tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה הצטרף אולף קרלסון ווי לשורותיה של החברה כעובד הראשון של קוינבייס.
ב-2014 רשמה החברה שיא של מיליון לקוחות, יישמה את שירותי דפדפן הבלוקצ'יין "בלוקר" ואת שירות ניהול הספרים של חברת קיפט, הקימה ביטוח המכסה את הערך הכולל של סך הביטקוין המאוחסן בשרתיה, והשיקה כספת אלקטרונית המחזיקה את המטבעות המבוזרים שברשותה.
כמו כן יצרה שותפויות עם חברות שונות כגון אוברסטוק, דל, אקספדיה, דיש נטוורק וטיים, דבר שאפשר להן לקבל לראשונה תשלום תמורת שירותיהן בביטקוין או במטבעות מבוזרים אחרים.
בהמשך השנה הוסיפה מערכת תשלום מסודרת במטבעות מבוזרים לחברות הפיננסיות סטרייפ, בריינטרי ופייפאל.
בינואר אותה שנה נרשמה קוינבייס גלובל בע"מ בדלאוור כחברת אחזקות עבור קוינבייס ושאר חברות הבת שלה.
תהליך ההתאגדות בו הועברה קוינבייס לשליטתה של קוינבייס גלובל הושלם בחודש אפריל.
ב-2015 קיבלה החברה השקעה בגובה שבעים וחמישה מיליון דולרים בהובלתו של דרייפר פישר ג'ורבטסון מידי הבורסה לניירות ערך בניו יורק, הארגון השירותי המאוחד לכלי רכב, ומספר בנקים שונים.
בינואר השיקה החברה פלטפורמת מסחר מיוחדת בארצות הברית עבור סוחרים מקצועיים בשם "קוינבייס אקסצ'יינג'".
בספטמבר פתחה את שירותיה גם עבור לקוחות בסינגפור ובקנדה.
ב-2016 שונה שם פלטפורמת המסחר "קוינבייס אקסצ'יינג'" ל"גלובל דיגיטל אקסצ'יינג'".
ביולי נוספה תמיכה לשירותיה של פלטפורמת את'ר, ובחודש אוגוסט הודיעה קוינבייס כי תעצור את פעילותה לזמן מה בשל סגירת חברת התשלומים המקוונת הקנדית וגוגו.
ב-2017 קיבלה קוינבייס רישיון מטעם הרשות לשירותים פיננסיים בניו יורק לסחור במטבעות מבוזרים מסוג אתריום ולייטקוין (ביטליסנס).
בנובמבר הורה שירות הכנסות הפנים לקוינבייס לדווח בדבר כל לקוח שביצע עסקאות בגובה עשרים אלף דולר או יותר באותה שנה.
בדצמבר השיקה החברה מסחר בביטקוין קאש, וחוותה תנודות חריגות במחיריה, מה שהוביל לקיום חקירה פנימית.
ב-23 בפברואר 2018, הודיעה החברה לשלושה עשר אלף מלקוחותיה כי תמסור את פרטיהם (תעודת זהות, תאריך לידה, כתובת מגורים והיסטוריית עסקאות) לשירות הכנסות הפנים בתוך עשרים ואחד ימים.
בחודש מרץ מינתה קוינבייס את אמילי צ'וי, מנהלת בכירה לשעבר בחברת LinkedIn, כסגנית המנכ"ל של מחלקת הפיתוח העסקית.
היא קודמה לתפקידי המנכ"ל והמוציאה לפועל הראשית במאי 2019.
ב-26 במרץ 2018, הודיעה קוינבייס על כוונתה לתמוך במסחר במטבעות מבוזרים הבנויים על רשת ERC-20. ב-5 באפריל הכריזה החברה על הקמתו של מיזם מימון בשם "מיזמי קוינבייס" העוסק בהשקעה בחברות בלוקצ'יין ומטבעות מבוזרים.
ב-16 במאי הודיעו חברי מיזם המימון על השקעתם הראשונה בקומפאונד לאבס, חברת הזנק העוסקת בחוזים חכמים הבנויים על אתריום.
ב-23 במאי שינתה פלטפורמת המסחר "גלובל דיגיטל אקסצ'יינג'" את שמה בשנית ל"קוינבייס פרו".
באותו החודש השיקה קוינבייס את פלטפורמת המסחר "פריים" המיועדת ללקוחות עסקיים.
באוגוסט הצטרף לקוינבייס טים וגנר, מנהל בכיר באמזון דרייב, ומונה לסגן מנכ"ל במחלקת ההנדסה של החברה.
בספטמבר הצטרפה קוינבייס לחברת התשלומים סירקל ולחברת הכרייה ביטמיין בהשקה משותפת של מטבע יציב בשם USDC (ראשי תיבות: מטבע דולר אמריקאי; באנגלית: United States Dollar Coin) הצמוד לערכו של הדולר האמריקאי.
ב-2019 הפסיקה קוינבייס את כל המסחר באתריום קלאסי בשל חשד להתקפה על הרשת עליה המטבע בנוי.
בפברואר הכריזה החברה כי רכשה "פלטפורמת בלוקצ'יין מודיעינית" בשם ניוטרינו מידי חברת הזנק איטלקית תמורת סכום לא ידוע.
חדשות אלו עוררו חשש אצל חלק מלקוחות החברה בעקבות הקשר בין מייסדי ניוטרינו לבין חברת האקינגטים, אשר ספגה האשמות שונות בנוגע למעורבותה לכאורה במתן טכנולוגיית מעקב באינטרנט לממשלות הידועות בהפרת זכויות אדם.
ב-4 במרץ הודיע מנכ"ל החברה בריאן ארמסטרונג כי החברה "לא העריכה כראוי" את העסקה שנעשתה ובשל כך חברי צוות ניוטרינו שעבדו קודם לכן בהאקינגטים "יועברו מחוץ לקוינבייס".
באוגוסט הודיעה החברה על מתקפת האקינג מתוחכמת שהתרחשה במהלך חודש יוני.
ההתקפה כללה שימוש בטקטיקות דיוג והנדסה חברתית, וכן ניצול של שתי נקודות תורפה על ידי מתקפת אפס ימים בדפדפן מוזילה פיירפוקס.
צוות האבטחה של קוינבייס זיהה את המתקפה בזמן ומנע חבלה ברשת וגניבת מטבעות מבוזרים.
בעקבות מגפת הקורונה הודיעה החברה במאי 2020 כי תתחיל לפעול בתצורת עבודה מרחוק ולא תכיר יותר במתכונת עבודת המשרד.
בנוסף הודיעה כי רכשה את חברת הנכסים הדיגיטליים טגומי תמורת סכום המוערך בין כ-75 ל-100 מיליון דולר.
בחודש יוני התעוררה בקרב עובדי החברה תרעומת חריפה בתגובה לסירובו של בריאן ארמסטרונג לפרסם הצהרה בנושא Black Lives Matter לאור מותו של ג'ורג' פלויד.
ארמסטרונג אמר כי שיקוליו נובעים מטבעה הנייטרלי של החברה, אולם מאוחר יותר חזר בו באמצעות הודעה בחשבון הטוויטר שלו.
כעבור חודש פרסם הודעת בלוג המדגישה כי קוינבייס לא תהיה מעורבת באקטיביזם חברתי, מאחר שפעילות כזו כבר פגעה קודם לכן בחברות כמו גוגל ופייסבוק, והציע חבילת פיצויים לעובדים שאינם מסכימים עם עמדה זו.
באוקטובר השיקה החברה מערכת תשלומים עבור כרטיסי דביט של ויזה, פלטפורמה המאפשרת ללקוחות לשלם על קניותיהם באמצעות מטבעות מבוזרים בכל בית עסק המכבד כרטיסי ויזה.
ב-2021 החלה קוינבייס גלובל לקחת צעדים ראשונים לכיוון הנפקה ראשונה לציבור, ובסוף פברואר הגישה את מועמדותה באופן רשמי לוועדה לניירות ערך ולבורסות.
בחודש מרץ נבדקה החברה בידי הרשות לאכיפת נכסים זרים של ארצות הברית בחשד שסיפקה שירותי בלוקצ'יין לאנשים או לחברות המצויים תחת סנקציות או כלולים ברשימות שחורות; נציגי הרשות הוסיפו כי טבעה של טכנולוגיית הביזור הופך את הגבלות השימוש בה לבלתי אפשריות ליישום.
בחודש מרץ הסכימה החברה לשלם מעל ל-6 מיליון דולר בכדי ליישב מחלוקת משפטית שהועלתה בידי רגולטורים הנוגעת למידע מטעה שסיפקה לכאורה קוינבייס בדבר נפח מסחרה.
באותו החודש הודיעה קוינבייס כי תקים נוכחות עסקית בהודו ותעסיק עובדי טכ"מ, מהנדסים, מפתחי תוכנה ועובדי תמיכה.
כמו כן פרסמה את תוכניותה להקים משרד פיזי בהיידראבאד.
בחודש אפריל דיווחה החברה על הכנסותיה המלאות לפני הנפקתה הראשונית ב-14 באפריל, אשר הגיעו לסכום של כ-1.8 מיליארד דולר, כשאשתקד הכניסה רק כ-190 מיליון דולר.
הקפיצה הגבוהה יוחסה לעליית מחירו של מטבע הביטקוין במשך תקופת הזמן הזו.
לפני ההנפקה, קבעה נאסד"ק מחיר של 250 דולר למניה, ובכך העניקה לכלל החברה מחיר מוערך של כ-47 מיליארד דולר.
בתום יום המסחר הראשון עמד השווי על 328.28 דולר למניה.
בחודש יוני השיקה החברה מסחר בדוגקוין עבור משתמשי פלטפורמת קוינבייס פרו, ויחד עם ציוצים מעודדים שפורסמו בחשבון הטוויטר של אילון מאסק, נסק המטבע ב-25 אחוז למחיר של 40 סנט ליחידה.
בספטמבר איימה הוועדה לניירות ערך ולבורסות לתבוע את קוינבייס אם תחליט להשיק מטבע מבוזר בשם "לנד".
בתגובה כתבה החברה בהודעת בלוג כי היא מבולבלת מפנייתה של הוועדה, אולם מאוחר יותר הכריזה כי תבטל את ההשקה המתוכננת.
בנובמבר ביצעה החברה את רכישתה הראשונה בהודו לאחר שקנתה פלטפורמת תמיכה מבוססת בינה מלאכותית בשם "אגארה" תמורת סכום מוערך של בין 40 ל-50 מיליון דולר.
החברה מסרה כי תשתמש בטכנולוגיה זו בכדי לשפר את הכלים העומדים לרשות לקוחותיה.
במאי 2025 הודיעה החברה שהאקרים הצליחו לפרוץ למערכותיה ולהשיג מידע רגיש על חלק מהלקוחות.
לפי ההודעה הפורצים דרשו דמי כופר בסך 20 מיליון דולר, אך אין בכוונת החברה לשלמו.
קוינבייס טענה שהפריצה נעשתה על ידי שוחד במזומן של עובדים או קבלני משנה ושמידע נחשף על פחות מ-1% מהלקוחות.
להערכתה, התקרית תגרום לנזק של 180–400 מיליון דולר.
קוינבייס מציעה שירותים שונים ללקוחותיה הפרטיים והעסקיים בנושאי קנייה ומכירה, מסחר מתקדם, החזקת מפתחות ושמירה על נכסים, ומתן אינפורמציה פיננסית הן ברובד הפרטי והן ברובד השוק.
קוינבייס לייט - אפליקציה המיועדת למסחר במטבעות מבוזרים.
קוינבייס פרו - פלטפורמה מקצועית למסחר במטבעות מבוזרים.
ארנק קוינבייס - ארנק קריפטוגרפי המנגיש למשתמשים בו שימוש באפליקציות מבוזרות באמצעות דפדפן מיוחד, ומאפשר צבירת ריבית על נכסים.
קוינבייס פריים - פלטפורמת מסחר המיועדת ללקוחות עסקיים.
קוינבייס קסטודי - פלטפורמה מיוחדת ללקוחות עסקיים של החברה המספקת מתן ביקורת ודיווחים פיננסים על הנכסים המוחזקים בה.
קוינבייס Earn - פלטפורמה המזכה את המשתמשים בה בסכומים קטנים של מטבעות מבוזרים בתמורה לצפייה בסרטונים ומתן מענה על מבחנים וסקרים.
קויאטה (בגרינלנדית: Kujataa) הוא נוף חקלאי תת-ארקטי באזור הדרומי של גרינלנד.
זוהי הדוגמה הידועה הראשונה של חקלאות באזור הארקטי, והעדות העתיקה ביותר להתפשטות התרבות הנורדית העתיקה מחוץ לאירופה.
השילוב הייחודי של חקלאות וציד של יונקים ימיים שהתרחשו באזור מהמאות ה-10 עד ה-15 ומהמאה ה-18 ועד היום, הובילו להוספת האזור לרשימת המורשת העולמית של אונסק"ו ב-2017.
קויאטה משתרע מכף פרוול בדרום עד האי נונארסויט (Nunarsuit), כ-250 קילומטרים צפונה.
אתר המורשת העולמית כולל 5 מרכיבים, כולם ממוקמים באזור זה:
קאסיארסוק (Qassiarsuk, מרכז האזור ב-) – שטח האזור המוגן 113.42 קילומטרים רבועים, והוא משתרע על פני חצי אי ברוחב 5.5–12 קילומטרים.
אזור זה מהווה את מרכז אוכלוסיית האזור ומאופיין בצפיפות אוכלוסין גבוהה יותר ושימושי קרקע אינטנסיביים בשל תנאיו הנוחים יחסית לחקלאות.
הוא כולל 38 אתרים ארכאולוגיים נורדיים גרינלנדים כולל 24 אתרי חוות ושרידים של בראטהוליד (Brattahlið), היישוב שהקימו אייריק האדום ואשתו טודהילדר (Tjodhildr), כולל הכנסייה הראשונה שהוקמה בעל-יבשת אמריקה.
בגבול הרכיב ביתו של מגדל הכבשים המודרני הראשון בגרינלנד, אוטו פרדריקסן.
בנוסף יש באזור אתרים של אינואיטים והאתר הפלאו-אסקימוסי היחיד הידוע באתר המורשת.
לקאסיארסוק מגיעים מבקרים רבים יותר מאשר לאזורים האחרים באתר המורשת מכיוון שהוא נמצא מעבר לפיורד מנמל התעופה נרסארסואק.
איגליקו (Igaliku, מרכז האזור ב-) – שטח האזור המוגן 82.87 קילומטרים רבועים.
איגליקו הוא יישוב קטן לגידול כבשים, עם בתי קיץ רבים.
שרידים גרינלנדים נורדיים של תשתית דתית, ביתית וחקלאית הקשורה לדיוקסיה של גרינלנד מהמאות ה-12 ה-14 (17 אתרים), שהייתה בפועל הדיוקסיה הראשונה בעל-יבשת אמריקה.
האחוזה האפיסקופלית (Garðar, גרודאר) הייתה היישוב הגדול ביותר בגרינלנד הנורדית.
באזור שרידים של הקתדרלה, רפת גדולה ובתי מגורים.
השדות הם מהרחבים והמעובדים הפעילים ביותר.
החקלאות המודרנית בגרינלנד באזור זה בסוף המאה ה-17. היישוב כולל בתי מגורים מהמאה ה-19 ועד היום (53 מבנים מוגנים), המראים את התפתחות הסגנונות והחומרים לאורך זמן, כולל השימוש באבן החול האדומה איגליקו.
באזור ישנם ארבעה אתרים ארכאולוגיים אינואיטים.
יש כמה מתקנים לתיירים באיגליקו.
סיסארלוטוק (Sissarluttoq, מרכז האזור ב-) – שטח האזור המוגן 3.39 קילומטרים רבועים.
זהו האזור הקטן ביותר מבין חמשת האזורים והוא כולל חווה נורדית גרנלנדית אחת גדולה ושמורה במיוחד במישור מבודד יחסית על רמה גבוהה, מוקפת בשטחי מרעה.
אין אתרי אינואיטים באזור זה.
הגישה לאזור זה אינה קלה בשל מיקומו.
טאסיקולוליק (Tasikuluulik, מרכז האזור ב-) – שטח האזור המוגן 75.42 קילומטרים רבועים.
שם המקום בנורדית Vatnahverfi שפירושו נפת האגמים.
כולל את הדרך הכפרית הארוכה ביותר בגרינלנד המקשרת בין כמה חוות כבשים.
האזור מכיל חוות כנסייה גרינלנדית נורדית גדולה.
מערבה יותר אזור עם אגמים רבים וחורש צפוף, הכולל מספר אתרי חווה קטנים עד בינוניים.
זהו האזור שנחקר בצורה יסודית ביותר מבחינה ארכאולוגית כשהחפירות החלו עוד במאה ה-19. בתוך האזור התגלו 19 אתרים ארכאולוגיים נורדיים, ויש בו 6 חוות ומבנה היסטורי אחד (1946).
קאקורטוקולוק (Qaqortukulooq, מרכז האזור ב-) – שטח האזור המוגן 73.82 קילומטרים רבועים.
שם המקום בנורדית הבלסיי (Hvalsey), שפירושו "אי הלווייתנים".
מכיל 11 אתרים נורדיים ו-2 אתרי אינואיטים, כולל חורבות הכנסייה הנורדית שהשתמרה בצורה הטובה ביותר בגרינלנד ואתר האזכור האחרון המתועד של אירופאים בגרינלנד ב-1408. אין באזור התיישבות מודרנית אם כי משתמשים בו למרעה של כבשים.
הגישה לאזור קלה באמצעות סירות.
האזור כולל גם את האי אפרנאוויארסוק (Upernaviarsuk), שבו מרכז מחקר והדרכה לחקלאות של ממשלת גרינלנד.
האתר חשוב בהיסטוריה של תחיית החקלאות בגרינלנד במאה ה-18. הפעילות החקלאית הראשונה מאז תקופת הנורדים התרחשה כאן ב-1780, על ידי אנדרס אולסן ואשתו האינואיטית טופרנה, לפני שעברו לאיגליקו.
השרידים הארכאולוגיים המוכרים הקדומים ביותר מקויאטה הם מהאלף ה-3 לפני הספירה, החל ב והמשיכו בתרבויות ו, לפני שנעלמו מדרום גרינלנד.
במאה ה-10, החל בני העם הנורדי להגיע לדרום גרינלנד, ובראשם אייריק האדום.
לאחר שמצאו פיורדים עמוקים המתאימים לחקלאות באזור קויאטה, הם הקימו במהירות יישובים חקלאיים קטנים, וקראו לאזור אייסטריביגד' (Eystribyggð, "מושבה מזרחית").
עם זאת, שיטות החקלאות הנורדיות בגרינלנד היו שונות מאלה במקומות אחרים עם דגש גדול יותר על ציד מאשר על גידול דגנים (ייתכן בגלל ריבוי ניבתנים וכלבי ים באזור) וגידול עיזים ולא כבשים.
כמו כן נבנו מערכות השקיה על מנת להאכיל את בעלי החיים, שחלקם נותרו כמערכות ההשקיה היחידות ששרדו מימי הביניים בצפון האוקיינוס האטלנטי.
בשיאה במאה ה-13, היה לאייסטריביגד' בישוף משלה והיא כללה 200–300 חוות.
במהלך אותה תקופה נדדו בני עם ה (אינואטים) לגרינלנד ובאו במגע עם המתיישבים הנורדים.
ייתכן שהתקופה הזו של דו-קיום נמשכה עד 250 שנה.
עד המאה ה-15, הכפרים הנורדיים בקויאטה נעלמו, ואין סימן לחקלאות בגרינלנד במשך מאות השנים הבאות, עד שנות ה-80, של המאה ה-18 כאשר אישה אינואיטית, טופרנה, ובעלה הנורווגי, אנדרס אולסן, החלה חווה במעונו של הבישוף מימי הביניים לשעבר באיגליקו.
מאז ועד היום יש פעילות חקלאית רציפה באזור.
קויה אריסטיד מבאה הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת UTD ארד.
מבאה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארמיי מליגת העל של חוף השנהב.
בשנת הצטרף למחלקת הנוער של ויטוריה דה גימארייש.
ב-14 באוגוסט 2020 מבאה חתם בווסטרלו מהליגה הבלגית השנייה.
ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד לירסה.
ב-14 ביולי 2023 הצטרף להפועל חדרה מליגת העל.
ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 להפועל באר שבע.
ב-5 בפברואר 2024 חתם בהפועל ראשון לציון.
בקיץ חתם בקבוצת UTD ארד מליגת העל הרומנית.
קְוִיאֶטִיזְם (מלטינית quietus, "שלוה", "רוגע") הוא צורת מיסטיקה נוצרית, תאולוגיה וסיגוף.
שורשיה בעולם הקתולי, אך נדחתה על ידי המגיסטריום ככפירה וכדרך חיים שגויה.
תנועה זו, שנולדה באיטליה, התפשטה למקומות אחרים במאות ה-17 וה-18. אחת מדמויות המפתח של הקויאטיזם הוא מיגל דה מולינוס, כומר ספרדי בן המאה ה-17. מולינוס פיתח וקידם את הרעיון של כניעה עצמית מוחלטת לרצון האל, תוך שהוא דוגל בחיים פנימיים של שלום ושקט.
תורתו הייתה שנויה במחלוקת שכן הדוגלים בקויאטיזם עלולים להזניח מחויבויות מוסריות ודתיות חיצוניות לטובת מדיטציה פנימית.
הם טענו בזכות הכחדת הנשמה, והירידה שלה למצב של לא-כלום.
במצב זה של איחוד מוחלט עם אלוהים, כל פולחן חיצוני הוא מיותר, קבלת הסקרמנטים חסרת תועלת, והחטא בלתי אפשרי.
האלומברדוס אף הרחיקו לכת וטענו כי אנשים במצב זה של חוסר דופי יכלו לחטוא בחופשיות מבלי להכתים את נשמתם.
במאה ה-17, הקויאטיזם התפשט בעיקר בצרפת, ספרד ואיטליה.
המיסטיקנית , המפורסמת בתקופתה (1648–1717), שלא מתייחסת לכך באף אחד מכתביה, ישבה כמה שנים בכלא באישומים זהים.
החיים האלוהיים האמיתיים הם עבודה אמיתית; וגם אם מבטאים, ככל האפשר, את אי-פעילותו של האדם, הרי ש זה עדיין רק על מנת לבטא את פעילותו של אלוהים...
היצור חי ופועל באמת, אם כי לא בפני עצמו, אלא באלוהים." ברטו עצמו גינה את הפסיביות של פשוט לא לעשות דבר כבטלה ועימת זאת מול קיום שאינו נגיש לשכל, שבו הנשמה נשארת במנוחה מוחלטת.
ובלי לעבוד, עושה את כל הדברים שהכנסייה מאשימה אותה בהשמטה.
הארכיבישוף הצרפתי פרנסואה פנלון (1651–1715) טיהר את התורה מתכנים שדיברו נגד אורח חיים מוסרי ודיבר נגד אהבה חסרת אנוכיות.
המגיסטריום תחת האפיפיור אינוקנטיוס השנים עשר (1615–1700) דחה את הצהרותיו ב-1699 כקויאטיזם למחצה, גישה קויאטיסטית מתונה יותר, שגם היא הייתה אסורה.
על פי הקטכיזם של הכנסייה הקתולית, על כל נוצרי לשאוף לחיים מיסטיים ול"איחוד אינטימי עם אלוהים", דבר המתיישב לכאורה עם הקויאטיזם.
עם זאת, עקרונות הקויאטיזם מתנגשים עם עקרונות הנצרות: ראשית, עבור הכנסייה, האיחוד עם אלוהים דורש מאמץ קבוע של הרצון והאינטליגנציה לשמור על "לב תמים", אבל הקויאטיזם דוחה את חשיבות החתירה למידות טובות ולמאבק בחטא (סיגוף) ומושקע כל כולו בחיים הפנימיים.
ברגע שמצב זה מושג בתפילה פנימית, ובהתבוננות פנימית, אין צורך בשיטות סיגוף חיצוניות, והן אף הופכות למכשול.
הקויאטיזם של התפילה דוחה אפוא את התפילה בקול, את קבלת הסקרמנטים ואת כל הצורות הדתיות החיצוניות בכלל.
אלא שעבור הכנסייה, "קבלת הסעודת בהתאחדות נושאת כפרי העיקרי שלה איחוד אינטימי עם ישוע המשיח", תפילה חייבת להימשך עד האיחוד עם האל ואף לאחריו.
קויוואליהה (בפינית: Kuivaliha; מילולית: בשר יבש), המכונה גם , הוא מאכל בשר פיני מלוח ומיובש, לרוב מבשר איילים.
זהו מאכל מסורתי ומעדן של צפון פינלנד, שמכינים אותו בתקופת האביב.
כמו המאכל הדרום אמריקאי "ג'רקי" (בשר רזה פרוס חתוך לרצועות ומיובש כדי למנוע קלקול) גם הקויוואליהה מקורותיו נעוצים בצורך בשימור מזון.
קויוואליהה הוא חטיף שימושי מאוד לקמפינג וכו', בשל משקלו הקל וערכיו התזונתיים הטובים.
מכינים את הקויוואליהה בחוץ על ידי תליית רצועות בשר מומלחות באוויר הפתוח לכיוון דרום (לשמש).
רשת משמשת לעיתים קרובות כדי להרחיק ציפורים וחיות אחרות.
תהליך הייבוש אורך כשלושה שבועות.
הכנת הקויוואליהה מתבצעת בחודשים מרץ ואפריל, בהתבסס על תנאי מזג אוויר ספציפיים באביב הפיני: טמפרטורת הסביבה מעל קפיאה (מעל אפס מעלות צלזיוס) במהלך היום, הטמפרטורות מתחת לאפס בלילה (מה שמונע מחרקים לזהם את הבשר יחד עם זירוז תהליך הייבוש), הייבוש מתבצעת רק באמצעות רוח ואור שמש.
אם מזג האוויר חם מדי, הבשר ירקב ואם קר מדי, הבשר יסבול מכוויה כמו במקפיא.
קויוואליהה לא ניתן להכין באופן מסורתי בעונות אחרות.
קויוטי נגד אקמי הוא סרט קומדיה משפטית מונפשת אמריקאית, בבימויו של דייב גרין עם תסריט מאת סמי ברץ' על פי סיפור מאת ברץ', ג'יימס גאן וג'רמי סלייטר.
הסרט משלב הנפשה ולייב אקשן, והוא מבוסס על מאמר המגזין "הניו יורקר" משנת 1990 "Coyote v.
Acme" מאת איאן פרייז'ר, שבעצמו מבוסס על הדמות המונפשת וייל אי.
קויוטי ותאגיד אקמי מסדרת סרטוני ההנפשה לוני טונס ומרי מלודיס.
בסרט יופיעו הדמויות פוגהורן לגהורן, סבתא, סילבסטר החתול, טוויטי הציפור, באגס באני, דאפי דאק, אלמר פאד, יוסמיטי סאם, פורקי פיג וזאב הערבות וייל אי.
צוות השחקנים של הסרט כולל את ג'ון סינה, ויל פורטה, לאנה קונדור, פי.ג'יי ביירן, טון בל, מרתה קלי וקולו של אריק באוזה.
פיתוח הסרט החל באוגוסט 2018 עם כריס מקיי כמפיק וג'ון וג'וש זילברמן כתבו את התסריט.
גרין נשכר לביים בדצמבר 2019, וברץ', סלייטר וגאן הצטרפו בשנה שלאחר מכן.
סינה, פורטה וקונדור לוהקו בתחילת 2022. צילומי הלייב-אקשן התרחשו בניו מקסיקו ממרץ עד מאי 2022.
חברת "האחים וורנר דיסקברי" גנזה בתחילה את הסרט בנובמבר 2023 כדי לקבל מחיקת מס, אך מאוחר יותר הפכה את החלטתם ואפשרה ליוצרי הסרט לחפש מפיצים אחרים בעקבות תגובה ציבורית.
לאחר מספר משא ומתן עם מפיצים שונים שהסתיים ללא הצלחה, חברת Ketchup Entertainment רכשה את הזכויות במרץ 2025. הסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-28 באוגוסט 2026, מה שהופך אותו לסרט השלישי של לוני טונס שלא יופץ על ידי אולפני האחים וורנר מקומית אחרי "באגס באני: כוכב עליון" ו"לוני טונס - הצילו!
לאחר שכל מוצר שיוצר על ידי תאגיד אקמי פגע בווייל אי.
קויוטי במרדף שלו אחר רוד ראנר, עורך הדין קווין אייברי, מייצג את קויוטי בתביעה נגד אקמי.
הידידות ההולכת וגוברת בין וייל אי.
וקווין מניעה את נחישותם לנצח בתיק בית המשפט, שכן היא מעמידה אותם מול באדי קריין, הבוס המפחיד של משרד עורכי הדין לשעבר של קווין, המייצג כעת את אקמי.
ויל פורטה בתור קווין אייברי, עורך דינו של וייל אי.
ג'ון סינה בתפקיד באדי קריין, עורך הדין של תאגיד אקמי
השחקן והמדבב של לוני טונס הוותיק אריק באוזה מדבב כמה דמויות של לוני טונס ומרי מלודיס בסרט.
הבמאי דייב גרין אישר שדמויות רבות של לוני טונס, מלבד וייל אי.
קויוטי עצמו, הופיעו "בתפקידי משנה משמעותיים ובהופעות קמע" לאורך הסרט.
באוגוסט 2018, אולפני האחים וורנר הכריזו על פיתוח פרויקט של וייל אי.
Acme", עם הבמאי של "סרט לגו באטמן" משנת 2017, כריס מקיי כמפיק וג'ון וג'וש זילברמן כותבים את התסריט.
באמצע דצמבר 2019, אולפני Warner Animation Group שכרה את דייב גרין לביים את הסרט המשלב הנפשה ולייב-אקשן, בעוד ג'ון וג'וש זילברמן הוחלפו כתסריטאים, אך נותרו כמפיקים.
בדצמבר 2020, מקיי עזב את הפרויקט, בעוד ג'ון וג'וש זילברמן עזבו את תפקידי ההפקה שלהם וחזרו לתסריטאות לצד סמי בורץ', ג'רמי סלייטר וג'יימס גאן.
יחד עם עזיבתו של מקיי, דווח כי הסרט שואב השראה מהמאמר הבדיוני ב"" בעל אותו השם מ-1990 מאת איאן פרייז'ר.
בסופו של דבר, בורץ' קיבלה קרדיט לתסריט, המבוסס על סיפור מעצמה, סלייטר וגאן.
גאן, לצד המפיק של "טום וג'רי" משנת 2021, כריס דפאריה, קיבל גם קרדיט סופי כמפיקים בסרט, גאן תחת דגל ההפקה שלו "Two Monkeys, A Goat and Another, Dead, Monkey".
בנובמבר 2022, דמויותיהם של פוגהורן לגהורן, סבתא, סילבסטר החתול וטוויטי אושרו להיות בסרט.
בדצמבר 2022, גם דמויותיהם של באגס באני, דאפי דאק, אלמר פאד ויוסמיטי סאם אושרו להיות בסרט.
בינואר 2023, פורקי פיג אושר גם הוא להיות בסרט.
העורך קרסטן קורפאנק תיאר את סיפור הסרט כ"סיפור דוד נגד גוליית " המתמודד עם ההתמדה של וייל אי.
קויוטי מול "האכזריות הצינית והסתמית של קפיטליזם ותאוות בצע של תאגיד אקמי".
בפברואר 2022, ג'ון סינה לוהק לתפקיד הנבל הראשי של הסרט, שתואר כעורך הדין להגנתה של אקמי והבוס לשעבר של עורך דינו של וייל אי.
קויוטי הוא שיתף פעולה בעבר עם גאן בפרויקטים של היקום הקולנועי של DC, "יחידת המתאבדים" משנת 2021 ופיסמייקר משנת 2022. בחודש שלאחר מכן נוספו לצוות השחקנים ויל פורטה ולאנה קונדור, כאשר פורטה כיכב כעורך דינו של וייל אי.
הצילום העיקרי התקיים ממארס עד מאי 2022 באלבקרקי, ניו מקסיקו, כשברנדון טרוסט שימש כצלם קולנוע.
הצוות היצירתי מוכר בסרט מי הפליל את רוג'ר רביט משנת 1988 כאסמכתא לאינטראקציה הלייב-אקשן של הסרט עם דמויות מונפשות.
מנהלת משרד הסרטים בניו מקסיקו, אמבר דודסון, הגיבה בהודעה לעיתונות כי ההפקה "תציג את העיר היפה שלנו כמיקום אייקוני ממילא ותפאורה בסרטי הנפשה של לוני [טונס]".
אפקטים חזותיים והנפשה ממוחשבת סופקו על ידי אולפני DNEG עבור "וייל אי.
קויוטי" ודמויות משמעותיות אחרות של לוני טונס.
לדברי גרין, האנימטורים התלת-ממדיים עבדו בצמוד לצוות של אמני דו-ממד, שהדריכו אותם בתנוחות מונפשות והבעות של הדמויות במטרה "למצוא את אבני הבניין של הביצועים".
לאחר ההודעה על הביטול הראשוני של הסרט, סטיבן פרייס הודיע שהוא הלחין את פרטי הסרט, ושיתף ביצוע מקהלה לאפקטים הווקאליים של רוד ראנר בשם "מקהלת מיפ-מיפ".
הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-21 ביולי 2023, על ידי אולפני האחים וורנר.
ב-26 באפריל 2022, האולפן הסיר את הסרט ללא הגבלת זמן מלוח היציאות שלו, והחליף אותו בסרט ברבי.
לאחר רכישת הסרט על ידי חברת Ketchup Entertainment, הסרט צפוי לצאת לאקרנים ב-28 באוגוסט 2026.
ביטול ראשוני, ביטול ודיונים נוספים
ב-9 בנובמבר 2023, פקידי האחים וורנר הודיעו כי הסרט הושלם, אך כי הם לא יוציאו אותו, כי חברת וורנר ברוס דיסקברי העדיפו לתבוע הפסד מס של כ-30 מיליון דולר.
זה יהפוך אותו לסרט המבוטל השלישי של האחים וורנר דיסקברי בעקבות הסרטים "באטגירל" וסרט פריקוול של "סקובי דו!".
הצוות לא הודיע על ההחלטה עד לאחר השלמת הסרט.
המהלך גרר ביקורת מצד יוצרי סרטים, חנויות הנפשה ונציגי כישרונות.
כמה יוצרי קולנוע השאירו שיחות טלפון זועמות עם האחים וורנר שהביעו את תסכולם מהמעבר.
אחרים גם ביטלו פגישות עם האולפן.
רבים ציינו כי הסרט זכה לשבחים בהקרנות מבחן והתעניינות מצד קונים פוטנציאליים.
הבמאי דייב גרין הביע את אכזבתו על ביטול הסרט, והדגיש עוד יותר את אהבתו ל"לוני טונס" וכתב כי "כולנו היינו נחושים לכבד את מורשתן של הדמויות ההיסטוריות הללו ולמעשה לעשות אותן כמו שצריך".
ב-13 בנובמבר 2023, מגזין "פאק" דיווח כי מנהיגי "האחים וורנר דסקברי" הפכו את החלטתם ואיפשרו ליוצרי הסרט את האפשרות לקנות את הסרט למפיצים אחרים.
Deadline Hollywood דיווחה כי אולפני אמזון MGM, אולפני אפל ונטפליקס מעוניינים לקנות את זכויות ההפצה של הסרט.
"TheWrap" דיווחה שלמרות התעניינות מצד המפיצים לקנות את הסרט, "אין כרגע הצעות קשות, ושגרין מכין "מסע פרסום" משלו.
ב-8 בדצמבר, "דדליין הוליווד" דיווחה עוד כי הסרט הוקרן עבור אולפנים נוספים כולל סרטי פרמאונט וסרטי סוני.
מתוכם, נטפליקס ופארמאונט הגישו הצעות, כאשר האחרונה כללה מרכיב תיאטרלי; אמזון עדיין התעניינה למרות שלא הגישה הצעות רשמיות; וסוני ואפל לא תכננו להגיש הצעות מחיר.
ב-9 בפברואר 2024, "TheWrap" דיווח כי "האחים וורנר דיסקברי" דחו את ההצעות של נטפליקס, אמזון ופאראמונט.
החברה רצתה 75–80 מיליון דולר למכור את הסרט, אך אף מפיצים לא עמד במחיר שלהם, והאחים וורנר דיסקברי דחו הצעות נגד.
החברה שקלה לגנוז ולמחוק את הסרט (שנשאב אז) ושוב לתבוע אותו כהפסד מס.
לאחר שיחת הרווחים שלהם לרבעון הרביעי של 2023 ב-23 בפברואר 2024, האחים וורנר דיסקברי קיבלה 115 מיליון דולר תוך אי אישור ישיר של ביטול הסרט.
ב-10 במרץ 2024, במהלך השטיח האדום לטקס פרסי האוסקר ה-96, אמרה ברץ' כי השיחות עדיין נמשכות בתוך האחים וורנר וכי "אנו מקווים שהוא ימצא איכשהו את ביתו ולא יתקע בכספת לשארית הזמן".
באפריל 2024, דובר האחים וורנר אמר ל"ניו יורק טיימס" כי אמנם גורל הסרט אינו ברור, אך הוא "נשאר זמין לרכישה".
בדומה לביטול הראשוני, מגזין "TheWrap" דיווח כי הביטול הסופי האפשרי של הסרט גרר ביקורת מקוונת.
ההאשטאגים #ReleaseCoyoteVsAcme ו-#SaveCoyoteVsAcme, יחד עם האשטאגים נוספים הקשורים אליהם, החלו במגמה ב-9 בפברואר 2024 (תאריך פרסום הכתבה), והמשיכו לעלות במגמה במהלך השבועות הבאים.
באוזה התייחס לכך בחילופי דברים מאולתרים בין באגס באני ודאפי דאק במהלך נאומו בטקס פרסי אנני ה-51, כשהוא אמר "אני שונא להיות פוליטי, אבל שחרר "את קויוטי נגד אקמי"!" בקולו של דאפי.
אנשי תעשייה שראו את הסרט כללו את פיל לורד וכריסטופר מילר, מייקל צ'אבס ודניאל שיינרט.
לורד כינה את הסרט "נפלא" ו"מרגש", והתלונן על כך שהמהלך של האחים וורנר היה "אנטי תחרותי", בעוד מילר אמר שהוא "קיווה שכמה אולפנים ירדו אחריו כדי שהעולם יוכל לראות את כל העבודה הטובה שאנשים עשו".
הכותב-במאי בן דייוויד גרבינסקי טען שזה "הטוב ביותר מסוגו מאז "[מי הפליל את] "רוג'ר רביט"", בעוד שהקולנוען בריאן דאפילד, שנתן הערות על הסרט, השווה אותו לסרט "ברבי" של האולפן עצמו, בתחושה ששניהם "[משחקים] עם איקונוגרפיה בצורה ממש כיפית".
בראיון לאתר Screen Rant ב-31 במאי 2024, עדיל אל ארבי ובילאל פלאח, במאים של סרט באטגירל שבוטל, חשפו ששניהם חברים של גרין ואמרו: "אני חושב שהקהל חייב לראות סרטים, והקהל חייב לשפוט אותם".
בפברואר 2024, פורטה פרסם הצהרה פומבית שהופנתה לצוות השחקנים לאחר שראה את החתך האחרון של הסרט: "אני יודע שהרבה מכם לא קיבלו הזדמנות לראות את הסרט שלנו.
ולמרבה הצער, זה נראה שלעולם לא תראו.
כששמעתי לראשונה שהסרט שלנו 'נמחק', לא ראיתי את זה עדיין.
אז כנראה שכולם חושבים שזה מה שחשבתי על זה.
אבל אז ראיתי את זה וזה מדהים […] אנא דעו שכל השנים והשנים של עבודה קשה, מסירות ואהבה שאתם משקיעים בסרט הזה.
בינואר 2025, קונדור חשף שלסרט הייתה "הקרנת הלוויה" כאשר החדשות על הביטול הראשוני פורסמו לראשונה.
בפברואר, כשנשאל האם לסרט עדיין יש סיכוי לצאת לאקרנים, הגיב באוזה, "זו שאלת השנה, וזה רק פברואר!
אם הסרט הזה, "לוני טונס - הצילו!
כדור הארץ השתגע" – שיופץ ב-14 במרץ, בבתי הקולנוע בכל מקום – יקבל הרבה כסף, אז אולי נזכה לראות את "קויוטי נגד אקמי!" אני הולך לשים את הסרט הזה מתחת למושב של כולם כ-DVD לא, אני סתם צוחק, דוד זאסלב.
ב-19 במרץ 2025, מגזין "דדליין" דיווח כי חברת Ketchup Entertainment מנהל מגעים לרכוש את כל הזכויות על הסרט מהאחים וורנר תמורת כ-$50 מיליון, בעקבות רכישת זכויות ההפצה בצפון אמריקה לסרט "לוני טונס - הצילו!
אם המשא ומתן יוכח כמוצלח, הסרט אמור לצאת לאקרנים בקולנוע בשנת 2026. ב-31 במרץ, מגזין דדליין הוליווד ו-Ketchup Entertainment אישרו שהמכירה נסגרה, עם הצהרה של מנכ"ל החברה שקרא, "אנחנו נרגשים שעשינו עסקה עם אולפני האחים וורנר כדי להביא את הסרט הזה לקהל ברחבי העולם.
[הסרט] הוא שילוב מושלם של נוסטלגיה וסיפורים מודרניים, ותופס את המהות של הדמות החדשה.
אנחנו מאמינים שזה יהדהד בקרב מעריצים ותיקים וגם אצל עולים חדשים".
קול או צליל הוא תופעה פיזית ומתפשטת בחומר שיכולה להיקלט על ידי אוזן או מכשיר שמיעה ולהיות מתורגמת במוח כחוש השמיעה.
הקול הוא סוג של גל, ויכול להתפשט בגז, נוזל, מוצק ופלזמה.
לפי הגדרה אחרת, הקול הוא תוצר לוואי של מחזורי של דחיסות ודילול מולקולריים, או גלי אורך שמתפשטים, דרך תווך (החומר בו מתפשט הקול, לדוגמה האוויר, דרכו עובר הקול למשל בשיחה רגילה בין אנשים), הניתן לדחיסה (כל חומר למעט ריק).
מייצר הקול נקרא גם "מקור הגל".
גלי קול ניתנים לתיאור בצורה גרפית, כאשר ציר אחד הוא ציר הזמן או המרחב, והציר השני הוא צפיפות התווך.
גלי קול נוצרים בשל עלייה או ירידה בלחץ בנקודה או באזורים מסוימים של חומר, הנקראת הפרעה.
עלייה או ירידת לחץ זו נוצרת כאשר מולקולה אחת או יותר של החומר נדחפת לכיוון מסוים ולכן מתקרבת ו"נלחצת" אל המולקולות הסמוכות באותו כיוון, מה שיוצר אזור דחוס או לחוץ יותר, ובאותו זמן מתרחקת או נמשכת מהמולקולות שבכיוון המנוגד, מה שיוצר אזור פחות לחוץ/דחוס או דליל יותר.
כיוון שכל מולקולה קשורה בכוחות משיכה ודחייה למולקולות שסביבה, נוצר "אפקט דומינו": כל מולקולה שנדחפת, נדחפת אל ודוחפת את המולקולות הבאות באותו כיוון, הן דוחפות את הבאות אחריהן וכך הלאה.
מהצד השני, כל מולקולה שנמשכת, מושכת אחריה את המולקולות שמהן היא נמשכה, הן מושכות את הבאות לפניהן וכן הלאה.
כך הפרעה בנקודה אחת מתפשטת בהכרח בחומר לכל הכיוונים כשהיא מועברת בין מולקולות סמוכות.
כשהלחץ בנקודה מסוימת עובר הלאה, הוא מותיר מיד אחריו תת-לחץ באותה נקודה, ולהפך.
כך ההפרעה הופכת מנקודה לכדור מתפשט של לחץ גבוה ונמוך לסירוגין, הגורם לתווך לרעוד או לרטוט.
ההפרעה נוצרת על ידי מתן אנרגיה קינטית למולקולה אחת או יותר של התווך.
אנרגיה זו יכולה להימסר על ידי אנרגיה קינטית אחרת (כלומר על ידי פגיעה של חומר אחד בחומר אחר), או על ידי אנרגיה אחרת.
כאשר שני תווכים שונים או יותר (למשל מיתר מתכת, האוויר שסביבו, עור התוף של אוזן) נמצאים בסמוך זה לזה, גל הקול עובר מהאחד אל השני וממשיך להתפשט בו.
אפשר לומר שהתווך הראשון יצר הפרעה בתווך השני, התווך השני יצר הפרעה בשלישי וכן הלאה.
כך קורה שתווך מסוים מתווך את גל הקול בין התווך הקודם (שהפריע לו) לתווך הבא (שלו הוא מפריע).
התופעה שבה שניים או יותר חומרים שאינם נוגעים זה בזה (למשל שני מיתרים בפסנתר, או מיתרי קול אנושיים וכוס זכוכית) מתווכים על ידי חומר שלישי שנמצא ביניהם (למשל אוויר), ולכן רועדים יחדיו עקב אותה ההפרעה, נקראת "הדהוד סימפתטי".
הקול הוא תופעה גלית, וככזה, מתאפיין בתדירות, במהירות ובמשרעת (אמפליטודה).
המשרעת היא העוצמה של לחץ גל הקול המשתנה בתוך הגל, או המרחק בין שיא הלחץ לשיא תת-הלחץ.
עוצמת הקול נמדדת בדציבלים (שהוא יחס לוגריתמי, ובמילים אחרות, אינו יחס ישיר).
מהירות הקול – מהירות הקול תלויה בגורמים רבים, ביניהם סוג, טמפרטורה ולחץ התווך.
למשל, גלי קול עוברים דרך האוויר במהירות שונה מאשר דרך מים.
באוויר, ביום יבש בו הטמפרטורה היא 20 מעלות צלזיוס, מהירות הקול היא 343 מטרים לשנייה (כ-1,250 קמ"ש).
מהירות הקול איטית מאוד יחסית למהירות האור.
הבדל זה מסביר לדוגמה את פער הזמנים בין ראיית הברק לבין שמיעת הרעם, למרות שהם נוצרים בפער זמנים קצר יחסית.
תדירות גל הקול היא מספר הרעידות, כלומר מספר הפעמים שהתווך מגיע לשיא הלחץ או לשיא התת-לחץ בפרק זמן נתון.
התדירות נמדדת בהרץ (מספר רעידות בשנייה).
האוזן האנושית מסוגלת להבחין בגלי קול שתדירותם היא בטווח שבין 20 לכ-20,000 הרץ.
בעלי חיים שונים מסוגלים להבחין בטווחים שונים של תדירות קול.
החוויה הפסיכו-אקוסטית של הקול, הוא האופן בו הצליל נתפש על ידי אדם או בעל חיים.
נהוג לאפיין את החוויה שנוצרת כתוצאה מגירוי של גלי קול מחזוריים או מחזוריים-למחצה באמצעות גובה, עוצמה, גוון ומשך.
באופן כללי, הקשר בין החוויה הפסיכו־אקוסטית של הצליל, לבין המאפיינים הפיזיקליים של גל הקול הוא מורכב למדי.
עם זאת, יש התאמה ברורה בין מספר מאפיינים בסיסיים של הצליל לתכונות פיזיקליות של הגל, כמתואר להלן.
בהמשך יהיה נוח לדמיין את הגל כפונקציה המתארת את לחץ האוויר בכל נקודה בזמן ובמרחב.
על אף שהתחושה הנשמעת של עוצמת הצליל מושפעת מגורמים רבים, יש התאמה ברורה בינה לבין המשרעת של גל הקול.
אם ניקח גל קול, ונבנה ממנו גל שני על ידי כך שבכל נקודה בזמן ובמרחב נכפיל את לחץ האוויר לפי איזשהו יחס קבוע (ליתר דיוק, נכפיל את ההפרש ביחס ללחץ הממוצע, שהוא בערך אטמוספירה אחת), נקבל שני גלים הנבדלים רק בעוצמתם.
במובן הפיזיקלי המדויק, נהוג למדוד עוצמה של קולות (לאו דווקא צלילים) ביחידות של דציבל.
לרוב משתמשים בדציבלים כמדד של עוצמה יחסית (כאשר משווים עוצמות של שני צלילים, למשל), אם כי ניתן להשתמש בהם גם כדי לתאר עוצמה מוחלטת (ביחס לתקן שנקבע) ואז אפשר לחשב את המשרעת של גל הלחץ על סמך העוצמה בדציבלים.
במוזיקה קלאסית נהוג לתאר את תחושת העוצמה, או הדינמיקה, הרצויה באמצעות מילים (שמקורן באיטלקית): פיאניסימו, פיאנו, פורטה, פורטיסימו, ועוד.
נראה, כי החוויה הרגשית של היצירה מושפעת לא-פחות, ואולי אף יותר, משינויים בעוצמת הצליל.
ועל כן גם להם סימנים ומונחים מיוחדים כגון קרשנדו ודימינואנדו.
ישנן מספר יצירות של מוזיקה אלקטרונית בהן העוצמה מוגדרת באופן מדויק, בדציבלים.
תחושת גובה הצליל , קשורה לתדירות הבסיסית של גל הקול.
ככל שהתדירות של הצליל יותר גבוהה כך נשמע הצליל יותר גבוה.
תדירות הצליל נמדדת ביחידות הרץ כלומר מספר המחזורים של גל הקול בשנייה.
כאשר תזמורת סימפונית מכוונת את כליה, זה נעשה על-פי "צליל יחוס" (reference pitch), הצליל לה שמנוגן על ידי אבוב.
צליל זה מקביל לצליל לה באוקטבה האמצעית של הפסנתר – A4. לכוונון של אבוב זה או כל כלי יחיד כמו פסנתר או גיטרה היה נהוג להשתמש בקולן.
כיום יש מכשירי כוונון אלקטרוניים היכולים להתאים עצמם לצלילי ייחוס שונים.
בדרך כלל צליל היחוס הוא בתדירות של 440 הרץ, בעבר צליל הייחוס היה בתדירות של 435 הרץ, ובתקופות שונות ובמקומות שונים נבחרו גם תדירויות אחרות.
המונח קול מתייחס לעיתים באופן ספציפי לקול של בעל חיים ובאופן יותר ספציפי לקול האדם, בדיבור ובזמרה, שהוא מקרה פרטי, סוג של צליל.
להוציא את שירת האדם והציפורים, גובה רוב הקולות בטבע אינו מוגדר.
ייחודם של כלי הנגינה והרמקולים, אם כך, הוא ביכולתם להפיק צלילים בגובה מוגדר.
עם זאת, לא כל התרבויות המוזיקליות מבססות את המוזיקה שלהם על פרמטר הגובה.
לדוגמה, המוזיקה באפריקה מבוססת על כלים אידיופוניים בגובה בלתי מוגדר או מוגדר למחצה, המלווים בקולות אנושיים.
מרבית כלי-הנגינה מתוכננים (או מסוגלים) לנגן רק קבוצה סופית מתוך אינסוף גובהי-הצלילים האפשריים.
כלי הקשת וביניהם הכינור, וכן הטרומבון מתייחדים בכך שהם מסוגלים לנגן קבוצה אין סופית ורציפה של תדירויות, אך קבוצה זו היא עדיין חלקית לקבוצת כל הצלילים האפשריים.
יתר-על-כן, קטעים מוזיקליים טיפוסיים נבנים על סדרה מצומצמת עוד-יותר של גובהי-צלילים, המכונה סולם.
תפיסה מוזיקלית של גובה הצליל
תחום התדירויות שהאוזן האנושית יכולה לקלוט היא בין 20 הרץ ל-20 קילוהרץ לערך, אם היא של תינוק.
עם ההתבגרות טווח זה יורד עד ל-16 קילוהרץ.
ישנם בעלי חיים, כמו כלבים ודולפינים, שיכולים לשמוע אף מעבר לתחום זה.
כך למשל, לווייתנים ודולפינים, משמיעים קולות ומאזינים להדים המוחזרים אליהם כדי להתמצא במרחב ולאתר טורפים ומזון, בדומה לסונאר אקטיבי.
רוב בני האדם יכולים לזהות מרווחים צליליים של 3 סנטים (כלומר, שלוש מאיות של "חצי טון"), כאשר המשך והעוצמה של הצלילים אופטימליים והם נמצאים בתחום הרגישות המקסימלית (בסביבות התדר של 3,000 הרץ).
ככל שאורך הצליל קצר יותר ועוצמתו נמוכה יותר, כך דרושים מרווחים גדולים יותר על מנת לזהות הפרשי גובה בין שני צלילים.
לכן הפרש של 5 סנטים נחשב לחסר משמעות מבחינת התפיסה האנושית.
באמצעות אימון, ניתן לחדד את תפישת הגובה של הצליל וכך לזהות בדיוק רב מרווחים, כלומר יחסי תדירויות בין צלילים המושמעים באותו זמן או בזמנים סמוכים.
שמיעה כזו מכונה שמיעה יחסית.
אצל רוב האנשים במדינות המערב היכולת לזהות במדויק גובה של צליל, תכונה שנקראת שמיעה אבסולוטית, נדירה ביותר.
הגובה והעוצמה של הצליל אינם מספיקים כדי לתאר אותו באופן מלא.
לראיה, ניתן להבחין בין צלילים המנוגנים על ידי שני כלים שונים, כגון פסנתר וחליל, גם כאשר הם מנגנים באותה עוצמה ובאותו גובה.
הדיבור מהווה דוגמה עוד יותר מובהקת לכך, שכן ניתן להבדיל בין שלל הברות, גם כאשר מקפידים להגות אותן באותו הגובה ובאותה העוצמה.
ההפך נכון גם הוא – ניתן לזהות כאותה הברה צלילים שונים, גם כאשר הם נהגים בעוצמה ובגובה שונים.
מכאן שלצליל יש מרכיבים נוספים, מלבד העוצמה והגובה שלו.
ניתן להגדיר את הגוון של הצליל כאוסף המאפיינים של החויה הפסיכו-אקוסטית של הצליל שאינם קשורים בעוצמה או בגובה שלו.
מההיבט הפיזיקלי קל לראות, שניתן לצייר פונקציות רבות ומגוונות שלהן אותה תדירות ואותה משרעת, כמתואר בתרשים.
ואומנם הצלילים המתאימים לפונקציות אלה ישמעו לנו שונים, אף על פי שנחוש שהם דומים מבחינת העוצמה והגובה.
יתר-על-כן, אם נתונה לנו פונקציה כלשהי המתארת את הלחץ באוזננו כפונקציה של הזמן, ניתן לנפח או לכווץ אותה בציר הזמן ובציר הלחץ וכך לשנות את התדירות והמשרעת שלה כרצוננו.
הצלילים המתוארים על ידי פונקציות אלה יישמעו לאוזננו דומים מאוד.
הגוון מתאים, אם כן, ל"צורה" של הפונקציה המתארת את הצליל.
כלומר לאותם היבטים של הפונקציה שאינם משתנים כאשר מנפחים או מכווצים אותה לאורך הצירים.
כפי שהערנו, התכונות הפיזיקליות של משרעת ותדירות אינן חופפות למרכיבים הפסיכו-אקוסטיים המתוארים על ידי עוצמה וגובה.
כך גם הצורה של הפונקציה אינה מתאימה בדיוק לתפיסת הגוון.
זו מושפעת גם מהגובה ומהעוצמה של הצליל, וכן מהאופן בו הצורה של הפונקציה משתנה עם הזמן.
מגוון גדול של צלילים כלל אינם מחזוריים (נקישות תוף, עיצורים פוצצים), או שהם "מחזוריים-למחצה" (התנועות בדיבור), ואז הצורה של המחזור אינה מוגדרת כלל.
השערות בחלקים שונים של שבלול האוזן מגיבות לתדרים שונים.
כך שגל הקול הפוגע בעור התוף מפורק כבר ברמה המכנית למרכיבי תדר שונים, לפני שהוא מתורגם לגירויים עצביים.
פירוק זה עוזר לנו לשמוע צלילים בו-זמניים.
למשל, אם שני כלים מנגנים בו-זמנית בגבהים שונים, לא יהיה קשה להפנות את הקשב מאחד לשני.
העובדה שפירוק כזה מתרחש באוזן מרמזת, שעל מנת להבין את מושג הגוון יותר בדיוק עלינו להסתכל לא על הפונקציה המתארת את הצליל אלא על צורתה המותמרת.
הצליל שרוב כלי הנגינה מפיקים, גם כאשר הם מנגנים תו בודד, מתפרק למספר גלי סינוס, או למספר תדרים.
אם הפונקציה מחזורית, התדירות הנמוכה ביותר, המכונה תדירות הבסיס, מתאימה למחזור של הפונקציה.
תדירות הבסיס היא הקובעת את תחושת הגובה של הצליל.
שאר התדירויות תהיינה (במקרה של צליל מחזורי) כפולות שלמות של תדירות הבסיס.
הצלילים המתאימים למרכיבי התדר האלה מכונים צלילים עיליים של הכלי.
המופע של הצלילים העיליים אינו מורגש.
הגוון של הצליל נקבע, אם-כן, רק לפי העוצמה היחסית של הצלילים העיליים המרכיבים אותו.
במילים אחרות, הגוון מתאים, פחות-או-יותר, לצורה של הערך המוחלט של הפונקציה המותמרת.
בעלי חיים רבים מתקשרים באמצעות קול.
האוזן היא האיבר האחראי לקליטת גלי הקול והמרתם לאותות חשמליים אותם יכול לפרש המוח.
האוזן כוללת מנגנונים המגבירים את תנודות האוויר וממירים אותן לאותות חשמליים, אותן מפרש המוח כקול.
קיים טווח תדירויות שהאדם מסוגל לשמוע אשר לרוב נע בין 20 הרץ ל-20 קילוהרץ, אך תחום התדירויות שבו רגישותה של אוזן האדם מרבית הוא רק עד 4,000 הרץ (זהו בערך תחום התדרים שמועבר בטלפון).
אולטרה סאונד (בעברית: על קול) הוא קול בתדירות הגבוהה מהתדירות הגבוהה ביותר שאדם יכול לשמוע (בדרך-כלל מעל 20 קילוהרץ).
כמה בעלי חיים, כגון כלבים, דולפינים ועטלפים, שומעים תדירויות גבוהות יותר מהאדם, ולפיכך הם שומעים אולטרה סאונד (בתדירויות מסוימות).
בעלי חיים יוצרים קולות שונים על-מנת להתקשר ביניהם או להשמיע אזהרה לבעלי חיים אחרים.
יש מקרים שבהם הצליל של בעלי החיים הוא מחוץ לתחום השמיעה של בני האדם.
פילים לדוגמה מתקשרים בתחום התדר הנמוך מתחת ל-20 הרץ.
מכלול הקולות שבהם בני אדם משתמשים לתקשורת נקרא דיבור, ומערכת של מסרים ואותות שונים שיש להם משמעות נקראת שפה.
מהירות הקול תלויה בתווך ובתנאים הפיזיקליים שלו.
בין הגורמים המשפיעים ניתן למנות את מקדם הקשיחות והצפיפות שלו, את הטמפרטורה והלחץ.
לדוגמה, מהירות הקול באוויר יבש, לחץ אטמוספירי של 1 אטמ' וטמפרטורת החדר היא 20 מעלות צלזיוס, היא 343 מטר לשנייה.
קוכיה הודית (שם מדעי: Bassia Indica; ידועה גם בשם Kochia indica Wight) היא שיח חד-שנתי גדול השייך למשפחת הסלקיים.
גבול התפשטותו הצפוני במישור החוף הוא באזור צומת ראם (מעודכן ל-1977) במזרח – בקעת ים המלח ובקעת הירדן ובדרום בערבה ובאילת.
צומח בעיקר בצידי שדות, לאורך גדרות ולאורך כבישים.
השיח, בעל הצורה הכדורית, מגיע לגובה של 1–2 מטרים.
גדל בשלהי האביב ובקיץ, עונות שבהן רוב הצמחים החד-שנתיים כבר מתייבשים.
הפריחה מתרחשת בחודשים יוני ויולי.
הפרחים הזעירים בעלי צבע צהוב, אולם, בדומה לצמחים אחרים ממשפחת הסלקיים, הם אינם בולטים ונראים רק ממבט קרוב.
כאשר הצמח מתייבש בשלהי הסתו, ניתק בסיסו היבש מן הקרקע והשיח הקל מתגלגל בעזרת הרוח למרחקים גדולים ומפיץ את זרעיו בצורה זו.
ניתן לראות את הכדורים היבשים הגדולים של השיח כשהם צמודים לגדרות או לתעלות בצידי הכבישים, שם נעצר גלגולם.
על פי הידוע, אין הקוכיה ההודית צמח טבעי בישראל.
הוא נפוץ בייחוד בהודו, פקיסטן ואפגניסטן.
על מוצאה של הקוכיה ההודית חלוקות הדעות.
מיכאל זהרי טוען כי ארץ המוצא היא אוסטרליה, שבה גדלים רוב מיני הקוכיה, אך לפני שהספיקו להגדירה, הובאה להודו כצמח מספוא, שם התפשטה ואף הוגדרה כ"הודית".
לארץ ישראל הגיע הצמח לראשונה, כנראה, במלחמת העולם הראשונה עם גייסות מהודו, ואחד מבוטנאי התקופה אף הגדירו ב-1921 כ"בסיה יפואית".
בשנים לאחר מכן ניסו לאתר את הצמח, אך כנראה הוא נעלם עד אשר הגיע שנית לארץ ישראל עם הפלישה המצרית במלחמת העצמאות ב-1948.
אבינעם דנין טוען לעומתו, כי זרעי הקוכיה ההודית הגיעו מהודו לאוסטרליה ומשם למצרים התחתונה במטרה לשמש כצמח מרעה.
גבעוליה המסועפים והרכים שימשו לריפוד ארגזי התחמושת של חיל המשלוח המצרי לארץ ישראל ב-1948, נפוצו בנגב הצפוני והתפשטו.
נראה שבסוף מלחמת העולם השנייה קיבל קצין בריטי במצרים זרעי קוכיה וזרע אותם באזור החוף של המדבר המערבי.
התפשטות הצמח במצרים הייתה מהירה מאוד.
חיילי הצבא המצרי נהגו לארוז חלק מהציוד והתחמושת בארגזים מרופדים בענפי קוכיה.
במהלך הקרבות ב-1948 ועם השלל בתום המלחמה נפוצו הזרעים בנגב ומשם התפשטו.
קול הוא אי קטן (כ-21 ק"מ אורכו ו-5 ק"מ רוחבו) באיים ההברידיים הפנימיים, ממערב לאי מאל, השייך למחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד.
באי ישנו יישוב קטן בשם ארינגור (Arinagour) ממנו יוצאות מעבורות לאי טירי וליבשת.
קול ידוע במיוחד בשל החופים החוליים שלו, היוצרים דיונות חול גדולות.
הוא ידוע בשל שתי טירות הנקראות שתיהן "טירת בריאככה", העתיקה יותר מביניהן מתוארכת למאה ה-15 והשנייה - למאה ה-18.
ארינגור, הכפר הגדול באי, שוכן בצד המערבי של לוך איתרנה, וכחצי מהתושבים באי מתגוררים בו.
קול היה ביתו של ענף משבט מקליין; אנשיו מתגוררים באי כ-500 שנה.
ב-1590 פלשו בני מקליין מטירת דיוארט לאי קול במטרה לכבוש אותו.
תושבי קול הביסו אותם, ערפו את ראשיהם והשליכו אותם לפלג שנקרא עד היום "פלג הראשים".
בעבר שכנו באי הרבה יותר תושבים; בסוף המאה ה-18 חיו בו כ-1,000 איש שהתבססו על חקלאות ודיג.
במהלך פינוי ההיילנד בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19, עזבה רוב האוכלוסייה.
רבים מתושבי האי היגרו לאוסטרליה, קנדה או דרום אפריקה.
האי ידוע גם בשל אוכלוסיית המלכישליו שבו.
ציפורים אחרות שמאכלסות את האי הן ברנטה לבנת-לחי, סיקסק, ביצנית אדומת-רגל ואווז לבן-מצח.
קול הוא האי היחיד בסקוטלנד שקיבל מעמד של שמורת טבע אור-כוכבים בינלאומית והוא אחד מתוך 22 מקומות בעולם שחולקים תואר זה.
המילה "קוּל" היא ביטוי סלנג המשמש לתיאור דבר טוב, או לתיאור אדם הנמצא במצב רוח רגוע וקליל, וכן כאות הערכה לאדם מסוג זה.
בתרבות הפופולרית אימצו את המונח "קוּל" אמנים ואינטלקטואלים הנחשבים כמודל לחיקוי.
אנשים "קוּליים" נערצים על ידי נערים ונערות בגיל ההתבגרות, ונחשבים כמקור השראה וכאינדיבידואליסטים היוצאים כנגד הממסד.
לעיתים קרובות דמויות "קוּליות" משמשות למסעי פרסום.
במקום כה חם, נדיר שאדם שומר על מצב רוח "קריר".
במשך מאות שנים השתמשו בביטויים דומים בתרבויות שונות.
למשל, באיטליה בתקופת הרנסאנס רווח הביטוי "Sprezzatura" שמשמעותו "קליל" אך השימוש בו היה דומה ל"קוּל" של ימינו.
ויליאם שייקספיר השתמש במילה "קוּל" בחלק ממחזותיו כדי לתאר קור-רוח ורוגע.
בארצות הברית זכה הביטוי לפופולריות בשנת 1957 במחזמר סיפור הפרברים:
תתקרר, תצטנן, קח את זה בקלות.
אל תתנהג כמו ילד בבית-ספר, שחק אותה קוּל, ילד.
בשנות השבעים המילה הוזכרה לעיתים קרובות על ידי הדמות של פונזי בסדרת הטלוויזיה "Happy Days".
המילה חדרה לשפות רבות ובהן העברית, ונמצאת בשימוש נפוץ הן אצל בני נוער והן אצל מבוגרים.
קוישיקלך (ביחיד קוישעלע) מיידיש - קויש: טנא, סל.
שזירת הענף הצעיר של עץ התמר בצורת V, לשם הכנת אביזר העשוי עלעלי לולב קלועים המשמש לאגידתם יחדיו של הלולב, ההדסים והערבות מארבעת המינים בחג סוכות.
מטרת הקוישיקלך היא לקיים מצוות "אגד" בלולב, שאמנם על פי התלמוד אינה חובה להלכה, אך התקבלה כרצויה וכהידור מצווה כדברי חז"ל על הפסוק: "זה אלי ואנווהו – התנאה לפניו במצוות".
כיוון שאגידת הלולב אינה חובה, ניתן לקיימה על ידי כל דבר, אולם מקובל לאגוד את הלולב דווקא בעלי לולב, שהם "מינו" של הלולב – ומכאן השימוש בקוישיקלך.
ישנם סוגי קושיקלעך רבים הנפוץ ביותר הוא שעשוי כצורת מכנס, ישנם שנראים כצורה עגולה חלולה שלתוכה מוכנסים עוד חמישה קנים קטנים בשביל בדי הערבה וההדס, וישנם יותר מפוארים עם כתרים מיוחדים המשמשים בעיקר לאדמורי"ם, ועוד רבים.
האחרונים נחלקו האם מתקיימת מצוות ה"אגד" בלולב על ידי הקוישיקלך.
יש שכתבו להתיר מנהג זה של שימוש בקוישיקלך בתור אגד, אך מאידך ישנם הסבורים שאין די בו לקיום מצווה זו מאחר שאפשר בקלות להוציא את המינים מתוכו.
כיום מקובל לאגוד ב"קוישיקלך" בעיקר בקרב האשכנזים, אולם יש קושרים עליו טבעת נוספות, על מנת לקיים את מצוות ה"אגד".
בתלמוד, קול (בארמית: קלא) הוא שמועה שיצאה על אדם מסוים, בדרך כלל לעז על מעשה עבירה שעשה או פגם בייחוסו.
התלמוד דן האם ומתי יש להתייחס לקול שיצא על פלוני ומתי אין להתייחס אליו כי ייתכן מאוד שאין בו ממש.
רבי יוסי אומר: "יהא חלקי עם מי שחושדין אותו בדבר ואין בו" ().
וכן אמר רב פפא: בי חשדו חשד שווא!
על כך מביא התלמוד שורה של תנאים כדי שלקול יהיה משקל ובלעדיהם אין להתייחס אליו כלל: שהקול לא ייפסק אלא יימשך לאורך זמן של לפחות יום וחצי; שהקול יהיה רציף ולא ייקטע; שאין לאדם שונאים העלולים להוציא עליו לעז שווא.
במסכת יבמות סובר רב כי לקול אין תוקף הלכתי, ולכן אין להוציא אישה מבעלה גם אם יש קול שהיא זנתה עם גבר אחר, אך רבי יהודה הנשיא סבור כי יש לחלק בין קול שפסק לאחר זמן קצר לבין קול שאינו פוסק והתקיים לפחות במשך יום וחצי.
אם יש נסיבות לא ענייניות להפסקת הקול או להוצאתו, אין להתחשב בתוצאותיהן, ולכן אם ידוע שהקול הוצא על ידי שונאי בני הזוג, אין לו תוקף, וכן אם לחלופין לאחר זמן קצר שיצא הקול הוא הופסק על ידי איומים מצד בני הזוג או משפחותיהם, אין להפסקתו חשיבות.
לפי שיטת התוספות מחלוקת רב ורבי היא רק כדי להוציא את האישה מהבועל, כלומר מהאיש שריננו עליו שזנה עם האישה, אבל כדי להוציא אישה מבעלה צריכים הוכחות משמעותיות יותר, כמו עדים או דיני סוטה.
תנועת קול אחד מקדמת אקטיביזם בינלאומי למען זכויות האדם מאז היווסדה ב-2002. מטרתה המוצהרת היא להביא להעצמת קולם של האוכלוסייה המתונה והשקטה בישראל ובפלסטין, לדאוג לאחד בין שני העמים ובין שני הנרטיבים השונים, על מנת לסיים את הסכסוך, על-בסיס פתרון שתי המדינות לשני עמים.
מייסדה הוא איש העסקים המקסיקני-אמריקאי, דניאל לובצקי.
התנועה בישראל התמזגה לאחר בחירות 2015 עם תנועת V15 לתנועת שמאל-פוליטי חדשה בשם "דרכנו".
"קול אחד" פעלה בשלושה אפיקים מרכזיים: רתימת מנהיגים ומעצבי דעת קהל לקידום מטרותיה, קמפיין ציבורי ותוכניות מנהיגות לצעירים.
תמכו בה תורמים פרטיים, קרנות נדבנות וחברות מהמגזר העסקי.
"קול אחד" הוקמה בשנת 2002, על ידי לובצקי ביחד עם מוחמד דראושה, על רקע כישלון המשא ומתן בקמפ דייוויד והידרדרות המצב הביטחוני בישראל במהלך האינתיפאדה השנייה, על מנת לקדם את סיום הסכסוך ולהפחית את האלימות באזור.
הסניף הישראלי של "קול אחד" שוכן בתל אביב, ופועל בשלושה ערוצים: בזירה החינוכית, באמצעות תוכנית המנהיגות; בזירה הציבורית, באמצעות קמפיינים ופעולות שטח; בזירה הפוליטית, עם הקמתה של השדולה לקידום פתרון שתי המדינות בכנסת.
לתנועה עוד שלושה סניפים: בניו יורק, בלונדון וברמאללה.
הסניף האירופאי בלונדון והסניף בארצות הברית פועלים לגיוס תמיכה, לקידום המסר של התנועה בכנסים פוליטיים, ובפרויקט הקולג'ים הבינלאומי.
הסניף הפלסטיני פועל ברשות הפלסטינית במתכונת מקבילה לסניף הישראלי - מפעיל תוכניות חינוכיות בקרב צעירים, לצד פעילות בזירה הפוליטית.
הסניף הפלסטיני התנתק מהתנועה בשנת 2015 ושינה את שמו לזימאם.
עד למיזוגה עם תנועת V15 פעלה התנועה באמצעות אתר האינטרנט שלה, לאיסוף חתימות של תומכים בפתרון שתי המדינות.
בגופי ההנהלה של התנועה שימשו בעבר חברים אישים בולטים בציבוריות הישראלית, ביניהם השרים לשעבר מיכאל מלכיאור ואבישי ברוורמן, ואיש העסקים דב לאוטמן.
התנועה גייסה בארצות הברית ובבריטניה דמויות בולטות מעולם הבידור, בהם מתאגרף העבר מוחמד עלי, המוזיקאי סר פול מקרטני, והשחקנים ההוליוודיים ג'ייסון אלכסנדר ונטלי פורטמן.
צוותים של נציגי התנועה, הכוללים ישראלים ופלסטינים, מופיעים בפני סטודנטים במכללות ובאוניברסיטאות בעולם, ומציגים לקהל את עמדותיה.
ב-2008 יזמה התנועה התחרות לכתיבת סיפורים ותסריטים על ידי בני נוער, ישראלים ופלסטינים.
המתחרים התבקשו לתאר את המציאות שתיווצר באזור בשנת 2018, אם הסכסוך יסתיים.
חמישים סיפורים ותסריטים פורסמו בספר, ושלושה סרטים קצרים, לפי התסריטים המנצחים, הוצגו ב-2011.
בינואר 2011 השתתפה תנועת קול אחד בהקמת "השדולה לקידום פתרון שתי המדינות" בכנסת.
בראש השדולה עמד ח"כ יואל חסון מקדימה, והיא פועלת בכנסת (בכלל זה יוזמות חקיקה), בציבור ובתקשורת.
בפברואר 2012 פתחה בקמפיין הקורא לח"כ יאיר לפיד, יו"ר יש עתיד, הסיעה השנייה בגודלה בכנסת ה-19, לא להיכנס לממשלה יחד עם מפלגת הבית היהודי בשל עמדותיה הימניות, בניגוד למצע לפיד לטענתם.
ב-1 בפברואר 2015, במהלך הבחירות לכנסת העשרים, האשימה מפלגת "הליכוד" את הארגון בתעמולת בחירות אסורה לטובת רשימות "המחנה הציוני" ו"מרצ" בניגוד לחוק.
זאת לאחר שהארגון הפך לשותף של תנועת V15, אשר הצהירה כי מטרתה הרשמית היא החלפת שלטונו של בנימין נתניהו.
מפלגת הליכוד עתרה לוועדת הבחירות נגד V15, וכינתה את פעילותו בשם "פרשת העמותות 2" בדומה לפרשת העמותות המקורית.
העתירה נדחתה ונגזר על תנועת הליכוד לשלם הוצאות משפט לתנועת "קול אחד" ו-V15. בתגובה הגישה V15 תלונה נגד הליכוד בגין הסתה, עקב סרטון שפרסמה הליכוד.
יהודה וינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה, דחה על הסף את העתירה של הליכוד נגד V15. לבסוף הודיע הליכוד ב-19 בפברואר 2015 לבית המשפט המחוזי בירושלים ולוועדת הבחירות המרכזית כי החליט למחוק את עתירתו נגד הארגון, לאחר שלא נמצאו ראיות המקשרות בינו למפלגות.
לאחר הבחירות לכנסת ה-20, הפסיקה התנועה את פעילותה והתמזגה עם תנועת V15, לטובת הקמת תנועה חדשה בשם דרכנו.
תת-ועדה של הסנאט של ארצות הברית קבעה כי בעקבות שיתוף הפעולה של V15 עם "קול אחד", עשתה התנועה שימוש בתשתית שנבנתה בעזרת 349 אלף דולרים שהעביר משרד החוץ האמריקני לארגון "קול אחד" בשנת 2014 כדי לתמוך בקידום פתרון שתי המדינות.
לפי הדוח של תת-הוועדה השתמשה "קול אחד" בכסף לצורך קמפיין שכלל "הרחבת הנוכחות ברשתות החברתיות, בניית מאגר בוחרים גדול יותר, ושכירת חברת ייעוץ פוליטי אמריקנית כדי שתכשיר פעילים ומנהלים בשיטות ניהול קמפיין עממי למען תמיכה בתהליך השלום הישראלי־פלסטיני".
הארגון השתמש בתשתיות אלה כדי סייע לקמפיין של V15. כך למשל, הפעילים שגויסו ואומנו בתקופת המענק ממשרד החוץ האמריקני נרתמו לפעילות V15. "קול אחד" דיווח על כך לקונסול האמריקני הכללי בירושלים, אך זה אמר שלא קרא את האימיילים בעניין משום שהיו ארוכים מדי.
יושב ראש תת-הוועדה, הסנאטור הרפובליקני רוב פורטמן, אמר כי הדבר לחלוטין אינו מקובל שנעשה שימוש בכספי משלם המיסים האמריקני לבניית תשתית של קמפיין פוליטי - שנערך מיד לאחר סוף המענק, כנגד ידידתה הקרובה ביותר של ארצות הברית במזרח התיכון.
קול היא משחתת אמריקאית מסדרת ארלי בורק המצוידת בטילים מונחים ובמערכת אייג'ס (Aegis).
היא קרויה על שמו של דרל קול, חייל מרינס שנהרג בקרב איוו ג'ימה ב-19 בפברואר 1945, במהלך מלחמת העולם השנייה.
היא נבנתה במספנת אינגלס והועברה לצי האמריקאי ב-11 במרץ 1996.
קול היא אחת מ-62 משחתות מסדרת ארלי בורק, ואחת מ-21 המשחתות מהגרסה הראשונה של הסדרה (Flight I).
המשחתת נושאת כמעט 100 טילים מסוגים שונים, הניתנים לשיגור מהסיפון באמצעות מערכת שיגור אנכי Mk 41. קול מצוידת במערכת רדאר AN/SPY-1 המאפשרת לה לעקוב במקביל על יותר מ-100 מטרות.
היא מצוידת גם בשני תותחי פלנקס, המיועדים להגן עליה מפני טילים.
ב-12 באוקטובר 2000 הייתה המשחתת מטרה לתקיפה של פיגוע התאבדות של ארגון אל-קאעידה בנמל עדן שבתימן, שבו 17 מלחים נהרגו ו-39 נפצעו.
בפיגוע פוצצו מחבלים סירת תופת ליד הספינה ובפיצוץ נוצר חור בקוטר של כ-12 מטר.
ממשלת ארצות הברית הציעה פרס של עד 5 מיליון דולר עבור מידע שיוביל למעצרם של אנשים שביצעו או סייעו בהתקפה על קול.
ארגון אל-קאעידה נחשד בהתקפה על קול.
ב-4 בנובמבר 2002 נהרג אבו עלי אל-חאריתי, שנחשד כמי שארגן את המתקפה, באמצעות כלי טיס בלתי מאויש RQ-1 פרדטור.
בינואר 2019 נהרג באמצעות כלי טיס בלתי מאויש ג'מאל אל-בדוואי, שנחשד כמי שתכנן את המתקפה.
קְוִינְטֶן מַסֵיְיס (נכתב גם מטסיס או מאסיס, בהולנדית: Quinten Massijs; 1466 – 1530) היה צייר פלמי מסורתי ומייסד אסכולת אנטוורפן.
מסייס נולד בלוון, שם עבד כנפח בטרם הפיכתו לצייר.
מסייס היה פעיל באנטוורפן במשך 20 שנה, ויצר עבודות רבות בעלות שורשים דתיים עם נטיות סאטיריות.
הדיווחים המוקדמים ביותר על חייו מורכבים בעיקר מאגדות, וקיים מעט מאוד תיעוד לאופי פעילותו או אופיו.
אולם מסייס ידוע כיליד לוון שחי את חייו בצניעות כנפח.
נולד ליוסט מסייס (1483) וקת'רין ואן קינסקן בין 4 באפריל ל-10 בספטמבר בשנת 1466. והיה אחד מארבעה ילדים במשפחה עם הכנסה ממוצעת ויציבה.
האגדה על חייו מספרת כי נטש את מקצועו כנפח כדי לחזר אחרי אשתו שמצאה את הציור למקצוע רומנטי יותר.
שורשי אימונו של מסייס אינם ידועים, אולם סגנונו משקף את האיכויות האמנותיות של דירק באוטס (Dirk Bouts) אשר הביא ללוון השפעות מהאנס ממלינג ורוחיר ון דר ויידן.
כאשר מסייס התיישב באנטוורפן, בגיל 25, סגנונו האישי תרם שם רבות להחייאת האמנות הפלמית בנוסח ואן אייק וון דר ויידן, והיה עמית של יואכים פטיניר מייסד סגנון הציור נופי עולם.
מסייס עזב את לוון בשנת 1491 והפך למאסטר בגילדת ציירי אנטוורפן.
עבודותיו הסטיריות הידועות ביותר הן "הדוכסית המכוערת" (1515), "דיוקן של גבר קשיש" (1513), ו"חלפן הכספים ואשתו" (1514).
שכולן מספקות פרשנות על תחושותיה של החברה האנושית.
מסייס עסק גם בציורי מזבח על לוחות טריפטיכון שהמפורסם שבהם נבנה עבור כנסיית פטרוס הקדוש בלוון.
עבודתו של מסייס נחשבה לבעלת תחושות דתיות חזקות עם מאפיינים פלמיים מסורתיים ומלווה בריאליזם עם העדפה לגרוטסקי.
ברשמיו קיימת הקפדה על פרטים עם השפעות של אור וצל ותשומת לב לתכשיטים, שולי הבגדים וקישוטים בכלל.
עיקר הדגש בעבודותיו נשען לא על האווירה, אלא על הפשטות הקריקטוריסטית תוך שימת דגש על עידון המלנכוליה של הקדושים.
את נטייתו הסאטירית ניתן לראות בציוריו העוסקים בבנקאים סוחרים (מוזיאון הלובר וטירת וינדזור) החושף את חמדנותם ותאוות הבצע שלהם.