tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלקטרוני המתכת יאכלסו את אורביטלי t2g ו- *eg אין ערבוב בין האלקטרונים שמקורם בליגנדים והאלקטרונים שמקורם ביון המתכת.
t2g - אורביטל לא קושר.
*eg - אנטי-קושר, האלקטרונים בו לא תורמים לקשר אלא מחלישים את הקשר קטיון מתכת - ליגנד.
המספר המקסימלי של קשרי פאי שיוכלו להיווצר בקומפלקס אוקטהדרלי הוא 12. (2 עבור כל ליגנד).
אם יש אלקטרוני d בקומפלקס - הם מאכלסים את אורביטלי e ואחר כך את אורביטלי t2. מקבלים אורביטל e יותר נמוך מ t2 (יודעים זאת משיקולים של תאוריית שדה הגביש).
בקומפלקסים אי-אורגניים יש לקחת בחשבון לא רק קישור סיגמה אלא גם קישור פאי, המשמעות היא שיהיו הרבה יותר אורביטלים.
הסיבה לכך היא מקסימום צפיפות האלקטרונים מעל ומתחת לקו המחבר בין שני אטומים.
אם לליגנד יש אלקטרוני d- ולעיתים אורביטלי s, יכולים להיווצר קשרי פאי.
תאוריית שדה הליגנד היוותה בשורה חדשנית בכל הנוגע להסבר השורה הספקטרוכימית, זאת בעוד שדה הגביש לא הצליחה לספק עם הכלים שלה הסבר מדעי מובהק והיא נותרה בגדר "ניסיונית" במסגרתה של האחרונה.
ההסבר הפשטני שמציעה תאוריית שדה הליגנד הוא שאורביטלות (של הליגנדים כמובן) עשירות באלקטרונים מסוגלות לתרום מטען לאורביטלות הלא קושרות של המתכת (t2g ו-eg)-התהליך מכונה העברת מטען/קישוריות פאי.
מטבע הדברים נוצר קשר חדש שהאורביטלות האנטי קושרות שלו גבוהות באנרגיה, הפיצול האנרגטי בפועל בין אורביטלי המתכת קטן והמפצל מוגדר כמפצל חלש.
דוגמה בולטת לכאלו הם למשל ההלידים שאורביטלי p שלהם עתירי אלקטרונים.
בניגוד לכך במצב שבו ליגנדות האוחזות באורביטלות קושרות פאי הריקות מאלק', דווקא גבוהות באנרגיה ויגרמו לירידה באורביטלות הקושרות של המתכת ולפיצול גדול יותר בין רמותיה האנרגטיות.
במצב שכזה מקובל לכנות את הליגנד-מפצל חזק.
ככלל משמעותי לזכור בשיח זה כי כאשר ישנה אפשרות לדחיפת/העברת מטען בין הליגנדים למתכת הפיצול האנרגטי נוטה לקטון והמעברים האנרגטיים מתקרבים לאזור האור הנראה-והקומפלכסים מאמצים צבע מתאים כתוצאה מכך-הפרמנגנאט הוא יון המהווה דוגמה נפלאה לכך.
מסיבה זו במקרים רבים, התמרת מפצל חזק במפצל חלש בתמיסה יכולה לחזק מאוד צבע של יוני מתכת בתמיסות מסיימות.
השפעות ספקטרליות אלו, הן אלו שטבעו לסידור הליגנדים הזה את שמו שנראה לא טריוויאלי ממבט ראשון- השורה הספקטרוכימית.
במתמטיקה, שדה המספרים האלגבריים הוא השדה הכולל את כל המספרים המרוכבים האלגבריים מעל הרציונליים, כלומר, את כל המספרים שהם שורש לפולינום כלשהו בעל מקדמים רציונליים.
השדה כולל את שורש 2, השורש העשירי של 7, השורשים של
וכדומה, אבל לא את פאי או e, שהם טרנסצנדנטיים.
שדה המספרים האלגבריים סגור אלגברית.
הוא אינו נוצר סופית, משום שכל תת שדה נוצר סופית שלו הוא בעל ממד סופי, היינו, שדה מספרים, ואינו מכיל את כל המספרים האלגבריים.
מאידך, שדה המספרים האלגבריים הוא הסגור האלגברי של כל שדה מספרים.
חבורת גלואה של שדה המספרים האלגבריים (מעל הרציונליים), היינו, חבורת גלואה האבסולוטית של הרציונליים, היא, ישירות ובעקיפין, אובייקט החקירה המרכזי בתורת המספרים האלגברית.
במתמטיקה, שדה המספרים ה-p-אדיים הוא שדה, שאבריו הם המספרים ה-p-אדיים.
יש שדה -אדי אחד לכל מספר ראשוני , ומקובל לסמן אותו באות .
כל הרחבה סופית של שדה המספרים ה--אדיים נקראת "שדה -אדי".
על שדה המספרים ה--אדיים מוגדרת הערכה בדידה, ההופכת אותו לשדה מקומי, שהוא בעל עוצמת הרצף, ואינו ניתן לסידור.
לפי משפט אוסטרובסקי, כל שדה מקומי ממאפיין אפס (עם ערך מוחלט לא ארכימדי) הוא -אדי לאיזשהו .
את המספרים ה--אדיים פיתח קורט הנזל בתחילת המאה העשרים, והם הפכו במהירות לאחד הכלים ומושאי המחקר הבסיסיים באריתמטיקה המודרנית ובתורת השדות.
כל מספר -אדי אפשר לכתוב באופן יחיד בצורה כאשר שלם, ו-.
החיבור והכפל מוגדרים כאילו היה מדובר בטורי חזקות במשתנה אחד.
המספרים מהצורה נקראים "שלמים -אדיים"; כקבוצה, הם מרכיבים את חוג השלמים ה-p-אדיים , שהוא תת-חוג מקומי וראשי (חוג ההערכה הדיסקרטית המתקבל מההערכה הדיסקרטית שתוצג בתת-הפסקה הבאה) של ; כדי לקבל את השדה די להפוך את האיבר : .
חוג השלמים ה--אדיים הוא גבול הפוך של חוגי המנה .
על שדה המספרים ה--אדיים מוגדרת הערכה דיסקרטית (בהנחה ש-), וזו מגדירה ערך מוחלט לפי ומטריקה (), המגדירה טופולוגיה.
תחת הטופולוגיה הזו, חוג השלמים ה--אדיים, שהוא כדור היחידה הסגור בשדה, הוא קבוצה קומפקטית, הומיאומורפית לקבוצת קנטור.
שורשי היחידה ב- הם אלו שסדרם מחלק את .
כאשר אי-זוגי, לשלם רציונלי שאינו מתחלק ב- יש שורש -אדי אם ורק אם יש לו שורש מודולו (כך למשל ); עבור התנאי הוא שיהיה ל- שורש מודולו 8, ולדוגמה .
הלמה של הנזל מאפשרת לפתור משוואות פולינומיות בשדה המספרים ה--אדיים, ובאופן כללי יותר, לפרק פולינומים לגורמים, על ידי הרמה, כביכול, של הבעיה מן המנות הסופיות .
בניגוד לשדה המספרים הממשיים, שיש לו הרחבה אלגברית אחת ויחידה - המרוכבים - לשדה המספרים ה--אדיים יש הרחבות אלגבריות מכל ממד, ומספרן (בכל ממד) סופי.
אם אי זוגי יש בדיוק שלוש הרחבות ריבועיות, ולשדה המספרים ה-2-אדיים יש שבע הרחבות ריבועיות.
מבין ההרחבות האלה, יש הרחבה לא מסועפת יחידה מכל ממד.
הסגור האלגברי אינו שלם ביחס לטופולוגיה המושרה; את הסגור השלם מסמנים ב- , ושדה זה הוא סגור גם אלגברית וגם מטרית.
מבחינה אלגברית (וללא המבנה המטרי), איזומורפי לשדה המספרים המרוכבים, .
חבורת גלואה של כל הרחבה סופית של היא פתירה, ולכן חבורת גלואה האבסולוטית היא פרו-פתירה.
שדה געשי הוא חבל גאולוגי בקרום כדור הארץ, שבו מתקיימת – או התקיימה בעבר – געשיות מקומית.
שדה כזה עשוי לכלול כמה הרי געש – ולעיתים אף עשרות או מאות – סמוכים זה לזה.
הרי הגעש בשדה הגעשי עשויים לנבוע ממקורות געשיים שונים או ממקור געשי משותף.
הרכב המאגמה הפעילה בשדות געשיים הוא בזלתי, ולכן הם נקראים לרוב "שדות געשיים בזלתיים", אף שהסלעים בשדה עשויים להיות מגוונים.
לעיתים קרובות, געשיות מסתיימת בהיווצרות שדה געשי במקום מבנה חרוטי יחיד.
שדות געשיים מנוקדים לרוב בחרוטי אפר צעירים מבחינה גאולוגית, או במבנים גאולוגיים שלא זוהו כהרי געש נפרדים.
במקרים רבים מורכבים השדות הגעשיים מהרי געש רבים וקטנים שנפחם קטן מקילומטר מעוקב, הנוצרים בהתפרצות געשית יחידה – העשויה להימשך ימים אחדים, שנים אחדות, ובמקרים נדירים אף עשרות שנים.
הרי געש אלה נקראים "הרי געש מונוגנטיים".
זאת, בניגוד להרי געש אחרים, הפעילים לאורך זמן רב ומפיקים התפרצויות חוזרות ונשנות ונקראים "הרי געש פוליגנטיים".
המבנים הגעשיים בשדות אלה עשויים להיות חרוטי אפר, מארים, חרוטי וטבעות טוף, חרוטי מגן קטנים וכיפות לבה.
הרי געש המונוגנטיים מקובצים באשכולות בתוך השדה הגעשי ועשויים ליצור שרשרות קוויות לאורך מבנים טקטוניים דוגמת העתקים.
שדות געשיים נוצרים גם בשולי הרי געש שכבתיים או חרוטי מגן גדולים, וכן להימצא בתוך קלדרות – שם הם לרוב נפוצים לאורך רצועות בקעים.
פעילותם של הרי געש מונוגנטיים לאורך תקופות של מאות, אלפי ומיליוני שנים, עשויה להסתיים בשדות געשיים נרחבים המורכבים ממאות ואף אלפי הרי געש, ולצבור נפחים הקרובים לאלה של הרי געש שכבתיים יחידים.
מחקר של שדות געשיים היה אחד התחומים הראשונים במחקר הוולקנולוגי.
הגאולוג ניקולה דמארה מיפה בשנת 1766 חרוטי אפר בשדה הגעשי שן דה פוי (Chaîne des Puys) באוברן – במיוחד את הכיפה הגעשית פוי דה דום (Puy de Dôme) – ויצר בתוך כך את אחת המפות הגאולוגיות המדויקות הראשונות, שלדברי צ'ארלס לייל ניחנה ב"דיוק מדוקדק ועוצמה גרפית נערצת".
אחת מתרומותיו החשובות ביותר של דמארה הייתה תיארוך חרוטי האפר באברן, תוך שימוש בגאומורפולוגיה שלהם והסופרפוזיציה של זרמי הלבה אחריהם עקב בזהירות למקורם בצינורות ההזנה במידת האפשר.
הטכניקות של דמארה שימשו וולקנולוגים מאוחרים במיפוי שדות געשיים.
בין השנים 1759-1774 התרחשה התפרצות בהר הגעש אל חורויו במקסיקו, השוכן בשדה הגעשי מיצ'ואקאן-גואנחואטו, שמשכה תשומת-לב נוספת לשדות געשיים.
גאולוגים כאלכסנדר פון הומבולדט, צ'ארלס לייל וג'ורג' סקרופ תיעדו מספר גדול של חרוטים מסביב להר הגעש, והבינו שחרוטים אלה נוצרו במהלך אפיזודות געשיות של אל חורויו.
התפרצות זו ותיעוד של התפרצות קודמת שהתרחשה באותו שדה – בפריקוטין, בין השנים 1943-1952 – הובילו למיפוי שיטתי יותר של האזור.
מחקרים עכשוויים בשדות געשיים משתמשים בשיטות תיארוך מתקדמות ובטכניקות גאופיזיות וגאוכימיות לתיאור קצב הפעילות ומשכה, וכן מיקומם הטקטוני של השדות.
רבים ממחקרים אלה התמקדו בתפוצה ובעיתוי של הגעשיות על-מנת להבין טוב יותר את התהליכים השולטים באספקת המאגמה ובהובלתה.
מחקרים רבים שקלו את התפתחותם של השדות הגעשיים במונחים של מיקומים נאו-טקטוניים אזוריים, ואת השפעת המבנה הגאולוגי – למשל, העתקים – על תפוצת צינורות ההזנה.
מחקרים אחרים התמקדו בהתפתחות הפטרולוגית של שדות געשיים במהלך הזמן, בניסיון לייחס שינויים פטרוגנזיים לשינויים בקצב ובדפוסי הגעשיות.
ביחד מספקים כל המחקרים הללו תובנות מעמיקות על הוולקנולוגיה של שדות געשיים.
תובנות אלה משמשות במידה הולכת וגוברת להערכת סיכונים ארוכי-טווח הקשורים בשדות געשיים הממוקמים סמוך ליישובים או למתקנים רגישים כתחנות כוח – בעיקר גרעיניות – ונמלים.
סיכונים כאלה מהווים מניע חשוב לשיפור מודלים לחיזוי התפרצויות.
הרעיונות המוקדמים הנוגעים להיווצרות שדות געשיים כללו לעיתים קרובות התכה חלקית נרחבת ועליית מאגמה מבעד למבנים קיימים אל פני השטח.
במודל כזה, שיעורי הגעשיות יושפעו מתהליכים המתרחשים בקרום, יותר מאשר משיעור היווצרות המאגמה.
קל להבין את מקורם של רעיונות אלה: בשדות געשיים רבים נראה הקרום כ"דולף" בזלת מכל סדק והעתק.
עם זאת, מודל זה אינו מתיישב עם הפטרוגנזיה של שדות געשיים בזלתיים – שכמעט תמיד מערבת שיעורים נמוכים של התכה חלקית ותוצריה, הנובעים ממגוון רחב של עומקים בליתוספירה, באסתנוספירה או בשתיהן.
נתכים אלה אינם ממתינים תקופה ממושכת בקרום או במעטפת העליונה לתהליכים טקטוניים שיסייעו בפליטתם, אלא – כפי שמצביעים מחקרים עדכניים – תפוצת הגעשיות בשדות היא תוצאה טבעית של ייצור מאגמה מתמשך בשיעורים נמוכים.
עם זאת, גם שיעורי מתיחה והפחתה משפיעים במידה רבה, מאחר שלתהליכים אלה השפעה משמעותית על שיעורי ההתכה החלקית.
מודל תרמו-פיזיקלי שפותח לתפוצת אשכולות הרי הגעש בשדות געשיים מבוסס על תצפיות בשדה הגעשי קליוצ'בסקוי (Ключевской группе) בקמצ'טקה.
המודל מראה כי הרי געש מרכזיים מתפתחים כאשר אספקת המאגמה מספיקה לשמור על אנומליה תרמית בצינור ההזנה המרכזי.
מוליך זה מאפשר מסלול הולכה באנרגיה נמוכה אל פני השטח, כל עוד נשמרת האנומליה התרמית.
שיעורי אספקת המאגמה בשדות געשיים היא כה נמוכה, עד כי המוליכים – צינורות ההזנה – אינם נשמרים בין התפרצות להתפרצות.
מאגמה חדשה – העולה באפיזודה געשית חוזרת – תמצא את דרכה אל פני השטח, ולא תיאגר בתאי מאגמה רדודים.
לכן, שיעורים נמוכים של הסעת חום – הנובעים משיעורים נמוכים של התכה – יובילו להיווצרותם של שדות געשיים.
מודל זה נתקף בטענה כי גם שיעורי המתיחה הליתוספירית מהווים מרכיב חשוב בהיווצרות השדות.
תמיכה לטענה זו התקבלה בניסויים פיזיקליים ואנלוגיים, שהראו כי קיומם של מקבצי סדקים ודייקים מתאפשר בליתוספירה שחלה בה מתיחה בשיעורים נמוכים, יותר מאשר בליתוספירה שחלים בה שיעורים גבוהים יותר של מתיחה.
על-פי הניסויים, הרי געש נפוצים יותר באזורים של מתח ליתוספירי גבוה, בהם פוחתת היווצרות דייקים ואגירת מאגמה.
לכן, בשדות געשיים יכולה להתפתח געשיות דו-אופנית כתגובה לשינויים בשיעורי ההתכה, המתיחה או בשניהם.
מחקר זה מספק מנגנון יסודי לתצפיות, המראות כי שיעורים נמוכים של הפקת מאגמה ושיעורים גבוהים של מתיחה מסתיימים בהיווצרותם של שדות געשיים – יותר מאשר בהיווצרותם של הרי געש מרכזיים.
שדות געשיים מקיפים שטחים ונפחים גדולים.
שדות קטנים מכילים עד 50 צינורות המשתרעים על שטח המגיע ל-1,000 קמ"ר.
שדות גדולים מכילים יותר מ-100 צינורות ומשתרעים על שטח של יותר מ-1,000 קמ"ר.
פעילותם של שדות נעה על-פני תקופות ארוכות של זמן – יותר ממיליון שנים.
לשדות געשיים רבים קשר למאפיינים טקטוניים כאגנים, העתקים ורצועות בקעים.
מאפיינים יסודיים של שדות געשיים כוללים:
אינטנסיביות געשית – קצב ושיעור ההישנות של פעילות געשית
דפוסים מרחביים – מספר צינורות ההזנה ופיזורם על-פני השטח
הסתברות עתידית – הסתברות להתפרצויות עתידיות
העיתוי של פעילות געשית הפך לנושא מרכזי במחקר של שדות געשיים.
קביעת גילם של לועות יחידים משמשת להערכת האינטנסיביות הגעשית – שיעור ההישנות לאורך זמן של פעילות געשית – ולתיאום קצב הגעשיות עם גורמים אחרים דוגמת תנועת הלוחות, קצב התפשטות הקרום ושינויים בפטרולוגיה.
שיטות התיארוך של השדות כולל תיארוך יחסי של זרמי לבה – הכולל שימוש בעקרונות סטרטיגרפיים, תיארוך פלאומגנטי, גאומורפולוגיה של המבנים החרוטיים ותיארוך רדיומטרי של צינורות ההזנה.
לעיתים קרובות מיושם מגוון רחב של שיטות תיארוך ומקושר למיפוי הגאולוגי לצורך הגדרת כרונולוגיית ההתפרצויות בשדה.
גם כאשר קביעת גיל היא אפשרית, עשוי להיווצר בלבול בהגדרת האירועים הגעשיים המשמשים להערכת שיעורי ההישנות.
באופן אידיאלי, הערכת גילם של אירועים געשיים בשדה תתאים להתפרצויות געשיות ידועות.
אחת הסיבות לבלבול היא כי התפרצויות געשיות מאוחרות מטשטשות לעיתים קרובות – או אף מוחות לחלוטין – עדויות לפעילות קודמת.
הגדרה שקל יותר ליישם מבוססת על גאומורפולוגיה: מבנה יחיד – דוגמת חרוט אפר או מאר – מייצג אירוע געשי אחד.
לחלופין, אירועים געשיים יכולים להיות מוגדרים כיחידות-התפרצות שניתן למפות, כאשר כל יחידה מהווה מכלול של תוצרים געשיים המייצגים מקור געשי אחד.
הגדרה זו יכולה להיות מסובכת יותר כאשר נוצרים תוצרים מרובים באירוע געשי אחד.
דוגמה: במהלך התפרצות אחת בקליוצ'בסקוי נפערו שלושה לועות סמוכים, שיצרו את חרוטי האפר החדשים של מתחם טולבצ'יק (Толбачик).
היערכות החרוטים – המייצגת אירוע געשי אחד – נמשכת בקו ישר הנמתח משלושה חרוטים הולוקניים קודמים, ויוצרת התיישרות לאורך כ-5 ק"מ.
עם זאת, בבדיקת התיעוד הגאולוגי קשה לקבוע אם חרוטים אלה מייצגים אירוע געשי אחד, שניים או שישה.
היערכויות דומות נמצאו בכמה שדות געשיים.
במערכות געשיות ישנות ובלויות עשויות עדויות לקיומם של צינורות הזנה – דוגמת "ניצנים" שלהם ואזורי ברקציה – להעיד על אירועים געשיים בעבר.
במערכות כאלה, כי מספר הדייקים המגיעים לקרום הרדוד עשוי להעיד על מספר הפתחים שנוצרו על-פני השטח.
גם במקומות בהם קיים מיפוי מפורט – קיבוץ הדייקים והפתחים לאירועים געשיים מסוימים הוא בעייתי.
בעיה נוספת עשויה להתעורר כאשר ממוצעים ארוכי-טווח עשויים "להחליק" שינויים משמעותיים בקצבי הישנות בטווח קצר יחסית – כ-100 אלף שנים.
בנוסף, געשיות אפיזודית יכולה ליצור שינויים בקצב ההישנות ביחס לממוצעים ארוכי-טווח.
על כן, קביעת לוחות זמנים לאפיזודות כאלה מהווה אתגר משמעותי.
קצבי הישנות ממוצעים של אירועים געשיים הם בפשטות: מדידה של הפעילות היחסית בשדה געשי לאורך זמן.
עם זאת, ניתוחים מפורטים יותר גילו נטיות-זמן משתנות הקשורות לנפחי ההתפרצויות ולקצב הפעילות.
לדוגמה, הנפח המצטבר של בזלת וריוליט בשדה הגעשי קוסו (Coso) בקליפורניה הוא ליניארי באופן בלתי-רגיל לאורך זמן.
כלומר: התפרצויות חוזרות מתרחשות במרווחי-זמן התלויים בנפחן של התפרצויות קודמות.
במקרה זה שימש היחס הליניארי על-מנת לחזות את עיתוין של התפרצויות עתידיות.
דפוס דומה של פעילות זוהה בשדה הגעשי ספרינגוויל (Springerville) באריזונה, אך דווקא מיקומם של זרמי לבה – ולא נפחם – שימש להערכת קצב פליטת המאגמה.
הסיבה: בשל עוביים מגוונים של זרמי הלבה קשה היה להעריך את נפחם.
בשדה זה עלה קצב ההישנות ואז דעך עד לפני 300,000 שנים, על אף שינויים מהותיים בגאוכימיה של הבזלות שנפלטו בו.
האופי האפיזודי של געשיות בנפח קטן נחשף באמצעות דפוסים מרחביים, הנובעים מתפוצת צינורות ההזנה בשדה הגעשי.
מחקרים של דפוסים מרחביים גילו את הנתונים הבאים:
שינוי במקור ובמיקום הגעשיות היא תופעה נפוצה בשדות געשיים
בשדות געשיים קיימים אשכולות של חרוטי אפר בשיעורים משתנים
צינורות ההזנה נערכים לאורך קווים אזוריים העשויים להשתרע לאורך יותר מ-20 ק"מ ולהכיל כמה צינורות הזנה
דפוסים מרחביים אלה קיימים מאחר ששיעור קצב הגעשיות בשדה אינו אחיד, גם אם נפח הפליטה קבוע.
קיימות כמה שיטות להעריך ולאפיין דפוסים מרחביים:
תזוזות בהיקף גדול של התפרצויות נצפו בשדות געשיים רבים.
לדוגמה, פעילות געשית מהפליוקן אל תוך הרביעון ברכס פנקייק (Pancake Range) במרכז נבדה נעה מדרום-מערב לצפון-מזרח במהלך הזמן, תוך שהיא יוצרת שדה געשי מאורך המקביל לאגנים ורכסים סמוכים.
נטייה זו זוהתה גם בפעילות מהמיוקן לפליוקן ברכס רבילי (Reveille Range), מדרום לרכס פנקייק, שהשתמרה בדייקים ובצינורות הזנה בלויים.
נטיות דומות נצפו גם בשדות הגעשיים קוסו, ספרינגוויל, סן פרנסיסקו באריזונה ואחרים.
בכמה משדות אלה נקשרה התזוזה בתהליכים טקטוניים מקומיים, כגון תנועת לוחות.
עם זאת, במקומות אחרים לא נקשרת התזוזה בטקטוניקה.
היווצרות אשכולות של צינורות הזנה היא תופעה מוכרת בשדות געשיים.
אשכולות אלה נוצרים בשיעורים שונים.
במיצ'ואקאן-גואנחואטו ובספרינגוויל נמצאו אשכולות שקוטרם עד 50 ק"מ, הכוללים 10–100 צינורות הזנה.
בשדות געשיים קטנים יותר ניתן למצוא אשכולות של עד 10 צינורות הזנה.
בכמה שדות געשיים דועכת הגעשיות לאורך פרקי-זמן קצרים ביחס לשדות געשיים אחרים, לעומת מקומות אחרים בהם מתרחשת הישנות הגעשיות בתחומם של אשכולות יחידים במהלך ההיסטוריה הגעשית של השדה.
הסבר פשוט להיווצרות אשכולות הוא שינוי באספקת המאגמה לאורך השדה הגעשי.
סלעי מעטפת מתחת לאשכולות קרובים לנקודת המוּצקוּת שלהם ויוצרים נתכים בקלות יחסית בתגובה לשינויים תרמו-פיזיקליים קלים או לשינויים במצב הגאוכימי של המעטפת.
היווצרות חוזרת של מאגמה במקומות אלה עשויה להתרחש בתגובה למתיחה ליתוספירית או להתחממות, כל עוד ההתגבשות ההדרגתית מצומצמת דיה ואינה מרוקנת את המקור האזורי למאגמה באופן משמעותי כתוצאה מיצירת מאגמה חוזרת ונשנית.
שיעורם ואורך-חייהם של האשכולות עשוי, לכן, לשקף את שיעור השינויים הגאוכימיים, שינויים בטמפרטורה ושינויי לחץ במקור המעטפתי האזורי.
הסבר חילופי הוא מבנים בקרום, האחראים בדרך כלשהי להתפתחות האשכולות.
עם זאת, פיזור האשכולות במרבית השדות הגעשיים אינו מהווה בהכרח מִתאם ישיר לתפוצת העתקים או מבנים אחרים, העשויים להקל על הובלת המאגמה דרך הקרום.
אף שהיערכות הצינורות ומיקומם של צינורות בודדים בתוך האשכולות עשויים להיות קרובים להעתקים, לעיתים נדירות גבוהה צפיפות ההעתקים בתוך האשכולות ביחס לצפיפותם מחוץ לאשכולות.
שילוב של האינטסיביות הגעשית והדפוסים המרחביים של כל שדה געשי משמשים להערכת הסתברותן ועיתויין של התפרצויות עתידיות באותם שדות, או בחלקים מהם.
הערכות אלה מביאות בחשבון גם שינויים קלים בשיעורי ההישנות, המשולבות בחישוב ארוך-טווח.
לחלופין, הסיכוי להתפרצות בחלק מן השדות עשוי להוות מתאר כללי לשדה כולו.
דוגמאות למאפיינים של שדות געשיים:
מבנה גאולוגי של שדות געשיים
היערכות של צינורות הזנה נפוצה בשדות געשיים, בחרוטי מגן ובקלדרות.
היערכויות אלה והמבנים הקשורים אליהן משמשים לאתר את נוכחותם וכיוונם של דייקים תת-קרקעיים ומערכי-דייקים כמדד ללחץ בקרום, ולאתר מנגנוני הזרקת דייק רדודים פעילים באזורים געשיים.
באזורים הולוקניים פעילים – כגון סדקי לאקי באיסלנד והמורדות הדרומיים של טולבצ'יק בקמצ'טקה – נמצא מתאם חזק בין מְגַמוֹת מבניות כהעתקים ושברים לבין היערכות געשית של חרוטי אפר עכשוויים הקשורים באפיזודות יחידות של הזרקת דייק.
התפתחות המערכים חשובה גם בהערכת סיכונים געשיים ארוכי-טווח, הנובעים מהשתרעותם הנרחבת של מבנים אלה.
עם זאת, הבחנה בהיערכויות בתוך שדות געשיים הכוללים מאות צינורות הזנה היא בעייתית, מאחר שהיערכויות אלה עשויות להימצא בין חרוטים רבים חסרי-היערכות.
בשנים האחרונות נעשה שימוש בשיטות סטטיסטיות לזיהוי היערכויות ולשיפור הבדלתן ממבנים אחרים בשדה, באמצעותן הסתמנה היערכות המצויה במקביל למבנים מקומיים ואזוריים.
גילוי זה מציע כי היערכויות כאלה עשויות לנבוע מעליית מאגמה חוזרת ונשנית במבנים קיימים אך באפיזודות געשיות נפרדות.
הסבר אפשרי לתופעה זו הוא כי במהלך חדירת דייק, המאגמה "נוטשת" את מסלולה ועוברת למסלול ניצב – לאורך סדקים או העתקים קיימים – שהלחץ בו קטן יותר.
כיוון ההעתק ביחס ללחץ המקומי יקבע אם ההעתק יתרחב כתוצאה מהזרקת הדייק.
העתקים המצויים בניצב לכיוון הלחץ המקומי מספקים מסלולי לחץ נמוך להובלת המאגמה.
נתונים אלה מראים כי היערכות צינורות ההזנה בשדה הגעשי נוצרת בתגובה לגאומטריה של ההעתקים באזור.
שדות געשיים נוצרים לרוב על ידי מאגמה בזלתית ואנדזיטית.
חשיבותן של לבות מפותחות יותר: מאנדזיטית עד גרניטית, משתנה באופן ניכר משדה געשי אחד למשנהו.
המגוון של סלעים מאפיים הנוצרים בשדות געשיים מודגם בשדה הגעשי סן פרנסיסקו, המורכב מטווח רחב של לבות מאפיות – אלקליות, תולאיטיות ובסניט, וכן מלבות אנדזיטיות.
בשדה זה התפרצו נפחים משמעותיים של לבות מפותחות שהתבטאו ב-7 כיפות סיליקטיות גדולות (בהרכב ריוליטי-דקיטי) ובנפח אנדזיטי גדול (100 ק"מ מעוקב) שיצר הר געש שכבתי.
לעומתו, בשדה הגעשי ספרינגוויל המצוי בדרומו התפרצו לבות בינוניות בלבד.
מאחר ששדות געשיים נוצרים במגוון מיקומים טקטוניים, תפוצתם נרחבת בתוך הלוחות הטקטוניים ובשוליהם.
השדה הגעשי חארת א-שאם הוא שדה נרחב ששטחו כ-43 אלף קמ"ר, המשתרע במזרח בקע ים המלח מערב הסעודית דרך ירדן וסוריה עד לרמת הגולן.
שדה זה נוצר באוליגוקן, וקיימות עדויות לפעילות הולוקנית שלו לפני כ-4,000 שנים.
חארת א-שאם כולל בתוכו כמה שדות געשיים:
קו התלים הישראלי – שדה געשי בזלתי ברמת הגולן שפעילותו החלה בפליסטוקן ונמשכה אל תוך ההולוקן.
השדה כולל חרוטי אפר רבים, דוגמת הר בני רסן והר פרס ואת המתחם הגעשי אביטל-בנטל.
הר הבשן – שדה געשי הנמצא על רמה גבוהה בדרום-מערב סוריה, שפעילותו החלה בתחילת הפליסטוקן.
התוואי הבולט בו הוא ג'בל אלדרוז (جبل الدروز), על שמו נקרא השדה כולו.
א-צפא (الصفا) – שדה געשי הנמצא בדרום סוריה וכולל חרוטים הולוקניים רבים.
דיראת א-תולול (ديرة التلول) – שדה געשי נוסף בדרום סוריה, בצפונו של השדה הגעשי אס סאפה.
בשדה זה לפחות 32 חרוטי אפר.
קרה – גם שדה געשי זה מצוי בדרום סוריה.
שדה זה צעיר מאוד והוא מתוארך לתקופה של 2460–2880 לפני הספירה.
אל חארה – שדה געשי נרחב זה – 15,200 קמ"ר – נמצא בצפון-מערב ערב הסעודית.
חארת רהט (حرة رهط) – השדה הגעשי הגדול ביותר בחצי האי, ושטחו 20,000 קמ"ר.
התפרצותו האחרונה התרחשה בשנת 1256 באמצעות פליטת לבה משרשרת ליניארית של 6 חרוטים.
חארת אל בירק – השדה הגעשי המצוי לחופי ים סוף בשטח ערב הסעודית.
שטחו 1,800 קמ"ר ופעילותו משתרעת מהמיוקן להולוקן.
השדה מכיל חרוטי אפר מפוזרים, וחרוטים נוספים מצויים ברצף ליניארי במזרחו.
בשוליו המזרחיים של השדה נמצא אפר בלוי, המצביע על אפשרות של התפרצות במהלך כ-100 השנים האחרונות.
קיימים בעולם יותר מ-100 שדות געשיים.
באפריקה – ביודה (Bayuda) ומיידוב (Meidob) בסודאן, בישופטו (Olot) באתיופיה, אסאב (Assab) באריתריאה, אוקו (Oku) בקמרון, הרוג' (هروج) בלוב ומנזאז (Manzaz) באלג'יר.
באירופה – אולוט (Olot) וקלטרבה (Calatrava) בספרד, שן דה פוי (Chaîne des Puys) בצרפת ומזרח אייפל בגרמניה.
בקנדה – אגם גריבלדי (Garibaldi Lake) בקולומביה הבריטית, טויה (Tuya) ואטלין (Atlin).
בארצות הברית – ראנגל ודאנקן קנל (Duncan Canal) באלסקה וקוסו בקליפורניה.
במקסיקו – מיצ'ואקאן-גואנחואטו (Michoacán-Guanajuato), סן בורחה, דורנגו (Durango) ונאולינקו (Naolinco).
באמריקה המרכזית – צ'יקימולה (Chiquimula) בגואטמלה, סרו סינוטפקה (Cerro Cinotepeque) באל סלוודור וקוילפה-ברברנה (Cuilapa-Barbarena) בגואטמלה.
באמריקה הדרומית – אנטופגסטה דה לה סיירה (Antofagasta de la Sierra) בארגנטינה והשדה הגעשי פאליי-אייקה (Palei-Aike) בגבול צ'ילה-ארגנטינה.
בניו זילנד – אוקלנד (Auckland).
באיי שלמה – גלגו (Gallego).
בפיליפינים – סן פבלו (San Pablo).
שדה החלומות (במקור: Field of Dreams) היא דרמת-ספורט-פנטסטית משנת 1989 בבימויו של פיל אלדן רובינסון ובכיכובם של קווין קוסטנר, אמי מאדיגן, ג'יימס ארל ג'ונס, טימותי באספילד, פרנק ויילי, גבי הופמן, ריי ליוטה וכן ברט לנקסטר, בהופעתו הקולנועית האחרונה.
התסריט לסרט נכתב על ידי רובינסון על פי הרומן "Shoeless Joe" מאת ו.פ.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: הפסקול הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר והסרט הטוב ביותר.
אשתו של ריי קינסלה (מגולם על ידי קווין קוסטנר) משכנעת אותו לעבור יחד עם בתם קארין לאיווה ולחיות כחקלאים בחווה.
ביום אחד ריי שומע קול מסתורי בשדה התירס שלו שמציין בפניו "אם תבנה אותו, הוא יבוא".
הוא שומע את אותו קול שוב ושוב בהזדמנויות שונות, אך אינו מבין מה כוונתו, ועל־כן מנסה להיוועץ באשתו, וכן בחבריו שמפקפקים בשפיותו.
לאחר זמן מה, כאשר הוא שומע שוב את הקול, הוא רואה גם חיזיון שבו נגלה לעיניו מגרש בייסבול המואר באור זרקורים במהלך משחק לילי, ואשר משתתף בו שחקן הבייסבול האגדי של השיקגו וייט סוקס ג'ו ג'קסון (מגולם על ידי ריי ליוטה).
בעקבות כך ריי משתכנע שייעודו הוא להקים ביישוב מגרש בייסבול על מנת שהשחקן ג'ו ג'קסון, אשר הושעה לצמיתות מהמייג'ור ליג בייסבול בשערוריית הימורים נודעת, יכול לשוב לשחק בייסבול.
אנני, אשתו של ריי סקפטית, אך מציינת בפניו כי אם הוא באמת חושב שזהו ייעודו, אז הוא צריך להקים את המגרש.
בעקבות כך ריי מקים מגרש בייסבול באמצע שדה התירס שלו.
אף על פי כן, הימים חולפים וכלום לא קורה, עד שבתו קארין קוראת לו למגרש, כי מחכה לו שם אדם לבוש במדי בייסבול, שמתברר שהוא ג'ו ג'קסון המנוח.
ריי משחק עם ג'קסון שנלהב לשחק שוב, ושוחח עמו על משמעות המשחק בשבילו.
לבסוף, לפני שעזב, ג'קסון נפגש גם עם אשתו ובתו של ריי, וציין בפניו שבקבוצתו היו שמונה חברים למקצוע שהושעו יחד איתו ויהיו שמחים לשחק, וריי השיב שהם כולם מוזמנים מתי שירצו.
במהלך ביקור משפחת אשתו של ריי, בתו קארין הגיעה לקרוא לו, כי "המשחק מתחיל", גיסו חושב שמדובר בשידור טלוויזיה, אך למעשה ריי וקארין יצאו לצפות בג'קסון ושבעת חבריו שהגיעו לשחק במגרש.
לבסוף כאשר משפחת אשתו יוצאים להיפרד מהם, מתברר שהם אינם מסוגלים לראות את שמונת השחקנים, וחושבים שריי, אשתו ובתו מנסים להתל בהם, ונעלבים מכך, לשעשועם הרב של הזוג קינסלה.
באותו ערב, ריי שומע שוב את הקול המסתורי במגרש, אך הפעם עם מסר אחר: "הקל על כאבו".
בפגישה של ארגון ההורים והמורים, בנוגע להחרמת ספריו של הסופר השנוי במחלוקת טרנס מאן (מגולם על ידי ג'יימס ארל ג'ונס), ריי מבין שכוונת המסר היא אליו, ולאחר חקירה מגלה שחלומו של מאן היה לשחק בייסבול.
ריי ואשתו חולמים בלילה את אותו חלום, שבו ריי וטרנס מאן צופים ביחד במשחק בייסבול באצטדיון פנוויי פארק, ובעקבותיו ריי יוצא לחפש את מאן, שמתבודד בביתו בבוסטון וחושב את ריי למשוגע.
ריי מצליח לבסוף לשכנע בלהיטותו את טרנס לבוא איתו למשחק, ולאחר ששניהם שומעים שם את הקול שאומר "לך עד הסוף", ורואים מסר בלוח התוצאות, הם יוצאים לחפש את השחקן הוותיק ארצ'י "מונלייט" גרהאם (מגולם על ידי ברט לנקסטר).
כשריי וטרנס מגיעים לעיר הולדתו של גרהאם במינסוטה, הם מגלים שהוא ויתר על קריירת הבייסבול על מנת להיות רופא, ושנפטר בשנת 1972. הם מבצעים תחקיר על גרהאם כדי לראות מה פספסו.
במהלך טיול לילי של ריי, הוא מוצא את עצמו לפתע בשנת 1972, שנת פטירתו של גרהאם.
ריי פוגש את גרהאם שמספר לו את סיפור פרישתו, לפני שהספיק לחבוט במשחק ליגה.
בדרך חזרה לאיווה, ריי וטרנס אוספים טרמפיסט צעיר, שמחפש מקום לשחק בייסבול, ומציג את עצמו בתור ארצ'י גרהאם.
במהלך הנסיעה ריי מספר לטרנס על יחסיו עם אביו, שלחץ עליו להיות שחקן בייסבול, עד שריי סירב לשחק איתו ב"מסירות", ועל מריבה שבעקבותיה עזב את הבית בגיל 17, ולא הספיק להתפייס עמו לפני שנפטר.
כשחבר'ה מגיעים לביתו של ריי, הם מגלים שם שהצטרפו למגרש רוחות שחקני עבר רבים נוספים, כי כבר נמאס להם רק מאימונים, והם רוצים להתחיל משחק אמיתי.
גרהאם הצעיר מצטרף אליהם, ומגשים את חלומו לחבוט במשחק.
למחרת בבוקר, במהלך משחק, מארק גיסו של ריי מגיע למגרש ודוחק בריי ואשתו למכור את החווה בשל חובות כספיים, כאשר הוא עדיין אינו רואה את השחקנים המתים המשחקים שם.
בתו קארין מציעה שהם יתחילו לגבות כסף מאנשים שיבואו לצפות באלילי הילדות שלהם משחקים, וטרנס מצדד בהצעתה.
במהלך מריבה שמתפתחת, קארין נופלת מהיציעים ומפסיקה לנשום.
ארצ'י גרהאם הצעיר יוצא מהמגרש והופך לדוקטור הזקן על מנת לסייע לה, אך בעשותו זאת הוא כבר לא יוכל לשוב חזרה.
מארק המופתע זוכה סופסוף לראות אותו ואת השחקנים, ומפציר בפני ריי שלא למכור את החווה.
השחקנים מתפזרים לתוך שדה התירס, וג'קסון מציע לטרנס להצטרף אליהם.
ג'קסון נפרד מריי, ומגלה לו לבסוף שהוא הקול המסתורי שדיבר אליו, וריי מבין שכל המסרים היו לגבי אביו המנוח, שמתברר שהיה אחד השחקנים על המגרש.
ריי מכיר לו את משפחתו, ובסוף הסרט השניים משחקים שוב יחד ב"מסירות".
הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי ובסך הכל לציון 86% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 58 ביקורות.
שנה פרס קטגוריה תוצאה 1990 פרס אוסקר הפסקול הטוב ביותר התסריט הטוב ביותר הסרט הטוב ביותר
שדה המחלקה של הילברט , עבור שדה מספרים נתון , הוא ההרחבה האבלית הלא מסועפת הגדולה ביותר, חבורת גלואה של ההרחבה איזומורפית לחבורת המחלקות של ובפרט דרגת ההרחבה היא מספר המחלקה (class number).
בהקשר הזה, שדה המחלקה לא רק לא מסועף במקומות הסופיים (האידיאלים הראשונים של חוג השלמים) אלא גם במקומות האינסופיים.
כלומר, כל שיכון ממשי (שיכון של ב ) ממשיך לשיכון ממשי של (ולא שיכון מרוכב).
יהי שדה מספרים (הרחבה מממד סופי של שדה המספרים הרציונליים ).
שדה המחלקה של הילברט הוא הרחבת גלואה האבלית הלא-מסועפת המקסימלית של .
הוא תחום ראשי אם ורק אם , כי במקרה ש הוא תחום ראשי חבורת מחלקות האידיאלים היא טריוואלית ולכן שדה המחלקה הוא .
כדי לראות מדוע חייבים להסתכל על ההסתעפות גם במקומות האינסופיים, הסתכל על השדה .
שדה זה הוא בעל מספר מחלקה 1 ולכן שדה המחלקה שלו הוא הוא, אבל ההרחבה לא מסועפת בכל האידיאלים הראשוניים.
זה אינו סותר את המקסימיליות של שדה המחלקה של הילברט שכן ההרחבה מסתעפת בראשוניים האינסופיים של שכן יש ל שיכון ממשי שאין דרך להמשיך אותו לשיכון ממשי של .
ההרחבה היא הרחבת גלואה מממד סופי של ומקיימת כאשר היא חבורת מחלקות האידיאלים (class group) של (חבורה זו מורכבת ממחלקות השקילות של אידיאלים בחוג השלמים של , עם יחס השקילות שאידיאלים ו- שקולים אם הם שווים עד כדי כפל באידיאלים ראשיים: ).
חבורת מחלקות האידיאלים איזומורפית לחבורת גלואה של ההרחבה: .
כל אידיאל ב- הוא אידיאל ראשי ב-.
כל אידיאל ראשוני ב- מתפרק למכפלה של אידיאלים ראשוניים ב- כאשר הוא הסדר של בחבורת מחלקות האידיאלים .
שדה גוואר הוא שדה הנפט הגדול בעולם הממוקם במחוז משנה אל-חסא של מחוז א-שרקייה, ערב הסעודית.
היבשתי משתרע על שטח של 280 ק"מ אורך על 30 ק"מ רוחב, ונמצא בבעלותה המלאה של חברת הנפט הממלכתית של סעודיה, עראמקו הסעודית, שקיבלה שליטה בלעדית על תעשיית הנפט המקומית בשנת 1980.
המאגר במקור התגלה בשנת 1948 (ב במבנה עין דאר, באר מס' 1) על ידי חברות אמריקאיות, שהרכיבו את התאגיד עראמקו, והחל להניב נפט בכמות מסחרית בשנת 1951. לשדה 5 אזורי הפקה (בסדר גאוגרפי יורד מצפון לדרום): עין דאר (عين دار); שדקום (شدقم); אל-עות'מאניה (العثمانية); אל-חוויה (الحوية); וחרד (حرض).
הוא הפיק במשך 62 שנים (נכון לשנת 2013), וכיום עדיין פעיל ונחשב לשדה הנפט הגדול בממלכה.
הפקה רבת השנים התאפשרה הודות להצלחת המהנדסים לייצב את שיעור התפוקה בעזרת מיצוי מוגבר של תפוקת הנפט.
למשל, החדרת גז דו־תחמוצת הפחמן (CO2) למאגר (בסיוע החדרת קיטור במידת הצורך) כדי להאיץ את תהליך ההפקה בלחץ גבוה יותר.
למן אמצע שנות ה-60 לערך כדי לספק לחץ נוסף ללחצים הטבעיים הפועלים בו.
כמו כן מאז אמצע שנות ה-90 השקיעה עראמקו הסעודית בסקרים סייסמיים תלת־ממדיים (3D) כדי ללמוד טוב יותר את המבנה של המאגר.
בין 60 ל-65 אחוזים מתפוקת הנפט הסעודית נבעה מגוואר.
בין השנים 1951–2010 הפיק השדה למעלה מ-65 מיליארד חביות.
תפוקתו הגיעה לשיא של 5.7 מיליון חביות נפט ביום (ח/י) בשנת 1981 (התפוקה קוצצה בהמשך העשור בגלל הירידה בביקוש).
נכון לראשית שנת 2013 כושר הייצור שלו עומד על 5 מיליון ח/י, ועתודותיו המוכחות הנותרות (remaining proved reserves) נאמדות עדיין בלא פחות מ-70 מיליארד חביות – יותר מבכל מדינה אחרת בעולם למעט 8 מדינות (ונצואלה, ערב הסעודית, קנדה, איראן, עיראק, כוית, איחוד האמירויות הערביות ורוסיה).
השדה מספק כרבע מכלל עתודות הנפט המוכחות של הממלכה.
בראשית שנת 2010 דווח כי התפוקה בפועל עמדה על 4.5 מיליון ח/י ואין בעיה להגדיל אותה ל-5 במידת הצורך.
הנפט המופק הוא מסוג הנפט הסעודי הקל (Arab Light Crude) בעל API °34.
בנוסף, עראמקו הסעודית מפיקה מהשדה כ-2.5 מיליארד רגל מעוקבת (ר"ק) ליום של .
ועוד 4 מיליארד ר"ק/יום (בלתי-נלווה) ממאגרי גז עצמאיים מתחתיו שהם לא חלק מהתצורה הגאולוגית שלו.
גוואר לבדו אוצר כשליש מכלל עתודות הגז המוכחות של הממלכה.
כ-57 אחוזים מעתודות הגז המוכחות של סעודיה מכילים גז נלווה משלושה שדות: גוואר, ושני שדות ימיים, ספאנייה וזלופ.
שדה אריג הזהב הוא הכינוי שניתן למקום בבלינגם, בין גווין לארדרה שבצרפת, לא הרחק מקאלה, שם נפגשו הנרי השמיני מלך אנגליה ופרנסואה הראשון מלך צרפת בין ה-7 ל-24 ביוני 1520.
הפגישה הוסדרה כדי לחזק את קשרי הידידות בין שני המלכים לאחר חתימת החוזה ב-1514 בין אנגליה לצרפת, אשר הביא לקץ את העוינות בין שתי הממלכות במהלך מלחמת ליגת קמברה והשיא בין לואי השנים עשר לבין מרי, אחותו הצעירה של הנרי השמיני.
הביטוי "Field of Cloth of Gold" מצוי בשימוש בשפה האנגלית מאז המאה ה-18 לפחות.
פגישה נוספת בין השניים התקיימה ב-1532, כדי להסדיר את תמיכתו של פרנסואה בהפעלת לחץ על האפיפיור קלמנס השביעי, כך שיכריז על נישואיו הראשונים של הנרי כבלתי חוקיים.
השיחות נוהלו בניצוחו של הקרדינל האנגלי תומאס וולזי, ובמהלכן ניסו שתי המדינות החשובות של אירופה להסכים לחדול לתמיד ממלחמות ביניהן.
ההיסטוריון הבריטי גארט מטינגלי, שחקר את גורמי המלחמות בתקופה זו, כותב כי כוחם של חוזי אי־התקפה שכאלו לעולם לא יכול היה להיות גדול יותר מכוח צבאות השליטים שחתמו עליהם.
כאשר כוחות אלה היו שווים, גרמו החוזים בדרך כלל להתרחבות הסכסוך.
במילים אחרות, הדיפלומטיה יכולה הייתה לעכב לעיתים מלחמה, אך לא יכלה למנוע מלחמות שהתלקחו בשל אינטרסים ושאיפות מנוגדים.
מטינגלי מסכם ואומר, כי חסרה אז מעצמה נייטרלית שהצדדים הנצים יקבלו את דעתה, בין בשל היותה חסרת פניות ובין בשל כוחה העדיף.
שני המלכים ניסו להרשים איש את רעהו באוהלים ובבגדים נוצצים, משתאות ענק, מוזיקה, תחרויות אבירים ומשחקים.
המקום נקרא על שום שפע אריגי הזהב, אותו בד יקר ערך שנטווה מחוטי משי וזהב, מהם נתפרו האוהלים והמלבושים המרהיבים.
שלט הנצחה בכביש D231 (Route de Marquis) מציין את המקום ההיסטורי.
החמניה (באיטלקית: I Girasoli) הוא סרט דרמה איטלקי בבימויו של ויטוריו דה סיקה ובכיכובם של מרצ'לו מסטרויאני וסופיה לורן.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1970, והיה לסרט המערבי הראשון שצולם בברית המועצות.
פסקול הסרט נכתב על ידי המוזיקאי הנרי מנציני, וזיכה אותו במועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
הסרט מגולל את סיפורם של אנטוניו, חייל איטלקי הנעדר עם סיומה של מלחמת העולם השנייה, ואשתו ג'ובאנה, שיוצאת כנגד כל הסיכויים למסע בברית המועצות בעקבות בעלה.
עם סיום מלחמת העולם השנייה, ג'יובאנה (סופיה לורן) מחפשת אחר ידיעות בנוגע לגורלו של בעלה, אנטוניו (מרצ'לו מסטרויאני), המוכרז כנעדר לאחר נסיגת צבא איטליה מברית המועצות.
על אף שאינה מקבל מידע מהרשויות, וכנגד כל הסיכויים, ג'יובאנה מתקשה להאמין כי בעלה נפל בקרב, ומשוכנעת כי שרד את המלחמה וכי הוא עדיין בברית המועצות.
היא מחליטה להגיע למוסקבה, במסע בעקבותיו.
בשלב זה מתחיל פלאשבק ארוך המגולל את סיפורם של הזוג.
הסיפור מתחיל בנאפולי, שם נולדה וגדלה ג'יובאנה.
היא מכירה את אנטוניו ומתאהבת בו.
מספר ימים לפני שליחתו של אנטוניו לאפריקה במהלך מלחמת העולם השנייה, ג'ובאנה מציעה לאנטוניו להינשא לה, כדי לזכות ב-12 ימי חופש מהצבא, בתקווה כי בזמן הזה תיגמר המלחמה, או שאנטוניו יקבל תפקיד חדש בתוך גבולות איטליה.
אנטוניו מפקפק בכך בתחילה, אך מתרצה, ולאחר טקס הנישואין הזוג יוצא לירח הדבש.
לקראת סיום החופשה, אנטוניו מנסה לעשות תרגיל אחרון כדי להתחמק משירות ולהתחזות למשוגע, אך נלכד, וכדי לא לעמוד למשפט צבאי, הוא נאלץ להתנדב לשרת בחזית הרוסית.
לאחר עזיבתו, הפלאשבק מסתיים והעלילה חוזרת לימי סיום המלחמה.
למרות זאת, הוא אינו יודע מה עלה בגורלו לאחר מכן, והאם הוא עדיין בחיים.
ג'יובאנה מחליטה שלא לאבד תקווה, וזאת למרות הססנותה של חמותה, שלא אהבה כלל את העובדה כי בנה נשא לו אישה מדרום איטליה.
היא מחליטה לנסוע לברית המועצות ולחפש אחריו בעצמה.
היא מגיעה למוסקבה, שם מלווה אותה נציג משרד החוץ הסובייטי.
הוא מלווה אותה בשדות הקרב של המחלקה בה שירת אנטוניו, בכפרים ובתי קברות, וכן בשדה חמניות, בו כל חמנייה מייצגת לכאורה חייל איטלקי שנהרג בקרבות.
בשדה זה הכריחו הגרמנים את האיטלקים לקבור את חלליהם בקברי אחים.
על אף שליווה אותה בסבלנות ובמסירות רבה, מייעץ לה הנציג להפסיק את החיפושים.
ג'יובאנה דבקה בעמדתה וממשיכה בחיפושים לבדה, במחשבה כי ייתכן ובעלה איבד את זיכרונו בעקבות המלחמה.
היא מגיעה לאצטדיון לנין, שם היא פוגשת בחייל איטלקי שהחליט בתום המלחמה להישאר בברית המועצות כאזרח סובייטי, אך אין בידו חדשות על גורלו של אנטוניו.
היא ממשיכה לנדוד בין הכפרים בחיפושים עד שהיא מגיעה לכפר בו כמה נשים מבוגרות זיהו את תמונתו של אנטוניו, והצביעו על בית עץ שם, על פיהן, גרה מאשה, אם צעירה לילדה.
האישה המבוהלת מהגעתה של ג'יובאנה, מתקשה להסביר כיצד הצילה את חייו של אנטוניו הגוסס, בעוד ג'יובאנה מבינה לבסוף כי חוסר ידיעתה על גורלו, היתה מבחירה.
היא עולה לרכבת ועוזבת את ברית המועצות בעצב רב, מבלי לדבר כלל עם אנטוניו.
ג'יובאנה שבה לאיטליה בעצב ובייאוש רב.
בתחילה היא אינה מספרת לחמותה דבר.
בעקבות רכיבה משותפת על אופנוע עם חבר, לעיני תושבי הכפר, חמותה סוטרת לה, בטענה כי מנהגיה אינה תואמים, ורק אז ג'יובאנה מספרת לחמותה את האמת על גורל בנה.
בינתיים בברית המועצות, אנטוניו מוצא בתחנת הרכבת את תמונתו שלו, עם הקדשה לג'יובאנה לפני המלחמה, תמונה שנפלה מידיה שעה שעזבה את המקום.
הוא מתחיל להרגיש געגועים ורצון עז לחזור אליה, ונוסע בעקבותיה לאיטליה.
כשאנטוניו מגיע, הוא מצליח להשיג את ג'ובאנה בשיחת טלפון, והיא מספרת לו כי עזבה את הכפר ואת ביתם המשותף ועברה להתגורר במילאנו.
היא מסרבת לבקשתו לפגוש אותה, כיוון שהחלה להתראות עם גבר אחר.
אנטוניו מאוכזב, אך מבין לליבה.
לבסוף היא מסכימה לפגוש אותו, והוא מסביר לה מה הוביל אותו למעשיו, כיצד ניצל ממוות, איבד את זכרונו כשהתעורר והשינוי שחל בו עקב הלם הקרבות שאחז בו בעקבותו.
למרות כל אלה, הוא מספר לה על רצונו לשוב אליה.
כשהם מתקרבים לנשיקה, עוצר אותם בכי תינוק, בכיו של בנה של ג'ובאנה.
היא אומרת לו שלמרות שאהבתה אליו לא חדלה מעולם, היא אינה רוצה להרוס את חייהם של בנה ושל ביתו.
הוא נותן לה צעיף פרווה במתנה, והיא מציעה ללוות אותו לתחנת הרכבת, שם עולה אנטוניו על הרכבת בחזרה לברית המועצות.
מבטיהם מתרחקים כשהם מבינים שלמרות אהבתם העזה, לעולם לא ייפגשו שוב.
סופיה לורן זכתה על תפקידה בסרט בפרס דויד די דונאטלו (האוסקר האיטלקי) לשחקנית הטובה ביותר.
הפסקול, שהולחן על ידי הנרי מנציני, היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
שדה הגיבורים (באפריקאנס: Die Helde Akker ובאנגלית: Heroes' Acre) היא חלקת קבורה בבית הקברות הראשי של פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה.
החלקה הוקמה בשנת 1867, ולמשך תקופה ארוכה היא היוותה את חלקת הקבורה הממלכתית של הרפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ונקברו בה אישים יודעי שם כאנדריאס פרטוריוס ופול קרוגר.
מאוחר יותר חלקת הקבורה המשיכה לשמש אישים רמי דרג, וכך למשל נקברו בה כמה מראשי משטר האפרטהייד בדרום אפריקה.
אנדריאס פרטוריוס (1798–1853), לוחם אפריקאנרי בכיר בטרק הגדול, אשר על שמו נקראת העיר פרטוריה.
סטפנוס סקומן (1810–1890), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-2.
וילם קורנליס רנסבורג (1818–1865), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-3.
תומאס פרנסיס בורחס (1834–1881), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-4.
פול קרוגר (1825–1904), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-5.
מאנשי הרוח האפריקאנרים הגדולים בתקופתו.
לואי בותה (1862–1919), לוחם אפריקאנרי בכיר במלחמת הבורים וראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-1.
יוהאנס סטריידום (1893–1958), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-5.
הנדריק פרוורד (1901–1966), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-6. נחשב לאדריכל מדיניות האפרטהייד.
שדה הבצל הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1979 המבוסס על רומן בשם זהה מאת ג'וזף וומבאו משנת 1973 ומתאר מקרה פשע אמיתי שאירע בהוליווד ב-1963.
ג'יימס וודס היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר - דרמה.
זאת הייתה הופעתו הראשונה של טד דנסון בקולנוע.
הבעיה העיקרית בסרט היא האם שוטרים חייבים לסכן את חייהם במלחמה בפושעים או לשמור עליהם ולפעול ככנועים ובורחים.
שני שוטרים ממשטרת לוס אנג'לס, קרל הטינגר (ג'ון סאבאג') ואיאן קמפבל (טד דנסון) מסיירים במכוניתם בלוס אנג'לס.
ג'ימי סמית' (פרנקלין סילס) הוא עבריין קטן שזה עתה השתחרר על תנאי ומחפש הזדמנויות להרוויח כסף כדי להתקיים.
לרוע מזלו הוא פוגש את גרגורי פאוול (ג'יימס וודס), עבריין אלים, מהיר חימה וסוציופט.
ג'ימי נגרר אחרי פאוול מתוך פחד.
הם מבצעים מעשי שוד קטנים בחנויות.
ב-3 בנובמבר 1963 מסיירים הטינגר וקמפבל ברחובות הוליווד.
מכוניתם של סמית' ופאוול מעוררת את חשדם וקמפבל מאותת להם לעצור ולצאת מהרכב.
פאוול וסמית' יוצאים ואז במהירות שולף פאוול אקדח, תופס את קמפבל ומאיים על הטינגר להוריד את אקדחו אחרת יירה בקמפבל.
הטינגר מהסס אבל נכנע כדי להציל את עמיתו.
הפושעים מכריחים את השוטרים להיכנס לרכב באיומי אקדח.
הם מגיעים לשדה בצל ליד בייקרספילד.
ללא אזהרה יורה פאוול בקמפבל ואחריו יורה גם סמית'.
הטינגר זועק ומתחיל בריצה מהירה בזיג זג כדי להתחמק מפאוול הרודף אחריו.
בחושך הוא מצליח להתחמק, להגיע לחווה סמוכה ולהזעיק עזרה.
תוך זמן קצר נתפסים שני הפושעים ובמשפט הם מאשימים אחד את השני ברצח.
מתחילה סאגה משפטית ארוכה של ערעורים, חילופי פרקליטים ובקשות חנינה.
לבסוף מומר עונש המוות במאסר עולם.
חבריו השוטרים מצדיקים את התנהגותו כדי לשמור על חייו אבל צמרת המשטרה מפנה לו עורף ומעבירה מסר לכל השוטרים כי התנהגות זו פסולה ויש לחתור לקרב עם הפושעים ולא להיכנע ולברוח.
הטינגר מורד לתפקיד לוכד כייסים.
מצבו הנפשי מידרדר ומשפיע על מצבו המשפחתי.
הוא מתחיל לגנוב בחנויות עד שנתפס וכדי להימנע ממשפט הוא מסכים להתפטר מהמשטרה.
בשלב מסוים הוא מנסה להתאבד.
לבסוף הוא מתאושש ומוצא עבודה כגנן.
בסוף הסרט משוחחים שני הפושעים בבית הכלא ומקווים שבקשות החנינה שלהן יתקבלו.
למעשה שניהם נפטרו ממחלות משך שהותם בכלא.
שדה היגס הוא אחד השדות בתורת פיזיקת החלקיקים.
כאשר מעוררים את שדה היגס נוצר חלקיק הקרוי - בוזון היגס, שהוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים.
השדה והחלקיקים נקראים על שם הפיזיקאי פיטר היגס, שבשנת 1964, יחד עם חמישה מדענים אחרים, הציע את מנגנון היגס כדי להסביר מדוע לחלקיקים יש מסה.
מנגנון זה מרמז על קיומו של בוזון היגס.
תחילה התגלה בוזון היגס כחלקיק חדש בשנת 2012 על ידי שיתופי הפעולה של שני צוותים במכון למחקר גרעיני בז'נבה - CERN שעבדו עם הגלאים ATLAS ו- CMS, והתבססו על התנגשויות חלקיקים, במהלך השנים מאז הגילוי התברר כי החלקיק החדש שהתגלה תואם את המאפיינים הצפויים של בוזון היגס.
ב-10 בדצמבר 2013 זכו שניים מהפיזיקאים, פיטר היגס ופרנסואה אנגלרט, בפרס נובל לפיזיקה על תחזיותיהם התאורטיות.
אף על פי שהתאוריה נקראת על שמו של היגס (מנגנון היגס), כמה חוקרים בין 1960 לערך 1972 פיתחו באופן עצמאי חלקים שונים ממנה.
בתקשורת הפופולרית נקרא לעיתים קרובות בוזון היגס "החלקיק האלוהי", על פי ספר משנת 1993 בנושא, השם אינו אהוב על פיזיקאים רבים, כולל היגס עצמו, הרואים בשם זה דרך לעורר תשומת לב זולה.
שדה בריר הוא אזור בבקעת ערד, הנמצא כ-3.7 ק"מ מערבית לערד וכ-3.5 ק"מ מכסייפה.
בשדה בריר נמצא היישוב הבדואי אל-פורעה, שבו אלפי תושבים, וכפרים בלתי מוכרים.
שדה בריר מיועד להקמת מכרה פוספטים של חברת כיל רותם מקבוצת כימיקלים לישראל, ותוכנית זו נתקלה בהתנגדות עזה של תושבי היישובים הסמוכים, בנימוק שהכרייה תפגע בבריאותם.
מרבץ הפוספטים בשדה בריר התגלה כבר בשנת 1957, במהלך סקר גאולוגי, שערך המכון הגיאופיסי לישראל.
שדה הפוספט שהתגלה הוא בשטח רחב יותר ומשתרע לאורך כל בקעת ערד.
"שדה בריר" הוא חלקו הדרום־מזרחי של שדה זה, בו יש היתכנות כלכלית לכרייה, והוא מכיל כ־70 מיליון טון של פוספוריט (הסלע ממנו מופק הפוספט).
עם זאת לא בוצע הפקת פוספטים במקום, מאחר שבאותה עת פעל כבר מכרה בו עתודות גדולות באורון, ואחר כך הקמו אתרי כרייה בצין ובמישור רותם.
בינואר 2005 ערכה החברה מפגש עם תושבי ערד בו הציגה את התוכנית, לאחר שקבוצה של תושבים התנגדה להקמתו.
בפברואר 2005 הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בערד דחתה את הבקשה, וגם ראש העירייה מוטי בריל הודיע שיפעל נגד התוכנית.
דחיית הבקשה לכרייה באתר על ידי הוועדה המקומית לתכנון ובנייה לא סתמה את הגולל על התוכנית, שכן בקשה מסוג זה יכולה להיות מאושרת בוועדה המחוזית או הארצית לתכנון ובנייה.
"כיל רותם" אכן פנתה בשלב הבא לוועדה המחוזית שבמקביל הצטרפו להתנגדות משרד הבריאות וארגוני איכות הסביבה.
שטענו, על בסיס חוות דעת של שני מומחים לבריאות הציבור, כי הקמת המכרה והפעלתו יגרמו לעלייה בשיעורי התמותה השנתיים בעיר ערד ובשני היישובים הבדוויים הסמוכים, אל פורעה וכסייפה, ויגרמו נזק בלתי הפיך לדימויה של ערד כעיר מקלט לאוכלוסייה אסמתית ויפגעו בערכי נוף.
עם זאת החברה להגנת הטבע הודיעה שלא תתנגד לתוכנית, מאחר ש"אישור המכרה הוא עובדה קיימת".
בנוסף החלו עובדי חברת "כיל רותם" במאבק למען אישור התוכנית, בטענה שהוא חיוני לעתיד פרנסתם.
במאי 2013 אף ערכו עובדי החברה הפגנה למען הכרייה, בה נשאו שלטים בהם נכתב "פוספסט הוא הלחם של הילדים שלנו".
בתחילת 2009 אושרה התוכנית בוועדה המחוזית ומיד אחר כך קבוצה של 276 תושבים מערד, כסייפה ואל-פורעה הגישו עתירה לבג"ץ נגדה.
במסגרת הדיונים בעתירה נטען כי מזכירו הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אלוף יוחנן לוקר, הפעיל לחצים על ראשי משרד הבריאות כדי שיוותרו על התנגדותם להקמת מכרה (באוגוסט 2016 מונה לוקר ליו"ר "כימיקלים לישראל").
בעקבות חשיפה זו פנה יו"ר השדולה הסביבתית-חברתית בכנסת, ח"כ דב חנין, למבקר המדינה בבקשה לחקור את הטענות על מעורבות בלתי תקינה לכאורה של משרד ראש הממשלה בקידום הפרויקט.
בעקבות העתירה עברה התוכנית לדיון ב כעדכון ל"תמ"א 14" (תוכנית מתאר ארצית לאתרי כריה וחציבה).
במסגרת הדיונים הודיעה משרד הבריאות הודיעה שהוא נגד כל כרייה בשדה בריר, בתגובת המשרד לתוכנית נכתב: "אנו סבורים כי הפקדת התוכנית תביא לפגיעה אמיתית ולסכנה לבריאות התושבים הגרים באזור ואנו סבורים כי יש לדחות את התוכנית".
במסגרת הליכי אישור התוכנית נבדקה רמת הזיהום באתר אורון במטרה להעריך, על סמך הנתונים אלו, את כמות הזיהום שתיפלט ממכרה החדש.
בנוסף נבדקו מספר אתרים חלופיים, אך כולם נדחו מאחר שחלקם הם כבר שמורות טבע וחלקם מיועדים להיות שמורות.
במרץ 2015 הודיעה חברת "כימיקלים לישראל" כי אם לא תאושר הכרייה היא תפטר מאות עובדים ועתיד כל פעילות הפוספטים והדשנים שלה בישראל תועבר למקומות אחרים בעולם.
ב-1 בדצמבר 2015 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוכנית מתאר ארצית לכרייה וחציבה, המאפשרת כריית פוספטים בשני אזורים צמודים בבקעת ערד: שדה בריר וזוהר דרום.
בפברואר 2016 עתרה עיריית ערד נגד אישור התוכנית.
ב-5 במרץ 2018 אישרה הממשלה תוכנית זו, חרף התנגדות משרד הבריאות.
לטענת התושבים המתנגדים להקמת מכרות אלה, "מחצבות הפוספטים מהוות מקור לגרימת מפגעי רעש וזיהום אוויר באבק כתוצאה מפעולות הכרייה, הכוללות קידוחים, פיצוצים, חציבה וכרייה, העמסה ופריקה של טפל ופוספט והעברתם למפעלים אשר מתבצעות 6 ימים בשבוע, 24 שעות ביממה.
תושבים הגרים קרוב למכרה ינשמו את החלקיקים המרחפים, דבר שעלול לגרום למחלות בדרכי הנשימה וגידול בתמותה ממחלות לב וריאה." לעומתם טוענת חברת "כיל רותם" שאין כל סכנה בריאותית בכרייה.
בפברואר 2019 בג"ץ הוציא צו על תנאי נגד האישור לתוכנית המתאר הארצית לכרייה וחציבה, וקבע כי ההשלכות הבריאותיות שלה לא נבחנו במלואן.
בתגובה ראש עיריית ערד ניסן בן חמו קרא לשר האוצר משה כחלון לבטל את התוכנית.
בנוסף באותה עת הודיע מינהל התכנון במשרד האוצר כי התוכנית לכרייה בשדה בריר לא תצא לפועל לפני שתוסדר העברת התושבים הבדואים מהאזור.
בפועל עתודות הפוספט של החברה בבבקעת צין ובקעת אורון יספיקו לתקופה של 25 שנים או עד למיצוי חומר הגלם (על פי דוחו"ת החברה עצמה).
בנוסף נחשף כי בתסקיר השפעה על הסביבה של התוכנית לא נבדקה השפעת החלקיקים שמקורם בכריית פוספטים במכרות פתוחים, הגורמת לפליטת ופיזור חלקיקים המכילים בין השאר מתכות רעילות ורדיונוקלידים.
ב-11 באוקטובר 2021, דחה בג"ץ סופית את עתירת הרשויות המקומיות והתושבים בנוגע לכרייה בשדה בריר, וקבע כי תוכנית הכרייה תוכל לצאת לדרך לאחר ביצוע תוכנית מתאר מפורטת, תוך בחינת ההיבטים הסביבתיים והבריאותיים של הכרייה.
מיד אחר כך שרת הפנים, איילת שקד אישרה את תוקף התוכנית, אך בדצמבר 2021 הגישה השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג ערר, לפיו יוקפא הקידום של התוכנית ל-180 יום עד שיערך דיון בממשלה באשר למדיניותה בנושא.
אולם ממשלת ישראל השלושים ושש לא הספיקה לערוך דיון בנושא לפני שנפלה.
ב-7 בספטמבר 2025, ממשלת ישראל השלושים ושבע אישרה את התוכניות להקמת מכרה חדש בשדה בריר, מבלי שהשרה להגנת הסביבה עידית סילמן הביעה התנגדות כלשהי למהלך, וחרף דו"חות נוספים שהופקו במרוצת הזמן והוכיחו כי הקמת המכרה תחריב את הטבע באזור ותפגע אנושות בציבור החי באזור שייאלץ להתפנות מביתו לטובת הקמת המכרה.
שדה הגז פרדוסי הוא מאגר גז טבעי, אחד ממרבצי הגז הגדולים באיראן, אשר ממוקם כ-190 ק"מ דרומית מזרחית לבושהר, 85 ק"מ מחוף במפרץ הפרסי .
נפח הגז והגז-בר-ההשבה במרבץ זה מוערך בכ-370 עד 250 מיליארד מטר מעוקב.
ב-26 בדצמבר 2007 נחתם חוזה לפיתוח שדה הגז בין חברת הנפט האיראנית הלאומית (NIOC) לבין SKS International Oil & Gas Co המלזית .
החוזה היה למשך 66 חודשים ומטרותיו כללו קידוח 13 בארות מיצוי, התקנת פלטפורמה לייצור גז בחוף הים, הקמת צינור תת-ימי בקוטר 26 אינץ' להובלת הגז ליבשה ובניית בית זיקוק עם כל המתקנים הנחוצים.
שדה אפרים הוא מאחז וחווה חקלאית בהליכי הסדרה, הממוקם בין כפר ניעמה, בלעין, ח'רבת'א בני חרית' וראס כרכר.
צפון מערבה ממנו נמצאים היישובים ניל"י ונעלה וממזרח לו גוש טלמונים שבמערב בנימין.
החווה הוקמה ב־2018 על ידי איתן ולאה זאב, במטרה לשמור על אדמות המדינה ולקיים חיי חקלאות.
תושבי הכפר הפלסטיני הסמוך ראס כרכר הפגינו נגד הקמת החווה שלטענתם אדמותיו עובדו במשך דורות על ידם.
בשנים הראשונות חוו המתיישבים קשיים רבים עקב התפרעויות חוזרות ונשנות של הפלסטינים תושבי הכפרים מסביב, ואף נעשו מספר ניסיונות חדירה לאורך השנים.
כל החשמל בחווה מגיע ממערכת סולארית הממוקמת בחווה.
בתחילה היה במקום עדר כבשים גדול, חיות משק, גינת ירק, בוסתן עצים, זיתים וכרם ענבים.
כיום יש במקום מספר תרנגולות אך לא כחלק מהחווה אלא כחלק מפינת חי לילדי החווה.
כיום (מרץ 2025) מתגוררות בחווה כשמונה משפחות, וכן קיים בה כולל אברכים.
החווה יושבת על רכס, וממנו נשקף נוף למזרח - אל הרי גופנא, מערב בנימין לדרום - הרי ירושלים וצפון השפלה ומערב - אל מישור החוף.
מדרום לחוה נמצא נחל דולב, שזורם לאורך מספר שבועות בשנה במהלך החורף.
כמו כן, סביב החווה מתפתח חורש ים תיכוני טבעי, אלונים, אילות, אורנים קטלבים ועוד ותושבי החווה אף מטפחים את העצים, ונוטעים חדשים.
בשטחי המרעה של החווה מתקיימים מגוון רחב של בעלי חיים, ביניהם צבאים, חזירי בר, שועלים ודורסים, אשר מוצאים מקלט מציד ומבנייה.
במרכז החווה קיימים קו ביצורים ירדניים הכוללים תעלות קשר וביצורים.
ב־5 בפברואר 2023 נהרג פלסטיני לא חמוש לאחר שהגיע עם רכבו לחווה בשעת לילה ולטענת התושבים ניסה לפרוץ לבית תוך צעקות "אללה אכבר" ב־8 במרץ 2021 ניסתה מחבלת לדקור את בעלת החווה.
ב־21 בינואר 2023 נורה למוות מחבל פלסטני בעת שניסה לדקור תושב המאחז.
בעקבות הפיגוע בצומת הפרסה הסמוך לחווה במרץ 2024, קרא יושב ראש מועצה אזורית מטה בנימין, ישראל גנץ, לראש הממשלה בנימין נתניהו להסדיר כתגובה לפיגוע את מעמד החווה.
ב־9 ביוני 2024 חדרו לחווה מחבלים חמושים בנשקים, מטענים, מדים ווסט וקסדות.
המחבלים חדרו לבית, שהיה ריק באותו הלילה, והציתו את המבנה שני המחבלים חוסלו לאחר כ־24 שעות במבצע צבאי.
ב-28 ביוני 2024, בתגובה לשורה של צעדים שנקטה הרשות הפלסטינית נגד ישראל בעקבות הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, אישר הקבינט המדיני ביטחוני את הסדרת החווה יחד עם מספר מקומות נוספים.
במרכז החווה קיים בית העם הנקרא "אוהל לאה", מבנה מתומן שנבנה לזכר לאה זאב, שהחזיקה את המקום יחד עם איתן בעלה, ונפטרה מסרטן.
במקום נערכים תפילות, לימוד, ערבי הווי, אירועים מכירת יד שנייה ועוד.
בכניסה לחווה יש מבנה קראוון המשמש כבית כנסת.
כמו כן קיימות מספר תצפיות במרחב החווה מהם צופים לנוף שמסביב.
בפיזיקה בתחום של חשמל ומגנטיות, שדה ההעתקה החשמלי (מסומן ב-), הנקרא גם צפיפות השטף החשמלי, הוא שדה וקטורי המופיע במשוואות מקסוול בחומר.
הוא משלב את השדה הנובע מהקיטוב חשמלי של החומר והשדה החשמלי החיצוני לשדה יחיד.
הוא ממלא תפקיד מרכזי בפיזיקה של תופעות כמו קיבול של חומר, תגובת חומרים דיאלקטריים לשדה חשמלי או יצירת מתחים חשמליים והעברת מטענים עקב מעוותים.
בחומר שלא נמצא תחת השפעת שדה חיצוני, המטען מתפלג בצורה כזו שבה מומנט הדיפול החשמלי מתאפס.
כאשר מופעל שדה חשמלי חיצוני על מבודד, אז המטענים השליליים יכולים לנוע מעט לכיוון הצד החיובי של השדה, והמטענים החיוביים בכיוון השני.
כתוצאה מכך, נוצר בחומר מומנט דיפול מושרה המתואר כקיטוב חשמלי.
השדה החשמלי הכולל בתוך החומר, הוא שילוב של השדה החיצוני, והשדה שנוצר כתוצאה מהתפלגות המטען בתוך החומר.
שדה ההעתקה החשמלי משלב את השפעותיהם של שני השדות האלה.
שדה ההעתקה החשמלי מוגדר על ידי:
כאשר הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק, הוא השדה החשמלי, ו־ היא הצפיפות (המקרוסקופית) של מומנטי הדיפול החשמליים הקבועים והמושרים בחומר, הנקראת צפיפות הקיטוב החשמלי.
שדה ההעתקה מקיים את חוק גאוס בחומר דיאלקטרי:
במשוואה זו, הוא צפיפות המטענים החופשיים ליחידת נפח, ו- הוא צפיפות המטען הקשור - אלה הם מטענים שמהווים חלק מהדיפול הנוצר בחומר.
משוואה זו אומרת, למעשה, שקווי השטף של חייבים להתחיל ולהסתיים במטענים חופשיים.
בצורה אינטגרלית, חוק גאוס בתווך מקבל את הצורה:
באלקטרוסטטיקה, לא נקבע רק על ידי המטענים החופשיים.
מכיוון שהרוטור של השדה החשמלי מתאפס במצבים אלקטרוסטטיים, מתקבל:
ניתן לראות את ההשפעה של משוואה זו במקרה של גוף עם קיטוב מובנה קבוע.
בחומר כזה אין מטען חופשי, אבל הקיטוב המובנה מוליד שדה חשמלי, המוכיח שהשדה אינו נקבע לחלוטין על ידי המטען החופשי.
לכן לדוגמה בסביבה של חומר שבו יש קיטוב חשמלי מובנה, שדה ההעתקה לא יתאפס גם אם אין מטענים חופשיים או שדה חיצוני.
עם זאת, חומרים כאלה נדירים הרבה יותר מחומרים בהם יש קיטוב מגנטי מובנה.
בחומרים דיאלקטריים שהם ליניאריים, הומוגניים, ואיזוטרופיים עם תגובה מיידית לשדה החשמלי צפיפות הדיפולים המושרים מקיימת:
כאשר קבוע הפרופורציה נקרא הסוספטיביליות החשמלית של החומר, ובחומרים אלה הוא קבוע סקלרי.
לפי הגדרת שדה ההעתקה, מתקיים:
כאשר הוא המקדם הדיאלקטרי היחסי של החומר, ו- הוא המקדם הדיאלקטרי (פרמטטיביות).
במדיה ליניארית, הומוגנית ואיזוטרופית הוא קבוע.
במדיה אנאיזוטרופית אך ליניארית המקדם הדיאלקטרי הוא טנזור, ובמדיה לא הומוגנית הוא פונקציה של המיקום בתוך המדיום.
בחומרים לא ליניאריים, הוא תלוי בחוזק השדה החשמלי, דבר שניתן למדל באמצעות סדרים גבוהים יותר של הקירוב, ויש לו גם תגובה תלוית זמן.
תלות מפורשת בזמן יכולה להופיע כאשר החומרים נעים פיזית או משתנים בזמן (לדוגמה, החזרות מחומר נע יוצרות היסט דופלר).
צורת תלות אחרת בזמן יכולה להתרחש גם בחומר שאינו משתנה בזמן, כאשר יש עיכוב בין הפעלת השדה החשמלי לבין הקיטוב הנוצר בחומר.
במקרה כזה, הווקטור הוא קונבולוציה של התגובה להלם שהיא כאן הסוספטיבליות , עם השדה החשמלי .
קונבולוציה זו מקבלת צורה פשוטה יותר במרחב התדר: על ידי ביצוע התמרת פורייה למשוואה ויישום משפט הקונבולוציה, מתקבלת המשוואה הבאה עבור מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן:
כאשר הוא תדר השדה המופעל.
הדרישה לסיבתיות מובילה ליחסי קרמרס–קרוניג, אשר מציבים מגבלות על צורת התלות בתדר.
התופעה של קבוע דיאלקטרי שתלוי בתדר היא דוגמה ליחס נפיצה של החומר.