tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באמצע עונה 5 נכנסה להריון מתרומת זרע ובסופה ילדה את בנה איתן.
בנוסף בסוף הפרק התקבלה לעבודה ב"אפל" והעונה הסתיימה ברגע מותח כאשר לא ברור אם היא עברה לאפל או נשארה ב"שפע יששכר".
היא מכונת "ריקי" על ידי אביחי, "פצלוחה" על ידי כוכבה, ניסים ואנטולי, ו"בוס גדול" או בקיצור "בוסגה" על ידי ראמזי.
מגולם על ידי אמיר שורוש.
עובד כללי בכיר בסופר, ערבי-ישראלי המתגורר בג'סר א-זרקא.
ראמזי הוא הדמות היחידה בסדרה שלא פוגעת באף אחד אחר.
למרות המרחק מביתו לסופרמרקט שביבנה, ראמזי נוסע בארבע בבוקר לעבודה באוטובוס.
תכונות מאפיינות של דמות זו הן טוב לב מוגזם, תמימות ונאמנות מוגזמת לסופר "שפע יששכר" ברמה כמעט דתית.
למד בבית ספר מעורב בחיפה והתחיל לעבוד בסניף בגיל 13, ומאז הוא מקדיש לסופר את כל חייו ואף מגיל מוקדם יותר למד לשנן בעל פה תוויות של שמפו.
הוא אינו לוקח ימי חופש בגלל אהבתו לעבודה.
מכנה את שירה "בוס גדול", או בקיצור "בוסגה", אוהב מאוד את שאר העובדים ונאמן לצמרת המנהלים של הרשת.
מאוד קשור גם ללקוחות, מסביר פנים, ונוהג להיות בקיא בפרטים שהם חושפים בפניו.
עוזר לעיתים קרובות ללקוחות מבוגרות.
אחותו, סוהא, עבדה בסופר בפרק השני של העונה השנייה.
חובב בייסבול מושבע, בצעירותו שיחק בנבחרת המקומית של הכפר.
בסוף העונה הרביעית עזב את הסופר לאחר שהבין כי הצית אותו בטעות, ועמד לעזוב לקנדה.
צוות הסופר, בחיזוקה של הזמרת נועה קירל, נסע לג'סר א-זרקא על מנת לשכנעו לחזור.
כאשר ראמזי עדיין לא הסכים לחזור, צ'יבוטרו הכה את ראמזי עם המגנומטר שלו.
הצוות מחזיר את ראמזי המעולף לסופר.
כשראמזי מתעורר מעלפונו, הצוות משכנע אותו שהוא למעשה חלם.
בעונה החמישית מוציא רישיון נהיגה, אך נוהג בצורה פראית ביותר.
השחקן אמיר שורוש הסביר את הדמות:
מגולמת על ידי קרן מור.
קופאית שמאופיינת כעצלנית, שחצנית, נקמנית, צעקנית, סוציופתית, אנוכית, עצבנית, גסת רוח, תוקפנית, אלימה, מניפולטיבית וחסרת השכלה, ולמרות זאת היא גאה בעצמה ולא מתביישת במגרעותיה.
נרמז בסדרה שלו הייתה רוצה הייתה יכולה לרתום את יכולותיה לטובה, אך היא בחרה שלא.
מעדיפה לשנוא ולנקום על פני שיתוף פעולה ואהבה (לדוגמה בפרק יום האהבה).
נוטה לריב עם כל לקוח השוהה בקופתה, ובמיוחד עם הלקוח אמנון טיטינסקי אותו היא מחשיבה כיריב שלה.
כוכבה מוכרת באמצעות המילה "נבלות".
במהלך מספר פרקים מפגינה כוכבה הערצה לאחים גיא ורועי זוארץ, ומוכנה לעשות דברים רבים על מנת להיות נוכחת בהופעותיהם.
כוכבה חברה טובה של ניסים ואנטולי ואוהבת למתוח יחד איתם את צוות העובדים בסופר.
נוטה לעיתים תכופות לנצל את תמימותה של שירה אותה היא מכנה "פצלוחה".
לעיתים מוזכרת בבחירתה לחמצן את שיערה.
כוכבה גרושה ואם לארבעה ילדים, ששניים מהם ילדה עוד במהלך לימודי התיכון.
במהלך הסדרה, נחשפו שמותיהם של שלושה מילדיה – ג'סיקה, קו-סיטל ואוצר.
במהלך העונה השלישית הפגינה מורת רוח והומופוביות כלפי בנה אוצר, שיצא מהארון ותכנן להתחתן עם החבר שלו גון, ועודדה אותו לפתח קשר עם אישה.
כאשר נודע לה שחברתו החדשה של בנה היא קרובת משפחתה של שירה, שינתה את דעתה לקצה השני וחיבלה בקשר ביניהם יחד עם שירה.
לקראת החתונה של אוצר עם גון הפיקה לו קליפ מושקע עם משתתפים רבים, וקליפ זה הוא המעשה הטוב ולא אנוכי היחיד של כוכבה.
עברה לסופר המתחרה "אושר לוי" בפרק הלפני-אחרון של העונה השנייה, וחזרה אל "שפע יששכר" בפרק הסיום של העונה השנייה.
בעונה החמישית מתגלה כי יש לה אחות חורגת בת 7 בשם ניבי מאביה.
כוכבה היא מעין אנטיתזה לדמותה של לובה הקופאית (טל פרידמן) מ"ארץ נהדרת".
מגולם על ידי יניב סוויסה.
עובד כקצב בקצבייה של הסניף יחד עם חברו הטוב אנטולי.
הקשר בינו לבין אנטולי דומה לקשרים בין שאר הדמויות בסדרה, עובדים ולקוחות, בכך שהוא אינו אמיתי וכאשר נוח לו הוא מנצל את אנטולי (למשל את חוסר השליטה שלו בעברית במשחק 'ארץ עיר').
מרוקאי ודתי, היה גם דתי בצעירותו.
בתקופת שירותו הצבאי היה חילוני ולאחר מכן חזר בתשובה.
נשוי למלי (טלי בן יוסף).
אוהב למתוח את עובדי הסופר ביחד עם כוכבה ואנטולי.
כמו כוכבה גם הוא מכנה את שירה "פצלוחה".
מזכיר את סבתו כנעם במספר הזדמנויות וטוען שהיא עולה לו בחלומות ומגלה לו עתידות.
בעברו היה שחקן כדורגל קיצוני שמאלי בקבוצת הנוער של מכבי נתניה, ואף כצעיר נבחן בקבוצת ארסנל האנגלית.
מגולם על ידי דניאל סטיופין.
אנטולי הוא עולה חדש ממולדובה.
עובד כקצב בקצבייה של הסופר ביחד עם חברו הטוב ניסים, והם מבצעים מעשי קונדס ונוהגים לבזבז את זמן העבודה.
אנטולי חמום מוח שנוטה להתעצבן בקלות ולהתערב בענייניהם של אנשים אחרים.
נוהג להוסיף את המילים "טאק" ו"יפונומייט" בכל דבר שהוא אומר.
אנטולי נשוי למאשה, שבמהלך כל עונות הסדרה נמצאת בחודש התשיעי להריונה, אך יחסיהם רעועים עקב כך שהוא מרבה להסתכל על נשים אחרות ובשל כך מאשה מעיפה אותו מביתם פעמים רבות.
ייצג את מולדובה באירוויזיון 1998, כאשר עוד נקרא סרגיי.
עקב השתתפותו בלהקת "מולדובסקיה פאלאצ'י" ("התליינים ממולדובה"), כונה סרגיי "פאלאץ'".
בעקבות הביזיון שהגיעו למקום אחרון באירוויזיון, הוא שינה את שמו לאנטולי ועלה לישראל.
מגולמת על ידי אביבה נגוסה.
צינית, שנונה וחכמה, מרבה להתנשא במוצאה או בחוכמתה על שאר עובדי הסופר.
לומדת לתואר ראשון ועובדת בסופר כעבודה זמנית שהיא רק רוצה לסיים.
ידידה של בנה של כוכבה, אוצר.
אסתי מייצגת במידה רבה את הצופה עצמו בסדרה, שרואה את המתרחש בסופר מהצד, אם כי לעיתים קרובות היא נגררת אחרי השטויות שעובדי הסופר האחרים עושים.
מנהל האזור אביחי רומז פעמים רבות כי הוא מעוניין באסתי, אך היא אינה מעוניינת בו כלל, וחשה מוטרדת על ידו, מוכר בזה שהוא אומר לה "אחלה טייץ" ונותן לה לייקים ברשתות חברתיות.
כמו כן ראמזי ונעמי רבו על חיבתה של אסתי, אך לאסתי היה חבר באותה העת.
מגולם על ידי יעקב בודו.
המאבטח של הסופרמרקט המועסק כעובד קבלן מטעם חברת "רעם ביטחון".
מבוגר מאוד שמגיב באיטיות לאירועים הקורים בסופר, אף על פי שמחשיב את עצמו כמתאגרף מצטיין.
היה לטענתו מאמן מבוקש באגרוף.
בזמנו הפנוי הוא שחקן פעיל בתיאטרון יידישפיל.
שלוש פעמים אלוף ישראל באגרוף.
קצין חיל המודיעין במוצב החרמון בזמן מלחמת יום הכיפורים.
כוכבה, ניסים, אנטולי ועוד חלק מעובדי הצוות מכנים אותו "מגנומטר המחץ".
מגולם על ידי יגאל עדיקא.
מנהל אזור ברשת "שפע יששכר".
אדם חם מזג, עממי, גס רוח ורודף פרסום ועושר.
לא מחבב את שירה, טועה בשמה הפרטי, משפילה רבות ומכנה אותה "ריקי", נוטה לקחת קרדיט על רעיונות שהיא יזמה.
מאוהב באסתי ופונה אליה פעמים רבות בהערות.
נשוי לעופרה אך מחפש בגלוי נשים אחרות, נפרדו לזמן קצר ובמהלך זמן זה אביחי ניסה לצאת עם נשים אחרות באמצעות אפליקציות של היכרויות, ואף ניסה לחזר בגלוי אחר אסתי.
לבסוף, חזר לנהל מערכת יחסים עם עופרה.
בעונה הרביעית של הסדרה, מסופר כי מנכ"ל הרשת, יששכר שקדי, מתכוון להעניק סמנכ"לות או לאביחי או למתחרו גדי לייפר, אותו אביחי אינו מחבב, ובסוף עונה 4 קיבל את התואר מיששכר.
מגולם על ידי דב נבון.
רווק מזדקן הגר בבית אמו וחי על חשבונה.
מאופיין כקמצן, ממורמר, אגואיסט, קטנוני, עצבני ועקשן.
מנסה לא לשלם על כלום ומרבה בשל כך להתעמת עם כוכבה ונעמי.
הוא נוהג להגיע מדי יום לסופר על מנת לקנות לבן, מיץ עגבניות או כנף עוף אחת, והוא משלם במטבעות אותם מוציא משקית ששם בתוך פאוץ', שאיתו הולך תמיד.
שרוי באכזבה מתמדת כאשר לא מקבל דברים בחינם.
טיטינסקי יצא עם חפצי אלוני, אותה החשיב לאהבת נעוריו.
אחת התכונות שאהב בה ביותר זה שהיא פמיניסטית ולא מוכנה שישלמו עליה.
כאשר פגש בה בסופר לאחר שנים רבות נראה שהתרגש מאוד לראותה, אך יחסיהם לא הבשילו עקב כך שדרש לקבל בחזרה את מקומו בתור לקצבייה.
כמו כן, ניהל רומן קצר עם כוכבה כאשר זו חשבה שזכה בלוטו.
בעונה החמישית כמעט מת כשהורעל בידי כוכבה שנתנה לו 40 שקיות של אגוזי ברזיל בחינם, אשר אכילה של יותר משניים מהם ביום עלולה לגרום להרעלה או מוות.
טיטינסקי בעל מכונית ירוקה מסוג סובארו ג'אסטי, המופיעה גם בעונה השנייה (פרק "חמישים מיליון") וגם בעונה השלישית (פרק "15 דקות").
מגולמת על ידי דורית לב-ארי.
מנטורית אמידה ומתנשאת הנוטה להתערב בכל דבר הקורה בסופר, ואוהבת לעשות שיימינג לאנשים.
מצלמת בטלפון כל מיני דברים שלא לרוחה ומאיימת להביא את עיתונאית הצרכנות נגה ניר נאמן.
מדברת רבות עם חברתה המכונה "פצקלע" במהלך ביקוריה בסופר.
נשואה בשנית למוש ואמא לשני בנים, גומא וסוף, ולבת נילוס.
יש לשוני יחסים מורכבים עם לקוחה מתנשאת אחרת הנקראת דליה אביטל-גינוסר, היא טועה בשם המשפחה שלה במכוון ומכנה אותה "דליה אביטבול".
שוני כל הזמן מתייחסת כלפיה בחיבה ואף ברגשות הערצה לכאורה ומזמינה אותה באופן תדיר לביתם כשאומרת "תבואו, תבואו", אבל בפועל טוענת שאינה סובלת אותה ותעשה הכל נגדה.
שומרת באדיקות על תזונה בריאה ולא מכניסה לביתה דברי מתיקה מעובדים.
כמו כן, מנסה לשמור על קיימות (לא תמיד בהצלחה) ואף מטיפה לכך, מתנגדת לחיסונים והפלות ומאמינה בתאוריות קשר שונות עליהן אף כתבה מספר ספרים.
כמו כן, היא אתיאסטית המתנגדת לכפייה דתית ואף התעמתה עם שליחי חב"ד בחנוכה ועם הכוונה למנוע ממנה רכישת חמץ בפסח.
שם משפחתה, סטרטינר, הוא מחווה לשם משפחתו של עורך הסדרה עמית סטרטינר.
דמותה של שוני מבוססת על דימוי ה"קארן", שמתאר אישה מתנשאת שחושבת שהכל מגיע לה.
מגולם על ידי רודי סעדה.
נשוי לשירלי ואבא לילדה בשם מאיה ולילד בשם נאור.
לעיתים קרובות מנסה לרצות את שירלי ובמקביל לסיים את הקניות כמה שיותר מהר, כדי לשחק כדורגל עם החברים שלו ולבלות איתם ביחד.
אוהב להמשיל את עצמו למסי.
סבתו של נתן היא בולגריה, וסבו קנה וילה בעין כרם.
נעמי לוי (מיה לנדסמן) – עובדת מחסן וירקנית בסופרמרקט; מכונה "בוצ'ה".
לסבית שהתחרתה על ליבה של אסתי כנגד ראמזי בעונה הראשונה.
בעונה השנייה, היא עוזרת לאסתי וכוכבה בקרב על המזגן.
אוהדת שרופה של מועדון הכדורגל ברצלונה ובמיוחד של ליונל מסי.
בעונה הרביעית, מתגלה כי היא מסתירה מאביה את היותה לסבית.
כאשר היא מגלה לאביה את היותה לסבית, הוא מתעלף מתדהמה ומפונה אל בית החולים.
כשאביה של נעמי מתעורר מתרדמתו, מסתבר שהוא סובל מאובדן זיכרון לטווח קצר ולא זוכר את הגילוי של נעמי.
למדה בבית הספר עד כיתה ג'.
מרבה להתעמת עם אמנון, ולהתעצבן עליו בצורה אגרסיבית.
חזי כהן (אושיק לוי; עונה 1) – ירקן.
מכור לעישון, ובשל כך קולו צרוד.
לקראת סוף העונה התפטר ויצא לפנסיה, בעקבות ניתוח מוצלח של תרומת כליה.
בן דודו של אמנון, שתרם לו את כלייתו.
דייזי נברסון (מייקל קביה פורגוד אהרוני; עונות 1 ו-3–5) – עובד קונגולזי שעבד בסופר במשך מספר פרקים.
התגלה כגנב הטלפונים של עובדי הסופר.
לטענתו גם ככה יחשבו שהוא גנב, אז לפחות יהיו לו פלאפונים.
בפרק ה-12 של עונה 3 הוא מגורש לקונגו לאחר שפג תוקפה של אשרת העבודה שלו והוא הופך לחלק מנבחרת השחייה הצורנית שלה ובעונה 4 חוזר לישראל.
מאריסה קנדאורוב (אמיליה לנצמן; עונות 3–5) – עובדת ניקיון ואופה בסופר, ממוצא רוסי.
איבדה טבעת שפרנקו קנה לשירלי אשתו.
דוד (טל טירנגל; עונה 2) – קופאי העובד לצד אסתי וכוכבה.
אבתסאם בהלול (יסמין בכריה; עונות 3–4) – קופאית ערבייה-ישראלית העובדת לצד כוכבה.
מוש וייס סטרטינר קלוגהפט (משה פרסטר) – בעלה הכנוע של שוני.
שוני מרבה לצעוק עליו, ללעוג לו ובפרק "אנטולי מתערב" מסתבר שהיא גם מתעללת בו בבית.
שם משפחתו המקורי היה קלוגהפט אך עם נישואיו לשוני החליף אותו בשם משפחתה ושם המשפחה של הגרוש שלה.
בעונה הרביעית, מוש מצטרף לצוות של מנקי רחובות, אך במהרה עוזב אותם, על פי פקודתה של שוני.
פראייר, מאוד לא אסרטיבי ונוהג להגיד כן לכל מה שאומרים לו.
בנוסף מוש הוא תלת לשוני ודובר אנגלית ורוסית לצד עברית.
גברת פפרני (רות פרחי; עונות 1–2) – לקוחה מבוגרת והמועדפת ביותר על ראמזי, על אף שהיא לא שומרת לו אמונים – בנוסף לסופר "שפע יששכר" קונה גם בסופר המתחרה "אושר לוי" וב"מחסני עד" ואף מנצלת אותו על מנת שיעזור לה בסחיבת המצרכים.
אחד הפרקים בסדרה מוקדש לה.
נפטרה בפרק הזמן שבין עונה 2 לעונה 4 (נרמז במהלך עונה 3 שנפטרה), ראמזי מבקר בקברה בפרק 11 של עונה 4.
גברת גאולה יצחקי (ענת פטלסקי; אורחת בעונה 1, 2-5)– לקוחה קבועה וממורמרת בסופר.
נוהגת להגיד "גועל נפש" על אירועים רבים הקורים בסופרמרקט, ובפרט בקופה.
בנה (גור עדן) הופיע בעונה 3, אז עזר לה להתבטא כאשר איבדה את הקול.
על פי "הקצבייה" (פודקאסט בהגשת ניסים ואנטולי המלווה את הסדרה) היא עוסקת באופן אירוני בהוראת עברית.
סוניה טיטינסקי (רבקה גור; אורחת בעונה 1, 3-5)– אימו המתעללת של אמנון טיטינסקי.
מאלצת את אמנון לערוך את הקניות עבורה.
בעונה השלישית נכנסה לזוגיות עם צ'יבוטרו.
היא היחידה מבין הקשישות שלא נעזרת בראמזי.
סוף סטרטינר (ירין אורון; עונות 2–4) – הבן של שוני.
בעונה 4, הוא מגלה כישורי משחק.
דליה אביטל-גינוסר (נועה יהודאי; אורחת בעונות 2-5) – מתרימה למען ארגוני צדקה בסופר ושותפה בארגון 'כדור אחד', המכירה את שוני וגורמת לה להתחרות עמה.
תומכת קיצונית באיכות הסביבה, בעונה 4 כמועמדת מטעם עצמה לתואר "יקיר העיר יבנה".
שוני מרבה לקרוא לה דליה אבוטבול.
אורן שקדי (במאי הסדרה בעונות 1–3), לעיתים גם מכונה "שינקין", הוא הקול אשר מראיין את הדמויות השונות.
הפרטים שהוא מצהיר על עצמו בסדרה לא תמיד מתואמים עם המציאות לגביו כך שהוא דמות בפני עצמה ולא מייצג את עצמו.
בעונה 1 הוא מצהיר שהוא מתגורר ברמלה.
בעונה 3 הוא מסרב לעשות קליפ חתונות עבור כוכבה בטענה שזה לא הז'אנר שלו.
אף על פי ששקדי אינו הבמאי של עונות 4 ו-5, הוא ממשיך לגלם בקולו את המראיין גם בעונות אלה.
יששכר שקדי (שקדיסלבסקי; רוני בליץ) – מנכ"ל רשת הסופרמרקטים "שפע יששכר".
אשתו לאה מתה בעונה 4. מעניק את הסגנות לאביחי בסוף עונה 4.
גדי לייפר (תמיר בר, עונה 4) - מנהל אזור צפון ברשת "שפע יששכר", חלקלק, דומה לאביחי בהתנהגותו.
יריבו של אביחי במרוץ לסגנות בעונה 4.
אורן קושתאי (רמי הויברגר) – מנהל הסניף השכן של הרשת המתחרה "אושר לוי".
אדם לא נעים, כהגדרתה של שירה שטיינבוך, שמחפש לריב איתה ולצחוק עליה.
מכנה את שירה בהתנשאות 'סוכרזית'.
מנסה להעביר את כוכבה ל"אושר לוי" ומצליח לתקופה מסוימת.
איש מאוד אמיד, הנוהג במכונית יוקרה מסוג מרצדס-בנץ GLE.
ישי פוטרוך (דרור טייכנר) – עובד חדש בסופר שנקלט ביום שבו התרחש פיגוע בעיר, אך התגלה כמי שהיה אחראי לרצח אחר ונתפס על ידי המשטרה.
יעקב כרמונה (חיים זנאתי) – בא להחליף את שירה כמנהל הסופר.
פוטר בעקבות כוכבה שהפיצה עליו שמועות.
חווה (גליה ישי) – באה להחליף את שירה כמנהלת הסופר לאחר חמישה מנהלים שונים.
דומה באופייה לכוכבה, מה שגרם לכוכבה לחבב אותה תחילה, אבל לשנוא אותה בהמשך.
תומר (סער שרון) – מנהיג חבורת נערים, המנסה לשכנע את אמנון לקנות להם סיגריות.
ישראל אהרוני – מופיע בתפקיד עצמו כלקוח שהגיע ליום קניות רגיל בשפע יששכר.
אביחי, מנהל הרשת, דורש משירה לדאוג ששהותו בסניף תתפרסם, על מנת שתהווה פרסומת לרשת.
סימה (יעל עמית) – לקוחה רווקה, רוצה לקנות רק את הבושם לאישה מתוך מארז זוגי ומאחדת כוחות עם אמנון שרוצה רק את הבושם לגבר.
אוצר שביט (עידו ברטל) – בנה של כוכבה, ידוע וברור לעין שהוא הבן המועדף עליה, יש להם קשר טוב ביחד.
כוכבה רצתה לקרוא לו "נסיך" אך עקב כך שהייתה טחינה בשם זה, בחרה בשם "אוצר".
אוצר הוא ביסקסואל, והחל מעונה 3 הוא בזוגיות עם גבר בשם גוֹן (המכונה "סרוח").
לזמן קצר יצא עם אישה בעידוד אמו, אבל הם נפרדו והוא חזר לגון, והם אף התחתנו בסופר.
גבריאל משולם (ארז דריגס) – עורך דין המייצג את אמנון כאשר הוא מאיים לתבוע את רשת שפע יששכר.
חיה ביסמנובסקי (ענת ברזילי) – לקוחה עשירה-לשעבר, "בת שלושים פלוס" להגדרתה.
בעלה שלום נמצא בכלא בגלל הרצת מניות וגניבת כספי פנסיה מהעובדים.
מאשה קירילנקו (לידיה טרנבסקי) – אשתו של אנטולי, שמוזכרת רבות ונשמעת בקולה.
נהוג להציגה בסדרה כשהיא בהריון מתקדם מאוד (או כלשונו של אנטולי – "מאשה חודש תשע").
גומא סטרטינר – הבן של שוני.
סוהא עבד ראמזי (לונא מנסור) – אחות של ראמזי.
עובדת בסופר למשך זמן מסוים, ומתאהבת בעובד של הרשת המתחרה, "אושר לוי".
חגי וייס/שי רשף (ירון ברובינסקי) – בן זוגה של שירה לזמן קצר, על אף שהיא יודעת שהוא נוכל ומתחזה המשתמש בשם בדוי.
נפרד משירה בגלל הקול שלה.
חפצי אלוני (דליה מזור) – לקוחה מנומסת.
אהבת נעוריו של אמנון, נפגשת איתו בתור לקצבייה.
בוליסה ארביב (לבנה פינקלשטיין) – הייתה המחנכת של כוכבה.
עפרה גרציאן (הילה סורג'ון פישר) – אשתו המוזנחת של אביחי, כאשר הוא נפרד ממנה היא מתחילה לטפח את עצמה.
הופיעה בתפקיד ראשי בפרק "סלסילות" בעונה 3 ובפרק "שברת שילמת" בעונה 5.
קו-סיטל שביט (לידור אדרי) – הבת הצעירה של כוכבה, אחותם של אוצר וג'סיקה.
שמה החריג, שבחרה לה אמה כוכבה, הוא בעצם הומופון של "כוסית על".
ברכה נויפלד (פלורנס בלוך) – דתייה.
מנכ"לית ארגון הקואוצ'ינג היהודי, לקוחה בסופר.
שירלי פרנקו (נעמה אמית) – אשתו של נתן פרנקו.
באחד הפרקים היא "מעבידה" את משפחתה בזמן שהיא קונה דברים לפסח.
יוני (דודו ארז) – מציג את עצמו כעורך דין של הרשת כמתיחה של שירה נגד ניסים.
בפועל הוא עובד בחנות הצעצועים שממול לסופר.
מיכאל עשת בלום (עמית רגב) ודן-דן פזיאלי (אייל אפטר) – צמד אושיות רשת ששירה שוכרת כדי שיערכו קמפיין לרשת "שפע יששכר".
בעונה 3 נודע שדן-דן פזיאלי נכנס לכלא והשתחרר.
גזר (יובל שגב) – עובד חדש בסופר, ששירה מעסיקה אותו בשביל ההובלות ובחרה בו לפי השיטה של סטיב ג'ובס, בסוף הוא מתגלה כגנב.
מנחם (איצ'ו אביטל) – היה השיפוצניק של אמנון.
אמנון מחדש איתו קשר כדי לנצל אותו לבחירת ירקות בסופר, אך כשהוא מגיע מתברר שאיבד את שתי זרועותיו בתאונה.
גיל קופטש ונדב פרישמן (אחד מיוצרי הסדרה) – משחקים לקוחות הדומים לאמנון טיטינסקי, "המתרבים" בסופר בעת היעדרותה של כוכבה.
מאיה פרנקו (אביטל סוויסה) – בתם הגדולה של פרנקו ושירלי, מופיעה בפרק "פסח בא".
נאור פרנקו (שקד סריג) – בנם הקטן של פרנקו ושירלי, מופיע בפרק "פסח בא", לא מצליח בלימודים, מופיע גם בעונה 4 ובספיישל העצמאות של עונה 5.
אפי רפפורט (אופיר וייל) – סמנכ"ל כוח אדם בשפע יששכר.
יעקב מלאסה (דניאל טגאו) – עובד מחסן בסופר ממוצא אתיופי, שמתפטר לאחר שחיקה את שירה, ומכנה אותה גזענית.
ערן ירון (ידידיה אדמסה) – עיתונאי, כתב המקומון "קול יבנה" שנשלח לסקר את הגזענות בסניף.
כוכבה שריג (יובל שרף) – עובדת חדשה בסופר אותה מכנים העובדים "כוכבה היפה" למורת רוחה של כוכבה שביט.
כוכבה גורדון (קנדי אבלסון) – עובדת חדשה בסופר אותה מכנים העובדים "כוכבה המצחיקה" למורת רוחה של כוכבה שביט.
שאול פוצרשמיט (מיכאל כורש) – התאלמן מאשתו טובה לאחר ניתוח שעברה אשר מומן על ידי אביחי.
מותקף על ידי אביחי לאחר ששם לב שקנה שעון יד יוקרתי מתוצרת רולקס, לכאורה על חשבון תרומתו.
פביאן (אורי יניב) – מנכ"ל ארגון "לתת בחסד" לעזרה לנזקקים.
גון (בן יוסיפוביץ') – בן זוגו, ארוסו ובעלו של אוצר, בנה של כוכבה.
קוסמטיקאי, מטפל בכוכבה באופן קבוע בחינם.
מאור שטיינבוך (כרמל נצר) – בת דודתה מדרגה שנייה של שירה.
מאור ניהלה מערכת יחסים קצרה עם אוצר לאחר שעזב את ארוסו, גון, עבורה עקב לחץ שהפעילה עליו אימו, כוכבה.
בעצתה של שירה, מאור נפרדה מאוצר, שחזר לזוגיות עם גון.
ליעוז (אלעד צפני) – גמד אשר תופס לפרנקו את מקום החנייה, אף על פי שהיה יכול לחנות בחניית נכים צמודה.
בנוסף, הוא גם אחראי על פקחי החנייה שגוררים את הרכב של נתן פרנקו.
מופיע גם בעונה 4, כאשר אמנון טיטינסקי ניסה להיכנס יחד איתו תחת אותה מטרייה.
יורי פשוטין (ולדימיר פרידמן) – זמר ובעל להקת שמחות "עושים שמח" שעלה ממולדובה.
אנטולי היה חלק מלהקתו, שאף ייצגה את מולדובה באירוויזיון 1998. ניסים מבין בטעות שהוא חלק מהמאפייה המולדובנית.
נטע ברזילי בתפקיד עצמה, מציגה את עצמה כמעריצה של אנטולי כסולן הלהקה "מוֹלְדָבְסְקִיֶה פּאלאצ'י" ואף מעלה איתו (ועם ניסים) סטורי.
לאה שקדי (בת שבע רינגל) – רעייתו של יששכר שקדי, הבעלים של רשת "שפע יששכר".
רב פקד מני גרציאן (יואב לוי) – אחיו של אביחי, סגן מפקד תחנת משטרת עפולה.
רונה בלומנבלט (גיתית פישר) – הקולגה של שירה ברשת, מנהלת צוות מלקטים שהופכת לחברת הנהלת הרשת.
גדעון אוקו, אמנון וולף וג'וני רוזנבלום כ"קקפונים" – לקוחות המדברים בטלפון תוך כדי עריכת החשבון בקופה.
גבי יפרח (אוהד קנולר) – מנכ"ל "גלובלטק ישראל".
גרשון וייסרפירר מגלם נגן רחוב, המתעמת עם אמנון טיטינסקי שלא מוכן לשלם על נגינתו.
פולה (רות בר אור) – דודתו של אמנון טיטינסקי, נכה על כיסא גלגלים אשר אמנון עוזר לקחת אותה לקניות על מנת לזכות בירושה ממנה.
רמי ונטורה (יניב ביטון) – עובד "מעדניית ונטורה" הסמוכה הנמצא ביחסי שכנות רבי תהפוכות מול ראמזי.
אדל גרציאן (אדל אורון) – בתו של אביחי גרציאן.
זאביק – נער חרדי שמחלק סופגניות בתמורה ל"חיוך" מחוץ לסופר ביחד עם חברו יוסק'ה.
יוסק'ה – נער חרדי שמחלק סופגניות בתמורה ל"חיוך" מחוץ לסופר ביחד עם חברו זאביק.
ג'סיקה שביט (שלי בכר) – אחת מבנותיה של כוכבה, השתתפה בקליפ החתונה ובחתונה עצמה.
הופיעה גם בפרק 19 של עונה 4.
מירה אוזינג'י (חווה שיר מעודה) – עובדת סוציאלית ומנהלת אגף למצוקת ילדים בעירייה (בפרק "חנוכה").
פי.ג'יי בילופס הבן (מתן און ימי) – עובד כללי מגאנה.
נילוס סטרטינר (ברי אורון) – בתה של שוני סטרטינר, בפרק "ריקוד מושחת" בלעה מטבע שנקל של אמנון.
גברת בארבירו (מרים זוהר) – לקוחה שתמיד מגיעה לעשות קניות בסופר ממש לפני הסגירה.
מופיעה גם מספר פעמים בעונה 5.
איתי (רועי מהבד) – נער שלומד אצל ניסים לקראת עלייה לתורה בבר מצווה.
פרופ' נחום פיינרו (דב רייזר) – לקוח שהוא סגן נשיא האקדמיה ללשון העברית שכוכבה יצאה איתו כדי להתנקם בשירה, ובאמצעותו אישרו מילים חדשות שהיא המציאה.
יפה ואזאנה (שושה גורן) – לקוחה מבוגרת, מקורבת לראמזי ונוהגת להגן על כבודו.
אמו של ראש ארגון הפשע שיקו "הבוכרי" ואזאנה.
שיקו "הבוכרי" ואזאנה (שלומי ארבע) – ראש ארגון פשע החולש על שוק מחזור הבקבוקים באזור יבנה.
פסח (חי מאור) – חייל בארגון הפשע של שיקו הבוכרי.
מגיע לסופר כדי לאסוף בקבוקים למיחזור.
שאול לוי (אריה צ'רנר) – אבא של נעמי, בלש במשטרת אשדוד, "איש של פעם" כהגדרתה.
בטוח שנעמי יוצאת לדייטים עם גברים, עד שבמהלך פגישה ביניהם בסופר היא יוצאת מהארון בעצתה של שירה והוא חוטף התקף לב.
בני בלקין (גור קורן) – חבר ילדות של פרנקו, איש אמיד אשר רוכש לילדיו את הגאדג'טים והמשחקים הכי חדישים שפרנקו לא יכול להרשות לעצמו.
קאי בלקין (גיא שטרן) - הבן של בני בלקין.
גברת ז'וז'י (תקווה עזיז) – לקוחה שראמזי נוהג להביא לה משלוחים לביתה, בפרק 7 איבדה את ראייתה ובסוף פרק 12 נוסעת לטיול סביב העולם.
פוקסיאנו (צחי גראד) – סוכן שחקנים, אומנים וכוכבי רשת.
מייצג את כוכבה כדי שישלמו לה על מריבות, תככים ו"עוונטות" שהיא עושה בסדרה.
דניאל גרינברג בתפקיד עצמה, שירה טוענת שאחרים אומרים ששתיהן דומות זו לזו.
יאיר ישראל בתפקיד נציג מכירות של עיתון "הארץ", המפתה את פרנקו לקנות מנוי על ידי התעלמות ממנו.
רעות שני בתפקיד עובדת חברת "פרנדלי", חברה לשירותי טלוויזיה ואינטרנט שעובדות "שפע יששכר" מקבלות ממנה כולן שירות גרוע.
דודי ארמוזה (מתי סרי) – מנכ"ל חברה שאשתו נמצאת בתרדמת, וכוכבה חושקת בו ומצפה שיהיה אלמן.
ג'ימי (ביינה גטהון) – מנקה רחובות ביבנה, חברו לעבודה של מוש וייס סטרטינר (פרק 10).
מנש בן מנש (עמי אנידג'ר) – עובד כללי בסופר "מחסני עד" המתחרה.
בפרק 11 פוקד את קברה של גברת פפרני בו בזמן יחד עם ראמזי.
עידית מיסטריאל (קרן ראובן) – אויבת וותיקה של כוכבה שפקדה את הלוויית לאה שקדי ורבה עם כוכבה על האלמן העשיר.
קרויה על שם מפיקת הסדרה.
נאווה (דינה דורון) – חברה של אמו של אמנון טיטינסקי, מתחרה איתה על דרך ההנצחה היוקרתית יותר לאחר מותן.
איתמר זוהר בתפקיד עובד של חברה קדישא שמוכר לאמנון טיטינסקי חלקת קבר עבור אמו.
גרג פוצנהיימר (ג'וני פיליפס) – איש עסקים קנדי שבודק את האפשרות להשקיע ברשת שפע יששכר.
מרשל (בובי לקס) – העוזר של גרג פוצנהיימר.
שירה מוצאת חן בעיניו ומנסה להתחיל איתה.
איציק (יובל סגל) – לקוח שמעריץ את "האחים זוארץ", כמו כוכבה, מתאהב בה כשנפגש איתה בקופה ומציע לה נישואין בהמשך אך היא מסרבת.
גיא זו-ארץ ורועי זו-ארץ בתפקיד עצמם כצמד הזמרים "האחים זוארץ".
רועי שרון בתפקיד עצמו ככתב הצבאי של "כאן", שמדווח על כך שטיטינסקי חצה את הגבול לרמאללה בחיפושיו אחר מיקרוגל זול.
אלברט זיטלאווי (יהודה חסיד) – לקוח שנוהג לענות "בושה וחרפה" בשלל סיטואציות, לרוב יחד עם גברת יצחקי.
על אף שהיה בתפקיד קטן בעונה 3, תפקידו בפרק 15 בעונה 4 ("אתגר המיקרוגל") היה בהצלת חייו לכאורה של סגן ראש העיר יבנה (אף על פי שפרנקו עשה זאת בפועל).
מתראיין אצל שירה כדי להחליף אותה באופן זמני.
לירי כהן (פרלה דנוך) – מועמדת להחליף זמנית את שירה (עונה 4, פרק 16) וגם התקבלה, רק שהגיעה לתפקיד רק לאחר ששירה חזרה.
יעל (מעיין אבנעים) – מועמדת להחליף זמנית את שירה (עונה 4, פרק 16), תואמת לשירה בכל דבר ונראית המועמדת המתאימה, אך נדחית בידי שירה החוששת למשרתה.
גריאני (אלברט אילוז) – בעל הטוסטייה הסמוכה אליה הולכים ניסים, כוכבה ואנטולי לאכול טוסטים.
מני "רבותיי" (אושר מימון) – חסר בית הנוהג לקבץ נדבות בטוסטיה של גריאני.
מתראיין אצל שירה על מנת להחליף אותה באופן זמני.
יואב טוכפלד (אבי חדש) – מפקח המועצה הישראלית לצרכנות הגיע לסופר בעקבות תלונות שאמנון הגיש על הסופר.
קרין גורן בתפקיד עצמה כלקוחה בסופר.
עומרי לוי (איתי פולישוק) – חוקר שריפות שחוקר את השריפה בסופר.
פלאד חביה (ניב מג'ר) – מחליף את ראמזי בסופר.
נועה קירל בתפקיד עצמה (פרק 20).
יותם (אודי פרסי) – בן זוגה של שירה (פרק 2) שמתברר שמנצל אותה לתקופת ביניים לאחר שנזרק מדירתו.
אלון ברק בתפקיד מנכ"ל של חברת הייטק שכנה לסופר.
אלעד גיטלמאכר ומני מלכה כעובדי חברת הייטק שכנה לסופר.
ניב מימוני (ידין גלמן) – בעל עסק לתחליפי גבינה טבעוניים.
שירה מעמידה פנים שהוא מחזר שלה בשם "דניס קמחי" (פרק 4).
בא לשפע יששכר לנסות להתעמת עם האדם ששירה התחזתה אליו.
עמוס (ליאור אשכנזי) – לקוח המשוחח בטלפון אודות ענייניו האישיים והבעיות בנישואיו, ומרתק את העובדים והלקוחות בסופר שעוקבים אחרי סיפוריו כמו אחרי טלנובלה (פרק 5).
אביאל חזיזה (אוראל צברי) – קופאי בסופר שכל הקירחים נראים לו דומים; מתבלבל בין פרנקו לארוסה של קרובתו אתי, ופרנקו מנצל זאת כדי לקבל הנחות והטבות (פרק 6).
אתי (עדי ארד) – "ארוסתו" המדומה של פרנקו ("קובי" בפי אביאל; פרק 6).
קארין מרכוס ("קארינה"; יעל טל) – חברה בכת של טוהר כבודי, גבר מרובה נשים.
מכירה את שירה מילדותן באותו שבט צופים ומושכת אותה אל הכת (פרקים 6 ו-7).
האחות נויה (מיכל כרמי) – חברה בכת של טוהר כבודי (פרקים 6 ו-7)
טוהר כבודי (שי אביבי) – ראש הכת בה חברה קארין (פרקים 6 ו-7).
אורי גבריאל בתפקיד אביה של כוכבה (פרקים 7 ו-12).
חנן בן ארי בתפקיד עצמו (פרק 8).
אדווה סרוסי (עפרי בוניאל) – קופאית ואחראית משמרת.
עזבה את הסופר לאחר שאף אחד לא הגיע לחתונה שלה (פרק 9).
מענדי (חיים יניב) – עובד כללי בסופר (פרק 9).
יוחאי הלפרין (יובל סגל) – לקוח שרוצה לתת לראמזי טיפ (פרק 10).
שבתאי "הקצב הדבע" (אלי חבקוק) – קצב המפרסם את עצמו בטיקטוק ומהווה מטרת לעג עבור כוכבה, ניסים ואנטולי (פרק 10).
מילדרד (וילמה נויברט) – המנקה של שוני (פרקים 9 ו-11).
רונני ("ביצתי") (עילי רביב) - אחיין של כוכבה, ראפר.
חבר בצמד "ביצתי וסולדאאוט" (פרק 11).)
חברה בצמד "ביצתי וסולדאאוט" (פרק 11).
אהרון (ניסו כאביה) – אחד מחבריה של כוכבה (פרק 12).
ניבי שביט (אלכס זלנדר סעדון) – אחותה של כוכבה.
כוכבה מכנה אותה "חלקי חילוף" (פרק 12).
מלי שמעוני (טלי בן-יוסף) - אשתו של ניסים, מאמינה אדוקה באסטרולוגיה (פרק 14).
הוזכרה פעמים רבות במהלך הסדרה, אך הופעתה הפיזית הראשונה הייתה בפרק זה.
אלכס (איציק סיידוף) - אלמן עשיר שכוכבה מחזרת אחריו, אך נרתעת מתספורת ה"קוקו-קרחת" שלו ומנסה לשכנע אותו לוותר עליה (פרק 14).
נאדיה קרן (אוריה בן ברוך) - חברתו של ראמזי (פרק 16).
צפריר זליג (יגאל זקס) - עורך דין צמרת, שאביחי שוכר כשהוא חושב שהסתבך ביחסי מרות עם שירה (פרק 15).
משה אזולאי (ליאור כלפון) - עובד ב"עוף עוף", ספק העופות של הסופר; מעליב את עובדי הסופר, בעיקר את כוכבה, ניסים ואנטולי.מספר לכולם שהוא חולה למחלה חשוכת מרפא
הבת של משה אזולאי (אופק בן מאיר) מבקשת הנחת עובד ופולטת בטעות לכוכבה שאבא שלה לא חולה כמו שהוא מספר אלא בריא
פרופסור מלינגר (רוברטו פולק) - המיילד המיועד של שירה ולקוח בסופר (פרק 18).
רמי (אלון חמאווי) − לקוח, המתלונן בקצבייה על הבשר המקולקל שנמכר לאשתו (ספיישל עצמאות).
יוסי שקביט (אורי זעירא) − יומנאי במשטרת יבנה, שמפטפט ללא הפסק בטלפון (ספיישל עצמאות).
רועי שרון בתפקיד עצמו (ספיישל יום העצמאות 2025).
בסדרה ישנם מספר קשרים של משפחות אשר מופיעים בתוכנית:
אמנון טיטינסקי הוא רווק, אשר מתגורר עם אמו סוניה.
חזי כהן הוא בן דודו של אמנון.
פולה היא דודתו של אמנון (לא מוזכר אם היא אחותה של סוניה, או אם היא אמו של חזי).
כוכבה שביט היא אם לארבעה ילדים – קו-סיטל, אוצר, ג'סיקה ועוד ילד נוסף ששמו לא הוזכר במהלך הסדרה.
מדבריה ניתן להבין שהיא נכדה לסבתא פורטונה וסבתא בלומה.
סבתא רבתא שלה (כנראה "סבתא פרידה") ברחה מהקוזאקים ב-1934 ועלתה לארץ ב-1948. משמות הסבתות ניתן להבין שמוצאה מעורב (אשכנזיה מצד האמא ומזרחית מצד האבא).
נתן פרנקו נשוי לשירלי, ואב לילד בשם נאור וילדה בשם מאיה.
אביחי גרציאן נשוי לעופרה, ויש להם 3 ילדים – בתם הצעירה בשם אדל ועוד שני ילדים נוספים גדולים ממנה ששמם לא מוזכר, אך מצוין שבנם הבכור נשוי ובתם האמצעית חיילת.
שירה היא בת-דודה של אבא של מאור, חברתו לשעבר של אוצר (בנה של כוכבה).
מרדכי צ'יבוטרו היה בן זוגה של סוניה טיטינסקי (אמו של אמנון) בפרקים 11 ו-12.
אנטולי ומאשה הם זוג נשוי.
נעמי לוי היא בתו של שאול לוי.
נתן פרנקו ולאה שקדי הם בני דודים שניים (השתמש בהלווייתה כתירוץ להתחמק מאספת הורים).
כמו כן, הוזכרו בסדרה קרובי משפחתו שלא ידוע קשר המשפחתי המדויק לראמזי – איסמעיל וג'יהאד.
בסדרה היו פעמים מספר שנעשתה האנשה לחפצים ויחסו להם תכונות אופי:
יולנדה (עונות 1–3) – מכונה לשטיפת רצפות נהוגה בדרך-כלל על ידי ראמזי שליוותה את הסדרה מתחילתה.
בעונה 3 נפרדים ממנה בפרק על שמה, בו ראמזי מתקשה להיפרד ממנה חרף הרעש בהפעלתה, נזילת שמן ובעיות בטיחות שונות.
מלכה (עונה 2) – עגלת קניות שנגנבה בזמן שראמזי הופקד לשמור על העגלות.
לטענת ראמזי, היא הכי שובבה ויש לה הזווית המדויקת של 15 מעלות.
אודליה (עונה 4) – עגלה נוספת שסוף, בנה של שוני, נתקע בה וצוות כיבוי והצלה נאלץ לנסר אותה.
לטענת ראמזי מדובר באחותה התאומה של מלכה.
פורטונה (עונה 2) – מכונית ישנה מאוד מתוצרת מרצדס לכאורה שכוכבה רוכשת לעצמה.
לאחר מכן מסתבר לה שהיא בכלל מתוצרת פיאט.
מנואל (עונה 3) – שפריצר של ראמזי שמוסגר כתמונה על הקיר לאחר שנים של עבודה מפרכת.
סטייסי (עונות 3–5) – מכונת שטיפת הרצפות החדשה, שהגיעה כמכונה זמנית לניסיון אך הפכה לקבועה, החליפה את יולנדה.
גילה (עונה 3) – קולרבי מעוות, שראמזי מצא וטיפח וניסה "לשדך" אותו ללקוחות.
בסוף הבין שהוא ה"חתן", ואושפז בשל הרעלת מזון, לאחר שאכל אותו.
ניקיטה (עונה 1) – קופה אוטומטית אשר שירה חיבלה בה כדי למנוע פיטורין של העובדים והחלפתם במכשירים אוטומטיים.
דרור (עונה 5) – צרור המפתחות של ראמזי.
קרלוס (עונות 3-5) - המטאטא של ראמזי.
"שופרסל" (מוזכר רק בפרק שאחות של ראמזי עובדת בסופר)
מדעניית ונטורה (מוזכר רק בפרק "מאשה חודש תשע")
קופטוס היא עיירה קטנה במחוז קינא במצרים, השוכנת 43 קילומטרים צפונה ללוקסור.
העיירה התקיימה כבר באלף החמישי לפנה"ס ושימשה כמרכז לנתיבי השיירות שחיברו בין עמק הנילוס לבין ים סוף וכן לדרך שהוליכה דרומה לארץ פונת הקדומה (סומליה ואריתריאה של ימינו).
העיירה הייתה בעלת חשיבות רבה בתקופות מצרים העתיקה בשל קרבתה למכרות זהב וקוורציט במדבר המזרחי.
המקום היה קשור לאל המצרי מין ולאלה איזיס, שעל פי האגדה מצאה בו חלק מגופתו של אוסיריס.
חשיבותה לא פחתה בתקופת מצרים התלמאית.
הקיסר הרומי אוגוסטוס אף תרם לבניינה.
היא נהרסה בשנת 292 לספירה על ידי דיוקלטיאנוס.
במאה ה-6 נקראה בשם יוסטיניאנופוליס, לכבוד יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית.
קופטוס הייתה מרכז לקהילה נוצרית, שהשאילה את שמה לנוצרים הקופטים.
במאה ה-13 עדיין פעלו בסביבתה מנזרים נוצרים.
העיירה איבדה מכוחה אחרי הכיבוש עות'מאני בתחילת מאה ה-16.
חשיבותה של העיירה בזמננו היא בעיקר בשרידי המקדשים של מצרים העתיקה ובשל הכביש הסלול (256) ממנה לקוסייר בחוף הים האדום.
אוכלוסייתה של העיירה הוערכה ב-2021 בכ-22,000 נפש.
קוֹפוּן (ביפנית: 古墳, מילולית "קבר ישן") הם קברים מגליתיים או רוגמים בצפון-מזרח אסיה.
קופון נבנו בעיקר ב בין אמצע המאה ה-3 לתחילת המאה ה-7 לספירה.
המונח הוא מקור השם של תקופת קופון, מאמצע המאה ה-3 עד תחילת-אמצע המאה ה-6. לקופון רבים יש תלוליות בצורת חור מנעול (前方後円墳).
קבוצות הקופון מוזו-פורואיצ'י נוספו לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2019.
תלי הקבורה המכונים קופון לבשו צורות שונות במהלך ההיסטוריה.
הסוג הנפוץ ביותר של קופון ידוע כ"זנפו-קואן-פון" (前方後円墳), שיש לו צורה של חור מנעול, במבט מלמעלה יש לו קצה מרובע אחד וקצה עגול אחד.
קיים גם סוג עגול "אמפון" (円墳) "שני מלבנים מחוברים" "זנפו-קוהו-פון" (前方後方墳), וקופון מסוג ריבועי "הופון" (方墳).
הכיוון של הקופון אינו אחיד.
לדוגמה, בקבוצת הקופון של סאקי, כל החלקים המעגליים פונים צפונה, אך אין כיוון כזה בקבוצת הקופון של יאנגימוטו.
, פסלונים מטרקוטה, היו ערוכים מעל וסביב הקופון כדי לתחום ולהגן על השטחים הקדושים.
לחלק מהקופון יש גם חפיר מסביב, שמלבד אפקט ההגנה, מסמל גם את ההפרדה בין עולם החיים לעולם המתים.
ניתן לפרש את החפיר גם כסימן לכמה חשובות היו מערכות ההשקיה לתרבות הקופון, להתפתחותן הכלכלית ולמבנה החברתי שלהן בגידול האורז.
המשותף לכל קופון הוא ציפוי באלפי אבנים קטנות יותר התומכות בצורת תל הקבורה ומבודדות את הרוגם כולו מרוחות אחרות.
קופון רבים היו במקור גבעות טבעיות שעוצבו בצורה הרצויה, תוך שימוש בחומר האדמה שהוסר להגבהה.
גודל הקופון הוא מכמה מטרים ועד למעלה מ-400 מטרים.
הגדול ביותר, שיוחס ל הוא "דאיסנריו קופון" ( 大仙陵古墳) בעיר סאקאי, במחוז אוסקה.
בשלהי תקופת קופון נבנו תאי קבורה כאלה - ששמורים במקור למשפחת המלוכה - גם לאנשים חשובים אחרים.
תא הקבורה היה ממוקם מתחת לחלק העגול וכלל קבוצה של מגליתים.
בשנת 1972 נמצא ב שלא נבזז, ונחשפו כמה פרטים על התגלית.
על הסלעים שהוצמדו היטב, נמרח מבפנים טיח לבן, ותמונות צבעוניות מתארות את 'יפהפיותי אסוקה' של החצר וכן קבוצות כוכבים.
בחדר הונח ארון מתים מאבן, והונחו אביזרים, חרבות ומראות ברונזה בתוך הארון ומחוצה לו.
ציורי הקיר הוגדרו כ"אוצרות לאומיים", החפצים שנתגלו בקבר כ"רכוש תרבותי חשוב", והרוגם הוגדר "אתר היסטורי מיוחד".
תלי קבורה של קופון ושרידיהם נמצאו בכל רחבי יפן, כולל איים נידחים כמו .
בסך הכול נמצאו 161,560 אתרי קברי קופון נכון לשנת 2001. ריכוז האתרים הגבוה ביותר מצוי במחוז היוגו (16,577 אתרים), ואחריו נמצא מחוז צ'יבה (13,112 אתרים).
רוב קברי הצ'יפים בתקופת יאיואי היו תלוליות בצורת ריבוע המוקפות בתעלות.
הדוגמה הבולטת ביותר בתקופת יאיואי המאוחרת היא קבר תל טאטצוקי ב באוקיאמה.
רוחב התל כ-45 מטר וגובהו 5 מטר ויש לו חדר פיר.
סביב התל נחשפו חתיכות שבורות של "טוקושו-קיאי", כלי חרס גליליים.
סוג נפוץ נוסף של קבר מתקופת יאיואי הוא "יוסומי טוסשוצוגטה פונקיובו", תל מרובע עם פינות בולטות.
קברים אלו נבנו ב, אזור חוף מול ים יפן.
חפצים שנחשפו מצביעים על קיומן של בריתות בין שבטים מקומיים באזור.
אחד הקופון הראשונים בצורת חור המנעול נבנה באזור מקימוקו, החלק הדרום מזרחי של אגן נארה.
האשיהאקה קופון (箸墓古墳) שנבנה באמצע המאה ה-3 לספירה, אורכו 280 מטר וגובהו 30 מטר.
קנה המידה שלו שונה מן הסתם מקברי יאיואי קודמים.
במהלך שלושת העשורים הבאים נבנו באזור כ-10 קופונים, הנקראים כיום בשם "קבוצת הקופון מקימוקו".
בתחתית פיר הונח ארון קבורה, והקירות מסביב נבנו באבנים שטוחות.
לבסוף, אבנים מגליתיות יצרו את הגג.
מראות מברונזה, חרבות ברזל, חרוזי , כלי חרס וחפצים נוספים נמצאו במצב טוב בקברים שלא נבזזו.
חלק מהחוקרים מניחים שהאדם הקבור בהאשיהאקה קופון הייתה המלכה הקדומה והמסתורית מ, המוזכרת בטקסטים ההיסטוריים הסיניים.
לפי הספרים, הייתה יפן קרויה , שהייתה הקונפדרציה של שבטים או מדינות קטנות רבות.
בנייתו של קופון ענק היא תוצאה של המבנה השלטוני הריכוזי יחסית באגן נארה, אולי מקורה של הישות יאמטו ושל השושלת הקיסרית של יפן.
במהלך המאה ה-5 לספירה, החלה בנייתו של קופון מסוג חור המנעול ב; המשיך בקוואצ'י, שם נבנה קופון ענק, כמו "דאיסנריו קופון" של הקיסר נינטוקו; ואחר כך בכל הארץ.
בדרך כלל ההנחה היא שההתפשטות של קופון חור המנעול היא עדות להתרחבות חצר המלוכה של יאמטו בעידן זה.
עם זאת, יש הטוענים שזה פשוט מראה את התפשטות התרבות המבוססת על התקדמות בהפצה, ואין לו שום קשר לפריצת דרך פוליטית.
מספר קברים מאמצע תקופת בקג'י נחפרו סביב אגן נהר יאונגסן בקוריאה הדרומית.
העיצוב של קברים אלה שונה במיוחד.
הקברים שהתגלו בחצי האי הקוריאני נבנו בין המאות ה-5 וה-6 לספירה.
נותרו שאלות לגבי מי נקברו בקברים אלו כמו אצולה, אריסטוקרטיה, לוחמים או שכירי חרב.
קופון בצורת חור מנעול נעלם בסוף המאה ה-6 לספירה, כנראה עקב הרפורמצה הקיצונית בחצר יאמטו, שם ניהון שוקי מתעד את כניסת הבודהיזם בתקופה זו.
ב-6 ביולי 2019 הכריז ארגון אונסק"ו על אתר מורשת עולמית בשם "קבוצות הקופון מוזו-פורואיצ'י" הכוללת 49 קופונים כדלהלן:
קופטאן חלבי הוא איש ציבור, פעיל חברתי, ויזם היי-טק, דרוזי-ישראלי, איש דלית אל-כרמל.
מייסד ויו"ר המכון הדרוזי הראשון ליזמות, חדשנות והעצמה כלכלית ה-DTEC ומייסד ויו"ר העמותה לקידום מעמד החייל הדרוזי המשוחרר.
קופטאן קיבל את אות הנשיא ממר הרצוג על העשיה שלו למען חיילי העדה, ובזכות ההסברה שלו למען ישראל בעולם, חלבי בעל תואר ראשון בחינוך ותואר שני במנהל עסקים,
קופטאן חלבי נולד ב-1970 בדלית אל-כרמל.
קיבל חינוך דרוזי, וסיים את לימודיו בבית ספר תיכון ע"ש סבו קופטאן חלבי, שהיה ראש מועצת דלית אל כרמל בשנים 1951–1970. לאחר שרות צבאי מלא במשמר הגבול 1994 עבד כראש מטה שר הפנים למגזר הערבי, כיועץ לשר הנגב והגליל יעקב אדרי וכיועץ במשרד ראש הממשלה אהוד אולמרט.
אחר כך עבר ממפלגת קדימה, בה התמודד בפריימריז לליכוד.
לאחר מספר שנים כרכז תחום המגזר הערבי למנכ"ל קופת חולים מכבי וקופת חולים לאומית החל קופטאן לעסוק בפעילות ציבורית וחברתית למען צעירי העדה הדרוזית.
בשנת 2009 ייסד חלבי את העמותה לקידום מעמד החייל הדרוזי המשוחרר יחד עם בכירים מהעדה על מנת לתמוך בצעירי העדה המשתחררים משרותם בשירותי הביטחון השונים ולעזור להם במעבר לאזרחות.
בשם העמותה פתח חלבי זירות עבודה חדשות לצעירי וצעירות העדה בתחומים שלא היו פתוחים עד אז לדרוזים כלל.
ב-2015 בעצתו ותמיכתו המעשית של השר לשעבר פרופ' משה ארנס התחיל חלבי במהלך של הקמת מכון דרוזי ראשון ליזמות, חדשנות והעצמה כלכלית דרוזטק על מנת לייצר גב חינוכי ומקומות עבודה לצעירי וצעירות העדה בהיי-טק.
ב-2017 בעזרת השר אלי כהן קיבלה העמותה פיסת קרקע ממינהל מקרקעי ישראל בפסגה המערבית של הר הכרמל וביולי 2020 הונחה, בתמיכת ממשלת ישראל, הטכניון וקרן היסוד אבן הפינה למכון.
במקביל נפתחה הכיתה הראשונה של הדרוזטק בטכניון בתמיכתה של חברת סיסקו העולמית.
במשך השנים זכה חלבי לאותות הוקרה מקהילות יהודיות ברחבי העולם והוא מוזמן לייעץ ולעזור בכנסים ובפגישות של תומכי ישראל מכל הדתות.
חלבי, בעל תואר ראשון בחינוך וחברה ותואר שני במנהל עסקים מתגורר בדלית אל-כרמל נשוי ואב לשני בנים.
קופטאן חלבי היה ראש המועצה המקומית דלית אל-כרמל הראשון ומראשוני יוצרי שיתוף הפעולה היהודי-דרוזי במלחמת העצמאות.
ראש חמולת חלבי, החמולה הדרוזית הגדולה ביותר בישראל.
קופטאן עזאם חלבי נולד בדלית אל-כרמל ב-1909. בתקופת המנדט הבריטי היה אחד המוכתרים של כפרו.
ב-1951 נבחר לראש מועצת דלית אל־כרמל הראשון ומאז נבחר שוב ושוב, במשך 19 שנים עד יום מותו.
בתפקידו כראש מועצת דלית אל-כרמל היה האחראי להכנסת מערכות החשמל, המים והטלפון, לראשונה, ליישובו.
בתחילת דרכו הפוליטית בישראל היה חבר מפא"י ועמד בקשרים הדוקים עם ראש עיריית חיפה אבא חושי, אולם לאחר הקמת גח"ל ב-1965 הצטרף אליה, יש הטוענים עקב סכסוכים פנימיים בינו לבין המחלקה הערבית במפא"י.
לפני הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1969), הבחירות האחרונות שקדמו למותו, חזר והצטרף למפלגת העבודה.
שבועות אחדים לפני מותו הגיש אחד מחברי המועצה המקומית בקשה לבג"ץ, לפסול אותו מלכהן בתפקיד ראש מועצה הואיל ונטען כי הוא אנאלפבית.
צו על תנאי אף ניתן בעקבות זאת, אולם לפני מותו הוא הספיק להגיש תצהיר המכחיש את הטענה.
על שמו קרוי בית הספר חטיבת הביניים "קופטאן חלבי", בדלית אל-כרמל.
קופזנית מתזת (שם מדעי: Copella arnoldi) הוא מין של דג מים מתוקים ממשפחת העפרורוניים החי בטבע באמריקה הדרומית.
השם הספציפי ניתן ב-1912 להוקרת חוקר הדגים הגרמני יוהאן פול ארנולד , אשר חקר ותיאר דג זה.
דג זה נפוץ באמריקה הטרופית בנהרות גדולים כמו האורינוקו, האמזונאס ויובליהם ועוד נהרות קטנים וכמו דגים נוספים לעיתים הוא עולה במעלה יערות מוצפים לחפש מזון.
הדג מצוי גם בביצות, נחלים רדודים ובמי נהרות שחורים.
עם זאת, הוא מתרחק ממים מליחים.
זהו דג קטן מאוד שאורכו רק 3 עד 4 ס"מ.
הוא בעל מבנה דק דמוי-עיפרון ובעל חוטם ולסתות דקות ומופנות מעט כלפי מעלה, בעל שיניים מחודדות ובעל עצמות לסת מפותלות כמו האות S.
הנחיריים מופרדות זו מזו בידי רכס עור.
הוא בעל סנפיר גב כתום כהה, בעל פס כהה מתחת לעין.
צבע הגוף חם-כתום והסנפירים כסופים.
דג זה ניזון מהקרקעית, בעיקר מתולעים, סרטנים ועוד חסרי חוליות וכן מחרקים קטנים הנופלים למים.
זוג דגים נצמדים לעלים רחבים עם סנפירי האגן שלהם ומזדווגים כ-10 שניות, הנקבה מטילה שש עד עשר ביצים, הזכר מפרה אותן מייד, וזוג הדגים נופל חזרה למים.
הביצים מתפתחות על העלים והזכר נשאר להשגיח עליהן ומתיז עליהם מים כדי לשמור על לחותן.
הנקבה מטילה כ-100 עד 200 ביצים באותו אופן ואז עוזבת.
הביצים בוקעות לאחר כ-36 עד 72 שעות והדגיגים נופלים עם בקיעתם למים.
קופולה היא מערכת לוויינית לקבלת התרעה על שיגור טיל בליסטי.
המערכת החליפה מערכת Oko ומהווה דור שלישי של מערכת מסוג זה.
הלוויין הראשון שוגר בשנת 2015.
תכנון המערכת החל בתחילת המאה ה-21 כאשר האחריות הייתה על תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החוזה הוענק בשנת 2007 עם תוכנית לבצע שיגור ניסוי ראשון בשנת 2009. מסיבות שונות יישום הפרויקט נדחה ורוסיה המשיכה בשיגור לוויינים של המערכת הישנה Oko.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2015 מקוסמודרום פלסצק.
לצורכי המערכת פותחו לוויינים מדגם "טונדרה" אך שיגורים מבוצעים בשם "קוסמוס".
עד למאי 2020 המערכת הגיע למתכונת מינימלית של 4 לוויינים.
בנובמבר 2022 המערכת הגיע ל-6 לוויינים פעילים.
משקל של כל לוויין הוא כ-3,700 ק"ג והוא פועל במסלול גאוסינכרוני דומה למסלול מולניה.
הלוויינים מתוכננים לעבודה במשך כ-7.5 שנים.
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר מדגם סויוז 2.1B.
קופולה - מודול תוצרת ה-ESA של תחנת החלל הבין-לאומית.
הוא מחובר למודול "טרנקוויליטי" והם שוגרו לחלל ביחד.
מקור השם הוא במילה איטלקית dome שמתארת כיפה (מבנה) בצורה זו.
בגלל צורתו המודול דומה לחלון תא פיקוד של חללית "מילניום פלקון".
במקור המודול נכלל בחוזה בניית חלקי תחנת החלל הבין-לאומית של בואינג.
לאחר תחילת התכנון על הפרויקט הכולל, המשך הבניית המודול הוקפאה.
חלקים שכבר נבנו (בעיקר חלונות) הועברו לאחסון.
בהמשך הפרויקט עבר לסוכנות החלל האירופית.
בניית המודול הסתיימה בשנת 2003. שיגורו נדחה מספר פעמיים.
בעקבות הדחיות השתנה צורת העברת המודול לתחנת החלל ומיקום התקנתו.
מודול נבנה מפלדה וכולל מספר חלונות.
בתוך המודול הותקנו עמדות עבודה לשליטה על זרוע רובוטי קנדארם2.
הפרויקט המקורי כלל זוג יחידות זהות.
במהלך השיגור מודול היה מחובר לתא עגינה קדמי של מודול "טרנקוויליטי".
במהלך ההתקנה בתחנת החלל הוא הועבר לתא עגינה אחורי.
המודול מנוצל לתצפיות על כדור הארץ, הסביבה ופעולות עם קנדארם2.
לפני הפעלת המודול למטרה זו נוצל חלון קטן במודול "דסטיני" וחלון במודול "זבזדה".
קופה ראשית – הסרט הוא סרט קולנוע ישראלי המבוסס על סדרת הטלוויזיה המצליחה "קופה ראשית" עבור כאן 11.
כוכבה שביט (קרן מור) – קופאית בסופר.
שירה שטיינבוך (נועה קולר) – מנהלת הסופר.
ראמזי עבד ראמזי (אמיר שורוש) – העובד הנאמן ביותר בסופר.
אוהב מאוד את הסופר ואת כל העובדים והלקוחות בו.
ניסים שמעוני (יניב סוויסה) – הקצב בסופר יחד עם אנטולי.
חברם הטוב של אנטולי וכוכבה.
אנטולי קירילנקו (דניאל סטיופין) – הקצב בסופר יחד עם ניסים.
חברם הטוב של ניסים וכוכבה.
אמנון טיטינסקי (דב נבון) – לקוח בסופר.
מאוד קמצן ומרבה לריב עם כוכבה.
צוות ההפקה הורכב מתסריטאי ובמאי הסדרה המקורית.
יניב זוהר ונדב פרישמן, תסריטאי הסדרה המקורית, כתבו את הסרט, והודיעו שזה הפרויקט הכי גדול שעשו יחד.
צוות ההפקה צומצם מהסדרה המקורית לסרט זה.
בספטמבר 2025 נפגשו שחקני הסרט, הכותבים ושאר צוות ההפקה לקריאת תסריט.
הסרט צפוי לעלות לאקרנים בקיץ 2026. מלבד שחקני הסדרה לוהקו לסרט גם שירלי לוי ומשה אשכנזי.
צילומי הסרט החלו ב-3 בנובמבר 2025 והסתיימו ב-3 בדצמבר 2025.
קופים הוא שם עממי לאוסף מיני בעלי חיים מסדרת הפרימטים, אשר במובן המדעי כולל את תת-הסדרה קופים רחבי-אף ואת המשפחה קופים בעלי זנב, אך אינו כולל את קופי האדם ואת האדם עצמו, אף שהם קרובים אבולוציונית.
כיום כוללים הקופים בהגדרתם העממית כ-150 מינים, החיים בעיקר באזורים טרופיים וסובטרופיים באסיה, אפריקה ודרום אמריקה.
הם שוכני עצים במקורם ורובם חיים ביערות, אך יש ביניהם מינים שהסתגלו לחיים על הקרקע בבתי גידול פתוחים כמו סוואנה.
בדומה לשאר הפרימטים מתאפיינים הקופים בגפיים ארוכות וגמישות עם חמש אצבעות בעלות ציפורניים שטוחות בכל גפה, עיניים גדולות הפונות קדימה, אפרכסות אוזן בצורת קונכייה, מיעוט צאצאים בהמלטה, וזוג פטמות על החזה.
אך בהשוואה לפרימטים ממוצא עתיק יותר, בעלי אף לח, הקופים כמעט כולם פעילי יום, בעלי מוח גדול יותר יחסית לגופם, אינטליגנציה גבוהה, התנהגות חברתית מפותחת, תקופת התבגרות ארוכה של הצעירים, ויכולת ללמוד באמצעות חיקוי ההתנהגות של קופים אחרים.
רובם אוכלי כול, אם כי חלקם מתמחים בתפריט צמחוני של עלים, או פירות.
מבחינה טקסונומית, המונח "קופים" נחשב כיום כבלתי-תקני, משום שהוא פראפילטי, והמונחים המדעיים המדויקים לקופים הם דמויי קוף ("Simiiformes", מלטינית: "בעלי צורת קוף") או אנתרופואידים ("Anthropoidea", מיוונית: "דמויי אדם").
בניגוד למונח העממי, מונחים אלו כוללים גם את קופי האדם ואת האדם עצמו.
מוצאו האבולוציוני של האדם הוא ממיני קופים קדומים בעידן האוליגוקן.
מקור המילה "קוף" בתנ"ך: .
קופי האדם, כגון הגיבון או השימפנזה, נבדלים מן הקופים, כגון הגנון והבבון.
ההבדל הבולט ביותר ביניהם הוא שקופי האדם הם חסרי זנב.
בעברית אין מילה ייחודית לקופי-אדם, ולכן חודש הצירוף "קוף־אדם".
בעבר היו המילים באנגלית "Monkey" (קוף) ו־"Ape" (קוף־אדם) נרדפות, והחל מסוף המאה ה־19, עם השתפרות ההבנה המדעית, הובדלו המילים לשתי הקבוצות.
בלטינית וביוונית, הפופולריות כמקור לשמות מדעיים, כמו בעברית, יש רק מילה אחת לציון הקבוצות, ולכן בעבר שימשו בערבוביה המילה הליטינית "Simian", והמילה היוונית "Pithecus".
שריד לכך הוא העובדה שהן קופים רגילים, למשל בשם ה"גנון" – "Cercopithecus", והן קופי־אדם, כגון אוסטרלופיתקוס, כוללים את המילה היוונית.
המונח "קופים" הוא מונח ישן שאיננו תקני כיום בטקסונומיה.
זאת משום שעל-פי שיטת הסיווג המודרנית, קבוצות צריכות להיות מונופילטיות, כלומר לכלול את האב הקדמון של הקבוצה ואת כל הענפים שהתפתחו ממנו.
המונח המדעי המדויק לקופים הוא תת-תת-סדרת "דמויי-קוף" ("Simiiformes"), שהוא מונופילטי משום שהוא כולל בתוכו גם את קופי-האדם וגם את האדם עצמו, שמוצאם מקופים קדומים.
אך בלשון יום-יום המונח "קופים" לרוב איננו כולל את האדם, ולכן הוא פרפילטי ואינו תקני.
במובנו הפופולרי, המונח "קופים" כולל את תת-תת-תת-הסדרה קופים רחבי-אף, שתפוצתם בדרום אמריקה ומצטיינים בזנב לופת, ואת על-משפחת קופים בעלי זנב, שתפוצתם בעולם הישן ורובם בעלי זנב מפותח אך אינו לופת.
המיון להלן מראה את מקומם של ה"קופים" (באותיות מודגשות) בתוך הסיווג התקני כיום.
לא כל הסוגים מיוצגים, וכל סוג כולל מין אחד או יותר:
תת-סדרה: בעלי אף לח ("Strepsirrhini")
תת-סדרה: בעלי אף יבש ("Haplorhini")
תת-תת-תת-סדרה: קופים רחבי-אף ("Platyrrhini") = "קופים מדרום אמריקה"
משפחה: צבוסיים ("Cebidae") ובה הסוגים קפוצ'ין, קוף סנאי ועוד
משפחה: קופי עכביש ("Atelidae") ובה הסוגים קוף עכביש, שאגן ועוד
משפחה: מרמוסטיים ("Callitrichidae") ובה הסוגים מרמוסט, מרמוסט גמדי, מרמוסט גולדיי, טמרין, טמרין רעמתי ועוד
משפחה: "Aotidae" ובה הסוג דורוקולי
משפחה: "Pitheciidae" ובה הסוגים טיטי, סאקי, אואקרי ועוד
על-משפחה: קופים בעלי זנב ("Cercopithecoidea") = "קופים בעולם הישן"
שבט: "Cercopithecini" ובו הסוגים גנון, קוף ירוק, פרש, מנגבי הביצות ועוד
שבט: "Papionini" ובו הסוגים מקוק, בבון, מנגבי, מנגבי מצוייץ, מנדריל, ועוד
תת משפחה: קולובינים ("Colobinae") ובה הסוגים קולובוס, קולובוס אדום, לוטונג, לנגור, לנגור אפור, קוף חוטם, חרומף ועוד
משפחה: גיבוניים ("Hylobatidae") ובה הסוגים גיבון, גיבון מצויץ, סיאמנג
משפחה: הומינידיים ("Hominidae") ובה הסוגים אורנגאוטן, גורילה, שימפנזה ואדם.
מונח טקסונומי נוסף לקופים במובן הרחב של המילה (כלומר, כולל את קופי האדם והאדם) הוא "אנתרופואידיים" ("Anthropoidea") שפירושו "דמויי אדם".
מונח זה היה נהוג במשך שנים רבות, במיון הטקסונומי של סדרת הפרימטים לשתי תת-סדרות - האנתרופואידיים וה"קדם קופים" ("Prosimians"), שכללו אז גם את הקיפופים.
בתחילת המאה ה־21 העלו מחקרים טקסונומיים על-פי רצפי הגנום שהקיפופים קרובים יותר לקופים מאשר לקדם-קופים, ולכן מיון טקסונומי זה שונה למיון המפורט למעלה, אך ניתן עדיין למצוא את המיון הישן ואת המונח Anthropoidea בספרות המדעית.
בדומה לשאר הפרימטים, הקופים מתאפיינים בגפיים ארוכות וגמישות עם חמש אצבעות בכל גפה המצוידות בציפורניים במקום טפרים, עיניים גדולות הפונות קדימה, אפרכסות אוזן בצורת קונכייה, מיעוט צאצאים בהמלטה (לרוב אחד או שניים) וזוג פטמות על החזה.
מכיוון שהתפתחו במקורם כשוכני עצים ומטפסים זריזים, לא הגיעו הקופים למידות גוף גדולות.
הקופים רחבי האף נוטים להיות קטנים יותר, והמין הקטן ביותר הוא המרמוסט הגמדי, שבו הנקבות הבוגרות הן במשקל של 120 גרם, אורך גופן כ-14 ס"מ ואורך זנבן כ-15 ס"מ נוספים.
הקופים בעלי הזנב מגיעים למידות גדולות יותר, בעיקר מינים שעברו הסתגלות משנית לחיים על הקרקע.
מין הקוף הגדול ביותר בימינו הוא המנדריל, שהזכרים שלו מגיעים למשקל של 35 ק"ג ואורך גוף של למעלה ממטר (ללא הזנב).
מיני קופים דמויי-בבון גדולים אף יותר, בהם הזכרים הגדולים ביותר אולי הגיעו למשקל של 95 ק"ג, חיו באפריקה בתקופת הפליוקן והפלייסטוקן, אך נכחדו.
בדומה לשאר הפרימטים, לרוב מיני הקופים חמש אצבעות ארוכות וגמישות בכל אחת מארבע כפותיהם.
הבוהן בדרך-כלל מנוגדת לשאר האצבעות גם בכף הרגל (בדומה לתצורה של כף יד אנושית).
ציפורני הקופים לרוב שטוחות כמו באדם, ואינן בתצורת טפרים האופיינית למרבית היונקים.
עם זאת ניתן עדיין למצוא קופים מסוימים (למשל מיני המרמוסט) בהם חלק מן האצבעות מצוידות בטפרים.
קצות האצבעות בקופים נוטות לפתח "כריות אצבע" רגישות למגע כמו אצל בני אדם.
צירוף זה של תכונות נחשב כהתאמה ללפיתת ענפים בעת הטיפוס, אך הוא יעיל גם להבאת המזון אל הפה בעת האכילה, לטיפול בעצמים קטנים ואף לשימוש בכלים.
עם זאת, באופני טיפוס מסוימים הבוהן איננה מסייעת ואף עלולה להפריע, ולכן יש מיני קופים בהם היא בלתי-מפותחת, או אף מנוונת לחלוטין.
אצל מיני קפוצ'ין חסרה הבוהן בכף הרגל אך נמצאת ביד, ואצל מיני קופי עכביש ותת-משפחת הקולוביניים ("Colobinae") הבוהן נוטה להתנוון בכף היד אך נמצאת בכף הרגל.
הזנב בקופים רחבי-אף מפותח ושרירי, תמיד ארוך מאורך הגוף, וחשוב לצורך שמירת שיווי משקל בעת הטיפוס והקפיצה.
בכמה מן הסוגים ובייחוד אצל קופי העכביש, שאגנים ומיני הקפוצ'ין הוא אף משמש כזנב לופת , ובקצהו יש כריות חשופות משיער, מחוספסות ורגישות למגע.
אצל קופים בעולם הישן הזנב לעולם איננו לופת, ובייחוד במינים שהסתגלו לחיים על הקרקע הוא לעיתים קצר מאורך הגוף.
במספר קטן של מיני קופים, למשל המקוק הברברי, הזנב מנוון ברובו או לחלוטין.
בדומה לבני-אדם, קופים רבים נוהגים לשבת על עכוזם, ולא על עקביהם כמו יונקים רבים אחרים.
ואולם שרירי העכוז שלהם אינם גדולים ומפותחים כמו באדם, שם הם מותאמים להליכה זקופה.
במקום זאת מרופד עכוז הקופים צרי-האף ב"תפיחות שת", מכוסות בעור קשה וחשוף, אשר מאפשרות להם לשבת בנוחות על ענפי עצים ומצע קשה אחר.
בדומה לעכוז בבני-אדם, תפיחות השת ממלאות לעיתים גם תפקידים באיתות מיני, למשל הן נוטות לתפוח אצל נקבות בתקופת הייחום, ולקבל צבעים בוהקים אצל זכרים שליטים מסוגי בבון ומנדריל.
הקופים רחבי-האף חסרים תפיחות שת.
נוסחת השיניים של הקופים רחבי האף מדרום אמריקה כוללת שתי חותכות, ניב אחד, שלוש קדם-טוחנות (או מלתעות) ושלוש טוחנות בכל רבע לסת, בסך הכל 36 שיניים.
נוסחת השיניים של הקופים בעלי הזנב בעולם הישן דומה, פרט לכך שיש להם רק שתי קדם טוחנות בכל רבע לסת, ובסך הכל 32 שיניים.
זוהי נוסחת שיניים זהה לזו של קופי האדם ושל האדם.
שיני מרבית הקופים דומות לשיני האדם, אך הניבים שלהם לרוב ארוכים ומפותחים בהרבה.
הקרנית בעיניהם קטנה יחסית לזו של בעלי פרימטים בעלי אף לח ושל יונקים אחרים, ובנויה כך שמרחק המוקד גדול יותר ומאפשר תמונה גדולה יותר על הרשתית.
תכונה זו מאפשרת כושר הפרדה טוב יותר והבחנה בפרטים קטנים, אך מצד שני מגבילה את כמות האור שנכנסת לתוך חלל העין, ולכן את הרגישות בחשכה.
זהו אחד הרמזים שאבות הקופים התפתחו כבעלי-חיים יומיים.
הקופים מצטיינים בייחוד בראיית צבע.
הקופים בעלי הזנב חולקים עם האדם מערכת ראיית צבעים המבוססת על שלושה סוגי מדוכים ברשתית, המתמחים בהבחנה בצבעי אדום, ירוק וכחול (routine trichromacy).
זאת בניגוד למרבית שאר היונקים שבהם יש רק שני סוגי מדוכים, או סוג אחד בלבד אצל יונקים עוורי צבעים.
המערכת בת שלושת סוגי המדוכים הופיעה כנראה באב קדמון של הקופים והאדם כתוצאה ממוטצית הכפלה של אחד הגנים לאופסין, אשר אפשרה התפתחות אבולוציונית של אחד מן העותקים החדשים והתאמתו לקליטת צבע באורך-גל בינוני.
במרבית מיני הקופים רחבי-האף מוטציה זו אינה קיימת, אך הופיעו בהם מוטציות אחרות שאף הן משנות את תכונות האופסינים שלהם ומשפרות את ראיית הצבע.
כמו אצל פרימטים אחרים, עיני הקופים מכוונות קדימה ולא לצידי הראש כמו במרבית שאר היונקים, כך ששדות הראייה שלהן חופפים במידה רבה.
סידור זה מאפשר ראייה סטראוסקופית ואומדן מרחקים מדויק, ולכן מקובל שהתפתח כהתאמה להתקדמות בקפיצות מענף לענף.
אך בדיעבד הוא גם מאפשר מיקוד של שתי העיניים בפרטים קטנים וקרובים, ובכך תורם לתקשורת חזותית וליכולת השימוש בכלים אצל הקופים.
לעומת זאת, חוש הריח אצל קופים חלש, יחסית למרבית היונקים האחרים.
חולשה זו מתבטאת בהקטנה של אונות הריח במוח, ובהקטנה של קונכיות האף והזרבובית אצל מרבית הקופים, מה שמעניק להם את פניהם הקצרים.
מתוך מאות גנים של קולטני ריח (Olfactory receptors) אצל הקופים והאדם, עשרות אחוזים אינם מתורגמים כלל לחלבון, והפכו לפסאודוגנים בלתי מתפקדים.
כמו כן איבר יעקובסון בתקרת הפה קטן אצל הקופים רחבי האף, ואצל הקופים צרי האף (כולל קופי אדם והאדם עצמו) הוא מתנוון לחלוטין כבר בעובר.
מוחם של הקופים מפותח וגדול, בהתחשב בגודל גופם, מזה של בעלי אף לח ושל מרבית היונקים האחרים.
בקופים צרי-אף גידול זה הוא כה מודגש שהוא מתואר לפעמים כ"קפיצת מדרגה" (Grade shift).
בקופים רחבי-אף השונות גדולה יותר, למשל הסוגים קפוצ'ין וקוף סנאי הם בעלי מוח גדול כשל קופים צרי-אף, בעוד שסוגים אחרים, כמו המרמוסט והשאגן, הם בעלי מוח בגודל האופייני לבעלי אף לח.
ממדידת נפחה הפנימי של קופסת הגולגולת במאובנים נמצא כי תהליך הגידול במוח החל לאחר הפיצול בין הקופים צרי האף ורחבי האף, והתרחש באופן בלתי תלוי בשתי הקבוצות.
שינויים במבנה המוח כוללים בעיקר הקטנה יחסית של אונות הריח, לעומת הגדלתה יחסית של קליפת המוח החדשה (Neocortex או Neopalium), עד כי בקופים ובאדם היא תופסת את מרבית שטחו החיצוני של המוח.
קליפת המוח נחשבת לרוב כמוקד של חשיבה ופעולה מודעות ויכולות קוגניטיביות מתקדמות, ותואמת את כישורי האינטליגנציה והכישורים החברתיים הגבוהים בקופים.
הגנטיקה של הקופים נחקרת בעיקר על-מנת ללמוד ממנה על הגנטיקה והאבולוציה של האדם.
מיפוי מלא של הגנום של מקוק הרזוס הושלם בשנת 2007. שיעור הדמיון בין גנום המקוק לגנום האדם הוא כ-93% (בהשוואה ל-99% בערך בין השימפנזה והאדם), ושיטות שעון מולקולרי מעריכות את הפיצול מן האב הקדמון המשותף שלהם לפני כ-25 מיליון שנה.
מיפוי מלא של גנום המרמוסט המצוי הושלם בשנת 2014, והאב הקדמון המשותף שלו ושל מקוק הרזוס והאדם חי לפני 40 מיליון שנה על פי שעון מולקולרי.