tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שלמים לא מכירים בתלות שלהם בחלקים המרכיבים אותם, וחלקים לא מכירים בקיום של השלמים המאחדים אותם.
סרטן הוא דוגמה טובה לשיבוש שכזה המתרחש במערכת ביולוגית.
הולרכיה היא היררכיה של הולונים.
אם הולון מסוג מסוים מושמד, כל ההולונים בהיררכיה מעליו חייבים להיעלם גם כן.
כך שאטום עומד ברמה נמוכה יותר בהיררכיה לעומת מולקולה, מכיוון שאם יושמדו כל המולקולות, אטומים עדיין ימשיכו להתקיים.
לעומת זאת, אם כל האטומים יושמדו, מולקולות לא יוכלו להתקיים.
הולוקה (הונגרית: Hollókő) הוא כפר אתנוגרפי פאלוצי (Palóc) במחוז נוגראד בצפון הונגריה, השוכן במרחק של כ-90 ק"מ צפונית-מזרחית לבירה בודפשט.
הכפר, שמשמעות שמו הוא "אבן העורב", הוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית, בהיותו דוגמה יוצאת דופן להתיישבות אנושית מסורתית.
הריסות הכפר הישן והטירה שוכנים כחצי קילומטר דרומית-מערבית למרכז הכפר.
הטירה נזכרה לראשונה בשנת 1310 אך הוקמה במאה ה-13 לאחר פלישת המונגולים.
לטירה נודע תפקיד חשוב במאבקים שבין ההוסיטים והפאלוצים שהתגוררו בהולוקה, ואשר מצאו בה הגנה ומסתור.
בסוף הכיבוש עות'מאני ב-1683, ננטשו הטירה והכפר הישן, והטירה חרבה בתחילת המאה ה-18.
הכפר הנוכחי החל להתפתח סביב רחובו הבודד, והדורות הבאים הקימו את בתיהם בעורף החלקות המשפחתיות ובצמוד לבתים הקיימים.
כך נוצרו בתי המגורים הארוכים האופייניים לכפר.
האסמים ומבני החווה האחרים נבנו מחוץ לאזור המגורים, בשולי השדות.
לפי מסמך מ-1782 הכפר עדיין שמר על מבנהו המקורי, שכלל רחוב בודד באותה עת.
מאוחר יותר התפתח רחוב נוסף ממזרח לראשון, ולקראת אמצע המאה ה-19 קיבל המקום את מראהו הנוכחי, וכל האדמה הניתנת לעיבוד נוצלה.
ב-1960 החל הכפר להתפתח שוב באופן מוגבל, אך כיום הוא מתפתח באופן מבוקר לפי כללי השימור שהתקבלו לגביו.
צעדי השימור הראשונים ננקטו בהולוקה ב-1972 והוחמרו ב-1977 וב-1981. הכפר נהרס מספר פעמים בשל שריפות, שכן בניית בתים שלא מעץ הייתה כפופה לאישור.
השריפה האחרונה התחוללה ב-1909, ולאחריה נבנו בתי הכפר מחדש בהתאם למסורת, אך קירותיהם הוקמו מלבנים וגגותיהם מרעפים בלתי דליקים.
הכפר מונה 126 בתים ומבני חווה, ובשנת 2001 התגוררו בו 470 איש בלבד.
רק 67 מהבתים בכפר, הניצבים סביב הרחוב ההיסטורי, כלולים בתחומי האזור המוגן.
הכפר מוקף בגפנים, מטעים, כרי מרעה וביערות המכסים שטח של 141 הקטאר.
הבתים עשויים משילוב של אבן ועץ, וקירותיהם צבועים בלבן.
בחזיתותיהם מרפסות מקורות שגגותיהן נתמכים בקורות עץ.
הכנסייה הקתולית, שלה מגדל פעמונים, ניצבת מאז 1889 במרכזו של הכפר, במקום בו הרחוב המקורי יוצר מעין כיכר סביבה, והיא דומה מבחינת מאפייניה לבתי המגורים.
בטירה שוכן מוזיאון קטן המציג כלי נשק וכתובות שנמצאו בהולוקה, ושני מוזיאונים נוספים בכפר מוקדשים לתרבות המקומית ולהתפתחות הדואר.
הכפר אינו מוזיאון או סקאנסן אלא מקום יישוב, וחלק מהבתים מציעים שירותי לינה והסעדה למבקרים.
הוא נחשב לכפר היחיד שבו עדיין מתגוררים הפאלוצים בהתאם למסורתם.
הוּלוּ היא חברת מדיה אמריקאית.
החברה מספקת בידור Over the Top (סטרימינג ו-VOD), מאפשרת למשתמשים לצפות בסרטים ובתוכניות טלוויזיה לפי דרישה, כולל תוכן בלעדי להולו.
מאז 2023 האתר נמצא בבעלות מלאה של חברת וולט דיסני.
השירות הוקם כמיזם משותף של חברת NBC Universal וחברת News Corporation (שאחר כך פוצלה ל"פוקס המאה ה-21") של איל התקשורת רופרט מרדוק, במימון של קרן ההשקעות הפרטית Providence Equity Partners, בעלות ראשונית של 100 מיליון דולרים.
המיזם הוכרז לראשונה באופן רשמי במרץ 2007 והשם "Hulu" נבחר בהמשך בסוף אוגוסט 2007, בזמן השקת האתר.
בשלב הראשון אפשר האתר למשתמשים להשאיר את כתובות הדוא"ל שלהם בלבד על מנת שיקבלו בהמשך הזמנה לבחון את האתר כאשר תושק גרסת הבטא שלו.
באוקטובר 2007 הושקה גרסת הבטא של האתר.
משתמשים נבחרים הוזמנו לבחון אותה ואף הורשו להזמין לאתר את חבריהם.
ב-12 במרץ 2008 הושק האתר באופן רשמי למשתמשים מארצות הברית בלבד.
במאי 2009 הצטרפה חברת וולט דיסני כשותפה למיזם.
השירות הושק בתחילה בחינם, הוא התבסס על הכנסות פרסום, וכלל כ-2,300 סדרות טלוויזיה, עם 60 אלף פרקים ו-50 אלף שעות וידאו.
ב-2010 השיקה החברה שירות פרימיום בשם hulu plus, שתמורת תשלום מאפשר צפייה בתוכן מגוון יותר של סדרות ותוך כשנתיים הגיעה מספר המנויים המשלמים לכ-3 מיליון.
ב-2012 הגיעו ההכנסות של "הולו" לכ-695 מיליון דולר
בספטמבר 2011 הושק האתר גם למשתמשים מיפן בשם Hulu Japan , אך הוא נמכר ב-2014 לתאגיד "Nippon Television".
במאי 2013 מספר המנויים המשלמים של האתר הגיע ל-4 מיליון איש.
באותה עת גם מכרה קרן ההשקעות Providence Equity את חלקה.
באוגוסט 2016 ביטל האתר את השירות החינמי שלו, שכלל פרסומות ותוכן מוגבל, ונותר עם שתי אפשרויות מנוי - מנוי חודשי בתמורה ל-7.99 דולרים, הכולל מספר פרסומות, או מנוי נטול פרסומות לגמרי בתמורה ל-11.99 דולרים בחודש באותה עת.
בשנת 2018 הבעלות על "הולו" התחלקה בין ארבע חברות – 30% לכל אחת מהחברות "דיסני", "פוקס המאה ה-21" ו"קומקאסט", ו-10% ל-"AT&T" (שרכשה את "טיים וורנר").
במהלך 2019 רכשה "דיסני" את המניות של "AT&T" תמורת 1.5 מיליארד דולר, ורכשה גם את חברת "פוקס המאה ה-21", כך שהפכה לבעלת השליטה.
בנובמבר 2023 הודיעה "דיסני" כי רכשה את חלקה של "קומקאסט" ב"הולו" תמורת כ-8.6 מיליארד דולר.
באותה עת היה לשירות כ-48 מיליון מנויים.
בנוסף הודיעה כי "הולו" ימשיך להתקיים כמוצר עצמאי, אך תכניו יהיו זמינים גם בשירות "דיסני+" שזמין גם מחוץ לארצות הברית.
הסרטים באתר משתייכים בין היתר לאולפני סרטים כגון יוניברסל, פוקס המאה ה-20, מטרו גולדווין מאייר, ליונס גייט, וסרטי סוני.
סרטים וסדרות באתר המיועדים לצפייה על ידי קהל בוגר בלבד אינם מצונזרים, אך נגישים רק למשתמשים רשומים.
למעלה מ-100 סרטים אמריקאים זמינים לצפייה בשירות, בהם הן סרטים קלאסיים והן סרטים עכשוויים, בנוסף לקדימונים לסרטים חדשים המיועדים לצאת בקרוב לאקרנים.
מאות סדרות טלוויזיה זמינות לצפייה בשירות, סדרות שירדו משידור וסדרות שעונות שלהן עדיין משודרות.
ב-2011 החלה החברה החלה לשדר תוכן מקורי.
בין התכנים הראשונים שהפיקה היו "Battleground" סדרת דרמה העוסקת בקמפיינים פוליטיים וסדרת המציאות "A Day in the Life" , העוקבת אחר יום בחייהם של יודענים.
היא זכתה להצלחה רבה עם הסדרה "סיפורה של שפחה" שזכתה בפרס אמי לסדרת הדרמה הטובה ביותר, ובכך הייתה לסדרה הראשונה המשודרת בסטרימינג שזוכה בפרס זה.
ב-2012 "קשת אינטרנשיונל", הזרוע הבין-לאומית של חברת שידורי קשת הישראלית, חתמה על הסכם תוכן עם "הולו".
במסגרת ההסכם רכשה "הולו" את זכויות שידור התכנים של קשת.
ביולי 2012 עלתה לשירות הסדרה "חטופים".
תוכן האתר זמין רק למשתמשי האתר אשר נמצאים בארצות הברית.
בישראל חלק מהתכנים זמינים לצפייה בשירות דיסני+ שקיים תחת אותה בעלות.
הולו סיפק בעבר גם שידורים חיים באיכות HD של אירועים שונים.
ראויים לציון הם הדיבייטים לנשיאות של שנת 2008 וטקס הכניסה הרשמית לתפקיד הנשיא של ארצות הברית.
הולוסי בהצ'ט (Hulusi Behçet, 20 בפברואר 1889 - 8 במרץ 1948), רופא עור וחוקר טורקי.
התפרסם במיוחד על ידי תיאורו בשנת 1937 את מחלת בהצ'ט (גם בחצ'ט או אדמנטיאדס-בהצ'ט) הקרויה על שמו, סוג של מחלה דלקתית של כלי הדם (וסקוליטיס).
נולד באיסטנבול (קונסטנטינופול), התייתם בילדותו מאימו וגודל על ידי סבתו.
יתמותו הטביעה חותם על אופיו שהיה לאורך כל חייו מאוד מופנם.
את לימודיו בבתי ספר עשה בדמשק, אז בירת פרובינציה באימפריה העות'מאנית, שם התנהלו עסקי אביו, אהמט בהצ'ט, שנמנה עם חוג ידידיו של אטאטורק.
הוא רכש שליטה טובה בשפות צרפתית, גרמנית ולטינית.
מגיל צעיר גילה סקרנות לביולוגיה והחליט ללמוד רפואה.
מפני שעדיין לא הייתה בארצו פקולטה לרפואה אזרחית, נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית לרפואה גילהאנה באיסטנבול.
אחרי סיום לימודי הרפואה בשנת 1910 התמחה במשך ארבע שנים ברפואת עור ומין.
עד יולי 1914 עבד בהצ'ט כסגן רופא ראשי בבית החולים הצבאי בקירקלרלי ולאחר מכן, בימי מלחמת העולם הראשונה (1914-1918) שרת ד"ר בהצ'ט (או כפי שהיה נהוג לומר מתוך רגשי כבוד - "הולוסי בחצ'ט ביי") בבית חולים צבאי באדירנה כמומחה במחלות עור ומין.
אחרי המלחמה בשנים 1918–1919 עשה השתלמויות בבודפשט ובבית החולים "שאריטה" בברלין.
בהזדמנות זאת התוודע לכמה מהמומחים הנודעים בתחום באירופה.
בחזרתו לטורקיה באוקטובר 1919 עבד לפרק זמן כרופא פרטי ובשנת 1923 מונה כמנהל בית החולים למחלות מין הסקוי (Hasköy) בקרן הזהב באיסטנבול.
כעבור חצי שנה עבר לבית החולים גוראבה שהפך לחלק מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת איסטנבול.
בו זמנית, עם פעילותו כמנהל הקליניקה הדמטולוגית וכמורה באוניברסיטה, עבד במרפאתו הפרטית.
בשנת 1923 נשא לאשה את רפיקה דוואז, בתו של דיפלומט ידוע, ולזוג נולדה בת.
בשנת 1933 ד"ר בהצ'ט היה מעורב ברפורמה של אוניברסיטת איסטנבול שהועברה מחוץ למתחם הישן בדאר אל פונון.
הוא היה לפרופסור בבית הספר לרפואה בו ייסד את המחלקה למחלות עור ומין.
זכה להערכה רבה בחוגים המדעיים מחוץ לטורקיה על ידי השתתפותו הפעילה בכנסים ועל ידי פרסומים רבים בכתבי העת בתחומו.
בשנת 1924 הקים את כתב העת המקצועי הטורקי לרפואת עור ומין Turkish Archives of Dermatology and Syphilology.
הצטיין במחקריו בתחום העגבת - החל בשנת 1922 בנושאים של אבחון, טיפול, סרולוגיה, הורשה, והיבטים חברתיים, כמו כן - משנת 1923 - בתחום קליניקת שושנת יריחו, מחלה טפילית, שבו תיאר את "סימן הציפורן" המופיע על ידי הסרת קליפת הפצע, וניסה טיפולים דיאתרמיים.
תחום אחר שבו כתב מאמרים מוערכים היה תחום המיקוזות (מחלות הנגרמות על ידי פטריות).
בשנת 1939 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת איסטנבול ונבחר במערכת של העיתונים הרפואיים הגרמניים "דרמטולוגישה ווכנשריפט" ו"מדיצינישה ווכנשריפט".
לתהודה רבה זכתה עבודתו המונוגרפית בתחום העגבת "אבחון קליני ומעשי של העגבת ודרמטוזות אחרות"
(1940) תוך דגש על האבחנה המבדלת המפורטת.
בשנת 1947 פרש בהצ'ט מתפקיד ראש המחלקה לרפואת עור ומין באוניברסיטה.
מחקריו הראשונים בנושא זה התחילו בשנים 1924–1925 כשבדק לראשונה מטופל שהיה לאחר מכן במעקבו למשך ארבעים שנה באיסטנבול ובווינה.
האדם עבר בהתחלה תחנות רבות ולא נמצאה האבחנה.
הועלה חשד לעגבת ולשחפת, רופאים אוסטרים סברו כי מדובר אולי במחלה הנגרמת על ידי טפיל מסוג הפרוטוזוארים, רופאי העיניים התרשמו מתסמיניו בעיניים מסוג איריטיס שיכלו להיות נגרמים על ידי עגבת, שחפת, או זיהומים על ידי ספטרטוקוקים או סטפילוקוקים.
אחרי ניתוחים חוזרים באישונים החולה התעוור כליל.
בהמשך ד"ר בהצ'ט פגש עוד שני מטופלים עם פתולוגיה דומה שזכתה לתשומת לבו.
בשנת 1930 אשה שסבלה מגירוי בעין ומנגעים בפה ובאזור הערווה מסרה שתסמינים אלו חזרו כמה פעמים במשך השנים.
הוא עקב אחרי חולה זו עד שנת 1932 ולא הצליח לאבחן את המחלה.
שלל עגבת, שחפת, מיקוזיס, על ידי ביופסיה ועל ידי בדיקות מעבדה.
היא נבדקה גם על ידי רופאי עיניים ידועים - ד"ר מוראט וד"ר איגשיימר.
בשנת 1936 סטומטולוגים הפנו לד"ר בהצ'ט חולה עם פצעים בפה, סימנים דמויי אקנה בגב, כיב באשכים, גירויים בעיניים, עליות בחום בערבים וכאבי בטן.
בבדיקה התגלתה גם ציסטה בשן.
בהצ'ט חשד כי מדובר בפגיעה נגיפית.
מומחה בנגיפים פרופ' בראון עשה בירור ביולוגי היסטולוגי נוסף ומצא כמה מבנים קורפוסקולרים.
בהצ'ט קישר בין שלושת המקרים והציג אותם בכנס בשנת 1936 ובמאמר בכתב העת
בשנת 1937 כתב עליהם ב"דרמטולוגישה ווכנשרפיט" והציג אותם גם בכנס דרמטולוגי בפריז.
באותה הרצאה העלה אפשרות שהמחלה התחילה עם זיהום בשיניים.
בשנת 1938 פרסם שוב בנושא בצורה מפורטת יותר ב"דרמטולוגישה ווכנשריפט".
באותה שנה ד"ר ניאזי ופרופ' פרנק דיווחו על שני מקרים דומים נוספים.
הצטרפו אחר כך עמיתים מבלגיה, ווקרס ורחינסטר, ופרקסצ'טי מאיטליה.
בעוד שרופאי העור סברו כי לא מדובר במחלה חדשה אלא בתסמינים של מחלות ידועות, דווקא ברפואת העיניים התחילה להשתרש הדעה כי מדובר במחלה לא ידועה עד אז שקראו לה "מחלת בהצ'ט".
אחרי שמקרים נוספים החלו להתפרסם בבלגיה, אוסטריה, ארצות הברית, יפן, דנמרק, שווייץ וישראל,
הסכים העולם הרפואי עם ההערכה כי מדובר בהפרעה גופנית חדשה.
בשנת 1945 לפי הצעתו של פרופ' מישנר מציריך בקונגרס הרפואי הבינלאומי בז'נבה, התסמונת שתוארה על ידי פרופ' בהצ'ט נקראה Morbus Behçet כלומר המחלה ע"ש בהצ'ט.
בין השנים 1921–1940 המשיך בהצ'ט לפרסם מאמרים - בסה"כ 126 בכתבי עת מקצועיים בארצו ובחו"ל, 53 מהם בעיתונים רפואיים יוקרתיים באירופה.
בחייו האישיים בהצ'ט התעניין האמנויות ובעיקר בספרות.
סבל תכופות מחוסר שינה, מקוליטיס ומאנגינה פקטוריס.
מת מאוטם פתאומי של שריר הלב ב-8 במרץ 1948, בגיל 59.
פרס מדעי -לאחר המוות - מהמועצה למחקר מדעי וטכנולוגי של טורקיה - 1975
הונהגו אירועי "ימי בהצ'ט קוריאה - טורקיה " (בגלל הצגות המקרים שהציג בזמנו בקוריאה)
הדואר הטורקי הוציא בול עם דיוקנו - בשנת 1980.
הפרס הרפואי - לאחר המוות - מטעם הרפובליקה הטורקית - וקרן אג'זגיבאשי למחקר מדעי.
הוטבע מטבע כסף לזכרו על ידי המטבעה של ארצו - 1992, לרגל כנס לאומי לדרמטולוגיה.
טנק הולט היה האבטיפוס הראשון של טנק שנבנה בארצות הברית בשיתוף פעולה של חברת הולט (כיום קטרפילר) וחברת ג'נרל אלקטריק.
הטנק נבנה בשנים 1917-1918 והיה היחיד מסוגו שנבנה בשל איטיותו וכושר התמרון הלקוי שלו.
הטנק היה מיועד לשישה אנשי צוות: שני מקלענים, טען, תותחן, נהג ומפקד.
מבנה הטנק היה מבוסס על מבנה טרקטור של חברת הולט ש"נמתח" לאורך ולרוחב.
בדומה לטנק הצרפתי סן שאמון, נעשה שימוש בהנעה היברידית טורית בה מנוע בנזין מקורר מים בן 4 צילינדרים בהספק 90 כוח סוס הניע גנרטור חשמלי שסיפק כוח לשני מנועים חשמליים שכל אחד מהם הניע אחד מזחלי הטנק.
כל מערכות ההנעה והנהיגה וכן הכניסה היו בחלק האחורי של הטנק בצורה שהותירה תא צוות רבוע בקדמת הטנק ובו מערכות הנשק.
חזית הטנק הייתה בנויה בצורת האות V ובשליש התחתון שלו מוקם תותח הוביצר 75 מ"מ, גם זה בדומה לטנק הצרפתי.
חימושו המשני של הטנק - שני מקלעי M1917 בראונינג, הותקנו בשני צידיו.
מערכות ההנעה וההילוכים היו כבדות מכפי שתוכנן בתחילה, עובדה שהאטה את מהירותו של הטנק ופגעה בביצועי התמרון והטיפוס שלו, ולמעט אב הטיפוס היחיד לא יוצרו דגמים נוספים.
הולודק הוא מתקן למציאות מדומה, ביקום הבדיוני של "מסע בין כוכבים", המותקן על ספינות חלל ותחנות חלל.
השימוש הראשון ביקום "מסע בין כוכבים" של הולודק, תוך שימוש במונח זה, היה בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" - "Encounter at Farpoint", אם כי "חדר מנוחה", הדומה קונספטואלית להולדק, מופיע בפרק של "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" - "The Practical Joker".
בציר הזמן של היקום הבדיוני, המונח "הולודק" הוצג לראשונה לבני האדם על ידי גזע הקסיריליאן, בפרק של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" - "Unexpected".
הולודק מתואר כחדר סגור אשר בו סימולציות של חפצים ואנשים, שנוצרו על ידי שילוב של משגר חומר, משכפל חומר, קרן גרירה ושדות-כוח בצורות שונות, שעליהם מוקרנות תמונות הולוגרפיות.
צלילים וריחות מדומים על ידי רמקולים ותרסיסי ריח, בהתאמה.
תחושה של סביבה גדולה מסומלצת על ידי השהיית המשתתפים על שדות-כוח אשר נעים עם רגליהם, ומונעים מהם מלהגיע אל קירות החדר (הליכון וירטואלי).
הטעויות בדוגמה זו: ראשית, לא ייתכן שדאטה ורייקר נמצאים קרוב לקיר החיצוני של ההולודק.
שנית, האבן שזורק דאטה צריכה להשתלב אל תוך הסימולציה, ולהיראות לרייקר ולדאטה כאבן אשר נזרקת למרחק, במקום אובייקט פיזי, אשר שובר את האשליה על ידי פגיעה בקיר.
רוב תוכניות ההולודק הנראות בפרקי "מסע בין כוכבים" מופעלות על ידי אדם אחד, במצב סובייקטיבי, שבו מקיים המשתמש, באופן פעיל, אינטראקציה עם התוכנית ועם הדמויות שבה.
חומר הנוצר בהולודק (המכונה: הולו-חומר; באנגלית: holomatter) מחייב כי פולטי ההולוגרמה יישארו יציבים, והוא יתפורר במהירות וייעלם, אם יוסר מההולודק ללא פולט-נייד שיקיים אותו, על אף שגם בנוגע לעיקרון זה קיימות "טעויות", בפרקים מסוימים.
לעיתים תכופות, התסריטאי פיל פראנד ציין כי בפרקים רבים חומר מההולודק, אשר נמצא על אדם אמיתי - עדיין קיים כאשר האדם האמיתי יוצא מההולודק.
בפרק "Encounter at Farpoint", וסלי קראשר נופל אל תוך נחל הולוגרמי, אך עדיין רטוב כאשר הוא יוצא מההולודק.
בפרק "The Big Goodbye", לקפטן פיקארד יש סימן של שפתון על הלחי שלו, לאחר שהוא נתקל בסימולצית-הולודק של אישה מהמאה ה-20. בפרק "Elementary, Dear Data", דאטה וג'ורדי לה פורג' יוצאים מההולודק עם פיסת נייר שמקורה בהולודק.
ניתן להסביר זאת - לא באמצעות הולו-חומר, כי אם באמצעות שימוש במשכפל חומר.
ברוב הפרקים, ההולודק נשלט על ידי פקודות קוליות, אם כי הגדרת פקודות באופן ידני נראתה גם כן, במספר פרקים.
ההולודק כוללים פרוטוקולי בטיחות, שנועדו להגן על המשתמשים.
משתמשים מסוימים עלולים לפתח התמכרות להולודק (מצב המכונה "הולו-התמכרות"; באנגלית: holodiction), מה שמוביל לבילוי כמויות זמן בלתי בריאות ולהאנשת דמויות מלאכותיות (התייחסות לדמויות מלאכותיות כאילו היו בני אדם אנושיים אמיתיים).
מצב זה הודגם על ידי קצין צי הכוכבים האנושי רג'ינלד בארקלי, בפרקים "Hollow Pursuits" ("מסע בין כוכבים: הדור הבא") ו-"Pathfinder" ("מסע בין כוכבים: וויאג'ר").
למרות שעל פי העונה הראשונה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ההולודק היא טכנולוגיה חדשה יחסית (על ספינות חלל), בפרק "Once Upon A Time" קפטן ג'יינוויי והארי קים מזכירים כי השתמשו בהולודק כילדים.
גם כן, בסדרה "ווייאג'ר", לוטננט טום פאריס, בפרק "bride of chaotica"' במחווה לסרטי הקולונוע החללים של הוליווד בשנות ה-30, יוצר סיפור הולודק בשם "קפטן פרוטון", פרודיה לפלאש גורדון, למרות ששמו לא מוזכר בצורה רשמית.
יצורים פוטונים ממימד אחר כולאים את הוויאג'ר בתוך שכבה מוסתרת של תת-חלל, והדרך היחידה להימלט היא לסיים את הסיפור ולהביס את הנבל המגוחך, כאוטיקה, פרודיה לקיסר מינג חסר הרחמים מזיכיונות פלאש גורדון.
בפרק "worst case scenrio" קומנדר טובוק יוצר תרחיש צבאי בהולודק, שבו המאקי מתכננים מרד, אבל נוטש את הסיפור.
כמה שנים אחרי זה, לוטננט ב'לאנה טורס מגלה את הקובץ ומתחילה לשחק בו, ומהר מאוד הוא נעשה נושא שיחה על הוויאג'ר.
אווטאר הולוגרפי של הדמות "ססקה" כולא את פאריס וטובוק בתוך התוכנה.
בפרק הזה מוזכרת בפעם הראשונה אהבתו של פאריס לכתיבת סיפורי הולודק.
בפרק "human eror", שבע מתשע יוצרת תוכנה בהולודק שבה היא אנושית לחלוטין, מסוגלת להרגיש רגשות ובמערכת יחסים רומנטית עם קומנדר צ'קוטאי.
שבע מתמכרת לתוכנה וזה מפריע לה בעבודתה.
בפרק "exstreme risk" לוטננט ב'לאנה טורס משתמשת בתוכנות הולודק ספורטיביות מסוכנות על מנת לשכוח ולהכחיש את מות חברי מחבורת המאקי.
ההולודק של "מסע בין כוכבים" נעשה בהשראת הממציא וההולוגרפר ג'ין דולגוף הניו יורקי, שהוא גם הממציא של המקרן הדיגיטלי.
מעבדת ההולוגרפיה שלו, אשר נבנתה בשנת 1964 הייתה הראשונה בניו יורק.
בשנת 1973, דולגוף העביר הרצאה טכנית אודות המודל ההולוגרפי של המוח האנושי שלו, בכנס בפראג.
שם הוא פגש את מלאני טויופוקו מניו יורק, והשניים הפכו לחברים קרובים.
לאחר שהקדישה זמן רב יחד עם דולגוף, ולמדה אודות עבודתו החלוצית בתחום ההולוגרפיה, לרבות ביקור במעבדת ההולוגרפיה שלו בניו יורק, מלאני הפגישה אותו עם חברה הקרוב ג'ין רודנברי, אשר ביקר בניו-יורק עם אשתו מייג'ל בארט, בסוף 1973.
דולגוף בילה את היום עם רודנברי ואשתו, הראה להם הולוגרמות רבות והסביר את התאוריות שלו אודות "חומר הולוגרמות", הטבע ההולוגרפי של היקום והטבע ההולוגרפי של המוח האנושי.
דולגוף הדגיש את חשיבות של ההולוגרפיה בעתיד, ושאם ג'ין רודנברי רוצה להיות מדויק, עליו לכלול הולוגרפיה אל תוך תסריטי "מסע בין כוכבים", לרבות הרעיון של "חדר הולוגרפי" עבור הצוות, לשימוש לצורך בידור, אימונים ומטרות אחרות.
ג'ין רודנברי כתב את הרעיון לתוך "מסע בין כוכבים: הדור הבא", בפרק הבכורה של הסדרה, בשנת 1987. עם זאת, הרעיון כבר נבחן בשנת 1974, ב-"מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה".
אנשי צי כוכבים עושים שימוש בהולודק לצורכי הדרכה, אבחון ונופש.
הולודקים משמשים לצורך מנוחה או לדמות מקומות או אירועים שיש לנתח, כגון לחקור ממצאים בזירת פשע למטרת אכיפת החוק, או לניסויים מדעיים.
באופן כללי, ההולודק "מתפקד כמאגר תרבותי של מספר רב של אפשרויות נרטיביות", וכן "מספק לצוות האנטרפרייז מקום אשר בשום אופן לא פולש למרחב היומיומי של הספינה".
ההולוגרמה לרפואת חירום שעל ספינות חלל, כגון הוויאג'ר, מיישמת טכנולוגיית הולודק לצורך הצגת "דמות" בודדת, בתוך הסביבה הטבעית שלה - מרפאת הספינה.
דוגמה לשימוש לצורכי פנאי בהולודק היא ההולוסוויטה, אשר מושכרת על ידי הבעלים - לעיתים קרובות למטרות מיניות.
למשל: קווארק, מ-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
כתיבת סיפורים וקווי עלילות עבור ההולודק היא פעילות המבוצעת על ידי מחברי הולו-רומנים (holonovelists).
טום פריס מהוויאג'ר בחר במקצוע זה, לאחר שהספינה חזרה מרביע דלתא, בסיום הסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
ההולוסוויטות וההולודקים עושים שימוש בשתי מערכות עיקריות: הדמיית תמונה הולוגרפית והמרה של חומר.
מערכת ההדמיה ההולוגרפית יוצרת סביבות ונופים מציאותיים.
מערכת המרת החומר יוצרת אובייקטים פיזיים מתוך מאגר מרכזי של חומרי גלם מהספינה.
בתנאים רגילים, משתתף בסימולציה הולוגרפית לא אמור להיות מסוגל להבחין בין אובייקט אמיתי לבין אובייקט מדומה.
ההולודק מייצר ייצוגים מרשימים של דמויי-אדם וצורות אחרות של בעלי חיים, באמצעות שדות-כוח בעלי צורות מדויקות, אשר מכוסים בהדמיות הולוגרפיות, עם האפקט שם נראים מוצקים למגע.
הם עשויים לנוע על ידי שימוש בקרן גרירה, וכתוצאה מכך - מתקיימת הצגה של "בובות", הנשלטות על ידי המחשב בארכיטקטורה גבוהה מאוד; ההצגה מציאותית בצורה יוצאת דופן, וכמעט זהה בהתנהגותה לזו אשר מופקת על ידי יצורים חיים, תוך מגבלות התוכנה.
עם זאת, מערכת טלפורטציית החומרים, המבוססת על טכנולוגיית המשכפלים, איננה יכולה ליצור יצורים חיים.
חפצים דוממים, מוצקים על ההולודק - פריטים כגון ספרים, אבנים, או תפוחים - מורכבים מחומר שאורגן על ידי מערכת המבוססת טכנולוגיית המשכפלים; במידת הצורך, על פי שיקול הדעת של המחשב, ניתן לבוא איתם במגע, או אפילו לאכול מהם.
אובייקטים שנוצרו על ידי משכפל חומרים - הם אמיתיים מבחינה פיזית, ואכן ניתן להוציא אותם מההולודק, רק שאז הם כבר לא יהיו עוד תחת שליטת המחשב, מהרגע שבו הם יוסרו מתוך הסימולציה.
עם זאת, אובייקטים אשר נוצרו על ההולודק, שהם אך ורק הדמיות - לא ניתן להוציא מתוך הסביבה המדומה, גם אם הם נראים כמציאותיים פיזיקלית בשל השימוש בשדות-כוח.
על מנת שניתן יהיה אפשרי להוציאם מההולודק, אדם אמיתי חייב לאחוז בהם בעת שהוא/היא יוצאים מחדר הסימולציה.
המנגנון הבסיסי מאחורי ההולודק נקרא "הולו-דיודה כל-כיווני" .
ה-OHD מורכב משני סוגים של מכשירים מיקרו-זעירים, אשר מקרינים מגוון של שדות-כוח מיוחדים.
הצפיפות של ה-OHD על פני משטח הולוגרפי היא 400 יחידות לכל סנטימטר רבוע, המוזנים על ידי חשמל ממקור אלקטרו-פלזמה בינוני.
קירות שלמים מכוסים ב-OHD, המיוצרים בתהליך לא יקר של הדפסת מעגלים על גליל.
משטח הולודק טיפוסי כולל 12 תת-שכבות מעובדות בעובי כולל של 3.5 מ"מ, הממוזגות אל תוך פאנל אור תרמי מבני, בעל עובי ממוצע של 3.04 ס"מ.
החומרים העיקריים כוללים תת-מעבד/פולט (sub-processor/emitter) של מוליכי חומר.
עוביו של כל HDO בודד הוא 0.01 מ"מ.
חוץ מהיכולת להקרין הדמיות צבעוניות, יחידות ה-HDO מתפעלות את שדות-הכוח בשלושה ממדים, ובכך ליצור בקרב המבקרים תחושה, שמקורה באובייקטים שלא באמת שם.
גירוי חוש המישוש באופן שכזה מספק מענה הולם, שניתן לצפות מסלע המונח על הקרקע, או מעץ הגדל ביער.
הגורמים היחידים המגבילים את כמות או סוג האובייקטים - זיכרון המחשב והזמן לאחזר או לחשב את הדפוס ההתחלתי של האובייקט, בין אם אמיתי או מדומה.
[גרסת ה-HDO של] האופטיקה שולחת תמונה שלמה של הסביבה או נוף, המבוסס על המיקום היחסי אל הפאנל המלא.
עם זאת, המבקר רואה רק חלק קטן מכל HDO, באופן דומה לתפיסת הראייה של הזבוב.
כאשר המבקר זז - משתנים ה-HDO-ים הנראים לו, ובכך משתנה הפרספקטיבה.
במציאות, האנרגיה הנפלטת היא לא פליטה אלקטרומגנטית הנראית לעין, אלא למעשה דפוסים מקוטבים של הפרעה.
התמונה משוחזרת במקומות שבהם הדפוסים מצטלבים עם העדשה של העין, או כל מקלט חזותי אחר.
הפרק הראשון אשר כלל שימוש בהולודק היה "The Practical Joker", מתוך "מסע בין כוכבים: הסדרה המצוירת", אשר בו התייחסו אליו כאל "חדר מנוחה".
בשל הפרעה למחשבים של הספינה, כמה אנשי צוות נלכדו בו, עד אשר צוות מהנדסים מצליח לפרוץ את הדלתות.
ב-"מסע בין כוכבים", היו כמה מקרים בהם אנשי צוות נלכדו או נפגעו מתקלות שהתרחשו בתוך ההולודק.
בפרק "A Fistful of Datas" של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא", לוטננט וורף, בנו אלכסנדר והיועצת טרוי נלכדים בהרפתקאה של המאה ה-19 במערב הישן של אמריקה עם פרוטוקולי הבטיחות כבויים, כתוצאה מניסוי כושל, בו מעורב לוטננט-קומנדר דאטה.
וורף נפצע באורח קל מירי אקדח, כאשר המחשב החל להחליף את כל הדמויות בהעתקים של דאטה.
אולם, הוא הצליח לסיים את עלילת הסיפור, וברגע שהסיפור הסתיים - התאפשר לשלישייה לעזוב את ההולודק.
קפטן ז'אן-לוק פיקארד חווה חוויית הולודק "משודרגת", בפרק "The Big Goodbye" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", אשר בו הוא גילם את הבלש דיקסון היל, גיבור ילדותו של הקפטן.
פרק זה מתאר את הכוח ואת השימוש בהולודק.
תקלה גורמת לדאטה, פיקארד ובברלי קראשר להיכלא בהולודק.
פיקארד שב לגלם את דמותו של היל בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש".
השבתת פרוטוקולי הבטיחות של ההולודק בסרט זה שימשה את פיקארד כיתרון טקטי: כאשר מצא עצמו תחת מתקפה של הבורג, פיקארד משבית את פרוטוקולי הבטיחות, תופס לידיו טומיגאן הולוגרפי, ויורה באמצעותו למוות בשני אנשי בורג.
לעיתים, ההולודק משמש כמכשיר עלילה על מנת לחקור שאלות מטפיזיות, למשל: בפרקים "Elementary, Dear Data" ו-"Ship in a Bottle" בהם דמות הולודק הופכת למודעת-לעצמה ומהרהרת אודות טבע הזהות שלה והמשך קיומה.
שימוש במסע בין כוכבים: וויאג'ר
שימושים משמעותיים/חדשניים של ההולודק ב-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" כוללים:
קיומם של חייזרים שהם "צורות חיים פוטוניות, אשר באות באינטראקציה עם צורות החיים האורגניות של סיפון הוויאג'ר, בעיקר דרך ההולודק: הפרקים "Heroes and Demons" (בו הדוקטור יוצא למשימה הראשונה שלו) ו-"Bride of Chaotica" (בו "קפטן פרוטון" ונבל-העל "כאוטיקה" יוצאים למלחמה נגד מינים של צורות חיים פוטוניות תבונתיות).
הצגתם לראשונה של הולו-רומנים לילדים (מהם נהנית הילדה נעמי וילדמן), בפרק "Once Upon a Time" (בו מופיעה לראשונה הדמות "פלוטר").
שימוש לטווח ארוך של מקומות על ההולודק כמקומות מפגש לכל חברי צוות: צ'ז סנדרין (בר צרפתי / אולם ביליארד, אותו טום פריס נוהג לפקוד); מועדון חוף טאלאקסיאני (החביב על ניליקס, הארי קים וטום פריס); פייר-הייבן שבאירלנד (עיירה קטנה אשרה עוצבה על ידי טום פריס).
בפרק "Worst Case Scenario", תוכנית אימונים שעוצבה על ידי קצין הביטחון הראשי טובוק נמצאת, ונחשבת בטעות להולו-רומן.
על פי התוכנית חברי המאקי שעל סיפון הוויאג'ר זוממים מרד כנגד קציני צי הכוכבים.
קפטן ג'יינוויי נותנת את הטכנולוגיה הנדרשת ליצירת הולודק לגזע של ציידים בשם "הירוג'ן", לאחר שהם משתלטים על הוויאג'ר לתקופת ממושכת.
כמו כן, היא מאפשרת להם שימוש בהולודק, לאחר השבתת פרוטוקולי הבטיחות, על מנת שיוכלו לצוד חברי צוות של הוויאג'ר, בתוך מה שהם מחשיבים כסביבות הולוגרפיות מעניינות.
בפרק "Flesh and Blood" מתגלה כי השיפורים שההירוג'ן ביצעו בטכנולוגיה שקיבלו (שנועדו ליצור עבורם טרף הולוגרפי מאתגר יותר), למעשה יצרו גזע חדש של יצורים פוטוניים, אשר אינם ידידותיים כלפי צורות חיים אורגניות (משם שעד כה במהלך קיומם הם רק נרדפו ונהרגו שוב ושוב על ידי ההירוג'ין).
בפרק "Nothing Human" גרסת הולוגרפית של פושע מלחמה אמיתי (אשר עזב להציל חיים, תוך שימוש במחקר שנערך בדרכים לא אתיות) נמצא אחראי לפשעים שבוצעו על ידי הקרדאסים, שבדמותם הוא מעוצב.
בפרק "These are the Voyages...", פרק סיום הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", ויליאם רייקר משתמש בהולודק על מנת לצפות במשימה האחרונה של האנטרפרייז NX-01, כיוון שהוא רוצה לנקות את הראש.
הולורומן בשם "Photons Be Free" שחיבר הדוקטור מעלה את השאלה האם רופא הולוגרפי הוא אדם, ויש לו את כל הזכויות המשפטיות שיש לבני אדם אמיתיים אורגניים.
בשנת 1965, מדען המחשב איוון סאת'רלנד הצהיר: "התצוגה הסופית תהיה, כמובן, חדר אשר בתוכו מחשב יוכל לשלוט על קיומו של חומר.
כיסא המוצג בחדר שכזה יהיה מספיק טוב כדי לשבת עליו.
אזיקים המוצגים בחדר שכזה יהיו מגבילים, וקליע המוצג בחדר שכזה יהיה קטלני".
ריי ברדבורי הוא ככל הנראה סופר המדע בדיוני הראשון שהגה ביצירותיו סביבת סימולציה הדומה להולודק.
ספרו משנת 1951 שנקרא "The Illustrated Man" הוא אוסף סיפורים קצרים, הכולל סיפור בשם "The Veldt", ובו ילדים בגן ילדים יכולים ליצור עצמים חומריים המבוססים על מחשבה.
הקונספט התקיים בבניין גדול ושחור, אשר משמש למטרות אימונים, ולכשתיכנס פנימה - עיר שלמה תופיע מולך.
הבניין מכיל תמהיל בין מציאות-משתנת לבין מציאות-מדומה, על ידי קסם ודמיון, והוא למעשה רק חדר אחד גדול.
בשנת 1973 בסרט המדע בדיוני הרוסי "מוסקבה קסיופיאה", פעל "חדר הפתעה" באותו האופן כמו ההולודק שב-"מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בסרט הקולנוע "X-מן 3: המפלט האחרון" משנת 2006, מוצגת הדמיה המיוצרת על ידי "חדר הסכנה", כקומבינציה של הקרנת אורות ועצמים מוצקים.
בסרט הקולנוע "ספיי קידס", מיידן פלופ משתמשת בחדר דמוי-הולודק, המכונה "החדר הווירטואלי", כסט הצילומים של תוכנית הטלוויזיה שלה.
סדרת הטלוויזיה היפנית משנת 1974 "חלוצי החלל" כללה "חדר נופש", שאיפשר לצוות להילחם בגעגועיהם הביתה על ידי שקיעה בהדמיות של סצנות מכדור הארץ.
בסדרות הטלוויזיה המדע בדיונית "סטארגייט SG-1" ו-"סטארגייט אטלנטיס", קיימים גזעים מתקדמים, בעלי הולו-טכנולוגיה, אם כי בדרך כלל לא משתווים לסגנון המוצג ב-"מסע בין כוכבים".
בסדרה "פאוור ריינג'רס כוח דלתא בחלל", הריינג'רס מתאמנים במה שנראה דומה לחדר ההולודק, בשתי הזדמנויות שונות לפחות.
בסדרה "פיוצ'רמה", על ספינת החלל "נימבוס יש "holoshed" (פרודיה על ההולודק).
בסדרת הטלוויזיה "פאוור ריינג'רס בחלל", הפאוור ריינג'רס משתמשים ב-"Simudeck" שעל סיפון ספינת החלל "Megaship", על מנת להתאמן.
בסדרת האנימציה "Squidbillies", בפרק "Holodeck Redneck" השריף משתמש בהולודק על מנת להסיח את ארלי.
בהמשך, מסתבר שכל זה קרה בתוך הולודק בתוך משרדו של מטפל כפנטזיה של השריף, וכל זה קרה בתוך הולודק במשרדו של מטפל כפנטזיה של ארלי.
על אף היותה סדרת משטרה, ולא סדרת מדע-בדיוני, חוקרים בסדרת הטלוויזיה "CSI: ניו יורק" משתמשים בהולודק לעיתים תכופות.
בסדרה "קונאן ילד העתיד", בפרק "The Solar Tower", לאו מראה לילדים את הגן הווירטואלי של המגדל המשולש, הפועל באופן דומה להולודק.
בסדרת הטלוויזיה "קומיוניטי", יש לטרוי ולעאבד חדר בדירה שלהם, הצבוע באופן המזכיר את ההולודק של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", כאשר הוא אינו פועל.
החדר עצמו איננו מתפקד כהולודק, משום שהטכנולוגיה עדיין לא קיימת (עלילת הסדרה מתרחשת בימינו), וכל מה שמוצג בחדר - אינו אלא יצירי הדמיון הפעיל-יתר-על-המידה של טרוי ושל עאבד.
משחק הווידאו "Madden NFL 09" כולל "סביבה הולוגרפית" לצורך אימון שחקנים.
במשחק "Perfect Dark" (נינטנדו 64), שחקנים יכולים להשתמש בחדר הולוגרפיה למטרות הכשרה בסיסיות.
הולופרנס היה, על פי המסופר בספר יהודית, מן הספרים החיצוניים, שר הצבא האשורי של נבוכדנצר שנשלח למסע כיבושים ארוך כדי לנקום בעמי האזור, ונקטל, בערמה, בידי יהודית.
הריגת הולופרנס על ידי יהודית
על פי המסופר בספר יהודית שלח נבוכדנצר את שר צבאו לנקום בעמים שלא סייעו לנבוכדנצר במלחמתו נגד ארפכשד מלך מדי, שנערכה כשש שנים קודם לכן.
במהלך מסע הנקם כבש הולופרנס ארצות רבות מפרס ועד צידון, שנכנעו לו בלי כל התנגדות.
למסע הולופרנס היו גם השלכות דתיות, הולופרנס ניתץ את מקדשי העמים שכבש, והעמים היו צריכים לעבוד את נבוכדנצר כאל.
הולופרנס פלש לארץ ישראל מכיוון עמק יזרעאל והיה, כנראה, בדרכו לירושלים.
תושבי יהודה רצו למנוע את הגעת הולופרנס לירושלים, בעיקר מתוך חשש למקדש - שזה עתה "טוהר" לפי הסיפור.
פנו לערי צפון ארץ ישראל בבקשה להתנגד להולופרנס ולעצרו בטרם יגיע לירושלים.
בתגובה צר הולופרנס על העיר בתוליה (ייתכן שהכוונה לעיר בשם בית אלוה או בית אל) שנמצאת בצפון השומרון.
לאחר שהגברים בעיר איבדו תקווה והחליטו שאם תוך חמישה ימים האל לא יושיע אותם הם יכנעו, החליטה יהודית, שהייתה אלמנה עשירה ויפה, לפעול בעצמה.
היא הגיעה למחנה הולופרנס בהצהירה שכיוון שהיהודים חוטאים היא יודעת שהם עתידים להפסיד וכי ברצונה לחסות במחנה ולהתפלל לאלוהים, וכך לדעת מתי ישראל יפלו בידי מחנה אשור.
החיילים, שהתרשמו מיופייה ומאופייה של יהודית והאמינו בכנות דבריה, הביאו אותה לפני הולופרנס מפקדם.
לאחר תחקור, נתן לה הולופרנס יד חופשית בתוך המחנה.
לאחר כמה ימים הוא יזם משתה, והזמינה אליו מתוך כוונה לפתותה.
במהלך המשתה הוא שוחח עם יהודית, שיחה ששימחה אותו, והוא שתה יין בכמות יוצאת דופן והשתכר מאוד.
בשלב מסוים עזבו כולם את המקום והשאירו אותו לבד עם יהודית.
בשכרונו נרדם הולופרנס על מיטתו, ויהודית לקחה את חרבו, כרתה את ראשו, הכניסה את ראשו לתרמילה ויצאה מהמחנה לכיוון העיר בתוליה.
בהגיעה לבתוליה הודיעה לעם על מעשיה, הראתה להם את ראשו של הולופרנס, והציעה להם לצאת למלחמה.
כאשר האשורים ילכו לקרוא לשר הצבא שיצא עמם למלחמה, אמרה יהודית, הם יופתעו לגלות שהוא מת, ויובסו.
ואכן, משגילו האשורים שמפקדם נהרג, נפל עליהם פחד גדול, והם נסוגו.
סיפור זה מוזכר גם במגילת אנטיוכוס וכן בספר "דברי הימים" שכתב ירחמיאל בן שלמה, מזוהה הולופרנס עם ניקנור.
אין מחלוקת בין החוקרים כי הולופרנס לא היה שר צבא אשור.
הסתירה ההיסטורית המרכזית בספר יהודית היא הצגת דמותו של המלך היוזם את המלחמה על ישראל כ"נבוכדנצר מלך אשור היושב בנינוה".
כידוע, נבוכדנצר השני היה מלך בבל ומעולם לא הוצג כמלך אשור, כמו כן בירתו לא הייתה נינווה שבאשור (אשר נהרסה על ידי אביו).
כמו כן, מבחינה כרונולוגית השתתפותו של נבוכדנצר בעלילה בלתי אפשרית: נבוכדנצר נפטר בשנת 562 לפנה"ס בעוד העלילה מתרחשת לפי המסופר לאחר שיבת ציון בשנת 538 לפנה"ס.
אך גם כאן אין בהכרח סתירה כיוון שבאותה תקופה ישב דריווש, הארתחששתא הפרסי בבבל לאחר שדיכא מרד בבלי בראשותו של נבוכדנצר שלישי (נידין בל).
ניסיון לזהות את "נבוכדנצר" עם ארתחששתא השלישי נתמך באזכורם של שני שמות של שריו על ידי ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס: "בגואס" ו"הולופרנס", הדומים מאוד לשמות "בגוי" ו"אולופרנס" הנזכרים בספר יהודית.
ככלל, החוקרים חלוקים בשאלה האם יש ביסודו של הסיפור המופיע בספר יהודית גרעין היסטורי, או שמדובר בבדיה ספרותית.
מחלוקת זו קשורה לסוגיית תאריך כתיבת ספר יהודית.
המחקר מציע שתי אפשרויות מרכזיות: תקופת החשמונאים (החל מהמאה השנייה לפני הספירה) והתקופה הפרסית (בערך במאה הרביעית לפני הספירה).
חוקרי מקרא רבים, בעיקר בשנים האחרונות, טוענים שספר יהודית נכתב למטרות תאולוגיות-לימודיות, ואין בו אמת היסטורית, וכי הולופרנס לא היה קיים.
לעומת זאת, לדברי י"מ גרינץ, ספר יהודית משקף אירועים מהתקופה הפרסית.
לדבריו, "נבוכדנצר" הוא דריווש, ו"הולופרנס" הוא שם פרסי מובהק, והספר עצמו מייחס עצמו לתקופה זו, כך שייתכן שהיה שר צבא בשם זה.
הולופרנס מוזכר בספרו של ג'פרי צ'וסר "סיפורי קנטרברי", ביצירתו של דנטה אליגיירי "התופת", בספר "מסך המוות" מאת אגאתה כריסטי (האחרון בספריה שבו מופיע הרקול פוארו) וכן בספרו של הרמן מלוויל "מובי דיק".
ציירים רבים ציירו את סיפור יהודית והולופרנס, בהם קאראווג'ו.
הולוגרמה רפואית לשעת חירום היא תוכנית מחשב הולוגרפית לטיפול בחולים במצבי חירום, או כאשר צוות הרפואי הרגיל אינו זמין או יכול לפעול, המופיעה ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
הולוגרמות כאלו הן הסטנדרט בכל ספינות צי הכוכבים, אבל הן שם רק כדי להשלים את צוות הרפואי החי, ולא נועדו להחליף אותו.
ההולוגרמה מתוכנתת עם גינונים של רופאי פדרציה היסטוריים ועם כל הידע הנוכחי של מפקדת הרפואה של צי הכוכבים, לרבות ספרייה של יותר מ-5 מיליון טיפולים רפואיים שונים מ-2000 הפניות רפואיות ו-47 רופאים.
ההולוגרמה עצמה נוצרת על ידי סדרה של פולטי הולוגרמה המותקנים במרפאה, כמו אלו הקיימים בהולודק.
טווח התנועה שלה מוגבל למקום הימצאותם הפיזי של פולטים אלו, כלומר: הרופא יכול להופיע גם בהולודק, למשל, ולא רק במרפאה; עם זאת, בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", ה-EMH של וויאג'ר מצליח, בסופו של דבר, לעזוב את המרפאה, וזאת באמצעות פיסת טכנולוגיה מהמאה ה-29 המכונית "פולט [הולוגרמה] נייד".
הולוגרמה רפואית לשעת חירום, סימן 1
להולוגרמה הרפואית לשעת חירום, סימן 1 יש את המראה הפיזי של המתכנת שלה, ד"ר לואיס צימרמן (רוברט פיקארדו).
הולוגרמה רפואית לשעת חירום, סימן 2
את ההולוגרמה הרפואית לשעת חירום, סימן 2 גילם השחקן אנדי דיק בפרק "Message in a Bottle" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", שלכאורה היה בעל יחסים אישיים "טובים יותר" מאשר סימן 1, כמו גם מאגר נתונים רפואי מעודכן יותר.
בפרקים מאוחרים יותר יצוין כי פרט לסימן 2, קיימות גרסאות נוספות של ההולוגרמה הרפואית לשעת חירום.
בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד" המתרחשת כעשרים וחמש שנה אחרי "וויאג'ר" מופיע EMH בדמותו של כריסטובל ריוס, קפטן הלה סירנה, שמהווה חלק מחבילת שירותים הולוגרפיים המסופקת עם הספינה.
בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" המתרחשת כאלף שנה שנה אחרי "וויאג'ר" מוצגת גרסת EMH חדשה בשם Eli.
גרסה זו מסוגלת לאבחן את המטופל גם ללא מכשור חיצוני.
בעוד שההולוגרמה הרפואית לשעת חירום נועדה לשימוש לטווח קצר, בפרק "?Doctor Bashir, I Presume" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ד"ר לואיס צימרמן מגיע אל תחנת החלל חלל עמוק 9, על מנת לסרוק את ד"ר ג'וליאן באשיר (אלכסנדר סידיג), על מנת ליצור בדמותו הולוגרמה רפואית לשימוש לטווח ארוך.
הולטאון היא עיירה קטנה במחוז סנט ג'יימס שבברבדוס.
העיירה שוכנת על חופו המערבי של האי.
ב-1625 היה המקום בו שוכנת הולטאון מקום תחילתה של התביעה האנגלית על הבעלות על ברבדוס.
זאת למרות שחמש שנים קודם לכן עגנה בה ספינה אנגלית כדי להצטייד במים.
המשלחת שהגיעה למקום סטתה מנתיבה בדרכה מדרום אמריקה לאנגליה ונצלה את ההזדמנות כדי לתבוע בעלות בשמה של ממלכת אנגליה.
ב-17 בפברואר 1627 נחת במקום קפטן הנרי פאול, יחד עם נותן החסות למסעו, הסוחר האנגלי ממוצא הולנדי, ויליאם קורטן, חמישים מתיישבים ועשרה עבדים אפריקאים.
באופן אירוני, על האנדרטה המנציחה את הנחיתה, מצוין התאריך 1605. מאז 1977 נהוג בעיירה חג המציין את אירוע הנחיתה.
עד 1629 הייתה הולטאון היישוב היחיד בברבדוס ובה הוקמו המטעים הראשונים, הביצורים הראשונים, בית המשפט הראשון ובית המושל הראשון.
העיירה הייתה גם חלק מרשת הסחר הטרנסאטלנטי עם בריסטול, לונדון ובוסטון, למרות שהסחר עם בוסטון היה למעשה לא חוקי.
כאשר קיבל הלורד קרלייל את השליטה על ברבדוס כשטח חסות של הכתר, הוא החליט להקים יישוב חדש בחלקו הדרומי של האי וייסד את ברידג'טאון, בירת ברבדוס כיום.
ב-1628 הוקמה בהולטאון כנסיית סנט ג'יימס, הקיימת עד היום והיא הכנסייה העתיקה ביותר באי.
אוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה, מפעילה בהולטאון מכון מחקר העוסק בתחומי הביולוגיה הימית ולימודי סביבה.
הולדתה של אומה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2016 המבוסס על אירועי מרד נט טרנר, מרד העבדים הנודע ביותר בתולדות ארצות הברית.
תסריטאי, מפיק, במאי והשחקן הראשי בסרט הוא נייט פארקר.
נתניאל ("נט") טרנר, הוא ילד אפרו-אמריקאי המשמש עבד באחוזה של מגדלי כותנה במחוז סאות'המפטון שבווירג'יניה.
הוא נבחר על ידי זקני הקהילה ללמוד בחשאי קרוא וכתוב על מנת שילמד בעתיד את העבדים האחרים.
בעלת האחוזה המחזיקה בנט שמגלה כי הוא יודע לקרוא מעניקה לו תנ"ך.
כשנט מתבגר וכישוריו כמטיף בולטים, משכנע הכומר הערמומי וולטהול את סמואל, מעבידו של נט שנתון בקשיים כלכליים, להשכיר את נט לבעלי עבדים אחרים ברחבי המדינה על מנת שנט יטיף לעבדים סוררים נגד ניסיונות התקוממות.
במסע זה נחשף נט לזוועות העבדות נגדו ונגד בני עמו.
נט משכנע את סמואל לרכוש את צ'רי, שפחה שהופכת לבת זוגו של נט ואם לילדתו.
לאחר שהיא עוברת התעללות ואונס קבוצתי מצד בעלי המטעים, מארגן נט ב-1831 מרד עבדים שלימים נודע בשם מרד נט טרנר.
נייט פארקר - נט טרנר
ארמי האמר - סמואל טרנר, מעבידו של נט
אייז'ה נעמי קינג - צ'רי, רעייתו של נט
מארק בון ג'וניור - הכומר וולטהול
פנלופה אן מילר - אליזבת' טרנר, אמו של סמואל
ג'קי ארל היילי - ריימונד קוב, בעל אחוזה אכזר
קולמן דומינגו - הארק טרנר
אסתר סקוט - ברידגט טרנר
אונג'אנו אליס - ננסי טרנר, אמו של נט
טוני אספינוסה - נט טרנר בילדותו
גבריאל יוניון - הופעת קמע כאחת מהשפחות
פארקר החל בכתיבת התסריט לסרט ב-2009. ב-2013 החליט להוציא לפועל את הפקתו והשקיע 100,000 דולר מכספו על מנת לשכור מעצב אמנותי לסרט.
המשקיעים הראשונים בסרט היו כדורסלני ה-NBA מייקל פינלי וטוני פארקר, לאחר מכן גייס פארקר משקיעים נוספים עד שהשיג תקציב של כ-6 מיליון דולר וכ-4 מיליון דולר נוספים גויסו לאחר הצטרפות אולפני ברון בראשות המפיק ארון גילברט.
צילומי הסרט החלו במאי 2015 בג'ורג'יה והתפרשו על פני 27 ימים.
שם הסרט נבחר על ידי פארקר כשמו של סרט הראינוע מ-1915, הולדתה של אומה, סרט שנתן השראה להקמתה מחדש של התנועה הגזענית האמריקאית - הקו קלוקס קלאן והיה מיסודות הקולנוע.
פארקר הסביר בחירה זו ברצון לנכס את השם למאבק נגד הגזענות וכאנטי תזה לסרט העבר שהביא לשפיכות דמים.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2016, הסרט זכה בפרס השופטים ובפרס הקהל לסרט הטוב ביותר.
חברת פוקס סרצ'לייט רכשה את זכויות ההפצה של הסרט תמורת 17.5 מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר ששולם להפצת סרט שהוצג בפסטיבל והסכום הגבוה ביותר ששולם עבור סרט מוגמר כלשהו שהוצג בפסטיבל קולנוע.
פארקר העדיף את ההצעה של פוקס סרצ'לייט על פני סכום של 20 מיליון דולר שהוצע לו על ידי נטפליקס מכיוון שרצה שהסרט יופץ באופן נרחב בבתי הקולנוע.
מכון הסרטים האמריקאי ביטל הקרנה מתוכננת של הסרט לסטודנטים לקולנוע המלווה בשאלות ותשובות עם פארקר, בעקבות גילויים חדשים על פרשת אונס לכאורה בה היה מעורב בתקופת לימודיו בקולג'.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי NAACP Image.
הולוסי אקאר (; נולד ב-21 בינואר 1952) הוא שר ההגנה הנוכחי של טורקיה, עד שנת 2018 כיהן כראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של טורקיה.
אקאר נולד ב-21 בינואר 1952 בעיר קייסרי שבטורקיה.
בשנת 1972 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הטורקית, ובשנת 1973 למד בבית הספר למקצועות חי"ר.
בשנת 1975 למד דיפלומטיה בינלאומית באוניברסיטת המלכה בבלפסט בבריטניה.
החל מ-18 באוגוסט 2015 הוא מחזיק בדרגת גנרל ומשמש כראש המטות המשולבים של טורקיה, המקנה לו פיקוד עליון על צבא טורקיה, חיל האוויר הטורקי והצי הטורקי.
ב-30 בנובמבר של אותה שנה, בעקבות הפלת מטוס ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה, התגלע סכסוך בינו לבין נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, משום שארדואן האשים את הצבא בפרשה.
אקאר הצהיר בתגובה: "אילו הפוליטיקאים היו שותקים, זה היה נפתר במהירות".
במהלך ניסיון ההפיכה בטורקיה (2016), פנו לאקאר הקושרים, שהיו ברובם מקרב הצבא, ושידלו אותו להצטרף אליהם.
אקאר בחר להישאר נאמן לארדואן, והקושרים נאלצו לשים אותו במעצר.
מאוחר יותר סיפר ש"נאמר לי לחתום על הצהרה של משטר צבאי.
כשסירבתי, הם הידקו חגורה סביב צווארי, אבל לא ויתרתי." הוא הוחזק במשך שעות בבסיס חיל האוויר באנקרה, וחולץ למחרת הקשר.
הוא הופיע בפרלמנט המופצץ כשהוא זוכה למחיאות כפיים סוערות מצד המחוקקים והנוכחים בדיון המיוחד שהתכנס.
בזמן בו הוחזק בשבי שימש כממלא מקומו מפקד הארמייה הראשונה, גנרל אהמט דונדאר.
הולוקרטיה היא שיטת ניהול וממשל ארגוני המאופיין בביזור סמכויות וקבלת החלטות בהולרכיה של צוותים עצמאיים במקום שיהיו מופקדים בשדרה ניהולית.
ההולוקרטיה מתבססת על ניהול משימות במעגלי עבודה, בהם כלל העובדים לוקחים חלק במאמץ המשותף לעמידה במשימות ויעדי המעגל.
במבנה ארגוני זה העובדים פועלים במסגרות תפקיד מוגדרות על ידם ועל כן כל עובד יכול להימצא בכמה מעגלים במקביל ובכל אחד מהם מגדיר לעצמו יחד עם חברי המעגל את תחומי האחריות שלו.
לקיחת האחריות למשימות היא החלטה משותפת, ומתבצעת מלמטה למעלה (Bottom up) בעיקרה, כך היא מגבירה את הגמישות ומיעלת את תהליך קבלת החלטות בארגון.
.שיטת ההולוקרטיה פותחה על ידי איש תוכנה לשעבר בשם בריאן רוברטסון.
מימוש ומיסוד השיטה החל בארגוני היי-טק כאשר היישום המתועד הראשון התבצע על ידי המייסד בארגון בשם "Ternary Software Inc" במדינת פנסילבניה, ארצות הברית.
הצורך הגיע מהארגון אשר חיפש תהליכי ניהול "רזה" לצורך הגברת האפקטיביות של המוצר וחוויית הלקוח.
הקונספט הזה התקיים בארגונים עוד ממחצית המאה העשרים.
השם הולוקרטיה נגזר מהמונח היווני "הולון" שהוא ישות שלמה ועצמאית כשלעצמה ובאותה עת היא גם רכיב של שלם אחר.
בהולוקרטיה ההיררכיה מוחלפת במבנה שטוח פתוח ושקוף יותר, המבוסס על מעגלי פעילות, הפועלים להשגת מטרות ספציפיות.
העובדים אינם פועלים במסגרת של הגדרות תפקיד.
במקום להיות חברים בצוות יחיד, כל עובד בארגון יכול וצריך להיות חבר בכמה מעגלים בהתאם לנקודות החוזק ותחומי העניין שלו.
כמעט כולם לוקחים אחריות וממשים ניהול עצמי, אחריות על מספר משימות שהציפיות מכל אחת מהן מוגדרת, מפורשת וברורה.
חלוקת העובדים למעגלים נעשית הן ביוזמה אישית על ידם, והן, באמצעות "יוצרי קשרים" שאחראים על הקצאת העובדים למשימות מסוימות או העברתם ממשימה ללא מתן הוראות לביצוען, אופן קבלת ההחלטות באשר לתכלת כל משימה כמו גם אופן התפקוד וחלוקת העבודה בין חברי הצוות, מתקבלות בתהליך מחייב בו משתתפים כל החברים מהמעגל.
במקרים נדירים ובמידת הצורך הארגוני מתקבלת החלטות "top down" על ידי המעגלים הדומיננטיים לחלוקת תחומי האחריות בין העובדים במעגלים.
הולוקרטיה מחייבת גמישות ארגונית לאור המאפיינים השיתופיים שבבסיסה, קבלת החלטות ארגוניות משותפות מתקבלות על בסיס עיקרון ההסכמה, אין בהכרח הסכמה כוללת באשר לכל עניין אלא ההחלטה היא על האופציה הכי סבירה ונכונה למטרות המעגל והארגון.
על כן, לשם שימורה וטיפוחה של ההולקורטיה הארגון משפר את כלי הבקרה והשליטה בכלל המשימות ובמעגלים על בסיס הבטחת מחויבות ארגונית של כלל העובדים, הן למטרה הארגונית והן לשיתוף והזרמת המידע הארגוני בין כל הגורמים הרלוונטיים.
כל אלו עוזרים לקבלת החלטות מהירה יותר, מבטיחים שיתוף המידע והידע הארגוני ומסייעים בהכוונת הארגון בעמידה ביעדיו.
מתקיימות פגישות על בסיס קבוע בין מעגלי הניהול והתפעול.
מעגלי הניהול עוזרים להגדיר איך יעבדו חברי המעגל יחדיו, על ידי סיוע בהבהרה, והגדרת התפקידים הדרושים עבור הגשמת מטרת המעגל באופן הנכון, היעיל והאפקטיבי ביותר.
מעגלי התפעול, מסייעים במימוש הגדרת המשימות, במהותם הם מלווים ומסייעים בתכנון אפקטיבי וביצוען של עסקי ה"יום יום".
תרבות ואקלים ארגוני, משמעות ושפה משותפת
ההולוקרטיה מטמיעה קונספטים ומודלים מנטליים לתוך תרבות הארגון ובכך מעצבת את התרבות והאקלים הארגוני ובהתאם לתפיסה הארגונית, היא יוצרת גוף החולק תרבות, שפה ומשמעות משותפת על בסיס ערכים משותפים שמממשים את התפיסה.
הטמעה מלאה ובריאה של תרבות ואקלים אלה מצליחה לפעול מעבר ל"אגו" של בעלי התפקידים שמבינים את היותם חלק משלם גדול יותר המושתת על ערכים של שוויון ושיתופיות מאחר שלא קיימת שדרה ניהולית.
הבדלים בין הולוקרטיה לארגון מסורתי
בארגון מסורתי קיימות הגדרות משרה קבועות המתבססות על מאפייני תפקיד מוגדרים ולרוב כתובים, כל יחיד נדרש ורשאי להבטיח ולממש במסגרת המשרה שלו את האחריות שלו.
גבולות המשרה משתנים בין ארגון לארגון אך כתפיסה המשרה משתמרת במאפייניה כל זמן שלא נדרש שינוי בהם ובהתאם כל עובד מממש את תפקידו.
מנגד בארגון הולוקרטי, הגדרות התפקידים נעשית בצורה דינמית, לא קיימים מאפייני משרה קבועים ואלו מעוצבים ומשתנים בהתאם למאפייני המשימות ומטרות של המעגלים הצוותים בהם נמצא כל עובד.
מכל עובד מצופה ונדרש בניהול עצמי והגדרת גבולות אחריות ותפקיד תוך הלימה ובחיבור למטרות ומשימות המעגלים בהם נמצא.
בארגונים מסורתיים נהוג שהסמכות נמצאת בקרב חברי ההנהלה ואלו מאצילים את תחומי האחריות כלפי מטה להנהלה הביניים ועד אחרון העובדים במטרה לחלק את תחומי האחריות בצורה מיטבית בתפיסה הארגונית, כזו שתבטיח על פי תפיסה ניהולית זו מקסום העמידה ביעדים.
מנגד, במסגרת ההולוקרטיה החוקים והכללים בארגון נקבעים בחוקה שכל העובדים משתתפים בכתיבתה.
כמו כן, לכל בעל תפקיד בארגון הולוקרטי מוגדרת מטרה, תחומי אחריות ונכסים.
כלומר יש לו את כל הסמכות לעשות ככל העולה על דעתו ולהשתמש בכל הנכסים הרלוונטיים לכך מתאם הארגון כל זמן שעשייתו מכוונות למימוש המטרה וכל עוד הוא לא משתמש בנכסים של בעלי תפקידים אחרים, מה שעשוי לפגום בעבודתם.
ולכן, אין צורך בניהול מערכת של קבלת אישורים מהגורמים השונים כפי שנהוג בארגונים מסורתיים, מה שמבטיח חיסכון וייעול משמעותי של ניהול הזמן.
בארגונים מסורתיים שינויים ארגוניים גדולים מתחוללים מדי כמה שנים ובמידת הצורך נוכח שינויים שמאלצים זאת.
מיעוט השינויים נובע מכך שהטמעת ותכנון השינוי דורשים עיסוק וקשב ולוקחים זמן רב.
מנגד, המבנה ההולוקרטי יוצא מנקודת הנחה ששינוי הוא דבר קבוע, השינויים הם שכיחים ומתממשים הלכה למעשה על ידי כל העובדים בארגון ובהתאם לתפיסה שניהול ומימוש שינויים הם בבסיס היכולת למימוש תפקידם.
על כן, המעגלים מתנהלים כמעגלים אוטונומיים בתוך מעגלים אחרים שמשתנים כל העת כמו אורגניזם שיש לו תאים עצמאיים ואיברים עצמאיים, לטענתו של מייסד השיטה, זאת הדרך של הטבע להתמודד עם מערכות מורכבות.
ביזור אוטונומיה לכל רמה במערכת ובייחוד האוטונומיה להשתנות.
בארגון מסורתי מקורות הכוח ויעדיו לא תמיד ברורים ועל כן גם אין דרך לדעת שכולם מתנהלים ומושפעים מאותם כללים, נהלים ותפיסות.
מנגד בארגון ההולוקרטי, העובדים הם חלק אינטגרלי מהתפיסה והכללים הארגוניים, הם מעורבים בעיצוב הכללים, לוקחים חלק בקביעתם כחלק מהחוקה שכלל העובדים משתתפים בניסוחה.
מוקדי הכוח בארגון ההולקרטי נוכח ההליכים הללו, מאוזנים, שוויוניים ומבטיחים התנהלות על בסיס הכללים הארגוניים.
ניהול משימות כמעודד עצמאות ויוזמה: אבני הבניין של ארגונים העובדים במודל ההולקרטיה מתבססים על משימות וניהול פרויקטים.
בארגונים אלה לכל פרט ויחיד יש עצמאות באשר למעגלים בו נמצא ולמידת ההשפעה והניהול שלו בכל משימה.
עולה כי עצמאות זו מעודדת יוזמה והרחבת תחומי האחריות מעבר לזו שמוכרת בסגנונות עבודה בשיטות המסורתיות.
אופן קבלת ההחלטות בארגון: קבלת ההחלטות בתוך מעגלי המשימות היא אינטגרטיבית ושיתופית.
אין בהכרח הסכמה כוללת באשר לכל עניין אלא ההחלטה היא האופציה הכי סבירה ונכונה למטרות המעגל ולארגון.
סגנון קבלת החלטות זה מעודד שיח נטול אגו ואינטרסים אישיים ומבטיח החלטה עניינית.
שיטת האופרציה: לקבוצת המשימה במעגל אין חופש בבחירת המטרה של המעגל אך יש לה חופש על אופן ההגעה למימוש המטרה.
הקבוצה בעלת עצמאות וסמכות להשגת המטרות באופן היעיל והאפקטיבי ביותר.
עצמאות זו מאפשרת חשיבה ממוקדת, מעודדת יכולות של תגובה מהירה וניהול שינויים מיטבי.
מקום היחיד במעגל: כל יחיד במעגל מבצע מספר משימות על מנת לסייע בהשגת המטרה בצורה היעילה והאפקטיבית ביותר.
ליחיד בדומה לקבוצה עצמאות וסמכות על אופן ביצוע עבודתו ובתיאום עם יתר חבר הקבוצה ולמול המטרה.
עצמאות זאת מעודדת ניהול זמן נכון, העצמה ותחושת שייכות ורלוונטיות בקרב היחיד.
אופן העברת וקבלת המשוב: המעגל הוא חצי עצמאי ויש לו גבולות בהם יש התממשקות עם מעגלים אחרים.
בכל מעגל ישנו מפקח האמון על ניהול הזמנים.
ישנם יחידים שבמקביל משתייכים למעגלים נוספים וכן יש גורמים מקשרים בין המעגלים.
ממשקיות זו יוצרת מתן משוב מיידי בין המעגלים שמזינים אחד את השני במידע רלוונטי והצעות קונקרטיות לשימור ולייעול.
התפיסה במודל היא של קבלת משוב כמפתח, מעצים וממוקד לאינטרסים והמטרות של הארגון.
מימוש המודל: ההולקרטיה ניתנת לפרשנות ואיננה מבוססת על מודל אחד בלבד בעל עקרונות ברורים וגבולות ברורים שהם זהים בן ארגון לארגון ועל כן ארגונים מתקשים להטמיע מודל זה בארגון ונדרשים לבצע התאמות ולבחון מעת לעת את אופן מימוש המודל.
ארגון "שטוח": מהמודל ניתן לפרש כי נוכח מאפייני המעגלים ושיטת קבלת ההחלטות, מתקיים מימוש של ארגון "שטוח" בו לא קיימת היררכיה בין הדרג הניהולי לבין העובדים, מערערת מעמדם ומסכנת היכולת שלהם לקבל החלטות קריטיות לשרידות הארגון ולהשגת מטרותיו וכן למידת ההשפעה של המנהלים על העובדים נוכח מודל זה.
אי סדר ארגוני: ניתן לפרש מהמודל כי נוכח העצמאות והסמכות שניתנת הן לקבוצות במעגלים והן לכל יחיד בארגון, מתקיים בארגון היעדר סדר כורך חסך בתהליכים מוגדרים ונהלים על המשימות השוטפות הן בתוך המעגל והן בין המעגלים.
הביקורת שעולה מצביעה על מציאות בה אין גוף שיוצר אינטגרציה שיוצרת הכללה ומסגור לכלל התהליכים בארגון.
באופן טבעי כאשר פורמלית לכאורה אין מנהלים, ישנם אנשים שייקחו ויקבלו על עצמם תפקידי ניהול ומנהיגות באופן לא פורמלי וישפיעו יותר על ההחלטות.
אופנתי - ארגונים עלולים ליישם את המודל מכיוון שנחשב כ"טרנד" מאשר ליישמו כצורך אמיתי ונדרש לארגון.
דורש שינוי חשיבתי, אימוץ סכמות חדשות, מזמין התנגדויות ולכן, מתאים לארגונים בעלי חוסן ארגוני תקין.
מתאים לאנשים בעלי יכולת חברתית גבוהה ובעלי מיומנויות תקשורת והשפעה מפותחות.
לעומתם, אנשים איכותיים בעלי מיומנויות חברתיות פחות מפותחות עלולים "ללכת לאיבוד".
חברת Zappos היא דוגמה מוכרת לארגון שיישם בהצלחה את מודל ההולוקרטיה.
זאפוס היא חברה מקוונת למכירת בגדים ונעליים המגדירה עצמה כחברה שמוכרת שירות.
המנכ"ל והמייסד טוני הייש נולד למשפחה טיוואנית שהיגרה לארצות הברית וגדל בוואלי בקליפורניה.
טוני הוא יזם בוגר הרווארד אשר העתיק את פעילות החברה ללאס ווגאס מתוך מחשבה חברתית ורצון ליצירת הזדמנויות לעבודה ופיתוח האזור לאור כך: בתי קפה, מסעדות, בתי עסק וכו'.
בשנת 2009 חברת אמזון רכשה את זאפוס ב-900 מיליון דולר.
הסיבה הייתה כי אמזון הבינה שהיא לא תוכל להתחרות בזאפוס.
לאחר מכן, בשנת 2014 טוני הייש הריץ את הפיילוט הראשון של יישום מודל ההולוקרטיה במחלקת משאבי האנוש כאשר המניע שלו היה ניסיון לייצר תרבות חזקה של מעורבות, אכפתיות ומוטיבציה פנימית ועניין של העובדים.
הוא הרגיש כי בארגונים מסורתיים והיררכיים האפקטיביות של העובדים ושל הארגון היא נמוכה יותר לאור היותם "בורג במערכת".
בשנת 2015 עברה החברה כולה לניהול הולוקרטי - מי שלא רצה להיטמע ולאמץ את סגנון הניהול החדשני קיבל מענק פרישה ופרש.
בעזרת יישום והטמעת מודל ה-Holacracy, הארגון הגדיל את הגמישות, היעילות, השקיפות, חדשנות והאחריות בתוך הארגון לדברי טוני.
עוד הוסיף, כי הגישה מעודדת את חברי הצוות לקחת יוזמה ומנהלת תהליך בו חברי הצוות משתפים בחששות שלהם ובהחלטות שלהם.
יישום מודל זה הקטין את העומס על המנהלים בצורך בקבלת החלטות לדברי טוני, לטענתו העובדים אחראיים ועצמאיים יותר בתפקידם ומקבלים את ההחלטות הרלוונטיות ברמתם.
לדברי עובדת החברה, קריסטי מייד, המודל מקטין פערים מגדריים בארגון ויוצר סביבת עבודה שוויונית.
הולופטיכיוס (שם מדעי: Holoptychius) הוא סוג של דג קדום בן למחלקת בעלי סנפירים בשרניים.
דג זה היה קרוב ללטימריה המודרנית והיה אחד מאבות החולייתנים היבשתיים המודרניים.
הוא חי בעידן הפלאוזואיקון, לפני 318–383 מיליון שנה, בין סוף הדבון לקרבון המיסיסיפי.
מאובניו הראשונים נחקרו בידי הגאולוג לואי אגאסי בשנת 1839.
מאובני הדג נמצאו במגוון אזורים: בריטניה בה נמצא לראשונה, בלגיה, קולומביה, נורווגיה, רוסיה ומדינת פילדלפיה שבארצות הברית.
ההולופטיכיוס היה דג באורך 50 ס"מ עד 1.5 מטר בפרטים הגדולים שהיה ניזון מדגי גרם אחרים.
הוא היה בעל פה רחב ובתוכו שיניים רבות קטנות יחסית ועוד שינים דמויי ניבים הקרובות לחיך.
היו לו סנפירים מעוגלים, זוג סנפירים מעל הזנב ושלושה זוגות של סנפירי גפיים בשרניים.
הזנב הכיל אונה אחת רחבה.
דג זה היה איטי יחסית והוא השתמש בפרצי מהירות כדי לעוט על טרפו ממארב.
הולוהאזה (בהונגרית: Hollóháza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,188 תושבים בשנת 1990 עד ל-726 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-38%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות.
הולדת ונוס היא יצירה בשמן על בד שנוצרה על ידי הצייר הצרפתי אלכסנדר קבנל בשנת 1863. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ד'אורסה, פריז, ואילו שתי גרסאות נוספות של היצירה נמצאות ב ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק סיטי.
היצירה הוצגה בסלון בפריז ב-1863, וזכתה להצלחה מרובה.
נפוליאון בונפרטה רכש את הציור לאוסף האמנות הפרטית שלו.
באותה שנה, קבנל גם קיבל מעמד של פרופסור בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות.
בתצוגה, "הולדת ונוס" הייתה אחת ממספר ציורים שהציגו נשים עירומות.
שנתיים לאחר התצוגה, אדואר מאנה השלים את "אולימפיה" שגם הוצג בסלון.