tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המיקום האסטרטגי של אורוגוואי במרכז האזור העשיר והמאוכלס ביותר של מרקוסור, וכן משטרי סחר מיוחדים כמו אזורי סחר חופשי ונמלים חופשיים, מקנים לה יתרון כשער הפצה אזורי למוצרים אמריקאיים.
כ-180 חברות אמריקאיות פועלות באורוגוואי, ומעסיקות כ-30,000 עובדים ישירות או בעקיפין.
הסכם "שמיים פתוחים" בין המדינות מאפשר פעילות חופשית של חברות תעופה, ובשנים האחרונות חודשו טיסות ישירות בעונת השיא.
במהלך השנים חתמו המדינות על מספר הסכמים כלכליים חשובים, בהם הסכם השקעות בילטרלי, הסכם מדע וטכנולוגיה, הסכם סיוע הדדי במכס, מזכר הבנות בנוגע לאנרגיה מתחדשת ויעילות אנרגטית, ותמיכה בעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2018 נכנס לתוקף הסכם תיאום ביטוח לאומי בין המדינות (Totalization Agreement).
במסגרת שותפות הכלכלית האזורית של האמריקות (Americas Partnership for Economic Prosperity), אורוגוואי ממלאת תפקיד מוביל, כולל הובלת צוותי עבודה בתחום היזמות וההידרוגן הנקי, והקמת רשת משקיעים ("Angel Network") לתמיכה ביזמים טכנולוגיים.
שיתוף פעולה בתחומי החינוך והתרבות
הקשרים האנושיים בין המדינות מתעצמים לאורך השנים באמצעות השקעות נרחבות בחילופי סטודנטים, יוזמות תרבות, הכשרה טכנולוגית ולימוד השפה האנגלית.
שגרירות ארצות הברית באורוגוואי מנהלת מגוון תוכניות בתחום המנהיגות, השירות הציבורי, ערכים משותפים, ועידוד יזמות.
תוכנית המלגות הדו-לאומית "פולברייט", אחת מהוותיקות ביותר בדרום אמריקה, ממלאת תפקיד מפתח בחיבור בין הדורות הצעירים של שתי המדינות.
ממשלת אורוגוואי מעניקה תמיכה כספית ושירותית לתוכנית, ובפברואר 2024 נחתם מזכר הבנות מעודכן לשיפור המבנה הפיננסי שלה.
המרכז הדו-לאומי "Alianza Cultural Uruguay–Estados Unidos" מפעיל רשת של 39 "American Spaces" ברחבי המדינה בתמיכת ממשלת אורוגוואי, אשר מעניקים הדרכה באנגלית, ייעוץ לימודי ותוכניות חברתיות ותרבותיות לכ-15,000 משתתפים מדי שנה.
ארצות הברית ממשיכה להיות היעד המועדף על צעירים דוברי אנגלית מאורוגוואי, ותוכנית EducationUSA מפעילה מועדוני סטודנטים ותוכנית מלגות תחרותית למועמדים ללימודים גבוהים.
סיוע ביטחוני אמריקאי מסייע לאורוגוואי בהתמודדות עם פשיעה חוצת גבולות, לרבות סחר בסמים, חיות בר, סחורות בלתי חוקיות וסחר בבני אדם, באמצעות הדרכות והעברת ידע בין-לאומי.
אורוגוואי שולחת נציגים להשתתף באקדמיה הבינלאומית לאכיפת חוק (ILEA) בסן סלוודור ובתוכנית ההדרכה הווירטואלית של INL בקולומביה מאז 2020. בנוסף, הסיוע תומך בפיתוח יכולות התגובה לאסונות טבע, כולל רכישת ציוד, הכשרה ולוגיסטיקה לכוחות אזרחיים וצבאיים.
אחת מהתוכניות ארוכות הטווח היא תוכנית ההכשרה והחינוך הצבאי הבינלאומית (IMET), שבמסגרתה הוענקו לאורוגוואי כ־4.96 מיליון דולר מאז 2015 להכשרת 236 אנשי צבא.
במסגרת תוכנית הסיוע ההומניטרי (HAP), תרמה ארצות הברית יותר מ־15 מיליון דולר מאז 2004 לפרויקטים כמו הקמת מרפאות ב-Chapicuy וב-Santa Catalina ומרכז קהילתי בעיר Salto.
במהלך הבצורת החמורה של 2023, נתרמו מתקני אוסמוזה הפוכה, בהם מתקן תעשייתי גדול ושישה קטנים נוספים, לצורך טיהור מים.
אורוגוואי נמנית בעקביות עם עשרים התורמות הגדולות בעולם של כוחות שמירת שלום (צבאיים ומשטרתיים), והיא התורמת הגדולה ביותר באמריקה הלטינית.
ארצות הברית מעריכה את השתתפותה הפעילה בכוחות ייצוב של האו"ם, לרבות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ברמת הגולן ובמוקדים נוספים.
מאז 2008 סיפקה ארצות הברית סיוע בהיקף של יותר מ־35 מיליון דולר במסגרת יוזמת הפעולה הגלובלית לשמירת שלום (GPOI), כולל כלי רכב, מדכאי מטענים מאולתרים (IED), מסוקים וציוד לראיית לילה.
יחסי אורוגוואי–איטליה הם היחסים הרשמיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין הרפובליקה האיטלקית.
לאיטליה שגרירות במונטווידאו, ו-3 קונסוליות של כבוד (בקולוניה דל סקרמנטו, מונטווידאו ופייסנדי).
לאורוגוואי שגרירות ברומא, ו-4 קונסוליות של כבוד (בבולוניה, ג'נובה, ליבורנו וונציה).
ליחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות היסטוריה ארוכה, עוד לפני איחוד איטליה, כשלממלכת סרדיניה היה נציג במונטווידאו משנת 1834.
איטליה מילאה תפקיד חשוב בהיסטוריה של אורוגוואי במשך מאות בשנים: המתיישב הראשון במונטווידאו, חואן בורגס (למעשה ג'ובאני בורגזה) הגיע מאיטליה.
אלפי מהגרים מאיטליה הגיעו לאורוגוואי במחצית השנייה של המאה ה-19 ובעשורים הראשונים של המאה ה-20.
במהלך העשורים האחרונים מתרחש גל הגירה הפוך: כיוון שלאלפי אזרחי אורוגוואי יש דרכון איטלקי, רבים החליטו להגר לאיטליה בחיפוש אחר הזדמנויות.
שתי המדינות הן חברות מלאות של האיחוד הלטיני ושל ארגון האומות המאוחדות.
לאיטליה לשכת מסחר מרכזית במונטווידאו.
היחסים האיתנים שבין שתי המדינות מתחזקים עוד יותר במהלך ביקורים רשמיים.
ב-1 במרץ 1985, כאשר חוליו מריה סנגויטי נכנס לתפקידו, נכח בטקס ראש ממשלת איטליה בטינו קרקסי.
במאי 2013 נשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה ערך ביקור רשמי באיטליה.
יחסי אורוגוואי–אקוודור הם היחסים הרשמיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין רפובליקת אקוודור.
שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19.
כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים: קבוצת ריו, האיחוד הלטיני, הארגון לשילוב אמריקה הלטינית (ALADI), התאחדות האקדמיות של השפה הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון מדינות איברו-אמריקה, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות ואיחוד האומות הדרום אמריקניות.
אקוודור הופכת שותפה מסחרית משמעותית עבור אורוגוואי.
אורוגוואי מחזיקה באקוודור שגרירות בקיטו וקונסוליה בגואיאקיל.
אקוודור מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
יחסי אורוגוואי–אנטיגואה וברבודה הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין אנטיגואה וברבודה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לאנטיגואה וברבודה הגיעה לסך 137 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בשר בקר קפוא, חלב, אוניות נוסעים ועוד.
באותה שנה, אנטיגואה וברבודה לא ייצאה לאורוגוואי אף סחורה.
בשנת 2013, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לאנטיגואה הגיעה לסך 23 אלף דולר אמריקאי והיא כללה אורז וסוכר.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאנטיגואה וברבודה לאורוגוואי הגיעה לסך 14.3 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר ציורים, בגדים משומשים, כלי חרסינה ועוד.
אנטיגואה וברבודה אינה מיוצגת באורוגוואי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אורוגוואי אינה מיוצגת באנטיגואה וברבודה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אורוגוואי–הרפובליקה הדומיניקנית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הדומיניקנית.
היסטורית, שתי המדינות היוו חלק בלתי נפרד מן האימפריה הספרדית עד לתחילת המאה התשע עשרה.
שתי המדינות הן חברות בקבוצת ריו, ב, באיחוד האקדמיות לשפה הספרדית, בארגון מדינות אמריקה, בארגון המדינות האיברו-אמריקאיות, ב, וב-G77.
אורוגוואי היא פרטנרית מסחר חשובה לרפובליקה הדומיניקנית והסחר ביניהן עולה.
אורוגוואי מיוצגת ברפובליקה הדומיניקנית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בסנטו דומינגו, בירת המדינה.
הרפובליקה הדומיניקנית מיוצגת באורוגוואי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה.
יחסי אורוגוואי–בלגיה הם היחסים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבלגיה.
ישנם מספר הסכמים בין המדינות:
הסכם קידום והגנה על השקעות (1991)
לחברה הבלגית "קטון נאטי" יש מתקן מרכזי לטיפול במכולות בנמל מונטווידאו.
כמו כן, בלגיה היא שותפת סחר משמעותית של אורוגוואי.
בשנת 2008 ביקר פיליפ, מלך הבלגים באורוגוואי, יחד עם יזמים בלגים רבים שהיו מעוניינים בחיזוק היחסים הכלכליים בין המדינות.
באוקטובר 2011 ערך נשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה ביקור רשמי בבלגיה.
לאורוגוואי יש שגריר בבריסל, המכהן גם כשגריר בלוקסמבורג.
לבלגיה יש קונסוליית כבוד במונטווידאו המוסמכת על ידי השגרירות בבואנוס איירס.
יחסי אורוגוואי–אנגולה הם היחסים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לרפובליקת אנגולה.
בשנת 2003 חתמו שתי המדינות על הסכם דו צדדי טכני, מדעי, תרבותי וכלכלי.
במהלך תחילת שנות האלפיים היקף הסחר בין שתי המדינות היה קטן, אך הוא גדל כאשר אורוגוואי החלה לקנות נפט ומכרה דגים, אורז, בקר ועוד סחורות לאנגולה.
לשכת המסחר האורוגוואי-אפריקאית, המכסה את הסחר בין אורוגוואי למדינות אפריקה, אחראית גם על הסחר בין אורוגוואי לאנגולה.
שתי המדינות חברות בארגון ה-"G77".
לאנגולה יש שגרירות בברזיליה, המשמשת גם כשגרירות באורוגוואי.
יחסי אורוגוואי-קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי ובין הרפובליקה של קוריאה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1964. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כיום הם חלקיים.
דרום קוריאה היא שותפת מסחר חשובה עבור אורוגוואי.
שתי המדינות חברות בארגון ה-G77.
קוריאה הדרומית מיוצגת באורוגוואי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה.
אורוגוואי מיוצגת בקוריאה הדרומית על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסיאול, בירת המדינה.
יחסי אורוגוואי–דרום אפריקה הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לרפובליקה של דרום אפריקה.
סחר בין שתי המדינות הוא חשוב מאוד, כאשר אורוגוואי מוכרת סחורות ומוצרים תעשייתיים.
יש לשכת מסחר אורוגוואי-אפריקאית, המכסה סחר בין אורוגוואי למדינות אפריקה שונות.
שתי המדינות חברות מלאות בקבוצת קיירנס וב-G77.
דרום אפריקה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה וקונסוליה בדרבן.
יחסי אורוגוואי–איראן הם יחסי חוץ בין אורוגוואי לאיראן.
איראן היא שותפה מסחרית חשובה לאורוגוואי, עם מכירות חשובות של אורז, צמר ופולי סויה.
ממשלת אורוגוואי תחת שלטון הנשיא חוסה מוחיקה הגבירה את יחסיה עם איראן; בתחילת 2011, איבון פאסדה, יו"ר בית הנבחרים של אורוגוואי, ערכה ביקור רשמי באיראן, ואחריו שר החוץ לואיס אלמרגו.
בתחילת 2012, עלי אסגר חאג'י, המשנה לשר החוץ איראני לאמריקה הלטינית, ערך לעצמו ביקור רשמי באורוגוואי.
יחסי אורוגוואי–ארמניה מתייחסים ליחסי החוץ בין ארמניה לאורוגוואי.
אורוגוואי, כמדינות דרום אמריקאיות קטנות נוספות מארחת קהילה ארמנית גדולה.
הקהילה הארמנית באורוגוואי מונה כ־16,000 נפש.
הארמנים הראשונים הגיעו לאורוגוואי בסוף המאה ה-19. בין 1920 ל-1930 הגיעו הרבה ארמנים לאורוגוואי, רבים מהם שרדו את רצח העם הארמני שביצעה האימפריה העות'מאנית.
ב־20 באפריל 1965 אורוגוואי הפכה לאומה הראשונה בעולם שהכירה רשמית ברצח העם הארמני.
בשנת 1939, סניף אורוגוואי של AGBU פתח את משרדיו במונטווידאו.
ב־26 בדצמבר 1991 חזרה ארמניה לעצמאותה לאחר פירוק ברית המועצות.
ב־27 במאי 1992, ארמניה ואורוגוואי כוננו יחסים דיפלומטיים.
ביוני 1992 הגיע נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן לביקור רשמי באורוגוואי.
בפברואר 1997 פתחה אורוגוואי קונסוליית כבוד בירוואן.
במאי 2012, שר החוץ האורוגוואי, לויס אלמגרו למס, הגיע לביקור רשמי בארמניה, הוא היה הבכיר ביותר באורוגוואי שביקר את המדינה.
החל משנת 2016 ארגונים ארמנים מקומיים מגנים את מאמציה של טורקיה למזער את הנוכחות הארמנית.
ביקורים רמי דרג מארמניה באורוגוואי
נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן (1992)
שר החוץ ואהן פפאזיאן (1994)
שר החוץ ורטן אוסקניאן (2000)
נשיא ארמניה רוברט קוצ'ריאן (2002)
ביקורים רמי דרג מאורוגוואי בארמניה
סגן שר החוץ קרלוס פרס דל קסטייו (1997)
שר החוץ לויס אלמרגו (2012)
ארמניה מוסמכת לאורוגוואי משגרירותה בבואנוס איירס בארגנטינה ויש לה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
אורוגוואי מוסמכת לארמניה משגרירותה בטהראן שבאיראן ומחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן.
יחסי אורוגוואי–אינדונזיה הם יחסי חוץ בין אורוגוואי לאינדונזיה.
בשנת 1959 ביקר סוקרנו באורוגוואי, במהלך ביקורו באמריקה הלטינית, ובשנת 1965 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים עם פתיחת קונסוליית כבוד אינדונזית במונטבידאו.
סך הסחר בין שתי המדינות בשנת 2012 הסתכם ב-58.16 מיליון דולר, כאשר הייצוא מאינדונזיה לאורוגוואי הסתכם ב-38.16 מיליון דולר, ואילו היבוא מאורוגוואי לאינדונזיה ב-20 מיליון דולר.
אורוגוואי מיוצגת באינדונזיה באמצעות שגרירותה בהאנוי, וייטנאם.
אינדונזיה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטבידאו.
יחסי אורוגוואי–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין ניו זילנד.
בנובמבר 2001, ראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק, ערכה את הביקור הראשון באורוגוואי על ידי ראש ממשלת ניו זילנד.
בנובמבר 2007 נשיא אורוגוואי, טאבארה ואסקס, ערך את הביקור הראשון אי פעם של ראש מדינה מאורוגוואי בניו זילנד.
שתי המדינות הן חברות מלאות של קבוצת קיירנס ושל האמנה לשימור משאבי חיים ימיים באנטארקטיקה.
אורוגוואי וניו זילנד היו חברות מייסדות ב-GRA בעת הקמתה בשנת 2009.
באוקטובר 2020 שר החקלאות דמיאן אוקונור ושר החקלאות והדיג באורוגוואי, קרלוס מריה אוריארטה, בירכו על השקת פרויקט בן שלוש שנים שיעמוד בבסיס גידול בעלי חיים באורוגוואי, ארגנטינה וקוסטה ריקה.
אורוגוואי מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה, ובנוסף מחזיקה קונסוליות כבוד בכרייסטצ'רץ' ואוקלנד.
ניו זילנד מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
יחסי אורוגוואי–ברזיל מקיפים יחסים מורכבים רבים לאורך שלוש מאות שנים, החל משנת 1680 עם הקמת קולוניה דל סקרמנטו, עד היום, בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לרפובליקה המזרחית של אורוגוואי.
ברזיל ואורוגוואי הן מדינות שכנות באמריקה הדרומית, וחולקות קשרים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים הדוקים.
היחסים בסוף המאה ה-19 עד סוף המאה ה-20 הועמדו בצל הפוליטיקה הפנימית והביאו לתקופת התרחקות בין שתי המדינות.
חתימת חוזה אסונסיון בשנת 1991 יזמה תקופה של קשרים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים הדוקים יותר.
כיום מגדירה ממשלת ברזיל את אורוגוואי כבת ברית אסטרטגית ומציבה את היחסים הדו-צדדיים בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ.
זה נתקל בהדדיות על ידי מונטווידאו.
אורוגוואי תמכה בהצעה הברזילאית למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
הספרדים הגיעו לשטחה של אורוגוואי של ימינו בשנת 1516, אך ההתנגדות העזה של הילידים לכיבוש, בשילוב עם היעדר זהב וכסף, גרמה להתיישבות מוגבלת באזור במאות ה-16 וה-17. אורוגוואי הפכה לאזור מחלוקת בין האימפריה הספרדית לאימפריה הפורטוגזית.
בשנת 1603 החלו הספרדים להכניס בקר, שהפך למקור העושר באזור.
ההתיישבות הקבועה הראשונה בשטחה של אורוגוואי של ימינו הוקמה על ידי הספרדים בשנת 1624 בסוריאנו על ריו נגרו.
בשנים 1669–1671 הקימו הפורטוגלים מצודה על גדות הריו דה לה פלטה.
המושבה, שנוסדה בשנת 1680 על ידי פורטוגל בשם קולוניה דל סקרמנטו, נערכה במחלוקת אחר כך על ידי הספרדים שהתיישבו על הגדה הנגדית של הנהר בבואנוס איירס.
המושבה נכבשה על ידי חוסה דה גארו בשנת 1680, אך חזרה לפורטוגל בשנה הבאה.
היא נכבשה שוב על ידי הספרדים במרץ 1705 לאחר מצור של חמישה חודשים, אך לבסוף הוחזרה לפורטוגל בחוזה אוטרכט.
ספרד ניסתה להחזיר את המושבה במהלך מלחמת ספרד – פורטוגל בשנת 1735. היא המשיכה להחליף ידיים מכתר לכתר עקב אמנות כגון אמנת מדריד בשנת 1750 וחוזה סן אילדפונסו בשנת 1777, עד שנשארה לבסוף אצל הספרדים.
בשנת 1811, חוסה חרוואסיו ארטיגס, שהפך לגיבור הלאומי של אורוגוואי, פתח במרד מוצלח נגד ספרד והביס את הכוחות הספרדים ב-18 במאי בקרב לאס פיידרס.
לאחר מכן הוא שחרר את מונטווידאו מהשליטה הריכוזית בבואנוס איירס, ובשנת 1815 הכריז על הליגה הפדרלית.
באוגוסט 1816 פלשו כוחות מברזיל לבנדה אוריינטל (אורוגוואי של ימינו) בכוונה להשמיד את הליגה הפדרלית.
הכוחות הברזילאים, בזכות עליונותם המספרית והחומרית, כבשו את מונטווידאו ב-20 בינואר 1817, ולאחר שנאבקו שלוש שנים באזור הכפרי, הביסו את ארטיגאס בקרב טאקוארמבו.
בשנת 1821, הבנדה אוריינטל, סופחה על ידי ברזיל בשם פרובינציה ציספלאטינה.
בתגובה הכריזו שלושים ושלושה האוריינטלים בראשות חואן אנטוניו לבאלייה על עצמאותם מברזיל ב-25 באוגוסט 1825, בתמיכת הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה (ארגנטינה של ימינו).
כתוצאה מכך פרצה מלחמת ארגנטינה–ברזיל בת 500 הימים.
אף אחד מהצדדים לא יצא וידו על העליונה, וב-1828 נחתם הסכם מונטווידאו, שטופח על ידי האימפריה הבריטית, ויצר את אורוגוואי כמדינה עצמאית.
עצמאותה מברזיל הביאה לפיצול בין שני צדדים, המפלגה השמרנית בלאנקוס והמפלגה הליברלית הקולוראדוס.
את הקולוראדוס הוביל פרוקטואוסו ריברה שייצג את האינטרסים העסקיים של מונטווידאו; בראש הבלאנקוס עמד מנואל אוריבה, ששמר על האינטרסים החקלאיים של אזורי הכפר וקידם פרוטקציוניזם.
בשנת 1838 הטילה ממלכת צרפת מצור ימי מעל נמל בואנוס איירס, בתמיכת הקונפדרציה הפרו-בוליביאנית, שהכריזה על מלחמת הקונפדרציה על הקונפדרציה הארגנטינאית.
בשל אי יכולתה לפרוס כוחות יבשתיים, צרפת חיפשה כוחות בעלות ברית להילחם בחואן מנואל דה רוסאס - מושל הקונפדרציה הארגנטינאית מטעמם.
לצורך כך הם סייעו לפרוקטואוסו ריברה להפיל את נשיא אורוגוואי מנואל אוריבה, שנשאר ביחסים טובים עם רוסאס.
אוריבה הוגלה לבואנוס איירס וריברה תפס את השלטון באוקטובר 1838. רוסאס לא הכיר בריברה כנשיא לגיטימי, וביקש להחזיר את אוריבה לשלטון.
ריברה וחואן לבאל הכינו כוחות צבא לתקוף את בואנוס איירס.
גם הכוחות הבריטיים וגם הצרפתים התערבו ביוזמת מלחמת האזרחים באורוגוואי.
מנואל אוריבה הובס בסופו של דבר בשנת 1851 והותיר את הקולוראדוס בשליטה מלאה במדינה.
ברזיל התערבה באורוגוואי במאי 1851 ותמכה בקולוראדוס בכוחות פיננסיים וימיים.
בפברואר 1852 התפטר רוסאס, וכוחות פרו-קולוראדוס ביטלו את המצור על מונטווידאו.
אורוגוואי גמלה על תמיכתה הכספית והצבאית של ברזיל באמצעות חתימה על חמש אמנות בשנת 1851 שקבעו ברית נצחית בין שתי המדינות.
מונטווידאו אישרה את זכותה של ברזיל להתערב בענייניה הפנימיים של אורוגוואי.
האמנות אפשרו גם ניווט משותף בנהר אורוגוואי ויובליו, יצוא בקר פטור ממס ויצוא בשר מלוח.
האמנות הכירו גם בחוב של אורוגוואי לברזיל בגין עזרתה כנגד הבלאנקוס, ובהתחייבותה של ברזיל להענקת הלוואה נוספת.
בנוסף, אורוגוואי ויתרה על תביעותיה הטריטוריאליות מצפון לנהר קואראי, ובכך צמצמה את שטחה לכ-176,000 קמ"ר, והכירה בזכות הניווט הבלעדית של ברזיל בלגונת מירים ובנהר יגוארו, הגבול הטבעי בין המדינות.
בשנת 1855 פרץ סכסוך חדש בין הצדדים.
זה הגיע לשיאו במהלך מלחמת פרגוואי.
בשנת 1863, גנרל הקולוראדוס וננסיו פלורס ארגן התקוממות מזוינת נגד נשיא הבלאנקוס, ברנרדו פרודנסיו ברו.
פלורס זכה בגיבוי מברזיל, וכן מארגנטינה, שסיפקה לו כוחות וכלי נשק, בעוד ברו כרת ברית עם המנהיג הפרגוואי פרנסיסקו סולנו לופס.
כשממשלתו של ברו הופלה בשנת 1864 בסיוע ברזילאי, לופס השתמש בה בתור עילה להכריז מלחמה על אורוגוואי.
התוצאה הייתה מלחמת פרגוואי, סכסוך בן חמש שנים בו נלחמו צבאות אורוגוואי, ברזיל וארגנטינה בפרגוואי, ושפלורס ניצח לבסוף, אך רק במחיר אובדן של 95% מכוחותיו שלו.
פלורס לא נהנה מזכייתו זמן רב.
בשנת 1868 הוא נרצח באותו יום עם יריבו ברו.
שני הצדדים היו עייפים מהתוהו ובוהו.
בשנת 1870 הם הגיעו להסכמה להגדרת תחומי השפעה: הקולוראדוס ישלטו במונטווידאו ובאזור החוף, הבלאנקוס ישלטו בעורף עם אחוזותיה החקלאיות.
בנוסף שולמו לבלאנקוס חצי מיליון דולר כדי לפצותם על אובדן חלקם במונטווידאו.
אך הקאודיו המנטליות היה קשה למחוק מאורוגוואי מסוכסכים הפוליטי המשיך שהגיעה לשיאה במהפכה של רמחים (Lanzas las de Revolución) (1870-1872), ומאוחר יותר עם ההתקוממות של Aparicio Saravia, שנפצע אנושות על קרב מסולר (1904).
ב-30 ביולי 2010, נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה ונשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה חתמו על הסכמי שיתוף פעולה בהגנה, מדע, טכנולוגיה, אנרגיה, תחבורת נהר ודיג בתקווה להאיץ אינטגרציה פוליטית וכלכלית בין שני אלה מדינות שכנות.
בפברואר 2021 ערך הנשיא החדש של אורוגוואי, לואיס לאקאז'ה פו, את נסיעתו הראשונה כנשיא כדי להיפגש עם נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו.
גבול ברזיל-אורוגוואי משתרע על .
הסמיכות הגאוגרפית הקרובה של כמה ערים ברזילאיות ואורוגוואיות או מרכזים עירוניים הובילה אותם לכינוי "ערים תאומות".
ערים אלו חולקות בדרך כלל קשרים דמוגרפיים, כלכליים ופוליטיים הדוקים.
בין אורוגוואי לברזיל קיים סכסוך גבול ממושך שעסק בשטח בסביבת מסולר, אם כי זה לא פגע ביחסים דיפלומטיים וכלכליים הדוקים בין שתי המדינות.
האזור השנוי במחלוקת נקרא Rincón de Artigas, והמחלוקת נובעת מכך שהאמנה שתחמה את גבול ברזיל-אורוגוואי בשנת 1861 קבעה שהגבול באזור זה יהיה להיות נחל בשם Arroyo de la Invernada (בפורטוגזית: Arroio da Invernada), אך שתי המדינות אינן מסכימות באיזה זרם בפועל הוא הקובע.
שטח שנוי במחלוקת נוסף הוא האי הברזילאי במפגש בין נהר קואראי ונהר אורוגוואי.
ברזיל מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו וקונסוליות בארטיגאס, שואי, ריו ברנקו וריברה.
אורוגוואי מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליות כלליות בבלו הוריזונטה, פלוריאנופוליס, פורטו אלגרה, ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.
יחסי אורוגוואי–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הארגנטינאית לרפובליקה המזרחית של אורוגוואי.
בתחילה, שתי המדינות המודרניות של ארגנטינה ואורוגוואי היו חלק ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה.
בואנוס איירס הייתה אז עיר הבירה, ומזרח בנדה הייתה פרובינציה שלה שכללה את שטחי אורוגוואי המודרנית.
במהלך תקופה זו, הן בואנוס איירס והן מונטווידאו עמדו בפני שתי פלישות בריטיות לריו דה לה פלטה.
בראשונה פלשו הבריטים בהצלחה לבואנוס איירס, והובסו מאוחר יותר על ידי צבא מונטווידיאני בראשות סנטיאגו דה ליניירס.
הבריטים פלשו למונטווידאו בפעם השנייה, אך לא הצליחו לפלוש לבואנוס איירס, ובואנוס איירס דרשה את שחרור מונטווידאו בכניעה הבריטית.
פרננדו השביעי, מלך ספרד, הודח במהלך מלחמת חצי האי, והוחלף על ידי הצרפתי ז'וזף בונפרטה.
הוא לא הוכר כמלך לגיטימי, שהותיר את המלוכה הספרדית ללא שליט.
זה יצר תגובות פוליטיות בכל רחבי האימפריה הספרדית.
למרות היותו ממוצא צרפתי, ליניירס דחה את שלטונו של ז'וזף ואישר את נאמנותו למלך השבוי, אך המשנה למלך המקומי חבייר דה אליו לא סמך עליו והקים חונטה ממשלתית במונטווידאו.
מרטין דה אלסגה, בן בריתו של אליו בבואנוס איירס, ניסה לעשות זאת על ידי ארגון מרד, אך נכשל.
אליו ויתר על החונטה שלו כאשר ליניירס הוחלף על ידי משנה למלך חדש, בלטסאר אידלגו דה סיסנרוס.
עם זאת, ככל שהמצב הספרדי במלחמת חצי האי החמיר, בואנוס איירס הדיחה את סיסנרוס במהלך מהפכת מאי והקימה חונטה משלה.
זה התחיל את מלחמת העצמאות של ארגנטינה.
מונטווידאו הוכרזה אז כבירה החדשה של מלכות המשנה, והפכה למעוז מלכותי.
האוכלוסיות האחרות של מזרחי הבנדה, לעומת זאת, לא הצטרפו למונטווידאו.
בהנהגתו של חוסה חרוואסיו ארטיגס, הם הכריזו על עצמאות והטילו מצור על העיר עד לתבוסתה.
אורוגוואי קיבלה את עצמאותה לאחר מלחמת ארגנטינה–ברזיל, בעזרת בריטניה הגדולה.
במהלך מלחמת האזרחים באורוגוואי תמכה ארגנטינה במפלגה הלאומית.
שתי המדינות היו בעלות ברית במהלך מלחמת הברית המשולשת.
מאז סוף המאה ה-19, שתי המדינות חולקות מורשת אירופית דומה.
כמו כן הן חולקות קשרים כלכליים, תרבותיים ופוליטיים הדוקים מאוד זו עם זו.
יתרה מכך, מאז שנת 1960 חלה הגירה אורוגוואית משמעותית לארגנטינה, וכיום חיים בארגנטינה כ-120,000 אורוגוואים.
בסוף 1952 הביא הסכסוך על איי פוקלנד לעימות בין המדינות, בגלל מינוי קונסול של אורוגוואי באיי פוקלנד ומתן רשות למטוסים בריטיים להמריא מאורוגוואי לאיי פוקלנד.
בעקבות הודעת הבנייה של טחנת נייר בצד אורוגוואי של נהר אורוגוואי על ידי היצרן הספרדי ENCE בשנת 2003, שתי המדינות חוו מתחים דיפלומטיים המשמעותיים ביותר מאז 1952, כאשר הנשיא חואן פרון ניסה לרסן בנקאות חוץ ארגנטינאית במדינה השכנה.
גשרים מעל נהר אורוגוואי היו סגורים במשך למעלה משנה.
אף על פי שתוכניות טחנת ENCE בוטלו בשנת 2005, טחנה שנייה הוכרזה על ידי Botnia מפינלנד בשנת 2005, והמתקן נפתח בשנת 2007. סכסוך טחנת העיסה בין ארגנטינה לאורוגוואי נותר נושא למחלוקת, בייחוד לאחר דיווחים שוטפים על זיהום מים שהלך וגדל באזור שזוהה מאוחר יותר כזרימת שפכים מהעיירה גואלגואיצ'ו בפועל.
בשנת 2009 שמרה אורוגוואי על מדיניותה של סירוב זכויות נחיתה למטוסים צבאיים בריטיים בטיסותיהם לאיי פוקלנד, ובשנת 2010 סורבה לאונייה הבריטית HMS גלוסטר כניסה לנמל מונטווידאו.
שתי המפלגות הגדולות של אורוגוואי לפני 2002 מפלגת קולורדו והמפלגה הלאומית, שני הצדדים נקראים על שמות המפלגות הארגנטיניות המסורתיות, Unitarians והפדרלים שבתורם ירשו את האיגודים של חוסה ארטיגאס.
מלחמת האזרחים בארגנטינה החלה לאחר מלחמת האזרחים באורוגוואי בשנת 1838, כאשר נשיא אורוגוואי פרוקטואוסו ריברה ירש את נשיא אורוגוואי מנואל אוריבה שגלה בבואנוס איירס.
הגבולות בין ארגנטינה לאורוגוואי נקבעו לראשונה באמנת השלום בשנת 1827.
בתקופה שבין אמנת השלום לבין אמנת הגבולות משנת 1973, שקבעה את מרבית הגבולות העכשוויים בין שתי המדינות; הגבול האורוגוואי-ארגנטינאי הוקם אי שם לאורך נהר אורוגוואי.
על פי דוקטרינת סבז'וס, שהוגדרה על ידי שר החוץ הארגנטינאי אסטניסלאו סברו סבז'וס, לאורוגוואי לא תהיה כל תחום שיפוט על נהר ריו דה לה פלטה, אשר אמורה להיות לגביו בלעדיות של ארגנטינה.
בתקופת נשיאותו של חוסה פיגרואה אלקורטה בארגנטינה התרחשו שלוש תקריות מרכזיות:
דיג ארגנטינאי ברמה תעשייתית בגבול אורוגוואי.
ספינה טרופה של חיל הים הארגנטינאי Constitución ליד מחוז קולוניה.
תרגילי מלחמה של צבא ארגנטינה ליד חוף אורוגוואי.
באמנה שנקבעה ב-18 ביוני 1988, נקבע הגבול היבש היחיד בין ארגנטינה לאורוגוואי באי הקטן איסלה מרטין גרסיה שנמצא בריו דה לה פלטה.
בימי נשיאותו של חורחה באז'ה איבנייס באורוגוואי, קרתה תקרית דיפלומטית ניכרת בשנת 2002 כאשר שודרה פרשנות בטלוויזיה האורוגוואית של באז'ה שטען כי "הארגנטינאים כולם גנבים".
האירוע נפתר לאחר שבוע שבו באז'ה התנצל בפומבי בטלוויזיה הארגנטינאית.
פרשנות מסוננת נוספת של נשיא אורוגוואי, חוסה מוחיקה, שודרה במהלך פגישה בה אמר כי "עם הטורקי היינו טובים יותר אבל עם הגברת הזקנה הזו אין שום עסקה", התייחס לשליטים הארגנטינאים קרלוס מנם וכריסטינה פרננדס דה קירשנר.
במהלך נאום, כריסטינה קירשנר הצהירה כי "חוסה חרוואסיו ארטיגס רצה להיות ארגנטינאי ולא נתנו לו", הצהרה זו הדהדה באורוגוואי זמן מה.
שתי המדינות היו חברות מייסדות של מרקוסור.
שתי המדינות חברות מלאות בקבוצת 77, בקבוצת ריו, באיגוד האינטגרציה של אמריקה הלטינית, באיגוד האקדמיות לשפה ספרדית, בארגון מדינות אמריקה, בארגון המדינות האיברו-אמריקניות, באיחוד אומות דרום אמריקה ובקבוצת קיירנס.
ארגנטינה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו ו-4 קונסוליות בקולוניה דל סקרמנטו, פראי בנטוס, וסלטו.
אורוגוואי מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס, 2 קונסוליות כלליות בקורדובה ורוסאריו, 3 קונסוליות בקולון, קונקורדיה וגואלגואיצ'ו ו-2 קונסוליות כבוד במנדוסה ונאוקן.
יחסי אורוגוואי–אירלנד הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לאירלנד.
אירים רבים נדדו לאורוגוואי החל מתחילת המאה ה-18, ובמיוחד במהלך המאה ה-19 והגיעו גם לארגנטינה השכנה.
בשנת 1762, הקפטן האירי ג'ון מקנמרה הוביל כוח בריטי לכבוש את קולוניה דל סקרמנטו, בעבר מעוז פורטוגלי או ספרדי.
הניסיון נכשל, אך בפברואר 1807 כבש בריגדיר סמואל אוכמוטי את מונטווידאו עם כוח בריטי ואירי ושלט בעיר במשך שבעה חודשים, במהלכם הגיעו לעיר המוני סוחרים מבריטניה ואירלנד מה שתרם להתהוות זהות תרבותית.
החייל האירי פיטר קמפבל (1780-c1832) מרגימנט הרגלים ה-71 נשאר על נהר הפלטה ובהמשך ייסד את הצי האורוגוואי, והפך לסגן מושל מחוז קוריינטס.
לכ-120,000 אורוגוואים יש מקורות אירים.
אורוגוואי מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה.
אירלנד מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות בבואנוס איירס, ארגנטינה.
יחסי אורוגוואי–קוסטה ריקה הם יחסי החוץ בין קוסטה ריקה לאורוגוואי.
מבחינה היסטורית שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, איגוד האקדמיות ללשון ספרדית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, בקבוצת קיירנס, וב-G77.
קוסטה ריקה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי מחזיקה בקוסטה ריקה שגרירות בסן חוסה, המוסמכת במקביל לבליז וגיאנה.
יחסי אורוגוואי–בוליביה הם יחסי החוץ בין בוליביה לאורוגוואי.
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית (בנדה המזרחית ופרו העליונה) עד תחילת המאה ה-19. שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, ALADI, איגוד האקדמיות ללשון הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, איגוד האומות הדרום אמריקאיות, קבוצת קיירנס ו-G77.
בשנת 2013 חתמו שתי המדינות על הסכם של סיוע טכני הדדי.
בדצמבר 2014 חברת התעופה הבוליביאנית אמסונאס החלה לקיים טיסות בין מונטווידאו לסנטה קרוס דה לה סיירה, מה שמאפשר גידול בציפיות בנוכחותם של תיירים בוליביאנים באורוגוואי.
קיימים גם הסדרים שנועדו לקדם תיירות חברתית.
בוליביה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי מחזיקה בבוליביה שגרירות בלה פאס ו-2 קונסוליות בסנטה קרוס דה לה סיירה וקוצ'במבה.
יחסי אורוגוואי–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקה המזרחית של אורוגוואי לרפובליקה השלווה של סן מרינו.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 בספטמבר 1999. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
סן מרינו מחזיקה באורוגוואי קונסוליית כבוד במונטווידאו.
אורוגוואי מיוצגת בסן מרינו באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יחסי אורוגוואי–אנדורה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לנסיכות אנדורה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 בנובמבר 1996; לאחר שאנדורה אימצה חוקה חדשה שהקימה את המדינה כדמוקרטיה פרלמנטרית.
בנובמבר 2006, נשיא אנדורה, אלברט פינטאט, ביקר באורוגוואי להשתתף בפסגה XVI האיברו-אמריקאית במונטווידאו.
בהיותו באורוגוואי, נפגש הנשיא פינטאט עם נשיא אורוגוואי טאבארה ואסקס.
אורוגוואי מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד.
אנדורה אינה מיוצגת באורוגוואי לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי אורוגוואי–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ אורוגוואי וקוריאה הצפונית.
בין שתי המדינות לא מתקיימים כלל יחסים דיפלומטיים, ובנובמבר 2016 הצהיר שר החוץ של אורוגוואי רודולפו נין נובואה, במהלך ביקורו בקוריאה הדרומית, כי לא יחול שום שינוי ביחסה של אורוגוואי לקוריאה הצפונית כל עוד פיונגיאנג תמשיך לעמוד בשאיפות הגרעין שלה.
יחסי אורוגוואי–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לממלכת נורווגיה.
אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של בולגריה ב-21 במאי 1958. כיום חיים באורוגוואי בין 1,000–2,000 אנשים ממוצא בולגרי.
שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
בולגריה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
אורוגוואי מיוצגת בבולגריה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסופיה.
יחסי אורוגוואי–איחוד האמירויות הערביות הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות ואורוגוואי.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 באפריל 1980. בפברואר 2022 הגיעה משלחת דיפלומטית מאורוגוואי לאיחוד האמירויות הערביות.
כחלק מהמשלחת של אורוגוואי לדובאי, התקיים פורום עסקי בהשתתפות הנשיא לואיס לאקאז'ה פו והפגישה "איחוד האמירויות הערביות ואורוגוואי: שערים בין המזרח התיכון לאמריקה הלטינית", נערכה עם מצגות של שר הכלכלה והאוצר.
בשנת 2020, איחוד האמירויות הערביות ייצאו בשווי 17.6 מיליון דולר לאורוגוואי.
המוצרים העיקריים שיוצאו מאיחוד האמירויות הערביות לאורוגוואי היו נפט מזוקק (4.03 מיליון דולר), דשנים חנקניים (1.7 מיליון דולר), ומוצרי אתרעה (1.45 מיליון דולר).
במהלך 24 השנים האחרונות גדל הייצוא של איחוד האמירויות הערביות לאורוגוואי בשיעור שנתי של 30.6%, מ-29.3 אלף דולר ב-1996 ל-17.6 מיליון דולר ב-2020.
באותה שנה, אורוגוואי ייצאה בשווי 13.4 מיליון דולר לאיחוד האמירויות הערביות.
המוצרים העיקריים שיוצאו מאורוגוואי לאיחוד האמירויות הערביות היו בקר (5.28 מיליון דולר), חמאה (1.65 מיליון דולר), ובשר כבשים ועיזים (1.07 מיליון דולר).
במהלך 25 השנים האחרונות גדל הייצוא של אורוגוואי לאיחוד האמירויות הערביות בשיעור שנתי של 9.67%, מ-1.47 מיליון דולר ב-1995 ל-13.4 מיליון דולר ב-2020.
אורוגוואי מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
יחסי אורוגוואי–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לערב הסעודית.
במהלך מגפת הקורונה באורוגוואי התחייבה ערב הסעודית, לצד ישראל, לסייע לממשלת אורוגוואי להילחם במגפת הקורונה.
בספטמבר 2022 ועדת הידידות הפרלמנטרית הסעודית-אורוגוואית נפגשה בריאד.
הפגישה נערכה בראשות חבר מועצת השורא ויו"ר הוועדה ד"ר איברהים בן מחמוד אל-נחס יחד עם שגריר אורוגוואי לממלכת ערב הסעודית נלסון ימיל צ'בן.
במהלך הפגישה הם דנו במספר נושאים בעלי אינטרס משותף בין שתי המדינות כדי לתרום לחיזוק היחסים הבילטרליים ביניהן בתחומים שונים, במיוחד היחסים הפרלמנטריים בין מועצת השורא לפרלמנט האורוגוואי.
אורוגוואי מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד .
ערב הסעודית מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו .
יחסי אורוגוואי–איסלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לאיסלנד.
איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם אורוגוואי ב-18 ביוני 1991.
אורוגוואי מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, הממלכה המאוחדת, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד ברייקיאוויק.
איסלנד מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
יחסי אורוגוואי–אזרבייג'ן הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן ואורוגוואי.
בשנת 1991, אזרבייג'ן קיבלה את עצמאותה לאחר פירוק ברית המועצות.
ב-12 בינואר 1995, אזרבייג'ן ואורוגוואי כוננו יחסים דיפלומטיים.
בספטמבר 2011, משלחת מאורוגוואי ביקרה באזרבייג'ן כדי לחגוג את יום השנה ה-20 לעצמאות אזרבייג'ן.
ביולי 2012 ערך שר החוץ האזרי אלמר ממדיארוב ביקור רשמי באורוגוואי ונפגש עם הנשיא חוסה מוחיקה.
בנובמבר 2012, התרחש משבר דיפלומטי בין שתי המדינות כאשר משלחת פרלמנטרית אורוגוואית בביקור בארמניה חצתה את הגבול לשטח המוחזק הארמני של נגורנו קרבאך בתוך אזרבייג'ן.
מחשש שאורוגוואי תכיר בנגורנו קרבאך כחלק מארמניה; אזרבייג'ן פתחה בתלונה רשמית נגד אורוגוואי בהאשימה את המשלחת הפרלמנטרית במעבר לא חוקי לאזרבייג'ן ובסכנה של הסכם שלום עתידי.
ממשלת אורוגוואי מעולם לא הכירה באופן רשמי בשטח שבידי ארמניה כחלק אינטגרלי מארמניה.
בינואר 2013, נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב קיבל משלחת רשמית מאורוגוואי במטרה לשפר את היחסים בין שתי המדינות.
בשנת 2016 הביעה ממשלת אורוגוואי את חששותיה מהסלמה של האלימות בנגורנו קרבאך.
במאי 2013, נשיא אורוגוואי לואיס אלברטו לאקאז'ה ביקר באזרבייג'ן כדי להשתתף בפורום דרום הקווקז שנערך הבאקו.
הנשיא לאקאז'ה התקבל על ידי הנשיא אילהם אלייב.
בשנת 2014, אזרבייג'ן פתחה משרד דיפלומטי במונטווידאו.
במאי 2019 ערך שר החוץ של אורוגוואי, רודולפו נין נובאה, ביקור באזרבייג'ן, לרגל הפורום העולמי החמישי לדיאלוג בין-תרבותי.
שם הוא נפגש עם הנשיא אילהם אלייב; עם שר החוץ, אלמר ממדיארוב; עם שר הכלכלה, שאהין מוסטפאייב; ועם שר החקלאות, אינעם קרימוב.
במאי 2022 ביקר סגן שר החוץ אלנור מג'מדוב באורוגוואי.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם לשיתוף פעולה בין משרדי החוץ של שתי המדינות (2007); הסכם על ביטול דרישות אשרה לבעלי דרכון רשמי ודיפלומטי (2013); הסכם על שיתוף פעולה עם מכס (2016) והסכם על שיתוף פעולה תרבותי (2017).
בשנת 2016, הסחר בין אזרבייג'ן ואורוגוואי הסתכם ב-7.6 מיליון דולר.
מוצרי הסחר העיקריים של אורוגוואי לאזרבייג'ן הם בקר ותרופות.
אזרבייג'ן אינה מייצאת מוצרים לאורוגוואי.
אזרבייג'ן מחזיקה באורוגוואי משרד דיפלומטי במונטווידאו.
אורוגוואי מיוצגת באזרבייג'ן באמצעות שגרירותה בטהראן, איראן.
יחסי אורוגוואי–ג'מייקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אורוגוואי לבין ג'מייקה.
היחסים בין המדינות כוננו ב-23 במאי 1985. ביוני 2016 חתמו ג'מייקה ואורוגוואי על האמנה הרב-צדדית בדבר סיוע מינהלי הדדי בענייני מס וברזיל הפקידה את מסמך אשרור האמנה לרגל השקת התוכנית האזורית של אמריקה הלטינית והקריביים של ה-OECD וישיבת מועצת השרים של ה-OECD.
ג'מייקה ואורוגוואי הפכו לתחומי השיפוט ה-95 וה-96 שהצטרפו לאמנה.
אורוגוואי מיוצגת בג'מייקה באמצעות שגרירותה בהוואנה, קובה.
ג'מייקה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בקראקס, ונצואלה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במונטווידאו.
יחסי אורוגוואי–בליז הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לבליז.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 בספטמבר 1987. שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה והאו"ם.
בליז מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה במנגואה, ניקרגואה.
אורוגוואי אינה מיוצגת בבליז לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי אורוגוואי–גואטמלה הם היחסים הדיפלומטיים בין גואטמלה ואורוגוואי.
שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, G77, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והאו"ם.
הן גואטמלה והן אורוגוואי חולקות היסטוריה משותפת בעובדה ששתי המדינות היו פעם חלק מהאימפריה הספרדית.
במהלך התקופה הקולוניאלית הספרדית, גואטמלה נשלטה ממלכות המשנה של ספרד החדשה במקסיקו סיטי בעוד אורוגוואי הייתה אז חלק ממלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ונוהלה מבואנוס איירס.
בשנת 1828, אורוגוואי קיבלה את עצמאותה לאחר המלחמה הסיספלטית.
בשנת 1841, גואטמלה קיבלה את עצמאותה לאחר פירוק הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
במרץ 1907, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות התקיימו בעיקר בפורומים רב-צדדיים.
בנובמבר 2006, סגן נשיא גואטמלה אדוארדו סטיין השתתף בפסגה האיברו-אמריקאית ה-16 במונטווידאו.
בנובמבר 2018 ביקרה סגנית נשיא אורוגוואי, לוסיה טופולנסקי באנטיגואה גואטמלה כדי להשתתף בפסגה האיברו-אמריקאית ה-26.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים כגון הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכני (1987); הסכם תרבות (1987); הסכם על שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי (1987); מזכר הבנות בנושא התייעצויות פוליטיות (2007); הסכם לחילופי מידע לגבי עיצוב ויישום מדיניות סמים (2013); הסכם בשיתוף פעולה אקדמי (2013); והסכם על סחר והשקעות (2019).
גואטמלה מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי מחזיקה בגואטמלה שגרירות בגואטמלה סיטי.
יחסי אורוגוואי–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין מדינת ישראל.
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים מלאים מאז ימיה הראשונים של מדינת ישראל, כשאורוגוואי הייתה מבין המדינות הראשונות בעולם שהכירו בה, ולראשונה באמריקה הלטינית.
לישראל יש שגרירות במונטווידאו, ולאורוגוואי יש שגרירות בהרצליה, ושתי קונסוליות כבוד בחיפה ובאשדוד.
בין השנים 1954–1980, החזיקה אורוגוואי בשגרירותה הרשמית בישראל בבירה ירושלים.
בשנת 2016 העבירה שגרירות ישראל במונטווידאו אספקת סיוע לנפגעי שיטפונות באורוגוואי, בהם נעקרו יותר מ-13,000 בני אדם מביתם.
הקהילה היהודית באורוגוואי נוסדה במונטווידאו במאה ה-16, עם הגעתם של יהודים אנוסים מספרד, וצמחה משמעותית בראשית המאה ה-20 בעקבות גלי הגירה ממרכז אירופה.
התנועה הציונית באורוגוואי החלה לפעול בשנת 1911, כאשר נוסדה אגודת דורשי ציון, שהייתה הרחבה לפדרציה הארגנטינאית הציונית.
התנועה הציונית באורוגוואי כללה את פועלי ציון, הציונים הכלליים, תנועת המזרחי וויצו.
ב-1945 נוסדה המועצה הציונית המרכזית, וב-1960 נוסדה הפדרציה הטריטוריאלית הציונית המאוחדת אשר שינתה את שמה ב-1963 להסתדרות הציונית של אורוגוואי.
עם הקמת מדינת ישראל, הייתה אורוגוואי למדינה הריבונית הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה במדינת ישראל, ובאוגוסט 1949 הגיש קונסול אורוגוואי בתל אביב כתב האמנה לשר החוץ משה שרת.
ב־1949 הייתה אורוגוואי למדינה הדרום־אמריקאית הראשונה שאירחה נציגות דיפלומטית ישראלית, עם הקמתה של צירות ישראל במונטיווידאו בשנת 1949, שבראשה עמד יעקב צור.
אל הצור התלווה גם יצחק נבון, שבשנים 1949–1950 כיהן כמזכיר שני בצירות הישראלית.
כחלק מתפקידו אסף מידע אודות פושעי מלחמה ומשתפי פעולה נאצים שברחו לדרום אמריקה, ולמד על האוכלוסייה הערבית באזור ועל יחסה כלפי ישראל והיהודים.
כשסגל הצירות הגיע למונטווידאו, אלפים מיהודי העיר המתינו להם בנמל וקיבלו את פניהם בהתרגשות.
בשנת 1958 העלתה ישראל את ייצוגה באורוגוואי למעמד של שגרירות, בעוד אורוגוואי העלתה את ייצוגה של ישראל לדרג שגרירות ב-1961.
בחודש יוני 1966 ביקר נשיא מדינת ישראל זלמן שזר בבירה מונטווידאו כחלק ממסעו הרשמי ביבשת דרום אמריקה.
בין היתר היה אורחה של מועצת הממשלה של אורוגוואי, בית הנבחרים והסנאט המקומי.
בעת ביקורו בשני בתי הקונגרס של אורוגוואי התקבל במשמר כבוד ובנגינת המנוני המדינות.
הנשיא שזר נשא נאום בעברית בפני חברי הפרלמנט, כאשר מן הנאום נעדרו בצורה הפגנתית חברי הפרלמנט הקומוניסטיים וזאת בשל היחסים המתוחים בזמנו בין מדינת ישראל לברית המועצות ויחסי הידידות בין מדינת ישראל לארצות הברית.
בראשית דבריו אמר כי הוא נושא עמו ברכה לבבית מן הכנסת המהווה ביטוי לרצון העם בבחירות חופשיות.
בהמשך דבריו אמר כי "אנו עדים להגשמת עקרון עתיק היומין כי אין שום מדינה הרשאית לשלוט ברעותה, וכי בני האדם שווים ללא הבדלי צבע, דת, גזע או השקפת עולמם".
לבסוף חתם את נאומו באומרו "הידידות השוררת בין אורוגוואי ובין ישראל יכולה לשמש מופת ודוגמה ומקור של השראה למדינות חלשות וחזקות בכל העולם".
במסגרת הביקור נכח הנשיא בחתימת הסכם שיתוף פעולה בין ישראל לאורוגוואי שמטרתו פיתוח האנרגיה הגרעינית לצורכי שלום, אשר "מסמיך את הוועדות לאנרגיה אטומית של שתי המדינות לעבד תוכנית לחילופי אינפורמציה ונתונים טכניים ולארגן מלגות למדענים וסטודנטים".
את הסכם חתמו שגריר ישראל במונטווידאו חגי דיקן ושר החוץ האורוגוואי לואיס וידל סאגליו.
לרגל ביקורו של הנשיא, הנפיק מנהל הדואר הלאומי של אורוגוואי בול מיוחד בדמותו של הנשיא שזר.
אלבום הבולים מהמהדורה המיוחדת הוגש לנשיא שזר בעת סעודתו עם נשיא אורוגוואי ד"ר אלברטו הבר, הבול שהופץ בתפוצה של כ-100,000 יחידות נמכר במהרה כך שנאלצו להפיץ הוצאה נוספת של 100,000 בולים הנושאים את דמותו של שזר.
במהלך ביקורו נכח עם רעייתו רחל בקונצרט של התזמורת הסימפונית של אורוגוואי, בבית הספר היהודי בעיר ובפגישות פרטיות עם ראשי הקהילה היהודית בעיר.
במסגרת ביקוריו בדרום אמריקה עצר בשנית הנשיא שזר באורוגוואי לאחר ביקורו בצ'ילה בחודש יולי 1966, אך הפעם לא במסגרת ביקור רשמי אלא עצירה זמנית בעיר הקייט פונטה דל אסטה שלחופי האוקיינוס האטלנטי.
משם המשיך במסעו ברחבי היבשת לברזיל.
במאי 1986 ביקר נשיא אורוגוואי חוליו מריה סנגינטי בישראל ובכך, היה סנגינטי לנשיא אורוגוואי הראשון שביקר בישראל.
בעת ביקורו פרסמו אורוגוואי וישראל הצהרה משותפת.
אורוגוואי שמרה היסטורית על עמדה חיובית כלפי מדינת ישראל, והקהילה היהודית במדינה היא מהגדולות באמריקה הלטינית ביחס לגודל האוכלוסייה.
עם זאת, בשנת 2011, ממשלתו של הנשיא דאז חוסה מוחיקה, בעל נטייה שמאלית, הכירה במדינת פלסטין, והוקמו יחסים דיפלומטיים דו-צדדיים בין המדינות.
בספטמבר 2020, אורוגוואי הדיחה דיפלומט בכיר לאחר שהמדינה הצביעה במועצה הכלכלית והחברתית של האומות המאוחדות בעד החלטה שקבעה כי ישראל מעורבת ב"הפרות שיטתיות" של זכויות העם הפלסטיני, במיוחד נשים וילדות.
שר החוץ דאז הצהיר כי ההצבעה הייתה "טעות נסיבתית" והדגיש כי מדיניות החוץ של אורוגוואי תמשיך להתבסס על "עמדה היסטורית של תמיכה בזכויותיה של ישראל".
במאי 2021 אורוגוואי הייתה אחת מ-9 המדינות במועצת זכויות האדם של האו"ם שהתנגדו לפתיחת חקירה נגד ישראל בעקבות מבצע שומר החומות.
באוגוסט 2023, בעקבות ביקורו של שר החוץ הישראלי אלי כהן במונטווידאו, הודיע לואיס לאקאז'ה פו כי המדינה תפתח משרד דיפלומטי בירושלים, במטרה לקדם שיתוף פעולה בתחומי החדשנות והמחקר.
למרות קריאות מצד המדווחת המיוחדת של האו"ם לשטחים הפלסטיניים, פרנצ'סקה אלבנזה, לבחון מחדש את ההחלטה, המשרד נחנך בדצמבר 2024 במסגרת הסכם בין הסוכנות הלאומית למחקר וחדשנות של אורוגוואי לבין האוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר פרוץ המלחמה בין ישראל לרצועת עזה באוקטובר 2023, גינתה ממשלת אורוגוואי את התקפות חמאס וקראה ל"הפסקה מיידית של האלימות נגד העם הישראלי".
מספר בכירים, כולל סגנית הנשיא ביאטריס ארחימון, השתתפו בהפגנות ציבוריות לתמיכה בישראל.
ב-10 במאי 2024, הצביעה אורוגוואי בעד קבלתה של פלסטין כחברה מלאה באומות המאוחדות, בהתאם לעמדתה ההיסטורית התומכת בפתרון שתי המדינות.
באורוגוואי פועלות כ-110 חברות ישראליות המייצאות למדינה.
ישראל מייצאת לאורוגוואי בעיקר כימיקלים וזיקוקי נפט, מוצרי גומי ופלסטיק.
בשנת 2020 עמד שיעור הייצוא של ישראל לאורוגוואי על 13.6 מיליון דולר, ואילו הייבוא, בעיקר בשר בקר ושמן סויה, עמד על 62 מיליון.
בשנת 1998 חתם נשיא אורוגוואי סנגינטי על שלושה חוזים לשיתוף פעולה עם ישראל, בנושאי ביטחון סוציאלי, השקעות וטיפול רפואי וטרינרי.
בשנת 2004 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין מכון היצוא הישראלי לאורוגוואי.
ולפיו יהיו חילופי משלחות וקיום תערוכות בין המדינות, יינתן עידוד לאנשי עסקים ולמשקיעים להשקיע באורוגוואי ובישראל וכן יוגבר שיתוף הפעולה בין החברות משתי המדינות.
באוגוסט 2008 ערך נשיא אורוגוואי טאבארה ואסקס ביקור רשמי בישראל.
במהלך ביקורו בארץ חתמו שתי האומות על הסכם לקידום מחקר ופיתוח תעשייתי.
בשנת 2010 חתמה ישראל על הסכם סחר חופשי עם מרקוסור, גוש מסחרי אזורי בדרום אמריקה הכולל את אורוגוואי.
יחסי אורוגוואי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הצרפתית.
לאורוגוואי ישנה שגרירות בפריז ולצרפת קיימת שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי הפכה למדינה עצמאית במהלך מלחמת חצי האי, סכסוך בין צרפת לספרד.
אורוגוואי הייתה שטח ספרדי תחת מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, וכך במלחמה עם צרפת.
המלחמה לא עזבה את אירופה ומלכות המשנה לא הותקפה ישירות על ידי הכוחות הצרפתיים.
ההתקפה הצרפתית בספרד הייתה בעקיפין סימן לאורוגוואים להתחיל להילחם בעצמאותם.
צרפת הכירה באורוגוואי כמדינה ב-1830.
נוכחות הצרפתים באורוגוואי הייתה תמיד דומיננטית ומשפיעה.
במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19, אורוגוואי קיבלה את רוב הצרפתים שהיגרו מדרום אמריקה.
קהילת הצרפתים באורוגוואי היוותה אז השנייה בגודלה בעולם החדש לאחר הקהילה בארצות הברית והקהילה הגדולה ביותר באמריקה הדרומית.
בתרבות האורוגוואית ישנה השפעה צרפתית חזקה.
רוב שיטות החינוך של אורוגוואי מגן ועד אקדמיה מבוססות על החינוך הצרפתי.
השגריר הצרפתי במונטווידאו הוא ז'אן לה אל פה פוטון.
יחסי אורוגוואי–ניקרגואה הם היחסים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין רפובליקת ניקרגואה.
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, איחוד האקדמיות של השפה הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, האיחוד האיברו-אמריקאי והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.
שתי המדינות חתמו על הסכם שיתוף פעולה בנושא תיירות.
במסגרת ההסכם כל מדינה התחייבה למשוך תיירים לשנייה במגוון דרכים, בין אם הצגת פרסומות ברשת האינטרנט ובין אם כנסים והרצאות ממשלתיות על המדינה השנייה.
הסחר בין שתי המדינות הוא מזערי יחסית אבל נחשב ליציב ולא עולה ויורד באופן קיצוני.
יחסי אורוגוואי–הונדורס הם יחסי החוץ בין רפובליקת הונדורס לבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי.
מבחינה היסטורית, שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד תחילת המאה ה-19. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בקבוצת ריו, האיחוד הלטיני, איחוד האקדמיות לשפה הספרדית, ארגון מדינות אמריקה, בארגון האיברו אמריקאי ובקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.
היחסים בין שתי המדינות הושעו בעקבות ההפיכה בהונדורס בשנת 2009 (אשר אורוגוואי גינתה), אבל בסופו של דבר הם כוננו מחדש בשנת 2011 עם חזרתו של מנואל סלאיה להונדורס וסיום הגלייתו.נשיא הונדורס פורפיריו לובו סוסה ביקר באורוגוואי לצורכי עבודה.
הנשיא הוזמן לפסגת המרקוסור על ידי נשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה.
הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות הוא קטן יחסית לאזור ועמד על 1.5 מיליון דולר ב-2015 אך נחשב ליציב ולא נד לרוב תנודות גבוהות במהלך השנים.
הייצוא העיקרי מהונדורס לאורוגוואי הוא אזבסט בעוד שאורוגוואי מייצאת להונדורס תרופות ואורז.
הונדורס מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במונטווידאו.
אורוגוואי מיוצגת בהונדורס באמצעות שגרירותה בגואטמלה סיטי, גואטמלה, ובנוסף מחזיקה שתי קונסוליות בטגוסיגלפה ובסן פדרו סולה.
בין המדינות הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי והונגריה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בתקופה בה הונגריה הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1870. הונגריה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות הונגריה בבואנוס איירס, ארגנטינה, לשגריר יש קו חם לאורוגוואי.
קיימת גם קונסוליית כבוד הונגרית במונטווידאו עיר הבירה של אורוגוואי.
אורוגוואי מיוצגת בהונגריה באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בווינה, אוסטריה, השגרירות בעלת קו חם להונגריה.
קיימת גם שגרירות אורוגוואית בעיר מישקולץ שבהונגריה.
לאורו-הונגרים יש תרבות וחברה משלהם והם חיים בקהילה.
התאחדות האורוגוואים הונגרים נוסדה ב-1936. ישנם חברים יהודים בקהילה והם היגרו לאורוגוואי במחצית הראשונה של המאה ה-20. יש להם גם קהילה משלהם שמנתה 75 איש נכון ל-2007. הקהילה הזו קיימת משנת 1932
שתי המדינות חתמו על אמנה למניעת כפל מס בשנת 1988.
יחסי אורוגוואי–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1928. יוון מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה.
אורוגוואי מיוצגת ביוון באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה.
הסכם על ביטול הדדי של אשרות דיפלומטיות (1994, כניסתו לתוקף - 1997).
יחסי אורוגוואי–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין יפן.
שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1921, במלחמת העולם השנייה היחסים נותקו, אך כוננו מחדש בשנת 1952.
שתי המדינות חברות מלאות בארגונים: האומות המאוחדות, ארגון הסחר העולמי ואונסק"ו.
בשנת 2001, הנסיכה סאיאקו ביקרה בביקור רשמי במונטווידאו, במהלכו חנכה גן יפני.
במהלך חודש ספטמבר 2008, טקאדמו, נסיכת יפן, ביקרה באורוגוואי והשתתפה בטקס ה-100 שנים להגירה היפנית לאורוגוואי.
יפן מיוצגת באורוגוואי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה.
אורוגוואי מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יחסי אורוגוואי–גרמניה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
בשנת 1935, אורוגוואי הציעה לקלוט יהודים מגרמניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אורוגוואי הייתה אויבת של גרמניה הנאצית.
בשנת 1940, גרמניה הנאצית איימה לנתק את יחסיה עם אורוגוואי ובשנת 1942, אורוגוואי ניתקה את יחסיה עם גרמניה הנאצית.
לאחר מלחמת העולם השנייה, אורוגוואי כוננה יחסים עם גרמניה המערבית וגרמניה המזרחית.
באוקטובר 2011, נשיא אורוגוואי חוסה מוחיקה ביקור רשמי בגרמניה.
הייצוא מאורוגוואי לגרמניה עמד בשנת 2009, על כ-205 מיליון אירו, ואלו הייצוא מגרמניה לאורוגוואי עמד באותה שנה על כ-133 מיליון אירו.
לאורוגוואי יש שגרירות בברלין, קונסוליה כללית בהמבורג ו-6 קונסוליות כבוד נוספות בגרמניה.
לעומת זאת, גרמניה מחזיקה בשגרירות במונטווידאו.
יחסי אורוגוואי–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בארגונים: האומות המאוחדות, האיחוד הלטיני וארגון המדינות האיברו-אמריקאי.
עוד מאז התקופה הקולוניאלית מחזיקה פורטוגל אינטרסים באזור ריו דה לה פלאטה, מערכת היחסים שלה עם "בנדה אוריינטל" (הכינוי הפורטוגלי לחבל הארץ אורוגוואי) החלה בשנת 1680, כאשר הוקמה שם מושבה פורטוגלית - קולוניה דל סקרמנטו.
במשך שנים אחדות היה האזור חלק (דה פקטו) מהאימפריה הפורטוגזית, הוא היה חלק מפרובינציית ציספלאטין.
פורטוגל ואורוגוואי נהפכו (לדברי ממשלת אורוגוואי) ל"שותפות סחר חשובות", ובהחלט הסחר בין שתי המדינות מתפתח באופן תמידי.
לשם פיתוח הסחר הוקמה לשכת סחר בין שתי המדינות במונטווידאו.
בשנת 2009 חתמו שתי המדינות על הסכם חילופי מידע בנושא מס, ההסכם כלל בתוכו אמנה למניעת כפל מס.
פורטוגל מיוצגת באורוגוואי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה.
אורוגוואי מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה.
אורוגוואי מיוצגת בפורטוגל גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורטו.
יחסי אורוגוואי–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין פדרציית מלזיה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-1989. אורוגוואי פתחה את שגרירותה ב-1991, אך שגרירות זו נסגרה לאחר מספר שנים.
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר דו-צדדי.
בשנת 2007, ביקר סן שר המסחר והתעשייה הבינלאומי של מלזיה באורוגוואי.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאורוגוואי הגיעה לסך 41 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר רדיו, שמן דקלים, גומי ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי למלזיה הגיעה לסך 24.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חלב, חלב מרוכז, גבינה, צמר, סויה ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאורוגוואי הגיעה לסך 29.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בגדי גומי, שמן דקלים, מיקרופונים, אוזניות, טלפונים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי למלזיה הגיעה לסך 26.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר סויה, תירס, דגים, גבינה ועוד.
אורוגוואי מיוצגת במלזיה על ידי שגרירות וקונסוליה כללית בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
מלזיה אינה מיוצגת באורוגוואי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת של מלזיה באורוגוואי נמצאת בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
יחסי אורוגוואי–ונצואלה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לוונצואלה הגיעה לסך 49.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה תרופות, גלגלי גומי, אורז ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונצואלה לאורוגוואי הגיעה לסך 3.71 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר דשנים(92%).
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לנוצואלה הגיעה לסך 207 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חלב, גבינה, אורז, חמאה, תרופות, גלגלי גומי ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מוונצואלה לאורוגוואי הגיעה לסך 112 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר דשנים(96%).
ונצואלה מיוצגת באורוגוואי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת אורוגוואי.
אורוגוואי מיוצגת בוונצואלה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקראקס, בירת ונצואלה.
יחסי אורוגוואי–וייטנאם הם יחסי החוץ הדו-צדדיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם.
שתי המדינות חברות בארגון G77.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לווייטנאם הגיעה לסך 42.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דגי פילה, מי גבינה, גבינה, חלב, בשר סוס, עוף, איברים של בע"ח, עץ מנוסר, חיטה, סויה, דם של בע"ח, תרופות ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מווייטנאם לאורוגוואי הגיעה לסך 55.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ציוד לשידור, נעלי עור, נעלי גומי, סרטנים, טרקטורים, אופנועים, גלגלי גומי, גומי, מוצרי פלסטיק ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לווייטנאם הגיעה לסך 62.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מי גבינה, חיטה, סויה, גרוטאות ברזל, חלב, גבינה, עץ מנוסר ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מווייטנאם לאורוגוואי הגיעה לסך 46.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ציוד לשידור, מחשבים, שנאים, טרקטורים, אופניים, מכסי פלסטיק, נעלי גומי, גלגלי גומי, נעלי עור, אגוזים, אורז, דגי פילה, זרעי תבלינים ועוד.
אורוגוואי מיוצגת בווייטנאם על ידי קונסוליה כללית בהו צ'י מין סיטי ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה בהאנוי, בירת המדינה.
ווייטנאם אינה מיוצגת באורוגוואי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את ווייטנאם נמצאת בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.