tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההדפסים שהוכנו מצמדי נגטיב אלה, הונחו במשקפת צפייה המכונה סטריאוסקופ זה לצד זה בהתאמה (עין ימין רואה את הדימוי הימני בלבד, עין שמאל רואה את הדימוי השמאלי בלבד).
כאשר המראות הסטריאוסקופים נצפים דרך הסטריאוסקופ, המוח האנושי מאחד את שני הדימויים לאחד, והן נראות כתמונה אחת תלת-ממדית בעלת עומק אשלייתי.
הצילום הסטריאוסקופי היה אחת הצורות הפופולריות והנפוצות היותר של הצילום משנות ה-50 של המאה ה-19 ועד שנות ה-30 של המאה העשרים.
הסטריאוסקופ ולצידו ערימות של תצלומים סטריאוסקופיים היו לחפצים מצויים בטרקלינים הוויקטוריאניים והביאו למיליוני בני אדם תפיסה חדשה של העולם שמסביבם.
השפעת הצילום על המאה ה-19 היא במידה רבה ביסוסו כאמצעי הנצחה אקטואלי ואמיתי, כתוצאה מכך התערערו מקובלות חזותיות רבות.
ניתן לומר כי כוחו של הצילום הועצם במידה רבה אף יותר על ידי האפקט התלת־ממדי.
המשיכה לצילום סטריאוסקופי כאמצעי להעברת ריאליזם הייתה נעוצה בכך שכמעט בלתי אפשרי היה לשנותו (בניגוד לצילום רגיל).
הקושי בביצוע שני שינויים מדויקים בשתי התמונות גרם לתיקונים להראות כמרחפים על פני התמונה.
בשנות החמישים של המאה ה-19, תודות לשיטת הקולודיון, הצילום יצא מארצות המוצא שלו (צרפת ובריטניה) ונערכו מסעות צילום ברחבי העולם אשר הביאו מראות חדשים לאירופה (הצילום הסטריאוסקופי היה נפוץ מאוד גם בצילום אתרים בארץ ישראל).
שיגעון הקארט דה ויזיט (שיגעון כרטיסי הביקור)
מראשיתו אפשר הצילום לקהלים חדשים לרכוש דיוקן של עצמם ושל יקיריהם.
הוא היה זול, המוני ונגיש יותר מאשר ציור הדיוקן המסורתי.
ועם זאת, תהליכי הצילום המוקדמים - הדאגרוטיפ והקלוטייפ - היו עדיין יקרים, מסורבלים ומוגבלים ביכולת השכפול וההפצה שלהם.
לוח הקולודיון הרטוב סימן עידן חדש גם בתחום התפוצה ומחירי השוק של הפורטרט המצולם, בעיקר לאחר שילובו עם המצאה אחרת, זו של הקארט דה ויזיט.
צלם הפורטרטים הצרפתי, אדולף דיסדרי המציא ב-1854 מצלמה בעלת מספר עדשות, שצילמה על לוח קולודיון אחד כ-8 תמונות בגודל כרטיסי ביקור.
המנגנון צילם ארבע תמונות דרך כל עדשה על פני מחציתו של לוח שלם.
לאחר מכן סובב הצלם את הלוח במצלמה וצילם ארבע תמונות על מחציתו השנייה (סה"כ 8 תמונת שונות יחד).
הדפסי המגע מן הנגטיבים הודפסו והודבקו על כרטיסים קטנים עליהם הודפס גם השם.
דיסדרי פרסם את כרטיסי הביקור שלו בתחכום רב ודבר החידוש החל להתפשט.
עד 1860 הספיק הרעיון לעבור מפריז ללונדון ואחר כך לניו-יורק, בחסלו סופית את שרידיו האחרונים של הדגרוטיפים המסחרים באמריקה.
במהלך מלחמת האזרחים בארצות הברית רווח השימוש בכרטיסי הביקור המצולמים כאשר חיילים שלחו למשפחותיהם תצלומים של עצמם (וגם של אישים חשובים כמו אברהם לינקולן), מהמלחמה במעטפות קטנות.
שלוש סיבות עיקריות גרמו להצלחה האדירה הזו:
מחיר זול - בגלל פשטותו של התהליך אין צורך להכין כל פעם את הלוח מחדש ואין צורך לפתח בנפרד.
כרטיסי הביקור היו קטנים, קלי משקל ונוחים לאיסוף ושמירה באלבומים.
כרטיסים עם תצלומי אישים מפורסמים הוצעו עד מהרה בחנויות.
מכאן, שאפשר היה לאסוף מעתה גם תצלומים של אישים נודעים לצד תצלומים של בני משפחה וידידים.
נפוליאון השלישי אף הוא הצטלם כ"קארט דה ויזיט" ובכך העלה את הפופולריות של השיטה בצרפת.
קולובוס אדום (שם מדעי: Piliocolobus) הוא סוג של קופים ממשפחת קופים בעלי זנב.
סוג זה של קופים נפוץ במערב, מרכז ומזרח אפריקה.
מיני הקופים בסוג זה מעדיפים לחיות ביער טרופי מלבד קולובוס אדום זנזיברי שמעדיף לחיות בסבך שיחים ליד חוף הים.
מיני קוף זה, רגיש מאוד להרס אזור חיותו ולכן כל המינים (מלבד קולובוס אדום מרכז אפריקאי) נמצאים בסכנת הכחדה (EN) או בסכנת הכחדה חמורה (CR) לפי דירוג ה-IUCN.
תזונת הקולובוס האדום מורכבת מעלים צעירים, פרחים ופירות לא בשלים.
בנוסף, הם אוכלים פחם על מנת לנטרל רעלנים שיכולים להימצא בעלים שהם אוכלים.
כמו כן, הקיבה שלהם יכולה לעכל צמחים רעילים שפרימטים אחרים לא מסוגלים לעכל.
עד שנת 2005 מקובל היה שמדובר על תת-סוג בסוג Procolobus.
אולם בשנת 2005 גרובס (Groves) סיווג את הקולומבוס האדום בסוג Piliocolobus והשאיר בסוג Procolobus את המין קולובוס ירוק (Procolobus verus).
זו גם החלוקה המקובלת היום.
קולובוס אדום זנזיברי (Piliocolobus kirkii) - נפוץ באי זנזיבר.
קולובוס אדום מערבי (Piliocolobus badius) - נפוץ ביערות מערב אפריקה מסנגל ועד גאנה.
קולובוס אדום פנטי (Piliocolobus pennant) - נפוץ באי ביוקו בגינאה המשוונית ובדלתת נהר ניז'ר.
קולובוס אדום פראוסי (Piliocolobus preussi) - נפוץ בקמרון.
קולובוס אדום טולוני (Piliocolobus tholloni) - נפוץ בקונגו.
קולובוס אדום מרכז אפריקאי (Piliocolobus foai) - נפוץ בקונגו.
קולובוס אדום אוגנדי (Piliocolobus tephrosceles) - נפוץ באוגנדה, רואנדה, בורונדי וטנזניה.
קולובוס אדום אודזונגואה (Piliocolobus gordonorum) - מין אנדי להרי אודזונגואה שבטנזניה.
קולובוס אדום מזרחי (Piliocolobus rufomitratus nah) - נפוץ בנהר טאנה שבקניה.
קולומבוס בלו ג'אקטס היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מקולומבוס, אוהיו, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המטרופוליטני שבחטיבה המזרחית.
הבלו ג'אקטס לא זכו מעולם בגביע סטנלי.
תחילת הדרך ומותה של בריטני ססיל
ב-1997 הכריזה ה-NHL על מתן ארבעה זיכיונות התרחבות מותנים, אחד מהם לקולומבוס.
קבוצת ה-NHL הקודמת של אוהיו, קליבלנד בארונס, פעלה בקליבלנד שנתיים בלבד לאחר שעברה מאזור מפרץ סן פרנסיסקו ועד שהתמזגה ב-1978 עם מינסוטה נורת'סטארס וחדלה להתקיים.
הזיכיון היה מותנה בהקמת אולם בעיר.
האולם היה אמור להיות ממומן מכסף ציבורי, ולכן היה תלוי במשאל בקרב תושבי העיר, אולם תושבי העיר הצביעו נגד הקמת האולם והזיכיון עמד בסכנה.
חברת הביטוח "ניישנווייד", שמשרדיה ממוקמים בעיר, נחלצה לעזרה ומימנה את הקמת האולם.
דייב קינג שאימן בעבר את קלגרי פליימס מונה למאמן הראשון של הקבוצה, שהרכיבה סגל ראשוני בדראפט התרחבות בו ויתרו הקבוצות הוותיקות על כמה משחקניהן, אולם הרכבת הסגל נתקלה בקשיים.
השוער דוויין רולוסון, שנבחר על ידי הקבוצה לאחר שהועמד לבחירה על ידי קבוצתו באפלו סייברס, העדיף לרדת לליגה משנית מאשר לשחק בבלו ג'אקטס.
את העונה הראשונה, עונת 2000/01, סיימו הבלו ג'אקטס עם מאזן אופייני ואף סביר לקבוצת התרחבות - 28 ניצחונות, 39 הפסדים, 9 תיקו ו-6 הפסדים בהארכה.
71 הנקודות בטבלה הספיקו רק למקום אחרון בבית המרכזי.
עונת 2001/02 הייתה אומללה מכל הבחינות עבור הקבוצה, גם בגלל המאזן החלש איתו סיימה את העונה - רק 22 ניצחונות ו-57 נקודות - אך בעיקר בגלל מותה של אוהדת הקבוצה בריטני ססיל.
ססיל חגגה את יום הולדתה ה-14 בצפייה במשחק של הבלו ג'אקטס בניישנווייד ארנה, כאשר כוכב ההתקפה הנורווגי של הקבוצה, אספן קנוטסן, חבט חבטה חזקה לשער הקבוצה היריבה.
הדיסקית פגעה במקל ההוקי של שחקן יריב וניתזה בכח רב מעל ללוחות הזכוכית האקרילית אל היציע שמאחורי השער, שם פגעה בססיל בראשה וגרמה למותה.
בכל ההיסטוריה של ה-NHL זה היה המקרה היחיד של מוות של אוהד בנסיבות כאלה.
בעקבות מותה של בריטני ססיל החילה ה-NHL חוק חדש, לפיו בכל האולמות יותקנו רשתות מגן מאחורי השערים, כדי למנוע מהדיסקית באזור אליו היא נחבטת בכוח הרב ביותר מלסכן את הקהל שיושב מאחורי השערים.
לקראת עונת 2002/03 הייתה לבלו ג'אקטס את הבחירה הראשונה בדראפט.
הבלו ג'אקטס בחרו כצפוי את הכוכב הצעיר המבטיח ביותר בדראפט לדעת רבים, החלוץ ריק נאש.
למרות התחלה טובה של העונה ולמרות נוכחותו של נאש, הקבוצה סיימה עוד עונה חלשה עם 29 ניצחונות ו-69 נקודות, ושוב סיימו אחרונים בבית המרכזי.
המאמן דייב קינג, שאימן את הקבוצה מיומה הראשון בליגה, פוטר באמצע העונה.
בעונת 2003/04 הראה נאש את יכולתו כשסיים אותה עם 41 שערים, המבקיע המצטיין של העונה יחד עם עוד שני שחקנים, שהתחלקו איתו בגביע מוריס "רוקט" רישאר.
למרות זאת הבלו ג'אקטס סיימו עם 25 ניצחונות ו-62 נקודות בלבד, והתנחמו בעובדה שבפעם הראשונה לא סיימו אחרונים בבית המרכזי.
עונת 2005/06 החלה עם ציפיות גבוהות, כאשר הקבוצה החתימה את המגן הוותיק אדם פוט בתקווה להגיע לראשונה לפלייאוף, אולם פציעה ארוכה של ריק נאש שיבשה את התוכניות.
הבלו ג'אקטס ניסו לחזק את עצמם בסרגיי פיודורוב, לשעבר כוכב דטרויט רד וינגס, שהגיע אחרי שתי עונות מאכזבות באנהיים דאקס.
אלא שפיודורוב אכזב ביכולתו גם בבלו ג'אקטס, שסיימו את העונה עם 35 ניצחונות ו-74 נקודות - המאזן הטוב ביותר שלהם, אולם עדיין מאזן שלילי רחוק מאוד מהפלייאוף.
החלוץ הצ'כי דויד ויבורני, ששיחק בקבוצה מאז שהוקמה, היה המבקיע המצטיין שלה.
ויבורני היה המבקיע המצטיין של הקבוצה גם בעונת 2006/07 שהסתיימה במאזן חלש דומה - 33 ניצחונות ו-73 נקודות בטבלה, למרות מינויו של קן היצ'קוק, מאמן צמרת מוכח שכבר זכה בגביע סטנלי.
עונת 2007/08 הייתה העונה המלאה הראשונה של היצ'קוק כמאמן הקבוצה.
לאחר התחלה חזקה של העונה חזרה הקבוצה לסורה, ושוב סיימה עם מאזן חלש - 24 ניצחונות ו-80 נקודות בטבלה.
הקפטן אדם פוט שתוסכל מכישלונות הקבוצה ביקש לעבור, והועבר לקולורדו אוולאנש.
מעט אחריו הועבר מהקבוצה גם סרגיי פיודורוב המאכזב.
ריק נאש הוביל את הקבוצה עם 38 שערים ו-31 אסיסטים, וסיים את העונה כקפטן הקבוצה במקום פוט.
עונת 2008/09] הייתה העונה הטובה ביותר של הקבוצה עד אז, כאשר בשער התייצב שוער רוקי צעיר, סטיב מייסון, והפגין יכולת מצוינת שזיכתה אותו בתואר רוקי השנה ב-NHL ובגביע קאלדר.
עם רכש של חלוצים ותיקים כאנטואן ורמט וכריסטיאן הוסליוס שתמכו בריק נאש, הצליחו הבלו ג'אקטס לסיים עם מאזן חיובי בפעם הראשונה - 41 ניצחונות, 31 הפסדים ו-10 הפסדים בהארכה/דו-קרב מכות עונשין, ובסך הכל 92 נקודות בטבלה.
ריק נאש המשיך להוביל את הקבוצה עם 40 שערים ו-39 אסיסטים.
למרות כל זאת, המקום בפלייאוף הובטח רק במשחק האחרון של העונה שהסתיים בניצחון בדו-קרב מכות עונשים על שיקגו בלאקהוקס.
סדרת הפלייאוף הראשונה בתולדות הקבוצה הפגישה אותה עם דטרויט רד וינגס, והרד וינגס החזקים לא הותירו שום סיכוי לבלו ג'אקטס והדיחו אותם בארבעה משחקים קלים, תוך שהם מבקיעים לרשת הבלו ג'אקטס 18 שערים בסך הכל.
למרות עונת הבקעה מאוזנת של נאש, ורמט והוסליוס, הבלו ג'אקטס נסוגו בעונת 2009/10 וסיימו עם 32 ניצחונות ו-79 נקודות, ובמקום האחרון המוכר בבית המרכזי.
עונת 2010/11 לא הייתה שונה בהרבה, עם 34 ניצחונות ו-81 נקודות, וסיום נוסף במקום האחרון בבית.
עונת 2011/12, למרות רכש מסיבי לפני פתיחתה, הייתה גרועה עוד יותר - הקבוצה השתרכה מאחור עם המאזן הגרוע ביותר בליגה כולה כמעט מתחילת העונה ועד סופה.
עם סיום העונה, לאחר תקופה בה היה ברור שעזיבתו מתקרבת, עזב ריק נאש את הקבוצה ועבר לניו יורק ריינג'רס תמורת שלושה שחקנים ובחירת דראפט בסיבוב הראשון.
בכך בא אל קיצו עידן בקבוצה, שנפרדה מהכוכב הגדול ביותר בתולדותיה.
בעונת 2012/13 המקוצרת, ללא נאש אך עם החלוץ הסלובקי הוותיק מריאן גבוריק שהגיע לקראת סיום העונה בעסקה נוספת עם הריינג'רס, עמדה הקבוצה על סף עלייה שנייה לפלייאוף, אולם לבסוף כשלה וסיימה תשיעית בחטיבה המערבית.
עם סיום העונה, בעקבות חלוקה מחדש של בתי הליגה, הועברה הקבוצה לבית המטרופוליטני החדש, ועברה לחטיבה המזרחית.
2013 - 2020: עליות רצופות לפלייאוף וניצחון ראשון בסדרה
מריאן גבוריק, שהגיע לקבוצה ברעש גדול, לא נשאר בקבוצה זמן רב - כבר בעונה שלאחר מכן, 2013/14, הוא הועבר בעסקה ללוס אנג'לס קינגס.
למרות זאת נהנו הג'אקטס מעונה טובה, שהביאה אותם לפלייאוף בפעם השנייה בתולדותיהם.
בפלייאוף פגשו הג'אקטס את פיטסבורג פינגווינס, ובמשחק השני בסדרה, שהיה משחק חוץ, הצליחו לרשום היסטוריה - ניצחון פלייאוף ראשון אי פעם לקבוצה.
במשחק הרביעי ניצחו הג'אקטס פעם נוספת, הפעם בביתם בקולומבוס, ורשמו גם ניצחון ביתי ראשון אי פעם בפלייאוף.
בשני המשחקים האחרונים בסדרה ניצחו הפינגווינס העדיפים, והג'אקטס הודחו.
2016/17 הייתה העונה הטובה ביותר בתולדותיה של הקבוצה עד אז.
בפעם הראשונה עברה הקבוצה את סף 100 הנקודות בטבלה, כשסיימה את העונה הרגילה עם 50 ניצחונות ו-108 נקודות.
בין השאר יצרו הג'אקטס רצף של 16 ניצחונות רצופים, והיו רחוקים ניצחון אחד מהשוואת שיא ה-NHL לניצחונות רצופים בכל הזמנים.
למרות המאזן המצוין, הוא הספיק רק למקום השלישי בבית המטרופוליטני החזק, והביא את הג'אקטס לסדרה נגד האלופה היוצאת, פיטסבורג פינגווינס, בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
הפינגווינס הוכיחו את עליונותם והדיחו את הג'אקטס בחמישה משחקים.
בעונת 2017-18 עלתה הקבוצה לפלייאוף הפעם השנייה ברציפות לאחר מאבק קשה שהביא אותה למקום השביעי בחטיבה המזרחית.
המיקום הנמוך הביא אותה לסדרה קשה מול אלופת הבית המטרופוליטני, וושינגטון קפיטלס, והבלו ג'אקטס הודחו בשישה משחקים.
עונת 2018-19 הייתה עונה היסטורית לקבוצה - עלייה שלישית רצופה לפלייאוף, שוב לאחר מאבק קשה בסיומו זכו הבלו ג'אקטס במקום השמיני בחטיבה המזרחית, מיקום שהביא אותם לסדרה מול מחזיקת גביע הנשיאים, טמפה ביי לייטנינג, שהגיעה לפלייאוף עם המאזן הטוב בליגה בהפרש גדול מהאחרות.
הבלו ג'אקטס התעלו והדיחו במפתיע את הלייטנינג בארבעה משחקים בלבד, ללא הפסד, וניצחו לראשונה בתולדותיהם סדרת פלייאוף.
בסיבוב השני הודחו הבלו ג'אקטס על ידי בוסטון ברואינס.
את עונת 2019/20, שנקטעה בשל מגפת הקורונה, סיימו הבלו ג'אקטס במקום התשיעי בחטיבה המזרחית, למזלם, בשל המגפה, התקיים סיבוב מוקדם לפלייאוף שבו הצליחו לנצח את המדורגת שמינית, טורונטו מייפל ליפס, ועלו לפלייאוף רביעי ברציפות, בו נוצחו בסיבוב הראשון על ידי טמפה ביי לייטנינג.
רצף העליות לפלייאוף הסתיים בעונת 2020/21, ומאז לא שבה הקבוצה לפלייאוף.
בקיץ 2024 ניחתה על הקבוצה מכה קשה כאשר אחד מכוכביה, החלוץ ג'וני גודרו, נהרג בתאונת דרכים בניו ג'רזי יחד עם אחיו מת'יו.
השניים הגיעו לניו ג'רזי להשתתף בחתונת אחותם ונדרסו על ידי נהג שיכור בעת שטיילו.
השם "בלו ג'אקטס" (Blue Jackets - "מקטורנים כחולים") נגזר מכינוים של חיילי האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית, שכונו כך עקב מדיהם הכחולים.
אוהיו הייתה אחד ממעוזי האיחוד, ומספר דמויות מפתח בצבא האיחוד, כגון יוליסס גרנט, ויליאם שרמן וג'ורג' קסטר, נולדו או גדלו באוהיו.
הלוגו הראשי של הקבוצה מבוסס על דגל מדינת אוהיו, כאשר על החולצה החלופית של הקבוצה מופיע תותח הוביצר מדגם M1057 "נפוליון" שהיה נפוץ במלחמת האזרחים.
עותק של התותח מוצב בניישנווייד ארנה, ומשמיע קול ירייה כאשר הבלו ג'אקטס עולים לחימום שלפני המשחק, מבקיעים שער, או מנצחים במשחק.
קולומבוס היא מעבדה מדעית אשר מהווה חלק מתחנת החלל הבינלאומית, והיא התרומה הגדולה ביותר של סוכנות החלל האירופית לתחנת החלל.
"קולומבוס", כמו "הארמוני" ו"טרנקויליטי", נבנה בטורינו שבאיטליה על ידי חברת Thales Alenia Space שבסיסה ברומא.
הרכיב הגיע למרכז החלל קנדי במטוס איירבוס בלוגה.
הוא שוגר על גבי מעבורת החלל אטלנטיס ב-7 בפברואר 2008, כחלק ממשימה מספר STS-122. משך השימוש הצפוי של המודול הוא כעשר שנים, והוא נשלט ממרכז הבקרה קולומבוס, שנמצא בגרמניה סמוך למרכז הגרמני לחקר החלל.
סוכנות החלל האירופית השקיעה כשני מיליארד דולר על בניית המודול ותפעולו.
סוכנות החלל האירופית בחרה את EADS Astrium כקבלן הראשי של קולומבוס.
הקפסולה של קולומבוס, מערכת ההגנה ממיקרו מטאורים, שליטה תרמית פעילה וסבילה, מערכת שליטה בסביבה הפנימית, הרתמה וכל ציוד הקשור בתומכת קרקע תוכננו על ידי טאלאס אליניה ספייס בטורינו, איטליה כפי שהוגדרו על ידי פיק"א.
החומרה הקשורה הייתה משולבת מראש, ונשלחה מפיק"א בספטמבר 2001 לברמן - שם נבדקו המערכות של הקולומבוס, ולאחר שעברו את הבדיקה נשלחו לנאס"א.
בחודש נובמבר 2007, קולומבוס הועברה מתוך מתקן תחנת החלל במרכז החלל על שם קנדי, והותקנה לתוך תא מטען של רכב החלל אטלנטיס לשיגור.
במהלך מילוי מכלי מעבורת החלל נתגלתה תקלה במערכת החיישנים של המעבורת (חיישני כמויות המימן הנוזלי והחמצן הנוזלי במכלים).
על כן הוחלט על ידי מנהל הטיסה, דאג ליונס לדחות את השיגור ב-24 שעות, מה שלאחר מכן הפך ל-72 שעות ולכן נקבע התאריך יום ראשון 9 דצמבר 2007. באותו יום חזר על עצמו מקרה החיישנים ושוב נדחה השיגור.
קולומבוס הושק סוף סוף בהצלחה בניסיון השלישי 02:45 EST, 7 בפברואר 2008. בעודו בחלל נלקח המודול על ידי הקנדארם2 וחובר מודול "הרמוני", אף הוא של האיחוד האירופי.
קולומבוס תוכנן במקור כחלק מתוכנית קולומבוס, תוכנית של סוכנות החלל האירופית לפיתוח תחנת חלל מאוישת אוטונומית, שיכולה לשמש עבור מגוון רחב של ניסויים באין כבידה.
התוכנית כללה שלושה מרכיבים מרכזיים: ההרמס, רכב חלל אשר ישרת את התחנה, המודול (לימים ישונה שמו לקולומבוס), ולבסוף מעגן להרמס.
בסופו של דבר, לאחר קיצוצים רבים וביטול פרויקט הפיתוח של ההרמס, נותר רק הקולומבוס.
כאשר רק המודול נשאר בתוכנית לא היו מספיק משימות עבור שתי התורמות העיקריות, גרמניה ואיטליה, אשר יוצגו על ידי MBB ארנו ו-Alenia בהתאמה.
כפשרה, חולקו המשימות בין החברות Alenia (איטליה) ו-MMB ארנו (גרמניה).
לוח הזמנים הסופי היה הרבה יותר ארוך מהמתוכנן במקור, בשל בעיות פיתוח (חלקן נגרמו על ידי חלוקת האחריות המורכבת בין הממשלות והקבלן הראשי).
את שינויי העיצוב הציגה סוכנות החלל האירופית, ולבסוף יצרו הבעיות בשיגור המעבורות עיכוב של כמה שנים בהשקת הקולומבוס.
השינוי העיקרי בעיצוב היה תוספת של מתקן מטען חיצוני.
כמו כן, נבדקה אפשרות של התקנת מסוף תקשורת ישיר לאדמה, אשר יכול היה לשמש גם גיבוי למערכת ISS, אך לא יושמה מטעמי עלות.
קולובוס גרזה (שם מדעי: Colobus guereza) הידוע גם כגרזה, קולובוס מזרחי, קולובוס מצוי, וקולובוס עטוי הוא קוף במין קולובוס אשר מצוי במזרח ומרכז אפריקה.
קולובוס גרזה נפוץ במספר אזורים של אפריקה המשוונית, לרבות באגן הקונגו.
המדינות העיקריות בהן הוא נפוץ הן קמרון, קונגו, גינאה המשוונית, אתיופיה, גבון, קניה, ניגריה, סודאן, טנזניה, אוגנדה.
סביבת המחיה של קולבוסי גרזה היא יערות גשם טרופיים, חורשים או אחו מיוער.
קולובוסי הגרזה יכולים לחיות גם בחורש יבש או על גדות נהרות עד גובה של 3300 מטרים.
קולובוסי הגרזה הכי נפוצים ביערות משניים או על גדות נהרות.
קולובוסי הגרזה מעבירים את רוב זמנם על עצים, ומעדיפים לחיות בעומק היער ולא קרוב לשוליו.
כאשר העצים לא צפופים הם יאכלו וינועו גם על הקרקע.
לעיתים קולובוסי הגרזה חיים באזורי ביצה ובסביבות מחיה מלאכותיות כגון משתלות אקליפטוס.
לכל קבוצת קולובוסים טריטוריה של 128-160 דונם.
קופי קולובוס הגרזה מתאפיינים בעיקר בפרוותם השחורה לבנה.
רוב פרוותם שחורה, עם קווצות ארוכות של פרווה לבנה על צידי הגוף והזנב.
פרוותם של הקולובוס נעשית ארוכה מהצוואר ומטה, ועוטפת אותם כמו שכמייה עד תחילת זנבם.
זנבם של קולובוסי גרזה ארוך ומסתיים בציצית לבנה שמכסה עד 80% מאורך הזנב.
הזכרים גדולים מעט מן הנקבות.
הפנים של קופי הקולובוס מכוסות בפרווה לבנה, מלבד חלקים חשופים מפרווה מסביב לעיניים ולפה.
בכל יד יש לקולובוסי הגרזה 4 אצבעות.
העדר הבוהן יכול להיות התאמה אבולוציונית לתנועה מהירה בין עצים.
גורי הקולובוס נולדים עם פרווה לבנה לחלוטין ונשארים כך בשבועות הראשונים של חייהם.
הזכרים מגיעים למשקל של 903 עד 13.5 קילוגרם ונקבות שוקלות בין 7.8 עד 9.2 קילוגרם.
אורך גופם של הזכרים 61.5 סנטימטר בממוצע (בלי הזנב) בעוד אורך גופן של הנקבות 57.5 סנטימטר בממוצע (בלי הזנב).
תזונתו של קולובוס גרזה מורכבת בעיקר מעלים.
יותר מ-58 אחוזים מהתזונה מהווים עלים צעירים, 12.5% עלים בוגרים, 13.5% פירות, את היתר מהווים ניצני עלים ופרחים.
ההרכב משתנה בהתאם לעונות השנה.
לעיתים הקולובוסים מגוונים את תזונתם גם בקליפת עצים, פרחים, צמחי מים, אדמה, פרוקי-רגליים, ואפילו מעט בטון ממבנים.
את המים הקולובוס מקבל מטל, ממזונו וממים שנקווים בחורי עצים או בצמחים.
המדור העליון מתאפיין בחומציות נייטרלית שהכרחית לפירוק של עלים על ידי חיידקים אנארוביים.
המדור השני הוא חומצי יותר וקטן יותר.
בלוטות הרוק הגדולות של הקולובוס מספקות נוזל בופר לאיזון שני מדורי הקיבה.
החיידקים שבקיבה מסייעים לקולובוס לעכל תאית ולכן הוא מסוגל לאכול תזונה דלה יחסית.
בטנם של הקולובוסים תמיד מלאה ותמיד יש בה אוכל בתהליך של עיכול.
תוכן הקיבה מהווה עד כרבע ממשקלו של הזכר ועד מחצית ממשקלו של צעיר.
הקולובוס הוא פעיל יום, והוא מבלה את רוב זמנו על עצים.
קולובוסי הגרזה מבלים זמן רב בטיולים בטריטוריה שלהם.
לעיתים קרובות הקולובוסים עוזבים את עצי השינה שלהם בבוקר וחוזרים אליהם בערב.
טורפיהם העיקריים של הקולובוסים הם עופות דורסים.
לעיתים גם שימפנזות מצויות ונמרים צדים את קולובוסי הגרזה.
קולובוסי הגרזה חיים במבנה חברתי יציב בקבוצות של 3 עד 15 פרטים.
הקבוצה בדרך כלל כוללת זכר אחד, מספר נקבות, וגורים.
באזורים מסוימים נמצאות קבוצות אשר כוללות מספר זכרים.
בקבוצות עם מספר זכרים הזכרים נוטים להיות אגרסיביים אחד כלפי השני כשאחד הזכרים דומיננטי יותר.
לעיתים קורה שזכרים חלשים מנודים מקבוצות אלה.
קבוצות עם מספר זכרים יכולים לכלול אבות ובנים או זכרים שלא קשורים בקשר משפחתי.
זכרים שלא חיים בקבוצות עם נקבות חיים לבד או שהם יוצרים קבוצות עם זכרים צעירים אחרים.
נקבות נוטות להישאר בקבוצה בה הן נולדו, ולרוב הנקבות בקבוצה יהיו קשורות בקשרי אם - בת ולא ייפרדו מיוזמתן החופשית.
הזכרים לעומת זאת, בדרך כלל נפרדים מהקבוצה לפני הגעתם לבגרות מינית.
בדרך כלל הם מתחילים לבד או בקבוצת זכרים ומאוחר יותר מצטרפים לקבוצה עם נקבות, או כתחליף לזכר הקודם או כזכרים נחותים.
בגלל האיכות התזונתית הירודה של מזון הקולובוס והקושי במציאתו, חברי קבוצת הקולובוסים מתנהגים בצורה שוויונית אחד כלפי השני.
נקבות החיות בקבוצה חיות בצורה שוויונית ללא מעמדות חברתיים בקבוצה.
מערכות היחסים בין חברי הקבוצה הן בדרך כלל ידידותיות ורגועות, ורק לעיתים נדירות מראים הקולובוסים סימנים של דומיננטיות חברתית.
תוקפנות פיזי תבין חברי הקבוצה היא בדרך כלל לא מזיקה וכמעט אף פעם לא מתפתחת לריב.
סירוק פרווה חברתי מתרחש בעיקר בין נקבות והוא עיסוק חברתי חשוב בקבוצות קולובוסי גרזה.
לעיתים נדירות זכרים משתתפים בפעילויות הסירוק בקבוצה.
למרות שהם לא נוטים להיות טריטוריאליים, קבוצות שונות של קולובוסים יכולות להיות תוקפניות אחת כלפי השנייה.
באזורים מסוימים, קבוצות עשויות להגן על אזורים חשובים בטריטוריה שלהם, משאבים ובני זוג.
במהלך מפגש בין קבוצות, זכרים יכולים להיות תוקפניים אחד כלפי השני בניסיון להגן על הנקבות שלהם.
כשקבוצות מתנהגות בצורה אגרסיבית אחת כלפי השנייה, הדבר בדרך כלל מערב מרדפים, הצגות כוח ומיצגים קוליים יותר מאשר אלימות פיזית ישירה.
התנהגות מינית בדרך כלל יזומה על ידי הנקבות המסמנות בחריצות ומצמוצי לשון.
תקופת ההריון נמשכת 158 ימים, והנקבות ממליטות כל 20 חודשים.
לא ניכרת עונת רבייה, אך ניכר שיא של ילודה מתוזמן כך שהגורים נגמלים כאשר המזון המוצק נמצא בשפע.
גור נולד כשעיניו פקוחות והוא נצמד לבטן אימו או אביו.
כשהגורים מתבגרים, הם נעשים פחות תלויים בהורים ומתחילים להסתובב לבד, אך גם אז הם חוזרים כל זמן קצר לאמם.
נקבות צעירות נשארות בקבוצה ואילו זכרים עוזבים עם התבגרותם.
קולומבוס היא עיר בירת מחוז מסקוגי במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית.
העיר שוכנת על גדות נהר צ'טהוצ'י (Chattahoochee), המשמש כגבול בין ג'ורג'יה ואלבמה, במרחק של 160 קילומטרים דרום-מערבית לאטלנטה, בירת ג'ורג'יה.
קולומבוס נוסדה ב-1828 בהוראת האספה הכללית של ג'ורג'יה (הגוף המחוקק של ג'ורג'יה).
המתיישבים קראו להתיישבות החדשה על שמו של מגלה הארצות כריסטופר קולומבוס, ככל הנראה לאחר שהתרשמו מספרו של וושינגטון אירווינג על קולומבוס שיצא באותה שנה.
בשנותיה הראשונות כלכלת קולומבוס התבססה על גידול וייצוא כותנה דרך נהר צ'טהוצ'י.
חשיבותה הכלכלית של העיר עלתה בשנות ה-50 של המאה ה-19 כשהיא קושרה במסילות לערים אחרות בג'ורג'יה.
במקביל החלו להיפתח בה מפעלי טקסטיל וכבר ב-1860 היא הפכה לאחד המרכזים התעשייתיים החשובים ביותר בדרום ארצות הברית.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861 קולומבוס הפכה לאחד המרכזים התעשייתיים החשובים ביותר של קונפדרציית המדינות של אמריקה והייתה ספקית גדולה של צבא הקונפדרציה.
ב-16 באפריל 1865 התרחש בעיר קרב קולומבוס בין כוחות צבא האיחוד וצבא הקונפדרציה, אשר עדיין לא הגיעו אליהם השמועות על כניעת הקונפדרציה שבוע לפני כן ורצח אברהם לינקולן יומיים לפני כן.
צבא האיחוד ניצח בקרב, שנחשב לקרב האחרון במלחמה, ולאחריו השמיד כמה מפעלים בעיר.
קולומבוס החלה להשתקם מיד לאחר מכן.
תהליך התיעוש בה הואץ, העיר גדלה באופן משמעותי והיא נכנסה לעידן שגשוג חדש.
בהמשך הוקם בקרבת העיר הבסיס הצבאי פורט בנינג, שמאז הקמתו הוא גורם חשוב בכלכלה המקומית.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה קולומבוס והמכללה הטכנית קולומבוס.
את העיר משרת נמל התעופה קולומבוס מטרופוליטן, הנמצא במרחק של 6 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר.
קולובוס אנגולה (שם מדעי: Colobus angolensis) הוא מין של קוף בעל פווה שחורה לבנה, החי ביערות הגשם של אפריקה.
קוף זה הוא בעל פרווה עבה ושחורה עם פסים לבנים לאורך קצה הכתפיים ומעלה עד לשערות הארוכות המקיפות את הראש הכהה.
הזנב יכול להגיע לאורך 75 ס"מ.
הקולובוס חי ביערות שפילה טרופיים וגם ביערות הרים הקרובים לחוף.
הפרטים החיים באזורים קרים בעלי פרוות עבות יותר.
הם חיים מדרום ועד צפון מזרח נהר הקונגו במדינות סביבה: הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקאית, קמרון, דרום סודאן, טנזניה וזמביה ונמצאים גם ברוונזורי, בורונדי ואוגנדה.
הם חיים גם במזרח אפריקה בהרים מבודדים מקניה עד טנזניה.
הם אינם נפוצים דרומה יותר והם נדירים אפילו במדינת אנגולה, על שמה נקרא המין.
מינים אלה צמחוניים כמעט לגמרי וניזונים בעיקר מעלי עצים וגם מפירות שונים וזרעים.
האוכלוסיות במזרח טנזניה אוכלות בעיקר פירות עסיסיים.
הם עצמם עלולים להיטרף על ידי עופות דורסים, שימפנזות ונמרים.
קולובים (שם מדעי: Colobinae) הם תת-משפחה של קופים במשפחת קופים בעלי זנב החיים ביערות גשם באפריקה ובדרום-מזרח אסיה.
כל המינים במשפחה זו הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מעלים, מלבד הגנונים הנוטים יותר לאכול בשר והם בעלי לסתות מוארכות יותר.
קולובים הם פרימטים בגודל "בינוני" בעלי זנבות ארוכים וצבעים מגוונים.
הצבעים של כמעט כל החיות הצעירות שונים מאלו של המבוגרים.
רוב המינים חיים על עצים אך חלקם חיים יותר על הקרקע.
הם חיים בבתי גידול מגוונים ואקלימים שונים כגון יערות גשם, מנגרובים, יערות הרריים וסוונות אך הם לא חיים במקומות יבשים וצחיחים כמו מדבריות.
הם חיים בקבוצות אך במבנים חברתיים שונים.
עיקר תזונתם היא עלים אך לפעמים יאכלו גם פרחים, פירות וחרקים מזדמנים.
כדי לסייע בעיכול של העלים הקשים קיבתם מורכבת ממספר חדרים, ההופכת אותם ל"מעלי הגירה" היחידים בקרב הפרימטים.
הריון אורך כשישה עד שבעה חודשים.
צעירים נגמלים סביבות גיל שנה ומגיעים לבגרות בגילי 3 עד 6. תוחלת חייהם היא כ-20 שנה.
סוג ומין יחיד קולובוס ירוק (Procolobus verus)
סוג ומין יחיד קוף חוטם (Nasalis larvatus)
סוג ומין יחיד לנגור זנב-חזיר (Simias concolor)
קולוטס מלמפסקוס היה תלמיד של הפילוסוף אפיקורוס ואחד המפורסמים שבחסידיו.
הוא כתב חיבור שמטרתו להוכיח "שאין זה ניתן אפילו לחיות על פי תורותיהם של שאר הפילוסופים" (ὅτι κατὰ τὰ τῶν ἄλλων φιλοσόφων δόγματα οὐδὲ ζῆν ἐστιν).
הוא הוקדש למלך מצרים תלמי הרביעי פילופטור.
לצורך הפרכתו, כתב פלוטרכוס שני חיבורים (הכלולים במוראליה): דיאלוג בשם "שאין זה ניתן אפילו לחיות בנוחות על פי אפיקורוס", וחיבור בשם "נגד קולוטס".
על פי פלוטרכוס, קולוטס היה נבון, אך יהיר, דוגמטי ולא-סבלני.
הוא תקף קשות את סוקרטס ופילוסופים גדולים אחרים.
הוא היה חביב מאוד על אפיקורוס, שנהג לקרוא לו בחיבה "קולוטארס" (Koλωτάρας) ו"קולוטאריוס" (Koλωτάριoς).
לדברי פלוטרכוס, לאחר ששמע את הרצאתו של אפיקורוס על טבע הדברים, קולוטס נפל על ברכיו לפניו, והתחנן לפניו שייתן לו הדרכה.
קולוטס טען שאין זה לכבודה של אמינותו של הפילוסוף להשתמש במשלים בהוראתו, רעיון שמרקוס טוליוס קיקרו התנגד לו.
מספר קטעים מתוך שני חיבורים של קולוטס נתגלו בוילה של הפפירוסים בהרקולנאום.
אלה הם "נגד ליסיס של אפלטון" ו"נגד אאותידמוס של אפלטון".
קולובוס אדום מערבי (שם מדעי: Procolobus badius) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב המצוי במערב אפריקה.
קוף זה בעל פרווה אדומה ובקצוות אפורה והראש אפור בעל לחיים גדולות ובעל כיפה שחורה מעליו.
הידיים ארוכות ועוזרות ללפות ענפים וגם הזנב ארוך ומתפתל.
הקולובוסים מטיילים ביער בחבורות קטנות והם מצויים רק ביערות הגשם של סנגל ושל גאנה.
הם כמעט אינם יורדים לקרקע אלא מקבלים את כל מזונם מהעצים.
כמו רוב הקופים הם אוכלי כל הניזונים מהחי ומהצומח אבל בעיקר מעלים.
קופים אלו עלולים להיטרף על ידי נמר, פיתוניים, עיט כתר או שימפנזה.
הם נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב בירוא יערות.
קולובוס מלכותי (שם מדעי: Colobus polykomos) הוא מין של קוף מהמשפחה קופים בעלי זנב, החי ביערות הגשם של מערב אפריקה.
קופים אלה בעלי פרווה שחורה לבנה ורעמת הראש שלהם כסופה ומגודלת ומשווה להם מראה מלכותי.
הם אוכלי צמחים המחפשים עלים, פרחים, ירקות ופירות ולועסים אותם בפיהם הגדול.
קופים אלה חיים בין העצים בחבורות של 1-3 זכרים ו3-4 נקבות פלוס צאצאיהם.
הם קולניים וטריטוריאליים ויזהירו יריבים שלא לחדור לשטחם.
את מזונם לעומת זאת הם יעדיפו לאכול על הקרקע כל עוד אין סכנה עליה.
אם הם לא נזהרים הם עלולים להיטרף על ידי נמרים, נחשים, עופות דורסים או שימפנזים.
קופים אלה מצויים בסכנת הכחדה בטבע עקב בירוא יערות.
קולולם הוא מיזם חברתי-מוזיקלי לשירת המונים.
שם המיזם הוא הלחם בסיסים של המילים "קולולו" ו"כולם".
המיזם 'קולולם' (חברה בע"מ) הוקם בשנת 2017 על ידי שלושת היזמים: אור טייכר, מיכל שחף ובן יפת.
מטרת המיזם היא לחזק את החברה באמצעות חיזוק הקשרים בין האנשים המרכיבים אותה ולעשות זאת באמצעות שירה בציבור.
צוות המיזם מארגן אירועי שירה המוניים (רובם של אלף איש או יותר) שבהם קבוצות גדולות של אנשים ללא כל רקע מוזיקלי מתאספים יחד כדי ליצור יצירה מוזיקלית משותפת.
עבור אירועי קולולם נבחרים שירים מוכרים אשר עוברים עיבוד קולי ואינסטרומנטלי חדש.
במהלך האירוע נחלק הקהל לקבוצות על פי הקולות השונים, המנצחים מלמדים את קבוצות הקול את חלקיהם בשיר בתוך פרק זמן קצר ולאחר מכן מתכנסים כולם יחד ללימוד וביצוע משותף של השיר.
אירועי קולולם מוקלטים ומצולמים על ידי צוות מוזיקלי וקולנועי ולאחר האירוע יוצא לאוויר וידאו קליפ המופץ ברשתות החברתיות.
באפריל 2018 כ-12,000 איש, מספר המשתתפים הרב ביותר באירוע קולולם עד אז, שרו יחד את על כל אלה ("על הדבש ועל העוקץ") של נעמי שמר.
בין המשתתפים היו נשיא המדינה ראובן ריבלין, הזמר שלומי שבת והשרה לשוויון חברתי גילה גמליאל.
הקולולם שהתקיים ב-14 ביוני 2018, "One Love" של בוב מארלי, התקיים לבקשתו ובהשתתפותו של המנהיג האינדונזי, חאג'י יחיא קוליל סטאקוף (פאק יחיא), מזכ"ל תנועת NU המוסלמית, במוזיאון מגדל דוד.
קולולם זה, נחשב לשיא, בשל שילוב הדתות: כ-1,000 איש, יהודים, מוסלמים ונוצרים, שרו ביחד את השיר, שתורגם לערבית ולעברית.
בשנת 2018 זכו מייסדי המיזם בפרס "Asia Game Changer Award" עבור תרומתם "להביא איחוד באחת מהערים השסועות ביותר", במהלך האירוע "One Love" שהתקיים בירושלים.
באותה שנה הם זכו גם בפרס ירושלים לאחדות ישראל.
הפופולריות של המיזם הגיעה לקהלים שונים בישראל והקימה על קולולם מתחרים וחקיינים שונים אשר עושים שימוש בשם 'קולולם', כך גם הפך הביטוי "אירוע קולולם" למטבע לשון לאירועי שירה בציבור משותפים.
המיזם זכה אף להצלחה בינלאומית כשג'ניפר לופז פנתה לקולולם לקבלת אישור לשימוש בעיבוד שיצרו לשיר "Let's Get Loud" וביצעה אותו יחד עם שאקירה בסופרבול בינואר 2020.
קולובורינכוס (שם מדעי: Coloborhynchus; משמעות שמו: "מקור מטיל-מום") הוא סוג זוחל קדום מעופף ממשפחת האורניתוכיריים שהיה קרוב לאורניתוכירוס וחי בתור הקרטיקון לפני 136–140 מיליון שנה.
המאובנים שלו נמצאו ב-1874 במזרח סאסקס באנגליה וקיבלו את שמם מהחוקר המפורסם ריצ'רד אוון.
מעופף זה היה כנראה הפטרוזאור בעל השיניים הגדול בעולם.
אורך הגולגולת שלו הגיע ל-75 סנטימטר ומוטת הכנפיים שלו הגיעה לאורך 7 מטרים.
הוא התעופף מעל פני המים וחטף דגים באמצעות לסתותיו הישרות ושיניו הדקות והצפופות.
הוא היה בעל עצמות גפיים ארוכות שעזרו לו להמריא ולנחות אך היקשו עליו לצעוד במהירות.
ייתכן שהיה דואה כמו אלבטרוס מודרני מעל המים במשך חודשים רבים בנדודים.
קולובז'ג (בפולנית: Kołobrzeg; בגרמנית: Kolberg; בקשובית: Kòlbrzég) היא עיר שנמצאת בגמינת קולובז'ג , שבמחוז קולובז'ג שבפרובינציית פומרניה המערבית, שבפולין.
העיירה נמצאת כ-90 ק"מ משצ'צ'ין וכ-404 ק"מ מורשה.
קולולוש הוא הרכב מוזיקלי ישראלי.
מבין הרכבי הגרוב הישראליים הבולטים ביותר.
ב-2005 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה, "קולולוש".
האלבום הוקלט בירושלים ומשלב בתוכו את סגנונות ההיפ-הופ, הג'אז והפאנק.
ב-2006 הוציאו את הסינגל "Fight Rebel Sun".
השיר הוקלט בשיתוף האמנים סגול 59, קוואמי, קרולינה, קאשי ושאנן סטריט כחלק מהמאבק להשארתו של סולן הלהקה, הראפר היהודי-אמריקאי רבל סאן בישראל.
לבסוף, הצליח המאבק והראפר ומשפחתו קיבלו אזרחות ישראלית.
בראשית 2008, יצאה הלהקה לחודשיים של הקלטות והופעות בארצות הברית, לטובת הקלטת אלבומם השני, "Elements of Sound".
את האלבום הפיק דייוויד אייבורי, אשר עבד בעברו עם אריקה באדו.
כמו כן, בשירים "Some Place" ו-"Yeah Yeah Yeah" מתוך האלבום, מתארח זמר הג'אז האמריקאי באני סיגלר .
האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה בישראל ומחוצה לה.
ב-2009, הוציאו את אלבום הרמיקס "Coolooloosh Remixed" הכולל רמיקסים לשירים מתוך אלבומם הקודמים אשר הופקו על ידי מיכאל כהן, בן הנדלר, ג'וני גולדשטיין ואמנים נוספים.
ב-2011 הוציאו את הסינגל "Everyday", יחד עם הזמר הבריטי דניאל בדינגפלד .
השיר הוקלט בעת ביקורו של בדינגפלד בישראל.
ב-2014, הוכרז כי ההרכב התפרק.
ב-2018 ההרכב התאחד, והוציא את המיני-אלבום "The Stakes Are High".
חברי ההרכב יובל גרשטיין ויוגב שטרית, פועלים גם בהרכב הרוק חם ומחמם בום.
אורי וינוקור ועומר לוז פועלים גם בהרכב ההיפ הופ הישראלי הרב-לשוני סיסטם עאלי.
רבל סאן פועל גם בהרכב ההיפ הופ לוסיל קרו.
יובל גרשטיין - גיטרה ושירה
עומר לוז - פטיפון וסינתיסייזר
ירון אוזנה היה חבר גם בלהקת התפוחים.
מתן גוב ארי - חצוצרה
דדי כהן - טכנאי קול
קוׂלוּבַּרה או קולובארה (בסרבית: Колубара או Kolubara) הוא נהר באורך 123 ק"מ במערבה של סרביה, יובל ימני של הנהר סאווה.
הוא היובל החשוב האחרון של סאווה, המרוחק כ־27 ק"מ מבלגרד.
במסורת הסרבית מקשרים את השם "קולוברה" למקור טורקי עות'מאני שמשמעותו "ביצות של כפר".
חוקרים בולגרים טוענים שמקור השם הוא בשפה הפרוטו-בולגרית (בולגרית קדומה) מהמילה колобър -(קולובר) שמשמעותה כהן דת פאגאני (בלטינית kolobur, ביוונית - κολοβρα).
המילה מופיעה גם בשפה האווארית הקדומה, והשאירה הדים גם בשפה הרוסית, כולל בשם הגיבור יבפאטי קולובראט.
הטופונימים קולוברה ומאצ'ווה מזכירים לדבריהם את תקופת השלטון של הקיסרות הבולגרית הראשונה ואחר כך תחיית הקיסרות הבולגרית אחרי שנת 1185.
קולוברה נוצרת משני נחלים, אובניצה ויאבלניצה.
המרכיב השמאלי, אובניצה, הוא נחל שמקורו באזור פודגורינה במערב סרביה, על ההר פובלן, במרגלות ההר מדבדניק.
אובניצה זורמת מזרחה דרך הכפרים סובודאניה, בובובה, מאינוביץ' ,פריצ'ביץ' וזלאטריץ', ובעיר ולייבו פוגשת את הנחל יאבלניצה ושתיהן יוצרות את קולוברה.
אורכה של אובניצה הוא 40 ק"מ.
מקורה של יאבלניצה במדרונות המזרחיים של הר יאבלניק, במרחק של קילומטרים אחדים מהנחל אובריצה.
היא מתפתלת סביב ההר פאראץ' ועל יד הכפר בלינוביץ', לפני שפוגשת את אובריצה בעיר ולייבו.
מוואלייבו מתחיל לאורך 90 ק"מ העמק של קולוברה, המחולק לשניים: קולוברה העילית (גורניה קולוברה) וקולוברה התחתית (דולניה קולוברה) (בסביבות הפרבר אוברנובאץ של בלגרד)
בוואלייבו קולטת קולברה את נחל גראדאץ מימין ויוצרת את עמק ולייבו בין ההרים בהסביבה, ומתחלקת בהם לכמה זרמים מקבילים.
אחרי ולייבו, העיר המאוכלסת ביותר של מערב סרביה, אין על גדות הנהר יישובים גדולים, פרט לכפרים מלאג'בו וסלובאץ.
הנהר מקבל בהמשך את היובלים ריבניצה ולפניצה מימין וראבאס משמאל.
בסלובאץ, קרוב לשפך של היובל טופליצה, חצבה קולברה את הקניון האפיגנטי "סולבצ'קה סוטייסקה" (Slovačka sutjeska - כלומר "הקניון של סלובאץ") המפריד בין קולברה העילית לקולברה התחתית.
קולברה העילית מהווה חלק הארי של המחוז קולברה של היום.
הקולברה פונה צפונה וממשיכה לזרום בכמה זרמים מקבילים.
תוך כדי כך היא מקבלת בקטע זה את יובליה העיקריים: נחל ליג, טורייה, לוקביצה ופשטאן, מצד ימין, קלדניצה וטאמנאווה מצד שמאל.
בגלל השיטפונות התכופים, אף על פי שהעמק עצמו מאוכלס מאוד, על גדות הנהר עצמו אין יישובים, עד שהוא מגיע לאוברנובאץ, כמה קילומטרים לפני שנשפך לסאווה.
השיט אפשרי רק קרוב לשפך לתוך סאווה.
עם זאת הרבה כפרים גדולים וערים שוכנות בקרבת קולברה: לייקובאץ, יאבוצ'יה, לזרבאץ, שופיץ', וראוצי, מאלי בוראק, וליקי צרלני, דראז'באץ, מיסלוג'ין ובאריץ', שבונמצא שפך הקולברה לסאווה.
קולברה התחתית מתחלקת לשני תת-אזורים:אגן הפחם קולברה (העילי) והמיקרו-אזור אוברנובאץ (התחתי)
בעידן הנאוגן אזור הקולוברה היווה מפרץ ענק של הים הפאנוני (המפרץ קולוברה).
כתוצאה מן הצמחייה העשירה בים הקדום, אזור קולוברה ומסביב ליובל שלה, טאמנאווה, הפך כיום לשדה ליגניט ענק המכסה מעל 1,200 קמ"ר.
משערים כי עתודות הליגניט מגיעים ל -22 מיליארד טון, עם שכבות פחם בעומק של 50 מ'.מהם מופקים כל שנה כ-20 מיליון טון פחם.
המכרות הראשיים הם רודובצי, קולוברה (בווליקי צרלייני) וקוסמאי וחפירות שטחיות רבות שהתפתחו מאוחר יותר.
קולוברה נחשבת למכרה הגדול בחבל בלקן עם שטח של 600 קמ"ר.
באגן הוקמו סדרה של תחנות כוח מבוססות על פחם, לרבות "קולוברה" (130 MW בווליקי צרלני), "ניקולה טסלה B-1 ו B-2 באוברנובאץ (כל אחת עם תפוקה של 615 MW
בגלל חשיבותו בתעשייה ובכלכלה, העיר לזרבאץ, שאליה משתייך רוב אגן סופחה מבחינה מנהלית לעיר בלגרד בשנת 1971
ב-19 בספטמבר 2007 קטע הנהר שבין וראוצי לווליקי צרלייני הוטה לאפיק מלאכותי חדש.
פעולה זו אפשרה בספטמבר 2008 את פתיחת שדה הפחם השטחי החדש וליקי צרלייני הכולל עתודות פחם של מעל 30 מיליון טון.
מיזמי הכרייה באזור קולוברה הוכתמו במעשי שחיתות.
בשנת 2011 16 אנשי החברה אלקטרופריוורדה סרביה (Elektroprivreda Srbije) נעצרו בחשד הונאה.
בנוסף לפי ארגונים של החברה האזרחית, מהלכי היישוב מחדש לתושבי היישובים הנוגעים בדבר לא נערכו באופן חוקי.
נוכח הקרבה לבלגרד קיים באזור גם פוטנציאל תיירותי.
נמצאים בו שני נופים טבעיים מעניינים הנשקפים מעל המכרות: אחד הוא טאמנאווה, המהווה גם תצפית אל אתרים ארכאולוגיים שבתוך המכרות, והשני הוא מדושוואץ, הנחשב לזירת תצפית הנוף הרחבה בבלקן, שממנה נראים כל המכרות תוך יצירת מראה דמוי "שטח הירח".
בסביבה נמצאת גם תערוכת קטרי קיטור ישנים ששימשו בעבר את המכרות.
כמו כן בפירי מכרות נטושים נוצרו כמה אגמים.
כבר בשנת 2007 התחיל גם תהליך הטיית מי קולוברה לשם ניצול שדה הפחם "וליקו פוליה G" .
השלב השני של המיזם הסתיים ביולי 2017 כשעוד 2.6 ק"מ מהנהר הוטו לאפיק חדש.
לפי ההשערות בשדה "וליקו פוליה G" ישנן עתודות פחם של כ-36,4 מיליון טון.
לקולוברה יובלים רבים מאוד היוצרים מערכת ענפה בתוך שטח הניקוז של הנהר.
הקולוברה הקצרה מנקזת אליה חלק גדול ממנה - 3,638 קמ"ר.
היא משתייכת לאגן הניקוז של הדנובה ו- הים השחור.
הנהר אינו כשיר לשיט, אבל העמק מכיל אמצעי התחבורה חשובים של המדינה:דרכו עובר הכביש בלגרד-ולייבו, חלקים של הכביש בלגרד-שאבאץ, הכביש המהיר של הנהר איבאר (איבארסקה מגיסטראלה) ומסילת הרכבת בלגרד-בר.
אחרי שנת 395 הגבול (limes) בין האימפריה הרומית המערבית והאימפריה הרומית המזרחית עבר, בין היתר, דרך שפך הקולוברה לסאווה.
בוולייבו התנהל ב-12 באוגוסט 1914 במלחמת העולם הראשונה אחד הקרבות החשובים בחזית הבלקנית - קרב קולוברה - שבו הסרבים נחלו ניצחון על הכוחות האוסטרו-הונגריים.
בו הצטיין הגנרל ז'יוויין מישיץ' מהארמייה הסרבית הראשונה.
אזור הציד "קולוברה" - בעמק קולוברה, בשטח העיר לזרבאץ
מנזר צ'ליה נמצא בגדה המשמאלית של קולברה, קרוב לשפך לסאווה.
הוא נבנה בימי המנלך דרגוטין, או לפי השערה אחרת, בסוף המאה ה-14 או תחילת המאה ה-15 בימי הדספוט סטפאן לזרביץ'.
כיום פועל בו בית ספר לצירו איקונות.
כנסיית דימיטריה הקדוש המעונה בלזרבאץ
קולולוש הוא אלבום הבכורה של הלהקה הישראלית קולולוש.
האלבום יצא לאור ב-2005, על ידי חברת התקליטים התו השמיני.
האלבום הוקלט ביולי 2004 בירושלים.
האלבום משלב מוזיקת היפ הופ, יחד עם ג'אז ופאנק.
האלבום כולל ארבע רצועות אותן מבצע סולן הלהקה רבל סאן, ושאר הרצועות אינסטרומנטליות.
לגרסת הסטרימינג של האלבום, שהוציאה חברת קמ"ע, נוספו גרסת לייב לשיר "Bandits", והסינגל "Fight Rebel Sun", שיצא לאור בשנת 2006 ומשתתפים בו קרולינה, שאנן סטריט, קוואמי, רועי קאשי וסגול 59, ונוצר עבור המאבק להשארת הסולן רבל סאן בישראל, לאחר שעמד בפני גירוש.
קולובוס ירוק (שם מדעי: Procolobus verus) הוא מין של קוף אפריקני יחידי בסוג קולובוס ירוק, לאחר שבעבר השתייך לסוג קולובוס.
בעבר נכללו בסוג זה מינים רבים, אך הם הועברו לסוג קולובוס אדום (Piliocolobus).
מין זה נותר היחיד בסוגו והוא כנראה הקטן שבמיני הקולובים האמיתיים.
תפוצת הקוף היא ביערות הגשם של מערב אפריקה לאורך סיירה לאון עד ניגריה, אך אוכלוסייתו מצטמצמת עקב כריתת יערות וציד אנושי.
עם זאת הוא משגשג בכמה תת-יערות נידחים.
הקולובוס הוא קוף קטן במשקל 4.6 קילוגרם בזכרים ו-4.1 קילוגרם בנקבות ואורכו עד 43 סנטימטרים בממוצע.
הוא קיבל את שמו עקב צבע הפרווה שצבעה ירוק-זית, אך הגפיים והחזה בהירים עד לבנים והפנים אפורות.
לקוף אף קצר ודק ולחיים רחבות.
הלסתות קצרות יחסית ומבנה השיניים מותאם לאכילת עלים.
הקוף מצוי על ענפי היערות הטרופיים של מערב אפריקה ומחפש עלים צעירים ולעיתים גם פירות וזרעים שונים כשהוא מוצא.
הוא מסתובב לרוב בחבורות קטנות הנוטים לקרוא קריאות רמות למראה איום.
התזונה בצמרות העצים מסוכנת מאוד לקוף, והוא נראה לעיתים בחברת קופים אחרים כמו גנון דיאנה המשקיף על אויבים לצידו.
הטורפים העיקריים למין כוללים עופות דורסים שונים (בעיקר עיט כתר), פיתוניים, שימפנזות ונמרים.
הקולווארי (שם מדעי: Lagorchestes asomatus; מוכר גם כוולבי ארנבי מרכזי או וולבי ארנבי אגם-מאקאי) הוא מין כיסאי קטן בסוג וולבי ארנבי, שהיה אנדמי למרכז יבשת אוסטרליה ונכחד מן העולם.
מעט מאוד פרטים ידועים עליו, ורק דגימה אחת נאספה אי פעם בטבע ועליה מבוסס התיאור המדעי.
הקולווארי נכחד מן העולם בסביבות אמצע המאה ה-20 כתוצאה מאובדן בית גידול ומטריפה על ידי מינים פולשים.
הקולווארי ידוע רק מדגימה יחידה שנאספה על ידי הגאולוג מייקל טרי בשנת 1932 בין הר פרוול לקצה הצפוני של אגם מאקאי בשטח הטריטוריה הצפונית.
על דגימה זאת התבסס הממולוג הדלי הרברט פינלייסון בתיאור המדעי שפורסם ב-1943 וחופף כמעט להכחדת המין.
רק הגולגולת נשתמרה מדגימה זאת, והיא הראייה הפיזית היחידה שיש בידי הזואולוגים כיום לקיומו של המין.
עם זאת, ישנם עדויות רבות על הקולווארי שנמסרו על ידי הילידים האבוריג'ינים במרכז אוסטרליה.
על פי דיווחי הילידים, הקולווארי היה דומה בגודלו לארנבון או לבטונג מתחפר, עם מבנה גוף עגלגל ואוזניים גדולות.
הוא התאפיין בפרווה רכה, ארוכה ואפורה שהזכירה את פרוות הבילבי, וכפות רגליו היו שעירות במיוחד.
היה לו זנב קצר ועבה, וריצתו הקופצנית דמתה לקנגורו.
נקבת הקולווארי הייתה ממליטה גור יחיד בכל פעם ולעיתים נדירות תאומים.
התפוצה הגאוגרפית של הקולווארי הייתה בתוך המדבריות של מרכז-מערב אוסטרליה כמו מדבר טאנאמי ומדבר גיבסון הנמצאים בדרום הטריטוריה הצפונית ובמזרח אוסטרליה המערבית, ובית הגידול שלו הורכב ממישורים חוליים ודיונות שהיו מנוקדים בכיסי סבך וכדורים של עשב הספיניפיקס ובעצי שיטה מהמין שיטת מולגה.
הקולווארי נהג למצוא מסתור מתחת לכדורים הסבוכים של עשב הספיניפיקס והשתמש בכיסי סבך הן למזון והן למסתור.
בדרך כלל הוא הסתפק בחפירת שקע רדוד שמרכזו קן שרופד בעשבים, אך לעיתים חפר מחילות קצרות למקלט בדומה למינים אחרים בסוגו.
בתקופות של טמפרטורות קיצוניות, הקולווארי השתמש בשיחים ועשבים על מנת לסגור את פתח המחילה ולשמור בה על טמפרטורה צוננת.
הילידים האבוריג'ינים נהגו לכנות את הקולווארי "טיפש" ו"חרש", בשל האינסטינקט שלו להיצמד למקום המסתור שלו ולא לעזוב אותו גם כאשר נתגלה, מה שהפך את הציד שלו לפשוט וקל: האבורג'ינים עקבו אחריו עד למקום המסתור, ואז הרגו אותו באמצעות חניתות או פשוט תפסו אותו בידיים.
סביר להניח שהקולווארי הסתמך על ההסוואה שלו שתסתיר אותו מפני אויביו.
הקולווארי היה יונק צמחוני, ותזונתו הורכבה בעיקר מעשבים וזרעים, ועל פירות סנטל המדבר (ממשפחת הסנטליים) כאשר היו זמינים.
הגורמים העיקריים להכחדתו של הקולווארי, היו ככל הנראה הטורפים הפולשים שהובאו על ידי האדם ליבשת (חתול הבית והשועל האדום).
בנוסף לטורפים החדשים, התפשטות הארנבונים למרכז היבשת הובילה לתחרות ביניהם לבין הקולווארים על מקורות מזון ומסתור, והחמירה את מצבו של המין.
הבצורות שהתרחשו במרכז אוסטרליה בשנות ה-20 של המאה ה-20, הובילו ליצירת צמחייה סבוכה ויבשה, ומאחר שהממשלה האוסטרלית פעלה באותה תקופה למנוע מהילידים האבוריג'ינים להצית שריפות מבוקרות קטנות, נוצרו כיסי סבך יבשים נרחבים שהזינו לאחר מכן גלים של שריפות בר גדולות אשר השמידו את אזורי המחיה של הקולווארי.
רעיית עדרי צאן ובקר והמרת שטחי טבע לשימוש חקלאי השפיעו גם הם לרעה על הקולווארי, והקשו עליו למצוא מחסה מפני טורפיו.
הקולווארי שרד במדבריות מרכז ומערב אוסטרליה עד שנות ה-40 או ה-60 של המאה ה-20 לכל היותר, וסקרים במדבריות במהלך שנות ה-80 לא מצאו כל עדות לקיומו.
בשל כך, הרשימה האדומה של IUCN הכריזה עליו כמין נכחד (EX).
הקולווארי מהווה מקרה אחד מני רבים של הכחדת יונק מדברי קטן באוסטרליה בצורה עקיפה על ידי האדם (דוגמאות ליונקים נוספים: בילבי זוטר, קנגורו חולדתי מדברי, בנדיקוט מדברי ובנדיקוט רגלי-חזיר).
קרובו הוולבי הארנבי האדמוני, סבל מאיומים דומים ונעלם לחלוטין מהיבשת.
הוא שרד בשני איים בחוף המערבי וניצל מגורל דומה; כיום, הוא מושב בהדרגה ליבשת.
קולומבוס דלאנו היה עורך דין, חוואי, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי.
הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, וכיהן בו שתי תקופות כהונה מלאות ואחת חלקית.
לפני מלחמת האזרחים האמריקאית היה דלאנו חבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן חבר המפלגה הוויגית.
כוויגי הוא זיהה את עצמו עם הסיעה במפלגה שהתנגדה להרחבת העבדות בארצות הברית אל שטחי הטריטוריות המערביות, וכאשר התפרקה המפלגה הוויגית בשנות ה-50 של המאה ה-19, והוקמה המפלגה הרפובליקנית כמפלגה המרכזית שהתנגדה לעבדות, הוא נמנה עם חבריה.
במהלך תקופת השיקום דחף דלאנו להגנה של הממשל הפדרלי על זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים וטען שמדינות הקונפדרציה לשעבר צריכות להיות מנוהלות על ידי הממשלה הפדרלית, אך לא להיות חלק מארצות הברית עד שהם יעמדו בדרישות לקבלה מחדש אל האיחוד.
דלאנו כיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא יוליסס ס.
גרנט בתקופה של ההתפשטות המהירה מערבה, והתמודד עם עימותים בין האינדיאנים לבין המתיישבים הלבנים.
הוא היה פעיל מאוד בהקמת הפארק הלאומי הראשון בארצות הברית כאשר פיקח על המשלחת המדעית במימון פדרלי אל הפארק הלאומי ילוסטון ב-1871, שב-1872 הוכרז ככזה באופן רשמי.
ב-1874 ביקש דלאנו שהקונגרס יגן על הפארק באמצעות הקמת סוכנות ממשלתית במימון פדרלי.
בהאמינו שהקהילתיות השבטית וחיי הנוודות הובילו למלחמה ולהתרוששות, טען דלאנו שהמדיניות הטובה ביותר כלפי האינדיאנים היא להקצות לשבטים שמורת אינדיאנים בטריטוריה האינדיאנית.
להשקפתו, הגנה מערכת השמורות בצורה אנושית על השבטים האינדיאנים מפני הסגת הגבול של המתיישבים הלבנים, סייעה להטמעתם של האינדיאנים בתרבות הלבנה, והעניקה להם חופש ממערכת הכספים הפדרלית.
כדי לאלץ את שבטי המערב לעבור אל השמורות, תמך דלאנו בטבח, שהגיע כמעט עד להכחדה, של רוב עדרי הביזונים האמריקאים, לא כולל בשטח הפארק הלאומי ילוסטון, שהיו חיוניים לאורח החיים של האינדיאנים שחיו בשטחי המישורים הגדולים.
בעבודתו בממשל גרנט, מדיניות הממשל כלפי האינדיאנים שהוביל דלאנו הייתה להטמיע את האינדיאנים בתרבות, השפה והדת הלבנה.
בנוגע לרפורמה במערכת הממשלתית, קרא דלאנו תיגר על ההוראה הנשיאותית של גרנט ב-1872 ליישם את המלצות נציבות השירות הציבורי.
למעט הקמת פארק ילוסטון, מערכת הפטרונות הפוליטית והשחיתות חלחלו אל מחלקת הפנים במהלך תקופת כהונתו, וב-1875 ביקש ממנו גרנט להתפטר.
הוא עזב את משרתו עם נזק למוניטין שלו והיושרה האישית.
אף על פי שהשערוריות במחלקה באותה עת המשיכו לפשות בה גם בממשלים הבאים, השחיתות במהלך תקופת כהונתו של דלאנו כמזכיר הפנים של גרנט הייתה נרחבת.
דלאנו נותר איש הפטרונות הפוליטית בתקופה בה עלו דרישות לרפורמה במערכת הפדרלית.
דלאנו שב לעסוק בעריכת דין באוהיו, דאג לעסקיו הפרטיים וגידל מקנה.
עד לפטירתו ב-1896 הוא לא שב לחיים הפוליטיים.
היסטוריונים מותחים ביקורת על תקופת כהונתו של דלאנו במחלקת הפנים, וטוענים שהוא יכול היה לעשות הרבה יותר כדי לבלום את השחיתות, להגן על הביזונים מחוץ לשטחי הפארק הלאומי ילוסטון, להגן על האינדיאנים ולמנוע את הרס התרבות של האינדיאנים בשטחי המישורים הגדולים.
עם זאת, בנוגע לילוסטון, דלאנו נחשב כראשון המשפיעים החשובים בתחום.
הקמת הפארק סייעה לשיקום הביזונים הנודדים.
נכון לקיץ 2020 נמנו בשטחי הפארק 4,680 ביזונים.
בעת כהונתו כמזכיר הפנים, היה דלאנו דובר תקיף לגינוי האלימות כלפי האפרו-אמריקאים מצד הקו קלוקס קלאן.
היסטוריון בן התקופה כינה את דלאנו "פרקליט דגול", בעוד שבנג'מין בריסטו, שבתקופת כהונתו של דלאנו כיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית וכמזכיר האוצר, נקט בעמדה קשוחה יותר כלפיו והתייחס לדלאנו כ"כלב נבזה מאוד".
ההיסטוריון ג'ין אדוארד' סמית' אמר שדלאנו התיר את קיומה של השחיתות במחלקתו, "על חשבונם של" האינדיאנים הילידים.
קולומבוס דלאנו נולד בעיירה שבוורמונט.
הוריו היו ג'יימס ולוסינדה (לבית בייטמן) דלאנו.
משפחת דלאנו הייתה משפחה ממוצא צרפתי, ובן המשפחה הראשון שלה באמריקה, פיליפ דלאנו, הגיע מהולנד ב-1621 על סיפון האנייה "", האנייה האחות של המייפלאואר.
גרנט היו דודנים רחוקים, ורבי-סביהם היו אח ואחות.
בן נוסף ידוע של משפחת דלאנו היה הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, נצר למשפחת דלאנו מצד אמו, שרה, והוא נקרא על שם דודה, פרנקלין יוז דלאנו.
ב-1815, כשהיה בן שש, נפטר אביו של דלאנו, ודודו, לותר בייטמן, שהיה הדמות העיקרית שגידלה אותו, לקח את המשפחה תחת חסותו.
ב-1817 עברה המשפחה ל שבאוהיו, שם התגורר דלאנו עד יומו האחרון.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר היסודי הוא עבד במפעל צמר ובעבודות אחרות, ועוד כשהיה נער הוא הגיע למצב שבו הוא פרנס את עצמו.
לאחר שהחל לימודי משפטים בקריאה עצמית, הוכשר דלאנו בשנים 1830–1831 באופן רשמי על ידי עורך הדין ממאונט ורנון, הומסטר קרטיס, ובסיומן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין.
דלאנו החל להיות פעיל בפוליטיקה במסגרת המפלגה הלאומית הרפובליקנית ולאחר מכן כחבר המפלגה הוויגית, וב-1834 הוא נבחר כתובע של מחוז נוקס.
ב-1836 הוא נבחר לתפקיד פעם נוספת ושימש בו עד 1839.
ביולי 1834 נשא דלאנו לאישה את אליזבת ליוונוורת' ממאונט ורנון, בתם של מ.
מרטין ליוונוורת' וקלרה שרמן ליוונוורת'.
ילדיהם היו אליזבת, שנישאה לכומר ג'ון ג.
איימס מוושינגטון הבירה וג'ון שרמן דלאנו, איש עסקים שעבד עם אביו במחלקת הפנים.
כהונה ראשונה כחבר בית הנבחרים
ב-1844 נבחר דלאנו לבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שהופיע על פתקי ההצבעה במקומו של סמואל וייט הבן, שנפטר לאחר שזכה במועמדות המפלגה הוויגית.
בבחירות הכלליות הוא הביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית בהפרש של 12 קולות בלבד.
דלאנו כיהן בבית הנבחרים בשנים 1845–1847 והיה חבר .
הוא נשא נאום שגינה את מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, שבזכותו הוא זכה להכרה לאומית כמתנגד לעימות זה.
ב-1846 בחר דלאנו שלא להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, ותחת זאת הוא החל לנהל מסע לבחירתו כמועמד המפלגה הוויגית למשרת מושל אוהיו ב-1848. בבחירות שהתקיימו בינואר אותה שנה בוועידת המפלגה הוא הפסיד בהפרש של שני קולות לסיברי פורד.
פורד המשיך והביס את מועמד הדמוקרטים ג'ון ב.
ולר וכיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת.
בסופו של דבר היה דלאנו מעורב בכמה מיזמים עסקיים.
ב-1850 הוא הקים את חברת הבנקאות המצליחה שפעלה בוול סטריט, "דלאנו, דנלווי ושות'", שהתמחתה באיגרות חוב לענף הרכבות.
החברה החזיקה גם סניף בסינסינטי ופעלה במשך חמש שנים.
דלאנו גם היה חוואי מצליח שעסק בגידול כבשים ושימש כנשיא האיגוד הלאומי של מגדלי הצמר ונשיא איגוד מגדלי הצמר של אוהיו.
הוא גם היה פעיל בתחומי עיסוק נוספים.
הוא שימש כנשיא חברת הרכבות "ספרינגפילד, מאונט ורנון ופיטסבורג", וכמייסד "הבנק הלאומי הראשון של מאונט ורנון", שמאוחר יותר הוא שימש כנשיאו.
לאחר התפרקות המפלגה הוויגית הצטרף דלאנו למפלגה הרפובליקנית החדשה.
ב-1860 הוא היה נציג לוועידה הלאומית של המפלגה, ותמך במועמדותו של אברהם לינקולן לנשיאות.
בשנה שלאחר מכן הוא שימש כראש צוותו של מושל אוהיו ויליאם דניסון, וסייע בגיוס הכוחות לצבא האיחוד וציודם בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית.
ב-1862 היה דלאנו מועמד למושב בסנאט של ארצות הברית שהוחזק בידי בנג'מין וייד.
בשל שליטת הרפובליקנים באספה הכללית של אוהיו, הייתה הזכייה במועמדות בטוחה.
דלאנו כמעט וניצח, ובסופו של דבר הפסיד לווייד בהפרש של שני קולות בלבד.
ב-1863 כיהן דלאנו בבית הנבחרים של אוהיו והיה בעל תפקיד מרכזי בקידום החקיקה לתמיכה במאמץ המלחמתי של האיחוד.
דלאנו נבחר פעם נוספת לבית הנבחרים ב-1864 וכיהן בו בשנים 1865–1867. במהלך תקופת כהונתו זו הוא היה יושב ראש ועדת התביעות של הבית.
נראה היה שהוא יפסיד בבחירתו מחדש ב-1866, אך הוא התמודד בבחירות בהצלחה מול וכיהן בבית הנבחרים בשנים 1868–1869. לאחר מלחמת האזרחים תמך דלאנו בתהליך שיקום ראדיקלי, בהאמינו שהדרום היה בכאוס ושמעורבות פדרלית במדינות הדרום, כולל של הצבא, הייתה נחוצה כדי לשמור על השלום.
בבחירות של 1868 הוא לא התמודד לבחירה מחדש.
בספטמבר 1867 נשא דלאנו נאום על תהליך השיקום בעיר שבאוהיו, בו הוא אמר שלנשיא אנדרו ג'ונסון אין סמכות חוקתית להקים ממשל אזרחי במדינות הקונפדרציה לשעבר.
דלאנו טען שהקונגרס, לא הנשיא, "נדרש להקים את הממשלות האזרחיות במדינות אלו".
להשקפתו, ג'ונסון והדמוקרטים הדרומיים, שקודם לכן תמכו בקונפדרציה, קשרו קשר להפיל את הקונגרס באמצעות חתירה תחת סמכותו לחוקק חוקים הנוגעים לשיקום בדרום.
כהוכחה ציטט דלאנו את נאום "" של ג'ונסון מספטמבר 1866, שבו אמר הנשיא שהחקיקה הלאומית הייתה "קונגרס מעמיד פנים".
בנוסף, דלאנו סבר שג'ונסון קשר קשר להדיח את יוליסס ס.
גרנט מתפקידו כגנרל המפקד של הצבא בשל תמיכתו של גרנט בתהליך השיקום של הקונגרס.
כתוצאה מכך תמך דלאנו בהדחתו של ג'ונסון והעברתו מתפקידו, וטען שגרנט צריך לקבל הגנה מהקונגרס מפני כל ניסיון של ג'ונסון להדיחו.
ללא ידיעתו של דלאנו, ב-11 באוגוסט אותה שנה הסכים גרנט להצעתו של ג'ונסון לשמש כממלא מקום מזכיר המלחמה, ובמקביל ימשיך לשרת כגנרל המפקד של הצבא.
על פי , המינוי היה אמור להיות זמני עד למושב החדש של הסנאט שיתכנס שוב בינואר 1868, ואז הדחתו של מזכיר המלחמה אדווין סטנטון הייתה אמורה להיות מאושרת או להידחות.
ג'ונסון וגרנט הסכימו על מינויו הזמני של גרנט על אף שהם הודו במפורש על אי ההסכמה ביניהם על מדיניות השיקום.
דלאנו המשיך להיות פעיל בפוליטיקה ובבחירות לנשיאות של 1868 תמך בבחירתו של גרנט.
כאשר הושבע גרנט לנשיאות במרץ 1869, הוא מינה את דלאנו כנציב שירות הכנסות הפנים.
בתפקיד זה שימש דלאנו עד אוקטובר 1870. כנציב ניסה דלאנו בהצלחה חלקית לגבות מיסים פדרליים על מוצרי אלכוהול וטבק שיוצרו בתחומי הטריטוריה האינדיאנית.
פריטים אלו יכלו להיות מיוצרים למכירה עם פטור ממס בתחומי הטריטוריה, אך היצרנים מכרו אותם באופן שגרתי במדינות הסמוכות ללא תשלום מס.
הוא גם הפגין חוסר רצון או חוסר יכולת להתמודד עם ההונאה שנודעה בשם .
על אף שקיבל אזהרות על שחיתות, כולל מתן שוחד לפקידים פדרליים וכשל בגביית מיסים, לא נקט דלאנו בפעולות רבות.
השירות לא ניסה למנוע את הייצור והמכירה הבלתי חוקיים של הוויסקי באזורים אלו.
ב-31 בינואר 1870 נתפסו בפשיטה של שירות הכנסות הפנים בג'ורג'יה 18 מזקקות ויסקי בלתי חוקיות ומפעיליהם נעצרו.
פעולות טבעת הוויסקי נבלמו בסופו של דבר ב-1875, במהלך תקופת נשיאותו השנייה של גרנט, על ידי מזכיר האוצר בנג'מין בריסטו.
מנהיג טבעת הוויסקי, ג'ון מקדונלד, היה מכר של גרנט וביקש ממנו לקבל מינוי פוליטי כמפקח הראשי על הכנסות הפנים באזור סנט לואיס.
גרנט הנחה את דלאנו למנות את מקדונלד על פי בקשתו.
בסופו של דבר הורשע מקדונלד בהונאה ובגנבה וריצה 17 חודשי מאסר.
בסך הכול חקירת פרשת טבעת הוויסקי הניבה 110 הרשעות.
מזכירו האישי של גרנט, , היה מעורב גם הוא בפרשה, אך זוכה במשפט לאחר שגרנט הגיש עדות בכתב לטובתו.
בנוסף שמו של דלאנו טוהר מחשד במעורבות בשערורייה אחרת שגם אליה היה קשור בבקוק, "פרשת טבעת הזהב", או "" של 1869, שהתפוצצה כאשר אנשי כספים מניו יורק ניסו להשתלט על שוק הזהב ב-24 בספטמבר אותה שנה.