tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניל התפטר אף הוא בעונה הבאה לאור הסתבכותה של הקבוצה במאבקי התחתית.
דבלין עתיד היה להפוך לציר ההתקפי המשמעותי של קובנטרי בשנים הבאות.
רון אטקינסון, מהמנוסים שבמאמני אנגליה, מונה למאמן הקבוצה בפברואר 1995. אטקינסון ביצע שתי רכישות משמעותיות: קשר לידס יונייטד גורדון סטראכן וקשר אסטון וילה, קווין ריצ'רדסון.
אטקינסון הציל את הקבוצה מירידה בעונות 1995/96 ו-1996/97. באמצע 1996 עזב את תפקידו המקצועי ועבר לעמדת הנהלה במועדון.
גורדון סטראכן קודם בתפקיד ומונה למחליפו של אטקינסון.
הוא הצליח להשאיר את קובנטרי בפרמייר ליג עד עונת 2000/01, אז ירדה הקבוצה - לראשונה מזה 34 שנים - לליגת המשנה.
עונת 2001/2002 התחילה רע מבחינת הקבוצה, הן מקצועית והן ניהולית.
מנהל הקבוצה מייק מק'גינטי הכריז על אי אמון ביושב ראש בריאן ריצ'רדסון.
כאשר ריצ'רדסון היה מחזיק המניות העיקרי של קובנטרי, לא היו לו רוב המניות ולכן הצבעת אי האמון בו עברה.
הוא הודח ממשרת היושב ראש וגם מהנהלת הקבוצה, ומק'גינטי תפס את מקומו.
סטראכן פוטר עד מהרה ובמקומו מונה רונלד נילסון כאחראי על המועדון עד לסוף העונה.
נילסון פוטר בסופו של דבר כיוון שכשל במשימתו להעלות את קובנטרי לפרמייר ליג באופן מיידי.
גארי מקאליסטר קשרה הסקוטי בן ה-37 של ליברפול ולידס יונייטד, אשר שיחק במשך ארבע עונות בקובנטרי בשנות ה-90, מונה למחליפו של נילסון.
מקאליסטר פתח היטב ובאמצע עונת 2002/2003 דומה היה שקבוצתו תעפיל בוודאות למשחקי ההצלבה.
ואולם היא כשלה במשימה זו גם בעונתה השנייה ברציפות בליגת המשנה.
קובנטרי ניצחה במשחק אחד בלבד בעשרים המחזורים האחרונים וסיימה במקום ה-20, כשהיא ניצלת מירידה רק במחזור הלפני אחרון.
מקאליסטר התפטר מאימון קובנטרי בינואר 2004, כאשר הקבוצה ממוקמת במרכז הטבלה, נוכח מחלתה של אשתו.
עוזר המאמן, אריק בלאק, היה למאמן זמני עד לסיום העונה, עת הגעתו של מאמן מנצ'סטר סיטי, לידס יונייטד וסנדרלנד לשעבר, פיטר ריד.
באותה תקופה הגיע לקבוצה סטיבן יוז שזכה להצלחה, קודם לקפטן הקבוצה וקיבל תואר שחקן השנה 2005.
ריד קיווה להחזיר את קובנטרי לפרמייר ליג, אבל הוא עזב את המועדון בינואר 2005 והוחלף על ידי מאמן חדש, מיקי אדמס, אשר צבר ניסיון באימון פולהאם, ברייטון אנד הוב אלביון ולסטר סיטי.
אדמס, עם זאת, לא הצליח למנוע מאבק נוסף נגד הירידה, ובסיומה של עונת 2004/05 סיימה הקבוצה במקום ה-19 בליגה.
בסיום עונת 2011/12, לאחר 11 שנים ברציפות בליגת המשנה, ירדה קובנטרי לפוטבול ליג הראשונה, ליגת הכדורגל השלישית בחשיבותה באנגליה.
5 שנים מאוחר יותר נשרה הקבוצה לפוטבול ליג השנייה, ליגת הכדורגל הרביעית בחשיבותה באנגליה.
בסיום עונת 2017-18 חזרה קובנטרי לליגת הפוטבול ליג הראשונה אחרי ניצחון על אקסטר 1–3 בגמר הפלייאוף על העלייה לליגה השלישית.
הייתה זאת הפעם הראשונה שקובנטרי חוגגת עליית ליגה בכדורגל מאז עונת 67–1966, אז עלתה הקבוצה לליגה הבכירה.
שנתיים מאוחר יותר חזרה קובנטרי לליגת המשנה אחרי היעדרות של 8 שנים לאחר שסיימה את עונת 2019–2020 בליגה השלישית במקום הראשון.
בתום עונת 2022/2023 הגיעה הקבוצה לגמר פלייאוף הצ'מפיונשיפ לאחר שסיימה במקום השלישי, אך הפסידה בדו-קרב פנדלים ללוטון טאון ולא העפילה לפרמייר ליג.
בעונת 2024/2025 סיימה הקבוצה במקום החמישי תחת המאמן פרנק למפארד.
הקבוצה שיחקה בפלייאוף העלייה מול סנדרלנד לה נכנעה 3-2 בסיכום שני המשחקים ולא הצליחה להעפיל לפרמייר ליג.
קובנטרי סיטי החלה לשחק באצטדיון הייפילד רוד ב-1899, אף שזכות הבעלות על הקרקע נרכשה רק בשנת 1937. ב-1940 המגרש הופצץ על ידי גרמניה, וב-1968 חלק עיקרי ממנו נשרף עד היסוד.
ב-1983 הייפילד רוד הוסב לאצטדיון האנגלי הראשון הכולל מקומות ישיבה בלבד - 25,000 במספר.
המשחק האחרון אי פעם ששוחק בהייפילד רוד התקיים ב-30 באפריל 2005, עת ניצחה קובנטרי את דרבי קאונטי בתוצאה 2–6.
ב-1998 הוחלט, במשותף עם עיריית קובנטרי, על עזיבת הייפילד רוד לטובת אצטדיון אחר במיקום שונה בעיר.
קוֹ֫בֶנְטְרִי היא עיר באזור מערב המידלנדס שבאנגליה.
העיר מונה כ-345,324 תושבים (נכון למפקד האוכלוסין ב-2021) והיא השנייה בגודלה במערב המידלנדס אחרי בירמינגהאם, והשלוש-עשרה בגודלה בממלכה המאוחדת.
קובנטרי היא העיר המרכזית ביותר מבחינה גאוגרפית באנגליה: היא נמצאת 18 ק"מ בלבד דרומית לנקודת המרכז בלסטרשייר.
בימי הביניים עלתה קרנה של העיר, ומאז הפכה לאחת הערים החשובות באנגליה.
במאה ה-20 היא הייתה ממרכזי התעשייה הגדולים בבריטניה, ובמיוחד של תעשיית הרכב הבריטית; לפיכך הייתה מייעדי התקיפה העיקריים של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
חלק לא מבוטל מהעיר ההיסטורית נהרס בתקיפות אוויריות אלה.
לאחר המלחמה העיר נבנתה מחדש וזכתה לפריחה, בייחוד בזכות תעשיית הרכב ששגשגה בה.
מסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, העיר שקעה במשבר כלכלי כתוצאה ממעבר של מפעלי הרכב למדינות אחרות, שגרם לאחוז אבטלה גבוה.
בעשורים האחרונים חווה קובנטרי תחייה מחדש, עם שתי אוניברסיטאות מובילות בתחומי העיר (אוניברסיטת ווריק ואוניברסיטת קובנטרי) בהן יחדיו מעל ל-67,000 סטודנטים.
ככל הנראה, בסביבות שנת 700 לספירה הקימה אוסבורגה הקדושה מנזר נשים על גבעה במקום שהיום נמצא בתחומי העיר קובנטרי.
המנזר הושמד בשנת 1016 על-ידי הצבא הדני של המלך קנוט הגדול בפלישתו למרסיה.
בסביבות שנת 1043 הקים ליאופריק (בעלה של ליידי גודייבה) מחדש מנזר בנדיקטיני במקום, לכבודה של מריה הקדושה.
לפי האגדה, בערך בשנים אלו רכבה ליידי גודייבה עירומה על סוסה ברחבי העיר, על מנת לשכנע את בעלה להקל בעול המיסים אשר הטיל על נתיניו.
ההתיישבות בקובנטרי התחילה לצמוח סביב המנזר.
לפי המפקד בספר יום הדין (1086), חיו ביישוב כ-300 איש.
ב-1102, הבישוף של ליצ'פילד, רוברט דה ליימסי, בחר להעביר את מושבו מצ'סטר לקובנטרי, ולשנות את תוארו לבישוף של קובנטרי וליצ'פילד; במסגרת מהלך זה, המנזר החל לשמש גם כקתדרלה.
בשנת 1182 קיבלה קובנטרי צו מלכותי מהמלך הנרי השני, שהעניק ליישוב זכויות ועודד שלטון עצמי.
בין היתר, אפשר הצו לתושבים המקומיים לקבל בעלות על אדמה, להקים בית משפט מקומי, ונתן חופש מסחר לסוחרים הבאים מחוצה לה.
צו זה סייע בהתפתחותה של קובנטרי: עד למאה ה-14, חיו בה בין 5,000 ל-10,000 תושבים, והיא הייתה לרביעית בגודלה בממלכת אנגליה (אחרי בריסטול, יורק ולונדון); זאת במידה רבה היות שהפכה למרכז סחר של טקסטיל וצביעת בדים.
בייחוד היה ידוע גוון שנקרא "כחול קובנטרי" ("Coventry Blue"), שיוצר בעיר מצמח האיסטיס.
בשנת 1345, קיבלה קובנטרי צו מלכותי נוסף, מהמלך אדוארד השלישי, שהתיר לה להקים מועצה עירונית ולבחור ראש עיר.
בשנת 1451 קיבלה העיר מעמד של מחוז (county status) מהמלך הנרי השישי, עם מרות על התיישבויות מקומיות אחרות באזורה.
מעמד זה יישמר לה כארבע מאות, עד 1842, אז חזרה למעמד עיר במחוז ווריקשייר.
בתחילת מלחמות השושנים, בשנת 1456, החליטה מרגרט מאנז'ו, אשתו של המלך הנרי השישי, להעביר את חצר המלוכה כולו לקובנטרי; זאת מאחר שהעיר הייתה מהמבוצרות ביותר במרכז אנגליה, וכן היות שתמכה בבית לנקסטר.
הפרלמנט של אנגליה אף התכנס מספר פעמים בשנים 1456-1459 בקובנטרי.
העיר הייתה איפוא דה פקטו הבירה של הממלכה עד 1461, אז עלה אדוארד הרביעי לשלטון והחזיר את חצר המלוכה ללונדון.
במאה ה-16 החל מעמדה של קובנטרי לרדת: עודף רגולציה על מסחר ועל עסקים שפעלו בעיר (כגון אופים, נגרים, קצבים וכו'), וכן תחרות גוברת מאזורים אחרים באנגליה (בייחוד גלוסטר), פגעו בכלכלתה של העיר.
בתקופת מלכותו של הנרי השמיני, בין 1536 ל-1541, החליט המלך על פירוק המנזרים באנגליה.
צעדים אלה בהם נקט הנרי השמיני פגעו קשות בעיר קובנטרי, מכיוון שהייתה בית למנזרים ולכנסיות רבות, בהם מנזר כרמליתי, מנזר פרנציסקני ומנזר בנדיקטיני.
עם זאת, האובדן הכואב ביותר לעיר היה מכירתה ופירוקה של קתדרלת קובנטרי, ממנה נותרו לאחר כמה עשרות שנים רק חורבות.
זאת הייתה הקתדרלה האנגלית היחידה שנהרסה בעקבות פעולותיו של הנרי השמיני בפירוק המנזרים.
כתוצאה מכך, נפלה אוכלוסייתה של העיר בשנים אלה מכ-7,000 תושבים לכ-3,000 בלבד.
התפרצות של מגפת דבר ב-1604 הגביר את מצוקתה של העיר, וגם במאה ה-17 לא התאוששה: לפי דוח מיסים מ-1662 הייתה רק ל-19 בגודלה באנגליה.
בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, החל תהליך שיקום התעשייה בעיר בהתבסס על סוג בדים שהיה חדש לאנגליה – המשי.
לפי הערכות, עד לשנת 1800 יותר מ-60% מתושבי העיר הועסקו בייצור וסחר במשי.
במקביל לכך, התפתחה בעיר גם תעשיית שענות ענפה, שהייתה לאחת המובילות באנגליה במאה ה-18 והמאה ה-19: עד לשנת 1861, עסקו בעיר יותר מ-2,000 איש בייצור שעונים.
למרות זאת, במהלך המאה ה-18 עקפה העיר הסמוכה ברמינגהאם את קובנטרי בחשיבותה, ומעמדה באזור הווסט מידלנדס הועם.
במאה ה-19, התפתחויות טכנולוגיות באירופה הקשורות לייצור המוני של בד המשי והורדת מכסים על בדי משי מצרפת, פגעו בטווי העיר, שהיו רובם בעלי מלאכה קטנים; עד לשנות ה-60 של המאה ה-19, יצרני משי רבים בעיר פשטו רגל, והיו בה אלפי פועלים מובטלים.
בדומה לכך, ייבוא של שעונים זולים משווייץ ומארצות הברית פגע בתעשיית ייצור השעונים בעיר.
עקב כך, קובנטרי נקלעה למשבר כלכלי שנמשך כעשור; אז החל גל חדש של תיעוש, במרכזו ייצור אופניים ולאחר מכן תעשיית רכב.
ייצור האופניים בקובנטרי נולד במידה מסוימת במקרה, לאחר שחברה לייצור מכונות תפירה ("Coventry Sewing Machine Company") הסכימה לקבל בשנת 1868 הזמנה של 400 זוגות אופניים מסוג בונשייקר (Boneshaker) למכירה בצרפת, היות שרצתה לגוון את היצע הסחורה שמפעלה מכין.
לאחר פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה, לא יכלה החברה למכור את מרכולתה בצרפת, והחליטה לפתח את השוק המקומי; מכאן התפתחה תעשיית האופניים באנגליה, שמרכזה היה בעיר קובנטרי.
חלק מדגמי האופניים הראשונים, כאופני פני-פרת'ינג אותם המציא ג'יימס סטארלי, ו"אופני בטיחות" (Safety bicycles) של חברת רובר, הומצאו בעיר.
התפתחות תעשיית האופניים הייתה מהירה, והגיעה לשיאה בשנות ה-90 של המאה ה-19: עד לשנת 1891 הועסקו בעיר יותר מ-4,000 עובדים בייצור אופניים, שהם כחצי מכלל המועסקים בתחום באנגליה כולה.
עם זאת, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 תעשיית האופניים בקובנטרי החלה לחוות האטה, ואז ירידה הדרגתית; הסיבות לכך היו בעיקר תחרות גוברת מצד יצרניות אחרות באנגליה ובעולם, וכן תחילתה של תעשיית הרכב בעיר.
בשנת 1959 נסגר מפעל האופניים האחרון בקובנטרי, של חברת Motor Company.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19, התחילה לצמוח תעשיית הרכב בקובנטרי על בסיס תעשיית האופניים הקיימת.
בחודשים הראשונים של שנת 1897 חברת דיימלר ייצרה את המכונית הממונעת הראשונה בעיר; בשנים לאחר מכן נוסדו חברות מנועים ומכוניות רבות בעיר, כגון רובר, סידלי, טריומף וסטנדרט.
הפריחה של תעשיית הרכב הכפילה את אוכלוסיית העיר תוך כעשרים שנה, מכ-53,000 בשנת 1891 לכ-106,400 ב-1911. גם בעשורים הבאים המשיכה תעשיית הרכב להיות מנוע הצמיחה העיקרי של קובנטרי, והעיר חוותה תקופה של פריחה בתחילתה של המאה ה-20.
בשנות מלחמת העולם הראשונה עברה תעשיית הרכב בקובנטרי לייצור רכבים צבאיים, כלי טיס ותחמושת בעבור מדינות ההסכמה.
מאחר שפועלים רבים מקובנטרי גויסו ללחום בצבא הממלכה המאוחדת, מילאו את חסרונם נשים וגברים שעברו מרחבי המדינה לעבוד במפעלי העיר; אוכלוסייתה של קובנטרי אף צמחה בשנות המלחמה בכ-14,000 איש.
בסך הכול גויסו כ-35,000 מתושבי קובנטרי להילחם במלחמת העולם הראשונה, מהם נהרגו 2,587 חיילים.
אף על פי כן, לא נפגעה העיר מבחינה כלכלית, והמשיכה לשגשג ולהתרחב אף בשנים שלאחריה.
במלחמת העולם השנייה קובנטרי ספגה פגיעות קשות מהפצצות גרמניות בשל היותה מרכז תעשייתי חשוב.
ההפצצה העיקרית על העיר, לה קרא הצבא הגרמני "מבצע סונטה לאור הירח", התרחשה בלילה של 14–15 בנובמבר 1940, ובמהלכה כ-500 מטוסים גרמניים הפילו על העיר כ-500 טון של חומר נפץ וכ-30,000 פצצות תבערה.
בפשיטה האווירית הגרמנית נהרגו 554 איש ו-865 נוספים נפצעו קשה; כמו כן היא גרמה לנזק חמור במרכז העיר של קובנטרי, עם יותר מ-4,000 מבנים שנהרסו או נפגעו, ובפרט, נהרסה כליל קתדרלת קובנטרי ההיסטורית.
על אף ההרס הרב, שלא פסח גם על מפעלי העיר, הצליחה קובנטרי לחזור לתפוקה מלאה במפעליה תוך כשבוע.
בשנים שאחרי המלחמה, קובנטרי נבנתה מחדש במידה רבה על פי תוכניות של מהנדס העיר דאז סר דונלד גיבסון.
ההרס הרב בבליץ הגרמני איפשר לשנות את אופי מרכז העיר, והוקצו בו שטחים נרחבים להולכי-רגל בלבד; כמו כן מערכת הכבישים בעיר תוכננה ונבנתה מחדש, והתבססה על כביש טבעת פנימי, כיכרות ומחלפים לזרימה שוטפת של התחבורה בעיר.
תוכננו גם שני כבישי טבעת חיצוניים שבסופו של דבר כשלושה רבעים מהם נבנו.
מבנים רבים שוקמו או הוקמו מחדש, הבולטת שבהם היא קתדרלת קובנטרי, אשר לפי הצעתו של האדריכל באזיל ספנס שולבו הריסותיה במבנה חדש בסגנון מודרני.
נוסף לכך, בשנים אלה המשיכה העיר להתרחב, והוקמו בה שכונות פרבריות חדשות.
בשנות ה-50 וה-60 המשיכה העיר לשגשג, בעיקר בזכות תעשיית הרכב, שייצרה מכוניות, טרקטורים וכלי טיס; ב-1960 כ-81,000 פועלים הועסקו בקובנטרי בתעשייה זו, והמשכורת הממוצעת בעיר הייתה גבוהה ב-24% מהממוצע התעשייתי הכללי.
לפיכך בתקופה זו פרחו בעיר הספורט והאומנויות: נחנך מרכז ספורט חדיש שכלל בריכות שחייה אולימפיות (מהיחידות בבריטניה באותה תקופה), מועדון הכדורגל קובנטרי סיטי עלה לליגה הראשונה, הוקם תיאטרון בלגרייד, וכן גלריית הרברט לאמנות.
נוסף לכך, ב-1965 החלה לפעול אוניברסיטת ווריק, שעם השנים הייתה לאחת המובילות במדינה.
בשנים אלו הגיעו מהגרים רבים לעיר מחוץ למדינה, בייחוד מהקריביים ומאסיה, כתוצאה מהדרישה הגוברת לידיים עובדות בעיר.
ב-1960 הוקם המסגד הראשון בעיר – ואחד מהראשונים בבריטניה – עבור מהגרים פקיסטנים שעברו לעיר.
בשנות ה-70 תעשיית הרכב הבריטית בכלל, וזאת בקובנטרי בפרט, חוותה ירידה משמעותית.
עוד לפני כן, רוב חברות הרכב שפעלו בקובנטרי מוזגו או נמכרו, בעיקר לבריטיש ליילנד ולחטיבה האירופית של קרייזלר; בריטיש ליילנד לבדה, עם מותגים כמו יגואר, מיני ולנד רובר, שלטה בכ-40% משוק הרכב הבריטי ב-1968, והעסיקה כ-27,000 עובדים בקובנטרי.
שתי החברות הללו ספגו ירידות חדות במכירות וקרסו עד לסוף העשור, מה שגרם לפיטורים המוניים בעיר; אחוז האבטלה עלה לכ-17% בעוד מספר התושבים ירד בכ-6.5% בעשור לכ-313,000 איש.
הסיבות למשבר זה מגוונות, והוא נגרם בין השאר בשל הורדת מכסים על יבוא מכוניות אירופיות ויפניות, יעילות נמוכה של מפעלי הרכב הבריטיים, אינפלציה גבוהה בממלכה המאוחדת כתוצאה ממדיניות ממשלת אדוארד הית', ומשבר האנרגיה העולמי ב-1973.
בשנים אלה הופיע בקובנטרי ז'אנר המוזיקה "טו טון" (Two-tone), תחייה מחודשת של הסקא הג'מייקני ושילובו עם פאנק רוק (Punk rock) ומוזיקת הגל החדש.
אחת מלהקות הבולטות בז'אנר הם הספשלז, שלהיטם "Ghost Town" משנת 1981 מתאר את מצבה החמור של העיר קובנטרי אז.
ייצור מכוניות המוני המשיך בעיר עד תחילת המאה ה-21, אז נסגר המפעל האחרון על-ידי פיג'ו ב-2006. כיום נותר מפעל רכב אחד פעיל המייצר את מוניות TX4, של חברת LEVC (London EV Company), חטיבה של החברה הסינית ג'ילי.
עם זאת, מאז שנות ה-80 כלכלת העיר התאוששה והתגוונה, וכיום מתבססת במידה רבה על שתי אוניברסיטאותיה, אוניברסיטת ווריק ואוניברסיטת קובנטרי, בהן יחד כ-67,000 סטודנטים.
כמו כל אנגליה, האקלים בקובנטרי הוא ימי, עם קיצים קרירים וחורפים מתונים ביחס לקו הרוחב שבו נמצאת העיר.
הטמפרטורה הקרה ביותר שנמדדה בעיר היא C°18.2− בפברואר 1947; והחמה ביותר C°38.9 ביולי 2022.
שטחה של קובנטרי הוא כ-100 קמ"ר, והיא היישוב הגדול ביותר באזור האורבני קובנטרי ובדוורת'.
העיר מוקפת מכול צדדיה בחגורה הירוקה של הווסט מידלנדס (West Midlands Green Belt), אזור שבו הבנייה העירונית מבוקרת ומפוקחת, לכן נמנעה הרחבת העיר והתפשטותה מאז הוכרזה החגורה הירוקה ב-1975; כתוצאה מכך נותרו שאר העיירות והכפרים בסביבתה של העיר, כדוגמת נניטון, ווריק, ראגבי וקנילוורת', מופרדות מקובנטרי, ולא התמזגו אליה.
קבוצה אתנית אוכלוסייה לבנים (בריטים, אירים, אחרים) 226,246 אסייתים (הודים, בנגלדשים, סינים, פקיסטנים, אחרים) 63,915 שחורים (אפריקאים, קאריביים, אחרים) 30,723 מעורבים 11,731 אחרים 12,706
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2021, אוכלוסיית קובנטרי מונה כ-345,000 תושבים, מהם כ־34.5% שייכים למיעוטים אתניים.
מיעוטים אלה מרוכזים בעיקר ברבעים פולשיל (Foleshill) וסנט מייקלס (St.
הרכב המיעוטים האתניים שונה מהממוצע בבריטניה, עם נוכחות גבוהה יותר של תושבים מדרום אסיה; בנוסף, בעיר שיעור משמעותי של סיקים והינדים, כ-5% ו-4% בהתאמה, הדומה לשאר הווסט מידלנדס - אך גבוה בהרבה מהממוצע באנגליה.
בעיר מתגוררים סטודנטים רבים, מהם כ-10,000 סטודנטים בינלאומיים השוהים במדינה שנה או יותר ונכללים בנתונים הכלליים.
לפי אותו מפקד אוכלוסין מ-2021, הנצרות היא הדת הנפוצה בעיר: 43.9% מהתושבים (151,577) הגדירו את עצמם כנוצרים.
הדת הלא-נוצרית הנפוצה ביותר היא האסלאם, עם 10.4% מהתושבים (35,800).
כאמור, שיעור בני הדת הסיקית בעיר גבוה ביחס לשאר אנגליה, ועמד על 5.0% (17,297), הרבה מעל הממוצע (0.8%).
מאמיני דתות אחרות היו 0.6% מהאוכלוסייה (1,908).
קובץ hosts הוא קובץ תצורה של מערכת ההפעלה המאפשר לקשר בין כתובת IP (מספר) לכתובת שמית (מחרוזת).
פניה לקובץ Hosts שנמצא במחשב המקומי נעשית לפני פניה ל-DNS שנמצא במערכת חיצונית.
אחת ההמלצות על מנת להימנע מפגיעתן של תוכנות ריגול היא לחסום אתרים באמצעות קובץ ה־hosts, על ידי קישור בין כתובת האתר לבין הכתובת 127.0.0.1, שהיא למעשה כתובת המחשב המקומי (כתובת לולאה חוזרת).
באופן זה נחסמים אתרים המכילים תוכנות הריגול, וכך נמנע מאלה לחדור למחשב בעת הגלישה.
מיקום הקובץ משתנה לפי מערכת ההפעלה.
במערכות ההפעלה לינוקס ו-יוניקס הקובץ נמצא ב-/etc
קובץ ה-hosts כולל שורות של טקסט רגיל בכל שורה, כתובת ה-IP נמצאת בשדה הראשון ולאחריה אחד או יותר שמות השרתים.
השדות מופרדים על ידי "תווים לבנים" (רווחים או טאבים).
ניתן לכלול שורות הערה, המסומנים על ידי סולמית (#) כתו הראשון בשורה.
אין התייחסות לשורות ריקות בקובץ.
דוגמה לקובץ hosts טיפוסי, עשוי להכיל את הדברים הבאים:
לרשת ה-ARPANET, קודמתה של רשת האינטרנט, לא היה בסיס נתונים מבוזר של שמות שרתים.
כל צומת ברשת החזיק מיפוי מקומי של שאר הצמתים ברשת לפי הצורך ונתן להם שמות עבור משתמשי המערכת.
לא הייתה שום שיטה להבטיח כי כל ההפניות לצומת נתון ברשת השתמשו באותו השם, כמו כן גם לא הייתה אפשרות להעתיק את קובץ ה-hosts למחשב אחר.
גודלה הקטן של רשת ה-ARPANET איפשר למנהלי הרשת לתחזק את קובצי ה-host בתקורה ניהולית קטנה.
לצומתי רשת הייתה, בדרך כלל, כתובת אחת עם אפשרות למספר שמות.
עם התפשטות רשתות ה-TCP/IP המקומיות, תחזוקת הקבצים הפך למעמסה על מנהלי המערכות עם התווספות צומתי רשת רבים בקצב הולך וגובר.
המאמצים לקביעת סטנדרטים אחידים, כגון הפורמט של הקובץ HOSTS.TXT ב-, ופרוטוקולי הפצה, למשל, שרת השמות המתואר ב-, עזרו להתמודד עם בעיות אלה, אך כדי לפתור את שורש הבעיה, נוצרה המערכת המבוזרת Domain Name System (DNS).
קובץ הרצה (לפי האקדמיה ללשון: קובץ בציע) במדעי המחשב הוא קובץ אשר מכיל נתונים המתורגמים לתוכנית על ידי המחשב.
על פי רוב, הקובץ כולל ייצוג בינארי של פקודות מכונה בעבור מעבד מסוים.
קיימות מוסכמות לסיומות של שמות קובצי הרצה, לדוגמה: exe, bin.
לעיתים תציין מערכת הקבצים, אם קובץ הוא בר-הרצה.
באופן תאורטי כל קובץ, אשר קיימת תוכנית מחשב אחרת, למשל מערכת הפעלה, המסוגלת להריץ אותו, הוא קובץ הרצה.
כך למשל, אם מותקנת במחשבך סביבת הריצה של ג'אווה תוכל להריץ קובצי JAR.
לעיתים כולל קובץ ההרצה מידע אשר אינו חלק מהתוכנית עצמה, כגון מידע על ניפוי שגיאות.
קובצי הרצה עשויים לכלול קריאות לשירותים שמספקת מערכת ההפעלה.
מכאן אפשר להבין מדוע מרבית קובצי הרצה הם ספציפיים לסביבה בעבורה הם נכתבו.
קובץ הרצה המיועד עבור מערכת ההפעלה חלונות (שהיא גם סוג של תוכנית מחשב), לא יוכל לרוץ על מערכת ההפעלה של UNIX.
קובץ הרצה הכולל פקודות טקסטואליות הדורשות הידור, ייקרא לרוב קובץ אצווה.
PE – במערכת ההפעלה חלונות
Mach-O – מערכת ההפעלה של מקינטוש
Hunk – מערכת ההפעלה AmigaOS
קובץ אצווה (batch file) הוא קובץ המכיל שורות טקסט של פקודות למערכת ההפעלה, לשם הפעלתן של תוכניות שונות.
קובצי אצווה מכילים לעיתים קרובות אותן פקודות שניתן לתת במעטפת הפקודות של מערכת ההפעלה (כמו במערכת DOS, ראו להלן) אולם דבר זה לא הכרחי.
גם במקרים כאלו לרוב יש פקודות שמשתמשים בהן כמעט אך ורק בקובצי אצווה (למשל goto).
קובצי אצווה בחלונות ו-MS DOS
במערכת ההפעלה MS-DOS, קובצי האצווה נשמרים עם סיומת BAT ובחלונות הנגזרות מחלונות NT ניתן להשתמש גם בסיומת CMD.
בהפעלתם תחת חלונות נפתח חלון DOS שמבצע את קובץ האצווה.
תוכנית המדפיסה את המחרוזת "Hello World!" לפלט הסטנדרטי:
הפקודה echo off מסמנת שהפקודות לא יוצגו, וסימן @ שלידה מסמן שגם את השורה הזו המסך לא יציג.
הפקודה echo מדפיסה למסך את הטקסט שאחריה.
הפקודה pause משאירה את המסך פתוח עד שהמשתמש ילחץ על כפתור במקלדת - ללא הפקודה, מיד לאחר הדפסת המשפט התוכנית הייתה נסגרת.
דוגמה פשוטה לשימוש בחיבורי אינטרנט
קטע הקוד הנ"ל מציג פקודה הנקראת Netstat, המציגה את כל החיבורים הנוכחיים למחשב שבו היא מופעלת.
התוסף -a אומר לפונקציה זו להדפיס על המסך רשימה של כל החיבורים למחשב בשמם הדינאמי (DNS).
כדי להציג את כתובת פרוטוקול האינטרנט (IP) של כל חיבור, יש לשלוח ping לכתובת זו.
ping היא מין מחרוזת מידע ה"שואלת" את השרת על מצבו, כשהשרת "עונה" בחזרה כתובת הIP שלו חוזרת איתו.
הפקודה ping שולחת את חבילת המידע לכתובת הנתונה לה (כתובת IP או DNS).
קובצי אצווה במערכת הפעלה Unix או Linux
במערכות הפעלה דמויות יוניקס, ליבת המערכת מזהה סוג של תוכנית להרצה לפי ההתחלה שלה.
כאשר קובץ להרצה מתחיל בתווים „", הליבה מתייחסת אליו כקובץ אצווה שמורץ על ידי המפרש כתוב בהמשך השורה הראשונה בקובץ.
לדוגמה, קובץ שמתחיל בשורה יורץ על ידי , כלומר, על ידי Bourne Shell או מפרש תואם.
דוגמה לתוכנית פשוטה שמסדרת את כל השורות בקובץ לפי סדר אלף-בית ושולחת אותם להדפסה במדפסת ברירת מחדל:
ניתן לכתוב קבצים מסובכים הרבה יותר וליצור אוטומציה של רוטינות הנדרשות לעיתים תכופות.
אפשר להשתמש בכל תוכנית אחרת.
במקרה הזה מעבירים למפרש של פרל פרמטר נוסף (, כדי להפעיל אזהרות:
במקרים רבים משתמשים כ„מפרש" בתוכנית env שנועדה להריץ תוכנית אחרת עם משתני סביבה שונים אבל כתוצאת לוואי מאפשרת להריץ את המפרש האמיתי מכל נתיב סטנדרטי.
לדוגמה, מקובל במקרים רבים להשתמש בשורה הבאה עבור סקריפטי פייתון:
המפרש מקבל את שם קובץ הסקריפט כפרמטר ראשון.
לדוגמה, הפלט של הסקריפט הבא:
הוא מידע מהפקודה ls על קובץ הסקריפט עצמו.
קובץ בינארי הוא כינוי לקובץ מחשב הכולל מידע המיועד לעיבוד ממוחשב (machine-readable), כגון תווי בקרה, metadata וקוד מכונה, ואיננו מיועד להצגה ולעריכה כטקסט פשוט.
כך לדוגמה, יצוג של תמונה, סרט וידאו, או שמע במחשב הוא באמצעות קובץ בינארי.
הפיקסלים שבתמונה כמו גם הצלילים, מיוצגים באמצעות נתונים אך לנתונים אין משמעות כטקסט.
הניגוד "בינארי" לעומת "טקסט פשוט" משקף את ההתייחסות לסוג הקובץ מנקודת מבטו של המשתמש, ולא לייצוג המידע במחשב בפועל; לאמיתו של דבר, כל פיסת מידע - וממילא כל קובץ - מיוצגים במחשב הדיגיטלי בצורה בינארית.
קבצים רבים המכילים מידע בינארי מכילים גם טקסט.
קובץ המכיל רק טקסט, מכונה קובץ טקסט, או "קובץ טקסט פשוט".
כאשר במחשב מדגם מסוים נהוגה שיטת קידוד מסוימת, כגון ASCII או EBCDIC, קובץ טקסט יכיל רק את התווים הניתנים להדפסה של שיטת קידוד זו, ואילו קובץ בינארי יכיל את כל התווים האפשריים (בהתאם לגודל תו בשיטה).
למעשה, חלק מהנתונים בקובץ אינם תווים, אלא מספרים (בנקודה קבועה או נקודה צפה) פקודות מכונה ועוד.
הפירוש של קובץ בינארי הוא בידי הקורא (אדם או תוכנית מחשב), על-פי מידע שיש לו על מבנה הקובץ.
קובץ בינארי נחשב בדרך כלל כמורכב מרצף של בתים, כלומר ספרות בינאריות המאורגנות בקבוצות של שמונה.
קובץ בינארי טיפוסי מכיל בתים המיועדים להתפרש שלא כתו טקסט פשוט.
קובצי תוכנה שעברו הידור, הם דוגמה מצויה לקובץ בינארי, אך לקבצים כאלו מקובל לקרוא "בינאריים" (Binaries), בעיקר בקרב מתכנתים או באתרי הורדות, כדי להבדיל בין הקובץ המהודר לקובץ קוד מקור.
דוגמאות נוספות לקבצים בינאריים: תמונות, מוזיקה, קבצים דחוסים, או למעשה כל סוג קובץ המכיל יותר מאשר רק טקסט פשוט.
קבצים בינאריים מסוימים מכילים "כותרת", קטעים של metadata, המשמשים תוכנות מחשב לפירוש המידע שבקובץ.
לדוגמה, קובץ GIF יכול להכיל מספר תמונות, והכותרת משמשת כדי לזהות ולהגדיר כל מקטע תמונה.
קובץ בינארי שאינו מכיל כל "כותרת", מכונה גם "קובץ בינארי שטוח".
כדי לאפשר מעבר קבצים בינאריים דרך מערכות (כגון דואר אלקטרוני) שמאפשרות מעבר של תווים מסוימים בלבד, בדרך כלל ממירים את הקובץ לייצוג בטקסט פשוט, תוך שימוש בקידוד מתאים (כגון Base64).
החיסרון בקידוד כזה הוא הגדלת נפח הקובץ ב-30% בממוצע במהלך ההמרה, וכן הצורך בפיענוח בצד המקבל על ידי המרה חוזרת מייצוג הטקסט לקובץ בינארי.
Microsoft Windows מאפשרת להוסיף פרמטר בקריאות מערכת שיציין האם הקובץ בינארי או טקסטואלי.
ב־Unix אין אפשרות כזו והמערכת תתייחס לכל קובץ כקובץ בינארי.
הדבר משקף את העובדה שהחלוקה בין קבצים בינאריים לטקסטואליים היא די מלאכותית, ומתייחסת בעיקר ליכולת קריאת הקובץ בקלות על ידי אדם (Human readable) אך מבחינת המחשב אין הבדל בין קובץ לקובץ.
בחלק מגרסאות יוניקס ומערכות הפעלה דומות לטיפול בקבצים ניאריים קיימת פקודה nm.
כשמציגים קובץ בינארי בעזרת עורך טקסט רגיל, כל שמונה סיביות מפורשות כתו טקסט (במצב רגיל), והתוצאה תהיה טקסט חסר משמעות, בדרך כלל.
כשפותחים קובץ בינארי על ידי תוכנה אחרת, ייתכנו תוצאות אחרות, למשל, תוכנה אחת תפרש את תוכן הקובץ כמספרים מ-0 עד 255 (טווח המספרים האפשרי בעזרת 8 סיביות) ותציג על המסך טור של מספרים לפי תוכן הקובץ.
תוכנה אחרת תפרש את הקובץ כמכיל קודים לייצוג צבעים, ותציג על המסך תמונה המורכבת מצבעים לפי תוכן הקובץ.
אם מערכת ההפעלה יכולה להתייחס לקובץ כקובץ הרצה, היא תנסה לפרש את תוכן הקובץ כסדרה של הוראות בשפת מכונה או בשפה אחרת בה היא תומכת (כגון קובץ אצווה או Java).
דוגמאות אלה מראות שאין לרצף הבינארי משמעות בפני עצמו, אלא כל תוכנה (או מערכת הפעלה) יכולה לפרש את התוכן בצורה אחרת.
כדי להציג ולערוך בצורה נוחה קבצים בינאריים במעין עורך טקסט, ללא שימוש בתוכנה הייעודית לתוכן הקובץ, קיימים עורכים מסוג המכונה "עורך-הקסה" (Hex editor) או "עורך בינארי", שמציגים את הערכים המספריים של תוכן הקובץ, במקום לנסות ולתרגם את התוכן לטקסט כפי שעושים עורכי טקסט רגילים.
לעורכים רבים מסוג זה יש אפשרות להציג במקביל מספר ייצוגים של תוכן הקובץ, כשהייצוגים המקובלים הם: בסיס הקסדצימלי (Hex), בסיס עשרוני, בסיס בינארי וייצוג ASCII, שלמעשה מציג את התוכן כפי שעורך טקסט פשוט היה מפרש אותו לטקסט.
בדרך כלל, משנים את תוכן הקובץ בעורכים אלו על ידי שינוי הערכים ההקסדצימליים המוצגים.
קובץ COM הוא פורמט של קובץ הרצה במערכת ההפעלה DOS.
זהו אחד משני הסוגים של קובצי הרצה הקיימים ב-DOS, השני הוא EXE (DOS executable).
לקובץ COM פורמט פשוט ביותר.
קובץ בפורמט EXE המתקדם יותר כולל, בנוסף לתוכנית עצמה, גם כותר (header) ובו מידע המאפשר למערכת לבצע בזמן הטעינה את התאמת ההפניות היחסיות למקטעי זיכרון לפי הכתובת שבה נטענה התוכנית בפועל (מקטע הבסיס), תהליך הקרוי relocation.
קובץ COM, לעומת זאת, כולל רק את הקוד והנתונים של התוכנית ונטען לזיכרון כפי שהוא, ללא כל שינוי.
כתוצאה מכך, קובץ COM נטען מהר יותר מקובץ EXE ותופס נפח אחסון קטן יותר.
עם זאת, היעדר התמיכה מצד המערכת ב-relocation של קובצי COM מטיל מגבלות משמעותיות על תוכניות בפורמט זה.
גודלה המרבי של תוכנית COM הוא 64KB פחות 256 בתים (השמורים ל-PSP) והיא יכולה לטפל במקטע בודד בלבד - מקטע הבסיס - תוך שימוש בהפניות תוך-מקטעיות שאינן מצריכות עדכון בזמן הטעינה (המעבד מחשב את הכתובת האפקטיבית ביחס לאוגר המקטע הרלוונטי).
להלכה, תוכנית COM יכולה לבצע relocation בעצמה, אך זוהי פעולה מורכבת למדי ועל פי רוב חסרת תועלת, בהתחשב בתמיכה המובנית ב-relocation של קובצי EXE.
בדומה לפורמט EXE, שמו של פורמט COM נובע מהסיומת הנהוגה בקבצים מסוג זה, אך החל מגרסה 2.0 של DOS זוהי מוסכמה בלבד, ובפועל אין לסיומת תפקיד בקביעת סוג הקובץ.
הגורם הקובע הוא קיומו או היעדרו של כותר ה-EXE, המזוהה על ידי הרצף "MZ" (4Dh 5Ah) בתחילת הקובץ.
כאשר קובץ COM נטען ומורץ באמצעות קריאת המערכת INT 21h Function 4Bh (EXEC), מתבצעות הפעולות הבאות (רשימה חלקית):
מערכת ההפעלה בוחרת את כתובת מקטע הבסיס שבו תיטען התוכנית.
כברירת מחדל, תיבחר הכתובת הנמוכה ביותר האפשרית.
המערכת בונה טבלת PSP עבור התוכנית בתחילת מקטע הבסיס.
התוכנית נטענת לזיכרון מיד לאחר ה-PSP (בהיסט 100h [256] בתים מתחילת מקטע הבסיס).
כל הזיכרון הזמין שמעל לכתובת הבסיס מוקצה לתוכנית.
ארבעת אוגרי המקטע מכילים את כתובת מקטע הבסיס.
השליטה מועברת לתוכנית באמצעות long jump להיסט 100h ממקטע הבסיס.
השימוש בקובצי COM היה נפוץ בעבר בתוכניות קטנות שנכתבו באסמבלי, בייחוד תוכניות TSR, תוכנות שירות ומנהלי התקנים.
דוגמה ידועה לקובץ COM היא מעטפת שורת הפקודה של DOS, COMMAND.COM.
חלק מסביבות הפיתוח לא תמכו בפורמט זה, כך שהיה על המתכנת לבנות קובץ EXE ולהמיר אותו לקובץ COM באמצעות הפקודה הייעודית exe2bin .
עם התקדמות הטכנולוגיה הפך ההבדל בזמן הטעינה לזניח, ומגבלת הגודל הציבה מחסום בפני המשך פיתוח של תוכנות בפורמט זה.
כתוצאה מכך, מערכות הפעלה שפותחו מאוחר יותר לא תמכו בו עוד.
קובץ טקסט הוא סוג של קובץ המשמש לשמירת תוכן במערכת קבצים כרצף של שורות המופרדות זו מזו בתווים מיוחדים מוגדרים מראש.
סיום הרצף מצוין באמצעות תו מיוחד אחד או יותר המכונה End-of-file (ובקיצור: EOF).
קובצי טקסט יכולים להכיל תוכן טקסטואלי ויכולים להציג כך מידע בינארי כל עוד הוא מקודד באופן שאינו סותר את מבנה קובץ הטקסט והשימוש בתווים המיוחדים המשמשים אותו.
ניתן לחלק את כל סוגי הקבצים לשניים: קובצי טקסט וקבצים בינאריים.
בשל פשטותם ונגישותם לקורא האנושי, משמשים קובצי טקסט פעמים רבות לאחסון נתונים, גם אם הם לא אמורים להיות קריאים על ידי גורם אנושי.
השימוש בקובצי טקסט חוסך בעיות רבות שמציב השימוש בקבצים הבינאריים לסוגיהם: היצמדות לפורמט קבוע, חשיבות לסדר הכתיבה של הבתים ואף התלות במילה של המחשב נמנעת.
יתרה מזאת, שיקום קובץ טקסט מהשחתת נתונים שאירעה לרוב פשוטה משמעותית משיקום קובץ בינארי שעבר אירוע דומה, ובמרבית המקרים ניתן להמשיך ולעבד את הקובץ הטקסטואלי גם לאחר האירוע.
יחד עם זאת, במידה וקובץ טקסט אכן משמש לאחסון טקסט, האנטרופיה שלו נמוכה למדי, כך שנפח הקובץ הנדרש לאחסון המידע גדול משמעותית מהמינימום הנדרש לאחסון המידע הזה בהצגתו באנטרופיה גבוהה.
קובץ טקסט יכול להכיל תוכן טקסטואלי בשפה כלשהי.
במקרה זה לקובץ לא יהיה מבנה מוגדר פרט לחלוקה לשורות ולסוף קובץ:
כך נראה קובץ טקסט עברי לדוגמה
מספר השורות ואורכן אינם קבועים
אלא רק התווים המגדירים סוף קובץ וסוף שורה
קובץ טקסט יכול להכיל תוכן שחייב לעמוד במבנה מוגדר כך שתוכנה חיצונית תוכל לעבד אותו כראוי.
קובצי HTML לדוגמה הם קובצי טקסט שחייבים לעמוד בפורמט המוגדר על ידי W3C:
תוכן אחר שיכול לאחסן קובץ טקסט הוא למשל תמונה המורכבת מתווים טקסטואליים.
קבצים אלו נקראים אמנות ASCII.
פתיחת קובצי טקסט לתצוגה למשתמש נעשית באמצעות עורכי טקסט, המציגים על פי רוב את התוכן של הקובץ באופן מלא לפי הפורמט הנדרש.
חלק מעורכי הטקסט מאפשרים למשתמש להציג גם תווים מיוחדים וגם תווים שאינם טקסטואליים, בעוד שחלק מעורכי הטקסט מסתירים אותם מהמשתמש.
הפורמט הסטנדרטי המקובל ברוב המוחלט של מערכות ההפעלה הוא ASCII, אם כי אלו נבדלות זו מזו באופן הקידוד של תווים שאינם טקסטואליים, וכן בתווים המיוחדים המסמנים את סוף השורה ואת סוף הקובץ.
פורמטים נוספים הם MIME, וקבצים בסיומת המוגדרים על ידי מערכת ההפעלה (חלונות למשל).
קובץ מידע קריסטלוגרפי הוא פורמט תקני של קובץ טקסט המייצג מידע קריסטלוגרפי, שנוסח על ידי האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה (IUCr).
פורמט CIF פותח על ידי קבוצת עבודה על מידע קריסטלוגרפי ב-IUCr בתמיכת ועדת IUCr למידע קריסטלוגרפי וועדת IUCr לכתבי עת.
הפורמט של הקובץ פורסם לראשונה על ידי הול, אלן ובראון ב-1991 ועבר מאז עדכונים.
הגרסה העדכנית כיום היא גרסה 1.1. המפרט המלא של הפורמט מצוי באתר IUCr.
תוכנות מחשב רבות להצגת מבנה מולקולרי תומכות בפורמט זה, כולל Jmol.
פורמט זה קשור לפורמט mmCIF קיצור של CIF מקרומולקולרי, שנועד לשמש כאלטרנטיבה לפורמט PDB המשמש את בנק מידע החלבונים (Protein Data Bank).
כמו כן קשורה לפורמט "מסגרת המידע הקריסטלוגרפי" (Crystallographic Information Framework), מערכת נרחבת של פרוטוקלי תקשורת המבוססים על מילוני נתונים וכללים יחסיים המבוטאים ביישומים ממחושבים שונים, כולל גם, אך לא רק, קובץ מידע קריסטלוגרפי ו-XML.
קובץ הערות וביאורים הוא כתב עת תורני של חסידות חב"ד.
הקובץ יוצא לאור מדי שבועיים.
בקובץ כותבים בעיקר רבני וחסידי חב"ד בעולם ומתלבנים בו נושאים בתורתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' ונושאים תורניים נוספים.
הקובץ נערך ויוצא לאור על ידי תלמידי ישיבת גדולה אהלי תורה בברוקלין.
עורכו הראשי הוא הרב אברהם יצחק ברוך גרליצקי, מרבני הישיבה, ובכל שנה נבחרים שניים או שלושה תלמידים לעורכים.
במתכונתו הראשונית הופיע הקובץ החל מקיץ ה'תשל"ג תחת השם "שו"ת התלמידים - אהלי תורה".
באותן שנים הייתה מתכונתו צנועה והוא הופיע כמה פעמים בשנה.
תדירות הופעת הקובץ עלתה בתחילת שנת תש"ם, 1979 בעקבות דרשה שנשא הרבי מלובביץ' בשמחת תורה ובה הדגיש את הצורך להוסיף בלימוד התורה במשך כל השנה.
כתב העת החל לצאת מדי שבוע החל משבת פרשת בראשית אותה שנה, תחת השם "הערות וביאורים".
בשנת ה'תשנ"ג ירדה תדירות ההופעה של הקובץ לאחת לשבועיים.
בין הכותבים הקבועים בקובץ הרבנים חיים רפופורט, שלום דובער לוין, ומיכאל אהרן זליגסון.
בעבר כתב גם הרב אהרן חיטריק.
הרב שניאורסון היה מקבל בכל שבוע את הקובץ הראשון שיצא מבית הדפוס ולעיתים היה עונה לשאלות שנשאלו בו.
הוא נתן הוראות ביחס לעריכת הקובץ ולצורתו.
בשנת ה'תשמ"ו עורר את חסידיו להעיר ולשאול בדברי תורה ובפרט בפירוש רש"י על התורה ולפרסם את הערותיהם בקובץ, והוא יענה על שאלה או שתיים מהן בפומבי, במהלך ההתוועדויות.
קובץ יסודות וחקירות הוא ספר המכיל ליקוט מקיף של יסודות וחקירות תורניים המבוססים על ספרי הראשונים והאחרונים.
מחבר הספר הוא הרב אחיקם קשָת אברך בישיבת מרכז הרב.
הספר יצא לאור במהדורה ראשונה בחוברת בכריכה דקה, ולאחר מכן במספר מהדורות.
בשנת תשס"ז יצאה מהדורה בת כ-700 עמודים.
מהדורה נוספת יצאה בתשע"ג בת כ-1,230 עמ'.
"לקט חקירות" מלקט כ-1,500 חקירות על סדר הא"ב
"סוגי הסברות" - "חלוקת הסברות שבש"ס ובמפרשים לשמונה סוגים"
"לשיטתם" - מדגים כיצד דעותיהם ההלכתיות של תנאים ואמוראים הן לפי שיטה לימודית מסוימת.
כמו כן מרכז הספר לשונות המיוחדים לכל אמורא, כמו "פלוני ופלוני בשיטה אחת", או "תברא".
המחבר מביא אחרונים שעסקו בעניין זה של "לשיטתם", כגון הרב ראובן מרגליות והאדר"ת.
הנספחים סוגי הסברות, סוגי החקירות ולשיטתם לא נכללו במהדורת תשע"ג, אלא יצאו לאור כחוברת נפרדת, מפאת חוסר מקום.
הספר קיבל את הסכמותיהם של הרב אביגדֹר נבנצל, הרב אברהם שפירא, הרב שמחה הכהן קוק והרב זלמן נחמיה גולדברג.
הספר מופיע בפרויקט השו"ת, באוצר החכמה, בהיברובוקס בספריא ובתא שמע.
הרב אחיקם קשָת הוא מעביר שיעורי דף יומי בישיבת ירושלים לצעירים, היה מתלמידי הרב אברהם שפירא.
בנוסף הוא חוקר במכון אורות הירושלמי.
תקופה מסוימת הרב קשת היה ר"מ בישיבת שלום בנייך.
מלבד ספר זה חיבר גם את הספרים הבאים:
פלפולא דאורייתא, ספר המנגיש לתלמידי ישיבה סוגיות קלאסיות בעיון ליטאי מתוך מטרה לפתח ללומד חשיבה עיונית.
אמרי במערבא, ליקוט המחלוקות העיקריות בין הירושלמי לבבלי ובירורן.
דרכי התלמודים, שרשיהם של חילוקים רבים בין הבבלי לירושלמי.
יש סדר לש"ס, באתר פורטל הדף היומי
ארבעה קונטרסים, ספר המכיל ארבעה קונטרסים: כללי הקורבנות, טומאה וטהרה, למד להכין לוח שנה ודברי הימים.
כול אחד מהקונטרסים יצא כחוברת עצמאית ובשנת תשפ"ב יצאו יחד כספר אחד.
הרב קשת מפורסם בשל דרכו המיוחדת ללימוד הגמרא, לפי הרב קשת יש לסדר את הלימוד בכדי להבין אותו וכל הש"ס בעצם מסודר לפי עניינים, כולל בתוך המסכתות עצמם.
בשיעוריו הרב קשת מקפיד גם לתת סימנים לכל דף בגמרא.
הרב קשת נשוי ומתגורר בשכונת קריית משה בירושלים.
קובניט הוא מינרל סולפידי המכיל נחושת וברזל.
נוסחת המבנה הכימי של הקובניט היא CuFe+22S3
הקובניט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "אורתורומבית - דיפירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית Pcmn.
בחימום בטמפרטורה מעל 210°C הופך הקובניט למינרל הדו-צורתי (דימורפי) איזוקובניט שנוסחתו הכימית זהה לקובניט, אך מבנהו איזומטרי, ומכאן שמו.
האיזוקובניט נוצר גם באופן טבעי במרבצים תת-ימיים של מעשנות שחורות שנוצרו בהתפרצויות תת-ימיות.
תחת לחץ נוצרים שני פולימורפים נוספים של הקובניט.
בהשפעת לחץ של GPa 3.3 נוצר פולימורף הקסגונלי שמבנהו דומה לניקלין.
בלחץ שבין GPa 3.4 ל-GPa 5.8 נוצר פולימורף המתנהג כמתכת.
הגבישים של הקובניט לוחיים, מוארכים ועבים עד 3 ס"מ.
פאות הגבישים מקווקוות תוך יצירת צורת חץ.
כמו כן כמקבצים חסרי צורה.
תופעת גבישים תאומים נפוצה במינרל במישור {110} תוך יצירת "תאומים מעגליים" בזוגות, ברביעיות (fourlings) ובשישיות (sixlings) פסאודוהקסגונליות.
לקובניט אין פצילות, אך יש לו היפרדות על {110} ועל .
הקשיות של המינרל נמוכה, 4-3.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 4.1 גרם לסמ"ק.
הקובניט הוא מוליך למחצה ומגנטי באופן בולט.
אופטית המינרל הוא אי-איזוטרופי בייחוד על משטחים מלוטשים.
צבעם צהוב בגוון ארד או פליז.
הברק של הקובניט הוא מתכתי, וגבישיו יוצרים שרטוט בצבע שחור.
המינרל תואר לראשונה ב-1843 על ידי המינרלוג הגרמני אוגוסט ברייטהאופט (Johann Friedrich August Breithaupt; 1873-1791) על סמך דגימות שהגיעו מבראקאנאו (Barracanao) בחגורת מאיירי-ברקואה (Mayarí-Baracoa) בפרובינציה אוריינטה, כיום ברקואה במחוז גואנטנמו שבקובה.
המינרל קרוי על שם האי בו נתגלה לראשונה.
בראקאניט (באנגלית Barracanite) – על שם האתר בו נתגלה לראשונה
כלקופירוטיט (באנגלית Chalcopyrrhotite) – על סמך מרכיביו (פירוטיט נחושת)
צ'למרסיט (באנגלית Chalmersite) – על שם המהנדס האנגלי ג'ורג' צ'למרס (George Chalmers; 1924-1857) שדגימות של המינרל נמצאו במכרה הזהב מורו וליו (Morro Velho) בברזיל אותו ניהל.
קופרופיריט (באנגלית Cupropyrite) - על סמך מרכיביו ובמטרה להבדיל אותו מכלקופיריט שפירוש שמו זהה (פיריט נחושת)
הקובניט משמש כעפרה משנית מאוד להפקת נחושת.
הקובניט מצוי בדרך כלל יחד עם מינרלי נחושת אחרים, ולכן מופקת ממנו מעט נחושת כאשר מעבדים מינרלים אחרים מהם נוהגים להפיק נחושת (למשל כלקופיריט).
לעומת זאת, הקובניט הוא מינרל מבוקש בקרב אספני מינרלים בגלל הברק שלו, הגוון ותופעת הגבישים התאומים היוצרת באמצעות קווקווים על הפאות צורות של כוכבים או פרחים.
קובניט נוצר במשקעים הידרותרמיים של טמפרטורה גבוהה יחד עם פירוטיט ופנטלנדיט.
המינרל צומח יחד עם כלקופיריט.
והוא נפרד ממנו כשהטמפרטורה יורדת בין 210°C לבין 200°C.
קובניט מתגלה לעיתים קרובות במכרות זהב, וכן במטאוריטים כונדריטים פחמניים.
הקובניט הוא מינרל נפוץ יחסית, ונכון ל-2011 הוא נתגלה ב-553 אתרים בעולם.
טנק השיוט סימן 5 "קובננטר" (A13 סימן 3) היה טנק שיוט בריטי אשר פותח בשנת 1939 ונכנס לשירות בין השנים 1940–1943 במהלך מלחמת העולם השנייה.
הקובננטר היה החמישי בסדרה של טנקי השיוט ששירתו בשנות המלחמה הראשונות, הוא היה הראשון שפותח עם שם ייחודי.
השם "קובננטר" מתייחס לקובננטורים שהיו קבוצה דתית בסקוטלנד, בדומה לטנקי השיוט שבאו אחריו השם נבחר משום שהתחיל באות "C" המסמנת "שיוט" (Cruiser).
ייצור הקובננטר החל בשנת 1939 לפני שנבנו אבות טיפוס לבחינת הכלי, כתוצאה מכך בעיות מכניות רבות התגלו בטנק והוא מעולם לא נשלח לשירות בשדה הקרב, במקום זאת הוא שימש לאימונים והגנה מקומית בבריטניה.
הבעיה העיקרית של הקובננטר הייתה מערכת קירור המנוע, שגם לאחר החלפתה נותרו תקלות רבות, וטנקי הקובננטר נטו להתחמם ולהתקלקל באופן תמידי.
למרות הבעיות הרבות בכלי, יוצרו סך הכל 1,771 כלים ששימשו כאמור לאימון, ניסוי בציוד חדש וכפלטפורמה לטנקי גישור וכדומה.
הכלי הוצא משירות בשנת 1943 כאשר הוא הוחלף החל משנת 1940 בקרוסיידר (טנק שיוט סימן 6).
קובננטר סימן 1: הדגם המקורי.
קובננטר סימן 2: הוספת רדיאטור (מבוסס על שמן) לקירור המנוע.
קובננטר סימן 3: התקנה של שני רדיאטורים, שינוי מקום צינור המפלט והוספת פילטרים לאוויר.
קובננטר סימן 4: שדרוג הקלאץ'.
קובננטר CS: טנק 'סיוע קרוב' (Close Support), בעל תותח הוביצר 76.2 מ"מ ששימש בעיקר לירי פצצות עשן לסיוע בקרב.
קובננטר OP פיקוד: טנק פיקוד ותצפית (Observation Post)
קובננטר AMRA נגד מיקוש: הוספת מיקון נסיוני בקדמת הטנק לפיצוץ מוקשים ויצירת מעבר לכלים הבאים.
קובץ זמני גם קובץ foo (לפעמים מופיע בסיומת TMP.) הוא קובץ המוכן לאחסון מידע זמני, לעיתים תוך כדי יצירת קובץ חדש.
הוא יכול להיות מוכן על ידי תוכנית מחשב למטרות שונות, בעיקר כאשר תוכנית לא יכולה להקצות מספיק זיכרון למשימות שלה, כאשר התוכנית עובדת על נתונים גדולים יותר ממרחב הכתובות של הארכיטקטורה, או כצורה פרימיטיבית של תקשורת בין תהליכים.
מערכות הפעלה מודרניות משתמשות בזיכרון וירטואלי, אולם תוכניות המשתמשות בכמויות גדולות של נתונים (למשל עריכת וידאו), ייתכן שיצטרכו ליצור קבצים זמניים.
לרוב מערכות ההפעלה יש צורות שונות כדי להעביר נתונים בין תוכניות, כגון צינורות, שקעים, או זיכרון משותף, אך לעיתים קרובות הדרך הפשוטה ביותר (במיוחד עבור תוכניות שיישמו את הפילוסופיה Unix) היא לכתוב נתונים לקובץ זמני וליידע את התוכנית הקולטת על המיקום של הקובץ הזמני.
במערכות POSIX, קבצים זמניים יכולים להיווצר בבטחה עם פונקציות הספרייה mkstemp(3) או tmpfile(3).
חלק מהמערכות מספקות את mktemp(1).
קבצים אלו מאוחסנים לרוב במיקום תיקיית הקבצים הסטנדרטית /tmp במערכות יוניקס ולינוקס, או %TEMP% במערכות חלונות.
קובץ זמני אשר נוצר עם tmpfile(3), נמחק אוטומטית כשהתוכנית מסתיימת או כשהקובץ נסגר.
כדי ליצור שם קובץ זמני שישרוד את מחזור החיים של התוכנית ניתן להשתמש ב-tmpnam(3), או בחלונות ב-GetTempFileName(...).
תוכניות מסיימות מייצרות קבצים זמניים ואינן מוחקות אותם.
דבר זה יכול להתרחש לאחר קריסת תוכנית, או שמפתח התוכנה פשוט שכח להוסיף קוד מתאים הגורם למחיקת הקובץ בסיום הצורך בו.
הקבצים הנותרים יכולים להצטבר לאורך זמן ולצרוך שטח גדול בכונן הקשיח.
קבצים זמניים יכולים להימחק ידנית.
מערכות הפעלה יכולות למחוק את תיקיית הקבצים הזמניים בזמן האתחול, וכן יכולים להיות להן תסריטים המוחקים את הקבצים, אם לא התבצעה גישה אליהם לאחר זמן קצוב.
בנוסף מערכות מבוססות זיכרון כמו tmpfs, אינם שומרות קבצים באופן אינהרנטי במהלך האתחול.
קובץ INF הוא קובץ להתקנת תוכנה או מנהל התקן, שבשימוש מערכות ההפעלה של חלונות.
הקובץ שכיח בהתקנת מנהלי התקנים לרכיבי חומרה.
לחלונות יש את התוכנה IExpress, המשמשת ליצירת התקנה הנעזרת בקובצי INF.
קובץ ה-INF מהווה חלק מה-Setup API של חלונות, ומ-Windows Installer היורשת שלה.
בנתיב ב-C:\windows\inf מאוחסנים קובצי INF שונים.
הקובץ בנוי כקובץ טקסט פשוט.
המבנה של קובץ INF דומה למדי למבנה קובץ INI.
הוא מכיל מקטעים המגדירים את אופן העתקת הקבצים, רישום מפתחות ב-Registry, וכדומה.
כל קובצי ה-INF מכילים מקטע המציין את גרסת החלונות לה מיועד הקובץ ([Version]), וכן חתימה שבחלונות 9x היא $CHICAGO$ ובחלונות NT, 2000, וXP היא$WINDOWS NT$.
רוב שאר הקובץ מותאם באופן מיוחד לרכיב המותקן.
קובץ INF יכול לדוגמה להכיל את השורות הבאות:
קובץ INI הוא פורמט קובץ המהווה את התקן הרשמי לקובצי הגדרות, בפלטפורמות ותוכנות מסוימות.
קובץ ה-INI מורכב ממבנה בסיסי המורכב מ"סעיפים" ו"מאפיינים".
מ-MS-DOS ומערכות החלונות מבוססות ה-16 ביטים ומעלה, עד חלונות ME ו-2000 שימשו קובצי ה-INI כמנגנון המרכזי להגדרת מערכות הפעלה, ותכונות של יישומים מותקנים, כמו גופנים, מנהלי התקנים, הוספת קובצי הפעלה לתוכניות על שולחן העבודה, והפעלת תוכניות נדרשות בזמן עליית מערכת ההפעלה.
קובצי INI גם משמשים תוכניות באופן כללי לאחסון הגדרות ייחודיות להן.
בחלונות NT, קידמה מיקרוסופט את ה-Registry, והרחיקה את המפתחים משימוש בקובצי ה-INI.
החל מגרסה זו השתמשו כל הגרסאות הבאות אף הן ברישום להגדרות מערכתיות, ויישומים שנבנו על שלד התוכנה .NET משתמשים בקובצי הגדרה מיוחדים הכתובים ב-XML.
על אף השינויים שנעשו במרוצת השנים באופן הרישום, עדיין ניתן להשתמש בקבצים אלו בחלונות.
השם קובץ INI מגיע מסיומת קובץ נפוצה .INI המהווה קיצור של המילה האנגלית "initialization" שמשמעותה אתחול.
סיומות קובצי אתחול נוספות הן .CFG, .conf ו- .TXT (במיוחד מופעים של הקובץ 'config.txt').
לינוקס ויוניקס משתמשות גם הן באותו פורמט קובץ.
קובנה (בליטאית: Kauno rajono savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קובנה.
מחוז-משנה קובנה משתרע על פני 1,496 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-87,168 תושבים, בירת המחוז היא העיר קובנה.
העיר הגדולה במחוז משנה אחרי קובנה היא גרליאבה בה מתגוררים כ-13 אלף תושבים.
בעבר בתחום משחוז משנה היו עיירות יהודיות רבות.
עד היום שרד בית הכנסת של צ'קישקה שנבנה בשנת 1887.
קובץ בקרה משולב או בראשי תיבות GND הוא קובץ בקרה בין-לאומי המשמש לארגון שמות אישים, מילות מפתח וגופים משותפים מתוך קטלוגים.
הוא משמש בעיקר עבור תיעוד בספריות ויותר ויותר גם על ידי ארכיון ומוזיאונים.
קובץ זה יוסד ומנוהל על ידי הספרייה הלאומית של גרמניה בשיתוף פעולה עם מספר רשתות ספריות אזוריות באירופה דוברת הגרמנית ועם שותפים אחרים.
בקובץ נעשה שימוש ברישיון Creative Commons Zero (או CC0).
מפרטו של ה-GND מספק היררכיה של ישויות ראשיות ותתי-סיווגים, שהוא שימושי במיון ספרים בספריות, ויכולת גישה לזיהוי חד-משמעי של אלמנטים בודדים.
הוא כולל בנוסף אונטולוגיה המיועדת לייצוג ידע ברשת סמנטית, הזמינה בפורמט RDF.
קובץ הבקרה המשולב פורסם לציבור הרחב באפריל 2012, ומשלב את תוכנם של קובצי בקרה אלו, שהשימוש בהם נפסק:
קובץ בקרה לגופים משותפים (Gemeinsame Körperschaftsdatei או בראשי תיבות GKD)
קובץ בקרה למילות מפתח (Schlagwortnormdatei או בראשי תיבות SWD)
ישנם שבעה סוגים עיקריים של ישויות ב-GND:
קובנוכרוס (שם מדעי: Kubanochoerus) הוא סוג נכחד של חזיר גדול אשר חי באירואסיה ובאפריקה בתקופת המיוקן, לפני 15.9-7.3 מיליון שנה מזמננו.
סוג חזיר זה התגלה ב-1955 ברחבי אסיה, בעיקר בסין ובגאורגיה וגם בלוב.
סוג זה דומה לסוגי החזירים מגלוכרוס וליביוכרוס, ולעיתים הם נכללים בו.
הקובנוכרוס הכיל מספר מינים גדולים מאוד, הגדול שבהם היה המין Kubanochoerus gigas, שהגיע בזכות רגליו הארוכות לגובה 1.5 מטר ולמשקל 500 קילוגרם והיה גדול החזירים מעולם.
בני הסוג היו בעלי מבנה שיניים גדולות שהזכירו את שיני ההירקודונתיים, קרובי הקרנפים, אך הותאמו למעשה לאכילת כל.
הקובנוכרוס היה בעל מספר קרניים על גבותיו ועוד קרן גרמית עבה מעל מצחו, שככל הנראה שימשה להתנגחות בין הזכרים על בנות זוג.
במראהו דמה, ככל הנראה, לחזיר יבלות מודרני והיה אוכל כל גדול שחי ביערות ובסוואנות.
קובנה הולדברוק-סמית' הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי יליד גאנה.
הולדברוק-סמית' נולדה באקרה בירת גאנה.
הוא גדל בפרימלי שבסארי באנגליה, שם חי עם הוריו ואחיו.
הוא למד בבית הספר למשחק גילדפורד וסיים את לימודיו בשנת 2000.
קריירת המשחק של הולדברוק-סמית' החלה בשנת 2002 כששיחק בתפקיד אורלנדו פיגס בפרק "Everyone's Child" בסדרה "השופט ג'ון דיד".
מאז הופיע בסדרות טלוויזיה כגון "הממלכה הקטנה", "Star Stories" (בשנים 2006 עד 2008), "Taking the Flak", "הולבי סיטי", "Sirens", "הגלימה", "האב בראון", "The Last Panthers", הספין-אוף "Class", דרמת הפשע "Dark Heart" והסדרה "נפרדנו כך".
ב-2005 הופיע בתפקיד הראשי הראשון בתיאטרון, כשגילם את קן במחזה "Playboy of the West Indies" מאת מוסטפא מאטורה בתיאטרון טריסייקל.
בהמשך כיכב בעונה האפריקאית-אמריקאית של התיאטרון והופיע במחזות "Walk Hard" מאת אברם היל, "Fabulation" מאת לין נוטייג וב-"Gem of the Ocean" מאת אוגוסט וילסון.
ב-2006 שיחק הולדברוק-סמית' בתפקיד ליווי במחזה "הבלוז של מא רייני" מאת אוגוסט וילסון בתיאטרון מנצ'סטר רויאל אקסצ'נג'.
אחרי ארבע שנים גילם את הרלד לומיס במחזה "Joe Turner's Come and Gone" מאת אוגוסט וילסון בתיאטרון יאנג ויק.
ב-2007 הופיע הולדברוק-סמית' לראשונה בתיאטרון הגלוב במחזה "עמל אהבה לשווא".
בהמשך אותה שנה שיחק במחזה השייקספירי בתיאטרון הלאומי של קוריאה בסיאול.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון המלכותי הלאומי הייתה ב-2009, ומאז כיכב בארבע הפקות נוספות בתיאטרון, שהבולטת בהן הייתה במחזה "אדוארד השני" בתפקיד מורטימר.
ב-2015 גילם את לארטס במחזה "המלט" בכיכובו של בנדיקט קמברבאץ' שהועלה בתיאטרון ברביקן.
המחזה שודר לבתי הקולנוע כחלק מתוכנית "התיאטרון הלאומי בשידור חי".
ב-2016 שיחק הולדברוק-סמית' שוב לצדו של בנדיקט קמברבאץ' בשובר הקופות של מארוול "דוקטור סטריינג'".
ב-2017 גילם את הבלש קריספוס אלן בסרט "ליגת הצדק" של DC קומיקס.
באותה שנה כיכב בסרט הילדים "פדינגטון 2", ובתפקיד האב אמרי בסרט האימה "סיפורי רוחות".
ב-2018 שיחק בתפקיד אוליבר במותחן "הנוסע", וגילם את פריי / ויזל בסרט "מרי פופינס חוזרת" של חברת וולט דיסני.
הולדברוק-סמית' השתתף בתסכיתי דרמה של רדיו ה-BBC בהם "Judas" ו-"On Her Majesty's Secret Service".
עוד הוא ידוע כקריין בספרי שמע בהם סדרת ספרי "Rivers of London" מאת בן אהרונוביץ'.
הולדברוק-סמית' הופיע במחזמר "טינה" בתפקיד אייק טרנר שהוצג בתיאטרון אולדוויץ'.
ב-2020 הוענק להולדברוק-סמית' תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
שנה סרט תפקיד הערות 2013דאבל שומר / רופא 2015 המלט לארטס 2016 דוקטור סטריינג' תרפיסט 2017 סיפורי רוחות האב אמרי ליגת הצדק קריספוס אלן פדינגטון 2 Warden Walker 2018 הנוסע אוליבר מרי פופינס חוזרת פריי / ויזלדיבוב גוון דוקטור רן2023וונקה2024דירה 7אבי ג'יי
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאה2019פרס אוליבייההשחקן הטוב ביותר במחזמר"טינה: המחזמר של טינה טרנר"פרס התיאטרון השחור הבריטיהשחקן הטוב ביותר במחזמרפרס WhatsOnStageהשחקן הטוב ביותר במחזמר
במערכות ממוחשבות, קובץ לוג הוא קובץ שבו נרשמים אירועים חשובים בפעולת המערכת, לשם בקרה על פעולת המערכת ולמטרות נוספות.
במערכת לניהול מסד נתונים כל גישה למסד הנתונים תירשם בקובץ הלוג של המערכת, כך שבמקרה של דליפת מידע מהמערכת, למשל, ניתן יהיה לברר מי הם המשתמשים שניגשו למידע זה.
קובץ לוג שבו נרשמות תקלות בפעולתה של התוכנה מאפשר למתחזקי המערכת לטפל התקלות אלה לשם מניעת הישנות שלהן.
בתוכנה המשמשת לעדכון מסד נתונים נרשמת בקובץ הלוג כל תנועה במערכת.
רישום זה משמש לצורכי בקרה (מי שינה נתון מסוים, מה הייתה התפוקה של כל מדווח וכדומה), ובמקרה של תקלה המצריכה שחזור של מאגר הנתונים לגרסת גיבוי שלו מאפשר קובץ הלוג לחזור על כל התנועות ממועד יצירת הגיבוי ועד לתקלה.
בויקיפדיה מנוהלים קובצי לוג אחדים שבהם נרשמות שלל פעולות שנעשו, כגון דפים שנמחקו ושינוי הרשאות משתמש.
עיצוב קובץ הלוג הוא חלק מעיצוב המערכת, וכולל קביעה של פרטים שיירשמו בו.
אסדרה של תוכנה, כגון SOX, PCI DSS, HIPAA דורשת קיומו של קובץ לוג.
בשנת 2009 החליטה IEEE להפוך את Syslog לתקן - .
קובנה המודרניסטית: אדריכלות של אופטימיות, 1919–1939 (בליטאית: Modernistinis Kaunas: optimizmo architektūra 1919-1939) הוא אתר מורשת עולמית בקובנה שבמרכז ליטא, הכולל קבוצה של אובייקטים אדריכליים שנבנו בקובנה בתקופה שבין השנים 1919 ו-1940. המבנים מתאפיינים בסגנונות אדריכליים משותפים ששיקפו את הסגנון המודרניסטי הפופולרי במדינות המערב באותה תקופה.
בין המבנים המשקפים סגנון זה ניתן למנות את "בניין מועדון הקצינים של חיל המצב בקובנה", "סניף הדואר המרכזי", "כנסיית תחיית ישו", "מוזיאון המלחמה של ויטאוטאס הגדול" ואחרים.
בסך הכל נבנו בתקופה זו בקובנה 12 אלף מבנים חדשים.
הסגנון המודרניסטי הליטאי שנוצר בקובנה, ולעיתים קרובות פרויקטים קונקרטיים, הועברו גם לערים ליטאיות אחרות בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
דוגמאות לאדריכלות מודרניסטית זו ניתן למצוא ביאנובה, קלייפדה, פלאנגה, בירשטונאס, פסווליס, אוקמרגה, שיאולאי ובמקומות אחרים.
חלק ממבנים אלו בקובנה קיבלו ב-2015, ואזור הכולל מקבץ של מבנים אלו הוכרז אתר מורשת עולמית במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.
ההתפרקות של האימפריות לשעבר של מרכז ומזרח אירופה כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה הובילה להקמת מדינות לאום חדשות: אוסטריה, פולין, צ'כוסלובקיה, הונגריה, פינלנד, אסטוניה, לטביה וליטא, שחלקו מורשת משותפת שירשו מהאימפריות הגדולות שקרסו (הרוסית, הגרמנית והאוסטרו-הונגרית).
עם זאת, העימותים במרכז ובמזרח אירופה לא פסקו עם תום מלחמת העולם הראשונה והמשיכו במשך שנים כמאבקים אזוריים להישרדות לאומית.
גבולות זזו, קבוצות גדולות של אוכלוסיות נעקרו, מדינות חדשות קמו ובירות הוקמו מחדש.
העידן המודרני של אזור זה היה מבטיח ואופטימי במיוחד.
עיירות וערים שהיו עד אז מרכזים אזורים הפכו לבירת מדינה או בירת פרובינציה של מדינה עצמאית, והממשלות החדשות חשו בצורך להציג עוצמה ולגיטימציה לאומית דרך אדריכלות ועיצוב ערים.
העיצוב של המטרופוליס במזרח אירופה נבע מתהליך שבו האדריכלות באה בעקבות אידאולוגיה.
המדינות החדשות אימצו את הרעיון המודרני של תכנון ערים שהופיע במדינות המערב ובארצות הברית.
הם העסיקו מומחים ממדינות אלו ובירות מערביות שימשו מודל לחיקוי.
בניית מוסדות תרבותיים ופוליטיים, כמו בנייני ממשל, ספריות ותיאטראות נועדה לקדם ולגבש זהות לאומית.
כמו בשאר המדינות החדשות התהליך התרחש גם בליטא.
ב-16 בפברואר 1918 הכריזו האבות המייסדים של הרפובליקה העצמאית של ליטא על וילנה כבירת הרפובליקה.
עם זאת, מתחים בינלאומיים ועימותים טריטוריאליים אילצו את ממשלת ליטא לעקור בינואר 1919 לעיר השנייה בגודלה במדינה, קובנה.
מ-1920, לאחר שווילנה הייתה תחת שליטה צבאית של פולין, הפכה קובנה לבירה הזמנית, מה שהוביל לטרנספורמציה הרדיקלית של העיר במשך שני העשורים בין 1919 ל-1939.
אבל תקופה זו הגיעה לסיום בחטף עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
מלחמה, טיהור אתני, השואה ורודנות עריצה עצבו את האזור מחדש בדרכים רבות שהיו שונות מהתקופה בין המלחמות.
כשהמלחמה הסתיימה נבלעו מדינות הלאום של מזרח אירופה באימפריה הסובייטית.
הבנייה בערים נמשכה, אבל עידן תכנון הבירות של מדינות הלאום והאופטימיזם האדריכלי שאפיין את התקופה בין המלחמות הגיע לקיצו.
קובנה המודרנית שוכנת במרכז ליטא במפגש הנהרות נריס וניימן.
האזור הכולל את אתר המורשת העולמית תוכנן באמצע המאה ה-19 והתפתח בעיקר בשנים 1919–1939 שבהן שימש קובנה כבירה הזמנית של ליטא.
מעמדה כבירה היה גורם מרכזי בהתפתחותה.
בתוך 20 שנים הפכה העיר לבירה מודרנית, והאוכלוסייה הוכפלה בתקופה זו ל-155,000 תושבים, כשהאדריכלות שחקה תפקיד מרכזי במהפך זה.
אתר המורשת כולל שני אזורים:
נאוימיסטיס (Naujamiestis, "העיר החדשה") – תוכנן ב-1847 והיה צמוד למזרחה של העיר העתיקה של קובנה ששוכנת על מפגש הנהרות.
נאוימיסטיס התפרש מזרחה לאורך עמק הנהר ניימן, היה מרכז הבירה הזמנית וכלל רובעי מגורים למעמד הביניים ולמעמד העליון ואזור תעשייה.
ז'ליקלניס (Žaliakalnis, "הגבעה הירוקה") – מקיף את נאוימיסטיס מצפון וממזרח, רמה טבעית בגובה של 35–40 מטרים מעל עמק הנהר.
האזור תוכן כפרבר מגורים של עיר גנים על פי תוכנית אב של קובנה מ-1923, וכלל אזור עיר גנים, אזור המגורים קאוקס (Kaukas), אזור המגורים פרקאונס (Perkūnas), פארק אז'ולינאס (Ąžuolynas) עם מתקני ספורט ואת האזור סביב מעבדת המחקר.
בתכנון העיר שולבו פארקים ציבוריים, גנים ציבוריים ופרטיים כשהמורדות של עמק הנהר ניימן שימשו חגורה ירוקה שהקיפה את נאוימיסטיס מדרום מערב.
פריחתה של האדריכלות המודרניסטית הושפעה רבות מאדריכלים ליטאים וזרים שחזרו מלימודים באוניברסיטאות זרות והביאו עימם רעיונות חדשים.
בעבודותיהם הם התאימו במלואם להקשר האירופי באותה תקופה, ויצרו אדריכלות שעמדה בקצב המגמות האירופאיות, אך במקביל פיתחו סגנון לאומי, ייחודי.
זו הייתה הפעם השנייה בהיסטוריה של ליטא (אחרי תקופת הבארוק) שאדריכלים מקומיים היו אחראים על עיצוב המסורת הליטאית של אדריכלות אירופית.
האדריכלים המודרניסטיים החשובים ביותר של קובנה היו פליקס ויזבאראס (Felix Vizbaras; 1880–1966) שסיים את לימודיו בריגה, ויטאוטאס לנדסברגיס-ז'מקלניס (Vytautas Landsbergis-Žemkalnis; 1893–1993) שלמד ברומא, אדמונדס אלפונס פריקס (Edmundas Alfons Frykas) שלמד בסנקט פטרבורג ואחרים.
מחבר תוכנית האב של קובנה היה אנטנאס יוקימאס (Antanas Jokimas; 1894–1964).