tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תרבות: תנועות נוער בני עקיבא, מועדון נוער, מגרש ספורט, ספרייה, חוגים לילדים, מועדון פיס.
דת: 6 בתי כנסת, מקווה, שיעור יומי.
רפואה: מרפאת "מכבי" שנפתחה בסוף 2017
עץ בינארי הוא עץ, שבו לכל קודקוד יש לכל היותר שני בנים, ולכל קודקוד, פרט לקודקוד מסוים הנקרא שורש, אב יחיד.
אבות ובנים מוגדרים בעץ כזה לפי הקשתות: a הוא אב של b, ו- b הוא בן של a, בדיוק כאשר יש קשת מ- a ל-b, ומרחקו של a מהשורש קטן ממרחקו של b מהשורש.
עץ בינארי הוא עץ ריק (ללא צמתים), או עץ המורכב משורש ושני תתי-עצים בינאריים, ימני ושמאלי.
לעצים בינאריים שימושים שונים, שהבולטים שבהם הם עץ חיפוש בינארי ומבני נתונים כמו ערימה בינארית.
השורש הוא, על-פי ההגדרה, הצומת היחיד שאין לו אב.
המרחק של צומת מן השורש הוא הרמה של הצומת; רמת השורש היא 0. הרמה הגבוהה ביותר של צמתים בעץ נקראת רמת העץ.
הגובה של העץ הוא אורכו של מסלול מהשורש לצומת בעל הרמה הגדולה ביותר.
לעץ בעל צומת יחיד (השורש) גובה 0 ולעץ ריק גובה 1-.
מספר הבנים של צומת נקרא הדרגה שלו (0, 1 או 2).
אם לשני צמתים יש אב משותף, הם אחים; אחד מהם הוא הבן הימני, והשני הוא הבן השמאלי.
האב של צומת a, וכן האבות הקדומים של אותו אב, נקראים אבות קדומים של a (זוהי הגדרה רקורסיבית).
הצמתים ש- a הוא אב קדום שלהם, נקראים צאצאים של a, ויחד עם a הם יוצרים תת-עץ של העץ המקורי.
לכל שני צמתים שאף אחד מהם אינו אב קדום של חברו, יש אב קדום בעל רמה מקסימלית בין כל האבות הקדומים של שניהם; זהו האב המשותף שלהם.
צומת נטול בנים נקרא עלה, בעוד שכל צומת אחר הוא צומת פנימי.
עלה a נמצא משמאל לעלה b, אם a הוא צאצא של הבן השמאלי של האב המשותף שלהם, בעוד ש-b הוא צאצא של הבן הימני.
עץ שאין בו אף צומת נקרא עץ ריק.
הקשתות בעצים בינאריים יכולות להיות לא מכוונות או מכוונות.
במקרה שהקשתות מכוונות ייתכנו שתי אפשרויות: או שהקשתות מכוונות מאב לבן, או שהן מכוונות מכל בן אל האב שלו.
לעצים בינאריים אפשר להוסיף תוכן, על ידי הצמדת נתונים לכל צומת של העץ.
במקרה כזה, העץ עצמו הוא המבנה, והעץ בצירוף התוכן נקרא סתם "עץ".
עצים שיש להם אותו מבנה (גם אם תכנים שונים) נקראים עצים שקולים.
עץ בינארי מלא הוא עץ בו לכל צומת שאינו עלה יש שני בנים.
עץ בינארי מושלם (נקרא גם "עץ שלם") הוא עץ בינארי מלא, בו כל העלים הם מאותה רמה.
אם כל העלים הם ברמה n או n-1, ולא קיים עלה בעל רמה n שמשמאלו נמצא עלה בעל רמה n-1, אז העץ כמעט מושלם.
עץ בינארי מאוזן מוגדר על פי רוב כעץ שבו ההפרש בין הגובה של שני תתי-עצים של אותו הצומת לעולם אינו גדול מאחד.
עם זאת באופן כללי מגדירים אותו כעץ בו כל הרמה של כל עלה אינה הרבה יותר גבוהה מהרמה של כל עלה אחר, כאשר בכל שיטת איזון מגדירים באופן שונה את המשמעות של "הרבה יותר גבוהה".
לעצים מאוזנים לפי ההגדרה הראשונה יש גובה חסום, השווה לערך השלם של כאשר n הוא מספר הצמתים בעץ.
עץ בינארי מנוון הוא עץ בו לכל צומת שאינו עלה יש בן אחד בלבד.
מספר הצמתים בעץ בינארי מושלם ניתן בנוסחה כאשר הוא גובה העץ.
מספר הצמתים בעץ בינארי כמעט מושלם הוא בין לבין כאשר הוא גובה העץ.
מספר העלים בעץ בינארי מושלם ניתן בנוסחה כאשר הוא גובה העץ.
בעץ בינארי כמעט מושלם, אם מספר הצמתים הוא אז מספר הצמתים הפנימיים הוא .
בכל עץ לא ריק עם עלים ו- צמתים מדרגה 2 מתקיים .
עץ החיים הוא עץ מלאכותי שגובהו 14 קומות (43.5 מטרים) המצוי במרכז פארק השעשועים ממלכת החיות של דיסני באתר הנופש דיסניוורלד בפלורידה שבארצות הברית.
העץ מהווה סמל הפארק מאז פתיחתו של הפארק ב-22 באפריל 1998.
העץ בנוי מאסדת קידוח נפט שצופתה בטון.
על ציפוי העץ מגולפים 325 דמויות בעלי חיים.
מתחת לעץ החיים מוקרן הסרט התלת־ממדי קשה להיות חרק!
המבוסס על הסרט של אולפני פיקסאר - "באג לייף".
בנוסף, דמותו של ראפיקי מטרילוגיית סרטי מלך האריות מתגוררת בעץ הדומה לזה ובעל שם זהה.
עץ החיים, הוא עץ המוזכר בספר בראשית, כאחד מהעצים שהיו בתוך גן עדן, יחד עם עץ הדעת.
בעקבות כן, קרויות גם ידיות ספר התורה 'עצי חיים' כרמז לכך שהם משמים כעץ ל'חיים' - לתורה.
בספר בראשית (פרקים -), לאחר סיפור הבריאה, מסופר שאלוהים מצווה על אדם הראשון שלא לאכול מעץ הדעת, וכי אכילתו תגרום למותם.
לאחר שהנחש מסית את חוה, היא אוכלת מהעץ ואף נותנת לאדם לאכול ממנו.
לאחר שנענשו, אלוהים מגרש אותם מגן עדן על מנת שלא יאכלו גם מעץ החיים, ובכך יחיו לעולם:
לאחר מכן הוצבה שמירה של הכרובים ולהט החרב המתהפכת על הדרך אל העץ על מנת למנוע את גישתם אליו:
הביטוי "עץ חיים" מופיע בספר משלי במספר מקומות כמטפורה לחכמה או לדבר מה המציל ומחיה את הנפש (מקביל לביטוי "מקור חיים", המופיע בהקשרים דומים).
בחזון אחרית הימים של יחזקאל, ניתן לראות רמז לעץ החיים, המתאר מעיין היוצא מבית המקדש ועל גדותיו עץ שעליו נאמר .
כאמור, במקרא נזכר כי על ידי האכילה מעץ החיים ניתן לחיות לעולם, "ואכל וחי לעולם", מה שנראה כהבטחה לחיי נצח.
אמנם כמה פרשנים מימי הביניים (החל ברס"ג) סבורים כי עץ החיים לא העניק חיי נצח, אלא רק אפשרות להירפא ממחלות ולחיות זמן ארוך.
בקבלה ניתנת משמעות רבה לעץ החיים, והוא מפורש בפרשנות פרקטית, סמלית ואלגורית, אשר על טיבה המדויק נחלקו המקובלים.
ישנם חוקרים הסבורים כי פסקת הגירוש מגן העדן, שתכליתו למנוע מהאדם לאכול מעץ החיים ולזכות בחיי נצח, מבטאת נימה מיתולוגית בסיפור: האל חרד לכאורה לייחודו האלוהי עקב אכילת האדם מעץ הדעת, ומבקש למנוע פעולה שתוצאתה תהיה בלתי הפיכה מבחינתו.
יש הסבורים כי עץ החיים הוא תוספת מאוחרת לסיפור גן העדן המקראי, ולא הופיע במקור.
הסיבה נעוצה בכך שהעץ נזכר רק בתחילת הסיפור ובסופו, ואילו גוף הסיפור עוסק בעץ הדעת בלבד.
המקבילה הקרובה ביותר לעץ החיים נמצאה בעלילות גילגמש, המתארות מסע לחיפוש אחר חיי נצח.
גילגמש מצליח להשיג "צמח חיים" שעשוי להגשים את משאלתו - אלא שזה נגנב ממנו על ידי נחש בעת שהוא עוצר לטבול בבאר.
בספרות אכד ומצרים העתיקה ניתן למצוא "עץ חיים" ו"צמח חיים" שמהם ניזונים האלים על מנת להישאר בני אלמוות.
סמליות העץ מהווה השראה לעולם התרבות בהרבה תחומים.
בסרט אווטאר ישנם שני עצים עץ הנשמות ועץ הקולות, החשובים ומקיימים את תושבי כוכב הלכת פנדורה.
יש משחקי מחשב בהם עץ חשוב, המזכיר את הרעיון של עץ החיים, ככזה שאסור לפגוע בו.
עץ המשאלות (בגאורגית: ნატვრის ხე) הוא סרט אלגורי פואטי של הבמאי תנגיז אבולדזה, חלק מטרילוגיה שכללה גם את חרטה והתחננות.
העלילה מתרחשת בעיירה גאורגית של תחילת שנות ה-20.
מריטה, גיבורת הסרט, מגיעה לכפר כדי לגור עם דודתה.
היא פוגשת נער צעיר בשם גדיה, ומתאהבת בו.
אבל קרוביה נחושים בדעתם להשיא את הנערה למקומי עשיר.
הסרט מבוסס על סיפורים קצרים של גיאורגי לאונידזה, ואת תסריטו כתב תנגיז אבולדזה יחד עם ראווז אינאנישווילי.
תפקידים ראשיים: ליקה קאבג'ראדזה כמריטה היפה, וסוסו ג'אצ'ווליאני כגדיה הצעיר.
פרס ודיפלומה בפסטיבל העשירי של ריגה בשנת 1977.
פרס "שור הזהב" לבמאי הטוב ביותר, תנגיז אבולדזה בטריאן השישי IFF, בשנת 1977.
צ'כוסלובקיה פרמיתחברים SSRK בשנת 1978 פרס קרלו ואריס בפסטיבל הבינלאומי ה-21.
פרס דויד דונטלו לסרט הזר הטוב ביותר באיטליה, 1979.
פרס ממלכתי על שם רוסתוולי מגאורגיה ב-1979.
פרס הפדרציה בינלאומית "פיפרסי" fipresi בקאבור סרטים רומנטיים.
בתורת הגרפים ובתאוריה של מבני נתונים, עץ בינומי (binomial tree) הוא עץ בעל שורש, המארגן צמתים לתת-עצים שכולם בינומיים בעצמם.
באופן רקורסיבי, העץ הבינומי מסדר 0, המסומן B0, מורכב מצומת אחד בלבד; העץ הבינומי Bn, מסדר n, מתקבל מהוספת השורש של עץ בינומי Bn-1 כצאצא נוסף של השורש של עץ בינומי Bn-1 אחר.
בפרט, B1 מורכב משורש עם עלה יחיד; B2 - מורכב משורש שיש לו שני צאצאים: עותק של B1 משמאל, ועלה בודד מימין; וכן הלאה.
לפיכך, עץ בינומי Bn מורכב משורש עם בנים Bn-1, ...
מבניה זו נובע (באינדוקציה) שלעץ הבינומי Bn יש 2n צמתים; גובהו n; יש בו בדיוק צמתים בעומק i עבור i=0,...,n; ודרגת השורש היא n, והיא גדולה מדרגתו של כל צומת אחר.
זמן בניית העץ הבינומי היא (O(n, את העץ הבינומי ניתן לבנות ממערך בדומה לבניה של ערמה.
מבנה הנתונים ערימה בינומית בנוי מקבוצת עצים בינומיים מסדרים שונים.
במבנה זה בניית העצים היא שכל קודקוד שנוסף הוא עץ מסדר אפס ואז מאחדים כל שני עצים מסדר זהה לסדר גבוה יותר עד שכל העצים בערימה שונים.
יש גם גרסה לא סדורה של העץ הבינומי, שבה המחובר החדש הוא בן כלשהו של השורש, לאו דווקא השמאלי ביותר.
בבניה זו יש עצים בינומיים שונים בגובה n.
עץ הלחם (שם מדעי: Artocarpus altilis) הוא עץ פרי הנפוץ באזורים בעלי אקלים טרופי.
טעמו של הפרי לאחר בישול דומה מאוד לזה של לחם (ומכאן נובע שמו).
במקור גדל העץ רק בחצי האי המלאי ובאיי האוקיינוס השקט עד שבמאה ה-18 הוא יובא למדינות נוספות על ידי סגן ויליאם בליי מהצי המלכותי הבריטי שחיפש מקורות מזון זולים ועשירים באנרגיה עבור העבדים שהחזיקו הבריטים באיים הקאריביים.
עצי הלחם גדלים עד לגובה של כעשרים מטרים והם מתאפיינים בעלים גדולים ועבים בעלי מבנה נוצתי.
עצי הלחם הם צמחים בעלי תפוקה גבוהה מאוד של מזון - עץ בודד מסוגל להפיק עד 200 פירות בעונה - לפי הלחות בסביבתו (לדוגמה, בדרום הודו עצים מפיקים בין 150 ל-200 פירות בעוד שבאיים הקאריבים הממוצע לעץ עומד על 25).
פרחי עצי הלחם מתחלקים לזכר ונקבה, כאשר שני המינים צומחים מאותו עץ.
הפרחים הזכריים צומחים ראשונים, והנקבות שצומחות זמן קצר מאוחר יותר מוכנות להאבקה תוך שלושה ימים.
ההאבקה מתבצעת לרוב על ידי עטלפי פרי.
בניגוד לרוב הפירות בטבע, פירות עצי הלחם לא מתפתחים משחלות הפרח כי אם מהעטיף הנפוח שלו.
פירות עץ הלחם דומים בגודלם לאשכוליות וקליפתם קשה.
הפרי עמילני וכיום ניתן למצוא פירות עצי לחם ללא גרעינים.
כמו שאר מיני משפחת התותיים עצי הלחם מייצרים מיץ דמוי חלב המשמש לאיטום סירות.
פירות עץ הלחם מהווים מרכיב מזון עיקרי באזורים טרופיים רבים.
הצמח, שכיום נפוץ גם מחוץ לאזור גידולו המקורי, עשה דרכו מאי לאי תודות למטיילים פולינזים שלקחו איתם שורשים וגבעולים חיים של הצמח בסירותיהם.
פרי עץ הלחם עשיר בעמילן, בוויטמין B1 ובוויטמין C.
ניתן לאכול את פרי עץ הלחם לאחר בישול או להשתמש בו כמרכיב במתכונים מורכבים.
נהוג לאכול את הפירות המבושלים יחד עם חלב קוקוס ועלי בננה אפויים, או לחלופין צלויים מעל אש וממולאים בחלב קוקוס, סוכר, חמאה, בשר או פירות אחרים.
כיוון שפרי עץ הלחם עונתי, התפתחו שיטות לשימורו וכך הפך למרכיב מזון מרכזי במקומות שונים.
טכניקה לשימור הפרי שהתפתחה במהלך השנים היא קבירת פירות מקולפים בבור עטוף בעלים למשך מספר שבועות, עד שלבסוף הם תוססים והופכים לעיסה המשתמרת למשך יותר משנה (קיימים דיווחים על בורות בהם הצליחו לשמור פירות למשך שלושים שנים).
גם ללא שימור, מפיקים רוב סוגי עצי הלחם מספר מצומצם של פירות שלא בעונה הסדירה, כך שתמיד ניתן למצוא על העץ פירות טריים.
מלבד פרי למאכל, לעץ הלחם שימושים נוספים: כעץ גולמי בבנייה ובבניית סירות בשל עמידותו בפני טרמיטים ותולעים.
קליפת העץ משמשת להכנת נייר.
לעץ אף שימושים רפואיים מסורתיים, החל מטיפול בדלקות עיניים וכלה בטיפול בכאבים בגב התחתון.
באוגוסט 2022 דווח על מחקר מאוניברסיטת נורת'ווסטרן, שהתפרסם בכתב העת PLOS Climate, שפרי עץ הלחם יוכל לצמוח למרות השינויים האקלימיים הצפויים, ויוכל להיות פתרון חלקי למשבר התזונה בעולם בעקבות המשבר האקלימי.
על פי המיתולוגיה ההוואיית עץ הלחם נוצר בעקבות הקרבתו של אל המלחמה קוו.
קוו, שהתחזה לאיכר התאהב בבת תמותה, נישא לה והקים עמה משפחה.
כעבור מספר שנים פקד את הכפר רעב כבד, והאל, שלא יכול היה עוד לראות את משפחתו סובלת, אמר לאשתו שהוא מסוגל להצילם אולם הוא יאלץ לעזוב אותה לנצח.
אשתו סירבה בתחילה, אולם משילדיה החלו מתים מרעב, היא הסכימה.
קוו יצא אל גינת ביתו, שם הוא נפרד מאשתו וצלל אל תוך האדמה עד שרק ראשו נותר מבצבץ מהחול.
אשתו התאבלה במקום בו נעלם ימים ולילות ודמעותיה השקו את הקרקע.
לאחר זמן מה, גדל במקום שתיל קטן, שעד מהרה הפך לעץ ענק ממנו גדלו פירות שהספיקו עבור הכפר כולו.
היה זה עץ הלחם הראשון.
בתרבויות מסוימות, נוהגים לשתול את עץ פרי הלחם כשילד נולד, כדי להבטיח שלילד יהיה אוכל לשארית חייו.
עץ החלטה הוא מודל חיזוי בתחומי הסטטיסטיקה, כריית נתונים והלמידה החישובית.
עץ זה משתמש במשתנים מנבאים על מנת לסווג ערכים של משתנה מנובא לתצפיות.
תהליך הסיווג הוא רב שלבי, כאשר בכל שלב נעשה שימוש בשאלה על אחד המשתנים המנבאים שתשובתה היא כן או לא.
כאשר המשתנה המנובא הוא רציף נהוג לכנות את עץ ההחלטה עץ רגרסיה, וכאשר המשתנה המנובא הוא קטגורי מקובל לכנותו עץ סיווג.
ניתן להשתמש בעץ החלטה לא רק לניבוי אלא גם להדמיית נתונים.
שלבים מוקדמים יותר בעץ נחשבים לחשובים יותר בהבנה כיצד המשתנה התלוי המנובא מוסבר על ידי המשתנים המנבאים.
עץ החלטה הוא עץ בינארי מלא המורכב מצמתי החלטה שבכל אחד מהם נבדק תנאי מסוים על מאפיין מסוים של התצפיות ועלים המכילים את הערך החזוי עבור התצפית המתאימה למסלול שמוביל אליהם בעץ.
סוגים של עצי החלטה הם עצי רגרסיה שבהם מותאם ערך רציף לכל תצפית ועצי סיווג שבהם מותאם ערך בדיד או מחלקת סוג לכל תצפית.
כמו כן קיימים עצי החלטה מסוג (CART (Classification And Regression Tree המשלבים את שני סוגי החיזוי.
עץ החלטה הוא ייצוג פשוט לסיווג דוגמאות.
למידה מבוססת עץ החלטה היא אחת הטכניקות המוצלחות ביותר ללמידה מונחית באמצעות סיווג.
עץ יכול "ללמוד" על ידי פיצול קבוצת המקור לתתי קבוצות, המתבססות על מתן ערך לתכונה.
תהליך זה חוזר על עצמו בכל תת-קבוצה באופן רקורסיבי, ונקרא מחיצות רקורסיביות.
הרקורסיה מושלמת כאשר כל קבוצות המשנה בצומת בעלות אותו ערך מטרה, או כאשר הפיצול כבר אינו מוסיף ערך לתחזיות.
תהליך זה של אינדוקציה מלמעלה למטה בעצי החלטה, הוא דוגמה לאלגוריתם נפוץ במיוחד לעצים אשר לומדים החלטה מהנתונים.
בכריית נתונים, ניתן לתאר עצי החלטה גם כשילוב של טכניקות מתמטיות וחישוביות, המסייעות בתיאור, סיווג והכללה של קבוצה נתונה של נתונים.
אלגוריתמים נפוצים לבניית עצי החלטה הם CART ,ID3, C4.5, C5.0, MARS, CHAID.
ברוב המקרים העץ נבנה על סמך המידע מלמעלה למטה, קרי עלים מפוצלים כצמתי החלטה בהתאם למידע שנוסף לעץ.
בכל שלב נבחר מאפיין שעל פיו יתבצע פיצול בצומת ההחלטה וערך סף מתאים כך שהתצפיות שישויכו לכל תת-עץ תחת הצומת יהיו אחידות בערך ההחלטה עבורן ככל שניתן.
קריטריונים נפוצים לבחירת המאפיין שעל פיו יתבצע הפיצול עבור צומת החלטה הם:
מדד Information Gain המוגדר על פי נוסחת האנטרופיה
כאשר בשני המקרים לעיל הוא כלל מחלקות הסוג האפשרויות לתצפיות ו הוא השיעור של מחלקת הסוג i בקרב כלל התצפיות המשויכות לצומת שיש לפצלו בעץ.
ככל שהמדד קרוב יותר ל-0, כך הסיווג הומוגני יותר.
מודלים המבוססים על מספר רב של עצי החלטה
מספר שיטות של ניתוח ומיצוי מידע משתמשות במידע הנאסף ממספר רב של עצים על מנת לשפר את דיוק הניבויים של המודל.
בכלל שיטות אלו ניתן למצוא:
Bagging - שיטה המתבססת על בניית N עצים על N מדגמי Bootstrap (מדגמים הנוצרים באמצעות דגימה חוזרת עם החזרה מהמדגם המקורי), ושקלול תוצאותיהם לכדי החלטה.
שיטה זו חסינה באופן יחסי להתאמת יתר (Over-fitting) ובעלת ביצועים טובים יותר בהשוואה לעץ יחיד.
עם זאת, חסרונה הוא שעציה דומים זה לזה, לפיכך, השיטה עלולה לגרום לפתרון שהוא מינימום מקומי מבחינת צמצום הטעות.
יער אקראי (Random Forest) - פיתוח של שיטת ה-Bagging, אשר משתמשת גם היא בבניית עצי החלטה מבוססי מדגמי Bootstrap, אך גורמת לשונות רבה יותר בין העצים הנוצרים על בסיס מדגמי ה-Bootstrap באמצעות הסתרת חלקי מידע בהליך יצירת העץ.
בכך שקלול התוצאות הסופי מתבצע על עצים מגוננים יותר בהשוואה ל-bagging, ולרוב מאופיין גם בביצועים טובים יותר, לצד שימור החסינות היחסית להתאמת יתר.
עצים משופרים (boosted trees) - הליך סדרתי, בו כל עץ לומד לנבא את החלקים במידע אשר לא הצליח לנבא העץ הקודם (השארית - residuals).
לרוב בשיטה זו משתמשים בעצים פשוטים ביותר, לרוב עם צומת אחת או שתיים, וקובעים משקל מאוד נמוך (לדוגמה w=0.001) לכל עץ, כך שהשאריות מצטמצמות באופן איטי.
בשל כך הליך הלמידה boosted trees נחשב הליך של 'לומד איטי' (A slow learner).
השם עצים משופרים ניתן למודל מאחר שכל עץ תלוי בעץ הקודם, והוא בעצם מהווה 'שיפור' שלו.
על מנת לבנות עץ החלטה, יש צורך להחליט על מדד אשר מבטא אותו העץ מנסה למזער או למקסם.
כך, שבמעקב אחר חלוקות העץ, התצפיות המשתייכות לחלוקות אלו יאופיינו על ידי ערך מינימלי או מקסימלי במדד זה.
לדוגמה, ניתן לחשוב על מזעור השגיאות בין סיווג התצפיות המסופק על ידי העץ, לבין הסיווג המקורי של התצפיות.
מדדים מסוג נפוץ הם מדדי הומוגניות של משתנה היעד בתוך תת-קבוצות, כאשר העץ מנסה למקסם את ההומוגניות.
כדי לבסוף לספק סיווג, אלגוריתמים רבים משתמשים בממוצע של כלל התצפיות בכל קבוצה.
בעץ CART (עץ סיווג ורגרסיה) משתמשים במדד ג'יני (Gini).
מדד זה מודד הומוגניות של קבוצה, ויש לו שימושים רבים באפיון אי-שווין כלכלי של מדינות.
ערכי המדד נעים בין 0 ל-1, כאשר 0 מייצג הומוגניות מוחלט - כל הערכים בקבוצה זהים.
על מנת לחשב את מדד ג'יני עבור קבוצת פריטים, מ-1 עד m, כאשר מייצג את הפרופורציה של כמות התצפיות עם הערך בתוך קבוצת הפריטים, ניתן להשתמש בנוסחה באה:
באלגוריתמים של עצי החלטה מהסוגים: ID3, C4.5 ,C5.0 משתמשים במדד זה.
רווח מידע מבוסס על מושג האנטרופיה מתורת האינפורמציה.
לעצי החלטה ישנם יתרונות שונים:
אנשים מסוגלים להבין דגמים של עצי החלטה לאחר הסבר קצר.
דורש הכנה של מעט נתונים.
טכניקות אחרות דורשות לעיתים קרובות נורמליזציה של הנתונים, יצירת משתני דמה והסרה של ערכים ריקים.
מסוגל להתמודד עם נתונים מספריים ועם נתונים קטגוריאליים.
טכניקות אחרות מתמחות בדרך כלל במערכי נתונים מסוג מסוים (ברשתות עצביות לדוגמה, ניתן להשתמש רק במשתנים מספריים).
אם מצב מסוים נצפה במודל, ההסבר למצב מוסבר בקלות על ידי לוגיקה בוליאנית (ברשת עצבית לדוגמה, כיוון שהמודל הוא קופסה שחורה, ההסבר לתוצאה מסובך להבנה).
ניתן לתקף את המודל באמצעות מבחנים סטטיסטיים.
דבר המאפשר לחשב את אמינות המודל.
פועל היטב, גם אם ההנחות שלו מופרות במקצת על ידי המודל האמיתי ממנו הופקו הנתונים.
פועל היטב עם מערכי נתונים גדולים.
כמויות גדולות של נתונים ניתנות לניתוח באמצעות משאבי מחשוב סטנדרטיים בזמן סביר.
הבעיה בלמידת עץ החלטות אופטימלי ידועה כ-NP-complete תחת כמה היבטים של אופטימלי ואפילו במושגים פשוטים.
כתוצאה מכך, אלגוריתמים לומדים של עצי החלטה מעשיים מבוססים על שיטות יוריסטיות כגון האלגוריתם ה"חמדני", שבו החלטות האופטימום המקומי נעשות בכל צומת.
אלגוריתמים כאלה, לא מבטיחים החזרה של אופטימום גלובלי בעץ החלטות.
על מנת להפחית את השפעת ה"חמדנים" על האופטימום המקומי הוצעו מספר שיטות כגון עץ מרחק המידע הכפול (DID).
לומדי עצי החלטה יכולים ליצור עצים מורכבים מדי שלא מכלילים בצורה טובה את נתוני האימון.
ישנם מושגים קשים להבנה בגלל שעצי החלטה לא מבטאים אותם בקלות כמו XOR, בעיות שוויון ובעיות רבב.
במקרים כאלה, עץ ההחלטה נהיה עצום בגודלו.
גישות לפתרון הבעיה מערבות שינוי הצגת תחום הבעיה או שימוש באלגוריתמי למידה המבוססים על הצגה רחבה יותר של ביטויים (כמו למידת יחס סטטיסטי ותכנון תכנות הגיון מותווה).
לנתונים הכוללים משתנים קטגוריאליים עם מספר רמות שונה, רווח מידע בעצי החלטה מוטה לטובת אלה עם תכונות עם יותר רמות.
עם זאת, הנושא של בחירת מנבא מוטה נמנע על ידי הגישה מותנית ההסקה.
בעצי החלטה, כל הנתיבים מצומת השורש לצומת העלה ממשיכים בדרך של השתלבות, או AND.
בגרף החלטה ניתן להשתמש בהתפצלות (ORs) כדי לצרף שני נתיבים נוספים יחד באמצעות אורך מסר מינימלי.
גרפי החלטה הורחבו יותר כדי לאפשר לתכונות חדשות שלא נאמרו קודם להילמד ולשמש באופן דינמי במקומות שונים בגרף.
הקידוד הסכמתי הכללי מניב חיזוי מדויק וטוב יותר.
באופן כללי, גרפי החלטה מסיקים מודלים עם פחות עלים מאשר עצי החלטה.
אלגוריתמים אבולוציוניים משמשים כדי למנוע החלטות אופטימום מקומיות ולחפש את מרחב העץ עם מעט הטיה מראש.
אפשרי גם, שעץ יידגם על ידי MCMC בתבנית בייס (Bayesian).
ניתן לחפש בעץ בשיטת מלמטה למעלה.
כדי להתמודד עם בעיית התאמת יתר (overfitting), שבה העץ מספק תחזיות מדויקות עבור התצפיות שלפיהן נבנה, אך בעל שיעור שגיאה גבוה עבור תצפיות אחרות, מבוצע תהליך גיזום (pruning) שבו מוחלפים חלק מהצמתים בעץ בעלים עם סיווג שנקבע על פי הסיווג של רוב הדוגמאות ששייכות לתת העץ שתחת אותו הצומת.
חבילות תוכנת כריית נתונים רבות מספקות יישומים
של אחד או יותר מהאלגוריתמים של עצי ההחלטה.
Systems CART (אשר ברישיון על הקוד הקנייני של כותבי הCART המקוריים).
R (סביבת תוכנה פתוחה לחישובים סטטיסטיים, הכוללת מספר יישומים של CART, כמו rpart וחבילות randomForest).
Weka (חבילת תוכנת קוד-פתוח חינמית לכריית נתונים שמכילה אלגוריתמים רבים של עצי החלטה).
Orange (חבילת תוכנה חינמית לכריית נתונים הכוללת את מודל עץ ההחלטה orngTree).
scikit-learn (קוד פתוח חינמי ללמידת מכונה בשפת תכנות Python).
עץ החיים הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2011 אשר בוים ונכתב על ידי טרנס מאליק.
בסרט מככבים בראד פיט, ג'סיקה צ'סטיין ושון פן.
צילומי הסרט החלו בשנת 2008 בטקסס.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל קאן, והסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-27 במאי 2011.
באמצע שנות ה-60, גברת או'בריין (ג'סיקה צ'סטיין) מקבלת מברק בו נאמר לה כי בנה בן ה-19 נהרג.
בעלה (בראד פיט) מקבל את ההודעה בטלפון ומכאן חיי המשפחה מתהפכים.
בהווה, ג'ק או'בריין (שון פן) העוסק באדריכלות, צופה בעץ נשתל מול חלון משרדו ומתחיל להעלות זכרונות מהעבר - מילדותו בשנות ה-50 לצד שני אחיו, דרך שנות התבגרותו ועד להווה.
בראד פיט - מר או'בריין
ג'סיקה צ'סטיין - גברת או'בריין
שון פן - ג'ק או'בריין
האנטר מקראקן - ג'ק הקטן
קארי מאצ'ט - חברתו לשעבר של ג'ק
ג'ואנה גוינג - אשתו של ג'ק
מייקל שאוורס - מר בראון
טיי שרידן - סטיב או'בריין
בהקרנת הבכורה בפסטיבל קאן הוא התקבל במחיאות כפיים מחד ובקריאות בוז מאידך.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 84%.
מבקרים רבים הללו את הסרט והגדירו אותו כיצירת מופת, בעוד רבים אחרים תיארו את הסרט כיומרני.
למרות הדעות החלוקות, הייתה הסכמה בין המבקרים שהסרט מצטיין בפן הוויזואלי, הצלם עמנואל לובצקי היה מועמד לפרס אוסקר בעבור הצילום בסרט.
אחראי על הפסקול היה אלכסנדר דספלה, והמוזיקה כללה קטעים ממלחינים רבים, ביניהם סמטנה, מאהלר, ברליוז, רספיגי, בך, קופרן, ברהמס, הולסט,ג'ון טאוונר, זביגנייב פרייזנר, ארסניה יובנוביץ' ואחרים.
למרות הביקורות המעורבות, הסרט היה מועמד למספר רב של פרסים, ביניהם:
מועמדות לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר
מועמדות לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר
מועמדות לפרס האוסקר לצילום הטוב ביותר
זכייה בפרס בחירת המבקרים לסרט הטוב ביותר
זכייה בפרס הלוויין לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'סיקה צ'סטיין)
זכייה בפרס הלוויין לתסריט הטוב ביותר
מועמדות לפרס הלוויין לצילום הטוב ביותר
"עץ הכוכבים" (במקור ביידיש: "מײַן פֿעטער עליע האָט אַ בוים", "לדוֹדי אֵליה יש עץ") הוא שיר ילדים יידי מאת המשורר הפולני-ישראלי לייב מורגנטוי, שנכתב ב-1938, הולחן ובוצע בשנות ה-50 על ידי נח נַחבּוּש, ובשנת 1969 תורגם-עובד לעברית על ידי יורם טהרלב עבור הזמרת חוה אלברשטיין, בלחן מאת נורית הירש.
השיר מתאר, מנקודת הראות של הנכד או הנכדה (במקור: אחיין או אחיינית), אדם זקן בעל עץ פלאי המצמיח כוכבים.
הסב (במקור: הדוד אֵליה) יורד לעיר ומנסה למכור את הכוכבים אך אנשי העיירה צוחקים עליו, ובכל זאת הוא חוזר הביתה מאושר מאחר שכל כוכביו עדיין באמתחתו.
השיר עוסק ביחס שבין קניינים רוחניים לגשמים, ובין ערכי הדור המבוגר לעומת ערכי הדור הצעיר, המקדש את החומרנות.
שם השיר,"עץ הכוכבים", הוא אוקסימורון שכן עץ הוא אובייקט נטוע וקרוב לקרקע ואילו הכוכבים ממוקמים בחלל ומרוחקים מאוד.
מאירי עיניים, כלומר מכוונים להעשיר את נפשו של האדם ולהאיר את דרכו בחיים.
המשורר לייב מורגנטוי (מאָרגנטוי; 1905–1979), יליד העיירה פינסק שבפולין, כתב את השיר בעירו בשנת 1938. זהו חלק ממחזור השירים "מײַן פֿעטער עליע" – דוֹדי אֵליה (אליהו) – המספר על הדוד.
השיר התפרסם בספר שיריו "בײַ דער ארבעט קלינגט דאָס ליד" (ורשה 1950), ולימים נכלל בקובץ שיריו "צער און פֿרייד: לידער און פּאָעמען, 1928–1968" (תל אביב 1968).
"פֿעטער עליע" הולחן על ידי השחקן היידי נח נַחבּוּש (נאַכבוש; 1888–1970) והושר על ידו בתקליטו Noah Nachbush – Gems of Yiddish (1955).
בשנת 1969 הקליטה הזמרת חוה אלברשטיין את השיר (ביידיש, בלחן נחבוש) בתקליטה "מאַרגאַריטקעלעך" (1969).
באותה שנה תרגם יורם טהרלב עבורה את השיר לעברית, נורית הירש חיברה לו לחן חדש, ואלברשטיין ביצעה גם את הגרסה העברית.
בשנה שלאחר מכן הופיע השיר בתקליטה "מרדף" (1970).
לייב מורגנטוי, "עץ הכוכבים", עץ הכוכבים; ציר אריה מוסקוביץ, תל אביב: יסוד (מרגנית: ספריה לגיל הרך), תשל"ח 1977.
יורם טהרלב, אין כבר דרך חזרה: שירים וסיפורים על ישראל אחרת, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה 2004, עמ' 176.
חוה אלברשטיין, "פֿעטער עליע", מאַרגאַריטקעלעך, סי בי אס, 1969.
חוה אלברשטיין, "עץ הכוכבים", מרדף, הד ארצי, 1970.
הצמד גיא ויהל מבצעים את השיר המוכר "עץ הכוכבים" במסגרת פרויקט 'יעלה ויבוא' חלק ב.
עץ דיאלוג הוא סוג מימוש נפוץ לניהול שיחה במשחקי הרפתקאות (ובכלל זה גם משחקי פעולה והרפתקאות) ובמשחקי תפקידים במשחקי וידאו.
בעת אינטראקציה עם דמות שאינה שחקן, ניתנת לשחקן בחירה בין אפשרויות להמשך השיחה, עד שהשיחה תסתיים.
כל בחירה של המשתמש עשויה להשפיע על העתיד.
משחקי וידאו בז'אנרים מסוימים, כגון רומנים חזותיים ולא דייטים, סובבים סביב הדמות אינטראקציות של הסתעפות של דיאלוגים.
מנגנון המשחק מכונה עץ דיאלוג, משום שהוא מסתעף – כמו עץ – לאפשרויות השונות של הדיאלוג.
למילה "עץ" יש משמעות דומה בתורת הגרפים, שם גרף נקרא עץ אם אפשר לסדר אותו כך שצומת אחד הוא ה"שורש" של הגרף וכל שאר הצמתים מסתעפים ממנו.
אלא שההקבלה מטעה, שכן עץ בצורת הגרפים מוגדר כך שאין בו מעגלים, ואילו בעץ דיאלוג שתי בחירות שונות עשויות להביא לאותו צומת , כך שהגרף (כגרף לא מכוון) מכיל מעגלים.
על אף ששימוש רחב בעצי דיאלוג לא התחיל עד עידן משחקי המחשב, הוא אינו מוגבל למשחקים מסוג זה.
עץ הדיאלוג המוקדם ביותר הידוע מתואר בסיפור הקצר "גן השבילים המתפצלים" , מאת חורחה לואיס בורחס: מסופר בו על ספר המתפצל בכל אירוע לפרקים שונים, על פי כל אחת מתוצאותיו העיקריות של כל אירוע בספר.
הסיפור מתאר גם איך, כמו במשחקי המחשב, לעיתים מסלולים שונים מתכנסים אל אותו הפרק.
מערכת הדיאלוג הממוחשבת הראשונה הוצגה באלייזה, אשר שיוותה מראית עין של אינטראקציה בין המשתמש לבין המטפל המלאכותי.
מאז משחקי הווידאו הראשונים, ניסה הבידור האינטראקטיבי לשלב אינטראקציות משמעותיות עם דמויות וירטואליות.
הסתעפות הדיאלוגים מאז ומתמיד, הפכה לתכונה משותפת ברומנים, דייטים, משחקי הרפתקאות ומשחק תפקידים ממוחשב.
השחקן בדרך כלל נכנס למשחק במצב של בחירה בדיבור עם דמות שאינה שחקן (או שכאשר דמות שאינה שחקן בוחרת לדבר), ואז בוחר שורה של שיחה הכתובות מתוך תפריט שמוצג לו.
על הבחירה, דמות שאינה שחקן עונה לשחקן והשחקן מקבל עוד בחירה נוספת.
מחזור זה נמשך עד שהשיחה מסתיימת.
השיחה עשויה להסתיים כאשר השחקן בוחר הודעת פרידה ודמות שאינה שחקן מוסיף ומסיים את השיחה או שכאשר השחקן עושה בחירה לא טובה ואולי מעצבן את הדמות שאינה שחקן וגורם לה לעזוב את השיחה.
משחקים לעיתים קרובות מציעים אפשרויות לשאול דמות שאינה שחקן כדי לחזור על מידע של הנושא, המאפשר לשחקנים חלקים חוזרים של השיחה, מכיוון שהם אינם מקדישים מספיק תשומת לב בפעם הראשונה.
שיחות אלו הן אמורות להיות מעוצבת כמו מבנה עץ, גם אם שחקנים מחליטים בין כל סניף של תיבת הדו-שיח כדי להמשיך.
בניגוד הסתעפות הסיפור, השחקנים רשאים לחזור חלקים מוקדמים של עץ הדיאלוג וחזור אותם.
כל נקודת סניף (או צומת) היא למעשה תפריט שונה של אפשרויות, וכל בחירה שהשחקן מעוררת תגובה אצל דמות שאינה שחקן ואחריו תפריט חדש של אפשרויות.
עם זאת, לעיתים (כמו ב"גן השבילים המתפצלים") יותר מנתיב אחד יכול להוביל לאותו תפריט אפשרויות, שאם לא כן מספר התוצאות האפשריות בדיאלוג היה גדל במהירות כמו nm (כאשר n הוא מספר האפשרויות ו-m הוא עומק העץ).
בכמה ז'אנרים כגון משחק תפקידים ממוחשב, גורמים חיצוניים כגון כריזמה עשויה להשפיע על התגובה של דמות שאינה שחקן או לפתוח אפשרויות זה לא יהיה זמין דמויות אחרות.
שיחות אלה יכולים להיות השלכות מרחיקות לכת, כגון החלטה לחשוף סוד שהשחקן התבקש לשמור.
עם זאת, אלה הם בדרך כלל לא ממש עץ מבנה נתונים במתכנתים הגיוני, כי הם מכילים מחזורים כפי שניתן לראות על האיור בדף זה.
סגנונות מסוימים במשחק סובבים סביב הדמות אינטראקציות, כולל רומנים חזותיים אבל הם לא דייטים כגון Ace attorney.
הסיבה לכך היא שבדרך כלל המשחקים מציעות הסתעפות דיאלוגים מורכבת ולעיתים קרובות מציגה את תגובות השחקן האפשריות כמו אופי השחקן.
משחקים המסתובבים סביב בניית מערכת יחסים, כולל רומנים חזותיים, דייטים וכמה משחקי תפקידים ולעיתים קרובות נותנים להם את מספר הבחירות השונה של שיוך לנקודות, אשר השפעתו שחקן אופי של מערכת יחסים ועתיד שיחות עם דמות שאינה שחקן.
משחקים אלה כוללים לעיתים קרובות - מחזור יום ולילה עם תזמון זמן המערכת המספקת הקשר ורלוונטיות האופי, המאפשרת לשחקנים לבחור אם ומתי לקיים אינטראקציה עם דמויות מסוימים, אשר בתורו משפיע על תגובות מאוחר יותר במהלך שיחות.
כמה משחקים משתמשים בשיחת המערכת בזמן אמת, נותן לשחקן רק כמה שניות להגיב לדמות שאינה שחקן, כגון סגה של Sakura Wars ו-Alpha Protocol.
וריאציה נוספת של הסתעפות דיאלוגים ניתן לראות גם במשחק ההרפתקאות Culpa Innata, שבו השחקן בוחר טקטיקה, בתחילת השיחה, כגון שימוש או רשמי, מזדמן או אופן מאשימה וזה ישפיע על הטון של השיחה והמידע כדי ללמוד מן המרואיין.
מנגנון זה מאפשר למעצבי משחק לספק שיחות אינטראקטיביות עם דמות שאינה שחקן מבלי להתמודד עם האתגרים של עיבוד שפה טבעית בתחום של בינה מלאכותית.
השיחות של משחקים כמו אי הקופים, יכולות להדגים לנו, למשל, את האישיות של דמויות שאינן שחקן מסוימות.
עֵץ הַמּוֹצְצִים הוא ספר ילדים שיצא לאור בשנת 2011 על ידי הסופרת לי טרכטמן שזהו לה ספר ביכורים, את הספר איירה הדס שדה.
במרכז הספר נועה, ילדה החוגגת יום הולדת שלוש ובעזרת עץ המוצצים בגן שלה היא נפרדת מהמוצץ.
הספר מבוסס על חוויה אישית של הסופרת, שהיא גננת במקצועה, עם אחייניתה נועה, בה טיפלה ובגיל שלוש נפרדה מהמוצץ ותלתה אותו על עץ המוצצים בקיבוץ אפק בו התגוררה.
הספר משמש כלי עזר עבור הורים, כדי לגמול את ילדיהם ממוצצים, על ידי תהליך של קריאת הסיפור ולאחר מכן הליכה אל העץ ותליית המוצץ עליו.
בסוף הסיפור יש טקסט שהילד אמור לחזור אחריו לאחר שהוא נפרד מהמוצץ וכך תהליך הפרידה הופך לחיובי.
הספר יצא לאור בשנת 2011, בהוצאת דובדבן, והמהדורה נמכרה כולה בזמן קצר בחנויות.
עיריות רבות בארץ שמעו והכירו את הסיפור ובחרו ליצור מקום מיועד לעץ מוצצים בעירם.
בישראל ביישובים רבים קיים עץ מוצצים.
עץ הדומים תפוס הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1995 בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן.
זהו עיבוד קולנוע לספר האוטוביוגרפי בעל אותו שם מאת גילה אלמגור שכתבה את התסריט יחד עם איל שר, אך עם שינויים מהסיפור המקורי.
בסרט זה צפו כ-50,000 איש, מספר נמוך מהסרט שלפניו.
העלילה מתרחשת בכפר נוער בו מתגוררים בני נוער, שחלקם עברו את השואה.
אביה הגרה בכפר היא בת לאם הלוקה בנפשה.
זאביק ויורק הם חברים טובים אשר משפיעים האחד על השני באופן הרסני, עד כדי כך שהוחלט להעביר אחד מהם לכפר נוער אחר.
מירה היא בת להורים מכים, והיא טוענת כי הם אינם הוריה האמיתיים, ובדיון בבית המשפט מצליחה להיזכר מיהם הוריה האמיתיים.
שחקנ/ית דמות כינוי תיאור הדמות קאיפו כהן אביה אלכסנדרוביץ' אבי ילדה לאם ניצולת שואה.
נמנית עם שתי הצבריות בקבוצת חמנית.
ג'וליאנו מר אריאל - מדריך קבוצת "חמנית" ריקי בליך מרים רוזנר/סגל מירה ילדה מוכה שמגיעה לפנימייה אורלי פרל יולנדה פאני מינץ יולה ילדה וחברתה של אביה שנמצאת איתה בפנימייה אוהד קנולר יורם קליין יורק חברו הטוב ביותר של זאביק, נפרד משרה ב' והופך לחבר של אביה.
היא ואביה הצבריות היחידות בקבוצת חמנית.
תום ואן די וים ואן פלימן - הגנן של הגבעה ההולנדית, לא יודע טוב עברית, אביה הייתה העוזרת שלו.
מיכאל טבקין דניאל - - דינה אלפרוביץ' נעמי פרידמן - - אביבה שחר רות רותק'ה האחות בפנימייה
פסטיבל קאן 1995 (במסגרת "מבט מסוים").
פסטיבל סנטה ברברה 1995, ארצות הברית (זוכה פרס הצטיינות אמנותית).
פרסי אופיר 1995 (זוכה 3 פרסים: צילום - דוד גורפינקל, עיצוב אמנותי - איתן לוי, עיצוב תלבושות - רונה דורון).
פסטיבל הקולנוע ירושלים 1995 (זוכה פרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר).
עץ החיים בבחריין הוא עץ ממין ינבוט מאפיר הנישא לגובה 9.75 מטרים אשר גילו מוערך בלמעלה מ-400 שנה.
העץ נמצא לבדו על גבעה באזור צחיח במדבר הערבי, כ-2 ק"מ מג'בל א-דוחן ("הר העשן"), הנקודה הגבוהה ביותר בבחריין, וכ-40 ק"מ ממנאמה.
העץ מכוסה בשפע עלים ירוקים.
בשל גילו והעובדה שהוא העץ הגדול היחיד שצומח באזור, העץ מהווה אטרקציה תיירותית מקומית ומבקרים בו כ-65,000 איש מדי שנה.
השרף הצהוב הנפרש ממנו משמש לייצור נרות, ארומטים ומסטיק; הגרעינים מעובדים לדייסה, ריבה ויין.
לא ברור לחלוטין כיצד העץ שורד בסביבה המדברית.
בבחריין יש מעט מאוד ממטרים לאורך השנה, אם בכלל.
שורשיו של העץ מגיעים לעומק 50 מטר, אז ייתכן והעץ מגיע למי תהום.
יש הטוענים שהעץ הסתגל לשאוב לחות מגרגירי חול.
אחרים טוענים כי העץ מוגן על ידי אנכי, אל המים הבבלי והשומרי.
אחרים טוענים שהעץ ניצב במה שהיה פעם גן העדן, ומכאן יש לו מקור מים מיסטי יותר.
בשנת 2009 העץ היה מועמד להיות ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע, אך לבסוף לא נבחר ברשימה.
באוקטובר 2010 חשפו ארכאולוגים כלי חרס בני 500 שנה וחפצים אחרים בסביבת העץ.
ניתוח אדמה ודנדרוכרונולוגיה שנערכו בשנות ה-90 הגיעו למסקנה כי העץ היה שיטה שננטעה בשנת 1582.
העץ הוזכר בסרט LA Story משנת 1991, שם הדמות שמגלם סטיב מרטין מכנה אותו אחד המקומות המיסטיים ביותר על פני כדור הארץ.
עֵץ הָדָר הוא ספר שחיבר הראי"ה קוק העוסק בכשרות האתרוג לחג הסוכות.
בספר מבסס הרב קוק את העמדה ההלכתית הפוסלת אתרוג מורכב לקיום מצוות נטילת ארבעת המינים בסוכות.
המטרה המוצהרת של הספר היא עידוד יהודי הארץ והעולם, לרכוש את אתרוגי ארץ ישראל שגדלו במטעי איכרים יהודים, שהייתה עליהם השגחה שאינם מורכבים.
מאז בואו ארצה ותחילת כהונתו כרבה של יפו ושל המושבות הסמוכות לה, וגם בשנותיו המאוחרות כרבה של ירושלים, עודד הראי"ה קוק הפצת אתרוגי ארץ ישראל שגדלו בפרדסים בבעלות יהודית בארץ ישראל, אלה מהם שהיו לדבריו "בטוחים מהרכבה וכשרים בבירור".
הוא פיקח בעצמו על גידול האתרוגים בפרדסי הארץ.
במיוחד סייע לאגודת הארצ-ישראלית "פרי עץ הדר" (מחלקה בתוך אגודת הפרדסנים "פרדס"), אשר החלה לפעול במחצית שנות התר"ס, ועמדה תחת פיקוחו והשגחתו.
הרב פרופ' נריה גוטל ציין כי הראי"ה הקדיש לנושא למעלה מחמישים אגרות.
בחודש שבט ה'תרס"ז (1907) כתב הראי"ה לאחיו הרב דב בער הכהן קוק: "באלו הימים כתבתי מעט בעניין האתרוגים המורכבים...
אפשר הדבר, שידפיס שמואל שי', או האגודה "פרי עץ הדר", איזה קונטרס ממני בזה".
לדבריו, כל אתרוגים הגדלים בפרדסי ארץ ישראל, ללא פיקוח רבני, "הם כמעט בוודאי מורכבים".
כשבוע לאחר מכן ציין שלאחר שבועיים של עבודה, הוא עומד באמצע הכתיבה.
בחודש ניסן ציין כי הקונטרס עומד באמצע ההדפסה.
המודעות הראשונות על פרסומו נדפסו בעיתונות בתחילת חודש סיוון.
את המהדורה הראשונה של הספר הוציא לאור שמואל הכהן קוק, אחיו של המחבר.
הוא העתיק את כתב היד, חילק אותו לפרקים, והשיב אותו לראי"ה, שהוסיף ושינה עוד.
הספר נדפס בבית הדפוס של ישראל דב פרומקין בירושלים, והאח שמואל היה אחראי על הפצתו.
זהו הספר ההלכתי הראשון שכתב הראי"ה לאחר עלייתו ארצה.
החיבור היה אמור להיות ראשון בשורת חוברות בנושא, אולם למעשה היה היחיד.
בשנת ה'תשמ"ו (1986) הוציא לאור הרב ד"ר יהודה זולדן מהדורה נוספת של הספר – "עץ הדר השלם".
לספר נוסף מבוא היסטורי על מאבקו של הראי"ה בעד נטילת אתרוגים שאינם מורכבים, ונגד נטילת אתרוגים מורכבים.
כן נוספו עוד פרקים מכתב יד, מקורות בהערות שוליים, וכן מפתחות.
הספר יצא בהוצאת מכון הרצי"ה.
כותרת המשנה היא: "משא ומתן של הלכה על דבר היתרון אשר לאתרוגים הכשרים המשומרים של אחינו בני המושבות בארץ הקודש תובב"א, ופסולן של המורכבים".
המבוא לספר נקרא "ראש אמיר".
כן מובאת לשון תיקוני הזוהר ב"תיקונא חד ועשרין": "וכמה דלית פסול ביעקב דלעילא, כן צריך דלא יהא פסול באתרוג, לקיימא קרא כלך יפה רעיתי ומום אין בך".
רוב המבוא נכתב בסגנון הגותי, האופייני לכתבי הראי"ה.
נידונים בו מקומה של ארץ ישראל במצוות התורה, מצוות ארבעת המינים, ובפרט האתרוג שהוא "החלק היותר כולל והעיקרי בהמצווה".
עוד מבהיר המחבר כי הקונצנזוס הרבני פוסל את האתרוג המורכב.
הסוגיה העיקרית שנידונה עד כה היא בירור חזקת כשרות אתרוגים מיובאים, כאשר הנחת היסוד היא שאתרוגים מורכבים פסולים.
המטרה העיקרית של החיבור היא, אפוא, "להזכיר לרבים את הדבר הפשוט שהחל למורת לבבנו להשתכח".
כן מתואר כי הרכבת האתרוגים בלימונים פשטה כל כך, עד שלא נותרו פרדסנים שיודעים לגדל אתרוג שלא באמצעות הרכבה, ו"כמעט כל האתרוגים הנמכרים בכל העולם הם מורכבים".
הספר מחולק לארבעים ושמונה פרקים ("סימנים") קצרים.
כל פרק דן בנושא הלכתי שונה בסוגיית האתרוגים המורכבים, ואף בנושאים נוספים, מעניין לעניין באותו עניין, לדוגמה: גדריו של הכלל "לא בשמים היא".
הנימוק העיקרי המוצג בספר לפסילת אתרוג מורכב, הוא שפרי שגדל מהרכבת אתרוג ולימון איננו נחשב – על פי ההלכה – לאתרוג, ולכן אינו כשר למצווה.
לצד טעם זה, דן הראי"ה בטעמים נוספים לפסול אתרוג כזה, למשל, איסור כלאיים שנעשה בתהליך ההרכבה.
הדיון בנימוק הזה מתרחב לדיונים בכללי איסור כלאיים, איסור כלאיים לבני נח, והאופן בו נקבעים פרטי הלכות מצוות בני נח.
הרב צבי יהודה הכהן קוק ציין כי בספר זה ישנו "גילוי מיוחד של חריפות, כמעין המתגבר, מעניין לעניין ומדבר לדבר – שלא כדרכו הרגילה של הרב.
וכל אותה הפגנה של חריפות...
הייתה להרבות התעניינות של הלמדנים בנושא".
תוכן הפרקים מפורט ב"לוח המפתחות" בסוף החיבור.
"חכמת ההרכבה התפשטה בעולם כולו, עד שעתה אין במציאות שום גנן העושה מסחר באתרוגים, שידע מסדר אחר בנטיעה, כי אם על ידי הרכבה על ידי לימון...
בא המצב למידה זו, שכמעט כל האתרוגים הנמכרים בכל העולם הם מורכבים" (ראש אמיר).
"מה שגרם להרפות את הידיים ולסמוך להקל בזה, הוא מה שראו שיש מהמדברים לעניין המורכבים – ביקשו להם טעמים רחוקים...
לחזק את האיסור ולעשותו לאיסור וודאי.
על כן מצאו ידיהם של כמה מבעלי תריסין לפלפל ולבטל קצת מהראיות...
אבל עתה ראוי לפרסם את היסודות הפשוטים שעליהם אין לגמגם כלל" (סימן ח).
"הלבוש כדרכו סלל לו שיטה לעצמו, כאשר זה כלל גדול ביישוב דבריו, במקומות רבים שהשיגו עליו הפוסקים משיטות הראשונים, ודרכו לבור לו דרך לעצמו מוכחת מכמה מקומות" (סימן יח).
"התורה כללה את המיעוט ברוב, כי גם דרך התורה הוא, שלא לחלק משום פרטים היוצאים מהכלל...
והגאון רבי ראובן ז"ל מדענאבורג העיר לי זה רבות בשנים" (סימן יח).
"דפרטי דינים מסורים הם לבני נח, על פי מדת היושר של השופטים, שיהיו רוצים בצדק ובתיקון המדינה, והדברים משתנים לפי המצב...
אבל בישראל, תורתנו הקדושה נצחית היא, וכוללת כל ענייני האומה והאדם" (סימן מב).
עץ הדר – ירושלים תרס"ז
עץ הדר – מהדורת מוסד הרב קוק, ירושלים תשמ"ה
עץ הדר השלם – תוספות מכתב יד, מהדורת מכון הרצי"ה, ירושלים תשמ"ו, בעריכת הרב יהודה זולדן
עץ החיים הוא סרט היסטורי רומנטי אפי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם מונטגומרי קליפט, אליזבת טיילור, אווה מארי סיינט ולי מרווין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן רב המכר "Raintree County" מאת רוס לוקברידג' ג'ו משנת 1948.
העלילה מתרחשת בעיירה פיקטיבית באינדיאנה על רקע מלחמת האזרחים האמריקאית וכוללת גם כמה סצנות המוניות של הקרבות במלחמה זו.
אליזבת טיילור הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס לורל.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
ניג'ל פטריק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
1859, בעיירה פריהייבן (שם פיקטיבי) ב"מחוז עץ הגשם" (שם פיקטיבי) באינדיאנה נפגש פרופ' סטילס (פיטר ניג'ל) עם כיתת הבוגרים לפני סיום בית הספר התיכון.
הוא מספר להם את האגדה על הגנן המיתולוגי ג'ון אפלסיד שמצא זרע של "עץ החיים" ושתל אותו אי שם בביצות של המחוז הנקרא על שמו.
עלי העץ מוזהבים וכל מי שחוסה בצילו מוצא תשובות לגבי עתידו.
בין התלמידים נמצא גם ג'ון שונסו (מונטגומרי קליפט) וחברתו נל (אווה מארי סיינט).
ג'ון מתלהב מהאגדה ומחליט לחפש מיד את העץ בתוך אזור הביצות הסמוך.
הוא כמעט טובע בחיפושים ונחלץ משם על ידי נל וחברו גרנווד ג'ונס (רוד טיילור) שלועג לו.
גם בעיירה צוחקים עליו ואחד הצעירים, אורוויל פרקינס (לי מרווין) מזמין אותו להתחרות ריצה בחגיגות הארבעה ביולי.
לפני המירוץ מזמין אותו אורוויל לתחרות שתיית אלכוהול וג'ון התמים מסכים וכמעט מתמוטט אך למרות זאת הוא מנצח בתחרות ואז הוא מכיר בחורה יפהפייה מהדרום שבאה להתארח את דודה.
הבחורה היא סוזנה דרייק (אליזבת טיילור) וג'ון נמשך אחריה לאכזבתה של נל.
לאחר התחרות הם מבלים באגם ומקיימים יחסים וסוזנה חוזרת למשפחתה בדרום.
סוזנה חוזרת לפריהייבן ואומרת לג'ון שהיא בהריון ממנו והוא מסכים להתחתן אתה לאכזבתם של הוריו ונל.
הוא נוסע אתה למשפחתה העשירה באטלנטה.
הוא תומך בביטול העבדות ולא מוצא את מקומו במשפחה העשירה שמחזיקה בעבדים רבים.
מתברר לו גם סיפור מהעבר בו נספו אביה אמה והמשרתת השחורה הנרייטה אתה ניהל האב יחסים, בשריפה שכילתה את ביתם.
מתברר גם שאמה סבלה ממחלת נפש.
הם חוזרים לעיירה וסוזנה יולדת את בנם ג'ים אך מצבה הנפשי מידרדר והיא סובלת מהתקפי פרנויה.
כשפורצת מלחמת האזרחים נשאר ג'ון בעיירה כדי לשמור עליה ועל ג'ים אבל יום אחד היא נעלמת עם ג'ים.
ג'ון מתגייס לצבא האיחוד עם חברו אורוויל.
הם עוברים מספר קרבות ונכנסים לאטלנטה עם גנרל שרמן.
ג'וון עורק מיחידתו ביחד עם אורוויל כדי למצוא את בנו ג'ים במבנה המטע של המשפחה.
בדרך הם שובים קצין דרומי (דפורסט קלי).
ג'ון מוצא במקום את ג'ים ומתכונן לקחת אותו.
הם יוצאים בלילה ועולים על מארב של הדומים בו נהרגים הקצין ואורוויל וג'ון מצליח בכוחות אחרונים להגיע לכוחות האיחוד עם ג'ים על גבו.
לאחר סיום המלחמה מוצא ג'ון את סוזנה במוסד לחולי נפש ומביא אותה לעיירה.
מצבה הנפשי אינו טוב היא מבינה שג'ון נמשך יותר לנל.
לילה אחד היא בורחת לביצות כדי למצוא את עץ החיים.
ג'ים רודף אחריה וכל העיירה מחפשת אחריהם.
לבסוף נמצאת סוזנה מתה וג'ים חי.
ג'ון לוקח אותו בחזרה לעיירה ביחד עם נל ועליהם משקיף עץ עם עלים מוזהבים...
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמונטגומרי קליפטג'ון שונסיאליזבת טיילורסוזן דרייק/שונסיאווה מארי סיינטנללי מרוויןאורוויל פרקינספיטר נייג'לפרופ' ובסטר סטילסאגנס מורהדאלן שונסיאמא של ג'וןוולטר אייבלאביו של שונסירוד טיילורגרנווד ג'ונסדפורסט קליקצין דרומי
במיתולוגיה הסינית, עץ הכסף (בסינית: 搖錢樹) הוא עץ קדוש, שלפי האמונה, יכול להביא כסף והון לעם, והוא מהווה סמל של שפע, אצילות והנאה.
ניתן לייחס את עץ הכסף לחברות פרימיטיביות.
בעוד שעצי הכסף עשויים להיגזר ממיתוס עץ השמש הקשור לגן עדן, למטבעות יש קשר בין גן עדן לשפע חומרי.
על פי הנרטיבים ההיסטוריים הקיימים, המושג "עץ הכסף" הופיע לראשונה לכל המאוחר בתקופת שושלת האן.
עצי כסף מברונזה יצוקה וכלי חרס מזוגגים ירוקים מהווים תכונה בולטת בקברים שנמצאו בסצ'ואן המתוארכים לתקופת שושלת האן.
סיפור עממי אחד מספר על פסל שהניח כסף מזויף על גבי עצים רק בכדי להערים על תושבי הכפר לכרות את העצים עבורו.
עם זאת, לפי סיפור עממי זה, תושבי הכפר סירבו לבקשת הפסל לאחר שהאמינו שהעץ הוא עץ קדוש.
כמו כן, תושבי הכפר הזהירו את הפסל שאם יכרות או יפגע בעץ הוא יקולל.
בסוף הסיפור העממי, תושבי הכפר נותנים שוחד לפסל בכדי שלא יפגע בעץ.
עץ הכסף מופיע במהלך חגיגות ראש השנה הסיני.
עץ המדינה או (עץ המדינה העברית), מכונה גם ברוש המדינה, הוא כינוי לעצי ברוש מצוי אשר ניטעו באופן טקסי בט"ו בשבט של שנת ה'תש"ח ברחבי הארץ חודשיים אחרי החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה וארבעה חודשים לפני הכרזת העצמאות.
אחד המפורסמים שבהם הוא הברוש של דגניה שניטע בקיבוץ דגניה א' ושהפך מאז לסמל.
את היוזמה לנטיעות עצי המדינה בט"ו בשבט, יזמו הקק"ל ההסתדרות הציונית ואנשי היישוב העברי.
וכך גם לאחר הקמת המדינה בהשתתפות נשיאי המדינה.
אחד מעצי המדינה היותר מפורסמים הוא הברוש של דגניה, שכונה "הברוש של המדינה".
בבית השורשים של "עץ המדינה" בדגניה, הוטמנה "מגילת המדינה" אשר נכתבה על קלף בכתיבת סת"ם.
המגילה מתארת בין היתר כי העץ מסמל את הברית בן העם היהודי וארץ ישראל, ותקווה להקמת מדינה עברית.
המגילה נוסחה על ידי יעקב פלמוני והיא מתעדת את הלך הרוח ביישוב הציוני באותה תקופה:
בערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, אנשי דגניה מקיימים הליכת זיכרון משלד הטנק הסורי שנבלם בשערי הקיבוץ ועד לעץ המדינה למולו מתקיים הטקס המרכזי ב"גן המגינים".
בכרזת קק"ל שיצאה בשנת התשע"ח 2018 בסימן 70 שנה למדינת ישראל הוקדשה הכרזה לעץ המדינה מדגניה.
בסופה שהתחוללה בי"א באייר ה-26 באפריל 2018 קרס העץ והמגילה הטמונה בין שורשיו נחשפה.
באופן סמלי, ברוש דגניה קרס בי"א באייר, בדיוק באותו היום בו נבלם הטנק הסורי בשערי דגניה, אחרי 70 שנים.
כחודש לאחר קריסת העץ, נטעו הקק"ל ואנשי קיבוץ דגניה ברוש מצוי בוגר במקום.
30 ייחורים שהוכנו מהעץ המקורי ניטעו בחצר הקיבוץ ובגני זיכרון ללוחמים ביישובים נוספים ברחבי הארץ.
מגזע העץ המקורי לאחר צביעתו ושימורו, יצרו תורן גבוה שהוצב בגן הבנים בסמיכות לעץ החדש ובראשו תלו את דגל ישראל.
העץ החדש שהוצב במקום הברוש שנפל התייבש לאחר הקיץ ובמקומו נשתל עץ חדש.
ברושים נוספים שניטעו בארץ ישראל כ-"עץ המדינה", בט"ו בשבט תש"ח
לקריאת קק"ל נענו יישובים שונים בארץ ישראל אשר ייחדו במסגרת חגיגת הנטיעות, גם נטיעה לכבוד עץ המדינה ברוב עם ובטקסיות אשר כללו גם את שירת ההמנון.
במעמד בני היישובים של עין חרוד ותל יוסף ניטעו ברוש המדינה וברוש ההגנה מעמד זה כלל גם עמידת דום לזכר הגיבורים שנפלו בהגנת העם.
מאפיינים של יום זיכרון היו בטקסי טו בשבט נוספים באותה שנה במקומות שונים בארץ.
בחיפה ניטעו עצי מדינה בטקסי נטיעות שהתקיימו במקביל בשכונות שונות, בשכונת בת גלים נטע את עץ המדינה, זקן התושבים.
בנוסף ילדיהם של פרטיזנים ממלחמת העולם השנייה ושואת יהודי אירופה כובדו בנטיעת עץ המגן העברי.
ברמת גן ניטע עץ המדינה על ידי אברהם קריניצי ראש העיר הראשון שלה.
נטיעות של תושבי תל אביב יחד עם אנשי מושבת שרונה.
"עץ האלון" הוא שיר שכתב יורם טהרלב והלחין מוני אמריליו, בביצוע הזמר יהורם גאון ובעיבודו של שמעון כהן.
השיר יצא לאור בשנת 1969.
פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים הגדולים בתולדות הזמר העברי,
התקיים לאורך שנות ה-60 וה-70.
בסך הכל התקיימו שישה עשר פסטיבלים תחרותיים
ששודרו בקול ישראל ואחר כך גם בטלוויזיה הישראלית בשידור ישיר.
יורם טהרלב הוא הפזמונאי הבולט בפסטיבלים הללו עם שנים עשר שירים מתחרים.
מוני אמריליו הוא המלחין הבולט של הפסטיבלים עם אחד עשר שירים מתחרים.
הם גם שני היוצרים היחידים שהתחרו עם מספר דו ספרתי של שירים בפסטיבל.
במוצאי יום העצמאות בשנת 1969 (תשכ"ט), התקיים בבנייני האומה בירושלים פסטיבל הזמר והפזמון הראשון ששודר בטלוויזיה.
היה זה גם הפסטיבל הראשון בו שיתפו פעולה טהרלב ואמריליו.
לביצוע השיר נבחר הזמר הפופולרי של התקופה, יהורם גאון, והשיר הגיע למקום השני בתחרות.
זאת הייתה הפעם השלישית ברציפות והאחרונה שיורם טהרלב זכה במקום השני.
לעומת זאת למוני אמריליו זאת הייתה זכייה ראשונה מבין שלוש רצופות במקום השני.
טהרלב ואמריליו שיתפו פעולה בפסטיבל רק עוד פעם אחת, ארבע שנים מאוחר יותר, בשיר "רכבת העמק", שהגיע למקום השלישי בתחרות.
בעקבות זכייתו במקום השני בפסטיבל נכנס השיר בשנת 1969 למצעד הפזמונים בקול ישראל, והגיע גם כאן למקום השני.
במצעד הפעמונים השנתי תשכ"ט שהיה מצעד הפזמונים העברי השנתי הראשון, הגיע השיר למקום השישי.
עץ הטנאקה (שם מדעי: Limonia Acidissima; ידוע גם בשם הלימון הכי חמוץ וכן תפוח הפילים) הוא עץ המשמש בבישול וברפואה מסורתית בדרום אסיה.
העץ ממשפחת הפיגמיים, רב שנתי וגדל בעיקר במיאנמר, הודו, סרי לנקה ופקיסטן.
העץ יכול להגיע לגובה של 9 מטר והשימוש בו נעשה לאחר שהתיישן 35 שנה.
ישנם שימושים רבים לפרי העץ ולקליפת הגזע שלו.
הפרי משמש לבישול ולהכנת תרופות.
לפרי יש תכונות נוגדות חיידקים, אנטי דלקתיות ונוגדות חמצון.
לפרי יש טעם חמוץ-מתוק והוא עשיר בוויטמין c וסיבים תזונתיים.
נוהגים לכתוש את הפרי ומהעיסה מכינים משקאות, ריבות, מרקים וצ'אטני.
בשל החומרים האנטי דלקתיים משתמשים בפרי לטיפול בזיהומים ודלקות.
עיסת הפרי משמשת לטיפול בהפרעות במערכת העיכול, שלשול ועצירות.
התרכובות הכימיות (פוליפנולים) בפרי משמשות להגנה על הגוף מפני נזקי חמצון הנגרמים מרדיקלים חופשיים.
במיאנמר מכינים אבקה וממנה מכינים תכשירים קוסמטיים לטיפול בעור, הגנה מפני השמש, הבהרת העור וריפוי זיהומים ופטריות.
השימוש בטנאקה הוא ברפואה המסורתית אך מחקרים רבים ברחבי העולם תומכים ביכולת הריפוי שלו.
טוחנים את קליפות בולי העץ, גבעולים ושורשים על גבי אבן גרניט עגולה ושטוחה הקרויה "קיאוק פיין" יחד עם מעט מים.
לשיפור ההמסה של האבקה מוסיפים חומרים כמו אלכוהול.
המשחה בעלת צבע לבן-צהוב והיא נמרחת על עור הפנים או הגוף, התערובת מתייבשת, מגנה ומרפאה את העור.
נהוג במיאנמר, בכל שכבות האוכלוסייה, נשים, גברים וילדים למרוח את משחת הטנאקה.
האבקה מכילה מרכיבים פעילים כמו קומרין ומרמסין שלהם תכונות אנטי דלקתיות ונוגדות חיידקים.
העיסה נמרחת על הפנים והגוף להגנה מפני קרינת UV ולשמירה על קירור ורעננות העור במזג אוויר החם במיאנמר.
המשחה טובה לטיפול ומניעת אקנה, להקלה על גירוד, הפחתת צלקות, לריכוך והחלקת העור, להאטת תהליך הזדקנות העור ולהעלאת ייצור האלסטין והקולגן שבעור.
המשחה משמשת גם כהגנה מפני עקיצות היתושים.
המשחה הנמרחת על הפנים בצורה עגולה אך לעיתים מעוצבת כעלים.
המסורת של מריחת משחת הטנאקה ידועה בספרות מהמאה ה-14, אך עדות לשימוש באבן הטחינה, כבר לפני 2,000 שנה, התגלתה בחפירות שנעשו ליד ראנגון, בירת מיאנמר, בעקבות רעידת אדמה בשנת 1930.
הפנים המצוירות של הנשים הבורמזיות תוארו בספרו של ג'ורג' אורוול "הימים הבורמזיים".
עץ החיים או עץ החיים האוניברסלי הוא מטאפורה, מודל מושגי וכלי מחקר המשמש לחקור את התפתחות החיים ולתיאור היחסים בין אורגניזמים, חיים ונכחדים, כפי שמתואר בקטע מפורסם ב"על מוצא המינים" של צ'ארלס דרווין (1859).
"הזיקה של כל הישויות מאותה מחלקה מיוצגות לפעמים על ידי עץ גדול.
אני מאמין שהדימוי הזה מבטא במידה רבה את האמת"
דיאגרמות עצים לייצוג יחסים גנאלוגיים מקורן בעידן ימי הביניים.
דיאגרמות עצים פילוגנטיים במובן האבולוציוני מתוארכים לאמצע המאה התשע-עשרה.
המונח פילוגניה ליחסים אבולוציוניים של מינים לאורך זמן נטבע על ידי ארנסט הקל, שהרחיק לכת מדרווין בהצעת היסטוריות פילוגניות של החיים.
בשימוש עכשווי, המונח עץ החיים מתייחס לאיסוף של מאגרי מידע פילוגנטיים מקיפים המושרשים באב הקדמון המשותף האוניברסלי האחרון של החיים על פני כדור הארץ.
שני מאגרי מידע ציבוריים עבור עץ החיים הם TimeTree, עבור זמני פילוגניה והתבדרות, ו־Open Tree of Life עבור פילוגניה.
בתאורים דתיים רבים של החיים, אין קשרי "קרבת דם" או רעיון של אב קדמון משותף בין היצורים החיים השונים בכדור הארץ.
בתיאור בריאת העולם בתנ"ך מתוארים יצירת הצמחים, בעלי החיים והאדם בנפרד זה מזה, ללא כל ציון של מוצא משותף.
כמו כן חיידקים אריכאונים או פטריות אינם מוזכרים כלל.
דיאגרמות דמויות עצים שימשו זמן רב לארגון ידע, ודיאגרמות מסועפות הידועות בשם claves ("מפתחות") היו נוכחות במקומות רבים בקרב חוקרי טבע של המאה השמונה עשרה.
תרשים דמוי עץ הקדום ביותר של סדר טבעי היה "Arbre botanique" (עץ בוטני) משנת 1801 של המורה הצרפתי והכומר הקתולי אוגוסטין אוג'יר.
למרות שאוג'ייר דן בעץ שלו במונחים גנאלוגיים מובהקים, ולמרות שעיצובו חיקה בבירור את המוסכמות החזותיות של עץ משפחה, העץ שלו לא כלל היבט אבולוציוני או זמני כלשהו.
בהתאם לייעודו הכוהני של אוג'יר, העץ הבוטני הראה תיאר את התפיסה של סדר המושלם של הטבע כפי שהונהג על ידי אלוהים ברגע הבריאה.
בשנת 1809, הצרפתי ז'אן-בטיסט למארק (1744–1829), שהכיר את "העץ הבוטני" של אוג'יר, כלל תרשים מסועף של מיני בעלי חיים בספרו -Philosophie zoologique שלו.
לעומת זאת, בניגוד לאוג'ייר, למארק לא דן בתרשים שלו במונחים של אילן יוחסין או עץ, אלא קרא לו טבלה ("תיאור").
למארק האמין באבולוציה של צורות חיים, אך הוא לא האמין במוצא משותף; במקום זאת, הוא האמין שהחיים התפתחו בשושלות מקבילות המתקדמות מצורות פשוטות יותר למורכבות יותר.
בשנת 1840, הגאולוג האמריקני אדוארד היצ'קוק פרסם את תרשים הפליאונטולוגיה דמוי העץ הראשון בספרו Elementary Geology.
הוא צייר שני עצים נפרדים אחד לצמחים ואחד לבעלי החיים הדקלים והאדם מצוירים כשהם מעוטרים בכתר.
צ'ארלס דרווין (1809–1882) השתמש בדימוי של "עץ חיים" כדי להמשיג את תורת האבולוציה שלו.
בספרו המפורסם מוצא המינים שפורסם ב 1859, הוא הציג תרשים מופשט של חלק מעץ זמן גדול יותר עבור מינים של סוג מינים כללי כלשהו.
על קו הבסיס האופקי מסודרים מינים היפותטיים בסוג זה מסומנים A - L ומרווחים באופן לא סדיר כדי לציין עד כמה הם נבדלים זה מזה.
מעליהם משורטטים קווים שבורים בזוויות שונות המצביעות על כך שהם התפצלו מאחד או יותר אבות קדמונים משותפים.
על הציר האנכי חלוקות שכותרתן I - XIV מייצגות כל אחת אלף דורות.
הסקיצה הראשונה שלו, בשנות ה-60 של המאה ה-19, מציגה את "Pithecanthropus alalus" כאב הקדמון של הומו סאפיינס.
זה תואר כ"מודל 'עץ החיים' המוקדם ביותר של מגוון ביולוגי".
"אילן היוחסין של האדם" שלו משנת 1879 פורסם בספרו מ-1879 "The Evolution of Man".
הוא מתחקה אחר כל צורות החיים עד ל"Monera" , שהיא צורת מיון היסטורית הכוללת את החיידקים, ומציב את האדם (שכותרתו "Menschen") בראש העץ (תפיסת נזר הבריאה).
בשנת 1990 הציעו קארל ווזה , אוטו קנדלר ומארק וויליס תפיסה חדשנית של "עץ החיים" המורכב משלושה קווי מוצא שעבורם הם הציגו את המונח "על-ממלכה" (Domain) כדרגת הסיווג הגבוהה ביותר.
הם הציעו והגדירו רשמית את המונחים חיידקים, ארכאה ואוקריה עבור שלושת העל ממלכות.
זה היה העץ הראשון שהתבסס על פילוגנטיקה מולקולרית ואבולוציה מיקרוביאלית.
המודל של עץ עדיין נחשב תקף עבור צורות חיים איקריוטיות.
הוצעו עצים עם ארבע או שתי קבוצות על.
נראה שעדיין אין קונצנזוס; במאמר סקירה משנת 2009, רוג'ר וסימפסון מסיקים כי "עם קצב השינוי הנוכחי בהבנתנו את עץ החיים האוקריוטי, עלינו להמשיך בזהירות."
בשנת 2015, שוחררה הגרסה השלישית של TimeTree.
היא מתבססת על 2,274 מחקרים וכוללת -50,632 מינים, המיוצגים בעץ חיים ספירלי, וניתנת להורדה בחינם.
בשנת 2022, פורסמה הגרסה החמישית של TimeTree, הכוללת 4,185 מחקרים שפורסמו ו-148,876 מינים, המייצגים את עץ הזמן הגדול ביותר של החיים מנתונים ממשיים (לא משוערים).
העברה גנטית אופקית ובסיס העץ
בקרב הפרוקריוטים (שני העל ממלכות של חיידקים וארכיאה) ובעלי חיים מסוימים כגון גלגיליות עלוקתיות מידע גנטי יכול לעבור בחופשיות בין אורגניזמים לא קשורים משפחתית על ידי העברת גנים אופקית.
רקומבינציה, אובדן גנים, שכפול ויצירת גנים הם חלק מהתהליכים שבאמצעותם ניתן להעביר גנים בתוך ובין מינים חיידקיים וארכיאליים, ולגרום לשונות שאינה נובעת מהעברה אנכית.
ישנן עדויות גוברות להעברת גנים אופקית בתוך הפרוקריוטים ברמת יחיד ורב-תא, ולכן עץ החיים אינו מסביר את המורכבות המלאה של המצב בפרוקריוטים.
זוהי בעיה מרכזית עבור עץ החיים מכיוון שקיימת הסכמה לכך שאאוקריוטים נוצרו מהתמזגות בין חיידקים לארכיאה (אנדוסימביוזה), כלומר עץ החיים אינו מתפצל במלואו ואין לייצג אותו ככזה עבור אותו צומת חשוב.
שנית, רשתות פילוגנטיות לא מושרשות אינן עצים אבולוציוניים אמיתיים (או עצי חיים) כי אין כיווניות, ולכן עץ החיים זקוק לשורש.
עץ העורבים (מוכר גם בשם עץ העורב) הוא ציור שמן מאת הצייר הרומנטי הגרמני קספר דויד פרידריך, משנת 1822. היצירה נרכשה על ידי מוזיאון הלובר בשנת 1975 (רכישתו הראשונה של המוסד מיצירתו של פרידריך, ולאחריה נרכש "אור ירח על חוף הים" בשנת 2000).
הציור נחשב לאחת מיצירותיו המרשימות ביותר של פרידריך.
הציור מציג עץ אלון מעוות, כמעט עירום למעט עלים מתים אחדים, על רקע שמי הערב.
כתובת בגב הבד מתייחסת לגבעה שבמרכז הציור כ-Hünengrab – דולמן, אתר קבורה פרהיסטורי.
במרחק נראים הים וצוקי הגיר של כף ארקונה, נושא מועדף בציוריו של פרידריך.
שני עורבים ניצבים על העץ, בעוד להקה נוספת נוחתת לעברו.
בחזית החשוכה של הציור נראים גזע עץ כרות וגדם של עץ אלון נוסף.