tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גפני סייע לקבוצה להעפיל לפיינל פור.
בתום העונה עבר לשחק בניו באסקט ברינדיזי מהליגה האיטלקית.
ב-25 ביוני 2019 חתם בעירוני נהריה.
הוא היה חלק מההעפלת הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל בו הפסידו 92:89 להפועל ירושלים.
בסיום עונת 2019/2020, פרש מכדורסל מקצועני.
אנתוני "טוני" הייגארת' היה שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלי.
ב-1963 אחרי שסיים את לימודיו בקולג' ליברפול עבד ללא הצלחה כמציל בעיר טורקי.
הוא עבד גם בסיעוד פסיכיאטרי והיה שחקן חובב עד שפנה לקריירה מקצועית והופיע בתיאטרון רפרטוארי.
אחר כך שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
הופעת הבכורה של הייגארת' בקולנוע הייתה בקומדיה "פרסי", ומאז הרבה לשחק בתפקידים בדרמות משטרתיות והיסטוריות כמו גם בקומדיות מצבים.
לרוב הוא מלוהק כדמות סולידית ואמינה וכאדם עם רגליים על הקרקע.
מ-1977 עד 1981 הופיע בתפקיד השוטר וילמט בסדרה "רוזי" מאת רוי קלארק.
ב-1979 שיחק בתפקיד מילו רנפילד בעיבוד ל"דרקולה" לצדם של פרנק לנגלה, דונלד פלזנס ולורנס אוליבייה.
ב-1981 שיחק הייגארת' בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Kinvig", סדרת מדע בדיוני קומי בהפקת "London Weekend Television".
ב-1986 ו-1987 גילם את סאנצ'ז הנוכל האהוב בסדרה הקומית .
ב-2005 הופיע בעיבוד טלוויזיוני לרומן "תחת העץ הירוק" מאת תומאס הרדי.
בשנים 1997–2002 שיחק בתפקיד ראשי בדמות ויק סנאו בסדרה "Where the Heart Is" של רשת ITV.
בתיאטרון שיחק הייגארת' במחזות "הסערה" וב-"Twelve Angry Men" ב-1996, עליהם היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
על הופעתו במחזה "Simpatico" ב-1995 זכה הייגארת' בפרס קלרנס דרוונט .
המחזה הראשון שלו "The Lie" עוסק במותו של כריסטופר מרלו, יריבו של שייקספיר.
בקולנוע השתתף הייגארת' בין השאר בסרט "מרד התרנגולים" ו-"Fakers".
בשנת 2008 שיחק בתפקיד אלפרד דוליטל בהפקה של האולד ויק למחזה "פיגמליון".
בנובמבר 2008 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון "אמרדייל" בתפקיד מיק ניילור.
ב-2010 הופיע בהפקה של המחזה "קול קטן" בתפקיד "מר בו".
ב-2011 שיחק בתפקיד אורח בדמות פיטר קופר בפרק "Tiger Tiger" בסדרה "תחבולות חדשות".
הייגארת' הוא חוקר בנושא הדמות הלא מזוהה של "הגברת השחורה" המופיעה בסונטות של שייקספיר.
הוא ניתח את הדיוקן "Mistress Holland" של ניקולס היליארד, והגיע למסקנה שמדובר באמיליה לאנייר.
במחזה "Dark Meaning Mouse" שכתב הייגארת' מופיעות הדמויות של אמיליה, שייקספיר וסיימון פורמן .
הייגארת' היה נשוי לקרול הייגארת' ולבני הזוג היו שתי בנות, קייטי ובקי.
הייגארת' נפטר ממחלת אלצהיימר ב-10 במרץ 2017.
פרד סטנספילד סרט טלוויזיה 2011 תחבולות חדשות New Tricks פיטר קופר בפרק "Tiger Tiger" 2012 המפקח ג'ורג' ג'נטלי Inspector George Gently פיטר בקחוס בפרק "The Lost Child" 2012 מונרו Monroe וילף הייזלהרסט סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 2013 רופאים Doctors ג'ף ריפלי בפרק "מרד התרנגולים"
אנטוניה ("טוני") גארן היא דוגמנית, שחקנית ופעילת זכויות אדם גרמנייה.
ב-2008 התרחשה הפריצה הגדולה שלה בתחום האופנה, לאחר חתימה על חוזה בלעדי עם קלווין קליין.
טוני גארן נולדה לאנטוניה גארן בהמבורג, גרמניה.
יש לה אח גדול, ניקולאס, גם הוא דוגמן.
כאשר גארן הייתה בת שנתיים, היא עברה עם משפחתה ללונדון, ומאוחר יותר לאתונה כאשר היא הייתה בת שש.
בגיל 10, חזרה להמבורג עם משפחתה.
כאשר גארן הייתה בת 13 החלה את קריירת הדוגמנות כשחתמה על חוזה עבודה בסוכנות דוגמנות ניו יורקית.
בסתיו 2011, גארן החלה לדגמן עבור רשת "ויקטוריה'ס סיקרט", ראשית בהופעה בקטלוגים שלהם מדגמנת את קו הבגדים.
מיד לאחר מכן היא הייתה ב-2011 תצוגת האופנה של ויקטוריה סיקרט, וצולמה עבור PINK-line עם דוגמנית בשם שנינה שאיק.
תצוגת האופנה הראשונה שלה של ויקטוריה סיקרט הייתה למעשה ב-2010, אבל בסופו של דבר היא לא נבחרה בשנה זו לתוכנית.
באפריל 2012, דווח באופן שגוי על ידי התקשורת שגארן נבחרה באופן רשמי להיות ויקטוריה'ס סיקרט אנג'ל.
מיד לאחר מכן דווח כי גארן רק נבחרה לככב בקמפיין של ויקטוריה סיקרט הקמפיין למען "חלום אנג'ל" לצד ארין הית'רטון ולינדסי אלינגסון, ובפרסומת "מלאכים באהבה" בכיכובה של אליס טיילור.
כיום, גארן מתגוררת ברובע הפיננסי במנהטן, ניו יורק.
במהלך שנת 2019 הצטלמה לסרט הקולנוע האמריקאי "Warning" לצד כוכבים גדולים כמו אלכס פטיפר ותומאס ג'יין.
הסרט שוחרר לאקרנים באוקטובר 2021.
בשנת 2021 שיחקה בסרט האמריקאי "משבר" את דמותה של שרה.
גארן התפרסמה בזכות פועלה כדוגמנית ובשל מערכת יחסים מתוקשרת שניהלה עם לאונרדו דיקפריו במשך כשנה וחצי, עד לאוקטובר 2014, גארן כיכבה פעמים רבות על שערי עיתונים.
ב-24 בדצמבר 2019 התארסה לשחקן הבריטי אלכס פטיפר, לאחר עשרה חודשי זוגיות.
ב-2020 הם התחתנו בהמבורג, גרמניה.
אנתוני רוברט "טוני" דוריגו (; נולד ב-31 בדצמבר 1965 באדלייד) הוא כדורגלן עבר אנגלי ממוצא אוסטרלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
דוריגו שיחק לאורך כל הקריירה במולדתו (למעט עונה אחת באיטליה), ולזכותו זכייה אחת באליפות אנגליה במדי לידס יונייטד.
הוא ערך 15 הופעות במדי נבחרת אנגליה, ונכלל בסגלה בשני טורנירי אליפות אירופה ובמונדיאל 1990.
לאחר פרישתו החל לשמש כפרשן כדורגל.
דוריגו, יליד אוסטרליה, החל את דרכו בקבוצת הנוער של אדלייד סיטי מעיר הולדתו.
כשהיה נער כתב ל-14 מועדוני כדורגל אנגלים בבקשה להיבחן בשורותיהם.
הקבוצה הראשונה שהגיבה הייתה אסטון וילה, שהציעה לדוריגו מבחנים באורך ארבעה ימים.
דוריגו עבר את המבחנים וחתם בקבוצה בעונת .
באותה העונה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האנגלית מול איפסוויץ' טאון, שהייתה להופעת הליגה היחידה שלו באותה העונה.
במהלך שלוש העונות הבאות השתלב דוריגו בהרכב הקבוצה והפך לאחד מהבולטים שבשחקניה.
עם זאת, בסיומה של עונת ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ודוריגו סיים את דרכו במועדון.
בסך הכול ערך דוריגו 111 הופעות ליגה בארבע עונות במדי הקבוצה, וכבש בהן שני שערים.
לקראת עונת נרכש דוריגו על ידי צ'לסי, בסכום שהוערך בכ-475 אלף ליש"ט.
דוריגו השתלב במהרה וערך ארבעים הופעות ליגה כבר בעונת הבכורה שלו, ועל יכולתו אף זכה בתואר שחקן העונה של המועדון.
עם זאת, חווה דוריגו ירידת ליגה עונה שנייה ברציפות, כשצ'לסי נשרה לליגת המשנה.
דוריגו נותר בקבוצה וסייע לחזור תוך עונה אחת בלבד לליגה הבכירה, מהמקום הראשון בליגת המשנה.
דוריגו רשם את עונת השיא שלו בקריירה מבחינת כיבוש שערים, עם שישה שערים בארבעים הופעות.
דוריגו הוסיף לשחק שתי עונות נוספות במדי צ'לסי בליגה הבכירה, ובמרץ 1990 אף כבש את השער היחיד בגמר גביע פול ממברס, בו גברה צ'לסי 0–1 על מידלסברו בדרך לזכייה בתואר.
בקיץ 1991 הגיש דוריגו בקשה לעזוב את המועדון.
דוריגו משך בתחילה את בקשתו, אך המועדון החליט לשחררו והוא נמכר תמורת כ-1.3 מיליון ליש"ט ללידס יונייטד.
הוא סיים את דרכו בצ'לסי בתום ארבע עונות, בהן רשם 146 הופעות ליגה וכבש 11 שערים.
הצטרפותו של דוריגו ללידס לקראת עונת הפכה להצלחה הן עבור המועדון והן עבור השחקן.
תחת המאמן הווארד וילקינסון, זכתה לידס באליפות הליגה (בעונה האחרונה לפני המעבר לפרמייר ליג), תוך שהיא מקדימה בארבע נקודות את יריבתה מנצ'סטר יונייטד.
דוריגו עצמו, שכבש שלושה שערים ב-38 הופעות ליגה באותה העונה, אף זכה בתואר שחקן העונה של אוהדי לידס.
בפתיחת העונה הבאה גברה לידס על מחזיקה הגביע האנגלי, ליברפול, במשחק על מגן הצדקה.
דוריגו עצמו כבש בדקה ה-43 את השער שקבע את תוצאת המחצית, 1–2 ללידס, בדרך לניצחון 3–4 בסיום (אריק קנטונה כבש שלושער לזכות לידס באותו המשחק).
עם זאת, המעבר לפרמייר ליג לא בישר טובות עבור הקבוצה, שכשלה לשחזר את ההישג ולהתברג בצמרת הטבלה.
החל מעונת הלכו ופחתו דקות המשחק של דוריגו, וגם עזיבתו של וילקינסון בפתיחת עונת לא הביאו לשינוי הרצוי מבחינתו של דוריגו.
בסיום אותה העונה סיים דוריגו את דרכו במועדון, לאחר שכבש חמישה שערי ליגה ב-171 הופעות.
לקראת עונת עזב דוריגו לראשונה את אנגליה, והצטרף לטורינו האיטלקית, ששיחקה באותה העונה בסרייה ב'.
טורינו סיימה את העונה במקום החמישי עם מספר נקודות זהה לזה של פרוג'ה, מה שהוביל למשחק פלייאוף בין השתיים על העלייה לסרייה א'.
לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 1–1, הפסידה טורינו את העלייה לאחר הפסד 5–6 בדו-קרב בעיטות עונשין.
דוריגו החמיץ פנדל בדו-קרב, אך עם זאת, הצלחתו להשתלב היטב בקבוצה והיכולת שהפגין לאורך העונה זיכו אותו בתואר שחקן העונה של המועדון.
בעקבות בעיות כלכליות אליהן נקלעה טורינו, נאלצה הקבוצה לשחרר את דוריגו בתום עונה אחת בלבד.
דוריגו הצטרף לדרבי קאונטי בפרמייר ליג, ובשתי עונות במדי הקבוצה כבש שער ליגה אחד ב-41 הופעות.
את הקריירה סיים במעבר לסטוק סיטי מהליגה השלישית, שם שימש כקפטן הקבוצה.
הוא רשם 36 הופעות ליגה וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף מהמקום החמישי, אך סטוק סיימה את דרכה בהפסד בחצי הגמר.
בתום העונה פרש דוריגו ממשחק פעיל בגיל 35.
דוריגו האוסטרלי זכה לזימון בכורה בין-לאומי מנבחרת אוסטרליה כבר במסגרת קמפיין מוקדמות מונדיאל 1986. טוני ברטון, מאמנו באסטון וילה, סירב לאשר לדוריגו להצטרף לנבחרת האוסטרלית, בטענה כי יריבותיה מה-OFC הן בדרך כלל חלשות יותר, ויהיה זה בזבוז זמן עבורו.
על אף שאמו אוסטרלית ואביו איטלקי, פנתה התאחדות הכדורגל האנגלית לדוריגו והציעה לו להישאר שנה נוספת באנגליה, לקבל אזרחות בריטית ולייצג את נבחרת אנגליה.
דוריגו נעתר לבקשה, והחל לשחק במדי נבחרת אנגליה הצעירה בשנת 1986. הוא המשיך ל-11 הופעות במדיה.
עוד בטרם ערך את הופעת הבכורה שלו, זומן דוריגו על ידי המאמן בובי רובסון לקראת טורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית.
דוריגו זומן כמחליפו של קני סנסום בצד שמאל של ההגנה, במקומו של סטיוארט פירס שנאלץ להחמיץ את הטורניר עקב פציעה.
אנגליה הודחה לאחר שלושה הפסדים בשלב הבתים, ודוריגו לא שותף כלל במהלכם.
ב-13 בדצמבר 1989, מעט לפני יום הולדתו ה-24, ערך דוריגו את הבכורה במדי אנגליה, במשחק ידידות מול באצטדיון ומבלי, כשעלה כמחליף במחצית המשחק במקומו של פירס.
אנגליה ניצחה במשחק בתוצאה 1–2. דוריגו זומן על ידי רובסון לסגל לקראת מונדיאל 1990 באיטליה, אך ראה את פירס פותח ומשחק לאורך כל משחקיה של אנגליה החל בשלב הבתים ועד לחצי הגמר, שם נוצחה אנגליה על ידי .
את הופעתו הראשונה אי פעם במשחק רשמי, והופעתו הראשונה בהרכב האנגלי, ערך דוריגו במשחק על המקום השלישי, בו נוצחה אנגליה 1–2 על ידי .
במשחק זה בישל דוריגו את שער השוויון הזמני של אנגליה לדייוויד פלאט.
דוריגו לא הצליח להשתלט על עמדת המגן השמאלי של הנבחרת, ושיחק בעיקר במשחקי ידידות.
הוא זומן לסגל של גרהאם טיילור לקראת יורו 1992 בשוודיה, אך שוב ראה את פירס פותח לפניו בהרכב, ולא שולב כלל בטורניר.
דוריגו ערך שלוש הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, כולל משחקו האחרון במדי אנגליה – הפסד החוץ 0–2 ל ב-13 באוקטובר 1993.
בסך הכול ערך דוריגו 15 הופעות במדי אנגליה.
אנתוני אדוארד לאורי "טוני" בריטון היה שחקן אנגלי.
בריטון נולד בחדר מעל לפאב ברחוב טמפל בברמינגהאם שבווריקשייר, לדוריס מרגריט ואדוארד לסלי בריטון.
הוא למד בבית הספר Edgbaston Collegiate School בברמינגהאם ובבית הספר תורנבורי בגלוסטרשייר.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי, ועבד עבור סוכן נדל"ן ובמפעל מטוסים.
הוא הצטרף לתיאטרון חובבים בווסטון-סופר-מאר.
אחר כך פנה לקריירת משחק והופיע על הבמות בתיאטרון אולד ויק ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.
החל משנות החמישים של המאה העשרים הופיע בריטון במספר רב של סרטי קולנוע בריטיים בהם "מבצע אמסטרדם" (1959), "יום ראשון הארור" (1959), ו"נשיא על הכוונת" (1973).
ב-1975 זכה בריטון בפרס Broadcasting Press Guild לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "The Nearly Man".
בין השנים 1983 עד 1990 כיכב בריטון לצדם של נייג'ל הייברס ודינה שרידן בקומדיית המצבים של ה-BBC "אל תחכה לי".
בספטמבר 2013 ביים סר ג'ונתן מילר הפקת גאלה של המחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר בתיאטרון אולד ויק.
בריטון שיחק בהצגה בתפקיד רוזן גלוסטר.
בריטון התחתן ב-1948 עם רות' הוקינס, ממנה התגרש.
ב-1963 התחתן עם הפסלת הדנית אווה קאסל בריטון.
יש לו שתי בנות מאשתו הראשונה, המנחה פרן בריטון התסריטאית צ'רי בריטון, ובן מאשתו השנייה, השחקן ג'ספר בריטון.
טוני בריטון נפטר ב-22 בדצמבר 2019.
אנתוני פיטר "טוני" דאן' (; 24 ביולי 1941 – 8 ביוני 2020) היה כדורגלן ומאמן אירי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
עיקר הקריירה של דאן עברה במנצ'סטר יונייטד, בה שיחק 13 עונות רצופות ועמה זכה בין היתר בגביע אירופה לאלופות, שתי אליפויות אנגליה ופעם אחת בגביע ה-FA.
בהמשך שיחק גם בבולטון וונדררס במשך שש עונות, מתוכן עונה אחת בליגה הבכירה.
לזכותו של דאן 33 הופעות במדי נבחרת אירלנד, מתוכן ארבע הופעות כקפטן הנבחרת.
לאחר פרישתו עבר לשמש כעוזר מאמן בולטון במשך כשנתיים, לפני שאימן עונה אחת בנורווגיה.
מאז לא שב לשמש בתפקידים מקצועיים.
דאן, יליד העיר דבלין, החל את דרכו כנער בקבוצת סטלה מאריס המקומית.
ב-1958, כשהיה בן 17 בלבד, עבר לשחק בקבוצת שלבורן.
בעונתו הראשונה במועדון שיחק בקבוצת הנוער וסייע לה לזכות בגביע האירי לנוער.
עונה אחת אחר כך כבר הצטרף לקבוצה הבוגרת.
הוא כבש עבורה ארבעה שערי ליגה ב-18 הופעות, וזכה עמה בגביע האירי לאחר ניצחון 0–2 בגמר על קורק היברניאנס.
שבוע לאחר משחק גמר הגביע האירי, חתם דאן במנצ'סטר יונייטד בהדרכתו של מאט באזבי.
הקבוצה חידשה בשנים אלו את פניה, שנתיים לאחר האסון האווירי במינכן שגבה את חייהם של שמונה שחקנים ושלושה אנשי צוות.
את הופעת הבכורה שלו ערך מול ברנלי ב-15 באוקטובר 1960, ובאותה עונה השלים שלוש הופעות ליגה בלבד.
עונה אחר כך כבר החל להשתלב באופן תדיר יותר בהרכב הקבוצה.
בעונת , על אף יכולת פושרת בליגה האנגלית שהספיקה למקום ה-19 בלבד, זכתה מנצ'סטר עם דאן בהרכב הפותח בגביע ה-FA, לאחר 1–3 בגמר על לסטר סיטי.
החל מעונת היה דאן לשחקן הרכב קבוע.
עוד באותה העונה הפכה מנצ'סטר לגורם משמעותי בצמרת הליגה, שהספיקה לסגנות בלבד.
עונה אחת אחר כך כבר השלימה הקבוצה זכייה באליפות אנגליה.
בעקבות הזכייה באליפות, השתתפה הקבוצה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת .
דאן וקבוצתו הפגינו יכולת גבוהה בטורניר והודחו רק בחצי הגמר על ידי פרטיזן בלגרד.
בעונת זכתה יונייטד באליפות שנייה תוך שלוש עונות, וזכתה בכרטיס לגביע אירופה לאלופות בעונה לאחר מכן.
מנצ'סטר רשמה הצלחה בטורניר, כולל ניצחון בצמד משחקים מול ריאל מדריד בחצי הגמר, והעפילה למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון.
דאן פתח בהרכב קבוצתו לגמר, ולאחר שוויון 1-1 בתום תשעים דקות, עבר המשחק להכרעה בהארכה.
בשלב זה כבשה מנצ'סטר שלושה שערים נוספים, ניצחה 1–4, וזכתה בגביע אירופה לראשונה בתולדותיה.
לאחר עונה נוספת כסגנית, רשמה מנצ'סטר ירידה חדה ביכולת הקבוצה, ולא הצליחה במשך מספר עונות להתקרב לצמרת הטבלה.
דאן שמר על יציבות ונותר שחקן הרכב קבוע, עד שסיים את דרכו במועדון בתום עונת .
בסך הכול רשם 13 עונות במדיה של מנצ'סטר יונייטד, בהן ערך 414 הופעות ליגה ו-535 הופעות בכל המסגרות.
בכך ניצב דאן במקום השמיני בטבלת ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים.
לקראת עונת שוחרר דאן על ידי מאמן הקבוצה טומי דוקרטי.
בסיום אותה העונה ירדה מנצ'סטר יונייטד לליגת המשנה.
דאן, ששוחרר ממנצ'סטר, עבר בהעברה חופשית לבולטון וונדררס מליגת המשנה, תחת המאמן ג'ימי ארמפילד.
דאן לא זכה לדקות משחק רבות תחת ארמפילד, אך באוקטובר 1974 הוחלף ארמפילד, שעבר לאמן את לידס יונייטד מהליגה הבכירה, באיאן גריבס.
תחת המאמן החדש, ועל אף גילו המתקדם, הפך דאן לבורג משמעותי בקבוצה, שהחלה להתקרב להעפלה לליגה הבכירה.
בעונת , לאחר שתי עונות בהן סיימה רביעית והחמיצה את העלייה בגלל נקודה אחת בלבד, זכתה בולטון באליפות ליגת המשנה ושבה לליגה הבכירה לראשונה מזה 15 שנה.
דאן נותר לעונה שישית ואחרונה בקבוצה, שהייתה ליחידה שלו במדיה בליגה הבכירה, וסייע לה להישאר בליגה דרך המקום ה-17 בטבלה, בפער עשר מהקו האדום.
בסך הכול בשש עונות ערך דאן 170 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
בין החודשים מאי ליולי 1979 שיחק דאן בשורות דטרויט אקספרס מארצות הברית, בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 38.
הופעת הבכורה של דאן במדי נבחרת אירלנד הייתה ב-8 באפריל 1962, בתקופה בה לא היה מאמן קבוע לנבחרת ושחקניה נבחרו על ידי ועדה מיוחדת.
משחקו הראשון של דאן היה הפסדה הביתי של אירלנד 2–3 ל במשחק ידידות.
דאן ייצג את נבחרתו במשך 13 שנים, בהן ערך 33 הופעות.
בתקופה זו ניסה להעפיל עם נבחרתו לראשונה בתולדותיה לטורניר גדול (אירו או מונדיאל), ללא הצלחה.
משחקו האחרון היה בניצחונה הביתי של אירלנד 0–4 על במסגרת מוקדמות יורו 1976.
עם פרישתו ממשחק שב דאן לאנגליה ולקבוצתו לשעבר בולטון וונדררס.
דאן שימש בתחילה כעוזרו של מאמנו לשעבר, איאן גריבס, ובהמשך כעוזרו של סטן אנדרסון.
בשתי עונותיו במועדון הפגינה הקבוצה יכולת חלשה מאוד, ירדה לליגת המשנה וכמעט ונשרה לליגה השלישית.
ב-1982 החליף את חברו לשעבר לקבוצת מנצ'סטר יונייטד, ביל פולקס, כמאמנה של שטיינקייר הנורווגית.
הוא אימן את הקבוצה במשך כשנה, ולאחריה לא שב לאמן או לשמש בתפקידים מקצועיים בכדורגל.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםשלבורןליגת העל האירית184מנצ'סטר יונייטדהליגה הראשונה של הפוטבול ליג30280250400420401400371330330350340240מנצ'סטר יונייטדהליגה השנייה של הפוטבול ליג120340350310320הליגה הראשונה של הפוטבול ליג260דטרויט אקספרסNASL120סך הכול בקריירה6146
צ'ארלס אנטוני (טוני) סטנדיש ברוקס היה נהג מרוצים בריטי.
התחרה במשך 6 עונות באליפות הפורמולה 1 במהלכן השתתף ב-39 מרוצים, השיג 6 ניצחונות וארבע פעמים נוספות הגיע לפודיום.
ברוקס נולד בדוקינפילד, במחוז צ'שייר.
אביו, צ'ארלס, היה מנתח שיניים וגם הוא עצמו למד את המקצוע.
הוא החל להתחרות בשנת 1952 באירועים מקומיים.
בשנת 1955 התחרה לראשונה במרוץ פורמולה 2, שהתקיים במסלול קריסטל פאלאס וסיים במקום הרביעי.
את הבכורה באליפות הפורמולה 1 ערך בגרנד פרי מונקו בעונת 1956 בקבוצת BRM.
את הניצחון הראשון השיג עונה לאחר מכן בגרנד פרי בריטניה, ניצחון אותו חלק עם סטירלינג מוס.
הניצחון, שהושג במכונית של קבוצת ונוול היה הניצחון הראשון של יצרן בריטי באליפות.
לקראת עונת 1959 עבר להתחרות עבור קבוצת פרארי.
מותו של פיטר קולינס במהלך עונת 1958 ופרישתו של מייק הות'ורן בסיום אותה עונה נתנו לברוקס אפשרות להאבק על תואר האליפות יחד עם ג'ק ברבהאם וסטירלינג מוס.
בגרנד פרי מונקו, מרוץ פתיחת העונה, סיים במקום השני.
הוא לא הצליח לסיים את גרנד פרי הולנד, אך ניצח את המרוץ בצרפת.
בעקבות שביתה של עובדי חברת פרארי נאלץ להתחרות בגרנד פרי הבריטי במכונית מתוצרת ונוול, אך לא הצליח לסיים את המרוץ.
הניצחון השני בעונה הושג בגרנד פרי גרמניה, שהתקיים במסלול אבוס.
בגרנד פרי פורטוגל סיים במקום התשיעי ובגרנד פרי איטליה נאלץ לפרוש.
במהלך גרנד פרי ארצות הברית, שהתקיים לראשונה כחלק מהאליפות, נפגע רכבו על ידי וולפגנג פון טריפס.
ברוקס עצר את מכוניתו בצד הדרך על מנת לבחון נזקים ואיבד 2 דקות.
הוא הצליח לסיים את המרוץ במקום השלישי ואת העונה במקום השני.
בשתי העונות הבאות התחרה עבור קבוצות פרטיות וסיים במקום האחד עשר ובמקום העשירי.
מלבד הפורמולה 1 התחרה גם במכוניות ספורט.
הוא ניצח את מרוץ 1,000 הקילומטרים של נורבורגרינג (1957) ואת גביע RCA (1958).
את שני המרוצים ניצח לצידו של סטירלינג מוס, כאשר השניים נוהגים באסטון מרטין.
במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן נפגע בתאונה.
תאונה זאת הצטרפה לתאונה נוספת בה היה מעורב בגרנד פרי הבריטי שהתקיים שנה קודם לכך.
בשני המקרים התחרה כשהוא נוהג במכוניות אף על פי שידע שהן סובלות מבעיות מכניות.
כקתולי אדוק נשבע שלא יסכן את חייו שוב ולא יתחרה במכוניות שאינן במצב מכני מושלם.
טוני גרדנר הוא שחקן ורופא אנגלי.
ב-1987 הוא התמחה ברפואה בבית החולים Guy's Hospital, וב-1993 הוסמך כרופא כללי.
בשנות התשעים של המאה העשרים שילב עיסוק ברפואה ובקומדיה, והופיע כחבר בצמד הקומי Struck Off and Die יחד עם פיל המונד.
בסופו של דבר עזב גרדנר את מקצוע הרפואה כדי להיות שחקן, וכיכב בכמה פרסומות טלוויזיה בהן עבור המכונית רנו מגאן.
הוא זכה להכרה כששיחק בתפקיד בריאן ג'ונסון בסדרה "ההורים שלי חייזרים" של ערוץ CITV בפרקים שהוא גם כתב.
גרדנר הופיע בתפקיד מייקל בעל בית הקפה בסיטקום של ג'ק די "Lead Balloon".
בשנים 2009 כיכב בשלושה מחזות בבימויו של סר פיטר הול.
ב-2011 שיחק בתפקיד פרופ' טוני שאלס בסדרה "Fresh Meat".
בין 2012 ל-2016 גילם גרדנר את דמותו של טוני בארבע העונות של הסדרה עטורת השבחים "הטנגו האחרון בהליפקס".
לסדרה של ערוץ BBC One היה רייטינג גבוה, ובעונה השלישית צפו בה בממוצע 7.8 מיליון צופים.
בשנים 2013 עד 2015 הופיע גרדנר בתפקיד לוטננט קולונל פיליפ סמית' בשלוש עונות של סדרת המלחמה "Bluestone 42", על מבצע הריק (Operation Herrick) באפגניסטן.
גרדנר שיחק בתפקיד חבר הפרלמנט דן מילר בקומדיה הפוליטית "The Thick of It" של ה-BBC.
הוא הופיע בווידאו קליפ של השיר "Giant peach" של להקת וולף אליס.
ב-2016 החל להופיע במגוון תפקידים בתוכנית "המופע של טרייסי אולמן".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1994 לאבג'וי Lovejoy ג'ונתן בפרק "Last Tango in Lavenham" 1994 Joking Apart מייקל / עורך דין סדרת טלוויזיה (2 פרקים) 1995 You Bet!
שרלוק הולמס 1995 Now What?
טוני גאטליף הוא במאי צרפתי ממוצא צועני, אשר מוכר גם כתסריטאי, מלחין, שחקן, ומפיק.
גאטליף נולד באלג'יריה בתקופת השלטון הצרפתי, והוא ממוצא פייה-נואר.
בשנת 1960, בגיל 12, גאטליף עבר מאלג'יריה לצרפת בעקבות אירועי מלחמת העצמאות של אלג'יריה.
גאטליף נאבק במשך שנים על מנת לחדור לתעשיית הקולנוע הצרפתית.
הוא גם לקח חלק בין היתר במספר הפקות תיאטרליות עד לשנת 1975, כאשר הוא הפיק את סרטו הראשון, La Tête en ruine.
במהלך שנת 1978, גאטליף הפיק את סרטו השני, La Terre au ventre, אשר התבסס על אירועי מלחמת העצמאות של אלג'יריה.
החל משנת 1981, ומסרטו Corre, gitano, גאטליף התמקד בעבודתו בהיסטוריה של הצוענים באירופה, וזאת בעקבות מוצאו הצועני למחצה.
לאחר הפקת הסרט Gaspard et Robinson ב-1990, גאטליף העביר את השנים 1992 ו-1993 בצילום הסרט Latcho Drom, אשר זכה בפרסים רבים.
סרט מוזיקלי באורח מלא זה, אשר לעיתים מקוטלג בטעות כסרט תיעודי, עוסק בתיעוד התרבות הצוענית ברחבי העולם, תוך התמקדות במוזיקה ובריקוד הצועני.
שנה מאוחר יותר, גאטליף הפיק את הסרט Mondo, על בסיס יצירתו של הסופר הצרפתי ז'אן-מארי גוסטב לה קלזיו.
סרטו של גאטליף משנת 2004, Exils, זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר במסגרת פסטיבל קאן באותה שנה.
סרטו משנת 2006, טרנסילבניה, הוצג לראשונה בפסטיבל קאן שהתקיים בחודש מאי באותה השנה.
טוני הואר הוא חוקר בתחום מדעי המחשב.
טוני הואר נולד בציילון שהיה באותה תקופה חלק של האימפריה הבריטית.
אביו היה פקיד במערכת הבריטית ואימו הייתה בת של בעל חווה לגידול תה.
הואר נשלח לאנגליה והוא למד באוקספורד וקנטרברי.
לאחר סיום אוניברסיטת אוקספורד הוא שירת מספר שנים בצי המלכותי.
במהלך השרות הוא למד רוסית.
לאחר סיום השרות הואר חזר לאוניברסיטת אוקספורד ללימודי סטטיסטיקה ונחשף למחשב.
בהמשך הוא נסע לאוניברסיטת מוסקבה ולמד אצל אנדריי קולמוגורוב.
בשנת 1960 הואר חזר לאנגליה והחל עבודה בחברת מחשבים בכתיבת יישומים מבוססי אלגול.
בשנת 1968 הוא התמנה לפרופסור למחשבים באוניברסיטה בבלפסט.
בשנת 1977 הוא חזר לאוניברסיטת אוקספורד ותוך מספר שנים התמנה לראש מעבדת מחשבים.
לאחר יציאה לגמלאות הוא קיבל תואר Emeritus Professor ועוסק במחקר בחברת מיקרוסופט.
הואר תרם לפיתוח מיון מהיר, בחירה מהירה, לוגיקת הואר, עיבוד מקבילי ופיתוח שפת תכנות.
בשנת 1980 הוענק לו פרס טיורינג.
בשנת 1982 הוא התקבל לחברה המלכותית.
בשנת 2000 הוא קיבל את פרס קיוטו על תרומתו למדעי המחשב ובשנת 2023 קיבל את המדליה המלכותית.
טוני וורד הוא דוגמן ושחקן אמריקאי.
וורד נולד בסנטה קרוז בקליפורניה כאמצעי מבין שלושה בנים.
כשהחל את לימודיו בקולג' התגלה כדוגמן והחל לעבוד בתחום.
הוא דגמן הלבשה תחתונה לקלווין קליין, לאחר מכן עבד בין היתר עבור קרל לגרפלד, דולצ'ה וגבאנה והוגו בוס.
הוא היה חתום בסוכנויות דוגמנות בניו יורק, לונדון, מילאנו וקופנהגן.
בתחילת שנות התשעים היה בן זוגה של הזמרת מדונה והופיע במספר קליפים שלה, הוא גם הופיעה בספרה "סקס", מלבד זאת הוא הופיע בקליפים של אמנים נוספים.
ב-1999 הופיע בסרט העצמאי "Out in Fifty" לצד מיקי רורק.
ב-2002 הופיע בסרט קומדיית הפעולה "All About the Benjamins".
ב-2008 שיחק בסרט הקנדי "Story of Jen".
נתנאל "טוני" גרין (Netnel "Tony" Gryn; 1921, לובלין, פולין – אפריל 1989, חולון, ישראל) היה לוחם המחתרת היהודים בצרפת.
עסק בזיוף מסמכים, הברחת ילדים לשווייץ והקמת קבוצת קרב עירונית בפריז במלחמת העולם השנייה.
גרין השתתף גם בקרב לשחרור פריז ואף הוכר כחבר ל עקב פעילותו בקבוצת הקרב בפריז.
טוני גרין נולד ב-1921 בעיר לובלין שבפולין.
בשנת 1933 היגר גרין עם משפחתו לפריז.
בפריז למד בבי"ס התיכון על שם הרמב"ם ולאחר מכן למד רפואה באוניברסיטת פריז, הידועה גם בשם סורבון.
ביוני 1941 נתפס גרין בידי הגרמנים ונכלא לשנה עקב פעילותו האנטי-גרמנית.
לאחר שחרורו באוגוסט 1941 יצא לגבול צרפת הדרומי כדי להצטרף ל"ציונים הצעירים".
באותה תקופה עזר גם בהעברת ילדים לשווייץ.
טוני גרין, יחד עם ג'ורג' לואנג'ה, ומרשת אוזה-גארל, עסקו בהברחת ילדים בגבול בין צרפת לשווייץ.
בעדותו סיפר גרין על איך צירף את מילה רסין (גיבורת מחתרת היהודים בצרפת) לעסק ההברחות של הילדים.
בחודש דצמבר שנת 1942 הוחלט להקים קבוצות קרב במרכזים עירוניים בכל רחבי צרפת.
קבוצות הקרב נועדו להילחם בנאצים בצורה יותר מאורגנת.
המרכזים הוקמו בפריז, ליון, גרנובל, מרסיי, לימוז', לה שמבון-סור-ליניון, ניס, רו וטולוז.
הקבוצה האחרונה שהוקמה הייתה בפריז ואותה הקים טוני גרין בהנחיית שמעון לויט.
העבודה בפריז התנהלה בשלושה מישורים מקבילים:
הקמת קבוצה ציונית לפעילות תרבותית ואינטלקטואלית חשאית.
היא כללה הפצת חומר עיתונאי מחתרתי וחומר של המרכז לתיעוד מגרנובל.
בפריז חיו כ-30,000 יהודים נושאי טלאי צהוב ואחת ממטרותיו של הארגון הייתה לאפשר לכמה שיותר מהם לרדת למחתרת.
גרין דיווח כי כ-10,000 מסמכים על פי רוב מסוג Doublage (מדובבים) יצאו מן השירות.
היחידה הייתה אמורה להצטרף למאבק הכללי של ההתנגדות תוך התמקדות בבעיות המיוחדות של היהודים כמו הוצאה להורג של מלשינים והעברת צעירים למאקי (תנועה מחתרתית צרפתית).
לקבוצה בפריז היו קשרים הדוקים עם המחתרת הכללית והמחתרת הצרפתית אף ראתה את הקבוצה כחלק מכוחותיה.
במסמך המיוחד ששלחה המחתרת להנהלת הארגון, ציינו את הקשר עם הקבוצה בפריז והוזכרו שמות חברי הקבוצה, ובניהם טוני גרין.
גרין חזר לפריז ב-1943 ועסק בהכנת מסמכים מזויפים ובסיוע סוציאלי עם המחתרת הכללית, "הצופים היהודים" וה-OCJ.
הדירה של גרין שימשה מקום מפגש דיסקרטי לחברי שלל המחתרות.
ביולי 1943 בפקודתו של סימון לוויט הקים רשת להצלת ילדים והברחתם דרך הגבול לשווייץ.
מאות ילדים שהתאספו בעיר מג'ב (Megève) בסוף קיץ 1943 הועברו ממג'ב לאנסי -שנבחרה כמרכז איסוף, ומשם לאנמאס בגבול עם ז'נבה.
ביוני 1944 לאחר הפלישה לנורמנדי הקים גרין יחידה לוחמת "Corps Franc" (פרייקור) ולראשה מינה את סגנו לוסיין רובל והוא התמנה לסגנו.
היחידה הצטרפה למחתרת צרפתית תחת פיקודם הישיר של קפטן פייר גאלה.
היחידה השתתפה בהתקוממות ובשחרור פריז.
טוני גרין, ביחד עם לוסיין רובל, הוזהר מפני המלכודת בפריז ביולי 1944 שבה ארבו אנשי גסטפו לרבים מאנשי המחתרות בדירת מסתור.
במהלך הפגישה הייתה אמורה להתרחש חשיפה של קציני "הצבא היהודי" בפני נציגי המודיעין הבריטי ועקב לכידת שניים מסוכני הצבא היהודי הוטעו שאר המשתתפים בפגישה ונלכדו בידי הגסטפו.
קיימת עדות של טוני גרין שבה הוא מספר כיצד נכשלו בשחרור אנשי ה"קרון האחרון", קרון המשלוחים האחרון שיצא מדרנסי ב-17 באוגוסט 1944. גרין העיד כי נכשלו בשחרורם אף שראו אותם יוצאים לגירוש.
חייו לאחר מלחמת העולם השנייה
ב-1946 מונה גרין לייצג את פלשטינה באספה העולמית של הנוער הסוציאליסטי בקופנהגן וכך גם בשנת 1947 בסטוקהולם.
במאי 1948 הגיע לישראל ככתב צבאי על מנת לסקר את מלחמת השחרור.
הוא עלה לארץ ב-1957 הקים עיתון יומי בצרפתית "L'information d'Israel" וב-1969 גויס למשרד החוץ, החליף את שמו לשם עברי - נתנאל גרעין, שימש שגריר ישראל בניז'ר (1972), ברואנדה (1973-1974), שליח הסברה בפריז, דובר מרכז השלטון המקומי בישראל, דובר ומנהל יחסי ציבור והסברה מפלגת העבודה.
ב-1987 הוענק לו עיטור לגיון הכבוד על ידי נשיא צרפת פרנסואה מיטראן על הצלת יהודים, פעילות שהוכרה לראשונה כלחימה בגרמנים.
טוני גרין נפטר בעיר חולון באפריל 1989 לאחר שחלה במחלה קשה.
ג'אנג ג'ידונג או בכנויו במערב טוני ג'אנג או טוני זאנג (בסינית: 张志东), הוא מיליארדר סיני, מייסד-שותף, CTO לשעבר ומחזיק המניות השני בגודלו של תאגיד הטכנולוגיה הסיני טנסנט.
ג'אנג נולד בשנת 1971 למד יחד עם מא הואטנג באוניברסיטת שנג'ן, לימים הקימו שניהם יחד את חברת האינטרנט טנסנט שהפכה מהרה לאחת מחברות הטכנולוגיה הגדולות העולם עם שווי של מעל 500 מיליארד דולר.
לג'אנג גם תואר שני מאוניברסיטת דרום סין לטכנולוגיה.
בינואר 2021 הוערך הונו במעל 25 מיליארד דולר.
טוני לורנזו דלק הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1996–2008. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 9.1 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
בשנת 1996 זכה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל כשחקן אוניברסיטת קנטקי, ובעונת זכה באליפות היורוליג כשחקן פנאתינאיקוס.
דלק נולד בעיר קובינגטון שבטנסי, ולמד ב"תיכון הייווד" אשר בבראונסוויל הסמוכה.
בסיום עונת 1991/1992 זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין בטנסי ("Tennessee Mr.
Basketball"), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 1992 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה ("קנטקי ויילדקטס") אותה אימן ריק פיטינו.
בעונתו הראשונה בקנטקי העפילו הוויילדקטס לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, בהובלתו של ג'מאל משבורן, אולם הפסידו במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת מישיגן.
בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1995/1996, קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק, והוליך את קבוצתו לצד אנטואן ווקר, וולטר מקארתי, דרק אנדרסון ורון מרסר לזכייה באליפות טורניר המכללות.
במשחק הגמר, בו גברה קנטקי על אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 76–67, קלע דלק 7 שלשות ו-24 נקודות בסך הכול.
בסיום העונה זכה בפרסי "השחקן המצטיין של הפיינל פור" ו"השחקן המצטיין של מחוז SEC", וכן נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד אלן אייברסון, ריי אלן, טים דאנקן ומרכוס קמבי.
בדראפט ה-NBA 1996 נבחר דלק על ידי שארלוט הורנטס, בבחירה ה-16.
בתחילת עונת הועבר עם מאגסי בוגס בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה לבי.
בשתי עונותיו בגולדן סטייט קלע 9.3 נקודות ומסר 2.4 אסיסטים בממוצע למשחק, כשחקן ספסל.
בקיץ 1999 חתם על חוזה לעונה אחת בסקרמנטו קינגס.
לקראת עונת חתם על חוזה בפיניקס סאנס.
לאורך עונה זו קלע שיא קריירה של 12.3 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של ג'ייסון קיד ומריו אלי.
ב-2 בינואר 2001 הציג דלק את משחקו הטוב ביותר בקריירה, בפער גדול, כאשר קלע 53 נקודות (20 מ-27 מהשדה) בהפסד הסאנס מול הקינגס לאחר הארכה.
שיאו האישי הקודם עמד על 26 נקודות.
באמצע עונת נשלח לצד רודני רוג'רס בטרייד לבוסטון סלטיקס, תמורת ג'ו ג'ונסון, רנדי בראון, מילט פלאסיו ובחירת דראפט עתידית.
בפלייאוף 2002 העפיל עם הסלטיקס לגמר האזור המזרחי, בו הפסידו מול ניו ג'רזי נטס (2–4).
בקיץ 2003, לאחר כעונה וחצי בבוסטון, הועבר עם אנטואן ווקר בטרייד לדאלאס מאבריקס, תמורת ריף לפרנץ, יירי ולש, כריס מילס ובחירת דראפט.
לפני עונת הועבר לצד ווקר בטרייד לאטלנטה הוקס, תמורת ג'ייסון טרי, אלן הנדרסון ובחירת דראפט.
בעונתו המלאה היחידה בקבוצה תרם 11.9 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר משחק אחד בעונת שוחרר מההוקס וחתם על חוזה בדטרויט פיסטונס.
בפלייאוף של אותה עונה העפיל עם דטרויט לגמר האזור המזרחי, בו הפסידה מול האלופה שבדרך, מיאמי היט, בתוצאה 2–4.
בקיץ 2006 עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בקבוצת פנאתינאיקוס היוונית.
בעונתו היחידה בפנאתינאיקוס השיגה הקבוצה "כתר משולש", לאחר שזכתה באליפות היורוליג, באליפות הליגה היוונית ובגביע היווני.
במהלך העונה הסדירה היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצדם של מייק באטיסט, רמונאס שישקאוסקאס וסאני בצ'ירוביץ', עם ממוצע של 10.1 נקודות למשחק, אולם לאורך שני משחקי פיינל פור היורוליג שותף ב-7 דקות בסך הכול ולא קלע כלל.
בשנת 2008 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת "היגנטס דה קרולינה" מפוארטו ריקו, בטרם פרש ממשחק.
טוני הוק: בום בום סאבוטז' הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי-קנדי, מסוגת הרפתקאות וספורט, שהופק על ידי Mainframe Studios.
הסרט עוקב אחר חבורת מעריצים שמחפשת את טוני הוק, סקייטר אמריקאי שנחטף.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית ב-DVD, כאשר הוא הופץ לראשונה בארצות הברית ב-12 בספטמבר 2006 על ידי FUNimation Entertainment, ובקנדה ב-12 במרץ 2007 על ידי Alliance Atlantis.
בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 2010. אורך הסרט הוא כ-70 דקות.
העיר לינקולנוויל הייתה פעם מקום בו הקרקס של לארי גרימלי וג'ון דולר פתוח כל השנה.
עם חלוף הזמן, ראש העיר החליט להפוך את העיר למטרופולין עם אהבה לטכנולוגיה ולספורט אתגרי, דבר הגורם לקרקס להיסגר.
בעלי הקרקס מחליטים לנקום, וחוטפים את טוני הוק הסקייטר.
במהלך הסרט חבורת מעריצים של טוני יוצאים להציל אותו.
הדיבוב העברי בוים על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי אסנת סדן.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתטוני הוקטוני הוקערן מורקאדדייוויד קייגיא רושיניאקסאג'נואל קלהאןלירון לבמיץ'קרטר ווסטעמית יוסוביץ'קייטקיארה זאנילני כהןג'סיאיידן דראמונדברק ברויטמןפרנקסקוט היילנדיורם יוספסברגטוד ברולידייוויד אורת'אמנון וולףלארי גרימלימיכאל דובסוןגלעד קלטרדיג'יי האףבראיין דראמונדהאמשרקמיכה אוזין סליאןצ'אקשמחה ברבירוחקייןגדי לוימרשלמקנזי גרייג'ון דולרקולין מרדוקצביקה פורמןכתבת חדשותניקול אוליברהדר שחף-מעיין
בנוסף דיבב בדיבוב האנגלי מייקל דונובן בתור קריין.
הפקת ופסקול הסרט זכו בפרסי קנדה לאמנויות האלקטרוניות והאנימציה בשנת 2006, השנה הראשונה בה חולק הפרס.
ארנסט אנתוני "טוני" גונזלס השני הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-23 של מדינת טקסס.
טרם היבחרו לקונגרס האמריקאי בבחירות 2020, שירת גונזלס בצי ארצות הברית.
גונזלס נולד באוקטובר 1980, וגדל בסן אנטוניו ובערים דיוויין וקאמפ ווד שבטקסס.
באוניברסיטת קיימברידג' השלים לימודי תעודה, ובמכללת אקסלסיור (Excelsior College) השוכנת באולבני שבניו יורק קיבל תואר ראשון.
כמו כן, הוא בעל תעודת בוגר אוניברסיטה בלימודים חקיקתיים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון ותואר שני מהאוניברסיטתה הציבורית האמריקאית.
הוא גם בוגר תוכנית דוקטורט באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, שם התמחה בפיתוח בין-לאומי, לימודי ביטחון לאומי ופוליטיקה.
בשנים 1999–2019 שירת גונזלס בצי ארצות הברית, ופרש משירות פעיל בדרגת נגד ראשי.
גונזלס היה קריפטוגרף מיומן, והוצב במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
בין היתר שירת גם בטמפה שבפלורידה ובאיי הוואיי.
גונזלס שירת גם במשרד לענייני חקיקה של הצי, אשר מקשר בין מפקדת הצי לקונגרס האמריקאי ולמחלקת הצי של ארצות הברית.
במהלך שירותו היה עמית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית במשרדו של הסנאטור מרקו רוביו בגבעת הקפיטול, ועבד כעוזר פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת מרילנד.
בבחירות 2020 גונזלס התמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-23 של טקסס.
בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית גבר על יריבו ראול רייס, לאחר ספירה חוזרת של קולות הבוחרים.
גונזלס זכה לתמיכת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ולנציג המחוז הפורש ויל הארד.
ביום הבחירות הכלליות ניצח את גינה אורטיז ג'ונס, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, ונבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
כהונתו החלה בראשית ינואר 2021.
טוני לי בראדלי הבן הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת אינדיאנה פייסרס מה-NBA, בעמדת הסנטר.
בראדלי נולד וגדל בעיר בארטו שבפלורידה, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 7.1 נקודות ו-5.1 ריבאונדים למשחק, כשחקן ספסל.
באותה עונה זכו ה"טאר הילס" בטורניר אליפות המכללות בפעם השישית בתולדות האוניברסיטה, בהובלתם של המאמן רוי ויליאמס והסמול פורוורד ג'סטין ג'קסון.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר בראדלי בבחירה ה-28 על ידי לוס אנג'לס לייקרס, ומיד הועבר בטרייד ליוטה ג'אז.
לאורך 3 עונותיו עם הג'אז קלע 4.4 נקודות ואסף 4.2 ריבאונדים בממוצע למשחק, ב-70 משחקים בסך הכול, כמחליפו מהספסל של רודי גובר.
בנובמבר 2020 הועבר בראדלי עם סייבן לי בטרייד לדטרויט פיסטונס, אשר העבירה אותו בטרייד נוסף לפילדלפיה 76', תמורת זאיר סמית'.
ב-23 במרץ 2021 קלע שיא קריירה של 18 נקודות, בניצחון מול גולדן סטייט ווריורס.
במרץ 2021, לאחר 20 משחקים בלבד בפילדלפיה, הועבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר במסגרת טרייד משולש עם ניו יורק ניקס.
ב-22 משחקיו עם הת'אנדר הציג יכולת טובה, והעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק.
באוגוסט 2021 חתם בראדלי על חוזה בשיקגו בולס.
אלווארו לואיס ברנאט דלטון (בספרדית: Álvaro Luis Bernat Dalton; נולד ב-13 בפברואר 1975) המוכר בשם טוני דלטון, הוא שחקן ותסריטאי מקסיקני-אמריקאי.
במשך רוב הקריירה שלו, הוא שיחק בסרטים מקסיקנים, תוכניות טלוויזיה והצגות במה.
הוא ידוע בעיקר בארצות הברית בזכות דמותו של לאלו סלמנקה בסדרה סמוך על סול (2015–2022).
הוא גם כיכב בתור ג'ק דוקיין במיני סדרת היקום הקולנועי של מארוול משנת 2021 הוקאיי.
אלווארו לואיס ברנאט דלטון נולד ב-13 בפברואר 1975 בלרדו, טקסס.
הוא בן לאב מקסיקני ולאם אמריקאית ולמד בבית ספר איגלברוק, פנימייה בדירפילד, מסצ'וסטס.
מאוחר יותר למד דלטון משחק במכון לי שטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק.
תפקידו הגדול הראשון של דלטון היה בטלנובלה המקסיקנית Rebelde, עיבוד לסדרה הארגנטינאית Rebelde Way שרצה בין השנים 2004 ל-2006 .
תפקידו הקולנועי הראשון היה ב-Matando Cabos (2004), בו כיכב והשתתף בכתיבת התסריט.
הוא גם שיחק וכתב את התסריט של Sultanes del Sur (2007).
קרדיטים נוספים של דלטון כוללים אהבה, כאב ולהפך (2008); ו-La Dictadura Perfecta (2014).
דלטון שיחק תפקיד משנה בסדרת HBO Latinoamérica משנת 2008 Capadocia.
בשנת 2017, הוא שיחק בתפקיד הראשי בסדרת HBO Sr.
Ávila, שזכתה בפרס אמי הבינלאומי לסדרה הטובה ביותר שאינה אנגלית.
ב-2018, דלטון קיבל את התפקיד של לאלו סלמנקה בסדרה סמוך על סול, שהופיע לראשונה בפרק עונה 4 "Coushatta", והועלה לצוות השחקנים הראשי של העונה ה-5 והעונה ה-6. בשנת 2021, הוא לוהק לתפקיד ג'ק דוקסן בדיסני + מיני סדרה Hawkeye, המתרחשת ביקום הקולנועי של מארוול (MCU).
הוא לוהק לאחר שהמפיק טרין טראן התרשם מהופעתו ב - סמוך על סול.
stewardsסרט קצר2019Ni tuyo, Ni miaרוברטו2020amalgamaד"ר סול בראבו2023מה אתה באמת רוצהדיאגוTBATrap House
Ávilaרוברטו אווילהתפקיד ראשי (4 עונות); 43 פרקים2015Duenos del paraisoRenato Maldonado2016-2017סנס8הסוכן של ליטו2018-2022סמוך על סוללאלו סלמנקה2021הוקאייג'ק דוקיין2025דרדוויל: נולד מחדש3 פרקים2025האחרונים מבינינוחוויאר מילר2026שוגר
טוני קורייה גומש (בפורטוגזית: Toni Correia Gomes; נולד ב-16 בנובמבר 1998 בביסאו שבגינאה ביסאו) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סאנגנם מהליגה השנייה של קוריאה הדרומית ובנבחרת גינאה ביסאו.
גומש גדל במחלקת הנוער של ליברפול.
בעונת הושאל לפורסט גרין רוברס מהפוטבול ליג השנייה, במדיה ערך תשע הופעות ליגה.
בהמשך שיחק בארוקה מהליגה הפורטוגלית השנייה, ובקבוצות חרס אל-חודוד וטלאא'ע אל-ג'יש מליגת העל המצרית.
בין השנים 2021–2022 שיחק גומש בקבוצות מנמנספור וטוזלספור מליגת המשנה הטורקית.
ב-16 באוגוסט 2022 חתם בזירה מליגת העל האזרית.
ב-17 בנובמבר 2022 ערך גומש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בהפסד 3-1 לנבחרת גבון במשחק ידידות.
ג'וסף אריולה הידוע יותר בשם הבמה שלו, טוני דיאנג'לו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית NXT, אריולה רשם את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות WWE תחת שם הבמה טוני דיאנג'לו, כשגילם דמות של ביריון איטלקי-אמריקאי וניצח את מאליק בלייד באופן חד צדדי.
באירוע NXT WarGames, שנערך ב-5 בדצמבר, דיאנג'לו היה חלק מקבוצת 2.0 (לצד ברון ברייקר, כרמלו הייס וגרייסון וולר) כשביחד הם ניצחו את קבוצת שחור & זהב (ג'וני גרגאנו, אל.
לאחר סדרת ניצחונות על פני יריבים כגון רו פנג, דקסטר לומיס ואנדרה צ'ייס, דיאנג'לו ספג את הפסדו הראשון לפיט דאן ב-21 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT 2.0, כשלאחר מכן תקף את דאן בעזרת מוט ברזל.
כתוצאה ממעשים אלו, הפיוד התפתח לכדי קיום קרב מוט ברזל על עמוד ב-11 בינואר 2022 בפרק של התוכנית NXT 2.0. שבועיים לאחר מכן בתוכנית, דיאנג'לו הפסיד לקמרון גריימס לאחר הסחת דעת מצד דאן, הפסד שעלה לו בהזדמנות לזכות באליפות צפון אמריקה של NXT.
בפרק הספיישל Vengeance Day, שנערך ב-15 בפברואר, דיאנג'לו נחל הפסד לאותו דאן בקרב כלוב מרובה נשקים.
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-2 באפריל, דיאנג'לו ניצח את תומאסו צ'אמפה.
לאחר ניצחונו על צ'אמפה, דיאנג'לו החל לכנות את עצמו כ"דון של NXT".
באירוע NXT In Your House, שנערך ב-4 ביוני, דיאנג'לו ותומכיו צ'נינג "סטאקס" לורנצו וטרוי "טו דיימס" דונובן ניצחו את קבוצת לגאדו דל פנטסמה (סנטוס אסקובר, קרוז דל טורו וחואקין ויילד); בכפוף להתניית הקרב, הקבוצה המפסידה נאלצה להצטרף לקבוצה המנצחת, כלומר למשפחת דיאנג'לו.
ב-21 ביוני בפרק של התוכנית NXT 2.0, דיאנג'לו נוצח על ידי כרמלו הייס והחמיץ את ההזדמנות להתמודד על אליפות צפון אמריקה של NXT בשל הפרעה של סנטוס אסקובר.
ב-2 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT 2.0, דיאנג'לו ולורנצו התמודדו בקרב זוגות מול האחים קריד על אליפות הזוגות של NXT, אך הם ספגו הפסד, זאת לאחר ששוב אסקובר הסיח את דעתם.
בפרק הספיישל Heatwave, שנערך ב-16 באוגוסט, דיאנג'לו ניצח את אסקובר בקרב רחוב ובהתאם להתניית הקרב, קבוצת לגאדו דל פנטסמה נאלצה להישאר מקושרת למשפחת דיאנג'לו, בזמן שעל אסקובר נכפה לעזוב את NXT (כחלק מהעלילה).
ב-27 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, דיאנג'לו התמודד מול וס לי בקרב העפלה לקרב על אליפות צפון אמריקה הפנויה של NXT באירוע Halloween Havoc, לעומת זאת, הוא הפסיד בקרב זה לאחר החלטת שיפוט.
ב-27 בדצמבר בפרק של התוכנית NXT, הוענקה לדיאנג'לו ההדמנות להתמודד על אליפות צפון אמריקה מול האלוף, וס לי, מנגד, הוא הפסיד בקרב לאחר הפרעה מצד דיג'אק.
ב-10 בינואר 2023, דיאנג'לו ביצע את מעברו הראשון לדמות החביבה על הקהל, כשאיתגר את דיג'אק לקרב בפרק הספיישל New Year's Evil, קרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות צפון אמריקה.
מנגד, באירוע זה, שנערך ב-10 בינואר, דיג'אק הוא זה שיצא עם ידו על העליונה.
באירוע NXT Stand & Deliver, שנערך ב-1 באפריל, דיאנג'לו ולורנצו כשלו בניסיונם לזכות באליפות הזוגות של NXT.
לאחר מכן, משפחת דיאנג'לו הייתה מעורבת בפיוד עם הצמד פריטי דדלי, כשהם הפסידו לאחרונים ב-4 באפריל בפרק של התוכנית NXT, אך הצליחו לנצח אותם בפרק הספיישל Spring Breakin', שנערך ב-25 באפריל.
באירוע החגיגה האמריקאית הגדולה, שנערך ב-30 ביולי, דיאנג'לו ולורנצו ניצחו את Gallus (וולפגנג ומארק קופי) וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של NXT; זכייה בתואר זה היה הראשון שלו בקריירה.
הישגים בארגון ההיאבקות POWW Entertainment
אליפות הזוגות של POWW (פעם אחת) - ביחד עם ג'ואי צ'יצ'ה
PWI דירג אותו במקום ה-182 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2022
אליפות גביע המורשת של NXT (פעם אחת)
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת) - ביחד עם צ'נינג "סטאקס" לורנצו
טוני הקטן היה זמר איטלקי מפורסם ששמו המקורי הוא אנטוניו צ'אצ'י (Antonio Ciacci).
נולד בטיבולי למשפחת מוזיקאים שמוצאם מסן מרינו.
כשהיה בן 15 הוא החל להופיע כזמר עם אביו ועם אחיו ברומא.
הוא התגלה ככישרון מיוחד על ידי הזמר מרינו מריני והאמרגן הבריטי ג'אק גוד.
בשנת 1958 החל טוני הקטן קריירה מוזיקלית בלונדון.
שמו המקורי לא היה קליט לבריטים ולכן הוא שינה את המסחרי ל־Little Tony (בחירת השם הייתה בין השאר משום שטוני העריץ את רצ'רד הקטן).
ב-1959 הוא יסד עם שני אחיו אנריקו ואלברטו את להקת "Little Tony & his brothers" אשר הביאו לאיטליה את סגנון הרוק אנד רול שהיה אהוב על טוני.
ב-1961 כשהוא בן 20, הוא זכה במקום השני בפסטיבל סן רמו בשיר "24,000 נשיקות" , ביחד עם אדריאנו צ'לנטנו.
מאז הקריירה שלו נסקה גם באיטליה וגם מחוץ לה.
טוני הקטן השתתף בעשרה פסטיבלי סן רמו כשלהיט הגדול ביותר שלו היה "הלב המטורף" Cuore matto, מפסטיבל סן רמו 1967. אף על פי שהשיר לא זכה בפסטיבל, הוא הפך להצלחה עולמית והיה במקום הראשון במצעד האיטלקי במשך 10 שבועות ברציפות.
התקליט נמכר בשישה מיליון עותקים והוקלט על ידי טוני הקטן במספר גרסאות, כולל בגרסת רוק אנד רול ובגרסת דיסקו.
בשנות השבעים טוני הקטן הוציא תקליט שהוקדש לשירי אלביס פרסלי בביצוע של טוני הקטן, חלק מהשירים הם באנגלית וחלק באיטלקית.
התקליט זכה להצלחה גדולה באיטליה ובארצות הברית.
בשנות השמונים טוני הקטן שר והופיע בארצות הברית ביחד עם Dianna Ross & the Supremes.
בסוף שנות השמונים הוא ייסד את להקת Robot ביחד עם Bobby Solo, Rosanna Fratelo.
הם עשו קאברים של שירים ידועים כמו Quando Quando, Volare.
בשנות האלפיים טוני הקטן כיכב בקביעות בתוכניות טלוויזיה ובידור באיטליה.
בשנת 2008 טוני השתתף בפעם העשירית בפסיטבל סן רמו בשיר Non finisce qui (לא מסיים כעת) ביחד עם להקת Gipsy Kings.
טוני הקטן הלך לעולמו ב-27 במאי 2013 לאחר מאבק במחלת הסרטן.
נערכה לו הלוויה ממלכתית ברומא עם צמרת האמנים האיטלקיים, ליווי של שיירת רכבי Ferrari (חלקם מהאוסף הפרטי שלו).
ההלוויה שודרה ברשתות הטלוויזיה הממלכתיות.
טוני הקטן נקבר בעיר הולדתו טיבולי (Tivoli).
בשנת 2020, השיר Cuore Matto זכה לביצוע מחודש על ידי הזמר פיירו פלו וזכה במקום השני בפסיטבל סן רמו בקטגוריית להיטי העבר.
טוני הקטן מכר מעל 32 מיליון תקליטים ודיסקים במהלך הקריירה שלו וכיכב ב-22 סרטים.
בתו, כריסטינה צ'אצ'י, ממשיכה את דרכו ויסדה את להקת "Little Tony Family".
טוני פליסיאנו ריברה (נולד ב-31 במאי 1982), הידוע יותר בשם הבמה טוני דייז, הוא זמר וכותב שירים אמריקאי.
טוני דייז מצטט בין היתר את Vico C, טגו קלדרון, Tempo, Ivy Queen כמקורות השראה.
הוא התחיל באלבום האוסף Blin Blin, Vol.
הוא עבד עם תקליטנים/מפיקים כמו Luny Tunes, Naldo, Urba & Monserrate, Notty ונורייגה.
הוא הופיע כאורח באלבום Pa'l Mundo, בשיר עם בשם "Sensación" עם ויסין ויאנדל השיר זכה להצלחה מינורית.
דייז פרץ דרך עם השיר "Quizás", באלבום Los Vaqueros.
הרמיקס הרשמי של השיר כולל את Ken-Y ואת ויסין.
הוא הוחתם ב-WY Records וההפקה הראשונה שלו, La Melodia de la Calle, הוצאה לאור ב-22 באפריל 2008.
דייז השתתף בפסטיבל החוף, "Back to School", ב-9 באוגוסט 2008. והופיע באולם סידר ב-2 בפברואר 2009 בבוסטון, מסצ'וסטס.
בהופעה הוא שיתף פעולה עם תקליטנים כמו DJ Shorty, DJ Problem ו-DJ לואיס מוראלס.
בתחילת 2012 הוא היה מעורב בתביעה שהגישה רפי פינה, איש עסקים ובעלים של חברת התקליטים פינה רקורדס, אליה השתייך האמן עד 2011, התביעה כללה תשלום של 17 מיליון דולר עבור הזכויות במספר שירים.
התביעה הוגשה נגד דייז בגין הפרת חוזה; התביעה בוטלה עקב הצטרפותו מחדש של דייז בסוף 2013.
בספטמבר 2015, טוני דייז הגיש תביעה נגד רפאל "רפי" פינה והחברה שלו, World Management Latino Corp., ו-ויסין ויאנדל, בה הדגיש את התביעה כ"עבור תקליטים שנמכרו, תשלומי תמלוגים, סרטונים והופעות חיות שהוא ביצע משנת 2009 ועד היום".
מאז הסכסוכים הללו, דייז התרחק יותר מהבמות ההמוניות, והופיע בפסטיבלים ובמופעים קטנים במדינות אמריקה הלטינית.
למרות כל מה שעבר, דייז הקים חברת הפקות משלו בשם "Tony Dize Records", בה הקליט מספר שירים שהמתינו לצאת לאור בשנת 2018. בין השירים באלבום הבא ניתן למצוא בין היתר את "Lunatica" "Paseala"., שם הוא היה אמור להיות מלא בשיתופי פעולה, ביניהם אנואל AA ,וג'יי אלברז, ועוד.
עם זאת, מסיבות לא ידועות הפרויקט לא ראה אור.
2022-הווה: החזרה לבמות והוצאת מוזיקה חדשה
לאחר שנים של חוסר פעילות, בשנת 2022 הוא שיתף פעולה באלבום Un Verano Sin Ti מאת באד באני, והשתתף בשיר "La Corriente", שיר שזכה לאהדה רבה מצד מעריצי באד באני ומעריציו של דייז.
נכון לעכשיו יש לשיר כ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
מאוחר יותר הוא השתתף בקונצרט של באד באני בקולוסיאום חוסה מיגל אגרלוט בפוארטו ריקו ב-29 ביולי, לאחר שהופיע שבוע קודם לכן בצ'ילה, שוב זכה לקבלת פנים טובה מהציבור בשני הקונצרטים.
ב-26 בספטמבר 2024 אחרי כעשור מאז שהוציא בפעם האחרונה מוזיקה משלו, שחרר דייז את השיר Quisiera לאחר שחתם בחברת התקליטים של באד באני Rimas Entertainment.
ב-21 בנובמבר 2024 הוציא את הסינגל השני מאז חזרתו לבמות Sin GPS, שיר זה יצא גם תחת חברת התקליטים Rimas.
ב-31 בינואר יצא אלבומו החדש אחרי כ-10 שנים מצאת אלבומו הקודם, שם האלבום הוא "La Melodia con La Calle".
דיז נשוי לבריג'יט מריה גארס ויש לו שישה ילדים; אנת'ואן, קמיל, אנילינה, ולנטינה, אווה וליסה.
טוני גרנייה (13 באוגוסט 1869 – 19 בינואר 1948) היה אדריכל ומתכנן ערים צרפתי נודע.
היה פעיל ביותר בעיר הולדתו ליון, שם תכנן בין היתר את האלי טוני גרנייה ואת סטאד דה ז'רלן.
גרנייה למד אדריכלות בבית הספר הלאומי לאמנויות היפות בליון (1886–1889) ובבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות בפריז (1890–1899).
בשנת 1899 זכה בפרס רומא על עיצוב הבנק הלאומי.
הפרס אפשר לו להתגורר בווילה מדיצ'י ברומא במשך ארבע שנים, עד 1904. במהלך שהותו ברומא החל לעבוד על תכנון העיר התעשייתית מה שהפך לתרומתו העיקרית לתכנון ערים.
בשנת 1901, לאחר מחקר מקיף של בעיות סוציולוגיות ואדריכליות, החל גרנייה לגבש פתרון משוכלל לסוגיות הנוגעות לעיצוב עירוני.
הרעיון הבסיסי שלו היה הפרדת החללים לפי תפקוד באמצעות איזור (הפרדת שימושים) למספר קטגוריות: תעשייתי, אזרחי, מגורים, בריאות ובידור.
הרישומים של גרנייה לעיר תעשייתית אידיאלית בשם Une cité industrielle הוצגו בתחילה ב-1904, אך פורסמו רק מאוחר יותר ב-1918.
Une Cité Industrielle תוכננה כצורת חיים אוטופית, עבור 35,000 תושבים.
הוא היה ממוקם בין הר לנהר כדי להקל על הגישה לכוח הידרואלקטרי.
תוכנית זו הושפעה מאוד מכתביו של אמיל זולא, ובפרט מהרומן האוטופי הסוציאליסטי Travail (1901).
התוכנית אפשרה לבתי הספר המקצועיים להיות בקרבת הענפים שהם קשורים אליהם, כדי שאנשים יוכלו לקבל השכלה ביתר קלות.
בעיר המתוכננת לא היו כנסיות או מבני אכיפת חוק, בתקווה שבעידן החדש האדם יוכל לשלוט בעצמו.
הרעיון של הפרדה פונקציונלית אומץ מאוחר יותר על ידי חברי CIAM, ובסופו של דבר ישפיע על עיצוב ערים כמו ברזיליה.
בשנת 1904 חזר גרנייה לליון, שם התבקש לתכנן שוק בהמות ובית מטבחיים (1906–1924), אשר בשנות ה-80 הוסב לאולם קונצרטים בשם האלי טוני גרנייה.
גרנייה תכנן בליון מספר וילות, סטאד דה ז'רלן (1914–1918) ומבני דיור בעלות נמוכה Quartier des Etats-Unis (1919–1935) בשדרת ארצות הברית ברובע ה-8 של ליון.
בשנת 1939 עבר מליון לרוקפור-לה-בדולה, שם נפטר ב-1948. הוא נקבר בבית הקברות בקרויה-רוס.
Cité Industrielle, פרויקט לעיר אידיאלית, 1904
שיכון קרן רוטשילד, פריז (כניסה לתחרות), 1905
בית מטבחיים וחצר, שנקרא מאוחר יותר על שמו האלי טוני גרנייה, ליון, 1905–1924
בית החולים גראנג'-בלנש (כיום בית החולים H.
וילה טוני גרנייה, סן רמברט, ליון, 1911
אצטדיון עירוני סטאד דה ז'רלן, ליון, 1914–1918
וילה גרוס, סן דידייה, 1921
סנטוריום, סן-הילר דה טוב, 1923
ביתני ליון וסנט אטיין, התערוכה הבין-לאומית לאמנויות תעשייתיות ודקורטיביות מודרניות, פריז, 1925
טוני בריטן הוא מנהל מוזיקלי, מלחין ובמאי קולנוע בריטי, הידוע גם בעיבוד המוזיקה וכתיבת הטקסט של המנון ליגת האלופות של אופ"א.
בריטן התחנך בבית הספר טריניטי בקרוידון, שם שר במקהלת הבנים של טריניטי והשתתף בתפקידי אופרה מקצועיים כסופרן צעיר.
בין תפקידיו הבולטים נמנה יניולד באופרה "פליאס ומליזנד", בניצוחו של פייר בולז בבית האופרה המלכותית בשנת 1969.
לאחר שהשתנה קולו, החל לעסוק בהלחנה, וזכה במלגת לימודים מהאגודה לקידום מוזיקה חדשה ללימודי מוזיקה אלקטרונית עם ג'ורג' ניוסון בקולג' גולדסמיתס של אוניברסיטת לונדון.
בהמשך למד שירה, פסנתר וניצוח בהקולג' המלכותי למוזיקה.
בתחילת הקריירה עבד בריטן כבמאי מוזיקלי בתיאטרון, ובין היתר שימש כיועץ מוזיקלי של קמרון מקינטוש בהפקות רבות, כולל "גודספל", "מופע האימים של רוקי" ו"אוליבר!".
לאחר מכן עבד בתיאטרון הלאומי של בריטניה, שם היה מתזמר ומנהל מוזיקלי בהפקת "בחורים ובחורות" בשנת 1982, בבימויו של ריצ'רד אייר.
בשנות ה-90, הפיק בריטן עם להקת "תיאטרון המוזיקה של לונדון" סדרת עיבודים לאופרות של דה פונטה ומוצרט באולם Drill Hall בלונדון.
הלברית תורגמה לאנגלית מודרנית והרצ'יטטיבים הוחלפו בדיאלוגים מדוברים.
המוזיקה עובדה לתזמורת קאמרית, והמשתתפים היו שחקנים ולא זמרי אופרה.
גישה דומה יישם גם בעיבודיו ל"לה בוהם" של ג'אקומו פוצ'יני ול"פלסטף" של ג'וזפה ורדי, מהם הפיק סרטים בשנים 2000 ו-2005 בהתאמה.
בריטן ביים מספר סרטים נוספים והלחין פסקולים לקולנוע.
בשנת 1994 הלחין את המוזיקה לספיישל חג המולד המצויר "Mole's Christmas".
סרטו "Some Little Joy" משנת 2005 סיפר את סיפור חייו של המלחין האקסצנטרי פיטר וורלוק.
בשנת 2007 עיבד וביים גרסה קולנועית של הקומדיה "היא נכנעת בכיבוש" מאת אוליבר גולדסמית' לערוץ Sky Arts.
בשנת 2013 יצר סרט תיעודי על בן-שמו, המלחין בנג'מין בריטן.
סרט תיעודי נוסף, "John Craxton – A Life of Gifts", הסוקר את חייו ויצירתו של האמן ג'ון קראקסטון, הופק בשנת 2022.
בשנת 1992 הזמינה ממנו אופ"א את עיבוד המנון ליגת האלופות, שנחנכה בעונתה הראשונה בנובמבר 1992. בריטן שאב השראה מהאורטוריה צדוק הכהן של גאורג פרידריך הנדל.
היצירה בוצעה על ידי התזמורת הפילהרמונית המלכותית של לונדון ושרה אותה מקהלת האקדמיה של סנט מרטין בשדות.
בשנת 2007 חזר להלחנה עבור אירועי ספורט, כשכתב את המנון הטקס הרשמי של פרס הספורט על שם מוסטפא קוֹץ'.
אנתוני ג'וזף גילרוי הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי.
הוא כתב את התסריטים לסרטים זהות כפולה (2002) וזהות במלכודת (2004), שני הסרטים הראשונים בזיכיון הסרטים ג'ייסון בורן, וכן כתב וביים את הסרט הרביעי בזיכיון, זהות גנובה (2012), וכן את הסרטים מייקל קלייטון (2007) ומשחק כפול (2009).
הוא היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריות הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר עבור מייקל קלייטון.
לאחר שכתב יחד את התסריט לסרט רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים (2016), שבו גם ביים צילומים מחדש ללא קרדיט, הוא הפך ליוצר, מנהל ההפקה, הכותב הראשי והמפיק הבכיר של סדרת הפריקוול שלו, אנדור (2022–הווה) בדיסני+.
גילרוי נולד במנהטן, ניו יורק, בנם של רות דורותי (לבית גיידוס), פסלת וסופרת, ופרנק ד.
גילרוי, מחזאי, במאי ומפיק סרטים עטור פרסים, שזכה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר ובפרס פוליצר לדרמה עבור מחזהו הנושא היה ורדים ב-1965. הוא אחיהם של התסריטאי דן גילרוי והעורך ג'ון גילרוי.
דרך אביו, הוא ממוצא איטלקי, אירי וגרמני.
יש לו שני ילדים, סם וקתרין, והוא נשוי לסוזן גילרוי.
ב-2007 כתב וביים את הסרט מייקל קלייטון, שזכה בפרס אדגר עבור תסריט הסרט הטוב ביותר, והיה מועמד למספר פרסי אוסקר, כולל עבור התסריט.
ב-2009 כתב וביים את קומדיית הריגול הרומנטית משחק כפול, בכיכובם של קלייב אוון, ג'וליה רוברטס וטום וילקינסון.
גילרוי היה אמור לכתוב, יחד עם שותפו לתסריט של האולטימטום של בורן, סקוט ז.
ברנס, את התסריט לסרט הקרוב צבא של שניים, המבוסס על משחק וידאו של EA Montreal.
בכורת הבימוי של גילרוי הייתה ב-2007, כאשר ביים את הסרט מייקל קלייטון, שאותו ערך אחיו ג'ון גילרוי.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר.
בנוסף לפרס אדגר, הסרט זכה באוסקר אחד, עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר (טילדה סווינטון).
הסרט הצליח בקופות והכניס מעל 92 מיליון דולר ברחבי העולם.
לאחר מכן כתב וביים את סרטו הבא, משחק כפול, שיצא לאקרנים ב-20 במרץ 2009, בכיכובם של קלייב אוון, ג'וליה רוברטס וטום וילקינסון.
לאחר מכן לקח על עצמו את בימוי הפרק הבא בסדרת בורן וכתב אותו יחד עם אחרים; הסרט, זהות גנובה, יצא לאקרנים ב-10 באוגוסט 2012, בכיכובם של ג'רמי רנר, רייצ'ל וייס, אדוארד נורטון, ג'ואן אלן ואלברט פיני.