tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעניין זה ידועה אמרתו של רבי יוסי ברבי חנינא שדרש את הפסוק "ארץ זית שמן" – "ארץ שכל שיעוריה כזיתים".
כך גם אמר רבי יהודה הנשיא: "כל השיעורין כולן בכזית, חוץ מטומאת אוכלין".
שיעור כזית מופיע עשרות פעמים במשנה, והתלמוד קובע שהשיעור לא נלמד ממדרש הכתובים, אלא מקורו במסורת הלכתית קדומה של הלכה למשה מסיני.
עם זאת, בתלמוד מובאת מסורת שהשיעורים יוסדו בבית דינו של הדמות המקראית יעבץ, וגם בתלמוד הירושלמי נאמר על ידי רבי יונה ששיעור כזית "ניתן על ידי חכמים".
גם על פי גישות אלו, שיעור כזית אינו נחשב לדין דרבנן אלא לדין דאורייתא.
זית אגורי הוא זן מסוים של זיתים, שזוהה על ידי ד"ר מרדכי כסלו עם הזית הסורי, שנפחו כ-3 סמ"ק.
בתלמוד במסכת כריתות נאמר: ואילו בתלמוד במסכת יומא נאמר: ובעקבות כך כתב ר"י מבעלי התוספות שאם בית הבליעה יכול להחזיק או ביצה או שני זיתים, זית שווה לחצי ביצה.
בתקופת האחרונים באירופה, היו שהסיקו למסקנה מתוך דברי הרמב"ם ששיעור כזית הוא קצת פחות משליש משיעור כביצה.
האחרונים נחלקו ביניהם אם הקשרים האלו הם ביחס לביצה עם קליפה או ביצה בלי קליפה.
מחלוקת נוספת נובעת מכך שחלק מן האחרונים קבעו שהביצים קטנו פי שניים מאז תקופת חז"ל, ולפי זה הכפילו את שיעור כביצה וגם את שיעור כזית.
לכן השיעורים שנפוצים בספרות ההלכתית כיום נמצאים על טווח רחב שבין 13.5 ל-50 סמ"ק.
בנוסף ישנן דעות שגודל השיעור הוא כזית הגדול ביותר שגדל בארץ בימינו (המשוער כ-7.5 סמ"ק).
או שגודלו כגודל זית בינוני בימינו (המשוער כ-3 סמ"ק בערך).
אבל בדרך כלל דבר זה נאמר רק כדי להחמיר מספק ולא להקל.
כָּזְבִּי בַת צוּר היא דמות המוזכרת בפרשת בלק ופרשת פינחס (במדבר כה), שהייתה בת אחד מחמשת נשיאי מדין (לפי חז"ל מדובר בבלק שהפך למלך מואב).
כזבי זנתה עם נשיא שבט שמעון, זמרי בן סלוא, בזמן חניית בני ישראל בשיטים.
בתגובה למעשה הרג פינחס את שניהם ברומח.
לפי הכתוב בתורה, לאחר ארבעים שנות הנדודים במדבר הגיע עם ישראל לשיטים ,שם חנה.
קודם לכן ניסה בלעם, שנשכר על ידי בלק בן ציפור מלך מואב, לקלל את ישראל אך ה' שם בפיו דברי ברכה.
המדרש מביא כי כאשר בלעם ראה זאת, ייעץ לבלק להכשילם על ידי בנות מדין.
בלק קיבל את העצה ושלחן.
הן פיתו חלק מעם ישראל לזנות עמהן ושכנעום להשתחוות לבעל פעור.
שיא החטא של העם מגולם בלקיחת זמרי בן סלוא נשיא שבט שמעון בריש גלי את כזבי בת צור והכנסתה לעין כל לאוהלו כדי לשכב עימה.
בעת ההימשכות של ישראל אחר בנות מואב ומדיין וסגידתם לבעל פעור עקב כך, פורצת מגפה בעם.
על פי המדרש (ירושלמי סנהדרין פ"ט) תפס זמרי את כזבי המדינית בבלוריתה ובא לפני משה בשאלה: "בן עמרם (כביטוי לזלזול)!
ואם תאמר אסורה, בת יתרו (צפורה, אשת משה) מי התירה לך?" זאת למרות שמשה היה מותר לו לשאת את צפורה, מאחר שלקחה לפני מתן תורה.
אבל מאחר שזמרי לא בא כדי לשאול הלכה אלא להתריס בלבד, נעלמה ממשה ההלכה והוא לא ידע להסביר את מעשיו.
הדבר גרם לתגובה קשה בעם: "געו כולם בבכיה, והיינו דכתיב והמה בוכים פתח אוהל מועד".
המקרא מתאר את הריגתם בקצרה: .
במדרש תנחומא נאמר שנעשו לפינחס כמה נסים:
שהצליח לדקרם צמוד לאברי מינם וכך כולם ראו שהיה מדובר בחטא של זנות.
הגיע מלאך וסתם את פיהם של זמרי וכזבי כדי שלא יצעקו.
הגיע מלאך והדף את בני שבט שמעון שרצו לפגוע בפינחס.
המדרש מסביר כי משה שכח את ההלכה ולא ידע מה לעשות, ופינחס היה היחיד שזכר את ההלכה: "וירא פינחס בן אלעזר, מה ראה?
אמר רב, ראה מעשה ונזכר הלכה...
הבועל את הגויה קנאין פוגעין בו".
כח לגמלאים היא מפלגה שמטרתה קידום זכויות הגמלאים בישראל.
המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה (1999) על ידי חברי הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל ונאוה ארד, על מנת לקדם את זכויות הגמלאים בישראל.
באותה התקופה, סקרים מעטים הראו על סיכוי המפלגה להיכנס לכנסת עם בין מנדט אחד ל-2 מנדטים.
בין היעדים של המפלגה היה לחוקק בכנסת חוק פנסיה ממלכתית, שיבטיח לאלה החיים רק מקצבת זקנה פנסיה שתבטיח קיום הוגן ותוציא רבבות תושבים בישראל ממעגל העוני.
המפלגה הציבה ברשימתה את חבר הכנסת לשעבר גדעון בן-ישראל בראשה, את הסופרת יפה גולן במקום השני ברשימה ואת חבר הכנסת לשעבר מרדכי וירשובסקי במקום הרביעי ברשימה.
במקום ה-42 האחרון והסמלי ברשימה הוצב השר לשעבר ישראל כץ.
הרשימה זכתה ל-37,525 קולות, מספר קולות רב מהצפוי, אך לא הצליחה להיכנס לכנסת.
לאחר ההפסד לא השתתפה המפלגה שנית בבחירות לכנסת, אך נציגים מטעמה חברים במועצת העיר תל אביב-יפו.
למרות הכישלון המשיך בן-ישראל בפעילות למען הגמלאים והתמודד במערכות בחירות מקדימות רבות במפלגת העבודה, אך לא הצליח להיכנס לכנסת.
מועמדי המפלגה לכנסת ה-15 (1999) גדעון בן-ישראל, יפה גולן, אבישי ליקרמן, מרדכי וירשובסקי.ראו רשימת מועמדים מלאה כאן.
המפלגה משתתפת בבחירות לרשויות המקומיות בישראל החל מ-1998, אז זכתה לנציגים במועצת עיריית תל אביב-יפו, בהוד השרון ובאשקלון.
בתל אביב, שם עומד בראש הרשימה נתן וולוך, זכתה הרשימה ל-3 מנדטים ב-1998 וב-2008. בבחירות 2003 זכתה הרשימה בשישה מנדטים והייתה לסיעה הגדולה במועצה.
בבחירות 2013 זכתה הרשימה בשני מנדטים.
בבחירות 2018 שמרה הרשימה על כוחה וזכתה בשני מנדטים.
בבחירות 2024 זכתה הרשימה במנדט אחד.
נציגי המפלגה במועצת העיר תל אביב-יפו
מועצה נציגים הערות המועצה ה-17 (1998) 3 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך, חביבה אבי-גיא, משה טיומקין המועצה ה-18 (2003) 6 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך, חביבה אבי-גיא, אריה שומר, משה טיומקין, מאיר מוזס, שלי חושןהמועצה ה-19 (2008) 3 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך1, חביבה אבי-גיא, משה טיומקין, מאיר מוזס1
מועמדים בולטים שלא נבחרו: אריה שומר, שלי חושן, אפרים לפיד (לרשימה מועמדים מלאה ראו כאן)
וולוך פרש מהמועצה לאחר שהורשע בפלילים והוחלף על ידי מוזס המועצה ה-20 (2013) 2 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך, יהודה המאיריהמועצה ה-21 (2018)2 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך, שלמה מסלאוי.רשימה משותפת של כח לגמלאים ו"תל אביב בטוחה" של מסלאוי.המועצה ה-22 (2024)1 מנדטים (מתוך 31): נתן וולוך.
כח המחץ הוא סרט אנימציה אמריקאי משנת 1987 אשר הופק כספין אוף לסדרת אנימציה כח המחץ אשר מבוססת על ליין צעצועים של הסברו.
הסרט הופק על ידי חברת Sunbow וחברת Marvel Productions, בעוד שהאנימציה עצמה הופקה ביפן על ידי אולפני טואי אנימציה.
הסרט נוצר בשיא הפופולריות של סדרת האנימציה "כח המחץ" והוא נועד לצאת לאקרנים זמן קצר לפני הסרט "רובוטריקים: הסרט".
עם זאת, בתחילה חל עיקוב בלתי צפוי בהפקה של הסרט ובשל כך הסרט של הרובוטריקים יצא לאקרנים קודם.
בהמשך, משום שהסרט של הרובוטריקים ו"פוני הקטן: הסרט" שגם מחברת הצעצועים "הסברו" נכשלו בקולנוע הסרט הופץ ישירות לווידאו, ובהמשך הסרט פוצל גם למיני-סדרה בת חמישה פרקים אשר שודרה יחד עם סדרת האנימציה.
האנימציה של שיר הפתיחה הארוך קוצרה והוא הפך בעברית לשיר הפתיחה של הסדרה בהמשך, בביצועו של עמי מנדלמן.
בשיר הפתיחה רואים את כח קוברה תוקף את פסל החירות וכח המחץ מגנים עליו.
כח משיכה הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי משנת 1989 בבימויו של נפתלי אלטר, עם חנן גולדבלט, אירית אלטר ואלונה קמחי בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי נפתלי אלטר וחגית רכבי והוא מתאר משולש אהבה בין גבר הנמשך לשתי נשים והבעיות המתעוררות מכך.
ילי ברגר (חנן גולדבלט) הוא בן 40, נשוי לדפנה (אירית אלטר) ולהם בת מתבגרת - רוני (ליאת פאריס), ובן - אורי (רן אפלברג).
הוא בעל חברה להפקת סרטוני פרסומת ביחד עם חברו הקרוב אריק (איציק וינגרטן).
דפנה עובדת כמיילדת ומדריכה זוגות בביתם לקראת לידה.
דפנה מארגנת לילי מסיבת הפתעה ליום הולדתו ה-40 ובין המוזמנים הוא מבחין בבחורה בלונדית יפה בשם נגה (אלונה קמחי) ו"נדלק" עליה.
ילי שהיה עד אז איש משפחה למופת נקלע למצב שאין לו שליטה עליו.
הוא נמשך באופן כפייתי לנגה.
אריק מבחין במצוקתו ומבקש לעזור לו על ידי מכון כושר וחתירה בירקון, אבל גם לו יש בעיות עם אשתו דליה (עפרה וינגרטן).
נגה היא רווקה בשנות ה-30 עובדת בחברת הייטק וילי נמשך אליה ומוכן לאבד הכל למענה.
היא נענית לו והוא מודיע לדפנה ההמומה, כי התאהב בנגה והחליט לעזוב את הבית.
דפנה מיילדת יולדת צעקנית (רולנדה שגרן) ולידה בעלה העצבני (מנחם זילברמן).
היא מספרת לרופא המיילד (שמוליק טנא) על בעיותיה והוא מנסה להתחיל איתה.
נגה נוסעת ללימודים בבוסטון וילי עצוב.
דפנה לא רוצה להרוס את משפחתה.
היא מתקשרת לנגה ומזמינה אותה לחזור לארץ ולהתגורר בביתם והיא מסכימה.
נגה מתמקמת בדירתם ומסתדרת יפה עם הילדים.
את אורי היא מדריכה במחשבים ולדליה היא פותרת את הבעיות עם החבר שלה דורון (שמוליק מילר).
שלושת המבוגרים ישנים בחדרים נפרדים וילי נדרש לספק את שתי הנשים ומתמוטט מעייפות.
לבסוף מציע ילי לדפנה לנסוע לחופשה במלון בחבצלת השרון כדי להתאושש.
הם רוכבים על סוסים ונחים במיטה.
דפנה שואלת אותו אם הוא חושב על נגה.
הוא מהסס ואז היא מזמינה את נגה למיטתם כהפתעה.
ילי נמצא במיטה ביו שתי נשים שצריך לספק אותן.
לקראת שחר הנשים נרדמות וילי בשארית כוחותיו אורז את חפציו ובורח משם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותחנן גולדבלטילי ברגראיציק וינגרטןאריקאירית אלטרדפנה ברגרעפרה וינגרטןדליהאלונה קמחינגהליאת פאריסרוני ברגרבתם של ילי ודפנהרן אפלברגאורי ברגרבנם של ילי ודפנהדב נבוןארזדובר הביטוח הלאומימנחם זילברמןבעלה של היולדתרולנדה שגרןיולדתאמנון ברנזוןאריהבעל בית מלוןשמוליק טנארופאשמוליק מילרדורוןחבר של רונינתן נתנזוןבמאי פרסומות
הכחוליות (שם מדעי: ; נקראות גם חיידקים כחוליים ולעיתים גם אצות כחוליות) היא מערכה של יצורים חסרי גרעין השייכים לעל ממלכת חיידקים אמיתיים.
לכחוליות יש קווים משותפים עם הקבוצות השונות הקרויות אצות: הם מכילים כלורופיל a שהוא פיגמנט פוטוסינתטי המשותף לכל האצות וחסר ברוב החיידקים מבצעי פוטוסינתזה.
בנוסף, בדומה לאצות ואורגניזמים פוטוסינתטיים אחרים, ובניגוד לחיידקים אחרים, לציאנובקטריה מערכת ממברנות פנימיות הנקראות תילקואידים.
בפוטוסינתזה של הכחוליות גם משתחרר חמצן בשונה מרוב החיידקים המבצעים פוטוסינתזה.
כחוליות הן ככל הנראה הטקסון הגדול ביותר שהיה קיים אי פעם על פני כדור הארץ והיו מהאורגניזמים הראשונים באבולוציה לבצע פוטוסינתזה ולהפיק חמצן.
לפי מספר עדויות מוצאן של הכחוליות הוא במים מתוקים או ביבשה ולאחר מכן הן נדדו לסביבה הימית.
שינוי הרכב האטמוספירה שהן גרמו לו, גרר שינוי דרמטי של הרכב צורות חיים על פני כדור הארץ.
ההסתגלות שלאחר מכן של אורגניזמים חד-תאיים מוקדמים לסביבה רווית חמצן הובילה ככל הנראה לאנדוסימביוזה בין אנאירובים ואירובים, ומכאן לאבולוציה של אאוקריוטים במהלך הפלאופרוטרוזואיקון.
הכחוליות הן חלק מהפלנקטון ומשמשות כמזון למגוון יצורי ים.
לחיידקים אלו יש תפקיד משמעותי בשרשרת המזון ובמחזורי המינרלים בטבע.
היות שהם מסוגלים לקלוט חמצן וחנקן מן האוויר, הם מסוגלים לגדול כמעט בכל סביבה וכן ניתן למצוא אותם באנדוסימביוזה עם פטריות שיתופיות הקרויות חזזיות.
בתמונה: כחולית שרשרתית, מהסוג נוסטוק.
בשרשרת זו אחרי כל כמה תאים פוטוסינתטיים, מופיע תא שונה, הטרוציסט, אשר לא מבצע פוטוסינתזה.
תא זה מבצע קיבוע של חנקן חופשי מהאוויר (N2).
תא זה לא מבצע פוטוסינתזה מפני שהאנזים המבצע את קיבוע החנקן, ניטרוגנאז, רגיש לחמצן.
הטמפרטורה המיטבית לביצוע פוטוסינתזה בכחוליות היא כ-20 עד 30 מעלות צלזיוס.
במצב אפיליטי (על סלעים), אקווטי (במים), אנדוליטי (בתוך סלעים), כזמואנדוליטי (בסדקים בסלע) ואפיגאי (כקרומים על הקרקע).
מים נוזליים הם תנאי הכרחי לגידול הכחוליות ולכן הן מופיעות לעיתים קרובות במסלול הזליגה של מים על מבנים שונים ופסלים.
במצב אנדוליטי הכחוליות מקבלות אור שעובר דרך הסלע ומים שחודרים דרך גבישי הסלע המיקרוסקופיים.
כחוליות אינן יכולות לחיות ללא אור ולכן אינן חיות במעמקי הים או האדמה.
הכחוליות החיות באזורים חשופים לקרינה מכילות את הפיגמנט סקיטונומין המגן עליהן מקרינת על-סגול ולכן הן בעלות צבע שחור, הכחוליות החיות באזורים מוצלים בעלות צבע ירוק-כחול בגלל הכלורופיל.
הן רגישות ליוני נחושת, עופרת ואמוניום.
ישנן כחוליות החיות בסימביוזה עם פטריות כחזזיות.
הפטרייה משמשת כמצע גידול לכחוליות ומספקת להן הגנה מפני קרינה, מים, ומינרלים, ואילו הכחולית מבצעת פוטוסינתזה ומקבעת חנקן ומספקת לפטרייה סוכר.
החזזית מורכבת מפוטוביונאט - הכחולית, ומיקרוביונאט - הפטרייה.
בקרב הכחולית החלוקה למחלקות עוד נתונה תחת מחקר והקשרים הפילוגנטיים בין הסדרות השונות עוד לא ברורים.
על פי הנומנקלטורה הבינלאומית לפרוקריוטים אין חלוקה סיסטמטית מקובלת בתוך הכחוליות אך נעשו מספר ניסיונות לאמץ כזאת, שהבולטת שבהן מ-2004 הציעה לחלק את הכחוליות לשמונה סדרות.
ברשימה זאת מובאת החלוקה המקובלת לסדרות ומרמת הסדרה מטה כתובים רק המשפחות תת-המשפחות והסוגים הידועים בישראל.
הסדרה Pleurocapsales - אשר אינה מיוצגת בארץ
הסדרה Spirulinales - אשר אינה מיוצגת בארץ, אצת המאכל ספירולינה שייכת לסדרה זאת.
יש המאחדים סדרה זאת עם ה-Oscillatoriales.
הסדרה Synechococcales - אשר אינה מיוצגת בארץ
הסדרה Chroococcidiopsidales - אשר אינה מיוצגת בארץ
הסדרה Gloeobacterales - אשר אינה מיוצגת בארץ
כָּחֹל הוא אחד משלושת צבעי היסוד.
אורך הגל של האור הכחול הוא הקצר ביותר מבין שלושת צבעי היסוד (בין 450 ל-495 ננומטר) ועם התדירות הגבוהה ביותר מבין שלושת צבעי היסוד (בין 610 ל-670 טרה-הרץ).
שמים בהירים ביום שמשי יהיו כחולים בשל פיזור ריילי של אור השמש.
כמות גדולה של מים נראית בצבע כחול, אך לא כן מים כבדים.
המשמעות המודרנית של המילה כחול כתיאור לצבע הדומה לתכלת, "Blue", היא התפתחות מאוחרת, ייתכן שמימי הביניים, ואינה מתארת את המשמעות המקורית – אבקת איפור בגוון שחור; רש"י בפירושו למסכת קידושין כתב: "שחור דומה לכחול".
השורש "כחל" גם דומה לשרשי מילים המתארים גוני שחור בשפות שמיות נוספות, בהן השפה האכדית.
שורש זה מופיע במקרא פעם אחת בלבד, ופעמים רבות בחז"ל במשמעות של איפור לעיניים: לדוגמה: "כָּחַלְתְּ עֵינַיִךְ וְעָדִית עֶדי" (), וכן "לא כחל ולא שרק ולא פירכוס – ויעלת חן".
כללית, הצבע הכחול נדיר, יחסית, ביצורים חיים, וכשהוא כן קיים, הוא לרוב לא מושג על ידי פיגמנטים – מולקולות צבע בולעות אור – אלא על ידי צבעוניות מבנית.
השמיים נראים כחולים במשך היום כתוצאה מפיזור ריילי של אור השמש.
גוני הכחול של השמיים נעים בין כחול בהיר לתכלת.
הכחוליות היא מערכה של חיידקים החיים בעיקר בים ומבצעים פוטוסינתזה באמצות פיקוציאנין שנותן להן גוון כחול.
הלווייתן הכחול הוא בעל החיים הגדול ביותר שחי אי פעם.
בים, עמלץ כחול וכריש כחול הם בעלי גוון כחול המשמש להסוואה.
לדג-החרב יש אישון בצבע כחול-תכלת, וגוון גבו כחול-כסוף.
הצבע הכחול נפוץ יחסית בקרב העופות כאשר הבולטים שבהם הם הטווס המצוי, הכחל המצוי (ומיני כחל אחרים), ארה כחולה-צהובה, ארת ענק יקינתונית, זהריר הכף ועורבני כחול.
הצבע הכחול נדיר, יחסית, בפרחים.
בארץ ישראל הפרחים הכחולים הבולטים הם תורמוס ההרים, כלנית מצויה, מרגנית השדה, אלקנת הצבעים, לשון-שור מגובבת, לשון-פר סמורה, דרדר כחול, יקינתון מזרחי ומספר מיני אירוסים.
גוני הכחול של הפרחים נעים בין תכלת לכחול עמוק וסגול.
כחול הוא צבעה של אבן החן ספיר.
כחול הוא צבעה של אבן החן לאפיס לאזולי, אשר שימשה להפקת הצבע אולטרמרין לציור, שנועד בנצרות לבגדי מרים הבתולה.
כחול נחשב (בטעות) לאחד הצבעים הלאומיים של ישראל בעקבות זיהוי מוטעה של צבע התכלת הכהה בדגל ישראל ככחול.
בשל כך השתרש הביטוי כחול-לבן במשמעות "ישראלי" ובפרט הביטוי "תוצרת כחול-לבן" כשם נרדף לתוצרת הארץ.
כחול כהה, אדום ולבן הם הצבעים הלאומיים של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת, כצבעי דגליהם.
ברוב מדינות העולם, מדי המשטרה הם בצבע כחול או תכלת.
בישראל, שבה לצד משטרת ישראל פועל גם משמר הגבול שלו מדים בצבע ירוק-זית, המשטרה הרגילה מכונה לעיתים "הכחולה" או "המשטרה הכחולה" (להבדיל ממשמר הגבול).
בצה"ל, חיל האוויר הישראלי ידוע בכינוי "הכחולים" על שם מדי א' של הטייסים שהם בצבע כחול-תכלת.
הצבע הכחול נבחר לסמל את השמיים הכחולים בהם פועל חיל האוויר.
למספר חילות בצה"ל יש כומתות בצבעים וגוונים שונים של כחול, תכלת וטורקיז.
בפוליטיקה מזוהה הצבע הכחול עם השמרנות ומפלגות שמרניות, כמו הליכוד והמפלגה השמרנית.
כחול מזוהה כצבע המים אף על פי שהמים הם נוזל שקוף מכיוון שכחול הוא צבעם של הים ומקווי מים אחרים שבהם משתקפים השמיים.
כדור הארץ נקרא גם "כוכב הלכת הכחול" בשל היותו כוכב הלכת היחיד במערכת השמש שיש בו מקווי מים (נוזליים), שצבעם נראה בכדור הארץ ככחול.
"דם כחול" הוא כינוי לבן האצולה.
ביטוי זה נובע מהעובדה שבעבר האצילים האירופים לא נהגו להיחשף לשמש ועל כן ניתן היה לראות את ורידיהם דרך עורם הלבן.
מכיוון שכלי דם לא מחומצנים נראים כחולים דרך העור, האמינו בני המעמדות הנמוכים, שהיו שזופים ושחומים יותר, כי דמם של האצילים כחול.
סיבה נוספת לכך היא שמשפחות המלוכה באירופה, שהיו מתחתנות בינן לבין עצמן, סבלו ממחלה גנטית בשם "המופיליה" הפוגעת בקרישת הדם.
"סרט כחול" הוא סרט פורנוגרפי, ו"ראש כחול" הוא כינוי לאדם החושב מחשבות זימה.
"ענק כחול" (blue giant) הוא סוג של כוכב.
"הענק הכחול" (Big Blue) הוא כינוי לחברת IBM, בשל הלוגו הכחול הגדול שלה.
"הציפור הכחולה" – מיתוס שקיים במספר תרבויות על כך שהאושר נמצא קרוב לבית ואין צורך לצאת להרפתקה על מנת למצאו.
"צווארון כחול" הוא כינוי לפועלי הייצור, להבדיל מ"צווארון לבן" – מהנדסים ומנהלים.
נייר לקמוס כחול הוא אינדיקטור לחומצה: כאשר משתנה צבעו לאדום זוהי עדות לנוכחות חומצה.
גם ברומותימול כחול מצביע על נוכחות חומצה.
במקומות מסוימים באגן הים התיכון מיוחסת לצבע הכחול יכולת להגן מפני עין הרע ומשום כך נהוג לענוד חרוזים, או חמסות כחולים, או בצבעי טורקיז.
הצבע הכחול בחלונות הוויטראז' של קתדרלת שארטר הגותית הוא בעל גוון ייחודי הנקרא "כחול שארטר", ועד היום לא פוענחה הנוסחה הכימית שבאמצעותה ייצרו האומנים של שארטר גוון זה.
צבע המאכל כחול בוהק FCF.
רבות מקבוצות מכבי הן בעלות מדים כחולים: מכבי פתח תקווה, מכבי עירוני רעננה, מכבי יפו ועוד.
אצל רבות מקבוצות מכבי האחרות הכחול הוא הצבע המשני שלהן, כגון: מכבי תל אביב, מכבי הרצליה, , מכבי אום אל-פחם שצבען הראשי הוא צהוב, ועוד.
גם צבעה של קבוצת הכדורגל האנגלית צ'לסי הוא כחול ולכן הקבוצה ידועה בכינוי "הבלוז" (הכחולים).
כחול הוא הרכב מוזיקלי שמנגן מוזיקה אירית.
להקת "כחול" הוקמה בסוף שנות התשעים על ידי אורי מילס כ"סופרגרופ" שמטרתה לנגן ולהקליט מוזיקה אירית וקלטית עם "טוויסט" מזרח-תיכוני.
הלהקה מופיעה בכל רחבי הארץ במועדונים ובפסטיבלי מוזיקה עממית, ואחד משיאיה היה חימום ללהקת "ג'ת'רו טאל" הבריטית בשנת 2000.
בשנת 2003, ערכו מופע בפסטיבל המוזיקה האירית בתל אביב בו אירחו את דויד ברוזה.
אורי מילס, מייסד הלהקה, מוזיקאי רב-גוני שניגן בהרכבים שונים, מלהקת "טאטו" ועד "טיפקס".
מילס שר, מנגן בכלי נשיפה עממיים שונים – החל מחמת חלילים אירית וסקוטית דרך חלילית אירית וחלילית אירית בעלת צליל נמוך וכלה באוכרינות.
הוא גם מנגן באקורדיון ובבוראן – תוף אירי ובכלי נגינה אקזוטיים אחרים.
הגיטריסט ונגן הבוזוקי האירי רמי יוסיפוב (חבר בלהקת טיפקס), שהחליף את מיקי הררי, גיטריסט החברים של נטאשה לשעבר.
נגן הבס גלעד אפרת (המנגן גם בקונטרבס), שהחליף את ויקטור אזוס.
במשך השנים נגנו במקהלה גם: נועם חן בכלי הקשה, רמי שולר, אלון נדל בבס, דורון רפאלי בתופים, נמרוד אלישר, עופר בן ציון, יוסי זיג, ארקן אוגור וטרסה הארקין.
הלהקה הקליטה אלבום בכורה, הגמל הקלטי (The Celtic Camel), שיצא לאור ב-2003. ומאותה הקלטה יצא תקליט שדרים: עיבוד "אירי-מזרח-תיכוני" של השיר "את ואני והרוח" (מילים: יורם טהרלב, לחן: נחום היימן).
שם האלבום מבליט את השילוב בין מזרח ומערב במוזיקה של הלהקה.
באלבום התארחו, מלבד הנגנים הישראליים, גם נגן הגיטרה והקומוז (כלי פריטה בין עוד לקתרוס) הטורקי ארקאן אוגור ונגנית המלודיאון (אקורדיון כפתורים) טריסה הארקין מאירלנד.
כחול עמוק הוא מחשב למשחק שחמט, שפותח על ידי חברת IBM, והוא הראשון שניצח אלוף עולם מכהן, גארי קספרוב.
המחשב ניצח את קספרוב בטורניר של שישה משחקים, שנערך במאי 1997, בתוצאה 3.5-2.5.
הפרויקט התחיל באוניברסיטת קרנגי מלון בידי שלושה סטודנטים אשר תכננו מספר מחשבים ייעודיים לשח במחצית השנייה של שנות השמונים של המאה העשרים: פנג-הסיונג הסו (Feng-hsiung Hsu), מאריי קמפבל (Murray Campbell) ותומאס אננתארמאן (Thomas Anantharaman).
שם המערכת הראשונה שתכננו היה "צ'יפטסט" ("ChipTest"), שכללה צ'יפ ייעודי לייצור המהלכים ונשלט על ידי תחנת עבודה של סאן מיקרוסיסטמס.
הגרסה הראשונה יכלה לייצר 50,000 מהלכים בשנייה.
המפתחים הכניסו גרסה מוקדמת לאליפות צפון אמריקה בשח מחשב של שנת 1986 ולאחר קשיים התחלתיים סיימו עם מאזן שקול.
שנה אחר כך כבר הייתה להם גרסה של המערכת שייצרה 500,000 מהלכים בשנייה ("ChipTest-M") ובאליפות של 1987 הם ניצחו בתוצאה 4:0.
לאחר מכן הם בנו מערכת שנייה שנקראה בשם "מחשבה עמוקה" (Deep Thought), על שם המחשב בעל אותו השם בספר "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה".
המערכת זכתה באליפות צפון אמריקה לשנת 1988 ובאליפות העולם לשח מחשב לשנת 1989. ב-1988 הביסה המערכת את רב-האמן בנט לארסן.
הייתה זו הפעם הראשונה שרב-אמן הפסיד למחשב.
באותה תקופה פותחה באוניברסיטת קרנגי מלון מערכת מתחרה בשם הייטק ("HiTech") בראשות הנס ברלינר.
לאור הצלחת Deep Thought החליטה חברת IBM לשכור את שלושת המפתחים והם הצטרפו לחטיבת המחקר ווטסון.
הם החלו לעבוד על פרויקט שנקרא "כחול עמוק" (השם נגזר משם הפרויקט הקודם והצבע הכחול המזוהה עם החברה) שמטרתו הייתה לבנות מכונת שח שתוכל לשחק ברמה שמנצחת את אלוף העולם בשח.
בין היתר השאיפה הייתה להדגים רכיבים של IBM ואת הכח של חישוב מקבילי.
אננתארמאן עזב את החברה עד מהרה והחליף אותו ג'ו הואן (Joe Hoane).
המערכת השיגה את יכולת המשחק שלה בעיקר על ידי שימוש ביכולת חישוב מאסיבית.
המערכת הייתה מקבילית ביותר, מבוססת על מחשב RS/6000 בעל 30 קצוות (nodes), מחוזק על ידי 480 שבבי VLSI ייעודיים למשחק שחמט.
תוכנית השחמט של המערכת נכתבה בשפת C ורצה תחת מערכת ההפעלה AIX.
המערכת הייתה מסוגלת להעריך 200,000,000 מצבים בשנייה, כפול מהמערכת של שנת 1996. ביוני 1997, כחול עמוק היה מחשב העל ה-259 בעוצמתו.
גרסה משודרגת שנקראה בצורה לא רשמית "כחול עמוק יותר" ("Deeper Blue"), יכלה לחפש מהלך עד למרחק של 12 מהלכים קדימה.
שחקני שחמט טובים מחפשים עד בערך 10 מהלכים קדימה.
תוספת לעומק החיפוש של מהלך אחד, שקולה לתוספת של בערך 80 נקודות במד-הכושר הבינלאומי (Elo).
פונקציית הערכת המצבים של "כחול עמוק" נכתבה בצורה משוכללת, עם הרבה פרמטרים שיוגדרו לאחר מכן (לדוגמה: כמה חשוב מצב של מלך מוגן, בהשוואה ליתרון של שליטה במרכז הלוח).
הערכים האופטימליים לאותם פרמטרים נקבעו אז על ידי המערכת עצמה, באמצעות ניתוח של אלפי משחקי אמנים.
פונקציית ההערכה פוצלה ל-8,000 חלקים; רבים מהם יועדו למצבים מיוחדים.
בספר הפתיחות היו יותר מ-4,000 מצבים ו-700,000 משחקים של רבי אמנים.
בסיס הנתונים של סיום המשחק כלל הרבה מצבי סיום עם שישה כלים ואת כל מצבי הסיום עם חמישה או פחות כלים.
לפני המערכה השנייה, הבסיס של ידע השחמט של התוכנית עבר תהליך של דיוק על ידי רב-האמן ג'ואל בנג'מין (Joel Benjamin).
ספריית הפתיחות סופקה על ידי רב-האמן מיגל אילסקז (Miguel Illescas), ג'ון פדורוביץ' (John Fedorovich) וניק דה-פירמיאן (Nick De Firmian).
גארי קספרוב, בעת שנשא בתואר אלוף העולם בשחמט, שיחק שני טורנירים כנגד כחול עמוק, בפברואר 1996 בפילדלפיה ובמאי 1997 בניו יורק.
ב-10 בפברואר 1996 ניצח "כחול עמוק" את קספרוב, ובכך היה למחשב הראשון שניצח אלוף עולם מכהן בתנאי הגבלת זמן רגילים.
משחק זה בהתמודדות "כחול עמוק – קספרוב" הוא משחק שחמט מפורסם.
למרות זאת, קספרוב ניצח בשלושה משחקים, והשיג שתי תוצאות תיקו במשחקים הבאים, כך שבסיכום התחרות השיג תוצאה של 2–4 לטובתו.
"כחול עמוק" שודרג משמעותית (ונקרא באופן לא רשמי "כחול עמוק יותר") ושיחק שוב כנגד קספרוב במאי 1997. "כחול עמוק יותר" ניצח לאחר שישה משחקים בתוצאה 3.5-2.5, והיה בכך למחשב הראשון שמנצח אלוף עולם מכהן, בתחרות שכפופה לכללים הסטנדרטיים של מגבלות הזמן של אליפויות שחמט.
מפתחי כחול עמוק, פנג-הסיונג הסו מאריי קמפבל ג'ו הואן, זכו בפרס פרדקין בסך 100,000 דולר שיועד למתכנני מחשב השח הראשון שינצח אלוף עולם מכהן.
פנג-הסיונג הסו טען מאוחר יותר בספרו "מאחורי כחול עמוק: בניית המחשב שניצח את אלוף העולם בשחמט" (Behind Deep Blue: Building the Computer that Defeated the World Chess Champion), שהיו לו זכויות להשתמש בעיצוב של "כחול עמוק", כדי לבנות מכונה גדולה יותר, שלא תהיה תלויה ב-IBM, ותתמודד בגומלין כנגד קספרוב.
קספרוב התנגד, לטענת הסו, לגומלין שכזה.
כחול פּרוּסי (מגרמנית: Preußisch Blau) הוא פיגמנט בלתי מסיס המשמש לייצור צבעים ובעבר שימש לייצור דיו.
כחול פרוסי התגלה במקרה על ידי היינריך דיסבאך בשנת 1704 בברלין כשניסה לייצר צבע אדום.
החומר נקרא לכן גם "כחול ברלין".
שמות אחרים קשורים להרכב הכימי: ברזל פרוציאניד (iron(III) ferrocyanide) או ברזל הקסה-ציאנופראט (iron(III) hexacyanoferrate)
כחול פרוסי הוא תרכובת של ציאניד וברזל
מספר מולקולות המים x הוא בין 14 ל-16.
טמפרטורת התכה: אין, מתפרק מעל 140 מעלות צלזיוס
ההרכב המדויק והמבנה של כחול פרוסי לא היו ידועים במשך תקופה ארוכה, משום שהחומר אינו מסיס ונוטה לייצור קולואידים במים, המבנה מסובך ואינו ניתן לגילוי באמצעות עקיפת קרני X רגילה (משום שאי אפשר להבחין בעקיפת קרני X בין פחמן לחנקן) והסטויכיומטריה אינה ברורה משום שקשה להפיקו בצורה טהורה.
כיום ידוע כי הציאניד משמש כליגנד מגשר: אטום החנקן נקשר לקטיון של ברזל תלת ערכי והפחמן - לברזל דו ערכי (Fe(II)-CN-Fe(III; כל אטומי הברזל בקואורדינציה 6, כלומר קשורים לשישה בסיסי לואיס: יון ציאניד או מולקולת מים (כל אטום ברזל במרכז אוקטאדר).
המרחק בין אטום ברזל דו ערכי לאטום פחמן הוא 1.92Å והמרחק בין אטום ברזל תלת ערכי לאטום החנקן הוא 2.03Å.
המבנה הגבישי הוא רשת של אטומי ברזל דו ערכי ותלת ערכי לסירוגין, מקושרים באמצעות אניוני ציאניד.
כיוון שיש שלושה אטומי ברזל דו ערכי לכל ארבעה אטומי ברזל תלת ערכי, הרי שרבע מהמקומות של ברזל דו ערכי בסריג הגבישי מוחלפים במולקולות מים, מים מחליפים גם ציאניד כליגנדים מגשרים.
מולקולות המים נוספות נמצאות בין יחידות המבנה.
כחול פרוסי מופק מתגובה של ברזל כלורי FeCl3 עם אשלגן פרוציאניד .
לקבלת דיו מסננים ומרחיפים את התוצר בחומצה אוקסאלית מהולה מחוממת.
הצבע החזק נובע מהעברת מטען מברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי בבליעת פוטון.
מקסימום הבליעה באורך גל 680nm והאור המועבר או המוחזר נראה, לכן, כחול (צבע משלים).
כחול פרוסי משנה צבעו מכחול ללבן בהפעלת מתח חשמלי (אפקט אלקטרוכרומי)
התופעה נגרמת מחמצון ברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי.
בהארה באור נראה עובר הברזל ממצב של ספין נמוך (אלקטרונים מזווגים ברמת d) לספין גבוה (סידור אלקטרונים באורביטלי d שונים בספינים מקבילים).
זהו אחד החומרים הבודדים שידועה בהם תגובה מגנטית לאור.
כחול כביסה: אריגים לבנים מקבלים עם השימוש גוון אפרפר או צהבהב (בז'), הוספת מעט צבע כחול לאריג גורמת לו להראות לבן יותר.
התאמת משטחים: הפיגמנט מורחף בשמן וצובע את משטח הייחוס, מחככים את החלק המעובד במשטח והאזור שנצבע (על ידי העברת צבע ממשטח הייחוס) הוא הנקודה הבולטת.
כך ניתן לבחון מישוריות (flatness) של עצמים.
הדפסת מונוכרום בצבע כחול (העתקת שמש).
יכולתו של הכחול הפרוסי לקשור קטיונים חד ערכיים מנוצלת לטיפול במי שבלעו צזיום או תליום רדיואקטיביים.
לפי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, אדם מבוגר יכול לאכול 10 גרם מהחומר ללא נזק.
גם פרד לוכטר, מהנדס אמריקאי מטעם עצמו של תאי הוצאה להורג, בדק את תאי הגזים במחנה אושוויץ וטען את אותה הטענה.
ריצ'רד גרין, כימאי שיצא כנגד גרמר רודולף ופרד לוכטר, הסביר כי כדי ליצור כחול פרוסי ממימן ציאנידי הנספח לקיר, על הטיח להיות לח ובסיסי (בתנאים חומציים או נייטרליים המימן הציאנידי לא יתפרק ולא ישחרר את אניון הציאניד שיוכל להיקשר לקטיוני ברזל).
הצמד המוזיקלי פראשן בלו (כחול פרוסי באנגלית) ידוע בתכנים הגזעניים של שיריו.
כחול חזה (שם מדעי: Luscinia svecica) הוא מין של ציפור שיר קטנה מסוג זמיר.
בתחומי שהיית החורף זוהי ציפור בודדה ושקטה.
היא נמצאת רוב הזמן על הקרקע ורצה במהירות על פניה, ואינה מנתרת כרוב ציפורי השיר.
מדי פעם היא עוצרת שומטת את כנפיה וזוקרת את זנבה.
כשהזנב מורם ניכר צבעו החלודי.
בעת חשש לסכנה ממהר כחול-החזה ורץ אל הסבך הקרוב.
כחול-החזה ניזון מחרקים, מרכיכות, מתולעים ולעיתים מזרעים ופירות.
כחול-החזה ניכר בסינר הכחול שבסנטרו ובחזהו.
סינר זה גדול וצבעו עז יותר בקרב הזכרים, בעיקר בלבוש הדגירה שהוא מקבל בעקבות חילוף נוצות חלקי במשך החודשים פברואר-אפריל.
סינר זה מסתיים בזר שחור, שסביבו פס לבן ופס ערמוני.
לעיתים בולט במרכז הסינר כתם אדום או לבן.
צבע הכתם וגודלו הוא אחד מהסימנים להבחנה בין 7 תת-המינים של כחול-החזה.
לנקבה לרוב סינר אפרפר כחלחל עטור בטבעת שחורה, המתרחבת בחזה לכתם שחום.
כחול-החזה ניכר גם בזנבו החום-חלודי בבסיסו והשחום בקצהו.
גבו חום אפור וגוון בטנו חולי-אפרפר.
מפתח פיו בצבע צהוב וגבתו בהירה.
הצעיר הוא חום כהה בעל פסי אורך שחורים על הגוף ויכול להזכיר במראהו אדום חזה צעיר או זמיר צעיר, אך אפשר להבדילו מהם בקלות בכך שבזמן התעופה הגוון החלודי בזנבו בולט.
תפוצת כחול הזנב כלל-פליארקטית, למעט החבלים הים תיכוני והסהרו-ערבי.
מקומות חיותו הם יער גדות לאורך נהרות, וחורשות באזורים ביצתיים - מקומות חיות לחים יותר מאלה של הזמיר המנומר.
בסתיו הוא נודד דרומה וחורף בצפון אפריקה ובמזרחה, במזרח התיכון, בדרום איראן, באפגניסטן, בהודו ובדרום מזרח אסיה.
בישראל כחול-החזה הוא חולף וחורף מצוי.
הוא בולט ביותר בנדידת הסתיו, מהמחצית השנייה של ספטמבר עד לסוף נובמבר, ופחות בולט בנדידת האביב המתרחשת מסוף חודש מרץ ועד למחצית השנייה של אפריל.
הזכרים נודדים כ-10 ימים לפני הנקבות.
האוכלוסייה החורפת של כחול-החזה מגיעה במחצית הראשונה של אוקטובר ונוטשת במהלך חודש מרץ.
כחולי-החזה חורפים באזורי צומח צפוף הגדל ליד מים: ביצות, נחלים, גדות בריכות לגידול דגים ומקווי-מים אחרים, וגם בשדות וליד תעלות מים קטנות.
כחול הזקן הוא שמה של אגדה מתוך "סיפורי אמא אווזה" מאת שארל פרו, שהופיעה מאוחר יותר גם במעשיות האחים גרים.
האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 312 לפי שיטת סיווג ארנה-תומפסון.
האגדה מספרת על איש עשיר, שלמרות זקנו הכחול והמכוער, נשא שש נשים בזו אחר זו, וכולן מתו באורח מסתורי.
לאחר שנשא את אשתו השביעית, הודיע לה כחול הזקן שהוא יוצא לאחד ממסעותיו, ואת צרור המפתחות ישאיר ברשותה, ואמר כי מותר לה להיכנס לכל החדרים פרט לאחד.
ציווי זה עורר את סקרנותה של הרעיה הטריה.
היא פתחה את החדר שהכניסה לתוכו נאסרה עליה, ושם גילתה את גופות נשותיו של כחול הזקן.
מרוב בהלה נפל המפתח מידה, והוכתם בדם.
היא יצאה מן החדר, נעלה אותו ומירקה את המפתח, אך לא יכלה להסיר את עקבות הדם.
כשכחול הזקן שב מנסיעתו הוא דרש את המפתחות בחזרה, ונוכח על פי כתם הדם שעל המפתח כי אשתו המרתה את פיו.
הוא התכונן להרוג גם אותה, אולם למזלה הרב הגיעו אחיה בעוד מועד, והרגו את כחול הזקן לפני שהספיק לשלוח יד באחותם.
הסיפור שימש כר פורה ליצירות רבות: סיפורים, נובלות, מחזות, אופרה, קולנוע וציור, בהדגשים ופרשנויות שונות - החל מהסכנה שבהפרת הציווי של הבעל והאסון שמביאה איתה הסקרנות הנשית, וכלה במסרים פמיניסטיים והומור.
האופרה טירת הנסיך כחול הזקן: הליברית נכתבה על ידי בלה באלאז' והמוזיקה מאת המלחין ההונגרי בלה בארטוק.
אופרטה של ז'אק אופנבך שעובדה לבלט על ידי מיכאל פוקין.
האופרה "אריאנה וכחול הזקן": הליברית על פי מחזה של מוריס מטרלינק והמוזיקה מאת המלחין היהודי צרפתי פול דיקא.
"הסיפור הנורא של כחול הזקן" מאת ויליאם תאקרי וגם "המפתחות של כחול הזקן", מאת בתו אן תאקרי ריצ'י.
"שבע הנשים של כחול הזקן" מאת אנטול פראנס.
המחזאי הצרפתי אלפרד סבואר (Alfred Savoir) כתב ב-1920 מחזה בשם "אשתו השמינית של כחול הזקן" ששימש בסיס לשני סרטי אימה בשם זה: של סם ווד ב-1923 (סרט אילם שאבד) ושל הסרט "אשתו השמינית של כחול הזקן" בבימויו של ארנסט לוביטש ב-1938.
סרטי אימה בשם כחול הזקן: ב-1944, הוליווד, בבימויו של אדגר אולמר (Edgar G.
Ulmer), ב-1972, בודפשט, בבימויו של אדוארד דמיטריק ובכיכובו של ריצ'רד ברטון וב-2009, צרפת, בבימויה של קתרין ברייה (Catherine Breillat).
סיפורה של הסופרת והעיתונאית האנגלית אנג'לה קארטר (Angela Carter) "חדר הדמים" הוא עיבוד פמיניסטי למעשייה זו.
"הביצה של כחול הזקן" קובץ סיפורים הכולל סיפור בשם זה מאת הסופרת הקנדית מרגרט אטווד.
זקן כחול, נובלה מאת קורט וונגוט, (1987 ,Bluebeard), תרגמה מאנגלית תמר עמית, זמורה ביתן, 1990.
בטלנובלה "תנוחי" דמותו של מתי אייסברג מבוססת בעקיפין על אגדה זו.
מריוס פטיפה יצר כוראוגרפיה לבלט באותו שם, עם מוזיקה מאת פיוטר שאנק.
באביב מתעורר (מחזה), מחזה מאת פרנק ודקינד, התמונה השלישית במערכה השנייה מציגה את הנסכן רילוב מאונן ומשווה את עצמו לכחול הזקן, בהתבסס על אגדה זו.
בספר האימה "הניצוץ" של סטיבן קינג מוזכר הסיפור "כחול הזקן" כסיפור שקרא ג'ק טורנס לבנו, דני, תחת שכרות.
בספר, דני משווה את הסקרנות לפתוח את חדר 217, אשר נאמר לו לא להיכנס אליו, לסקרנות של האישה.
בהרלדיקה כחול שמיימי או כחול שמיים הוא טינקטורה (הוא אינו אחד משבעת הצבעים או המתכות הראשיים, או שלושת הכתמים).
לעיתים הוא נקרא פשוט "שמיימי", והוא מתואר כגוון בהיר יותר מהאַזוּר, שהוא גוון כחול סטנדרטי בהרלדיקה.
בתחילה, הכחול השמיימי נחשב לאירופאי, ולא אנגלי או סקוטי, אולם אחרי מלחמת העולם הראשונה הוא הפך נפוץ יותר באנגליה על תגיהם של מעילים הקשורים לחיל האוויר המלכותי, או על זרועותיהם של אלה שיש להם קשר לחיל האוויר.
למרות שבתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה הגוון הכחול השמיימי תואר כגוון כהה יותר, בזמנים קודמים הוא תואר כבהיר מאוד, ואף התייחסו אליו כאל אחד מגווני המתכות בהרלדיקה.
צבע כחול שמיימי נמצא בסמלי ארגנטינה ופרו.
כחול הוא הצבע החם ביותר , הידוע גם כאדל: פרקים 1 & 2, הוא סרט דרמה רומנטית צרפתי משנת 2013 שבוים על ידי עבד-אללטיף קשיש, בכיכובן של אדל אקסרכופולוס ולאה סדו.
בשנת 2013 זכה הסרט פה אחד בפסטיבל קאן בפרס דקל הזהב לסרט הטוב ביותר.
הסרט מבוסס על רומן גרפי צרפתי משנת 2010 בעל אותו השם, שיצא לאור בצפון אמריקה בשנת 2013. הסרט זכה לשבחי ביקורת והיה מועמד לפרס גלובוס זהב לסרט הזר הטוב ביותר ופרס BAFTA לסרט הטוב ביותר בשפה זרה.
ב-2014 זכה בפרס לומייר לסרט הטוב ביותר.
אדל (אדל אקסרכופולוס) היא תלמידת תיכון מופנמת.
יום אחד, בעת חציית הכביש היא מבחינה בבחורה בעלת שיער כחול ומתאהבת בה מיד.
היא מנהלת מערכת יחסים עם בחור מבית ספרה, שכלפיו אין לה רגשות ובסוף מחליטה להיפרד ממנו.
לאחר שאדל חולמת חלום ארוטי על הבחורה בה נתקלה ברחוב, ולאחר שאדל מתנשקת עם אחת הבנות מבית ספרה, היא מתחילה להיות מוטרדת לגבי זהותה המינית.
אדל יוצאת עם ידיד הומוסקסואל לבר של הומואים.
לאחר זמן מה, אדל עוברת אל בר של לסביות, שם היא מבחינה בבחורה עם השיער הכחול, ששמה אמה (לאה סדו), סטודנטית לאמנות שסיימה את לימודיה.
אמה ניגשת אליה ומציגה אותה בפני חברותיה כבת דודתה.
לאחר מכן, השתיים הופכות לחברות ומתחילות לבלות יותר זמן אחת עם השנייה.
החברות של אדל חושדות שהיא לסבית ומתעמתות איתה.
אדל ואמה מבלות במוזיאונים ובפיקניקים בפארק.
מאוחר יותר הן מקיימות יחסי מין ונהפכות לבנות זוג.
בשנים הבאות מתגוררות אדל ואמה יחדיו, אדל מסיימת את בית הספר ומצטרפת לצוות הוראה בבית ספר יסודי מקומי, ואילו אמה ממשיכה את קריירת הציור שלה.
אדל לא מרגישה בנוח בקרב חבריה האינטלקטואלים של אמה.
אמה מעודדת את אדל לקדם את כישורי הכתיבה שלה, אך אדל אומרת לה שהיא מרגישה נוח ומאושרת שהיא איתה ושאין לה רצון להיות משהו אחר מאשר האדם שהיא הייתה כשהן נפגשו לראשונה.
מורכבויות רגשיות באות לידי ביטוי במערכת היחסים שלהן כאשר אדל מתחילה להרגיש בדידות ובלבול, ומתחילה לשכב עם בחור מהעבודה.
כשאמה מגלה זאת היא מתעמתת איתה ומחליטה לסלק אותה בכוח מדירתן, ואדל נשארת שבורת לב ולבדה.
הזמן עובר, ולמרות שאדל מוצאת סיפוק בעבודתה כגננת, עצב גדול מתחיל להציף אותה.
אדל מספרת לאמה שהיא עדיין רוצה אותה ומאוהבת בה.
נראה כי עדיין יש ביניהן משיכה חזקה.
הן מתנשקות אך אמה עוצרת את זה ומסבירה שיש לה בת זוג, ליזה, והן מגדלות יחד בת.
אמה אמנם סולחת לאדל על בגידתה אך לא אוהבת אותה יותר.
אמה מוסיפה שמערכת היחסים שלהן הייתה מיוחדת ושתמיד תהיה לה פינה חמה בלב לאדל.
עם עזיבתה של אמה אדל מתמלאת ייאוש.
הסרט מסתיים כשאדל הולכת לתערוכת האמנות של אמה.
על הקיר תלוי הציור שאמה ציירה את אדל בעירום.
אמה לא מקדישה תשומת לב שלה לאדל, וזאת עוזבת בשקט, לאחר שיחה קצרה עם בחור שפגשה בעבר.
הבחור מנסה ללכת אחריה אבל הולך בכיוון הלא נכון, ואדל נראית הולכת משם לעתיד מעורפל.
"כחול ולבן" הוא פזמון עברי פטריוטי, שבשנות ה-70 היה לְהמנון "יהדות הדממה" (יהדות ברית המועצות) ואסירי ציון בפרט, וזכה לפופולריות גם בישראל.
השיר מבטא רגשות ודימויים הקשורים בצבעים כחול (למעשה תכלת) ולבן, צבעיה הלאומיים של מדינת ישראל:
השיר ולחנו נכתבו בראשית שנות השבעים על ידי ישראל רשל, יהודי תושב מינסק שבברית המועצות, שהיה אז כבן 21. רשל כתב את השיר בעברית על מנת לבטא את זיקתו לישראל.
הוא נאבק על זכותו לעלות לישראל עד אשר זכה לממש אותה במרץ 1971.
השיר בוצע סמוך לאחר כתיבתו על ידי חברי מקהלת הפולקלור היהודי בווילנה "אנחנו כאן", שעלו בעצמם לישראל ב-1971. הוא הפך לשיר מחאה ולאחד מסמלי מאבקם הממושך של יהודי ברית המועצות על זכותם לעלות לישראל.
השיר זכה לביצועים נוספים, שמהם מוכר במיוחד זה של הזמרת נחמה ליפשיץ.
השיר גם בוצע בתקליטון בשם "על נהרות" והושר בפי לילי שניידר ומקהלת ילדים בניצוח לסלו רוט.
השיר זיכה את מחברו ב-1971 בפרס הוקרה מיוחד במסגרת פרס מילוא.
כחול בוהק FCF , הוא צבע עבור מאכלים וחומרים שונים.
הוא מיוצג כצבע מאכל באמצעות מספר E כ-E133. המראה שלו הוא אבקה כחולה-אדמדמה והוא מסיס במים.
כחול בוהק FCF הוא פיגמנט צביעה סינתטי הנוצר באמצעות ארומטיות מנפט.
הוא יכול להיות משולב עם טרטרזין (E102) במטרה לייצר גוונים שונים של ירוק.
בגלל צבע הכחול, ניתן למצוא אותו לעיתים בגלידות, אפונה בפחית, מרקים, שלגונים, מוצרי חלב, ממתקים ומשקאות, בעיקר בליקר קוראסאו.
הוא משמש גם בסבונים, שמפו, תכשירי שטיפת פה ומוצרי הגיינה נוספים.
במדעי האדמה נעשה שימוש בצבע הכחול על מנת לדמות חדירת מים לקרקע ולבחון את דרכי הפצתם.
כחול בוהק FCF הוא צבע מאכל מאושר לשימוש באיחוד האירופי וארצות הברית וכן במדינות אחרות.
יש לו היכולות ליצור תגובה אלרגית אצל אנשים בעלי אסתמה.
בשנת 2003 הוציא מנהל המזון והתרופות האמריקאי הודעה לציבור במטרה לידע אותו בפוטנציאל הסכנה הקיים בצבעי מאכל סינתטיים.
הצריכה היומית המקובלת לכחול בוהק FCF היא 10 מיליגרם לק"ג משקל גוף ליום.
כחולים היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית העוקבת אחר חייהם ועבודתם של שוטרי משטרת ישראל במחוז תל אביב.
התוכנית כללה 6 פרקים ושודרה החל מ-29 בספטמבר עד 22 באוקטובר 2016 בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "קשת".
התוכנית עוקבת אחר מאחורי הקלעים של עבודת המשטרה.
התוכנית עוסקת בחייהם של תשעה שוטרים ושוטרות במחוז תל אביב, ומתעדת אותם בזמן העבודה: בחקירות, במרדפים, במעצרים ובפעולות המבצעיות, אך גם את חייהם האישיים ואת הדילמות שעומדות בפניהם בבחירה שבין המשפחה לבין הקריירה.
מספרפרק מקור1 20.7% מאיה וצוות הבילוש של יפו יוצאים למלחמה במעבדת "נייס גאי".
דייוויד נקלע למרדף רחוב מפתיע.
אתי נלחמת בתופעות סמי הפיצוציות ברחוב אלנבי.223.4%מאיה, וחבריה ליחידת הבילוש יוצאים לפשיטות על רשת של מעבדות סמים, רכוש וכסף גנוב.321.2%צוות חקירות מיוחד מתמודד עם פרשת רצח.
יחידת המשא ומתן עם חשוד ברצח שמאיים בהתאבדות.
יחידת הסיור מטפלת בתקרית של איומי סכין בבית מלון.4בימים של פיגועי טרור, יפו, כעיר מעורבת, רווייה בפיגועים, סכינאות והפגנות אלימות.
האני, שוטר ערבי ביחידת האופנוענים, מוקפץ לטפל באירועים מיוחדים וניצב בפני התמודדות אישית ומקצועית מורכבת.518.1%טיפול בפשעי מין מנקודת מבטם של שלושה שוטרים: מעקב אחרי פדופילים, פשיטה על בית בושת, שיימינג באינטרנט והטרדה מינית באוטובוס.617%פציעה ישנה של מאיה מתפרצת מחדש ומסכנת את עתידה במשטרה.
האני מתלבט האם לצאת לקורס קצינים.
אתי זוכה בתעודת הצטיינות על פעילותה נגד סמים.
אתי פנחס – בת 27, רווקה, מיהוד.
סיירת בתחנת לב תל אביב של מרחב ירקון.
אסף ברנס – ראש מחלק תשאול במחלקת זיהוי פלילי יפו.
דייוויד עמיאל – בן 31, נשוי +1, מרמת גן.
סייר בתחנת לב תל אביב של מרחב ירקון.
סגן ראש מחלק מוסר בימ"ר תל אביב.
דרור יחבאס – בן 42, נשוי +3, מראשון לציון.
האני מרהאג'י – בן 33, רווק, מיפו.
סגן מפקד יחידת אופנועים בתחנת לב תל אביב של מרחב ירקון.
ולרי גולדשטיין כשר – בת 25, נשואה, מחולון.
חוקרת זירה במחלקת זיהוי פלילי יפו.
מאיה שניטמן – בלשית במרחב יפתח, יפו.
אביעד קדרון מאתר "וואלה" ציין לטובה את הליהוק המגוון של המשתתפים בתוכנית: , אך ביקר את אורך הפרק וקצב האירועים בו: .
כחום הגוף הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981 מסוגת דרמת פשע, ונאו נואר.
לורנס קסדן כתב וביים את הסרט ובתפקידים הראשיים מופיעים ויליאם הרט וקתלין טרנר בהופעה שהקפיצה את הקריירה שלה.
היא הייתה מועמדת עבור משחקה בסרט זה, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
הסרט מושפע מסרטו של בילי ויילדר - "ביטוח חיים כפול", בשניהם יש פאם פאטאל המנסה בכוח יופייה ומיניותה לשכנע גבר לרצוח את בעלה כדי לזכות ברכושו או בביטוח החיים שלו ובשני הסרטים מקבל הגבר את עונשו.
הסרט צולם בחופי פלורידה ומודגשת בו אווירת החום המעיק בסביבה.
האנשים מזיעים כל הזמן וחולצותיהם רטובות מזיעה.
יש בו קטעי סקס רבים ונועזים וחלק ניכר של העלילה מתרחש בחשיכה כראוי לסרט אפל.
נד ראסין (ויליאם הרט) הוא עורך דין כושל בפלורידה.
יום אחד הוא פוגש על החוף אישה יפה ומושכת לאחר ניסיונות להתחיל איתה היא נענית לו ומגלה ששמה הוא מאטי ווקר, לשעבר טיילר.
מאטי מגלה לנד שהיא נשואה לאדמונד ווקר (ריצ'רד קרנה) איש נדל"ן אמיד שנמצא כעת מחוץ לבית לרגל עבודתו.
נד מגיע לביתה ועד מהרה הם מפתחים רומן שבמרכזו יחסי מין רבים ונועזים.
מאטי מנצלת את חולשתו של נד הנמשך אליה ואומרת לו כי אינה סובלת את בעלה ורוצה להתגרש אך לבעלה יש נכסים וכסף רב וכי לפני נישואיהם הוא הכריח אותה לחתום על הסכם טרום-נישואים שבו נכתב שאם היא תתגרש היא תקבל סכום קטן למשך שנה וכל הירושה תעבור לאחייניתו הת'ר.
אם הוא ימות רכושו יחולק ביניהן חצי חצי.
נד אומר שירצחו אותו כדי להיות יחד, ומטי מציעה לשנות את הצוואה כדי שהרכוש לא יחולק והיא תקבל הכל.
נד מסרב כי זה עלול להחשיד אותם.
בינתיים הם שומרים על יחסיהם בסוד אבל מרי אן, חברתה של מאטי מבקרת בביתה ומגלה על הקשר.
נד פונה ללקוח עבריין שלו בשם טד לואיס (מיקי רורק) ורוכש ממנו מכשיר של פצצת תבערה ללא גילוי הסיבה לכך.
נד מתגנב בלילה לביתם של מאטי ואדמונד ווקר.
אדמונד מתעורר בלילה לשמע רחש.
הוא טוען את אקדחו אך נד מתנפל עליו, מכה אותו במוט בראשו ורוצח אותו.
בעזרתה של מאטי הם עוטפים את הגופה ומסיעים אותה למחסן שם נמצאת הפצצה שמתפוצצת ושורפת את הגופה והמחסן.
לחקירת המקרה מתמנים התובע פיליפ לבנסטיין (טד דנסון) והחוקר המשטרתי אוסקר גרייס (ג'יימס פרסטון).
הם אומרים לנד כי היות שמשקפי המתכת של אדמונד לא נמצאו במקום השריפה הם חושבים שהוא נרצח במקום אחר וגופתו הובאה למקום השריפה.
בינתיים נודע לנד כי מאטי שינתה את הצוואה וזייפה את חתימת בעלה.
בית המשפט מוצא פגמים בתוכן הצוואה ופוסל אותה, לפיכך זוכה האלמנה ללא צוואה בכל רכושו של בעלה.
טד לואיס נפגש עם נד ומוסר לו שאישה יפה בקשה ממנו אותו מתקן הצתה שביקש ממנו נד.
נד מסיק כי מאטי מכינה לו מלכודת.
היא מתקשרת אליו ואומרת שגלתה שעוזרת הבית מצאה את המשקפיים והניחה אותם בבית הסירה שבחצר הבית ומבקשת מנד שייקח אותם.
נד לוקח את אקדחו, מגיע למקום בזהירות ומגלה כבל הקשור לדלת בית הסירה.
הוא מחכה בחשיכה ומאטי מתקרבת אליו.
הוא אומר לה שלא מצא את המשקפיים ושולח אותה למצוא אותם בבית הסירה.
מאטי מתרחקת ממנו בחשיכה ואז מתפוצץ ונשרף בית הסירה.
הבלשים מוצאים בו גווייה שסידור השיניים שלה מתאים לזו של מאטי טיילר.
נד נעצר בחשד לרצח אדמונד ווקר ובעת שהותו בבית הכלא חודרת אליו המחשבה שבעצם מאטי חיה והגופה שנמצאה היא של חברתה, מרי אן.
הבלש אוסקר מתקשה להאמין בכך.
נד מזמין מבית הספר התיכון באילינוי את ספר השנה של 1968 ומגלה שם את תמונתן של מאטי טיילר ומרי אן סימפסון וחששותיו מתאמתים.
מתחת לתמונתה של מאטי טיילר "האמיתית" נכתב: "מרי אן סימפסון- ואמפ, רוצה להיות עשירה ולחיות בארצות אקזוטיות".
מתחת ל תמונתה של מרי אן מופיע השם מאטי טיילר.
המסקנה הברורה היא שמרי אן סמפסון לקחה את זהותה של מאטי טיילר לפני שנישאה לאדמונד ווקר.
זאת האחרונה גלתה זאת וסחטה אותה.
מאטי טיילר החליטה לחסל אותה ואת נד ולברוח עם כל הכסף שירשה מבעלה.
בסצנה האחרונה רואים את "מאטי טיילר" (מרי אן סימפסון) נופשת בחוף אקזוטי ביחד עם מאהב לטיני, בדיוק כמו שחלמה בבית הספר התיכון.
כחול זנב (שם מדעי: Tarsiger cyanurus) הוא מין של ציפור שיר סיבירית ממשפחת החטפיתיים, המאופיינת בזנב כחול ומתרבה באזור סיביר.
אורך הגוף של כחול הזנב הוא 13–14 ס"מ, ומשקלו כ-15 גרם.
ראשו של כחול הזנב גדול ועגול, עיניו בולטות, וזנבו בגוון כחול הן אצל הזכרים והן אצל הנקבות.
עם זאת, זנבו של הזכר מאופיין בגוון כחול עז יותר מאשר זה של הנקבה.
המינים נבדלים בצבעים שלהם גם בשאר חלקי הגוף: אצל הזכר מופיע גוון כחול בכנפיים ובראש, והגבות לבנות ובולטות.
לעומתו, אצל הנקבה, כמו גם אצל הצעירים, הראש והכנפיים בגוון חום בהיר.
לנקבה יש טבעות חיוורות מסביב לעיניים.
בשני המינים צבע הגרון לבן, וצדי הגוף מאופיינים בגוון כתום בולט.
נוצות הרגליים בצבע חום כהה, והמקור - שחור.
נוסף לכך, לציפור יש שפם קטן העוזר לה לזהות את המיקום של החרקים בסביבת המקור.
כחול הזנב ניזון בעיקר מחרקים, מחסרי חוליות, מפירות ומזרעים.
הוא משתמש בזנבו כדי לאתר חרקים בסביבה הקרובה וכדי להפחידם.
כחול הזנב מגיח מעמדת התצפית שלו, שיחים ועצים נמוכים, לעבר מזונו, כשהוא מדלג או חוטף אותו במעוף, כאופייני לחטפתיים.
תקופת הרבייה של כחול הזנב מתרחשת סביב חודשי יוני-אוגוסט.
הוא ממקם את הקן שלו על קרקע בין שורשי עצים, או מעט מעל הקרקע על גזע כרות.
הקן מורכב מטחבי עלים ומשורשים, ומרופד בדשא רך, בצמר, בשיער, ולעיתים גם במחטי אורן.
הנקבות מטילות 5–7 ביצים ודוגרות עליהן במשך כ-15 ימים.
לאחריהם שוהים הגוזלים בקן כ-15 ימים נוספים.
מסלול הנדידה הקבוע של כחול הזנב הוא מצפון אירופה לכיוון דרום מזרח אסיה.
טווח הנדידה מתרחב עד סקנדינביה ומזרחה, לרוחב רצועת יערות הטאיגה של רוסיה ועד לקמצ'טקה יפן, וכן להרי ההימליה.
בעונת האביב נראה כחול הזנב גם בצפון אמריקה, והוא ממשיך במעופו אל מערב אלסקה; בעונת הסתיו הוא נע לכיוון המזרח הרחוק, ובמחצית השנייה של אפריל הוא מגיע לדרום סיביר; במהלך חודש מאי ממשיך כחול הזנב לצפון אירופה ולמערבה.
הציפור אינה נפוצה במדינת ישראל.
עם זאת, היא נראתה פעמיים באזור אילת: בפעם הראשונה במהלך 1997 ובפעם השנייה בנובמבר 2011 היא נצפתה על ידי ג'יימס סמית, מדריך קבוצת צפרים מאנגליה, ובעקבות ביקורה נהרו לאילת צפרים רבים מרחבי הארץ שביקשו לצפות בה.
כחול לבן – המחנה הממלכתי היא מפלגת מרכז ציונית-ליברלית ישראלית אשר הוקמה על ידי בני גנץ.
ב-21 בפברואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, החליטו בני גנץ ויו"ר מפלגת "יש עתיד", יאיר לפיד, על ריצה ברשימה משותפת שקיבלה את השם "כחול לבן".
לחיבור זה הצטרפו שר הביטחון והרמטכ"ל לשעבר משה (בוגי) יעלון ומפלגת תל"ם, וכן הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי שחבר למפלגת "חוסן לישראל" בראשות גנץ.
הברית הפוליטית בין המפלגות נשמרה לאורך מערכות הבחירות לכנסת ה-22 וה-23, אולם הרשימה התפרקה עם כינון ממשלת נתניהו-גנץ.
תהליכי הרישום והמיתוג של המפלגה עברו מספר שלבים משמעותיים מאז הקמתה.
עם רישומה ברשם המפלגות בשנת 2018, נקבע שמה הרשמי כ"חוסן ישראל", אף על פי שהמיתוג הרשמי שהוצג לציבור לאורך כל הדרך היה "חוסן לישראל".
פער זה הוסדר רשמית ביולי 2023, אז שונה שם הישות המשפטית (מס' 59-900036-1) ל"כחול לבן חוסן לישראל" בעקבות בקשה שהוגשה לרשם המפלגות.
במקביל לשינויים במישור המפלגתי, חלו תמורות גם בשמה של הסיעה המייצגת בכנסת.
במהלך כהונת הכנסת ה-25, פעלה הסיעה תחת השם "המחנה הממלכתי", אך ביולי 2025 אישרה ועדת הכנסת את שינוי שמה ל"כחול-לבן – המחנה הממלכתי", ובכך הושלמה התאמת השם הפרלמנטרי לזהותה המעודכנת של המפלגה.
עם סיום כהונתו כרמטכ"ל בפברואר 2015, נכנס בני גנץ לתקופת צינון בת שלוש שנים, שהסתיימה רשמית ביולי 2018. חודשים ספורים לאחר מכן החלו להתפרסם דיווחים על כוונתו להשתלב במערכת הפוליטית, ועם ההחלטה על פיזור הכנסת העשרים בדצמבר 2018, נרשמה מפלגתו החדשה ברשם המפלגות תחת השם "חוסן ישראל".
המפלגה, שזכתה למימון באמצעות ערבויות מאנשי עסקים בסך כולל של 12 מיליון ש"ח, מותגה תחת השם בשם "חוסן לישראל" והחלה בבניית כוחה לקראת הבחירות לכנסת ה-21.
בינואר 2019 חברה המפלגה לרשימת תל"ם בראשות משה יעלון, שהיה רמטכ"ל ושר הביטחון לשעבר.
באותו ערב התקיים נאום ההשקה של יו"ר המפלגה בני גנץ בגני התערוכה, לראשונה מאז ההכרזה על הקדמת הבחירות.
בפברואר התרחב האיחוד עם הצטרפות מפלגת "יש עתיד" וגבי אשכנזי ליצירת רשימת "כחול לבן".
ההסכם כלל סעיף רוטציה על ראשות הממשלה במידה והרשימה תנצח, לפיו גנץ יכהן כשנתיים וחצי הראשונות, ויאיר לפיד בשנתיים הנותרות.
בבחירות קיבלה הרשימה כולה 35 מנדטים, בהם נכנסו לכנסת העשרים ואחת 15 נציגי חוסן לישראל, כולם חברי כנסת חדשים.
בשלוש מערכות הבחירות העוקבות (הכנסת ה-21 עד ה-23), שמרה המפלגה על כוחה המרכזי בתוך הרשימה, כאשר ייצוגה בכנסת עמד על כ-15 מנדטים, עם שינויים קלים בעקבות החוק הנורווגי ומעברים בין הסיעות השותפות.
בבחירות לכנסת ה-24 רצה המפלגה תחת השם באופן עצמאי "כחול לבן" וזכתה ל-8 מנדטים, מעל לכל הסקרים באותה העת.
עם הקמת ממשלת ישראל ה-36 שובצו חבריה בתפקידי מפתח, בהם גנץ כשר הביטחון וסגן ראש הממשלה, חילי טרופר מחדש לשר התרבות והספורט, פנינה תמנו שטה לשרת העלייה והקליטה ואורית פרקש הכהן לשרת המדע והטכנולוגיה.
ביולי 2022 חל שינוי מבני נוסף כאשר גנץ וגדעון סער חתמו על הסכם לריצה משותפת של המפלגות "חוסן לישראל" ו"תקווה חדשה", תחת השם "המחנה הממלכתי".
ההסכם קבע יחסי ייצוג של 2:1 לטובת כחול לבן ברשימה, וקבע כי שתי המפלגות ימליצו על גנץ לראשות הממשלה.
מפלגת "דרך ארץ" שהתמודדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע יחד עם תקווה חדשה לא לקחה חלק בהסכם.
כשנה לאחר מכן, באוגוסט 2023, שונה השם הרשמי של המפלגה ל"כחול לבן חוסן לישראל".
בעקבות טבח שבעה באוקטובר 2023, הצטרפה סיעת המחנה הממלכתי לממשלת חירום, וגנץ ואייזנקוט שולבו בקבינט המלחמה המצומצם.
השניים הצטרפו לממשלה יחד עם חילי טרופר כשרים בלי תיק וחברים בקבינט המדיני-ביטחוני.
אולם, השותפויות הפוליטיות החלו להתפרק במהלך שנת 2024. במרץ פרשה "תקווה חדשה", הקימה את סיעת הימין הממלכתי שהשתלבה בתוך הליכוד.
ביוני פרשה המחנה הממלכתי מהממשלה ביוני על רקע חוסר גיבוש תוכנית פעולה אסטרטגית להמשך המלחמה.
ביולי 2025, לאחר פרישתם של גדי איזנקוט ומתן כהנא, הוביל גנץ מיתוג מחדש של הסיעה עם חזרה לשם "כחול לבן".
וביולי של אותה שנה אישרה ועדת הכנסת את השם הרשמי: "כחול לבן - המחנה הממלכתי".
על פי בקשת רישום המפלגה ברשם המפלגות מ-27 בדצמבר 2018 מטרות המפלגה הן:
התפיסה הפוליטית המשתקפת במצע זה מגדירה מפלגת מרכז-ימין-ליברלי, המשלבת בין נציות ביטחונית, ממלכתיות מוסדית וליברליזם אזרחי רחב.
בבסיס התפיסה ניצבת ההנחה כי חוסנה של המדינה נשען בראש ובראשונה על ביטחון ועל שמירת נכסים אסטרטגיים כמו ירושלים המאוחדת, בקעת הירדן וגושי ההתיישבות.
עמדה זו משקפת תפיסת עולם ימנית-ביטחונית קלאסית, הרואה בשמירה על הטריטוריה ובשימוש בכוח צבאי נחרץ תנאים הכרחיים לקיום, תוך שילוב הפרגמטיזם של מחנה המרכז המוכן להסכמי שלום מעמדת כוח.
במישור האזרחי והכלכלי, המפלגה דוגלת בליברליזם חברתי השואף להסיר חסמים ולהגביר את השוויון.
התמיכה בזכויות הקהילה הגאה, בברית הזוגיות ובתחבורה ציבורית בשבת בקהילות המעוניינות בכך, משקפת תפיסה ליברלית של חופש הפרט וצמצום כפייה דתית, תוך התחשבות ברצון המקומי.
במישור הכלכלי, הליברליזם של המפלגה מרוכך על ידי אחריות חברתית, הבאה לידי ביטוי במעורבות ממשלתית ממוקדת להורדת יוקר המחיה ולחיזוק מערכת הבריאות הציבורית, מתוך הבנה שחירות אישית של אזרח תלויה גם בביטחון כלכלי ובנגישות לשירותים חיוניים.
ב-29 בינואר 2019, בנאום שנשא גנץ יחד עם יעלון, פרשו את עיקרי משנתם:
ביטחון: המפלגה תפעל למען ביטחון ישראל, בהסכמי שלום אם יתאפשרו, או בכוח צבאי.
שמירה על גושי התיישבות, רמת הגולן, בקעת הירדן וירושלים המאוחדת.
לדברי גנץ, ראש ממשלה שמוגש נגדו כתב אישום צריך לפרוש מתפקידו.
יוקר המחיה: הורדת מחירים בתחומי המזון והדיור.
בניית דירות על ידי המדינה.
בריאות: הקמת בתי חולים נוספים בצפון ובדרום, והרחבת בתי החולים הקיימים במרכז.
שוויון חברתי: הענקת מלוא הזכויות לקהילה הגאה.
קידום ברית זוגיות גם לבעלי דת.
הבטחת זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות.
סוגיית השבת: המפלגה תפעל להקמת מערך תחבורה ציבורית בשבת ביישובים שירצו בכך.
ממלכתיות: לא יהיו התקפות על נושאי משרות ציבוריות כמו שופטים, עובדי פרקליטות המדינה, מפכ"ל המשטרה והרמטכ"ל.
באוקטובר 2022 גנץ אמר כי הוא מתנגד לפתרון שתי המדינות.
ביולי 2024 המפלגה הצביעה בעד הצעה המקבעת את עמדתה העקרונית של הכנסת נגד הקמת מדינה פלסטינית.
בינואר 2026 פרסמה המפלגה סרטון בסיסמה "ביטחון ילדינו קודם לכל, לא נשענים על מפלגות ערביות" ובסיסמה "ממשלת הסכמות לאומית - בלי בן גביר, ובלי רע"ם".
תקנון המפלגה קובע כי יו"ר המפלגה הראשון יתמנה לתפקיד למשך 5 שנים, וכי לאחר סיום הקדנציה הראשונה יוכל להמשיך לכהן בתפקיד במשך 3 קדנציות רצופות או במשך 8 שנים – המאוחר מבין השניים.
עוד קובע התקנון כי יו"ר המפלגה יקבע את רשימת המועמדים וסדר שיבוצם, תוך התייעצות עם הנהלת המפלגה.
יו"ר המפלגה גם זכאי לבלעדיות בכל הנוגע להחלטה על הצטרפות לקואליציה וקביעת הרכב הקואליציה אם יתבקש להרכיב את הממשלה.
לפי התקנון, סמכויות היו"ר כוללות גם סמכות מלאה לקבוע במקרה של הרכבת ממשלה מי יהיו השרים וסגני השרים מטעם המפלגה, אם כראש ממשלה ואם כחבר סיעה המצטרף לקואליציה.
צעירי כחול לבן חוסן לישראל
המטה קיים מיום הקמת הפלגה בעקבות איחוד עם יש עתיד ותל"ם המטה אוחד עם צעירי יש עתיד עם פירוק כחול לבן בידי יש עתיד המטה חזר לפעול תחת השם צעירי כחול לבן.
עם הקמת המחנה הממלכתי עבר מטה הצעירים לפעול תחת השם צעירי המחנה הממלכתי.
במטה הוקמו תאים סטודנטיאליים, אגף התנדבויות ותוכנית מתמחים.
נוער כחול לבן חוסן לישראל
תחת מטה הצעירים הוקם במרץ 2020 נוער "כחול לבן חוסן לישראל" – ארגון בו חברים נערים אשר גילם עומד על 13–18 או מכיתה ז' עד כיתה יב'.
בראש הארגון עומד יו"ר - כיום אסף גולדברג.
יחד איתו יש את הנהגת הארגון, שממנה תחתיו ארבעה בעלי תפקידים (סגן יו"ר, ראש מטה שטח, ראש מטה גיוס דובר).
מטרתו העיקרית של הארגון היא לקדם את הרעיונות והערכים של כחול לבן חוסן לישראל בקרב הנוער ולסייע בהכנסתם לפעילות ציבורית ופוליטית.
מס'דיוקןשםתחילת כהונהסיום כהונה1בני גנץ(1959-)27 בדצמבר 2018מכהן
נציגי "כחול לבן חוסן לישראל" בכנסת
ב-19 ביוני 2020, הפסיקו את חברותם בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי":
חילי טרופר, במקומו נכנס יוראי להב-הרצנו שחבר לסיעת יש עתיד – תל"ם.
אלון שוסטר, במקומו נכנסה מיכל קוטלר-וונש שעברה ממפלגת תל"ם.
אסף זמיר, במקומו נכנסה עינב קאבלה.
מיכאל ביטון, במקומו נכנסה תהלה פרידמן שעברה ממפלגת יש עתיד.
ב-21 ביוני 2020, הפסיק את חברותו בכנסת יזהר שי, במקומו נכנסה הילה שי-וזאן.
ב-6 באוקטובר 2020, הפסיקה את חברותה בכנסת אורית פרקש-הכהן במסגרת הודעת החלפה בחוק הנורווגי, במקומה חזר לכנסת אסף זמיר.
ב-27 בדצמבר 2020 התפטר מהכנסת עפר שלח מיש עתיד – תל"ם לשם הקמת מפלגתו החדשה, ובמקומו נכנסה לכנסת יעל רון בן משה
ב-5 בינואר 2021, התפטרו מהכנסת בשביל להצטרף למפלגת הישראלים:
אבי ניסנקורן, במקומו נכנס ולדימיר בליאק שחבר לסיעת יש עתיד – תל"ם
עינב קאבלה, במקומה נכנס משה טור-פז שחבר לסיעת יש עתיד – תל"ם
ב-8 בינואר 2021, התפטרה מהכנסת מירב כהן, במקומה נכנסה רות וסרמן-לנדה
ב-12 בינואר 2021, נפסקה כהונתה של רות וסרמן-לנדה בכנסת עם חזרתו של יזהר שי במסגרת "החוק הנורווגי"
ב-31 בינואר 2021, נפסקה כהונתו של רם שפע בכנסת, עקב מעברו למפלגת העבודה, ובמקומו נכנסה בשנית רות וסרמן לנדה
ב-2 בפברואר 2021, התפטרה מהכנסת הילה שי-וזאן במקומה נכנסה ענת כנפו שחברה לסיעת יש עתיד – תל"םהכנסת ה-24 (2021)בני גנץ, פנינה תמנו-שטה, חילי טרופר, מיכאל ביטון, אורית פרקש-הכהן, אלון שוסטר, איתן גינזבורג, יעל רון בן משה