tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מפחד ופאניקה, תושבי מוסקבה יצאו מבתיהם, נסעו מהעיר ובילו את הלילה בשדה.
מייג'ור גנרל אנדריי אושקוב נשלח עם כוח צבא למוסקבה, בראשותו הוקמה ועדת חקירה מיוחדת שנמשכה 3 חודשים.
במהלך קיומה של ועדה זו, ואנ'קה-קיין עדיין המשיך בפעילותו הפלילית, אך לא באופן חופשי כמו קודם.
בינתיים הופיעו דמויות חדשות שכבר לא תרמו לו.
בנוסף, הוא התמודד עם כת חזקה של הסקופצים שהתנגדה לו.
צוותו של אושקוב, תפס את כל האנשים החשודים והביא אותם בפני ועדה.
הודות לכך, הפעילות הפלילית של ואנ'קה-קין החלה להתגלות.
לאחר שהתברר כי כל משטרת מוסקבה קושרת עימו קשר, יורשו של אושקוב, אלכסיי טטישצ'ב, מונה למפקד משטרת מוסקבה, הוא ביקש הקמת ועדה מיוחדת בעניינו של ואנ'קה-קין.
ועדה זו נמשכה ארבע שנים, מיוני 1749 ועד יולי 1753, אז הועבר התיק למחלק הבילוש שכל צוותו הוחלף בתקופה זו.
המצוד נמשך שנתיים נוספות עד יולי 1755, אז נגזר דינו של ואנ'קה למוות, אך על פי צו הסנאט הוחלף בעונש בשוט ועבודות פרך, תחילה לרוגרוויק ואחר כך לסיביר.
יאן ואן גוין היה צייר נוף הולנדי.
ואן גוין היה אמן פורה ביותר, ידועים בערך 1200 ציורים שלו ולמעלה מאלף רישומים.
יאן ואן גוין היה בנו של סנדלר והתחיל כחניך בליידן, עיר הולדתו.
כמו ציירים הולנדים רבים בתקופתו, יאן ואן גוין למד אמנות בעיירה הארלם אצל אסיאס ואן דה ולדה.
בגיל 35 הקים סטודיו קבוע בדן האג (האג).
קרנשו מספר (ומזכיר את המקורות) שציורי הנוף של ואן גוין השיגו מחירים נמוכים, אך הוא הגדיל את הכנסתו הצנועה בכך שהגדיל את התפוקה שלו.
ציוריו נעשו במהירות עם פיגמנטים לא יקרים.
למרות חידושי השיווק שלו, הוא תמיד חיפש הכנסה רבה יותר, לא רק דרך עבודה הקשורה באמנות, אלא גם על ידי עסקי נדל"ן.
אף על פי שנדל"ן בדרך כלל היה אפיק בטוח להשקיע כסף, לרוע מזלו של ואן גוין הוא צבר חובות גדולים.
פאולוס פוטר שכר את אחד מבתיו.
אף על פי שהוא הקים סדנה מספר תלמידיו הרשומים היה קטן, ביניהם היה גם יאן סטיין ואדיאן ואן קאבל.
עם זאת רשימת הציירים עליהם השפיע ארוכה הרבה יותר.
בשנת 1652 ו- 1654 נאלץ למכור את אוסף הציורים והאמנות הגרפית שלו, ובהמשך עבר לבית קטן יותר.
הוא נפטר בשנת 1656 בהאג, והשאיר חובות גדולים, מה שאילץ את אלמנתו למכור את ציוריו שנותרו.
צרותיו של ואן גוין גם השפיעו על הסיכויים העסקיים של תלמידו וחתנו יאן סטיין, שעזב את האג בשנת 1654.
בדרך כלל, צייר הולנדי של המאה ה -17 (תור הזהב של הציור ההולנדי) ישתייך לאחת מארבע קטגוריות: צייר דיוקנאות, נופים, טבע דומם או ז'אנר.
הצייר ההולנדי היה מתמחה מאוד, ולעיתים רחוקות יכול היה אמן לקוות להגיע להשגים ביותר מתחום אחד במהלך חייו.
יאן ואן גוין מסווג בעיקר כאמן נוף עם ניסיון לצייר נושאי ז'אנר של חיי היומיום.
הוא צייר רבות מהתעלות בהאג ובסביבתה, כמו גם את הכפרים סביב דלפט, רוטרדם, ליידן וגודה.
ציירי נוף הולנדים פופולריים אחרים של המאה השש-עשרה והשבע-עשרה היו יאקוב ואן רויסדאל, אלברט קאופ, הנדריק אברקמפ, לודולף בקהויסן, מיינדרט הובמה, ארט ואן דר נֵר.
יאן ואן גוין היה מתחיל את הציור באמצעות יצירת משטח מעץ אלון דק, ועליו כמה שכבות מילוי של דבק.
הוא היה יוצר מילוי נוסף בגוון חום בהיר עד אדמדם, שישמש כבסיס לציור בהמשך.
בשלב הבא, ואן גוין היה רושם רישום מהיר את הסצנה בעט ודיו מבלי להיכנס לפרטים הקטנים.
ניתן לראות בבירור את רישום הדיו הזה בחלק מהאזורים הצבועים בצבעים דקיקים ביצירתו.
בהמשך הציור הוא היה פונה לרישום מפורט.
הסצנה הראשונית הייתה מצוירת בשדה ונשמרת בסטודיו כסקיצה לעבודה בהמשך.
רישומים של אמנים באותה תקופה היו לעיתים נדירות יצירות אמנות בפני עצמם, בניגוד לציור בימינו.
על לוח הצבעים שלו היה טוחן אוסף צבעים בגווני אפור נייטרלים, גוונים חומים וצהובים, ירוקים ואדומים שנראו כאילו נמשכו מתוך האדמה שצייר.
לאבקות הטחונות הוסיף שמן לכה להמסת הפיגמנטים שלו לצבעים שאותם מרח בשכבות צבע דקות שהיו ניתנות בקלות למיזוג.
האזורים הכהים בציור נשמרו דקים ושקופים מאוד עם כמויות גדולות של שמן.
האזורים הבהירים יותר בתמונה טופלו בשכבות כבדות ואטומות יותר, שכמות נדיבה של פיגמנט לבן מעורבב בצבע.
האור הנופל על הציור בקטע המואר משתקף בחזרה אל הצופה.
האפקט הוא ריאליזם מדהים ואיכות תלת־ממדית.
פני השטח של הציור המוגמר דומים למוס נוזלי וגמיש, המוקצף ומעוצב בעזרת המברשת.
ניתן לראות כמה מיצירותיו של ואן גוין במדריד, אחת באוסף הציבורי ("נוף חורפי עם דמויות על קרח", 1643) ואחרות באוסף כרמן תיסן המוצגות גם שם ("נוף נהר עם סירת מעבורת וקוטג'", 1634)
יאן ואן גוין היה בעל השפעה חשובה על ציירי הנוף של המאה שלו.
האיכות הטונאלית שלו הייתה תכונה שרבים חיקו.
על פי נתוני המכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות, הוא השפיע על קורנליס דה ברוין, יאן קלנביאר, קורנליס ואן נורד, הרמן סאטלבן, ואברהם ואן בייארן.
ואנג ולפעמים וונג או וואנג, (/wɑːŋ/) הוא שם משפחה סיני והוא שם המשפחה הנפוץ בעולם עם מעל 100,000,000 איש האוחזים בשם זה בסין בלבד.
בסינית ישנם שמי סמלים שונים נפוצים הנהגים ואנג אך עם אינטונציה שונה:
לשני הסימנים רומניזציה משותפת כ-Wang, מפני שבשפות מערביות אין משמעות להבדלי אינטונציה.
王 היה רשום מספר 8 ברשימה המפורסמת "מאות שמות משפחה" של שושלת סונג, בעוד 汪 היה רשום במקום ה-104 באותה רשימה.
王 נהגה כ-"ווֹנג" (Wong) בהונג-קונג, מקאו, קנטונזית, סינית חקאנית (Hakka) וסינית האיאנית (Hainanese)
הוא נהגה כ-"וַואן" (Waan) או "וואוֹן" (Waon) בשנגחאינזית (או ניב ה"הוּ")
הוא נהגה כ-"אוֹנג" או בּוֹנג" בחוקיאנית (Hokkien)
הוא נהגה כ-"וונג" (או Vương) בווייטנאמית
הוא נהגה כ-Ō או Oh ביפנית
כאמור התצורה הנפוצה יותר של ואנג היא 王 (או Wáng) והיא לבדה השם הנפוץ בסין (עם תחרות צמודה מאוד של שם המשפחה "לי" (李) וקצת מאחוריהם "זַ'אנג" (张).
ואנג הוא גם שם משפחה אירופאי, בעיקר בנורווגיה ובשוודיה, אך מקורותיו לא ברורים ואינם בהכרח מסין.
בנורווגית עתיקה ווֹנג (Vong) פירושו כרי-עשב.
הוא שם המשפחה ה-6 בטאיוואן (נכון ל-2005)
הוא שם יחסית נדיר אבל קיים בקוריאה (נכתב בקוריאנית: 왕)
ניקולאס פיטר יוהנס ("החוזה") ואן רנסבורג (באפריקאנס: Nicolaas Pieter Johannes ("Siener") Janse van Rensburg; 30 באוגוסט 1864 – 11 במרץ 1926) היה חקלאי אפריקאנר, שטען ליכולת נבואה והיה ידוע עקב כך בכינוי החוזה (באפריקאנס: Siener).
במהלך מלחמת הבורים, הוא מקורבו וידידו הקרוב של הגנרל הבורי קוס דה לה ריי ושירת בקומנדו שלו.
ואן רנסבורג נולד בחווה מחוץ לעיר פוטצ'סטרום ברפובליקה הדרום אפריקנית לוילם יעקובוס ואן רנסבורג, איכר עני, ואנה קאתארינה.
בגלל העוני של המשפחה, ומקומה המבודד של החווה המשפחתית כל השכלתו הרשמית של ואן רנסבורג הייתה רק 20 ימים בבית הספר.
הוא מעולם לא למד לכתוב אבל באמצעות אמו הוא למד לקרוא מהתנ"ך.
את רוב ילדותו הוא העביר בעבודה בחווה המשפחתית.
ב־1883, בגיל 16, הוא השתתף במסע העונשין של הממשלה כנגד שבט הנדבלה ומנהיגו מבוהוגו בצפון הרפובליקה.
במהלך המשלחת הוא חלה במלריה אבל הצליח לשרוד.
לאחר המשלחת הוא התיישב בוולמרנססטאד במערב טרנסוול.
כשהיה בן 21, ניקלאס, כנראה בגלל הידע שלו בכתבי הקודש, נבחר לזקן בכנסייה הרפורמית באזור מגוריו.
בשנת 1884 הוא התחתן עם אנה סופי קרוגר.
ואן רנסבורג ואחיו פיטר עם פרוץ המלחמה התגייסו לקומנדו של הגנרל דו טויט.
אבל אף על פי שיצא למלחמה ואן רנסבורג סירב לשאת נשק ולא ירה בכלל במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה ואן רנסבורג הסביר התנהגות זאת בכך שבלילה שקדם למלחמה איש זר העיר אותו באמצע הלילה ואמר שעבודתו צרכה להיות מוקדשת לאלוהים.
בעקבות החזון הזה ואן רנסבורג היה מוטרד עמוקות.
כאשר מצבו המעורער החמיר עם הטלת המצור על קימברלי, המפקדים שלו שלחו אותו הביתה.
בדרכו החזרה לביתו הוא חווה הקלה והחליט לחזור למצור על קימברלי.
לטענתו בקימברלי הוא חווה חזון חדש שהגלה בפניו את התבוסה והאובדן של החיים שהמלחמה תביא.
זמן קצר לאחר מכן, ואן רנסבורג עבר לקומנדו של הגנרל פיט קרוניה, אך הצליח להימלט מן המלכודת של הכוחות הבריטיים בפאארדברג שבה נתפס הגנרל קורניה.
לאחר מכן, הוא רכב עם מספר יחידות קומנדו שונים, מספר תחזיות מדויקות לכאורה שהוא העלה ביססו את המוניטין שלו כנביא.
דו"ח של חזיונותיו משך את תשומת הלב של הגנרל דה לה ריי, שגייס את ואן רנסבורג עבור קומנדו שלו.
ב-7 בדצמבר 1900 מצא את עצמו גנרל דה ויט לכוד כנגד נהר הקלדון, שהיה מוצף, על ידי כוח בריטי עדיף.
שליח מיוחד מדה לה ריי הצליח להתחמק דרך הקווים הבריטים ולמסור לידי גנרל דה ויט מסר, שכביכול הגיע מואן רנסבורג, על דרך מילוט.
דה ויט וחייליו עקבו אחרי ההנחיות של השליח והצליחו לברוח מהכוחות הבריטים.
דה לה ריי, כל כך שסמך על ואן רנסבורג, גם שלח אותו ללוות את הנשיא סטיין.
ביום 13 בספטמבר 1901 ואן רנסבורג בהיה במחנה של קומנדנט רוקס בריטקוייל ליד ורדפורט.
לטענתו הוא חש בסכנה ממשית והוא יעץ למפקד לנטוש את המחנה.
מפני שהסיירים שלו לא רואה שום סימן לבריטים, קומנדנט רוקס לא מהיר לפרק את המחנה.
ואן רנסבורג, אשתו וילדיו נמלטו על עגלה, זמן קצר לפני שהחלק הגדול של המחנה נלכד בהתקפה פתע של כוחות בריטים.
בינואר 1901 היה לואן רנסבורג חזון שבו ראה שלוש נשים בוריות רצות, וילם בוסמן שנמצא עם ואן רנסבורג כאשר מסר את החזון, טען שהוא מצא לא רחוק מאזור בו היו את הנשים.
כמה ימים לאחר שהצטרף לקומנדו של דה לה ריי, היו לו חזונות על בני משפחתו שנלכדו, וביקש חופשה כדי לסייע להם.
משפחת ואן רנסבורג ברחה מבית החווה שלהם כשכוחות בריטים התקרבו, אך שיירת העגלות שהובילה את הקשישים, הנשים והשכנים הופתעה ונלכדה על ידי בוגדים למחרת בבוקר.
הוריו של ואן רנסבורג, בתו הבכורה הסטר וארבעה ילדים צעירים יותר נכלאו במחנה הריכוז מאפקינג.
ואן רנסבורג, אשתו, בנו הבכור וילם ושתי בנותיו נסעו עם קבוצה שהצליחה להתחמק מרודפיהם, ואן רנסבורג שוב הצטרף לקומנדו של דה לה ריי.
כשפגש את אשתו שוב באמצע אוקטובר 1901 הם מצאו שבית החווה שלהם נהרס.
החשש של ואן רנסבורג בנוגע לבנותיהם, אנה ומריה, אושר כשהגיעה הידיעה כי הן ושני קרובי משפחה מתו במהלך התפרצות של חצבת במחנה הריכוז.
ואן רנסבורג נכח כאשר הקומנדו של הקומנדנט ואן ארדט חזרה מפעולה ביזרספרויט ב־25 בפברואר 1902. ואן ארדט היה במצב מיואש מכיוון שאחיו נעדר בפעולה.
ואן רנסבורג עם זאת הבטיח לו שאחיו לא מת ולא נלכד, אלא חי, אם כי סובל מאוד.
החייל הפצוע הוחזר למחנה עוד באותו הערב, כשהוא נישא על סוסו של חייל שמצא אותו.
לפני קרב טיבוש, ואן רנסבורג נתן מספר תחזיות המצביעות על האופן שבו האויב יתקרב לאורך נהר הארטס ומתי הם יהיו פגיעים ביותר.
הוא גם חזה כיצד הניצחון יעצים את המוניטין של דה לה ריי.
ב־7 במרץ 1902 דה לה ריי, כפי שחזה ואן רנסבורג, ניצח וזכה לתהילה.
ב־17 במרץ 1902 הנשיא סטיין, בחברת הגנרלים דה ווט והרצוג למפקדה דה לה ריי ליד קלרקסדורף, כדי להתייעץ עם רופאו של דה לה ריי בנוגע למחלת עיניים.
ואן רנסבורג שוב נשלח לשמירה על הנשיא.
בסביבות ה-23 היה לו חזון שבו ראה חיילים אנגלים מגיעים למקום, אך הנשיא לא היה מוכן להישמע לאזהרתו, עד שדה לה ריי התערב בדחיפות בשמו של ואן רנסבורג.
הנשיא חצה את נהר מולופו בערב ה-24. חיילים בריטים הגיעו קלרקסדורף בשעות המוקדמות של ה-25 ותפסו שניים השלישים של דה לה ריי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נוצר משבר כאשר ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה, לואי בותה, הסכים לשלוח חיילים לפלוש למושבה הגרמנית בדרום מערב אפריקה.
בורים רבים התנגדו למאבק למען בריטניה נגד מדינה שאהדה אותם במלחמה נגד בריטניה.
ואן רנסבורג משך קהל רב עם דיווחים על חזונותיו בהם ראה את כל העולם נופל למלחמה ואשר תוביל לסוף האימפריה הבריטית, הוא עמד לצד המתנגדים ליציאה למלחמה.
ב-2 באוגוסט הוא סיפר על חלום בו ראה את גנרל דה לה ריי חוזר לביתו, ללא כיסויי ראש, בכרכרה רתומה לסוסים מעוטרת בפרחים, בעוד ענן שחור עם המספר 15 עליו שופך דם.
רבים ראו בכך אות מבשר טוב, אף על פי שואן רנסבורג עצמו האמין שאות זה מבשר מוות, וניסו לשכנע את דה לה ריי להתמרד כנגד הממשלה.
לאחר מותו של דה לה ריי, ב־2 בנובמבר, נאם הגנרל יאן קמפ בפגישה ציבורית בוולסראל, ליד שוויצר-רנקה, כשלצדו ואן רנסבורג.
ואן רנסבורג נאם גם הוא בפני האספה, והבטיח להם כי חזונותיו מעידים כי אין להם מה לחשוש ממרד.
610 גברים הצטרפו אז למטרת המורדים וכאשר הממשלה הודיע על גיוס לצבא מספר מתנדבי המורדים גדל ל-1,800. ואן רנסבורג ושאר המורדים חברו למאני מריץ וכוחותיו בגבול דרום מערב אפריקה הגרמנית.
בנו של ואן רנסבורג וילם נפצע אנושות בעימות כנגד כוחות הממשלה ולאחר כישלון המרידה ואן רנסבורג, כמו חבריו, קיבל עונש מאסר.
אולם הוא שירת כשנה, תחילה בבוקסבורג, אחר כך במבצר העתיק ביוהנסבורג.
לאחר שחרורו ואן רנסבורג חזר לחוותו רייטקויל, ליד וולמארנסטאד.
חלק מחזונותיו תועדו אז על ידי הכומר ד"ר רוסו.
בתו של ואן רנסבורג אנה באדהורסט גם רשמה חלק מהחזיונות שלו עד מותו בגיל 61. החזיונות האחרונות שמסר נחשבות לקשות לפרשנות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אוספי הנבואות של ואן רנסבורג עוררו חשש בממשלה שבחרה לאסור על הפצתם וכמה עותקים נתפסו בהוראת ראש הממשלה יאן סמוטס.
עם מותה של אנה הועברו מסמכיה בכתב ידה לארכיונים של מוזיאון ליכטנבורג, שם התגלו מחדש בשנת 1991. החווה ובית העלמין המשפחתי של ואן רנסבורג נמצאים 11 ק"מ מאוטוסדל, בפרובינציית צפון מערב.
אמו של ואן רנסבורג טענה שעוד כתינוק הוא ראה חזיונות ושהוא היה מוטרד מהם.
הגנרל הרצוג תיאר אותו כמי שמסיח את דעתו ללא הרף במבוך של תמונות וסמליות.
ואן רנסבורג פירש את הזיותיו כחזונות שקשורים בדרך כלל לרווחת הבורים, הולנד וגרמניה.
לדוגמה, חזון של צמח סיסל התפרש כמבשר לישיבה חשובה, אספה או פרלמנט.
החזונות של ואן רנסבורג תוארו על ידי חלק כניבוי של אירועים מקומיים, כמו מותו של הגנרל קוס דה לה ריי.
ואן רנסבורג וחסידיו פירשו גם את חזונותיו כקשרים לאירועים בינלאומיים, כמו תחילת מלחמת העולם הראשונה ועליית הקומוניזם.
הוא לא פירש את כל חזונותיו, וחלקם קיבלו פירוש מאוחר יותר כנבואות.
דניס רייץ בסיפרו קומנדו מעניק תיאור ססגוני של ואן רנסבורג וחזיונותיו:
"נלוה אליו היה נביא - ואן ראנסבורג - אישיות מוזרה עם זקן מתנופף ועיני קנאי, שחלם חלמות, והעמיד פני מחונן בכוחות ראיית הניסתר.
אני עצמי הייתי נוכח באחת מהצלחותיו - להן היה חייב תודה על פרסומו - היה זה בוקר אחד כשנאספנו כולנו סביב קרונו של הגנרל, הרחיב ואן-רנסבורג את תיאוריו על חזונו החדש, כשקהל המאזינים מקשיב לו בדממה.
תוכנו של חזון זה היה - בדבר פר אדום ופר שחור נלחמים ונוגחים זה את משנהו, עד שלבסוף כרע הפר האדום על ברכיו, מנוצח.
הנביא הסביר ואמר כי גורל דומה נכון לאנגלים בקרוב.
בעוד הוא ניצב שם לפנינו, זרועותיו נשואות ועיניו יורות ברקים, קרא אלינו לפתע: "ראו מי זה בא" - נשאנו את מבטינו וראינו מרחוק פרש מדרבן את סוסו, דוהר לעברנו מכיוון מזרח.
חיכינו בשתיקה לבואו של הרוכב.
כשהגיע אלינו, מאובק ועייף, העלה מכתב מהגנרל בותא - מרחק מאות מילין מאתנו.
כשפתח הגנרל דה-לה-ריי את המכתב וקראו - אורו פניו, ובקול נרגש אמר: "אנשי, האמינו לי כי האויב הגאה הושפל" (Die trotse vyandse nek is gebuig).
הוא הוסיף וסיפר לנו כי המכתב הכיל חדשות בדבר האנגלים, שהציעו לערוך שיחות שלום.
בשורה זו, שבאה מיד בעקבות הנבואה - הפכה לרגע דרמטי, ועשתה עלי רושם, אף כי חשדתי כי ואן ראנסבורג הכין מראש הופעה זו."
רייץ גם מציין שואן רנסבורג פירש כוכב שביט שהופיע בשמים כסימן לשלום שעומד לבוא.
סוידלנדרס, קבוצת שרדנות אפריקאנרית מושפעת מאוד מהנבואות של ואן רנסבורג.
וואנג'יקו (בבנטו; תעתיק אנגלי: Wanjiku) הוא שם נשי לאישה משבט הקיקויו.
מבחינה היסטורית, ואנג'יקו הייתה אחת מתשע בנותיהם של הזוג אשר ייסד את שבט אגיקויו, גיקויו ומומבי.
כתוצאה מכך, צאצאי השושלת שלה מהווים את שבט אגאצ'יקו משבט אגיקויו בקניה.
במסורות קיקויו, השם גתיגיה (Gathigia) הוא זהה גם כן לשם ואנג'יקו.
לדוגמה; מבחינת מסורת הבנטו, זה אפשרי שאם הנקראת ואנג'יקו, תלד את בתה ותקרא לה ואנג'יקו, גם כן.
אך אם הבת תרצה לקרוא לבתה ואנג'יקו על שם אמה, היא לא תוכל זאת לעשות זאת כיוון שהמסורת לא מאפשרת ששלושה דורות ייקראו באותו השם.
לכן כדי בכל זאת לשמר את הכבוד, ובמקביל לא לפגוע במסורת, תקרא הבת השלישית גתיגיה.
השם גתיגיה ישמש כשם מחפה על ואנג'יקו.
השם גם יבדיל אותה מאמה ומסבתה, גם יישמור על כבוד המסורת וגם יאפשר שמירה על כבוד המשפחה.
במקרה זה, מהלך זה מחויב להיעשות כל דור שלישי לשם המקורי, אך אם גתיגיה תלד בנות ותרצה לקרוא לבנותיה לעתיד גם כן על שם אמה, תוכל עכשיו להשתמש בשם ואנג'יקו בחופשיות.
אך נכדי גתיגיה, הדור השלישי לה, יצטרכו גם כן להיקרא גתיגיה (ואנג'יקו).
עם זאת, מגמה זו השתנתה עם הזמן וגתיגיה כבר אינו שם נפוץ.
השם קיקו (Ciku) נהפך לקיצור נפוץ של השם ואנג'יקו.
כיום, בקניה, ואנג'יקו הוא שם המשמש לסימול האזרח הפשוט בהקשר של הפוליטיקה הלאומית.
השם בא לייצג את האדם הרגיל, לאחר שהנשיא לשעבר דניאל אראפ מוי דחה את הקריאות לחוקה חדשה.
הוא העיר:"האם אתה חושב שוואנג'יקו מבין מהי חוקה?", כלומר, "האם אתה חושב שהאזרח הקנייתי הפשוט מבין מהי חוקה?".
בעקבות הערה זו, התקבע הכינוי 'וואנג'יקו' שפירושו הוא ה"ציבור הרחב".
ניקולס ואן קמפן טיילור הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת טקסס.
המחוז כולל את מרבית מחוז קולין, מחוז פרוורי הצפוני לדאלאס.
טיילור, חבר המפלגה הרפובליקנית וקצין משוחרר מחיל הנחתים של ארצות הברית, שירת בשנים 2015–2019 בסנאט המדינתי של טקסס וקודם לכן בבית הנבחרים של טקסס.
טיילור, דור שביעי למשפחה טקסנית, נולד בדאלאס.
הוא צאצא של רוברט לי בלפר, אחד ממייסדי התאגיד "האמבל אויל" (Humble Oil).
הוא גדל במידלנד, שם למד בבית הספר היסודי הילנדר ובבית הספר התיכון סן חסינטו.
בנוסף, הוא בוגר בית הספר סנט פול השוכן בקונקורד, בירת ניו המפשייר.
עם מספר נקודות זכות בתוכנית "Advanced Placement", בתוך שלוש שנים השלים את לימודיו הגבוהים במכללת הרווארד שבקיימברידג' עם תואר ראשון בהיסטוריה.
הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד ב-2001.
מינואר 2002 עד דצמבר 2018 עבד טיילור ב"צ'רצ'יל קפיטל", חברת בנקאות השקעות בתחום הנדל"ן.
בשנת 2004 נישא לאן קולידג'.
במהלך מלחמת עיראק הוצב בפלוגה C של גדוד הסיור הרביעי בחיל הנחתים של ארצות הברית, ולחם לצד פלוגת כוח הסיור השני של הנחתים.
כקפטן, טיילור הוביל משימות צבאיות בטרם הקמת כוח המשימה טראווה במהלך מבצע חירות מתמשכת.
במהלך המלחמה השתתף בפינוי של 31 נחתים פצועים, והעביר אותם לקבלת טיפול רפואי במקום מבטחים.
על לחימתו עוטר בעיטורים צבאיים אחדים, ואת כוחות המילואים של חיל הנחתים עזב בדרגת מייג'ור.
בשנים 2005 ו-2006 התמודד טיילור אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-17 של טקסס.
הוא זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית עם 54.03% מקולות הבוחרים.
אחרי שגרף 40.31% מהקולות בבחירות הכלליות, הוא הפסיד לדמוקרט המכהן צ'ט אדוארדס .
ב-2 בדצמבר 2009 הודיע טיילור על מועמדותו לייצוג מחוז הבחירה ה-66 בבית הנבחרים של טקסס.
לאחר בחירות מקדימות עיקשות שכללו סיבוב מכריע (Runoff) ומאבקים פנימיים בין הרפובליקנים, טיילור הושבע לתפקידו ב-20 באפריל 2010. ב-2 באוגוסט 2013, לקראת בחירות האמצע ב-2014, הודיע טיילור כי בכוונתו להתמודד אל הסנאט המדינתי של טקסס.
כהונתו החלה ב-13 בינואר 2015, ותמה עם השבעתו לקונגרס.
באוגוסט 2017, לקראת בחירות 2018, הודיע טיילור כי יתמודד בשנית אל בית הנבחרים של ארצות הברית, הפעם במחוז הקונגרס השלישי של טקסס.
סם ג'ונסון , נציג המחוז הרפובליקני המכהן מאז 26 שנה, הכריז מוקדם יותר על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
טיילור נתמך בין היתר בידי "המועדון לצמיחה", קבוצת חשיבה שמרנית הפועלת ברחבי ארצות הברית.
טיילור הבטיח את מועמדותו מטעם המפלגה הרפובליקנית אחרי שזכה בבחירות המקדימות ב-6 במרץ 2018. ביום הבחירות הכלליות שהתקיים ב-6 בנובמבר, טיילר נבחר אל הקונגרס ה-116 של ארצות הברית עם 54.3% מקולות הבוחרים.
ניצחונו של טיילור המשיך את המגמה של השליטה הרפובליקנית באחד האזורים הראשונים בטקסס שהפכו למעוזי המפלגה הרפובליקנית.
הרפובליקנים מאיישם מושב זה ללא הפרעה מאז הבחירות המיוחדות בשנת 1968, וטיילור הוא האדם הרביעי בלבד המייצג את המחוז מאז היווסדו.
במקביל, היה זה המרוץ הצמוד ביותר במחוז למעלה מיובל שנים, כשמנגד הייתה זו הפעם הראשונה מאז הבחירות הרגילות ב-1968 בה מועמד המפלגה הדמוקרטית גרף למעלה מ-40%.
טיילור הושבע לתפידו בראשית ינואר 2019. במאי 2021 נמנה טיילור בין 35 רפובליקנים בבית הנבחרים שתמכו בהקמת ועדת חקירה לאירועי ההסתערות על הקפיטול.
לקראת בחירות אמצע הכהונה ב-2022, נקלע טיילור לסיבוב שני (Runoff) בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית, ויממה לאחר מכן הודיע על פרישתו מהקונגרס תוך הודאתו בפרשת אהבים מחוץ לנישואין.
הנסיך ואן ואית'איאקון (בתאית: พระเจ้าวรวงศ์เธอ กรมหมื่นนราธิปพงศ์ประพันธ์; 25 באוגוסט 1891 – 5 בספטמבר 1976) היה בן אצולה תאי, נכדו של ראמה הרביעי, מלך תאילנד, שר החוץ של תאילנד בשנות ה-50, ממלא מקום ראש הממשלה בשנות החמישים ושנות ה-60 ונשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
ואית'איאקון היה נציג ממלכת תאילנד בוועידת מזרח אסיה רבתי ופעל תחת רודנות פלק פיבונסונגרם במלחמת העולם השנייה.
הנסיך ואן ואית'איאקון נולד בבנגקוק, ממלכת תאילנד, בשנת 1891. ואן ואית'איאקון השלים את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת אוקספורד וב"בית הספר החופשי למדעים פוליטיים" (Ecole Libre des Sciences Politiques) בפריז.
הוא סיים לימודיו עם אותות הצטיינות אקדמית, ביניהן כמה תארים של כבוד.
במסגרת פעילותו המחקרית הוא נחשב לאחד האבות המייסדים של ביקורת הפילולוגיה בתאילנד.
הוא היה בנו של הנסיך נאראטיפ פראפהאנפונג ואחיינו של ראמה החמישי, מלך תאילנד המכהן.
הנסיך ואן ואית'איאקון החל לבצע תפקידים במשרות ביצועיות כמזכיר שלישי בשגרירות תאילנד המלכותית בשנת 1917. הוא חזר בשנת 1922 למשרד החוץ בבנגקוק.
עוד בשנת 1922 מונה הנסיך ואן ליועצו של ראמה השישי, מלך תאילנד, שהיה בן דודו.
בשנת 1924 הועלה למשרת תת-השר לענייני חוץ, והיה אחראי על שלילת מספר תיקונים שהוצעו עבור הסכמים פוליטיים ומסחריים עם מעצמות מערביות.
הוא נשלח שוב לאירופה בשנת 1926 כשגריר תאילנד לממלכה המאוחדת, הולנד ובלגיה יחדיו.
במהלך אותה תקופה שימש גם כראש המשלחת התאילנדית לחבר הלאומים, שם היה פעיל במספר ועדות חשובות כחבר, סגן נשיא ונשיא.
הנסיך ואן חזר לתאילנד בשנת 1930, כדי לקבל מושב של פרופסור בפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת צ'ולאלונגקום.
השתתפות במועצת סיאטו ובוועידת בנדונג העוסקות במרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי, שם נבחר לדובר, וכן משא ומתן מוביל לכניסת תאילנד כחברה לאומות המאוחדות לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1947 מונה לשגריר בארצות הברית ושימש במקביל כשגריר תאילנד באו"ם.
מאוחר יותר כיהן כנשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות ושימש מספר פעמים כממלא מקום ראש ממשלת תאילנד תחת ראשי הממשלה סריט תאנראט ותאנום קיטיקצ'ורן.
לאחר מכן כיהן כמנהל אוניברסיטת טהאמסאט, בבנגקוק.
הנסיך ואן נפטר ב-1976 בבנגקוק.
בבחינת חייו האישיים היה ואן נשוי והיה לאב לשני ילדים, בן ובת.
ואן טאוור (בפורטוגזית: One Tower) הוא גורד השחקים הגבוה בברזיל והשני בגובהו באמריקה הדרומית, אחרי גראן טורה סנטיאגו בסנטיאגו, בירת צ'ילה.
הוא ממוקם בעיר בלנאריו קמבוריו, במדינת סנטה קטרינה בדרום ברזיל.
בניית המגדל החלה ב־2015 ונמשכה מעט יותר מ־7 שנים.
בדצמבר 2022 הושלמה בנייתו והוא נפתח.
גובהו 290 מטר, והוא מכיל 77 קומות, מהן 7 קומות טכניות.
בבלנאריו קמבוריו נמצאים עוד מגדלים רבים.
3 מהם היו בעבר הגבוהים בברזיל: מגדלי מועדון יאכטהאוס רזידנס , שהחזיקו בתואר משנת 2020 ועד להשלמת בנייתו של ואן טאוור ומגדל חוף האין־סוף , שהחזיק בתואר משנת 2019 עד 2020.
ואן פיס היא סדרת סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי מאט אוונס וסטיבן מידה עבור נטפליקס.
הסדרה היא עיבוד לייב אקשן לסדרת המאנגה היפנית המתמשכת משנת 1997 באותו שם מאת אייצ'ירו אודה.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור במלואה בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-31 באוגוסט 2023.
עלילת הסדרה מתרחשת בעולם בדיוני ומתמקד בפיראט הצעיר והשאפתן מונקי די.
לופי אשר אכל פרי מסתורי שהעניק לו יכולת ייחודית למתוח את גופו כמו גומי.
לופי שואף להפוך למלך הפיראטים על ידי מציאת אוצר ה"וואן פיס".
לאורך הדרך, הוא מרכיב צוות פיראטים אשר מסייע לו להתמודד עם אויבים שונים לאורך הדרך ולחקור איים שונים.
דמויות ראשיות - "כובעי הקש"
לופי (איניאקי גודוי) - פיראט צעיר ונלהב שקיבל יכולות רבות עוצמה לאחר שאכל בטעות פרי מסתורי.
המטרה שלו היא לצאת מאזור האיסט בלו יחד עם צוות משלו, למצוא את אוצר ה"וואן פיס" ולהפוך למלך הפיראטים.
קולטון אוסוריו מגלם בסדרה את לופי בצעירותו.
רורונואה זורו (מקניו מאדה) - סייף מוכשר וצייד ראשים, הנלחם באמצעות שלוש חרבות במיומנות רבה.
חלומו הוא להפוך לסייף הטוב ביותר בעולם.
הראשון שלופי צירף לצוות שלו.
מה שהופך את זורו לחברו הטוב ביותר של לופי ולידה ימינו (המִישְנֶה לקפטן).
נאמי - (אמילי ראד) - הנווטת המבריקה של צוות שודדי כובע הקש.
השנייה שלופי צירף לציוותו ומכאן היא מקורבת מאוד לזורו ולאוסופ.
חלומה הוא לצייר מפה של העולם כולו.
כשהייתה בת 8 היא עשתה עסק עם ארלונג שהוא יעסיק אותה בתמורה לכך שתצייר לו מפות ובתמורה אם היא תצליח לאסוף מספיק כסף (100,000 בֶּרִי), הוא יעביר לבעלותה את הכפר שלה (כפר קוקו).
ובכך שיעבד אותה, אזק אותה והחזיק בה בתנאים מחפירים.
אך שוחררה לחופשי בידי לופי, זורו, אוסופ וסאנג'י לאחר ששמעו על מה שארלונג עשה לה.
ביתה המואמצת של בל-מר ביחד עם "אחותה" הגדולה, נוג'יקו.
אוסופ - (ג'ייקוב גיבסון) - הצלף המיומן של צוות שודדי כובע הקש.
השלישי אשר לופי צירף לציוותו.
החלום שלו הוא להפוך לפיראט גדול כמו אביו יאסופ.
אוסופ הוא גם ממציא, צייר ופסל מוכשר.
וינסמוק סאנג'י (טאז סקיילר) - הטבח של צוות "כובע הקש".
הרביעי אשר לופי צירף לצוות שלו.
סגנון הלחימה רב העוצמה של סאנג'י מבוסס בעיקר על שימוש ברגליו מאחר שאת ידיו הוא שומר לבישול.
מאמין שכל אישה היא תעלומה שצריך לפתור.
בעל התנגחויות רבות עם זורו מעצם היותו של זורו מקורב לנאמי וללופי.
חלומו האולטימטבי של סאנג'י הוא למצוא את הים המיתולוגי ה"אול בלו".
גארפ (וינסנט רייגן) - סגן אדמירל במארינס שמאמן את קובי והלמפו להיות חיילים חזקים במארינס.
קובי (מורגן דייוויס) - נער בן גילו של לופי שלופי הציל בפרק הראשון מהשבי בצוות הפיראטים של אלבידה כבר הרבה זמן.
תמיד חלם להצטרף למארינס, אך בשל סביבתו החליט לוותר על חלומו.
בזכות לופי החל לממש את חלומו והצטרף לצוות מארינס שזה עתה פיקודו התחלף מקפטן מורגן "יד ברזל" לסגן אדמירל גארפ שנתן לו מקום מיוחד בצוות.
הלמפו (איידן סקוט) - רב-סרן במארינס ובנו של קפטן מורגן.
הלמפו משתמש במעמדו של אביו כקפטן במארינס כדי להציק לאחרים ולגרום להם למלא את רצונו.
מורגן "יד גרזן" (לנגלי קירקווד) - קפטן מארינס מושחת ואביו של הלמפו.
בעבר הובס על ידי קפטן קורו ובעקבות כך נשברה לו הלסת והיד.
את היד הוא החליף בגרזן ואת הלסת בלסת מתכת.
קשר את זורו לצלב בגלל שהוא התחצף לבנו, הלמפו.
בסוף נקשר לצלב על ידי גארפ כעונש על כך ש"נתן" ללופי, זורו ונאמי להתחמק מבסיס המארינס שבראשותו עם המפה לים הפתוח בו נמצא הוואן פיס.
דמויות ראשיות - פיראטים נוספים:
באגי "הליצן" (ג'ף וורד) - פיראט חמדן מאוד וצמא לכסף.
הוא הקפטן של "פיראטי באגי".
פרי השטן אותו הוא אכל, המכונה פרי הפיצול, מאפשר לו לפרק את חלקי גופו וכתוצאה מכך הוא חסין לחיתוכים.
ארלונג "המסור" (מקינלי בלצ'ר השלישי) - איש דג חזק וחסר רחמים שהוא הקפטן של פיראטי ארלונג ושולט על ארלונג פארק.
השתלט על כפר ילדותה של נאמי (כפר הקוקוסים) ועשה איתה עסקה כשהייתה בת 8 שהוא יעסיק אותה בתמורה לכך שתצייר לו מפות ובתמורה אם היא תצליח לאסוף מספיק כסף, הוא יעביר לבעלותה את הכפר שלה.
אלבידה (איליה אזורליס פאולינו) - הקפטנית האכזרית של "פיראטי אלבידה" שנלחמת עם מחבט ברזל גדול עם קוצים.
שאנקס "אדום השיער" (פיטר גדיוט) - הקפטן של פיראטי "השיער האדום" שהיה גיבור ילדותו וההשראה של לופי להקים צוות משלו.
היה בעברו בצוות הפיראטים של גולד רוג'ר עם באגי.
בדיוק כמו דרקול, גם הוא אחד משבעת השיצ'יבוקאי (הפיראטים המאיימים ביותר בכל הימים).
דרקול מיהוק "עין הנץ" (סטיבן וורד) - פיראט שנחשב לסייף הטוב ביותר בעולם.
דרקול הוא אחד משבעת השיצ'יבוקאי (הפיראטים המאיימים ביותר בכל הימים).
דמויות משניות - "אדום השיער":
יאסופ (סטיב מארק) - אחד מהקצינים הבכירים של הצוות "פיראטי השיער האדום" ואביו של אוסופ.
נחשב בעיני רבים כצלף הטוב בעולם.
מיומן בלירות ממספר אקדחים או רובים במקביל.
בפלאשבקים של לופי, הוא (יאסופ) בעל תספורת אפרו.
כיום הוא בעל תספורת ראסטות בדומה לבנו, אוסופ.
לאקי רו (נטלנהלה מורגן קוטו) - אחד מהקצינים הבכירים של צוות "פיראטי השיער האדום" וטבח הספינה שלהם.
נוסע עימו מספר אקדחים בחגורתו הרחבה למקרה הצורך אך משתמש רק באחד מהם בכל פעם.
בן בקמן (לאודו ליבנברג) - אחד מקציני צוות הפיראטים של שאנקס "אדום השיער" יחד עם בן ויאסופ.
דמויות משניות - "החתול השחור":
קלהדור/קורו (אלכסנדר מאניאטיס) - הקפטן של צוות הפיראטים החתול השחור אשר מתחזה לאחד המשרתים של קאיה.
שמו האמיתי הוא קורו, אך שינה את שמו לקלהדור כאשר התחזה למשרת בביתה של קאיה.
שאם (ביאנקה אוסטהויז'ן) - קצינה בצוות הפיראטים "החתול השחור" ויד ימינו של קורו.
עבדה כמשרתת בביתה של קאיה, אך בעצם היא תיעבה אותה בסתר כמו קורו ובוצ'י.
הייתה אחראית על פינוי הגופות שנרצחו על ידי קורו בבית היין בבעלות משפחתה של קאיה אל הבאר.
בוצ'י (אלברט פרטוריוס) - קצין בצוות הפיראטים החתול השחור.
עבד כטבח בביתה של קאיה, אך בעצם הוא תיעב אותה בסתר כמו קורו ובוצ'י.
היה אחרי על הרעלתה בפקודתו של קורו.
דמויות משניות - פיראטים נוספים:
היגומה (טאמר בורג'ק) - פיראט מרושע שניסה להרוג את לופי בצעירותו.
קאבאג'י "האקרובט" (סוון רויגרוק) - אקרובט וקצין בצוות הפיראטים של באגי.
קורובי (ז'נדר לה רו) - קצין בצוות הפיראטים ארלונג.
צ'ו (לן-בארי סימונס) - קצין בצוות הפיראטים ארלונג.
נזומי (רורי אקטון-ברנל) - קפטן עכבר אנושי מושחת במארינס שמחפה על מעלליו של ארלונג.
בוגארד (ארמנד אוקמפ) - קצין במארינס ויד ימינו של גארפ.
דמויות משניות - חברים נוספים:
מקינו (קתלין סטיבנס) - ברמנית מכפר טחנת הרוח בו לופי גדל.
חברה קרובה וטובה של לופי ושל שאנקס ושל יתר ציוותו.
קאיה (סלסט לוסט) - יורשת יתומה וחברה קרובה של אוסופ.
מרי (ברט וויליאמס) - עורך דין והאפוטרופוס של נכסיה של קאיה.
נהרג על ידי קלהדור (קפטן פיראטי "החתול השחור") ועל שמו נקראה ספינת הפיראטים של "כובעי הקש": ה"גואינג מרי".
השף זף (זף "אדום הרגל" לשעבר) (קרייג פיירבראס) - קפטן פיראטי קוק המאיימים לשעבר וכיום השף הראשי והבעלים של המסעדה הצפה והיוקרתית - בראטיה.
משמש כדמות אב לסאנג'י בעל אותו חלום כמוהו.
נוג'יקו (שיומה אומלה) - ביתה המואמצת של בל-מר ביחד עם "אחותה" הקטנה, נאמי.
גרה בכפר קוקו בבית קטן ורעוע בקצה פרדס הקלמנטינות בו היא ונאמי גדלו וגודלו על ידי בל-מר.
גנזו (גרנט רוס) - השריף של כפר קוקו.
דמויות שוליות - תפקידי אורח
רוג'ר (מייקל דורמן) - מלך הפיראטים והבעלים לשעבר של אוצר ה"וואן פיס".
שימש בעבר כדמות אב ומנטור עבור שאנקס.
אביו הביולוגי והמנוח של אייס.
מר 7 (בן קגוסימור) - סייף שנשלח בפרק הראשון לפגוש את זורו על ידי ארגון פשע בשם בארוק וורקס.
בנוסף הוא גם נהרג על ידו באותו הפרק.
ריריקה (ניקול פורטוין) - ברמנית בעיר הצדפים.
באנצ'ינה (שאנטה גריינג'ר) - אמו המנוחה של אוסופ ואשתו המנוחה של יאסופ.
שימוטסוקי קוינה (אודרי סימונה) - חברת הילדות המנוחה של זורו, סייפת מיומנת וביתו של קושירו.
נהגה לחשוב לפעמים שכשתגדל כל הבנים ינצחו אותה בסייף בגלל היותה בת.
מה שגרם לזורו לא פעם להתרגז על קוינה ולהבטיח ביחד איתה שבועה שהם יקיימו בכל יום עד שאחד מהם יהיה הסייפ/ת הטוב/ה בעולם.
אך למחורת כזורו חיכה לקוינה לתחרות ידידותית בין השניים, קושירו הודיע לו על מותה.
הייתה הבעלים של ה"וואדו איצ'ימונג'י" (חרב לבנה מאוד נדירה בעולם של "וואן פיס" (היא גם אחת מ-21 החרבות הגדולות ביותר ביקום של "וואן פיס") עד מותה שאחריו זורו ירש את חרבה (- בה הוא כמעט ולא משתמש אלא אם הוא חייבלהלן פירוט על חרבותיו של זורו:
שימוטסוקי קושירו (נתן קאסל) - סייף שהיה המורה של רורונואה זורו.
משמש לו גם כדמות אב.
דון קריג (מילטון שור) - הקפטן של צי פיראטים שלובש שריון מלא בנשק מוסתר.
ג'ין (ליתה בם) - מפקד בצוות של דון קריג.
בל-מר (ג'נה גאלאווי) - חיילת מארינס לשעבר בעלת שיער ורוד כהה שאימצה את נוג'יקו ואת נאמי כשהיו קטנות.
גרה בכפר קוקו בבית קטן ורעוע בקצה פרדס הקלמנטינות עד שארלונג פשט על הכפר ורצח את בל-מר מול בנותיה.
העונה הראשונה מורכבת משמונה פרקים, כאשר מארק ג'ובסט ביים את שני הראשונים.
ביולי, 2017, פורסם התחלת הפקה של עיבוד טלוויזיה אמריקאי לייב אקשן למאנגה וואן פיס של אייצ'ירו אודה במסגרת חגיגות 20 שנה לסדרה.
אודה ישמש כמפיק בפועל של הסדרה לצד מרטי אדלשטיין ובקי קלמנטס.
על פי הדיווחים, הסדרה תתחיל בסאגת ה-East Blue.
אדלשטיין גם אמר שעלות ההפקה עשויה לקבוע שיאים חדשים.
בינואר 2020, אודה חשף כי נטפליקס הזמינה עונה ראשונה המורכבת מעשרה פרקים.
במאי 2020, המפיק מרטי אדלשטיין חשף במהלך ראיון עם "Syfy Wire", שהסדרה הייתה אמורה להתחיל במקור בצילומים בקייפטאון באולפני הסרטים בקייפטאון מתישהו בסביבות אוגוסט, אך מאז נדחתה לסביבות ספטמבר בגלל מגפת הקורונה.
הוא גם חשף באותו ראיון, שכל עשרת התסריטים נכתבו לסדרה והם היו אמורים להתחיל את הליהוק מתישהו ביוני.
עם זאת, המפיק והכותב בפועל מאט אוונס הצהיר בספטמבר 2020 שהליהוק טרם החל.
במרץ 2021, ההפקה החלה שוב עם מנהל הסדרה סטיבן מאידה שחשף ששם הקוד של הסדרה הוא Project Roger.
בספטמבר 2021, הסדרה חשפה את לוגו הסדרה.
באותו חודש דווח כי מארק ג'ובסט יביים את פרק הפיילוט של הסדרה.
בפברואר 2022, הוכרז כי אריסו קאשיוואגי תהיה המנהלת הקריאטיבית והמעצבת של זהות המותג של התערוכה, שם היא תיצור ותעצב לוגו ורצף כותרות וכו' במרץ 2022, לצד פרסום הכרזות ליהוק נוספות, נאמר כי הכותב הראשי והמפיק בפועל מאט אוונס ישמש כשותף כמנהל לצד מידה.
ביוני 2022, נחשף כי אמה סאליבן שביימה פרקים של הסדרה.
בנובמבר 2021, צוות השחקנים הראשי שיגלם את שודדי כובע הקש נחשף באמצעות סדרה של כרזות מבוקשים : איניאקי גודוי בתפקיד מאנקי די.
לופי, מקניו בתפקיד רורונואה זורו, אמילי ראד בתפקיד נאמי, ג'ייקוב רומרו גיבסון בתפקיד אוסופ, וטאז סקיילר בתפקיד סאנג'י.
במרץ 2022, נטפליקס צירפה את מורגן דייוויס בתור קובי, איליה אזורליס פאולינו בתור אלבידה, איידן סקוט בתור הלמפו, ג'ף וורד בתור באגי, מקינלי בלכר השלישי בתור ארלונג, וינסנט ריגן בתור גארפ ופיטר גדיוט בתור שאנקס בתפקידים חוזרים.
ביוני 2022 הצטרפו לנגלי קירקווד כקפטן מורגן, סלסט לוטס כקאיה, אלכסנדר מאניאטיס כקלהדור, קרייג פיירבראס כזף, סטיבן וורד כדרקול מיהוק, וצ'יומה אומאלה כנוג'יקו.
באוגוסט 2022, ביאנקה אוסטהויז'ן, צ'נטה גריינג'ר וגרנט רוס הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה, וגילמו את Sham, Banchina ו-Genzo בהתאמה.
בפברואר 2023, נחשף שסטיבל מארק לוהק לתפקיד יאסופ.
במרץ 2023, נחשף שג'נדר לה רו לוהק לתפקיד קורובי.
ההפקה הודיעה רשמית כי הצילום הראשי החל ב-31 בינואר, והסתיימו ב-22 באוגוסט 2022. במאי 2022, הבמאי מארק ג'ובסט עדכן כי סיים לצלם את שני הפרקים הראשונים של הסדרה.
חלק מהצילומים התרחשו בקייפטאון, דרום אפריקה באולפני הסרטים של קייפטאון.
ניקול הירש וויטאקר, צלמת הקולנוע של הסדרה אמרה שהצוות שלה לוהק שישה שבועות לפני תחילת ההפקה.
ואנג האויו (בסינית : 王浩宇; נולד ב-27 ביולי 2005) הוא שחיין סיני, אלוף עולם (דוחה 2024) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר במלבורן שבאוסטרליה סיים במקום 24 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.17 שניות, ובמקום 37 במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.60 שניות.
בנוסף, סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב בשיא סין חדש של 1:30.18 דקות, ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.
באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.
בנוסף, סיים במקום 22 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.64 שניות.
בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי יחד עם פאן ג'אנלה, צ'ן ג'ונר וואנג צ'אנגהאו בשיא אסיה חדש של 3:11.38 דקות, ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.99 דקות.
במשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום שביעי בתוצאה של 48.06 שניות.
ואנגליס פאפאת'נאסיו , המוכר כ"ואנגליס", היה מוזיקאי ומלחין יווני.
יצירותיו נעשו בדרך כלל בז'אנר העידן החדש והמוזיקה האלקטרונית.
יצירותיו הידועות ביותר הן שיר הנושא לסרט "מרכבות האש" והפסקול לסרטים "בלייד ראנר" ו-"1492: מעבר לאופק", יצירות שעבורן זכה בפרסי אוסקר.
ואנגליס נולד בשם אוונגלוס אודיסיאס פאפאת'נאסיו בוולוס, יוון.
הוא התחיל להלחין עוד בגיל 4, ונודע כמוזיקאי אוטודידקט.
הוא סירב לקחת שיעורים על פסנתר מסורתי, ולמד ציור באקדמיה לאמנויות יפות באתונה.
בשנות ה-60 המוקדמות הקים את להקת הפופ פורמינקס (Forminx), שהייתה אז פופולרית ביוון.
במהלך מהומות הסטודנטים ב־1968 עבר ואנגליס לפריז, ויחד עם דמיס רוסוס ולוקאס סידראס הקים להקת רוק מתקדם בשם בנה של אפרודיטה.
ללהקה היה להיט יחיד באירופה בשם "Rain and Tears", שנחשב לציר חשוב בהתפתחות הרוק המתקדם, במיוחד בגלל פריצת הדרך של אלבומם "666".
בשנת 1972 התפרקה הלהקה, אך מאז הספיק ואנגליס להפיק כמה אלבומים וסינגלים לרוסוס וגם רוסוס תרם קטע מושר לפסקול של "בלייד ראנר".
בשנת 1973 התחיל ואנגליס את קריירת הסולו שלו כשכתב מוזיקת רקע לשני סרטים של הבמאי הצרפתי פרדריק רוסיף.
אלבום הסולו הרשמי הראשון שלו נקרא "Earth", והוקלט גם הוא ב־1973. בערך באותו הזמן, הוא חזר למשך שבועיים ללהקת פרוג-רוק אחרת, שנקראה יס.
אף על פי שמעולם לא הצטרף ללהקה, הוא נעשה לידידו של זמר הלהקה ג'ון אנדרסון.
אחרי שעבר ללונדון, ואנגליס חתם על עסקה עם RCA Records, להקמת אולפן - Nemo Studios.
שם הוא החל להקליט סדרה של אלבומי מוזיקה אלקטרונית, בהם האלבומים "Heaven and Hell" (1975), "Spiral" (1977) ו-"China" (1979).
בנוסף הוא תרם כמפיק וקלידן לאלבום "Phos", שייתכן שהיה האלבום החשוב ביותר של להקת הרוק היוונית Socrates Drank the Conium.
(1981–1999) העבודה בקולנוע וההצלחה המסחרית
בשנת 1981 ואנגליס כתב את מוזיקת הרקע לסרט הקולנוע "מרכבות האש".
הסרט גרף שישה פרסים, וואנגליס עצמו זכה בפרס אוסקר למוזיקת הרקע המקורית.
נעימת הפתיחה של הסרט יצאה לאור ב־1982 וטיפסה לפסגת מצעד ה"בילבורד הוט 100" לשבוע אחד.
בשנת 1982 הלחין את פסקול הסרט "נעדר".
עקב הצלחת "מרכבות האש", בשנת 1983, הבמאי פיטר ויר השתמש במוזיקה של ואנגליס שיצאה לפני כן, בסרטו "שנה בצל הסכנה", בייחוד ב"L'enfant" מהאלבום "Opera Sauvage".
ב-1984 חיבור את פסקול המוזיקה לסרט "הבאונטי".
בשנת 1982 ואנגליס התחיל לעבוד עם הבמאי רידלי סקוט: הוא חיבר את מוזיקת הרקע ל"בלייד ראנר" (1982), ולאחר מכן את מוזיקת הרקע ל־"1492: מעבר לאופק" (1992).
שיר הנושא של הסרט Conquest of Paradise הפך ללהיט עולמי וזכה לגרסאות כיסוי רבות.
באותה שנה הוא גם כתב את המוזיקה לסרטו של רומן פולנסקי "ירח מר".
כמו כן חיבר מוזיקת רקע לסרטיו התיעודיים "מתחת לפני הים" של ז'אק איב קוסטו.
בשנת 1992 הוא קיבל מצרפת הזמנה למסדר האמנויות והספרות.
במקביל לעבודתו בסרטים במשך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, הקליט יחד עם ג'ון אנדרסון מספר אלבומים בשם ג'ון & ואנגליס.
בשנת 2001 הוציא לאור את האלבום "Mythodea", שהתאפיין יותר בקטעי כלי מאשר מוזיקה אלקטרונית.
באלבום השתתפה מקהלה בת 120 חברים ותזמורת כלי הקשה של 20 מתופפים.
האלבום עצמו נכתב כבר בשנת 1993, ונאס"א השתמשה בו כשיר נושא למשימת החלל למאדים.
בשנת 2004 הוציא לאור את הדיסק "Alexander", אלבום פסקול לסרט "אלכסנדר" של אוליבר סטון.
בהמשך היה מעורב בפרויקטים במולדתו.
ואנגליס נפטר ב-17 במאי 2022 בבית חולים בצרפת, שם טופל לאחר שלקה במחלת הקורונה.
מלחין ההמנון הרשמי של גביע העולם בכדורגל 2002.
גרסה של "Pulstar", רצועה מהאלבום "Albedo 0.39", שימשה כמנגינת פתיחה בתוכניות רבות.
בין היתר בתוכנית חדשות הספורט של ערוץ ESPN וכמנגינה הפותחת את מהדורות החדשות של WTVK, WNEV ו-ABS-CBN.
וָאנְג לִיצִ'ין (בשפות סיניות: 王励勤; באנגלית: Wang Liqin; ) הוא טניסאי שולחן סיני, הוא אלוף אולימפי בעל ארבע מדליות מהן שתיים זהב ואלוף עולם בעל 18 מדליות, מהן 11 מדליות זהב.
באולימפיאדת סידני (2000) זכה ואנג במדליית זהב בתחרות לזוגות גברים, באולימפיאדת אתונה (2004) זכה במדליית ארד בתחרות ליחידים ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בתחרות הקבוצתית ובמדליית ארד בתחרות ליחידים.
ואנג זכה באליפויות העולם ב-2001 באוסקה שביפן ב-3 מדליות זהב, ב-2005 בשאנגחאי שבסין ב-3 מדליות מהן 2 זהב ביחידים ובזוגות מעורבים וב-2007 בזאגרב שבקרואטיה ב-3 מדליות מהן 2 זהב ביחידים ובזוגות מעורבים.
וָאנג נָאן (בכתב סיני: 王楠; באנגלית: Wang Nan; ) היא טניסאית שולחן סינית.
שותפתה למשחקי הזוגות היא ג'אנג יינינג.
היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
אולימפיאדת סידני (2000) - מדליית זהב (יחידות וזוגות)
אולימפיאדת אתונה (2004) - מדליית זהב (זוגות)
אולימפיאדת בייג'ינג (2008) -מדליית זהב (קבוצתי), מדליית כסף (יחידות)
2002 - הגיעה לשלב חצי הגמר
2003 - מקום ראשון (זוגות וזוגות מעורבים)
2001 - מקום ראשון (יחידות וזוגות)
וַאנדֶרְפוֹגֶל הייתה תנועת נוער רומנטית-לאומית גרמנית.
התנועה קמה בשנת 1896. הוואנדרפוגל הייתה בין תנועות הנוער הראשונות בעולם.
התנועה דגלה ברעיונות רומנטיים כמו חזרה לטבע, קבוצת השווים והחברות האינטימית של חבורת הנעורים, סגידה למנהיג (המדריך), מרידה בחברת המבוגרים, דגלו בטוהר מידות ושאיפה לשלימות.
במסגרת היציאה לטבע, דגלה התנועה בנטוריזם (נודיזם), ונהגו לשחות בעירום במסגרת טיוליהם.
טיולים ומסעות היו חלק מרכזי בפעילות התנועה ואחת מתרומותיה הייתה הקמת רשת אכסניות נוער.
הוואנדרפוגל כמו שאר תנועות הנוער הלאומיות לא קיבלו לשורותיהן יהודים (כי לטענתם אי אפשר לערב לאום בלאום אחר) ולכן קמו תנועות נוער יהודיות כמו השומר הצעיר, בלאו וייס, הבונים ואחרות.
חברי התנועה נהגו לברך זה את זה במילה "הייל!".
בן הזמן תיאר אותם במילים:
כבר ב-1913 הוקמה תנועת הבוגרים "הנוער הגרמני החופשי", שאיגדה את בוגרי התנועה, רובם סטודנטים, הם עסקו בעיקר בחינוך ובהקמת אכסניות נוער.
כבר בתקופה זו האנס בליהר שהיה בין החברים הראשונים של התנועה החל לפרסם מחקרים עליה.
ב-1923 התפלגה התנועה לפלגים ימניים ושמאליים.
תנועת הנוער הושפעה במיוחד מן הפלגים הימניים, שכונו "בינדה", הפכה ללאומנית ופוליטית יותר והוגדר בה סולם פיקוד נוקשה.
בין מנהיגי התנועה הרוחניים נמנו שטפן גאורגה, ג'ון הרגרייב והכומר מרטין פלקל שהאמין ב"רייך הקדוש, הנשגב של החיזיון הגרמני, הנמצא בכל מקום ובשום מקום".
בין הקבוצות הייתה קבוצה שעבדה בחוות חקלאיות בגבול פולין על מנת למנוע העסקת עובדים זרים פולנים, אחד מחברי קבוצה זו היה היינריך הימלר.
קבוצות אחרות הדגישו אימון צבאי ומצעדים.
אולם, למרות אופי התנועה, היא הייתה במהלך שנות ה-20 יריבה מעמדית לתנועת הנוער "היטלר יוגנד" של המפלגה הנאצית והיטלר, שפנה למעמד הפועלים דחה את דרכה של התנועה ה"בורגנית".
בשנת 1933 נאסרה פעילותן של תנועות הנוער העצמאיות בגרמניה והנוער חויב להצטרף לתנועת הנוער "היטלר יוגנד" של המפלגה הנאצית.
ואנדה הוא מחוז וחבל ארץ בצרפת הנקרא על שמו של נהר ואנדה החוצה אותו ממזרח למערב.
המחוז נמצא בחבל הארץ פיי דה לה לואר ועיר הבירה שלו היא לה רוש-סור-יון.
מלחמות הוואנדה (1793–1796) היו התקוממויות אנטי-מהפכניות במערב צרפת במהלך המהפכה הצרפתית.
הראשונה והחשובה ביותר התרחשה בשנת 1793 בחבל ואנדה רבתי, שכלל חלקים נרחבים ממחוזות הלואר תחתית (הלואר האטלנטי), מן ולואר, דה-סוור.
באזור זה שהפך לקתולי אדוק, המהפכה של שנת 1789 התקבלה בהתלהבות מועטה.
הסימנים הראשונים לאי שביעות רצון בולטת הופיעו עם חקיקת חוקת הכמורה (יולי 1790) שהנהיגה פיקוח קפדני על הכנסייה הקתולית.
ואנגרי מוטא מאטאיי הייתה פעילה פוליטית וסביבתית קנייתית.
ב-2004 הייתה מאטאיי לאישה האפריקאית הראשונה שזכתה בפרס נובל לשלום, שהוענק לה על תרומתה לפיתוח בר-קיימא, דמוקרטיה ושלום.
כמו כן, היא זכתה בפרס הקיום הנכון ב-1984 ובפרס גולדמן לפעילות סביבתית ("הנובל הירוק") לשנת 1991.
מאטאיי הייתה חברת פרלמנט ושירתה כסגנית שר לסביבה טבעית ואוצרות טבע בממשלתו של נשיא קניה מוואי קיבאקי מינואר 2003 עד נובמבר 2005.
ואנגרי נולדה באפריל 1940 למשפחה טיפוסית משבט הקיקויו.
אמה הייתה אשתו השנייה של אביה, אחת מארבע נשותיו.
ואנגרי הייתה השלישית מבין חמשת ילדיה של אמה אך הבת הראשונה ולכן קרובה מאוד לאמה.
ממנה היא קיבלה את אהבת הטבע והאדמה.
אמה שמעולם לא הלכה לבית הספר או למדה קרוא וכתוב עסקה כל חייה בחקלאות והמשיכה לגדל מזון עד אמצע שנות ה-80 לחייה.
אביה למד בבית ספר יסודי, ידע קרוא וכתוב בשפת הקיקויו אך לא באנגלית ועבד כנהג ואיש תחזוקה בחווה בבעלות מתיישב אנגלי לבן, ואליו הצטרפו שאר נשותיו חוץ מואנג'ירו, אמה של ואנגרי.
אף על פי שבאותה תקופה בקהילת הקיקויו בנות נשארו לרוב לעזור לאימן בעבודות הבית והטיפול באחים, ואנגרי נשלחה לבית ספר יסודי בגיל 8, ובגיל 11 היא עברה ללמוד בפנימיה שנוהלה על ידי המסיון הקתולי.
שם היא הייתה בתקופת התקוממות המאו מאו.
כשסיימה את לימודיה בשנת 1954 הייתה בעלת הציונים הגבוהים ביותר בכיתתה ולכן יכלה להתקבל לתיכון היחיד שהיה באותה תקופה בקניה לבנות שחורות.
בתום לימודיה בתיכון שאלו אותה אם היא מעדיפה להיות מורה או אחות שכן אלו היו נתיבי הקריירה לנשים שחורות בעלות השכלה תיכונית בקניה, אך ואנגרי הייתה נחושה להמשיך להשכלה גבוהה.
בשנת 1960 ואנגרי נבחרה להשתתף ברכבת האווירית אותה יזם קנדי, במסגרתה 300 בוגרי תיכון מצטיינים מקניה נשלחו ללמוד בארצות הברית.
היא קיבלה תואר ראשון בביולוגיה מבנדיקטין קולג' בקנזס בשנת 1964, המשיכה ללימודי תואר שני באוניברסיטת פיטסבורג בפנסילבניה בו זכתה ב-1966. לאחר חזרתה לקניה היא השלימה (1971) דוקטורט באנטומיה וטרינרית מטעם אוניברסיטת ניירובי לאחר שלמדה תקופה קצרה באוניברסיטת מינכן.
בכך הפכה מאטאיי לאישה הראשונה באפריקה המזרחית והמרכזית שזכתה בתואר דוקטור.
ב-1969 נישאה למואנגי מאטאי, איש עסקים ולימים חבר פרלמנט, ולזוג נולדו שלושה ילדים.
ב-1977 עזב מואנגי את הבית, וב-1979 הגיש תביעת גירושים.
מואנגי טען בפומבי שוואנגרי בגדה בו עם חבר פרלמנט אחר.
המשפט נדון בהרחבה בתקשורת של ניירובי ולבסוף מואנגי זכה במשפט.
בעקבות הגירושים התראיינה ואנגרי לאחד מכתבי העת וטענה שהשופט היה לא כשיר או מושחת, וכתוצאה מכך היא הואשמה בבזיון בית הדין ונשפטה לשישה חודשי מאסר.
בעקבות פשרה היא שוחררה לאחר מספר ימי מאסר בלבד.
על פי הביוגרפיה שלה זו הייתה נקודת מפנה בהתייחסותה לשלטון והחוק בקניה.
בעקבות הגירושין הוסיפה ואנגרי מאטאיי "A" נוספת לשם משפחתה שכן בעלה לשעבר דרש ממנה להפסיק להשתמש בשם המשפחה שלו.
לאחר הגירושין ואנגרי היגרה לזמביה.
ילדיה של ואנגרי חיו עם מואנגי, בעלה לשעבר, עד שנת 1985.
בשנות ה-70 ואנגרי הוזמנה למועצת המנהלים של UNEP התוכנית הסביבתית המקומית של האומות המאוחדות ונחשפה לעיסוק וידע בנושאים אקולוגיים, במקביל מחקר על קרציות בקר הוביל לנסיעות רבות ברמת קניה, היא ראתה שהנחלים מובילים הרבה אדמה.
היא הבחינה שהבקר רזה, האנשים רזים והשדות מצמחים ירק בדלילות.
בכפר הולדתה נגדע היער הטבעי כדי לפנות מקום למטעי תה, ומפולות קרקע החלו באזור.
כחלק ממעורבותה בNCWK ארגון הנשים של קניה, החלו להגיע אליה דיווחים מהשטח על ילדים שסובלים ממחלות הקשורות בתת-תזונה בעיקר עקב מעבר למזון מעובד.
המזון המעובד דרש פחות זמן בישול מהמזון המסורתי של תושבי קניה.
כריתת היערות הקשתה על מציאת עצי הסקה לבישול וכתוצאה הועדף המזון המעובד.
כך נולד אצל ואנגרי הרעיון "בואו נשתול עצים".
העצים יספקו עץ להסקה, לגידור ולבנייה, העצים יתנו צל לאדם ללבהמה, יגנו על המים וייצבו את האדמה.
עצי פרי יספקו מזון, ירפאו את האדמה ויחזירו את הציפורים והחיות הקטנות.
כך נולדה תנועת החגורה הירוקה.
ב-1977 ארגון הנשים של קניה (NCWK) נרתם ליוזמה וראה בה דרך לספק הכנסה לנשים עניות באזורים כפריים, הדריכו אותן איך למצוא זרעים של העצים המקומיים לזרוע ולטפח שתילים ולאחר מכן להעביר לאדמה, הנשים קיבלו תמריץ בסך כ-4 סנט על כל עץ שנשתל והגיע לגודל מסוים.
טקס נטיעת העצים הראשון התקיים ביום כדור הארץ הבינלאומי בניירובי בנוכחות ראש העיר, וראשי ארגון הנשים של קניה והארגון הסביבתי של האומות המאוחדות באירוע ניטעו 7 עצים על שם שבעה ראשי שבטים ומנהיגים מההיסטוריה המוקדמת של קניה.
ניסיונות ראשונים של נטיעת עצים בקהילות הכפריות הבהירו שהתנאי להצלחה הוא הרתמות הקהילה המקומית ופעילות בהתאם לחוקי ומנהגי הקהילות השונות.
המלצת הארגון הייתה לנטוע לפחות 1000 שתילים בשורה "חגורה ירוקה" שתחזיר לאדמה את לבושה הירוק, החגורות החזיקו את האדמה, סיפקו צל, שוברי רוח ובית גידול ליצורים, כך נולד שמה של התנועה.
ואנגרי חזרה וטענה שנטיעת מיליארד עצים ברחבי כדור הארץ תעצור בוודאות את ההתחממות הגלובלית.
היא קיבלה תרומות רבות של שתילים מארגונים למען האישה, למען הסביבה ולמען האדם.
ואנגרי קיבלה תמיכה מהאומות המאוחדות, מראשי ממשלה של מדינות ומשגרירי מדינות, ובכך התגברה על מתנגדיה.
מספר פעמים בחייה נתקלה באלימות כנגד המגמה הירוקה שלה.
כשנשיא קניה באותה תקופה דניאל אראפ מוי ביקש לסגור אתרים טבעיים ראשיים בקניה כדי לבנות במקומם מגדלי פאר, ואנגרי התנגדה לכך בתוקף ואף הגנה בגופה על כריתות עצים ולכן הותקפה על ידי חיילי המדינה שקיבלו הוראה לבצע זאת מהנשיא מוי.
היא נעצרה, נשפטה וריצתה מספר חודשי מאסר בכלא.
ואנוֹ מֶראבּישווילי (בגאורגית: ვანო მერაბიშვილი; נולד ב-15 באפריל 1968) הוא פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה מיולי עד אוקטובר 2012. בעבר כיהן כשר הפנים של גאורגיה.
לפני כן כיהן כשר לביטחון לאומי של גאורגיה.
בשנת 1992 סיים מראבישווילי את לימודיו כמהנדס מהפקולטה לכרייה באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה.
לאחר שסיים את לימודיו כיהן כלבורנט ותפקידים אחרים באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, לפני שייסד, בשנת 1996, יחד עם אחרים, את המוסד לחירות (თავისუფლების ინსტიტუტი).
קודם לכן, בשנת 1995, הוא הפך ליושב ראש האיגוד להגנה על זכויות בעלי הקרקעות.
מראבישווילי החל להיות מעורב באופן ישיר בפוליטיקה רק בשנת 1999, כשנבחר, מטעם מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה, בראשות שוורדנדזה, כחבר הפרלמנט הגאורגי.
בשנת 2000 הוא מונה ליושב ראש הוועדה הפרלמנטרית למדיניות הכלכלית של גאורגיה.
הוא היה ממבקריו החריפים של שוורדנדזה, וביקר אותו על שלא גילה עניין בביצוע רפורמות, על הטיפול הרשלני בטיפול בשחיתות וניהול כלכלי כושל.
הוא תמך במהפכת הוורדים ומנהיגה הרפורמיסט, מיכאיל סאקשווילי, שמינה אותו, בינואר 2004, ליועץ לביטחון לאומי של גאורגיה.
באביב של אותה שנה הוא מונה לעוזר הנשיא לענייני ביטחון לאומי, משרד שאוחד מאוחר יותר עם משרד הפנים.
מ-7 ביוני 2004 ועד ל-18 בדצמבר של אותה שנה הוא כיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי של גאורגיה (במקום זוראב אדאישווילי), ומ-18 בדצמבר הוא מכהן כשר הפנים של גאורגיה.
במהלך משבר קודורי, בסוף יולי 2006 ותחילת אוגוסט של אותה שנה פתחה גאורגיה, בלחץ של מראבישווילי, שר הפנים, ואוכרואשווילי, שר ההגנה, במבצע להשתלטות על המיליציה המורדת בעמק קודורי, והשבת השליטה של טביליסי על החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת גאורגיה באותם ימים.
בסופו של אותו מבצע השתלטו הגאורגים על האזור והממשלה הגולה של אבחזיה הועברה לאבחזיה עילית.
ב-6 בספטמבר 2006, עצרה המשטרה הגאורגית, בהוראת מראבישווילי, מעל ל-30 חברים במפלגתו של איגור גיאורגדזה, שר לביטחון לאומי של גאורגיה לשעבר שהואשם בניסיון התנקשות בשוורדנדזה, "סמרתלובה" והתנועות הנלוות אליה במהלך כנס שנערך בטביליסי ובמקומות נוספים ברחבי גאורגיה.
העצורים הואשמו בקשיר קשר לביצוע הפיכה אלימה כנגד הממשלה הגאורגית בראשות מיכאיל סאקשווילי.
סמרתלובה הגיבה באמצעות עורכי דינה כי מדובר ברדיפה פוליטית לקראת הסוף הקרב ובא.
וָאנְג מָאנְג היה קיסר סין בשנים 9–23 לספירה, מכונה גם בשם הקיסר גונב הכס.
הוא היה הקיסר היחיד של שושלת שין (המילה "שין" משמעותה "חדש"), ותקופת שלטונו היוותה חיץ בין שושלת האן המערבית לשושלת האן המזרחית.
כחסיד של קונפוציוס, הוא ביצע רפורמה בכלכלה ובבעלות על אדמות הקיסרות, דבר שקומם עליו את בעלי האדמות הגדולים, העשירים ובני המעמד הגבוה, והוא נהרג במרידות שגברו ברחבי סין.
ואנג מאנג היה אחיין חורג מצד אביו של הקיסרית וָאנְג גֶ'ן גוּן.
למרות השיוך הרם הוא נשא בתפקידים שוליים עד שנת 16 לפני הספירה, אז מונה לאציל.
בשנת 8 לפני הספירה, מונה ואנג לעוצר של הקיסר צֶ'נְג.
לאחר מותו של צ'נְג בשנת 7-6 לפני הספירה עברה הקיסרות לקיסר אָי דִי, וכתוצאה מכך סיים ואנג את תפקידו כעוצר.
לאחר מות הקיסר אָי דִי בשנת 1 לפני הספירה, מונה ואנג לעוצר של הקיסר פִּינְג.
בשנת 2 לספירה, הוא חיתן את ביתו עם הקיסר פינג, ובכך נטל את התואר "הדוכס של האן".
לאחר מות פינג בשנת 6 לספירה, בחר ואנג לתועלתו האישית בקיסר ז'וּדְזְה שנולד שנה קודם לכן, ואז החל בצעדים לנטילת השלטון, בטענה ששושלת האן לא זוכה למנדט השמיים.
ואנג עלה לשלטון בינואר בשנת 9 לספירה.
לאחר שנים של פולחן אישיות בתקופת היותו עוצר, יצר ואנג לעצמו תדמית של מנהל מוכשר, ולכן עלייתו לשלטון נראתה באור חיובי בתחילה.
ואנג החל לבצע תוכנית רפורמה בהחזקת האדמות.
הוא חילק קרקעות של בעלי אדמות גדולים שסיכנו בעושרם את הקיסר, לאיכרים, למשלמי המיסים ולבעלי המעמד הנמוך.
בנוסף הלאים ואנג את הזהב והנפיק כסף חדש.
צעדים אלו גרמו למורת רוח והתמרדות של המעמד הגבוה, הסוחרים ובעלי הקרקעות.
בלחץ האצולה הוא נאלץ לחזור בו בשנת 12 ולבטל חלק מהצעדים.
במהלך השנים הממשלה הפכה למושחתת ומשותקת, והניתוק שלה מהעם הגביר את התסיסה נגד הקיסר.
בנוסף, בשנים שלפני שלטונו, ובשנות שלטונו שינה הנהר הצהוב כמה פעמים את מסלולו (בעיקר בשנים 2, 5 ו-11 לספירה) תוך שהוא גורם לשיטפונות ומגפות ברחבי סין.
איכרים ותושבים אחרים נעקרו ממקומם, ואט אט הצטרפו למורדים בקיסר תוך יצירת צבא מורדים גדול.
בתוך כך נוצרו לואנג גם חזיתות מבחוץ.
הוא נהג ביהירות וגסות כלפי מלכים של מדינות שכנות ובכך קנה לו אויבים.
מדובר בשבטים מונגולים מצפון מערב, שבטים מדרום מערב, שבטים קוריאנים מצפון מזרח, ושבטים שישבו על דרך המשי לאסיה המרכזית.
הטעות של ואנג הייתה יצירת החזיתות מחוץ לקיסרות, שהביאה אותו לרכז את צבאו בעיקר מולן, במקום להתרכז בדיכוי המרידות שפשטו בכל רחבי הקיסרות.
רק בשנת 22 שם לב ואנג שהבעיה הראשית שלו היא בעיית הפנים.
באיחור רב הוא שלח את צבאו לרחבי הקיסרות ללחום במורדים.
לאחר הצלחות מועטות בקרבות וחיסול ריכוזי מורדים גדולים בקרבות במהלך השנים 23-22, הותש צבאו של הקיסר וניגף מול המורדים הנחושים.
באוקטובר שנת 23 צרו המורדים על ארמונו של ואנג אשר התבצר עם אלף מאנשיו במקום.
ואנג נהרג בקרב ב-6 באוקטובר שנת 23, בגיל 68. בתום הקרב הושחתה גופתו של ואנג, וראשו נכרת ונלקח לבירת האן וואן-צאנג, שם נתלה על חומת העיר.
בשנת 5 לפנה"ס, כשבנו וָאנְג חְווֹ רצח משרת, הוא ציווה עליו לבצע התאבדות.
בזמן קיסרותו, היו לואנג שני בנים חיים מתוך 9 בנים ובנות.
הבוגר לא היה כשיר להנהגה, ולכן הוא בחר בצעיר וָאנְג לִין כיורשו, והעניק לו הכשרה.
ז'וּדְזְה וָאנְג מָאנְג גוָאנְג שִי (הקיסר האחרון בשושלת האן המערבית) שושלת האן המערבית 9-23 שושלת שין (שליט זמני לפני) שושלת האן המזרחית
ואנג ויינג (בלאו: ວັງວຽງ) או מואנג וואנגוויאנג היא עיירה במחוז ויינג צ'אן בלאוס לגדות נהר נאם סונג .
אוכלוסיית הקבע של העיירה נאמדת (2006) ב-25,000 נפש ובנוסף עליהם יש מספר משתנה של תיירים, טיילים מקומיים ועובדים זמניים.
העיירה נמצאת כ-160 ק"מ צפונית לויינג צ'אן על דרך מס' 13, וממוקמת בין שרשרת הרים קרסטיים.
בסמוך אליה נמצאות מערות רבות.
לצד העיירה נמצא מנחת מטוסים שהיה בשימוש בתקופת מלחמת וייטנאם על ידי מטוסי אייר אמריקה .
העיירה הפכה במהלך השנים לאבן שואבת לתיירי תרמילאות, הנמשכים לנוף ההררי והנהר הזורם בה, האקלים הנח והמחירים הזולים, לשם שהייה ארוכה במקום.
רחובה הראשי של העיירה והרחובות המסתעפים ממנו משובצים בבתי הארחה ובתי מלון, פאבים, מסעדות, בתי קפה ואינטרנט קפה, סוכנויות נסיעות ותיירות וכדומה.
האטרקציות התיירותיות במקום כוללות שיט אבובים, שיט בקיאקים ורפטינג על נהר הנאם סונג, טיפוס הרים וסלעים, טיולי אופניים ואופנועים וביקור במערות הרבות ותצורות הגיר הקיימות בהרי הקרסט הסובבים את העיירה.