tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1972 התאחדו הקונגרגציונליסטים האנגלים בבריטניה הגדולה עם הכנסייה הפרסביטריאנית של אנגליה (Presbyterian Church of England) כדי ליצור את .
מאז 1981 היא כוללת גם את הכנסיות המחודשות של ישו (Re-formed Churches of Christ) ומאז 2000 את האיחוד הקונגרגציונליסטי של סקוטלנד (Congregational Union of Scotland).
הקונגרגציונליסטים האוסטרלים התמזגו עם המתודיסטים והפרסביטריאנים ויצרו את הכנסייה המאחדת של אוסטרליה (Uniting Church of Australia) ב-1977.
(Undeb Annibynwyr Cymru) בוויילס היא עדיין כנסייה עצמאית עם כ-35,000 חברים.
, כנסייה בפטיסטית עם שורשים פרסביטריאניים, היא קונגרגציונליסטית באופן בולט, אותו דבר חל על אחוות ישו שפרשה משליחי ישו.
בארצות הברית קיימת (NACCC), המונה כ-400 קהילות ו-66,000 חברים.
המטה של ה-NACCC שוכן ב, פרבר של מילווקי בוויסקונסין.
בשנת 2000, אגודת ארכיוני הנתונים הדתיים (Association of Religious Data Archives) בארצות הברית מנתה גם 250 קהילות עם 50,000 חברים המשתייכים ל המסווגת כאוונגליסטית, ו-104 קהילות עצמאיות עם 18,000 חברים ללא שיוך לאומי.
הוועידה הנוצרית הקונגרגציונליסטית הקונסרבטיבית (CCCC), שנוסדה ב-1948 ובסיסה ב, במחוז וושינגטון במינסוטה, קשורה ל"אחוות הקהילה האוונגליסטית העולמית"(World Evangelical Congregational Fellowship), שנוסדה בסאסקס באנגליה ב-1986. כ-1,400 קהילות ברחבי העולם שייכות ל-WECF.
"האגודה האוונגליסטית של כנסיות קונגרגציונליסטיות (The Evangelical Fellowship of Congregational Churches), שנוסדה ב-1967 ומונה 125 קהילות בבריטניה, גם היא חברה ב-WECF.
"מועצת הקונגרגציונליסטים הבינלאומית" (International Congregational Council) הצטרפה ל ב-1970.
קונגפנגופטרוס (שם מדעי: Kunpengopterus) הוא סוג של פטרוזאור פרימיטיבי, אשר התקיים במשך היורה שלפני 154 מיליון שנה מזמננו בסין.
הסוג ידוע מממצאי מאובנים במרבצי סלעים דחוסים בליאונינג כמעט שלמים עם גולגולת מלאה והוא תואר למדע ב-2010 (כממצא בודד) והוא נקרא בידי החוקר Wang Xiaolin, אלכסנדר קלנר וצוותו כשמשמעות שמו היא: "Kun" - דג גדול / לווייתן, "Peng"- המפלצת הסינית המעופפת פנג ו-"pteron" - כנף.
במין זה ידועים 2 מינים: Kunpengopterus sinensis - אשר תואר ב-2010 הקרוי עקב הימצאו בסין, ו-Kunpengopterus antipollicatus - אשר תואר ב-2021 ופירוש שמו: "בעל אצבע מנוגדת".
המין הראשון כולל 2 פרטים משומרים בעוד האחרון כולל אחד.
פטרוזאור זה היה קרובו של הדרווינופטרוס והיה קטן יחסית, באורך של לא יותר מ-106 מ"מ.
הוא היה בעל מקור קל יחסית ובתוכו שורות של שיניים חדות.
המקור היה קל יחסית והיו לו מעין ציצות בבסיסם, קרוב לעיניים.
מעל המקור הייתה כנראה כרבולת כשל קלאו והגוף היה קל עם גפיים ארוכות.
בשונה מרוב הפטרוזאורים ורוב הזוחלים הוא הכיל אגודלים נגדיים, אשר כיום ידועים בעיקר אצל הפרימטים.
מספר חוקרים טוענים על ראיות לדו-צורתיות זוויגית בפטרוזאור, אך הטעיה שנויה במחלוקת מדעית
קונגלומרט הוא סוג של חברה רב-תעשייתית המורכבת מכמה ישויות עסקיות שונות אשר לא בהכרח קשורות הפועלות בתעשיות שונות תחת קבוצה תאגידית אחת.
לרוב, לקונגלומרט יש חברת אם המחזיקה ושולטת בחברות בנות רבות, שהן עצמאיות מבחינה משפטית אך תלויות כלכלית ואסטרטגית בחברה האם.
קונגלומרטים ברובם תאגידים גדולים ורב לאומיים להם נוכחות גלובלית ותיק (פורטפוליו) מגוון של מוצרים ושירותים.
קונגלומרטים יכולים להיווצר על ידי מיזוגים ורכישות, ספין-אוף או מיזמים משותפים .
קונגלומרטים נפוצים במדינות ובמגזרים רבים, כגון מדיה, בנקאות, אנרגיה, כרייה, ייצור, קמעונאות ותחבורה.
סוג זה של ארגון שואף להשיג יתרונות לגודל, כוח שוק, פיזור סיכונים וסינרגיה פיננסית.
עם זאת, הם גם מתמודדים עם אתגרים כמו מורכבות, בירוקרטיה, רגולציה.
הפופולריות של קונגלומרטים השתנתה לאורך זמן ובאזורים שונים.
בארצות הברית, הקונגלומרטים הפכו פופולריים בשנות ה-60 כצורה של בועה כלכלית המונעת על ידי ריביות נמוכות ורכישות ממונפות, כאשר רבים מהם קרסו או התפרקו בשנות ה-70 וה-80 עקב ביצועים נמוכים, שערוריות חשבונאיות וחוקי הגבלים עסקיים.
לעומת זאת, ניתן לראות עדיין קונגלומרטים רבים באסיה, במיוחד בסין, הודו, יפן ודרום קוריאה.
לקונגלומרטים אלה יש לעיתים קרובות קשרים חזקים עם הממשלה ונהנים ממדיניות מועדפת וגישה להון.
יצירת גיוון המביא להפחתת סיכון ההשקעה.
כך למשל, אם חברה בת אחת מהקוגלומרט סבלה ממיתון או הפסד, הם יכולים להתאזן באמצעות התרחבות של חטיבה אחרת מענף אחר של התאגיד.
כך לדוגמה, אם לעסקי חומרי הבנייה של אותו תאגיד יש רווח שנתי גבוה, הרווח עשוי להתקזז בגלל הפסד בענף אחר של החברה, כמו עסקי הביטוח שלה.
לקונגלומרטים פיננסיים יש דרישות ציות שונות מאוד מגופים או קבוצות העוסקות למשל ביטוח או ביטוח משנה בלבד.
הגיוון מאפשר ניצול הזדמנויות חשובות, כדי להגדיל את ערך בעלי המניות של כל התאגיד.
קונגלומרט יוצר שוק הון פנימי.
באמצעות השוק הפנימי, חלקים שונים בקונגלומרט מקצים הון בצורה יעילה יותר.
קונגלומרט יכול להציג צמיחה ברווחים, על ידי רכישת חברות שמניותיהן מוזלות יותר משלה.
בדרך זו חברות כמו, ג'נרל אלקטריק, טלדיין וברקשייר האת'וויי סיפקו צמיחה גבוהה ברווחים במשך זמן מה.
גידול בהוצאות על שכבת ההנהלה.
כאשר כל חברה בקונגלומרט מתפקדת כיישות עצמאית, כמות המנהלים הבכירים וחברי הדירקטוריון עולה בהתאם.
במצב זה, מתקיימת לכאורה כפילות כאשר גם לחברת האם וגם לחברות הבנות ישנם מקבילים אשר מבצעים את אותו תפקיד.
קושי לעקוב אחרי תוצאות החברות: הגילוי והחשיפה של מידע חשבונאי נעשה פחות שימושי, כאשר נתונים עסקיים רבים אשר נחשפים נוגעים לכלל בקבוצה, ולא בנפרד עבור כל עסק.
מורכבות זו מקשה על המנהלים, המשקיעים והרגולטורים לנתח אותם, ומקלה על ההנהלה להסתיר בעיות.
הערך העצמי של הקונגלומרט יכול להיות נמוך יותר, שכן הוא נסחר באופן עצמאי, וגם החברות שלו נסחרות בנפרד מהקוגלומרט.
בדרך זו משקיעים יכולים לבצע פיחות בשווי של הקונגלומרט על ידי יצירת גיוון עצמי והשקעה ישירה בחברות הבת, ולא בקונגלומרט עצמו.
הבדלי תרבויות וגישות בין החברות הבנות, יכולות להביא להתנגשות ערכים אשר תוריד את ערך חברת האם.
ניהול חברות רבות בו זמנית מקשה על ההתמקדות העסקית, כאשר לא כל חברה מנוהלת באופן שווה.
הדבר יכול להביא לכך שהמותג של חברות הבנות או חברת האם מאבד אחיזה בשליטה שלו בשוק, לפספוס הזדמנויות בגלל ביוקרטיה יתרה וקושי להתאים את מאמצי החברה למצב השוק החדש.
הדבר דומה לקושי של ניווט ספינה גדולה לעומת סירת הקונגלומרט מתקשה לנווט ו"לסובב את הספינה" במהירות לנוכח המציאות המשתנה.
גודל הקנוגלומרט והשליטה השזורה בענפים שונים של המשק, מעלה את הסיכון לכלכלת המשק כאשר התאגיד קורס.
במצב זה מתרחש אפקט דומינו כשנפילה של חברה אחת גורמת לקריסה כוללת של חברות אחרות.
יש המציינים את ירידת העלות של מניות קונגלומרטים (תופעה המכונה הנחה של קונגלומרטים) כעדות לחסרונות אלו, בעוד שסוחרים אחרים מאמינים שהנטייה הזו היא חוסר יעילות בשוק, שמעריך פחות את החוזק האמיתי של מניות אלה.
בספרה "בלי לוגו" משנת 1999, מספקת נעמי קליין מספר דוגמאות למיזוגים ורכישות בין חברות מדיה שנועדו ליצור קונגלומרטים ליצירת סינרגיה ביניהן:
וורנר מדיה כללה במהלך שנות ה-90 וה-2000, כמה עסקים בעלי קשר רופף ביניהם, שעסקו בגישה לאינטרנט, תוכן, סרטים, כבלים וטלוויזיה.
תיק הנכסים המגוון שלהם אפשר קידום צולב ויתרונות לגודל .
עם זאת, החברה מכרה או פיתחה רבים מהעסקים הללו - כולל וורנר מיוזיק גרופ, ספרי וורנר (כיום נקראת הוצאת גרנד סנטרל), אמריקה און ליין (AOL), Time Warner Cable ו-Time Inc.
חברת Clear Channel Communications, חברה ציבורית, החזיקה בשלב מסוים במגוון תחנות טלוויזיה ורדיו ופעילות שלטי חוצות, יחד עם אולמי הופעות רבים ברחבי ארצות הברית ופורטפוליו מגוון של נכסים בבריטניה ובמדינות אחרות ברחבי העולם.
ריכוז כוח המיקוח בישות האחת הזו אפשרה לה להשיג עסקאות טובות יותר עבור כל היחידות העסקיות שלה.
לדוגמה, ההבטחה לפלייליסט (לכאורה, לפעמים, יחד עם האיום ברשימה שחורה) בתחנות הרדיו שלה שימשה כדי להשיג עסקאות טובות יותר מאמנים שיופיעו באירועים שאורגנו על ידי חטיבת הבידור.
כנגד פעילות זו עלו טענות רבות על היותה לא הוגנת ואף מונופוליסטית, אך היא מהווה יתרון ברור של אסטרטגיית הקונגלומרט.
ב-21 בדצמבר 2005, ערוץ קליר השלים את ביטול העסקה של לייב ניישן אינטרנטיימנט, ובשנת 2007 הוציאה החברה את תחנות הטלוויזיה של לייב ניישן לחברות אחרות, שלחברת האם קליר יש עניין קטן בהן.
לייב ניישן היא הבעלים של האירועים ואולמי ההופעות שהיו בעבר בבעלות חברת Clear Channel Communications.
השפעת הקונגלומרטים על התקשורת : ארבעת תאגידי התקשורת הגדולים בארצות הברית הם חברת וולט דיסני, Comcast, האחים וורנר-דיסקרברי ו-פרמאונט גלובל.
חברת וולט דיסני מקושרת לחברת השידור האמריקנית (ABC), וביחד הם יוצרים את תאגיד המדיה הגדול ביותר, עם הכנסות השוות בערך ל-36 מיליארד דולר.
מאז שחברת וולט דיסני היא הבעלים של רשת ABC, היא שולטת בחדשות ובתוכניות שלה.
וולט דיסני גם רכשה את רוב תאגיד פוקס, תמורת יותר מ-70 מיליארד דולר.
כאשר ג'נרל אלקטריק החזיקה ב-NBC, היא לא אפשרה דיווח שלילי נגד ג'נרל אלקטריק בשידור (NBCUniversal נמצאת כעת בבעלות קומקאסט).
בשנת 2019 חברת CBS התמגזה עם ויאקום לחברה אחת ViacomCBS (כיום Paramount Global), וזאת למרות שבעבר ויאקום וCBS התפצלו ב-2006 בשל רגולציה של רשות התקשורת האמריקאית בזמנו.
קונגלומרטים של אינטרנט בארצות הברית
קולוגמרטים של אינטרנט היא פיתוח חדש יחסית.
בקונגלומרטים כאלו חברת האם ונהגת לרכוש חברות נוספות אשר נועדו להעשיר את תמהיל העסקים שלה ולקנות טכנולוגיות ופיתוחים אשר יסייעו להם להוביל את השוק.
דוגמה לכך היא Alphabet, חברת האם של גוגל , אשר משמשת גם כחברת האם של חברת Waze הישראלית.
בנוסף, תחת החברה נמצאים מוצרים שונים הפונים לשווקים שונים כגון google ads, אחסון ענן ואחרים.
ברוב המקרים קונגלומרטים באינטרנט מורכבים מתאגידים שבבעלותם מספר פרויקטים מקוונים בינוניים או היברידיים מקוונים-לא מקוונים.
דוגמה נוספת לקולוגמרט כזה הוא חברת פייסבוק, אשר נהפכה בשנת 2021 לחברת אחזקות בשם מטא.
מלבד רכישת פלטפורמות חברתיות כמו וואטסאפ ואינסטגרם, החברה רכשה גם את חברת משקפי המציאות המדומה אוקולוס ריפט.
במקרים רבים, תאגידים שהצטרפו לאחרונה מקבלים תשואות גבוהות יותר על השקעה, גישה לקשרים עסקיים ותעריפים טובים יותר על הלוואות מבנקים שונים.
בדומה לתעשיות אחרות, ישנן חברות רבות שניתן לכנותן כקונגלומרטים.
חברת שטראוס גרופ היא חברה אשר מחזיקה בחברות שונות בתחום המזון כגון שטראוס מים, עלית, ובעלת אחזקות במחלבות טרה.
יוניליוור הוא תאגיד מזון רב לאומי וגם השלוחה הישראלית של החברה משמשת כמעין קוגלומרט.
מלבד שיווק מוצרי מזון אשר יוצרו בעבר תחת חברת תלמה, יוניליוור משווקת גם מוצרי טואליטיקה וניקיון כגון שמפו ומוצרי כביסה.
חברת אסם השקעות הוא תאגיד מזון ישראלי הנשלט על ידי קונגלומרט נסטלה השווצרי.
בתורת המספרים, קונגרואנציה ליניארית היא משוואה מודולרית מן הצורה
למשוואה זו קיים פתרון אם ורק אם , כאשר .
לקונגרואנציה קיים פתרון אם ורק אם , כאשר .
במקרה זה זהו גם מספר הפתרונות השונים מודולו .
קונגרואנציה זו שקולה למשוואה דיופנטית מהצורה , אשר לה קיים פתרון אם ורק אם .
אם פתרון למשוואה זו, אזי כל פתרונות המשוואה הם מהצורה כאשר .
נוכיח כי עבור הפתרונות שונים מודולו :
נניח בשלילה כי שנים מהם שקולים זה לזה.
נוכיח עתה כי לכל שאר פתרונות המשוואה שקולים לאיברי קבוצה מצומצמת זו:
לפי אלגוריתם החילוק קיימים מספרים שלמים עבורם מתקיים כאשר .
קונגסברג (בנורווגית: Kongsberg) היא עיירה היסטורית במחוז ויקן שבנורווגיה הממוקמת לאורך נהר נומדלסלוגן בחלק הדרומי של עמק נומדל.
העיר נוסדה בשנת 1624 על ידי מלך דנמרק כריסטיאן הרביעי בעקבות גילוי הכסף באזור.
במהלך המאה ה-18, בשיא ההצלחה של תעשיית הכסף בקונגסברג, הועסקו אלפי עובדים במכרות הכסף של היישוב וקונגסברג הייתה היישוב השני בגודלו בנורווגיה אחרי ברגן.
בשנת 1686 הוקמה המטבעה הנורווגית המלכותית בתחומי קונגסברג.
מכרות הכסף של קונגסברג נסגרו לבסוף בשנת 1957. בתחומי העיירה נמצא מוזיאון הכרייה הנווגי אשר במסגרתו עדיין נערכים סיורים מודרכים במכרות הכסף של קונגסברג.
לאורך השנים הפכה קונגסברג ממרכז כרייה למרכז תעשייה וטכנולוגיה מודרני.
בתחומי העיירה פועלים מספר חברות גדולות, כולל חברת Kongsberg Gruppen המתמחה בתעשיות ביטחוניות, תעופה וחלל וימיות.
כמו כן, בתחומי העיירה נמצאת גם אוניברסיטת דרום-מזרח נורווגיה.
העיירה נודעת כיום גם בזכות פסטיבל הג'אז השנתי שנערך בה.
ב-13 באוקטובר 2021 אירע בתחומי העיירה פיגוע טרור במסגרתו אספן אנדרסן בראת'ן, אזרח דני שהמיר את דתו לאסלאם, ירה בחץ וקשת במספר עוברי אורח והצליח לרצוח חמישה מתוכם ולגרום לפציעתם של שלושה נוספים.
קונגרס הארגונים התעשייתיים ) היה איגוד פדרטיבי של איגודים מקצועיים שארגן עובדים באיגודים תעשייתיים בארצות הברית ובקנדה בין השנים 1935 ל-1955. כיום מהווה חלק מ-AFL-CIO.
הוא הוקם במקור כתוצאה מאינטרסים של בעלי מפעלים תעשייתיים בארצות הברית וככח נגד לבחירתו של פרנקלין דלאנו רוזוולט לנשיאות ארצות הברית, בשנת 1935 כוועדה בתוך פדרציית העבודה האמריקאית (AFL) על ידי ג'ון ל.
לואיס, מנהיג עובדי המכרות המאוחדים של אמריקה (UMW), ונקרא "הוועדה לארגון תעשייתי".
שמו שונה בשנת 1938 כאשר נפרד מה-AFL.
ה-CIO התמקד בארגון עובדים בלתי מיומנים, שמהם התעלמו לרוב אותם איגודי הפדרציית העבודה האמריקאית (AFL).
דבר שלרוב גרר ירידה בשכר המינימום ששולם בפועל במפעלי היצור אותם ייצגו.
סעיף 504 בחוק טאפט-הארטלי משנת 1947 דרש ממנהיגי איגודים מקצועיים להישבע שאינם קומוניסטים, דבר שחלק ממנהיגי ה-CIO סירבו לעשות; וגורשו.
בעקבות השפל הגדול מספר מנהיגי עובדים, ובמיוחד ג'ון ל.
לואיס מארגון עובדי המכרות המאוחדים, הגיעו למסקנה שהאיגודים המקצועיים שלהם לא ישרדו כל עוד הרוב המכריע של העובדים בתעשייה הבסיסית יישארו לא מאוגדים.
והחלו ללחוץ על איגוד עובדי המכרות המאוחדים (AFL) לשנות את מדיניותו בתחום זה.
ה-CIO נוצר מתוך מחלוקת יסודית בתוך פדרציית העבודה האמריקאית לגבי אופן ארגון העובדים התעשייתיים.
בעוד שה-AFL התמקד ב"איגודים מקצועיים" (craft unionism) שייצגו עובדים מיומנים לפי מקצועם (כמו נגרים או מדפיסים), ה-CIO דגל ב"איגודים תעשייתיים" (industrial unionism) שייצגו את כל העובדים במפעל או בתעשייה מסוימת, ללא קשר לרמת מיומנותם.
מייסדי ה-CIO האמינו כי פיצול עובדים במפעל אחד לאיגודים שונים על בסיס מקצועי יחליש את כוח המיקוח שלהם וישאיר את רוב העובדים, בעלי כישורים מועטים, ללא ייצוג.
אלו שתמכו באיגוד מקצועי האמינו שהדרך היעילה ביותר לייצג עובדים היא להגן על היתרונות שהשיגו באמצעות כישוריהם.
ה-CIO תמכו ברוב גורף בפרנקלין דלאנו רוזוולט ובקואליציית הניו דיל אותה הוביל, כשהחברות בה הייתה פתוחה גם לאפרו-אמריקאים.
ה-CIO וגם ה-AFL, צמחו במהירות במהלך השפל הגדול.
היריבות בהובלת איגודי העובדים בין ה-2 הייתה מרה ולפעמים גם אלימה.
שמונת ראשי האיגודים המקצועיים שייסדו את ה-CIO לא היו מרוצים מכך שה-AFL לא היה מוכן לעבוד עם חברות הייצור של אמריקה.
המחלוקת הגיעה לשיאה בוועידת ה-AFL בשנת 1935. ב-10 בספטמבר 1936, ה-AFL השעה את כל 10 איגודי ה-CIO, ובשנת 1938, איגודים אלו הקימו את הקונגרס של איגודי התעשייה כפדרציית עבודה יריבה.
בעוד שההנהגה הביורוקרטית של ה-AFL לא הצליחה לנצח בשביתות, שלוש שביתות מנצחות פרצו לפתע בזירה בשנת 1934. ואלו היו שביתת מיניאפוליס טיאמסטרס של 1934; שביתת החוף המערבי של 1934; ושביתת טולדו אוטו-לייט של 1934. איגודי תעשייה מנצחים עם הנהגות מיליטנטיות היו הזרז שהביא לעליית ה-CIO.
ה-AFL אישרה קמפיינים להתארגנות בתעשיות הרכב, הגומי והפלדה בוועידה משנת 1934, אך בפועל סיפקה מעט תמיכה כספית או מנהיגותית יעילה לאיגודים אלו.
דבר שהיה משמעותי במיוחד בתעשיות כמו הרכב והגומי, בהבטחת שמירת ההשיגם שהעובדים הצליחו להשיג בארגון תוך סיכון אישי גדול, לפני אפשרות ההתארגנות הרשמית.
בשנת 1955 התאחד הארגון מחדש עם ה-AFL והוקם ה-AFL-CIO הקיים עד היום.
קונגרס העם הכללי או הקונגרס העממי הכללי הוא מפלגה פוליטית בתימן.
המפלגה מכהנת כמפלגת השלטון דה יורה של תימן מאז שנת 1993, שלוש שנים לאחר איחוד המדינה.
המפלגה נשלטת על ידי קו לאומי, והאידאולוגיה הרשמית שלה היא לאומיות ערבית, השואפת לאחדות ערבית.
במהלך מלחמת האזרחים בתימן, מייסד המפלגה ומנהיגה, עלי עבדאללה סאלח, נהרג, והמפלגה התפצלה לשלוש סיעות שונות התומכות בצדדים יריבים במלחמה.
המפלגה נוסדה ב-24 באוגוסט 1982 בצנעא, צפון תימן, על ידי הנשיא עלי עבדאללה סאלח, והפכה לארגון גג שמטרתו הייתה לייצג את כל הזרמים הפוליטיים במדינה.
לאחר איחוד תימן בשנת 1990, כאשר סאלח המשיך לכהן כנשיא המדינה המאוחדת, הפכה המפלגה למפלגה הגדולה ביותר בבחירות לפרלמנט ב-1993, כאשר זכתה ב-123 מתוך 301 מושבים.
בבחירות של 1997 זכתה ברוב של 187 מושבים, לאחר שמפלגת הסוציאליסטים התימנית החרימה את הבחירות.
סאלח נבחר מחדש לנשיא בבחירות הישירות הראשונות לנשיאות בשנת 1999, והמפלגה זכתה בניצחון סוחף בבחירות לפרלמנט של 2003, עם 226 מתוך 301 מושבים.
לאחר הבחירות, הצטרפו למפלגה גם מספר חברי פרלמנט עצמאיים.
סאלח נבחר מחדש ב-2006. לאחר שאולץ להתפטר בעקבות מהפכת תימן, נבחר עבד רבו מנסור האדי, איש המפלגה, להחליפו.
סאלח ניסה להשיב לידיו את השליטה במדינה ובמפלגה במהלך מלחמת האזרחים, ובשנת 2015, גייס חלק נרחב מהמפלגה לצידו, והצטרף לחות'ים – מהלך שיצר פיצול בין סיעת האדי לבין סיעת סאלח.
הסיעות היריבות לחמו זו בזו עד שסאלח ניסה להדיח את החות'ים.
ניסיון ההפיכה כשל, וסאלח, יחד עם מזכ"ל המפלגה ערף א-זוקא, נהרגו בקרב על צנעא בסוף שנת 2017. לאחר מותו של סאלח, התפצלה המפלגה עוד יותר: חלק נרחב מתומכיו לשעבר נשבע אמונים לחות'ים.
סיעת החות'ים בקונגרס העם הכללי המשיכה לתמוך בממשל המורדים בצנעא, ובחרה את צאדק אמין אבו ראס ליושב הראש החדש של המפלגה.
אחד מאנשי הסיעה הפרו-חות'ית הסביר: "עלי עבדאללה סאלח נהרג בידי החות'ים.
אם נלך בדרכו ונתנגד להם, נמות כמותו.
לכן אנו מעדיפים לתמוך בכוח החזק ביותר בשטח."
קבוצה אחרת של נאמני סאלח נמלטה מהחות'ים.
סיעת GPC זו כרתה ברית עם האדי והקואליציה הבינלאומית בראשות ערב הסעודית, אך שמרה על עצמאותה המלאה, ומינתה את בנו של סאלח, אחמד סאלח, למנהיג בפועל.
במקביל, החל אחיינו של סאלח, טארק סאלח, לארגן צבא פרטי חדש עבור סיעה זו של המפלגה.
קונגרס ברלין, 1878 הוא ציור שמן מאת הצייר הגרמני אנטון פון ורנר, שהושלם בשנת 1881. היצירה מתארת סצנה מתוך קונגרס ברלין שנערך בקיץ 1878 במטרה לפתור את המשבר הבלקני לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878).
הציור נמסר לעיריית ברלין ב-22 במרץ 1881, ביום הולדתו ה-84 של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה.
הציור מציג את הנציגים הבולטים בקונגרס ברלין, ובראשם ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, הנראה משמאל.
במרכז הקומפוזיציה מתמקד הצופה בלחיצת יד בין אוטו פון ביסמרק, ששימש "מתווך הוגן" בין הצדדים, לבין הרוזן פיוטר שובלוב, הדיפלומט הרוסי השני בדרגתו במשלחת.
לצידם ניצב הרוזן דיולה אנדראשי, נציג האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ברקע מימין נראים גם שר החוץ הבריטי לורד סולסברי ושגריר בריטניה בברלין, לורד אודו ראסל.
הצייר בחר להציג את הסצנה בחדר מואר היטב ולא במקום שבו התקיימו הדיונים המרכזיים בפועל, מתוך כוונה להדגיש קבוצה אינטימית של דמויות מרכזיות.
הקומפוזיציה ממוקדת בשלישייה במרכז, כאשר לחיצת היד בין ביסמרק לשובלוב נועדה להעביר מסר של פיוס ודיפלומטיה.
בחירה זו של ורנר נועדה לחדד את תפקידו של ביסמרק כמתווך ולא כצד בסכסוך.
עם זאת, המבקרים טענו שהציור מזכיר "תצוגת בובות שעווה", בשל הקפאת התנועה והפוזיציה של הדמויות.
כמו כן, שובלוב נחשב לדמות מעוררת מחלוקת במשלחת הרוסית, ויחסיו הקרובים עם ביסמרק עוררו את זעמו של הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב, ראש המשלחת הרוסית, שנראה יושב משמאל.
הציור הוזמן לאחר שהתבטלה תוכנית קודמת לקיום אירוע חגיגי לציון סיום הקונגרס.
כספי האירוע הועברו להזמנת היצירה, אשר נמסרה לעיריית ברלין בשנת 1881. נכון לעת החדשה, היצירה שמורה באוסף פרטי.
קונגרס האיגודים המקצועיים הוא ארגון-גג לאומי של איגודי עובדים באנגליה ובוויילס.
הוא מאגד 48 איגודים מסונפים המייצגים יחדיו כ-5.5 מיליון חברים.
מזכ"ל הארגון מאז ינואר 2023 הוא פול נובאק.
ה-TUC מתפקד כמרכז ארצי של תנועת העבודה המאורגנת בממלכה המאוחדת, ללא זיקה מוסדית רשמית למפלגת הלייבור, אך בה בעת מייצר עמדות פוליטיות ביחס למדיניות ציבורית הנוגעת לזכויות עובדים ולרווחה חברתית.
הגוף המכריע של ה-TUC הוא הקונגרס השנתי המתכנס בחודש ספטמבר.
בין הקונגרסים מתקבלות ההחלטות על ידי המועצה הכללית, המתכנסת אחת לחודשיים.
ועד מנהל נבחר מתוך חברי המועצה ומופקד על ניהול שוטף.
לכל איגוד מסונף מוקצות זכויות ייצוג בהתאם לגודלו, והוא שולח צירים לקונגרס.
בכל שנה נבחר נשיא ה-TUC, אשר מכהן עד הכנס הבא ומשמש יו"ר הדיונים.
לצד פעילותו הפוליטית מפעיל ה-TUC מוסדות תרבות והנצחה, בהם מוזיאון "קדושי טולפאדל" ופסטיבל שנתי לזכרם.
ה-TUC מקדם קמפיינים רחב-היקף למען זכויות עובדים ותנאי עבודה.
בשנת 2016 אילץ את חברת ספורטס דיירקט לעבור בדיקה חיצונית לגבי תנאי העובדים.
באותה שנה זכה הקמפיין שלו נגד חוק האיגודים המקצועיים 2016 בפרס "קמפיין יחסי הציבור הטוב ביותר" של מגזין PR Week.
באוגוסט 2022 הכריז הארגון על תמיכתו בהעלאת שכר המינימום ל-15 ליש"ט לשעה.
לצד זאת ניהל מאבקים ממושכים נגד חקיקה שנחשבה פוגענית כלפי העובדים, ונקט יוזמות לשיפור תנאי הבריאות והביטחון בעבודה.
ה-TUC היה מעורב בקידום חקיקה מכרעת: חוק השוויון בשכר מ-1970, שהשווה זכויות שכר לנשים וגברים; הנהגת שכר מינימום לאומי בשנת 1999; הגבלת שעות עבודה ומתן זכאות לחופשה באותה שנה; איסור העישון במקומות ציבוריים ב-2007 מטעמי בריאות; והבטחת שוויון זכויות לעובדי חברות כוח אדם ב-2011.
שורשי ה-TUC נטועים ביוזמות לאיגוד מקצועי לאומי מאז ראשית המאה ה-19. ב-1866 נוסדה בבריטניה ברית הסחר המאורגן של בריטניה, וב-1868 נערכה במנצ'סטר האספה הראשונה של ה-TUC ביוזמת מועצות עובדים מקומיות מצפון אנגליה.
מטרת היסוד הייתה לאזן את כוחם של מנהיגי האיגודים בלונדון.
ב-1869 התכנס הקונגרס השני בברמינגהאם ודן בין היתר ביום עבודה בן שמונה שעות ובזכות לחינוך חינם.
החלטות נוספות הובילו לייסוד ועדות תיאום מרכזיות ולתיאום אסטרטגי בין איגודים.
בעקבות קונגרס 1897 הוחלט על הקמת מבנה איגודי מרכזי יותר, שהוביל לייסוד הפדרציה הכללית של האיגודים המקצועיים בשנת 1899. בתחילה לא היה ברור מי יוביל את תנועת העובדים, ה-GFTU או ה-TUC, אך עד מהרה נקבע כי ה-TUC יהיה הגוף הארצי הראשי.
לצד זאת המשיכו לפעול מועצות עובדים מקומיות, אם כי השפעתן פחתה עם גידול הבירוקרטיזציה של ה-TUC.
ב-1899 הוחלט גם על כינוס ועידה להקמת מסגרת ייצוגית פוליטית לפועלים, שהובילה לייסוד Labour Representation Committee, לימים מפלגת הלייבור.
ועדת הפרלמנט של ה-TUC צמחה בהדרגה לגוף ארגוני מרכזי, וב-1919, בעקבות שביתת הרכבות, הוסב שמו ל"מועצה כללית".
בשנות העשרים מילא ה-TUC תפקיד מרכזי בשביתות רחבות היקף, ובראשן השביתה הכללית של 1926. הוא התקרב בהדרגה למפלגת הלייבור, וב-1934 זכה לייצוג משמעותי במועצה הלאומית לעבודה.
במקביל התנגד לשלטון רמזי מקדונלד ולממשלתו.
בשנות הארבעים והחמישים שיתף פעולה עם תנועות בין-לאומיות והיה שותף להקמת הקונגרס העולמי של האיגודים המקצועיים.
ב-1958 נחנך ביתו המרכזי, כהנצחה לחללי תנועת העובדים במלחמת העולם השנייה.
בין 1979 לסוף המאה ה-20 צנח מספר חברי האיגודים המסונפים מ-12 מיליון ל-6.6 מיליון בלבד.
מגמה זו נבעה בחלקה מהמדיניות הכלכלית של ממשלות מרגרט תאצ'ר, שהגבילה את כוחם של האיגודים המקצועיים, לצד שינויים מבניים בכלכלה הבריטית.
הירידה במעמדו של ה-TUC שיקפה מגמה רחבה יותר של החלשות תנועת העבודה המאורגנת בעולם המערבי.
בשנת 2012 נבחרה פרנסס או'גריידי לעמוד בראש ה-TUC, והייתה לאישה הראשונה בתפקיד.
בשנת 2016 הביע הארגון תמיכה פומבית במשאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016), ומנהיגתו השתתפה בעימותים טלוויזיוניים להישארותה של המדינה באיחוד.
באוגוסט 2022 הכריז ה-TUC על תמיכתו בהעלאת שכר המינימום ל-15 ליש"ט לשעה.
קונגרס אראס היה כנס דיפלומטי שהוקם באראס בקיץ של שנת 1435 במהלך מלחמת מאה השנים, ובו השתתפו נציגים מאנגליה, צרפת ובורגונדיה.
זה היה המשא ומתן הראשון מאז הסכם טרואה והוא ביטל את ההסכם בן חמש עשרה השנים בין בורגונדיה לאנגליה, שלפיו שושלת הנרי החמישי הייתה אמורה לרשת את הכתר הצרפתי.
ההיסטוריון ריצ'רד ווהן כינה אותו כ"קונגרס השלום האמיתי הראשון של אירופה".
לקראת סוף מלחמת מאה השנים, גם קונגרס אראס וגם הסכם אראס שבא בעקבותיו נחשבו לכישלונות דיפלומטיים עבור אנגליה, ולעומת זאת להצלחות גדולות עבור צרפת.
הם הובילו בסופו של דבר לגירוש האנגלים מצרפת.
נציגי אנגליה נכנסו לקונגרס מתוך אמונה שמדובר במשא ומתן לשלום בין אנגליה לצרפת בלבד.
הם הציעו הפסקת אש ממושכת ונישואין בין המלך האנגלי הצעיר הנרי השישי לבין בתו של מלך צרפת שארל השביעי.
עם זאת, האנגלים לא היו מוכנים לוותר על טענתם לכתר צרפת.
עמדה זו מנעה ניהול משא ומתן משמעותי.
המשלחת האנגלית פרשה מהקונגרס באמצע ההתכנסות כדי להדוף פשיטה של הקצינים הצרפתים סנטריי ולה הייר.
במקביל, המשלחת הצרפתית ואנשי הדת המובילים דחקו בפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה להתפייס עם שארל השביעי.
בורגונדיה הייתה באותה תקופה בעלת ברית של אנגליה מאז רצח אביו של פיליפ בשנת 1419. שארל השביעי היה מעורב באותו רצח, ולכן פיליפ תיעב אותו.
למרות זאת, פיליפ סבר שיוכל להפיק תועלת מממשלה צרפתית הנשלטת על ידי מלך חלש כמו שארל, במקום בידי ג'ון, דוכס בדפורד.
אחותו של פיליפ, אן מבורגונדי, הייתה נשואה לדוכס האנגלי (ג'ון, דוכס בדפורד).
לאחר מותה בשנת 1432, היחסים בין פיליפ לדוכס הידרדרו.
כאשר המשלחת האנגלית חזרה לקונגרס אראס, הם גילו שגם בעל בריתם הבורגונדי החליף צד ועבר לתמוך בצרפתים.
דוכס בדפורד, שהיה למעשה האדם היחיד שעדיין החזיק את הברית האנגלו-בורגונדית, מת ב-14 בספטמבר 1435, שבוע אחד בלבד לפני סיום הוועידה.
ויליאם דה לה פול, דוכס סאפוק
תומאס רודבורן, הבישוף של סנט דייוויד
ויליאם לינדווד, הלורד שומר החותם
ז'אן דה רינל, מזכיר המלוכה
ראול רוסל, דוקטור למשפטים, גזבר רואן
תומאס דה קורסל, שגריר פריז
רנו דה שארטר, הארכיבישוף של ריימס, קנצלר צרפת
לואי דה לוקסמבורג, רוזן סן-פול
ז'אן השני דה לוקסמבורג, רוזן ליני
ניקולו אלברגטי, הבישוף של בולוניה
הקונגרס הוביל לחתימת הסכם אראס השני, שנחתם ב-20/21 בספטמבר 1435 והפך להישג דיפלומטי חשוב עבור הצרפתים בשנות הסיום של מלחמת מאה השנים.
ההסכם יישב סכסוך ארוך שנים בין המלך שארל השביעי מצרפת לבין הדוכס פיליפ השלישי מבורגונדיה.
פיליפ הכיר בשארל השביעי כמלך צרפת, ובתמורה, פיליפ שוחרר מחובת נאמנות לכתר, ושארל הסכים להעניש את רוצחי אביו של פיליפ, הדוכס ז'אן הראשון מבורגונדיה.
על ידי שבירת הברית בין בורגונדיה לאנגליה, ביסס שארל השביעי את מעמדו כמלך צרפת מול טענתו של הנרי השישי מלך אנגליה לכתר.
צרפת נהנתה מתמיכתה של סקוטלנד כבעלת ברית ואנגליה נותרה מבודדת.
משנת 1435 ואילך, השלטון האנגלי בצרפת החל לדעוך.
ההצלחה המוגבלת של הקונגרס התאפשרה בזכות נציגים של האפיפיור אאוגניוס הרביעי ומועצת בזל.
חברי כל אחת מהמשלחות הללו כתבו חוות דעת משפטיות הפוטרות את הדוכס פיליפ מבורגונדיה מחובותיו הקודמות כלפי אנגליה.
קוֹנְדוֹם (מאנגלית: Condom, ; בעברית: כּוֹבָעוֹן או מַעֲטוֹף) הוא אמצעי מניעה העשוי בדרך כלל מלטקס, והוא מונע מגע ישיר בין איברי המין בהם נעשה שימוש בעת קיום יחסי מין.
בדרך כלל הכוונה היא לקונדום גברי, אך יש גם קונדום נשי.
הקונדום הגברי מכסה את הפין במהלך קיום יחסי מין על מנת למנוע היריון בלתי רצוי או העברה של מחלות מין, כגון איידס, הרפס או עגבת (סיפיליס).
מסיבה זו נהוג לכנות יחסי-מין תוך שימוש בקונדום "מין בטוח" או "מוגן".
הקונדומים הגבריים הראשונים היו עשויים צמר ובדים אחרים, ולא היו יעילים כלל.
במחקר שפרסם הרופא האיטלקי גבריאל פלופיו (Gabriele Falloppio) בשנת 1564, הוא מזכיר את השימוש בקונדומים, במה שהיה ככל הנראה התיעוד הראשון בכתב של המוצר.
הקונדומים אותם הוא מתאר עשויים מבדים שנטבלו בתמיסה כימית מסוימת ויובשו טרם השימוש בהם.
אותן פיסות בד שימשו לכיסוי רק של עטרת הפין, וכדי לסייע בשימוש, פיסות בד אלה הוחזקו על ידי סוג של רצועה שהייתה מחוברת אליהן.
במחקרו, עוסק פלופיו בעגבת, לה הוא קורא במחקרו "המחלה הצרפתית", והוא מציין כי שימוש בקונדומים יכול למנוע את ההידבקות בה.
עם זאת, נהוג להניח כי הקונדומים היעילים הראשונים היו עשויים ממעי כבש.
בתחילה, שימשו הקונדומים את המבקרים אצל זונות, כהגנה מפני מחלת העגבת.
מאחר שנשים אלו היו עקרות כתוצאה ממחלות, הקונדום לא נתפש כמונע היריון אלא כמונע מחלות, וגברים אלה לא העלו על דעתם להשתמש באמצעים אלה עם נשותיהם, אך לבסוף הבינו שמה שמונע הידבקות ממחלה ימנע גם כניסה להריון.
המצאתם של קונדומים העשויים לטקס הייתה צעד גדול וחשוב, ובזכותו נעשו הקונדומים ליעילים במיוחד וזולים, כך שכל אחד יכול להשתמש בהם.
לפני המאה ה-20 היו הקונדומים אסורים למכירה במקומות רבים מטעמים דתיים.
עד היום הכנסייה הקתולית אוסרת על שימוש באמצעי-מניעה.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני אסר על שימוש בקונדומים גם לצורך הצלת חיים על ידי מניעת הידבקות.
אנשי הכנסייה באפריקה אף נוהגים להסביר למאמינים כי קונדומים אינם מגינים מפני העברה של נגיף ה-HIV הגורם לאיידס.
שימוש נכון בקונדום עשוי לטקס יעיל בלמעלה מ-97% במניעת היריון, וב-80%-90% במניעת איידס.
שימוש בקונדום המכיל קוטל זרע מגביר את יעילות הקונדום במניעת היריון.
עם זאת, מחקרים מצביעים על כך שקוטל זרע מפחית את יעילות הקונדום במניעת מחלות מין, בשל הגירוי שהוא גורם לריריות.
שימוש שגוי בקונדום עלול להביא לקריעתו וכך להוביל להיריון או העברת מחלות.
סיכונים אלה קיימים גם במקרים של הסרת קונדום ללא הסכמה.
שלמות הקונדום יכולה להיפגע בשל מגע עם ציפורניים או חפץ חד.
כמו כן קונדומי לטקס רגישים לחומרים על בסיס שמן כגון קרם לידיים או וזלין.
יש חומרי סיכה נפוצים המיוצרים על בסיס מים שלא מורידים מיעילות הקונדום.
כ-10% מהאוכלוסייה אלרגים ללטקס שממנו עשויים מרבית הקונדומים, ולכן יצרני הקונדומים החלו לשווק קונדומים העשויים חומרים סינתטיים כגון שרף מלאכותי שאינם גורמים לתופעות אלרגיות.
בעשורים האחרונים, יצרני קונדומים רבים מציעים קונדומים בגדלים, צבעים, ריחות, טעמים ומרקמים שונים.
על פי מחקר שבוצע בשנת 2019 באוסטרליה, כשליש מהנשים חוו הסרה חשאית של הקונדום במהלך קיום יחסי מין, פעולה שאינה חוקית במספר מדינות, אך קשה להוכחה באופן משפטי.
נכון לקיץ 2020 ברחבי העולם הורשעו 3 גברים בעקבות עבירה זו.
הקונדום הנשי אף הוא משמש למניעת היריון והעברת מחלות במגע מיני, והוא הומצא על ידי ד"ר הדני לאסה הסל.
הקונדום הנשי הוא בצורת צינור דק ורך עם טבעת גמישה בכל צד.
הטבעת הפנימית בצידו הסגור משמשת להחדרת הקונדום ולהחזקתו במקום, גוף הקונדום הנשי נמצא בנרתיק, והטבעת החיצונית בצידו הפתוח מכסה חלק מהפות.
קונדוריים המכונים לעיתים "נשרי העולם החדש" (להבדיל מנשרי העולם הישן; שם מדעי: Cathartidae) היא משפחה של עופות גדולים, שעיקר מזונם הוא פגרים.
מקור שמם של הקונדורים הוא בשפת הקצ'ואה.
משפחת הקונדוריים כוללת שבעה מינים המשתייכים לחמישה סוגים.
קיימת התלבטות רבה לגבי מיון הקונדוריים.
הקונדוריים שייכים לסדרת הקונדוראים ובעבר השתייכו לסדרת דורסי יום, יחד עם עופות דורסים אחרים.
דגימות DNA חדשות מעידות כי הם קרובים גם לחסידאים.
המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא משפחת הטרטורניסים הנכחדת.
בני המשפחה הם עופות גדולים: משקלם נע בין קילוגרם אחד אצל מיני הקתרטס הקטנים ועד 15 ק"ג אצל קונדור האנדים, שהוא הגדול בין הדורסים ואף מהגדולים שבעופות.
הם מתמחים בדאייה, וכנפיהם הארוכות מותאמות לכך היטב.
לקונדורים יש שטח כנפיים גדול יותר מכל עוף אחר, אף כי כנפיהם של חלק מעופות הים ארוכות יותר.
גופם חזק ומוצק וזנבם קצר לרוב.
ראשם קירח, כתוצאה מהתאמה לאכילת פגרים.
המקור חד ומאונקל, ומותאם לקרוע נתחי בשר פגר, עם הבדלים בין המינים: לאורובו ולקתרטס מקור עדין וחלק יחסית המותאם לאכילת החלקים הרכים, ואילו למינים הגדולים יותר מקור גדול המסוגל לקרוע אף את עורה של חיה או בהמה גדולה כפרה או טפיר.
רגליהם מותאמות היטב להליכה על הקרקע ולהחזקת הטרף כנגד האדמה בעודם גורעים ממנו נתחים, אך מכיוון שאינם צריכים לרוב לקטול את טרפם, אין לאצבעותיהם יכולת לפיתה וטופריהם קצרים וקהים.
צבעיהם לרוב כהים, פרט ללבושו הצבעוני של הנשרון המלכותי.
חוש הראייה שלהם מפותח היטב, ומאפשר להם לאתר פגרים ממרחקים.
מיני הקתרטס מסוגלים אף לאתר פגר באמצעות חוש הריח, תכונה נדירה בין העופות.
הקונדוריים עשויים לקטול חיות קטנות, חלשות או פגועות, בייחוד המינים הגדולים, בעזרת כוחם ומקורם הגדול, אולם פגרים מהווים את עיקר מזונם.
קונדורים עשויים לאכול פגר בכל גודל ובכל מצב, אם כי הם מעדיפים פגרים של חיות גדולות.
אלה עשויים למשוך אליהם מספר רב של פרטים ומינים.
בדומה לנשרי העולם הישן, הזהים להם במזונם, גם בין הקונדורים ניתן לראות סדר ברור בין המינים סביב הפגר: הקתרטס הם לרוב הראשונים אשר מאתרים את הפגר בעזרת חוש הריח המפותח שלהם, ועשויים לנחות עליו בעשרותיהם.
היות שמקורם חלש יחסית, הם נוברים בעיני הפגר או בחלקיו הרקובים או הרכים יותר כגון הפה או פי הטבעת.
האורובו השחורים עוקבים לרוב אחר הקתרטס מאחר שלהם עצמם אין חוש ריח ומפותח, ומשאותר הפגר הם נוחתים עליו בהמוניהם, לעיתים במספרים העולים פי כמה על הקתרטס.
הם תוקפניים מאוד ועל אף שהם דומים לקתרטס בגודלם, הם אינם מתקשים לסלקם מהפגר.
מקורם דק וארוך, מותאם היטב לחדור דרך חלקיו הרכים של הפגר בדומה לקתרטס, אך עדיין לא חזק דיו לבתק את עורו של פגר גדול.
בהגיע הנשרונים המלכותיים (באזורים בהם הם מצויים), הגדולים במידה ניכרת משאר המינים הקטנים, הללו מפנים להם את דרכם לפגר והם לא מתקשים לבתק את עורו בעזרת מקורם החזק.
הקונדורים הגדולים הם לרוב האחרונים המגיעים לפגר, אך הם גדולים פי כמה וכמה משאר המינים ועל כן הודפים אותם בקלות הצידה.
בעזרת מקורם החזק הם קורעים את עור הפגר בקלות, ומשסיימו רשאים שאר המינים להמשיך באכילה.
סוג ומין יחיד: קונדור קליפורני (Gymnogyps californianus)
סוג ומין יחיד: קונדור האנדים (Vulture gryphus)
סוג ומין יחיד: נשרון מלכותי (Sarcoramphus papa)
סוג ומין יחיד: אורובו שחור (Coragyps atratus)
מין: קתרטס תרנגולי (Cathartes aura)
קונדוליזה רייס היא דיפלומטית אמריקאית.
רייס כיהנה כמזכירת המדינה ה-66 של ארצות הברית, והייתה השנייה שכיהנה בתפקיד זה בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש.
רייס היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שכיהנה כמזכירת המדינה של ארצות הברית, וכן האישה השנייה שכיהנה בתפקיד זה (הראשונה היא מדליין אולברייט), והאדם השני ממוצא אמריקאי אפריקאי (הראשון הוא קולין פאוול).
רייס גם כיהנה כיועצת לביטחון לאומי בתקופת כהונתו הראשונה של בוש.
בטרם הצטרפה לממשלו של בוש, כיהנה רייס כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד, וגם כפרובוסט האוניברסיטה בין השנים 1993–1999. בטרם כך רייס שירתה במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית כיועצת לענייני הגוש המזרחי, במהלך כהונתו של ג'ורג' בוש האב.
במהלך תפקיד זה התמודדה רייס עם שינויים עולמיים כדוגמת התפרקות ברית המועצות ואיחודה מחדש של גרמניה.
לאחר השבעתה כמזכירת המדינה, רייס יזמה ודחפה את המדיניות של דמוקרטיה מתמירה, מדיניות של הרחבת מספר הממשלות הדמוקרטיות האחראיות ברחבי העולם, ובפרט במזרח התיכון.
המדיניות הזאת התמודדה עם אתגרים גדולים כאשר תנועת החמאס זכתה ברוב בבחירות בעזה וכן כאשר מדינות בעלות השפעה כגון מצרים וערב הסעודית שמרו על ממשלים דיקטטורים לצד תמיכה מארצות הברית.
במרץ 2009, שבה רייס לתפקידה הקודם באוניברסיטת סטנפורד שם כיהנה כפרופסור למדע המדינה וכן כעמיתת מחקר למדיניות ציבורית במכון הובר.
בינואר 2020 מונתה למנהלת מכון הובר.
קונדוליזה רייס נולדה בברמינגהאם שבאלבמה, בתם היחידה של ג'ון וסלי רייס ג'וניור, כומר פרסביטריאני ויועץ בתיכון, ואנג'לה רייס, מורה בתיכון למדע, למוזיקה ולרטוריקה.
השם "קונדוליזה" לקוח מהמונח המוזיקלי "קון דולצ'צה" (con dolcezza), שמשמעותו באיטלקית "במתיקות".
למשפחתה של רייס שורשים בדרום ארצות הברית אשר מתועדים לתקופה הקודמת למלחמת האזרחים האמריקנית.
רייס היא צאצאית לאנשים שהיו עובדי אדמה גם לאחר האמנציפציה.
רייס השתתפה בתוכנית האירוח "למצוא את שורשיך" של רשת הטלוויזיה הציבורית הפדרלית בארצות הברית PBS, וסיפרה כי לפי בדיקה גנטית, היא 51% אפריקאית, 40% אירופאית ו-9% אסייתית או אינדיאנית אמריקאית.
רייס גדלה בעיר טסקלוסה ולימים סיפרה שחשה צורך להיות "טובה כפליים" בשל מוצאה.
רייס החלה ללמוד צרפתית, מוזיקה, החלקה על הקרח ובלט בגיל שלוש.
בגיל חמש עשרה היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר במטרה להיות פסנתרנית מקצועית.
היא ליוותה את הצ'לן יו-יו מה בנגינתו יצירה של יוהנס ברהמס באפריל 2002.
ב-1967 משפחה של רייס עברה לדנוור.
היא למדה בתיכון קתולי לבנות בלבד וסיימה את לימודיה בו בהצלחה בגיל 16 בשנת 1971. לאחר מכן היא נרשמה ללימודים אוניברסיטאיים באוניברסיטת דנבר, בה אביה עבד בתור סגן דיקן.
בתחילת לימודיה רייס התמחתה במוזיקה.
לאחר שנתה השנייה היא אף נסעה לקחת חלק בפסטיבל המוזיקה של אספן.
לימים רייס סיפרה כי פגשה שם סטודנטים מוכשרים ממנה ובעקבות זאת החלה לשקול מסלולי קריירה אחרים מפסנתרנות.
רייס ממשיכה עד היום לנגן בפסנתר, כולל קאמרית.
לאחר שהתוודעה להרצאותיו של ג'וזף קורבל, דיפלומט צ'כי ואביה של מדליין אולברייט, החליטה רייס ללמוד יחסים בינלאומיים.
ההחלטה נבעה מהעניין שקורבל יצר אצלה בברית המועצות וביחסים בינלאומיים.
בשלב מאוחר יותר בחייה רייס תיארה את קורבל בתור דמות מרכזית בחייה.
ב-1974, בגיל 19, התקבלה רייס לפיי בטא קפא, שהיא אגודת מצטיינים בתחומים ההומאנים והריאלים שנחשבת לאגודת המצטיינים היוקרתית ביותר בארצות הברית.
באותה שנה קיבלה רייס תואר ראשון בהצטיינות יתרה במדע המדינה מאוניברסיטת דנבר.
בזמן שהייתה באוניברסיטת דנבר היא הייתה חברה באלפא צ'י אומגה, אחווה נשית אשר מכוונת את בוגריה לעסוק בשירות לציבור.
בשנת 1975, בגיל 21, רייס קיבלה תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת נוטרדאם.
היא החלה לעבוד במחלקת המדינה של ארצות הברית ב-1977, במהלך תקופת נשיאותו של ג'ימי קרטר בתור מתמחה במחלקה לענייני חינוך ותרבות.
רייס המשיכה ללמוד רוסית באוניברסיטת מוסקבה בקיץ 1979, והייתה מתמחה בתאגיד ראנד בסנטה מוניקה שבקליפורניה.
ב-1981, בגיל 26, קיבלה רייס תואר דוקטור בבית הספר ליחסים בינלאומיים על שם ג'וזף קורבל באוניברסיטת דנבר.
עבודת התזה שלה התמקדה במדיניות צבאית ופוליטיקה בצ'כוסלובקיה הקומוניסטית.
בשנים 1980–1981 רייס הייתה עמיתה בתוכנית לבקרה ופירוק מנשק של אוניברסיטת סטנפורד.
רייס הגיעה לסטנפורד בזכות מלגה יוקרתית של קרן פורד במומחיות כפולה בלימודים סובייטים ובביטחון לאומי.
המלגה הקנתה לה אפשרות למימון שנת פעילות כעמיתה באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת קולומביה, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) או באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
רייס טוענת שהיא יצרה קשר עם הרווארד ועם סטנפורד אך הרווארד התעלמו ממנה.
המלגה שלה בסטנפורד היא זאת שהחלה את הקישור האקדמי שלה לאוניברסיטה וזמנה בצפון קליפורניה.
עמדות פוליטיות בתקופה מוקדמת בחייה
רייס הייתה חברה במפלגה הדמוקרטית עד שנת 1982, אז עברה למפלגה הרפובליקנית.
רייס טוענת כי החליפה את הנאמנות שלה בגלל חוסר ההסכמה שלה עם הנשיא הדמוקרטי שכיהן באותה תקופה, ג'ימי קרטר, בענייני מדיניות חוץ.
כמו כן רייס מציינת את ההשפעה שהיה לאביה הרפובליקאי עליה.
בשנת 2000 רייס דיברה בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקאית ואמרה כי "אבי הצטרף למפלגה שלנו בגלל הדמוקרטים שהעבירו את חוקי ג'ים קרואו באלבמה ב-1952 אשר לא אפשרו לו להצביע.
הרפובליקאים הם אלה שאיפשרו לו להצביע בסופו של דבר."
בשנת 1981 רייס זכתה לדרגה האקדמית של פרופסור עוזר באוניברסיטת סטנפורד בתחום מדע המדינה.
בשנת 1987 היא קודמה לדרגת פרופסור חבר והחזיקה במעמד זה עד 1993. בתקופה זאת רייס התמחתה בתחומים הקשורים לברית המועצות.
במסגרת התמחות זאת רייס הרצתה על הנושא בתוכנית המשותפת לאוניברסיטת סטנפורד ולאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שהייתה בניהולו של ג'ורג' ברסלאור באמצע שנות ה-80.
בשנת 1985, במהלך פגישה של מומחים לבקרת נשק בסטנפורד, ההופעה האקדמית של רייס משכה את תשומת הלב של ברנט סקוקרופט, שהיה היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית בממשלתו של ג'רלד פורד.
עם בחירתו של ג'ורג' בוש האב לנשיא ארצות הברית ב-1988, סקוקרופט חזר לבית הלבן בתור היועץ לביטחון לאומי שלו בשנת 1989. כאשר התמנה לתפקיד זה הזמין את רייס לבוא לשרת בתור המומחית שלו לענייני ברית המועצות במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
לפי ניקולס ברנס, הנשיא בוש האב היה "שבוי" על ידי רייס ונתמך על דעתה במגעיו עם מיכאיל גורבצ'וב ועם בוריס ילצין.
היות שרייס הייתה מאבדת את זכאותה לקבלת קביעות בסטנפורד אילו לא הייתה נוכחת במשך יותר משנתיים, היא חזרה לשם בשנת 1991. כאשר חזרה היא עברה לשרת תחת ג'ורג' שולץ, שהיה מזכיר המדינה בין השנים 1982 ו-1989, בתקופת כהונתו של רונלד רייגן.
באותה תקופה שולץ היה עמית מחקר במכון הובר, מכון מחקר יוקרתי למדיניות ציבורית באוניברסיטת סטנפורד.
שולץ כלל את רייס במועדון של אינטלקטואלים שנפגשו לארוחות צהריים מעת לעת כדי לדון בענייני חוץ.
בשנת 1992 שולץ, שהיה חבר הוועד המנהל של התאגיד שברון, המליץ על רייס בתור מועמדת לוועד המנהל.
שברון ניסתה לקבל מכרז לפיתוח של קזחסטן בשווי של עשרה מיליארד דולר.
רייס, שהייתה מומחית בברית המועצות, הכירה אישית את נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב.
היא נסעה לקזחסטן מטעם שברון ובשנת 1993 לכבוד עבודתה למען החברה, שברון קראו למכלית נפט ענקית במשקל 129,000 על שמה, SS Condoleeza Rice.
במהלך תקופה זאת רייס מונתה גם לוועדים המנהלים של טרנס-אמריקה (1991) והיולט פקארד (1992).
בשנת 1992 התנדבה רייס לקחת חלק בוועדה לחיפוש נשיא מחליף לסטנפורד.
המחליף שנמצא, ג'ררד קספר, פגש את רייס במהלך תהליך החיפוש וכל כך התרשם מרייס עד כי מינה אותה בשנת 1993 להיות הרקטור של האוניברסיטה כולה.
רייס הייתה האישה הראשונה, אמריקאי-אפריקאי הראשונה והרקטור הצעירה ביותר בהיסטוריה של סטנפורד.
רייס קיבלה מינוי בתור עמיתת מחקר בכירה במכון הובר.
ב-1992, רייס הקימה את "המרכז לדור החדש".
מטרת המרכז הייתה להעלות את מספרם של בוגרי התיכון בעיירות מזרח פאלו אלטו ומנלו פארק, אשר שתיהן נמצאות מדרום לסן פרנסיסקו.
לאחר תפקידה כמזכירת המדינה רייס שבה לאוניברסיטת סטנפורד למשרת פרופסור למדע המדינה וכן כעמיתת מחקר בכירה בענייני מדיניות ציבוריות במכון הובר.
ג'ררד קספר, נשיאה של סטנפורד בעת כהונתה של רייס בתור רקטור, אמר כי אוניברסיטת סטנפורד "היא בעלת מזל גדול בשכנוע אדם עם הכישורים היוצאים מן הכלל והיכולת המוכחת לתפקד ברגעים קריטיים כגון אלה של פרופסור רייס לקבל את התפקיד.
כל דבר שהיא עשתה, היא עשתה מצוין; יש לי ביטחון מלא שהיא תמשיך בכך גם בתור פרובוסט".
תוך הכרה באופייה הייחודי של רייס, קספר אמר ל"ניו יורקר" ב-2002 כי "זה יהיה לא כן מצידי להגיד שהעובדה כי היא אישה, העובדה כי היא שחורה והעובדה כי היא צעירה לא היו בראשי".
בתור הפרובוסט של סטנפורד, רייס הייתה אחראית על ניהול תקציב האוניברסיטה המונה מספר מיליארדי דולרים.
האוניברסיטה באותה עת הייתה שרויה בגרעון של 20 מיליון דולר.
כאשר רייס נכנסה לתפקיד, היא הבטיחה שהתקציב יאוזן בתוך "שנתיים".
קויט בלקר, סגן המנהל של המכון ללימודים בינלאומיים בסטנפורד, אמר כי באותה תקופה "הייתה אמונה מקובלת שהדבר לא ניתן לביצוע...שהגרעון היה מבני ושנאלץ ללמוד להתמודד איתו".
שנתיים מאוחר יותר רייס הודיעה כי הגרעון חוסל ושהאוניברסיטה מחזיקה כעת עודף של מעל 14.5 מיליון דולר.
רייס משכה ביקורת במהלך כהונתה בתור פרובוסט כאשר ניסתה להפסיק את הנוהל של העדפה מתקנת בהחלטות הנוגעות לקביעות.
במסגרת זאת היא ניסתה בחוסר הצלחה לאחד בין המרכזים הקהילתיים האתניים השונים של האוניברסיטה.
ב-1986 בעת הייתה עמיתה ליחסים בינלאומיים במועצה ליחסי חוץ היא גם שירתה בתור עוזרת מיוחדת למפקד המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
מ-1989 ועד מרץ 1991 (התקופה שבה נפלה חומת ברלין וכן ימיה האחרונים של ברית המועצות) רייס שירתה בממשלתו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש בתור מנהלת המחלקה לעניינים מזרח אירופאים במועצה לביטחון לאומי וכן בתור עוזרת מיוחדת לנשיא לענייני ביטחון לאומי.
בתפקיד זה רייס סייעה לפתח את המדיניות של בוש ומזכיר המדינה באותה עת ג'יימס בייקר אשר תמכו באיחוד גרמניה.
היא הרשימה את בוש, אשר בשלב מאוחר יותר הציג אותה למנהיג הסובייטי מיכאיל גורבצ'וב בתור זאת "אשר מספרת לי את כל שאני יודע על ברית המועצות".
ב-1991 רייס שבה לתפקידה בתור מרצה בסטנפורד, על אף שהמשיכה לשמש כיועצת בתחום הגוש הסובייטי למספר לקוחות הן במגזר הפרטי והן במגזר העסקי.
מאוחר יותר באותה שנה, מושל קליפורניה פיטר וילסון מינה אותה לוועדה דו-מפלגתית שנוצרה כדי לקבוע מחדש את גבולות אזורי ההצבעה במדינה.
ב-1997 רייס ישבה בוועדת ייעוץ פדרלית לממשל ארצות הברית על שילוב מגדרי באימונים צבאיים.
במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000, רייס לקחה שנת חופשה ללא תשלום מאוניברסיטת סטנפורד כדי לעבוד בתור היועצת של ג'ורג' ווקר בוש למדיניות חוץ.
קבוצת יועצי מדיניות החוץ אותם הובילה רייס כינתה את עצמה הוולקנים.
שם זה נעשה לכבוד פסל הוולקן, פסל זה מברזל יצוק נמצא בבירמינגהם אלבמה, עיר מולדתה של רייס.
במהלך קמפיין זה רייס נתנה נאום מפורסם בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקאית.
במהלך נאום זה היא אמרה כי "...הכוחות המזוינים של ארצות הברית הם אינם כוח משטרה גלובלי.
הם אינם מוקד החירום של העולם".
לאחר ניצחונו של ג'ורג' ווקר בוש, ב-17 בדצמבר 2000 בוש מינה את רייס להיות היועצת לביטחון לאומי של ארצות הברית.
בזאת רייס הפכה לאישה הראשונה לכהן בתפקיד זה.
רייס זכתה לכינוי "נסיכה לוחמת" אשר נועד לשקף את החוסן יוצא הדופן שלה לצד נימוסיה העדינים.
ב-18 בינואר 2003, וושינגטון פוסט דיווח כי רייס הייתה מעורבת ביצירת מדיניותו של בוש במיון לפי גזע בקבלה לאוניברסיטאות.
רייס התבטאה כי "בעוד שהעדפות ללא התייחסות לגזע היא עדיפה" ניתן לקחת בחשבון את הגזע כ"גורם אחד מני רבים" בתהליך הקבלה לאוניברסיטאות.
במהלך קיץ 2001 רייס נפגשה עם דירקטור ה-CIA ג'ורג' טנט כדי לדון באפשרויות ובמניעה של מתקפות טרור כנגד מטרות אמריקאיות.
ב-10 ביולי 2001 רייס נפגשה עם טנט במה שהוא כינה "פגישת חירום" אשר נערכה בבית הלבן לבקשתו של טנט כדי לעדכן את רייס ואת הוועדה לביטחון לאומי בנוגע לאיום הפוטנציאלי של מתקפה של אל-קאעידה העומדת להתרחש.
רייס הגיבה על ידי כך שביקשה מטנט להציג את אותו מידע למזכיר ההגנה באותו הזמן דונלד רמספלד ולתובע הכללי ג'ון אשקרופט.
רייס תיארה את העדכון היומי של נשיא ארצות הברית של 6 באוגוסט 2001, הידוע בשם "בן לאדן נחוש בדעתו לתקוף בארצות הברית", כמידע היסטורי.
רייס ציינה כי העדכון "היה מבוסס על מידע מיושן".
ב-11 בספטמבר 2001, רייס הייתה מתוכננת לפרסם מדיניות לביטחון לאומי חדשה אשר כללה מערכת הגנה מפני טילים בתור אבן יסוד ואשר הקטינה את ההתייחסות לטרור שמקורו לא במדיניות.
כאשר נשאלה ב-2006 על פגישתה עם טנט ב-2001, רייס התבטאה כי אינה זוכרת פגישה מסוימת אך הדגישה כי נפגשה עם טנט מספר פעמים באותו הקיץ עם טנט בנוגע לאיומי טרור.
יתרה מכך, היא ציינה כי זה "בלתי נתפס" עבורה שהיא התעלמה מאיומי טרור חודשיים לפני פיגועי 11 בספטמבר.
ב-2003 רייס זכתה בפרס הסנטור ג'ון היינץ לשירות הציבור בידי בעל תפקיד נבחר או ממונה.
באוגוסט 2010, רייס זכתה בפרס אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית לשנת 2009 על תרומות לביטחון והגנת ארצות הברית.
במרץ 2004 רייס סירבה להעיד בפני הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר.
הבית הלבן טען לפריבילגיית הנהלה, זכות הניתנת לנשיא ארצות הברית לפי החוקה תחת הסעיף של הפרדת רשויות וכן מסורת מאירועים דומים בעבר.
לאחר לחץ הנשיא בוש אפשר לרייס להעיד כל עוד הדבר לא ייצור תקדים לכך שהצוות של הנשיא נאלץ להופיע בפני הקונגרס של ארצות הברית כאשר הלה דורש זאת.
הופעתה בפני הוועדה ב-8 באפריל 2004, התקבלה על ידי שלטונו של בוש חלקית מכיוון שהיא לא הופיעה ישירות בפני הקונגרס.
בזאת היא הפכה ליועצת לביטחון לאומי הראשונה שהעידה בענייני מדיניות.
באפריל 2007, רייס סירבה, על בסיס פריבילגיות הנהלה, לזימון מבית הנבחרים של ארצות הברית בנוגע לטענה שקדמה למלחמת עיראק, כי עיראק פעלה לקבל אבקה מרוכזת של אורניום מניז'ר.
רייס הייתה מהתומכות הבולטות בממשל בפלישת ארצות הברית לעיראק ב-2003. ב-8 בדצמבר 2002 עיראק פרסמה את הצהרתה אודות נשק להשמדה המונית לאו"ם.
בעקבות כך פרסמה רייס מאמר בניו יורק טיימס תחת הכותרת: "כיצד אנו יודעים שעיראק משקרת".
במאמר רייס האשימה את עיראק בהחזקת נשק להשמדה המונית.
ב-10 בינואר 2003 בריאיון ל-CNN עם וולף בליצר רייס הצהירה בנוגע לסדאם חוסיין כי "הבעיה כאן היא שתמיד תהיה איזשהי חוסר ודאות בנוגע לכמה מהר הוא מסוגל לייצר נשק גרעיני.
אבל אנחנו לא רוצים שהאקדח המעשן יהיה פטריית עשן".
באוקטובר 2003, רייס מונתה לניהול "הוועדה לייצוב עיראק", כדי "להשקיט אלימות בעיראק ואפגניסטן וכדי לזרז את הבנייה מחדש של שתי המדינות".
עד מאי 2004, הוושינגטון פוסט דיווח כי הוועדה הפכה ללא פעילה לחלוטין.
בקמפיין לבחירות הנשיאותיות ב-2004 רייס הפכה ליועצת לביטחון לאומי הראשונה אשר השתתפה בקמפיין לבחירתו מחדש של נשיא מכהן.
היא הצהירה כי בעוד ש"לסדאם לא היה דבר עם ההתקפות עצמן על ארצות הברית, עיראק של סדאם חוסיין הייתה חלק מהמזרח התיכון אשר ביעבע והיה לא יציב וכן היא הייתה חלק מהנסיבות שהובילו לבעיה ב-11 בספטמבר".
לאחר הפלישה האמריקאית, כאשר התברר כי לא היו בידי עיראק כלי נשק גרעיניים להשמדה המונית, מבקרים קראו לטענותיה של רייס "הונאה", "תרמית" ו-"טקטיקת הפחדה דמגוגית".
הוושינגטון פוסט הוסיף וכתב כי "ייתכן כי היא פיספסה או התעלמה מספר אזהרות מסוכנויות הביון אשר מחפשות לתת השגות על טענות הנוגעות לתוכנית הנשק הגרעיני העיראקי, או שהיא נתנה הצהרות פומביות אשר היא ידעה כי אינן נכונות".
אישור מתודות חקירה שנויות במחלוקת
ועדת מודיעין של הסנאט של ארצות הברית דיווחה ב-17 ביולי 2002 כי רייס נפגשה עם דירקטור ה-CIA ג'ורג' טנט כדי להעביר באופן אישי את התמיכה של הממשל של בוש בשימוש בטכניקת עינוי במים של מנהיג אל-קאעידה אבו זוביידה.
הטלגרף כתב ש"ימים בודדים לאחר שרייס נתנה לטנט את הסכמתה, משרד המשפטים אישר את השימוש בעינוי במים במזכר סודי ב-1 באוגוסט".
טכניקה העינוי במים נחשבת לעינוי על ידי מספר רב של גורמים ובהם מומחים משפטיים, בוגרי מלחמות, שופטים צבאיים, ארגוני זכויות אדם וכן פוליטיקאים בכירים רבים ביניהם ברק אובמה.
ב-2003 רייס, סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני, והתובע הכללי של ארצות הברית ג'ון אשקרופט נפגשו עם ה-CIA שוב וקיבלו תדריך על השימוש בטכניקת עינוי במים וכן טכניקות אחרות אשר כוללות מניעת שינה במשך שבוע, עירום כפוי וכן שימוש בתנוחות לחץ.
הדו"ח של הסנאט טוען כי בכירים בממשל של בוש "אישרו מחדש ל-CIA כי השימוש בטכניקות היה חוקי ושיקף את המדיניות של הממשל".
הסנאט דיווח גם כי "ישנן עדויות כי רייס שיחקה תפקיד מרכזי יותר מאשר ניתן בעדות הכתובה לתת הוועדה של הסנאט לכוחות מזוינים בסתיו".
באותו הזמן, רייס הודתה בנוכחותה בפגישות עם ה-CIA אשר דנו בחקירות, אבל טענה כי לא הייתה יכולה לזכור את הפרטים וכן כי היא "לא כללה את התפקיד שהיה לה באישור הטכניקות בעדות הכתובה שלה בפני הוועדה".
בשיחה שהייתה לרייס עם סטודנט בסטנפורד באפריל 2009, רייס אמרה כי היא לא אישרה ל-CIA לעשות שימוש ב-"טכניקות חקירה מתקדמות".
רייס טענה כי "לא אישרתי דבר.
העברתי את האישור של הממשל לסוכנות (ה-CIA) כי ישנו אישור למדיניות, בכפוף לאישור של משרד המשפטים.
היא הוסיפה כי "נאמר לנו כי שום דבר לא מפר את המחויבות שלנו לאמנת האו"ם כנגד עינויים.
לכן על פי הגדרה אם זה אושר על ידי הנשיא, זה לא הפר את המחויבות שלנו לאמנה כנגד עינויים."
עם בחירת בוש לקדנציה שנייה נראה היה שרייס תדחוק את רגליו של מזכיר המדינה קולין פאוול ההססן יותר.
אכן ב-16 בנובמבר 2004 בוש מינה את רייס להיות מזכירת המדינה של ארצות הברית למחליפתו של פאוול.
ב-26 בינואר 2005 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויה ברוב 85-13. הצבעות הנגד הגיעו ממתנגדים אשר האשימוה באחריות למחדל המודיעיני שהוביל למלחמת עיראק.
מספר המתנגדים היה הגדול ביותר למינוי מזכיר מדינה מאז 1825. לטענתם רייס נהגה בחוסר אחריות כאשר השוותה את שלטונו של סדאם חוסיין לטרור אסלאמי.
הסנאטור רוברט בירד הצביע נגד בתואנה כי "הנשיא מחזיק ביותר מדי כוח הנוגע ליציאה למלחמה מאשר החוקה מקנה לו."
בתפקידה כמזכירת מדינה, רייס קידמה רבות את הפיתוח של ממשלות דמוקרטיות.
רייס הצהירה כי המתקפה ב-11 בספטמבר 2001 מקורן היה ב-"דיכוי וייאוש" ולכן, על ארצות הברית לקדם רפורמה דמוקרטית ולתמוך בזכויות בסיסיות ברחבי המזרח התיכון.
היא ארגנה מחדש את מחלקת המדינה, כמו כן את המערך הדיפלומטי האמריקאי בכללותו.
כמזכירת המדינה טבעה רייס את הביטוי "מעוזי עריצות" בהתייחסה לאיראן, קוריאה הצפונית, קובה, זימבבואה, בורמה ובלארוס.
היא הביעה דאגה מהנסיגה במצב הדמוקרטיה ברוסיה.