tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פוריה האדומה היא האלטר אגו של ניקה צ'ייקינה , גנבת מיומנת ואקרובטית, שגויסה על ידי סוכנות הפיקוח הבינלאומית הבדיונית MAK לצורך מציאת הגביע הקדוש.
דמותה הופיעה בחוברות הקומיקס בהוצאת באבל קומיקס שפורסמו משנת 2012 ועד 2016.
על פי חוברות הקומיקס, ניקה צ'ייקינה היא יתומה שגדלה ברוסיה ואינה יודעת מי הם הוריה.
למדה אקרובטיקה בקרקס, ליצן זקן לימד אותה ללכת על חבל דק ולהאמין ביכולותיה.
הצטרפה לאחוות הגנבים ולמדה לגנוב.
התיידדה שם עם ג'ינה סטיבנס שהפכה לאחותה.
לאחר כמה זמן החליטה לזייף את מותה כדי לברוח מהאחווה.
לאחר שביצעה גנבות מתוך מספר מוזיאונים מפורסמים, כדוגמת גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הבריטי, הלובר ומוזיאוני הוותיקן, נשכרה על ידי סוכנות הפיקוח הבינלאומית למצוא את הגביע הקדוש.
סוכנות הפיקוח הבינלאומית אוספת צוות של חמישה אנשים לחיפוש רמזים היכן נמצא הגביע הקדוש.
החבורה כללה את האמריקאי ג'ושוע דונאטו (מומחה להישרדות בתנאים קיצוניים), יאנג וואנג הסיני (מומחה במערכות תקשורת וכל מיני מחשבים ומכונות אלקטרוניות), האנגלי ארתור הקסלי (מומחה חמקמק לחיסולים), ניקה צ'ייקינה (מומחית בהסתננות חשאית ופעולות סמויות) ולוטה למקה הגרמנית (מומחית בפעולות תקיפה).
סוכן דלתא שימש כמנהל טראש החבורה.
יריביהם העיקריים הם ארגון "הירח השחור", הכולל את אחותה של לוטה הלגה והרופא המטורף ריכרד ריפה.
הארגון מעורב בניסויים שונים שערכו פשיסטים ונאו-נאצים.
לפוריה יש חבר מסתורי, האקר בשם ג'וני.
פוריה האדומה 1. בחיפוש הגביע
במוזיאון ההיסטוריה של בייג'ינג ניקה צ'ייקינה התחפשה לפסל של הקיסרית צְהשִׂי.
לאחר הסגירה, היא עושה את דרכה לקסדת השמים הכחולים הנצחיים, תוך הימנעות מחיישני לייזר ומאבטחים.
שותפה, ההאקר ג'וני, מנתק את החשמל במקום למשך 15 שניות כדי שהיא תוכל להחליף את המוצג בזיוף.
ברגע שהאור נדלק, האיש שנכנס מברך את ניקה ומפעיל את האזעקה.
צ'ייקינה מנסה לצאת מהבניין ולהתחמק מאש המאבטחים.
כשהיא בחוץ היא ליד המשאית.
לאחר מכן המכונית מתפוצצת ומדהימה אותה.
כמה שעות לאחר מכן, ניקה נחקרת על ידי הצבא.
כאן נכנס גבר, שכבר מוכר לה, לחדר, שמתגלה כמעסיק שלה.
הוא מזריק לה חומרי שינה ולוקח אותה איתו.
מאוחר יותר, היא מתעוררת בבסיס סוכנות הפיקוח הבינלאומית (MAK).
הארגון הוקם למנוע את מלחמת העולם השלישית.
ישנה נבואה שאם מישהו יצליח לאסוף את "כלי התשוקה של ישו", חרבו של פטרוס הקדוש, חניתו של לונגינוס והגביע הקדוש, אותו אדם יקבל כוח שליטה נצחי על העולם.
החרב והחנית חבויים בבטחה במדינות שונות.
מיקומו של הגביע נשאר בגדר תעלומה.
הארגון הצליח לרכוש את יומנו של היטלר, שעשוי להכיל רמזים על מקום הימצאו.
לשם כך, "MAK" הקים צוות שיכול למצוא את החפץ.
ניקה וג'וני מקבלים הצעה להצטרף והם מסכימים.
בספטמבר 2021 החלה הפקת סדרת הטלוויזיה "פוריה" (Фурия) המבוססת על דמותה של פוריה האדומה.
הסדרה שתתרחש במוסקבה אלטרנטיבית תשודר בשירות הזרמת המדיה Kinopoisk HD.
לדברי קסניה בולצקאיה, מנהלת בחטיבת שירותי המדיה של יאנדקס, "זו סדרת הקומיקס הראשונה ברוסיה עם גיבורה נקבה".
פורימה או γ בבתולה הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים בתולה (אחרי ספיקה), עם בהירות נראית מדרגה 2.74.
פורימה הוא כוכב כפול במרחק של כ-38 שנות אור ממערכת השמש.
בני הזוג הם כוכבים כמעט זהים, המקיפים זה את זה במרחק זוויתי שנע בין 0.3 שניית קשת ועד ל-5.8 שניות קשת, ושקול למסלול עם אקסצנטריות של 0.88 ומרחק שנע מ-3.5 יחידה אסטרונומית ועד ל-70 יחידות אסטרונומיות - יותר מפי 2 מהמרחק של נפטון מהשמש.
זמן ההקפה של בני הזוג זה סביב זה הוא 169 שנים.
בשנת 2005 הגיעו בני הזוג לפריאסטרון ומאז הם שוב מתרחקים זה מזה.
החל משנת 2020 המרחק הזוויתי ביניהם יאפשר את הפרדתם גם באמצעות טלסקופ חובבים.
לזוג תנועה עצמית גדולה למדי של למעלה מחצי שניית קשת בשנה ובשל כך הוכנסו שניהם לקטלוג לויטן (תחת ציונים נפרדים).
חישוב של כיוון התנועה של פורימה ושל הכוכב β בבתולה, מראה שבעוד כ-33,000 שנים הם יתקרבו עד למרחק של כשליש שנת אור או כ-18,000 יחידות אסטרונומיות זה מזה.
בשל מרחקו הקטן יחסית, הוכנס הזוג גם לקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר פורימה מדי פעם על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי מאדים.
פורימה A הוא הכוכב הבהיר יותר מבין השניים, אך רק במעט.
זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F0 V.
מסתו כ-1.4 מסות שמש ורדיוסו כ-2 רדיוסי שמש.
טמפרטורת פניו כ-7,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של כמעט פי 5 מעוצמת ההארה של השמש.
פורימה B הוא הפחות בהיר מבין השניים בכ-4 מאיות של דרגת בהירות השקולות לעוצמת הארה של פי 4.7 מעוצמת ההארה של השמש.
כמו פורימה A, זהו כוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F0 V עם מסה ורדיוס דומים מאוד לאלו של בן זוגו.
פוריות הקרקע הוא מונח המאפיין את טיב האדמה ואת יכולתה לספק סביבת גידול לצומח.
קרקעות פוריות הן הבסיס לתנובה גבוהה, יבול איכותי ופוטנציאל שימוש בקרקע לטווח ארוך.
קרקע פורייה יכולה לספק לצומח חומרי הזנה חיוניים ומים בכמות נאותה ונעדרת חומרים רעילים אשר עלולים לעכב את הצמיחה.
המאפיינים התורמים לפוריות הקרקע כוללים:
הקרקע מספיק עמוקה בשביל השורשים של הצמחים ועל מנת שתהיה הצטברות של מים.
רמת החומציות של הקרקע היא בטווח של 5.5 עד 7.0.
ריכוזים נאותים של חומרי הזנה חיוניים.
הימצאות של מגוון מיקרואורגניזמים המסייעים לצמיחת צמחים.
בישראל, בחלוקה לאזורים גאוגרפים ואזורי אקלים ניתן להבחין גם בסוגי קרקעות שונים.
ההבדלים מתבטאים בעיקר במראה פני השטח ובמסלע.
לקרקעות תכונות שונות ביניהן תכונות הניראות לעין כמו צבע ויכולת חלחול מים, יחד עם תכונות אלו קיימות תכונות שאינן ניראות לעין ומתבטאות בהרכב המינרלי והביולוגי.
בישראל, החקלאים מצליחים להתמודד עם האתגרים התמונים בקרקעות השונות ומתאימים את הגידולים ואת שיטות הגידול בכדי להצליח להפיק תוצרת איכותית.
מבנה הקרקע והמרקם שלה, טיב מינרלי החרסית וסלע האב, אופי משטר הרטיבות ומליחות הקרקע הם אלו קובעים את אופי הצומח.
תופעה זו בולטת במיוחד באזורים צחיחים, שזמינות המים ונוכחות המלח מגבילים בהם את הצמיחה.
אולם היא ניכרת גם באזורים הלחים והלא-מלוחים של צפון הארץ.
הכרת תלות הזו מסייעת לחקלאים ולאגרונומים בהבנת החוקיות בבחירת סוג הגידול ושיטת ההשקיה והדישון.
קשר זה חשוב ביותר לתכנון ניצולן הרציונלי של הקרקעות בארץ.
אחד המאפיינים של החקלאות הממוכנת והאינטנסיבית הוא גידול בודד או חד-גידול (monoculture) על פני שטחים נרחבים ובכמה מחזורים.
צורת הגידול הזאת פוגעת בפוריות הקרקע, היא מעודדת גדילה והתבססות של גורמי מחלות וצמחים ומאיצה תהליכי סחף קרקע, בעיקר בשטחים מדבריים.
לעומת זאת מחזור של כמה גידולים שונים, הנקרא מחזור זרעים (crop rotation), מאפשר לשמר את פוריות הקרקע ואף להעלותה.
מחזור הגידולים המקובל בנגב לגידולי בעל הוא שילוב של דגנים, המייצרים תרכובות אורגניות בעלות יחס C/N (פחמן-חנקן) גבוה, עם קטניות בעלות מערכת שורשים רדודה, שבה מאוכלסים חיידקי ריזוביום (מקבעי חנקן אטמוספירי) ועם צמחים בעלי שורשים עמוקים, כגון אבטיחים.
מחקרים הראו שמחזורי זרעים משפיעים באופן שונה על פוריות הקרקע על פי מיני הגידולים וסדר גידולם.
אם כן בתכנון מחזור הגידולים יש להתייחס להשפעתם על הקרקע, להתאמתם לאקלים ולרווח הכלכלי הכללי הצפוי מהם.
ניהול כרב והשארת שיירי גידול
כְּרָב (fallow) הוא שדה שנוצל למטרה חקלאית ולאחר מכן נותר שרוי במנוחה.
בתקופה זו לא מגדלים גידולים חקלאיים, ומנסים להשביח אותו על ידי עיבוד תומך כגון חריש או על ידי הוֹבָרָה.
במקורות היהודיים נזכרים ארבעה סוגי כרב עיקריים:
כרב נח – שדה שאין עושים בו כל פעולה אחרי הפסקת הגידול.
כרב נע – שדה הנחרש לשם השמדת הצומח העשבוני, ושהשאריות הצמחיות שלו נותרות בשטח.
כרב שחור – שדה הנחרש, והשאריות הצמחיות מוצאות ממנו.
כרב תפוס – שדה הנזרע בצמחייה עשבונית ומנוצל למרעה.
בספרות המדעית נחקרה שיטת הכרב בכמה אזורים בעולם, ונמצא שככל ששנות הכרב רבות יותר, כן עולה פוריות הקרקע עד הגיעה לשיווי משקל אקולוגי.
הסיבה לכך נעוצה בהשארת החומר הצמחי וגם בפעילות המיקרואורגניזמים החיים בקרקע, שמואצת עקב אי-השימוש בריסוסים, בדשנים ובחריש, שהם ממאפייני העיבוד החקלאי המודרני.
דרך השבחה נוספת מבוססת על השארת שאריות הגידול אחרי הקציר עד לזריעה של היבול הבא.
נמצא ששאריות הצומח שנותרות בשטח לאחר הקציר תורמות להעלאת רמתם של החומר האורגני וחומרי ההזנה בקרקע ולהפחתה של סחף אלוביאלי ואיאולי עד בלימתם המוחלטת.
שימור וניהול נכון של שטחים טבעיים סמוכים
עד לפני שנים אחדות הייתה התייחסות שלילית לשטחים הטבעיים הסמוכים לשדות חקלאיים או המצויים בתוכם, לכאורה בגלל הנזק שהם גורמים לעיבוד החקלאי, ולכן המדיניות התמקדה בצמצומם בדרכים שונות כהדברת הצומח הטבעי.
המחקרים מצביעים על החשיבות שבשימור מגוון המינים בשטחים חצי-טבעיים אלו, והם אף ממליצים לשלב פעולות ניהול כשימור השטחים על ידי נטיעת עצים ושיחים ממינים מקומיים.
פורים בירושלים הוא אלבום האולפן השישי של נגן הכליזמר הישראלי חיליק פרנק.
האלבום יצא לאור בשנת-תשע"א 2010. האלבום מחולק ל-4 מחרוזות.
פוריה היא סדרת טלוויזיה אינטרנטית רוסית בהפקה משותפת של אולפני באבל ושירות Kinopoisk, המבוססת על הקומיקס "פוריה האדומה" מבית באבל קומיקס.
הסדרה מהווה חלק מהיקום הקולנועי של באבל יחד עם הסרט "מייג'ור גרום: רופא המגפה".
הסדרה עוקבת אחר המרגלת ניקה צ'ייקינה, סוכנת מוכשרת של ארגון "האחווה".
מטרתה העיקרית היא למצוא ולהעניש את אלה שלקחו ממנה את משפחתה.
סרגיי בזרוקוב - אביה של פוריה
אלכסנדר בטייקין - דימה דובין
עוד לפני תחילת הצילומים על הסרט הקצר והסרט העלילתי באורך מלא לקומיקס אודות מייג'ור גרום, ארטיום גברליאנוב דיבר על תוכניותיו לצלם עיבודים טלוויזיוניים נוספים לאוגדני הקומיקס אם הסרטים יצליחו.
הצלחתו של "מייג'ור גרום: רופא המגפה" התבררה כהצלחה מעורבת: למרות הכישלון הקופתי, הסרט זכה לפופולריות בפלטפורמות סטרימינג השונות.
מסיבה זו, היוצרים ציינו שימשיכו ליצור עיבודים אך, ככל הנראה, כבר בהזמנה ובמימון של שירותים מקוונים כמו KinoPoisk HD ונטפליקס.
הסדרה הוכרזה ב-1 באוקטובר 2021 ופרק הבכורה מתוכנן לעלות בשנת 2025, עם ארטיום גברליאנוב, מיכאיל קיטאיב ואולגה פיליפוק כמפיקי הסדרה.
ברגעי ההכרזה הראשונים הוכרז כי דריה ורשצ'אגינה תגלם את פוריה.
העלילה תתרחש במוסקבה ומספרת על הרפתקאותיה של הגנבת המקצועית ניקה חייקינה, שנגררת לעימות עם ארגוני פשע.
מוסקבה תשתנה בהתאם לסנקט פטרבורג האלטרנטיבית מהסרט "רופא המגפה" - מוסקבה בסדרה תיראה הרבה יותר עתידנית מאשר במציאות.
מתוכנן שתפקיד מסוים בסדרה יגלם תאגיד הנשק הולט אינטרנשיונל, ששימש כאנטגוניסט בחוברת הקומיקס "פוריה האדומה".
לפני כן הוזכר תאגיד הולט אינטרנשיונל בסרט "רופא המגפה", בנוסף, הוכרז כי גרום עצמו יופיע בהופעת קמע בגילומו של טיכון ג'יזנבסקי.
בהצצה לסדרה שנערכה בשירות KinoPoisk במהלך ההכרזה על הסדרה, הודיעו היוצרים כי רק הקונספט הבסיסי של הקומיקס יישאר בסדרה, בעוד העלילה תעבור שינויים משמעותיים.
המפיקים חשפו פרטים נוספים בכנס קומיקון בחסות באבל קומיקס שהתקיים במוסקבה, במהלך דצמבר 2021.
בדצמבר 2024 פורסם כי העונה הראשונה תעלה בשנת 2026 וכי הסדרה הוזמנה לעונה שנייה שתעלה בשנת 2029. באותו הזמן דווח גם כי דריה ורשצ'אגינה עזבה את ההפקה.
צילומי הסדרה החלו בנובמבר 2025 מבלי שפורסם הרכב השחקנים.
פוריות היא היכולת להעמיד צאצאים.
שיעור הפריון הכולל הוא המספר הממוצע של ילדים שנולדו במהלך חייו של אדם, והוא אחד מהקריטריונים של דמוגרפיה.
לעומת זאת, אי-פוריות היא הקושי או חוסר היכולת להתרבות באופן טבעי.
באופן כללי, אי-פוריות מוגדרת כאי-יכולת להרות ילד לאחר שנה אחת (או יותר) של מין לא מוגן.
אי-פוריות יכולה להיות בעיה עבור אנשים משני המינים.
על פי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית, ב-35% מהזוגות ההטרוסקסואליים, שאינם יכולים להרות, ניתן לייחס את הסיבה לשני הצדדים כאחד.
פוריות האדם תלויה בגורמים שונים, כולל תזונה, התנהגות מינית, קשר דם, תרבות, אינסטינקט, אנדוקרינולוגיה, עיתוי ההתעברות, כלכלה, אישיות, אורח חיים ורגשות.
פורין (בקרואטית: Porin) הוא טקס פרסי מוזיקה בקרואטיה שנוסד בידי האגודה הקרואטית לפונוגרפיה, איגוד המוזיקאים הקרואטים, הרדיו הקרואטי והחברה הקרואטית למלחינים.
בנוסף לפרסים הרגילים שמוענקים במסגרת הטקס, מוענק גם פרס מפעל חיים.
הפסנתר הקרואטי איוו פוגורליץ' זכה בו בשנת 1997.
בשנת 2021 זכו בפרס מפעל חיים זדנקה קובאצ'ק, קרונוסלב סלבינאק וסילביו פורטיץ'.
פוריכיטיס נוטטוס (שם מדעי: Porichthys notatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הקרפדגיים, החי במימי מזרח האוקיינוס השקט בטווח שבין העיר סיטקה שבאלסקה עד לבאחה קליפורניה.
דג זה מגיע לאורך של עד 38 ס"מ.
צבעו חום-זית עד אפור ומעט סגלגל בגוונים מתכתיים והצידיים צהבהבים-זהובים.
הראש כהה אך ישנו כתם לבן מתחת העיניים הגדולות.
הדג בעל סנפירי חזה רחבים ורעמת סנפיר גבית נמוכה בעוד הזנב צר אך בעל סנפירים בשרניים.
ראשו עגלגל והוא בעל לסתות ארוכות וחזקות העוזרות לחטוף טרף עובר ביעילות.
דג זה גם מפיק ביולומינסנציה מתאים מתחת לראשו.
דג זה שוכן לרוב על קרקעית הים באזורים חוליים ובוציים עד לעומק 366 מטרים.
הוא מומחה להסוואה באמצעות היקברות בחול תוך שראשו נשאר לצפות בטרף חולף.
דג זה ליילי בעיקרו וביום הוא נח על הקרקעית.
הטרף שלו מורכב מדגים קטנים וסרטנים החולפים מעליו, אותם הוא חוטף בלסתותיו החזקות.
בעונת הרבייה דג זה מתקרב לאזור הגאות והשפל בקרבת החוף, שם הזכר מכין קן לנקבה ואז קורא לה באמצעות דחיפת שלפוחית השחייה שלו בעוצמה רבה מה שעוזר לו למשוך נקבות וגם להרתיע יריבים מקרבה לטריטוריה שלו.
הנקבות גם מתקשרות כך אך על ידי צליל קצר בהרבה.
למעשה הדג כל כך קולני שלהקות דגים מתרבים נשמעים לאורך החופים שבין וושינגטון לסן פרנסיסקו ושאר קליפורניה, בה אנשים חיים על סירות מתעוררים עקב הרעשים של הדגים המחזרים.
דג זה משמש בתורו טרף עבור עופות מים שונים כמו שחפיים, אנפה כחולה גדולה ועיטם לבן ראש וכן לאריות ים.
פוֹרִינְט (בהונגרית: Forint) הוא ההילך החוקי של הונגריה, סימולו הוא HUF.
המטבע נטבע ב-1 באוגוסט 1946 והחליף את הפנגו לאחר ההיפר-אינפלציה בשנים 1945–1946. הקיצור המקובל בהונגריה לפורינט הוא Ft.
היסטורית, נחלק הפורינט למאה פילר (fillér), אך תת-מטבע זה אינו בשימוש מאז 1999.
למרות הצטרפותה של הונגריה לאיחוד האירופי בשנת 2004, היא לא הצטרפה לגוש האירו, כך שהמטבע בשימוש במדינה הוא הפורינט ההונגרי.
פּוּרִין הוא שמה של תרכובת אורגנית המכילה שתי טבעות חנקניות, ובנוסף שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על תרכובת זו.
כל הפורינים הם תרכובות ארומטיות המורכבות משתי טבעות הטרוציקליות מאוחות המכילות חנקן: טבעת פירימידין וטבעת אימידאזול.
נוסחתו של פורין, התרכובת הבסיסית, היא C5H4N4. לשאר הפורינים מבנה זהה, כשלטבעות קשורים אטומים וקבוצות פונקציונליות שונות.
המבנה הכימי של הפורינים מגדיר אותם כאלקלואידים; הגדרה זו רלוונטית בעיקר לפורינים המיוצרים כמטבוליטים משניים.
כמה מהתרכובות החשובות ביותר בביולוגיה הן פורינים; הידועות ביותר הן גואנין ואדנין, אשר נגזרות הנוקלאוטיד שלהן מהוות אבני בניין של DNA ו-RNA, החומר התורשתי המצוי בכל היצורים החיים.
שני פורינים ידועים נוספים הם חומצת שתן וקפאין.
ההשפעות הפיזיולוגיות של קפאין נעוצות בדמיון הכימי הרב בינו ובין אדנין.
האחרון משמש גם כמוליך עצבי חשוב במערכת העצבים; קפאין בתאי הגוף נקשר לקולטני האדנין וגורם לתופעות הנגרמות מצריכת מזון המכיל קפאין, כמו שתיית קפה וקולה ואכילת שוקולד.
תופעות אלו כוללות שינויים במצב הרוח וערנות מוגברת.
חומצת שתן, פורין נוסף, היא אחד מתוצרי הפירוק של חומצות הגרעין, המורכבות, כאמור, מהפורינים אדנין וגואנין.
אחת ההשפעות של קפאין היא השתנה מוגברת, והדמיון הרב בין שתי התרכובות מסביר זאת.
פורמלין הוא האלדהיד הפשוט ביותר.
שמו הכימי הוא מֵתָנָל (Methanal) והוא קרוי גם פורמאלדהיד (Formaldehyde).
הפורמלין מופק באופן עקרוני על ידי חמצון אדי מתנול לקבלת פורמלין בתמיסה מימית בריכוז 37%.
כמויות גדולות של פורמלין משמשות בייצור של אוריאה-פורמאלדהיד, פנול-פורמאלדהיד, וכן שרפים של אצטל.
הוא משמש בין השאר לשימור רקמות למחקר פתולוגי ולטיהור אזורים נגועים בתוצרי לוחמה ביולוגית, כגון גחלת.
פורמלין הוא חומר מסוכן הגורם לכוויות, לסרטן ולפגמים גנטיים.
שימוש נוסף של הפורמלין הוא כחומר חיטוי בשירותים כימיים, אך עקב היותו חומר מסוכן הוא מוחלף בחומרים אחרים, כמו כן משמש לניקוי חללים, כגון תאי בטיחות ביולוגיים, אינקובטורים וחדרי מעבדה.
כחומר מחטא פורמלין משמש לניקוי שירותים כימיים, לשימור דוגמאות ביולוגיות לצורכי תצוגה ומחקר, לטיפול בטפילים במי אקווריום ולקטילת חיידקים בתהליך ייצור חיסונים.
נגזרות של פורמאלדהיד משמשות לטיפול בזיהומים בדרכי השתן.
פורמלין משמש כחומר מוצא לייצור תרכובות אורגניות ופולימרים רבים.
פורמולה 1 הוא סבב שנתי של מרוצי מכוניות חד-מושביות במסלולים ממוקמים ברחבי העולם.
הדרישות הטכניות המתבקשות לבניית מכוניות מהוות את הרמה הגבוהה ביותר במרוצי פורמולה.
בסבב שנת 2024 נערכו 24 מרוצים והתחרו בו עשר קבוצות עם שתי מכוניות כל אחת ועליהן רק חמישה יצרני מנוע (פרארי, מרצדס, הונדה, פורד, אאודי).
הדרישות הטכניות נכתבות על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומעודכנות על ידה ובהסכמתן של עשר הקבוצות המשתתפות במרוצים.
בנוסף ה-FIA מפקחת על כל אחד מהמרוצים הנותנים ניקוד לעשרת הנהגים הראשונים ועל עשר הקבוצות הראשונות, מה שמאפשר להכריז בסוף הסבב על תוארי אליפות עולם שנתיים לנהגים ולקבוצות על בסיס סכום הנקודות שנאספו.
תקציבן השנתי של הקבוצות מוגבל ל-135 מיליון דולר לשנה (החל משנת 2023) ומפוקח על ידי ה-FIA.
התקציב מבוסס על 21 מרוצים לעונה וגדל ב-1.8 מיליון דולר לכל מרוץ נוסף מעבר.
מרוץ הפורמולה 1 הראשון התקיים ב-1948, אך אליפות העולם החלה להתקיים בשנת 1950 עם 18 קבוצות בשבעה מרוצים.
קבוצת פרארי היא היחידה מביניהן שעדיין מתחרה.
תואר האליפות לקבוצות נוסף בשנת 1958.
בעונת 2023 השתתפו בכל מרוץ 20 נהגים המייצגים 10 קבוצות (שני נהגים בכל קבוצה).
כמה מהקבוצות הן יצרניות רכב מוכרות כגון מקלארן, מרצדס או פרארי ואחרות הן קבוצות מרוץ מקצועניות כגון: ויליאמס, אסטון מרטין ורד בול רייסינג.
שלוש מהקבוצות הן בריטיות, שתיים איטלקיות, אחת גרמנית, אחת צרפתית, אחת אוסטרית, אחת שווייצרית ואחת מאמריקה הצפונית.
נהגים רבים באים ממדינות שונות מאלה של הקבוצה שעבורה הם נוהגים ולפיכך בטקס הענקת הגביע בסיומו של כל מרוץ מנוגנים שני המנונים: המנון מדינת האם של הקבוצה והמנון מדינת האם של הנהג.
נהיגה במכונית פורמולה 1 היא משימה מורכבת.
הנהגים צריכים לקבל החלטות רבות ולתפעל את הרכב ומערכות רבות בזמן קצר ובמהירות נסיעה גבוהה.
הנהיגה, שבמהלכה נמצאים הנהגים במצב הקרוב לשכיבה, היא גם מעמסה פיזית קשה: על הנהג מופעל עומס של 20–25 ק"ג, בעיקר על שרירי הצוואר, בעת ביצוע פנייה.
במהלך מרוץ מגיע הדופק הממוצע של הנהג למעל 170 פעימות בדקה והוא מאבד כ-5 ק"ג ממשקלו כתוצאה מהזעה בשל החום השורר במכונית ובתוך סרבל הנהיגה חסין האש.
נהגי פורמולה 1 נבחרים בקפידה על ידי הקבוצות מבין טובי הנהגים הבולטים בכל מיני מרוצי פורמולה פחות חשובים, ועם הזמן הם זוכים לחוזים שנתיים גבוהים במיוחד.
בעונת 2019 הרוויחו הנהגים סכומים שבין 170 אלף דולר (אלקסנדר אלבון - טורו רוסו) לבין 57 מיליון דולר לעונה (לואיס המילטון - מרצדס).
בנוסף, לעיתים נותנים מנהלי הקבוצה הוראות קבוצתיות לנהגיהם.
למשל, קבוצה עשויה להורות לנהג השני שלה לאפשר לנהג הבכיר בקבוצה לעוקפו.
לאחר עונת 2002 נאסרו הוראות קבוצתיות, אך בעונת 2011 האיסור בוטל.
התנגדות להוראות הקבוצתיות מסוג זה עלה לפעמים לנהג שקיבל אותן ביוקר עד כדי כך שהיו מקרים בהם הנהג איבד את תמיכתה של קבוצתו להמשך העונה.
מרוצי פורמולה 1 מתקיימים במהלך סופי שבוע לאורך השנה, על פי רוב בהפרש של שבועיים זה מזה כאשר בשנים האחרונות המרוץ הראשון מתקיים בחודש מרץ והאחרון בחודש נובמבר.
ביום שישי הפותח את סוף השבוע של המרוץ נערכים שני מקצי אימון המהווים עבור הנהגים והקבוצות הכנה לקראת המרוץ.
מקצה אימון נוסף מתקיים ביום שבת בבוקר.
לתוצאות של מקצי האימון אין השפעה על המרוץ עצמו או על המאבק על אליפויות הנהגים והיצרנים.
ביום שבת נערך מקצה הדירוג שעל פיו נקבע סדר הזינוק במרוץ עצמו, שנערך ביום ראשון.
אירוח מרוץ פורמולה 1 נחשב ליוקרתי ביותר וערים בעולם משקיעות כסף רב בהקמת מסלול מרוצים ופיתוח תשתיות על מנת לזכות באפשרות לארח את אחד ממעט המרוצים המתקיימים בכל עונה.
בנוסף, על הערים המארחות לשלם לפורמולה 1 דמי אירוח שנתיים, כאשר הסכום השנתי הממוצע שמשלמות הערים המארחות עומד על 29 מיליון דולר.
מספר שיא של מרוצים התקיים בעונת 2024, בה נערכו 24 מרוצים.
המרוצים מתקיימים במדינות שונות על פני ארבע יבשות (כך למשל בעונת 2011 התקיימו תשעה מרוצים באירופה, שישה במזרח אסיה לרבות מרוץ שהתקיים בפעם הראשונה בהודו, אחד באוסטרליה, אחד בקנדה, אחד בברזיל ושניים במזרח התיכון – בבחריין ובאבו דאבי).
בשנת 2012 צורף מרוץ חדש בארצות הברית באוסטין, בירת טקסס, ובשנת 2014 התקיים לראשונה מרוץ ברוסיה.
בכמה מן המסלולים המרוץ מתקיים שנים רבות ברציפות ולעומתם כמה מן המסלולים הם חדשים וצורפו למפת התחרויות רק בשנים האחרונות.
רוב המסלולים נבנו במיוחד למרוצי מכוניות אולם ישנם כמה מסלולי רחובות שבהם המרוץ מתקיים ברחובות ערים (גרנד פרי מונקו הוא המפורסם שבהם).
החל משנת 1999 הונהג באופן קבוע בסבב מרוצי הפורמולה 1 מרוץ הגרנד פרי האירופי, אשר לרוב התקיים במסלול נורבורגרינג בגרמניה (12 פעמים), ומדי פעם גם בערים אירופיות אחרות כגון ולנסיה.
בשנת 2012 הוצא מרוץ זה מן הסבב והוחזר שוב בעונת 2016 כאשר העיר באקו נבחרה לארח את המרוץ.
החל משנת 2021 נערכים במספר סופי שבוע לאורך השנה מרוצי ספרינט במסגרת אירוע סוף השבוע של המרוץ (בשנים 2021 ו־2022 נערכו שלושה מרוצי ספרינט, וב- 2023 נערכו שישה).
מרוץ ספרינט נמשך 30 דקות בלבד ומזכה את שמונת הזוכים ממנצח המרוץ ועד לנהג שהגיע למקום השמיני במספר קטן יותר של נקודות לעומת הניקוד המוענק במרוץ המרכזי.
סוף שבוע שבו מתקיים אירוע ספרינט מתנהל באופן שונה מסוף שבוע רגיל כאשר ביום שישי נערך מקצה אימון אחד, ולאחריו נערך באותו היום מקצה הדירוג למרוץ המרכזי של יום ראשון.
למחרת, בשבת, נערך מקצה דירוג למרוץ הספרינט במקום מקצה האימון השני, ומאוחר יותר באותו היום נערך מרוץ הספרינט.
ביום ראשון, נערך המרוץ המרכזי כרגיל.
בשל רוחבם המוגבל של מסלולי המרוצים, לא ניתן להזניק את כל המכוניות בקו אחד.
לפיכך הזינוק במרוץ נעשה כאשר המכוניות עומדות בשני טורים כאשר כל אחת מהמכוניות בטור הראשון (מכוניות מספר 1, 3, 5 וכו') מקדימה מעט את המכונית שבטור השני (מכוניות מספר 2, 4, 6 וכו').
סדר המכוניות בעת הזינוק נקבע על פי תוצאות מקצה הדירוג שנערך ביום שבת.
מקצה הדירוג הוא למעשה מרוץ נגד השעון ובמהלכו מנסה כל נהג להשלים הקפה של המסלול בזמן המהיר ביותר.
חוקי מקצה הדירוג השתנו במהלך השנים.
בעונת 2006 הופעלה לראשונה שיטת הנוקאאוט.
על פי שיטה זו מקצה הדירוג מחולק לשלושה חלקים ובסיומו של כל אחד מהם מודחים מהשתתפות בחלק הבא הנהגים שביצעו את ההקפות האיטיות ביותר.
מאז אומצה שיטה זו הוכנסו בה שינויים מעטים, בעיקר במשך הזמן של כל אחד מהחלקים ובמספר המנופים בכל חלק, והיא עודנה בשימוש עד היום.
נכון לעונת 2014 החלק הראשון של מקצה הדירוג נמשך 18 דקות ובסופו ממשיכות 16 המכוניות שקבעו את זמני ההקפה המהירים ביותר.
יתר המכוניות מנופות מהמשך מקצה הדירוג ומקומן בזינוק נקבע למקום ה-17 ואילך, על פי תוצאותיהן.
בכל אחד משלושת החלקים של מקצה הדירוג כל נהג רשאי לבצע כמה הקפות שירצה במסגרת הזמן המוקצב.
ניתן לסיים הקפה לאחר תום הזמן, אך זאת בתנאי שההקפה החלה לפני שהזמן תם.
החל מעונת 1996 הונהג "חוק 107%" שעל פיו נהג שהזמן שקבע במקצה הדירוג איטי מ-107% מהזמן של הנהג המהיר ביותר, לא יוכל להשתתף במרוץ למעט סיבות מיוחדות.
למיקום בתחילת המרוץ יש חשיבות רבה בכל המרוצים ובפרט במסלולים שבהם קשה לבצע עקיפות במהלך המרוץ.
מקצה הדירוג למרוץ הספרינט (Sprint Shootout)
מקצה הדירוג למרוץ הספרינט נערך באותה שיטת נוקאאוט בה נערך מקצה הדירוג של המרוץ המרכזי, בהבדל העיקרי של זמן קצר יותר המוקצה לכל חלק משלושת חלקי המקצה.
בכל מרוץ נקבע מספר אחר של הקפות מסלול שהמתחרים חייבים להשלים והוא נקבע בין השאר על פי אורך המסלול.
במקרה שמתרחשת תאונה או תקלה טכנית שגורמת למכונית או לחלקי מכונית להישאר על המסלול באופן שעלול לסכן את שאר הנהגים - מוזנקת מכונית הבטיחות.
מכונית הבטיחות נוסעת במהירות איטית יותר מהמהירות התחרותית של המכוניות על מנת לאפשר למרשלים לסלק את המפגע.
ברגע שהדבר קורה, מכונית הבטיחות יוצאת מן המסלול והמכוניות חוזרות להתחרות במהירות תחרותית.
בזמן הנסיעה מאחורי מכונית הבטיחות אסור לנהגים לעקוף זה את זה.
אחד המשתנים הקובעים את מיקומו הסופי של כל נהג הוא אסטרטגיית החלפת הצמיגים של קבוצתו (בעבר התייחסה האסטרטגיה גם לתדלוק במהלך המרוץ, אולם מאז 2010 המכוניות אינן מתדלקות במהלך המרוץ).
בכל מרוץ רגיל, כלומר כזה שבמהלכו לא יורד גשם, יצרנית הצמיגים פירלי מספקת לכל המכוניות צמיגים בשלוש דרגות רכּוּת מתוך 6 (C0–C5 כאשר C0 הם הכי קשים ו-C5 הכי רכים).
כל נהג מחויב להשתמש בלפחות שני צמיגים בעלי דרגות רכות שונות, כלומר חייב לבצע לפחות עצירה אחת להחלפת צמיגים.
הנהגים והאחראים על האסטרטגיה בכל קבוצה צריכים להחליט באילו צמיגים להתחיל את המרוץ ובאיזה שלב במרוץ להחליף את הצמיגים.
בדרך כלל הצמיגים הרכים יותר הם מהירים יותר אולם גם נשחקים בקלות רבה יותר מהצמיגים הקשים.
עם זאת, ביצועי הצמיגים משתנים ממסלול למסלול, ממכונית למכונית, ממזג אוויר אחד למשנהו וכן במהלך המרוץ עצמו ולא תמיד ניתן לחזות כיצד ישפיע צמיג רך או קשה יותר על ביצועי המכונית.
כל הנהגים רשאים לבחור באילו צמיגים הם יתחילו את המרוץ.
הצלחת האסטרטגיה תלויה בכמה גורמים.
בראש ובראשונה - שאלת ביצועי הצמיגים החדשים בהשוואה לצמיגים של יתר המכוניות.
צמיגים חדשים שמתבררים כמהירים יותר יסייעו למי שהחליף צמיגים מוקדם ואילו צמיגים חדשים שמתבררים כאיטיים יותר יסייעו למי שיחליף צמיגים מאוחר יותר במהלך המרוץ.
עם זאת, יש גם משתנים אחרים.
כך למשל נהג שיצא להחליף צמיגים בשלב מוקדם של המרוץ עלול להיתקע מאחורי מכוניות איטיות יותר שעקפו אותו בזמן החלפת הצמיגים.
במקרה של מרוץ גשום, רשאים הנהגים להשתמש בעוד שני סוגי צמיגים מיוחדים לגשם שמפחיתים את סכנת ההחלקה אך גם מאטים את מהירות המכונית.
כל אחד מן הצמיגים האלה מתאים לכמות מים שונה על המסלול וגם במקרה זה קשה מאוד לחזות אילו צמיגים יתאימו למסלול בכל רגע.
עובדה זו, נוסף על תאונות שהן תוצאה של מסלול חלק, הופכת מרוצים שנערכים בגשם לבלתי צפויים במיוחד.
חלק עיקרי בהצלחת הקבוצה ונהגיה הוא מכונית המרוץ שבה הנהגים מתחרים.
את המכונית מתכננת ומייצרת הקבוצה (למעט המנוע, שנקנה מוכן מאחת מיצרניות המנועים של התחרות) בהתאם לרגולציות ותקנות של ה-FIA וליגת פורמולה 1 (כגון התאמה לכללים, מפרט בטיחות, תאימות עם מערכות כלליות כגון הצמיגים, מידות, משקל מינימלי ועוד).
חלק הארי מתקציב הקבוצה מושקע בתכנון ופיתוח המכוניות, כאשר כלי עיקרי הוא שימוש בסימולטורים (הדמיות מחשב) מאחר שלפי התקנות מספר השעות המוקצה למנהרת רוח וניסויים "רטובים" מוגבל על מנת למנוע פער גדול מידי בין הקבוצות העשירות והחזקות לקבוצות הקטנות יותר.
את המכונית ניתן לשפר ולשדרג במהלך העונה, בהתבסס על הניסיון במרוצים.
אפשרות זו נותנת לקבוצות שפתחו לא טוב את העונה הזדמנות להשתפר ולתקן ולהדביק את הפער מול הקבוצות המובילות, דבר שמוסיף תחרות ומתח לליגה.
לפני כל מרוץ, צוות המהנדסים והמכונאים מתאימים את המכונית לנהג ולמסלול שבו הם מתחרים.
במקצי האימונים אוספים המהנדסים מידע טכני רב על התנהגות המכונית במסלול ולפי מידע זה מבצעים את ההתאמות.
את המכוניות נהוג לצבוע בצבעי הקבוצה (כדי שיהיה קל לזהותהן במסלול המרוצים) ולקשט בפרסומות רבות של הספונסרים, נותני החסות והמפרסמים של הקבוצה.
בעונת 2009 הותר לראשונה השימוש במערכת KERS , מערכת המאפשרת שימור של אנרגיה קינטית הנוצרת בעת בלימה.
בתוך סוללות חשמליות המאפשרות שימוש בה מאוחר יותר תחת האצות.
שיטה נוספת לאחסון אנרגיה היא שיטה מכנית דרך גלגל תנופה, אולם מערכת בשיטה זו אינה בשימוש בפורמולה 1. הקבוצה היחידה אשר פיתחה מערכת כזאת הייתה קבוצת ויליאמס F1, אולם גם היא זנחה זאת בסופו של דבר.
יתרונות מערכת KERS הם תוספת כוח למנוע ושיפור בביצועי המכונית, וחיסכון בדלק על ידי ניצול מרבי של אנרגיה.
אולם לצד כל זאת ישנו גם חיסרון הנובע מן התוספת למשקל לרכב אשר נגרם כתוצאה מהתקנתה של המערכת.
תקנות ה-FIA לעונת 2009 הגבילו את הקבוצות וחייבו אותן להשתמש במערכת האוצרת בתוכה אנרגיה שאינה עולה על .
בעונת 2010 הותר עדיין השימוש במערכת KERS אך הקבוצות המתחרות הסכימו בינן שלא להשתמש בה.
לעונת 2011 הוסכם כי השימוש במערכת יתאפשר שוב, אולם שלוש קבוצות בחרו שלא להשתמש במערכת.
בעונת 2014 הותר השימוש באנרגיה השווה ל- בכל הקפה אחת, זאת כדי לאזן את הירידה הצפויה בביצועי מכוניות הפורמולה 1 עקב המעבר ממנועי 8 ל-6 צילינדרים.
בעונת 2011 הותר בפורמולה 1 השימוש במערכת להפחתת כוח גרר או בקיצור DRS .
מערכת זו משמשת ככלי עזר אווירודינמי לנהג ומאפשרת לו להשיג מהירות שיא בניסיונו לעקוף את הנהג שלפניו.
מערכת ה-DRS מופעלת על ידי פתיחת הכנף האחורית, דבר אשר גורם למעבר חלק של זרם האוויר דרכה, מפחית את כוח הגרר המופעל על המכונית ומאפשר לה לנוע מהר יותר.
כאשר הנהג לוחץ על דוושת הבלם הכנף האחורית נסגרת שוב.
על פי הערכות ה-FIA מערכת ה-DRS מאפשרת תוספת של 10–12 קמ"ש למהירות המכונית.
שיטת הניקוד באליפות השתנתה מספר פעמים במהלך השנים.
השינוי האחרון בוצע בעונת 2010. שיטת חלוקת הנקודות זהה לאליפות הנהגים ולאליפות היצרנים.
עשרת הנהגים המדורגים ראשונים בכל מרוץ זוכים בנקודות, כאשר הנהג המנצח זוכה ב-25 נקודות.
נהגים נכללים בדירוג בתנאי שהשלימו לפחות 90% מהמרחק במרוץ, כך שנהג יכול לזכות בנקודות גם אם פרש לפני סיום המרוץ.
החל מעונת 2019 ועד לעונת 2024 (כולל) הוענקה נקודת בונוס לנהג שקובע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, בתנאי שהוא נכלל בין עשרת המסיימים הראשונים, משנת 2025 בוטלה הטבת בונוס הנקודה.
אם המרוץ מופסק לפני שהנהגים הצליחו להשלים 75% מהמרחק הכולל, כל נהג זוכה לחצי מכמות הנקודות.
במהלך השנים חולקו חצי מכמות הנקודות בשישה מרוצים שונים.
הפעם האחרונה שבה התרחש הדבר הייתה בגרנד פרי בלגיה בעונת 2021, אז הופסק המרוץ לאחר 3 הקפות (במקום 44) בשל גשם כבד.
בעקבות האירוע שונו הכללים במקרה שהמרוץ מופסק לפני תום הזמן שנקבע מראש.
בשנים 2019–2024 הוענקה נקודה אחת למי שביצע את ההקפה המהירה ביותר בתנאי שסיים בין עשרת הראשונים.
הנהג המנצח במרוץ הספרינט זוכה ב-8 נקודות, ואחריו זוכים הנהגים מהמקום השני עד השמיני בנקודה אחת פחות כל אחד בהתאמה.
רשימת השיאים, נכון לאוקטובר 2025
תארים רצופים לנהג: מיכאל שומאכר – חמישה (2000–2004)
הנהג האלוף הצעיר ביותר: סבסטיאן פטל - בן 23 שנים ו-134 ימים בעונת 2010
הנהג האלוף המבוגר ביותר: חואן מנואל פנג'יו - בן 46 שנים ו-41 ימים בעונת 1957
הנהג הצעיר ביותר שניצח במרוץ: מקס ורסטאפן - בן 18 שנים ו-228 ימים ב-15 במאי 2016
הנהג שזכה בהכי הרבה מרוצים בעונה: מקס ורסטאפן - 19 בעונת 2023
התפתחות מכוניות פורמולה 1 לאורך השנים כפי שבאה לידי ביטוי במכוניות של קבוצת פרארי:
בפורמולה 1 נערכת אליפות נהגים ואליפות יצרנים.
באליפות הנהגים זוכה הנהג הצובר את מרב הנקודות במרוצי העונה.
באליפות היצרנים צוברת קבוצה בכל מרוץ את הנקודות של כל נהגיה, אך עד 1979 היו נצברות נקודות רק לנהג הראשון בקבוצה.
כל צירוף של יצרן שילדה ויצרן מנוע נחשב כ-"יצרן", כלומר, גם אם יצרן מנוע מספק מנועים לשתי קבוצות, נקודותיהן אינן מסוכמות ביחד.
פורינר היא להקת רוק בריטית-אמריקאית שזכתה לשיא הצלחתה בשנות השבעים והשמונים.
הלהקה הוקמה ב-1976 כאשר מיק ג'ונס ואיאן מקדונלד נפגשו עם לו גרם, ויחד החליטו להקים להקה.
לגרעין ראשוני זה הצטרפו דניס אליוט, אל גרינווד ואד גגליארדי.
ב-1977 הוציאו את אלבומם הראשון, "Foreigner" שנמכר בלמעלה מ-4 מיליון עותקים.
שנה לאחר מכן הוציאה הלהקה את אלבומם השני "Double Vision", שמכר מעל 5 מיליון עותקים וכלל את הלהיטים "Hot Blooded" ושיר הנושא.
אלבומם השלישי, יצא ב-1979 ונקרא "Head Games", שלו גרם טוען שזה האלבום הכי מצליח שלהם.
ב-1980 פרשו מקדונלד, ליארדי וגרינווד ואילו והבסיסט ריק ווילס הצטרף.
ב-1981 יצא אלבומם "4", הנחשב למצליח ביותר שלהם ובו נכללים שניים מן השירים המוכרים ביותר של הלהקה Urgent ו-Waiting For A Girl Like You יחד עם שיר ידוע נוסף, Juke Box Hero.
ב-1990 פרש לו גרם מהלהקה, מה שגרם לדעיכת הלהקה.
מיק ג'ונס החליף אותו בג'וני אדוארדס, איתו הם הוציאו ב-1991 את האלבום "Unusual Heat" שלא נחל הצלחה רבה.
בעקבות זאת פרשו ג'וני, ריק ודניס ולו גרם חזר ב-1992. ב-1993 הצטרפו ברוס טרגון, ג'ף ג'קובס ומרק שולמן.
ב-1995 יצא אלבומם שנחל עוד פחות הצלחה מקודמו, Mr.
אז הצטרף טום גימבל ומרק שולמן הוחלף ברון וויקסו.
ב-1998 הוחלף רון בבריאן טיצ'י שהיה עד שנת 2000 ואז חזר שולמן והרכב זה החזיק מעמד עד שהתפרק ב-2002.
ב-2003 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר "I Want To Know What Love Is" במקום ה-476 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
ב-2016 הגיעו חברי הלהקה לישראל במסגרת סיבוב ההופעות שלהם, וקיימו שתי הופעות (14-15.6) באמפיתיאטרון קיסריה.
חברי הלהקה חזרו במסגרת סיבוב הופעות לציון 40 שנות פעילות הלהקה להופעה נוספת שהתקיימה ב-5 במאי 2018, בהיכל מנורה מבטחים.
ב 29 בספטמבר 2022 הופיעו שוב בישראל, כחלק מסיבוב הופעות לכבוד 45 שנה לתחילת פעילותם.
טום גימבל: סקסופון, גיטרות, קולות (1995-)
איאן מקדונלד: גיטרה, קלידים, כלי נשיפה, קולות (1976–1980)
פורלן ( או Lenghe furlane - "שפת פורלן"; איטלקית Friulano; סלובנית Furlanščina) היא שפה רומאנית המדוברת בפי כ-800,000 איש במחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון איטליה, שרובם דוברים גם איטלקית.
פורלן אינה ניב איטלקי וכמו רומאנש והלדינית היא שייכת לענף השפות הראטיות.
בטרם בוא הרומאים לפריולי במאה ה-2 לפנה"ס, היה האזור מיושב בקרנים, בני עם קלטי אשר דיבר שפה קלטית.
מעט מאוד מילים קלטיות השתמרו בפורלן אולם השפעה קלטית ניכרת בשמות מקומות.
קרבת פורלן אל שכנותיה - הרומאנש והלאדינית (אינה קשורה ללאדינו) - הועלתה לראשונה ב-1871 על ידי הבלשן גרציאדו איסאיה אסקולי.
אסקולי שכינה את התאוריה שלו בשם "השאלה הלאדינית" (La questione ladina), טען כי שלוש השפות שייכות למשפחת שפות אחת שדוברה בעבר משווייץ בצפון ועד לחופי הים האדריאטי ואיסטריה בדרום.
רוב החוקרים מסכימים שפורלן, רומאנש ולאדינית הן שפות נפרדות.
מסיבות היסטוריות הושפעה פורלן על ידי הגרמנית פחות מאשר שתי השפות האחרות, וייתכן שזו גם הסיבה לכך שתפוצתה עולה פי כמה על זו של האחרות, המדוברות כל אחת בפי כמה עשרות אלפי דוברים.
עם תחילת המאה ה-20 זכתה השפה לתחיה הנמשכת גם בהווה, וב-1919 נוסדה בגוריציה החברה הפילולוגית לשפת פורלן (Societât filologjiche furlane) הפעילה בקידומה של השפה עד היום.
תרומה מיוחדת להתפתחותה המודרנית של פורלן מצויה בעבודותיו של פייר פאולו פאזוליני (1922-1975), אשר הקים ב-1945 את האקדמיה לשפת פורלן (Academiuta di lenga furlana).
ב-1996 קבע חוק אזורי סטנדרט אחיד לכתיבת השפה המבוסס על הניב המרכזי של השפה, וב-1999 הוכרה פורלן כשפה רשמית באיטליה.
בכ-40% מהײשובים בנפת אודינה מוצב שילוט בפורלן לצד איטלקית, וכל ישוב בפריולי שומר על שם פורלני לצד שמו האיטלקי.
כיום מדוברת פורלן בארבעה ניבים בנפות אודינה, פורדנונה וגוריציה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה, ובחלקה המזרחי של נפת ונציה במחוז ונטו.
בעבר דיברו פורלן גם בטריאסטה, והניב המקומי כונה טרג'סטינו (Tergestino).
טרג'סטינו הייתה מדוברת בפי רוב אוכלוסיית האזור עד סוף המאה ה-17. בתחילת המאה ה-18, עם עליית חשיבותה של העיר וגדילת אוכלוסייתה בעיקר בדרך הגירה אליה, החלה נסיגה מהירה במעמדו של הטרג'סטינו, שפינה את מקומו לטריאסטינו (Triestino), ניב ונטי.
אף כי משפחות האצולה בטריאסטה המשיכו לדבר טרג'סטינו עד אמצע המאה ה-18, הניב נכחד בסופו של דבר.
אוכלוסיית מהגרים מפריולי בכל רחבי העולם מנסות לשמר את השפה ואת מסורת ארץ אבותיהם באמצעות אגודות המכונות "פוגולאר פורלן" (Fogolâr Furlan).
פוריסודה (בקאנג'י 振袖, ברומאג'י furisode) הוא סוג של קימונו.
זהו הסגנון הפורמלי ביותר של קימונו שנלבש על ידי נשים לא נשואות ביפן.
הפוריסודה נתפר ממשי צבוע בצבעים בהירים, והוא בדרך כלל נשכר או נקנה על ידי ההורים בעבור הבת, ללבוש בחגיגות הסאיג'ין שיקי (יום ההגעה לבגרות) בשנה שבה הן מגיעות לגיל 20. באמצעות לבישת הפוריסודה הצעירה מסמנת שהיא רווקה ושהיא בוגרת באופן חוקי, ועל כן מוכנה לנישואים.
הפוריסודה דומה לשמלת ערב שנלבשת לדבוטאנט (ערב היציאה לחברה) במערב.
פוריסודה מובחנים על ידי השרוולים הארוכים, בדרך כלל באורך של 39–42 אינץ'.
השם פוריסודה מתורגם באופן מילולי לשרוולים (sode) מטלטלים (furi).
הפוריסודה נלבש בדרך כלל באירועים חברתיים רשמיים כמו טקס התה וחתונות של בני משפחה.
מאחר שהפוריסודה היא פריט לבוש יקר מאוד, הוא נשכר בדרך כלל בעבור אירוע.
פוֹרִיקוֹל (מנורווגית: Fårikål, תרגום מילולי: "כבש בכרוב") הוא תבשיל נורווגי מסורתי, העשוי נתחי בשר טלה עם עצם, כרוב, גרגרי פלפל שחור שלמים ומעט קמח חיטה, מבושלים יחדיו מספר שעות בקדירה.
לצד התבשיל נהוג להגיש תפוחי אדמה שבושלו בקליפתם.
יש המעדיפים להכין את התבשיל מבשר כבש בוגר.
מקורו של התבשיל במערב נורווגיה, אך הוא נצרך בכל המדינה.
נהוג להכין את התבשיל בתחילת הסתיו, לאחר שחיטת הטלאים הצעירים.
יום חמישי האחרון של ספטמבר נחשב בנורווגיה כיום הלאומי של הפוריקול.
בשנות ה-70, פוֹרִיקוֹל נבחר למנה הלאומית של נורווגיה על ידי תוכנית הרדיו "ניטימן".
ב-2014, לאחר ההחלטה השנויה במחלוקת של שרת החקלאות והפודנציה סילבי ליסתוג להוציא תחרות חדשה, המנה אושרה שוב כמנה הלאומית.
נפת פורלי-צ'זנה (באיטלקית: Provincia di Forlì-Cesena) היא נפה במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר פורלי.
הנפה גובלת בנפת רוונה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת רימיני במחוז אמיליה-רומאניה במזרח, בנפת פזארו אה אורבינו במחוז מארקה בדרום, בנפת ארצו במחוז טוסקנה בדרום ובנפת פירנצה במחוז טוסקנה במערב.
פורינה הייתה אלת המעיינות, הבארות והמים הזורמים במיתולוגיה הרומית.
בדת הרומית נהגו לקבץ יחד חגי אלים ואלות הקשורים לאותו נושא, ובהתאם נחוג חג הלוקריה ב-19 ביולי, חג הנפטונליה ב-23 ביולי וחגה של פורינה, הפורינליה, ב-25 ביולי.
בחג זה הקריב הפלאמן (כהן דת רומאי) הייחודי של פורינה (flamen Furinalis) קורבן לאלה.
מקדש לפורינה מהמאה השביעית לפנה"ס, התגלה בארפינום (ארפינו של ימינו).
ככל הנראה מדובר באלה קדומה, אשר התפתחה מאמונה אטרוסקית.
בתקופה מאוחרת יותר נהפכה גם לאלת השודדים, והייתה קשורה ללוורנה, אלת הגנבים, וזאת בשל הדמיון בין שמה למילה "furvus" שמשמעה בלטינית "חשוך".
עם השנים נחשבה לאלת מוות או אלת שאול.
עם השנים פחת מספר המאמינים בה, ובמאה הראשונה לפנה"ס נחשבה לאחת הפוּרִיות (אלות הנקם).
פלוטרך התייחס אליה בכתביו כאל נימפה.
מקדשה של פורינה בעיר רומא היה ממוקם על מורדותיו הדרום מערביים של גבעת יאניקולום, על גדתו של נהר הטיבר (בגני וילה סקיארה של ימינו).
חפירות ארכאולוגיות שבוצעו במקום בשנת 1910 גילו באר ומערכת תעלות מים תת-קרקעיות.
פּוּרִיפִיקַסיוֹן סַנְטָמַרְטָה (בספרדית: Purificacion Santamarta) היא ספורטאית ספרדייה שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הספרדית.
היא בעלת 16 מדליות פאראלימפיות, מהן 11 מדליות זהב, ושיאנית עולם בתחרויות האתלטיקה.
סנטמרטה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ב.
בתחרות ל-400 מטר היא קבעה שיא עולם של 1:10.16 דקות במקצה המוקדם (קטגוריה A), ובמקצה הגמר סיימה בזמן של 1:10.92 דקות, וזכתה רק במדליית הכסף לאחר שלו קלר האמריקאית שניצחה במירוץ עם תוצאה של 1:10.32 דקות.
היא השתתפה במשחקים גם במירוץ ל-60 מטרים, אולם לא סיימה את התחרות.
ב זכתה במרוץ ל-100 מטר כששברה שיא עולם של 14.46 שניות לפני האמריקאית לורי בנט שסיימה עם 14.79 שניות וההולנדית יוקה ון ריסוויק שזכתה בארד עם 14.84 שניות.
במירוץ ל-400 מטר היא זכתה במדליית זהב נוספת כשניצחה את התחרות עם תוצאה של 1:04.21 דקות.
היא התחרתה גם בתחרות הקפיצה לרוחק וסיימה במקום השביעי.
ב שמרה על תוארה כאלופה הפאראלימפית במירוץ ל-100 מטר כשניצחה את התחרות עם תוצאה של 13.48 שניות.
בתחרות ל-400 מטר היא זכתה במדליית הכסף עם תוצאה של 1:04.26 דקות, אחרי הסובייטית תמרה פנקובה שניצחה עם 1:04.16 דקות, ובמדליית כסף נוספת בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 4.39 מטרים, אחרי ון ריסוויק שניצחה את התחרות עם תוצאה של 4.72 מטרים.
ב שמרה על תוארה פעם נוספת במירוץ ל-100 מטר כששברה שיא עולם במקצה המוקדם של 13.18 שניות, אותו שיפרה במקצה הגמר כשניצחה עם 13.04 שניות, לפני הספרדייה פוריפיקסיון אורטיז שזכתה בכסף עם 13.43 שניות וטרייסי הילטון הבריטית עם 13.60 שניות.
במירוץ ל-200 מטרים היא קבעה שיא עולם במקצה המוקדם של 26.39 שניות, אותו שיפרה במקצה הגמר כשזכתה בזהב עם 26.04 שניות, לפני הינטון שסיימה ב-27.23 שניות ואורטיז שזכתה במדליית הארד עם 28.13 שניות.
במירוץ ל-400 מטרים הוסיפה סנטמרטה מדליית זהב שלישית כששברה שיא עולם נוסף עם 57.79 שניות, לפני הינטון ששיפרה את שיא העולם שקבעה במוקדמות אך סיימה רק במקום השני, ובמירוץ ל-800 מטרים קבעה שיא עולם נוסף, וזכתה במדליית הזהב הרביעית עם תוצאה של 2:19.07 דקות.
ב השתתפה בשלושה מקצים, וזכתה במדליית הזהב בשלושתם.
בתחרות ל-100 מטר (קטגוריה T10) העפילה לגמר עם שיא פאראלימפי של 12.51 שניות במוקדמות וניצחה את מקצה הגמר עם תוצאה של 12.59 שניות, לפני אדריה סאנטוס הברזילאית שזכתה במדליית הכסף עם 12.92 שניות ובת ארצה של סנטמרטה ראקל דיאז שסיימה שלישית עם 12.99 שניות.
במירוץ ל-200 מטרים קבעה סנטמרטה שיא עולם חדש של 26.01 שניות במקצה המוקדם, אותו שברה במקצה הגמר כשניצחה עם תוצאה של 25.45 שניות, לפני סאנטוס שסיימה שנייה עם 26.15 שניות ומאריה ליגוריו האיטלקייה שזכתה במדליית הארד עם תוצאה של 26.23 שניות.
בתחרות ל-400 מטרים היא זכתה במדליית זהב שלישית כשעצרה את השעון על 58.16 שניות.
סנטמרטה חזרה והתחרתה באותם שלושה מקצים ב.
בתחרות ל-200 מטרים היא לא הצליחה לזכות במדליה, ובמירוץ ל-100 מטרים זכתה במדליית הכסף עם תוצאה של 12.59 שניות, אחרי סאנטוס הברזילאית שזכתה בזהב עם תוצאה של 12.46 שניות במקצה הגמר.
במירוץ ל-400 מטרים הצליחה סנטמרטה לשמור על מדליית הזהב שלה כשסיימה את מקצה הגמר עם שיא עולם של 56.83 שניות, לפני סנטוס שקבעה 59.46 שניות והינטון הבריטית שזכתה במדליית הארד הפאראלימפית עם תוצאה של 1:01.66 שניות.
ב שבה סנטמרטה והתחרתה בפעם האחרונה.
היא זכתה במדליית הארד בתחרות ל-200 מטרים עם תוצאה של 26.71 שניות, אחרי סאנטוס שזכתה במדליית הכסף עם 25.60 שניות וצ'ו מיאו וו הסינית שקטפה את מדליית הזהב כשעצרה את השעון על 25.39 שניות.
סנטמרטה התחרתה גם במירוץ ל-100 מטרים, בו העפילה למקצה הגמר, אולם סיימה את התחרות במקום הרביעי בזמן של 13.49 שניות, ובמירוץ ל-400 מטרים בו כלל לא הצליחה להעפיל למקצה הגמר, ואף לא לחצי הגמר כשסיימה את המקצה המוקדם בתוצאה של 1:01.38 דקות.
פורלי (באיטלקית: Forlì ) היא קומונה המשמשת כמרכז המנהלי של נפת פורלי-צ'זנה שבמחוז אמיליה-רומאניה, איטליה.
פורלי שוכנת על גדת נהר מונטונה (Montone), ומהווה מרכז חקלאי חשוב.
בעיר עברה הדרך ההיסטורית ויה אמיליה.
האזור בו שוכנת פורלי כיום, היה מיושב כבר בתקופה הפלאוליתית; באתר הארכאולוגי מונטה פוגיולו נמצאו אלפי אבני צור מסותתות שתוארכו ללפני 800,000 שנה, שהצביעו על ייצור כלים חדים מאבן, עוד לפני תקופת התרבות האשלית.
תאריך ייסוד העיר שנוי במחלוקת, מספר היסטוריונים טוענים כי היישוב נוסד על ידי גאיוס ליוויוס סלינטור, בשנת 207 לפנה"ס, ואילו אחרים טוענים כי היישוב נוסד מאוחר יותר, בתקופתו של יוליוס קיסר בשנת 88 לפנה"ס.
לאחר קריסת האימפריה הרומית המערבית, עברה העיר לשליטת אודואקר וממלכת האוסטרוגותים.
מסוף המאה השישית ועד לשנת 751, הייתה העיר בשליטת ההגמוניה של רוונה שבאימפריה הביזנטית.
במהלך תקופה זו ניסו הלומברדים לכבוש את העיר מספר פעמים: בשנת 665, 728 ו-742. בשנת 757 התאגדה העיר במדינת האפיפיור, כחלק ממתת פפין.
במאה התשיעית הוקמה פורלי כעיר מדינה עצמאית, ובשנת 889 הפכה לרפובליקה.
במאבקי הגואלפים והגיבלינים, צידדה העיר בגיבלינים.
כאמצעי לשימור עצמאותה, תמכה פורלי בכל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
העיר תמכה בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאבקו באפיפיור גרגוריוס התשיעי, ובמלחמתו בעיר היריבה, פאנצה.
כהכרת הטוב, הוענק לתושבי פורלי מגן בית הוהנשטאופן.
לאחר נפילת בית הוהנשטאופן בשנת 1257, נאלץ סגן הקיסר, גווידו דה מונטפלטרו לתפוס מחסה בפורלי, מעוזם האחרון של הגיבלינים באיטליה.
דה מונטפלטרו קיבל מעמד של "קפיטן דל פופולו" (מפקד העם), והוביל את פורלי לניצחונות בולטים נגד אויביה, בהם בולוניה, ופירנצה.
השליט המפורסם בתולדות העיר היה פינו השלישי לבית אורדלאפי.
פינו היה שליט אכזר, ששלט בעיר משנת 1466 עד מותו בשנת 1480 בחשד להרעלה.
בתקופתו הועשרה פורלי בשלל מונומנטים, והאומנות פרחה בה.
לאחר מותו בגיל ארבעים, נלחמו זה בזה הפלגים השונים בעיר, עד שהאפיפיור סיקסטוס הרביעי הכתיר את אחיינו ג'ירולמו ריאריו שהיה נשוי לקתרינה ספורצה, "הגבירה מפורלי", כשליט העיר.
בשנת 1488 תפסו בית ויסקונטי את השלטון בעיר.
בשנת 1499 תפס צ'זארה בורג'ה את השלטון, והחזיק בו עד מותו בשנת 1507. לאחר מות בורג'ה, הייתה פורלי כפופה באופן ישיר יותר לאפיפיור.
ביוני 1796, במהלך המהפכה הצרפתית, נכנסו כוחות צרפתים לעיר.
נפוליאון בונפרטה הגיע לפורלי ב-4 בפברואר 1797. במרץ 1831 מת בפורלי נפוליאון לואי בונפרטה לאחר שחלה בחצבת.
במאה התשע עשרה הייתה פורלי חלק מאיחוד איטליה.
תושבי העיר הצטרפו בהמוניהם לצבאו של ג'וזפה גריבלדי במסע האלף.
במלחמת העולם הראשונה התחוללו בקרבת העיר מספר קרבות, בעקבות זאת קיבלה מדליית זהב "Fulcieri Paolucci De' Calboli".
בניטו מוסוליני לימים ראש הממשלה, נולד בכפר קטן סמוך לפורלי.
במלחמת העולם השנייה, נהרסו מספר מונומנטים ככנסיית סן ביאג'יו שבה היו ציורי קיר מעשה ידי מלוזו דה פורלי (Melozzo da Forlì) שחי במאה החמש עשרה.
לאחר המלחמה חוותה העיר התאוששות כלכלית מהירה.
רבי הלל בן שמואל מוורונה, התגורר בפורלי בסביבות שנת 1290, ובה כתב את חיבורו "תגמולי הנפש".
הוא מכונה לעיתים על שמה, רבי הלל מפורלי.
בתקופה זו, הייתה קהילה קטנה, ורבי הלל הרגיש בה בגלות.
ב-18 במאי 1418, התכנסה בעיר "אספות שלוחי קהילות איטליה", אשר החליטה לשלוח לאפיפיור מרטינוס החמישי מתנה יקרה.
על מנת לאסוף את הכסף הדרוש, הוטל מס בסך דוקאט וחצי לכל 1,000 דוקאטים בכסף ובנדל"ן שהיו בבעלות המשפחה.
המשלחת שהופיע בפניו בקשה כי יסיר את הגזרות שהוטלו עליהם על ידי קודמו, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ויחזיר להם את הזכויות שהיו להם בעבר.
השליחות הצליחה, וליהודי איטליה הייתה תקופת רווחה.
האספה קבעה מספר תקנות הנוגעות לעניינים הפנימיים של הקהילות, התקנות נועדו להגביר את מוסריות היהודים, ולהימנע מלמשוך את תשומת לב האוכלוסייה הנוצרית.
בין התקנות שנקבעו; איסור לשחק במשחקי קלפים וקוביות, איסור על לבישת בגדים ותכשיטים מנקרי עיניים, איסור להתקהל ברחובות במספרים גדולים, ואיסור על עריכת אירועים מפוארים.
כמו כן, גינו בחריפות את העריות.
גזירות אלו היו בתוקף עד שנת 1426, כל הפרה שלהם נענשה בקנסות או בנידוי, והגברים היו אחראים על נשותיהם.
הגזירות נחתמו על ידי יהודי פורלי ונציגי הקהילות.
בשנת 1428, נגזרה גזירת הים ונאסר על רבי החובלים להסיע יהודים לארץ הקודש.
גורל הקהילה לא ידוע, בשנת 1569 גורשו יהודי מדינת האפיפיור, ומרביתם נקלטו במדינות האימפריה העות'מאנית.
עונת 1950 היא העונה הראשונה בה התקיימה אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA).
במהלך העונה התקיימו שישה מרוצי גרנד פרי ברחבי אירופה.
בנוסף, באליפות נכלל גם מרוץ האינדיאנפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית.
ג'וזפה (נינו) פארינה, נהגה של קבוצת אלפא רומיאו, ניצח שלושה מרוצים במהלך העונה וזכה באליפות.
קבוצת אלפא רומיאו שלטה בצורה מלאה באליפות ונהגיה ניצחו את כל ששת מרוצי הגרנד פרי.
בנוסף למרוצי הגרנד פרי כללה האליפות גם את מרוץ האינידיאנפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית.
בניגוד למרוצים האחרים, מרוץ זה התקיים במסלול מעגלי ותחת הכללים של ארגון AAA האמריקאי (ולא על פי הכללים של FIA).
הנהגים האירופאיים לא לקחו חלק במרוץ שהתקיים בארצות הברית והנהגים האמריקאיים לא השתתפו במרוצי הגרנד פרי.
למעשה המרוץ היה חסר השפעה מבחינת המאבק על תואר האליפות.
מרוץ הבכורה של האליפות התקיים ב-13 במאי במסלול בסילברסטון, בריטניה.
ג'וזפה פארינה זינק למרוץ מהפול פוזישן, קבע את זמן ההקפה המהירה וניצח את המרוץ.
גרנד פרי מונקו, המרוץ השני בעונה, היה מרוץ הבכורה עבור נהגי קבוצת פרארי.
הפעם היה זה חואן מנואל פנג'יו, נהג נוסף של קבוצת אלפא רומיאו, שחזר את הישגיו של פארינה מהמרוץ הראשון .
לגרנד פרי של שווייץ זינקו שלושת רכבי אלפא משלושת המקומות הראשונים.
פנג'יו זינק מהפול פוזישן, אך פארינה הצליח לעקוף אותו לסיים כמנצח, בעוד פנג'יו נאלץ לפרוש בהקפה ה-32 עקב בעיה במנוע.
פרישתו סייעה ללואי רוזייה, שהתחרה עבור טלבו לתפוס את מקומו בפודיום.
בגרנד פרי בלגיה שוב זינקו שלושת רכבי האלפא רומיאו מהמקומות הראשונים, הפעם היה זה פארינה שנדחק על ידי רוזייה אל מחוץ לפודיום וסיים רק במקום הרביעי.
פארינה נאלץ לפרוש מהגרנד פרי הצרפתי עקב בעיות במשאבת הדלק.
הדבר אפשר לפיטר וויטהד, שהתחרה במכונית פרארי כנהג עצמאי, לסיים במקום השלישי.
המרוץ האחרון בעונה התקיים במונצה, איטליה.
שלושת נהגי אלפא רומיאו הגיעו אל המרוץ עם סיכוי תאורטי לזכייה בתואר.
ניצחון של פנג'יו או סיום במקום השני היה מקנה לו את התואר, ללא קשר לתוצאות אותן ישיגו חבריו לקבוצה.
פנג'יו זינק מהפול פוזישן, בעוד פארינה זינק רק מהמקום השלישי, מקום אחד אחרי אלברטו אסקרי, נהגה של פרארי.
אסקרי הצליח להוביל את המרוץ, אך זמן קצר לאחר מכן התחמם מנוע הרכב והוא איבד את ההובלה.
2 סיבובים לאחר מכן נאלץ פנג'יו לפרוש עקב בעיה בתיבת ההילוכים.
את המרוץ סיים פארינה כמנצח וזוכה באליפות בפער של 3 נקודות מפנג'יו.
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים.
הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה.
בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ.
נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד.
בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 4 התוצאות הטובות ביותר בלבד.
מספר הנקודות המופיע בסוגריים הוא סך הנקודות שהושגו בעונה.
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
†-נהגים שחלקו מכוניות ועל כן קיבלו מחצית מהנקודות.
עונת 1951 היא העונה השנייה בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA).
במהלך העונה התקיימו שמונה מרוצים - שבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה אליהם נוסף מרוץ האינדיאנפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית.
במהלך העונה התקיימו 14 מרוצי פורמולה נוספים, שלא נכללו כחלק מהאליפות.
חואן מנואל פנג'יו ניצח שלושה מרוצים במהלך העונה והוכתר כאלוף בסיומה.
העונה נפתחה בגרנד פרי השווייצרי, שהתקיים מסלול פתוח על הכביש בסמוך לברן.
אלפא רומיאו שלטה במרוץ ונהגיה זינקו מארבעה מתוך חמשת המקומות הראשונים.
חואן מנואל פנג'יו, זינק מהפול פוזישן ושמר על ההובלה לאורך כל המרוץ, שהתקיים בתנאי גשם.
מרוץ האינדיאנפוליס התקיים שלושה ימים לאחר הגרנד פרי השווייצרי.
למרות שהמרוץ נחשב לחלק מסבב האליפות, הנהגים האירופאים לא לקחו בו חלק.
פנג'יו זינק ראשון גם בגרנד פרי הבלגי, אחריו זינקו אלברטו אסקרי וג'וזפה פארינה.
פארינה ניצח את המרוץ בפער של 3 דקות על אסקרי, שסיים במקום השני.
פנג'יו זינק ראשון גם בגרנד פרי הצרפתי, אך איבד את ההובלה לאסקרי.
פארינה זינק מהמקום השני, אך התחלה רעה למרוץ הורידה אותו למקום ה-12. הוא שיפר את המיקום בהדרגה עד שלקח את ההובלה במרוץ כשאחריו היו חוסה פרוילאן גונזלס מקבוצת פרארי ולואיג'י פגיולי במקום השלישי.
תקלה ברכבו של פארינה אפשרה לגונזאלס לקחת את ההובלה.
במהלך העצירה בפיט ג'ונזאלס העביר את רכבו לאסקרי ופגיולי, שהיה במקום השני, העביר את רכבו לפנג'יו.
בעיה בבלמים של אסקרי אפשרה לפנג'יו לקחת את ההובלה ולסיים כמנצח.
צריכת דלק עדיפה של מכוניות הפרארי על פני אלפא רומיאו איפשרה לגונזלס לרשום ניצחון ראשון עבור קבוצתו של אנצו פרארי בגרנד פרי בריטניה.
הקבוצה רשמה עוד צמד ניצחונות רצופים במערב-גרמניה ובאיטליה לאחר שאסקרי ניצל פרישות של פנג'יו עקב תקלות מכניות שונות.
מרוץ סיום העונה התקיים ברחובות ברצלונה.
אסקרי זינק מהפול פוזישן, אך איבד את ההובלה לפנג'יו בהקפה הרביעית.
פנג'יו סיים את המרוץ כמנצח וזכה בתואר האליפות הראשון מתוך חמישה בקריירה.
הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.
עונת 1952 היא העונה השלישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA).
אלברטו אסקרי ניצח שישה מתוך שמונת המרוצים בעונה וזכה לראשונה בתואר האליפות.
אלפא רומיאו לא יכלה לממן פיתוח רכב חדש ועל כן הודיעה על פרישה מהאליפות.
קבוצת BRM תכננה שני רכבים חדשים המצוידים עם מנועי V16, אך החליטה לפרוש גם היא מהתחרות כחודש לפני תחילת העונה.
חואן מנואל פנג'יו, הזוכה באליפות בעונה שעברה נפצע קשה ולא השתתף בעונה.
בתנאים אלה נותרה פרארי הטוענת היחידה לכתר.
הדבר הוביל את המארגנים לשנות את הכללים ולהתאימם לקטגוריית הפורמולה 2 בה נעשה שימוש במנועים בנפח 2 ליטרים.
הדבר אפשר למגוון גדול של יצרנים וקבוצות להשתתף בתחרות, אך השליטה של פרארי הייתה מוחלטת - הקבוצה ניצחה את כל שבעת המרוצים האירופאים.
אלברטו אסקרי נעדר ממרוץ פתיחת העונה, עקב נסיעה לארצות הברית במטרה להשתתף במרוץ האינדיאנפוליס 500, שנחשב לחלק מהאליפות.
אסקרי הוא הנהג האירופאי הראשון שהשתתף במרוץ, אותו לא הצליח לסיים.
הוא חזר לסבב האירופאי בגרנד פרי ניצח את כל ששת המרוצים שנתרו בעונה וזכה, לראשונה, באליפות.
עונת 1953 היא העונה הרביעית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA).
מספר המרוצים בעונה גדל משמונה לתשעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה.
בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זאת התקיימו המרוצים תחת הכללים של הפורמולה 2. אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים במהלך העונה וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זאת הייתה פרארי הקבוצה הדומיננטית באליפות.
נהגיה ניצחו בה מתוך תשעה מרוצים.
אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
מייק הות'ורן וג'וזפה פארינה, חבריו לקבוצה, ניצחו מרוץ אחד כל אחד.
חואן מנואל פנג'יו, ששב להתחרות באליפות עבור קבוצת מזארטי סיים את העונה במקום השני וניצח את המרוץ האחרון בעונה שהתקיים במונצה.
כל המרוצים התקיימו תחת הכללים של הפורמולה 2, למעט מרוץ האינדינפוליס, שהתקיים תחת הכללים של ה-AAACC.
גרנד פרי ארגנטינה, מרוץ הפתיחה של העונה, לווה בתאונה קשה.
עונת 1954 היא העונה החמישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA).
בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זו התקיימו תשעה מרוצים - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה.
חואן מנואל פנג'יו החל את העונה בקבוצת מזארטי.
עם הצטרפותה של מרצדס לאליפות במלך חודש יולי עבר לנהוג בשורותיה וזכה באליפות.
לאחר שנתיים של שימוש במנועים בנפח 2 ליטרים המותאמים לפורמולה 2, הוחלט על הגדלת נפח המנוע ל-2.5 ליטרים וחזרה לכללי הפורמולה 1. אלברטו אסקרי, הזוכה באליפות בעונה הקודמת, עבר להתחרות עבור קבוצת לנצ'יה.
הקבוצה לא הצליחה לסיים את הפיתוח ובניית הרכב בזמן והצטרפה לאליפות רק במרוץ האחרון.
מרצדס הצטרפה לאליפות החל מהגרנד פרי הצרפתי, המרוץ הרביעי בעונה.
חואן מנואל פנג'יו, שהחל את העונה כנהגה של קבוצת מזארטי, הצטרף לקבוצה הגרמנית.
הוא ניצח שישה מתוך תשעת המרוצים בעונה וזכה בתואר האליפות בפעם השנייה.
אונפרה מרימון, נהג המרוצים הארגנטינאי, נהרג בתאונה במהלך גרנד פרי גרמניה.
בעונה זאת חל לראשונה שינוי בשיטת הניקוד הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים.
בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, במידה ויותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, מחולקת הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג.
בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד.
פוריקי היא סדרת הנפשה צרפתית משנת 2018, שנוצרה ובוימה על ידי פרדריק מרטין.