tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסדרה שלה כללה שלוש ספינות נוספות: ברסלאו, שטרסבורג ושטרלזונד.
מגדבורג נבנתה במספנת AG Weser בברמן בין השנים 1910 עד אוגוסט 1912, כאשר נכנסה לשירות בצי הים הפתוח.
הספינה הייתה חמושה בסוללה ראשית של 12 תותחי 10.5 ס"מ SK L/45 ומהירות מרבית של 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש).
מגדבורג שימשה כספינת ניסוי טורפדו לאחר הפעלתה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, אז הובאה לשירות פעיל ונפרסה באזור הבלטי.
באזור הבלטי, מגדבורג ירתה את היריות הראשונות של המלחמה נגד הרוסים ב-2 באוגוסט, כשהפגיזה את נמל ליבאו.
היא השתתפה בסדרה של הפגזות של עמדות רוסיות עד סוף אוגוסט.
ב-26 היא השתתפה בסריקה של הכניסה למפרץ פינלנד; תוך כדי הפלגה מול החוף האסטוני, היא עלתה על שרטון מול האי אודנסהולם ולא ניתן היה לשחרר אותה.
זוג סיירות רוסיות הופיע ולכד את הספינה.
15 אנשי צוות נהרגו בקרב הקצר.
הם מצאו שלושה ספרי קוד גרמניים שלמים, אחד מהם העבירו לבריטים.
היכולת לפענח אותות אלחוטיים גרמניים סיפקה לבריטים את היכולת לארוב ליחידות גרמניות במספר הזדמנויות במהלך המלחמה, כולל קרב יוטלנד.
הרוסים גרטו חלקית את מגדבורג בזמן שהיא נשארה מקורקעת לפני שהשמידו לחלוטין את שרידי האונייה.
הדחק הספינה היה 4,535 טונות (4,463 טונות ארוכות) בתפוסה סטנדרטית ועד 4,570 טונות (4,500 טונות ארוכות) במעמס מלא.
מערכת ההנעה שלה כללה שלושה סטים של טורבינות קיטור של ברגמן שהניעו שלושה מדחפים.
אלו העניקו לספינה מהירות מרבית של 27.6 קשרים (51.1 קמ"ש).
הספינה הייתה חמושה בסוללה ראשית של 12 תותחי 10.5 ס"מ (4.1 אינץ') SK L/45 במעמדים בודדים.
התותחים היו בעלי הגבהה מקסימלית של 30 מעלות, מה שאפשר להם לירות במטרות עד .
היא הייתה מצוידת גם בזוג צינורות טורפדו עם חמישה טורפדות; הצינורות היו שקועים בגוף הספינה בצד הרוחב.
הספינה הייתה מוגנת על ידי חגורת שריון בקו המים בעובי באמצע הספינה.
במגדל הניווט היו דפנות בעובי , והסיפון היה מכוסה עם לוח שריון בעובי עד 60 מ"מ.
מגדבורג הוזמנה תחת שם החוזה "ארזאץ בוסארד"; החוזה הוענק למספנת AG Weser בברמן בדצמבר 1909. היא הונחה באפריל 1910 והושקה ב-13 במאי 1911, ובמהלך הטקס, היא הוטבלה על ידי ראש העיר של העיר מגדבורג, על שמה נקראה.
לאחר שסיימה את עבודת הציוד, היא החלה תקופה קצרה של ניסויי בנאים ב-12 באוגוסט 1912 לפני שהצטרפה לצי הים הפתוח שמונה ימים לאחר מכן, בפיקודו של פריגטנקפיטן היינריך רוהרדט.
הספינה ערכה את הבדיקות הראשוניות הללו מבלי שהארובה הקדמית שלה הותקנה.
לאחר שסיימה את ניסויי הים הראשוניים שלה, שימשה מגדבורג כספינת ניסוי טורפדו ב-1 בדצמבר, והחליפה את הסיירת הקלה אאוגסבורג בתפקיד זה.
מאוחר יותר באותה שנה, היא יצאה לשייט בים הבלטי עם כלי שיט נוספים שאורגנו לשייטת אימונים.
שייט נוסף כזה התקיים בתחילת אפריל 1913, וביוני, היא הצטרפה לצי לשייט השנתי שלו למימי נורווגיה.
באוגוסט, מגדבורג יצאה לשייט נוסף בצי לתוך מרכז האוקיינוס האטלנטי, עד דרומה עד טנריפה באיים הקנריים.
במהלך השייט, היא השתתפה בניסויים עם טלגרפיה אלחוטית.
לאחר חזרת הצי למים הביתיים, נערכו תמרוני הצי הגדולים השנתיים בים הצפוני.
מגדבורג לאחר מכן נסע לדנציג לשיפוץ שנמשך מאמצע ספטמבר עד סוף אוקטובר.
היא חידשה את תפקידי מבחן הטורפדו ב-26 באוקטובר, אך שוב הצטרפה לצי לתרגילים בקטגט מאוחר יותר באותה שנה, ולאחר מכן יצאה לשייט אימונים נוסף בבלטי בדצמבר.
שנת 1914 החלה בתרגילים עם שייטת ההדרכה.
כשאירופה נסחפה לקראת מלחמה במהלך משבר יולי, מגדבורג קיבל פקודה לפטרל במפרץ קיל כדי לסייע באבטחת הגנות הנמל.
במהלך סיור ב-27 ביולי, היא נתקלה בספינות הקרב הצרפתיות פראנס וז'אן באר, שלקחו את נשיא צרפת רמון פואנקרה לביקור ברוסיה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה בסוף יולי, היא שובצה לפלגת הגנת החופים בים הבלטי, בפיקודו של קונטר-אדמירל רוברט מישקה.
"Offensiv Streitkraft" (כוח התקפי) הוקם עם מגדבורג, אאוגסבורג, וסירות הטורפדו V25, V26 ו- V186 לפעולות נגד כוחות רוסים באזור.
הספינות נשלחו ל-Neufahrwassar ב-30 ביולי.
מגדבורג ירתה את היריות הראשונות של המלחמה עם רוסיה ב-2 באוגוסט כשהפגיזה את הנמל הרוסי של ליבאו בזמן שאאוגסבורג הניחה שדה מוקשים מחוץ למה שהיה הבסיס הימי הקדמי של רוסיה.
הרוסים למעשה כבר עזבו את ליבאו, שנתפסה על ידי הצבא הגרמני.
שדה המוקשים שהונח על ידי אאוגסבורג סומן בצורה גרועה והפריע לפעולות הגרמניות יותר מאשר מאמצים רוסיים.
מ-6 עד 8 באוגוסט, מגדבורג סיירה ליד הכניסה הדרומית למפרץ ריגה, מצפון לליבאו.
לאחר מכן הצטרפה לשאר פלגת הגנת החופים, שנשלחה צפונה לתקוף עמדות רוסיות בפינלנד שנמשכו בין 9 ל-15 באוגוסט.
בזמן המתקפה, מגדבורג הפגיזה את מגדלור ריסטנה בדאג'ורט.
היא גם תקפה את מגדלור בנגסקר ותחנת איתות בפיסטנה.
ב-17 באוגוסט, מגדבורג, אאוגסבורג, ושלוש ספינות טורפדו, יצאו לפעולה כדי ללוות את המקשת דויטשלנד, ולמחרת, הם נתקלו בזוג סיירות משוריינות רוסיות חזקות, אדמירל מקארוב וגרומובוי.
המפקד הרוסי, בהנחה מוטעית כי נכחו מולו הסיירות המשוריינות הגרמניות רון ופרינץ היינריך, לא תקף ושני הכוחות נסוגו.
לאחר הגעתו לדנציג ב-20 באוגוסט ה-Offensiv Streitkraft אורגן מחדש כ-Verband des "Detachierten Admirals" (יחידת האדמירל העצמאית).
הנסיך היינריך, המפקד הכללי של כוחות הצי הבלטי, החליף את מישקה בקונטר-אדמירל אהלר בהרינג.
המפקד החדש החל מיד לתכנן גיחה לכיוון גוטלנד כדי לחפש כלי שיט רוסים.
ברינג הורה על המבצע ל-26 באוגוסט לטאטא כוחות סיור רוסיים בכניסה למפרץ פינלנד; על מגדבורג היה גם להפציץ את תחנת האיתות באודנסהולם שעל החוף האסטוני.
מגדבורג יצאה ביום הקודם לדרך כדי להגיע לאזור בשעה שנקבעה.
היא נתקלה בערפל כבד בשעות המוקדמות של 26 באוגוסט תוך כדי הפלגה במהירות של 15 קשרים (28 קמ"ש), ובשעה 01:13 היא עלתה על שרטון ליד המגדלור באודנסהולם.
תחתיתה הכפולה של הספינה ניזוקה קשות והיא לא הצליחה להשתחרר.
הצוות ניסה להקל על הספינה על ידי זריקת ציוד מעל הסיפון, אך הכלי נותר על השרטון.
סירת הטורפדו V26 הגיעה בסביבות השעה 08:30 וניסתה לחלץ אותה אך לא הצליחה לעשות זאת.
לכן, היא החלה להוריד חלק מהצוות של מגדבורג לקראת נטישת האונייה.
מאחר שהסיירת עלתה לחוף ליד המגדלור, שהיה אחד ממטרותיה להפצצה המתוכננת, היא השמידה אותו בירי למרות מצוקתה.
בעוד הפינוי נמשך, הופיעו בסביבות השעה 09:00 הסיירות הרוסיות בוגאטיר ופאלאדה, לאחר שהוזעקו על המצב מתחנת האיתות שמגדבורג לא הצליחה להשמיד.
כשהגיעו לאזור, הם פתחו באש על הסיירת התקועה.
הגרמנים השמידו את החלק הקדמי של הספינה, אך לא הצליחו להשלים את השמדתה לפני שהרוסים הגיעו לספינה.
15 אנשי צוות של מגדבורג נהרגו בהתקפה, וקברניט הספינה והשליש שלו נשארו על הסיפון ונפלו בשבי הרוסים; הם נשארו במחנה שבויים רוסי עד מרץ 1918, אז הצליחו לברוח ולחזור לגרמניה.
גם ספרי הקוד הגרמניים לא הושמדו; הרוסים הצליחו לשחזר שלושה מהספרים יחד עם מפתח ההצפנה הנוכחי.
הם העבירו עותק אחד לצי המלכותי הבריטי באמצעות זוג שליחים רוסיים ב-13 באוקטובר.
הצי הרוסי גרט חלקית את הספינה במקום ובסופו של דבר השמיד את שרידי האונייה.
לכידת ספרי הקוד הוכיחה כי היא מספקת יתרון משמעותי לצי המלכותי.
האדמירליות הקימה לאחרונה מחלקת פענוח הידועה בשם חדר 40 לעיבוד אותות אלחוטיים גרמניים שיירטו.
בעזרת ספרי הקוד ומפתח הצופן הצליחו הבריטים לעקוב אחר תנועותיהן של רוב ספינות המלחמה הגרמניות; מידע זה היה מועבר לאדמירל ג'ון ג'ליקו, מפקד הצי הגדול.
זה אפשר לבריטים לארוב לחלקים מהצי הגרמני או לכל הצי הגרמני במספר הזדמנויות, בהצלחה רבה בקרבות שרטון דוגר בינואר 1915 וביוטלנד במאי 1916.
באלקטרוניקה, מגבר פולט משותף או מגבר אמיטר משותף הוא אחת משלוש טופולוגיות מגבר טרנזיסטור ביפולרי (BJT) בסיסיות, המשמש בדרך כלל כמגבר מתח.
הוא מספק הגבר זרם גבוה (בדרך כלל פי 200), התנגדות כניסה בינונית והתנגדות מוצא גבוהה.
הפלט של מגבר פולט משותף הוא הפוך; כלומר עבור אות כניסה של גל סינוס, מופע אות המוצא מוזז ב־180 מעלות ביחס למופע הקלט.
במעגל זה, בסיס הטרנזיסטור משמש כקלט והקולט כפלט.
הפולט מהווה נקודת ייחוס משותפת לשניהם (לדוגמה, הוא עשוי להיות מחובר לאדמה או לספק כח), ומכאן שמו.
מעגל ה־FET המקביל הוא מגבר מקור משותף, ומעגל שפופרת הריק המקביל הוא מגבר קתודה משותפת.
המוצא של מגברי פולט משותף הוא הפוך לכניסה.
מגברים אלה יכולים להיות בעלי הגבר גבוה מאוד שעשוי להשתנות באופן משמעותי בין טרנזיסטור אחד למשנהו.
ההגבר הוא פונקציה הן של הטמפרטורה והן של זרם המִקדם (bias current), ולכן ההגבר בפועל הוא מעט בלתי צפוי.
יציבות היא בעיה נוספת הקשורה במעגלים בעלי הגבר גבוה משום שמשוב חיובי לא מכוון שעלול להיות קיים יכול להוציא את המגבר מיציבות.
בעיות נוספות הקשורות למעגל הן הטווח הדינמי הנמוך של הקלט, שמגבלת האות הקטן מאלצת; אם האות לא קטן, העיוות גבוה משום שהטרנזיסטור מפסיק להתנהג על פי מודל האות הקטן, כלומר עקומת ההגבר שלו לא ליניארית.
אחת הדרכים הנפוצות לפתור בעיות אלו היא באמצעות ניוון פולט (emitter degeneration), כלומר הוספת נגד בין הפולט למקור האות המשותף (אדמה למשל).
עכבה זו מפחיתה את מוליכות ההעברה הכוללת של המעגל בגורם של , מה שגורם לעלייה במתח:
הוא התנגדות ההעברה (Transresistance) והיא נתונה על ידי כאשר הוא המתח התרמי (thermal voltage) שגודלו בטמפרטורת החדר הוא כ־26 מילי־וולט, ו־ הוא זרם הפולט.
אף על פי שניוון הפולט מתואר לעיתים קרובות כ"משוב שלילי", מכיוון שהוא מפחית את ההגבר, מעלה את עכבת הכניסה ומפחית את העיוות, הוא קדם להמצאת מגבר המשוב השלילי ואינו מפחית את עכבת המוצא או מגדיל את רוחב הפס כמו שמגבר משוב שלילי אמיתי יעשה.
בתדרים נמוכים ושימוש במודל פאי היברידי פשוט, ניתן למצוא את מאפייני האותות הקטנים הבאים:
הגדרה ביטוי עם ניוון פולט ללא ניוון פולט; כלומר הגבר זרם הגבר מתח עכבת כניסה עכבת מוצא אם נגד ניוון הפולט אינו קיים, כלומר , אז הביטויים מפושטים לאלה שבעמודה השמאלית (הגבר המתח הוא אידיאלי; ההגבר בפועל הוא מעט בלתי צפוי).
כאשר גדל, עכבת הכניסה גדלה והגבר המתח קטֵן.
רוחב הפס של מגבר פולט משותף נוטה להיות נמוך עקב קיבול טפילי גבוה הנובע מאפקט מילר.
קיבול הבסיס-קולט הטפילי נראה כמו קבל טפילי גדול יותר (כאשר הוא שלילי) מכיוון הבסיס לאדמה.
קבל גדול זה מקטין מאוד את רוחב הפס של המגבר מכיוון שהוא הופך את קבוע הזמן של מסנן הקלט הטפילי RC כאשר הוא עכבת המוצא של מקור האות המחובר לבסיס האידיאלי.
דוגמה טיפוסית לשימוש במגבר פולט משותף מוצגת באיור 3.
קבל הכניסה C חוסם כל רכיב DC של אות הכניסה, והנגדים ו־ גורמים למפל מתח על הטרנזיסטור כך שהוא יישאר במצב פעיל לכל טווח הקלט, ולא יכנס לקיטעון.
לפלט מופע הפוך למופע רכיב ה-AC של הקלט שהוגבר ביחס של והוסט על פי ערכי ארבעת הנגדים.
מכיוון שלרוב גדול, עכבת המוצא של מעגל זה יכולה להיות גבוהה באופן בלתי רגיל.
כדי להקל על בעיה זו, נבחר בדרך כלל שהתנגדותו נמוכה ככל האפשר, והמגבר מלֻווה בחוצץ מתח (voltage buffer) כמו עוקב פולט .
מגברי פולט משותף משמשים גם במעגלי תדר רדיו, למשל להגברת אותות חלשים הנקלטים באנטנה.
במקרה זה מקובל להחליף את נגד העומס במעגל מכוונן.
דבר זה עשוי להיעשות כדי להגביל את רוחב הפס לפס צר המרוכז סביב התדר הרצוי.
חשוב מכך, הוא מאפשר למעגל גם לפעול בתדרים גבוהים יותר שכן ניתן להשתמש במעגל המכוונן כדי להדהד כל קיבול בין־אלקטרודות וקיבול טפילי, שבדרך כלל מגבילים את היענות התדרים.
מגברי פולט משותף משמשים בדרך כלל גם כמגברי רעש נמוך.
מגברי פולט משותף משמשים גם כמגברי שמע.
לדוגמה, יישום עשה זאת בעצמך של מגבר פולט משותף מוצג בהערה זאת.
מַגְדָה סֵקֵאִי (בהונגרית: Székely Magda; 28 ביולי 1936 – 30 באפריל 2007) הייתה משוררת, מתרגמת ועורכת הונגרייה ממוצא יהודי.
מגדה סקאי נולדה בבודפשט למשפחה יהודית מתבוללת.
היא מתה בעיר הולדתה בגיל שבעים.
במחצית השנייה של שנות החמישים למדה סקאי הונגרית ובולגרית באוניברסיטת בודפשט, ומסוף שנות החמישים עד אחרית ימיה עבדה כעורכת בהוצאות ספרים הונגריות נודעות.
בסך הכול ראו אור שבעה ספרי שירה שכתבה וכן אסופות אחדות משירתה.
כמו כן תרגמה להונגרית ספרי שירה, רומאנים וספרי ילדים.
בשנת 2000 ראה אור מכלול שירתה בספר אחד ויחיד, ובשנת מותה, 2007, התפרסם קובץ הכולל שירים ישנים וחדשים פרי עטה.
שנתיים לפני מותה זכתה סקאי בפרס קוֹשוּט, הפרס הספרותי החשוב ביותר במולדתה.
מגבעת גלנגרי היא מגבעת מסורתית המזוהה עם לבוש ההיילנדס הסקוטיים ונפוצה בשימוש אזרחי כמו גם במדים טקסיים יחידות סקוטיות ב וצבאות מדינות ההסכמה.
באופן טיפוסי הגלנגרי הוא כובע צמר עבה בצורת "סירה" ללא מצחייה, בעל כדור צמר קטן (toorie) בחלקו העליון, סרט מעוטר או פפיון בצד שמאל וזוג סרטים תלויים בחלק האחורי.
דגמים רבים כוללים רצועה משובצת באדום–לבן מעל שפת המגבעת, כאשר צבע הפון-פום, סגנון הסרט המעוטר, והסרטים האחוריים משתנים בהתאם לארגון, יחידה צבאית או שיוך שבטי של החובש.
הגלנגרי נלבש כחלק מלבוש היילנדי אזרחי רשמי ובלתי-רשמי, ומהווה חלופה למגבעת הבלמורל או לטאם או-שאנטר.
בשימוש צבאי הגלנגרי לוקח את מקומו של כובע הצד שאף התפתח ממנו.
מחקרים היסטוריים מציינים כי הגלנגרי הצבאי הקלאסי (בצורת הסירה המוכרת) הופיע כנראה רק בשנות ה-40 של המאה ה-19, כאשר לוטננט קולונל לדרדייל מול הכניסו ככיסוי ראש לנגני חמת החלילים של רגימנט הרגלים ה-79 (קמרון היילנדרים).
באמצע המאה ה-19 הפכה המגבעת בהדרגה לכיסוי הראש ללבוש לא פורמלי המזוהה עם הרג'ימנטים הסקוטיים בצבא הבריטי, ולאחר 1852 אומצה באופן נרחב ככובע אחיד ביחידות ההיילנדס (עם התאמות לכל רגימנט) מלבד רגימנט המשמר השחור שהמשיך להשתמש במגבעת נוצות המסורתי שלו.
ב-1874 אומצה גרסה מופשטת של הגלנגרי ככובע בלתי-רשמי לכלל הרג'ימנטים בצבא הבריטי, ומהתפתחות זו צמח גם כובע הצד של סוף המאה ה-19 ותקופת מלחמותיה הוויקטוריאניות של בריטניה.
בתקופה הוויקטוריאנית ולאחריה יוצרו כמויות גדולות של גלנגרי גם לשימוש אזרחי, לרבות כסחורה לחברת מפרץ הדסון, והכובעים שולבו בלבוש מסורתי בקרב קבוצות ילידיות בצפון אמריקה, לעיתים עם עיטורי חרוזים, ריקמת שיער-איילים וצורכי טקס אחרים.
כיום נותרת מגבעת גלנגרי חלק מרכזי מהלבוש הרשמי של הרגימנט המלכותי של סקוטלנד, של תזמורות חמת חלילים אזרחיות, ושל ארגונים שונים, והיא ממשיכה לסמל השתייכות סקוטית וטקסיות היילנדס בעולם המודרני.
מִגְדָּל היא מושבה במחוז הצפון, השוכנת לשפתה הצפון-מערבית של הכנרת, כשמונה קילומטרים צפונית לטבריה.
היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1949. שטח השיפוט של היישוב הוא 12,000 דונם.
בימי הבית השני התקיים בקרבת היישוב קרוב לחוף הכנרת יישוב יהודי המזוהה עם "מגדלא" והידוע גם בשם "טריכיי".
היישוב מזוהה כמקום הולדתה של מרים המגדלית.
בתחילת המאה ה-20 התיישבה במקום קבוצה של גרמנים קתולים בסמוך לכפר הערבי אל-מג'דל, ששימר את השם "מגדלא".
המתיישבים חלו במלריה וניסיון ההתיישבות נכשל.
בספרו "אלטנוילנד" (1902), חזה בנימין זאב הרצל את קיומה של "מגדל, עיירה חדשה לגמרי ומטופחת עם גינות ובתים נאים".
במרץ 1909 בתקופת העלייה השנייה, רכש האגרונום יוסף טריידל בשם המשרד הארצישראלי 6,000 דונם מן הגרמנים בעלי הקרקע.
את הכספים לרכישה תרמו פרופ' אוטו ורבורג ויהודים בעלי ממון מרוסיה.
בשנת 1910 הקימו פועלים חווה חקלאית במקום, בשם "אחוזת מוסקבה".
את החווה ניהל הפקיד משה גליקין והפועלים עבדו את האדמות ובנו את הבתים עבור בעלי הקרקעות.
באותה השנה ביקש משה גליקין מהסתדרות החורש (מוסד אשר נבחר על ידי הפועלים החקלאיים שהיה כמו המרכז החקלאי בראשיתו) פועלים לעבודה.
הסתדרות החורש ייפתה את כוחו של נתן חרובי חלוץ העלייה השנייה לנהל איתו משא ומתן בנידון ובסיומו עבר עם 10 פועלים ושתי פועלות לחווה.
הם היו הפועלים העבריים הראשונים על אדמה זו.
בסוף השנה מנו למעלה מ-60 פועלים.
משנת 1911 עבדו בחוות "מגדל" פועלים רבים.
העבודה חולקה לארבע רשויות: גדולי פלחה, משתלה ונטיעות, רפת וחצרנות וגדולי שלחין.
בתקופה זו חיו ופעלו באזור גם א.
גורדון בקיבוץ דגניה א' ויוסף טרומפלדור עם הקומונה שבראשה עמד.
רכוז שטחי השלחין נפל בחלקו של נתן חרובי.
שטחים אלו כללו: ירקות מסוגים שונים, אספסת וכותנה.
בכותנה טיפל בעיקר יעקב זמדויס.
נתן חרובי נשלח מטעם החווה לחודשים מספר לדמשק על מנת להשתלם בעבודות השקיה וגידולי שלחין.
בתקופת היותו שם בירר אפשרויות משלוח ביכורי שתילי ירקות וסוגי ירקות מסוימים ממגדל לדמשק והסביבה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה השקיעו יהודים מארצות הברית כספים במקום, ופיתחו את החווה החקלאית לכלל יישוב.
ריכרד קאופמן שרטט את התוכנית ליישוב זה.
מקיץ תר"ף 1920 התגורר במגדל מחנה גדול של גדוד העבודה עד לפירוקו בסתיו תרפ"ב 1921. חברי הגדוד תושבי המחנה עבדו בחציבה, סלילת כבישים, דיג וגידול ירקות באתר.
אחד ממורי המחנה ודמות נערצת על ידי יושביו היה הסופר יוסף חיים ברנר.
ב-2003 הומלץ על איחוד המועצה האזורית עמק הירדן עם המועצות המקומיות מנחמיה, מגדל וכנרת, אך מגדל נשארה מועצה מקומית עצמאית.
בתמוז ה'תשפ"ד הודיע משרד הפנים כי הוא בוחן את איחודה של מגדל עם המועצה האזורית עמק הירדן או עם עיריית טבריה או עם המועצה האזורית הגליל התחתון.
מגדל אוקסו או מגדל או אקס או הוא מגדל בגדה הדרומית של התמזה ברובע סאת'ק של לונדון שבאנגליה.
משמש כיום כמשכן לאמנויות ולחנויות של אמנים.
במקור היה המבנה תחנת כוח, אולם בשנות ה-20 של המאה ה-20 נרכש על ידי ליביג אקסטרט אוף מיט (Liebig Extract of Meat Company), יצרנית אוקסו - קוביות בשר בקר.
החברה בנתה את המבנה מחדש בסגנון אר דקו, על פי תכנונו של אדריכל החברה, אלברט מור, ולמבנה נוסף מגדל ובו שם המוצר העיקרי של החברה.
החברה ביקשה לפרסם את המוצר על גבי המגדל, ומשעיריית הרובע סירבה לבקשה, נבנו חלונות המגדל בצורת האותיות "O" "X" "O" - כשם המוצר, בטענה שאלה אלמנטים דקורטיביים דמויי עיגול וצלב, ולא שם המוצר.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 הוצע מספר פעמים להרוס את המבנה בשל השינויים שבוצעו בו והרסו את אופיו ואת אלמנטי האר דקו שהיו בו, אולם ההצעות נדחו בשל התנגדות הציבור, והמבנה נמכר בשנת 1984 תמורת 2.7 מיליון לירות שטרלינג.
בשנות ה-90 שוחזר המבנה למצבו משנות ה-20. בשנת 1997 זכה המבנה המשופץ בפרס השנה של המועצה המלכותית לאמנויות בקטגוריית "שחזור עירוני".
מגדל 42 הוא גורד השחקים הראשון של העיר לונדון והראשון שגובהו היה מעל ל-150 מטרים בבריטניה.
עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 נקרא המגדל "מגדל נטווסט", על שם הבנק שבנה את המגדל ואף ממבט-על מבנה המגדל דומה לסמל החברה.
המגדל תוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד ספירט ונבנה בין השנים 1971 עד 1979. קומות המשרדים נפתחו בשנת 1980 ועלות הבנייה הייתה כ-72 מיליון לירות שטרלינג.
המגדל מתנשא לגובה 183 מטרים ו-42 קומות, וכאשר הושלם היה גורד השחקים הגבוה ביותר בלונדון, עד שנעקף בשנת 1990 על ידי מגדל כיכר קנדה 1 המתנשא לגובה 235 מטרים.
בניית גורד השחקים, במרכז לונדון, נחשבה לצעד מהפכני ושנוי במחלוקת באותה העת, עקב מגבלות גובה במרכז לונדון, אך כיום האזור רווי בגורדי שחקים רבים, ביניהם מגדל סוויס רה הידוע וגורדי שחקים אחרים אחרים.
ארגון המחתרת האירי ה-IRA פוצץ בשנת 1993 משאית תופת סמוך לאזור המגדל, שגרמה לנזק עצום למגדל ולמגדלים סביבו.
עקב הנזק הגדול, צופה המגדל מחדש בכל קומותיו ושופץ מחדש כמעט לחלוטין.
לאחר השיפוץ, החליט בנק נטווסט (נשיונל ווסטמיניסטר בנק) שלא לאכלס את הבניין מחדש, שינה את שמו ומכר אותו לחברה אחרת אשר שינתה את שמו בשנית, הפעם ל-"מגדל 42", על שם 42 קומותיו.
מגדל ה-Q1 (נקרא גם: קווינסלנד מספר אחד, באנגלית: Queensland Number One) הוא גורד שחקים סופר גבוה הממוקם בסרפרז פרדייז, בקווינסלנד שבאוסטרליה.
מבין הבניינים המשמשים למגורים בלבד, ה-Q1 נמצא במקום ה-18 בעולם בגובהו (נכון ל-2025 הבניין הגבוה ביותר הוא מגדל סנטרל פארק בניו יורק) והגבוה באוסטרליה (בניין אוסטרליה 108 נמצא במקום השני).
זהו הבניין הגבוה ביותר באוסטרליה, הבניין השני בגובהו בחצי הכדור הדרומי, אחרי מגדל אוטוגרף בג'קרטה, והמבנה השלישי בגובהו בחצי הכדור הדרומי, אחרי מגדל אוטוגרף בג'קרטה, אינדונזיה, ומגדל סקיי באוקלנד, ניו זילנד.
ה-Q1 תוכנן על ידי Atelier SDG תכנון ועיצוב, בהשראת הלפיד האולימפי של אולימפיאדת סידני ובית האופרה של סידני.
המגדל נבנה על ידי קבוצת סאנלנד, בעלות של כ-300 מיליון דולר.
הבניין בנוי מבטון מזוין וכולל 80 קומות.
למגדל סיפון תצפית בקומות 77 ו-78, אשר ביכולתו להכיל עד 400 בני אדם.
ה-Q1 כולל 527 דירות, ביניהן פנטהאוז יוקרתי.
הפנטהאוז הוא אחת מדירות המגורים הגבוהות בעולם.
בנייתו של ה-Q1 החלה בשנת 2002 והושלמה בשנת 2005. הבניין מתנשא לגובה של 275 מטר.
במדידה אשר כוללת גם את הצריח המחודד דמוי התורן שבראשו, מתנשא הבניין לגובה של 323 מטר.
על פי שיטת המדידה לבניינים של המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית, בניין ה-Q1 נמצא כבניין הגבוה בעולם בשתי קטגוריות מתוך ארבע: גובה הצריח שלו והגובה הארכיטקטוני שלו.
מגדל יוריקה (Eureka Tower), ששוכן במלבורן, (מדינת ויקטוריה) אוסטרליה, משיג אותו בשתי קטגוריות אחרות: גובה הגג ומספר הקומות בבניין.
בבניין ה-Q1, הקומה הגבוהה ביותר נמצאת בגובה 235 מטר, שהם 62 מטר פחות מהקומה הגבוהה ביותר במגדל יוריקה.
ה-Q1 זכה במקום השני בתחרות עיצוב ופונקציונליות של גורדי שחקים ב-2005, פרס גורד השחקים של אמפוריס (Emporis Skyscraper Award).
מגדיר צמחים (בלועזית: פלורה, flora) הוא ספר עיון (מודפס, אלקטרוני או מקוון) המתאר צמחים, בעיקר לצורך זיהויים.
מגדירי צמחים מתחלקים לקטגוריות של מגדירים מקצועיים, המיועדים לתלמידי וחוקרי בוטניקה, ולמגדירים עממיים, המיועדים לקהל הרחב.
הסוג הראשון מנחה את המשתמש בשיטה מדעית: לפי טקסונומיה (משפחות, סוגים, וכדומה), ולפי מורפולוגיה של הצמחים.
דוגמה למגדיר כזה היא "מגדיר חדש לצמחי ישראל".
מגדירים עממיים נוקטים בגישה פשוטה יותר, כגון זיהוי לפי צבע הפרחים.
דוגמה למגדיר כזה היא "מדריך פרחי הבר בישראל".
חלוקה נוספת היא לפי סוגי הצמחים – למשל, מגדירים לצמחי בר, כגון השניים הנ"ל, או מגדירים לצמחי תרבות כגון "צמחי התרבות של ארץ ישראל".
צמחיית ישראל ברשת של פרופ' אבינעם דנין
מגדיר חדש לצמחי ישראל של מיכאל זהרי הוא מגדיר צמחים שנועד "להדריך את הציבור שעניין לו בהכרת טבע הארץ וצמחייתה" – כלשון ההקדמה לספר.
הספר הוא מהדורה חדשה של "המגדיר לצמחי ארץ ישראל" מאת אלכסנדר איג, מיכאל זהרי ונעמי פינברון, שיצא לאור ב-1931 והיה בידי שוחריה של צמחיית ארץ ישראל במשך 40 שנה.
המגדיר כולל את צמחי ארץ ישראל וכן את הצמחים שלא היו כלולים במגדיר הקודם, הצמחים הגדלים באזורים הבאים: הרי החרמון, רמת הגולן וחצי האי סיני.
המבואות הכלליים של המגדיר כוללים פרק על מושגים על עולם הצומח וכן מבט על הצמחייה והצומח של הארץ.
הפרק הוא מבוא בנושא צמחיית ארץ ישראל.
תולדות החקירה של צמחיית הארץ
קווי האופי וצורות החיים של הצמחייה
ההבדל בין צמחי הבר לבין צמחי התרבות
על ה"אזרחים" ו"זרים" בעולם הצמחים
האדם והצמחים מאז ועד עתה
האופי הפיטוגאוגרפי של צמחיית הארץ
פרק הוראות שימוש במגדיר כולל את הנושאים הבאים:
הדרה והוראות לשימוש נכון במפתחות
מבנה הצמח, צילום וביאור קיצורים
על פלורול ומונוגרפיות הנוגעות לצמחיית אזורינו
מפתחות לזיהוי המשפחות, הסוגים והמינים
כמו כן, המגדיר עצמו מחולק בצורה ההירארכית הבאה:
מגדל אזאדי (בפרסית: برج آزادی, "בורג'-י אזאדי", מילולית: "מגדל החירות") הוא מונומנט בכיכר אזאדי שבטהראן, המסמל את שער הכניסה אל העיר.
המבנה הוקם ב-1971 לכבוד חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית על ידי מוחמד רזא שאה פהלווי.
הוא נקרא תחילה "מגדל שַהְיַאד" (برج شهیاد) לכבוד מלכי פרס ונועד לפאר את הישגיה של שושלת פהלווי, אך שמו שונה ל"מגדל החירות" (אזאדי) בשנת 1979, לאחר המהפכה האיראנית.
האדריכל, חוסיין אמאנאת, שתכנן את המבנה לאחר שזכה בתחרות, הוא בן הדת הבהאית אשר אחראי גם לתכנון של שלושה מבנים בקשת הבהאית, גנים הבהאיים בחיפה.
בשל דתו, הנרדפת כיום על ידי ממשל האייתולות, הוא מתגורר בקנדה.
תכנונו האדריכלי של המגדל משלב אלמנטים של הבנייה הסאסאנית ואדריכלות אסלאמית ומדמה מוטיבים של מזבח זורטואסטרי, דתה של האימפריה הפרסית הקדומה.
גובהו 50 מ' והוא מחופה כולו בשיש.
תרשים המגדל הופיע בגב שטר של 200 ריאל בשנת 1974. מספר אנשי דת טענו כי הכוכבים המשושים ברקע דומים מדי למגן דוד, והשטרות הוחלפו ברקע של כוכבים בעלי 12 קודקודים.
מגדל ביטוח ופיננסים בע"מ היא חברת החזקות ציבורית ישראלית המחזיקה בשורה של חברות הפועלות בתחום הביטוח והשירותים הפיננסיים, ובראשן "מגדל חברה לביטוח בע"מ".
החברה נוסדה באוגוסט 1974. מאז 1997 מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא כלולה במדד תל אביב 125.
חברות בנות שם שיעורהחזקה מגדל חברה לביטוח בע"מ 100% מגדל שוקי הון (1965) בע"מ 100% מגדל בריאות ואיכות חיים בע"מ 100% מגדל שירותי ניהול בע"מ 100%
חברת הבת העיקרית של "מגדל אחזקות" היא "מגדל חברה לביטוח בע"מ" (המוכרת בשמה המקוצר מגדל, במלעיל), העוסקת במגוון סוגי ביטוח: ביטוח חיים, ביטוח רכוש, ביטוח בריאות ועוד.
חברות-בנות בולטות נוספות, המוחזקות על ידי מגדל אחזקות מאז שנת 2001, הן בית ההשקעות "מגדל שוקי הון בע"מ" ו"מגדל בריאות ואיכות חיים בע"מ".
החברות הבנות מחזיקות חברות-בנות רבות משלהן.
במרץ 2012 הסכימה אסיקורציוני ג'נרלי למכור את כל החזקותיה ב"מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ" לשלמה אליהו, והסכם זה הושלם באוקטובר 2012. בעלי מניותיה של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, נכון לנובמבר 2012, הם שלמה אליהו (כ-70%), בנק לאומי (כ-10%) והציבור, שמחזיק בכ-20% מהמניות.
שלמה אליהו שימש יו"ר דירקטוריון החברה עד ינואר 2022, אז החליפו חנן מלצר.
בנובמבר 2024 מונה רוני גמזו ליו"ר הדירקטוריון.
מנכ"ל החברה, עד סוף דצמבר 2021, היה יפתח רון-טל.
מחליפו מיולי 2022 הוא יוסי בן ברוך.
מגדל W הוא גורד שחקים הנמצא בשכונת פארק צמרת בתל אביב, צפונית לתחנת הרכבת תל אביב מרכז ומערבית לנתיבי איילון.
בין סיום בנייתו בשנת 2010 ועד ל-2013 הפך המגדל, בגובה 156.4 מטרים, לבניין הגבוה בישראל המשמש למגורים בלבד.
ב-2013 הפך מגדל נוה נוף למגדל המגורים הגבוה ביותר.
המגדל הוקם על ידי קבוצת רכישה שארגנה קבוצת ישראל קנדה, ותוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים.
את בניית המגדל ביצעה חברת א.
דורי, ועלות הבנייה הייתה של 245 מיליון שקל.
בנייתו של המגדל החלה בשנת 2007 ובדצמבר 2008 הסתיימה בניית השלד והוא הגיע לגובהו המרבי.
במגדל יש 168 דירות מגורים ב-46 קומות וחניון תת-קרקעי בן חמישה עשר אלף מטרים רבועים.
שטח המגרש הוא חמישה דונמים.
בשנת 2010 ו-2011 החלה חברת ישראל קנדה להקים במתחם גם את מגדל W-Prime ומגדל W-Boutique.
מגדל W-Prime הוא בעל עיצוב דומה למגדל W, עם 44 קומות, ובשנת 2015 הגיע לגובהו המרבי העומד על כ-150 מטרים.
במגדל W-Boutique ישנן 31 קומות.
ב-2014 שודרה ב-HOT סדרת הטלוויזיה "איש חשוב מאוד" בכיכובו של יהודה לוי שצולמה בחלקה בדירה בקומה ה-34 בבניין.
מגדל הוא מבנה גבוה משמעותית ביחס לשטח הבסיס שלו.
לאורך ההיסטוריה השימוש במגדלים לצורך השגת יתרון טקטי על אויבים הוא נפוץ.
מגדלים כחלק ממערך ביצורים שימשו כנקודת תצפית טובה וכמקום טוב למקם כלי ירי.
בתקופות עתיקות אף השתמשו במגדלים ניידים, הנקראים מגדלי מצור, שנגררו אל עבר חומות האויב ושימשו נקודת תצפית, בסיס לכלי ירי ובסיס להנחתת לוחמים על החומות הנצורות.
גם כיום נעשה שימוש במגדלי תצפית בבסיסים צבאיים.
גובהם הרב של מגדלים מעניק לגופים הנמצאים בראשם אנרגיה פוטנציאלית כבידתית גדולה.
מגדל מאפשר לאדם לנצל את כוח הכבידה שמפעיל כדור הארץ על גופים כדי להפיל אותם מגובה רב ולהרוויח אנרגיה קינטית רבה.
את העיקרון הזה מנצלים מגדלי מים שבהם אוגרים מים בגובה רב כדי שייווצר לחץ שיזרים אותם בצנרת.
כמו כן העיקרון מנוצל במגדל החמצה שלרוב משמש לאגירת תבואה ובו התבואה תופסת את מלוא נפח המכל הודות לכבידה.
גם מגדלי קידוח משתמשים בגובה כדי לכוון מקדחות מגבוה אל האדמה.
העיקרון מנוצל גם בענפי ספורט.
בקפיצות סקי משתמשים במגדלים בראש מדרון כמשטח בסיס כדי להגדיל את שיפוע המדרון.
בקפיצה למים קופצים לבריכה מפלטפורמה מוגבהת.
גם מגדלים המשמשים לקפיצת בסיס מנצלים את אותו העיקרון.
גובה המגדל מאפשר לצונחים לחוות נפילה חופשית בעוצמה רבה.
גורדי שחקים לרוב אינם נחשבים למגדלים, על אף שהם חולקים מאפיינים דומים.
הם מנצלים את גובהם כדי להכיל נפח רב ביחס לשטח המועט שהם תופסים על פני הקרקע.
גורדי שחקים משמשים בעיקר למגורים או כשטח משרדי.
בתקופות שונות שימשו המגדלים רבות לצורכי תקשורת.
בתקופות קדומות וגם כיום מנוצלת העובדה שמגדלים נראים ממרחק רב כדי להפיץ מידע על פני קילומטרים רבים.
דוגמאות לכך הם מגדלורים המסמנים חופים ונמלים ומגדלי שעון המראים את השעה.
ממגדלים ניתן גם להפיץ קול למרחק רב והדבר מנוצל במגדלי פעמונים ומינרטים של מסגדים.
כיום משמשים מגדלים לתמיכה באנטנות המשדרות וקולטות גלי רדיו הנושאים שידורי רדיו, טלוויזיה, תקשורת סלולרית ותקשורת נתונים.
למגדלים שימושים רבים נוספים, בהם:
כיעד תיירותי המאפשר תצפית פנורמית.
כאובייקט אדריכלי, אמנותי או סמלי.
לדוגמה לשם הפעלת טורבינת רוח, קיום מדידות מטאורולוגיות והפעלת מגדל-טלסקופ.
לדוגמה בחינת עמידות של עצמים לנפילה חופשית ובדיקת מעליות.
לאפשר גישה למקומות ועצמים גבוהים.
לדוגמה מעבורת חלל על כן השיגור.
כעמדת תצפית על המתרחש סביב.
לדוגמה מגדל פיקוח ומגדל של שומר יערות.
מגדל Imagine Peace הוא אנדרטה שהוקמה לזכרו של ג'ון לנון, חבר להקת הביטלס, על ידי אלמנתו יוקו אונו.
היא ניצבת באי וידיי (Viðey) שבמפרץ קולהפיורדור (Kollafjörður), ליד רייקיאוויק שבאיסלנד.
האנדרטה היא מגדל אור המוקרן אנכית כלפי מעלה ממצבת אבן עגולה בקוטר של ארבעה מטרים ובגובה של שני מטרים, הניצבת על גבי בימה המצופה באבן מקומית.
עוצמת 15 הזרקורים היוצרים את מגדל האור היא 75 קילוואט, ואלומת האור מגיעה לגובה של כארבעה קילומטר.
על גבי המצבה חרותות המילים "Imagine Peace" ב-24 שפות (ועברית בכללן).
מילים אלו כמו גם שמה של האנדרטה הן תזכורת לשיר השלום של לנון, Imagine.
מתחת למצבה נטמנו מאות אלפי איחולים לשלום שיוקו אונו אספה במסגרת מפעל עצי האיחולים (Wish Trees) שלה.
על לוח נוסף על גבי האנדרטה נכתב: "אני מקדישה מגדל אור זה לג'ון לנון.
איסלנד נבחרה על ידי יוקו אונו כאתר להקמת האנדרטה בשל יופי נופיה ובשל ייצור החשמל הגאותרמי הידידותי לסביבה הנוהג בה.
הקמת האנדרטה החלה ב-9 באוקטובר 2006 והיא נחנכה שנה אחת לאחר מכן.
בנוסף ליוקו אונו השתתפו בטקס חנוכת האנדרטה בנה ובנו של לנון, שון לנון, חבר להקת הביטלס רינגו סטאר ואוליביה הריסון, אלמנתו של ג'ורג' הריסון.
פול מקרטני הוזמן לטקס אך לא הגיע (בשל הופעה בבית משפט באותו מועד).
האנדרטה הוקמה בשיתוף פעולה בין יוקו אונו, עיריית רייקיאוויק, מוזיאון רייקיאוויק לאמנות וחברת האנרגיה של העיר.
לפי תוכניתה של יוקו אונו יאיר המגדל במשך חודשיים בכל שנה – מ-9 באוקטובר, יום הולדתו של לנון, ועד ה-8 בדצמבר, יום הירצחו.
בנוסף יודלק המגדל בשבוע הראשון של החורף (21–28 בדצמבר) ובשבוע הראשון של הקיץ (21–28 ביוני) וכן בערב השנה החדשה (31 בדצמבר).
עיריית רייקיאוויק החליטה להדליק את אורות המגדל לכבוד יוקו אונו גם ביום הולדתה, 18 בפברואר.
מגדל אוסטנקינו הוא מגדל תקשורת בנפת אוסטנקינו שבמוסקבה, רוסיה.
גובהו של המגדל 540.1 מטרים.
הוא תוכנן על ידי ניקולאי ניקיטין, והיה חבר בפדרציה הבינלאומית של מגדלים גבוהים.
בעת בנייתו היה המגדל הגבוה בעולם, ובשנת 2012 היה הרביעי בגובהו בעולם.
הוא היה גם המבנה הראשון שעמד חופשי בגובה 500 מטרים.
נבנה לציון יום השנה ה-50 למהפכת אוקטובר, והוא קרוי על שם הנפה של מוסקבה שבה הוא נמצא.
בניית המגדל החלה בשנת 1963 והסתיימה ב-1967. כדי לבנותו נעשה שימוש נרחב בבטון דרוך כדי להקים מבנה פשוט ויציב.
במשך 42 שנה היה המבנה הגבוה ביותר באירופה, והגבוה ביותר ברוסיה כולה.
בשנת 1994 הוצע להגדיל את גובהו ל-561 מטרים על ידי הוספת אנטנה, אך הדבר לא יצא אל הפועל בשל היעדר מימון.
מגדל 185 הוא גורד שחקים בעל 55 קומות (בנוסף ל-2 קומות תת-קרקעיות) הממוקם ברובע גאלוס שבפרנקפורט, גרמניה.
מגדל 185 הוא המגדל הרביעי בגובהו בעיר פרנקפורט והרביעי בגובהו בכל גרמניה (כל עשרת המגדלים הגבוהים בגרמניה ממוקמים בפרנקפורט).
בניית מגדל 185 החלה באוגוסט 2008 ונסתיימה בדצמבר 2011.
במקור המגדל תוכנן להיות בגובה של 185 מטר (607 רגל) ולכלול 50 קומות, אולם התוכניות שונו ולמגדל נוספו עוד 5 קומות.
עם זאת, שם המגדל נותר כשהיה לאחר שינוי התוכניות.
טור D2 הוא גורד שחקים הממוקם במרכז העסקים הראשי לה דפאנס שנמצא במטרופולין פריז.
המגדל מתנשא לגובה של 175 מטרים ושטחו הכולל הוא 50,000 מטרים רבועים.
בניית המגדל החלה בשנת 2011 ונסתיימה בשנת 2014, המגדל נפתח לציבור בינואר 2015. המגדל כולל 37 קומות.
ההיתר לבניית טור D2 ניתן בנובמבר 2009, והוא נבנה באתר הריסתו של מגדל וריטאס.
הבעלות על שטח מגדל וריטאס נמכרה לחברת סוסייטה ז'נרל ב-16 במרץ 2010. ב-16 ביוני 2011 הריסת מגדל וריטאס החלה.
שלב ההריסה של מגדל וריטאס הסתיים בספטמבר 2011, ובניית יסודות מגדל D2 התקיימו בין אוקטובר 2011 לפברואר 2012. הריסת מגדל וריטאס בוצעה על ידי חברת Prodemo ובניית מגדל D2 בוצעה על ידי חברת הבנייה הצרפתית Vinci SA.
הארכיטקט אנתוני בשו זכה במכרז יחד עם טום שיהאן בפרויקט של בניית מגדל D2 בגובה 175 מטרים, בצורה שקיבלה השוואה לעורך דין בצורה תלת־ממדית אשר מפתח שלוש חזיתות שונות.
מגדל D2 נראה מלפנים כמגדל בצורת גליל כמו מגדל טורה אגבר (ברצלונה, ספרד) ומגדל סוויס רה (לונדון, הממלכה המאוחדת), אך כאשר מסתובבים סביב הבניין ניתן לראות כי צידו דק.
בניית המגדל הסתיימה בדצמבר 2014, וחנוכתו התקיימה ב-27 בינואר 2015. בשנת 2015 המגדל זכה בפרס האדריכלות 'ArchiDesignClub' בקטגוריית משרדים ועסקים.
4 באוקטובר 2012: הנחת אבן הפינה.
27 באוקטובר 2012: השלמת בניית היסודות.
30 בנובמבר 2012: תחילת בניית מבנה המתכת.
מגדל T1 (ידוע גם בשם: מגדל GDF סואץ) הוא גורד שחקים משרדי הממוקם בלה דפאנס, מרכז העסקים הראשי בעל רבי קומות שנמצא במערב מטרופולין פריז, בירת צרפת.
בניית המגדל החלה בשנת 2005 והמגדל הושלם בשנת 2008. המגדל, אשר גובהו 185 מטרים (607 רגל), הוא המגדל השלישי בגובהו המרכז העסקים הראשי לה דפאנס אחרי מגדל טוטאל (190 מטר) ומגדל ראשון (231 מטר).
במגדל 37 קומות, הוא משתרע על שטח של 70,000 מטר רבוע והוא כולל 18 מעליות.
מאז שנת 2010 כל חללי המשרדים במגדל כבר הושכרו על ידי GDF Suez.
מגדל אדגר ॰360 הוא מגדל משרדים בגובה 147.65 מטרים השוכן ברחוב השלושה 2 בתל אביב, מזרחית לנתיבי איילון בסמוך להיכל הכדורסל ביד אליהו.
המגדל, בבעלות חברת אדגר השקעות שבשליטת ביטוח ישיר, הוא למעשה תוספת בנייה של 20 קומות חדשות מעל מגדל משרדים בן 15 קומות שהיה קיים עוד משנת 2001.
המגדל במתכונתו הקודמת, אשר תוכנן על ידי משרד באדריכלים הבין-לאומי סיזר פאלי, היה אחד משני בניינים בפרויקט בשם "איילון ביזנס סנטר" ונקרא בזמנו "בניין A המגדל המערבי", הוא אוכלס בשנת 2001 ושימש מאז את מטה מחוז המרכז של משרד החינוך.
בשלב זה היה בן 15 קומות בלבד.
הבניין השני, הסמוך אליו (בניין B המחולק לשלוש כניסות B1,2,3) השתרע על פני רחוב השלושה 4,6,8 ואכלס בין השאר את משרד המשפטים, משרדי מע"מ רשם הירושות ורשם המשכונות.
הפרויקט, על שני בנייניו, נרכש על ידי חברת אדגר בשנת 2007 לפי שווי של 430 מיליון שקל, מהנאמן של חברת הנדל"ן י.
מושקוביץ לאחר שזו קרסה כמה שנים קודם לכן.
כחלק מהרכישה קיבלה חברת אדגר זכויות בניה למגדל משרדים נוסף במתחם (בניין C, מגדל מזרחי, נמצא בשלבי בניה).
בניית תוספת הקומות למגדל המערבי (בניין A) תוכננה על ידי משרד "לרמן אדריכלים" ובנייתו בוצעה על ידי חברת אלקטרה בנייה.
הבנייה החלה בשנת 2012 והושלמה בשנת 2015. בניית תוספת של 20 קומות למגדל קיים, בגובה רב, במשך שלוש שנים, מבלי להשבית את הפעילות השוטפת של המגדל הקיים, טמנה בחובה התמודדות עם אתגרים תכנוניים והנדסיים רבים.
למגדל במתכונתו החדשה שתי כניסות עצמאיות – אחת למשרד החינוך (קומות 1–15) והשנייה למגדל המשרדים שמעליו (קומות 16–35), לובי נפרד בגובה כפול, ומערכת מעליות נפרדות.
למגדל 35 קומות עיליות בסה"כ ו-4 קומות חניון תת-קרקעי הכוללות כ-1000 מקומות חניה.
במרתף המגדל הוקמה חוות שרתים מאובטחת לטובת דיירי הבניין.
המגדל עגול (ומכאן שמו – אדגר 360), הוא מכוסה בקירות מסך ולוחות שיש.
למגדל 11 מעליות, 4 מתוכן הן מעליות חיצוניות, שקופות.
הבניין מנוהל על ידי חברת רמות.
מטה מחוז המרכז של משרד החינוך (קומות 1–15)
מגדל מרכז הסחר העולמי הוא גורד שחקים סופר גבוה בן 108 קומות המתנשא לגובה של 484 מטר וממוקם בשכונת צים שא צוי בחצי האי קאולון שבהונג קונג.
בעת סיום בנייתו ב-2010 הוא הבניין הרביעי בגובהו בעולם והשלישי בגובהו באסיה.
נכון לשנת 2025, הוא היה הבניין הגבוה ביותר בהונג קונג, השמיני בגובהו בסין, העשירי בגובהו באסיה והשלוש עשרה בגובהו בעולם.
מגדל HHHR (ידוע גם בשם המגדל הכחול) הוא גורד שחקים סופר גבוה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
במגדל 72 קומות וגובהו 317 מטר.
בניית המגדל החלה בשנת 2006 והסתיימה בשנת 2010. המגדל משמש בעיקר לצורכי מגורים אך חלק קטן ממנו משמש לצורכי מסחר.
נכון לשנת 2025, מגדל HHHR הוא מגדל המגורים האחד עשרה בגובהו בדובאי וה-21 בגובהו בעולם.
הוא הבניין ה-23 בגובהו בדובאי, ה-26 בגובהו באיחוד האמירויות הערביות, ה-29 במזרח התיכון וה-171 בגובהו בעולם.
הבניין נבנה על ידי מיזם משותף בין Al Ahmadiah Contracting ו-Trading Co מאיחוד האמירויות הערביות ו-Hip Hing Construction מהונג קונג.
מגדל אור היא רשת מוסדות חינוך ארצית מיסודו של הרב יצחק דוד גרוסמן המעניקה מסגרת חינוכית לאלפי ילדים בסיכון מגיל הינקות ועד גיל הבגרות.
במוסדות "מגדל אור" מתחנכים מדי יום אלפי ילדים מכל גווניה של החברה הישראלית בעשרות מוסדות ובניהם: מעונות יום, גני ילדים, בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, חטיבות ביניים, אולפנות, מדרשות ובתי ספר מקצועיים ואקדמיים.
בשנת 1972 החל הרב יצחק דוד גרוסמן בהקמת קריית החינוך מגדל אור, מוסד פנימייתי שמטרתו להוות בית המקנה תורה והשכלה באזורי מצוקה הפעילות החלה עם מחזור ראשון של 18 חניכים אך עד מהרה התפתחה הקריה וגדלה במהירות.
בשנת 1975 החל הרב יצחק דוד גרוסמן בהקמת מעונות לילדים ללא קורת גג במגדל העמק.
בשנת 1980 הקים הרב את מעונות היום לילדים והחל בפיתוח הכפר למשפחות אמנה.
לאחר ההצלחה והביקוש הגדול החל הרב לפעול ולחנך לנתינה בכל שכבות האוכלוסייה ובשנת 1990 יסד הרב את תלמוד התורה האזורי ואת בית הספר מחשבה.
במקביל באותה שנה לאור הצורך הקיים במענה לבנות חרדיות שהמסגרות הקיימות לא מתאימות להן הקים הרב את קריית החינוך לנערות, מוסד הדומה ביסודו למוסד הראשון שהקים לנערים.
הרב גרוסמן פעיל גם בקליטת עלייה, ועשה רבות לקליטת העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים ועולי אתיופיה ותימן.
בין יתר פעילותו בתחום קליטת העלייה, הקים במגדל העמק מדרשה לבנים בשם מדרשת הגליל, וכן אולפנה לבנות ומקום הנותן השכלה גבוהה לנוער עולה מברית המועצות.
ובנוסף פעל הרב רבות בקליטת עולי אתיופיה ממבצע שלמה בשנת 1991 ועולי תימן בשנת 1993 ושילב אותם בקריית החינוך מגדל אור.
בשנת 2003 ייסד הרב את מבצע חג שבע במסגרתו מתבצעת חלוקת חבילות מזון לחג הפסח וראש השנה עבור משפחות נזקקות ברחבי הארץ.
מבצע "חג שבע לילדים" החל כיוזמה מקומית של תלמידי מגדל אור במגדל העמק.
הרשת מנהלת מוסדות המחזיקים יחד תקציב של כ-30 מיליון דולר.
כ-65% מהתקציב ממומן מקופת האוצר והיתר מגיע מתורמים שונים.
רשת מעונות וגני ילדים - הכוללת מעונות וגנים הנותנים מענה לילדי האזור.
רשת המעונות כוללת ארבעה מעונות ושישה גנים לילדי האזור בגילאי 0–6.
בית ספר יסודי לאומנויות מחשבה - בית ספר אזורי המציע מסגרת חינוכית במגוון תחומים כולל פיתוח אפליקציות ופרויקטים ממוחשבים חלקם במסגרת מיזם "סיסמה לכל תלמיד".
תלמוד תורה - ת"ת תורני חרדי לילדי האזור.
בית ספר פנינת אור - בית ספר יסודי לבנות האזור מכיתות א'-ח'.
מתיבתא לצעירים - מוסד פנימייתי לתלמידי כיתות ו'-ח'.
מנהל המתיבתא: הרב דוד מלכה ומנהל הפנימיה: הרב יניב עמר והר"מים: הרב גדי אשורי, הרב מאיר לוי ועוד.
במתיבתא קיימים גם אבות בית שמדריכים את הילדים בזמן הפנימיה.
כשהתלמידים מסיימים את כיתה ח' רובם של התלמידים הולכים למסגרות ההמשך (ישיבת מאור ישראל וישיבה קטנה).
המתיבתא גם אחראית על כמה סרטים שיצאו ממגדל אור בהם כוחה של חברות מגדל של אור ועוד.
גם במקהלת המלאכים מככבים ילדי המתיבתא (יאיר טסה נתנאל סעידי ועוד).
ישיבת מאור ישראל - לנערים בכיתות ט'-י"ב המשמש לרוב גם כמסלול המשך לפנימייה לצעירים.
במסגרת בית הספר לומדים התלמידים במסלול של בגרות עיונית או טכנולוגית, במגמות הדפסת תלת מימד ומגמת בישול מלונאי.
ישיבה קטנה - לנערים חרדים הכוללת לימוד גמרא עם ראשונים ואחרונים כהכנה לקראת המשך המסלול בישיבות הגדולות הטובות ביותר.
כפר נוער לבוגרי החברה החרדית - כפר זוהרים בית ספר ופנימיה המקדמת התאקלמות בחברה וקיום חיים בריאים, הכוללת חווה חקלאית, בית ספר והגשה לבגרות, תוך רצון ושאיפה שבוגרי המקום יבנו בתים טובים ובריאים.
כפר נוער וקריית חינוך לבנות - כפר נוער לבנות חרדיות הכולל חווה חקלאית הידרופונית, מגמת בישול מלונאי מקצועית ופינות חי המנוהלות על ידי בנות הכפר.
תיכון שלהבת - תיכון לבנות במגוון תחומים לבנות מצוינות מהסביבה הכולל מגמות מיוחדות של ראיית חשבון וגרפיקה ועיצוב.
סלון כלות - לבוגרות המוסדות הסלון נותן ליווי מלא לבנות הכולל סלון כלות מלא.
בנוסף במסגרת זאת הבנות מקבלות חדר שינה, מוצרי חשמל, מטבח ועוד לקראת בניית ביתם בעתיד.
אור ישראלי - תנועת נוער המקנה ערכי יהדות ומסורת לבני נוער ברחבי הארץ.
כיום, מונה התנועה 120 סניפים, בהם לוקחים חלק בפעילויות למעלה מ-8,000 בני נוער.
"חג שבע לילדים" הוא מבצע ארצי לחלוקת סלי מזון לנזקקים המתקיים מדי שנה לקראת החגים.
המבצע החל לראשונה בשנת 2003 וברבות השנים הלך והתרחב המבצע והגיע לעשרות אלפי חבילות מזון למשפחות נזקקות.
המבצע מובל על ידי תלמידי רשת החינוך "מגדל אור" יחד עם חיילי צה"ל, עובדי חברות מובילות במשק, ועוד אלפי מתנדבים נוספים.
מגדל א-ראיה הוא גורד שחקים סופר גבוה בגובה של 300 מטר בעיר כווית סיטי, שבכווית.
בניין המשרדים היה המגדל הגבוה ביותר בכווית עד הקמת מגדל אל-חמרא ב-2011. ב-19 בינואר 2010, המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH) הודיעה כי מגדל א-ראיה הוא הבניין הרביעי בגובהו שהושלם ב-2009.
נכון לשנת 2025, זהו הבניין השלישי בגובהו בכווית, ה-46 בגובהו במזרח התיכון וה-241 בגובהו בעולם.
מגדל 120 הוא גורד שחקים סופר גבוה עתידי, המתוכנן להיבנות במתחם הבורסה ברמת גן.
הבניין צפוי להתנשא לגובה של כ-520 מטרים שיתחלקו בין 120 קומות, מה שעשוי להפוך אותו לבניין הגבוה בישראל, וגם בין המגדלים והמבנים מהגבוהים ביותר בעולם.
שמו של המגדל נגזר ממספר הקומות שהוא צפוי להכיל, תוך קריצה לברכה הרווחת: "עד מאה ועשרים".
התוכנית הנוכחית, שאושרה בוועדה המקומית לתכנון ובנייה רמת גן בשנת 2019, כוללת בנוסף למגדל שני מגדלים נוספים, בני 88 ו-77 קומות, בעלות כוללת של 5 מיליארד שקלים.
על התוכנית מופקד האדריכל אבנר ישר ממשרד ישר אדריכלים.
גורדי השחקים יוקמו כחלק מהתוכנית להרחבת מתחם הבורסה ליהלומים.
ראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן, החליט עם כניסתו לתפקידו להרחיב את התוכנית ולהקים שלושה מגדלים חדשים: מגדל בן 120 קומות, מגדל בן 88 קומות ומגדל בן 77 קומות.
בקומה האחרונה של הבניין מתוכננות לקום תצפית, מסעדה ומתחם לאירועים מיוחדים.
התוכנית מיועדת לחבר בין תחנת הרכבת סבידור מרכז לבין "הקו האדום" של הרכבת הקלה, מה שיביא להפיכת המרחב שבין תחנת הרכבת, ציר ז'בוטינסקי ושדרות אבא הלל סילבר למתחם עסקים מודרני רציף אחד.
המגדל עצמו יוקם במקום או בסמוך לקניון דימול.
בניין זה צפוי להיות הראשון בארץ שיעבור בגובהו את רף חצי הקילומטר.
הוא צפוי להיות מעט פחות מכפול בגובהו ממגדל עזריאלי שרונה, שהיה המגדל הגבוה ביותר בישראל.
הוא יהיה גם בערך פי ארבעה גבוה יותר מגורד השחקים הראשון בישראל, שנשא בתואר במשך כ-34 שנים - מגדל שלום מאיר.
בנוסף, הוא יהיה גם גבוה יותר בכ-120 מטרים מהמבנה הגבוה ביותר בישראל כיום (מתקן המכ"ם בדימונה), וכן גם גבוה ביותר מ-150 מטרים מהארובה הגבוהה ביותר של תחנת הכוח בחדרה "אורות רבין", שגובהה הוא כ-300 מטרים.
מגדל אחד הוא גורד שחקים סופר גבוה, הנמצא בבנייה מאז 2019 ברובע מוסקבה סיטי, במוסקבה, רוסיה.
על פי התכנון, יהיה הבניין הגבוה ביותר במוסקבה והשני בגובהו באירופה וברוסיה אחרי מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג, רוסיה.
באפריל 2024, פורסמו קונספט והדמיה חדשה של "מגדל אחד" - המציגים גורד שחקים עם "לולאה מתה".
עוד פורסם כי יוצר הפרויקט הוא כעת סרגיי קוזנצוב , האדריכל הראשי של מוסקבה, וכי גובה הבניין יופחת ל-376 מ'.
הבנייה התחדשה ב-2025, ואמורה להסתיים ב-2030.
מגדל 2000 הוא גורד שחקים בן 32 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה.
מגדל 2000 היה בניין המשרדים הראשון שהוקם במוסקבה סיטי.
בניגוד למבנים אחרים במתחם, המגדל ניצב בגדה הימנית של נהר מוסקבה.
בנייתו החלה בשנת 1996 והושלמה בשנת 2001. הבניין מחובר ישירות על ידי הלובי עם גשר בגרטיון, שמוביל לטריטוריה הראשית של "מוסקבה סיטי".
מגדל WECT היה תורן בגובה 609.6 מטרים ששימש כאנטנה לשידור טלוויזיה, כולל שידור אות הטלוויזיה האנלוגית של ערוץ WECT 6. הוא נבנה בשנת 1969 ונמצא לאורך כביש 53 מדרום לוויט לייק בעיירת קולי במחוז בליידן, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית.
לפני ההריסה, מגדל WECT היה, יחד עם כמה תרנים אחרים, המבנה השביעי הגבוה ביותר שנוצר אי פעם; והיה לא רק המבנה הגבוה ביותר בצפון קרוליינה, אלא גם הגבוה בארצות הברית ממזרח לנהר המיסיסיפי.
ב-8 בספטמבר 2008, WECT הפסיקה את השידור הרגיל של האות האנלוגי שלהם מהמגדל במחוז בליידן, אך הסתמכה במקום זאת על המשדר הדיגיטלי החדש שלה בווינבו.
בעקבות המעבר, האות האנלוגי נשאר באוויר עד סוף ספטמבר כ"נורת לילה", שידר סרטון הדרכה המסביר התקנת ממירים ואנטנות UHF, אך רבים שהצליחו לקבל את ה-VHF האנלוגי לשעבר של WECT, לא יכלו לקלוט את התחנה באופן דיגיטלי, עקב מעבר לערוץ UHF ואזור כיסוי קטן בהרבה.
WECT המשיכה להשתמש במגדל האנלוגי לשעבר למטרות איסוף חדשות אלקטרוניות לפני שתרמה את המגדל ואת האתר בשטח 0.31 קמ"ר לקרן הכומתה הירוקה בשנת 2011. ב-20 בספטמבר 2012 נהרס המגדל ולבסוף הוא הושלך.
ההכנסות ממכירת הקרקעות וגרוטאות המגדל הועברו לקרן.
"מּגדל" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת.
השיר יצא לאור ב-22 באפריל 2015, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "זיכרון ישן", שיצא לאור ביולי 2015.
השיר הגיע למקום השני במדיה פורסט והתשיעי ברשת ג'.
השיר נכתב על ידי אסף אטדגי והופק על ידי חן יעקובסון וגיא בן חמו.
על השיר אמרה: "זה אחד הטקסטים הכי טובים שקיבלתי, אבל אם היית שואלת אותי לפני כמה שנים אם הייתי שרה אותו, התשובה היא לא".
בהמשך, הצהירה כי: "זה שיר שאומר 'תבקש שארצה רק אותך ואולי אהיה לשנייה מתמסרת.
ואברח ואומר לא ארצה לעולם, ואחר כך אהיה מתייסרת'.
זה כל כך אנחנו בתור נשים.
אנחנו רוצות אותם ואז כשהם רוצים אותנו, אנחנו אומרות לא ואחר כך מתייסרות".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-18 במאי 2015, חודש לאחר צאתו של השיר כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את בוסקילה וגבר נוסף, נכנסים לחדר מסוים.
עם זאת, ניתן לראות את הצל שלהם בלבד.
בהמשך, ניתן לראות את בוסקילה ולאורכו של הקליפ, ניתן לראות גם נשים נוספות ששרות את השיר.
נכון למאי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40,000 צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם22 באפריל 2015הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתהפי"ל
מגדל אוואלה (בסרבית: Авалски торањ או Avalski toranj, "אוואלסקי טורן") הוא מגדל תקשורת ותצפית בגובה של 204.68 מטר, הממוקם בעיר בלגרד, בירת סרביה.
המגדל המקורי שעמד באתר נהרס בהפצצת נאט"ו בשנת 1999. המגדל הנוכחי נבנה תחתיו והושלם בשנת 2010.
המגדל המקורי נבנה בשנים 1961–1965 בתכנונם של האדריכלים אוגליישה בוגונוביץ' וסלובודן יאניץ' והמהנדס מילאן קרסטיץ'.
שמו ניתן לו על שם הר אוואלה, שעליו הוקם.
הוא היה בשעתו המגדל היחיד בעולם בעל חתך של משולש שווה-שוקיים ואחד ממגדלים מעטים שלא נסמכו ישירות על הקרקע אלא עמדו על רגליים – שלוש במקרה שלו.
הוא כלל בגובה של 102 עד 135 מטר מרפסת תצפית סגורה, שאליה הובילו שתי מעליות מהירות.
בראש המגדל הוצבה אנטנה ששימשה להפצת שידורי טלוויזיה בשחור-לבן.
ב-1971 היא הוחלפה באנטנה שהתאימה לשידורי טלוויזיה בצבע.
בהמשך שימשה האנטנה שעל המגדל לשידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי.
במהלך מבצע כוח מאוחד פגעו מטוסי נאט"ו במגדל ב-29 באפריל 1999 והביאו לחורבנו.
להרס המגדל היו שני מניעים: פגיעה במבנה מפורסם - לא רק בסרביה אלא ביוגוסלביה לשעבר כולה - וכן השבתת שידורי חברת הרדיו והטלוויזיה של סרביה.
קודם להרחבת המגדל פגעו מטוסים באספקת החשמל אליו, אך השידורים ממנו נמשכו בגיבוי של גנרטור.
המגדל הופל לאחר שפצצות מונחות לייזר הרסו את אחת משלוש רגליו והביאו לקריסתו.
הרס המגדל לא הצליח להביא להשבתת שידורי הטלוויזיה הסרבית.
ב-2002 יזמה אגודת העיתונאים של סרביה את הקמת המגדל מחדש, ושנתיים אחר כך יזמה רדיו טלוויזיה סרביה קמפיין לגיוס מימון לבנייה, שזכה לתמיכה על ידי שורה של אישים וגופים.
על פי הערכה תרמו כמיליון איש כסף להקמה.
בין המשתתפים בקמפיין היו הטניסאים נובאק ג'וקוביץ' ואנה איבנוביץ'.
פינוי הריסות המגדל המקורי החל במחצית שנת 2005. עבודות הבנייה מחדש החלו בשלהי שנת 2006. השלמת הבנייה התעכבה מעבר למתוכנן והמגדל החדש נפתח ב-21 באפריל 2010. גובהו הוא 204.68 מטר, שני מטר יותר מגובה המגדל המקורי שחרב.
מאלו תופסים בסיס האנטנה שבראש המגדל והאנטנה עצמה גובה של 68 מטר.
לצורך הבנייה שימשו 5,880 טון בטון ו-500 טון של מוטות מתכת.
מספר המבקרים השנתי במגדל עלה בהתמדה והגיע ב-2018 ל-185 אלף.
ב-2017 נפתח קומפלקס תיירות בבסיסו של המגדל, לרבות מתקן ספורט.
מגדל Hi Tower (נהגה בעברית באופן זהה: היי טאוור) הוא מגדל מגורים השוכן בגבעתיים.
המבנה כולל 60 קומות - קומת לובי, קומת גלריה וקומת רווחה, מעליהן 55 קומות מגורים שבהן 279 דירות, ושתי קומות טכניות נוספות בראש המגדל.
כמו כן, ישנן כ-5 קומות תת-קרקעיות אשר ישמשו לחניה.
המגדל יושב בצוותא עם מגדל השחר השכן על רמפה המוגבהת ממפלס הרחוב שמתחתיו.
המגדל תוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים כחלק ממתחם הסיטי של העיר שיכלול מספר גורדי שחקים נוספים, וישתלב כרצף בנייה גבוהה עם מתחם הבורסה ברמת גן ורחוב יגאל אלון בתל אביב.
יזמי הפרויקט הם איש העסקים ומתווך הנדל"ן רוני מאנה וקבוצת G-Group בראשות איש העסקים גיא בלושינסקי.
קבוצת אשטרום אחראית על ביצועו.
עם תחילת שנת 2022 הגיע לגובהו הסופי, והפך לגורד השחקים השלישי בגובהו בישראל ולמגדל הגבוה בגבעתיים.
הוא גם מחזיק בתואר כמגדל המגורים הגבוה בישראל.
גובהו מקומת הכניסה הראשית ועד קצה הגג הוא 220 מטרים.
בהתאם לדרישת רת"א, עם השלמתו הותקנה על הגג מערכת תאורת אזהרה למטוסים.
במגדל מכון כושר ומכון ספא.
בנייתו החלה במרץ 2016 והסתיימה ב-2023 אך בספטמבר 2023 פורסם כי אף שבניית המגדל הושלמה, עיריית גבעתיים אינה מאשרת את אכלוסו עקב אי עמידה בדרישות בטיחות.
הבניין קיבל אישור אכלוס לקראת קיץ 2024 ואוכלס לראשונה בחודש יולי של אותה שנה.
מגדל AZ (בצ'כית: AZ tower) הוא המגדל הגבוה ביותר בצ'כיה.
הוא ממוקם בעיר ברנו וגובהו 111 מטרים.
בניית המגדל החלה באפריל 2011. בתחילה תוכנן המגדל להגיע לגובה 85 מטרים, בהמשך עודכנו התוכניות וגובהו העתידי היה אמור להיות 109.5 מטרים.
בהמשך עודכן גובהו הסופי – 111 מטרים.
עם השלמת גובהו ב־2013 הוכרז כבניין הגבוה במדינה.
מגדל KK100, הידוע בעבר בשם Kingkey 100 ו-Kingkey Finance Tower, הוא גורד שחקים סופר גבוה בשנג'ן, בגואנגדונג שבסין.
המגדל ממוקם ברובע הפיננסי של שנזן.
והוא שייך למחוז לווחו של שנזן וממוקם מזרחית לפארק ליז'י, כקילומטר אחד צפונית לגבול בין סין היבשתית להונג קונג.
הבניין מתנשא לגובה 442 מטרים ומכיל 98 קומות עבור שטחי משרדים ומלון.
מתוך אותן 98 קומות, 74 משמשות למשרדים, ו-26 קומות כמלון עסקים בעל שישה כוכבים ובארבע הקומות העליונות של גורד השחקים יש גינה ומספר מסעדות.
בצמוד ל-KK100 נמצא קניון KK, שפתח את שעריו ב-26 בנובמבר 2010, ומכיל חנויות מותגי יוקרה, מסעדות וסופרמרקט.
קניון KK מארח גם את קולנוע ה-IMAX הראשון של שנזן.
מגדל אור הוא ארגון רב שירותי בפריסה ארצית, הפועל כחלק מעמותת "יעדים לצפון", והעוסק משנת 1957 בקידום תפקודי, תעסוקתי, חברתי ורגשי של אנשים עם לקויות ראייה או עיוורון.
"Lighthouse International - Jewish Guild for the Blind", שנקרא לאחר מכן "The American-Israeli Lighthouse inc" היה מרכז שיקום, שנוסד בניו יורק בתחילת המאה ה-20. מטרת האגודה הרשומה בניו יורק הייתה סיוע ליהדות ארצות הברית, ולאחר מכן גם למדינת ישראל, בניהול ובמימון פעולות בתחום השיקום.
המרכז האמריקני פתח מרכז בקריית חיים בשנת 1957. בראש הארגון בשנה זאת עמדה הנשיאה, אניד דאנק.
המרכז שהוקם בקריית חיים עסק בשיקום תפקודי ותעסוקתי של אנשים עם לקות ראייה או עיוורון.
עשר שנים לאחר מכן הצטרף משרד העבודה והרווחה למימון הפעילות של הארגון.
בשנת 2000 נוסד הארגון כעמותה רשומה בישראל.
בשנת 2010 נקלע המרכז לחובות כבדים והוא פורק על ידי כונס נכסים.
בשנת 2011 פנה שר הרווחה דאז יצחק הרצוג לאלי אללוף, שהיה אז מנכ"ל קרן רש"י, בבקשה להעביר את פעילות האגודה לניהולה של קרן רש"י.
ההסדר עם הקרן, שאושר על ידי בית המשפט, כיסה את חובות העבר של המרכז ואפשר את המשך פעילותו השוטפת באמצעות עמותת "יעדים לצפון", כמרכז רב שירותי לקידום תפקודי ותעסוקתי של אנשים עם לקויות ראייה או עיוורון.
מאז הרחיב המרכז את פעולתו והוא מעניק למטופליו שירותי שיקום תפקודי, תעסוקתי, חברתי ורגשי, ומפיץ ידע בתחום לקויות ראיה ועיוורון, עבור אנשים עם לקויות ראייה או עיוורון, בני משפחותיהם והאנשים המעורבים בחייהם.
המרכז משמש גם כזכיין של המוסד לביטוח לאומי, משרד הרווחה והשירותים החברתיים ומשרד הביטחון.
שירותיו מוענקים בארבעה סניפים ראשיים: תל אביב, חיפה, ירושלים, באר שבע, וגם בביתם של האנשים ובסביבת מחייתם.
שירותים אלו נועדו להעניק מענה מקיף ככל האפשר לאנשים עם לקות ראייה או עיוורון.
מכון לראייה ירודה מעניק לאנשים עם לקות ראייה שירותים לשיפור איכות חייהם, הניתנים על ידי אופטומטריסטים מומחים בראייה ירודה, מאמני עזרי ראייה, עובדים סוציאליים ועוד.
השירות במכון כולל בדיקת ראייה, פגישות עם עובדת סוציאלית למיצוי זכויות ותמיכה רגשית התאמת והשאלת עזרים אופטיים וטכנולוגיים.
המפעל המוגן של הארגון הוא מסגרת תעסוקתית מוגנת המתאימה לצורכיהם של כ-120 עובדים עם לקויות ראייה.
מחלקות המפעל נותנות שירות לגופים עסקיים אשר נעזרים בפעולות העובדים והצוות.
שירות ההדרכה השיקומית מיועד לאנשים עם לקויות ראייה או עיוורון המעוניינים לשפר את תפקודם העצמאי.
ההדרכות ניתנות על ידי צוות של מורים שיקומיים בכל הארץ, למחזיקי תעודת עיוור ולאנשים עם לקות ראייה הסובלים מקשיים תפקודיים בכל הגילים.
תחום התעסוקה מקנה לאנשים עם לקויות ראייה או עיוורון מיומנויות, שיאפשרו להם לבחור מסלול לימודים או קריירה, ולהשתלב בעבודה.
תחת תחום זה פועלות כמה תוכניות לשילוב בתעסוקה, למציאת עבודה בשוק הפתוח, לתמיכה במעסיקים ועוד.
כחלק מהשתלבותו של אדם עם לקות ראייה או עיוורון בתחום זה הוא רוכש מיומנויות הפעלת ועבודה עם מחשב, לומד שפות ומשלים השכלה, בהתאם למסלול העבודה או הלימודים שנבחר.
תוכנית המכינה מיועדת לצעירים עם לקויות ראייה ועיוורון, ומטרתה לתת כלים נחוצים לניהול חיים עצמאיים על כל המשתמע מכך.
ההשתתפות בתוכנית מיועדות לצעירים בגילאי 18–30 המחזיקים בתעודת עיוור.
משתתפי התוכנית לוקחים חלק במסגרות שונות בשעות הבוקר, כמו שירות לאומי, שירות צבאי, לימודים אקדמיים, עבודה ועוד.
בשעות אחר הצהריים הם רוכשים מיומנויות תפקודיות ויום יומיות בניהול משק בית וחיים עצמאיים.
בהתבסס על שנות פעילות הארגון והידע אשר הצטבר בו מתקיימות פעילות העברת ידע, הדרכה וייעוץ לקהלי יעד, כגון גורמים מקצועיים ונותני שירות במרחב הציבורי, הקהילתי והעסקי.
בין פעולות הידע, סדנאות, הרצאות פרונטליות ומקוונות בנושאים שונים, והפעלת מרכז ידע מקוון, אשר מציע מידע כתוב, קובצי וידאו וקובצי אודיו בנושאי שיקום ומתן נגישות.
מוקד התמיכה הטכנולוגית הארגון הושק בשנת 2014 ומופעל על ידי מומחי טכנולוגיה עם לקויות ראייה או עיוורון.
הוא מעניק לאנשים עם לקויות ראייה או עיוורון סיוע מותאם לשימוש במחשבים, בטלפונים חכמים, בעזרים אלקטרוניים ייעודיים ועוד.
במסגרת תוכנית "שילוב במדים" מאותרים צעירים עם עיוורון או לקות ראייה שמקבלים הדרכה לקראת גיוס לשירות צבאי משמעותי.
הליווי מתבצע לאורך כל שלבי המיון, הגיוס והשירות.
מגדל אבק השריפה מגדל אבק השריפה או שער האבקה (בצ'כית: Prašná brána) הוא מגדל גותי בפראג, צ'כיה.