tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המזרקה הוקמה בתרומת איש העסקים יוסף בוכמן.
העבודה זכתה מייד לתהודה ציבורית גדולה.
עם הצבתה של המזרקה בכיכר החלה להישמע ביקורת על העלות הגבוהה של התחזוקה השוטפת שלה, שהוערכה ב-15,000 דולר לשנה.
באוגוסט 2011 החלו עבודות לשיפוץ המזרקה שנמשכו עד ספטמבר 2012 ועלותן הוערכה בכשני מיליון שקלים.
במסגרת השיפוץ עברו הלוחות המקיפים את המזרקה צביעה מחדש.
באותה עת נעשו גם שינויים טכניים שונים, ובהם ביטול מנגנון הסיבוב של הגלגלים.
ב-18 בדצמבר 2016 פורקה המזרקה והועברה לחניון רידינג, במסגרת עבודות להנמכת הכיכר.
ביולי 2018, עם סיום העבודות, הוחזרה המזרקה למיקומה במרכז הכיכר, אולם ללא הצורות הגאומטריות הצבעוניות החיצוניות, וזאת עקב חילוקי דעות בין אמן היצירה יעקב אגם לבין עיריית תל אביב.
הפסל מורכב מחמישה גלגלים, המונחים זה על גבי זה ומתנשאים לגובה של 9 מטרים.
הגלגל האמצעי, הגדול מכולם, מגיע לקוטר של 6 מטרים.
הוא מוצב בתוך בריכת מים רדודה ועגולה.
דופנות הגלגלים הן בעלות מגרעות המצופות בלוחות ועליהם דוגמה צבעונית מופשטת, האופיינית ליצירתו של האמן.
המבנה שיצר אגם מכיל מנגנון מכני המסובב את שלושת הגלגלים המרכזיים.
בצורתה המקורית, תוכנן מנגנון המזרקה כך שארבע פעמים ביום, בשעות 11:00, 13:00, 19:00 ו-21:00, הופעלו מנגנוני המזרקה לכדי מופע שאורכו כ-15 דקות, וכלל סיבוב של שלושת הגלגלים האמצעיים, זרנוקי מים בגבהים משתנים, ולהבת אש, שנוצרה בעזרת שרפת גז, ובקעה ממרכז הגלגל העליון.
במקביל, הושמעו ברמקולים קטעים מוזיקליים שונים.
העבודה משקפת את סגנון האופ ארט, שאגם היה אחד מחלוציו.
השינוי והתנועה של המזרקה הוסברו על ידי אגם כביטוי חזותי לרוח היהדות, ואילו החיבור בין אש למים כביטוי של מיסטיקה יהודית.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, 2023
אש בעמקים (יפנית: 野火' ' 'נוֹבִּי) הוא רומן זוכה פרס יומיורי מאת שוהיי אוקא, שיצא לאור בשנת 1951. הוא מתאר את החוויות של חייל הצבא הקיסרי היפני במערכה בפיליפינים בימיה האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
הסיפור מסופר דרך עיניו של טוראי טאמורה אשר, לאחר שסולק מהמחלקה שלו, בוחר לערוק לחלוטין מהצבא ומשוטט ללא מטרה בג'ונגל הפיליפיני במהלך המערכה בפיליפינים.
טאמורה שוקע בהזיות, נאלץ להתמודד עם איתני הטבע הפראי, בדידות, רעב, הפחד מהמוות, ובסופו של דבר גם קניבליזם.
הספר זכה בפרס יומיורי, והוא ככל הנראה יצירתו הידועה ביותר של אוקא במערב.
הספר תורגם לאנגלית על ידי איוואן מוריס בשנת 1957. בעברית יצא הספר בהוצאת 'עם עובד' כשהוא תורגם מהגרסה האנגלית.
סרט המבוסס על הספר והנושא את אותו שם הופק ביפן בשנת 1959, בבימויו של קון איצ'יקאווה ובכיכובו של אייג'י פונאקושי.
בתרגום לאנגלית ולעברית נמחקו קטעים שבו המספר מבהיר כי הוא מעוות את זיכרונות המציאות.
הגרסה הקולנועית התמקדה בחוסר האונים של הפרט אל מול המלחמה.
דמותו של טאמורה בסרט פסיבית יותר וחלשה מאשר ביצירה המקורית.
סרט חדש על פי הספר נוצר ב-2014 על ידי צוקאמוטו שיניה.
שוהיי אוקא, אש בעמקים; תורגם מאנגלית בידי ג.
"אש השועל" (מוכרת גם בשמות "זוהר הפיה ו"אש הפיה") היא תופעת טבע שבה מפיקים מינים מסוימים של פטריות אור עמום בגוני ירוק וכחול .
אף על פי שאנשים מסוימים מייחסים לה פן מסתורי או רומנטי, למעשה היא מופקת מפטריות הניזונות מריקבון העצים שהן שוכנות עליהם (הן מופיעות גם על גבי הקרקע או גזעים ישנים באזורים הלחים של היער).
אש השועל מופיעה ביער כאשר מזג האוויר מתקרר עם בוא הסתיו (אצל רוב המינים).
קשה למצוא אותה בטבע, מכיוון שהיא מפיקה זוהר הנמוך בעוצמתו, ובשל כך יכולה להיראות רק באפילה (כמו מתחת לחופות העצים ביער עבות).
לכן, לילות מעוננים או חסרי ירח (גם ללא אור מלאכותי בסביבה) הם הזמן המומלץ להתחקות אחריה.
כמו כן, כדי לראותה יש להניח לעיניים להתרגל לחשיכה במשך כ-25 דקות, ולכבות כל מקור אור שהוא: פנסים, נרות, שעוני יד וכו'.
על אף שעוצמת האור חלשה יחסית למינים אחרים, זוהרן של הפטריות פועל במשך ימים שלמים, כך שהפליטה הכוללת בת-השוואה עם אלו של היצורים הבוהקים ביותר, כמו גחליליות.
הזוהר מופק באמצעות האנזים לוציפראז (אותו אנזים המשמש את הגחליליות ומינים אחרים) אשר מחמצן את הסובסטרט לוציפרין.
עם תחילת המחקר, הועלתה ההשערה שהפצת האור כשלעצמה אינה מועילה לפטרייה אלא היא אמצעי לשרפת עודפי אנרגיה לא מנוצלים או תוצר של מנגנון שנועד למנוע פגיעה של רדיקלי חמצן ברקמת התאים של הפטריה.
על פי השערות אחרות להפצת האור יש תועלת ביולוגית, במשיכת בעלי חיים היכולים להפיץ את נבגי הפטרייה או מנגד בהרחקת בעלי חיים מזיקים (בדומה למנגנונים הקיימים אצל חיות רעילות, ארסיות וקשות לעיכול).
מתוך כ-100,000 מיני פטריות, ישנן לפחות 71 פטריות הידועות ביכולתן להפיק את אש השועל; כולן נכללות תחת הסדרה פקועיים (Agaricales).
רובן שוכנות באזורי אקלים טרופי, וחלקן גם באקלים ממוזג, כאשר הפטריה מהמין Armillaria mellea (סוג: Armillaria) היא הנפוצה ביותר, ומצויה באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ודרום אפריקה.
מינים אחדים, כמו Panellus stipticus, יכולים להאיר רק בתנאים מסוימים, כמו ביערות לחים במשך החודשים החמים.
כמו כן, עוצמת האור משתנה ממין למין: לדוגמה מינים האוסטרלים נוטים להפיק זוהר חזק יותר, בעוד שמינים הצפון אמריקניים מפיקים אור חלש יותר וזקוקים לזמן הסתגלות לפני שהם מאירים בחשיכת הליל.
כל הפטריות המאירות חולקות את אותו מנגנון הנזכר לעיל.
עובדה זו מרמזת על אב קדמון משותף, ולכן, על פי מחקרים, הן שייכות לארבע שושלות אבולוציוניות (Evolutionary lineages): שושלת Omphalotus, שושלת Armillaria, שושלת Mycenaceae ושושלת Lucentipes'.
התיעוד המוקדם ביותר לאש השועל נכתב על ידי הפילוסוף היווני אריסטו בשנת 382 לפני הספירה, שציין כי בשונה מהאש, הזוהר הזה היה קר למגע.
גם חוקר הטבע הרומאי, פליניוס הזקן (שנת 23–25 באוגוסט 79), ציין אור הבוקע מעץ שהיה מצוי בחורשות עצי זית.
בשנות ה-80 של המאה ה-17 שוער כי בזמן שהעץ נרקב, מופיעים בו בעלי חיים זעירים הזוהרים עד אשר היובש הורג אותם.
עם בוא המאה ה-18, תיאורים של קורות מכרה נרקבות קישרו בין העץ המאיר לפטריה, ולאחר יובל כבר אושר כי הגורם הוא פטריה הדורשת לחות וחמצן.
המחצית הראשונה של המאה ה-20 הוקדשו לפרסום רשימות מיני הפטריות הזוהרות.
בנוסף לכך, עם הזמן האדם למד לנצל את אש השועל לתועלתו.
לדוגמה, בשנת 1555 פרסם אולאוס מגנוס את ספרו "A Compendious History of the Goths, Swedes, and Vandals and Other Northern Nations", בו ציין פטריות מאירות רבות, הסביר את הקשר שלהם לריקבון העץ, ופירט על השימוש של קליפת עץ נגועה פטריות כמקור אור בידי הסקנדינבים בלילות חורף ארוכים.
השימוש ב"אש השועל" התפשט מאז ברחבי העולם: בשלהי המאה ה-17, תיאר הרופא ההולנדי G.E.
Rumph ילידים המשתמשים בפטריות כפנסים פרימיטיבים.
אש השועל הוזכרה גם בהקשר לצוללת "צב" (Turtle), שהייתה הצוללת הצבאית הראשונה בעידן המודרני.
לפני המצאת הנורה החשמלית, מפתח הצוללת התקשה למצוא גוף תאורה מתאים לה, מכיוון שנרות כילו במהרה את מלאי החמצן המוגבל בחללה הפנימי.
הוא נועץ במדינאי והמדען בנג'מין פרנקלין, אשר הציע לו להיעזר באש השועל.
האור שהפיצו הפטריות היה כנראה עמום מהרגיל היות שחילוף החומרים שלהן הואט במי הים הקרים.
עם זאת נאמר כי די היה בו לשימוש במצפן ובמד העומק.
השם האנגלי של "אש השועל" הוא foxfire.
ככל הנראה, מקור המילה fox (שועל) הוא במילה הצרפתית Faux, שמשמעותה: "כוזב".
עם זאת, לאש השועל מקום בפולקלורים רבים המקשרים אותה לשועל, פיות (ועל כן נקראת fairy fire), אלפים, רוחות הרפאים, שדים ואש "קרה" על טבעית.
דוגמה נפוצה נמצאת בפולקלור היפני, בו מסופר על ה-Kitsune (שועל מיתולוגי) המייצר את אש השועל.
בפולקלור האנגלי נמצאות רוחות המוכרות בשם ויל נושא אבוקת הקש (בעברית גם בשם "זהרורעים"), המקושרות לפעמים לאש השועל.
איש דת יפני אחד אף קישר בין ה-Will-o'-the-wisp ל-Kitsune.
בנוסף, הפטריות המאירות שימשו לפולחנים וכתוספות לחימה בשבטים מסוימים.
אש השועל מוזכרת גם בתרבות המודרנית, דוגמאות:
בשירו של הסופר הווארד פיליפס לאבקרפט, "הנתיב העתיק" (The Ancient Track), רואה הדובר את אש השועל בשדה ובביצת כבול, היכן שהיה משוכנע כי ימצא את העיירה הבדיונית "דנוויץ'" (מהסיפור "אימת דנוויץ'" – The Dunwich Horror).
בספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" מאת מארק טוויין, הדמויות האקלברי פין ותום סויר נעזרים באש השועל כמקור אור בזמן שהם חופרים מנהרה.
כפר בשם פוקספייר (foxfire) נמצא במחוז מור, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית.
בפרק "העיירה שלנו" של הסדרה תיקים באפלה (Our Town; מספר עשרים וארבע, עונה שנייה), אש השועל מופיעה סמוך ליד גופת אדם שנמצאה ביער.
ברומן של הסופרת האמריקאית ג'נט דיילי (Janet Dailey), "אור אש השועל" (Foxfire Light), מסופר על סוס ורוכבו המפחדים מאורות אלו כאשר הם רוכבים דרך היער אל עבר אוזרק (Ozarks).
אש השועל מוזכרת בשירו של ג'ון דנוור, "Foxfire Suite".
בסדרה "שומרת הערים האבודות" מאת שאנון מסנג'ר בית הספר שבו לומדים גיברי הספר, שהנם אלפים, נקרא "פוקספייר" משום שתרבות האלפים בספר מבוססת על אור.
אש גיהנום הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזק אסימוב בשנת 1956, ותורגם לעברית ב-1976 בקובץ 'גדול ורחב הוא העולם' ושוב ב-2009 בקובץ 'כתבי אייזק אסימוב חלק 1'.
הסיפור קצר מאוד ואורכו רק כשני עמודים.
הסיפור מתרחש בהקרנה הראשונה של סרטון, המראה בהילוך איטי את הפיצוץ של פצצת האטום הנסיונית הראשונה.
אחד המדענים בכנס טוען כי פצצות אטום הן אש הגיהנום ובסופו של דבר ישמידו את המין האנושי.
במהלך הקרנת הסרטון, שבריר שנייה לפני שהעשן מתגבש לצורת הפטרייה, פניו של השטן מתגלים בתוך הפיצוץ.
אש הרקיע הוא הספר החמישי מתוך סדרת ספרי הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן.
בגרסה העברית הספר יצא בשני כרכים בשמות: היציאה מהשממה ואש הרקיע.
הספר הזה הוא הספר היחיד שבו לא מעורבים שלושת הט'אוורנים, כאשר פרין אייברה לא מופיע.
במרדף אחרי שבט השאידו, רנד אל'תור, הדרקון שנולד שוב והקאר'קרן, מוביל את האיאלים שלו למלחמה השנייה על קאירהיין.
במהלך הקרב מציל מאט קוטון כמה חיילים ממארב של השאידו; לאחר מכן הוא מנהיג את קבוצת החיילים שהוא הציל בכמה קרבות, תוך שהוא משתמש בזיכרונות של הגנרלים אותם הוא קיבל.
מאט הורג את מנהיג השאידו קולדין, ושבט השאידו נסוג ובורח בהנהגה זמנית של סבנה, אלמנתו של קולדין (למרות שהיא לא ביקרה ברוהידין).
לאחר כבישת קאירהיין משתלט רנד על העיר, ובאמונה כוזבת שמורגז טרקנד מלכת אנדור מתה בידי הארור ראבין, המתחפש ללורד גבריאל, רנד מתכוון לפלוש לקאמלין עם כוח פשיטה איאלי קטן.
אבל לפני שהוא מספיק לבצע את תוכניתו, לנפיר מנסה להרוג אותו; מוריין דמודרד מצילה את רנד על ידי תפיסת לנפיר ונפילה לט'ראנגריל, אשר נהרס בעקבות מעשיה ושניהן נחשבות למתות.
לאחר ניסיון הרצח רנד תוקף את קאמלין.
זמן קצר לאחר הגעתו בני לווייתו נהרגים על ידי ראבין, ורנד מנסה להרוג את ראבין בטל'אראנ'ריוד.
נינאב אל'מארה ואליין טרקנד נוסעות באדמות המלאות בנאמני דרקון, שודדים, סינצ'נים וגלימות הלבנות בניסיון למצוא את הבסיס של האאס סדאי המורדות.
לאחר שהן מוצאות את הבסיס בסלידר, נינאב לוכדת את הארורה מוגהדין בטל'אראנ'ריוד בעזרת א'דאם, ומסיחה את דעתו של ראבין.
בעקבות הסחת הדעת מצליח רנד להרוג את ראבין בפרץ גדול של אש להט, וכך מחזיר לחיים את אביינדה, מאט, אסמודין ואחרים.
לאחר מכן אסמודין נרצח על ידי מתנקש לא מזוהה (אם כי אסמודין עצמו הכיר אותו).
בזמן שהות נינאב ואליין בעולם החלומות מוגהדין ניסתה לרצוח את בירגיט "קשת-כסף" טראהליון, גיבורת הקרן שמחכה להתגלגל שוב בעולם.
כדי להצילה אליין קושרת אותה כעוצרת והיא חוזרת איתן לעולם האמיתי.
הא'דאם שנינאב יצרה בעולם החלומות עובר עם מוגהדין לעולם האמיתי והופך למעשה לא'דאם ה"אלחוטי" היחיד (ללא רצועת קישור).
אש קטצ'אם הוא דמות בדיונית בזיכיון המדיה "פוקימון" שבבעלות נינטנדו.
אש קטצ'אם נחשב לגיבור העיקרי של סדרות האנימה והמנגה, וכן במוצרים נוספים מטעם החברה.
דמותו מבוססת באופן רופף על דמותו של רד מהמשחקים "פוקימון אדום וכחול".
שמו היפני ניתן לו על שם היוצר סאטושי טאג'ירי.
ביפנית, הדמות מדובבת על ידי ריקה מטסומוטו.
באנגלית, הדמות דובבה על ידי ורוניקה טיילור בעונות 1–8, ועל ידי שרה נטוצ'ני מעונה 9 ואילך.
בעברית, הדמות דובבה על ידי יהונתן מגון מתחילת דיבוב הסדרה בשנת 2000 עד שנת 2002, ועל ידי דניאל מגון משנת 2002 ואילך.
המוטו של אש הוא: "Gotta catch 'em all!" (בעברית היו שני תרגומים: הראשון משנת 2000 הוא "חייבים לתפוס את כולם!" והשני מ-2016 מאז יציאת המשחק פוקימון גו "נתפוס את כולם"), וחלומו הוא להיות מאסטר פוקימון.
דמותו ואישיותו מבוססים באופן רופף על רד (Red), דמות השחקן ממשחקי הדור הראשון פוקימון אדום וכחול, ופוקימון צהוב.
בפרק 7 של העונה ה-17 (XY הסדרה), ב"מרוץ הרייהורן!", מתגלה כי בשלב כלשהו של ילדותו, אש השתתף במחנה קיץ של פוקימון, שבו הוא פגש בעבר את חברת ילדותו סרינה.
בנקודה אחת במהלך המחנה, סרינה נפצעה בברך מנפילה.
אש השתמש בממחטה שלו לרפא את הפציעה, אשר סרינה שמרה, והחזירה לאש באותו הפרק בתור מחווה לעזרתו כשהיו צעירים.
הסדרה מתחילה עם יום ההולדת העשירי, אשר על פי תקנון המאמנים של פוקימון אפשרה לו להיות מן המאמנים ולקבל פוקימון התחלתי.
כחלק מאזור קאנטו, מוצעת לו בחירה בין שלושה פוקימונים התחלתיים (באלבזאור, צ'רמנדר וסקווירטל), אך לבסוף אש לא הספיק להגיע בזמן כיוון שהתעורר מאוחר, וכל הפוקימונים נלקחו על ידי מאמנים חדשים אחרים, והוא קיבל מפרופסור אוק את פיקאצ'ו.
לאחר קבלת פיקאצ'ו, יחד עם פוקידע ומספר פוקדורים, אש מיד התחיל את המסע שלו.
מאז אש טייל בעולם של פוקימון, התחרה באתגרים וקרבות רבים, ותפס פוקימונים חדשים.
הוא פגש חברים רבים, ביניהם מיסטי וברוק, שהשתתפו עמו בעונות הראשונות ומעבר.
לאורך כל הסדרה, אויביה העיקריים של החבורה הם ג'סי וג'יימס, שני חברים בארגון הפשע "צוות רוקט".
ג'סי וג'יימס, יחד עם הפוקימון המדבר מיאו, מנסים לתפוס את פיקאצ'ו לאחר שהוא הביס אותם בפרק השני של הסדרה.
זאת מתוך ציפייה שאם יתנו את פיקאצ'ו לבוס שלהם, הם יקודמו.
עם זאת, היו מקרים בהם החבורה של אש נאלצו לעבוד לצד צוות רוקט כנגד איום משותף.
כך למשל ב"פוקימון: הסרט 2000", כאשר סייעו לאש באיתור שלושת האוצרות, כדי להציל את העולם.
בתור הגיבור של הסדרה, הופיע אש בכל הפרקים של האנימה, כולל הסרטים והפרקים המיוחדים.
למרות הכל, קטצ'אם זכה לביקורות רבות על היותו תקוע במצב של ציר זמן מתקדם, כמו גם על חוסר היכולת שלו לנצח את כל הליגות הגדולות של פוקימון, בהן השתתף.
עם זאת, בסיום הסדרה "שמש וירח", אש הצליח בסופו של דבר לנצח בליגת אלולה ולהפוך לאלוף הראשון.
ב-11 בנובמבר 2022 במהלך הפרק בסדרת Pokémon Ultimate Journeys: The Series, זכה אש בטורניר שהקנה לו את התואר אלוף העולם "מוֹנַרְךְ" (Monarch), לאחר שהביס את לאון בטורניר המאסטרים, והפך להיות מאמן הפוקימונים הכי חזק בעולם.
ב-19 דצמבר 2022 הוכרז שמסעם של אש ופיקאצ'ו הסתיים והם לא ימשיכו כדמויות ראשיות בעונה החדשה של פוקימון, העתידה לעלות לאוויר בשנת 2023. את מקומם יחליפו שתי דמויות חדשות בשם ליקו ורוי והעלילה תתמקד במחוז התשיעי – פלדיאה, שהוצג לראשונה במשחקים "פוקימון שני וארגמן".
בנוסף, חברת פוקימון הכריזו בציוץ בטוויטר שסדרת ספיישל בת 11 פרקים תעלה לאוויר ותסכם את מסעו של אש לאורך העונות.
אש הוא רומן פנטזיה לנוער מאת קריסטן קאשור, וספר ההמשך ל"מחוננת", ספר הביכורים שלה.
בספר זה, השני בסדרת "שבע הממלכות", מסופר סיפורה של אישה צעירה שנחשבת לסוג של מפלצת בשל יכולותיה המיוחדים וניראותה האחרת.
כשיצא הספר הוא פתח במקור הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכה במספר פרסים.
בארץ הגיאיות (דלס), ישנן "מפלצות".
חיות בעלות יופי בלתי אפשרי, בצבעים בוהקים, אשר יכולים להפנט אנשים בהופעתן ולשלוט בהם באמצעות מחשבותיהן.
יש גם חיות ביתיות מפלצות אך הן לא מזיקות לעומת חיות הפרא.
מפלצות אנושיות הן נדירות ביותר וליידי אש היא המפלצת האנושית האחרונה בממלכה.
בעבר, אביה, לורד קנסרל, השתמש בכוחותיו כדי לשלוט במלך נאקס, והממלכה נכנסה בעקבות זאת לתקופה של כאוס ומלחמות.
בעת הסיפור, נאקס וקנסרל שניהם כבר לא בחיים, והמלך החדש, נאש, יחד עם אחיו בריגן, מקווה להחזיר את השלום לממלכתו ולמנוע עליית מלכים אכזריים ושוחרי מלחמה שיגרמו לשפיכות דמים.
אש חיה באחוזה שלה, בבידוד כמעט מוחלט, ונהנית לנגן בכינור, לטייל לבדה ביער ולבלות עם בן זוגה קשת.
יום אחד, כשהיא מהלכת ביער, יורה צייד בליידי אש.
היא מבולבלת מכך שמוחו ריק ממחשבות, ומשתמשת בכוחותיה לגרום לו להחזירה הביתה.
חברה הטוב, ומאהבה, קשת, כולא את המתנקש, ומתכנן שאש תשתמש בכוחותיה לחקור אותו, אך בבוקר המחרת הם מוצאים אותו מת בתאו, נרצח על ידי יריית חץ של דמות לא ידועה.
אש וקשת מבקרים את המלכה רואן כדי לבקש תגבור לשמירת האחוזה של אש, ולנסות לגלות מה פשר הזרים המופיעים פתאום בסביבה.
בטירתה, אש פוגשת לראשונה את נאש ובריגן.
נאש מסתנוור מיופייה ה"מפלצתי" ומתאהב בה, בעוד בריגן חושד בה ומאמין שהיא דומה לאביה, קנסרל.
כמו המלך, כשהמלך, הנסיך, והחיילים יוצאים להגנת כפר שתחת מתקפה מרפטורים מפלצתיים, אש מסכנת את חייה כדי לסייע בהצלה, מכיוון שהיצורים הדורסים כמהים לבשר "מפלצות" כמעט עד אובדן חושים.
היא מקבלת שבחים על אומץ ליבה, ורבים מהחיילים מרגישים מחויבים אליה.
כשהיא חוזרת הביתה, בריגן מגיע לביקור, ומוסר לה שנאש ביקש שתבוא לבירה לסייע בתחקור אסירים כדי להוציא מהם מידע מועיל.
במהלך המסע, אש נמצאת תחת משמר מתמיד, מכיוון שיופייה מעביר חלק מהחיילים על דעתם, והם מנסים לתקוף אותה בהתפרצויות של זעם.
היא ובריגן מתחילים להכיר, ומגיעים לסוג של שלום ביניהם.
בעיר הבירה, אש פוגשת את קלרה ואת גארן, תאומים ממזרים של נאקס, והאחראים על ריגול בממלכה.
הם משכנעים אותה להשתמש בכוחותיה לטובת הממלכה, ואש מסכימה לכך בתנאי שלא ידרשו ממנה לכפות על אסירים לתת את המידע, אלא שרק תשתמש בכוחות השכנוע שלה.
נאש עדיין מתקשה לשלוט בתשוקה שלו אליה, ומציע לה להתחתן איתו על בסיס יומי.
אש היא מגלה לתדהמתה שלבריגן יש בת צעירה, ושמה האנה.
קשת מגיע לבירה, ומתחיל לקנא בבריגן, וכתוצאה, אש מחליטה לסיים את הקשר האינטימי ביניהם, כדי לשמר את חברותם.
קשת בתורו מתחיל לשכב עם כל מיני נשים ברחבי הארמון, וכתוצאה מכך מילה, אחת משומרותיה של אש, נכנסת להריון, וכך גם קלרה.
אש מגלה שהיא מקנאה בחברות שלה על זה שהן מביאות ילדים, אך היא מכבר החליטה שהעולם מסוכן מדי עבור אנשי-מפלצת, ושאנשי-מפלצת מסוכנים לעולם.
מתוך פחד שאולי תשנה את דעתה, היא נוטלת צמח מרפא למניעת הריון.
הגברים המוזרים מרוקני המחשבות ממשיכים להופיע בסביבתה של אש.
יום אחד היא רואה נער בעל עיניים מוזרות - עין אחת אדומה ואחת אפורה.
הילד מענה עכבר קטן, ואש מצווה עליו להפסיק.
הוא מתעקש כי אינו פוגע בעכבר, וניכר כי הוא מצפה שהיא תאמין לו גם לנוכח העובדה שהוא מתעלל בייצור בפניה.
הוא מתלהב כאשר הוא מבין שאש לא מושפעת משקריו, ואש בתורה מבינה שכאשר הילד משכנע אנשים, הם נהיים מרוקנים בדומה לגברים שצדים אותה.
אך עד שהיא מבינה זאת, הילד נעלם.
משפחת המלוכה מפתחת תוכנית להתנקש בחיי אויביהם בעת מסיבת החורף הקרבה, ומבקשים להשתמש בכוחותיה של אש כדי לוודא שהתוכנית תעבור ללא תקלות.
קשת מתנגד לרעיון, ובכעסו פולט את סודה הגדול ביותר של אש: שהיא זו שהרגה את קנסרל.
אש הרגה את אביה קנסרל כאשר הבינה שמן ההכרח לעצור בעדו.
היא השתמשה בכוחותיה כדי למשוך אותו למקום בו שמר מגוון מפלצות מחמד, גרמה לו לפתוח את הכלוב, והמפלצות המתאוות לבשר מפלצת קרעו אותו לגזרים.
כשזה קרה, קנסרל כבר היה כל כך בלתי יציב, שאנשים לא ידעו אם להאמין שזו הייתה התאבדות או תאונה.
קשת מתוודה שהוא צריך להתרחק ולקחת זמן לחשוב, אז הוא הולך לחפש אחר הנער שהטריד את אש, שמאמינה שהוא מקושר לכל הדברים המוזרים שקורים סביבה וסביב משפחת המלוכה.
אך חוץ מקשת, אף אחד לא לוקח את חששותיה ברצינות יתרה.
קשת מרגיש צורך לפצות את אש על העוול שגרם לה בקנאתו, והיא שולחת אותו לדרכו בסליחה ואהבה.
סביב ההכנות למסיבת החורף המלכותית הגדולה - אשר כל אצילי הארץ מצופים להגיה אליה, נחשפים מספר מפקדי מורדים ומתגלה מידע רב, בעיקר לגבי מתקפה מתוכננת על עיר הבירה.
בריגן מספיק להתכונן ולהגן על העיר, אך במהומת הקרב, אש נחטפת.
בפקודתו של הילד עם העיניים המוזרות, היא מוחזקת מסוממת ויורים בה חיצים.
הנער, ששמו אימיקר, מתגלה לקוראים בשלב זה כלק, האנטגוניסט מסיפור "מחוננת".
הוא מגלה לאש שבכוונתו למלוך בדלס (הגיאיות) כאשר אש לצידו.
היא מסרבת לו, ומצליחה להימלט, אך מוצאת בדרך את גופתו של קשת.
בזעמה, היא שורפת את אחוזתו של לק, והורגת את משרתיו מרוקני המחשבות.
היא נתקלת בסוסה, ורוכבת עמה כברת דרך, אך לק מצליח למצוא אותה, ומספר לה על ארץ שנמצאת מעבר להרים, ובה אנשים אחרים כמוהו,"מחוננים".
הסוסה של אש בועטת בלק בעינו, והוא נופל דרך חריץ בהר.
אש מתפללת שהוא מצא שם את מותו.
היא משוטטת זמן מה ללא מטרה, וללא דאגה לחייה, כאשר רק הסוסה שומרת עליה.
מצילים אותה תושבי כפר שמוצאים אותה מחוסרת הכרה.
כשהיא מתעוררת, היא מגלה שידיה קפאו, והיא איבדה שתי אצבעות, היא נואשת, ומאמינה שלעולם לא תנגן שוב בכינור.
חבריה החדשים מחזירים אותה לבירה, ושם היא נזכרת בשמו של הקשת שירה בקשת, פושע בשם ג'וד.
ג'וד מתגלה כאביו האמיתי של קשת, כאשר אנס את אמו - ליידי ברוקר - בפקודתו של המלך נאקס.
אש מגיעה לפורט פלאד הנמצא תחת מתקפה, כדי לסייע.
השניים מודים שהם מאוהבים, אבל אש מסרב להיכנע לרגשותיה, כי היא לא רוצה להרשות לעצמה לאהוב מישהו שכנראה הולך למותו במלחמה.
בריגן יוצא לקרב, ואש נותרת מאחור, מיואשת ומיוסרת מדאגה לשלומו.
בניסיון להתמודד עם מותו של קשת ואובדן אצבעותיה, אש חיה בבידוד, אך גארן מחזיר אותה לחיים כשהוא משכנע אותה כדי להתחיל לעבוד בבתי החולים, ולהקל על כאבם של החולים והפצועים.
היא פוגשת שוב גם במלך נאש, ומספרת לו שהיא מעדיפה להתנתק גם ממנו, כי גם הוא חייל והיא לא רוצה להתמודד עם אבדות נוספות.
הוא מגיב לה שזו גישה מטופשת, והרי כולם סופם למות בדרך זו או אחרת.
השיחה מיטיבה עם שניהם, והם מגיעים למצב של קבלה לגבי האהבות שלהם, אפילו כלפי אבותיהם המרושעים.
אש פוגשת את רואן (המלכה האם) ולורד ברוקר (אביו החוקי של קשת), והם מגלים לה שבריגן אינו בנו של נאקס, אלא של ברוקר, ושהיה ביניהם רומן שהוביל להגלייתו של ברוקר על ידי נאקס, ושזו הייתה הסיבה להתעללות של נאקס בברוקר ומשפחתו, לרבות האונס של אשתו.
הסיפור לא יצא החוצה מעולם משום שנאקס רצה לשמור על כבודו.
אש כועסת על מעשיהם של רואן וברוקר, כיוון שכל השנים האלה בריגן הרגיש לא נאהב ודחוי מצד אביו, ובגלל שזה גרם לה לאבד אמון בברוקר, שהיה בשבילה כמו אב שני וסמל הטוב בעיניה.
רואן, המלאה רגשות אשמה, משוחחת איתה.
אש מקבלת את העובדה שגם האב הטוב שלה עשה טעויות, והם משלימים.
כשהיא חוזרת לפורט פלאד, אש ובריגן מתנים אהבה, ומשלימים עם כל מה שאיבדו והרוויחו במהלך הזמן.
כעבור זמן קצר, המורדים מבקשים להיפגש תחת מסווה של משא ומתן לסיום המלחמה, אך בבואם דורשים שאש תינתן להם.
כתוצאה התחיל קרב, בו נאש נורה, אך הוא לא נהרג.
בריגן לוקח את הצבא, ומנצח את המורדים ובכך מחזיר את הגיאיות למצב של שלום.
אש חוזרת לבירה ומוכתרת כגיבורה, דבר הגורם לה למבוכה רבה.
באחוזתו של ברוקר נערך טקס לזכרו של קשת, ומגיעים אנשים רבים להתאבל, כולל קלרה ומילה, והפעוטות שלהן, הילדים של קשת, ארן (הבן) וליב (הבת).
מילה מספרת לאש שהיא החלה במערכת יחסים עם נאש, ואש מרוצה מכך, ומרוצה עוד יותר מבנו (ארן) וביתו (ליב) הקטנים של קשת.
בטקס ההתאבלות על קשת, היא מתאבלת גם על אביה, אותו אהבה, ואף סולחת לעצמה על מותו.
היא מנגנת שיר בכינור, עליו נאבקה בנשמתה לחזור לנגן, והניגון הנוגה מבטא את העצב שלה על החיים והמתים שהיא אוהבת.
ליידי אש: האישה-מפלצת האחרונה בממלכה.
כמו כל יצורי המפלצת, היא יפה באופן בלתי נתפס, ומראה - במיוחד מראה שיערה - יכול לגרום לאנשים לאבד עשתונות ולהתפרע באלימות.
שמה ניתן לה בשל צבע שיערה, שילוב של כתום וורוד ונחושת וזהב המדמה להבות בוערות.
היא בדרך כלל עוטה צעיף על ראשה כדי למנוע תשומת לב לא רצויה, הן מבני אנוש והן ממפלצות אחרות שמתאוות לבשרה.
אמה ג'סה הייתה עובדת בארמון המלך, ומתה זמן קצר אחרי הלידה.
אביה קנסרל היה רודן וסדיסט שהתגאה בכוחותיו ובעזרתם פיתה נשים רבות ושלט במלך נאקס (נאקסדל).
אש הרגה את אביה קנסרל מעט שנים לאחר שהמלך נאקס מת מסמים.
למרות פחדיה היא משתמשת בכוחה נגד אסירים של המלך נאש כדי לגלות את המזימות של לורד מיידוג, אחותו ליידי מורגדה ולורד ג'נשן.
לאש עיניים ירוקות ועור כהה והיא אמיצה, פעלתנית ורגשנית.
הנסיך בריגן: אחיו של המלך נאש ומפקד צבאו.
הוא בנו של לורד ברוקר והמלכה רואן, כתוצאה מרומן ביניהם בעוד המלך נאקס היה בשלטון.
בתור אח, הוא ונאש אוהבים זה את זה וקרובים מאוד.
בתור מפקד, הוא הרוויח את אמונם ונאמנותם של חייליו, המוכנים לעשות הכל בשבילו.
כשהוא פוגש את אש, הוא לא סומך עליה, אך במהרה מבין שהיא בעלת ברית נאמנה, ובסוף מתאהב בה.
בריגן הוא אפור-עיניים, ולו בת קטנה בשם האנה פרי אהבתו לעובדת באורוות הסוסים, רוז.
בריגן מציע לה נישואים בתור נחמה אך היא מתה זמן קצר לאחר הלידה.
בריגן אוהב מאוד סוסים ויש לו מבחר גדול ומגוון שלהם.
לורד קשת (ארקלין): חבר ילדותה של אש, ומאהבה בתחילת הסיפור.אש נתנה לו את כינויו, קשת, אך שמו האמיתי הוא ארקלין.
אמו, אליס, נאנסה על ידי ג'וד, שליחו של המלך הרשע נאקס, במטרה להעניש את בעלה, ברוקר, על הרומן עם המלכה, רואן.
קשת הוא התוצאה של האונס, אך הוא גודל באהבה רבה על ידי אביו החוקי, ברוקר.
קשת אוהב את אש, אך אפילו שהשניים לא נועדו להיות זוג, הוא מרחיק את אש בהתנהגותו הקנאית.
קשת שוכב עם מגוון נשים ללא כל תחושת אחריות, וכתוצאה, קלרה (מפקדת המרגלים ואחותו הממזרה של נאש) וכן מילה (משומרותיה ובנות לווייתה של אש) נכנסות להריון ויולדות.
קשת מנסה לחפות על התנהגותו הרעה בחיפוש אחר מי שמתנכל לאש, ומוצא את הפושע ג'וד, שקשת חושד שהוא אביו האמיתי, ואחר כך נהרג על ידו.
קשת מתואר כיפה תואר, בהיר, וגבוה.
ברוקר: לשעבר מפקד צבא בשירות המלך נאקס, עד שנחשף כי הוא מנהל רומן עם המלכה רואן.
בריגן נולד כתוצאה מיחסים אלו.
בנקמה, נאקס הורה לשבור לרסיסים את רגליו של ברוקר, ושלח את ג'וד לאנוס את אשתו, אליס.
ברוקר משמש כמנטור ואפוטרופוס של אש במהלך מרבית חייה.
הוא מתואר כאיש חכם, מתחשב, והגיוני.
אש אוהבת אותו אהבת בת לאב.
קנסרל: אביה של אש, וכמוה: איש-מפלצת.
הוא היה יועצו של המלך נאקס, והיה ידוע לשמצה כאיש אכזר ובלתי-שפוי, כתוצאה, לפחות חלקית, משימוש יתר בסמים.
הוא החזיק בחיות-מפלצת טורפות כחיות מחמד, אותם היה מייסר ברעב ומענה.
כשנולדה אש באופן מפתיע החליט שלא להרוג אותה.
בניגוד לאופיו האכזרי קנסרל אהב את ביתו מאוד ושאב אושר כשגרם לה שמחה והנאה, זמנים אלו היו היחידים בחייו בהם היה מאושר באמת.
כשאש הבינה כי חובה לעצור אותו לפני שיגרום לקטסטרופה עוד יותר גדולה הן בחייה והן בממלכה, היא גרמה לו תוך שימוש בכוחותיה להיכנס לכלובו של נמר-מפלצת, שהרג אותו.
לקנסרל היה שיער כסוף ועיניים כחולות, והוא היה מדהים ביופיו, בדיוק כמו אש, רק שמעולם לא הסתיר אותו בניגוד אליה.
המלך נאש: מלך הגיאיות, ובנם של רואן ונאקס.
בהתחלה, כמו רוב הגברים, היה לו קושי להתנגד למשיכה הלא רצונית לאש, אבל בסופו של דבר הוא מצליח לשלוט בעצמו ומבין שאש ובריגן אוהבים אחד את השנייה, מה שגורם לו לחשוב על אש כעל אחות קטנה, ולהתקרב אף יותר לאחיו הקטן בריגן.
למרות שהוא לא תמיד מצליח להשתמש בשכל הישר, הוא אדם הוגן ומלך טוב.
הוא מתואר כאיש יפה בעל שיער כהה.
מילה: נערה בת 15, מתוארת כעדינה, יפה ומתוקה, בעלת עור ושיער בהירים.
אחת מהשומרות של אש וחברה טובה שלה.
קיימה רומן בן לילה עם קשת, שבעקבותיו נכנסה להריון וילדה את ביתה ליב.
לאחר מכן היא והמלך נאש מתאהבים ומתחילים זוגיות.
מוסה: מפקדת חולית שומריה של אש, בעלת עיניים בצבע חום- אגוז.
היא קשוחה מעט אך טובת לב.
מצילה את חייה של אש כשהיא ועוד נשים מחממות אותה בגופן, לאחר חטיפתה על ידי לק (אימיקר).
האנה: בתו בת השש של בריגן, שנולדה כתוצאה מיחסים בין בריגן ועובדת אורווה בשם רוז.
היא מתוארת כטומבוי שמנסה להשתמט מלימודיה.
קלרה: בתו של נאקס מיחסים מחוץ למסגרת הנישואים, ותאומתו של גארן.
היא מקיימת רומן עם קשת, וכתוצאה יולדת את ארן, אך מסיימת את מערכת היחסים מתוך התחשבות באש.
גארן: אחיה התאום של קלרה ובנו של נאקס.
הוא סובל מבריאות לקויה כתוצאה ממחלה שלקה בה כילד.
מתאהב ומתחתן עם עובדת מהארמון.
לידי: נערה ששירתה את אש בילדותה באחוזה שלה.
אש ולידי היו קרובות זו לזו מאוד, וצמחה ביניהן מערכת יחסים שהייתה כנראה מעבר לידידות, אך קנסרל לא ראה את יחסיהן בעין טובה והרחיק את לידי על ידי כך שהשיא אותה לגבר ושלח אותה הרחק משם.
נאקס: המלך הקודם, בעלה של רואן ואביהם של נאש, קלרה וגארן.
נאקס התחיל את דרכו עם פוטנציאל להיות מלך טוב, אך הרשה לקנסרל לדרדר אותו ולהשתלט על מחשבותיו ומעשיו, לרעת הממלכה ותושביה.
המלכה רואן: אלמנתו של נאקס.
ממלאת תפקיד כמעט אמהי כלפי אש.
רואן היא אישה נמוכת קומה ובעלת שיער שחור.
לק (אימיקר): מחונן מממלכת מונסי, אשר לא ידועה לדרי הגיאיות, כי היא מעבר לרכס הרים שהם מעולם לא הצליחו לחצות.
אמו מתה בלידתו, ואביו גידל אותו.
כשעינו הפכה אדומה והוא התגלה כמחונן, אביו ברח כדי למנוע את הסרתו מחזקתו, מכיוון שבממלכה, כוחותיהם של מחוננים נדרשו לשרת את המלך ישירות.
כשחיפשו מקום להשתקע, הם נפלו לתוך מערה בצלע ההר, ומצאו את עצמם בממלכת הגיאיות.
אימיקר שינה את שמו ללק, והתגלה כסדיסט תאב כוח.
הוא יוצא מהנחה שאש היא כמוהו, וחושב שהם יכבשו את הממלכה וישלטו בה יחדיו.
טס: סבתה של אש ואמא של ג'סה.
מנהלת משק הבית של האנה.
בעלת עיניים ירוקות ושיער לבן.
"אש" נמנה ברשימת ספרי הנוער הטובים של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) לשנת 2010, וכן זכה בפרס Cybils בקטגוריית נוער.
הספר זכה גם בפרסים הבאים:
הוצאת כנרת, 2012, 398 עמודים, תרגום: יעל אכמון
אש נגד-סוללות (מכונה לעיתים אש נגד-סוללה; בראשי תיבות: אש נ"ס; באנגלית: Counter-battery fire), הוא מונח המתאר פעילות צבאית התקפית, לרוב ארטילרית, המכוונת לפגיעה במערכי האש הארטילריים של האויב (תותחים, משגרי רקטות, מרגמות וכו').
מטרת האש נגד-סוללות היא שיתוק ודיכוי מאמץ האש של הצד האחד באמצעות שימוש באש מהצד השני.
לפי נאט"ו, אש נגד-סוללות היא "אש המסופקת לצורך הרס או נטרול מערכת סיוע האש של האויב".
פעולות אלו באו לידי ביטוי בהשמדת - עמדות לשיגור רקטות, מתקנים לייצור רקטות, סוללות נ"מ, סוללות מרגמה, מטרות שמפעילות טילי כתף, ועוד.
עיקרי ריכוזי האש היו לעבר מטרות המפעילות ירי תלול מסלול של חמאס ושל הג'יהאד האסלמי.
פעולות אלו התבצעו בעיקרם בתקיפות אוויר-קרקע, של מטוסי קרב ושל כטמ"מים חמושים.
בנוסף לתקיפות מהאוויר ביצע צה"ל גם מאמץ אש יבשתי באמצעות טנקים, מערך קני של חיל התותחנים, יחידת מורן, ויחידות קומנדו המפעילות טילי כתף מדויקים כמו אגוז ומגלן.
לפי פרסומים של דו"צ, במבצע "שומר החומות", הושמדו גם מטרות המפעילות אש מנגד ברצועת עזה על ידי ספינות טילים ישראליות מדגם "סער 5" של זרוע הים באמצעות טילים מדויקים.
כוחות ארטילריים הסופגים אש נגד-סוללות נוקטים שורה של אמצעי התגוננות על מנת לסכל את מאמצי האויב לפגוע בהם:
התחפרות כלי הכוח: עבודות חיפור ושיקוע של כלים ארטילריים נחשבים לאמצעי יעיל למתן הגנה על הכוח והחיילים בו מצד ירי ארטילרי נגדי.
דרך זאת הייתה נפוצה כבר במלחמת העולם הראשונה, והיא מהווה בימינו אמצעי שכיח למדי במערכים הארטילריים של קוריאה הצפונית.
עם זאת, אמצעי חימוש מדויקים מצד האויב עשויים לצמצם את יעילות ההתחפרות.
הסבת כלי הכוח למשוריינים: במהלך המאה ה-20 רוב כל הנשק הארטילריים הכבדים עברו להיערכות על בסיס רכב קרבי משוריין, בין השאר במטרה לשפר את מיגון הכוח מפני אש האויב.
הצבת הכוח בסביבה אזרחית: הטמעת הכוח הארטילרי בקרבת אוכלוסייה אזרחית, בדומה לנעשה מצד ארגוני טרור פלסטיניים ברצועת עזה, משפרת את סיכויי השרידות של הכוח באמצעות יצירת אפקט של מגן אנושי.
פיזור הכוח: פיזור הכלים הארטילריים על פני המרחב מצמצם את סיכויי האויב לפגוע בקלות בכוח הארטילרי ומשפר את ההגנה על החיילים בכוח.
הסתרת הכוח: על אף שירי ארטילרי עשוי להיחשף באמצעי איכון שונים, למשל על ידי מערכת מכ"ם המיועדת לכך, הסתרת הכוח הארטילרי מאמצעי תצפית של האויב, למשל באמצעות סוללת עפר או בתוך צמחייה, יכולה לשפר את ההגנה על הכוח.
ירי בתנועה: כלי נשק ארטילריים בעלי יכולת ניידות גבוהה, כגון תותחים מתנייעים, משגרי רקטות ממונעים ומרגמות, מצטיינים ביכולת לשנות במהירות את מיקומם לאחר ביצוע הירי.
כך ביצוע אש נגד-סוללות אל מקור הירי עלול שלא לפגוע בכוח התוקף, מאחר שזה כבר הספיק להימלט מהמקום.
אש נגד-סוללות: השבת אש נגד-סוללות כמענה לאש נגד-סוללות מצד האויב, נחשבת לדרך יעילה להגן על הכוח הארטילרי.
אש וזעם: בתוך הבית הלבן של טראמפ הוא רב-מכר שנכתב בידי העיתונאי מייקל וולף, ויצא לאור ב-5 בינואר 2018. הספר עוסק במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 ובתשעת החודשים הראשונים של נשיאות דונלד טראמפ.
בספר מביא וולף תיאורים לא מחמיאים על התנהגותו של טראמפ, התנהלות כאוטיות בין הבכירים בבית הלבן, וביקורת רבה מפי סטיב באנון, שהיה האסטרטג הראשי בבית הלבן.
קטעים מהספר פורסמו בגארדיאן ובמגזין "ניו יורק".
עיתונאים המסקרים את הבית הלבן אישרו את מהימנותה של התמונה הכללית של טראמפ כפי שהיא מתוארת בספר, אך ציינו שחלק מהפרטים שגויים או לא סבירים.
מנגד, הנשיא טראמפ טען כי לא התראיין לכותב הספר, שאותו כינה "לוזר", ושהספר "מזויף" ומכיל סיפורים שקריים.
ראש ה-CIA, כינה את הספר "פנטזיה", סגן הנשיא מייק פנס כינה את הספר "בדיוני", וגם דוברת הבית הלבן ואנשי טראמפ אחרים טענו שתוכן הספר שקרי לחלוטין.
שם הספר נלקח מנאום של טראמפ באוגוסט 2017, בו אמר כי אם קוריאה הצפונית תאיים על ארצות הברית, היא תיענה "באש ובזעם שהעולם לא ראה מעודו."
בחודש יוני 2016 ראיין מייקל וולף את דונלד טראמפ באחוזת בוורלי הילס, עבור העיתון הוליווד ריפורטר.
טראמפ אהב את הראיון, ולדברי וולף לאחר שנבחר לנשיא הוא אישר לו גישה לאגף המערבי של הבית הלבן (טראמפ הכחיש טענה זו).
וולף ערך כ-200 ראיונות עם אישים בכירים בבית הלבן, פקידים ועובדים.
הספר "אש וזעם" מביא תיאורים רבים של התנהגותו של דונלד טראמפ, בדרך כלל לא מחמיאים, וכן מתאר התנהגות כאוטית של בכירים בבית הלבן.
רוב הפרטים בספר לא פורסמו לפני כן.
על פי הספר, אף אחד בצוות הבחירות לנשיאות לא ציפה שטראמפ ינצח, כולל טראמפ עצמו ואשתו מלאניה.
בנו, דונלד טראמפ ג'וניור, אמר שאביו "נראה כאילו ראה רוח רפאים" כאשר הבין שהוא ניצח, ומלאניה טראמפ "פרצה בדמעות - ולא של שמחה."
רבים מהציטוטים השנויים במחלוקת הגיעו מסטיב באנון, שניהל את מערכת הבחירות ולאחר מכן היה האסטרטג הראשי בבית הלבן עד שהודח בידי טראמפ והיה ליריבו המר.
על פי באנון, הפגישות של דונלד טראמפ ג'וניור וג'ארד קושנר עם גורמים רוסיים במגדלי טראמפ היו "בוגדניות ולא פטריוטיות".
לאחר פרסום הספר התנצל סטיב באנון בפני דונלד טראמפ על הדברים שהוא מסר לסופר ואמר כי הוא "תומך בנשיא ובאג'נדה שלו ללא הסתייגות"
דונלד טראמפ תקף את הספר מספר פעמים, כינה אותו "ספר בדיוני" ו"חרפה", וטען שמייקל וולף משקר.
מייקל ד'אנטוניו, שפרסם בעבר ספר ביוגרפי על טראמפ, סקר את הספר ברשת CNN והעיד כי התמונה הכוללת של טראמפ בספר תואמת את ההיכרות שלו ושל אחרים, ויש בה תשומת לב לפרטים כמו טווח הקשב הקצר של טראמפ, נטייתו למיזוגיניה ועליונות לבנה, וכן נטייתו לזלזל בחוות דעת של מומחים.
הוא הוסיף כי תיאורי האנשים סביב טראמפ בספר יוצרים אף הם "תמונה אמינה".
ד'אנטוניו מתח ביקורת על סגנון הכתיבה של וולף, שלדבריו מזכיר עיתונות צהובה, ואמר: "אף על פי שיש להתייחס לספר במידה מסוימת של ספקנות, זהו ספר חיוני לקריאה והוא מספק מסגרת שעליה יוכלו לבנות הסופרים העתידיים."
לדברי עיתונאית הניו יורק טיימס מגי הברמן, ישנם חלקים שגויים בספר.
לדעתה, מייקל וולף מביא בספר תמונה כללית נכונה, אבל מתאר באופן שגוי רבים מהפרטים הבסיסיים.
כדוגמאות היא מביאה תיאור לקוי של תקריות בימים הראשונים של טראמפ בבית הלבן, ופרשנות שגויה למאמר בניו יורק טיימס.
אש צולבת הוא סרט דרמה היסטורית ישראלי משנת 1989 בבימויו של גדעון גנני עם דן תורג'מן ושרון הכהן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בני ברבש בהשראת פרשת חיה זיידנברג שהוצאה להורג על ידי לח"י בתקופת מלחמת העצמאות.
זה סיפור אהבה בין יהודיה מתל אביב וערבי נוצרי מיפו, המנסים לשמר את אהבתם כנגד כל הסיכויים כשם נתונים לאיומים משני הצדדים עד לסוף הטרגי.
במציאות היו אלה דאוד יסמיני וחנה זיידנברג ובסרט שונו שמותיהם לג'ורג' חורי ומרים זיידמן.
הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן ופסטיבל הסרטים בטוקיו.
צילומי הסרט נערכו בקיץ 1988 בעיקר ביפו, כולל בתוך בית הספר קולג' דה פרר בו למד דאוד יסמיני.
הקרנת טרום הבכורה נערכה במרץ 1989, והקרנת הבכורה הרשמית בפסיבל הסרטים בטבריה.
מרים זיידמן (שרון הכהן) היא בחורה צעירה ונאה העוזרת לאימה פולה (מרים גבריאלי) בניהול מסעדה עממית ברחוב שינקין בתל אביב.
למרים אח גדול בשם שרגא (סיני פתר) המשמש מפקד קורס מ"כים בהגנה ואח קטן בשם דודו (נדב שלומאי) חובב צילום ומודרך בידי הצלם מר שלוש (אריה אליאס), סועד קבוע במסעדה.
מרים הולכת לקניות בשוק הכרמל ונתקלת בשני חיילים בריטים שמתייחסים אליה לא יפה.
לעזרתה נחלץ בחור מטופח הנוהג ברכב נוצץ ומציג עצמו בתור ג'ורג' חורי (דן תורג'מן).
היא מספרת לו על המסעדה בשינקין והם נפרדים.
בלילה הוא מגיע למסעדה "במקרה" לבקש מים בגלל הרכב התקוע שלו.
הוא מתייחס למרים ברכות והיא מתחילה להתאהב בו.
שרגא מביא למסעדה את ישראל (דני פרידמן) שהוא פקוד שלו בקורס מ"כים בהגנה.
ישראל מאוהב במרים אבל היא מתייחסת אליו כחבר ולא כאהוב.
ג'ורג' ממשיך להגיע ולוקח את מרים לבתי קפה שם הם רוקדים ואהבתם מתגברת.
מרים נמצאת כל הזמן במעקב של ההגנה.
הם חוטפים אותה והחוקר (שלמה תרשיש) מזהיר אותה כי אם לא תפסיק את יחסיה עם ג'ורג' הוא יגלה זאת לשרגא אך מרים לא נרתעת גם כששרגא מגיע הביתה ומכה אותה.
בינתיים מתקבלת החלטת החלוקה, היהודים חוגגים והערבים מתכוננים למלחמה.
אנשי לח"י תוקפים ביפו ובין ההרוגים גם פייר, חברו הטוב של ג'ורג'.
חברו אנטואן (מכרם ח'ורי) ומפקד הנג'אדה (גבי שושן) פוקדים עליו להעביר מטען ממולכד לתל אביב דרך מרים.
הוא מקבל את המטען אך נמלך בדעתו וזורק אותו לים.
בינתיים מצליחה מרים לעבור את הגבול ליפו תחת אש של ערבים ויהודים.
הוא מבקש ממנה לנתק את יחסיהם בגלל המצב אבל היא לא מסכימה.
ג'ורג' מתכנן לברוח איתה בסירת מנוע ולשם כך הוא פורץ את כספת החנות של משפחתו.
בינתיים חוטפים שני אנשי לח"י את מרים, מסיעים אותה ליער ואז נשמעת ירייה.
כשג'ורג' מגיע עם הכסף לחדרה היא איננה שם.
"מרים זיידמן הואשמה בבגידה על ידי הלח"י והוצאה להורג ביריה.
למרות שאשמתה לא הוכחה, שמה לא טוהר מעולם והאחראים למותה לא נתנו את הדין על מעשם עד עצם היום הזה".
שחקןתפקיד דן תורג'מן ג'ורג' חורי שרון הכהן מרים זיידמן מרים גבריאלי פולה זיידמן סיני פתר שרגא זיידמן דני פרידמן ישראל גבי שושן מפקד הנג'אדה אריה אליאס הצלם שלוש צבי בומס זמר מכרם ח'ורי אנטואן מילאד מטר פייר נדב שלומאי דודו
אש צולבת הוא סרט פשע אפל אמריקאי משנת 1947 בבימויו של אדוארד דמיטריק עם רוברט יאנג, רוברט מיצ'ם, רוברט ראיין וגלוריה גראהם בתפקידים הראשיים.
מוקד העלילה הוא רצח על רקע אנטישמי.
באותה שנה הופק הסרט הסכם ג'נטלמני העוסק גם הוא באנטישמיות הסמויה בארצות הברית.
התסריט מבוסס על הרומן "The Brick Foxhole" של ריצ'רד ברוקס משנת 1945.
הסרט היה מועמד ל-5 פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - אדריאן סקוט
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - אדוארד דמיטריק
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - רוברט ראיין
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - גלוריה גרהאם
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - ג'ון פקסטון
הסרט זכה בפסטיבל הקולנוע בקאן בפרס הסרט החברתי הטוב ביותר - Prix du meilleur film social ובפרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר.
פינלי, (רוברט יאנג) נקרא לחקור רצח של ג'וזף סמואלס (סם לבן).
בזירת הרצח נמצא ארנק של חייל בשם מיצ'ל.
החקירה מגלה כי לפני הרצח שהה סמואלס בבר עם מספר חיילים משוחררים.
סמואלס שתה אלכוהול עם ארבעה עמיתים: קפטן מיצ'ל (ג'ורג' קופר), מונטגומרי (מונטי) (רוברט ראיין), פלויד באואר (סטיב ברודי), ולירוי (סטיב פיפס).
מיצ'ל נראה מדוכא ולכן הזמין אותו סמואלס לביתו, פלויד ומונטי עקבו אחריהם והצטרפו מאוחר יותר בביתו של סמואלס.
מיצ'ל עזב מוקדם ומונטי ופלויד נשארו.
מונטי החל להטיח עלבונות אנטישמיים כלפי סמואלס ולבסוף בהיותו שתוי, רצח אותו במכות.
כעת מבקש פינלי לפצח את תעלומת הרצח, הוא עוצר את קפטן קילי (רוברט מיצ'ם), חברו הטוב של מיצ'ל וזה מעיד כי מיצ'ל אינו טיפוס של רוצח - אלא הוא צייר שנמצא כעת במשבר: פוסט טראומה מהמלחמה ויחסים בעייתיים עם אשתו.
מיצ'ל נודד ברחוב וושינגטון ומתיידד עם נערת בארים בשם ג'יני (גלוריה גראהם) שנותנת לו את מפתחות דירתה, אולם לאחר שהוא מסגיר את עצמו, היא אינה מספקת לו אליבי.
מונטי מפריח בחקירתו הערות אנטישמיות על סמואלס כמו "ג'ו-בוי" או "מישהו עם אחד השמות האלה שידעו איך להשתחרר מהצבא".
מיצ'ל לעומתו מוסר בחקירה כי כלל לא ידע שסמואלס הוא יהודי.
בינתיים מקבל פלויד "רגלים קרות" ודורש ממונטי 1,000 דולר כדי לברוח למקסיקו ומאיים כי יסגיר אותו.
בתגובה, מונטי חונק אותו ומביים כאילו התאבד בתלייה.
פינלי מגיע למסקנה כי הוא יודע את המניע לרצח - אנטישמיות, וחשדו נופל על מונטי.
הוא מזמן את לירוי חלש האופי שמונטי מתגרה בו כל הזמן על מוצאו מטנסי, ונותן לו הרצאה על מהות הקנאות, הגזענות והאנטישמיות.
הוא משכנע את לירוי לטמון מלכודת למונטי.
לירוי מוסר למונטי כי "נפגש" עם פלויד שדורש לראותו בדירתו בשעה 20:00 ומוסר לו פתק עם כתובת לא נכונה.
למרות הפתק "השגוי" הזה מגיע מונטי לכתובת הנכונה ובדירתו של פלויד מחכים לו פינלי והשוטרים.
הוא בורח, אך פינלי יורה בו למוות.
אש קודש הוא התנחלות ויישוב קהילתי חקלאי ברכס קידה, אחד מיישובי גוש שילה.
גובהו 830 מטר מעל פני הים בסמוך לעמק שילה, מוקף בכרמים ובשטחים חקלאיים.
היישוב הוקם בשנת 2001 כמאחז במסגרת הסכם המאחזים שבעקבותיו פונה היישוב מגבעה סמוכה למיקומו הנוכחי.
היישוב הוקם על ידי שלושה בחורים שהתגוררו באוהל, ולאחר חצי שנה הצטרפה ליישוב משפחה ראשונה שהתגוררה אף היא באוהל.
ליישוב, שנכלל במסגרת המאחזים המיועדים להסדרה במסגרת ועדת ההסדרה, תוכנית מתאר שהוכנה בשנת 2013 אולם ממתינה מאז לאישור מדיני על מנת לקבל תוקף.
בשנת 2005 הוגש דו"ח ששון לראש הממשלה דאז, אריאל שרון, בעניין המאחזים הבלתי מורשים בגדה המערבית.
בדו"ח מצוין כי המאחז הוקם על קרקעות שהן משולבות: כלומר, אדמות מדינה + אדמות סקר + וקרקע בבעלות פלסטינית פרטית.
מאז היווסדו התקיימו מספר סבבים של סכסוכים אלימים בין תושבי המאחז לתושבי הכפר הסמוך, קוסרה.
בשנת 2022 התגוררו בו כ-90 משפחות וכארבע מאות וחמישים תושבים.
בשנת 2025 הוסדר המאחז כיישוב מן המניין.
בעת הסדרתו, התגוררו בו מעל 100 משפחות, רובן בבתי קבע, ומיעוטן בקראוונים.
הוא היה נחשב לאחד המאחזים הגדולים ביותר ביהודה ושומרון.
בתחילה נקרא המקום גבעה ח', שם שנקבע באופן זמני על שם האופי הטופוגרפי של המקום.
חסידי חב"ד שהגיעו ליישוב על מנת להדפיס את ספר התניא וביקשו להדפיס את שם המקום בפתיחה לספר היוו זרז לתושבי היישוב לבחור לו שם חדש באותו היום.
השם נקבע על שם ספרו של האדמו"ר מפיאסצנה "אש קודש" שבאותה העת למדו חברי היישוב באופן קבוע.
ספר זה הוא אוסף שיחות שנאמרו על ידו בגטו ורשה בשנות מלחמת העולם השנייה, ולאחר הירצחו בידי הנאצים יצאו לאור כספר על ידי תלמידיו.
בנוסף נקרא היישוב על שמו של אש קודש גילמור שעבד כמאבטח בסניף הביטוח הלאומי בירושלים ונרצח בפיגוע במהלך האינתיפאדה השנייה.
לפי אתר המועצה האזורית מטה בנימין, מרבית התושבים הם דתיים לאומיים והקהילה ביישוב דוגלת בעבודה עברית, בגאולת קרקעות ובחיבור מעשי ורוחני לאדמת ארץ ישראל.
רבים מתושבי היישוב עוסקים בחקלאות ובנייה ואחרים עוסקים במקצועות חופשיים.
סביב היישוב פרוסים מאות דונמים של כרמי גפנים וזיתים המעובדים על ידי חקלאים תושבי המקום.
גם בניית הבתים ביישוב נעשית ברובה על ידי עובדי כפיים וקבלנים תושבי היישוב.
ביישוב בית כנסת, גן שעשועים, פינת חי, משחקייה, ספרייה, מבנה רב-תכליתי, מקווה נשים וגן ילדים רב-גילאי.
ילדי היישוב לומדים החל מבית הספר היסודי במוסדות החינוך ביישובי הסביבה הסמוכים שילה, מכמש, עלי ועמיחי.
בשנת 2019 נפתח ביישוב סניף של תנועת הנוער בני עקיבא, בשיתוף פעולה בין הנהגת היישוב והתושבים לסניפי בני עקיבא עלי, תקוע ועפרה.
בנוסף שוכנים ביישוב משרדי ארגון השומר יו"ש.
מטיילים רבים פוקדים את היישוב וסביבתו, חלקם לנים בצימר הנמצא ביישוב או מבקרים בבריכה הנמצאת בסמוך אליו, חלקם מטיילים בבורות המים הרבים הפזורים סביב היישוב, רוכבים בסינגל האופניים המקיף את גוש שילה או באים לצפות בפריחת אירוס השומרון הפורח מדי שנה בחודש אפריל.
אש הוא סרט דרמה ואסונות רוסי משנת 2020 בכיכובו של קונסטנטין חבנסקי ובבימויו של אלכסיי נוז'ני, שביים בעבר את "אני מרזה".
הסרט עלה לאקרנים בבכורה מסחרית ב-24 בדצמבר 2020. הסרט צולם על ידי אולפני T3 של ניקיטה מיכאלקוב בשיתוף פעולה עם תאגיד VGTRK וערוץ רוסיה-1, בהפצת סנטרל פרטנרשיפ ובתמיכת קרן הקולנוע הרוסי הממשלתית.
הסרט מהווה לשיתוף הפעולה השמיני בין תאגיד VGTRK ואולפני T3. למרות מגבלות שהוטלו על בתי הקולנוע בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה, במסגרתן נאסר למלא את האולמות יותר מחצי מתכולתן, הסרט הכניס 926,776,922 מיליון רובל לעומת תקציב הפקה של 550 מיליון רובל והוכתר כהצלחה מסחרית.
זהו סיפור הרואי על כבאים ומחלצים של המשרד למצבי חירום העומדים בדרכה של שריפת ענק, כאשר נראה כי לאנשים במצוקה לא נותר אלא לחכות לעזרה.
מה שאנחנו מכנים הישג, מבחינתם - זו השגרה הקבועה, להיכנס למצבים שהם בבחינת סכנת חיים וסיכון יומיומי.
הסרט היה מועמד לקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2020 בטקס פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה.
קבוצה של שישה צוותי כיבוי של השירות להגנת היערות לכודים בטבעת אש בתוך קרחת יער.
מפקד הקבוצה, אלכסיי סוקולוב, מורה לכולם לשכב, להתעטף בשמיכות חסינות אש וללחוץ את פניהם לקרקע, מכיוון שחמצן תמיד זורם מהאדמה.
כולם עושים זאת, אך אחד מהם, נכנע לפאניקה, מנסה לברוח, פורץ לתוך היער הבוער ובסופו של דבר מת.
רוסיה עוברת עונה קשה מאוד של שריפות יער: שריפות מתפשטות ברחבי המדינה בעיצומו של קיץ חם, ממישורי מזרח אירופה ועד קמצ'טקה.
נודע כי אילין הציע לקטיה להטיס מטוס ולקפוץ עם מצנח, סוקולוב אוסר עליהם להיפגש ללא הסברים.
אבל מפקד הבסיס, ולדימיר גרומוב, באותו יום קובע תנאי לסוקולוב: או שהוא לוקח את אילין לקבוצה כחבר שישי במקום חבר הצוות שמת, או שהוא יפרוש מהשירות.
סוקולוב מחליט לקחת את אילין, מאחר שמגיעה קריאה מקרליה על שריפות יער ליד הכפר אולחובו.
בדרך לאולחובו, סוקולוב מדליק גפרור (משהו כמו טקס: אם הגפרור יכבה במהירות, אז יטפלו במהירות באש; אם הגפרור יישרף לאורך זמן, לא יהיה קל להתמודד עם האש).
הפעם האש על הגפרור בוערת לאורך זמן וכמעט מגיעה לאצבעותיו של אלכסיי.
בהתחלה, אילין מתנהג בהתרסה: הוא משמיע בדיחות מלוכלכות, כשהוא צונח לתוך היער, הוא נוחת על עץ.
אבל בערב, בזמן שהוא מכבה את האש המתקרבת, אילין מציל את חייו של זוטוב ומגלה שתושבי המקום הציתו טבעת אש ביער מבלי להמתין למחלצים, בתקווה שהאש שהם הדליקו תרחיק את התפשטות השרפה.
כתוצאה מכך, על הכבאים להציל את עצמם ולהשאיר אוהלים, כלים ומדים ביער הבוער.
המפגש בין הכבאים לתושבי הכפר כמעט מתגבר לסכסוך.
סוקולוב מפריד בין הלוחמים ומתקשר לטייס ואלרה בטלפון לווייני כדי שיוכל להשיג מזון וכלים עבורם.
ואלרה פוגש תושב מקומי, אוקופיץ', שמטיס מסוק מיל Mi-8 ישן (הנקרא בחיבה "לריסה איוואנובנה") וחובב גידול דבורים, אבל כל מה שהוא יכול לשים עליו הוא צנצנת דבש וכמה שמיכות חסינות אש.
ז'וראבל, ווליצ'וק, שוסטוב וזוטוב הולכים לאולחובו לבקש עזרה מתושבי הכפר, ואילו אילין וסוקולוב נשארים ביער.
אילין מביע את נכונותו לשרת בכנות, וסוקולוב אומר שלקטיה יש דיסאוטונומיה ובשיאה היא סובלת מהתקפי פאניקה.
נעלב מקטיה, אילין בורח מסוקולוב יחד עם הטלפון הלווייני, מתקשר לאהובתו ומגלה את הקשר איתה.
במהלך שיחת טלפון בחוף, אילין מבחין בשרפה ומספר על כך לקטיה, אך בטעות משליך את הטלפון הלווייני למים.
ארבעה כבאים מגיעים לאולחובו, שם התושבים חוגגים חתונה.
תושבי הכפר פוגשים את המצילים בעוינות, אך הגיטרה המאולתרת בביצוע שוסטוב מרגיעה את המצב.
לאחר מכן, תושבי הכפר חולקים אוכל עם הכבאים ונותנים להם כלים.
סוקולוב לא מוצא את אילין ולא את הטלפון שלו ומגיע לאולחובו ומדווח שעדיין יהיו בעיות עם שריפות היער; אחר כך אילין בא בריצה ואומר שהוא ראה שרפה.
ואלרה ואוקופיץ', שהגיעו במסוק, זורקים שמיכות עמידות בפני הכבאים ומאששים את דבריו של אילין.
סוקולוב דורש טלפון לווייני, אילין מתוודה שהוא הפיל אותו בטעות לנהר וכתגובה סוקולוב קורע את התג משרוולו של אילין ולמעשה מגרש אותו מהצוות.
ללא קשר עם הבסיס, סוקולוב מודיע על הפינוי מהכפר.
בזמן שהתושבים מתקבצים, האש מתקרבת מספיק ומתברר שעם נשים וילדים לא יהיה להם זמן להימלט.
אי אפשר לפנות את כולם במסוק בבת אחת, מכיוון שהמסוק ישן מאוד (ייקח זמן רב להגיע לגובה ואולי בכלל לא ימריא).
ואז סוקולוב מחליט לשים את הילדים בחלק האחורי של המכונית ולתלות את המכונית עם הילדים למסוק באמצעות כבל.
המסוק גורר את המכונית עם הילדים והכבאי שוסטוב, שנמצא גם מאחור.
במקום נהג שיכור בחתונה, ולייצ'וק לוקח אישה מקומית בהריון ואמה באוטובוס לבית החולים.
סוקולוב, אילין, זוטוב וז'וראבל מפנים תושבים מאולחובו.
קטיה בבסיס מנסה להעביר תגבורת לצוות של אביה בקרליה.
ווליצ'וק לוקח את הנשים בבטחה לגשר, אך לא מצליח לחצות את הגשר הבוער: האוטובוס נופל ונתקע מעל המים.
האם יולדת את בתה ממש באוטובוס הבוער, ווליצ'וק מציל גם נשים וגם ילד שזה עתה נולד.
המכונית התלויה על חבל המסוק מתחילה להתפרק ממש באמצע היער הבוער.
אוקופיץ' ו-ואלרה צריכים להנחית מסוק בקרחת יער כדי לאסוף את הילדים ואת שוסטוב מהרכב.
כצפוי, אי אפשר להרים את המסוק הישן לאוויר.
שוסטוב זורק את המטען, את הגיטרה ומנקז חלק מהדלק; הילדים זורקים את הנעליים והבגדים שלהם לאדמה.
כתוצאה מכך, המסוק ממריא מהקרקע, אך אינו יכול לעלות לגובה.
ואז שוסטוב אומר לילדים להאמין בנס: לעצום עיניים ולדמיין שהם עפים.
הילדים עושים בדיוק את זה.
לאחר מכן המסוק ממריא, כי שוסטוב, בזמן שהילדים לא ראו, קפץ בעצמו מהמסוק.
שוסטוב מנופף בידו לילדים, מחייך ומת באש.
סוקולוב, אילין, זוטוב וז'וראבל, יחד עם התושבים, מתבוננים כיצד השרפה הורסת את אולחובו, ולאחריה הם עוברים דרך היער הבוער עד הנהר; ואילו נהג האוטובוס השיכור לקח איתו 200 מטר של כבל מתכת.
סוקולוב מניח ביד אחת את הכבל בשביל בטוח לנהר ומגיע אליו ואז יורה כלפי מעלה באקדח איתות לאותת לכפריים ולחברים, אך המטען מתפוצץ ממש בתא המטען.
סוקולוב המותש חוזר לאורך הכבל חזרה לאחרים ומאבד הכרה, אחרי ששאף עשן.
זוטוב וז'וראבל לוקחים את תושבי הכפר בכבלים, ואילין גורר עליו את סוקולוב בכל הכוח.
בינתיים, בבסיס, גרומוב מסביר לקטיה כי שליחת מטוסים כבדים לכפר זעיר ללא פקודה תהיה פשע רשמי מצידו, אך בסופו של דבר הוא מחליט שעדיף לפנות לבית המשפט מאשר לקבור את חבריו.
גרומוב וקטיה טסים לקרליה יחד; במהלך הטיסה קטיה מתגברת על התקפי הפאניקה שלה.
אילין מבחין במטוס כיבוי אש גדול בשמיים ונותן שלט, כשהוא זורק כמה פעמים קסדה עם פנס לאוויר.
הטייסים במטוס Be-200 מכבים את אש היער במקום בו הם גילו את תנועת האור, זרמי המים מביאים את סוקולוב לחיים.
תושבי הכפר החלו לבנות כפר חדש ליד הנהר.
כוחות הכיבוי הניחו פרחים לאנדרטה לזכר חבריהם שמתו בעת מילוי תפקידם, עם תצלום של שוסטוב.
ווליצ'וק מתיידד עם האישה בהריון והופך אב לילדה.
זוטוב מתקרב לברמנית ופוגש את אמו.
ז'וראבל חזר למשפחתו והפך למפקד הקבוצה במקום סוקולוב.
סוקולוב עצמו לא התערב במערכת היחסים של קטיה עם אילין ומאפשר להם לטוס יחד להחזיר.
עייף בעקבות עונה שלמה של שריפות, גרומוב נרדם במשרדו.
שטחה של רוסיה על המסך מאחוריו, שבתחילת הסרט היה מכוסה במעגלים אדומים (מקומות בהם התרחשו והתפשטו שריפות ענק), עתה נקי כמעט.
קבוצה של צוותי כיבוי, שבראשה ז'וראבל, נשלחת למשימה חדשה.
סוקולוב, צופה בחברים שעוזבים, מדליק מחדש את הגפרור.
קונסטנטין חבנסקי - אלכסיי סוקולוב, כבאי
טיכון ג'יזנבסקי - מקסים שוסטוב
אנדריי סמוליאקוב - ולדימיר גרומוב
ויקטור דוברונראבוב - פיוטר וליצ'וק
איוואן יאנקובסקי - רומן אילין
רומן קורצין - סרגיי זוטוב
אנטון בוגדאנוב - קונסטנטין ז'וראבל
סטסיה מילוסלאבסקאיה - יקטרינה סוקולובה
אירינה גורבאצ'ובה - אישה בהיריון
יבגניה דמיטרייבה - אמה של האישה בהיריון
ויקטור סוחורוקוב - אוקופיץ', טייס כיבוי
אלכסנדר אובלאסוב - ואלרה, טייס כיבוי
הצילומים התקיימו בחודשים מאי עד אוקטובר 2019 בטאגאנרוג, פטרוזבודסק, סנקט פטרבורג, מוסקבה, יערות קרליה ובמחוז לנינגרד.
בצילומים השתתפו מטוסים דו-תכליתיים כדוגמת איליושין Il-62, אנטונוב An-26 ו-Be-200 וכן מסוקי Mi-8. בצילומי הקרקע השתתפו מחלצים וכבאים אמיתיים מהמשרד הממשלתי למצבי חירום ומהשירות להגנת היערות של סוכנות היערות הפדרלית.
"אש" הוא שיר שכתבה חנה גולדברג והלחין, עיבד ושר רמי קלינשטיין.
השיר הוא סינגל מתוך אלבומו של קלינשטיין "ביום של הפצצה", שיצא לאור בספטמבר 1986.
בשנת 2001, יצאו קלינשטיין ורעייתו דאז, ריטה, לסיבוב הופעות משותף.
הם ביצעו בו גרסאות משותפות של שיריהם וביניהם "אש", שיצא כסינגל השלישי מתוך אלבום המופע המשותף שלהם.
גם לגרסה זו הופק קליפ.
השיר זכה לפרסום מחודש כאשר ביצע אותו המתמודד שי גבסו בגמר העונה הראשונה של כוכב נולד.
אש וקרח הוא סרט הרפתקאות ופנטזיה אפלה אמריקאי מונפש משנת 1983 בבימויו של רלף בקשי ששיתף פעולה עם פרנק פראזטה.
הסרט הופץ על ידי אולפני המאה ה-20. הסרט נוצר בטכניקת רוטוסקופ בה הדמויות צולמו על ידי שחקנים בשר ודם ולאחר מכן הצילום הונפש על ידי מאיירים.
התסריט נכתב על ידי גרי קונווי ורוי תומאס, שכתבו את סיפורי "קונאן" עבור מארוול קומיקס.
צייר הרקע היה ג'יימס גורני, שהיה המחבר והאמן של הרומנים המאוירים "דינוטופיה".
הצייר האמריקאי האיקוני תומאס קינקדה עבד גם הוא על הרקע לסצנות שונות.
פיטר צ'ונג, היוצר של איאון פלקס, היה אמן המתווה.
ממצודת פסגת הקרח, המלכה המרושעת ג'וליאנה ובנה נקרון שולחים גל של קרחונים המאלצים את האנושות לסגת דרומה לעבר קו המשווה.
נקרון שולח משלחת למצודת הר הגעש של המלך ג'רול, כדי לבקש את כניעת המלך.
המשלחת היא תחבולה לחטוף את בתו היפה של ג'רול, הנסיכה טיגרה.
ג'וליאנה רוצה שנקרון ייקח אותה לכלתו כדי להוליד יורש.
טיגרה מצליחה לברוח מהשובים שלה ונתקלת בלוחם צעיר בשם לארן, הניצול היחיד מכפר שנהרס על ידי הקרחונים של נקרון.
השניים מתקרבים זה לזה, אך נפרדים כאשר לארן מותקף על ידי דיונון ענק ומפלצתי ותתי-האדם של נקרון מצליחים ללכוד מחדש את טיגרה.
היא נמלטת שוב לזמן קצר, אך נתקלת במכשפה רולייל ובנה אוטוה, שמתכננים למסור אותה לנקרון כדי לזכות בהערכתו.
תוכניתם משתבשת כשתתי-האדם של נקרון הורגים אותם ולוקחים את טיגרה חזרה למצודת פסגת הקרח.
ג'וליאנה מציגה את טיגרה בפני בנה אך נקרון נגעל ממנה.
טיגרה מושיטה את ידה לנקרון לשלום ורוצה ידידות בין העמים שלהם.
נקרון בועט בה ויורק על הצעת השלום שלה.
בזמן שהוא מחפש את טיגרה, לארן נתקל בדארקוולף, לוחם רעול פנים מסתורי שחובש ברדס של פנתר, שלו נקמה אישית נגד נקרון וג'וליאנה.
בעוד שדארקוולף הודף את החבורה של נקרון, לארן ממשיך בחיפושיו ונתקל בשרידיה של רולייל, אשר רוחה מתגלמת ואומרת לו כיצד למצוא את הנסיכה.
במקביל, ג'רול שולח את בנו, הנסיך טארו, לנקרון כדי לשאת ולתת על שחרורה של טיגרה.
טארו ומשלחתו מגיעים למצודת פסגת הקרח כשלארן מתחבא על ספינתו.
באמצעות הקסם שלו, נקרון מאלץ את הנסיך ומשלחתו להרוג זה את זה.
לארן חודר למצודת פסגת הקרח, אך לא מצליח להחזיר את טיגרה וניצל על ידי דארקוולף.
השניים חוזרים למצודת הר הגעש כדי להודיע לג'רול, שמחליט לתת להם זמן נוסף לחדור שוב למצודת פסגת הקרח ולהציל את בתו לפני שהקרחון יחצה את הגבול לממלכתו, ויאלץ אותו לשחרר את הלבה מהר הגעש כדי להמיס את הקרח.
בעזרתם של רוכבי נץ הדרקון של ג'רול, הם מסתערים על המבצר, אבל רק דארקוולף מצליח להגיע לנקרון.
לארן מוצא ומציל לבסוף את טיגרה מידיה של ג'וליאנה.
דארקוולף הורג את נקרון, אבל ייסוריי גסיסתו של נקרון מרחיבים את הקרחון, מה שלא מותיר לג'רול ברירה אלא לפתוח את שסתומי הר הגעש.
זרימת הלבה מתגברת על הקרחון, משמידה את מצודת פסגת הקרח, ג'וליאנה וצבא תתי-האדם.
לארן וטיגרה מצליחים בקושי להימלט מהאסון.
כשהם נתקלים בתת-אדם פצוע, לארן מתכונן להרוג אותו, אך טיגרה עוצרת אותו באומרה שעל העמים להתחיל מחדש והם מתחבקים ומתנשקים.
מראש צוק, דארקוולף צופה לרגע בזוג בחיוך, ואז נעלם.