tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ישנם מספר רב של מקומות המגישים מאכלי ים טריים, וכן תבשילים מאיהיים (של בני המאיה).
מחירי המלונות עשויים להיות זולים מאוד אך גם יקרים למדי כמו למשל בתי המלון באזור הדרומי-מערבי או כמו הוטל וילה רולנדי.
החוף המזרחי הוא חופו של הים הקריבי שהוא סלעי וגלי יותר, ומהחוף המערבי של האי ניתן לראות את קו הרקיע של קנקון מעל המים הצלולים.
בקצה הצפוני נמצא "אל סנטרו", מרכז העיירה והאזור המסחרי של האי בו חולש ציר מרכזי - רחוב אידלגו - שאליו ולסביבתו מתרכזים רוב המסעדות ומקומות הבילוי.
החוף המפורסם פלאיה ביץ' גם הוא ממוקם בקצהו הצפוני של האי ששוחזר במהירות לאחר שהכתה את האזור סופת ההוריקן וילמה בשנת 2005.
באי ישנו בית חב"ד מצליח בניהולו של הרב מענדי דיין והרב יוסי בן שמעון.
האי איסלה מוחרס ממוקם קרוב לאחת משוניות האלמוגים הרבות, וצלילה ושנירקול הם ספורט פופולרי באי.
בנוסף האי מהווה ביתם של אוכלוסיית צבי ים.
לאור סכנת ההכחדה המאיימת על צבי הים באזור הוחלט להקים בקצה חופו הדרומי של האי מתקן המתמחה בהרבייה ושיקום הצבים.
מתקן זה נסגר בתקופת הקורונה ומאז לא נפתח שוב.
איסלנד השתתפה באירוויזיון 37 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1986 והיא נעדרה מהתחרות שלוש פעמים ב-1998, 2002 ו-2026. נכון ל-, איסלנד היא המדינה הנורדית היחידה שטרם ניצחה בתחרות.
עם פעמיים בהן הגיעה למקום השני בגמר התחרות, איסלנד מדורגת במקום השני ברשימת המדינות המצליחות ביותר בתחרות שמעולם לא ניצחו בתחרות לפני קפריסין, שהגיעה פעמיים למקום השני ופעמיים למקום השלישי.
בתחילת שנות ה-80, כאשר נוצר קשר לווייני בין איסלנד לרשות השידור האירופי, התאפשר לה להשתתף בתחרות, ואיסלנד השתתפה לראשונה בתחרות ב-1986.
נכון ל-, איסלנד, יחד עם מלטה, הן המדינות שנמצאות במקום השני כשיאניות התקופה הארוכה ביותר שחלפה מהצטרפותן לתחרות מבלי לנצח בה, כאשר במקום הראשון מדורגת קפריסין, אשר השתתפה בתחרות 36 פעמים מבלי לנצח בה.
איסלנד השתתפה בתחרות כ-35 פעמים: מתוכן היא הגיעה פעמיים למקום השני בגמר התחרות שהוא הישגה הטוב ביותר בתחרות.
הפעם הראשונה הייתה ב-1999 כאשר סלמה הופיעה עם השיר "All Out of Luck" שסיים את גמר התחרות עם 146 נקודות.
איסלנד, אף על פי שהובילה ברוב הצבעת הניקוד, הפסידה את הניצחון לשוודיה, שניצחונה היה מובטח לאחר הקראת הניקוד של בוסניה והרצגובינה וטרם הקראת הניקוד של אסטוניה, מגישת הניקוד האחרונה בתחרות.
סלמה נשלחה כנציגת איסלנד פעם נוספת ב-2005 עם השיר "If I Had Your Love", אך אף על פי שהייתה אחת מהמועדפות לניצחון, היא כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצי-הגמר.
איסלנד הגיעה למקום השני בפעם השנייה כעבור עשור ב-2009 כאשר יוהאנה הופיעה עם השיר "Is It True?" שסיים את גמר התחרות עם 218 נקודות.
איסלנד הגיעה למקום האחרון פעמיים בתולדותיה: לראשונה ב-1989 כאשר דניאל אוגוסט הופיע עם השיר "Það sem enginn sér" וסיים את גמר התחרות עם אפס נקודות ובפעם השנייה ב-2001 כאשר להקת הבנים "Two Tricky" הופיעה עם השיר "Angel" וסיים את גמר התחרות עם שלוש נקודות.
מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004, העפילה איסלנד באותה שנה אוטומטית לגמר לאור המיקום הגבוה אליו היא הגיעה ב-2003. רק ב-2008 העפילה איסלנד לגמר התחרות לראשונה מ-2004 כאשר להקת "אירובאנד" הופיעה עם השיר "This Is My Life", שסיים את גמר התחרות במקום ה-14 עם 64 נקודות.
החל מ-2008 עד 2014 וב-2019 ו-2021, איסלנד הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר, אולם בין השנים 2015-2018 איסלנד כשלה להעפיל לגמר התחרות ואף הגיעה ב-2018 למקום האחרון בשלב חצי-הגמר.
ניתן לסכם את הישגיה של איסלנד בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן השתתפה בתחרות היא כשלה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות ולעיתים אף כשלה להעפיל לתחרות משלב הסינון המקדים של איגוד השידור האירופי.
איסלנד נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, איסלנד הייתה אחת המדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות.
נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו להשתתף בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו להשתתף בתחרות.
שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים להשתתף בתחרות.
באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שמשתתפות על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים.
זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו להשתתף בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, איסלנד לא השתתפה בתחרויות האירוויזיון ב-1998 ו-2002. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור המשתתפות בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן.
כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
למרות העצומה, בספטמבר 2018 אישרה רשות השידור האיסלנדית כי תשתתף בתחרות ב-2019. הלהקה האיסלנדית "הטארי" הצליחה בסופו של דבר להביע את מחאתה במופע הגמר של התחרות, באמצעות הנפת דגלי הרשות הפלסטינית.
לאחר שנציגי איסלנד הניפו את דגלי הרשות הפלסטינית בשידור חי במהלך גמר התחרות, עצומה שרצה ברשת וצברה אלפי חתימות קוראת למנוע מאיסלנד להשתתף בתחרות ב-2020.
עד התחרות ב-1999, מדינות חויבו לשיר בשפה הרשמית של המדינה.
החל מהצטרפותה של איסלנד לתחרות ב-1986 עד 1997 השירים אשר שלחה איסלנד לתחרות היו באיסלנדית.
החל מביטול חוק השפה ב-1999, איסלנד שלחה בעיקר שירים שהושרו באנגלית אולם ב-2010 חלק מהשיר הושר בצרפתית וב-2013 ובשנים 2019 ו-2025 השיר הושר באיסלנדית.
שוודיה, נורווגיה, דנמרק ופינלנד, שכנותיה התרבותיות של איסלנד, נתמכות על ידי איסלנד אשר נוהגת להעניק להן מספר רב של נקודות.
שוודיה העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-1999, נורווגיה העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-2003 ו-2009, דנמרק העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות ב-1999, 2000 ו-2008 ופינלנד מעולם לא העניקה לאיסלנד את מרב הנקודות.
הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, מדינות ברית המועצות לשעבר והמדינות הבלטיות.
השירים שייצגו את איסלנד באירוויזיון
הרפובליקה של איסלנד השתתפה לראשונה ב בארנהם (1980).
היא שלחה לאולימפיאדה זו 12 ספורטאים, שזכו במדליית זהב ובמדליית ארד.
מאז השתתפה איסלנד בכל אולימפיאדות הקיץ.
אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה איסלנד הייתה המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994).
באולימפיאדות הבאות היא לא לקחה חלק, וחזרה להשתתף באולימפיאדות החורף החל מהמשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010).
איסלנדים (באיסלנדית: Íslendingar) הם עם, לאום וקבוצה אתנית, השוכן מזה דורות רבים באי איסלנד ומהווה כ-96.5% מכלל תושביו.
המונח "איסלנדים" יכול גם להתייחס לכלל אזרחיה של רפובליקת איסלנד, ללא הבדל מוצא.
האיסלנדים מבחינה אתנית הם ברובם צאצאי מהגרים מאזור נורווגיה ודנמרק שהתיישבו באיסלנד בתקופת הוויקינגים.
הם נמנים עם העמים הגרמאניים ושפתם - האיסלנדית - היא חלק מתת-קבוצת השפות הגרמאניות הצפוניות.
הדת השלטת באיסלנד היא הנצרות הלותרנית.
מדינת האיסלנדים, איסלנד, הייתה לרפובליקה עצמאית ב-17 ביוני 1944 כשמימשה את זכותה להתנתק מממלכת דנמרק.
האיסלנדים הם אחד העמים ה"הומוגניים" ביותר בעולם.
בשל עובדה זו, נעשו מאמצים לחקור ולהשתמש לצרכים מסחריים בנתוני המאגר הגנטי של תושבי המדינה, אך המאמצים הללו נתקלו בחששות להפרת הזכות לפרטיות ולהסכמה לביצוע מחקרים המבוססים על נתונים אלה.
ההומוגניות הגנטית עצמה של האוכלוסייה אינה ודאית מבחינה מדעית, במובן שישנן השערות לפיהן מספר גדול מהמהגרים מהארצות הסקנדינביות שהגיעו בזמנו לאיסלנד היו עבדים קלטים מהאיים הבריטיים שהתערבבו עם המהגרים הסקנדינבים הגרמאניים.
לפי תיעודים היסטוריים ונתוני DNA משערים כי 80-60% מתושביה הראשונים של איסלנד היו נורמנים, אנשי צפון שמוצאם בעיקר במערב נורווגיה והשאר היו ממוצא קלטי, שאבותיהם חיו באירלנד ובחופי סקוטלנד.
בידודו של האי איסלנד על ידי הים גרם לצמצום המגעים ותערובת של תושביה עם עמים אחרים למשך אלף שנה עד למלחמת העולם השנייה.
הקדמה הטכנית והמוביליות הגוברת של האוכלוסייה גרמו בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 להגעת מהגרים השייכים לקבוצות אתניות נוספות לאיסלנד.
הפיתוח של איסלנד היה איטי בגלל חוסר העניין שגילו לגבי האי המעצמות ששלטו בו למשך מרבית שנות ההיסטוריה: נורווגיה, דנמרק-נורווגיה ואחר כך דנמרק לבד.
בתקופה שהייתה מושבה מגעי איסלנד עם העולם היו מוגבלים למדי.
למשך מאות שנים האי היה ספק דגים לארצות רבות במערב אירופה.
קוימו קשרים בעיקר עם בריטניה ועם אירלנד.
סוחרים גרמנים והולנדים באו לאי מן הימים הקדומים.
גם ימאים בסקים וברטונים מצרפת דגו בסביבות האי.
בחוף המזרחי של איסלנד הייתה נוכחות צרפתית משמעותית במשך שלוש מאות שנה, במיוחד קרוב לעיר פאסקרודספיורדור.
בשנת 1918 הפכה איסלנד לעצמאית במסגרת איחוד מכסים עם דנמרק.
ב-1944 הפכה איסלנד לרפובליקה עצמאית ומאז ידעה תהליך מהיר של מודרניזציה, במקביל למודרניזציה שהתרחשה במערב אירופה.
האי איסלנד הוא גוש יבשתי צעיר מבחינה גאולוגית אשר התהווה לפני כ-20 מיליון שנים בעקבות התפרצויות של הרי געש ברכס המרכזי האטלנטי.
הוא היה אחד האיים הגדולים שנשארו בלתי מיושבים זמן רב, עד שלפי ההערכות המקובלות בדרך כלל, בסביבות שנת 874 התיישבו בו בני האדם.
קיימות ראיות מסוימות לנוכחות אנושית באי גם לפני הגעת הוויקינגים.
הוויקינג הראשון שראה את חופי איסלנד היה גארדר סוואוורסון שבעת הפלגתו מנורווגיה אל איי פארו סטה מן המסלול בגלל תנאים קשים.
רישומיו הביאו למאמצים הראשונים לאתר את האי.
פלוקי וילגרדרסון (יליד המאה ה-9) היה הנורמני הראשון שארגן מסע לאיסלנד.
סיפורו מתועד בכתב היד לאנדנאומאבוק וייתכן כי הוא זה שנתן לאי את שמו - "איסלנד".
בדרך כלל התואר של המתיישב הראשון באיסלנד מוענק לראש שבט נורווגי בשם אינגולפר ארנארסון.
הוא התנחל באי עם משפחתו בסביבות 874, במקום שאותו כינה "מפרץ העשן" - באיסלנדית רייקיאוויק.
באותה שנה, 874, בעקבות אינגולפור, הפליגה קבוצה אחרת מנורווגיה על פני האוקיינוס האטלנטי הצפוני, עם משפחות, בעלי חיים ועבדים.
קבוצה זו נמלטה משלטונו של המלך האראלד בהיר-השיער.
הם שטו לאורך 1000 ק"מ על מנת להגיע לאיסלנד המיוחלת.
חברי הקבוצה היו נורווגים, אך היו בה גם אנשים ממוצא אירי או גלי-סקוטי.
כפי שמסופר בסאגות האיסלנדיות, האירים והסקוטים הגלים בקבוצה היו עבדים או משרתים של ראשי השבטים הנורמנים, או היו צאצאים של קבוצת נורמנים שהתיישבו בסקוטלנד ואירלנד והתחתנו בנישואי תערובת עם מקומיים דוברי שפות קלטיות (גלית).
על סמך ממצאים גנטיים כ-62% ממאגר הגנים האימהיים של איסלנד מאירלנד או סקוטלנד, בעוד השאר - 37% - ממוצא גרמאני צפוני.
לעומת זאת כ-20-25% ממאגר הגנים האבהיים באיסלנד ממוצא קלטי (גלי), והשאר גרמאני-נורמני.
עידן ההתיישבות האיסלנדי - Landnámsöld - נמשך בערך מהשנה 874 עד השנה 930, כשמרבית האי היה בבעלות של מתיישבים, ובת'ינגווטליר הוקם האלת'ינגי, אספת הקהיליה האיסלנדית.
בשנת 930 במישור ת'ינגווטליר על ידי רייקיאביק, התכנסו ראשי השבטים ומשפחותיהם והקימו את האלת'ינגי, הפרלמנט הלאומי הראשון של איסלנד.
עם זאת לאלת'ינגי לא היה את הכוח ליישם את החוקים שחוקק.
ב-1262 העימותים בין ראשי השבטים היריבים פיצלו את הארץ עד שהיה צורך לפנות אל מלך נורווגיה, האקון הרביעי, כדי לשמש כבורר סופי בכל המריבות, כחלק מה"ברית העתיקה".
תקופה זו ידועה כ"עידן הסטורלוג".
איסלנד נשארה תחת שליטה נורווגית עד שנת 1380, כשהשושלת המלכותית של נורווגיה דעכה.
החל מאותה שנה נורווגיה ואיסלנד כאחת נשלטו על ידי הכתר הדני.
בעקבות הנהגת המונרכיה האבסולטית בדנמרק, ויתרו גם האיסלנדים על האוטונומיה שלהם לטובת שלטון מלכי דנמרק, לרבות בתחום יזימת החקיקה ואישורה.
התחילו אז 300 שנים של שפל וחוסר אוטונומיה.
דנמרק ומלכיה לא ראו באיסלנד מושבה שזקוקה לסיוע כלשהו.
בהיעדר הגנה מספקת, נחשפו אז החופים האיסלנדים לעיתים קרובות לפשיטות של פיראטים.
להבדיל מנורווגיה לא נזקקה דנמרק לדגי איסלנד או לצמר המקומי שלה.
משום כך נפגע המסחר של תושבי איסלנד, ולא נבנו באי ספינות חדשות.
בשנת 1602 ממשלת דנמרק אסרה על מסחר בין איסלנד למדינות אחרות.
במאה ה-18 חלה הרעה ניכרת באקלים של האי, מצב שלא נראה כמוהו מאז ההתיישבות הראשונה באי.
בשנים 1783–1784 פרץ הר הגעש לאקי בדרום איסלנד עם השלכות קשות ביותר עבור תושבי הארץ.
אסון זה נודע בתולדות איסלנד כ-"מודוהארדינדין" (Móðuharðindin) - "צרת הערפל".
נוצרה לבת בזלת בנפח של כ-15 km³ ונוצרה טפרה בנפח של 0.91 km³.
האירוסולים שנוצרו קיררו באופן משמעותי את האזור הצפוני.
בגלל שחרור פלואור כ-80% מהכבשים, 50% מהבקר ו-50% מהסוסים מתו מהרעלת פלואור.
בשנים 1798–1799 הופסקה למשך כמה עשורים פעילות האלת'ינגי בת'ינגווליר והוא הוקם מחדש ברייקיאוויק, בירת איסלנד, בשנת 1844, לאחר כתשע מאות שנים של פעילות בת'ינגווליר.
במאה ה-19 ידעה איסלנד שיפור משמעותי במצב התושבים.
בהשפעת התנועות הלאומיות והרומנטיות מיבשת אירופה קמה גם באיסלנד תנועת מחאה שדגלה ב"חזרה לתודעה הלאומית" וברפורמות מדיניות וחברתיות.
בראש תנועה זו עמד יון סיגורדסון, היסטוריון וסופר, שפרסם את משנתו בעיתונים וספרים.
בשנת 1854 הסכימה הממשלה הדנית להקל את הגבלות המסחר שנכפו על איסלנד בשנת 1602. איסלנד התחילה להיות חלק ממערב אירופה מבחינה כלכלית וחברתית.
המגע המחודש עם שאר העמים התלווה בהתעוררות של הספרות והאומנויות.
כעבור עשרים שנה, ב-1874 זכתה איסלנד בחוקה.
כיום, איסלנדים מחשיבים את מאמציו של יון כאלו שהביאו לצמיחה החברתית והכלכלית המחדושת של איסלנד.
איסלנד זכתה לריבונות ועצמאות מלאה החל משנת 1918 בתום מלחמת העולם הראשונה.
היא הפכה אז לממלכת איסלנד, כשמלך דנמרק גם מלך איסלנד ולמדינה קשרים פורמליים בלבד לכתר דנמרק.
ב-17 ביוני 1944 בוטל המשטר המונרכי והוכרזה רפובליקה ביום הולדתו ה-133 של יון סיגורדסון.
עם אירוע זה הושם קץ לשש מאות שנים של תלות פוליטית בדנמרק.
בגלל ממדיה המצומצמים של האוכלוסייה המייסדת וההיסטוריה של בידוד יחסי, האיסלנדים נחשבו תכופות כהומוגניים מבחינה גנטית לעומת אוכלוסיות אירופיות אחרות.
משום כך ובגלל הרישומים הגנאלוגיים הנרחבים הקיימים לגבי רבים מתושבי איסלנד, והמגיעים אחורה בזמן עד לתקופת ההתיישבות, נבחרו האיסלנדים כמוקד למחקרי גנום רבים על ידי חברות ביוטכנולוגיות וחוקרים אקדמיים ורפואיים.
החוקרים יכלו משום כך לשחזר הרבה מהגנום האמהי של התושב השחור הראשון של איסלנד, הנס יונתן, (1824-1787) מתוך ה-DNA של צאצאיו בני ימינו, בין השאר מכיוון שהחלקים האפריקאיים של הגנום שלו היו יחידיים באיסלנד עד לתקופה האחרונה.
עדויות גנטיות הראו שרוב אילנות היוחסין של האיסלנדים של ימינו קשורים לתקופת המתיישבים הראשונים של איסלנד, ושמאז הייתה הגירה מועטה אל האי.
עדויות אלה מצביעות כי האוכלוסייה המייסדת של איסלנד הגיעה מאירלנד, סקוטלנד וסקנדינביה:מחקרי DNA מיטוכונדרי וכרומוזומים Y מצביעים כי אצל 62% מהתושבים הגנאלוגיה האמהית שלהן באה מסקוטלנד ואירלנד (כשמרבית השאר - מסקדנינביה), בעוד 75% מההגינאלוגיה האבהית באה מסקנדינביה (כשהשאר - מאירלנד ומהאיים הבריטיים).
על אף בידודה ההיסטורי של איסלנד המפה הגנטית של האיסלנדים של ימינו היא עדיין שונה מזו של האוכלוסייה המייסדת, בגלל אפקט המייסד והסחף הגנטי.
במחקר אחד נמצא שהתורשה הסקנדינבית בקרב המתיישבים האילסנדים הייתה 56%, בעוד שאצל התושבים של ימינו האחוז היא 70%.
מחקרים אחרים זיהו תורשות נוספות.
מחקר אחד של DNA מיטוכונדרי, קבוצות דם ואיזוזימים הצביע על אוכלוסייה יותר מגוונת ממה שהיה צפוי, הניתנת להשוואה למגוון הקיים אצל קבוצות אירופים אחרות.
מחקר אחר הראה שאחוז זעום מתוך המדגמים של איסלנדים בני זמננו, יש להם שושלות רחוקות יותר, השייכות לקבוצת הפלו C, היכולה להתקשר ליישוב אמריקה מלפני כ־14000 שנים.
ממצא זה רומז על אחוז קטן של איסלנדים שיש להם תורשה ילידית אמריקאית (אינדיאנית) שנוצרה בימי יישוב גרינלנד וצפון אמריקה על ידי הסקנדינבים.
איסלנדית, שפת האיסלנדים, היא ממשפחת השפות הגרמאניות הצפוניות, והיא למעשה משמשת כשפה הרשמית של איסלנד, למרות שדבר זה אינו קבוע בחוק.
בשפה האיסלנדית הטיות רבות, ודקדוקה דומה לדקדוק של אנגלית עתיקה וכמעט זהה לדקדוק של נורדית עתיקה, השפה שממנה התפתחה.
מרבית הספרות האיסלנדית מתחלקת לכמה קטגוריות, הידועים מביניהם השירה האדית, השירה הסקאלדית, והסאגות.
השירה האדית מספרת על סיפורים מיתולוגיים, והמונח "שירה סקאלדית" מתייחס לשירה אשר משבחת אדם כלשהו.
הכתיבה בסאגות היא פרוזאית, והיא נעה בין בדיון מוחלט לכתיבה היסטורית עובדתית יחסית.
האדה הפרוזאית, האדה הפואטית והסאגות נחשבים לטקסטים הספרותיים האיסלנדיים העיקריים והמשמעותיים ביותר.
האדה הפואטית היא לקט שהועלה על הכתב במאה ה-13 של שירים מיתולוגיים נורדים מוקדמים יותר, והאדה הפרוזאית היא חיבור ספרותי מהמאה ה-13 של ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון, שעוסק רבות במיתולוגיה הנורדית.
האדות חוברו בתקופה שבה השפה המדוברת באיסלנד עדיין הייתה נורדית עתיקה, והניב האיסלנדי לא השתנה מספיק בשביל להיחשב כאיסלנדית.
המתיישבים הראשונים באי איסלנד היו עובדי אלילים, אך הם בעצמם השאירו מעט מאוד מידע לגבי אמונותיהם, בדומה לשאר עובדי האלילים הגרמאניים.
המקורות העיקריים על המיתולוגיה הנורדית, המיתולוגיה של העמים הצפון גרמאניים הפגאניים, הם האדות אשר נדונו קודם, שנכתבו על ידי איסלנדים נוצרים במאה ה-13.
איסלנד התנצרה בסביבות שנת 1000 לספירה.
תחילה איסלנד הייתה קתולית, אך הנצרות הקתולית הוחלפה בנצרות הפרוטסטנטית בעקבות הרפורמציה.
למרות שהנצרות האיסלנדית המוקדמת הייתה מתירנית יחסית, תנועה דתית בשם פייטיזם, שיובאה מדנמרק במאה ה-18, הותירה את עקבותיה באי.
הפייטיזם ראה באור שלילי כל פעילות לא דתית, וכך טיפח התנהגות נוקשה וקודרת, אשר הייתה במשך זמן רב סטריאוטיפ איסלנדי.
הפייטיזם הוביל גם לצמיחה של הדפוס, וכיום איסלנד היא אחת המדינות בעלת אחוז האוריינות הגבוה בעולם.
כיום, איסלנד חילונית אך עדיין נוצרית מבחינה תרבותית.
הכנסייה הלותרנית משייכת לעצמה כ-84% מאוכלוסיית איסלנד.
למרות הדומיננטיות של הכנסייה הלותרנית, כיום יש ייצוג של דתות רבות באי.
ישנן קהילות קתוליות קטנות ומספר כנסיות פרוטסטנטיות חופשיות, ישנם כמה אלפי חברים בארגון הדוגל בנאו-פגאניזם נורדי, האסאטרוארפרלאג, ובשנת 2001 שכנו באי כ-30 יהודים.
המרכיבים העיקריים של המטבח האיסלנדי הם בשר כבש, דגים ומוצרי חלב.
בעבר, אדם איסלנדי טיפוסי היה אוכל בעיקר דגים, אך לאחרונה בשרים כמו בקר, בשר לבן, ובשר עוף נהיו יותר שכיחים.
באיסלנד ישנו מונח מיוחד למאכלים מסורתיים מסוימים - ת'ורומאטר (Þorramatur - "האוכל של ת'ורי").
המאכלים הללו יכולים להיות משונים עבור מבקרים זרים, והם כוללים בשר כבש ממולח ומעושן או נא, ראשי כבש חרוכים, דג מיובש, סלמון כבוש ומעושן, כריש מעושן, שומן לוויתן כבוש, אשכי כבש מורתחים ומשומרים, וסנפירי כלב ים משומרים.
נבחרת איסלנד בכדוריד גם כן זכתה להצלחה יחסית, כשזכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובמדליית ארד באליפות אירופה בכדוריד שהתקיימה באוסטריה ב-2010.
איסלין סולהיים (בנורווגית: Iselin Løken Solheim; נולדה ב-20 ביוני 1990) היא זמרת וכותבת שירים נורווגית המוכרת בביצועיה "Sing Me to Sleep" ו"Faded" של המפיק אלן ווקר.
איסלין החלה לשיר מגיל צעיר, בשנת 2007 היא השתתפה בגרסה הנורווגית של התוכנית הבריטית פופ איידול, אחרי התיכון התקבלה ל-Skiringssal Folkehøgskule שם למדה מוזיקה, ואחר כך החלה לכתוב שירים משלה.
בשנת 2010, היא התקבלה למכון לאמנויות הבמה בליברפול, שם החלה בפרויקטים כאמנית ומבצעת, וטיפחה את הקול שלה.
לאחר מכן הוציאה לאור את הסינגל "What's Happening" שזכה בתחרות שנתית ברדיו נורווגיה.
בסוף 2015 ובתחילת שנת 2016, החלה לעבוד עם המפיק אלן ווקר ושרה את יצירותיו "Faded" ו "Sing Me to Sleep".
איסלנד משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האיסלנדים שתי מדליות, זהב וארד.
איסלנד משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי איסלנדי במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של איסלנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה שישה ספורטאים שהתחרו בענף השחייה.
ספורטאי המשלחת לא העפילו לגמרים אך גם לא סיימו במקומות האחרונים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שאיסלנד שלחה עד כה.
המשלחת מנתה עשרים ספורטאים שהתחרו בשני ענפים.
המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה בטורניר הנערים בענף הכדורגל.
בדומה, לאולימפיאדת הנוער סינגפור, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענף השחייה.
איסלנד השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק.
המשלחת כללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
המשלחת רשמה הישג בענף הסקי אלפיני כאשר דורגה במקום השמיני במסלול סלאלום לנערות.
בענף הסקי למרחקים ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענף הסקי אלפיני.
כמו כן, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענף הסקי למרחקים.
תחרות ה-Söngvakeppni לבחירת נציג איסלנד באירוויזיון נערכה בפברואר 2000, באולפני RUV שברייקיאוויק ומנחיה הרה ביורק והיז'למאר היז'למארסון.
חמישה שירים לקחו חלק בתחרות.
שיר המנצח בתחרות (שמו באנגלית) !Tell Me הגיע באירוויזיון 2000 למקום ה-12.
סדר מבצע שיר מספר קולות מיקום 1 האלה וילהג'אלמסדוטיר "Sta sta stam" 1,216 3 2 אורליגור סמארי "Segðu mér" 411 4 3 גורון גונארסדוטיר "Barnagæla" 183 5 4 אוגוסט & תלמה "Hvert sem er" 4,318 1 5 פאל רוסינקראנז "Söknuður" 1,358 2
איסלנד תכננה להשתתף באירוויזיון 2020 שנועד להתקיים באולם אהוי רוטרדם בעיר רוטרדם בהולנד, עם השיר "Think About Things" שנכתב והולחן על ידי הזמר דאדי פרייר, שנבחר לייצג את מדינתו בקדם האירוויזיון האיסלנדי, "Söngvakeppnin 2020" שאורגנה על ידי רשות השידור האיסלנדית, "RÚV".
בקדם האיסלנדי התחרו עשרה שירים.
המנצח הוכרע לאחר שני חצאי גמר, גמר והגמר הסופי.
חצי הגמר הראשון נערך ב-8 בפברואר 2020 וחצי הגמר השני נערך ב-15 בפברואר באותה השנה.
בחצאי הגמר, משתתפי התחרות התבקשו לשיר את שיריהם בשפה האיסלנדית, ובגמר ניתן להחליף את שפת השיר.
הגמר והגמר הסופי נערכו ב-29 בפברואר באולם הספורט "Laugardalshöll", רייקיאוויק, בירת איסלנד.
חצי הגמר הראשון נערך ב-8 בפברואר 2020. מתוך חמשת השירים שבוצעו בחצי הגמר, שניים עלו לגמר.
חצי הגמר השני התקיים ב-15 בפברואר 2020. מתוך חמשת השירים שבוצעו בחצי הגמר, שניים עלו לגמר, והשיר "Ekkó" שבוצע על ידי הזמרת נינה, עלה בהחלטת השופטים בניגוד לחצי הגמר הראשון.
הגמר התקיים ב-29 בפברואר 2020 עם חמשת השירים שזכו לכרטיס הכניסה לגמר בחצאי הגמר.
בניגוד לחצאי הגמר, בגמר, הניקוד התחלק בין הקהל לשופטים ביחס של 50:50. בשל בעיות טכניות שאירעו בעת ההופעה של דאדי פרייר, הוא הורשה להופיע מחדש לאחר סיום רצף ההופעות שנקבע.
שני השירים שסיימו במקומות הראשונים בגמר עלו לשלב הגמר הסופי.
שיטת החישוב בגמר הסופי זהה לגמר פרט להוספה של הניקוד בסיבוב הקודם (בגמר).
בסופו של השלב הוחלט כי הנציג האיסלנדי לאירוויזיון 2020 הוא דאדי פרייר עם השיר "Thing About Things".
איסלנד הייתה אמורה להשתתף בחצי הגמר השני של התחרות, אך עקב מגפת הקורונה, בוטלה התחרות ב-18 במרץ 2020. אחרי ביטול התחרות, רשות השידור האיסלנדית פרסמה כי פרייר ייצג את איסלנד באירוויזיון 2021.
איסלה סדרוס (בספרדית: Isla de Cedros) הוא אי שנמצא במדינת באחה קליפורניה שבמקסיקו.
שדה התעופה איסלה סדרוס נמצא על האי.
הטמפרטורה הממוצעת היא 22 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא אוגוסט (28 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא ינואר (14 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 118 מילימטרים בשנה.
חודש אוקטובר הוא החודש הגשום ביותר (52 מ"מ גשם), וחודש פברואר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
איסלץ' (בבלארוסית: Iслач) הוא מועדון כדורגל בלארוסי, המייצג את מחוז המשנה מינסק שבמחוז מינסק.
מתמודד בליגת העל בבלארוס והוא המועדון הבלארוסי הראשון שסיים במקום השלישי גביע האזורים.
מועדון איסלץ' הוקם באפריל 2007 בכפר נובוסלי במחוז מינסק.
הרכב השחקנים הראשוני כלל תלמידים מבית הספר נובוסלסקאיה והמכללה החקלאית וכלכלית נובופולסקי, וכן צעירים מקומיים.
שם הקבוצה נלקח משם הנהר הזורם באזור מינסק.
בשנת 2009 המשיכה הקבוצה להשתתף באליפות אזור מינסק, אך כבר בחסות הכפר ז'דנוביצ'י.
המגרש הבייתי של הקבוצה היה מגרש כדורגל בכפר טראסובו.
בשנת 2011, מועדון הכדורגל איסלץ' נרשם כמועדון ספורט והתמודד באליפות האזורית ובהמשך קיבל את הזכות להשתתף בסיבוב המוקדמות של גביע האזורים בשנת 2012.
בשנת 2012 הקבוצה לראשונה השתתפה בליגה השנייה ובעונת הבכורה שלה עלתה למקום השלישי, שאפשר לה להעפיל לליגה הראשונה.
כמו כן בחודש אוגוסט 2012, בסיבוב המוקדם של גביע האזורים, בפעם הראשונה בתולדות הכדורגל הבלארוסי הצליחה קבוצת איסלץ' להעפיל לסיבוב הגמר.
בשנת 2013 הקבוצה שיחקה מול קבוצות מספרד, בולגריה ורוסיה וסיימה במקום השלישי .
בשנת 2014 המועדון סיים במקום השביע בליגה הראשונה, והגיע גם לשמינית גמר גביע בלארוס בעונת 2014/15, שם הפסידה לגרניט בדו-קרב פנדלים .
בשנת 2015 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה הראשונה, ובכך קיבלה את ההזדמנות לשחק בליגת העל בשנת 2016 .
במהלך עונת 2015, הקבוצה שיחקה 30 משחקים באליפות, מהם 20 ניצחונות, 9 שוויונות והפסידה פעם אחת בלבד.
בגביע בלארוס העפילה לשלב שמינית הגמר, שם הפסידה ל"בלשינה".
בשנת 2016 היא סיימה במקום השביעי (מתוך 16).
ביוני היא ניצחה את דינמו מינסק (3: 1), באוקטובר היא גברה על טורפדו-בלאז (3: 2) בגביע בלארוס והעפילה לשמיניץ גמר, שם הפסידה לבאטה (2: 4).
באמצע העונה פרצה שערורייה סביב משחק שנטען שהיה מכור (איסלץ' 2–4 דינמו ברסט).
הקבוצה לא סולקה לליגה השנייה, אולם נשללו ממנה 7 נקודות בתחילת העונה החדשה (2017).
במרץ 2017 הוקמה חטיבה נפרדת של בית הספר לילדים ונוער.
בשנת 2017, המועדון סיים את העונה במקום 11. בגביע העפיל לראשונה לשלב רבע הגמר.
בעונת 2019 המועדון סיים לראשונה במקום החמישי כשבמחצית השנייה של העונה שיחק בשורותיה שחקן הכדורגל הבלארוסי המעוטר ביותר אלכסנדר חלב.
באביב 2019 גברה על באטה בשלב רבע גמר גביע בלארוס ולראשונה העפילה לחצי הגמר.
במאי 2021, העפילה עד לגמר הגביע אך הפסידה לבאטה בוריסוב.
הסמל שהמועדון משתמש בו כיום נוצר בשנת 2010. הוא מורכב מגוונים שונים של אפורועל בסיסו פני זאב עם חיוך.
זאת משום שהזאב מייצג חוסר פחד, התמדה ואומץ, הוא סמל למוסר גבוה, צדק ושאיפה.
בכל קרב הזאב נלחם לניצחון.
זאב הוא חיה חכמה, ערמומית, אמיצה הראויה לכבוד.
הוא יכול להיות נדיב, ידידותי ונאמן, כשחיוך הזאב הוא סמל לנחישות, כוח, חופש ועצמאות, נאמנות לאינטרסים של האדם ורצון להגן עליהם.
המועדון נוצר במחוז מינסק, שכמעט שליש משטחו הוא יער.
בליגה הראשונה, האצטדיון הביתי היה האצטדיון האולימפי.
בעונת 2016, אירחה את משחקי הבית באצטדיון העירוני של מלדזייצ'נה.
האצטדיון נטול תאורה והדשא הוא דשא טבע.
שני יציעים עם תכולה כוללת של 4,800.
מאז עונת 2017, המועדון מקיים משחקי בית במינסק באצטדיון מינסק.
איסלנד השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "", שבוצע על ידי הזמר האיסלנדי דאדי פרייר.
ב-23 באוקטובר 2020, רשות השידור האיסלנדית הודיעה כי פרייר ייצג את איסלנד באירוויזיון 2021. ב-13 במרץ 2021, נחשף השיר שפריר יבצע על בימת האירוויזיון.
איסלנד השתתפה באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו שבאיטליה, עם השיר Með hækkandi sól" של להקת סיסטיר.
זו הייתה השתתפותה ה-34 בתחרות הזמר של האירוויזיון.
רשות השידור האיסלנדית (RÚV) הפיקה קדם לאומי בשם "Söngvakeppnin 2022", שדרכו נבחר השיר והנציג לתחרות הבינלאומית.
הקדם כלל שני חצאי גמר וגמר.
קדם לאירוויזיון 2022, השתתפה איסלנד בתחרות 33 פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1986. היא המדינה הנורדית היחידה שטרם הגיעה למקום הראשון.
אולם היא זכתה במקום השני פעמיים: באירוויזיון 1999 עם השיר "All Out of Luck" של סלמה ביורנסדוטיר ובאירוויזיון 2009 עם השיר "" של יוהאנה.
בשנת 2004, כשציג איגוד השידור האירופי את שיטת חצאי הגמר, איסלנד לא העפילה לשלב הגמר שבע פעמים.
באירוויזיון 2021 הגיע הנציג האיסלנדי דאדי פרייר, עם השיר "" למקום הרביעי עם 378 נקודות.
רשות השידור האיסלנדית משדרת באופן קבוע את הקדם הארצי לאירוויזיון.
בין השנים 2006–2020 האירוע בו נבחר הנציג האיסלנדי הוא Söngvakeppnin.
בשנת 2020 דאדי פרייר ניצח בקדם עם השיר "Think About Things".
בשל מגבלות מגפת הקורונה בהולנד בוטל אירוויזיון 2020. פרייר נבחר לייצג את המדינה פעם נוספת באירוויזיון בבחירה פנימית של הרשות.
"Söngvakeppnin 2022" הופק על ידי רשות השידור האיסלנדית כקדם הלאומי של המדינה לאירוויזיון 2022. הוא כלל שני חצאי גמר ב-26 בפברואר וב-5 במרץ וגמר ב-12 במרץ 2022. בניגוד למהדורות הקודמות של המופע, בהם נערך באולמות "Háskólabíó" ו-"Laugardalshöll", השנה הוחלט לצלמו מאולפני RVK.
המשדר הוגש על ידי יון יונסון, ביורג מאגנוסדוטיר וראגנהילדור סטיינאן יונסדוטיר.
בכל חצי גמר בוצעו חמישה שירים, שמתוכם העפילו שניים לשלב הגמר.
זהותם של שני השירים הנבחרים נקבעה על ידי הצופים בלבד דרך הצבעה טלפונית.
בזכות זה, אמרוסיס העפילה לגמר.
הגמר חולק לשני שלבים: בשלב הראשון חבר השופטים והצופים בחרו את שני השירים הטובים ביותר.
אותם השירים עלו לסיבוב השני של הגמר.
התקיים סבב הצבעה בין הצופים פעם נוספת, והקולות החדשים נצברו לאלו של הסיבוב הראשון.
לבסוף, "Með hækkandi sól" בביצוען של סיגה, בטא ואלין זכה במקום הראשון.
לקראת עונת האירוויזיון שינתה הלהקה את שמה ל"סיסטר".
שני חצאי הגמר התקיימו ב-26 בפברואר וב-5 במרץ 2022. בכול חצי גמר בוצעו חמישה מתוך עשרת השירים המשתתפים.
אל שלב הגמר העפילו שניים, בהחלטת הציבור בלבד, שהצביע דרך הטלפון.
במהלך שני ערבי חצאי הגמר הופיעו מספר אמנים איסלנדים במשדר.
בחצי הגמר הראשון הופיעו להקות הרוק GusGus וווק, שביצעו את השיר "" של יוהאנה.
בחצי הגמר השני שרה הזמרת GDRN את השיר "Open Your Heart".
גמר הקדם התקיים ב-12 במרץ 2022, וכלל את חמשת השירים שעברו את שלבי חצאי הגמר.
כמה ימים לפני המשדר נחשף כי שפתם של השירים לא תשתנה לקראת עונת האירוויזיון הקרבה.
לפיכך, שלושה מתוך המתמודדים (סטפן אולי, קטלה ולהקת סיגה, בטא ואלין) ביצעו את שירם באיסלנדית, בנות רייקיאוויק הכינו גרסה דו-לשונית בשפה האיסלנדית ובשפה האנגלית, ואמרוסיס החליטה לבצע את שירה כולו באנגלית.
משדר הגמר נפתח בהופעה של בירגיטה האוקדל לצד קטלה מרגרט ת'ורגיירסדוטיר, גאדיון דויד קרלסון, ת'ורי בריגיסדוטיר, ביורג מגנוסדוטיר, יון יונסון, ראגנהילדור סטיינון יונסדוטיר, ת'רסטר לאו גאנרסון.
בנוסף, דאדי פרייר, שייצג את איסלנד באירוויזיון 2021, הופיע בזמן בין השירים.
הלהקה גו איי, נציגי אוקראינה לאירוויזיון 2021, הייתה אמורה להופיע בשידור גם כן, אולם בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, היא לא הורשתה לחצות את גבולות מדינתה.
הנציג השוודי לאותה השנה, טוסי צ'יזה הופיע במקום זאת.
איסלה דל סול (בספרדית: Isla del Sol, מילולית "אי השמש") הוא אי בחלקו הדרומי של אגם טיטיקקה, השייך מנהלית למחוז לה פאס בבוליביה.
מבחינה גאוגרפית, פני השטח קשים.
זהו אי הררי, סלעי עם עצי אקליפטוס רבים.
אין כלי רכב או כבישים סלולים באי.
באי יש כמה יישובים ובהם מתגוררים כ-800 משפחות.
היישובים הגדולים ביותר הם יומאני (Yumani) וצ'יאפמפה (Challapampa).
כלכלת האי מתבססת בעיקר על הכנסות מתיירות, אך התושבים מתפרנסים גם מחקלאות ודיג.
יש יותר מ-80 אתרים ארכאולוגיים באי.
רובם מתוארכים לתקופת האינקה בסביבות המאה ה-15 לספירה.
ארכאולוגים גילו עדויות לכך שאנשים חיו על האי עוד באלף השלישי לפני הספירה.
גבעות רבות באי מכילות טרסות, המאפשרות חקלאות בשטח תלול וסלעי.
בין החורבות באי ניתן למצוא את טיטי קאלה (Titi Qala באיימרה: "טיטי" הוא חתול האנדים או גם עופרת, או בצבע עופרת, ו"קאלה" היא אבן, כלומר "אבן חתול הרים" או "אבן עופרת", מאויתת גם Titikala), מבנה דמוי מבוך הנקרא צ'ינקאנה (Chinkana), קאסה פאטה (Q'asa Pata) ופייקוקייאנה (Pillkukayna).
בדת האינקה האמינו כי אל השמש נולד כאן.
השם באיימרה לאי הוא "טיטיקקה" (Titi'kaka).
המשמעות המקורית של מילה זו אינה ידועה.
כמה בלשנים וארכאולוגים מאמינים שהשם הוא שיבוש של טיטי (חתול הר האנדים; עופרת, בצבע עופרת) וקאלה (סלע).
במילון איימרה-ספרדית משנת 1612 של , הביטוי Tahksi kala מתורגם כ"piedra fundamental" או "אבן יסוד", שאולי מרמז לסיפור המקור של האינקה שהשמש והירח נולדו באגם.
המיסיונר הספרדי תיעד שתי גרסאות של המיתוס על בריאת האינקה שהתרחש בחלקו הצפוני של האי הזה.
אומרים שמאנקו קאפאק, האינקה הראשון הגיח מצלע בולט במחשוף אבן חול גדול המכונה טיטי קאלה.
מאנקו קאפאק הוא בנו של אינטי האל המזוהה עם השמש.
בגרסה אחת של המיתוס, האנשים הקדומים של המחוז היו ללא אור בשמים במשך ימים רבים ונבהלו מהחושך.
לבסוף, האנשים ראו את השמש מגיחה מהצוק והאמינו שזה מקום משכנה של השמש.
בגרסה אחרת שסיפר קובו, אחרים האמינו שהצוק הוקדש לשמש מכיוון שהיא התחבאה מתחת לצלע ההר במהלך מבול גדול.
איסלה דל סול הייתה המקום הראשון שנחשף לאחר שמי השיטפון החלו לסגת והשמש הגיחה מטיטי קאלה כדי להאיר שוב את השמים.
מקדש נבנה בסלע זה ולאחר מכן הורחב על ידי קיסר האינקה העשירי טופאק אינקה יופאנקי.
הוא בנה מנזר לממאקונות (נשים נבחרות) וטמפו (פונדק) לביקור עולי רגל.
חפירות באתר הארכאולוגי של צ'ושו קויו (Ch'uxu Qullu), הממוקם על פסגה קטנה מעל מפרץ צ'איה (Challa), הובילו לשחזור של שרידים קדם-קרמיים ארכאיים שתוארכו בפחמן-14 לשנת 2200 לפני הספירה לערך.
שמונה שבבי אובסידיאן נמצאו במקום, ואנליזה בשיטת של שלושה מהשבבים גילה שכולם ממקור האובסידיאן שנמצא בקניון דל קולקה, ליד ארקיפה בפרו.
נוכחות של סוג אובסידיאן זה היא עדות ברורה לכך שתושבי האי השתתפו ברשת רחבה יותר של סחר חליפין.
אובסידיאן מאותו סוג התגלה גם באתר ארכאולוגי סמוך, , הממוקם בשטח פרו.
ממצאים אלו מצביעים על המשכיות תרבותית בין שני האתרים הללו באותה מסגרת זמן קדם-קרמית.
לפי מודל אחד, אין דרך בין החוף לאי השמש שאינה עוברת על פני אזורים שבהם קרקעית האגם מגיעה לעומק של 200 מטרים או יותר.
מחקרי פלאוקלימטולוגיה מצביעים על כך שבסביבות 3100 לפנה"ס, היה מפלס אגם טיטיקקה נמוך ב-85 מטרים מהתנאים המודרניים, והגיע לרמות מודרניות בערך בשנת 2000 לפנה"ס.
לפיכך, בשנת 2200 לפני הספירה היה כנראה מפלס האגם נמוך מהיום, אך עדיין גבוה מספיק כדי שהאי יופרד על ידי מים מהיבשת.
לפיכך, נתונים מצ'ושו קויו מצביעים על כך שתרבויות גדת האגם השתמשו בטכנולוגיית כלי שיט מפותחים היטב במהלך התקופה הארכאית.
האי היה מיושב ברציפות מלפחות 2200 לפני הספירה ועד היום.
יש התיישבות משמעותית בתקופת שלב העיצוב המוקדם (1800–1100 לפנה"ס), תקופת שלב העיצוב התיכון (1100–500 לפנה"ס) ותקופת שלב העיצוב העליון (500 לפנה"ס – 500 לספירה).
כלי החרס המתועדים הקדומים ביותר באי מתוארכים בין 1426 ל-1316 לפני הספירה.
ההתיישבות משמעותית ביותר היא של תרבות טיוואנאקו באי.
האתר של "צ'וקריפופאטה" (Chucaripupata) היה אתר טקסים מרכזי של טיוואנאקו שנמצא מעל הטיטי קאלה, שהתפרסם בגלל האינקה.
כל האתרים הללו ממוקמים בצד המערבי של האי.
אתר "צ'וקריפופאטה" נמצא רק כמה מאות מטרים מטיטי קאלה, ומיד מעליהם נמצא מחשוף סלע המכונה "מורוקטה" (Murokata).
לכן ייתכן ש""מורוקטה"" היה "הסלע הקדוש" של תרבות טיוואנאקו.
העדויות הארכאולוגיות מצביעות על כך שלא היה שימוש במורוקטה או בטיטי קאלה במהלך תקופת הביניים המאוחרת (בערך 1000–1450 לספירה).
עם כיבוש אזור טיטיקקה הדרומי על ידי האינקה הוסב אזור טיטי קאלה לאחד מיעדי העלייה לרגל החשובים ביותר במדינת האינקה, שווה ערך לאורקל המפורסם בפצ'אקמק על החוף שמדרום ללימה.
חקירות ארכאולוגיות תת-מימיות שנערכו מחוץ לאי בשנים 1989–92 הובילו לגילוי חפצים גם של האינקה וגם של טיאוואנקו.
אלו מוצגים כעת במוזיאון באתר בצ'יאפמפה.
איי מריה (בספרדית: Islas Marías; "איסלאס מריאס") הם ארכיפלג של ארבעה איים השייכים למקסיקו.
הם ממוקמים באוקיינוס השקט, מאה קילומטרים מול חופי מדינת נאיאריט ו-370 קילומטרים דרומית מזרחית לקצה באחה קליפורניה.
מבחינה מינהלית, האיים מהווים חלק מהממשל העירוני מוניציפלי של סן בלאס, נאיאריט.
האיים שימשו כמושבת עונשין עד 18 בפברואר 2019, כאשר הנשיא אנדרס מנואל לופז אוברדור הורה על סגירת פעולתו של הכלא הפדרלי באיי מריאס.
האירופאי הראשון שגילה את האיים היה דייגו הורטאדו דה מנדוסה, בן דודו של הרנאן קורטס ב-1532, שהעניק להם את השם איי מגדלנס (Islas Magdalenas), על שם מריה מגדלנה.
לא נמצאו באי עדויות למגורים קודמים של עמים ילידים.
בשנת 2010 הוגדר הארכיפלג על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית.
האיים הם בשטח כולל (מצרפי) של 244.97 ק"מ, והאוכלוסייה הם היא של 1,116 איש.
באיסלה מריה מאדרה נמצאים נכון למפקד 2005 גם כ-8,000 אסירים.
היישוב המרכזי הוא פוארטו באלטו, עם 602 תושבים.
האי של האם מריה, "איסלה מריה מאדרה", , הוא הגדול מבין האיים, עם שטח של 145.28 ק"מ.
הוא מאכלס את כלא איסלאס מריאס, שהוקם שם ב-1905. שני האיים הגדולים הבאים הם איסלה מריה מגדלנה (70.44 ק"מ), ובהמשך דרומה, איסלס מריה קליאופאס , (19.82 ק"מ).
הם נקראו על שם שלוש נשים הנקראות מרים בברית החדשה המקראית, מרים, אם ישו, מרים המגדלית ומרים אשת קלופה בהתאמה, והן מכונות ה-Tres Marias, שלוש המריות.
אי קטן יותר, סן חואניטו, בשטח של 9.1 ק"מ שוכן מול החוף הצפוני של איסלה מריה מאדרה.
האיים מפורטים מצפון לדרום בטבלה הבאה:
מחקרים תומכים בהשערה שאיי מריאס הם שברים של קרום יבשתי שנותרו מההפרדה של חצי האי באחה קליפורניה מהיבשת של מקסיקו.
סלעים שנמצאו באיים מתכתבים עם סלעים שנמצאו סביב קאבו סן לוקאס, כמו גם פוארטו ואיארטה.
הטמפרטורה הממוצעת של האי היא כ־30 מעלות בממוצע לאורך השנה.
בחודשים אפריל, מאי ויוני הטמפרטורות חוצות לפעמים את הגבול של שלושים וחמש מעלות צלזיוס.
בדצמבר, ינואר ופברואר הטמפרטורות נשארות לעיתים מתחת לעשרים וחמש מעלות.
במקרים נדירים הטמפרטורה עשויה לרדת מתחת לעשרים מעלות צלזיוס.
רוב הזמן מזג האוויר נשאר יבש אבל ביולי, אוגוסט וספטמבר עשויים לרדת גשם של עד 10 מ"מ.
מהירות הרוח הממוצעת היא בין שנים עשר לתשעה עשר קמ"ש.
הוריקן וילה עבר באיסלאס מריאס ב-23 באוקטובר 2018. מרכז ההוריקנים הלאומי דיווח על "נחשול סערה מסכן חיים שמתרחש לאורך חופי איי מריאס.
באיים נמצא מגדלור פעיל, הממוקם על רכס מעל פוארטו באלטו באיסלה מריה מאדרה.
גובה המגדלור הוא שישים ושניים מטרים, שהם כ־30 קומות.
הגלריה הראשית של המגדלור צבועה בלבן ואילו מגדל המגדלור נצבע באדום ולבן.
המגדלור עשוי בטון ועם המגדלור נבנה גם בית שומר אחד גדול.
הוא מאיר שני הבזקים לבנים כל 10 שניות.
קוטר המגדלור הוא שבעה מטרים.
כלא איסלאס מריאס נבנה בשנת 1905. אחד מהאסירים היותר בולטים בכלא היה הסופר הפרוגרסיבי המקסיקני חוסה רבולטאס שכתב את ספרו הראשון Los Muros de Agua (חומות המים, 1941) בזמן שהיה כלוא שם.
נשיא מקסיקו, אנדרס מנואל לופס אוברדור, הודיע ב-18 בפברואר 2019, כי הממשל בראשותו יסגור את הכלא הפדרלי באיסלס מאריאס, ויחליף אותו במרכז תרבותי חדש שייקרא על שמו של חוסה רבולטאס.
בהצהרתו אמר כי הוא רוצה לקדם "יותר בתי ספר ופחות בתי כלא".
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, הייתה איסלנד ממלכה עצמאית שהייתה קשורה באוניה פרסונלית עם דנמרק ומלכה, כריסטיאן העשירי שימש כראש המדינה של שתיהן.
איסלנד נותרה נייטרלית במהלך המלחמה.
עם זאת, ב-10 במאי 1940 פלשה בריטניה לאיסלנד וכבשה אותה.
ב-7 ביולי 1941 הועברה השליטה על המדינה לארצות הברית, שעדיין הייתה מדינה נייטרלית.
ב-17 ביוני 1944 איסלנד פירקה את האיחוד שלה עם דנמרק והפכה לרפובליקה.
במהלך שנות ה-30 קיבלה ממשלת בריטניה התראות חוזרות על העניין ההולך וגובר של ממשלת גרמניה באיסלנד.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, דנמרק ואיסלנד הכריזו על עצמן כנייטרליות והגבילו את ההגעה לאי באמצעות כלי שיט ומטוסים של הצדדים במלחמה.
לאחר הכיבוש הגרמני של דנמרק הקשר בין המדינות התערער.
בתחילה, ממשלת איסלנד שמרה על נייטרליות והגבילה הגעה של אוניות מלחמה לשטח בשליטתה.
ב-10 באפריל קבע הפרלמנט האיסלנדי כי הוא לוקח את השליטה על יחסי החוץ ובחר במושל זמני, סוון ביירנסון.
בנוסף, הוקמה נציגות דיפלומטית בניו יורק.
עם זאת, איסלנד לא אכפה את ההגבלות בנוגע לכניסה למים הטריטוריאליים שלה ואפילו קיצצה בתקציב משמר החופים.
הדבר גרם לכך שספינות סוחר של מדינות הציר שחיפשו מקלט במים של איסלנד הוטבעו על ידי אוניות מלחמה של בעלות הברית.
הבריטים אכפו בקרה קפדנית על הייצוא מאיסלנד, ומנעו משלוחים רווחיים לגרמניה כחלק מהמצור הימי עליה.
לונדון הציעה לאיסלנד לשתף איתה פעולה, כ"לוחמת וכבעלת ברית", אך רייקיאוויק סירבה.
הנוכחות הדיפלומטית הגרמנית באיסלנד, לצד החשיבות האסטרטגית של האי, הדאיגה את הבריטים.
לאחר מספר ניסיונות כושלים לשכנע את איסלנד להצטרף לבעלות הברית, ב-10 במאי 1940 פתחה בריטניה בפלישה לאי וזאת במטרה להקדים את הגרמנים בפלישה לאי, אותה תכננו כחלק מ"מבצע איקרוס".
בערב הפלישה פרסמה ממשלת איסלנד מחאה על כך שהנייטרליות שלה "הופרה באופן בוטה" וש"עצמאותה הופרה" וציינה שהיא מצפה לקבל פיצוי על כל הנזקים שנגרמו.
הבריטים הבטיחו לפצות את האיסלנדים, להגיע אתם להסכמים עסקיים נוחים, לא להתערב בענייניה הפנימיים של איסלנד ולפנות ממנה את כל הכוחות מיד עם תום המלחמה.
תוך שהם הרגילו את עצמם למצב החדש, שיתפו הרשויות האיסלנדיות פעולה דה פקטו עם כוחות הפלישה, אף על פי שבאופן רשמי הם החזיקו במדיניות נייטרלית.
בימים הבאים נשלח ציוד להגנה אנטי אווירית שצוותיו היו מאומנים באופן חלקי בלבד ושהיה בלתי מספיק למשימת ההגנה על האי.
כוח ראשון של 746 נחתים בריטים שכבש את האי הוחלף ב-17 במאי בידי שתי חטיבות צבא רגילות.
ביוני הגיעו לאי חיילים ראשונים מכוח "Z" שמקנדה כדי להקל על הבריטים ולהחזיר חיילים להגנה על בריטניה.
שלושה גדודים קנדיים שלטו באיסלנד עד אביב 1941, אז הוחלפו בידי כוח חיל המצב הבריטי, והועברו לבריטניה כדי לסייע בהגנה.
ב-7 ביולי 1941 הכריז נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט כי ארצות הברית הנחיתה כוחות באיסלנד כדי למנוע השתלטות גרמנית על נתיבי השיט והאוויר החיוניים לארצות הברית.
המיקום האסטרטגי של האי והיותו מתאים לבסיסי חיל אוויר וצי, גרם לעלייה בחשיבותו.
חטיבת הנחתים הראשונה, שכללה 4,100 חיילים שהתה באיסלנד עד תחילת 1942, אז הוחלפה בידי חיילים מצבא ארצות הברית, כדי שתוכל להצטרף ללחימה באוקיינוס השקט.
איסלנד שיתפה פעולה עם הבריטים ולאחר מכן עם האמריקאים, אך נותרה באופן רשמי נייטרלית עד סוף המלחמה.
מספר היסטוריונים פיתחו את "תאוריית המחסה", לפיה איסלנד ומדינות קטנות אחרות, בנוסף לבריתות הרגילות, מחפשות מחסה עם מדינות או ארגונים גדולים יותר כדי לפצות על נקודות התורפה שקיימות בשליטה על אזור קטן.
כוחות בריטיים רבים עברו דרך איסלנד, מה שיצר הפרעה בחיי האזרחים.
כך, דיווחים הראו שנשים ונערות ניהלו יחסים עם החיילים, וכן נראתה עלייה בזנות.
דיווחים אלו גרמו לעוינות בין החיילים לגברים באיסלנד.
האינטראקציה בין החיילים לנשים נודעה בשם Ástandið או אסטנדד ("המצב" באיסלנדית).
נשים רבות נישאו לחיילים מבעלות הברית והביאו עמם ילדים לעולם, שרבים מהם נשאו את הפטרונים "הנסון" ("שלו" באיסלנדית).
לחלק מהילדים שנולדו יש שמות משפחה באנגלית.
במישור אחר, סחף מוקשים הפך לבעיה גדולה עבור האיסלנדים ועבור בעלות הברית, וכוח ראשון לסילוק מטעני חבלה הוכשר על ידי הצי הבריטי ב-1942. הכוחות הבריטיים סיפקו למשמר החופים האיסלנדי נשק ותחמושת, כמו גם מטעני עומק נגד הצוללות הגרמניות.
במהלך המלחמה הצליחו מוקשים וצוללות גרמניות להטביע מספר כלי שיט של איסלנד.
כ-230 איסלנדים נהרגו במלחמה, רובם בהטבעת כלי שיט על ידי צוללות גרמניות.
לנוכחות הבריטית והאמריקאית הייתה השפעה משמעותית על איסלנד.
פרויקטים הנדסיים רבים כמו בניית נמל התעופה של רייקיאוויק, הביאו תעסוקה לרבים.
בנוסף, איסלנד נהנתה מייצוא דגים לממלכה המאוחדת.
כיום, מכונה מלחמת העולם השנייה באיסלנד מדי פעם כ"המלחמה הנפלאה" או "המלחמה המבורכת" (Blessað stríðið), בשל השפעתה על איסלנד.
איסלנד השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Scared of Heights" בביצוע הזמרת האיסלנדית הרה ביורק.
תאגיד השידור האיסלנדי, Ríkisútvarpið (RÚV), הפיק את הקדם המסורתי Söngvakeppnin על מנת לבחור את נציגות המדינה לתחרות.
איסלנד הוגרלה להתחרות בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2024, שהתקיים ב-7 במאי.
היא הופיעה שמינית בסדר ההופעות, לפני סלובניה ואחרי קרואטיה.
בסוף הערב כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר.
מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום ה-15 והאחרון בחצי הגמר עם 3 נקודות בלבד.
קודם לאירוויזיון 2024 השתתפה איסלנד בתחרות שלושים ותשע פעמים מאז הופעת הבכורה שלה באירוויזיון 1986. היא הגיעה פעמיים למקום השני, ורשמה את הישגה הטוב ביותר בתחרות.
הפעם הראשונה אירעה בשנת 1999 אז נשלחה סלמה ביורנסדוטיר עם השיר "All Out of Luck".
עשור אחר כך דורגה יוהאנה עם שירה "" במקום השני גם כן.
כמו כן, שניים מנציגיה הגיעו למקום הרביעי: האחד, סטיורנין עם "Eitt lag enn", עשה זאת ב-1990, ואילו דאדי פרייר עם "", דורג במקום זה באירוויזיון 2021. מאז החלת שלבי חצאי הגמר ב-2004 כשלה המדינה שמונה פעמים בניסיון להעפיל לגמר, כולל באירוויזיון 2023 כשטיליאו ושירה "Power" דורגו במקום ה-11 בשלב זה.
תאגיד השידור האיסלנדי, Ríkisútvarpið (RÚV), משדר בקביעות את אירועי האירוויזיון בשטח המדינה, ומארגן את תהליך בחירת הנציגות האיסלנדית לתחרות.
בין השנים 2006–2020 והחל מ-2022 נבחר נציג המדינה דרך תחרות הקדם Söngvakeppnin.
ב-30 במאי 2023 אישר התאגיד את השתתפות המדינה באירוויזיון 2024, והשאיר את שיטת הבחירה על כנה.
ב-15 ביוני 2023 פתח RÚV את תקופת הגשת המועמדויות להתחרות בתחרות הקדם הארצית.
תאריך סגירת ההרשמה נקבע ל-10 בספטמבר.
עם תום התקופה הוגשו לתאגיד 118 שירים.
בנוסף לתהליך זה הזמין RÚV כמה מוזיקאים ידועי-שם באיסלנד להשתתף באירוע.
ב-27 בינואר 2024 נחשפו עשרת האמנים הנבחרים.
שמו של בשאר מוראד נודע לציבור שלושה ימים לפני כן.
בין המשתתפים נמנית הרה ביורק, שייצגה את איסלנד באירוויזיון 2010.
שני חצאי הגמר התקיימו ב-17 וב-24 בפברואר 2024. חמישה שירים בוצעו בכל אירוע, ומתוכם רק שניים העפילו לגמר.
בחצי הגמר הראשון הופיעו פרידריק אומאר, נציג איסלנד לאירוויזיון 2008 כחלק מהצמד יורובנדיד וסיגרידור ביינטיינסדוטיר, נציגת איסלנד בשנים 1990 כחלק מסטיורנין, 1992 כחלק מהיט 2 היט ו-1994. בחצי הגמר השני הופיעו דנייל וג'ואי גריטס, ביורגבין האלדורסון, נציג איסלנד לאירוויזיון 1995 ואנשטיין מנואל סטפנון.
הגמר התקיים ב-2 במרץ 2024, וכלל את חמשת המועמדים שהעפילו משלבי חצאי הגמר.
בעוד שכל השירים שהתחרו בחצי הגמר חויבו להיות באיסלנדית, בגמר ניתנה למשתתפים האפשרות לבצע אותם באנגלית.
וייב בחרו להשאיר את שירם באיסלנדית, ואילו הארבעה הנותרים החליפו את השפה לאנגלית.
בגמר הופיעו טיליאו, נציגת איסלנד לאירוויזיון 2023 וסלמה ביורנסדוטיר, שייצגה את המדינה בשנים 1999 ו-2005.
חבר השופטים הורכב מוויגדיס האפלידאדוטיר, זמרת, שחקנית ופעילת זכויות אדם; סינדרי אסטמרסון, מנהלת ב"איסלנד איירוייבס"; ארנה הרון, זמרת ומגישה ברדיו; ארני מת'יאסון, עיתונאי וכותב; סיגרידור ביינטיינסדוטיר, זמרת; איינאר בארדרסון, יו"ר מועצת ההנהלה של מרכז המוזיקה האיסלנדית ואלין הול, מוזיקאית.
על מנת לקדם את השיר לפני הופעתה באירוויזיון אישרה ביורק את השתתפותה ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, בקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל, במסיבת האירוויזיון הנורדית בסטוקהולם ב-14 באפריל, בליל האירוויזיון של אוסלו ב-20 באפריל ובמסיבת האירוויזיון של קופנהגן ב-4 במאי.
השתתפותה של ישראל באירוויזיון 2024
השתתפותה של ישראל באירוויזיון 2024, על-אף מלחמת חרבות ברזל והמשבר ההומניטרי ברצועת עזה שנגרם כתוצאה מכך, עוררה מחלוקת באיסלנד ובמדינות נוספות.
על-אף ההצהרה הרשמית שפרסם תאגיד השידור בדבר השתתפותה של איסלנד בתחרות, נשלחו עצומות מחאה מטעם אגודת המוזיקאים של איסלנד (FTT) ופעילי תנועת ה-BDS, שגרמו ל-RÚV לשנות את הצהרתו ולקבוע כי יתאפשר לזוכה ה-Söngvakeppnin 2024 לוותר על זכות ייצוג המדינה בתחרות.
לקראת משדר הגמר הודיעו שני המתמודדים ביורק ומוראד כי הם ישתתפו באירוויזיון אם יזכו.
מועד קבלת ההחלטה הסופית נקבע ל-11 במרץ.
באותו היום אישר RÚV את השתתפותה ביורק בתחרות.
גיסלי מרטיין בלדורסון, פרשן RÚV לאירוויזיון בין השנים 1999–2005 ומאז 2016, לא שב לתפקידו במחאה על "חוסר התגובה" מצד איגוד השידור האירופי בנוגע לרצח עם שמתבצע, לכאורה, ברצועת עזה.
מוראד, זמר ממזרח ירושלים שהגיע למקום השני בקדם, השתתף באירוע ה-"Falastinvision" ("פלסטינויז'ן") במאלמה, כמחאה על גמר אירוויזיון 2024.
במרץ 2024 קבע סקר מבית מסקינה שנערך בקרב אזרחי איסלנד כי 32.3% רצו שהמדינה תשתתף באירוויזיון, 42.2% ענו בשלילה ו-25.5% נמנעו.
סקר דומה על ידי פוסנט הראה 31% תמיכה, 46% התנגדות ו-23% נמנעים.
האשמות באי-סדרים בהצבעה וקריסת יישומון ההצבעה
ב-10 במרץ 2024 דווח באתר "מאנליף" על כך שיוגב סגל, עובד בתאגיד השידור הישראלי, פתח, כביכול, בקמפיין נגד מוראד במהלך גמר ה-Söngvakeppnin.
לטענת האתר, סגל ניצל את מעמדו כמנהל קבוצת הפייסבוק "מטיילים ישראלים באיסלנד" ועודד את חבריה להצביע לביורק ולא למוראד המזוהה כפלסטיני.
בהודעה לאתר מעריצי האירוויזיון ביוון, "Eurovisionfun", הודה סגל במעורבותו, אך דחה את טענת מעורבותו של התאגיד הישראלי.
לקראת התחרות שידר RÚV את התוכנית המסורתית Alla leið החל מ-13 באפריל.
תקופת השידור נמשכה עד ל-4 במאי והיא כולה הוגשה על ידי אווה רוז.
בתוכנית האזין פאנל מומחים לשירים המתחרים באירוויזיון 2024. לבסוף נקבע כי השיר הצרפתי, "Mon amour" בביצוע סלימאן הוא הטוב ביותר בתחרות השנה.
RÚV שיתף פעולה עם DR הדני, תאגיד השידור השוודי, ARD הגרמני, BBC הבריטי, ČT הצ'כי, ERR האסטוני, פראנס טלוויזיון, NRK הנורווגי ו-Yle הפיני בשידור התוכנית ABBA – Against the Odds לרגל יום השנה החמישים לניצחון הראשון של שוודיה באירוויזיון: "Waterloo" של אבבא.
שני חצאי הגמר והגמר שודרו על ידי RÚV עם פרשנות בשפה האיסלנדית מפי גאנה דיס אמילסדוטיר ובערוץ RÚV 2 עם שפת הסימנים האיסלנדית.
שלושת המשדרים עלו גם ברדיו דרך Rás 2.
איסלנד בחרה להציג את ICY, נציגי המדינה לאירוויזיון 1986 ואת דאדי פרייר, נציג המדינה לאירוויזיון 2021, שדורגה במקום הרביעי.
ביורק השתתפה בחזרות טכניות למופע ב-28 באפריל וב-1 במאי.
חבר השופטים האיסלנדי הורכב מאיוואר גודמונסון, מרינו גייר ליליינדאהל, תודור הלגי תודארסון, טיליאו פטורסדוטיר ותורנו ארנה קלאוסן.
בחצי הגמר הראשון הגיעה איסלנד למקום ה-15 עם 3 נקודות, ולא העפילה לשלב הגמר.
אף מדינה לא העניקה לה את "12 הנקודות" בחצי הגמר.
היא העניקה בגמר את 12 הנקודות שלה לצרפת (שופטים) ולקרואטיה (קהל).
מגיש ההצבעה מטעם איסלנד היה פרידריק אומאר, שייצג את המדינה באירוויזיון 2008 כחלק מיורובנדיד.
במיתולוגיה היוונית, איסמנה היא נסיכת תבאי, בתו ואחותו למחצה של אדיפוס, מלך תבאי, בתה ונכדתה של יוקסטה, ואחותם של אנטיגונה, אטאוקלס ופולינייקס.
היא מופיעה בכמה מחזות טרגיים של סופוקלס: בסוף אדיפוס המלך, באדיפוס בקולונוס ובאנטיגונה.
היא מופיעה גם בסוף המחזה "שבעה נגד תבאי" של אייסכילוס.
אף על פי שלא נוקבים במחזה "אדיפוס המלך" בשמה, איסמנה נראית בסוף המחזה כאשר אביה/אחיה מקונן על ה"בושה" וה"צער" שהוא מרגיש כשהוא עוזב אותה ואת אחותה.
אדיפוס מתחנן בפני קריאון שישמור עליהן, אך בצערו מגיע לקחת אותם איתו כשהוא מובל.
קריאון מונע ממנו להוציא את בנותיו מהעיר איתו.
איסמנה מופיעה באדיפוס בקולונוס כדי לספר לאביה על המצב בתבאי ועל היריבות של בניו.
היא מסבירה שאטאוקלס לקח את כס המלכות מפוליניקס וגירש אותו מהעיר.
כתוצאה מכך, פוליניקס אסף צבא משלו כדי להחזיר את העיר "או למות שם בכבוד".
לפי האורקל מדלפי, המקום בו ייקבר אדיפוס יקבע את תוצאת המלחמה בין האחים.
איסמנה מספרת לאביה שקריאון מתכנן לקבור אותו על גבול תבאי כדי שתושג התוצאה הרצויה.
כששמע זאת, אדיפוס קילל את בניו וסירב לעזוב את קולונוס.
המקהלה (במחזה זה הם נקראים "זקני קולונוס") אומרים לו שמכיוון שהוא הלך על האדמה הקדושה של האומנידיות, הוא צריך "לבצע טקסי טהרה".
בשל עיוורונו וגילו, אדיפוס אינו מסוגל למלא את המשימה הזו ומבקש מאחת מבנותיו לעשות זאת במקום זאת.
איסמנה מסכימה ויוצא לעשות זאת.
בהמשך המחזה, בניסיון לאלץ את אדיפוס לחזור לתבאי, קריאון אומר לו שהוא תפס את איסמנה ולוקח משם גם את אנטיגונה.
עם זאת, תסאוס והאתונאים משתלטים עליהם ויוצאים לשחרר את הבנות.
איסמנה מופיעה שוב בסוף המחזה עם אחותה כשהם מתאבלים על מות אביהם ומקוננים על כך שהם לא יכולים להצטרף אליו.
תסאוס אומר להם שאדיפוס נקבר אך מיקום הקבר הוא סודי ואסור לו לספר להם על כך.
אנטיגונה מחליטה לחזור לתבאי, ואיסמנה הולכת איתה.
בסצנת הפתיחה של המחזה, אנטיגונה מספרת לאיסמנה על תוכניותיה לקבור את אחיהן פוליניקס, ומבקשת ממנה להצטרף אליה.
בעוד איסמנה מבכה את גורלה של גופתו של פוליניקס, היא מסרבת להמרות את חוקי העיר ולא מוכנה לשתף פעולה עם אנטיגונה.
עם זאת, איסמנה מציעה לה לנהוג בחוכמה ואומרת שהיא לא תשתף את התוכנית של אנטיגונה.
אנטיגונה, לעומת זאת, אומרת לה לא לשתוק אלא לספר לכולם בעיר.
ברגע שאנטיגונה נתפסת, למרות אירוסיה לבנו הימון, קריאון קובע שהיא תיקבר בחיים.
לאחר מכן מכריזה איסמנה שהיא סייעה לאנטיגונה ורוצה לחלוק את גורלה, אף על פי שהיא לא השתתפה בפשע.
אנטיגונה מסרבת לתת לה לסבול בגלל עקרון שהיא לא תומכת בו, ואומרת לה להמשיך לחיות.
אנטיגונה אומרת לה "בחיים בחרת, ואני במוות", אך איסמנה עונה לה ואומרת ששתיהן אשמות.
אף על פי שתכנן בתחילה להרוג את שתיהן, לאחר שיחה עם בנו מחליט קראון לכלוא רק את אנטיגונה במערה, בעוד איסמנה תישאר בחיים מכיוון שהיא החפה מפשע.
המחזה "שבעה נגד תבאי" של אייסכילוס מתאר את המלחמה ואת מותם של אטאוקלס ופוליניקס.
בסוף ההצגה מספרת המקהלה על כך שאיסמנה ואנטיגונה נכנסות לשיר קינה יחד עבור שני אחיהן.
בעוד אנטיגונה יוצאת עם הסמיכורוס הראשון ומלווה את גופתו של פוליניקס, איסמנה יוצאת עם הסמיכורוס השני, ביחד עם גופתו של אטאוקלס.
המשורר היווני מימנרמוס מסביר כי איסמנה נרצחה על ידי טידאוס, אחד מהשבעה.
לפי הסבר זה, איסמנה ואהובה תיאוקלימנוס נפגש מחוץ לעיר בעת המצור.
אתנה סיפרה לטידאוס על מקום המפגש, והוא תפס אותה בזמן שתיאוקלימנוס ברח.
בעוד איסמנה התחננה לרחמים, טידאוס לא הושפע מתחנוניה והרג אותה.
הסיפור לא מוזכר באף כתיבה קלאסית אחרת, אבל הסצנה מיוצגת על אמפורה קורינתית מהמאה ה-6 לפנה"ס השוכנת כעת בלובר.
איסמנה היא המספרת המרכזית של הרומן "ילדי יוקסטה" מאת נטלי היינס, שיצא לאור ב-2017.
מוסטפא איסמט אינני (בטורקית: Mustafa İsmet İnönü; 24 בספטמבר 1884 – 25 בדצמבר 1973) היה איש צבא ומדינאי טורקי, הראשון שכיהן כראש המטות המשולבים של טורקיה וכראש ממשלתה, וכן כנשיאה השני.
אביו היה עובד מדינה עות'מאני ממלטיה, ואמו בת לפליטים טורקים שנמלטו מבולגריה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית שהתרחשה בין השנים 1877–1878. אינני היה ידידו הקרוב של מוסטפא כמאל, והוא היחיד שזכה להיקבר לצדו באנטקביר, המאוזוליאום של אטאטורק באנקרה.
אינני סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ב-1903. הוא התגייס לצבא העות'מאני ונודע כאיסמט פאשה (İsmet Paşa).
הוא השתתף בדיכוי מרד שפרץ באזור אדירנה ב-1906, וכשהוקמה מועצת האיחוד והקידמה (İttihad ve Terakki Cemiyeti) בידי הטורקים הצעירים, הצטרף לשורותיה.
הוא שירת בסוריה ובתימן, ומשהחלה מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה לצדו של מוסטפא כמאל באזור צ'נקלה ובחזית נגד צבאות רומניה ורוסיה.
ב-1917 שירת בגזרות הקווקז וארץ ישראל, ולקראת סוף המלחמה ב-1918 בסוריה שוב תחת פיקודו של מוסטפא כמאל.
הוא המשיך והשתתף ביתר הקרבות במלחמת יוון–טורקיה עד לסיומה ב-1922.
עם תום מלחמת יוון–טורקיה מונה אינני לשר החוץ של האספה הלאומית ב-25 באוקטובר 1922, ובמסגרת זו שימש כראש צוות המשא ומתן בוועידת לוזאן, שניסחה את הסכם לוזאן אשר נחתם ב-24 ביולי 1923. הוא נחשב כמי שהביא להתמשכות הדיונים משך למעלה מחצי שנה ולהפסקתם בשל עקשנותו וחוסר נכונותו לוותר על עמדותיו.
הוא סיים את תפקידו כשר החוץ ב-27 באוקטובר 1923. ב-1 בנובמבר 1923, כשבוע לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה הטורקית ולאחר מינוי של מוסטפא כמאל כנשיא המדינה, מונה אינני לראש ממשלת טורקיה.
הוא שימש בתפקיד זה משך שבע כהונות עד 25 באוקטובר 1937, למעט שלושה וחצי חודשים בסוף 1924 ובתחילת 1925.