tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המונח "בלאזר" נטבע לראשונה בשנת 1978 על ידי האסטרונום אדווארד שפיגל על מנת לאגד את שני העצמים הללו.
בלאזרים פולטים סילון יחסותי אשר כיוונו בכיוון הכללי של כדור הארץ.
דרכו של הסילון תואמת עם קו הראייה שלנו, התלוי בהשתנות המהירה ובתכונות הצפיפות של שני סוגי הבלאזרים.
הראייה הרווחת גורסת כי קוואזריי OVV הם באופן אינטרינזי (תכונה פנימית ויסודית) גלקסיות רדיו חזקות, ולעומתם אובייקטיי BL Lac הם באופן אינטרינזי גלקסיות רדיו חלשות.
בשני המקרים, הגלקסיות המארחות הן גלקסיות אליפטיות גדולות.
מודלים אלטרנטיביים, לדוגמה, עידוש כבידתי, עלולות להתייחס לכמות מועטה של תצפיות שלא עקביות עם התכונות הכלליות.
בלאזרים, כמו כל גרעין גלקטי פעיל, משוערים כמקבלי אנרגיה מעצמים הקורסים אל עבר מרכזם (חור שחור על-מסיבי).
גז, אבק כוכבי, ואף כוכבים עצמם עלולים להתפס בחור השחור המרכזי וליצור דיסקת ספיחה חמה הפולטת כמויות אדירות של אנרגיה בצורת: פוטונים, אלקטרונים, פוזיטרונים ועוד חלקיקי יסוד.
אזור זה יחסית קטן, בקירוב 10−3 פארסק.
בנוסף, קיים טורואיד אטום המתפרש על פני כמה וכמה פארסקים ממרכז החור השחור, המכיל גז חם בו קיימים אזורים בעלי צפיפות גבוהה יחסית.
אזורים אלו, או "עננים", מסוגלים לספוג ואז לפלוט אנרגיה מאזורים הקרובים יותר לחור השחור.
על פני כדו"א "עננים" אלו מתגלים כהרחבות ספקטרליות בספקטרום הבלאזר.
בניצב לדיסקת הספיחה, זוג סילונים יחסותיים נושא פלזמה אנרגטית הרחק מהAGN.
הסילון הוא תוצר של שילוב בין שדות מגנטיים עוצמתיים לבין דחף חזק מדיסקת הספיחה והטורואיד.
בתוך הסילון, חלקיקים בעלי אנרגיה גבוהה (ביניהם פוטונים) מתנגשים זה בזה כתוצאה מהשדות המגנטיים.
סילונים יחסותיים אלו עלולים להגיע לגדלים של עשרות קילו-פארסקים ממרכז החור השחור.
אזורים אלו מסוגלים להפיק מגוון של אנרגיות נצפות, בעיקר בצורות הנעות בין גלי רדיו בתדירויות נמוכות לקרינת גמא עוצמתית, עם קיטוב גבוה (בדרך כלל בכמה אחוזים בודדים) בחלק מהתדירויות.
הספקטרום הנפלט מכיל קרינה סינכרוטרונית (קרינה אלקטרומגנטית הנוצרת כאשר חלקיקים טעונים מואצים רדיאלית) בתחום הרדיו ל-קרינת רנטגן, ואפקט קומפטון הפוך בתחום בין גלי הרדיו לקרינת X.
הפליטה הנצפית מהבלאזר מושפעת רבות מאפקטים יחסותיים בסילון, תהליך שנקרא פליטה\הקרנה יחסותית.
מהירות הפלזמה המרכיבה את הסילון מגיעה לטווחים של 95%–99% ממהירות האור (מהירות זו אינה המהירות הממוצעת של אלקטרון או פרוטון בסילון.
החלקיקים עצמם נעים בכיוונים שונים וכתוצאה מכך טווח המהירויות הנ"ל).
הקשר בין עוצמת ההארה (יחס בין האנרגיה הנפלטת ליחידת זמן) מהסילון לזו הנצפית על כדו"א תלויה בתכונות הסילון.
אלה כוללים האם ההארה נובעת מהלם קדמי בסילון, וכמו כן באינטראקציה שבין השדות המגנטיים בסילון לחלקיקים הנעים בו.
מודל מופשט של הפליטה היחסותית לעומת זאת, מייצג את האפקטים היחסותיים הקושרים בין עוצמת ההארה הבוקעת ממסגרת הסילון Se, ועוצמת ההארה הנצפית על גבי כדו"א So.
אלו קשורים על ידי מושג באסטרופיזיקה הנקרא גורם דופלר, D, כאשר So פרופורציונלי ל-Se × D2.
בהתבוננות יותר רחבה, ניתן לזהות אפקטים יחסותיים כגון:
סטייה יחסותית תורמת פאקטור של D2. סטייה יחסותית זו תוצאה של יחסות פרטית כאשר כיוונים איזוטרופיים במסגרת הסילון, נראים כנדחפים בכיוון התנועה אותה רואה הצופה (במקרה שלנו כדו"א).
התרחבות זמן תורמת פאקטור של D+1. אפקט זה מגדיל את מהירות פליטת האנרגיה.
אם הסילון פולט פרץ אנרגיה בכל דקה במסגרת - זה עלול להיות נצפה בכדו"א כפליטה הרבה יותר מהירה, בסדר גודל של פרץ לכל 10 שניות.
חלון יחסותי עלול לגרוע בפאקטור של D−1 מה שמקטין את ההאצה.
זה קורה בזרימה קבועה\ מכיוון שיש D פחות אלמנטים של זרימה בחלון היחסותי, כאשר כל אלמנט הורחב בפאקטור D.
לעומת זאת, לאנרגיה חופשית מתפזרת הקרינה מואצת בפאקטור מלא של D+3.
יהי סילון בעל זווית θ = 5° לקו הראייה ומהירות של 99.9% ממהירות האור.
על כדו"א עוצמת ההארה הנצפית גדולה פי 70 מזאת הנפלטת בסילון.
לעומת זאת, אם θ = 0° מינימלית, הסילון יראה בהיר פי 600 על פני כדו"א.
לפליטה\הקרנה היחסותית קיים עוד מרכיב חשוב.
הסילון אשר לא נע בכיוון כדו"א ייראה עמום יותר, מאותם אפקטים יחסותיים.
אם כך, שני סילונים זהים ואינטרינזיים (בעלי אותם מרכיבים ותכונות) ייראו אסימטריים (לא מאוזנים).
כלומר, בדוגמה המובאת מעל, כל סילון בעל זווית θ < 35° ייראה בכדו"א כפחות בהיר ממה שהוא במסגרת.
מסקנה נוספת היא שאוכלוסייה של AGN המפוזרים בחלל עם אוריינטציות סילון אקראיות ייראו בצורה מאוד לא הומוגנית (לא אחידה) על כדו"א.
העצמים הבודדים בהם θ קטנה יחסית יראו כבעלי סילונים בהירים יותר, לעומת השאר בהם ייראו סילונים עמומים יותר.
זוהי תמצית הקשר בין בלאזרים לגלקסיות רדיו.
AGN בהם הסילון יחסית מקביל לקו הראייה מכדו"א עלולים להיראות מאוד שונים לעומת AGN אחרים, אפילו אם הם זהים אינטרינזית.
רבים מהבלאזרים היותר בהירים נצפו בהתחלה לא כגלקסיות רחוקות עוצמתיות, אלא ככוכבים משתנים בלתי רגילים (כוכבים בהם לא נראה מחזוריות מסוימת בשינויי הארה) בגלקסיה שלנו.
בלאזרים אלו, כמו כוכבים משתנים בלתי רגילים, נראו כמשתנים בבהירות ההארה במחזורים של ימים או שנים, בלי דפוס נראה לעין.
ההתפתחות המוקדמת של הרדיו-אסטרונומיה הראתה כי ישנם מספר מקורות רדיו בשמיים.
בסוף שנות ה-50 הרזולוציה האופטית של הרדיו-טלסקופים אפשרה זיהוי של מקורות רדיו ספציפיים.
זה הוביל לגילויו של הקוואזר.
בלאזרים היו נראים באופן גורף בקוואזרים מוקדמים אלו, כאשר ההסחה לאדום הראשונה התגלתה ל-3C 273 — קוואזר מאוד משתנה שהוא גם בלאזר.
בשנת 1968 קשר דומה בין "כוכב משתנה" אובייקט BL Lac לבין מקור רדיו חזק VRO 42.22.01 נצפה.
אובייקט זה מראה תכונות דומות לאלו של הקוואזר, אך הספקטרום האלקטרומגנטי לא נראה כבעל קווים ספקטרליים, המשמשים לזיהוי הסחה לאדום.
בשנת 1974 נצפה סימן קלוש לגלקסיה נסתרת, הוכחה לכך שאובייקט BL Lac אינו כוכב.
הטבע החוץ גלקטי של אובייקטי BL Lac לא היה מפתיע.
בשנת 1972 מספר מקורות רדיו וגורמים אופטיים משתנים קובצו יחדיו והוצעו בתור מחלקה חדשה של גלקסיות: אובייקטי BL Lac.
הטרמינולוגיה (באנגלית) מגיעה מקיצור של "אובייקט BL Lacertae".
עד לשנת 2003, היו ידועים כבר כמה מאות של אובייקטי BL Lac.
בלאזרים מוערכים כ־AGN, עם סילונים יחסותיים המופנים קרוב לקו הראייה של הצופה.
האוריינטציה המיוחדת של הסילון מסבירה את התכונות הכלליות המשונות: עוצמת הארה גבוהה נצפית, השתנות מהירה מאוד, וקיטוב גבוה (בהשוואה לקוואזרים שהם לא בלאזרים)).
מודל אחיד אשר התקבל בכללי הוא שקוואזרים משתנים מקושרים לגלקסיות רדיו חזקות אינטרינזית, ואובייקטי BL Lac מקושרים לגלקסיות רדיו חלשות אינטרינזית.
ההבחנה בין שתי קבוצות הקשורות זו בזו מסבירה את ההבדל בין סוגי הפליטות השונות בבלאזרים.
הסברים אלטרנטיביים לסילונים היחסותיים\גישת המודל האחיד שהוצעו כוללים מיקרו עידושים כבידתיים ופליטה קוהרנטית (אחידה) מהסילון היחסותי.
אף אחד מאלו אינו מסביר את כלל תכונות הבלאזר, לדוגמה, מיקרו-עידוש הוא אכרומטי.
ז"א שכל החלקים בספקטרום יעלו ויפלו ביחד.
דבר זה לא נצפה בבלאזרים.
לעומת זאת, קיימת אפשרות שתהליכים אלה, כמו עוד תהליכי פלזמה מורכבים יותר, עלולים להסביר חלק מהתצפיות או חלק מהתכונות.
אלי דלוו , הידועה בשם הבמה בלאנש (Blanche), היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית יהודייה בלגית.
היא ייצגה את בלגיה באירוויזיון 2017 שנערך בקייב, אוקראינה, וסיימה במקום הרביעי.
דלוו נולדה בבריסל, בירת בלגיה.
את השראתה להיכנס לעולם המוזיקה קיבלה מאחיה הבוגר, אשר הוא בעצמו זמר, וכבר מגיל צעיר למדה לנגן בגיטרה ובפסנתר.
בחודש ינואר 2016, בגיל 15, ביצעה באודישנים לעונתה החמישית של תוכנית הריאליטי The Voice Belgique (הגרסה הבלגית של The Voice, המשודרת בחבל ולוניה דובר הצרפתית) את שירה של אדל, "Daydreamer" והתקבלה לנבחרת של הצמד הצרפתי המפורסם Cats on Trees.
היא עברה את שלב הדו-קרב בביצוע השיר "Creep" של רדיוהד.
דלוו צלחה את שלב שבוע ההופעות החיות הראשון ונבחרה להמשיך לשבוע השני לאחר ביצוע השיר, "Running with the Wolves", של אורורה.
בשלב השבוע השני של הופעות החיות הודחה.
ב-22 בנובמבר 2016 רשות השידור דוברת הצרפתית של בלגיה, RTBF, הכריז כי אלי דלוו תייצג את בלגיה באירוויזיון 2017. נעשה שיתוף פעולה בינה לבין המוזיקאי פייר דומולין בכתיבת השיר "City Lights" איתו ייצגה את מדינתה בתחרות.
השיר העפיל לגמר התחרות וסיים במקום הרביעי.
היא שייכת לקהילה היהודית בבלגיה והדריכה בעבר בקן של תנועת הנוער השומר הצעיר בבריסל.
הופיעה בישראל ב-5 באפריל 2017 עם השיר "City Lights" במסגרת פרויקט ההסברה הישראלי Israel Calling 2017 אשר נערך בתל אביב-יפו.
בלאיינה דינסאמו (נולד ב-28 ביוני 1965) הוא אתלט אתיופי לשעבר, אשר רץ למרחקים ארוכים והתמחה בריצת המרתון.
הוא החזיק בשיא העולם בריצת מרתון לאורך 10 שנים, בין השנים 1988–1998. ב-1996 ייצג דינסאמו את מולדתו אתיופיה באולימפיאדת אטלנטה.
דינסאמו נולד בעיירה דיראמו אפאררה, שבמחוז סידאמו.
הוא החזיק בשיא העולם לריצת מרתון לאורך עשור (1988–1998).
זהו הרצף השלישי באורכו ללא שבירת השיא מאז תחילתם של המשחקים האולימפיים ב-1896. השיא נקבע בזמן של 2:06:50 במהלך מרתון רוטרדם בהולנד בשנת 1988. בליינה שבר את שיא העולם של קרלוס לופז הפורטוגלי בהפרש של 32 שניות.
שיאו של דינסאמו נשבר לבסוף על ידי רונאלדו דה קוסטה הברזילאי במרתון ברלין ב-1998.
בלאיינה דינסאמו התחרה פעם אחת בלבד במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת אטלנטה (1996), אך לא הצליח לסיים את ריצת המרתון בעקבות פציעה.
נכון לשנת 2009, בלאיינה חי באזור קיימברידג' שבמסאצ'וסטס, והוא אינו מתחרה יותר בתחרויות בין-לאומיות.
בלאמהאוס הפקות היא חברת הפקת סרטים אמריקאית בבעלותו של ג'ייסון בלאם, המפיקה בעיקר סרטי אימה.
החברה נוסדה בשנת 2000 ומתמחה בהפקת סרטים בתקציבים נמוכים שזכו להצלחות גדולות, בעיקר סרטי אימה וסרטי Found Footage, תחום שבו נחשבים חברת בלאמהאוס וג'ייסון בלאם למובילים.
בין הפקותיה הרבות של החברה נמנות סדרת פעילות על-טבעית, סדרת האלווין, סדרת הרוע שבפנים, סדרת הטיהור, ספליט, מז"ל טוב, תברח, אנחנו ומייגן.
בנוסף לסרטי אימה, בלאמהאוס הפיקה מספר קטן של סרטי דרמה כמו וויפלאש ושחור על לבן.
החברה הוקמה בשנת 2000 על ידי המפיק האמריקאי-יהודי ג'ייסון בלאם (Jason Blum), הבכיר בחברת ההפקות מירמקס.
החברה התמחתה בהפקת סרטים בתקציב שנע בין 3 ל-5 מיליון דולר, כשרק סרטי המשך זוכים לתקציב גבוה יותר וגם הוא עד 10 מיליון דולר.
הסרטים מצולמים בדרך כלל בארצות הברית ובלוס אנג'לס בפרט ובלוחות זמנים קצרים.
ההצלחה הגדולה הראשונה של החברה הייתה ב-2009 בסרט "פעילות על-טבעית" שגרף הכנסות של מעל 193 מיליון דולר וגם סרטי ההמשך שלו זכו להצלחה רבה.
הצלחות בולטות נוספות היו סדרת הסרטים "הרוע שבפנים", שהראשון בהם רשם הכנסות של 97 מיליון דולר, חלקו השני 162 מיליון דולר, השלישי 113 מיליון דולר והרביעי 165 מיליון דולר.
"רוח זדונית" עם הכנסות של כ-78 מיליון דולר, סדרת סרטי "הטיהור", הסרטים "הביקור" ו"ספליט" בבימויו של מ.
נייט שאמלאן שהיה גם שותף להפקתם, סדרת סרטי "Ouija" והסרט "מז"ל טוב".
הסרט "תברח" שהפיקה החברה ב-2017 זכה מעבר להצלחה גדולה בקופות עם 255 מיליון דולר הכנסות גם לשבחים בביקורות עם ארבע מועמדויות לפרס אוסקר וזכייה בפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט ולבמאי הטוב ביותר.
החברה הפיקה את הסרט "ויפלאש" של דמיאן שאזל, הסרט זכה בפסטיבל סאנדנס, היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר כולל לסרט הטוב ביותר, וזכה בשלושה.
החברה עוסקת גם בהפקת סדרות וסרטי טלוויזיה.
בין השאר הייתה שותפה להפקת סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "הג'ינקס" ששודרה ב-HBO וזכתה לשבחים רבים ובפרס פיבודי, הפיקה את סרט הטלוויזיה "הלב הרגיל" ששודר ב-HBO ועליו זכה בלאמהאוס בפרס אמי, ואת הסדרה "חפצים חדים" בכיכובה של איימי אדמס.
בשנת 2011 העניקה "בלאמהאוס" זכות ראשונים לחברת אולפני יוניברסל על סרטים שהחברה תפיק.
ביולי 2014 נחתם הסכם חדש שתוקפו עשר שנים, ובמסגרתו הפכה "בלאמהאוס" לשותפה בהפקות לטלוויזיה ולשידור בכבלים של "יוניברסל".
נייט שאמלאן11 בספטמבר 20155 מיליון דולר98.5 מיליון דולרהתופת הירוקהאלי רות'25 בספטמבר 201512.9 מיליון דולרפעילות על טבעית: מימד הרפאיםגרגורי פלוטקין23 באוקטובר 201510 מיליון דולר78.9 מיליון דולרג'ם וההולוגרמותג'ון מ.
נייט שאמלאן18 בינואר 201920 מיליון דולר247 מיליון דולרמז"ל טוב 2כריסטופר ב.
העיירה בלאטה היא פרבר של העיר שכם, הממוקם כקילומטר אחד ממזרח למרכז העיר.
בעבר היה כפר בפני עצמו, והוא סופח לעיריית שכם במהלך השלטון הירדני (1967-1948).
שמו של הכפר הוא בלאטה מזה שנים רבות, והוא השתמר על ידי התושבים המקומיים.
אף שצליל השם ערבי לכאורה ("סלע שטוח"), מקורו ככל הנראה בשיבוש שמו היווני של העץ דולב מזרחי (Platanus orientalis), ולכן מזהים אותו עם פְּלָטָנוֹס (פלטאנוס, פלאטנוס, פלטינוס), יישוב מימי התלמוד שנקרא ככל הנראה בעקבות העץ.
לפי מסורת השומרונים גדל במקום זה עץ האלה הנזכר בקשר עם יעקב אבינו.
התוספת "אל-בלד" (כלומר "העיירה"), משמשת להבדיל בין הכפר המקורי לבין מחנה הפליטים בלאטה, הנמצא מזרחה ממנו, ואשר הוקם בשנת 1950.
שם הכפר מתועד בכתביהם של אאוסביוס והירונימוס, כ"בלנוס" או "בלאטה".
הכפר שוכן על חלקו הדרומי של תל בלאטה ומכסה כשליש מהתל.
השטח הבנוי היה מורכב מ -2.5 דונם ב-1945, וגדל ליותר מ-100 דונם ב-1980. במזרח קיים מישור רחב, שבו עוברות דרכים מרכזיות המקשרות בין ירושלים שכם והחוף, וכן דרך המגיעה להר עיבל, ואדי פארה, ונהר הירדן.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, נמנתה בבלאטה אוכלוסייה של 461 נפשות, כולם מוסלמים.
אוכלוסייה זו גדלה במפקד 1931 ל-574 נפש, אשר התפלגו ל-6 נוצרים ו-568 מוסלמים, אשר גרו בסך הכל ב-114 בתים.
ב-1945, הייתה בבלאטה אוכלוסייה של 770 מוסלמים, עם שטח כולל של 3,000 דונם.
שטח זה התחלק ל-25 דונם שטח בנוי, 95 דונם של מטעים ואדמות השקיה, ו-1,832 דונם שימשו לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת השחרור, הוקם מחנה הפליטים הפלסטיני בלאטה בסמוך לכפר בשנת 1950. אוכלוסייתו הייתה גדולה משמעותית מזו של הכפר בלאטה.
בשנת 1961 מנתה האוכלוסייה בכפר 2,292 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים מצוי הכפר תחת שליטה ישראלית.
בתקופת האינתיפאדה הראשונה נכלל שטח הכפר בתוך הסגר שהיה צה"ל מטיל מדי פעם על מחנה הפליטים הגדול הסמוך אליו.
בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן , הייתה בתו של שארל הרביעי, מלך צרפת.
בלאנש נולדה ב-1 באפריל 1328 בשאטונף-סור-לואר, לשארל הרביעי, מלך צרפת ולז'אן ד'אברו, בתם של לואי, רוזן אברו ומרגריט ד'ארטואה.
אביה מת חודשיים לפני לידתה, ומכיוון שאמה הייתה באותה העת בהריון, מונה דודנה פיליפ מוולואה לעוצר הממלכה עד לאחר שיתברר אם זה בן או בת.
מכיוון שבצרפת נהג החוק הסאלי לא ירשה בלאנש את אביה, והכתר עבר לבית ולואה.
ב-18 בינואר 1345 התחתנה בלאנש עם פיליפ, דוכס אורליאן, אך לא היו להם ילדים.
בשנת 1376 מת בעלה פיליפ, וב-8 בפברואר 1382 מתה בלאנש בווינסן.
בלאנקה, נסיכת ספרד (בספרדית: Blanca de Borbón y Borbón-Parma; 7 בספטמבר 1868 - 25 באוקטובר 1949), הייתה בתו של קרלוס, דוכס מדריד ואשתו של לאופולד סלבטור, ארכידוכס אוסטריה.
בלאנקה נולדה ב-7 בספטמבר 1868 בגראץ, לקרלוס, דוכס מדריד ולמרגריטה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה.
בילדותה הפך אביה לטוען לכתר ספרד מטעם הקרליסטים, ואף ניהל את המלחמה הקרליסטית השלישית נגד כוחות הממשלה הספרדית, אך ללא הצלחה.
בשנת 1881 נפרדו הוריה, ובלאנקה חילקה את זמנה בין שניהם.
ב-24 באוקטובר 1889 התחתנה בלאנקה עם לאופולד סלבטור, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 10 ילדים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה בעלה לאופולד סלבטור סיפק לצבא 11.3 מיליון ק"ג ירקות מיובשים לצורכי הצבא, והרוויח מכך כ-20 מיליון קרונה.
בניה הגדולים לחמו בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי בחזית האיטלקית, בעוד בנותיה שירתו בצלב האדום האוסטרי.
לאחר תום המלחמה בשנת 1918, עזבה המשפחה שאיבדה את רוב נכסיה את אוסטריה והתגוררה בספרד, שם חיו בברצלונה.
בשנת 1930 הם חזרו לאוסטריה, ובשנת 1931 מת בעלה לאופולד סלבטור בביתו בווינה.
במרץ 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית בראשות היטלר, ובעקבות כך עזבה בלאנקה את אוסטריה יחד עם ילדיה דולורס וקרל פיוס, ועברה להתגורר בוויארג'ו.
בשנים לאחר מכן תמכה בלאנקה בתביעות בניה פרנץ יוזף וקרל פיוס לראשות הענף הקרליסטי, וב-25 באוקטובר 1949 היא מתה בביתה בוויארג'ו.
ב-24 באוקטובר 1889 התחתנה בלאנקה עם לאופולד סלבטור, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 10 ילדים:
אימקולאטה, ארכידוכסית אוסטריה (1892–1971), התחתנה עם איגינו נרי-סרנרי
מרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה (1894–1986), התחתנה עם פרנצ'סקו מריה טליאני דה מארקיו
הארכידוכס לאופולד מאוסטריה, נסיך טוסקנה (1897–1958)
מריה אנטוניה, ארכידוכסית אוסטריה (1899–1977), התחתנה עם דון רמון דה אורלינדס וילאלונגה, ולאחריו התחתנה עם לואיס פרז סוקרה
אנטון, ארכידוכס אוסטריה (1901–1987), התחתן עם אילאנה, נסיכת רומניה
אסונטה, ארכידוכסית אוסטריה (1902–1993), התחתנה עם יוזף הופפינגר
הארכידוכס פרנץ יוזף מאוסטריה, נסיך טוסקנה (1905–1975)
הארכידוכס קרל פיוס מאוסטריה, נסיך טוסקנה (1909–1953)
בלאיט (בהונגרית: Balajt) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בלאנש ראוואלק היא שחקנית צרפתייה.
ראוואלק הייתה דיילת באייר פראנס.
ב-1978 שיחקה בסרט הקומדייה "La Carapate" של הבמאי ז'ראר אורי והופיעה בתפקיד קטן בסרט "Une histoire simple" של קלוד סוטה שהיה מועמד בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-1979 גילמה את חברתו של מלתעות בסרט מונרייקר.
ב-1984 שיחקה בסרט "Les voleurs de la nuit" שהיה מועמד לפרס בפסטיבל ברלין, בשנה זו גם הופיעה בסרט "Le sang des autres" המבוסס על ספרה של סימון דה בובואר.
ב-1986 הופיע בסרט המדע הבדיוני "Kamikaze".
ב-1987 שיחקה בקומדיית המין "Club de rencontres".
ב-1994 גילמה אמא של ילד הנמצא בבית חולים פסיכיאטרי בסרט "Quand j'avais cinq ans je m'ai tué".
ב-2000 שיחקה בסרט הפשע "Scènes de crimes".
ב-2001 שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה "Joséphine, ange gardien" ב-TF1.
היא דיבבה בצרפתית בסדרת סרטי ברבי.
בנוסף היא גם דובבה בראגרטס: הסרט.
היא עוסקת רבות בדיבוב צרפתי של סדרות טלוויזיה אמריקאיות, היא דיבבה בין היתר את השחקנית מרשה קרוס במספר הפקות ששיחקה ובין הסדרת שדובבה הן בטי ותיקים באפלה.
בלאס קנטו מורנו (, נולד ב-26 באוקטובר 1991), הידוע בשם בלאס קנטו, הוא זמר ספרדי, נציגה של ספרד באירוויזיון 2021 ברוטרדם שבהולנד.
מוכר בעקבות השתתפותו בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי הספרדית "Tu cara me suena" והיותו הסולן לשעבר של להקת הבנים "אאורין".
בלאס קנטו מורנו נולד ב-26 באוקטובר 1991 במורסיה שבספרד.
את רוב ילדותו בילה בעיר מולינה דה סגורה.
כבר בילדותו התעניין קנטו בעולם המוזיקה כאשר זכה בתחרות המוזיקה האזורית "ואו ואו" של אשת הטלוויזיה הספרדייה תרסה לבל בשנת 2000. בשנת 2002 השתתף קנטו במהדורת התחרות של כל ספרד ולא רק של הקהילה האוטונומית מורסיה וזכה בה במקום השלישי.
ב-2004 ניסה קנטו להיבחר לייצג את ספרד באירוויזיון הילדים 2004 והפסיד למריה איסבל שגם ניצחה באותה השנה.
כשגדל, הצטרף ללהקת הבנים "אאורין" והיה סולנה.
יחד עם הלהקה ניסה להיבחר לייצוג ספרד באירוויזיון 2011 וזכה בקדם האירוויזיון הספרדי במקום השני או השלישי.
בשנת 2016 התפרקה להקת אאורין וקנטו החל בקריירת סולו כשהשתתף בתוכנית הכישרונות הספרדית "Tu cara me suena", בה זכה במקום הראשון.
ב-3 במרץ 2017 הוציא קנטו את הסינגל הראשון שלו כאמן עצמאי - "In Your Bed".
בהמשך השנה הוציא קנטו מספר סינגלים אחרים.
בשנת 2018 פרץ לתודעה הבינלאומית כאשר הוציא את הסינגל "Él no soy yo" שזכה למעמד פלטינה ולמיליוני צפיות.
השיר הגיע למקום הראשון בדירוג "הסרטונים החמים של יוטיוב".
מאוחר יותר באותה השנה הוציא את אלבומו הראשון "Complicado" (מורכב) שהגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר בספרד.
ב-5 באוקטובר 2019 פורסם כי קנטו ייצג את ספרד באירוויזיון 2020 ברוטרדם שבהולנד.
ב-30 בינואר 2020 נחשף השיר "Universo".
אולם, לאחר שהוכרז ביטולה של התחרות בשנת 2020, אישר קנטו כי ישתתף בתחרות שאמורה להתקיים בשנת 2021.
ימים ספורים לאחר ביטול התחרות, קנטו הקליט גרסה ספרדית לסינגל I Dare You של קלי קלרקסון כחלק מפרויקט בינלאומי ביוזמתה עליו הכריזה בתוכניתה
ב-22 במאי 2021, הופיע בגמר אירוויזיון 2021 עם השיר "Voy a quedarme".
הוא הגיע למקום ה-24 עם שש נקודות, כשלא קיבל נקודות מהקהל.
בלאנש מֵיֵרְס למברט לינקולן היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ארקנסו בשנים 1999–2011. טרם היבחרה לסנאט הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית.
בסנאט, הייתה לינקולן יושבת ראש ועדת החקלאות, התזונה ויערנות, והראשונה שייצגה את ארקנסו בסנאט מאז האטי קראווי שנבחרה ב-1932. ב-2010 הפסידה לג'ון בוזמן.
נצר למשפחה בת שבעה דורות בארקנסו, בלאנש למברט נולד בעיר הלנה שעל גבול ארקנסו-מיסיסיפי, בתם של מרתה (לבית קלי) וג'ורדן בנט למברט.
אביה היה חקלאי שגידל אורז וכותנה.
אחותה הבכורה, מרי למברט, היא במאית קולנוע.
את השכלתה המוקדמת רכשה בבתי הספר הציבוריים המקומיים בהלנה, והייתה נשיאת מועצת התלמידים בתיכון המרכזי של הלנה בשנים 1977–1978. לינקולן למדה באוניברסיטת ארקנסו שבפאייטוויל, שם הייתה חברה באחוות "כי אומגה".
ב-1982 סיימה לימודי תואר ראשון בביולוגיה במכללת הנשים רודולף-מייקון השוכנת בלינצ'בורג שבווירג'יניה.
במקור, תכננה לינקולן להשתלב בתחום הסיעוד.
לאחר שסיימה את לימודיה הגבוהים, הייתה לינקולן עוזרת בסגל של חבר הקונגרס ביל אלכסנדר, שייצג את מחוז הקונגרס הראשון של ארקנסו בבית הנבחרים של ארצות הברית.
עד 1984 עבדה לינקולן במשרדו של אלכסנדר.
ב-1992 גברה לינקולן על אלכסנדר בבחירות מקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית בפער של 21%.
לאחר מכן היא זכתה בבחירות הכלליות לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס הראשון, וניצחה את טרי הייס הרפובליקני ברוב של 70% מקולות הבוחרים.
היבחרה לבית הנבחרים חפפה להיבחרו של הנשיא ביל קלינטון לכהונה שנייה.
לינקולן הגדירה עצמה כ"דמוקרטית-מרכזית" ונמנתה בין מיעוט הדמוקרטים שתמכו בהסכם הסחר החופשי של ארצות הברית עם מדינות אמריקה המרכזית.
במהלך כהונתה בבית הנבחרים, הייתה לינקולן אחת מ-17 הדמוקרטים היחידים שהצביעו בעד חקיקה שפעלה לשינוי חוקי ההעסקה הפדרליים, חקיקה שהוטל עליה וטו בידי הנשיא קלינטון ב-1995. היא תמכה בקיצוצי המסים של ממשל ג'ורג' ווקר בוש ובאלימינציה של מיסוי על ירושה.
לינקולן נבחרה לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים ב-1994, וכיהנה בבית הנבחרים עד 1997. לינקולן בחרה שלא להתמודד לתקופת כהונה שלישית ב-1996 בשל היותה בהיריון באותה התקופה.
ב-1998 שבה לינקולן לזירה הפוליטית והתמודדה על אחד משני מושביה של ארקנסו בסנאט, שהתפנה עם פרישתו של הסנאטור דייל במפרס .
בבחירות הכלליות גברה על יריבה מהמפלגה הרפובליקנית פיי בוזמן, חבר הסנאט של ארקנסו ואחיו של מי שבעתיד יביס את לינקולן וייצג את ארקנסו בסנאט, ג'ון בוזמן.
בימיה בסנאט, התמקדה לינקולן בעיקר בסוגיות הנוגעות לחקלאות ולנושאים כפריים.
היא הייתה אחת התומכות הבולטות הרשות האזורית דלתא, שנועדה לעודד פיתוח באזור התחתון של הדלתא של מיסיסיפי.
לינקולן נהפכה לסנאטורית הבכירה של ארקנסו בינואר 2003 עם היבחרו של מארק פריור לסנאט האמריקאי, שניצח את הסנאטור המכהן טים הצ'ינסון בנובמבר 2002. ב-2004 נבחרה לינקולן לתקופת כהונה שנייה בסנאט, וגברה על יריבה הרפובליקני ג'ים הולט בשעה שהנשיא בוש ניצח במדינה במהלך בחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה.
במרץ 2007 קראה לאלברטו גונזאלס, התובע הכללי של ארצות הברית, להתפטר מתפקידו וטענה כי פיטוריהם של שמונֵה תובעים פדרליים יצרו הרעה ביחסי מחלקת המשפטים של ארצות הברית עם הקונגרס.
לינקולן הפגינה במהלך כהונתה בסנאט מספר עמדות שמרניות שאינן מזוהות עם המפלגה הדמוקרטית, משום שארקנסו, המדינה אותה ייצגה בסנאט, נעשתה שמרנית ורפובליקנית יותר ויותר.
מעמדה במפלגה הדמוקרטית נעשה רעוע: בתוך המפלגה הדמוקרטית ניצב נגדה סגן המושל ביל אלטר שזכה לתמיכת האיגודים המקצועיים.
בבחירות לסנאט ב-2010 כשלה בניסיון לעמוד בפני הסחף הרפובליקני בארקנסו, והפסידה לג'ון בוזמן.
בשנים 2009–2011 ישבה בראשות ועדת החקלאות, התזונה והיערנות של הסנאט של ארצות הברית.
בלאנש סוויט הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
סוויט נולדה בשם שרה בלאנש סוויט (אם כי רק לעיתים נדירות עשתה שימוש בשמה הפרטי, שרה) בשיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית בשנת 1896, לאם רקדנית ואב סוחר יין.
אמה מתה בינקותה והיא גודלה בידי סבתה, קורה אלכסנדר, ונודעה בתחילה בשם בלאנש אלכסנדר.
ההופעה הראשונה של סוויט על הבמה הייתה כבר בגיל 18 חודשים, מאוחר יותר היא הופיעה כילדה בעשרות תפקידים ונטלה חלק בסיבוב הופעות כשהייתה בת ארבע.
היא החלה לעבוד בחברת הסרטים ביוגרף בשנת 1909 ושיחקה בסרטים בבימויו של ד.
במהלך שנת 1910 החלה לפתח יריבות עם השחקנית מרי פיקפורד, אשר עבדה גם היא עם גריפית'.
סוויט נודעה בתפקידיה האנרגטיים והעצמאיים, בניגוד לדימוי השברירי והפגיע שאפיין את הנשים בסרטיו של גריפית'.
אחרי תפקידים רבים, סרטה הראשי האמיתי הראשון היה דרמת המתח The Lonedale Operator משנת 1911. בשנת 1913 כיכבה בסרט העלילתי הראשון של גריפית', יהודית מבתוליה, בתפקיד יהודית.
ייתכן כי יהודית הוא תפקידה הטוב ביותר של בלאנש סוויט בקריירה שלה.
מכל מקום, אין ספק שהוא הזכור ביותר.
בשנת 1914 לוהקה בתחילה על ידי גריפית' לתפקיד הראשי של אלזי סטונמן באפוס הולדתה של אומה, אך התפקיד הוענק בסופו של דבר לשחקנית היריבה ליליאן גיש.
באותה שנה נפרדה סוויט מגריפית' והצטרפה לסרטי פרמאונט תמורת שכר גבוה.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 סוויט המשיכה להופיע במספר סרטים עם פרופיל גבוה ונחשבה לשחקנית מובילה ופופולרית.
היא הופיעה לעיתים קרובות בסרטיהם של ססיל ב.
דה-מיל ומרשל נילן והוכרה בידי מבקרי הסרטים בזמנה כאחת השחקניות המובילות של עידן הסרט האילם.
בתקופה זו ניהלה רומן עם מרשל נילן שבעקבותיו התגרש מאשתו.
נילן וסוויט נישאו בשנת 1922. הם התגרשו בשנת 1929 לאחר שסוויט האשימה את נילן בניאופים חוזרים ונשנים.
הקריירה שלה המשיכה לשגשג במהלך השנים הראשונות של שנות ה-20 של המאה ה-20. היא כיכבה בגרסה הראשונה של Anna Christie .
הסרט ידוע כהפקה הקולנועית הראשונה של מחזה מאת יוג'ין או'ניל.
היא כיכבה בסרטים טס לבית דרברוויל משנת 1924 ו-The Sporting Venus משנת 1925, שבוימו בידי נילן, והפכה במהרה לאחת הכוכבות הגדולות של חברת מטרו גולדווין מאייר, שנוסדה בשנים אלו.
הקריירה של סוויט החלה לדעוך עם הופעתם של הסרטים המדברים (סרטים שכללו פסקול המסונכרן עם התמונה).
סוויט הופיעה רק בשלושה סרטים מדברים, כולל הופעה שזכתה לשבחים בסרט Showgirl in Hollywood משנת 1930, לפני שפרשה מהמסך באותה שנה והתחתנה עם שחקן הבמה ריימונד האקט בשנת 1935. הנישואין נמשכו עד מותו של האקט בשנת 1958.
את שארית הקריירה שלה בילתה סוויט בתוכניות רדיו ובתפקידי במה משניים בברודוויי.
בסופו של דבר הקריירה שלה בשני התחומים הללו דעכה, והיא החלה לעבוד בחנות כלבו בלוס אנג'לס.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, קמה מורשת המשחק שלה לתחייה כאשר חוקרי קולנוע הזמינו אותה לאירופה כדי לקבל הכרה על עבודתה.
סוויט זכתה בשנת 1975 בפרס ג'ורג' איסטמן על תרומתה המובהקת לאמנות הקולנוע.
היא הייתה נושאו של סרטו התיעודי של אנתוני סלייד משנת 1982 "דיוקן של בלאנש סוויט", שבו היא מספרת על חייה ועל הקריירה שלה.
ב-24 בספטמבר 1984 נערך עבורה אירוע הוקרה במוזיאון לאמנות מודרנית בעיר ניו יורק, שם היא הציגה את סרטה "The Sporting Venus" משנת 1925.
סוויט נפטרה משבץ מוחי בעיר ניו יורק ב-6 בספטמבר 1986. אפרה פוזר מאוחר יותר בגנים הבוטניים של ברוקלין.
טס לבית דרברוויל, שנת 1924
בלאנש אליזבת' קמבל ('באפי') דאגדייל , בת אחיו של בעל הצהרת בלפור, ארתור ג'יימס בלפור, כתבה את הביוגרפיה שלו, הייתה נציגה בריטית בחבר הלאומים והייתה פעילה מדינית וציונית בעיקר לצד ד"ר חיים ויצמן.
בלאנש דאגדייל, אשר נודעה בכינויה באפי, נולדה בלונדון, כבת בכורה מבין חמישה ילדים, למשפחת בלפור המיוחסת: אביה, האדריכל יוסטייס בלפור (1854–1911), היה אחיו הצעיר ביותר של ארתור ג'יימס בלפור, אשר כיהן לימים כראש הממשלה, כשר החוץ ובתפקידים בכירים נוספים בצמרת השלטון בבריטניה.
אמה, הליידי פרנסס קמבל (1858–1931, Campbell), הייתה בתו של ג'ורג' קמבל, הדוכס השמיני מארגייל.
באפי דאגדייל (אז בלפור) קיבלה את חינוכה בבית ולא רכשה השכלה פורמלית.
בנעוריה הושפעה רבות מאהדתו של ארתור ג'יימס בלפור אל העם היהודי, אשר לוותה בהתעניינות כנה בכל הקשור לנושא.
ב-18 בנובמבר 1902 נישאה באפי לאדגר דאגדייל (1876–1964), חתם בחברת הביטוח לוידס של לונדון.
לימים, בעצתה של באפי, היה אדגר דאגדייל המתרגם של מיין קאמפף לאנגלית.
לזוג, שהתגורר בלונדון, נולדו בהמשך בת ובן.
בשנים 1915–1919 עבדה דאגדייל בשירות המודיעין של הצי הבריטי, אשר במרביתה של אותה תקופה לחם במלחמת העולם הראשונה.
בשנים 1920–1928 עמדה דאגדייל בראש משרד האינפורמציה של חבר הלאומים.
בשנת 1932 הצטרפה דאגדייל למשלחת הבריטית לאספה השנתית של אותו מוסד.
למרות שלא השתייכה לעם היהודי, בהשפעת דודה, ארתור ג'יימס בלפור, ובשל קרבתה אל חיים ויצמן, הפכה להיות פעילה ציונית נלהבת.
היא הייתה במעגל החברים האינטימיים של חיים ויצמן.
הודות לקשריה עם החברה הגבוהה בלונדון ועם מדינאים בריטיים סייעה לו באופן פעיל בפעולותיו המדיניות והייתה לא פעם שותפה ללבטיו והחלטותיו המדיניות.
דאגדייל ביקרה בארץ באפריל 1927, התעניינה במיוחד במוסדות היהודיים, ביישובים היהודיים ובמוסדות החינוך העבריים, כגון האוניברסיטה העברית, הטכניון ובתי ספר, בהם ביקשה לבקר.
משנת 1940 ואילך, עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה דאגדייל במספר ועדות לסיוע לפליטים היהודיים.
באפי דאגדייל כתבה ביוגרפיה, בת שני כרכים, אודות דודה, ארתור ג'יימס בלפור, אותה פרסמה ב-1936. כן כתבה חוברת אודות הצהרת בלפור, אותה פרסמה ב-1940. נוסף לאלה, כתבה בשנות ה-30 וה-40 יומנים, ובהם מידע רב, הן אודות פעילותה, הן אודות המוסדות והאישים עמם באה במגע.
היומנים המתייחסים לשנים 1936 עד 1947 יצאו לאור בשנת 1973 כספר בעריכת נורמן רוז (Rose).
באפי דאגדייל נפטרה ב-16 במאי 1948, יומיים לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.
במאי 1958, עשר שנים לאחר פטירתה, נחנכה ביער בלפור, שבין מגדל העמק לגניגר, מצבת שיש לזכרה של באפי דאגדייל.
המצבה תוכננה על ידי בנה, האדריכל מייקל דאגדייל.
דרך היער המתחילה באותה מצבה נקראה בשם 'טיילת בלאנש דאגדייל'.
כיוון שהמצבה הושחתה, ככל הנראה על ידי ערבים תושבי האזור, הועתקה המצבה לבית הספר האזורי בגניגר.
ריקרדו פאבריקוני (; נולד ב-10 בפברואר 2003), הידוע בשם הבמה בלאנקו (באיטלקית: Blanco), הוא זמר-יוצר איטלקי.
פאבריקוני נולד בקלבג'זה דלה ריביירה ועבר בילדותו לברשה, שם גדל והתחנך בבית הספר המקומי.
כילד, הוא הקשיב בעיקר למוזיקה של לוצ'ו בטיסטי, לוצ'ו דאלה ופינו דניאלה.
במהלך תקופת התיכון החל לחבב את מוזיקת ההיפ הופ.
ביוני 2020 הוציא פאבריקוני לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Quarantine Paranoid ב-SoundCloud.
לאחר מכן הוא חתם חוזה הקלטות עם יוניברסל מיוזיק גרופ.
באותו החודש יצא סינגל הבכורה שלו, "Belladonna (Adieu)", וביולי פורסם הסינגל השני "Notti in bianco", שהגיע למקום השני במעד הסינגלים האיטלקי.
ב-8 בינואר 2021 הוציא בלאנקו לאור את השיר "La canzone nostra" בהשתתפות מייס וסלמו.
הוא הצליח מאוד ברחבי איטליה והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי.
ב-18 ביוני 2021 הוציא בלאנקו לאור, בשיתוף עם ספרה אבסטה, את הסינגל "Mi fai impazzire".
הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי, ונמכר בכ-420,000 עותקים ברחבי איטליה.
ב-10 בספטמבר 2021 יצא אלבום הבכורה של בלאנקו, Blu celeste, הכולל תשע רצועות שהוקלטו על ידו ולא יצאו לאור במרוצת השנים.
לאלבום, שהגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי, הוענק תואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות במדינה.
הוא עלה לתואר פלטינה שבוע לאחר מכן.
בלאנקו זכה בפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Brividi" בהשתתפות מחמוד.
מבקרי המוזיקה האיטלקיים ראו בשיר כאחד מחלוצי השימוש באהבה הומוסקסואלית במוזיקה במדינה.
הם טענו כי האווירה הרומנטית בווידאו קליפ של השיר, שצבר למעלה מ-3.3 מיליון צפיות ביממה, דומה לזו הנמצאת במערכת יחסים הטרוסקסואלית.
הוא ייצג את איטליה, ביחד עם מחמוד בגמר אירוויזיון 2022 וזכו במקום השישי.
בלאמברג קפיטל היא קרן הון סיכון אמריקאית, המשקיעה בחברות הזנק בתחום הטכנולוגיה בשלבים מוקדמים של התפתחותן.
הקרן נוסדה בשנת 1991 על ידי דייוויד בלאמברג.
מטה הקרן שוכן בסן פרנסיסקו, ולה נציגויות בתל אביב-יפו, בניו יורק ובמיאמי.
הקרן מתמחה בהשקעות בחברות בשלב הראשוני של גיוסי ההון שלהן (שלב הסיד וסבב A), בשיתוף פעולה עם אנג'לים וקרנות הון סיכון אחרות.
השקעה ראשונית שגרתית של הקרן היא בין חצי מיליון לחמישה מיליון דולר.
הקרן משקיעה בחברות הזנק בצפון אמריקה, באירופה ובישראל.
במרץ 2017 השלימה בלאמברג קפיטל את גיוס הקרן הרביעית שלה, בסך 200 מיליון דולר.
בספטמבר 2021 השלימה בלאמברג קפיטל את גיוס הקרן החמישית שלה, בסך 225 מיליון דולר, מה שהביא את כלל ההון שגייסה ליותר מ-750 מיליון דולר.
השקעותיה בישראל כוללות את החברות האנטרס, צ'ק פוינט, , DSPG, קרדורקס, Yotpo, אייפסטר ועוד.
מנהלת פעילות הקרן בישראל היא יודפת הראל בוכריס.
בעבר כיהן בתפקיד זה אלון ליפשיץ.
בלאף פורט היא התיישבות קטנה ומגודרת מהמאה ה-19 בדרום מזרח מדינת יוטה שבארצות הברית, אזור שהיה בלתי מיושב עד לאותה עת.
ההתיישבות במקום התקיימה בסופו של מסע ארוך מאד ומייגע שנקרא בדברי ימי ארצות הברית "המסע של סן חואן" , על שם המינזר שאליו השתייכו.
המסלול שעברו החלוצים הללו בדרכם להקים את ההתיישבות, נקרא בדברי ימי ארצות הברית כ"דרך הנִקְבָּה בסלע" .
המסע והדרך, מהווים חלק בלתי נפרד ממעשה ההתיישבות בבלאף פורט.
"הנקבה בסלע" עצמה, הוכרזה בשנת 1975 כאתר היסטורי רשמי מטעם משרד הפנים האמריקאי ושירות הפארקים הלאומיים הכפוף לו.
במהלך החורף של 1879-1880 נענו 70 משפחות מורמוניות לקריאת ראש כנסייתם בריגהאם יאנג, להקים יישוב ממזרח לנהר הקולורדו, באזור נקודת ארבע הפינות - הנקודה היחידה בארצות הברית (אז כהיום) שבה קיים מפגש גבולות של ארבע מדינות: יוטה, אריזונה, קולורדו וניו מקסיקו.
תחילה, יצאה משלחת חלוץ, ללא כרכרות, כדי לאתר את השטח המתאים להתיישבות, והם אתרו קרקע חקלאית טובה בעיירה בלאף , יוטה דהיום.
הקהילה כולה יצאה בנובמבר 1879 מהעיירה סידר סיטי שביוטה, והגיעו למחוז חפצם באפריל 1880 לאחר מסע בן חצי שנה בו עברו כ-360 קילומטר מייגעים וקשים במיוחד, של מעבר בדרכים לא דרכים ובשטחים שנחשבו עד לאותו מסע כבלתי עבירים לכרכרות..
הקבוצה מנתה למעלה מ-250 גברים, נשים וילדים, 83 כרכרות, ויותר מאלף ראשי בעלי חיים.
מנקודת יציאתם בסידר סיטי ועד העיירה האחרונה המיושבת במדינת יוטה לכיוון מזרח - אסקלנטה , מרחק של כ-10 קילומטרים, הם נעו על דרכים סלולות רגילות (במונחי העת ההיא).
משם ואילך הם נתקלו באזור של צוקים תלולים בלתי עבירים.
או אז הם נאלצו לפרוץ לעצמם דרכים תוך הסתייעות בפיצוצים, חציבות והכשרת דרך לכרכרות.
גולת כותרת המסע הייתה פריצת ה"נקבה בסלע".
זו הייתה במקור העתק גאולוגי בשפת הבִּתְּרוֹן , בגובה יחסי אנכי של כ-330 מטר מעל נהר הקולורדו ובמרחק של כ-1,200מטר משם, עם שיפוע של 45 מעלות.
החלוצים בצעו קידוחים ופיצוצים כדי להגדיל את הנקבה הטבעית בסלע, ולמתן את המדרון לדרגה של 25°.
אחרי שבועיים של עבודה הם ניסו להוריד את הסוסים שלהם לנהר.
ניסיונות נוספים נדחו לאחר ש-9 בעלי חיים אבדו בניסיון הראשון.
הם חצבו מדרגות לתוך הסלע המוצק כדי להקל על הסוסים והבקר שלהם לתמרן.
מדרגות הסלע היו החלק האחרון של השביל שהוביל אל שפת הנהר.
כדי להוריד את העגלות שלהם, הם פנו לבנות דָאגְוֶוי תוך שימוש בפיצוצים וקידוחים.
בסך הכל העבודה על הכשרת הנקבה לירידת כל המשלחת נמשכה 6 שבועות.
ביום 26 ינואר 1880 החלו אנשי המשלחת עם הכרכרות, ובעלי החיים לרדת במדרון התלול.
העגלות ירדו עם בלמים נעולים וכ-10-20 איש אוחזים בחבלים כדי להאט את הירידה.
את נהר הקולורדו הם חצו במעבורת שהפעיל חלוץ בשם צ'ארלס הול, עליה עברו 2 כרכרות בכל סבב.
כאמור, באפריל 1880 הגיעו לאתר שהחלו ליישב - בלאף פורט!
המשימה שהוטלה על המתיישבים מטעמו של מנהיגם, בריגהאם יאנג, הייתה לעשות שלום עם ילידי אומת הנוואחו באזור, ולהמיר את דתם לנצרות ולהרחיב בכך את "ממלכת ציון המורמונית".
יש מעט מאד מקורות על חיי היומיום של המתיישבים, אך ניתן להתרשם מכתבה שנכתבה עליהם והתפרסמה ב"הארפר'ס ויקלי" ב-9 דצמבר 1893 וכדלקמן:
"האם אפשר בכל מקום פורה ביוטה, לא משנה כמה רחוק מהציוויליזציה, (ש)לא למצוא קהילה משגשגת של מורמונים?
זה אולי היה כך לפני 79' (1879), אבל עכשיו אנחנו מוצאים הרבה יישובים מעניינים.
האחד, כפר ערוך בקפידה, שנבנה על הקרקעות התחתונות של נהר סן חואן והצוקים, ונקרא בצדק בלאף סיטי.
אני לא יכול לדמיין דוגמה טובה יותר למפעל מורמוני, ממאתיים האנשים האלה, עם עושר הבקר והסוסים שלהם, עוזבים בתים טובים ומתמודדים עם הסכנות והקשיים של מדינה לא ידועה".
בפינת המתחם, בצמוד למפגש בין שתי הגדרות, הקימו המתיישבים עמדת מסחר שיתופית.
הקואופרטיב מכר סחורות ואספקה לאנשי ההתיישבות וסחר עם הנוואחו.
ג'וזף א' לימן מונה לאיש מכירות.
עד מהרה החלה החנות להכריז על דיבידנדים.
החלוצים קנו צמר מבני הנוואחו, עורות ושמיכות והעבירו את הסחורה הזו לדורנגו, קולורדו למכירה.
בנסיעה חזרה מדורנגו, הם הביאו מטענים אחרים שנמכרו בבלאף פורט, ובכך הפיקו רווח נאה.
הרווחים מהקו-אופ סיפקו אמצעים לחלוצים להישאר במקום ולעזור להתחיל בעסקי הבקר המשגשגים שנים מאוחר יותר.
בעת הקמת ההתיישבות, היו בבלאף פורט 258 בני אדם: 43 גברים מעל גל 19, 29 נשים מעל גיל זה, 120 נערות/ים מתחת לגיל 19, לרבות ילדות/ים ותינוקות.
הם התגוררו ב-66 בקתות, היו ברשותם 83 כרכרות, כ-200 ראשי בקר ועוד כ-1,800 בעלי חיים אחרים.
בלאס מיגל ריברוס גלאנו (בספרדית: Blas Miguel Riveros Galeano; נולד ב-3 בפברואר 1998) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בסרו פורטניו.
ריברוס התחיל את הקריירה שלו בקלוב אולימפיה.
בעונתו הראשונה במועדון זכה עמה באליפות הקלאסורה .
ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד צוג 94 במסגרת הגביע השווייצרי.
ב-15 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד לוצרן.
ב-27 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנועדון בניצחון 0-5 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-11 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד פ.צ.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם על חוזה לארבע שנים בברונדבי מליגת העל הדנית.
חודש לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת הגביע הדני נגד לדוייה-סמורון.
3 ימים לאחר מכן ערך הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד אודנסה.
באותו משחק קרע את הרצועה הצולבת ונעדר כשנה מהמגרשים.
ב-17 באוקטובר 2021 רשם את משחק החזרה שלו בניצחון 2-3 נגד ויילה בולקלוב.
ב-30 ביולי 2025 חזר לאחר 9 שנים לפרגוואי וחתם בסרו פורטניו.
ב-28 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרגוואי במשחק ידידות נגד .
נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016.
קרלה רודריגס הידועה בשם הבמה בלאיה (Blaya), היא זמרת ורקדנית פורטוגזית ילידת ברזיל.
בלאיה החלה לשיר בשנת 2001, אך הקריירה המקצועית שלה החלה רק בשנת 2008, לאחר שהצטרפה לבוראקה סום סיסטמה כרקדנית, ובסופו של דבר הפכה לאחד מהסולנים של הלהקה.
השותפות עם הלהקה נמשכה עד 2016, לאחר שזו הודיעה על הפסקה לזמן לא קבוע.
לפני כן, בשנת 2013, בלאיה הוציאה מיני-אלבום שחולק בחינם, שנקרא על שמה, Blaya.
כדי לקדם את המיני-אלבום, היא הוציאה בדצמבר 2013 את הווידאו קליפ של "Superfresh", אחת מהרצועות שנכללו במיני-אלבום.
במרץ 2018 היא הוציאה את הסינגל שלה "Faz Gostoso", שזכה להצלחה גדולה בפורטוגל.
"Faz Gostoso" היה להיט במצעד הפורטוגזי וצבר 24 מיליון צפיות ביוטיוב.
השיר הוקלט מחדש על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, באלבום האולפן הארבעה-עשר שלה משנת 2019, Madame X.
בספטמבר 2018, בלאיה הוציאה שני סינגלים במקביל, יחד עם הקליפים הרשמיים שלהם: "Má Vida" ו-"Vem na Vibe".
באותו חודש, תחנת הטלוויזיה הפורטוגזית TVI העלתה לראשונה את הטלנובלה, Valor da Vida ואת שיר הנושא שלה, "Tudo Passou", ביצעה בלאיה.
"Tudo Passou" משלב אלמנטים מוזיקליים וליריים מתוך הלהיט הבין-לאומי "Lambada".
במהלך טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2018 הועמדה בקטגוריית "האמן הפורטוגזי הטוב ביותר".
על אף שנולדה בברזיל, היא עברה לפורטוגל כשהייתה רק בת חודשיים.
אביה היה שחקן כדורגל ברזילאי.
בלאיה גדלה בפרירה דו אלנטחו ועברה לגרנדה ליסבואה.
ב-2012 היא הכריזה בפומבי על היותה ביסקסואלית.
ביולי 2017 היא ילדה את בתה הראשונה, אורה אלקטרה רודריגס רוסו.
בְּלָאט הוא כפר בלבנון ששייך לנפת מרג' עיון במחוז א-נבטיה.
הכפר בלאט שוכן מזרחית לנהר הליטני, כ-2 קילומטר צפונית לדיבין, כ-3 קילומטר צפונית למרג' עיון וכ-15 קילומטר מזרחית לא-נבטיה, בגובה ממוצע של 680 מטר מעל פני הים.
בשנת 1838 צוין שתושבי הכפר הם מתואלים.
ב-10 באוגוסט 2006 נכנסו כוחות צה"ל אל הכפר.
בשנת 2014 הופיעו בפנקס הבוחרים של הכפר 2,308 בעלי זכות בחירה.
ברוס מונה לרשם הנכסים בוושינגטון די.
בתקופת נשיאותו של בנג'מין הריסון.
ברוס", הוכרז מאוחר יותר כאתר היסטורי לאומי.
ברוס נולד כעבד ב-1 במרץ 1841 במחוז פרינס אדוארד שבווירג'יניה, סמוך לעיירה פארמוויל.
אמו, פולי ברוס, הייתה שפחה אפרו־אמריקאית שעבדה כמשרתת בית.
אביו היה בעליה, פטיס פרקינסון, חוואי לבן מווירג'יניה.
אביו התייחס אליו באופן יחסי היטב, דאג להשכלתו, ואף לימד אותו לצד אחיו־למחצה החוקי.
בהיותו ילד שיחק ברוס עם אחיו הלבן.
לפי מקור אחד, אביו שחרר אותו כדין מעבדות ודאג שילמד מקצוע.
עם זאת, בראיון עיתונאי משנת 1886 סיפר ברוס כי השיג את חירותו בעצמו כשעבר לקנזס עם פרוץ מלחמת האזרחים.
ברוס למד שנתיים בקולג' אוברלין שבאוהיו, ולאחר מכן עבד כנושא מטען על אוניות קיטור בנהר המיסיסיפי.
בשנת 1864 עבר לעיר הניבל במיזורי, שם הקים בית ספר לילדים שחורים.
בשנת 1868, בתקופת השיקום שלאחר המלחמה, עבר לעיירה בוליבר שבצפון־מערב מיסיסיפי, שם רכש אחוזת כותנה רחבת ידיים באזור הדלתה.
עם הזמן הפך לבעל אדמות עשיר, שבבעלותו היו אלפי דונמים.
הוא מונה לרשם הבוחרים ולגזבר המחוז, ולאחר מכן נבחר לשריף של מחוז בוליבר.
בהמשך נבחר גם לגזבר המחוז ולמפקח החינוך המקומי, וערך עיתון מקומי.
בשנת 1870 מונה לקצין הסדר של הסנאט של מיסיסיפי.
בפברואר 1874 נבחר ברוס לסנאט של ארצות הברית – האפרו־אמריקאי השני שכיהן בבית העליון של הקונגרס.
ב־14 בפברואר 1879 כיהן כיושב ראש הסנאט – הפעם הראשונה (והיחידה) שאדם שהיה עבד בעבר מילא תפקיד זה.
ב־1880 נבחר ג'יימס ג'ורג' מהמפלגה הדמוקרטית, יוצא צבא הקונפדרציה, לרשת את מקומו.
לאחר סיום כהונתו נשאר ברוס בוושינגטון, קיבל תפקידים ממשלתיים מטעם המפלגה הרפובליקנית, ונאם בעצרות רפובליקניות ברחבי המדינה.
הוא רכש בית עירוני גדול ובית קיץ, ונחשב לדמות מובילה בחברה השחורה הגבוהה של וושינגטון.
בוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1880 בשיקגו היה ברוס האפרו־אמריקאי הראשון שקיבל קולות במועמדות לתפקיד סגן הנשיא – שמונה קולות בסך הכול.
באותה שנה נבחר ג'יימס גרפילד לנשיא.
בראשית 1889 קראו אנשי הקהילה השחורה למנות את ברוס לתפקיד שר בממשלו של הנשיא הנבחר בנג'מין הריסון.
עיתון אחד כתב עליו: "ברוס הוא אדם מוכשר ובעל יושרה, וייתכן שאין איש מבני גזעו שישב בקונגרס וזכה להערכה כה רבה מצד עמיתיו".
ברוס מונה על ידי הנשיא הריסון לרשם הנכסים של מחוז קולומביה, וכיהן בתפקיד זה בשנים 1890–1893. הוא היה גם חבר מועצת הנאמנים של בתי הספר הציבוריים במחוז (1892–1895).
בשנת 1897 השתתף בטקס זיכרון לפרדריק דאגלס והיה שותף בהקמת האקדמיה האפרו־אמריקאית בראשות אלכסנדר קרומל.
ב־1897 מונה שוב, הפעם על ידי הנשיא ויליאם מקינלי, לרשם האוצר של ארצות הברית, וכיהן בתפקיד עד מותו מסיבוכי סוכרת ב-17 במרץ 1898.
ב־24 ביוני 1878 נשא ברוס לאישה את ג'וזפין ביל וילסון (1853–1923), אשת חברה לבנת עור מקליבלנד שבאוהיו.
החתונה זכתה לפרסום רב, והזוג נסע לירח דבש בן ארבעה חודשים באירופה.
בנם היחיד, רוסקו קונקלינג ברוס, נולד ב־1879 ונקרא על שם הסנאטור רוסקו קונקלינג מניו יורק, שהיה מנטור של ברוס.
עיתון אחד כתב כי ברוס הסתייג מהמונח "אנשים צבעוניים", ואמר לעיתים קרובות: "אני כושי, ואני גאה בכך".
בשנת 1898 נקרא על שמו בית ספר ציבורי חדש בוושינגטון – בית הספר ברוס.
בשנת 1975 הוכר ביתו בוושינגטון כאתר היסטורי לאומי בשם "בית בלאנש ק.
בשנת 1999 הזמין הסנאט של ארצות הברית ציור דיוקן רשמי של ברוס.
האמן האפרו־אמריקאי סימי נוקס נבחר לציירו, והדיוקן נחשף בקפיטול בשנת 2001. בשנת 2002 כלל החוקר מולפי קטה אסנטה את שמו של ברוס ברשימת "מאה האפרו-אמריקאים הדגולים בכל הזמנים".
בשנת 2006 פרסם לורנס אוטיס גרהאם ספר היסטורי על חייו בשם "הסיפור האמיתי של השושלת השחורה הראשונה באמריקה: הסנאטור והאשת־חברה".
בלאק ג'ק הוא משחק קלפים המשמש בעיקר להימורים והוא נפוץ בבתי קזינו ברחבי העולם.
המשחק ידוע מספרד עוד מהמאה ה-17. בבלאק ג'ק השחקן משווה קלפים מול הדילר, כלומר השחקנים מתחרים מול הדילר ולא אחד מול השני.
מקור השם נובע מצירוף של שני הקלפים הטובים ביותר במשחק שגורמים לניצחון אוטומטי, אס ונסיך (ג'ק) שחור.
אך שנים רבות נהוג שכל קלף בעל ערך 10 ואס נקראים בלאק ג'ק ויוצרים יחד את הערך 21.
זהו משחק ההימורים היחיד שמתמטיקאים הוכיחו שיש בו דרך להפוך את הסיכויים לטובת המהמר.
מטרת המשחק היא להגיע כמה שיותר קרוב ל-21 נקודות (כולל 21) ומבלי לעבור את 21. במשחק משתמשים בחפיסה אחת או יותר של 52 קלפים כל אחת.
כל קלף מקבל את הניקוד הרגיל שלו על פי ערך הקלף.
לדוגמה 8 שווה 8 נקודות.
בני המלוכה כלומר נסיך, מלך ומלכה, והקלף 10 שווים 10 נקודות ונקראים בלשון מקצועית "תמונה" - Picture.
הקלף אס הוא בעל ערך משתנה על פי בחירת השחקן, הוא שווה נקודה 1 או 11.
שילוב קלף בעל ערך 10 ואס נותנים יחד את הסכום 21 כלומר בלאק ג'ק - נקרא גם BJ (כמובן השחקן יבחר לתת לו את הערך 11 ולא 1).
אם אחד השחקנים קיבל בלאק ג'ק הוא מקבל פי 2.5 מסכום ההימור שלו.
לדוגמה אם הימר על 5 דולר הוא יקבל 12.5 דולר.
אם השחקן הגיע ל-21 הוא מקבל סכום שונה - רק פי 2 מסכום ההימור שלו, כלומר אם הימר על 5 דולר יקבל חזרה 10 דולר.
אם הדילר קרוב יותר ל-21, כלומר קיבל יותר מהשחקן, או שהשחקן עבר את הסכום 21 (לדוגמה קלפיו שווים 24 נקודות), מה שנקרא בלשון מקצועית "נשרף", סכום ההימור שהמהמר שם על השולחן עובר לקופת הקזינו.
אם הדילר קיבל יותר מ-21 הוא "נשרף" וכל שאר המשתתפים שלא "נשרפו" מנצחים, ללא קשר לסכום שבידם.
אם יש תיקו לדוגמה 20 - 20 לדילר ולמהמר, אף אחד לא מרוויח ולא מפסיד.
אם הדילר קיבל בלאק ג'ק הוא רק לוקח את כל ההימור של השחקן ולא מחייב אותו ביותר.
בכך שונה בעצם הרווח של השחקן והדילר מבלאק ג'ק.
הדילר בקזינו לוקח 8 חבילות קלפים ומערבב אותם ביד היטב מול המשתתפים.
כדי לשלול לכאורה סיכוי שהדילר ירמה הוא נותן לשחקן אקראי קלף פלסטיק שחור לתקוע באקראי במקום כלשהו בחבילת הקלפים וכך בעצם מחלק את החבילה לשניים.
את שני החלקים הוא מחבר ביחד ושם בשרוול מפלסטיק בצד השולחן שאיתו יותר קל לחלק את הקלפים.
את הקלפים שהשתמשו בהם בסיבובי המשחק הדילר יניח במתקן ייעודי בצד השני של השולחן.
זהו ההבדל העיקרי בין משחק בקזינו לבין משחק באינטרנט.
במשחק באינטרנט המחשב מערבב לאחר כל סיבוב את הקלפים ובכך יוצר אקראיות מוחלטת בכל שלב של המשחק - דבר שמונע לחלוטין כל סוג של ספירת קלפים ובכך בעצם מבטיח את ניצחון הקזינו.
ישנם בתי קזינו מסוימים שמשתמשים במכונה שמערבבת את הקלפים תמיד בדומה לאינטרנט.
בבתי קזינו אלו לא ניתן לספור קלפים.
כיוון שמהמרים רבים מאמינים שהמכונות הורסות את המזל ונמנעים מלשחק במקומות כאלו, כיום ברוב בתי הקזינו באירופה ובארצות הברית החלוקה היא ידנית.
לאחר מכן לוקח הדילר קלף פלסטיק אדום ותוקע אותו בערימת הקלפים.
מטרת הקלף היא למנוע ספירת קלפים בכך שברגע שמגיע המשחק לקלף האדום מסיימים את הסיבוב והמשחק מסתיים.
בכך נשארת קבוצת קלפים שלא שיחקו בה.
בדרך כלל הדילר חותך את ערימת הקלפים ב-2 חבילות בחוץ כלומר ישחקו על 6 חבילות.
אם הדילר חותך על פחות חבילות לדוגמה על חבילה אחת הסיכויים של סופר הקלפים גבוהים יותר.
בשולחן הדילר יש 6 מקומות לשחקנים.
ניתן לשחק גם שחקן בודד מול הדילר.
המשחק מורכב מסיבובים כך שניתן להיכנס או לצאת מהמשחק בכל סיבוב ולא חייבים להישאר עד סוף המשחק.
כמו כן ניתן להיכנס בהימור על משחק של שחקן אחר.
המשחק מתחיל כשהדילר מחלק 2 קלפים לכל שחקן וקלף 1 נוסף לעצמו.
(בבתי קזינו מסוימים הדילר מחלק לעצמו עוד קלף הפוך.) כל השחקנים משחקים מול הדילר ולא אחד כנגד השני, לכן ייתכן שאחד (או יותר) ינצח, בעוד השאר יפסידו.
אם בשלב זה לאחד השחקנים יש בלאק ג'ק הוא מקבל את כספו ומסיים את הסיבוב.
הסיכוי לקבל בלאק ג'ק הוא 1:20.
אם לא היה בלאק ג'ק לשחקן יש כמה אפשרויות:
"דאבל" (Double) - להכפיל את סכום ההימור וחייב גם לקחת קלף 1 נוסף ולהעביר את התור הלאה.
"להכות" (hit) - לקחת קלף נוסף.
ניתן לקחת כמה קלפים בתור אחד.
"פיצול" (Split) - רק אם הקלפים שביד השחקן זהים לדוגמה 5 ו-5 הוא זכאי להכפיל את ההימור ולחלק את הקלפים שבידו לשני הימורים נפרדים.
"לעמוד" (Stand) - לא לעשות כלום.
להישאר עם הקלפים שכבר קיבל ולהעביר את התור לשחקן הבא או לדילר.
אם יוצא לדילר אס הרי שיש לו באופן תאורטי חצי בלאק ג'ק - הרי אם יקבל קלף תמונה יגיע ל-21. מה שמעלה את סיכוייו בכ-40 אחוז.
כדי להרוויח עוד כסף המציא הקזינו אופציה למצב כזה שנקראת "ביטוח" (Insurance) שעולה למהמר חצי מסכום ההימור שלו ובתמורה אם הדילר קיבל באמת קלף תמונה הוא לא יפסיד את החצי השני של ההימור שלו.
לדוגמה אם המהמר הניח יד של 10 דולר ולדילר יצא אס - בלאק ג'ק.
אם המהמר רוצה לעשות ביטוח הוא ישלם לדילר 5 דולר ואז יקרו אחד משני המצבים הבאים: במקרה והדילר באמת קיבל תמונה, המהמר יקבל פי 3 מסכום הביטוח, כלומר 15 דולר, ויצא לא מורווח ולא מופסד.
אם הדילר לא קיבל תמונה, כסף הביטוח עובר לדילר בתמורה לביטוח, וממשיכים לשחק כרגיל.
כמובן שאם המהמר לא שם ביטוח והדילר יקבל בלאק ג'ק כל הכסף שהימר ילך לקזינו.
מהמר שבוחר להפעיל ביטוח בעצם מפסיד מראש חצי מסכום ההימור שלו.
אף מכיוון שיש סיכוי שבאמת הביטוח יגן עליו מהפסד גדול יותר הסיכויים מתקזזים רק ל 8 אחוזים יותר לטובת הקזינו.
כעיקרון לא משתלם לקחת ביטוח אלא אם כן המהמר סופר קלפים והוא נמצא בספירה חיובית.
כלומר צפויים לצאת קלפים גבוהים של תמונות.
רק במצב כזה הסיכויים לבטח הם לטובת המהמר.
אם הדילר טעה ושלף קלף אחד יותר מדי מהשרוול הוא חייב להחזיר אותו חזרה ולא להעביר אותו לערימת הקלפים המשומשים.
דבר זה נותן יתרון אדיר לסופר קלפים.
אם לדוגמה הדילר שלף אס בטעות והחזיר אותו לערימה, הרי המהמר יודע שבתור הבא יצא אס, במקרה שיש תיקו בין בלאק גק לבלאק גק יש תיקו, בניגוד לתיקו 21 לבלאק גק שאתה מקבל את הסכום ללא בונוס וכמו שנאמר קלפים גבוהים הם טובים למהמר ורעים לדילר.
דבר זה מקפיץ את הסיכויים למהמר בכ-40 אחוזים נוספים.
לדילר בבלאק ג'ק אין שום שיקול דעת.
הוא מונחה על פי הנחיות הקזינו ופועל כמו רובוט.
הוא חייב למשוך קלפים עד 17 בלבד ואז חייב לעצור.
בשונה מהמהמר שיכול לעצור גם ב-13 לדוגמה.
דבר זה נותן למהמר יתרון על הדילר במספר מצבים.
סופרי קלפים מנצלים היטב יתרון זה.
כמו כן אם לדילר יש אס הוא תמיד מחשיב אותו כ-11 ולא כמו 1, למעט מצב אשר מוביל לכך שספירת האס כ-11 תגרום לדילר "להישרף", קרי: סך הקלפים יהיה מעל ל-21 - שאז ייספר האס כ-1.
הקזינו תמיד מרוויח מהסיבה הפשוטה שהדילר תמיד לוקח קלפים אחרון.
כך שאם שחקן נשרף והדילר נשרף אחריו עדיין המהמר יפסיד את כל כספו.
מצב זה יצר סיכויי רווח קבועים לבית של 2–8 אחוזים ובכך מבטיח למעשה שגם אם שחקנים ירוויחו לפעמים לאורך זמן הקזינו תמיד ירוויח עד שהגיעו האסטרטגיות הבסיסיות וספירת הקלפים.
כיום רווח הקזינו עומד על כ-0.3 אחוז.
בשנת 1956 התפרסם מאמר בכתב העת של האגודה האמריקאית לסטטיסטיקה בשם "אסטרטגית אופטימום בבלאק ג'ק" בעזרת מודלים ממוחשבים ומומחים מתורת המשחקים בנו מומחים 3 טבלאות המסכמות את כל האפשרויות במשחק ומה לעשות בכל אחד מהמצבים.
שחקן המשחק לפי טבלאות אלו בעצם לא מפעיל אף שיקול דעת הוא מהמר כמו רובוט לפי כללים קבועים מראש.
האסטרטגיה הבסיסית Basic Strategy חוללה מהפך בקרב המהמרים בכך שהקטינה את סיכויי הקזינו מ 2–8 אחוז ל 0.3 בלבד.
כדי להרוויח מספירת קלפים לא מספיק לשחק לפי האסטרטגיה הבסיסית אלא גם לספור קלפים.
שחקן הסופר קלפים הופך את יחס הרווח לחיובי עבור השחקן בכך שאם ישחק כך לאורך זמן תמיד ירוויח.
למרות המיתוס הנפוץ מהסרטים, בתי קזינו לא מפעילים אלימות כלפי סופרי קלפים, אלא פשוט לא נותנים לו להיכנס בפעם הבאה שהוא מגיע להמר.
הקזינו הוא עסק פרטי ומותר לו לעשות כך.
בלאק סאבת' הייתה להקת הבי מטאל בריטית שנוסדה בברמינגהאם שבאנגליה, הנחשבת כאחת הלהקות שייסדו את הז'אנר ושהשפיעו עליו ביותר.
הלהקה בשנותיה האחרונות הייתה בהרכבה המקורי (חוץ מביל וורד שעזב את הלהקה זמן קצר לאחר האיחוד) וחבריה הם אוזי אוסבורן (סולן), טוני איומי (גיטרה), גיזר באטלר (גיטרה בס).
אם כי מאז עזיבתו של ביל וורד אין ללהקה מתופף קבוע, וטומי קלופטוס משמש כמתופף בסיבובי הופעות ובראד וילק משמש כמתופף באולפן.
בלאק סאבת' נחשבת לאחת מהלהקות המשפיעות ביותר בכל הזמנים ולאבות המייסדים של ההבי מטאל.
להקות רבות, ציינו את השפעת הלהקה עליהם באופן ישיר; בין להקות אלו ניתן למנות את: איירון מיידן, מטאליקה, סלייר, מגאדת', ג'ודס פריסט ועוד רבות.
מגזין ה"רולינג סטון" כינה את הלהקה "הביטלס של ההבי מטאל".
ערוץ VH1 דירג את הלהקה במקום השני ברשימת "100 אמני הרוק הכבד הגדולים ביותר", וכונתה על ידי ערוץ MTV "להקת המטאל הגדולה ביותר".
הלהקה אף זכתה להצלחה מבחינה מסחרית ומכרה מעל ל-70 מיליון אלבומים ברחבי העולם.
בלאק סאבת' נחשבת ללהקת ההבי מטאל הראשונה.
המוזיקה של בלאק סאבת' מושרשת כשלעצמה סגנונית בבלוז, אבל עם נגינת הגיטרה הרועשת של טוני איומי, הליריקה והאווירה האפלה והמלנכולית שלא הייתה נפוצה בתקופה זו, הם קבעו את הסטנדרטים של ההבי מטאל המוקדם והעניקו השראה אף ללהקות דום מטאל שונות.
שלושת האלבומים הראשונים של בלאק סאבת' נחשבים מבחינת ז'אנר לא רק להבי מטאל, אלא גם לפרוטו-דום, והייתה להם השפעה רבה על התפתחות תת-הז'אנר של הדום מטאל.
Black Sabbath דורגה במקום ה-85 בקטגוריית "האומנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין ה"רולינג סטון".
בשנת 2016 יצאה הלהקה לסבב הופעות עולמי אחרון תחת השם THE" "END (בהרכבה המקורי חוץ מביל וורד.
הלהקה ביצעה הופעה חגיגית אחרונה ב-4 בפברואר 2017 בעיר ברמינגהאם (העיר בה הוקמה) ולאחר מכן הודיעה רשמית שהיא תחדל מלהתקיים.
הלהקה זכתה בשני פרסי גראמי על ביצוע המטאל הטוב ביותר לשנת 2000 ולשנת 2014. ב-2018 הוכרז כי פרס גראמי על מפעל חיים יוענק לבלאק סאבת'.
בלאק סאבת' נוסדה בברמינגהאם, אנגליה בשנות השישים המאוחרות תחת השם Polka Tulk Blues Band, שקוצר ל-Polka Tulk עד מהרה ולאחר מכן שונה ל-Earth.
כאשר מאזינים החלו טועים בינם לבין להקה אחרת שנקראה Earth גם היא, אומץ השם בלאק סאבת' כשמה של הלהקה (על שם סרט אימה בכיכובו של בוריס קרלוף).
באטלר, שהיה חובב סיפורת הכישוף האפל של דניס וויטלי, משך את הלהקה לצליל אפל ומלנכולי יותר לעומת הבלוז שאפיין אותה בראשית דרכה.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Black Sabbath", שנכתב על ידי באטלר, הושפע מהאוקולטיזם של וויטלי.
בפברואר 1970 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה שנקרא על שם הלהקה - Black Sabbath וזכה להצלחה בבריטניה, באירופה, ביפן ובאמריקה.
חמשת השירים המקוריים וגרסאות הכיסוי שביצעו חברי בלאק סאבת' הפגינו התמקדות רבה בעולם הנסתר והמאגיה השחורה, תכנים שנקשרו לראשונה על ידם למוזיקת ההבי מטאל, ומאז אפיינו אותה עד עצם היום הזה.
בלאק סאבת' עסקו בתכנים אלו במידה מפורשת הרבה יותר מהרמיזות של לד זפלין או הדלתות: "שמי הוא לוציפר/קח את ידי" (מתוך השיר N.I.B, באלבום "Black Sabbath").
כאמור, היה זה גיזר באטלר שכתב את רוב מילות השירים ולרוב כיוון אותן לצד האפל.
מבחינה מוזיקלית האלבום הורכב מאוסף רצועות מושפעות בלוז בעיקר, ובמידה מועטה ג'אז ורוק בריטי של התקופה.
הלהקה לקחה את סגנון הריפים של הבלוז, ופעמים רבות האטה אותם, והוסיפה את גישת התיפוף של ביל ווארד דבר שלמעשה הפך את האלבום לאלבום ההבי מטאל הראשון.
האלבום הוקלט באופן עצמאי במימון המפיקים ג'ים סימפסון וטוני הול, והופץ על ידי חברת "האחים וורנר" בארצות הברית וקנדה, ובלייבל VERTIGO (של חברת פיליפס) בשאר העולם.
זמן לא רב לאחר מכן, ב-18 בספטמבר 1970 (בבריטניה), הוציאה הלהקה את האלבום המוכר והמצליח ביותר שלה, Paranoid.