tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא העפיל לייצג את גואם כחלק ממחלקת 84 ק"ג של הגברים במסגרת האולימפיאדה של שנת 2004 באתונה.
במהלך אולימפיאדה זו, הוא נחל שני הפסדים מתוך שני קרבות בשלבים המוקדמים נגד יואל רומרו ודייוויד בישינשווילי.
בסוף התחרות, הוא דורג במקום ה-21 מתוך 22 מתאבקים.
קוב החל להתאמן בענף ההיאבקות המקצועית בשנת 2009 תחת הארגון Action Zone Wrestling בהוואי.
במסגרת שהותו בארגון הוא זכה באליפות במשקל כבד של AZW שלוש פעמים.
במהלך הזמן הוא ערך קרבות בארגונים היאבקות עצמאיים כמו All Pro Wrestling, Pro Wrestling Bushido, Phoenix Pro Wrestling ו-PREMIER Wrestling, שבו החזיק בתואר אליפות במשקל כבד במשך 427 ימים.
בספטמבר 2014, קוב השתתף במבחן קבלה של ארגון ה-WWE במתחם האימונים של הארגון, WWE Performance Center.
למרות הרקע האולימפי שלו, הוא הוגדר על ידי ה-WWE כ"עובד המתאים לארגונים העצמאיים" יותר מאשר "אתלט", אחת מהסיבות בשיקולי הארגון לא להעניק לו חוזה פיתוח בתום המבחנים.
קוב הוחתם בארגון ההיאבקות זה בשנת 2015. את הבכורה שלו בארגון ערך ב-22 במרץ 2016 תחת שם הבמה "המפלצת" מטנזה קווטו, כשהוא עטה מסכה על פניו והיה מעורב בעלילה, שבה הוא אחיו של דריו קוואטו.
כבר בקרב הבכורה שלו הוא זכה באליפות Lucha Underground, כשעשה זאת באירוע Aztec Warfare II.
מטנזה נשאר בלתי מנוצח עד ל-9 באפריל, כשהוא הוצמד על ידי ריי מיסטריו במסגרת קרב ה-Aztec Warfare ובמהלכו הפסיד את תוארו.
במהלך העונה הרביעית, ששודרה בשנת 2018, דמותו ירדה מן המסך.
למרות זאת, דווח שבאפריל 2019, קוב חיפש דרך חוקית להשיג שחרור מהחוזה שלו.
מעשה זה הגיע לאחר מעשים דומים של מתאבקים אחרים כמו המלך קוורנו וג'ואי ריאן.
כמה ימים לאחר מכן, דווח על שחרורו.
ב-20 במאי 2016, קוב ערך את קרב הבכורה שלו בארגון ההיאבקות PWG, כשנחל הפסד לכריס הירו.
ב-2 בספטמבר, קוב נטל חלק בטורניר "הקרב של לוס אנג'לס" של אותה השנה, כשהוא כבר הודח בסיבוב הראשון על ידי ריקושט.
ב-16 בדצמבר, קוב הצטוות למאט רידל וביחד הם גברו על היאנג באקס.
לאחר מכן, השניים החלו להתחרות יחדיו בארגון בתור "The Chosen Bros".
ב-18 בפברואר 2017, הצמד הצליח לנצח את ה-Unbreakable F'n Machines (בריאן קייג' ומייקל אלגין).
ב-18 במרץ, הם הצליחו לגבור על OI4K (דייב כריסט וג'ייק כריסט).
ב-21 באפריל, קוב ניצח בקרב יחידים את קית' לי.
ב-19 במאי, The Chosen Bros ניצחו את reDRagon (קייל אוריילי ובובי פיש).
ב-20 באוקטובר, הם הצליחו לנצח את הלוצ'ה ברוס (ריי פיניקס ופנטה אל זרו M) וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות העולמית של PWG.
עם זאת, הצמד איבד את חגורות האליפות ב-20 באפריל 2018 לרסקאלז (זאכרי וונץ ודזמונד אקסבייר).
בחודש ספטמבר, קוב זכה בטורניר "הקרב של לוס אנג'לס" של שנת 2018, כשגבר על דארבי אלין בסיבוב הראשון, על ריי הורוס בסיבוב השני, על טרבור לי בסיבוב השלישי ועל שינגו טקאגי ובנדידו בקרב משולש בגמר.
ב-19 באוקטובר, קוב ניצח את וולטר ובנדידו ובעקבות זאת זכה באליפות העולם של PWG.
באירוע Hand of Doom, שנערך ב-18 בינואר 2019, הוא הצליח להגן על התואר נגד טרבור לי.
ב-27 במאי 2017, קוב ערך את קרב הבכורה שלו בארגון Progress Wrestling, כשגבר על נתן קרוז בסיבוב הראשון של טורניר ה-Super Strong Style 16 לשנת 2017. יום לאחר מכן, הוא הפסיד בסיבוב השני למאט רידל.
ב-29 במאי, הוא קיבל הזדמנות להתחרות על אליפות העולם של Progress, אך הוא כשל בניסיון זה, כשנחל הפסד לפיט דאן.
ב-6 בנובמבר 2017, קוב הוכרז כבן הזוג של המתאבק מייקל אלגין כחלק מליגת הזוגות העולמית לשנת 2017 של ארגון ההיאבקות היפני NJPW.
ב-17 ביוני 2018, נודע שקוב יאתגר את הירוקי גוטו לקרב על האליפות במשקל פתוח של NEVER; לעומת זאת, בקרב זה הוא הפסיד.
קוב לקח חלק בליגת הזוגות העולמית לאותה השנה פעם נוספת עם מייקל אלגין.
השניים שוב לא הצליחו להעפיל, למרות שהם רשמו שמונה ניצחונות.
באירוע G1 Supercard, שנערך ב-6 באפריל 2019, קוב זכה באליפות במשקל פתוח של NEVER במסגרת קרב "המנצח זוכה בהכל" נגד וויל אוספריי, כשאליפות הטלוויזיה של ROH של קוב הונחה על כף המאזניים במקביל.
הוא איבד את התואר כחודש לאחר מכן, כשהפסיד לטאיצ'י.
ב-9 בנובמבר, הוא חבר לשורות מייקי ניקולס וביחד הם התחרו בליגת הזוגות העולמית לאותה השנה, כשביחד הם השיגו שמונה ניצחונות, אך שוב לא העפילו לגמר.
ב-21 ביולי 2018, קוב הופיע לראשונה בארגון ROH, כשתקף את איליי איסום ו-FR ג'וסי במהלך הקלטות התוכנית.
באירוע Death Before Dishonor XVI, שנערך ב-28 בספטמבר, קובי התעמת עם פאנישמנט מרטינז לאחר שהאחרון הגן בהצלחה על אליפות הטלוויזיה של ROH.
לילה לאחר מכן בהקלטות התוכנית, קוב רשם את קרב הבכורה שלו בארגון ואף ניצח את אותו מרטינז וכתוצאה מכך הפך לאלוף הטלוויזיה החדש.
קוב כיהן כאלוף במשך 222 ימים, כשבדרך הוא הגן על התואר נגד יריבים כמו אדם פייג', סיילאס יאנג, רוקי רומרו, הירוקי גוטו ושיין טיילור.
לעומת זאת, הוא הפסיד את התואר ב-9 במאי 2019 לאותו טיילור במהלך קרב מרובע אשר כלל בנוסף את ברודי קינג והירוקי גוטו.
קוב ערך את הופעת הבכורה בארגון All Elite Wrestling (AEW) ב-12 בפברואר 2020 בתוכנית AEW Dynamite, כשתקף את ג'ון מוקסלי ביחד עם חברי קבוצת The Inner Circle.
שבוע לאחר מכן, הוא רשם את קרב הבכורה שלו בארגון, כשנחל הפסד לאותו מוקסלי.
ב-24 ביוני בפרק של התוכנית Rampage, קוב גבר על חצי מאלופי הזוגות של AEW, קאש וילר.
ב-10 במאי 2025, קוב ערך את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות ה-WWE במסגרת האירוע באקלאש, כשעזר לג'ייקוב פאטו להגן על אליפות ארצות הברית שלו.
בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון, הוא הוצג תחת שם הבמה JC מטאו ואף רשם ניצחון בכורה בזירה על פני LA נייט.
אליפות הזוגות של AAW (פעם אחת) - עם דייוויד סטאר ואדי קינגסטון
אליפות במשקל כבד של AZW (3 פעמים)
הישגים בארגון ההיאבקות Big Time Wrestling - BTW
אליפות הזוגות של Big Time Wrestling (פעם אחת) - עם קימו
אליפות הזוגות של CCW (פעם אחת) - עם בלאסטר
אליפות הזוגות של IWGP (פעמיים) - עם גרייט-או-קאן
אליפות במשקל פתוח של NEVER (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Premier Wrestling
אליפות במשקל כבד של Premier Wrestling (פעמיים)
אליפות הזוגות העולמית של PWG (פעם אחת) - עם מאט רידל
PWI דירג אותו במקום ה-23 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
הישגים בארגון ההיאבקות Ring Warriors
קרבות במשחקים האולימפייםתוצאהמאזןיריבתוצאהתאריךאירועמיקום2–0 יואל רומרוהצמדה טכנית (10–0)26 באוגוסט 2004אולימפיאדת אתונה 2004 אתונה, יוון1–0 דייוויד בישינשוויליהצמדה טכנית (10–0)
ג'פרי אלן רול הוא שחקן אנגלי.
רול ידוע מהופעותיו בתפקיד ג'ורג' דנט בסיטקום "Drop the Dead Donkey" .
עוד גילם את סיילס בליסט באופרת הסבון "הוליאוקס" בשנים 2010 עד 2012.
הוא למד בבית הספר המלך אדוארד השישי באסטון שבברמינגהאם.
כשהיה בן 15 עברה המשפחה לשפילד ושם למד ב-High Storrs Grammar School.
בבית הספר החל להתעניין בתיאטרון והופיע בהצגות בית הספר.
הוא עבד בתיאטרון שפילד פלייהאוס, ואחר כך למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
תפקידו הגדול הראשון של רול היה ב-1973, כשגילם את בילי בגרסה הטלוויזיונית של "בילי בדאי" מאת ויליס הול וקית' ווטרהאוס.
ב-1979 הופיע עם איאן מקלן וטום בל במחזה "עקומים" בתיאטרון קריטריון בלונדון.
ב-1984 שיחק בתפקיד פלנטג'נט בסיפור "Frontios" בסדרה "דוקטור הו".
בין 1995 ל-1998 כיכב בסדרה הקומית "Faith in the Future" של רשת ITV.
ב-2004 החל להופיע בסדרה נוספת של ITV "דוק מרטין", בתפקיד רוג'ר פן.
רול הופיע בתפקיד אורח בסדרה "תחבולות חדשות" בתפקיד עורך הדין ג'ונתן בלאנט.
ב-2005 שיחק רול בעונה הרביעית של הסדרה "ספוקס" בה גילם את מזכיר הפנים.
עוד הופיע בסדרה "Ultimate Force" לצדו של רוס קמפ.
ב-2008 גילם רול את דמותו של איימוס דיגורי, אביו של סדריק דיגורי (רוברט פטינסון), בסרט "הארי פוטר וגביע האש".
עוד ב-2008 שיחק רול בתפקיד גילברט מארי בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי למחזה "Fram" מאת טוני האריסון.
ב-2009 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "The Bill", והופיע בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין".
ב-2010 הצטרף רול לצוות שחקני אופרת הסבון "הוליאוקס" בתפקיד סיילס בליסט.
הוא זכה בפרסים אחדים על גילום דמות של סיילס.
באוקטובר 2012 פורסם על צירופו של רול לתפקיד רורי בישטון בסדרת הדרמה "רופאים".
הופעת הבכורה של הדמות בסדרה הייתה בתחילת 2013.
רול היה קריין במספר רב של הקלטות בהן "הדוב פדינגטון", סדרת ספרי "באדג'י המסוק הקטן" של הדוכסית מיורק, "Universe" מאת סטיבן הוקינג, ו-"The Grass is Always Greener" מאת טום פורט.
רול נשוי לנינה מארק משנת 1998. יש לו ארבעה ילדים.
ג'ף ג'ייסון ריין-אדלייד הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית.
ריין-אדלייד נולד בשמפיני-סור-מרן והחל לשחק באקדמיית הנוער המקומיות עד שהגיע ללאנס, שבה היה חלק מקבוצות הנוער והמילואים של המועדון.
ב-18 באפריל 2015, הוא נכלל בסגל המחליפים של הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ההפסד 1–3 למץ, אך לא שותף באותו המשחק.
לאחר אותה העונה, הוא חתם בארסנל מהפרמייר ליג.
הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת הגיעה בטורניר קדם עונת 16–2015 של גביע האמירויות, כששותף בניצחון 0–1 על וולפסבורג.
לאחר מכן, הוא היה שותף בעיקר במשחקי המילואים של המועדון ובמשחקי הגביע של הקבוצה הבוגרת.
לעומת זאת, הוא ספג פציעה באחד ממשחקי המילואים וכתוצאה מכך נעדר מפעילות עד לתום העונה.
ריין-אדלייד היה חסר מזל ולא שותף בשום משחק ליגה של ארסנל במהלך שתי העונות שלו במועדון.
ב-31 בינואר 2018 הושאל לאנז'ה מליגת העל הצרפתית עד לתום עונת 2017/2018. הוא רשם את משחקו הראשון בקבוצה ב-10 בפברואר 2018, כאשר הוא נכנס כמחליף בהפסד 0–4 למונקו.
אנז'ה החתימה אותו באופן קבוע ב-26 ביולי 2018.
ב-14 באוגוסט 2019 הודיעה אולימפיק ליון על החתמת ריין-אדלייד בחוזה לחמש עונות עבור 25 מיליון אירו כולל בונוסים בשווי של 2.5 מיליון אירו.
במהלך משחק ליגה שנערך ב-15 בדצמבר 2019 נגד סטאד רן, הוא סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית בברכו הימנית אשר השביתה אותו לחצי שנה.
ב-5 באוקטובר 2020 הצטרף בהשאלה לניס עד לתום העונה עם אפשרות רכישה בסך 25 מיליון אירו.
ב-30 בינואר 2023 הושאל לטרואה עד לסיום העונה.
מולנבק, העולה החדשה לליגת העל הבלגית.
ב-20 באוגוסט 2024 חתם לשנתיים בסלרניטנה מהסרייה ב'.
ב-15 ביולי 2025 חתם לשנתיים בהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2015
שחקן החודש של הליגה הצרפתית: נובמבר 2019
ג'ף סמית' הוא קומיקסאי אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בזכות סדרת הקומיקס שלו "בּוֹן", אשר זיכתה אותו ב-10 פרסי אייזנר ו-11 פרסי הארווי.
ג'ף סמית' נולד במק'קס רוקס, פנסילבניה לוויליאם ארל סמית' וברברה גודסל.
עם זאת, הוא גדל והתחנך בקולומבוס, אוהיו.
סמית' למד על סגנון הקרטון כאשר היה צעיר מאוד, דרך רצועות קומיקס ותוכניות טלוויזיה מונפשות.
הרצועה שבידרה אותו יותר מכל הייתה פינאטס מאת צ'ארלס מ.
אביו היה נוהג לקרוא לו את הרצועה השבועית של הקומיקס בכל יום ראשון, וסמית' טוען כי זה היה אחד מהמרכיבים המשפיעים ביותר על עבודתו ועל רצונו ללמוד.
בתור השפעות נוספות על כתיבתו וציוריו סמית' מציין גם את קארל בארקס, יוצר הדוד קמצוץ, שאותו מכנה סמית' "גאון קומיקס טבעי" בזכות יכולתו 'להעביר' דמויות מפאנל לפאנל בצורה חלקה, והאקספרסיוניזם המסוים שלו.
בהתייחס להשפעתו של בארקס על הקומיקס "בון", כתב סמית' לימים כי "תמיד רציתי שהדוד קמצוץ ייצא להרפתקה ארוכה יותר.
חשבתי, 'בנאדם, אם אתה יכול להשיג ספר קומיקס באיכות כזו, באורך של מלחמה ושלום, האודיסיאה או משהו כזה, זה יהיה משהו שאשמח לקרוא', ואפילו כילד חיפשתי בכל מקום אחר אותו ספר, סיפורו של הדוד קמצוץ שאורכו 1,100 עמודים".
השפעה מכרעת נוספת על ציוריו של סמית' הייתה הטלוויזיה.
את התוכנית "ספיישל יום ההולדת של פוגו", שהתבססה על רצועת הקומיקס של "פוגו", ראה סמית' בפעם הראשונה בגיל תשע.
התכנית נוצרה על ידי וולט קלי וצ'אק ג'ונס, שסמית' כינה בהמשך "שניים מהאנשים האהובים עלי ביותר".
יום לאחר שידורה של אותה תוכנית, ילדה מבית הספר של סמית' הביאה את אוגדן הפוגו של אביה ונתנה אותו לסמית', שלדבריו הוא "שינה את הקומיקס" בשבילו.
סמית' אף שומר את הספר הזה על שולחן ליד לוח הציור שלו עד היום, ומתאר את וולט קלי כ"ההשפעה הגדולה ביותר על כתיבת הקומיקס".
על פי טענתו של סמית', האב הקדום של ציוריו של "בון" צויר על ידו כאשר היה בן פחות מחמש.
כאשר סמית' בן החמש ישב בסלון ביתו וסרטט, הוא צייר צורה שנראתה כמו שפופרת טלפון, שהתגלה כיצור לבן הפוער את פיו לרווחה.
אלמנטים מאותה דמות והתנהגותה מצאו את דרכם לדמותו של בלופר בון, בן הדוד הנסער והרמאי של בני בון.
שמו באנגלית, פוני בון, נגזר מהשם Fonebone, שם המשפחה הגנרי שהעניק הקומיקסאי דון מרטין לרבות מהדמויות שהופיעו ברצועות מגזין Mad שלו.
סמית' החל ליצור קומיקס עם הדמויות של בון כבר בשנת 1970, כשהיה בן 9.
בשנת 1978 סיים בהצלחה סמית' את בית הספר התיכון "וורת'ינגטון" בוורטינגטון, אוהיו, פרבר של קולומבוס, שם היה בן כיתתו של האנימטור ג'ים קמרוד.
מאוחר יותר, בשנת 1986, הקימו סמית' וקמרוד יחד את 'Character Builders', סטודיו לאנימציה בקולומבוס בו עבד סמית' עד 1992. לאחר התיכון למד סמית' אנימציה באוניברסיטת אוהיו, ובעודו שם יצר קומיקס בשם "ת'ורן" לעיתון הסטודנטים "The Lantern", שבו הדמות הראשית היא ת'ורן, אחת מהדמויות המרכזיות בסדרת בון.
לאחר שסיים את לימודיו במכללה, סמית' ושני חבריו, ג'ים קמרוד ומרטי פולר, הקימו סטודיו לאנימציה בשם Character Builders Inc.
העבודה בתשלום הראשונה של הסטודיו הייתה יצירת קטע אנימציה שאורכו לא עולה על 60 שניות לסדרת הטלוויזיה "סופר ספארי עם ג'ק האנה".
לאחר מכן הם החלו לקבל עבודות מזדמנות עבור חברות מקומיות בעיקר, כמו פרסומות, קליפים וכו'.
התקציבים הראשוניים היו מגבילים מאוד עבור האולפן, מה שחייב את האנימטורים להיות בעלי תושייה כדי לעמוד במועדים שלהם.
פעמים רבות סמית' ביצע גם את הדיבוב בנוסף לאנימציה, ולעיתים היו האנימטורים מביאים את בני המשפחה שלהם כדי שיעזרו להם להשלים תאי אנימציה.
אף על פי שסמית' מצא את הפרויקטים מרגשים, הוא הבין שזה לא סוג הסרטים המצוירים שהוא רוצה ליצור, כאשר היו תקופות ארוכות בהן לסטודיו לא הייתה עבודה כלל.
באחת מהתקופות חסרות המעש הללו, שב סמית' לצייר קומיקס.
הוא האמין שהוא יכול להעביר את הסרטים המצוירים שהוא רוצה ליצור דרך מדיום הקומיקס, וקיבל השראה מספרים כמו "האביר האפל חוזר" של פרנק מילר, "מאוס" של ארט ספיגלמן וWatchmen של אלן מור.
כאשר סיים לכתוב תסריט, לעצב דמויות ולוודא שיש לו את המשאבים המתאימים - החל סמית' לכתוב ולצייר את 'בון'.
בשנת 1991 השיק סמית' את חברת הקומיקס העצמאית שלו, Cartoon Books, במטרה לפרסם את הסדרה.
את הספר הראשון בסדרה פרסם בכוחות עצמו, משמע הוא טיפל בכל הנושאים הרלוונטיים: גרפיקה, כתיבה, איור, לטרר (קרי, איות), ניהול חשבונות, תקשורת עם בית הדפוס וכו'.
העיסוק בבירוקרטיה הכלולה בהוצאת ספר במימון עצמי פגע בכתיבת הקומיקס שלו, וגרם לאיחור בהפקתו.
כדי לתקן זאת, הוא ביקש מאשתו, ויג'איה, לעזוב את עבודתה הרווחית בחברת סטארטאפ בעמק הסיליקון כדי לנהל את הצד העסקי של חברת הקומיקס הקטנה שלו.
תוך סיכון משמעותי, אשתו ויתרה על עבודתה הכלכלית כדי לעזור לסמית' להשלים את עבודתו.
הספר לא פורסם לראשונה כאוגדן, אלא כ-55 גליונות בשחור-לבן שיצאו לאור בין השנים 1991–2004. החוברות זכו להצלחה מרובה, ולאחר שהפכו רווחיות ביותר, חברות הוצאה לאור שילמו כסף לסמית' כדי לאגד אותן לספרים בעלי כרכה קשה וצבע.
55 הגיליונות הפכו לסדרה בעלת 9 ספרים, שתורגמו לעשרות שפות (בהן גם עברית).
בשנת 2004 פורסם בארצות הברית ספר שחור לבן הכולל את כל הספרים שפורסמו בתור עלילה אחת מתמשכת.
בתגובה אליו, מבקר התרבות ממגזין טיים אנדרו ארנולד תיאר את בון "הרומן הגרפי הטוב ביותר בכל הגילאים שפורסם עד כה".
בשנת 2003 החל סמית' לעבוד עבור חברת DC Comics כדי ליצור ספר חדש לגיבור העל 'קפטן מארוול', גיבור-על ששימש לסמית' השראה במשך זמן רב.
על כן, סמית' כתב ואייר ארבעה ספרים בשם "שהאזאם: אגודת המפלצות של הרוע" (תורגמו לעברית שניים בשם "שהאזאם - איגוד מפלצות הרשע"), אשר פורסמו בפורמט יוקרתי בשנת 2007, ובהמשך נאספו למהדורה בכריכה קשה.
בהמשך שנת 2007, הוצאת הספרים Fantagraphics הציעה לסמית' לעצב את מהדורת האוסף החדשה שתצא לכל גיליונות "פוגו", הקומיקס שהשפיע עליו רבות בתור ילד.
בשנת 2008 פרסם את הגיליון הראשון של RASL, קומיקס מדע בדיוני שכתב ואייר.
תצוגה מקדימה של שישה עמודים הוצגה בכנס קומיק-קון, סן דייגו בשנת 2007. במקור הקומיקס היה מתוכנן להתפרסם על דפים עצומי ממדים, אך בהתייעצות עם קמעונאים שונים הם הזהירו אותו שלא לחרוג מהגודל הסטנדרטי של ספר קומיקס.
מאוחר יותר פרסם סמית' את RASL כספר קומיקס בגודל סטנדרטי בשחור-לבן.
עם זאת, הגיליון הראשון בעל הכריכה הרכה שנקרא The Drift, נמצאת בחנויות במתכונת הגדולה כפי שתוכנן במקור.
האמנות של סמית' בספר בון הוצגה בצמד תערוכות מוזיאוניות בקולומבוס באמצע שנת 2008: האחת נקראה "ג'ף סמית': בון ומעבר" במרכז וקסנר לאמנויות, והשנייה "ג'ף סמית': לפני בון" בספריית המחקר המצוירת באוניברסיטת אוהיו.
התערוכות אף סוקרו על ידי תוכנית החדשות PBS The NewsHour עם ג'ים לרר ב-21 ביולי 2008.
בשנת 2009 פורסם סרט בשם "הקומיקסאי: ג'ף סמית', בון והפנים המשתנות של הקומיקס" שעוסק בחייו ועבודתו של סמית'.
בספטמבר של אותה שנה הוציאה חברת טון ספרים קו ספרי ילדים שהושק על ידי הקריקטוריסט ארט ספיגלמן ועורכת האמנות בניו יורקר, פרנסואז מולי, את הספר Little Mouse Gets Ready, שהוא רומן גרפי לילדים בן 32 עמודים שנכתב על ידי סמית' ומיועד לקוראים צעירים מאוד.
בראיון ל"ניוזארמה" מפברואר 2009 ציין סמית' כי בספר הוצגה דמות אחרת שיצר בילדותו, "עכבר אפור קטן עם אפוד אדום קטן".
במרץ 2013 הודיע סמית' כי הפרויקט הבא שלו יהיה סדרת רשת קומית בשם "Tüki: Save the Humans", המגוללת את סיפורו של האדם הראשון שעזב את אפריקה.
הפרסום באינטרנט החל בנובמבר 2013 והגרסה המודפסת פורסמה לראשונה ביולי 2014.
סמית' כיהן בדירקטוריון קרן ההגנה המשפטית של חברת Comic Book, ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1986 כדי להגן על זכויות התיקון הראשון של קהילת הקומיקס , משנת 2013 עד 2018.
סמית' עזר לייסד את 'פסטיבל קרוס-קרוס קולומבוס' השנתי לקריקטורה וקומיקס, שהושק לראשונה בשנת 2015. הוא משמש כמנהל אמנותי של הכנס.
סמית' מתגורר בקולומבוס, עיר נעוריו, עם אשתו ומנהלת חברת הקומיקס, ויג'איה אייר.
עבור עבודתו על בון, סמית' זכה בפרסים רבים, ביניהם עשרה פרסי אייזנר ואחד עשר פרסי הארווי.
בשנים 1995 ו-1996 זכה בפרס אגודת הקריקטוריסטים הלאומית לספרי קומיקס.
1993 - פרס אייזנר עבור הפרסום הקומי ביותר
1994 - פרס אייזנר עבור סדרת הקומיקס הטובה ביותר
1994 - פרס אייזנר עבור הסדרה המתמשכת הטובה ביותר
1994 - פרס אייזנר עבור כותב/יוצר הקומיקס הטוב ביותר
1994 - פרס אייזנר עבור הפרסום הקומי ביותר
1995 - פרס אייזנר עבור הפרסום הקומי ביותר
1995 - פרס אייזנר עבור כותב הקומיקס הטוב ביותר (בקטגוריית הומור)
1995 - פרס אייזנר עבור הסדרה המתמשכת הטובה ביותר
1998 - פרס אייזנר עבור כותב הקומיקס הטוב ביותר (בקטגוריית הומור)
2005 - פרס אייזנר עבור עיצוב האלבום הטוב ביותר (בקטגוריית מהדורה מחודשת)
2014 - פרס אייזנר עבור עיצוב האלבום הטוב ביותר (בקטגוריית מהדורה מחודשת)
1994 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
1994 - פרס הארווי המיוחד עבור הומור יוצא דופן
1994 - פרס הארווי על עיצוב עטיפת המהדורה החדשה הטובה ביותר לספר קיים
1995 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
1996 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
1997 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
1999 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
2000 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
2003 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
2005 - פרס הארווי עבור הקומיקסאי הטוב ביותר
2005 - פרס הארווי על עיצוב עטיפת המהדורה החדשה הטובה ביותר לספר קיים
ג'פרי אדם צוקר הוא מנהל מדיה אמריקאי, נשיא CNN לשעבר.
בעבר שימש נשיא ומנכ"ל NBCUniversal וכמנהל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, עד למינויו לתפקידו הנוכחי בשנת 2013 עם פרישתו של נשיא CNN הקודם ג'ים וולטון .
פרש מתפקידו בפברואר 2022, בעקבות מערכת יחסים אינטימית עם עמיתתו לעבודה.
צוקר נולד למשפחה יהודית בהומסטד, פלורידה, סמוך למיאמי.
אביו מת'יו היה קרדיולוג ואמו מורה בבית ספר.
הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד עם תואר ראשון באמנויות בהיסטוריה האמריקאית.
הוא נישא ב-1996 לקארין סטפני נתנסון מצוות ההפקה של תוכנית המערכונים הפופולרית סאטרדיי נייט לייב, ולהם 4 ילדים.
בתחרות שנערכה באדמונטון, קנדה ב-25 באוגוסט אותה שנה הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 53.93 שניות, שיפור לשיא בן 4 השנים של דייוויד ברקוף מארצות הברית (54.51 שניות)
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ראוס בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.04 שניות, אחרי מארק טוקסברי שקבע שיא אולימפי חדש של 53.98 שניות ולפני חברו לנבחרת דייוויד ברקוף (54.78 שניות).
מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם נלסון דיבל, פאבלו מוראלס וג'ון אולסן בהשוואת שיא עולם של 3:36.93 דקות, לפני המשלחת המאוחרת (3:38.56 דקות) וקנדה (3:39.66 דקות).
כשחיין ראשון הוא קבע שיא עולם חדש של 53.86 שניות.
שיא זה החזיק מעמד 7 שנים וחודש ונשבר על ידי לני קרייזלברג מארצות הברית (53.60 שניות).
בתחרות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד ב-15 באפריל 1993 קבע ראוס במשחה ל-50 מטר גב שיא עולם יסוד של 25.13 שניות, שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ו-4 חודשים ונשבר על ידי לני קרייזלברג (24.99 שניות).
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בתחילת ספטמבר 1994 זכה ראוס בשתי מדליות זהב וכסף.
מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אריק ונדרליך, מארק הנדרסון וגארי הול ג'וניור בשיא אליפות חדש של 3:37.74 דקות, לפני רוסיה (3:38.28 דקות) והונגריה (3:39.47 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.51 שניות, אחרי מרטין לופז זוברו (55.17 שניות) ולפני טמש דויטש מהונגריה (55.69 שניות).
בתחרות גביע העולם (בריכת 25 מטר) שנערך בשפילד, אנגליה ב-12 בפברואר 1995 קבע ראוס שיא עולם חדש של 24.37 שניות, שיפור לשיא בן 11 חודשים של פרנק שוט מצרפת (24.60 שניות).
שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי כריס רנו מקנדה (24.25 שניות).
כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 53.95 שניות, המהירה במשחקים אלה.
בשנת 2012 זכה ראוס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ג'פרי ליין פורטנברי הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת נברסקה, מ-2005 ועד 2022. פורטנברי, חבר המפלגה הרפובליקנית, ייצג מחוז הממוקם בבירת נברסקה לינקולן וכולל את מרבית השליש המזרחי של המדינה מחוץ לאזור אומהה.
במרץ 2022, לאחר שהורשע במתן עדות שקר לחוקרים פדרליים בתיק של תרומות בלתי-חוקיות לקמפיין, התפטר מבית הנבחרים.
פורטנברי נולד בבאטון רוז', בירת לואיזיאנה, בשלהי 1960. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון הקתולי של באטון רוז'.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת מדינת לואיזיאנה, ולאחר מכן השלים באוניברסיטת ג'ורג'טאון לימודי תואר שני במדיניות ציבורית.
כמו כן, הוא בעל תואר שני נוסף בתאולוגיה מאוניברסיטת פרנציסקאן בסטיבנוויל שבאוהיו.
טרם חייו הפוליטיים, עבד פורטנברי ככלכלן מקומי, וההתחכחות הראשונה שלו עם הסצנה הפוליטית בגבעת הקפיטול הייתה כמנתח מדיניות בוועדת המשנה ליחסים בין-ממשלתיים של הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט של ארצות הברית.
בשנים 1997–2001 היה חבר מועצת העירייה בלינקולן, בירת נברסקה.
לקראת בחירות 2004 בארצות הברית, החליט לפרוש דאג בירייטר מתפקידו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של נברסקה.
פורטנברי זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית עם 39% מהקולות, אחרי שגבר על שבעה מתמודדים אחרים.
בין הטוענים לכתר במפלגה הרפובליקנים נמנו קורט ברום, יושב ראש בית המחוקקים החד-ביתי בנברסקה, ואיש העסקים גרג רולה.
בבחירות הכלליות ניצח את מאט קונולי, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ביחס של 43%–54%.
פורטנברי הושבע לתפקידו בראשית 2005. בשנת 2010 הוא תואר בכתב-העת "Foreign Policy" "סוכן כוח רפובליקני חדש" בנושאי ביטחון גרעיני.
באוקטובר אותה שנה כינה אותו העיתון "Lincoln Journal Star" כ"בקיא במיוחד בנושאים בין-לאומייים".
בשלהי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית חבר פורטנברי ליו"ר ועדת ההקצבות ניטה לאווי בתמיכה ב"חוק השותפות במזרח התיכון למען השלום" (MEPPA), שמטרתו להקל על המתיחות ביחסי הרשות הפלסטינית–ישראל באמצעות מתן מענקים והלוואות לעסקים מתחילים.
בתפקידו כחבר בוועדת ההקצבות חרת פורטנברי על דגלו מימון לשיפור מתקני בסיס חיל האוויר אופוט (Offutt), מתקני STRATCOM ולספק מסלול המראה חדש.
בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק בטיעון שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
במאי 2021 נמנה פורטנברי בין 35 רפובליקנים בבית הנבחרים שתמכו בהקמת ועדת חקירה לאירועי ההסתערות על הקפיטול.
ב-24 במרץ 2022 הורשע פורטנברי בכל שלושת הסעיפים.
לאחר מכן החלו קריאות משני צדי המתרס הפוליטי, הן מהצד הרפובליקני בדמותו של מנהיג המיעוט קווין מקארתי והן בדמותה של יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי, להתפטרותו המיידית של פורטנברי.
ב-26 במרץ, במכתב שנשלח לעמיתיו המחוקקים בקונגרס, הכריז על התפטרותו החל מ-31 במרץ 2022.
ג'פרי צ'ארלס ויליאם מייקל קונאוויי היה שחקן וזמר אמריקני, שנודע בזכות גילום דמותו של קניקי בסרט המוזיקלי "גריז" ושני תפקידים טלוויזיוניים - השחקן המתחיל בובי ווילר בסדרה "טקסי" וקצין האבטחה זאק אלן בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5".
תפקידים טלוויזיוניים כוללים הופעות אורח בסדרות "ימים מאושרים", "המופע של מרי טיילר מור", "קוג'אק", "ספינת האהבה", "מי הבוס?" ו"היפים והאמיצים".
ג'ף מילס הידוע גם בשם "הקוסם", הוא די ג'יי, מפיק תקליטים ומלחין אמריקאי.
בסוף שנות ה-80 הקים מילס את קולקטיב הטכנו "Underground Resistance" יחד עם מפיקי הטכנו מדטרויט מייק בנקס ורוברט הוּד, אך עזב את ההרכב כדי להמשיך בקריירה של אמן סולו בתחילת שנות ה-90. מילס הקים את הלייבל "Axis Records" שבסיסה בשיקגו ב-1992, שאחראית להוצאה לאור של חלק גדול מעבודות הסולו שלו.
מילס זכה להכרה בינלאומית על עבודתו כדיג'יי וכמפיק.
הוא השתתף בסרט "Man from Tomorrow", סרט תיעודי על מוזיקת טכנו שהפיק יחד עם הקולנוענית הצרפתייה ז'קלין קו.
הוא המשיך לעבוד בקולנוע, ויצר את ""Life to Death and Back, סרט שצילם באגף המצרי של מוזיאון הלובר, שם הייתה לו שהות אמן של ארבעה חודשים.
בשנת 2007 קיבל דרגת אביר במסדר האמנויות והספרות, ובשנת 2017, העניק נשיא המכון הערבי העולמי ושר התרבות הצרפתי לשעבר, ז'אק לאנג, למילס דרגת קצין במסדר על שירותיו לאמנויות.
מילס נולד בדטרויט, מישיגן בשנת 1963. החל את הקריירה שלו בתחילת שנות ה-80 תחת השם "הקוסם" ("the Wizard").
הוא שילב אלמנטים של טרנטבליזם כמו ביט ג'אגלינג וסקרצ'ינג בסטים שלו, שחלקם הוקלטו מראש.
הייתה לו תוכנית רדיו לילית בתחנת הרדיו WDRQ ולאחר מכן ב-WJLB בדטריוט בה היה משמיע אמני טכנו מקומיים, כמו דריק מיי, קווין סונדרסון וחואן אטקינס.
כמו כן ניגן מילס באופן קבוע במספר מועדונים באזור דטרויט.
מילס הוא חבר מייסד של Underground Resistance, קולקטיב טכנו שהוא הקים עם נגן הבס לשעבר של להקת הפאנק של ג'ורג' קלינטון, פרלמנט, מייק בנקס .
הקבוצה אימצה רטוריקה מהפכנית והופיעה בציבור רק במסכות סקי ובחליפות קרב שחורות.
מילס מעולם לא עזב "רשמית" את ההרכב, אבל התחיל להמשיך במיזמים משלו מחוץ לו.
רבות מההקלטות המוקדמות של Underground Resistance היו תוצר של ניסויים שונים של בנקס ומילס, הן סולו והן בשיתוף פעולה, לפני שמילס עזב את הקולקטיב ב-1991 וזכה להצלחה בינלאומית כאמן סולו ודי ג'יי.
ההרכב ממשיך להיות עמוד התווך של סצנת המוזיקה של דטרויט.
UR קשרו את האסתטיקה של הטכנו המוקדם של דטרויט לנסיבות החברתיות, הפוליטיות והכלכליות המורכבות שבאו בעקבות המיתון הכלכלי במרכז העיר בזמן עידן רייגן, תוך הפקת מוזיקה חסרת פשרות שנועדה לקדם מודעות ולהביא לשינוי פוליטי.
השירים של UR יצרו תחושה של חקר עצמי, ניסוי ויכולת לשנות את עצמך ואת הנסיבות.
בנוסף, UR רצו ליצור הזדהות מעבר לקווים מסורתיים של גזע ואתניות.
צורה נוספת של המרד של UR נוגעת לדחיית מסחור הטכנו.
הדבר ניכר במסרים שנשרטו בתקליטים, במילים ובצלילים של UR המבטאים עצמאות כלכלית מחברות התקליטים הגדולות.
מילס עזב את UR ב-1991 כדי להמשיך במיזמים שלו.
הוא עבר מדטרויט, תחילה לניו יורק, בהמשך לברלין בה היה רזידנט דיג'יי במועדון Tresor , ולאחר מכן לשיקגו.
שם בשנת 1992, יחד עם חברו יליד דטרויט, רוברט הוד , הקים את חברת התקליטים Axis.
מילס הוציא לאור את "Blue Potential" ב-2006, אלבום של הופעה חיה שלו מנגן עם התזמורת הפילהרמונית של מונפלייה על 70 נגניה ב-2005. האלבום היה רמיקס לפרשנות קלאסית, בעקבות אקטים מוזיקליים כמו רדיוהד.
ב-2013 הוא הוציא את "Where Light Ends", אלבום בהשראת האסטרונאוט היפני מאמורו מוהרי והמסע הראשון שלו לחלל.
בשנת 2018, מילס הקליט את המיני-אלבום "Tomorrow Comes The Harvest" עם מתופף האפרו-ג'אז האגדי טוני אלן.
מילס ניגן סט בינואר 2015 במרכז הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
הסט בוצע עם ארבעה פטיפונים כדי ליצור פסקול סינמיקס לסרט "Woman in the Moon", סרטו האילם משנת 1929 של פריץ לאנג במהלך הקרנת הסרט במרכז.
מילס יצר בעבר עבודה המדגישה את הקריירה של לאנג, כולל בשנת 2000 הלחנה, ביצוע והוצאה לאור של פסקול לסרט האילם של לאנג מ-1927 מטרופוליס.
מילס היה מעורב בקולנוע בעזרתה של היוצרת הצרפתייה ז'קלין קו.
הוא עזר לקו להפיק את הסרט "Man from Tomorrow", סרט תיעודי על מוזיקת טכנו שהציג את מילס.
הוא המשיך בתעשיית הקולנוע עם יציאתו לאקרנים של הסרט העצמאי "Life to Death and Back" שצילם באגף המצרי של מוזיאון הלובר בצרפת, שבו הייתה לו שהות אמן של ארבעה חודשים.
בסטים שלו כדיג'יי מילס משתמש בדרך כלל בשלוש פטיפונים, במכונת תופים רולנד TR-909, ומנגן עד שבעים תקליטים בשעה אחת.
ה-DVD של מילס Exhibitionist, משנת 2004, מציג אותו מנגן מיקס לייב על שלושה פטיפונים באולפן.
ב-2011, מילס עבר להשתמש בשלושה או ארבעה נגני CD ברוב הופעותיו במועדונים, במקום בפטיפונים הרגילים של טכניקס.
המגזין מיקסמג תיאר את מילס כ"מאסטר" של ה-909.
ג'פרי ג'ורג' קראנק הוא פוליטיקאי ושדרן רדיו אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת קולורדו, מאז ינואר 2025.
קראנק נולד בפואבלו שבקולורדו בשנת 1967, והשלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של קולורדו.
בראשית דרכו הנחה תוכנית רדיו בתחנה "KVOR-AM".
בין השנים 1991–1998 שימש כעוזר פרלמנטרי של חבר הקונגרס ג'ואל הפלי , תחילה כעוזר לענייני חקיקה ובהמשך כמנהל אדמיניסטרטיבי החל מאפריל 1995. לאחר שעבד אצל הפלי, הפך לסגן נשיא לשכת המסחר של קולורדו ספרינגס במאי 1998, ובאוקטובר 2001 קודם לסגן נשיא בכיר.
הוא עזב את הלשכה בפברואר 2006.
בשנים 2009–2013 שימש כמנהל הסניף המדינתי של הארגון "אמריקנים למען שגשוג" בקולורדו.
הוא פרש מתפקידו באוגוסט 2013 כדי להקים חברת ייעוץ פוליטי בשם "Aegis Strategic".
בבחירות 2006 התמודד קראנק לבית הנבחרים של ארצות הברית במטרה להחליף את חבר הקונגרס הפורש ג'ואל הפלי.
הוא זכה לתמיכתם של פוליטיקאים בכירים בהם הפלי עצמו, אך בבחירות המקדימות הפסיד בהפרש קטן לחבר הסנאט של קולורדו דאג למבורן.
ב-9 בינואר 2024 הודיע קראנק כי הוא מתמודד שוב לבית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס החמישי של קולורדו, במקומו של חבר הקונגרס הפורש דאג למבורן.
הוא ניצח בבחירות המקדימות את יו"ר המפלגה הרפובליקנית של קולורדו דייב ויליאמס עם 65% מהקולות.
ביום הבחירות הכלליות גבר על ריבר גאסן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, וגרף 54.8% מקולות הבוחרים.
ג'פרי מרטין לנדרי הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי המכהן כמושלה ה-57 של מדינת לואיזיאנה, מאז ינואר 2024. לנדרי, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן כתובע הכללי של לואיזיאנה בשנים 2024-2016 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה בשנים 2013-2011.
לנדרי נולד בסנט מרטינוויל שבלואיזיאנה, ולמד באוניברסיטת לואיזיאנה בלאפאייט ובמכללת המשפטים של אוניברסיטת לויולה בניו אורלינס.
הוא שירת במשמר הלאומי של לואיזיאנה במשך 11 שנים, ועבד כשוטר וסגן שריף במהלך לימודיו הגבוהים.
לאחר שהפסיד במרוץ לסנאט של לואיזיאנה ב-2007, לנדרי נבחר לקונגרס האמריקאי בשנת 2010 אך איבד מושבו לאחר תקופת כהונה אחת בלבד בעקבות שינוי גבולות מחוזות הקונגרס בלואיזיאנה.
ב-2015 ניצח לנדרי את התובע הכללי המכהן באדי קולדוול, וב-2019 נבחר מחדש ברוב של מעל 66%.
במהלך כהונתו תמך באיסור הפלות ובעריכת תפילות בבתי ספר ציבוריים, והתנגד למושל ג'ון בל אדוארדס בנושאי להט"ב.
בשנת 2023 נבחר למושל לואיזיאנה בסיבוב הראשון.
כמושל, חתם על חוקים בנושאי צדק פלילי, נשיאת נשק ללא רישיון, והצגת עשרת הדיברות בכיתות בבתי ספר ציבוריים — חוק שנחסם על ידי בתי המשפט במדינה בשל פגיעה בהפרדת הדת מהמדינה.
לנדרי נולד ב-23 בדצמבר 1970 בנט מרטינוויל שבלואיזיאנה, בנם של אל ואדנה (לבית בינוונו) לנדרי.
הוא הבכור מבין ארבעה ילדים.
אמו שימשה כמורה בבית הספר הקתולי טריניטי שבסנט מרטינוויל, ואביו היה אדריכל ואיש עסקים.
לנדרי השלים את לימודיו בבית הספר התיכון סנט מרטינוויל, שם שיחק פוטבול בעמדת תופס חוץ (Wide receiver).
לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבד לנדרי במגוון תפקידים, כולל כפועל בחוות קני סוכר, שוטר בכפר פארקס, וכסגן שריף במחוז סנט מרטין.
בנוסף, הוא שירת במשך 11 שנים במשמר הלאומי של לואיזיאנה.
במהלך שירותו כסגן שריף במחוז סנט מרטין, חלק לנדרי בית שכור עם שני חברים — אחד מהם היה חבר ילדות והשני סגן שריף נוסף.
אותו סגן שריף הבריח סמים בשווי של כעשרת אלפים דולר אמריקאי והסליק אותם מתחת לביתם המשותף.
כאשר לנדרי וחברו גילו על הפשע הם דיווחו על כך לרשויות אכיפת החוק, מה שהוביל להוצאת צו חיפוש בבית, עליהם חתם לנדרי בעצמו.
לאחר החיפוש, איבד אותו חבר את משרתו ונשלח למאסר.
במהלך התמודדותו של לנדרי לקונגרס ב-2010 ניסה יריבו בבחירות להטיל בו דופי בהתייחסות לפרשה, אך התובע המחוזי ג'.
פיל הייני ציין כי לנדרי לא היה מעורב בפשע, ולנדרי טען כי המשיך לשמש כסגן שריף במילואים עד 2004..
בשנת 2007 התמודד לנדרי על מושב בסנאט של לואיזיאנה במחוז הבחירה ה-22, לאחר שהסנאטור הרפובליקני המכהן קרייג רומרו הגיע לסיום כהונתו.
בבחירות הכלליות התמודד לנדרי מול חבר בית הנבחרים הדמוקרטי טרוי הבר ממרכז העיר ג'ינרט (Jeanerette), אשר לימים הכריז על עצמו כפוליטיקאי עצמאי.
הבר ניצח את לנדרי בהפרש צמוד של 51% לעומת 49%.
בשנת 2010 התמודד לנדרי לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה לאחר שנציג המחוז המכהן צ'ארלי מאלנסון ויתר על המושב כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית.
לנדרי זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית בסיבוב שני שהתקיים ב-2 באוקטובר, בו ניצח את יושב ראש בית הנבחרים של לואיזיאנה לשעבר, האנט דאונר, עם 19,657 קולות לעומת 10,549 קולות (65%–35%).
ב-2012 איבדה לואיזיאנה מחוז קונגרס בעקבות הגירה שלילית שנבעה בשל הוריקן קתרינה והוריקן ריטה.
מחוזו של לנדרי פורק ושטחו חולק בין שלושה מחוזות שכנים.
לנדרי שובץ במחוז החדש יחד עם עמיתו הרפובליקני צ'ארלס בוסטאני מהמחוז השביעי השכן.
המחוז החדש שמר על מספרו של מחוזו של לנדרי – השלישי – אך מבחינה גאוגרפית ודמוגרפית היה קרוב יותר למחוזו של בוסטאני, ולנדרי שמר רק על השליש המערבי של מחוזו הישן.
גופי התמיכה "איגוד האזרחים" והוועדה הפוליטית של פיליס שלאפלי הביעו את תמיכתם בלנדרי.
ברבעון השלישי של 2011 הוביל לנדרי על בוסטאני בגיוס תרומות, עם 251 אלף דולר שגייס לעומת 218 אלף הדולרים של בוסטאני.
לפי ועדת הבחירות הפדרלית בוסטאני הוביל מבחינת כספים זמינים, עם 1.1 מיליון דולר לעומת 402 אלף דולר של לנדרי.
בבחירות שהתקיימו ב-6 בנובמבר, פיגר לנדרי אחרי בוסטאני ב-45,596 קולות.
7,908 קולות (2.5%) ו-3,765 קולות (1.2%) ניתנו לבריאן בריליו הרפובליקני ולג'ים סטארק הליברטריאני, בהתאמה.
מאחר שאף אחד מהמועמדים לא קיבל רוב, בוסטאני ולנדרי עברו לסיבוב שני שהתקיים ב-8 בדצמבר.
לנדרי ניצח בשלושה מתוך עשרת המחוזות ששכנו במחוז הקונגרס החדש, בהם מחוז הולדתו סנט מרטין, מחוז מגוריו ניו איבריה, ומחוז סנט מרי.
במהלך כהונתו בקונגרס נודע לנדרי כתומך בתעשיית הנפט והגז הטבעי, וכמבקר חריף של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
במהלך נאום תוכנית העבודה הלאומית שנשא אובמה בספטמבר 2011, הניף לנדרי כרזה ועליה נכתב "קידוחים = מקומות עבודה" – מה שעורר דיון ציבורי ברחבי ארצות הברית.
לאחר דליפת הנפט במפרץ מקסיקו התנגד לנדרי להגבלת האחריות של BP ותמך בפרויקט הגנת ההוריקנים במפרץ.
במסגרת ריאיון עיתונאי ביוני 2012 בתוכנית רדיו שהופקה על ידי "המרכז האמריקאי למשפט וצדק", טען לנדרי ללא בסיס כי ממשל אובמה "מעניק מצב מיוחד או פטורים למוסלמים שעוברים בדיקות ברשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית".
ביולי שלאחר מכן הכריז על התנגדותו להקמת חוג ללימודי קהילת הלהט"ב באוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט, ומען מכתב לנשיא האוניברסיטה ג'ו סבואה בו תבע ממנו לבטל את החוג.
סבואה מיאן להיעתר לדרישתו והשיב כי התוכנית "לא דרשה הקצאות תקציביות או משאבים מאזורים אחרים" וכי "לאוניברסיטה ישנה אחריות לספק באופן אובייקטיבי הזדמנות לחקירה, ניתוח והבנה של סוגיות חברתיות שנויות במחלוקת".
ב-24 בפברואר 2014 הודיע לנדרי על כוונתו להתמודד מול באדי קולדוול בבחירות לתפקיד התובע הכללי המדינתי של לואיזיאנה.
קולדוול נבחר לראשונה כתובע הכללי ב-2007 מטעם המפלגה הדמוקרטית.
באוגוסט 2018 רמז לנדרי שהוא עשוי לוותר על ההתמודדות על תקופת כהונה שנייה כתובע הכללי ב-2019, ותחת זאת הוא יתמודד מול המושל ג'ון בל אדוארדס, שביקש להתמודד על תקופת כהונה שנייה.
לנדרי אמר שאנשים רבים פנו אליו והאיצו בו להתמודד על תפקיד המושל.
הוא אמר שהוא עשוי להתמודד, אלא אם כן הסנאטור ג'ון נילי קנדי יחליט להיכנס למרוץ, וקרא לרפובליקנים שמעוניינים להתמודד, להכריז על כוונותיהם.
ללנדרי היו חילוקי דעות רבים עם אדוארדס בסוגיות פוליטיות, כולל משאל עם שנערך ב-2018 על קביעת הדרישה שחבר מושבעים יקבל החלטות פה אחד על תיקי פשעים, במקום רוב של לפחות 10 מתוך 12 מושבעים, אפשרות שקיימת רק בלואיזיאנה ובאורגון.
בנובמבר הודיע לנדרי שהוא לא יתמודד בסופו של דבר על משרת המושל, ותחת זאת ירוץ לתקופת כהונה שנייה כתובע הכללי.
ב-12 באוקטובר 2019 הוא זכה בבחירות לאחר שגרף שני שלישים מהקולות.
בדצמבר 2022, נחשף בחקירה שנוהלה על ידי העיתון The Advocate, שהחל מ-2017 הוציא לנדרי באופן שגוי כספים של מסע הבחירות על חלקי חילוף לרכב.
מועצת האתיקה של לואיזיאנה החליטה לא לנקוט נגדו בשום צעד בשל העובדה שתוקף החוק בעניין פקע.
התשלומים על ההוצאה הזאת הסתיימו בכל מקרה ב-2019 והסתכמו ב-11,600 דולר.
לנדרי מתנגד למתן אישור לביצוע הפלות מלאכותיות, וטען לטובת איסור על כך בלואיזיאנה.
הוא המליץ שכל מי שחולק על דעתו בעניין, ללא ההחרגה של מקרי אונס, או גילוי עריות או גיל, יעבור למדינה אחרת.
באוגוסט 2022 דחק לנדרי פעמיים בוועדת איגרות החוב המדינתית להשעות את המימון לתחנת הכוח שמפעילה משאבות ניקוז בניו אורלינס על רקע ההחלטה של העיר לא להפליל מבצעי הפלות לאחר האיסור המוחלט שהוטל על הפלות על ידי המדינה ביולי אותה שנה.
בספטמבר אישרה הוועדה את המימון על אף התנגדויותיו של לנדרי.
באוגוסט 2016 דחק לנדרי באוניברסיטת לואיזיאנה בלהפאייט לבטל תוכנית לימודים משנית בנושאי להט"ב, בטענה שהיא לא תואמת את משימת האוניברסיטה להכין את הסטודנטים לתעסוקה.
בדצמבר 2021 דחק לנדרי בנשיא אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, ויליאם טייט, לנקוט בצעדים משמעתיים נגד הפרופסור לתקשורת המונים רוברט מאן, על כך שכינה בכינוי גנאי את אחת מאנשי הצוות של לנדרי, לורין סאדת', על רקע התנגדות לחיסוני קורונה.
לנדרי קידם שיתוף פעולה דו-מפלגתי באכיפת חוקי ההגבלים העסקיים, ותמך במינוי של ג'ונתן קנטר על ידי הנשיא ג'ו ביידן לתפקיד עוזר התובע הכללי של ארצות הברית לחטיבת ההגבלים העסקיים.
זמן קצר לאחר תחילת כהונתו כתובע הכללי, התסכסך לנדרי באופן פומבי עם המושל אדוארדס בנוגע לתביעה משפטית שנגעה ליוזמה המדינתית בנוגע לתקני הליבה המשותפת , ששניהם התנגדו אליה.
אדוארדס טען שעל המדינה לסגת מהעתירה בתביעה הפדרלית לבלום את יישום הליבה המשותפת, בהכריזו שהתביעה המשפטית הייתה שנויה במחלוקת בשל החקיקה הפדרלית, "חוק ההצלחה לכל סטודנט", והפשרה החקיקתית המדינתית שעליה הוסכם ב-2015, שנת כהונתו האחרונה של המושל בובי ג'ינדאל.
לנדרי השיב בתחילה שהוא יבחן את המקרה וייתכן שהוא ימשיך בעתירה לבית המשפט הפדרלי.
אדוארדס כתב ללנדרי: "כמו בכל מקרה, הלקוח, לא עורך הדין, צריך לקבל בסופו של דבר את ההחלטות על מהלך הפעולה, וקיבלתי החלטה שהמקרה הזה לא יימשך".
ימים ספורים לאחר מכן הודיע לנדרי, שלאחר שבחן את המקרה, הוא יעתר לאדוארדס ויוותר על התביעה.
בספטבר 2016 הודיע לנדרי שהוא יבלום את ניסיונו של אדוארדס לדרוש שבחוזים של המדינה תהיה הגנה על עובדים להט"בים מפני אפליה בהתבסס על נטייה מינית.
אדוארדס תבע את לנדרי בשל סירובו לאשר את החוזים.
במסיבת עיתונאים התחייב לנדרי, "לא אפחד מההגזמה של המושל, אלא אמשיך להגן על החוקה ועל רצון העם".
ב-14 בדצמבר הכריז השופט טוד הרננדז על הצו של אדוארדס כנוגד את החוקה, אף על פי שאדוארדס טען שהצו שלו החריג קבלנים שקשורים לארגונים דתיים.
לנדרי טען שהצו של אדוארדס ייצור "מעמד מוגן" חדש שלא קיים בחוקי המדינה.
לנדרי כבר בלם בהצלחה עשרות חוזי שירות חוקיים שכללו לשון שהגנה על זכויות הלהט"ב.
הוא אמר למנחה תוכנית הרדיו מון גריפון שהוא מקווה שניצחונו המשפטי על אדוארדס ישכנע אותו לא לנסות למשול באמצעות צווי מושל בהיקף דומה לזה של הנשיא ברק אובמה.
במרץ 2017 הודיע אדוארדס שהוא יעתור בנוגע לעניין הלהט"ב שבו זכה לנדרי בפני השופט הרננדז.
בנאום שנשא בווסט מונרו בפני נשות הרפובליקנים של אוצ'יטה, אמר לנדרי שאדוארדס "שיחק בפוליטיקה בצורה מעוררת רחמים" באמצעות שאיפה לקצץ בתקציב משרד התובע הכללי בעוד שכבישי המדינה "ממשיכים להיות כושלים" וכשהמגזין U.S.
News & World Report הכריז שלואיזיאנה "חזרה להיות המדינה ה-50 בדירוג, ודורגה כ"מדינה הגרועה ביותר".
לנדרי גם אמר שאדוארדס הצביע עבור רוב התקציבים של ממשל ג'ינדאל ועדיין המשיך לטעון שהוא לא אשם במשבר התקציבי המתמשך במדינה, שאותו הוא שאף לפתור על ידי העלאת מיסים.
אחיו של לנדרי, ניקולס לנדרי, שהוא הומוסקסואל, פרסם מכתב פתוח ברשת פייסבוק, בון הוא מתח ביקורת על צעדיו של אחיו בסוגיית הלהט"ב.
בדצמבר 2022, כתובע הכללי, הקים לנדרי קו דיווח שנקרא "הגנה על קטינים" כדי לקבל דיווחים על ספרנים, מורים ואנשי צוות אחרים בבתי ספר ובספריות.
הקו אפשר לאנשים להתלונן בנגוע לספרנים, שלדברי לנדרי, לא הגנו כראוי על ילדים מפני סוגיות כמו מיניות מוקדמת, שידול למעשים מיניים, סחר בבני אדם למטרות מין והתעללות.
לנדרי אמר שהוא ביקש לבלום את "המיניות של הילדים על חשבון משלמי המיסים".
רוב 5,500 התלונות שהוגשו התבררו כבלתי רלוונטיות.
בפברואר 2023 ניסח לנדרי דוח שכותרתו הייתה "הגנה על החפים מפשע", שהתמקד בספריות, ותמך בחקיקה שתגביל גישה של קטינים לחומרים מסוימים שנחשבו למגונים על ידי מועצות הספריות הציבוריות המקומיות.
כמה ספרים שהוזכרו בדוח כללו נושאים הקשורים ללהט"ב.
חברת בית הנבחרים של לואיזיאנה ג'ולי אמרסון וחברת הסנאט של לואיזיאנה הת'ר קלוד, תכננו להגיש הצעות החוק להשגת מטרות אלו.
חברי מועצת הספריות ממחוז ליווינגסטון כינסו מסיבת עיתונאים כדי להביע את תמיכתם בדוח.
בין אלו הייתה הפעילה קוני פיליפס, חברת מיזם הביקורת של הספריות של מחוז סנט טאמאני.
פיליפס הגישה מעל 150 השגות על ספרים בספריית המחוז ולכאורה תקפה אדם מחוץ לפגישת מועצת המחוז שערך דיון על ההגבלות על הספריים.
אגודת הספריות של לואיזיאה פרסמה הצהרה בתגובה לדוח "ההגנה על חפים מפשע".
ב-2016 הסתכסך לנדרי עם ראש עיריית ניו אורלינס, הדמוקרט מיץ' לנדרו, בנוגע למאמצים כושלים לצמצום פשיעת הרחוב בעיר.
לנדרי מינה צוות משימה לטיפול בנושא ללא התייעצות עם משטרת לואיזיאנה או משטרת ניו אורלינס.
הוא טען שהפשע בעיר הוא "מסוכן יותר מאשר זה שבשיקגו".
המפקח הראשי של משטרת ניו אורלינס, מייקל ס.
הריסון, אמר שלנדרי התעלם מזכות שלטון הבית של העיר ושלא הייתה לו סמכות "לעסוק באכיפת חוק פעילה בניו אורלינס".
לנדרו טען שכוח המשימה של לנדרי הציב אנשי כוחות צבא של המדינה וששוטרי העיר נמצאים בסיכון.
באפריל 2017 הגיש לנדרי שוב תביעה נגד אדוארדס.
הפעם הם היו חלוקים בנוגע להקפאת 4 מיליון דולר מכספי חשבון השלשה שהושג במסגרת הסדר תרופות ב-2013 כאשר באדי קולדוול היה התובע הכללי של לואיזיאנה.
לנדרי טען שמשרדו זכאי לכספים בגלל שהוא חייב להפיק הכנסות כדי לכסות חלק מתקציבו שלו.
אדוארדס השיב שלנדרי נאבק בקיצוצים בתקציב שנכפו בין השאר גם על משרדי ממשלה אחרים.
"זהו עוד מופע של כלב ופוני" , אמר אדוארדס על התביעה.
לנדרי כינה את אדוארדס "קיסר...
פוליטיקאי בסגנון וושינגטון צפוי ונקמני שדואג יותר לסוגיות הפוליטיות מאשר לענייני הציבור.
באמצעות פוליטיקה מפלגתית מעוררת רחמים, המושל מסכן את פעולות מחלקת המשפטים של לואיזיאנה".
שלושה חודשים לאחר מכן משך לנדרי את התביעה, שהפכה לשנויה במחלוקת לאחר שחבר הסנאט המדינתי, סגן יושב ראש ועדת הכספים של הסנאט ברט אליין, יצר פשרה להעברת 2.7 מיליון דולר לטובת הפעילויות של משרדו של לנדרי.
ב-5 באוקטובר 2022 פתח לנדרי את הקמפיין שלו במסגרת הבחירות למשרת מושל לואיזיאנה של 2023. הוא זכה לתמיכת המפלגה הרפובליקנית של לואיזיאנה ושל הנשיא לשעבר דונלד טראמפ.
בספטמבר 2023 האשימה מועצת האתיקה של לואיזיאנה את לנדרי בקבלת מתנה בעת כהונתו כתובע הכללי.
הוא גם הואשם בקבלת טיסות פרטיות מתורמים למסע הבחירות שלו.
במסמך התביעה נטען שלנדרי לא דיווח על הטיסות בדיווחים הכספיים למועצת האתיקה.
לנדרי כינה את ההאשמות "הפרעה לבחירות", והאשים את המושל אדוארדס שמינה את חביר המועצה.
בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-14 באוקטובר, ניצח לנדרי לאחר שקיבל 52 אחוזים מהקולות, וכך נמנע סיבוב שני.
למקום השני הגיע אחריו המועמד הדמוקרטי, מזכיר התחבורה לשעבר של לואיזיאנה, שואן וילסון.
ב-7 בינואר 2024 הושבע לנדרי לכהונתו, ונשא את נאום ההשבעה שלו על מדרגות קפיטול מדינת לואיזיאנה.
חוקת לואיזיאנה דורשת שכהונת המושל תחל בצהרי יום שני השני של חודש ינואר, אך טקס ההשבעה התקיים יום אחד מוקדם יותר בשל ציפיות למזג אוויר קשה.
החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה
שבועיים לאחר השבעתו, חתם לנדרי על חוק שעבר בבית המחוקקים המדינתי לחלוקה מחדש של מחוזות הבחירה לקונגרס בלואיזיאנה, זאת כדי להיענות לדרישת בית המשפט הפדרלי שייווצר מחוז בחירה שני במדינה עם רוב של אוכלוסייה אפרו-אמריקאית על פי חוק זכות ההצבעה.
בחודש מאי הוא חתם על חוק להגדרה מחדש של שבעת מחוזות בית המשפט העליון של לואיזיאנה בפעם הראשונה מזה שני עשורים, וכך נוצרו מחוזות עם רוב של שחורים שיכלו להמליץ על חמישה שופטים בבית המשפט העליון המדינתי.
כמה קבוצות פוליטיות וקבוצות לזכויות אזררח טענו שמפות המחוזות שהוצעו עדיין היו מוטים, ושלנדרי חתם על החוקים מתוך כוונה להעביר ממושבו את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית גארט גרייבס, שתמך באחד מיריביו של לנדרי בבחירות למשרת המושל.
הרפורמה בבית המשפט הפלילי וחוקי הנשק
הוא גם חתם על חוק שאפשר לאנשים לשאת נשק מוסתר ללא אישור .
ב-10 בפברואר 2025 הודיע לנדרי שהמדינה גיבשה סופית את פרוטוקול ההוצאה להורג שלה, ובכך התאפשרו הוצאות להורג בלואיזיאנה בפעם הראשונה מזה 15 שנה.
ב-18 במרץ אותה שנה, הוצא להורג בהיפוקסיה בחנקן ג'סי הופמן הבן שהורשע ברצח ב-1996, והיה לאדם הראשון שהוצא להורג בלואיזיאנה מאז 2010. לואיזיאנה הייתה המדינה השנייה, לאחר אלבמה שיישמה את שיטת ההוצאה להורג הזו.
ביוני 2024 הייתה לואיזיאנה המדינה הראשונה בארצות הברית שחייבה את הצגת עשרת הדיברות בכל חדר כיתה בבתי הספר הציבוריים.
לנדרי חתם על החוק בנוגע לכך, שאותו הוא כינה "אחד המועדפים עלי".
כמה ימים לפני החתימה על החוק, הוא אמר: "אני לא יכול לחכות שיעתרו נגדי" על קבלת החוק.
שעות לאחר החתימה, הגישו ארבע קבוצות לחירויות האזרח עתירות נגד החוק.
לנדרי אמר שיישום החוק מראה שלרפובליקנים יש "רוב כדי למשול" בלואיזיאנה, והנחה את ההורים שהתנגדו להצגת הדיברות: "אמרו לילדיכם לא להביט עליהן".
שופט מחוזי פסל את החוק, אך התובעת הכללית של לואיזיאנה תכננה לעתור נגד ההחלטה.
עד כה עתירה זו לא הוגשה.
ביוני 2024 חתם לנדרי על חוק שהוציא מהכלל פעולות של אי-ציות אזרחי מההגנות על חופש הדיבור בקמפוסים של האוניברסיטאות.
חוק הסנאט מספר 294, שהוגש על ידי הסנאטורית ולרי הודג'ס, הוצג כצעד לחופש הדיבור שמטרתו "לתמוך בהגנות" על הדיבור בקמפוסים, והודג'ס התייחסה בכמה מקרים למחאות הפרו-פלסטיניות שהפכו לשכיחות בקמפוסים מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
"חוק זה מגן על חופש הביטוי לכולם, אך מבהיר היטב שפעילות פלילית ותומכת טרור, ומתן תמיכה לקבוצות טרור, מקומם לא בקמפוסים שלנו", אמרה הודג'ס.
באוקטובר אותה שנה קיים לנדרי מסיבת עיתונאים במגדל הזיכרון של אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה כדי להודיע על צו מושל שמטרתו להרחיב את ההגנה על חופש הדיבור בפומבי בקמפוסים של האוניברסיטאות.
הצו נחתם בשיתוף פעולה עם סניף האוניברסיטה של Turning Point USA.
הוא מתייחס לדאגות בנוגע למערכות הדיווח של הקמפוסים שמאפשרות לסטודנטים לדווח על התנהגויות שנתפשות כמפלות על בסיס גורמים כמו גיל, גזע, זהות מגדרית, או נטייה מינית.
בעוד שמטרת מערכות הדיווח הללו היא להתייחס לסוגיות של התייחסות לציבורים כאנשי שוליים, הצו מזהיר שהן עלולות באופן בלתי מכוון להרתיע מפני דו-שיח פתוח והתנהלות מלאת הבעה בקמפוסים.
הוא מציע שאף על פי שהן נועדו לקדם הכללה, מערכות אלו עלולות להגביל את חופש הדיבור על ידי יצירת סביבה בה אנשים חשים מהוססים לשתף נקודות מבט שונות.
בנובמבר דחק לנדרי באוניברסיטה לנקוט בצעדי משמעת נגד פרופסור ניקולס בריינר, מנהל מיזם חוק ומדיניות שינויי האקלים של האוניברסיטה.
במהלך שיעור, העיר בריינר על בחירות לנשיאות של 2024, ובהמשך הגיע צילום וידאו של הערות אלו ללנדרי, שהפיץ אותו ברשתות החברתיות.
ב-14 בינואר 2025, במהלך שיעור, מתח הפרופסור למשפטים באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, קן לוי, ביקורת על לנדרי על טיפולו בבריינר.
הוא גם הגיב על שינויים שאירעו לאחרונה במקרים שהיו קשורים לתיקונים הרביעי, החמישי והשישי לחוקת ארצות הברית, וחלק את השקפותיו על דונלד טראמפ.
בנוסף זיהה לוי את עצמו כדמוקרט.
לאחר מכן הוא קיבל מכתב על העברתו מתפקידו כמרצה.
ב-30 בינואר פסק השופט דונלד ג'ונסון מבית המשפט של מחוז מזרח באטון רוז' שהאוניברסיטה חייבת להשיב את לוי לעבודתו באופן מידי.
ג'ונסון הוציא צו מניעה זמני בו ציין שהאוניברסיטה לא יכולה להפר את זכות חופש הדיבור של לוי ועליה להימנע בהמשך מכל הטרדה או נקמה נגדו.
ב-4 בפברואר פסק הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט לערעורים בסבב הראשון של לואיזיאנה שהיה זה מוקדם עדיין לדרוש מהאוניברסיטה להשיב את לוי לתפקידו, אך אישר כי האוניברסיטה אינה רשאית להתערב בהעסקתו או לפגוע בחופש הביטוי שלו או בזכויותיו להליך הוגן.
לנדרי מתח ביקורת על התנהלותו של לוי ברשתות החברתיות, באומרו, "אף שופט לא יסבול התנהגות כזו בבית המשפט שלו או בכל סביבה משפטית אחרת.
אין לסבול זאת גם באוניברסיטאות הממומנות על ידי משלם המיסים".
ב-11 בפברואר פסק השופט תרוולד סמית' שהאוניברסיטה חייבת לאפשר ללוי לשוב למשרת ההוראה שלו.
השופט קבע שהאוניברסיטה לא דבקה במדינות הפיטורין של עצמה.
במהלך הדיון, אמר נשיא האוניברסיטה ויליאם טייט שהוא החליט להעביר מתפקידו את לוי.
בנוסף, עורך הדין של האוניברסיטה, קרלטון ג'ונס, פוטר על כך שדן במקרה עם הדקאנית של בית הספר למשפטים אלנה אלן, שזומנה כעדה.
לנדרי כתב ברשת טוויטר, "פסיקה זו מגוחכת!
לא רק שהיא מתעלמת מהחוק ומהעובדות, אלא שהיא גם לא מכבדת רבים מאזרחי לואיזיאנה שדורשים רמה גבוהה יותר של מקצועיות באוניברסיטאות שלנו.
השופט התעלם מהעובדות, מהחוק ומהחוקה - אך לרוע המזל, זה מה שהתרגלנו לצפות אליו".
ב-11 ביוני 2025 התפטרה קימברלי טרל, מנהלת קשרי הקהילה של הקליניקה הסביבתית למשפטים של אוניברסיטת טוליין.
המחקר של טרל התמקד בהשפעות הבריאותיות של התעשייה הפטרוכימית של לואיזיאנה והפערים הגזעיים באותו מגזר בשיטות הגיוס שלו.
בתכתובת דואר אלקטרוני, חשפה דקאנית בית הספר למשפטים של אוניברסיטת טוליין, מרסילין ברוק, שנשיא האוניברסיטה מייקל פיטס היה מודאג בנוגע לכך שמאמצי הקליניקה עלולים לסכן את התמיכה בפרויקט ההרחבה הצפוי של האוניברסיטה במרכז העיר.
טרל אמרה שנאמר לה שלנדרי איים להטיל וטו על כל מימון של המדינה להרחבה אלא אם כן פיטס "ינקוט בפעולה" בנוגע לקליניקה.
דובר מטעם לנדרי אמר שטענתה של טרל "לא מדויקת".
ב-22 ביולי חתם לנדרי על צו מושל שעל פיו הצטרפה לואיזיאנה למערכות האוניברסיטאות של פלורידה, ג'ורג'יה, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית, טנסי וטקסס כחלק מהנציבות לחינוך גבוה ציבורי (CPHE).
ארגון זה משמש כחלופה לגוף המוסמך "איגוד הקולג'ים ובתי הספר של הדרום" .
פוליטיקאים שמרנים העלו חששות בנוגע לאיגוד הקולג'ים בשל דרישות הגיוון, השוויון וההכלה שלו, כמו גם המגבלות שלו מפני השפעה חיצונית, כולל התערבות פוליטית, בהשכלה הגבוהה הציבורית.
על לנדרי נמתחה ביקורת על תגובתו לפיגוע המשולב בניו אורלינס.
שעות לאחר המתקפה, שהתרחשה ב-1 בינואר 2025, הוא פרסם תצלום שלו מחייך וזוקף את אגודלו יחד עם אשתו ואחרים מחוץ למסעדה בעיר.
הוא צירף כיתוב לתמונה, "אכלתי ארוחת ערב היום בניו אורלינס.
גאה להיות חלק מהעיר העמידה להפליא הזו.
נראה את כולכם מחר במשחק!".
אמירה זו התייחסה ל"שוגר בול" שנדחה עקב הפיגוע.
בתגובה לביקורת כלפיו אמר לנדרי, "חשוב להבין שיש לנו מבקרים רבים בעיר ניו אורלינס כרגע.
הביטחון בראש סדר העדיפות שלנו, ואנו רוצים שהאורחים שלנו והעולם ידעו שלואיזיאנה לא תתכווץ מול טרוריסטים אסלאמיים רדיקליים.
המסעדות שלנו וכל ניו אורלינס צריכות להישאר פתוחות לעסקים".
לקראת הסופרבול LIX, הפעיל לנדרי סמכויות חירום כדי להרוס את המחנות ולהורות על הסעתם באוטובוסים של יותר מ-100 אנשים ללא דיור ל"מרכז מעבר" אותו ארגן במסגרת חוזה ללא מכרז.
באתר זה חסרו אמצעי חימום או שמיכות, והתקשורת לא הורשתה להיכנס אליו.
ממשל לנדרי ביקש שהמחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית תחזיר הוצאות בהיקף של 50 מיליון דולר ללואיזיאנה שהוצאו על האבטחה המוגברת ועל הפעלת מרכז המעבר הזמני.
לנדרי ורעייתו, שרון לנדרי (לבית לבלנק), הם הורים לבן אחד.
הוא ומשפחתו הם קתולים באמונתם.
ג'פרי ג'יימס ניקולס היה גיטריסט וקלידן אנגלי, וחבר ותיק בלהקת ההבי מטאל (heavy metal) בלאק סאבת' עד לשנת 2004. לפני הצטרפותו לבלאק סאבת', ניגן ניקולס בלהקת קווארץ Quartz שפעלה במסגרת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי (NWOBHM).
בשנות ה־60 ותחילת שנות ה־70 ניגן כגיטריסט מוביל במספר להקות מהעיר ברמינגהאם, בהן The Boll Weevils, The Seed ו-Johnny Neal and the Starliners, וכן שימש כקלידן בלהקת World of Oz.
ניקולס גויס בתחילה לבלאק סאבת' כגיטריסט שני, בתקופה שבה חברי הלהקה לא היו בטוחים אם ימשיכו לפעול תחת אותו שם.
כאשר עזב גיזר באטלר את הלהקה באופן זמני, עבר ניקולס לנגן בגיטרת בס.
עם שובו של באטלר וההחלטה להמשיך בשם סבאת', הפך ניקולס לקלידן הקבוע של הלהקה.
הופעתו הראשונה של ניקולס באלבום של בלאק סאבת' הייתה באלבום Heaven and Hell (משנת 1980), ומאז זוכה לקרדיט כקלידן בכל אלבומי הלהקה עד לאלבום 13 (אלבום של בלאק סאבת) (משנת 2013), אף כי הוכר רשמית כחבר בלהקה רק החל מ־1986.
הוא נותר חבר רשמי עד 1991, וחזר לסטטוס של חבר מן המניין בשנים 1993–1996. לאחר איחוד בלאק סאבת' עם אוזי אוסבורן בשנת 1997, נותר ניקולס חבר לא רשמי.
אף על פי שתפקידו העיקרי היה כקלידן, ניגן לעיתים גם בגיטרה רית'ם במהלך סיבובי הופעות האיחוד, למשל בקטע הסולו של טוני איומי בשיר Snowblind, וכן במספר שירים בסיבובי ההופעות של האלבומים Headless Cross (1989) ו־Forbidden (1995).
מעורבותו של ג'ף ניקולס בהופעות החיות של בלאק סאבת' הסתיימה כאשר אדם וייקמן (חבר בלהקה של אוזי אוסבורן בקריירת הסולו שלו) נבחר לתפקיד הקלידן במהלך סיבובי ההופעות של הלהקה בשנים 2004 ו־2005, שהתקיימו במסגרת פסטיבל Ozzfest.
בשנת 2007, במהלך סיבוב ההופעות של להקת Heaven & Hell, אויש תפקיד הקלידים על ידי סקוט וורן (חבר להקת דיו Dio).
עד מותו, ניגן ג'ף ניקולס בקלידים לצד סולן העבר של בלאק סאבת', טוני מרטין, בלהקתו Tony Martin's Headless Cross.
ניקולס השתתף גם בהקלטות שני אלבומי הסולו הראשונים של מרטין – Back Where I Belong ו-Scream – וכן לקח חלק בסיבובי ההופעות שנלוו אליהם.