tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מיד לאחר הכניעה נקטה ממשלת קונגו בצעדים לשלב את קטנגה במדינה.
אנשי הז'נדרמריה הקטנגית שולבו בצבא קונגו, וג'וזף אילאו, ראש ממשלת קונגו לשעבר, התמנה לשר הממונה על מחוז קטנגה.
האו"ם הושיט סיוע לאיחוד המערכות המינהליות והכלכליות של קטנגה עם קונגו.
ב-29 בינואר הכריז המזכיר הכללי של האו"ם כי רוב פעולות האו"ם במדינה לשעבר יתמקדו מעתה בהיבטים כלכליים ויהיה דילול של כוחות הצבא ששלח האו"ם שיתמקדו בשמירת השלום.
דנמרק, גאנה והפיליפינים התחייבו לשלוח כוחות למדינה.
או תאנט אף קרא להורדה הדרגתית של הנוכחות הצבאית באזור, כדי למנוע ניסיון נוסף של הקמת מדינה עצמאית.
אף שאו תאנט הגן על השימוש בכוח על ידי כוח האו"ם בקונגו לצורך סילוקו של צ'ומבה, הוא אמר על הקרב האחרון: "לכוח שלום, אפילו לוחמה מעטה היא יותר מדי, גם נפגעים מעטים הם יותר מדי."
בסרט מככבים ג'יימי דורנן המגלם את מפקד הפלוגה האירית בג'דוטוויל, מארק סטרונג המגלם את קונור קרוז' או'בריאן כשליח האו"ם הראשי לאזור, ומייקל פרסברנדט המגלם את המרשלד.
בעלילת הסרט מטוסו של המרשלד מופל על ידי מטוסי קרב שמקורם עלום אך אלה אותם מטוסים שהפציצו את הפלוגה האירית לסייע לכוחותיו ושכיריו של מואיז צ'ומבה.
קַטַנָּה (ערבית: قطنّه) היא עיירה פלסטינית בנפת אל-קודס הנמצאת במרחק של 12 ק"מ צפונית מערבית לירושלים.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה 7,550 תושבים.
העיירה שוכנת בגובה של כ-650 מטר מעל פני הים.
אדוארד הנרי פאלמר, מזרחן בריטי בן המאה ה-19, כתב כי מקור השם "קטנה" הוא במילה העברית "קטן".
קטנה שוכנת למרגלות חירבת כפירה, תל גבוה המזוהה עם הכפירה, אחת מחמש ערי הגבעונים המוזכרות בספר יהושע.
בתל התגלו ממצאים מתקופת הברונזה, תקופת הברזל, התקופה ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
במקום התגלו שרידי ביצורים, יישוב, קברים חצובים בסלע וידיות חרס עליהן הוטבעו חותמות "למלך".
לפי מסורת מקומית, תושבי הכפר מקורם בחברון.
לאחר שהתגוררו במרדה, הם התיישבו בקטנה במאה ה-18. מרדכי ניסן וצבי מסיני מביאים מסורות ועדויות על-פיהן על אף שהתושבים היום הם מוסלמים, הם במקור ממוצא יהודי.
במפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנת 1596 נמנו בקטנה 12 משפחות, כולן מוסלמיות, ושילמו מיסים על חיטה, שעורה, זיתים, הכנסות מזדמנות, זיזים וכוורות דבורים.
בשנת 1863, החוקר הצרפתי ויקטור גרן מצא בכפר 250 תושבים; הוא תיאר את היישוב כ"כפר עלוב היושב בשולי נחל הקרוי באותו השם [...] המעיין המשמש אותם מצוין; המים נובעים מסלעים שלפנים חצבו מהם אבני בניין".
ברישום בתי אב שערכו השלטונות העות'מאנים בשנת 1870 נמנו בכפר 300 נפשות, ב-57 בתים.
בנוסף, נכתב כי הכפר ממוקם צפונית לאבו גוש, בנפת בני מליק.
בשנת 1883, הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל תיארה את קטנה כ"כפר קטן בעמק עמוק, צר וסלעי, מוקף במטעי זיתים וגני ירק משובחים".
במפקד האוכלוסין שנערך ב-1931 נמנו בכפר 875 נפשות.
בעקבות מלחמת העצמאות ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, נותרה קטנה תחת שליטה ירדנית.
לאחר המלחמה נכלל חלק ניכר מאדמות הכפר באזור המפורז בין קווי שביתת הנשק של ישראל וירדן.
בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית קטנה 1,897 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, מצויה העיירה תחת שליטה ישראלית.
במפקד 1967 שנערך על ידי הרשויות הישראליות, היה מספר התושבים 1,594, מהם 151 אשר מקורם היה משטח ישראל.
כיום כוללות אדמות הכפר שטח של 3,555 דונם, מתוכם 677 דונם הם שטח בנוי.
לאחר הסכם אוסלו ב' משנת 1995, הוגדרו 716 דונם ובתוכם השטח הבנוי של העיירה כשטח B.
קטמנדו פוסט הוא עיתון יומי שיוצא לאור בנפאל.
העיתון נוסד בפברואר 1993 והוא אחד העיתונים הנפוצים ביותר בנפאל בשפה האנגלית.
העיתון פועל באופן עצמאי ומופץ על ידי קנטיפור הוצאה לאור, בעליו של העיתון הנפוץ ביותר בשפה הנפאלית בנפאל – קנטיפור.
מאז יולי 2009 מפיק העיתון מוסף סוף שבוע - בשבת - תוך התמקדות בעיתונות ארוכת שנים, ובסאטירה.
מלבד העמודים הרגילים והמוספים השבועיים שלהם, העיתון מפרסם גם גיליונות מיוחדים שנתיים, כמו למשל בראש השנה הגרגוריאני וביום השנה של ייסודו, בחודש פברואר.
קטן עליו הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2003 בבימויו של ג'ון פאברו על פי תסריט מאת דוד ברנבאום.
בסרט מככבים ויל פרל, ג'יימס קאן, זואי דשנל, מרי סטינבורגן, דניאל טיי, אד אסנר ובוב ניוהארט.
הסרט, שהופק בתקציב של 33 מיליון דולרים, יצא לאקרנים בארצות הברית ב-7 בנובמבר 2003 וגרף מעל ל-220 מיליון דולרים ברחבי העולם.
על בסיס עלילת הסרט הופק ב-2010 המחזה בברודוויי "Elf: The Musical" וב-2014 סרט הסטופ-מושן של NBC "Elf: Buddy's Musical Christmas".
הסרט נחשב כיום לאחד מסרטי חג המולד הפופולריים ביותר בכל הזמנים.
עלילת הסרט מתמקדת בבאדי, אדם שהגיע בטעות לקוטב הצפוני, לאחר שהתגנב כתינוק לשק של סנטה קלאוס בבית היתומים בו גדל.
באדי אומץ וגדל בקוטב הצפוני אצל האלפים, כאחד מהעוזרים של סנטה קלאוס.
לאחר שהוא מגלה כאדם מבוגר שהוא בן אנוש הוא מחליט לצאת לעיר ניו יורק על מנת לאתר את אביו הביולוגי וולטר הובס (ג'יימס קאן).
ויל פרל - באדי הובס, "באדי השדון"
ג'יימס קאן - וולטר הובס, אביו הביולוגי של באדי
זואי דשנל - ג'ובי, מושא אהבתו של באדי
מרי סטינבורגן - אמילי הובס, אמו הביולוגית של באדי
דניאל טאי - מייקל הובס, בנם של וולטר ואמילי ואחיו החצוי של באדי
בוב ניוהארט - אבא שדון, אביו המאמץ של באדי
אדוארד אסנר - סנטה קלאוס
פיטר דינקלג' - מיילס פינץ'
איימי סדריס - דב, המזכירה של וולטר
מייקל לרנר - מר גרינווי, הבוס הקולני של וולטר
קייל גאס - יוג'ין דאפרי
ארטי לאנג - סנטה מזויף
ג'ון פאברו - דוקטור בן לאונרדו
לאון רדבון - לאון איש השלג, איש שלג אשר גר בקוטב הצפוני
ריי האריהאוסן - גור דב קוטב
ג'ון פאברו - תינוק ניבתן, מר חדשן ותוכי ים קרח
"קטמון מועדון אוהדים" (בשמה המלא: "קטמון מועדון אוהדים - איחוד אוהדי הפועל ירושלים") היא עמותה ישראלית אשר מאגדת את אוהדי הפועל ירושלים בכדורגל כחברי עמותה.
העמותה מחזיקה בבעלות ובזכויות הניהול של הפועל ירושלים בכדורגל.
העמותה מנוהלת על ידי ועד מנהל המונה שבעה חברים, מתוכם ארבעה הם נציגי האוהדים, אשר נבחרים מדי שנה בבחירות דמוקרטיות בין כלל חברי עמותת קטמון מועדון אוהדים, ומתוכם בוחר הוועד את היו"ר.
אל שלושת המקומות הנותרים העמותה יכולה להזמין גורמים אשר תורמים לקבוצה למשך אותה עונת משחקים.
העמותה, שהוקמה בשנת 2009 הקימה את קבוצת הכדורגל "הפועל קטמון ירושלים" כאות מחאה על ניהולה הכושל של הפועל ירושלים.
בכך הוקמה למעשה קבוצת הכדורגל הראשונה בישראל בבעלות אוהדיה.
בשנת 2020 רכשה מידי המפרק שמונה על ידי בית משפט את השם "הפועל ירושלים" ושינתה את שם קבוצת הכדורגל מ-"הפועל קטמון ירושלים" ל-"הפועל ירושלים".
למרות שינוי השם, לא השתנה דבר באופן ניהול המועדון.
כיום, העמותה מנהלת את מועדון הכדורגל הפועל ירושלים.
המועדון כולל קבוצת כדורגל בוגרת כמו גם מספר רב של פעילויות פעילויות קהילתיות וחינוכיות דרך כדורגל.
העמותה זכתה להכרה רבה בזכות הפרויקטים החברתיים שהיא מפעילה.
העמותה הוקמה בשנת 2009 על מנת לקנות את הפועל ירושלים.
כאשר לא הצליחה בכך הקימה את "הפועל קטמון ירושלים" בליגה ג'.
וזאת במחאה על הניהול של הפועל ירושלים.
מועדון הכדורגל הפועל קטמון ירושלים פעל תחת שם זה עד שנת 2020 (ועוד שנתיים לפני כן בפורמט מעט אחר).
זאת כאשר עד 2019 היא פעלה במקביל להפועל ירושלים אשר פורקה בשנה זו.
כשנה לאחר מכן, העמותה רכשה את הזכויות והמוניטין בשם "הפועל ירושלים" ושינתה את שמו של המועדון לשם זה.
מרבית פעילויות העמותה השונות, הן הפעילויות החברתיות והן הפעילויות הסופרטיביות-מקצועיות התחילו את דרכן בתקופה בה המועדון נקרא "הפועל קטמון ירושלים".
כולן המשיכו לפעול לאחר החלפת השם.
בשנת 2021 עלתה קבוצת הבוגרים לליגת העל.
מחלקת ילדות ונערות הוקמה כבר ב-2011 אך קבוצת בוגרות הוקמה רק בשנת 2020. בשתי עונותיה הראשונות עלתה קבוצת הבוגרות שתי ליגות והחל מעונת 2022/23 משחקת הקבוצה בליגת העל.
בעת ייסוד הפועל קטמון ירושלים בשנת 2007 הכריזו אוהדי הקבוצה וראשי העמותה על עקרונות של מאבק בגזענות ובאלימות, ובפעילות שנקראה בתחילה "היוזמה החברתית", במסגרתה החלו להתנדב כחונכים בבתי ספר בקטמונים ובתלפיות.
עם האיחוד בין הפועל קטמון להפועל ירושלים, בשנת 2020, המשיכו לפעול כל הפעילויות החברתיות תחת הקבוצה המאוחדת.
הפעילויות החברתיות, מחלקות הנוער, הנערות והנשים המשיכו לפעול תחת השם "הפועל קטמון ירושלים", כאשר הסמל הוא סמל המועדון, אליו התווספה המילה "קטמון".
מבין פעילויות המועדון הרבות, קבוצת הגברים הבוגרת היא היחידה המשחקת ללא המילה "קטמון" על סמלה.
בשנה השנייה לפעילות היא הורחבה גם ללימוד עברית בקרב ישראלים יוצאי אתיופיה ולבית הספר הדו-לשוני "יד ביד".
לאחר מכן, הפרויקט התרחב משמעותית כאשר העמותה ואוהדי הפועל קטמון החלו להפעיל את פרויקט "ליגת השכונות", בו קבוצות בנים ובנות מירושלים ערבים ויהודים מתאמנות מדי שבוע ומגיעות אחת לחודש לטורניר המנוהל על ידי אנשי ואוהדי הקבוצה.
בעונת השתתפו בפרויקט מעל 1,000 ילדות וילדים.
במסגרת פרויקט "ליגת השכונות" משתתפות כמה עשרות קבוצות מרקעים שונים.
קבוצות יהודיות וערביות ממערב וממזרח ירושלים ומרקעים דתי וחילוני.
במסגרת הפרויקט פועלות קבוצות לבנות וקבוצות לבנים.
הפעילות במהלך השנה כוללת שני מפגשים בשבוע לאימון כדורגל ולמרכז למידה - ופעם בחודש לטורניר עם שאר הקבוצות בעיר מאותו מגדר ואותה שכברת גיל.
קבוצות ליגת השכונות מחולקות לקבוצות "אחיות" יהודית וערבית, אשר במסגרת פרויקט "אחד על אחד" הן נפגשות זו עם זו במהלך השנה.
לפני משחקי הקבוצה הבוגרת, מקיימת העמותה אירועים בשם "פאן-זון" בהם מתקיימות שלל פעילויות לילדים ולמבוגרים בזמן שלפני המשחק.
מדי שנה תומכת הקבוצה בטורניר אוהדים בשם "טורניר כובשי קטמון", המאורגן על ידי "בריגדה מלחה" (ארגון האוהדים במקור של קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים).
בטורניר הראשון נטלו חלק קבוצות קטנות של אוהדי הקבוצה, ילדים ומבוגרים, ערבים ויהודים, וכן חניכי "היוזמה החברתית" ושחקנים ותיקים, חלקם מסגל הפועל ירושלים שזכה בגביע המדינה ההיסטורי של המועדון ב-1973. הקבוצה שזכתה בטורניר הראשון הורכבה מנציגי האוהדים בהנהלה ושחקנים נוספים.
חלק גדול מהקהל מורכב ממשפחות אוהדים (בהם נשים וילדים) אשר חלקם הם חברי העמותה.
רשימת הפעילויות המתקיימות על ידי העמותה
קבוצת הבוגרים של הפועל ירושלים
קבוצת הבוגרות של הפועל קטמון ירושלים - אשר הוקמה ב-2020 ועלתה שתי ליגות בשתי עונותיה הראשונות לליגת העל.
מחלקת נוער - כוללת קבוצות ב-8 שכבות גיל.
מחלקת נערות - כוללת קבוצות ב-3 שכבות גיל.
אקדמיה לכדורגל - פרויקט בתנאי פנימייה לשחקני קבוצות הנוער המצטיינים, בשיתוף עם חוות הנוער הציוני.
בית ספר לכדורגל, הכולל 3 שלוחות
קבוצות משולבות - קבוצות המשלבות אוהדים ומתמודדים עם מוגבוליות
פרויקט קריית יערים - קבוצות כדורגל לילדים בסיכון בכפר הנוער קריית יערים
כדורגל לכולם - בית ספר לכדורגל המשלב ילדי חינוך מיוחד ובעלי צרכים מיוחדים
בשנת 2016 הוכרז על הענקת פרס ירושלים לאחדות ישראל למועדון הפועל קטמון, המנוהל על ידי העמותה, על פעילותו.
בנימוקי הפרס נכתב כי הוא מוענק למועדון בשל קיום פעילויות נוער "ממגוון אוכלוסיות – יהודים וערבים, בנים ובנות, דתיים וחילוניים ועוד".
באותה שנה הוכרז על הענקת פרס אומ"ץ למופת בספורט לקטמון בשל פעילותו נגד גזענות ואלימות.
עוד באותה שנה זכה המועדון בפרס זוסמן של הג'וינט.
בפרסום הפרס נכתב: "הקבוצה מחנכת לסובלנות, מצוינות וקבלת האחר והשונה באמצעות פעילויות חברתיות ויוזמות בקהילה המשלבות כדורגל וחינוך..."
בעונת 2017/18 העניק נשיא המדינה למועדון את פרס "מגן הכבוד-הדור הבא" על פעילות מחלקת הנוער שלו.
בנימוקי הוועדה נכתב: "מחלקת הנוער של מועדון הפועל קטמון ירושלים משמשת כמנוע קהילתי המקדם שוויון הזדמנויות, צמצום פערים וחיבור בין קבוצות אוכלוסייה שונות ומגוונות בעיר..."
"קטן עלינו" הוא שיר שכתבו והלחינו הזמר סטטיק והמפיק המוזיקלי ג'ורדי, בביצוע אמנים ישראלים שונים.
השיר הופק בעקבות משבר הקורונה בישראל.
את השיר כתבו והלחינו סטטיק וג'ורדי והפיק ג'ורדי.
השיר הופק בעקבות משבר הקורונה בישראל וההכנסות שלו יתרמו לבתי החולים, המחלקות והצוותים הרפואיים בישראל המטפלים במגפת הקורונה.
בשיר משתתפים כ-40 אמנים ישראלים.
איתמר זהר מעיתון הארץ טען כי אף על פי שהשיר הוגדר כשיר המעביר מסר של אחדות, סולידריות ואהבת חינם, הוא "בעיקר מביך".
דודי פטימר ממעריב אונליין אמר כי "למרות הפוטנציאל העצום של נבחרת כוכבים כזו, השיר די משעמם מבחינה מוזיקלית" וכי אף על פי שהשיר "מצוין ומפיח תקווה", הוא "לא מתרומם לשום מקום וקשה לי לראותו מנצח את מבחן הזמן, למרות הכוונה הטובה והמבורכת", והגדיר אותו כ"המנון מפוספס".
ב-3 בדצמבר 2023, בצל מלחמת חרבות ברזל, יצאה גרסה מחודשת לשיר, תחת השם "יחד תמיד", בביצוע יוצר השיר המקורי סטטיק ואחת ממבצעיו אגם בוחבוט, ביוזמת חיל החינוך והנוער.
בגרסה זו, משפטים מתוך השיר שונו והותאמו למלחמה ונוסף בית ראפ חדש לשיר בביצוע סטטיק.
זהו שיר הלל לחיילות ולנשים הישראליות בעורף ובחזית.
בווידאו קליפ של השיר מופיעים בוחבוט, חיילת בשירות חובה בצה"ל וסטטיק, קצין בדרגת סגן במילואים, מבצעים את השיר, לצד קטעי וידאו מיחידות צה"ל השונות.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-1.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
קטנג'י בראון ג'קסון היא עורכת דין ושופטת אמריקאית המכהנת כשופטת בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
לפני כן כיהנה כשופטת פדרלית של ארצות הברית מ-2013 עד 2021 וכשופטת בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה מ-2021 עד 2022, ועד דצמבר 2014 כיהנה גם כסגנית יו"ר ונציבה בוועדת גזרי הדין.
ג'קסון נולדה בשם קטנג'י אונייקה בראון בוושינגטון די.
אביה היה עורך דין ואמה הייתה מנהלת בית ספר.
בשנת 1992 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בלימודי ממשל באוניברסיטת הרווארד.
לאחר לימודיה שימשה ככתבת וחוקרת עבור מגזין טיים.
ב-1993 המשיכה ג'קסון ללימודים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, אותם השלימה בהצטיינות ב-1996. במהלך לימודיה שימשה כעורכת מפקחת של Harvard Law Review.
לאחר לימודיה, שימשה ג'קסון כעוזרת משפטית של השופטת פטי ב.
סריס מבית המשפט הפדרלי של מחוז מסצ'וסטס והשופט ברוס מ.
סליה מבית המשפט הפדרלי הראשון לערעורים.
היא עבדה במשך שנה במשרד עורכי דין ובשנים 1999–2000 הייתה עוזרת משפטית של השופט סטיבן ברייר מבית המשפט העליון של ארצות הברית.
בשנים 2000–2002 עבדה ג'קסון במשרד עורכי הדין גודווין פרוקטר ולאחר מכן, בשנים 2002–2003, במשרד עורכי דין שהתמחה בגישור ובבוררות.
בשנים 2003–2005, היא שימשה כעוזרת היועץ המיוחד בוועדת גזרי הדין של ארצות הברית – סוכנות פדרלית עצמאית של הרשות השופטת הפדרלית, שמטווה קווים מנחים לענישה במטרה לצמצם את חוסר העקביות של גזרי דין ברחבי האיחוד.
לאחר מכן שימשה כעוזרת של הסנגור הציבורי הפדרלי באגף הערעורים של משרד הסנגור הציבורי הפדרלי במחוז קולומביה.
בהמשך עבדה במשך שלוש שנים בחברת עורכי דין, והתמחתה בהליכי ערעורים פליליים ואזרחיים בבתי משפט מדינתיים ופדרליים כאחד, וכן בתיקים בתחום בית המשפט העליון של ארצות הברית.
בשנת 2009 בחר הנשיא ברק אובמה בג'קסון כמועמדתו לתפקיד סגנית יושב ראש ועדת גזרי הדין של ארצות הברית.
מינויה אושר פה אחד על ידי הסנאט, והיא שירתה בתפקיד בשנים 2010–2014. במהלך כהונתה הקלה הוועדה את טווח הענישה המומלץ למורשעים בעבירות מסוימות הקשורות בשימוש בסמים וקבעה מספר שינויים בהמלצות, שנועדו לאפשר לחלק מהמורשעים בעבירות הקשורות בקראק לבקש הקלה רטרואקטיבית בעונשם.
שופטת בית המשפט הפדרלי המחוזי בוושינגטון
בשנת 2012 בחר הנשיא ברק אובמה בג'קסון כמועמדתו לתפקיד שופטת בית המשפט הפדרלי המחוזי בוושינגטון די.
ועדת המשפט של הסנאט ערכה לה שימוע, אך לא פעלה בנוגע למינויה עד נעילת מושב הקונגרס.
אובמה הציע את מועמדותה שוב בתחילת 2013, והמינוי אושר על ידי הסנאט במרץ אותה השנה.
היא שימשה בתפקיד עד שנת 2021. לפי תצהירים שהגישה ג'קסון לפני מינויה לבית המשפט העליון, במהלך תקופה זו היא כתבה 578 החלטות, מתוכם 10 בוטלו או נהפכו על ידי ערכאות גבוהות יותר.
ההחלטה הבולטת ביותר שכתבה ג'קסון בתקופה זו היא בתיק "ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית נגד דונלד מקגאהן".
ועדת המשפט תבעה את מקגאהן, יועץ של הנשיא דונלד טראמפ, על מנת לחייבו להעיד בפניה בנוגע לשיבוש הליכי משפט במהלך חקירת התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016, זאת על אף שהנשיא הורה לו לא להעיד.
ג'קסון דחתה את עמדת מחלקת המשפטים של ארצות הברית, לפיה לבית המשפט אין סמכות להכריע בסכסוכים בין הקונגרס לבין הרשות המבצעת, וכתבה ש"הלקח המרכזי מ-250 שנים של היסטוריה אמריקאית היא שנשיאים הם לא מלכים".
שופטת בית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה
ב-30 במרץ 2021 הכריז הנשיא ג'ו ביידן על כוונתו למנות את ג'קסון לתפקיד שופטת בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה במקום מריק גרלנד, שפרש כדי להתמנות לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית.
הסנאט אישר את מינויה ביוני, ברוב של 53 תומכים, בכללם שלושה סנאטורים רפובליקנים, מול 44 מתנגדים.
היא כתבה שתי החלטות רוב במהלך כהונתה והצטרפה למספר החלטות נוספות, ביניהן ההחלטה לדחות את בקשתו של הנשיא לשעבר דונלד טראמפ למנוע העברת מסמכים הקשורים לחקירת ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021.
ב-25 בפברואר 2022 הודיע נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן כי ג'קסון היא מועמדתו להחליף את השופט סטיבן ברייר בבית המשפט העליון.
ועדת המשפט של הסנאט ערכה שימוע בנוגע למינויה במשך שלושה ימים, החל ב-21 במרץ.
ב-7 באפריל, אישר הסנאט את המינוי ברוב של 47–53, כש-3 סנאטורים רפובליקניים הצטרפו לכל הסנאטורים הדמוקרטים.
היא הושבעה לתפקיד ב-30 ביוני 2022, ובכך הייתה לשופטת ה-116 בסך הכל של בית המשפט העליון, ולאישה השחורה הראשונה שתכהן בו.
ג'קסון היא חברה בוועדה לשירותי הגנה של הוועידה המשפטית של ארצות הברית .
היא חברה במועצת המפקחים של אוניברסיטת הרווארד ומועצת המכון האמריקאי למשפטים.
היא מכהנת גם בהנהלת בית הספר "ג'ורג'טאון" בוושינגטון די.
ובוועדת העמיתים של בית המשפט העליון של ארצות הברית.
ג'קסון נשואה לפטריק גרייבס ג'קסון, רופא מנתח מבוסטון.
קטן עליהם הוא סרט הרפתקאות מונפש צרפתי בבימויו של דוויד אלו.
הקרנת הבכורה של הסרט בצרפת הייתה ב-25 בינואר 2023, כאשר קרנת הטרום-בכורה הייתה ב-26 באוקטובר 2022 במונפלייה.
בישראל הקרנת הבכורה של הסרט בדיבוב עברי הייתה ב-28 בספטמבר 2023.
החיים עוברים בשלווה ביוֹלקוֹס, עיר נמל יפהפייה ומשגשגת ביוון העתיקה, אך פתאום נוצר איום ממשי על האוכלוסייה המקומית בדמות זעמו של פוסידון.
פאטי היא עכברה קטנה בעלת אומץ לב ייחודי, אשר מכונה לצאת לכל הרפתקה.
ביחד עם סאם, החבר החתול שלה, ועם עוד הרבה חברים, השניים יוצאים לחפש את המטמון: שריד עתיק שבעזרתו תוכל העיר שבה הם גרים להחלץ מכל הבעיות שלה.
הסרט מתאר את קורותיהם של חבורה מצחיקה של בעלי-חיים קטנים מול הים הגדול עם מפגשים שונים של יצורים שונים שהם פוגשים.
קטנא היא עיר בדרום סוריה, המשתייכת מנהלית לנפת קטנא שבמחוז ריף בדמשק.
ממוקמת בגובה של 879 מטרים מעל פני הים.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סוריה, בעיר התגוררו 33,996 תושבים במפקד האוכלוסין של 2004. העיר משמשת כמרכז המנהלי של תת-נפת קטנא, שכללה 20 יישובים עם אוכלוסייה כוללת של 147,451 נפש באותה שנה.
בתחילת המאה ה-13, בתקופת שלטון האיובים, הזכיר יאקות אל-חמאווי את קטנא כ"אחד מכפרי דמשק".
טימור לנג חנה בקטנא במהלך המצור על דמשק בשנים 1400–1401, ומאוחר יותר כונה האזור "ואדי אל-עג'ם".
בשנת 1838 צוין כי קטנא הייתה כפר המורכב בעיקר ממוסלמים סונים.
באוקטובר 1947 החל צבא סוריה להשתמש בקטנא כבסיס אימונים עבור מתנדבי צבא ההצלה.
לפי מקורות סוריים שהועברו לסוכנות רויטרס, ב-10 בדצמבר 2024, לאחר מתקפה מהירה וכיבוש האזור על ידי ארגון היאת תחריר א-שאם, כוחות ישראליים נכנסו לאזור המפורז והגיעו עד לעיר, כ-10 קילומטרים בתוך שטח סוריה וכ-25 קילומטרים מדמשק.
שר הביטחון ישראל כ"ץ הכחיש את הטענה.
בגאומטריה, קטע הוא קבוצת כל הנקודות על ישר אשר נמצאות בין שתי נקודות שונות; נקודות אלו נקראת קצות הקטע או נקודות הקצה של הקטע.
כאשר הקטע מכיל את שתי נקודות הקצה שלו הוא נקרא קטע סגור, וכאשר אינו מכיל אותן הוא נקרא קטע פתוח.
אם הוא מכיל בדיוק נקודת קצה אחת הוא נקרא קטע סגור למחצה, או פתוח למחצה.
במובן כללי יותר, גם הקבוצה הריקה, נקודה בודדת, קרן וישר הם קטעים.
במקרה שהמרחב הוא הישר הממשי אפשר לתאר קטע כקבוצה המכילה כל מספר ממשי בין שני מספרים נתונים, ואפשר שגם את אחד הקצוות או את שניהם.
כמו כן ייתכן שבאחד הצדדים או בשניהם אין קצה.
לדוגמה, הקטע שמסומן מכיל את כל המספרים הממשיים בין 10 ל-20, לא כולל 10 ו-20. אולם הקטע מכיל כל מספר בין 10 ל-20, וגם את המספרים 10 ו-20. לעיתים מסמנים קצה פתוח של קטע בסוגר מרובע הפוך, במקום בסוגר עגול, כדי למנוע בלבול עם סימונים אחרים כגון זוג סדור .
כך למשל, הקטע הפתוח בין 10 ל-20 יסומן .
בהכללה, קטע הוא תת קבוצה של קבוצה עם יחס סדר מלא , המקיימת שלכל ו-, אם אזי .
במקרה של יחס הסדר על הממשיים ההגדרה שקולה להגדרה הרגילה של קטע.
מקרה פרטי חשוב הוא כאשר , קבוצת המספרים הממשיים.
קטעים (בהגדרה המוכללת) ב- נחלקים לאחד עשר הסוגים הבאים (כש- ו- הם מספרים ממשיים, ):
ו-, היכן שהן מופיעות לעיל, נקראות נקודות קצה או פשוט קצות הקטע.
סוגר מרובע מציין שנקודת הקצה שייכת לקטע, וסוגר עגול מציין שלא.
למידע נוסף על הסימונים האלה, ראו תורת הקבוצות הנאיבית.
קטעים מהסוגים 1, 5, 7, 9 ו-11 לעיל נקראים קטעים פתוחים (מכיוון שהם קבוצות פתוחות) והקטעים 2, 6, 8, 9, 10 ו-11 נקראים קטעים סגורים (מכיוון שהם קבוצות סגורות).
הקטעים 9 ו-11 הם אפוא גם פתוחים וגם סגורים (בכל מרחב קשיר וכך גם ב-, קיימות שתי קבוצות שהן גם פתוחות וגם סגורות).
הקטעים 1, 2, 3, 4, 10 ו-11 נקראים קטעים חסומים והיתר הם קטעים לא חסומים.
האורך של כל אחד מהקטעים החסומים 1, 2, 3 ו-4 הוא .
לקטעים תפקיד חשוב בתורת האינטגרציה, מכיוון שהם הקבוצות הפשוטות ביותר שניתן להגדיר להן בקלות "גודל" או "מידה" או "אורך".
את מושג המידה ניתן להרחיב לקבוצות מורכבות יותר, ולקבל את מידת בורל ולבסוף את מידת לבג.
הקטעים מהווים את אוסף תת-הקבוצות הקשירות של הממשיים, וכן את אוסף תת-הקבוצות הקמורות של הממשיים.
מכך שתמונה רציפה של קבוצה קשירה היא קשירה נובע שאם היא פונקציה רציפה ו- הוא קטע, אזי התמונה גם היא קטע.
זהו אחד הניסוחים של משפט ערך הביניים.
קטנוע הוא כלי רכב מנועי דו גלגלי.
הקטנוע חולק מאפיינים משותפים רבים עם האופנוע, אך נבדל ממנו בכך שהוא מאפשר לרוכב להצמיד את ברכיו.
שילדת קטנוע מתאפיינת במבנה של "פסיעה לישיבה" (step-through frame) היוצרת מדרך להנחת רגלי הרוכב.
אף על פי שדגמי רכב מנועי דו גלגלי דמוי קטנוע (כלומר בעלי שילדה בצורת "פסיעה לישיבה"), פותחו כבר בתחילתו של עידן כלי הרכב המנועי בסוף המאה ה-19, הרי שתקופת הפריחה בתחום פיתוח קטנועים ועליה בהיקפי השימוש והפופולריות שלהם, התרחשו בעיקר בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנים אלה שהתאפיינו בקשיים כלכליים ניכרים, חוסר במקורות מימון לפיתוח כלי רכב, והרס כמעט מוחלט של התשתית התחבורתית והתעשייתית באירופה, התעורר הצורך לספק אמצעי תחבורה אישי, זול, ובעל מכלולים מכניים פשוטים וקלים ליצור ולתחזוקה.
בשנים הראשונות להתפתחות הקטנוע, התאפיינו הכלים בנפחי מנוע קטנים ובהספקים נמוכים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו להופיע קטנועים בעלי מנוע בנפח גדול, שמעל 250 סמ"ק ועד ל-800 סמ"ק, ועיצובם אף דמה מאוד לאופנוע בכך שההפרדה בין רגלי הרוכב הייתה ניכרת, אך עדיין לא מנעה, טכנית, את הצמדת הברכיים, תוך שמירה על מבנה השלדה המסורתי המתואר.
בקטנועים מודרניים תיבת ההילוכים היא רציפה ומבוססת על וריאטור.
בעבר היו קטנועים בעלי תיבת הילוכים ידנית, כדוגמת וספה ולמברטה, אך כיום כל הקטנועים החדשים הם בעלי תמסורת רציפה.
קטנועים הם מכלי הרכב הבודדים שעדיין הונעו במנוע דו פעימתי במאה ה-21. בשל תקנות זיהום האוויר במדינות המתקדמות, מנוע זה הולך ונעלם ורוב הקטנועים מונעים במנועי ארבע פעימות.
קיימים גם קטנועים המונעים בחשמל ותפוצתם צפויה לגדול בעתיד על חשבון מנועי הבעירה הפנימית.
כיום קיימים סוגי קטנועים רבים, הנבדלים בקוטר הגלגל, במהירותם המרבית ובנפח המנוע.
ייבוא קטנועים לישראל החל בשנות ה-50 של המאה ה-20, והיה נפוץ למדי בתור חלופת תחבורה זולה.
עם העלייה בתפוצת המכוניות החלה דעיכה במכירת קטנועים ורק בתחילת שנות ה-90 חזרו ועלו מכירות הקטנועים.
הסיבות לעלייה במכירות הקטנועים נבעו מעומסי תנועה גוברים שקטנועים פחות מושפעים מהם, ומאמינות ונוחות של דגמי קטנועים מודרניים בעלי תמסורת רציפה.
החל משנת 2008 הגיל המינימלי ללימוד נהיגה על קטנוע 125 סמ"ק בישראל הוא 16. הגיל המינימלי לשאר הקטנועים הוא 18.
בשנת 1954, ביקש התעשיין אפרים אילין לייבא את קטנועי למברטה האיטלקיים לישראל.
באוקטובר 1955 קיבל אילין אישור להקים את המפעל, אך אחר כך הגיע להסכם עם החברה האיטלקית המתחרה וספה, והקים מפעל הרכבה בצפת, שהרכיב כ-10 קטנועים ליום.
לאחר שהחלו תלונות על מחיר הקטנועים לעומת מחיר הקטנועים מיבוא, הייצור הופסק לזמן מה וחודש ביולי 1957. ביוני 1960, ערך משרד האוצר בדיקה כלכלית לכדאיות קו הייצור.
מסקנתו הייתה שאין כדאיות מאחר שהערך המוסף במפעל הוא נמוך, ומכיוון שהמוצר המוגמר הוא "תוצרת הארץ" אין נגבה מכס והוא מוגן בפני יבוא.
בנוסף, מאחר שנאסר יבוא, האוצר מפסיד את ההכנסות ממכס, למרות שהמחיר הסופי לצרכן היה זהה למחיר קטנוע מיובא.
קייזר-אילין תעשיות החליטה להמשיך בייצור, למרות שהותר יבוא קטנועים, אך סגרה את המפעל בצפת והייצור שעבר למפעל הקיים קייזר-אילין בחיפה, המשיך עד 1967.
בתחילת 1957 חתם קונצרן כור תעשיות על הסכם להרכבת קטנועי למברטה האיטלקיים בישראל.
באוגוסט 1957 יצאה קבוצה של מהנדסים מ"כור" לביקור לימודים במפעל במילאנו כהכנה לתחילת הקמת מפעל ההרכבה בישראל, שתוכנן לייצור 5,000 קטנועים לשוק המקומי וליצוא.
קטנטנות (בספרדית: Chiquititas, "צ'יקיטיטאס") היא טלנובלה ארגנטינאית לילדים שזכתה להצלחה רבה בישראל ובעולם.
הסדרה שודרה בארגנטינה בין השנים 1995–2001 ובשנת 2006. את הסדרה הפיקו כריס מורנה (החל מהעונה השנייה) וערוץ הטלוויזיה טֶלֶפֶה (Telefe).
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים החל מאמצע שנות התשעים ועד תחילת שנות האלפים בכמה מחזורים.
לצד השידורים בישראל שודרה "קטנטנות" בעוד שלושים ושש מדינות נוספות ברחבי העולם וזכתה במקביל לשידורה בארגנטינה לשתי גרסאות נוספות: ברזילאית שכללה חמש עונות ושודרה בין השנים 1997–2001 ומקסיקנית שכללה עונה אחת ושודרה ב-1998.
"קטנטנות" כללה 1016 פרקים בשבע עונות.
בין העונה השישית לשביעית הופק גם סרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-12 ביולי 2001.
את עונות הסדרה ליוו דיסקים בהפקת סוני (דיסק לכל עונה) עם השירים שליוו את אותה עונה, בנוסף לאלבום הפסקול של הסרט, אלבום חג מולד, אלבום אוסף להיטים ושני מיני-אלבומים- האחד הכיל שירים שנכתבו במיוחד למופע השנתי בשנת 2000 והשני שירים שהופיעו בעונה השישית ולא נכנסו לאלבום של אותה עונה.
בסיום כל עונה (החל מהעונה השנייה) עלה מופע תיאטרון בעל אופי של מחזמר בתיאטרון "גראן רקס" בבואנוס איירס.
לאחר סכסוך בין הערוץ המשדר לבין המפיקה מורנה, הועלה בערוץ אחר ספין אוף של הסדרה שנקראה "פינת אור".
ב-2006 הופקה עונה שמינית של הסדרה עם עלילה שונה שכללה 150 פרקים, ולא זכתה להצלחה כמו עונותיה הקודמות.
הסדרה "קטנטנות" סיפרה על קבוצת ילדים המתגוררים בבית יתומים בבואנוס איירס בשם "פינת אור" ועל חוויותיהם.
הדמויות המרכזיות בסדרה היו מילי (אגוסטינה צ'רי) שבזכותה הוקם המעון ובלן מנהלת המעון (רומינה ז'אן, בתה של מורנה).
העלילה התחלקה לשני חלקים - בעונות 1–4 מתואר סיפור כרונולוגי של מעון יתומים (שהרכבו השתנה עם הזמן), ובעונות 5–7 מתואר סיפורו של אותו מעון, רק אחרי כמה שנים עם ילדים אחרים.
עד העונה הרביעית ליווינו את סיפורה של בלן ויתומיה.
בעונה החמישית הצופה נפגש עם דמויות חדשות ונחשף לסיפור חדש על ילדים יתומים שעדיין לא מצאו מקום כמו "פינת אור" לחיות בו, ונאלצים להקים משפחה למרות אובדן יקיריהם.
בעונה זו, חלק מכוכבי העונה הרביעית המשיכו לשחק, רק שהם גילמו דמויות אחרות.
העלילה החדשה התחברה לישנה כשהיתומים החדשים חזרו למעון פינת אור מהעונות השלישית והרביעית, ומילי חזרה להנהיג אותם בעונה השביעית.
עם סיומה של העונה השישית, החליט ערוץ הילדים לקחת פסק זמן קצר משידור הסדרה ולשדר במשבצת השידור של הסדרה, ימי א' עד ה' בשעה 14:30, את חמשת המופעים של הסדרה שצולמו בארגנטינה.
עשרת הפרקים הראשונים של הסדרה שודרו באותה משבצת של "קטנטנות", ומיד אחריה שודרה העונה השביעית והאחרונה של הסדרה.
העונה השביעית של קטנטנות הסתיימה בערוץ הילדים ביוני 2003, ומיד לאחריה, ב-1 ביולי, החליפה אותה הספין אוף פינת אור.
פרק הסיום של הסדרה המקורית בעונה השביעית היה פרק מיוחד, ששילב בתוכו את עלילת הפרק עצמו ומעין טקס פרסים לדמויות ולשחקני הסדרה לדורותיה.
לפני כל הפסקת פרסומות עבר השידור לאולפן מיוחד שאותו הנחתה כריס מורנה וחילקה את הפרסים לשחקנים השונים.
את הטקס חתמה מורנה עם הקליפ לשיר "לב מנוקב" מהעונה השנייה של הסדרה, שהפך למזוהה ביותר עמה.
ערוץ הילדים ערך גם הוא יום שידורים מיוחד כחלק מהסדרה שליוותה אותו כמעט מתחילת דרכו והייתה מהמזוהות איתו עד היום.
הפרק עצמו שודר ב-14:30 ללא הפסקות, ובסיומו המשיכו באולפן בסיכום הסדרה עם צוות האתר "Chiquititas.co.il" שריכז את פעילות הסדרה והסדרות שאחריה.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-24 בפברואר 1996 וזכתה להצלחה מסחררת.
ב-1996 ביקר גבריאל קוראדו באולפן "כדור פורח".
מהעונה הרביעית והחמישית השעה 14:30 נהפכה לשעת שיא קבועה לצפייה בערוץ הילדים.
בנוסף במרץ 2002 הגיעו לביקורים בארץ כוכבי הסדרה, קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו שבין השאר גם ביקרו ברחבי הארץ, השתתפו במספר קמפיינים ואף צילמו מתיחה במרפאת שיניים לילדים לתוכנית "פספוסים" בשיתוף עם עודד מנשה.
לסדרה הוקדשה פינה מיוחדת בערוץ הילדים בשם "מגנטיטאס", בהגשת נתן סטולרו ודביר צנוע, שני מעריצים שהיו מזוהים מאוד עם הסדרה.
בשנת 2002 יצא אלבום מדבקות של הסדרה בהוצאת PMI.
בפסח וחנוכה 2002 הופק בישראל המחזמר "קטנטנות" על ידי יוכלמן-אשר הפקות, בכיכובם של מנחי ערוץ הילדים (תום אבני, ליאת אחירון, קובי מחט ועוד) ושניים מכוכבי הסדרה (נדיה דה צ'לו וסבסטיאן פרנסיני, שסיירו אף הם ברחבי הארץ).
המחזמר היה מבוסס על הסרט בחלקו הראשון ועל עונה 4 בחלקו השני וכלל גרסאות עבריות לשירים מהסדרה, כמו גם שירים מקוריים שנכתבו במיוחד למחזה, כאשר גם אלו וגם אלו נכתבו על ידי סמדר שיר (שבנוסף גם כתבה את סדרת הספרים המבוססת על התוכנית).
את הלחנים לשירים המקוריים יצר ירון כפכפי.
בתקופת עליית המחזמר בחנוכה כאשר נדיה וסבסטיאן הופיעו בתפקידי אורח, הפקת המחזמר פתחה במבצע צדקה מיוחד ובו הילדים שהגיעו למחזמר התבקשו להביא צעצועים שהם לא זקוקים להם, ואלה נתרמו לילדים נזקקים בארגנטינה.
בשנת 2001, יצא בארגנטינה סרט מחזמר בשם "קטנטנות - פינת אור", שעלילתו מתרחשת בעיירה ארגנטינאית של המאה ה-19. בסרט מסופר על בֵּלֶן (רומניה ז'אן), בחורה צעירה, שפוגשת יום אחד בספרן (פרנקלין קאיסדו) הנותן לה את ההזדמנות הקסומה לבחור מה יעלה בגורלה.
בספרייתו מוצאת בלן הרבה אגדות עם סוף טוב, אך בלן בוחרת בספר שמסופר בו על ילדים עצובים שגרים בבית היתומים "פינת ילדים יתומים".
בלן מוצאת את עצמה פתאום ביריד בכפר "סיירבו דוראסו", שם היא פוגשת את אַלֶחוֹ (פקונדו ארנה), המספר לה אגדה על יהלומים כחולים שהוא מחפש.
בלן רואה שלט: "דרושה טבחית לפינת הילדים היתומים".
היא נזכרת שזה בית היתומים מהסיפור, ולכן היא מחליטה ללכת לעבוד שם כדי לעזור לילדים.
כבר ביום הראשון בו בלן מתחילה לעבוד מתברר לה שמנהלי המעון מתעללים בילדים.
בלן לא ידעה זאת, אך את כל תרומות הכסף לבית היתומים מבזבזים מנהלי המעון לרכישת עובדים כדי למצוא את היהלומים הכחולים מהאגדה.
בלן ואלחו מתאהבים ועוזרים לילדי המעון למרוד במנהלים.
מתברר שהיהלומים הכחולים הם עיניה של בלן, וכדי שיהיה לילדים מקום לגור בו, היא מקימה מעון משלה בשם: "פינת אור".
הסרט הופץ בישראל ב-6 בדצמבר 2001 והמשיך את תנופת ההצלחה האדירה שצברה התוכנית.
כחצי שנה לאחר מכן, כאמור, עלה על הבמות המחזמר הישראלי שהתבסס על סרט זה.
לאחר סיום הצילומים, צולמה סדרת המשך, "פינת אור", על בית יתומים אחר (שוב, ללא קשר עלילתי ישיר לסדרת המקור).
הסדרה זכתה להצלחה פחותה והופקה לה עונה אחת שחולקה לשני חלקים.
החלק הראשון שודר בערוץ 5 והשני ב-9 (ערוצים המשודרים בארגנטינה).
"פינת אור" שודרה בין השנים 2003–2004 ועל אף שהיא נכשלה בטלוויזיה המקומית - זכתה להצלחה אדירה בישראל, כולל מופע מיוחד של כוכבי הסדרה באצטדיון יד-אליהו.
זה גם היה ביקורם הראשון בישראל של לאלי אספוסיטו (מתוך 9 עד כה) ואגוסטין סיירה (מתוך 4), שהתפרסמו בישראל גם בשנים מאוחרות יותר בזכות הופעתם בסדרות "פלורסיינטה" ו"כמעט מלאכים" וקריירת הסולו של אספוסיטו.
בשנת 2006, לאחר סיום חילוקי הדעות בין כריס מורנה לבין ערוץ Telefe, החליטה כריס מורנה להחזיר את הסדרה לעונה שמינית, אך עונה זו לא זכתה להצלחה בארגנטינה ובישראל.
לעונה זו יצאה גרסה רומנית בשנת 2007 ופורטוגלית בין השנים 2007 -2008.
בשנת 2007 דובבה במלואה לפורטוגזית העונה השישית של קטנטנות והופצה תחת השם "Chiquititas 2000".
שנה לאחר מכן דובבה העונה הראשונה לערבית ושודרה בסוריה תחת השם "بنات الميتم".
ב-1 בפברואר 2011 שב ערוץ הילדים לשדר את שתי העונות הראשונות של הסדרה, תחילה במתכונת יומית ובהמשך בסופי שבוע.
ההחלטה התקבלה לאחר לחץ רב שהופעל על הערוץ מצד מעריצי הסדרה בישראל, זאת עקב מותה הפתאומי של כוכבת הסדרה, רומינה ז'אן, חמישה חודשים לפני-כן.
ישראל הייתה הראשונה בעולם לנקוט במחווה שכזו לשחקנית המנוחה.
בסופו של דבר, הערוץ שידר את העונה הראשונה עד פרק 126 (כאשר נותרו עוד כ-30 פרקים לסוף עונה זו, ועוד הובטח לשדר את שתי העונות הראשונות) ומשם הפסיק.
לאחר מותה של רומינה ז'אן קיימו מעריצים ישראלים בכיכר רבין עצרת לזכרה, שדווח עליה גם בתקשורת הארגנטינאית.
ביום השנה הראשון למותה תרמה משפחתה אמבולנס עבור מד"א באמצעות עמותת ידידי הארגון בארגנטינה.
בשנת 2013 יצא בברזיל עיבוד מקומי נוסף של העונה הראשונה הסדרה, זאת בנוסף לעיבוד נוסף של הסדרה שיצא ב-1997 במדינה.
שחקן תפקיד שנה אגוסטינה צ'ארי מילגרוס "מילי" אוריין 1995-1997; 2001
ראשי הילדה ברנרד כרמן מורן 1995-1997
ראשי גבריאל קוראדו מרטין מורן 1995
ראשי גונסלו הרדיה מתאו פומבאוור 2006
ראשי אגוסטין סיירה אגוסטין מאזה 1999-2001 פקונדו אגילר דמיאן "חולפה" לרנר 2006 ריקרדו איילו חואן מנואל "ננו" סיירה 2006 גואדלופה אנטון אנה "אניטה" דה לוס סנטוס 2006 מריאנה אספוסיטו אגוסטינה רוס 2006 חורחלינה ארוסטי מגלי גרסס/לילי 2006
קְטֵסִיפוֹן (מיוונית: Κτησιφῶν, מפרסית אמצעית: 𐭲𐭩𐭮𐭯𐭥𐭭, תיספון; בארמית: ܩܛܝܣܦܘܢ, קְטֵיסְפּוֹן, לעיתים עם א' פרוסתטית; בערבית: طيسفون, טַיְסָפוּן) הייתה עיר הבירה של האימפריה הפרתית ושל האימפריה הפרסית-הסאסאנית אחריה, במשך למעלה משמונה מאות שנים.
העיר הייתה ממוקמת בעיראק של היום, על גדת החידקל, כ-32 קילומטרים דרומית-מזרחית לבגדאד.
העיר עלתה לגדולה עם האימפריה הפרתית במהלך המאה ה-1 לפנה"ס והייתה בירתם של רוב השליטים הפרתים.
קטסיפון התפרשה על פני שטח של שלושים קילומטרים רבועים – יותר מפי שניים מרומא.
מיקומה נבחר כדי לאפשר לפרתים (ולסאסאנים אחריהם) לבלום את ההתפשטות הרומאית בנקודת המפגש שבין המעצמות.
המצביאים הרומאים מצידם ראו בה יעד חשוב וכבשו אותה חמש פעמים במהלך ההיסטוריה, שלוש מהם במאה ה-2 לבדה.
טראיאנוס היה קיסר רומא הראשון שכבש את קטסיפון, ב-116. רק שנה אחת לאחר מכן נאלץ יורשו אדריאנוס לכבשה בשנית.
ב-164 היה זה הגנרל הרומאי אווידיוס קסיוס שנלחם בפרתים וכבש את קטסיפון, רק כדי לנטוש אותה לאחר שהושג הסכם שלום בין הפרתים לרומאים.
ב-197 החריב הקיסר ספטימיוס סוורוס את העיר, הורה להרוג רבים מתושביה ולקחת כעבדים כ-100,000 מהם.
הסכסוך עם הרומאים חודש בסוף המאה ה-3 על ידי יורשיהם של הפרתים בפרס, הסאסאנים.
הפרסים הצליחו להביס את צבאות גלריוס ב-295 בשערי העיר, אולם לאחר שנה שב גלריוס המושפל כדי לנצח את הפרתים ולכבוש את העיר, הפעם האחרונה שנכבשה על ידי צבא רומאי.
גלריוס השיב את העיר למלך הפרסי נרסה, בתמורה לארמניה.
בשנת 363 יוליאנוס פלש לאזור, הרס את העיר הית וסמוך לחומות העיר קטסיפון נערך קרב בו ניצחו הרומאים את שאפור השני אך לא הצליחו להכריע את צבאו ולכבוש את העיר ותוך זמן קצר יוליאנוס עצמו נהרג.
לבסוף, ב-627 הכריע הרקליוס קיסר ביזנטיון את הסאסאנים וכבש את בירתם קטסיפון.
הצבא הביזנטי עזב את העיר לאחר שמלכה הסכים לתנאים שהכתיב הרקליוס.
שקיעתה המהירה של קטסיפון הייתה תוצאה של הכיבוש האיסלאמי.
העיר נפלה בידי הערבים ב-637 ובמאה ה-8 עבר מרכז הכובד המסחרי והפוליטי לבגדאד, הבירה החדשה מייסודם של בית עבאס.
העיר הבדיונית אסבאניר, זירת ההתרחשות של סיפורי אלף לילה ולילה, מבוססת ככל הנראה על קטסיפון.
במלחמת העולם הראשונה לחמו צבאות האימפריה העות'מאנית ובריטניה אלו באלו ליד חורבות קטסיפון, שם הצליחו העות'מאנים לבלום את התקדמותם של הבריטים לכיוון בגדאד, לגרום לנסיגתם ולבסוף לכניעתם לאחר המצור על כות ב-1915. למרות זאת ב-1917 כבשו הבריטים את כל שטחה של מסופוטמיה מידי העות'מאנים.
החדר בו שכן כס המלכות של המלכים הסאסאנים התנשא לגובה של כ-33 מטרים.
כל שנותר היום מהפאר וההדר האגדי, היא הקשת של קטסיפון, שריד מאולם קבלת הפנים הגדול של הסאסאנים, השוכן בשטחה של העיר מדאאין.
הקשת המרשימה הוזנחה במשך שנים רבות ועומדת כעת בסכנת התמוטטות.
קטניה (באיטלקית: , בצרפתית: Catane) היא עיר נמל בסיציליה, איטליה.
קטניה היא בירת נפת קטניה, מתגוררים בה כ-290,000 תושבים והיא השנייה בגודלה בסיציליה לאחר פלרמו.
קטניה שוכנת לחופי מפרץ קטניה ולרגלי הר הגעש אטנה ובעבר נפגעה על ידיו מספר פעמים, למשל בשנת 1669. בשנת 1693 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונבנתה כמעט מחדש.
שמה של העיר נגזר משם שבט היוונים "קאטאנה" (Κατάνη) (Katánē)
קטניה נוסדה בשנת 729 לפני הספירה על ידי היוונים מאֶוּבּוֹיָה.
ב-11 בינואר 1693 נהרסה קטניה ברעידת אדמה בה נהרגו 18,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר .
לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש בסגנון הבארוק לפי תוכניותיו של אנטוניו אמטו (Antonio Amato) שהיה אדריכל של מסינה, מגדולי אמני המנייריזם.
אנטוניו אמטו תכנן כנסיות רבות, למשל מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini), כמו גם וילות וארמונות, למשל ארמון ביסקרי (Palazzo Biscari).
פאלאצו דיי אלפאנטי, מילולית: "ארמון הפילים" (Palazzo degli Elefanti)
פאלאצו מצונה – ארמון שהוקם בשנים 1902–1904.
פאלאצו מרנו ג'ופרידה – ארמון שהוקם בשנים 1906–1907.
תיאטרו מאסימו בליני – בית אופרה ותיאטרון שהוקם בשנים 1888–1890.
תיאטרון סנג'ורג'י – בית אופרה ותיאטרון בקטניה.
האקלים בקטניה הוא אקלים ים תיכוני.
הקיץ חם ויבש וטמפרטורת השיא בו מגיעה ל-C° 40 ויותר מספר פעמים בשנה.
מרבית המשקעים (כ-500 מ"מ בשנה בממוצע) יורדים בחורף, בין החודשים אוקטובר למרץ.
הר אתנה חוסם את הרוחות הצפוניות הקרות ולכן שלג הוא אירוע נדיר בקטניה, על אף שהטמפרטורה בחורף יכולה לרדת אל מתחת ל-C° 0.
קִטְנִיּוֹת או קטינתיים (שם מדעי: Fabaceae; שם נרדף: Leguminosae) היא משפחת צמחים בעלי פרחים הנמנית עם סדרת הקטניתאים (Fabales).
משפחה זו היא השלישית בגודלה במספר המינים בעולם הצמחים וכוללת 797 סוגים ו-22,886 מינים של עשבים חד-שנתיים ורב-שנתיים, מטפסים, בני-שיח, שיחים ועצים הנפוצים בכל רחבי העולם.
בישראל וסביבתה תועדו 327 מינים ב-51 סוגים ממשפחה זו.
משפחה זו מגוונת ביותר, אך מתאפיינת בפרי מסוג תרמיל ובשחלה עילית בעלת עלה שחלה אחד ומגורה אחת ללא מחיצות, עם שיליה שפתית (Marginal placentation), כלומר השיליות והביציות מסודרות לאורך קו החיבור של שולי עלה השחלה (לאורך הצד הפנימי של תפר הבטן).
עם קרוב ל-800 סוגים ויותר מ-23,000 מינים, משפחת הקטניות (Leguminosae) היא השלישית בגודלה מבין משפחות הצמחים מכוסי הזרע מבחינת מספר המינים, אחרי המורכבים (Asteraceae) והסחלביים (Orchidaceae).
הקטניות הן גידולי מזון חשובים מבחינה כלכלית המספקים מקורות עשירים בחלבון ומיקרו-נוטריאנטים שיכולים לתרום רבות לבריאות.
הן בויתו לצד הדגניים באזורים שונים בעולם מאז תחילת החקלאות ושיחקו תפקיד מרכזי בהתפתחותה המוקדמת.
הקטניות חשובות גם כמזון לבעלי חיים וכזבל ירוק הן באזורים ממוזגים והן באזורים טרופיים, ומשמשות עבור עצה, טאנינים, שמנים ושרפים, בייצור לכות, צבעים, דיו ותרופות, ובמסחר הגננות.
המשפחה מגוונת באופן יוצא דופן מבחינה מורפולוגית, פיזיולוגית ואקולוגית.
היא אחת הדוגמאות המרשימות ביותר להתפצלות אבולוציונית בצמחים.
מיני הקטניות מהווים חלק מרכזי בתזונת האדם והבהמה בשל הזרעים העשירים בחלבונים, פחמימות, סיבים וויטמינים מקבוצת B.
מינים נפוצים המשמשים למזון אדם כוללים אפונה, עדשים וחִמצה (חומוס), בעוד למספוא לבהמות משמשים צמחים כמו בקיה, תורמוס וחרוב.
תכונה ייחודית של הקטניות היא יכולתן לקבע חנקן אטמוספירי באמצעות חיידקים סימביוטיים מסוג ריזוביום (Rhizobia) החיים בפקעיות על שורשיהן.
יכולת זו משפרת את פוריות הקרקע ויש לה חשיבות רבה באקולוגיה ובחקלאות.
המאפיין העיקרי של משפחת הקטניות הוא הפרי מסוג תרמיל, שמוצאו משחלה עילית בעלת עלה שחלה יחיד שהביציות ממוקמות לאורך קו החיבור של שוליו.
התרמיל הוא פרי יבש הנפתח על פי רוב לאורך שני תפרים - תפר הבטן ותפר הגב - לשחרור הזרעים.
פרי החרוב הוא יוצא דופן ואינו נפתח באופן הזה.
לפרחי הקטניות מגוון צורות, אך הם בדרך כלל פנטמריים, כלומר חלקי הפרח מסודרים בקבוצות של חמש: חמישה עלי גביע, חמישה עלי כותרת, חמישה אבקנים או כפולות של חמש.
עם זאת, במינים מסוימים יש סטיות ממבנה זה.
הלוואים, שהם עלים קטנים המצויים בבסיס הפטוטרת, קיימים בדרך כלל ברוב המינים.
ברוב המקרים, בסיס הפטוטרת מעובה במידת מה.
מאפיין נוסף הוא עלים מורכבים בעלי פטוטרות.
(עלה מורכב מעלעלים או מאונות שכל אחד מהם בעל יכולת הינתקות מן העלה או מציר העלה).
לקטניות תכונה ייחודית של קיבוע חנקן אטמוספירי, בעזרת חיידקים סימביוטיים המכונים ריזוביום (rhizobia), החיים בפקעיות על שורשיהן.
לתכונה זו חשיבות רבה באקולוגיה ובחקלאות, משום שהיא מאפשרת את העשרת הקרקע בחומרי הזנה לאחר שנצרכו על ידי גידולים חקלאיים או בעקבות הפרעות כגון שרפה.
בנוסף תכונה זו גורמת גם לתכולת חלבון גבוהה יותר בקטניות, בהשוואה לצמחים אחרים.
השימוש במיני הקטניות נפוץ בכל התרבויות כגידולי תרבות בעלי חשיבות רבה לאדם, הן כמזון לבני אדם והן כצמחי מספוא לבהמות, בשל הזרעים העשירים בחלבונים ובערכים תזונתיים נוספים.
הזרעים של הקטניות מהווים מרכיב חשוב במאכל האדם, והם בעלי ערך תזונתי רב הכולל חלבונים, פחמימות, סיבים וויטמינים שונים מקבוצת B.
מינים המשמשים למזון אדם, המתייחדים בזרעים עתירי חלבון, הם אפונה, עדשים וחִמצה.
למזון לבהמות משמשים צמחים כמו בקיה, תורמוס, חרוב וצחר כחלחל, שגם הם מתאפיינים בזרעים עשירים בחלבונים.
מינים נפוצים: אפונה, עדשים, אגוז אדמה, שעועית, חומוס, פול, פולי סויה, תורמוס, בקיה, אספסת, מש ואזוקי.
בעבר, רבים ראו במשפחת הקטניות (הקטניתיים) משפחה אחת עם שלוש תת-משפחות.
עם זאת, בשל ההבדלים הבולטים במבנה הפרח, בשנות השמונים של המאה ה-20 הועדפה הגישה לפיה הקטניות מהוות סדרה הכוללת שלוש משפחות עצמאיות: קֶסְאַלְפִּינִיִם (Caesalpiniaceae), מימוסיים (Mimosaceae) ופרפרניים (Papilionaceae).
בשנת 2009, בעקבות פרסום רשימת סדרות ומשפחות הצמחים של מכוסי הזרע (Angiosperms) בשם APG III, אוחדו שלוש המשפחות למשפחת הקטניות וקבלו מעמד של תת-משפחות.
איחוד זה אושרר ברשימה APG IV, בהתבסס על מידע סיסטמטי, פילוגנטי ואבולוציוני עדכני שהיה זמין לקבוצת הטקסונומיים המכונה APG) Group Phylogeny Angiosperm).
מהפך נוסף התחולל משנת 2017 ואילך על ידי קבוצת העבודה לפילוגנטיקה של הקטניות (Legume Phylogeny Working Group, LPWG 2017).
בשנים האחרונות, משנת 2017, משפחת הקטניות ממשיכה לעבור תהפוכות במיון ובסיווג.
קבוצת העבודה לפילוגנטיקה של הקטניות (LPWG 2017) חילקה את המשפחה לשש תת-משפחות מונופילטיות.
במסגרת חלוקה זו, שולבה תת-משפחת המימוסיים (שיטיים) בתוך הקסאליפניים, וממנה הופרדו קבוצות שהיו בעבר חלק ממנה והפכו לארבע תת-משפחות חדשות.
תת-משפחת הפרפרניים נותרה כתת-משפחה נפרדת.
עד לרוויזיה זו, משפחת הקטניות חולקה לשלוש תת-משפחות מוכרות, שלכל אחת מהן מאפיינים ייחודיים משלה:
קֶסְאַלְפִּינִיִים (.Caesalpinioideae DC) - קבוצה שנחשבה בעבר לפאראפילטית (כיום מונופילטית), והנחשבת לקדומה ביותר מבין תת-המשפחות.
היא כוללת 163 סוגים ו-4,774 מינים, שתפוצתם בעיקר באזורים טרופיים.
מאפייניה הייחודיים הם פרחים שאינם סימטריים אך גם אינם פרפרניים.
פרפרניים (.Papilionoideae DC) - קבוצה מונופילטית שהתפתחה מהקסאלפיניים, וכוללת 526 סוגים ו-16,785 מינים.
תפוצתם בעיקר באזורים ממוזגים, באגן הים התיכון ובאזורי ערבות ומדבריות.
מאפייניה הייחודיים הם פרחים שאינם סימטריים ובעלי מבנה פרפרני.
מימוסיים, שיטיים (Mimosoideae) - קבוצה מונופילטית שהתפתחה מהקסאלפיניים, וכוללת 108 סוגים ו-1,327 מינים.
מאפייניה הייחודיים כוללים פרחים סימטריים.
בסיווג החדש משנת 2017, משפחת הקטניות חולקה לשש תת-משפחות מונופילטיות:
הפרפרניים (Papilionoideae) - תת-משפחה ותיקה ונפרדת.
הקֶסְאַלְפִּינִיִים (Caesalpinioideae) - תת-משפחה הכוללת כעת גם את המימוסיים וממנה הופרדו קבוצות שהיו בעבר חלק ממנה והפכו לארבע תת-משפחות חדשות הבאות.
Detarioideae Burmeist היא תת-משפחה הכללת 76 סוגים ו-837 מינים.
גישה זו מובלת על ידי קבוצת העבודה הטקסונומית של (LPWG), המשמשת כ"רשת מומחים טקסונומיים" עבור הקטניות ב-World Flora Online.
מטרת הקבוצה היא לבנות סיווג עדכני ומוסכם של מיני הקטניות, באמצעות ניתוחים גנטיים, מולקולריים ומורפולוגיים המאפשרים לזהות את היחסים הפילוגנטיים בין המינים השונים.
קבוצה נוספת היא The Fabaceae TEN - Legume Taxonomy Working Group (TEN) המתמקדת גם היא במשפחת הקטניות, אך מתמקדת יותר בהיבטים הטקסונומיים המעשיים של סיווג וסידור השמות המדעיים של מיני הקטניות.
בניגוד ל-LPWG, המתמקדת בעיקר בבניית העץ הפילוגנטי והבנת הקשרים האבולוציוניים, קבוצת TEN מתמקדת ביישום הטקסונומיה ובביקורת עמיתים של שמות המינים, מה שהופך את המידע לנגיש ושימושי לצרכים מדעיים ומעשיים.
שתי הקבוצות עובדות לעיתים בשיתוף פעולה, במיוחד בפרויקטים כמו World Flora Online, אך לכל אחת מהן דגש מעט שונה בהתאם למטרותיה.
אילן היוחסין הישן של תת-המשפחות
מבחינה מורפולוגית, תת-משפחת הקסאלפיניים (Caesalpinioideae) מציגה תכונות הנחשבות לפחות "מפותחות" בהשוואה לתת-משפחות האחרות במשפחת הקטניות, כמו הפרפרניים (Papilionoideae) והמימוסיים (Mimosoideae).
דוגמאות לכך כוללות מבנה פרח פחות מתמחה ואופן הסימביוזה עם חיידקי קרקע קושרי חנקן.
מאפיינים אלה תמכו בתיאוריה שהקסאלפיניים שמרו על חלק מהתכונות של האב הקדמון של משפחת הקטניות.
הקביעה שהקסאלפיניים היו קבוצה פאראפילטית ולא מונופילטית נבעה מכך שמיני הקבוצה לא כללו את כל הצאצאים שהתפתחו מהאב הקדמון המשותף.
קביעה זו נעשתה באמצעות שיטות מחקר פילוגנטיות שהעריכו יחסי קרבה בין קבוצות על סמך מאפיינים משותפים, גם בהיעדר זיהוי ודאי של האב הקדמון.
כיצד החוקרים מגיעים לקביעה זו:
בנייה והשוואת עצים פילוגנטיים: החוקרים בונים עצי פילוגנטיקה על בסיס נתונים מולקולריים וגנטיים, כמו רצפי DNA, ותכונות מורפולוגיות משותפות.
תוצאות הניתוחים הצביעו על כך שהקסאלפיניים שומרים על קרבה רבה יותר לאב הקדמון המשותף המשוער של משפחת הקטניות.
השוואה לקבוצות קרובות: הקסאלפיניים חלקו תכונות קדומות יחסית עם קבוצות צמחים אחרות שאינן חלק ממשפחת הקטניות, כמו סדרות הקרובות בסדרת המלפיגאים (Malpighiales) וצמחים נוספים של מכוסי זרע.
קִרבה זו בתכונות חיזקה את ההשערה שהקסאלפיניים משמרים תכונות קדומות.
תכונות גנטיות וביוכימיות: הקסאלפיניים הפגינו לעיתים תכונות גנטיות וביוכימיות המצויות גם בקרב מכוסי זרע נוספים מחוץ למשפחת הקטניות.
לעומת זאת, הפרפרניים והמימוסיים הציגו תכונות ביוכימיות וגנטיות ייחודיות ומתקדמות יותר, שנראו ככאלו שהתפתחו מאוחר יותר.
נתונים מורפולוגיים ופונקציונליים: החוקרים מצאו מאפיינים פחות מתמחים אצל הקסאלפיניים, כמו מבנה פרח פשוט יותר והקשרים עם חיידקי קרקע קושרי חנקן.
מאפיינים אלו העידו על התפצלות מוקדמת יותר בעץ ההתפתחות של המשפחה.
אילו הקסאלפיניים היו מאבדים תכונות מתקדמות, היינו מצפים לראות תכונות "מחוקות" באופן אקראי, ולא סידור עקבי של מאפיינים המזוהים כאבולוציוניים בסיסיים יותר.
סיכום: הממצאים הגנטיים, המורפולוגיים והביוכימיים תמכו בקביעה שהקסאלפיניים היו תת-משפחה פאראפילטית וקדומה במשפחת הקטניות.
זאת מכיוון שהם שמרו על תכונות של האב הקדמון ולא כללו את כל הצאצאים שהתפתחו ממנו, בעוד שהתת-משפחות האחרות, הפרפרניים והמימוסיים, התפתחו מהקסאלפיניים והציגו תכונות מתקדמות יותר.
אילן היוחסין החדש של תת-המשפחות
בעבר, תת-משפחת הקסאלפיניים (Caesalpinioideae) נחשבה לקבוצה פאראפילטית, מכיוון שהיא כללה את האב הקדמון המשותף אך לא את כל הצאצאים שהתפתחו ממנו - במיוחד לא את תת-המשפחות מימוסיים ופרפרניים, שהתפתחו מהקסאלפיניים.
כדי ליצור סיווג שבו כל תת-המשפחות במשפחת הקטניות הן מונופילטיות, כלומר כוללות את האב הקדמון המשותף וכל צאצאיו, קבוצת העבודה לפילוגנטיקה של הקטניות (Legume Phylogeny Working Group, LPWG) הציעה בשנת 2017 סיווג חדש.
תת-משפחת הקסאלפיניים הוגדרה מחדש כך שתכלול גם את הקלייד המימוסואידי המקונן (שהיה בעבר תת-משפחת המימוסיים, Mimosoideae).
בכך הפכה הקסאלפיניים לקבוצה מונופילטית, הכוללת את האב הקדמון המשותף וכל הצאצאים שלה.
קבוצות שהיו בעבר חלק מהקסאלפיניים אך אינן חלק מהקלייד המונופילטי שלהן הופרדו והוגדרו כתת-משפחות נפרדות: Cercidoideae, Detarioideae, Dialioideae, ו-Duparquetioideae.
תת-משפחת הפרפרניים נותרה כתת-משפחה נפרדת ומונופילטית.
כך, משפחת הקטניות היא קבוצה מונופילטית, הכוללת את האב הקדמון המשותף וכל הצאצאים שהתפתחו ממנו.
האב הקדמון המשותף של משפחת הקטניות הוא צמח קדום שחי לפני כ-60–70 מיליון שנה, בתקופת הקרטיקון המאוחר או בתחילת הפלאוקן.
צמח זה היה אבי השושלת שממנה התפתחו כל המינים במשפחת הקטניות, כולל שש תת-המשפחות המוכרות כיום.
אין מידע ישיר על מין ספציפי או מאובן מסוים המייצג את האב הקדמון הזה; הידע מבוסס על ניתוחים פילוגנטיים מולקולריים המשווים רצפי DNA ותכונות מורפולוגיות בין המינים השונים במשפחה ובקרב משפחות קרובות.
בדומה למקומות רבים אחרים בעולם, לקטניות מקום חשוב בצמחיית הבר של ארץ ישראל.
מבחינה מספרית, כ-327 מינים של קטניות צומחים בר בישראל וסביבתה, ומבחינה איכותית, כמה מהמינים שולטים בבית הגידול שלהם ומאפיינים אותם, כגון:
שיטה סלילנית - מאפיינת ערוצים בנגב ומדבר יהודה
חרוב מצוי - עץ בולט המצוי במישור החוף והשפלה, ואף שתול כעץ תרבות ונוי בערים דוגמת ירושלים.
קידה שעירה - מין נפוץ האופייני לחבל הים-תיכוני.
חלק ממיני הקטניות בארץ הם בלעדיים (אנדמיים) לארץ ישראל, כדוגמת תלתן דגול (Trifolium purpureum), וחלקם עצי נוי גרים ואף פולשים כדוגמת: צחר כחלחל, קליאנדרה קליפורנית ושיטה כחלחלה.
השריית קטניות במים לפני הבישול היא נוהג נפוץ בתרבויות רבות, כולל בישול ביתי ומסעדות.
נהוג להשרות קטניות כמו חומוס ופול במהלך הלילה עד לבישולם ביום המחרת.
קיצור זמן הבישול (מסייע בחיסכון באנרגיה של חשמל וגז).
כאשר הקטנית צריכה להתבשל עם מזון אחר שזמן בישולו קצר יותר, ובישול מושלם של שניהם יחדיו יפריע לכך.
ריכוך הקטניות; רוב הקטניות קשות לעיכול ועלולות לגרום לגזים.
עם זאת, השריית הקטנית כמה שעות קודם הבישול מסייעת לפירוק של מולקולות גורמות-גז הנמצאות בהן, מרככת את הקטניות ומקלה על העיכול.
השריה במים עם מעט סודה לשתייה מזרזת את התהליך ומשפרת את ריכוך הקטניות.
סיבה בריאותית: ריכוך באמצעות השריה המביא לקיצור זמן הבישול יכול לסייע לשמירה על הערך התזונתי הטבעי של הקטניות.
בתקופת חג הפסח נוהגים האשכנזים וחלק מבני עדות נוספות שלא לאכול קטניות.
ההגדרות של קטניות במנהג זה שונות מההגדרות המקובלות במדע, מפני שחלק מהטעמים לאיסור זה הוא הדמיון של הקטניות לחמשת מיני דגן והחשש לעירוב ביניהם, ולכן נאסרו תבלינים וזרעים רבים (על אף שאינם נכללים בהגדרה הבוטנית של קטניות).
דוגמה לכך הוא האורז הכלול במנהג הקטניות, אך אינו נכלל בהגדרה הבוטנית שלהן.
קטניה (באיטלקית: Provincia di Catania) הייתה נפה במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה.
נפת קטניה בממלכת שתי הסיציליות התקיימה בין השנים 1818–1865. הנפה שכנה בקצה המזרחי של האי סיציליה וגבלה בנפת נוטו מדרום ובנפת מסינה מצפון.
בירת נפת קטניה הייתה העיר קטניה.
שמה של הממלכה ניתן לה בידי המלך פרדיננד השישי, אשר נודע, לאחר שינוי שמה, כ"פרדיננד הראשון של ממלכת שתי הסיציליות".
ב־1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי.
בעקבות כך סופחה לממלכת סרדיניה־פיימונטה ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.
נפת קטניה שוכנת במזרח סיציליה וגובלת בנפת מסינה מצפון; בנפת סירקוזה מדרום; בנפת אנה ממערב; ובים הטירני ממזרח.
תווי נהר הסימטו (איטלקית Simeto) שאורכו 113 ק"מ עובר בנפת קטניה.
נהר האמנאנו (איטלקית Amenano) או נהר היודיצ'לו (איטלקית Judicello), נהר האוניינה (איטלקית Ognina), נהר האצ'י (איטלקית Aci) ונהר הלוניינה (איטלקית Lognina), הם הנהרות תת־קרקעיים הזורמים מתחת נפת קטניה.
נהר היודיצ'לו (איטלקית Judicello) הוא נהר תת־קרקעי הזורם מתחת העיר קטניה וחוצה את הגטו היהודי בקטניה.
בירת נפת קטניה היא קטניה.
שמה של הנפה נגזר משם שבט היוונים "קטנה "(Κατάνη) (Katánē) שמשמעותו "(Αἴτνη (Aítnē".
הערים העיקריות בנפה, נוסף על קטניה, הן אצ'יריאלה, קסטל די יהודיקה ופטירנו.
העיר בה מופקים גופרית ומלח מאובן היא רמקה.
המינרלים המופקים בנפה הם מלח מאובן, גופרית ושיש.
לקטניה יש קבוצת כדורגל בסרייה א' ושמה קטניה (באיטלקית: Calcio Catania 1946 S.p).
מגרשה הביתי של קטניה הוא אצטדיון אנג'לו מאסימינו (איטלקית Stadio Angelo Massimino).
המטבח של מחוז קטניה מושפע בעיקר ממטבחים של העמים שחיו בו, כמו הרומאים, אך בחלקים מסוימים של קטניה ניתן להבחין בהשפעות של המטבח הערבי והמטבח העברי המסורתי.
גרניטה (Granita) (שפירושו באיטלקית: הקרח ) היא סורבה של מחוז קטניה העשוי בדרך כלל ממיצי פירות, קפה או יין מערבבים עם סירופ סוכר.
הגרניטה מוקפאת למשך כמה שעות כשמדי זמן מה מערבלים אותה ידנית במזלג, מה שמקנה לה מרקם של ברד עשוי גרגרי קרח עדינים.
במחוז קטניה נהוג להכין גרניטה משוקולד.
קנולי (Cannoli) (שפירושו באיטלקית: הצינור קטן) הוא מאפה של מחוז קטניה העשוי מבצק פסטה דמוי צינור וממולא במילוי מתוק, לרוב מגבינת ריקוטה, וניל, שוקולד או שבבי שוקולד.
הקנולי, כקינוחים רבים אחרים, התפתח במחוז קטניה לפני מאות שנים.
את הקנולי ניתן למצוא במאפיות ובמסעדות המובחרות במחוז קטניה והוא חלק בלתי נפרד מן המטבח הסיציליאני.
המילה קנולי היא צורת הרבים של המילה "קנולו" ופירושה המילולי הוא "צינור קטן".
בנפת קטניה התקיימו מספר קהילות יהודיות.
קלצ'ו קטאניה (איטלקית: Calcio Catania 1946 S.p.A) היא קבוצת כדורגל איטלקית מהעיר קטניה באי סיציליה שנוסדה ב-1908 ומשחקת בליגה האיטלקית השלישית.
היא שיחקה בפעם האחרונה בסרייה א' בעונת 2013/2014, וסיימה במקום ה-18. בעונת 2007/2008 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע האיטלקי.
ב-2011 אימן את הקבוצה דייגו סימאונה בעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לרבע גמר הגביע האיטלקי.
קבוצת הכדורגל משחקת בדרך כלל בחולצה בצבעים אדום ותכלת ובמכנסיים אדומים או לבנים.
בשנים האחרונות הקבוצה ידוע במספר הגדול של השחקנים הארגנטינאים המשחקים בשירותיה, בעונת 2013/14 מספר הארגנטינאים בסגל היה לא פחות מ-13 שחקנים.
ב-23 בדצמבר 2021 הודיעה הקבוצה על פשיטת רגל
ב-9 באפריל 2022 התאחדות הכדורגל האיטלקית קבעה את הדרת המועדון מהליגות המוקצעניות, ושחררה את כל שחקני המועדון.
היריבה הכי גדולה של קטניה זו קבוצת הכדורגל של פלרמו, שמגיעה גם היא מהאי סיציליה, והמפגשים בין הקבוצות נקראים "Derby di Sicilia" ("הדרבי הסיציליאני")
הקבוצה העפילה לסרייה ג' לעונת 2023/2024.
נפת קטנזארו (באיטלקית: Provincia di Catanzaro) היא נפה בדרומו של מחוז קלבריה שבאיטליה.
הנפה משתרעת על שטח של 2,391 קמ"ר, בירתה בעיר קטנזארו ובשנת 2007 התגוררו בה 366,647 תושבים.
היא גובלת בנפת קוזנצה בצפון, בנפת קרוטונה בצפון-מזרח, בנפת רג'ו די קלבריה בדרום, בנפת ויבו ולנטיה בדרום-מערב, בים היוני במזרח ובים הטירני במערב.
קטניתאים (שם מדעי: Fabales Bromhead) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים הכוללת כ-24,230 מינים, כ-832 סוגים בארבע משפחות:
קטניות או קטניתיים (Fabaceae) – המשפחה השלישית בגודלה בעולם, המכילה את רוב המגוון הביולוגי של סדרת הקטניתאים.
המשפחה כוללת 797 סוגים ו-22,886 מינים של עשבים חד-שנתיים ורב-שנתיים, מטפסים, בני-שיח, שיחים ועצים הנפוצים בכל רחבי העולם.