tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפברואר 2020, אימצה הרשות המשלתית להתחדשות עירונית את עקרונות המודל ויצאה בקול קורא למימון מיזמי התחדשות עירונית חברתית ב-40 מיליון שח.
הקול הקורא זכו שתי עמותות ארץעיר שמובילה פרויקט התחדשות עירונית חברתית בשכונת קריית אליעזר בחיפה וג'ינדאס שפעולת בשכונת רמת אשכול לוד.
מעבר למימון הממשלתי, נדרשת השקעה נוספת בפרויקטים של התחדשות עירונית חברתית והם מגיעים מפילנתרופיה והשוק הפרטי.
ג'ינה לי נולין היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
ידועה במיוחד בזכות גילום הדמות נילי קאפשו בסדרה "משמר המפרץ" אשר הייתה אחת מתוכניות הטלוויזיה הנצפות ביותר בעולם בשנות ה-90.
נולין נולדה וגדלה בעיר דולות' שבמינסוטה.
במהלך השנה האחרונה שלה בתיכון היא עברה יחד עם משפחתה ללאס וגאס שבנבדה.
בלאס וגאס היא החלה לעסוק בתחילה בדוגמנות.
בתחילה נולין הצליחה לזכות בתחרויות יופי שונות, כולל תחרות "Look of the Year" של פורד מודלס וסוכנות הדוגמנות עלית, ותחרות "Miss Barbizon USA".
נולין זכתה בחשיפה ניכרת בזכות הזכיות הללו ובעקבות כך הופיעה בהמשך בפרסומות להום דיפו, סטארבורסט, יונדאי, לוי שטראוס וסווטש.
בשנת 1994 הפכה לאחת מהדוגמניות בשעשועון הטלוויזיה האמריקני הפופולרי "The Price Is Right".
בהמשך של אותה השנה גילמה את דמותה של הדוגמנית סנדי באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
בשנת 1995 הצטרפה לצוות השחקנים הראשי בסדרה המצליחה "משמר המפרץ", בה היא גילמה את הדמות של המצילה המרדנית נילי קאפשו.
הסדרה הייתה באותה העת אחת מסדרות הטלוויזיה הנפצות ביותר בעולם והיא תרמה רבות לפרסום הרב לו נולין זכתה בשנות ה-90. נולין עזבה את משמר המפרץ לבסוף בשנת 1998.
בין השנים 2000 ל-2002 נולין כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת הפנטזיה-פעולה "Sheena" אשר הייתה מבוססת על דמות קומיקס בעלת אותו השם.
לאורך השנים הייתה לנולין קריירת דוגמנות מצליחה והיא הופיעה לעיתים רבות במגזינים לגברים שונים בהם מקסים, פלייבוי ו-FHM.
בשנת 2001 היא הצטלמה בעירום למהדורת חג המולד של מגזין פלייבוי.
כמו כן, בשנת 2001 נכללה ברשימת הנשים הסקסיות ביותר בעולם של מגזין FHM.
באוקטובר 2013 נולין הוציאה לשווקים את הספר "Beautiful Inside and Out, Conquering Thyroid Disease with a Healthy, Happy, "Thyroid Sexy" Life" אשר עסק בין היתר בהתמודדותה האישית עם מחלת בלוטת התריס.
נולין נישאה לגרג פאלמן ב-27 בנובמבר 1993. לבני הזוג נולד בן אחד לפני שהם התגרשו בשנת 2001. בשנת 2004 נולין התחתנה עם שחקן ההוקי לשעבר קאל הולס.
לבני הזוג נולדו בהמשך שני ילדים.
שנהשם הסדרה/תוכניתתפקידהערות1996Zig and Zag's Dirty Deedsבתפקיד עצמה1995–1998משמר המפרץנילי קאפשו1996צעירים חסרי מנוחסנדי2000סונדרה2000–2002Sheenaשינה1994–
המילה ג'ינקס משמשת כמין משחק במילים לילדים ונוער.
כאשר שני ילדים או יותר הוגים מילה כלשהי בו-זמנית, או מגלים כי לשניהם חפץ או בגד זהה, אחד מהם יכול לומר לאחר את מילת הקוד "ג'ינקס".
בעקבות זאת על הילד האחר עשויה להיות מוטלת מטלה או הגבלה כתוצאה מכך.
מטלה נפוצה היא להעניק לילד הראשון שקל על כל מילה.
הגבלה נפוצה היא איסור דיבור, עד ששמו של הילד האחר מבוטא על ידי אחד מהילדים האחרים (במקרה או במתכוון).
במקרה בו הילד דיבר לפני ששמו נאמר בקול - הוא מחויב להעניק ממתק, או להבדיל (בגרסאות האלימות), הוא "זוכה" למכה מהילד שקרא במילת הקוד.
בישראל מוכר המשחק בשמות אחרים .
את המשחק אפשר לשחק כבדרך אגב, כלומר כאשר בדרך מקרה מגיעים הילדים למצב של צירוף מקרים בו ניתן להפעיל את מילת הקוד.
תזמון המילה יכול להיות במשך ה-5 דקות הקרובות.
עם זאת, המשחק עשוי להתחיל כרוח סערה - כעיסוק אינטנסיבי לקבוצת ילדים, לאחר שהתוודעה לאפשרויות הגלומות במשחק (השגת ממתקים).
ילדים עשויים לדחוף במכוון להגעה למצב בו שניהם הוגים את אותה מילה בו-זמנית.
למשל, הם עשויים לשאול שאלה שהתשובה עליה ידועה, כגון "כמה זה שתיים ועוד שתיים".
מילת הקוד "ג'ינקס" עברה שינויים רבים בגלגוליה ברחבי הארץ.
עם זאת, מקור המילה מאנגלית: Jinx, שמשמעה מזל רע או דבר הגורם למזל רע.
מקורה של מילה זו בשפה האנגלית אינו ברור.
ייתכן כי מקור המילה בשמו הלטיני של הסבראש (Jynx), ציפור המסוגלת לסובב את צווארה בכ-180 מעלות, ונחשבת כקשורה בכשפים.
מקור אחר למילה הוא שיר עממי אמריקאי על קפטן ג'ינקס שמזלו רע, ועל שרשרות של מקרי ביש שהוא עובר.
בישראל זכה המשחק לשמות שונים ומגוונים, אשר משתנים כתלות במקום ובתקופה, וחלקם מהווים סילוף של המילה "ג'ינקס".
לעיתים מתווסף למילת הקוד גם שם של ממתק ("מסטיק בזוקה", "מקופלת") - המציין כי המפר את שתיקתו מחויב בהענקת הממתק למי שקרא במילת הקוד.
ג'ינברה "ג'יני" מולי ויזלי היא דמות בספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג.
בתחילת הסדרה יש לג'יני תפקיד שולי, והיא מתוארת כאחותו הצעירה של רון ויזלי (חברו הטוב של הארי פוטר) וכמי שמאוהבת בהארי ולא מסוגלת - בשנים הראשונות - לדבר בנוכחותו.
החל מהספר השני היא מקבלת תפקיד יותר משמעותי, ואף מהספר הרביעי נוטלת חלק פעיל בניסיון להביס את לורד וולדמורט.
ג'יני היא הצעירה ביותר מבין שבעת הצאצאים של משפחת ויזלי, וגם הבת היחידה; לפי רולינג היא "הבת הראשונה שנולדה לשבט ויזלי מזה מספר דורות".
לפי האתר הרשמי של רולינג ג'יני נולדה ב-11 באוגוסט 1981.
בריאיון לאתרים The Leaky Cauldron ו-MuggleNet אמרה רולינג כי היא "תמיד ידעה" שג'יני והארי "יהיו ביחד ואז יפרדו".
היא הסבירה שעם התקדמות הסדרה, הארי - והקורא בהכללה - מגלה שג'יני היא הנערה האידיאלית עבורו.
רולינג אמרה שהארי "צריך להיות עם מישהי שיכולה לעמוד בדרישות של להיות עם הארי פוטר, כיוון שהוא חבר מפחיד במובנים רבים".
רולינג גם אמרה שהיא נהנתה לכתוב את "המסע הרגשי הגדול" ששתי הדמויות עוברות, וכי ג'יני היא אחת הדמויות האהובות עליה.
הספר הראשון עד הספר החמישי
ג'יני מופיעה לראשונה בספר הראשון, פעם אחת בתחילתו ופעם אחת בסופו.
כאשר הארי וארבעת אחיה עוזבים להוגוורטס, היא מתחננת בפני אימה שתיתן לה ללכת איתם גם כן, אף על פי שהיא צעירה מכדי להירשם.
לפני שרכבת האקספרס להוגוורס עוזבת את קינגס קרוס מסופר כיצד היא נלהבת לראות את הארי.
דבר דומה מתרחש כשהארי וחבריו חוזרים ללונדון בסיום שנת הלימודים.
בספר השני היא כבר תלמידת שנה ראשונה בהוגוורטס, ובמיון לבתים השונים היא שובצה בגריפינדור.
בחלק הראשון של הספר יש לה תפקיד מאחורי הקלעים, והיא נראית חולה באופן מסתורי ומאוהבת בהארי, אך בשיא העלילה נחשף כי הזיכרון ביומן של טום רידל השתלט עליה על מנת לפתוח את חדר הסודות ולשחרר את הבסיליסק הכלוא שם.
הזיכרון של רידל חוטף את ג'יני לחדר הסודות, שם הוא מתכוון להשיג לעצמו גוף גשמי באמצעות הריגתה של ג'יני.
הארי מסכל את התוכנית הזאת באמצעות הריגת הבסיליסק והשמדת היומן, ובכך מציל את חייה של ג'יני.
לאחר מכן מתברר כי לוציוס מאלפוי היה אחראי לשתילת היומן בחפצי בית הספר של ג'יני, מתוך תקווה שפעולותיה של ג'יני יכתימו את שמו של ארתור ויזלי, אביה של ג'יני, ויביאו לסילוקו מהוגוורטס של אלבוס דמבלדור.
לג'יני יש תפקיד מינימלי בספר השלישי ובספר הרביעי, בו היא מכבדת את הבטחתה ללכת לנשף חג המולד עם נוויל לונגבוטום אף על פי שאחיה רון מציע לה ללכת עם הארי.
בשני הספרים הללו ג'יני ממשיכה להיות ביישנית מאוד בקרבתו של הארי.
בספר החמישי מסופר על ג'יני "...
אבל היא נגמלה ממנו כבר לפני חודשים.
לא שהיא לא מחבבת אותך כמובן".
הארי ורון מגלים לאחר מכן שהיא פגשה את החבר שלה מייקל קורנר בנשף חג המולד, אך לא סיפרה על כך לרון כיוון שידעה שהוא "ייקח את זה קשה".
הרמיוני מוסיפה ומספרת שזו הסיבה לכך שג'יני כבר איננה נבוכה בנוכחותו של הארי.
לאורך הספר ג'יני היא אחד האנשים היחידים שמצליחים לתקשר עם הארי הנתון ללחץ רב בגלל רדיפותיה של דולורס אמברידג', ובין השאר מצליחה לעודד אותו כשהוא מאמין כי הוא נשלט על ידי וולדמורט, באמצעות וידוי על מה שחוותה בשנתה הראשונה.
כאשר דולורס אמברידג' משעה את הארי לצמיתות מקבוצת הקווידיץ' של גריפינדור היא מחליפה אותו בתפקיד המחפש ומובילה את גריפינדור לזכייה בגביע הקווידיץ' של הוגוורטס; הרמיוני חשפה שג'יני התאמנה בסתר מאז שהייתה בת שש, כיוון שאחיה הגדולים לא אפשרו לה לשחק עמם.
היא הצטרפה לצבא דמבלדור והייתה אחת מהחמישה שליוו את הארי בניסיונו לחלץ את סיריוס בלק ממחלקת המסתורין, באותה פעולה היא גם שברה את קרסולה.
היא נפרדת מקורנר לאור חוסר שביעות הרצון הקבוע שלו בעקבות ניצחונה של גריפינדור בקווידיץ', ומתחברת עם דין תומאס.
בספר השישי רואה אותה המורה החדש לשיקויים הוראס סלגהורן מבצעת בהצלחה קללה מורכבת, ומזמין אותה להצטרף למועדון ה"סלאג סלבז", שהוא מועדון המיועד לתלמידים בעלי קשרים לאנשים חשובים.
ג'יני שוהה יותר זמן עם הארי כשהיא מתקבלת לקבוצת הקווידיץ' של גריפינדור בתפקיד רודפת, ומחליפה אותו פעם נוספת בגמר גביע הקווידיץ' כאשר סוורוס סנייפ מטיל עליו עונש.
לאחר שהוא רואה את ג'יני מתנשקת עם דין תומאס הארי מקבל את העובדה שהוא מאוהב בה, אך נמנע מלאמר לה זאת לאור החשש מתגובתו של רון.
מערכת היחסים בין ג'יני לדין מסתיימת באפריל לאחר שהארי דוחף אותה בטעות תחת השפעתו של שיקוי המזל פליקס פליציס, ואילו ג'יני מפרשת זאת בטעות כניסיון של דין לעזור לה להיכנס לחדר המועדון של גריפינדור (אם כי לדברי הרמיוני "כבר כמה חודשים שהיחסים ביניהם לא משהו").
למרות החשש מתגובתו של רון הארי מנצל כל הזדמנות אפשרית להיות במחיצתה כשאף אחד לא לידם.
הם חולקים את נשיקתם הראשונה לאחר שגריפינדור מנצחת את הקבוצה של רייבנקלו בגמר גביע הקווידיץ'.
בשיאו של הספר היא מצטרפת לחברי צבא דמבלדור שהיו בקרב במחלקת המסתורין, וחוברת לחברי מסדר עוף החול המנסים להגן על הוגוורטס מפני אוכלי המוות שחדרו לטירה בסיועו של דראקו מאלפוי.
במהלך הקרב היא כמעט נהרגת מקללת אבדה קדברה, אך ניצלת בזכות שיקוי המזל שהארי נתן לה, לרון ולהרמיוני.
לאחר מותו של דמבלדור מחליט הארי לסיים את מערכת היחסים עמה כיוון שהוא חושש שרגשותיו כלפיה יגבירו את הסכנה שבה היא נתונה; הוא מופתע לגלות שהיא מתמודדת היטב עם ההחלטה הזאת.
ג'יני מוזכרת לראשונה בספר השביעי כאשר הארי מגיע ל"מחילה" (בית משפחת ויזלי) על מנת להתחבא שם עד ליום הולדתו ה-17. היא מגלה את תוכניתו של הארי לצאת עם רון והרמיוני לעזוב את הוגוורטס כדי לרדוף אחרי וולדמורט, ומחליטה לנשק אותו בפעם האחרונה לפני פרידתם כדי שהוא לא ישכח אותה.
לאורך רוב הספר חוויותיה מתוארות רק באופן עקיף, כיוון שהיא נמצאת בהוגוורטס בזמן ששלוש הדמויות הראשיות לא נמצאות שם.
באמצעות הדיוקן המדבר של פיניאס ניגלוס בלק הם מגלים שהיא, נוויל ולונה לאבגוד הקימו מחדש את צבא דמבלדור, ונטלו חלק במזימה לגנוב את חרבו הקסומה של גודריק גריפינדור ממשרדו של סוורוס סנייפ.
לאחר שמתברר כי רון והרמיוני הצטרפו להארי היא מחליטה לעזוב את הלימודים בהוגוורטס וביחד עם משפחתה יורדת למחתרת.
היא נפגשת עם הארי זמן קצר לפני תחילת הקרב הסופי על הוגוורטס מול וולדמורט ואוכלי המוות.
אמה פוקדת עליה לעזוב את הוגוורטס, אך לופין מציע שתישאר בחדר הנחיצות ובסוף מצליחה לשכנע את הוריה שיאפשרו לה להישאר רק בתוך חדר הנחיצות שיגן עליה.
היא עוזבת את מקום המחבוא שלה כאשר הארי צריך להשתמש בחדר, ומצטרפת לקרב בשמחה.
לאחר מותו המזויף של הארי היא מצטרפת להרמיוני ולונה בקרב מול בלטריקס לסטריינג', שכמעט ורוצחת אותה בקללה הממיתה.
הארי מחליט להגן עליה ולהילחם בבלטריקס, אך לפני שהוא מספיק לעשות דבר מה אמה של ג'יני מקדימה אותו ולבסוף הורגת את בלטריקס.
לאחר חיסולו של וולדמורט הוא רואה אותה ואת אמא שלה מתאבלות על מותו של פרד ויזלי, אך מחליט לא להתערב ולגשת אליה עדיין כיוון ש"יהיה די זמן לדבר אחר-כך, שעות וימים, אולי שנים שלמות רק לדבר".
באפילוג של הסדרה, המתרחש 19 שנים לאחר אירועי "אוצרות המוות", היא והארי נשואים עם שלושה ילדים: ג'יימס סיריוס, אלבוס סוורוס ולילי לונה.
רולינג אמרה בראיון כי לאחר שסיימה ללמוד בהוגוורטס ג'יני הצטרפה לקבוצת קווידיץ' מקצוענית, ושיחקה שם במשך שנים אחדות לפני שפרשה על מנת להקים משפחה עם הארי.
לפי רולינג היא החלה לעבוד בתפקיד כתבת הקווידיץ' של עיתון הקוסמים "הנביא היומי".
בכל שמונת הסרטים של הארי פוטר שהוקרנו גולמה דמותה של ג'יני על ידי השחקנית הבריטית בוני רייט.
רייט תיארה את דמותה של ג'יני כ"חברותית, ידידותית ובטוחה".
בריאיון לדיילי טלגרף לפני יציאתו לאקרנים של הסרט החמישי אמרה רייט שהיא קיבלה את התפקיד של ג'יני כיוון שאחיה קרא את הספרים ואמר לה כי היא דומה לג'יני, והמליץ לה לבצע את מבחן הבד.
השחקניות שירלי וורטהיימר ולני כהן דיבבה את ג'יני לעברית.
בספטמבר 2024, בוני רייט, שגילמה את ג'יני וויזלי בסדרת סרטי "הארי פוטר", אמרה כי היא מקווה שהסדרה החדשה של HBO תכלול רגעים משמעותיים מהספרים שלא נכנסו לסרטים המקוריים, במיוחד רגעים שמתארים את התפתחות הקשר בין ג'יני להארי פוטר.
רייט ציינה שהייתה רוצה לראות את ההתפתחות של הדמות של ג'יני בסדרה החדשה, במיוחד כשותפה נאמנה להארי וכדמות שמבינה אותו בצורה עמוקה.
ג'יני מתוארת בספרים כנמוכת קומה, בעלת שיער ג'ינג'י ארוך ועיניים חומות.
בספר השישי אומרת פנסי פרקינסון מבית סלית'רין שתלמידים רבים מחשיבים את ג'יני לתלמידה יפה ובעלת מחזרים רבים.
רולינג אפיינה את ג'יני כ"מצחיקה, חמה מאוד ובעלת תשוקה", ו"קשוחה, לא בדרך בלתי נעימה, אך...
בספרים הראשונים היא מפגינה ביישנות רבה בקרבתו של הארי, אף על פי שלפי רון היא מדברת הרבה.
ככל שתפקידה בספרים הופך למשמעותי יותר היא מפגינה יותר ביטחון עצמי, בעיקר לאחר שהרמיוני מייעצת לה להפסיק לקוות שהיא והארי יתחברו, ולצאת לפגישות עם בנים אחרים.
לאורך הסדרה מתוארות פעמים אחדות שבהן היא מתנהגת באסרטיביות, ברוגז ושלא בסימפתיות, אך היא יודעת גם להתנהג בצורה מחושבת ולנחם אחרים כשהם זקוקים לכך.
ג'יני היא אחת הדמויות היחידות בספרים שאומרת את שמו של וולדמורט ללא פחד, כמו גם אחת הדמויות היחידות שפונות להארי בשלווה כשהוא זועם.
רולינג השוותה בין ג'יני ללילי אוואנס (אמו של הארי), ואמרה ששתי הדמויות היו פופולריות מבחינה חברתית באותה מידה.
רולינג הוסיפה ואמרה שג'יני והארי הם "נפשות תואמות" וכי "הם מאוד חזקים ובעלי תשוקה.
זה החיבור ביניהם, והם מדהימים ביחד".
לא ידוע רבות על יכולות הקסם של ג'יני בספרים הראשונים של הסדרה, אך כאשר היא מצטרפת לצבא דמבלדור היא מפגינה כוח רב.
לפי רולינג ג'יני היא מכשפה מוכשרת מאוד, ואחיה ג'ורג' טוען שקללת עטלפי הנזלת שלה היא אחת המרשימות שראה אי פעם.
פרופסור סלגהורן הזמין אותה למועדון התלמידים המיוחסים שלו, והיא הפגינה כישרון רב בקרב על הוגוורטס אף על פי שהייתה רק בת 16 לפי הספרים.
תחת השפעתו של היומן המכושף של טום רידל (שמו האמיתי של לורד וולדמורט) היא מצליחה לדבר לחשננית (שפת הנחשים) על מנת לפתוח את חדר הסודות.
לאחר השמדת היומן של וולדמורט היא מאבדת את היכולת הזאת ולא נשלטת על ידו יותר.
בספר החמישי היא אחת מהתלמידים שמצליחים להפיק פטרונוס בסצנות המתארות את מפגשי צבא דמבלדור, וצורתו היא סוס.
גִ'ינְס הם מכנסיים העשויים מבד דנים.
במקור היה הג'ינס בגד עבודה, ובתחילת שנות ה-50 הפך פופולרי בקרב בני נוער.
מותג הג'ינס הראשון הוא Levi's.
כיום ג'ינס פופולרי מאוד כלבוש יום-יומי ברחבי העולם וקיים בצורות, בגזרות, בשפשופים ובצבעים שונים.
הבגד הראשון שהיה ידוע כבעל סממנים דומים לג'ינס היה קיים בהודו במאה ה-16 ונקרא "דונגארי".
הבגד נצבע באינדיגו ונמכר בסביבת מבצר ליד מומביי.
מלחים נהגו לחתוך אותו להתאמתם.
גם בג'נובה שבאיטליה נוצר מעין ג'ינס, כאשר העיר הייתה רפובליקה עצמאית.
הג'ינסים נוצרו לשימוש הצי הגנואי מכיוון שהיו בהם תכונות הנחוצות למכנסי מלחים.
לשם כיבוסם היו קושרים המלחים את הג'ינסים באחורי הספינה.
הדנים הראשון בא מנים שבצרפת, לכן הוא נקרא בשם זה (de Nimes, דנים, בצרפתית: מ-נים).
שמו של הג'ינס הגיע מאיטלקית: blu di genova (כחול מג'נובה), שהפך בצרפתית ל-bleu de Gênes, שיבוש של הצורה הצרפתית הפך ל-jeans האנגלי.
בסביבות 1872 הגיע הג'ינס לאמריקה.
לוי שטראוס היה סוחר יהודי ממוצא גרמני שחי בסן פרנסיסקו ומכר מכנסי ג'ינס לכורים.
אחד מלקוחותיו היה ג'ייקוב דייוויס, חייט שרכש לעיתים קרובות בד משטראוס.
לאחר שאחד מלקוחותיו של דייוויס רכש בד פעמים רבות לתיקון מכנסיו הקרועים, עלה בו רעיון להשתמש במסמרות נחושת לחיזוק החלקים הנוטים להקרע בבגד.
לדייוויס לא היה הכסף הנחוץ לרישום פטנט, והוא הציע ללוי להקים עסק משותף למכירת המכנסיים המשופרים.
שטראוס קיבל את הצעתו של דייוויס וב-20 במאי 1873 קיבלו את פטנט מספר 139,121 שנקרא "שיפור בהידוק הכיסים" ממשרד הפטנטים האמריקני, ונוצר הג'ינס בגרסתו המוכרת.
בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 עיצבה מעצבת האופנה גלוריה ואנדרבילט את "ג'ינס המעצבים" הראשון שהותאם לנשים, ובכך פרצה דרך בעיצוב ג'ינסים לקהל האמיד.
כיום, רוב חברות הביגוד מוכרות גם ג'ינס.
במקומות רבים בעולם הג'ינס נחשב כבגד בלתי רשמי שאינו מתאים ללבישה במקומות מכובדים או בטקסים רשמיים.
כך לדוגמה בשנת 2007 קבעה יושבת ראש הכנסת דליה איציק שלא תותר כניסה לכנסת לעיתונאים הלבושים בג'ינס.
ההחלטה הזאת עוררה זעם בקרב ח"כים ומבקרים, ובקדנציה לאחר מכן יושב ראש הכנסת רובי ריבלין ביטל את איסור הג'ינס, אמר: "אם כולם לובשים ג'ינס למה שלא נלבש?"
הג'ינס מזוהה עם מגוון רחב של משמעויות – החל מחופש אישי ונוחות, דרך שייכות לקבוצות חברתיות ועד אמירה אופנתית או פוליטית.
פרסומות של מותגי ג'ינס לאורך השנים הציגו אותו כסמל לנעורים, מיניות, עצמאות או אותנטיות, בהתאם לדימוי שהמותג ביקש לשדר.
בחירה בגזרה מסוימת, בצבע, בגימור או באופן הלבישה אינה רק עניין של טעם אישי, היא מבטאת זהות, סגנון חיים ולעיתים גם עמדה תרבותית.
כך הפך הג'ינס לפריט שמתפקד בו-זמנית כבגד יומיומי וכאמצעי תקשורתי חזותי.
ביוגוסלביה הסוציאליסטית של שנות ה-60 וה-70, הפך הג'ינס לסמל של חירות, מערביות ותרבות נעורים.
הביקוש הגבוה הוביל לרכישות ג'ינס בחו"ל ואף להברחות דרך הגבול עם איטליה, מאחר שלא היה זמין בחנויות המקומיות.
לבישת ג'ינס שימשה כאמצעי להבחנה בין דורות – הצעירים לבשו אותו כחלק מתרבות נוער חדשה המביעה השתייכות לתרבות גלובלית ולעצמאות אישית, בעוד שהמבוגרים נטו להסתייג ממנו.
לאחר ייצור בד הדנים, עובר הג'ינס תהליכי גימור כגון stone washing (שטיפה באבני פומיס), enzyme washing (שימוש באנזימים לפירוק סיבים) והלבנה כימית (באמצעות כלור או אוזון).
תהליכים אלו מקנים לבד מראה בלוי או ייחודי, אך מלווים בצריכת מים גבוהה, שימוש בכימיקלים ושחיקה מכנית.
כדי לצמצם את ההשפעה הסביבתית של תהליכים אלו, פותחו טכנולוגיות מתקדמות ובהן: שטיפה באוזון (ozone wash), שמפחיתה את הצורך בכימיקלים, שימוש בלייזר ליצירת דפוסים בלויים ללא מגע ידני או רטיבות, מערכות סגורות שממחזרות מים ושימוש בצבעים ידידותיים לסביבה.
תעשיית הג'ינס נחשבת לחלק חשוב מעולם האופנה.
מחקרים מראים שצעירים מפתחים קשר רגשי למותגים בגלל סגנון, איכות ותחושת שייכות.
זה עוזר לחברות לבנות אמון עם הלקוחות ולגרום להם לחזור ולקנות שוב.
בטוראון שבמקסיקו, תעשיית הג'ינס היא חלק חשוב מהכלכלה המקומית.
הרבה עסקים שפועלים באותו תחום ועוזרים זה לזה.
הייצור נעשה בקנה מידה גדול, עם הרבה דגש על עבודת יד וכישורים מקומיים.
שיתופי פעולה עם חברות בינלאומיות עוזרים ליצרנים המקומיים לגדול ולייצא את המוצרים שלהם, למרות שיש אתגרים כמו תחרות עולמית ועלויות ייצור גבוהות.
תעשיית הג'ינס ביפן צמחה בעקבות ירידת הביקוש לקימונו, כשמפעלים מקומיים עברו לייצור דנים וג'ינס תוך שימוש בטכניקות מסורתיות וחומרי גלם איכותיים.
יפן ביססה את עצמה כמובילה עולמית בג'ינס פרימיום בזכות הקפדה על איכות, עיצוב ייחודי וחדשנות בייצור.
תעשיית הג'ינס נחשבת לצרכנית כבדה של אנרגיה, מים וכימיקלים.
תהליכים תעשייתיים כמו צביעת אינדיגו, הלבנה ושטיפות מכניות עלולים לזהם מקורות מים ולייצר פסולת רעילה.
בנוסף, ייצור הג'ינס במדינות מתפתחות כרוך לעיתים בתנאי עבודה ירודים, לרבות שכר נמוך, היעדר הגנה על עובדים וחוסר שקיפות – אתגרים המעוררים ביקורת מוסרית וציבורית.
לצד פיתוחים טכנולוגיים, תעשיית הג'ינס מקדמת מודלים חדשים כמו תיקון בגדים, מיחזור, יד שנייה, וייצור לפי דרישה.
עם זאת, מעבר רחב לפתרונות בני קיימא עדיין מוגבל עקב לחצי שוק.
מחקר מ-2024 מצא כי הצרכנים מעניקים חשיבות גבוהה בעיקר למחיר, ולצדו לשם המותג ולסוג החומר, בעת רכישת ג'ינס בר-קיימא.
תוויות אקולוגיות קיבלו חשיבות נמוכה יחסית, אך כאשר הופיעו – תווית בלוקצ'יין הייתה המועדפת, באפשרה שקיפות ומעקב אחר שרשרת האספקה.
בני דור ה-Z נטו להעדיף אותה בשל אמון גבוה בטכנולוגיה ורצון באימות סביבתי.
הג'ינס הוא חלק בלתי נפרד ממערך הייצור של האופנה המהירה, שבו שלבי השרשרת מבוצעים לעיתים במדינות שונות: גידול כותנה בהודו או באפריקה, אריגה בטורקיה, גימור בסין, שיווק במדינות מערביות.
מערכת זו מבוססת על שיקולי עלות, זמינות ומשאבים מקומיים.
ערך המותג נבנה לא רק מהבד עצמו, אלא גם מהשיווק והעיצוב – שמקנים לו משמעויות של חופש, נוער או מרד.
צרכנים רבים אינם מודעים להשפעות החברתיות והסביבתיות של תהליך הייצור, וכך נוצר לעיתים ניתוק בין המוצר לבין שרשרת הייצור שלו, ובייחוד מהאנשים העומדים מאחוריו.
ג'ינסנג (באנגלית Ginseng, שם מדעי: Panax) הוא סוג של צמח רב שנתי ממשפחת הקיסוסיים, בעל שורשים עבותים.
הג'ינסנג גדל בעיקר בחלקה הצפוני של סין, בקוריאה הצפונית, בצפון אמריקה ובסיביר ונפוץ בעיקר בסביבה אקלימית קרה.
השם "ג'ינסנג" בו משתמשים בשפה העברית מקובל גם בשפות אירופאיות, לצד השם פאנאקס (Panax).
מקור השם מהשפה הקנטונזית, בה קרוי הצמח ג'אן-סאנג, שמשמעותו "שורש האדם".
מנגד, השם "פאנאקס" שאוב מהשפה היוונית בה משמעותו "מרפא-כל" והוא הוענק לצמח על ידי הבוטניקאי הנודע קרולוס ליניאוס שהיה מודע לשימוש הנרחב שנעשה בצמח ברפואה הסינית.
החומרים הפעילים בג'ינסנג קרויים ג'ינסנוסידים שהם סוג של טריטרפנואידים.
עד היום בודדו 31 גינסנואידים, המסודרים באינדקס לפי קוטביות יורדת מ-a עד h וסימונם Rx.
המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ערך סיכום על האפקטיביות הרפואית של הג'ינסנג האסייתי.
מסקנתו העיקרית הייתה שאף על פי שמיוחסות לצמח תכונות רבות, רוב המחקרים בתחום אינם באיכות גבוהה ולכן הבנתנו את יתרונותיו הרפואיים מוגבלת.
מאמר סקירה משנת 2013 של 65 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שג'ינסנג אסייתי יכול לשפר מטבוליזם של גלוקוז ולהוריד את רמת הסוכר בדם.
תופעת הלוואי הבולטת ביותר בשימוש בג'ינסנג האסייתי היא נדודי שינה.
עם זאת, נצפו תופעות לוואי נוספות המופיעות בשכיחות נמוכה יותר כדוגמת בעיות בוסת, כאבים בשדיים, קצב לב מוגבר, שינויים בלחץ הדם, כאבי ראש, אובדן תיאבון ובעיות עיכול.
דווח גם על הזעה מוגברת.
ייתכן שהג'ינסנג האסייתי יוצר אינטראקציות עם תרופות אחרות.
ייתכן גם שהוא אינו בטוח עבור נשים בהיריון.
אחד הכימיקלים בג'ינסנג גורם למומים מולדים בחיות אחרות.
ברפואה האלטרנטיבית, מיוחסות לצמח תכונות רבות כגון חיזוק במצבי לחץ, אפרודיזיאק מעורר-מינית, חומר ממריץ, הקטנת התנגודת לאינסולין בחולי סוכרת מסוג 2. גם הרפואה הסינית מייחסת לג'ינסנג השפעות רבות כגון הגברת רמות האנרגיה והצ'י, שיפור האון המיני של הגברים, שיפור תפקודי הכבד, שיפור הזיכרון, חיזוק מערכת החיסון והרגעת מערכת העצבים.
ג'ינסנג אסייתי (Panax Ginseng) - מקובל לשימוש כממריץ ומעורר מינית.
ג'ינסנג סיבירי (Siberian Ginseng) - מכיל אליוטרוסידים במקום ג'ינסנוסידים.
השפעתו המעוררת עדינה יותר מזו של הג'ינסנג האסייתי.
ג'ינסנג אמריקאי (American Ginseng) - זן ג'ינסנג הגדל בצפון אמריקה.
היות שעל פי הרפואה הסינית הוא מקדם את יסוד הין, הרי שהוא מקובל לשימוש על ידי נשים.
ג'ינסנג יפני (Nihon Ginseng)- זן ג'ינסנג האופייני ליפן.
הרכבו הכימי מקנה לו השפעה המשפרת קרישת דם.
ג'ינסנג הודי (Withania somnifera) - ידוע בשם אשווגנדה.
ומסייע להחלמה ולחידוש כלל מערכות הגוף.
ג'יני הוא הכינוי שניתן לילדת פרא שהייתה קורבן התעללות חמורה, הזנחה ובידוד חברתי.
שמה האמיתי הוא סוזן וילי (Susan Wiley).
ג'יני בילתה את 13 שנותיה הראשונות נעולה בחדר השינה שלה, ללא כל מגע עם הסביבה שמחוץ לחדרה.
הוריה היו בעלי הפרעה נפשית, כאשר זו של אביה של ג'יני חמורה יותר.
הם כלאו אותה בחדרה, והאב לא הרשה לשאר בני המשפחה לשוחח עמה או ליצור איתה כל קשר.
בלילות היא ישנה בתוך לול לפעוטות, אך שם המשיכה לסבול התעללות.
פיה נחסם בנייר דבק, כדי שלא תוציא הגה.
כאשר הייתה מוציאה הגה, נהג אביה להבעיתה על ידי נהימות ונביחות־כלב, ובשל כך היא הפכה לאילמת כמעט לחלוטין, והצליחה לומר רק מילים מעטות, מאיימות (קללות למיניהן) ובסיסיות בלבד.
ב־4 בנובמבר 1970 הגיעה ג'יני יחד עם אמה, שסבלה מקטרקט והייתה עיוורת למחצה, למשרד הרווחה בעיר טמפל סיטי שבקליפורניה.
האם סיפרה לעובדת הסוציאלית שקיבלה את פני שתיהן, שבעלה חולה הנפש נמצא בבית ומשתולל והן בורחות מפניו כל פעם מחדש.
היא ביקשה עבורה סיוע בשל מחלתה.
בשל מראה החיצוני, ג'יני עוררה את חשדה של העובדת הסוציאלית.
היא הייתה משוכנעת שהיא בת שש או שבע, ובשל התנהגותה המשונה חשבה שג'יני אוטיסטית, אך אמה סיפרה לה שגילה האמיתי הוא 13 שנים.
העובדת המזועזעת מהמראות קראה לאחראי עליה, שהזעיק את המשטרה במהרה.
ג'יני נלקחה לטיפול בבית חולים לילדים בלוס אנג'לס.
הוריה, במיוחד האב, הואשמו בהתעללות בילדים, בעוד שהאם טענה שהיא בעצמה הייתה קורבן להתעללות מצד בעלה.
לאחר שנודע לאביה אודות חשיפת המקרה הוא התאבד ב-20 בנובמבר 1970.
אמה נפטרה ב־2003 בגיל 87 בנסיבות טבעיות.
ג'יני נראתה מבחינה חיצונית קטנה לגילה, והתנהגה כבעלת מוגבלות שכלית.
היא פיתחה הליכה מרושלת מאוד ולא יציבה הדומה להליכת ארנב, כדי לשמור על יציבות בעת ההליכה, היא שמרה על ידיים בקדמת הגוף.
כמו כן, ג'יני נהגה לרחרח דברים שנקרו בדרכה ופלטה לעיתים תכופות את הרוק שלה, כאילו הייתה תינוקת בת יומה.
במשך היום היא הרבתה לאונן אפילו בפומבי.
עם הזמן, ההתעניינות במקרה של ג'יני הוסיפה לגדול, והיא הפכה למוקד עניין לפסיכולוגים.
עד היום ג'יני לא הצליחה ללמוד מילים חדשות ולא להרכיב משפטים או לנהל שיחה.
בעקבות זאת, נערכו מחקרים בשאלה האם קיים גיל קריטי לרכישת שפת אם.
חוקרי תקשורת ערכו מחקרים בנושא האנטי־חברתיות שאפיינה אותה.
בשל מצבה הנפשי של האם נאלצה ג'יני לעבור לגור בבית של משפחת אומנה.
המשפחה האומנת הראשונה הייתה משפחתה של ג'ין באטלר, מורתה של ג'יני בבית החולים לילדים.
באטלר שמרה על פרטיותה של ג'יני בקנאות, ולא אפשרה לשאר הצוות שטיפל בה לבקרה אלא אם כן היו אלה מקרים דחופים מאוד.
שהותה של ג'יני בביתה של באטלר הפכה לזמנית, ולאחר זמן קצר נלקחה ממנה לבית החולים.
מניעיה של באטלר להחזקתה של ג'יני בביתה ובבידוד יחסי לא נודעו, צוות המחקר היה מוטרד מבאטלר, וכמה מהמדענים אמרו כי באטלר קבעה בגלוי שהיא מקווה שג'יני תגרום לה להיות מפורסמת.
המדען קרטיס הווארד הנסון אף הדגיש כי באטלר הכריזה שוב ושוב שהיא רוצה להיות "אן סאליבן הבאה".
ביתה השני היה ביתו של דייוויד רינגלר, אחד ממטפליה בבית החולים.
אשתו מרילין לקחה על עצמה להיות מורתה.
במפתיע היא הצליחה ללמד אותה לצייר, לחייך ואפילו לדבר קצת, הן באנגלית והן בשפת הסימנים.
בארבע השנים שבהן חייתה בבית משפחת רינגלר הצליחה ג'יני אך בקושי לתאר את שנות ההתעללות שעברה.
ב־1975, ביקשה אמה של ג'יני להמשיך ולטפל בה לאחר שזוכתה מההאשמה של התעללות בילדים.
לאחר חודשים ספורים, היא גילתה שהטיפול בג'יני קשה עליה מאוד, זאת עקב כך שהיא לא ידעה כיצד לטפל באנשים כמוה, ולכן העבירה אותה שוב למשפחה אומנת.
הייתה זו משפחת האומנה הראשונה מבין שש לפחות שג'יני חייתה איתן.
בחלק מהבתים, ג'יני סבלה שוב מהתעללות פיזית, והיא חדלה לדבר מפחד מעונשים.
אמה תבעה את צוות המחקר על הזנחתה של ג'יני, אך התיק נסגר.
ג'יני חיה במעון חוסים בקליפורניה, שאת מיקומו לא מפרסמים בתקשורת במטרה לשמור על פרטיותה.
הסרט "ציפור השיר שתקה" שיצא לאקרנים בשנת 2001 מבוסס על סיפורה של ג'יני.
ג'ינו סווריני (באיטלקית: Gino Severini; ) היה צייר איטלקי, מראשי תנועת הפוטוריזם.
ג'ינו סווריני נולד בקורטונה שבטוסקנה, איטליה ולמד ב-"Scuola Tecnica" בעיר.
בשנת 1899 עבר סווריני לעיר רומא, שם השתתף בשיעורי אמנות שהתקיימו ב"וילה מדיצ'י" (Villa Medici).
בשנת 1901 פגש באומברטו בוצ'וני, שהגיע לעיר באותה עת.
בוצ'וני הכיר לסווריני את ג'אקומו באלה, אשר הדריך אותו בסגנון ה"דוויזיוניזם" (Divisionism).
בשנת 1906 השתקע סווריני בפריז, שם התוודע אל פול סיניאק ואל טכניקת הציור האימפרסיוניסטית ולטכניקות הפוסט אימפרסיוניסטיות.
בשנת 1910 היה סווריני שותף לייסוד התנועה הפוטוריסטית באיטליה ואף הציג, בשנת 1911, לחברי הקבוצה את סגנון ה"קוביזם", אותו אימצו חברי התנועה וארגן את התערוכה השנייה של הקבוצה בפברואר 1912 בפריז.
החל משנות העשרים של המאה ה-20 החל נוטש את האמנות המופשטת ואת אוונגרד האמנותי והתמקד ביצירה עבודות פיגורטיביות בהתאם ליחס הזהב.
בשנותיו המאוחרות עסק גם בציורי קיר וביצירת פסיפסים.
סווריני נפטר בשנת 1966 בפריז ונקבר בעיירה בה נולד.
גִ'ינִינְג (בסינית מפושטת: 济宁; בסינית מסורתית: 濟寧 או 濟寗; בפין-יין: Jǐníng; מילולית: "חציית נהר רוגע") היא נציבות עירונית במחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין.
ג'ינינג היא כיום העיר הצפונית ביותר אליה אפשר להגיע בהפלגה על התעלה הגדולה של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-8.36 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.12 מיליון בשני הרבעים.
לנציבות גִ'ינִינְג יש היסטוריה ארוכה.
על פי אחת המסורות נולדו בה שניים משלושת השליטים המיתולוגיים של סין, פו שי, ונוּ'וָה, ושניים מחמשת הקיסרים הראשונים: חואנג די ויורשו שָׁאוֹ הָאוֹ (少昊).
היא הייתה חלק ממדינת זֶ'ן בתקופת שושלת שיה (1600-2100 לפנה"ס), וממדינת לוּ בתקופת שושלת ג'ואו (112-256 לפנה"ס).
את שמה הנוכחי קיבלה משום שבשל גובהה יחסית לסביבה הייתה חסינה יחסית מהצפות.
בתקופת האביב והסתיו הייתה ג'ינינג לערש הקונפוציוניזם.
בתקופת קצרה נולדו בשטח הנציבות חמשת הפילוסופים המכונים "חמשת הקדושים": קונפוציוס (551 – 479 לפנה"ס) - אבי תורת הקונפוציוניזם נולד בצ'ופו, חלק מנציבות ג'ינינג, מנזיוס (289-372 לפנה"ס) פילוסוף סיני, הפרשן העיקרי של הקונפוציוניזם.
כמו גם ממשיכי דרכם: יֵנְדְזְה, דְזֶנְגדְזְה וקוֹנְגגִ'י.
ג'ינינג נחשבת כמקום בו נולד סגנון הוו-שו המכונה חְווָאצְ'וֵ'אן (HuaQuan 華拳 מילולית "אגרוף סין").
על פי הסיפור נולד הסגנון כאשר בתקופת הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג (Xuanzong) משושלת טאנג (שלט 712–756) נמלט אביר בשם צָאי מָאו משיאן לג'ינינג לאחר שהרג אדם ממשפחת אצילים וחשש מנקמת משפחת ההרוג.
בזמן ששהה בג'ינינג היא עסק בשכלול יכולות הלחימה שלו שנודעו מאז בשם חְווָאצְ'וֵ'אן.
הנציבות העירונית ג'ינינג משתרעת על פני 11,114 קמ"ר בדרום-מערב מחוז שאנדונג וגובלת במחוזות חנאן וג'יאנגסו מצפון-מערב ומדרום בהתאמה ובארבע נציבויות עירוניות - ממזרח, ממערב, מצפון ו מדרום-מזרח.
העיר מרוחקת כ-145 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז גִ'ינָאן.
חלקה המזרחי של הנציבות הררי וחלקה המערבי, הנמוך יותר, הוא מישור המוצף מדי פעם.
מרכז האזור מכיל סדרה של אגמים רצופים: אגם נָאנְיָאנְג, אגם דוּשָׁאן, אגם גָ'אוֹיָאנְג ואגם וֵיישָׁאן היוצרים את אגם המים המתוקים הגדול, .
האגם, המשתרע על שטח של 1,260 קמ"ר הוא אחד מעשרת אגמי המים המתוקים הגדולים ביותר בסין, גם כמות מי התהום בג'ינינג גדולה בצורה משמעותית.
סך כל כמות המים המתוקים בנציבות מהווה כשישית מכלל כמות המים המתוקים במחוז שאנדונג.
אקלים הנציבות הוא אקלים ממוזג יבשתי שבו יש ארבע עונות שנה מובחנות.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 597 ל-820 מ"מ והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.1ºC-13.3ºC.
הנציבות העירונית ג'ינינג מורכבת משני רבעים, שבע נפות ושתי נפות עירוניות:
מוצרי החקלאות העיקריים בג'ינינג כוללים חיטה, אורז (בייחוד הזן המכונה אורז צ'ופו), תירס וכותנה, בוטנים, פירות, גידול בעלי חיים ומוצרי דיג.
נציבות ג'ינינג עשירה במחצבים, בייחוד ברזל, נחושת, שיש, גרניט ובייחוד פחם.
רזרבות הפחם באזורים אלו נאמדות ב-25 מיליארד טון, ואזור זה בג'ינינג הוא בין שמונה אגני הפחם הגדולים בסין.
הפחם משמש להפעלת תחנת כוח גדולה בג'ינינג.
בעיר ג'ינינג יש תעשייה מפותחת של מטלורגיה, מכונות, מוצרי אלקטרוניקה, כימיקלים, תרופות ומוצרי טקסטיל.
העיר ידועה בסין באיכות המוחמצים המיוצרים בעיר, מוצרי עור ועבודות יד.
הנציבות מנצלת את היותה מקום הולדתם של אבות הקונפוציוניזם, קונפוציוס ומנזיוס, והאתרים הקשורים בהם, על מנת לפתח את תעשיית התיירות.
הוקמו מספר מלונות, פותחו אזורי תיירות והנציבות מארחת פסטיבלים ואירועי תרבות.
ב-2004 זכתה העיר בתואר "עיר תיירות מצטיינת בסין".
בנציבות יש ארבעה אזורי תיירות עיקריים: "אזור התיירות התרבותי של קונפוציוס ומנזיוס", "אזור התיירות של גיבור השְׁווֵיהוּ", "אזור התיירות של התעלה הגדולה בייג'ינג-האנגג'ואו", ו"אזור התיירות של נופי אגם ויישאן".
בולט בהם מקדש קונפוציוס, אחוזת קונפוציוס וקבר קונפוציוס בעיר צ'וּפֿוּ שהוגדרו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
בשנת 2004 ביקרו בנציבות מעל ל-10 מיליון תיירים סיניים ומעל ל-100,000 תיירים זרים.
העיר ג'ינינג היא כיום העיר הצפונית ביותר אליה אפשר להגיע בהפלגה על התעלה הגדולה של סין.
דרך העיר עוברים מסילות הברזל המחברת בין בייג'ינג להונג קונג ובין בייג'ינג לשאנגחאי שכיוונם מצפון לדרום, ומסילות הברזל יֵנְג'וֹאו-שְׁה-גְ'יוֹ, וג'ינינג-.
הכביש המהיר הלאומי מס' 140 חוצה את הכביש המהיר הלאומי מס' 327 בנציבות.
משדה התעופה של ג'ינינג יש טיסות פנים לבייג'ינג, ג'ינאן, צ'ינגדאו, שאנגחאי וגואנגג'ואו.
בפולקלור הערבי ג'יני הוא יצור על-טבעי בדיוני שמעניק רצון חופשי.
הג'ינים מוזכרים בקוראן, ויכולים להיות טובים או רעים.
ג'ינים רעים יכולים להוליך שולל בני אדם המחזיקים בהם.
באסלאם, השטן הוא ג'ין שסירב להשתחוות לאדם כאשר צווה בידי אללה.
הצבעים תכלת וטורקיז מזוהים עם הג'ין, ומשמשים גם להגנה מעין הרע.
לג'ינים הופעות ואזכורים רבים בספרות, בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה.
בין האזכורים התרבותיים הידועים הסיפור "אלאדין ומנורת הקסמים" מתוך סיפורי אלף לילה ולילה, אשר יצא גם כסרט אנימציה, סדרה אמריקאית משנות השישים בשם "אני חולם על ג'יני" וסדרה ירדנית בהפקת NETFLIX בשם "ג'יני".
המילה "מג'נון" בערבית (مجنون), שפירושה "משוגע", מקורה במילה "ג'ין", קרי: אדם שנכנס בו שד.
בעדות רבות ג'יני יכול להגשים לאדם אשר שחרר אותו מהמנורה שלוש משאלות.
ג'ינו ברטלי (באיטלקית: Gino Bartali; 18 ביולי 1914 – 5 במאי 2000) היה רוכב אופניים איטלקי וחסיד אומות העולם.
נחשב לאחד מרוכבי האופניים האיטלקיים הטובים בהיסטוריה, ולאחד מרוכבי האופניים הבולטים והדומיננטיים במאה ה-20. בעיצומה של הקריירה שלו פרצה מלחמת העולם השנייה, בה הופסקו חלק גדול ממרוצי האופניים.
למרות זאת הצליח ברטלי לשמור על כושרו התחרותי, והצליח לשחזר את ימיו הגדולים גם לאחר המלחמה.
מלבד ניצחונותיו בג'ירו ד'איטליה (1936, 1937 ו-1946) ובטור דה פראנס (1938 ו-1948), התפרסם ברטלי ביריבות הספורטיבית שלו מול הרוכב האיטלקי פאוסטו קופי, יריבות שפילגה את אוהדי הספורט באיטליה.
לאחר מותו נודע כי ברטלי, שהיה קתולי אדוק, היה שותף פעיל במחתרת באסיזי, וסייע במאמצי אנשי דת נוצריים להצלת פליטים יהודים במהלך השלטון הפשיסטי באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה והשואה.
ברטלי היה רוכב רבגוני שהצטיין במספר תחומים שהבולט בהם היה מרוצים בכבישים הרריים.
אף על פי שמבנה גופו לא היה קטן וצנום כשל המטפסים המובהקים, קנה ברטלי את פרסומו הגדול ביותר כמטפס מחונן.
הוא זכה בשבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו ד'איטליה ובשני תארים מקבילים בטור דה פראנס.
הוא אף הצטיין במרוצים חד יומיים וניצח במספר רב של מרוצים יוקרתיים, ביניהם מילאנו – סן רמו, ג'ירו די לומברדיה ואליפות איטליה במרוץ כביש.
כפי שהיה מקובל באותה עת, מיעט ברטלי להתחרות מחוץ לגבולות איטליה ובדרך כלל חרג ממנהגו זה רק כאשר השתתף בטור דה פראנס.
תחום נוסף בו הצטיין היה המאוצים.
בתחילת הקריירה שלו ניסו שני רוכבים איטלקים לחסום אותו בעת המאוץ לקו הסיום.
במקום לנסות לעקפם, רכב ברטלי בכוח בין שניהם וגרם להתרסקות משולשת.
לאחר תקרית זו, לא ניסו רוכבים נוספים לחסום אותו בזמן המאוץ.
ברטלי התפרסם גם כאחד מהחלוצים בהכנסת מעביר ההילוכים של קמפניולו שאפשר לראשונה להעביר הילוכים ללא עצירת האופניים.
נולד בפונטה א אמה שליד פירנצה.
כרוכב חובב גילה כישרון והפך למקצוען ב-1935 לאחר שניצח באליפות איטליה במרוץ כביש.
כבר בשנתו הראשונה ניצח בקטע בג'ירו ד'איטליה וזכה בתואר "מלך ההרים" של הג'ירו, הראשון מבין שבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו שאסף במהלך שנותיו כרוכב.
ב-1936 ניצח בג'ירו ד'איטליה ובג'ירו די לומברדיה, אולם הישגיו הועמדו בצל האסון בו נהרג אחיו ג'וליו בתאונה בעת מרוץ אופניים והוא כמעט והחליט לפרוש מהספורט.
ברטלי שוכנע להמשיך בקריירה הספורטיבית שלו וניצח גם בג'ירו ד'איטליה ב-1937. בטור דה פראנס באותה שנה הוא ניצח בקטע הררי שהסתיים בגרנובל וזכה ללבוש את החולצה הצהובה (חולצת המוביל במרוץ), אך נאלץ לפרוש מהמרוץ בשל פציעה אחרי נפילה במורד הקול דו גליבייה ביום שלמחרת.
בסרט של רשת טלוויזיה איטלקית, "Bartali - l'intramontabile", שהוקרן ב-2006, נטען כי ברטלי רצה להמשיך במרוץ גם לאחר פציעתו, אלא שקיבל הוראה מרומא לפרוש מהמרוץ לאחר שהקדיש את ניצחונו בשלב למרים הבתולה ולא למשטר הפשיסטי.
ב-1938 מנעה ממנו התאחדות האופניים האיטלקית מלהשתתף בג'ירו ד'איטליה במטרה שיתמקד בניצחון בטור דה פראנס וכך אמנם הגיע ברטלי למרוץ הצרפתי במלוא כוחו.
הפעם היו אלו הפירנאים שזימנו בעיות לברטלי כאשר לאחר שתקף באחת העליות והשיג יתרון על מתחריו, קרס אחד מגלגלי אופניו באחת מהירידות והוא סיים בפיגור קטן אחריהם.
הוא הצליח לנצח בשלב שהסתיים במרסיי אך עדיין פיגר אחרי הבלגי פליסיאן ורווק (Vervaecke).
בשלב ההררי באלפים, שהסתיים בבריאנסון, תקף ברטלי יחד עם חבריו לקבוצה האיטלקית, ניצח בפער גדול ועבר להוליך במרוץ.
הוא הצליח להחזיק במקום הראשון עד הסיום בפריז והיה לרוכב הראשון שניצח גם בדירוג הכללי וגם בתואר "מלך ההרים".
על רקע המשטר הפשיסטי ששרר באיטליה, לא איפשרו הצרפתים לקבוצה האיטלקית להשתתף בטור דה פראנס ב-1939 וכך נמנע מברטלי להגן על תוארו.
לאחר עשר שנים שחלפו מאז ניצחונו של ברטלי בטור דה פראנס ב-1938 ולאחר תצוגה כושלת שלו בג'ירו ד'איטליה חודשיים לפני כן, מעטים סברו שברטלי בן ה-34 מסוגל עדיין להיות כוח משמעותי בטור דה פראנס, אולם כבר בשלב הראשון שהסתיים בטרוויל הוא ניצח במאוץ את בריק סכוטה.
המרוץ המשיך מערבה, לאורך החוף האטלנטי, והדרים לפירנאים.
את המקום הראשון בדירוג הכללי תפס הצרפתי הצעיר לואיזון בובה וברטלי פיגר אחריו בכ-20 דקות.
ברטלי ניצח שלב בפירנאים שנסתיים בלורד ובשלב שלאחריו שהסתיים בטולוז.
אולם בובה המשיך להצטיין וכשניצח בקאן, לפני העלייה לאלפים, עדיין עמד יתרונו על ברטלי על כ-20 דקות.
בהיותו בקאן קיבל ברטלי שיחת טלפון מראש ממשלת איטליה באותה עת, אלצ'ידה דה גאספרי, מהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה עמה היה ברטלי מזוהה.
דה גאספרי סיפר לו כי נעשה ניסיון התנקשות בפלמירו טוליאטי, מזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית שנפצע קשה וכי איטליה עומדת על סף כאוס ואולי אף מלחמת אזרחים.
האווירה באיטליה הייתה מתוחה במיוחד לאחר מערכת הבחירות הדמוקרטית הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה, שנערכה מספר חודשים לפני כן והייתה אלימה במיוחד על רקע המלחמה הקרה.
בעקבות ניסיון ההתנקשות פרצו מהומות ברחבי איטליה ודה גאספרי ביקש מברטלי לעשות מאמץ מיוחד כדי לנצח בשלב היוקרתי של המרוץ בו עמד להתחרות למחרת ובכך להסיט את תשומת לב הציבור האיטלקי מהבעיות הפנימיות.
ברטלי הבטיח לדה גאספרי כי יעשה אף מעבר לכך וכי יזכה במרוץ כולו.
השלב ההררי, שלמחרת שיחת הטלפון, היה בין קאן ובריאנסון (274 קילומטרים) ולאחר יותר מ-10 שעות של רכיבה בגשם וברוח ניצח בו ברטלי ביתרון ניכר, הקדים את בובה (שהגיע במקום ה-12) ביותר מ-18 דקות ועבר למקום השני בדירוג הכללי.
מנהל המרוץ, ז'אק גודה, כתב מאוחר יותר על הופעתו של ברטלי באותו יום: "נדרש היה יום אפוקליפטי מסוג זה כדי לבטא את האיכות הטוטאלית של האלוף האיטלקי".
למחרת התקיים שלב נוסף באלפים שהסתיים באקס לה בן ונערך גם הוא בתנאי מזג אוויר קשים (בחלק מהמרוץ אף ירד שלג).
גם בקטע זה ניצח ברטלי ביתרון ניכר ועבר להוביל את המרוץ ביתרון של 8 דקות על בובה.
עד הסיום ניצח ברטלי בעוד שני שלבים וסיים כמנצח בפריז כשהוא מוביל בפער של יותר מ-32 דקות על המקום השני (בו סיים בריק סכוטה).
בנוסף, זכה בתואר "מלך ההרים" והשלים ניצחון שנחשב אחד מהשיאים בהיסטוריה של הטור דה פראנס.
למרות השביתה הכללית שפרצה בעקבות ניסיון ההתנקשות בטוליאטי, נרגעו הרוחות באיטליה ויש שייחסו לניצחונו המרשים של ברטלי חלק ברגיעה זו.
ברוב שנותיו כרוכב מקצועני התמודד ברטלי מול פאוסטו קופי שהיה גם הוא איטלקי ובלט ביכולתו הבלתי רגילה כרוכב.
ברטלי גדל במשפחה דתית מאוד בטוסקנה, ודבקותו הדתית הקנתה לו את הכינוי "ג'ינו הפיוס" (כשמם של האפיפיורים שכיהנו בעת פעילותו כרוכב).
סופר כי נהג להתרעם על חבריו לקבוצה כשאלו נהגו לקלל וכי הקפיד על תפילות לפני כל ארוחותיו.
לעומתו, קופי, שהיה צעיר בחמש שנים מברטלי, גדל בפיימונטה שבצפון איטליה והיה חילוני.
נאמר לעיתים, כי היריבות בין ברטלי וקופי חצתה את קהל אוהדי הספורט באיטליה לפי השתייכותם הגאוגרפית והחברתית.
ברטלי השמרן והקתולי האדוק היה נערץ באזורים הדרומיים והכפריים באיטליה ואילו קופי, איש העולם הגדול, החילוני והחדשני ברעיונותיו לגבי משטר התזונה והאימונים הנדרש, קיבל את תמיכתו של הצפון התעשייתי באיטליה.
סיוע להצלת יהודים במלחמת העולם השנייה
בשנים 1943–1945, בזמן מלחמת העולם השנייה, שימש ברטלי כשליח של מחתרת אסיזי שפעלה באזור טוסקנה להסתרת פליטים יהודים במנזרים, והברחתם לדרום איטליה שנשלטה בידי בעלות הברית.
במסגרת אימוניו הספורטיביים, רכב ברטלי על אופניו והגיע לכל מקום מבלי לעורר חשד.
הוא ניצל את המוניטין שיצא לו וסמך על כך שהמשטרה המקומית לא תעז לעצור אותו.
כאשר נודע על קיום קבוצת פליטים במנזר מסוים, נהג ברטלי לצאת לכיוון המנזר במסגרת אימוניו כשהוא לבוש בחולצה הנושאת את שמו במטרה שהדבר יסייע לזהותו כרוכב הנודע.
הוא אסף צילומים של הפליטים מהמנזרים והביא אותם למעבדה באסיזי לשם שילובם בתעודות זהות מזויפות, והעביר באופן דומה את התעודות המוכנות לפליטים שבמנזרים.
כל זאת, תחת עיניהן הפקוחות של משמרות המשטרה הפשיסטית הגלויה והסמויה והצבא הגרמני.
המסמכים הוחבאו בשלדת האופניים, באוכף האופניים ובספר התפילות שנשא ברטלי האדוק.
החיפושים, שנעשו לעיתים בכליו במחסומי הדרכים, לא העלו דבר.
בפעם אחת הוא נקרא לחקירה בווילה, שהייתה ידועה כמפקדה של המשטרה הפשיסטית, בה בוצעו עינויים והוצאות להורג.
בחקירתו הוזהר שלא לקיים קשר עם המחתרת.
לאחר חקירה זו שלח ברטלי את בני משפחתו למחבוא והמשיך בפעולותיו במחתרת.
הוא אף מסר מידע על היערכות המשמרות הגרמנים לאורך דרך המילוט היחידה שנותרה לדרום, אך בסופו של דבר, נתפסו המבריחים שהשתמשו בה והדרך נסגרה.
בעקבות דיווחיו החליטה המחתרת להפסיק את ניסיונות משלוח הפליטים לדרום המדינה.
מעשיו אלה של ברטלי פורסמו רק ב-2003, שלוש שנים לאחר מותו.
ב-2008 ערכו מספר רוכבי אופניים איטלקים, בהם פאולו בטיני, מאוריציו פונדריסט וכדורגלן העבר פבריציו רבאנלי, מסע אופניים מפירנצה לאסיזי - הדרך אותה עשה ברטלי על אופניו בזמן המלחמה, לציון פעולתו האמיצה להצלת פליטים.
בסוף 2010 התפרסמה עדותו של ניצול שואה ישראלי, שעל פיה הוסתרה משפחתו במרתף "וילה בנדינו" - ביתו של ברטלי בפירנצה, עד שחרור העיר על ידי בנות הברית.
בזכות מעשיו העניק נשיא איטליה לברטלי את מדליית הזהב עבור גבורה אזרחית.
ב-2013 הכיר יד ושם בברטלי כחסיד אומות העולם, בעקבות עדויות שהציל 800 יהודים תוך ניצול מעמדו כרוכב נערץ.
ב-2014 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "הסוד האיטלקי שלי: הגיבורים הנשכחים, שנכתב ובוים על יד אורן ג'קובי.
הסרט מספר את סיפור ההצלה של יהודים איטלקים על ידי חסידי אומות עולם איטלקים, בהם ברטלי ורשת ההצלה בפירנצה ואסיזי.
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בהמפטונס, ניו יורק , ושודר בישראל ביום השואה ב-2015.
ב-2018 התקיים בשפלת יהודה בשיתוף עם בית העדות להנחלת זיכרון השואה בניר גלים מסע אופניים בשם "Ride To Remember" לזכרו של ברטלי.
לקטע הראשון בג'ירו ד'איטליה 2018 שנערך בירושלים, נתנו מארגני המרוץ את השם "קטע ברטלי" (Tappa Bartali).
הקטע הוקדש לפועלו ולזכרו ובסיומו העניקה נכדתו של ברטלי פרס בדמות לוחית ציון למנצח הקטע, טום דימולן.
כמו כן הופק סרטון מיוחד לרגל האירוע המוקדש לפועלו של ברטלי כחסיד אומות העולם.
ב-2009 דואר איטלקי וב-2010 דואר של סן מרינו הוציאו בול לזכרו.
קיימת תנועת נוער לזכרו של ברטלי, והיא פועלת במספר כפרי נוער בארץ ועוסקת ברכיבה על אופניים.
אליפות איטליה (מרוץ אופני כביש)
תואר "מלך ההרים" וניצחון בשלב אחד בג'ירו ד'איטליה
ג'ירו ד'איטליה, כולל ניצחונות ב-3 שלבים ובתואר "מלך ההרים
ג'ירו ד'איטליה, כולל ניצחונות ב-4 שלבים ובתואר "מלך ההרים
ניצחון בשלב אחד בטור דה פראנס
טור דה פראנס, כולל ניצחונות ב-2 שלבים ובתואר "מלך ההרים
מקום שני בג'ירו ד'איטליה, כולל ניצחונות ב-4 שלבים ובתואר "מלך ההרים
ניצחון בשני שלבים בג'ירו ד'איטליה ובתואר "מלך ההרים"1946
ג'ירו ד'איטליה, כולל ניצחון בתואר "מלך ההרים
טור דה סוויס כולל ניצחונות ב-4 שלבים
מקום שני בג'ירו ד'איטליה, כולל ניצחונות ב-2 שלבים ובתואר "מלך ההרים
טור דה סוויס כולל ניצחונות ב-2 שלבים
טור דה פראנס, כולל ניצחונות ב-7 שלבים ובתואר "מלך ההרים
מקום שני בטור דה פראנס כולל ניצחון בשלב אחד
מקום שני בג'ירו ד'איטליה כולל ניצחון בשלב אחד
ג'ניפר מישל "ג'יניפר" גודווין היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה, שהתפרסמה תחילה בזכות תפקידה כמרג'ין "מרגי" הפמן בסדרה הדרמה של HBO; "אהבה גדולה", ולאחר מכן בשל משחקה בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" ברשת ABC, בה גילמה את דמותה של מרי מרגרט בלנשארד.
גודווין נולדה בממפיס שבטנסי לאב נוצרי ולאם יהודייה-רפורמית.
הוריה הם לינדה (לבית קנטור), עובדת בפדקס, וטים גודווין, הבעלים והמתפעל של אולפן הקלטות.
היא הוטבלה כנוצרייה, אך גם חגגה בת מצווה.
היא שינתה את שמה מ"ג'ניפר" ל"ג'יניפר", כיוון שכך ביטאו את שמה במבטא המקומי היא ומשפחתה.
אחותה הצעירה, מליסה גודווין, היא אנימטורית חשובה בתחום הסטופ מושן בסדרות כגון סדרת האנימציה זוכת פרס אמי "רובוט צ'יקן", בה בין השאר גם ג'יניפר דיבבה.
גודווין למדה במכללת הנובר באינדיאנה, תיאטרון, אך לאחר שנה עברה לאוניברסיטת בוסטון, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון לאמנות יפה במשחק.
תפקידה הראשון של גודווין היה בשנת 2001 בסדרת הטלוויזיה של NBC "חוק וסדר", שם הופיעה בפרק אחד.
באותה שנה גם הופיעה בסדרת הטלוויזיה "אד".
בשנת 2002 שיחקה בסרט הטלוויזיה של קומדי סנטרל, "פורנו ועוף מטוגן".
מאוחר יותר קיבלה תפקידים גדולים בסרטים כמו "חיוך של מונה ליזה", "לזכות בדייט עם טד המילטון" ו"הולך בדרכי", בו גילמה את ויוויאן ליברטו, אשתו הראשונה של ג'וני קאש.
בין השנים 2006 עד 2001 גילמה גודווין את דמותה של מרג'ין הפמן בסדרת הדרמה "אהבה גדולה".
בנוסף לכך גודווין מדובבת את גיבורת הסרט - "Fawn" הפיה שאחראית על החיות בסרט : "Tinker Bell and the Legend of the Neverbeast" (אחד מסרטי ההמשך של טינקרבל).
בשנת 2008 בית עיצוב האופנה מאקס מארה, כיבד את גודווין בפרס "הפנים החדשות של העתיד", פרס לנשים מבטיחות בתעשיית הסרטים.
בנוסף, גודווין הייתה אחת מהסלבריטי שהציגו את קמפיין הסתיו של חברת הבגדים "גאפ".
בשנת 2009 כיכבה בסרט הקומדיה רומנטית "הוא פשוט לא בקטע שלך", ובאפריל 2009 החלה להשתתף בצילומי הסרט "Ramona And Beezus", בו היא מגלמת את הדודה בי, האדם האהוב ביותר על רמונה.
החל מ-2011 היא משתתפת בסדרה "עד עצם היום הזה" של חברת ABC בתפקיד שלגיה/מרי מרגרט בלנשארד.
בשנת 2016 יצא הסרט "זוטרופוליס" בו היא דיבבה את הדמות הראשית, ג'ודי הופס הארנבת.
גודווין הייתה מאורסת לשחקן האמריקאי ג'ואי קרן, אך הם נפרדו.
ב-2014 נישאה לעמיתה לסדרה "עד עצם היום הזה", השחקן האמריקאי ג'וש דאלאס, ולהם שני ילדים.
גודווין הייתה טבעונית אך פסקה מכך בשל בעיות בריאותיות.
היא הייתה דוברת הפרויקט משנת 2009 "Adopt-A-Turkey" (תרגום מילולי: אמצו תרנגול הודו) של הארגון Farm Sanctuary למען זכויות בעלי חיים, ואימצה בעצמה תרנגולות.
ג'יני ברלין (נולדה בתור ג'ני ברט מאיי, באנגלית: Jeannie Brette May; נולדה ב-1 בנובמבר 1949) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית-יהודייה, שהייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1972 על תפקידה בסרט "אשת החלומות".
ברלין נולדה בלוס אנג'לס לבמאית, תסריטאית היהודיה איליין מאיי.
אמה פרצה את דרכה של ברלין כשחקנית כשליהקה אותה לתפקיד לילה קולודני, כלתו היהודייה המעצבנת של איש המכירות לני קאנטרו בקומדיה בבימויה "אשת החלומות".
ברלין זכתה על הופעתה בפרסי מבקרים והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אותו הפסידה לאיילין הקרט ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
באותה שנה הופיעה גם בסרטו הראשון של לארי כהן "בון".
בשנת 2019 החלה לשחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "יורשים" ב־HBO, בדמותה של סיד פיץ'.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ציידים" בפריים וידאו, לצדם של אל פצ'ינו וקרול קיין.
בשנת 2022 שיחקה בסרטו של סטיבן ספילברג "הפייבלמנים".
בשנת 2023 גילמה את ג'ורג'יה בסרט "שקרים קטנים" .
בשנת 2025 תשחק בסרטה הבא של מגי ג'ילנהול "הכלה!" לצד שחקנים כמו כריסטיאן בייל ופנלופה קרוז.
גִ'ינְסַאפ֫וּט הוא כפר פלסטיני הנמצא, בגובה של כ־430 מטר מעל פני הים, בנפת קלקיליה.
הכפר ממוקם צפונית לנחל קנה ולעמנואל, דרומית לכפר קדום ולחג'ה, מערבית לקדומים ולג'ית, ומזרחית לקרני שומרון ולכפר לאקף.
הכפר שוכן בסמיכות לכפר אל-פונדוק.
לאחר הסכמי אוסלו ב־1995, סווגו 4.8% משטח כפר כשטח B הכפר והיתר, 95.2%, סווגו כשטח C.
בשנת 2012 החליטה הרש"פ כי ג'ינסאפוט והכפר הסמוך אל-פונדוק יהיו תחת מועצה מקומית אחת.
ההחלטה בוטלה ב־19 בינואר 2016.
על פי וילנאי, מקור השם אינו ידוע.
לפי הספר "ארצנו פלסטין" (بلادنا فلسطين) פירוש השם הוא: "חופן הנדיבות" או "שיא הנדיבות".
בפנקסי מכס עות'מאניים מ־1596, הכפר נקרא: "ג'ים סאפוט"
הכפר ממוקם למרגלות ח'רבת עסכור, בה שרידי מבנים למן התקופה הביזנטית ועד לתקופה העות'מאנית.
מצפון־מזרח לכפר ממוקם קבר שייוז' אחמד שלידו נמצאו חרסים מן התקופות הפרסית וההלניסטית.
על פי כתובת חקוקה על משקוף של זאוויה או חילווה, הבונה הוא: מובארק אבן צאלח אלוסי (مبارك ابن صالح الوسي) בתקופה הממלוכית, בשנת 1389 לספירה.
הכפר נזכר בפנקסי מכס עות'מאניים משנת 1596, בשם: "ג'ים סאפוט": "במקום 26 משפחות, כולן מוסלמיות, המתפרנסות מגידול חיטה, שעורה, גידולי קיץ (תירס, מלפפון, אבטיח, מלון, קישוא, דלעת, חציל, פלפל, עגבנייה, שעועית, לוביה), זיתים, ענבים וצאן".
בסקר משנת 1882, שערכה הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, מתואר המקום ככפר קטן הממוקם על גבעה, עם בארות בצד צפון, וכמה עצי זיתים.
עד שנות ה-70 היה הכפר צפוף ודחוס, כך ש-30–40 נפש חיו על דונם אחד.
לאחר מכן החלו התושבים להרחיב את השטח הבנוי, אל עבר שטחיו החקלאיים של הכפר, ובשנת 2011 הצפיפות עמדה על 8–10 נפשות לדונם.
בשנת 1945 נקבע ששטח הכפר הוא 9,356 דונם, מתוכם 9,344 רשומים כאדמות פרטיות ועוד 12 דונם מושע.
מתוך השטח הזה הכפר היה בנוי על כ-15 דונם, 3,618 שטחים חקלאיים ועוד 5,723 דונם אדמות בור.
בפנקסי מכס עות'מאניים משנת 1596 נכתב שתושבי הכפר מתפרנסים מגידול חיטה, שעורה, גידולי קיץ (תירס, מלפפון, אבטיח, מלון, קישוא, דלעת, חציל, פלפל, עגבנייה, שעועית, לוביה), זיתים, ענבים וצאן".
בשנת 1981 תושבי קרני שומרון החלו להכשיר שטח לסלילת כביש.
תושב הכפר עתר לבג"ץ ושר הביטחון מנחם בגין ומפקד יו"ש הודיעו שהייתה טעות במדידות, והשטח הוחזר לבעליו.
בשנת 2002, כשנה לאחר שנרצח גלעד זר, בנו של משה זר, הקים אחיו, את המאחז רמת גלעד, בשטח של הכפר ג'ינסאפוט, לטענת משפחת זר, הם רכשו כחוק את האדמות אך המוכר סירב לחתום על שטר הבעלות.
בשנת 2011 היו ניסיונות של תושבי רמת גלעד, להגיע להסכם עם המדינה, ולאחריו, ב-2014, העבירו התושבים רק את המבנים שנבנו על אדמה פרטית.
בג"ץ דחה עתירה שהוגשה וקבע כי "במאחזים אלה לא נותרה בנייה על קרקע פרטית".
המדינה התחייבה להסדיר את המאחז, אך לא קיימה את חלקה.
בפועל, המאחז הוא חלק מהמועצה המקומית קרני שומרון.
בסך הכל הופקעו מהכפר כ-713 דונם.
חלק ניכר מתושבי הכפר מתפרנס מחקלאות.
הגידולים העיקריים הם: זיתים, זעתר, דגנים, שקדים, ירקות עונתיים, קטניות, ועדרי כבשים.
בכפר חנויות (בגדים, מזון, ירקות, חומרי בניין ועוד), וכן בתי מלאכה קטנים (נגריות, נפחיות, פחחיות, מתפרות ומוסכים).
חלק מהתושבים מועסק במשרות ממשלתיות בכפר, ומחוצה לו.
פארוק קדומי - ראש המחלקה המדינית בתנועת אש"ף, ויו"ר תנועת הפת"ח.
(נולד בכפר ועזב עם משפחתו בגיל צעיר).
ג'ינייט צ'אקיר (בטורקית: Cüneyt Çakır; נולד ב-23 בנובמבר 1976) הוא שופט כדורגל טורקי.
משמש כשופט משחקים בטורקיה, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א.
שפט בגמר אליפות העולם לקבוצות 2012 ובגמר ליגת האלופות 2015, ובחצי גמר מונדיאל 2018.
צ'אקיר שפט בשני משחקים באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2007. הוא שפט גם בשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008. בדצמבר 2008 שפט במשחק שלב הבתים בגביע אופ"א בין טוונטה לשאלקה.
בעונת הוא שפט במשחק הגומלין בחצי הגמר של הליגה האירופית, בין פולהאם והמבורג.
היה זה משחק אחד מבין שבעה שבהם שפט בליגה האירופית באותה עונה.
ב-29 בספטמבר 2010 שפט צ'אקיר לראשונה במשחק בליגת האלופות, כאשר היה השופט במשחק שלב הבתים בין רובין קאזאן וברצלונה.
ב-3 בנובמבר הוא גם שפט את המשחק בין צ'לסי וספרטק מוסקבה.
ב-17 במרץ 2011 הוא שפט במשחק הליגה האירופית בשלב 32 האחרונות, שבו ניצחה מנצ'סטר סיטי 0-1 את דינמו קייב.
במשחק זה הרחיק צ'אקיר את מריו באלוטלי ובסך הכל הוציא 8 כרטיסים צהובים.
באוגוסט 2011 הוא שפט חמישה משחקים בגביע העולם עד גיל 20, כולל משחק חצי הגמר בין פורטוגל וצרפת.
ב-24 באפריל 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר ליגת האלופות, בין ברצלונה וצ'לסי, שהתקיים בקאמפ נואו.
באותו משחק הרחיק את ג'ון טרי במחצית הראשונה.
ב-27 ביוני 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר יורו 2012, שבו ניצחה את 2-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים.
באותו משחק צ'אקיר הוציא 9 כרטיסים צהובים.
ב-16 בדצמבר 2012 צ'אקיר שפט במשחק גמר אליפות העולם לקבוצות 2012, שבו ניצחה קורינתיאנס 0-1 את צ'לסי.
צ'אקיר נבחר לסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר זה הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ו ובין ו.
הוא גם שפט במשחק חצי הגמר בין ל, שבו ניצחה ארגנטינה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 120 דקות ללא שערים.
ב-6 ביוני 2015 שפט צ'אקיר בגמר ליגת האלופות 2015, בו ניצחה ברצלונה 1-3 את יובנטוס.
ב-11 ביולי 2018 שפט צ'אקיר את משחק חצי גמר מונדיאל 2018 בו ניצחה 2-1 את בהארכה ועלתה לגמר המונדיאל.
מחוץ לקריירת השיפוט שלו, צ'אקיר משמש כסוכן ביטוח.
גִ'ינְצֶ'נְג (בסינית: 金城鎮) היא בירת מחוז ג'ינמן ופרובינציית פוג'יין בטאיוואן.
ג'ינצ'נג נמצאת בדרום-מערב האי ג'ינמן, הנמצא במצר טאיוואן מול חופי הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 גרו בג'ינצ'נג 19,686 תושבים.
ג'ינצ'נג הייתה הבירה של פרובינציית פוג'יין מהקמתה ב-1949 עד 1956, כשהיא הועברה לשִׂינְדְייֵן (新店) באי טאיוואן.
ב-1996 ג'ינצ'נג חזרה להיות הבירה של הפרובינציה.
לואיג'י "ג'ינו" אוריימה הוא מאמן כדורסל אמריקאי המאמן את קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת קונטיקט ואימן את נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים.
אוריימה הוא המאמן המצליח ביותר בתולדות ה-NCAA עם 12 זכיות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל ועם מספר הניצחונות הגבוה ביותר במהלך הקריירה.
כמו כן הוביל את נבחרת ארצות הברית לזכייה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון (2012) ולזכייה בשתי אליפות העולם (צ'כיה 2010 וטורקיה 2014).
ב-2006 נבחר לחבר הן בהיכל התהילה של הכדורסל, והן בהיכל התהילה של כדורסל הנשים.
אוריימה נולד בעיירה מונטלה שבנפת אבלינו באיטליה, אחד משלושה ילדים של דונטו ומרסלייה.
ב-1961 היגרה המשפחה לארצות הברית והשתקעה בפנסילבניה.
הוא שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון בישופ קנדריק ושאב השראתו ממאמן הקבוצה בודי גרדלר לפנות לכיוון של אימון.
ב-1972 סיים את לימודי התיכון והחל ללמוד במכללה קהילתית במחוז מונטגומרי בפנסילבניה, שם הכיר את רעייתו לעתיד.
הוא עבר ללמוד מדע המדינה באוניברסיטת המדינה מערב צ'סטר ובמקביל החל לאמן את נבחרת הבנות של תיכון בישופ מק'דוויט.
ב-1977 מונה לעוזר מאמן בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'וזף ולאחר שנה מונה למאמן קבוצת הבנים בתיכון בו למד.
ב-1981 מונה לעוזר מאמן נבחרת אוניברסיטת וירג'יניה והיה אחראי על גיוס השחקניות לקבוצה.
ב-1985 מונה למאמן ראשי של קבוצת כדורסל הנשים באוניברסיטת קונטיקט.
הקבוצה שטרם מינויו של אוריימה רשמה רק עונה אחת עם מאזן ניצחונות חיובי, רשמה בעשרות השנים מאז מינויו רק עונה אחת עם מאזן שלילי, העונה הראשונה בה אימן.