tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך מגפת שפעת החזירים בקנדה, רופאים הבחינו בעלייה במספר האירועים שכונו "מסיבות שפעת" שכוונתם המפורשת הייתה להדביק את הילדים בנגיף שפעת החזירים.
חוקרים הדגישו אז שמשום שהמחלה נגרמה על ידי נגיף חדש, אליו נחשפו מעט מאוד אנשים בעבר, גם ההורים היו עלולים להידבק ולהפיץ את המחלה.
מסיבת ההפתעה של מיקי הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1939 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי נביסקו .
הסרט, בבימויו של המילטון לוסק, הוא הראשון שהציג את עיצוביהם הנוכחיים של מיקי ומיני מאוס, שנוצרו על ידי האנימטור פרד מור.
זהו הסרט הקצר ה-105 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשני באותה השנה.
הסרט בולט בהיותו המוצר הראשון של דיסני מכל סוג שהוא שנעשה בחסות חברה.
נהוג לחשוב שהוא נחלת הכלל, אך זכויות היוצרים של הסרט חודשו ב-2 במאי 1966. וולט דיסני תיעב את הרעיון של פרסומות ציבוריות, ונמנע עד אז מסיבוכים מסחריים.
בפברואר 1939, הסרט הוצג בבכורה בתערוכה GGIE באי המטמון שבסן פרנסיסקו כשוולט דיסני עצמו נוכח.
הוא הוקרן גם בתערוכה העולמית של ניו יורק, שנפתח רק באפריל.
שתי הגרסאות היו זהות פרט לכך שמוצרי נביסקו (עוגיות וקרקרים) שהוצגו בסוף הסרט היו שונים, מראים מוצרים הזמינים בחוף המערבי והמזרחי.
מיני, כדי להפתיע את מיקי, אופה עוגיות כמו שאימו הייתה עושה.
עם זאת, כלבת המחמד שלה, פיפי, מפילה בטעות גרעיני פופקורן לתוך הבלילה של העוגה בניסיון לתפוס זבוב טורדני.
מיני, שאינה שמה לב למקרה, ממשיכה את הכנת העוגיות עד להכנסתן לתנור.
מיקי ופלוטו מגיעים לביקור והראשון מצלצל בפעמון הדלת.
מיני מקבלת את זר הפרחים ממיקי, אך פיפי דוחה את העצם שפלוטו מציעה לה.
לרוע המזל, מיני אפתה את העוגיות זמן רב מדי ושרפה אותן.
מיקי מריח את העשן ומיני, נזכרת לפתע בעוגיות שלה, רצה למטבח.
כשהיא מוציאה אותן מהתנור, גרעיני התירס מתחילים לקפוץ והחבורה מתעמתת בעוגיות הלא צפויות.
פלוטו בולע בטעות עוגייה אחת, מה שמוביל לכך שהיא מתפוצצת בבטנו בזמן שמיקי נלחם בשאר עם תרסיס (המלא במים שנלקחו מאקווריום דג הזהב של מיני).
בזמן שמיני מתייפחת על הספה, מיקי מנסה לנחם אותה, ומספר לה שגם אמא שלו הייתה שורפת את העוגיות כל הזמן, מה שגורם לה לבכות עוד יותר חזק.
כדי לתמוך במיני, מיקי מקבל מיד רעיון והוא ופלוטו ממהרים החוצה, חוזרים בחיפזון עם חבילת ההפתעה שלהם.
כשמיקי מכריז "הפתעה!" מיני קמה מהספה ורואה שמיקי ופלוטו הביאו איתם מגוון מוצרי נביסקו, הכוללים Lorna Doone, אוראו, Social Tea Biscuits, קרקרים בצורת חיות, Ritz Crackers, עוגיות במילוי תאנים (האהובים ביותר על מיקי), וחטיף הכלבים Milk-Bone (שפיפי מקבלת בשמחה מפלוטו ומנשקת אותו).
כאות תודה, מיני מנשקת את מיקי על פניו.
מיני מאוס – לאונה לדו
פיפי הפקינזית – ג'ון פורי
חטיף הכלבים Milk-Bone נוצר על ידי נביסקו בזמן הפקת הסרט.
וולט דיסני שנא את הרעיון של פרסומות ואף נשבע שהוא לא יעשה אחת מאז.
קלרנס נאש מדבב את פלוטו בסרט זה, בניגוד לפינטו קולביג או לי מילר שדיבבו אותו קודם.
אם כי הסרט מסמן את הופעת הבכורה של העיצוב הנוכחי של מיקי, אשר נמצא בשימוש עד היום, הכפתורים שלו צבועים באפור במקום בלבן.
כאשר הסרט הופץ בארצות הברית בקלטות ה-VHS של "The Spirit of Mickey" (ומחוץ לארצות הברית בקלטות של "Minnie's Greatest Hits"), חטיפי נביסקו נערכו באמצעות עריכה דיגיטלית כדי להראות כמיני חטיפים בעלי מראה גנרי ובכך להסיר כל אזכורים של נביסקו מאריזת החטיפים.
כמו כן, כל השורות של מיני המתייחסות לשמות המוצרים עברו דיבוב מחודש על ידי ראסי טיילור.
עם זאת, רוב גרסאות ה-DVD של הסרט מכילות את הגרסה המקורית הלא ערוכה.
"מסיבה רעה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה הישראלית ג'ירפות, הזמרת נטע ברזילי והמפיק דגו.
הוא יצא לאור ב-28 בפברואר 2023, בהוצאת חברת התקליטים סיזן 42.
השיר נכתב על ידי גלעד כהנא, אבשלום אריאל, נטע ברזילי, צליל קליפי ודגו, שגם הפיק אותו.
על שיתוף הפעולה בין האמנים הרבים אמר סולן להקת הג'ירפות .
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מרבע מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי פורסם ב-28 בפברואר 2023 בסמוך ליציאתו של "מסיבה רעה" כסינגל.
נכון לספטמבר 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-200 אלף צפיות.
"מסיבת הרווקות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
את השיר הוציאו ב-2 ביולי 2024 לאור חברות התקליטים שרית הפקות והליקון ארומה מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
באות היום הופץ גם השיר "100 קילומטר".
"מסיבת הרווקות" נכתב והולחן על ידי בן זקן, רותם חן, משה בן אברהם ואופק יקותיאל.
השניים האחרונים הפיקו אותו מוזיקלית.
השיר מתאר הכנות למסיבת רווקות עם דגש על שמחה, אהבה, והתלהבות רבה לקראת האירוע המיוחד.
ההכנות כוללות השכרת וילה ותיאור האווירה השמחה המלווה את המפגש בין החברות הקרובות.
הדוברת מדגישה את המועד הקרוב של החתונה, שבו הכלה תישבע אמונים ב"[שמלה] לבנה".
ההכנות הקפדניות יוצרות תחושה של השקעה ורצון לחגוג את הרגע המשמעותי בצורה יוצאת דופן.
בהמשך השיר מתוארת מסיבה פרועה עם משקאות חריפים, ריקודים ואווירה שמחה.
עם זאת, בבוקר שאחרי, מתוארת תחושת בלבול ואובדן זיכרון לגבי אירועי הלילה.
הסיום משקף את האחדות והכיף הקולקטיבי של כל המשתתפות.
מסיבת הנוסעים בזמן של הוקינג הייתה מסיבה ב-28 ביוני 2009, שבה אירח האסטרופיזיקאי הבריטי סטיבן הוקינג נוסעים בזמן באוניברסיטת קיימברידג'.
הפיזיקאי דאג לבלונים, שמפניה וכיבוד, אך לא שלח את ההזמנות עד ליום למחרת, לאחר סיום המסיבה.
בהזמנות נכתב כי הקורא "מוזמן בחום לקבלת פנים לנוסעים בזמן" וכי אין צורך בהרשמה מראש.
הוקינג חיכה בחדר כמה שעות לפני שעזב, ואף מבקר לא הגיע.
הוא ראה באירוע "הוכחה ניסיונית לכך שמסע בזמן אינו אפשרי".
הסברים אפשריים להיעדר משתתפים כוללים:
מסע בזמן לשנת 2009 הוא בלתי אפשרי או מעולם לא הושג על ידי האנושות.
חזרה בזמן יוצרת ציר זמן מקביל שלו אין השפעה על הציר המקורי.
נוסעים בזמן מקבלים את ההזמנה ומחליטים שלא להשתתף.
במהלך הגרלה על מקומות ציבוריים בהלווייתו של הוקינג בשנת 2018, עזבונו איפשר לאנשים עם תאריכי לידה עד 31 בדצמבר 2038 להירשם לכרטיסים, באומרו כי הם "לא יכולים לשלול את האפשרות של מסע בזמן".
מסיבת רשת היא אירוע חברתי בו שחקנים נפגשים עם מחשביהם, ומשחקים משחקי מחשב רבי משתתפים באמצעות רשת מקומית.
מסיבות רשת יכולות להיות בגדלים שונים, החל משני משתתפים ועד מסיבות ענק בהשתתפותם של אלפי אנשים.
מסיבות קטנות לפעמים מאורגנות באופן ספונטני על ידי קבוצת שחקנים, אולם המסיבות הגדולות בדרך כלל דורשות תכנון פרטני והרבה הכנות מצד המארגנים.
ישנן מסיבות רשת שמאורגנות באופן פרטי על ידי קבוצות של שחקנים חברים.
מסיבות מעין אלה מתקיימות לרוב בביתו של אחד השחקנים.
מסיבות גדולות יותר מאורגנות על ידי חברות וארגונים שלקחו על עצמם את המשימה, ומשקיעים ביחסי ציבור בקרב קהילת שחקני הרשת.
חברות וארגונים אלה מסתמכים לרוב על פרסומות על מנת לממן את ההוצאות על המסיבות ועל הפרסים.
כחלק בלתי נפרד ממסיבות הרשת הגדולות, מתקיימים גם טורנירים ותחרויות נושאות פרסים במשחקים כגון Counter Strike, Quake III ו- Warcraft III.
מסיבת רשת יכולה להמשך סוף שבוע שלם, אך מסיבות ספונטניות לפעמים נמשכות רק כמה שעות.
במסיבות הגדולות והארוכות, לרוב ישנו מקום מסודר לשינה, לאוכל, ולצפייה בטלוויזיה.
כמו כן לרוב יימצא במקום צוות טכני מיומן שיעזור לשחקנים בפתרון בעיות במחשבים ובחיבורם לרשת המקומית.
לעיתים אף יהיה חיבור זמין לאינטרנט על בסיס הרשת המקומית.
קבוצות מאורגנות של שחקנים ברשת, המכונות "שבטים" (Clans) אשר משחקים יחד בקבוצה במשחקים כדוגמת Counter-Strike, מנצלים את מסיבות הרשת כדי להיפגש ולהכיר אחד את השני פנים מול פנים, שכן בשאר הזמן הם משחקים ביחד דרך רשת האינטרנט ולא באים במגע אחד עם השני בעולם האמיתי.
מטרת הקבוצות הללו היא בדרך כלל לנצח בטורנירים ובתחרויות וכך לזכות ביוקרה או בפרסים.
מסיבת עיתונאים היא אירוע מדיה יזום, בו מעבירים מידע לציבור באמצעות כלי תקשורת ועיתונאים שמוזמנים לאירוע, ולרוב מורשים להציג שאלות למשתתפים.
במסיבת עיתונאים, יוזם הגורם המעוניין - כינוס של עיתונאים, ובו הוא מעביר להם את המידע ועונה לשאלותיהם בדרך כלל.
הגורם היוזם יכול להיות מהתחום הפוליטי, המסחרי, או מכל תחום בו יכול להיות לציבור עניין במידע הנמסר.
העיתונאים המשתתפים מסקרים בכלי התקשורת בו הם מועסקים, את התחום הנקשר לנושא האירוע.
כך למשל באירוע ביטחוני יעביר גורם מהצבא מידע, והעיתונאים יהיו הכתבים לענייני צבא וביטחון.
במסיבת עיתונאים עם בואו של כוכב קולנוע לארץ, ישתתפו הכתבים מתחום הבידור והפנאי.
מסיבת העיתונאים הרגילה נחלקת לשני חלקים: בחלק הראשון, מוסר הגורם היוזם את עיקרי דבריו, ובדרך כלל בחלק השני הוא עונה לשאלות העיתונאים.
לעיתים קרובות נוסף לאירוע גם חלק נפרד בו מועבר המידע בשפה נוספת, בדרך כלל אנגלית, אם מדובר במידע המעניין גם עיתונאי חוץ.
באירועים מוכנים היטב, יהיו גם עזרים טכניים כמו מצגות או סרטונים.
מסיבת עיתונאים הוא אירוע מקובל בכל העולם, והאופן בו הוא מתקיים בישראל זהה לכל מקום בו ישנם כלי תקשורת וגורמים המעבירים מידע.
מסיבות העיתונאים הזוכות לסיקור תקשורתי רחב, הן אלו המתקיימות על רקע עניין חדשותי.
היוזם הוא שר, חבר כנסת, נושא מישרה ציבורית וכדומה, ועל הפקת האירוע מופקד דובר מקצועי מטעמו.
נושא חשוב העומד על סדר היום, בכל תחום, מהווה אטרקציה לעיתונאים המגיעים לקבל את המידע ולהעבירו לציבור.
ברבות השנים הפכו מסיבות העיתונאים חלק בלתי נפרד מעבודתו של יחצ"ן, המבקש להעביר לציבור מידע על ארגון או חברה אותם הוא מייצג.
מטבע הדברים, חלק ממסיבות עיתונאים כאלה לא תמיד מגיעות אפילו לידיעת הציבור, אלא אם כן השכיל היחצ"ן להעביר מידע אטרקטיבי אשר יעניין את הציבור – פיתוח חדשני של מוצר, פעילות יוצאת דופן של ארגון, מעשה של אדם שטרם נשמע כמוהו וכיוצא בזה.
בקורסים ליחסי ציבור, נלמדות טכניקות שנועדו ליצור מסיבת עיתונאים כזו שתועיל לגורם שיזם אותה ותעביר את המסרים שרצה להעביר בדרך היעילה ביותר.
בעבר, מסיבות עיתונאים נעשו בעיקר במקומות שהיו סביבתם הקרובה של עיתונאים ואנשי תקשורת, כמו בית סוקולוב בתל אביב, או בית אגרון בירושלים.
עם השנים הפך השימוש באירוע לעניין נפוץ, וקיומו הועבר גם למקומות הנוחים לגורמים היוזמים – כמו לשכותיהם של שרים, משרדי חברות או אולמות מסחריים.
במקרים חריגים במיוחד, מתקיימות "מסיבות עיתונאים" מאולתרות.
כך למשל במקום התרחשותו של פיגוע המוני, יכנס מפקד המשטרה האחראי את העיתונאים במקום, ויעביר להם את המידע על ההתרחשויות.
מסיבת סרטן הנהרות היא סעודת קיץ חגיגית במדינות הנורדיות, שמקורה בשוודיה (שם היא נקראת "kräftskiva") והיא התפשטה גם לפינלנד (שמה בפינית:
המסיבות נערכות לרוב באוגוסט, מסורת שמקורה בחוק שהיה נהוג במשך רוב המאה ה-20, לפיו ציד סרטן הנהרות הותר בסוף הקיץ בלבד.
כיום אין מגבלה חוקית כזו.
הארוחה מלווה בדרך כלל באקווביט (משקה מזוקק) ושאר סוגי שנאפס, בירה, לחם, גבינת וסטרבוטן חריפה, פשטידת פטריות וסלטים.
מסורתית הארוחה אמורה להתקיים בחוץ, אך בפועל פעמים רבות היא נדחקת פנימה עקב מזג אוויר סוער או יתושים תוקפניים.
המסיבה מלווה באביזרים כגון מפות נייר, סינרים, כובעי נייר משעשעים ומנורות נייר, לרוב בדמות פני הירח.
האווירה המקובלת היא קולנית וגסה וכוללת אכילה רעשנית, לרבות מציצת לְשַׁד הסרטן בקול שאיבה רם לפני הסרת שריונו ושירי שתייה.
יש הטוענים שהמסורת מחייבת "משקה אחד לכל אצבע" אך בפועל לא רבים עומדים בקצב זה.
מסיבת רחוב היא מסיבה או אירוע-חוצות המוני, המתקיימים ברחוב.
במקרים רבים מצטרפים עסקים מקומיים ליוזמות מסוג זה ומאפשרים הופעות או משמיעים מוזיקת ריקודים ברחבת הכניסה אליהם, ונהנים מגידול זמני בהכנסות.
מסיבות רחוב נערכות בישראל לציון חגים כמו פורים ושמחות אחרות כגון יום העצמאות, והן נעשות בשיתוף ובעידוד הרשות המקומית.
בעבר נחגגו בתל אביב מסיבות ברחוב דיזנגוף וברחוב שינקין.
כיום שכונת פלורנטין מהווה את המוקד העיקרי למסיבות רחוב בעיר.
כך בפורים תשס"ח ובערב יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל נערכו בשכונה מסיבות רחוב, בהשתתפות אלפי אנשים.
ברחוב הרב קוק בתל אביב ארגנו התושבים מסיבת רחוב ב-2006, לציון השלמת שיפוץ הרחוב שארך כחצי שנה.
לנוכח הצלחת האירוע, שמומן כולו מתרומות המשתתפים וללא חסויות מסחריות, החליטו התושבים להפכו למסורת וחגגו מסיבות רחוב גם בשנה העוקבת ובזו שאחריה, כשמספר המשתתפים עלה משנה לשנה.
בחיפה נערכות מעת לעת מסיבות רחוב ברחוב מסדה שבהדר הכרמל, כמו גם במרכז הכרמל, תוך שיתוף פעולה בין העירייה לבין ארגונים שונים, ומ-2009 עורכת העירייה מדי קיץ אירועי "קַלָּבַּת-שבת" ברחוב הנמל שבעיר.
בירושלים התקיימה ב-2009 מסיבה המונית ברחוב דורות ראשונים שבלב העיר.
בשנת 2010 החלו להיערך בישראל מסיבות אוזניות, שבהן מחולקות לעוברים ושבים אוזניות אלחוטיות שבאמצעותן הם רוקדים לצלילי המוזיקה המשודרת מתקליטן אחד או יותר המנגן באותו הרחוב.
במקרים אחרים מחולקים נגני MP3 ודיסקמנים.
מסיבת רווקים היא מסיבה או אירוע אחר שנערך לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס הנישואים שלו.
באירוע חוגגים החתן המיועד וחבריו את סיום תקופת הרווקות שלו באופן כללי, או את היום האחרון של היותו רווק באופן ספציפי.
תכלית מסיבות הרווקים היא להוות אירוע המוקדש לחתן באופן ישיר, לעומת אירועים אחרים בתהליך החתונה, אשר ממוקדים בשני בני הזוג.
לעיתים מצטרפת למטרה זו גם ניצול ההזדמנות האחרונה שבה החתן עדיין נמצא במעמד של רווק, ולחגוג יחד עם חבריו בבילוי אשר ייתכן ובת זוגו לא תאשר לאחר הנישואים.
מסיבת הרווקים עשויה להיות כרוכה בפעילויות אשר חורגות מן הפעילויות במסיבות שגרתיות של בני נוער, כגון הזמנת חשפנית או הליכה למועדון חשפנות.
בתרבויות מסוימות קיימים אף טקסי השפלה שונים לחתן המיועד, אשר במהותם נועדים לסמל את טקס המעבר של החתן המיועד מחיי הרווקות (בה סגנון חייו היה של נער מתבגר, על אף שטרם חתונתו חי בזוגיות עם אשתו לעתיד) לחיי נישואים בהם החתן יהיה "אחראי יותר".
ארגון מסיבת הרווקים מוטל לרוב על קרוביו של החתן, בין אם אחיו, שושבינו או חברו הטוב.
לפי המסורת, הפעילויות המתוכננות למסיבת הרווקים נשמרות בסוד מפני החתן.
מסיבות רווקים מהוות נושא מרכזי בסרטים הוליוודיים רבים, במיוחד קומדיות.
כיום נפוצות גם מסיבות רווקות אשר חברותיה של הכלה לעתיד מארגנות עבורה.
בארצות הברית, לאס וגאס, סאות ביץ' (מיאמי), שיקגו או ניו אורלינס הם יעדים פופולריים למסיבות הרווקים; הם גם מקומות פופולריים לחתונות.
מסיבות הרווקים בארצות הברית כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, סמים, ובאופן כללי - התנהגות פראית ומבזה, מתוך תפיסה שהגבר המתחתן, שעד כה חי בזוגיות, יכול לבלות לילה כרווק.
בצרפת נקראות מסיבות הרווקים "Enterrement de vie de garçon" - משפט שפירושו המילולי הוא "טקס קבורה לחיי הרווקות".
בדומה למדינות אחרות המסיבות הללו כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, השפלות שונות למיניהן ולעיתים גם חשפנית.
בתרבות המערבית, מסיבת רווקות , Hen night (הממלכה המאוחדת, אירלנד ואוסטרליה) או Bridal shower) היא מסיבה הנערכת לכבוד כלה לפני נישואיה.
תוכני מסיבת הרווקות דומים לתכני מסיבת הרווקים, אשר שורשיה במנהג לפיו חבריו של החתן לעתיד ערכו לכבודו ארוחת ערב זמן קצר לפני חתונתו.
על אף שמה, אין חובה שכל החברות יהיו רווקות בעצמן.
המנהג לערוך מסיבה לכבוד הכלה לעתיד קיים בתרבויות שונות.
מסיבה שעיקרה קבלת מתנות מחברותיה של הכלה הייתה נהוגה בארצות הברית משנות ה-20 של המאה ה-20 ונקראה Bridal Shower הגרסה המערבית המודרנית הכוללת שתיית אלכוהול ותכנים מיניים התפתחה בעקבות המהפכה המינית של שנות ה-60, המשמעות התרבותית של מסיבת הרווקות קשורה במידה רבה לרמת השוויון בין המינים.
מסיבות הרווקות היו נדירות יחסית לפחות עד שנות ה-90. בעשור הראשון של המאה ה-21 נסקה הפופולריות של מסיבת הרווקות וסקר שנערך בארצות הברית ב-2003 העלה כי 94% מהכלות היו מעוניינות במסיבה כזו.
המשתתפות במסיבה הן בדרך כלל נשים, לרוב רק החברות הקרובות ביותר של הכלה לעתיד, ולעיתים גם השושבינות (Bridesmaids).
בדרך כלל מאורגנת מסיבת הרווקות על ידי אחת או יותר מן החברות הקרובות של הכלה ביום שישי או שבת כמה שבועות לפני החתונה.
לעיתים הכלה עשויה להיות שותפה לתכנון, למרות שבאופן רשמי אינה אמורה לעשות זאת.
לעיתים קרובות המסיבות נערכות בבתים פרטיים, בסגנון של מסיבת קוקטייל, המספק למשתתפות הזדמנויות לשוחח או לתת עצות אינטימיות לכלה לעתיד.
ישנן מארחות המארגנות מסיבה בה האורחות נהנות מטיפולי ספא, שיעור בישול וכדומה.
מסיבות מסוימות מתקיימות במקומות ציבוריים, כגון מסעדה או בר.
ישנן גם מסיבות הכוללות טיולים ליעדים נבחרים כגון לאס וגאס.
לעיתים תעדיף המארגנת לערוך פיקניק בשעות היום או טיול מאורגן במקום ארוחת ערב או בילוי לילי.
מסיבת רווקות כוללת לרוב שתייה לשוכרה וזוהי הזדמנות מיוחדת בה הנורמות החברתיות מאפשרות לנשים להשתכר בפומבי.
צריכת האלכוהול המרובה מאפשרת שחרור ממוסכמות ועיסוק מוחצן במין באופן המזוהה סטראוטיפית עם גבריות.
שתיית האלכוהול מאפשרת לכלה פריקת מתח במהלך התקופה הלחוצה של ההכנות לחתונה במהלכן היא אמורה להפגין אופטימיות ולא לבטא חרדות מהנישואין.
עבור האורחות האלכוהול משחרר עכבות ומשמש כ"תרוץ" להצדקת התנהגות מינית משוחררת.
חברות רבות בארצות הברית מוכרות מוצרים אשר מיועדים למסיבת רווקות, לרבות חבילות משחקים מיוחדות, הזמנות מודפסות, קישוטים ואביזרים נלווים.
קיימים מאות אתרי אינטרנט המספקים "רעיונות" או "הצעות" עבור מסיבות הרווקות, בניסיון למכור את מוצריהם או שירותיהם.
מסיבת תה היא ארוחת תה אנגלית קלאסית.
היא נערכת לרוב בשעה 16:00, על השולחן ישנם ספלים וצלוחיות מסודרים בקפידה, מפיות וכלי הגשה מרשימים, סקונס וכריכונים בגודל ביס.
מקורן של מסיבות התה באנגליה של תחילת המאה ה-17, עם התגברותם של משלוחי התה מהמזרח הרחוק.
התה שנחשב אז למצרך יקר הפך לפופולרי בקרב בתי האצולה הבריטי.
בני המעמד הגבוה אכלו ארוחת צהריים ב-12:00 וארוחת ערב ב-20:00 או מאוחר יותר, כך שהיה להם נוח לערוך באמצע ארוחת תה.
לעומתם, בני המעמד הנמוך יותר אכלו כבר ב-11:00 את ארוחת הצהרים וארוחת ערב קלה ב-19:00. במהלך השנים המעמד הנמוך החלו אף הם לשתות תה ולקיים ארוחות תה.
מסורת זו החלה להתקיים בכל האימפריה הבריטית.
במאה ה-21 עקב שעות העבודה הרבות של הבריטים פחות ופחות מקיימים מנהג זה.
יש הגורסים שמנהג זה הומצא על ידי הדוכסית מבדפורד כדי לתת מענה לחולשה שחשה בשעות אחר הצהריים, אי שם בין ארוחת הצהריים שכבר הסתיימה, לבין ארוחת הערב שעדיין הייתה רחוקה.
נימוסי שולחן: חלק בלתי נפרד מהטקס הוא נימוסי השולחן.
להלן החלק העיקרי בהם: אין לאכול עם מרפקים על השולחן, אין ללקק או להכניס סכין לפה, אין ללקק את הצלחת, מאוד לא מנומס לקחת אוכל או חפץ מעל מישהו אחר ומקובל לבקש שיועבר, אין לדבר עם אוכל בפה, לא מנומס לאכול ברעש, סיום את האוכל שבפה לפני נגיסה נוספת.
חשיבות רבה בטקס ניתנת לכלי ההגשה הנאים.
קנקן תה הדור, חלבון וכלי לסוכר, מפיות יפות - רצוי מבד, מזלגות לעוגה, כפיות וכלי הגשה בקומות.
לטקס שלבים קבועים: תחילה שותים תה, אוכלים כריכים זעירים, אוכלים את הסקונס המלווה תמיד בריבת תותים, שמנת עשירה וחמאה.
בסוף אוכלים את המתוקים או עוגה.
אפשר לשתות קוקטייל שמפניה קטן לסיום הארוחה.
אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת הייתה ממשיכה מסורת של המלכה ויקטוריה, על פיה בכל שנה עורכת המלכה שלוש מסיבות תה בגינה פרטית שבארמון בקינגהאם, הנערכות בתאריכים קבועים אחר הצהריים.
לכל מסיבה מוזמנים 8,000 איש מאזרחי הממלכה, נציגים מכל המעמדות.
ההזמנות נשלחות לנתינים באופן ישיר או דרך יועצים של הארמון.
אין אפשרות לבקש הזמנה וההזמנות ניתנות לאנשים אשר תרמו לחברה הבריטית.
קוד הלבוש הוא חליפות או לבוש לאומי לגברים, ושמלת אחר הצהריים, לרוב בתוספת כובע וכפפות, לנשים.
שערי הארמון נפתחים לאורחים בשעה 15:00. האורחים רשאים לטייל בגני ארמון שבדרך כלל סגורים לציבור הרחב.
בשעה 16:00 המלכה ובעלה הדוכס מאדינבורו נכנסים לגן, מלווים במשפחת המלוכה, ובמקביל שתי תזמורות נכנסות בכיוונים שונים ומנגנות את ההמנון.
המלכה, בעלה והמכובדים לוחצים ידיים למוזמנים שאחר כך נכנסים לאוהל למסיבת התה.
שאר האנשים מתכבדים לאכול במזנון שהשולחן שלו באורך 408 רגליים.
בשעה 18:00 המלכה ומשפחתה יוצאים מהגינה ושוב התזמורת מנגנת את ההמנון, המסמל את סיום מסיבת התה.
מסיבת רווקים (במקור: Bachelor Party) הוא סרט קומדיה משנת 1984 בבימויו של ניל ישראל שגם נכתב על ידו יחד עם פטריק פרופט.
הסרט, שבו מככבים טום הנקס, אדריאן זמד, ג'ולי קיטן וויליאם טפר, מספר על צעיר רווק המחליט להינשא לחברתו, כשחבריו הקרובים עורכים לו את מסיבת הרווקים המסורתית במטרה לבדוק אם הוא אכן יכול לעמוד בפיתוי ולהישאר נאמן לארוסתו.
הרעיון לסרט עלה כשחלק מחברי צוות ההפקה והשחקנים נכחו במסיבת רווקים שכזאת והחליטו לקחת אותו צעד קדימה ולהמירו למסך הקולנוע.
זהו סרטו השלישי של הנקס והשני באותה שנה, אחרי ששיחק בתפקיד הראשי בסרט ספלאש ועוד קודם לכן בתפקיד קטן יותר בסרט "הוא יודע שאת לבד" שנעשה ב-1980.
ריק גאסקו (בגילומו של טום הנקס) המתפרנס כנהג הסעות לבית ספר מחליט להתחתן עם חברתו דבי תומפסון (ג'ולי קיטן) ומספר על כך בשמחה לחבריו הקרובים.
החבר'ה מודיעים לריק על מסיבת הרווקים שהם מכינים לו אולם הורי הכלה המיועדת לא כל כך מרוצים מכל עניין החתונה ומגייסים את קול וויטייר (רוברט פרסקוט) החבר לשעבר של תומפסון כדי שיעשה הכל על מנת להוכיח לבתם כי ארוסה אינו נאמן לה והחתונה אינה טובה לה.
בעוד דבי מודאגת, ריק מבטיח לה שיישאר נאמן לה ושאין לה מה לדאוג, היא מחליטה לארגן מסיבת רווקות משלה עם חברותיה.
באותו הזמן ממש מתחיל קול בסדרת חבלות לקראת האירוע של הבנים.
בקומדיה של טעויות ובלבול גורם קול לחברתו לשעבר להבין שריק אכן בגד בה (מה שלא קרה באמת) וחוטף אותה.
אחרי מרדף פרוע ומצחיק מצליח בסופו של דבר ריק להשיג את חברתו ואת אמונה מחדש והשניים מגיעים לרגע המיוחל ומתחתנים.
את הדרך לשדה התעופה לקראת טיסתם לירח הדבש עושים השניים באוטובוס התלמידים של ריק, עליו נוהג בראד, אחד מחבריו הקרובים של ריק.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותטום הנקסריק גאסומייקל דודיקוףרייקוג'ולי קיטןדבי תומפסוןרוברט פרסקוטקול וויטייראדריאן זמדג'יי אוניל
את המוזיקה לסרט כתב רוברט פולק ובעקבות ריבוי השירים בו הוחלט באותה שנה להוציא גם את האלבום המוזיקלי של הסרט.
באלבום ניתן למצוא את השירים הבאים:
בסרט אפשר לשמוע גם שירים נוספים שלא נכנסו בסופו של דבר לאלבום, כגון:
הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון הנמוך של 50% מתוך 24 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מסיבת קוקטייל היא מסיבה בה מגישים קוקטיילים ומשקאות חריפים אחרים לצד מתאבנים וכיבוד קל.
מסיבות קוקטייל מאורגנות לרוב לצורך יצירת קשרים בין-אישיים ורישות עסקי.
לעיתים מסיבות קוקטייל מתרחשות ב"האפי האור", ויש שהן משמשות כאירוע מעבר בין שני אירועים חשובים יותר ומאפשרות למשתתפי האירוע להתארגן לקראת האירוע הבא.
למרות שיש שייחסו את המצאת הרעיון לסופר הבריטי אלק וו (אחיו הגדול של אוולין וו) באביב 1924 מדווחים מקורות מוקדמים יותר על מסיבת קוקטייל שארגנה יוליוס ס.
וולס ב-1917 בסנט לואיס, מיזורי.
מסיבת תחפושות היא סוג של מסיבה שבה האורחים מגיעים מחופשים.
מסיבות אלו פופולריות לכבוד חגים בהם נהוג להתחפש כמו פורים וליל כל הקדושים.
קוספליי היא מסיבת תחפושות שבה המשתתפים מתלבשים כדמויות בדיוניות.
מקורן של מסיבות אלו הוא ביפן שם רוב התחפושות מתארות דמויות אנימה פופולרית.
מסיבת פיג'מות או מסיבת שינה, היא מסיבה שבה האורחים מוזמנים להישאר ללון במהלך הלילה בבית של עורך המסיבה.
מסיבות פיג'מות נערכות על פי רוב עבור ילדות או בנות נוער.
לעיתים מסיבות הפיג'מות נערכות כדי לחגוג ימי הולדת או אירוע מיוחד אחר.
מסיבת פיג'מות נחשבת ל"טקס מעבר" המעיד על עצמאותם ובגרותם של המשתתפים ועל יכולתם לפתח קשרים חברתיים מחוץ למעגל המשפחה הקרובה.
בשנות ה-90 פורסמו מספר מאמרים בהם זוהתה מגמה חדשה, לפיה הורים מאפשרים לבני נוער בגיל ההתבגרות, בנים ובנות כאחד, ללון ביחד.
אופציה זו נתפסת כחלופה בטוחה יותר מאשר בילוי משותף מחוץ לבית.
מקור השם "מסיבת פיג'מות" הוא מהלבוש הלילי פיג'מה, שהוא בגד שנוהגים ללבוש בזמן השינה וזמן קצר לאחריו ולפניו.
לרוב הפיג'מה היא בגד קליל ונוח לשינה.
מלבד הלינה המשותפת, מסיבות פיג'מות יכולות לכלול משחקים ופעילות הנהוגים בסוגים אחרים של מסיבות המתקיימים בתוך הבית.
אחת הפעילויות המאפיינות מסיבת שינה היא קרב כריות, שהוא משחק שעוסקים בו בעיקר ילדים, שבמהלכו הם "תוקפים" אחד את השני בכריות.
משחק זה עשוי להוות דרך לפורקן מיידי של מתח נפשי וכעס.
מאחר שכריות עשויות מחומר רך ומשקלן אינו רב, פעילות זו מסתיימת רק לעיתים נדירות בפציעות כלשהן.
מסיבת נקניקיות הוא סרט אמריקאי שיצא לאקרנים באוגוסט 2016. זהו סרט באנימציית תלת־ממד המיועד לקהל מבוגר, מסוגת הרפתקאה-קומדיה.
הסרט בוים על ידי גרג טירנן וקונרד ורנון, ונכתב על ידי אוון גולדברג, קייל הנטר, סת' רוגן ואריאל שפיר.
את הדמויות הראשיות בסרט מדבבים סת' רוגן, קריסטן ויג, ג'ונה היל, מייקל סרה, ג'יימס פרנקו, דייוויד קרומהולץ, ניק קרול ואדוארד נורטון.
הסרט עוסק בנקניקייה בשם פרנק, אשר חי בסופרמרקט עם סוגי מזון נוספים.
פרנק מאוהב בלחמניית נקניקיות בשם ברנדה אך הם מופרדים זה מזו משום שהם סגורים באריזותיהם.
חייהם של המצרכים בסופרמרקט שלווים, ומטרתם היא להירכש על ידי לקוחות להם הם קוראים "אלים".
בנוסף, הם קוראים לביתם של הלקוחות "המעבר הנשגב" וסבורים שהאלים במעבר הנשגב ידאגו להם ויטפחו אותם.
לשמחתם של קבוצת מצרכים הם אכן נרכשים על ידי אישה, אך ביציאתם מן הסופרמרקט שרשרת אירועים מובילה לכך שפרנק וברנדה מאבדים את האריזות שלהם ונשארים בסופרמרקט יחד עם אביזר היגיינה לנשים בשם דוש אשר חפץ לנקום בפרנק ובברנדה על כך שמנעו ממנו להירכש על ידי הלקוחה.
כאשר המצרכים מגיעים לביתה של הלקוחה, הם נדהמים לגלות את האמת - שהם עומדים להיאכל.
הם מבינים זאת כאשר האישה מכינה מהם ארוחה, ומשווים זאת לעינויים ולמוות.
פרנק וברנדה יוצאים יחד עם בייגל יהודי ולאפה (לוואשי) ערבית למסע בסופרמרקט.
מי אש, בקבוק רום ישן שלעולם לא מתקלקל מגלה לפרנק שהאלים אינם דואגים למצרכים אלא הורגים (אוכלים) אותם.
לבסוף פרנק מגלה לכל המצרכים את האמת ויחד הם גוברים על האלים וחיים יחד בשלווה בסופרמרקט.
בסוף הסרט מי אש מגלה לברנדה, וואש, סמי, טריסה, ברי ופרנק שהם לא אמיתיים ושכל המצרכים הם דמויות אנימציה.
ב-2024 עלתה סדרת טלוויזיה בת 8 פרקים בשם "מסיבות נקניקיות-פודטופיה" עם עלילת המשך לסרט כשפרנק, ברנדה, סמי וברי מנסים להקים חברת מזון משלהם.
סת' רוגן - פרנק, נקניקייה
קריסטן ויג - ברנדה, לחמנייה לנקניקיות
ג'ונה היל - קרל, נקניקייה
ביל היידר - משחק בתפקיד כפול, בתור גואקמולה ובתור בקבוק ישן של ליקר
מייקל סרה - ברי, נקניקייה קטועת ראש.
ג'יימס פרנקו - דראגי, בנאדם
דני מקברייד - דבש חרדל
קרייג רובינסון - גרגרים, קופסת גרגרים
פול ראד - מנהל החנות
דייוויד קרומהולץ - וואש, לוואשי
ניק קרול - דוש, הנבל.
רודף אחר ברנדה, וואש, סמי, טרשה, ברי ופרנק.
אדוארד נורטון - סמי, בייגל יהודי.
סלמה הייק - טרשה, טאקו ממין נשי, לסבית.
אנדרס הולם - טרוי, נקניקייה
קונרד ורנון - גליל נייר טואלט
גרג טירנן - תפוח אדמה אירי
סוכר לין בירד - גזר גמדי ועוגיות
לורן מילר - קמיל טוה וטמפון
סקוט אנדרווד - טווינק, חטיף מסטיק, חבילה של מסטיק סטיבן הוקינג.
איאן ג'יימס קורלט - תפוח, שוש, מטעם ושקית מזון של כלבים
וינסנט טונג - פילסיטז צ'יפס, מיץ בקופסה ורום ג'מייקני
רוגן הצהיר שעבד במשך 8 שנים על הסרט אולם היו לו חששות משום שאף אולפן לא הסכים לאמץ את הפרויקט, בטענה שהוא מציג נקודת מבט בעייתית.
רוגן השיב שכוונת הסרט היא לחשוב "מה אם לאוכל שלנו היו רגשות?".
אוון גולדברג חשף את הפרויקט ב-24 בספטמבר 2013. בתחילה קהל הצופים חשבו שזו מתיחה של אוון, אך לאחר מכן גילו שאכן זה פרויקט אמיתי.
ב-24 בספטמבר 2013 הוכרז כי סרטי סוני ו-Annapurna Pictures יממנו את הסרט, גרג טירנן וקונרד ורנון ינהלו את הפרויקט, ואוון גולדברג, סת' רוגן ומייגן אליסון יהיו המפיקים.
ב-29 במאי 2015 הוכרז כי הסרט יצא לאור ב-3 ביוני 2016, אך בהמשך התאריך השתנה ל-12 באוגוסט 2016, ועוד באותו החודש נודע שדני מקברייד ואנדרס הולם ישתתפו בסרט.
התאריך המתוכנן הראשון להפצה היה ב-3 ביוני 2016, אך בהמשך התאריך נשתנה ל-12 באוגוסט 2016.
הסרט הוקרן ב-South by Southwest ב-14 במרץ 2016 לאחר שקוצצו קטעים מן הסרט.
באותו חודש הטריילר הראשון של הסרט הופץ לקהל הרחב וקיבל תגובות חיוביות.
מסיבת כִּרבולים , היא אירוע מאורגן שנועד לאפשר חוויה של מגע גופני אינטימי לא-מיני בין אנשים באמצעות התכרבלות.
מסיבת הכרבולים הוצעה לראשונה בידי זוג מאמנים אישיים מניו יורק בשנת 2004 וזכתה להתעניינות וסיקור רחב בתקשורת.
בעקבות הסיקור הפכה לתופעה בניו יורק ובעקבותיה בערים רבות במדינות שונות בארצות הברית ובמדינות נוספות, בהן אנגליה וישראל.
הרעיון העומד מאחוריו הוא שיש אנשים שסובלים מחסך במגע גופני.
בשגרת החיים המודרניים, כאשר אותם אנשים יושבים מול מחשב כל היום ואין להם מגע עם אנשים מחוץ למרחב הווירטואלי, נוצר אצלם חסך.
בשביל אותם אנשים פותחו מסיבות הכרבולים.
התופעה זכתה לאזכורים בתרבות הפופולרית, כך למשל עומדת מסיבת כרבולים ברקע אחד מפרקי העונה הרביעית של סדרת המתח האמריקאית CSI: ניו יורק.
מסיבת פוּלְמוּן (מאנגלית: Full Moon Party) היא מסיבת חוף הנערכת לאורך כל הלילה.
המסיבה נערכת בלילה שלפני או אחרי הופעת הירח המלא ומשתתפים בה בעיקר תיירים.
מקור המנהג הוא חוף האד רין שבאי קוֹ פַּה נְגַאן הידוע בכינוי "אי המסיבות".
מסיבות הפולמון מתקיימות בחוף סנדרייז שבמתחם ההאד רין באי קו פה נגאן.
לחוף מבנה ייחודי המורכב משתי רצועות המרוחקות עשרות מטרים בלבד אחת מהשנייה.
אזור ההדרין, שבנוי כמעין לשונית קטנה בנקודה הדרומית ביותר של קופנגן, כולל שני חופים חוף סנרייז, שנמצא בחלק הדרום מזרחי של האד דרין וחוף סנסט שנמצא בחלק הדרום מערבי.
במסיבות הענק של הפולמון לוקחים חלק מרבית המועדונים על האי, הממוקמים בחוף סנרייז, אשר בחלקו המזרחי של האד רין.
מסיבת הפולמון הראשונה התקיימה בשנת 1985 והייתה מסיבת חוף מאולתרת במלון "פרדייז בונגלוס", כמחוות תודה לכ-30 אורחים.
מאז המסיבות צברו פרסום מפה לאוזן ואירועי הפולמון מושכים קהל של בין 5,000 ל-30,000 אנשים מדי ערב.
כל מסיבה נמשכת מהערב ועד זריחת השמש למחרת.
הברים שבחוף נשארים פתוחים למשך כל הלילה ולאורך החוף מספר במות בהן מנגנים מוזיקת מסיבות כגון טראנס פסיכדלי, רית'ם אנד בלוז, דראם נ' בייס, האוס, דאנס ורגאיי.
בכל במה האירוע המודרני הפך חלק מהמסלול של תיירים רבים בדרום מזרח אסיה.
בנוסף יש בנמצא יש תחרויות קפיצת חבל, שחייה לילית ורכישת אלכוהול בדליים ייחודיים.
ההצלחה של מסיבת הפולמון הובילה ליצירת המסיבות "חצי ירח", "רבע ירח" וירח שחור.
בעקבות ההפיכה בתאילנד בשנת 2014, הממשלה הצבאית השלטת בתאילנד אסרה על כל המסיבות, למעט מסיבות הפולמון.
אבל הצו משנת 2014 לא מומש על ידי הרשויות המקומיות, ובהתחשב בכך, כל המסיבות למעט פולמון נאסרו שוב בקו פה נגאן.
צעד זה ננקט כדי לעצור את הרעש אשר הפך להיות מטרד תמידי עבור תושבי האי.
האיסור ניתן על ידי מפקד משטרת מחוז פה נגאן, קריקראי סונגת'אני, לאחר פגישה עם מנהיגים מקומיים ב-3 באפריל, כדי לדון בתלונות של תושבים רבים על המסיבות השונות המקיימות עד כ-25 פעמים בחודש במטעי הקוקוס שבאי.
ב-2016 הופסקו זמנית מסיבות הפולמון כאות אבל על מותו של ראמה התשיעי, מלך תאילנד (פומיפון אדוניאדט).
באוקטובר 2012 דווח כי ישראלית נאנסה במסיבת פולמון בתאילנד.
בערב שנת 2012 נהרג תייר בריטי לאחר שנפגע מכדור תועה.
בערב שנת 2017 נהרג אדם אחד וכן נפצעו אחרים בעקבות זליגת שיירי זיקוקים לעבר הקהל.
חלקם נפצעו במהלך הימלטות ההמון מן האירוע.
פולמון מייצג מסיבות לאור ירח מלא, דרך כלל במסיבות האלה החוגגים מביאים איתם צבעים זוהרים לציורי גוף ופנים, צובעים את הקהל, עושים אותם צבעוניים ושמחים.
מסיבת משחק הוא אירוע חברתי מתחום ה-BDSM והפטישיזם, שהמשתתפים בו עוסקים בפעילויות שליטה ופטישיזם, באופן כללי או בפעילות מסוימת, במתחם המיוחד לכך הקרוי מועדון פטיש, כאשר משתתפי המסיבה הם אנשים בעלי נטיות דומות, המתכנסים במועדון לשם מימוש נטייתם.
במסיבות משחק המתרכזות ביחסי שליטה, המארגנים לעיתים קרובות יספקו מכשירי BDSM מקצועיים כגון מכשירי קשירה למיניהם שנועדו לכבול ולאזוק את הנשלטים, בעוד משתתפי ומשתתפות המסיבה בדרך כלל מביאים עימם את האביזרים בעצמם, כגון שוטים, מקלות להלקאה, מחסומי פה ועוד.
במסיבות משחק המתרכזות בפטיש מסוים, כגון פוט פטיש, המארגנים יספקו ספות, תכשירי ניקוי כפות רגליים ומגבונים, וכן ישכרו את הנשים לצורך הפעילות.
בדרך כלל מוצב במועדון בר או דוכן המספק שתייה ומקום לשיחות חברתיות בין משתתפי המסיבה, וכן קיים בדרך כלל חדר או פינה להחלפת בגדים (כגון בגדי פטיש) לצד האולם מרכזי לפעילויות הבדס"מ והפטיש.
כמו כן, בדרך כלל מסתובבים במועדון מפקחים, המשגיחים שחוקי המסיבה נאכפים, כגון כללי בטיחות או חוקי פרטיות המשתתפים ועוד.
ברוב מסיבות המשחק לא קיימת חובה על הנוכחים להשתתף בפעילות אקטיבית של המסיבה, ואפשרי מבחינת המעוניינים בכך להיות מציצנים בלבד.
עם זאת, לא מקובל לגעת באנשים, בציוד BDSM או באביזרים ללא אישור והסכמה של בעליהם, וכמו כן לא מקובל להפריע במהלך הסשנים בכל דרך שהיא.
מסיבת משחק יכולה להיות מקום בטוח עבור סשנים ומפגשי פטיש או BDSM ראשוניים עבור האדם המעוניין בהם.
לעיתים קרובות קיימת ביד המארגנים רשימה שחורה של אנשים שבעבר עברו על כללי המסיבות, והם אינם מורשים להיכנס לאירועים מעין אלו, כך שהמשתתפים יכולים לדעת שהם בחברה בטוחה ושפרטיותם תישמר.
בחלק מהמסיבות ישנה הזמנה פתוחה עבור כלל הציבור (בהזמנה מראש), בעוד במסיבות אחרות האירוע מיועד עבור חברי מועדון בלבד, או עבור אנשים המוכרים למארגנים.
ייתכנו גם קודי לבוש מסוימים (כגון איסור על בגדי רחוב), או מגבלות של כניסה בזוגות בלבד (שולטת ונשלט וכו') או איסור על גברים להסתובב ללא קולרים ועוד.
חלק מהמסיבות גובים תשלום בכניסה למועדון, בעוד במקומות אחרים חוקי האזור אוסרים לגבות תשלום כניסה אך גובים תשלום מראש (עד לתאריך מוגדר כלשהו).
כמות וסוג המגע המיני המותר בין המשתתפים משתנה ממסיבה למסיבה ומעיר לעיר, בהתאם לחוקי המדינה המקומיים הנוגעים למיניות, ובהתאם לתקנות המסיבה, כגון תקנות לבוש ועירום ציבורי.
במדינות שבהם הזנות מותרת ייתכן ויתאפשר לבצע אף יחסי מין בין המשתתפים, בעוד במסיבות אחרות תיאסר אפילו הסרת בגדים אף ללא מגע מיני.
בשנת 2000 פלשה המשטרה למסיבת משחק בעיר אטלבורו שבמסצ'וסטס, ארצות הברית, לאחר שהגיעו אליהם דיווחים על הפרות סדר לכאורה של תקיפה ומוסר ציבורי.
מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי היא אירוע מיוחד שמצוין מדי שנה בכל ליל כל הקדושים באתר הנופש דיסנילנד שבאנהיים, קליפורניה.
אירוע דומה נערך כבר ב-1995 וב-1996 בפארק דיסנילנד, אך לא התחדש עד 2005, אז נערך האירוע בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני.
האירוע התקיים בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני עד שנת 2009 והחל משנת 2010 מתקיים בדיסנילנד.
האורחים המוזמנים לאירוע נוהגים להתחפש, גילאי האורחים נעים בין מבוגרים, בני נוער ואף ילדים.
האירועים כוללים בין היתר: משחקים של תעלול או ממתק, מפגש עם נסיכות דיסני, מיקי מאוס ומיני מאוס ונבלים מסרטי דיסני.
כל הפארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני נסגרו ללא הגבלת זמן במרץ 2020 כתוצאה ממגפת הקורונה והתפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית לאחר הארכת תקופת הסגירה של פארקי השעשועים בקליפורניה הוחלט לבטל את מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי לשנת 2020.
מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי היא אירוע שנתי שחל בליל כל הקדושים ומתקיים מדי שנה בחודשי אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר בפארק השעשועים של ממלכת הקסם של אתר הנופש בדיסניוורלד, שבאגם בואנה ויסטה, פלורידה.
האירוע חל גם ליד אורלנדו ובאתר הנופש דיסנילנד פריז מחוץ לפריז, צרפת.
האירוע של דיסני תואר כ"מספק אווירה משפחתית מסורתית" ואילו של יוניברסל תואר כאירוע "ממוקד ומפחיד".
באירוע נהוג כי המשתתפים באים כשהם מחופשים בתחפושת של ליל כל הקדושים.
האירוע מתחיל בשעה 19:00, אך אורחים עם כרטיס מיוחד יכולים להיכנס לממלכת הקסם החל מהשעה 16:00.
מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי התקיימה לראשונה מחוץ לארצות הברית בשנת 2008. באוקטובר 2008, אירחה דיסנילנד פריז את "מסיבת ליל כל הקדושים הלא כל כך מפחידה של מיקי" (שתורגמה בצרפתית כ-"Pas-Si-Trouille of Adventureland").
במסגרת המסיבה, נוצרו מספר אטרקציות ומופעים שונים הקשורים לליל כל הקדושים.
מסיבת קורונה היא התכנסות שמטרתה להידבק בקורונה במכוון, בעיקר בתקופת גל האומיקרון, מתוך מחשבה שהמחלה קלה ושהדבקה תעניק חסינות טבעית.
מהימנות הדיווחים הללו מוטלת בספק.
בהולנד השימוש במונח עשוי להתייחס לכל מסיבה שנערכה בניגוד למגבלות התקהלות, בלי כוונה להפוך למסיבת הדבקה לצורך הפצת המחלה.
בישראל, השיח התקשורתי גינה בעיקר מסיבות שהפרו את ההנחיות, ולא הוצגו עדויות ממשיות למסיבות הדבקה יזומות.
הדיווחים על מסיבות קורונה החלו במרץ 2020, והתבססו על הצהרת מושל קנטקי, אנדי בישיר, שלפיה צעירים שנכחו במסיבה אובחנו כחיוביים לנגיף.
אף שבישיר לא טען שהתקיימה הדבקה מכוונת, גופי תקשורת ארצות־אמריקאיים פרסמו כותרות שהציגו את האירוע כמחאה מכוונת נגד הנחיות הריחוק החברתי.
הפרסומים תרמו לרושם כי התנהלו מסיבות דומות נוספות שנועדו להפיץ את הווירוס, אך חלק מסוכנויות החדשות העריכו כי מדובר במיתוסים שנולדו מהרחבת יתר של דיווחים ומהתבססות על שמועות.
החוקר בנג'מין ראדפורד בחן את התופעה וקבע כי הסיפורים שנפוצו בתקופה זו משקפים דפוסים מוכרים של פולקלור מודרני, המתאפיינים בהפצת שמועות המעוררות חרדה.
הוא השווה את התופעה למקרים נוספים שבהם שמועות דומות נפוצו בציבור, וציין כי לפני עידן החיסונים התקיימו הדבקות מכוונות של מחלות ילדים, תופעה שעדיין נפוצה בקרב הורים המתנגדים לחיסונים.
לדבריו, אף שיש קושי לשלול לחלוטין אפשרות של מקרים בודדים של הדבקה מכוונת, לא נמצאו ראיות מהימנות לקיומן של מסיבות מאורגנות לשם כך, והדיווחים בתקשורת נשענו בעיקר על לעורר בהלה בציבור, בכדי לייצר עניין תקשורתי או להתריע מפני סכנות המגפה.
משטרת ישראל פעלה לסכל עריכת מסיבות מחתרתיות האסורות והמסוכנות.
אירועים חריגים שנערכו בבתים פרטיים, באולמות שמחה ובאוויר הפתוח ספגו ביקורת בכלי התקשורת ובמדיה החברתית.
מסיבת רווקות הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2011 בבימויו של פול פייג, שנכתב על ידי אנני מומולו וקריסטן ויג, שגם משחקת בסרט, והופק על ידי ג'אד אפאטאו, בארי מנדל וקלייטון טאונסנד.
העלילה מתמקדת באנני (קריסטן ויג), שסובלת מסדרה של מקרים של חוסר מזל בעת שהתבקשה לשמש כשושבינה הראשית של חברתה הטובה, ליליאן, בגילומה של מאיה רודולף.
רוז ביירן, מליסה מקארתי, אלי קמפר, ונדי מקלנדון-קובי מככבות יחד בתור השושבינות של ליליאן.
עוד משתתפים בסרט כריס או'דאוד, רבל וילסון, מאט לוקאס, מייקל היצ'קוק, ג'ון האם, פרנקלין אג'איי וג'יל קלייבורג, בסרטה האחרון.
מומולו וויג כתבו את התסריט לאחר שהאחרונה לוהקה לסרט הקומדיה של אפאטו מ-2007, "הדייט שתקע אותי".
התקציב היה 32.5 מיליון דולר.
עם פתיחתו בארצות הברית ובקנדה ב-13 במאי 2011, "מסיבת רווקות" זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית.
בסוף השבוע הפותח שלו היו רווחי הסרט 26 מיליון דולר, ובסופו של דבר הוא הרוויח יותר מ-306 מיליון דולר ברחבי העולם.
בכך עקף את "הדייט שתקע אותי" בתור ההפקה הרווחית ביותר עד אז של אפאטו.
בנוסף הסרט שימש כאבן בוחן לדיון על נשים בקומדיה.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי, וזכה לשבחים רבים אחרים.
בשנת 2012, הסרט היה מועמד הן לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור מליסה מקארתי והן לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור ויג ומומולו.
בכך היה הסרט הראשון בהפקת אפאטו שהיה מועמד לפרס אוסקר.
אנני ווקר (קריסטן ויג) היא אישה רווקה, חסרת השגים ובעלת חוסר מזל, הנמצאת באמצע שנות השלושים לחייה ומתגוררת במילווקי.
המאפייה שלה נכשלה בגלל המיתון, מה שגרם לה להפסיד את כל חסכונותיה וגרמה לחבר שלה לעזוב אותה.
לאחר שאיבדה את התשוקה שלה, היא עובדת בעבודה מלחיצה, בתשלום נמוך בחנות תכשיטים וחולקת דירה עם האחים המהגרים הבריטים, גיל ובריין.
אנני מנהלת מערכת יחסים מינית מזדמנת עם טד העשיר והשקוע בעצמו, שמתייחס אליה כאל חפץ.
הנוכחות החיובית היחידה בחייה היא חברתה הטובה מאז ומעולם, ליליאן (מאיה רודולף).
כאשר ליליאן מתארסת לחבר שלה דאג, היא מבקשת מאנני להיות השושבינה הראשית שלה.
במסיבת האירוסין, אנני פוגשת את השושבינות הנוספות של ליליאן: ריטה (ונדי מקלנדון-קובי), בת דודתה הנשואה והצינית של ליליאן; עמיתתה הנשואה הטרייה והנאיבית של ליליאן, בקה (אלי קמפר); אחותו של דאג, מייגן (מליסה מקארתי), בעלת הפה המלוכלך אך הידידותית; והלן (רוז ביירן) העשירה והסנובית, אשתו של הבוס של דאג.
אנני והלן מקנאות מיד זו בזו ונכנסות לתחרות על תשומת הלב של ליליאן.
עם זאת, הלן באמת משקיעה את המאמץ להיות ידידה של אנני, למרות העוינות של האחרונה כלפיה.
אנני לוקחת את כל השושבינות לחגוג במסעדת סטייקים ברזילאית לאחר מכן הן מבקרות בחנות כלות יוקרתית, שם הלן משתמשת בהשפעתה כדי להשיג כניסה מכיוון שאנני לא הצליחה לבצע הזמנה.
בזמן שליליאן מודדת שמלות, כל הנשים, מלבד הלן, שבחרה לא לאכול - מתחילות להקיא ולחוות שלשול בלתי נשלט מהרעלת מזון, כשהשיא הוא ליליאן מרוקנת את המעיים שלה באמצע הרחוב כשהיא לובשת שמלת כלה.
ההצעה של אנני למסיבת רווקות בבית האגם של הוריה של ליליאן נדחית לטובת טיול בלאס וגאס שתכננה הלן.
מכיוון שהיא לא יכולה להרשות לעצמה כרטיס במחלקה ראשונה וגאה מכדי לאפשר להלן לשלם, אנני מזמינה כרטיס במחלקת תיירים.
אנני מקבלת מהלן סם הרגעה ומשקאות חריפים כדי להרגיע את הפחד האדיר שלה מטיסות והיא מתחילה להזות, ומסתיימת בהתפרצות פרנואידית המובילה לתפיסתה על ידי מרשל אוויר אמריקאי.
המטוס מבצע נחיתת חירום והמסיבה לוקחת אוטובוס חזרה הביתה.
אנני מתנצלת, אבל ליליאן מחליטה שעדיף שהלן תיקח על עצמה את תכנון החתונה כשושבינה ראשית.
אנני מתקרבת לנתן רודס (כריס או'דאוד), קצין משטרה של מדינת ויסקונסין אירי-אמריקאי שמשחרר אותה ללא דו"ח לאחר שזו נוהגת עם אורות בלמים שבורים.
נתן, שהיה לקוח במאפייה של אנני, מעודד אותה שוב ושוב לפתוח מאפייה חדשה.
אחרי לילה רומנטי ביחד, נתן מפתיע אותה עם ציוד אפייה, אבל אנני מתעצבנת והולכת.
אנני מפוטרת מחנות התכשיטים בגלל ויכוח עמוס ניבולי פה עם לקוחה מתבגרת ולאחר מכן נבעטת החוצה על ידי שותפיה לדירה, מה שמאלץ אותה לעבור לגור עם אמה.
לאחר מכן היא נוסעת לביתה של הלן בשיקגו למסיבת רווקות אקסטרווגנטית, בנושא פריז - רעיון של אנני שהלן דחתה בעבר.
לאחר שהלן עומדת על הבמה ומעניקה לליליאן טיול לפריז, אנני הזועמת נתקפת זעם והורסת את הקישוטים; כועסת על כך שאנני הרסה כעת כל אירוע בחתונה שלה, ליליאן מעיפה אותה מהמסיבה ומהחתונה באופן כללי.
בנסיעה הביתה, הפנסים האחוריים שעדיין שבורים של אנני מובילים לתאונת דרכים, אבל הנהג השני נמלט.
נתן מגיע למקום ומזהיר את אנני על כך שלא תיקנה את הפנסים האחוריים שלה או לקחה אחריות על חייה.
טד מגיע לתת טרמפ לאנני, מה שגורם לנתן לעזוב בסערת רגשות.
כאשר טד מציע לאנני לבצע לו מין אוראלי במכונית, היא דורשת שייתן לה לצאת והיא הולכת הביתה.
אנני מתבודדת, אבל מייגן מגיעה ומניעה אותה להשתלט על חייה.
אנני ממשיכה לאפות, מסדרת את המכונית שלה ומנסה לתקן את היחסים עם נתן, שמתעלם ממנה.
ביום החתונה, הלן מופיעה על מפתן דלתה של אנני מתחננת לעזרה למצוא את ליליאן שנעלמה.
הלן מתנצלת בפני אנני, וחושפת שליליאן הסתובבה איתה רק בגלל שהיא טובה בתכנון חתונות, ואין לה חברים אמיתיים, אפילו בעלה לא מבלה איתה.
כשהם מגייסים את עזרתו של נתן, הם מוצאים את ליליאן בדירה שלה, לאחר שהייתה המומה מתכנון החתונה האקסטרווגנטי של הלן והפחד לעזוב את חייה במילווקי.
אנני משלימה עם ליליאן ומחדשת את תפקידה כשושבינה הראשית.
אחרי החתונה, אנני והלן סוף סוף מתיידדות.
אנני גם משלימה עם נתן, והם נוסעים משם בניידת המשטרה שלו.
קריסטן ויג – אנני ווקר
מאיה רודולף – ליליאן דונובן
רוז ביירן - הלן האריס ה-3
מליסה מקארתי – מייגן פרייס
כריס או'דאוד – השוטר נתן רודס
ג'יל קלייבורג – ג'ודי ווקר
טים היידקר – דאגלס "דאג" פרייס
בן פלקון – מרשל אוויר ג'ון
דנה פאואל – דיילת האוויר קלייר
מיטש סילפה – דייל האוויר סטיב
ג'יליאן בל – נערה במקלחת
פרנקלין איג'ה – אביה של ליליאן
מאט בנט – בנה החורג של הלן
צוות השחקנים כולל הופעות קצרות של כמה שחקנים מסדרת הטלוויזיה "המשרד", כולל ג'סיקה סנט קלייר, ננסי קארל, יו דיין ואנדי באקלי.
להקת "וילסון פיליפס" מבצעים הופעת קמע שבה הם שרים את הלהיט שלהם" Hold On".
הופעות עיקריות נוספות כוללות את: ג'ון האם בתפקיד טד, ה"יזיז" של אנני; זוכה פרס גראמי האקורדיוניסט, הפסנתרן והמלחין ניק אריון כנגן האקורדיון; וזוכת פרס אמי, דרמה דסק ופרס הגראמי פאט קרול בתור הזקנה במכונית.
כותבי הסרט, ויג ואנני מומולו, מופיעים יחד כאשר מומולו מגלמת את התפקיד של אישה עצבנית במטוס, בעוד שבמאי הסרט, פול פייג, מופיע כאחד מאורחי החתונה.
"מסיבת רווקות" גרף 26,247,410 $ בסוף שבוע הפתיחה שלו, והסתפקה במקום שני אחרי "תור".
יוניברסל דיווחה כי 33 אחוזים מצופי הסרט הם גברים, וכי 63 אחוזים מהקהל היו מעל גיל 30.
מקארתי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2012, פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה, ופרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של שחקנית בתפקיד משנה.
בנוסף, הסרט היה מועמד לפרס האוסקר 2012 לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור ויג ומומולו.
בעגה הפוליטית האוסטרית של שנות ה-30, מסיבת צחצוח הייתה מונח ששימש לתיאור קבוצות של יריבים פוליטיים שנאלצו לעבור השפלה בציבור, הידועה בכינויה "שפשוף" (Ausreiben), הסרת סיסמאות פוליטיות שלא היו רצויות לשלטון.
"המוני המנקים" של המדינה התאגידית
מאז קיץ 1933, המשטר האוטוריטרי של המדינה התאגידית (קורפורטיזם) באוסטריה השתמש ב"חוליות ניקיון" נגד הכתובות של הנאציונל-סוציאליסטים שהיו אז בלתי חוקיים: תומכי הנאצים המקומיים נאלצו להסיר בפומבי את הסיסמאות שחברי קבוצתם כתבו בסתר.
ניתן להבין את המונח באנלוגיה אירונית לביטויי לחימה של קתוליות פוליטית כגון "עדר סוער" (Sturmschar), ובאוסטריה - "עדר אוסטרי סוער" (Ostmärkische Sturmscharen).
עם זאת, חולשתה של השיטה האוטוריטרית הקתולית התבררה.
אנשים סירבו לעבוד בצוות הניקיון.
"מסיבות הצחצוח" שבהן יהודים שטפו רחובות בתקופת האנשלוס במרץ 1938 היו ברמה עזה יותר של השפלה ולעג.
ההתגייסות של נאצים במסגרת משאל העם שתכנן הקנצלר קורט שושניג הובילה לרשימת סיסמאות אנטי-נאציות ופרו-אוסטריות בנוף העירוני של וינה ובמקומות אחרים.
כדי לחסל את הסיסמאות הללו במהירות האפשרית, נקראו מתנגדים פוליטיים למשטר, אך בעיקר אזרחים יהודים שלא היו מעורבים במאבק הפוליטי.
משקיפים מבחוץ כמו ג'ורג' אריק רו גדי והסופר קרל צוקמאייר תיארו את מסיבות הצחצוח.
צוקמאייר, באוטוביוגרפיה שלו (1966) תיאר זאת "כציור סיוט של הירונימוס בוש [...].
האוויר התמלא בצווחה צווחנית, פראית והיסטרית מגרונם של גברים ונשים, שהמשיכה במשך ימים ולילות.
האנשים איבדו את פניהם, כמו פרצופים מעוותים: חלקם בפחד, אחרים בשקרים, אחרים בניצחון פרוע, מלא שנאה.
[...] חוויתי את הימים הראשונים של השלטון הנאצי בברלין.
לא ניתן היה להשוות שום דבר מזה לימים ההם בווינה.
[…] מה שהשתחרר כאן היה התקוממות של קנאה, טינה, מרירות, עיוורון, נקמנות זדונית - וכל שאר הקולות נידונו לשתיקה."
ההתפרצות הפתאומית של אלימות משתוללת ברחובות וינה לא מעידה על אנטישמיות קיצונית יותר בקרב אוסטרים או וינאים מאשר בקרב גרמנים.
נראה שההיסטוריה האוסטרית בין 1933 ל-1938, האיסור של חמש שנים על ה-NSDAP וכליאתם של פקידים נאצים רבים במחנות, עוררו התפרצויות שנאה בקרב הנאצים האוסטרים, שעד אז דוכאו באוסטריה וביקשו התחשבנות אישית במרץ 1938. בתקופת האיסור על המפלגה הנאצית, אנשים בעלי קשרים לעולם התחתון הצליחו להתפתח.
ההתפרצות הפתאומית של אלימות "מסיבות הצחצוח" הייתה קשורה גם להתפתחויות המהירות במהלך ה"אנשלוס".
ביום שישי, 11 במרץ 1938, עדיין לא ידעו הנאציונל-סוציאליסטים האוסטרים שהם יהיו בשלטון ביום ראשון.
מסיבת סוף העולם הוא אלבום האולפן השישי של להקת ההיפ הופ הישראלית שבק ס'.
האלבום יצא בשנת 2024, 12 שנים אחרי צאת אלבומם הקודם "פרה פרה".
את האלבומים הקודמים של הלהקה הפיקו יוסי פיין או פילוני.
את האלבום הזה בחרה הלהקה להפיק יחד עם שני מפיקים שלא עבדו איתם בעבר - צוקוש (עילי רביב) ומיכאל כהן, ויחד איתם הם שכרו וילה למשך שבועיים, שם הקליטו את האלבום.
ב-17 בנובמבר, כחודש לפני הוצאת האלבום הוציאה הלהקה סינגל ראשון מתוך האלבום "אמן".
כך היה הקו המוביל גם באלבומים "בום קרנבל" שיצא בשנת 2008 ו"פרה פרה" שיצא בשנת 2012 וכן גם בסינגל "כולם עושים את זה" שיצא בשנת 2022. באלבום הזה החליטה הלהקה לחזור לקו התוכן אשר הוביל אותה בתחילת דרכה, ואף שיר בו לא עסק בביקורת חברתית כלשהי.
מבחינת הסאונד המוזיקלי של האלבום, הוא מכיל פחות אלמנטים של ראפ-רוק או ראפ-מטאל שכוללים גיטרות עם דיסטורשן, שבין היתר מאפיינים את הסאונד של הלהקה, ומכיל הרבה יותר סאונד של הפקות היפ-הופ רגילות ועדכניות, מה שפחות מאפיין את הלהקה בדרך כלל.
מסייה ורדו הוא סרט משנת 1947 שבוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בו.
צ'פלין היה גם אחד מכותבי הסרט (הכותב האחר היה אורסון ולס, הוגה הרעיון של הסרט) וגם כתב את המוזיקה של הסרט.
הסרט הוא קומדיה שחורה, ובו משחק צ'פלין פקיד בבנק, בעל לאישה חולה וילד, המשיג את הונו באמצעות פיתוי גברות עשירות ורציחתן.
בסרט זה נוטש צ'פלין גם את מניירות הסרט האילם וגם את דמות הנווד ומגלם להפליא את דמותו של מסייה ורדו, הרוצח המעודן.
הסרט עורר בזמנו סערה גדולה, במיוחד בגלל דמותו של ורדו, שאינו ניחם על מעשיו עד הרגע האחרון.
מסייאו (בפורטוגזית: Maceió, יש להגות: מָסֵיי-אוֹ) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת אלגואס שבברזיל.
העיר, הממוקמת בין גדות אגם מונדאו והאוקיינוס האטלנטי, מהווה אתר תיירות פופולרי בשל חופי הרחצה היפים שלה.
העיר הייתה עד סוף המאה ה-18 כפר דייגים קטן, אולם בניית הנמל בה הביאה להתפתחות העיר והפיכתה, בשנת 1839 לבירת מדינת אלגואס.
אקלימה של העיר טרופי, והטמפרטורה הממוצעת 25 מעלות צלזיוס.
בעיר ממקום שדה התעופה הבינלאומי זומבי דוס פאלמרס.
בעיר נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של אלגואס.
בעיר פועל מועדון הכדורגל CRB.
פאז'וסארה (Pajuçara): שכונה הממוקמת בקרבת חופיה רחצה של העיר ומהווה מרכז תיירותי בו מלונות רבים ומרכז חיי לילה ותיירות הכולל מועדוני לילה ומסעדות.
פונטה ורדה (Ponta Verde): שכונה המצויה לחוף האוקיינוס.
השכונה הייתה בעבר מטע קוקוס, וכיום ידועה בעצי הקוקוס הרבים הגדלים בה.
פארול (Farol): מקור שמה של שכונה זו הוא המגדלור (בפורטוגזית: Farol ) שהיה ממוקם בה בעבר.
השכונה ממוקם על רכס גבוה והמגדלור שהיה בה נועד להדריך את הספינות בדרכם לנמל.
בשל גובהו של אזור זה הייתה במקום מצודה בתקופה הקולוניאלית.
ז'אראגואה (Jaraguá): ג'אראגואה היא המרכז ההיסטורי של העיר.
אזור זה היה המקום בו היה כפר הדייגים במאה ה-18, והמרכז המסחרי של העיר במאה ה-19. בשכונה זו ממוקם הנמל ההיסטורי של העיר והשתמרו בה מבנים רבים בסגנון קולוניאלי.
פונטל דה בארה (Pontal da Barra): שכונה זו מכונה על שם דיונות החול שהיו מצויות בעבר בין האוקיינוס האטלנטי ואגם מונדאו עליה שוכנת כיום השכונה.
כיום מהווה השכונה כפר דייגים וכפר אומנים, ומהווה אתר תיירות הידוע במסכות מאכלי הים שלו.
מסיושי אוהירה (ביפנית: 大平 正芳; ) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-68 וה-69.
בשיא הקריירה הפוליטית שלו יצג אוהירה את הסיעות המרכזיות במפלגה הליברלית-דמוקרטית, עמדה שהציבה אותו כיריבו של ראש הממשלה דאז, טקאו פוקודה.
בבחירות מקדימות שנערכו בתוך המפלגה ב-1978, ניצח אוהירה את פוקודה והתמנה לנשיא המפלגה, ולאחר מכן החליף אותו בראשות הממשלה.
אוהירה היה ראש הממשלה הנוצרי השישי של יפן, לאחר הארה טקאשי, טקהאשי קורקיו, איצ'ירו הטויאמה, טצו קטאיאמה ושיגרו יושידה.
בבחירות הכלליות של 1979 לא הצליחה המפלגה הליברלית-דמוקרטית להשיג רוב מוחלט בדיאט של יפן, אך לאחר שצרפה אליה מספר מפלגות קטנות, הבטיח אוהירה לעצמו כהונה נוספת.
עם זאת, ב-16 במאי 1980 נערכה בדיאט הצעת אי אמון, ועברה לאחר ש-69 מחברי המפלגה הליברלית-דמוקרטית נמנעו.
אוהירה עמד בפני הברירה של להתפטר או להכריז על בחירות חדשות, והוא בחר באפשרות הראשונה.
אולם, ב-31 במאי אושפז אוהירה בבית החולים לאחר שלקה בהתקף לב, ונפטר 12 יום לאחר מכן.
מזכיר הממשלה, מסיושי איטו, החליף את אוהירה בתפקידו, ולאחר הבחירות שנערכו הפך זנקו סוזוקי לראש הממשלה.
מסיווה היה אציל נומידי, בנו של גולוסה ונכדו של המלך מסיניסה.
רציחתו בשנת 110 לפנה"ס שימשה עילה למלחמת יוגורתה.
מסיווה היה בנו של גולוסה, שהיה בנו של מסיניסה.
גולוסה מת ממחלה וכך גם אחיו מסטנבל , וכך תפס האח השלישי מיקיפסה את השלטון.
למיקיפסה היו שני בנים, היימפסל ואדהרבעל.
וכן הוא אימץ את יוגורתה, בנו של מסטנבל.
לאחר מותו של מיקיפסה חילק את ממלכתו בין השלושה.
אולם יוגורתה נפטר מהיימפסל, ואדהרבעל ניצל רק תודות להתערבות הרפובליקה הרומית.
נומידיה חולקה לשתי ממלכות, אדהרבעל קיבל את החלק המערבי כולל הבירה קירטה, ויוגורתה קיבל את החלק המזרחי.
אולם יוגורתה תקף לבסוף את אדהרבעל והביס אותו.
מסיווה שהיה ממקורביו של אדהרבעל, נמלט מקירטה זמן קצר לפני שיוגורתה בזז את העיר ורצח את אדהרבעל.
מסיווה נמלט לרומא, שם קיבל אותו הקונסול ספוריוס אלבינוס בזרועות פתוחות.
אלבינוס שאף להפוך את מסיווה למלך נומידיה המערבית.
יוגורתה שחשש מכך הטיל על שלישו בומילקר לחסל את מסיווה.
בומילקר ואנשיו ארבו למסיווה ורצחו אותו.
אולם בומילקר נתפס והודה במעשה.
יוגורתה נאלץ לחזור לנומידיה, ונפתחה מלחמת יוגורתה.
מסיטיים (שם מדעי: Mesitornithidae) היא משפחת עופות קרקע מסדרת המסיטאים (Mesitornithiformes) ובעבר השתייכו לסדרת העגוראים.
הם חיים אך ורק באי מדגסקר שליד אפריקה.
המשפחה הכוללת שלושה מינים בלבד, קרובה לעופות כמו יונים, קטות ולהואצין.
בהמשך סווגה כחלק מסדרת העגוראים הכוללת את העגורים, אך כיום משייכים אותה לסדרה בפני עצמה.
אלו הם עופות קטנים שנחקרו מעט החיים בשיחים קטנים במדגסקר, וטורפים חרקים קטנים.
סוג ומין יחיד מסיט תת־מדברי (Monias benschi)
מסיושי סאן (ביפנית: 孫 正義; בקוריאנית: 손정의 "סון ג'אונג אוּוִי"; נולד ב-11 באוגוסט 1957) הוא יזם טכנולוגיה, משקיע ונדבן קוריאני-יפני מיליארדר.
הוא המייסד, יו"ר, מנכ"ל ובעל המניות הגדול ביותר של הקונצרן היפני סופטבנק, והיו"ר הנוכחי של תאגיד ספרינט.
בנוסף ברשותו קבוצת בייסבול יפנית מקצוענית בשם פוקואוקה סופטבנק הוקס.
דורג כאחד מעשירי תבל, בספטמבר 2025 הוערך הונו על ידי פורבס בכ-61.3 מיליארד דולר (מדורג במקום 30 בעולם ובמקום השני ביפן).
מכהן כיושב ראש סטארגייט (חברה).
מסיט חום (שם מדעי: Mesitornis unicolor) הוא מין של עוף קרקעי ממשפחת המסיטיים החי רק באי מדגסקר.
מין זה הוא מבין העופות המעטים שאינו נצפה מעופף מעולם, כך שייתכן שהוא לא מסוגל לעוף, או שהוא רק לא נוטה לעוף.
המסיט הוא עוף שאורכו 30 סנטימטרים, והוא דומה מעט לרלית במראהו ובעבר נחשב לקרוב משפחתה.
הוא בעל נוצות חומות-אדמדמות, חזה צהוב-בהיר וראש קטן עם מקור דק, ישר ואפור.
העיניים גדולות עם טבעת סביבם, ולאורך הצוואר ישנו פס לבן.
לעוף זה רגליים ארוכות והוא מסוגל לרוץ ביעילות.
המסיט חי לאורך החופים של מזרח מדגסקר מהפארק הלאומי מרוג'ג'י עד להר הגעש Tôlanaro בדרום.
תפוצתו היא ביערות גשם טרופיים ויערות נשירים עד גובה 1,200 מטר.
הוא בעל הסוואה טובה ביער וכך הוא יכול לחפש בשקט חסרי חוליות למאכל.
מין זה חי בבדידות והוא נפגש עם בני זוג בעונת הרבייה.
הנקבה מכינה קן קרקעי עשוי מזרדים ומסיבים מהחי והצומח.
בתוך הקן היא מטילה מביצה אחת ועד שלוש ביצים.
האפרוחים עוזבים את הקן זמן קצר לאחר הבקיעה.
המסיט מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר כתוצאה מציד וטריפה בידי מינים פולשים כמו כלבים, חולדות ועוד וכן כתוצאה מכריתת יערות ומחקלאות אינטנסיבית.
מצב השימור שלו כיום הוא פגיע (VU).
מַסִיח עָלִי-נֶזָ'אד (בפרסית: مسیح علینژاد; שמה המקורי הוא: מַעְצוּמֶה עלי-נז'אד קוֹמִי-כּוֹלאאִי, בפרסית: معصومه علینژاد قمیکُلایی; נולדה ב-11 בספטמבר 1976) היא איראנית-אמריקאית עיתונאית, סופרת ופעילה למען זכויות נשים באיראן ובארצות הברית.
עלי-נז'אד עובדת בהפקה והגשת תוכניות ברשת החדשות הפרסית בקול אמריקה והיא מתמקדת בביקורת על מצב זכויות האדם באיראן.
מגזין טיים בחר בה כאחת מ"נשות השנה" ב-2023. עלי-נז'אד כתבה ספר זיכרונות "הרוח בשערי" (2018) והיא זכתה במספר פרסים.
ממשלת איראן ניסתה לחטוף אותה ותכנן מספר ניסיונות התנקשות נגדה וכן הטרדה שלה ושל בני משפחתה.
מסיח עלי־נז'אד נולדה בכפר קומי-כלא (قمیکلا) בפרובינציית מאזנדראן שבצפון איראן.