tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בניית האונייה השלישית, חיימה הראשון (Jaime I), נמשכה תשע שנים ממועד הנחת השדרית, בשל עיכוב רב באספקת רכיבים חיוניים, במיוחד תותחים, מבריטניה.
הקצין והמהנדס הימי ויטוריו קוניברטי הציע לצי המלכותי האיטלקי אוניית "תותחים גדולים בלבד" כמה שנים לפני בנייתה של אה"מ "דרדנוט", אך הצי לא קיבל מיד את הצעתו ורק ב-1909 החלה איטליה בבניית דרדנוט משלה, אוניית המערכה "דנטה אליגיירי", כתגובה לשמועות על בניית דרדנוט באימפריה האוסטרו-הונגרית, יריבתה של ממלכת איטליה.
"דנטה אליגיירי" נכנסה לשירות ב-1913. אחריה בנתה איטליה חמישה דרדנוטים נוספות, כדי לשמור על יתרונה מול האוסטרו-הונגרים.
אוניות אלו נכנסו לשירות החל מ-1915 ונותרו עמוד השדרה של הצי האיטלקי עד מלחמת העולם השנייה.
בינואר 1909 הפיצו אדמירלים בצי האוסטרו-הונגרי מסמך הקורא לבניית צי של ארבעה דרדנוטים.
משבר חוקתי בשנים 1909–1910 עיכב את הבנייה ולא ניתן היה לאשר את ייצור האוניות, אך שתי שדריות הונחו במספנות בתקווה לאישור בהמשך.
ארבע האוניות מסדרת טגטהוף הושקו בשנים 1912 – 1915. סדרה של ארבע אוניות מערכה נוספת שהייתה מתוכננת בעקבות סדרת טגטהוף בוטלה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
יחסית למעצמות הימיות האחרות נכנסה צרפת מאוחר לעידן הדרדנוט.
ב-1907 וב-1908 השלימו הצרפתים את בניית אוניות המערכה מסדרת דנטון שהיו פרה-דרדנוט, ורק ב-1910 החלו בבניית אוניות המערכה מסדרת קורבה (Courbet).
בכך הייתה צרפת לאומה האחת-עשרה הבונה ומפעילה דרדנוטים.
הצי הקיסרי הרוסי החל ביוני 1909 בבניית אוניות המערכה מסדרת גנגוט, שנועדו לצי הים הבלטי ובאוקטובר 1911 החלה בנייתן של שלושה דרדנוטים נוספות אימפרטריצה מריה עבור צי הים השחור.
רק אונייה אחת משבע האוניות הללו הושלמה בתוך ארבע שנים מבנייתה, ואוניות המערכה מסדרת גנגוט נחשבו מיושנות כבר עם כניסתן לשירות.
הרוסים למדו את הלקחים מקרב צושימה והושפעו מקוניברטי, אך תכנון הדרדנוטים שלהם עבר שינויים רבים ובסופו של דבר היו האוניות קרובות יותר לסיירות מערכה, פרי רוחו של פישר, והן סבלו מפגמים רבים: המיגון שלהן היה דק יותר וקוטר התותחים קטן יותר, בהשוואה לדרדנוטים מאותה תקופה.
הצי המלכותי ההולנדי התכוון להחליף את צי האוניות המשוריינות שלו בצי מודרני של דרדנוטים.
ועדה מלכותית המליצה באוגוסט 1913 על רכישת תשעה דרדנוטים, אך לאחר המלצתה התפתחו דיונים נרחבים על הצורך באוניות כאלה, ואם אכן ישנו צורך מה המספר הנכון.
הדיונים נמשכו עד אוגוסט 1914, ובאותו חודש אושר חוק לבניית ארבעה דרדנוטים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נעצרה התכנית ולא יצאה אל הפועל.
הצי העות'מאני הזמין שני דרדנוטים ממספנות בבריטניה: "רשידיה" ב-1911 ו"פטיח סולטן מחמד" ב-1914. ב-1913 רכשה טורקיה דרדנוט כמעט מושלמת מברזיל, שנקראה "סולטן עות'מן הראשון".
רשידייה הושלמה באוגוסט 1914, ועם תחילת המלחמה החליטה בריטניה להשתלט על האונייה ועל אחותה, "סולטן עות'מן הראשון", והן שולבו בצי המלכותי הבריטי תחת השמות "אה"מ ארין" ו"אה"מ אז'נקור", בהתאמה.
"פטיח סולטן מחמד" לא הושלמה, ונגרטה.
ההשתלטות הבריטית והצעד הגרמני היו גורמים חשובים בהחלטתה של האימפריה העות'מאנית להצטרף למעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה.
הצי היווני הזמין דרדנוט אחת ממספנה בגרמניה, אך העבודה הופסקה עם פרוץ מלחמת העולם.
התותחים שהוזמנו עבור האונייה בארצות הברית סופקו בסופו של דבר לבריטניה, והורכבו בסדרת אוניות מוניטור.
ב-1914 רכשה יוון שתי אוניות מערכה פרה-דרדנוט מארצות הברית, במקום האונייה שהוזמנה מגרמניה.
דור חדש של אוניות מערכה, מוגנות יותר וחמושות בתותחים כבדים יותר היה בבנייה תוך חמש שנים לאחר כניסתה של אה"מ "דרדנוט" לשירות.
אוניות המערכה מסדרת אוריון הבריטיות היו בעלות הדחק שהיה גדול ב-2,000 טון מאה"מ "דרדנוט" הייתה חמושה בתותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ) שהיו מסודרים כולם על קו האורך של האונייה.
בתוך ארבע השנים שבין אה"מ "דרדנוט" לבן אה"מ "אוריון" גדל ההדחק ב-25% ומשקל מטח הדופן (כלומר משקל התחמושת שניתן לראות לכיוון אחד על ידי כל התותחים הראשיים היורים בבת אחת) הכפיל את עצמו.
גם מדינות אחרות החלו בבניית סופר דרדנוטים.
ארצות הברית החלה לבנות את אוניות המערכה מסדרת ניו יורק ב-1911. אוניות אלה היו חמושות בתותחי 14 אינץ' (356 מ"מ), כתגובה לתותחים של סדרת אוריון, וקוטר זה (14 אינץ') היה לסטנדרטי.
ביפן החלה בנייתן של אוניות המערכה מסדרת פוסו (Fusō), ואחריהן שתי אוניות מסדרת איזה (Ise) ב-1914. כל האוניות הללו היו חמושות בתותחי 14 אינץ'.
ב-1917 הוזמנה סדרת נגאטו, שהייתה סדרת הסופר-דרדנוטים הראשונה שהייתה בעלת תותחים ראשיים בקוטר 16 אינץ' (406 מ"מ) והיו באותה תקופה אוניות המערכה החזקות ביותר בעולם, ובנייתן עברה יותר ויותר למספנות ביפן, בניגוד לאוניות המערכה הראשונות של יפן שנבנו במדינות אחרות, בעיקר בבריטניה.
צרפת בנתה את אוניות המערכה מסדרת בריטני, שתותחיהן היו בקוטר 340 מ"מ (13.4 אינץ').
בניית חמש אוניות נוספות, מסדרת נורמנדי, בוטלה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
כאמור לעיל, בניית הדרדנוטים הברזילאיים הציתה מרוץ חימוש בין שלוש המדינות הגדולות בדרום אמריקה – ברזיל, ארגנטינה וצ'ילה.
שתי האחרונות ראו עצמן מאוימות מברזיל ופנו בעצמן לרכוש דרדנוטים משלהן: ארגנטינה הזמינה ממספנה בארצות הברית שתי סופר דרדנוטים מסדרת ריוואדביה (Rivadavia), שהיו בעלות תותחים בקוטר זהה לזה של האוניות הברזילאיות אך היו כבדות בהרבה ועם שריון עבה יותר.
צ'ילה הזמינה שתי סופר-דרדנוטים ממספנה בבריטניה, מסדרת אלמירנטה לטורה, עם תותחי 14 אינץ'.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה רכשה בריטניה מצ'ילה את שתי האוניות; אחת מהן נרכשה מחדש על ידי צ'ילה לאחר המלחמה.
סדרת הסופר-דרדנוטים קווין אליזבת, שהחלו להיכנס לשירות הצי הבריטי בסוף 1914, היו עוצמתיות עוד יותר.
לאוניות אלו היו תותחי 15 אינץ' (381 מ"מ), ולמרות השמטת הצריח הייתה עוצמת האש של האונייה גדולה יותר מזו של קודמותיה.
חגורת השריון עובתה וההגנה התת-מימית שופרה.
באוניות אלו הושמט הצריח המרכזי, שהיה מאפיין של רבות מהדרדנוטים (הצריח המרכזי הותקן באמצע האונייה, ויכול היה לירות לשני צידי האונייה), ובמקום שהתפנה הותקנו דוודים גדולים יותר, מונעים בדלק נוזלי, שהגדילו את מהירותן ל-25 קשר (46 קמ"ש), והן נחשבו לאוניות המערכה המהירות הראשונות.
תכנונן של הדרדנוטים והסופר-דרדנוטים, שנבנו עד 1918, סבל מליקוי תכנוני בפריסת השריון.
המיגון תוכנן כדי לתת מענה מפגיעות בדפנות האנייה, מטווח קצר יחסית, ולכן ניתן דגש למיגון אנכי על הדפנות.
על פי תפיסה זו, נדרש מיגון קל בהרבה לחלקים אחרים באונייה, משום שהסיכון הנשקף לחלקים אלה הוא מרסיסים בלבד.
תפיסה זו שלטה בתכנון הדרדנוטים אף על פי שאוניות אלו כבר היו בעלות יכולת לנהל דו-קרב בטווחים גדולים בהרבה, 18,000 מטרים, שבהם פגיעת הפגזים תהיה בזווית תלולה, עד 30 מעלות.
במצב כזה יפגעו הפגזים מעבר לחגורת השריון החיצונית, ולפגוע במכלולים הפנימיים הקריטיים.
לאחר המלחמה שונתה תפיסת המיגון כדי לתת מענה לפגיעות כאלה וסיפון האוניות הוגן על ידי שריון בעובי 130 עד 150 מ"מ, שנשען על מיגון אנכי עבה יותר.
לעומת תפיסה זו, צי ארצות הברית פיתח תפיסת מיגון שתוכננה לתת מענה לדו-קרב ימי בטווח ארוך ופגזים הפוגעים באונייה בזווית חדה.
תפיסת "הכל או כלום" גרסה שרק חלקיה החיוניים של האונייה מוגנו בשריון עבה ככל האפשר, וחלק זה כונה "רפסודה", משום שנבנה כך שיוכל לשמור על יכולת הציפה של האונייה, גם אם החרטום והירכתיים הבלתי-ממוגנים ייפגעו פגיעה קשה, ינוקבו ויוצפו.
יתרונה של תפיסה זו הוכח בקרב הימי על גוודלקנל, בין צי ארצות הברית לצי הקיסרי היפני, בלילה שבין 14 ל-15 בנובמבר 1942. במהלך הקרב ביצעה אוניית המערכה "דקוטה הדרומית" פנייה לא נכונה, והתגלתה על רקע להבות של כלי שיט בוער.
האונייה האמריקאית ספגה 26 פגיעות, אך ה"רפסודה" המשוריינת לא נפגעה והאונייה המשיכה לשוט ואף שמרה על יכולת מבצעית מסוימת עד סוף הקרב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה לא אירעו קרבות ימיים מכריעים כמו קרב צושימה.
התפקיד שמילאו אוניות המערכה היה שולי לעומת קרבות היבשה בצרפת וברוסיה, והיה שולי גם ביחס לאוניות הפשיטה שהפעילה גרמניה נגד אוניות הסוחר הבריטיות (Handelskrieg) והמצור הימי שהטילו מדינות ההסכמה על גרמניה.
הנתונים הגאוגרפיים סייעו לצי הבריטי למנוע מהצי הקיסרי הגרמני לצאת מהים הצפוני בקלות יחסית.
יציאה דרך תעלת למאנש הייתה מסוכנת עבור הגרמנים בשל הקרבה הרבה לחוף הבריטי, והיציאה צפונה, בין נורווגיה לסקוטלנד, נחסמה על ידי הבריטים.
עם זאת, מדינות ההסכמה לא הצליחו לשבור את העליונות הימית הגרמנית בים הבלטי.
שני הצדדים היו מודעים לכך שבקרב ימי בקנה מידה מלא, בין שני הציים, ינצחו הבריטים בשל עליונותם המספרית.
בשנתיים הראשונות של המלחמה התרחשו בים הצפוני כמה התנגשויות מצומצמות בין הצדדים בקרב מפרץ הלגולנד (28 באוגוסט 1914) ובקרב שרטון דוגר (24 בינואר 1915).
קרב מפרץ הלגולנד התנהל ברובו בין משחתות וסיירות קלות של שני הצדדים, ורק לקראת סיומו היו מעורבות בו סיירות מערכה בריטיות.
קרב שרטון דוגר התנהל בין שייטות סיירות המערכה משני הצדדים, ללא מעורבות של אוניות המערכה.
בנוסף, הפגיז הצי הגרמני ערים לחופי בריטניה, במטרה למשוך חלקים של הצי הבריטי לקרב.
ניסיון נוסף למשוך את הבריטים לקרב, ב-31 במאי 1916, הביא לקרב יוטלנד, שבו התנגשו ציי אוניות המערכה משני הצדדים, 28 אוניות מערכה בריטיות מול 16 גרמניות.
הקרב הסתיים ללא תוצאה ברורה; אבדות הבריטים היו כבדות בהרבה (3 סיירות מערכה ו-3 סיירות משוריינות, לעומת סיירת מערכה אחת ואוניית מערכה פרה-דרדנוט אחת שאבדו לגרמנים) אך בפועל לא הצליח הצי הגרמני לפרוץ את המצור הבריטי.
גם בזירות ימיות אחרות לא התחוללו קרבות גדולים.
בים השחור אירעו התנגשויות בין אוניות מערכה טורקיות ורוסיות, אך לא מעבר לכך.
בים הבלטי הצטמצמה הלחימה לפשיטות על שיירות ולהנחת שדות מוקשים, הים האדריאטי היה תמונת מראה של הים הצפוני: הצי האוסטרו-הונגרי לא יכול היה לצאת דרומה, אל הים התיכון, בשל המצור הימי של הצי הצרפתי והבריטי, אך האוסטרו-הונגרים הפגיזו מטרות איטלקיות כמה פעמים.
בזירת הים התיכון פעלו אוניות מערכה בסיוע לנחיתות האמפיביות במהלך מערכת גליפולי.
במהלך המלחמה התבררה פגיעותן של אוניות המערכה לכלי נשק זולים ופשוטים בהרבה.
בספטמבר 1914 הטביעה צוללת גרמנית שלוש סיירות משוריינות בריטיות מיושנות תוך פחות משעה, והדגימה את האיום הגדול מצד צוללות.
חודש לאחר מכן נפגעה הסופר-דרדנוט הבריטית החדישה אה"מ "אאודשיוס" (Audacious) ממוקש ימי וטבעה.
עד סוף אוקטובר שונתה כל האסטרטגיה והטקטיקה הבריטית בים הצפוני, והתמקדה בהגנה מפני הצוללות.
גם בהמשך המלחמה היו מקרים שבהם נמנעה בקושי פגיעה של טורפדו ששוגר מצוללת גרמנית באוניית מערכה בריטית, והחששות מצי הבריטי לגבי פגיעותן של אוניות המערכה גברו.
הצי הגרמני היה נחוש שלא להיכנס לקרב עם הצי הבריטי ללא סיוע של הצוללות, אך מכיוון שאלה היו נחוצות יותר ללוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת נגד אוניות הסוחר, נותר הצי הגרמני בנמלים במשך רוב הזמן, עד תום המלחמה.
בזירות אחרות של המלחמה נפגעו דרדנוטים על ידי כלי שיט קטנים.
שני דרדנוטים אוסטריים אבדו בנובמבר 1918 בהתקפות של ספינות טורפדו וקומנדו ימי איטלקיים.
בניית דרדנוטים במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה
פרוץ מלחמת העולם הראשונה עצר את מרוץ בניית הדרדנוטים, בשל הסטת משאבים כלכליים וטכניים למשימות דחופות יותר.
בתי היציקה שייצרו תותחים לאוניות המערכה הוסבו ליציקת תותחים לכוחות היבשה, והמספנות הוצפו בדרישה לכלי שיט קטנים יותר.
המעצמות הימיות החלשות יותר – צרפת, אוסטרו-הונגריה, איטליה ורוסיה – השעו את תוכניות בניית הדרדנוטים לגמרי.
בריטניה וגרמניה המשיכו בבניית אוניות מערכה, אך בקצב איטי יותר.
עם תחילת המלחמה חזר ג'קי פישר לתפקיד הלורד הראשון של האדמירליות בבריטניה, לבקשתו של וינסטון צ'רצ'יל, שהיה אז לורד הים הראשון.
פישר קודם לתואר אצולה ב-1909 והיה לבארון פישר הראשון.
כאבי מהפכת הדרדנוט אימץ לעצמו פישר את המוטו "ירא מאלוהים ואל תחרד" (Fear God and dread nought).
פישר קידם בניית סיירות מערכה נוספות, כמי שהגה אותן.
פישר פרש מתפקידו ב-1915 בעקבות חילוקי דעות עם צ'רצ'יל סביב מערכת גליפולי.
בנובמבר 1915 נאלץ גם צ'רצ'יל עצמו לפרוש, בעקבות הכישלון בגליפולי.
במהלך המלחמה קלט הצי הבריטי אוניות מערכה נוספות מסדרות "רוונג'" (Revenge) ו"קווין אליזבת".
שתי האוניות האחרונות מסדרת רוונג' הוסבו לסיירות מערכה, שנקראו סדרת רינאון (Renown).
פישר שאף לסיירות מערכה קיצוניות עוד יותר, שהיו אמורות להיות בעלות שריון דק, 76 מ"מ, תותחים בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ) ואף 20 אינץ' (508 מ"מ), ומהירות מאוד (עד 35 קשר, כ-64 קמ"ש).
תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל.
הצי הגרמני החל לקלוט במהלך המלחמה את אוניות המערכה מסדרת באיירן.
שתי הראשונות נכנסו לשירות במהלך המלחמה, אך השתיים הנוספות לא הושלמו, וכך גם סדרת סיירות מערכה נוספת.
למרות ההפוגה היחסית בבניית אוניות מערכה במהלך המלחמה, בשנים 1919–1922 החל שוב מרוץ חימוש בבניית דרדנוטים, בין ארצות הברית, יפן ובריטניה.
עם זאת, היוזמה לחידוש מרוץ החימוש הייתה של הצי הקיסרי היפני וצי ארצות הברית.
בארצות הברית, חוק התקציב הימי של 1916 אישר את בנייתן של 156 אוניות חדשות, ובהן עשר אוניות מערכה ושש סיירות מערכה.
זו הייתה הפעם הראשונה שבה איים צי ארצות הברית על עליונותו המספרית של הצי הבריטי.
תוכנית הבנייה האמריקאית החלה באיטיות, גם בשל הצורך להפיק לקחים מקרב יוטלנד, ולמעשה לא הושלמה במלואה.
תכנון האוניות האמריקאיות החדשות היה מתקדם יותר מזה של הדרדנוטים הבריטיות החדשות, והן היו חמושות בתותחי 16 אינץ'.
גם הצי הקיסרי היפני החל בבניית אוניות מערכה וסיירות מערכה, בתוכנית שנקראה "צי מלחמה שמונה–שמונה", ועל פיה ייבנו שמונה אוניות מערכה ושמונה סיירות מערכה.
שתי אוניות המערכה מסדרת נגאטו שהושלמו ב-1920 היו בעלות תותחים בקוטר 16 אינץ', כמו יריבותיהן האמריקאיות, וגם סדרת אוניות המערכה היפניות הבאות שתוכננה (ולבסוף לא נבנתה), סדרת טוסה, היו בעלות תותחים בקוטר זה.
סיירות המערכה שתוכננו במקביל, סדרת אמאגי, נועדו גם הן לשאת תותחים בקוטר 16 אינץ' והגיע למהירות של 30 קשר (55 קמ"ש), מהירות יותר מסיירות המערכה הבריטיות והאמריקאיות המקבילות.
מרוץ החימוש הואץ עוד יותר כאשר הציע נשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, הגדלה נוספת של הצי.
הוא ביקש מהקונגרס עוד עשר אוניות מערכה ושש סיירות מערכה, בנוסף להשלמת התכנית שאושרה ב-1916. בתגובה אישר הדיאט של יפן את השלמת תוכנית "צי מלחמה שמונה–שמונה", שכללה בניית ארבע אוניות מערכה נוספות, בהן שתים עם תותחי 18 אינץ' (457 מ"מ).
בצי הקיסרי היפני היו רבים שלא היו מרוצים מהתכנית, ודרשו צי גדול עוד יותר, שיכלול 24 אוניות מערכה וסיירות מערכה.
הבריטים, שהיו מרוששים לאחר המלחמה, עמדו מול המציאות החדשה שבה עמדו לאבד את עליונותם הימית.
מאז סדרת אדמירל לא הוחל בבנייתה של אף אוניית ראשה, וגם מסדרה זו הושלמה אוניית אחת, אה"מ הוד.
ביוני 1919, הציגה האדמירליות קווים כלליים לצי שלאחר המלחמה, שיכלול 33 אוניות מערכה ושמונה סיירות מערכה.
לצורך בניית הצי והפעלתו השוטפת היה צורך בתקציב של 171 מיליון לירות שטרלינג בשנה (כ-7.92 מילארד ליש"ט במחירי 2020).
הסכום שאותו ניתן היה להקציב היה 84 מיליון ליש"ט (כ-3.880 מיליארד ליש"ט במחירי 2020).
האדמירליות הציבה, כמינימום, דרישה ל-8 אוניות מערכה, שהיו אמורות להיות בעלות תותחי 18 אינץ'.
גרמניה לא השתתפה במירוץ החימוש מכייון שהוטלו עליה הגבלות חמורות בהסכמי ורסאי, שבין השאר הגבילו מאוד את גודל הצי שלה.
רוב צי הדרדנוטים הגרמני הוטבע בסקפה פלו על ידי אנשיו, ומעט האוניות הנותרות חולקו בין ציי מדינות ההסכמה כתגמולי מלחמה.
כדי להימנע מההוצאות העצומות הכרוכות בתוכניות ההתרחבות הגדולות, החלו המעצמות לשאת ולתת על אמנת וושינגטון, שנחתמה ב-1922. ההסכם קבע שיש לגרוט את רוב הדרדנוטים הישנות ולהפסיק את בנייתן של האוניות החדישות יותר, שהיו עדיין בשלבי בנייה; ההסכם כלל את רשימת האוניות הללו.
בנוסף הגדיר ההסכם "חופשת בנייה", במהלכה לא תתחיל בנייתה של אף אוניית מערכה או סיירת מערכה חדשה, למעט אוניות המערכה מסדרת נלסון הבריטיות.
לאחר חתימת ההסכם וביצועו, נותרו בציי העולם הדרדנוטים החדישות יותר, והן היו עמוד השדרה של הציים במהלך שנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20. חלקן, שעברו תהליכי חידוש ומודרניזציה, המשיכו לשרת גם במהלך מלחמת העולם השנייה.
ההסכם אפשר בנייה מסוימת של אוניות מערכה, על פי תנאים מחמירים ובמקום אוניות מערכה קיימות שהתיישנו, ואלו כונו "אוניות מערכה של הסכם" (Treaty Battelship).
במהלך שנים אלו הלך והצטמצם השימוש במונח "דרדנוט".
רוב אוניות המערכה פרה-דרדנוט נגרטו או פורקו, והצורך בהגדרה "דרדנוט" התייתר.
ה-Dardo הוא נגמ"ש לחימה, שעוצב עבור צבא איטליה כתחליף לנגמ"ש ה-M113. נבנה על ידי איווקו הנמצאת ברומא.
החברה אחראית למערכות הגוף וההנעה, בעוד אוטו מלרה אחראית לכלי נשק ולמערכת בקרת האש.
ה-Dardo חמוש בעיקר בתותח האוטומטי Oerlikon KBA 25 מ"מ, אותו רובה יורה 600 כדורים לדקה, עם 200 כדורים של 7.62x51 מ"מ נאט"ו המאוחסנים בצריח.
ישנם גם 2 מקלעים בצריח, אחד מורכב באופן חד צירי עם התותח הראשי.
ישנם גם 5 חרכי ירי, 2 בצד ימין, 2 בצד שמאל, ואחד בצד האחורי.
דרכם יוכלו החיילים להשתמש בנשקם האישי בשעת הצורך.
בקרת האש מסופקת על ידי the Galileo Avionica Hitfist integrated fire control system, שיכולה למדוד את מהירות המטרה ואת המרחק ממנה.
למפקד ניתנים 6 פריסקופים, שנותנים לו לראות שדה ראייה של 360°.
ניתן לצייד את כיפת הצריח עם כוונת פנורמית מיוצבת.
בנוסף, לייזר מאתר טווחים ומדמה תרמי ניתנים לתותחן.
למפקד יש מוניטור שמראה את נקודת המבט של מערכת ראיית הלילה של התותחן.
כדי להתמודד עם איומים כבדים ניתן להתקין שני טילי נ"ט מסדרת ספייק או טאו, משני צדדי הצריח (אחד לכל צד).
הטווח המרבי של טילים אלו הוא בערך 4 ק"מ.
גוף ה-Dardo בנוי מסגסוגת אלומיניום מרותכת עם תוספת של לוחות שריון מפלדה להגנה מוגברת.
מעל הקשת הקדמית, הרכב מוגן מקליעי APDS 25 מ"מ.
שריון הצד מגן מקליעי API 14.5 מ"מ.
4 משגרי רימוני עשן 80 מ"מ מותקנים מכל צד של הצריח.
הוא מניע מערכת הילוכים אוטומטית שעוצבה על ידי ZF Friedrichshafen.
למערכת ההולכה יש 4 הילוכים קדימה ו-2 הילוכים לאחור, ומשלב את מערכ ההיגוי ואת המעכב ההידראולי.
ציוד הריצה מורכב מ-6 גלגלי כביש מרופדים בגומי, עם 3 גלגלי החזרה בכל צד ומסלולים מסוג מחבר.
המתלה מורכב ממוט פיתול, פגוש ובולם זעזועים הידראולי בכל אחת מזרועות המתלה.
ישנם גם בלמי דיסק הכוננים הסופיים שנשלטים על ידי מעכב הילוכים המספק את הבלימה.
בזכות דברים אלו ה-Dardo יכול להגיע למהירות של למעלה מ-70 קמ"ש, לתמרן על שיפועים של יותר מ-60% ולחצות מים עד לעומק של 1.5 מ'.
דגמי ה-Dardo IFV המשרתים כרגע בצבא איטליה הותאמו עם צריח נגמ"ש לחימה "Hitfist".
השלדה של נגמ"ש לחימה זה מיועדת להיות דגם בסיס למשפחה של כלי רכב שיכללו נושא מרגמה 120 מ"מ, רכב שליטה ובקרה, אמבולנס וטנק קל עם תותח צריח 105 מ"מ.
נגמ"ש לחימה זה הוצב עם הצבא האיטלקי כחלק מהתרומה האיטלקית למלחמת עיראק ב-2004. בנוסף ישנם כמה המשמשים את כוח יוניפי"ל.
- 200 יחידות (משרתים במספר גדודים שונים)
דרדסית היא דמות בדיונית מהזיכיון הבלגי "הדרדסים", אשר נוצרה על ידי אמן הקומיקס הבלגי, פייר קוליפור.
היא אחת הדמויות הראשיות בסדרות הטלוויזיה, בסרטים ובחוברות הקומיקס של הזיכיון.
דרדסית הופיעה לראשונה ב-1966 בקומיקס הדרדסים, בו מתואר כיצד גרגמל יוצר אותה על מנת שתעזור לו למצוא את כפר הדרדסים, אך לבסוף דרדסבא מסיר ממנה את כישופו של גרגמל, והופך אותה לדרדסית אמיתית, ובעצם לדרדס הנקבה הראשונה בכפר.
לאחר מכן היא הופיעה בעוד מספר פעמים במהלך הקומיקסים אבל עזבה את הכפר בגלל האשמות (כולל הצפת הסכר, קטע שהופיע גם בסדרת הטלוויזיה), עד שבשנות השמונים, כשנוצרה סדרת הטלוויזיה המצוירת של הדרדסים ששודרה בשנות ה-80, הוחלט שהיא תהיה דמות קבועה בסדרה והיא הוכנסה לעלילות בהן היא לא הופיעה בקומיקסים.
לאחר מכן גם בקומיקסים היא חזרה לכפר והוצגה כדמות קבועה.
דרדסית היא מושא אהבתם של כל הדרדסים, והדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואן של דרדסיות נוספות בעונה 5 ובדמויות שפגשה בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".
דרדסית נוצרה על ידי גרגמל בפרק הראשון של העונה הראשונה, כדי שבעזרתה יוכל למצוא את כפר הדרדסים; גרגמל התכוון לכך שתגרום לקנאה ולתחרות בין הדרדסים, הוא השאיר אותה ביער, שם בר-כוח נתקל בה במקרה והביא אותה איתו לכפר הדרדסים.
תוכניתו המקורית של גרגמל נכשלה משום שאף כי חלק מהדרדסים התאהבו בה ועשו דברים בהשפעתה (כמו הצפת הכפר), הם היו עסוקים ולא מספיק פתיים לניסיונות שלה להביאם לגרגמל.
דרדסבא ריחם עליה כאשר היא התחרטה על הצפת הכפר והסגירה לדרדסים את עובדת היותה שליחתו של גרגמל, ובעקבות כך הוא הסיר ממנה את הכישוף והיא הופכת מדרדסית שחורת שיער, לדרדסית בלונדינית יפהפייה וטובת לב.
בסדרת הקומיקסים מתואר שבסוף המקרה דרדסית עוזבת את הכפר ומשיבה אותו למצבו הקודם.
גרגמל מתבטא מספר פעמים במהלך הסדרה על האכזבה שלו מדרדסית, ובאחד הפרקים אף ניסה לכשפה בחזרה.
דרדסית היא בעלת מזג קליל, מאוד אכפתית, רגישה ובעלת תושייה.
היא אוהבת את עצמה, את המראה שלה, ואת רוב מי שסביבה, מה שמוביל אותה להיות מעורבת כמעט בכל מה שמתרחש בכפר.
לעיתים קרובות היא תהיה הקול ההגיוני במצבים מסובכים.
בספרי הקומיקס היא גם מתוארת כאחת שדואגת למשקל שלה.
דרדסית אוהבת את הטיפול בגינה, ואוהבת מאוד את החיות והטבע.
היא יודעת להגיד את שמו של כל פרח ביער וכמה עובדות על כל אחד מהם.
בספר הקומיקס "La Grande Schtroumpfette" (בעברית: "אבא דרדסית"), שפורסם בצרפתית ב-2 באפריל 2010, מתוארת דרדסית כעצלנית, ודרדסבא עוזב את הכפר ומפקיד בידיה את ניהול הכפר, על מנת ללמד אותה שיש ליטול סמכות.
בתחילה, כשנוצרה על ידי גרגמל, היה שיערה של דרדסית שחור, אך לאחר הקסם של דרדסבא, קיבלה דרדסית שיער בלונדיני גלי ארוך, ריסים ארוכים, שמלה לבנה ונעלי עקב גבוהים.
ככל הדרדסים גופה של דרדסית כחול, גובהה כשל שלושה תפוחים המוצבים זה על זה והיא חובשת מצנפת לבנה לראשה.
דרדסית, שנוצרה במקור על ידי גרגמל על מנת לפתות את הדרדסים, במשך זמן רב הייתה הדרדס היחיד ממין נקבה בכפר, עד לבואן של דרדס-סבתא (Nanny Smurf), שובבית, ומאוחר יותר קסי, וגם דרדסיות נוספות שפגשה בסרט "דרדסים: הכפר האבוד".
למרות היותה מושא אהבתם של כל הדרדסים בכפר, דרדסית איננה בזוגיות, אך מבלה לרוב בחברתם של הדרדסים חרוצון ובר-כוח (שמצא אותה ראשון בפרק הראשון בעונה 1).
בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" ששודרה בשנות ה-80 של המאה ה-20, דובבה בדיבוב המקורי על ידי לוסיל בליס, ובדיבוב העברי על ידי ציפי שביט בדיבוב שנעשה על ידי סרטי רז, ועל ידי גיתית שובל בדיבוב שנעשה על ידי אולפני תומיתות.
בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" שמשודרת בשנות ה-20 של המאה ה-21, מדובבת בדיבוב הצרפתי על ידי אנה ראמד, ובדיבוב העברי על ידי עינת אזולאי.
בסרט "הדרדסים" (2011) ובסרט ההמשך "הדרדסים 2" (2013), דובבה במקור על ידי הזמרת קייטי פרי.
בעברית דובבה על ידי מאיה מיטלפונקט.
בסרטים הקצרים "חג מולד מדורדס" ו"הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי" שמבוססים על הסרטים, דובבה במקור על ידי מליסה שטורם.
בסרט "דרדסים: הכפר האבוד" שיצא לראשונה בשנת 2017, דובבה במקור על ידי דמי לובאטו ובעברית על ידי עינת אזולאי.
הסדרה שנוצרה במקור בצרפתית נקראה Schtroumpfette (משורש schtroumpf).
בעברית נקראת דרדסית (מהשורש דרדס).
ליוצרי הסדרה יוחסו סטריאוטיפיים אנטי-נשיים, בעיקר על בסיס העובדה שדרדסית זהובת השיער נתפסה כהשתקפות מצוירת של בובת ברבי וכדמות פסיבית שאינה עושה דבר בעצמה, למעט טיפוחה העצמי.
כמו כן היא נוצרה על ידי גרגמל כדי למשוך את הזכרים, ואף נעשה בה שימוש על ידו (בפרק "רומיאו ודרדסית") כדי לסכסך בין כל הדרדסים.
בתחילת שנות התשעים טבעה העיתונאית והמשוררת האקטביסטית קתה פוליט את המושג "עקרון דרדסית" האומר:
ישנה נטייה של סדרות טלוויזיה, סרטים וסוגי מדיה נוספים להציג דמות נשית אחת בלבד בתוך קבוצה של זכרים.
הדמויות הראשיות לרוב יהיו גברים והאישה תשמש כמעט תמיד כמושא רומנטי.
בתוכניות רבות דמויות הגברים תהיינה מורכבות ומאפיינים שונים שלהם יבואו לידי ביטוי, בעוד האישה תהיה פעמים רבות "סקסית", "יפה" ותו לא, ללא צורך לפרט את תכונותיה.
הסרט "דרדסים: הכפר האבוד" יצא לאקרנים ב-7 באפריל 2017. ובמהלך תהליך פרסומו בארץ, צונזרה דמותה של דרדסית משלטי חוצות בעיר בני ברק בטענה לשמירת צביון העיר, המקרה פורסם בכלי התקשורת בישראל ולאחר מכן ברחבי העולם.
דרדסבא (או דרדס-אבא; בצרפתית: Grand Schtroumpf) הוא דמות בדיונית מהזיכיון הבלגי "הדרדסים", אשר נוצרה על ידי הקומיקסאי הבלגי, פייר קוליפור, בשנת 1958.
דרדסבא הוא מנהיג הכפר ומייצג דמות אבהית לשאר הדרדסים.
הוא מהדמויות הראשיות בסדרות הטלוויזיה, הסרטים וחוברות הקומיקס של הזיכיון.
דרדסבא נולד ב-15 ביוני 1465 בכפר הדרדסים, בסרט הדרדסים וחליל הקסם סיפר שהוא בן 542 ושאר הדרדסים בערך בני 100 שנים.
בסרט הדרדסים מ-2011 הוא טוען שהוא בן 546, ואילו בסדרה הדרדסים (סדרת טלוויזיה) משנות ה-80 בפרק "הענק הקטן" גילו 553. למרות גילו, הוא עדיין אנרגטי למדי.
כשהיה בן 84 עזב אותו אביו סב-דרדס כשיצא למסעו לחיפוש אחר "אבן החיים הארוכים" - הגביש המאפשר לדרדסים לחיות חיים ארוכים.
בפרק הראשון של העונה הראשונה, יוצר גרגמל את דרדסית כדי שבעזרתה יוכל למצוא את כפר הדרדסים בכך שתגרום לקנאה ולתחרות בין הדרדסים.
תוכניתו המקורית של גרגמל נכשלה משום שאף כי חלק מהדרדסים התאהבו בה ועשו דברים בהשפעתה (כמו הצפת הכפר) הם היו עסוקים ולא מספיק פתיים לניסיונות שלה להביאם לגרגמל.
דרדסבא ריחם עליה כאשר היא התחרטה על הצפת הכפר והסגירה לדרדסים את עובדת היותה שליחת גרגמל, ובעקבות כך הוא הסיר ממנה את הכישוף והיא הופכת מדרדסית שחורת שיער, לדרדסית בלונדינית יפהפייה וטובת לב.
דרדסבא הוא זקן הכפר ומנהיגם הבלתי מוכתר של הדרדסים.
הוא בעל אופי אבהי, עדין וצנוע, ודואג לרווחתם של שאר הדרדסים.
הוא נוהג לעזור ולייעץ לכל מי שפונה אליו, דרדס או בן אדם.
בחוברות הקומיקס המקוריות, אישיותו של דרדסבא קפדנית וכוחנית יותר, והוא מוצג כמנהיג עצבני ושתלטן.
בקומיקסים אלה, דרדסבא נוטה להיות חסר סבלנות והוא נוזף בדרדסים לעיתים קרובות על טעויות שעשו, או על חוסר הצייתנות שלהם.
ניתן לזהות את דרדסבא בקלות לפי כובעו האדום, ומכנסיו האדומים.
בקומיקסים, בסדרה המצוירת מ־2021 ובסרטים - הגבות שלו לבנות, בעוד שבסדרה המצוירת מ-1981 הגבות שלו שחורות.
זקנו ושפמו לבנים, וגופו כחול כשאר הדרדסים, גובהו כשלושה תפוחים כשאר הדרדסים הבוגרים.
יש הקוראים לו סנטה קלאוס בשל קווי דמיון מעורפלים עם הדמות.
דרדסבא הוא אלכימאי (כמו האויב המפורסם ביותר של הדרדסים, גרגמל) וגם קוסם.
הוא מרבה ליצור שיקויים ולחשים קסומים במעבדה שלו באמצעות ספר הקסמים שרק לו ניתנת הגישה אליו.
לעיתים הוא עוזב את הכפר כדי להשיג מרכיבים לשיקויים (כגון זרעי הלבור, סרספרילה, גופרית או אפילו פטריות נדירות) או על מנת לעסוק במחקר יחד עם קוסמים אחרים.
דרדסבא הוא גם רופא הכפר, והמתווך בוויכוחים בין הדרדסים.
הוא הדרדס היחיד שמסוגל לתקשר בקלות עם בני אדם, מכיוון שהוא גם מדבר בשפתם.
יש לו כמה חברים אנושיים שגם הם בעיקר קוסמים ואלכימאים.
דרדסבא הוא הדרדס היחיד שמסוגל לתקשר בקלות עם בני אדם, מכיוון שהוא מדבר גם בשפתם.
יש לו כמה חברים אנושיים כמו הקוסם הוניבוס, האביר סר יוהאן, פיוויט, המלך ג'רארד ומלכיאור.
חברו הטוב ביותר הוא הקוסם הוניבוס, שבא לבקר אותו לעיתים קרובות כדי לשחק שחמט או לעשות ניסויים יחד.
הוא אפילו נתן את הכלב שלו לדרדסים כחיית מחמד.
השניים גם נראים מדי פעם צופים בכוכבים ובממטרי מטאורים בפרקים כמו "קלאמסי "מזל" ו"ארץ האבודים והנמצאים".
עם זאת, בהכירו את הטבע המרושע שטמון בלבם של בני האדם, דרדסבא מזהיר לעיתים קרובות את הדרדסים לא להתנהג כמותם ומטיל עליהם עונשים כשהם עושים זאת, כמו בקומיקס "המלך דרדס" ובפרק המצויר "נקמת הדרדסים".
בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" ששודרה בשנות ה-80 של המאה ה-20, דובב בדיבוב המקורי על ידי דון מסיק, ובדיבוב בעברית על ידי מוצי אביב.
בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים" שמשודרת בשנות ה-20 של המאה ה-21, מדובב בדיבוב הצרפתי על ידי ז'אן-לופ הורוביץ, ובדיבוב העברי על ידי אלי לולאי.
בסרט "הדרדסים וחליל הקסם" שיצא לראשונה בשנת 1976, דובב במקור על ידי מישל אליאס ובעברית על ידי שי הלפמן.
בסרט הקרוסאובר "כוכבי האנימציה נחלצים לעזרה" שיצא לראשונה בשנת 1990, דובב על ידי דון מסיק.
בסרט "הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי" שיצא לראשונה בשנת 2013, דובב במקור על ידי ג'ק אנג'ל ובעברית על ידי דב רייזר.
בסרט "דרדסים: הכפר האבוד" שיצא לראשונה בשנת 2017, דובב במקור על ידי מנדי פטינקין ובעברית על ידי דב רייזר.
בסרט "הדרדסים" (2011) גולם על ידי ג'ונתן וינטרס ודובב לעברית על ידי דב רייזר.
בסרט ההמשך "הדרדסים 2" (2013) גולם על ידי ג'ונתן וינטרס, דובב לעברית על ידי דב רייזר.
בסדרה שנוצרה במקור בצרפתית הוא נקרא "Grand Schtroumpf" שפירושו דרדס גדול.
באנגלית נקרא "Papa Smurf" שפירושו סבא דרדס.
אלו שתי המשמעויות העיקריות שאחריהם עוקבים שאר התרגומים.
בעברית הוא נקרא דרדסבא או דרדס-אבא בעקבות השם באנגלית.
דרדוויל: נולד מחדש היא סדרת גיבורי-על אמריקאית שנוצרה ונכתבה על ידי דריו סקרדפנה, מאט קורמן וכריס אורד עבור שירות הזרמת המדיה דיסני+, שמבוססת על הקומיקס דרדוויל מבית מארוול קומיקס.
הסדרה משמשת בתור הפקה מחודשת לסדרה "דרדוויל" שהופקה בידי חטיבת הטלוויזיה של מארוול עבור נטפליקס, ולראשונה מאז היא חולקת בהמשכיות זיכיון סרטי היקום הקולנועי של מארוול.
צ'ארלי קוקס שב לגלם את דמותו של מאט מרדוק/דרדוויל מסדרת נטפליקס, וכמוהו גם השחקנים וינסנט ד'אונופריו, ג'ון ברנטל, דברה אן וול, איילת זורר, וילסון בת'ל ואלדן הנסון.
מאז ביטולה של סדרת הטלוויזיה משנים 2018-2015, גם קוקס וגם ד'אונופריו שבו לגלם את דמויותיהם של מאט מרדוק ו-וילסון פיסק/קינגפין בסדרות היקום הקולנועי "הוקאיי" (2021), "שי-האלק: עורכת דין בשירות החוק" (2022) ו"אקו" (2024).
תהליך פיתוח הסדרה החל במרץ 2022. קורמן ואורד נשכרו ככותבים ראשיים, והעניקו לסדרה מבנה נרטיבי וטון קליל יותר מאשר סדרת נטפליקס.
הסדרה הוכרזה ביולי, עם עונה ראשונה בת 18 פרקים.
שם הסדרה מתייחס לרומן הגרפי "דרדוויל: נולד מחדש" מאת יוצרי הקומיקס פרנק מילר ודייוויד מזוצ'לי.
שלב הצילומים החל במרץ 2023, אך הופסק ביוני 2023 עקב שביתת גילדת התסריטאים.
אולפני מארוול החליטו לשכתב את הסדרה מן היסוד בספטמבר 2023, ושחררה את קורמן, אורד והבמאים המקוריים מהחוזה שלהם, אם כי לחלקם עדיין ניתן קרדיט על הפרקים אותם הספיקו לביים.
תפקיד היוצרים עבר לסקרדפנה, ג'סטין בנסון וארון מורהד.
כיוונה של הסדרה עבר למבנה סיריאלי שקשור יותר לסדרת נטפליקס.
הצילומים חודשו בינואר 2024 לעונה ראשונה בת תשעה פרקים, והסתיימו בחודש אפריל.
באוגוסט 2024 הוכרז על חידוש הסדרה לעונה שנייה, שהחלה את צילומיה בפברואר 2025. בספטמבר 2025 הסדרה חודשה רשמית לעונה שלישית.
הסדרה עלתה לשידור ב-4 במרץ 2025 בשירות הזרמת המדיה דיסני+, כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
צ'ארלי קוקס – מאט מרדוק/דרדוויל, עורך דין עיוור משכונת הלס קיצ'ן, המנהל חיים כפולים כפורע-חוק רעול פנים.
וינסנט ד'אונופריו – וילסון פיסק/קינגפין, ברון פשע רב-עוצמה ו"דודה" של מיה לופז/אקו, שרצונו לשלוט בהלס קיצ'ן מביא אותו לעימות חזיתי מול דרדוויל.
מרגריטה לבייבה - התר גלן, פסיכולוגית ומושא אהבתו של מרדוק.
בינה לבין מרדוק יש חילוקי דעות לגבי פורעי חוק.
דברה אן וול - קארן פייג', צעירה אניגמטית שמסעה לעשיית צדק מוביל אותה לחייו של מאט.
אלדן הנסון - פוגי נלסון, חברו הטוב של מאט ושותפו למשרד לעריכת דין.
וילסון בת'ל - בנג'מין "דקס" פוינטדקסטר/בולזאיי, סוכן FBI פסיכופת שמסוגל להשתמש כמעט בכל אובייקט ככלי הטלה קטלני, ובעבר התחזה לדרדוויל עבור פיסק במהלך עונתה השלישית של הסדרה "דרדוויל".
זברינה גווברה - שילה ריברה, מנהלת הקמפיין של פיסק.
ג'יימס - קירסטן מק'דאפי, עוזרת התובע המחוזי לשעבר ושותפתו החדשה של מרדוק במשרד לעורכי דין.
יוריק, עיתונאית עצמאית ואחייניתו של בן יוריק, שנהרג בידי פיסק בסדרה "דרדוויל".
ארטי פרושאן - באק קשמן, יד ימינו של פיסק.
לפי הקומיקס, קשמן הוא בוליט, סוכן סמוי של ממשלת ארצות הברית המתפקד כשכיר חרב עבור קינגפין.
קלארק ג'ונסון - צ'רי, שוטר בדימוס של משטרת ניו יורק שעובד עם מרדוק בתור החוקר שלו.
מייקל גנדולפיני - דניאל בלייק, חבר הצוות הניהולי של פיסק ובן טיפוחיו.
איילת זורר - ונסה פיסק, אשתו של וילסון פיסק.
זורר חזרה לגלם את דמותה של ונסה לאחר שגילמה אותה בסדרה "דרדוויל".
לפני השינויים בתסריט, את דמותה גילמה סנדרין הולט.
קמאר דה לוס ריאז - הקטור איילה/נמר לבן, פורע חוק שכוחות העל שלו מגיעים מקמע מיסטי, ואשר החל לפעול לאחר היעלמותו של דרדוויל.
ג'ון ברנטל – פרנק קאסל/המעניש, פורע-חוק ששם לו למטרה להילחם בעולם התחתון בכל אמצעי הכרחי, ולא משנה כמה קטלניות יהיו התוצאות.
ברנטל שב לגלם את דמותו של קאסל לאחר שגילם אותו בסדרות "דרדוויל" ו"המעניש" (2019-2017).
האנטר דונהאן- מוזה/בסטיאן קופר,נבל ורוצח סדרתי,משתמש בדם של קורבנותיו כדי לצייר גרפיטי בכל רחבי ניו יורק.
מוהאן קאפור - יוסוף קאן, עוזר מנהל הבנק להלוואות ואביה של קמלה קאן.
קאפור שב לגלם את הדמות מסדרת הטלוויזיה "מיס מארוול" ומהסרט "המארוולס".
טוני דלטון - ג'ק דוקיין, סוציאליסט עשיר שמתמחה בסיף.
דלטון שב לגלם את הדמות מסדרת הטלוויזיה "הוקאיי".
הסדרה "דרדוויל", שהופקה על ידי חטיבת הטלוויזיה הישנה של מארוול ו-"ABC Studios", שודרה לראשונה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" באפריל 2015, וחודשה לשלוש עונות עד לביטולה בנובמבר 2018. במקביל לביטול הסדרה, מסרה "נטפליקס" בהודעה כי שלוש העונות יישארו בשירות, בעוד שהדמות "תמשיך לחיות בפרויקטים עתידיים של מארוול".
מהאתר "דדליין הוליווד" צוין כי בניגוד לסדרות האחרות של מארוול בנטפליקס שגם הן בוטלו, "נראה שהדלת פתוחה לרווחה" עבור דמותו של דרדוויל.
מנגד, צוין בכתבה של "הוליווד ריפורטר כי היתכנות זו אינה סבירה, במיוחד מכיוון שדווח על ידי "וראייטי" כי על פי העסקה המקורית בין מארוול לנטפליקס, הדמויות לא יוכלו להופיע באף סדרה או סרטים שאינם שייכים לנטפליקס למשך שנתיים לפחות לאחר ביטול הסדרות בהן הן מופיעות.
בפברואר 2018, אמר יו"ר שלוחת חברת וולט דיסני לטיפול בלקוחות מקומיים ובינלאומיים, קווין א.
מאייר, כי אמנם אין עוד תוכניות קונקרטיות, אך קיימת אפשרות ששירות "דיסני+" תוכל להחיות את הסדרה; בעוד שסגן הנשיא הבכיר של "הולו" לתכנים מקוריים, קרייג ארוויץ', אמר כי שירות הסטרימינג של הרשת פתוחה לאפשרות להחיות את הסדרה.
השחקן צ'ארלי קוקס הביע את אכזבתו מביטול הסדרה, בנימוק כי לצוות ההפקה היו כבר תוכניות לעונה רביעית, והביע את תקוותו לגלם שוב את מאט מרדוק/דרדוויל בעתיד.
השחקנית איימי רוטברג, שגילמה את דמותה של מרסי סטאל בסדרה, העירה שצוות ההפקה והשחקנים קיוו כי הסדרה תימשך חמש עונות, וכי על פי התוכניות, היה אמור להופיע אנטגוניסט חדש בעונה הרביעית לפני שיוצג המאבק האחרון בין דרדוויל לוילסון פיסק/קינגפין בעונה החמישית.
ביוני 2020, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, יצר קשר עם קוקס בנוגע לחזרתו לגילום דמותו של מאט מרדוק/דרדוויל במסגרת היקום הקולנועי של מארוול; ובדצמבר 2021, אושר על ידי פייגי כי קוקס ישוב לגלם את הדמות עבור אולפני מארוול.
הופעתו הראשונה של קוקס ביקום הקולנועי התקיימה בסרט "ספיידרמן: אין דרך הביתה" (2021), בעוד שוינסנט ד'אונופריו שב לגלם את דמותו של פיסק בסדרה "הוקאיי".
במרץ 2022, הסדרה "דרדוויל" הועברה מ"נטפליקס" ל"דיסני+" לאחר שהרישיון של נטפליקס פקע ודיסני השיגה את הזכויות.
במרץ 2022, התראיין קוקס בנוגע לסדרת אתחול פוטנציאלי עבור הדמות והסדרה, וציין כי סדרת האתחול איננה צריכה להמשיך מהמקום שבו הסתיימה העונה השלישית של הסדרה המקורית, אלא לעצב מחדש" ובאופן "קצת שונה" את הדמויות ולכלול קפיצת זמן בת מספר שנים מאז אירועי העונה השלישית.
בנוסף, קוקס ציין כי מאפיינים בדמותו של מאט מרדוק/דרדוויל כמו סוגיית הזדקנותו, רגשות האשמה הקתולית של הדמות וההיסטוריה שלו עם נשים, נוטים למשוך קהל בוגר יותר.
קוקס קיווה שסדרת האתחול תוכל לשאוב אלמנטים ולעבד נאמנה את קשת העלילה של "דרדוויל: נולד מחדש", אותו הוא תיאר כ"קומיקס PG" וטען כי ביכולתו להראות כיצד הסדרה תוכל לעבוד עם הדירוג הזה.
בשלהי מרץ 2022, נמסר על ידי "Production Weekly" כי סדרת אתחול העוסקת בדמותו של דרדוויל נמצאת בפיתוח, ועל הפקתה אמונים פייגי וכריס גארי.
בשלהי מאי 2022, אושר רשמית אושרה כי הסדרה נמצאת בפיתוח עבור שירות "דיסני+", וכי על הפקתה בפועל וכתיבה יהיו אמונים מאט קורמן וכריס אורד.
מ"הוליווד ריפורטר" הוצהר כי "דרדוויל" היא הראשונה בסדרות המקור של נטפליקס ש"קיבלה סדרה חדשה, אך נמשכת", אם כי בהמשך נטען מטעמם כי "טכנית" מדובר בעונתה הרביעית.
במהלך כנס הקומיק-קון 2022 בסן דייגו, נמסר שמה הרשמי של הסדרה ואושר כי היא תהיה בת 18 פרקים.
במסגרת אירועי "D23 2022", נמסר רשמית כי הסדרה תהיה אתחול מחודש.
בספטמבר 2025 הסדרה חודשה רשמית לעונה שלישית בדיסני+.
ביוני 2022, נמסר על ידי "וראייטי" כי קוקס וד'אונופריו עתידים לשוב לגלם בסדרה את דמויותיהם של מאט מרדוק / דרדוויל ווילסון פיסק / קינגפין, בהתאמה.
דבר ליהוקם לסדרה אושר רשמית אושר במהלך כנס הקומיק-קון שנערך סן דייגו ביולי 2022.בדצמבר 2022, נמסר על ליהוקם של מייקל גנדולפיני, מרגריטה לבייבה וסנדרין הולט לתפקידים מרכזיים שטרם נחשפו.
מ-"Deadline Hollywood" נמסר כי גנדולפיני יגלם את דמותו הפוטנציאלית "בחור שאפתן מסטטן איילנד" בשם ליאם, וכי לבייבה והולט יגלמו מושאי אהבה עבור דמויותיהם של קוקס וד'אונופריו.
בינואר 2023, נמסר על ליהוקה של ניקי מ.
במרץ 2023, נחשף כי ג'ון ברנטל ישוב לגלם את דמותו של פרנק קאסל / המעניש"; עוד נמסר כי טרם ברור אם דברה אן וול, שגילמה את דמותה של קארן פייג', ואלדן הנסון, שגילם את דמותו של פוגי נלסון, ישובו לגילום דמויותיהם וכי אם דמויותיהם יופיעו בכלל בסדרה.
צילומי הסדרה החלו ב-6 במרץ 2023, והם הסתיימו ב-15 בנובמבר 2023.
צילומי העונה השלישית יתחילו בתחילת 2026.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-5 במרץ 2025, והיא מהווה חלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
דרדוויל: נולד מחדש היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס דרדוויל על ידי חברת מארוול קומיקס בין פברואר לאוגוסט 1986 למשך 5 חוברות, Daredevil #231-227. את הסיפור כתב פרנק מילר באיורו של דייוויד מזוצ'לי.
מאוחר יותר, קשת הסיפור הודפסה מחדש במהדורת רומן גרפי ונוספו לה חוברת מספר 226 הקודמת לסיפור וכן הסיפור העוקב מחוברות מספר 232–233, שפותר מספר קצוות עלילה פתוחים.
עקב כך, הסיפור העוקב נחשב כחלק מקשת הסיפור עצמה.
קשת הסיפור עוקבת אחר התדרדרותו של דרדוויל לכדי טירוף ואשפוזו בידי קינגפין, כמו גם מאבקו ליצור לעצמו חיים חדשים.
קשת הסיפור (אשר אוחדה עם סיפור "דרדוויל: השטן השומר") זכתה לעיבוד רופף בעונתה השנייה והשלישית של סדרת נטפליקס "דרדוויל", וכן מיועדת להיכלל בשלב החמישי בחטיבת הטלוויזיה של אולפני מארוול לסרטי היקום הקולנועי של מארוול כסדרה חדשה בת 18 פרקים.
קארן פייג', המזכירה לשעבר של משרד עורכי-הדין נלסון ומרדוק בניו יורק וחברתו לשעבר של מאט מרדוק, עזבה את החברה כדי לפצוח בקריירת משחק.
אחרי תקופה קצרה של הצלחה היא התמכרה לאופיואידים והשתתפה בסרטים פורנוגרפים במקסיקו.
בהיותה חסרת מזומנים, היא מוכרת את זהותו הסודית של מאט כדרדוויל תמורת מנת הרואין.
מידע זה מועבר לידיו של הקינגפין, שבמשך ששת החודשים הבאים משתמש בהשפעתו הרבה כדי לגרום לשירות הכנסות הפנים להקפיא את נכסיו של מאט מרדוק ולגרום לעיקול דירתו.
כמו כן, קצין המשטרה ניקולס מנוליס מעיד בבית המשפט שראה את מאט מרדוק משלם שוחד לעד ראייה שייתן עדות שקר.
נוסף על הכל ובצירוף מקרים מוחלט, חברתו של מרדוק גלוריאנה אובריאן נפרדת ממנו ומתחילה לצאת עם שותפו וחברו הטוב פוגי נלסון.
חקירתו הראשונית של דרדוויל מגלה שמנוליס עזר להפליל את מרדוק בתמורה לטיפולים רפואיים לבנו החולה.
הוא עדיין אינו מסוגל לגלות מי האחראי האמיתי להפללה ומסרב להסגיר את מנוליס לרשויות.
הוא ניצל מגזר דין בעזרת כישוריו המשפטיים של נלסון, אך נאסר עליו לעסוק יותר בעריכת דין.
קינגפין רואה שתוכניתו המקורית נכשלה, והוא מורה על הפצצת דירתו של מרדוק.
כמו כן, הוא נותן את הפקודה להרוג את כל מי שמחזיק במידע אודות זהותו הסודית של דרדוויל.
קארן מתחמקת ממתנקשיו של קינגפין ועושה את דרכה חזרה לניו יורק כדי למצוא את מרדוק.
מאט מרדוק הוא כעת חסר בית וסובל מפרנויה הגורמת לו להתנהג באגרסיביות.
עוקבים אחריו משרתיו של הקינגפין, והם מעדכנים אותו בכל שינוי במצבו הנפשי של מרדוק לאחר שהקינגפין נעשה אובססיבי בתוכניתו להשמיד את פועלו של מרדוק.
מרדוק מונע בידי נקמה, והוא מתעמת מול הקינגפין במשרדו אך חוטף ממנו מכות אכזריות.
כדי לחמוק מכל חקירה אודות מותו, גופתו חסרת ההכרה של דרדוויל נספגת בויסקי, ונקשרת בתוך מונית גנובה שנדחפת אל תוך האיסט ריבר.
מרדוק חוזר להכרתו ומצליח להיחלץ מהמונית ולשחות לחוף מבטחים.
כשהוא פצוע אנושות, מרדוק מדדה ברחבי הלס קיצ'ן ומגיע בסופו של דבר למכון הכושר שבו אביו התאמן כמתאגרף.
הוא נמצא בידי אמו מגי - שלא נכחה בחייו של בנה מאז היה ילד והפכה לנזירה של הכנסייה הקתולית.
מגי מטפלת בפצעיו עד להחלמתו.
בינתיים, כתב "הדיילי ביוגל" בן יוריק עוסק בחקירה לבקשת המודיע שלו ועומד לצידו של קצין המשטרה מנוליס כשבנו נלקח לניתוח.
כאשר בנו מת, מנוליס מתוודה בפני יוריק בנוגע להפללתו של מרדוק ובנוגע לחשדות שמדובר בקינגפין בתור העומד בראש ההפללה.
האחות לויס, שבעצם משמשת כאוכפת חוק בידי הקינגפין כדי להשגיח על מנוליס, שוברת את אצבעותיו של יוריק ומכה את מנוליס עד זוב דם.
מנוליס אינו מאוים מכך וקורא ליוריק ממיטת חוליו.
אולם, לויס פורצת לחדרו וחונקת אותו, בעוד היא מניחה את מכשיר הקשר על המיטה כדי שיוריק יוכל לשמוע את מקרה הרצח.
הדבר אינו מרתיע את יוריק, שממשיך בחקירתו ומיידע את העיתונות ואת הרשויות על המצב.
קארן מגיעה לניו יורק אחרי שתפסה טרמפ עם חובב פורנוגרפיה בשם פאולו סקורסזה, שמספק לה הרואין תמורת טובות הנאה.
היא יוצרת קשר עם פוגי נלסון ושואלת לגבי מקום הימצאו של מרדוק.
כשפוגי מגלה שפאולו הכה אותה, הוא מתעקש לקחת אותה לביתו.
קינגפין הופך יותר ויותר אובססיבי להרוג את מאט מרדוק, ומשתמש בקשריו הצבאיים כדי לשכור את שירותיו של חייל-העל ניוק.
כדי למשוך את מרדוק ממקום מחבואו, הוא מארגן את שחרורו של מטופל אלים במיוחד מבית חולים לחולי נפש, שלבוש בחליפת דרדוויל, במטרה להרוג את פוגי נלסון.
לאחות לויס נאמר לעבור מיקום כדי לא להיקשר למקרה, אך היא מורדת ומנסה להרוג את יוריק.
מרדוק - שעוקב בחשאי אחרי יוריק אחרי ששמע אודות מאמריו בנוגע לקינגפין, מעלף את לויס ומשאיר אותה לידי הרשויות.
הוא מצותת לשיחת טלפון שמזהירה אותו מניסיון החיסול של נלסון.
בינתיים, פייג' מגלה שסקורסזה אורב להם בבית הדירות של נלסון.
בזמן שהיא מנסה למנוע ממנו להרוג את נלסון, השניים מותקפים בידי מתנקשים שאותם שלח הקינגפין כדי לחסל את כל מי שיוצא מהבניין.
מרדוק מרביץ למתחזה לדרדוויל ומציל את פייג', שמתוודה בפניו שהיא זו שהסגירה את זהותו הסודית.
כעת כששניהם חזרו אחד לשני, הם עוברים לדירה נטושה והוא עוזר לה לעבור תסמונת נסיגה בעוד הוא עוזר להם כספית כשף בדיינר.
האחות לויס מציעה לתת עדות נגד הקינגפין בתמורה להפחתה בעונש שלה, אך הוא גורם להריגתה בידי כתב "הדיילי ביוגל" שנשלח לראיין אותה.
מאחר שנכשל למשוך את מרדוק ממחבואו, הקינגפין מורה לניוק לטוס להלס קיצ'ן ולפתוח במתקפה כוללת.
ניוק יורה בעשרות עוברי אורח מתוך המסוק ומפוצץ את הדיינר שמרדוק עובד בו.
למרדוק אין ברירה אלא להופיע כדרדוויל בפעם הראשונה מאז דירתו הושמדה, והוא נאלץ להרוג את ניוק ואת טייס המסוק כדי למנוע הרג נוסף של אזרחים חפים מפשע.
אולם, ניוק שורד את ההתקפה והאוונג'רס לוקחים אותו תחת מעצר.
קפטן אמריקה מוטרד מהעובדה שדגל ארצות הברית מקועקע על פניו של ניוק, והוא חוקר את הרקע שלו.
כשרשויות הצבא מתחמקות משאלותיו, הוא חושף מסמכים סודיים ביותר ומגלה שניוק הוא השורד היחידי בניסויים בבני אדם לשיחזור נוסחת סופר-חייל בפרויקט שהגביר את יכולתו הפיזית של הקפטן.
ניוק נמלט ממעצרו בבסיס, וקפטן אמריקה עוצר אותו, אך קינגפין נותן פקודה להרוג את ניוק, והצבא יורה בו.
דרדוויל שומע שניוק נמלט ממעצר לאחר שגנב כסף שנועד לבנייתו של הדיינר מחדש, והוא חוטף אותו מידיו של קפטן אמריקה.
הוא לוקח אותו למערכת העיתון "הדיילי ביוגל" מתוך תקווה שיעיד נגד הקינגפין.
אולם, הוא אינו מספיק וניוק מת מפצעיו לפני שהשניים יוכלו להגיע.
קפטן אמריקה מנסה לקחת חזרה את ניוק מידיו של דרדוויל, והוא נתקל באחד המתנקשים שנשלחו להרוג את ניוק.
המתנקש נוקב בשמו של הקינגפין בתור האחראי למתקפה של ניוק על הלס קיצ'ן, והדבר גורם לתגובת שרשרת של תביעות נזיקין ואובדן חיי אדם.
למרות שהקינגפין מצליח להדוף חלק מהתביעות נגדו, תדמיתו הציבורית כאיש עסקים הגון ומכובד מתנפצת, וסגניו מאבדים אמון בו.
למרות שקפטן אמריקה הוא זה שגרם לחשיפתו של הקינגפין, גם דבר זה אינו גורם לאחרון לאבד את האובססיה למרדוק, והוא נשבע לרדוף אחריו כנקמה.
באשר למרדוק, הוא חי באושר בהלס קיצ'ן עם קארן וממשיך ללחום עבור הצדק בשכונה שלו.
בזמן שדניס אוניל, הכותב הקבוע של הקומיקס דרדוויל, עמד לעזוב את הסדרה, העורך ראלף מאצ'יו התקשר לפרנק מילר ושאל אותו אם יתעניין לחזור לסדרה.
מילר - שתקופת הרצתו ככותב החזירה את כותר 'דרדוויל' לשורת רבי המכר אחרי סכנת ביטול - הסכים בתנאי שהאמן דייוויד מזוצ'לי יעבוד לפי תסריטים מלאים.
בניגוד לדיעה הרווחת, מזוצ'לי לא עבד לפי סקיצות של מילר אלא שהאמנות הסיפור היא כולה שלו.
הסיפור "נולד מחדש" משתמש בהרבה סמלים של הנצרות, בעיקר של הכנסייה הקתולית, ושם הסיפור מרמז על טבילה לנצרות.
המונח עצמו נאמר בידי ישו בפרק 3 מתוך הבשורה על-פי יוחנן כדי להצביע על כך שעל חייו של אדם להסתיים כדי שחיים חדשים יתחילו.
בזמן שהסיפור מתרחש בתקופת חג המולד, הוא מכיל אלמנטים רבים מחג הפסחא.
מספר דפים מארבעת הפרקים הראשונים של הסיפור מראים את מאט מרדוק כשהוא שוכב.
בפרקים 2 ו-3 הוא נמצא בתנוחה עוברית, ולאחר מכן הוא עובר לתנוחת צליבת ישו בפרק 4. דפי פרק 5 מראים אותו כשהוא נעמד, הקבלה לעלייתו השמיימה של ישו.
בפרק 3, שיטוטיו ברחבי הלס קיצ'ן מקבילים להליכתו של ישו בגבעת הגולגולתא, כולל שלוש הנפילות בדרך הצלב (ר' ויה דולורוזה) עד להצגתה של הפייטה.
הנזירה מגי מסמלת את מרים, אם ישו, והיונה, אשר מסמלת בכתבים הנוצריים את רוח הקודש, מתוארת מעליה.
כל שמות הפרקים (מלבד בחוברות מספר 232–233) כוללים אלמנטים נוצריים.
בנוגע לעליית הפופולריות של הקומיקס דרדוויל במהלך הרצתו של פרנק מילר בשנות ה-80, "נולד מחדש" נחשב לאחד הסיפורים הטובים ביותר במיתולוגיה על דרדוויל, אם לא הטוב ביותר.
הסיפור זכה לתשבחות על הכתיבה של מילר ועל האמנות של מזוצ'לי, על הסיפורת והנרטיב הדתי המשקף את נפילתו של מאט מרדוק ועלייתו מחדש.
מעריצים ומבקרים רבים רואים בקשת הסיפור כגורם משפיע לתחילתו של העידן המודרני של הקומיקס.
ג'יימי היילסטון מהמגזין האינטרנטי Den of the Geek משבח את הסיפור "נולד מחדש" ומציין שמדובר בסיפור דרדוויל האולטימטיבי.
לדבריו, מדובר בשעתו הטובה ביותר של פרנק מילר, שכותב באומץ על מוטיבים של בגידה, נקמה, רחמים (או מידת חוסרם).
מגזין האינטרנט The Comic Vault מוסיף לשבח את כתיבתו של מילר, שמדגישה את ההומניות בכל דמות גיבור שבסיפור, בה בעת שמדגישה את דמותו של הקינגפין כדמות מאיימת, קרה ומחושבת, שמסיימת את הסיפור כפרנואידית כמעט כמו מאט מרדוק בתחילתו של הסיפור.
הביקורת מוסיפה ומציינת את הצד המנטלי השברירי של מאט מרדוק בסיפור, שנדחף עד לכדי חוסר שפיות, בעודו נכנע לקול בראשו שאומר לו להיכנע לפרנויה ולחוסר אמון מוחלט באנשים, ושעליו להרוג את הקינגפין.
הוא מדגיש בכך את כוחו של הדיכאון והדרך שבה הוא מתיש את כוחם של אנשים הסובלים ממנו, שלא משנה עד כמה אדם יצירתי - הדיכאון יכול לשאוב את כל כולו של אדם ולגרום לו להרגיש חסר ערך.
קשת הסיפור "תפילת אשכבה" שבחוברות מספר 297–300 (אוקטובר 1991 - ינואר 1992) היא המשך תמתי ל"נולד מחדש", למרות שנכתבה בידי כותבים ומאיירים אחרים.
הסיפור מתמקד בכך שדרדוויל משמיד באופן סיסטמטי את המוניטין ואת נכסיו של הקינגפין, בדיוק כפי שזה האחרון עשה לו ב"נולד מחדש".
מתוך הכרה מפורשת בהקבלה זו, הקינגפין ממלמל "נולד מחדש..." בסופו של הסיפור.
הסיפור גם חושף את מזימת הפללתו של מרדוק בידי הקינגפין, מה שמוביל לכך שמרדוק זוכה מחדש ברישיון לעריכת דין.
כאחת מתת-העלילות של "נולד מחדש", הקינגפין שוכר את שירותיו של פוגי נלסון לאחת מהחברות לעריכת דין שברשותו.
כאשר פרנק מילר עזב את הסדרה, עלילה זו ננטשה לפני שנפתרה בחוברות מספר 248–256 (ספטמבר 1987 - יולי 1988).
הבמאי מארק סטיבן ג'ונסון הביע התעניינות לביים סרט המשך ל"דרדוויל" של שנת 2003, והוא ציין את עלילת "נולד מחדש" כהשראה.
ביוני 2011 היו שמועות לכך שכותב הסדרה "פרינג'" בראד כיילב קיין יעבד את הסיפור לסרט.
באוגוסט 2012, אולפני פוקס המאה ה-20 דחו הצעה של הבמאי ג'ו קרנהאן לסרט המבוסס על הסיפור "נולד מחדש".
באוקטובר של אותה שנה, הזכויות לסרט עברו לאולפני מארוול.
מספר אלמנטים מקשת הסיפור "נולד מחדש" עובדו לתוך עונות 2 ו-3 של סדרת היקום הקולנועי של מארוול/נטפליקס "דרדוויל".
אחרי שוילסון פיסק מארגן את בריחתו מהכלא של פרנק קאסל, הוא מבקש מידע על מאט מרדוק.
בנוסף, דקס פוינדקסטר מחליף את המטופל חסר השם בבית החולים לחולי נפש ומתחזה לדרדוויל לבקשתו של פיסק.
כמו כן, מספר דיאלוגים מתוך "נולד מחדש" נכתבו לתוך הסדרה "דרדוויל" וכן לתוך המיני-סדרה "המגנים".
סדרת טלוויזיה חדשה של אולפני מארוול באותו שם יצאה ב-4 במרץ 2025 כחלק מהשלב החמישי של היקום הקולנועי של מארוול.
העונה הראשונה של הסדרה מונה כתשעה פרקים, שנמשכו עד ל-15 באפריל 2025, והיא מיועדת לחזור לעונה שנייה בשנת 2026 כחלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי.
דֶרְדְעַ֫'יַּא הוא כפר לבנוני נוצרי קטן בנפת צור שבמחוז דרום לבנון.
הכפר נמצא בשכנות וממערב לארזון ובמרחק של כ-20 ק"מ מזרחית לעיר צור, בגובה של כ-380 מ' מעל פני הים.
יש כמה סברות באשר למשמעות חלקו הראשון של השם - דר: במשמעות "עיגול" (כגון: אסם), או "בית" (دإر), או דר כשיבוש של "מנזר" (دير).
החלק השני, דע'יא, יכול להיות במשמעות של "טהור", "נקי" וכן "שמחה".
על פי תושבי הכפר, מדובר בכפר נוצרי עתיק יומין, אך אין מידע קונקרטי וסימוכין באשר לתקופה או לנסיבות הקמת הכפר.
בתקופת הצלבנים, עברה ביישוב דרך סלולה למרכבות, שקישרה בין צור לבניאס ושרידים ממנה נותרו עד היום.
בפברואר 2004 החליט משרד הפנים הלבנוני להעניק לכפר מעמד של כפר עצמאי.
במלחמת לבנון השנייה נהרס חלק גדול מהבתים העתיקים של הכפר.
אחת המשפחות העשירות בכפר, משפחת סמעאן, מימנה את הבנייה מחדש והשיפוץ, כנגד התחייבות בעלי הבתים שלא למכור אותם לזרים.
בשנת 2014 היו בכפר 915 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.
רוב האוכלוסייה נוצרית, ומיעוטם של התושבים - שיעים.
שטח הכפר הוא כ-3,750 דונם והגידולים העיקריים הם זיתים, טבק ודגנים.
דרדסים הוא סרט קולנוע קומי-מוזיקלי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת ולייב אקשן, אשר הופק על ידי Paramount Animation והונפש על ידי Cinesite.
הסרט מבוסס על סדרת הקומיקס "הדרדסים" שנכתבה על ידי פייר קוליפור, כאשר הוא בוים על ידי קריס מילר ונכתב על ידי פאם ברדי.
מפיקי הסרט הם ראיין האריס, ג'יי בראון, טיראן סמית' וריהאנה, כאשר האחרונה מככבת בסרט בתור קולה של דרדסית.
צוות המדבבים המקורי כולל גם את ניק אופרמן, נטשה ליון, ג'יי.
קרליאק, דן לוי, איימי סדריס, ניק קרול, ג'יימס קורדן, אוקטביה ספנסר, האנה וודינגהאם, סנדרה או, אלכס וינטר, בילי לורד, שולו מרידואניה, קורט ראסל וג'ון גודמן.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-18 ביולי 2025 בהפצת סרטי פרמאונט.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתהערותדרדסיתריהאנהליהי טולדנודרדסבאג'ון גודמןדב רייזרקןניק אופרמןיורם יוספסברגאח של דרדסבאגרגמלג'יי.
סרטי פרמאונט ו-Nickelodeon Movies, בשיתוף המפיק ג'ורדן קרנר, תכננו בשנות האלפיים לפתח סרט הנפשה שיהיה מבוסס על סדרת הקומיקס "הדרדסים" שנכתבה על ידי פייר קוליפור.
הפיתוח בוטל לאחר שסרטי סוני הנפשה רכשה את הזכויות לקומיקס והפיקה את הסרטים באורך מלא "הדרדסים", "הדרדסים 2" ו"דרדסים: הכפר האבוד".
בפברואר 2022 דווח שהבעלים של מותג הדרדסים הסכימו לשתף פעולה עם Paramount Animation ו-Nickelodeon Movies להפקת מספר סרטי הנפשה שיתבססו עליו.
עוד נודע שהסרט הראשון יהיה מוזיקלי, שפאם ברדי תכתוב אותו ושההפקה אמורה להתחיל מאוחר יותר באותה שנה.
ביוני 2022 הוכרז שקריס מילר יביים את הסרט.
באפריל 2023 נודע שריהאנה תדבב בסרט את דרדסית ושהיא תכתוב ותבצע שירים מקוריים עבורו.
ריהאנה היא גם אחת ממפיקות הסרט יחד עם ראיין האריס, ג'יי בראון וטיראן סמית'.
באפריל 2024 הוכרז שבנוסף לריהאנה ידבבו בסרט ניק אופרמן, נטשה ליון, ג'יי.
הסרט מונפש בהנפשה ממוחשבת על ידי Cinesite בוונקובר.
ההנפשה של הסרט היא בהשראת סדרת הקומיקס המקורית.
הרישומים של קוליפור היוו השראה לרוב מהבחירות היצירתיות שנלקחו עם מראה הסרט, כולל שילוב קווי פעולה ובועות מחשבה קומיות.
בפברואר 2022 נודע שהסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-20 בדצמבר 2024. באוגוסט 2022 פורסם שהקרנת הבכורה של הסרט נדחתה ל-14 בפברואר 2025, מפני שבחודש בו היה אמור לצאת הסרט במקור יוצא הסרט "סוניק – הסרט 3".
באוקטובר 2024 תאריך הבכורה נדחה פעם נוספת ל-18 ביולי 2025.
באתר Rotten Tomatoes האחוז הממוצע של הביקורות החיוביות של המבקרים היה 21%, מספר הביקורות היה 89. קונצנזוס האתר סיכם שהסרט "מוזר ומשוגע בלי להיות מהנה במיוחד.
הגרסה הזו של "דרדסים" היא פשוט לא הדרדס הכי מחודד בקלמר." ב-IMDb ציון הסרט הוא 4.3/10 על סמך 55 ביקורת מבקרים ו-69 דירוגי משתמשים.
נתונים אלו מעידים על ביקורות שליליות או ממוצעות.
בביקורת באתר ynet נכתב כי מדובר ב"מוצר שעובר דרך פילטר שממחזר ומזקק אלמנטים בעייתיים...
ב"ישראל היום" נכתב כי הסרט הוא "מקושקש, רנדומלי ונטול כל מקוריות", ומורכב מרעיונות שנלקחו מסרטים אחרים.
בעיתון הבריטי The Guardian תואר הסרט כ"סיפור חסר עניין וחסר השראה" וכדוגמה להנחה כי סרט ילדים אינו חייב לכלול עלילה מרתקת.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון21 ביוני 2025שיר אהוב מסרט"Higher Love"
דרדוויל: שלטון השטן היא מיני-סדרה של מארוול קומיקס שפורסמה בין דצמבר 2021 ליוני 2022, בכתיבתו של צ'יפ זדארסקי ובאיורו של מרקו צ'קטו.
הסיפור מתמקד בוילסון פיסק, הידוע כקינגפין, שמנצל את מעמדו כראש עיריית ניו יורק כדי להוציא מחוץ לחוק את פעילותם של גיבורי העל, ובראשם דרדוויל ואלקטרה נאצ'יוס.
האירוע, המורכב משש חוברות עיקריות ומספר חוברות קשורות, מהווה המשך ישיר לעלילת הכרך השישי של סדרת דרדוויל, ומשלב דמויות נוספות מיקום מארוול כמו ספיידרמן, לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס.
הסדרה זכתה לשבחים על הכתיבה והאיורים, ונחשבת נחשב לאחד מהסיפורים המשמעותיים בעשור האחרון של דרדוויל.
דרדוויל: שלטון השטן נבנה על בסיס העלילה של הכרך השישי של סדרת דרדוויל, שפורסם בין 2019 ל-2021 ונכתב אף הוא על ידי צ'יפ זדארסקי.
בכרך זה, מאט מרדוק, דרדוויל המקורי, נכלא לאחר שהודה בהריגה בשוגג, מה שהוביל את אלקטרה נאצ'יוס לקחת על עצמה את זהות דרדוויל כדי להגן על הלס קיצ'ן.
במקביל, וילסון פיסק, אויבו הוותיק של מרדוק, נבחר לראש עיריית ניו יורק, תפקיד שמעניק לו כוח חסר תקדים להשפיע על העיר ועל חייהם של גיבוריה.
עלייתו של פיסק לשלטון והחלטתו להילחם בפורעי חוק מסכות מהווים את הקרקע לעימות המרכזי של "שלטון השטן".
הסיפור מושפע מקשתות קודמות של דרדוויל, ובראשן "דרדוויל: נולד מחדש" מאת פרנק מילר, שבה פיסק ניסה להרוס את חייו האישיים והמקצועיים של מרדוק.
"שלטון השטן" בוחן את המתח בין כוח פוליטי לפעילות מחתרתית של גיבורים, תוך התמקדות בשאלות של מוסר, זהות ונאמנות.
וילסון פיסק, ראש עיריית ניו יורק, מוציא צו האוסר על פעילותם של גיבורי העל בעיר, במטרה לחסל את השפעתם של פורעי חוק כמו דרדוויל.
הוא מגייס נבלים כגון בולזאיי, טיפואיד מרי ואחרים כחלק מכוח משימה מיוחד לאכיפת הצו, ומכוון את מאמציו נגד מאט מרדוק ואלקטרה נאצ'יוס, שממשיכה לפעול כדרדוויל.
ככל שהעלילה מתפתחת, גיבורים נוספים, בהם ספיידרמן, לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, נקלעים לעימות עם כוחותיו של פיסק, בעוד מאט ואלקטרה מנסים לאחד את הגיבורים נגד תוכניתו של ראש העיר.
שיא הסיפור מתרחש כאשר פיסק חושף תוכנית להשתמש במידע סודי שנאסף על גיבורי העיר כדי לשלוט בהם, מה שמוביל לעימות ישיר ודרמטי בהלס קיצ'ן.
הסיפור מסתיים בנפילתו של פיסק ממעמדו כראש העיר, תוך השפעה משמעותית על עתידם של מרדוק, אלקטרה והקהילה הגיבורית של ניו יורק.
הסדרה זכתה לשבחים רבים מצד מבקרים וקוראים כאחד.