tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קשור ופתור, היא חידה שבה מופיעה טבלת משבצות שבחלקם יש מספרים, ועל הפותר לקשר ביניהם ולצבוע, וכך לחשוף תמונה חבויה.
הקישורים נעשים על פי הכללים הבאים:
כל משבצת עם מספר, מלבד 1, תקושר למשבצת עם מספר זהה
הקישור יהיה באורך המספר (כולל משבצות התחלה וסיום)
הקישור חייב להיות רציף, ולא באלכסון
קישור לא יכול לעבור דרך משבצת עם מספר או קישור אחר
בצביעה, צובעים את המשבצות עם המספרים ואת המשבצות שדרכם עוברים קישורים.
ישנן גם חידות "קשור ופתור" בצבע, שבהן כל מספר חייב להיות מקושר למספר באותו צבע, וגם הקישור נצבע בצבע הזה, וכך מתקבלת תמונה צבעונית.
את הפתרון מתחילים מהקטעים הקצרים ביותר: 1, 2, וקטעים קצרים נוספים שיש רק דרך אחת להעביר אותם.
אחר כך מסתכלים על מספרים גדולים יותר, ומחפשים את הדרך הכללית להעביר אותם, ובאמצעותה מעבירים גם את הקשרים הקטנים יותר.
יש תמיד לחשוב על "חיסכון בשטח" משום שהוא בדרך כלל יהיה חיוני למעבר של קישור אחר.
במקרה של כמה מספרים באותו גודל, בודקים איזה זוגות לחבר בעזרת השיקולים הבאים: המרחק ביניהם חייב להיות בזוגיות המתאימה, ושלא יעלה על המספרים.
כמו כן, צריכה להיות ביניהם דרך "נוחה", שלא תפריע לחיבורים אחרים.
קשחת חוליות (בלעז: Spondylosis) היא מונח לא ספציפי המתאר בדרך כלל שינויים ניווניים בעמוד השדרה הגורמים לקשחת (ankylosis, נוקשות מפרקית) של מפרקי החוליות והדיסקים הבין-חולייתים.
קשחת חוליות יכולה להופיע בחוליות הצוואר, בחוליות החזיות או בחוליות המותניות.
מבין האנשים שלהם ממצאים רנטגניים המצביעים על קשחת חוליות, רק לאחוז קטן תסמינים רלוונטיים, קרי רובם לא סובלים מבעיה כלשהי.
שינויים ניווניים אופייניים לקשחת חוליות מופיעים בדרך כלל בעקבות ניוון של דיסק בין-חולייתי, והם בדרך כלל שינויים הקשורים לגיל.
הם מופיעים בגופי החוליות, במפרקים הסינוביאלים בין החוליות (במפרקים הפאצטלים), בנקבים הבין-חולייתים ובזיזים הקוציים של החוליות.
משפתי גופי החוליות צומחים מבנים גרמיים המכונים אוסטיאופיטים.
האוסטיאופיטים מגדילים את שטח הפנים של גוף החוליה ומפחיתים את העומס המופעל עליו, אך מגבילים את התנועה במפרק בין החוליות ואף עשויים להתקרב דיים לאוסטיאופיטים מגוף חוליה שכנה עד לקשחת מלאה של המפרק.
אוסטיאופיטים אחוריים הנפוצים בקשחת חוליות של הצוואר עשויים ללחוץ על מבנים של מערכת העצבים ולגרום להופעת תסמינים.
המפרקים הפאצטלים הנמצאים בצידי המפרק הבין-חולייתי נתונים למאמצים מוגברים וניתן לזהות בהם דלקת מפרקים ניוונית.
גודלם של הנקבים הבין-חולייתים קטן בשל קריסת הדיסק ובשל האוסטיאופיטים במפרקים.
קשחת חוליות עלולה לגרום להופעת כאב, ככל הנראה עקב מעורבותם של המפרקים הפאצטלים ועקב השינויים הביומכניים בתנועת עמוד השדרה.
פגיעה ברקמות עצב סמוכות יכולה לגרום לכאב ולתסמינים המלווים פגיעות עצביות, כגון כאב מוקרן לגפיים, נימול וחולשת שרירים.
קשחת חוליות צווארית (בלעז: Cervical spondylosis) מתגלה באוכלוסייה בשיעורים גדלים ככל שעולה גיל הנבדקים ובגברים יותר מבנשים.
רוב המקרים הקלינים של קשחת חוליות הם עקב קשחת חוליות צווארית.
הבדל משמעותי בין חוליות הצוואר לחוליות המותניות הוא חוט השדרה העובר בתעלת השדרה של החוליות הצוואריות וקצהו התחתון באזור החוליה המותנית הראשונה או השנייה, כך שהוא נעדר מתעלת השדרה של רוב החוליות המותניות.
אוסטיאופיטים בחלק אחורי של גוף חוליה צווארית עשויים לבלוט לתוך תעלת השדרה ולהפעיל עומסים מכניים על חוט השדרה באופן קבוע או בזמן תנועת צוואר ואף לפגוע באספקת הדם של חוט השדרה.
קשחת חוליות צווארית עם פתולוגיה של חוט השדרה מכונה בלעז Cervical spondylosis with myelopathy.
התסמין הנפוץ ביותר של קשחת חוליות צווארית הוא כאב בצוואר, שעשוי להתפשט אל הכתף והזרוע.
כאשר האוסטאופיט לוחץ על שורש העצב, נראה חולשה בזרוע.
במקרים נדירים, אוסטאופיטים שנוצרים בחזית עמוד השדרה הצווארית עלולים לגרום לקשיי בליעה (דיספגיה).
קשחת חוליות מותנית (בלעז: Lumbar spondylosis) נפוצה יותר לאחר גיל 40 באנשים הסובלים ממשקל יתר וקשורה לתעסוקה המחמירה את ההפרעה.
התסמינים כוללים בעיקר כאב גב תחתון ונוקשות.
הכאב עשוי להופיע גם בעכוז ובמפשעה.
התסמינים מחמירים לאורך היום אך לעיתים חמורים יותר לאחר שנת לילה ומוקלים תוך כדי פעילות.
ישיבה ממושכת ופעולות של הרמה והתכופפות עלולות להחמיר את הכאבים ושאר התסמינים.
הטיפול המוצע לקשחת חוליות מותנית הוא הנעה פסיבית של עמוד השדרה ותרגילי חיזוק איזומטרים של שרירי הגב והבטן.
בנוסף מוצעת דיאטת הרזיה לאנשים הסובלים מעודף משקל.
במקרים הכוללים שינויים חמורים במפרקים הפאצטלים מוצע להשתמש בתרופות מדכאות דלקת.
תהליך ניתוחי נחשב לבחירה גרועה בשל הסבירות הגבוהה למספר גדול של מפרקים מעורבים ובשל גילם המתקדם של החולים.
(בספרדית: !Átame¡) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1990, שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט הוא מלודרמה רומנטית, העוסקת בעבריין בשם ריקי, שעם שחרורו מבית חולים לחולי נפש מצהיר על כוונתו "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי".
לשם כך הוא חוטף וכולא שחקנית קולנוע בשם מרינה שאותה הוא מעריץ, ומנסה לשכנעה שתתאהב בו.
ריקי (אנטוניו בנדרס), צעיר בודד בן 23, משתחרר מבית חולים לחולי נפש.
לשאלתה של מנהלת בית החולים לתוכניותיו הוא עונה: "לעבוד ולהקים משפחה, כמו אדם נורמלי".
הוא מאוהב במרינה אוסוריו, שחקנית קולנוע המתמכרת לסמים, שהייתה קודם לכן שחקנית פורנוגרפיה.
מרינה עסוקה בצילומים של סרט חדש, "פנטום של חצות" שאותו מביים מקסימו אספחו (פרנסיסקו רבל), במאי זקן, המרותק לכיסא גלגלים לאחר שלקה בשיתוק בעקבות שבץ מוחי, ויודע שזהו כנראה סרטו האחרון.
לולה (לולס לאון), אחותה של מרינה, נמצאת גם היא באתר הצילומים, כעוזרת הפקה.
ריקי מגיע לאתר הצילומים, וכאשר מרינה עוזבת בסיום הצילומים, הוא מנסה להרשים אותה בעמידת ידיים.
מרינה אינה מתרגשת ממחווה ילדותית זו.
לאחר שמרינה מגיעה לביתה, ריקי חודר אליו, תוך שהוא חובט בפניה של מרינה, המנסה להתנגד לכניסתו לביתה, וגורם להתעלפותה.
לאחר ניסיון בריחה, מרינה מבינה שלא תוכל להתגבר על ריקי, ואומרת לו: "אתה רוצה לזיין אותי, קדימה, עשה זאת".
ריקי אינו ממהר, ומסביר לה את כוונותיו: "נאלצתי לחטוף אותך כדי שתלמדי להכיר אותי.
כאשר תעשי זאת, אני משוכנע שתאהבי אותי כשם שאני אוהב אותך.
אשתדל להיות בעל טוב, ואב טוב לילדיך".
הוא מזכיר לה ששכבו שנה קודם לכן לאחר שנפגשו בבר, ושהבטיח לה לחזור ולהגן עליה, אך היא מציינת "רבים הבטיחו לי זאת".
מרינה סובלת מכאב שיניים עז, וריקי יוצא אתה לרופאה, כדי לקבל מרשם למשכך כאבים.
כדי שלא תימלט, הוא קושר את ידה לידו באזיקים, ומאיים עליה שאם תסגיר את סוד חטיפתה, ישסף את גרונה.
לאחר שהם חוזרים לביתה, הוא קושר אותה למיטה ויוצא להביא לה משכך כאבים, שאותו הוא משיג בכיכר צ'ואקה (Chueca) אצל סוחרת סמים (רוסי דה פלמה), אך במקום לשלם לסוחרת הסמים, הוא שודד אותה.
ריקי חוזר לדירה, ומביע שוב את אהבתו למרינה, אך היא מגיבה בזעם ואומרת: "לעולם לא אתאהב בך, שוטה.
מי בכלל ביקש ממך לאהוב אותי, או להיות בעלי, או להיות אבי ילדי?".
ריקי, שחושש שידידיה של מרינה יבואו לחפשה בדירתה, מעביר אותה לדירה הסמוכה, שאליה הוא פורץ, בידיעה שהדייר בה יצא לחופשה.
כדי להסיר דאגה מלב משפחתה, הוא מורה למרינה לשוחח בטלפון עם אמהּ (פרנסיסקה קביירו, אמו של אלמודובר).
ריקי יוצא שוב לכיכר צ'ואקה, לרכישת מנה נוספת של משכך כאבים, ושם הוא מותקף על ידי חבריה של סוחרת הסמים שאותה שדד יום קודם לכן.
הוא חוזר חבול כולו, ומתנצל שלא הצליח להשיג משכך כאבים.
מרינה מטפלת בפצעיו ומתחילה להתאהב בו.
השניים שוכבים בהתלהבות, ומרינה מספרת לריקי שהיא נזכרת במפגש המיני הקודם שלהם, שנה קודם לכן.
היא עדיין אינה בטוחה באהבתה, וכאשר הוא יוצא פעם נוספת, ושואל האם לקשור אותה, היא פוקדת עליו "קשור אותי!".
לולה, אחותה של מרינה, מגיעה לדירה שבה היא כלואה בזמן שריקי אינו נמצא בה, מתירה את קשריה, והשתיים נמלטות.
ריקי, שחוזר לדירה ומוצא אותה ריקה, יוצא לבדו למסע לכפר הולדתו שבמערב ספרד, שאליו תכנן לקחת את מרינה.
בינתיים מרינה מגלה לאחותה כי התאהבה בריקי, והשתיים נוסעות יחד אל ריקי, המתבודד בכפר הולדתו החרב, ומרינה חוזרת אליו ומזמינה אותו להצטרף למשפחתה.
השלושה חוזרים למדריד, ובדרך שרים את השיר החביב על ריקי, Resistiré, שאותו השמיע למרינה בתחילת המפגש ביניהם.
ויקטוריה אבּריל: מרינה אוסוריו, שחקנית קולנוע המתמכרת לסמים.
אבריל גילמה תפקיד ראשי גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "עקבים גבוהים" (1991) ו"קיקה" (1993).
אנטוניו בנדרס: ריקי, צעיר המאוהב במרינה, חוטף אותה וכולא אותה, על מנת שתתאהב בו.
לולס לאון: לולה, אחותה של מרינה, המנסה לתמוך בה ולסייע לה.
הופיעה בסרטים נוספים של אלמודובר: "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988) ו"דבר אליה" (2002).
לאחר השלב שבו ריקי ומרינה שוכבים בהתלהבות, ריקי עומד לצאת מהדירה, והוא שואל את מרינה: "האם תחכי לי או תברחי?" ומרינה עונה: "אינני יודעת, מוטב שתקשור אותי".
היא נכנסת למיטה ופוקדת על ריקי "קשור אותי!" (בספרדית: ¡Átame!), פקודה שממנה נלקח שמו המקורי של הסרט.
בגרסה הצרפתית שם הסרט הוא תרגום לצרפתית של השם המקורי, וכך גם בשפות נוספות.
בגרסה האנגלית של הסרט הוא נקרא !Tie Me Up!
Tie Me Down - משחק מילים שבו החלק הראשון מבקש קשירה פיזית, והחלק השני מבקש קשירה רוחנית.
גם בשם העברי "קשור אותי!
אהוב אותי!" לא הסתפק המתרגם בתרגום השם המקורי, והוסיף "אהוב אותי!", אף שאת הבקשה לאהבה מפנה דווקא ריקי אל מרינה.
שמו של הסרט הפך בישראל למטבע לשון, המשמש לתיאור קשרי אהבה בלתי שגרתיים.
עניין זה ניכר בסרט "קשור אותי!
אהוב אותי!", שבחלק מעלילתו, העוסק בצילום ועריכה של הסרט "פנטום של חצות", הוא סרט ארס פואטי, שגיבורו הוא הקולנוע עצמו.
אלמודובר חזר לרעיון זה, ביתר הרחבה, בסרטו משנת 2009, "חיבוקים שבורים".
חדר האמבטיה משמש בסרט זה ארבע פעמים כמוקד לאינטראקציה בין ריקי למרינה, המביאה, בסופו של דבר, לשינוי ביחסה של מרינה אל ריקי.
בסצנה הראשונה, לאחר שמרינה מתעוררת מעלפונה היא נכנסת לחדר האמבטיה וריקי בעקבותיה.
היא ממלאת כוס במים, מטיחה אותה בראשו של ריקי ומנסה להימלט.
ריקי תופס אותה, ובצאתם מהחדר מזהיר אותה משברי הזכוכית שעל הרצפה, משום שחרף אלימותו כלפיה, היא יקרה ללבו.
לאחר מכן הוא מסביר למרינה את כוונותיו: "נאלצתי לחטוף אותך כדי שתלמדי להכיר אותי.
לקראת צאתם אל הרופאה, לקבלת מרשם למשכך כאבים למרינה, הם מכינים עצמם בחדר האמבטיה, ושניהם עומדים מול המראה הגדולה שבו.
ריקי מציין: "אני אוהב להיות בחדר האמבטיה יחד אתך, כמו זוג נשוי העומד לצאת."
במפגש שלישי בחדר האמבטיה אומרת מרינה לריקי בזעם: "לעולם לא אוהב אותך, לעולם".
"אל תאמרי זאת עדיין", עונה לה ריקי, אך היא מגיבה בזעם גובר, הגורם לריקי לצאת בבכי מחדר האמבטיה.
בכיו נוגע ללבה של מרינה.
בפעם הרביעית ריקי, החוזר חבול ומושפל לאחר שהוכה ברחוב, נכנס לאמבטיה, ומרינה נכנסת אחריו ומטפלת בפצעיו.
ריקי אומר: "זה מזכיר לי את הורי, אמי נהגה לגלח את אבי במרפסת, זה כל מה שאני זוכר".
מרינה מלאת החמלה מנשקת את עורפו ואת שפתיו ומחבקת אותו.
בסצנה הבאה הם כבר עירומים במיטה.
קֵשָה רוז סברט , הידועה יותר בשמה הפרטי קֵשָה (Kesha; בעבר בתור Ke$ha), היא זמרת, פזמונאית, שחקנית, וראפרית אמריקאית.
בשנת 2005 כאשר הייתה בת 18 בלבד, הוחתמה בחברת התקליטים Kemosabe Records.
הצלחתה פרצה לראשונה בתחילת 2009 לאחר שהשתתפה בשיר "Right Round" של הראפר האמריקאי פלו ריידה.
המוזיקה והדימוי של קשה דחפו אותה להצלחה מיידית, אלבום הבכורה שלה "Animal" הגיע למקום הראשון במספר מדינות בהם מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית והוכתר כתואר פלטינה.
במהלך הקריירה שלה היא השיגה 3 להיטים במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, "Tik Tok", "We R Who We R", ו-"Timber" כאורחת בשיר.
במקביל המשיכה לכתוב שירים לאמנים אחרים.
אלבומה השני,"Warrior" הוציא את הלהיט "Die Young" שהגיע למקום ה-2 במצעד ארצות הברית.
קשה זכתה בפרס ה-EMA, הועמדה ל-3 פרסי ה-AMA, ל-5 פרסי ה-VMA ומכרה מעל ל-76 מיליון עותקים בעולם.
מאז 2013, נמצאת במחלוקת משפטית שכללה סדרה של תביעות עם המפיק ד"ר לוק אשר הפיק את כול המוזיקה שלה עד לאותה שנה.
קשה האשימה אותו בהתעללות פיזית, מינית רגשית ואפליה תעסוקתית נגדה, ואילו לוק טוען להפרה של חוזה והשמצה על ידה.
בתקופה זו קשה הצליחה להוציא לאור סינגל יחיד בשם "True Colors".
בשנת 2017 חזרה לתעשיית המוזיקה עם אלבומה השלישי, "Rainbow" שכלל את השיר "Praying".
שניהם קיבלו מועמדות לפרס גראמי והפכו למועמדויות הראשונות שלה לפרס זה.
קשה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אמה, פטרישיה רוז, היא זמרת כותבת שירים שכתבה את השיר, "Old Flames Can't Hold a Candle to You" משנת 1980 שנעשה לפופולרי לאחר שהזמרת דולי פרטון הכלילה אותו כסינגל באלבומה, "Dolly, Dolly, Dolly".
פטרישיה היא אם חד הורית אשר נאבקה כלכלית בזמן שפרנסה את עצמה, את קשה, ואת אחיה הגדול, הם הסתמכו על תשלומי רווחה ועל תלושי מזון כדי להסתדר.
קשה אמרה כי אין לה ידיעה על זהותו של אביה, אך העלתה השערות כי הוא עשוי להיות המוזיקאי מיק ג'אגר.
עם זאת, אדם בשם בוב צ'מברלין אמר כי הוא אביה האמיתי ופנה אל המגזין "Star" ב-2011 עם תמונות ומכתבים, בטענה שהם מוכיחים את הקשר הקבוע שלהם לפני שמלאו לקשה 19 שנה.
אחד הסבים של קשה היה ממוצא פולני.
אמה עברה עם המשפחה לנאשוויל, טנסי, ב-1991, בתקווה להתפרסם על ידי שירים, לעיתים קרובות הביאה את קשה ואת אחיה לאולפני הקלטות, ועודדה את קשה לשיר כשהבחינה בכישרונה הקולי.
בהגעתם לעיר קשה החלה ללמוד בתיכון פרנקלין אך טענה כי היא לא מתאימה אליו וכי הסגנון הלא קונבנציונלי שלה (מכנסיים קצרים תוצרת בית ושיער צבוע סגול) גרם לתלמידים סביבה לא לחבב אותה.
בלהקה אשר הצעידה את התיכון היא ניגנה בסקסופון וחצוצרה ותיארה את עצמה ל-NPR כסטודנטית חרוצה.
לאחר שהשיגה ציון כמעט מושלם ב-SAT, היא התקבלה אל מכללת ברנרד באוניברסיטת קולומביה אך בחרה לעזוב לפני סיום לימודיה כדי להתקדם בקריירה שלה.
בנוסף בשיעורי לימודיה לכתיבת שירים, קשה למדה גם איך לכתוב שירים על ידי אמה שלימדה אותה בחזרה מהתיכון.
קשה החלה להקליט הדגמות אשר אמה תוכל לתת לאנשים שהיא מכירה בתעשייה.
היא עזבה את התיכון בגיל 17, לאחר שהשתכנעה על ידי המפיקים ד"ר לוק ומקס מרטין לחזור ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה ולהשיג את תעודת הבגרות השונה שלה לאחר מכן הנקראת GED.
באותו זמן השתתפה משפחתה בתוכנית המציאות "החיים הפשוטים" המחפשת משפחה "אקסצנטרית", לארח את פריס הילטון וניקול ריצ'י.
הפרק שודר בשנת 2005. לאחר מכן ד"ר לוק התעניין יותר ויותר בכישרונה והחתים אותה בחברת התקליטים שלו "Kemosabe Records" על חוזה של כ-6 אלבומים כאשר הייתה בת 18. בכך החלה לאסוף חומרים לאלבום הבכורה שלה.
מאוחר יותר אחרי שחתמה על החוזה, שרה קשה ברקע השיר "Nothing in This World" של פריס הילטון אך לא הוזכרה כשותפה בשיר.
היא עבדה עם כמה כותבים ומפיקים בזמן שהחברה הגיעה לסיום ובנוסף כתבה את השיר "This Love" לצמד הזמרות האוסטרלי "The Veronicas".
תוך כדי תחילת הקריירה שלה, קשה עבדה כמלצרית.
בקליפ לשיר "I Kissed a Girl" של קייטי פרי אשר יצא לאור ב-10 ביוני 2008 השתתפה במספר סצנות, ובנוסף שרה קולות רקע בשירה של בריטני ספירס, "Lace and Leather".
בדצמבר 2008 שמע המוזיקאי פלו ריידה להצעתו של ד"ר לוק לשלב את קשה בשירו "Right Round".
השיר יצא בינואר 2009 וזכה להצלחה מסחרית נרחבת בכך שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, קנדה, אירלנד, ועוד וברחבי העולם מכר מעל 12.5 מיליון עותקים.
עם זאת, קשה לא זכתה לפרסום או רווח מהשיר מאחר שלא קיבלה קרדיט על השתתפותה וסירבה להשתתף בקליפ שלו ואמרה כי "היא רוצה לעשות שם לעצמה על תנאי משלה".
השיר גם הוביל לסימן את הדולר בשם הבמה שלה (Ke$ha), הוא סימל את האירוניה בכך שיכלה לשמוע את השיר בכל מקום, בזמן שהיא הייתה מצויה בקשיים כלכליים ולא זכתה לשכר ממנו כלל.
למרות זאת, בזכות השיר גורמים בתעשייה התוודעו לה ובמהלך 2009 חתמה על חוזה בתקליטי RCA, והמשיכה את העבודה על אלבום הבכורה שלה.
תקרית אירעה כאשר דלף שיר שלה בשם "Styrfoam" ובו באחת השורות נשמעת אומרת "בעוד 10 שנים, בריטני ספירס, בריטני...מי?".
אך קשה הצהירה כי מדובר בשיר אותו הקליטה כשהייתה בת 15, והיא מצטערת שאי פעם הקליטה אותו, והביעה הערכה רבה לספירס.
לאחר שנכשלה במשא ומתן עם חברות התקליטים, "Lava Records" ו-"Atlantic Records" ב-2009, חתמה קשה על חוזה עם "RCA Records" באמצעות חותמת ד"ר לוק.
עם כ-6 שנים אשר עבדה על אלבום הבכורה שלה שבמהלכו כתבה כ-200 שירים למענו, החלה לסיימו עם לוק ומקס מרטין.
האלבום מכיל ז'אנרים של סינת'פופ ודאנס-פופ.
ביציאתו בינואר 2010, "Animal" הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית בנוסף לקנדה ויוון, עד היום מכר מעל 2.5 מיליון עותקים והגיע לתואר פלטינה.
בשנת 2010 קשה הועמדה ל-3 פרסי AMA בהן "אמן השנה", הועמדה ל-6 פרסי בחירת הנוער, וזכתה פרס "פריצת השנה" של פרסי ה-EMA.
הסינגלים הבאים מהאלבום גם קיבלו הצלחה רבה, "Blah Blah Blah" הגיע למקום הראשון בקוריאה הדרומית וקיבל תואר פלטינה כפולה, "Your Love Is My Drug" כבש את מצעד הדאנס של בילבורד ומכר מעל 3.1 מיליון עותקים בארצות הברית, ו-"Take It Off" הגיע לפסגת מצעד הונגריה והוכתר כתואר פלטינה.
כול הסינגלים מהאלבום נכנסו לעשרת המובילים במצעד הבילבורד הוט 100. בין הוצאת הסינגלים מהאלבום, קשה השתתפה ב-2 סינגלים מוצלחים של הזמרים Taio Cruz ו-3OH!3 בשם, "My First Kiss" אשר הגיע למקום ה-9 בארצות הברית ו-"Dirty Picture" שהגיע למיקום ה-6 בבריטניה.
ביולי 2010, סרטון בו רוקדים חיילי צה"ל בחברון לצלילי Tik Tok הפך לפופולרי בעולם ואף זכה לתגובה ממנה.
האלבום השני של קשה יצא ב-22 בנובמבר 2010. האלבום הוא גרסת EP לאלבום הקודם, שכולל בתוכו 9 רצועות כולל רצועת בונוס, רמיקס של "Animal".
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-15 במצעד הבילבורד.
הסינגל הראשון מתוך האלבום נקרא: "We R Who We R", והוא הגיע למקום הראשון בבילבורד בעזרת הורדות דיגיטליות בלבד, ללא כל קידום או קליפ.
זהו מקרה נדיר והפעם ה-17 בהיסטוריה.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Blow", הוכרז כסינגל ב-8 בפברואר 2011. הקליפ הרשמי, שבו הופיע השחקן ג'יימס ואן דר ביק, יצא לאור ב-25 בפברואר 2011. במקביל לעבודתה על האלבום שלה ועל קידומו, כתבה קשה את השיר "Till The World Ends" לזמרת בריטני ספירס, והשיר שימש כסינגל השני מתוך אלבומה.
קשה אמרה בריאיון ל-MTV בקשר לשיר: "אני מחשיבה את עצמי ככותבת שירים מעל לכל, זה כבוד בשבילי לכתוב לאחת מהאייקונים הגדולים של מוזיקת הפופ".
בראיון שערכה ספירס בנושא היא ציינה שזהו השיר האהוב עליה באלבום.
בנוסף, הוצא לאור רמיקס לשיר יחד עם ספירס, מינאז' וקשה.
ב-15 בפברואר 2011, יצאה קשה לסיבוב הופעות הנקרא "Get Sleazy Tour".
ב-25 בספטמבר 2012, יצא לאור הסינגל: "Die Young" וב-30 בנובמבר של אותה שנה יצא לאור אלבומה השני, "Warrior".
באותו חודש הצהירה כי היא ביסקסואלית בהודעה היוצאת נגד בריונות כלפי להט"ב.
ב-23 באפריל של אותה שנה, החלו ב-MTV שידוריה של "Kesha: My Crazy Beautiful Life", תוכנית העוסקת על חייה האישיים והמקצועיים.
התוכנית חזרה לעונה שנייה ב-23 באוקטובר.
שבוע לאחר מכן, ב-30 באפריל, יצא לאור הסינגל השלישי שלה, "Crazy Kids", בשיתוף ויל.איי.אם.
ב-23 במאי, יצאה קשה לסיבוב ההופעות השני שלה, "Warrior Tour".
ב-8 בנובמבר, חל סיבוב ההופעות, "North American Tour 2013", בשיתוף הזמר פיטבול.
בחודש ינואר 2014, קשה התאשפזה בעקבות הפרעות אכילה והחלה לעבוד על אלבום האולפן השלישי שלה.
לאחר סיום שיקומה היא בחרה להוריד את הסמל $ מתוך שם הבמה שלה ולהשתמש בו כשמה הפרטי.
בחודש אוגוסט 2014 המגזין "Teen Vogue" פרסם כי קשה כתבה כ-14 שירים חדשים בעת שיקומה.
באוקטובר של אותה שנה תבעה קשה את מפיקה ד"ר לוק על תקיפה מינית, הטרדות, אלימות, התעללות רגשית, כפייה לשימוש בסמים ואלכוהול, והפרת נוהלי עסקים בקליפורניה שנמשכו כעשור במשך עבודתם המשותפת.
התביעה נמשכה כשנה, במהלכה ד"ר לוק הציג הקלטה שבה קשה נראתה מודה שמטרת התלונות שלה עליו, הייתה להשתחרר מהחוזה ביניהם.
לפני שחיפשה צו מניעה כדי להשתחרר מחברת התקליטים "Kemosabe Records".
ב-10 בפברואר 2016, פסק שירלי קורנרייך מבית המשפט העליון בניו יורק נגד בקשה זו.
בשנת 2014 שימשה כשופטת בתוכנית הריאליטי "Rising Star", הגרסה האמריקאית לתוכנית המציאות הישראלית "הכוכב הבא", שבוטלה לאחר עונה אחת.
לאחר פסיקת בית הדין נעמדו לצד קשה ידועניות רבות כגון, ליידי גאגא, לורד, קלי קלארקסון, לילי אלן, איגי אזליה, אריאנה גרנדה, דמי לובאטו, וטיילור סוויפט שהגדילה לעשות ואף תרמה רבע מיליון דולר למאבקה.
ב-6 באפריל דחה קורנרייך את המקרה ואמר כי "גם אם הטענות בדבר תקיפה מינית מתקבלות כאמת, תקופה של כ-5 שנים נגמרה על שתי טענות אונס ספציפיות ביותר, אחת מהן התרחשה ב-2005 והשנייה ב-2008".
בפברואר 2016 קלטת סודית שהודלפה לאתר הרכילות "TMZ", הציגה את קשה כשהיא מעידה תחת שבועה בשנת 2011 ומספרת שמעולם לא נאנסה, הותקפה מינית או סוממה על ידי לוק.
כחודש וחצי לאחר מכן, הוציאה עם המפיק המוזיקלי זד את השיר "True Colors", באישור סוני מיוזיק.
ב-5 ביולי 2017, הודיעה קשה באמצעות חשבון האינסטגרם שלה כי היא מוציאה לאור סינגל חדש בשם, "Praying", ביום למחרת.
השיר קיבל הצלחה ברחבי העולם וזכה לביקורות חיוביות מהמעריצים והמבקרים.
בארצות הברית הגיע למקום ה-22 במצעד הרשמי, הוכתר כתואר פלטינה ופלטינה כפולה בקנדה ואף משולשת באוסטרליה.
ברחבי העולם נכנס לעשרת הגדולים בהולנד, אוסטרליה, ו-2 מצעדי הבילבורד.
הקליפ שלו נצפה כ-75 מיליון פעמים ב-VEVO.
ב-11 באוגוסט הוציאה לאור את אלבומה השלישי, "Rainbow".
ביציאתו זכה לביקורות משבחות על הז'אנרים שלו והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית ולמצעד הרשמי בקנדה, בשתי המדינות הגיע למעמד אלבום זהב.
מהאלבום יצאו לאור 2 סינגלים נוספים, "Learn to Let Go" שהופיעה עימו בטקס ה-EMA ו-"Woman" שכבש את מצעד שירי הדאנס של בילבורד.
תחילה יצאו כסינגלים שיווקים עם השיר "Hymn" אך לאחר מכן הפכו לסינגלים רשמים ו-Hymn נשאר כסינגל השיווקי היחיד.
באותה שנה השתתפה בסרט הקולנוע "סיפור רפאים", כרוח רפאים בדמותה של ילדה קטנה.
בטקס פרסי גראמי ה-60, האלבום קיבל מועמדות בקטגוריית "אלבום הפופ ווקאל הטוב ביותר", ו-"Praying" ל-"ביצוע הפופ סולו הטוב ביותר".
אלה הן 2 המועמדויות הראשונות של קשה לפרס.
בנוסף יצאה לסיבוב ההופעות הרביעי שלה, "The Rainbow Tour" לקידום האלבום.
הסבב הוא הסבב סולו הראשון שלה מאז "Warrior Tour" משנת 2013, הוא החל בברמינגהם 26 בספטמבר 2017, והסתיים במלבורן ב-8 באפריל 2018. סך הכול כלל כ-29 הופעות ב-3 יבשות שונות, אמריקה הצפונית, אוקיאניה, אירופה.
בין התאריכים 17–21 בפברואר 2019, יצאה קשה לסבב הופעות קבוע שנקרא "Kesha's Weird and Wonderful Rainbow Ride".
ב-2 ביוני, קשה הוציאה את הסינגל "Rich, White, Straight Men", השיר נהפך לזמין בשירותי הסטרימינג ב-7 ביוני בלבד.
ב-25 ביולי, קשה הוציאה את הסינגל "Best Day", מתוך הפסקול של הסרט "אנגרי בירדס - הסרט 2".
ב-21 באוקטובר, קשה הכריזה שתוציא את אלבום האולפן הרביעי שלה שנקרא High Road, באותו היום חשפה את הטריילר של האלבום.
ב-24 באוקטובר, הוציאה את הסינגל הראשון "Raising Hell".
ב-29 בנובמבר 2024, קישה הוציאה את הסינגל "Delusional".
השיר יצא זמן קצר לאחר פרסום הקליפ לשיר "Joyride".
ב-4 ביולי 2025 השיקה את האלבום ".", אלבום ראשון בו היא בשליטה מלאה לאחר שחרורה מחוזה עם ד"ר לוק וחברת קימוסבי רקורדס.
קשה צמחונית, והצהירה שהיא מתנגדת לניסויים בבעלי חיים.
היא ביסקסואלית, ופעילה למען זכויות להט"ב וכן למען זכויות בעלי חיים.
2013: North American Tour (סיבוב הופעות עם פיטבול)
קשטאט הוא כפר נופש השוכן בקנטון ברן בשווייץ המערבית.
בקשטאט מתגוררים 2,500 תושבים והוא שוכן בגובה של 1,050 מטר מעל פני הים.
קשטאט הוא אחד מעשרה כפרים ייחודיים המרכיבים את האזור המכונה Saanenland.
באתר הסקי שסביב הכפר מערכת מסלולי גלישה באורך כולל המגיע ל-250 ק"מ, המחולקת למספר אזורים, שאינם מחוברים זה לזה.
המדרונות פונים צפונה ומפצים בכך על גובהם הנמוך יחסית.
מראש קרחון גסטאד נראות 24 פסגות המתנשאות לגובה של מעל 13,000 רגל כולל האלפים הברניים, מון בלאן והמטרהורן המפורסם.
קשטאט ידוע ביוקרתו וגם בזכות מפורסמים שביקרו בקביעות בכפר דוגמת מייקל ג'קסון, הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה.
החל מ-1956, בכל שנה בחורף מתקיים במקום פסטיבל מוזיקה קלאסית.
קשטלו ברנקו (בפורטוגזית: Castelo Branco) היא עיר בפורטוגל, הנמצאת כ-260 ק"מ צפונית-מזרחית מליסבון.
היא בירת הנפה קשטלו ברנקו שבמחוז מרכז ("סנטרו") ובתת-המחוז "ביירה אינטריור סול".
שטחו של המוניקיפיום (מוניסיפיו) קשטלו ברנקו הוא 1,438.16 קמ"ר ומאוכלס על ידי 53,900 תושבים, והוא כולל 19 פרגזיות.
מסביב למוניקיפיום קשטלו ברנקו נמצאים פונדאו – מצפון, אידניה-א-נובה מדרום, וילה וליה דה רודאו בדרום-מזרח, ופראונסה-א-נובה ואוליירוש במערב.
בדרום גובלת קשטלו ברנקו גם עם המדינה השכנה, ספרד.
שם העיר קשטלו ברנקו, כלומר "המצודה הלבנה", בא ממצודה או קסטרום "לוסו"-רומי בשם בעל אותה משמעות "קסטרה לאוקה" Castra Leuca, על פסגת הגבעה קולינה דה קרדוזה (Colina de Cardosa).
אחרי תקופת השלטון הוויזיגוטי האזור נכבש על ידי הערבים והברברים המוסלמים – המורים Mouros.
בשנת 1165 היישוב נכבש על ידי חילות נוצריים בפיקודו של אפונסו אנריקש (לימים אפונסו הראשון, מלכה הראשון של פורטוגל).
במסמך משנת 1182 אציל בשם פרננדש סנשש (ייתכן הבן שלישי של המלך סנשו הראשון) מציין תרומה לטובת האבירים הטמפלרים, של אחוזה בשם וילה פרנקה דה קרדוזה.
בשנת 1213, בתעודה שהוצאה על ידי המגיסטר הגדול של מסדר הטמפלרים, פדרו אלביטו, מצוין השם הנוכחי – קשטלו ברנקו.
גם האפיפיור אינוקנטיוס השלישי אישר ב-1215 את הבעלות על המקום.
הוא השתמש בשם קשטלו ברנקו במילה אחת: קשטלוברנקו.
באותה תקופה העיר והפרוכיה שנקראה סנטה מריה וכללה את המצודה, את הכנסייה סנטה מריה ובתי תושבים.
העיר הייתה מוקפת חומה בעלת ארבעה שערים: פורטה דו אורו (Ouro), פורטה דה סנטיאגו (Santiago), פורטה דו פלאמה (Pelame) ופורטה דה טראיסאו (Traição).
הטמפלרים בנו את מצודתם בין השנים 1214–1230 והיא היוותה אחד היסודות העיקריים בקווי ההגנה הנוצרים מול השכנים המוסלמים מספרד – יחד עם מצודות , מונסנטו, פומבל, טומאר וזזרה.
מערכת ההגנה הזאת כונתה "קו המלכה" (Linha da Raia) ,או "קו הטז'ו" (Linha do Tejo).
קשטלו ברנקו הפכה למושב העיקרי של הטמפלרים אחרי טומאר.
בתוך המתחם הטמפלרי נבנתה גם הכנסייה סנטה מריה דו קשטלו ששירתה את האזור.
האתר היה זירת ה־capitulos, אסיפות האצילים והמנהיגים הנזירים-צבאיים ("homens bons") עד למאה ה-14. אחרי חיסול מסדר הטמפלרים ב-1312 המצודה עם הכנסייה עברו לבעלות המסדר החדש של "כריסטוס האדון" – שנמצא בשליטה מוחלטת של המונרכים הפורטוגזים.
באותו זמן, בימי המלך דום דיניש, (שערך ביקור היסטורי בעיר בשנת 1285 בליווי רעיתו, המלכה איזבל דה ארסאו, "המלכה הקדושה") התחילה העיר להתפתח מחוץ לחומות.
מרכז עירוני חדש התרכז מסביב לכנסיית סן מיגל שנבנתה צפונית מזרחית לחומה.
גם בעיר שבין החומות נבנו רחובות וכיכרות חדשים – רואה נובה ("הרחוב החדש") והכיכר פראסה ווליה ("הכיכר הישן").
אחרי 1343 נוספו מגדל בעל בסיס מתומן, חומה שנייה ועוד שלושה שערים התווספו בחומות.
העיר שמרה על חשיבותה האסטרטגית עד סוף המאה ה-14, כשפסקו המלחמות בין פורטוגל לשכניה בספרד.
בשנת 1510 וב-1535 היישוב זכה בצ'רטרים מצד המלכים של פורטוגל, מנואל הראשון וז'ואו השלישי.
ב-1642 וילה דה קשטלו ברנקו מוזכרת כבירת נפה וב-15 באפריל 1771 היישוב קיבל מידי המלך ז'וזה הראשון וממשלו של המרקיז דה פומבל, מעמד של עיר.
האפיפיור קלמנס הארבעה עשר הקים אז את הדיוקסיה של קשטלו ברנקו, בראשות בישוף, שהתקיימה עד שנת 1883. ארמון הבישופים שנבנה עוד במאה ה-16 נשאר אחד מהביניינים המרשימים של העיר עד ימינו (כעת מוזיאון).
העיר ניזוקה לא מעט בעת פלישות הכוחות הצרפתים של נפוליאון הראשון, הראשונה ב-1807. בהמשך חרבות מתוך המצודה ואף מארמון הבישופים שימשו כחומר בנייה לבתי התושבים ואף לבניין העירייה שהוקם ב-1835.
ב-16 באוגוסט 1858 נחנך הקו הטלגרפי בין אברנטש לבין קשטלו ברנקו וב-14 בדצמבר 1860 הותקנה בעיר תאורה ציבורית.
בשנת 1936 אספקת מים שוטפת לבתי העיר בעזרת הסכר על האולטז'ו נתנה תנופה נוספת להתפתחות היישוב.
אולם ב-6 בנובמבר 1954 היא הייתה קרבן לאסון טבע – סופת טורנדו שפגעה בתשתיותיה.
בשנת 1959 העיר הפכה לבירת המחוז קשטלו ברנקו.
עם בני העיר הזאת נמנים שורה של אישים – ביניהם אמטו לוזיטנו, הרופא ממוצא יהודי שהיה אחד ממגלי מחזור הדם, ואפונסו דה פאיבה, שהשתתף במסעות לגילוי דרכי ים להודו ואתיופיה בשנים (1487–1490).
נוכחותם של יהודים בקשטלו ברנקו מוזכרת בתעודה שהוציא בשנת 1214 פדרו אלביטו, המגיסטר הגדול של מסדר הטמפלרים כשהטיל מיסים כבדים על הסוחרים בעיר.
היהודים חיו בשכונתם שנקראה ז'ודיאריה (Judiaria) שהתרכזה בעיר העתיקה.
קהילה מאורגנת – "קומונה ז'ודאה" התקיימה בין השנים 1381–1496.
השנים 1496–1497 ציינו את סוף נוכחות היהודים בתור דת וקבוצה אתנית מוכרת בפורטוגל.
בעקבות ההתנצרות הכפויה על ידי המלך מנואל הראשון, מלך פורטוגל נוצרו אוכלוסיות של אנוסים הקרויות "נוצרים חדשים" שנותרו כל הזמן חשודים בעיני הכנסייה בחוסר נאמנות לדת הנוצרית.
אכן חלק מהם ניסו לשמור על המסורת היהודית בהסתר.
הם נחקרו תכופות במרתפי האינקוויזיציה והועלו על המוקד.
שלושה מהם היו מפורסמים – "אמטוס לוזיטנוס", אליהו מונטאלטו שפעל בצרפת, ואנטוניו נונש ריבירו סאנשש.
כמו במספר מקומות אחרים בפורטוגל, בשנות ה-1920 כמה ממשפחות האנוסים מקשטלו ברנקו חידשו את מגעיהם עם היהודים וחלקם חזרו ליהדות.
העיר קשטלו ברנקו נמצאת כ-50 ק"מ מרחק מהגבול עם ספרד.
היא חצויה על ידי הנהר אוקרזה.
העיר נבנתה תחילה על מפנה של הר אבל התפשטה במשך הזמן אל המישור שמסביב לגבעת הטירה colina do Castelo בקצה השני של העיר נמצא ההר סאו מרטיניו (Monte de São Martinho).
האקלים הוא ממוזג עם מעט לחות במהלך השנה.
זאת הודות למיקומה באזור מעבר בין הים התיכון ובין האוקיינוס האטלנטי.
הטמפרטורה הממוצעת היא 15,6 °C עם הערכים המזעריים בינואר (סביבות + 5 °C) והמרביים ביולי + 31 °C.
הכמות הממוצעת של מי גשמים היא 827,3 מ"מ.
בעיר קשטלו ברנקו פועלת חברת "סנטאורו" המייצרת קולרים, מקררים ומקפיאים.
כמו כן קיים בה מפעל של חברת "דנונה" המייצרת את מוצרי "דנונה" בשביל כל חצי האי האיברי.
במחוז קשטלו ברנקו מפורסם גם בגבינותיו הקרויות "קשטלו ברנקו".
בעיר פועל מכון (בית ספר) פוליטכני ממלכתי הכולל פקולטות לחקלאות, לטכנולוגיה, למנהל, לגם פקולטה פדגוגית, לאמנות ובמדעי בריאות.
בעיר מתפרסמים שלושה עיתונים: "רקונקישטה", "גזטה דה אינטריור" ו"פובו דה ביירה".
פועלות בקשטלו ברנקו שלוש תחנות רדיו אזוריות: "רדיו ביירה אינטריור" (92 MHz), "רדיו ז'ובנטודה" (8 .101 MHz), ו"רדיו אורבאנה" 97.5 MHz.
קיימות שתי תחנות טלוויזיה אזוריות – אחת מהן "ביירה TV" – המשדרות דרך אינטרנט חדשות מן העיר ומן האזור ביירה אינטריור.
קשטלו ברנקו נמצאת בקילומטר 93 במסילת הברזל "ביירה באישה" המחברת את אנטרוקמנטו עם גוארדה דרך אברנטש, קשטלו ברנקו, פונדאו וקוביליאו.
קווי הרכבות מנוהלים על ידי החברה הממלכתית CP (קומבויוש דה פורטוגל; Comboios de Portugal) המספקת רכבות מאסף (אזוריות) אל אנטרוקמנטו וליסבון, כמו כן לקוביליאו ולגוארדה, ורכבות מהירות (בין-עירוניות) לליסבון
בקשטלו ברנקו ובאזור מסביב לה מפותחת מזה מאות שנים אמנות עממית של יצור כלי מיטה צבעוניים רקומים בחוטי משי, הידועים כ"רקמות של קשטלו ברנקו" או קולשאש (colchas).
מקושטים ביסודות מהטבע כמו עצים או ציפורים, כלי מיטה אלו, בדומה לאלה מטולדו או גואדלופה היוו במשך מאות שנים את הנדוניה לכלות האזור, בלי הבדל מעמד – אצילים או מקרב פשוטי העם.
אחד הקישוטים האופייניים לרקמות אלה הוא בצורת "עץ החיים", או זוגות ציפורים צמודות המייצגים את זוג הנשואים, או פרחי ציפורן וורד המסמלים "גבר ו"אישה", שושנים המייצגים "מידות טובות", לבבות המייצגים "אהבה", גפן המייצג "ידידות" וכו'.
המוסד הספורטיבי החשוב ביותר בעיר הוא המועדון "או שפורט בנפיקה א קשטלו ברנקו" (Sport Benfica e Castelo Branco), שנוסד בשנת 1924 ומנהל את משחקי הכדורגל שלו באצטדיון העירוני ואלה דו רומיירו (Estádio Municipal Vale do Romeiro) שיכול להכיל 15,000 צופים.
קיים גם מועדון "או דשפורטיבו דה קשטלו ברנקו" והאיגוד לפנאי ותרבות של באירו דו ואלונגו.
המוזיאון ע"ש פרנסישקו טבארש פרואנסה ז'וניור (Museu Francisco Tavares Proença Júnior) הוא המוזיאון העיקרי של העיר.
נוסד בשנת 1910 בבניין ארמון הבישופים של קשטלו ברנקו (Paço Episcopal), שנבנה במאה ה-16 (1596) כמעין ארמון חורף של הבישופים של גאורדה, ושירת מאוחר יותר את הבישופים של קשטלו ברנקו בין השנים 1771–1881. בשנת 1807 הארמון שימש למגוריו של הגנרל הצרפתי ז'ינו בעת פלישת צבא נפוליאון למדינה.
הרבה מהאוצרות שנמצאו באותה שעה בבניין נשדדו על ידי הכובשים.
כעת הארמון מאכסן ממצאים ארכאולוגיים פרה-היסטוריים ורומיים, גובלנים פלמים מהמאה ה-16 ודברי אמנות פרימיטיבית פורטוגזית.
כמו כן המוזיאון מארח אוסף של ה"קולשאש" – השמיכות הרקומות בהשראה מזרחית.
על יד המוזיאון ישנו בית ספר מקצועי שבו מלמדים את אותה מלאכת רקימה מסורתית המאפיינת את תרבות האזור.
גני ארמון הבישופים העתיק (Jardim do Paço), גן רחב ידיים שהפך לסימן היכר של העיר, הוקם בשנת 1725 ביוזמת הבישוף ז'ואו דה מנדונסה שביקש לחקות גנים בארוקים מאיטליה וצרפת.
הגן מקושט בטראסות ופסלים, מזרקות, סוגי עצים נדירים, ערוגות פרחים, משוכות, ומדרגות מרכזיות שמצדיהן פסלי המלכים של פורטוגל, עשויי אבן גרניט כולל אלו מתקופת הכיבוש הספרדי המוצגים בצורת גמדים גרוטסקיים, ופסלי השליחים של ישו.
בנוסף ישנם פסלים המייצגים את יבשות כדור הארץ, את המזלות ודמויות מיתולוגיות.
המצפה של גנזיוס הקדוש (מירדורו דה סאו ז'נש; Il Miradouro de Sâo Gens) הנמצא בנקודה הכי גבוהה מעל העיר, יחד עם שרידי מצודת הטמפלרים.
אליו מוליכות מדרגות מקפלה בארוקית הקרויה "סנטה מריה דו קשטלו".
מסביב למצודה נמצא הרובע העתיק עם שערים בסגנון מנואליני.
המוזיאון קרגליירו Cargaleiro הכולל את האוסף "מנואל קרגליירו" – אוסף של ציורים, קרמיקה, פסלים, אזולז'ו וגובלנים.
הקפלה "סניורה דה פיאדאדה" (גבירתנו של הרחמים)
Capella de Nossa Senhora de Piedade (בעבר ברחוב סנטו גרגוריו) מהמאה ה-18, שהוקמה על בסיס בניין קודם.
כוללת אזולז'וס בסגנון "ז'ואניני" (מתקופת ז'ואאו החמישי, בהשראת הבארוק הרומאי)
המנזר סנטו אנטוניו דוש קפושוש (Santo Antonio dos Capuchos) מהמאה ה-16 (1562) של הנזירים הקפוצ'ינים.
המנזר גראסה Convento da Graça מהמאה ה-16–18 עם הכנסייה – סמוכים לארמון הבישופים – שימשו לאכסניה לכמה מסדרי נזירים – פרנציסקנים, אוגוסטינים ואחר כך גרסיאנים, ענף של מסדר האוגוסטינים, שנתנו את שמם למקום.
אחרי סגירת מסדרי הנזירים עבר הבניין לידי המוסד לסיעוד "סנטה קאזה דה מיזריקורדיה" עד שנת 1977 כשעבר לידי בית החולים.
הכנסייה מיזריקורדיה וליה (Misericordia Velha) או סנטו אנטוניו, מן המאה ה-16–18
פאסוש דה קונסליו (Pacos do Concelho) מן המאה ה-16–17
הקתדרלה סה (Sé Catedral) נבנתה בסגנון בארוק עם יסודות רוקוקו במאות 17–18 ביוזמת הבישוף מרטינש דה מלו, ועם תוספת של סקריסטיה מימי הבישוף ויסנטה פרר דה רושה, שבה מאוחסן אוסף של תלבושות בישופים מהמאה 18. הקתדרה נבנתה במקום כנסייה ישנה פשוטה יותר, בשם "סאו מיגל".
הצלב של יוחנן הקדוש (Cruzeiro de S.
João), צלב עשוי גרניט, עם עיטורים מיוחדים, מהמאה ה-16.
המוזיאון לאמנות כנסייתית (Museu de Arte Sacra) עם קפלה, נבנה לראשונה ב-1519 לפי צוואתו של המושל (קפיטן) הראשון של גואה, רודריגו רבלו.
נבנה מחדש במאה ה-18 אבל גם מביניין הזה נותר בקושי שער בסגנון מנואליני.
מרכז העיר – עם שדרות החירות – Alameda da Liberdade.
מצפונה – בנייני העירייה – הממוקם בארמון הוויקונטים של אולירוש (Palácio dos Viscondes de Oleiros), בסגנון איטלקי, עם מרפסת אופיינית לאזור הבייראש.
משמאלו נמצא בניין הפרפקטורה (הממשל האזרחי) בארמון לשעבר של הוויקונטים של פורטאלגרה מהמאה ה-16, בסגנון רנסאנס.
משמאלו – בניין בית המשפט Palacio de Justicia.
בגן המרכזי ניצב הפסל של אמטוס לוזיטנוס, הרופא המפורסם ממוצא יהודי, מבני ה"נוצרים החדשים" בעיר, שגלה בגלל האינקוויזיציה לארצות אירופה רבות וחזר ליהדות בסלוניקי.
היריד החופשי "פיירה פרנקה" (Feira Franca) – בין 6 בינואר ובין 30 באוגוסט
יריד הפרות והחזירים – פיירה דו גאדו סואינו (Feira do Gado Suíno) – בין 4 באוקטובר ובין 18 בדצמבר
יום א השני אחרי חג הפסחא ויומיים הבאים – עליית רגל – חג הגבירה של מרקולש.
אזור ה"מועצה" קשטלו ברנקו כולל 19 יחידת מנהליות הקרויות "פרגזיאש".
מתוכן אחת היא עירונית ברובה – קשטלו ברנקו, שתיים הן חצי־עירוניות: אלקאינש וסבולאיש דה סימה וכל השאר הן כפריות.
אסקאלוש דה באישו א מאטה Escalos de Baixo e Mata
מונפורטיה דו ביירה Monforte da Beira
סאו ויסנטה דה ביירה São Vicente da Beira (עירונית)
סאנטו אנדרה דאש טוז'ייראש Santo André das Tojeiras
פּובואה דה ריו דה מויניוש א קאפדה Póvoa de Rio de Moinhos e Cafede
פריישיאל א ז'ונקאל דו קאמפו Freixial e Juncal do Campo
קשטלו ברנקו היא עיר תאומה של הערים:
קשורן וולקוט הוא אתלט מטרינידד וטובגו.
הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) בהטלת כידון.
וולקוט נולד בעיר קוטו שבטרינידד.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה בשנת 2012 זכה וולקוט במדליית הזהב, כשהטיל את הכידון למרחק של 78.64 מטרים.
לפני בריאן טולדו הארגנטינאי (77.09 מטרים) ומורנה מולמן מדרום אפריקה (76.29 מטרים)
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית הזהב עם הטלה למרחק של 84.58 מטרים, לפני אלכסנדר פיאטניטסיה האוקראיני (84.51 מטרים) ואנטי רוסקנן הפיני (84.12 מטרים) והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר בהטלת הכידון.
קַשׁוּבּית היא שפה סלאבית מערבית ממשפחת , המהווה ניב של פולנית המדובר באזור פומרניה.
משמשת כלשון החינוך במספר ערים באזור פומרניה.
השפה נכתבת באלפבית הקשובי המבוסס על האלפבית הלטיני.
קשור באלכסון (ביפנית: ごきげんななめ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, בה מופיעים על חלק מההצטלבויות מספרים בתוך עיגולים.
המטרה היא לצייר קווים אלכסוניים בכל תא בטבלה, כך שהמספר בכל עיגול יהיה שווה למספר הקווים היוצאים מעיגול זה.
בנוסף, אסור שהאלכסונים ייצרו לולאה סגורה.
שלא כמו משחקים רבים דומים של ניקולי, כמו גשרים, החוקים לא דורשים שתהיה רשת אחת בלבד.
קשונז' ויילקי (בפולנית: Książ Wielki; ביידיש: קשוינז) הוא כפר במחוז שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בסמוך ל, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
קשונז' ויילקי נזכר לראשונה בשנת 1120. במאה ה-12 היה במקום ישוב גדול, וארמונות ששימשו את מלכי פולין שהיו נופשים במקום, אך לא נותר מהם כלום.
במאה ה-14 נבנה ביישוב מנזר, ובשנת 1385 הוענקו לו זכויות עיר, שהייתה אז מקום מגוריה של המלכה ידוויגה.
עד לחלוקת פולין הראשונה היווה היישוב מרכז נפה.
בתחילת המאה ה-17 נבנתה במקום טירה שכונתה "" והיא שימשה למגורי משפחת האצולה מישקובסקי שהיו אדוני העיר, והחזיקו בה עד שנת 1727, אז ירשו משפחת וילופולסקי את המקום.
בהמשך התגורר שם , שהיה משנת 1862 ראש המנהל האזרחי בפולין הקונגרסאית, והיה מהתומכים בהענקת שוויון זכויות לאוכלוסייה היהודית.
בשנת 1875, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני.
ב-1 בינואר 2023 קיבלה העיירה מחדש את מעמדה כעיר.
היישוב היהודי בקשונז' ויילקי מתועד מהמאה ה-17, מאמצע המאה ה-18 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית.
בשנת 1742 הוקם במקום בית קברות יהודי, בתקופה זו היו רשומים בעיירה 9 בתי אב יהודיים, וגרו בה במשוער כ-50 יהודים.
באמצע המאה ה-19 הוקם ביישוב בית כנסת בנוי אבן, וכמה שנים לאחר מכן נחנך במקום גם בית מדרש.
היהודים בעיירה התפרנסו מחקלאות וממסחר.
משנים אלה התקיימה ביישוב גם פעילות חסידית, רב העיירה רבי משה נטע שפירא (1852–1936), מחבר הספר שמן למאור על תהילים.
היה מחסידי סוכטשוב, והקים במקום ישיבה בה למדו תלמידים גם מחוץ לעיירה.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה וכינון הרפובליקה הפולנית השנייה נערכו ביישוב מהומות אנטישמיות.
בין מלחמות העולם התקיימה ביישוב פעילות ציונית, שכללה קיבוץ הכשרה של הנוער הציוני, כמו גם פעילות של אגודת ישראל.
בשנת 1939 התגוררו ביישוב כ-850 יהודים.
היהודים היו כמחצית מתושבי קשונז, בשנת 1742 היו רשומים בעיירה 39 יהודים.
לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, הגיעו אליו פליטים יהודים רבים משלזיה, ואלו גויסו יחד עם יהודי המקום לעבודות כפייה מפרכות, חלקן במחנות עבודה.
בתקופת הכיבוש הראשונה נמנו ביישוב כ-1,230 יהודים.
בליל 5 בספטמבר 1942 פשטו שוטרים פולנים על בתי היהודים ביישוב, ורצחו 16 יהודים.
למחרת בבוקר הגיעו ליישוב שוטרים גרמנים ממייחוב, ובסיוע השוטרים הפולנים, ריכזו באלימות את יהודי היישוב בכיכר השוק, וממנה הם שולחו בעגלות וברגל לסלומניקי, תוך ירי בנחשלים בדרך.
בסלומניקי צורפו יהודי היישוב לאלפי מגורשים יהודים נוספים מיישובי הסביבה, שרוכזו בשדה פתוח.
כעבור יום נערכה בהם סלקציה, חלקם הקטן הועבר למחנות עבודה, והרוב שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
כ-200 עד 300 יהודים שעוד נותרו בקשונז' ויילקי לאחר האקציה נרצחו ברובם עד ב-15 בפברואר 1943, עם הוצאת פקודת "ניקוי" הנפה מיהודים.
יהודים מעטים שהצליחו להסתתר ביישוב ובסביבתו הוסגרו לגרמנים או נרצחו ישירות בידי הפולנים.
בין היתר, במרץ 1943 נרצחו בני הזוג חיבובסקי, ובמאי 1944 נרצחו 19 יהודים שמצאו מחסה בביתן בכפר.
קַשִּׁיבוּת, הידועה גם בשם מָיינְדְפוּלְנֶס (מאנגלית: Mindfulness) וסאטי (פאלי: सति), היא שיטת תרגול מדיטטיבי הכרוכה בהפניית הקשב באופן לא שיפוטי לחוויות ותופעות המתרחשות ברגע.
הקשיבות מתוארת כ"מודעות מכבדת ונטולת שיפוט".
מקור השיטה והמושג בהגות ובתרגול הבודהיסטי, שם היא מצוינת כסעיף השביעי בדרך המתומנת הנאצלת.
מאז שנות השבעים של המאה ה-20 נערכו מחקרים רבים המצביעים על יעילות שילוב מדיטציית קשיבות בטיפולי פסיכותרפיה ובטיפול במצבי מצוקה, חרדה, ודיכאון.
זו אינה מדיטציה מרגיעה במובן הקלאסי, אלא תהליך של התבוננות פנימית עמוקה ופיתוח מודעות עצמית.
תרגילי קשיבות מכוונים לתרום להגברת הריכוז והקשב ולהפחתת המתח והלחץ, ובמיוחד בעידן הדיגיטלי שבו יש הצפה של גירויים שמתחרים על תשומת הלב והזמן.
בשנות השבעים החל פרופסור ג'ון קבט-זין להשתמש בקשיבות כטיפול.
הוא התבסס על עקרונות הויפאסנה ועל מקורות בודהיסטיים.
בעזרת התרגול מנסה המתרגל להכיר את תבניות התגובה האוטומטיות שלו, ומפתח מודעות ויכולת בחירה.
האימון במיינדפולנס מטפח את היכולת להיות במקום ובמצב שבהם נמצא המתרגל ברגע הנוכחי (כולל מקומות או מצבים קשים).
תרגול קשיבות מאפשר התבוננות במצבי תודעה שונים והפחתת השליטה על ידי "טייסים אוטומטיים".
התרגול שואף להתבוננות בעולם "כפי שהוא", ולשינוי במערכת היחסים של המתרגל עם הסבל האנושי.
בשיטת המיינדפולנס ניתן למנות ארבעה אפיונים מרכזיים:
נוכחות וקשב למכלול תהליכי ההווה, רגע אחר רגע;
"תודעת המתחיל" : פתיחות וסקרנות לתופעות כפי שהן.
מטרת תרגול הקשיבות היא להגביר את המודעות לתופעות המתרחשות ברגע התרגול, בין אם הן תופעות פנימיות לתודעה או חיצוניות.
יש למקד את תשומת הלב בצורה מוחלטת במקום שנבחר, ולא למקום שאליו היא "בורחת".
זהו אימון בריכוז שדורש משמעת תחילה.
תרגול קשיבות מכיל, על פי רוב, את המרכיבים הבאים:
מיקוד מכוון של תשומת הלב בדבר מסוים, למשל בגוף, בנשימה, בתחושות וכדומה.
התמקדות במה שקורה ברגע זה.
צפייה מהצד במחשבות החולפות, או השקטה שלהן.
השהייה של השיפוטיות או הביקורתיות על מה שקורה בזמן התרגול.
ההתמקדות בנשימה או בגוף או בתחושות נותנת עוגן פנימי בכל רגע כשהמחשבות נודדות לדפוסים חוזרים.
רוב השיטות לתרגול של קשיבות כוללות ההתמקדות בנשימה.
במסורת הבודהיסטית קיימות שיטות מדיטציה נוספות שכוללות תשומת לב לגוף, לתחושות, ולמצבי התודעה.
בגישות מערביות כמו MBSR ניתן דגש רב על קשיבות לתחושות הגוף הפנימיות כמו גם לפעולות יומיומיות כמו שטיפת כלים או צחצוח שיניים.
הכוונה בזה היא לטפח קשיבות למה שעושים, תוך כדי הפעולה, ולהפחית את נדידת הקשב אל מחשבות וזכרונות.
תרגולי מדיטציה מתקדמים יותר לטיפוח קשיבות יכללו מודעות פתוחה לכל מה שמתרחש כאן ועכשיו, בלי לתת קדימות לאף גירוי פנימי או חיצוני.
קשיבות כזו נודעת גם בשם מודעות ללא-בחירה .
טיפול דיאלקטי התנהגותי נועד לתמוך בחשיבה מאוזנת בין חשיבה לוגית לאימפולסיביות רגשית.
תרגול של קשיבות במסגרת טיפול כזה מוביל את האדם לתחושה של רוגע, שלמות ויכולת לחוות את הרגע ללא כניעה לרגשות חזקים, מצד אחד, וללא תחושת ניכור, מהצד השני.
הכישורים הנדרשים על מנת להגיע לכך הם: להביט, לתאר, להשתתף, להיות לא שיפוטי ולהתמקד בדבר אחד.
להביט: להיות מודע לרגשות ולמחשבות שלך.
לתאר: להיות מסוגל להגדיר במילים או בכתב, לעצמך או לאחרים, את המצב הרגשי בו אתה נמצא.
להשתתף: להיות מרוכז ונלהב בפעילות שאותה אתה עושה ברגע נתון של ההווה.
להיות לא-שיפוטי: לעשות את הפעולה עצמה בלי לתייג אותה כטובה או רעה, כראויה או לא ראויה.
להתמקד בדבר אחד: עשה דבר אחד באותו זמן.
כשאתה רואה סרט התרכז בו.
כשאתה מקשיב, התמקד במילים של המשוחח איתך.
בשנים האחרונות מתרחב השימוש בקשיבות כאמצעי יעיל להגברת קשב וריכוז במסגרות חינוכיות.
רוב יישומי הפרקטיקה מתבססים על ממצאים מחקריים המעידים על כך שקשיבות מפחיתה מתחים, מעלה את הריכוז ועשויה גם לתרום להישגים אקדמיים.
קיימות גם גישות מרחיבות יותר, שבהן קשיבות משמשת כתפיסה חינוכית כללית.
במטרותיה: הבנה עצמית, טיפוח חמלה והבנת האחר ומעורבות חברתית.
מיינדפולנס הולך ונפוץ היום גם במסגרות חינוכיות בקרב ילדים - למן גילאי גן ועד לחינוך הגבוה בישראל ומחוצה לה.
ילדים בימינו חיים בעולם מוצף בגירויים חיצוניים ובמסכים (טלוויזיה, טבלט, קונסולות משחקים, מחשבים), שתורמים לקשיי ריכוז.
אחת הדרכים לעודד ילדים להפחית את השפעת הגירויים החיצוניים הנ"ל היא באמצעות תרגול קשיבות.
הקשיבות מעודדת ריכוז ומלמדת את הילדים דרכים להתמודד עם רגשותיהם.
קשיבות תוך עיסוק במלאכה או יצירה
אימון של תשומת הלב בקשיבות יכול להיעשות תוך כדי פעילות שגרתית כמו שטיפת כלים, מלאכות יד, והליכה.
היבט זה של קשיבות כולל הבאה של תשומת הלב אל מה שעושים בזמן הפעולה, מבלי לתת לה לנדוד אל מחשבות אחרות.
במחקר שערך the British Journal of Occupational Therapy מוצע לעסוק במלאכת יד בזמנים קבועים כי נמצא שהעיסוק בה משפר את מצב הרוח ומגביר את תחושות הרוגע.
בין הפעילויות המומלצות, חיתוך נייר, מקרמה, הכנת ספרי הדבקה, תפירה איטית.
קִשְׁיוֹן הייתה עיר לויים מקראית בנחלת שבט יששכר, אשר נזכרת פעמיים בתנ"ך.
תחילה, נזכרת העיר ברשימת ערי נחלת שבט יששכר: .
בהמשך, נזכרת העיר כעיר לויים של בני שבט יששכר: .
בתרגום השבעים מובא שם העיר בצורה קִישׁוֹן.
ברשימת תחותמס השלישי נזכרת עיר בשם קסן בין אדמי הנקב ובין שונם.
הזיהוי המקובל לעיר הקדומה הוא בתל הקרוי ח'רבת קיסון, הנמצא כקילומטר אחד מדרום להר תבור, לצד כביש 65 ובסמוך לתחילתו של נחל תבור, בו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה הביזנטית.
בשל שמו של התל ומיקומו, יש הסבורים כי נחל קִישׁוֹן המקראי היה למעשה נחל תבור של ימינו, וכי הוא נקרא על שם העיר קִשְׁיוֹן.
זאת, כאשר אשתורי הפרחי ציין עוד בתחילת המאה ה-14 כי שמו של נחל זה היה בתקופתו ואדי קיסון, וכי זהו לטעמו נחל קישון הנזכר בתנ"ך, בשל יציאתו מאזור חורבת קיסון.
קְשׁוּת-סנפיר (שם מדעי: Amia calva) הוא מין דג יחידי במשפחת האמיות ובסדרה קשת סנפירים, שבמחלקת מקריני הסנפיר.
דג זה הוא קרוב משפחתם של דגי התנין וכמותם שייך לקבוצת התמים גרמיים שהם פרימיטיביים יותר משאר הדגים המודרניים.
דג זה מגיע לאורך 65-70 ס"מ בנקבות ו-50-65 ס"מ בזכרים, כשמספר פרטים מגיעים לאורך של יותר ממטר.
משקלם הכללי הוא 10 ק"ג.
הדג מצויד הן בזימים לנשימה במים והן בשלפוחית ריאות, המצויה ליד המעי הקדמי, למקרה שהוא מצוי הרחק מהמים ויכול להזיק מעמד יותר זמן מדגים אחרים שמתים מחוץ למים.
לדג זה לסתות גדולות ושיניים חדות, סנפירים אחוריים מעוגלים היוצרים צורת קשת ונתנו לדג את שמו ועל הזנב למעלה ישנו "כתם עין" בולט.
שאר גופו של הדג מוסווה ודומה בצבעו לצבע הבוץ בביצות בהם הוא חי.
הוא טורף מארב של יצורים קטנים יותר כמו דגי אחרים, סרטנים וחרקי מים.
דג זה מצוי רק במזרח אמריקה הצפונית באגמים, ביצות ונהרות, אך גם במים מליחים ואף בחופים המזרחיים של ארצות הברית.
זכרי קשות-סנפיר מגנים על צאצאיהם הדגיגים, ששוחים לצדם.
כשמופיע טורף פוטנציאלי, האב אף עשוי להתרחק מהדגיגים במהירות ולהעמיד פני פצוע על מנת למשוך אליו את הסכנה ולהרחיקה מצאצאיו.
קשה לומר אני אוהב אותך (מיפנית: 素直になれなくて, Sunao ni Narenakute) היא סדרת דרמה יפנית (ג'יי דרמה) ששודרה ברשת פוג'י מ-15 באפריל עד ל-24 ביוני 2010. הסדרה עוסקת בחייהם השזורים זה בזה של חמישה צעירים בשנות ה-20 לחייהם.
הסדרה עוסקת בחייהם של חמישה צעירים יפנים:
נקג'ימה (מגולם על ידי איטה) אשר חולם להיות צלם מלחמה מצליח כמו אביו, אך מתקשה למצוא הזדמנויות להתקדם בתחום הצילום, ולכן בהווה הוא מבצע בעיקר עבודות צילום עבור מגזינים פורנוגרפיים.
מיזונו (מגולמת על ידי ג'ורי אואנו) היא בחורה צעירה הססנית ותמימה אשר עובדת כמורה מחליפה בבית ספר תיכון.
היא מעולם לא הייתה במערכת יחסים רומנטית.
נישימורה (מגולמת על ידי מגומי סקי) היא חברתו הטובה של מיזונו.
החבר שלה החל להיעלם ממנה לאחר שהיא גילתה שהיא בהריון.
איצ'יארה (מגולמת על ידי טצוג'י טמיימה) היא בחורה צעיר אשר עובדת במגזין ונסחטת מינית על ידי המעסיק שלה.
פארק (מגולם על ידי קים ג'ייה-ג'ונג) הוא מהגר קוריאני אשר מציג את עצמו בטעות כרופא בעוד שבפועל הוא עובד בחברה שמוכרת ציוד רפואי.
הוא עובר מקוריאה הדרומית ליפן יחד עם אחותו הצעירה לאחר שהוא מסתכסך עם אביו.
כל החמישה מתחברים בתחילה באמצעות טוויטר, והסדרה עוסקת במערכות היחסים שנרקמות ביניהם.
מיזונו מתאהבת בנקג'ימה, אך היא מגלה בהמשך שהוא מנהל מערכת יחסים עם אישה נשואה - חברתו משכבר הימים אשר נישאה בנישואי שידוך בשל אילוץ משפחתי לאדם אחר.
פארק מתאהב במיזונו, אך היא לא מעוניינת לצאת איתו.
לאחר שהוא מציל אותה מתקיפה, היא מסכימה לצאת איתו, למרות שהיא לא בטוחה לגבי הרגשות שלה לגביו.
איצ'יארה מתאהב אף הוא בנקג'ימה, אך יודע שזו אהבה בלתי אפשרית.
לקראת סוף הסדרה הוא מתאבד.
מותו הטרגי משפיע עמוקות על חבריו.
לאורך כל הסדרה מיזונו ונקג'ימה הופכים לידידים טובים, והם נמנעים מלהתוודות שהם מאוהבים זה בזו.
נקג'ימה לא מחליט לא לחלוק עם מיזונו כיצד הוא מרגיש כלפיה משום שהיא יוצאת עם פארק, ומיזונו מסיקה שנקג'ימה אינו מעוניין בה.
בסופו של דבר, פארק מחליט לחזור לקוריאה הדרומית לאחר שהוריו דרשו זאת, והוא מזמין את מיזונו לבוא עמו.
היא מסרבת, ובוחרת להישאר ביפן.
בסוף הסדרה נרמז שמיזונו ונקג'ימה מכירים ברגשותיהם ובעקבות כך מתחילה מערכת היחסים ביניהם.
קשה להיות אלוהים הוא סרט קולנוע רוסי עטור פרסים בבימויו של אלכסיי גרמן האב שנפטר בעיצומו של הליך ההפקה.
הסרט, בכיכובו של לאוניד ירמולניק, מבוסס על ספרם של האחים האחים סְטרוּגָצְקִי משנת 1964 והוא הסרט האחרון שגרמן ביים.
הסרט נקרא בתחילה "יומן הטבח בארקאנר" והוא מתרחש אי שם בעתיד דיסטופי על כוכב לכת השקוע בחשכת ימי הביניים.
גיבור הסרט (מגולם על ידי ליאוניד יָרְמוֹלְנִיק) נשלח למשימה חשאית לחקור כוכב לכת מוזר ובלתי ידוע בשם ארקאנר.
בכוכב המרוחק חיה ציוויליזציה חייזרית הנמצאת בימי הביניים של ההיסטוריה שלה.
על גיבור הוטל לעזור להם למצוא את הדרך הנכונה לקדמה, אך מבלי לבצע התערבות אלימה.
בזמן שהוא מנסה להציל את האינטלקטואלים של המקום מהעונש הצפוי להם, הוא מתקשה שלא לנקוט עמדה.
הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל דרום בנוכחות אלמנתו של הבמאי, התסריטאית סבטלנה קרמליטה.
ב-20 בספטמבר 2018 הסרט ייצא לסבב הקרנות מסחריות נוסף בבתי הקולנוע ברוסיה.
הסרט מתרחש בכוכב הלכת ארקנאר הנראה כמו גיהנום ימי ביניימי, שנשלט על ידי רוע טוטליטרי.
שלושים מדענים מכדור הארץ בהנהגתו של דון רומאטה יוצאים למשימה שמטרתה להציג רעיונות הומניים למנהיגי המקום.
דון רומאטה ועמיתיו בוחנים את הכוכב מתוך ידיעה לאן הדברים עלולים להתפתח, אבל הם עצמם לא יכולים להתערב.
הם אלים חסרי כוח בעולם שבו אינטלקטואלים נרדפים כמו ברווזים במטווח.
קשוט עצמך ואחר כך קשוט אחרים הוא פתגם שמקורו בדברי ריש לקיש בתלמוד הבבלי.
משמעותו המקורית היא שעל האדם לדאוג לכך שמעשיו שלו יהיו על פי שורת הדין לפני שידאג לתקן את מעשיהם של אחרים.
במקורו יש לכלל זה כמה השלכות במשפט העברי.
בשימושו הרווח משמעותו היא: תקן את פגמיך שלך קודם שאתה מצביע על פגמי זולתך.
גרסה תלמודית אחרת היא קשט עצמך ואחר כך קשט אחרים.
נוסח שגור בציבור הוא קשוט עצמך תחילה.
מקור הפתגם ומשמעותו במשפט העברי
מי שחסין משיפוט אינו כשר לשפוט אחרים
רבי יהונתן אייבשיץ (בספרו אורים ותומים) ורבי אריה לייב הלר (בספרו קצות החושן), נחלקו האם קטן כשר להיות דיין בסכסוך ממוני על מקרקעין שהוא אינו רשאי לדון בממכרם.
לדעת רבי יהונתן אייבשיץ הוא אינו יכול להיות דיין בסכסוך כזה, ואילו לדעת רבי אריה לייב הלר, אם הוא כשיר לעסקים אחרים הכשירות הכללית שלו לבצע עסקים ממוניים מכשירה אותו לשמש כדיין גם בדיני ממונות שהנושא שלהם נוגע לסוגי עסקים שבהם לאותו נער אין סמכות לעשות עסקאות בעצמו.
באופן דומה, בהסתמך על הפתגמים "קשוט עצמך ואחר כך קשוט אחרים" ו"" קבע השופט אלון, כי לפי המשפט העברי המבקש לפסול מתחרה במכרז, עליו לדקדק ולהראות שהוא עצמו איננו נוגע באותו הפגם.
בתלמוד הבבלי מסופר שבחצרו של אדם אחד היה עץ שענפיו נטו לרשות הרבים, ואנשים שהלכו ברשות הרבים דרשו ממנו לקצוץ את הענפים שנוטים לרשות הרבים.
הסכסוך המשפטי הגיע לבית דינו של רבי ינאי, שבחצר שלו היה גם כן עץ הנוטה לרשות הרבים.
רבי ינאי דחה את ההכרעה בדיון למחרת, ובלילה קצץ את הענפים שנטו מחצרו לרשות הרבים.
למחרת פסק שבעל העץ צריך לקצוץ את הענפים הנוטים לרשות הרבים, וכשבעל העץ טען שהעץ של רבי ינאי בעצמו נוטה לרשות הרבים, אמר לו רבי ינאי: לך וראה את העץ שלי, ואם הוא קצוץ, קצוץ גם אתה את שלך.
התלמוד מסביר שרבי ינאי לא דרש מבעל העץ לקצוץ עת העץ שלו לפני שקצץ את העץ של עצמו, בגלל דברי ריש לקיש "קשוט עצמך תחילה ואחר כך קשוט אחרים", שמלמדים שעל האדם לתקן את מעשיו לפני שהוא דורש מאחרים לתקן את מעשיהם.
טעם לסדרי הווידוי של הכהן הגדול בעבודת יום הכיפורים
רבי מרדכי יפה השתמש בפתגם על מנת להסביר מדוע הכהן הגדול היה מתוודה ביום הכיפורים על חטאיו וחטאי משפחתו לפני שהתוודה על שאר עם ישראל – מפני שעל האדם לעסוק בתיקון של חטאיו לפני שהוא עוסק בתיקונם של חטאי אחרים.
בספרות המוסר מורחב כלל זה מעבר לכשירות דיין לדון, גם להנהגה האישית והחינוכית.
בספר חסידים נכתב לגבי מצוות תוכחה:
וכך כתב רבי ישראל אלנקאווה בספר מנורת המאור לגבי חינוך הבנים:
קשטרו מארין (בפורטוגזית: Castro Marim) היא עיירה ומועצה מקומית שנמצאת במחוז פארו , פורטוגל.
באזור נמצא ארמון קשטרו מארין .
העיירה ממוקמת כ-224 ק"מ מבירת פורטוגל, ליסבון, וכ-46 ק"מ מבירת המחוז פארו , פארו.
החודש הכי חם הוא יולי (32 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (11 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 632 מילימטרים בשנה.
חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (127 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
פרשת קשה וד"ר לוק מתייחסת למאבק המשפטי אשר התנהל בין הזמרת קשה לבין המפיק המוזיקלי ד"ר לוק.
בשנת 2014 קשה הגישה נגד לוק תביעה אזרחית בגין גרימת מצוקה רגשית, פשעי שנאה על רקע מגדרי ואפליה בעבודה.
כתוצאה מכך הגיש לוק תביעה נגדית כנגד קשה עצמה ואימה בגין לשון הרע והפרת חוזה.
לוק הכחיש את כל ההאשמות.
בכתב התביעה שהגיש כנגד קשה טען כי קשה ואימה השמיעו הצהרות מכפישות בניסיון להשתחרר מהחוזה שלו איתה.
התביעה של לוק הוגשה לבית משפט עירוני בניו יורק בעוד התביעה של קשה הוגשה בקליפורניה.
בתביעה של קשה טענה הזמרת כי לוק הטריד אותה מינית, התנהג אליה באלימות על רקע מגדרי, הטריד אותה, הפר את חוקי מדינת קליפורניה כנגד עסקאות לא הוגנות, גרם לה למצוקה נפשית בעקיפין ובאופן ישיר וברשלנות.
בבית המשפט בניו יורק טענה קשה כנגד דבריי התביעה של לוק כי לוק התעלל בה מינית, פיזית, מילולית ורגשית מאז תחילת מערכת היחסים המקצועית ביניהם.
קשה טענה כי לוק סימם אותה ואנס אותה פעמיים, איים עליה ועל משפחתה וקרא לה בשמות גנאי.
ב-19 בפברואר 2016 נדחתה בקשתה של קשה לצו מקדים אם כי קשה ערערה על ההחלטה כחודש לאחר מכן.
ב-6 באפריל דחתה השופטת בבית המשפט העליון בניו יורק את כל ההאשמות של קשה כלפי לוק.
אם כי ב-7 ביוני בעקבות הערעור על החלטת הצו תועדה קשה בתצהיר עם כל פרטי ההאשמות.