tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המינים הקרובים ביותר של טסית זו הם שני המינים האחרים מהסוג Delichon, טסית נפאלית (Delichon nipalensis) וטסית הבתים.
dasypus - תת-המין הטיפוסי שתואר על ידי בונפרטה, המקנן במזרח רוסיה ובאיים הסמוכים
cashmeriensis - התת-מין מההימלאיה ומרכז אסיה שתואר על ידי האורניתולוג האנגלי ג'ון גולד בשנת 1858 מפרט שנאסף בקשמיר על ידי אנדרו לית' אדמס.
nigrimentalis - תת-מין שנמצא בדרום-מזרח התפוצה, תואר על ידי האורניתולוג הגרמני ארנסט הארטרט בשנת 1910 מפרט שנאסף בפוג'יין, דרום-מזרח סין.
אורכה של הטסית האסייתית הוא 12–13 ס"מ ומשקלה כ-18 גרם.
צבעה של הטסית מהתת-מין הטיפוסי (D.
dasypus) כחול-פלדה כהה מלמעלה עם שת לבן מנוגד, יש לה חלקים תחתונים לבנים אפרפרים וזנב ממוזלג מעט.
הזנב והעל-כנף בצבע חום-שחור, והתת-כנף חום-אפור.
הרגליים חומות-ורדרדות ומכוסות בנוצות לבנות, העיניים חומות והמקור שחור.
ישנם מעט הבדלים במראה בין הזוויגים, אם כי הזכר מעט לבן יותר למטה מהנקבה, במיוחד כשהניצוי טרי.
הצעירים פחות בעלי צבע מבריק פחות ויש להם חלקים עליונים בצבע חום כהה, מוכתם לפעמים בחום באזור השת, וחלקיהם התחתונים בגוון אפור-לבן.
cashmiriensis יש חלקים עליונים בגוון כחול בהיר יותר ושת לבן יותר מאשר התת-מין הטיפוסי, והוא קצת יותר גדול.
ניתן להבחין בין שלושת תת-המינים לבין טסית נפאלית הדומה לפי הסנטר השחור של הנפאלית, סוככות הזנב השחורות והזנב המרובע יותר באופן משמעותי.
הטסית האסייאתית דומה יותר לטסית הבתים, אבל היא כהה יותר מלמטה ויש לה זנב פחות מפוצל.
קל להתבלבל בזיהוי בין זכר בוגר של טסית אסייאתית, שחלקיו התחתונים בהירים יותר, לבין הת-מין המזרחי של טסית בתים, D.
urbicum lagopodum, שהוא בעל זנב פחות ממוזלג מתת-המין המערבי, למרות שהוא עדיין מראה מיזלוג בולט יותר מזה של טסית אסייתית.
השירה שלה היא טריל מתכתי מפכפך או ציוץ שורקני, והקריאה שלה היא "צ'יפ" מתכתי יבש, ולרוב בעלת שתיים או שלוש הברות.
קריאתה דומה לזו של טסית בתים, אבל יותר צורמת.
תת-המין הטיפוסי של מרטין הבית האסייתי, D.
dasypus, מקנן בדרום-מזרח רוסיה, באיים הקוריליים, יפן ולפעמים גם בקוריאה.
הוא נודד דרך מזרח סין לאתרי החריפה בחצי האי המלאי, בורנאו, הפיליפינים, ג'אווה וסומטרה; כשחלק מהפרטים נותרים סביב מעיינות חמים ביפן.
Cashmeriensis מקנן בהרי ההימלאיה מאפגניסטן מזרחה עד סיקים וצפונה לתוך טיבט ומערב ומרכז סין.
טסית זו היא נודדת קצרת טווח, וחורפת בעיקר בגבהים נמוכים יותר למרגלות הרי ההימלאיה, עם כמה פרטים במישורים של צפון-מזרח הודו וצפון-מזרח ודרום-מזרח בנגלדש, ומספר קטן יותר רחוק יותר במיאנמר ובצפון תאילנד.
nigrimentalis, מקנן בדרום-מזרח סין ובדרום סיביר.
שטחי החריפה שלו אינם ידועים, אך הטסיות בטאיוואן פשוט עוברות לגבהים נמוכים יותר בחורף.
טסיות אסייאתיות חורפות תועדו מערבה עד לאיחוד האמירויות הערביות וישראל.
טווח התפוצה של התת-מין D.
Cashmeriensis חופף לזה של הטסית הנפאלית, אך הם נוהגים לקנן בגבהים שונים במקצת.
הפרדת הגובה וההבדלים הקטנים במורפולוגיה נראים מספיקים כדי למנוע רביות כלאיים.
בית הגידול המועדף על הטסית האסייתית הוא עמקים ונקיקים באזורים הרריים או מצוקי חוף, בהם מערות טבעיות או נקיקים מספקים אתרי קינון טובים.
היא תקנן גם באתרים גדולים מעשה ידי אדם כמו מקדשים, בתי מלון או תחנות כוח.
טסית זו נוטה לעבור לארץ פתוחה או הררית בגובה נמוך יותר באזורי החריפה שלה, אם כי היא תועדה ברום של עד 2,565 מטר בחורף בתאילנד.
הטסית האסייאתית היא מקננת צוקים, ובונה את קיניה במושבות הממוקמות מתחת לבליטה על צוק אנכי, בדרך כלל כשהקנים אינם נוגעים זה בזה.
היא גם מקננת לעיתים קרובות במבנים גדולים כמו מקדשים וגשרים, אבל לא באותה מידה כמו טסית הבתים.
לקן צורת חרוט עמוק, הוא עשוי בוץ ומרופד בעשבים או בנוצות.
בניגוד לקרוביה, הטסית האסייתית אינה משלימה לעיתים קרובות את התיחום של הקן שלה, ובמקום זאת משאירה אותו פתוח, כמו גרסה עמוקה יותר של קן סנונית רפתות.
מחקר רוסי מצא שמחצית מהקנים באזור המחקר שלה בימת באיקל הם מהסוג הפתוח, והתת-מין מההימלאיה D.
Cashmiriensis תועד גם כבונה קן בצורת כוס רדודה.
בתטולה הרגילה יש שלוש או ארבע (מדי פעם אפילו עד שש) ביצים לבנות חלקות, שגודלן בממוצע 20.2 על 14.1 מ"מ ומשקלן 2.1 גרם.
משכי הזמן לדגירה ולפריחה אינם ידועים, אך ככל הנראה דומים לאלו של טסית הבתים, שלה תקופת דגירה של 14 עד 16 ימים עד לבקיעת הביצים, ו-22 עד 32 ימים נוספים עד לבקיעה.
שני ההורים משתתפים בבניית הקן, בדגירה על הביצים, וובהאכלת הגוזלים.
טסית זו ניזונה מחרקים שנטפסים בתעופה.
כמו קרובי משפחתה, היא נוטה לצוד גבוה באוויר, ומלקטת בעיקר זבובים קטנים, כנימות ודבוראים כמו נמלים מכונפות.
מגוון רחב של חרקים אחרים ניצודים אף הם, כולל פרפראים, חיפושיות ומרושתי-כנף.
נוכחותם בתזונה של קפזנבאים קרקעיים וזחלי פרפראים מצביעה על כך שלעיתים היא מלקטת פריטי מזון מהקרקע.
טסיות נושאות לעיתים קרובות טפילים, הן חיצוניים כמו כינים ופרעושים, והן טפילי דם פנימיים.
הטסית האסייתית היא פונדקאית של פרעוש הטסית Ceratophyllus hirundinis , והוכח לאחרונה שהיא נשאית של מלריית עופות.
נראה כי הטורפים של מין טסית זו נחקרו במעט בלבד, אך יש להניח שהם דומים לאלו של טסית הבתים, כלומר בזים זריזים כמו בז העצים המזרחי ( Falco severus), המסוגלים לרדוף אחרי טרפם במעוף.
לטסית האסייתית יש טווח תפוצה גדול שלא נראה שהוא מתכווץ, ונראה שמספרי האוכלוסייה יציבים, אם כי סך גודל האוכלוסייה אינו ידוע.
מכיוון שהתפוצה בגודל של למעלה מ-20,000 קמ"ר, ויש יותר מ-10,000 פרטים בוגרים, בהיעדר ירידה גדולה בתפוצה או במספרים, נראה כי המין אינו עומד בקריטריונים להיחשב פגיע, וכיום הוא מסווג במצב שימור "ללא חשש" על ידי ה-IUCN.
מין זה מצוי באופן מקומי ונראה שהוא מרחיב את תפוצתו צפונה בדרום סיביר.
טסיקמליה (באינדונזית: Tasikmalaya) היא עיר במחוז מערב ג'אווה שבאינדונזיה, המרוחקת כ-80 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המחוז באנדונג.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בעיר 716,155 תושבים.
טסמניה היא אי מול חופה של מדינת ויקטוריה, בדרום-מזרח אוסטרליה.
האי מופרד מהיבשת על ידי מצר בס, שרוחבו כ-240 ק"מ.
יחד עם האיים הקטנים הסמוכים לו, מהווה האי אחת משש המדינות המרכיבות את אוסטרליה, והקטנה שבהן.
קבוצה מקרב האבוריג'ינים האוסטרלים, שזמן הגירתם לאוסטרליה נאמד ב-40,000-60,000 שנים לפני זמננו, היגרה לטסמניה לפני כ-24,000 שנה לפחות, דרך מדף יבשה שנחשף כאשר גובה פני הים ירד בתקופת הקרח וחיבר את האי ליבשת אוסטרליה.
כאשר פני הים עלו בחזרה בשלהי עידן הקרח, נותקו האבוריג'ינים המקומיים מאוכלוסיית היבשת ותרבותם התפתחה בבידוד ובאופן ייחודי.
גילוי טסמניה על ידי האירופים
מגלה הארצות ההולנדי אבל יאנסזון טסמן () נשלח באוגוסט 1642 כמפקד משלחת לגילוי "ארצות הדרום הבלתי נודעות", אשר שיערו כי קיימות בדרום האוקיינוס השקט אולם אף אירופי לא הגיע אליהן עד אז.
טסמן הפליג תחילה בכיוון ההפוך, מערבה לאי מאוריציוס, כיוון שקיווה כי משם כיוון הרוח יסייע לספינותיו להגיע ליעדן.
מהיכרותו את משטר הרוחות בים הסיק כי ממאוריציוס יוכל לפנות לעבר מה ששיער שהוא חופה הדרומי של אוסטרליה (ההולנדים הכירו באותה עת כבר חלק מן החוף המערבי של יבשת אוסטרליה, אולם צורת החוף הדרומי לא הייתה ידועה).
ב-24 בנובמבר 1642 זיהה טסמן את החוף המערבי של טסמניה, בקרבת המקום בו ממוקם היום נמל מקוארי (Macquarie).
טסמן קרא למקום בשם ההולנדי Anthoonij van Diemenslandt (ארץ ואן דימן) על שמו של אנטוני ואן דימן , שהיה המושל הכללי של איי הודו ההולנדיים.
בהפליגו דרומה עבר טסמן בקרבת הקצה הדרומי של טסמניה, ופנה לצפון-מזרח עד לכף פרדריק הנרי באיי פורסטייר (Forestier).
ב-3 בדצמבר 1642 הוא ניסה לעגון במקום אולם הים הסוער מנע זאת.
עם זאת, אחד מאנשי האנייה הצליח לשחות לחוף ולטעת את הדגל ההולנדי ביבשה ובכך להכריז על בעלותה במקום.
זיהוי טסמניה כאי והקמת המושבה הבריטית
רק בשנת 1798 זוהתה טסמניה כאי על ידי הבריטי מתיו פלינדרס, שהקיף את האי והוכיח שהוא אי מבודד.
עד אז נחשבה טסמניה חלק מקו החוף של אוסטרליה.
בשנת 1803 הוקמה באזור מפרץ ריסדון (Risdon) המושבה הבריטית השנייה.
המאבק בין המתיישבים לאבוריג'ינים והכחדת הילידים
בעת הקמת המושבה הבריטית השנייה בטסמניה חיו בה כ-5,000 ילידים טסמנים-אבוריג'ינים.
עם הגעת המתיישבים והשתלטותם על האדמות, ואזורי הציד המסורתיים של הילידים, החלו עימותים אלימים בין הצדדים, שהביאו לדחיקת הילידים, ולירידה דרסטית במספרם, שהלכה וגברה גם עקב רגישותם לנגיפים ולמחלות שהביאו האירופים לאי.
בשנת 1828 נחקק חוק המתיר את גירוש האבוריג'ינים מאזורים שבהם התיישבו המתיישבים.
עקב ההתמעטות הקיצונית של הילידים, יזם הממשל הבריטי את העברת הילידים לשמורה שבאי פְלִינְדֵרְז, במטרה "להצילם" ולחנכם על פי ערכי הנצרות.
בסך הכל הועברו במהלך השנים 1829–1834 כ-135 אבוריג'ינים-טסמנים לאי, אך רובם נפטרו תוך זמן קצר עקב מחלות בדרכי הנשימה, יאוש עקב עקירתם מתרבותם ומנחלתם ותזונה לקויה.
בניסיון נוסף להציל את הילידים, העביר הממשל את 47 האבוריג'ינים הנותרים לאויסטר קוב (Oyster Cove) שבדרום טסמניה.
בשנת 1876 נפטרה האבורג'ינית המקורית האחרונה מטסמניה טרוגניני, ובני האבוריג'ינים הטסמנים הוכחדו סופית.
משנת 1847 החלה להתפתח קהילה אירופאית-אבוריג'ינית (מאוסטרליה), עם סגנון חיים מעורב.
כיום חיים אלפים מהצאצאים שלהם באיים פלינדרז, פרנו (Furneaux) ובשאר חלקי טסמניה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, החל פרויקט החייאה של שפת פלאווה קאני, המשחזרת עירוב של מספר שפות טסמניות אבוריג'יניות שנכחדו אך תועדו מעט.
טסמניה הייתה חלק מיבשת אוסטרליה עד סוף תקופת הקרח לפני כ-11,700 שנה, והייתה חלק מרכס ההרים הנמשך לאורך חופה המזרחי של אוסטרליה.
טסמניה מופרדת מיבשת אוסטרליה על ידי מצר בס, אזור הקשה לשחייה ולשיט עקב מימיו הרדודים, הגורמים למים לגעוש בגלל זרמים חזקים מהאוקיינוס השקט ומהאוקיינוס ההודי.
זהו אי הררי, אשר נמצאות בו מספר הרי געש לא פעילים.
פסגותיו מתנשאות לגובה של יותר מ-1,500 מ' מעל גובה פני הים (השיא: 1,617 מ').
האי מכוסה בהרים בעיקר בחלקו המרכזי והדרום מערבי.
מידלנדס (Midlands), החלק הדרום מזרחי של טסמניה, שטוח ומשמש לרוב לחקלאות.
באזור כפרים חקלאים רבים ואין בו ערים גדולות.
רוב היישובים נמצאים באזור הנהרות דרוונט (Derwent) והואון (Huon, שהוא הרביעי בגודלו בטסמניה) בדרום ובצפון נהר תמר (Tamar) ונהר מרסי (Mersey).
חלקו המערבי של האי הוא המאוכלס ביותר.
לראשונה התיישבו בו אירופים באמצע המאה ה-19, לאחר שמצאו בו מרבצי מינרלים.
במערב האי יורדים גשמים רבים המזינים תחנת כוח הידראולקטרית.
ברכס החוף המערבי נמצאים מכרות המינרלים הגדולים במדינה, אשר תורמים רבות לכלכלת טסמניה.
חלקו הדרום מערבי של האי מכוסה ביער גשם צפוף, בין האחרונים שנשארו בחצי הדרומי של כדור הארץ.
האקלים באי הוא נוח, ללא הרבה לחות.
באזורים הגבוהים, המיושבים בדלילות, יש שלג בכל ימות השנה.
אוכלוסיית טסמניה הומוגנית יותר מאילו של מדינות אחרות באוסטרליה.
רוב תושביה הם ממוצא אירי ובריטי.
כ-65% מתושביה הם צאצאים של כ-10,000 "משפחות מייסדות".
ב-2007, טסמניה הייתה המדינה היחידה באוסטרליה עם שיעור הפריון הכולל מעל שיעור התחלופה (כ-2.1); לנשים טסמניות היו בממוצע 2.24 ילדים כל אחת.
ב-2012 ירד שיעור הילודה ל-2 ילדים לאישה, מעט מתחת לשיעור התחלופה.
ב-2013 טזמניה הייתה בעלת שיעור הילודה השני בגובהו בין המדינות באוסטרליה (אחרי הטריטוריה הצפונית).
מרכזי האוכלוסייה העיקריים, בהם מעל 10,000 תושבים, כוללים את בירת טסמניה הובארט, לונססטון, דבונפורט, בורני ואולברסטון .
קינגסטון מוגדרת לעיתים כעיר נפרדת, אך נחשבת בדרך כלל כחלק מאזור הובארט רבתי.
התעשייה המסורתית בטסמניה היא כרייה (של נחושת, אבץ וברזל).
החל משנת 1990 התעשייה בטסמניה בירידה בעקבות עזיבתן של חברות גדולות ותאגידים אל עבר היבשת הגדולה של אוסטרליה, בעיקר למרכזים הכלכליים בסידני ומלבורן.
עם זאת, בטסמניה צמחו כמה מהחברות הגדולות באוסטרליה והבולטת שבהן היא Incat.
החקלאות מהווה חלק גדול מהייצוא בטסמניה.
במהלך 15 השנים האחרונות החלה טסמניה לייצר מוצרים חקלאים עבור אוסטרליה כגון: יין, קמומיל, זעפרן ודובדבן.
הדיג מפותח במדינה והוא כולל פירות ים ודגים (סלמון אטלנטי, ולובסטר בעיקר)
טסמניה היא המדינה עם רמת החיים הנמוכה ביותר באוסטרליה.
נכון לשנת 2018, מדד הפיתוח האנושי בטסמניה עומד על 0.908, כשהממוצע באוסטרליה עומד על 0.939. רמת ההכנסה במדינה נמוכה משמעותית מזו של שאר מדינות אוסטרליה, וכך גם החינוך.
טֵסֵרַקְט הוא גוף במרחב ארבע־ממדי המהווה היפרקוביה מממד 4.
הטסרקט הוא הכללה של הקובייה המוכרת בגאומטריה של המרחב התלת־ממדי.
היחס בין הטסרקט לקובייה דומה לזה שבין הקובייה לריבוע.
כשם שקובייה היא גוף תלת־ממדי שלו שש פאות ריבועיות, הטסרקט הוא גוף ארבע־ממדי בעל שמונה "פאות" תלת־ממדיות קובייתיות.
טסרקט הוא אחד מששת הפאונים הארבע־ממדיים הקמורים המשוכללים.
את המונח "טסרקט" טבע בשנת 1888 המתמטיקאי הבריטי צ'ארלס האוורד הינטון, ומקורו במילים היווניות "טסרה" (τέσσαρα, "ארבע") ו"אקטיס" (ἀκτίς, "קרן"), המתייחסות לארבעת המקצועות (החד־ממדיים) המחברים את כל אחד מקודקודי הטסרקט לשכניו.
לטסרקט יש 16 קודקודים, 32 מקצועות, 24 פאות דו־ממדיות, ו־8 פאות תלת־ממדיות ("תאים").
בכל קודקוד של הטסרקט נפגשים 4 מקצועות, 6 פיאות דו־ממדיות, ו־4 תאים תלת־ממדיים.
המרחק בין כל קודקוד של הטסרקט למרכז הטסרקט – נקודה שמרחקה מכל קודקודי הטסרקט שווה – הוא כאורך המקצוע של הטסרקט.
המרחק בין שני קודקודים נגדיים של טסרקט הוא כפול מאורך המקצוע של הטסרקט.
ניתן לבנות טסרקט באופן הבא, תוך הגדלה הדרגתית של מספר הממדים:
חד־ממדי: חיבור של שתי נקודות, A ו־B בקו ישר יוצר קטע AB.
דו־ממדי: את הקצוות של שני קטעים זהים באורכם, AB ו־CD, שהמרחק ביניהם הוא כאורך כל אחד מהם, ניתן לחבר וליצור ריבוע ABCD.
לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בממד אחד בלבד, אלא רק במישור דו־ממדי.
תלת־ממדי: את הקודקודים של שני ריבועים חופפים ABCD ו־EFGH, שהמרחק ביניהם הוא כאורך הצלע של כל אחד מהם, ניתן לחבר וליצור קובייה ABCDEFGH.
לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשני ממדים בלבד, אלא רק במרחב תלת־ממדי.
ארבע־ממדי: את הקודקודים של שתי קוביות שאורך מקצוען זהה, ABCDEFGH ו־IJKLMNOP, והמרחק ביניהן הוא כאורך המקצוע של כל אחת מהן, ניתן לחבר וליצור טסרקט ABCDEFGHIJKLMNOP.
לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשלושה ממדים בלבד, אלא רק במרחב ארבע־ממדי.
טסקיגי היא עיר באלבמה שבארצות הברית.
מספר התושבים ביישוב, נכון לשנת 2000, היה 11,846. מספר התושבים הכולל במטרופולין שמסביב ליישוב היה 22,810.
לעיר טסקיגי חשיבות בהיסטוריה של קהילת האפרו-אמריקאים בארצות הברית.
בשנת 1881 נוסד ביישוב בית ספר להכשרת מורים אפרו-אמריקאים, דבר שנחשב כנדיר באותה עת בדרום ארצות הברית.
בית הספר הפך בהמשך למוסד ללימודים גבוהים ואחר כך לאוניברסיטת טסקיגי.
אחד מבוגריו המפורסמים של בית הספר להכשרת מורים בטסקיגי היה ג'ורג' וושינגטון קרבר, מראשוני הבוטנאים האפרו-אמריקאים בארצות הברית.
טסקיגי ידועה גם בזכות "ניסוי העגבת בטסקיגי" שנערך בשנים 1932–1972, ונחשב לאחד האירועים הידועים לשמצה בהיסטוריה של האתיקה הרפואית.
כאלף טייסים אפרו-אמריקאים של חיל האוויר של ארצות הברית הוכשרו בשדה תעופה ליד טסקיגי בתקופת מלחמת העולם השנייה, והם ידועים כ"טייסי טסקיגי".
בעיר קטנה זו, נולדה ב-1913, רוזה פארקס .
טסקו היא רשת מרכולים בריטית בינלאומית, השנייה בגודלה מבחינת רווחים (אחרי וול מארט) והשלישית בגודלה מבחינת הכנסות (אחרי וול מארט וקרפור) והיא הרשת המובילה בממלכה המאוחדת (שם הרשת שולטת כ-30 אחוזים מהשוק), ויש לה גם פעילות באירלנד ובמזרח אירופה.
בטסקו מוצעים למכירה מגוון רחב של מוצרים, בהם מוצרי מזון, ביגוד, ציוד משרדי וחשמלי וכן ביטוח רכב, ביטוח דירה וביטוח חיות מחמד.
בנוסף טסקו מפעילה גם רשת טלפונים ואינטרנט משלה, תחנות דלק, בנק ועוד.
טסקו הוקמה בשנת 1919 על ידי ג'ק כהן, בנם של מהגרים יהודים מפולין, כאשר החל למכור עודפי מצרכים צבאיים ממלחמת העולם הראשונה מדוכן בשוק האקני, באזור האיסט אנד של לונדון.
המותג טסקו הופיע לראשונה בשנת 1924, לאחר שכהן הזמין משלוח של תה מחברת "Thomas Edward Stockwell"; השם TESCO הוא ראשי התיבות של Thomas Edward Stockwell Cohen.
ותחילה שימש כמותג לתה ששיווק.
כהן פתח את חנות טסקו הראשונה בספטמבר 1931 בשדרת ווטלינג 54, בשכונת אדג'וור, בצפון לונדון (שאז הייתה חלק ממחוז מידלסקס).
מניות טסקו הונפקו לראשונה בבורסה לניירות ערך בלונדון בשנת 1947.
החנות הראשונה בשירות עצמי נפתחה בשנת 1956 בסט אלבנס, ובאותה שנה נפתח הסופר-מרקט הראשון במאלדון.
בשנות ה-50 וה-60 גדלה טסקו גם על ידי הקמת חנויות חדשות וגם על ידי רכישות של חנויות מרשתות אחרות, עד שהיו בבעלותה יותר מ-800 חנויות.
תחילה התמחתה הרשת במכירת מוצרי מזון בסיסיים ומוצרי צריכה שוטפים, במחירים מוזלים, עם שולי רווח נמוכים.
המוטו של כהן היה "תערום הרבה, ותמכור זאת בזול" (Pile it high and sell it cheap).
לאחר מכן הוא הוסיף לעובדי החברה את המוטו "YCDBSOYA", ראשי התיבות של "אתה לא יכול לבצע עסקים בישיבה על הישבן" (You Can't Do Business Sitting On Your Arse).
כהן נהג להשיק מבצעי שיווק אגרסיביים, כך לדוגמה ב-1967 מכר חפיסות סיגריות במחירי הפסד, במטרה להביא קונים לחנויות שירכשו מוצרם אחרים ברווח.
בשנת 1987 ביצעה טסקו השתלטות עוינת לרשת הסופרמקטים הילרד, שכללה 40 חנויות בצפון אנגליה, עבור 220 מיליון פאונד.
בשנת 1994 רכשה החברה רשת גדולה בסקוטלנד, והפכה לפופולרית מאוד באזור, עד כי בשנת 2006 כונתה העיר אינברנס בסקוטלנד בשם "עיירת-טסקו", מכיוון שחצי מתוך כל פאונד שהוצא עבור מזון באזור זה, הוצא בשלוש חנויות טסקו שבעיר.
ב-1990 הייתה הרשת השנייה בגודלה בבריטניה (אחרי רשת סיינסבורי) והיא שכרה את האחים מוריס וצ'ארלס סאצ'י ומשרד הפרסום שלהם Saatchi & Saatchi לשפר את תדמיתה.
הם שכרו את שירותיו של דאדלי מור למסע פרסום בעלות של 50 מיליון ליש"ט שמיצב מחדש את הרשת כאיכותית אך תחרותית במחיר.
בשנים אלו הרחיבה את מגוון המוצרים שהיא מוכרתת, כולל: בגדים, אלקטרוניקה, שירותים פיננסים, טלפוניה, קמעונאות, השכרת DVD ו-CD, וכן שירותי אינטרנט ותוכנה ואף בנקאות.
בשנת 1995 השיקה הרשת כרטיס מועדון לקוחות, ובאותה שנה החל גם שירות מכירות באינטרנט.
בשנת 1997 רכשה הרשת מספר רשתות באירלנד עבור 640 מיליון פאונד, ובכך השיגה נוכחות גבוהה באירלנד ובצפון אירלנד.
באותה שנה החברה שיתפה פעולה עם תחנות הדלק "אסו", כך שחלק מהתחנות החלו לכלול את הלוגו של טסקו, ובתמורה אסו החלה למכור דלק בחנויות טסקו.
בשנת 2000 תושב אנגליה שכינה עצמו "סאלי" שלח מכתבי איום לטסקו, בהם דרש לאפשר משיכת כספים מכספומטים ששייכים לטסקו על ידי שימוש בכרטיס מועדון של טסקו.
במכתבים טען שאם לא יענו לו הוא ישלח מכתבי נפץ ללקוחות טסקו.
מספר חודשים לאחר מכן שלח "סאלי" מכתבי נפץ ללקוחות, אחד מהם פגע באישה וגרם לה לפציעות קלות; שאר המכתבים נתפסו על ידי הדואר.
בשנת 2003 החלה טסקו לשווק שירותי טלפון ביתי וסלולרי בנוסף לשירותי אינטרנט שהחלה לספק עוד קודם.
בשנת 2004 גייסה טסקו 1.2 מיליארד דולר לצורך התרחבות, כאשר מכרה 35 היפרמרקטים ושני מרכזי קניות תמורת בעסקת "מכירה וחכירה" עם אנשי העסקים הישראלים סול ואדי זכאי.
בשנת 2011 החלה להציב קופות לשימוש עצמי, בהם הלקוח סורק לבד את המוצרים ומשלם ללא קופאי.
חנויות רשת טסקו באנגליה מחולקות לשישה פורמטים, הנבדלים ביניהם בגודל ובמגוון המוצרים הנמכרים בהם.
טסקו אקסטרא – סוג החנות בעל השטח הגדול ביותר מבין כל סוגי החנויות של טסקו, והוא מהווה היפרמרקט, כלומר שילוב של חנות מזון עם חנות כלבו.
חנויות מסוג זה ממוקמות במתחם מחוץ לערים, והן מכילות כמעט את כל המוצרים והשירותים שטסקו מוכרת תחת קורת גג אחת.
החנות כוללת בדרך כלל גם בית קפה וגם אנשי סיוע טכני.
העיקרון הוא לאפשר קנייה אחת מרוכזת של כל מה שצריך עבור הבית.
לעיתים ממוקמת בצמוד תחנת דלק של טסקו.
טסקו סופרסטור – סופרמרקט גדול אשר מכיל מוצרי מזון ומגוון מצומצם של מוצרים שאינם מוצרי מזון.
טסקו מטרו – גודלן של חנויות טסקו-מטרו הוא בין טסקו-סופרסטור לבין טסקו-אקספרס.
טסקו-מטרו ממוקם בדרך כלל במרכז העיר וברחובות ראשיים בתוך העיר.
טסקו אקספרס – חנות נוחות שכונתית המכילה בעיקר מוצרי מזון, במיוחד מוצרים בעלי שולי רווח גבוה (עקב אילוצי המקום בחנות) וכן מוצרים חיוניים.
חנויות אלו ממוקמות במרכזי ערים, באזורי חנויות ליד בתי מגורים, ביישובים קטנים וליד תחנות הדלק של אסו.
one stop – רשת חנויות נוחות שרכשה ב-2003 אך ממשיכים לפעול בנפרד עם תמחור יקר יותר לרוב.
טסקו הום פלוס – חנויות אלו מוכרות רק ציוד לבית ולא מוצרי מזון.
בשיאה הרשת פעלה ב-14 מדינות באסיה, אירופה וצפון אמריקה.
בשנת 1992 רכשה רשת חנויות בצרפת, אך מכרה אותה ב-1997.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לפעול במזרח אירופה שם הקימה סניפים ב: צ'כיה, סלובקיה, פולין והונגריה.
ואחר כך בסין, טורקיה, דרום קוריאה, יפן מלזיה ותאילנד (תחת השם טסקו לוטוס), מדינות בהם הקימה פעילות תוך שיתוף פעולה עם חברות מקומיות.
בשנת 2003 נכנסה לפעילות ביפן ומכרה אותה ב-2012 לאחר שלא הצליחה לפעול ברווח.
בפברואר 2006 הכריזה על תוכנית לכניסה לפעילות של ארצות הברית, על ידי הקמת רשת מרכולים בחוף המערבי, שמטרתה להגיע לאיזון כספי תוך 2 שנות פעילות
הקיץ 2007 הכריזה ששם הרשת החדשה יהיה "פרש אנד איזי" (Fresh&Easy) והיא תוקם בהשקעה של 2 מיליארד דולר.
הרשת החלה לפעול בסוף 2007 אך סבלה מקשיים תפעוליים.
לאחר שש שנות פעילות והקמת רשת של 200 חנויות היא נמכרה.
בהמשך מכרה או סגרה את כל הפעילות בין-לאומית שלה, למעט בצ'כיה, סלובקיה, אירלנד והונגריה.
שירותי בנקאות – טסקו באנגליה מספקת שירותי בנקאות בבנק-טסקו, שהוקם בבעלות שווה עם הבנק המלכותי של סקוטלנד.
בנק זה מנפיק כרטיסי אשראי, מעניק הלוואות ומשכנתאות, חשבונות חיסכון וכן מספר סוגי ביטוח כגון: ביטוח דירה, ביטוח רכב, ביטוח חיות מחמד, ביטוח חיים וביטוח נסיעות.
השירותים הפיננסיים מקודמים בחנות על ידי עלונים וכן מקודמים באתר אינטרנט של טסקו.
בשנת 2008 רכשה את מלוא הבעלות של הבנק.
תחנות דלק – טסקו החלה למכור דלק לראשונה בשנת 1974. הרשת מוכרת 95, 97 ו-99 אוקטן (הדלק פותח בחברת גרין-אנרג'י שטסקו מחזיקה במניות שלה).
תחנות הדלק ממוקמות בעיקר ברחובות הסמוכים לחנויות גדולות כמו סופרסטור, טסקו-אקסטרא וטסקו אקספרס.
ב-2014 החלה טסקו להשתמש גם בדלק ביולוגי, כלומר למכור דלק מעורב של ביואתנול וביודיזל במקום דלק טהור ודיזל טהור.
בתחנות בדרום מזרחה של אנגליה ניתן למצוא 100% ביודיזל.
טלפוניה – טסקו מפעילה רשת טלפונים סלולריים, רשת טלפון ביתי ורשת אינטרנט.
היא לא מחזיקה רשתות תקשורת עצמאיות משלה, אלא נעזרת בתשתית של רשתות אחרות כמו O2. טסקו מחזיקה חנויות טלפון כחלק מחנויות הטסקו-אקסטרא שלה.
חנות צילום – טסקו עסקה בתחום הצילום במשך שנים רבות, והיא מציעה שירותי מעבדות צילום "רטובות" ו"יבשות" וכן יצירת מתנות הכוללות תמונות.
מעבדות "יבשות" בתוך חנויות טסקו (בעיקר בחנויות טסקו-אקסטרא) מכינות למשל תמונות על קנבס ללקוח בזמן שהוא קונה בחנות.
לא כל חנויות טסקו-אקסטרא מכילות חנויות צילום, עקב חוסר במקום בחנות.
תמיכה טכנית – בשנת 2008 קנתה טסקו חברת תמיכת I.T קטנה בשם "פי.סי.
גאיס", ומיקמה אנשי תמיכה טכנית בחנויות האקסטרא שלה, שתפקידם לעזור ללקוחות בשאלות של תמיכה טכנית על מגוון מוצרי האלקטרוניקה של מותג הבית טסקו.
מותג "טכניקה" – טסקו מוכרת מוצרי אלקטרוניקה תחת המותג "טכניקה", בנוסף לסדרות המוצרים הנמכרים תחת מותגי הבית "טסקו" ו"טסקו ואליו" (value).
"טכניקה" כוללת טלוויזיות, נגני מוזיקה, התקני מחשב ועוד.
בנוסף טסקו מספקת שירותי תמיכה טכנית למוצרי "טכניקה".
אולפן קולנוע – בשנת 2010 השיקה חברת טסקו אולפן קולנוע, במטרה לייצר סרטים המיועדים לצאת לשידור בפורמט וידאו בלבד.
אך המיזם נסגר לאחר זמן קצר.
שירותים נוספים: שירות המרת זהב, שירות מכירת צמיגים וסלון יופי.
שערוריית בשר סוסים בהמבורגר של טסקו
בינואר 2013 נמצאה כמות של 29 אחוזי בשר סוס וכן של בשר חזיר בהמבורגרים של טסקו, שהיו אמורים להכיל בשר בקר בלבד.
המוצרים, שכללו בשר מעורב של סוס, חזיר ובקר, נמכרו במספר רשתות שיווק בבריטניה ובאירלנד, אך בעיקר במוצרי מותג הבית של רשת טסקו.
המקרה עורר פולמוס ציבורי, מכיוון שבבריטניה ובאירלנד הסוסים נחשבים לחיה אהובה ולחיית מחמד.
ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון כינה את המקרה "בלתי מתקבל על הדעת".
נמצא כי הבשר נשחט במפעל בפולין, נארז באירלנד ונמכר בחנויות באירלנד ובבריטניה.
בעקבות המקרה הורידה טסקו מהמדפים 26 ממוצריה, ופתחה בחקירה ביחד עם הרשויות.
מייסד הרשת ג'ק כהן היה יהודי אוהב ישראל, ובמשך השנים הקפיד לקנות סחורה מספקים ישראלים, בין השאר: ב-1959 חתם על הסכם לרכישת קפה נמס של "עלית", בשנות ה-60 רכש מיצים וטקסטיל והיה מבקר בקביעות בישראל.
שיתוף הפעולה של הרשת עם ישראל הגיעה לשיאו בשנות ה-80, אז נהגה הרשת לערוך שבוע מזון ישראלי בסניפיה, עם ספקים מישראל.
בנוסף נמכרו בכל סניפי הרשת מוצרים של "טבעול" ו"סמי בורקס".
הרשת ממשיכה ומוכרת מזון כשר, ואף כשר לפסח, בסניפיה בשכונות היהודיות בבריטניה.
בשנת 1994 רכשה מחברת התוכנה הישראלית "ריטליקס" מערכת תוכנה מקיפה לניהול קמעונאי, מתוכנה לקופות רושמות ועד למערכת לניהול שרשרת האספקה לחנויות.
החוזה הורחב פעמים רבות במשך השנים והתוכנה של "ריטליקס" הותקנה ביותר מ-2,000 אתרים של רשת "טסקו" ברחבי העולם.
בשנת 1998 ניהלה משא ומתן על כניסה לפעילות בישראל.
בקיץ 2014 בזמן מבצע צוק איתן, הודיעה הרשת שהיא תפסיק את ההתקשרות עם ספקי תמרים אשר נארזים ביהודה ושומרון.
לטענת טסקו ההחלטה לא הייתה מטעמים פוליטיים והיא לא קשורה ללחימה בעזה אלא היא חלק מבחינת מוצרים סטנדרטית והיא קשורה לסיבות מסחריות.
בשנת 2019 חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת "טריגו ויז'ן" הישראלית שפיתחה טכנולוגיה לניהול סופרמרקטים אוטונומיים ללא קופה.
באוקטובר 2021 החלה להפעיל חנות ראשונה במרכז לונדון עם הטכנולוגיה של "טריגו ויז'ן" כחנות אוטונומית מלאה, תחת שם המותג "Tesco GetGo".
אחר כך פתחה שלוש חנויות נוספות בבירה הבריטית, במודל היברידי בהן קיימים גם קופות עם עובדים.
טסניי (בתיגרינית: ተሰነይ, מבוטא Tessenei או Tesseney), היא עיירת שוק במחוז גאש-בארקה במערב אריתריאה.
העיירה שוכנת מדרום-מערב לעיר קסאלה (Kassala) שבסודאן על גדות נהר גאש.
העיר הייתה שדה קרבות במלחמת העצמאות של אריתריאה שבמהלכה נחרב חלק ניכר ממנה.
למרות שחלק גדול ממנה נבנה מחדש היא עדיין מוקפת בשדות מוקשים.
טסניי ממוקמת 45 ק"מ מגבול אריתריאה-סודאן וכ-115 ק"מ מהעיר בארנטו (Barentu).
היא משמשת כמרכז לאוכלוסיית מערב המדינה.
אוכלוסייתה מונה 64,000 איש ממגוון של קבוצות אתניות.
מצפון לפרברי טסניי ניצבות כמה גבעות שמהם ניתן לצפות בנוף יוצא דופן של הגבעות והעמקים של סודאן.
בשנים האחרונות דווח על הימצאותם של אריות בסביבה.
נוף עולם החי של הסביבה כולל גם קופים וצבועים נקודים וצמחיית האזור כוללת עצי שיטה ודקלי דום מצרי.
השם טסניי, שמבוטא גם בצורת הקנטה "סניי", מקורו לא בשפה התיגרינית אלה בשפת התיגרה ופירושו "מקום נעים לגור".
בשפתם של ילידי האזור נקרא המקום גם סאבוט (Sabbot).
ב-1929 קראו השלטונות הקולוניאלים האיטלקים למקום "כפר גאספריני" (Gasperini) על שם מושל אריתריאה.
טסניי מחולקת לכמה רבעים (Hillas) שבכל אחד מהם מתגוררת קבוצה אתנית אחרת.
הקבוצות האתניות שבעיירה כוללות אנשים שמוצאם הוא משבט האוסה שבניגריה, מסודאן, מעם הבני-אמר (Beni-Amer), ומסומליה.
אספקת המים לעיירה מבוצעת על ידי מערכת משאבות שנבנתה בשנות השלושים שמזינה מאגר מים גדול.
בתקופה הקולוניאלית היו טסניי והכפר השכן עלי גידיר מרכזו של מיזם פיתוח חקלאי שניצל את כמויות המים העצומות של נהר הגאש שזורם בעונות הגשומות מרמות אריתריאה, נשפך לנהר אטברה ומשם לנילוס הכחול.
המיזם החל בשנת 1905 כאשר בדיקות היתכנות שלו החלו בניהולם של מהנדסים איטלקיים.
העבודות החלו ב-1924 וכללו בניית סכר קטן שנבנה כדי לאצור את המים באגם קטן ונחנך בשנת 1928, ובנייתה של מערכת השקיה נרחבת שנועדה להשקות שטח אדמה של 100 קמ"ר.
הגידול העיקרי היה כותנה שיוצאה לאיטליה כמו כן נבנו בעיר מפעלים לעיבוד סיבי וזרעי הכותנה, מפעלים לייצור בדי הכותנה ותחנת כוח.
בתקופה מסוימת נסללה מסילת ברזל שקישרה את טנסיי עם העיר קסאלה (Kassala) שבסודאן.
מסילה זו פורקה בשנות השישים.
בכפר עלי גידיר נבנה מחנה העבודה למיזם ונבנו בו סדנה ומחסן למכונות חקלאיות וציוד חקלאי, הכול נוהל על ידי קבוצה של מנהלים איטלקים.
בשנות השישים נשלחו מורים מטעם חיל השלום האמריקני לתרום לקידום החינוך באזור.
כמו כן הוקמה בטסניי מרפאה בתרומה אמריקנית.
אירועי מלחמת העצמאות של אריתריאה גרמו להריסתם של מפעלים קולוניאליים אלה.
שרידים של הבנייה האיטלקית ניצבים עדיין בטסניי.
במהלך המלחמה בשנים 1961–1991, הופגזה העיירה שוב ושוב והתנהלה בה לחימה קשה בשל קרבתה לגבול עם סודאן, שממנה קיבלו המורדים נשק ואספקה, אך היא גם הייתה הראשונה ששוחררה ב-1998 וסבלה מנזקים כבדים.
העיירה היא נקודת מעבר לפליטים אריתראים השבים מסודאן.
טסניי היא מקום מפגש לסוחרים ונוודים.
בכיכר המרכזית שבחזית המסגד פועלים בתי עסק מגוונים כמו חייטים, בתי קפה, בארים וחנויות.
שוק חליפין לכספים פועל במקום.
בעונה הגשומה (יולי-ספטמבר), רוב השטח מסביב לעיר הוא בלתי עביר, אך לאחרונה נסלל כביש אספלט בין בארנטו לבין טסניי.
קווי אוטובוסים פועלים בין טנסיי לבין קאסלה, בארנטו ועיר הבירה אסמרה.
טסלה מודל S היא מכונית יוקרה חשמלית, המיוצרת על ידי טסלה החל מיוני 2012.
מודל S הוא הדגם השני ביצור החברה, לאחר שייצור דגם הרודסטאר הופסק בשנת 2012. נכון לדצמבר 2017 מודל S נמכרת בשתי גרסאות של הספק-מנוע: 75, ו-100 קילוואט-שעה.
בשנת 2021 הושקה גרסת ה-S עם הספק נתונים של 0–100 קמ"ש בפחות מ-2.1 שניות מה שהפך אותה למכונית המהירה בהיסטוריה ביצור סדרתי.
בהודעה לעיתונות ב-2016 נכתב שרק המכוניות פורשה "918 ספיידר" ופרארי "לה-פרארי" היו מהירות ממנה.
מרכב המכונית עשוי מ-16 מקטעים שמיוצרים במכבש ענק ובתהליך רובוטי.
כדי לצמצם את משקל הרכב, החומר ממנו נעשה המרכב הוא אלומיניום.
הרכב פותח מלמטה כלפי מעלה.
מהסוללות והמנוע החשמלי אל תא הנוסעים.
גודלו של המנוע החשמלי שיוצר על ידי החברה, הוא כגודל תיק גולף.
צורת הרכב אווירודינמית כדי לצמצם את הגרר.
אף ידיות הדלתות נכנסות בנסיעה לתוך הדלתות כדי לצמצם את הגרר.
במרכזו של הדאשבורד קיים טאבלט בגודל 17 אינץ' שבאמצעתו ניתן לקבל מידע.
לרכב יש שני תאי מטען, מקדימה ומאחורה.
בשל גודלו של תא המטען האחורי, ניתן להרכיב בו שני מושבי ילדים ולהוביל ברכב 7 איש.
ניתן לנהוג ברכב באמצעות דוושה אחת בלבד, שכן עזיבת דוושת הדלק גורמת לבלימת הרכב.
הרכב מיוצר במפעל חדשני, שמשתרע על פני 464 דונם בשני מפלסים.
בשנת 2018 הרכב נמכר בשלשה דגמים בטווח מחירים בסיסי שבין 74 אלף דולר לבין 135 אלף דולר, ובהספק שבין 75 קוט"ש לבין 100 קוט"ש.
למודל S מערכת אינטגרטיבית הכוללת מצלמה, רדאר ואולטרה סאונד, המאפשרת לה מידה מסוימת של נהיגה אוטונומית בכביש, כגון: שמירה על נתיב, בלימה אוטומטית, נהיגה בפקקים ועוד.
ביולי 2016 התפרסמה מודל S שלא בטובתה בעקבות תאונה קטלנית בקליפורניה שהתרחשה כאשר הנהג צפה בסרט בזמן נסיעה והמכונית נסעה באופן אוטונומי.
בעקבות המקרה, האשימו החברות טסלה ומובילאיי (שסיפקה את המערכת האוטומטית) זו את זו, ותקופה קצרה לאחר מכן אף הודיעו שתי החברות שיפסיקו את ההתקשרות ביניהן.
לאור התאונה, שינתה טסלה את המדיניות שלה והכריחה נהגים להחזיק את ההגה בעצמם כל כמה דקות כדי למנוע מהם להסתמך עליה לחלוטין.
בנוסף, שינתה טסלה את אלגוריתם הטייס האוטומטי כאשר משקל רב יותר ניתן למערכת הראדר שלא מושפעת ממזג אוויר וסינוור, על חשבון המצלמה הראשית.
ב-18 באפריל 2021 דווח על תאנת דרכים בטקסס שבו נהרגו שני נוסעי הרכב שנסעו בנסיעה.
בסוף 2016 התחילה טסלה לשווק את המודל S עם מערכת נהיגה אוטונומית משודרגת הכוללת 8 מצלמות מכיוונים שונים ומחשב חזק יותר מבית NVIDIA.
לטסלה מודל S יוצרו מספר גרסאות.
כמה מבין הגרסאות שמשווקות וששווקו בעבר הן:
RWD (P85) 85 kWh שווקה כגרסת ביצועים (האות "P" בשם הדגם מתייחסת לפרפורמנס – גרסת ביצועים).
AWD (P85D) 85 kWh גרסה זו היא העוקבת לגרסת הביצועים P85 (האות "P" בשם הדגם מתייחסת גם פה לפרפורמנס – גרסת ביצועים.
ה"D" מסמנת הוספת מנוע לגלגלים הקדמיים).
מהירות מרבית: 262 קמ"ש, וטווח נסיעה מרבי של 613 ק"מ.
בשמות הדגמים, האותיות Rear Wheel Drive) RWD) מציינות הנעה אחורית, לעומת All Wheel Drive) AWD) בהנעה לכל ארבעת הגלגלים.
האות D מציינת את הוספת המנוע השני בחלק מהדגמים (מנוע ראשי לגלגלים האחוריים, ומנוע נוסף לקדמיים).
האות P מסמנת את גרסאות הביצועים.
טסלה מודל X היא מכונית קרוסאובר חשמלית, המיוצרת על ידי טסלה.
הדגם נחשף לראשונה בתערוכת החברה בפברואר 2012. תחילת הייצור תוכננה לסוף שנת 2013, אולם נדחתה מספר פעמים, והרכב נמסר ללקוחות רק במהלך המחצית השנייה של שנת 2016.
דגם ה-X שוקל כ-10% יותר מהדגם שעליו הוא מבוסס, המודל S, וכ-60% מכלל חלקי הרכב הם זהים.
דלתות הרכב נפתחות כלפי מעלה (ולא לצדדים, כבמרבית הרכבים כיום), ולרכב ניתן לחבר נגרר – מהרכבים החשמליים הבודדים בעלי אפשרות זו.
נכון לספטמבר 2014 הוזמנו למעלה מ-20,000 יחידות.
טסקו לוטוס היא רשת מרכזי קניות הפועלת בתאילנד, כיום הרשת מונה כ-1,400 סניפים הפרוסים בכל רחבי המדינה.
החברה החלה לפעול ב-1994 כרשת חנויות של תאגיד תאי.
ב-1998 נמכרה הזיכיון לרשת הסופרמרקטים הבריטית "טסקו" שמיתגה מחדש את שם הרשת לשמה הנוכחי.
החנויות פתוחות בכל שעות היממה ובכל ימות השבוע.
החנויות הגדולות של הרשת בנויות כקניונים וכוללות דוכני מזון וחנויות למוצרים שונים וכן מגרש חניה גדול.
טסקו לוטוס גם מציע מגוון רחב של שירותים קמעונאיים ופיננסיים, כולל תשלום חשבונות, הלוואות אישיות, כרטיס אשראי טסקו ויזה, מגוון רחב של מוצרי ביטוח בהם ביטוח רכב, ביטוח דירה וביטוח חיות מחמד.
החל מאפריל 2013, אפשרה טסקו לוטוס קניות באינטרנט.
טסקלוסה היא בירת מחוז טסקלוסה במדינת אלבמה בארצות הברית.
העיר שוכנת על גדות נהר בלאק ווריור במרכז אלבמה.
במקום שבו נמצאת העיר ישבו מספר שבטים אינדיאנים, אך הם גורשו על ידי הממשל בחוק עקירת האינדיאנים לצדו המערבי של נהר מיסיסיפי בשנות ה-30 של המאה ה-19.
ב-1814 נחתם חוזה פורט ג'קסון עם האינדיאנים המקומיים, בו הותרה התיישבות של אמריקאים ממוצא אירופאי.
כעבור זמן קצר הוקמה קבוצת בקתות באזור והמיישבים החליטו לקרוא לקהילה החדשה על שמו של הצ'יף המקומי בן המאה ה-16 טסקלוסה (Tuskaloosa).
ב-13 בדצמבר 1819, יום לפני שאלבמה הפכה למדינה, טסקלוסה הוקמה באופן רשמי כעיירה.
ב-1826 טסקלוסה הפכה לבירת אלבמה, מה שתרם לגידול האוכלוסייה והכלכלה המקומית.
ב-1846 התואר הועבר למונטגומרי ועקב כך האוכלוסייה התמעטה.
בשבועות האחרונים של מלחמת האזרחים האמריקנית כוחות של צבא האיחוד בזזו את העיר והחריבו חלקים ממנה, בהם אוניברסיטת אלבמה בעיר.
בסוף המאה ה-19 נבנו מספר סכרים בנהר בלאק ווריור על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (United States Army Corps of Engineers).
הדבר אפשר פתיחה של קו ישיר וזול לעיר הנמל מוביל בדרום אלבמה ובכך תרם לפיתוח הכרייה באזור.
גדילתה של אוניברסיטת אלבמה והתפתחותם של מספר מוסדות לבריאות הנפש בעיר, תרמו לגדילה מתמידה בכלכלה המקומית במהלך המאה ה-20.
ב-27 באפריל 2011 הכה בעיר טורנדו שגרם למותם של 44 אנשים ועוד 20 אנשים בעיר ברמינגהאם.
כלכלת העיר מסתמכת על שירותים ממשלתיים, תעשייה, כרייה ומסחר.
בעיר שוכנת אוניברסיטת אלבמה שהוקמה ב-1831, והיא אחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות באלבמה.
את העיר משרת נמל התעופה האזורי טסקלוסה, הנמצא במרחק של כ-6 קילומטרים צפון-מערבית למרכז העיר.
תושבי העיר משתמשים גם בנמל התעופה הבינלאומי ברמינגהאם-שאטלוורת' הגדול יותר, הנמצא במרחק של 85 קילומטרים.
העיר נמצאת על המסלול של כביש בין-מדינתי 20, המקשר בין המדינות טקסס וקרוליינה הדרומית, וכביש בין-מדינתי 59, המקשר בין המדינות לואיזיאנה וג'ורג'יה.
- (הברית היא עם שתי הערים כיחידה אחת)
קרחון טסנפלאורון (Tsanfleurongletscher) הוא קרחון יבשתי באורך 3.5 קילומטר הנמצא בפסגת ההרים סקס רוז' ודיאבלרה בצידו המערבי של רכס האלפים הברניים שבגבול הקנטונים וו וואלה שבשווייץ.
חלקו הגדול של הקרחון משמש לאתר סקי ומוכר יותר בשם קרחון 3000.
ניתן להגיע לקרחון דרך הרכבל העולה מקול דה פיו (Col du Pillon) לפסגת טט או שאמואה ומשם ברכבל נוסף לפסגת הסקס רוז', ומשם בהליכה רגלית קצרה.
ביולי 2017 נמצאו בקרחון גופות של זוג מקומיים שנחשבו לנעדרים במשך 75 שנה לאחר שיצאו מביתם ולא שבו.
הגופות נשמרו במלואן כולל הבגדים והציוד בני התקופה
ב-2008 עלה לישראל, התגורר תחילה בבאר שבע ולאחר מכן עבר לרעננה והתאמן במסגרת אגודת הפועל אתלטי אורן השרון.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה מוגס במדליית כסף, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:01.18 דקות, אחרי בריהון וובה מישראל (29:56.91 דקות) ולפני ג'פרי ויינשטיין מארצות הברית (33:18.96 דקות).
בפברואר 2010 זכה באליפות ישראל במרוצי שדה ה-49. בדצמבר 2010 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:03:20 שעות; הזמן לא הוכר כרשמי וכשיא ישראל לאחר שנמצא כי אורך המסלול היה קצר ב-133 מטר מהאורך הרשמי.
בדצמבר 2012 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:04.40 שעות.
בינואר 2015 התחרה לראשונה בריצת מרתון במסגרת אליפות ישראל ומרתון טבריה.
הוא סיים שני בין הישראלים לאחר זוהר זימרו, בתוצאה של 2:18:27 שעות.
בספטמבר 2015 סיים במקום ה-25 במרתון ברלין בתוצאה של 2:15:29 שעות וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
במשחקים האולימפיים סיים במקום ה-121 בתוצאה של 2:30.30 שעות.
בנובמבר 2019 סיים במקום הרביעי במרתון פירנצה, בתוצאה של 2:13:40 שעות.
טסמין ארצ'ר היא זמרת פופ אנגלייה, הנודעת בזכות להיטה Sleeping Satellite, זוכת פרס תגלית השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 1993.
בשנת 1980, למדה קלדנות בקולג' ברדפורד ועבדה כפקידה בבית משפט בלידס.
לאחר מכן, החלה לעבוד עם מוזיקאים והצטרפה להרכבים מוזיקליים כזמרת ליווי .
בשנת 1990, ארצ'ר חתמה חוזה עם חברת התקליטים EMI.
בשנת 1993, זכתה ארצ'ר בפרס תגלית השנה במסגרת טקס פרסי המוזיקה הבריטי.
בשנת 1996, ארצ'ר הוציאה לאור את אלבומה השני Bloom אולם האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון.
לאחר ערעור היחסים עם חברת EMI, החליטה ארצ'ר לקחת הפסקה, אולם כשניסתה לאחר שנתיים לכתוב שוב - נתקלה במחסום כתיבה.
בשנת 2002, הוציאה לאור מספר סינגלים שעתידיים היו להכלל באלבומה השלישי 'On' שיצא לאור בספטמבר 2006.
טסלה סמי היא משאית חשמלית כבדה מדרגה 8 (Class 8), עם יכולת נהיגה אוטונומית (FSD) שמפתחת ומייצרת חברת טסלה.
המשאית נחשפה לראשונה ב־16 בנובמבר 2017 והיא מיועדת להובלה אזורית ולנסיעות ארוכות.
נכון לנובמבר 2025 היא נמצאת בשלב ייצור פיילוט מתקדם, כאשר ייצור סדרתי מתוכנן להתחיל ב־2026 במפעל גיגה נבדה שליד רינו, נבדה.
המשאית הוזכרה לראשונה בתוכנית של טסלה מ-2016. החברה אמרה באותו זמן שיש להם אב טיפוס למשאית שתשתמש במנועים חשמליים מסוג זהה לזה המשמש בטסלה מודל 3. עד אפריל 2017 הוביל ג'רום גליאן, סגן נשיא תוכניות הרכב של טסלה, את תוכנית הטסלה סמי.
בדצמבר 2022, באירוע שהתקיים במטה חברת טסלה בנבדה, נמסרו המשאיות הראשונות, כאשר חברת פפסיקו שהזמינה כמאה משאיות, הייתה הראשונה לקבל.
בין 2023 ל־2025 יוצרו כ־200 יחידות פיילוט עבור ציי ניסוי של חברות כגון PepsiCo, Walmart, Costco, DHL ואחרות.
בנובמבר 2025, בכנס בעלי המניות השנתי של טסלה, נחשפה גרסת הייצור הסופית עם שיפורים אווירודינמיים וטכנולוגיים, והוגדר יעד ייצור של 50,000 משאיות בשנה עד מרץ 2026 .
את ההזמנות ניתן היה לבצע מיום מסיבת העיתונאים, וכבר בדצמבר כ-400 משאיות הוזמנו.
במקור סכום ההפקדה מראש היה 5,000 דולר, סכום אשר הוגדל ל-20,000 דולר לאחר החשיפה בנובמבר.
עד דצמבר 2017 הזמנות גדולות כללו את החברות: אנהאוזר-בוש - 40 משאיות, Sysco - כ-50 משאיות, פפסיקו - 100 משאיות, ו-United Parcel Service - כ-125 משאיות.
המשאית מציגה מסך מגע נפרד בכל צד של ההגה, וללא שום מכשירים אחרים ולוחות, השמשה חסינת ירי.
טסלה סמי משתמשת כיום במערך של שלושה מנועים חשמליים (Tri-Motor Powertrain), המהווים גרסה מותאמת ומחוזקת של מנועי "Plaid" (פלייד) המתקדמים של החברה (שנמצאים בשימוש בטסלה מודל S ומודל X).
המערכת הזו החליפה את התכנון המקורי של ארבעה מנועי מודל 3, ומספקת את הכוח הדרוש בטמפרטורה נמוכה יותר ובצורה יעילה יותר.
מבנה מערכת ההנעה (3 מנועים)
המנועים ממוקמים על שני הסרנים האחוריים של המשאית, והם פועלים באופן דיפרנציאלי כדי למקסם את היעילות והביצועים:
מנוע שיוט (Efficiency Motor): מנוע אחד מחובר באופן קבוע ומופעל ברציפות.
הוא מכוון לעבודה בנקודת היעילות האופטימלית שלו, ומספק את הכוח הנדרש לנסיעה יציבה בכביש מהיר.
מנועי ביצועים (Performance Motors): שני מנועים נוספים משמשים כהאצה ומגיני כוח.
הם מופעלים באמצעות מצמד ונכנסים לפעולה רק לפי הצורך – למשל, בעת תאוצה, עליות חדות, או כשנדרשת בלימה רגנרטיבית עוצמתית.
כאשר אין בהם צורך, הם מנותקים כדי לצמצם גרר ולשפר את הטווח הכולל של המשאית.
מערך זה מאפשר לטסלה סמי להאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 5 שניות בלבד (ללא מטען), וחשוב מכך, לשמור על מהירות כביש מהיר גם בטיפוס שיפועים משמעותיים (5%-6%), יכולת שהיא קריטית למשאיות Class 8.
לחברות אחרות יש גם כן פיתוח משלהם למשאיות חשמליות, מתוכם: קבוצת פולקסווגן, Einride, Thor Trucks ,Cummins, דיימלר AG, ניקולה מוטור, טויוטה, BYD, קנוורת', Proterra, Inc.
לשוק המשאיות החשמליות יש פוטנציאל רווח גבוה, וזאת משום שרוב הסחורות בעולם מובלות באמצעות משאיות (יותר מאניות ומטוסים יחדיו) לדוגמה: בארצות הברית נוטלות המשאיות כ-70% מסך כל ההובלות במדינה.
כמו כן עלות החשמל ברוב המקומות זולה יותר בהשוואה למחירי הדלק, מה שיוצר יתרון משמעותי לחברות גדולות, כמו כן למשאית חשמלית יש עלות תחזוקה זולה משמעותית בהשוואה לעלות התחזוקה הגבוהה של מנועי הבעירה הפנימית.
טסלה מודל 3 היא מכונית משפחתית חשמלית במרכב סדאן המיוצרת על ידי חברת טסלה.
בהתאם לפרסומי החברה, בהתבסס על בדיקות הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית למכונית בדגם הבסיסי טווח של 354 ק"מ ואילו בדגם לטווח ארוך ניתן לנסוע למרחק של 500 ק"מ בטעינה בודדת של המצבר.
טסלה הודיעה כי המכונית מצוידת במערכת מלאה לנהיגה אוטונומית אותה היא מתכננת להפעיל במועד עתידי.
בתוך שבוע מחשיפת מודל 3, בשנת 2016, חברת טסלה קיבלה 325,000 הזמנות למכונית זו, יותר מפי שלושה ממכוניות מודל S שנמכרו עד סוף שנת 2015. סכום הרכישה של סך הזמנות זה הוא יותר מ-14 מיליארד דולר.
באוגוסט 2017 דיווחה החברה על 455,000 הזמנות ל-מודל 3 ובממוצע נוספות כ-1,800 הזמנות מדי יום.
ייצור המוני בקנה מידה קטן של מודל 3 החל באמצע שנת 2017 והמכונית הראשונה יצאה מפס הייצור ב-7 ביולי 2017. מסירת ראשונה, של 30 מכוניות, ללקוחות התבצעה ב-28 ביולי 2017. מאז ועד לחודש מרץ 2018 נמסרו 9,946 כלי רכב ללקוחות החברה.
בכנס בעלי מניות בחודש יוני 2018 הודיע מנכ"ל החברה אילון מאסק, כי החברה תגביר את קצב הייצור למעל 5,000 מכוניות בשבוע עד לסוף חודש יוני 2018. בין השנים 2018–2020 מודל 3 הייתה המכונית החשמלית הנמכרת ביותר בעולם, והמכונית החשמלית הנמכרת ביותר באירופה ב-2021.
בחודש ספטמבר 2015 הכריזה טסלה כי מודל 3 יחשף לציבור בחודש מרץ 2016. בחודש מרץ 2016 הכריזה החברה כי מסירת המכוניות ללקוחות תחל בשלהי 2017, תחילה בחוף המערבי של ארצות הברית ובהדרגה באזוריה המזרחיים יותר של המדינה.
החברה החלה לקבל הזמנות בהפקדת מקדמה של 1,000 דולר, ברשת האינטרנט או בחנויות החברה, ב-31 במרץ 2016. עובדיה של החברה ועובדי חברת SpaceX קיבלו אפשרות להזמין את המכונית לפני הציבור הרחב וכ-10,000 עובדים הזמינו את המכונית מבלי שקיבלו הנחה כלשהי במחיר.
החברה הציעה אף קדימות בהזמנות ללקוחות ותיקים של החברה.
ב-31 במרץ 2016 התייצבו עשרות אלפי קונים בחנויות החברה בארצות הברית, הפקידו מקדמה והזמינו את הרכב, אף שמועד המסירה הראשון נקבע ליותר משנה אחר כך.
ביממה הראשונה לאחר פתיחת האפשרות להזמנת הרכב, הפקידו למעלה מ-115,000 איש את המקדמה הדרושה להזמנה, מספר הגדול מסך המכוניות שמכרה החברה מאז יסודה ועד לאותו מועד.
מקץ שבוע היו לחברה למעלה מ-325,000 הזמנות והחברה הגבילה את כמות כלי הרכב שניתן להזמין מראש לשני כלי רכב ללקוח.
הייתה זו כמות ההזמנות הגדולה ביותר בהיסטוריה לכלי רכב כלשהו.
שיא ההזמנות המוקדמות הקודם עמד על כ-80,000 כלי רכב ב-10 הימים הראשונים לאחר חשיפת סיטרואן DS בתערוכת הרכב של פריז בשנת 1955, פחות ממספר ההזמנות ל-מודל 3 ביממה הראשונה.
נכון לסוף חודש אפריל 2018 טסלה השיבה לכ-23% מן המזמינים את המקדמה שהפקידו, לאחר עיכובים בזמני האספקה.
טסלה מכרה בסין בדצמבר 2020 סך של 23,804 יחידות מהמודל 3 (מקום שני במכירות לחודש דצמבר 2020 לאחר שמדגם מכונית המיקרו החשמלית וולינג הונגגוואנג מיני EV נמכרו 33,489 יחידות).
בשנת 2013 אמר פרנץ פון הולצהאוזן, מעצב הרכב הראשי של טסלה, כי מודל 3 יהיה "רכב מסוג אאודי A4, מרצדס C-קלאס אשר יהיה בו הכל: טווח נסיעה, מחיר נוח וביצועים" המיועד לשוק ההמוני.
בעוד שהחברה תכננה לעשות שימוש בטכנולוגיות שיושמו ב-מודל S גם ב-מודל 3, הרכב תוכנן להיות 20% קטן יותר מ-מודל S ולהיות בעל עיצוב ייחודי.
סטראובל, מנהל טכנולוגיות ראשי בטסלה, הכריז באוקטובר 2015 כי רוב מהנדסי טסלה עסוקים בפיתוח מודל 3 ועל העבודה על דגמי S ו-X של החברה.
כיוון שברכב חשמלי דרישות נמוכות יותר לצינון המנוע, הרכב תוכנן עם חזית אטומה, בניגוד לחזית בעלת פתחי אוורור המאפיינת כלי רכב עם מנוע בעירה פנימית.
בדגם הבסיסי של מודל 3 מצבר של 50 קוט"ש המאפשר לרכב טווח נסיעה של כ-350 ק"מ, בדגם לטווח מוגדל מצבר של 75 קילו-וואט-שעה המאפשר טווח נסיעה של כ-500 ק"מ.
המצבר מורכב מתאי סוללות ליתיום-יון מדגם 2170. במצבר הדגם הבסיסי 2,976 תאי סוללות, בקבוצות של 31 סוללות, ובדגם לטווח מוגדל 4,416 סוללות בקבוצות של 46 סוללות האחת.
טווח נסיעה של 386 ק"מ לאחר טעינה של 27 דקות
צבעצבעים מטאליים לא שחורים צמיגיםחישוקים בקוטר 18, 19 או 20 אינץ'
טסקמביה היא מושב המחוז קולברט במדינת אלבמה בארצות הברית.
היא העיר השלישית בגודלה במחוז אחרי שפילד ומאסל שולס, והרביעית בגודלה באזור המטרופוליטני פלורנס-מאסל שולס, המתפרס על הפינה הצפון-מערבית של אלבמה, אחרי שפילד, מאסל שולס ופלורנס.
העיר שוכנת על כ-1.5 קילומטר דרומית לגדות נהר טנסי, בקרבה לאגם וילסון המלאכותי שנסכר על ידי סכר וילסון.
היא גובלת בצפונה בערים שפילד ומאסל שולס.
טסקמביה משתרעת על שטח של כ-24 קמ"ר.
העיר ידועה בעיקר בתור מקום הולדתה של הסופרת והפעילה החברתית החירשת-עיוורת הלן קלר, ובית ילדותה בטסקמביה שנקרא "אייבי גרין" הוא אתר לשימור.
ראשית ההתיישבות הלא-ילידית באזור הייתה בסביבות 1815, והאוכלוסייה שנהנתה מהאדמה הפורייה באזור גדלה בהדרגה.
כעבור מספר שנים הושלמה "דרך ג'קסון" , דרך צבאית שקישרה בין נאשוויל בטנסי ובין ניו אורלינס בלואיזיאנה ועברה באזור טסקמביה העתידית, מה שתרם להתפתחות הסביבה.
העיר הוקמה באופן רשמי ב-1820 בשם אוקוקופוסה (Occocopoosa), כעבור שנה שמה שונה לביג ספרינג (Big Spring) ולבסוף ב-1822 ניתן לה שמה הנוכחי, כהוקרה לצ'יף מקומי של שבט צ'יקסו .
מיקומה על דרך ג'קסון ובקרבת נהר טנסי, למרות האזור מרובה בשרטונים, תרמו להפיכתה למרכז כלכלי וחקלאי אזורי בצפון אלבמה תוך שנים ספורות.
ב-1832 נבנתה מסילת רכבת שקישרה את טסקמביה לעיר דיקייטר דרך עיירה בשם קורטלנד , ועד 1850 גדל מעמדה של טסקמביה כמרכז תחבורתי בדרום ארצות הברית.
מרכזיותה היחסית של טסקמביה הפכה אותה למטרה מרכזית של צבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ובמהלך הלחימה חלקים גדולים מהעיר חרבו.
בשנים שלאחר מכן העיר החלה להשתקם בהדרגתיות ובאטיות עד תחילת המאה ה-20. צמיחה משמעותית יותר התרחשה בשנות ה-20 וביתר שאת בעשור שלאחר מכן עם הקמת רשות עמק טנסי.
לפי הערכת אוכלוסין ב-2016 שכנו בעיר 8,506 תושבים, מתוכם 73.1% הזדהו כלבנים, 20.5% כאפרו-אמריקאים, 4.0% כבני שני גזעים או יותר, 2.4% כהיספנים, 0.5% כילידים אמריקאים ו-0.2% כאסייתים.
ההכנסה הממוצעת עמדה על $23,298 וההכנסה החציונית עמדה על $47,500.
טסלה הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2020, שכתב וביים מייקל אלמיירדה.
מככבים בו אית'ן הוק בתפקיד ניקולה טסלה ולצדו איב יוסון, איבון מוס-בכרך, ג'ים גפיגן וקייל מקלכלן.
הקרנת הבכורה העולמית נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-27 בינואר 2020. הוא אמור לצאת לאקרנים ב-21 באוגוסט 2020 על ידי IFC Films.
טסלה סייברטראק הוא טנדר חשמלי שמייצרת חברת טסלה.
הדגם נחשף ב-21 בנובמבר 2019 בסטודיו לעיצוב של טסלה בלוס אנג'לס על ידי מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, ותוכנן להימסר ללקוחות החל מ-2021. ביולי 2021 דחתה טסלה את הייצור לאמצע 2022 עקב המחסור בשבבים, ומפעלים בגרמניה וארצות הברית שעוד לא נפתחו, ונדחתה פעמים נוספות.
היחידות הראשונות של סייברטראק נמסרו ללקוחות בנובמבר 2023.
בהצגה הראשונית של סייברטראק ב-2019, הוצגו גרסאות בעלות טווח נסיעה של 400 עד 800 קילומטרים לטעינת סוללה מלאה.
בפועל, עם השקת הייצור בסוף 2023, עמד הטווח המרבי על כ-550 קילומטר.
כמו כן, ב-2019 הוצג גם טסלה סייברקוואד כאביזר משלים למכונית, אך בעת ההשקה ב-2023 לא נמסרו פרטים נוספים בנוגע אליו.
ב-2023 הוצגו שלוש גרסאות של סייברטראק:
גרסת מנוע יחיד: הנעה אחורית, טווח נסיעה לטעינה של 400 קילומטר, תאוצה בין 0–97 קילומטר לשעה ב-6.7 שניות, כושר גרירה 3,402 קילוגרם, מחיר: 60,990 דולר.
גרסה דו-מנועית: הנעה כפולה 4x4 עם מנוע בכל סרן, טווח נסיעה לטעינה של 547 קילומטר, תאוצה בין 0–97 ב-4.3 שניות, כושר גרירה 4,990 קילוגרם, מחיר: 79,990 דולר.
גרסה תלת-מנועית (מכונה Cyberbeast): הנעה כפולה 4x4, שני מנועים מאחור ואחד מקדימה, טווח נסיעה לטעינה של 515 קילומטר, תאוצה בין 0–97 ב-2.7 שניות, כושר גרירה 4,990 קילוגרם, מחיר: 99,990 דולר.
מנוע אחורי / מנועים אחוריים (בגרסה התלת מנועית – מנוע יחיד בסרן הקדמי, ושני מנועים נוספים בסרן האחורי).
שישה מושבים באמצעות שני מושבי ספסל כאשר המושב האמצעי הקדמי הוא משענת זרוע מרכזית מתקפלת.
אורך ארגז מטען אחורי: 183X122 סנטימטר עם דלת אחורית, חלל אחסון נוסף מתחת לרצפה באזור הגלגליים האחוריים.
שטח האחסון הכולל עומד על 2.8 מטר מעוקב.
סייברטראק משתמש במתלי אוויר דינמיים עם פילוס עצמי המפצה על עומס משתנה.
פח הנירוסטה החיצוני עמיד בפני קליעים קליבר 9 מילימטר.
שדרוג תוכנה אופציונלי לנהיגה עצמאית מלאה (Full Self-Driving software upgrade), עם חומרה מותאמת מראש להפעלה אוטונומית מלאה.
מסך תצוגה מרכזי בגודל 18.5 אינץ'.
מסך אחורי בגודל 9.4 אינץ'.
לוח מחוונים עם משטח הדומה לשיש.
המושב האמצעי האחורי מתקפל כדי לאפשר העמסת מטען.
מערכת היגוי בפיקוד מרוחק (Steer-by-wire)
מספר שקעי חשמל במספר זרמים, כולל אפשרות להטענת כלי רכב אחרים והזנת חשמל ביתית באמצעות סוללה ביתית (Powerwall) של טסלה.
עד ל-26 בנובמבר 2019 קיבלה החברה 250,000 הזמנות כולל הזמנה של משטרת דובאי.
17% מהצרכנים הזמינו דגם עם מנוע יחיד, 42% הזמינו דגם דו-מנועי ו-41% הזמינו דגם תלת-מנועי.
במאי 2021 עלה מספר ההזמנות על מיליון יחידות.
על הרכב נמתחה ביקורת על כך שהוא עלול להגביר את הפגיעה בהולכי רגל וברוכבי אופניים.
טסמניה ברלין הוא מועדון כדורגל גרמני השוכן ברובע נויקלן שבברלין, אשר בסיום עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית בחשיבותה בגרמניה.
קודמו של המועדון, היה טסמניה 1900 ברלין (SC Tasmania 1900 Berlin), שסבל מבעיות כלכליות מתחילת שנות ה-70, ולכן שחקני הקבוצה החובבנית והנוער החליטו להקים מועדון משלהם ב-3 בפברואר 1973, אותו כינו בשם SV Tasmania 73 Neukölln.
מאוחר יותר באותה שנה, מועדון הבונדסליגה לשעבר, טסמניה 1900 ברלין, הוכרז כפושט רגל והתפרק.
פקידי ושחקני מועדון רבים הלכו בעקבותיהם כדי לתמוך בקבוצה החדשה בניוקולן.
טסמניה 73 שיחקה בעונות 1997–1998 וב-1998–1999 בליגה הרביעית דאז NOFV-Oberliga Nord.
בדצמבר 2000 שונה שמו של המועדון ל-SV Tasmania-Gropiusstadt 1973. בעונת 2007/08 טסמניה התמודדה בליגה החמישית בחשיבותה (הליגה הברלינאית).
לאחר ארגון מחדש של הליגה ושתי ירידות ברציפות, המועדון שיחק בעונת 2009/10 בליגה השמינית, בזירקסליגה, לפני שסיימה במקום השני ועלתה ללאנדסלגה ברלין סטאפל 2 (VII) לעונת 2010/11. בשנת 2011, שמו של המועדון שונה ל-SV Tasmania Berlin .
לאחר שסיימה ראשונה בעונת 2011/12 המועדון חזר לליגה הברלינאית.
טסמניה זכתה בעונת 2018/19 ועלתה לליגה NOFV-Oberliga, הליגה החמישית, בעונת 2019/20 ולאחר עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית.
המשחקים הביתיים של טסמניה מתקיימים ב-Werner-Seelenbinder-Sportpark בברלין-נויקלן, בעל 3,000 מושבים, ישירות ליד אתר נמל התעופה ברלין-טמפלהוף.
טסמניה 1900 ברלין היה מועדון כדורגל גרמני מרובע נויקלן בברלין שהתקיים בשנים 1900–1973 והשתתף במשך עונה אחת בלבד בבונדסליגה, עונת 1965/1966, במהלכה צבר 31 משחקים ללא ניצחון וספג 108 שערים, הישגי שיא שליליים בתולדות הליגה.
המועדון נוסד כ-Rixdorfer TuFC Tasmania1900 ב-2 ביוני 1900. ההערכה היא שמייסדי המועדון עמדו לנדוד לאוסטרליה בסוף המאה ה-19, ולכן הם קראו למועדון שלהם על שם היעד הרצוי המשותף טסמניה.
בשנת 1965, הקבוצה היחידה של ברלין בבונדסליגה, הרטה, נשללה מרישיון ההשתתפות והודחה על הפרת כללי שכר השחקנים בליגה.
התאחדות הכדורגל הגרמנית רצתה להשאיר מועדון בעיר ברלין מסיבות פוליטיות וזה הוביל לאחד הפרקים המוזרים ביותר בתולדות הבונדסליגה.
קבוצת קרלסרוהה ושאלקה ניסו להימנע מהורדה באמצעות תביעת מקומה של הרטה.
לבסוף, הוחלט להשעות את הירידה לעונה אחת ולהגדיל את מספר הקבוצות בליגה מ-16 ל-18 כדי להכיל את שתי הקבוצות שבדרך כלל עלו מהליגות המחוזיות Regionalligen (הליגות האזוריות היו הליגות מתחת לבונדסליגה באותה תקופה).
הפוליטיקה של המלחמה הקרה הובילה לצירופה של קבוצת כדורגל מעיר הבירה לשעבר כדי להחליף את הרטה.
המנצחת של הליגה האזורית של ברלין (Regionalliga), טניס בורוסיה ברלין, לא הצליחה לעלות לבונדסליגה במקומה עלו באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבאך.
לאחר שסיימה במקום השני, ספנדאואר SV, סירבה להצעת העלייה, הדרך למועדון השלישי, טסמניה 1900, הייתה ברורה כדי לנצל את ההזדמנות לייצג את ברלין בבונדסליגה.
שבועיים בלבד לפני תחילת עונת 1965/66 .
למרות ניצחון 2: 0 בפתיחת העונה על קרלסרוהה באצטדיון האולימפי, הם הפכו לקבוצה הגרועה ביותר בתולדות הליגה.
בעונה שכללה 34 משחקים הם ניצחו רק פעמיים.
הם כבשו 15 שערים בלבד בזמן שספגו 108 וסיימו את העונה במקום האחרון כשהשיגו רק 8 מתוך 68 נקודות אפשריות.
הקבוצה היחידה שלא ניצחה את טסמניה הייתה קייזרסלאוטרן שהוציאה רק שתי תוצאות תיקו (0–0 ו-1–1) נגדם.
התוצאה 0–0 בבצנברג הייתה הנקודה היחידה שצברה טסמניה מחוץ לאצטדיון הביתי שלה.
כך בעונת 1965/66 טסמניה החזיקה ברצף היסטורי של 31 משחקים (14 באוגוסט 1965 - 21 במאי 1966) בהם לא ניצחה ומהווה הישג שיא שלילי בתולדות הבונדסליגה.
טסמניה הודחה בסוף העונה וחזרה לליגה האזורית של ברלין.
למרות שהקבוצה עלתה פעמיים לטורניר ההעפלה בין 1966 ל-1973, הם מעולם לא הצליחו לחזור לבונדסליגה.
בשנת 1973 הכריזה על פשיטת רגל.
הקבוצה היורשת, SC Tasmania 73 Neukölln הוקמה במקומה והפכה ל-SV Tasmania-Gropiusstadt 1973 בשנת 2000. בעוד הקבוצה הראשונה של המועדון החדש נאלצה להתחיל מחדש בליגה הנמוכה ביותר בשנת 1973 ועלתה במהירות לליגות העליונות, קבוצות הנוער של המועדון הורשו להישאר בליגות בהן שיחקו תחת השם הישן.
מאז 2011 מכונה המועדון בשם טסמניה ברלין.
טסלה מגה-פק הוא מוצר אחסון אנרגיה המבוסס סוללות ליתיום-יון בקנה מידה גדול, המיוצר ומותקן על ידי טסלה.
המגה-פק הושק בשנת 2019, כאשר כל מגה-פק יכול לאחסן חשמל של עד 3 מגה-ואט שעה (MWh).
מגה-פק תוכנן עם יכולת פריסה על ידי חברות אנרגיה, כך שניתן להשתמש במגה-פק לאחסון אנרגיה הנוצרת על ידי מקורות כוח מתחדשים לסירוגין, כגון שמש ורוח.
האנרגיה המאוחסנת יכולה לשמש את הרשת כנדרש, למשל בתקופות של ביקוש שיא לחשמל.
בפברואר 2020 קיבלה חברת פסיפיק גז וחשמל אישור לפרוס 449 מגה-פק בתחנת הרכבת התחתית מוס לנדינג שבמחוז מונטריי, קליפורניה, כדי לספק 182.5 מגה-ואט הספק וקיבולת אחסון אנרגיה 730 מגה-ואט-שעה, אשר תהיה אחסון הסוללות הגדול ביותר בעולם (בפער משמעותי).
+דגם טכנולוגיה קיבולת (MWh) כוח (MVA) ממיר מתח מידות (מטרים) משקל מגאפאק ליתיום-יון עד 3 עד 1.54 דו כיווני, קיבולת של 1.5 מגה-ואט 7.14 X 1.6 (אורך X רוחב) 23.1 טון
מערכות מגה-פק מיוצרות במפעל גיגה נבדה.
טסלה הצהירה כי היא משקיעה בהרחבת המפעל במטרה להגדיל את יעילות התפוקה של מגה-פק, מודל 3 ו-מודל Y.
מערכת הניהול התרמית של מגה-פק ממוקמת בחלק העליון של כל יחידה.