו אט", "רותי", ,דודו" ועוד.
בסרט מספר חפר אודות הרקע לכתיבת השירים ועובר עם הבמאי במקומות עליהם נכתבו השירים.
הם מסיירים במצודת כח בנבי-יושע, בחוף קיסריה, בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים ובמקומות נוספים.
חיים חפר מספר על הקשר שלו לאותם מקומות ואישים, אליהם התחבר במיוחד.
בכול נקודה ממתינים לו מגיבורי אותם ימים, יחד עם זמר או זמרת השרים בפניו את השיר המקושר למקום.
לקחי לטרון" סרט תיעודי ששודר בטלוויזיה הישראלית ועסק בקרב בלטרון ב-1948 במלחמת העצמאות, בו נפצע אריק שרון אז מפקד מחלקה בחטיבת אלכסנדרוני.
שרון חולץ על ידי אחד הלוחמים, קיבל טיפול רפואי, שרד את הפציעה רק בקושי.
הסרט בוחן כיצד עיצב והשפיע קרב כושל זה על אריאל שרון- חייו, דרכו וחשיבתו הצבאית.
איתמר רייכל (נולד ב-1 בספטמבר 1975) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים, בתפקידו האחרון כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר.
רייכל סיים קורס טיס במגמת תובלה.
הוא שירת באימון מתקדם בטייס תובלה בטייסת הנחשון ושימש סמ"ט ב' בטייסת 120. הוא היה חלק מצוות ההקמה של טייסת 122 ושימש סמ"ט א' בטייסת.
לאחר מכן חזר לטייסת 120 ושימש בה סמ"ט א'.
קיבל צל"ש מפקד חיל האוויר על מלחמת לבנון השנייה.
ב-2011 מונה למפקד טייסת 100, הוא פיקד על מגמת תובלה ויסודות בבית הספר לטיסה ולאחר מכן פיקד על טייסת 120. כמפקד הטייסת השתתף ב-2015 במבצע הסיוע לאחר רעידת האדמה בנפאל, כמו כן הוביל את הטייסת שהשתתפה בתרגיל רד פלאג בארצות הברית.
ב-2016 מונה למפקד בסיס עובדה.
ב-2018 מונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון.
בדצמבר 2019 מונה לראש להק כוח אדם בדרגת תת-אלוף וכיהן בתפקיד עד ספטמבר 2022 ובסיומו בחר לפרוש מצה"ל.
הוא בעל תואר ראשון במשפטים.
איתן ארד הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד עוצבת הרעם ויחידה 5252.
ארד התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים.
בשנים 1999–2001 פיקד על גדוד 334. בשנת 2002 מונה למפקד יחידה 5252 וכיהן בתפקיד עד שנת 2005. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה בשנת 2005 למפקד עוצבת הרעם ארד הוביל את האגד במהלך מלחמת לבנון השנייה הוא סיים את תפקידו 2008. לאחר מכן מונה למפקד צוות במכללה לביטחון לאומי.
איתן איילון (1927 – 23 במאי 2020) היה אמן במה וקוסם, ממקימי אגודת הקוסמים בישראל.
איתן אילון נולד בעיר אנטוורפן שבבלגיה להוריו שמואל וציפורה, משפחת תכשיטנים אמידה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עלו בני המשפחה לישראל וניצלו מהשואה.
איתן התגייס לבריגדה היהודית ולאחר מכן, עם הקמת מדינת ישראל, התגייס לצה"ל.
הוא שירת בצה"ל כאיש צבא קבע ותפקידו האחרון היה נגד משמעת של מחנה 80 – בסיס האימונים של חטיבת הנח"ל.
במקביל לשירותו הצבאי טיפח איתן את כישוריו כאמן במה.
הוא התמחה בקסמי תקריב, קסמי טרקלין ובנוסף היה מראשוני אמני החושים וקריאת המחשבות.
תחת שמות הבמה "פרופסור בלק" ו"איש המחר" הופיע איתן עם מופע "כוחות העל" שלו בכל במות הארץ.
השילוב בין הקריירה הצבאית לבין העיסוק האמנותי אפשר לאיתן לפעול כאמן החופשי מהתלות הכלכלית שבאמנותו.
חוסר התלות אפשר לו להתמסר להוראת קסמים במהלכה העמיד דורות של אמני קסמים חובבים ומקצועיים.
בנוסף הוא היה בין מקימי מועדון הקוסמים הישראלי אשר לימים התמזג עם "האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל", מה שזיכה את איתן בתואר נשיא כבוד של האגודה.
איתן רתם את שליטתו המרשימה בשפות (אנגלית, פלמית, הולנדית, גרמנית, צרפתית, מעט ערבית ועברית ויידיש) ואת היותו איש העולם הגדול כדי לייסד רשת של קשרים ובריתות בין מועדוני קוסמים בכל רחבי העולם לבין אגודת הקוסמים הישראלית.
כהוקרה לפעילות זו הוא זכה לתאריי נשיא כבוד במספר רב של אגודות ומועדוני קוסמים בכל רחבי העולם.
איתן ייזכר גם בזכות המצאות ופיתוחים רבים של קסמים שהמפורסם בניהם הוא ה-Hutzpah Book Test.
במסגרת חברותו במסדר הבונים החופשיים, הקדיש איתן זמן ומרץ רב להופעות בהתנדבות וכן להקמת לשכה מיוחדת לבונים חופשיים העוסקים בקסמים – "לשכת הודיני" אשר עוסקת, בהתנדבות, בהענקת שימחה לילדים, לאזרחים וותיקים ולחולים.
הלשכה זכתה למוניטין בכל רחבי העולם.
בשנת 2015, זכה איתן לכבוד מיוחד עם היבחרו כחתן פרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל.
הפרס ניתן לו מתוך כבוד והוקרה של קהילת אמני הבמה הישראלית עבור תרומתו ומצוינותו לאורך שנים.
איתן נפטר בצהרי יום שבת, 23 במאי 2020. הוא נקבר בבית העלמין ירקון.
איתמר שבירו (נולד ב-17 ביוני 1998 בישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בעירוני טבריה.
שבירו נולד וגדל בקיבוץ שובל.
מצד אמו, נילי, הוא נכדו של מנהיג מפ"ם לשעבר, אלעזר גרנות.
גדל במחלקות הנוער של הפועל באר שבע, בית"ר טוברוק ומכבי תל אביב.
ב-22 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע, בתיקו 2–2 נגד מכבי חיפה במסגרת גביע הטוטו 2016/2017. ב-20 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על בני סכנין.
בעונות 2018/2019 ו-2019/2020 הושאל לעירוני ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה ערך 68 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים.
בעונת 2020/2021 שיחק שבירו בהפועל באר שבע.
ב-30 באוגוסט 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–2 על מכבי נתניה.
ב-26 בנובמבר הבקיע שער בהפסד 1–4 לבאייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. הוא ערך 24 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-2 בספטמבר 2021 הושאל שבירו לעירוני קריית שמונה.
ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 להפועל תל אביב במסגרת ליגת העל לעונת 2021/2022. ב-23 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על בני סכנין במסגרת הליגה.
ב-15 במאי 2022 עבר לקריית שמונה בחוזה קבוע, ששילמה תמורתו לבאר שבע מיליון ש"ח.
ב-18 בספטמבר 2023 חתם במכבי נתניה, ששילמה עבורו לקריית שמונה 1.8 מיליון ש"ח.
ב-29 בינואר 2025 הושאל שבירו להפועל תל אביב עד לסיום עונת 2024/2025 בליגה הלאומית, עם אופציית רכישה בתום העונה.
ב-23 באפריל 2025 פורסם שהפועל תל אביב לא תממש את האופציה לרכישתו של שבירו, ובסוף העונה הוא שב למכבי נתניה.
ב-8 ביולי 2025 חתם בעירוני טבריה.
שבירו היה חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21. במשחקו היחיד בנבחרת, הוא כבש שער בהפסד 1–2 מול ב־8 בספטמבר 2020, במוקדמות יורו 2021 לנבחרות עד גיל 21.
ב־15 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן.
הוא ערך את הופעת הבכורה ב־27 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף בהפסד במשחק הידידות בחוץ 1–2 למלטה.
ב־17 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ידידות ביתי בו גברה ישראל 4–2 על .
איתן אזולאי (נולד ב-26 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר המרכזי בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
גדל במחלקות הנוער של בית"ר טוברוק, מכבי תל אביב, מכבי נתניה ומכבי פתח תקווה.
ב-12 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי פתח תקווה, בהפסד 0–2 להפועל ניר רמת השרון במסגרת עונת 2019/2020 בליגה הלאומית.
בסך הכול ערך שש הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בעלייתה של מכבי פתח תקווה לליגת העל.
ב-21 באוגוסט 2022 נמכר למכבי נתניה ב-2.2 מיליון שקל והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.
לאחר קדנציה מוצלחת במכבי נתניה במהלכה בלט גם במסגרת הנבחרת הצעירה כאשר היה שותף להעפלתה לאולימפיאדה, אזולאי נמכר ב-13 ביולי 2024 למכבי חיפה במסגרת טרייד כאשר מכבי נתניה קיבלה בתמורה לו את מאור לוי ו-1.5 מיליון אירו.
אזולאי שיחק החל מבנבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17, בנבחרת נוער ב' עד גיל 18, ומאז 2021 משחק עם הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
ב-10 באוקטובר 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 4-1 ל בליגת האומות.
אזולאי נולד בפריז בירת צרפת ובגיל שנתיים עשה עליה עם משפחתו.
איתן-צבי פלונסקי (10 בספטמבר 1952 – 22 באוקטובר 1973) היה חייל בפלוגת הסיור של חטיבת גולני, שלחם בחזית הסורית במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב.
על פעולתו במלחמה עוטר פלונסקי בציון לשבח מטעם הרמטכ"ל.
איתן-צבי פלונסקי נולד בקיבוץ מגידו, בנם של אלכסנדרה ודוד (יורק), ניצול השואה.
הוא נולד פג ובתחילה נשקפה סכנה לחייו.
הוא עסק בספורט, התעניין במוזיקה, שירה, היסטוריה ותנ"ך.
היה פעיל בתנועת השומר הצעיר ושימש בה כמדריך.
למד לימודים תיכוניים במוסד "שומריה" שבמשמר העמק במגמה הריאלית-ביולוגית וסיים את בחינות הבגרות.
בכתה יב' השתתף בקורס לנוער מטעם הטכניון.
פלונסקי גויס לצה"ל בנובמבר 1971. עבר מבחנים לקורס טיס, אך כיוון שהחמיץ את מועד תחילת הקורס הצטרף לפלוגת הסיור של חטיבת גולני.
הוא השתתף בקורס מפקדי כיתות ובקורס חובשים קרביים.
לימים שימש כמדריך בקורס סיירים ובקורס מ"כים.
במלחמת יום הכיפורים שירת פלונסקי כחובש קרבי בפלוגתו וטיפל בפצועי הקרבות.
ב-22 באוקטובר השתתף בקרב השני על מוצב החרמון.
במהלך פעולת פלוגת הסיור נפגעו מפקד הפלוגה שמריהו ויניק והקשר שלו גלעד ליטן מאש סורית.
כששמע זאת ביקש לגשת לטפל בהם, אף על פי שהסורים הוסיפו לירות אש עזה.
אחד החיילים ניסה לשכנע אותו שאין לו כל סיכוי להגיע אל הפצועים עקב אש האויב, אך פלונסקי ענה שמחובתו לטפל בפצועים.
הוא התקרב אליהם ואז פגע כדור בראשו והרגו.
איתן-צבי פלונסקי היה בן 21 במותו.
לאחר נופלו הועלה לדרגת סמל-ראשון.
הוא הובא לקבורה ארעית בנהריה.
ב-6 באוגוסט 1974 הועבר לקבורת קבע בקיבוצו.
על פעולתו בקרב האחרון שבו השתתף עוטר פלונסקי בציון לשבח מאת הרמטכ"ל.
שמו של פלונסקי הונצח על גבי מספר אנדרטאות, ובהן האנדרטה לחללי חטיבת גולני, האנדרטה לחללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים על החרמון, אנדרטת חללי חיל הרפואה וגן בקיבוצו.
בני משפחתו וקיבוץ מגידו הוציאו לאור חוברת לזכרו.
איתמר צייד החלומות הוא משחק מחשב מסוג הצבעה והקלקה שפותח על ידי חברת קומפדיה והוצאת עם עובד בשנת 1996, והוא מבוסס על הספר "איתמר צייד החלומות" מאת הסופר דויד גרוסמן.
במהלך המשחק, השחקן עוקב אחרי התמודדתו של איתמר עם שד כחול שפוקד אותו בחלומותיו, וגורם לו לסיוטים מדי לילה, השחקן מתקדם עם עלילת הסיפור, ועוזר לאיתמר ולאביו לגבש אסטרטגיה איך לנצח את השד, אשר בסופו של דבר מתידד עם איתמר.
המשחק דומה מבחינת בניית השלבים למשחק הקודם בסדרה, "איתמר מטייל על קירות".
המשחק הוא אינטראקטיבי ופשוט מסגנון "הצבע והקלק" (point & click).
במהלך המשחק, מלבד המשימה הראשית ישנם משחקונים רבים (mini games), ובהם צריכים למצוא שדים נוספים בחדר השינה, לנסוע עם איתמר ואביו לגן שולה, לחסל יצורים שיוצאים מאוהל המלכודת שאיתמר בנה, ועוד.
מלבד המשחקיות בעלילה הראשית, ניתן לשמוע את כל הסיפור בקרינותו של דויד גרוסמן, לדלג לכל שלב במשחק ולשחק בכל המשחקונים שהשחקן גילה.
למשחק ישנן שלוש רמות קושי שונות, והוא מגיע מובנה עם השפות עברית ואנגלית והופץ בשפות רבות נוספות.
המשחק תורגם לשפות רבות והגרסה הבסיסית מגיע עם השפות עברית ואנגלית.
גם דמותו של השד הכחול הצליחה בקרב הקהל והיא מופיע פעמים רבות במשחקי איתמר ובהם במשחק ההמשך "יום הולדת לאיתמר" "גורדי ואיתמר במוזיאון המדע" "איתמר וסודות הקוסמים" ועוד.
איתן בורג-בטלר (נולד ב-4 בספטמבר 2002) הוא כדורסלן ישראלי, המתנשא לגובה 1.91 מטר ומשחק בעמדת הרכז באוניברסיטת טנסי.
בורג-בטלר נולד במושב משמר השבעה, החל לשחק במחלקת הילדים של מכבי בית דגן ובכיתה ט' עבר לשחק במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון ובליגת התיכונים במדי תיכון הגימנסיה הריאלית בעיר, עמה זכה באליפות ליגת העל לתיכונים בעונת 2019/20 ונבחר לשחקן המצטיין של העונה.
לקראת עונת 2022/23 חתם על חוזה לעונה נוספת באליצור נתניה.
ביולי 2023 חתם בבני הרצליה.
בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד 11 נק', 3.1 ריבאונדים ו-2.9 אסיסאים ב-25.4 דק' כאשר שותף בכ-30 משחקים בעונה הסדירה.
ביולי 2025 התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת טנסי.
בקיץ 2022 זומן לסגל המצומצם של נבחרת העתודה לקראת אליפות אירופה שנערכה במונטנגרו, במהלך האליפות שותף ב-7 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 6.6 נק' ו-1.7 ריבאונדים ב-18.7 דק'.
בורג-בטלר הוא בנו של הזמר אדי בטלר ואורלי בורג, אחותה של הזמרת גלית בורג.
איתן בודניוק (נולד ב-10 בינואר 1958) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.
את כל שנותיו ככדורגלן שיחק בהפועל פתח תקווה, הרבה מהן כקפטן הקבוצה.
בקיץ 1981 לקח חלק בהחלטה השנויה במחלוקת, לנסוע למשחק ידידות בדרום אפריקה, מה שהיווה עבירה חמורה עקב החרם שהוטל על המדינה בגלל משטר האפרטהייד, והוביל לעונש הרחקה של מספר משחקים לכל השחקנים שיצאו למסע.
בעונה זו שוב ירדה הפועל פתח תקווה לליגה השנייה, ועד שעלתה שוב, כעבור שנתיים, הפך בודניוק להיות השחקן הוותיק ביותר בקבוצה, וההגנה תחת חסותו נחשבה לאחת החזקות בליגה.
בודניוק השלים 16 עונות במועדון שבו גם החל את הקריירה, בהם צבר 330 הופעות ו-9 שערים במדי הקבוצה, כאשר מבחינת רצף עונות, רק נחום סטלמך מקדים אותו.
הוא נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות של המועדון בכל הזמנים.
לאחר הפרישה למד בודניוק במכון וינגייט ולאחר מכן ניהל את מחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה.
הוא ניסה להשתלב בתפקיד רשמי גם בקבוצה הבוגרת, אך כעבור זמן קצר החליט לעזוב.
הוא נשוי לאיריס, מורה ולשעבר מתמודדת בתחרות מלכת היופי
איתן אריקסון הוא שחקן אמריקאי.
אריקסון נולד במיניאפוליס שבמינסוטה, בתחילת דרכו עסק בהתעמלות, הוא סיים תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
ב-1995 שיחק בסרט המשפחה "Two Bits & Pepper", ב-1999 שיחק בסרט הנעורים "למות מצחוק", שנה אחרי כן הופיע בתור בלש בסרט צעקה 3, באותה שנה שיחק בסרט המתח צעקה 3, ב-2004 שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט Pact with the" Devil" המבוסס על הרומן תמונתו של דוריאן גריי.
בטלוויזיה שיחק במספר פרקים של אופרת הסבון "Guiding Light", הוא גילם את פרסי ווסט, נער המשחק כדורסל במספר פרקים של הסדרה באפי ציידת הערפדים, שיחק מעצב בסדרה "בית האופנה" העוסקת בעולם האופנה, גילם בוס במסעדה בגרסה המחודשת של הסדרה "מלרוז פלייס", בנוסף ביצע תפקידי אורח במספר סדרות.
איתן אוקון (נולד ב-1978) הוא נוירואימונולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן.
איתן אוקון קיבל בשנת 2003 תואר ראשון בביולוגיה, בשנת 2004 - תואר שני באימונולוגיה ובשנת 2007 - תואר דוקטור באימונולוגיה, כולם מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 2007–2011 שהה בפוסט-דוקטורט בנוירואימונולוגיה במכונים הלאומיים לבריאות בבלטימור שבמרילנד.
באוגוסט 2011 מונה למרצה בכיר בפקולטה למדעי החיים של אוניברסיטת בר-אילן.
בפברואר 2017 עלה לדרגת פרופסור חבר.
מחקרו, במרכז הרב תחומי לחקר המוח ע"ש גונדה, עוסק במחלת אלצהיימר ובוחן כיצד תאי מערכת החיסון מתקשרים עם המוח במהלך ההזדקנות, במוחם של אנשים הסובלים ממחלת אלצהיימר ואנשים עם תסמונת דאון.
תחום מחקר נוסף הוא הקשר בין היריון עם עובר עם תסמונת דאון לבין הסיכון המוגבר לדעיכה קוגניטיבית של האם.
בדצמבר 2022 מונה לעורך ראשי משותף של כתב העת Neuromolecular Medicine.
איתן אוקון נשוי לד"ר שרית אוקון (יודקה) ולהם 5 ילדים (ארבע בנות ובן).
מתגוררים בקיבוץ עלומים שבעוטף עזה, שהוריה של שרית הם ממייסדיו.
מיד עם תחילת טבח שבעה באוקטובר הסתגרו שרית והילדים בממ"ד, ואיתן יצא, כחלק מכיתת הכוננות של הקיבוץ, להילחם בעשרות המחבלים שחדרו לשטח הקיבוץ וסביבתו.
רק כעבור חמש שעות של לחימה הגיע צוות של יחידת מצדה כתגבורת, ולאחר מכן הגיעו כוח של יהל"ם וכוח של צנחנים.
לחימתו של אוקון בקרב בעלומים הסתיימה בשעה 22:30. אוקון זכה בפרס כץ על מעורבותו בהגנת הקיבוץ ב-7 באוקטובר.
איתן אסרף (נולד ב-1971) הוא צלם ישראלי שעוסק בצילום אמנותי, צילום טבע וצילום תדמית בתמונות סטילס ווידאו.
אסרף נולד ב-1971. הוא החל את דרכו כמפיק פסטיבלים.
בשנת 2016 חייו ניצלו לאחר שהתרסק עם טרקטורון רחיפה לתוך מאגר ביוב באזור קיבוץ רבדים.
הוא איבד זמנית את מאור עיניו, שחזר אליו לאחר שיקום בן חודש וחצי בבית החולים הדסה עין כרם.
אסרף אב לשני בנים בוגרים מנישואיו הראשונים, נשוי לליטל שמנהלת את העסק ברשתות החברתיות והשניים מתגוררים בג'יפ ובירושלים לסירוגין.
בשנות הארבעים לחייו החל את דרכו בעולם הצילום בתור תחביב.
בראשית הדרך נהג לצלם אנשים וחפצים קטנים על רקע נוף, או מבנים מזוויות היוצרות אשליות אופטית, המשלבים את המבנה עם הרקע.
אסרף נהג לצלם באמצעות הסמארטפון האישי שלו.
בהמשך התפתח ועבר לטכנולוגיות אחרות, כולל רחפן צילום.
בתקופת מגפת הקורונה בישראל הוא החל לעסוק גם בצילום טבע.
נהג לצלם בעלי חיים מזוויות נמוכות.
צילומיו התפרסמו בכלי תקשורת רבים כולל במגזינים הנחשבים בעולם.
הוא החלק לעבוד גם עם משרדים גדולים כחלק מיחסי ציבור.
הוא יצר והפיק מספר סרטי תדמית כולל סרט עצמאות ה-70 עבור צה"ל, משרד החוץ של ישראל, רשויות מקומיות, בהן ירושלים ואילת וסרטי טבע ל-BBC.
אסרף אף הציג במספר תערוכות בארץ ובעולם.
2019 החיים בזווית שלא הכרתם, הגן הלאומי עיר דוד (בשיתוף רשות העתיקות)
2019 תערוכת ה-70 למלכות היופי..., תיאטרון הבימה
איתמר ששון הוא לוחם טאקוונדו ישראלי.
אלוף ישראל (2022) בקטגוריית המשקל של עד 80 ק"ג.