tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בכנס שוק הון אשר התקיים בשנת 2021 ברק רוזן מנכ"ל ובעלי קבוצת ישראל קנדה טען כי הוא מעריך שבאלרוב יתרחשו חילופי דורות, בדומה לאלו שהתרחשו במנרב.
עד לא מזמן מנרב נשלטה בידי אברהם קוזניצקי (58.3%), מייסד החברה.
קוזניצקי החליט לא להעביר אותה לילדיו ולהנזיל את נכסיו ולמכור אותם לקבוצת ישראל קנדה.
החברה יזמה מספר פרויקטים גדולים למגורים, משרדים ומסחר, בהם:
"בית אירופה" בתל אביב (נחנך בשנת 1985)
קניון השרון (נחנך בשנת 1989) והמרכז לדיור מוגן, נופי השרון בנתניה
מגדל האופרה (נחנך בשנת 1993)
מגדל אלרוב (נחנך בשנת 1999)
באמצעות אל-רוב מלון ממילא (1993) בע"מ, בנתה הקבוצה את מתחם ממילא, את מלון מצודת דוד וכן את משכנות דוד - בית דירות מגורים הצמוד למלון בפרויקט ממילא, שנהנה משירותי המלון
באמצעות אל-רוב אזור מסחרי ממילא (1993) בע"מ, הקימה הקבוצה שטחי ציבור, רחוב מסחרי ומדרחוב עם חנויות בפרויקט ממילא (אלרוב שדרות ממילא)
אל-רוב הייתה הבעלים של חברת "תעשיות צמר אוסטרליות בע"מ" - מפעל לעיבוד צמר כבשים, אותה רכשה בזכות המקרקעין שמחזיקה החברה.
המפעל נסגר ועליו הוקם "אלרוב סנטר" באשדוד, שנמכר ב-2016 להכשרה חברה לביטוח.
במהלך השנים ביצעה החברה גם מספר השקעות בנדל"ן מניב מחוץ לישראל (בעיקר בנייני משרדים), ב, בצרפת ובשווייץ.
חלק מנכסים אלו נמכרו אחר כך, אך החברה ממשיכה להחזיק (נכון לשנת 2022) בפעילות משמעותית בשווייץ.
בשנת 1995 רכשה אלרוב מידי חברת לאדברוק, תחילה 50 אחוז ובהמשך את מלוא הזכויות בפרויקט ממילא, במרכז ירושלים.
חברת אלרוב השלימה את בניית פרויקט המגורים "כפר דוד", ואת המלון שנקרא בתחילה "הילטון ירושלים" ולימים מלון מצודת דוד.
עבודות הפיתוח והבנייה של האזור המסחרי התעכבו, בתחילה עקב חפירות ארכאולגיות שנערכו במרכז רחוב ממילא וכן עקב עבודות לפירוק מבנים המיועדים לשימור (שבהמשך נבנו מחדש).
ואחר כך עוכבו והופסקו עקב הליכי בוררות שהתנהלו בין חברת אלרוב לחברת קרתא (חברה ממשלתית שהוקמה למטרות חידוש, שיקום ופיתוח אזור ממילא וסביבתו) בשל תביעות הדדיות להפרת הסכמים.
בספטמבר 1999 ניתן פסק בורר ראשוני, לפיו התקבלה תביעת אלרוב, ולאחר שני פסקי בורר נוספים חויבה קרתא בשנת 2005 לשלם לאלרוב סך כולל של כ-102,000,000 ₪ בתוספת הוצאות משפט ושכר-טרחת עורך הדין.
הסכסוך נסוב סביב בקשת אלרוב להוסיף כ-2000 מ"ר בפרויקט ולהקמת בתי קולנוע.
דירקטוריון קרתא, שהיה בחלקו הגדול דתי, סירב עקב התנגדותם של רבנים להקמת מרכז מסחרי עם בתי קולנוע כה קרוב לחומות העיר העתיקה.
הבורר פסק כי חברת קרתא הייתה אחראית על העיכובים בבניית הפרויקט וכי עלייה לפצות את חברת אלרוב בשל כך.
רק בשנת 2006 נתחדשו העבודות באזור המסחרי ובמלון הנוסף שתוכנן לצידו (מלון ממילא).
עם חידוש העבודות במתחם החל הפרויקט להתקדם בקצב מהיר.
ב-28 במאי 2007 נפתח חלק מקניון ממילא בחלקה המזרחי של "שדרת אלרוב" (רחוב ממילא ההיסטורי, ששוחזר כמדרחוב).
במהלך שנת 2008 נפתח, בהדרגה, חלקה המערבי של השדרה כהמשך הקניון, ובמחצית 2009 נפתח מלון ממילא.
הפרויקט הושלם סופית רק בשנת 2010.
בתחילת המאה ה-21 החלה אלרוב לפתח את תחום מלונאות היוקרה.
בנוסף לשני מלונות בירושלים, "מצודת דוד" ו"מלון ממילא", רכשה ושיפצה מספר מלונות באירופה, באמצעות חברת בת - "לוקה" - אותה מנהל ג'ורג'י אקירוב (בנו של אלפרד אקירוב), ובה הוא מחזיק ישירות 15% מהמניות.
מלון "הקונסרבטוריום" באמסטרדם, בניין ציבורי שנרכש ב-2006 תמורת 50 מיליון אירו, והוסב למלון בעלות של 157 מיליון אירו.
מלון "קפה רויאל" בלונדון, מבנה היסטורי בכיכר פיקדילי שנרכש ב-2008 מההממונה על נכסי בית המלוכה (The Crown Estate), תמורת 640 מיליון שקל.
המבנה הוסב לבית מלון במשך 4 שנים, בעלות של כ-150 מיליון ליש"ט, ונחנך בשנת 2012.
מלון לוטציה בפריז, מלון יוקרה היסטורי שנרכש בשנת 2010, תמורת 145 מיליון אירו.
המלון עבר שיפוץ מקיף במשך שלוש שנים בעלות של 650 מיליון שקל.
ביוני 2019, בעלי מניות קטנים באלרוב, הגישו למחלקה הכלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה לאישור תביעה נגזרת בשמה של חברת אלרוב, נגד החברה עצמה.
על פי התביעה, אלרוב נדל"ן מימנה את חלקו של ג'ורג'י אקירוב בהלוואות וערבויות ב-2.4 מיליארד שקל בשנה שניתנו לחברה הבת "לוקה", ללא אישור עסקת בעלי עניין כנדרש בחוק.
בעקבות בקשה זו דרשה רשות ניירות ערך מתווה להסדרת בעלותו של ג'ורג'י אקירוב בחברה, או שיידרש לשלם את חלקו בהשקעה שביצעה אלרוב עבורו.
גם חברת כלל ביטוח, שהחזיקה 10% ממניות אלרוב, התנגדה למימון ולתנאי ההעסקה של ג'ורג'י אקירוב, והוא נאלץ "להקפיא" את 15% ממניותיו בחברה, פעולה השקולה לוויתור על המניות.
במהלך 2019 רכשה אלרוב כ-4.9% ממניות חברת כלל החזקות עסקי ביטוח.
בתחילת 2020 קיבלה החברה היתר מהמפקח על הביטוח ברשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, להגדיל החזקותיו בחברה לכדי 15% מהמניות.
ב-5 בדצמבר 2021 הגיש בקשה לקבלת היתר שליטה בחברה, לאחר שביקש לרכוש 15% נוספים מהמניות, כך שהחזקתה תהיה 30% והיא תוגדר "בעל שליטה", אך בקשתו לא אושרה.
אלרוב מחזיקה תיק ניירות ערך שחלקו הגדול הוא החזקה במניות בנק לאומי.
אלרוב החזיקה עד כ-4% ממניות הבנק, אך מכרה במהלך השנים חלק ניכר מהם ברווח.
בעבר השקיעה קבוצת אלרוב בחברות העוסקות בתחומים נוספים.
בשנת 1992 השקיעה אלרוב בחברת "אדש"ה פיתוח השקעות ויזמות בע"מ".
החברה הוקמה בשותפות עם אהרן דוברת יצחק שרם וחיים הייטנר (אדש"ה היא ראשי תיבות של שמות המשפחה של המשקיעים אקירוב-דוברת-שרם-הייטנר).
החברה השקיעה במספר חברות, בהן: חברת "גילתק" המבצעת עבודות תשתית לתקשורת, ביצרנית הנרות מאגמה, ב"גל חברה לדלק", ובחברת "אפטל" למערכות תקשורת אלחוטית.
ביוני 1994 הונפקה החברה בבורסה, וביולי 1995 רכשה אלרוב את מניות דוברת ושרם באדש"ה והפכה לבעלת השליטה.
בינואר 1998 רכשה חברת הכשרת היישוב את השליטה בחברה, כשלד בורסאי ללא הפעילות שלה שעברה לאלרוב.
אחר כך פעלה בשם "הכשרת היישוב קניונים ומרכזי מסחר בע"מ".
אלרוב, החל משנת 1993, בצעה פעילות השקעה ישירה בחברות טכנולוגיה שונות בשלבים המוקדמים, באמצעות חברת הבת "טכנורוב אחזקות".
20% ממניות טכנורוב אחזקות היו מוחזקות על ידי לאומי ושות' חברה בבעלות מלאה של בנק לאומי לישראל בע"מ.
כמו כן השקיעה הקבוצה באופן ישיר בקרנות הון סיכון שונות, בין השאר קרן פיטנגו וBRM.
אלרוב פעלה בעבר גם בתחום תשתיות ושירותי תקשורת.
בשנת 2000 רכשה 30% מ-"ITN תקשורת", שהשתתפה במכרז הערוץ השלישי בישראל (ערוץ 10).
עם הזכייה במכרז החזיקה 10% מהבעלות על ערוץ 10 עד שנת 2003.
אַלרוֹסה הוא תאגיד רוסי העוסקת בכרייה ובעיבוד של יהלומים ברפובליקת סאחה-יקוטיה, מחוז ארכנגלסק, ובאפריקה.
בבעלות התאגיד כ-97% מעתודות היהלומים הידועות של רוסיה וחלקו בשוק היהלומים העולמי מהווה כ-27%.
עתודות היהלומים של החברה הן כשליש מעתודות היהלומים הידועות בעולם, והשליטה בה מאפשרת לשמור על הרמה הנוכחית של הכרייה במשך כ-20 שנה.
שורשיה של החברה במוסד הממלכתי "יקוטאלמז ע"ש לנין" שנוסד ב־1957, וב־1992 הוא הפך לחברה המסחרית "אלרוסה".
בשנת 1992 בהתאם לצו נשיאותי על בסיס המתקנים הקיימים הוקמה חברת "אלרוסה" (אלמז-רוסיה-סאחה).
בשנת 2011 החלה מכירת מניות החברה בבורסה.
בשנת 2013 בוצעה הנפקה ראשונה, במהלכה נמכרו כ-16% ממניות החברה.
מבנה הבעלות של החברה: 33.3% - הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה של ממשלת רוסיה, 25% - ממשלת רפובליקת סאחה-יקוטיה, 8% - מוסדות שלטון בנפות היקוטיות, 23% - בבעלות משקיעים פרטיים.
לאלרוסה מחלקה מיוחדת הקרויה "חברת הסחר של אלרוסה" .
המחלקה מעסיקה כ-800 עובדים, מומחים וממיינים.
כריית היהלומים בברית המועצות החלה בשנת 1954 כאשר התגלו סלעי קימברליט בשטח יקוטיה.
בשנת 1957 החלו בכריית יהלומים באופן תעשייתי והוקמה חברת "יאקוטאלמז" (יהלומי יקוטיה).
בשנת 1963 הוחלט על תחילת מכירת יהלומים לשוק העולמי ונחתם הסכם עם תאגיד היהלומים הלונדוני דה בירס.
בעקבות הקמת המכרות, הוקמה וגדלה העיירה מירני.
בעיר זו נמצא מטה חברת "אלרוסה", ורוב תושבי העיר מועסקים בחברה או קשורים בה.
אלרוסה היא החברה המסחרית היחידה ברוסיה העוסקת במיון יהלומים, וזאת מכוחו של רישיון שהעניקה לה ממשלת רוסיה.
החברה מחזיקה במלאי גדול של דוגמאות גלם המייצגות אבנים שונות שהופקו במכרות שלה ושל חברות אחרות (כגון דה בירס).
החברה מחזיקה בנכסים בתחומים נוספים (חברת תעופה, חברת ביטוח, רשת בתי מלון); אך בשנת 2013 הוחלט לפעול למכירת כל הנכסים שלא קשורים עם יהלומים.
החברה פועלת בעיקר במערב יקוטיה אך גם במחוז ארכנגלסק (החל משנת 2005) ובאנגולה.
מכירת היהלומים מתבצעת בעיקר על בסיס חוזים ארוכי טווח.
החברה פועלת ליישום הסכמים הקשורים עם יהלומי דמים ומחויבת לתהליך קימברלי.
בשנים האחרונות החברה כורה יהלומים במשקל קצת מעל 34 מיליון קרט בשנה.
אָלָרמיזם היא זריעת בהלה מוגזמת כתגובה לאיום אמיתי או מדומה.
למשל, ניפוח מספר הנפגעים במקרה של מגפה הוא דוגמה להתנהגות אלרמיסטית.
אלרמיסטים מפחידים לעיתים קרובות את קהל מאזיניהם באמצעות תרחישים כמו התנגשות הציביליזציות או קץ היקום.
הם מנצלים תחושות של פחד וייאוש שהתפתחו באופן טבעי אצל בני האדם.
דוגמה לכך היא תופעת 2012, האמונה לפיה אסון כלשהו היה אמור להתרחש ב-21 בדצמבר 2012.
על פי מחקרים, אדם בעל אישיות אלרמיסטית סובל מעיוותי חשיבה הגורמים לו לראות כל איום כאסון.
הוא תמיד מצפה לתוצאה הגרועה ביותר.
מחקרים נוספים הצביעו על תחושת אומניפוטנטיות שהם מבקשים לשמר על ידי יצירת חרדה ודאגה באחרים.
אישיות אלרמיסטית יכולה לבוא לידי ביטוי במספר תחומים:
בפסיכולוגיה, אדם אלרמיסטי יהיה במצב רגשי של דחק או לחץ, עקב תגובה מוגזמת לחשש מהתפתחויות עתידיות.
בנושאי איכות הסביבה, אדם אלרמיסטי יחשוש ממשברים בקנה מידה עולמי עקב מקרים כמו התפוצצות אוכלוסין, התדלדלות משאבים או זיהום הסביבה.
אחד האלרמיסטים הידועים בתחום זה, שכתב ספר המתאר התפוצצות אוכלוסין, היה תומאס מלתוס.
במדע, ידוע על מדענים אלרמיסטים המתריעים על תוצאות הרות אסון במקרים שבהם האדם מתערב בטבע.
בפוליטיקה, אלרמיסטים מתריעים לעיתים קרובות מפני פיגועי טרור או פיגוע בנשק להשמדה המונית.
אלרמיזם יכול להתבטא בהפחדת המונים גם בנושאים מיסטיים, כמו למשל הרב אמנון יצחק הנוהג להפחיד את הקהל בהרצאותיו לגבי מלחמות סוף העולם שקרבות לבוא, מוות הצפוי לכל מי שלא יחזור בתשובה וכדומה.
האירועים שמפניהם מתריעים האלרמיסטים יכולים להוות איום מוגזם, או במקרים אחרים הם יכולים להצדיק את תחושות החרדה.
לדוגמה, רבים התייחסו לווינסטון צ'רצ'יל כאל אלרמיסט בשנות ה-30 של המאה ה-20, בהן התריע על עלייתו של אדולף היטלר בגרמניה ועל התחמשותה מחדש של גרמניה הנאצית.
קריאתו לחזק את הצבא והצי של הממלכה המאוחדת אל מול האיום, לא נענתה אלא בקיתונות של לעג.
אירועים נוספים בהם נעשה שימוש אלרמיסטי הם:
התפתחות משבר פיננסי כדוגמת השפל הגדול בשנת 1929
השפעת התחממות עולמית ואפקט החממה על כדור הארץ
הימצאות נשק להשמדה המונית בעיראק, דבר שהוביל למלחמת עיראק
חשש ששפעת העופות או שפעת החזירים יתפתחו למגפות שיפגעו במיליוני אנשים
התפוצצות אסטרואיד על כדור הארץ
החשש שבאג 2000 יגרום לקריסת המחשבים בעולם
חשש מקרינה אלקטרומגנטית מקו מתח גבוה או מתנור מיקרוגל
אלש וידאל פראו (בקטלאנית-ספרדית: Aleix Vidal Parreu, נולד ב-21 באוגוסט 1989 בוואלס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדות המגן הימני והקיצוני.
וידאל נולד וגדל בוואלס, עיירה במחוז טרגונה.
בנעוריו שיחק במחלקות נוער של מספר מועדונים, ביניהם ברצלונה וריאל מדריד, לפני שהצטרף לאספניול ב-2007. מיד עם הגיעו למועדון הושאל לדאם, מועדון קטן לגילאי נוער בברצלונה, וכשחזר לאספניול החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אספניול ב'.
וידאל לא מצא את מקומו באספניול ובאמצע העונה, בתחילת 2009 הושאל לפאנטראקיקוס, שבדיוק עלתה לליגת העל היוונית, עד סוף העונה.
בתום ההשאלה עזב את אספניול וחתם בז'ימנסטיק מהליגה השנייה בספרד, אך מלבד הופעה אחת כמחליף במדיה, שיחק ברוב עונת 2009/10 בקבוצת המשנה של המועדון בליגה הרביעית.
בקיץ 2010 הצטרף וידאל לקבוצת המילואים של מיורקה, מיורקה ב', ששיחקה אז בליגה השלישית.
במיורקה ב' שיחק באופן קבוע, הופיע 35 פעמים וכבש 6 שערים במהלך עונת 2010/11.
לקראת עונת 2011/12 חתם וידאל באלמריה ב', קבוצת המילואים של אלמריה, שגם היא הייתה בליגה השלישית.
בבכורתו באלמריה ב' ב-21 באוגוסט 2011 הבקיע צמד בהפסד קבוצתו 2–4. עוד לפני תום החודש קודם וידאל לקבוצה הראשונה, ששיחקה אז בליגה השנייה, וקיבל את חולצה מספר 8. מאז שיחק וידאל באופן קבוע בהרכב הקבוצה, החמיץ משחק ליגה בודד עד סוף העונה והבקיע 5 שערים.
אלמריה סיימה את העונה במקום ה-7, נקודה מתחת לפלייאוף ההעפלה לליגה הראשונה.
בעונתו השנייה במועדון, עונת 2012/13, המשיך וידאל להיות שחקן משמעותי בהרכב הקבוצה.
במהלך העונה הסדירה שותף וידאל ב-37 משחקים, מתוכם 30 בהרכב, והבקיע 4 פעמים.
הוא סייע לקבוצתו לסיים במקום ה-3, ממנו המשיכה אלמריה לפלייאוף ההעפלה.
בפלייאוף ההעפלה פגשה אלמריה בחצי הגמר את לאס פלמאס.
לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1, הבקיע וידאל בגומלין, ו-90 הדקות הראשונות הסתיימו גם הן בתיקו 1-1. אלמריה הבקיעה בדקה האחרונה של ההארכה ועלתה לגמר.
בגמר הפסידה אלמריה 0–1 לז'ירונה במשחק הראשון, ובגומלין כבש וידאל שער את השער הראשון בניצחון קבוצתו 0–3, שהביא להעפלתה לליגת העל הספרדית.
בקיץ 2013 חתם וידאל על הארכת חוזהו באלמריה, עד 2017. בעונת 2013/14 עשה וידאל את צעדיו הראשונים בליגה הראשונה כשחקן אלמריה.
שער הבכורה שלו בליגה הגיע בהפסד 2–4 לאתלטיקו מדריד ב-14 בספטמבר 2013. ב-30 באוקטובר עזר וידאל לאלמריה לחזור מפיגור 0–1 לניצחון 1–2 על ולנסיה, לאחר שנכנס כמחליף והבקיע את שער הניצחון.
מאוחר יותר גם הבקיע שער בגביע המלך הספרדי לרשתה של לאס פלמאס.
במחזור לפני האחרון בליגה, כשאלמריה מגיעה מהמקום ה-18 ממנו יורדים לליגה השנייה, הבקיע וידאל בעיטת עונשין לרשתה של גרנדה ועזר לקבוצתו לנצח 0–2. אלמריה עלתה למקום ה-16, ולמרות תיקו מאופס במחזור האחרון, הצליחה הקבוצה להישאר בליגה הראשונה.
בסך הכול שותף וידאל בכל 38 משחקי הליגה באותה עונה, בהם הבקיע 6 שערים ובישל 3 נוספים.
יכולתו של וידאל באלמריה משכה את תשומת לבה של סביליה, והוא חתם במועדון על חוזה ל-4 שנים ב-16 ביוני 2014. סביליה שילמה לאלמריה 3 מיליון אירו תמורת העברתו אליה.
וידאל ערך את הופעת הבכורה בקבוצתו החדשה עת פתח בהרכב בהפסדה של סביליה בסופר קאפ האירופי לריאל מדריד ב-12 באוגוסט.
ב-23 באוגוסט הבקיע וידאל לראשונה במדי סביליה, בתיקו 1-1 עם ולנסיה.
מאמן סביליה אונאי אמרי תפקד את וידאל לפרקים כמגן ימני ולפרקים כקשר ימני.
וידאל סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בליגה, תוך שהוא מופיע 31 פעמים, מבקיע 4 שערים ומבשל עוד 5. וידאל לקח חלק פעיל גם במסגרת הליגה האירופית.
בחצי הגמר מול פיורנטינה, ב-7 במאי 2015, כבש וידאל צמד ובישל שער נוסף לקווין גמיירו; סביליה ניצחה 0–3 והודות לניצחון 0–2 בגומלין העפילה למשחק הגמר.
במשחק הגמר מול דניפרו דניפרופטרובסק פתח וידאל ועזר לקבוצתו לנצח 2–3 ולזכות בתואר.
ב-7 ביוני 2015 עבר וידאל מסביליה בברצלונה תמורת 18 מיליון אירו, עם אפשרות ל-4 מיליון נוספים כבונוסים.
וידאל חתם על חוזה ל-5 שנים.
בשל עונש שקיבל המועדון מפיפ"א המונע ממנו לרשום שחקנים עד ינואר 2016, וידאל לא שיחק במדי הקבוצה במשך תקופה זו.
את הופעת הבכורה ערך ב-6 בינואר 2016, כשנכנס כמחליף במשחק הגביע הספרדי נגד אספניול.
הוא לקח חלק במספר מצומצם של משחקים וכך היה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות ספרד והגביע - בסוף העונה.
ב-11 בפברואר 2017 פרק וידאל את קרסולו במהלך משחק של ברצלונה נגד דפורטיבו אלאבס, ונאמר כי לא יוכל לשחק למשך חמישה חודשים.
ב-4 באוגוסט 2018 חזר וידאל לסביליה עבור 8.5 מיליון אירו.
ב-28 ביולי 2019 הושאל לדפורטיבו אלאבס לעונה אחת.
ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–1 על לבאנטה.
ב-18 באוגוסט 2021 חתם וידאל באספניול לשנתיים.
וידאל ערך את הופעת בכורתו בנבחרת ספרד עת פתח בהרכב הנבחרת במשחק ידידות מול ב-11 ביוני 2015.
בנוסף, כקטלאני, משתתף וידאל במשחקיה של נבחרת קטלוניה.
את הופעת הבכורה במדיה ערך בניצחון 1–4 על ב-30 בדצמבר 2013.
אלרן מוראש הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, ששימש כמפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים וראש מטה הפיקוד, מפקד חטיבת ביסלמ"ח, קצין אג"ם של פיקוד הצפון ומפקד עוצבת חירם.
מוראש התגייס לצה"ל, והחל את שירותו בקורס טיס.
לאחר שנשר מהקורס התנדב לצנחנים ושובץ בפלס"ר צנחנים.
בסיום הקורס מונה למפקד צוות בפלנ"ט צנחנים.
בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדס"ר צנחנים.
לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
ב-25 באוגוסט 2020 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד עד יוני 2022. בשנת 2022 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים.
אלרן מוראש הוא בוגר הטכניון מהפקולטה למדעי המחשב.
אַלֶשד (ברומנית: Aleșd, בהונגרית: Élesd (אֵלשד); ביידיש: אֵלאשד) היא עיר ברומניה במחוז ביחור (Bihor) שבטרנסילבניה.
אין פרטים רבים על יהודי העיר מלבד אזכורם במפקד קהילות הונגריה, שם נכתב שבעיר 404 יהודים ובבעלות הקהילה מקווה ובית עלמין ולקהילה רב ושוחט.
אלשאזאורוס (שם מדעי: Alxasaurus; מילולית: "לטאת ") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התריזינוזאורים, אשר חי במשך תור הקרטיקון לפני 112 עד 100 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בתצורת באיין גובי שבמחוז מונגוליה הפנימית, צפון סין.
הוא תוארו ביד הפלאונטולוג הקנדי דייל ראסל ועמיתו הסיני דונג זימינג ב-1993 ונקרא בשם ב-1994, על שם מדבר אלקסה שבו נמצאו הממצאים.
הסוג הכיל מין אחד - Alxasaurus elesitaiensis, על שם אלסיטאי (Elesitai) - הכפר הקרוב לאזור הממצאים.
בנוסף, הוא נחשב לסוג היחיד במשפחת האלשאזאוריים (Alxasauridae).
האלשאזאורוס היה קרובם של התריזינוזאוריים הגדולים, והוא נחשב לאחד מהנציגים המוקדמים בעל-משפחתו.
הוא הגיע לאורך של 4 מטרים ולמשקל 350 עד 400 קילוגרם בקירוב, על פי החוקר גרגורי ס.
פאול, וככל הנראה היה דו-רגלי אוכל צמחים, בהתבסס על מבנה הלסת והשיניים.
הממצאים שלו כללו מעט עצמות מהגולגולת והלסת, כמה שיניים, אגן ירכיים וחלקי חוליות צוואר וגב, שברי גפיים וצלעות.
דינוזאור זה היה בעל מבנה דומה לזה של הפלקריוס והבייפיאוזאורוס, ונראה שהיה מכוסה נוצות לאורך גופו.
אלש מאתיו (בצ'כית: Aleš Matějů; נולד ב-3 ביוני 1996 בפריברם שבצכ'יה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת המגן הימני בנבחרת צ'כיה ובקבוצת ספציה ההאיטלקית.
ב-30 באוגוסט 2014 ערך מאתיו את הופעת הבכורה שלו בפריברם מליגת העל הצ'כית, בהפסד 3-2 לבוהמיאנס 1905. בסך הכול ערך 15 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שער אחד.
בשנת 2015 חתם מאתיו בוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית.
הוא ערך 17 הופעות ליגה בעונת , ועזר לקבוצתו לזכות באליפות צ'כיה ובסופר קאפ הצ'כי.
בעונת ערך 18 הופעות ליגה נוספות.
ב-4 באוגוסט 2017 חתם מאתיו על חוזה לשלוש עונות בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
בעונת הושאל מאתיו לברשה מהסרייה ב', ועזר לה לסיים במקום הראשון בליגה ולהעפיל לסרייה א'.
בתום העונה חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-1 בינואר 2022 הסתיים חוזהו במועדון בהסכמה הדדית.
ב-7 באוקטובר 2020 ערך מאתיו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר יורו 2020 בשנת 2021.
אלש אופטה (בצ'כית: Aleš Opata; נולד ב-9 בספטמבר 1964) הוא גנרל ודיפלומט צ'כי.
כיהן כראש המטה הכללי הצ'כי בין השנים 2018–2022. כיום מכהן כשגריר צ'כיה בליטא.
אופטה נולד בהראניצה ב-9 בספטמבר 1964. ב-1983 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה ולמד באקדמיה הצבאית בברנו עד 1987, אז הוצב בחטיבת שריון ה-4 כמפקד מחלקה.
ב-1990 הוא מונה למפקד גדוד.
עם פירוק צ'כוסלובקי ב-1993 הוא הצטרף לצבא צ'כיה.
ב-1998 הוא מונה למפקד הרגימנט הממוכן ה-43 בחרודים.
ב-2004 הוא הועבר לפקד על הבריגדה המהירה ה-4 בז'אטק.
ב-2008 הוא מונה לסגן מנהל המדור לפיתוח כוחות במשרד ההגנה.
ב-2010 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי .
ב-2014 הוא מונה לנציג הצבא הצ'כי בוועדה הצבאית של נאט"ו.
באוגוסט 2017 הוא חזר לתפקיד סגן הרמטכ"ל.
הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 2022. ב-2023 הוא מונה לשגריר צ'כיה בליטא.
אלריסאלה בנגב הוא עיתון מקומי שיצא לאור באזור הנגב, עבור החברה הערבית הבדואית, והיה לעיתון השני בגודלו.
העיתון "אלריסאלה בנגב" דגל בדרך אידאולוגית דמוקרטית ופרסם כתבות וחדשות המעניינים את הקהילה הערבית בנגב - דרום ישראל.
הוא נקרא גם "המסר השבועי".
העיתון המשיך להתפרסם משנת 1994 עד 2006 בצורתו המודפסת, ולאחר מכן הפך לפורמט הדיגיטלי ולאתר חדשות אינטרנטי מקומי בשם "ג'אנוב - אתר הנגב הדרומי".
בשנת 1998 הוענק לו רישיון ממשרד הפנים בישראל, באמצעות מייסדו והעורך הראשי הראשון שלו, העיתונאי עבד אל מוטלב אעסם, שלימים מילא שורה של תפקידים ציבוריים, החשובים ביותר בינם היה סגן יו"ר איגוד הדוברים לרשויות המקומיות, ומייסד הוועידה המדינית בחברה הערבית בנגב.
העיתון נוסד בעיר רהט והופץ ברהט, תל שבע, לקייה, כסייפה, חורה, באר-שבע, ערערה בנגב, שגב שלום, והכפרים הלא מוכרים בנגב.
אלש גרסיה סראנו (בספרדית: Aleix García Serrano; נולד ב-28 ביוני 1997 באולדקונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת באייר לברקוזן מהבונדסליגה ובנבחרת ספרד.
גרסיה גדל במחלקות הנוער של אולדקונה וויאריאל.
בשנת 2014 החל לשחק בקבוצות המילואים של ויאריאל.
ב-23 במאי 2015 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 4-0 לאתלטיק בילבאו במסגרת המחזור ה-38 והאחרון בלה ליגה לעונת 2014/2015.
ב-27 באוגוסט 2015 חתם גרסיה במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג.
ב-21 בפברואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-1 לצ'לסי במסגרת הסיבוב החמישי בגביע ה-FA לעונת .
ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על בורנמות' במסגרת המחזור החמישי לעונת 2016/2017. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוגוסט 2017 הושאל גרסיה לז'ירונה, העולה החדשה ללה ליגה, למשך עונת 2017/2018. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לסביליה במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-19 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-1 על דפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור ה-33 בליגה.
ב-18 ביולי 2018 הוארכה השאלתו לז'ירונה בעונה נוספת.
בסך הכל ערך 51 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל גרסיה למוסקרון מליגת העל הבלגית למשך עונת .
ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על קורטרייק במסגרת המחזור השביעי בליגה.
הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-8 באוקטובר 2020 חתם גרסיה לעונה אחת בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 למועדון הכדורגל "אוניברסיטת קראיובה" במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת .
ב-18 בינואר 2021 חתם גרסיה באייבר מלה ליגה.
ב-24 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סלטה ויגו במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-23 ביולי 2021 חתם גרסיה על חוזה לשנתיים בז'ירונה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-13 ביוני 2024 חתם גרסיה בבאייר לברקוזן.
ב-16 בנובמבר 2023 ערך גרסיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 3-1 על נבחרת קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 2024.
אלריה (הגייה בצרפתית: aleʁja, ביוונית עתיקה: / ; בלטינית ואיטלקית: ) היא קומונה בצרפת, במחוז קורסיקה עילית באי קורסיקה.
אלריה שוכנת במזרח האי קורסיקה, במחוז קורזה.
העיר ממוקמת לאורך חוף הים התיכון, והיא בירת אזור קורסיקה המזרחית.
שוכנת בין הערים בסטיה ופורטו-וקיו.
בעבר אלריה הייתה עיר יוונית-רומית עתיקה, וכיום העיר המיושבת ממוקמת בקרבת חורבותיה של עיר יוונית מימי המאה ה-6 לפנה"ס.
היא אחת הערים העתיקות בקורסיקה ושימשה כמרכז סחר ותרבות חשוב.
כיום אלריה היא קומונה עם אוכלוסייה קטנה, וממוקמת בסמוך לאתרים ארכאולוגיים משמעותיים.
בהריסות הרומית והיווניות שהיו באזור נתגלו שרידים חשובים כמו חורבות, מקדשים וארמונות.
באלריה נמצאת הנקודה המזרחית ביותר בצרפת המטרופולינית.
אלריה חולקת את קנטון מויטה-ורדה (Moïta-Verde) יחד עם 13 קומונות נוספות: מויטה, אמפריאני, קאמפי, קאנלה-די-ורדה, צ'יאטרה, לינגואיזטה, מטרה, פיאנלו, פיאטרה-די-ורדה, טאלון, טוקס, זלנה וזואאני.
גודלה של אלריה הוא מדרום לבסטיה על כביש N198, במרכז מישור החוף המזרחי-מרכזי (Plaine Orientale, נקרא גם Plaine d'Aléria) הפונה לאיטליה.
הוא כולל מספר כפרים ואתרים וחלקים הרריים ושוממים יותר של האי.
קו החוף המזרחי מנוקד במספר אגמים שחלקם מחברים לים הטירני, שריד של מערכת עתיקה של לגונות מאחורי שרטונים.
הקורסיקנים מתייחסים אליהם בשם Étang, "בריכה", אם כי רובם גדולים בהרבה מגודלה של בריכה.
בעבר הייתה בעיה של התפשטות מלריה באזורים הסמוכים לביצות של מזרח קורסיקה.
נהר הטאויגנו (Tavignanu) חודר לאזור בצפון מערב ומגיע עד הים הטירני.
בקורסיקה הייתה אוכלוסייה ילידית בתקופה הנאוליתית ובתקופת הברונזה, אך החוף המזרחי היה נתון לקולוניזציה על ידי מעצמות ימיות בים התיכון: יוונים, אטרוסקים, קרתגים, רומאים.
הם בנו בדרך כלל על אטננג (étang) בו השתמשו כנמל.
כשהאטרוסקים כבשו את האזור לאחר נטישתו על ידי היוונים, הם התיישבו דרומה יותר לאורך כביש N198 בסביבת הכפר אלריה, מה שהיום הוא בעיקר אתר ארכאולוגי בו מתגוררים מבקרים וחוקרי אקדמיה.
דרומית לשם היה הנקרופוליס האטרוסקי.
אלריה קרויה על שם העיר הרומית שהוקמה באזור זה לאחר תבוסת האטרוסקים.
השמורה מדרום לאלריה הוקמה על מה שהיה בעבר שטח בית הסוהר לשעבר של קאסביאנדה ב-1951. הוא הוקם בשנת 1880 באזור מגפה דאז, בו קיוו שהאסירים יוכלו לעבד את האדמות החקלאיות.
עקב שיעור תמותה גבוה ממלריה, הניסוי החקלאי נכשל.
לפי הרודוטוס עשרים שנה לפני נטישת פוקיאה באיוניה, כלומר, בשנת 566 לפנה"ס, הפוקאים שהתיישבו במערב הים התיכון ייסדו את העיר באי סירנוס (קורסיקה).
על פי דיודורוס סיקולוס העיר נקראה קאלריס, אולי שיבוש של המילה .
הנסיבות ההיסטוריות של קלריס לא מותירות ספק שמדובר באלריה.
פוקיאה הייתה העיר הראשונה של איוניה שנקלעה למצור על ידי צבאו של כורש, אשר נצטוו על ידי המצביא הרפגוס, בשנת 546 לפני הספירה, לתקוף את המדים.
כעת כשהם לא יכלו להגן על עצמם, הפוקאים לקחו את ספינותיהם הנותרות והפליגו לרג'ו די קלבריה ונטשו את אלריה.
האטרוסקים הנחיתו את השבויים הפוקאים הרבים והוציאו אותם להורג באבנים, והשאירו את הגופות במקום שבו שכבו עד שהאורקל אילץ אותם לבצע קבורה נאותה.
מכיוון שהקרתגים לא התעניינו אז בקורסיקה, האטרוסקים כבשו את אלריה והשתלטו על השליטה באי, שהחזיקו בו עד שהרומאים לקחו אותו מהם.
האטרוסקים, וככל הנראה עמים נוספים אחרים בזמנים אחרים, כבשו את אלאליה.
אין עדות להשפעות שלהם על האי או על האוכלוסייה הילידית; על פני המים קמה מעצמה שבסופו של דבר שלטה בכל האי והייתה לה השפעה מתמשכת, כולל שינוי השפה.
אלאליה נכבשה על ידי הרומאים במהלך המלחמה הפונית הראשונה בשנת 259 לפנה"ס.
על פי לוקיוס אנאוס פלורוס לוציוס קורנליוס סקיפיו הרס את האזור וטיהר אותו מהקרתגים בעוד פליניוס הזקן הוסיף שלוקיוס קורנליוס סולה מאוחר יותר הקים את הקולוניות אלריה ומריאנה.
על פי הראיון נראה ברור שהאטרוסקים הקורסיקים שיתפו פעולה עם הקרתגים.
לאחר מכן, אוכלוסיית האטרוסקים סביר להניח שנטמעה באוכלוסייה רומית חדשה במקביל להתבוללות האטרוסקים ביבשת.
השפה האטרוסקית נעלמה וסביר להניח שבערך באותה התקופה החלו באי להשתמש בלטינית.
באימפריה הרומית המאוחרת, הנמל והעיר שקעו.
האזור לא התאושש מאסון השריפה שאירע בשנת 410 לספירה ובשנת 465 נבזז על ידי הוונדלים.
לאחר מכן, הוא הפך לכפר קטן שלא עניין אף מעצמה גדולה.
האירועים האלו סימנו את סופה של העת העתיקה הקלאסית של העיר.
תקופת ימי הביניים והתקופה המודרנית
במאה ה-13, אלריה הפכה למקור של עניין עבור הרפובליקה של ג'נובה .
עד אז השפה הלטינית נעלמה והשימוש בקורסיקאית התרחב במקביל להתפתחות שפות רומאניות אחרות.
הקומונה של אלריה נוצרה בשנת 1824, אך היא לא הייתה מאוד פעילה, ורק אחרי 1945, לאחר שבעלות הברית (בעיקר האמריקאיות) התחייבו למגר את המלריה (1944) נהייתה פעילה יותר.
בשנת 1957 הוקם ארגון בחסות ממשלתית, שמטרתו הייתה להחיות את החקלאות בכל אזור המישור המזרחי ונחל הצלחה.
אזור הלגונה הנקרא בצרפתית: L'étang de Diane מתפרש על פני שטח של ובו "אי דייגים" (île des Pêcheurs) הכולל תלולית גדולה של קונכיות צדפות שהצטברו מימי הרומאים, כאשר היה מהאזור ייצוא של צדפות מלוחות לרומא.
יש במקום חברה שהצליחה להשיב בהצלחה את הגידול של הרכיכות באזור, וכמו כן מגדלים באזור גם ענבים ופירות הדר.
אלש פֶבַּאס פרס (בספרדית: Aleix Febas Pérez; נולד ב-2 בפברואר 1996) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי באלצ'ה מהלה ליגה.
פבאס נולד בליידה שבקטלוניה, והצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד בשנת 2009 כשהיה בן 13, מליידה.
ב-5 ביולי 2015, קודם פבאס לקבוצת המילואים, ריאל מדריד ב', ששיחקה בליגה השלישית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-22 באוגוסט 2015, כשפתח בהרכב בניצחון ביתי 5–1 על אברו.
ב-30 בינואר 2016, כבש פבאס את שערו הראשון עבור קסטיליה, בניצחון חוץ 2–1 על ריאל סוסיאדד ב'.
הוא כבש גם צמדים נגד אמורבייטה וססטאו ריבר קלאב בחודש פברואר 2016.
ב-8 בנובמבר 2016, חידש פבאס את חוזהו במועדון.
ב-11 ביולי 2017, הוא הושאל לסרגוסה מהליגה השנייה, למשך שנה.
פבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בסרגוסה ב-18 באוגוסט 2017, כשפתח בהרכב בהפסד חוץ 1–0 מול טנריפה.
ב-10 ביולי 2018, הוא הושאל לאלבסטה מהליגה השנייה לשנה.
ב-12 ביולי 2019, חתם פבאס על חוזה לארבע שנים במיורקה, שעלתה באותה עונה ללה ליגה.
ב-7 בינואר 2022, הוא הושאל למאלגה מהליגה השנייה עד סוף העונה.
ב-4 ביולי 2022, חתם פבאס על חוזה קבוע לשלוש שנים במאלגה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-30 ביוני 2023, לאחר שקבוצתו ירדה ליגה, הוא עזב את המועדון לאחר שהפעיל סעיף יציאה בחוזהו, וחתם על חוזה לשלוש שנים עם אלצ'ה ב-6 ביולי 2023, ששיחקה בליגה השנייה.
אחיו הצעיר של פבאס, ז'ואל, הוא גם כדורגלן.
אִלתור, או מלועזית: אימפּרוֹביזציה (Improvisation, או בקיצור Improv - אימפרוב), הוא הפעולה של יצירת דבר חדש ושונה במשך תקופת זמן מסוימת ללא תכנון מקדים.
מקור השם "אלתור" בעברית מהביטוי "על אתר" בארמית, כלומר: "על המקום".
ההבדל המרכזי בין האלתור ליצירתיות הוא שהאלתור חייב להתבצע באופן ספונטני אשר אינו מאפשר תכנון מודע או תיקון של טעויות.
האלתור הוא מנגנון יצירתי המבוסס על חוסר ודאות.
מהותו של האלתור היא המצאה וחשיבה מהירה, שהרי האלתור הוא המצאת היצירה (או כל תהליך אחר) תוך כדי ביצועה.
דבר זה הופך את האלתור למשימה קשה לביצוע.
אלתור הוא צורה של יצירה (כפועל ולא כשם עצם) באמנות, או אמנות בפני עצמה.
למרות זאת, אלתור לא מבוצע רק בהקשר אמנותי אלא בכל תחומי החיים.
אלתור יכול להתבצע בתחומים שאינם קשורים קשר ישיר לאמנות.
למשל, חובש שנתקע ללא ציוד מתאים, ומאלתר ציוד לטיפול בפצוע.
אלתור נפוץ למדי גם בתחומים הטכניים (מכונאות, הנדסה וטכנולוגיה) בהם הצוות הטכני צריך לאלתר פתרונות לתקלות טכניות או בעיות בלתי-צפויות.
משום שטבעו של האלתור מערב יצירה של דברים חדשים בדחף הרגע הוא נחשב כמצב מעורר לחץ.
האלתור מעודד אנשים לשבור דפוסי חשיבה ישנים ובכך הוא יכול לעודד את היצירתיות.
האלתור, בהקשרו האומנותי, נפוץ בתחומים שבהם היצירה מבוצעת על ידי האמן על במה, כמו מוזיקה, מחול, פנטומימה ותיאטרון.
למעשה יכולת האלתור חיונית לכל אמנויות הבמה.
דוגמה יוצאת דופן לאלתור מעולם הקולנוע ניתן למצוא בסרט הברזילאי "עיר האלוהים".
רוב השחקנים ששיחקו בסרט זה היו שחקנים בלתי מקצועיים, שאותרו לצורך צילומי הסרט, ואִלתרו את הטקסט הקרוב לחייהם, לפי קווים מנחים כלליים בלבד.
דוגמאות נוספות לאלתור קולנועי הם מקרים שחקן שמחליט לשחק לא כפי שכתוב בתסריט, אך מכיוון שהאלתור שלו מוצלח יותר הוא זה שנכנס בעריכה הסופית.
דוגמאות נוספות לאלתור אפשר למצוא באמנויות רחוב שונות, בסטנד-אפ קומדי, בתוכניות טלוויזיה כמו "של מי השורה הזאת בכלל?" או תוכנית רדיו כמו "שלושה בסירה אחת" ועוד.
בישראל קיימות מספר קהילות מאלתרים בתחומי התיאטרון.
מערכוני אימפרוֹב - (ידוע גם בשם שורט אימפרוב) מופע מאולתר בשיתוף קהל ובהשתתפותו.
שחקנים מקבלים מהקהל נתונים לסצנות ודמויות ויוצרים מערכונים ושירים מאולתרים.
זמן יצירת המערכונים הוא קצר מאוד והשחקנים צריכים לספק תוצרים מהירים, בדרך כלל קומיים.
בישראל קיימים מספר הרכבים בפורמט זה ובחלקם משתתפים דביר בנדק, אבי גרייניק, דרור קרן, עידן אלתרמן, ערן איווניר, ריקי בליך, משה פרסטר, אדיר מילר ועוד.
תיאטרון פלייבק - תיאטרון חוויתי אישי, ובו אחד הצופים משתף את הקהל בסיפור אישי מחייו, והשחקנים משקפים לו את הסיפור שסיפר.
מחזה אימפרוב - (ידוע גם בשם לונג פורם אימפרוב) תיאטרון שבו המחזה כולו מאולתר במקום על סמך נתונים המתקבלים מהקהל.
בישראל סוג תיאטרון זה הוא הומוריסטי בדרך כלל.
דוגמה בולטת לאלתור אפשר למצוא במוזיקת הג'אז.
רוב המוזיקה בג'אז אינה כתובה אלא מאולתרת, ולכן גם בג'אז ההרכבים קטנים יותר (על מנת שתתאפשר אינטראקציה בין הנגנים), כשכל נגן מקבל פרק זמן מסוים שבו ניתן לו חופש לנגן את רעיונותיו המוזיקליים כששאר הנגנים מלווים אותו.
אלת המסטיק (שם מדעי: Pistacia lentiscus) היא שיח סבוך, צבעו ירוק כהה, רב-גזעים, ולעיתים רחוקות עץ קטן בעל גזע יחיד, ירוק-עד ודו-ביתי בסוג אלה ממשפחת האלתיים.
היא נפוצה באיים הקנריים ובאגן הים התיכון, למעט חצי-האי סיני.
בישראל היא נפוצה בחורשים של החבלים הים-תיכוניים הנמוכים, ואף גדלה באזור החוף על חולות וכורכר עד סמוך לחוף הים.
אין הן אהובות על הצאן, ולכן כמעט ואינן נפגעות מן מהמרעה.
העלים מנוצים, בעלי מספר זוגי של עלעלים גלדניים למחצה; הפטוטרת שטוחה, וציר העלה שטוח ומכונף משני צדדיו.
ריח שרף אופייני, המזכיר תרכובות טרפניות, עולה מן העלים והענפים כאשר ממוללים אותם או כאשר הם נפצעים.
השרף של זן אחד, הגדל באי כיוס, משמש חומר גלם להפקת מסטיק לעיסה ("מסטיקא"), ולעיתים גם למטרות תעשייתיות אחרות.
הצמח גדל באזור אגן הים התיכון למרגלות הרים ממזרח ומערב, בעיקר עד גובה 300 מטר, הוא מלווה את החרוב ומאכלס מספר רב של קרקעות וסלעים.
העלים והצמח מכילים שרף ריחני הנוטף לאחר פציעה.
הפירות נאכלים על ידי ציפורים, המפיצות את הזרעים למרחק.
שיחים, או לעיתים נדירות עצים קטנים, ירוקי־עד וסבוכים, בגובה 1 עד 5 מטרים, דוּ־ביתיים (כלומר, באוכלוסייה קיימים פרטים זכריים ופרטים נקביים הנושאים פרי), בעלי ביבי שרף אנכיים ומפותחים, המפיצים ריח טרפנטיני חריף.
העלים מסורגים, ללא עלי לוואי, מורכבים־מנוצים זוגיים, ללא עלעל קיצוני ואם יש הרי הוא דומה לשאר העלעלים.
העלים באורך 2 עד 7.5 ס"מ וברוחב 3.4 עד 10 ס"מ, הם עשויים להתמיד על הצמח במשך שלוש שנים, תוך כדי התחדשות בלבלוב של עלים חדשים מדי שנה.
לעיתים בולטים עליהם עפצים עגולים או דמויי ביצה.
העלעלים נגדיים או כמעט נגדיים, יושבים, צפופים זה לזה (מרווח קצר ביניהם), קצרים וצרים.
העלעלים בעלי מרקם גלדני למחצה, צורתם דמוית ביצה עד ביצה צרה או אליפטית, ולעיתים רחוקות דמוית ביצה הפוכה.
קצה העלעלים קהה ומסתיים בחוד קצר ובולט (פיטם), ולעיתים רחוקות בחוד זעיר מאוד.
העלעלים קרחים, שפתם עבה, וצידם התחתון בהיר באופן ניכר מהצד העליון.
לעיתים רחוקות מופיע עלעל קיצוני, שאורכו 1.4 עד 2.1 ס"מ ורוחבו 4 עד 9 מ"מ, וגודלו דומה או קטן מעט מזה של העלעלים הצדדיים.
התפרחות הן אשכולות או מכבדים (תפרחות מעורבות מסוג thyrse).
התפרחות הזכריות הן מכבדים ואשכולות חיקיים באורך 4 עד 5 ס"מ, ירקרקות, דמויות שיבולים וצפופות-פרחים בצעירותן.
התפרחות הנקביות גם הן מכבדים ואשכולות חיקיים, מכונסים באשכולות דחוסים, באורך של עד 4 ס"מ, ירקרקות ודמויות שיבולים בצעירותן.
מספר האבקנים בדרך כלל 3 עד 5 והם ערוכים סביב הטבעת; הזירים קצרים ומעורים בבסיסם בטבעת הצופן, המאבקים מוארכים.
השחלה בפרחים זכריים מנוונת או חסרה.
השחלה עילית, יושבת, ומורכבת ממגורה אחת.
לרוב היא נבנית משלושה עלי שחלה המאוחים במידות שונות לכדי מגורה אחת, אך רק אחד מהם פורה ומפותח, עם שליה בודדת בקצה העליון של המגורה.
עמודי השחלה קצרים ומעובים, והצלקות כדוריות וכפופות לאחור; לרוב הצלקות אינן שוות זו לזו.
בתוך המגורה מצויה ביצית אחת, הפוכה (אנטרופית – anatropous), כלומר קודקוד גוף הביצית פונה אחורה לעבר בסיס עוקצה.
הפרי בית-גלעין לא בשרני, בלתי סימטרי ופחוס מעט, בקוטר 4 עד 5 מ"מ.
צבעו ירוק־צהבהב והופך לארגמני עם הבשלתו.
פרי המכיל זרע בעל עובר משתנה לצבע ירוק, טורקיז או שחור, ואילו פרי ריק, שבו הזרע מנוון או חסר עובר, נותר בצבע אדום או אדמדם.
במילים אחרות, פירות בעלי זרעים תקינים מתאפיינים בצבע שחור בשל.
הפירות חסרי העובר נוצרים ללא הפריה והם נקראים פירות פרתנוקרפיים.
ברבים מפירות הפרתנוקרפיים אלו קליפת הזרע מנוונת ולעיתים הזרע חסר לחלוטין.
הזרע מעוקל, והאנדוספרם דל או חסר.
הפסיגים עבים, עשירים בשמן ומעוקלים.
בימי קדם היו מכינים מהשרף חומר לעיסה (מכאן מקור השם "מסטיק" שהוא ביוונית "מסטיכה", Μαστιχα וגם בפיניקית משמעו "לעיסה" או "ללעוס", באנגלית "Mastic" או "Mastix").
כיום מגדלים זנים מסחריים של אלת המסטיק בדרום-מערב האי היווני כיוס, באזור הנקרא מסטיקוחוריה ("כפרי המסטיק" ביוונית), לצורך ייצור שרף "מסטיקא" המשמש כיום בעיקר לצורכי מזון ותעשייה, ובעבר שימש גם לצורכי רפואה.
גידולים נוספים מתקיימים בטורקיה ובסוריה, ומהם מכינים בין השאר גלידות.
כיום משמש החומר מקור לסם מרפא לתעשיית התרופות העוזר לנשים הרות, חיזוק הרחם והסדרת המחזור החודשי; מסייע לעצירת דימום מחזור הווסת, עצירת פצעים בגוף, מונע זיהומים בבטן; עוזר נגד הצטננות בחורף, וחומר חיטוי נגד חיידקים, לחניטה של מתים, לייצור משחות שיניים וסתימת חורים זמנית בשיניים.
באתיופיה נהוג ללעוס את העלים של אלת מסטיק כדי לנקות את השיניים ואת הפה.
שרף אלת המסטיק משמש גם בתור תבלין ובתור חומר קשירה או חומר מייצב להכנת ממתקים או קינוחים מזרחיים כגון רחת לוקום, עבמבר או גלידה מסטיק.
מתאים להכנת פודינג או סחלב (משקה) וגם להסמכה של ריבה ועוגה, ומשמש גם בתור תחליף לקורנפלור וג'לטין.
החומר יכול להחליף את החומר הנקרא אבקת C.M.C המשמש לייצוב גלידות.
חיקוי סינתטי של החומר ללעיסה משמש כמרכיב מרכזי במסטיק.
ישנם עוד שימושים רבים ונוספים לשרף אלת המסטיק לתעשייה בתור ציפוי לחומרים שקופים כגון זכוכית, ופלסטיק ולייצור של ציפוי ורנית ודבק, ולצורכי קוסמטיקה לייצור בושם, שמנים וקרמים לגוף.
בבתי מרקחת ובתי טבע השרף של עץ אלת המסטיק ביחד עם שרף עץ הלבונה נקראים בשם "מסטיק ערבי" או "מסטיק תימני".
גזע העץ משמש לתעשייה קלה של רהיטים.
הגאוגרף סטראבון מזכיר את נהר הירדן המשקה ארץ פורייה ונשפך לגינסַריתיס (אגם כנרת) שבסביבותיה משגשגת אלת המסטיק.
החוקר יוסף ברסלבי מוסר כי "לדברי הגאוגרף פליניוס הזקן, שחי בסוף ימי הבית השני (מת 79 אחר ספיה"נ), נחשב המסטיק הארצישראלי כחומר הלעיסה הטוב ביותר בזמנו, ואף יהודי ארץ-ישראל בתקופת המשנה היו משתמשים בו לרפואה, או להרחקת ריח רע מן הפה, ככתוב בתוספתא שבת י"ב ח': "אין לועסין מסטיכי בשבת.
- בזמן שמתכון לרפואה, אם מפני ריח הפה מותר".
בשל ריחו הטוב ובשל עזרתו לנקיון השנים ילעסוהו אנשי המזרח עד היום הזה, ואף בתעשיית אבקה או משחה לשנים ישתמשו בו, כי הוא מחזק את החניכיים.
ריחו הנעים של שרף האלה גובר ומתפשט, כשהוא נתון על גבי גחלים לוחשות, על כן נוהגים להוסיפו על אבקות קטורת, ואולי משום כך הירבו להקטיר תחת האלה ריח ניחוח בתקופת התנ"ך".
בשנת 1959 הוחלט להכריז על מספר שמורות טבע בהם גדל אלת המסטיק.
אלתא מערכות בע"מ היא חטיבה וחברה בת של התעשייה האווירית לישראל, ואחת החברות המובילות בעולם במערכות אלקטרוניות צבאיות בתחום המכ"ם, התקשורת, הלוחמה האלקטרונית, מערכות המודיעין ומטוסי משימה מיוחדים.
לאלתא תרומה מיוחדת לביטחון מדינת ישראל והיא זכתה ב-15 פרסי ביטחון ישראל, בין היתר על המכ"מים שהם חלק ממערכות ההגנה האווירית חץ, ברק ,כיפת ברזל וקלע דוד, על המכ"ם של מערכת מעיל רוח להגנת טנקים מטילי נ"ט, ובשנת 2025 על סדרת מטוסי המשימה המיוחדים שפיתחה לחיל האוויר הישראלי.
בשנת 1960 החליטה התעשייה האווירית הצעירה, שעסקה עד אז רק בתחזוקת מטוסים ומנועים, לבחון כניסה לתחום האלקטרוניקה הצבאית.
בשנת 1962 הוקם מפעל שמנה 200 עובדים, בקמפוס התעשייה האווירית שבסמוך לנמל התעופה לוד, לשם תחזוקת מערכות קשר למטוסים וכן לתחזוקת המכ"ם סיראנו של מטוסי מיראז' 3 של חיל האוויר.
בשנת 1964 נוסדה אלתא (ראשי תיבות של "אלקטרוניקה תעשייה אווירית") כשבראשה עמד פלטיאל מקלף ובשנת 1967 היא הופרדה כחברת-בת של התעשייה האווירית.
בשנת 1969 הועתקה החברה לעיר אשדוד במסגרת מדיניות ממשלת ישראל בראשות לוי אשכול לפיזור התעשיות ולתמיכה בערי הפיתוח, ושם שוכן עד היום הקמפוס המרכזי שלה.
קווי העסקים העיקריים של אלתא פרושים בחלל, באוויר, ביבשה, בים, בתווך התת-מימי ובסייבר.
מכ"מי תמונה אווירית והגנה אווירית
לאלתא סדרה ארוכה של מטוסי משימה (מטוסי תובלה, מנהלים ונוסעים המבצעים משימות מיוחדות) - מטוסי גילוי ותמונה אווירית (AEW) כגון נחשון עיטם, מטוסי לוחמה אלקטרונית ומודיעין כגון נחשון שביט, מטוסי מודיעין מיוחדים כגון נחשון אורון, מטוסי סיור ימי לגילוי סירות וספינות ועוד.
מכ"מים לגילוי, עקיבה ובקרת אש למטוסי קרב, מכ"מים למיפוי קרקע ברזולוציה גבוהה בטכנולוגיית SAR, מכ"מים המותקנים על לוויינים בחלל ועוד, סדרה של מוצרים להגנת סייבר על מערכות צבאיות, ספינות, מטוסים אזרחיים ומרכזי אימון ללוחמת סייבר.
מערכות תקשורת, מודיעין אותות, לוחמה אלקטרונית וסייבר
אלתא מפתחת ומייצרת מגוון מערכות מודיעין אותות, לוחמה אלקטרונית, תקשורת מוצפנת קרקעית ואווירית ותקשורת לווינית צבאית.
מכ"מים לגילוי מטרות אוויר ומטרות שטח על ספינות (כגון מכ"מי מגן אדיר על ספינות חיל הים), מערכות צוללות לא מאוישות כגון קיסרון.
מערכות לגילוי אדם, גילוי כטב"מים, לחימה כנגד רחפנים (DRONE GUARD), מערכת הגילוי של "מעיל רוח" ליירוט טילי נ"ט המותקנת על טנקי מרכבה, מערכות אוטומטיביות 4*4 ממשפחת ה-Z, מערכות רובוטיות ומערכות אוטונומיות ליבשה כגון D9 פנדה רובוטי.
החברה מעסיקה כ-4,500 עובדים, כ-75% מהם מדענים, מהנדסים, תוכניתנים, הנדסאים וטכנאים.
אלתא מורכבת מארבעה מפעלים עסקיים מרכזיים:
משגב: אחראי על קווי העסקים של המכ"מים הגדולים ליבשה ולים, בהם אורן ירוק, טרה, MMR, ומכ"מים לספינות.
מערכות מוטסות: אחראי למטוסי המשימה ולכל המכ"מים המוטסים באוויר ובחלל.
מודיעין תקשורת ל"א וסייבר: אחראי לכלל מערכות המודיעין מוטסות וקרקעיות, מערכות התקשורת, לוחמה אלקטרונית וסייבר.
יבשה: אחראי לכלל מערכות היבשה, מערכות להגנת גבולות, מכ"מים קצרי טווח לכטב"מים ורחפנים, רובוטיקה ורכבים צבאיים.
שני מפעלי תשתית טכנולוגית, אחראים לפיתוח אבני הבניין הטכנולוגיות ולייצור תתי-המערכות:
מפעל הנדסה ומערכות: אחראי על פיתוח וייצור החומרה - מערכות אלקטרוניות,FPGA, מערכות תקשורת,תכנון ASIC, מערכות מיקרוגל RF ומערכות מכניות, כוח וקירור.
מפעל תוכנה: אחראי לפיתוח התוכנה לתמיכה בפרויקטים השונים .
ב-2024 הסתכמו מכירות החברה בכ-1.855 מיליארד דולר, ברווח של 160 מיליון דולר, כש-75% מהסכום הגיעו מייצוא.
לקוחות החברה פרושים על פני כ-80 מדינות.
סך צבר ההזמנות החתומות, בסוף שנת 2024 עמד על 6.9 מיליארד דולר.
אורן ירוק (EL/M-2080): מכ"ם בקרת אש של מערכת ההגנה נגד טילים "חץ".
אורן אדיר (EL/M-2080S): מכ"ם בקרת אש של מערכת ההגנה נגד טילים - "חץ 3".
מערכת טרה (EL/M-2090) - מערכת גילוי טילים בליסטיים מאלפי ק"מ, המשלבת את מכ"ם האולטרא לזיהוי הראשוני של המטרה והספקטרה, ש"רוכש" את המטרה מה"אולטרא" ומספק נתונים ברזולוציה גבוהה.
ר"ז (EL/M-2084): מכ"ם רב-זרועי לאיכון ירי תלול מסלול, ירי ארטילרי, שיגורי רקטות ואיומים אוויריים כגון מטוסים, טילי שיוט, כטב"מים ועוד.
המכ"ם משמש בנוסף כמכ"ם בקרת אש תומך יירוט בסוללות הגנה אווירית.
נמצא בשימוש בצה"ל במערך ההגנה האווירית ובחיל התותחנים.
המכ"ם משמש את מערכת "כיפת ברזל" ליירוט רקטות קצרות טווח.
המערכת פותחה ביחד עם רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וחברת אמפרסט מערכות.
המערכת זכתה לטבילת אש מוצלחת באפריל 2011 ומאז גילתה ועקבה אחרי עשרות אלפי מטרות, והשתתפה בכ - 10,000 יירוטים.
המכ"ם משמש גם את מערכות "קלע דוד" ומערכת "ברק MX" להגנה אווירית ויירוט רקטות וטילים לטווח בינוני.
המכ"ם המתקדם הסוגל לאכן שיגורי רקטות, לסווגם, ולזהות מאין שוגרו והיכן יפגעו.
מכ"ם EL/M-2084 MS-MMR – מערכת גילוי משולבת רב-סנסורית המשלבת את מכ"ם ה-EL/M-2084 וחיישנים מסוגים שונים.
מכ"ם מעיל רוח (EL/M-2133) – מכ"ם הגנה על רכב קרבי משוריין.
SeeFar – מכ"ם להתקנה בקטרים, לשם זיהוי מכשולים על המסילה.
חטיבת המערכות המוטסות היא בית מערכות המתמקד בתכנון, פיתוח, אינטגרציה וניהול של מערכות מוטסות להתראה מוקדמת ובקרה אווירית,(AEW&C) ומערכות מוטסות לאיסוף מודיעין המשלבות מגוון חיישנים על פלטפורמות מוטסות וחלליות, כולל לוויינים, למטוסי משימה וכלי טיס בלתי מאוישים.
מערכות אלה כוללות מכ"מי גילוי ומעקב, מכ"מים לסיור ימי, ומכ"מי SARלמשימות מיוחדות, מכ"מי בקרת אש ומכ"מי SAR למטוסי קרב, חיישני SAR ו-GMTI עבור פלטפורמות מאוישות ולא מאוישות ועוד.
אלתא הייתה החברה הראשונה שהציגה את טכנולוגיית AESA במטוסי התרעה מוקדמת ויישמה יכולות אלה במטוסי מנהלים מתקדמים המאפשרים ביצוע משימות ממושכות ביחס עלות/ביצועים גבוה.
מכ"ם טכסאר (EL/M-2070): מטעד מכ"ם מפתח סינתטי הפועל בתחום ה־X (חלק מלווין טכסאר).
פאלקון (EL/W-2075) - הגרסה הראשונה של הפאלקון.
מערכת אחת סופקה לצ'ילה על בסיס מטוס בואינג 707.
(EL/W-2085) - גרסה מעודכנת יותר של מערכת הפאלקון.
נמצאת בשימוש חיל האוויר: מטוס לאיסוף מודיעין אותות המכונה "נחשון שביט", מערכת מוטסת לשליטה והתרעה מוקדמת המכונה "נחשון עיטם" שניהם על בסיס מטוסי גאלפסטרים 5.
(EL/W-2090) - הגרסה הכי עדכנית של המערכת.
נמצאת בשימוש חיל האוויר ההודי ומותקנת על בסיס איליושין Il-76 ועל מטוס הביון "נחשון אורון" גם הוא מבוסס על מטוסי גאלפסטרים 5.
(EL/M-2083) - מכ"ם הנמצא על גבי בלון תצפית ומבוסס על מכ"ם אורן ירוק.
טל שמיים - מערכת לגילוי והתרעה מסוג בלון תצפית, הפועלת מאתר ייעודי בצפון ישראל.
מכ"ם סיור ימי EL/M2022 למטוסים מאוישים ולכטמ"ם.
מכ"מי SAR לכלי טיס מאוישים וכטמ"ם.
מפעל מודיעין, תקשורת ותקשורת הוא המרכז של אלתא לתכנון, פיתוח וייצור פתרונות לוחמה אלקטרונית (EW), סיגינט ותקשורת.
המוצרים החדשניים כוללים את מערכת AESA EW הראשונה בעולם, פתרונות ELINT ו-COMINT ייחודיים, עורקי תקשורת נתונים מתקדמים ומסופי תקשורת לווינית SATCOM ליישומים קרקעיים, רכובים, ימיים ואווירים.
החטיבה תומכת באיסוף ועיבוד מודיעין ברמה הלאומית באמצעות מערכות IMINT ו-GEOINT מתקדמות.
מערכת סקורפיוס – מערכת ל"א רב-אלומתית (Multi-Beam) בעלת גרסה יבשתית, ימית ואווירית.
מערכות התראה לגילוי איומי טילים
סנסור למניעת תאונות אוויריות לכטמ"מ
מערכת איסוף מודיעין אותות (SIGINT)
מערכת לגילוי ויירוט כטמ"מ (Drone Guard)
פודי תקיפה אלקטרונית (JAMMER EW)
מערכות תקש"ל (ניידות, מוטסות, נישאות וקרקעיות)
מכ"ם פסיבי להתראה אווירית (ELK-7080 PCL)
מפעל מערכות היבשה מציעה פתרונות ייחודיים ליישומים קרקעיים, החל מהגנה על גבולות ותשתיות קריטיות וכלה במערכות לחימה לרמה הטקטית.
סל המוצרים של החטיבה כולל מכ"מים קרקעיים חדשניים, מערכות רכבי קרב אוטונומיים, אמצעי הנדסת סער כגון מערכות גילוי, שיבוש וסילוק מוקשים ומטעני חבלה, פתרונות לפריצת מכשולים, מערכות נגד כטב"מים ועוד.
החטיבה מפתחת פתרונות לאתגרים ספציפיים העומדים בפני כוחות קרקעיים, כגון לחימה אורבנית, מודעות מצב טקטית, לוגיסטיקה קרבית, הגנת כוחות, ביטחון פנים ומענה לכוחות חירום.
פנדה / RobDozer (EL/A-6641) – דחפור קטרפילר די-9 רובוטי נשלט מרחוק.
מערכות לגילוי וסיכול מטענים (ADS ELI-3375)
פרסי ביטחון ישראל בהם זכתה אלתא
בשנת 2011 הקימה אלתא חברת בת בשם אלתא צפון אמריקה, לשם התרחבות לשווקים בארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
מטרה נוספת הייתה מיצוי כספי הסיוע מארצות הברית, המשולמים בדולרים, ובחלקם הגדול מיועדים לשימוש בשוק האמריקאי.
אחד הפרויקטים הייחודים של אלתא צפון-אמריקה ניתן כמענה לתחרות להקמת גדר חכמה בגבול ארצות הברית–מקסיקו.
אלתא צפון-אמריקה הייתה אחת מארבע החברות שנבחרו מתוך 200 מועמדות, להקים מקטעי גבול להדגמת היכולת בשנת 2017. פרויקטים אחרים קשורים להגנה מפני רחפנים, ומערכת ליירוט כטב"מים.
בסוף שנת 2018 הציגה אלתא צפון אמריקה רווחיות וצבר הזמנות של 200 מיליון דולרים, שהם 20% ממחזור המכירות של אלתא.
בשנים 2011–2012 המנכ"ל הראשון של אלתא צפון אמריקה היה דייב מצ'וגה.
בשנת 2013 המנכ"ל היה דניס ג'ורג', כאשר ג'ואל אלון שימש כמנכ"ל צל וחונך למנכ"ל.
בשנת 2014 המנכ"ל היה חיים הראל, בשיתוף עם ג'ואל אלון.
בשנים 2014–2017 שימש כמנכ"ל אריק וומבל, בשיתוף עם ג'ואל אלון.
בשנים 2018–2020 שימש כמנכ"ל גרגורי גודג'ר, תחת פיקוחו של סוואמי אייר, מנכ"ל התעשייה האווירית בצפון אמריקה.
בשנת 2020 משמש כמנכ"ל דן ביידר, תחת סוואמי אייר.
משרדי החברה הראשיים ממוקמים בקמפוס המשתרע על שטח של 13,000 מ"ר באשדוד, מזרחית לרובע ג'.
במפעל נוסף הממוקם בבאר שבע, מתבצע ייצור כלי רכב ופעילויות ייצור והרכבה אחרות, באתר ששימש בעבר את מפעל רמתא של התעשייה האווירית, שחלק מפעילותה מוזג בחטיבת היבשה שהוקמה באלתא במסגרת רה-ארגון בחברת אלתא ובתעשייה האווירית.
בשנת 2022 פורסם כי קבוצת הבת של אלתא, "אלבטק טכנולוגיות", תקים קמפוס ללוגיסטיקה ולייצור בפארק ההיי-טק ברובע המיוחד (קריית פרס) באשדוד.
אלתא מחזיקה בכמה חברות בנות.
בשנת 2019 רכשה אלתא מחברת מלם תים 50% מחברת אלטל.
בדצמבר 2024, פורסם כי החברה הגיעה להסכמה מול רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון לפינוי המפעל למיקום חלופי בדרום העיר, מזרחית לרובע ט"ז, על מנת לאפשר בניית מגורים במובלעת השטח שבין כביש 41 לכביש 4, המכונה "המשולש החקלאי", הנאמד ב-9,500 דונם.
במובלעת לא התאפשרה בניית מגורים, עקב החלטה שהתקבלה בוועדה למתקנים ביטחוניים ב-2003 המגבילה את הבנייה במרחק של 2 ק"מ מהמפעל.
המנהל הכללי של התעשייה האווירית, בועז לוי, בירך על המהלך, בעוד עיריית אשדוד התנגדה וטענה שהתוכנית אינה חלק מתוכנית המתאר של אשדוד.
השטח החלופי שהוקצה למפעל בדרום העיר הוא בן 250 דונם.
רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי השיכון נטלו על עצמם את עלות ההעתקה הנאמדת ב-3.94 מיליארד שקל.
במסגרת התוכנית, מתוכננים לקום 70,000 יחידות דיור.
התוכנית קודמה לראשונה ב-2018 על ידי יעקב קוינט (מנהל רשות מקרקעי ישראל), כאשר כיהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות.
גם ב-2018 התנגדה עיריית אשדוד בראשות יחיאל לסרי לתוכנית.
ב-25 במרץ 2025 הודיעה רשות מקרקעי ישראל על קידום תוכנית שלד לבינוי בשטח המדובר.
קבוצת אלבטק היא חברת בת של אלתא שנמצאת בבעלות משותפת של אלתא ושל חברת אבו יחיאל.
הקבוצה הוקמה בשנת 1991 כשותפות בין אלתא לבין חברת טלירן מפתח תקווה.
הקבוצה כוללת את החברות הבאות:
אלת הדמוקרטיה (בסינית מפושטת: 民主女神) הייתה פסל בגובה 10 מטר שהוצב בכיכר טיין-אן-מן (הנמצאת בבייג'ינג, סין) בעת אירועי כיכר טיין-אן-מן.
פסל זה נבנה באמצעות קלקר ונייר גבס תוך ארבעה ימים בלבד מתחילת המהומות, בידי סטודנטים סינים מ"המרכז האקדמי לאמנויות היפות".
הסטודנטים החליטו לבנות את הפסל גדול ככל הניתן על-מנת שהממשלה לא תוכל להעבירו או לפרקו, ותישאר בידה רק האפשרות להרוס אותו באופן גלוי - דבר שיתפרש כצעד אנטי-דמוקרטי מובהק, או להשאיר את הפסל במקומו - אפשרות שהייתה בלתי סבירה.
הפסל היה דומה בצורתו ובמשמעות שניתנה לו לפסל החירות שבניו יורק, אף שלא הייתה זאת מטרתו ואף שניסו לעצבו באופן שונה על מנת שיהיה מקורי ושלא יתפרש כיותר מדי ליברלי ופרו-אמריקאי.
ב-30 במאי 1989 הוצב הפסל בכיכר טיין-אן-מן כאשר מבטה של הדמות היה מופנה לעבר תמונתו של מאו דזה-דונג, התלויה דרך קבע מעל שער טיין-אן-מן של העיר האסורה, שמצפון לכיכר.
הדבר סימל מרידה בשלטון הקומוניסטי הסיני, שמאו דזה-דונג היה ממייסדיו ומשליטיו החשובים והרודניים ביותר.
צבא השחרור העממי הרס את הפסל במהלך דיכוי ההפגנות ב-4 ביוני.
מספר דגמים של הפסל הוקמו על מנת להנציח את אירועי הכיכר בשנת 1989.
פסל שהוצב במהלך הפגנות שקטות של עשרות אלפי איש בפארק ויקטוריה שבהונג קונג ב-4 ביוני 1996.
פסל ברונזה שבנייתו החלה ב-1989 והסתיימה ב-1994, שהוצב ברובע הסיני שבסן פרנסיסקו.
פסל מוקטן, מצופה זהב, באולם הכניסה של אוניברסיטת יורק שבטורונטו, קנדה.
האנדרטה לזכר קורבנות הקומוניזם בוושינגטון.
עותק פיברגלס של אמן לא ידוע הוקם באוניברסיטת קלגרי בשנת 1995, והנציח את הסטודנטים שמתו בהתקוממות שש שנים קודם לכן.
אלת טרבינת (שם מדעי: Pistacia terebinthus), היא מין עץ ממשפחת האלתיים, הנפוץ בחורש הים תיכוני בחלקו המערבי של אגן הים התיכון, ממערב טורקיה ועד ספרד.
זהו עץ נשיר דו-ביתי, בעל עלים מנוצים.
במזרח הים התיכון תופס את מקומו האקולוגי המין אלה ארצישראלית, הנבדל ממנו בעיקר במספר זוגות העלעלים ובכך שעלעליו מחודדים בקצותיהם.
יש חוקרים הרואים בשני העצים תת-מינים של מין אחד, ואחרים מסווגים כל אחד כמין נפרד.
שניהם נחשבים טקסונים ויקריים, כלומר טקסונים בעלי תכונות דומות המחליפים זה את זה באזורי תפוצה שונים.
בשם "טרבינת" תוגרמה לרוב המילה "אלה" (כשם עץ) בתרגומי התנ"ך.
אלתור במוזיקה הוא צורת הלחנה המומצאת ומבוצעת בו זמנית.
האלתור משלב הבעת רגש באמצעות המוזיקה יחד עם הפגנת יכולת טכנית בכלי הנגינה.
אלתור של מספר נגנים ביחד נקרא ג'אם והוא מהווה צורת תקשורת שבה על כל נגן להיות קשוב לנגנים האחרים.
אלתור יכול להיות הלחנת מוזיקה חדשה לגמרי או שינוי של מנגינה קיימת לפי הפירוש האישי של המבצע.
האלתור נחשב לפעולה יצירתית משום שזהו מצב שבו לנגן אין יעד מוגדר עבור תוצר הנגינה שהוא מפיק.
גם המבצע וגם הקהל לא יכולים לנבא מה יקרה בהופעה מאולתרת.
אלתור ליווי – נגן המאלתר ליווי (לרוב בצורת אקורדים) יכול להמציא גם את הקצב תוך כדי נגינה או לעקוב אחרי הקצב של כלי אחר (לדוגמה תופים).
לרוב הנגן יאלתר מהלך מסוים ויחזור עליו עם שינויים קלים בלבד אם יש עוד נגנים המאלתרים איתו כיוון שקשה מאוד לנגנים אחרים לאלתר אם המהלך משתנה כל הזמן.
אלתור סולו – באלתור סולו כמעט תמיד יש עוד נגן (או נגנים) שמנגנים ליווי ונגן הסולו מאלתר מלודיה על גבי הסולם (הטוניקה) של המהלך העיקרי או על הסולם של כל אקורד בנפרד (דבר הנהוג יותר בג'אז).
ישנם מספר ז'אנרים בהם מתבצע אלתור מוזיקלי.
מעמדו של האלתור במוזיקה הקלאסית ידע עליות ומורדות בקשר ישיר עם התפתחות הסגנון, והוא בא לידי ביטוי בשני אופנים שונים: אלתור "חי" על בימת הקונצרטים של מוזיקה אשר לא קשורה לתוכנית הקונצרט, דבר אשר היה נפוץ עד המאה ה-19, ואלתור שהוא חלק מן היצירות אשר בתוכנית הקונצרט.
במאה ה-17 ובמאה ה-18 נהוג היה שמוזיקאים מחוננים (למשל, יוהאן סבסטיאן באך) ידעו לאלתר יצירות בו במקום.
באך היה ידוע בכישרונו זה, וסופר עליו שיכל לאלתר על העוגב פוגות בשישה קולות, מה שנראה לרבים כמשימה בלתי אפשרית בעליל.
בתקופה הקלאסית היה נפוץ גם כן אלתור בפני עצמו.
מוצרט ובטהובן נודעו כמאלתרים דגולים על המקלדת, והאלתור היה נפוץ בתחרויות מוזיקליות שונות.
בקונצרט שבו הוצגה הסימפוניה הראשונה של בטהובן (וכן גם השביעיה המפורסמת ויצירות נוספות), היו בתוכנית הקונצרט גם קטעי אלתור על הפסנתר של בטהובן עצמו.
ידוע גם, שהאלתור היה פרקטיקת הלחנה של ממש, ושחלק מיצירותיו של מוצרט הן אלתורים אותם העביר לכתב.
הכנסת קטעי אלתור בתוך מוזיקה כתובה הייתה אף היא נפוצה ושכיחה מאוד בתקופות אלו.
במוזיקת בארוק, ובזו האיטלקית במיוחד, נהוגים קישוטים אלתוריים (או לפחות בסגנון אלתורי) במוזיקה אינסטרומנטלית, וכן באריות מאופרות ואף מיצירות קוליות אחרות.
כמות הקישוטים האלתוריים פחתה אומנם בהמשך המאה ה-18, אך לא נזנחה; במוזיקה קולית עדיין נהוג להוסיף קדנצות אלתוריות במקומות המיועדים לכך, וכן, יוחד בז'אנר הקונצ'רטו מקום של כבוד לקטעי אלתור שלמים, הלוא אלו ה"קדנצות" הידועות.
לקראת סוף התקופה הקלאסית, החלו המלחינים עצמם להוסיף קדנצות לקונצ'רטי, אך שמרו גם על החופש להוסיף קדנצות מאולתרות לפי רצון המבצע.
אך עם זאת, בתקופה הרומנטית, כמעט שלא ניתן למצוא קונצ'רטי אשר בהם אין כבר קדנצה מובנית.
במאה ה-19 לא היה אף מקום להוסיף קישוטים אלתוריים במוזיקה כתובה, ועד ניתן לומר שהחל מתקופה זו, האלתור הגיע לנקודת שפל במוזיקה הקלאסית.
עם זאת, וירטואוזים ידועי שם (למשל, פרנץ ליסט) נהגו עדיין להוסיף פרקי אלתור בקונצרטים בהם ניגנו.
המאה ה-20 טמנה בחובה נסיגה והתקדמות בכל הנוגע לאלתור; מצד אחד, הוראות הביצוע נעשו נוקשות למדיי, והיו אף מלחינים אשר בהקדמה ליצירותיהם דרשו שלא לחרוג מאף הוראה מוזיקלית, ודאי שלא מן הצלילים הכתובים.