tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אולם איננה דרך "תיקנית" לכתוב את , אלא ביטוי חשבוני שנותן את .
דוגמאות דומות יותר הן השוויונים: ו- , שגם הם מעלים קשיים מסוימים (אם כי קטנים בהרבה).
אחד הדברים שמקל על ההבנה של השוויון הוא העובדה שלסימן השבר, מלבד היותו חלק מהסימון של מספרים רציונליים, יש גם משמעות של חילוק, לכן אפשר להבין גם אותו כתוצאה של פעולת חילוק, ולא רק כשתי דרכים שונות לכתוב את 1 כשבר.
כמובן, שאר הקשיים שצוינו מעלה אינם קיימים בעבור השוויון .
קשיים אלה מושכים תשומת לב רבה לנושא., ולא פעם ניסו אנשים להגדיר את המספרים הממשיים באופן שבו השוויון לא יתקיים.
בנוסף לעובדה שהגדרות אלה נוטות להיות בלתי-עקביות ולא מנוסחות היטב, הרי שהן נידונו לכישלון – אלא אם כן מוכנים לוותר על חלק מהתכונות הבסיסיות של המספרים הממשים ושל הפיתוח העשרוני שלהם.
עם זאת, כמו כל טענה מתמטית, שוויון זה תלוי בהגדרות שלפיהן מפרשים את שני אגפי השוויון.
לדוגמה, אם מפרשים את אגף שמאל כפיתוח בבסיס גדול מ-10, אז השוויון לא נכון.
גם אם מפרשים את שני האגפים כביטויים עשרוניים ולא כערכים המספריים שלהם, אז הם כמובן שונים.
תופעת היצוג כפול על ידי שבר עשרוני במתמטיקה
אם נסמן ב- את אוסף כל הביטויים מהצורה כך ש- ו- הם ספרות עשרוניות לכל , אז ניתן להתייחס לייצוג עשרוני של מספר בתור העתקה .
העובדה שלמספרים ממשיים מסוימים יש יותר מייצוג עשרוני אחד אומרת שההעתקה הזאת איננה חד-חד ערכית.
העובדה שלכל מספר ממשי יש ייצוג עשרוני אומרת שהעתקה זאת היא על.
לא ניתן להגדיר מבנה של שדה על שיתאים למבנה השדה על .
אולם ניתן להגדיר טופולוגיה על שתתאים לטופולוגיה על .
זאת אומרת להגדיר על טופולוגיה כך ש תהיה פונקציה רציפה ופונקציה פתוחה.
במילים אחרות הטופולוגיה על תתקבל כטופולוגיית מנה של .
כך שכל מה "שחסר" כדי ש תהיה הומיאומורפיזם זה ש תהיה חד-חד ערכית.
מאידך, הטופולוגייות על ועל מאוד שונות.
למשל, בעוד ש- מרחב קשיר, הרי ש- אינו קשיר לחלוטין.
אם מתמקדים בקטע הסגור אז העתקה הופכת להיות כאשר הטופולוגיה על היא טופולוגיית המכפלה.
ניתן להחליף את בסיס הספירה בכל בסיס ספירה אחר והתוצאה תהיה דומה.
תופעת היצוג הכפול בחישוב עוצמת הממשיים
לתופעת היצוג הכפול על ידי שבר עשרוני יש השפעה (מינורית) על הוכחת העובדה שעוצמת שדה המספרים הממשיים היא .
ההוכחה הסטנדרטית של עובדה זאת מתבססת על ההעתקה שהוגדרה מעלה.
קל לראות ש היא מעוצמה (למעשה זה פשוט עוד יותר כשעובדים בבסיס 2) אך מכיוון ש- איננה חד-חד ערכית זה לא אומר באופן מיידי שזו גם עוצמת שדה הממשיים.
קל להסיק זאת באמצעות משפט קנטור-ברנשטיין אך למעשה גם לא קשה להוכיח זאת ישירות במקרה זה.
המספרים ה-p-אדיים מהווים מערכת מספרים מקבילה למספרים הממשיים.
המספרים ה-p-אדיים שונים מאוד בתכונותיהם מהמספרים הממשיים אך באספקטים מסוימים הם אנלוגיים למספרים הממשיים.
מספרים p-אדיים ניתן לכתוב כשברים על פי בסיס ספירה ראשוני p.
גם שברים אלה אינסופיים אבל באופן שונה: יש להם מספר סופי של ספרות לאחר הנקודה ומספר אינסופי של ספרות לפניה.
הסיבה לכך שהמספר p קטן מ-1 בתור מספר p-אדי.
הבדל זה גורם לכך שהמספרים ה-p-אדיים מתנהגים מאוד שונה מהמספרים הממשיים הן מבחינה אריתמטית והן מבחינה טופולוגית.
תופעת היצוג הכפול לא קיימת בספרים ה-p-אדיים: לכל מספר p-אדי יצוג יחיד על ידי שבר בבסיס ספירה p.
זה למעשה ההבדל הטופולוגי בין המספרים ה-p-אדיים לממשיים.
הדבר גורם לכך ששדה המספרים ה-p-אדיים דומה בטופולוגיה שלו לקבוצת קנטור.
בפרט כדור היחידה ב-p-אדיים (תת קבוצה של מספרים p-אדיים המקבילה לקטע [0,1] בממשיים) הומיאומורפי לקבוצת קנטור.
שנה אפס (0) היא שנה שאינה קיימת בספירת הנוצרים המקובלת.
אולם היא קיימת לפי תקן ISO 8601 וגם במספור שנים אסטרונומי בו היא שנת 1 לפנה"ס, זאת לשם הקלה על חישובי תאריכים (בהתאם לכך, שנת 2 לפנה"ס מסומנת כשנה -1, וכן הלאה).
שנת אפס קיימת גם בלוח הבודהיסטי ובלוח ההינדי.
מטבע הלשון שנת אפס בא לציין סוף של תקופה ותחילתה של תקופה חדשה.
בהקשר הקולנועי המונח נטבע בסרטו של רוברטו רוסליני, "גרמניה שנת אפס", ומאז נמצא בשימוש בשמם של סרטים שונים: "שנת אפס" הישראלי, "גרמניה תשע אפס" של גודאר כפרפרזה ועוד.
דוגמה נוספת ניתן לראות במאמרה של נעמי קליין, "בגדד שנת אפס".
המותג הוקם בשנת 2007 בעקבות מיזוג החברות "012 קווי זהב" ו"סמייל תקשורת", שמכרו פעילות זו בשנת 2009 לקבוצת "אמפל".
ב-13 באוקטובר 2010 הודיעה חברת "פרטנר תקשורת" על כוונתה לרכוש את מלוא הבעלות בחברה מקבוצת "אמפל".
וב-13 במרץ 2011 הודיעה "פרטנר" על השלמת העסקה ומינוי מנכ"ל חדש.
ב-2016 נסגר המותג של ספקית האינטרנט "012 סמייל", וב-6 במאי 2024 נסגר המותג של "012 מובייל" וכיום הלקוחות ועובדי החברה מוזגו כחלק משירותי הסלולר והשיחות הבין-לאומיות של קבוצת "פרטנר".
קווי זהב הוקמה בשנת 1997, כשמשרד התקשורת פתח את ענף השיחות הבין-לאומיות לתחרות, והייתה אחת מבין שלוש החברות הראשונות, יחד עם "ברק" ו"בזק בינלאומי", שסיפקו שירות זה.
החברה סיפקה את השירותים תחת קידומת הגישה 012. בדצמבר 2000 החברה החלה לספק שירותי אינטרנט בטכנולוגיית ADSL תחת המותג "012.net".
בשנת 2006, בעקבות החלטת משרד התקשורת לפתוח גם את ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, ניתן לחברה רישיון מפ"א (מפעיל פנים ארצי) עם קידומת 072. סלוגן החברה בתקופה זו היה: "012 סתם כי בא לי לדבר..."
אינטרנט זהב הוקמה בשנת 1996 על ידי "יורוקום" (בבעלות שאול אלוביץ') וסיפקה שירותי גישה לאינטרנט.
בשנת 2004 החלה לספק שירותי טלפוניה בין-לאומית בקידומת 015, ובשנת 2005, לקראת פתיחת ענף הטלפוניה המקומית לתחרות, קיבלה קידומת טווח מספרים לניסוי, אך לא השתמשה בו ולא קיבלה רישיון מפ"א (מפעיל פנים-ארצי).
בשנת 2007, רכשה את "012 קווי זהב", והעבירה את הפעילות של שתי החברות בתחום התקשורת לחברת בת חדשה – "012 סמייל תקשורת".
סלוגן שהיה אז: "smile כי יש לך סיבה."
מכירת 012 סמייל לקבוצת אמפל
בשנת 2010 רכשה קבוצת "אמפל" את פעילות של "012 סמייל תקשורת" מידי חברת "אינטרנט זהב" – מקבוצת "יורוקום".
בעקבות המכירה, הפעילות והנכסים של החברה שולבו תחת חברה חדשה "012 סמייל טלקום בע"מ" ואילו השלד הישן של החברה נותר בידי מוכריה ("אינטרנט זהב" / קבוצת "יורוקום").
עד 2010, נמצאה "012 סמייל טלקום" בבעלות קבוצת "אמפל" והיא איננה קשורה לחברת "אינטרנט זהב", המשמשת כיום כחברת האם של "B קומיוניקיישנס", השולטת בקבוצת "בזק" על כל חברות הבת שלה.
ב-13 באוקטובר 2010, הודיעה חברת "פרטנר תקשורת" על כוונתה לרכוש את חברת "012", מידי קבוצת "אמפל" בכפוף לאישור הממונה על ההגבלים העסקיים ומשרד התקשורת.
ב-13 במרץ 2011, הודיעה "פרטנר תקשורת" על מינוי מנכ"ל חדש לחברת "012", דבר המאשר את סיום הרכישה.
ביוני 2012 השיקה חברת "פרטנר" באמצעות "012" מותג שירותי סלולר חדש בשם "012 מובייל".
ב-2016 סגרה פרטנר את המותג וספקית האינטרנט "012 סמייל" וכל השירותים הנלווים אליו, והעבירה את הלקוחות למותג פרטנר, ונשארה עם המותג "012mobile", כמותג של קבוצת פרטנר לתקשורת סלולרית ושיחות בין-לאומיות מוזלות, פרזנטור המותג היה איל קיציס.
השירות אוחד עם המותג פרטנר באפריל 2024 וחדל להתקיים.
007 באזור המסוכן הוא הסרט ה-15 בסדרת סרטי הריגול ג'יימס בונד, והסרט הראשון בו שיחק טימותי דלטון כסוכן ה-MI6 הבדיוני ג'יימס בונד.
כותרת הסרט באנגלית נלקחה מספורו הקצר של איאן פלמינג "The Living Daylights".
תחילת הסרט (בעקבות הכותרת) דומה לסיפור הקצר, שבו בכיר סובייטי עומד לערוק למערב.
בונד נשלח להגן עליו ומנטרל צלפית שמנסה להרוג אותו.
הסרט מתחיל כשבונד חוקר את מותם של מספר סוכני MI6. העריק הסובייטי, גאורגי קוזקוב, מודיע לבריטים שגנרל פושקין, ראש הק.ג.ב., מתכנן להרוג מרגלים בריטים ואמריקאים.
כשנדמה שהסובייטים חוטפים בחזרה את קוזקוב, רודף אחריו בונד ברחבי אירופה, מרוקו ואפגניסטן.
מפיקי הסרט הם אלברט ברוקולי, בנו החורג מייקל וילסון ובתו ברברה ברוקולי.
הסרט זכה לשבחים מפי המבקרים וגם להצלחה כספית, והכניס 191.2 מיליון דולר ברחבי תבל.
זהו הסרט האחרון בסדרה שנשא את שמו של אחד מספריו של איאן פלמינג עד ליציאת הסרט קזינו רויאל בשנת 2006, 19 שנים לאחר מכן.
בקטע הפתיחה, הסוכנים 002, 004 ו-007 צונחים לתוך צוק גיברלטר כחלק ממשחק מלחמה שנועד לבדוק את הגנת המקום.
002 (גלין בייקר) נשבה מיד בידי ה-SAS בעוד בונד ו-004 (פרדריק וורדר) מתחילים לטפס על הצוקים לבסיס.
בעודם מעפילים, מופיע רוצח (קרל ריג) ואחרי שהוא יורה בשומר SAS, הוא משחיל לחבל של 004 טבעת טיפוס הרים ועליה הכתובת "סמירט ספיונאם" (מוות למרגלים), לפני שהוא חותך את החבל והורג את 004. בונד (טימותי דלטון) רודף אחרי הרוצח שנמלט בלנד רובר הטעונה בחומר נפץ לאורך כבישי גיברלטר.
בונד חודר לתוך המכונית ונאבק עם הרוצח, המכונית נופלת מצוקי גיברלטר, בונד נמלט (באמצעות מצנח הגיבוי שברשותו) בעוד הג'יפ נופל מהצוק לתוך הים, הרוצח נותר בתוך הלנד רובר ומתפוצץ.
בונד נוחת על יאכטה שמשייטת במקום ועליה אישה בשם לינדה (קל טיילר), שאומרת לפני כן בטלפון לחברתה שהיא מחפשת "גבר אמיתי".
כשלינדה מבחינה בבונד היא מציעה לו כוס שמפניה ואומרת: "תצטרף אלי?" בראותו שלינדה מציעה לו משקה, בונד מעכב את זמן הדיווח שלו למפקדיו בשעתיים.
בברטיסלאבה, בונד ביחד עם סונדרס (תומאס ויטלי), סוכן MI6 נוסף, מפקח על עריקתו של מפקד בכיר בק.ג.ב., גנרל גאורגי קוזקוב (ירון קרבה).
הם מפקחים על בריחתו מאולם קונצרטים.
הוא מבחין בצלף שמיועד לרצוח את קוזקוב, ונוכח לדעת שמדובר למעשה בצ'לנית שראה בקונצרט, קארה מילובי (מרים ד'אבו).
הוא חושד שהיא לא באמת רוצחת, ויורה ברובה שלה שמועף מידיה במקום להרוג אותה, לקול מחאתו של סונדרס.
קוזקוב מוברח דרך צינור הגז הרוסי למערב.
באנגליה, באחוזה כפרית (בית בליידן), מודיע קוזקוב לראשי ה־MI6 שגנרל לאוניד פושקין (יורשו של גנרל גוגול) הפעיל מחדש את התוכנית הישנה של "סמירט ספיונאם", שמשמעותה ברוסית "מוות למרגלים".
הוא נותן להם רשימת מטרות של סוכנים בריטיים ואמריקאיים.
מיד חושדים שמילובי היא רוצחת.
מנהיגי ה-MI6 עוזבים ללונדון להתייעץ בנושא עם הממונים עליהם, בעוד קוזקוב נותר באחוזה.
זמן מועט אחרי כן, רוצח ששמו נקרוס (אנדריאס וישנייבסקי) מסתנן לתוך הבניין, שורף את רשימת המטרות, וחוטף את קוזקוב במסוק, אחרי שהוא הורג שני סוכנים ופוצע שניים אחרים.
בונד יוצא במשימה להרוג את פושקין אבל הוא נוסע קודם לכן לברטיסלבה כדי לחקור את הקשר של מילובי לסיפור.
כשהוא מגלה שהכדורים ברובה שלה היו כדורי סרק ושמילובי היא בת זוגו של קוזקוב, הוא חושד שקוזקוב ביים "עריקה".
שנשלח לעקוב אחרי מילובי, היא ובונד, עם צ'לו הסטרדיוואריוס שלה, שנקרא "ליידי רוז", נמלטים לאוסטריה.
בקטע האחרון במסעם הם מחליקים במורד ההרים באמצעות קופסת הצ'לו אחרי שכוחות צבא רודפים אחריהם ומנסים להרוג אותם בלא הצלחה.
אחרי הפוגה קצרה עם קארה בווינה, פוגש בונד את עמיתו מה-MI6 סונדרס בלונה פארק בוורסטלפראטר.
שם הוא מגלה את הקשר בין קוזקוב וסוחר הנשק האמריקאי לשעבר בראד ויטאקר (ג'ו דון בייקר), שמציע למכור את הנשק המתקדם שלו לסובייטים.
נקרוס, מחופש למוכר בלונים, הורג את סונדרס, ומשאיר בלון שעליו כתוב "סמירט ספיונאם".
בונד מסתנן לחדר המלון של פושקין בטנג'יר וחוקר אותו תחת איומי אקדח.
פושקין (ג'ון ריס-דייוויס) מגלה לבונד שבניגוד לסיפורו של קוזקוב, הוא חוקר את קוזקוב בעצמו באשמת מעילה בקרנות ממשלתיות.
בונד ופושקין מטקסים עצה ומביימים את רציחתו של פושקין, ומאפשרים לוויטאקר ולקוזקוב, שעכשיו מאמינים שפושקין מת, להמשיך במזימתם.
אחרי כן נפגש בונד עם חברו משכבר הימים פליקס לייטר (ג'ון טרי) שמספק לו מידע.
בינתיים מילובי יוצרת קשר עם קוזקוב, שמשכנע אותה שבונד הוא סוכן ק.ג.ב., ובהתאם לכך היא שמה לבונד במשקה חומר מרדים (כלוריד הידריט) וקוזקוב ונקרוס תופסים אותו.
הם טסים לבסיס טיסה סובייטי באפגניסטן, שם בוגד קוזקוב במילובי ואוסר אותה ביחד עם בונד.
הם נמלטים מהכלא שבבסיס, ותוך כדי כך משחררים אסיר שנידון למוות, קמראן שאח (ארט מאליק), סגן מפקד החזית המזרחית של המוג'אהדין.
קמראן מביא את בונד ומילובי לבסיס המוג'הדין, שם מודיע בונד לקמראן על תוכניתו של ויטאקר למכור לסובייטים נשק שיוכל להיות מופנה נגד המחתרת האפגנית.
ביום שלמחרת, במהלך משימה, בונד מגלה שויטאקר וקוזקוב משלמים ביהלומים עבור משלוח גדול של 500 מיליון דולרים של אופיום על מנת לגרוף רווח ענק שממנו יישאר מספיק לספק לסובייטים את הנשק שלהם.
כך, בעוד ויטאקר יתעשר, קוזקוב ישתמש בתהילה החדשה שתהיה מנת חלקו להשתלט על הק.ג.ב., וכך לתקוף את פושקין.
המוג'הדין מסייעים לבונד להסתנן לבסיס האווירי.
בונד מטמין פצצה בירכתי מטוס התובלה שמעביר את האופיום, אבל קוזקוב מזהה אותו בדיוק כשהוא עומד לעזוב.
בונד חוטף את המטוס, בעוד המוג'הדין תוקפים את הבסיס האווירי מעל גבי סוסים, והורגים סובייטים רבים תוך כדי קרב.
מילובי מצטרפת לבונד כשהיא מסיעה ג'יפ לתוך המטוס בעוד הוא ממריא ואחרי כן היא תופשת את ההגה של המטוס, בעוד בונד הולך לאחורי המטוס כדי לנטרל את הפצצה.
נקרוס חודר למטוס ואורב שם לבונד ותוקף אותו.
בונד נאבק בו ולבסוף משליך את נקרוס אל מותו מחוץ למטוס ומנטרל את הפצצה.
מילובי טסה מעל המוג'הדין של קמראן שאח אחריהם רודפים שני משוריינים סובייטיים.
בונד משליך את הפצצה על הגשר, הורג את הסובייטים ומציל את אנשיו של קמראן שאח.
בינתיים אוזל הדלק במטוסם, ובונד ומילובי נמלטים באמצעות הג'יפ היוצא מהמטוס שמתרסק מיד אחרי כן על הגבעות.
בונד שב לטנג'יר ובעזרת פליקס לייטר מגיע למגוריו של ויטאקר, כשויטאקר משחק ב-Pickett's Charge על Little Round Top, בו הוא נלחם בקרב גטיסברג.
כשבונד מספר לו שהאופיום נשרף, ויטאקר מוציא תת-מקלע עם מגן וזכוכית חסינת כדורים.
כשאוזלים לבונד כל הכדורים, בזמן שויטאקר יורה לעברו, בונד תופס מחסה מאחורי פסל של הדוכס מוולינגטון, ומפעיל את מחזיק המפתחות המתפוצץ שלו שקיבל מקיו, בעוד ויטאקר מלגלג על בונד על כך שוולינגטון היה צריך לגייס שכירי חרב גרמנים כדי להביס את נפוליאון.
בונד מפעיל את מחזיק המפתחות המתפוצץ שלו באמצעות שריקת זאב, ומפיל את הפסל על ויטאקר, שמתמוטט על דגם שדה הקרב המפואר של קרב ווטרלו ובונד מסכם את זה: "הוא פוגש את ווטרלו שלו." באותו הזמן מגיעים גנרל פושקין ושומרי ראשו.
הם עוצרים את קוזקוב, ופושקין מורה לשלוח אותו בחזרה למוסקבה ב"שק דואר דיפלומטי".
בסצנה האחרונה בסרט, מילובי מנגנת ברסיטל בלונדון.
עתידה המוזיקלי מובטח עקב שיתוף הפעולה הבריטי-סובייטי שמספק לה ויזת נסיעות שמאפשרת לה להופיע מאחורי מסך הברזל וגם במערב.
בונד, שאמר לה שהוא במשימה, מופיע בהפתעה בחדר ההלבשה שלה אחרי הרסיטל והם חוגגים ביחד את הצלחתם ההדדית.
וואלאסרוזיקה מיקלושאשת הקשר של בונד בברטיסלבה, עובדת בצינור הטרנס-סיבירי.דזמונד לואליןקיורבע"מ של MI6 המספק לבונד גאדג'טים וציוד.רוברט בראוןאם (M)ראש ה-MI6 והממונה על בונד.וולטר גוטלגנרל אנטול גוגולראש הק.ג.ב.
הפורש, כעת דיפלומט.קרוליין בליסמיס מאניפנימזכירתו של M.ג'פרי קיןפרדריק גריישר ההגנה הבריטי.וירג'יניה הירובביץ'פילגשו של פושקין במרוקו.ג'ון טריפליקס לייטרסוכן CIA ובעל בריתו של בונד.נדים סוואלהמפקד משטרת טנג'ירהופיע גם ב"המרגל שאהב אותי" (1977).ג'ון בואיקולונל פיידורמפקד הבסיס האווירי הסובייטי באפגניסטן.ג'ון בארימנצח התזמורתהופעת קמע ללא קרדיט.
במקור הסרט הוצע להיות פריקוול בסדרה, רעיון שצץ מחדש בסופו של דבר עם האתחול מחדש של הסדרה ב-2006, קזינו רויאל.
"SMERSH", סוכנות הביון הנגדית הסובייטית הבדיונית שהופיעה בקזינו רויאל של פלמינג ובמספר רומנים מוקדמים אחרים של ג'יימס בונד, הייתה ראשי תיבות של "סמירט שפיונאם" - "מוות למרגלים".
בסתיו 1985 החלה העבודה על התסריט, לאחר אכזבה מביקורות הסרט הקודם "רצח בעיניים".
הוחלט כי רוג'ר מור לא ישחק בסרט זה, לאחר ששיחק בשבעה סרטים בסדרה, במשך 12 שנים.
מור, שהיה אז בן 59, פרש מהתפקיד, אם כי המפיק אלברט ברוקולי טען שהוא זה שהחליט להחליפו.
החיפושים ומבחני המסך אחר שחקן חדש כללו את הניו זילנדי סם ניל, האירי פירס ברוסנן והוולשי טימותי דלטון.
הבמאי ג'ון גלן והמפיקה ברברה ברוקולי מאוד התלהבו מסם ניל, שלאחר מספר הופעות בסרטים מצליחים יחסית מעמדו כשחקן קולנוע בינלאומי עלה, בניגוד לדעת המפיק אלברט ברוקולי.
בתום המבחנים, ברוסנן קיבל את ההצעה לגלם את בונד, אך בשל חידוש מפתיע של סדרת הטלוויזיה שלו "רמינגטון סטיל" על ידי NBC, החוזה שלו נמנע, וברוקולי משך את ההצעה מחשש לקישור בין בונד לדמות טלוויזיונית קיימת.
בעקבות כך, ברוסנן לא חזר לתוכנית, והיא בוטלה לאחר חמשת פרקים נוספים.
דנה ברוקולי הציעה את דלטון, למרות ספקותיו של בעלה אלברט, שטען שדלטון עצמו לא היה מעוניין בתפקיד.
דלטון היה עסוק בצילומי הסרט "Brenda Starr" אך לאחר שסיים אותם, קיבל שוב את ההצעה והפעם הסכים, לאחר שהשתכנע תוך כדי מסע בין שדות תעופה; "בלי שום דבר לעשות, החלטתי להתחיל לחשוב אם אני באמת, באמת צריך או לא צריך לשחק את ג'יימס בונד.
אף על פי שברור שהתקדמנו קצת בתהליך הזה, פשוט לא הייתי מוגדר אם אני צריך לעשות את זה או לא לעשות את זה.
אבל רגע האמת התקרב מהר.
הרמתי את הטלפון מחדר המלון בשדה התעופה מיאמי ואמרתי להם, "כן, אני אעשה את זה".
דלטון הציג בונד נאמן יותר לדמות שבספרים – גיבור מהוסס החי על הקצה, רחוק מהגרסה הקלילה יותר של רוג'ר מור.
הוא ביקש להימנע מחיקוי קודמיו והדגיש את הלחץ והסכנה הקיומית שמלווים את הדמות.
רוג'ר מור סירב לצפות בסרט כדי להימנע מהבעת דעה פומבית, שון קונרי תמך בדלטון בראיון ל"דיילי מייל", אך ברוקולי ראה בחיוב את השינוי בטון.
מרים ד'אבו, דוגמנית ושחקנית בריטית, לוהקה לתפקיד קארה מילובי לאחר שנבחנה בעבר לתפקיד אחר בסרט "רצח בעיניים".
דמותו של גנרל פושקין החליפה את גנרל גוגול בשל מצבו הבריאותי של וולטר גוטל, וגוגול הופיע בהופעה קצרה בלבד.
בנוסף, סולן להקת a-ha, מורטן הרקט, דחה הצעה להופיע כנבל משני בשל חוסר זמן וסירוב להיות מלוהק רק בשל פרסומו.
ג'ו דון בייקר לוהק בהתבסס על הופעתו בסדרה הבריטית "Edge of Darkness", שבוימה על ידי מרטין קמפבל, לימים במאי סרטי בונד.
כמו כן, הבמאי ג'ון גלן שילב את התוכי מהסרט "לעינייך בלבד", המופיע לזמן קצר במהלך מתקפתו של נקרוס.
הסרט צולם באולפני Pinewood בבימת הסאונד "007" בבריטניה, וWeissensee באוסטריה.
סצנת הפתיחה צולמה על סלע גיברלטר, אך רובה צולמה באותו קטע כביש מכמה זוויות.
הסצנות בברטיסלבה צולמו למעשה בווינה, כולל סצנת הקונצרט בתחנת ה-Volksoper.
סצנות מדבריות צולמו במרוקו, וביתו של הנבל וויטאקר צולם במוזיאון פורבס בטנג'יר.
צילומי האקשן כללו פעלולים מסובכים: קפיצת מצנח צולמה במדבר מוהאבי, וסצנות הקרב במטוס, בהן בונד נאבק בנקרוס על דלת מטען פתוחה, צולמו באמצעות פעלולנים באוויר.
אף על פי שסומן כמטוס של חיל האוויר המלכותי, המטוס שצולם היה שייך לחיל האוויר הספרדי ושימש שוב מאוחר יותר בסרט עבור הרצפים של אפגניסטן, הפעם בסימונים הסובייטיים.
במהלך פרק מאוחר יותר זה, קרב פורץ על הרמפה הפתוחה של המטוס בטיסה בין בונד לנקרוס, לפני שנקרוס נופל אל מותו.
אף על פי שהעלילה והצילומים הקודמים מצביעים על כך שהמטוס הוא C-130, הצילום של נקרוס הנופל מהמטוס מציג מטוס מטען דו-מנועי, ספק של Fairchild C-123. נעשה שימוש בכפילים של בונד ונקרוס בסצנות שבהן הם תלויים ונלחמים על תיק בדלת המטען הפתוחה של מטוס.
צוות ההפקה נדד במשך חמישה חודשים, וצוות השחקנים תיאר אווירה משפחתית על הסט.
הסרט מפגיש את בונד עם יצרנית הרכב אסטון מרטין.
בעקבות השימוש של בונד באסטון מרטין DBS בסרט "בשרות הוד מלכותה", יוצרי הסרט פנו אז לדגם "לוטוס אספריט" החדש לגמרי ב"המרגלת שאהבה אותי" מ-1977, שהופיע שוב ארבע שנים מאוחר יותר בסרט "לעינייך בלבד".
אז אסטון מרטין חזר עם אסטון מרטין V8 שלהם.
מכונית הספורט אשר כיכבה בסרט הייתה מסוג אסטון מרטין V8.
שני דגמים שונים של אסטון מרטין שימשו בצילומים – מכונית V8 Volante עם גג נפתח, ומאוחר יותר עבור הסצנות של צ'כוסלובקיה, V8 saloon עם גג קשיח שייראה כמו ה-Volante.
ה-Volante היה דגם ייצור בבעלותו של יו"ר אסטון מרטין לגונדה דאז, ויקטור גונטלט.
המוזיקה בסרט הייתה הפסקול האחרון בסדרה שהולחן על ידי ג'ון בארי.
הפסקול התאפיין בשימוש חדשני באותה תקופה של רצועות קצב אלקטרוניות מסונכרנות יחד עם תזמורת.
שיר הנושא, "The Living Daylights", נכתב על ידי פאל וקטר ובוצע על ידי להקת א-הא.
בעקבות מחלוקות רבות בין בארי ללהקה, יצאו שני ביצועים לשיר – ביצוע המועדף על ידי בארי ומופיע באלבום הסרט, וביצוע המועדף על ידי הלהקה ומופיע באלבומיה.
עם זאת, שנים לאחר מכן, וקטר שיבח את תרומתו של ג'ון בארי לעיבוד המיתרים של השיר, שהעניק לו את ה"צליל הבונדי".
לראשונה בסרטי בונד, נעשה שימוש בשירים שונים לכותרות הפתיחה והסיום.
השיר If There Was a Man של להקת The Pretenders ליווה את הקרדיטים הסופיים ושימש כ"שיר האהבה" של הסרט.
שיר נוסף של הלהקה, Where Has Everybody Gone?, נשמע בנגן הווקמן של נקרוס, והמוטיב שלו שולב בפסקול להדגשת הופעותיו של הדמות.
הפסקול המקורי יצא לאור ב-12 רצועות בלבד על ידי האחים וורנר, אך מהדורות מאוחרות יותר (של Rykodisc ו-EMI) הוסיפו תשע רצועות נוספות, כולל מוזיקה אינסטרומנטלית חלופית לקרדיטים הסופיים.
בנוסף, בשל העובדה שקארה מילובי היא צ'לנית, הסרט כלל קטעי מוזיקה קלאסית, כמו הסימפוניה ה-40 של מוצרט, רביעיית המיתרים בדו מז'ור של אלכסנדר בורודין, וריאציות על נושא רוקוקו של צ'ייקובסקי, וקטעים מתוך נישואי פיגארו של מוצרט.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-29 ביוני 1987 בקולנוע "Odeon Leicester Square" בלונדון, בנוכחות דיאנה, הנסיכה מוויילס ובעלה צ'ארלס, נסיך ויילס.
בשלושת הימים הראשונים להקרנתו, הסרט הכניס 52,656 לירות שטרלינג ב-Odeon Luxe Leicester Square ו-13,049 לירות שטרלינג בקולנוע "Odeon Marble Arch".
לאחר התרחבות ל-18 מסכים, ההכנסות בסוף השבוע עמדו על 136,503 לירות שטרלינג, מה שהציב אותו במקום השלישי בקופות בבריטניה.
בשבוע שלאחר מכן, עם התרחבות ל-60 מסכים, הכניס הסרט 252,940 לירות שטרלינג אך עדיין נותר במקום השני אחרי תרגיל לשוטרים מתחילים 4: בית ספר למשמר אזרחי .
הסרט המשיך להתרחב ל-116 מסכים, הכניס 523,264 לירות שטרלינג בסוף השבוע, ובסופו של דבר הגיע למקום הראשון בשבוע עם הכנסות של 1,072,420 לירות שטרלינג מ-131 מסכים.
סך ההכנסות של הסרט בבריטניה עמד על 8.2 מיליון לירות שטרלינג (19 מיליון דולר).
בארצות הברית, בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט הכניס 11 מיליון דולר, יותר מהכנסות הפתיחה של נשיכות קטנות שיצא באותו יום (5.2 מיליון דולר).
זו הייתה פתיחה שיא של שלושה ימים לסרט בונד, כאשר היא עברה את אוקטופוסי (1983) שהכניס 8.9 מיליון דולר, אך לא עקפה את שיא ארבעת הימים של רצח בעיניים (1985) שעמד על 13.3 מיליון דולר.
בסופו של דבר, הסרט גרף 51.2 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ו-191.2 מיליון דולר ברחבי העולם.
בין ההכנסות הגבוהות ביותר בעולם:גרמניה – 19.5 מיליון דולר, יפן – 12.6 מיליון דולר וצרפת – 11.4 מיליון דולר.
במהלך הסרט משתמשות הדמויות "קוסקוב" ו"ויטאקר" כמה פעמים ברכבים, ציוד ותרופות המסומנים בסמל של ארגון הצלב האדום.
פעולה זו הכעיסה מספר ארגוני הצלב האדום ברחבי העולם, אשר שלחו מכתבי מחאה להפקת הסרט.
ארגון הצלב האדום הבריטי רצה להעמיד לדין את יוצרי הסרט והמפיצים, אך בפועל לא נעשתה שום פעולה משפטית.
כתוצאה מכך, נוספה כתובית הצהרה בתחילת הסרט, המופיעה בכמה מהדורות DVD שלו.
בסקר שנערך בקרב מומחים ומעריצים של הסדרה, "באזור המסוכן" דורג במקום השישי בין סרטי בונד הטובים ביותר.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 73% על סמך 59 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.4/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר קובע כי "טימותי דלטון, בתור ג'יימס בונד, מביא רצינות רבה יותר מסרטים קודמים, והתוצאה היא סרט מרגש וצבעוני אך לעיתים חסר הומור".
ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 59 בהתבסס על 18 ביקורות, מה שמעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
בסקר שנערך בקרב צופי קולנוע על ידי CinemaScore, הסרט קיבל ציון "A".
ריטה קמפליי מהוושינגטון פוסט שיבחה את טימותי דלטון, וכינתה אותו:"בונד הטוב ביותר.
הוא אלגנטי כמו הטוקסידו האייקוני, חלקלק כמו האסטון מרטין.
כמו המרטיני המפורסם של בונד, נשים שפוגשות במראהו החצוב-כגרניט מתערערות, אך לא מתערבבות".היא גם ציינה שהסרט "מתנהל בחן, אך עם עלילה עמוסה מדי, כך ש-30 דקות לפני הסוף מתחילים להרגיש חוסר נוחות".
ג'נט מסלין מהניו יורק טיימס החמיאה לדלטון, וטענה כי יש לו "נוכחות מספקת, המראה הדביוני הנכון והאנרגיה שהייתה חסרה לאחרונה לסדרת בונד".
עם זאת, היא ציינה כי הבימוי של ג'ון גלן הוא "צבעוני אך שגרתי" והסרט ארוך מדי.
רוג'ר איברט מ"שיקגו סאן-טיימס" העניק לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה, וטען כי חסר בו הומור וכי הנבל, הגנרל וויטאקר, הוא "לא אחד מהנבלים הגדולים של בונד.
הוא גנרל מזויף ומשוגע שמשחק עם חיילי צעצוע ואף פעם לא מרגיש באמת שטני".
ג'ין סיסקל מ-"שיקגו טריביון" העניק גם הוא שני כוכבים מתוך ארבעה, ושיבח את דלטון כטוב יותר מרוג'ר מור, אך חש ש"פשוט אין לו את הגבריות או הקסם של שון קונרי".
הוא טען שהסרט מנסה לשלב בין הזוהר של סרטי קונרי לבין ההומור המפוקפק של סרטי מור, וכתוצאה מכך הוא "לא ממש גרוע, אבל מכני ומהודק מדי".
קארי ריקי מ"פילדלפיה אינקוויירר" שיבחה את דלטון, וציינה כי "עם הפה הקשתי והסנטר השקוע שלו, אף אחד לא יבלבל אותו עם ג'ורג' לייזנבי חסר האישיות או רוג'ר מור הנוקשה".
ג'יי סקוט מ"הגלוב אנד מייל" כתב כי "דלטון נותן תחושה שבלילות החופשיים שלו, הוא מתכרבל עם Reader's Digest וצופה ב-Moonlighting".
דרק מלקולם מ"הגרדיאן" כתב כי דלטון "אינו בעל הסמכות הטבעית של קונרי ולא את הקסם הקליל של מור, אך הוא בהחלט לא גרוע כמו לזנבי".
הוא תיאר את הסרט כ"בונד מעט יותר הגיוני מקודמיו, עם התייחסות לעידן הגלאסנוסט – לא כל הרוסים רעים – ורמז לכך שבונד לפחות התבגר קצת".
ג'יי בוייר מ-"Orlando Sentinel" טען כי "דלטון מציג צד רציני שהיה חסר בתפקיד מאז ימיו הראשונים של שון קונרי.
הסרט החדש הוא פחות מופע של אפקטים מיוחדים כמו סרטי מור, והוא מציע הרפתקה אמיתית".
ריצ'רד קורליס מ"מגזין טיים" נתן ביקורת חיובית וציין כי דלטון "משלב את הקסם הקטלני של שון קונרי עם נגיעות של האריסון פורד.
בונד הזה חד גם במהלכים וגם בשנינותו; הבעת זעף אירונית נסוכה על פניו; הוא מוכן לקרב אך מותש מהמלחמות".
ביקורות מאוחרות יותר על הסרט היו חיוביות בהרבה.
האינדפנדנט דירג את הסרט כסרט בונד הרביעי בטובו, תוך שהוא משבח את הקשיחות והמתח שדלטון הביא לזיכיון.
דלטון עצמו העדיף את הסרט הזה על פני רישיון להרוג.
רוג'ר מור, קודמו של דלטון בתפקיד, אמר בשנת 2012 כי מדובר ב"סרט ממש טוב".
IGN שיבחו את הסרט על כך שהחזיר את הריאליזם והמרגלות לסדרת הסרטים והראה צד אפל יותר של ג'יימס בונד.
לס רופנרין, בביקורת רטרוספקטיבית עבור הגרדיאן, קרא לסרט "סרט הבונד האהוב עליו", ושיבח את דלטון על כך שהביא "פרשנות מעמיקה יותר לדמות, עם מערכות יחסים שמתפתחות באופן שלא נראה קודם לכן בסרטי בונד".
עם זאת, ביקורות מאוחרות יותר היו ביקורתיות כלפי האופן שבו הסרט הציג את המוג'הידין, כאשר האטנלטיק ציין כי הסרט נכשל בלתפוס "את המורכבות של הרגע ההיסטורי שלהם".
אחרים טענו שהסרט "עוקף היבטים בעייתיים יותר של פעולות המוג'הידין" וש"כל ניתוח ביקורתי של הסרט לאור אפגניסטן המודרנית והגלגולים שלאחר ברית המועצות של המוג'הידין – ננעל היטב בקופסה עם השלט 'בואו לא ניכנס לזה'".
(בעברית: תשע עד חמש, חמש עד מתישהו) הוא אלבום הבכורה של הפרויקט הישראלי TYP, בו חברים המוזיקאים עברי לידר ויונתן גולדשטיין, וחברים נוספים שאינם מוזיקאים (דוגמת כוריאוגרף, גרפיקאי ומעצב אתרים).
לאחר עבודה של כשנתיים, יצא האלבום ב-12 בספטמבר 2011, בפורמט דיגיטלי ובפורמט פיזי (CD).
האלבום הוא אלבום קונספט, ולדברי ההרכב הוא תיאור סדר יומם וסגנון החיים של המקצוענים הצעירים החיים בעיר הגדולה.
כל רצועה מ-14 הרצועות שבאלבום מוקדשת לחלק אחר ביום: "מההשכמה, לגימת הקפה של הבוקר, בדיקת אימייל, הנסיעה למשרד, הפסקת צהריים לארוחת הערב והישר לפאב, יציאה למועדון וסיום באפטר פארטי".
האלבום מחולק לשני חלקים - 09:00 עד 17:00, שהן שעות העבודה המקובלות והנפוצות, הוא החלק הרגוע יותר של האלבום; הוא החלק הקצבי יותר ואלקטרוני.
שני הסינגלים הראשונים מהאלבום, D.I.S.C.O ו־, הם שניהם מהחלק השני של האלבום.
ב-7 ביולי 2011 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, D.I.S.C.O.
השיר כולל סימפל מתוך הפזמון של השיר בעל השם הזהה של הלהקה הצרפתית Ottawan, אשר זכה להצלחה רבה בשנות ה-80.
יציאת הסינגל לוותה בקליפ בבימויו של גיא שגיא.
על הצד האופנתי בקליפ הופקד הסטייליסט ראובן כהן.
הקליפ מכיל שורת מחוות לתרבות הקאמפ, לפט שופ בויז, ולביונסה.
ב-6 בספטמבר יצא הקליפ לסינגל השני של הלהקה, 20 Seconds.
הקליפ בוים בידי עומר טובי, אשר נודע בעיקר בזכות הסרטונים שיצר עבור ליין המוזיקה מזרחית ללהט"ב, אריסה, שזכה לפופולריות גבוהה.
בקליפ, הממשיך את הקו האומנותי של D.I.S.C.O במראה הכללי ובניגודיות שבין שחור לבן וגווני אפור, לצבעוניות רבה, מככב אוריאל יקותיאל לצד קבוצת רקדניות בטן.
יקותיאל גם אחראי על הכוריאוגרפיה בקליפ.
בקליפ בולט המאפיין המזרח תיכוני אשר בולט גם בשיר.
במספר קטעים בקליפ הרקדניות בולטות בלבוש אסלאמי מובהק, דוגמת עבאיה, חג'אב ובורקה, ואחד מרגעי השיא של הקליפ הוא כאשר דמות מכוסה מכף רגל ועד ראש (מלבד העיניים), מורידה את הרעלה, וחושפת כי הדמות היא בעצם יקותיאל, בלבוש נשי אסלאמי מסורתי.
הקליפ יוצר קשר בין שלוש הדתות, ובין ההתרחשויות בו טקס אבל אסלאמי, עלייה לשמים המזכירה את עליית ישו לשמיים, ואת לידר וגולדשטיין רכובים על חמורים, כפי שבמסורת היהודית נהוג להאמין שבביאת המשיח, הוא יבוא רכוב על חמור.
ב-10 באוגוסט 2011 עלה לעמוד היוטיוב של הלהקה הקליפ לשירה P.O.P, אך השיר לא שוחרר כסינגל.
הקליפ בוים וצולם בידי גיל זבלודובסקי.
ב-11 באוקטובר 2011, תוך הזדהות עם תנועת המחאה כיבוש וול סטריט, העלו לאתר יוטיוב את שירם Wake Up.
הוצאת השיר לוותה בעטיפה, בה נראית כל מפת ארצות הברית בצבע אדום, המאפיין את תנועת המחאה בארצות הברית, בדומה לב' זה אוהל במחאת האוהלים הישראלית.
במרץ 2012 פורסם ביוטיוב קליפ של הלהקה לשירה "Young Professionals".
את הקליפ ביים רועי שני, המעצב הגרפי של הלהקה, וצילם אותו זיו שדה.
גלעד אדמוני הפיק את הסרט, ואת התסריט כתבו לידר וגולדשטיין בעצמם.
טרם עלייתו ליוטיוב, הקליפ הופץ דרך האתר הצרפתי הפופולרי Konbini, תחת השם "This is (How We See) Tel Aviv".
הקליפ זכה ל-45,000 צפיות ב-Konbini ולעוד 27,000 ביוטיוב.
בקליפ מופיעים אנשים שצולמו ברחובות תל אביב, והלהקה אף הזמינה דרך חשבון הטוויטר שלה אנשים להשתתף בקליפ, ביום הצילומים.
ב-31 במרץ 2012 הוציאה הלהקה את הסינגל השלישי שלה, Deserve, הרצועה החמישית באלבום.
החל מהרגע הראשון, הפרויקט זכה להתעניינות תקשורתית גבוהה.
השילוב בין לידר, אחד המוזיקאים המצליחים בישראל, לגולדשטיין, מפיק צעיר ומבטיח, והבחירה לעשות מוזיקה באנגלית אבל לפעול בישראל, יצרו התעניינות תקשורתית רבה.
הקליפ זכה להצלחה ולהתעניינות ברחבי העולם.
כך למשל פרסמו אותו הבלוגר פרז הילטון, בנוסף לבריאן פרידמן, הכוריאוגרף של בריטני ספירס, שאף הציע להרכב לשתף עמו פעולה בעתיד
בסך הכול, זכה האלבום לביקורות חיוביות מאוד.
0 בינואר הוא שם אלטרנטיבי לתאריך 31 בדצמבר, היום האחרון של השנה החולפת.
התאריך 0 בינואר נפוץ באפמריס שנתי.
כך נמנעים עורכי האפמריס מהתייחסות מיותרת לשנה הקודמת, אף על פי כן שהיום הוא רק שם אלטרנטיבי ל-31 בדצמבר של השנה הקודמת.
היום 0 בינואר משמש גם בלוח היוליאני של דבלין, כך בדצמבר יש 30 ימים ובינואר 32 ימים.
ב-Microsoft Excel, תחילת תבניות התאריך היא ב-0 בינואר 1900.
01 Distribution היא חברת הפצת סרטים איטלקית, בבעלות RAI.
החברה נוסדה בשנת 2000. המיזוג עם RAI Cinema התרחש באפריל 2011, תחילה כחטיבה ולאחר מכן כחברה בת ביוני 2015. החברה מתמחה בהפצה של סרטים איטלקיים ובינלאומיים ובבידור ביתי והיא אחת החברות הגדולות מסוגה באיטליה.
04:47 הוא המיקסטייפ הראשון של הראפר הישראלי אורטגה.
הוא יצא לאור בשנת 2009 בהוצאה עצמאית, כשנה לפני הוצאת האלבום האחרון של הצמד פלד ואורטגה, "משלוח מיוחד".
פורסם בפורמט תקליטור בלבד, ובמרוצת השנים יצא גם לפלטפורמות הזרמות המוזיקה השונות, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק.
04:48 הוא המיקסטייפ השלישי והאחרון של הראפר הישראלי אורטגה.
הוא יצא לאור ב-13 ביולי 2018 בהוצאת חברת קמע, כאלבום המשך למיקסטייפ 04:47, שיצא ב-2009. הוא יצא לפלטפורמות הזרמות המוזיקה השונות בלבד, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק, ולא בפורמט תקליטור כמו שאר אלבומיו.
דניאל בלבואנה , הידועה בשם הבמה 070 שייק (), היא זמרת ופזמונאית אמריקאית.
בנוסף לקריירת הסולו שלה, היא חברה בקולקטיב המוזיקלי 070, שהוציא מיקסטייפ בשם The 070 Project: Chapter 1 בשנת 2016. במרץ 2018 הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, Glitter.
ב-2018, זכתה לתשומת לב על עבודתה עם המוזיקאי האמריקאי קניה וסט בוויומינג, כשווסט החתים אותה מאוחר יותר ב-GOOD Music.
שייק ביצעה הופעות אורח ללא קרדיט בשירים "Ghost Town" ו-"Violent Crimes" מתוך אלבומו של וסט, Ye, שהגיעו ל-40 הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100. שייק הופיעה גם ב-Daytona של פושה טי ו-Nasir של נאז.
ב-2020 יצא אלבום הבכורה שלה, Modus Vivendi.
לקראת סוף 2021 השתתפה ברמיקס של הלהיט הבין-לאומי של מדונה, "Frozen".
ב-2022, יצא אלבומה השני, You Can't Kill Me.
שני האלבומים זכו לשבחים ממבקרי המוזיקה.
ב-2022 השתתפה בשיר "Escapism" של הזמרת ריי, שהגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת.
בנובמבר 2024, 070 שייק הוציאה אלבום בשם Petrichor, שבו היא משלבת רוק, פופ, R&B, ראפ ועוד, כולל גרסת כיסוי לטים באקלי בשיתוף קורטני לאב.
הסגנון המוזיקלי של שייק משלב R&B אלטרנטיבי, היפ הופ ומוזיקת נשמה.
שייק העידה כי ההשפעות המוזיקליות שלה הן מייקל ג'קסון, לורן היל, פאראמור ו-My Chemical Romance.
שייק מתארת מאהבות בבולטות במוזיקה שלה.
במאמר של ווג ב-2017 על כוכבים קווירים במוזיקת הראפ, הוזכר כי שייק בזוגיות עם סופיה דיאנה לודאטו.
במאמר של פיצ'פורק מ-2018, שייק אמרה שהיא לא אוהבת לשים תווית על המיניות שלה: "אני לא ממש מזהה את עצמי בתור קווירית או לסבית או משהו.
היא הייתה במערכת יחסים עם הזמרת קלאני.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאה2024פרסי המוזיקה הבריטיתשיר השנה"Escapism"
רדיו טלפון נייד הוא מערכת טלפוניה שהשתמשה בקשר רדיו על מנת לאפשר לאנשים לשוחח זה עם זה תוך כדי תנועה, והייתה הראשונה שאפשרה זאת בטלפוניה.
כיוון שבכך היא הקדימה את התקשורת הסלולרית, היא נקראה למפרע 0G או קדם דור.
היא השתמשה במערכות לחץ לדיבור (PTT), שירותי טלפון נייד (MTS), שירות טלפון נייד משופר (IMTS) ומערכת טלפון נייד מתקדמת (AMTS).
מערכת הטלפוניה המוקדמת הזאת הזכירה ברבים ממאפיינה את הרדיוטלפון, שכיום נמצא לרוב בשימוש במערכות משטרה או במוניות.
עם זאת, מערכת ה-0G נתנה לכלל הציבור גישה למערכת הזאת בשילוב Public Switched Telephone Network (PSTN).
רוב טלפוני הרדיו (0G) לא היו נגישים בקלות, אלא היו מחוברים לכלי רכב לשימושם של אנשי עסקים.
הטלפונים עצמם הגיעו גם במעין קופסאות או שהם היו ממוקמים לאורך הכבישים, אך היו קשים מאוד לתפעול.
הדגם הראשון (MTS), שהושק ב-1949 על ידי AT&T, שקל 36 קילוגרם, רק 3 אנשים יכלו לבצע בו שיחות בו זמנית בכל העולם, ובכללי היה יקר לתפעול, ושיחה אחת יכלה לעלות עד 40 סנט (כיום 5 דולרים).
עם זאת, בהמשך, המערכת הפכה לזולה ופרקטית יותר.
אחד מן הדגמים האחרונים של אותה מערכת הטלפוניה, הייתה של מערכת האותות האנלגית B-Netz שפעלה בגרמניה המערבית מ-1972. ב-1979, חברת ניפון טלגרף וטלפון (NTT) היפנית, הוציאה את טלפון ה-1G הראשון, שכלל רשת סלולרית חכמה ומערכת אות אנלוגי.
טלפונים ניידים אלה הותקנו בדרך כלל במכוניות או משאיות (ולכן נקראו טלפונים לרכב), אם כי יוצרו גם דגמים במזוודות ניידות.
בדרך כלל, המקמ"ש (מקלט-משדר) הותקן בתא המטען של הרכב וחובר בכבל ל"ראש" (חוגה, תצוגה ושפופרת) שהותקן ליד מושב הנהג.
מוטורולה, בשיתוף עם חברת בל, הפעילה את שירות הטלפון הנייד המסחרי הראשון (MTS) בארצות הברית בשנת 1946.
רשת A-Netz הושקה בשנת 1952 במערב גרמניה כרשת הטלפונים הסלולריים המסחריים הציבורית הראשונה במדינה.
מערכת 1 (System 1), הושקה ב-1959 בבריטניה כ"שירות הרדיו של הדואר של דרום לנקשייר", כיסתה את אזור דרום לנקשייר והופעלה ממרכזת טלפון במנצ'סטר.
מערכת זו הייתה ידנית (הקישור נעשה באמצעות מפעיל) ובמשך כמה עשורים הכיסוי שלה היה נמוך מאד.
המערכת האוטומטית הראשונה הייתה ה-IMTS של חברת בל שהושקה ב-1964 והציעה חיוג אוטומטי אל הטלפון הנייד וממנו.
מערכת הטלפונים הניידים "אלטאי" הושקה לשירות ניסיוני ב-1963 בברית המועצות, ונכנסה לפעילות מלאה ב-1965; זו הייתה המערכת האוטומטית הראשונה באירופה.
Televerket השיקה את מערכת הטלפונים הניידים הידנית הראשונה שלה בנורווגיה בשנת 1966.
רשת Autoradiopuhelin (ARP) הושקה בשנת 1971 בפינלנד כרשת הטלפונים הניידים הציבורית הראשונה במדינה.
רשת B-Netz הושקה ב-1972 במערב גרמניה כרשת הטלפונים הסלולריים הציבורית השנייה במדינה (והראשונה שלא דרשה ממפעילים אנושיים לחבר שיחות).
"" הוא שיר של הדי ג'יים הבריטים נייתן דאו וג'ואל קורי שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית אלה הנדרסון.
הוא פורסם ב-9 ביוני 2023 בהוצאת חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ.
"" הגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי.
עם יציאתו, דאו אמר, "יצרתי את הקונספט לשיר הזה בזמן שטיילתי בקיץ שעבר".
עוד הוא שיתף שהוא שמח שהצליח להביא את "הרעיון לחיים" עם קורי והנדרסון.
בעיני הנדרסון, השיר הוא "אחד הדברים האהובים עליי".
בהמשך, טען קורי שהרצועה "מדהימה לחלוטין".
גרסה אקוסטית של השיר פורסמה ב-6 ביולי 2023.
מקוםתאריםמכירות הממלכה המאוחדת (BPI) כסף 200,000* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד.^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם9 ביוני 2023הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהאחים וורנר
הוא משחק וידאו מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת, חינמי בקוד פתוח שמפותח על ידי Wildfire Games.
זהו משחק מלחמה וכלכלה היסטורי המתמקד בשנים שבין 500 לפנה"ס ל-1 לפנה"ס, כאשר השנים שבין 1 לספירה ל-500 לספירה מתוכננות להתפתח בעתיד.
הוא מורכב כולו מתוכנה חופשית ומדיה חינמית, תוך שימוש ברישיון GNU GPLv2 (או מאוחר יותר) עבור קוד המקור של מנוע המשחק, וברישיון CC BY-SA לאמנות ולמוזיקה במשחק.
0 AD כולל את מרכיבי המשחק המסורתיים של אסטרטגיה בזמן אמת של בניית בסיס, פיתוח כלכלה, אימון צבא, עיסוק בלחימה וחקר טכנולוגיות חדשות.
המשחק כולל מספר יחידות ומבנים ספציפיים לכל ציוויליזציה, כמו גם יחידות יבשתיות וימיות.
במהלך המשחק, השחקן מתקדם מ"שלב הכפר", ל"שלב העיירה", ל"שלב העיר".
השלבים מייצגים את גודל ההתנחלויות בהיסטוריה, וכל שלב פותח יחידות, מבנים וטכנולוגיות חדשות.
פונקציונליות משחק מרובה משתתפים מיושמת באמצעות רשת עמית לעמית, ללא שרת מרכזי.
0 AD החלה במקור בשנת 2001 כקונספט של מוד עבור Age of Empires II: The Age of Kings.
מאוחר יותר החליט צוות הפיתוח שיצירת הפרויקט כמוד מגבילה מדי את החופש היצירתי שלהם, ובחרה להעביר את האמנות והרעיונות שלהם למנוע פנימי, מה שהופך אותו למשחק עצמאי.
הדיוק ההיסטורי של רכיבי המשחק היה בעדיפות הגבוהה ביותר במהלך הפיתוח.
שמות היחידות והבניינים מוצגים בשפת המקור של הציוויליזציה אליה הם שייכים, והם גם מתורגמים לשפה שבה המשתמש משחק.
יש גם התמקדות חזקה בניסיון לספק דיוק חזותי גבוה של שריון יחידה, כלי נשק ומבנים.
ב-10 ביולי 2009, Wildfire Games פרסמה את קוד המקור של 0 AD תחת רישיון GNU GPLv2 (או מאוחר יותר), והפכה את הגרפיקה לזמינה תחת רישיון CC BY-SA .
כעשרה עד חמישה עשר אנשים שעבדו על "0 לספירה" בסביבות 23 במרץ 2010; אך מאז החל הפיתוח, למעלה מ-100 אנשים תרמו לפרויקט.
ב-5 בספטמבר 2013, החל קמפיין מימון המונים של Indiegogo עם יעד של 160,00 דולר.
הם גייסו סך של 33,251 דולר כדי להעסיק מתכנת.
רוב הכספים של הפרויקט מנוהלים על ידי הארגון "תוכנה באינטרס ציבורי".
לא נקבע עדיין תאריך יציאה רשמי לגרסה הסופית של המשחק.
המלחינים של המוזיקה במשחק הם עומרי להב, ג'ף ווילט, מייק סקלנדונאס ושלומי נוגי.
פסקול בן 26 רצועות שוחרר ב-8 ביוני 2018.
בשנת 2012, 0 AD קיבלה את המקום השני בתחרות IndieDB Player's Choice הקרובה למשחק האינדי של השנה.
0 AD התקבלה באופן כללי היטב.
הוא נבחר ל־LinuxQuestions.org כ "משחק הקוד הפתוח של השנה לשנת 2013".
בין 2010 ליוני 2021, המשחק הורד מ־SourceForge.net יותר מ-1.3 מיליון פעמים.
הוא משחק פעולה-הרפתקאות והתגנבות, שפותח ויופץ על ידי חברת "" ברישיון אולפני אמזון, מטרו גולדווין מאייר ו-"Eon Productions".
המשחק מבוסס על זיכיון "ג'יימס בונד", והוא יציג סיפור מקורי בהשראת הרומנים והסיפורים הקצרים מאת איאן פלמינג, כמו כן גם בהשראת הסרטים הרבים שעסקו בדמותו של בונד.
העלילה תתמקד בסיפור המקור של ג'יימס בונד, כאשר הוא יוצא למשימה הראשונה שתעניק לו את מעמד סוכן "00" – סוכן בעל רישיון להרוג.
לאחר צאת המשחק "" באוקטובר 2012, בוטל הרישיון של חברת "Activision" להפקת משחקי "ג'יימס בונד" על ידי "MGM" ו-"Eon Productions", דבר שהוביל להפסקה של שבע שנים בפיתוח משחקים חדשים בזיכיון.
בנובמבר 2020 הודיעו "MGM", "Eon Productions" ו-"IO Interactive" על פיתוחו של משחק "ג'יימס בונד" חדש.
המשחק נכנס לשלב הפקה מלא לאחר סיום הפיתוח של "Hitman III" (שיצא בשנת 2021), והוא פורסם רשמית ביוני 2025.
המשחק עתיד לצאת לשוק עבור נינטנדו סוויץ' 2, פלייסטיישן 5, Microsoft Windows ו-Xbox Series X/S בשנת 2026.
עלילת המשחק תציג סיפור מקורי שיישען על יצירותיו של פלמינג ועל עיבודיו הקולנועיים של הזיכיון, ותתמקד בגרסה צעירה וחסרת ניסיון של ג'יימס בונד, סוכן MI6 הנשלח למשימה שתכריע אם יזכה במעמד סוכן "00".
בעקבות כישלונו המסחרי והביקורתי של המשחק "" (משנת 2012), שיצא לציון 50 שנה לסדרת סרטי "ג'יימס בונד" ולצד הסרט ה-23 בזיכיון, "סקייפול", בוטל בינואר 2013 הרישיון של חברת "Activision" להפקת משחקי ג'יימס בונד על ידי "Eon Productions" ומטרו גולדווין מאייר.
מהלך זה הוביל גם להסרתם של כלל משחקי בונד הקיימים שפרסמה החברה מהחנויות הדיגיטליות, לרבות "" (2008), "James Bond 007: Blood Stone" וגרסת הרימייק ל-"GoldenEye 007" (שניהם מ-2010).
מאז סיום מעורבותה של "Activision" בזיכיון, מפתחות רבות הביעו עניין בפיתוח משחק משלהן על בסיס המותג.
קווין ברונר, נשיא וממייסדי חברת "Telltale Games", הביע רצון לרשת את הרישיון וליצור משחק שידגיש את מרכיבי הריגול על פני אקשן ישיר.
ביוני 2017 עלו שמועות כי החברה מפתחת משחק אפיזודי בשם "", אך הן נדחו לאחר ש-"Telltale" פשטה רגל בנובמבר 2018. גם דומיניק ויטלי, נשיא "Curve Games", הביע עניין בזיכיון בשנת 2019, בטענה שהוצאת משחקים על בסיס מותגים קיימים הפכה לנדירה מצד חברות פרסום גדולות.
בשנת 2016, חברת "Traveller's Tales" ניסתה לשכנע את "Lego Group" לאשר פיתוח של משחק לגו על בסיס סרטי בונד, אך הרעיון נדחה מחשש שהתכנים הבוגרים בזיכיון (כולל אלימות ומיניות) אינם מתאימים לקהל היעד הצעיר של משחקי לגו.
טריילר פנימי בשם הקוד "Gold", שכלל הדמיות של סצנות מהסרטים בגרסת לגו, דלף לרשת בדצמבר 2024 ואומת על ידי מנהל הטכנולוגיה לשעבר של "TT Games", פול יוז.
חברת "IO Interactive", מפתחת סדרת "Hitman", פנתה ל-"Eon Productions" תוך כדי פיתוח "Hitman III" (2021), והציגה את החזון שלה למשחק "ג'יימס בונד" חדש.
נשיא החברה, האקן אברק, ציין כי בתחילה התרשמו ב-"IO" ש-"Eon" כלל לא חיפשו שותפה למשחק חדש, לאחר שהתאכזבו מהגישה האלימה שאפיינה את המשחקים האחרונים בזיכיון.
מנכ"ל הקריאייטיב הראשי של "IO", כריסטיאן אלוורדאם, הדגיש שהצעתם ל-"Eon" כללה מעבר מהסתמכות על כלי נשק לפתרון משימות, והעדפה לריגול מתוחכם – בדומה לסגנון שהונהג בסדרת "Hitman", שם השחקנים עודדו באופן פעיל להעדיף פתרונות לא-אלימים.
המפתחים הביעו רצון לבנות גרסה מקורית של דמותו של ג'יימס בונד – שאינה מתבססת על דמותו מהספרים או מהסרטים – בדומה לאופן בו הם יוצרים עלילות מקוריות לדמויות משלהם.
הדבר כלל גם עיצוב חזותי חדש לדמותו של בונד, שאינו מתבסס על פניו של אף אחד מהשחקנים שגילמו אותו עד כה – לראשונה מאז "James Bond 007: Agent Under Fire" (2001).
אלוורדאם ציין בהתלהבות את ההזדמנות לבנות את דמותו של בונד "מהיסוד" עבור משחק וידאו, ללא הציפייה לעמוד בדימוי מסוים מקודם, וכך ליצור גרסה שגיימרים יוכלו להזדהות איתה.
לדבריו, ביקור שערך צוות הפיתוח באולפני פיינווד בעת הפקת הסרט "לא זמן למות" (2021), המחיש עבורם את גודל האחריות שבפיתוח משחק בזיכיון.
אברק הוסיף כי הרעיון למקד את המשחק בתקופה שלפני קבלת מעמדו הרשמי של בונד כסוכן "00", רעיון שבקושי הוזכר בעבר מלבד בפתיחת הסרט "קזינו רויאל" (2006), התקבל בהתלהבות משני הצדדים.
לדברי אברק, הייתה זו הזדמנות ליצור "סיפור מקור אמיתי", במקום עיבוד של תסריט מוכר מהסרטים.
ב-19 בנובמבר 2020 ערכה חברת "IO Interactive" שידור חי בו הכריזה על המשחק הבא שלה לאחר "Hitman III".
השידור הסתיים בחשיפת "Project 007" – משחק "ג'יימס בונד" חדש עם עלילה מקורית, שיפותח ויפורסם על ידי "IO Interactive" בשיתוף עם מטרו גולדווין מאייר ו-"Eon Productions".
ההכרזה סימנה את תחילת הפיתוח הרשמית באולפנים של IO בדנמרק ושוודיה.
המשחק מפותח באמצעות מנוע Glacier עבור "פלטפורמות מהדור הנוכחי".
בפברואר 2025 רכשו אולפני אמזון את זכויות ההפקה והשליטה היצירתית המלאות בזיכיון "ג'יימס בונד" מידי "Eon Productions" מפיקי הסרטים הקודמים, מייקל ג.
כתוצאה מכך, 007 First Light יהפוך למשחק הראשון בזיכיון שייצא לאחר פרישתה של "Eon Productions" מהמותג.
באפריל 2025, אושרה יציאת המשחק גם עבור קונסולת נינטנדו סוויץ' 2 במסגרת מצגת "Nintendo Direct".
המשחק נחשף רשמית בשם "" ב-2 ביוני 2025, כאשר הקדימון הראשון של המשחק הוקרן לראשונה במהלך כנס "State of Play" של "Sony Interactive Entertainment" ב-4 ביוני 2025 והצגת המשחקיות המלאה צפויה להיערך במצגת הדיגיטלית של "IO Interactive", "IOI Showcase", ב-6 ביוני 2025.
בריאיון לאתר IGN, הביע מנכ"ל "IO Interactive" האקן אברק את רצונו כי "" יהווה בסיס לטרילוגיה פוטנציאלית של משחקי "ג'יימס בונד" מבית החברה.
לדבריו, ההחלטה ליצור גרסה צעירה וחדשה של הדמות נועדה לאפשר לשחקנים "לקבל בונד משלהם ולצמוח איתו".
אברק ציין בעבר כי מטרתם הייתה ליצור נרטיב מתמשך לדמותו של בונד לאורך מספר משחקים, בדומה לטרילוגיית "Hitman: World of Assassination" (2016–2021).
שאיפה זו הייתה בין הגורמים המרכזיים לרצונם להשיג רישיון רשמי ל"ג'יימס בונד", לאחר שסירבו להצעות לפתח משחקים על בסיס מותגים אחרים בעבר.
שנת 1000 הייתה השנה האחרונה במאה ה-10, כמו גם השנה האחרונה באלף הראשון.
בניגוד לחישובי הקיצין לקראת סיום המילניום השני, טיעונים כאלה כמעט ולא הופיעו עם סיום המילניום הראשון, מכיוון שמרבית האוכלוסין לא ספרו את השנים על-פי ספירת הנוצרים, אלא על-פי שנות מלוכה מקומיות, ולפיכך טיעונים אסכטולוגיים היו מוגבלים בעיקר לחוגים של נזירים בצרפת.
שנת 1000 גם מסמלת את המעבר בין ראשית ימי הביניים לשיא ימי הביניים.
במערב אירופה מתחילים להופיע מחדש בשנה זו לערך מאפיינים של ערים ימי ביינימיות, של שכבת סוחרים, הקמת האוניברסיטאות הראשונות, עיסוק מחדש במשפט הרומי, ועוד.
מוסד האפיפיורות נותר תחת פיקוחו של אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בניגוד למערב אירופה, במזרח אירופה הייתה האימפריה הביזנטית בשיאה.
בעוד שבערים כמו רומא או פריז גרו בין 20,000 ל-35,000 איש, בקונסטנטינופול התגוררו כ-300,000. גם בית אומיה בעולם האסלאמי (כולל ספרד) וגם שושלת סונג בסין שגשגו באותה תקופה.
הויקינגים ממשיכים להוות כוח חשוב בצפון אירופה, כשהם משפיעים על אורח החיים במרחבי אירופה.
לייב אייריקסון הגיע למה שהוא כינה וינלנד, חופיה של צפון אמריקה באזור ניופאונדלנד ולברדור
סנצ'ו השלישי מלך נווארה הפך למלך אראגון והצליח להביס את המורים.
סוון הראשון, מלך דנמרק מבסס את שליטת דנמרק על שטח נורווגיה
אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יוצא למסע עלייה לרגל, במהלכו הוא מבקר בפולין ומכיר בה ובמלך בולסלאב הראשון וברומא, בה הוא בונה את כנסיית ברתולומאוס הקדוש
רובר השני מלך צרפת נישא לאשתו השלישית, קונסטנס מארל
על-פי המורשת הנורווגית, שנת היווסדה של אוסלו
ההוטו מגיעים לאזורים של רואנדה ובורונדי של ימינו, והופכים במהרה לרוב אל מול ילידי המקום, ה-טווה
ככל הנראה תחילת ההתיישבות בזנזיבר
דת: הנצרות מתפשטת לסקנדינביה, לאיסלנד ולהונגריה
מדע וטכנולוגיה: אבק השרפה מומצא בסין
אבן סינא מפרסם את "קנון הרפואה" בפרסית, ובחיבור מוקדם אחר שלו טוען כי הרים נוצרים על ידי תנועת גופי מים או התרוממות האדמה
קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית
אולאף הראשון מלך נורווגיה, נהרג בקרב סבולד (נולד ב-969)
אלפרידה, רעייתו השנייה של אדגר מלך אנגליה
גרסיה השני, מלך נווארה ואראגון
1,2 דוכלורואתאן (Dichloroethane) בשמו הישן, אתילן די כלוריד (Ethylenedichloride, EDC) או בשמותיו האחרים אתאן די כלוריד וגם שמן הולנדי ופריאון 150, הוא פחמימן כלורידי שנוסאתו הכימית היא C2H4Cl2 ומסתו המולרית היא 99 גרם למול.
הדוכלורואתאן הוא נוזל חסר צבע ובעל ריח הדומה לריחו של הכלורופורם.
שימושו העיקרי הוא יצירת מונומר ויניל כלוריד (VCM) שהוא חומר גלם עיקרי ליצירת PVC.
הדוכלורואתאן משמש גם ליצירת תרכובות אורגניות אחרות וכממס.
בשנת 1794, קבוצה של מדענים הולנדיים, חברים בארגון המדענים ההולנדיים היו הראשונים למצוא את הדוכלורואתאן.
בגלל גילויו על ידי כימאים הולנדיים, נקרא הדוכלורואתאן - שמן הולנדי או נוזל הולנדי.
הדוכלורואתאן נוצר בעיקר על ידי זרז של ברזל תלת-כלורי, FeCl3 בתגובה עם אתילן וכלור Cl2:
בדרך אחרת, ניתן להפיק את הדוכלורואתאן על ידי תגובה של אתילן וחומצה כלורית בתוספת חמצן וCuCl2 כזרז:
הפקת מונומר ויניל כלוריד (VCM)
בערך 80% מהדוכלורואתאן המיוצר בעולם משמש כחומר גלם לויניל כלוריד בתגובה הבאה:
מה-HCl שנוצר, ניתן להשתמש בחזרה ליצירת עוד דוכלורואתאן .
הדוכלורואתאן שימש להמסת צבע וכממס להסרת שמנים שימושים שנאסרו עקב רעילות החומר.
הדוכלורואתאן הופיע גם בדלקים עם עופרת.
הדוכלורואתאן הוא חומר רעיל, גורם לשיתוך ודליק ביותר וגם נחשב למסרטן.
קידומת ה-SI לאלף היא "קילו".
קיצור נוסף לאלף הוא האות k.
סכום 57 המספרים השלמים הראשונים של פונקציית אוילר הוא 1000.
קוראים לתקופה בת אלף שנים בפשטות אלף (בלועזית: מילניום).
שנת 1000 היא השנה האחרונה של האלף הראשון לספירה.
תמונה שווה אלף מילים – אמרה המייחסת יכולת רבה להעברת מסרים באמצעות תמונות.
המשפט "גם מסע של אלף מילין מתחיל בצעד אחד קטן", פתגם סיני המיוחס ללאו דזה.
אלף נשיקות הוא שיר שכתב אבשלום פיינברג לרבקה אהרנסון.
אלף כבאים הוא שיר שבוצע על ידי להקת דודה, נכתב על ידי גידי גוב ודני סנדרסון והולחן על ידי דני סנדרסון.
אלף האיים – ארכיפלג הכולל 1,864 איים המצויים בגבול קנדה-ארצות הברית, על שמם נקרא רוטב בעל אותו שם.
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין הוא סופרבסיס אורגני, שהוכן לראשונה בשנת 1968 על ידי הכימאי רוג'ר אלדר באוניברסיטת בריסטול שבהממלכה המאוחדת.
החומר מוכר גם בשם המסחרי "ספוג־פרוטונים" (Proton Sponge), שהוא סימן מסחר של חברת סיגמא-אלדריץ', שמרכזה במילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית.
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין נמנה עם בסיסי ברונסטד החזקים ביותר הידועים.
לחומצה המצומדת שלו נמדד ערך pKa של 12.34 בתמיסה מימית, נתון המעיד על בסיסיות גבוהה במיוחד.
אף שקצב קליטת הפרוטונים של התרכובת אינו מהיר, זיקתה הרבה לפרוטונים הופכת אותה לאחת מבין בסיסי האמינו החזקים הידועים.
דור נוסף של נגזרות נפתלין מסוג "ספוגי־פרוטונים" פותח לאחר מכן.
בין החזקים שבהם נמנה הבסיס 1,8-ביס(הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין (HMPN), המתקבל בתגובה של 1,8-דיאמינונפתלין עם טריס(דימתילאמינו)ברומופוספוניום ברומיד בנוכחות טריאתילאמין.
לחומצה המצומדת של HMPN נמדד ערך pKBH+ של 29.9 באצטוניטריל, גבוה משמעותית מזה של 1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין.
התרכובת זמינה באופן מסחרי, אך ניתן להכינה גם במעבדה.
הסינתזה מתבצעת באמצעות מתילציה של 1,8-דיאמינונפתלין, באמצעות יודומתאן או דימתיל סולפט.
(בתרגום מאנגלית: 10,000 ימים), הוא אלבומה הרביעי של להקת המטאל טול.
האלבום הוקלט בין אוגוסט לדצמבר 2005, ויצא ב-28 באפריל 2006, לאירופה ולשאר האזורים בעולם באיחור של מספר ימים.
הסולן מיינארד ג'יימס קינן הסביר בראיון שמקור השם נבע מאימו המנוחה שלקתה בשבץ ועקב כך הפכה למשותקת בכיסא גלגלים, הזמן שחלף בין השבץ ועד מועד מותה הוא 27 שנים, בערך 10,000 ימים.
השירים השלישי והרביעי (Wings for Marie, 10,000 days) המוגדרים כחלקים, מוקדשים לאימו.
בסך הכול האלבום זכה לביקורות טובות על היכולת המוזיקלית של הלהקה, מעריצים רבים הגדירו את האלבום כ"תאהב או תשנא" עקב שינוי די בולט באופי האלבום בהשוואה לאלבומיה הקודמים של הלהקה.
השיר "Vicarious" היה מועמד לפרס גראמי והאלבום זכה בגראמי בקטגוריית ההקלטה הטובה ביותר.
מיינארד ג'יימס קינן - סולן
אדם ג'ונס - גיטרה, סיטאר
ג'סטין צ'נסלור - גיטרה באס
דני קארי - תופים וכלי הקשה
1-2-3 מגע () הייתה סדרת טלוויזיה חינוכית שעסקה במדע, אשר שודרה בערוץ PBS האמריקאי בין השנים 1988-1980. בתוכנית לימדו תאוריות מדעיות שונות, ואת יישומיהן בחיי היום יום.
התוכנית צולמה בפני קהל, צוות המנחים ענה לשאלותיו.
במהלך השנים שודרה התוכנית ב-26 מדינות.
בישראל, שודרה התוכנית בטלוויזיה החינוכית מאמצע שנות השמונים עד תחילת שנות התשעים.
מאוחר יותר היא שודרה בשידורים חוזרים בשנת 1993 בערוץ הילדים.
65 פרקי העונה הראשונה צולמו בראשית שנת 1980. שלושת המנחים היו סטודנטים שדנו בענייני מדע בחדר בקמפוס שכונה "הסדנא" (The Workshop).
מגבלות תקציביות מנעו את המשך צילומי הסדרה, אך לבסוף, בשלהי 1983, החל שידור העונה השנייה, עם צוות מנחים חדש.
הפעם עוצב האולפן כמרתף אופייני לבית בפרוורים.
ב-1986 הוחלף שוב צוות המנחים, וגם הקונספט שונה מעט - הקטעים השונים לא צולמו באתר קבוע, וכל אחד מהמנחים הופיע בנפרד.
במקביל לצילומי הסדרה הרגילים, צולמו כמה פרקים בשיתוף פעולה עם הפקה דומה ברשת הטלוויזיה הצרפתית France 3.
בין 1991 ל-1992 שודרה ב-PBS גרסה של פרקי הסדרה שנקראה ، ויועדה לשידור בבתי ספר.
10,000 מניאקים היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית, שנוסדה ב-1981 וממשיכה לפעול עד היום בהרכבים משתנים.
הלהקה נוסדה ב-1981 בג'יימסטאון, ניו יורק, ונקראה תחילה "Still Life" (בתרגום חופשי: "חיים שקטים").
חברי ההרכב המקורי היו דניס דרו (קלידים), סטיב גוסטפסון (גיטרה בס), צ'ט קרדינייל (תופים), רוברט באק (גיטרה) וטרי ניוהאוס (אשתו לשעבר של באק וסולנית הלהקה).
גוסטפסון הזמין את נטלי מרצ'נט, שהייתה באותה עת בת 17, לשיר עם הלהקה.
ג'ון לומברדו, שנהג לנגן לעיתים עם הלהקה, הוזמן להצטרף ללהקה באופן קבוע, כנגן גיטרה וכזמר.
ניוהאוס וקרדינייל עזבו את הלהקה ביולי 1981, ונטלי מרצ'נט הפכה לסולנית הלהקה.
מספר מתופפים הצטרפו ועזבו את הלהקה, ששינתה את שמה ל-"Burn Victims" ("קורבנות כווייה"), ולאחר מכן ל-"Maniacs 10,000" (בתרגום חופשי: "10,000 משוגעים", אך השם שהשתרש בעברית הוא "10,000 מניאקים"), על שם סרט האימה דל התקציב "Maniacs 2,000" ("2,000 משוגעים").
הופעתם הראשונה כ-"10,000 מניאקים" הייתה ביום העבודה ב-7 בספטמבר 1981.
בתחילת דרכם הם ביצעו בהופעותיהם גרסאות כיסוי בלבד.
לאחר מכן החלו לכתוב שירים מקוריים משלהם, כשבדרך כלל מרצ'נט כתבה את המילים ולומברדו את הלחן.
בפברואר-מרץ 1982 הלהקה הקליטה מיני אלבום בהוצאה עצמית בשם "Human Conflict Number Five" ("קונפליקט אנושי מספר חמש").
בהמשך 1982 חזרה הלהקה להופיע ברחבי ארצות הברית.
בראשית 1983 הצטרף ללהקה ג'רי אוגוסטיניאק כמתופף הקבוע שלה.
בהמשך אותה שנה הלהקה הקליטה והוציאה לאור את האלבום המלא הראשון שלה, "Secrets of the I Ching", שיצא אף הוא בהוצאה עצמית.
האלבום זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, ומשך את תשומת לבו של ג'ון פיל, שדרן הרדיו הידוע של רדיו 1 של ה-BBC.
שיר אחד מתוך האלבום, "My Mother the War" ("אימי המלחמה"), זכה להצלחה מסוימת בבריטניה, ונכנס למצעד הסינגלים העצמאים.
בשנים 1983 ו-1984 הלהקה הרבתה להופיע, כולל בבריטניה.
פיטר ליק, אנגלי שחי בניו יורק, החל להתעניין בלהקה והפך למנהלה.
בסיועו של ליק, הלהקה חתמה בנובמבר 1984 על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "אלקטרה רקורדס".
ב-1985 יצא אלבומם השני, והראשון שיצא בהוצאה מסחרית, "The Wishing Chair" ("כיסא המשאלות").
האלבום, שהוקלט בלונדון, לא זכה להצלחה מסחרית רבה, אך זכה לשבחי המבקרים, והווידאו קליפ לשיר "Scorpio Rising", שהוקלט בהופעה חיה, שודר מספר פעמים ב-MTV.
ג'ון לומברדו עזב את הלהקה ביולי 1986. חמשת חברי הלהקה הנותרים החלו להקליט בלוס אנג'לס את אלבומה הבא של הלהקה, עם פיטר אשר הבריטי כמפיק.