tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דרך החלונות, הנדמים כזוג עיניים, משתקף אור בוהק.
מקור אור נוסף מתואר בצידה השמאלי של הקומפוזיציה בדמות שני נרות גדולים ודולקים, שייתכן שהם ה"געזונטא ליכט" המפורסמים – אותם נרות שדולקים מערב יום כיפור ועד מוצאי יום כיפור.
בחלל עזרת הנשים מתוארות שתים-עשרה נשים, כשמתוכן לאורה (ארוסתו של גוטליב) מתוארת פעמיים.
בצד השמאלי של הציור היא מופיעה כאישה צעירה המחזיקה את סידור התפילה הקטן על חזה, ובחלקו הימני של הציור היא מתוארת יושבת ומתלחשת עם אימה.
מבחינה טכנית מציג הציור את ניסיונו של גוטליב בציור אקדמי המשלב טכניקות שונות, כגון חריטה בצבע ושימוש באימפסטו במקומות שונים בציור, בעיקר בתיאור כיסוי דוכן התפילה וכיסוי ספר התורה.
רבות מן הדמויות המתארות הן פורטרט של בני משפחתו של גוטליב – החיים והמתים.
בנוסף, מכיל הציור דיוקן עצמי משולש שלו – כמבוגר בשנות העשרים במרכז הציור, כנער מתבגר הקורא ביחד עם אביו בצידו הימני של הציור, וכנער צעיר.
במרכז הציור, על גבי ספר התורה, חרט גוטליב כתובת זיכרון לעצמו.
גוטליב הסביר מעשה זה ברצון שלו ליצור מחדש את קרובי משפחתו על הבד, ולשלב את עצמו ביניהם.
ממד ביוגרפי נוסף הקיים ביצירה הוא הכללת דיוקנה הכפול של לאורה הנשל-רוזנפלד, ארוסתו של גוטליב, אשר ביטלה את האירוסין עמו ונישאה לאחר.
הציור נמכר לאספן מוורשה במחיר של 10,000 רובל.
החל משנת 1939 מוצג הציור במוזיאון תל אביב לאמנות, לאחר שנקנה בידי סידני למון, אספן אמנות אמריקאי, אשר השאיל אותו למוזיאון.
בשנת 1975 הוציא השירות הבולאי הישראלי בול ועליו הופיע ציורו של גוטליב, כחלק מסדרת בולים בנושא חגי ישראל.
בשנת 1975 הוצג במוזיאון בית התפוצות, שהוקם באותה עת באוניברסיטת תל אביב, העתק של הציור שבו הוסרו דמויות הנשים, ולאחר מחאה כוסה כליל.
בשנת 1978 כתב וביים דוד גרינברג את הסרט התיעודי "מאוריציו גוטליב" על חייו ויצירתו של גוטליב.
הסרט עוקב אחרי דמויות אוטוביוגרפיות המופיעות בציורו "יהודים מתפללים בבית הכנסת ביום הכיפורים".
הציור מופיע בסרט "הגוטליב האחרון", לזכרו של , נכד-אחיו של הצייר מאוריצי גוטליב, אשר נהרג במלחמת יום הכיפורים.
תרומת היהודים לעולם השחמט בולטת בתחומים רבים והיא גדולה בהרבה מחלקם היחסי באוכלוסיית העולם.
הקשר של היהודים למשחק השחמט התחיל כבר בימי קדם ובולטות היהודים בתחום הביאה לכך שהמשחק כונה, כבר ב-1905 בשם "המשחק היהודי הלאומי", על ידי כתב העת "ניו ארה אילוסטרייטד".
ההצטיינות היתרה של היהודים בתחום השחמט הביאה לכך שרבים מאלופי העולם ואלופי ארצות שונות (ברית המועצות, פולין, ארצות הברית, ארגנטינה, גרמניה, הונגריה וישראל) היו יהודים.
רדיפת היהודים באירופה במחצית הראשונה של המאה ה-20 לא פסחה על השחמטאים היהודים, אך אלה, הודות לידיעת המשחק ולשם שעשו להם בתחום, הצליחו לעיתים להציל את חייהם, כמו במקרה של אוסיפ ברנשטיין באודסה או לפרנס את עצמם בעזרת השחמט, כמו במקרה של יוזף פלאץ בשווייץ.
לפי אגדה יהודית הגם שאין לה סימוכין בממצאים ארכאולוגיים או באזכורים היסטוריים המלך שלמה המציא את המשחק ואף שיחק שחמט עם יועצו, בניהו בן יהוידע.
רש"י מציין את המשחק בשם אישקקיש (המילה הצרפתית לשחמט, Échecs, שהתגלגלה לעברית דרך הערבית, הפכה לאישקוקה) ומזהה אותו עם הנדרשיר המוזכר בתלמוד, במסכת כתובות (סא, ב).
רש"י גם נדרש לפסוק בעניין בקשתו של גבר לגירוש רעייתו שלא עשתה דבר חוץ ממשחק השחמט.
גם רבי יהודה הלוי, בספר הכוזרי, מזכיר את המשחק בשם "שטרנג' ".
ורבי יהודה אבן תיבון, בתרגומו לספר הכוזרי, מתרגם אותו כ-"אשקוקי", הקשור ל-"הצלחת ארדשיר".
הגדיל לעשות אברהם אבן עזרא שכתב שירים על המשחק ואפילו שיר חידה.
משירתו של אבן עזרא למדו החוקרים על חוקי המשחק השונים שהיו בתקופתו - צבעי הכלים היו שחור ואדום, הצריח והרץ יכלו לנוע לאורך שלוש ערוגות לכל היותר במהלך אחד.
גם הרמב"ם מזכיר את המשחק בפירוש המשניות (סנהדרין ג), אך מנה אותו בין המשחקים האסורים בגלל ההימורים על התוצאה.
השחמט התחרותי והשתתפות השחקנים ממוצא יהודי
במחצית השנייה של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 התארגנו שחקני השחמט במסגרות שאפשרו תחרויות של יחידים, של מועדונים ולבסוף תחרויות לאומיות ובינלאומיות.
הנוכחות היהודית בתחרויות אלה הייתה בולטת מאוד ולעיתים הם היוו רוב בין המתחרים.
מבין שחקני השחמט היהודים הרבים, שלקחו חלק בתחרויות, צמחו אלופי ארצות ואף אלופי עולם.
שחקני שחמט יהודיים בצל השואה
מלחמת העולם השנייה ובמהלכה השואה בה נספו שישה מיליון מבני העם היהודי השפיעה קשות בכל תחומי החיים וגם על עולם השחמט ועל שחקני השחמט היהודיים שחלקם נספו בשואה ואילו שלא נספו הושפעו משמעותית ממנה.
אולימפיאדת השחמט השמינית החלה בבואנוס איירס ב 24.8.1939 ובמהלכה פלשו הנאצים לפולין ופרצה מלחמת העולם השנייה.
באולימפיאדה השתתפו 26 נבחרות בהן נבחרת ארץ ישראל בהשתתפות משה צ'רניאק, יוסף פורת, ויקטור וינץ, זלמן קליינשטיין, מאיר ראוך.
16 נבחרות שחמט אירופאיות ובהן נבחרת ארץ ישראל הפליגו לבואנוס איירס באוניה "פיראפוליס" ועל הפלגה זו אמר צ'רניאק כי "שלא מדעת ישמש מועדון השחמט הימי הגדול כתיבת נוח העתידה לחלץ כמה משחקני הצמרת העולמית מציפורני המפלצת הנאצית".
בעקבות פרוץ המלחמה נשארו שחמטאים רבים בארגנטינה, ביניהם רוב שחקני הנבחרת מארץ ישראל (כולל צ'רניאק) ושחקנים יהודיים נוספים מנבחרת פולין מיגל ניידורף, ופאולין פרידמן.
שחמטאים ממוצא יהודי באימפריה הרוסית ובברית המועצות
בין 1899 ובין תחילת מלחמת העולם הראשונה נערכו באימפריה הרוסית שמונה טורנירי אליפות - שלוש פעמים ניצח הרוסי מיכאיל צ'יגורין, שלוש פעמים היהודי עקיבא רובינשטיין, פעם אחת היהודי גרז סלווה ופעם אחת התחלקו בתואר היהודי אהרון נימצוביץ' והרוסי אלכסנדר אלכין.
58 פעמים נערכה אליפות ברית המועצות ולשחקנים ממוצא יהודים היה חלק גדול מאוד בזכיות.
6 פעמים זכה באליפות מיכאל בוטביניק, 6 פעמים זכה גם מיכאל טל (שלוש זכיות היו בשותפות עם אחרים), ארבע זכיות היו לויקטור קורצ'נוי וגם לאלכסנדר בליאבסקי היו ארבע זכיות (שלוש זכיות היו בשותפות עם אחרים).
לאוניד שטיין זכה שלוש פעמים וכך גם לב פולוגייבסקי (שלוש הזכיות היו בשותפות עם אחרים, פעמים נערכו דו קרבות הכרעה, באחד ניצח ובשני נוצח).
יפים גלר זכה פעמיים, פעם אחת בשותפות עם וסילי סמיסלוב, אך בדו-קרב ההכרעה יצא גלר וידו על העליונה.
גריגורי לבנפיש זכה פעם אחת לבדו ופעם אחת בשותפות עם איליה רבינוביץ.
לב פסחיס היה פעמיים שותף לזכייה בתואר וכך גם דוד ברונשטיין, גארי קספרוב ווסילי סמיסלוב.
יורי אברבך סיים פעמיים במקום הראשון, פעם אחת לבדו ופעם שנייה עם שותפים ובדו קרבות ההכרעה הפסיד למארק טיימנוב.
מארק טאימאנוב סיים פעמיים במקום הראשון בשותפות עם אחרים, פעם אחת הפסיד לבוטביניק בדו-קרב ההכרעה ובפעם השנייה ניצח את שותפיו.
בוריס ורלינסקי זכה באליפות אחת ובוריס גולקו זכה באליפות בשותפות עם יוסיף דורפמן.
גם ליאוניד יודסין ואנדור לילינטל זכו (כל אחד לחוד) להיות שותפים בזכייה באליפות ברית המועצות.
לאיוש שטיינר, לאזארה סוכובולסקי וגארי קושניצקי.
איסאיאס פלסי, חקובו בולבוצ'אן ואחיו חוליו בולבוצ'אן, מיגל ניידורף, ברנרדו וקסלר, אריאל סורין ורובן פלגאר.
שחמטאים ממוצא יהודי בארצות הברית
האלוף הראשון של ארצות הברית נקבע ב-1889 וזה היה שמואל ליפשוץ.
ליפשוץ היה אלוף ארצות הברית בשנים 1889–1890 ו-1892. בין שתי האליפויות של ליפשוץ הספיק יהודי נוסף, מקס ג'וד, לקחת את האליפות מג'קסון שוואלטר (שלקח את האליפות מליפשוץ) ולהפסיד לו בקרב הגומלין.
לאחר בובי פישר, בשנות השבעים, היהודים פינו את דוכן המנצחים עד שלב אלבורט, שהגיע מברית המועצות, לקח את האליפויות של 1984, 1985 ו-1990. בין האליפויות של אלבורט הספיקו גם יואל בנימין ב-1987 ורומן ג'ינג'יחאשווילי ב-1983 וב-1989, לזכות במקום הראשון, בשותפות עם אחרים.
גם בוריס גולקו זכה באליפות אחת ולאחר הפסקה של כמה שנים שב יואל בנימין וזכה באליפות של 1997 והיה שותף לאליפות של 2000 וב-2008 היה זה יורי שולמן שזכה באליפות.
מקסים דלוגי (Maxim Dlugy) הגיע בצעירותו לארצות הברית, יחד עם משפחתו, מברית המועצות.
כעבור שלוש שנים, ב-1982, בגיל 16, הוא זכה בתואר אמן בינלאומי וכעבור שלוש שנים נוספות היה לאלוף העולם לנוער בשחמט.
כעבור עוד שנה, באולימפיאדת השחמט בדובאי (היה אחד משני השחמטאים היהודים היחידים שהשתתפו באולימפיאדה שהחרימה את ישראל) זכה בתואר רב-אמן.
אלוף העולם רוברט ג'יימס "בובי" פישר היה ידוע בדעותיו האנטישמיות ואנטי אמריקאיות למרות מוצאו.
שלמה רוזנטל, קונסטנטין ויגודצ'יקוב, יצחק בולסלבסקי, אלברט קאפנגוט, בוריס גלפנד ואיליה סמירין.
ג'ורג' קולטנובסקי, ארטור דונקלבלום, ישראל דינר ומיכאל גורביץ'.
ארנסט לודוויג קליין, הארי גולומבק, דניאל יאנופסקי, ג'ונתן מסטל, ויליאם הרטסטון וג'ון שפילמן.
לאחר שביסמרק הצליח ב-1871 במאמציו לאיחוד גרמניה הופנו האנרגיות ליצירת מוסדות, ארגונים וחוקים אחידים עבור האימפריה כולה.
ב-1879 נערכה אליפות השחמט הראשונה של גרמניה המאוחדת והזוכה היה השחמטאי היהודי ברטולד אינגליש.
השחמטאים הגרמנים ממוצא יהודי, שמעון אברמוביץ וינוור, איזידור גונסברג, זיגברט טאראש, דוד ינובסקי, עקיבא רובינשטיין ורודולף שפילמן זכו עשר פעמים באליפויות גרמניות וייצגו אותה באולימפיאדות השחמט, עד עליית היטלר לשלטון ב-1933. בגרמניה הנאצית הורחקו היהודים מאליפות השחמט הגרמנית ומאוחר יותר הושמדו בשיטתיות בשואה.
צבי השביט מקס אובה אלוף העולם שגבר על אלייכין, ואלוף הולנד
קורנל האוושי, ליאו פליישמן, לאיוש שטיינר, אנדרה שטיינר, גיולה ברייר, לאסלו סאבו ויהודית פולגאר, סוזאן פולגאר, סופיה פולגאר.
פולין זכתה לעצמאות, בעידן המודרני, לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם התנהלו בפולין ארבע אליפויות אישיות לגברים, בשנים 1926, 1927, 1935 ו-1937. ארבעת זוכי האליפויות היו יהודים פולנים, דויד פז'פיורקה זכה באליפות הראשונה, עקיבא רובינשטיין בשנייה וסבלי טרטקובר בשתי הנותרות.
השחמטאים ממוצא יהודי הובילו, בין מלחמות העולם, גם את נבחרת פולין לאולימפיאדות השחמט והגיעו להישגים גבוהים מאוד.
השתתפות הנבחרת הפולנית מתחילה באולימפיאדת השחמט השנייה, בה נבחרת פולין הגיעה למקום השלישי ובין חמשת שחקניה היו שלושה יהודים.
באולימפיאדה השלישית הגיעה נבחרת פולין למקום הראשון ובין חמשת שחקניה היו ארבעה יהודים.
יהודים הפולנים (ארבעה מתוך חמישה) הגיעו למקום השני באולימפיאדה הרביעית, למקום הרביעי (3 יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה החמישית, מקום שלישי (ארבעה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה השלישית וכך גם באולימפיאדה השביעית.
באולימפיאדה השמינית, שנערכה בארגנטינה בעת פרוץ מלחמת העולם השנייה, זכתה נבחרת פולין (שלושה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) במקום השני.
חברי נבחרת פולין לא חזרו אליה ויהודיה ניצלו מגורלו של דויד פז'פיורקה.
לאחר מלחמת העולם השנייה לא שבה פולין לצמרת השחמט, אך השחמטאים היהודים שניצלו הובילו נבחרות כמו ארגנטינה וצרפת להישגים באולימפיאדות השחמט.
השחמטאים הפולנים ממוצא יהודי שניצלו באולימפיאדת השחמט של 1939 חייבים את חייהם לנדיבותו של דויד פז'פיורקה - כשהתברר שאין בנמצא די כסף לנסיעת הנבחרת האולימפית לבואנוס איירס, מכר דויד פז'פיורקה את אחד מבתיו (היה בעל רכוש ניכר) ומימן במחירו את הנסיעה.
שמואל רוזנטל, מוריס רייזמן, ויקטור קהן, סבלי טרטקובר, אנטולי וייסר ויוסיף דורפמן.
מוריס פוקס, בוריס בלומין ודניאל ינופסקי.
הנוכחות היהודית בשחמט ברומניה, לא הייתה בולטת כבשכנותיה, אוקראינה, פולין והונגריה.
עם זאת, אלוף השחמט הראשון של רומניה, ומי שזכה בשלוש אליפויות רצופות, בשנים 1926, 1927 ו-1929, היה אלכסנדרו טירולר היהודי.
בוריסלב קוסטיץ', יהודי שמוצאו בסרביה, זכה ב-1932 באליפות רומניה בתקופה בה למד בבוקרשט.
אברהם באראץ זכה באליפויות והשתתף בנבחרת האולימפית של רומניה, אף על פי שחי בצרפת.
סרג'יו גרינברג ומיכאי גרינברג הם אב ובן שזכו באליפות רומניה, הראשון ב-1985 והשני ב-2003. גם בני משפחת עמנואל ורודיקה רייכר בלטו בשחמט הרומני.
כמה שחמטאים ממוצא יהודי, ילידי רומניה, הגיעו להישגים מחוץ לרומניה, דוגמת ברנרדו וקסלר שהיה אלוף ארגנטינה ואלכסנדרו סגל שהיה אלוף ברזיל.
אלכסנדר גינסברגר תפס מקום ראשון בשותפות בסוף שנות ה-50 (הפסיד בדו-קרב על האליפות).
סרגיי בלאבנץ, יצחק בולסלבסקי, לב ארונין, לאוניד שמקוביץ', מארק טיימנוב, לב פולוגייבסקי, אנטולי ליין, נאום רשקובסקי, לב פסחיס, אנאטולי וייסר, פטר סווידלר, אלכסנדר חליפמן וגארי קספרוב, יבגני נאייר.
2000 - בוריס אברוך ואליק גרשון
אלופות ישראל לנשים (לפי שנים)
1982 - לובה קריסטול ואולגה פודרז'נסקיה
תרומת השחמטאים היהודים לתאוריית השחמט
שחקנים רבים ממוצא יהודי פעלו ותרמו בתחום השחמט התאורטי, ניתחו והמציאו מהלכים ונוסחי פתיחה, פרסמו כתבי עת וספרי הדרכה וחלק מהם זכו לכך ששמם הוענק למהלכים או לפתיחות שהפכו לחלק מהקלאסיקה של השחמט.
בין התאורטיקנים המצטיינים מונים את (לפי סדר האלף בית):
שמעון אלאפין - שחמטאי יהודי-ליטאי, מנתח פתיחות ומחבר חידות, שהוציא לאור כתב עת בשם Der Schachfreund (החבר של השחמט) וספר הדרכה שנשא אותו שם.
הוא תרם רבות לפיתוח הפתיחות השונות.
יורי אוורבך - שחמטאי, מחבר חידות שחמט, שופט שחמט ומחברם של ספרי שחמט שאביו היה יהודי גרמני אתאיסט ואמו רוסיה נוצרית.
על שמו רשומה "שיטת אוורבך" המשמשת בהגנה הודית של המלך.
אהרון נימצוביץ', רב-אמן יהודי לטבי וסופר שחמט משפיע מאוד.
היה הדמות המובילה בין השחמטאים מאסכולת ההיפרמודרניים.
מחבר ספרי התאוריה "שיטתי" Mein System, "הבלוקדה" ו"יישום שיטתי" Die Praxis meines System.
על שמו קרויות הגנת נימצוביץ' וההגנה הנימצו-הודית.
גם פתיחת לארסן מכונה לעיתים "מתקפת נימצוביץ' לארסן".
פרשת אלכין ומאמריו נגד השחמטאים היהודים
בגרמניה הנאצית, כחלק מהתעמולה האנטישמית, הוצגו היהודים כגורם דקדנטי, שאינו תורם, אלא מזיק בכל התחומים בהם הם פועלים ובין היתר גם בתחום השחמט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, אלוף העולם בשחמט, אלכסנדר אלכין כתב ופרסם שישה מאמרים אנטישמיים כנגד השחמטאים היהודים והשפעתם על עולם השחמט וביניהם המאמר "השחמט היהודי והארי" (Jüdisches und arisches Schach).
במאמרים אלה הוצגו ריכרד רטי, סאלו פלור, ראובן פיין, שמואל רשבסקי ומיכאל בוטביניק כנציגים מובהקים של השחמט היהודי הדקדנטי.
השחמט היהודי הוצג כשחמט חסר תעוזה המתרכז במגננה - יש להניח שלא במקרה שכח אלכין להזכיר את השחמטאי היהודי הנודע בן אותה תקופה, רודולף שפילמן, אמן המשחק הנועז עתיר ההקרבות.
אלכין, אזרח צרפתי ממוצא רוסי, השתתף גם בתחרויות שחמט שארגנו הנאצים במינכן, זלצבורג, פראג וורשה.
הוא גם הופיע במהלך 1943 באירועי שחמט בספרד ובפורטוגל מטעם הגרמנים.
לאחר המלחמה טען ששיתף פעולה כדי שלא יפגעו ברעייתו הצרפתייה (ממוצא יהודי אמריקאי) וברכושו בצרפת.
הוא לא זומן ולא שותף יותר באירועי שחמט עד מותו ב-1946.
ההיסטוריה הרשמית של אליפות העולם בשחמט מתחילה ב-1886 עם דו-קרב בין השחמטאי היהודי וילהלם שטייניץ, מי שנחשב אז לאלוף העולם הלא רשמי ובין יוהנס צוקרטורט, בנו של מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי - שטייניץ ניצח והיה לאלוף העולם הרשמי הראשון.
לאחר שמונה שנים, שחמטאי יהודי אחר, עמנואל לסקר, ניצח את שטייניץ והיה לאלוף העולם השני.
לאחר שנתיים, ב-1896, בדו-קרב גומלין, חזר לסקר על ניצחונו.
לא כל מתמודד, שהגיע למעמד הנכסף של דו-קרב על האליפות מול האלוף המכהן, הצליח להדיח את האלוף ולתפוס את מקומו, היו גם כאלה שכשלו וכישלון נחשב גם דו-קרב המסתיים בשוויון (במקרה של שוויון האלוף המכהן ממשיך להחזיק בתואר).
גם בין המועמדים שהגיעו עד המישורת האחרונה, אך לא זכו בכתר, היו שחמטאים ממוצא יהודי.
משנת 1886 ועד מלחמת העולם השנייה נערכו 16 דו קרבות על אליפות העולם.
וילהלם שטייניץ השתתף בשישה דו קרבות, בארבעה ניצח ובשניים, נגד עמנואל לסקר, הפסיד.
עמנואל לסקר השתתף בשבעה דו קרבות, ניצח בחמישה, סיים בשוויון עם קרל שלכטר והפסיד נגד חוסה ראול קפבלנקה.
ארבעה שחמטאים נוספים ממוצא יהודים השתתפו בדו קרבות אלה, אך לא זכו בתואר, יוהנס צוקרטורט, איזידור גונסברג, זיגברט טאראש ודוד ינובסקי.
אחרי מלחמת העולם השנייה, ב-1948, נערכה תחרות שבה השתתפו חמשת השחמטאים הבכירים בעולם באותה תקופה: מיכאל בוטביניק (ברית המועצות), וסילי סמיסלוב (ברית המועצות), פאול קרס (ברית המועצות), שמואל רשבסקי (ארצות הברית), ומקס אויבה (הולנד); בוטביניק ניצח בתחרות וזכה בתואר אלוף העולם בשחמט.
שלושה מבין חמשת המתמודדים, בוטביניק, סמיסלוב ורשבסקי, היו יהודים.
לאחר הטורניר של 1948 ועד 1993 (השנה בה פרש קספרוב מארגון השחמט העולמי והקים ארגון מתחרה), נערכו 18 דו קרבות לקביעת אלוף העולם בשחמט.
בדו קרבות אלה היו מעורבים עשרה שחמטאים, שבעה מתוכם היו ממוצא יהודי.
מיכאל בוטביניק לקח חלק בשבעה דו קרבות, שניים, נגד דוד ברונשטיין ונגד ואסילי סמיסלוב, הסתיימו בתיקו (במצב של תיקו האלוף, במקרה זה בוטביניק, שומר על תוארו), שלוש פעמים, נגד סמיסלוב, נגד מיכאל טל ונגד טיגראן פטרוסיאן, הפסיד את תוארו, ופעמיים, נגד סמיסלוב, ונגד טל, הצליח להשיבו לעצמו.
דוד ברונשטיין התמודד מול בוטביניק והדו-קרב הסתיים בתיקו.
וסילי סמיסלוב התמודד שלוש פעמיים נגד בוטביניק, פעם אחת הדו-קרב הסתיים בתיקו, פעם אחת ניצח סמיסלוב ובפעם השלישית ניצח בוטביניק וזכה מחדש בתוארו.
מיכאל טל התמודד פעמיים מול בוטביניק - פעם אחת ניצח ובפעם השנייה הפסיד.
בובי פישר ניצח את בוריס ספסקי והיה לאלוף העולם, אך בהתמודדות שאמורה הייתה להיות בינו ובין אנטולי קרפוב הוכרז קרפוב כמנצח בגלל סירובו של פישר לשחק לפי התנאים שנקבעו.
ויקטור קורצ'נוי התמודד פעמיים מול קרפוב והפסיד בשתי הפעמים.
גארי קספרוב התמודד חמש פעמים נגד אנטולי קרפוב, פעם אחת הפסיד, פעם אחת סיים בתיקו ושלוש פעמים ניצח.
השחמטאים ממוצא יהודי באולימפיאדות השחמט
השחמטאים היהודים בלטו גם באולימפיאדות השחמט השונות לאורך השנים.
לדוגמה, באולימפיאדת השחמט השלישית שנערכה ביולי 1930, בהמבורג, הנבחרת הלאומית של פולין זכתה במקום הראשון כאשר ארבעה מתוך חמשת שחקניה היו יהודים – עקיבא רובינשטיין, סבלי טרטקובר, דויד פז'פיורקה ופאולין פרידמן.
באותה אולימפיאדה הוענקו גם מדליות אישיות, ובכולן זכו שחקנים יהודים - בזהב זכה עקיבא רובינשטיין הפולני, בכסף סאלו פלור הצ'כוסלובקי, ובארד יצחק קשדן האמריקאי.
בשנת 1936 ארגנה גרמניה הנאצית את אולימפיאדת הקיץ הלא רשמית השלישית במינכן, במקביל לאולימפיאדת ברלין.
הנבחרת הגרמנית, שלא כללה יהודים, הגיעה למקום השלישי, אך למקום הראשון הגיעה נבחרת הונגריה שכללה לפחות ארבעה יהודים, ולמקום השני הגיעה נבחרת פולין שכללה לפחות חמישה יהודים.
בין שמונת הזוכים במדליות היו גרמני אחד ושלושה יהודים – מיגל ניידורף הפולני, לסלו סאבו ההונגרי ובוריסלב קוסטיץ' היוגוסלבי.
בדירוג 15 השחמטאים בעלי ההישגים הטובים ביותר באולימפיאדות השחמט בכל הזמנים, 8 מתוך ה-15 הם שחמטאים ממוצא יהודי (לצורך הדירוג נלקחו בחשבון רק שחמטאים, ששיחקו לפחות בארבע אולימפיאדות):
בתחום השחמט הנשי אין בולטות יהודית דומה לבולטות בתחום השחמט הגברי, הגאורגיות ומאוחר יותר הסיניות הובילו ומובילות את התחום, אך גם השחמטאיות היהודיות רשמו פרקים יפים.
בין השחמטאיות ממוצא יהודי יש אלופת עולם, כמו סוזאן פולגאר, סגנית אלופת עולם ואלופת ברית המועצות, כמו אלה קושניר, סגנית אלופת עולם נוספת, שהייתה גם אלופת ברית המועצות וארצות הברית, כמו אירינה לויטינה ויהודית פולגאר, השחמטאית שהגיעה להישגים הגבוהים ביותר בשחמט הגברי והעומדת בראש רשימת 100 השחמטאיות הטובות ביותר.
ברשימה הזאת מופיעות עוד שחמטאיות ממוצא יהודי, כמו ילנה דמבו, אלופת הונגריה ויוון.
נבחרת הנשים בשחמט של ישראל, בכיכובן של אלה קושניר, לובה קריסטול, לאה נודלמן ואולגה פודרז'נסקיה, זכתה בהישג היסטורי, באולימפיאדת חיפה (שהוחרמה על ידי הגוש הקומוניסטי), כשזכתה במקום הראשון.
לרשימת האלופות הלאומיות ממוצא יהודי מצטרפות אלופות ברית המועצות: טטיאנה זאטולובסקיה, אנה אכחשרומובה, אלופות ארצות הברית: מונה מיי קארף, ג'יזלה קאהן גרסר, אווה ארונסון, אנה אכחשרומובה, אסתר אפשטיין וז'ניפר שחאדה.
רוזה הרמן, ז'קלין פיאטיגורסקי, סאלומה ראישר, פולט שוורצמן
לרשימת השחקניות הישראליות שזכו באליפות ישראל - ראו סעיף "שחמטאים ישראליים" לעיל.
המתמטיקאי והמתכנת היהודי אמריקאי אלכס ברנשטיין, שהיה גם שחמטאי, פיתח בשנות החמישים של המאה העשרים, בארצות הברית, את תוכנת השחמט הראשונה, תוכנת ברנשטיין.
ספורטאים יהודים השתתפו בכל המשחקים האולימפיים שנערכו בעת החדשה מאז 1896. חלקם הגיעו להישגים מרשימים, כגון מארק ספיץ שזכה באולימפיאדת מינכן בשבע מדליות זהב תוך שבירת שיא העולם בכל אחת מתחרויות הגמר.
בערך זה מופיעים ספורטאים עם לפחות הורה אחד יהודי, בלי קשר להגדרה של מיהו יהודי או להגדרה העצמית של הספורטאים שזכו במדליות האולימפיות.
מתוך 18,854 מדליות שחולקו בכלל המשחקים האולימפיים, 515 מדליות (227 מדליות זהב) חולקו לספורטאים ממוצא יהודי (2.7% מכלל המדליות ו-3.5% ממדליות הזהב, בעוד שאחוז היהודים בעולם הוא 0.2%); בחלק מהמקרים מדובר ביהודים שזכו כחלק מהיותם בנבחרות שכללו גם לא יהודים.
האולימפיאדה בה חולק המספר הרב ביותר של מדליות לספורטאים יהודים היא אולימפיאדת הלסינקי, בה חולקו 26 מדליות לספורטאים יהודים והאולימפיאדה בה חולק המספר הרב ביותר של מדליות זהב לספורטאים יהודים היא אולימפיאדת מינכן, בה חולקו 18 מדליות זהב לספורטאים יהודים.
המדינות שמהם ספורטאים יהודיים בלטו במשחקי הקיץ הן:
ארצות הברית (62 זהב 34 כסף ו-44 ארד: 5% מכלל המדליות של ארצות הברית, כאשר יהודים מונים 3% מאוכלוסייתה)
ברית המועצות (48 זהב 27 כסף ו-16 ארד: 10% מכלל המדליות כאשר היהודים מנו 1% מאוכלוסייתה)
הונגריה (53 זהב, 22 כסף ו-21 ארד: 20% מכלל המדליות של הונגריה כאשר היהודים מנו בין 5% ל-1% מאוכלוסייתה).
צרפת (6 זהב 7 כסף ו-8 ארד, 2.5% מכלל המדליות של צרפת כאשר היהודים מונים בה 1% מהאוכלוסייה)
גרמניה (6 זהב 3 כסף ו-4 ארד 2% מהמדליות של גרמניה כאשר היהודים היו לא יותר מ-1% מהאוכלוסייה)
אוסטריה (4 זהב 8 כסף ו-8 ארד האחרונה ב-1948: 34% מהמדליות של אוסטריה עד שנה זאת כאשר היהודים היו כ-4% מאוכלוסייתה).
באולימפיאדה הראשונה השתתפו יהודים רבים וחלקם אף הגיעו להישגים מרשימים.
לא כולם זכורים היום משום שחלקם הצניעו את יהדותם מחשש לאנטישמיות.
בלטו במיוחד בני-הדודים אלפרד וגוסטב פלאטו מגרמניה.
ביחד זכו בחמש מדליות זהב ומדליית כסף בהתעמלות מכשירים.
שניהם נמלטו להולנד לאחר עליית הנאצים לשלטון, אך נתפסו ונספו בשואה, כמו ספורטאים יהודים רבים אחרים.
ספורטאי בולט נוסף היה אלפרד האיוש, סטודנט יהודי מבודפשט שבהונגריה.
האיוש זכה במדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-1,200 מטרים.
בהמשך חייו היה האיוש לאדריכל שתכנן מתקני ספורט, בריכות שחיה ואצטדיונים ואף זכה במדליית הכסף על תוכנית "פורום הספורט" ששלח ל"תחרות הרוחנית" של אולימפיאדת פריז (1924).
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאלפרד פלאטוגרמניההתעמלות מקבילים אישי, מתח קבוצתי, מקבילים קבוצתי מתח אישיגוסטב פלאטוגרמניההתעמלות מקבילים קבוצתי, מתח קבוצתיאלפרד האיושהונגריהשחייה 100 מטר חופשי, 1200 מטר חופשיפאול נוימןאוסטריהשחייה 500 מטר חופשיאוטו הרשמןאוסטריהשחייה 100 מטר חופשי
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםמאיר פרינסטייןארצות הבריתאתלטיקה קפיצה משולשת קפיצה לרוחקז'אן בלוךצרפתכדורגל הנרי כהןבלגיהכדור מים אוטו ואלהאוסטריהשחייה 1000 מטר חופשי, 200 מטר מכשוליםזיגפריד פלשאוסטריהסיף חרב
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםסמואל ברגרארצות הבריתאגרוף משקל כבדמאיר פרינסטייןארצות הבריתאתלטיקה קפיצה לרוחק, קפיצה משולשתדניאל פרנקארצות הבריתאתלטיקה קפיצה לרוחקפיליפ הסארצות הבריתלקרוס אלברט להמןארצות הבריתלקרוס אוטו ואלהאוסטריהשחייה 400 מטר חופשי
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםהנריק האיושהונגריהשחייה משחה שליחים 4x200 מטר חופשימאיר פרינסטייןארצות הבריתאתלטיקה קפיצה לרוחק,אוטו שיףאוסטריהשחייה משחה ל-400 מטר חופשי משחה ל-1500 מטר חופשימיהאי דודהונגריהאתלטיקה הדיפת כדור ברזלאדגר זליגמןבריטניהסיף דקר קבוצתיהוגו פרנדארצות הבריתאתלטיקה קפיצה לרוחק
(2x200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר)קלייר ג'ייקובסארצות הבריתאתלטיקה קפיצה במוטאוטו שיףאוסטריהשחייה 400 מטר חופשיקארוי לוויצקיהונגריהחתירה סירת יחיד
שתי קבוצות בעלות אלמנט יהודי בולט, שהתחרו באולימפיאדה זו, היו נבחרת הסיף של הונגריה שכללה מספר סייפים יהודים בולטים, וזכתה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב, ונבחרת התעמלות הנשים של הולנד, שמאמנה, חריט קלירקופר היה יהודי, וחמש מהבנות שהתחרו במסגרתה היו יהודיות אף הן.
אלופי הסיף ההונגרים, יאנוש גאראי ואטילה פטשאואר נרצחו בשואה.
פטשאואר נרצח על ידי קלמן צ'ה שהיה בנבחרת האולימפית ברכיבה על סוסים, שימש כקצין במחנה דווידובקה בו היה פטשאואר עציר, זיהה אותו, והתעלל בו עד שקפא למוות.
גורלן של המתעמלות ההולנדיות לא היה שונה.
מתוך חמש המתעמלות נספו ארבע באושוויץ ובסוביבור, כן נספה בסוביבור המאמן קלירקופר.
באוליפיאדה זו חולקו בפעם היחידה גם מדליות לאמנות והזוכה במדליית הכסף היה הסופר היהודי אוסטרי - צ'כי ארנסט וייס.
זמן קצר לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה בשנת 1933 התעוררה במדינות דמוקרטיות השאלה אם השתתפות במשחקים אולימפיים שייערכו בגרמניה תהיה מוסרית.
הוועד האולימפי האמריקני בחן את הטענות השונות לגבי אפליית ספורטאים יהודים בגרמניה והגיע למסקנה כי בגרמניה נהנים הספורטאים הללו מיחס הוגן, וכי אין מניעה להשתתף במשחקים האולימפיים.
החלטה זו התקבלה חרף לחצים להחרמת המשחקים שהופעלו על ידי אנשי שמאל, ליברלים, עיתונים מרכזיים ואחרים.
לקראת המשחקים האולימפיים הורה היטלר על הסרת שלטים אנטי-יהודיים (כגון "יהודים אינם רצויים") מנתיבי תחבורה מרכזיים ומאזור האטרקציות התיירותיות.
בכתב העת האמריקאי הליברלי "The Nation" ב-1 באוגוסט 1936 נכתב: "לא תראה ראשים יהודיים כרותים, ואף לא מוכים מכות נמרצות...
אנשים מחייכים, מנומסים, ושרים בהנאה בגני הבירה".
שבועיים לפני התחרויות הודיעו ראשי הנבחרת הגרמנית לאתלטית גרטל ברגמן שזכתה במבחנים הגרמניים לאולימפיאדה, בשיא גרמניה בקפיצה לגובה ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה השנה (1.60 מטר), כי לא תוכל ליטול חלק במשחקים, ובכך הפסידה גרמניה סיכוי למדליה בענף זה.
בשנת 1937 היגרה ברגמן לארצות הברית.
מי שזכתה לבסוף בתחרות הקפיצה לגובה היא איבויה צ'אק מהונגריה, אתלטית יהודיה נוספת.
כדי לרצות את מדינות העולם ניאותו הגרמנים לשלב בנבחרתם את הסייפת היהודית-למחצה (בסגנון רומח) הלנה מאייר.
מאייר עצמה זכתה במדליית כסף והצדיעה במועל-יד על דוכן המנצחים, כמו יתר זוכי המדליה הגרמנים.
שלוש המנצחות באותו ענף הן יהודיות.
אילונה אלק-שהרר מהונגריה, בעלת שורשים יהודיים זכתה במדליית הזהב, ואלן פרייס מאוסטריה, ממוצא יהודי זכתה במדליית הארד.
מהלך שנוי במחלוקת במשחקים האולימפיים נגע להחלפתם ברגע האחרון של שני אצנים יהודים מארצות הברית, מארטי גליקמן וסמואל סטולר, שהיו אמורים להשתתף בריצת שליחים 4X100 מטר, בשני אצנים אחרים.
גליקמן טען כי המאמן רצה לחסוך מהפיהרר את המבוכה שבזכיית צמד יהודים במדליה בריצה חשובה זו.
המאמן טען כי בחר אצנים מהירים יותר כדי להבטיח את הזכייה (ג'סי אוונס וראלף מטקלף).
כך או כך, סטולר ציין כי היה זה המאורע המשפיל ביותר בחייו.
אירוע זה מוזכר בסרט "מרוץ", שיצא לאקרנים בשנת 2016, ועוסק בחייו של אוונס.
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאילונה אלקהונגריהסיף רומח אישיסמואל בלטרארצות הבריתכדורסל גאורג ברודיהונגריהכדור מים מיקלוש שרקןהונגריהכדור מים איבויה צ'אקהונגריהאתלטיקה קפיצה לגובהאנדרה קאבושהונגריהסיף חרב אישי, חרב קבוצתירוברט פייןאוסטריההרמת משקולות משקל קלקארוי קרפטיהונגריההיאבקות משקל קליאדביגה וייס-מרצינקייביץ'פוליןאתלטיקה זריקת דיסקוסהלנה מאיירגרמניהסיף רומח אישיויקטור קלישאוסטריהקיאק זוגות, 10,000 מטראירווינג מרצקיקנדהכדורסל ז'ראר בליץבלגיהכדור מים אלן פרייסאוסטריהסיף רומח אישי
אולימפיאדה זו, התקיימה פחות משלוש שנים לאחר טבח העם היהודי בשואה.
למרות זאת השתתפו במשחקים אלו, 70 ספורטאים יהודים מ-20 מדינות.
ביניהם, 6 כדורסלנים יהודים חברי נבחרת קנדה בכדורסל שסיימה במקום תשיעי כללי.
בשנת 1944 נשלח השחיין ושחקן הכדורמים הצרפתי-יהודי אלפרד נקש עם אשתו ובתו היחידה לאושוויץ.
אשתו ובתו נרצחו, ונקש היה בין הבודדים ששרדו את האימה ונותרו בחיים.
בשנת 1946, כשנה לאחר שחרורו ממחנה הריכוז, שב והתחרה נקש באליפות העולם בשחייה והיה שותף לשבירת השיא העולמי במשחה שליחים 3x100 מטר.
השתתף גם באולימפיאדת לונדון 1948, אולם לא הגיע לשלב הגמר וסיים במקום 16.
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםמישלין אוסטרמייהצרפתאתלטיקה הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס קפיצה לגובהאילונה אלקהונגריהסיף רומח אישיוולי וולףארצות הבריתשחייה משחה שליחים 4x200 מטר חופשיהנרי ויטנברגארצות הבריתהיאבקות משקל light-heavyweightפרנק ספלמןארצות הבריתהרמת משקולות משקל בינוניסטיב סימורארצות הבריתאתלטיקה הטלת כידוןג'ים פוקסארצות הבריתאתלטיקה הדיפת כדור ברזלאלן פרייסאוסטריהסיף רומח אישינורמן ארמיטאג'ארצות הבריתסיף חרב קבוצתיג'ורג' וורת'ארצות הבריתסיף חרב קבוצתי
השחיינים וולי וולף ודון שף מארצות הברית השתתפו בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
וולף שחה ראשון בשיא אולימפי חדש שף שחה שני אחריו.
באותה העת, על אף שחבריהם לנבחרת שהשתתפו במשחה הגמר זכו במדליית הזהב, השחיינים ששחו במוקדמות לא זכו במדליות גם כן.
ספורטאים יהודים רבים השתתפו במשחקים במלבורן.
השתתפו כ-50 ספורטאים, מתוכם 14 במשלחת ארצות הברית, 10 במשלחת הסובייטית ו-11 במשלחת הונגריה.
20 יהודים מחמש מדינות שונות עסקו בסיף.
מריה איטקינה מברית המועצות, שיאנית העולם בריצת 400 מטר, ריצה שלא נערכה באולימפיאדה, סיימה שלוש פעמים במקום רביעי, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
אולימפיאדה זו הייתה הראשונה על אדמת גרמניה מאז האולימפיאדה הנאצית בברלין (1936).
היא זכורה כמשחקים בהם אירע פיגוע הטרור בו נרצחו אחד-עשר ספורטאים ישראלים על ידי מחבלים פלסטינים.
משלחת ישראל בחרה לחזור ארצה מיד.
השחיין היהודי, מארק ספיץ, שבר שבעה שיאי עולם וזכה בשבע מדליות זהב.
לאחר חטיפת הספורטאים הישראלים, החליטו אנשי המשלחת האמריקאית למלט את ספיץ מהאולימפיאדה מחשש שינסו לפגוע בו עקב היותו יהודי.
האתלטית אסתר רוט-שחמורוב מישראל שנשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה, הייתה הספורטאית היחידה שהשתתפה גם באולימפיאדת מינכן (1972), על אף הטראומה שחוותה והירצחו של מאמנה עמיצור שפירא.
שחמורוב-רוט, שפרשה משלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בגלל הטבח, השלימה את המשימה שנקטעה במינכן והעפילה לריצת הגמר בריצה הזו, בה סיימה במקום הששי בשיא ישראלי חדש של 13.04 שניות.
היה זה הגמר האולימפי הראשון בתולדות הספורט הישראלי.
הישגה זה של רוט-שחמורוב מהווה עד היום הישג שיא במקצועות המסלול באתלטיקה בישראל.
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםיוהאן חרמנברגשוודיהסיף דקר אישיולנטין מנקיןברית המועצותשיט תחרותי קלאס כוכבשמיל סבירובברית המועצותאגרוף עד 48 ק"גסבטלנה קרצ'בסקאיהברית המועצותאתלטיקה הדיפת כדור ברזל
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםקרינה בנינכההולנדהוקי שדה מיץ' גיילורדארצות הבריתהתעמלות קבוצתי סוס קפיצות טבעות, מקביליםדארה טורסארצות הבריתשחייה משחה שליחות 4x100 מטר חופשיטיפני כהןארצות הבריתשחייה 400 מטר חופשי, 800 מטר חופשידניאל אדלרברזילשיט תחרותי קלאס סולינגרוברט ברלנדארצות הבריתג'ודו משקל בינוניברנרד רייזמןברזילכדורעף מרק ברגרקנדהג'ודו משקל כבד
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםילנה שושונובהברית המועצותהתעמלות קבוצתי, קרב רב אישי קורה מקביליםדארה טורסארצות הבריתשחייה משחה שליחות 4x100 מטר מעורב משחה שליחות 4x100 מטר חופשיסט באוארארצות הבריתחתירה שמינייהקרינה בנינכההולנדהוקי שדה בראד גילברטארצות הבריתטניס פיבי מילסארצות הבריתהתעמלות -קורהוולדו קנטורארגנטינהכדורעף
באולימפיאדה זו הצטרפה ישראל לראשונה לרשימת המדינות הזוכות במדליה אולימפית: יעל ארד (כסף) ואורן סמדג'ה (ארד).
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםקורט אנגלארצות הבריתהיאבקות סרגיי שריקוברוסיהסיף חרב קבוצתי חרב אישיקרי סטרוגארצות הבריתהתעמלות קבוצתיינינה בטירשינהרוסיההתעמלות אמנותית קרב רב אישימרטי נותשטייןארצות הבריתאופני כביש ספרינטקונסטנטין דוברוביןגרמניהשחייה משחה שליחים 4x200 מטר חופשימרים פוקס-ירושלמיצרפתקאנו סלאלום ליחידותגל פרידמןישראלשיט גלשן רוח מיסטרלמריה מזינהרוסיהסיף דקר קבוצתירוברט דוברארצות הבריתרכיבה רכיבה קבוצתי
המתעמלת האמריקאית אלי רייזמן זכתה בשלוש מדליות.
את תרגיל הקרקע שלה, עליו זכתה במדליית זהב, היא ביצעה למנגינת "הבה נגילה", כמחאה על הימנעות הוועד האולימפי מציון 40 שנה לטבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן.
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםג'ו אלאהניו זילנדשיט דגם 470 נשיםסו בירדארצות הבריתכדורסל נתן כהןניו זילנדחתירה זוגית כפולהאלי רייזמןארצות הבריתהתעמלות קרב רב קבוצתי, קרקע מדליית ארד קורהמקסימיליאן לויגרמניהאופניים קיריניג ספרינט קבוצתיג'ייסון ליזאקארצות הבריתשחייה משחה שליחים 4x100 מטר חופשיג'סיקה פוקסאוסטרליהקאנו סלאלום ליחידותריצ'רד ויינברגרקנדהשחייה משחה 10 ק"מ שחייה במים פתוחיםפליפה קיטדאיברזילג'ודו עד 60 ק"ג
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאנתוני ארוויןארצות הבריתשחייה משחה ל-50 מטר חופשי משחה שליחים 4x100 מטר חופשיסו בירדארצות הבריתכדורסל אלי רייזמןארצות הבריתהתעמלות קרב רב קבוצתי קרב רב אישי תרגיל קרקעג'ו אלאהניו זילנדשיט דגם 470 נשיםזואי דה טולדובריטניהחתירה הגאית של שמינייהירדן ג'רביישראלג'ודו עד 63 ק"גג'סיקה פוקסאוסטרליהקאנו סלאלום ליחידותאורי ששוןישראלג'ודו מעל 100 ק"ג
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםלינוי אשרםישראלהתעמלות אמנותית ארטיום דולגופיאטישראלהתעמלות - קרקעליליה אחימובהרוסיההתעמלות - תחרות קבוצתיתסו בירדארצות הבריתכדורסל ג'סיקה פוקסאוסטרליהקאנו סלאלום ליחידות C-1 סלאלום ליחידות K-1אליקס קליינמןארצות הבריתכדורעף חופים אבישג סמברגישראלטאקוונדו עד 49 ק"גניק איטקיןארצות הבריתסיף רומח קבוצתינבחרת ישראל בג'ודו ישראלג'ודו תחרות קבוצתית
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםפריצי בורגראוסטריההחלקה אמנותית
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאירווינג יפהארצות הבריתהחלקה מהירה 5000 מטר, 10,000 מטרפריצי בורגראוסטריההחלקה אמנותית רודולף בולגרמניההוקי קרח אמיליה רוטרהונגריההחלקה אמנותית זוגותלאסלו סולאשהונגריההחלקה אמנותית זוגות
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםרודי באלגרמניה הנאציתהוקי קרח פליקס קספראוסטריההחלקה אמנותית אמיליה רוטרהונגריההחלקה אמנותית זוגותלאסלו סולאשהונגריההחלקה אמנותית זוגות
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםייבגני בביץ'ברית המועצותהוקי קרח אלפרד קוצ'בסקיברית המועצותהוקי קרח רפאל גרץ'ברית המועצותהחלקה מהירה 500 מטר
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםרפאל גרץ'ברית המועצותהחלקה מהירה 500 מטראלפרד קוצ'בסקיברית המועצותהוקי קרח
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםויטלי דוידובברית המועצותהוקי קרח אלן קלמטצרפתהחלקה אמנותית ויויאן ג'וזףארצות הבריתהחלקה אמנותית זוגותרונלד ג'וזףארצות הבריתהחלקה אמנותית זוגות
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםויטלי דוידובברית המועצותהוקי קרח יבגני זימיןברית המועצותהוקי קרח ויקטור זינגרברית המועצותהוקי קרח יורי מוסייבברית המועצותהוקי קרח אלכסנדר גורליקברית המועצותהחלקה אמנותית זוגות
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםויטלי דוידובברית המועצותהוקי קרח יבגני זימיןברית המועצותהוקי קרח
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםיורי ליפקיןברית המועצותהוקי קרח
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםגנדי קרפונוסובברית המועצותהחלקה אמנותית ריקוד זוגותולדימיר מישקיןברית המועצותהוקי קרח שוער
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםולדימיר מישקיןברית המועצותהוקי קרח שוער
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאוקסנה באיולאוקראינההחלקה אמנותית אנדרו גייבלארצות הבריתהחלקה מהירה 5000 מטר שליחים
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםשרה דה-קוסטה הייזארצות הבריתהוקי קרח גורדון שיר ארצות הבריתלוז' זוגות
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםשרה יוזארצות הבריתהחלקה אמנותית שרה דה-קוסטה הייזארצות הבריתהוקי קרח איליה אברבוךרוסיההחלקה אמנותית ריקוד זוגותאירינה סלוצקאיהרוסיההחלקה אמנותית
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםסשה כהןארצות הבריתהחלקה אמנותית בנג'מין אגוסטוארצות הבריתהחלקה אמנותית ריקוד זוגותאירינה סלוצקאיהרוסיההחלקה אמנותית
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםסטיב מסלרארצות הבריתמזחלות רביעייה
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםדילן מוסקוביץ'קנדההחלקה אמנותית קבוצתיסימון שנפירארצות הבריתהחלקה אמנותית קבוצתיג'ייסון בראוןארצות הבריתהחלקה אמנותית קבוצתי
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאריאל גולדארצות הבריתגלישת שלג חצי צינור
שם ספורטאימדינהענף ספורטהישגיםאמרי להמןארצות הבריתהחלקה מהירה מרדף קבוצתי
הספורט, שזוהה בתקופה העתיקה עם המשחקים האולימפיים, בהם השתתפו גברים בלבד, שהתחרו בעירום מלא והיו במקורם חלק מפולחן זאוס, נדחה על ידי יהודים.
בתקופה המודרנית, עם ההתעוררות הלאומית בקרב העם היהודי, במסגרת המאמץ להפיכת העם היהודי המדוכא והמופלה לעם ככל העמים, חיפשו היהודים את דרכם אל הפעילות הגופנית התחרותית, אל הספורט.
עם היעלמות אלי יוון מבימת ההיסטוריה, נעלם גם המחסום הדתי שעצר את היהודים בבואם לקחת חלק בפעילויות ספורטיביות.
ב-1898, בבזל, בקונגרס הציוני השני, קרא מקס נורדאו ליצירתה של יהדות חזקה הבוחרת בחיסון הגוף במקום בהמתתו.
הרעיון של "יהדות השרירים" המריץ תהליך, שכבר החל, של התארגנות ספורטיבית יהודית.
ספורטאים יהודים לפני עידן המשחקים האולימפיים
דניאל מנדוזה מתאגרף אנגלי ממוצא ספרדי (5 ביולי 1764 – 3 בספטמבר 1836).
מגדולי המתאגרפים של תקופתו ואלוף אנגליה באגרוף בין השנים 1792–1795. נחשב לאבי "האגרוף המדעי" וכמי ששכלל את ספורט האגרוף והכניס את השימוש בכפפות אגרוף.
סמואל אליאס ""דץ' סם" מתאגרף אנגלי ממוצא הולנדי (4 באפריל 1775 - 3 ביולי 1816)
אדוארד לורנס לוי מרים משקולות בריטי (21 בדצמבר 1851 - 19 במאי 1932) ניצח באליפות העולם הראשונה בהרמת משקולות, שהתקיימה בלונדון ב-1891. בשלוש השנים הבאות קבע 14 שיאי עולם.
לון מאיירס אתלט מארצות הברית (16 בפברואר 1858 – 16 בפברואר 1899), זכה ב-28 תוארי אליפות ארצות הברית וקבע 11 שיאי עולם בריצות שונות מ-50 יארד ל-1 מייל.
לואיס רובינשטיין מחליק על הקרח מקנדה (23 בספטמבר 1861 - 3 בינואר 1931), אבי ההחלקה על הקרח בקנדה.
ליפ פייק שחקן בייסבול מקצועני מארצות הברית (25 במאי 1845 - 10 באוקטובר 1893), אחד מכוכבי הבייסבול בארצות הברית, שחקן הבייסבול היהודי הראשון.
מועדון הספורט היהודי הראשון הוקם בקונסטנטינופול (כעת איסטנבול), ב-1895, כאשר קבוצה של צעירים יהודים, שרצתה להירשם למועדון ספורט סורבה בגלל יהדות חבריה.
מועדון מכבי בקונסטנטינופול זכה להצלחה גדולה ובעקבותיו הוקמו מועדונים יהודים דומים בערים נוספות באירופה, מועדונים שנשאו שמות דוגמת "הכוח", "בר כוכבא", "הגיבור" וכדומה.
יום ההתעמלות היהודי הראשון נערך בבזל, שווייץ בשנת 1903.
בראשית המאה ה-20 עד למלחמת העולם הראשונה, התקיימה פעילות ספורטיבית ביותר מ-100 מועדוני ספורט יהודים.
מועדוני הספורט היהודיים שהובילו באותה העת באירופה היו: בר כוכבא ברלין, הכח וינה, הגיבור פראג, בר כוכבא ברטיסלאבה, מכבי ורשה, מכבי קרקוב, מכבי וילנה.
בהמשך הוקמו מכבי קהיר, שמשון וארגון המתעמלים היהודים.
ביוני 1919 נערכו תחרויות ספורט מטעם מכבי בברנו, צ'כיה בהשתתפותם של 650 ספורטאים מ-27 מדינות.
תנועת מכבי העולמית, שהיא תנועה ציונית ספורטיבית, נוסדה בשנת 1921.
במשך כ-41 שנים שימש אייבור מונטגיו ממייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן, כנשיא הפדרציה.
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה וגרמניה זכו ב-223 מדליות, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים.
ספורטאים ועסקני ספורט יהודים, ברחו מיבשת אירופה לפני מלחמת העולם השנייה מאימת הנאצים.
חלקם הגיעו לבריטניה, לשווייץ הנייטרלית, לארצות הברית, לישראל, למדינות אמריקה הדרומית ולסין.
ביוני 1919, לרגל ועידת מכבי בברנו, צ'כוסלובקיה, נערכו תחרויות ספורט, בהם השתתפו 650 ספורטאים מ-27 מדינות.
ביולי 1921 נערכו שוב תחרויות ספורט בברנו בהשתתפות ספורטאים מ-27 מדינות.
תחרויות ספורט נערכו בקרלובי וארי, צ'כוסלובקיה בין התאריכים 1–14 בספטמבר לרגל הקונגרס הציוני וכן בין התאריכים 6–18 באוגוסט 1923.
ב-1929 התקיימו משחקי מכבי אירופה בפעם הראשונה באוסטרבה, צ'כוסלובקיה ושנה לאחר מכן באנטוורפן, בלגיה.
המכביה הראשונה נערכה בארץ ישראל בשנת 1932 בהשתתפות כ-390 ספורטאים מ-18 מדינות.
מכביית החורף הראשונה התקיימה בזאקופנה, פולין בשנת 1933. אותה שנה נערכה תחרות ספורט גדולה בפראג, צ'כוסלובקיה מ-21 באוגוסט ועד 13 בספטמבר 1933.
פרנץ קמני עסקן ספורט הונגרי-יהודי, חבר מייסד של הוועד האולימפי הבינלאומי, שיזם והשיק את המשחקים האולימפיים המודרניים, ומזכיר ומייסד של הוועד האולימפי ההונגרי.
היהודים לקחו חלק במשחקים האולימפיים המודרניים כנציגים של המדינות בהן הם חיו והישגיהם נרשמו לזכות אותן מדינות.
רק לאחר הקמת מדינת ישראל הגיעו לאולימפיאדה יהודים תחת דגל ישראל.
ספורטאים ממוצא יהודי הורחקו משורות הנבחרות שלהם בתקופה הנאצית ולא רק בגרמניה הנאצית.
בשלהי המאה ה-19, בגרמניה, הלאומנים הגרמנים תבעו את סילוק היהודים ממועדוני הספורט הגרמנים.
הלחץ הזה הוביל להקמת מועדוני ספורט יהודים בגרמניה, כשהראשון בהם היה מועדון בר כוכבא ברלין, שנוסד באוקטובר 1898. ב-1903 התאחדו מועדוני ספורט יהודים בגרמניה באיגוד הכלל-גרמני "יודישה טורנשאפט" (איגוד התעמלות יהודי).
בארגון החדש לקחו חלק גם מועדונים יהודים מחוץ לגבולות גרמניה, למעשה הארגון כלל מועדוני ספורט יהודים מרחבי אירופה הקלאסית.
המתעמל אלפרד פלאטו, זכה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף, באולימפיאדה הראשונה בעת החדשה (אתונה 1896).
האתלטית לילי חנוך שיאנית עולם בזריקת דיסקוס, בהדיפת כדור ברזל ושותפה לשיא העולם בריצת שליחות 4x100 מטר.
נוסף לכך, שיאנית גרמניה בקפיצה לרוחק.
הכדורגלן גוטפריד פוקס, שהיה מלך השערים של גרמניה, הבקיע, בהיותו שחקן נבחרת הכדורגל של גרמניה, עשרה שערים במשחק אחד, משחק נגד נבחרת רוסיה.
עליית המשטר הנאצי בגרמניה הובילה לרדיפה ופגיעה בספורטאים היהודים, שהורחקו מהמועדונים הכלל גרמניים.
תהליך זה חיזק תחילה את מועדוני הספורט היהודים, שקיבלו אליהם את הספורטאים היהודים, שהורחקו מהמועדונים הגרמנים.
גרמניה הנאצית הנהיגה אנטישמיות ממלכתית, אך כדי לא לפגוע באירוח המתוכנן של אולימפיאדה ברלין, השלטונות נזהרו ביחסם לספורטאים היהודים והעדיפו לא להרחיקם מהנבחרות באמצעות חוקים ותקנות, אלא לשכנעם לוותר בעצמם על הופעתם בייצוג גרמניה.
עם זאת, רודי באל ייצג את גרמניה הנאצית בהוקי קרח באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) והלנה מאייר ייצגה את גרמניה הנאצית בסיף באולימפיאדת ברלין.
ספורטאים יהודים השתתפו באולימפיאדת ברלין, אך המשטר הנאצי יצר השפלות עבורם - ליד הכניסה לכפר האולימפי באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן הוצג שלט עם הכיתוב "הכניסה אסורה על כלבים ויהודים" ורק מפגש בין אנרי דה באיה - לאטור, נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי ובין הפיהרר, אדולף היטלר הביא להסרת השלט.
הספורטאים היהודים בהונגריה תרמו רבות לספורט בארצם, הם השיגו יותר מ-50 מדליות זהב אולימפיות בענפי ספורט שונים.
המתעמלת אגנס קלטי זכתה בעשר מדליות אולימפיות, חמש מתוכן מדליות זהב וגם הייתה אלופת עולם בתרגילים על מקבילים מדורגים.
הצטיינות מיוחדת הייתה של הסייפים היהודים, שזכו ב-33 מדליות, מהן 23 מדליות זהב (אילדיקו אוילקי רייטו זכתה ב-7 מדליות, מהן 2 זהב, אילונה אלק זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב, ינה פוקס זכה ב-4 מדליות זהב בחרב, מהן 2 אישיות, אנדרה קאבוש זכה ב-4 מדליות, 3 מהן זהב).
אלפרד האיוש, היה האלוף האולימפי הראשון בשחיה והאלוף האולימפי הצעיר ביותר באולימפיאדת אתונה (1896).
השחייניות שורדות השואה, אווה סקיי ויהודית תמש האלופות האולימפיות (הלסינקי 1952).
בנבחרת הונגריה בכדורגל, ששיחקה באולימפיאדת פריז (1924), השתתפו שמונה כדורגלנים יהודים.
רבים היו יהודים בנבחרת הונגריה בכדורמים, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) ובאולימפיאדת ברלין (1936).
שחקן טניס השולחן ויקטור ברנה בעל 22 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 5 ביחידים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה, 8 בזוגות גברים יותר מכל אחר בהיסטוריה ובסך הכל זכה ב-41 מדליות מאליפויות העולם בטניס שולחן, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה.
מחליקה אמנותית על קרח ביחידות לילי קרונברגר, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911).
לא רק ספורטאים סיפקו יהודי הונגריה למדינתם, אלא גם מאמנים, עסקני ספורט ונדבנים דוגמת פרנץ קמני חבר מייסד של הוועד האולימפי הבינלאומי, שיזם והשיק את המשחקים האולימפיים המודרניים, ומזכיר ומייסד של הוועד האולימפי ההונגרי.
יהדות רומניה תרמה מקרבה ספורטאים לא מעטים לספורט ברומניה, חרף המכשולים (תופעות של אנטישמיות בקהל ואפילו בין השחקנים המתחרים וחקיקה אנטישמית מפלה) שעמדו בדרכם, הם רשמו הישגים מכובדים בתחומי ספורט מגוונים.
יהדות רומניה הקדימה את קריאתו של נורדאו, כבר ב-1 באוקטובר 1894, בבוקרשט, הוקמה "החברה לגימנסטיקה, סיף וקריאה אאורורה".
באמצעות המחלקות להתעמלות, טניס שולחן, כדורסל וכדורעף אורגנה פעילות ספורטיבית ענפה.
יהדות רומניה שלחה נציגות למכביה הראשונה (1932) ולמכביה השנייה (1935) ולאחר הפסקה ארוכה, במהלכה היה שלטון קומוניסטי ברומניה, שלטון שלא איפשר השתתפות במכביות, חזרה יהדות רומניה להשתתף במכביות, במכביה החמש-עשרה (1997) ובמכביה השבע-עשרה (2005).
התמעטות יהדות רומניה הביאה גם להצטמצמות הנציגות למכביות עד לאי שליחת נציגות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נוסדו ברומניה, ביוזמת פעילים ציונים, אגודות ספורט יהודיות הנושאות שמות עבריים.
האגודות נוסדו בערי רומניה הגדולות, בהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית, "מכבי" בבירה, בבוקרשט, הגיבור קלוז' בבירת חבל טרנסילבניה, בבירת חבל בסרביה, בקישינב, בבירת חבל בוקובינה, בצ'רנוביץ, "הכוח" ו"מכבי" בבירת חבל מולדובה, ביאשי, "בר כוכבא" בסאטו מארה, "שמשון" בסיגט, "קדימה" בטימישוארה, "עבריה" ו"אחווה" בבראשוב ועוד.
בצ'רנוביץ, הייתה מסורת של ספורט יהודי עוד מתקופת היותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כשנפתחה אגודת ספורט יהודית ב-1908 בשם "כחול לבן".
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם היו בצ'רנוביץ שתי אגודות ספורט יהודיות, מכבי צ'רנוביץ והכוח צ'רנוביץ, אולם באמצע שנות השלושים של המאה העשרים פורקה אגודת הכוח וחבריה הצטרפו למכבי.
בוב אולין - מתאגרף מארצות הברית, אלוף עולם במשקל כבד-קל בשנת 1934.
אייב אטל ומונטה אטל - אחים אלופי העולם בו-זמנית הראשונים בהיסטוריה של הספורט.
ריי ארסל - בין מאמני האגרוף הגדולים בכל הזמנים, אימן עשרות אלופי-עולם - הבולטים בהם בני לאונרד ורוברטו דוראן) - ביניהם עשרות יהודים
מקס בר - מתאגרף ושחקן קולנוע מארצות הברית, אלוף עולם במשקל כבד בשנת 1934 - סבו מצד אביו היה יהודי ובר נלחם עם מגן-דוד על מכנסיו - מסיבות שיווקיות וכיהודי של כבוד מול המשטר הנאצי ונציגיו בזירה.
סמואל ברגר - מתאגרף מקצועני מארצות הברית, האלוף האולימפי הראשון אי-פעם במשקל כבד מאולימפיאדת סנט לואיס (1904).
בן ג'בי - מתאגרף מארצות הברית, אלוף עולם במשקל בינוני
ג'רג' גדו - מתאגרף מהונגריה, אלוף אולימפי במשקל זבוב קל מאולימפיאדת מינכן (1972).
אייב גולדסטין - מתאגרף מארצות הברית, אלוף עולם במשקל תרנגון 1924.
הארי גרב - מתאגרף מארצות הברית, אלוף עולם במשקל בינוני בשנת 1923–1926
הארי האריס - אלוף העולם היהודי הראשון באגרוף עם כפפות.
אל זינגר - מתאגרף מארצות הברית, אלוף עולם במשקל קל 1930
לו טנדלר - נחשב אחד המתאגרפים הטובים שלא זכו בתואר.
סיד טריס - מתאגרף מארצות הברית במשקל קל (עד 61 ק"ג), דורג ראשון בעולם בשנים 1925–1929.
דיולה טרק - מתאגרף מהונגריה אלוף אולימפי (רומא 1960) במשקל זבוב.
בני לאונרד - אלוף העולם במשקל קל במשך שבע שנים בשנות העשרים.
טד 'קיד' לואיס - אלוף עולם מאנגליה, המתאגרף הידוע הראשון שהשתמש במגן-שיניים ייעודי.
בטלינג לוינסקי - אלוף העולם במשקל כבד-קל.
קינג לוינסקי - מתאגרף מקצועני מארצות הברית במשקל כבד
סמואל מוסברג - מתאגרף מקצועני מארצות הברית, אלוף אולימפי במשקל קל מאולימפיאדת אנטוורפן (1920).
דניאל מנדוזה - מתאגרף אנגלי ממוצא ספרדי.
ג'קי פילדס - מתאגרף מקצועני מארצות הברית, אלוף עולם ואלוף אולימפי במשקל נוצה מאולימפיאדת פריז (1924) - האלוף האולימפי באגרוף הצעיר בכל הזמנים.
ויקטור פרץ - מתאגרף מקצועני מתוניסיה, אלוף עולם במשקל זבוב בשנת 1931.
קיד קפלן - - מתאגרף מארצות הברית, אלוף העולם במשקל נוצה 1925
מקס רוזנבלום - מתאגרף מארצות הברית, אלוף העולם במשקל קל כבד בשנים 1932–1934
צ'רלי פיל רוזנברג - מתאגרף מארצות הברית, אלוף העולם במשקל תרנגול בשנים 1925–1927.
ברני רוס - מתאגרף מארצות הברית אלוף עולם בשלושה משקלים שונים: קל, חצי-בינוני-קל וחצי-בינוני.
לאחר פרישתו מהזירה התנדב לנחתים וזכה בעיטורים במלחמת העולם השנייה.
מייק רוסמן - מתאגרף מארצות הברית, אלוף העולם במשקל קל כבד בשנים 1978–1979
ישנה רשימה של כל האתלטים היהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים.
מישלין אוסטרמייה - אתלטית מצרפת, זכתה ב-3 מדליות אולימפיות, מהן 2 זהב.
הרולד אברהמס - אתלט מבריטניה, האלוף האולימפי בריצה היוקרתית ביותר ריצת 100 מטר.
מיקולה אבילוב - אתלט מברית המועצות, זכה בשתי מדליות אולימפיות, מהן אחת זהב.
אדן בודור אתלט מהונגריה זוכה מדליית ארד באולימפיאדת לונדון (1908) בריצת שליחים.
גרי גובנר - אתלט מארצות הברית, שיאן עולם בהדפת כדור ברזל
לון מאיירס - אתלט מארצות הברית, חי לפני עידן המשחקים האולימפיים, זכה ב-28 תוארי אליפות ארצות הברית וקבע 11 שיאי עולם בריצות שונות
פאינה מלניק - אתלטית מברית המועצות, זכתה במדליית זהב באולימפית וקבעה 11 שיאי עולם.
דווייט סטונס - אתלט מארצות הברית, קבע 3 שיאי עולם בקפיצה לגובה, זכה בשתי מדליות ארד.
ג'ים פוקס - אתלט מארצות הברית, שיאן עולם בהדיפת כדור ברזל במשך 4 שנים, זכה פעמיים ברציפות במדליית ארד אולימפית.
ז'אנה פינטוסביץ'-בלוק - אתלטית אוקראינית, אלופת עולם בריצות ל-100 ול-200 מטר
מאיר פרינסטיין - אתלט מארצות הברית, זכה ב-4 מדליות אולימפיות מהן 3 זהב.
טמרה פרס - אתלטית מברית המועצות, זכתה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב.
אירינה פרס - אתלטית מברית המועצות, זכתה בשתי מדליות זהב אולימפיות.
איבויה צ'אק - אתלטית מהונגריה, זכתה במדליית זהב אולימפית בקפיצה לגובה
ורה קרפקינה - אתלטית ממברית המועצות, זכתה במדליית זהב אולימפית בקפיצה לרוחק
אבל קיוויאט - אתלט מארצות הברית, זכה בשתי מדליות אולימפיות, מהן אחת זהב
אירנה שווינסקה - אתלטית מפולין, זכתה ב-7 מדליות מהן 3 זהב תוך כדי שבירת 3 שיאי עולם, ב-4 אולימפיאדות שונות.
ליפ פייק - מכוכבי הבייסבול של המאה ה-19, שיאן ההום ראן בשנים 1871–1879
האנק גרינברג - מגדולי שחקני הבייסבול היהודים-אמריקאים בכל הזמנים.
סנדי קופקס - אחד משחקני הבייסבול הטובים בהיסטוריה.
MVP של הליגה האמריקאית ב-1963, ופעמיים (1963 ו-1965) MVP של הוורלד סיריס.
אל רוזן - MVP של הליגה האמריקאית ב-1953.
יעל ארד - ג'ודוקא מישראל, זכתה במדליית כסף אולימפית וסגנית אלופת העולם.
אהרון בוגוליובוב - ג'ודוקא מברית המועצות, זכה במדליית ארד אולימפית.
ג'יימס ברגמן - ג'ודוקא מארצות הברית, זכה במדליית ארד אולימפית.
מרק ברגר - ג'ודוקא מקנדה, זכה במדליית ארד אולימפית.
רוברט ברלנד - ג'ודוקא מארצות הברית, זכה במדליית כסף אולימפית ובמדליית ארד מאליפות העולם.
אריק זאבי - ג'ודוקא מישראל, זכה במדליית ארד אולימפית וסגן אלוף העולם.
אורן סמדג'ה - ג'ודוקא מישראל, זכה במדליית ארד אולימפית וסגן אלוף העולם.
דניאלה קרוקובר - ג'ודוקא מישראל וארגנטינה, היא אלופת העולם.
אליס שלזינגר - ג'ודוקא מישראל, זכתה במדליית ארד באליפות העולם.
ירדן ג'רבי - אלופת עולם ומדליסטית ארד אולימפית.
אורי ששון - ג'ודוקא מישראל, שזכה במדליית ארד אולימפית.
שון תומסון - גולש גלים מדרום אפריקה, אלופ העולם (1977).
מקואה רוטמן - גולש גלים מארצות הברית, זכה בתואר העולמי בשנת 2014 של הסבב הליגה העולמי - WSL, ב-Big Wave.
רודי בול - שחקן הוקי קרח מגרמניה, זכה במדליית ארד אולימפית (1936) לאחר שייצג את גרמניה הנאצית.
שרה דה-קוסטה הייז - שחקנית הוקי קרח, זכתה בשתי מדליות אולימפיות, זהב (1998) וכסף (2002)
ויטלי דוידוב - שחקן הוקי קרח מברית המועצות, זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות, אלוף עולם ואירופה בשנים 1963–1971.
יבגני זימין - שחקן הוקי קרח מברית המועצות, זכה בשתי מדליות זהב אולימפיות, אלוף עולם 1969 ו-1971.
יורי ליפקין - שחקן הוקי קרח מברית המועצות, זכה במדליית זהב אולימפית (1976)
אלפרד קוצ'בסקי - שחקן הוקי קרח מברית המועצות, זכה בשתי מדליות אולימפיות, זהב (1956) וארד (1960) ואלוף עולם (1954)
איליה אברבוך - מחליק על הקרח מרוסיה, אלוף עולם (2002) בריקוד זוגות.
אוקסנה באיול - מחליקה על הקרח מאוקראינה, אלופת העולם (1993) ואלופה אולימפית מאולימפיאדת לילהאמר (1994) ביחידות.
פריצי בורגר - מחליקה על הקרח מאוסטריה, פעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית ופעמיים סגנית אלופת העולם (1929 ו-1932) ביחידות
שרה יוז - מחליקה על הקרח מארצות הברית, אלופה אולימפית מאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) ביחידות.
סשה כהן - מחליקה על הקרח מארצות הברית, סגנית אלופה אולימפית מאולימפיאדת טורינו (2006) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (2004 ו-2005) ביחידות.
לאסלו סולאש - מחליק על הקרח מהונגריה, 4 פעמים אלוף עולם (1931, 1933, 1934 ו-1935) ופעמיים ברציפות בעל מדליית ארד אולימפית בזוגות.
מקסים סטביסקי - מחליק על הקרח מבולגריה, פעמיים ברציפות אלוף עולם (2006 ו-2007) בריקוד זוגות.
אירינה סלוצקאיה - מחליקה על הקרח מרוסיה, פעמיים אלופת העולם (2002 ו-2005), 7 פעמים אלופת אירופה ובעלת 2 מדליות אולימפיות, כסף וארד ביחידות.
אלן קלמט - מחליק על הקרח מצרפת, אלוף עולם (1965) וסגן אלוף אולימפי ביחידים.
פליקס קספר - מחליק על הקרח מאוסטריה, פעמיים ברציפות אלוף עולם (1937 ו-1938) ובעל מדליית ארד אולימפית (אולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936)) ביחידים.
לילי קרונברגר - מחליקה על הקרח מהונגריה, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1911-1908).
גנדי קרפונוסוב - מחליק על הקרח מברית המועצות, פעמיים ברציפות אלוף עולם (1978, 1979) ואלוף אולימפי מאולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בזוגות.
אמיליה רוטר - מחליקה על הקרח מהונגריה, 4 פעמים אלופת עולם (1931, 1933, 1934 ו-1935) ופעמיים ברציפות בעלת מדליית ארד אולימפית בזוגות.
בוריס מיכאילוביץ' גורביץ' - מתאבק מברית המועצות, אלוף אולימפי (1968)
בוריס מקסימוביץ' גורביץ' - מתאבק מברית המועצות, אלוף אולימפי (1952)
גריגורי גמרניק - מתאבק מברית המועצות, אלוף העולם בהיאבקות בסגנון יווני-רומי (1955)
ניקולאוס הירשל - מתאבק מאוסטריה, בעל שתי מדליות ארד אולימפיות
הנרי ויטנברג - מתאבק מארצות הברית, אלוף אולימפי
ריכרד וייס - מתאבק מהונגריה, אלוף אולימפי
יעקב פונקין - מתאבק מברית המועצות, אלוף אולימפי
קארוי קרפטי - מתאבק מהונגריה, אלוף אולימפי
אייזק ברגר - מרים משקולות מארצות הברית, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם
גרי גובנר - מרים משקולות מארצות הברית, סגן אלוף עולם
הנס האס - מרים משקולות מאוסטריה, אלוף אולימפי
אדוארד לורנס לוי - מרים משקולות מאנגליה, אלוף העולם הראשון, קבע 14 שיאי עולם
גרגורי נובק - מרים משקולות מברית המועצות, סגן אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם
רוברט פיין - מרים משקולות מאוסטריה, אלוף אולימפי
רודולף פליוקפלדר - מרים משקולות מברית המועצות, אלוף אולימפי
איגור ריבק - מרים משקולות מברית המועצות, אלוף אולימפי
דוד ריגרט - מרים משקולות מברית המועצות, אלוף אולימפי, 5 פעמים אלוף עולם ושיאן עולם שקבע 68 שיאי עולם
פרנק ספלמן - מרים משקולות מארצות הברית, אלוף אולימפי
ולרי שרי - מרים משקולות מברית המועצות, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם
נבחרת הולנד בהתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כללה 5 מתעמלות יהודיות, סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי', והמאמן חריט קלירקופר שהיה יהודי.
בליץ-אגסטריבה נספתה במחנה ההשמדה אושוויץ, דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים, תמנס-סימונס וקלירקופר נספו בסוביבור.
ולרי בלנקי - מתעמל מברית המועצות, זכה ב-2 מדליות מהן 1 זהב, באולימפיאדה אחת (ברצלונה 1992)
גאורג גולק - מתעמל מארצות הברית, זכה במדליית זהב, באולימפיאדה אחת (לוס אנג'לס 1932)
מריה גורוחובסקי - מתעמלת מברית המועצות זכתה באולימפיאדה אחת ב-7 מדליות מהן 2 זהב כולל בתחרות הקרב רב האישית.
טטיאנה ליסנקו - מתעמלת מברית המועצות, זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב, באולימפיאדה אחת (ברצלונה 1992)
מיץ' גיילורד - מתעמל מארצות הברית, זכה ב-4 מדליות מהן 1 זהב, באולימפיאדה אחת (לוס אנג'לס 1984)