tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הספר אף הכניס מילה חדשה לשפה האנגלית - "גרוק" (Grok), שמשמעותה "להבין עד כדי כך שמושא ההבנה הופך לחלק מן המבין".
הספר מספר את סיפורו של ולנטין מיכאל סמית', אדם שגודל על ידי בני המאדים ומגיע לכדור הארץ כשטבועה בו תרבות זרה לחלוטין לתרבות האנושית, המתוארת בספר כגרסה מוקצנת של התרבות האמריקנית.
סמית' (המכונה במרבית הספר מייק) הוא בנם של שני אסטרונאוטים גאונים, שנולד במהלך משימה כושלת למאדים.
החללית ובה צוות המשימה התרסקה על המאדים וסמית' התינוק היה הניצול היחיד, הוא נותר שם וגודל על ידי בני המקום עד בגרותו.
הספר נפתח עם משלחת נוספת למאדים, המשיבה אותו לכדור הארץ.
על פי חוקי האנושות, האדם הראשון שמגיע למקום הופך להיות בעליו, מה שמקנה לסמית' בעלות מלאה על מאדים.
מסיבה זאת הוא נעצר ומוגבל על ידי שלטונות כדור הארץ, במסווה של רצון לעזור לו.
בשלב זה מצבו גרוע - הוא טרם הסתגל לתנאי כדור הארץ, ועדיין לא מבין אנגלית כדי לתקשר עם הסביבה.
האחות גיליאן בורדמן, העובדת בבית החולים שבו הממשל מסתיר אותו, מתיידדת עם סמית', בהתחלה מתוך סקרנות ובהמשך מתוך רצון לעזור לו.
היא משוחחת איתו שיחות מקוטעות בסתר ובעזרתה הוא לומד אנגלית.
לאחר שהיא שותה יחד איתו מים הוא רואה בה "אח מים" - מושג מאדימי המתאר קרבה רבה מאוד בין אנשים.
בהמשך הוא יקיים את טקס שתיית המים עם כל ידידיו.
בעידודו של בן קקסטון, ידידה העיתונאי, בורדמן מבריחה את סמית' אל מחוץ לבית החולים ובורחת יחד איתו משלטונות כדור הארץ.
בורדמן וסמית' מגיעים יחדיו אל ביתו רחב הידיים של ג'ובאל הרשו, סופר מפורסם הנודע בהתנגדותו לשלטונות.
בביתו של ג'ובאל סמית' מסתגל לתנאי כדור הארץ, לומד על התרבות האנושית ושומע על מושגים שלא היו מוכרים לו, כמו מושג האלוהים.
הוא שומע דרשה טלוויזיונית של ה"פוסטריטים", זרם בנצרות המאמין בנביא פוסטר.
מצבו הבריאותי של סמית' משתפר ומסתבר שיש לו יכולות לבצע מעשים על-טבעיים, דוגמת טלקינזיס והעלמת חפצים.
סמית' הכריזמטי אוסף מסביבו קבוצה של מאמינים ומייסד את "כנסיית כל העולמות" - דת (למרות שההתייחסות אליה כדת היא בעייתית) המושפעת מתרבות המאדים.
הכנסייה היא ליברלית באופן קיצוני - חבריה גרים יחד במקום המכונה "קן" ושם הם חיים חיי הוללות מינית, נודיזם, ופתיחות יוצאת דופן אחד כלפי השני.
בתוך כך הכנסייה צוברת לה איבה ציבורית רבה.
ה"קן" נשרף וחברי הכנסייה מסתתרים במלון בבעלותו של סמית'.
המון זועם מקיף את המלון ומאיים להרוג את סמית'.
לקראת סוף הספר סמית' מנהל שיחה עם ג'ובאל ושוטח בפניו את משנתו.
סמית' יוצא לדבר אל ההמון, אך אז הוא מחוסל בלינץ'.
בסוף הספר סמית' עולה לשמיים, מגיע לגן עדן ופוגש את המלאך פוסטר.
משה נמלט ממצרים למדין ושם מתחתן עם צפורה, אשר יולדת בן.
בתרגום המלך ג'יימס של התנ"ך לאנגלית, שהוא התרגום הנפוץ, מתורגם הפסוק:
גקצ'אדה (בטורקית: Gökçeada "אי השמיים" ובעבר İmroz, ביוונית: Ίμβρος - "אימברוס") הוא אי בצפון-מזרח הים האגאי השייך לנפת צ'נקלה בטורקיה.
האי הוא הגדול בטורקיה ואחד משני האיים המיושבים בים האגאי השייכים לה.
האי האחר והקטן מבין השניים הוא בוזג'אאדה (בטורקית: Bozcaada, ביוונית: Τένεδος - "טנדוס") השוכן מדרום לגקצ'אדה, ושני האיים הממוקמים באופן אסטרטגי מול הכניסה הדרומית למצרי הדרדנלים חולקים היסטוריה משותפת.
שטחו של האי הוא 279 קמ"ר.
בשנת 2018 התגוררו כ-10,000 תושבים, רובם בעיר צ'נרלה (טורקית Çınarlı, יוונית Παναγία Μπαλωμένη - "פנאגיה בלומני") המכונה לעיתים בשמו של האי, והיתר בכפרים ברחביו.
לפי הרודוטוס היו הפלסגים (Πελασγοί) שקדמו להלנים תושביו המקוריים של גקצ'אדה, כמו גם במישור טרואד בו שוכנת טרויה ובאיים הסמוכים למנוס וסמותראקי.
בסוף המאה ה-6 לפנה"ס כבשה אתונה העתיקה את האי אך איבדה את השליטה בו לפרסים בשנת 514 לפנה"ס.
מילטיאדס הצעיר כבש את האי מידי הפרסים ב-499 לפנה"ס והשיבו לידי אתונה אשר שלטה בו עם מספר הפסקות.
עם זאת שליטתה של אתונה באי אושרה שוב בשלום אנטלקידס משנת 387 לפנה"ס לאחר המלחמה הקורינתית:
"המלך ארטקסרקסס סבור, כי מן הצדק שהערים באסיה יהיו לו, וכן קְלָזוֹמֶנָאי (Klazomenai) וקפריסין מבין האיים, וכי שאר הערים היווניות, קטנות וגדולות כאחד, יהיו עצמאיות, לבד מלֶמְנוֹס, אימְבּרוֹס וסְקִירוֹס, אשר יהיו לאתונאים כמקודם.
אך אם אחד מן הצדדים לא יקבל שלום זה, אאסור עליו מלחמה יחד עם אלו החפצים בהסכם, ביבשה ובים, באוניות ובכסף."
האי נותר בחזקת אתונה 55 שנים נוספות עד שנכבש בידי אלכסנדר הגדול.
לאחר מכן עבר לידי הרומאים, הביזנטים והעות'מאנים.
במלחמת העולם הראשונה עשו הבריטים שימוש באי כבסיס לקרב גליפולי שהתרחש בחצי האי גליפולי קילומטרים ספורים מזרחית לאי.
לאחר המלחמה העניק הסכם סוור שנחתם ב-10 באוגוסט 1920 את השליטה באי ובבוזג'אדה ליוונים.
כיום מונה האוכלוסייה היוונית בגקצ'אדה כ-250 איש.
הגראד (Grad) היא זווית המתקבלת מחלוקת המעגל ל-400, כך שבכל זווית ישרה ישנן 100 זוויות בנות גראד.
יתרונה של יחידה זו היא הקלות לחשב בה חישובים פשוטים.
כך, למשל, אם פניתי בזווית של 117 גראד, בכיוון השעון מצפון, ניתן להבין בקלות כי פני מופנות בזווית של 17 גראדים מן המזרח.
מקורה של חלוקה זו של המעגל בצרפת, והיא חלק מן השיטה המטרית.
עם זאת חלוקה זו לא התקבלה באופן אוניברסלי, והיא נהוגה רק בענפי התמחות מסוימים כמדידות או תותחנות, וכן באזורים מסוימים, במיוחד כאלה שהיו בשליטה צרפתית.
מאז שנות ה-80, רוב מחשבי הכיס המדעיים כוללים אופציה לחישוב בגראדים, לצד האפשרות להשתמש במעלות או ברדיאנים.
הגראד נחשב ליחידת מידה חוקית באיחוד האירופי ובשווייץ.
בעזרת הגראד נוח לחשב בהינתן זווית אחת את שאר זוויות הכיוון.
לדוגמה, וקטור עם זווית של 25 גארד ניצב לווקטור עם זווית של 125 גראד, הפוך לווקטור עם זווית של 225 גארד, וניצב לימין וקטור עם זווית של 325 גראד.
בעזרת הגראד לא ניתן לייצג את הזוויות , בלי להשתמש בשברים, כפי שאפשר לראות בטבלת ההמרות להלן.
בניגוד לרדיאנים, בהם הזווית מיוצגת בעזרת משתנה כמותי, ובדומה למעלות, גראדים הם משתנים יחסיים.
גקרוקס או γ בצלב הדרומי (נקרא גם גליזה 470) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (Crux) ואחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה.
פרוש השם הוא קיצור של גמא - קרוקס, כלומר של גמא בצלב הדרומי.
גקרוקס נמצא כמעט על המשכו של הקו המחבר את אלפא בקנטאור ואת בטא בקנטאור - הכוכבים המצביעים על הצלב הדרומי.
הקו המחבר את גקרוקס ואקרוקס מצביע בקרוב לכיוונו של הקוטב השמימי הדרומי.
גקרוקס הוא ענק אדום במרחק של כ-88 שנות אור והוא הענק האדום הקרוב ביותר למערכת השמש.
הכוכב הוא מסוג ספקטרלי M3.5 III עם טמפרטורה של כ-3,400 קלווין ועוצמת הארה של פי 140 משל השמש באור נראה, אבל פי 1,500 מהשמש אם כוללים גם את התחום התת אדום שבו נפלטת ממנו מרבית הקרינה.
מסתו של הכוכב היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו הוא פי 113 מרדיוס השמש - כחצי יחידה אסטרונומית, והוא מתיך בליבתו הליום לפחמן ולחמצן.
בדומה לכוכבים אחרים מסוג זה, בהירותו של גקרוקס משתנה מעט באופן סדיר למחצה במחזוריות של כ-90 ימים, אך השינוי קטן מכדי להראות בעין.
הכוכב צפוי בסופו של דבר להתכווץ ולהפוך לננס לבן כאשר שכבותיו החיצוניות יתפשטו החוצה ויהפכו לערפילית פלנטרית.
מדידות ספקטרוסקופיות של גקרוקס מראות קווי בליעה אופייניים לבריום, יסוד שאינו מצוי בדרך כלל בכוכבים מסוג זה.
הסבר מקובל לתופעה הוא שבעבר היה לגקרוקס בן זוג שסיים את התפתחותו כננס לבן והוא המקור לבריום, אך אין עדויות אחרות לקיומו של ננס לבן בקרבתו של הכוכב.
במרחק זוויתי של כשתי דקות קשת מגקרוקס ניתן להבחין באמצעות משקפת או טלסקופ קטן בכוכב לבן מסוג ספקטרלי A עם בהירות מדרגה 7, אך זהו כוכב שאינו קשור לגקרוקס ונמצא למעשה במרחק גדול לפחות פי 4 ממנו ורק במקרה שניהם נמצאים על אותו קו ראייה.
גראבלין דנקירק היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר גראבלין, המתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורופקאפ.
המועדון נוסד בשנת 1984 ממיזוג של קבוצות מהעיר גראבלין וגראן-פור-פיליפ.
בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה.
בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לראשונה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת פו אורטז 82-74. בעונת 2004/05 הגיעה שוב לגמר, וזכתה בו לאחר ניצחון מול קבוצת שולה באסקט 79-91. בעונת 2009/10 הפסידה בגמר הגביע מול קבוצת אורליאן 73-69.
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1990/91.
בעונת הבכורה שלה באירופה הודחה על ידי אסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של גביע קוראץ'.
בעונת 2002/03 הגיעה עד לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ק.ק.
בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת לוקומוטיב קובאן מרוסיה בסיכום שני מפגשים.
מאז שנת 1986, אולם הבית של המועדון הוא היכל ספורטיקה המכיל 3,043 מקומות ישיבה, ובימים של משחקים מרובי קהל בעמידה, ניתן להגיע לכמות של 3,500 צופים.
גרא סנדלר הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי.
סנדלר נולד בברית המועצות, ובשנת 1990 עלה לישראל.
בין השנים 1994–1997 למד בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי".
במהלך השנים השתתף סנדלר במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.
בשנת 2002 דיבב בסרט האנימציה "עידן הקרח".
בשנת 2004 דיבב את דמותו של מר פופו באנימה "דרגון בול Z" וכן גילם את דמותו של יוני בסרט הקולנוע "אבנים".
בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "ילדי CCCP".
בשנת 2007 שיחק בסרט הקולנוע "מדוזות".
באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "משמורת" ששודרה בערוץ 2. באותה השנה התארח בעונה הראשונה של "מסודרים" ששודרה בערוץ 2, גילם את יבגני.
בשנת 2010 גילם את דמותו של "סמיון בלנקיי" בסדרת הטלוויזיה "בין השורות" ב-yes.
במהלך השנים 2009–2011 שיחק בשתי עונות בסדרה "תמרות עשן" ששודרה ב-HOT3. ב-2011 שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "אליפים", בה גילם את דמותו של שמעון כהן, אביו של דוידי (גיא סלניק).
בשנת 2012 שיחק בדרמה היומית "נויורק" בשלושה תפקידים שונים לצדם של אורי פפר, אושרי כהן, יובל שרף, איתי תורג'מן, מגי אזרזר ועוד.
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מכתב מהעבר", בסדרת הנעורים "החממה", וכן בסרט הקולנוע "חיותה וברל", פרי עטו של עמיר מנור.
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "איגור ומסע העגורים".
באותה שנה החל לשחק בתפקיד ממוקה בסדרה הקומית "שנות ה-80" שיצרו האחים שלום ומני אסייג.
סנדלר השתתף במספר מחזות, בהם: "דון ז'ואן", שהוצג בתיאטרון גשר.
הוא שיחק בתיאטרון מלנקי במחזה "השד האחרון", וכן שיחק בתיאטרון יידישפיל במחזות, "סיפור פשוט", "יושקה מוזיקאנט", "הקוסם מלובלין", מי הוא מי?, "שני קונילמל" ו"ילדה יפה".
בשנת 2014 שיחק בסדרת המתח של הוט 3, "בתולות".
ב-2015 שיחק בסרט "סוף עידן התמימות".
בשנת 2017 שיחק בעונה השנייה של הסדרת הדרמה קומית של כאן 11 "איפה אתה חי?" שיצרו האחים חי, ורונן דוידוב.
שיחק את יהודה דמטוב אבא של אסתי.
בתפקיד זה החליף את רומן שמחייב, שנרצח לפני תחילת הצילומים.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המורדת" בנטפליקס, על צעירה חרדית שבורחת לברלין עקב השידוך שבחרו לה דודתה וסבתה.
בסדרה השתתפה גם אשתו של סנדלר, השחקנית רונית אשרי, וגם בנם נועם.
שיחק בתפקיד סטאס בסרט "אסיה", אשר זכה בפרס אופיר 2020 כסרט הטוב ביותר.
החל משנת 2022 סנדלר חזר לגלם את דמותו של ממוקה בסדרה "שנות ה-90", סדרת ההמשך לקומדיה "שנות ה-80".
כמו כן, גילם באותה שנה את קפוסטין בסדרה "גדול עלינו" בכיכובם של "מה קשור".
בנוסף לכל בשנת 2022 הוא שיחק בסדרה רוסית "האברומיביצ'ים המסכנים" (Бедные Абрамовичи) בתפקיד בוריה אברמוביץ'.
בשנת 2023 גילם את דמותו של מארק שאגאל במיני-סדרה של נטפליקס "אל מעבר האוקיינוס".
בהמשך השנה שיחק פעם נוספת את ממוקה בסרט "ההילולה", וכן שיחק בתפקיד סמיון גולדנברג, אביה של ענת, בסדרת הטלוויזיה "סובייצקה" של ערוץ כאן 11.
בשנת 2025 שב לגלם את דמותו של ממוקה חונדיאשווילי בסרט "ההילולה 2 – החתונה".
נשוי לרונית אשרי ואב לשלושה.
גראדסקו (במקדונית: Градско, להאזנה) הוא כפר במרכז מקדוניה הצפונית המצוי בשטח הרשות המקומית גראדסקו ושוכן באזור הסטטיסטי וארדאר, 28 קילומטרים דרומית לוולס ו-80 קילומטרים דרומית לבירה סקופיה.
באזור הכפר שכנה העיר המקדונית העתיקה סטובי (ביוונית עתיקה: Στόβοι), אשר חרבה ברעידת אדמה בראשית המאה ה-6. בהמשך, נשלט האזור על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה, האימפריה הביזנטית והממלכה הבולגרית השנייה.
ב-1392 נכבש המקום על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ובהמשך נכלל בשטח סנג'ק סקופיה.
לאורך מרבית התקופה העות'מאנית היה במקום כפר קטן ובו משפחות בודדות, אך בשלהי המאה ה-19 נבנתה מסילת הרכבת בין סלוניקי לסקופיה ולבלגרד אשר נתיבה עבר בגראדסקו ובמקום הוקמה תחנת רכבת.
הקמת תחנת הרכבת הובילה לפיתוח כלכלי וגידול הדרגתי במספר התושבים.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שוחרר הכפר וסופח לממלכת סרביה.
בראשית נובמבר 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבש הכפר על ידי צבא בולגריה ובסמוך אליו הוקמו מרכזי תקשורת ולוגיסטיקה של הצבא הבולגרי.
האזור הפך חלק מהחזית המקדונית.
בספטמבר 1918 נכבש הכפר על ידי צבאות מדינות ההסכמה ולאחר המלחמה נכלל בשטחה של ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבש הכפר על ידי הוורמאכט ובהמשך נמסר האזור לחזקת בולגריה שהייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי.
בשלהי 1944 שוחרר האזור על ידי צבאו של יוסיפ ברוז טיטו.
במהלך נסיגתם מיקשו הגרמנים את מסילת הרכבת במקום.
לאחר המלחמה נכלל הכפר בשטח יוגוסלביה ומ-1991, עם הקמת מקדוניה, נכלל בשטחה.
מנתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2002 עולה, כי 86.53 אחוזים מתושבי הכפר היו מקדונים, 9.7 אחוזים היו בוסניאקים ו-2.2 אחוזים היו בני רומה.
הרוב המוחלט של תושבי הכפר היו נוצרים אורתודוקסים ומיעוטם מוסלמים סונים.
בכפר קיים בית ספר יסודי אחד וכנסייה על שם גאורגיוס הקדוש.
גראהם דייוויד פיליפס הוא שחקן וזמר אמריקאי.
מוכר בזכות תפקידו כזאק פלוריק בסדרת הטלוויזיה "האישה הטובה".
פיליפס נולד בעיר הנופש לגונה ביץ' במחוז אורנג', קליפורניה, לקתרין (הייל במקור), עורכת דין, וללוין פיליפס, עורך דין ושופט לשעבר בבית המשפט המחוזי בארצות הברית.
הוריו התגוררו באוקלהומה לפני שנולד.
למד בתיכון סנט מרגרט בסן חואן קפיסטראנו, קליפורניה.
בסתיו 2012, פיליפס החל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת פרינסטון בקליפורניה.
תפקידו הראשון היה בשנת 2002, כשהיה בן 9, אז הופיע פיליפס בתפקיד אורח בסדרה "מלך השכונה".
אחרי התפקיד הזה, שהיה נקודת הפתיחה של הקריירה שלו, גילם פיליפס דמויות משניות במספר יצירות.
בעת שהיה בן 10 שר פיליפס את ההמנון הלאומי בפתיחת משחק של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס, והיה השני הצעיר ביותר לשיר אותו.
בשנת 2005 גילם פיליפס את התפקיד הראשי באופרה הנסיך הקטן שעלתה באופרה של ניו יורק במרכז לינקולן.
משם המשיך ישירות לגילום קלייד הצעיר בהפקה הראשונה בעולם של האופרה "טרגדיה אמריקאית" במטרופוליטן אופרה.
פיליפס פתח וסיים את האופרה בקטעי סולו.
בשנת 2007 השתתף פיליפס בסרט "מבול של צרות", בתפקיד בנו של איש הקונגרס, ג'ורדן בקסטר.
הוא כיכב בסרט "בן 10: מרוץ נגד הזמן" בתפקיד הדמות הראשית, בן טניסון.
הסרט הזה, שזכה לפרסום רב במספר מדינות גרם להרחבת פרסומו של פיליפס.
בשנת 2008 כיכב פיליפס בברודוויי בתפקיד הראשי במחזמר "13", בתפקיד ילד יהודי אמריקאי המנסה להשתלב בכיתה חדשה ולגרום לילדים לבוא למסיבת בר מצווה.
המחזמר ירד מעל הבמה אחרי שלושה חודשים.
בשנת 2009 עלתה סדרת הדרמה, "האישה הטובה," שבה פיליפס השתתף כ-"זאקרי פלוריק", בנה של "אלישה פלוריק", הדמות הראשית בסדרה.
פיליפס זכה להערכה רבה על המשחק בתפקיד זה ואף הועמד לפרסים, בין היתר לפרס האמן הצעיר לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה- קומדיה או דרמה.
בשנת 2012 כיכב פיליפס בסרט "עזים" בתפקיד אליס ויטמן.
באותה שנה הופיע בתפקיד אורח בדרמת הפשע "צווארון לבן".
בשנת 2013 השתתף פיליפס בסרט "תמימות" של הילרי בראואר, בדמותו של טובי קרופורד.
בשנת 2018 השתתף בסרט הקומי "מאבדים את זה" בדמותו של אוסטין, לצד ג'ון סינה וקתרין ניוטון.
באותה שנה הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה הקומית של נטפליקס "לא טיפוסי" בתפקיד נייט.
בין השנים 2008-2011 פיליפס היה במערכת יחסים עם זמרת הפופ אריאנה גרנדה.
שנהסרטתפקידהערות2004נואלבוי סופרנו2006עשרת הדיברות: המחזמרבנו של משה2007מבול של צרותג'ורדן בקסטר2009גנובמארק וויקפילד2012עזיםאליס וויטמן2014תמימותטובי קרופורד2015קיץ בסטטן איילנדדני קפמבל2016XOXO (אנ')איתן שואו2018מאבדים את זהאוסטין2019The Bygoneקיפ סאמרגם במאי, תסריטאי ומפיק2021יום הכןבריאן
+שנהסדרהתפקידהערות2002מלך השכונהווינט'רופפרק: "Mentalo Case"2004המשפט של איימיטובי קרולפרק: "Legacy"2005Love's Long Journeyג'ף האףסרט טלוויזיה של הולמרק2006ג'ורדןקייל/ג'ונה ווילרפרק: "Mace vs.
Scalpel"2007בן 10: מרוץ נגד הזמןבן טניסוןסרט טלוויזיה של Cartoon Network2016-2009האישה הטובהזאקרי פלוריקתפקיד ראשי; 78 פרקים2012צווארון לבןאיון ליריפרק: "Upper West Side Story"2015היועצת (אנ')רוג'רסדרת רשת; 2 פרקים2016סודות ושקריםליאם קונורס3 פרקים2018-2017, 2020ריברדיילניק סנט קלייר5 פרקים2019-2018לא טיפוסינייט5 פרקים2019בת הים הקטנה לייב!הנסיך אריקספיישל טלוויזיוני של ABCTBAסקרפטה (אנ')מאט פטרסון הצעירסדרה עתידית של פריים וידאו
גראבוב (בפולנית: Grabów) הוא כפר במחוז לנצ'יצה שבפרובינציית לודז' בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב גראבוב נזכר לראשונה בשנת 1232, עת היה בבעלות אצולה.
בשנת 1372 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בידי הרוסים בשנת 1870.
תיעוד לישיבת יהודים ביישוב קיים מהמאה ה-18, ומסוף המאה ה-19 התקיימה במקום קהילה עצמאית.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, וכן פעל בה הבונד.
בשנת 1921 נמנו בכפר 915 יהודים, רוב תושביו.
בסוף שנות השלושים סבלו יהודי הכפר מהחרם הפולני על עסקי יהודים, וכן ממקרים רבים של ניפוץ שמשות בבתיהם.
בשלהי המאה ה-19 כיהן כרב בגראבוב הרב נחמן קובלסקי, שעבר לכהן כרבה של קובאל ובמקומו התמנה בנו הרב יהודה ליב קובלסקי, שגם ניהל ישיבה בגראבוב.
במפנה המאה ה-20 כיהן כרב בגראבוב הרב דוד בר, לימים רבה של אוזורקוב וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
הרב האחרון של הקהילה לפני מלחמת העולם השנייה היה אלימלך הולשטוק, בנו של האדמו"ר יחזקאל הולשטוק (שניהם נספו בשואה).
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הגיעו אליו מאות פליטים יהודים, בעיקר מלנצ'יצה הסמוכה.
יהודי המקום הועסקו בידי הגרמנים בעבודות כפייה במסגרת סדנאות שונות.
בפברואר 1941 הוקם בכפר גטו, אליו הועברו יהודי המקום.
בשל קרבת היישוב למחנה ההשמדה חלמנו, הגיעו ליהודיו שמועות על המתרחש במקום, והרב המקומי, יעקב שולמן, אף שלח מכתב אזהרה בנושא לכל מנהיגי הקהילות היהודיות בסביבה ואף לגטו לודז'.
המכתב נכתב בינואר 1942 והגיע לגטו בין החודשים מאי יוני 1942, לפי עדות דוד גרטלר, סגנו של ראש היודנראט חיים רומקובסקי.
המכתב תיאר את הזוועות המתרחשות בחלמנו :
בפברואר 1942 הוטל על יהודי הכפר לשלם סכום כופר לגרמנים, ובאפריל 1942 שולחו כ-1,240 היהודים שנותרו ביישוב לחלמנו.
גראוט היא מכונית אמריקאית בעלת מנוע קיטור, מתוצרת "Grout Brothers" אשר יוצרה בין השנים 1899–1912.
בעלי חברת "גראוט" היו שלושת האחים, Carl, Fred and C.B.
גרא גינזבורג הוא סופר לילדים ומבוגרים, משורר, מורה ליוגה ומהנדס תוכנה ישראלי.
גרא גינזבורג נולד למיכאל גינזבורג, מורה להיסטוריה; ולדורה גינזבורג לבית רבינוביץ, מורה למתמטיקה.
בוגר תואר ראשון במתמטיקה ותואר שני במתמטיקה ומדעי המחשב בהצטיינות מאוניברסיטת מינסק , שבבלארוס.
בשנת 1971 היגר מבלארוס לליטא.
בשנת 1979 עלה לישראל מווילנה.
גינזבורג הוא בוגר מסלול השירה של "הליקון" בהנחיית אמיר אור ויקיר בן-משה (ב-2011) וקורסים שונים בפרוזה ושירה בבית אריאלה בהנחיית מאיה בז'רנו, נורית זרחי, שהם סמיט ושי צור (בין השנים 2012–2017).
פרסם שלושה ספרי סיפורים, אחד מהם לילדים.
שיריו וסיפוריו התפרסמו בכתבי העת "הליקון", "משיב הרוח", "גג" "זוטא" ו"שיר חדש"
בין השנים 1971–1994 עבד כמהנדס תוכנה בחברות אגד, מלל, וכלל מערכות.
בין השנים 1994–1997 היה בעל חברת "Simula Software Systems", לפיתוח תוכנה בתחום תקשורת נתונים.
בשנים 1997–2001 שימש כמרצה למחשבים במכללה להנדסאים.
ובשנים 2004–2014 שימש כמהנדס תוכנה בכיר וראש צוות בבנק דיסקונט.
גינזבורג התמחה בתכנות בשפות COBOL ו-SQL מול בסיס נתונים DB2 בסביבת מחשב מרכזי.
מורה ליוגה משנת 1993, מוסמך מטעם ארגון "שיבננדה" העולמי ליוגה.
הקים את מרכז שיבננדה ליוגה (עמית) בהרצליה וניהל אותו בין השנים 1994–2006 יחד עם איריס איריסיה קובליו.
לימד יוגה והתנדב באשראמים של ארגון שיבננדה בקנדה, באיי בהאמה ובהודו.
החל מ-2013 מלמד בהגווד גיטא.
משנת 2014 עובד כנהג מונית.
מתגורר בכפר סבא ואב לשתי בנות.
"שורות": סיפורים קצרים, עריכה: זהר איתן, אמנית מלווה - איריס איריסיה קובליו, הוצאת אבן חושן (2002)
"יושקה": סיפורים לילדים, עריכה: יונה טפר, איורים - לוסי אלקויטי, הוצאת הקיבוץ המאוחד (2011)
"צעדים בשלג": איורים - איריס איריסיה קובליו, עריכה - הגר ינאי, הוצאת אבן חושן (2016).
גראהם קמרון מקסוול לם הוא לוטננט גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר פיקד על זרוע היבשה של הצבא הבריטי (Commander Field Army).
לם התגייס לצבא הבריטי, התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1973. לם שובץ ברגימנט ההיילנדרס של המלכה ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה.
בשנים 1991–1993 שימש כמפקד גדוד 1 ברגימנט ההיילנדרס של המלכה.
הוא לחם במלחמת המפרץ ובבוסניה.
בשנת 1996 פיקד על החטיבה המוטסת ה-5 ובשנים 2001–2003 שימש כמפקד דירקטוריון הכוחות המיוחדים של הממלכה המאוחדת (הוחלף על ידי ג'ונתן שואו).
במלחמת עיראק שימש לם כמפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-3, ועל תפקודו בלחימה עוטר באות השירות המצוין.
בשנת 2005 מונה לם לנציג הבכיר של הכוחות הבריטיים בפיקוד כוחות הקואליציה בעיראק.
בשנת 2007 מונה למפקד זרוע היבשה של הצבא הבריטי (Commander Field Army).
בשנת 2009, לאור בקשה מפורשת מגנרל דייוויד פטראוס, עזב לם את תפקידו כדי לשמש כיועץ לפטראוס באפגניסטן.
הוא פרש מן השירות בשלהי אותה שנה.
גֵּרָא הוא דמות מקראית, בנו הרביעי של בנימין ונכדם של יעקב ושל רחל.
לגרא היו תשעה אחים: בלע, בכר, אשבל, נעמן, אחי, ראש, מפים, חפים וארד.
גרא לא מופיע ברשימת משפחות שבט בנימין במפקד בני ישראל בערבות מואב.
על פי המדרש, גרא נקרא על שם יוסף, שנתגייר באכסניא.
השם גרא מופיע שוב בשבט בנימין מספר דורות לאחר מכן בשם אביו של השופט השני אהוד בן גרא.
כן חוזר ומופיע שם זה בשבט בנימין בתקופת דוד במלך בדמות של שמעי בן גרא.
השם גרא מוזכר בחרסי שומרון (מס' 30).
על פי הידוע מהשפה הפיניקית הוא יכול לשמש כקיצור של שמות תיאופוריים.
יש הסוברים שהשם גרא הוא קיצור של שם תיאופורי, שמשמעותו גר האלהות.
היא חברת טכנולוגיה רב-לאומית סינגפורית שבסיסה ב־One-North, סינגפור.
החברה מפתחת אפליקציית-על לשירותי הסעות, משלוחי אוכל ושירותי תשלום דיגיטליים במכשירים ניידים.
היא פועלת בסינגפור, מלזיה, קמבודיה, אינדונזיה, מיאנמר, הפיליפינים, תאילנד ווייטנאם.
החברה נוסדה בשם MyTeksi על ידי אנתוני טאן וטאן הוי לינג בשנת 2012 במטרה להפוך את הסעות המוניות לבטוחות יותר במלזיה.
ב-2016 היא מותגה מחדש כ-Grab בעקבות הרחבת שותפויות בדרום מזרח אסיה, במקביל לפיתוח מוצרים עבור שליחים.
Grab היא חברת החד-קרן הראשונה בדרום מזרח אסיה והסטארט-אפ הטכנולוגי הגדול ביותר באזור.
היא נסחרה בבורסה בנאסד"ק בשנת 2021, בעקבות מיזוג SPAC הגדול ביותר באותה תקופה.
בשנת 2023, חברת "Fast Company" דירגה את Grab בין החברות החדשניות ביותר באזור אסיה-פסיפיק.
גראולינג (מאנגלית: Growling - "נהמה", הידוע גם בתור Death growl או פשוט Growl) במטאל הוא סוג של ביצוע ווקאלי, אשר מהותו השמעת קולות נמוכים, גסים, מגרגרים, ובלתי מלודיים, מעין "נהמות" או "שאגות".
הסגנון העיקרי אשר מתאפיין בגראולינג הוא דת' מטאל, אשר הגראולינג הוא המאפיין העיקרי שלו, המבדיל אותו מיתר סגנונות המטאל; והוא עומד בניגוד גמור לשירה המלודית המאפיינת את המטאל המסורתי.
עם זאת, הגראולינג משמש לעיתים גם בסגנונות מטאל אחרים.
קולות הגראולינג זכו מדי פעם לביקורת על "כיעורם", וכן על הקושי הרב להבין את הטקסט שחווים רוב המאזינים כאשר אינם צופים במילים בעודם מאזינים למוזיקה.
שירה בסגנון הגראולינג היא "בדרך כלל עמוקה מאוד, גרונית ובלתי מובנת".
למעשה, הגראולינג בא מהסרעפת, בתוספת של נהמות גרוניות, אחרת היה עלול לגרום לפגיעות במיתרי הקול.
זמרים מסוימים שרים במתכוון באופן חסר פשר, ואילו אחרים שרים באופן המאפשר את הבנת המילים עד כמה שניתן.
חלק מסולני הגראולינג המוערכים ביותר מסוגלים להפיק קולות בהמיים, אשר בקושי מזוהים כאנושיים.
חשוב להפריד בין הגראולינג והשירה הנוהמת והעמוקה יותר המאפיינת בעיקר את הדת' מטאל, לבין הצווחות הגבוהות והחורקות (לא גראולינג) המאפיינות בעיקר את הבלאק מטאל.
להקות מטאל גותי, ובעיקר דת'-דום גותי, משלבות שירת גראולינג של הסולן עם שירה צלולה של זמרת אופרה, שילוב שנקרא שירת היפה והחיה.
שירה נוהמת אולי הייתה חלק מהמוזיקה הוויקינגית.
במאה ה-10 ביקר בדנמרק הסוחר אברהם בן יעקב והתייחס למוזיקה המקומית כך: "מעולם לא שמעתי שירים מכוערים יותר מאלה של הוויקינגים בסלסוויג [שם לשעבר של הדבי, מרכז מסחר מהתקופה הוויקינגית, במקור העיר הגדולה ביותר במדינות הנורדיות].
צליל הנהמה המגיע מגרונם מזכיר לי כלבים מייללים, רק יותר לא מאולפים".
ב-1966, להקת The Who הוציאה את השיר "Boris the Spider", שהציג נהמות.
זה עשוי להיחשב לאחד השימושים הראשונים בגראולינג במוזיקה פופולרית.
את העקבות הראשונים של שימוש בשירה נוהמת ו"מפלצתית" אפשר היה לשמוע עוד בשיר "I Put a Spell on You" מאת סקרימינג ג'יי הוקינס ב-1956. "Tubular Bells, Part Two" של מייק אולדפילד, מ-1973, מכיל קטע מ-11:55 עד 16:30 הכולל שימוש נרחב בשירה גרונית שקרובה מאוד בסגנון לגראולינג המודרני.
אולם זה היה אפקט שנוצר על ידי מניפולציה במהירות ההקלטה.
ב-1969 ובתחילת שנות ה-70, השיר "21st Century Schizoid Man" של קינג קרימזון בולט בשירה המעוותת שלו ששר גרג לייק.
השירים "Iron Man" של בלאק סבאת' ו-"One of These Days" של פינק פלויד, בין היתר, מכילים שניהם קטעים קצרים של שירה מעוותת ונמוכה (בשני המקרים מניפולציות באולפן) על רקע כבד של ריפים רוקיים.
תחילתו של הגראולינג, כפי שהוא מוכר כיום, היא בשנות ה-80 של המאה ה-20, עם לידת הדת' מטאל.
לא ניתן להצביע על אדם מסוים אשר המציא את השיטה, וסביר מאוד להניח כי אנשים רבים פיתחו אותה בהדרגה.
הזמרת סבינה קלסן מלהקת האקסטרים מטאל הגרמנית Holy Moses מופיעה עם שירה נוהמת בדמו "Satan's Angel" משנת 1982. סולני להקות הדת' מטאל החלוצות והראשונות נחשבים לרוב לחלוצי הגראולינג: דת', פוזסט, מורביד אנג'ל, דייסייד, נקרופאג'יה ועוד.
ג'וליוס הנרי מרקס , הידוע יותר בשם הבמה שלו, גְרָאוּצ'ו מרקס, היה קומיקאי יהודי-אמריקאי, אשר עבד הן עם אחיו במסגרת האחים מרקס, והן באופן עצמאי.
מרקס היה בן שלישי למשפחה יהודית מגרמניה שהיגרה לניו יורק.
גראוצ'ו מרקס ואחיו גדלו באפר איסט סייד מנהטן, תוך שהם סופגים השפעות של סביבת המהגרים האירים, הגרמנים והאיטלקים.
משפחתם של האחים הייתה משפחה של אמנים, והוריהם עודדו את כישרונם מגיל מוקדם.
סימני ההיכר החיצוניים של גראוצ'ו מרקס היו שפמו ומשקפיו.
מרקס התפרסם בשל אופן דיבור מהיר ומתוחכם, בדיחות "גבוהות" והומור עצמי.
על פעילותו במסגרת האחים מרקס, בשנים 1949–1905 ראו בהרחבה בערך עליהם.
בשנת 1947 החלו האחים בפיתוח קריירות נפרדות.
לאחר שהופיע בתוכנית רדיו עם בוב הופ החל גראוצ'ו להנחות חידון קומי בשם "אתה יכול להתערב על החיים שלך" ("You Bet Your Life") ששודר ברדיו בשנים 1947–1951 ובגרסה טלוויזיונית בשנים 1951–1961. החידון נחשב לפורץ דרך בתחום השעשועונים הטלוויזיוניים.
בשנת 1959 פרסם גראוצ'ו את ספר זיכרונותיו "גראוצ'ו ואני" ובשנת 1964 ספר פרוזה בשם "זיכרונותיו של מאהב מדובלל".
על שמו קרוי "תסביך מרקס", המתבטא בגישה התואמת את הציטוט שלו: "אינני רוצה להיות חבר במועדון אשר יסכים לקבל אותי כחבר".
גראז' רוק (Garage Rock) הוא סוגת רוק שהתפתח בארצות הברית בשנות ה-60. הסגנון אופיין בצליל רוק אנד רול פשוט וגולמי, והושפע מלהקות הפלישה הבריטית כמו הביטלס, הרולינג סטונז והקינקס.
מרבית הלהקות הדגישו את החובבניות וחוסר המקצועיות שלהן על ידי כך שניגנו את אותם 3 אקורדים בסיסיים, הלמו בגיטרות שלהם ונהמו וצרחו את מילות השירים.
בשיאו של הסגנון, היו אלפי להקות גראג' בארצות הברית וחלק מהן (כמו ה-Seeds וה-Standells) הוציאו שירים שהפכו ללהיטים, אבל רוב הלהקות נשארו בגדר האלמוניות.
הז'אנר נעלם כמעט סופית כאשר הפסיכדליה נכנסה לתמונה בין השנים 1967–1968. בשנים אלה כבר כמעט ולא היו קיימות להקות גראז' והיו שהכריזו על מותו של הז'אנר.
יש המגדירים את הז'אנר כ"סבו" של הפאנק, וזאת מפני שהפאנק הפך לאידיולוגיה את פעילות להקות הגראז' כגון נגינת מוזיקה טובה מבלי להבין במוזיקה.
הגראז' היה האקט האחרון של הרוקנרול הפרימאלי בשנות השישים.
מכאן ועד הולדת הפאנק הרוקנרול כמעט ולא היה קיים במרחב המוזיקלי של אותן שנים (1967–1976).
הגראז' הוא דוגמה למה שנעשה ברוק בתדירות משתנה כבר עשרות שנים, ובעצם מהווה את הנחת היסוד החשובה ביותר לגבי מוזיקה לפיה אין משמעות לרמת הטכניקה של המבצע, ולא לשום ייפוי אסתטי חיצוני (הפקה, נגנים מקצועיים, יחסי ציבור וכיוצא בזה).
בתחילת שנות ה-80 נוצרה סוגה מוזיקלית שכונתה , הנפוצה גם כיום.
להקות רבות בסוגה זו ניסו לחקות את הצליל, המראה והגישה של הגראז' רוק המקורי.
גראמן איירקראפט אנג'ינירינג קורפוריישן הייתה יצרנית אמריקנית מובילה של כלי טיס צבאיים ואזרחיים במאה ה-20. במהלך השנים שונה שם התאגיד לגראמן איירוספייס קורפורשיין .
התאגיד נוסד ב-1929 על ידי לירוי גראמן עם ג'ייק סווירבול.
קיומה העצמאי הסתיים ב-1994, אז התאחדה עם נורת'רופ קורפורשיין לחברת נורת'רופ גראמן.
לירוי גראמן ואחרים עבדו עבור לואנינג איירקראפט אינג'ינירינג בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך כאשר זו נרכשה על ידי קיסטון איירקראפט ופעילותה עברה מניו יורק לפנסלווניה, הקימו גראמן ושותפיו (אדמונד ווארד פור, ויליאם שוונדלר, ג'ייק סווירבול וקלינט טואל) חברה משלהם במפעל ישן של קוקס-קלמין איירקראפט, בבולדווין, לונג איילנד, ניו יורק.
החברה נרשמה כעסק ב-5 בדצמבר 1929, ופתחה את שעריה ב-2 בינואר 1930. בתחילת דרכה עסקה בריתוך צינורות אלומיניום עבור שלדי משאיות, ובניסיון לזכות במכרזים של הצי האמריקני.
גראמן תכננה את המטוס האמפיבי הפרקטי הראשון עם כן נסע מתקפל עבור הצי, דבר שהכניס את גראמן לתוך שוק התעופה.
כלי הטיס הראשון של גראמן נבנה גם הוא עבור הצי, ה-FF-1, מטוס דו-כנפי עם כן-נסע מתקפל.
בהמשך פיתחה מספר עיצובי מטוסים מוצלחים אחרים.
כשהחברה גדלה, היא עברה לוואלי סטרים, ובהמשך לפארמינגדל, ולבסוף ביית'פייג', כולן ממוקמות בלונג איילנד.
מוצריה של גראמן נחשבו לכה אמינים עד שהחברה כונתה לעיתים "גראמן איירון וורקס" ("Grumman Iron Works") ("גראמן חרושת ברזל").
במהלך מלחמת העולם השנייה, זכתה החברה להכרה על מטוסי הקרב F4F ויילדקט ו-F6F הלקט, ובשל מפציץ הטורפדו TBF אוונג'ר.
מטוס הסילון הראשון של גראמן, ה-F9F פאנת'ר, הפך למבצעי ב-1949, אך ההצלחה הגדולה של החברה לאחר המלחמה הגיעה בשנות השישים עם ה-A-6 אינטרודר ובשנות השבעים עם ה-F-14 טומקט.
גראמן הייתה גם הקבלנית הראשית של מודול הירח של חללית אפולו שהנחיתה אדם על הירח במסגרת תוכנית אפולו.
הם זכו במכרז ב-7 בנובמבר 1962, ובנו בסך-הכל 13 מודולי ירח.
כשהתקרבה תוכנית אפולו לקיצה, הייתה גראמן אחת המתחרות העיקריות במכרז לתכנון ובנייה של מעבורת החלל, אך הפסידה לרוקוול.
ב-1969, שינתה החברה את שמה ל"גראמן איירוספייס קורפוריישן", וב-1978 מכרה את חטיבת גראמן-אמריקן לגאלפסטרים איירוספייס.
סיומה של המלחמה הקרה בתחילת שנות התשעים והצורך הפוחת בהוצאות ביטחון שבא בעקבותיו, הובילו לגל של מיזוגים של חברות תעופה וחלל.
ב-1994 התמזגה החברה עם נורת'רופ ליצירת נורת'רופ גראמן.
X-29A - מטוס קרב ניסיוני
AF גארדיאן - לוחמה נגד צוללות
S-2 טראקר - לוחמה נגד צוללות
A-6 אינטרודר - תקיפת מטרות והפצצה
TBF אוונג'ר - מפציץ טורפדו
OV-1 מוהוק - מטוס סיור ותקיפה קל
מטוסי תובלה, התרעה ובקרה, ל"א
E-1 טרייסר - התרעה מוקדמת ובקרה
E-2 הוקאיי - התרעה מוקדמת ובקרה
גְּרָאוּפֶּל , או "ברד רך", הוא משקע שנוצר כאשר טיפות מים בקירור-על מתעבות סביב פתית שלג.
התוצאה היא תלכיד של קרח, אוויר וכפור; מעין ברד רך המתפורר בקלות.
המשקל הסגולי של גראופל הוא 0.4 גרם/סמ"ק וקוטר פתית בודד הוא 2–5 מילימטר.
נוצר כאשר הטמפרטורה האטמוספרית נעה בין מינוס 40 למינוס 42 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה על פני הקרקע נעה בין 2 ל-5 מעלות צלזיוס.
גראונד זירו הוא כינוי לאזור על פני הקרקע, שבו אירע פיצוץ.
לרוב מקושר הביטוי עם הרס רב (טווח ההרס) שנוצר בעקבות פיצוץ גרעיני או פיצוץ גדול אחר במקום מסוים.
המונח משמש גם ביחס לרעידות אדמה, מגפות ואסונות אחרים, כדי לסמן את הנקודה שבה הנזק הרב ביותר.
מקור המונח הוא בפרויקט מנהטן, הפרויקט הצבאי האמריקני לפיתוח נשק גרעיני במלחמת העולם השנייה, שבעקבותיו הוטלו הפצצות הגרעיניות על הירושימה ונגסאקי.
בשנת 1946 השתמש הניו יורק טיימס במונח לראשונה, כאשר תיאר את "גראונד זירו" ביפן כ"חלק בקרקע שנמצא ישירות מתחת לפצצה שהתפוצצה, במיוחד פצצה אטומית".
בתקופה זו עבר המונח משימוש צבאי לשימוש בציבור הרחב.
במהלך המלחמה הקרה, כונה בכינוי זה בצורה לא רשמית מרכזו החשוף של מבנה הפנטגון בוושינגטון, שנתפס כמטרה הסבירה ביותר אליה יכוון האויב את טיליו.
במרכז הפנטגון אף הוקם בית קפה שנקרא "גראונד זירו קפה".
בשנים האחרונות משמש המושג לכינוי האזור ההרוס שנותר במקום שבו עמדו מגדלי התאומים בניו יורק, שנפגעו וקרסו בפיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001. המגדלים קרסו בעקבות פגיעת שני מטוסים שרוסקו לתוכם, לאחר שנחטפו על ידי טרוריסטים מארגון הטרור אל-קאעידה.
לאזור זה, המכונה באופן רשמי "אתר מרכז הסחר העולמי", השתרש בציבור השם "גראונד זירו".
כיום הוקם במקום "מגדל החירות" במרכז הסחר העולמי החדש והאנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר.
גראמער הוא כינוי לאדם החורז חרוזים ("גראמען" ביידיש).
ה"גראמער" בדרך כלל עוסק בשירה בחתונות או אירועים אחרים, אך ישנם העוסקים בתחום זה גם בהוצאת תקליטים.
את החרוזים מכין בדרך כלל הגראמער בעצמו, ולעיתים, כאשר הוא אינו מוכשר לכך, הוא יבקש מחברו או מאדם העוסק בכך להכין לו חרוזים, לפעמים תמורת תשלום.
מקצוע זה מכונה גם "בדחנות", על שם שבעבר, מקצוע הגראמער היה חלק ממקצוע הבדחן שהיה נוהג לומר את דבריו בחרוזים.
בחלק רחב מהציבור החסידי מקובל כי לפני החופה יש מסיבת קבלת פנים בה מעוררים את החתן לתשובה על כל עוונותיו, באמצעות ניגון שירי התעוררות ורגש.
באותו מעמד מזמינים גראמער החורז חרוזים לפני החתן ובהם הוא משלב דברי התעוררות לתשובה, באמצעות משלים, סיפורי חסידים ודברי חכמים.
לאחר החתונה, במעמד המצווה טאנץ, מקובל כי אבי החתן ואבי הכלה אוחזים בגַרְטְל שבו אוחזת הכלה ורוקדים - כל אחד בנפרד, וכן סב החתן והכלה ובני משפחותיהם.
לפני כל ריקוד כזה הגראמער אומר דברי בדחנות, ויש הנוהגים שבהם הוא מדבר גם על שבחיו של העומד לרקוד, אם זה אבי החתן או הכלה העומד לרקוד, ועל שבחי החתן והכלה.
לפעמים הוא ישלב גם דברי התעוררות, ודברי הספד על אחד מקרובי המשפחה שנפטר בשנה האחרונה.
בקהילות רבות, כמו בחסידות באבוב, נהוג עוד כי בפורים עומד הגראמער על שולחן האדמו"ר וחורז את חרוזיו.
ישנם גם תקליטים רבים של "גראמען", בכולם או בחלקם.
המפורסמים שבהם הם סדרת ניגוניו וחרוזיו של יום-טוב עהרליך, סדרת "לחיים אידן" של יוסף משה כהנא, סדרת קלטות מאת יונתן שוורץ.
בנוסף בולטים בתחום אייזיק האניג, מיכאל שניצלר, ישראל אדלר וליפא שמלצר, העוסק במקצועו כגראמער, ומשלב את חרוזיו באלבומים שהוא מוציא לאור ובאלבומים של זמרים אחרים הקונים ממנו את חרוזיו.
בדרך כלל תקליטים אלו אינם מחדשים שירים, אלא משתמשים בשירים מפורסמים, אך לעיתים גם מלחינים שירים חדשים לצורך תקליטים אלו.
הגראמן F6F הלקט היה מטוס קרב חד-מנועי מתוצרת ארצות הברית מימי מלחמת העולם השנייה שיועד לפעול על נושאת מטוסים.
המטוס נועד להחליף את קודמו F4F ויילדקט בשירות הצי האמריקני.
למרות שדמה לויילדקט, F6F הלקט היה עיצוב חדש לגמרי.
המטוס הונע על ידי מנוע בודד מדגם פראט אנד וויטני R-2800, בעל 2,000 כוחות-סוס, המנוע אשר שימש את F4U קורסייר ואת P-47 ת'נדרבולט.
ה-F6F נודע בעיקר בזכות היותו מטוס קשוח.
כבר לאחר טיסת הבכורה שלו ב-1943 הוא הצליח להתמודד בהצלחה כנגד מטוס ה-A6M זירו היפני, ולעזור בהשגת עליונות אווירית בזירת האוקיינוס השקט.
כ-12,200 יחידות של ההלקט יוצרו בפרק זמן של שנתיים.
לזכותו נזקפים 5,223 הפלות של מטוסי אויב תחת שירותו בצי האמריקני, חיל הנחתים האמריקני וחיל האוויר המלכותי הבריטי, יותר מכל כלי טיס ימי של בעלות הברית.
לאחר המלחמה ההלקט החל לצאת בהדרגה משירות פעיל, אולם המשיך לשרת כמטוס קרב לילי עד 1954.
המטוס ידוע כמטוס קרב של משחק מחשב "כנפי הזעם" משנת 1987.
גרַאן-בּוּר היא קומונה בגוואדלופ, מחוז צרפת מעבר לים.
העיר נמצאת בצפון מערב האי מארי גאלאנט והיא הקומונה המאוכלסת ביותר באי ומשמשת כבירתה.
האזור יושב עוד לפני עידן הקולוניאליזם המתוארכת לתחילת האלף הראשון.
ככל הנראה, כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במסעו השני, בו הוא גילה את גוואדלופ.
ב-1653 הצרפתים בנו טירה בעיר.
למרות סופות הוריקן רבות, נשמרה החזית הנאו-קלאסית המוקדמת שלה מהמאה התשע עשרה.
בית העירייה בסגנון אר דקו הוקם בשנת 1931, בעקבות סופת ההוריקן משנת 1928.
הגראמן גאלפסטרים I (Grumman Gulfstream I) הוא מטוס בעל שני מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת גראמן.
המטוס טס לראשונה ב-14 באוגוסט 1958. בסך הכל יוצרו כ-200 יחידות של המטוס.
יורשו של המטוס, הוא הגראמן גאלפסטרים 2 שהחל לטוס ב-1966.
בתחילה רצתה החברה לייצור מטוס המבוסס על ה-C-1 טריידר שפותח על ידי חברת גראמן ב-1952, אולם לאחר מחקר הבינה החברה כי מטוס שכזה לא יימכר היטב, ועליהם לפתח מטוס חדש לחלוטין.
ביוני 1957 תכנון המטוס הושלם, והחברה החלה במכירתו, תוך התאמה ללקוחות על-פי דרישתם.
גרסה מותאמת של המטוס תחת השם VC-4A יוצרה עבור משמר החופים של ארצות הברית, ויועדה עבור הטסת מפקדים עד שנות ה-80, לאחר מכן הוסב המטוס להטסת מטען וכחמ"ל עד ל-2001.
גרסה מוארכת של המטוס, G-159C, עם מקום ל-37 נוסעים שירתה מספר חברות תעופה, אולם רק 5 יחידות יוצרו מהמטוס.
נכון לאוגוסט 2006, 44 מטוסים מדגם הגראמן גאלפסטרים 1 עדיין בשירות, כש-13 מתוכם בשירות חברת פיניקס אייר הפועלת בג'ורג'יה, ארצות הברית.
חברת אירואל תעופה הישראלית חכרה 3 מטוסי גראמן גאלפסטרים 1, החל משנת 1993 ועד 1998, ששימשו עבור טיסות בקווים קצרים ופנים ארציים.
מהירות שיוט - 560 קילומטר לשעה
גראמן גאלפסטרים II (Gulfstream II) הוא מטוס מנהלים שתוכנן ויוצר על ידי חברת גראמן (שהפכה לגראמן אמריקן, ולבסוף לחברת גאלפסטרים אמריקן), מחליפו של הגראמן גאלפסטרים 1. המטוס החל לטוס ב-2 באוקטובר 1966, ויוצרו 258 יחידות ממנו.
ב-1979 החלה החברה לייצר את יורשו, הגאלפסטרים 3. שלא כקודמו, הגאלפסטרים 2 מצויד במנועי סילון ובשל כך בעל מהירות וטווח גבוהים יותר.
ארבעה מטוסי גארמן גאלפסטרים 2 משמשים כמדמי מעבורת חלל בשירות נאס"א.
המטוסים עברו שינויים והתאמות על מנת לשרת את תפקידם כראוי.
בנוסף כמה מדינות מחזיקות את המטוס כחלק מכוחות הצבא שלהם, בין השאר: מרוקו, לוב, גבון, ניגריה, עומאן, פנמה, ונצואלה וארצות הברית (הן בחיל האוויר והן במשמר החופים).
מהירות מקסימלית - 936 קילומטר לשעה
מהירות שיוט - 778 קילומטר לשעה
גראלט מריוויה (בפולנית: Geralt z Rivii) הוא דמות בדיונית מסדרת הספרים "המכשף" שכתב הסופר הפולני אנדז'יי ספקובסקי, ומופיע בהתאם בסדרת משחקי הווידאו של החברה CD Projekt המבוססת על אותם ספרים ונושאת את אותו השם.
גראלט, הפרוטגוניסט, הוא מכשף - Witcher, אדם אשר עבר מוטציות כדי להגן על בני אדם מפני המפלצות השורצות בעולם בו מתרחשת סדרת הספרים.
זמן קצר לאחר שנולד, גראלט נמסר על ידי אמו, המכשפה ויסנה, לעבור אימונים ולהפוך לבסוף למכשף במבצר קאר מורהן - בית ספר "בשיטת הזאב" למכשפים.
גראלט שרד מספר מוטציות גנטיות שנערכו כחלק ממבחן העשבים בתקופת שהותו שם, והודות להן זכה לכוחות על אנושיים הן פיזית ומנטלית, לצד תופעות לוואי מינימליות.
הוא שרד את השינויים הללו שנעשו עליו במבחן העשבים בצורה יותר טובה משאר התלמידים, מה שעודד את ממוניו לבצע עליו הליכים ניסויים יותר ויותר מסוכנים.
כתוצאה מכך איבד את כל הפיגמנטים בגופו.
בגלל עורו ושיערו החיוורים, הוא נקרא בשפה הישנה "גווינבלייד", הזאב הלבן.
על אף שמו, גראלט לא מגיע מריוויה (למרות שלמד לדבר במבטא של ממלכה זו): המתלמדים הצעירים עודדו ליצור לעצמם כינויים שכאלה על ידי ווזמיר, המכשף הוותיק ביותר בקאר מורהן, על מנת להוסיף אמינות לשמותיהם.
לאחר שגראלט סיים את הכשרתו כמכשף, הוא קיבל את מדליון הזאב (הסמל של קאר מורהן) ויצא לדרכו רכוב על גבי סוסתו רואץ' (הוא מכנה כך כל סוס שנמצא בבעלותו) על מנת להיות מחסל מפלצות בתשלום.
אף על פי שגראלט לא האמין בגורל, הוא קיבל לאומנה (לכשזה ייוולד) את עוברם של הנסיכה פאווטה מממלכת סינטרה, ובעלה דוני, בתור פרס לשירותו מכורח הפעלת "חוק ההפתעה" (חוק שעל פיו אדם שלא יכול לשלם על שירותיו של Witcher, ה-Witcher חייב לדרוש מהם דבר שאינם יודעים שיש בבעלותם).
זמן מה לאחר מכן פאווטה יולדת בת, ושמה סירי (כינוי, שם מלא: סירילה).
הוא בחר שלא לקחת אותה עמו מאחר שלא נהוג לאמן נשים לתפקיד כ-Witcher.
עם זאת, לאור הגורל דרכיהם של גראלט וסירי אכן הצטלבו, ולאחר נפילת ממלכת סינטרה לידי אימפריית נילפגארד ומותה של המלכה קלאנתה, סבתה, גראלט אימץ לבסוף את סירי ואהב אותה כאילו הייתה בתו הביולוגית.
הסאגה, שכוללת חמישה ספרים, ממשיכה את העלילה מאותה הנקוד ובמסגרתה גראלט נגרר למערבולת של אירועים בנסיונותיו להגן על סירי מבעלי מזימות הזוממים לנצל את כוחותיה המיוחדים למטרותיהם הם, כגון קוסמים, גורמים מטעם האימפריה ושכירי חרב, ותוך כדי כך מוצא את עצמו בתסבוכות מדיניות ופוליטיות שונות, ולמזימותיהם של מלכים וקיסרים ביבשת.
בסדרת המשחקים של CD Projekt RED
הרפתקאותיו של גראלט ממשיכות בסדרת המשחקים מאת CD Projekt RED (המכשף, המכשף 2: קוטל המלכים והמכשף 3: ציידי הפרא) מהנקודה בה הסתיימה סדרת הספרים.
בספר האחרון מתואר איך חייו של גראלט ניצלים כאשר הוא נהרג לכאורה במהלך פוגרום שהתבצע כנגד יצורים לא-אנושיים בריוויה.
במשחק הראשון, חבריו של גראלט מוצאים אותו סמוך למבצר קאר מורהן, שם מתברר כי הוא איבד את זכרונו.
על גראלט לנסות ולהשיב את סודות בית הספר למכשפים, שנגנבו סמוך לתחילת המשחק על ידי שודדים שהתקיפו את בית הספר.
מאוחר יותר, במשחק השני, מתואר על סוף המסע של גראלט להשבת זכרונותיו, תוך כדי טיהור שמו מאשמת רצח פולטסט מלך טמריה.
במשחק השלישי על גראלט למצוא את בתו סירי, ולהגן עליה מפני האיום האולטימטיבי על העולם: ציידי הפרא, המנסים אף הם למצוא אותה כדי להשתמש בכוחותיה ובאמצעותם להמיט חורבן על העולם.
במהלך המשחקים, גראלט יכול לקיים אינטראקציות עם דמויות שהופיעו קודם לכן בסדרת הספרים, כולל יחסים רומנטיים עם טריס ועם ינפר, וכן לפגוש בדמויות חדשות שלא הופיעו עד כה.
גראמות (שם מדעי: Grammatidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הדקראים הכוללת 2 סוגים.
דגים אלה חיים רק במימי האוקיינוס האטלנטי המערבי ומצויים גם בים הקריבי.
אלו דגים קטנים באורך של עד 10 סנטימטרים והם בעלי גוני צבעים סגולים-צהובים לאורך גופם.
הם בעלי שפתיים צרות ועיניים גדולות, רצועת סנפירים גבוהה עד לזנבם ולחלקם ישנם זיזי סנפיר מתחת הגחון.
סנפירי החזה שלהם קצרים וכך גם סנפירי השת והזנב.
בצורתם הם דומים לכמה מיני דקריים קטנים אך הם לא בהכרח קרובים.
הם חיים בשוניות אלמוגים טרופיות לחופי אמריקה ונשארים קרובים לקרקעית הים.
לעיתים הם מצויים בחבורות גדולות.
מזונם של דגים אלה מורכב בעיקר מפלנקטון.
המין Gramma loreto נודע בעיקר מסרט האנימציה מוצאים את נמו.
לאחר יציאת הסרט חובבי דגים החלו לגדל פרטים רבים ממין זה כדגי נוי שוכני מים מלוחים.
החתולה טרדר סוס , המכונה "גראמפי קאט" , הייתה חתולת רשת אמריקאית מפורסמת.
היא נודעה בזכות הפרצוף ה"זועף" באופן קבוע שהיה לה כתוצאה מליקוי סגר וגמדות.
היא פרצה לתודעה הציבורית כאשר בראיין בונדסן האמריקאי העלה לאתר החברתי רדיט תצלום של החתולה של אחותו ב-22 בספטמבר 2012. ממים ופרודיות שנוצרו מהתצלום על ידי משתמשים באתר הופצו מחוץ לאתר, ו"גראמפי קאט" הפכה למילה נרדפת לאדישות ולאנשים זועפים ברשת.
הגולשים הצמידו לתמונה שלה כיתובים ממורמרים והיא הפכה לתופעת אינטרנט.
טרדר סוס הייתה אחת מארבעה חתלתולים שנולדו לחתולת בית קצרת פרווה טריקולורית.
אביה כנראה היה אפור עם פסים לבנים.
היא נולדה בביתה של טבת'ה בונסדן במוריסטאון, אריזונה.
הבונדסנים אמרו שפניה של טרדר נראו זועמים משום שנולדה עם גן הגמדות.
טרדר הייתה בעלת פרווה בצבע קרם, אוזניים חומות-שחורות ועיניים כחולות שמוקפות בכתמים חומים.
אף על פי ששני הוריה תוארו כ"חתולי בית קצרי שיער בגודל נורמלי", טרדר הייתה גמדה והיו לה רגליים אחוריות "קצת שונות".
גם היא וגם אחיה, פוקי, נולדו עם "פנים שטוחים, עיני בועה וזנב קצר".
אף על פי שהייתה לה הופעה "זועפת" ונקראה "חתול זועף", לדברי הבונדסנים, "ברוב הזמן היא רק חתול רגיל".
מאז שפרצה לתודעה הציבורית ב-2012 הופיעה גראמפי קאט פעמים רבות בתקשורת, בדרך כלל מלווה בבעליה טבת'ה בונדסן, אחיה בריאן ולפעמים בתה קריסטל, אשר התראיינו בשמה ודיברו עליה בתוכניות.
היא השתתפה בפרסומות לדגני בוקר, מזון החתולים פריסקיס ובקפמפיין של דיסנילנד והופיעה בפרסומות של המותג שלה עצמה, גראמפי קאט בע"מ.
גראמפי התארחה בפסטיבל האירועים South by Southwest.
מעריציה הגיעו לפסטיבל בטקסס לא במטרה לראות את חידושים האחרונים בתעשיית הקולנוע, המוזיקה והאינטראקטיב, אלא כדי להצטלם עם החתולה.
כ-600 מעריצים חיכו שעות בתור כדי להרים, ללטף, לגעת ולהצטלם עם גראמפי.
לעומת זאת, בווידקון בקליפורניה גראמפי נרדמה וישנה במהלך כל השעתיים שהוקצו ל-meet and greet עם המעריצים.
גראמפי השתתפה בסרט טלוויזיה שנקרא על שמה "Grumpy Cat's Worst Christmas Ever" ("חג המולד הגרוע ביותר של גראמפי קאט").
את גראמפי קאט דיבבה אוברי פלזה.
הסרט לא הצליח במיוחד ברייטינג אבל דובר עליו רבות ברשתות החברתיות.
נכון ל-5 במרץ 2019, היו לגראמפי קאט 8.3 מיליון עוקבים בפייסבוק, 2.4 מיליון עוקבים באינסטגרם ו-1.5 מיליון עוקבים בטוויטר.
סרטוני היוטיוב שלה זכו למיליוני צפיות.
על פי דיווחים בעולם החתולה שווה כ-100 מיליון דולר.
החתולה הרוויחה ב-2014 יותר מאשר כוכבות הוליווד ניקול קידמן, קמרון דיאז, מאט דיימון ואפילו זוכה האוסקר מתיו מקונוהיי.
בעליה של החתולה, טבת'ה בונדסן מספרת שכבר ימים בודדים מאז שהתפרסמה החתולה שלה, היא כבר הרשתה לעצמה להתפטר מעבודתה כמלצרית "והטלפון לא הפסיק לצלצל".
למותג גראמפי קאט בע"מ היו נכון לאוגוסט 2018 שמונה שמות מסחריים למוצרים כמו מכשירי כתיבה וציוד משרדי, קפה ותה, דאורדורנט לחתולים ומזון לחתולים.
המוצרים נמכרים בחנות הרשת הרשמית של גראמפי קאט.
גראמפי קאט מופיעה על סחורה מורשית כגון חולצות וספלים, מדבקות, בובות ממולאות ומאז 2013 עד 2019 הופיע כל שנה לוח שנה של גראמפי קאט בהוצאת "קרוניקל בוקס"'.
הספר הרשמי הראשון של גראמפי קאט יצא לאור ב-2013 בהוצאת "קרוניקל בוקס" והספר השני בשם "גראמפי קראט: מדריך לחיים" הגיע למקום השלישי בדירוג ספרי העיון של הניו יורק טיימס ב-2014.
ב-2013 וב-2016 הושקו שני משחק מחשב "גראמפי קאט: לא התרשמתי" ו-"המשחק הגרוע ביותר של גראמפי קאט" בהתאמה וב-2016 יצאה אפליקצית מזג אוויר לאייפון ואנדרוייד בשם "מזג האוויר של גראמפי קאט".
ב-2018 ניצחה גראמפי קאט במשפט נגד חברת משקאות ששיווקה מוצרים עם דמותה ללא אישור ובכך הפרה את זכויות היוצרים של "גראמפי קאט בע"מ" והפיקה רווחים על חשבונה.
שמונה מושבעים בבית המשפט הפדרלי בקליפורניה פסקו לה פיצויים בגובה כמה מאות אלפי דולרים.
גראמפי קאט מתה בגיל שבע בעקבות הסתבכות של דלקת בדרכי השתן ב-14 במאי 2019. היא מתה בביתה, בזרועותיה של טבת'ה בונדסן.
משפחתה עדכנה ברשתות החברתיות ב-17 במאי 2019 על מותה וכתבה: "מלבד היותה התינוקת שלנו, וחברת משפחה אהובה, גראמפי קאט עזרה למיליוני אנשים ברחבי העולם לחייך - גם כשהזמנים היו קשים.
הרוח שלה תמשיך לחיות באמצעות המעריצים שלה ברחבי העולם".
גראמן G-44 וידג'ן הוא מטוס אמפיבי קל, דו מנועי, בעל חמישה מקומות, מתוצרת חברת גראמן, ארצות הברית.
סימול המטוס בצי ארצות הברית ובמשמר החופים של ארצות הברית היה J4F.
ב ובחילות האוויר של צבא ארצות הברית זכה המטוס לסימול OA-14. בזרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי כונה המטוס "גוסלינג" .
המטוס תוכנן בתחילה עבור השוק הפרטי והיה למעשה גרסה מוקטנת של מטוס אחר של חברת גראמן, G-21 גוס , שיוצר כמה שנים לפני הווידג'ן.
אב הטיפוס של המטוס המריא לראשונה ב-1940 והמטוס יוצר, על גרסאותיו השונות, בין השנים 1941–1955. ב-1945 אושרה לייצור גרסה משופרת, G-44A.
המטוסים שייצרה גראמן בגרסה זו שופרו באמצעות העמקת תצורת ה-V בקדמת הגוף, כדי לשפר את תכונות השיט של המטוס.
במטוס המשופר ניתן היה לשאת ששה נוסעים (כולל הטיס), לעומת חמישה בדגם הקודם.
שיפור נוסף שנעשה לאחר המלחמה היה החלפת מנועי המטוס מדגם ריינג'ר, שהיו בעלי הספק של 200 כוח סוס, והמדחפים שהיו עשויים מעץ ובעלי פסיעה קבועה.
לאחר המלחמה היו זמינים למטוסים בשוק הפרטי מנועים קלים יותר ובעלי עוצמה רבה יותר, ובמטוסים שעברו לשוק הפרטי הותקן מגוון של מנועים כאלה.
בסך הכל יוצרו 276 מטוסי וידג'ן, מהם 176 עבור הכוחות המזוינים השונים.
76 מן המטוסים שיוצרו היו מגרסה G-44A.
המטוס האחרון מגרסה זו סופק בינואר 1949.
גרסה נוספת של המטוס יוצרה ברישיון בצרפת על ידי סוסייטה דה קונסטרוקסיון איירונאוול (Société de construction aéronavale, SCAN) , וסומלה SCAN-30. בסך הכל יוצרו 41 מטוסים מגרסה זו, שרובם הגיעו בסופו של דבר לשוק הפרטי בארצות הברית.
חברת מקינון אנטרפרייזז (McKinnon Enterprises) מאורגון הסבה יותר מ-70 מטוסי וידג'ן לגרסה שנקראה "סופר וידג'ן".
במסגרת ההסבה הוחלפו המנועים למנועי אברו לייקומינג G0-480-B1D, בעלי ששה צילינדרים והספק של 270 כוח סוס, הותקנו מערכות אוויוניקה חדישות, מדחפים בעלי שלושה להבים, חלונות גדולים יותר, אטימה טובה יותר בפני רעש, יציאות חירום, ומשקל המראה מוגדל.
החברה איפשרה כאופציה תוספת של מצופים מתקפלים בקצות הכנפיים.
במלחמת העולם השנייה שימש הווידג'ן למשימות סיור ותובלה כללית, ושירת בשורות צי ארצות הברית, משמר החופים של ארצות הברית וזרוע האוויר של הצי המלכותי.
המטוסים נשאו פצצת עומק במשקל 200 ליברות (כ-90 ק"ג) למשימות לוחמה נגד צוללות.
המטוסים גם חומשו לעיתים במקלעים, שירו דרך חלונות המטוס.
מטוסי הווידג'ן הטביעו מספר קטן של צוללות במהלך המלחמה.
מטוס וידג'ן של משמר החופים של ארצות הברית טען שהטביע צוללת ב-1 באוגוסט 1942 ליד חופי לואיזיאנה.
הצוללת זוהתה כ-U-166. שנים רבות לאחר המלחמה, ב-2001, נמצאו שרידי הצוללת, והובהר על פי מיקומה שכנראה הוטבעה יומיים לפני כן על ידי ספינת סיור.
ההערכה היא שהמטוס תקף צוללת אחרת, U-171, שלא נפגעה.
מטוס וידג'ן של פטרול האוויר האזרחי (Civil Air Patrol) טען להטבעת צוללת ב-11 ביולי 1942.
כאמור, לאחר המלחמה השיקה גראמן דגם משופר של הווידג'ן.
השיפורים כללו תכנון מחודש של גוף המטוס, כך שיכולות השיוט במים שופרו.
למטוס נוסף מושב נוסף, ומספר הנוסעים עלה לשישה (כולל הטייס).
בתחילת המאה ה-21 עדיין מהווה הווידג'ן מטוס פופולרי בשוק האזרחי בארצות הברית.
במינהל התעופה האזרחית (FAA) רשומים 118 מטוסי וידג'ן, 26 מתוכם באלסקה.
במלחמת העצמאות תרם המיליונר ההולנדי וים ואן ליר שני מטוסי וידג'ן לחיל האוויר הישראלי המתגבש.
חיל האוויר השתמש במטוס לתובלה אווירית בין הבסיסים, בעיקר כמטוסי יבשה רגילים.
באחת הנחיתות הנדירות במים, ב-7 בדצמבר 1948 ב, התרסק אחד המטוסים.
בהתרסקות נהרגו שלושה אנשי מח"ל וחייל נוסף שטס כנוסע.
המטוס השני הוצא משירות ב-1949 ונמכר לארצות הברית ב-1952.
נבנו 200 מטוסים, כולל גרסאות J4F המפורטות להלן.
דגם משופר שנבנה לאחר המלחמה.
גרסה של דגם G-44 עבור משמר החופים של ארצות הברית.
גרסה של דגם J4F-1 עבור צי ארצות הברית.
15 מטוסים אזרחיים מדגם G-44 שהופעלו על ידי חילות האוויר של ארצות הברית.
מטוס חדש אחד שנבנה עבור חיל ההנדסה של ארצות הברית.
חמישה עשר מטוסים מדגם J4F-2 שהועברו לצי המלכותי הבריטי.
הכינוי שונה בהמשך לווידג'ן I.
מטוסים מדגם G-44A שנבנו ברישיון בצרפת תוך שימוש ביחידות מטריות ולא עברו תהליך אלגון, בניגוד למטוסים מתוצרת גראמן.
הסבה של מטוסים מדגם SCAN 30 על ידי חברת פסיפיק ארוספייס אנג'נירינג קורפוריישן (Pacific Aerospace Engineering Corporation), עם שני מנועים רדיאליים מדגם לייקומינג R-680-13 בעלי הספק של 300 כוח סוס כל אחד.
נודעו גם כגאנט סופר וידג'ן.
הגיס האווירי של צבא ארצות הברית
משמר החופים של ארצות הברית
זרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי
הצי הקובני קיבל ארבעה מטוסי וידג'ן ב-1952
הצי המלכותי התאילנדי - חמישה מטוסים, ב-1951
חיל האוויר המלכותי התאילנדי = חמישה מטוסים, בין השנים 1952 - 1956
הנעה: 2 × מנועי ריינג'ר L-440 מקוררי אוויר בעלי ששה צילינדרים, 200 כוח סוס
לעיתים מקלע אחד או שניים בקוטר 7.62 מ"מ, או 0.5 אינץ', יורים דרך חלונות המטוס
במשימות לוחמה נגד צוללות - פצצת עומק אחת במשקל 90 ק"ג
גראושפיץ הוא הר ברכס Rätikon בהרי האלפים, הממוקם בגבול בין ליכטנשטיין לשווייץ.
ההר מתנשא לגובה של כ-2,599 מטר מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר בליכטנשטיין.
ההר ממוקם בדרום המדינה, כשבעה קילומטרים מנהר הריין המנקז את שטחו של ההר.
ניתן לטפס על ההר בכל עונות השנה, אך העונה המועדפת היא הקיץ, מפני שאין שלגים בתקופה זאת.
אין מסלול טיפוס רשמי מסומן במפות.
הטיפוס אפשרי הן מהצד הצפוני דרך הכפר שטג (Steg) , והן מהצד הדרומי עם רכבל ממאלאנס (Malans) .
גראונד פורס 1 (מאנגלית: Ground Force One) הוא שם קוד לא רשמי לאוטובוסים המשוריינים המשמשים להסעת נשיא ארצות הברית ומכובדים אחרים.
השירות החשאי של ארצות הברית השתמש בעבר באוטובוסים שכורים כחלק מהרכב הנשיאותי אך עם התאמה מאובטחת במידת הצורך.
כל אחד משני האוטובוסים שנקראים "גראונד פורס 1" עלו 1.1 מיליון דולר.
האוטובוס השני שימש את המועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, מיט רומני במהלך הקמפיין לקראת הבחירות לנשיאות ב-2012 כנגד הנשיא המכהן, אובמה וסגנו, ג'ו ביידן.
גראמן F-9 קוגר היה מטוס קרב מתוצרת חברת גראמן, מארצות הברית.
המטוס היה חד מנועי וחד מושבי, והיה מיועד לשירות על נושאות המטוסים של צי ארצות הברית.
המטוס היה מבוסס על ה-F9F פאנת'ר של אותה החברה, אך בקוגר הוחלפה הכנף לכנף משוכה לאחור והושתל מנוע חזק יותר.
עם קבלת ידיעות על קיומו של המיג 15, הוציא הצי האמריקאי מכרז לייצורו של מטוס קרב בעל כנף משוכה לאחור.
גראמן קיבלה את החוזה, וביססה את מטוסה על הפאנת'ר.
המטוס אמנם לא הגיע למהירות הקול, אך היה יכול להגיע למהירות של 0.875 מאך.
המטוס נכנס לשירות מבצעי מלא רק באוגוסט 1953, ולכן לא זכה להשתתף במלחמת קוריאה.
גם במלחמת ווייטנאם לא השתתף, מאחר שהוחלף בשנים 1958–1959 במטוסים יותר מתקדמים, דוגמת הקרוסיידר.
המטוס שירת תקופה קצרה במלאכים הכחולים, הצוות האווירובטי של הצי, אך הוחלף בידי ה-F-11.
גראז' האוס (Garage house) או גראז' (Garage) או ניו יורק האוס (New York house) או ניו ג'רזי סאונד (New Jersey sound) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת דאנס, שפותח לצד מוזיקת שיקגו האוס.
תת-ז'אנר זה היה פופולרי מאוד בשנות ה-80 בארצות הברית ובשנות ה-90 בבריטניה, שם התפתחו הז'אנרים המוזיקליים גראז' בריטי וספיד גראז'.
בהשוואה לצורות אחרות של מוזיקת האוס, גראז' האוס כולל יותר ריפי פסנתר המושפעים ממוזיקת גוספל ושירה נשית.
כמו כן, לעומת שיקגו האוס, גראז' האוס מושפע יותר מ-R&B.
גראז' בריטי הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית, שמקורה באנגליה בתחילת עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. הז'אנר הוא נגזרת מהז'אנר גראז' האוס, אך משלב גם אלמנטים מהז'אנרים דאנס-פופ, R&B עכשווי ומוזיקת ג'אנגל.
הז'אנר מוגזר על ידי מקצבי הקשה, מצילות ומצלתיים סינקופיים, ויכול אף לכלול דפוסי 4/4 של מוזיקת האוס או מקצבי 2-סטפ גראז' לא סדירים.
קטעי גראז' בריטי, בדרך כלל, מכילים דגימות ווקאליות שנמתחו בגובה או בזמן, כדי שיתאימו לקצב של 130 פעימות בדקה.
גראטן דופינה הוא גרטן צרפתי של תפוחי אדמה לא מבושלים פרוסים אפויים בשמנת, מאזור דופינה בדרום מזרח צרפת.
ישנן גרסאות רבות של שם המנה, כולל:
הוא נבדל מגרטן תפוחי אדמה רגילים (potatoes au gratin) בכך שנעשה שימוש בתפוחי אדמה גולמיים ולא מבושלים.
זו מנה שונה לגמרי מתפוחי אדמה דופין.