tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 בפברואר 1991, במשחק חוזר נדיר במסגרת הגביע, אברטון חזרה מפיגור 4 פעמים וכפתה תיקו 4-4. משחק זה נחשב לאחד המשחקים הגדולים בתולדות דרבי המרזיסייד אי פעם.
במשחק החוזר השני, שבוע לאחר מכן, ניצחה אברטון 0-1, משחק שלאחריו התפטר מאמן ליברפול דאז, קני דלגליש.
ב-27 בספטמבר 1999 היה ניצחון החוץ האחרון של אברטון באנפילד במשך יותר מ21 שנה.
קווין קמפבל כבש את השער היחיד במשחק, במהלכו הורחק סטיבן ג'רארד, ותיגרה שהתפתחה הביאה להרחקתם של שני שחקנים נוספים, אחד מכל קבוצה.
לאחר המשחק החל הרצף האחרון ביותר בין הקבוצות של אי ניצחון חוץ.
ב-11 בדצמבר 2004 הגיע ניצחון הדרבי הביתי הראשון של אברטון מזה 7 שנים, והניצחון הראשון בדרבי מזה 5 שנים, בתוצאה 0-1.
הדרבי של 2006 בגודיסון פארק הסתיים בתוצאה 0-3 לטובת אברטון, שכבשו 3 שערים בדרבי לראשונה מאז 1966, ולראשונה בגודיסון פארק מאז 1904. הניצחון הזה הביא את אברטון לראש טבלת הליגה.
בקרב משחקי דרבי בליגה האנגלית:
הניצחון הביתי הכי גדול: ליברפול 0-6 אברטון באנפילד (עונת 1935/1936)
ניצחון החוץ הכי גדול: ליברפול 5-0 אברטון באנפילד (עונת ואברטון 5-0 ליברפול בגודיסון פארק (עונת 1982/1983)
הדרבי עם הכי הרבה שערים: ליברפול 4-7 אברטון באנפילד (עונת 1932/1933)
נוויל סאות'הול מאברטון מחזיק בשיא ההופעות במשחקי דרבי
איאן ראש מליברפול מחזיק בשיא הכיבושים במשחקי דרבי עם 25 כיבושים
ויליאם קאף מאברטון מחזיק בשיא הניצחונות כמאמן עם 16 ניצחונות בין 1901 ל-1918
טום ווטסון מליברפול מחזיק בשיא ההפסדים כמאמן עם 21 הפסדים בין 1896 ל-1915
דרב אל-חג' המצרית (ערבית: درب الحج المصري - "דרך החג' המצרית") היא דרך קדומה מהתקופה הממלוכית המובילה ממצרים לערב הסעודית דרך מעלה אילת ואילת.
דרב אל-חג' הייתה דרך ממלוכית עתיקה אשר נסללה על ידי השלטון הממלוכי במצרים במאות ה-14 וה-15. הדרך חצתה את סיני וחיברה את ראשו של מפרץ סואץ אל מפרץ אילת.
היא נועדה לשרת עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה, ועולי רגל רבים אשר הגיעו ממרוקו, אלג'יריה, לוב, תוניסיה ואף מספרד המוסלמית עשו את דרכם לאורכה מסואץ לעקבה.
בעקבה התחברה הדרך לנתיב החג' הבא מכיוון סוריה וירדן, ועולי הרגל המשיכו ממנה בים או ביבשה.
דרב אל-חג' נסללה בשל רצונם של השליטים הממלוכים לזכות באהדת ההמונים.
לכן הדרך הורחבה מאוד, ובחלקה אף רוצפה באבנים קטנות ובחיפוי דק של אבן גיר, אשר יצרו מעין אספלט.
סיבה נוספת לרוחבה של הדרך הייתה בעובדה ששימשה מספר רב של צליינים וכמות גדולה של סחורות.
חלק מהדרך נמצא כיום לאורך תוואי כביש 12 - כביש מעלה אילת מנחל גשרון דרך נחל שלמה.
כיום הקטע הזה הרוס בחלקו בגלל השיטפונות.
לאורך הדרך נמצאו כתובות רבות בשפה הערבית הקשורות לנושא החג'.
העולים לחג' למכה היו מתרכזים בשיירות של 50,000-40,000 איש אשר אותם הוביל "אמיר אל-חג'", המדריך היודע את הדרך ואת התחנות השונות להצטיידות במזון ובמים.
השיירה הייתה משתרכת במשך חודשים ארוכים עד הגיעה למכה דרך אילת ועקבה.
לאורך הדרך נחפרו בארות מים, נבנו חאנים ותחנות לאפיית לחם, והוקצו שטחי קבורה.
החל משנת 1883 (1301 להיג'רה) רוב העולים לרגל העדיפו לעלות בסואץ על אוניות לג'דה, אך אלו שהעדיפו להגיע דרך היבשה המשיכו לעשות כן עד סוף המאה ה-19.
בשנת 2010 הוצבו עשרות פסלי מתכת לאורך נחל שחמון באילת, בשטח שבין שני הגשרים המחברים את שכונת שחמון החדשה לעיר הוותיקה.
הפסלים מדמים שיירה של אנשים לבושים גלביות, כאותן שיירות שעברו בדרך החוגגים, הלא היא דרב אל-חג'.
הפרויקט תוכנן על ידי משרד תכנון נוף – צבי דקל ביחד עם הפסל בוקי שוורץ, בעלות של כ-6 מיליון שקל.
את העבודות מלווה נציג משרד הבינוי והשיכון באילת – מקס דה גרוט, עלות הפרויקט ממומנת על ידי משרד הבינוי והשיכון.
דרבופואטין אלפא (Darbepoetin alfa) היא תרופה לטיפול באנמיה.
שמה המסחרי ארנספ (באנגלית Aranesp) והיא מיוצרת על ידי חברת אמג'ן.
היא מהווה הפקה סינתטית של ההורמון אריתרופויאטין.
התרופה מעודדת את תהליך האריתרופואסיס – העלאת רמת תאי הדם האדומים – ומשמשת לטיפול באנמיה שנובעת ממחלת כליות או מטיפולים כימותרפיים.
מטרת הטיפול היא הורדת הצורך במתן עירויי דם והעלאת רמת ההמוגלובין בדם, אך אין להתבלבל בין הזריקה הרפס.
דרבופואטין אלפא מופק בטכנולוגיית שחלוף DNA מתאי שחלות של אוגרת סינית.
דרבופואטין אלפא ניתן בשלוש דרכים שונות:
עירוי באמצעות מכונת הדיאליזה למטופלים בדיאליזה
הזרקה עצמית באמצעות מכשיר הדומה לעט
תדירות מתן התרופה משתנה לפי צורכי המטופל, ונעה בין זריקה אחת לארבע זריקות בחודש.
לדרבופואטין אלפא פרופיל בטיחותי גבוה.
תופעות הלוואי שנצפו במטופלים הסובלים מאנמיה כתוצאה מטיפולים כימותרפיים כוללות עייפות כרונית, בחילה, הקאה, שלשול, חום ולעיתים קשיי נשימה.
תופעות הלוואי שנצפו במטופלים הסובלים מאנמיה כתוצאה ממחלת כליות כרונית כוללות לחץ דם גבוה, פרכוסים ותגובה אלרגית: קוצר נשימה, פריחה, טשטוש ועילפון כתוצאה מירידה בלחץ הדם, דופק מהיר או הזעה.
דרבי היריבות הנצחיות , אשר נקרא גם "אם כל הקרבות" , הוא הכינוי לדרבי הכדורגל הנערך בין שתי הקבוצות הבכירות ביוון מאזור אתונה - קבוצת פנאתינאיקוס וקבוצת אולימפיאקוס מפיראוס.
שני המועדונים הללו הם המצליחים, הגדולים והמפורסמים בכדורגל היווני - ביחד הם מחזיקים ב-64 אליפויות ו-45 גביעים.
משחק דרבי זה נחשב לאחד המרתקים והיצריים מבין משחקי הדרבי, והוא הפך לשם דבר הן בעולם הכדורגל היווני והן בעולם הכדורגל העולמי.
המונח מתאר בדרך כלל רק את המשחקים בין שני המועדונים, אך לעיתים משמש גם לתיאור היריבות הכללית ביניהם, אשר קיימת גם בענפי ספורט אחרים כגון כדורסל.
בעבר היו קיימים הבדלים תרבותיים, מעמדיים ופוליטיים בין שני המועדונים.
פנאתינייקוס הוקמה ב-1908 במרכז העיר אתונה, וייצגה בעיקר את בני המעמדות הגבוהים בחברה היוונית.
לעומתה, הוקמה אולימפיאקוס בשנת 1925 בעיר הנמל הפרברית פיראוס, וייצגה בעיקר את המעמד הנמוך והצווארון הכחול.
כבר מהתקופה היוונית הקלאסית היו שני האזורים האורבניים מאבני הפינה של התרבות והמסחר ביוון.
אתונה נודעה כמרכז התרבותי והפוליטי של יוון העתיקה, תוך שהיא מנצלת את מיקומה האסטרטגי של הנמל בפיראוס להתפתחותה המסחרית.
הצלחתה של אולימפיאקוס בראשית היריבות הובילה לאהדתם של המעמדות הנמוכים, אשר חשו כי ניצחנונת אולימפיאקוס מאפשרים דרור לקובלנותיהם כלפי הבורגנות היוונית ובני המעמד הגבוהה שזוהו עם פנאתינייקוס.
כמו כן, זיהויה של אולימפיאקוס כקבוצה עממית עזר לה לשאוב אליה אוהדים מרחבי יוון אשר זעמו על אי הצדק של השלטון הפוליטי האתונאי.
כיום אכן קיימים לאולימפיאקוס 85,000 חברים רשומים ומשלמים, המספר ה-9 בגודלו בעולם.
יריבות תרבותית ופוליטית זו הייתה קיימת בעיקר בעבר, ואילו כיום שני מחנות האוהדים מורכבים מבני כל המעמדות בחברה היוונית.
תחרות אולימפיאקוס פנאתינייקוס אליפות יוון 44 20 הגביע היווני 27 18 הסופר-קאפ היווני 4 4 סך הכל 75 42
מאזן הדרבים בכל המסגרות מאז 1959
ניצחון לאולימפיאקוס תיקו ניצחון לפנאתינייקוס ליגת העל היוונית 1959 ואילךמשחק בית של אולימפיאקוס26 2012משחק בית של פנאתינייקוס17 2417מגרש נייטרלי1 10סך הכל444529 הגביע היוונימשחק בית של אולימפיאקוס11 32משחק בית של פנאתינייקוס7 55מגרש נייטרלי1 22סך הכל19109 גביע הליגה היוונימשחק בית של אולימפיאקוס0 10משחק בית של פנאתינייקוס0 10סך הכל020 סך הכל806749
• סך הכל: אולימפיאקוס 35 פעמים גבוה יותר, פנאתינייקוס 23 פעמים גבוה יותר.
דראקס המשמיד הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Iron Man #55 מפברואר 1973 ונוצרה על ידי הכותב מייק פרידריך והמאייר ג'ים סטארלין.
דראקס המשמיד הוא האלטר אגו של ארתור סמפסון דגלאס, סוכן נדל"ן שיצא לטיול עם משפחתו במדבר מוהאבי.
לפתע, חללית הנושאת עימה את תאנוס עברה במקום, וכדי לשמור על קיומו בסוד, תאנוס הרג את משפחתו של דגלאס.
א'אלרס, אביו של תאנוס, ניטר את מעשיו של בנו וגילה על המקרה.
זאת ועוד, א'אלרס גילה כי בנו חילץ את בתו של דגלאס, הת'ר, ואימן אותה בכוכב טיטאן.
מאוחר יותר, היא חזרה לכדור הארץ כמונדרגון.
א'אלרס קבע כי איום בנו לא ניתן להתעלמות, וזימן את סבו של תאנוס - קרונוס.
קרונוס לכד את נשמתו של דגלאס, ושם אותה בגוף חדש.
כך נולד לו דראקס המשמיד - לוחם עשוי ללא חת, בעל יכולות פיזיות רבות, תעופה, חסינות והקרנת פרצי אנרגיה מידיו.
א'אלרס חסם את זיכרונותיו הישנים של דגלאס, והחדיר בו שנאה ותשוקת נקמה נגד תאנוס.
דגלאס נאבק בתאנוס מספר פעמים, אך מעולם לא הביסו.
קרב אחד הוביל לידידות בין דגלאס לאיירון מן, מה שהוביל לברית של שנים.
מאוחר יותר, מטרתו של דגלאס הייתה למנוע מתאנוס להשיג את הקובייה הקוסמית; כשהובס, הוא פנה לעזרת האוונג'רס.
לבסוף, בעזרתם של האוונג'רס, מאר-וול ומונדרגון, תאנוס הובס סופית.
כעת חסר סיבה לקיומו, דגלאס נדד בחלל.
זועם על כך שהביס את תאנוס במקומו, דגלאס נאבק במאר-וול עד שהמבנה הנפשי של ריק ג'ונס מסר לו את מיקומו של תאנוס שחזר.
שוב במסע נגד תאנוס, דגלאס תקף את גאמורה והשמיד את חלליתה.
גאמורה נמלטה, ולא ידוע מה קרה בהמשך.
ללא ידיעתו, תאנוס הובס על ידי מאר-וול, אדם וורלוק, ספיידרמן והדבר.
דגלאס נהרג מספר פעמים, האחרונה בתחילת קשת הסיפור "הציווי של תאנוס"; אחרי כל הפעמים הללו הוא חזר לחיים.
דראפט התרחבות הוא שיטה המשמשת ליגות ספורטיביות, במקרים שבהם מוחלט על התרחבות והוספת מועדון חדש או יותר לליגה.
התהליך, הנפוץ במיוחד בצפון אמריקה, משתנה בין הליגות השונות וקיים אף שוני בין דראפטים שונים באותה הליגה, אך העקרונות הבסיסיים שלו זהים בכל המקרים.
כל קבוצה קיימת יכולה "להגן" על מספר שחקנים שיש להם חוזים במועדון על ידי העברת שמותיהם להנהלת הליגה עד לתאריך מסוים הנקבע מראש.
הקבוצות החדשות יכולות לבחור מתוך רשימת השחקנים ה"לא מוגנים".
ישנן הגבלות הקובעות מספר מרַבּי של שחקנים שיכולים להיבחר מקבוצה אחת.
כדי להימנע מאיבוד שחקנים הקבוצות הוותיקות נוטות להגן על כל השחקנים החשובים של הקבוצה.
התוצאה היא שהשחקנים המועמדים לבחירה הם על פי רוב שחקנים מבוגרים, שחקנים פצועים או שחקנים צעירים שלא הצליחו להתפתח ולהשתלב במועדון ושחקנים שהמועדון רוצה לוותר עליהם על מנת לפנות מקום בתקרת השכר.
זו הסיבה שבדרך כלל הקבוצות החדשות חלשות בשנותיהן הראשונות ועוברות כמה שנים עד שהן מצליחות להיבנות ולפתח שחקנים.
תהליך דומה קורה בליגות גם במקרה ההפוך ונקרא דראפט הצטמצמות.
דראפט ההרחבה על פי ליגה
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1960
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1961
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1968
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1976
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1992
דרפאט ההרחבה במייג'ור ליג 1997
דראפט ההרחבה של שנת 1997 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2004 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2006 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2007 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2008 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2009 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2010 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2011 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 2014 בליגת ה-MLS
דראפט ההרחבה של שנת 1961 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1966 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1967 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1968 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1970 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1974 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1980 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1988 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1989 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1995 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2004 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2006 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2007 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2008 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2009 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2010 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2013 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2014 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 2015 בליגת הפיתוח של ה-NBA
דראפט ההרחבה בליגת הכדורסל בפיליפינים 2014
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול הקנדית 2002
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול הקנדית 2013
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול האוסטרלית 1986
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול האוסטרלית 1994
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול האוסטרלית 1996
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול האוסטרלית 2010
דראפט ההרחבה בליגת הפוטבול האוסטרלית 2011
דראפט ההרחבה של שנת 2004 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה העשירי בתולדות הליגה.
הדראפט התקיים ב-22 ביוני 2004 בעקבות הצטרפותה של קבוצת שארלוט בובקאטס כקבוצה ה-30 בליגת ה-NBA.
הבובקאטס בחרו 19 שחקנים מקבוצות אחרות, מתוך רשימת השחקנים הלא-מוגנים, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה בליגה.
הייתה זאת הפעם השנייה שקבוצה משארלוט מצטרפת לליגה – בשנת 1987 הצטרפה לליגה שארלוט הורנטס, אך לקראת עונת 2002/03 עברה הקבוצה לניו אורלינס.
לפני קיום הדראפט ביצעה שארלוט את העסקאות הבאות:
שארלוט קיבלה מלוס אנג'לס קליפרס את הבחירה במקום השני בדראפט 2004 והסכימה לבחור בדראפט ההרחבה בפרדראג דרובניאק תמורת הבחירה במקום הרביעי וה-33 בדראפט שהועברו לקליפרס.
שארלוט הסכימה לבחור בדראפט את ג'הידי וויט מפיניקס סאנס תמורת בחירת סיבוב ראשון עתידית ופיצוי כספי.
לאחר קיום הדראפט ביצעה שארלוט את העסקאות הבאות:
שארלוט העבירה את סשה פבלוביץ' לקליבלנד קאבלירס תמורת בחירת סיבוב ראשון עתידית.
שארלוט העבירה את זאזה פאצ'וליה למילווקי באקס תמורת הבחירה במקום ה-46 בדראפט 2004.
דראפט ההרחבה של שנת 2014 בליגת ה-MLS היה דראפט ההרחבה התשיעי בתולדות ליגת ה-MLS.
הדראפט התקיים ב-10 בדצמבר 2014 לרגל הצטרפותן הצפויה של קבוצת ניו יורק סיטי ואורלנדו סיטי לליגה.
הבחירה בדראפט נעשתה על פי הכללים הבאים:
כל קבוצה קיימת קבלה את האפשרות לבחור 11 שחקנים ולהגן עליהם מפני הבחירה.
שחקנים השותפים לפרויקט "אדידס ג'נריישן" קיבלו הגנה באופן אוטומטי, למעט שחקנים שסיימו את התוכנית ועברו לסגל הקבוצה הבוגר עד סוף שנת 2014.
לאחר שנבחר שחקן "לא מוגן" מקבוצה מסוימת, יכלה אותה הקבוצה להגן על שחקן אחד נוסף מבין הנותרים.
במידה ונבחרו 2 שחקנים מאותה קבוצה, לא ניתן יותר לבחור שחקנים נוספים מאותה הקבוצה.
יונייטד 17 מארק שרוד אורלנדו סיטי יוסטון דינמו 18 סאל זיזו ניו יורק סיטי ספורטינג קנזס סיטי 19 אריק גריג אורלנדו סיטי קולומבוס קרו 20 כריס וינגרט ניו יורק סיטי ריאל סולט לייק
דראפט ההרחבה של שנת 2011 בליגת ה-MLS היה דראפט ההרחבה השמיני בתולדות ליגת ה-MLS.
הדראפט התקיים ב-23 בנובמבר 2011 לרגל הצטרפותה הצפויה של קבוצת מונטריאול אימפקט לליגה.
שחקנים השותפים לפרויקט "אדידס ג'נריישן" קיבלו הגנה באופן אוטומטי, למעט שחקנים שסיימו את התוכנית ועברו לסגל הקבוצה הבוגר עד סוף שנת 2011.
שחקן הפורש ממשחק לא צריך להכלל ברשימת השחקנים המוגנים.
במידה ובסופו של דבר השחקן מחליט להמשיך לשחק, הקבוצה תאבד את זכות הסירוב לשחרורו.
מספר השחקנים הזרים שכל קבוצה יכולה להעמיד לבחירה הוגבל למספר הזרים שבסגל הקבוצה פחות 3. במידה ולקבוצה היו פחות משלושה זרים הוגבל מספר הזרים האפשרי לבחירה לאחד.
ברגע שנבחר שחקן לא-מוגן מקבוצה מסוימת לא ניתן לבחור שחקנים נוספים מאותה הקבוצה.
דראפט ההרחבה של שנת 2010 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה החמישי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-31 באוגוסט 2010 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת טקסס לג'נדס לליגה בעונת 2010/11. המועמדים לבחירה בדראפט היו 14 שחקני קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס, שעמדה בפני השעיית פעילות.
רשימת השחקנים שנבחרו כללה 2 שחקנים ששיחקו באותה שנה במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: ג'ו קרופורד ודיימון סימפסון.
בחירה שם עמדה 1 קית' קלארק פורוורד 2 ג'ו קרופורד רכז 3 מייקל פיי סנטר 4 ריאן פורהן-קלי רכז/פורוורד 5 גבריאל הוגאס סנטר 6 ג'יימס פטרס פורוורד 7 פרנק רובינסון רכז 8 דיימון סימפסון פורוורד 9 דר טאקר רכז 10 ג'יימס רייט רכז
דראפט ההרחבה של שנת 2009 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה הרביעי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-2 בספטמבר 2009 בעקבות הצטרפותן הצפויה של קבוצות ספרינגפילד ארמור ומיין רד קלאוס לליגה בעונת 2009/10.
ספרינגפילד ארמור הוקמה בעקבות ההחלטה של הליגה להעביר את אנהיים ארסנל מהחוף המערבי לחוף המזרח, על מנת להגדיל את הנוכחות של הליגה במזרח.
ספרינגפילד קיבלה את הזכות על רבים משחקני אנהיים, אך הצטרפותה של מיין לליגה יצרה את הצורך בביצוע דראפט ההרחבה.
בנוסף לשחקני ארסנל כלל הדראפט גם שחקנים מקבוצת קולורדו 14' שסיימה את פעילותה בליגה.
הדראפט התקיים בשיחת ועידה טלפונית שהתקיימה במשרדי ליגת הפיתוח בניו יורק ובמהלכו נערכו 10 סבבי בחירה, בכל סבב בחרה כל קבוצה שחקן אחד.
בין השחקנים שנבחרו בדראפט היו ארבעה שחקנים שנבחרו בעבר בדראפט ה-NBA ושישה שחקנים שהופיעו במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
כל השחקנים שנבחרו בדראפט היו ילידי ארצות הברית, למעט מאליק באדין שנולד בסנגל.
דראפט ההרחבה של שנת 2013 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה השישי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-29 באוגוסט 2013 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת דלוור 87' לליגה בעונת 2013/14. הקבוצה הוקמה כממשיכתה של קבוצת יוטה פלאש, שהשעתה את פעילותה בליגה בסיום עונת 2010/11.
בדראפט הנוכחי כל אחת מקבוצות הליגה הקיימות קבלה את האפשרות להגן על עד 12 שחקנים מתוך הסגל הקיים.
מבין השחקנים ה"לא-מוגנים" בחרה דלוור 16 שחקנים.
בין השחקנים שנבחרו היו שני שחקנים שנבחרו בעבר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: ליאו ליונס ושון ויליאמס, 2 שחקנים שבעברם שיחקו בליגת העל הישראלית.
ויליאמס, ששיחק בעברו בבוסטון סלטיקס הוא אחד משני השחקנים שנבחרו בדראפט הנוכחי ובעבר נבחרו גם בדראפט ה-NBA.
(השחקן השני היה דארינגטון הובסון).
דראפט ההרחבה של שנת 2014 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה השביעי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-2 בספטמבר 2014 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת וסצ'סטר ניקס לליגה בעונת 2014/15.
מבין השחקנים ה"לא-מוגנים" בחרה וסטצ'סטר 16 שחקנים.
בין השחקנים שנבחרו היו שני שחקנים שנבחרו בעבר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: ג'רום ג'ורדן ודז'ואן סאמרס ושלושה שחקנים שנבחרו בעבר בדראפט ה-NBA: קריג ברקינס, לוק הארנגודי וכריס ג'וזף.
דראפט ההרחבה של שנת 2015 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה השמיני בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-20 באוגוסט 2015 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת ראפטורס 905 לליגה בעונת 2015/16.
מבין השחקנים ה"לא-מוגנים" בחרו הראפטורס 16 שחקנים.
בין השחקנים שנבחרו היו שלושה שחקנים שנבחרו בעבר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: די בוסט, קווין ג'ונס ומוסטפא שאקור וחמישה שחקנים שנבחרו בעבר בדראפט ה-NBA: דנטיי ג'ונס, ארל קלארק, לוק הארנגודי, נולאן סמית' וריקי לידו.
בחירה שם עמדה 1 די בוסט רכז 2 ארל קלארק פורוורד 3 עבדול גאדי רכז 4 לוק הארנגודי פורוורד 5 דנטיי ג'ונס רכז/פורוורד 6 קווין ג'ונס פורוורד 7 ריקי לידו רכז 8 סי.
לסלי פורוורד 9 רמון מור רכז 10 מוסטפא שאקור רכז 11 ויל שיהיי פורוורד 12 נולאן סמית' רכז 13 סקוט סאגס פורוורד 14 טיי ווקר סנטר 15 מיטשל ווט פורוורד/סנטר 16 מייקל ויליאמס רכז
דראפט ההרחבה של שנת 2008 בליגת הפיתוח של ה-NBA הוא דראפט ההרחבה השלישי בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA.
הדראפט התקיים ב-24 בספטמבר 2008 בעקבות הצטרפותן הצפויה של קבוצות אירי בייהוקס ורינו ביגהורנס לליגה בעונת 2008/09.
בדראפט הנוכחי התקיימו 10 סיבובי בחירה, כאשר בכל סיבוב כל קבוצה חברה שחקן אחד, מתוך רשימה של 55 שחקנים "לא מוגנים" משאר קבוצות הליגה.
רינו קיבלה את הזכות לבחור ראשונה ובכל סבב השתנה סדר הבחירה בין הקבוצות.
3 שחקנים שנבחרו בדראפט זה נבחרו בעבר בדראפט ה-NBA: דיימון בראון (נבחר בדראפט של 2001), רנדי ליווינגסטון (1996) ודהטני ג'ונס (2003).
ליווינגסטון ובריאן צ'ייס נבחרו בעבר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח.
דרבי ד'איטליה (באיטלקית: Derby d'Italia, בעברית: הדרבי של איטליה) הוא כינוי למשחקי הכדורגל בין שתי הקבוצות הבכירות באיטליה, יובנטוס ואינטר מילאנו.
המשמעות המקובלת למשחק דרבי, הוא משחק בין שתי קבוצות מאותה העיר.
אינטר ויובנטוס אינן מאותה העיר - יובנטוס מטורינו ואינטר ממילאנו, אך למרות זאת רווח הכינוי "דרבי" למשחקים ביניהן.
היריבות בין שני המועדונים המובילים משתי הערים המרכזיות מצפון איטליה הובילה להיסטוריה של מאבקים בין המועדונים ובין אוהדיהם.
את המונח "דרבי ד'איטליה" טבע העיתונאי האיטלקי ג'אני בררה בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר המשחקים בין אינטר ליובנטוס מתקיימים מ-1908.
יובנטוס הוקמה ב-1897 והיא הקבוצה המובילה בכדורגל האיטלקי בתארים ובאוהדים.
אינטר הממוקמת מיד אחריה בכמות אוהדים הוקמה ב-1908 בשם "אינטרנציונל מילאנו" היא דגלה בשילוב שחקנים לא איטלקים ומכאן שמה.
המועדונים הם הבכירים ביותר בכדורגל האיטלקי והקבוצות ממוקמות במקום הראשון והשני בהתאמה, במספר הניצחונות בסרייה א.
מילאנו היא העיר השנייה בגודלה באיטליה והיא בירתו של מחוז לומברדיה טורינו היא העיר השלישית בגודלה באיטליה והיא בירתו של מחוז פיימונטה.
שתי הערים המרכזיות והגדולות בצפון איטליה.
למרות שבמילאנו קיים מועדון מצליח נוסף בכדורגל האיטלקי מילאן לא קיימת יריבות מיוחדת בין אוהדי מילאן ליובנטוס.
לעומת זאת הדרבי של מילאנו בין אינטר למילאן הוא בעל יריבות ספורטיבית ארוכת שנים, הכוללת גם הבדלים כלכליים ואתניים.
גם ליובנטוס דרבי עירוני משלה עם טורינו והוא מכונה דרבי דלה מולה.
בעונת 1960/1, אוהדיה של יובנטוס התפרצו לכר הדשא במשחקם נגד אינטר, ההתאחדות האיטלקית פסקה על ניצחון טכני, בשיעור 2-0 לאינטר בשל התפרצות האוהדים אולם לאחר מספר שבועות בוטלה ההחלטה וההתאחדות קבעה משחק חוזר.
בעליה של אינטר אנג'לו מוראטי התלונן כי ההחלטה שונתה בשל השפעתו של נשיא יובנטוס ג'אני אניילי בעליה של פיאט ותעשיין איטלקי בולט על ההתאחדות, והורה למאמן להרכיב במשחק החוזר רק את שחקני הנוער.
התוצאה במשחק הייתה 9-1 לטובת יובנטוס שהמשיכה לזכייה באליפות.
ב-1998 בעת אחד המשחקים בסוף העונה, התעלם השופט מעבירה על רונאלדו שחקנה של אינטר ברחבת ה-16 ומספר שניות אחר כך שרק על עבירה דומה שנעשתה על דל פיירו ברחבה, לפנדל לטובת יובנטוס, אוהדי אינטר היו מתוסכלים ומחו שהאליפות נגזלה מהם.
הדבר הוביל גם לעימות ולהתלהמות בפרלמנט האיטלקי.
ב-, במסגרת פרשת הטיית המשחקים החמורה באיטליה, הקאלצ'יופולי, שלל בית הדין של ההתאחדות האיטלקית מיובנטוס את האליפות בה זכתה בעונת /06 והעניק אותה לאינטר, בנוסף להורדת יובנטוס לסרייה ב'.
עקב ירידתה של יובנטוס לליגה השנייה בחרו מספר שחקנים בכירים לעזוב את הקבוצה, ושניים מהם, זלאטן איברהימוביץ' ופטריק ויירה - עברו לאינטר, דבר שהכעיס את אוהדי יובנטוס.
מאז הפרשה מצויים שני המועדונים במאבק משפטי על גורלה של האליפות, ואוהדי יובנטוס ממשיכים עד היום בספירתם העצמאית את מספר אליפויות קבוצתם, וסופרים גם את שתי האליפויות שנשללו מהם.
המשחקים בין הקבוצות ידועים באווירה מתוחה והאולטראס של שתי הקבוצות נוהגים לקלל ולגנות אחד את השני.
במשחק בין הקבוצות ששוחק באוקטובר הניפו אוהדי אינטר שלט שלעג לאוהדי יובנטוס שנהרגו באסון הייזל.
בתגובה קיללו אוהדי יובנטוס את ג'אצ'ינטו פאקטי, נשיא אינטר שהלך לעולמו ב-2006.
דראפט ההרחבה של שנת 2010 בליגת ה-MLS היה דראפט ההרחבה השביעי בתולדות ליגת ה-MLS.
הדראפט התקיים ב-24 בנובמבר 2010 לקראת הצטרפותן של ונקובר וייטקאפס ופורטלנד טימברס לליגה בעונת 2011.
הבחירה בדראפט התקיימה בהתאם לכללים הבאים:
שחקנים השותפים לפרויקט "אדידס ג'נריישן" קיבלו הגנה באופן אוטומטי, למעט שחקנים שסיימו את התוכנית ועברו לסגל הקבוצה הבוגר עד סוף עונת 2010.
במהלך הדראפט התקיימו עשרה סיבובים של בחירה (סך הכל נבחרו 20 שחקנים).
קבוצה שנבחר ממנה שחקן הייתה רשאית בסיום הסיבוב להעביר שחקן נוסף לרשימת השחקנים המוגנים.
פורטלנד טימברס היא הקבוצה שזכתה בזכות הבחירה הראשונה.
יונייטד18 ונקובר וייטקאפס ג'ונת'ן ליית'רס ספורטינג קנזס סיטי19 פורטלנד טימברס ארטורו אלברס סן חוזה ארת'קווייקס20 ונקובר וייטקאפס ג'ון ת'ורינגטון שיקגו פייר
דרב אל חורנה הייתה דרך עות'מאנית, שחברה את החורן עם עכו.
הדרך החלה במערב בעכו, שהייתה עיר נמל.
מעכו היא עברה לתל כיסון, אעבלין ותל חנתון ואז עברה בדרום בקעת בית נטופה לתל אדמי וירדה דרך נחל יבנאל אל דרום הכנרת.
הדרך חצתה את הירדן בג'סר אל מג'אמי (ליד מיקום חצר גשר הישנה) או במעברת אום ג'וני.
בעבר המזרחי של הירדן התפצלה הדרך לשני סעיפים.
בסעיף דרומי היא המשיכה מזרחה לאום קיס, דרעא, בוסרה וקנטה, ובסעיף צפוני עלתה דרך פיק לדמשק.
פרופ' בוסתנאי עודד טוען שהדרך שימשה כבר בסוף תקופת הברונזה ובתקופה הישראלית, לאור הימצאותן של מצודות מתקופות אלו לאורך הדרך.
הדרך שמשה בעיקר לסוחרים ופחות לצבאות, אף על פי ששימש את הצבא של אשור בפלישתו לתוך ארץ ישראל.
בתקופה הרומית הוחלפה דרב אל חורנה על ידי דרך רומית שחברה את עכו עם בוסרה דרך טבריה.
דַרבּ אל-ארבעין היא דרך שיירות היסטורית שחיברה בין דארפור שבסודאן של היום למצרים והייתה אחת הדרכים הראשיות במערכת הדרכים חוצות הסהרה.
נתיב דרבּ אל-ארבעין עקף את עמק הנילוס ממערבו, עבר וקישר בין נאות מדבר.
התוואי שלו נמשך בכיוון כללי דרום-מערב–צפון-מזרח, החל בפאשיר בחבל דארפור במערב סודאן וכלה במנפלוט שעל הנילוס במחוז אסיוט במצרים.
הדרך הייתה עורק מסחרי ותרבותי בנתיב שהוליך מלב אפריקה, והיא ידועה עוד מתקופת הממלכה הקדומה של מצרים.
עבדים שחורים היו המרכיב העיקרי בסחר שעבר בה וכן חפצי מותרות רווחיים, כגון נוצות יענים, שנהב, ניבי היפופוטם, קרני קרנפים, קרשי הובנה, גומי ערביקום וזהב.
היבוא ממצרים כלל בין היתר אריגי כותנה ומשי שיובא ממרחקים, להבי חרבות וכלי נשק חם, סבון ונייר ואף אבני חן ותכשיטים.
האירופי הראשון בעידן המודרני שעשה את דרבּ אל-ארבעין למלוא אורכּה היה הנוסע האנגלי ויליאם ג'ורג' בראון שהצטרף ב-1793 לשיירה השנתית בדרכה דרומה, עוכב בדרפור וחזר באותה דרך צפונה מקץ שנתיים.
בספרו מ-1799 כתב על מסעו בדרך זו ופירוט את הסחורות שנשאו.
השיירה שאליה הצטרף מנתה כ-500 גמלים ועשתה את הדרך מאסיוט לקָצהָ בסודאן במשך 58 ימים.
החוקר הבריטי ביל קנדי שו, שעבר בדרך זו בשנות ה-20 של המאה ה-20, עדיין הרבה לצטט מתוך בראון.
שקיעתה של הדרך מסתמנת במאה ה-19 ומיוחסת להפסקת סחר העבדים, להתייבשות מקורות מים וכן לסדר ולביטחון בעמק הנילוס שהקנו הבריטים ובכך ייתרו את דרך המדבר הקשה.
בנתיב שמלוקסור בעמק הנילוס לנאת ח'ארגה עוברת מסילת ברזל, ומקטעים גדולים מדרך הגמלים העתיקה סלולים באספלט שמָחָה את עקבותיהם.
דראשקו בוז'וביץ' (במונטנגרית: Дpaшкo Бoжoвић; נולד ב-20 ביוני 1988) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת הקשר בדצ'יץ'.
בוז'וביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בודצ'נוסט פודגוריצה.
בעונת רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, עת שיחקה בליגת העל של סרביה ומונטנגרו.
שנה לאחר מכן הפך לשחקן סגל בקבוצה הבוגרת, עת שיחקה בליגת העל המונטנגרית שהוקמה לאחר הכרזת ההעצמאות של מונטנגרו.
בקיץ , עזב את בודוצ'נוסט מאחר שמיעט לקבל דקות משחק וחתם במוגרן בודווה.
בעונתו הראשונה במועדון, זכה עמה באליפות.
ב-3 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-4 נגד בראנה.
בקיץ חזר לקדנציה שנייה בבודוצ'נוסט, ובינואר חתם בהפועל באר שבע מליגת העל במדיה רשם רק שתי הופעות.
בקיץ חזר למונטנגרו וחתם במלאדוסט פודגוריצה.
בהמשך הקריירה, שיחק גם בדומז'אלה, לובצ'ן צטיניה, סוטייסקה ניקשיץ', רודאר פלייבליה ופרישטינה.
ב-11 באוגוסט 2010 בוז'וביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו בניצחון 0-2 נגד .
עד שנת רשם רק 3 הופעות, וב-1 בספטמבר 2021 חזר להרכב הנבחרת אחרי 10 שנות היעדרות בתיקו 2-2 נגד .
ליגת העל המונטנגרית: , ,
דראקו קורנליוס רוסה סוארז (בספרדית: Draco Cornelius Rosa Suárez; נולד ב-27 ביוני 1970) הוא זמר-יוצר ושחקן פוארטו ריקני.
רוסה התפרסם לראשונה כחבר בלהקת הבנים "Menudo".
ב-1986 עזב את הלהקה והחל בקריירת סולו בברזיל ובארצות הברית.
ב-1990 הצטרף ללהקת "Maggie's Dream" והוציא עמה אלבום אחד, שלאחריו חזר לקריירת סולו.
רוסה נולד בשם רוברט אדוארדו רוסה סוארס בניו יורק להורים ממוצא פוארטו ריקני.
בגיל צעיר חזרה משפחתו לפוארטו ריקו, וילדותו של רוסה עברה בפונסה.
ב-1984 הצטרף רוסה ללהקת הבנים הפוארטו ריקנית "Menudo".
מכיוון שהיה היחיד בלהקה ששלט באנגלית בצורה טובה, הוא ביצע את מרבית שיריה של הלהקה באנגלית.
כולל הלהיט הגדול ביותר שלה "Hold Me".
עם זאת, רוסה התאכזב מהלהקה מכיוון שלא ניתן לו לכתוב עבורה שירים, וב-1987 הוא עזב אותה והחל בקריירת סולו.
רוסה עבר לברזיל והוציא שני אלבומי סולו בפורטוגזית שזכו להצלחה.
לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס שם השתתף בתפקיד הראשי בסרט "סלסה".
במהלך הצילומים לסרט פגש את השחקנית אנג'לה אלוורדו, הם הפכו לבני זוג ובהמשך נישאו.
ב-1990 הוא חזר לניו יורק והקים להקת רוק אלטרנטיבי בשם "Maggie's Dream".
הוא הוציא עמה אלבום אחד באותה שנה.
הם הקליטו אלבום נוסף, אולם הוא מעולם לא התפרסם, שכן ב-1992 הלהקה התפרקה.
ב-1993 הוא עבר לספרד והוציא אלבום סולו ראשון בשפה הספרדית.
במקביל, החל רוסה לכתוב וליצור שירים עבור חברו לשעבר ללהקת Menudo - ריקי מרטין.
רוסה כתב את מרבית השירים באלבום הסולו הראשון של מרטין "A Medio Vivir", כולל הלהיט המפורסם ביותר שלו "María".
הצלחת האלבום הובילה לשיתוף פעולה פורה בין רוסה למרטין.
רוסה הפיק גם את אלבומה של הזמרת אדניטה נזאריו "Corazón", וכתב גם חלק מהשירים באלבום.
כמו כן הפיק חלק מהשירים באלבומו של חוליו איגלסיאס "Noche De Cuatro Lunas".
באפריל 2011 אובחן אצל רוזה סרטן לימפומה שאינה הודג'קין ליד הכבד שלו.
הוא עבר טיפול אלטרנטיבי ומסורתי ביוסטון ובסנטה מוניקה.
בדצמבר 2012 הוא הוכרז נקי מסרטן.
בדצמבר 2013, המנהל שלו אישר שהסרטן שלו חזר, והוא התגבר שוב על הסרטן לאחר השתלת מח עצם שנייה.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי הלטיני2024שיר הרוק הטוב ביותר"No Me Preguntes (Live)"אלבום הפופ/רוק הטוב ביותרReflejos de lo Eterno
דראקס המשמיד , המכונה בדרך כלל דראקס, הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי דייב בטיסטה בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
דראקס מתואר כלוחם שמחפש נקמה ברונאן המאשים שהרג את משפחתו.
הוא מצטרף לשומרי הגלקסיה בקרב שלהם כנגד רונאן.
דראקס משתתף בעימות נגד תאנוס, ונופל קורבן להתפוררות לפני שהושב לחיים על ידי הנוקמים.
דראקס והשומרים יוצאים לחלל ומתעמתים עם הוד התפתחותו.
לאחר מכן, הוא פורש מהשומרים כדי לטפל בילדים בראשומקום.
נכון לשנת 2023, הדמות הופיעה בשישה סרטים: "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "תור: אהבה ורעם" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3".
כמו כן, הדמות הופיעה ב"שומרי הגלקסיה בספיישל חג המולד" ובסדרה "מה אם...?".
לפני 2014, רונאן המאשים פלש לכוכב הבית של דראקס, תחת הוראותיו של תאנוס.
רונאן הרג את אשתו ובתו של דראקס, והוציא את דראקס למסע נקמה.
כתוצאה מכך, דראקס נלכד ונשלח לכלא חלל בשם קילן.
שומרי הגלקסיה והתמודדות עם אגו
בשנת 2014, השומרים פוגשים לראשונה את דראקס בכלא, אשר מביע עוינות מיידית כלפי גאמורה עקב הקשר שלה לתאנוס.
דראקס תוקף את גאמורה, אבל פיטר קוויל משכנע אותו לחוס עליה בשל יכולתה למשוך אליה את רונאן, וכך דראקס יוכל לנקום.
דראקס עוזר לשומרים לברוח מהכלא, ומלווה אותם לראשומקום, שם הוא מתווכח עם רוקט ובעודו שיכור קורא לרונאן לבוא להתעמת עמו.
רונאן מגיע, מביס בקלות את דראקס ועוזב עם אבן הכוח.
דראקס מתחרט על מעשיו ומצטרף לשומרים בהגנה על זאנדאר מפני ההתקפה של רונאן.
לאחר שספינתו של רונאן מתרסקת, דראקס ורוקט הורסים את הגרזן של רונאן, המכיל את אבן הכוח.
השומרים מחזירים לעצמם את השליטה באבן הכוח ומשמידים את רונאן.
מספר חודשים לאחר מכן, דראקס והשומרים נשכרים על ידי הריבוניים להגן על הסוללות יקרות הערך שלהם, בתמורה לנביולה, אחותה של גאמורה.
לאחר שהם עוזבים, צי של הריבוניים רודף אחריהם, מפני שרוקט גנב את הסוללות שלהם, דבר שדראקס היה מודע לו.
לאחר שהם מתרסקים על כוכב לכת, הם פוגשים את אביו של קוויל, אגו.
דראקס מחליט ללוות את קוויל וגמורה לכוכב של אגו, בזמן שרוקט, גרוט ונביולה נשארים מאחור.
על כוכב הלכת של אגו הם פוגשים את העוזרת שלו, מנטיס, איתה דראקס מתיידד.
כשהשומרים מגלים את התוכניות המרושעות של אגו, דראקס מצטרף אליהם בלחימה נגד אגו עד שקוויל שם עליו חליפה ושולח אותו משם עם מנטיס מחוסרת ההכרה.
בשנת 2018, השומרים מגיבים לקריאת מצוקה ומצילים את תור שצף בחלל בהריסות של ה"סטייטסמן".
דראקס מלווה את קוויל, גאמורה ומנטיס לראשומקום כדי למנוע מתאנוס להשיג את אבן המציאות.
תאנוס מגיע לשם לפניהם ומשתמש באבן כדי להפוך את דראקס לערימת בלוקים.
לאחר שתאנוס לוקח את גאמורה ועוזב, דראקס שב לעצמו ומלווה את קוויל ומנטיס לטיטאן.
בטיטאן הם מצטרפים לנוקמים טוני סטארק, פיטר פארקר וסטיבן סטריינג' במאמץ להביס את תאנוס.
המאמץ נכשל, וזמן קצר לאחר מכן, דראקס נופל קורבן להתפוררות.
בשנת 2023, דראקס מושב לחיים ומובא דרך פורטל לכדור הארץ כדי להשתתף בקרב נגד כוחותיו של תאנוס החלופי משנת 2014. לאחר מכן, דראקס משתתף בהלווייתו של סטארק, ועוזב לחלל יחד עם תור ושאר השומרים.
בשנת 2024, דראקס ושאר השומרים, מלווים בתור, יוצאים להרפתקאות בחלל.
כשהם עונים לקריאת מצוקה באינדיגאר, לצוות נודע על אלים שנהרגו.
בעקבות זאת, תור נפרד מהם.
בשנת 2025, השומרים רוכשים את ראשומקום מידי האספן, ודראקס עוזר לבנות מחדש את המקום.
כאשר קוויל מרגיש מדוכא בגלל אובדנה של גאמורה, דראקס מצטרף למנטיס בארגון חגיגת חג מולד משמעותית לקוויל, והבאת קווין בייקון כמתנה לקוויל.
דראקס ומנטיס נוחתים בהוליווד, לוס אנג'לס.
הם מרוויחים כסף כשהם מצטלמים עם תיירים, ומשתכרים בבר במועדון לילה.
מוכרת של מפות ידוענים מציעה לגלות להם היכן נמצא ביתו של בייקון.
הם הולכים לביתו של בייקון בבוורלי הילס, לוכדים אותו וגונבים קישוטי חג המולד מחנות.
בחזרה לראשומקום, הם עורכים חגיגת חג המולד ומעניקים את בייקון לקוויל.
בשנת 2026, לאחר שבנו מחדש את ראשומקום, השומרים מותקפים על ידי אדם וורלוק.
רוקט נפצע אנושות והשומרים לא מסוגלים לטפל בפצעיו בגלל מתג הרג המותקן בו.
הצוות, מחליט לנסוע למטה חברת אורגוקורפ, המונהגת על ידי הוד התפתחותו, בתקווה למצוא קוד ביטול למתג.
בעקבות תקלה בתקשורת עם קוויל - דראקס, מנטיס ונביולה נתקלים בהמוני ילדים כלואים על ספינתו של הוד התפתחותו ולאחר מכן נתפסים על ידו.
לאחר שברחו והביסו את הוד התפתחותו וצבאו, קוויל ומנטיס מחליטים לעזוב את הצוות, ונביולה מבקשת מדראקס להישאר על ראשומקום כדי לטפל בילדים שהצילו.
דראקס מסכים לעשות זאת, ונפרד בדמעות ממנטיס, לפני שהוא פונה לטפל בילדים.
בשנת 2011 חלופית, דראקס היה בין המשתתפים החייזרים הרבים במסיבה של תור על פני כדור הארץ.
בשנת 2013 דייב בטיסטה לוהק לגלם את הדמות.
בטיסטה אמר על הדמות: ""אני יכול להזדהות מאוד עם דראקס שזה אפילו לא מצחיק.
הדברים הפשוטים שיש לנו במשותף.
דברים פשוטים כמו הקעקועים, הטרגדיה - כי, אתה יודע, הייתה לי גם קצת טרגדיה בחיי.
אז ממש קל לי לשאוב מזה".
בטיסטה גם ציין שיש "לדראקס הרבה אתנחתא קומית", אבל הדמות לא מודעת לכך.
בטיסטה הצהיר שהוא לא התכונן כל כך לתפקיד, כי "למזלי, בשבילי, אני הייתי ספורטאי כל חיי והסתגלתי ממש מהר".
בטיסטה אמר שכשקרא את התסריט של "שומרי הגלקסיה: חלק 2" לראשונה, הוא לא השתגע על החלק שלו, והוסיף: "זה הלך לכיוון אחר ממה שחשבתי שהם ילכו עם דראקס".
בטיסטה ציין שהוא לא "חשב שדראקס יהיה כל כך משמעותי בסרט".
הכל "התחבר" אצל בטיסטה לאחר קריאת התסריט עם השחקנים האחרים.
בטיסטה אמר שדראקס "יותר מצחיק, שאפתן" מאשר בסרט הראשון, בניגוד ל"תפיסה הראשונית של רוב האנשים על דראקס, שהוא פשוט חיה גדולה ושרירית".
בסרט הראשון, תהליך האיפור של בטיסטה ארך כארבע שעות, ותהליך הסרתו ארך 90 דקות.
לדראקס יש דפוסי צלקות שונים על גופו, שמחליפים את הקעקועים הפשוטים מהקומיקס, שלכל אחד מהם יש סיפור ספציפי.
בנוסף, גוון העור שלו שונה מירוק בהיר בקומיקס לאפור בוצי יותר, כדי להימנע מדמיון חזותי לענק הירוק.
בסרט השני, תהליך האיפור של בטיסטה ארך רק 90 דקות, לעומת ארבע שעות בסרט הראשון.
הוא נאלץ לשבת בסאונה בסוף ימי הצילומים כדי להוריד את האיפור, לאחר שבדיקת האיפור שלו נמצאה "שוחקת" מדי.
דרבי היריבות הנצחיות , המכונה גם אם כל הקרבות , הוא הדרבי של אטיקה (אתונה ופיראוס) בכדורסל, בין אולימפיאקוס לפנאתינאיקוס.
שני המועדונים הם המצליחים ביותר ביוון בפער גדול, כשזכו ביחד ב-53 מתוך 83 אליפויות יוון (39 לפנאתינאיקוס ו-14 לאולימפיאקוס), ב-32 מתוך 49 גביעים (20 לפנאתינאיקוס ו-12 לאולימפיאקוס) ובתשע אליפויות יורוליג (6 לפנאתינאיקוס ו-3 לאולימפיאקוס).
היריבות בין המועדונים מתקיימת גם בכדורגל , ונחשבת לאחת המרגשות בעולם הכדורסל.
היריבות בין שני מועדוני הספורט, אולימפיאקוס ופנאתינאיקוס, מיוחסת למספר הבדלים חברתיים, תרבותיים ואזוריים.
פנאתינאיקוס מגיעה ממרכז אתונה ונחשבה לנציגת החברה והתרבות האתונאית הישנה ובני המעמד הגבוה, ואילו אולימפיאקוס מגיעה מפיראוס וייצגה את מעמד הביניים של הסוחרים בנמל ואת מעמד הפועלים.
עם זאת, ייצוג מעמדי זה נשחק עם השנים, וכיום לשני המועדונים קהל אוהדים המייצג את חברי כל המעמדות החברתיים.
פנאתינאיקוס ואולימפיאקוס הן שתי קבוצות הכדורסל המצליחות ביותר ביוון, והן זכו יחדיו ברוב האליפויות והגביעים במדינה (53 מתוך 83 אליפויות, 39 לפנאתינאיקוס ו-14 לאולימפיאקוס; 32 מתוך 49 גביעים, 20 לפנאתינאיקוס ו-12 לאולימפיאקוס).
הקבוצות נחשבות גם למצליחות בזירה האירופית, כשמאז זכו השתיים יחד בתשע אליפויות יורוליג (6 לפנאתינאיקוס ו-3 לאולימפיאקוס).
הקבוצות נפגשו ב-11 משחקי גמר גביע (7–4 לפנאתינאיקוס) ובשלושה משחקים בפיינל פור היורוליג (ניצחונות לאולימפיאקוס ב- ו- וניצחון לפנאתינאיקוס ב-).
תחרותפנאתינאיקוסאולימפיאקוסיורוליג63ליגת העל היוונית בכדורסל3914הגביע היווני בכדורסל2012הסופר קאפ היווני12הגביע הבין-יבשתי בכדורסל11סה"כ6732
מארחתניצחונות לפנאתינאיקוסניצחונות לאולימפיאקוסיורוליגפנאתינאיקוס47אולימפיאקוס29מגרש נייטרלי12סה"כ718האליפות הפאן-הלנית (1946–1963)סה"כ53אליפות אתונה-פיראוססה"כ1715אלפא אתניקי (1964–1986)פנאתינאיקוס156אולימפיאקוס1011מגרש נייטרלי10סה"כ2617A1 אתניקי (1987–הווה)פנאתינאיקוס6321אולימפיאקוס2658סה"כ8979הגביע היווני בכדורסלפנאתינאיקוס42אולימפיאקוס71מגרש נייטרלי87סה"כ1910הסופר קאפ היוונימגרש נייטרלי02סה"כ02סה"כ163144
פנאתינאיקוס: 81–51, היכל השלום והאחווה, 13 באוקטובר 2005
אולימפיאקוס: 110–68, אצטדיון פאנאתינאיקו, 1 ביוני 1977
רצף ניצחונות הליגה הארוך ביותר
רצף ניצחונות הגביע הארוך ביותר
מיכאליס קיריציס (היה גם שחקן בפנאתינאיקוס)
מילאן מיניץ' (עוזר מאמן ומאמן באולימפיאקוס, עוזר מאמן בפנאיתינאיקוס)
אישים ששיחקו בקבוצה אחת ואימנו בשנייה
פאידון מת'איו (שחקן בפנאתינאיקוס ומאמן באולימפיאקוס)
פנאיוטיס יאנאקיס (שחקן בפנאתינאיקוס ומאמן באולימפיאקוס)
דרג'ילינג (בבנגלית: দার্জিলিং, בנפאלית: दार्जीलिङ्ग, באנגלית: Darjeeling) היא עיר בצפון מדינת מערב בנגל שבמזרח הודו, והמרכז של אזור באותו שם, הממוקם לרגלי ההימלאיה בגובה 2,000 עד 3,000 מטר מעל פני הים.
דרג'ילינג המודרנית הוקמה במאה ה-19 כעיירת "היל סטיישן" עבור פקידי האימפריה הבריטית באזור כלכותה, אשר העדיפו להעביר בעיר הקרירה את חודשי הקיץ החמים.
גם מאז עצמאות הודו דרג'ילינג היא עיר תיירותית, ובתקופת הקיץ נוהרים אליה רבים מתושבי כלכותה.
בעיר שרידים רבים לתקופת השיא של השלטון הבריטי במדינה, ומצויים בו בנייני ממשל מפוארים בסגנון בריטי טיפוסי.
לדרג'ילינג ניתן להגיע באמצעות הרכבת ההימלאית (שמכונה "רכבת צעצוע") על מסילה צרה שאורכה 80 ק"מ מסיליגורי, או בכביש שמונח לאורך המסילה וחוצה אותה פעמים רבות.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה באזור הייתה 26.7 מעלות צלזיוס בתאריך 23 באוגוסט 1957, והנמוכה ביותר הייתה 5- מעלות צלזיוס בתאריך 11 בפברואר 1905.
דרג'ילינג ידועה בזכות גידולי התה האיכותיים שלה.
תה הדרג'ילינג מועדף על כל סוגי התה השחור, במיוחד בבריטניה וברחבי כל המדינות שהרכיבו את האימפריה הבריטית לשעבר.
זיוף ורמייה הן בעיות רציניות בסחר התה העולמי; כמות תה הדרג'ילינג שנמכרת ברחבי העולם מגיעה ל-40 טון, בעוד שכמות תה הדרג'ילינג המיוצרת בשנה מוערכת בכ-8 עד 11 טון, בנוסף לצריכה מקומית.
כדי להילחם בתופעה זו הגה ועד התה של הודו סמל שמאשר שתה מסוים הוא אכן תה דרג'ילינג.
מועדון כדורגל דרבי קאונטי הוא מועדון כדורגל אנגלי המייצג את העיר דרבי שבאנגליה.
קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת בצ'מפיונשיפ.
אצטדיונה הביתי של דרבי, פרייד פארק (Pride Park Stadium), הוא אצטדיון מודרני בן 33,597 מושבים, שבנייתו הושלמה ב-1997. מדי הקבוצה כוללים חולצה לבנה עם פס אנכי שחור, מכנסיים שחורים וגרביים שחורים.
הקבוצה ידועה בכינוי "האילים" (The Rams).
הקבוצה נוטינגהאם פורסט מהעיר נוטינגהאם, אשר ממוקמת קילומטרים ספורים צפונית-מזרחית לדרבי, נחשבת ליריבתה המרכזית.
מועדון הכדורגל לסטר סיטי, מהעיר לסטר הנמצאת אף היא במזרח אנגליה התיכונה, אף הוא מוגדר כיריב מקומי.
יריבות עזה שוררת גם בין דרבי ללידס יונייטד, לא משום סמיכות גאוגרפית, אלא נוכח העובדה ששתי הקבוצות היו הדומיננטיות באנגליה בראשית שנות השבעים.
הקבוצה נוסדה בשנת 1884 כשלוחה של מועדון הקריקט דרבישייר קאונטי.
תחילה ביקשו להתקרא "מועדון הכדורגל דרבישייר קאונטי", אולם התאחדות הכדורגל האנגלית דחתה זאת בטענה שהשם ארוך מדי, ולכן נאלצה הקבוצה לקצר את שמה ל"דרבי קאונטי".
בשנותיה הראשונות שיחקה במגרש הקריקט "רייסקורס", דרבי.
דרבי הייתה מהקבוצות המייסדות של הפוטבול ליג כשזו נוצרה לבסוף בשנת 1888. בשנת 1895 עברה הקבוצה לביתה החדש, ה"בייסבול גראונד", ששימש אותה ב-102 השנים הבאות.
שלוש פעמים בעשור הבא (1898, 1899 ו-1903) זכתה דרבי להגיע לגמר גביע ה-FA, אך הפסידה, יש שטוענים בעקבות קללה שהטילו צוענים על הקבוצה נוכח העובדה שה"בייסבול גראונד" הוקם על שטח בו חנו צוענים רבים.
המזל הרע הוסיף לפקוד את הקבוצה, שירדה בסוף עונת 1906/1907 לליגת המשנה האנגלית דאז.
ארבע עונות אחר כך, עם זאת, שבה הקבוצה לליגה הראשונה.
דרבי לא הצליחה לבסס את מעמדה כקבוצה בכירה ובשנת 1914 שבה וירדה לליגת המשנה.
ב-1919, עם תום מלחמת העולם הראשונה, שבה לליגה הבכירה, אך ירדה ממנה שוב בשנת 1921.
מזלה של הקבוצה האיר לה פנים מאז שחזרה בשלישית לליגה הראשונה בשנת 1926. הקבוצה הסתמנה אז ככוח עולה בכדורגל האנגלי, ובשנת 1931 אף סיימה במקום השני, מרחק 10 נקודות מהאלופה שפילד ונסדיי.
את כל העונות עד לעונת 1939/40, שלאחריה הופסקה הליגה לשנים אחדות בעקבות מלחמת העולם השנייה, סיימה דרבי בחלקה העליון של הטבלה.
עם חזרתה של הליגה בעונת 1945/1946 הצליחה דרבי, לראשונה בתולדותיה, להניף את גביע ה-FA לאחר ניצחון 1–4 על צ'רלטון אתלטיק בגמר, לא לפני ששחקניה פנו מפורשות לצוענים וביקשו את מחילתם תמורת הסרת הקללה.
עם זאת, הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הצלחתה מהתקופה שלפני המלחמה ובשנת 1953 ירדה לליגת המשנה.
הדברים רק הסתבכו בשנת 1955 כאשר דרבי ירדה, לראשונה בתולדותיה, לליגה האנגלית השלישית.
עם זאת, דרבי לא התקשתה לזכות במקום הראשון בליגה השלישית ולשוב לליגת המשנה בעונה הבאה.
בשנת 1967 נטלו לידיהם המאמן בריאן קלאף (Brian Clough) ועוזרו פיטר טיילור את ניהול המועדון.
השניים הובילו את הקבוצה להישגיה הגדולים ביותר עד כה.
שנתיים בלבד לאחר מינוייהם העפילה הקבוצה לליגה הראשונה, וארבע שנים אחר כך - בעונת 1971/72 - זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות אנגליה.
אף שדרבי לא הצליחה לשמור על הכתר בעונה הבאה, היא הגיעה לשלב חצי הגמר של "גביע אירופה לאלופות", שמו הקודם של מפעל הכדורגל היבשתי היוקרתי הידוע היום בתור ליגת האלופות.
הקבוצה הפסידה בשלב זה ליובנטוס האיטלקית באופן מעורר מחלוקת: נציגי דרבי טענו כי האיטלקים שיחדו את שופטי המשחק.
קלאף עזב את הקבוצה לאחר מכן ולאחר פרקי זמן קצרים בברייטון אנד הוב אלביון ולידס יונייטד מונה למאמן נוטינגהאם פורסט, עמה זכה באליפות אנגליה וכן בשני גביעי אירופה לאלופות.
גם לאחר עזיבתו של קלאף הוסיפה דרבי להצליח, ובעונת 1974/75 שבה וזכתה באליפות אנגליה, הפעם תחת הדרכתו של המאמן דייב מקאיי.
לכשעזב מקאיי בשנת 1976, החלה דרבי לדעוך בהדרגה עד שבשנת 1980 ירדה לליגת המשנה.
ב-1984 - תשע שנים בלבד מאז זכתה באליפות - ירדה דרבי לליגה השלישית בפעם השנייה בתולדותיה.
שנתיים מאוחר יותר שבה הקבוצה לליגת המשנה תחת הדרכתו של ארתור קוקס, שאף העלה אותה שנה בלבד לאחר מכן - ב-1987 - חזרה לליגה הבכירה.
הישארותו של המועדון בליגה זו לא ארכה זמן, וזמן מה לאחר התאבדותו של נשיא הקבוצה, איש העסקים השנוי במחלוקת רוברט מקסוול, בשנת 1991, שבה הקבוצה לליגת המשנה.
עם היווסדותה של הפרמייר ליג בשנת 1992, היה ברור שדרבי תתקשה להעפיל אליה, בעיקר נוכח סכומי הכסף האדירים להם זכו קבוצות הפרמייר ליג והפערים האיכותיים בינן לקבוצות הפוטבול ליג שנוצרו בשל כך.
עם זאת, ג'ים סמית', אשר מונה למאמן בשנת 1995, הצליח להדריך את דרבי קאונטי למקום השני בליגת המשנה והעניק לה כרטיס לפרמייר ליג בסוף עונת 1995/96.
דרבי שיחקה היטב בעונה הראשונה שלה בפרמייר ליג, וסיימה את עונת 1996/97 במקום ה-12 בעזרת שחקנים כגון אליושה אסנוביץ', איגור סטימאץ', ג'ייקוב לאורסן ואשלי וורד.
לקראת עונת 1997/98 עבר המועדון לאצטדיון פרייד פארק החדיש, המונה מעל 33,000 מקומות ישיבה.
שתי העונות הבאות היו אף מוצלחות יותר: דרבי סיימה במקומות התשיעי והשמיני בהתאמה.
עם זאת, בעונת 1999/2000 חלה ירידה בכושרה של הקבוצה והיא סיימה במקום ה-16. קרב נוסף נגד הירידה אירע גם בעונה הבאה, שבסיומה ניצבה דרבי במקום ה-17, מקום אחד לפני הירידה.
ג'ים סמית' התפטר מתפקידו כמאמן בראשית עונת 2001/02. עוזרו, קולין טוד, מונה כמחליפו, אך שרד בתפקיד רק שלושה חודשים לאחר הדחתה המשפילה של הקבוצה בסיבוב השלישי של גביע ה-FA על ידי בריסטול רוברס מהליגה האנגלית הרביעית.
בינואר 2002 מונה ג'ון גרגורי, שאך התפטר מאימון אסטון וילה, כמאמנה החדש של דרבי.
גרגורי החל היטב, אולם שבעה הפסדים בשמונת המחזורים האחרונים של העונה דנו את דרבי לירידה מהפרמייר ליג בתום שש עונות רצופות.
הירידה לליגת המשנה לוותה במשבר כלכלי חמור, שכפה על הנהלת המועדון למכור את רוב שחקני המפתח ולהתבסס בעיקר על צעירים כמון טום האדלסטון ולי גראנט.
בסוף עונת 2002/2003 סיימה דרבי במקום ה-18 בליגת המשנה.
חוזהו של ג'ון גרגורי הופסק, ותחתיו מונה מאמן איפסוויץ' טאון לשעבר, ג'ורג' ברלי.
בעונה הבאה סיימה דרבי במקום ה-20 וניצלה בקושי מירידה לליגה השלישית.
עם זאת, בעונת 2004/05 הקבוצה השתפרה משמעותית וסיימה רביעית (מה שהעניק לה כרטיס לפלייאוף ההעפלה לפרמייר ליג).
הפסד לפרסטון נורת' אנד בשלב חצי גמר, עם זאת, פירושו היה שדרבי תבלה עונה נוספת בליגת המשנה.
ברלי התפטר זמן קצר לאחר מכן, ולקראת 2005/06 מונה פיל בראון כמאמן החדש.
בעונת 14–2013 העפילה דרבי לגמר הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג אך הקבוצה נוצחה 0–1 בידי קווינס פארק ריינג'רס.
שנתיים מאוחר יותר סיימה הקבוצה במקום החמישי והעפילה לחצי גמר הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג אך הקבוצה נוצחה בידי האל סיטי.
בשנת 18–2017 סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השישי המוביל לפלייאוף העלייה לליגה הראשונה.
לאחר מינוי פרנק למפארד למאמן, הקבוצה הציגה נתונים נאים בליגה ואף העפילה לשמינית גמר הגביע האנגלי, אחרי שהדיחה מהגביע את מנצ'סטר יונייטד.
במהלך עונת 2020/2021 מונה ויין רוני למאמן הקבוצה.
בסיום העונה ניצלה הקבוצה מירידה לפוטבול ליג הראשונה במחזור האחרון ונשארה בצ'מפיונשיפ.
בסיום עונת 2021/2022 הקבוצה ירדה לפוטבול ליג הראשונה.
ב-17 בספטמבר 2021 הודיע דריקטריון המועדון כי הוחלט להעביר את המועדון לניהול של כונס נכסים עקב מצב כלכלי קשה.
ב-22 בספטמבר נוכו 12 נקודות מהקבוצה, והיא הדרדרה למקום האחרון בטבלת הצ'מפיונשיפ.
בסיום אותה העונה לא הצליחה לצמצם את הפער של הורדת הנקודות, והקבוצה נשרה לליגת הפוטבול ליג הראשונה.
דרבנט , או דרבנד, היא העיר השלישית בגודלה ברפובליקה של דאגסטן בדרום רוסיה והעיר הדרומית במדינה.
בשנת 2017 התגוררו בדרבנט 125,832 איש, והיא נחשבת לעיר השנייה בחשיבותה בדאגסטן, אחרי הבירה מחצ'קלה.
רוב תושבי העיר הם אזרים, והקבוצות האתניות הגדולות האחרות הן הלזגינים והטבסאראנים.
דרבנט, המזוהה כמו מעבר דריאל בגאורגיה עם שערי אלכסנדר האגדיים, טוענת לתואר העיר העתיקה בפדרציה הרוסית, ומתגאה בעבר ארכאולוגי בן 5,000 שנה.
המצודה, העיר העתיקה וביצורי דרבנט הוכרזו בשנת 2003 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
דרבנט שוכנת על מישור צר לחופו המערבי של הים הכספי, כ-25 ק"מ צפונית לגבול אזרבייג'ן.
אורכה כ-7 ק"מ לאורך חוף הים ורוחבה כ-3 ק"מ לכל היותר.
העיר העתיקה שבחלקה המערבי של דרבנט שימרה את אופייה המסורתי ובתיה מטפסים על מורדות ההרים עד לגובה של 130 מטר.
בקצה המערבי של העיר העתיקה שוכנת המצודה המשקיפה עליה ועל הים הכספי מגובה של כ-175 מטר.
רחובות העיר החדשה סמוך לים ערוכים בתבנית שתי וערב, והם מקבילים או ניצבים לו.
מסילת רכבת חוצה את העיר מדרום לצפון לאורך חוף הים ומוליכה דרומה אל באקו וצפונה אל מחצ'קלה.
מקור שמה של העיר הוא במאה ה-6 במילים הפרסיות "שער" (در) "נעול" או "קשור" (بند), שם המנציח את ההקשר האגדי אל שערי אלכסנדר מוקדון ואת מיקומה הגאוגרפי כשער לארצות הקווקז שמדרום לה.
לעיר כעשרים שמות בשפות שונות, ובכולן נזכר מוטיב השער.
היסטוריונים יוונים ורומים כינו את העיר בשמות "השער הכספי" או "השער האלבני", הביזנטים קראו לה "צור" או "צופ", ובימי הביניים כינו אותה סופרים קווקזים בשם "שער חור".
גם הערבים קראו לעיר "באב אלאבוואב" (שער השערים) או "באב אלחדיד" (שער הברזל), ושם בעל משמעות דומה נהוג גם בשפות טורקיות - "דמירקפה" (Demirkapı - "שער הברזל").
הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים בעיר הם מהאלף ה-4 לפנה"ס או מהאלף ה-3 לפנה"ס, ומבני מגורים עשויים אבן וקורות עץ שחוברו אלה לאלה בחרסית מתוארכים לשליש האחרון של האלף ה-2 לפנה"ס ולתחילתו של האלף ה-1 לפנה"ס.
בין המאה ה-8 לפנה"ס למאה ה-7 לפנה"ס קם מבנה מבוצר על גבעת דרבנט, וזה נותר עומד על תילו אגב בנייה מתמדת ושיפוץ עד הקמת הביצורים הסאסאנים במאה ה-6. בסוף האלף ה-1 לפנה"ס קמה אלבניה הקווקזית בשטחן של אזרבייג'ן ודגסטן של ימינו, ובמאה ה-1 לפנה"ס הייתה דרבנט לחלק ממדינה זו.
במאה ה-3 כבש שאפור הראשון, מלך האימפריה הסאסאנית, את דרבנט, אך השליטה הסאסאנית באזור הייתה רופפת ושליטים מקומיים המשיכו לשלוט בעיר ובמעבר האסטרטגי לאורך חוף הים הכספי.
רק במאה ה-4 ולאחר סדרה של קרבות עם האימפריה הרומית, הצליחו הסאסאנים לחזק את אחיזתם בדרום דגסטן.
במחצית הראשונה של המאה ה-5 שיפץ יזדגרד השני את מצודת העיר ובמאה ה-6 המשיכו קבאד הראשון וכוסרו הראשון במלאכת הבנייה בעיר.
בתקופה זו הוקמה המצודה הנוכחית של העיר, שחומותיה נבנו על תוואי החומות הקודמות, וניתן לה שמה הפרסי.
עוד הוקמו באותה עת חומת העיר הצפונית, ולאחר מכן חומת העיר הדרומית והחומה המערבית שלאורך מורדות ההרים.
במאות ה-6 וה-7 דרבנט לא הייתה רק המאחז הצבאי החשוב ביותר להדיפת פלישות שבטי נוודים מהצפון, אלא התפתחה גם למרכז כלכלי ותרבותי לכל הקווקז המזרחי.
העיר השתרעה על שטח של 270 דונם בין שתי החומות שהקימו הסאסאנים, והתחלקה לאזור מגורים במערבה סמוך למצודה ולאזור כלכלה ומלאכה במזרחה סמוך לים.
בשנת 627 נכבשה העיר בידי המלך הכוזרי טונג יאבגו, מנהיג שבטים טורקים מערביים אך יורשו לא הצליח לשמר את ההישג והעיר נפלה בידי הערבים ב-654. היא הייתה לחלק מהאימפריה המוסלמית של בית עבאס, והמשיכה להתפתח תחת שלטונו של המצביא הערבי מאסלאם בן עבדלמליכ.
בתקופה זו נודעה דרבנט כמרכז שלטוני וצבאי חשוב, והאסלאם התפשט באזור.
בסוף המאה ה-9 ובתחילת המאה ה-10 השתחררה העיר מתלותה בשלטון העבאסי המרכזי בבגדאד, ושושלת שליטים עצמאית החלה לשלוט בה החל בשנת 869. המונגולים נמנעו תחילה מלהתקיף את העיר המבוצרת, אך לבסוף כבשו אותה ב-1239. לאחריהם כבש טימור לנג את העיר ב-1395, והחזיק בה עד ששושלת שירוואנשה מאזרבייג'ן השתלטה עליה ב-1437.
החל במאה ה-16 נקלעה דרבנט למאבק המתמשך בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הספווית מפרס, אשר כבשה את אזרבייג'ן ואת דרום דגסטן.
העות'מאנים כבשו את הקווקז אך הספווים שבו וכבשו אותו מידיהם בשנת 1622. ב-23 באוגוסט 1722, במהלך מלחמת רוסיה-פרס, נכנסו צבאותיו של פיוטר הגדול לעיר ללא לחימה, אולם ב-1735 ולאחר מותו, הכירה רוסיה בריבונות פרס בעיר.
השלטון הפרסי נמשך עד ל-1747, מועד בו השתלט עליה אציל מקומי פטלי חאן, אשר הקים את חאנות דרבנט.
הוא הציע ליקטרינה הגדולה לספח את העיר לאימפריה הרוסית, ושלח את מפתח העיר לסנקט פטרבורג בצעד סמלי, אך הקיסרית שלא רצתה בסכסוך עם פרס דחתה את ההצעה.
העיר הייתה לחלק מרוסיה רק לאחר הסכם גוליסטן שנחתם בין רוסיה לפרס ב-24 באוקטובר 1813.
החל ב-1820 נהרס חלק מהחומה הדרומית, וחלקה המזרחי של העיר, הקרוב יותר לחופי הים החל להיבנות בסגנון אירופי לפי תבנית שתי וערב.
העיר העתיקה בחלקה המערבי של דרבנט שימרה את אופייה המקורי.
במחצית השנייה של המאה ה-19 נקלעה דרבנט למשבר כלכלי כאשר ענף ייצור צבעי הטקסטיל המקומי לא הצליח להתחרות בשיטות החדשות שפותחו.
משבר זה בא לסיומו רק כאשר מסילת הרכבת בין באקו לרוסיה הגיעה אל העיר ונחנכה באופן רשמי ב-1 באפריל 1900.
חומות ההגנה של העיר מתחילות בים הכספי ונמשכות באורך כולל של 3.6 ק"מ עד למצודה שעל ההר.
שתי החומות מקבילות זו לזו במרחק של 300 עד 400 מטר זו מזו, והעיר ההיסטורית שוכנת ביניהן.
מהמצודה ממשיכה החומה לאורך של כ-40 ק"מ מערבה אל תוך ההרים, ובצידה האחר היא נמשכת כחצי קילומטר אל תוך הים כדי להגן על הנמל שפעל במקום.
החומה הצפונית השתמרה במלואה, ואילו חלקים ניכרים מהחומה הדרומית נהרסו במאה ה-19 כאשר העיר איבדה את חשיבותה האסטרטגית.
חלקיה המוקדמים של החומה עשויים לבנים לא אפויות, אולם חלקה הגדול שנבנה על ידי הסאסאנים במאה ה-6 עשוי מאבנים גדולות באורך ממוצע של 100 ס"מ וברוחב של 65 ס"מ.
בנייה מאוחרת יותר עשתה שימוש באבנים קטנות יותר בגודל של 30 על 40 ס"מ.
עובייה של החומה נע בין 2.3 ל-3.8 מטר וגובהה מגיע ל-12 מטר.
73 מגדלי שמירה נבנו במרווחים קבועים לאורך החומות, ובחומה הצפונית קבועים 46 מגדלים במרחק של 70 מטר זה מזה.
14 שערים נקבעו בחומות, רובם מתוארכים למאה ה-6 ולמאה ה-7, ו-9 מהם שרדו: שניים במצודה, 4 בחומה הדרומית ו-3 בחומה הצפונית.
שטחה של המצודה הוא 45 דונם, אורכה מצפון לדרום 280 מטר ורוחבה ממזרח למערב 180 מטר.
לאורך חומותיה הוקמו מגדלי שמירה קטנים במרווחים של 20 עד 30 מטר זה מזה.
המגדל המרובע בפינה הדרום-מערבית משמש כנקודת החיבור בין המצודה לחומת ההר הנמשכת מערבה אל תוך ההרים.
למעט בצידה המערבי הפונה אל ההרים, מוגנת המצודה משלושת צדדיה במדרונות תלולים.
עוד שוכנים במצודה מרחצאות ומספר מאגרי מים תת-קרקעיים.
בנובמבר 2020 גשמים רבים הובילו לקריסת החומה הדרומית של המצודה.
העיר העתיקה של דרבנט התפתחה לאורך רצועה צרה בין שתי חומות ההגנה מצפון ומדרום, ובין הים הכספי ממזרח למצודה ממערב.
היא נחצית על ידי חומות רוחביות שהוקמו במאה ה-10 ובמאה ה-18. חלקה המערבי של העיר הסמוך למצודה יועד למגורים וחלקה המזרחי הקרוב לים שימש לפעולות מסחרית, והוקמו בו בתי מלאכה, מחסנים וקסרקטינים.
סמוך לים נבנתה מצודה נוספת במאה ה-18 אך היא נהרסה.
החל במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר שהעיר איבדה את חשיבותה האסטרטגית וחלק מהחומה הדרומית נהרס, היא החלה להתפשט דרומה וצפונה מעבר לחומות, במיוחד סמוך לחוף הים.
עם זאת, רובו של המרכז ההיסטורי נשמר אגב מספר שינויים, והוא עדיין מתאפיין ברחובות צרים ובמספר מבני ציבור, מסגדים, בתי מרחץ, מדרסות ובשרידיו של בנין החאן.
בני הקהילה נמנים עם יהודי ההרים המתגוררים בקווקז כולו.
על פי המסורת של יהודי מזרח הקווקז (המכונים ג'והורו על ידי המוסלמים) הם הגיעו למזרח הקווקז לפני כ-2600 שנים, כחלק מגולי בבל.
אזרבייג'ן ודאגסטן של היום (שהיו אז חלק מהאימפריה האחמנית).
העיר דרבנט הייתה העיר הראשונה בחשיבותה ליהודי מזרח הקווקז היהודאים שהתיישבו בה (העיר הראשונה בחשיבותה ליהודי בנימין שגם גלו לשם היא העיר קובה באזרבייג'ן המכונה גם בידי היהודים משבט בנימין שלא חיו בדרבנט "ירושלים של הקווקז").
בדרבנט יישבו חלק מהרבנים הגדולים של הקהילה היהודית במזרח הקווקז ואליהם הגיעו רבנים מכל מזרח הקווקז להתייעצות.
בשנת 1737 עלה לשלטון האימפריה הפרסית נאדיר שאה השיעי שהחל לאסלם את יהודי האימפריה בכפייה.
כתוצאה מכך חלק גדול מהיהודים ברחו מאזרבייג'ן ודרבנט שהיו תחת האימפריה הפרסית והקימו את היישוב היהודי אבא-סאווא.
לאחר שהיישוב אבא-סאווא הוחרב בידי נוודים טורקמנים בשנת 1799, שבו היהודים לנסיכות דרבנט שהייתה תחת שליטתו של שייח' עליחאן וכך נוסדה מחדש קהילת היהודים בדרבנט.
במהלך המאה ה-20 עזבו רוב בני הקהילה את העיר למוסקבה, ארצות הברית, וחלק גדול עלה לישראל.
כיום נשארה בעיר קהילה מצומצמת מאוד המונהגת בידי רב העיר הרב עובדיה איסקוב.
בדרבנט יש 3 תיאטרון ממלכתי ותיאטרון עירוני אחד.
תיאטרון הדרמה הממלכתי של אזרבייג'ן