tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חז"ל אף הצהירו בצורה כללית שמיתתן של רשעים הנאה להם והנאה לעולם, כלומר הנאה להם – שחטאם מתכפר ושלא יוכלו לחטוא עוד, והנאה לעולם – כיוון שההרתעה תגרום שלא ילמדו מהם לחטוא.
מאידך, במשנה ניכרת מגמה של צמצום והגבלה של עונשי המוות המוזכרים בתורה, ומגמה זו נמשכה גם בתלמודים, ע"פ הדין העקרוני הנלמד מהפסוק "והצילו העדה".
על הדיון בדיני נפשות הוטלו הגבלות רבות.
ביניהן ניתן למנות את הרשימה שבמשנה בסנהדרין:
כמה מגדולי התנאים שאפו להימנע לחלוטין מעונש המוות, בעוד אחרים ראו בו הכרח במקרים נדירים.
עדויות על ביצוע עונש מוות אמנם פזורות בספרות חז"ל, אך בחלקן הן מובאות עם הסתייגויות, כגון האמירה שמדובר במקרים של הוראת שעה, או החרגות אחרות.
לדוגמה, מסורת מימי השלטון היווני שבה הורו בית הדין על סקילת אדם שרכב על סוס בשבת – שעל פי כללי ההלכה אין לו דין מיתה – הוסברה במגילת תענית כהוראת שעה מיוחדת.
במשנה נמסר על שמעון בן שטח שתלה 80 נשים באשקלון ביום אחד בעוון כישוף, למרות שאין דנים שנים ביום אחד, וגם מעשה זה הוסבר במגילת תענית כהוראת שעה.
מקרים נוספים התבררו כבר לדיינים כטעות.
עם זאת, בספרות חז"ל הובאו מספר מקרים ללא הסתייגות.
לדוגמה, בתלמוד הובא כי לאחר שהכותים ניסו להסית את אלכסנדר מוקדון להחריב את בית המקדש, שמעון הצדיק קיבל אישור מאלכסנדר להעניש אותם, והורה לגרור אותם בזנבות סוסים להר גריזים.
בעקבות המעשה נקבע איסור תענית לתאריך כ"א כסלו במגילת תענית.
אירוע נוסף שצוין במגילת תענית הוא טבח במתיוונים, שנקבע בגינו חג בכ"ב אלול.
בנוסף, מסופר על אישה ששכבה עם בנה בירושלים ונסקלה בידי בית דין, ובלוד, מסית בשם 'בן סטדא' הופלל במארב והוצא להורג.
מסופר גם על חסיד מימי דוד המלך שחזה בשני אנשים מקיימים יחסי מין עם כלבה, ובעקבות כך השניים העידו עליו עדות שקר והוא הוצא להורג.
בתלמוד מובאת אגדה על חזקיהו המלך, שהרג את בנו רבשקה בשל הבעת רצון להקריב קורבן לעבודה זרה, וכן על נכרי בימי רבי יהודה בן בתירא שאכל מקורבן פסח ונהרג על כך.
במסכת סנהדרין הובא סיפור על חכמי ישראל שבדקו את בר כוכבא אם הוא מסוגל לשפוט בדין לפי חוש הריח, על מנת לקבוע אם הוא המשיח.
משראו שאינו יכול - הרגו אותו.
בספר החיצוני מעשה שושנה שנכתב ככל הנראה במאה הראשונה או השנייה לפני הספירה, מסופר על הוצאה להורג של שני זקנים ששימשו כעדי שקר על אשת איש שזנתה, בנימוק שהתבסס על הפסוק .
לפי כמה דעות זקנים אלו היו אחאב בן קוליה וצדקיה בן מעשיה שחיו עוד בימי הבית הראשון.
במגילות מדבר יהודה נכתב כי ניתן לדון דיני נפשות בהרכב של שנים עשר שופטים, כאשר שניים מהם כוהנים.
במגילת תענית צוין לטובה יום שבו "ספר גזירות" נגנז, ובסכוליון על המגילה פירשו כי מדובר בספר צדוקי שבו פורטו דרכי הענישה במוות שאין להם מקור מפורש בתורה.
בכמה מקורות סופר על המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי שהוציא להורג רבים מהמורדים בו, ובמקור אחד נכתב כי הוא צלב כ-800 מהם.
המלך הורדוס נודע בשימושו התכוף בעונש מוות, גם לקרובים לו ביותר.
עוד לפני שהוכתר למלוכה, הוא הוציא להורג את חזקיה הגלילי, ממייסדי כת הסיקריים ועמד על כך למשפט בפני הסנהדרין; משפט שממנו הצליח לברוח.
בהמשך לאחר שמונה למלך בסמכות הרומאים, הוציא להורג שני חכמים שהשחיתו נשר זהב שהוצב בכניסה למקדש.
מלבד זאת הוא המית כל מי שנחשד בעיניו לבוגד, בעיקר מבני שושלת החשמונאים, לרבות אשתו מרים החשמונאית ובניו אלכסנדר, אריסטובלוס ואנטיפטרוס.
במשפט בבריטוס טען כי יש לו סמכות מהתורה להרוג את שני בניו מדין בן סורר ומורה.
על רקע אכזריותו זו כתב המחבר הרומאי מקרוביוס (תחילת המאה ה-5 לספירה): "כששמע (הקיסר אוגוסטוס) כי בין הבנים מתחת לגיל שנתיים שהורדוס מלך היהודים ציווה בסוריה להמית היה גם בנו של המלך עצמו, אמר (תוך משחק מילים ביוונית): 'עדיף להיות חזירו (hus, ὗς) של הורדוס מאשר בנו (huios, υἱός)'".
בברית החדשה נכתב כי סטפנוס הקדוש נסקל בפני הסנהדרין לאחר שהעמידו עליו עדי שקר; ויוסף בן מתתיהו כתב על יעקב אחי ישו כי נסקל בידי סנהדרין שכינס הכהן הגדול חנן בן חנן, בשנת 62 לספירה.
יוסף בן מתתיהו כתב גם על עצמו כי כינס שבעים זקנים בגליל לדון דיני נפשות.
בחפירות ארכאולוגיות נמצאו כתובות הסורג ובהן אזהרת עונש מוות לנכרי שייכנס מעבר למחיצה המקיפה את המקדש בירושלים.
כתובת זו מאששת עדויות היסטוריות על כך שבתקופת בית שני, ההלכה הפסוקה הייתה כי גוי הנכנס למקדש דינו מוות, ואף היה אישור עקרוני לכך מהשלטון הרומי.
בהיעדר מקורות בספרות היהודית המצביעים על ישומו של עונש מוות לנוכרי שנכנס למקדש, לא מבואר אופן המיתה ובידי מי היא מבוצעת.
עם זאת, הכתובות עולות בקנה אחד עם המסורת בתלמוד הבבלי על הריגת הנכרי שהצטרף לקרבן פסח, בימי רבי יהודה בן בתירא הראשון.
עדות אוריגנס על רבי יהודה הנשיא
קיימת עדות על תקופתו של רבי יהודה הנשיא מאת אוריגנס כי דיני נפשות התנהלו בסתר בבית דינו, אך בידיעת הקיסר הרומאי:
לפי חלק מהחוקרים, הוצאות להורג אפילו בלא משפט היו לעיתים דרכי הפעולה של מוסדות ההנהגה היהודיים בארץ ישראל ובבבל, בימי רב הונא ראש הגולה ורבי יהודה הנשיא.
החוקרים הסתמכו על עדותו זו של אוריגנס, ועדויות נוספות מספרות חז"ל.
מתקופת תור הזהב בספרד נמצאו מספר עדויות על היתרים מיוחדים להמתה בגיבוי פוסקי ההלכה.
ב, הרא"ש שהגיע מאשכנז לספרד הופתע מהשימוש בהוצאה להורג, אך התיר ליהודי קורדובה להרוג מגדף שצעק "מקולל אללה".
לאחריו בנו ר' יהודה פסק להרוג חשוד ברצח ככל שיתאמתו העדויות נגדו, ואם העדים יוזמו להגלות אותו מקורדובה.
על פי התורה יש חובה לשמוע לדברי נביא, והרמב"ם כתב שדין זה חל גם במקרה שנביא מוחזק אומר לצאת להילחם בשבת.
על פי דבריו, יש סוברים שהדבר חל גם בדיני נפשות.
לפי זה, יש לשמוע לנביא בכל דבר, כל עוד הוראותיו הם לפי שעה ולא נועדו להחליף את הדינים הקבועים שהתקבלו בתורה, וכל עוד הוא אינו אומר לעבוד עבודה זרה (אפילו באופן חד פעמי).
אמנם, רב סעדיה גאון מדגיש כי אין לשמוע למי שטוען שה' ניבא אותו שיצווה לעשות עבירה, וגם אם יביא אותות ומופתים המעידים על אמיתות נבואתו, אין לשעות לדבריו, כל עוד לא הוחזק לנבואות אמת:
אחרונים אחרים העלו אפשרות שבדיני נפשות אין לשמוע אפילו לנביא מוחזק, משום שכשם שלא ייתכן שיהיה ציווי אלוהי לנביא לעבוד עבודה זרה, כך גם להרוג (מלבד מה שמפורש בתורה), וכפי שדורשת הגמרא "אשר לא צויתי ולא דברתי ולא עלתה על לבי...
בספר יהושע נכתב כי שבטי עבר הירדן קיבלו את סמכותו של יהושע בן נון לענוש במוות מי שימרה את פיו:
חכמי התלמוד למדו מפסוק זה היתר למלך לדון למיתה מי שמורד בו, ובלבד שמצוות המלך אינה סותרת את דברי התורה.
הרמב"ם פסק כך להלכה, והוסיף שהמלך רשאי לדון למיתה גם את מי שמבזה או מחרף אותו.
אמנם, הרמב"ם מדגיש שאין חובה על המלך להרוג את המורדים בו, ולכן דוד לא הרג את שמעי בן גרא על אף שחירף אותו, אלא ציווה לבנו שלמה שידונוֹ בחכמתו.
סמכות מיוחדת נתונה למלך מתוקף תפקידו למנוע קלקולים חברתיים, כגון באמצעות עונשים חמורים כאשר יש צורך שעה.
במצב זה, הוא אינו כפוף לכל ההגבלות שבית דין כפוף להם, ולכן אין חובה בראיות פורמליות, כשיש צורך בהתערבות חריפה כדי להטיל אימה על הפושעים.
באמצעות סמכות יתרה זו, המלך יכול לתקן את החיים האזרחיים, ולשמור על חיים ורכוש.
שיפוטו של המלך מכוון למטרה זו, בשונה מבית דין ששופט גם על עבירת חוקי התורה הקבועים, לא מתוך מטרה מוגדרת לתיקון חיי השעה.
חז"ל למדו מהפסוקים ארבע שיטות הוצאה להורג.
העבירות עליהן ניתן עונש שריפה הן: בת כהן נשואה שזינתה, השוכב עם אישה ובתה או אישה ונכדתה, כאשר אחת מהן היא אשתו (האישה או הבת והנכדה, בהתאמה), והשוכב עם בתו או נכדתו.
במשנה מסופר על שריפה באמצעות הצתה של בת כהן שזינתה - המוסברת בכך שבית הדין באותה שעה לא היה בקי (כלומר, צדוקים היו), או שהעדות על כך מפוקפקת (כלומר העד היה קטן באותה שעה).
כך גם מובא שם בגמרא כי בתקופת האמוראים הומתה בת כהן בשם אימרתא בת טלי בעוון זה על ידי רב חמא בר טוביה בבבל, באופן הנזכר - ורב יוסף אמר על כך כי בדין זה כרוכות מספר טעויות.
עונש הרג נכתב בתורה על אנשי עיר הנידחת, ורוצח במזיד.
במחקר עלתה הטענה כי עיר הנידחת דומה במהותה לדיני מלחמה, ועל כן העבירה היחידה בתורה שהעונש עליה כולל שפיכת דם היא רצח, בהתאם לתפיסה המקראית .
במסגרת הדיון של חז"ל במשנה ובתלמודים, הועמדו תנאים רבים שיאפשרו גזירת עונש מוות, על מנת לצמצמו.
בית הדין – הערכאה המשפטית צריכה להיות במינימום של 23 דיינים מומחים וסמוכים.
פתיחה לזכות – משהתקבלו דברי העדים לאחר שנבדקו בדרישה וחקירה, בדיני נפשות הדין הוא כי יש לפתוח בלימוד הזכות לפני הצגת הראיות המרשיעות.
הטית הדין – המלמדים חובה על הנידון צריכים להיות מרובים על המזכים בשני דיינים לפחות, ולא מספיק רוב רגיל של דיין אחד.
החזרת הדין – בקשה לשוב ולדון בסוגיה שהוכרעה בהצגת ראיות וטענות חדשות, לפני ההוצאה לפועל, מתאפשרת רק לצורך לימוד זכות על הנידון, ואילו לימוד החובה עליו נדחה על הסף.
הגבלות לימוד חובה – אם במהלך הדין רוצה אחד התלמידים הנוכחים להציג לימוד לזכות שלא אמרו החכמים – הרשות בידו.
לעומת זאת בדיני ממונות ניתן גם להציג לימוד לחובה.
אי-חזרה מלימוד זכות – בשלב הדיון, המעלה צד לזכות את הנידון אינו רשאי לשוב ולהציג צד לחובתו, לעומת דיני ממונות בהם יכולים הדיינים להביא ראיות לכאן ולכאן.
זמני הדיון – דיני נפשות אינם נגמרים בלילה, שכן אז אי אפשר לקיים בנהרג "וְהוֹקַע אוֹתָם לַה' נֶגֶד הַשָּׁמֶשׁ", אלא ממתינים ליום המחרת.
בשל כך גם אין דנים לא בערב שבת ולא בערב יום טוב, שאז תדחה ההריגה יותר מלילה אחד, מה שיביא ל"עינוי הדין" – הטלת הנידון בספק ובמצב מנטלי קשה עד ביצוע גמר הדין.
דיינים מיוחסים – מי שאינם מיוחסים (כממזר) ואינם משיאין לכהונה (ככהן חלל) אינם רשאים לדון דיני נפשות ואינם מתמנים לסנהדרין קטנה.
דעת התוספות היא שאם שני הוריו נוכרים אינו רשאי לדון לא דיני ממונות ולא דיני נפשות, אך אם אמו יהודיה ורק אביו גוי, רשאי לדון דיני ממונות.
התחלה מן הצד – בדיני נפשות סדר הדיון הוא שהחכמים הקטנים שוטחים דעותיהם לפני הגדולים.
לו היה הסדר הפוך, היה חשש ל"וְלֹא תַעֲנֶה עַל רִב" ודרשו חז"ל "לא תענה על רב", והוא מופלא שבבית דין שאין לנטות מדבריו.
וכן, מצווה החכם בציווי "לֹא תָגוּרוּ מִפְּנֵי אִישׁ", והוא חכם הגדול ממנו.
עד נידון אחד ביום – בסדרי המשפט בדיני נפשות, לא היו מוציאים להריגה יותר מאדם אחד ביום.
בנוסף לתנאים המיוחדים לדיני נפשות יש להזכיר גם את התנאים הרגילים בדיני עונשים בהלכה הפורמלית מעיקר הדין ביחס לראיות, דהיינו הצורך בלפחות שני עדים כשרים (כלומר גברים יהודים שומרי מצוות) שאף התרו בנאשם מראש בצורה מפורטת.
כמו כן נדרשת הסכמה מדוקדקת בין העדויות עד למשל רמת דיוק של שעה בקביעת מועד העבירה.
יש לציין שעבירה אחת שדינה מוות הוחרגה מחלק מתנאים אלו - הטפה לעבודה זרה (מסית ומדיח) שבה אין צורך בהתראה גמורה, ניתן להכמין עדים ואין מלמדים זכות על הנאשם.
סמכות בית הדין לגזור גזר דין מוות על העבירות שבתורה, מותנה במספר תנאים נוספים שחדלו להתקיים לפני דורות רבים.
התנאי הראשון הוא שבית הדין הגדול ישב בלשכת הגזית שבעזרה, כפי שדרשו חז"ל את הפסוק – מלמד שהמקום גורם.
על פי התלמוד, תנאי זה חדל להתקיים ארבעים שנה לפני חורבן בית המקדש השני.
תנאי נוסף הוא קיומו של בית המקדש, כפי שדרשו חז"ל את הפסוק , "בזמן שיש כהן (שמקריב קרבנות, דהיינו שיש אפשרות לעבוד את עבודת המקדש) יש משפט, בזמן שאין כהן אין משפט".
תנאי נוסף הוא שהדיינים יהיו סמוכים, אך הסמיכה בטלה אף היא לפני כאלף שנים.
הכנסה לכיפה, או כפייה לכיפה, היא עונש מאסר שתכליתו גרימת מותם של עבריינים ללא הוצאתם להורג.
בתי הדין זקוקים לעונש זה, שאין לו מקור מקראי, במקרה של אדם שממשיך לעבור על איסור שעונשו כרת למרות שלקה עליו פעמיים, או במקרים בהם ברור שהנידון רצח, אך לא התחייב מיתה בשל פגם פורמלי בהליכי הדין המקובלים.
לדעת רש"י והרמ"ה מקור העונש בהלכה למשה מסיני.
אבל מדברי הרשב"א והריב"ש עולה שמדובר בתקנת חכמים כאשר הייתה השעה צריכה לכך.
במקורות חז"ל, ואחריהם אצל פוסקי ההלכה, הותר לענוש גם במוות, גם במקרים שאינם דין תורה, וגם על פי עד אחד וללא התראה, אם יש צורך זמני בכך.
היתר ההמתה בהוראת שעה נפסק להלכה והיא ניתנת לביצוע בידי בית דין גדול בדורו, או מנהיגי העיר המוסכמים, גם בחו"ל (ללא סמיכה) וגם כאשר אין סנהדרין פעילה.
לפי ההלכה, חובתם של כל בני האדם לשמור שבע מצוות בסיסיות, המכונות שבע מצוות בני נח.
העונש על הפרתם הוא מוות.
הפרטים הנוגעים להליך המשפטי של יישום העונש הזה נידונו בידי פוסקי ההלכה, בין היתר סביב פרשיית מעשה שמעון ולוי.
עונש משמיים או עונש מאלוהים הוא טענה כי התקיים או עלול להתקיים עונש ממקור על-טבעי שניתן לאדם בודד, לקבוצת אנשים, לעם שלם או לכל האנושות, וכן לצמחים ובעלי חיים, על ידי ישות אלוהית כתגובה על חטא אנושי נתפס כלשהו - פעולה או מחשבה (כתלות בדת).
בתרבויות רבות ברחבי העולם קיימים מיתולוגיה על האופן שבו ישות אלוהית גבתה עונש מהתושבים הקדומים בארצם, וגרמה להם לאבדון.
וכן הזהרות מפני הפרה של צווים או של טאבו חברתי או תכונות אישיות שעלולות לפגוע באדם בודד, במשפחה, בעם או אף בבני האדם כולם.
העונש כלל בדרך כלל גם ענישה לבעלי חיים.
דוגמאות לעונשים מידי שמייים כוללות צורות מוות שונות (לרבות מוות של קרובי משפחה), מומים שונים, מחלות, מחלות נפשיות, מוות המוני, פגיעה ביבול ורעב, עוני ומצוקה, חוסר מזל ועוד.
גם אלימות, מלחמות או חוקים נוקשים מצד בני אדם נחשבו לעיתים כעונש משמיים.
סוג נוסף של עונש משמיים כולל התייחסות לעונש לאחר המוות - גיהנום, אובדן הנשמה באחרית הימים או גלגול נשמות ליצור נחות יותר או לאדם בעל מום.
דוגמאות בולטות לטענות על עונש משמיים קיימות בתנ"ך ובמיתולוגיות של עמים קדומים.
והן כוללות את הסיפור של מגדל בבל בו אלוהים בלבל את שפתם של האנשים שבנו את מגדל בבל והפיצם בכל רחבי תבל, את חורבן הערים סדום ועמורה בשל חטאי תושביהם.
במקרה של עשרת המכות נטען כי אלוהים מעניש את כל המצרים הקדמונים בשל שעבודם בני ישראל על ידי פרעה.
בהמשך מתאר התנ"ך כי אלוהים התערב לטובת בני ישראל בקרבות שלהם עם עמים שישבו בישראל וסייע להם לנצח את העמים על ידי ניסים שונים לדוגמה על ידי מיטוט חומות יריחו.
בחלק מהדתות, כגון דאיזם, פנתאיזם ובודהיזם, לא כלולה האמונה ב"עונש משמיים", והאלים בדתות אלה אינם מבטאים רגשות אנושיים כמו קנאה, נקמה או זעם.
כדי לנסות להתגונן מפני עונשים כאלה אנשים נקטו במגוון פעולות כולל הקרבת קורבנות, תפילות, קמעות, קיום מצוות ותרומות, צומות, בניית מקדשים ועוד.
לעיתים היו פעולות כדי להעניש, להחרים או להרוג אנשים או קבוצות שנתפסו כמסכנות את כלל החברה בגלל פעילותן או קיומן.
עונש משמיים משמש לעיתים קרובות הצדקה לאלימות או ענישה בידי בני אדם דתיים או מטעם חוקים על רקע דתי, נגד התנהגות או מחשבות שנתפסות על ידם כחטא.
לדוגמה גם בתקופה המודרנית יש מטיפים נוצרים קיצוניים הטוענים כי אלוהים השתמש במגפת האיידס כעונש נגד הומוסקסואלים.
בו זמנית הם מעודדים ביטוי הומופוביה נגד הומוסקסואלים.
עם התפתחות המדע המודרני החלו הסברים טבעיים לתופעות רבות - לדומגא התגלה כי ליקוי חמה הוא תופעה טבעית ולא מסוכנת או כי רוב המחלות המדבקות נגרמות בידי חיידקים.
בתקופה המודרנית התפתחו תחומים כמו רפואה, רפואה מונעת, בריאות הציבור, חקלאות מודרנית, חיזוי מזג אוויר, הנדסה, כלכלה, דמוגרפיה, בריאות הנפש ותחומים נוספים שהצליחו להפחית מאד את התמותה בקרב בני אדם ובחקלאות ולהגדיל בצורה ניכרת את תוחלת החיים, למנוע סוגים רבים של נכות או מחלות, ולהגדיל את תוחלת השנים הבריאות.
דוגמאות לתופעות שנחשבו בעבר לעונשי שמיים, כוללות מוות בגיל צעיר או מוות במשפחה, תאונות, פציעות, מוות המוני והרס רחב עקב אסונות טבע (כמו בצורת, רעידות אדמה, התפרצות הרי געש, סופות), תופעות אסטרונמיות שנחשבו מפחידות (כמו ליקוי ירח, ליקוי חמה), מחלות, מגפות, מחלות נפש ומחלות חקלאיות, נכות, רעב, רעב המוני, עוני.
לעיתים קרובות גם בעיות הנובעות מהתנהגות של בני אדם כמו גזרות מטעם השלטון, הכרזת מלחמה, העלאת מיסים או משבר כלכלי נחשבו עוני משמיים.
היבט נפוץ בעבר של מחשבה על עונש משמיים נגעה למזג אוויר קיצוני, שינוי אקלים, או לשינויים פתאומיים במזג האוויר.
בצורת, ברד, סופה עודף גשם, מיעוט גשם, גשם לא בעיתו (לדוגמה לאחר הבשלת החיטה אך לפני קצירתה), כפור, גל חום, שיטפונות כביטוי לזעמו של האל - בעיות אלה יכלו לגרום למוות המוני בצורה ישירה, או למוות או עוני עקב פגיעה ביבולים או בעלי חיים חקלאיים לרעב.
השליטה במזג האוויר נתפסה בעבר כתלויה לחלוטין בידי אלים או אל יחיד.
בתרבויות שונות היו אלים שאחראים לחורף או לאביב, וכן להורדת גשמים בעיתם ואו להצלחת היבולים.
דוגמאות לעונשים הנוגעים למזג האוויר, לכך נוגעות לסיפורים שונים בתרבויות שונות על המבול (עקב חטאי האדם או עקב גחמה של האלים).
דוגמה בולטת לטענות של עונש משמיים, אותה ניתן למצוא בתרבויות רבות, הם המיתוסים של מבול כאשר בסיפורים הללו נטען כי נגרם אובדן רב לאנושות כולה.
בחלק מהסיפורים העונש ניתן גם לרוב בעלי החיים היבשתיים, כמתואר בעלילות גילגמש, בוודות ההינדיות ובספר בראשית, בעוד שאדם מסוים "נבחר" לשרוד.
במקרה של עלילות גילגמש, היה זה אותנפישתים, ובמקרה של ספר בראשית היה זה נח.
ישנם גם אזכורים בברית החדשה ובקוראן לסיפור המקראי של נח.
אחת ממכות מצרים היא ברד הפוגע ביבולים ובאנשים.
דוגמה לניסיון של בני אדם להשפיע על מזג האוויר דרך פניה לאל כוללת את סיפור חוני המעגל.
בגרמניה שלאחר הרפורמציה, האשימו מכשפות בגרימת גלי קור שהרסו יבולים ודבר זה תרם לתופעה של ציד מכשפות.
עם התפתחות המדע החל קישור בין מחזורים טבעיים וכוחות טבע לבין תופעות מזג אוויר.
לדוגמה התברר כי עונות השנה קשורות לסיבוב של כדור הארץ סביב לשמש.
הסברים מודרניים לסופות או ירידת גשמים הסיברו אותם בחוקי טבע קבועים ובלתי ניתנים לשינוי.
חיזוי מזג אויר באמצעות מטאורולוגיה מעניק התרעה של מספר ימים לפני סופות שונות.
דבר זה מאפשר לאוכלוסייה לרשויות להתארגן מראש לפני סופות חזקות ומקטין את התמותה הנגרמת באופן ישיר עקב הצפות או התמוטטות עצים או מבנים.
הנזק לחקלאות עדיין מתרחש אבל ממותן עקב מנגנונים כמו חברות ביטוח המפצות את החקלאים.
רעב המוני שהיה נפוץ במקרים של אסון טבע של מזג אוויר שהרס יבולים, ממותן בעקבות מנגנוניים שונים כמו מלאי מזון לשעת חירום, יבוא מזון ממדינות אחרות, ועליה בפריון העולמי כך שיש עודפי מזון רבים יותר.
בחברה מודרנית אחוז גבוה יותר של האוכלוסייה לא עוסק בחקלאות כך שיש גם עודפים כלכליים המאפשרים לקנות מזון גם לאחר נזק לחקלאות המקומית.
ביסוס החלקאות על השקיה במקום חקלאות בעל מקטין את התלות של חקלאים בגשמים, כמו גם היבטים של חיזוי ארוך טווח והתאמת יבולים וזנים לתחזיות לחודשים או לשנים הקרובות.
בתרבויות רבות נתפס הברק כמעשה אלוהי או אלוהות בפני עצמה.
בקיץ 726 התרחשה התפרצות געשית תת-ימית ליד האי טרה (הר הגעש סנטוריני של ימינו) אשר גבתה חיי אדם וגרמה נזק רב.
התפרצות זו התפרשה על ידי רבים, לרבות לאון השלישי האיסאורי, קיסר האימפריה הביזנטית כעונש מידי האל על השימוש באיקונות במסגרת הפולחן הדתי הנוצרי.
כתוצאה מכך החל ליאון השלישי לנקוט פעולות איקונוקלסטיות - הרס תמונות ופסלים שבוצעו על ידי נוצרים בניסיון לשכך את זעמו של האל.
דבר זה הוביל לתקופה האיקונוקלסטית הראשונה של איקונוקלאזם באימפריה הביזנטית שגררה מתחים וסכסוכים רבים בתוך האימפריה.
ליקוי חמה נחשבו בעבר לעיתים קרובות כאות מבשר רע.
גם במאה ה-19 ירו ספינות הצי הסיני בתותחים בניסיון להציל את הירח בעת ליקוי לבנה.
לפי איינהרד ליקויי חמה בסימנים מבשרים למותו של קרל הגדול.
במיתולוגיה היוונית יש לליקוי החמה תפקיד של מטה זעם.
כך באודיסיאה ליקוי חמה צמוד לחזרתו של אודיסאוס לביתו כדי לנקום במהאהבי ביתו.
בגמרא מפורש ליקוי המאורות כסימן לכעסו של אלוהים: .
ובהמשך אותו קטע נמנים ארבעה חטאים שגורמים לכאורה ליקוי חמה:אב בית דין שמת ואינו נספד כהלכה, נערה המאורסה שצעקה בעיר ואין מושיע לה, משכב זכור ושני אחין שנשפך דמן כאחד.
עם זאת, התלמוד אינו רואה בליקוי חמה סימן ודאי לפורענות.
בעבר, היה מקובל להניח כי מחלות ופציעות רבות הן עונש משמיים על חטאים שונים.
הדבר כלל מגפות, מחלות מידבקות, מומים, פטירה של תינוקות של המשפחה,
תאונות עבודה, בעיות פוריות, ומחלות נפש.
מחלות שנקשרו במיוחד לזעמו של האל הן מחלות עור - ובמיוחד צרעת ולעיתים קרובות גרר הדבר נידוי חברתי (שפרושו היה לפעמים עוני או מוות ברעב).
בחברות רבות גם בעיות נפשיות נחשבו עונש מידי שמיים או כשד שנכס באדם מסיבות לא ברורות.
על מנת להתגונן מפני עונשי שמיים אלה, נהגו בדתות בטקסים שונים כולל הקרבת קורבנות, תפילות, צומות, קמעות, נדרים, ותרומות וקיום מצוות.
עם זאת מחלות מידבקות לדוגמה היו דבר נפוץ וגרמו לתמותה רחבה של אנשים בכל הגילאים כולל תינוקות, ילדים ואנשים צעירים.
אמהות היו בסיכון גבוה בהרבה למוות במהלך הלידה.
אנשים רבים, כולל רופאים, חוקרים ומנהיגים היו מתוסכלים מחוסר היכולת להתמודד עם מגפות ועם טרגדיות אישיות.
בחלק מהמחלות היה חשד ביחס לגורם המחלה (כמו אוויר רע או מים רעים) בעוד שבמחלות אחרות הגורם היה סתום לגמרי והוביל לסוגים רבים ושונים של מנהגים, אמונות ודעות קדומות.
הטענה כי מגפות הן תוצר של זעמו של האל, על חטאים כללה גם מעשי ענישה כלפי בני אדם ואף אלימות קיצונית.
לפי המסופר על השמדת בני מדין בתנ"ך, בשנת הארבעים ליציאת מצרים, לאחר שניסה לקלל את ישראל ללא הצלחה, יעץ בלעם בן בעור למלכי מדין ומואב להחטיא את עם ישראל, וכך לגרום למגפה.
לפי המסופר, המדינים קיבלו את עצתו, ושלחו את בנותיהם לפתות את בני ישראל.
לפי התנ"ך בני ישראל טבחו בכל בני מדיין והותירו בחיים רק את הילדות הבתולות ואת בעלי החיים.
עם הזמן התפתחו גישות חילוניות יותר ומדעיות למניעת מחלות מידבקות או טיפול בהן.
בעקבות פיתוח תאוריית החיידקים כגורמי מחלות בשליש האחרון של המאה ה-19, נחלשה הגישה של יחוס מחלות לחטאים או לגורמים על-טבעיים.
במהלך המאה ה-20 התבררו הסיבות למחלות מידבקות רבות שהיו נפוצות והרגו אנשים רבים - כמו כולרה, שחפת, דיפתריה ועוד ונתגלו תרופות, חיסונים או דרכי מניעה והגבלת הפצת המחלה.
התגלה גם כי חלק מהמחלות המסתוריות כמו קדחת צהובה, מלאריה, מחלת השינה מועברות מאדם לאדם על ידי עקיצת חרקים הנושאים וירוסים טפילים או חיידקים.
כתוצאה מגומים אלה התחלואה והתמותה ממחלות מידבקות רבות פחתה באופן ניכר ואיתן היה זינוק משמעותי בתוחלת החיים.
גם מחלות רבות אחרות - מחלות כרוניות כמו סרטן, מחלות לב, ועוד נתגלו גורמים טבעיים והתמותה עקב מחלות אלה, במיוחד בגילאים צעירים פחתה מאד.
מחלות עור, מומים מלידה ומחלות נפש, שבעבר היו סימן ברור לחטא של האדם, נתפסים לרוב כבעיה הנובעת מסיבות טבעיות או חברתיות (כמו זיהום אוויר, זיהום במים, חומרים טרטוגנים, עישון ועוד).
תחום בריאות הציבור מגלה דרכים כיצד להפחית מומים והתפתחות נכויות, מחלות כרוניות ועוד - לדוגמה המלצה לנשים בהריון להפחית שתיית אלכוהול או המלצה להפחית עישון כדי למנוע סרטן.
הגישה לפיה מחלת נפש או מום גופני נובעת מחטאים של האדם או משפחתו ולכן מגיעה לו השפלה, נידוי, טיפול אכזרי, עינוי או נידוי הפכה בלתי מקובלת לפחות מבחינה רשמית.
עם זאת לעיתים גורמים שמרניים עדיין מציינים חריגים חברתיים כתופעה "על טבעית" הראויה לנידוי או אפליה.
דוגמה לכך רדיפת לבקנים באפריקה - דעות קדומות על לבקנים, והם נחשבים מקוללים ומביאים מזל רע.
דוגמה אחרת לטענות על עונש משמיים כביכול הוא חוסר הצלחה כלכלי - קשיים כלכליים של עסק, עוני, מחסור או בעיה שהתרחשה בבית (לדוגמה גג דולף וכו').
בעוד בחלק מהדתות רואים בעוני סימן לשפלות רוח, צניעות ואות לכך שהאדם עסוק בעבדות אלוהים (חלק מהדמויות ביהדות, העוני בתפיסה הקתולית), בדת הנצרות פרוטסטנטית רואים בהצלחה כלכלית סימן לברכה מידי אלוהים, ואילו חוסר הצלחה כלכלית - סימן לכך שאלוהים אינו מרוצה מהאדם.
נוכח המצוות הרבות שיש בדתות השונות, ונוכח הפרשנות הרחבה של מצוות אלה, מנהיגים דתיים טענו כי בעת הזו אנשים חוטאים ולכן ראויים לעונש.
לעיתים, נטען כי כיום אנשים חוטאים יותר מאשר בעבר, אם כי גם בתקופות קדומות בתנ"ך לדוגמה מתוארים חטאים רבים של חלקים גדולים מהציבור.
גם אסונות שנגרמים בידי בני אדם כמו פלישות של ברברים, מלחמות, מרידות, מעשי טבח וכן תופעות כמו רדיפה, העלת מיסים, חוקים נוקשים וגזרות נחשבו לעיתים קרובות כביטוי לזעמו של האל על התנהגות בלתי ראויה.
במסורת היהודית מתוארים מתקפות מצד עמים זרים על בני ישראל כעונש מאלוהים.
במהלך תקופת השופטים, היו אויבים רבים שנלחמו עם ישראל.
ממזרח, היו ארם, מואב, עמון ועמלק ששיעבדו את ישראל.
בתוך הארץ, היו הכנענים, שחלק משבטי ישראל כבשו את עריהם בתחילת הספר, וששיעבדו את ישראל בימי דבורה וברק.
בימי השופטים, חדרו הפלשתים לארץ והתנחלו במישור החוף – בערים עזה, גת, עקרון, אשדוד ואשקלון.
גם הפלשתים שיעבדו את ישראל בימי השופטים.
לפי המקרא, האויבים קמו ושיעבדו את ישראל כתוצאה מחטאים ומעבודה זרה.
גם חורבן ממלכת ישראל ויהודה של בית ראשון, גלות בבל, הגלות לאחר חורבן בית המקדש השני, רדיפות שונות וכן השואה, נחשבו לעיתים קרובות כעונש מידי שמיים, שכן האל שלח מנהיג אכזר במיוחד או עם תוקפני במיוחד כדי להעניש כביכול את העמים שסבלו ממנו.
לעיתים קרובות תהפוכות מדינויות נתפסו כ"חבלי משיח".
דוגמאות נוספות לעונש משמיים הוא איום בעונש, בדרך כלל עונש נצחי, לאחר המוות.
לפי הטענה אחרי מות הגוף קיימת עדיין נשמה וזו יכולה להגיע למקום אחר, ולהמשיך לסבול או להנות בה.
איום נפוץ בעונש משמיים לאחר המוות הוא איום בגיהנום שם אמורים החוטאים לסבול לנצח נצחים.
גרסה נוספת לדבר זה היא הטיעון על אחרית הימים שבה הצדיקים יקומו לתחייה או יגיעו לגרסה אחרת של גן עדן ואילו החוטאים יסבלו בגסה אחרת של גיהנום או פשוט ימותו מוות נצחי.
קיימים עידונים שונים על רעיון הגינהנום לדוגמה לימבו.
דרך אחרת לאיום עונש משמיים לאחר המוות הוא גלגול נשמות שבו נשמות טובות אמורות להתגלגל למעמד חברתי אנושי גבוה יותר, ואילו נשמות של חוטאים יסבלו בגלל גלגול לבעלי חיים נחותים יותר או לאנשים הסובלים ממחלות, עוני או מומים שונים.
תפיסה זו גם משפיעה על היחס של דתות שונות כלפי אנשים בעלי מומים בתרבויות כמו הינדואזים או בודיהזם.
נפילת האדם והגירוש מגן העדן.
אות קין לאחר שקין רצח את אחיו הבל.
המבול הגדול נגרם בשל השחיתות, האלימות והרשעות שהפכו נפוצים באותה העת.
אלוהים בחר לבלבל את שפתם של האנשים שבנו את מגדל בבל והפיצם בכל רחבי תבל.
חורבן הערים סדום ועמורה בשל חטאי תושביהם.
מותם של ער ואונן בשל חטאיהם.
עשרת המכות פקדו את המצרים הקדמונים בשל סרובו של פרעה, מלך מצרים, לשחרר את בני ישראל מעבדות.
בעקבות חטא עגל הזהב אלוהים הביע רצון להשמיד את בני ישראל על אי ציותם, אך בשל תחינתו של משה אלוהים נמנע מלעשות זאת, למרות שמגפת דבר פרצה בעקבות האירוע.
חטא המרגלים אשר גרמה לעוד 38 שנות נדודים במדבר.
המרד של קורח, דתן ואבירם מוביל למותם ולהתפרצות מגפה.
חלק מתושבי בית שמש נהרגו משום שהביטו לתוך ארון הברית.
עוזה מת משום שנגע בארון הברית.
פילוג הממלכה נגרם כעונש על כך ששלמה אפשר בתקופת שלטונו בניית בתי מזבח לאלים אחרים עבור חלק מנשותיו.
גלות וחורבן ממלכת ישראל על ידי האשורים עקב חטאי עבודה זרה לאורך שנות קיומה של ממלכת ישראל.
אף כי בעלי חיים אינם נחשבים כבעלי מוסר, ומסוגלים לחטוא, מוזכרים מספר מקרים בתנ"ך בהם בעלי חיים רבים מומתים בידי אלוהים בגלל חטאים של בני אדם.
בסיפור המבול, טובעים כמעט כל בעלי החיים היבשתיים, בגלל חטאי בני האדם.
בסיפור סדום ואמורה, אלוהים משמיד יחד עם בני העיר גם את כל בעלי החיים שם.
בסיפור מכות מצרים, נענשים בעלי חיים יחד עם המצרים בשל חטעי פרעה, מלך מצרים, ראשית בעשרת המכות ולאחר מכן גם במכת בכורות.
בנוסף, בתנ"ך מתוארים מקרים בהם כדי לעצור עונש משמיים, בני אדם מצווים להקריב בעלי חיים כמנחה לאלוהים.
לדוגמה ב מתאורת מגפה בימי דוד המלך.
בחברה הדתית עד לעת המודרנית הניחו כי האל מעניש את בני האדם על חטאים רבים.
התפיסה של צרעת ביהדות הייתה כי מדובר בעונש מאלוהים.
הטענה המקובלת בקרב חז"ל היא שהצרעת נועדה לעונש ותיקון עבור חוטאים מסוימים, כגון גאוותנים או בעלי לשון הרע.
ספר החינוך מהמאה ה-13, מסביר שהקורבן נועד להמחיש למצורע עד כמה הגוף לא חשוב לעומת הנפש, כדי שיתקן את מעשיו ויחזור בתשובה.
בזמן המגפה השחורה אוכלוסיית מערב אירופה פעלה בדרכים שונות על מנת להתמודד עם המגפה.
האמונה המרכזית הייתה כי אמונה כי המגפה היא עונש מהאל על חטאי האדם והאנושות.
היו מעטים שטענו כי המגפה בישרה על תחילת אחרית הימים, אך הכנסייה לא האמינה בכך, שכן לא התקיימו מרכיבים שונים שלפי ספרי הקודש יבשרו על אחרית הימים, כמו שלטון האנטיכריסט.
תגובה אחת כזו, הייתה של נזיר פרנציסקני צרפתי, john of rupescissa, וביצירתו משנת 1349- Liber Secretorum Eventuum.
ג'ון, עוד לפני פרוץ המגפה השחורה, האמין כי האנטיכריסט ינצח וישלוט במהלך 3 וחצי שנים, שיתרחשו לפני שנת 1370. כתוצאה מפרוץ המגפה השחורה, ועקב הידבקותו במחלה, ג'ון החל להאמין כי האל העניש את האנושות בדרכים שונות שיקלו על הניצחון הקרב של האנטיכריסט, אך הבנה נכונה של העתיד תסייע למאמינים.
כתביו של ג'ון הופצו במהירות ברחבי מערב אירופה, קיימים עותקים ספורים בלטינית ובקטלונית.
המאמינים קיוו כי מרים תוכל לפנות אל בנה ולבקש רחמים עבור הסובלים מהמגפה..
בתוך דירתו של קלמנס היו שני אחים בוערים כהגנה מפני המגפה, וכהגנה נוספת לבש על אצבעו אבן ברקת, שהאמין כי כאשר היא פונה דרומה - צמצמה ארסיות רעלים, וכאשר פונה מזרחה צמצמה את אפשרות הזיהום.
בכרוניקות שכתב, תיאר את התפתחות המגפה.
במסגרת החיבור פטיש המכשפות שהחל את תקופת ציד מכשפות באירופה, מסבירים המחברים כי קיום המכשפות ופעילותן מתאפשר תודות לאישורו של האל.
החלק הראשון של החיבור מתמודד עם טענות המכחישות את קיומם של מכשפים וקובע שכדי שיתקיים כישוף צריכים להתקיים שלושה מרכיבים מהותיים: כוונות זדוניות מצד המכשף, עזרתו של השטן ואישורו של אלוהים.
ייחוס מקרי מוות המוניים לעונש משמיים בעת המודרנית
בעת המודרנית, לעיתים מנהיגים דתיים מעלים טענות כי אירועים קשים שהתרחשו בהווה, כמו אסונות, מגפות, רעידות אדמה, הם מקרים של עונש משמיים.
במקרים אחרים גם אסונות מעשה ידי אדם, כמו מלחמות, פיגועי טרור או השואה מיוחסים להתערבות אלוהית במטרה להעניש את החוטאים.
במקרים רבים מדובר בהערות שנויות במחלוקת.
לא ברור על סמך איזה מידע משייכים הטוענים כי חטא מסוים, גרם דווקא לאסון מסוים, ולא ברור מדוע דווקא קבוצה מסוימת ולא קבוצה אחרת שילמה את המחיר על החטא כביכול.
לדוגמה כאשר אנשים חילוניים נהרגים, טוענים שהדבר נגרם כאשר חטאים גלויים שלהם נגד אלוהים, וכאשר אנשים דתיים נהרגים באסון המוני, הטענה היא שכנראה הדבר נגרם בגלל חטאם של אחרים, או משתמשים בטיעון גנרי כמו נסתרות דרכי האל.
אסונות טבע - לעיתים בעקבות אסונות טבע, כגון רעידות אדמה, הוריקנים או שיטפונות, עולות טענות על כך שאותם האירועים קרו בשל כשלים מוסריים או עלייה ניכרת בחטאי החברה.
לדוגמה המטיף האוונגליסטי האמריקאי פט רוברטסון עורר מחלוקת רבה לאחר שטען כי רעידת האדמה בהאיטי ב-2010 הייתה עונש משמיים על כך שכביכול תושבי האיטי כרתו "ברית עם השטן" להפלת הצרפתים במהלך מרד העבדים בהאיטי.
מגפות ופנדמיות - כאשר ישנה התפרצות של מחלות לעיתים עולות הטענות שזהו סוג של עונש משמיים.
מהפך פוליטי או חברתי - לעיתים בתקופות של מהפכות פוליטיות או חברתיות (כולל סכסוכים אלימים, מהפות ומשברים כלכליים) עולות טענות על כך שזהו עונש משמיים על חטאי החברה.
במסגרת הטפה דתית - לעיתים מנהיגים דתיים שונים ברחבי העולם בוחרים לשלב בדרשות שלהם את הקונספט של עונש משמיים על מנת לטעון כי עלולות להיות השלכות חמורות להתנהגות לא מוסרית.
הטפות על עונש לאחר המוות בעת המודרנית
איום נוסף בעונש משמיים הוא הרעיון של ענישה לאחר המוות, דוגמה מרכזית לכך היא גיהנום.
העינוי בגינום הוא לכאורה נצחי.
כך שהרציונל הוא שיש לציית לזמן קצר (במשך החיים עצמם) לצווי כהני הדת, ולאחר מכך להנות במשך זמן אינסופי או לסבול במשך זמן אינסופי.
עינוי נצחי בייסורים בגניהום משמש מטיפים דתיים לאיים על ילדים ולהפחיד אותם מפני פעולות או מחשבות שלדעתם הם חטא.
יש בתי ספר נוצריים שבהם ממחיזים את המתרחש בגינהום במטרה להפחיד את הילדים.
עונש מוות הוא עונש חוקי בפקיסטן.
למרות שהיו תיקונים רבים לחוקה, עדיין לא קיימת הוראה האוסרת על עונש מוות.
בשנת 2008 הוטל מורטוריום על הוצאות להורג במדינה.
חילול הקודש או "חילול השם" הוא עבירה שדינה מוות בפיקסטן, לפי סעיף C-295. בשנת 2001 דוקטור יוניס שייח נידון למוות על חילול השם, בגלל שאמר לסטודנטים שלו שבזמן שהגה את האסלאם, בגיל 40, מוחמד עוד לא היה מוסלמי.
בשנת 2013, גזר בית דין שבטי בפקסיטן באזור קוראם שנשלט על ידי רוב שיעי, עונש מוות על אנוואר דין, חייל סוני בן 27 שתכנן לברוח עם אהובתו השיעית בת ה-19. החייל נסקל למוות.
הצעירה נידונה למוות גם היא, אולם לא ברור אם גזר הדין בוצע או לא.
ההצהרה, שסוכמה בפגישה ב-13 בינואר 1942, נחתמה על ידי ממשלות בלגיה, צ'כוסלובקיה, הולנד, יוון, לוקסמבורג, נורווגיה ויוגוסלביה הגולות, וכן על ידי צרפת החופשית.
נציגי ממשלת בריטניה השתתפו בפגישה כמשקיפים יחד עם נציגים מקנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה.
ההצהרה לא קבעה כלל מפרט לגבי "אופיו, גזעו או דתו של הקורבן" ולא התייחסה לרדיפת קבוצות מיעוט ספציפיות דוגמת היהודים.
רק בדצמבר 1942 גונתה השואה בהצהרה משותפת של בעלות הברית.
ההצהרה הוצגה באופן רשמי לממשלות בריטניה, ארצות הברית וברית המועצות כהערה דיפלומטית מילולית בסוף יולי 1942. אלה חשו מחויבים להגיב בהצהרות משלהם המאשרות את רצונם לבסס אחריות משפטית על פושעי מלחמה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ההצהרה תרמה להקמת ועדה של בעלות הברית לענישה של פושעי מלחמה בחסות האספה הבין-לאומית בלונדון, שהתכנסה בקביעות עד שהוחלפה על ידי ועדה של האו"ם באוקטובר 1943. בשיתוף עם ועדת המידע של בעלות הברית, היא פרסמה מספר מחקרים על היבטים של המדיניות הנאצית באירופה הכבושה.
ולדיסלב שיקורסקי, שעמד בראש הוועידה שניסחה את ההצרה, אמר עליה:
שארל דה-גול, מנהיג צרפת החופשית, אמר על ההצהרה:
גם בעשור השלישי של המאה ה-21 העוני ממשיך להוות בעיה משמעותית בקוריאה הצפונית.
בין היתר, בשנת 2021 התקבלו דיווחים על רעב בהיקפים נרחבים בקוריאה הצפונית,
וזאת במידה רבה כתוצאה ממדיניות כושלת של המשטר הצפון-קוריאני.
במקביל, ההכנסה הממוצעת לנפש במדינה עומדת על כ-1,800 דולר לשנה, השיעור הנמוך בעולם.
במהלך שנת 2023, המשטר הצפון-קוריאני הוציא התאבדויות מחוץ לחוק.
לפי הערכות מערביות, צעד זה נובע בעיקר מהיקף העוני הנרחב במדינה המסוגרת.
עונש מוות ברצועת עזה הוטל ובוצע על ידי מספר ממשלות, צבאות ומיליציות לא סדירות לאורך ההיסטוריה של האזור.
רבות מההוצאות להורג תוארו כרציחות ללא משפט עקב הליכים משפטיים חלקיים או מוטים.
על פי החוק הפלסטיני, ישנם 77 פשעים שבהם ניתן לגזור עונש מוות.
מאז הקמת הרשות הפלסטינית ב-1994, נפסקו סה"כ כ-260 גזרי דין מוות: כ-230 בעזה וכ-30 בגדה המערבית.
עד 2022 בוצעו 41 הוצאות להורג: 39 בעזה ושתיים בגדה המערבית.
לא כל גזרי הדין בוצעו.
בתי המשפט ברצועת עזה לאחר השתלטות החמאס על הרצועה
החל מהשתלטות חמאס על רצועת עזה בשנת 2007 ועד הלחימה בעזה במלחמת חרבות הברזל באוקטובר 2023 שלטה תנועת חמאס ברצועת עזה.
שתי מערכות משפט פלסטיניות מקבילות ביצעו הוצאות להורג ברצועת עזה: אזרחית וצבאית: מערכת המשפט של הממשלה האזרחית בראשות חמאס ובתי המשפט הצבאיים של גדודי עז א-דין אל-קסאם.
ממשלות הגדה המערבית ורצועת עזה משתפות פעולה באופן הדוק בנושאים כמו בריאות, אך בנושאים אחרים רשויות הרצועה פועלות בצורה אוטונומית יותר.
החוק הפלסטיני דורש אישור מנשיא הרשות הפלסטינית (כיום מחמוד עבאס) לעונש מוות, אך במספר הזדמנויות התעלמו הרשויות ברצועת עזה מכלל זה.
הוצאות להורג על ידי ממשל חמאס בעזה (2007–2022)
הוצאות להורג במהלך מבצע צוק איתן 2014
במהלך מלחמת צוק איתן ב-2014 הוציא חמאס להורג יותר מ-20 פלסטינים ברצועת עזה.
על פי דו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל, 23 פלסטינים הוצאו להורג על ידי גדודי עז א-דין אל-קסאם במהלך הסכסוך ב-2014. 16 מהם ישבו בכלא עוד לפני המבצע.
חלקם עמדו למשפט בגין ריגול, אך המשפטים הללו הופסקו.
מקרב המוצאים להורג, שישה נהרגו על ידי כיתת יורים מחוץ למסגד אל עומרי בעיר העתיקה לעיני מאות צופים כולל ילדים.
אמנסטי טען כי חמאס השתמש בכיסוי המלחמה, שבה היה מספר הרוגים גבוה מאוד, כדי לבצע הוצאות להורג ללא הליך שיפוטי הולם, כדי לסלק יריבים פוליטיים באמתלה שהם משתפי פעולה עם ישראל.
רוב ההוצאות להורג אלה של משתפי פעולה לכאורה, התרחשו בתגובה לחיסול של מוחמד אבו שמאלה וראאד אל-עטאר בידי בידי צה"ל, והניסיון הכושל להתנקש בחיי מוחמד דף, שלמחרתו הוצאו להורג בידי כיתת יורים 18 חשודים כמשתפי פעולה.
המרכז הפלסטיני לזכויות אדם דיווח בדצמבר 2015 כי חמאס פסק תשעה עונשי מוות בשנת 2015. חמאס גזר עונש מוות על ארבעה עזתים במהלך השבועות הראשונים של 2016, כולם בחשד לריגול.
מחמוד אשתווי – פברואר 2016
בפברואר 2016, הודיע דובר גדודי עז א-דין אל-קסאם על הוצאתו להורג של מחמוד אשתווי, אחד המפקדים המובילים של הקבוצה.
אשתווי הותיר אחריו שתי אלמנות ושלושה ילדים.
מקורות מהימנים באותה עת תיארו את ההאשמות כהאשמות לא מוגדרות.
הנימוק המוצהר של השלטון להוצאה להורג היה שהוא היה אשם ב"השחתת מידות מוסריות" - התייחסות מרומזת להומוסקסואליות ככל הנראה הושגה הודאה באמצעות עינויים.
לפני מותו נאמר למשפחתו שהאישום בעונש מוות בגין בגידה בוטל.
קיים חשד שאשתווי מת במעצר ונורה רק לאחר מותו, מדיווחים של אנשים שראו את גופתו לפני הקבורה וסברו שפצעי הקליע נראים חשודים.
3 מורשעים הוצאו להורג במאי 2016
במאי 2016 הוציא חמאס להורג שלושה גברים באמצעות כיתת יורים ותלייה.
ההוצאה להורג בוצעה בכלא אל-קטיבה.
הגברים שהוצאו להורג הורשעו ברצח.
בכך שביצע את ההוצאות להורג ללא אישור הנשיא הפלסטיני אבו מאזן, הפר חמאס את ההסכם עם פת"ח, מפלגת השלטון בגדה המערבית.
מאוחר יותר הודיע חמאס כי יש להוציא להורג 13 אסירים נוספים.
3 משתפי פעולה לכאורה הוצאו להורג באפריל 2017
באפריל 2017 דווח כי שלושה פלסטינים הוצאו להורג על ידי חמאס ברצועת עזה על רקע שיתוף פעולה לכאורה עם ישראל.
על פי הדיווחים, הגברים נתלו במתחם משטרת חמאס, כאשר עשרות מנהיגי ופקידי חמאס צפו בהרג.
13 נידונים למוות בין ינואר לאוגוסט 2022
לפי "בצלם", בתי המשפט של חמאס גזרו 13 גזרי דין מוות בינואר-אוגוסט 2022, אך לא ביצעו אותם.
5 הוצאו להורג בספטמבר 2022
ב-4 בספטמבר 2022, הודיע חמאס כי הוציא להורג חמישה גברים, בהם שני גברים שנידונו בשל שיתוף פעולה עם ישראל, ושלושה נוספים בתיקים פליליים.
תושב חאן יונס יליד 1968 הורשע בכך שסיפק לישראל בשנת 1991 "מידע על אנשי ההתנגדות, מקום מגוריהם...
ומיקומם של משטחי שיגור רקטות"; אדם שני, יליד 1978, הורשע בכך שסיפק לישראל בשנת 2001 מידע מודיעיני "שהוביל לפגיעה ולמות קדושים של אזרחים" על ידי כוחות ישראליים, לפי חמאס.
שלושת הגברים האחרים הורשעו ברצח.
הוצאות להורג מאז טבח אוקטובר 2023
גל של הוצאות להורג ללא משפט ביצע ארגון הטרור חמאס ברצועת עזה בין ספטמבר לאוקטובר 2025 כנגד מתנגדיו, בסמוך לפרסום תוכנית 21 הנקודות לסיומה של מלחמת חרבות ברזל.
עונת 1910 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל הראשונה בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1910. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
המשחק בין ויקינגרנה ווסטמנלנד-נרקה מעולם לא שוחק.
המנצחת הייתה ארגריטה, שזכתה בסדרה לאחר 14 מחזורים (7 בית ו-7 חוץ).
ארגריטה, כמו גם כל שאר המנצחות של הסדרה השוודית וליגת העל השוודית עד עונת 1930–1931 לא נחשבות כחלק מ"אלופות שוודיה", כיוון שהמושג "אלופת שוודיה" (svenska mästare) היה שמור למנצחת במפעל טורניר גביע שוודיה (1896-1925).
על כן, המנצחת ארגריטה לא מוכרת כ"אלופת שוודיה" אלא כ"זוכת הסדרה" (Seriemästare).
המשחק הראשון של העונה, שהיה גם המשחק הראשון אי-פעם במסגרת ליגה מקצוענית בשוודיה התקיים ב-24 בספטמבר 1910 כאשר ארגריטה ניצחה את ויקינגרנה באצטדיונה הביתי ולהאלה שבגטבורג בתוצאה 13-0.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםלא התקיימה ליגה19101910אסקילטונהאסקילטונה, מחוז סדרמנלנדלא התקיימה ליגה19101910גטבורג FFגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסלא התקיימה ליגה19101910גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסלא התקיימה ליגה19101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדלא התקיימה ליגה19101910ויקינגרנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםלא התקיימה ליגה19101910וסטמנלנד-נרקהארברו, מחוז ארברולא התקיימה ליגה19101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסלא התקיימה ליגה19101910
מיקום תוצאהמקום ראשוןהזוכה הראשונה בסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 5,7ירידה (לא ברור לאן)
עונת 1911-1912 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השנייה בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1911-1912. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה ארגריטה, בפעם השנייה ברציפות.
ויקינגרנה ואסקילטונה פרשו כבר לאחר משחק אחד (ניצחון 3-1 והפסד 7-0 בהתאמה, משחקים אלו אינם נחשבו בתוצאות), ובמקומם נכנסו לליגה גטבורג FF ומריהברג.
שתיהן הודחו מהליגה בסיום העונה, ומאז לא שיחקו יותר בסדרה (מריהברג פורקה, גטבורג FF שיחקה ב-2015 בליגה השישית).
בנוסף לפרישתם של שתי הקבוצות לאחר מחזור אחד בלבד, לא פחות מ-10 משחקים לא שוחקו, והליגה נגמרה כשלכל קבוצה מספר משחקים שונה.
הסיבה לכך הייתה אליפות העולם הכדורגל כחלק מאולימפיאדת סטוקהולם ב-1912. נבחרת שוודיה ערכה משחקי אימון לקראת משחקי הקיץ, וכך תמה העונה הסדירה ללא קיום חלק ניכר מהמשחקים.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 219101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםלא שיחקה בליגה1911-19121911-1912אסקילטונה(פרשה אחרי מחזור אחד)אסקילטונה, מחוז סדרמנלנדמקום 819101910גטבורג FF(החליפה את הקבוצות הפורשות)גטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 719101910גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 319101910מריהברג(החליפה את הקבוצות הפורשות)סטוקהולם, מחוז סטוקהולםלא שיחקה בליגה19101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 419101910ויקינגרנה(פרשה אחרי מחזור אחד)סטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 619101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1ארגריטה118122920172יורגודן106221914143גטבורג114342827114AIK סולנה10415252395נורשפין9225152566גטבורג FF7124121747מריהברג611491138ויקינגרנה11003129אסקילטונה1000070הערה: טבלה כללית, העונה מעולם לא נגמרה
מיקום תוצאהמקום ראשוןהזוכה בסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 6-9ירידה או פרישה
עונת 1912-1913 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השלישית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1912-1913. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם הראשונה בהיסטוריה.
כל שש הקבוצות ששיחקו בליגה המשיכו לעונה נוספת בעונת 1913/1914 (לא היו "יורדות").
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 419101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 21911-19121911-1912גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 319101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 519101910אופסלהאופסלה, מחוז אופסלהלא שיחקה בליגה1912-19131912-1913ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג10721259162ארגריטה106133614133AIK סולנה106042327124יורגודן105051925105אופסלה10316222376נורשפין100287342מקור: אתר AIK סולנה
מיקום תוצאהמקום ראשוןהזוכה בסדרה השוודית (Seriemästare)
עונת 1913-1914 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל הרביעית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1913-1914. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השנייה ברציפות.
בסוף העונה ירדה אופסלה לליגה השנייה.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 319101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 41911-19121911-1912גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 619101910אופסלהאופסלה, מחוז אופסלהמקום 51912-19131912-1913ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 219101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג108113711172ארגריטה10712339153יורגודן103431617104AIK סולנה10415172795נורשפין10217193456אופסלה1012714284מקור: אתר AIK סולנה
מיקום תוצאהמקום ראשוןהזוכה בסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 6ירידה לליגה השנייה
עונת 1914–1915 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל החמישית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1914–1915. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השלישית ברציפות.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 419101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 31911-19121911-1912גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 519101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 219101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג86022511122AIK סולנה85033015103ארגריטה85032218104יורגודן8314171875נורשפין801737341מקור: אתר AIK סולנה
עונת 1915-1916 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השישית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1915-1916. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם הרביעית ברציפות.
קבוצת גאיס הצטרפה לליגה בעונה זו, ובסיומה פרשה לליגת "סדרת המזרח" (Västsvenska Serien).
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 219101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 41911-19121911-1912גאיסגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסלא שיחקה בליגה1915-19161915-1916גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 519101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 319101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג10631279152AIK סולנה107123313153ארגריטה105142115114גאיס10406172485נורשפין10307123666יורגודן1021715285מקור: אתר AIK סולנה
מיקום תוצאהמקום ראשוןהזוכה בסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 4פרישה ל"סדרת המזרח" (Västsvenska Serien)
בוֵסְטְרָה יֶיטַאלַנְד התקיים העונה דרבי "משולש" בין גטבורג, שכולם ציפו שתנצח את התחרות לאחר שזכתה בשלוש סדרות ברציפות בשנים שקדמו לעונה זו, לבין ארגריטה, שזכתה בשתי הסדרות הנותרות.
אל שתי הקבוצות הללו נוספה גאיס, שהצטרפה לליגה בעונה זו.
אלופת מחוז וֵסְטְרָה יֶיטַאלַנְד # קבוצה ניצחונות תיקו הפסדים שערים נקודות1 גטבורג 4 0 0 82 ארגריטה לא ידוע3 גאיס לא ידועמקור: אתר IFK גטבורג
עונת 1916-1917 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השביעית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1916-1917. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם החמישית ברציפות.
קבוצת הלסינגבורג הצטרפה לליגה בעונה זו.
לאחר עונה זו שונה המפעל למשך שנתיים (1918, 1919) כשהמשחקים נערכים רק באביב.
המפעל חזר שוב למתכונת סתיו-אביב רק בעונת 1920/1921.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 219101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 61911-19121911-1912הלסינגבורגהלסינגבורג, מחוז סקונהלא שיחקה בליגה1916-19171916-1917גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדמקום 519101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 319101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג10802348162ארגריטה106132715133AIK סולנה104241724104הלסינגבורג10415151995יורגודן10226112066נורשפין1022615336מקור: אתר AIK סולנה
עונת 1918 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השמינית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1918. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
עונת 1918 הייתה העונה הראשונה שהתקיימה רק במסגרת משחקי אביב (אפריל - נובמבר 1918).
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השישית ברציפות.
בעונה זו התדרדרה ההתקדמות של ליגת הכדורגל השוודי, כאשר רק ארבע קבוצות נרשמו לליגה, שתיים מסטוקהולם ושתיים מגטבורג.
על פי הנאמר באתר האינטרנט של AIK סולנה, הסיבה לכך היא היותה של 1918 השנה האחרונה במלחמת העולם הראשונה.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 319101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 51911-19121911-1912גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 219101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג6510214112ארגריטה632113483AIK סולנה611471734יורגודן60243192מקור: אתר AIK סולנה
עונת 1919 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל התשיעית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1918. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
עונת 1919, בדומה לקומדתה, הייתה העונה השנייה ברציפות שהתקיימה רק במסגרת משחקי אביב (מאי - יוני 1919).
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השביעית ברציפות, אם כי העונה מעולם לא הסתיימה.
בעונה זו שיחקו כמו ב-1918 רק ארבע קבוצות, שתיים מסטוקהולם ושתיים מגטבורג, וכמו כן העונה מעולם לא הסתיימה והיא הופסקה כבר לאחר שכל קבוצה רשמה בין 4 ל-5 משחקים בלבד.
על פי הנאמר באתר האינטרנט של AIK סולנה, הסיבה לכך מורכבת, בין היתר, מכך שהשחקנים לא היו מקצוענים ועבדו בעבודה נוספת, ומכך שהקבוצות שיחקו ברמה הבינלאומית, לעיתים מספר משחקים באותו השבוע (נגד קבוצות מפינלנד, דנמרק, נורווגיה, ארצות הברית וכו').
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 319101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 41911-19121911-1912גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 219101910
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גטבורג53028662ארגריטה420210643AIK סולנה41216844יורגודן51229134מקור: אתר AIK סולנה
עונת 1920–1921 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל העשירית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1920–1921. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
עונת 1920–1921 הייתה עונה שחולקה ל-2: משחקי סתיו (החל מאפריל 1920) ומשחקי אביב (הסתיימה ביולי 1921).
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה ארגריטה, בפעם השלישית בתולדותיה, השנייה בכל הזמנים לאחר גטבורג.
לאחר שנתיים (1918, 1919) בהן שיחקו רק ארבע קבוצות בליגה, שתיים מסטוקהולם ושתיים מגטבורג, חזרו בעונה זו הקבוצות נורשפין, גאיס, הלסינגבורג ואסקילטונה, זאת בנוסף להמרבי, שרשמה את עונת הבכורה שלה בליגה.
קבוצה נוספת שהצטרפה בעונה זו הייתה מאלמה ממחוז סקונה הדרומי, וכך בעונה זו התקיים לראשונה משחק ליגה בין גטבורג ומאלמה (שנכון לשנת 2016, הן הקבוצות החזקות והמעוטרות בשוודיה אי-פעם) משחק שלימים (מאז 18 ביוני 1922) ייקרא "התנגשות האלופים" (Mesta Mästarmötet).
לאחר עונה זו הופסק המפעל זמנית למשך שנה אחת (עונת 1921–1922).
המפעל חודש בעונת 1922/1923, וכשנה ושבועיים לאחר מכן החלה ליגת העל השוודית כפי שהיא מוכרת היום.
מועדוןעיר/מחוזעונה קודמתעונה ראשונהבליגהמשחקת בליגהמאזAIK סולנהסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 319101910יורגודןסטוקהולם, מחוז סטוקהולםמקום 41911-19121911-1912גאיסגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסלא שיחקה בליגה1915-19161920-1921המבריסטוקהולם, מחוז סטוקהולםלא שיחקה בליגה1920-19211920-1921הלסינגבורגהלסינגבורג, מחוז סקונהלא שיחקה בליגה1916-19171916-1917אסקילטונהאסקילטונה, מחוז סדרמנלנדלא שיחקה בליגה19101920-1921גטבורגגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמנצחת - מקום 119101910נורשפיןנורשפין, מחוז אסטרייטלנדלא שיחקה בליגה19101920-1921מאלמהמאלמה, מחוז סקונהלא שיחקה בליגה1920-19211920-1921ארגריטהגטבורג, מחוז גטבורג-ובוהוסמקום 219101910
עונת 1922–1923 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל האחת-עשרה בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1922–1923. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
בעונת 1922–1923 חולקה הליגה לשני בתים: בית המזרח (Östra grupp) ובית המערב (Västra grupp).
בבית המזרח היו שלוש הקבוצות מסטוקהולם, שתי הקבוצות מנורשפין וכן אסקילטונה.
בבית המערב היו שלוש הקבוצות מגטבורג, שתי הקבוצות ממאלמה וכן הלסינגבורג.
כמו כן, העונה חולקה ל-2: משחקי סתיו (החל מאפריל 1922) ומשחקי אביב (הסתיימה במאי 1921).
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גאיס, בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה את AIK סולנה בשני משחקים בפלייאוף האליפות.
גאיס היא הזוכה השלישית בכל הזמנים לאחר גטבורג.
עונה זו הייתה האחת לפני האחרונה של המפעל.
כשנה ושבועיים לאחר מכן החלה ליגת העל השוודית כפי שהיא מוכרת היום.
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1AIK סולנה107122817152אסקילטונה104242117103המברי10415161894יורגודן1033416995IK סליפנר10415142096נורשפין104061598מקור: אתר AIK סולנה
מיקום תוצאהמקום ראשוןמנצחת בית המזרח ועלייה למשחק הגמר של הסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 6פלייאוף על הירידה
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1גאיס105321510132גטבורג10532189133ארגריטה10523179124הלסינגבורג10442149125מאלמה IFK1031682276מאלמה101276194
מיקום תוצאהמקום ראשוןמנצחת בית המערב ועלייה למשחק הגמר של הסדרה השוודית (Seriemästare)מקום 6פלייאוף על הירידה
עונת 1923–1924 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השתים-עשרה בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים 1923–1924. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
בעונת 1922–1923 חולקה הליגה לשניים: בית המזרח (Östra grupp) ובית המערב (Västra grupp).
בבית המערב היו שלוש הקבוצות מגטבורג, קבוצה ממאלמה, מהלסינגבורג וכן הקבוצה שהדיחה את מאלמה בפליאוף בעונה שעברה, לנדסקרונה (מהעיר לנדסקרונה שבסקונה).
כמו כן, העונה חולקה ל-2: משחקי סתיו (החל מאפריל 1923) ומשחקי אביב (הסתיימה במאי 1924).
"זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה ארגריטה, בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר שניצחה את AIK סולנה בשני משחקים בפלייאוף האליפות.
ארגריטה היא הזוכה השנייה בכל הזמנים לאחר גטבורג.
עונה זו הייתה העונה האחרונה של המפעל, שידע עליות ומורדות לאורך תקופת קיומו (1910–1924): שלוש עונות שמעולם לא סוימו, עונה אחת שלא שוחקה, שינוי מספר הקבוצות המשתתפות בעקביות מדי כמה שנים, שינוי שיטת הענקת האליפות, טבלה כללית וטבלה אזורית, ועוד.
שבועיים לאחר המשחק האחרון של העונה, ניצחון הבית של ארגריטה נגד AIK סולנה במשחק הגומלין של הגמר ב-20 ביולי 1924, החלה ב-4 באוגוסט 1924 ליגת העל השוודית, האָלְסְוֵנְסְקָאן, שמתקיימת עד היום.
מקוםקבוצהמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשערי זכותשערי חובההפרש שעריםנקודות1AIK סולנה106222920142IK סליפנר106041618123אסקילטונה105052125104המברי10334161895נורשפין10325141586יורגודן1031618187מקור: אתר AIK סולנה