tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Brint Ryan College of Business) כוללת חמש מחלקות אקדמיות: (א) חשבונאות.
(ב) מימון, ביטוח, נדל"ן ומשפטים.
(ג) טכנולוגיית מידע וקבלת החלטות.
(ד) שיווק, לוגיסטיקה וניהול מבצעי (Operations Management).
במכללה יש שבע תוכניות לתואר ראשון, ארבע עשרה תוכניות לתואר שני ושש תוכניות לתואר שלישי.
המכללה לחינוך: היא ה"יורשת" של המכללה להכשרת מורים שהוקמה לפני מעל 130 שנה והיא כוללת ארבע מחלקות ומרכז אחד: (א) ייעוץ וחינוך גבוה (Counseling and Higher Education).
(ג) קינסיולוגיה, קידום בריאות ופנאי.
ובנוסף קיים מרכז האוטיזם ע"ש קריסטין פארמר (The Kristin Farmer Autism Center).
המכללה מאפשרת 12 תוכניות לתואר ראשון, 19 תוכניות לתואר שני ו-15 מסלולים לתואר שלישי דוקטורט.
המכללה להנדסה: המכללה להנדסה נוסדה בשנת 2003 ונכון לסתיו 2025, היא מאפשרת לימודים ב-12 תוכניות לתואר ראשון ובנוסף 7 תוכניות משניות ו-6 תעודות אקדמיות, 10 תוכניות לתואר שני ו-5 תוכניות לתואר שלישי, בתחומים הכוללים הנדסה ביו-רפואית, מדעי המחשב, הנדסת חשמל, הנדסת מכונות, אבטחת מידע וסייבר והנדסת חומרים.
מכללת המידע: המכללה למידע הוקמה באוקטובר 2008 באיחוד של שתי יחידות אקדמיות: טכנולוגיות למידה (שהיו חלק מהמכללה לחינוך) ובית הספר למדעי הספרייה והמידע.
המכללה מורכבת מהמחלקה לבלשנות, המחלקה לטכנולוגיות למידה, המחלקה למדעי המידע והמחלקה למדעי הנתונים על שם אנוראדה ויקאס סינה (Anuradha and Vikas Sinha).
אוניברסיטת קיימברידג' ובשמה המלא The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בעיר קיימברידג' שבאנגליה.
סיפור עם מספר כי אוניברסיטת קיימברידג' הוקמה בשנת 1209 על ידי קבוצת מלומדים שנאלצו להימלט מאוקספורד לאחר ריב עם המקומיים.
אוניברסיטת קיימברידג' היא מהקדומות ומהגדולות שבאוניברסיטאות העולם, והשנייה שנוסדה בעולם דובר האנגלית אחרי אוניברסיטת אוקספורד.
בין אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת קיימברידג', המכונות אוקסברידג', שוררת יריבות היסטורית שמקורה במאבק על תואר האוניברסיטה הבכירה בממלכה המאוחדת.
שיעור ניכר מקרב מדעניה, סופריה ומדינאיה של בריטניה הם בוגרי האוניברסיטאות הללו.
חוקרים מאוניברסיטת קיימברידג' זכו ב-121 פרסי נובל – יותר מכל מוסד אקדמי אחר.
קיימברידג' מובילה בדרך כלל את טבלת דירוג האוניברסיטאות באנגליה, ומדורגת אקדמית בין האוניברסיטאות הטובות בעולם.
בראש האוניברסיטה עומד נגיד (chancellor), אולם זהו תפקיד ייצוגי בעיקרו.
הנגיד הנוכחי של האוניברסיטה הוא הלורד סיינזברי מטורנוויל , הבעלים של רשת המרכולים סיינזברי'ז .
הנשיא (), ומי שעומד למעשה בראש האוניברסיטה, הוא פרופ' סטיבן טופ .
31 הקולג'ים המרכיבים את אוניברסיטת קיימברידג' מהווים, למעשה, מוסדות עצמאיים: כל קולג' רשאי לקבוע אילו סטודנטים יתקבלו ללימודים, ולהחליט באופן עצמאי על מינוי מרצים וחוקרים, בכפוף לתקנון האוניברסיטה.
בנוסף, הקולג'ים הם האחראים על סידורים פנימיים ומנהליים, על רווחת הסטודנטים (רוב הסטודנטים גרים ולנים בתחומי הקולג' במהלך לימודיהם) ועל ארגון קבוצות למידה קטנות.
בכל קולג' ישנם ספרייה ומתקני ספורט, מועדונים ואחוות שונות.
הלימודים מתנהלים הן במחלקות הקולג'ים והן במחלקות האוניברסיטה, כאשר האוניברסיטה היא שמעניקה את התארים.
הקולג' הראשון של אוניברסיטת קיימברידג' הוא פיטרהאוס קולג', שהוקם בשנת 1284 על ידי יו בלשאם (Hugh Balsham), בישוף אילי (Ely).
רבים מהקולג'ים נוסדו במאות ה-14 וה-15, אולם קולג'ים נוספים הוקמו במהלך המאות הבאות, עד לזמננו אנו.
הקולג' החדש ביותר הוא הומרטון קולג', מוסד שמקורו במאה השבע עשרה, אבל הוכר כקולג' בשנת 2010. בשנת 2004 דווח כי קיימברידג' מתכננת להגדיל את מספר הסטודנטים שלה על ידי בניית שלושה קולג'ים נוספים, אולם דוברי האוניברסיטה הכחישו זאת.
בימי הביניים, המניע העיקרי להקמת קולג'ים היה צבירת מתפללים רבים ככל האפשר – בדמותם של התלמידים, שהיו ברובם אנשי כמורה – על מנת שיתפללו למען נשמותיהם של מייסדי הקולג'ים.
מסיבה זו כללו קולג'ים רבים כנסיות וחדרי תפילה, והכנסיות אף התוו את עיקרי תוכנית הלימודים: דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, וכן לימוד סכולסטי של אריתמטיקה, מוזיקה, גאומטריה ואסטרונומיה.
עיקר הדגש, עם זאת, היה על לימודי דת ותאולוגיה.
במהלך פירוק המנזרים באנגליה ציווה המלך הנרי השמיני על מורי האוניברסיטה לסגור את הפקולטה ללימודי החוק הקאנוני ולחדול לאלתר מלימודי סכולסטיקה.
הדבר הביא לשינוי במוקדי תוכניות הלימודים של הקולג'ים: לא עוד לימודי דת ותאולוגיה, כי אם קלאסיקה, פרשנות הביבליה ומתמטיקה.
קרנה של אוניברסיטת קיימברידג' עלתה עם המצאת הדפוס, שאפשרה לחוקריה לפרסם פרסומים מדעיים בתפוצה רחבה החל משנת 1534, עת רכשה האוניברסיטה מספר מכבשי דפוס.
במאה ה-17 הגיעה העשייה האקדמית בקיימברידג' לאחד משיאיה הרבים, כאשר אייזק ניוטון (1643–1727), שהיה פרופסור למתמטיקה בטריניטי קולג' פרסם לקראת סוף המאה ה-17 את מחקריו אודות חוקי התנועה והכבידה.
הישגים אקדמיים בולטים נוספים היו פרסום "מוצא המינים", עבודתו המהפכנית של צ'ארלס דרווין על האבולוציה, וכן ביקוע האטום בשנת 1932 על ידי ג'ון קוקרופט וארנסט וולטון.
בחינת הגמר לקבלת התואר "Bachelors of Arts" – התואר הראשון העיקרי המוענק בקיימברידג' בתום לימודי מדעי הרוח, מדעי החברה ומדעי הטבע – ידועה בשם טרייפוס (Tripos).
הגם שהאוניברסיטה מציעה כיום לימודים במגוון תחומים, עד ראשית המאה ה-19 עיקר הדגש היה על לימודי מתמטיקה, שהיו אז בבחינת לימודי חובה לצורך סיום התואר.
לימודי המתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', ובעיקר הטרייפוס במקצוע זה, היו תחרותיים ביותר, ובזכותם הופיעו כמה מגדולי המדענים האנגלים.
עם זאת, היו מי שהביעו סלידה מהשיטה הנהוגה בקיימברידג', כמו גודפרי הרולד הארדי אשר טען כי היא גורמת לרוב התלמידים להתעניין יותר בציוניהם מאשר בנושאים הנלמדים.
אף על פי שכיום המחקר בקיימברידג' הוא רב-תחומי, עיקר חוזקה נותר לימודי המתמטיקה: מרכז אייזק ניוטון, המשתייך לאוניברסיטה, נתפס באנגליה כמכון המחקר הלאומי לחקר המתמטיקה והפיזיקה התאורטית.
הקולג'ים הראשונים לנשים היו גירטון קולג' (1869) וניונהאם קולג' (1872).
הסטודנטיות הראשונות נבחנו בשנת 1882, אולם רק בשנת 1947 שולבו נשים במערך המחקר וההוראה של האוניברסיטה, 20 שנים אחרי שילובן באוניברסיטת אוקספורד.
מאז 1882 כל 3 שנים מתקיים אירוע מחזה יווני של קיימברידג'.
מתוך 31 הקולג'ים הקיימים כיום, שניים מיועדים לנשים בלבד (מורי אדוארדס קולג' וניונהאם קולג'), וחמישה – לתלמידים מתקדמים בלבד (הלומדים לתואר .M.A לפחות) (קלייר הול, דרווין קולג', וולפסון קולג', קולג' סנט אדמונד ויוז הול).
אוניברסיטת קיימברידג' מקיימת שותפות מחקרית הדוקה עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
אוניברסיטת קיימברידג' מנהלת קשרים עם חברות היי-טק באזור קיימברידג'.
אישים רבים בעולם הטכנולוגיה תורמים לאוניברסיטה באופן קבוע, כמו גורדון מור מאינטל וביל גייטס נשיא מיקרוסופט.
בשנת 2000, כונן גייטס את מלגת גייטס שנועדה לסייע לסטודנטים שאינם בריטים הלומדים בקיימברידג'.
בעבר, קבלה לאוניברסיטת קיימברידג' הייתה על בסיס ידיעת לטינית ויוונית, שנלמדו בבתי הספר הפרטיים בבריטניה (המכונים Public Schools).
פירוש הדבר היה, על פי רוב, שרובם המכריע של הסטודנטים באוניברסיטה השתייכו לעלית החברתית הבריטית.
החל משנות השישים הסתמן שינוי, שבמסגרתו התקבלו סטודנטים בעיקר על סמך כישוריהם והישגיהם האישיים.
המועמדים נדרשים להיות בעלי הציונים הטובים ביותר האפשריים בתעודות סיום התיכון שלהם, וכן לעבור ראיון אישי קפדני.
בשנים האחרונות, מועמדים המעוניינים להתקבל לתחומים טכניים שונים, כמו מתמטיקה, נדרשים גם לעבור סדרת מבחנים הידועה כמבחני STEP.
עם זאת, הוויכוח אודות מידת ההוגנות הקיימת בשיטת הקבלה לקיימברידג' ולאוקספורד עודו מתנהל בבריטניה.
כמעט כל הקולג'ים מקבלים סטודנטים עבור כל המקצועות הנלמדים באוניברסיטה, אך ישנם מספר קולג'ים אשר שמים דגש על מקצוע מסוים.
לדוגמה, בגונביל אנד קיז קולג' יש בית ספר גדול לרפואה.
תלמידים מתקדמים מתקבלים לקיימברידג' בהתאם לשיקולי המחלקה או הפקולטה שבה הם מתעתדים ללמוד, ורק לאחר מכן הם משויכים לקולג' זה או אחר.
בקיימברידג' קיימת מסורת ארוכה של השתתפות סטודנטים בפעילויות ספורט ופנאי.
החתירה פופולרית במיוחד, וישנן תחרויות בין הקולג'ים ונגד אוניברסיטת אוקספורד עצמה.
ישנם משחקי יריבות מול אוקספורד במגוון תחומי ספורט, בהם רוגבי, קריקט, ושחמט.
הקיימברידג' יוניון הוא מרכז להתדיינויות פוליטיות בין סטודנטים.
ישנם מועדוני דרמה וקומדיה, וכן עיתוני סטודנטים רבי השפעה.
מספר מיתוסים התפתחו סביב אוניברסיטת קיימברידג' וההיסטוריה שלה.
אחד מהם עוסק בגשר המתמטי הסמוך לקווינס קולג', שעיצב, כביכול, אייזק ניוטון עצמו באופן שיאפשר לו להחזיק מעמד ללא ברגים ובריחים.
מסופר על חבורת סטודנטים ספקניים שפירקו את הגשר אך לא הצליחו להרכיבו מחדש לאחר מכך.
הסיפור הוא בדיה, שכן הגשר נבנה 22 שנים לאחר מותו של ניוטון.
סיפור אמיתי הוא זה העוסק ב"פרס כף העץ", שהייתה ה"פרס" שהוענק לתלמיד שקיבל את הציון העובר הנמוך ביותר בלימודי המתמטיקה.
הפרס הוענק בפעם האחרונה בשנת 1909 לחותר בשם קטברת' למפרייר הולטהאוס מקולג' סנט ג'ונס.
מרגע שהובן כי מספר סטודנטים עשו מאמצים לזכות בכף העץ, בוטל הנוהג.
אוניברסיטת כריסטיאן אלברכט בקיל הוא שמה של אוניברסיטה בעיר קיל שבגרמניה.
אוניברסיטת קיל היא הגדולה, הוותיקה והיוקרתית ביותר במדינת שלזוויג-הולשטיין.
סגל, בוגרים וחוקרים של אוניברסיטת קיל זכו ב-12 פרסי נובל.
נכון לשנת 2019 היו רשומים באוניברסיטה כ-27,000 סטודנטים.
אוניברסיטת קיל חברה ב מאז 2006.
אוניברסיטת קיל נוסדה בשנת 1665 על ידי כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ כמוסד הכשרה לכמרים ופקידי ממשלה.
בשנת 1933 הייתה אחת מהאוניברסיטאות הראשונות בגרמניה שיישמה את מדיניות הגלייכשאלטונג הנאצית וסילקה כמות גדולה של אנשי סגל ותלמידים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס רוב האוניברסיטה על ידי הפצצות.
לאחר סיום המלחמה האוניברסיטה נבנתה מחדש במיקום אחר, ורק מספר בניינים מהאוניברסיטה הישנה עדיין בשימוש.
הפקולטה למנהל עסקים, כלכלה ומדעי החברה
בין אנשי הסגל ובוגרי האוניברסיטה ניתן למנות:
היינריך רודולף הרץ - פיזיקאי
גרהרד דומק - רופא וכימאי
אריך ולטר שטרנברג - מלחין, ממייסדי התזמורת הפילהרמונית הישראלית
בין בוגרי האוניברסיטה נכללים גם זוכי פרס נובל וביניהם:
תאודור מומזן - זוכה פרס נובל לספרות בשנת 1902
פיליפ לנארד - זוכה פרס נובל בפיזיקה בשנת 1905
אדוארד בוכנר - זוכה פרס נובל בכימיה בשנת 1907
מקס פלנק - זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1918
אוטו פאול הרמן דילס - זוכה פרס נובל בכימיה בשנת 1950
אוניברסיטת קולומביה היא אוניברסיטת מחקר אמריקאית פרטית בניו יורק.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1754 בשם קינגס קולג' (King's College) והיא המוסד השישי להשכלה גבוהה שנוסד בארצות הברית.
האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר, חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.
האוניברסיטה, החברה בהתאחדות ליגת הקיסוס (The Ivy League) היוקרתית, נחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות והבולטות בעולם.
בשנת 2020 דורגה האוניברסיטה במקום 6 בעולם לפי הדירוג האקדמי של האוניברסיטאות בעולם על ידי אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי.
בשנים הראשונות לפעילותה למדו באוניברסיטה אלכסנדר המילטון וג'ון ג'יי, ממעצבי החוקה האמריקאית.
אוניברסיטת קולומביה היא המוסד הוותיק ביותר להשכלה גבוהה במדינת ניו-יורק והמוסד השישי בוותיקותו בארצות הברית (לפי ההקמה בפועל.
החמישי לפי תאריך הרישיון להקמתו).
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1754 בשם קינגס קולג' לאחר קבלת צ'ארטר מלכותי מג'ורג' השני מלך בריטניה, אולם בשנת 1784, לאחר המהפכה האמריקנית שונה שם המוסד לקולומביה קולג' ברוח הפטריוטית של אותם הזמנים.
בשנת 1896 שונה השם לאוניברסיטת קולומביה בעיר ניו יורק (Columbia University in the City of New York) על מנת להבדיל בין בית הספר לתואר ראשון (קולומביה קולג') ובין שאר האוניברסיטה.
באותה תקופה כללה האוניברסיטה גם בית ספר להנדסה, ובתי ספר לתארים מתקדמים בהנדסה, מדעים, רפואה, משפטים, הוראה, מדע המדינה ופילוסופיה.
הדיונים בנוגע להקמה של קולג' בניו-יורק החלו בשנת 1701, אולם רק במחצית השנייה של המאה ה-18 הבשילו לכדי תוכנית ממשית.
בראשית שנות החמישים של המאה ה-18, הגיבו אנשי הכמורה של כנסיית טריניטי בניו-יורק להקמת אוניברסיטת ייל בניו הייבן בשנת 1701, ולהקמת אוניברסיטת פרינסטון בניוארק שבניו ג'רזי ב-1746. הרצון למוסד אקדמי נבע ממניעים דתיים וכלכליים: אנשי כנסיית טריניטי חששו מההתעוררות הדתית של הפלגים הפרוטסטנטים ומירידת מעמדה של ניו-יורק כמרכז תרבותי ואינטלקטואלי.
חברי הכנסייה הקימו מוסד משלהם, קינגס קולג', ובחרו את ד"ר סמואל ג'ונסון כנשיא הראשון.
הלימודים התחילו ב-17 ביולי 1754 עם ג'ונסון כמרצה היחיד.
לאחר מספר חודשים, ב-31 באוקטובר 1754, העניק מלך אנגליה, ג'ורג השני, את הרישיון המלכותי שאישר רשמית את הקמת הקולג'.
בשנת 1760 עבר הקולג' מבניין הכנסייה לבניין באזור פארק פלייס (כיום אזור בניין העירייה).
בשנת 1767 הקים סמואל בארד בית ספר לרפואה והקולג' הפך למוסד האקדמי הראשון באמריקה שהעניק תואר דוקטור לרפואה (.M.D).
הקמת המוסד לוותה במחלוקות מכיוון שהמוסד היה בבעלות מלאה של הכנסייה האנגליקנית ונציגי המלך, כדוגמת הארכיבישוף מקנטרברי והמזכיר המלכותי לענייני קולוניות ומטעים, שלטו בהנהלת המכללה.
החששות מפני החדרת ההשפעה של הכנסייה האנגליקנית והכתר הבריטי על הנעשה באמריקה באמצעות ניהול הקולג' זכו לאישוש מהעושר הרב של הקולג' שעלה בהרבה על זה של שאר המוסדות להשכלה במושבות שבאותה תקופה.
למהפכה האמריקאית הייתה השפעה קטסטרופלית על קינגס קולג'.
המלחמה גרמה להשעיית הלימודים מ-1776 לשמונה שנים.
בזמן זה נבזזה הספרייה והבניין היחיד ששימש ללימודים הוחרם והפך לבית חולים צבאי ששימש גם את החיילים הבריטים וגם את החיילים האמריקאים.
בנוסף, רבים מבוגרי הקולג', רובם נאמנים לכתר, ברחו לקנדה או לבריטניה, מה שהותיר את ניהולו העתידי וחוסנו הכלכלי של הקולג' בסימן שאלה.
עד המהפכה האמריקאית היה קינגס קולג' מרכז לתומכי המלך, ועם זאת, כמה ממנהיגיה הבולטים של המהפכה היו בוגרי הקולג'.
בוגרים אלו תרמו מאוחר יותר לשיקום המוסד.
בין התלמידים וחברי מועצת הנאמנים של אותה תקופה בולטים ג'ון ג'יי, שהיה בין האחראים למשא ומתן על חוזה פריז שסיים את המלחמה עם בריטניה, ולאחר מכן הפך לנשיא הראשון של בית המשפט העליון, ואלכסנדר המילטון, אחד מכותבי הפדרליסט ולאחר מכן שר האוצר הראשון.
ראויים לציון גם גובנר מוריס שכתב את הטיוטה האחרונה של חוקת ארצות הברית ורוברט ליווינגסטון שהיה חבר בוועדה שניסחה את הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
אף על פי שדבקה בקולג' תדמית של נאמנות לכתר הבריטי הצליחו בוגריו, ובמיוחד המילטון וג'יי, בקריאתם לפתיחתו מחדש לאחר המלחמה.
כאשר ג'ורג' קלינטון, מושל מדינת ניו יורק, נאלץ לשלוח את בנו ללימודים באוניברסיטת פרינסטון שבניו-ג'רזי, תמך גם הוא בפתיחה מחודשת של המוסד.
בשנת 1784 נפתח הקולג' שוב, הפעם כקולומביה קולג'.
השם החדש שיקף את התזזית הפטריוטית שהובילה את האומה האמריקאית לעבר עצמאות.
המושל קלינטון ומחוקקי מדינת ניו-יורק העניקו למוסד צ'רטר חדש ללא כל שיוך לכנסייה האנגליקנית.
הפיקוח על הקולג' הוענק למועצה של עוצרים שייצגו את כל המחוזות במדינת ניו-יורק ולמושל ששירת כנשיא.
המחוקקים רצו לייצר דגם למערכת חינוך ארצית שתהיה תחת בעלות ופיקוח המדינה.
כאשר המדינה התרשלה בהעברת כספים למוסד, החל ההסדר להעיק על שני הצדדים.
הפיקוח על הקולג' התרחב לעשרים מתושבי העיר ניו-יורק, והמילטון, ג'יי וראש העיר ניו-יורק, ג'יימס דווין, החלו מהלך להענקת עצמאות לקולג'.
בשנת 1787 אימצו המחוקקים צ'רטר חדש שעדיין תקף היום.
סמכויות הפיקוח הוענקו לחבר נאמנים.
ויליאם סמואל ג'ונסון, בנו של סמואל ג'ונסון, מונה כנשיא הקולג'.
בשנות ה-90 של המאה ה-18 חידש הקולג' את מעמדו.
העיר ניו-יורק הפכה (לזמן קצר) לבירת מדינת ניו-יורק ולבירה הפדרלית.
בשנת 1790 השתתף ג'ורג' וושינגטון בטקס הסיום של הקולג' וההתעניינות בחינוך משפטי גברה.
אולם התחזקות המוסד לא המשיכה זמן רב.
הקולג' איבד את התמיכה הממשלתית כשהפך לעצמאי, וכאשר פוליטיקאים עוינים עלו לשלטון וקולג'ים חדשים החלו גם הם לבקש תמיכה כלכלית התחרות הפכה לקשה.
היתרון של קולומביה היה נדל"ן במנהטן, אולם יתרון זה התגלה רק שנים מאוחר יותר.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 המשיך הקולג' להיאבק בקשיים.
הפקולטה למשפטים לא זכתה להצלחה ובשנת 1807 בית הספר לרפואה, על מנת לעצור את דעיכתו, ניתק את קשריו עם קולומביה והתאחד עם הקולג' לרופאים ומנתחים.
הקולג' ניסה לשקם את תדמיתו גם באמצעות בנייה של אגפים חדשים ועיצוב הבניין בסגנון אדריכלות יוון העתיקה, אולם ניסיונות אלו לא עצרו את השקיעה התדמיתית.
בשנת 1854 נפגעה התדמית עוד יותר בשל תקרית גיבס, כאשר הקולג' לא קיבל לשורותיו פרופסור נודע לכימיה, אוליבר וולקוט גיבס, בשל השקפתו הדתית.
התקרית הוכיחה לרבים כי המוסד לוקה בצרות אופקים.
ביולי 1854 התפרסם מאמר בשם "הקשיים החדשים של קולומביה קולג'" בעיתון בבוסטון שטען כי בית הספר היה "טוב במקצועות קלאסיים" אולם "חלש במדעים" וש"מעטים מבוגריו מצטיינים".
בשנת 1849 הקולג' עבר מפארק פלייס לרחוב 49 ושדרת מדיסון, שם נשאר המוסד למשך חמישים שנה.
המעבר נשא בחובו שינויים מרחיקי לכת.
בטקס הסיום של אותה שנה הכריז נשיא האוניברסיטה, צ'ארלס קינג, על קולומביה כ"אוניברסיטה".
במחצית השנייה של המאה ה-19 המוסד התפתח למבנה המזכיר אוניברסיטה מודרנית.
בית הספר למשפטים נוסד בשנת 1858, ובית הספר למכרות (כיום בית הספר להנדסאים על שם עמותת פו) נוסד בשנת 1864. בשנת 1889 ברנארד קולג', בית הספר לתואר ראשון לנשים, החל בפעילות תחת הסכם שיתוף עם קולומביה.
בשנת 1891 קולומביה קיבלה לשורותיה חזרה את הקולג' לרופאים ומנתחים, ובשנת 1893 את הקולג' למורים.
בשנת 1875 הוענק תואר הדוקטור הראשון על ידי הפקולטה למדעי המדינה, פילוסופיה ומדעים מדויקים.
בשנת 1896 חבר הנאמנים שוב שינה את שם המוסד, הפעם לאוניברסיטת קולומביה (כיום השם הרשמי של האוניברסיטה הוא "אוניברסיטת קולומביה בעיר ניו-יורק").
באותה תקופה נשיא האוניברסיטה, סת' לו, העביר את הקמפוס ממרכז רוקפלר למקומו הנוכחי: מורנינגסייד הייטס (Morningside Heights) שבמנהטן.
באותה תקופה האזור היה כפרי ומרווח.
לפני המעבר של קולומביה למורנינגסייד הייטס השטח היה חלק מבית המשוגעים בלומינגדייל (Bloomingdale Insane Asylum).
אחד הבניינים של המוסד הרפואי עדיין עומד על תילו.
הבניין שנחשב לסמל ולמרכז של הקמפוס הוא בניין ספריית לו (Low Library).
הבניין נבנה בשנת 1895, והוא עדיין נקרא "ספרייה" אף על פי שחדל מלשמש כספרייה בשנת 1934. כיום הבניין משמש כמשרד לנשיא האוניברסיטה וכארכיון.
הבניין עוצב כך שיידמה לפנתאון ולפרתנון, וחלונותיו דומים לאלו שבמרחצאות דיוקלטיאנוס.
כיפת הגרניט של הבניין היא הכיפה הגדולה ביותר בצפון אמריקה.
ניקולס מורי באטלר, יורשו של סת' לו בתפקיד הנשיא, המשיך בפיתוח האוניברסיטה כמוסד נחשב למחקר, ויצר את מודל ה"מולטיברסיטה" שאותו אימצו אוניברסיטאות אחרות.
הוא ריכז על הקמפוס של מורנינגסייד הייטס את קולומביה קולג', את בית הספר למשפטים, את הפקולטות לתארים מתקדמים, את בית הספר למכרות (כיום בית הספר להנדסה ומדע שימושי על שם עמותת פו), ואת בית הספר לרפואה.
באטלר כיהן כנשיא האוניברסיטה למעלה מארבעה עשורים והפך לדמות ציבורית ידועה.
בין היתר היה מועמד למשרת סגן נשיא ארצות הברית, וחתן פרס נובל.
הוא "ייבא" את גישת העסקים של ניו-יורק לניהול האוניברסיטה והוביל לרפורמות פנימיות נרחבות, כגון: איחוד סמכויות אקדמיות תחת משרד אחד, מינוי ישיר של רשמים, דיקנים, רקטורים, ומזכירים, כמו גם יצירת ביורוקרטיה מקצועית לאוניברסיטה, צעד חסר תקדים לאוניברסיטאות באותה תקופה.
בשנת 1893 נוסדה הוצאת הספרים של אוניברסיטת קולומביה, על מנת "לקדם את לימודים בכלכלה, היסטוריה, ספרות, מדע ועוד, ולקדם ולעודד את הוצאתם לאור של עבודות מחקר בתחומים הללו".
ספרי ההוצאה כוללים את אנציקלופדית קולומביה (1935) ואת ה-The Columbia Lippincott Gazetteer of the World, (1952).
בשנת 1902 איש העיתונות ג'וזף פוליצר תרם סכום משמעותי לאוניברסיטה כדי לייסד את בית הספר לעיתונות.
בית הספר נחנך בשנת 1912, והוא בית הספר לעיתונות היחיד בליגת הקיסוס.
בית הספר אחראי לניהול פרס פוליצר ופרסי דופונט-קולומביה לעיתונות משודרת.
בשנת 1948 מונה דווייט אייזנהאואר לנשיא האוניברסיטה.
אייזנהאואר נשאר בתפקיד זה עד לבחירתו לנשיא ארצות הברית בשנת 1953, אולם את מרבית זמנו השקיע בתפקידו כראש המטות המשולבים של נאט"ו באירופה.
המחלקה לפיזיקה של קולומביה זכתה לזרקור בינלאומי כאשר בשנות ה-40 החוקרים ג'ון ר.
דוננינג, איזידור רבי, אנריקו פרמי ופוליקרפ קוש התחילו בניסויים הגרעיניים במה שמאוחר יותר ייקרא פרויקט מנהטן.
בשנת 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, נוסד בית הספר ליחסים בינלאומיים.
במקור נועד בית הספר לאמן את הדור הבא של דיפלומטים ומומחים ליחסים בינלאומיים, והוא העניק תוארי מאסטר ביחסים בינלאומיים.
בשנת 1977, על מנת לקדם את ההשכלה של אנשי מינהל ציבורי, התחיל בית הספר להעניק תוארי מאסטר במינהל ציבורי.
משנת 2001 מציע בית הספר גם מסלול עם התמחות במדעי הסביבה, ומ-2004 ניתן גם ללמוד לדוקטורט בפיתוח בר קיימא.
במרץ 1967 נחשפו קשריה של האוניברסיטה עם מכון המחקר של הפנטגון, ה-IDA, דבר שעורר את הסטודנטים החברים בארגון "סטודנטים למען חברה דמוקרטית" (SDS) לפתוח בסדרת הפגנות נגד מלחמת וייטנאם בין אפריל 1967 ואפריל 1968. במהלך ההפגנות דרשו הסטודנטים מהנהלת האוניברסיטה לפרוש מהשותפות עם ה-IDA.
בעקבות הפגנה ב-26 במרץ בתוך בניין ספריית לו, הענישה האוניברסיטה שישה סטודנטים, שכונו "שישיית IDA", מכיוון שעברו על כללי המוסד שאסרו על הפגנות בתוך בניינים בקמפוס.
שמונה ימים לאחר הפגנה זו נרצח מרטין לותר קינג.
פעילי ה-SDS חברו יחדיו עם חברי "האגודה לסטודנטים ממוצא אפריקאי" (Student Afro Society) על מנת למחות נגד הניסיון להשתיק את הפעילים האנטי-IDA ונגד התוכנית של האוניברסיטה לבנות מרכז ספורט בשטח של פארק מורנינגסייד.
הבנייה המתוכננת נתפסה על ידי המפגינים כמעשה אלימות נגד התושבים השחורים של הארלם השכנה.
הפגנה זו, ב-23 באפריל 1968, תוכננה גם היא להתקיים בתוך בניין ספריית לו.
לאחר שמאבטחי הקמפוס מנעו מהמפגינים להיכנס לבניין, המשיכו רובם לצעוד לתוך אזור הבנייה של מרכז הספורט שבפארק מורנינגסייד על מנת להפריע למאמצי הבנייה והתעמתו עם כוח המשטרה ששמר על אתר הבנייה.
בעקבות מעצר של מפגין בפארק מורנינגסייד, הוביל יו"ר ה-SDS, מארק רוד, את המפגינים חזרה לקמפוס של קולומביה, שם השתלטו הסטודנטים על בניין המילטון ששימש ללימודים ולמשרדי קולמביה קולג'.
במהלך שלושת הימים שלאחר מכן השתלטו הסטודנטים על שלושה בנייני לימודים נוספים ועל בניין ספריית לו.
המפגינים דרשו את הפסקת שיתוף הפעולה עם ה-IDA, נסיגה מהתוכנית לבניית מרכז ספורט על השטח של פארק מורנינגסייד, וחנינה לכל המפגינים.
ההפגנה באה לסיומה בבוקר 30 באפריל כשמשטרת ניו-יורק פרצה לקמפוס.
כ-150 סטודנטים נפצעו ונזקקו לטיפול רפואי, ומעל ל-700 נעצרו על ידי המשטרה.
מפגינים נוספים נעצרו בסבב הפגנות נוסף במאי.
בעקבות ההפגנות הסכימה האוניברסיטה לקבל שתיים מתוך שלוש דרישות המפגינים.
האוניברסיטה הפסיקה את שיתוף הפעולה עם ה-IDA וחזרה בה מכוונתה לבנות את מרכז הספורט.
בנוסף, הצבא וה-CIA חדלו מלגייס עובדים בקמפוס ותוכנית ה-ROTC (תוכנית עתודאים אמריקאית) של קולומביה בוטלה.
ואולם, לא ניתנה חנינה כללית למפגינים ולפחות 30 סטודנטים הושעו מהלימודים.
בשנת 1983 התקיימה הפגנה נוספת ששוב כללה התבצרות בבניין המילטון ואף שביתת רעב.
הפגנה זו נועדה לשכנע את חברי הנאמנים של קולומביה להפסיק מלהשקיע את כספי האוניברסיטה בחברות שתמכו – באופן ישיר או עקיף – בשלטון האפרטהייד בדרום אפריקה.
אדוארד סעיד ופרשת זריקת האבן
אדוארד סעיד, אמריקאי ממוצא פלסטיני, היה פרופסור לאנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטה במשך שנים רבות ונחשב ממייסדיה של התורה הפוסט קולוניאלית.
סעיד היה חבר במועצה הלאומית הפלסטינית ומתנגד חריף להסכמי אוסלו בהם ראה ויתור על זכות השיבה.
בחודש יולי 2000, לאחר יציאת צה"ל מלבנון, נצפה וצולם סעיד כשהוא משליך אבנים מצידה הלבנוני של הגדר אל חיילי צה"ל בצידה הישראלי.
הדבר עורר ביקורת מצד סטודנטים וחברי סגל בקולומביה, וקריאה לאוניברסיטה לנקוט נגדו בהליכים משמעתיים, אך הפרובוסט (רקטור) טען כי המעשה הוא בגדר חופש הביטוי של סעיד
ב-2005 הפיקו מספר סטודנטים, בשיתוף עם "פרויקט דויד למנהיגות יהודית" (The David Project Center for Jewish Leadership), סרט דוקומנטרי בשם Columbia Unbecoming (קולומביה הלא הולמת).
הסרט הציג את עדויותיהם של סטודנטים שטענו כי הסגל במחלקה ללימודי המזרח התיכון אינם מלמדים את הסכסוכים באזור בצורה אובייקטיבית ובמקום זאת תומכים כמעט תמיד בצדדים האנטי-ישראלים.
מעבר לכך, מרצים מסוימים במחלקה מפחידים סטודנטים בעלי דעות פרו-ישראליות ומונעים מהם מלהביע את דעתם בשיעורים הרלוונטיים.
הסרט גרר ביקורת כנגד האוניברסיטה בעיתונות הניו-יורקית, ולאחר מכן ועדת בדיקה של האוניברסיטה ושינוי הכללים של תלונות נגד מרצים על רקע של הפחדות.
במהלך שנת 2006 התאחדו סטודנטים באוניברסיטה תחת הסיסמה FAiR (משחק מילים על המילה "הוגן" וקיצור של Financial Aid Reform).
הסטודנטים דרשו שהאוניברסיטה תשנה את מדיניות העזרה הכלכלית לסטודנטים ממשפחות מעוטות אמצעים, לפי הדוגמה של האוניברסיטאות הרווארד, ייל, ופרינסטון.
אוניברסיטאות אלו קבעו שלסטודנטים לתואר ראשון ממשפחות מעוטות אמצעים יינתנו מלגות במקום הלוואות.
שנה לאחר מכן הכריזה קולומביה על שינוי מדיניות העזרה הכלכלית ועל הענקת מלגות במקום הלוואות לסטודנטים שמשפחותיהם מרווחיות פחות מ-$50,000 לשנה.
למרות זאת, חברי קבוצת FAiR טענו שעל האוניברסיטה לשפר את מדיניות העזרה עוד יותר.
ב-24 בספטמבר 2007 אוניברסיטת קולומביה הזמינה את נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד לנאום בקמפוס.
בנאומו המקדים, נשיא האוניברסיטה לי בולינג'ר כינה את אחמדינז'אד "דיקטטור קטנוני ואכזרי".
במהלך הנאום, אחמדינז'אד ביקר את יחסה של ישראל לפלסטינים וקרא לחקור את השואה מ"זווית שונה".
הפגנות פרו-פלסטיניות במהלך מלחמת חרבות ברזל
לאחר טבח שבעה באוקטובר החלו בקמפוס הפגנות פרו-פלסטיניות, שגברו עם הזמן והפכו לאלימות.
באפריל 2024 סטודנטים פרו-פלסטינים הקימו אוהלים במדשאת הקמפוס והתעמתו עם המשטרה, שעצרה 108 סטודנטים.
האוניברסיטה השעתה סטודנטים שארגנו את ההפגנות, וחברים בארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין, שפעילותו נאסרה בקמפוס.
בין הסטודנטים שהושעו נמנית , בתה של אילהאן עומאר.
במקום נוצרה אווירה אנטישמית ונשמעו קריאות לאלימות נגד סטודנטים יהודים ונגד הקהילה היהודית.
הרב של האוניברסיטה קרא לסטודנטים היהודים להתרחק מהקמפוס, משום שאינו נחשב למקום בטוח.ב-14 באוגוסט 2024 התפטרה מתפקידה נשיאת האוניברסיטה מינוש שפיק.
הסכם עם הממשל הפדרלי בנושא אנטישמיות (2025)
ביולי 2025 הודיעה אוניברסיטת קולומביה על הסכם עם ממשל טראמפ, שבמסגרתו תשלם לממשל הפדרלי סכום כולל של 221 מיליון דולר, בעקבות טענות לאי־התמודדות עם גילויי אנטישמיות בקמפוס ואי מניעת הטרדה של סטודנטים יהודים.
במסגרת ההסכם, התחייבה האוניברסיטה לשלם 200 מיליון דולר בפריסה לשלוש שנים לצורך השבת מימון מחקרי שנשלל, ולשלם 21 מיליון דולר נוספים לצורך הסדרת טענות להפרת זכויות אזרח של עובדים יהודים לאחר טבח שבעה באוקטובר.
ההסכם נחתם לאחר שממשל טראמפ ביטל מענקי מחקר בהיקף של למעלה מ־400 מיליון דולר שהיו מיועדים לאוניברסיטה, בטענה כי זו לא פעלה למנוע הסתה אנטישמית ואיומים כלפי סטודנטים יהודים במהלך הפגנות בקמפוס שנערכו על רקע מלחמת חרבות ברזל.
כחלק מההבנות עם הממשל, התחייבה האוניברסיטה לבצע שורת רפורמות ובהן יישום ההגדרה הפדרלית לאנטישמיות במסגרת תהליכים משמעתיים ואקדמיים, שינוי נהלים משמעתיים כלפי סטודנטים, סקירה מחודשת של תוכניות הלימוד העוסקות במזרח התיכון, והפסקת תוכניות המבוססות על מדיניות גיוון על בסיס גזע או זהות קבוצתית אחרת.
בנוסף, נכללה בהסכם התחייבות לביצוע ראיונות עומק למועמדים ללימודים ממדינות זרות בנוגע למניעיהם להגיע לארצות הברית, וכן מתן אפשרות לרשויות הפדרליות לקבל מידע בנוגע להליכים משמעתיים נגד סטודנטים זרים, לרבות מקרי השעיה או הרחקה.
האוניברסיטה הודיעה כי תשעה עשרות סטודנטים שהשתתפו בהפגנות יועמדו לדין משמעתי, וחלקם יושעו, יורחקו מהקמפוס או תישלל מהם זכאותם לתואר.
מזכירת החינוך לינדה מקמהון הגדירה את ההסכם כ"נקודת מפנה" במדיניות הפדרלית בנושא אחריות מוסדות להשכלה גבוהה הנתמכים מכספי ציבור.
נשיאת האוניברסיטה בפועל, קלייר שיפמן, מסרה כי ההסכם מבטא "שלב חשוב בהתייצבות מוסדית לאחר תקופה ממושכת של ביקורת פדרלית", והדגישה כי האוניברסיטה שמרה על עצמאותה האקדמית במסגרת ההסדר.
הלימודים באוניברסיטה מתרכזים בקמפוס שבמורנינגסייד הייטס (Morningside Heights), שכונה במנהטן הגובלת בהארלם ברחוב מספר 116. הקמפוס נבנה על פי חזונו של סת' לו (Seth Low), נשיא האוניברסיטה בשלהי המאה ה-19, שרצה שכל הפקולטות ירוכזו במקום אחד.
הקמפוס תוכנן על ידי האדריכלים מקים, מיד ווייט (McKim, Mead, and White), והוא נחשב אחד מהעיצובים הטובים ביותר שלהם.
הקמפוס העיקרי של קולומביה משתרע על פני יותר משישה בלוקים, או 132,000 מ"ר.
בבעלות האוניברסיטה למעלה מ-7,000 דירות במורנינגסייד הייטס, המשמשות פרופסורים, סטודנטים ואנשי סגל.
בתי ספר הקשורים לרפואה ובריאות ממוקמים במרכז הרפואי של האוניברסיטה, כחמישים בלוקים צפונית לקמפוס.
בבעלות קולומביה גם בייקר פיילד (Baker Field), כ-105,218 מ"ר של מתקני ספורט, מסלולי ריצה, מגרשי טניס, ופעילויות חתירה, הממוקם בקצה הצפוני של האי מנהטן.
ישנו גם קמפוס שלישי בגדה המערבית של נהר הדסון: מצפה כדור הארץ למונט-דוהרטי (Lamont-Doherty Earth Observatory) הממוקם בפאליסאדס, ניו-יורק.
לעיתים קרובות תוכניות לבנייתם של מבנים חדשים בקמפוס נתקלות בהתנגדות ובהפגנות.
לעיתים קרובות התלונות אינן מתרכזות בשינויים למבנה הקמפוס המקורי של מקים, מיד ווייט, אלא מתוספות לתלונות אחרות נגד הנהלת האוניברסיטה.
כיום מתכננת האוניברסיטה לבנות קמפוס נוסף במנהטנויל (Manhattanville), אזור הממוקם בין הרחובות 125 ו-132, מערבית לרחוב ברודוויי.
תושבי מערב הארלם מתנגדים לתוכנית ההתרחבות כדי למנוע, בין היתר, עליית מחירים באזור שיובילו לפינויים מהשכונה.
מערך הספריות של קולומביה כולל 8.7 מיליון כרכים.
ספרייה ראויה לציון היא ספריית האומנות והאדריכלות על שם איברי (Avery) שהיא ספריית האדריכלות הגדולה ביותר בארצות הברית.
בספרייה למעלה מ-400,000 כרכים שרובם אינם להשאלה וניתן לקרוא אותם בספרייה בלבד.
פסל האם המזינה (Alma Mater)
השם מתייחס לפסל של האלה מינרווה שממוקם על המדרגות המובילות לספרייה על שם לו.
הפסל הוצב בשנת 1904, והשמועה מספרת כי לאוניברסיטה שלוש גרסאות גיבוי של הפסל למקרה של נזק כתוצאה ממהומות או התקפות טרור.
האמן דניאל צ'סטר פרנץ' יצר גם את פסלו של ג'ון הרווארד שממוקם באוניברסיטת הרווארד וכן את פסלו של אברהם לינקולן באנדרטת לינקולן.
מספרים על האמן כי אהב להחביא דמויות ינשופים בעבודותיו.
בפסל האם המזינה אכן ישנו ינשוף המתחבא בין גלימותיה של האלה.
אמונה טפלה בקמפוס מספרת כי הסטודנט הראשון בכל שכבה שיגלה את הינשוף יסיים את לימודיו בהצטיינות ויישא את נאום הפרידה בטקס הסיום.
בימים בהם הלימודים בקולומביה קולג' היו לגברים בלבד, האמונה גרסה כי זה שימצא את הינשוף יזכה לשאת נערה מבארנארד קולג'.
לספרייה הראשית שלושה חלקים עיקריים: המדפים, חדרי הקריאה, ובית הקפה.
בזמן בחינות הספרייה מלאה עד אפס מקום.
לספרייה כשני מיליון מתוך 8.6 מיליון מהכרכים שבבעלות האוניברסיטה, רובם ספרים במדעי הרוח.
בניגוד לספריות אחרות בקמפוס, ספריית באטלר פתוחה 24 שעות ביממה ומשמשת כמרכז ללימודים בלילה.
בספרייה גם אוסף ספרים וכתבי יד נדירים.
"המדרגות", או "מדרגות לו", הם אזור מפגש פופולרי לתלמידי קולומביה.
הביטוי "המדרגות" משמש לתאר סדרה של מדרגות גרניט גדולות המחברות את הצד הצפוני והדרומי של הקמפוס.
ביום נעים המדרגות מלאות בסטודנטים שמשוחחים, קוראים ומשתזפים.
לעיתים משמשות המדרגות אתר צילומים לסרטים או במה לקונצרטים.
קבוצת התיאטרון השיקספירי כתר המלך מעלה כל שנה מחזה המתרחש, בין היתר, על המדרגות.
במרכז הקמפוס ישנו משטח מוגבה עשוי אבן שלעיתים נושאים מעליו נאומים.
במקור היה זה כן לשעון שמש גדול העשוי מכדור גרניט.
הכדור, שהיה ממוקם שם בערך בין השנים 1914 ו-1946 הוסר מכיוון שהופיעו בו סדקים.
למשך 55 שנים שיערו כי הכדור נהרס עד שמצאו אותו במפתיע בשדה במישיגן.
כיום מעריכים כי לא ניתן להחזיר את הכדור למצבו המקורי.
אחד המוסדות הייחודים של האוניברסיטה הוא "בית הספר ללימודים כלליים" (School of General Studies) המיועד לתלמידים הרוצים לחזור ללמוד לאחר הפסקה ממושכת, כגון שירות צבאי.
לאוניברסיטה יש הסכמי שיתוף עם בית הספר לתואר ראשון לנשים ברנארד קולג' (Barnard College), הקולג' למורים (Teachers College), המדרשה לתאולוגיה יהודית (Jewish Theological Seminary), המדרשה לתאולוגיה נוצרית (Union Theological Seminary) ובית הספר ג'וליארד ללימודי מוזיקה.
על פי הסכמי שיתוף הפעולה, מקבלים בוגרי ברנארד קולג' וטיצ'רס קולג' תארים מאוניברסיטת קולומביה.
היחידות המארגנות הבסיסיות של האוניברסיטה הן 20 הפקולטות שלה ו-78 מחלקות ההוראה שלה.
הפקולטות מכונות בדרך כלל בתי ספר או קולג'ים, בהתאם לנסיבות היסטוריות.
עם זאת, המונחים אינם שם נרדף, מכיוון שחלק מבתי הספר והקולג'ים הם יחידות בתוך פקולטות גדולות יותר.
הפעילות האקדמית מתנהלת גם באמצעות מועצות מנהליות, מכונים, מרכזים, מעבדות ותוכניות בין-מחלקתיות.
באופן כללי, הפקולטות אחראיות על תוכניות לימודים המובילות לתארים ותעודות, בעוד שהמחלקות מספקות את ההוראה הנדרשת על ידי תוכניות אלה.
, לשעבר קינגס קולג', הוקם בשנת 1754. עד שנת 1983 התיר הקולג' רק לגברים ללמוד בבית הספר.
ע"ש , לשעבר בית הספר למכרות, הוקם בשנת 1864.
בית הספר למשפטים, הוקם בשנת 1858.
בין בוגרי קולומביה שלושה נשיאי ארצות הברית, שישה שופטי בית המשפט העליון, ו-37 זוכי פרס נובל.
ג'ון ג'יי – בין האחראים למשא ומתן על חוזה פריז שסיים את המלחמה עם בריטניה ולאחר מכן הפך לנשיא הראשון של בית המשפט העליון.
אלכסנדר המילטון – פוליטיקאי ומדינאי אמריקאי, שהיה אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית.
בשל סגירת הקולג' לא השלים את לימודיו שם.
רוברט ליווינגסטון – חבר בוועדה שניסחה את הכרזת עצמאות האמריקאית.
גובנר מוריס – שכתב את הטיוטה האחרונה של חוקת ארצות הברית.
תאודור רוזוולט – הנשיא ה-26 של ארצות הברית.
פרנקלין דלאנו רוזוולט – הנשיא ה-32 של ארצות הברית.
ברק אובמה – הנשיא ה-44 של ארצות הברית.
המילטון פיש – מושל ניו יורק, חבר קונגרס ומזכיר המדינה של ארצות הברית.
ג'ורג' וייז – הנשיא הראשון של אוניברסיטת תל אביב.
הרולד בראון – מזכיר ההגנה של ארצות הברית (סיים את לימודי הדוקטורט בפיזיקה בגיל 21).
מדליין אולברייט – מזכירת המדינה ה-64 של ארצות הברית.
בוטרוס בוטרוס ראלי – מזכ"ל האו"ם השישי.
אלווה בלנשארד אדמס – נציג מדינת קולורדו בסנאט ארצות הברית.
רוג'רס והמרשטיין – צמד כותבי שירים אמריקאי.
סלזניק – מפיק סרטים אמריקני ("חלף עם הרוח").
ג'יימס קאגני – שחקן קולנוע אמריקני זוכה פרס האוסקר.
רוברט קראפט – איש עסקים אמריקאי, בעלי קבוצת הניו אינגלנד פטריוטס.
וורן באפט – איש עסקים אמריקאי, ממנהלי ההשקעות המצליחים ביותר, ומדורג בשלישייה הראשונה של עשירי העולם לפי דירוג פורבס.
רות ביידר גינסבורג – עורכת דין אמריקאית, שופטת בית המשפט העליון.
אוניברסיטת קורנל היא אוניברסיטת מחקר פרטית (מספר חלקים ממנה כמו הפקולטה לחקלאות נתמכים על ידי מדינת ניו יורק) באית'קה שבניו יורק.
היא האוניברסיטה הצעירה ביותר בליגת הקיסוס ונחשבת אחת מהאוניברסיטאות היוקרתיות והמובילות ביותר בעולם.
קורנל נוסדה על ידי ו בשנת 1865 במטרה לחנך גברים ונשים ללא קשר להשקפותיהם הדתיות או צבע עורם, והאוניברסיטה החלה דרכה זמן קצר לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.
מייסדיה רצו שקורנל תלמד ותתרום בכל תחומי הידע: מהקלאסיקות למדעים, ומן התאורטי למעשי.
רעיונות אלו, שהיו יוצאי דופן בזמנם, מיוצגים במוטו של קורנל, ציטוט של עזרא קורנל משנת 1865: "אקים מוסד בו כל אדם ימצא הדרכה בכל תחום".
קורנל הקים את וסטרן יוניון והאוניברסיטה הוקמה בשטח חוותו.
קורנל נמצאת באופן קבוע בין המוסדות הבולטים בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם, ומדורגת בקביעות כאחת מ-20 האוניברסיטאות הטובות בעולם בדירוגים השונים.
לאוניברסיטה שבעה קולג'ים לתואר ראשון ושבע מחלקות לתארים מתקדמים המנוהלים בצורה אוטונומית וייחודית.
לאוניברסיטה גם שני קמפוסים רפואיים: בניו יורק ובקטר.
46 מחתני פרס נובל נמנו עם סגל האוניברסיטה או עם בוגריה.
בקמפוס של האוניברסיטה במדינת ניו יורק יוסדה אחוות אלפא פי אלפא.
גם ו, שנודעו בין השאר בשל מחקרם, אפקט דאנינג-קרוגר, השתייכו לאוניברסיטה.
בשנת 2012 זכתה קורנל במכרז להקמת קמפוס טכנולוגי באי רוזוולט בניו יורק, בשיתוף הטכניון הישראלי.
שם הקמפוס, שבנייתו הסתיימה בספטמבר 2017 הוא "".
האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר וחברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות.
במהלך 1969 התרחשו במוסד סדרה של אירועים אלימים בהובלת האגודה האפרו-אמריקאית.
במהלך האירועים חברי האגודה, שהיו לבושים מדים שחורים, רדפו וכלאו סטודנטים ומרצים שהביעו עמדות "הבוגדות בגזע", השתלטו בכוח על משרדי אגודת הסטודנטים ורדיו האוניברסיטה, ואף הכו את נשיא האוניברסיטה לאחר שלא נענה לכל דרישותיהם.
באביב אותה שנה האלימות הגיעה לשיא עת חברי האגודה פרצו למוסד כשהם חמושים בכלי נשק, פרצו לאחד הביתנים בו התארחו הורי הסטודנטים וגירשו אותם משטח המוסד.
נשיא האוניברסיטה נאלץ לבטל את נאומו היומי ולבסוף נכנע לכל דרישותיהם שכללו הרחקה לצמיתות של מרצים וסטודנטים שלא הסכימו עם עקרונות האגודה (חלקם אף נאלץ לגלות מארצות הברית עקב איומים).
רופאים: הנרי היימליך - רופא יהודי-אמריקאי, חוקר בתחום ההחייאה.
רוברט אטקינס - רופא וקרדיולוג אמריקאי, ממציא "דיאטת אטקינס"
אנשי מדע: ברברה מקלינטוק, כלת פרס נובל.
אנשי משפט: רות ביידר גינסבורג - שופטת בבית המשפט העליון האמריקאי
ראשי מדינה בעולם: מאריו גארסיה מנוקל - נשיאה השלישי של קובה בין 1913–1921, לי דנגחוויי נשיא טאיוואן (1988–2000), צאי יינג-ון נשיאת טאיוואן.
סופרים: טוני מוריסון, כלת פרס נובל, פרל בק, כלת פרס נובל, קורט וונגוט, אלוין ברוקס וייט, סופר ילדים, תומאס פינצ'ון
ביל ניי - מדען ואיש טלוויזיה אמריקאי
דיק סוויט - טניסאי יהודי-אמריקאי, דורג ראשון בעולם (1951)
איירין רוזנפלד - אשת עסקים יהודייה-אמריקאית
כריסטופר ריב - שחקן אמריקאי
אוניברסיטת קליפורניה בברקלי הוא שמו של הקמפוס העיקרי של אוניברסיטת קליפורניה, הממוקם בברקלי, לחופי מזרח מפרץ סן פרנסיסקו.
האוניברסיטה מכונה גם בשמות UC ברקלי, ברקלי, קאל או קליפורניה .
האוניברסיטה נחשבת לאוניברסיטה הציבורית הטובה בארצות הברית ואחת האוניברסיטאות הטובות בעולם.
יותר מ-60 חתני פרס נובל היו חברי סגל, חקרו או למדו באוניברסיטה.
פיזיקאים מן האוניברסיטה בחרו והובילו את צוות המדענים שעבד על פרויקט מנהטן ופיתחו את פצצת האטום הראשונה.
למדענים מברקלי היה תפקיד משמעותי בפיתוח הלייזר, והם המציאו את הציקלוטרון, גילו את האנטי-פרוטון, הסבירו את יסודות הפוטוסינתזה, בודדו את נגיף הפוליו, יצרו את מערכת ההפעלה BSD, וגילו את היסודות סיבורגיום, פלוטוניום, ברקליום, לורנציום וקליפורניום.
חברי סגל האוניברסיטה זכו בפרסים שונים גם בתחומים אחרים: 4 מדליות פילדס הוענקו להם (10% מכל המדליות שהוענקו).
הם קיבלו 4 פרסי נובל לכלכלה, פרס נובל אחד לספרות, 3 פרסי פוליצר, 28 מענקי עמיתי מקארתור ועוד פרסים רבים.
האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בין-לאומיים; חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, בברית הבין-לאומית לאוניברסיטאות מחקר, באיגוד אוניברסיטאות המחקר ובפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי.
ב-1866 נרכש השטח שעליו בנוי הקמפוס הנוכחי על ידי מכללת קליפורניה הפרטית.
המכללה סבלה מבעיות תקציביות, אשר בעקבותיהן היא התאחדה עם מכללת החקלאות, הכרייה והמכניקה, אשר הייתה מכללה ציבורית, וביחד יצרו את אוניברסיטת קליפורניה.
האוניברסיטה נוסדה ב-23 במרץ 1868 והנרי דורנט, מייסד מכללת קליפורניה הפך לנשיאה הראשון.
האוניברסיטה נפתחה ב-1869 והשתמשה במבני מכללת קליפורניה באוקלנד כבניין זמני עד שהקמפוס החדש יבנה.
כשהמבנים "סאות' הול" ו"נורת' הול" הושלמו ב-1875, 167 הסטודנטים ו-222 הסטודנטיות עברו לברקלי.
האוניברסיטה גדלה בצורה משמעותית בניהולו של בנג'מין אייד וילר , שהיה נשיא האוניברסיטה מ-1899 עד 1919. מוניטין האוניברסיטה גדל בימיו של וילר בזכות משיכת מרצים ידועים לקמפוס וייסוד קרנות מחקר ומלגות.
הקמפוס התחיל להיראות כמו אוניברסיטה עכשווית, עם בניינים בסגנון נאו-קלאסי, כמו אצטדיון האוניברסיטה, אצטדיון ההנצחה הקליפורני, שעוצב על ידי האדריכל ג'ון גלן הווארד.
רוברט גורדון ספרואל התמנה לנשיא ב-1930. במהלך תקופת כהונתו בת ה-28 שנים, ברקלי השיגה הכרה בין-לאומית כאוניברסיטת מחקר מרכזית.
השפל הגדול ומלחמת העולם הראשונה גרמו לקיצוצים בתקציב, אך ספרואל הצליח לשמור על הסטנדרטים הגבוהים של האוניברסיטה על ידי גיוס כספים ממקורות פרטיים.
ב-1942, מועצת החינוך האמריקנית דירגה את ברקלי במקום השני במספר המחלקות הראויות לציון, אחרי *.
בשנות ה-30 הוקמה באוניברסיטה "מעבדת הקרינה" על ידי ארנסט לורנס, סביב הציקלוטרון (מאיץ החלקיקים שלורנס המציא) והשימושים בו – ובפרט יצירת איזוטופים ואטומים חדשים.
בזמן מלחמת העולם השנייה לורנס רתם את המעבדה למאמץ המלחמתי, ובפרט לפרויקט פיתוח הפצצה הגרעינית.
לורנס ואנשי המעבדה פיתחו את שיטת ההפרדה האלקטרומגנטית להעשרת אורניום.
פיתוח הפצצה עשה שימוש גם בגילוי הפלוטונים על ידי גלן תיאודור סיבורג, כימאי מהאוניברסיטה וחתן פרס נובל.
רוברט אופנהיימר, פרופסור לפיזיקה מהאוניברסיטה, נבחר כראש המדעי של פרויקט מנהטן ב-1942.
עד היום מנהלת אוניברסיטת קליפורניה שתי מעבדות לאומיות לפיתוח נשק גרעיני עבור משרד האנרגיה האמריקאי:
המעבדה הלאומית לוס אלמוס והמעבדה הלאומית לורנס ליברמור, שנוסדו ב-1943 וב-1952, בהתאמה.
זאת בנוסף למעבדה הלאומית לורנס ברקלי, שצמחה ממעבדתו של לורנס ואיננה עוסקת בנשק גרעיני שוכנת בגבעות מעל ברקלי.
בעידן מקארתי ב-1949, חבר המנהלים אימץ שבועה אנטי-קומוניסטית שעליה כל עובדי האוניברסיטה היו צריכים לחתום.
כמה חברי סגל התנגדו לשבועה ופוטרו.
חלפו 10 שנים לפני שהעובדים הוחזרו לאוניברסיטה.
גם כיום עובדי אוניברסיטת קליפורניה חייבים לחתום על שבועה "לתמוך ולהגן על חוקת ארצות הברית וחוקת מדינת קליפורניה נגד כל האויבים, זרים או פנימיים".
ב-1952 אוניברסיטת קליפורניה הפכה להיות ישות נפרדת מהקמפוס בברקלי כחלק מארגון מחדש של האוניברסיטה.
לכל קמפוס ניתנה אוטונומיה יחסית ונגיד (Chancellor) משלה.
ספרואל התמנה לנשיא כל האוניברסיטה בעוד שקלארק קר הפך להיות נגיד הקמפוס שבברקלי.
המוניטין של ברקלי באקטיביזם של סטודנטים נוצר בשנות ה-60, והתחיל מהתנועה לחופש הביטוי ב-1964. התנועה נולדה כתשובה ספונטנית לאיסור נגד פעילות פוליטית בקמפוס.
מחאות סטודנטים המשיכו בעידן מלחמת וייטנאם, כשקמפוסים בכל רחבי המדינה מחו נגד המעורבות האמריקנית במלחמה.
אחד האירועים המפורסמים ביותר קרה בפארק העם (People's Park) ב-1969, כאשר היה עימות בין האוניברסיטה, מספר סטודנטים ותושבי העיר על חלקת אדמה שבה האוניברסיטה תכננה להקים מגרשים אתלטיים.
הסטודנטים והתושבים הפכו את החלקה לפארק קהילתי, אך כעבור מספר שבועות האוניברסיטה החליטה להשתלט בחזרה על הנכס.
שוטרים ובולדוזרים נשלחו לפארק והתחילו מחאה.
מושל קליפורניה רונלד רייגן הזעיק את חיילי המשמר הלאומי וגרם לאלימות נוספת, שהסתכמה בהרוג אחד, 12 פצועים, שוטר שנדקר וצופה שהתעוור.
האוניברסיטה החליטה לבסוף לא לפתח את הפארק, אף על פי שהיא נשארה בעלת השטח, והפארק עומד על תילו עד היום.
כיום, כמה חברים בקהילת ברקלי מחשיבים סטודנטים כהרבה פחות פעילים מבחינה פוליטית מקודמיהם, אבל מבחינה סטטיסטית, תלמידי שנה ראשונה בברקלי יותר ליברלים ופחות דתיים מדומיהם בארצות הברית.
בכמה נושאים, כמו העדפה מתקנת וזכויותיהם של פושעים, סטודנטים בברקלי יותר שמרנים מסטודנטים אחרים.
שטחה של אוניברסיטת ברקלי הוא כ-5 קמ"ר בקירוב, אך הקמפוס המרכזי יושב רק ב-0.7 קמ"ר הנמוכים ומערביים.
מתוך 4 הקמ"ר שבמעלה ההר, 0.8 קמ"ר בערך מיושב על ידי המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, בעוד ש-3.2 קמ"ר משמשים כשמורה אקולוגית עם אדמה נוספת המוקדשת לפעילות פנאי ("קניון התות" או Strawberry Canyon).
ממערב לקמפוס נמצא רובע העסקים של ברקלי, ומצפון לו שכונות מגורים ואת ה"גורמה גטו", אזור שנודע בזכות מסעדות הגורמה הרבות בשטחו.
ממזרח לקמפוס הראשי שוכנות גבעות ברקלי, שבהן נמצאות היכל לורנס למדע, וכמה יחידות מחקר הכוללות את המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, המעבדה למדעי החלל והמכון לחקר מדע מתמטי.
האזור מדרום לאוניברסיטה כולל את מגורי הסטודנטים ורובע קניות פופולרי.
מה שנחשב כיום כקמפוס ההיסטורי הוא התוצאה של "התחרות הבין-לאומית לתוכנית אדריכלית לאוניברסיטת קליפורניה על שם פיבי הרסט", שמומנה על ידי אמו של ויליאם רנדולף הרסט ונערכה בתחילה באנטוורפן.
11 פיינליסטים נשפטו שוב בסן פרנסיסקו ב-1899. המנצח היה אמיל ברנרד הצרפתי, אך הוא סירב להשגיח על ביצוע תוכניתו והמשימה ניתנה לפרופסור לאדריכלות ג'ון גלן הווארד.
מבנים שהוא התייחס אליהם כזמניים, לא אקדמיים או לא מספיק "רציניים" עוצבו בסגנון גותי.
דוגמאות לבניינים אלה כוללות את אולם השער הצפוני, אגף דווינל ואולם סטפנס.
רבים מעיצוביו של הווארד מוכרים כציוני דרך קליפורניים היסטוריים ורשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
בניין סאות' הול (האולם הדרומי) נבנה בשנת 1873 בסגנון ויקטוריאני-אימפריאלי-שני.
סאות' הול הוא בניין האוניברסיטה הוותיק ביותר בקליפורניה.
הוא, ושדרת פיידמונט ממזרח לקמפוס הראשי שעוצבה על ידי פרדריק לו אולמסטד, מעצבו של הסנטרל פארק, הם השרידים האחרונים של אוניברסיטת קליפורניה המקורית לפני שבנייניו של הווארד נבנו.
אדריכלים אחרים שניתן למצוא את עבודתם ברחבי הקמפוס הם ברנרד מייבק, תלמידתו של מייבק ג'וליה מורגן (אולם ההתעמלות לנשים על שם הרסט), צ'ארלס וילרד מור (בית הספר לעסקים על שם האס) וג'וזף אשריק (אולם וורסטר).
שני יובלים של נחל התות (Strawberry Creek) זורמים דרך הקמפוס.
ההסתעפות הדרומית נכנסת לתעלה במעלה הזרם של מרכז הספורט בפתח קניון התות ועוברת מתחת אצטדיון ההנצחה הקליפורני לפני שהיא מופיעה שוב בקרחת היער של הסגל.
אז היא זורמת דרך מרכז הקמפוס ונעלמת בקצה המערבי שלו.
ההסתעפות הצפונית עוברת ממזרח לבית האוניברסיטה (ביתו של הנגיד) וזורמת דרך קרחת היער מצפון בניין מדעי החיים, מיקומו המקורי של הגן הבוטני של הקמפוס.
העצים באזור נשתלו עם הקמת האוניברסיטה, בשנות ה-70 של המאה ה-19. הקמפוס עצמו מכיל כמה אזורים מיוערים הכוללים את אבן המייסדים, קרחת היער של הסגל, האזור הטבעי גרינל וחורשת האקליפטוסים, שכוללת את האקליפטוסים הגבוהים בעולם.
משרת הנגיד נוצרה ב-1952, כחלק מהארגון מחדש של אוניברסיטת קליפורניה.
מאז נבחרו למשרה 13 נגידים (נגיד אחד היה ממלא מקום).
נגיד תחילת כהונה סיום כהונה קלארק קר 1952 1958 גלן ט.
הקולג' למדעי הטבע והרוח (1915)
בית הספר למנהל עסקים ע"ש (1898)
המרכז לחקר שינוי חברתי (1976)
ברקלי היא אוניברסיטה מקיפה, המציעה מעל ל-7,000 חוגים בכמעט 300 מסלולי תארים.
האוניברסיטה מעניקה מעל 5,500 תארים ראשונים, 2,000 תארים שניים, 900 תוארי דוקטור ו-200 תארים במשפטים כל שנה.
היחס בין הסטודנט לסגל עומד על 15.5 ל-1, בין הנמוכים ביותר מבין האוניברסיטאות הגדולות, והכיתה הממוצעת מכילה כ-30 סטודנטים.
מספר הסטודנטים בכיתות נע ממאות סטודנטים בחוגים מקדימים לסמינרים עם פחות מ-10 סטודנטים.
בסגל של ברקלי נמצאים היום כ-221 עמיתי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, שני מנצחי מדליית פילדס, 83 מלומדי תוכנית פולברייט, 139 עמיתי גוגנהיים, 87 חברי האקדמיה הלאומית להנדסה, 132 חברי האקדמיה הלאומית למדעים, 8 חתני פרס נובל, 3 חתני פרס פוליצר, 84 עמיתי סלואן ו-7 חתני פרס וולף.
אוניברסיטת ברקלי מדורגת במקום השישי בעולם במספר חתני פרס נובל הקשורים לה (62), ומתוכם 20 היו חברים בסגל.
מספר המלגאים של תוכנית המצוינות הלאומית בברקלי היה השלישי בארצות הברית עד שב-2002 התוכנית הופסקה.
הנתונים הבאים מבוססים על ההרשמה בסתיו 2012:
תושבי איי האוקיינוס השקט: 0.2%
לפי המועצה הלאומית למחקר ברקלי מדורגת במקום ראשון בארצות הברית במספר התוכניות לתואר שני שמדורגות ברשימת עשר הטובות ביותר בתחומיהן (97%, 35 מתוך 36).
האוניברסיטה גם מדורגת במקום הראשון במספר התוכניות למלגות לסגל (32).
ברקלי היא האוניברסיטה היחידה בארצות הברית שהצליחה להשיג דירוג ברשימת חמש הטובות ביותר לכל תוכניות ה־Ph.D שלה, לפי סקר בעיתון US News and World Report.
בסקר "אוניברסיטאות המחקר האמריקניות הטובות ביותר" של המכון למדידת ביצועי אוניברסיטאות באוניברסיטת אריזונה ברקלי דורגה במקום השמיני ובמקום הראשון בין האוניברסיטאות הציבוריות.
בנוסף לתוכניות התואר השני שלה, העיתון US News מדרג את ברקלי בעקביות במקום הראשון באוניברסיטאות ציבוריות לתואר ראשון ובין שלוש האוניברסיטאות הטובות ביותר בתארים ראשונים בכלכלה ובהנדסה.
לאחרונה העיתון דירג את תוכנית התואר הראשון של ברקלי במקום ה-21 בארצות הברית לפי "מצוינות אקדמית".
בדירוגי המכללות השנתיים שלו ב-2007, העיתון The Washington Monthly דירג את ברקלי במקום השלישי בארצות הברית בהתבסס על מחקר, שירות קהילתי וניידות חברתית.
במהדורה הבין-לאומית של ניוזוויק ב-2006 ברקלי דורגה במקום החמישי בעולם.
32 הספריות בברקלי יחד יוצרות את הספרייה האקדמית הרביעית בגודלה בארצות הברית (אחרי הרווארד, ייל ואוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין).
ב-2003 התאחדות ספריות המחקר דירגה אותה במקום הראשון מבין האוניברסיטאות הציבוריות ובמקום השלישי בצפון אמריקה.
נכון ל-2006, ספרייתה של אוניברסיטת ברקלי מכילה מעל ל-10 מיליון כרכים.
הספריות עצמן מכסות שטח של מעל ל-48,000 מ"ר ומהוות את אחד מקומפלקסי הספריות הגדולים בעולם.
בברקלי פותחו מספר טכנולוגיות מפתח הקשורות בראשית האינטרנט והתנועה לתוכנה חופשית.
תוכנת ה-Berkeley Software Distribution, הידועה בשם BSD, פותחה ב-1977 על ידי ביל ג'וי, בוגר המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטה.
כמו כן פותחו באוניברסיטה מספר רב של תוכנות ושפות תכנות, כגון Vi, סנדמייל ו-Tcl.
באוניברסיטה גם פותחו טכנולוגיות כמו RAID ו-RISC.
אחד מן הפרויקטים הידועים ביותר שפותחו בברקלי הוא SETI@home, המאפשר לחובבים להשתתף במחקר על ידי חישוב מבוזר קהילתי.
הפרויקט מיושם דרך תוכנה ואפליקציה בשם BOINC שפותחה באוניברסיטה בשנת 2002 במימון הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית).
ברקלי ייסדה שותפויות עם חברות כמו גוגל, אינטל, מיקרוסופט, סאן מיקרוסיסטמס ו-Yahoo!.
ולאינטל יש מעבדות מחקר המשותפות עם חוקרי האוניברסיטה, וסאן מיקרוסיסטמס, גוגל ומיקרסופט ממנות מעבדה חדשה בעלות 7.5 מיליון דולר.
62 זוכי פרס נובל קשורים לאוניברסיטת ברקלי בהם 20 מבוגריה של האוניברסיטה, ו-20 מחברי הסגל.
רוברט אופנהיימר, פיזיקאי הנחשב ל"אבי פצצת האטום"
גלן תיאודור סיבורג, כימאי, מגלה הפלוטוניום
לאונרד אדלמן, מדען מחשב, ממפתחי RSA וחתן פרס טיורינג
דאגלס אנגלברט, מדען מחשב, ממציא העכבר וחתן פרס טיורינג
ניקלאוס וירת, מדען מחשב, מפתח שפת התכנות פסקל וחתן פרס טיורינג
רוברט מקנמארה, מזכיר ההגנה של ארצות הברית ונשיא הבנק העולמי
ארל וורן, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית
אריק א' שמידט, מנכ"ל גוגל
לואיס אלוורז, פיזיקאי וחתן פרס נובל
טום לנטוס, חבר קונגרס וניצול שואה
המילטון לוסק, אנימטור ובמאי קולנוע
לואן בריזנדיין, סופרת ומדענית אמריקאית
נבחרות הספורט של האוניברסיטה מכונות California Golden Bears (או בקיצור: Cal), והן מייצגות את ברקלי בתחרויות הספורט הבין-מכללתיות.
האוניברסיטה מפעילה 30 קבוצות ספורט ייצוגיות (varsity) המשתתפות בליגת ה-NCAA Division I – בעיקר כחברות בקונפרנס החוף האטלנטי (ACC), ובענפים אחדים במסגרת פדרציית הספורט של האוקיינוס השקט (MPSF).
כחלק מהמדיניות האקדמית של האוניברסיטה, מאז 2014 נדרש מהספורטאים לעמוד בסטנדרטים לימודיים גבוהים, ובשנת 2017 נקבע כי 80% מהם חייבים לעמוד בדרישות הקבלה הכלל-אוניברסיטאיות של מערכת אוניברסיטת קליפורניה (כולל ממוצע ציונים של 3.0 לפחות בתיכון).
הכינוי "גולדן ברס" נטבע בשנת 1895, כאשר קבוצת האתלטיקה של האוניברסיטה הציגה כרזת משי כחולה עם דמות דוב גריזלי מוזהב – סמלה של מדינת קליפורניה – במהלך מסע תחרויות במזרח ומרכז ארצות הברית.
צבעיהם של הקבוצות הם "כחול ייל" ו"זהב קליפורניה".
הצבע "כחול ייל" נבחר משום שרבים ממייסדי האוניברסיטה למדו באוניברסיטת ייל, והצבע "זהב קליפורניה" נבחר כדי לייצג את "המדינה המוזהבת" (קליפורניה).
נבחרות האוניברסיטה זכו לאורך השנים ב-115 תארים לאומיים קבוצתיים – מהם 13 בענפי ספורט לגברים ו-3 לנשים.
בנוסף, ספורטאים מ-Cal ייצגו מדינות שונות במשחקים האולימפיים, והביאו לה הישגים בינלאומיים מרשימים.
נבחרת הכדורסל של גולדן ברס מקליפורניה (California Golden Bears) מייצגת את אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (University of California, Berkeley) בתחרויות הכדורסל לגברים בליגת המכללות הבכירה (NCAA Division I), וכיום משחקת בקונפרנס החוף האטלנטי (Atlantic Coast Conference – ACC).
הקבוצה זכתה להצלחות במהלך השנים, והישג השיא שלה היה זכייה באליפות הארצית בשנת 1959 תחת המאמן פיט ניוול.
בנוסף, הגיעה לפיינל פור פעמיים נוספות – בשנת 1946 ובשנת 1960.
משחקי הבית של הקבוצה נערכים באולם הספורט "האאס פאביליון" (Haas Pavilion), אשר היה מוכר בעבר בשם "הרמון ג'ים" (Harmon Gym).
האולם עבר שיפוץ מקיף בסוף שנות ה-90, בין היתר בסיוע תרומה מהבעלים של חברת Levi Strauss & Co, ובמהלך תקופה זו הקבוצה נדדה ממשכנה למשך שתי עונות.
נבחרת הרוגבי של קליפורניה גולדן ברס היא קבוצת הרוגבי של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (University of California, Berkeley).
מאז שהחלו אליפויות המכללות הארציות ברוגבי בשנת 1980, זכתה הקבוצה ב-33 תארים לאומיים – יותר מכל קבוצה אחרת.
הקבוצה השתתפה גם בטורניר הרוגבי סבן של המכללות (Collegiate Rugby Championship – CRC), הנחשב לטורניר הרוגבי סבן הבכיר ביותר למכללות בארצות הברית.
קליפורניה זכתה בטורניר בכל שנה מ-2013 ועד 2017, והגיעה לגמר הראשון בשנת 2010 (בו הפסידה ליוטה בהארכה) ולמקום השלישי בשנת 2012.
בנוסף, Cal מתחרה מדי שנה מול אוניברסיטת בריטיש קולומביה (University of British Columbia) במסגרת סדרת משחקים על גביע המכונה "גביע העולם" ("World Cup").
מגרש הבית של Cal רוגבי הוא אצטדיון ויטר (Witter Rugby Field), המכיל 6,900 מקומות ישיבה, וממוקם סמוך לאצטדיון קליפורניה ממוריאל סטדיום שב-Strawberry Canyon.
נבחרת הבייסבול של קליפורניה גולדן ברס מייצגת את אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (University of California, Berkeley) במסגרת ליגת הבייסבול של ה-NCAA Division I.
כמו רוב קבוצות הספורט של האוניברסיטה, גם קבוצת הבייסבול מתחרה בקונפרנס החוף האטלנטי (Atlantic Coast Conference).
משחקי הבית שלה מתקיימים באצטדיון אוונס דיאמונד (Evans Diamond).
הקבוצה השתתפה בטורניר הבייסבול הארצי של ה-NCAA 13 פעמים, והעפילה לסדרת ה-College World Series בשש הזדמנויות.
היא זכתה בשתי אליפויות לאומיות – בראשונה בשנת 1947 (שהייתה גם הראשונה בהיסטוריה של המפעל) ובשנית בשנת 1957. בשנת 1964 כיכב בקבוצה מייק אפשטיין, שלימים שיחק ב-MLB, עם ממוצע חבטות של .384 וזכה למעמד של אול-אמריקן.
בשנת 2010 הודיעה האוניברסיטה כי תבטל את תוכנית הבייסבול כחלק מצעדי קיצוץ תקציביים.
עם זאת, באפריל 2011, לאחר גיוס תרומות של למעלה מ-9 מיליון דולר מתומכי הקבוצה – ביניהם גם בוגרי אוניברסיטת סטנפורד היריבה – הוחלט על החזרתה.
באותה עונה חזרה הקבוצה לטורניר ה-NCAA כמדורגת 3, והפתיעה כשהעפילה לסדרת ה-College World Series, שם סיימה את דרכה מול המדורגת ראשונה, אוניברסיטת וירג'יניה, ודורגה במקום השמיני הארצי.
נבחרת הכדורגל של קליפורניה גולדן ברס (גברים) היא קבוצת ספורט ייצוגית (וורסיטי) של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, קליפורניה, ארצות הברית.
הקבוצה משתתפת בתחרויות ה-ACC (Atlantic Coast Conference), כחלק מחטיבת הספורט הבכירה של ה-NCAA – Division I.
נבחרת הכדורגל של האוניברסיטה נוסדה בשנת 1906, ומאז מייצגת את קליפורניה בתחרויות בין-מכללתיות.
משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון אדוארדס (Edwards Stadium), והמאמן הראשי של הקבוצה הוא קווין גריימס.
במרץ 2010 העלתה מליאת הסנאט של אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה הצעה למשוך השקעות של האוניברסיטה משתי חברות שמספקות לצה"ל נשק וטכנולוגיה, אשר תרמו לישראל בהגנה, בעת מתקפת טרור מתוך רצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה.