tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2021 הוציא לאור, בהוצאת ספרי ניב, את הספר הניהולי-אימוני "פתק קטן, פתק גדול" בו הוא חושף טכניקות ושיטות ניהול שימושיות, וכן סיפורים מהקריירה הניהולית שלו.
פינטו גרוש ולו שלושה ילדים, נמצא בזוגיות ומתגורר בהרצליה.
אריאל סטנלי פייקס הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
תחומי התמחותו העיקריים הם אקונומטריקה וארגון תעשייתי.
פייקס נולד ב-1949 באדמונטון בקנדה.
הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון אותו סיים ב-1971, ולתואר שני אותו סיים ב-1973. לאחר מכן למד באוניברסיטת הרווארד שם סיים תואר שני נוסף ב-1976 ודוקטורט בכלכלה בשנת 1979, בהנחיית פרופ' צבי גריליכס.
לאחר סיום לימודיו השתלב כמרצה בחוג לכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
בעבר לימד גם באוניברסיטת ייל ואוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
פייקס פרסם מחקרים רבים בתחומי התמחותו, ותרם פרקים לספרים מקצועיים.
לצד עבודתו האקדמית יעץ לחברות גדולות, סוכנויות ממשלתיות וחברות ייעוץ.
בשנת 2023 נמנה עם כ־300 כלכלנים שחתמו על גילוי דעת המתנגד לרפורמה הממשלתית במערכת המשפט בישראל.
מדליית פריש של החברה האקונומטרית (1986)
עמית כבוד של אגודת הארגון התעשייתי (2007)
מינוי לעמית בכיר ב (2019)
אריאל פינקלשטיין (נולד ב-2 בספטמבר 1955) הוא רופא קרדיולוג, מנהל יחידת הצנתורים במערך הקרדיולוגי בבית החולים איכילוב ופרופסור חבר קליני בקתדרה לקרדיולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
התמחותו העיקרית היא בקרדיולוגיה התערבותית, ובפרט בהשתלת מסתמי לב בצנתור (TAVI).
מעבר לקריירה הרפואית, פינקלשטיין הוא ספורטאי פעיל ורץ מרתון מנוסה.
שירת כקצין בחטיבת הצנחנים בצה"ל בין השנים 1973–1977 בדרגת סרן.
בשנים 1978–1984 למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם קיבל תואר דוקטור לרפואה.
לאחר סיום לימודיו עבר התמחות ברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב (1986–1991) והמשיך בהתמחות בקרדיולוגיה באותה מוסד (1992–1995).
בין השנים 1999–2001 התמחה בקרדיולוגיה התערבותית במרכז הרפואי סדרס סיני באוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס.
החל משנת 2005 הוא מכהן כמנהל יחידת הצנתורים במערך הקרדיולוגי בבית החולים איכילוב.
בתפקיד זה הוא מוביל את אחד המרכזים המתקדמים ביותר בעולם להחלפת מסתמים בצנתור.
פינקלשטיין הוא מחלוצי הטכנולוגיה החדשנית להחלפת מסתמי לב בצנתור בישראל ובעולם.
במרץ 2011 חגג בית החולים איכילוב את ביצוע 100 צנתורים להחלפת מסתם אאורטלי תחת הנהגתו.
עד היום בוצעו במרכז למעלה מ-3,000 פעולות מסוג זה.
הוא פרסם למעלה מ-200 מאמרים מדעיים ברפואה הקרדיולוגית, ומופיע באופן קבוע בכנסים מדעיים בין-לאומיים כמרצה מוזמן.
פינקלשטיין זוכה להכרה בינלאומית בתחום הקרדיולוגיה ההתערבותית, ומשמש כמדריך וכיועץ לחברות רפואיות מובילות כמו מדטרוניק ואדוארדס לייף סיינסס.
פינקלשטיין הוא רץ מרתון מנוסה ופעיל בתחום הריצה הארוכה.
הוא החל לרוץ מרתונים בגיל מתקדם יחסית – רץ את המרתון הראשון שלו בטבריה בשנת 2009 כשהיה בן 54, וסיים בזמן של 3:23 שעות.
עד 2013 השלים 4 מרתונים נוספים בתוצאות דומות.
פינקלשטיין השתתף במרתון תל אביב במרץ 2013 בעת שמשתתף אחד נפטר בגלל הריצה, והייתה פגיעה בעוד 12 רצים אחרים.
במאמר שפרסם לאחר האירוע, הוא הביע ביקורת על קביעת מועד המרתון בחודש מרץ, וקרא להעביר את מועד המירוץ לחודש פברואר.
כרופא קרדיולוג המתמחה בבריאות הלב, פינקלשטיין מספק נקודת מבט ייחודית על ריצת מרתונים.
הוא ציין כי מבחינת בריאות הלב, ריצת מרתון מעל גיל 50 "כנראה לא מוסיפה ולא גורעת", אך הדגיש שהמניע לריצה בגיל זה הוא פסיכולוגי יותר מקרדיולוגי.
פינקלשטיין זכה במספר פרסים על הוראה מצוינת מאוניברסיטת תל אביב (1997, 2005, 2009, 2010).
בשנת 1998 זכה בפרס החוקר הצעיר של בית החולים איכילוב.
הוא מוכר כמומחה בתחומי הקרדיולוגיה ההתערבותית, השתלת קוצבי לב ומסתמי לב.
בשנת 2018 דורג כאחד מהרופאים הטובים ביותר בישראל על ידי מגזין פורבס במקצוע הקרדיולוגיה.
הוא ידוע כמי ששכרו נמצא בין הגבוהים ביותר במגזר הציבורי בישראל בזכות מומחיותו הייחודית.
פינקלשטיין הוא חבר בארגונים מקצועיים רבים, כולל החוג הישראלי לקרדיולוגיה התערבותית (שבו שימש כיו"ר), האיגוד הקרדיולוגי הישראלי, ההסתדרות הרפואית הישראלית, האיגוד האמריקאי לקרדיולוגיה והאיגוד האירופאי לקרדיולוגיה.
אריאל שרצקי (נולד ב-24 בספטמבר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר התקפי וכקיצוני ימני בעירוני קריית שמונה.
הוא בנו של ניר שרצקי, מנכ"ל חברת איתוראן ונכדו של איזי שרצקי, הבעלים של החברה ושל עירוני קריית שמונה.
שרצקי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב ובגיל 15 הצטרף לקבוצת הנערים של מכבי נתניה וכעבור שנה הצטרף לעירוני קריית שמונה לאחר שמשפחתו עברה להתגורר בדפנה.
ב-30 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד מכבי תל אביב.
בעונה שלאחר מכן, רשם רק 7 הופעות בקבוצה הבוגרת כולן כשחקן מחליף.
ב-27 באוגוסט 2022 רשם בישול הופעה בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד הפועל ירושלים.
בעונת 2023/2024 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, כאשר הפך לקיצוני ימני.
במחזור הפתיחה של העונה, כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–1 נגד הפועל עכו.
את העונה סיים עם 35 הופעות ליגה בהן הבקיע 6 שערים ובישל עוד שלושה שעזרו לקריית שמונה לחזור לליגת העל אחרי עונה אחת, אך כשבוע לפני תחילת העונה נפצע ברצועה הצולבת ולא כה לדקות משחק בעונה זו.
עם חזרתו מהפציעה מונה לקפטן המועדון לאחר עזיבתו של עאיד חבשי.
ב-27 באוקטובר 2025 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 1–3 למכבי תל אביב.
אריאנה הרן הכהן (9 בדצמבר 1932 – 24 במרץ 2003) הייתה משוררת ישראלית.
אריאנה הרן נולדה בבוקרשט, רומניה בשנת 1932, ועלתה לארץ ישראל כילדה בגיל 11, ללא הוריה בשנת 1944. תחילה שהתה ב'נווה הילד' בנהריה ונקלטה בשנת 1947 בקבוצת שילר בה הייתה חברה.
הרן שרתה בנח"ל, היא ערכה את הדו-שבועון של התנועה הקיבוצית, עבדה במערכת "דבר" ובמשך תקופה קצרה שיחקה בתיאטרון הקאמרי.
הרן החלה לפרסם שירים בגיל צעיר, ושיריה הראשונים נדפסו בעיתוני התנועה כבר ב-1948, כתבה גם שירים לילדים ולחגי הקיבוץ והייתה מהמשוררות הראשונות של הדור השני בתנועה הקיבוצית.
הרן כתבה גם פזמונים, בהם מילות השיר "האם אתה מאושר", שהלחין שלמה ארצי וביצעה הזמרת ריטה באלבומה "אהבה גדולה".
הרן החילונית נישאה ב-1979 לרב שמואל אבידור הכהן.
נפטרה בקיבוצה בשנת 2003 ונקברה בבית העלמין של קבוצת שילר.
ספר שיריה המלא, "האם אתה מאושר, האם אני מאושרת", יצא לאחר מותה בהוצאת הקיבוץ המאוחד 2004.
השיר בואו נאסוף את הכל מחדש הוא אחד מהשירים המפורסמים שלה
האם אתה מאושר, האם אני מאושרת?, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
שירים אחרי, הוצאת דביר, 1992.
לאורו החיוור של הרדיו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1972.
שירים בלי שם, מחברות לספרות (הוצאת ספרים), 1961.
פתחון פה : תבשילים עם נשמה (איורים: מושיק לין), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978.
אריאן מנושקין היא במאית תיאטרון וקולנוע יהודייה-צרפתייה, זוכת פרס קיוטו לשנת 2019.
מנושקין הקימה את אנסמבל האוונגרד הפריזאי תיאטר דו סולֵיי (Théâtre du Soleil) ב-1964, וקיבלה ב-2005, את מדליית פיקאסו של אונסק"ו, כהכרה על תרומתה יוצאת הדופן לתרבות ולאמנות.
מנושקין נולדה בבולון על הסיין, למשפחה עם שורשים בקולנוע ובתיאטרון.
אביה היה מפיק הסרטים היהודי רוסי אלכסנדר מנושקין, שקרא לחברת ההפקה שהקים על שמה: "סרטי אריאן".
שני הוריו של אביה נרצחו על ידי הנאצים באושוויץ ב-1943. אמה הייתה בריטית, ילידית לונדון, בתו של שחקן התיאטרון ניקולס האנֵן.
הוריה נפרדו כשהייתה בת 13.
מנושקין למדה ספרות באוניברסיטת סורבון בפריז, ונסעה ללמוד במשך שנה אחת באוניברסיטת אוקספורד באנגליה, ספרות אנגלית.
היא הצטרפה לתיאטרון הסטודנטים המקומי והחליטה להתמסר לתיאטרון.
שם היא גם הכירה גם את הבמאי קן לואץ', אז סטודנט ושחקן חובב, ושיחקה בהפקות הסטודנטיאליות שלו.
היא המשיכה בלימודי תיאטרון בפריז ב"בית הספר הבינלאומי לתיאטרון של ז'אק לקוק" (L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq).
בשנת 1964 הקימה את תיאטר דו סולֵיי (תיאטרון השמש) עם עמיתיה הסטודנטים, כקואופרטיב תיאטרוני, בו כל אחד מהשחקנים, הטכנאים, פועלי הבמה והבמאים מקבל משכורת שווה וצנועה ושומר על כללי ברזל של שיתוף פעולה, עמידה בזמנים ונאמנות.
מנושקין, דמות בעלת השפעה רבה בתיאטרון המודרני, היא מאמינה גדולה ביצירת תיאטרון בתהליך של עבודת צוות משותפת - עבודת קולקטיב.
היא יוצרת את עבודתה עם הקבוצה שלה בתיאטר דו סולַיי וצוטטה כמי שאמרה:
היצירה של האנסמבל אכן נוצרת בתהליך של שיתוף אבל המנוע והאישיות המובילה את הקבוצה הייתה מנושקין.
הפעילות בתיאטרון הונעה על ידי ניסיון ליצור צורות תיאטרליות חדשות, תוך כדי הצגת תכנים רלוונטיים חברתית ופוליטית.
הם השתמשו באלתור ובדמיון, שילבו קומדיה דל ארטה וטקסי פולחן מאסיה, הציגו יריד כפרי ולהטוטנים על הבמה, להמחשת המהפכה הפעילה בהצגת "1789", ובובות ענק בהצגת "השיירה האחרונה" ועוד.
המופעים של תיאטר דו סוליי, התנהלו לעיתים קרובות בחללים לא שגרתיים כמו אסמים ואולמות התעמלות, כי מנושקין לא רצתה להסתפק בבמה קונבנציונלית.
היא גם לא הסכימה להיות מוגבלת על ידי "הקיר הרביעי", ולעיתים קרובות בהפקות שלה, הקהל פגש את השחקנים המתכוננים להופעה, מתאפרים, מתלבשים ועוד.
המחזה "1789", אשר הוצג לראשונה ב-1970 במילאנו ואחר כך במשכנו החדש של התיאטרון בפריז, נועד לענות לצורך של חברי הלהקה למצוא תוכן שיקלע לטעמם של השחקנים ושל הצופים גם יחד.
הוא היה הראשון בסדרה של מחזות על תקופת המהפכה הצרפתית ("1793" ו"תור הזהב"), שהציגו ניתוח בקורתי על ההיסטוריה, והיה אחד הביטויים למעורבות הקבוצה בכלל ומנושקין בפרט, במאבקים בעד חופש ונגד אי צדק חברתי תוך שמירה על איכות אמנותית והימנעות מגלישה לשיח דידקטי.
מנושקין לא הגבילה את עצמה לסוג יצירה אחד, למדיה או לסגנון.
במקביל ליצירה השיתופית בעלת האורינטציה החברתית, היא ביימה יצירות מהקלאסיקה של התיאטרון בצורה שהביאה לביטוי את שפת התיאטרון הייחודית שלה, העלתה מחזות צרפתיים בני זמנה, וכתבה וביימה לקולנוע.
בשנות השמונים היא תרגמה לצרפתית וביימה שלושה מחזות של שייקספיר: ריצ'רד השני, הלילה השנים עשר והנרי הרביעי - חלק 1, שעבורם בנתה שפת סימנים ויזואלית מיוחדת במינה שהתאימה במיוחד לדרמה השקספירית.
את שלושת המחזות היא העלתה כמחזור שייקספירי בסיבוב הופעות של הלהקה.
בשנת 1988 הוזמנה להופיע לראשונה בישראל במסגרת פסטיבל ישראל.
חודש לפני הביקור חברי הלהקה שלה העבירו ביקורות על מדיניות ישראל בדיכוי האינתיפאדה הראשונה, שפרצה כמה חודשים קודם לכן, ופרסמו מכתב פומבי לקהל בישראל, בו כתבו: .
בתגובה הודיעו חוג צעירי תנועת החרות כי יפוצצו את ההופעות שלה.
בסופו של דבר הופיעו ללא הפרעה.
בנוסף ערכה סדנת משחק לשחקנים ערבים ויהודים בנוה שלום.
בשנות התשעים היא יצרה תהליך דומה בטרילוגיה אורסטיאה של איסכילוס - אגממנון, "נושאות הנסכים" ו"נוטות החסד" - ובאיפיגניה באאוליס של אוריפידס.
בטרטיף של מולייר, היא שחזרה את העוצמה הסאטירית המקורית של המחזה, על ידי שמיקמה את הסיפור בקהילה מוסלמית פונדמנטליסטית בת זמננו עם מנהגיה ואיסוריה הקיצוניים.
היא העלתה שני מופעים מרשימים של הלן סיקסו, פילוסופית ומחזאית צרפתייה, הרהורים על ההיסטוריה של העולם המודרני: "הסיפור הנורא והלא גמור של נורדום סיהנוק, מלך קמבודיה" ו"הדרמה ההודית או הודו של חלומותיהם".
ב-1974 יצא לאקרנים סרטה 1789 שהיה צילום ההפקה הבימתית של המחזה, וזכה להצלחה.
ב-1978 היא כתבה וביימה את הסרט "מולייר" - ביוגרפיה של המחזאי הידוע.
עליו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר.
עם הלן סיקסו היא שיתפה פעולה גם בקולנוע ביצירת שני סרטי טלוויזיה, La Nuit miraculeuse ו-Tambours sur la digue.
אריאן מנושקין כתבה את התסריט לסרט ההרפתקאות של פיליפ דה ברוקה ב-1964 "האיש מריו" עם ז'אן-פול בלמונדו.
במהלך השנים עבדה עם מספר שחקנים ישראלים שהזמינה לתיאטרון השמש, בהם יוסף שילוח, ניקו ניתאי, ורונית אלקבץ.
2009 - פרס איבסן מטעם ממשלת נורווגיה
אריאן 5 הוא משגר לוויינים כבד, פרי פיתוח של סוכנות החלל האירופית.
המשגר משמש בעיקר לשיגור לוויינים למסלולים גיאוסינכרוניים.
שיגורי אריאן 5 מבוצעים ממרכז החלל הגיאני אשר בגיאנה הצרפתית על ידי תאגיד השיגור האירופי אריאן ספייס.
המשגר נבנה על ידי חטיבת תעבורת החלל של החברה האירופית EADS.
משגר אריאן 5 סיים את פעילותו ביולי 2023.
המשגר אריאן 5 פותח במשך יותר מעשור, ונועד להחליף את המשגר האירופי אריאן 4, ולהוות קפיצת מדרגה בהיבטי המשקל שניתן לשגר, אמינות, ופשטות.
המשגר פותח על ידי מספר חברות אירופיות, בהובלת חברות מצרפת ובראשן חברת איירוספסיאל.
שיגור הבכורה של המשגר אריאן 5 נערך ב-4 ביוני 1996, והסתיים בכישלון, שנבע מבאג בתוכנת ההנחיה של המשגר.
הבאג נגרם כתוצאה מניסיון להעביר מספר בן 64 סיביות בנקודה צפה למספר שלם בן 16 סיביות, ניסיון שגרם להפסקת פעולתו של המחשב.
באג זה היווה ציון דרך בפיתוחן של מערכות בדיקה לתוכנות זמן אמת.
המשגר אריאן 5 מורכב משלושה חלקים עיקריים:
השלב הראשון - מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי)
שני מאיצים רקטיים, המונעים בדלק מוצק
שלב שני, מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי)
אריאן 5 התפתח עם השנים למשפחה של משגרים, בעלי תכונות ומאפיינים שונים.
הדגמים השונים של המשגר הם:
אריאן 5 G - הדגם הבסיסי של משפחת משגרי אריאן 5. ביצע את טיסתו המוצלחת הראשונה ב - 30 באוקטובר 1997.
אריאן 5 G+ - דגם משופר של המשגר הבסיסי.
שופרו ביצועי המנוע של השלב השלישי, הופחת משקל מהמשגר עצמו והוגדל המשקל של המטען ב - 150 ק"ג.
אריאן 5 ECA - דגם לשיגור של שני לוויינים למסלולים גיאוסינכרוניים.
משקל שיגור כולל של הלוויינים: 9.6 טון.
אריאן GS 5 - הדגם החדיש ביותר במשפחת המשגרים אריאן 5. שיגור הבכורה של דגם זה נערך ב - 11 באוגוסט 2005.
אריאן 5 ES ATV - דגם זה מיועד לשגר לחלל את חללית האספקה הרב תכליתית ATV.
תוכניות שונות לפיתוח המשגר ליכולות חדשות קיימות בסוכנות החלל האירופית מזה שנים.
חלק מהתוכניות כוללות שימוש במאיצים רקטיים בני החזרה, לשימוש חוזר, שיהיו מונעים בדלק נוזלי, במקום המאיצים הרקטיים של הדלק המוצק המשמשים במשגר כיום, אך תוכניות אלה לא יצאו לפועל ואין כוונה לשנות משמעותית את אריאן 5 עד גמר הפיתוח של מחליפו - אריאן 6.
מאז שנת 1996 עד 2023 שוגרו 117 טילי אריאן 5, מתוכם 112 בהצלחה מלאה, 2 אובדנים מוחלטים ו־3 כישלונות חלקיים (ארבעה מהם התרכזו ב־14 השיגורים הראשונים).
המספר הרב ביותר של שיגורים בשנה אחת היה 12 (בשנת 2000 ו-2002), ומספר השיגורים השנתי הרגיל הוא בסביבות 7 לכל היותר.
אריאן 5 נושא דרך שיגרה לוויינים במשקל של למעלה מ-10 טון למסלול GTO, הלווין הכבד ביותר ששולח למסלול זה שקל 10,838 ק"ג, הוא שיגר גם את חלליות האספקה ATV אל תחנת החלל הבין-לאומית ששקלו קצת יותר מ-20 טון כל אחת.
כל השיגורים בוצעו מכן השיגור ELA-3, מרכז החלל הגיאני (CSG), גיאנה הצרפתית.
אריאלה סביר (נולדה ב-11 במרץ 1961) היא מחנכת, ריתמיקאית, זמרת, סופרת ילדים ומשוררת שירי ילדים חרדית ישראלית.
סביר היא ביתם של דיליה ויוסף, עולים מטורקיה, ולה שני אחים.
היא נולדה וגדלה במושב אורות.
כשסביר הייתה בת שמונה התגלתה אצלה מחלת עיניים קשה ובגיל 12 איבדה את הראייה.
הוריה בחרו לשלוח אותה למוסדות חינוך רגילים, שאינם מותאמים לעיוורים, במטרה לשלבה בחברה.
למרות לקותה התעקשה להתגייס לצה"ל, בתום מאבק ממושך גויסה והייתה החיילת העיוורת הראשונה בצה"ל, והיא שירתה כמש"קית חינוך.
אחרי השירות הצבאי החלה לעבוד כריתמיקאית, הפיצה את שיטת החינוך המוזיקלי, המותאמת לפעוטות ולילדים בעלי מוגבלויות.
במרוצת השנים הכשירה גננות ומורות רבות, במסגרות פרטיות ובמוסדות אקדמיים כמכללת אורנים ומכללת לוינסקי לחינוך.
בנוסף, היא מופיעה בפני נשים ונערות ומספרת את סיפור חייה.
במקביל לעבודתה כמורה, כתבה סביר שירי ילדים וסיפורים רבים, שאותם הפיצה במגוון מדיות – ספרים, תקליטורי שירה, לומדות ומשחקי מחשב.
עד 2008 פרסמה 5 ספרים, 66 קלטות, ו-7 סרטי וידאו לילדים וכתבה למעלה מ-1,500 שירים.
סביר נשואה ליעקב ולהם שמונה ילדים.
עם השנים, סביר ובעלה חזרו בתשובה והחלו לקיים אורח חיים חרדי.
בנה השישי חגי הוא אוטיסט, והיא מגדלת אותו בביתה, ובגינו הפכה מעורבת בעידוד והעצמת הורים לילדים בעלי עיכוב התפתחותי.
לאור ניסיונה כילדה וכאמא, מעודדת סביר הורים להימנע מלשלוח ילדים בעלי מוגבלויות למוסדות ולגדלם בבית.
נשיר ונרקדש: שירי משחק ברוח הקדש
חנכה שמח: חגיגת חנוכה שכל ילד אוהב בשיר, במשחק לאור נר מהבהב
אריאן בתני צוקר היא שחקנית טלוויזיה ודוגמנית אמריקאית-יהודייה.
צוקר נולדה בעמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, ארצות הברית לאב נוצרי ולאם יהודייה.
הוריה הם ברברה (בדנר) ובארי צוקר, ולה אח אחד.
בגיל 16 החלה לעסוק בדוגמנות, תחילה בלוס אנג'לס, שם הצטלמה למספר קטלוגים וקמפיינים, ובהמשך במקומות נוספים בעולם, בהם צרפת, אוסטרליה ויפן.
היא הופיעה גם בפרסומות טלוויזיה, בהן למאזדה ולמקדונלד'ס.
בהמשך החלה צוקר לעסוק במשחק.
היא להופיע בהצגות תיאטרון, בהן "פשעים של הלב", מחזה של בת' הנלי.
את תפקידה הראשון על המסך קיבלה בסרט סטודנטים, וחודשיים לאחר מכן לוהקה לתפקיד "ניקול ווקר" באופרת הסבון "ימי חיינו".
בשנת 2001 זכתה בפרס "הופעה יוצאת דופן בתפקיד הנבל" של המגזין "Opera Digest" על תפקידה זה, אותו היא מגלמת מאז 1998 ועד היום (2016), עם הפסקה של שנתיים (2006–2008).
בנוסף הייתה מועמדת 3 פעמים לפרס אמי לבידור בשעות היום על תפקיד זה (2010, 2013 ו-2014).
צוקר הופיעה לאורך השנים גם בסדרות וסרטים נוספים, בהם סרט הפעולה "The Contractor" (2013), ותפקידי אורח בסדרות "CSI: מיאמי" (2006) ו"DeVanity" (2013).
בשנת 2020 גילמה את בטי בסרט המותחן "We Still Say Grace".
ב-2002 נישאה לשחקן קייל לאודר, הצעיר ממנה בשש שנים; לאודר הוא עמיתה לסדרה "ימי חיינו" (גילם את דמותו של בריידי בלק).
בני הזוג נפרדו לתקופה קצרה ב-2007–2008, וחזרו.
ב-2014 אישרו בני הזוג כי הם גרושים.
באוקטובר 2016, כחודש לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית, נחשף סרטון מ-2005 בו משוחח העיתונאי בילי בוש עם דונלד טראמפ לפני הקלטת תוכנית טלוויזיה.
הסרטון כולל ביטויים גסים של טראמפ על ניסיונותיו להתחיל עם צוקר, בעת שהשניים הצטלמו לתוכנית "ימי חיינו".
אריאנה מלמד (נולדה ב-16 במרץ 1958) היא עיתונאית, סופרת, בעלת טור, עורכת, מבקרת ספרות ומבקרת טלוויזיה ישראלית.
מלמד נולדה בבוקרשט שברומניה להורים ניצולי השואה.
משפחתה עלתה עמה לישראל בשנת 1960 והשתקעה באשדוד, שם גדלה והתחנכה.
כשהייתה בת שמונה נפגעה בתאונת דרכים והייתה מרותקת למיטתה לתקופה ממושכת.
בתקופת נעוריה בלטה בכישורי כתיבתה, ואף הועסקה למשך מספר שנים באגף הדוברות של משרד ראש הממשלה במהלך תקופת כהונתו הראשונה של יצחק רבין.
את שירותה בצה"ל עשתה בגלי צה"ל, ומאוחר יותר הועברה לבסיס תחזוקה בשל בעיות בריאות.
בשנת 1984 החלה לעבוד בעיתון "חדשות" כמבקרת הספרות שלו, וכתבה בו עד לסגירתו ב-1993. מלמד כתבה אחר־כך במקומונים "כל העיר" ו"העיר" וב"מעריב" ומאוחר יותר ב"ידיעות אחרונות" ובאתר האינטרנט ynet.
כתבה גם טורי אוכל תחת שם העט "אנה וגנר" (שהוא למעשה שמה מנישואים).
בדצמבר 2014 פרשה מהעיתון "ידיעות אחרונות".
מלמד גרסה כי פרישתה נבעה מכך שלא פורסם מאמרה המבקר את ציפי לבני בזמן הבחירות לכנסת העשרים.
דעותיה הנחרצות, בייחוד כמבקרת ספרות וכמבקרת טלוויזיה, זכו לעיתים לתגובות חריפות ממבוקריה, כשלעיתים קרובות התמקדה התגובה במבנה הגוף שלה ובאופייה.
החל מ-2015 מלמד משמשת כמבקרת טלוויזיה וספרות בעיתון "הארץ" וכן כבעלת טור במוסף סוף השבוע.
בשנת 2015 השתתפה בעונת ה-VIP השנייה של תוכנית המציאות "האח הגדול" והייתה המודחת הראשונה מן התוכנית.
בשנת 2020 השתתפה בהפגנות המחאה בבלפור.
ב-27 באפריל 2021 הודיעה על פרישה מ"הארץ" בגלל מצבה הבריאותי.
בפברואר 2024 ניתן נגד מלמד פסק דין בתביעת דיבה שהגישה חברת הכנסת לשעבר אסנת מארק.
אריאנה מלמד לא הופיעה לדיון ואחריו לא הצליחו למוצאה בביתה.
מלמד נשואה לרוברט וגנר והיא אם לשני ילדים מאומצים.
החוק בישראל אוסר על זוגות מעורבים לאמץ, ועקב כך התגרשה מלמד מבן זוגה ואימצה כאם יחידנית.
בית-ספר לבאלט, תל אביב: זמורה ביתן, תשנ"ב-1992
חלודה ואבק כוכבים: רשימות קטנות על ספרים גדולים, תל אביב: ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 2001
אריאנה קוקורס היא שחיינית עבר אמריקאית, היא אלופת עולם (רומא 2009) ושיאנית עולם בעבר (2009–2015) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
אריאנה קוקורס נולדה בפדרל וואי, מחוז קינג, וושינגטון.
במשך שנה היא שחתה בקבוצת השחייה של האוניברסיטה ולאחר מכן החלה להתאמן במועדון השחייה קינג תחת הדרכתו של שון הצ'יסון.
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכתה קוקורס במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:39.68 דקות, אחרי אלופת העולם קייטי הוף בת ארצה (4:36.82 דקות) ולפני סטפני רייס מאוסטרליה (4:41.83 דקות).
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 סיימה קוקורס במקום ה-5 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.87 דקות.
המנצחת הוף קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 4:32.89 דקות.
קוקורס ניבחרה לייצג את ארצות הברית באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 כשחיינית מחליפה במשחי מעורב אישי ובמשחה ל-200 מטר חזה.
מזלה שיחק לה והיא התבקשה לשחות, ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי היא זכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש בתוצאה של 2:06.15 דקות.
כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 2:07.03 דקות שיפור משמעותי לשיא העולם של רייס (2:08.45 דקות) שניקבע שנה קודם לכן באולימפיאדת בייג'ינג (2008), שנייה הייתה רייס (2:07.03 דקות) ושלישית קטינקה הוסו מהונגריה (2:07.46 דקות).
היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.56 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש (7:42.08 דקות) ולפני בריטניה (7:45.51 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה באירווין, ארצות הברית באוגוסט 2010 זכתה קוקורס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:10.25 דקות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה קוקורס במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:09.12 דקות, אחרי יה שיוון מסין (1:08.90 דקות) ואלישיה קוטס מאוסטרליה (2:09.00 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה קוקורס במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.83 דקות.
בשנת 2009 זכתה קוקורס בתואר שחיינית השנה בארצות הברית ביחד עם רבקה סוני.
אריאן 1 (Ariane 1) היה משגר לוויינים בינוני שפותח על ידי סוכנות החלל האירופאית (ESA).
הוא שימש בעיקר לשיגור לוויני תקשורת, יצורו הופסק אחרי שמשקל הלוויינים המשיך לעלות, ובמקומו החלה סוכנות החלל האירופאית להשתמש באריאן 2 ואריאן 3.
תוכנית לפיתוח משגר חדש תוך שיתוף פעולה של מספר מדינות אירופה התגבשה בשנת 1973 כאשר נחתם הסכם בין גרמניה לבין צרפת.
המשקיע הדומיננטי היה צרפת וחברת איירוספסיאל הייתה הקבלן הראשי.
השלב הראשון והשלב השני תוכננו על ידה והשלב השלישי היה באחריות חברה גרמנית וחברה צרפתית.
בריטניה שבבעלותה היו כ-2.5% מהפרויקט תכננה בעיקר מערכות ניווט.
לאחר מספר חלופות לשם של המשגר נבחר שם "אריאן".
מרכז החלל הגיאני עבר התאמות נדרשות ונבנה כן שיגור חדש ELA-1.
בשנת 1977 נחתם הסכם עם חברת אינטלסט לשיגור לווייני תקשורת של החברה.
בשנת 1979 בוצע בהצלחה השיגור הראשון.
המשגר היה מסוגל להביא למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי עד 2 לוויינים במשקל כולל של 1,850 ק"ג.
בשנת 1985, בעזרת המשגר, נשלחה הגשושית ג'וטו למשימת חקר שביט האלי.
השיגורים נמשכו עד לשנת 1986, כאשר מ-11 שיגורים 9 הסתיימו בהצלחה.
שיגורים מסחריים בועצו בעלות של 32 מיליון $ (במחירי 1985).
בהמשך שיגורים בוצעו על ידי משגרים חזקים יותר של אותה סדרה.
אריאן 4 היה משגר לוויינים וחלליות, ממשפחת אריאן שפותח על ידי המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (CNES) עבור סוכנות החלל האירופית (ESA).
הוא יוצר על ידי קבוצת אריאן ושווק על ידי אריאן ספייס.
עד פיתוחו של אריאן 5, שיגר כ־50% מהלויינים המסחריים אשר שוגרו לחלל.
אריאן 4 ידוע כ"סוס העבודה" של משפחת אריאן.
מאז טיסת הבכורה שלו ב־15 ביוני 1988, עד ה־15 בפברואר 2003, שיגר לחלל 113 שיגורים מוצלחים של לוויינים.
הוא הוכיח כי הוא משגר אידיאלי להשקת לווייני תקשורת, למחקרים מדעים ולתצפיות.
המשגר יכול לשאת שניים עד ארבעה מאיצים.
פירוש הדבר שהוא יכול לשגר לוויינים למסלול במשקל 2,000 עד 4,300 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי (GTO), כמעט פי שלושה מהמשגר אריאן 3.
אריאנה נתיבי אוויר אפגנים (בפשטו: آريانا افغان هوايي شرکت; באנגלית: Ariana Afghan Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של אפגניסטן, והיא כיום חברת התעופה הגדולה במדינה.
חברת התעופה מפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות ובסיסה בנמל התעופה הבינלאומי של קאבול.
החברה בבעלות מלאה של הממשלה האפגנית.
אריאנה נוסדה ב-27 בינואר 1955. עד שנת 1970 החזיקה חברת פאן אמריקן ב-49% ממניות החברה, ו-51% הנותרים היו בידי הממשלה האפגנית.
באותה תקופה היו בצי החברה מטוסי בואינג 707, בואינג 727 ו-DC-10.
בשנת 1996 השתלטו אנשי הטליבאן על המדינה, בעקבות זאת התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם ובהחלטה 1267 שלה, אילצה את החברה להשעות את פעילותה בחו"ל.
לאחר הפלת שלטון הטליבאן בשנת 2001, וכמחווה של רצון טוב לקראת פיתוח יחסי החוץ עם אפגניסטן, חודשו הטיסות ליעדים הבינלאומיים.
בשנת 2006 ערכו שלטונות גרמניה בדיקות למטוסי החברה, במטוסי החברה נמצאו מספר ליקויים.
החברה לא הגיבה באופן הולם ובמועד לחקירה בדבר ההיבטים הבטיחותיים של פעילותה, לפיכך החליטה הוועדה לאסור את פעילותה במדינות האיחוד האירופי.
ב-21 בנובמבר 1959 התרסקה טיסה מספר 202 מביירות, 24 מתוך 27 הנוסעים נהרגו.
ב-5 בינואר 1969 התרסקה טיסה מספר 701 לתוך בית, סמוך לנמל התעופה לונדון גטוויק בלונדון, 50 מתוך 66 הנוסעים נהרגו, זוג נשוי בתוך הבית נהרג, אך תינוק ששהה בו ניצל.
ב-10 בדצמבר 1988 הופל מטוס אנטונוב An-26 על ידי צבא פקיסטן.
כל 25 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-18 ביוני 1989 התרסק מטוס אנטונוב An-24. שישה בני אדם נהרגו.
ב-6 בפברואר 2000 חטפו תשעה אנשי טליבאן מטוס בואינג מדגם 727 ובו כ-180 נוסעים, המטוס הוטס דרך טשקנט ומוסקבה, לנמל התעופה סטנסטד צפונית ללונדון.
החוטפים נכנעו כעבור ארבעה ימים וקיבלו מקלט מדיני בבריטניה.
באוקטובר 2001, נהרסו כליל 7 ממטוסי החברה בהפצצות שביצע צבא ארצות הברית בקאבול.
ב-23 במרץ 2007, החליק מטוס החברה מסוג איירבוס A300B4-200 ממסלול הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק.
ב-8 במאי 2014, החליק מטוס החברה מדגם בואינג 737-400 ממסלול הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי של קאבול.
אריאנה הפינגטון היא סופרת ובעלת טור יוונייה-אמריקאית.
היא ידועה במיוחד בשל היותה מייסדת-שותפה של אתר החדשות והבלוגים הפופולרי "הפינגטון פוסט", בשנת 2005, יחד עם ג'ונה פרטי ואנדרו ברייטברט.
היא הייתה נשואה לחבר הקונגרס הרפובליקני מייקל הפינגטון, ואימצה דעות פוליטיות ליברליות יותר בשלהי שנות התשעים.
ב-2003 היא רצה כמתמודדת עצמאית לתפקיד מושלת קליפורניה.
ב-2009 דורגה הפינגטון במקום ה-12 ברשימת הנשים המשפיעות ביותר בתעשיית התקשורת שפרסם לראשונה המגזין "פורבס".
היא גם העפילה למקום ה-42 ברשימת מאה אנשי התקשורת המובילים של "הגארדיאן".
אריאנה גרנדה-בוטרה היא זמרת, פזמונאית ושחקנית אמריקאית-סיציליאנית.
ב-2018 בחר ה"בילבורד" בגרנדה כאשת השנה של המגזין והכריז עליה כזמרת המצליחה ביותר אשר פרצה באותו עשור, הזמרת ה-78 המצליחה ביותר של כל הזמנים (מקום 18 מבין הזמרות) ומקום תשיעי בכוכבי פופ הגדולים של המאה ה-21. ב-2023 בחר בה מגזין "Rolling Stone" ברשימתם של הזמרות הגדולות ביותר של כל הזמנים.
הופיעה לראשונה ב-2008, כאשר שיחקה במחזמר "13" שהוצג בברודוויי.
החלה להתפרסם ב-2010 כאשר שיחקה בסדרת הנוער המצליחה "ויקטוריוס".
לאחר מכן קיבלה תפקיד ראשי בסדרת הבת שלה ושל "iCarly", "סאם וקאט".
שלוש הסדרות שודרו בערוץ ניקלודיאון.
גרנדה המשיכה עם סגנון הפופ ו-R&B באלבומה השלישי, Dangerous Woman; שיצא ב-2016 וחיזק את הצלחתה הביקורתית והמסחרית.
גרנדה נשענה על מוזיקת דאנס באלבומה השביעי, "Eternal Sunshine" (2024) שהניב את הסינגלים "" ו-"We Can't Be Friends (Wait for Your Love)", כאשר גם שניהם הגיעו לצמרת המצעד.
בנוסף לקריירה המוזיקלית לקחה חלק בסרט הקולנוע הסאטירי פוליטית "אל תסתכלו למעלה" (2021), ובתור גלינדה בעיבוד הקולנועי של המחזמר "מרשעת" (2024), עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
הישגיה כוללים 3 פרסי גראמי, מעל 30 שיאי גינס, 3 פרסי המוזיקה האמריקאית, 2 פרסי המוזיקה של בילבורד ופרס אחד בפרסי המוזיקה הבריטית.
מחוץ למוזיקה ולקולנוע, גרנדה עבדה עם ארגוני צדקה רבים, היא ידועה בתמיכה הרבה שלה בקהילת הלהט"ב, ובנוסף לכך היא תומכת למען זכויות בעלי חיים, בריאות נפשית ושוויון מגדרי וגזעי.
בין המיזמים העסקיים שלה נמנים R.E.M.
Beauty , מותג קוסמטיקה שהושק בשנת 2021, ומותג בישום שהרוויח למעלה ממיליארד דולר במכירות קמעונאיות עולמיות.
נולדה בשם אריאנה גרנדה-בוטרה בעיירה בוקה ראטון, פלורידה שבארצות הברית למשפחה אמריקאית איטלקית ממוצא סיציליאני ואברוצי.
הוריה הם ג'ואן גרנדה, מנכ"לית בחברת תקשורת, ואדוארד בוטרה, מעצב גרפי.
מקור ההשראה לשמה הפרטי בדמותה של הנסיכה אוריאנה מסדרת האנימציה "פליקס החתול" (1959).
לגרנדה אח אחד למחצה – פרנקי גרנדה, שחקן ומפיק המבוגר ממנה ב-10 שנים.
משפחתה של גרנדה עברה מניו יורק לפלורידה כאשר אמה הייתה בהיריון איתה.
הוריה נפרדו כאשר הייתה בערך בת 9 וחצי.
כשגדלה, לקחה חלק בתיאטרון קהילתי שם שיחקה בתפקיד הראשון שלה בתור "אנני" ובעוד מחזות זמר דוגמת "הקוסם מארץ עוץ" ו"היפה והחיה".
כשהייתה בת 8 הייתה חלק מצוות הבידור של ספינת תענוגות, שם שרה עם תזמורות שונות דוגמת התזמורת הפילהרמונית והתזמורת הסימפונית של דרום פלורידה, והופיעה בתוכנית הטלוויזיה: "Star-Spangled Banner".
היא גם הופיעה על הבמה כאשר שרה את ההמנון הלאומי של ארצות הברית באחד מהטקסים החשובים של המדינה.
כשהגיעה גרנדה לגיל 13 היא החלה להתעניין במוזיקה בנוסף לקריירת התיאטרון שלה.
היא הלכה להיבחן לחברות תקליטים שונות כדי להקליט אלבום R&B, אך קיבלה סירובים.
לדבריה: "ממש רציתי לעשות אלבום R&B אך כשהלכתי להיבחן אמרו לי 'מי יקנה אלבום R&B של ילדה בת 14?'".
אחת מהחברות זיהתה את הפוטנציאל שבה והיא נשלחה להיבחן למחזמר "13".
היא התקבלה וגילמה את שארלוט.
המחזמר זכה להצלחה רבה והוצג בברודוויי.
על תפקידה במחזה גרנדה אף קיבלה פרס מאגודת תיאטרון הנוער.
גרנדה עזבה את הלימודים כדי לקחת חלק גם בסיבוב ההופעות של המחזמר.
באותה תקופה היא גם הופיעה במועדוני ג'אז בניו יורק למרות גילה הצעיר.
בשנת 2009, כאשר הייתה בת 15, לוהקה גרנדה לסדרת הטלוויזיה המצליחה של ערוץ ניקלודיאון, "ויקטוריוס", יחד עם חברתה למחזמר "13" אליזבת גיליס.
היא התקבלה וגילמה את דמותה של קאט ולנטיין, שלשם התאמה לאופייה צבעה את שיערה לאדום.
התוכנית צולמה באוקטובר 2009, ועלתה לשידור במרץ 2010 וזכתה להצלחה רבה לאחר שצפו בה למעלה מ-5.7 מיליון צופים.
התוכנית הפכה את גרנדה למעמד של "אלילת נוער", אך למרות הפרסום וההצלחה שזכתה לה בעקבות הסדרה היא אמרה שעדיין היא הייתה מעוניינת יותר בקריירה מוזיקלית מאשר קריירת משחק, והוסיפה: "משחק זה כיף, אבל המוזיקה תמיד הייתה בראש ובראשונה אצלי".
העונה השנייה צולמה באוקטובר 2010 ושודרה באפריל 2011; מספר הצופים באותה עונה עלה ל-6.2 מיליון צופים והיא זכתה בפרסים רבים.
בנוסף לתפקידה בסדרה גרנדה שיחקה באותה שנה במחזמר המוזיקלי "קובה ליברה", שנכתב והופק על ידי כותבת השירים דזמונד צ'יילד.
לאחר שתי עונות של ויקטוריוס גרנדה רצתה להתמקד בקריירה המוזיקלית שלה והחלה לעבוד על פיתוח קול עם מאמנים מוזיקליים דוגמת אריק ורטו.
היא הופיעה בפסקול של העונה הראשונה של ויקטוריוס, ובאותה תקופה גם העלתה ליוטיוב קאברים לשירים של ויטני יוסטון, אדל ומריה קארי.
חבר של מונטה ליפמן, מנכ"ל חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, צפה באחד הקאברים שלה ושלח לליפמן.
ליפמן התרשם מהיכולות הווקליות של גרנדה והחתים אותה על חוזה מוזיקלי וכך, במהלך שנת 2011, החלה גרנדה לעבוד על אלבום הבכורה שלה ואף הוציאה מתוך האלבום סינגל בשם "Put Your Hearts Up".
באותה שנה החלה לדבב את הנסיכה דיאספרו בסדרת הילדים "מועדון ווינX" במשך שש עונות.
בשנת 2012 גרנדה חזרה להופיע בעונה השלישית של "ויקטוריוס" ולאחר סיומה פורסם שלאחר העונה הרביעית של הסדרה היא לא תחודש או תצולם שוב.
העונה הרביעית חולקה לשני חלקים ושודרה עד פברואר 2013, וגרנדה הופיעה בשני הפסקולים של העונות האחרונות.
לסדרה נוצר ספין אוף בשם "סאם וקאט" בשיתוף עם הסדרה "iCarly" (גם היא של ניקלודיאון), שם גרנדה מגלמת את אותה הדמות שגילמה בוויקטוריוס (בתפקיד ראשי), לצד השחקנית ג'נט מקארדי, שמגלמת את אותה הדמות שגילמה ב-"iCarly", סאם פאקט.
התוכנית שודרה לראשונה ביוני 2013 וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים, אך לא חודשה לעונה שנייה עקב סכסוך בין שחקני הסדרה.
הפרק האחרון שודר ביולי 2014.
גרנדה הקליטה את אלבום הבכורה שלה, Yours Truly, במשך תקופה של שלוש שנים וב-2013 היא גמרה לעבוד עליו, הוא תוכנן להיקרא "Daydreamin" במקור.
האלבום מכר יותר ממיליון עותקים בארצות הברית, ודורג בעשירייה הפותחת במספר מדינות אחרות, ביניהן אוסטרליה (מקום 6), בריטניה (מקום 7) אירלנד (מקום 6) והולנד (מקום 5).
האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית ובמדינות נוספות.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "The Way" בו היא שיתפה פעולה עם הראפר מק מילר, זכה לביקורות טובות שהיללו את קולה והיכולות הווקליות של גרנדה.
הסינגל הגיע למקום עשירי במצעד הבילבורד הוט 100 בשבוע הראשון ליציאתו ומקום תשיעי בשיאו במצעד.
למרות הצלחתו של השיר הוא הואשם בהעתקה של השיר של הזמר האמריקאי ג'ימי קסטור "(Troglodyte (Cave Man" כאשר בקטע הראפ של מילר הוא אומר את מילות השיר של קסטור.
השיר אף דורג במקום הראשון של השירים הפופולריים ביותר של זמרים מתחת לגיל 21.
לאלבום יצאו עוד שני סינגלים, הסינגל השני מהאלבום "Baby I" הגיע למקום 21 במצעד הבילבורד בשבוע הראשון ליציאתו ומקום 6 במצעד השירים הדיגיטליים והסינגל השלישי מהאלבום "Right There" בוא היא משתפת פעולה עם הראפר ביג שון הגיע למקום 84 במצעד.
באותה שנה גרנדה זכתה בטקס פרסי ה-AMA בקטגוריית "האמן החדש הטוב של השנה" ובעוד שישה פרסים נוספים.
בעקבות הצלחת אלבום הבכורה של גרנדה בספטמבר 2013 ציינה גרנדה בריאיון כי החלה לכתוב ולעבוד על אלבום האולפן השני שלה.
באותו חודש היא גם זכתה בטקס בחירת האנשים בתור האמן החדש המועדף ביותר והוזמנה על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ואשתו מישל אובמה להופיע בבית הלבן ביחד עם עוד זמרות R&B לשיר בערב "נשים שרות מוזיקת נשמה".
באוקטובר 2013 החלו מפגשי הקלטה בהם עבדה גרנדה עם מפיקים עימם שיתפה פעולה באלבום הבכורה שלה, ובהמשך עבדה גם עם מפיקים מוזיקליים חדשים, ביניהם ראיין טדר, בני בלנקו, קיי ויין, דייוויד גטה ומקס מרטין.
ב-3 במרץ 2014 נודע כי גרנדה תתארח בשיר של כריס בראון מאלבום האולפן השישי שלו X שייקרא "Don't Be Gone Too Long".
השיר אמור היה לצאת לאור כסינגל ב-25 במרץ 2014. עם זאת, תאריך יציאתו נדחה בגלל בראון, שנשלח לכלא והמתין למשפט באשמת תקיפה.
גרנדה הודיעה על העיכוב של השיר, ובאותו הלילה הכריזה בשידור חי כי היא תפצה על עיכוב הסינגל בחשיפת ארבעה שירים חדשים מאלבומה השני.
ב-24 במרץ 2014 אישרה גרנדה כי היא סיימה לעבוד על האלבום השני שלה והסינגל הראשון מהאלבום, "Problem" יצא לאור ב-28 באפריל 2014 וכולל שיתוף פעולה עם הראפרית האוסטרלית איגי אזליה והראפר ביג שון.
השיר זכה להצלחה רבה, שבר את שיא ההורדות באתר iTunes בתור השיר שהגיע למקום הראשון בזמן הקצר ביותר (עקף את השיא הקודם שהיה שייך לטיילור סוויפט על השיר "We Are Never Ever Getting Back Together"), הגיע למקום שני במצעד הבילבורד הוט 100, למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
הקליפ לשיר צבר למעלה ממיליארד צפיות ביוטיוב.
ב-3 ביולי 2014, הוציאה גרנדה ל-iTunes את הסינגל השני שלה מהאלבום, "Break Free" אותו הפיק זד.
השיר שיחזר את הצלחת השיר הקודם, הגיע למקום רביעי במצעד הבילבורד הוט 100, לעשירייה הפותחת בעוד יותר מ-20 מצעדים בעולם ובמהלך השנים הפך לשיר המזוהה עם הקהילה הגאה.
ב-29 ביולי, התארחה גרנדה יחד עם ניקי מינאז' בסינגל "Bang Bang" של ג'סי ג'יי.
השיר זכה להצלחה עולמית עצומה והגיע למקום שישי בבילבורד הוט 100 עוד לפני שיצא לו וידאו קליפ (ולמקום שלישי בשיאו).
ב-25 באוגוסט, יצא אלבומה השני, My Everything, האלבום מכר כ-169,000 עותקים בשבוע הראשון והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, האלבום מכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית וזכה למעמד של "אלבום פלטינה כפולה" בארצות הברית.
ב-29 בספטמבר יצא הסינגל השלישי מהאלבום "Love Me Harder" בוא היא משתפת פעולה עם דה ויקנד.
הסינגל גם זכה להצלחה והגיע למקום שביעי במצעד האמריקאי בזכות השמעות רבות ברדיו, זהו הסינגל החמישי של גרנדה שנכנס לעשירייה הפותחת והרביעי באותה שנה ובכך הייתה הזמרת עם הכי הרבה להיטים בעשירייה הפותחת של המצעד באותה שנה.
בנובמבר 2014 הופיעה עם הלהיטים של האלבום בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, שבו זכתה בפרס שיר השנה וזמרת השנה.
סיבוב ההופעות השני והבין-לאומי הראשון שלה "The Honeymoon Tour" החל בפברואר 2015 ונמשך כתשעה חודשים, במהלך סיבוב ההופעות היא הופיעה באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אירופה ויפן, הוא הכניס 71 מיליון דולר.
ב-30 באוקטובר הוציאה לאור את הסינגל "Focus".
באותו היום יצא גם הקליפ של השיר שצבר למעלה ממיליארד מיליון צפיות ב-YouTube, למרות הביקורות המעורבות על השיר הוא זכה להצלחה והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד האמריקאי, נכנס לעשירייה הפותחת ביותר מ-15 מצעדים בעולם ביניהם גם המצעד הבריטי, הקנדי והאוסטרלי והיה לאחד השירים הבולטים של אותה שנה.
ב-11 במרץ 2016 יצא באופן רשמי הסינגל הראשון מהאלבום השלישי שלה, Dangerous Woman, שכך גם נקרא האלבום שיצא ב-20 במאי.
ב-13 במרץ הייתה מנחה ואורחת-מוזיקלית בפעם השנייה בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב".
חיקויים שביצעה אז לזמרות מצליחות (ביניהן, בריטני ספירס, ריהאנה וסלין דיון) הפכו לוויראלים.
אריאנה כתבה וביצעה את השיר "They Don't Know" בעבור סרט ההנפשה "טרולים" של חברת דרימוורקס.
בפברואר 2017 פתחה את סיבוב ההופעות השלישי והבין-לאומי השני שלה שנקרא: "Dangerous Woman Tour" בפיניקס, אריזונה, סיבוב ההופעות עבר גם באירופה, אסיה ואמריקה הלטינית.
ב-22 במאי 2017 התרחש הפיגוע במנצ'סטר ארנה לאחר סיום הופעתה באולם מנצ'סטר ארנה.
מחבל מתאבד פוצץ מטען נפץ וגרם למותם של 22 ולפציעתם של 59 אנשים.
בעקבות הפיגוע הודיעה הזמרת על דחייה של המשך מסע ההופעות ועקב כך בוטלו כ-5 הופעות באירופה שהיו כחלק ממסגרת סיבוב ההופעות, בהמשך הודיעה כי תקיים הופעה מיוחדת למען הקורבנות במנצ'סטר והיא אכן קיימה מופע התרמה שהתקיים במנצ'סטר בשם, "One Love Manchester".
לצד גרנדה הופיעו אומנים מצליחים רבים בהם גם מיילי סיירוס, קייטי פרי, ג'סטין ביבר, וקולדפליי.
המופע שודר בלמעלה מ-50 מדינות והיה למשדר הנצפה ביותר בבריטניה באותה שנה, בנוסף לכך גויס במופע כיותר מ-17 מיליון יורו ובעקבות כך עיריית מנצ'סטר הכריזה על גרנדה כ"אזרחית של כבוד" בעיר, ואף ביצעה מחדש את השיר "Somewhere Over the Rainbow".
לאחר מכן, גרנדה שבה להמשך סיבוב ההופעות.
במהלך הטור גרנדה הכריזה על צאת הבושם "Moonlight".
ב-20 בספטמבר 2017 הודיעה גרנדה על שיתוף פעולה עם מותג הספורט ריבוק שנקרא "Ariana x Reebok".
ב-27 בספטמבר 2017, הוציאה גרנדה את אלבום הלהיטים הראשון שלה, The Best, אשר יצא רק ביפן.
ב-24 במרץ 2018 לאחר תקופה של שקט תקשורתי מצידה היא הופיעה בהפגנת "March For Our Lives" – הפגנה שנערכה במקביל ב-835 ערים שונות בעד הגברת הפיקוח על כלי נשק, זאת בעקבות הטבח בתיכון דאגלס בפלורידה כחודש לפני כן.
במהלך תוכנית אירוח, אמרה כי האלבום הרביעי שלה ייקרא, Sweetener והוא מתוכנן לצאת ב-20 באוגוסט, אך לאחר כחודשיים החליטה גרנדה להקדים את מועד ההוצאה ל-17 באוגוסט.
ב-2 ביוני, בפסטיבל המוזיקה Wango Tango חשפה אריאנה חלק משירה החדש במסגרת האלבום עם ניקי מינאז' אשר נקרא "The Light Is Coming".
ב-12 ביוני, גרנדה הודיעה על בושם שלישי בשם "Cloud", שיצא ב-23 בספטמבר.
האלבום יצא באופן רשמי ב-17 באוגוסט 2018. האלבום זכה להצלחה רבה ברחבי העולם.
הוא הגיע למקום ראשון בספוטיפיי, באייטיונס ובאפל מיוזיק בכמעט 100 מדינות ברחבי העולם.
עוד דוגמה להצלחת האלבום הוא השיר "Breathin" הוא יצא יחד עם כל האלבום וזכה להצלחה גדולה ולתשבחות וכל זאת ללא כל קידום מצידה של גרנדה.
לאחר מכן, כדי לקדם מעט את האלבום יצאה לסיבוב הופעות קטן שנקרא "Sweetener Sessions" רק באמריקה שכלל שלוש הופעות בלבד, בנוסף לכך האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום פופ הטוב ביותר ובכך העניק לגרנדה את גראמי הראשון שלה.
גרנדה השתתפה בשידור של רשת NBC, ששמו "A Very Wicked Halloween: Celebrating 15 Years On Broadway" ששודר ב-29 באוקטובר, בו היא שרה את השיר "The Wizard and I" מהמחזמר "מרשעת".
הסינגל הראשון מתוכו, "Thank U, Next" אשר מפרט על מערכות היחסים שלה הפך ללהיט בין-לאומי שזכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לראשון של גרנדה שעשה זאת.
בנוסף לכך, הגיע השיר למקום הראשון בעשרות מצעדים נוספים והקליפ לשיר אשר כולל מחוות לסרטי קאלט של תחילת שנות האלפיים (בהם "ילדות רעות" ו"מעודדות צמודות") שבר שיאים והפך לשיר עם מספר הצפיות הגבוה ביותר ב-24 השעות הראשונות ליציאתו (55 מיליון צפיות).
לאחר מכן, הודיעה גרנדה כי סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Sweetener World Tour", עתיד להתקיים בין מרץ 2019, לאוקטובר של אותה השנה.
ב-18 בינואר 2019 הוציאה את השיר "", בתור הסינגל השני מתוך האלבום, Thank U, Next.
השיר אשר מספל את השיר "My Favorite Things" מהמחזמר "צלילי המוסיקה" הצליח לשחזר את הצלחת קודמו ואף העפיל עליו כאשר הגיע בשנית למקום הראשון של מצעד הבילבורד הוט 100, ושל מצעדים נוספים.
בנוסף לכך, שבר השיר את כל שיאי הסטרימינג בשבוע בכורתו.
בין היתר הוציאה גרנדה את הסינגל השיווקי "Imagine" שזכה להצלחה נאה והיה לסיגנל השיווקי המצליח ביותר שלה.
ב-9 בפברואר, יחד עם יציאת האלבום, יצא הסינגל השלישי מתוכו, "Break Up With Your Girlfriend, I'm Bored".
ב-19 בפברואר 2019 שברה גרנדה שיא נוסף, שלא נשבר ב-55 שנים האחרונות לפניו (בפעם הקודמת, נשבר השיא על ידי הביטלס) בכך שלהיטיה "Thank U, Next" "Break Up With Your Girlfriend, I'm Bored" ו-"" הגיעו למקום השלישי, השני והראשון במצעד הבילבורד הוט 100, בהתאמה.
ב-18 במרץ גרנדה החלה את סיבוב ההופעות הרביעי שלה, שנקרא "Sweetener World Tour", שמטרתו קידום שני האלבומים האחרונים שלה: Sweetener ו-Thank U, Next, במהלכו גרנדה הופיעה באמריקה הצפונית ובאירופה.
ב-1 בספטמבר, הודיעה על צאת הבושם שלישי שלה "Thank U, Next".
ב-23 בדצמבר הוציאה את "K Bye for Now (SWT Live)", אלבום ההופעה הראשונה שלה מתוך סבב ההופעות "Sweetener World Tour".
בינואר 2020 הופיעה גרנדה בטקס הפרסי גראמי 2020 בו ביצעה את להיטיה "imagine", "My Favorite Things", "7 rings" ו-"thank u, next".
ב-8 במאי 2020 הוציאה גרנדה את הסינגל "Stuck with U", השיר, בשיתוף פעולה עם הזמר ג'סטין ביבר, יצא על מנת לגייס כספים לטובת טיפול במגפת הקורונה והוא הצליח להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד בשבוע הראשון ליציאתו.
ב-22 במאי, התארחה גרנדה בסינגל "Rain on Me", של הזמרת ליידי גאגא, השיר זכה להצלחה מיידית עם יציאתו והיה לשיר השני של גרנדה באותה שנה (והרביעי סך הכול) אשר הגיע לראש מצעד הבילבורד בשבוע הראשון ליציאתו, בנוסף לכך זכה בשיר בפרס גראמי ל"צמד פופ/הופעת הפופ הטובה ביותר".
ב-27 באוגוסט יצא השיר "Ice Cream" של בלאקפינק בשיתוף פעולה עם סלינה גומז, שיר שגרנדה הייתה בין כותביו.
באוקטובר, הוציאה את הסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי, "Positions", שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפכה גרנדה לאמנית עם המספר הרב ביותר של שירים שהגיעו היישר אל המקום הראשון במצעד, ולאמנית עם מספר השירים הרב ביותר להגיע אל צמרת המצעד באותה שנה.
כעבור מספר ימים, הוציאה את הבושם הרביעי שלה ".R.E.M".
ב-30 באוקטובר יצא אלבומה השישי, הנושא את שם השיר, האלבום מכר למעלה מ-200 אלף עותקים בשבוע הבכורה שלו, הגיע הישר למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ונשאר שם במשך שבועיים.
בדצמבר 2020, הוציאה עם מריה קארי וג'ניפר הדסון את השיר "".
ב-1 באפריל 2021 התארחה גרנדה בסינגל "Met Him Last Night" של הזמרת דמי לובאטו, מתוך אלבומה "Dancing with the Devil...
באותו החודש, התארחה ברמיקס לסינגל "Save Your Tears" של הזמר דה ויקנד.
הרמיקס עצמו הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. ביוני, התארחה גרנדה בשיר "I Don't Do Drugs", של הזמרת דוג'ה קאט, אשר נכלל אלבומה "Planet Her".
ב-1 באוגוסט הוציאה לאור את הבושם החמישי שלה "God Is a Woman".
גרנדה נבחרה להחליף את הזמר ניק ג'ונאס ושימשה כמנטורית בעונה ה-21 של תוכנית המציאות "The Voice" שעלתה ב-10 בספטמבר 2021. לצדה בפאנל היו השופטים בלייק שלטון, קלי קלרקסון וג'ון לג'נד.
ב-12 בנובמבר 2021 השיקה גרנדה מותג ביוטי בשם R.E.M.
Beauty שנקרא על שם שיר שהוציאה בשנת 2018.
לאחר תקופה של שלוש שנים בהן גרנדה לא הוציאה מוזיקה מקורית חדשה והתמקדה בעיקר בקידום מותג הביוטי שלה וצילומי העיבוד הקולנועי של יוניברסל למחזמר "מרשעת" בברודוויי, שצפוי לצאת לאקרנים בנובמבר 2024,
פורסם שהיא עברה שינוי של סוכנים, מהמנהל הוותיק סקוטר בראון לייצוג על ידי ברנדון קריד.
ושהיא משתפת פעולה על האלבום השביעי שלה עם מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה, אשר שיתפו איתה פעולה באלבומיה השני והשלישי.
הסינגל השני מהאלבום; "We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" יצא ביחד עם האלבום ושיחזר את הצלחת הסינגל הקודם, כאשר היה לשיר התשיעי של גרנדה להגיע אל המקום הראשון במצעד האמריקאי ובעוד מספר רב של מצעדים ברחבי העולם, הקליפ לשיר מהווה שיחזור סצנות מהסרט שהאלבום מבוסס עליו.
באוקטובר 2024, גרנדה הנחתה את התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" במסגרת העונה ה-50 של התוכנית.
ב-6 במאי 2024 הופיעה גרנדה בנשף המט גאלה ואל הבמה הצטרפה סינתיה אריבו כדי לסגור את הופעתה.
"The Boy Is Mine", שהגיע לטופ 20 בבילבורד, שוחרר כסינגל השלישי מהאלבום ביוני; רמיקס לשיר בהשתתפות ברנדי ומוניקה הגיע מאוחר יותר באותו החודש.
ב-22 באוגוסט 2024, גרנדה הוציאה מהדורה מחודשת של אלבום האולפן השני שלה, My Everything, לרגל יום השנה העשירי לתקליט.
שתי מהדורות מורחבות של Eternal Sunshine המכילות רמיקסים לסינגלים שהוצאו מראש, הופעת אורח של טרוי סיוון וגרסאות חיות של כמה רצועות, יצאו בהפתעה במרץ ובאוקטובר.
לגרנדה ישנם 20 שירים אשר חצו את רף מיליארד ההשמעות בספוטיפיי, והופך אותה לאמנית הראשונה עם מרבית השירים אשר מגיעה להישג זה; היא הייתה לאמנית הראשונה עם 14 ו-20 שירים אשר חצו שיא זה.
גרנדה כיכבה בתפקיד גלינדה, לצד סינתיה אריבו בתפקיד אלפבה, בעיבוד הקולנועי בשני חלקים למחזמר הפנטזיה "מרשעת", בבימויו של ג'ון מ.
היא לוהקה בנובמבר 2021, ונבחנה חמש פעמים לתפקיד.
בקרדיטים היא מופיעה בשם הולדתה "אריאנה גרנדה-בוטרה", שהיה שמה כשראתה לראשונה את המחזמר הבימתי בגיל 10. החלק הראשון, יצא לאקרנים ב-22 בנובמבר 2024. וזכה להצלחה ביקורתית ומסחרית, הכניס למעלה מ-730 מיליון דולר ברחבי העולם והפך לעיבוד הקולנועי של מחזמר הרווחי ביותר בכל הזמנים.
בפסקול הנלווה לסרט, Wicked: The Soundtrack, גרנדה מבצעת שבעה שירים מהמחזמר.
וזכה לקבלה חיובית והופיע לראשונה במקום השני בבילבורד 200 עם 139,000 עותקים שנמכרו, מה שהפך אותו לבכורה הגבוהה ביותר לפסקול שמתבסס על עיבוד קולנועי למחזמר.
גרנדה הוציאה לאור את Eternal Sunshine Deluxe: Brighter Days Ahead, הוצאה מחודשת לאלבומה הקודם, Eternal Sunshine, ב-28 במרץ 2025, ומוקדם יותר החודש, ב-2 במרץ 2025, פתחו גרנדה ואריבו את טקס פרסי האוסקר ה-97 עם ביצועם לשירים של ארץ עוץ: "Over the Rainbow", "Home", ו-"Defying Gravity".
החלק השני של העיבוד הקולנועי, "מרשעת: חלק 2", יצא לאקרנים ב-21 בנובמבר.היא כיכבה בתור הדמות הראשית פיצ'ס בסרט הקצר הנלווה "Brighter Days Ahead", אותו ביימה וכתבה עם כריסטיאן ברסלואר ויצא לאקרנים באותו יום.
הסרט הקצר גם סימן את הופעת הבכורה שלה כבמאית.
עם יציאת האלבום המחודש, Eternal Sunshine הפך לאלבום של גרנדה שהגיע למרבית השבועות במצעד בארצות הברית (שלושה שבועות).
בעזרת Brighter Days Ahead, האלבום חזר לראש המצעדים באוסטרליה, קנדה, אירלנד וניו זילנד, יותר משנה לאחר יציאתו.
הרצועה "Twilight Zone" יצא כסינגל המוביל של האלבום המחודש באפריל 2025, והגיע לעשירייה הראשונה במצעד הבילבורד הגלובל 200 ובמצעד הסינגלים הבריטי.
מאוחר יותר באותו חודש, גרנדה הופיעה באלבום הג'אז של ג'ף גולדבלום ותזמורת מילדרד סניצר, Still Blooming, בביצוע לשיר "I Don't Know Why (I Just Do)".
גרנדה ומריה קארי הצטרפו לברברה סטרייסנד בשיר "One Heart, One Voice" עבור אלבומה של סטרייסנד, The Secret of Life: Partners, Volume Two, שיצא ב-27 ביוני 2025. מליסה רוג'ירי מ-USA Today תיארה את הבנות כ"שילוש הקדוש של הצליל המפואר", אך כינתה את השיר "בלדה גנרית, במובן אחר, המציגה שלישייה ספוגה באיפוק".
פרויקטים קולנועיים נוספים של גרנדה כוללים את "פגוש את הפוקר'ס" (2026) ועיבוד קולנועי אנימציה לספרו של ד"ר סוס משנת 1990 "אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!", שעתיד לצאת לאקרנים במרץ 2028.
ב-27 באוגוסט 2025, גרנדה רמזה על סיבוב הופעות חדש ברשת חברתית אינסטגרם עם הכיתוב "נתראה בשנה הבאה".
יממה לאחר מכן הוכרזו תאריכי סיבוב ההופעות, ושם הסיבוב ההופעות "The Eternal Sunshine Tour".
סיבוב ההופעות הראשון שלה מאז Sweetener World Tour (2019), עם הופעות שעתידות להתקיים בין יוני לאוגוסט 2026.
התדמית הציבורית של גרנדה עברה אבולוציה משמעותית, מ"כוכבת נוער" תמימה לאחת מכוכבות הפופ המודרניות המצליחות והמשפיעות ביותר, הניצבת תדיר תחת זכוכית מגדלת תקשורתית.
גרנדה החלה את דרכה כשחקנית בברודוויי ומאוחר יותר ככוכבת נוער בתפקיד מרכזי בסדרת ניקלודיאון.
בתקופה זו נתפסה כתמימה, נעימה ובעלת כישרון ווקאלי בולט.
המעבר שלה לקריירת מוזיקה ב-2013, עם אלבום הבכורה Yours Truly והלהיט "The Way", סימן מעבר לתדמית בוגרת בסגנון פופ-R&B והוביל להשוואות קוליות תכופות למריה קארי.
כבר בראשית הקריירה המוזיקלית, לצד ההצלחה, החלו לצוץ בתקשורת שמועות על התנהלות "דיוואית", שכללו טענות על יחס קר למעריצים ודרישות חריגות בראיונות.
אף על פי שגרנדה הכחישה את השמועות הללו, הן יצרו סביבה דימוי תקשורתי כפול של כוכבת פופ מבטיחה וצעירה בעייתית.
ביולי 2015 חוותה גרנדה משבר תדמיתי חריף באירוע שנודע כ"פרשת הסופגנייה" – סרטון אבטחה תיעד אותה מלקקת סופגניות בתצוגה במאפייה מקומית ואומרת בבדיחות או תסכול "אני שונאת את אמריקה" – מעשה שגרר גינוי ציבורי מיידי.
גרנדה התנצלה פעמיים, והסבירה כי התבטאותה נבעה מתסכול מהרגלי תזונה לא בריאים בארצות הברית, והדגישה את גאוותה הלאומית.
עם זאת, התקרית חיזקה לרגע את הדימוי השלילי שלה, הובילה לביטול הופעות רשמיות, ואף גרמה לגרנדה להודות כי נמנעה מראיונות לתקופה ארוכה.
ב-2016, עם אלבומה Dangerous Woman, היא ביצעה מיתוג מחדש ככוכבת פופ בוגרת, עוצמתית ובטוחה במיניותה.
הופעותיה ב"סאטרדיי נייט לייב" והכללתה ברשימת טיים 100 סימנו את ביסוס מעמדה.
בתקופה זו החלה גרנדה להתבטא בנושאי פמיניזם ונגד סקסיזם והחפצה, וצייצה כי: .
עמדותיה הפמיניסטיות זכו לסיקור אוהד בקרב הקהל והתקשורת.
במאי 2017 אירע פיגוע הטרור במנצ'סטר ארנה בתום הופעתה.
תגובתה לטרגדיה שינתה את תדמיתה מן הקצה אל הקצה: בתוך פחות משבועיים ארגנה את מופע הצדקה "One Love Manchester" שגייס מיליוני פאונד למען הקורבנות.
הציבור והתקשורת הריעו לאומץ ליבה, חמלתה, ומנהיגותה הרגשית.
הפיגוע, והאופן שבו הגיבה לו גרנדה, הפכו אותה לסמל של כוח ואחדות וחיזקו את הקשר בינה לבין הקהל הרחב.
שנת 2018 התאפיינה בסערות אישיות: הרומן הסוער והאירוסים המהירים (שהתבטלו) עם הקומיקאי פיט דייווידסון עוררו סיקור תקשורתי נרחב, ובהמשך מותו הטרגי של בן זוגה לשעבר, הראפר מק מילר.
לאחר מותו ספגה גרנדה התקפות טרולים מיזוגיניות ברשתות החברתיות, שהאשימו אותה במותו.
רבים בתקשורת הגנו עליה, אך היא נאלצה לחסום תגובות בחשבונותיה.
את הכאב והטלטלה האישית תרגמה גרנדה להצלחה אמנותית: היא שחררה את הסינגל "Thank U, Next" – המביע העצמה אישית והשלמה – ששבר שיאי סטרימינג ונחשב לדרך בוגרת לשלוט בנרטיב התקשורתי על חייה האישיים.
ב-2019, בשיא הצלחתה עם האלבום Thank U, Next, עמדה גרנדה במרכז דיון תרבותי על ניכוס תרבותי.
הלהיט "" משך ביקורת, בין היתר מהראפרית פרינסס נוקיה שטענה להעתקה וציינה בביקורת: "נשמע לבן".
גרנדה גם ספגה לעג על קעקוע יפני כושל שהתברר כ"גריל ברביקיו קטן" (במקום "").
הביקורת לא פגעה בפופולריות שלה: באותה שנה היא הפכה לאמנית המצליחה ביותר במצעדים (עם שיא של כיבוש שלושת המקומות הראשונים במקביל בבילבורד) והוכתרה כ"אשת השנה" של בילבורד לשנת 2018.
בתקופת מגפת הקורונה התגלתה גרנדה כפעילה חברתית, כשהשתתפה בפרויקטים למטרות צדקה (לצד ג'סטין ביבר) ודגלה בבריאות הציבור.
אלבומה Positions (2020) היה אמנם הצלחה מסחרית, אך הביקורות היו פושרות יותר.
גרנדה הרחיבה את פעילותה העסקית עם השקת מותג קוסמטיקה ("R.E.M.
בשנים אלו הפגינה גרנדה מעורבות חברתית ופוליטית ברורה – היא תמכה בזכויות הקהילה הגאה, בפמיניזם ובארגוני זכויות נשים, והשתתפה בהפגנות Black Lives Matter.
הצטרפותה כשופטת-מנטורית בתוכנית הריאליטי The Voice (2021) חשפה אותה לקהלים בוגרים יותר והציגה אותה כדמות אמפתית, רהוטה ובעלת חוש הומור, ובכך חיזקה את תדמיתה החיובית במיינסטרים.
ב-2023 היא התגרשה מבעלה דלטון גומז, והרומן שהתפתח עם השחקן הנשוי אית'ן סלייטר על סט הסרט "מרשעת" הוביל שוב לביקורת ציבורית.
פרודתו של סלייטר תקפה אותה פומבית ("לא בחורה של בנות"), והתקשורת עסקה בנרטיב "הורסת בתים".
גרנדה שוב בחרה לנהל את הנרטיב דרך האמנות: אלבומה Eternal Sunshine (2024), שבר השיאים, עסק בכנות בפרידה ובמערכת היחסים השנויה במחלוקת.
היא השתמשה בהומור עצמי כדי להתייחס למחלוקות, ואף פנתה לקהל מעריציה בבקשה להפסיק לשלוח הודעות שנאה בשמה.
מהלך זה, לצד עזיבת מנהלה הוותיק סקוטר ברון, סימן רצון לשליטה הדוקה יותר על דימויה.
לאחר הופעתה של גרנדה ב"מרשעת" הושבה תשומת הלב הציבורית לדימוי גופה ולרזון הבולט שלה, והובילה לגל חדש של פרשנויות ותגובות ברשת.
בתגובה גרנדה קראה לציבור להימנע ככל האפשר מהבעת דעה על גופם של אחרים, גם כאשר הכוונה חיובית, ולשאוף ליחס עדין ומכבד יותר כלפי הופעה חיצונית.
משנת 2013 גרנדה היא טבעונית.
נכון ל-2024 הונה של גרנדה מוערך בכ-240 מיליון דולר.
מערכות היחסים האישיות של גרנדה תוצפתו בהרחבה על ידי הציבור.
כמה ממאהביה לשעבר הוזכרו בשמם בשירה "Thank U, Next".
היא יצאה עם כוכב הסגרה 13 גראהם פיליפס במשך 3 שנים.
מאוגוסט 2012 ועד אוגוסט 2014, גרנדה הייתה במערכת יחסים חוזרת ונשנית עם היוטיובר האוסטרלי ג'י ברוקס.
היא יצאה לזמן קצר עם הזמר האנגלי ניית'ן סיקס במהלך פרידתם, ולאחר מכן יצאה עם הראפר ביג שון במשך שמונה חודשים.
גרנדה הייתה במערכת יחסים של שנה עם ריקי אלוורז, שהיה אחד מרקדני הגיבוי שלה בסבוב ההופעות ירח הדבש "The Honeymoon Tour".
נודע לציבור שהשניים יוצאים לאחר שהם צולמו יחד במאפייה, בהמשך הועלה סרטון בו עורר ביקורת שלילית רבה על גרנדה עקב היחס המחמיר שהיא נתנה למוכרת החנות ועקב כך שבמהלכו היא אמרה שהיא "שונאת את אמריקה" ואת "האמריקאים", ואף ליקקה דונאט ממאפי החנות והחזירה למקום מבלי לשלם.
מאוחר יותר היא חזרה בה מדבריה, גרנדה התנצלה על הסרטון ואמרה שהיא התנהגה בטיפשות וגאה להיות אזרחית אמריקאית.
אחרי הקלטת השיר "The Way" ב-2012, גרנדה התחילה לצאת עם הראפר מק מילר ב-2016. היא הופיעה באופן בולט באלבומו הרביעי The Divine Feminine (2016), כולל השיר השלישי שלו "My Favorite Part".
לקראת מאי 2018, מערכת היחסים שלהם הסתיימה היא נכנסה לרומן סוער עם הקומיקאי פיט דיווידסון.
הם התארסו ביוני, אחרי כמה שבועות של היכרויות, ולאחר ששיר הנקרא אחרי שמו ובהשראת דייווידסון הוצג ב-Sweetener.
באותו ספטמבר, מילר מת ממנת יתר של סמים בשוגג; גרנדה הביעה צער על מותו ברשתות החברתיות וכינתה אותו "חבר היקר ביותר שלי".
היא ודיווידסון ביטלו את אירוסיהם וסיימו את מערכת היחסים שלהם בחודש לאחר מכן.
גרנדה החלה לצאת עם סוכן הנדל"ן דלטון גומז בינואר 2020. מערכת היחסים שלהם, אף על פי שהיא פרטית ברובה, פורסמה לציבור במאי 2020, בקליפ של סינגל הצדקה שלה ושל ג'סטין ביבר "Stuck with U".
גרנדה הודיעה על אירוסיהם ב-20 בדצמבר 2020, לאחר 11 חודשים של היכרויות.
ב-15 במאי 2021 הם נישאו בטקס פרטי בביתה במונטסיטו, קליפורניה.