tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בארצות הברית, האלבום הוסמך כזהב על ידי ה-RIAA, בעיקר בשל הצלחת הסינגל בתחנות רוק מודרני ו-MTV.
הלהקה הוציאה שני סינגלים נוספים - "Gepetto" ו-"Slow Dog", אך הם לא נחלו את אותה ההצלחה כמו "Feed the Tree".
בלי הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי ב-1994: האמן החדש הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר במוזיקה אלטרנטיבית.
האלבום המשיך למכור מעל 800,000 עותקים בארצות הברית, וכשני מיליון ברחבי העולם.
בתחילת 1993, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשיתוף עם רדיוהד.
לאחר מכן גם תיירו עם הקרנבריז.
זמן קצר אחרי שיצא האלבום Star, עזב אבונג את בלי, והוחלף על ידי גייל גרינווד, גיטריסטית מטאל, שהסכימה להיות בסיסטית בלהקה.
הצטרפותה גם הניבה שינוי בסגנון המוזיקה, שהפך ליותר אלקטרוני, וכלל פחות מהסגנון החולמני של האלבום הראשון.
בהתאם, האלבום הבא של בלי, King (1995), היה יותר באוריינטציה רוקיסטית.
האלבום לא נחל הצלחה פופולרית, וקהל היעד של הלהקה לא היה ברור, והיא נשארה איפשהו בין המיינסטרים לאנדרגראונד.
הסינגלים שיצאו מאלבום זה לא קיבלו זמן אוויר משמעותי ברדיו או ב-MTV בארצות הברית, אך התקבלו יפה ב-MTV אירופה.
הלהקה הופיעה על שער מגזין רולינג סטון ב-1995.
באותה שנה, בלי הייתה אחת הלהקות שליוו את אר.אי.אם בסיבוב הופעות עולמי.
מלבד ההופעות עם אר.אי.אם, הלהקה תרה בארצות הברית יחד בליוויין של קתרין ויל וג'ול כהופעות תומכות.
השתיים היו בשלב של מעבר אל המיינסטרים האמריקאי באותה תקופה, ובלי נתנו להן חשיפה משמעותית.
קתרין ויל הוציאה את אלבומה הראשון, Happy Days, ב-1995 בשיתוף עם בלי, ואלבום זה היה לראשון מבין שני אלבומים לפרוץ את בילבורד 200; הסינגל השני מהאלבום, "Judy Staring At The Sun", בהשתתפותה של דונלי בשירה, הפך ללהיט רוק מודרני בארצות הברית, והגיע למספר 22 במצעדים.
גם הקליפ בהשתתפותה של דונלי היה ללהיט ב-MTV.
ב-1996, דונלי פירקה את הלהקה.
היא הסבירה בראיון את הסיבות מאחורי ההחלטה שלה: "השנים הראשונות של בלי היו פיצוץ.
Star היה להיט גדול וחגגנו המון.
אבל כשהוצאנו את King, כבר היו המון דברים שליליים ברקע.
King היה תגובה לבוהק הזוהר של Star, ולא הופתענו כשהוא לא מכר.
אני מתחרטת שלא הוצאנו עוד אלבום, אבל באותו זמן חשבתי, לעזאזל עם זה, אני כבר לא כאן."
אחרי הפירוק, דונלי התחילה קריירת סולו מוצלחת, ומאז הוציאה מספר אלבומי סולו.
גרינווד המשיכה בשיתופי פעולה עם להקות כמו L7 ו-Benny Sizzler.
בשנות ה-2000 היא הפכה לפעילה פוליטית נגד פיתוח עירוני ברוד איילנד.
האחים גורמן שינו כיוון, והיו לצלמי פרסומות בניו יורק, ובשלב מסוים גם עבדו עבור מגזין רולינג סטון.
פרד אבונג עזב את עסקי המוזיקה והפך לנגר.
ב-8 בפברואר 2016, הלהקה הודיעה באתר האינטרנט הרשמי שלה על חזרתה עם מוזיקה חדשה, וסיבוב הופעות בקיץ ברחבי ארצות הברית ובריטניה.
שנהשירמיקום שיא במצעדיםאלבום US US Alt.
בלטיקה קלינינגרד הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר קלינינגרד, שבמערב רוסיה.
המועדון הוקם בשנת 1954 ומתמודד בליגת העל הרוסית בכדורגל.
נותנת החסות העיקרית היא חברת Kaliningrad Amber Combine, יצרנית הענבר הגדולה בעולם.
הקבוצה הוקמה בשנת 1954 בחסות מפעל הדגים המקומי ב-22 בדצמבר 1954 ובעת הקמתה נקראה בשם "פישצ'ביק" (Пищевик).
עד 1957 התמודדה הקבוצה בליגות האזוריות של רוסיה הסובייטית, באותה שנה הקבוצה העפילה לליגת קלאס ב' באליפות ברית המועצות בכדורגל.
ב-1969 סיימה במקום ה-10 בקלאס א' וב-1984 זכתה בטורניר האזורי של הליגה השנייה בברית המועצות.
בשנת 1992 מונה קורניי שפרלינג למאמן הקבוצה ובאותה עונה הקבוצה סיימה במקום הראשון באזור הרביעי בליגה הרוסית השנייה והעפילה לליגה הרוסית הראשונה והפכה לאחת ממובילות הליגה.
ב-1994 סיימה במקום השלישי בליגה ועונה לאחר מכן, תחת הדרכתו של לאוניד טקאצ'נקו זכתה באליפות ליגת המשנה הרוסית ועלתה לליגת העל הרוסית בכדורגל, לראשונה בתולדותיה ובמשך 3 עונות רצופות התמודדה בליגה הבכירה.
העונה המוצלחת ביותר הייתה עונת הבכורה שלה בליגה, בעונת 1996 כשסיימה במקום השמיני והצליחה לגבור על קבוצות מצמרת הכדורגל הרוסי כדוגמת ספרטק מוסקבה, צסק"א מוסקבה, טורפדו מוסקבה וקריליה סובייטוב סמרה.
בעונת 1997 סיימה במקום ה-9, עם 7 הפסדים בלבד מתוך 34 משחקים ושנה לאחר מכן השתתפה לראשונה במפעלים האירופיים, אך הודחה כבר משלב הסיבוב השלישי של גביע אינטרטוטו.
בליגה עצמה הקבוצה סיימה במקום ה-15 ונשרה לליגת המשנה.
בעונת 1999 מונה דמיטרי צ'פל למנכ"ל הקבוצה והוא מינה את ולדימיר דרגאץ' למאמן הקבוצה.
בסיבוב הראשון הקבוצה סיימה במקום הראשון אך בשל חילוקי דעות בין השחקנים למאמן, הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות הליגה וסיימה לבסוף במקום החמישי.
בתקופה שבין 1999 ועד 2011, בלטיקה החליפה 20 מאמנים ובמצב זה הקבוצה התקשתה להגיע להישגים משמעותיים.
בעונת 2012/2013 הקבוצה התמודדה בטורניר העפלה לליגה הראשונה וגברה על גזוביק אורנבורג.
עונת 2013/2014 הייתה לאחת הטובות שלה מזה 14 שנים: בלטיקה סיימה חמישית בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך הקבוצה נתקלה בקשיים כלכליים ונכשלה בניסיונותיה להעפיל לליגת העל, היא סיימה במקום התשיעי.
בסוף 2014 מונה סרגיי יוראן למאמן הקבוצה, בהדרכתו הקבוצה שמרה על מקומה בליגת המשנה הרוסית.
ב-16 ביוני 2015, יוראן הודיע על עזיבתו ובעונת 2015/2016 סיימה במקום הלפני אחרון ולראשונה משנת 2004 הייתה אמורה להיות מודחת לליגה השנייה, אך ניצלה מהדחה רק בשל פירוק קבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד.
לקראת עונת 2018/2019 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל הקבוצה עברה מיתוג מחדש והציגה לוגו חדש.
באותה עונה העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי בכדורגל ואף שבתום העונה סיימה במקום 16 והייתה אמורה לרדת לליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה, שמרה על מקומה בליגה בשל חוסר יכולתה של סחלין (אלופת המזרח של הליגה המקצוענית) לעמוד בתנאי הרישוי של הליגה הלאומית.
תקופת איגנשביץ' והחזרה לליגת העל
באוקטובר 2021 מונה סרגיי איגנשביץ' למאמן הקבוצה.
בעונת 2023/2024 העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל, אך גם ירדה חזרה לליגה הראשונה.
בתום עונת 2024/2025 זכתה באליפות הליגה הראשונה, 2 מחזורים לסיום.
בכך הבטיחה את חזרתה לליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2025/2026.
עונה טורניר סיבוב מועדון בית חוץ סך הכל<center>1998<center>גביע אינטרטוטו<center>סיבוב ראשון ספרטק וארנה<center>4-0<center>1-1<center>5-1<center>סיבוב שני טרנצ'ין<center>0-0<center>1-0<center>1-0<center>סיבוב שלישי ווייוודינה<center>1-0<center>1-4<center>2-4
עד 2018, הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון בלטיקה המכיל 14,600 מושבים והוא נבנה בשנת 1892 על ידי הבנקאי ד"ר וולטר סימון ששימש גם כיועץ לעיריית קניגסברג.
האצטדיון שופץ מספר פעמים והורחב.
באפריל 2018 נחנך אצטדיון קלינינגרד החדש, המכיל 35,000 מושבים ואירח משחקים במסגרת מונדיאל 2018 ומהווה מאז למגרש הבית של הקבוצה.
ליגת העל הרוסית בכדורגל: מקום 7 בעונת 1996
הגביע הרוסי בכדורגל: סגנית 2023/2024
"בלי שביקשתי" הוא סינגל של הזמרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור ב-22 בדצמבר 2016, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן ה-23 שלה, שרה שרה.
השיר יצא על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום השני במצעד של מדיה פורסט, והעשירי במצעד של רשת ג'.
כותבי השיר "בלי שביקשתי" הם דולב רם ופן חזות שאחראים ללהיטים שכתבו לאייל גולן, עדן בן זקן, דודו אהרון וכדומה.
בנוסף לכך, השניים היו גם אלו שהפיקו את השיר.
בנוסף לכך, על אהבה כוזבת.
הווידאו קליפ זכה לכ-10 מיליון צפיות באתר יוטיוב ובכך הפך לווידאו קליפ הנצפה ביותר של חדד.
השיר זכה לאהדה רבה בקרב הקהל וערוצי הרדיו וזכה לעשרות קאברים.
בלי דם הוא סרט ביכוריו של הבמאי והתסריטאי הישראלי יוסף אל-דרור.
הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל חיפה 2018.
מאני (דני איסרליש), מורה לכתיבה עם עבר מסתורי, מוזמן לפגישה שמערערת ושולחת אותו למסלול חוצה גבולות.
הוא נע באזור דמדומים נפשי ופוליטי וחושף במקרה ספקולציה על שתי מפלצות ישראליות - "ביטחון המדינה" ו"הטלוויזיה".
רוני (אודי רוטשילד), בחורה שהוא יוצא בעקבותיה, וחוקר שיוצא בעקבותיו (ששי סמוכה), מייצרים חשדנות ותעתוע וצורך בפרשנות מתמדת.
שם דמות דני איסרליש מאניאודי רוטשילד רוני ששי סמוכה חוקר נטע בר רפאל רונה דניאל ג'יידלין עדי ירון ברובינסקי מירב אוסופסקי מירב אוסופסקי השכנה
הסרט הופק על ידי לירן עצמור ויצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, ברודקאסט, מפעל הפיס והמועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
בלטלקום (בבלארוסית: «Белтэлекам») היא חברת התקשורת הלאומית של בלארוס.
החברה הנמצאת בבעלות מלאה של ממשלת בלארוס ומופעלת על ידי משרד התקשורת, לחברה רשת קווים של סיבים אופטיים והיא הספקית היחידה לטלפוניה נייחת בבלארוס.
היא מספקת שיחות למרחקים ארוכים ובינלאומיים, גישה בפס רחב לאינטרנט באמצעות ADSL ושירותי Wi-Fi.
החברה הוקמה בשנת 1995 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה, שהופרדו ממשרד התקשורת שבמסגרתו הוענקו שירותים אלה עד להקמת החברה.
בדומה למקבילתה הרוסית, החברה נוטלת חלק בפרויקטים ממשלתיים בתחום התקשורת האלקטרונית והיא מפתחת את מיזם הממשל האלקטרוני (לרבות פורטל השירותים הממשלתיים) ואת מערכת המחשוב של הבחירות לפרלמנט ולנשיאות.
ב-2021 החלה בלטלקום לשתף פעולה עם חברת התקשורת הקוריאנית SRPOST במטרה לקדם הקמת ערים חכמות בבלארוס ולפתח פתרונות תקשורת מתקדמים.
בעקבות ההתרחשויות הפוליטיות בבלארוס בשנת 2021, והטענות לפגיעה בזכויות אדם במדינה, האיחוד האירופי פתח בחרם על מוסדות המדינה בהן גם בלטלקום.
לרוסטלקום תשתית טלפוניה הגדולה ברוסיה, עם מרכזיות הפרוסות בכל רחבי המדינה.
חיבור פס רחב לאינטרנט באמצעות הטכנולוגיות ADSL, ו-VDSL
שירותי תקשורת בינלאומית באמצעות כבלים תת-ימיים
בלי לשמור טינה הוא סרט דרמת נעורים גרמני-להט"בי שיצא ב-2020. הסרט בוים על ידי פרז שעריאת .
הסרט, שאורכו 92 דקות, מספר על פרוויס (בנג'מין רדג'איפור), צעיר גאה ממוצא איראני שמתגורר בגרמניה, שמבצע עבירה קלה פלילית ונידון לבצע שירות קהילתי בבית מעצר לפליטים, שם הוא מתאהב בעולה חדש, אמון (אידין ג'לאלי).
הסרט הוצג לראשונה ב-23 בפברואר 2020 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-70 במספר.
בפסטיבל זה, הסרט זכה בפרס טדי בקטגוריית הסרט הטוב ביותר ובקטגוריית פרס קוראי המגזין הגרמני "Siegessäule".
בתחילה, הסרט צפוי לצאת בצורה מסחרית בגרמניה ב-28 במאי 2020, אך בגלל מגפת הקורונה, יציאת הסרט לאקרנים הייתה ב-23 בספטמבר 2020.
בלי פילטרים (Sin filtro) הוא סרט קומדיה צ'יליאני משנת 2016 בבימויו של ניקולאס לופז
בשנת 2018 הופקה גרסה ארגנטינאית בכיכובם של נטליה אוריירו, בשם Re loca.
פיה ורגס היא סוכנת פרסום בת 37, הנאבקת להתמודד עם החבר האמן הרעב שלה, בנו חסר האחריות, מסיבות בלתי פוסקת ליד הבית, והבוס שלה שמעסיק אושיית רשת בת 20, חכמה אך חסרת ניסיון לעבוד כמפקחת שלה.
כשהיא מבקרת בדיקור סיני, הרופא משכנע אותה שהלחץ בחייה נובע מזעם מדוכא והתרופה היחידה היא להוציא את הכל החוצה, ללא קשר לתוצאות.
פז בסקוניאן - פיה ורגס
אנטוניה זגרס - אשת רכב
אחמד בלשה , הידוע בשם הבמה בלי (Belly), הוא ראפר, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי פלסטיני-קנדי.
בלשה נולד בעיר ג'נין שביהודה ושומרון, ובגיל שבע היגר עם משפחתו לאוטווה.
הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 16, תוך ניגון תופים בלהקות פאנק שונות באוטווה.
בגיל 21, החל להתמקד במוזיקת היפ הופ והוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, Death Before Dishonor: Vol.
1. לאחר מכן, הוציא שמונה פרויקטים נוספים בטווח של שש שנים, בהם אלבום הבכורה שלו, The Revolution, שיצא בשנת 2007, כמו גם שני מיקסטייפים משותפים, The Lost Tapes ו-The Greatest Dream I Never Had, עם קורופט ודי ג'יי דרמה בהתאמה.
לאחר שלקח הפסקה מהמוזיקה, בשנת 2015 חתם בחברת התקליטים XO, ומאוחר יותר בחוזה נוסף עם חברת התקליטים רוק ניישן, לאחר שתרם בכתיבה משותפת למגוון שירים עבור אמני ה-R&B דה ויקנד וביונסה.
בלי קיבל סך של אחד עשר קרדיטים על פני אלבומי האולפן של דה ויקנד, תוך שסיפק קולות רקע וכתיבה לשיר "" מתוך אלבומה של ביונסה, Lemonade.
לאחר מכן, המשיך בלי להוציא ארבעה מיקסטייפים נוספים.
בשנת 2018, הוציא את אלבומו השני, Imigrant.
בשנת 2016, בלי זכה בפרס פזמונאי השנה בטקס פרסי SOCAN (האגודה הקנדית למלחינים, מחברים ומו"ל) על "תרומתו המשמעותית והמצטיינת למוזיקה פופולרית בשנה האחרונה".
לצד פרס ה-SOCAN שלו, זכה בלי בפרס ג'ונו, שלושה פרסי MuchMusic, וזכה פעמיין במצעד הלאומי של Much Music Countdown.
בלטיקה-BFU קלינינגרד היא קבוצת כדורגל רוסית שבסיסה בקלינינגרד.
נוסדה בשנת 2021 כמועדון מילואים של בלטיקה קלינינגרד, בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה הפדרלית הבלטית (BFU) על שם עמנואל קאנט (ומכאן שמה).
משתתפת בליגה הרוסית השנייה החל מעונת 2021/2022.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון בלטיקה המכיל 14,500 מושבים והוא נבנה בשנת 1892 על ידי הבנקאי ד"ר וולטר סימון ששימש גם כיועץ לעיריית קניגסברג.
בלי עין הרע (ביידיש: "קעניינע הארע") הוא אלבום סולו של הזמר-יוצר החסידי-אמריקאי ליפא שמלצר.
האלבום יצא ב-2006 והוא כולל 13 רצועות.
בשנת 2021 חידשו ליפא שמלצר ויעקב שוואקי את השיר השיבנו מתוך האלבום.
בלי בושה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל.
הוא יצא לאור בשנת 1986, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך אלבומה החמישי, בלי בושה.
השיר נכתב והולחן על ידי חמוטל בן זאב ואביטל והופק על ידי יזהר אשדות.
לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-2014 פורסם אודיו לא רשמי שלו ביוטיוב.
ב-2 בדצמבר 1986 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-24. ב-30 בדצמבר עלה למקום הראשון.
ב-21 בינואר, לאחר שמונה שבועות רצופים, יצא מהמצעד.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ז הגיע למקום ה-30.
בלי מה הוא ספר שיריו השני של המשורר עמיחי חסון, שרואה אור בהוצאת מוסד ביאליק כחלק מסדרת "כבר לשירה", בעריכת ליאת קפלן.
הספר זכה בפרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית לשנת 2018, על היות הספר "אבן דרך בשירה הישראלית הצעירה" ובציון לשבח בפרס ברנר לשירה לשנת 2019.
הספר כולל ארבעה שערים, בהם בולטים שירים העוסקים בשאלות תאולוגיות.
רבים משרי הספר מתרחשים ברחבי העיר ירושלים, בין היתר בעמק המצלבה, חורשת הירח קבר יאסון והמושבה הגרמנית.
מבקר השירה עדו ניצן טוען כי "השירים אינם עוסקים בירושלים כאידאה רוחנית או פוליטית או כרעיון ערטילאי וכמושא לכמיהה, שנאה או צער.
השירים מתרחשים בירושלים והיא משמשת בהם כתפאורה חיה.
כך, מתאר חסון את ירושלים כזירת התרחשות תוססת וחיה, שלא עליה נכתבים השירים, אלא בתוכה הם מתרחשים".
המבקרת עלית קרפ כתבה על שיר השיטוט הלילי "אנגלוס נובוס" המתרחש בין שכונות רחביה ושערי חסד: "זהו שיר שמתכתב עם יצירות רבות, ובעיקר כמובן עם הציור אנגלוס נובוס, מעשה ידיו של הצייר פאול קלה.
הציור מוצג במוזיאון ישראל ונתן בין היתר השראה למסה מפורסמת של וולטר בנימין, שגם היא זוכה להתייחסות בשיר.
'אנגלוס נובוס' בגרסת חסון הוא מקשה אחת של תוכן וצורה ומשקף הוויה ירושלמית דתית-למדנית-ססגונית-ארוטית.
הססגוניות שלה, שמדיפה חיוניות, אבל איננה אלימה."
משמעות שם הספר בְּלִימָה היא "לא כלום, מאום", אך חסון בחר לפרק את המילה לשתי מילים נפרדות "בלי מה", בצורה המאפשרת פרשניות נוספות.
על פי מבקרת השירה נועה שקרג'י: "שם הספר מדגיש את חשיבות המדיום בקובץ השירים הזה, חשיבות גדולה יותר מזו של המסר.
למעשה, אם הספר לא היה נקרא 'בלי מה', הוא היה נקרא על שם הרכיב העדין, הסודי והמהותי ביותר בשירה: איך.
בחתימת הספר מופיע צילום מתוך טיוטה בכתב ידו של המשורר אבות ישורון, שנמצאה על ידי הלית ישורון בארכיון המשורר במכון גנזים, בה מפרק ישורון את המילה בלימה באופן זהה, כצירוף נפרד: בלי מה.
תחת צילום הטיוטה כתב חסון כי גילה על כך בזמן שסיים לביים את הסרט התיעודי "ישורון: 6 פרקי אבות" על אודות המשורר ובמקביל סיים את העמדת כתב היד של הספר.
כתב היד של הספר זכה למענקי תמיכה של מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, משרד התרבות והספורט וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
לאחר שראה אור זכה "בלי מה" בפרס רעיית נשיא המדינה על שם ד"ר גרדנר סימון לשירה עברית לשנת תשע"ח, בראש ועדת הפרס עמד הסופר פרופ' חיים באר והוא הוענק לראשונה בידי רעיית הנשיא נחמה ריבלין במשכן הנשיא בירושלים.
בהמשך זכה הספר גם בציון לשבח בפרס ברנר בקטגוריות השירה לשנת 2019:
שירים מהספר תורגמו והופיעו במספר כתבי עת ואנתולוגיות בשפות זרות, בין היתר באנגלית (בתורגמן של מעין איתן,, אסתר קמרון
וליסה כץ), ספרדית (בתרגום חֶרַרדוֹ לוין), הונגרית (בתרגום גאבור באלאז), רוסית (בתרגום לריסה בספאלובה), רומנית (בתרגום מנחם פאלק) וגרמנית (בתרגום גונדולה שיפר).
השיר "אמריקה" בתרגומה לאנגלית של ויויאן אדן עמד במרכזו של פרק בפודקאסט Israel Story.
השיר "אוכל נפש" הופקו כווידאו-שיר ומספר שירים מהספר הולחנו בידי מוזיקאים, בין היתר בידי אלירן סויסה, הרכב אתנו-ג'אז
Caifas והזמר דוד לביא שהוציא לאור בשנת 2021 את הסינגל "הקפה ראשונה", לחן וביצוע שלו לשיר מתוך "בלי מה".
היא סדרת דוקו דרמה קומית ישראלית המשודרת בכאן 11 החל משנת 2022, בכיכובם של גורי אלפי ולוסי איוב.
הסדרה ממחישה לצופה בצורה קומית כיצד ייראה האסון הבא שעלול לפגוע במדינת ישראל.
לפי המומחים, כל האסונות שבסדרה עתידים להכות במדינה, אך לא ניתן לדעת מתי ובאיזו עוצמה.
בסדרה פיתחו פורמט מיוחד שנע בין שני צירי זמן – מחד, הווה דוקומנטרי, ובו גורי ולוסי פוגשים ומראיינים במקומות שונים בעלי תפקידים בכירים, מומחים, ניצולים ישראלים שחוו את האסון בעברם במדינות אחרות וטיפוסים צבעוניים שמתכוננים על דעת עצמם לאסון.
מהם הם לומדים מה הבעיות כיום, כיצד ניתן ורצוי להיערך לאסון ברמה האישית, הקהילתית והממשלתית.
ומאידך, עתיד דרמטי, שבו הם חווים את האסון בעזרת אפקטים מיוחדים בצורה קומית ומתוסרטת הממחישה את האסון המדובר בכל פרק.
הסדרה נקראת "בלי פאניקה!" גם כאבחנה קומית וגם מפני שמטרתה היא לא להכניס את הציבור לפאניקה אלא לספק מידע לצופה מתוך גישה של "ידע זה כוח" ובכדי לספק לצופים טיפים משמעותיים כיצד כל אזרח יכול להימנע, להיערך ולפעול כאשר קורה האסון המדובר.
כך יצא, לדוגמה, בפרק שהעלה תרחיש של מתקפת סייבר המתרחשת בתוך בית חולים בישראל, שבפועל הצליח לחזות את מתקפת הסייבר על בית החולים הלל יפה עוד לפני שקרתה.
בשנת 2020 פרצה מגפת הקורונה ותפסה את כל העולם לא מוכן ואת ישראל בפרט.
המגפה אמנם הייתה מפתיעה, אך גורי אלפי ולוסי איוב כבר יודעים שהאסון הבא הוא רק עניין של זמן ולכן הם יוצאים לבדוק כיצד ישראל נערכת לאסון הבא – רעידת אדמה, צונאמי, אירוע חומ"ס (חומרים מסוכנים), צפיפות אוכלוסין, מתקפת סייבר ומזג אוויר קיצוני.
בפרקי הסדרה השונים השתתפו נציגים מטעם רשות החירום הלאומית, מערך הסייבר הלאומי, פיקוד העורף, המכון הגיאולוגי לישראל, המכון לחקר ימים ואגמים, ארגון "צפוף" ועוד.
מספר הפרקנושא הפרקתאריך שידור מקורי 1רעידת אדמה16 בפברואר 2022מדינת ישראל ממוקמת על השבר הסורי-אפריקני, ולכן לאורך כל ההיסטוריה המתועדת, בישראל אירעו רעידות אדמה עוצמתיות שגרמו לנזק רב.
מה שהיה בעבר יהיה גם בעתיד.
רעידת האדמה עלולה לקרות בכל רגע ועל אף שלא ניתן לחזות במדויק מתי, היא מתרחשת בישראל בממוצע בכל 100 עד 150 שנה בעוצמה של בערך 6 בסולם ריכטר.
רעידה שלפי ראשי רשות החירום הלאומית ותרחיש הייחוס תגרום לכ-7000 הרוגים, 8600 פצועים קשה, 9500 לכודים בהריסות, 37,000 פצועים נוספים, 170,000 מחוסרי קורת גג ו-28,000 בניינים עם הרס כבד.
בחלק הדרמטי של הפרק גורי ולוסי חווים את הרעידה תוך כדי סיבוב קניות שהם עושים ב"סופר יציב" במרכז תל אביב.
הם מצליחים לברוח מהבניין הקורס ולאחר שדרכיהן נפרדות בעקבות רעידת משנה חזקה, גורי מקים כנופיה בעזרת נייר טואלט שלקח עמו מהסופר.
הם מתמודדים עם נזקי הרעידה עד שפיקוד העורף מגיע להצילם.2אירוע חומרים מסוכנים (חומ"ס)2 במאי 2022הפיצוץ בנמל ביירות והפיצוץ בנמל עקבה הם קדימון למה שעלול לקרות בישראל.
רק שנה לפני הפיצוץ בנמל ביירות פרסם מבקר המדינה דו"ח חמור על המפעלים במפרץ חיפה, בו נקבע כי ישנה אכיפה לא יעילה על מפעלים במפרץ חיפה, היעדר מדיניות סדורה לטיפול בחומרים מסוכנים, קבלת נתונים חלקיים בלבד על איכות האוויר ועוד.
מפרץ חיפה, המשתרע על שטח קטן, משמש אכסניה לתעשיות ומתקנים רבים מאחסנים חומרים מסוכנים ומשתמשים בהם, דבר המגביר את הסיכון להתרחשות אירועים מסוכנים שעלולים להוביל אף לאירוע שרשרת שעלול לגרום לאסון המוני.
מלבד חשיפה מצטברת לזיהומים שמקורם בפעילות המפעלים, ייתכנו גם אירועים חריגים כגון תקלה, תאונה, אסון טבע או אירועי פח"ע, שעלולים לגרום למשל לפיזור חומר רעיל, לגלי הדף ולחום.
בפרק זה גורי ולוסי בודקים את הסיכונים הקיימים, מה אפשר לעשות כדי למזער את הסכנה ומה עלינו לעשות באופן אישי אם אנחנו עדים לאירוע חומ"ס.3צונאמי1 באוגוסט 2022בשנים האחרונות, תושבי ישראל הרימו את ראשם באזור חופי הים, וגילו שלט המתריע בפניהם לאן עליהם ללכת אם מגיע צונאמי.
השלטים האלה לא צצו משום מקום, והם חלק מהדרך שבה המדינה מכינה את הציבור להתמודדות עם הצונאמי שכנראה יגיע כתוצאה מרעידת אדמה או קריסת מצוק תת-ימי בקרבת חופי ישראל.
ישנן עדויות היסטוריות לפגיעת צונאמי בקיסריה, אשדוד, יבנה, עכו ותל אביב.
ישראל היא מדינת חוף, אשר לאורכו ישנן תחנות כוח של חברת החשמל, מפעלים פטרוכימיים במפרץ חיפה, מוסדות ציבוריים, בתי חולים ועשרות אלפי בניינים ובתים, אשר נמצאים בטווח הפגיעה.
הזיהום הפוטנציאלי מצונאמי צפוי להישאר גם שנים ארוכות אחרי הפגיעה בעקבות המליחות של מי הים.
בפרק זה גורי ולוסי בודקים כיצד המדינה נערכת, כיצד אנחנו כאזרחים יכולים להיערך וחווים את הצונאמי בעצמם.4צפיפות אוכלוסין15 באוגוסט 2022ישראל היא בין המדינות הצפופות בעולם, עם כ-430 נפשות לקילומטר רבוע.
כיום חיים בישראל כ-9.5 מיליון איש, אולם בכל כ-3 דקות יש לידה בישראל, והתחזית היא כי בשנת 2048 (חגיגות 100 השנים למדינת ישראל) יחיו בה כ-17 מיליון איש.
קצב פיתוח התשתיות כיום (בניית כבישים, בתים, שירותי רפואה, חינוך ועוד) לא יכול להדביק את קצב גידול האוכלוסייה, מה שמעמיד את ישראל בסיכון להפוך למדינת עולם שלישי.
בפרק זה גורי ולוסי נפגשים עם תושבים בעיר בני ברק, העיר הצפופה בישראל ואחת הערים הצפופות בעולם עם יחס של 29,000 איש לקילומטר רבוע ושם הם רואים איך החיים של כולנו עומדים להיראות (פקקים של בני אדם, מחסור במים ועוד).
הצורך בהיערכות למשבר הצפיפות רלוונטי לא רק למדינה כולה, אלא גם לערים ולאזרחים עצמם.
בחלק הדרמטי של הפרק לוסי וגורי נפגשים בשנת 2048, מיד בסיום חגיגות המאה למדינה.
גורי מחפש דירה לגור בה בגלל משבר הדיור שמעולם לא נגמר ולוסי הזקנה מחפשת שותף כי אין לה מספיק כסף ("תשובה-קווין") כדי לשלם שכר דירה.
בפרק זה גורי ולוסי בודקים מהי הסבירות שאירועים מסוג זה יתרחשו שוב בישראל, ועד כמה המדינה ערוכה אליהם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותגורי אלפיגורי אלפישחקן ראשילוסי איובלוסי איובשחקנית ראשיתאסף ליברמןקריין חדשותפרק רעידת אדמהסנדרה שדהאמא של לוסיפרק צונאמילוטוף נוייסראבא של לוסיפרק צונאמיירמי שיק בלוםנאור המאבטחפרק צונאמיאורי ורדרומי המתווךפרק צפיפות אוכלוסיןרועי עידןישי כרמלפרק מזג אוויר קיצונישרון טייכרקריין פרסומותפרק מזג אוויר קיצוני
הסדרה הופקה לתאגיד השידור הישראלי על ידי אסף נאוי במשך כשנה וחצי.
בקטעי הדוקו צולמו ראיונות לאורך כמעט כל חלקי הארץ מאילת ועד צפת.
עבודת האפקטים הייתה ארוכה ומורכבת במיוחד.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות בעיתונות ובתחנות הרדיו השונות.
בביקורת בעיתון מעריב נכתב: "אין ספק ש"בלי פאניקה" היא סדרת פרקים מהחשובות שנעשו הנותנת לכל אחד ואחת מהצופים כלים להתמודדות.
משהו באיך שהדוקו-קומדיה הזה נעשה יגרום להרבה מהצופים בבית להצליח לשבת פרק אחר פרק ולהמשיך ללמוד באופן פסיבי את אחד השיעורים החשובים ביותר שיילמדו – אחד כזה שבאמת יועיל להם בעתיד".
בביקורת בעיתון הארץ נכתב כי זוהי "תוכנית עם פורמט מקורי וחכם, את הסכנה העתידנית מצליחה "בלי פאניקה!" להעביר בבימוי קולנועי ואפקטים יעילים והשילוב בין סצנות דרמה עתידניות לבין שיחות עם מומחים שמתריעים מפני המחר מתגלה כמוצלח וחכם בעידן של מלחמה על קשב ותשומת לב".
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2023פרסי האקדמיה לטלוויזיההקלטה בסדרה עובדתית וסדרת תעודהקובי ניסים, ויטלי גרינשפן
בלטלידיים (שם מדעי: Blattellidae) היא משפחה של חרקים מסדרת התיקנאים.
משפחה זו כוללת מינים בגודל קטן עד בינוני.
לעיתים נחשבת משפחה זו כשם נרדף למשפחה Ectobiidae ולעיתים מתייחסים אליה בנפרד.
"בלי עין הרע" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אדרת.
את האלבום הוציאה בשנת 2001 לאור חברת התקליטים הליקון.
זוהי יצירה מוזיקלית המספרת על חייה של אדרת באמצעות שילוב בין פופ אלקטרוני לבין מוטיבים אתניים עם מוזיקה עכשווית.
בפורום GoGay נכתב על ידי מושיקו כי נכללים באלבום מספר רב של להיטים קליטים ומעניינים.
אולם הוא ציין כי הפקתם לא טובה, והסביר כי זו הסיבה לחוסר ההצלחה שנחל.
בנוסף, טען כי המהלכים השיווקיים שבוצעו כדי לקדם את בלי עין הרע לא ניצלו היטב את הסיקורים התקשורתיים שצברה אדרת כזמרת טרנסג'נדרית ישראלית.
השיר "סוף דבר" תואר כ"דאנס משובח".
שיר הנושא מתוך האלבום, "בלי עין הרע", זכה להצלחה מתונה וצולם לו וידאו קליפ נלווה, בבימויו של דודי אוחיון.
בלי מסכות היא סדרת ספין אוף קצרה בת 4 פרקים של סדרת הנוער "זיגי".
בכל פרק יש יום אחד בחייהם של אמיתי הרמן, שיר זוארץ, שירה לוי ושירלי לוי.
הסדרה עלתה בשנת 2022, כמה ימים לפני עליית העונה השלישית של הסדרה המקורית.
הסדרה מספרת על כוכבי זיגי שמצלמים יום אחד בחייהם.
אמיתי הרמן – משחק בסדרת המקור את דורי/זיגי.
הפרק שלו הוא הפרק השלישי, שם הוא מספר שהוא עבר לתל אביב עם שני חברים שלו, אחרי זה פגש שני ילדים גם עם ויטיליגו ושאל אותם על הסדרה, ואחרי זה הלך לביקור להוריו.
שיר זוארץ – משחקת בסדרת המקור את תמוז.
הפרק שלה הוא הפרק האחרון (הרביעי), שם היא מספרת שהיא הלכה לשיעור פיתוח קול, אחרי זה הלכה לאימון טניס, אחרי זה הלכה לאולפן הקלטות, ואז לבית שלה חזרה.
שירלי לוי – משחקת בסדרת המקור את מיקי.
הפרק שלה הוא פרק הבכורה (הראשון) שם היא מספרת שהיא הלכה לכתבה ברשת 13, לאחר מכן הלכה לשיעור משחק, ואחרי זה בערב במסעדה עם חברי קאסט הסדרה המקורית.
שירה לוי – משחקת בסדרת המקור את נטע.
השתתפה בפרק השני, שם סיפרה כי הלכה לאימון כושר, לאחר מכן לראות את פרק הבכורה של העונה השלישית של סדרת המקור עם סבא שלה, ולאחר מכן ללכת למשחק כדורגל של אח שלה.
הסדרה שודרה בין הימים 23 בפברואר עד 8 במרץ 2022. הסדרה נגמרה בעונתה הראשונה.
מספר הפרקבסדרהשם הפרקתאריך שידור בכורה 1שירלי לוי23 בפברואר 20222שירה לוי1 במרץ 20223אמיתי הרמן6 במרץ 20224שיר זוארץ8 במרץ 2022
בליז , לשעבר הונדורס הבריטית , היא מדינה בחוף הצפון-מזרחי של מרכז אמריקה הגובלת במקסיקו בצפון-מערב, בים הקריבי במזרח ובגואטמלה במערב ובדרום.
בהיותה מושבה בריטית לשעבר, בליז היא אחת המדינות היחידות דוברות האנגלית באמריקה הלטינית (לצד גיאנה וג'מייקה).
בליז סיטי היא העיר הגדולה במדינה, כמו גם עיר הנמל הראשית ועיר הבירה לשעבר.
עיר הבירה הנוכחית היא בלמופן.
בליז חברה ב"קהילייה הקריבית (CARICOM)" ורואה בעצמה מדינה קריבית וגם מרכז אמריקאית.
בליז היא מהמדינות דלילות האוכלוסין והקטנות באמריקה המרכזית (הקטנה ביותר ביחד עם אל סלוודור) והמדינה היחידה מביניהן שאין לה גישה לאוקיינוס השקט.
מדינת בליז קרויה על שמה של עיר בירתה לשעבר - בליז סיטי, שהייתה קרויה בעבר בליז טאון על שמו של נהר הבליז .
תרבות המאיה התפשטה בבליז בין 1500 לפנה"ס ל-300 לספירה, ופרחה עד שנת 900 לספירה לערך.
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בתחילת המאה ה-16, וההתיישבות האירופית במקום החלה עם מלחים אנגליים, ניצולי ספינה טרופה, בשנת 1638. תקופה זו מאופיינת בשודדי ים, כריתת עצים ללא הבחנה, ועימותים מזדמנים בין האנגלים, הספרדים מהקולוניות השכנות וילידי מרכז אמריקה.
בליז הפכה למושבה רשמית יותר של הממלכה המאוחדת בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, בשם "הונדורס הבריטית".
הונדורס הבריטית הפכה באופן רשמי לקולוניה בשנת 1862. היא הפכה לקולוניה אוטונומית בינואר 1964, ושינתה את שמה ל"בליז" ביוני 1973.
ג'ורג' פרייס הוביל את בליז לעצמאות מלאה, בספטמבר 1981, לאחר עיכובים שנגרמו בשל סכסוכי גבול עם גואטמלה השכנה.
גואטמלה הכירה בעצמאותה של בליז רק ב-1992.
ב-1961 נפגעה המדינה קשות מההוריקן "האטי".
הממשלה החליטה שקיום עיר הבירה על חוף השוכן מתחת לגובה פני הים הוא סיכון גבוה מדי, ובמהלך כמה שנים תכננה הממשלה הקולוניאלית הבריטית עיר חדשה בדיוק בליבה של המדינה.
ב-1970 החלה ההעברה האיטית של משרדי הממשלה לבירה החדשה, בלמופן.
במהלך כל שנות קיומה של בליז טענה גואטמלה לבעלות על חלק גדול משטחה הדרומי של המדינה עקב הפרת הסכם משנת 1859 בין בריטניה לגואטמלה.
בליז היא דמוקרטיה פרלמנטרית וחברה בחבר העמים הבריטי.
מלך בריטניה הוא ראש המדינה, ומיוצג במדינה בידי מושל כללי שחייב להיות בליזי.
הרשות המבצעת העיקרית בשלטון היא הקבינט, שבראשו עומד ראש ממשלה.
שרי הקבינט הם חברי המפלגה שמחזיקה את רוב המושבים בפרלמנט, ובדרך-כלל הם מחזיקים במשרת שר במקביל לחברותם בפרלמנט.
לפרלמנט של בליז, "האספה הלאומית", שני בתים: בית הנבחרים והסנאט.
29 חברי בית הנבחרים נבחרים בבחירות לכהונה של חמש שנים לכל היותר.
בסנאט שמונה חברים, חמישה מתוכם נבחרים בידי ראש הממשלה, שניים בידי ראש האופוזיציה, ואחד בידי המושל הכללי בתאום עם המועצה המייעצת של בליז.
בראש הסנאט עומד נשיא, שהוא חבר ללא זכות הצבעה הממונה בידי מפלגת השלטון.
בשנת 2020 נערכו בחירות לפרלמנט בהם ניצחה המפלגה הדמוקרטית המאוחדת עם 59% מהקולות.
צבא ההגנה של בליז הוא צבא מתנדבים וכולל כ-1,600 חיילים וקצינים.
החל מספטמבר 1998 נוקטת הממשלה במדיניות כלכלית לעידוד ההתפתחות, והתוצאה הייתה גידול של התוצר הלאומי הגולמי ב-6.4% בשנת 1999, ו-10.5% בשנת 2000. בשנת 2001 ירד הגידול ל-3% בשל ההאטה בכלכלה העולמית ובשל פגיעה קשה של הוריקנים בחקלאות, בדיג ובתיירות.
הבעיות העיקריות עדיין הו מאזן סחר שלילי גדל, וחוב חיצוני.
יעד מרכזי לטווח הקרוב הוא צמצום העוני בעזרת תורמים בינלאומיים.
כלכלת בליז מתבססת בעיקרה על גידולים חקלאיים ותעשייה חקלאית.
הגידול העיקרי הוא הסוכר המהווה כ-50% מהיצוא מבליז.
תחום ההעסקה הגדול ביותר של כח העבודה הוא תעשיית הבננות.
מקורות הכנסה נוספים הם תעשיית הבנייה וכן תיירות נכנסת למדינה.
לאחרונה הפך גם גידול הדרים לתעשייה גדולה לאורך כביש האמינגברד (אחד מארבעת הכבישים הראשיים במדינה).
הסמכות המוניטרית המרכזית בבליז היא הבנק המרכזי של בליז.
כיום חיים יותר בליזים מחוץ למדינה (בעיקר בארצות הברית) מאשר בבליז עצמה.
בשל כך חלק גדול מהתוצר הלאומי הגולמי נובע מכספים שנשלחים לבליז מקרובי משפחה החיים בחו"ל.
בליז שוכנת בדרום-מזרח חצי האי יוקטן וגובלת במדינת מקסיקו קינטנה רו מצפון, בגואטמלה ממערב ומדרום, ובים הקריבי ממזרח.
צפון בליז מכיל בעיקר מישורי חוף ביצתיים, בחלקם מיוערים בצפיפות, בין השאר בעצי מנגרובים.
בדרום שוכנת שרשרת הרי המאיה, ובהם הפסגה הגבוהה ביותר בבליז, דוילז דילייט (1,124 מטר מעל פני הים).
בליז שוכנת בין הנהרות הוֹנדוֹ וסרסטוּן, ונהר הבליז זורם במורד מרכז המדינה.
לאורך כל החוף הקאריבי שוכן ריף שוניות האלמוגים השני בגודלו בעולם שגם הוכרז כאתר מורשת עולמי לשימור על ידי אונסק"ו.
האקלים המקומי הוא טרופי, בדרך-כלל חם ולח מאוד.
העונה הגשומה היא ממאי עד נובמבר, ואסונות טבע תדירים הם הוריקנים ושיטפונות.
נכון לשנת 2023, אוכלוסיית בליז מונה כ-397 אלף איש.
תוחלת החיים במדינה היא 75.82 שנה (74.2 לגברים ו-77.5 לנשים) ושיעור הפריון עומד על 2.1 צאצאים לאישה.
מרבית הבליזים (למעט מהגרים חדשים ממדינות שכנות) דוברים אנגלית (או אנגלית קראולית) במידה סבירה.
בצפון ובמערב המדינה נפוץ השימוש בספרדית; ספרדית היא שפת-האם של כמחצית מהאזרחים (או יותר), ושפה שנייה עבור עוד כ-20%.
קבוצות מאיה שונות עדיין דוברות בשפות המאיה, ובניב קראולי של אנגלית.
כמה מהקהילות בדרום המדינה דוברות בעיקר בשפת הגריפונה.
בערך חצי מהאוכלוסייה הם מסטיסוס ממוצא ילידי (מאיה) ואירופי; כרבע מהתושבים הם ממוצא אפריקאי או אפרו-אירופאי (קריאולים); כ-10% הם ממוצא ילידי (מאיה) בלתי מעורב; כ-6% הם מהגַרִיפוּנָה - קבוצה ממוצא מעורב קריבי-אפריקאי.
בנוסף ישנם מיעוטים ממוצא הודי, סיני, מזרח תיכוני, אירופאי ואמריקני.
כ-40% מהאוכלוסייה הם נוצרים קתולים.
מרבית האחרים שייכים לכנסייה האנגליקנית או לקבוצות פרוטסטנטיות אחרות.
15.5% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם חסרי דת.
5% שייכים לקהילות אנבפטיסטיות-מנוניטיות דוברות גרמנית או גרמנית מנוניטית ("פלאודייטש", שפה בה דוברים המנוניטים שהיגרו לרוסיה בסוף המאה ה-18) ו-1.5% שייכים לקהילת עדי יהוה.
נוכחות יהודית ודאית בבליז קיימת לכל המאוחר מאז המאה ה-18 מיוצאי קהילת יהודי סנט אוסטטיוס עם זאת בדומה לקהילות יהודיות אחרות באזור, ולצד הרקע ההיסטורי של ארץ זאת סביר שנוכחות יהודית דלה החלה קודם לכן.
בנוסף חדירה של יהודים סוחרים הגיעה מכיוון ג'מייקה.
גל הגירה נוסף של כמה עשרות בודדות של יהודים הגיע דרך בריטניה בעקבות מלחמת העולם השנייה, אבל עד מהרה רובם נאלצו לעזוב.
מספר יהודים נוספים הגיעו לבליז מהקהילות השכנות עקב אי היציבות שחוותה אמריקה הלטינית לאורך השנים.
בימנו מוערך מספר היהודים בבליז בכ-100 ורובם מהעדה הספרדית הוותיקה.
עם זאת הקהילה לא מאורגנת ולא ידוע על מוסדות יהודים מלבד בית חב"ד שנוסדה בשנת 2016 ובית קברות ישן בקרבת הבירה בליז.
בנוסף לחגים הנוצריים כגון חג המולד, ימי החופשה בבליז כוללים את:
9 במרץ, "יום הברון בליס" (על-שם הנרי אדוארד ארנסט ויקטור בליס, בריטי שהוריש סכום של כשני מיליון דולר לקרן נאמנות לטובת תושבי בליז)
יום שני השני של חודש מאי, "יום חבר העמים הבריטי"
10 בספטמבר, "יום הקרב על אי ג'ורג' הקדוש" - יום לזכר קרב בו ניצחו המתיישבים הבריטים צי ספרדי קטן שהאימפריה הספרדית שלחה בשנת (1798) כדי לכבוש את אי ג'ורג' הקדוש, שהוא כיום חלק מבליז.
19 בנובמבר, "יום התיישבות הגריפונה"
בגאולוגיה, בְּלָיָה או בְּלִיָּה היא תהליך איטי, המתרחש על פני שנים רבות של התפרקות או התפוררות סלעים במקום שבו הם נמצאים.
תוצרי ההתפרקות, לאחר הבליה הכימית של הסלע ומשקעי המינרלים – וסינון החומרים המסיסים יותר, יחד עם חומר אורגני רקוב – נקראים קרקע.
אין לבלבל בין המונח "בליה" ל"סחיפה", שהיא תזוזת סלעים או תוצרי בליה עקב השפעת מים, רוח, קרח או כוח המשיכה.
שלושה גורמים אחראים לתהליך הבליה: גורמים פיזיים/מכניים, גורמים כימיים, וגורמים ביולוגיים.
בליה הנוצרת בתהליך מכני – כוחות ששוברים ומזיזים את הסלע (רוח, מים) או משנים טמפ' (שמש).
תהליך קפיאה-הפשרה מתרחש כאשר מים שמחלחלים לחריצים בסלע קופאים ומתרחבים, בשל האנומליה של המים.
בתהליך ההתרחבות, הם יכולים להפעיל לחץ של עד 2100 ק"ג/ס"מ2 בטמפרטורה של C° 22-.
לחץ זה בדרך כלל חזק יותר מכוח העמידה של הסלע, והלה נשבר ומתפרק.
קפיאה-הפשרה מתרחשת בדרך כלל באזורים עשירים בלחות, שבהם גם הטמפרטורה נעה מעלה-מטה סביב נקודת הקיפאון – בעיקר באלפים וכאלו שנוצרו על ידי קרחונים.
בשחרור לחץ, שכבות של חומר (לא בהכרח סלע) מוסרות (על ידי סחיפה או תהליך אחר), מה שגורם לשכבת הסלע שמתחתם להתרחב ולהשבר במקביל לפני השטח.
השכבה המכסה היא בדרך כלל מחומר כבד, והסלע שתחתיה נמצא בלחץ עז, כמו למשל קרחון בתנועה.
שחרור לחץ יכול לגרום ל"קילוף" השכבה העליונה בצורה של יריעות דקות, המכונה גם התכדדות.
התגבשות מלח יכולה לגרום להתפוררות סלע כאשר מלחים מומסים מחלחלים לתוך חריצים בסלע, ואז המים מתאדים, ומשאירים מאחוריהם גבישי מלח.
בתהליך ההתגבשות, הגבישים הגדלים מפעילים לחץ על הסלע, והוא מתפורר.
גבישי מלח יכולים למלא תפקיד גם בתמיסות הממיסות את הסלע (למשל אבן גיר) ויוצרות תמיסות מלח כמו נתרן גופרתי או נתרן פחמתי, ואז התאדות המים מביאה שוב ליצירת גבישי מלח.
המלחים היעילים ביותר בפירוק סלעים הם נתרן גופרתי, מגנזיום גופרתי, וסידן כלורי.
חלק מהמלחים הללו יכולים להתרחב עד פי שלושה או יותר.
התפוררות מתרחשת בעיקר במקומות חמים, כמו מדבריות, שבהם מרווח הטמפרטורות היומי הוא רחב, היא אחד הגורמים השנויים במחלוקת על ידי חוקרים.
ההנחה היא שהטמפרטורות גבוהות מאוד במהלך היום, וצונחות לרק כמה מעלות מעל לאפס בלילה.
בשל כך, הסלעים המתחממים מתרחבים במהלך היום, ומתקררים ומתכווצים במהלך הלילה, מה שגורם להפעלת לחץ על השכבה החיצונית, להתפוררות הסלעים ולקילוף השכבה העליונה, המכונה גם התכדדות, כמו בשחרור מלחץ.
חוקרים רבים מעלים ספקות בקשר לתהליך זה שכן ההתחממות וההתקררות מתרחשות בתהליך איטי מאוד במשך היום, ולכן אין מצב של שינוי דרסטי היכול להביא להתפוררות הסלע.
החוקרים מסכימים שבסלעים המורכבים ממינרלים שונים, כדוגמת הסלעים המגמתיים, שהם בעלי צבע שונה ומקדמי התפשטות שונים, עשויה להתפתח בליה עקב שינויי הטמפרטורות.
בליה זו תשאיר את פני הסלע מחוספסים מאוד והיא מכונה "בליה גרעינית".
למרות שעיקר התהליך נגרם בשל שינויי הטמפרטורה, נדרשת כמות מסוימת של לחות כדי שהוא יתרחש.
מי הגשם, ההופכים לחומצה בתהליך כימי, באים במגע עם סלע הגיר וממיסים חלקים ממנו.
חלקי הסלע המומסים ממשיכים לזרום עם המים, ובסלע נשארים חורים וחללים.
תהליכי הבליה הממיסים או משנים את ההרכב הכימי של הסלע וגורמים להתפוררותו, נקראים "תהליכי בליה כימיים".
תהליכים אלה שכיחים בעיקר באזורים לחים שהטמפרטורות בהם גבוהות, משום שהלחות והחום מזרזים את התרחשותם.
יש סוגים שונים של תהליכי בליה כימיים, והנפוץ שבהם הוא תהליך ההמסה של סלעי הגיר.
פחמון (קרבוניזציה) מתרחש בסלעים שמכילים פחמת הסידן כמו אבן גיר.
תהליך זה מתרחש כאשר גשם יחד עם פחמן דו-חמצני או חומצה אורגנית מתחברים ויוצרים חומצה פחמתית חלשה, שמגיבה עם פחמת הסידן ונוצר סידן דו פחמני.
חומצה פחמתית →← פחמן דו-חמצני + מים
סידן דו פחמתי → סידן פחמתי + חומצה פחמתית
ספיחת נוזלים היא התהליך שבו מינרלים בסלע סופגים מים ומתרחבים, ולעיתים גם משתנה המבנה הכימי שלהם.
לדוגמה, אנהידריט הופך לגבס לאחר שהוא סופח מים.
גבס → מים + אנהידריט
למרות שזהו תהליך כימי, יש לו לפעמים גם השפעות מכניות, שכן חלק מהחומרים מתרחבים בעת שהם סופחים מים.
חומרים אלו יכולים להתרחב עד לפי 16 מגודלם, בעיקר אבן בוץ (Mudstone) וחרסית.
הידרוליזה מתרחשת כשהסלע מכיל פצלת השדה מסוג אורתוקלז – בעיקר בגרניט.
פצלת השדה מגיבה למים חומציים ויוצרת קאולין, חומצה צורנית ואשלגן הידרוקסילי.
רק הקאולין נשאר שכן החומצה הצורנית והאשלגן ההידרוקסילי נשטפים על ידי המים.
אשלגן הידרוקסילי + חומצה צורנית + קאולין → מים + פצלת השדה
חימצון הוא התגובה של תרכובות ברזל לחמצן ומים באוויר, שמעניק לפני הסלע מעטה בצבע אדום-חום.
חימצון מתרחש כאשר חומצת ברזל (Fe (II)) (FeO) מתחמצנת ל-Fe (III) (Fe2O3).
צמחים, בעיקר עצים, מפוררים סלע בעזרת שורשיהם, מיקרואורגניזמים חודרים לסלע ומסייעים בפירורו, בעלי חיים חופרים מחילות מתחת לסלעים ועוזרים בתהליך הבליה.
בלייד ראנר הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1982 בבימויו של רידלי סקוט.
עלילת הסרט מתחשת בעתיד דיסטופי בו אנדרואידים משוכללים ("רפליקנטים") מיוצרים בהנדסה ביוטכנולוגית כדי לעבוד על מושבות חלל.
כשקבוצת רפליקנטים סוררים מתכננת מרד, מוטלת על הבלש ריק דקארד (האריסון פורד) המשימה למצוא אותם ולהשמידם.
הסרט מבוסס באופן רופף על ספרו של פיליפ ק.
דיק "האם אנדרואידים חולמים על כבשים חשמליות?".
לצד פורד מככב אנסמבל שחקנים בהם שון יאנג, רוטגר האוור, דריל האנה, אדוארד ג'יימס אולמוס, מ.
אמט וולש, ג'ואנה קסידי, בריון ג'יימס וג'ו טרקל.
פורד מגלם את ריק דקארד, בלש משטרה שמתמחה בציד רפליקנטים (או "בלייד ראנר").
רפליקנטים מהדגם המשוכלל ביותר, "נקסוס 6", הביו-רובוטים דמויי האדם, מתמרדים כנגד בני האדם.
ה"בלייד ראנרים" הם שוטרים מיוחדים שמשימתם היא לאתר רפליקנטים נמלטים ולהביא ל"פרישתם" (השמדתם).
דקארד נקרא לחזור לעבודה למרות שהודיע על פרישה, על מנת לאתר ולהשמיד ארבעה רפליקנטים מסוכנים שמסתתרים בלוס אנג'לס, אשר מנסים לאתר את יוצרם כדי שיאריך את משך חייהם הקצוב.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 ביוני 1982 בארצות הברית, והתקבל תחילה בהיסוס הן על ידי המבקרים והן על ידי הצופים, כשההכנסות ממנו עמדו על כ-33 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של כ-28 מיליון דולר.
עם הזמן הוא זכה להכרה כיצירת מופת קולנועית, ומבקרי קולנוע שיבחו את הסיפור, העלילה, התסריט, הכתיבה, המשחק, האווירה המותחת והדיסטופית המתוארת בסרט, האפקטים, הפעלולים, פסקול הסרט מאת ואנגליס וקטעי האקשן.
בשנת 2004 עיתון הגרדיאן בחר בסרט "בלייד ראנר" לסרט המדע הבדיוני הטוב ביותר בכל הזמנים בקרב קהילת המדענים.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר על הבימוי האומנותי הטוב ביותר ועל האפקטים הטובים ביותר.
סרט המשך, "בלייד ראנר 2049" יצא לאקרנים ב-2017 כשהאריסון פורד מגלם שוב את ריק דקארד.
הסרט מתחיל באחת מפירמידות הענק של תאגיד טיירל, שם עורך בלייד ראנר בשם הולדן מבחן אמפתיה (לגילוי רפליקנטים) למועסק חדש בשם ליאון.
המבחן מסתיים כשליאון יורה בהולדן, הורג אותו, ונמלט, ובכך שהוא מתגלה כרפליקנט נמלט.
במרכז העיר לוס אנג'לס, בלייד ראנר היספנו-יפני בשם גאף כופה על דקארד, בלייד ראנר שפרש מתפקידו, להיפגש עם המפקד בריאנט.
במפקדת המשטרה, בריאנט מספר להם כי ישנם רפליקנטים נמלטים בלוס אנג'לס.
דקארד יוצא ללכוד אותם לאחר איומים מרומזים מצד בריאנט, ומתודרך לגבי הרפליקנטים "רוי" (המנהיג), "ליאון", "זורה" ו"פריס".
דקארד נשלח למטה תאגיד טיירל כדי לערוך מבחן אמפתיה על דגם של נקסוס 6 ולוודא כי המבחן פועל כשורה וכי הוא מצליח לזהות גם את הרובוטים מדגם מתקדם זה כלא אנושיים.
טיירל מבקש כי המבחן יערך ראשית על בן אדם, ומנדב לשם כך את רייצ'ל, עוזרתו.
כשדקארד עורך עליה את המבחן, הוא מגלה כי היא רפליקנט אך בניגוד לדגמים אחרים, היה לו הרבה יותר קשה לזהות זאת.
טיירל מספר לו שהרובוטים המתקדמים החלו לפתח רגשות ככל שעבר הזמן, מה שהפך אותם למסוכנים ובלתי צפויים.
עוד הוא מספר לו, שאף על פי שאיננה יודעת זאת, רייצ'ל היא רפליקנט מדגם ניסיוני שבו נשתלו זיכרונות מהונדסים על מנת לאפשר לה להתמודד עם רגשות.
כמו כן הוא מספר לו שחייהם של הרפליקנטים הוגבלו לארבע שנים בלבד.
דקארד וגאף עוזבים אל דירתו של ליאון, שם הם מוצאים צילומים אישיים וקשקש של נחש באמבטיה.
בה בעת, רוי וליאון מבקרים את צ'ו - מעצב עיניים אשר ייצר את עיני הנקסוס 6. רוי מאיים על צ'ו, וזה מפנה אותם אל ג'יי אף (JF) סבסטיאן, אשר יכול להפגישם עם טיירל, יוצרם.
ואילו רייצ'ל, במטרה להוכיח לדקארד כי היא אנושית, מבקרת בדירתו, אך עוזבת בדמעות לאחר שהוא מוכיח לה כי זכרונותיה הם מלאכותיים.
סבסטיאן, מתכנן גנטי העובד עבור התאגיד טיירל, חוזר לביתו.
בפתח הבניין הוא נתקל בפריס, אחת הרפליקנטיות הנמלטות, אשר מתמרנת את עצמה אל דירתו.
במקביל, חוקר דקארד את יצרני בעלי החיים המלאכותיים במטרה לגלות את מקורו של הקשקש, ומגיע אל המועדון בו עובדת זורה כחשפנית.
דקארד מגיע אל חדר ההלבשה שלה, שם היא מבינה מיהו, תוקפת אותו, ונמלטת אל הרחובות.
דקארד רודף אחריה ומחסלה בירייה בגבה.
בריאנט וגאף מגיעים למקום ומודיעים לדקארד שרייצ'ל נעלמה גם כן, וכי יש להוציא גם אותה ל"פרישה".
כשבריאנט וגאף עוזבים, מבחין דקארד מרחוק ברייצ'ל.
ליאון מפתיע את דקארד, בועט את נשקו הרחק ומתגבר עליו בקרב פנים אל פנים.
רגע לפני שליאון הורג את דקארד, רייצ'ל יורה בו, מצילה את דקארד, ועוזבת איתו אל דירתו, והם מקיימים יחסי מין.
בינתיים, רוי ופריס משכנעים את סבסטיאן באיומים מרומזים לסייע להם לקבל גישה אל טיירל.
רוי נעזר בסבסטיאן על מנת לחדור אל ביתו של טיירל בעורמה.
למראה טיירל, רוי מכיר בו כיוצרו, ודורש ממנו שיאריך את החיים שלו ושל פריס.
טיירל עונה שתוחלת החיים הקצרה לא נובעת מהחלטה או גחמה, אלא מאילוצים מדעיים.
הוא מסביר שעשה כל שביכולתו, וכי זהו המרב שניתן היה לעשות מבחינה מדעית.
לאחר דין ודברים רוי הורג את טיירל וסבסטיאן באכזריות.
עם מציאת הגופות, דורש בריאנט מדקארד לבדוק את דירתו של סבסטיאן, וזה מופתע שם על ידי פריס.
הוא נאבק בה ומצליח לבסוף לירות בה ולחסלה.
רוי חוזר לדירה ומוצא את פריס המתה, הוא מקונן עליה ולאחר מכן דולק אחרי דקארד בכל רחבי הבניין כדי לנקום בו.
דקארד מאבד את אקדחו ונאלץ לקפוץ לגג בנין סמוך כדי להימלט.
הוא מצליח בקושי ונשאר תלוי על בלימה בין שמים וארץ.
בדיוק ברגע שדקארד נופל, רוי תופס את ידו ומצילו, דקות מספר לפני שארבע שנות חייו עומדות להסתיים.
לעת מותו נושא רוי את "נאום הדמעות בגשם" המפורסם (המכונה גם "נאום ראיתי דברים"):
רוי מרכין את ראשו ומת.
דקארד חוזר לדירתו ונכנס בזהירות מבעד לדלת הפתוחה.
הוא מוצא את רייצ'ל, וכשהם עוזבים הוא מבחין באוריגמי קטן של חד-קרן, עדות לכך שגאף היה שם, ולא הרג את רייצ'ל.
הם עוזבים יחד לעבר עתיד לא נודע.
בגרסת הבמאי מופיע החד קרן בחלומו של דקארד, מה שמרמז על כך שגם דקארד הוא רפליקנט.
האריסון פורד – ריק דקארד, הבלייד ראנר.
רוטגר האוור – רוי באטי, מנהיג הרפליקנטים המורדים.
שון יאנג – רייצ'ל, רפליקנטית ניסיונית יפהפייה אותה דקארד פוגש במשרדי טיירל ומתאהב בה.
אדוארד ג'יימס אולמוס – גאף, שוטר עמית של דקארד.
אמט וולש – בריאנט, מפקד המשטרה האחראי על הבלייד ראנרים.
דריל האנה – פריס, רפליקנטית.
סבסטיאן, מעצב גנטי מוכשר וחבר קרוב של טיירל.
בריון ג'יימס – ליאון, רפליקנט נמלט שכמעט מצליח לחסל את דקארד.
ג'ו טרקל – אלדון טיירל, יוצר הרפליקנטים.
ג'ואנה קסידי – זורה סלום, רפליקנטית נמלטת המחוסלת בידי דקארד.
ג'יימס הונג – חניבעל צ'ו, מעצב העיניים של הרפליקנטים.
הסרט יצא בחמש גרסאות עיקריות, ועוד מספר קטן של גרסאות ביניים:
מהדורת הקולנוע האמריקאית מ-1982 (מכונה לעיתים US Theatrical Cut או Domestic Cut).
מהדורת הקולנוע הבינלאומית מאותה שנה (International Theatrical Cut) מכילה כ-15 שניות יותר של קטעים אלימים שהוסרו בעריכה בארצות הברית.
טיוטת טרום-הפצה, גם היא מ-1982 (Pre-release Workprint).
גרסת הבמאי של רידלי סקוט שיצאה ב-1992 (Director Cut).
הגרסה הסופית שהופצה ב-2007 וארוכה באופן משמעותי (The Final Cut).
גרסאות הביניים המוכרות, אך לא רשמיות, הן
גרסה לשידור טלוויזיוני ממנה הוסרו מספר ביטויים בשפה גסה.
שתי גרסאות שהוצגו רק כניסוי לבחינת תגובת הקהל.
אחת מהן הופצה ב-1991 בתור "גרסת הבמאי", אך לא אושרה בידי רידלי סקוט.
בגרסת הבמאי מ-1992 הסיר רידלי סקוט את קטעי הקריינות בקולו של דקארד.
הוא הוסיף/עדכן שתי סצנות עיקריות: הראשונה מציגה את דקארד חולם (בהקיץ) בביתו, בעודו שיכור ומנגן בפסנתר.
בחלום הוא רואה חד-קרן דוהר ביער.
הסצנה השנייה היא שינוי בסצנת הסיום, ובה דקארד מרים מהרצפה חד קרן קטן מאוריגמי, שגאף הכין, ושרייצ'ל הפילה בדרכה למעלית.
הסיום האופטימי שבו דקארד ורייצ'ל יוצאים יחד אל המרחב הוסר גם הוא.
ב-2002 הכין סקוט גרסה דיגיטלית חדשה של הסרט מהתשלילים המקוריים, עדכן את האפקטים המיוחדים והוסיף צליל סראונד.
גרסה זו אמורה הייתה לצאת במהדורה מיוחדת הכוללת את הגרסה המקורית, ראיונות, סרט תיעודי על בלייד ראנר ועוד, אך הושעתה ב-2005 על ידי חברת האחים וורנר בשל חילוקי דעות משפטיים בעניין זכויות היוצרים המקוריות של הסרט.
ב-2007 נפתרו חילוקי הדעות המשפטיים עם חברת האחים וורנר והגרסה הדיגיטלית החדשה של רידלי סקוט יצאה יחד עם כל ארבע הגרסאות הקודמות במארז לאספנים שכלל גם גלויות מהסרט ותוספות שלא נראו.
הגרסה מכונה "The Final Cut" או "גרסת הבמאי הסופית".
הסצנה האחרונה בגרסת הקולנוע, של מעוף ליד הר, היא למעשה קטע בלתי מנוצל מסרטו של סטנלי קובריק "הניצוץ".
חשיבותו של הסרט, השפעתו ומוטיבים בו
העולם העתידני בו מתרחש "בלייד ראנר" מציג מציאות בדיונית.
הסרט מציג ממדים דרמטיים רבים.
סגנון הסייברפאנק האפל והעתידני שלו השפיע על סרטים מאוחרים רבים ובהם "אקירה", "הרוח במעטפת", "האלמנט החמישי" ו"מטריקס".
יש בו גם אלמנטים רבים של הפילם נואר, כמו דמות ה"פאם פאטאל", קריינות בקולו של הגיבור, צילום חשוך ומרובה צללים ודמותו המוסרית (ואף האנושית) השנויה במחלוקת של הגיבור.
בניסיון להציג עולם עתידני, מופיעות בסרט סצנות רבות המזכירות את העולם העתידני שמתואר ב"מטרופוליס" - סרטו של פריץ לאנג (הסצנה בה טיירל מחשיך את משרדו לפני מבחן האמפתיה של רייצ'ל היא שחזור מדויק כולל זווית צילום, החלון הענק שמואפל כלפי מטה ותורם תחושה של עלטה המגיעה מלמעלה, ועוד).
דירתו של דקארד עוצבה לפי עיצוב של האדריכל פרנק לויד רייט לדירה בלוס אנג'לס.
הסרט המשלב נושאים מתחומי הפילוסופיה של הדת והמוסר, באשר להשלכות ההנדסה הגנטית, עם ההיבריס של הדרמה היוונית הקלאסית וציטוטי שירה של ויליאם בלייק והתנ"ך.
בשנת 1993 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
העיניים מופיעות רבות בסרט זה כסמל, ויש המשווים אותן מבחינת פרשנות הבימוי לסרטו של סטיבן ספילברג "דו"ח מיוחד" (Minority Report), המבוסס גם הוא על סיפור מאת פיליפ ק.
העיניים כנרטיב, מעלות תובנות רבות באשר לדמויות ונושאי הסרט.
הסרט נפתח באקסטרים קלוז-אפ של עין, ובה משתקף נוף אורבני אפל ופוסט אפוקליפטי.
במסעו של רוי הרפליקנט למצוא את יוצרו, הוא נפגש עם צ'ו, מעצב גנטי של עיניים, אשר יצר את עיני דגם הנקסוס 6. רוי מפטיר לעברו "צ'ו, לו רק יכולת לראות את מה שראיתי בעיניך", ובכך מדגיש את חשיבות הראייה בהתגבשות האני.
כשרוי וליאון מאיימים על צ'ו עד שהוא מגלה להם אודות סבסטיאן, מורגשת האירוניה בנקודה שבה יוצר העיניים מראה לרפליקנטים את הדרך לתאגיד טיירל.
רגע המפנה בניסיון השכנוע של רוי ופריס את סבסטיאן כי ייקח אותם לטיירל, קורה כאשר רוי "שובר את הקרח" בכך שהוא חובש שתי עיניים מלאכותיות ומצחיק את סבסטיאן.
הסצנה בה רוי פוגש את טיירל ומוציא אותו להורג מלווה בשוטים רבים בהם נראים משחקי אור בעיני הינשוף של טיירל (חיה אשר מאופיינת בעיניה הגדולות).
כאשר ליאון מתעמת עם דקארד כנקמה על מותה של זורה הוא מנסה לעקור את עיניו באמצעות שתי אצבעותיו שלו.
כאשר רוי מוצא את טיירל, הוא מתעמת עמו ואף מנקר את שתי עיניו בשתי ידיו.
בסוף הסרט לפני מותו של רוי הרפליקנט, כשהוא פותח בתיאורי החזיונות הקוסמיים מן המושבות הוא אומר: ובכך מדגיש את הפרספקטיבה, החוויות והמטענים הוויזואליים אותם רכש בהיותו עבד במושבות שמחוץ לכדור הארץ, כיתרון על פני בני האנוש.
העיניים נחשבות לעיתים כ"חלונות הנפש", ומוטיב זה חוזר ונשנה בסרט.
מבחן האנושיות שמבצע דקארד במכונת וויט-קאמפף (Voight-Kampff) ובודק תחושות ותגובות רגשיות כאמפתיה, מבוסס על התכווצותו הבלתי רצונית של האישון.
גם הזוהר הלא טבעי של עיני הרפליקנטים מדגיש את אי-אנושיותם.
משקפיו של טיירל הם דוגמה מצוינת למוטיב העיניים כמתאר את הדמות בסרט.
הן מגדילות את עיניו כרמז להשקפתו המעוותת על העולם ולסגידתו לטכנולוגיה המניעה את כוחו.
היחס המורכב שבין ראייה לזיכרון חוזר מספר פעמים בסרט.
חזיונותיה של רייצ'ל באשר לזיכרונותיה המעומעמים, הצילומים "יקרי הערך" של ליאון והשיחה עם צ'ו.
עם זאת, הסרט מציג את התפיסה שמה שנראה בעין אינו קשור בהכרח למה שנשמר בזיכרון, ואין לבטוח בו.
זיכרונותיה המפוברקים של רייצ'ל מדגישים זאת (בדומה ל"זיכרון גורלי", שגם הוא מבוסס על ספר של דיק), כמו גם אי ההתאמה בין צילומיו של ליאון למציאות.
גישה זו מאפשרת גם לפרש אי תאימויות בסרט כניסיון לבחון את הזיכרון הצילומי של הצופים, בניסיון לסלק את אי הבהירות האופפת את הסרט.
האקלים בלוס אנג'לס הבדיונית של 2019 שונה מזה של היום, והמאפיינים העיקריים בו הם ערפיח וגשם בלתי פוסק.
חיות אמיתיות נדירות מאוד, והביוספירה הרוסה (בספר אלה הן תוצאותיה של מלחמה גרעינית).
העיר האפלה והמזוהמת עומדת בניגוד חד לפירמידות טיירל המבהיקות, שבהן מייצרים לא רק מערכות נשק, אלא חיילים ממש.
דיק, הינשופים הם הראשונים להיכחד מעולם "בלייד ראנר".
בסרט, זו הסיבה שדקארד מפטיר "זה בוודאי יקר" כלפי הינשוף המהונדס במפעלי טיירל.
ככל שההנדסה הגנטית מתקדמת, ובפרט מאז מיפוי הגנום האנושי בשנת 2000, הוכשרה הדרך (התאורטית לפחות) להתערבות מכוונת בגנום האנושי.
ההנדסה הגנטית של בעלי חיים כבר בשימוש ומזון מהונדס גנטית עולה על שולחנם של רבים.
התפתחויות אלו העלו מתחים בין אינטרסים מסחריים ומדעיים ובין קבוצות דתיות ופוליטיות אשר אינן רואות בעין יפה את ההתערבות האנושיות במעשה הבריאה.
לשיטתן, יצירת החיים והכוונת עולם הטבע הם מתפקידיהם של האלים, כמסופר לרוב במיתוסי בריאה שונים.
"בלייד ראנר" מציף נושאים אלו.
שער טנהאוזר מוזכר במונולוג דמעות בגשם (Tears in rain soliloquy).
מקורו של המונח ככל הנראה ב"טנהויזר", ומזכיר אגדה גרמאנית, שאף הונצחה בשינויים עלילתיים קלים באופרה של ריכרד וגנר.
האגדה המקורית מספרת על אביר בשם טנהויזר שמצא את דרכו לממלכתה התת-קרקעית של האלה ונוס, וסגד לה שם במשך שנה.
לאחר שחזר לעולם שעל פני האדמה, הוא הגיע אל האפיפיור לבקש מחילה על חטאיו.
האפיפיור התמהמה, וכמה ימים לאחר כן, כששליחיו חיפשו את האביר להודיע לו כי זכה במחילה, גילו כי הוא נעלם אל ממלכת ונוס לבלי לשוב.
באופרה של וגנר, לעומת זאת, האביר מוצא את מותו לאחר שהאפיפיור מסרב לבקשתו, ורק לאחר מכן מתגלים סימנים המעידים על מחילה אלוהית.
באופן זה, ייתכן שהאזכור קשור למסע החטא, הבחירה החופשית, ובקשת המחילה של רוי באטי לאורך הסרט כולו, או לאי יכולתו של באטי לשלוט בגורלו.
לדברי רידלי סקוט והתסריטאי דייוויד פיפלס בסרט תיעודי על הפקת בלייד ראנר, נאום הסיום של רוי באטי בו מוזכר המונח שער טנהאוזר נכתב למעשה כולו על ידי השחקן ראטגר האוור (והוא שונה מהתסריט המקורי של הסרט).
שער טנהאוזר הוזכר גם בסרט חייל קטלני משנת 1998 במחווה לסרט בלייד ראנר.
השאלה האם דקארד הוא בן אדם או רפליקנט בעצמו היא מהשאלות המשמעותיות ביותר שאינן מוכרעות חד משמעית בסרט.
לאחר כישלונה במבחן, רייצ'ל מתקשה להשלים עם היותה רפליקנטית ומטיחה בדקארד את השאלה "האם ניסית על עצמך את המבחן?" ברומזה שאף הוא לא יעבור, אך הוא אינו משיב לשאלתה.
נקודה נוספת בסרט המדגישה את היותו של דקארד רפליקנט היא החד-קרן אותו מותיר גאף לדקארד כרמז שהוא יודע את תוכן חלומותיו (שהוזנו לתוכו) בתוקף היותו שוטר המכיר את תיקי ייצור הרפליקנטים.
סצנת החד-קרן לא קיימת בחמש הגירסות השונות של הסרט שהופצו על ידי האולפנים מאז 1982, כך שנותרת בהן דו-משמעות לגבי היותו של דקארד רפליקאנט.
היא נוספה לסרט בגרסת הבמאי בשנת 1992 ומבהירה בחדות את כוונתו של רידלי סקוט להעמיד את דקארד כרפליקאנט.
רידלי סקוט מדבר על כוונה זו במפורש בראיון המובא בספרו של פול סאמון.
לפי נוסח התסריט, שלא הגיע לידי הסרטה, אין ספק שדקארד הוא אכן רפליקאנט.
מודלים של לוחמים מן הדרג הגבוה ביותר...
מסתבר שהוא עצמו מודע לזהותו כרפליקאנט.
אם אכן דקארד הוא רפליקנט, עובדה זו מעלה את השאלה האפיסטמית כיצד נוכל לדעת האם אנו בני אנוש, וכיצד נוכל לדעת דבר מה בכלל?
אם הצופה לא יודע את התשובה עד סוף הסרט, וכך גם הדמויות, חוזרת ונשאלת השאלה "מה ההבדל ביני לבין הרפליקנט, אם אני יכול להיות כל אחד מהם?".
ערעור הביטחון ביכולת האנושית לדעת את האמת או לבטוח בכך שידיעה אינה אלא אשליה, מתחבר למימד הפוסטמודרניסטי של הסרט ומעצים אותו.
כמו כן ניתן למצוא מספר אזכורים להגותו של הפילוסוף רנה דקארט, (שעסק באפיסטמולוגיה).
כאשר דקארד (דומה לדקארט) פוגש ברייצ'ל לראשונה, היא מצטטת מכתביו של רנה דקארט: "אני חושב משמע אני קיים".
על מנת להמחיש את הדמיון באמצעות הנגדה - כאשר רוי מציל את דקארד הרי שרפליקנט מציל בן אנוש, וכאשר דקארד מתאהב ברייצ'ל הוא חש חיבה כלפי מכונה.
אין רבותא ברפליקנטים הצדים זה את זה ומתאהבים זה בזה ואין כאן קונפליקט, אך אם דקארד הוא אנושי מתחדדת השאלה האם יש כלל הבדל בינו לבין הרפליקנטים המפגינים רגשות ומעשים ככל בן אנוש ולמעלה מכך.
בשנת 2016 החלה הפקת סרט ההמשך בבימויו של הבמאי הקנדי דני וילנב, בהפקת במאי הסרט הראשון רידלי סקוט ועל פי תסריט של המפטון פנצ'ר ומייקל גרין.
הסרט יצא לאקרנים ב-6 באוקטובר 2017. צילומי הסרט החלו ב-6 ביולי 2016 בבודפשט, הונגריה.
הסרט מהווה המשכון לסרט המקורי.
בתפקיד הראשי שיחק ראיין גוסלינג, ולצידו אנסמבל שחקנים כדוגמת רובין רייט, דייב בטיסטה, סילביה הויקס, אנה דה ארמס, קרלה ג'ורי, דייוויד דסטמלצ'יאן, מקנזי דייוויס, ברכרד אבדי וג'ארד לטו.
האריסון פורד חזר לתפקידו המקורי כריק דקארד, ואדוארד ג'יימס אולמוס הופיע גם הוא בתפקידו המקורי כגאף.
שון יאנג, ששיחקה בסרט המקורי את רייצ'ל, לא שיחקה בסרט ההמשך - אך קטעי ארכיון שלה מהסרט המקורי, לצד הדמיות דיגיטליות של דמותה כרייצ'ל, הופיעו בסרט, ויאנג תידרכה את השחקנית עליה הולבשה דמותה הדיגיטלית וקיבלה קרדיט כאילו השתתפה בסרט.
בליך מכיש היה המלך השומרי ה-14 בשושלת הראשונה של כיש (בערך אחרי 2900 לפנה"ס) והוא שלט בתחילת האלף ה-3 לפנה"ס.
לפי רשימת המלכים השומרית, בליך היה בנו של המלך אתנה.
בליז השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), עוד בהיותה מושבה בריטית בשם הונדורס הבריטית (שם בו החזיקה עד 1973).
היא נעדרה מאולימפיאדת מוסקבה (1980) לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, וכששבה והשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כבר הייתה מדינה עצמאית.