tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גופי קרמה אלו הם מחמישה סוגים וכתוצאה מכך הנפש רוכשת חמישה סוגים של גופים:
הגוף-הגופני אודאריק שריר (Audarik Sharir)
הגופים העדינים הם חשובים ורלוונטיים בג'יין מטאפיזיקה כמו גם בחוויה היום יומית.
יש לציין שהגופים נמצאים רק עם נשמות בלתי-קשורות או ארציות, נשמות המשוחררות או המוקטה נקיות מגופים מכל סוג והן מכונות גם "אשרירי" או ללא גוף.
הג'ייניזם היא דת דואליסטית המבדילה בין שני סוגים של "חומר" בעולם.
הראשון נקרא ג'יבה (בעל התודעה, החי, נשמה, סובייקט) והשני נקרא אג'יבה (חסר התודעה, הדומם, אובייקט).
בדומה לדתות הדהרמה האחרות, מטרת הג'ייניזם היא להגיע להארה (המכונה מוקשה בהינדואיזם ובג'ייניזם, ונירוואנה בבודהיזם).
במסגרת הדואליזם הג'ייני המוקשה נתפסת כשחרור הג'יבה מהאג'יבה, שחרור החומר הרוחני מהחומר הפיזי.
הג'יבה והאג'יבה הם שניהם נצחיים; הם מעולם לא נבראו ואף פעם לא נפסקו.
העולם כולו מורכב מג'יבה הכלואה באג'יבה.
הג'יבה מתקיימת גם בעצמים דוממים, בחי, בצומח, ובתופעות טבע.
כל מגע של הג'יבה עם האג'יבה גורם סבל לג'יבה.
לפיכך, הג'יינים מאמינים כי הקיום בעולם זה מביא תמיד לסבל.
אי אפשר למנוע את הסבל על ידי רפורמות חברתיות או אינבידואליות.
בכל בן אדם כלוא ג'יבה, והג'יבה סובל מכיוון שהוא במגע עם האג'יבה.
הדרך היחידה להימלט מהסבל עבור הג'יבה היא להימלט מהמצב האנושי, מהקיום האנושי, באמצעות מוקשה.
קארמה וגלגול נשמות הם ששומרים את הג'יבה בכלא האג'יבה.
הג'יינים מאמינים כי כל פעולה שאדם מבצע, טובה או רעה, פותחת נתיב לחושים (ראייה, שמיעה, טעם, מגע וריח), דרכם עובר חומר לא-נראה, קארמה, שנכנס ומתווסף לג'יבה הפנימי, מכביד אותו וקובע את התנאים של הגלגול הבא.
התוצאה של מעשים רעים היא קארמה כבדה, הכובלת את הג'יבה, ומכריחה אותו להתגלגל חזרה לאחר המוות לרמה נמוכה של קיום.
התוצאה של מעשים טובים, מצד שני, היא קארמה קלה, שמאפשרת לג'יבה לעלות לחיים הבאים ברמה גבוהה יותר של קיום.
אבל המעשים הטובים לבדם לעולם לא יביאו לשחרור.
הדרך למוקשה (שחרור) היא פרישה מהעולם.
קארמה היא המנגנון הסיבתי שעל ידו לכל מעשה יש תוצאה.
קארמה פועלת לשמור על הג'יבה כלואה בסדרה אינסופית של תקופות חיים, בהם הג'יבה סובל פחות או יותר.
כך הדרך לשחרור חייבת להיות בשחרור מהקארמה, ההשמדה של כל הקארמה וההימנעות מקארמה חדשה.
אם האדם הצליח בכך אז כאשר הוא מת, הג'יבה ישתחרר מכל האג'יבה מכיוון שאין קארמה שתכביד עליו, וכך היא תשוחרר מהמצב האנושי ומכל כלא עתידי.
הוא יעלה מעל ליקום למקום או מצב הקרוי סידהאשילה, שם הג'יבה, זהה לג'יבות הטהורות האחרות, יחווה את טבעו האמיתי בבידוד ובחוסר מעורבות נצחיים.
הדרך להשמיד את הקארמה הישנה היא על ידי פרישה מהעולם ככל שאפשר, וסגירת הנתיב לחושים ולשכל על מנת למנוע מהקארמה להיכנס ולהתווסף לג'יבה.
מק'קסלנד, קיירנס ויו תיארו את הקוסמוגניה של הג'ייניזם באופן הבא:
"לפי המסורת של הג'יין, המורה ראשון של הדת, רישאבהא, חי בתקופה השלישית של אבאסארפיני, שהייתה תקופה של ירידה.
מכיוון שהרוע החל להתגלות, היה צורך במורה הקרוי טירתנקרה על מנת לאפשר לאנשים להתמודד עם בעיות החיים.
בתקופה הרביעית, הרוע התרבה כך שהיה צורך ב-23 טירתנקרות נוספים על מנת ללמד אנשים איך לנצח את הרוע ולהגיע למוקשה.
התקופה שאנו נמצאים בה היום, שהיא החמישית, היא "כולה רוע".
כיום, אנשים לא חיים יותר מ-125 שנה, אך התקופה השישית תהיה גרועה עוד יותר.
אורך חייו של אדם יהיה רק שש עשרה עד עשרים שנה, והוא יהיה נמוך כמו גמד...
אך אז תתחיל התנועה האיטית כלפי מעלה כאשר החצי השני של המחזור, אוטסרפיני, יתחיל.
תהיה השתפרות הדרגתית, עד שבתקופה השישית, הצרכים של האדם ימולאו על ידי עצמי משאלות, וגובהו של האדם יהיה שישה מייל, ולא יהיה רוע בעולם".
עקרונות אלה משותפים לכל המאמינים.
ישנו הבדל בין החובות המוטלות על ציבור המאמינים הפשוט, המחויב רק בשמירת עקרונות הדת ובהערצת מפלסי הדרך הקדומים והנזירים, לבין החובות המוטלות על מסדרי הנזירים והנזירות המכונים יאטי.
דת הג'ייניזם ידועה במנהגי ההתנזרות הקיצוניים של נזיריה.
הדת מורכבת משני זרמים עיקריים הנבדלים בעיקר ביחסם לנזירות.
הסְוֵוטאמְבַּרה הוא הזרם הגדול מבין השניים ובו כ-80% מהמאמינים, והדיגַמְבַּארה הוא הזרם הקטן יותר.
מנהגי הנזירות בשני הזרמים נחשבים קיצוניים גם בתרבות ההודית וכוללים הימנעות מוחלטת מפגיעה בחי עד רמת כיסוי הפה כדי להימנע מבליעת חרקים, אך מנהגי הדיגמבארה קיצוניים אפילו יותר בכך שנזיריהם נדרשים להימנע מלבוש באופן מוחלט.
הנזירים מצווים בחמישה נדרים גדולים (פנקה-מהוורטה):
אי-אלימות – הסירוב לגרום לפגיעה בנפש החי (אהימסה), המתבטא בטבעונות אצל המאמינים הפשוטים, אך הנזירים נדרשים גם להימנע מהדלקת אש כדי למנוע לקיחת חיים בשוגג ולבישת מסיכה כדי למנוע בליעת חרקים.
איפוק מיני (ברהמאצ'ריה) המתבטא בהתנזרות ממין אצל הנזירים
הימנעות מהחזקת רכוש (אפאריגראהא) המתבטא אצל המאמינים הפשוטים בניסיון לחיות אורח חיים פשוט, אך נזירים נמנעים לחלוטין מאחזקת רכוש, חלקם אפילו מלבישת בגדים.
הנזירים הג'יינים חיים חיים מוסריים של צניעות, יושר והסתפקות במועט.
עקרונות אי האלימות השפיעו השפעה רבה על תורתו של מהטמה גנדי ועל הינדים רבים אחרים.
שמירת עקרון האי אלימות מגיעה לפעמים לדקדקנות רבה אצל חלק מהנזירים הג'יינים – הם כורכים בד סביב לפיהם כדי להימנע משאיפה בלתי רצונית של חרקים, ומשתמשים במטאטאים מיוחדים כדי לטאטא את הדרך בה הם הולכים או את המקום בו הם יושבים כדי להימנע ממחיצת חרק או יצור חי אחר.
מקובל כי מקורם של שני הזרמים העיקריים של הג'ייניזם הוא באירועים שאירעו כמאתיים שנה לאחר מותו של מאהאווירה.
באדרבאהו, בראש נזירי הג'יין, חזה תקופה של רעב והוביל את כל שהסכימו לבוא איתו (כ-12,000 איש) לדרום הודו.
כעבור שתים עשרה שנים הם חזרו וגילו כי הוקמה עדת הסווטמברה (לובשי הגלימות הלבנות).
חסידיו של באדרבאהו נודעו כדיגמברה (העירומים).
ההבדלים ביו הזרמים נובעים בעיקר מקיצוניות ההסתגפות אולם מתייחסים גם ללבוש, ליחס אל המקורות הכתובים ולמעמדה של האשה.
אך ההיסטוריונים מציינים כי לא הייתה חלוקה ברורה עד למאה ה-5. תוצאת מועצת ואלאבי ב-453 הייתה הניסוח והעריכה של הכתבים על פי המסורת של סווטמבר.
חפירות במאטורה גילו פסלי ג'יין מתקופת קושאנה.
בכולם הטירת'נקרות הוצגו כעירומים, ולכן יש המזהים אותם עם הגימנוסופיסטים, החכמים ההודים הערומים בהם נתקל אלכסנדר הגדול.
בחלק מהם נראים נזירים עם חתיכת בד אחת העטופה סביב היד השמאלית שלהם.
אלה מזוהים כמשתייכים לכת הארדה-פלקה המוזכרים בכמה מהטקסטים.
מקורה של כת היפנייה (Yapaniya) כנראה מכת זו.
חלק מאמונותיהם מזכירות את הדיגמברה, לדוגמה הדחייה של בגדים, אבל בנקודות אחרות הם מזכירים את הסווטאמברה.
במאה ה-18 הוקם זרם נוסף הידוע בשם סתאנקאוואסי (Sthanakavasi), שאימץ מן האסלאם את דחיית הצלמים והפסלים כחלק מהאמונה הדתית.
עבור כל הג'יינים, תזונה לקטו-צמחונית היא חובה המתחייבת מתוך נדר האהימסה שעל כל ג'יין לנדור.
תזונה לקטו-צמחונית מאפשרת למזער את הידבקותם של אותם חלקיקי קארמה רעה שעל פי האמונה נמצאים בכל מקום ונדבקים לנשמה, בין היתר, בעקבות אלימות ובכך משפיעים על גורל הנשמה (נקראת "ג'יבה" בג'ייניזם) בחיים הנוכחיים ובגלגולים הבאים שלה.
ביחס לתזונה בשרית ולפי האמונה הג'יינית, התזונה הלקטו צמחונית גם מאפשרת את הפחתת חלקיקי הקארמה הדבוקים לג'יבה, ובכך היא מקדמת אל עבר מוקשה.
לפי הג'ייניזם, ג'יבות נמצאות בכל דבר.
בג'ייניזם, מסווגים כל הדברים לפי כמות החושים שמייחסים להם מחמישה חושים (שהם חוש המגע, הטעם, הריח, הראייה והשמיעה) המיוחסים לאדם, לחיות מסוימות ועוד, ועד חוש אחד (שהוא חוש המגע) המיוחס לצמחים, אבנים ועוד.
ככל שישנם יותר חושים לדבר, כך מאמינים הג'יינים שמידת היכולת שלו לקלוט סבל גוברת.
לכן, לפי הג'ייניזם, פגיעה מסוימת מושכת יותר חלקיקי קארמה רעה לג'יבה ככל שיש לדבר הנפגע יותר חושים.
בג'ייניזם, הכללים הלקטו-צמחוניים הם מחמירים.
צמצום הפגיעה עבור כלל הג'יינים הוא ככל הניתן לצמחים (ויש נזירים שאף פגיעה זו מנסים לצמצם על ידי צומות, לדוגמה) משום שלפי הג'ייניזם הם בעלי הכי מעט חושים (אחד), ולכן הם מאמינים שפגיעה בהם מובילה לפחות סבל ופחות קארמה רעה מאשר פגיעה בחיות, למשל.
לכן, מתבצעת גם הימנעות מפגיעה בחרקים וחיידקים (שהם בעלי שני חושים).
משמעות צמצום זה עבור נזירים ונזירות היא, בין היתר, לבישת פיסת בד על הפה כדי לצמצם שאיפת אורגניזמים וטיטוא הרצפה שעליה הם דורכים מפני חרקים.
משמעות נוספת, עבור כלל הג'יינים, היא הימנעות מצריכת ירקות שורש, משום שתלישתם מהאדמה מלווה בפגיעה באורגניזמים שחיים בקרבת השורש באדמה ומובילה ל"הרג" של הצמח.
הג'ייניזם לא אימץ את הפילוסופיה של הטבעונות במלואה, וג'יינים רבים צורכים חלב ומשתמשים בצמר ומשי.
הארגון PETA וג'יינים טבעונים פועלים כדי לקדם ג'יינים לעבר לקטו-צמחונות מלאה (שהיא לא רק בגדר תזונה) ולעבר טבעונות באמצעות סיפוק מידע על התעשיות, ובכך הם, למעשה, מקדמים ג'יינים גם לעבר יישום מדויק יותר של עקרון האהימסה.
הנזירים הג'יינים חיברו כמות גדולה של כתבים קדושים בסנסקריט ובשפות אחרות.
הג'יינים בנו מקדשים רבים, חלקם במערות, המקושטים בצורה אמנותית מרהיבת עיניים, ומהווים את אחד השיאים של האמנות ההודית.
בעיני מאמינים רבים, ה"טטוורת'ה סוטרה", או "ספר המציאויות", אשר נכתב לפני כ-1,800 שנה על ידי הנזיר-מלומד אוסמבטי, נחשב לספר החשוב ביותר.
מתאר בדרך כלל את הטירת'נקרות, כאשר הפסלים הפופולריים ביותר הם של רישאבהא, פרשבה ומאהאווירה.
בדרך כלל הם עירומים, יושבים בתנוחת לוטוס וכל אחד מהם מאופיין בסמל ייחודי, למעט פרשבה שראשו מוקף על ידי נחש.
פסלי ענק ג'ייניים הוצבו באתרים שונים בקרנאטקה ובמהאראשטרה.
כחלק מעמדתו נגד אלימות, הג'ייניזם הולך מעבר לצמחונות בכך שהג'יין אינם אוכלים גם את רוב ירקות השורש ומאכלים אחרים שהם רואים כמזיקים.
ג'יינים מסורתיים אינם אוכלים, שותים או נוסעים לאחר שקיעת השמש ותמיד קמים לפני זריחת השמש.
הטקסים של הג'יין לנישואין ולטקסי המשפחה האחרים ייחודיים לג'ייניזם.
הג'יין בנו מקדשים ובהם הדמויות של הטירתנקרות.
טקסי הג'יין מורכבים וכוללים הקרבה של חפצים סימבוליים ושבח לטירתנקרות בשירים.
לג'יין יש כמה סמלים חשובים.
סמל אחד הוא הגלגל על כף היד.
הסמל הקדוש ביותר הוא הסווסטיקה.
הג'ייניזם מעולם לא התחרה עם ההינדואיזם על הבכורה ביניהם, ובדומה להינדואיזם אינו מקבל מומרים גברים.
נשים יכולות להתקבל לדת עם נישואיהן לג'יין.
אשה שהיא ג'יין שנישאת להינדי, ממשיכה להיות ג'יין.
האתיקה והדת של הג'ייניזם מעורבים מאוד זה בזה, וכך גם האתיקה של ההינדואיזם והג'ייניזם.
מאמיני הג'ייניזם חוגגים במקביל ליום האחרון של פסטיבל הדיוואלי ההינדואי את החג המרכזי שלהם, המציין את יום הגעתו להארה של מאהאווירה.
ג'ייסון אלכסנדר הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ומחזות זמר ובמאי קולנוע יהודי-אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות תפקידו כג'ורג' קוסטנזה בסדרת הטלוויזיה המצליחה סיינפלד.
אלכסנדר נולד בניוארק שבניו ג'רזי לג'וש ולרות גרינספן.
יש לו אחות למחצה בשם קרן, ואח למחצה בשם מייקל.
בשנת 1977 סיים אלכסנדר את לימודיו בבית הספר התיכון "ליווינגסטון", אשר בליווינגסטון ניו ג'רזי.
הוא למד באוניברסיטת בוסטון, אך עזב את הלימודים בקיץ לפני שנתו האחרונה מכיוון שמצא עבודה בניו יורק.
מאוחר יותר הוענק לו תואר כבוד.
בספטמבר 2006, בריאיון ל-Access Hollywood, הוא ציין את רוברט לאמפף כמורה האהוב עליו, וכזה שהשפיע עליו ביותר ועודד אותו לפתח את קריירת המשחק שלו.
אלכסנדר החל את קריירת המשחק שלו על במות ניו יורק ונחשב לזמר מיומן.
בברודוויי, הוא הופיע במחזמר "מתגלגלים" מאת סטיבן זונדהיים, במחזמר The Rink, במחזה Broadway Bound של ניל סיימון, ב-Accomplice ובברודוויי של ג'רום רובינס, עבורו זכה בפרס טוני לשנת 1989 לשחקן הטוב ביותר במחזות זמר.
הוא חזר לבמה בשנת 2003 בהפקה המוצלחת "המפיקים" של מל ברוקס, שנעשתה בלוס אנג'לס.
לאחר מכן הופיע במחזות ובמחזות זמר נוספים, וגם בקומדיית מצבים קצרת-ימים ב-CBS.
אלכסנדר מוסיף להשתתף במופעי במה, כולל בחגיגת יום ההולדת שערכה ברברה סטרייסנד לסטיבן זונדהיים בהוליווד.
לאחרונה התמנה אלכסנדר למנהל האמנותי של ה-"Reprise Broadway's Best" בלוס אנג'לס, שם הוא ביים בעבר את "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'".
הוא עתיד לביים את החידוש הצפוי ל"Damn Yankees" ב-"Reprise" ומבטיח גרסה כמוה לא נראתה.
לפני שפרץ לתודעת המיינסטרים, שיחק אלכסנדר במספר סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע, ביניהם בדרמה האירוטית "כשגבר אוהב אשה" ובמיני-סדרה "בן מועדף" (1988), של רשת NBC שעלתה לשידור באותו שבוע של הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
מספר חטדשים לאחר הצטרפותו לצוות "סיינפלד" הופיע אלכסנדר בתפקיד משנה כעוה"ד הנבל בסרט "אישה יפה" בכיכובם של ריצ'רד גיר וג'ולייה רוברטס.
אלכסנדר ידוע במיוחד בזכות תפקידו הקבוע בקומדיית המצבים עטורת הפרסים סיינפלד, שבה גילם את דמותו הנוירוטית וחסרת הכבוד של ג'ורג' קוסטנזה, חברו הטוב ביותר של ג'רי סיינפלד.
במקביל לחובותיו ב"סיינפלד", אלכסנדר דיבב את הדמות המובילה בסדרת הפולחן המונפשת "דאקמן" (Duckman), ששודרה בין השנים 1994–1997. אלכסנדר דיבב גם את קאטברט, המנהל המנוול ממחלקת משאבי אנוש, בסדרה המונפשת קצרת המועד דילברט, שהתבססה על הקומיקס הפופולרי באותו שם.
הוא כיכב בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע אהבה!
חמלה!, והופיע בעונות השנייה והשביעית של הסדרה "תרגיע", בה שיחק את עצמו.
ג'ייסון אלכסנדר נטל חלק גם בסדרת הטלוויזיה דינוזאורים, כדמות בשם Al (Sexual) Harass.
הדמות הייתה מדברת בדרך כלל על הטרדה מינית בעבודה.
בשנת 1995 ביים את סרטו הראשון "לטוב או לרע", בו גם שיחק בתפקיד הראשי לצדם של ג'יימס וודס, ג'ו מנטניה, רוב ריינר והיילי ג'ואל אוסמנט.
בשנת 1997 גילם את ליונל, עוזרו של הנסיך כריסטופר, בסרט "סינדרלה" ששודר במסגרת התוכנית "עולמו המופלא של דיסני".
למרות קריירה מוצלחת יחסית בסרטים ובתיאטרון, אלכסנדר לא הצליח לשחזר את תהילתו מ"סיינפלד" על המסך הקטן.
בשנת 2001 הוא הצליח לחזור לשעת השיא בטלוויזיה בקומדיית המצבים Bob Patterson, שבוטלה אחרי 5 פרקים.
לאלכסנדר מיוחס טביעת הביטוי "asshat" בפליטת פה ידועה מהמופע "Seinfeld" .
הוא הופיע בסדרה חברים בפרק שנקרא "הפרק שבו רוזיטה מתה".
אלכסנדר הופיע בסדרה מסע בין כוכבים: וויאג'ר בפרק Think Tank, בו הוא מגלם חייזר גאון בשם קוּרוׁס המנסה להביא את הדמות שבע מתשע לספינתו.
בשנת 2002 הוא הופיע בפרק הראשון מתוך ניסיון החידוש קצר-הימים של אזור הדמדומים, שם שיחק את המוות.
בשנים 2004–2005, כיכב אלכסנדר בסיטקום של CBS "תשתקו ותקשיבו" בה הוא גילם את דמותו של טוני קליינמן, מנחה תוכנית אירוח ספורטיבית.
הסדרה שודרה בישראל בהערוץ הראשון וזו בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
הוא הופיע בשנת 2005 בפרק של הסדרה מונק - "מר מונק והבלש השני" בו גילם את יריבו של מונק, מארטי אילז.
ב-26 ביוני 2006 בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, הדגים אלכסנדר מספר טכניקות להגנה עצמית.
הוא היה גם המארח בחגיגות 4 ביולי (יום העצמאות האמריקאי) 2006, של ה-PBS בוושינגטון הבירה, שם הוא שר, רקד ותופף בתופים.
באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "איך להשיג דייט בקווינס".
אלכסנדר הופיע פעמיים בתוכנית הפוקר לידוענים Bravo's Celebrity Poker Showdown וזכה בשולחן האחרון בעונה השמינית.
הוא זכה בסכום של חצי מיליון דולר עבור ארגוני צדקה.
ב-6 באוגוסט 2006, אלכסנדר חתם על חוזה לגלם דמות קבועה בסדרה "כולם שונאים את כריס" עד 2007.
בשנת 2015 ו-2016 שיחק בסיטקום "הכריש" (The Grinder) של רשת FOX, בכיכובו של רוב לאו.
בשנת 2018 התארח בסדרה הקומית "שלדון הצעיר".
בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה המקסיקני "My Boyfriend's Meds".
בשנת 2024 שיחק בסדרה הקומית המקסיקנית "Y llegaron de noche" בתור מפיק הסרטים היהודי-אמריקאי קארל למל.
בשנת 2025 שיחק בסרט המדע בדיוני וההרפתקאות "שלב החשמל" (אנ') שהופק עבור נטפליקס, ואת הסרט ביימו האחים רוסו על פי תסריט מאת כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי והוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת סיימון סטאלנהאג.
אלכסנדר תומך פעיל של תנועת קול אחד, וביקר מספר פעמים בישראל כדי לקדם את מטרות התנועה.
ג'ייסון בקר הוא גיטריסט ומלחין מטאל נאו-קלאסי אמריקאי, אשר זכה לפרסום על נגינתו כבר בגיל 16. הופיע כחלק מהצמד "Cacophony" שכלל גם את מרטי פרידמן.
בקר הוציא שני אלבומים במסגרת הצמד Speed Metal Symphony בשנת 1987 ו-Go Off!
בנוסף הוא הוציא אלבום סולו בשם Perpetual Burn ב-1988.
בגיל 20, קיבל הצעה להצטרף ללהקה של דייוויד לי רות', אך בעת ההכנות לסיבוב הופעות ב-1990, החל להרגיש חולשה בידיו וברגליו; הוא אובחן כחולה במחלת העצבים המוטוריים ALS, ונמנע ממנו להשתתף בסיבוב ההופעות.
האלבום בו השתתף A Little Ain't Enough זכה באלבום זהב, ונחשב כאלבומו הטוב ביותר של רות'.
בהמשך הוציא בקר את האלבום Raspberry Jams (1999), שכלל הקלטות דמו שלא יצאו קודם.
לאחר מכן יצא אלבומו Blackberry Jams (2003), שכלל הקלטות דמו שפורסמו באלבומים אחרים ועובדו מחדש.
בדומה למספר גיטריסטים ידועים של המטאל הנאו-קלאסי (כגון ינגוויי מלמסטין), הושפע בקר מיצירותיו של הכנר ניקולו פאגאניני.
הוא אף יצר גרסה משלו לקפריצ'ו החמישית של פאגאניני.
אף על פי שמחלתו של בקר פגעה ביכולתו לזוז ולדבר, הוא ממשיך להלחין מוזיקה, בעזרת מחשב ומוזיקאים אחרים.
בדרך זו הוא הוציא את Perspective בשנת 1996.
ג'ייסון תומאס בלייר , עיתונאי אמריקני שעבד בעבר בניו יורק טיימס.
התפרסם בעקבות התפטרותו לאחר שנחשף שהעתיק כתבות מעיתונים אחרים, שפורסמו, בין השאר, גם בעמודים הראשונים של העיתון.
בלייר נולד בעיר קולומביה שבמרילנד.
בשנים 1995-1999 הוא למד בחוג לעיתונאות של אוניברסיטת מרילנד.
בלייר עבד בוושינגטון פוסט ובהבוסטון גלוב.
בשנת 1998 הצטרף לעיתון הניו יורק טיימס.
התפטר בשנת 2003 מהעיתון לאחר שנחשף כי הוא העתיק מעיתונים אחרים וחתם בשמו.
באותה תקופה מניו יורק טיימס התפטר גם ריק בראג בהאשמות דומות.
ספרו "לשרוף את בית האדונים" המתאר את השתלשלות הפרשה, ראה אור בעברית ב-2004 בהוצאת "גלורי".
ג'יינס אינפורמיישן גרופ (Jane's Information Group) (או בקיצור ג'יינס) היא חברת פרסום מידע שמתמחה בנושאי תחבורה וצבא.
היא נוסדה על ידי פרד ת.
ג'יין ב-1898. ג'יין התחיל בהכנת סקיצות של ספינות כחובב, והדבר התפתח בהדרגה לידע אנציקלופדי, שהגיע לשיאו בפרסום "כל אוניות המלחמה בעולם" ("All the World's Fighting Ships").
החברה שג'יין ייסד הסתעפה בהדרגה לתחומי התמחות צבאיים אחרים.
הספרים והמגזינים המפורסמים על ידי ג'יינס נחשבים דה פקטו למקורות המודיעין הגלוי למידע על מערכות נשק, טרור, ויציבות משטרים.
בתוכנית 60 דקות של CBS תוארה ג'יינס כ"הדבר הקרוב ביותר לסוכנות מודיעין מסחרית".
ג'יינס הוכרה על ידי ה-Government Accountability Office (GAO) כמומחית בתחום הטרור ואיום הטרור על התשתיות בארצות הברית.
ג'יינס הוכרה גם על ידי המעבדות הלאומיות סאנדיה כמקור מומחה למידע הנוגע לאיומים על תשתיות לאומיות בארצות הברית.
ג'יינס אינפורמיישן גרופ נמצאת כיום בבעלות וודברידג' קומפני, לאחר שהייתה בבעלות ת'ומסון קורפוריישן במשך מספר שנים.
בסיסה שוכן בלונדון ויש לה גם משרדים בוושינגטון, לוס אנג'לס, דובאי, סינגפור, טוקיו, סידני, בייג'ינג, ניו דלהי ואוטווה.
ג'ייסון מת'יו ביגס הוא שחקן אמריקאי, אשר התפרסם בזכות תפקידו כג'ים לוונסטיין בסדרת סרטי הקומדיה "אמריקן פאי" ובזכות תפקידו בתור לארי בלום בסדרה מבית נטפליקס "כתום זה השחור החדש".
ביגס נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא איטלקי ואנגלי.
אמו, אנג'לה (לבית זוקו), עובדת כאחות, ואביו, גארי לואיס ביגס עובד כמנהל חברת הובלות.
בתיכון, התאמן ביגס בטניס והיאבקות והשתתף בתחרויות ארציות.
ביגס למד זמן קצר באוניברסיטת ניו יורק ואז עבר לאוניברסיטה לאומית מונטקלייר בניו ג'רזי, אבל פרש ממנה לפני סיום הלימודים.
ביגס התחיל לשחק בגיל 5. ב-1991, הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרה "הכיתה של דרקסלס" ברשת FOX.
בנוסף הופיע בתוכנית מיוחדת של HBO בשם "The Fotis Sevastakis Story", שבגלל ויכוחים על אישור התוכנית, היא לא עלתה לאוויר.
באותה שנה ביצע את הופעת הבכורה שלו בברודוויי, במחזה "Conversations with My Father", אשר גרם לביגס להשתתף באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב".
הוא היה מועמד לפרס "השחקן הצעיר הטוב ביותר" בטקס פרסי אמי בשעות היום, על תפקידו בסדרה.
ב-1997, הוא הופיע בסרט "Camp Stories".
ב-1999 כיכב בתור ג'ים לוונסטיין בסרט הקומדיה הרומנטית "אמריקן פאי", אשר הפך ללהיט בינלאומי, והוא כיכב גם בשלושת סרטי ההמשך הישירים "אמריקן פאי 2", "אמריקן פאי: החתונה", ו"אמריקן פאי:האיחוד" - כשהאחרון מביניהם יצא לאקרנים ב-2012.
בשנת 2001 שב לדמותו כג'ים לוונסטיין בסרט ההמשך "אמריקן פאי 2", ובנוסף שיחק בסרט הקומי "רעה כלבבו" לצד אמנדה פיט, ג'ק בלאק וסטיב זאן וגם גילם את עצמו בסרטו של קווין סמית' "ג'יי ובוב השקט מכים שנית".
בשנת 2002, לאחר מספר שנים שב להופיע בברודוויי במחזה "הבוגר" המבוסס על הסרט באותו שם משנת 1967, שהוא עצמו מבוסס על רומן בעל אותו שם משנת 1963 מאת צ'ארלס ווב.
במחזה הוא שיחק לצד אליסיה סילברסטון וקת'לין טרנר עד שזו פרשה (טרנר) והחליפה אותה לוריין בראקו.
בשנים 2004 ו-2005 הופיע ביגס כיהודי אורתודוקסי במחזה הקומי של דניאל גולדפרב, "אורתודוקס מודרני", אשר עלתה בתיאטרון "Dodger Stages", בניו יורק.
בשנת 2006, הופיע ביגס בתוכנית המציאות של ערוץ MTV, אשר נקראה "Blowin' Up" עם ג'יימי קנדי וסטו סטון.
בשנת 2011 כיכב בסיטקום "אהבה מטורפת" בתפקיד בן פר לצד שרה צ'וק, ששודר בערוץ CBS למשך עונה אחת.
בשנת 2012 שב לתפקידו כג'ים לוונשטיין אחרי 13 שנה בסרט "אמריקן פאי: החתונה".
בשנת 2013 החל השתתף בסדרה של שירות הסטרימינג נטפליקס "כתום זה השחור החדש" בתפקיד של לארי בלום, בן זוגה של פייפר צ'פמן (טיילור שילינג).
ביגס גם המשיך לעונתה השנייה של הסדרה.
בשנת 2017 שב לתפקיד אורח לעונה החמישית ולעונה השביעית אשר עלתה ב-2019.
בשנת 2016 שיחק בסרט הקומדיה "Amateur Night", בכיכובה של אשלי טיסדייל.
ב-2020 שיחק בתפקיד משני בסרט הקומדיה "ג'יי ובוב השקט מההתחלה".
בנוסף ב-2020, כיכב לצד מגי לוסון בסיטקום "Outmatched" ברשת FOX, אך הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
ב-2008, התארס ולאחר כמה חודשים נישא לשחקנית האמריקאית ממוצא יהודי ג'ני מולן, עמיתתו לסרט "החברה של החבר הכי טוב שלי".
ביגס לעיתים קרובות מלוהק לדמויות יהודיות באופן מפורש או מרומז, כפי שהיה ב"אמריקן פאי", "רעה כלבבו", "כל דבר אחר", "אורתודוקס מודרני" ו"כתום זה השחור החדש", אף שהוא אינו-יהודי כלל, ולמעשה גדל כקתולי.
+שנהסדרהתפקידהערות1992-1991הכיתה של דרקסלסווילי טראנקסתפקיד ראשי; 14 פרקים1995-1994כשהעולם מסתובבפיטי וונדלפרק: "Episode #1.9826"1997Total Securityרובי רוזנפלדתפקיד ראשי; 6 פרקים2002על גבול השפיות (אנ')ריק סטיביפרק: "The Good, the Bad and the Lazy"2004פרייז'רד"ר הואקפרק: "Goodnight, Seattle: Part 2"רחוב סומסוםעצמופרק: "4078"2005ויל וגרייסבייבי גלןפרק: "The Hole Truth"2007I'm in Hellניקסרט טלוויזיה
גם מפיק2011אהבה מטורפתבן פרתפקיד ראשי; 13 פרקים
ג'יינז אדיקשן היא להקת רוק אמריקאית, שנוסדה בקליפורניה בשנת 1986. הייתה מראשונות להקות הרוק האלטרנטיבי שזכו להכרה רחבה ולהצלחה מסחרית בארצות הברית, והפכה לאחת הלהקות המשפיעות ביותר בשנות ה-90. סגנונה המוזיקלי מגוון והושפע מפאנק, הבי מטאל, רוק גותי ורוק פסיכדלי.
שנות פעילותה העיקריות של הלהקה היו 1986–1991, כאשר הופעתה האחרונה לפני פירוקה יסדה את פסטיבל לולהפלוזה (Lollapalooza).
הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות בשנת 1997, בשנים 2001–2004 ושוב בשנת 2008. חברי הלהקה ברוב שנות פעילותה היו הסולן פרי פארל, הגיטריסט דייב נבארו, הבסיסט אריק אייברי והמתופף סטיבן פרקינס.
בקיץ 1985 חיפש פרי פארל בסיסט חדש ללהקתו דאז, Psi-com.
הוא פגש את אריק אייברי, שבאותו הזמן חיפש להקה חדשה לאחר פירוקה של להקת Scrunge.
אייברי הצטרף ל-Psi-com לזמן קצר, אך היא התפרקה אף לפני שהספיק להופיע איתה, ולכן גם לא נחשב לחבר רשמי בלהקה.
פארל ואייברי המשיכו לנגן יחד ואף הופיעו מספר פעמים בשם Illuminotics.
השניים חיפשו גיטריסט ומתופף; אחותו של אייברי הכירה את סטיבן פרקינס לצמד, והם קיבלו אותו כמתופף.
לתפקיד הגיטריסט נכנס כריס ברינקמן, חבר בלהקתו הקודמת של אייברי, אך פוטר לאחר מספר הופעות.
גם מחליפו, אד דוברידניו, לא שרד זמן רב, ולבסוף הציע פרקינס את חברו דייב נבארו כגיטריסט, ונקבע ההרכב הסופי של הלהקה.
הלהקה נקראת ככל הנראה על שמה של שותפתו של פארל, ג'יין בייטנר, שהשפיעה רבות על סגנונו המוזיקלי.
לאחר שהתייצב ההרכב, לקראת סוף 1986, החלה הלהקה לכתוב ולהופיע בעיקר באזור לוס אנג'לס, ובמהרה זכתה באהדת הקהל ובהתעניינות של מספר חברות תקליטים.
על מנת להראות שהם פועלים בצורה עצמאית ולא "מוכרים את עצמם בקלות", החליט פארל להוציא את אלבום הבכורה בחברת תקליטים עצמאית ולא באחת מהחברות הגדולות הקיימות בשוק.
אלבומם הראשון, Jane's Addiction, הוא אלבום הופעה שהוקלט במועדון הרוקסי בלוס אנג'לס, אשר יצא בשנת 1987 בחברת Triple-X.
בעקבות האלבום, גבר רצונן של חברות התקליטים להחתים את הלהקה והתפתח מעין קרב ביניהן, ולבסוף נבחרה Warner Bros.
Records, בעיקר בזכות החופש האמנותי שהבטיחה ללהקה.
בחברה זו יצא בשנת 1988 אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Nothing's Shocking, שהיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית מופע המטאל/רוק כבד הטוב ביותר לשנת 1989.
באותן שנים השתתפה הלהקה בסיבובי הופעות רבים, כמופע הפותח לאמנים שונים כמו הראמונס ואיגי פופ.
זמן קצת לאחר יציאת Nothing's Shocking יצאה ג'יינז אדיקשן לסיבוב הופעות, והפעם בקדמת הבמה.
לקראת סוף שנת 1989 התבקשה הלהקה להקליט אלבום נוסף, אך עקב עייפות ובעיות של התמכרות לסמים, ההקלטות החלו רק ב-1990 ונמשכו חמישה חודשים.
אלבומם השלישי, Ritual de lo Habitual, יצא בסוף 1990, גרם לעלייה נוספת בפופולריות של ג'יינז אדיקשן והיווה פריצת דרך מסחרית.
בעקבות האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שארך כשנה וחצי.
בקיץ 1991 ארגן פארל את פסטיבל לולהפלוזה, בו השתתפו Ice T, ניין אינץ' ניילז ורבים אחרים.
בעיות סמים ומתיחות בין חברי הלהקה סימנו את סוף דרכה, ובתום סיבוב ההופעות, בקיץ 1991, הלהקה התפרקה.
השנים בנפרד והאיחוד הראשון (1991–1997)
לאחר פירוק הלהקה הקימו חבריה הרכבים שונים: פארל ופרקינס את Porno for Pyros, ונבארו ואייברי את Deconstruction.
הרכבו החדש של פארל הזכיר בסגנונו את ג'יינז אדיקשן, ובכך הראה את התפקיד המרכזי אותו מילא פארל בלהקה, אך הצליח פחות ממנה.
Porno for Pyros הוציאה שני אלבומים עד לפירוקה ב-1996.
Deconstruction הוקמה בשנת 1994 והתפרקה באותה שנה, לאחר שהוציאה אלבום יחיד.
לאחר פירוקה הקים אייברי את Polar Bear, ונאברו ניגן עם אמנים רבים עד שהצטרף לרד הוט צ'ילי פפרז.
בשנת 1996, לקראת אלבומם השני של Porno for Pyros, ביקש פארל מנאברו ומייקל באלזארי (פלי), בסיסט הרד הוט צ'ילי פפרז, להצטרף להקלטת אחד השירים באלבום.
מאוחר יותר באותה שנה השניים שוב הצטרפו לפארל ואייברי בהקלטת השיר "Hard Charger" מפסקול סרטו של הווארד סטרן, "פרטים אינטימיים" (Private Parts).
השיר הפך ללהיט, ונבארו ופלי הצטרפו להופעות של Porno for Pyros, בהם החלו לנגן מספר הולך וגדל משירי ג'יינז אדיקשן.
בשנת 1997 התפרקה Porno for Pyros בעקבות מחלת הסרטן בה חלה גיטריסט הלהקה, פיטר דיסטפנו.
זמן קצר לאחר מכן החליט פארל לאחד את ג'יינז אדיקשן כשפלי מחליף את סטיבן אייברי, שהעדיף להתמקד בלהקתו החדשה.
לרגל האיחוד הוציאה הלהקה את האלבום "Kettle Whistle", שכלל קטעים נדירים והקלטות מהופעות, בתוספת שני שירים חדשים.
האלבום לא הצליח מסחרית, בניגוד לסיבוב ההופעות שבא בעקבותיו ונמשך כחודש.
לאחר האיחוד הקצר חזרו חברי הלהקה לפעול שוב בנפרד – פארל ופרקינס הקימו הרכב חדש שתוך זמן קצר הפך לפרויקט סולו של פארל, נבארו ניגן עם אמנים שונים ופלי חזר לרד הוט צ'ילי פפרז.
בשנת 2001, זמן קצר לאחר שפארל ונאברו הוציאו אלבומי סולו, הלהקה שוב התאחדה, כשהפעם מרטין לאונובל, חבר לשעבר ב-Porno for Pyros, בעמדת הבסיסט.
בראיון איתו אמר נבארו שהם לא התייחסו לכך בתור איחוד, אלא כאל להקה חדשה עם היסטוריה ארוכה מאחוריה.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות אותו החשיבו כהצלחה, ובעקבותיו החליטו להקליט אלבום חדש, עשר שנים אחרי אלבומם הקודם.
בשנת 2002 החלו ההקלטות לאלבום, בניצוחו של המפיק בוב אזרין.
לאונובל הוחלף במהלך ההקלטות בכריס צ'אני.
האלבום Strays יצא ב-2003 אך לא הצליח כמו קודמיו.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות נוסף, כשבמסגרתו חודש פסטיבל לולהפלוזה.
בשנת 2004 התפרקה ג'יינז אדיקשן פעם נוספת, ולא נמסרה סיבה רשמית לפירוק.
בריאיון עם נבארו הוא אמר שחברי הלהקה "לא מסתדרים אחד עם השני".
לאחר הפירוק פארל השקיע רבות בארגון פסטיבל לולהפלוזה והצטרף להרכב בשם The Satellite Party.
נבארו, פרקינס וצ'אני צירפו אליהם את סטיב אייזיק והקימו את The Panic Channel.
ג'יינז אדיקשן התאחדה שוב באפריל 2008, לרגל זכייתם בפרס מטעם מגזין NME.
הלהקה הופיעה בטקס חלוקת הפרסים, בפעם הראשונה בתולדותיה, כשההרכב כלל את פארל, נבארו, פרקינס ואייברי (לראשונה משנת 1991).
באפריל 2009 יצא לאור אלבום אוסף בשם "A Cabinet of Curiosities" המכיל דמואים, גרסאות כיסוי והקלטות מחזרות ומהופעות חיות משנות פעילותה המרכזיות של הלהקה שלא פורסמו בעבר, וב-2011 הקליטה את אלבומה הרביעי The Great Escape Artist.
בשנת 2022, הלהקה חזרה לאולפן להקליט חומרים חדשים, לראשונה עם אייברי מאז 1990, והם כתבו שלושה שירים חדשים, כולל "True Love" ו-"The Imminent Redemption".
בספטמבר 2024, במהלך הופעה בבוסטון, פרצה קטטה במהלכה הזמר פרי פארל הכה את הגיטריסט דייב נבארו והופעתם הסתיימה בפתאומיות.
הקטטה התרחשה בזמן שהלהקה ניגנה את השיר "Ocean Size", ומעריצים דיווחו על מתחים שקדמו למריבה בין שני חברי הלהקה.
לאחר מכן, פארל התנצל בפני חברי הלהקה והמעריצים על "התנהגות בלתי נסלחת" בעקבות הקטטה והוכרז כי החצי השני של סיבוב האיחוד של הלהקה בוטל.
ג'יין רול הייתה סופרת קנדית, מחברת רומנים וספרות לא בדיונית העוסקים בנושאים לסביים.
ילידת פיינפילד, ניו ג'רזי, רול הייתה בתם הבכורה של קרלוטה ג'יין (הינק) וארתור ריצ'רד רול.
לדבריה הייתה ילדה נערית שחשה אאוטסיידרית בגלל גובהה והיותה דיסלקטית.
בגיל 15 היא קראה את הספר "The Well of Loneliness" וכתבה מאוחר יותר, "לפתע גיליתי שאני אחרת."
רול למדה במילס קולג' בקליפורניה.
היא סיימה את לימודיה בשנת 1952, עברה להתגורר באנגליה לפרק זמן קצר וניהלה קשר רומנטי עם המבקר ג'ון הלקופ.
היא לימדה בקונקורד אקדמי במסצ'וסטס, שם פגשה והתאהבה בהלן סונטוף.
יחד עם הלקופ רול החלה לעבוד באוניברסיטת בריטיש קולומביה בוונקובר, קולומביה הבריטית, בשנת 1956, שם סונטוף ביקרה אותה והן החלו מתגוררות יחדיו.
לאחר שכתב היד נדחה על ידי 22 מו"לים, רול פרסמה בשנת 1964 את הספר Desert of the Heart.
בעקבות פרסום הרומן, העוסק בשתי נשים המתאהבות זו בזו, רול קיבלה מבול של מכתבים מנשים "לא מאושרות, אפילו נואשות", שחשו עד אז כי הן לבדן.
התקשורת הקנדית גילתה עניין רב ברול, שכתבה מאוחר יותר כי, "הפכתי, עבור התקשורת, הלסבית היחידה בקנדה.
תפקיד שקיבלתי על עצמי בהדרגה בחוסר התלהבות, וניצלתי כדי לחנך את הציבור כמיטב יכולתי." בשנת 1967 היא העתיקה מגוריה לאי גליאנו, שם התגוררה עד סוף ימיה.
בשנת 1985 עיבדה דונה דייטש את הרומן לסרט בשם Desert Hearts, אשר הפך קלסיקה לסבית.
הגלוב אנד מייל כתב, "הסרט הוא בין הראשונים והמוערכים ביותר אשר מציגים יחסים לסביים בצורה אוהדת."
רול הייתה פעילה באיגוד הכותבים הקנדי.
כמי שלא הסתירה את נטייתה המינית, היא פעלה למען חופש הביטוי וזכויות ההומואים, גם בהקשר למחלוקת סביב הפרסום ההומואי The Body Politic.
בשנת 1989 רול תרמה את אוסף כתביה לאוניברסיטת בריטיש קולומביה.
היא זכתה בתואר Order of British Columbia בשנת 1998, ובתואר Order of Canada בשנת 2007. לפני שקיבלה את התואר היא אמרה, "בחרתי בקנדה לפני מעל 50 שנים.
לכן נחמד מאוד שקנדה בוחרת בי." ספריה Memory Board (1987) ו-After the Fire (1989) היו מועמדים שניהם לפרס אתל וילסון לספרות.
רול וסונטוף חיו יחדיו עד למותה של סונטוף בשנת 2000. רול הפתיעה אחדים בקהילת ההומואים כאשר הכריזה כי היא מתנגדת לנישואים חד-מיניים באומרה כי "כניסה מחדש לכלוב הזוגיות ההטרוסקסואלי אינו צעד קדימה, אלא צעד אחורה להגדרה מוסדית של יחסים.
עם כל הניסיון שצברנו, עלינו לסייע לאחינו ואחיותינו ההטרוסקסואלים לצאת מהכלא המוסדי, ולא להתנדב להצטרף אליהם שם."
רול נפטרה בגיל 76 ב-28 בנובמבר 2007 בביתה אשר באי גליאנו בעקבות סיבוכים הקשורים בסרטן הכבד, לאחר שסרבה לקבל טיפול שהיה מאלץ אותה לעזוב את האי.
ג'ייסון אייזקס הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-בריטי, אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
ידוע במיוחד כמי שגילם את דמותו של לוציוס מאלפוי בסדרת סרטי "הארי פוטר", הנבל האפ בסדרה "The OA" וכקפטן גבריאל לורקה בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי".
אייזקס נולד בליברפול שבאנגליה, השלישי מארבעה ילדים.
סביו יהודים ממוצא מזרח אירופי.
כילד גדל במסגרת הקהילה היהודית בליברפול.
הוא למד בבית ספר יהודי ובמוסד תלמוד תורה.
בגיל 11 עבר אייזקס עם משפחתו לצפון-מערב לונדון, שם למד בבית ספר "הברדשר".
הוא מכנה את ילדותו "הכנה" לדמויות הרשעים והנבלים שאותם גילם אייזקס במרבית הקריירה שלו.
אייזקס פגש את אשתו אמה יואיט (במאית סרטים תיעודיים של רשת ה-BBC) ב-1988, כשלמדו בבית הספר המלכותי המרכזי לדיבור ולדרמה.
אייזקס הוא יהודי-חילוני, בעבר הצהיר בהומור על כך שהוא מכנה את עצמו "אדם יהודי שכמעט לא עושה אף מעשה יהודי במהלך חייו".
ב-11 בפברואר 2025 הופיע אייזקס להקרנת הבכורה של הסדרה הלוטוס הלבן בכיכובו, כאשר הוא עונד את סיכת החטופים, לאור הזדהות עם החטופים במלחמת חרבות ברזל.
תפקידו הראשון היה בסרט "הבחור הגבוה" בשנת 1989. אייזקס קיבל הכרה ציבורית בעיקר בזכות הופעות בטלוויזיה הבריטית, בהן ברשת ITV בסדרה "עיר הבירה" (1989), וברשת BBC בסדרה "Civvies" (1992).
כמו כן הופיע בתפקידי אורח בסדרות הבריטיות הפופולריות "טאגארט" ו"המפקח מורס".
אייזקס הופיע גם על בימות התיאטרון, בין השאר גילם בשנים 1992–1993 את היהודי ההומוסקסואל המתוסבך לואיס איירונסון בהצגה זוכת פרס פוליצר "מלאכים באמריקה" מאת המחזאי היהודי-אמריקאי (שזכה גם הוא בפרס) טוני קושנר.
ב-1996 שיחק אייזקס בתפקיד קטן בסרט ההרפתקאות "לב הדרקון".
תפקידו המשמעותי הראשון בהוליווד היה בסרט האימה "סיוט בקצה האופק" ב-1997.
שנה לאחר מכן השתתף אייזקס בשובר הקופות של מייקל ביי "ארמגדון", בסרט גילם אייזקס את דוקטור רונלד קווינסי.
באותה שנה שיחק בסרט המדע בדיוני "חייל קטלני" ובקומדיית המתח "להתגרש מג'ק".
ב-1999 השתתף בדרמה "סוף הרומן".
בשנת 2000 שיחק בסרט המלחמה של רולנד אמריך, "הפטריוט", בסרט גילם אייזקס את קולונל ויליאם טאבינגטון.
גם בשנת 2001 שיחק אייזקס בדרמת מלחמה, "בלאק הוק דאון"; בסרט גילם אייזקס את דמותו של קפטן מייק סטיל, מפקד הכוחות של יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית במהלך קרב מוגדישו.
כמו כן שיחק בקומדיה הרומנטית "נובמבר המתוק".
בשנת 2002 גילם את דמותו הספרותית של לוציוס מאלפוי בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות".
אייזקס גם שיחק בקומדיית האקשן "טוקסידו".
ב-2003 גילם את קפטן הוק בעיבוד המודרני לסרט "פיטר פן".
בשנת 2005 חזר אייזקס לגלם את דמותו של לוציוס מאלפוי בסרט הרביעי בסדרת סרטי הפנטזיה האפית "הארי פוטר", "הארי פוטר וגביע האש".
בשנת 2006 קיבל אייזקס מועמדות לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה הבריטית "The State Within".
באותה שנה שיחק בדרמה הקומית "חברות עם כסף" לצד ג'ניפר אניסטון.
ב-2007 השתתף אייזקס בסרט נוסף בסדרת "הארי פוטר", הארי פוטר ומסדר עוף החול, בסרט המשיך אייזקס לגלם את דמותו של לוציוס מאלפוי, ולאחר היעדרות של סרט בסדרה הוא חזר לתפקיד בסרט השביעי שפוצל לשני חלקים שיצאו ב-2010 ו-2011.
בשנת 2009 היה מועמד לפרס באפט"א על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "The Curse of Steptoe".
ב-2012 גילם את דמותו של הבלש מייקל בריטון בדרמה האמריקאית "להתעורר".
בשנת 2013 שיחק במותחן הפשע "ירייה אחת" את דמותו של וויילון בכיכובו של סם רוקוול.
בשנת 2014 שיחק בדרמת המלחמה "שדה נעליים אבודות" ובסרט "אחרי הנפילה" של הבמאי הישראלי סער קליין.
ב-2015 הגיע לישראל, כדי לשחק את סוכן הבולשת הפדרלית פיטר קונלי בסדרה "דיג".
שיחק בשנה זו, גם בסרט "סטוקהולם, פנסילבניה" בכיכובה של סירשה רונן.
בשנת 2016 שיחק בדרמת הפשע "המסתנן", ושיחק בסרט המסתורין "מרפא לבריאות" בבימויו של גור ורבינסקי.
בשנת 2017 בסאטירה הפוליטית "סטלין מת!", וכן דיבב בסרט האנימציה "משפחה בהחלפה".
עוד ב-2017, היה לאחד מכוכבי הסדרה מסע בין כוכבים: דיסקברי, בה שיחק בעונה הראשונה של הסדרה את מפקדה של ספינת החלל דיסקברי, קפטן גבריאל לורקה.
בשנת 2018 שיחק במותחן הבלשי "שדות לונדון", אשר מבוסס על ספרו באותו השם של מרטין איימיס משנת 1989.
בשנת 2019 שיחק בסרט "מלון מומבאי", ובשנת 2020 דובב את דמותו של סופרמן בסרט האנימציה "סופרמן: הבן האדום".
בנוסף, דובב את דמותו של דיק דאסטרדלי בסרט "סקובי דו!" באותה שנה.
בשנת 2021 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "חינוך מיני" את דמותו של פיטר גרוף, ושיחק בסרט הדרמה האמריקאי "Mass".
בהמשך תרם את קולו לסרט בהנפשה ממוחשבת "משפחה בהחלפה 2" את דמותו של דרקולה.
באותה שנה התארח בעונתה השנייה של הסדרה ההיסטורית "קתרינה" של רשת הולו, בדמותו של פיוטר הגדול.
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הרפואית "Good Sam" ברשת CBS, את דמותו של ד"ר רוב "גריפ" גריפית', אביה של סאם (הילרי ברטון) ואחד ממנתחי הכירורגייה הטובים במדינה.
באותה שנה, גילם את האדמירל ג'ון גודפרי בסרטו של ג'ון מאדן "האיש שלא היה", וגילם את ארצ'י בסרט הדרמה-קומי "גברת האריס נוסעת לפריז".
באותה שנה, השתתף במותחן הריגול "משחק הסוכן".
בשנת 2023 הופיע במיני-סדרה "החדר הצפוף" מבית אפל TV פלוס.
באותה שנה שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "Spinning Gold" וגילם את דמותו של השחקן הבריטי קרי גרנט בסדרה הביוגרפית "Archie" ברשת ITV.
בינואר 2024, לוהק אייזקס לעונה השלישית של "הלוטוס הלבן" שעלתה לשידור בשנת 2025. ושיחק בסרט "בשביל החיים".
בשנת 2025 גילם את בעלה של העיתונאית אנה פוליטקובסקיה, אלכסנדר, בסרט הקולנוע "מילים של מלחמה".
שיחק גם לצדה של סיינה גילורי בסרט "Heavyweight" בתור מאמן האגרוף פרדי גודסון.
בינואר 2026 פורסם כי אייזקס יגלם את אטלס דה מורניי, דודה של לארה קרופט, דמות המופיעה בזיכיון המקורי של "טומב ריידר" בסדרה המבוססת על משחק הווידאו.
אייזקס הופיע מספר פעמים כשהוא עונד את סיכת החטופים, לאור הזדהות עם החטופים במלחמת חרבות ברזל.
בין היתר, בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי, בהקרנת הבכורה של העונה השלישית של הלוטוס הלבן, ובטקס פרסי המוזיקה הבריטית, שם הגיש אחד מהפרסים.
הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, ידוע בזכות תפקידו כג'קסון ריי סטיוארט בסדרה "האנה מונטנה" של ערוץ דיסני וכרודי גילספי בסדרה "בית ספר לאמנויות לחימה" מבית דיסני XD.
ארלס נולד בסן דייגו, קליפורניה.
לאחר שהתגורר באוהיו ובמדינת וושינגטון, עברה משפחתו לאורגון, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון גלנקו בעיר הילסבורו.
לפני שחזר לדרום קליפורניה התגורר ארלס בבילינגס שבמונטנה, שם סיים את לימודיו במכללת רוקי מאונטיין בשנת 2000.
בשנת 2003, עת שהיה בן 26 שיחק לראשונה בתפקידי אורח בסדרות "המגן", "MAD TV" ו"מלקולם באמצע".
בשנת 2004 גילם ארלס שיחק שחקן קלפים חנון שהיה מיודד עם הדמות בריאן מילר בסיטקום "עדיין עומד" ברשת CBS.
עוד באותה השנה, שיחק בסרט "אוצר לאומי" בתפקיד של תומאס גייטס, האב קדמון של בן גייטס (ניקולס קייג').
בשנת 2005 גילם את ארני קפלוביץ בסרט "אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת".
התפקיד הבולט ביותר של ארלס היה בתפקיד ג'קסון ריי סטיוארט, אחיה הבכור של מיילי סטיוארט (מיילי סיירוס), בסדרה "האנה מונטנה" מבית ערוץ דיסני בין השנים 2006 ל-2011. ארלס היה מבוגר הרבה יותר מהדמות שגילם; כשהתכנית החלה, הוא היה בן 29 שגילם ילד בן 16.
הוא דיבב את קולו של ספודניק בסרט "חברים בחלל" משנת 2009, וכן הופיע בסרט "אבא בצרה" של ערוץ דיסני.
ארלס כיכב בתור רודי גילספי בסדרה המקורית "בית ספר לאמנויות לחימה" של דיסני XD, שהוקרנה לראשונה ב-13 ביוני 2011.
בשנת 2022 השתתף בתפקיד אורח בעונה השלישית של סדרת הסטרימינג של דיסני+ "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה".
ב-12 באוגוסט 2017 נישא לקייטי דרייסן.
+שנהסרטתפקידהערות2004אוצר לאומיתומאס גייטס2005אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורתארני קפלוביץ'Special Edדייוויד הצעיר2007Gordon Glassהבוס2009חברים בחללספודניקדיבובהאנה מונטנה: הסרטג'קסון ריי סטיוארט2013סופר חבריםג'ק שפר2018קרב המזלטיםדקסTBASecond Chancesטאקו טום
+שנהסדרהתפקידהערות2003מד טי.ויילד סווירליפרק: "#8.18"המגןקיילפרק: "Breakpoint"מלקולם באמצעמרשלפרק: "Academic Octathalon"; ללא קרדיט2004Still Standingגורן הבלתי-נראהפרק: "Still Winning"2005אחד על אחדבראדפרק: "Glug, Glug"2006-2005תקועים בזמןגראדי2 פרקים2011-2006האנה מונטנהג'קסון ריי סטיוארטתפקיד ראשי; (4 עונות); 99 פרקים2007Shorty McShorts' Shortsבחור / שי-זואודיבוב; פרק: "SheZow"2008בוסטון ליגלמיטצ'י ווטסוןפרק: "Indecent Proposals"2009ין יאנג יועצמודיבוב; פרק: "Yin!
ג'ייסון קנת בייטמן הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ובמאי אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
בייטמן נולד בעיר ריי שבניו יורק למשפחה נוצרית-מורמונית ממוצא אנגלי, איטלקי, שוודי, גרמני, שווייצרי, סקוטי, דני ומלטזי.
הוריו הם ויקטוריה אליזבת, דיילת לשעבר, ואיש הקולנוע קנת בייטמן.
אביו קנת היה הסוכן האישי שלו עד שהגיע לגיל 20, בו החליט בייטמן להפסיק את הקשר העסקי הזה.
לבייטמן אחות גדולה בשם ג'סטין בייטמן אשר עוסקת גם היא במשחק (שיחקה ב"קשרי משפחה").
במהלך שנות ה-90 נאבק בהתמכרות שלו לסמים ולאלכוהול.
משנת 2001 נשוי בייטמן לשחקנית אמנדה אנקה, בתו של הזמר פול אנקה.
הופיע לראשונה על מסכי הקולנוע ב-1987 בקומדיית הנעורים "זאב צעיר 2".
לאחר עשר שנים, הופיע בייטמן בקומדיה "הכי מתוק שיש".
לאחר מכן, השתתף ב"סטארסקי והאץ'", שם גילם את קווין - יד ימינו של סוחר הסמים היהודי ריס פלדמן (וינס ווהן) וכן ב"דודג'בול" וב"הצד שלו הצד שלה".
ב-2007 הופיע במותחני הפעולה "לחסל את האס", בו הופיע בדמותו של ריפלי ריד, ו"הממלכה", שם שיחק את סוכן המודיעין אדם לביט.
הוא השתתף באותה שנה גם בתפקיד משני בדרמה הקומית "ג'ונו" בה גילם את מארק, בעלה של ונסה (ג'ניפר גארנר) המוצא אם פונדקאית צעירה בשם ג'ונו (אליוט פייג').
בשנת 2008 שיחק בתפקיד הראשי בסרט גיבורי על הקומי "הנקוק".
ב-2009 שיחק בדרמה הפוליטית "שם המשחק"; בדרמה העצמאית "תלוי באוויר" גילם את קרייג ג'ורג'י, הבעלים של "חברת הפיטורים", ובנוסף, השתתף בתפקיד ג'ייסון בקומדיה הרווחית "טיפול זוגי", ובסרט "תמצית" לצד מילה קוניס ובן אפלק.
בשנת 2010 הופיע בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה" לצידה של ג'ניפר אניסטון.
בשנת 2011 הופיע שנית לצידה של אניסטון בסרט הקולנועי "איך להיפטר מהבוס".
בשנת 2012 שיחק בסרט האקשן של הבמאי דקס שפרד "לפגוע ולברוח" לצד קריסטן בל.
בשנת 2013 ביים סרט קולנועי ראשון בשם "בגסות" (Bad Words), בו גם כיכב בתפקיד הראשי לצד אליסון ג'ני.
ב-2015, שיחק בסרט המותחן "המתנה" ובסרט "להתאהב בביאטריס", לצד אוליביה ויילד.
ב-2016, דיבב בסרט "זוטרופוליס" של דיסני, את דמותו של השועל הערמומי, ניק וילד.
באותה שנה שב לשחק לצד ג'ניפר אניסטון בקומדיה "מסיבת השנה".
ב-2018 שיחק בקומדיה "לילה בטירוף", לצידה של רייצ'ל מקאדמס.
החל את קריירת הטלוויזיה ב-1981 כשהופיע בתפקיד ג'יימס קופר בסדרה "בית קטן בערבה".
באמצע שנות ה-80 הופיע בסדרות "כפיות הכסף", "זה המהלך שלך" (בישראל: "אני, אמי והשכן ממול") ו"ואלרי", שלאחר מכן שונה שמה ל"משפחת הוגאן".
בייטמן אף ביים שלושה מפרקי התוכנית.
ב-1994 הופיע בסרט הטלוויזיה "This Can't Be Love".
בשנת 2002 לוהק בייטמן על ידי רון הווארד ומיטשל הורוויץ לתפקיד מייקל בלות' בקומדיית המצבים "משפחה בהפרעה".
על תפקיד זה, בייטמן זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית בשנת 2004, והיה מועמד לפרס אמי בשנה שלאחר מכן.
משנת 2017 עד 2022 שיחק בתפקיד מרטי בירד בסדרה "אוזרק", ששודרה בנטפליקס.
על תפקידו בסדרה זכה שלוש פעמים בפרס גילדת שחקני המסך, בשנים 2018, 2020 ו-2022.
בשנת 2025 כיכב לצד ג'וד לאו במיני-סדרת הפשע "הארנבת השחורה" (אנ') בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" בתור וינס פרידקין, שחוזר לעסק המשפחתי לאחר שנים ואיתו הוא מביא חוב ענק ואת אנשי העולם התחתון.
בייטמן גם נמנה מבין מפיקי הסדרה ואף ביים שני פרקים מתוכה.
בייטס מוטל (1987, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: טוני סקוטי
מטרה נעה (1988, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: טובי קלוג
מעבר האספסוף (1988, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: פילי
קשיחות הכרחית (1991) – בתפקיד: ג'ארביס אדיסון
לשבור את החוקים (1992) – בתפקיד: פיל סטפלר
טעם להרוג (1992, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: בליין סטוקארד השלישי
וידויים: שתי פנים של רוע (1994, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: ביל מוטורשד
זה לא יכול להיות אהבה (1994, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: גרנט
אהבה גורלית (1999) – בתפקיד ג'סי טראביס
הכי מתוק שיש (2002) – בתפקיד רוג'דונאו
סטארסקי והאץ' (2004) – בתפקיד קווין
דודג'בול (2004) – בתפקיד פפר ברוקס
הצד שלו, הצד שלה (2006) – בתפקיד רופרט ריפ ריד
ארתור והמינימונים (2006, דיבוב) – בתפקיד: דארקוס
האקס המיתולוגי (2006) – בתפקיד: צ'יפ סאנדרס
הממלכה (2007) – בתפקיד אדם לוויט
ג'ונו (2007) – בתפקיד מארק לורינג
חנות הפלאים (2007) – בתפקיד הנרי ווסטון
הקידום (2008) – בתפקיד מנהיג הנסיגה
הנקוק (2008) – בתפקיד ריי אמברי
רעם טרופי (2008) – בתפקיד עצמו
שם המשחק (2009) – בתפקיד: דומיניק פואי
המצאת השקר (2009) – בתפקיד: דוקטור
תלוי באוויר (2009) – בתפקיד: קרייג גרגורי
תמצית (2009) – בתפקיד: ג'ואל ריינולדס
טיפול זוגי (2009) - בתפקיד: ג'ייסון סמית'
אהבה בהחלפה (2010) – בתפקיד: וולי מארס
פול (2011) – בתפקיד: הסוכן לורנזו זויל
איך להיפטר מהבוס (2011) – בתפקיד: ניק הנדריקס
חיים בהחלפה (2011) – בתפקיד: דייב לוקווד
לפגוע ולברוח (2012) – בתפקיד קית' יירט
חשבון משותף (2013) – בתפקיד סנדי ביגלו פאטרסון
בגסות (2013) – בתפקיד גיא טרילבי / גם במאי
להתאהב בביאטריס (2014) – בתפקיד: קונראד וואלאמונט
מכאן אני ממשיך (2014) – בתפקיד: ג'וד אלטמן
איך להיפטר מהבוס 2 (2014) – בתפקיד: ניק הנדריקס
משפחת פאנג (2016) – בתפקיד: בקסטר פאנג / גם במאי
זוטרופוליס (2016, דיבוב) – בתפקיד: ניק וילד
סוכן וחצי (2016) – בתפקיד: טרוור אולסון
מסיבת השנה (2016) – בתפקיד: ג'וש פארקר
גן עדן של טעויות (2023) - בתפקיד: הטכנאי.
זוטרופוליס 2 (2025) - דיבוב של ניק וילד.
אביר על גלגלים (1984) – בתפקיד: דאג
רוברט קנדי והזמנים שלו (1985) – בתפקיד: ג'וזף קנדי ג'וניור
מקום אחר (1986) – בתפקיד: טים מויניאן
עולמו המופלא של דיסני (1986) – בתפקיד: סטיבי טילבי
הארט ואשתו (1995) – בתפקיד: סטיוארט מוריס
נד וסטייסי (1996) – בתפקיד: בובי ואן לואו
הבנים של שיקגו (1997) – בתפקיד: הארי קולצ'אק
הבוקר שאחרי (2000) – בתפקיד: ריאן
כמה מחבריי הטובים ביותר (2001) – בתפקיד: וורן פיארבנקס
משפחת סימפסון (2005, דיבוב) – בתפקיד עצמו
ליגת הצדק ללא גבולות (2005, דיבוב) – בתפקיד: הרמס
קסם של הורים (2005, דיבוב) – בתפקיד: טומי
לגדול כפישר (2014, דיבוב) – בתפקיד: הנרי פישר
אוזרק (2017–2022) – בתפקיד: מרטין מרטי ביירד / גם במאי ומפיק
הארנבת השחורה (אנ') (2025) - וינס פרידקין
ג'ייס אוורט הוא מוזיקאי קאנטרי אמריקאי.
אוורט פעיל משנת 2005 בחברת התקליטים Epic Records, תחתה הוציא את הסינגל הראשון שלו "That's the Kind of Love I'm In" שהגיע למקום 51 במצעד Hot Country Songs במגזין בילבורד האמריקאי, שהיה גם לסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו.
להיטו שכתב, Bad Things, נבחר לשיר הנושא של סדרת הערפדים המצליחה של HBO, דם אמיתי.
אוורט נולד ב-7 בינואר 1972 באוונסוויל, אינדיאנה.
עבודותיו של אביו גרמו לו ולמשפחתו לעבור לעיתים קרובות; מאינדיאנפוליס לסנט לואיס שבמיזורי ומשם לפורט וורת', טקסס.
בגיל 6 הוא החל לנגן מוזיקת קאנטרי בכנסייה שלו ובהופעות בבית הספר.
מאוחר יותר בחייו, הוא עבר לנאשוויל שבטנסי במטרה ללמוד באוניברסיטת בלמונט.
בשנת 2005 חתם אוורט באפיק רקורדס, תחתם הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "That's The Kind of Love I'm In" בחודש יוני באותה השנה.
השיר הגיע למקום ה-51 במצעד הקאנטרי וקדם להוצאת אלבום הבכורה שלו הנושא את שמו, בתחילת 2006.
אוורט כתב ביחד עם ג'וש טרנר את הסינגל "Your Man" שהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי, עבורו קיבל אוורט את פרס שידור המוזיקה המאוחד.
שירים נוספים מהאלבום שיצאו כסינגלים — "Bad Things", "Nowhere in the Neighborhood" ו-"Everything I Want" לא זכו להצלחה בארצות הברית אף על פי ש-"Bad Things" מוקם במקום ה-49 במצעד הסינגלים הבריטי בנובמבר 2009.
השיר "Bad Things" הוא שיר הפתיח של סדרת הטלוויזיה המצליחה של HBO, "דם אמיתי".
שרלין האריס, מחברת הספרים עליה מבוססת סדרת הטלוויזיה, ביצעה מחווה לשיר זה בכך שהזכירה אותו בספר העשירי בסדרת "מסתרי הערפדים הדרומיים", "מוות במשפחה".
השיר זכה בפרס שידור המוזיקה המאוחד בשנת 2009 בקטגוריית הטלוויזיה בכבלים וכן היה מועמד עבור פרס Scream Awards בקטגוריית "Best Scream Song of the Year".
אלבומו האחרון, "Red Revelations" יצא ביוני 2009. הדואט שביצע ביחד עם המוזיקאי CC Adcock, "Evil is Going on" הוא שיר הנושא לפסקול העונה השלישית של דם אמיתי.
ארנסטין ג'יין ג'רלדין ראסל הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית ומסמלי המין ההוליוודיים הבולטים של שנות ה-40 וה-50.
ראסל נולדה בעיר במידג'י שבמינסוטה לג'רלדין ג'ייקובי ולרוי ויליאם ראסל.
אביה שירת כקצין בצבא ארצות הברית, ואמה הייתה שחקנית שהופיעה עם צוות בידור נודד.
אחרי שאביה השתחרר מן השרות הצבאי עברה המשפחה לקנדה, ובהמשך לקליפורניה.
ראסל התעניינה מגיל צעיר בדרמה ובמוזיקה, אך לאחר שסיימה את לימודייה שאפה להיות מעצבת.
בעקבות מות אביה נאלצה לעבוד כדי לעזור למשפחתה.
היא עסקה גם בדוגמנות וחסכה מספיק כסף ללימודי משחק, בעידודה של אמה.
ראסל חתמה על חוזה משחק מקצועי לשבע שנים עם הווארד יוז בתחילת שנות ה-40, לאחר שהשניים נפגשו במרפאת שיניים בעת טיפול שעבר יוז.
ראסל התפרסמה בזכות הופעה פרובוקטיבית לאותה תקופה במערבון "האקדוחנים" (The Outlaw), שסיבך את יוז עם הצנזורה השמרנית של הוליווד והפך את ראסל, בתפקיד הבכורה שלה, לסמל מין בינלאומי ולשם החם בתעשיית הסרטים.
היא שיחקה לאחר מכן במערבון הקומי "גיבורי הצ'יזבט" (The Paleface, בתרגום מילולי "חיוור הפנים") ובהמשכו "בנו של גיבור הצ'יזבט" (Son of Paleface) עם בוב הופ, ובעוד שתי הפקות חושניות לצידו של רוברט מיצ'ם, "בחורה כלבבו" ו"מאקו".
ב-1951 שיחקה ראסל לצידו של פרנק סינטרה בקומדיה "זה רק כסף".
ראסל הפכה למותג ב-1953 לאחר הופעתה בתור נערת השעשועים דורות'י שאו בסרטו המוזיקלי של הווארד הוקס, "גברים מעדיפים בלונדיניות", לצידה של מרילין מונרו.
היא הייתה שותפה לפרויקט שערורייתי של הווארד יוז, "הקו הצרפתי" בבימויו של לויד בייקון.
ארגונים קתוליים בארצות הברית קראו להחרים את הסרט.
ראסל הקימה ביחד עם בעלה הראשון בוב ווטרפילד את חברת ההפקה "ראס-פילד" שבחסותה יצאו שני סרטים בכיכובה של ראסל, חמודות וערמוניות (Gentlemen marry Brunettes, בתרגום מילולי "גברים נישאים לברונטיות") ו"כותונת הלילה הוורודה".
ב-1964, אחרי הפסקה של שבע שנים, הופיעה ראסל בתפקיד עצמה בסרט "נתיבי הגורל".
היא פרשה ממשחק בגיל 49 והופיעה בפעם האחרונה ב-1970 בסרט "אפל יותר מענבר".
ראסל התחילה לעסוק במוזיקה בסוף שנות ה-40 ושחררה לרדיו שני סינגלים ואלבום ביחד עם המוזיקאי קיי קייסר, בנוסף שרה סינגל נוסף עם פרנק סינטרה.
ראסל הקימה רביעיית גוספל עם קוני היינס, בריל דייוויס, ודלה ראסל שפרשה בהמשך.
ההרכב את האלבום "The Magic of Believing", שנמכר בשני מיליון עותקים.
רונדה פלמינג הצטרפה להרכב מאוחר יותר.
ראסל את אלבום הסולו "ג'יין ראסל".
הוא יצא שנית ב-2009 בשם "Fine and Dandy".
ראסל הייתה נשואה שלוש פעמים: לקוורטרבק של קבוצת "סנט לואיס ראמס" וחבר "היכל התהילה של הפוטבול המקצועני" בוב ווטרפילד (במשך 25 שנה עד לגירושין), לשחקן רוג'ר ברט (במשך שלושה חודשים עד למותו) ולג'ון קלווין פיפלס (במשך 25 שנה עד למותו).
ראסל, שלא יכלה ללדת בגלל הפלה שעברה בגיל 18, אימצה בת ושני בנים ביחד עם ווטרפילד.
ראסל נפטרה ממחלה ב-28 בפברואר 2011, בגיל 89, בביתה שבסנטה מריה.
היא הותירה את שלושת ילדיה, שישה נכדים ועשרה נינים.
גיבורי הצ'יזבט (The Paleface) (1948)
בנו של גיבור הצ'יזבט (Son of Paleface) (1952)
ג'ייסון תומאס אורנג' הוא זמר, שחקן, מוזיקאי ורקדן בריטי.
נודע בעיקר כחבר בלהקת הבנים המצליחה "טייק ד'את", שזכתה לפופולריות בשנות ה-90, והתאחדה בשנת 2005.
אורנג' נולד בקרמפסול, מנצ'סטר שבבריטניה, ולו חמישה אחים, בהם אח תאום.
אורנג' למד בבית ספר תיכון בדרום מנצ'סטר, ולאחר סיומו עבד בעבודות מזדמנות.
ב-1990 החל את פעילותו במסגרת להקת הבנים "טייק ד'את", לצד רובי ויליאמס, גארי בארלו, מארק אואן והווארד דונלד.
אורנג' שימש בלהקה בעיקר כרקדן והופיע בקולות הרקע, אך לא בתפקידי סולו.
הלהקה הקליטה שלושה אלבומים, שזכו להצלחה במכירות ובמצעדים, והופיעה ברחבי העולם.
הלהקה התפרקה ב-1996, מספר חודשים לאחר עזיבתו של ויליאמס.
לאחר הפירוק פנה אורנג' ללימודי משחק.
ב-1998 הופיע בתפקיד משנה במיני-סדרה "Killer Net", וב-1999 שיחק במחזה "Gob" בלונדון; לאחר מכן ויתר על קריירת המשחק.
בשנים 2001-2003 למד בקולג' דרום טרפורד במנצ'סטר.
ב-2005 התאחדה הלהקה, והחלה לצאת לסיבובי הופעות ולהקליט אלבומים נוספים.
באלבום שיצא ב-2006, "Beautiful World", הוא שר לראשונה בתפקיד מרכזי, בשיר "Wooden Boat".
בהופעות הלהקה הוא הופיע בהמשך גם בנגינה על גיטרה.
בשנת 2014 עזב אורנג' את הלהקה.
ג'יין רוברטס (8 במאי 1929 - 5 בספטמבר 1984) הייתה סופרת ומשוררת אמריקאית.
פרסמה קובצי שירה, סיפורים קצרים, ספרי ילדים ורומנים.
נולדה בסרטוגה ספרינגס שבניו יורק.
בגיל 35 טענה כי חוותה הארה שהובילה להתעוררות של התודעה, ובעקבותיה החלה לתקשר עם ישות בשם סת'.
יחד עם בעלה, הצייר רוברט בטס, הוציאה שבעה ספרים בסדרת הספרים "סת".
שישה מהם הכתיב לטענתה סת' באמצעותה, בפגישות שהתקיימו בביתם פעמיים בשבוע במשך עשרים שנה.
רוברטס נפטרה בשנת 1984. הספרים של סת' תרמו להפצת הרעיונות הרוחנים של תרבות העידן החדש.
ג'יין רוברטס היא אחת ממייסדות החשיבה של העידן החדש ועבודת התקשור שלה עם סת' נתנה לגיטימציה להתפתחות מסיבית של התקשור ברחבי העולם.
ג'ייסון ג'ון בונהם (מאנגלית: Jason John Bonham; נולד ב-15 ביולי 1966) הוא מתופף בריטי שהתפרסם בעיקר כבנו של ג'ון בונהם מתופף להקת הרוק הכבד לד זפלין.
בונהם השתתף בהופעתה המפורסמת של הלהקה בשנת 2007.
בונהם החל לתופף לראשונה בגיל 4, ואף הופיע עם אביו באלבום ההופעה של לד זפלין The Song Remains the Same.
בגיל 17 הצטרף לראשונה ללהקת "Airrace".
ב-1988, שימש בונהם כמתופף באלבום "Outrider" של ג'ימי פייג', לשעבר גיטריסט לד זפלין.
באותה שנה הופיע בונהם עם חברי לד זפלין הנותרים בהופעת חגיגית יום השנה ה-40 לאולפני אטלנטיק רקורדס בניו יורק.
ב-1989 השתתף בפסטיבל "Moscow Music Peace Festival" שם ביצע את השיר המפורסם של לד זפלין "Rock and Roll", יחד עם כוכבי רוק רבים נוספים.
באותה שנה הוא הקים את להקתו "בונהם".
בספטמבר באותה שנה הוציאה הלהקה אלבום ראשון בשם "The Disregard of Timekeeping".
למרות הצלחה יחסית באלבום זה, לאחר שחרור האלבום ב-1992, שהתקבל בקרירות רבה, פירק בונהם את הלהקה.
ב-28 באפריל 1990, התחתן בונהם עם ג'אן צ'ארטריס.
בקבלת הפנים של החתונה השתתפו בין היתר רוברט פלאנט, ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס.
בונהם ניגן במשך השנים עם מוזיקאים שונים, ואף שיתף פעולה עם מוזיקאים רבים בסרט רוק סטאר משנת 2001.
ב-1995 השתתף בונהם כנציג של אביו, ג'ון בטקס בו הוכנסו לד זפלין להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ב-12 בספטמבר 2007 הוכרז כי בונהם יכנס לנעליו של אביו וישמש כמתופף בהופעת האיחוד ההיסטורית שערכה לד זפלין ב-10 בדצמבר 2007. בונהם שימש כמתופף במשך כל ההופעה ועבודתו זכתה לביקורות ולשבחים רבים.
ההופעה יצאה לאחר מכן כסרט וכאלבום בשם Celebration Day.
בסוף 2009 הצטרף ללהקת הרוק הכבד "Black Country Communion".
ב 2012 ייצג שוב את אביו בטקס קבלת פרס מרכז קנדי שהוענק ללד זפלין.
לזוג שני ילדים, ילד בשם ג'אגר, וילדה בשם ג'אז.
ג'ייסון בורן היא סדרת סרטי פעולה וריגול המבוססים על דמותו של ג'ייסון בורן, גיבור ספריו של רוברט לדלום - "זהות כפולה" ושני הספרים הבאים בטרילוגיה .
בורן הוא מתנקש בשירות סוכנות הביון המרכזית הסובל מאובדן זיכרון ומוכרח לגלות את זהותו.