tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הוגו אברהרד צו מינסטר-מיינהוול (30 באוקטובר 1866 – 9 באוגוסט 1867)
הדיוויזיה ה-203 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-6 ביולי 1916 בחזית המזרחית, ובשנת 1917 היא לחמה שם בקרב ריגה.
לאחר שביתת הנשק הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה ב ובמתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-1 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-19 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת.
הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-3, וספגה אבדות כבדות.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמהלך 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-20 של הצבא הבריטי (הקלה) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום, קרב פשנדל, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-195 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-4 באוגוסט 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך מתקפת ברוסילוב.
באפריל 1917 עברה לחזית המערבית, שם לחמה בקרב איפר השלישי.
בנובמבר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית האיטלקית, שם לחמה בקרב קפורטו כחלק מהארמייה הגרמנית ה-14. בדצמבר 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך מבצע מיכאל ובמהלך הקרב השני על המארן.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון עד סוף המלחמה בינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לגרמניה ופורקה.
הדיוויזיה ה-196 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה ה-196 הוקמה באזור דנציג כחלק מהמחוז ה-21 ב-27 בנובמבר 1939, ולמפקדה מונה ריכרד פלנגהר.
עם שני רגימנטים בלבד, הדיוויזיה ה-196 לא הייתה עדיין דיוויזיית חי"ר מלאה, מכיוון שדיוויזיה כזו כללה בדרך כלל שלושה רגימנטים.
הרגימנט השלישי של הדיוויזיה ה-196 הוקם ב-10 בינואר 1940, כאשר לדיוויזיה הוקצו גדודי התחלופה 6, 16 ו-26. גדודים אלו, שאוישו במתגייסים מבילפלד, מינסטר וקלן בהתאמה, שולבו לרגימנט הרגלים ה-362. בנוסף, סוללת הארטילריה הקלה ה-233 הצטרפה לסוללה מרגימנט הארטילריה ה-311 ולסוללה 1 של רגימנט הארטילריה ה-239 אשר הפכו לרגימנט הארטילריה ה-233.
באפריל 1940, הדיוויזיה ה-196 לקחה חלק במבצע וזריבונג כחלק מהקורפוס ה-21.
ב-11 בספטמבר 1940 הוצאו מהדיוויזיה רגימנט הרגלים ה-345 וסוללה 1 של רגימנט הארטילריה ה-233 והצטרפו לדיוויזיה ה-199. ב-17 בספטמבר 1940 חוזק רגימנט הארטילריה בשתי סוללות נוספות.
לאחר הוצאת רגימנט הרגלים ה-345, הדיוויזיה הצטיידה בציוד טיפוס הרים בסיסי.
ב-1 במרץ 1942 החליף פרידריך פרנק את פלנגהר כמפקד הדיוויזיה.
הגדוד ה-1 ברגימנט הגרנדירים ה-362 הוקצה לקבוצת ארמיות מרכז בחזית המזרחית בשנת 1943, שם פורק ואנשיו חולקו לכוחות אחרים.
רגימנט זה הוחלף ברגימנט חדש שנפרס בספטמבר 1943.
הדיוויזיה, בפיקודו של קורט מהרינג מאז 23 בדצמבר 1943, הותאמה מחדש למודל של "אוסטדיוויזיון" ב-6 בינואר 1944.
בפברואר 1944 קיבל אוברסט קלינגה את הפיקוד על הדיוויזיה.
הוא הוחלף על ידי פרידריך פון אונגר ביוני 1944.
ביולי 1944 הועברו חלקים מהדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז.
שם הושמדו זמן קצר לאחר מכן, ופורקו ב-15 בספטמבר 1944. יחידות שעדיין היו במצב לחימה הועברו לדיוויזיה ה-131, ואילו יחידות שלא יכלו להילחם צורפו לדיוויזיה ה-361 בוואהן בקלן.
יחידות הדיוויזיה שנותרו בנורווגיה כללה רק את יחידת הסיור ה-233, לימים הגדוד ה-2 של רגימנט הסיור עם האופניים נורווגיה, וחלקים מרגימנט הארטילריה ה-233, לימים הגדוד ה-2 של רגימנט הארטילריה ה-269 וכן סוללת ארטילריית המבצרים ה-1048. מכיוון שכוחות אלו כבר לא הצדיקו לשמור על דיוויזיה עצמאית, הדיוויזיה ה-196 פורקה באוגוסט 1944.
הדיוויזיה ה-197 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-4 באוגוסט 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך מתקפת ברוסילוב כחלק מהארמייה האוסטרית השנייה.
לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, בדצמבר 1917 עברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב, ובכלל זה הקרב השלישי על האן.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים, וב-22 באוקטובר 1918 פורקה הדיוויזיה.
גאורג דיטריך פון אלט-זוטנהיים (13 ביולי 1918–22 באוקטובר 1918)
הדיוויזיה ה-199 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-21 באוגוסט 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך מתקפת ברוסילוב.
באוקטובר 1916 עברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה באפריל 1917 בקרב אראס ומיוני עד דצמבר 1917 היא לחמה בקרב איפר השלישי.
באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים.
הדיוויזיה ה-217 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה, שלחמה במלחמת העולם השנייה.
מאוחר יותר היא הפכה לקבוצת החטיבה ה-217.
הדיוויזיה הוקמה בתחילה ב-17 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי, כדיוויזיית אימונים במחוז הצבאי הראשון (פרוסיה המזרחית) באלנשטיין.
הדיוויזיה שודרגה לדיוויזיה מלאה ביום ההתגייסות הגרמנית, ב-26 באוגוסט 1939. בתחילה היא כללה את הרגימנטים 311, 346 ו-389, וכן רגימנט הארטילריה 217.
בתחילת הפלישה לפולין שהחלה ב-1 בספטמבר 1939, הדיוויזיה ה-217 הייתה בעתודת הארמייה השלישית בפיקודו של גאורג פון קיכלר תחת קבוצת ארמיות צפון בפיקודו של פדור פון בוק.
הדיוויזיה לא לחמה בקרבות כבדים במערכה בפולין.
לאחר סיום המערכה הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-35 בגבול עם החלק של פולין הכבוש בידי ברית המועצות
במהלך המערכה על צרפת 1940, הדיוויזיה הייתה חלק מעתודת ה-OKH, אך שוב לא ראתה פעולה משמעותית.
ביוני 1940 הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-1 תחת הארמייה הרביעית.
ביולי הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-26 תחת הארמייה ה-18, שם היא נשארה עד אפריל 1941. לאחר שהות קצרה בקורפוס ה-2 במאי 1941, היא הועברה לקורפוס ה-26, שם נשארה עד תחילת אוגוסט.
הדיוויזיה הועברה מזרחה לבסיסה במזרח פרוסיה ביולי 1940. לאחר מכן, היא השתתפה בפלישה הגרמנית לברית המועצות במסגרת הקורפוס ה-26 תחת קבוצת ארמיות צפון.
היא הייתה מעורבת בעיקר בתפקידי הגנה על החוף הבלטי.
בשל האבדות הקשות שונתה הדיוויזיה לקבוצת החטיבה ה-217 של גזרת הקורפוס ב-2 בנובמבר 1943. קבוצת הדיוויזיה הושמדה בברודי ביולי 1944 במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'.
לותר פרייטל, מפקד רגימנט הארטילריה 217 ממרץ 1941 עד ינואר 1943, לימים מפקד דיוויזיית המילואים ה-156 והדיוויזיה ה-290.
הדיוויזיה ה-19 של הצבא העות'מאני (בטורקית: 19. Piyade Tümeni) הייתה דיוויזיה עות'מאנית שלחמה במלחמת העולם הראשונה.
ב-20 בינואר 1915 מונה מוסטפא כמאל פאשה למפקד הדיוויזיה, ועד מהרה היא הוצבה בחצי האי גליפולי.
הדיוויזיה לחמה בגבורה במהלך מערכת גליפולי ולזכותה נזקף חלק גדול מעמידת הכוחות העות'מאניים נגד כוחות מדינות ההסכמה.
בינואר 1916 הועברה הדיוויזיה יחד עם הדיוויזיה ה-20 לגליציה, שם הן לחמו כחלק מהקורפוס ה-15 נגד כוחות צבא האימפריה הרוסית.
באוגוסט 1917 הועברה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-15 לארץ ישראל, שם היא לחמה במהלך קרב באר שבע.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בארץ ישראל, עד להשמדתה בקרב מגידו.
החל מ-16 באוקטובר 1916: אהמט סאדאת דוגרואר (Ahmet Sedat Dogruer)
הדיוויזיה ה-18 ההודית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנבנתה בשלהי מלחמת העולם הראשונה ונלחמה במערכה במסופוטמיה.
הקמת הדיוויזיה הייתה חלק מהמאמץ לחזק את הצבא הבריטי אחרי הכישלון במצור על כות ב-1916. הדיוויזיה השתתפה בניצחונות הבריטים על הצבא העות'מאני בשנים 1917–1918. עם סיום המלחמה נשארה הדיוויזיה כחיל משמר בעיראק והשתתפה בדיכוי המרד העיראקי ב-1920. פורקה ב-1921.
במהלך תקופה זו נבנו או הועברו לזירה זו 8 דיוויזיות כשהדיוויזיה ה-18 הייתה האחרונה מהן.
הדיוויזיה ה-18 הוקמה בדצמבר 1917 במסופוטמיה והיא כללה בעיקר חיילים מהמחוזות השונים של הודו ובנוסף יחידות קטנות של חיילים אנגלים.
הדיוויזיה התארגנה ב-בגדאד (שנכבשה במרץ אותה שנה) מתוך תגבורת שהגיעה מהודו ומבטליונים שכבר שהו במסופוטמיה.
לאחר תקופת התארגנות והסתגלות לאקלים במסופוטמיה השתתפה הדיוויזיה בקרבות הבאים:
מייד לאחר סיום קרב שרקט נשלחה הדיוויזיה לכבוש את מוסול.
בהגיעה למרחק של כ-20 ק"מ מהעיר נחתם הסכם הפסקת האש של מודרוס.
על אף ההסכם המשיכה הדיוויזיה לכוון מוסול וכבשה אותה.
לאחר מהלך זה דרש מפקד הכוח הטורקי במסופוטמיה מהבריטים לסגת ממוסול בחזרה לקו בו שהו עם כניסת הפסקת האש לתוקף.
לאחר סירוב הבריטים לסגת נכלל מהלך זה בדיונים של הסכמי השלום.
לאחר המלחמה נשארה הדיוויזיה בעיראק ככוח כיבוש למשימות שיטור ושמירה.
בעקבות אישור זה פרץ מרד כנגד השלטון הבריטי ובו נטלו חלק קצינים לשעבר בצבא האימפריה העות'מאנית, סוכנים צרפתים, לאומנים מהתנועה הלאומית הערבית וכורדים מצפון עיראק ששאפו לעצמאות.
המרד דוכא בסופו של דבר אך במחיר של כ-2,300 חללים בריטים שחלקם היו מהדיוויזיה ה-18.
ב-1921 פורקה הדיוויזיה וחייליה הוחזרו לארצותיהם.
+יחידהמפקדיחידות משנההערותהבריגדה ההודית ה-53 בריגדיר גנרל ג'.
Sanders)• בטלין 1/9 של רגימנט הרגלים "מידלסקס" • הבטליון ה-1 של רגימנט הרגלים "פונג'אב" • הבטליון ה-1 של רגימנט הרגלים של "גורקה" • סוללת המקלעים ה-207הבריגדה ההודית ה-54 בריגדיר גנרל מ.
Nightingale)• בטליון 1/5 של רגימנט הרגלים המלכותי של מערב קנט • הרגימנט ה-25 "פונג'אב" • הבטליון ה-1 של רגימנט הרובאים ה-39 "גרוואל" • רגימנט הרגלים ה-52 "סיקים" • סוללת המקלעים ה-238הבריגדה ההודית ה-55 בריגדיר גנרל א.
הדיוויזיה ה-214 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-6 בספטמבר 1916 בחזית המערבית ולחמה במהלך הקרב על הסום.
בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה ב, קרב איפר השלישי וקרב קמברה, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ובמתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-12 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-205 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-11 בנובמבר 1916 בחזית המזרחית והיא לחמה שם בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב ריגה.
לאחר כיבוש המדינות הבלטיות נותרה הדיוויזיה בליבוניה ובאסטוניה כחלק מהקורפוס ה-68 עד פברואר 1919, אז פורקה בעקבות כניעת גרמניה במלחמה.
הדיוויזיה ה-208 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
כמו רוב דיוויזיות הרגלים הגרמניות, עיקר חייליה היו חיל רגלים נייד שנתמכו על ידי ארטילריה רתומה לסוסים.
הדיוויזיה ה-208 לחמה בפלישה לפולין ב-1939 כדיוויזיית עתודה של קבוצת ארמיות צפון תחת פיקודו של הגנרל מוריץ אנדראס, ולאחר מכן נותרה בפולין כחיל כיבוש.
במהלך מבצע צהוב הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה ה-18 ולחמה עימה במהלך הקרב על הולנד.
לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה לכיוון אנטוורפן והייתה פעילה בכיבוש צפון בלגיה, ובהמשך לחמה בקרב דנקירק ונותרה באבטחת חופי התעלה עד דצמבר 1941. מינואר 1942 היא לחמה ברציפות בחזית המזרחית.
בתחילה לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה בקרבות רז'ב, ובאוגוסט 1943 הוכפפה לקבוצת ארמיות דרום, עימה לחמה בקרב דנייפר, כחלק מארמיות הפאנצר הראשונה והרביעית.
לאחר מכן לחמה הארמייה בכיס קמנץ-פודולסקי, ובהמשך לחמה בקרבות בפולין ובצ'כוסלובקיה עד סוף המלחמה.
קרל-וילהלם פון שליבן (1 בפברואר 1943–אפריל 1943)
היינץ פייקנברוק (22 ביוני 1943–לא ידוע)
הדיוויזיה ה-193 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1939 בבמברג, המחוז הצבאי XIII, כמפקדת התגבור 2./XIII .
ב-9 בנובמבר 1939 שונה שמה להדיוויזיה ה-183, וב-29 בנובמבר 1939 שונה שמה להדיוויזיה ה-193. הדיוויזיה הועברה לפילזן שב ב-14 באוקטובר 1941. באוקטובר 1942 עברה הדיוויזיה לפראג, גם היא בפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה.
במרץ 1945 הוכפפו יחידות ההכשרה של תנועת לויטן לקבוצת ארמיות מרכז באזור גרייפנברג - לאובן בשליין, שם אבדו בהרי איסר בכניעה.
באפריל 1945 הוכפפה היחידה לקורפוס מוזר בארמיית הפאנצר הרביעית תחת קבוצת ארמיות מרכז כדיוויזיית ההדרכה של הגרנדירים ה-193.
הדיוויזיה ה-192 (הסקסונית ה-8) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-6 ביוני 1916 בחזית המערבית ולחמה במהלך קרב ורדן.
לאחר מכן נותרה הדיוויזיה באזור ורדן, עד לקיץ 1918. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב סן-מייל וקרבות בשמפאן עד סוף המלחמה.
בינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לגרמניה ופורקה.
הדיוויזיה ה-214 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס ה-3 והוצבה בחזית המערבית, שם הגנה במהלך מתקפת הסאר הצרפתית לצד הדיוויזיות ה-79 וה-34. באפריל 1940 השתתפה הדיוויזיה ב, ולאחר מכן נותרה שם כחיל כיבוש.
באביב 1944 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ולאחר מכן לחמה במבצע ויסלה-אודר ובשלזיה, שם הושמדה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-213 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-6 בספטמבר 1916 בחזית המערבית, ולחמה בקרבות המאוחרים של הקרב על הסום.
בשנת 1917 היא לחמה במהלך הקרב השני על האן, ולאחר מכן הוצבה באזור ריימס, שם לחמה בקרבות השונים ובמתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-197 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939 במחוז הצבאי ה-21 בוורתגאו ליד פוזן.
במרץ 1940 עברה הדיוויזיה לאזור טריר.
במאי 1940 עברה הדיוויזיה לאזור הסאר.
מ-17 ביוני 1940 התקדמה הדיוויזיה על פני סייל ותעלת ריין-מארן ופרצה לקו מז'ינו מדרום-מערב לזארבריקן ליד שאטו-סאלין.
הדיוויזיה השתתפה אז בקרב המוזל והווז'.
לאחר שביתת הנשק, הדיוויזיה אבטחה את קו התיחום ושימשה ככוח כיבוש בצרפת ביולי 1940. באמצע יולי 1940 עברה הדיוויזיה לאזור דרום הולנד (צפון בראבנט וזילנד) לצורך אבטחה והגנה על החוף.
כאן התכוננה הדיוויזיה לנחיתה באנגליה.
בסוף פברואר 1941 הועברה הדיוויזיה לאזור מנהיים - לנדאו על מנת לסיים שם אימון יחידה.
ב-21 ביוני 1941 הועמסה הדיוויזיה על מסילת הברזל והועברה מזרחה.
הדיוויזיה נפרקה ב-Lohow והועמדה לרשותה בקו התיחום.
מה-26 ביוני צעדה הדיוויזיה על פני הבוג אל הברזינה.
הדיוויזיה השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב רוסלאבל.
ב-2 באוקטובר 1941 החל מבצע טייפון, שבו הדיוויזיה השתתפה בקרב ויאזמה, ולאחר מכן בקרבות סביב מוסקבה.
עד ה-24 בינואר 1942 נסוגה הדיוויזיה לאזור העורף, שם שהתה עד מאי 1942. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, ובכלל זה קרבות רז'ב.
הדיוויזיה הושמדה ליד ויטבסק במהלך מתקפת ויטבסק-אורשה הסובייטית, שהייתה חלק ממבצע בגרטיון בקיץ 1944.
על פי עדותו של שבוי מלחמה גרמני, מש"ק בפלוגה ה-10 של רגימנט הרגלים ה-332 של הדיוויזיה ה-197, קרל ביירליין, הגדוד היה מעורב בעינויים ובמותה של זויה קוסמודמיאנסקיה.
סטלין הורה שלא לקחת את חיילי וקציני הדיוויזיה, שהשתתפו בהוצאה להורג, בשבי.
הדיוויזיה ה-211 , הייתה דיוויזיה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1939 ל-1944. בשנת 1944, היא נפרסה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211, שהייתה פעילה עד 1945.
דיוויזיית הרגלים ה-211 נפרסה כחלק מגל הגיוס השלישי ב-26 באוגוסט 1939 במחוז הצבאי השישי (מינסטר).
היא הורכבה מרגימנט ארטילריה 211 וכן מרגימנטים הרגלים 306, 317 ו-365, שהוקמו באויסקירכן, קלן ובון בהתאמה.
היא נפרסה בתחילה כחלק מהקורפוס השישי (אוטו-וילהלם פרסטר) תחת הארמייה החמישית (קורט ליבמן), שהייתה חלק מקבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב).
מפקד הדיוויזיה הראשון היה קורט רנר.
רגימנט ארטילריה 211 הועבר לדיוויזיה ה-162 ב-1 בינואר 1940. רגימנט 306 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-557 ב-6 בפברואר 1940. הדיוויזיה שירתה בבריטאן בצרפת הכבושה בתפקיד כיבוש מ-1940 עד 1942.
בינואר 1942 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-211 לחזית המזרחית בתגובה למתקפת החורף הסובייטית של 1941/42. החל מפברואר 1942, על הדיוויזיה פיקד ריכרד מילר.
הדיוויזיה השתתפה בקרב נבל בדצמבר 1943.
הדיוויזיה הייתה מעורבת בפעולות הגנה נגד הכוחות הסובייטיים במהלך מתקפת הקיץ הסובייטית של 1944, מבצע בגרטיון.
לאחר קרב הגנתי ברוז'אן נגד כוחות הצבא האדום ב-1944, הדיוויזיה הושמדה ברובה.
הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 ב-25 בנובמבר 1944. בדצמבר 1944 נפרסה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211. היא שירתה בהונגריה החל מינואר 1945, שם נכנעה לכוחות האמריקאים והסובייטיים ליד באדווייס במרץ 1945. חלקים מהדיוויזיה נפלו בשבי האמריקאי, השאר הפכו לשבויים של הסובייטים.
הדיוויזיה ה-209 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים ה-209 הייתה אחת הדיוויזיות שנפרסו לקראת הפלישה לפולין כחלק מגל הגיוס השלישי.
היא הקומה לראשונה ב-26 באוגוסט 1939 בקומוטאו במחוז הצבאי הרביעי.
היא כללה בתחילה את רגימנטים הרגלים 304, 394 ו-414, וכן את רגימנט ארטילריה 209.
הדיוויזיה נפרסה בעתודת הארמייה הראשונה (ארווין פון ויצלבן) תחת קבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב), שהופקדה על ההגנה על גבולה המערבי של גרמניה עם צרפת.
עד נובמבר, היא הועברה לקורפוס ה-32 והועברה לפולין הכבושה.
הדיוויזיה הוצבה בגבול המזרחי עם ברית המועצות בעוד הכוחות העיקריים של הצבא התמקדו במערכה על צרפת.
בעקבות צו מ-24 ביולי 1940, הדיוויזיה פורקה ב-24 באוגוסט 1940. רגימנטים הרגלים 304 ו-394 הפכו לרגימנטים רובאים 304 ו-394 כחלק מדיוויזיית הפאנצר השנייה ודיוויזיית הפאנצר השלישית.
גדוד ההנדסה של הדיוויזיה צורף לדיוויזיית הפאנצר ה-11, מחלקת המודיעין הפכה לחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-18 שהוקמה לאחרונה.
רגימנט הרגלים 414 שימש לשמירה על שבויים.
היו מספר דיוויזיות שנקראו הדיוויזיה ה-19 בהיסטוריה של צבא ארצות הברית.
הדיוויזיה ה-19: דיוויזיית המשמר הלאומי שהוקמה בתחילת 1917 המורכבת מיחידות מאריזונה, קליפורניה, קולורדו, נבדה, ניו מקסיקו ויוטה.
בסוף אותה שנה הפכה הדיוויזיה ה-19 לדיוויזיה ה-40 (לימים דיוויזיית הרגלים ה-40).
הדיוויזיה ה-19 (מלחמת העולם הראשונה): אורגנה ב-1918 כדיוויזיה של הצבא הסדיר והצבא הלאומי למלחמת העולם הראשונה, הדיוויזיה ה-19 לא יצאה אל מעבר לים והתפרקה בפברואר 1919 במחנה דודג', איווה.
דיוויזיית חי"ר ה-19: דיוויזיית "פנטום" במלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הדיוויזיה נותרה בלתי פעילה.
עם זאת, היא ראתה בשירות מסוגו "דיוויזיית פנטום" כחלק מאמצעי ההונאה של בעלות הברית.
היא הוקצתה ל-SHAEF לשימוש במבצע פורטיטיוד דרום, אך מעולם לא נוצלה בפועל במהלך המאמץ הזה.
סדר הכוחות של הדיוויזיה כלל את היחידות הבדיוניות הבאות:
ביולי 1944 הוגדרה מחדש הדיוויזיה כדיוויזיית הרגלים ה-109.
הדיוויזיה ה-204 (וירטמברג) Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של ממלכת וירטמברג, אשר הפכה לחלק מצבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 ביוני 1916 מיחידות וירטמברגיות וסקסוניות, והועמדה תחת פיקודו של גנרל-לויטננט הרמן פון שטיין.
הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית, ובדצמבר 1916 היא הפכה ליחידה וירטמברגית בלבד.
הדיוויזיה השתתפה בקרב איפר השלישי, מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה חזרה לגרמניה ופורקה בינואר 1919.
הדיוויזיה ה-201 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה ה-201 הוקמה ב-17 בינואר 1916, כחלק מהרחבת כוחותיו של הצבא הגרמני בחזית המזרחית.
הדיוויזיה הורכבה בעיקר מכוחות ממלכת וירטמברג, מדינה בדרום גרמניה, והייתה חלק מהקורפוס ה-17.
באביב 1916 השתתפה הדיוויזיה ה-201 בקרב קובל, מתקפה גדולה של מעצמות המרכז נגד הכוחות הרוסיים באוקראינה של ימינו.
הדיוויזיה השתתפה גם במתקפת ברוסילוב, מתקפה רוסית מסיבית שהחלה ביוני 1916 ודחקה את צבאות אוסטרו-הונגריה וגרמניה לאחור.
ב-1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם נלחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל.
הדיוויזיה השתתפה גם במתקפת האביב הגרמנית של 1918, שהייתה ניסיון לשבור את הקיפאון בחזית המערבית.
הדיוויזיה ספגה אבדות קשות במהלך המלחמה, על פי ההערכות 20,000 חיילים נהרגו או נפצעו.
לאחר שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918 פורקה הדיוויזיה כחלק מפירוק הצבא הגרמני.
גנרל-לויטננט גוסטב פון דיקהות-הארך (5 ביולי 1916 – 11 בנובמבר 1917)
גנרל-לויטננט לודוויג באכלין (12 בנובמבר 1917 – 26 באוקטובר 1918)
הדיוויזיה ה-202 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
גנרל חיל הרגלים מקסימיליאן פון שוורצקופן (6 ביולי 1916 – 8 בינואר 1917)
גנרל-לויטננט גאורג פון קרבלינג (4 במרץ – 5 ביוני 1918)
הדיוויזיה ה-211 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916 בחזית המערבית, ולחמה בקרבות המאוחרים של הקרב על הסום.
בשנת 1917 היא לחמה במהלך הקרב השני על האן, ולאחר מכן לחמה באזור שבין סואסון לריימס.
באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, וב-8 באוגוסט 1918 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-215 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916 בחזית המערבית, אך הועברה לחזית המזרחית בתחילת נובמבר 1916. כאן נשארה ככוח כובש באוקראינה עד תום המלחמה.
לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-16 במרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-מיור אוטו אולריך (7 בספטמבר – 9 בספטמבר 1916)
הדיוויזיה ה-217 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של פאול פון ליבסקינד.
הדיוויזיה לחמה בחזית הרומנית, והשתתפה בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב בוקרשט.
בהמשך לחמה הדיוויזיה באוקראינה ובבלקן.
בספטמבר 1918 לאחר קרב דוברו פולה אשר הכריע את החזית המקדונית לטובת מדינות ההסכמה, פרץ מרד בשורות הצבא הבולגרי והמורדים נעו לכוון סופיה.
הדיוויזיה ה-217 הועברה מחצי האי קרים דרך הים השחור לווארנה, ומשם ברכבות לסופיה, כדי לסייע לכוחות הבולגריים הנאמנים למשטר להגן על הבירה הבולגרית מפני המורדים.
בהגיעם לפאתי העיר נתקלו המורדים בכוחות הגרמניים וצוערי האקדמיה הצבאית הבולגרית ונהדפו, תוך מניין אבידות גבוה.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה דרך הונגריה, יחד עם קבוצת הארמיות מקנזן, וב-4 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-216 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-6 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של דטלף פט.
הדיוויזיה לחמה בחזית הרומנית, ולאחר חתימת הסכם שביתת הנשק בדצמבר 1917 עברה לחזית המערבית, ונלחמה שם בקרבות השונים עד תום המלחמה.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-21 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-212 (הסקסונית ה-9) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-29 בדצמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של פרנץ פרנקה.
הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית והשתתפה בקרבות באזור הסום.
במרץ 1917 היא נסוגה מהחזית והועברה לחזית הרומנית.
לאחר הסכם שביתת הנשק של פוקשאן נשלחה הדיוויזיה לאוקראינה, שם השתתפה במבצע אגרוף.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-מיור מקס מורגנשטרן-דרינג (30 בינואר 1918 עד מרץ 1919)
הדיוויזיה ה-208 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-29 באוגוסט 1916 בחזית המזרחית ובאוקטובר 1916 הועברה לחזית המערבית, שם לחמה בקרבות על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, קרב קמברה ומתקפת האביב.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-239 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת ובמבצע ברברוסה, ולאחר מכן פורקה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד פרדיננד נוילינג.
במהלך הפלישה לפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה ה-14, ולאחר מכן נשארה בפולין ככוח כיבוש.
במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-33 במסגרת הארמייה השביעית, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם נוילינג עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה ה-11. ב-1 בינואר 1942 פורקה הדיוויזיה, ומפקדת הדיוויזיה התאחדה ב-26 במרץ 1942 עם הדיוויזיה ה-294.
הדיוויזיה ה-23 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפוטסדאם, והועמדה תחת פיקוד ארנסט בוש, שהוחלף ב-4 בפברואר 1938 על ידי ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט.
במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה הרביעית.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסרת הארמייה הרביעית.
באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לצרפת, וב-14 בספטמבר 1942 פורקה הדיוויזיה והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-26.
ב-23 באוקטובר 1942 הוקמה הדיוויזיה מחדש בדנמרק, והועמדה תחת פיקוד פרידריך פון שלוויץ.
בינואר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-16 והארמייה ה-18 לסירוגין.
בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה בקרבות הקשים שהתחוללו שם כחלק מהארמייה השנייה עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-22 הייתה דיוויזיית חיל רגלים מוטסת של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה לחמה בקרב על הולנד, ולאחר מכן לחמה בחזית המזרחית ובכרתים.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסרביה ובקרואטיה, שם הוסבה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22 שלחמה עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בברמן, והועמדה תחת פיקוד וילהלם קייטל, שהוחלף ב-1 באוקטובר 1935 על ידי אדולף שטראוס.
במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בחזית המערבית, במסגרת הארמייה החמישית.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה בהולנד באזור האג, ומטרתה הייתה לשבות את וילהלמינה, מלכת הולנד ולכפות עליה כניעה.
אולם הצבא ההולנדי באזור זה שקיבל התראה התקיף קשות את הכוחות התוקפים, שבה 1000 גרמנים שהושטו לבריטניה כשבויי מלחמה וכיתר את הדיוויזיה ה-22. מפקד הדיוויזיה הנס פון שפונק נפצע קשה בקרב, אך הצליח לפרוץ את הכיתור ולהתחבר עם כוחות השריון הגרמניים.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה בגזרה הדרומית כחלק מהארמייה ה-11, ואף השתתפה במצור על סבסטופול.
באוגוסט 1942 נשלחה הדיוויזיה לכרתים, ובאוקטובר 1944 הועברה ליוון.
בנובמבר 1944 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובינואר 1945 הועברה לקרואטיה.
ב-22 במרץ 1945 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-22. הדיוויזיה לחמה בקרבות בשטיריה ובאוסטריה, וב-11 במאי 1945 נכנעו רוב לוחמיה לצבא היוגוסלבי, ומיעוטם לכוחות הצבא הבריטי.
הדיוויזיה ה-21 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 באלבינג, והועמדה תחת פיקוד אלברט וודריג.
במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-21 במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-1 במסרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-18, ובאוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמייה הרביעית בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
הדיוויזיה ה-24 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בקמניץ, והועמדה תחת פיקוד ורנר קיניץ.
הדיוויזיה השתתפה בסיפוח חבל הסודטים ובכיבוש צ'כוסלובקיה, והייתה הדיוויזיה הראשונה שנכנסה לפראג.
הדיוויזיה ה-243 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-9 ביולי 1943, והועמדה תחת פיקוד הרמן פון ויצלבן.
בספטמבר אותה שנה הוצבה הדיוויזיה בנורמנדי כחלק מהקורפוס ה-25 במסגרת הארמייה השביעית, ובפברואר 1942 היא הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-84 בקוטנטן.
הדיוויזיה לחמה בקרבות הקשים בנורמנדי בקיץ 1944, וב-12 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-246 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד אריך דנקה, ובמהלך המערכה בפולין שהתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה הראשונה.
במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה הראשונה, וביולי 1940 שוחררו כוחות הדיוויזיה.
במרץ 1942 גויסו כוחות הדיוויזיה מחדש, והיא הוצבה בצרפת תחת פיקוד הארמייה השביעית, ובפברואר 1942 נשלחה לחזית המזרחית, שם פעלה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, ולחמה עמה בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני.
במרץ 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה בקרב סמולנסק (1943).
בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולחמה עמה במהלך מבצע בגרטיון, עד להשמדתה ב-3 באוגוסט 1944.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה באברבאך.
הדיוויזיה ה-21 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוקטובר 1866, וחייליה גויסו מפרובינציית הסן-נסאו, ובפרט מאזור פרנקפורט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-18 בפיקוד דדו פון שנק, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית.
הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג, בפלישה הגרמנית לבלגיה ובפלישה לצרפת.
בשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום.
בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה ב, ולאחר מכן לחמה במשך תקופה קצרה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת הארמיות אייכהורן.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-25 במאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-236 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-4 בינואר 1917, ולמפקדה מונה גאורג מיהרי.
במהלך שנת 1917 היא השתתפה בקרב אראס ובקרב איפר השלישי, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-12 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-240 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, ולמפקדה מונה קרל פרידריך גוטפריד מילר.
במהלך שנת 1917 היא השתתפה בקרב פשנדל ובקרב קמברה, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים.
הדיוויזיה ה-237 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 בחזית המזרחית ולחמה בה עד שביתת הנשק.
לאחר מכן עברה לחזית המערבית, שם נלחמה הדיוויזיה עד תום המלחמה.
הדיוויזיה ה-223 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד פאול-וילי קרנר.
במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין שהתה הדיוויזיה בחזית המערבית בעתודת הארמייה הראשונה, ובמהלך המערכה על צרפת היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-1 במסגרת הארמייה הרביעית.
לאחר מכן נותרה הדיוויזיה כחיל כיבוש בצרפת, ובנובמבר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18 כחלק מהקורפוס ה-28, ובשנים שלאחר מכן היא לחמה באזור לנינגרד.
בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-3 כחלק מהארמייה השמינית, ובנובמבר היא ספגה אבדות כבדות במהלך קרב קייב ושרידיה אוחדו עם הדיוויזיה ה-168.
הדיוויזיה ה-224 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית שלחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
הדיוויזיה הוקמה ב-3 באוקטובר 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך קרב קובל, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בחזית המזרחית, ובכלל זה במתקפת קרנסקי.
באוקטובר 1918 עברה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך הקרבות האחרונים של מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-12 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-239 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 בחזית המערבית, שם נלחמה הדיוויזיה בקרבות השונים, ובכלל זה הקרב השני על האן, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
גנרל לוטננט מקסימיליאן פון רייצנשטיין (12 בינואר 1918 – ינואר 1919)
הדיוויזיה ה-24 (הסקסונית ה-2) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה במקור בשנת 1849 כחטיבה הסקסונית השנייה ומה-1 ביולי 1850 כדיוויזיה הסקסונית השנייה, והיא אף נטלה חלק בקרב קניגרץ.
הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיה ה-24 ב-1 באפריל 1867, אז שוקם מחדש הצבא הסקסוני וממלכת סקסוניה הצטרפה ל, והיא הוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-12 (הסקסוני).
בתחילה גויסו חיילי הדיוויזיה מדרזדן, אולם משנת 1869 הם גויסו בעיקר מאזור לייפציג.
במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12, והשתתפה בקרב סדאן, ולאחר מכן לחמה בקרבות גרבלוט ובומון ובמהלך המצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) בפיקוד מקסימיליאן פון לאפרט, אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן.
הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתפה בקרב על המארן, ובנוסף נטלה חלק בטבח דינאן.
באוקטובר 1914 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחמה עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המערבית, ובבכלל זה בקרב ארטואה השני וקרב ארטואה השלישי.
בשנת 1916 היא לחמה ב, ובשנת 1917 היא לחמה בקרב פשנדל.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-22 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-מיור גוסטב ארווין נהרהוף פון הולדרברג (1 ביוני 1869 – 21 בדצמבר 1873)
גנרל-לוטננט אדולף לאופולד פון טשירשניץ אונד בגנדורף (11 במרץ 1885 – 31 בינואר 1889)
גנרל-לוטננט ברנהרד פון הולבן גנאנט פון נורמן (1 בפברואר 1889 – 23 בינואר 1892)
גנרל-לוטננט יוליוס פון טשירשניץ (24 בינואר 1892 – 9 בפברואר 1893)
גנרל-לוטננט גוטלוב פון הודנברג (10 בפברואר 1893 – 1 באפריל 1897)
הדיוויזיה ה-23 (הסקסונית ה-1) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה במקור בשנת 1849 כחטיבה הסקסונית הראשונה ומה-1 ביולי 1850 כדיוויזיה הסקסונית הראשונה, והיא אף נטלה חלק בקרב קניגרץ.
חיילי הדיוויזיה גויסו בעיקר מאזור דרזדן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1) בפיקוד קרל לודוויג ד'אלזה, אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן.
הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתפה בקרב על המארן.
בשנת 1916 היא לחמה בקרב ורדן ובהקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה ב.
בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה ב וב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-6 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-22 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-30 באוקטובר 1866, וחיילי הדיוויזיה גויסו בעיקר מאזור נסיכות הבוחר מהסן ותורינגיה.
במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, והשתתפה בקרב סדאן, ולאחר מכן לחמה במהלך המצור על פריז ובמהלך המערכה בלואר.
בשנת 1899 הוקמה הדיוויזיה ה-38 אשר קלטה את רוב היחידות התורינגיות, ואילו הדיוויזיה ה-22 נותרה בעיקר עם היחידות מהסן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-11 בפיקוד אוטו פון פליסקו, אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד מקס פון האוזן.
הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות.
לאחר מכן הועברה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות נוספים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה.
בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה במתקפת ברוסילוב, ובשנת 1917 היא לחמה במתקפת קרנסקי.
באוקטובר 1917 הועברה שוב לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב, ובכלל זה במהלך הקרב השני על הסום והקרב השני על המארן, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-20 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
פרידריך, נסיך הונצולרן-זיגמרינגן (17 ביוני 1889 – 21 בספטמבר 1893)
הוגו פון פרייטאג-לורינגהובן (8 בדצמבר 1913 – 1 באוגוסט 1914)
הדיוויזיה ה-23 של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב לוס.
בקיץ 1916 לחמה הדיוויזיה ב, ובקיץ 1917 היא לחמה בקרב מסין ובקרב פשנדל.
בעקבות התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו נשלחה הדיוויזיה יחד עם כוחות נוספים לאיטליה, על מנת לתגבר את החזית האיטלקית.
הדיוויזיה לחמה בקרב הנהר פיאווה שבו נבלם הצבא האוסטרו-הונגרי, ובקרב ויטוריו ונטו שהביא לתבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמה.
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-50 הוקמה הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה).
במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד ויליאם נורמן הרברט, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו.
הדיוויזיה ה-21 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
אבדות הדיוויזיה היו הגבוהות ביותר מבין כל הדיוויזיות של הצבא החדש.
הדיוויזיה ה-22 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
באוקטובר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם השתתפה בנסיגה מסרביה בדצמבר 1915, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית.
הדיוויזיה ה-24 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום, קרב רכס וימי, קרב מסין, קרב פשנדל, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
הדיוויזיה ה-238 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 בחזית המערבית ובאפריל 1917 לחמה בקרב אראס, ולאחר מכן לחמה בקרב איפר השלישי.
באביב 1918 לחמה במהלך מבצע מיכאל, במהלך הקרב השלישי על האן ובמהלך הקרב השני על המארן.
לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, ובינואר 1919 חזרה הדיוויזיה לגרמניה ופורקה.
דיוויזיית הרגלים ה-242 הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה ה-242 הוקמה בגרוס-בורן (בורן סולינובו) ב-9 ביולי 1943, על בסיס הדיוויזיה ה-298. מה-8 באוגוסט עד 5 באוקטובר 1943, היחידה הוכפפה לארמייה ה-15 באנטוורפן ובגנט בבלגיה, לפני שהועברה לארמייה ה-19 תחת קבוצת ארמיות G בטולון, צרפת.
בשנת 1944 נלחמה הדיוויזיה נגד בעלות הברית המערביות במבצע דרגון.
לאחר שקיבלו הוראה להגן על טולון עד הכדור האחרון, ולתת לשאר כוחות קבוצת ארמיות G הזדמנות לסגת, יוהנס בסלר יחד עם כוחות הדיוויזיה ה-242 החזיקו מעמד במשך 10 ימים, עד ל-26 באוגוסט 1944, כאשר בסלר נפצע אנושות ונכנע יחד עם כוחותיו.
דיוויזיית הרגלים ה-244 הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1943 באנטוורפן, בלגיה, ולאחר מכן נשלחה לצרפת.
ב-1944 הייתה הדיוויזיה בדרום צרפת, ונלחמה נגד בעלות הברית המערביות במבצע דרגון עד ל-28 באוגוסט, אז נכנעה במרסיי.
גנרל לויטננט מרטין גילברט (1 בספטמבר 1943–14 באפריל 1944)
הדיוויזיה ה-218 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי בברלין.
במהלך הפלישה לפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה הרביעית.
ב-1940 ויתרה הדיוויזיה על יחידות הארטילריה שלה ליחידות אחרות.
לאחר שהשתתפה במבצע וזריבונג בדנמרק מאפריל עד יוני 1940, הדיוויזיה לא הייתה פעילה מאוגוסט 1940 עד פברואר 1941. מדצמבר 1941 לחמה הדיוויזיה בחזית המזרחית בגזרת קבוצת ארמיות צפון.
בתחילת 1942, הוקצתה הדיוויזיה למרכז התחבורה חולם, דרומית לאגם אילמן, נגד התקפות של ארמיית ההלם השלישית הסובייטית.
חלקים מהדיוויזיה השתייכו לקבוצת הקרב שרר, שהגנה על העיר המוקפת.
בשנת 1944 נסוגה הדיוויזיה ל, ולאחר מכן לחמה בכיס קורלנד עד לתום המלחמה במאי 1945.
הדיוויזיה ה-228 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הייתה אחת הדיוויזיות שנפרסו לקראת הפלישה לפולין והייתה חלק מגל הגיוס השלישי.
היא הוקמה לראשונה ב-16 באוגוסט 1939 באלבלונג ויועדה כדיוויזיית אימונים, אך ב-26 באוגוסט שונתה לדיוויזיה לוחמת.
במהלך הפלישה לפולין, הדיוויזיה ה-228, בפיקודו של הנס זוטנר, הייתה תחת פיקוד הקורפוס ה-21 (ניקולאוס פון פאלקנהורסט) במסגרת הארמייה השלישית וקבוצת ארמיות צפון, לצד הדיוויזיה ה-21 (קונו-הנס פון בות).
גם הדיוויזיה ה-21 וגם הדיוויזיה ה-228 הוצבו בדרום מערב פרוסיה המזרחית והיו אמורות לנוע בכיוון דרום-מערב לכיוון גרודז'ונדז והוויסלה כדי לחבור לכוחות הארמייה הרביעית.
הדיוויזיה ה-228 נשארה עם הקורפוס ה-21 רק בימים הראשונים של המערכה, עבור הפעולה במסדרון דנציג, כולל קרב גרדז'דז' נגד דיוויזיות הרגלים ה-4 וה-16 הפולניות.
הכוחות הגרמניים ניצחו, אך הפולנים הצליחו לסגת לדרום מזרח בצורה מסודרת.
הדיוויזיה ה-228 נלקחה לאחר מכן מהקורפוס ה-21 כאשר יחידותיו של פאלקנהורסט הועברו דרך פרוסיה המזרחית לגזרה קדמית פעילה אחרת.
למרות שהדיוויזיה הייתה אמורה בתחילה להשתתף בקרב על צרפת ב-1940, זה לא יצא לפועל, שכן הניצחון הגרמני של הצרפתים הגיע מוקדם מהצפוי.
הדיוויזיה פורקה ב-1 באוגוסט 1940 במונסטרלאגר.
רוב סגל המטה שלה צורפו למטה הדיוויזיה הממונעת ה-16 שזה עתה הוקמה.
קרל-אולריך נוימן-נוירוד (מרץ 1940–אוגוסט 1940)
הדיוויזיה ה-226 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1916 בחזית המזרחית ולחמה לחמה בקרבות השונים בחזית המזרחית, ובכלל זה במערכה ברומניה.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-251 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה והועמדה תחת פיקודו של הנס קראצרט.
במהלך המערכה בפולין הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית, כעתודת הארמייה החמישית.
במהלך הקרב על בלגיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה הרביעית.
לאחר מכן, היא לחמה במהלך מבצע מקרה אדום.
במהלך מבצע ברברוסה, היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן השתתפה בקרב על מוסקבה.
לאחר מכן, לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ובכלל זה בקרבות ברז'ב ובקרב קורסק, עד להשמדתה ב-15 בנובמבר 1943.
ב-10 באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש תחת פיקודו של ורנר הוקה, והיא לחמה בקרבות השונים בפולין ובפרוסיה המערבית עד להשמדתה ב-4 במרץ 1945.
הדיוויזיה ה-227 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
דיוויזיית הרגלים 227 הוקמה בקרפלד ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי.
זמן קצר לאחר מכן היא שירתה כחלק מהארמייה החמישית בהגנת גבולות באזור אייפל.
בדצמבר 1939 היא הוכפפה לארמייה השישית והפכה לחלק מקבוצת ארמיות B לקראת 'מבצע מקרה צהוב'.
בתחילת 1940 צורפו יחידה רכובה על אופנועים של דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה בפיקודו של קורט מאייר לדיוויזיית הרגלים ה-227 במהלך ההכנות לפלישה להולנד.
הדיוויזיה השתתפה בפלישה להולנד ולצרפת במאי–יוני 1940. כחלק מהקורפוס ה-10 של הארמייה ה-18, היא השתתפה בהתקדמות דרך אנסחדה ודוונטר, ועזרה לכבוש את המבצר בפנרדן ולאחר מכן השתתפה בפריצה דרך קו גרבה.
לאחר חציית האייסל התקדמה הדיוויזיה דרך זוולה ואמרספורט.
זמן קצר לאחר מכן התרחשה הכניעה של הולנד.
בעקבות הניצחון בצרפת הדיוויזיה ביצעה תפקידי כיבוש, ביטחון והגנה על החוף לאורך חוף נורמנדי ליד לה האבר מיולי 1940 עד דצמבר 1941.
בסוף 1941 הועברה הדיוויזיה לקבוצת קבוצת ארמיות צפון בחזית המזרחית.
שם הייתה הדיוויזיה מעורבת בקרבות קשים בלנינגרד וסביבתה.
בינואר 1942 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-28 של הרברט לוך בארמייה ה-18. הדיוויזיה התגוננה מפני המתקפה העיקרית של הצבא האדום ברמת סיניאווינו, בצ'רנאיה ובחוף הדרומי של אגם לאדוגה.
הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות במה שכונה הקרב הראשון על אגם לאדוגה מאוגוסט עד ספטמבר 1942.
בינואר 1943 פתחו הסובייטים במבצע איסקרה (הקרב השני על אגם לאדוגה) והדיוויזיה כותרה בשליסלבורג, יחד עם שני גדודים של דיוויזיית הרגלים ה-96. לאחר לחימה עזה הצליחה הדיווק להתאסף ולפרוץ מהכיס.
היא הגיעה לקווים הגרמנים דרומה משם, אך שלושה מגדודי הגרנדירים שלה נפגעו בצורה כה קשה עד שפורקו, והניצולים הועברו לגדודים אחרים בדיוויזיה.
בינואר 1944 הלחץ מהצבא הסובייטי היה מאוד כבד, ובעקבות כך דיוויזיית הרגלים ה-227 ושאר הקורפוס ה-43 נסוגו לעמדות מאחורי נרווה.
במהלך נסיגה זו ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות.
בפברואר 1944 חוזקה הדיוויזיה על ידי גורמים מדיוויזיית השדה ה-9 של הלופטוואפה, שבעצמה סבלה מאוד ופורקה.
קרבות עזים התרחשו בקורלנד, כאשר הדיוויזיה נאספה על ידי הקריגסמרינה במהלך הפינוי, היא חברה לארמייה השנייה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה והועברה למערב פרוסיה.
היא נלחמה בוויסלה, דנציג וגוטהפן, שם הושמדה בסוף מרץ 1945.
הדיוויזיה ה-225 , הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 כחלק מגל הגיוס השלישי באזור המבורג של המחוז הצבאי X.
היא כללה בתחילה את רגימנט הארטילריה ה-225 ואת רגימנטים הרגלים 333 (המבורג), 376 (ליבק) ו-377 (ברמן).
הדיוויזיה הוקמה מאנשי לנדווהר משטחי הרגימנטים.
המפקד הראשון של הדיוויזיה היה ארנסט שאומבורג.
דיוויזיית הרגלים ה-225 נשלחה לאאכן ושימשה לתפקידי משמר הגבול בעוד עיקר הכוחות הגרמניים התמקדו בפלישה לפולין.
הגדוד ה-2 של רגימנט הרגלים 377 ניתן לדיוויזיית הרגלים ה-555 ב-29 בינואר 1940. לאחר הניצחון הגרמני בפולין, דיוויזיית הרגלים ה-225 השתתפה במערכה המערבית, במיוחד בפלישה להולנד.
הדיוויזיה השתתפה בקרב על אמסטרדם.
לאחר הניצחון הגרמני במערב, דיוויזיית הרגלים ה-225 נותרה בתפקיד חיל כיבוש עד סוף 1941. רגימנט הארטילריה 225 צורף לדיוויזיית הרגלים ה-215 ב-16 בנובמבר 1941.
בינואר 1942, היא הפכה לאחת מהדיוויזיה שנפרסו מחדש במהירות בחזית המזרחית בתגובה לניצחון הסובייטי בקרב על מוסקבה.
הדיוויזיה הפכה לחלק מקבוצת ארמיות צפון ונשארה תחת קבוצת ארמיות זו למשך שארית המלחמה, למעט חריגה קצרה ביולי 1944, כאשר הדיוויזיה צורפה לקבוצת ארמיות מרכז לפני שהועברה חזרה לקבוצת ארמיות צפון.
הדיוויזיה נלכדה בכיס קורלנד באוקטובר 1944 ובסופו של דבר נכנעה לכוחות הסובייטיים באפריל 1945.
הדיוויזיה ה-241 (הסקסונית ה-11) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, ולמפקדה מונה אוגוסט פורטמילר.
בקיץ 1917 היא השתתפה בבלימת מתקפת קרנסקי, ובפברואר 1918 היא הועברה לחזית המזרחית, שם השתתפה במתקפת האביב, ובכל זה ב וב, ובמתקפת מאה הימים.
הדיוויזיה ה-232 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה.
באוגוסט 1944 נפרסה הדיוויזיה בעתודת פלגת הארמייה ליגוריה בזירה האיטלקית.
בפברואר 1945, הדיוויזיה לחמה בהרי האפנינים כחלק מהקורפוס ההררי ה-51.
דיוויזיית הרגלים ה-232 נכנעה לכוחות האמריקאים באזור שבין ברשה למילאנו.
הדיוויזיה ה-220 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1919 בחזית המערבית, והועמדה תחת פיקודו של גנרל-לויטננט הרמן פון באסוויץ.
הדיוויזיה השתתפה בקרבות אראס, פלנדריה, קמברה והקרבות בחזית איפר.
דיוויזיית הרגלים ה-240 הייתה דיוויזיה למשימות מיוחדות של צבא היבשה הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
בעוד שלפי שמה היא הייתה יחידה דיוויזיונית, זו הייתה למעשה יחידה ברמת הקורפוס.
היא הייתה פעילה רק מאפריל עד יוני 1942.
הדיוויזיה ה-240 הוקמה בבילפלד ב-16 באפריל 1942 לצורך פריסה בהולנד הכבושה.
המפקד היחיד של הדיוויזיה היה יוזף להמן.
לאורך תקופת פעילותה הקצרה, דיוויזיית הרגלים ה-240 פיקחה על דיוויזיית הרגלים ה-82, דיוויזיית הרגלים ה-167 ודיוויזיית הרגלים ה-719. ב-15 ביוני 1942, דיוויזיית הרגלים ה-240, שכבר הייתה למעשה מפקדת קורפוס, שודרגה רשמית וסומנה מחדש כקורפוס ה-88.
הדיוויזיה ה-243 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1917, על ידי שינוי שמה של דיוויזיית התחלופה ה-8. דיוויזיית התחלופה ה-8 סומנה מחדש באופן רשמי כדיוויזיית הרגלים המלכותית של וירטמברג חודשיים קודם לכן, ודיוויזיית הרגלים ה-243 שמרה על הקשרים לממלכה זו.
הדיוויזיה נלחמה בקרב השני על האן, שנקרא גם הקרב השלישי על שמפאן, באביב 1917. את שארית 1917 ואת החלק הראשון של 1918 היא שירתה בלוחמת חפירות ליד ריימס ובלחימה סביב ורדן.
בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית באזור הסום.
הדיוויזיה הייתה במגננה לאחר מכן, כולל במהלך מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 שוחררה הדיוויזיה.
בשנת 1917 דירג המודיעין של מדינות ההסכמה את הדיוויזיה כדיוויזיה טובה, אך בעלת ערך קרבי בינוני, ועד שנת 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרגה שלישית.
גנרל-לויטננט פרידריך פון שיפרט (9 בפברואר 1917 – ינואר 1919)
הדיוויזיה ה-233 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, והועמדה תחת פיקודו של אמו פון דוויץ.
הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב איפר השלישי, קרב איפר הרביעי וקרב אמיין, ובשל אבדות כבדות שספגה פורקה ב-6 בספטמבר 1918.
גנרל-מיור פרידריך וילהלם פון ליטוויץ (אוגוסט 1918 – 6 בספטמבר 1918)
הדיוויזיה ה-225 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1916 על ידי הרכבה של רגימנט המילואים ה-18 (דיוויזיית המילואים ה-1), רגימנט המילואים ה-217, (דיוויזיית המילואים ה-47) ורגימנט הרגלים ה-373 (דיוויזיית הלנדווהר ה-10).
הדיוויזיה הוקמה ליד וולודימיר-וולינסקי לפריסה הצפויה ברומניה.
ב-25 בנובמבר 1916 הוצבה הדיוויזיה תחת הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה.
הדיוויזיה לחמה בעיקר בבוקובינה ובגבול טרנסילבניה והקרפטים, עד אמצע נובמבר 1917. לאחר מכן הוא הועברה לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב ובקרב אמיין, אולם פורקה לבסוף ב-1 בספטמבר 1918 לאחר שספגה אבדות כבדות.
כוח אדם, כלי נשק וציוד שנותרו חולקו לדיוויזיות אחרות.
הדיוויזיה ה-221 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-22 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של זיגפריד פון לה שבאלרי.
הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית ושירתה בה עד תום מלחמת העולם הראשונה.
היא לחמה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה ב, קרב אראס, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים.
לאחר סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-23 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-231 הייתה יחידה גדולה של הצבא הפרוסי שפעלה כדיוויזיה בתוך צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 בחזית המערבית, ולחמה במהלך הקרב השני על האן.
באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה במהלך הקרב השלישי על האן, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה.
לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-22 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-242 (הווירטמברגית) Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, והייתה חלק מהגל הגדול האחרון של דיוויזיות חדשות שהוקמו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוצבה תחת פיקודו של גוטהולד אלכסנדר פון ארפף, והורכבה במהלך החודשיים הבאים מגורמים מיחידות אחרות.
היא התבססה על רגימנט הרגלים ה-127 (וירטמברג ה-9) מממלכת וירטמברג, וכן מפקדת בריגדה מדיוויזיית רגלים סדירה של וירטמברג.
לכך נוספו שני רגימנטים רגלים של וירטמברג שזה עתה גויסו, יחד עם פרשים, ארטילריה, הנדסה ויחידות תמיכה.
הדיוויזיה נחשבה לדיוויזיית רגלים של וירטמברג וקיבלה את כוחותיה הראשוניים ומחליפים מאותה ממלכה.
הדיוויזיה נכנסה לתעלות בגזרה שקטה של לורן במרץ 1917, ולאחר תקופה של היכרות, נשלחה להילחם בקרב השני על האן, שנקרא גם הקרב השלישי על שמפאן.
את שארית 1917 ואת החלק הראשון של 1918 בילתה בלוחמת חפירות ליד ריימס ובקרב הגנה ליד ורדן.
ב-1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, באזור מונטדידייה-נויון.
לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-8 במאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
בשנת 1917, המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה טובה עם מורל גבוה, אך עד 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרגה שלישית.
הדיוויזיה ה-232 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917 ונפרסה בתחילה בחזית המזרחית במהלך המלחמה.
לאחר שהלחימה בזירה הסתיימה באמצע פברואר 1918, היא הועברה לחזית המערבית.
הדיוויזיה השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה במהלך הקרב השלישי על האן, ולאחר מכן התגוננה נגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-2 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-מיור גוטפריד מרקווארד (3 בפברואר – 19 ביולי 1918)
גנרל-מיור פרידריך וילהלם פון ליטוויץ (20 ביולי 1918 – 11 בספטמבר 1918)
הדיוויזיה ה-234 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה ופורקה בסיום המלחמה.
הדיוויזיה הוקמה ב-2 בינואר 1917 במגדבורג, והועמדה תחת פיקודו של קרל פון שטומפף.
בשלהי מרץ 1917 חברה הדיוויזיה אל ארמייה השנייה ללחימתה בחזית המערבית.
הדיוויזיה נלחמה בקרב איפר השלישי, קרב קמברה, מתקפת האביב הגרמנית ומתקפת מאה הימים.
לאחר שביתת הנשק של קומפיין, פינו הכוחות הגרמניים את השטחים הכבושים בצרפת והדיוויזיה נפרסה בין 25 בנובמבר ל-21 בדצמבר 1918 כדי להגן על הגבול בין קלן לדיסלדורף.
ב-22 בפברואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-235 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, והועמדה תחת פיקודו של קונרד צייטלו.
הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב איפר השלישי ומתקפת האביב הגרמנית.
בשל אבדות כבדות שספגה בקרבות המלחמה, פורקה הדיוויזיה ב-4 בספטמבר 1918.
הדיוויזיה ה-223 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1916, והועמדה תחת פיקודו של גאורג מירי.
הדיוויזיה לחמה בתחילה בחזית המערבית, והשתתפה בקרבות על הסום.
לאחר מכן נשלחה לחזית המזרחית, שם השתתפה בבלימת מתקפת קרנסקי כחלק מקבוצת ארמיות בהם-ארמולי.
באביב 1918 נשלחה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ובשל אבדות כבדות שספגה פורקה ב-10 בספטמבר 1918.
גנרל-מיור גאורג מירי (Georg Mühry; 1 באוקטובר 1916 – 1 בינואר 1917)
גנרל-מיור אוסקר הפרניק (Oskar Haevernick; 2 בינואר 1917 – 10 בספטמבר 1918)
הדיוויזיה ה-222 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-22 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של הנס קיסטר.
הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, והשתתפה בקרבות על הסום, הקרב השני על האן ובמתקפת האביב הגרמנית, ובשל אבדות כבדות שספגה פורקה ב-10 בספטמבר 1918.
הדיוויזיה ה-218 הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של קונסטנטין גנטנר.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה דרך הונגריה, יחד עם קבוצת הארמיות מקנזן, וב-21 ביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
גנרל-לויטננט קונסטנטין גנטנר (8 בספטמבר 1916 – 21 ביוני 1917)
הדיוויזיה ה-219 (הסקסונית ה-10) ) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית.
הדיוויזיה הוקמה ב-29 בדצמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של אלפרד פון קוטש.
הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית באזור פלגת הארמייה A ליד מץ.
בתחילת אוקטובר 1917 היא נסוגה מהחזית והועברה לחזית המזרחית.
עם תום המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה דרך הונגריה, יחד עם קבוצת הארמיות מקנזן, וב-14 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-27 הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 באאוגסבורג.
ב-26 באוגוסט 1939 היא הועברה לאופולה, ובתחילת המערכה בפולין נכללה במסגרת הקורפוס ה-7 שהיה חלק מעתודת קבוצת ארמיות דרום.
הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במהלך הקרבות בזאמושץ ולובלין.
בסוף נובמבר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה להגנה בהרי אייפל.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הדיוויזיה נכללה בכוחות העתודה של הארמייה ה-12. במחצית השנייה של המערכה היא נכנסה לקרבות באופן פעיל, ולחמה באזור סום וניי-סיר-סן.
הדיוויזיה פעלה בהצלחה רבה, והשתתפה במרדף אחר הכוחות הצרפתים הנסוגים אל נהר הסן והלואר.