tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסופה הורידה כ-78 סנטימטרים של שלג, שקברו כליל 200 כפרים.
לאחר ירידת שלגים שנמשכה קרוב לשבוע, נקבר לחלוטין אזור בגודל ויסקונסין בשלג.
חורף 1881-1880 נחשב על דעת רבים לחורף הקשה ביותר הזכור מאי פעם בארצות הברית.
אמריקאים רבים, ילדים והורים, למדו על "החורף המושלג" מספר הילדים "החורף הארוך" של לורה אינגלס וילדר, שבו מספרת הסופרת על מאמצי משפחתה לשרוד.
השלג הגיע באוקטובר 1880 ובליזארד בא בעקבות בליזארד לאורך החורף ועד מרץ 1881 ואזורים רבים נשארו קבורים בשלג במשך כל החורף.
הבליזארד של אוקטובר הביא עמו מפלי שלג עמוקים כל כך, שבבתים דו-קומתיים הגיע השלג עד חלונות הקומה השנייה.
איש לא היה מוכן לשלג העמוק במועד מוקדם כל כך בשנה ואיכרים בכל רחבי המחוז נתפסו לא מוכנים, לפני שהספיקו אפילו לקצור את היבולים, לטחון את הגרעינים או לחדש את מלאי הדלק שלהם לחורף.
בינואר כבר הושבתה תנועת הרכבת מן המחוז כמעט לחלוטין.
חברות רכבות שכרו עשרות אנשים לפנות את המסילות, אבל המאמץ היה לשווא: מיד לאחר שסיימו לפנות קטע מסילה, הגיעה סופה חדשה, כיסתה שוב את הפסים וכל עמלם עלה בתוהו.
במשך כל החורף לא הפשיר השלג וב-2 בפברואר 1881 הכה עוד בליזארד קשה, שנמשך תשעה ימים.
בערים בתמלאו הרחובות בתלי שלג מוצקים עד לגגות הבניינים והיה הכרח לכרות מנהרות כדי לאפשר תנועה בעיר.
בתים ואסמים כוסו כליל והאיכרים נאלצו לחפור מנהרות כדי להגיע אל חיות המשק ולהאכיל אותן.
כשהפשיר סוף סוף השלג בשלהי אביב 1881, הוצפו חלקים ענקיים מן הערבה בשיטפונות.
פקקי קרח מוצקים סכרו את נהר מיזורי וכאשר נבקעו, התחולל הרס באזורים שבמורד הזרם.
רוב העיר יאנקטון בדרום דקוטה הוצפה ונגרפה המיימה כשהנהר גאה על גדותיו.
"הסופה של המאה", שנודעה גם כ"בליזארד הגדול של 1993", הייתה סופת ציקלון, שנוצרה מעל מפרץ מקסיקו ב-12 במרץ 1993, והתפוגגה בצפון האוקיינוס האטלנטי ב-15 במרץ.
סופה זו הייתה ייחודית בעוצמתה, בממדיה המאסיביים ובהיקף השפעתה.
בשיאה, השתרעה הסופה מקנדה לעבר מרכז אמריקה, אבל פגיעתה העיקרית הייתה בארצות הברית ובקובה.
הציקלון נע דרך מפרץ מקסיקו, ואחר דרך מזרח ארצות הברית לפני שנע אל קנדה.
אזורים מרוחקים עד צפון אלבמה וג'ורג'יה קיבלו רסיסי שלג ואזורים כמו ברמינגהאם (אלבמה) קיבלו עד 30 סנטימטר של שלג, עם משבי רוח בעוצמת הוריקן ונתוני שיא של לחץ ברומטרי נמוך.
בין לואיזיאנה לקובה, חוללו רוחות בעוצמה של הוריקן התפרצויות סערה עזות על פני צפון-מערב פלורידה, שקטלו, יחד עם סופות טורנדו פזורות, עשרות אנשים.
בארצות הברית, הייתה הסופה אחראית לאובדן אספקת חשמל ליותר מ-10 מיליון לקוחות.
נטען, שקרוב ל-40 אחוז מאוכלוסיית ארצות הברית באותו זמן חוותה את הסופה.
310 אנשים, בהם 10 מקובה, נספו במהלך סופה זו.
בליטורידיים (שם מדעי: Balitoridae) היא משפחה של קרפיונאים ממוצא אסייתי החיים במים מתוקים.
הם חיים בזרמים מהירים בדרום-מזרח אסיה ובדרום אסיה.
הם קרובי משפחתם של הבינוניים ולעיתים מבלבלים בינם ובין השרייניים מסדרת השפמנונאים.
לבליטורידיים ישנם סנפירי חזה מגודלים ולחלקם גם כריות אחיזה עליהם, מה שמגן עליהם מזרמים חזקים.
הם יונקים עם פיותיהם חלקיקי מזון בנהרות ובאגמים וכמה מינים התמחו בחיי מערות ואיבדו את מראם וצבעיהם.
סוג ומין יחיד מלאך המערות (Cryptotora thamicola)
בליז משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער בליזי לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער הבליזים היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של בליז למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו באתלטיקה.
המשלחת לא הגיעה להישגים והשתתפותה היא סמלית.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אופניים ואתלטיקה.
בליידי הוא זמר, פזמונאי וראפר שוודי, חבר בקבוצה דריין גאנג.
בליידי הוא שוודי ומבטא את שמו כ"בלייד" (הזמר sadboys יאנג לין ביטא את שמו כ"בליידי" אך תיקן את עצמו).
המוזיקה של בליידי ושאר דריין גאנג מסווגת תחת הז'אנר של קלאוד ראפ , סוג ראפ ניסיוני המשתמש באטמוספירה פתוחה ושימוש רב במרחב וריברב.
בליידי הוציא שישה אלבומי סולו, שני אלבומים משותפים (עם מקהטוק ואקו2K), שלושה מיקסטייפים כולל אחד משותף עם הקולקטיב Working On Dying, חמישה EPs ושני פרויקטים משותפים תחת דריין גאנג.
בנג'מן רייכוואלד נולד ב-9 באפריל 1994 בסטוקהולם וגדל בעיר.
בשנת 2004 פגש בבית הספר את הזמר Ecco2k (זאק ארוגונדד) ובשנת 2007, בהיותם בני 13, הקימו להקה בשם "קרוסאד" (מרוסק בשוודית).
בשנת 2011 בליידי הוציא את שיריו הראשונים בשם "קן בורנס".
בשנת 2014 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, Gluee, שזכה להצלחה.
בשנת 2016 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Eversince, ובשנת 2017 הוציא אלבום נוסף, Red Light.
בשנת 2018, ביחד עם חבר נוסף בדריין גאנג Ecco2k, הוציאו מיקסטייפ נוסף.
בשנת 2020 הם הוציאו את אלבומו השלישי של בליידי, 333.
בנוסף לעיסוק במוזיקה, בליידי פעול בתחום עיצוב אופנה עבור חברה בבעלות של יאנג לין, גם הוא ראפר שוודי.
בליידי משתמש בהרבה סימנים יהודיים באלבום Spiderr, שגרם למעריצים לתהות האם הראפר בעל שורשים יהודיים.
בליידי טרם הוציא תגובה על הנושא.
בליידי / "Spiderr" רשמית החל את הקריירה שלו כזמר בשנת 2011, כששחרר את אלבומו "קן בורנס".
אלבום זה עוטר בפרסים רבים מ- "Cosmos Music" (חברת מוזיקה ידועה משוודיה) וה- "Reichs-Rundfunk-Gesellschaft" (חברת רדיו גרמנית).
עד היום האלבום "קן ברונס" נחשב לאחד מהאלבומים האיכותיים והנחשבים ביותר של בליידי.
בשנת 2014, הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Gluee".
אלבום זה זכה להצלחה כה רבה שהוחלט על ידי הממשלה הפינית, שהוא יתנגן בהכתרה של נשיא פינלנד החדש "Alexander Stubb".
זהו האלבום האחרון של בליידי שיזכה להצלחה כה גדולה.
אחרי ההצלחה של 2 אלבומיו הראשונים ("קן ברונס" ו- "Gluee") יצא בליידי בשנים הבאות עם כמה אלבומים קטנים שלא זכו להוקרה.
את אלבומו האחרון פרסם בליידי בשנת 2020, ביחד עם חברו מלהקת "דריין גאנג / Ecco2k" - "Drain Gang".
השניים הוציאו יחד את אלבום - "333" (כנראה כמחווה לאלבומו ה-3 בקריירה).
אלבום זה זכה להוקרה לזמן קצר, התנגן ברדיו השוודי והדני, ואפילו הופיע ב "Billboard Hot 100" לחודש שלם.
בליי אוריול היא להקת פופ רוסית שנוסדה ב-1996 על ידי איש העסקים ולדימיר ז'צ'קוב, שביצע באופן אישי את רוב להיטי הלהקה.
שיא הפופולריות של הלהקה הגיע בשנים 1997–1999, אז צולמו 7 קליפים, ששודרו באופן פעיל בטלוויזיה.
בסך הכל יש ללהקה 22 קליפים.
הגל השני של הפופולריות של הלהקה קשור ליציאת הלהיט "אה ו צ'יסטום פולה" ב-2001.
הלהיט של הלהקה "קאק אופויטלני ו רוסיי וצ'רה" («Как упоительны в России вечера») קיבל את פרס אובציה על שנת 1998 בקטגוריה להיט השנה, ופרס גרמופון הזהב בשנת 1999.
הבליברס התאפיינו בהיסטריה באשר לכל הקשור לאליל הנוער ג'סטין ביבר, אם בפריטי לבוש הקשורים אליו, צרחות רמות בהופעות והתגודדויות של מעריצים באתרים אליהם הגיע הזמר (למשל, בנמלי תעופה ובבתי מלון).
התופעה התגברה יחד עם הפיכתו לאייקון פופ ולסמל מין.
הפאנדום האינטנסיבי שהתפתח סביב ביבר נחשב ככזה שמזכיר את תופעת ה"ביטלמניה", והתסרוקת הייחודית של ביבר באותה תקופה גררה השוואות לתסרוקת של חברי להקת הביטלס.
הערצתו של ביבר בקרב נערות מתבגרות הושוותה גם לתופעות מקבילות בארצות הברית כלפי השחקן האמריקאי פרנק סינטרה בשנות ה־40, ואלביס פרסלי בשנות ה־50.
הבליברס הם הפאנדום הגדול ביותר הקיים לזמר כלשהו.
מספר העוקבים אחרי ביבר בכלל הרשתות החברתיות מונים יחד מעל ל-600 מיליון עוקבים, מספר העוקבים הדיגיטליים הגדול ביותר למוזיקאי בהיסטוריה.
כתוצאה מ"שיגעון ביבר", ג'סטין ביבר היה האדם שחיפושו היה הפופולרי ביותר במנוע החיפוש של גוגל במשך ארבע שנים ברציפות.
הבליברס הם גם קהילת המעריצים המעוטרת ביותר בהיסטוריה, עם חמש זכיות בפרסים (מתוך 28 מועמדויות), כשמתוכן שתי פרסי MTV אירופה.
עם השנים חדלה דמותו של ביבר לשמש כאליל נוער וסמל מין, ומעריציו כיום רואים בו דמות של אחד מכוכבי הפופ הגדולים ביותר בעשור השני, בשנות ה־20 של המאה ה־21 ובהיסטוריה בכלל.
מקור השם בֶּלִיבֶּרְס נוצר משילוב המילים believe (בעברית: להאמין) – שם אלבומו השלישי של ביבר, ושם המשפחה שלו - bieber.
בעברית, המילה "בליברית" משמשת על מנת לתאר את המעריצות הנקבות ו"בליבר" את הזכרים.
כמו כן, המילה beliebers הייתה מהמילים המובילות של שנת 2010.
"Bieber fever" (בעברית:"קדחת ביבר"), בישראל נפוץ גם בתעתיק "ביבר פיבר".
"בליברליזם" – נפוץ ככינוי גנאי למעריצים.
ביברמאניה – בקרב כלי תקשורת ישראליים.
התופעה החלה ב-ארצות הברית כבר ב־2009, כשג'סטין ביבר היה בגיל 15, בעקבות הצלחת הסינגלים "One Time" ו־"One Less Lonely Girl".
בנובמבר הוציא את אלבום הבכורה שלו My World, שהורכב משבעה שירים ששילבו R&B ופופ אלקטרוני.
כחלק מקידום האלבום ביבר היה אמור להתייצב למפגש מעריצות בקניון בניו יורק, אך עוד לפני שהגיע למקום, המשטרה התקשתה להתמודד עם הקהל שמנה כ־3,000 בנות נוער, ושלוש נערות נפצעו קל.
בתגובה, משטרת ניו יורק עצרה בכיר בדאף ג'אם ואת סקוטר בראון, מנהלו של ביבר שהואשם בסיכון חיי אדם.
בהמשך, כשנחת בניו זילנד, הצליחו מאות מהמעריצים שחיכו לו בשדה התעופה לפרוץ את הטבעת המשטרתית סביבו, ולהפיל את אמו.
בעקבות התקרית אף שקלו מנהליו של ביבר שבמפגשים הבאים עם מעריצים יסתתר מאחורי זכוכית, כדי למנוע היתקלויות.
בשל מקרים אלו ג'סטין הוקף באבטחה.
לאחר שבמהלך ביקורו בבית הלבן הצטלם עם קים קרדשיאן, קיבלה קים איומי מוות ממעריצות של ג'סטין.
העיתון שיקגו טריביון ציין שקהל המעריצים של ביבר, "Beliebers", היה מהמילים המובילות של שנת 2010. חודשיים אחרי שהוציא את אלבום הבכורה שלו, שחרר את השיר "Baby", שתוך חודשים ספורים הפך לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של יוטיוב.
בעקבות ההצלחה הגדולה של ביבר, הפופולריות שלו עלתה וכונתה בתקשורת "Bieber fever" (בעברית: "קדחת ביבר").
אירועים של התכנסויות המעריצים שיצאו מכלל שליטה סוקרו בהרחבה – בסידני, ניו זילנד ליברפול, ברצלונה, פריז ובערים אחרות.
בשנת 2011, תוך שנתיים בלבד מכניסתו לתחום המוזיקה, ביבר נכנס לראשונה לרשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם של טיים 100, ובפברואר 2011 הוא הוציא את הסרט הדוקומנטרי הראשון שלו, ג'סטין ביבר: הסרט.
ביום הראשון ליציאתו גרף הסרט הכנסות של כ־12.4 מיליון דולר ו־29,514,054 דולר בשבוע הראשון – מ־3,105 בתי קולנוע.
מספר ההכנסות הכולל הגיע לקרוב למאה מיליון דולר, וכך הפך לסרט ההופעה הרווחי ביותר מאז שנת 1984, והסרט התיעודי השלישי בעל ההכנסות הגבוה ביותר מאז 1982. במשך ארבע שנים ברציפות היה ביבר האדם שחיפושו היה המבוקש ביותר במנוע החיפוש של גוגל.
פסלי שעווה שלו הוצגו במוזיאוני שעווה מאדאם טוסו בניו יורק, לונדון ואמסטרדם.
באותן שנים נתפס ביבר כסמל מין, והרבה לחשוף את גופו לפני הקהל.
הפאנדום החדש של ביבר הושווה לתופעת ה"ביטלמניה" משנות השישים, והתסרוקת הייחודית של ביבר באותה תקופה גררה השוואות לתסרוקת של חברי להקת הביטלס.
הערצתו של ביבר בקרב נערות מתבגרות הושוותה גם לתופעות בארצות הברית של השחקן האמריקאי פרנק סינטרה בשנות ה־40 ואלביס פרסלי בשנות ה־50.
במהלך השנים 2013–2014, תדמיתו של ביבר בקרב המעריצים נפגעה באופן דרסטי עקב מספר תקריות שנוייות במחלוקת סביבו.
מהדורת מרץ 2014 של מגזין המוזיקה האמריקאי רולינג סטון, הציג את ביבר לצד הכותרת "Bad Boy" (ילד רע).
באותה שנה, כנראה מתוך רצון למתג את עצמו מחדש, טען ג'סטין ששינה את שמו ל"ביזל".
במהלך תקופת ה"ביזל", ביבר לבש לעיתים קרובות שרשראות זהב עבות וכובעי בייסבול.
כמו כן במהלך תקופה זו הצהיר ביבר מספר פעמים על כך שהוא פורש מהמוזיקה והפיץ ידיעות שיקריות.
בשנות ה־20 המוקדמות לחייו, ובמיוחד לאחר הוצאת האלבום Purpose ב־2015, התדמית הציבורית של ביבר השתנתה שוב, הפעם לטובה.
בתקופה זו לבש לעיתים קרובות חולצות טריקו ממותגות בתחומי הרוק; ביניהן חולצות טריקו של מרילין מנסון וקורט קוביין; חולצות פלנל, מעילי ג'ינס וג'ינס קרועים.
מגזין האופנה ווג ציין כי האופנה של ביבר בתקופה זו מזכירה את אופנת הגראנג' משנות ה־90.בשנת 2018, נפתחה בעיר הולדתו של ביבר, סטרטפורד שבאונטריו, במוזיאון סטרטפורד פרת', "Steps to Stardom" – תערוכה על הקריירה המוקדמת של ביבר, שהציגה אוסף של מזכרות משנותיו הראשונות.
בין המוצגים נכללו ערכת תופים מקצועית שהיה בבעלותו כילד צעיר, פרסי הגראמי בו זכה, מיקרופונים, מעיל ההוקי Stratford Warriors שלו ומכתבים אישיים, כולל אחד ממישל אובמה.
ביבר ערך מספר ביקורים במוזיאון.
במקור, התערוכה הייתה אמורה להיסגר באוקטובר 2018, אך מועצת המנהלים של המוזיאון האריכה אותו בשנה נוספת לאחר שהתערוכה שברה את שיא המבקרים, שיא שהוחזק על ידי תערוכת בית אנה פרנק מ־2015.
לאחר נישואיו ב־2018, דמותו המשיכה להשתנות.
ככל שקהל המעריצים שלו התבגר ומצד שני הוא התמקד בזוגיות שלו, הוא התרחק מתדמית אליל הנוער וסמל מין מתבגר, וקיבל תדמית בוגרת יותר וסגנון דיבור רך מבעבר.
בראיון למגזין ווג בפברואר 2019, אמר שהוא "עוד יצחק על העבר שלו".
ב־24 בדצמבר 2019 ביבר הודיע באמצעות קליפ קצר בשם "bieber2020" כי יוציא את אלבום האולפן החמישי שלו ויצא ל-סיבוב ההופעות הרביעי שלו בשנת 2020. ציון דרך זה נחשב כחזרתו לתעשייה, אך תופעת "שיגעון ביבר" לא חזרה על עצמה כבעבר.
ובעוד שבתחילת הקריירה ביבר ביסס את מעמדו כאליל נוער פורץ דרך וכסמל הערצה.
בעתיד, כאחד מכוכבי הפופ הגדולים ביותר בעשור השני, בשנות ה־20 של המאה ה־21 ובהיסטוריה בכלל.
ג'סטין ביבר שבר ב־2021 את שיא ההשמעות החודשיות בספוטיפיי של כל הזמנים עם למעלה מ־94 מיליון מאזינים חודשיים.
הוא ממוקם לרוב במקום הראשון במספר המאזינים החודשיים, ובמקום הרביעי במספר העוקבים.
לאורך שנות הקריירה זכה ביבר ב־368 פרסים (מתוך 802 מועמדויות).
ביניהם, 18 פרסים בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, שני פרסי גראמי (מתוך 24 מועמדויות), שני פרסי בריטי, פרס אחד של טקס פרסי הבמבי, 23 פרסים בטקס בחירת הנוער, 21 פרסים בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (אשר שבר את מספר הזכיות) ו־33 שיאי גינס.
המכירות העולמיות של ביבר מסתכמות בלמעלה מ־150 מיליון עותקים והוא נחשב לאחד המוזיקאים הנמכרים ביותר בהיסטוריה הממוקם במקום ה־21 ברשימה זו והצעיר ביותר בה.
כתב העת "פורבס" כלל את ביבר שלוש שנים ברציפות ברשימת עשרת האנשים החזקים בעולם בשנים 2011–2013.
כבר בשנים הראשונות מכניסתו לעולם המוזיקה נכתבו עליו מספר ספרים ביניהם רבי מכר, כשחלקם אף תורגמו לעברית ב־27 בספטמבר 2011 פרסמה הסופרת והעיתונאית האמריקאית, קתלין פלסאני , את ספרה "Belieber!: Fame, Faith, and the Heart of Justin Bieber" אשר חקר את העלייה והפופולריות של ביבר בקרב צעירים.
יו מקינטייר מפורבס כתב על ביבר ש מקינטייר כינה גם את ביבר , ושיבח את ביבר על שהשיג הצלחה בז'אנרים שונים, כמו R&B, מוזיקה אלקטרונית, ריקוד, היפ הופ ושירה בלטינית.
ג'ו אדטונג'י מהאתר האמריקאי The Conversation כתב שביבר הוא "אחד מזמרי הפופ המצליחים ביותר של השנים האחרונות".
ברשת האינסטגרם ביבר הוא האמן הרביעי במספר העוקבים, והעשירי במספר ברשימה הכללית.
בפייסבוק הוא האמן הרביעי במספר העוקבים, וה־20 ברשימה הכללית.
ג'סטין ביבר היה האדם המשפיע ביותר בטוויטר בשנים 2010–2012, שלושה אחוזים מהפעילות בטוויטר היו בנושאים הקשורים אליו ומספר העוקבים אחריו מנה כשישה מיליון.
בינואר 2013, עקף את הזמרת ליידי גאגא והפך לאדם הנעקב ביותר בטוויטר.
נכון לשנת 2022, ג'סטין ביבר הוא המוזיקאי הנעקב ביותר ברשת טוויטר עם יותר מכ־114 מיליון עוקבים והשני בכלל לאחר הנשיא אובמה.
ג'סטין אף העיד על עצמו בריאיון שכשהוא רואה תגובה של מעריץ שמבקש ממנו "please follow me" (בבקשה תעקוב אחריי) הוא עוקב אחריו מתוך ידיעה שבשבילו זה יגרום לאושר רב.
עם השנים התמעטו כמות הציוצים של ביבר בפלטפורמה ובשנת 2022 אף ציין זאת אילון מאסק כהוכחה לכך שטוויטר גוססת.
לדברי יאן הופמן מהניו יורק טיימס, חלק מהערצה של ביבר נובעת מערוץ היוטיוב שלו.
בסיס המעריצים המוקדם של ביבר התפתח ביוטיוב עוד לפני יציאת אלבום הבכורה שלו My World בנובמבר 2009, ועוד לפני פרסומו גרפו הסרטונים של ביבר ביוטיוב מיליוני צפיות.
ג'סטין ביבר הוא האמן המושמע ביוטיוב בכל הזמנים והוא היחיד אשר 11 משיריו חצו את רף המיליארד צפיות באתר כשבנוסף, 18 סרטונים עקפו את רף החצי מיליארד צפיות, מתוכם שלושה עקפו את רף ה־2 מיליארד ואחד את רף ה־3 מיליארד.
השיר "Baby" הפך תוך חודשים ספורים לסרטון הנצפה ביותר בהיסטוריה של יוטיוב, ב־2015 השיר "Sorry" הגיע תוך 136 ימים למיליארד צפיות, תוך 394 יום לשני מיליארד ולאחר 1,044 לשלושה מיליארד והיה לסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב.
הקליפ לשיר שלו – Baby משנת 2010 החזיק למעלה משנתיים במקום הראשון כסרטון הנצפה ביוטיוב, כן הוא הווידאו הרביעי בעל כמות ה"לא אהבתי" (דיסלייק) הגבוה ביותר באתר ובעבר אף היה במקום הראשון ביבר התייחס לכך בראיון לג'יימס קורדן
הוא דורג על ידי Celebuzz כאחד מכוכבי ה־YouTube הגדולים של העשור.
על מעריציו של ביבר נמנים גם מפורסמים רבים, כשביניהם הסלבריטאים קנדל ג'נר, אוליביה מאן, אנה זק, קים קרדשיאן, ושחקני הכדורסל דמאר דרוזן ואנדראה ברניאני, ושחקני הפוטבול האוסטרלי דיין סוואן ודייזי תומאס.
אמנים שונים התבטאו כי ביבר השפיע על תחילת דרכם ועל יצירתם במוזיקה, בניהם: שון מנדס, בילי אייליש, דואה ליפה, חברי להקת BTS, צ'ארלי פות', ג'וני אורלנדו, חברי להקת Why Don't We, ריטה אורה ונייל הורן.
הזמרת בילי אייליש הייתה מעריצה של ג'סטין ביבר ובצעירותה הוריה אף שקלו לשלוח אותה לטיפול פסיכולוגי בגלל אובססיה לסינגל ולקליפ של ביבר ל־"As Long as You Love Me" ב־2012.
בשנת 2020 הקליטה יחד עם ביבר רמיקס לשיר Bad Guy שזכה להצלחה גדולה והכניס את בילי אייליש למקום ראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בפעם הראשונה.
ג'סטין היה אחד מהזמרים האהובים על הזמר-יוצר הקנדי שון מנדס מאז שהיה בן תשע, הוא ציין שאהב במיוחד את השיר U Smile וג'סטין היווה לו מודל לחיקוי והשראה בשבילו.
מנדס אף הצהיר בריאיון שג'סטין היה אחת מהסיבות לכך שהתחיל לשיר ושהוא התרגש כשפגש אותו לראשונה.
בשנת 2020 הוא הוציא יחד עם ביבר את הסינגל Monster.
בצעירותה, היילי בולדווין הייתה מעריצה של ג'סטין ביבר, לאחר שאביה, סטיבן בולדווין, הפגיש ביניהם החלה ההיכרות בין השניים והם אף יצאו לתקופה קצרה ב־2016, במאי 2018 הם חידשו את הקשר הזוגי, ב־7 ביולי 2018 התארסה בולדווין לביבר.
בולדווין וביבר קיבלו רישיון נישואים בספטמבר 2018 והתחתנו באוקטובר 2019.
בלייד הוא סרט גיבורי-על אמריקאי גנוז המבוסס על דמותו של בלייד מבית מארוול קומיקס.
הסרט יופק על ידי אולפני מארוול, יופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני, והוא אתחול לסדרת סרטי "בלייד".
הסרט נכתב על ידי סטייסי אוסיי-קופור, ובו מככב מהרשלה עלי בתפקיד הראשי.
במקור הסרט היה עתיד לעלות לאקרנים ב-7 בנובמבר 2025, כחלק מהשלב השישי של היקום הקולנועי של מארוול.
אולם באוקטובר 2024, נגנז הסרט מלוח ההקרנות.
מהרשלה עלי – בלייד, ערפד בעל היכולת להתהלך באור השמש, שצד למחייתו ערפדים אחרים.
עלי גילם בעבר את דמותו של קורנל "קוטונמות'" סטוקס בעונתה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "לוק קייג'".
בכנס הקומיקון שנערך ביולי 2011, מנהל הקריאייטיב הראשי של מארוול אנטרטיינמנט, ג'ו קסדה, אישר שאולפני מארוול רכשו מחדש את זכויות על דמותו של בלייד מחברת "ניו ליין סינמה", שהפיקה בעבר זיכיון קולנועי מצליח בכיכובו של וסלי סנייפס בדמותו של בלייד.
במאי 2013, נמסר כי למארוול היה תסריט ראשוני עבור סרט העוסק בבלייד.
ביולי 2015, סנייפס הצהיר על תקוותו לשוב לגלם את הדמות בכל סרט עתידי וכי הוא שוחח על כך עם אולפני מארוול.
לאחר ששמע על רימייק פוטנציאלי, השחקן מהרשלה עלי נכנס למשא ומתן מול אולפני מארוול; לאחר שגילם בעבר את דמותו של קורנל "קוטונמות'" סטוקס בסדרת הטלוויזיה של "נטפליקס" וחטיבת הטלוויזיה של מארוול, "לוק קייג'.
חטיבת הטלוויזיה של מארוול הייתה מעוניינת להפיק סדרה חדשה על הדמות, ועלי נמשך לתפקיד כמעריץ של הדמות בגילומו של סנייפס.
חודש לאחר מכן, נשיא "אולפני מארוול", קווין פייגי, אישר שהיו דיונים לגבי הצגת דמותו של בלייד בסדרה של נטפליקס, אך אמר שאין תוכניות מיידיות לעשות זאת.
ביוני 2017, פייגי העיר שוב כי דמותו של בלייד תצטרף ליקום הקולנועי של מארוול בשלב מסוים, כינה אותו "דמות מורשת" וציין כיצד סרטיהם של "ניו ליין סינמה" הוכיחו כי ניתן להפיק סרטים מצליחים אף עם דמויות קומיקס פחות מוכרות.
באוגוסט 2018, סנייפס חשף כי הוא מנהל דיונים על שני פרויקטים פוטנציאליים עבור הדמות כבר למעלה משנתיים מול אולפני מארוול.
זמן קצר לאחר שעלי זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91, שנערך בפברואר 2019, על תפקידו בסרט "הספר הירוק" (2018), השחקן יצר קשר עם אולפני מארוול והציג להם את רעיונו עבור סרט חדש של בלייד.
בכנס הקומיקון שנערך ביולי 2019, פייגי הכריז רשמית על הפקת הסרט ועל ליהוקו של עלי.
פייגי הצהיר כי פיתוחו של הסרט מתקדם תודות לעלי וכי הסרט יהיה חלק משלב עתידי של היקום הקולנועי של מארוול.
סנייפס הופתע מהחדשות, אך בירך את עלי על ליהוקו.
תהליך פיתוחו הרשמי של הסרט החל רק באמצע 2020, ובשלהי 2020, אולפני מארוול החל בחיפושים אחר במאי-תסריטאי.
עוד נמסר כי הסרט יופק בשיתוף פעולה של אריק קרול, בכיר נוסף באולפנים.
בסוף ספטמבר, עלי אישר שלסרט יהיה טון אפל יותר משאר סרטי היקום הקולנועי.
באוקטובר 2020, אולפני מארוול חיפשו במאי ותסריטאי בנפרד.
עוד נמסר כי האולפנים מעוניינים לכלול בצוות ההפקה חברי צוות ושחקנים אפרו-אמריקאים.
בדצמבר 2020, פייגי הצהיר כי עדכונים על הסרט יינתנו בקרוב.
בפברואר 2022, נמסר כי התסריטאית סטייסי אוסיי-קופור נשכרה למלאכת כתיבת התסריט לאחר תהליך "חיפוש מדוקדק" בן שישה חודשים שעלי היה מעורב בו ישירות.
מ"הוליווד ריפורטר" נמסר כי רק תסריטאים אפרו-אמריקאים נשקלו ברצינות, דבר המשקף את מחויבותם של אולפני מארוול לגיוון (במיוחד עבור פרויקטים הכוללים דמויות שאינן לבנות).
צילומי הסרט התעתדו להתחיל בספטמבר 2021, אך במאי 2021 נמסר על דחייתם ליולי 2022 במטרה לאפשר לאולפני מארוול להמשיך לעבוד על התסריט.
ממרץ עד יוני 2021, אולפני מארוול נפגשו עם רשימה קצרה של במאים פוטנציאליים, והתמקדו בחיפושיהם בקולנוענים אפרו-אמריקאים כמו סטיבן קאפל ג'וניור, ג'יי.
דילארד, רג'ינה קינג ושאקה קינג.
מספר במאים נבחרו להציג מצגות אחרונות במהלך תקופה זו, ועל פי הדיווחים, בסאם טאריק "כבש את כל הצדדים" עם החזון שלו לסרט.
בשלהי יולי 2021, נמסר כי טאריק נמצא בתהליכי משא ומתן אחרונים על בימוי הסרט, ובספטמבר, על שכירתו לתפקיד.
טאריק הצהיר כי הסרט לא "יוגבל" על ידי עיבוד קשתות עלילה מהקומיקס העוסקות בדמות, מאחר שיש לה קאנון מתפתח.
בנובמבר 2021, עם עליית הסרט "נצחיים" לאקרנים, נחשף כי עלי מופיע בהופעת אורח בסצנת אמצע הכתוביות בדמותו של בלייד, בה קולו נשמע מחוץ למסך בעודו מתקשר עם דיין ויטמן (מגולם על ידי קיט הרינגטון) בנוגע לחרב האבוני.
בשלהי נובמבר 2021, נמסר על ליהוקו של דלרוי לינדו לתפקיד שטרם פורסם.
עוד נמסר כי המפיקים היו מעוניינים ללהק את לינדו מההתחלה, אך בחרו לקחת את הזמן וללהק תפקיד מרכזי נוסף בסרט שהפך ל"אחד התפקידים היותר נחשקים בהוליווד".
פייגי וטאריק נפגשו עם "עשרות שחקנים" לתפקיד, ובפברואר 2022, נמסר על ליהוקו של ארון פייר לתפקיד.
בינואר 2022, מפקח האפקטים החזותיים של "נצחיים", סטפן צ'רטי, העיר כי מרטון לארסון, ששימש כעוזרו בעבודה על "נצחיים", ישמש כמפקח האפקטים החזותיים של הסרט "בקרוב מאוד", וכי הוא סיפק לו את העיצוב עבור חרב האבוני עבור העבודה על הסרט.
במרץ 2022, נמסר כי מעצבת ההפקה סטפניה צ'לה, שעבדה על המיני-סדרה "מון נייט," תיקח חלק בהפקת הסרט.
בשלהי ספטמבר 2022, נמסר על פרישתו של טאריק מתפקיד בימוי הסרט בעקבות עיכובים נוספים בלוח הזמנים של ההפקה.
בהצהרות נפרדות, אולפני מארוול וטאריק הצהירו כי טאריק יישאר מפיק בפועל.
במקביל, החלו האולפנים בחיפוש אחר במאי חדש, שנמסר על שכירתו של בו דה מאיו, תסריטאי המיני-סדרה "מון נייט" והסדרה "אקס-מן 97" לשכתוב התסריט.
צילומי הסרט התעתדו להתחיל בתחילת 2023, באולפני "טיילור פרי" שבאטלנטה, ג'ורג'יה, להתרחש גם בניו אורלינס וקליבלנד, ועליהם היה עתיד להיות אמון צלם הקולנוע דמיאן גרסיה.
במקור, הצילומים התעתדו להתחיל בספטמבר 2021, ולאחר מכן ביולי 2022, באוקטובר 2022 ובנובמבר 2022 באולפני "טרילית'", ולהסתיים בשלהי ינואר 2023.
במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-3 בנובמבר 2023 ולאחר מכן ב-ב-6 בספטמבר 2024, ב-14 בפברואר 2024, ולאחר מכן ב-7 בנובמבר 2025. אולם באוקטובר 2024, נגנז הסרט מלוח ההקרנות.
בְּלִ֫ידַא הוא כפר לבנוני בנפת מרג' עיון, מחוז א-נבטיה שבדרום לבנון, במרחק 118 ק"מ מביירות.
הכפר שוכן בסמוך לגבול עם ישראל, לא רחוק מקיבוץ יפתח.
ב-1881, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תואר בלידא כך: "כפר, בנוי מאבן, ובו מסגד, ובערך 150 תושבים מוסלמים, ממוקם על רכס, עם עצי תאנה, זית, ואדמה חקלאית.
בור מים אחד ומעיין שנמצא במרחק מייל מדרום-מזרח לכפר מספקים מים".
הם מציינים עוד: "יש כאן מספר עמודים ושרידי הריסות.
משולשים כפולים חרותים בכל אחד מצדדיה של דלת מסגד".
ב-3 בפברואר 2024, במסגרת החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, תקף חיל האוויר הישראלי בכפר והרג שני פעילי מיליציית "אמל", בעלת ברית של חזבאללה.
בין 1 ל-14 באוקטובר 2024 התחולל בכפר קרב בלידא, כאשר חטיבת אלון נלחמה בכוח רדואן בכפר, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון.
ב-24 באוקטובר עוצבת הגליל השמידה מתחם של כוח רדואן בקצוות הכפר בלידא.
בפשיטה על המתחם חוסלו 20 מחבלים.
לאחר הקרבות צה"ל העלה תמונות של הכפר מוחרב.
במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-24% מהמבנים בכפר (209 מבנים מתוך 873), וכ-6% נהרסו חלקית (50 מבנים), לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024.
נכון לשנת 2014, 99.68% מהמצביעים בבלידא הם מוסלמים.
בלייד 2 הוא סרט פעולה ואימה אמריקאי משנת 2002 בבימויו של גיירמו דל טורו.
הסרט הוא ההמשך לסרט "בלייד" משנת 1998 ומבוסס על סדרת הקומיקס של חברת מארוול.
הסרט מבוסס על דמות הקומיקס בלייד חצי-אדם חצי-ערפד ועוקב אחר מאבקו נגד גזע חדש של ערפדים קטלניים המאיימים על כל החיים, בני אדם וערפדים כאחד.
בלייד (וסלי סנייפס), לוחם ערפדים חצי-ערפד בעצמו, ממשיך במאבקו נגד הערפדים שמאיימים על האנושות.
לאחר שהתמודד עם אויביו האישיים בסרט הראשון, הוא נאלץ לשתף פעולה עם אויביו המסורתיים כדי להילחם באיום חדש: גזע של יצורים בשם "הראפרס" (Reapers), ערפדים מסוכנים ובלתי ניתנים לעצירה שתוקפים גם בני אדם וגם ערפדים אחרים.
בלייד מצטרף ל"דם חם", קבוצה של לוחמי ערפדים מאומנים, במטרה להשמיד את הראפרס ולהציל את האנושות מסכנה מוחלטת.
עם הזמן מגלה בלייד כי האיום החדש קשור קשר הדוק לעברו האישי ולעולם הערפדים שהוא נלחם נגדו.
וסלי סנייפס בתפקיד בלייד - חצי-אדם חצי-ערפד עם כוח, מהירות ויכולת ריפוי על-אנושיים.
בלייד נלחם בערפדים כדי להגן על בני האדם, והוא מוצא את עצמו נאלץ לשתף פעולה עם אויביו כדי להתמודד עם איום חדש.
קריס קריסטופרסון בתפקיד ויסלר - המנטור של בלייד ומדען שיצר עבורו את נשקיו.
ויסלר שורד תקיפה של ערפדים ומצטרף לבלייד במאבק נגד הראפרס.
רון פרלמן בתפקיד ריינהרט - לוחם ערפדים מיומן וחבר ב"דם חם", קבוצה של ערפדים שנוצרה כדי להילחם בראפרס.
לאונור ורלה בתפקיד ניסה דמדסקינוס - בתו של מנהיג הערפדים ומנהיגה ב"דם חם".
ניסה משתפת פעולה עם בלייד כדי להילחם באיום החדש, אך נאמנותה מונחת בספק כשהאמת על מוצאו של האיום מתגלה.
"בלייד 2" זכה לביקורות חיוביות באופן כללי, במיוחד בזכות סגנון הבימוי הייחודי של גיירמו דל טורו ואפקטי הפעולה המרשימים.
המבקרים שיבחו את האווירה האפלה והקצב המהיר של הסרט, וכן את הופעתו של וסלי סנייפס בתפקיד הראשי.
הסרט קיבל ציון של 57% באתר Rotten Tomatoes ו-52 מתוך 100 באתר Metacritic.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט זכה להצלחה מסחרית והמשיך לבסס את בלייד כדמות אייקונית בעולם הסרטים של מארוול.
בלייד: טריניטי הוא סרט גיבורי-על משנת 2004, בבימויו של דייוויד ס.
זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "בלייד", המבוססת על דמות הקומיקס בלייד של מארוול.
זהו הפרק השלישי בטרילוגיה ומשחקים בו ריאן ריינולדס, ג'סיקה ביל, קריס קריסטופרסון, דומיניק פרסל, פארקר פוזי וטריפל H בהופעת הבכורה שלו.
בסרט נמשכת המלחמה בין בני אדם לערפדים.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-8 בדצמבר 2004 וגרף 132 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם בתקציב של 65 מיליון דולר.
הסרט ממשיך את סיפורו של בלייד (וסלי סנייפס), לוחם הערפדים האגדי.
לאחר שהוא נלכד על ידי ה-FBI באשמת רצח, בלייד משתחרר על ידי קבוצה של ציידי ערפדים צעירים המכונים "לילצ'ייסרס" (Nightstalkers).
הקבוצה כוללת את חניבעל קינג (ראיין ריינולדס) ואביגייל (ג'סיקה בייל), בתו של ויסלר.
יחד, הם מגלים כי הערפדים החיו את הערפד הקדום ביותר בהיסטוריה, דרקולה (דומיניק פורסל), אשר נודע גם בשם "דרייק".
בלייד והצוות החדש שלו יוצאים לקרב אחרון ומכריע נגד דרקולה וכנופייתו במטרה לעצור את האיום הגדול ביותר על האנושות.
וסלי סנייפס בתפקיד בלייד - לוחם ערפדים חצי-אדם חצי-ערפד, הנלחם להגן על האנושות מפני הערפדים.
ג'סיקה בייל בתפקיד אביגייל ויסלר - בתו של ויסלר וחברה ב"לילצ'ייסרס", שלוחמת לצידו של בלייד.
ראיין ריינולדס בתפקיד חניבעל קינג - לוחם ערפדים לשעבר, שהופך לצייד ערפדים לאחר שנרפא מהיותו ערפד.
דומיניק פורסל בתפקיד דרקולה/דרייק - הערפד הקדום ביותר והאויב הראשי בסרט, המהווה איום על בלייד ועל האנושות כולה.
קריס קריסטופרסון בתפקיד ויסלר - המנטור של בלייד ומדען שמסייע לו במלחמתו בערפדים.
סנייפס שיחזר את תפקידו בתור בלייד בסרט "דדפול & וולברין" משנת 2024, בו כיכב ריינולדס בתור דדפול.
הסרט "בלייד: טריניטי" קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות מצד המבקרים.
בעוד שחלקם שיבחו את סצנות הפעולה וההומור של ראיין ריינולדס, אחרים ביקרו את העלילה הפשטנית ואת הבימוי.
הסרט קיבל ציון של 25% באתר Rotten Tomatoes וציון של 38 מתוך 100 באתר Metacritic.
למרות הביקורות, הסרט זכה להצלחה מסוימת בקופות והפך לחלק מהפולקלור של דמותו של בלייד.
בלייט (Belait) הוא המחוז (דראח-daerah) המערבי והגדול ביותר בברוניי.
שטח המחוז 2,727 קמ"ר (כמחצית משטח המדינה) ולו 8 תתי-אזורים (Mukim).
עיר הבירה של המחוז היא קואלה בלייט (העיר השנייה בגודלה בברוניי), וערים גדולות נוספות במחוז הן: בדס, קרנגן, נייטן, לבי, לומוט, סריה, סוקנג וטלינגן.
המחוז גובל עם הים הסיני הדרומי בצפון, מחוז טוטונג במזרח, ועם מלזיה במערב ובדרום.
בּלֶייזֵר היה ירחון ישראלי בהוצאת "ידיעות אחרונות", שיועד לקהל יעד גברי, ושאב את השראתו המקורית ממגזינים אמריקניים דומים כדוגמת "מקסים", "Esquire" ו-"FHM".
כתב העת נטה לעסוק בנושאים הנחשבים מבחינה מגדרית ותרבותית כ"גבריים", כמו מיניות מפרספקטיבה גברית, ספורט, צבא, משקאות חריפים, הימורים, סמים ומכוניות, לצד כתבות על נושאים "רציניים" יותר כדוגמת פוליטיקה עולמית, כלכלה ובריאות.
ב-2 באפריל 2020 הופיעה המהדורה המודפסת האחרונה של המגזין, שעבר לתפוצה דיגיטלית בלבד במסגרת אתר ynet.
ובנובמבר 2022 התפרסם המגזין (הדיגיטלי) בפעם האחרונה.
"בלייזר" החל לצאת לאור באוגוסט 2001. קבוצת "ידיעות אחרונות" החלה במהלך של יצירת מגזיני-נישה, והבגד בלייזר היה השם שניתן למגזין הנישה הגברי של הקבוצה.
המגזין תוכנן במקור כגרסה ישראלית של מגזיני גברים אמריקאיים מצליחים, כגון "מקסים", "FHM" ו"אסקווייר".
לא רבים צפו לו הצלחה: ניסיונות קודמים ליצור מגזין גברים, כגון "מוניטין–פנטהאוז" נכשלו לחלוטין.
בתחילה נקט המגזין טון רגוע יחסית, שהתבטא במינון נמוך של כתבות-פרודיות ותמונות של נשים.
על השער אף הופיעו גברים ובגיליון הראשון היה זה נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון.
עם הזמן, גדל מינון ההומור הפרוע במגזין.
תמונות הגברים הוחלפו בתמונות נשים מעורטלות-למחצה, הכתבות הפכו בוטות יותר ונטו לכיוון הניו-ג'ורנליזם, במדור מכתבים למערכת עלבו כתבי העיתון במכתבי הקוראים, נוספו כתבות פרודיות לרוב, בדיחות פנימיות ולעיתים גם קומיקס.
אך יותר מכל, נושאים כמו מין, אלכוהול, סיגרים, סמים וספורט נשזרו ברבים מהמדורים והכתבות במגזין, לצד תובנות וחוויות אישיות וכתבות אחרות בנושאים מגוונים.
בהמשך המגמה בעיתון הייתה לשלב בין תכנים כאלה לכתבות רציניות של כותבים כאלון בן דוד, יואב לימור, אורי משגב, רם גלבוע, עמנואל רוזן ואלון פנקס.
רם גלבוע היה גם בעל הטור של העיתון, שמתפרסם בעמודו האחרון.
עם כתבי הספורט הקבועים נמנו נדב יעקבי, ערן סלע, רם גלבוע וגידי שפרוט, ואת התחום המוטורי כיסו הלל פוסק ואלי פנגס, לצד חברי מערכת נוספים.
במספר מקרים פרסם "בלייזר" כתבות פרובוקטיביות הבוחנות את קצה גבול חופש הביטוי כגון: מהם נתיבי הברחת סמים ונשק לישראל, כיצד לפרוץ כספות, איך להתחמק ממכמונות מהירות וכדומה.
אחדות מהכתבות עוררו סערה תקשורתית.
בגיליון נובמבר 2005, לדוגמה, פורסמה כתבה שבה, תוך שיתוף פעולה עם עורך הדין ששי גז, פורטו הדרכים לביצוע פשע מושלם (רצח, אונס ופריצה) תוך ניקוי הראיות ומבלי להיתפס.
הכתבה גררה ביקורת ציבורית קשה והמגזין אף סבל מגל ביטולי מנויים.
לגיליון מרץ 2006 צורף למגזין סטיקר לרכב ובו הכתובת: "אם רכב זה לא ביצע עבירת תנועה, תתקשרו ואנו נבטל לו את המנוי".
הדבר גרר מחאות מעמותת אור ירוק באומרה כי המגזין מעודד נהיגה מסוכנת.
מעבר מגיליון מודפס לדיגיטלי בלבד
החל מיולי 2020 ערכה את המגזין קרן בר לב.
סגירת המגזין הסופית, כולל בדיגיטל
בנובמבר 2022 התפרסם המגזין בפעם האחרונה.
מחד גיסא, המגזין הציג גישה המאדירה את ה"גבר האידיאלי", בן דמותו של האקדוחן הבודד במערב הפרוע - מנהל מערכות יחסים עם נשים רבות, מעשן סיגרים, שותה ויסקי וחובב רובים ומכוניות.
מאידך גיסא, רוב כתבי העיתון העידו על עצמם כעל "נשואים וחנונים".
כך, שיש הטוענים כי הגישה שהוצגה במגזין היא בעצם פרודית/אירונית.
אחרים טוענים שהמגזין אינו שונה ממגזיני נשים, וכמוהם מעודד בידול ושיסוי של המינים זה בזה וחזרה לדרכי חשיבה מיושנות וחלוקת תפקידים מגדרית.
עמוד השער, ובו תמונה של דוגמנית בלבוש מזערי, כגון ביקיני.
לדוגמנית זו מוקדשים עמודים נוספים לקראת סוף הגיליון, במדור הקרוי "המספרה".
בצמוד לשמו של הירחון הופיעה בעבר הסיסמה "כל מה שמעניין גברים".
תוכן העניינים, ובו יחד עם שמות הכתבות ומיקומן, גם הערות עוקצניות על תוכנן, כגון: "מור ויטל היא אישה שנולדה כלואה בגוף של גבר.
מביא את סיפורה גידי שפרוט, גבר שנולד כלוא בגוף של דג".
כתיבה בסגנון עוקצני-מתחכם כזה מופיעה ברבים מדפי הירחון.
מכתבים למערכת, שלאחר חלקם מופיעה תגובה עוקצנית של המערכת.
"הבת של השכן": מדור המציג צילומים פרובוקטיביים של צעירות ישראליות.
"הדו"ח": מדורים קצרים העוסקים בספורט, ספרים, קולנוע ועוד.
"נשים שאנחנו אוהבים": מדור ובו צילומי דוגמניות זרות.
"נותנת בראש": מדור ייעוץ מיני ובו תשובותיה של קארין ארד לשאלות הקוראים.
מדור זה, כמו מדורים נוספים בעיתון, גדוש בניבול פה.
"תבינו לבד": מדור בדיחות, רבות מהן בעלות קונוטציה מינית.
הפרסומות בירחון משווקות בעיקר מוצרי צריכה בעלי אופי מגדרי: משקאות חריפים, ביגוד, שעונים, קוסמטיקה לגבר, מכוניות, מכשירים אלקטרוניים, סיגריות וכדומה.
לעיתים הפרסומות מתאימות עצמן לסגנונו של הירחון; כך, למשל, הופיעה פרסומת למכשירי טלוויזיה שכותרתה "פתאום שטוחות עושות לך את זה".
עורכת ראשית: קרן בר לב
עורכים ראשיים בעבר: ליאור נעמן (מגיליון 1 עד גיליון 195), רענן שקד (מגיליון 196 עד גיליון 206), עמוס בר
כותבים בולטים בעבר ובהווה: ערן סלע, רם גלבוע, עמנואל רוזן, איציק שאשו, יאיר לפיד, אלי פנגס, הלל פוסק, אור ברנע, אסי גל, קארין ארד, אלעד בן דוד, גידי שפרוט, ואיתי אנגל, עפר שלח, ניר קיפניס, רביב דרוקר, רענן שקד, עומר ברק, אלון פנקס, יואב לימור, ואלון בן דוד.
צוות קריאייטיב: איציק שאשו, רם גלבוע (בדימוס), לירן קציר, ניר כץ.
מגזין בגדי הים של בלייזר
מגזין בגדי הים של בלייזר היה מוסף בגדי ים שנתי של המגזין הישראלי "בלייזר".
במגזין הוצגו דוגמניות ישראליות בבגדי ים, מצולמות בנופים שונים.
מגזין זה לקח השראה ממקבילו האמריקאי הוותיק, גיליון בגדי הים של "ספורטס אילוסטרייטד".
הוא נערך בשיתוף עם סוכנויות הדוגמנות "יולי" ולוק.
בנוסף להשקת הגיליון יוצא מדי שנה גם סרט בטלוויזיה או ברשת האינטרנט מאוחר יותר, לצד כתבות בתקשורת, המתעדות ועוסקות בצילומים מאחורי הקלעים, בבגדי הים, ובדוגמניות שנבחרו.
שנה דוגמנית השער דוגמניות נוספות אתרי צילומים2005גלית גוטמן מלאני פרס, אינגריד פלדמן ראשון לציון,
קיסריה2006מירי בוהדנה ריבי טל, ויקה שוורץ2007גלית גוטמן ויקטוריה קצמן, ניבית בש2008מירי בוהדנהיעל נזרי, מאי אקרמן, תמר זיסקינד תל אביב,
אילת2009הילה נחשון ואילנית לוי2010עדי הימלבלוירותם סלע, לוקה שקד
בלייק אדוארדס היה במאי קולנוע מוערך, זוכה פרס אוסקר ומי שאחראי למספר הפקות גדולות כגון סדרת סרטי "הפנתר הוורוד" והסרטים המצליחים "ארוחת בוקר בטיפאני" ו"ויקטור ויקטוריה".
נולד ב-26 ביולי 1922 בעיר טולסה, באוקלהומה שבארצות הברית בשם ויליאם בלייק קראמפ (William Blake Crump).
בילדותו שיחק במספר סרטים ואף כתב תסריטים.
פריצתו בתחום הבימוי הייתה ב-1961 כשביים והפיק את הסרט "ארוחת בוקר בטיפאני" בכיכובה של זוכת האוסקר אודרי הפבורן.
ב-1962 ביים את הסרט "ימים של יין ושושנים" עם ג'ק למון ולי רמיק.
לאחר סרט זה בא "הפנתר הוורוד" בכיכובו של השחקן והקומיקאי פיטר סלרס, שיצא לאקרנים ב-1963 והפך לסרט קומדיה אשר בעקבותיו באו עוד שמונה סרטים שגם הם הפכו ללהיטים.
ב-1959 ביים את הקומדיה "מבצע תחתונית" עם קרי גרנט וטוני קרטיס.
ב-1965 כתב וביים את הקומדיה "המירוץ הגדול" בכיכובם של ג'ק למון וטוני קרטיס.
ב-1984 ביים את הסרט "מיקי ומוד" עם דדלי מור בתפקיד הראשי.
לאחר נישואיו לשחקנית הקולנוע ג'ולי אנדרוז, הוא ביים והפיק מספר סרטים בהשתתפותה, לרבות דרלינג לילי, הקומדיה "10", הדרמה "סיפור חיים" (1986), והסרט עטור הפרסים "ויקטור ויקטוריה".
בטקס האוסקר ה-75 ב-2004 זכה אדוארדס בפרס אוסקר לשם כבוד על מפעל חיים.
היה נשוי לפטרישה ווקר בין 1953 ל-1967 ולהם שני ילדים משותפים.
מאז 1969 ועד פטירתו היה נשוי לג'ולי אנדרוז ולהם שתי בנות מאומצות.
בשנת 2005 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אריזונה.
בליינד מלון (cאנגלית: Blind Melon) היא להקת רוק אשר הוקמה בתחילת שנות ה-90 כאשר החל עידן הגראנג'.
בליינד מלון הוקמה על ידי שאנון הון, סולן הלהקה, כשהיה בן 20, בשנת 1989 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
שאר חבריה היו מאינדיאנה, מיסיסיפי ופנסילבניה.
בשנת 1991 חתמה הלהקה בלייבל "Capitol Records" והקליטה Demo, אשר בסופו של דבר לא יצא לאור.
תקליטם הראשון הנקרא על שם הלהקה יצא בשנת 1992. בשל הקשר ההדוק בין סולן הלהקה ובין סולן להקת Guns N' Roses, אקסל רוז, הצליחה הלהקה לפרוץ לתודעה האמריקאית, עם שחרור הסינגל "No Rain".
אלבומה השני של הלהקה, "Soup", יצא בשנת 1995 אך לא הצליח במכירות למרות הביקורות הטובות.
סופה של הלהקה הגיע במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית כאשר סולן הלהקה נמצא מת, בשל מנת יתר של קוקאין באוקטובר 1995. הלהקה המשיכה לפעול רשמית עד 1999 ללא הון והוציאה עוד תקליט ב-1996 בשם "Nico".
בשנת 2008 הצטרף ללהקה טראוויס וורן כסולן, והלהקה הוציאה את האלבום For My Friends.
נפת בַּלֵייסְקִי (ברוסית Балейский район) היא אחת מ-28 הראיונים של סובייקט עבר הבאיקל, שהוא אחד מ-87 הסובייקטים המרכיבים את רוסיה.
הנפה ממוקמת במרכז המחוז, ובליי היא העיר הראשית בה.
ראש הנפה הוא ויקטור אושקוב (Ушаков Виктор Иванович).
בלייק אלנדר לַייבְלִי היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות תפקידה כסרינה ואן דר וודסן בסדרת הדרמה של רשת ה-CW, "אחת שיודעת" (2012-2007).
נולדה בשם בלייק אלנדר בראון (Blake Ellender Brown) בלוס אנג'לס, בקליפורניה שבארצות הברית.
אביה, ארני לייבלי (נולד בשם: ארנסט ויליאם בראון הבן) עבד כשחקן.
אמה איליין (לבית מק'אלפין) עבדה בתור מגייסת כישרונות.
היא נקראה על שם אחיה של סבתה.
יש לה אח גדול, השחקן אריק לייבלי, שתי אחיות למחצה - לורי ורובין, ואח למחצה, ג'ייסון.
שני הוריה וכל אחיה עובדים, או עבדו בעבר, בתעשיית הבידור.
במהלך ילדותה של לייבלי, הוריה לקחו אותה איתם לשיעורי משחק שהעבירו במקום להשאיר אותה אצל אומנת.
לייבלי אמרה שצפייה בהוריה מלמדים שיעורי משחק עזרה לה ללמוד "תרגילי" משחק ולצבור ביטחון ככל שהתבגרה.
בתחילה היא לא התעניינה במיוחד במשחק, ורצתה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד.
באחת מחופשות הקיץ שלה במהלך בית הספר התיכון, ביקש אחיה אריק מהסוכן שלו לשלוח אותה לכמה מבחני אודישנים במשך כמה חודשים.
מהאודישנים האלה, היא לוהקה כברידג'ט עבור הסרט "אחוות הג'ינס", שצולם בעת שהייתה תלמידה בכיתה י"א.
בעודה תלמידת תיכון, שימשה לייבלי ראש מועצת התלמידים, מעודדת וחברה במקהלה הבית ספרית.
לייבלי החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 10, כשהופיעה בסרט 1998 סנדמן, אשר בוים על ידי אביה של לייבלי.
היא הופיעה בעיבוד הקולנועי של אחוות הג'ינס בשנת 2005 כברידג'ט, אחת מארבע הדמויות הראשיות.
הופעתה של לייבלי בסרט זיכתה אותה במועמדות לפרס בחירת הנוער לשחקנית הנבחרת הפורצת בקולנוע.
בשנת 2006, לייבלי כיכבה לצד ג'סטין לונג בסרט "שיגעון של קולג'", וקיבלה תפקיד קטן בסרט האימה סיימון אומר.
אמנם הסרט "שיגעון של קולג'" לא קיבל ביקורות טובות מהמבקרים, הופעתה של לייבלי בסרט צוינה לטובה, וסיפקה לה את פרס פריצת השנה של מגזין Hollywood Life.
בשנת 2007, היא שיחקה את אחת משתי הדמויות הראיות בסרט הדרמה העצמאי, אלביס ואנבל בתור אנבל, נערה בולימית שקיוותה לזכות בתחרות יופי.
לייבלי לוהקה לסדרת הנעורים של The CW, "אחת שיודעת", ששודרה לראשונה בספטמבר 2007. היא שיחקה את התפקיד של סרינה ואן דר וודסן בסדרה עד שנת 2012, כשהסדרה הסתיימה.
בשנת 2008 חזרה לייבלי לשחק את דמותה את ברידג'ט ב"אחוות הג'ינס 2".
הסרט זכה להצלחה מסחרית מתונה, ודמותה של לייבלי זכתה לשבחים מהמבקרים.
בשנת 2009 הופיעה לייבלי כגבריאל דמרקו, דמות משנית בקומדיה הרומנטית "אוהב אותך, ניו יורק", סרט המשך ל"פריז, אני אוהב אותך" משנת 2006. הסרט קיבל ביקורות מעורבות וזכה להצלחה בינונית בקופות.
לייבלי הופיעה בקליפ של לונלי איילנד, "I Just Had Sex" יחד עם ג'סיקה אלבה בדצמבר 2010.
בשנת 2011 היא הייתה ברשימת 100 האנשים המשפיעים השנתית במגזין "טיים".
בשנת 2012, היא כיכבה בסרט של אוליבר סטון, "בלי חוקים", לצד טיילור קיטש, אהרון טיילור-ג'ונסון, סלמה הייק וג'ון טרבולטה.
באותה השנה נבחרה לייבלי לפרזנטורית של הבושם החדש של גוצ'י, והופיעה בסרטון פרסום קצר שבוים על ידי ניקולס וינדינג רפן בשביל קידום הבושם.
בחודש אוקטובר 2013 לייבלי נבחרה להיות הפרזנטורית של לוריאל, ובכך השיקה את קמפיין האיפור הראשון שלה.
לאחרונה כיכבה לייבלי בסרט הסיפור של אדליין משנת 2015, לצד מיכיל האוסמן והאריסון פורד.
הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית.
בשנת 2016 כיכבה לייבלי בסרט האימה "מים לא שקטים".
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר והופעתה של לייבלי שובחה על ידי המבקרים.
בשנת 2018 כיכבה לייבלי במותחן בקשה מסתורית לצד אנה קנדריק והנרי גולדינג.
בינואר 2020 כיכבה בסרט מדור הקצב.
בשנת 2021, כתבה עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, את התסריט לקליפ של שירה, "I Bet You Think About Me", אותו גם ביימה.
השיר לקוח מאלבום ההוצאה החוזרת השני שלה סוויפט, .במאי 2021, הוכרז כי לייבלי תככב בליידי קילר בתור הדמות הראשית, ג'וזי שולר.
באפריל 2022, הוכרז שלייבלי תביים לראשונה סרט עלילתי לעיבוד לרומן הגרפי "Seconds" מאת בריאן לי או'מאלי, עם אדגר רייט בתור תסריטאי ומפיק.
ב-2024 יצא הסרט "דדפול & וולברין" שבו היא מופיעה (בקולה בלבד) לצד בעלה, רייאן ריינולדס.
באותה שנה כיכבה בדמות ראשית בסרט "איתנו זה נגמר", בהשראת ספר של קולין הובר עם שם זהה.
לייבלי גם לקחה חלק בהפקת הסרט.
לייבלי ניהלה מערכת יחסים עם השחקן קלי בלאץ, חבר ילדות וקולגה מהסרט סיימון אמר.
השניים החלו לצאת במאי 2004, ונפרדו לאחר כמעט שלוש שנים באפריל 2007. מייד לאחר מכן, החלה לייבלי מערכת יחסים עם פן בדג'לי, ששיחק לצידה בסדרת הנעורים אחת שיודעת.
הזוגיות נמשכה לסירוגין עד שנת 2010. במאי 2011, החלה לייבלי לצאת עם השחקן לאונרדו דיקפריו, מייד לאחר סיום מערכת היחסים שלו עם הדוגמנית הישראלית בר רפאלי.
עובדה זו גרמה לסיקור תקשורתי רחב בישראל של מערכת היחסים שלהם.
השניים סיימו את מערכת היחסים באוקטובר 2011, לאחר חמישה חודשים.
לייבלי הכירה את השחקן הקנדי ראיין ריינולדס בזמן צילומי הסרט גרין לנטרן בשנת 2010. השניים החלו מערכת יחסים רומנטית באוקטובר 2011. ב-9 בספטמבר 2012 התחתנו השניים בקרוליינה הדרומית.
בדצמבר 2014 הביאה לייבלי לעולם את בתם הראשונה.
בספטמבר 2016 נולדה בתם השנייה.
באוקטובר 2019 נולדה בתם השלישית.
בפברואר 2023 ילדה לייבלי את ילדם הרביעי.
סכסוך משפטי עם ג'סטין בלדוני
בדצמבר 2024, לייבלי האשימה את ג'סטין בלדוני, הבמאי והכוכב שותף של הסרט "איתנו זה נגמר", בהטרדה מינית ובפעולות נקם שתוכננו לפגוע בשמה הטוב.
לייבלי טענה שבלדוני וחברת ההפקות שלו, Wayfarer Studios, ניהלו קמפיין "מתוזמר" להרוס את שמה באמצעות תקשורת ודיגיטל.
התלונה של לייבלי כוללת 10 סעיפים ומתארת סביבה עוינת על הסט שהשפיעה על הפקת הסרט והאשימה את בלדוני ואת המפיק ג'יימי הית' בהוספת אלמנטים מיניים מוגזמים לסרט, הצגת פורנוגרפיה, ושימוש בשפה לא הולמת על הסט.
לייבלי טענה כי תלונותיה למשאבי אנוש נדחו שוב ושוב.
לייבלי טענה שההשפעות הנפשיות והפיזיות של החוויה היו קשות, והשפיעו גם על משפחתה ובייחוד על ילדיה.
ב-31 בדצמבר, לייבלי הגישה תביעה פדרלית לבית המשפט הפדרלי במחוז הדרומי של ניו יורק נגד בלדוני וצוות יחסי הציבור שלו בגין הטרדה מינית ופעולות תגמול "בלתי נסבלות".
לייבלי טענה כי בלדוני ומנכ"ל Wayfarer Studios, ג'יימי הית', פעלו לתקוף אותה ולפגוע בה ובאחרים שחשפו את האמת בנוגע לסביבת העבודה העוינת והתביעה כוללת 13 סעיפים, כולל הפרת חוזה והפרת חוקי מדינה ופדרליים.
בלדוני וצוותו טוענים כי ההאשמות מבוססות על תקשורת שהוצאה מהקשרה ושונתה במכוון ואילו לייבלי טוענת כי נאלצה להגיש את התביעה לאחר שהתגלו פרטים נוספים על הקמפיין שנוהל נגדה על ידי Wayfarer וצוותו של בלדוני.
Wayfarer וצוותו של בלדוני טוענים כי לא ניהלו קמפיין הכפשה פעיל נגד לייבלי, אך הודו בהתנהגות לא מקצועית שכללה בדיחות פרטיות על תגובות האינטרנט להאשמות.
בפברואר 2025, השופט לואיס ג'יי.
לימן הזהיר כי עשוי להקדים את תאריך המשפט בין לייבלי ובלדוני, המתוכנן למרץ 2026, בעקבות הקרב התקשורתי בין הצדדים והורה לכל הצדדים לציית לכללי האתיקה המשפטיים של ניו יורק, האוסרים על התקפות אישיות בתקשורת או הצהרות שעלולות להשפיע על המושבעים.
עם זאת, הכללים מאפשרים לעורכי דין לדבר עם התקשורת לצורך הגנה על לקוחותיהם מפני פרסום שלילי.
ב-12 בפברואר לייבלי הגישה זימון למסירת רישומי טלפון של בלדוני כחלק מההליך המשפטי כנגדו.
הזימונים נשלחו לשלוש חברות טלפון (AT&T, ורייזון ו-T-Mobile) לצורך קבלת רישומי השיחות וההודעות של בלדוני, המפיק הית', והיזם סטיב סרוויץ', ממייסדי Wayfarer Studios וכן זימנה גם שני ספקי אינטרנט (Cloudflare ו-AOL) ואת ג'ד וואלאס, יועץ משברים שהואשם בניהול "צבא דיגיטלי" נגד לייבלי בשם בלדוני.
בנוסף, נדרשו רישומי הטלפון של ג'ניפר אבל והדוברת מליסה נתן.
הצוות המשפטי של לייבלי טען כי רישומי השיחות יחשפו את הרשת המלאה של המעורבים בקמפיין ההכפשה ויספקו ראיות קריטיות על אופן ביצועו.
רשומות הטלפון הנדרשות עשויות לכלול מטא-נתונים של שיחות והודעות, אך לא את תוכן ההודעות עצמן.
בלדוני הגיש תביעת לשון הרע נגד לייבלי, אך זו נדחתה.
שנהשםדמותהערות2007–2012אחת שיודעתסרינה ואן דר וודסןתפקיד ראשי (6 עונות); 121 פרקים
בליין היא עיירה בצפון מדינת וושינגטון, ארצות הברית השוכנת לחופו של מפרץ בונדרי של האוקיינוס השקט ומצר ג'ורג'יה.
גבולה המוניציפלי של העיירה מצפון הוא גם הגבול בין ארצות הברית לקנדה.
האזור אוכלס לראשונה במאה ה-19 על ידי חלוצים אשר הקימו במקום כפר דייגים.
עם השנים החלו להצטרף לכפר עוד ועוד אנשים שבאו לאזור בעקבות גילוי הזהב בקולומביה הבריטית.
בליין הוכרזה רשמית כעיר ב-20 במאי 1890 ונקראה על שמו של ג'יימס בליין, פוליטיקאי אמריקאי שהיה סנאטור, מזכיר המדינה ומועמד לנשיאות ארצות הברית בשנת 1884 מטעם הרפובליקנים אך הפסיד לגרובר קליבלנד.
בתחילת המאה ה-20 נפתח בעיר מפעל השימורים הגדול בעולם לדגי סלמון.
בליין היא נמל כניסה לארצות הברית לכל הספינות המגיעות לצפון ורוצות להיכנס למים הטריטוריאליים של ארצות הברית.
כביש בין-מדינתי 5 חוצה את העיר וממשיך צפונה לקנדה.
זהו הכביש החשוב ביותר של החוף המערבי של ארצות הברית.
הוא חוצה את ארצות הברית מדרום לצפון מהגבול עם מקסיקו עד לגבול עם קנדה ואף ממשיך לאלסקה.
במעבר הגבול בין ארצות הברית לקנדה עומדת קשת השלום, זה הוא מונומנט בצורת קשת שנבנה בשנת 1921 ועל פסגתו דגלי ארצות הברית וקנדה.
חלק ניכר מכלכלת העיר מסתמך על מסחר עם קנדה.
בנוסף לכך בליין היא עדיין ביתם של דייגים רבים.
בלייק אוסטין גריפין הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
גריפין, המתנשא לגובה של 2.06. נחשב בעבר לאחד המטביעים הטובים בליגת הNBA.
זכה בתואר רוקי השנה בעונת הבכורה שלו, ונבחר לאורך הקריירה שש פעמים למשחק האולסטאר, שלוש פעמים לחמישיית העונה השנייה ופעמיים לשלישית.
גריפין נולד וגדל באוקלהומה סיטי שבאוקלהומה לאב מהאיטי ולאם לבנה.
אביו, שהיה כדורסלן והתחרה באתלטיקה קלה באוניברסיטה, אימן כדורסל בתיכון בעיר.
הוא ואחיו, טיילור, קיבלו חינוך ביתי עד שבלייק הגיע לכיתה ט'.
בילדותו שיחק גריפין, בנוסף לכדורסל, גם פוטבול ובייסבול, והיה חברו הטוב של סם ברדפורד שלימים הפך לשחקן פוטבול ואף נבחר ראשון בדראפט ה-NFL לשנת 2010.
עם סיום לימודיו התיכוניים, החל גריפין לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אוקלהומה, המשחקת בחטיבת "ביג 12" של ה-ליגת המכללות ובה שיחק גם טיילור אחיו.
כבר בעונת ה שותף גריפין ב-33 משחקים, בהם היה לקלע המצטיין של האוניברסיטה עם 14.7 נקודות, הוביל את הקבוצה עם 9.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישייה המצטיינת בחטיבה.
בעונתו השנייה במכללות כבר היה גריפין לאחד השחקנים הדומיננטיים ביותר ב-NCAA.
הוא הוביל את קבוצתו עם 22.7 נקודות, והיה לקוטף הריבאונדים המצטיין בליגת המכללות כולה עם 14.4 למשחק.
הוא קבע שיאי חטיבה רבים במהלך העונה, בהם שיא הריבאונדים לעונה (504), ממוצע הריבאונדים למשחק, אחוזי הקליעה מהשדה וכמות המשחקים בהם הוא רשם דאבל-דאבל.
במהלך העונה גריפין רשם גם את המשחק היחיד בתולדות החטיבה בו שחקן קולע 40 נקודות לפחות, וקוטף לפחות 20 ריבאונדים, ואף קבע שיא חטיבה כשסיים 15 משחקים עם 20 נקודות ו-15 ריבאונדים לפחות לאורך העונה.
הוא נבחר שש פעמים לשחקן המצטיין של השבוע בחטיבה, ובסיום העונה נבחר לשחקן המצטיין בחטיבה, לחמישייה המצטיינת בליגת המכללות כולה, ואף זה בפרס נייסמית' ובפרס ג'ון וודן.
לאחר שנתיים במכללות, העמיד עצמו גריפין לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה הראשונה על ידי לוס אנג'לס קליפרס.
במשחק ההכנה האחרון לפני פתיחת עונת הרוקי שלו, אובחן גריפין כסובל משבר מאמץ בברך לאחר שהתלונן על כאבים כשנחת מהטבעה.
הוא אמור היה להיעדר מספר שבועות מפתיחת העונה, אך מכיוון שהפציעה לא החלימה כמצופה נאלץ לעבור ניתוח ולא שב לשחק בכל אותה העונה.
מכיוון שהחמיץ את עונת במלואה, נחשבה עונת כעונת הרוקי של גריפין.
במשחק הבכורה שלו, מול פורטלנד טרייל בלייזרס קלע 20 נקודות והוסיף 14 ריבאונדים, במהלך השנה שבר שיא מועדון כשרשם דאבל-דאבל ב-27 משחקים רצופים, ובמשחק מול אינדיאנה פייסרס קלע 47 נקודות.
הוא זומן במהלך העונה לקחת חלק במשחק האולסטאר וזכה גם בתחרות ההטבעות, סיים את השנה עם ממוצעים של 22.5 נקודות ו-12.1 ריבאונדים, והיה לשלישי בהיסטוריה שנבחר פה אחד לתואר רוקי השנה ב-NBA (האחרים הם רלף סמפסון ודייוויד רובינסון).
לקראת עונתו השנייה בליגה, עונת , הצטרף לקבוצה כריס פול.
שיתוף הפעולה בין גריפין ופול, שנבחרו שניהם לאולסטאר, הפך את משחקה של הקליפרס לאחד המלהיבים בליגה, וזכה לכינוי "לוֹבּ-סיטי" בשל מסירות ה הרבות בין השניים.
הוא הוליך את הליגה עם 192 הטבעות בעונה הסדירה, וסיים את כקלע המוביל של קבוצתו עם 20.7 נקודות למשחק עליהם הוסיף 10.9 ריבאונדים.
במשחקי הפלייאוף המשיך גריפין להוביל את קלעיה של הקליפרס עם 19.1 נקודות למשחק.
הוא סייע לקבוצתו להדיח בסיבוב הראשון את ממפיס גריזליס בשבעה משחקים, אולם בחצי הגמר האזורי לא הצליח למנוע את הדחתה של הקליפרס ב של 0–4 מול סן אנטוניו ספרס.
בעקבות עונה מצוינת זאת, נבחר גריפין לחמישיית העונה השנייה.
לקראת עונת חתם גריפין על חוזה בקליפרס בסך 95 מיליון דולר לחמש שנים.
הוא נבחר לייצג את מדינתו בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת לונדון (2012) אך בשל פציעה בברך נאלץ להיעדר מהטורניר.
גריפין נבחר בפעם השלישית למשחק האולסטאר, ופעם נוספת לחמישייה הפותחת.
במהלך העונה חווה גריפין ירידה בממוצעי הנקודות, הדקות והריבאונדים שלו, ולא הצליח לשחזר את יכולתו הטובה מהעונות הקודמות.
למרות זאת, זכו הקליפרס, בפעם הראשונה בהיסטוריה, בראשות הבית הפאסיפי, עם מאזן 26–56. בסיבוב הראשון של הפלייאוף, הפסידו הקליפרס בשישה משחקים לממפיס גריזליס.
בסוף העונה, נבחר גריפין שוב לחמישיית העונה השנייה.
בטרם עונת , מונה דוק ריברס למאמנה של הקליפרס.
בעונתו הראשונה תחת ריברס, רשם גריפין שיא קריירה של 24.1 נקודות עליהן הוסיף 9.5 ריבאונדים.
ואף הפך לשחקן המפתח של הקליפרס בעת שהיה פול פצוע.
הוא נבחר לאולסטאר, ובכך הגיע לארבע הופעות רצופות באולסטאר, ובשלוש מהן פתח.
בין 20 בינואר ל-26 במרץ, קלע לפחות 20 נקודות ב-31 משחקים רצוף, ובכך קבע שיא מועדון.
הוא סייע לקליפרס לסיים את העונה עם שיא מועדון של 57 ניצחונות, וסיים במקום השלישי בבחירות לשחקן המצטיין של העונה, בנוסף נבחר בפעם השלישית לחמישיית העונה השנייה.
גריפין רשם שיא קריירה בפלייאוף של 35 נקודות בסיבוב הראשון מול גולדן סטייט ווריורס, והשתתף במחאת השחקנים כנגד דונלד סטרלינג, בעל הקבוצה, בשל התבטאויות גזעניות שהתפרסמו בתקשורת.
בסיבוב השני, הודחו הקליפרס מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
לקראת עונת רכש סטיב באלמר את הבעלות על הקבוצה.
גריפין פתח את העונה בכושר משחק טוב, ובראשית דצמבר רשם שיא עונתי כשקלע 45 נקודות כולל שלשה עם ה שכפתה הארכה, בניצחון על פיניקס סאנס.
הוא נעדר מהמגרשים לשישה שבועות עם פציעה במרפק, שאילצה אותו אף להחמיץ את משחק האולסטאר (שאליו נבחר), וסיים את העונה עם 21.9 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק.
במשחק השני בסדרת הפלייאוף מול סן אנטוניו ספרס רשם גריפין את הטריפל דאבל הראשון במשחקי הפלייאוף בקריירה, כשקלע 29 נקודות, קטף 12 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים.
במשחק מספר 7, קלע 24 נקודות, הוריד 13 ריבאונדים ומסר 11 אסיסטים בדרך לניצחון 3–4 בסדרה על הספרס.
שני ימים מאוחר יותר, במשחק מספר 1 בסדרה מול יוסטון רוקטס, רשם טריפל-דאבל נוסף בניצחון הקליפרס 101–117. בסוף הסדרה הודחו הקליפרס בשבעה משחקים.
את עונת , פתח גריפין חזק, וקבע שיאי עונה של 40 נקודות ו-12 ריבאונדים בהפסד ליוטה ג'אז.
ב-26 בדצמבר, נפצע והושבת למספר שבועות בעקבות קרע חלקי בשריר הירך.
גריפין אמנם היה צפוי לחזור ב-26 בינואר, אך סובב את יד ימין כשהכה איש צוות של הקליפרס במהלך ויכוח.
בעקבות הכאת עובד המועדון, הורחק על ידי הקליפרס לארבעה משחקים.
לפי משטרת טורונטו, בה אירע התקיפה, לא הוגשה נגדו תלונה על תקיפה.
באפריל נודע שהוא סיים את העונה, בעקבות הפציעה בגידו.
ב-30 בינואר 2018, לאחר 7 וחצי עונות עם הקליפרס, נשלח גריפין בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם וילי ריד וברייס ג'ונסון, בתמורה לאייברי בראדלי, טוביאס האריס, בובאן מריאנוביץ' ושתי בחירות דראפט עתידיות.
במשחק מול פילדלפיה 76' ב-23 באוקטובר 2018 קלע גריפין 50 נקודות, ובכך קבע את שיא הקריירה שלו.
בעונת שותף גריפין ב-18 משחקים בלבד, בשל פציעה בברכו השמאלית, והציג יכולת מאכזבת עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק בלבד.
ב-5 במרץ 2021 שוחרר גריפין מדטרויט.
ב-8 במרץ 2021 חתם גריפין בנטס.
ב-30 בספטמבר 2022 חתם גריפין בסלטיקס, מאמן הקבוצה אודוקה אמר שהשחקן הוחתם כדי "להביא מהספסל עומק, הגנה ולב רחב לקבוצה ולהחליף את תפקידו של דנילו גלינארי בשל פציעתו".
פרש ממשחק פעיל בקבוצה ב-16 באפריל 2024, ובכך סיכם את הקריירה המקצועית שלו.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "המוח הנשי" לצידם של טובי קבל וסופיה ורגרה.
בשנת 2023 גילם את המתאגרף מוחמד עלי באחד מפרקי סדרת המערכונים "ההיסטוריה המטורפת של העולם – חלק 2" של הולו.
למון ג'פרסון "העיוור" היה מוזיקאי בלוז חלוצי ובעל השפעה, "אבי הטקסס בלוז".
למרות שבני זמנו לא הושפעו ממנו בדרך כלל, פרט ליוצאי דופן כלדבלי ורוברט ג'ונסון, אמנים מהדור שלאחר מכן ובראשם טי-בון ווקר, בי בי קינג ולייטנינג הופקינס מצביעים עליו כעל משפיע מרכזי.
הוא היה חבר בקבוצת האמנים הראשונה שנבחרה להיכל התהילה של הבלוז ב-1980.