tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
(1952–)העבודהבנימין בן אליעזר1 באפריל 200919 בינואר 2011ממשלת ישראל השלושים ושתייםיאיר גולן
(1962–)מרצאורנה ברביבאי26 ביולי 202115 בנובמבר 2022ממשלת ישראל השלושים ושש
המשרד למודיעין ולביטחון לאומי (פרסית: وزارت اطلاعات و امنیت کشور, VAJA או MOIS, בשמו הקודם: SAVAMA) הוא הארגון העיקרי האמון על איסוף מודיעין באיראן.
משרד המודיעין הוקם ב-1979, לאחר המהפכה האסלאמית, כתחליף למשטרה החשאית של השאה מוחמד רזא - הסאוואכ.
תחומי אחריותו של הארגון היו הבטחת ביטחון הפנים (באמצעות איסוף מודיעין וחיסול מתנגדי המשטר האסלאמי החדש, ביניהם קודמיהם בתפקיד מהסאוואכ) ואיסוף מודיעין בעיראק השכנה.
ב-1984 עבר ה-SAVAMA ארגון מחדש, ושמו שונה לשם הנוכחי.
ה-VEVAK הרחיב את פעילותו והחל לפעול מול גורמים זרים נוספים מלבד עיראק, בשיתוף פעולה עם משמרות המהפכה.
בתקופת הרחבת המשרד הוחזרו לתפקיד מספר פעילים זוטרים מתקופת הסאוואכ המלוכני והוזרמו כספים רבים למשרד, שהפכו אותו לאחד ממנגנוני הביטחון המרכזיים של המשטר בטהראן, המעסיק כיום יותר מעשרים אלף סוכנים ברחבי העולם.
הארגון מחדש ב-1984 הביא לזניחתם של כמה ארגוני מודיעין קטנים יותר שהוקמו לפניו בארגונים ממשלתיים שונים.
השרים שעמדו בראש הארגון מאז הקמתו הם מוחמד ריישרי, עלי פלאחיאן, גורבאנאלי דורי-נג'פבדי, עלי יונסי, ע'ולאם-חוסיין מוחסני אֶזֶ'אי, וחיידר מוסלחי.
באוגוסט 2013 החל לכהן בתפקיד סייד מחמוד עלוי.
בשנת 2021 ךתפקיד מונה אסמאעיל ח'טיב.
סעיד חג'ריאן, פוליטיקאי איראני צעיר, הוא שהעלה את ההצעה להקים את המשרד למודיעין.
לאחר דיון בדבר הגוף האחראי על המשרד הוחלט, באישורו של האייתוללה ח'ומייני, לתת לארגון החדש מעמד של משרד ממשלתי הכפוף לנשיא איראן, אך זאת בתנאי שהעומד בראשו הוא איש דת אסלאמי במעמד של מוג'תהד.
למעשה, כפוף הארגון רק למנהיג העליון.
המשרד (מיניסטריון) מורכב מ-12 מחלקות.
מחלקה 1 – האחראית לביטחון פנים
מחלקה 2 – האחראית ל"מודיעין עממי" – עוקבת אחרי מקומות מפגש ציבוריים דוגמת בזארים ומסגדים.
מחלקה 3 – האחראית לביטחון חוץ ומפעילה בין היתר את סוכני כוח אל-קודס ברחבי העולם (בשיתוף עם משמרות המהפכה), בחיסול מתנגדים ואיסוף מודיעין באמצעות דיפלומטים ונציגים תרבותיים.
בארגון קיימת גם לשכה האחראית לקשר עם ארגונים טרור, הזוכים לסיוע איראני, דוגמת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, חמאס וחזבאללה.
מאז הקמת הרפובליקה האסלאמית הייתה איראן אחראית למספר רב של פעולות טרור.
המשרד למודיעין סייע לפעולות במתן מידע מודיעיני נחוץ.
בנוסף, ביצע הארגון עצמו פעולות טרור בשירות איראן.
בשנת 1992 נרצחו בגרמניה סאדק שַרַפכַּנדי, מנהיג המפלגה הכורדית הדמוקרטית, ושלושה אנשים נוספים.
אזרח איראני וארבעה אזרחים לבנונים נעצרו והורשעו בביצוע הרצח זמן קצר אחר כך.
ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1996, הוציאה גרמניה צו מעצר בינלאומי נגד עלי פלאחיאן, ראש המשרד למודיעין, בטענה כי הוא שהורה על ביצוע ההתנקשות.
גורמים במשרד למודיעין היו מעורבים בשרשרת מעשי רצח של אינטלקטואלים איראנים, שאירעו בין השנים 1996–2001.
משרד הכלכלה והתכנון היה משרד ממשלתי שפעל בישראל בין השנים 1981–1995. המשרד הוקם עם כינונה של הממשלה ה-19, בשם "משרד הכלכלה והתיאום הבין-משרדי", ולתפקיד מונה יעקב מרידור.
במהלך כהונתו של גד יעקבי במשרד, הוחלף שמו למשרד הכלכלה והתכנון.
על אף שמו, מדיניותה הכלכלית של הממשלה לא נקבעה בו, כי אם במשרד האוצר, אם כי היו שנים בהן היה שותף להכנת תקציב המדינה.
עיסוק מרכזי של המשרד היה הכנת תשובות הממשלה לדו"חות מבקר המדינה.
יחידות נוספות במשרד כללו את הרשות לתכנון כלכלי לאומי ואת המטה לייעול המשק הציבורי.
כאשר מונה לתפקיד יוסי ביילין, ביולי 1995, הוא סבר כי אין הצדקה לקיומו של המשרד ופתח במהלך לביטולו.
עם כינונה של הממשלה ה-26 בסוף אותה שנה, לא מונה שר חדש לתפקיד זה, והמשרד פורק.
ב-2009, ראש הממשלה בנימין נתניהו מינה עצמו לשר לאסטרטגיה כלכלית, תפקיד שלא הוגדר בבירור, אך יש המשווים את תפקידו לתפקיד שר הכלכלה והתכנון בעבר.
שם תמונה התחלת הכהונה סיום הכהונה מפלגה בנימין נתניהו 31 במרץ 2009 18 במרץ 2013 הליכוד
משרד המדע, התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי שפעל בישראל בשנים 1993–1996, 1999–2003 ובשנים 2006–2009. כיום מפוצלות סמכויותיו בין משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל ומשרד התרבות והספורט.
בשנת 1982 הוקם משרד המדע כדי לייצר תפקיד עבור יובל נאמן מהתחייה, שהיה פיזיקאי.
במשך שנים עסק משרד החינוך גם בנושאי תרבות וספורט.
במהלך כהונת הממשלה ה-25, נדרשה שרת החינוך שולמית אלוני להתפטר מתפקידה, כדי לשמור על שלמות הקואליציה עם מפלגת ש"ס, והיא הועברה למשרד המדע והטכנולוגיה, אליה הועברו תחומי התרבות והספורט ממשרד החינוך.
שם המשרד שונה למשרד המדע והאמנויות.
לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע, בשנת 1996, מונה זאב בנימין בגין לשר המדע וסמכויות התרבות והספורט הושבו למשרד החינוך.
בשנת 1999, לאחר הקמת הממשלה ה-28 בראשות אהוד ברק, נמסר משרד המדע והטכנולוגיה למתן וילנאי.
המשרד קיבל חזרה את סמכויות התרבות והספורט ושמו שונה ל"משרד המדע, התרבות והספורט".
במהלך הקמת הממשלה ה-31 פוצלו תיקי התרבות והספורט מתיק החינוך, והועברו למשרד המדע והטכנולוגיה.
בממשלה זו כיהן אופיר פינס-פז כשר המדע התרבות והספורט, עד להתפטרותו בעקבות כניסת סיעת ישראל ביתנו לקואליציה.
בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, במסגרת המאמצים לייצר משרדים עבור כמה שיותר שרים, פוצל המשרד לשני משרדים עצמאיים: משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל ומשרד התרבות והספורט.
מספר תמונהשם(תקופת חיים)סיעה תואר תחילת כהונה סיום כהונה ממשלהאריאל שרון
(1928–2014) הליכודשר המדע, התרבות והספורט 2 בנובמבר 200215 בדצמבר 2002ממשלת ישראל העשרים ותשעלימור לבנת
(1950-) הליכוד שרת המדע, התרבות והספורט 15 בדצמבר 200228 בפברואר 2003ממשלת ישראל העשרים ותשעאופיר פינס-פז
(1961-)עבודה-מימדהעבודה שר המדע, התרבות והספורט 4 במאי 200630 באוקטובר 2006ממשלת ישראל השלושים ואחתיולי תמיר
בעקבות כך ולמעשה, למשרד לא היו סמכויות נפרדות.
אחד מתפקידיו המרכזיים של משרד המודיעין היה פיתוח והפקה של תוצרי מודיעין המסייעים למשרדי הממשלה ולממשלה כולה להיערך ולהתמודד עם נושאים ואירועים הרלוונטיים לחוסן הלאומי של מדינת ישראל, בטווח הקצר ובטווח הארוך.
זאת, בדגש על מגמות עולמיות, סוגיות אזרחיות, ועיסוק בשילוביות בין כלל ארגוני המודיעין של ישראל.
במהלך החודשים הראשונים של משבר הקורונה גיבש משרד המודיעין שורת המלצות במגוון תחומים כגון אסטרטגיות יציאה, שרשראות אספקה, עולם התעופה והתיירות ועוד, שהועברו למקבלי ההחלטות.
עד לסגירת המשרד כיהנה בו השרה גילה גמליאל והיא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה.
המשרד לענייני מודיעין הוקם ב-6 במאי 2009.
המשרד עוסק בענייני מודיעין, אך אף אחד מהגופים העוסקים בנושא לא הוכפפו אליו: שירות הביטחון הכללי ו"המוסד" כפופים למשרד ראש הממשלה, ואמ"ן פועל במסגרת צה"ל, הכפוף למשרד הביטחון.
גוף מודיעין נוסף, המרכז למחקר מדיני, פועל במסגרת משרד החוץ.
עד 2015 השר היה ממונה על התנהלות הוועדה לאנרגיה אטומית.
במאי 2015 החליטה הממשלה לפרק את משרד המודיעין לשני משרדים, המשרד לנושאים אסטרטגיים ומשרד המודיעין.
משרד המודיעין שותף גם לפעילות של מדינת ישראל באזור, הן ברמה המדינית-ביטחונית והן בסוגיות אזרחיות כגון אנרגיה, מים ואקלים.
כך, למשל, בינואר 2021 עמד שר המודיעין, בראש משלחת רשמית שביקרה בח'רטום, במה שהיה לביקור ראשון של שר ישראלי בסודאן.
לאחר מכן, בחודש מרץ, הוביל המשרד בשיתוף פעולה עם המטה לביטחון לאומי משלחת של אנשי עסקים שיצאו לשארם א-שייח' כדי להרחיב את שיתוף הפעולה הכלכלי בין ישראל למצרים.
זאת, בנוסף לפרסום מחקרים והמלצות שעסקו, בין היתר, בפוטנציאל היחסים בין ישראל למדינות שונות במזרח התיכון ובאפריקה.
בדצמבר 2021 השיק משרד המודיעין, בשיתוף פעולה עם השב"כ ועיריית אשקלון, חממה טכנולוגית בשם The Garage Downtown, שמטרתה לגייס חברות הזנק אזרחיות כדי שייצרו פתרונות מודיעיניים-טכנולוגיים עבור אתגרי הביטחון של השב"כ.
לתוכנית נרשמו יותר מ-40 חברות ויזמים, כאשר הנבחרים שבהם יקבלו ליווי מקצועי מאנשי השב"כ.
באוקטובר 2023, בתחילת מלחמת חרבות ברזל, ניסח המשרד מסמך הממליץ על עקירה בכפייה של פלסטינים מרצועת עזה, מתוכם כ-2.3 מיליון תושבים, למצרים, לחצי האי סיני.
המסמך מדגיש את הקשיים כביכול של אישור בינלאומי למהלך שכזה, אך מצדיק את הגירוש כפתרון לבעיית הפליטים המחפשים מחסה מהמלחמה.
הפלסטינים דחו את התוכנית, וכך גם מצרים.
ממשלת ישראל הפחיתה בחשיבות המסמך, כאשר ראש הממשלה בנימין נתניהו אמר כי החומר מייצג "שיקולים ראשוניים" בנושא, שהרשויות אינן עוסקות בהם כעת.
במסגרת עיסוק המשרד במודיעין לאומי-אזרחי, פותח בתוכו מנגנון ל"סריקת האופק" (Horizon scanning), כפי שקיים במדינות כגון בריטניה, אוסטרליה וסינגפור.
ב-2018 הקים משרד המודיעין מעבדה למיצוי נתוני עתק (ביג דאטה) ויישומי בינה מלאכותית לטובת איתור מגמות עולמיות חדשות, תהליך המסייע לתהליכי תכנון אסטרטגי וקבלת החלטות ברמה הלאומית.
את המעבדה מאיישים חוקרי מודיעין לצד אנשי טכנולוגיה, שמפתחים, מנתחים ומעבדים את הנתונים לתוצרי מודיעין והמלצות למדיניות.
כחלק ממנגנון "סריקת האופק", הקים המשרד בנובמבר 2017 פורום בין-משרדי ובין-סוכנותי בשם "קו האופק", שבו חברים נציגים של משרדי ממשלה, ארגוני מודיעין וביטחון, גופים אזרחיים ואנשי מחקר.
הפורום, שמתכנס אחת לרבעון, מהווה פלטפורמה לשילוביות וחילופי ידע, ובמסגרתו חוקרי משרד המודיעין מעדכנים את כלל המשתתפים במגמות העולמיות המתפתחות הרלוונטיות לתכנון האסטרטגי של מדינת ישראל.
בפברואר 2022 קיים משרד המודיעין ביקור עבודה מקצועי באיחוד האמירויות, שבו הציג את יכולותיו בתחום סריקת האופק במסגרת תערוכת ה-Expo בדובאי.
באירוע, שבו נכחו אורחים ממדינות כמו איחוד האמירויות, בחריין, ארצות הברית וסינגפור, הוצגה בין היתר עבודת המשרד בנושא הטכנולוגיות המפציעות, כאלה שיבשילו בעתיד הקרוב לכדי השפעה משמעותית על העולם כולו.
במסגרת נאומיהם באירוע, קראו שר המודיעין אלעזר שטרן ומנכ"ל המשרד לשעבר חגי צוריאל, להקים רשת סריקת אופק אזורית, במטרה לשלב כוחות בהתמודדות עם אתגרי העתיד.
אגף מחקר - אחראי להפקת עדכוני מודיעין עיתיים מסווגים וגלויים במגמה להפנות זרקור לסוגיות בולטות ומגמות מתפתחות במערכת המדינית-ביטחונית.
בתוך כך האגף מוביל פרויקט לסריקת האופק "שתכליתו זיהוי מוקדם של 'אותות חלשים' ו'מגמות מבצבצות' בעולם ובאזור".
במקביל עוסק בהפקת מודיעין לאומי-אזרחי להשתלבות אזרחית וכלכלית באזור המזרח התיכון.
בהמשך שונה שמו למנהלת המודיעין הלאומי, האמון על גיבוש הערכת המודיעין הלאומית הרב שנתית של מדינת ישראל.
אגף מדיניות - האגף אחראי על ריכוז עבודות מטה בתחומים המדיניים ביטחוניים, גיבוש ניירות מדיניות, וביצוע הערכות מצב.
אמון על מעקב אחר פרויקטים ביטחוניים בעלי חשיבות מיוחדת לשר.
בנוסף, אחראי לקידום, לתמיכה וליווי מקצועי של יוזמות המשלבות ממדים גאו-אסטרטגיים, מדיניים-ביטחוניים, כלכליים ותחבורתיים, בראשן יוזמת "מסילות לשלום אזורי", שתכליתה חיבור מדינות המפרץ הפרסי לים התיכון ולמערב דרך ירדן ונמלי ישראל באמצעות רשת רכבות.
אגף קשרי מודיעין - אחראי לניהול, פיתוח ותחזוקת הקשרים של השר והמשרד עם קהילת המודיעין, בדגש על השב"כ והמוסד, ועם גורמים מודיעיניים ומודיעיניים-מדיניים זרים בישראל ומחוצה לה.
האגף גם אחראי לתיאום פגישות עבודה ביקורים וסיורים של השר, המנכ"ל והצוות המקצועי הבכיר של המשרד במטות ארגוני המודיעין, במרחבים ובשטח.
אגף קשרי חוץ - ניהול פיתוח ותחזוקה של קשרי חוץ מדיניים ותקשורת באמצעות מפגש עם גורמים מדיניים-ביטחוניים- מודיעיניים בכירים ונציגים זרים בישראל ומחוצה לה, תוך קידום עמדותיה ואינטרסיה של מדינת ישראל.
אגף פרויקטים - אחראי על ניהול פרויקטים של המשרד ואגפיו, ובכלל זה על ביצוע עבודת המטה, פעילות מול החשבות והייעוץ המשפטי, על ביצוע התיאומים וההתקשרויות הנדרשים לשם קידומם של הפרויקטים השונים, ועל מעקב אחר ביצועם.
(1947-)הליכוד6 במאי 200918 במרץ 2013השלושים ושתיים2יובל שטייניץ
(1958-)הליכוד-ישראל ביתנוהליכוד18 במרץ 201314 במאי 2015השלושים ושלושהליכוד3ישראל כ"ץ
(1969-)הליכוד29 בדצמבר 20222 בינואר 2023השלושים ושבע7גילה גמליאל
משרד המיעוטים היה משרד ממשלתי שמונה על הטיפול במיעוטים בישראל.
המשרד הוקם יחד עם הממשלה הזמנית, ופעל מ-1948 ועד הקמתה של ממשלת ישראל הראשונה ב-1949. בשנים שלאחר מכן, מונו שרים בלי תיק שעליהם הוטלה האחריות לטיפול בענייני המיעוטים.
עם הכרזת העצמאות והקמתה של מדינת ישראל, ב-1948, קם משרד ממשלתי שמונה על הטיפול במיעוטים באוכלוסייה.
בכור-שלום שטרית מונה כשר האחראי על משרד, במקביל לתפקידו כשר האחראי על משרד המשטרה, וגד מכנס שימש כמנכ"ל המשרד.
המשרד נועד לטפל בצרכי בני המיעוטים בתוך מדינת ישראל באופן זמני, כאשר על פי התוכנית הייתה כוונה להעביר את פעילויות משרד המיעוטים בהדרגה לידי משרדים אחרים ולהותיר את המשרד רק כגורם מייעץ.
המשרד טיפל בנושאים שונים הקשורים בערביי ישראל, ובין השאר דאג לעבודה, חינוך, שירות רפואי, חשמל, מים ומזון לאזרחי ישראל הערבים.
המשרד הקים סניפים במקומות בהם היו ריכוזים של ערבים שנשארו תחת שלטון ישראל, בהתאם להתקדמות כוחות צה"ל.
לקראת הקמת ממשלת ישראל הראשונה התקיימו דיונים בשאלה מי יהיה שר המיעוטים, אולם לבסוף הוחלט לפרק את המשרד, להעביר את סמכויותיו למשרדים השונים ואת הטיפול בענייני זכויות המיעוטים למשרד המשפטים.
משרד המיעוטים פורק באופן רשמי ביוני 1949.
שר אחראי על ענייני מיעוטים
לאחר ביטול משרד המיעוטים שפעל למעשה רק בממשלה הראשונה, לא כיהן עוד אדם בתואר "שר המיעוטים", אך בחלק ממשלות ישראל כיהן שר בלי תיק, או שר אחר שהיה אחראי על ענייני המיעוטים:
בממשלת ישראל ה-27 שימש משה קצב, שהיה גם סגן ראש הממשלה ושר התיירות כ"שר הממונה על המגזר הערבי".
בממשלת ישראל ה-28 שימש מתן וילנאי כ"יו"ר ועדת השרים לענייני האזרחים הערביים".
במסגרת זו ניסח תוכנית אותה כינה "תוכנית 4 מיליארד השקל" לטיפול בבעיות המגזר.
במסגרת זו העיד וילנאי בפני ועדת אור בנוגע למהומות אוקטובר 2000 כי הזהיר את אהוד ברק מסכנת פיצוץ במגזר הערבי.
בממשלת ישראל ה-29 כיהן השר סאלח טריף כשר במשרד ראש הממשלה האחראי על ענייני המיעוטים.
בממשלת ישראל ה-32 קיבל אבישי ברוורמן משרה של שר בלי תיק האחראי על ענייני המיעוטים.
לאחר התפלגות סיעת העצמאות, ופרישת מפלגת העבודה והתפטרות שריה, בהם ברוורמן התעתדה הממשלה למנות את השר להגנת העורף מתן וילנאי לתפקיד השר האחראי לענייני המיעוטים, אולם בקרב ערביי ישראל הייתה התנגדות לכך ששר הממונה על הגנת העורף יופקד על המיעוטים בשל הרושם שעשוי להיווצר כאילו המיעוטים מהווים סכנה למדינה.
כחלק מההסכם הקואליציוני בין "הליכוד" ל"כחול לבן" להקמתה של ממשלת ישראל השלושים וחמש, הוחלט על חידוש פעילות המשרד.
תחילה דובר על שר חיצוני ממוצא ערבי, עם חלוף הזמן פורסם שהמשרד יאויש על ידי חבר כנסת מ"כחול לבן".
לבסוף הקמת המשרד מחדש לא יצאה אל הפועל.
מספר תמונה שם(תקופת חיים)מפלגהתוארתחילת הכהונהסיום הכהונה ממשלהבכור-שלום שטרית
(1895–1967)ספרדים ועדות מזרחשר המיעוטים14 במאי 194813 ביוני 1949הממשלה הזמניתממשלת ישראל הראשונההמשרד בוטל בשנת 1949משה קצב
(1945–)הליכוד-גשר-צומתהליכודהשר הממונה על המגזר הערבי18 ביוני 19966 ביולי 1999ממשלת ישראל העשרים ושבעהליכודמתן וילנאי
(1944-)ישראל אחתהעבודה יושב ראש ועדת השרים לענייני האזרחים הערביים5 באוגוסט 19997 במרץ 2001ממשלת ישראל העשרים ושמונהלא היה חבר הכנסתסאלח טריף
(1954-)ישראל אחתהעבודה שר בלי תיק במשרד ראש הממשלה האחראי על ענייני המיעוטים7 במרץ 200129 בינואר 2002ממשלת ישראל העשרים ותשעעבודה-מימדהעבודהאבישי ברוורמן
(1948-)העבודה שר המופקד על ענייני המיעוטים31 במרץ 200919 בינואר 2011ממשלת ישראל השלושים ושתייםשלום שמחון
משרד המושבות היה משרד ממשלתי של ממשלת בריטניה אשר הוקם כדי לנהל את המושבות של הממלכה המאוחדת בצפון אמריקה, ולימים הפך למשרד המנהל את המושבות הרבות של האימפריה הבריטית.
קודם לשנת 1768 האחריות על ניהול מושבות הממלכה המאוחדת הייתה בידי מזכיר המדינה לעניינים הדרומיים (Secretary of State for the Southern Department) אשר פעל במסגרת הנחיות מועצת המונרך (Privy Council) אשר במסגרתה פעלה מועצת המסחר והמטעים.
בשנת 1768 הוקם משרד ממשלתי נפרד לטפל בענייני צפון אמריקה.
משרד זה נקרא בשם "משרד המושבות".
המשרד בוטל בשנת 1782 בעקבות ההפסד הבריטי ואובדן המושבות שאירעו בעקבות המהפכה האמריקאית.
סמכויות השליטה ביתר המושבות הועברה לידי משרד הפנים הבריטי, ובשנת 1801 הועברה הסמכות לידי משרד המלחמה.
בשנת 1801 שונה שם משרד המלחמה הבריטי ל"משרד המלחמה והמושבות" (War and Colonial Office), דבר המעיד על עליית חשיבותן הצבאית והכלכלית של מושבות בריטניה.
המשרד פוצל בשנת 1854 למשרד המושבות ולמשרד המלחמה, בשל האדמיניסטרציה הרבה אשר נדרשה לניהול המושבות הרבות, כאשר הודו הבריטית נוהלה תחת משרד ממשלתי נפרד - המשרד לענייני הודו (India Office), וענייניה של בריטניה במצרים נוהלו על ידי משרד החוץ הבריטי.
בשנת 1907 הוקמה במשרד המושבות מחלקת הדומיניונים (Dominion Division), ובשנת 1925 מונה שר לתפקיד - מזכיר המדינה לענייני הדומיניונים (Secretary of State for Dominion Affairs) וזה הפך למשרד עצמאי.
בעקבות עצמאות הודו בשנת 1947 מוזג המשרד לענייני הודו לתוך משרד הדומיניונים, ושמו של המשרד שונה ל"המשרד לקשרי חבר העמים הבריטי" (Commonwealth Relations Office).
בשנת 1966 מוזג המשרד לקשרי חבר העמים עם משרד המושבות, והוקם משרד חבר העמים, אשר בשנת 1968 מוזג לתוך משרד החוץ הבריטי, אשר שמו שונה ל"משרד החוץ הבריטי".
משרד המסחר והתעשייה של רוסיה הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על סחר חוץ והתעשייה הרוסית בכללותה, אזרחית וצבאית כאחד.
המשרד הוקם ב-12 במאי 2008, אף שמשרד בשם זה כבר התקיים בעבר ב-1998.
המשרד יונק את שורשו מלשכת המסחר שהקים פיוטר הגדול בשנת 1715. בשנת 1801 זו הוחלפה במשרד המסחר שפעל עד 1810 כששמה שונה ל"משרד המסחר והתעשייה" והתקיים עד אוקטובר 1917. המשרד הוחלף במנגנוני מסחר סובייטים.
לאחר התפרקות ברית המועצות, המשרד הוקם בתקופת ממשלת קיריינקו וכלל יחידות ממשרד הכלכלה של רוסיה, הוועדה הממלכתית הרוסית למדידות ורישום, ויחידות סמך מהמשרד לקשרי חוץ כלכליים וסחר שפורק.
המשרד פורק לבסוף ומחלקותיו פוזרו בין משרדים חדשים - משרד המסחר הרוסי, המשרד לענייני חבר המדינות העצמאיות והוועדה הממלכתית למדידות ורישום.
תפקידי האחריות על התעשייה הועברו לידי המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה.
במאי 2008 הוקם המשרד מחדש תחת השם משרד המסחר והתעשייה, זאת על בסיס המשרד למסחר ופיתוח כלכלי (ששינה שמו למשרד לפיתוח כלכלי) ומשרד התעשייה והאנרגיה (שהפך למשרד האנרגיה הרוסי).
במרץ 2019 המשרד עבר לקומפלקס משרדים במוסקבה סיטי.
אנטון אליחאנוב (2024 - עודנו מכהן)
משרד הכלכלה, המסחר והתעשייה (ביפנית: 経済産業省, תעתיק: קֶייזאי-סָנְגיוֹ-שוֹ), או בשמו המקוצר METI, הוא אחד ממשרדי ממשלת יפן.
המשרד נוסד ב-2001 בעקבות רפורמות הייעול בממשלה, במהלכן נטמעו מספר סוכנויות כלכליות ממשרדים אחרים ב"משרד לסחר בינלאומי ותעשייה."
למשרד סמכויות רבות בנושא מדיניות הסחר הבינלאומי של יפן, בנושאי אנרגיה ובנושאי כלכליים אחרים.
בעבר ספג המשרד ביקורת מצד גורמים כלכליים במערב, שטענו שהמשרד מונע תחרות הוגנת בשוקי המדינה, ומפלה לטובת היצרנים המקומיים.
היועץ המשפטי של הבית הלבן הוא חלק מהסגל של נשיא ארצות הברית שתפקידו העיקרי הוא לספק לנשיא ייעוץ משפטי מקיף בכל הנוגע לתפקידו ולפעילות הממשל.
היועץ המשפטי עומד בראש משרד היועץ המשפטי, הכולל צוות עורכי דין וצוות תמיכה המספקים שירותים משפטיים מגוונים לנשיא ולמשרד הבית הלבן.
היועץ המשפטי לבית הלבן הנוכחי הוא דייוויד וורינגטון שנכנס לתפקידו ב-20 בינואר 2025.
ייעוץ משפטי מקיף: מתן ייעוץ משפטי בכל הנוגע להחלטות מדיניות, חקיקה, אתיקה, גילויים פיננסיים וניגודי עניינים.
הגדרת גבולות: הגדרת ההבדל בין פעילות רשמית לפוליטית, וכן פיקוח על מינויים ומינויים שיפוטיים.
טיפול בעניינים מיוחדים: טיפול בחנינות נשיאותיות, בחינת חקיקה והצהרות נשיאותיות, וכן ניהול תביעות משפטיות נגד הנשיא.
קישור מול מחלקת המשפטים: משמש כגורם מקשר בין הבית הלבן למחלקת המשפטים.
הוקם לראשונה כגוף עצמאי ב-1 במרץ 1990, כיורש המחלקה השלישית במשרד הפנים ההונגרי.
המשרד היה כפוף למשרד החוץ אך כיום פועל בכפיפות למשרד ראש ממשלת הונגריה.
משרד המדע וההשכלה הגבוהה של הפדרציה הרוסית הוא גוף פדרלי של הרשות המבצעת של רוסיה, האחראי לניסוח ויישום מדיניות המדינה בתחום השכלה גבוהה, חינוך מקצועי, פעילויות מדעיות, תחום החדשנות ופיתוח מרכזי מדע פדרליים לטכנולוגיות גבוהות ותמיכה בנאוקוגרדים.
נוסד ב-15 במאי 2018 לפי צו של נשיא הפדרציה הרוסית "אודות מבנה הרשות המבצעת הפדרלית", במסגרת ממשלת מדבדב השנייה..
משרד המדע וההשכלה הגבוהה של הפדרציה הרוסית נוסד בשנת 2018 כתוצאה מפיצולו של משרד ההשכלה והמדעים של הפדרציה הרוסית לשני משרדים ממשלתיים והעברת סמכויות הסוכנות הפדרלית לארגוניים מדעיים של רוסיה, לידי המשרד החדש.
שר המדע וההשכלה הגבוהה הוא השר הממונה על המשרד ואחראי להגדרת תחומי פעילות המשרד בתחום התמיכה במדע ובהשכלה הגבוהה.
שם תחילת הכהונה סיום הכהונה1. מיכאיל קוטיוקוב 18 במאי 2018 21 בינואר 20202. ואלרי פאלקוב 21 בינואר 2020 מכהן
משרד הכוחות המזוינים ('משרד ההגנה' בשנים 1947–2017) הוא משרד בממשלה הצרפתית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של צרפת.
המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא נשיא הרפובליקה.
סבסטיאן לקורני הוא השר המכהן מאז 2022. הוא אחראית על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך.
ראש מטה הכוחות המזוינים מדווח ישירות לשר.
השר יושב במלון דה בריין, ברחוב סנט-דומיניק 14, ברובע השביעי של פריז, ואילו המטה הכללי נמצא בהקסגון בלארד, ברובע ה-15 של פריז.
חוקת הרפובליקה החמישית מסדירה את ארגון הסמכויות בענייני הגנה בין נשיא הרפובליקה, ראש הממשלה ושר הכוחות המזוינים.
נשיא הרפובליקה הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים (סעיף 15 לחוקה).
ערב לעצמאותה הלאומית, לשלמותה הטריטוריאלית ולכיבוד האמנות הבינלאומיות של צרפת.
מחליט על השימוש בכוחות ולצורך זה הוא נושא באחריות ובעל הסמכות לעסוק בכוחות הגרעין במידת הצורך.
יושב ראש הקבינט למדיניות הגרעין המועצה הלאומית להגנה וביטחון ולאומי האחראי לכל נושא הגנה וביטחון.
אחראי לפעולת משרדי הממשלה בכל תחום ההגנה והביטחון הלאומי.
מנחה את יישום החלטות המועצה לביטחון ולאומי.
באמצעות מוסדות הממשלה והכוחות המזוינים, אחראי בפני הפרלמנט, יחד עם השרים הנוגעים בדבר, למדיניות התורמת לביטחון המדינה.
באמצעות המזכירות הכללית לביטחון וביטחון לאומי (SGDSN), מרכז את ההכנה המבטיחה יישום צעדים התורמים לאסטרטגיית הביטחון הלאומי.
הפרלמנט מעורב בהגדרת האסטרטגיה לביטחון לאומי.
מאשר התערבויות כוחות מזוינים זרים לתקופה העולה על ארבעה חודשים (סעיף 35 לחוקה).
שר הכוחות המזוינים והחיילים המשוחררים
מיישם את מדיניות ההגנה עליה הוא, יחד עם ראש הממשלה, אחראים בפני הפרלמנט.
בסמכותו להפעיל את הכוחות המזוינים, המחלקות והשירותים:
ארגון הכוחות המזוינים, כמו גם מחלקות ושירותי המשרד
קובע את הכנת הכוחות, הציוד והתשתיות, ועוקב אחר יישומם
מגדיר את מדיניות משאבי האנוש ומבטיח שמכבדים את זכויותיו וחובותיו של הצבא
מארגן את התמיכה בכוח אדם ובציוד וקובע את ההנחיות לניהול נדל"ן
מגדיר את התנאים לתרומת שירות הבריאות הצבאי למדיניות בריאות הציבור
מגדיר את המשימות הז'נדרמריה בתחומים הנמצאים בסמכותו
מפעיל את סמכותו על אנשי הצבא של הז'נדרמריה העוסקים במשימות צבאיות בשטח הלאומי ומחוצה לו
אחראי על אבטחת אמצעי ההגנה הצבאיים והכנת הכוחות.
מוביל משא ומתן בינלאומי הנוגע להגנה
מגדיר את האסטרטגיה ומדיניות התעשיות הביטחוניות, והמחקר והפיתוח
אחראי לטיפול בוותיקי הצבא ולקורבנות מלחמה, לקשר בין הצבא לאומה, למילואים ולענייני השבים
אסטרטגיית ההגנה והביטחון הלאומית מוגדרת באמצעות חמש פונקציות אסטרטגיות עיקריות: לדעת ולצפות, למנוע, להניא, להגן, להתערב.
בהקשר זה, תפקידו של משרד הכוחות המזוינים הוא להבטיח את הגנת השטח, האוכלוסייה והאינטרסים הצרפתיים.
הוא מגיב גם למשימות אחרות במסגרת הסכמים ואמנות בינלאומיות (נאט"ו) או אזוריות (ביטחון אירופה).
מעבר למשימות אלו, הוא מעורב גם במשימות שירות ציבורי.
כוח אדם ואמצעים תומכים או משלימים את פעולותיהם של משרדים אחרים, על בסיס יומי או בשעת חירום, בשטח הלאומי ומחוץ לארץ.
תקציב הביטחון של צרפת לשנת 2020 עומד על כ־37.5 מיליארד אירו והוא החמישי בגודלו בעולם והגדול ביותר באיחוד האירופי.
עם זאת צרפת נמצאת במקום ה-53 בעולם בהוצאה על ביטחון ביחס לתמ"ג, כ-1.84% (2019).
בהפעלת סמכויותיו, נעזר שר הכוחות המזוינים ב:
ראש מטה הכוחות המזוינים (CEMA) הוא קצין בדרגת גנרל 5 כוכבים והוא מפקד הכוחות המזוינים של צרפת.
ראש מטה חיל האוויר (CEMAAE)
המפקד הכללי של הכוחות המיוחדים (GCOS)
הנציג הכללי לחימוש (DGA) - אחראי על המחקר והפיתוח, הייצור הביטחוני והיחסים הבינלאומיים הנוגעים לסיוע ביטחוני.
בשנת 2011 הוא ניהל יותר מ-80 פרויקטים עם תקציב של יותר מ-7.5 מיליארד אירו לתעשייה הלאומית.
המזכיר הכללי למינהל (SGA) - אחראי על המינהל הכללי של המשרד, במיוחד בענייני תקציב, ייעוץ משפטי, ניהול משאבי אנוש ונהול נכסים.
המנהל הכללי ליחסים בינלאומיים ואסטרטגיה (DGRIS)
המנהל הכללי לביטחון חוץ (DGSE)
מנהל בטיחות טיסה הממלכתי (DSAÉ)
השירותים החיוניים של הצבא (SEA)
המשרד הלאומי לוותיקים ונפגעי מלחמה (ONACVG)
פעולות אזרחיות וצבאיות משולבות מחוץ לשטח הלאומי
פעולות אלה משקפות דוקטרינה ברמה הבינלאומית.
המשימות משתנות בהתאם ליעדים האסטרטגים, והם יכולות לכלול פעילויות צבאיות חשאיות או גלויות לצד פעילויות אזרחיות.
הן כוללות סיוע לכוחות ביטחון מקומיים, מלחמה בטרור ושמירה על היציבות והשלום.
אסטרטגיית ההגנה והביטחון הלאומית של צרפת שואפת להגדיר ולפתח עבור צרפת פעולה גלובלית יעילה וקוהרנטית של הרשויות הציבוריות.
ההגנה על השטח הלאומי ועל האוכלוסייה היא בראש סדר העדיפויות.
כמו כל הגופים שבסמכות המדינה, הכוח הצבאי נקרא לפעול בתמיכה, בליווי או בנוסף לכוחות ואמצעים מיוחדים אזרחיים.
על הכוחות המזוינים להיות מסוגלים לספק סיוע למדינה ולכל הרשויות הציבוריות (אמצעים וידע ספציפיים) במקרה חירום או אם המשאבים האזרחיים לא מספיקים כמו במקרה של משבר חמור (אסון טבעי, בקנה מידה גדול תאונה טכנולוגית וכו').
על מנת לבצע משימות מסוג זה, המשאבים האנושיים והחומריים של הכוחות המזוינים נקראים אפוא להגן על האוכלוסייה, על המוסדות החיוניים של המדינה ועל ארגונים, מתקנים או משאבים אזרחיים רגישים.
בהתאם לאופי השטח (עיר, כפר, ים, הר, שמים) ומידת הצרכים, כוחות צבא מיוחדים מעורבים במבצעים ספציפיות בשירות הציבורי.
השתתפות במערכות מידע ואתרעה - משימות מעקב אוויריות וימיות, הקצאת כוחות ל"אגני סיכון" (סיכונים תעשייתיים, סיכונים גאולוגיים וכו'), השתתפות בהבטחת הביטחון האישי ומעורבות ישירה במערכת ההתראה על חטיפת ילדים.
תוכנית Vigipirate היא אחד הכלים של מערכת הלוחמה בטרור הצרפתית.
מאבק בסחר והגירה בלתי חוקיים ומלחמה בפירטים.
משימות סיוע - חיפוש והצלה ורפואה ציבורית
כבאים צבאיים - מכבי האש של פריז (BSPP) ושל מארסיי (BMPM)
משרד המלחמה של האימפריה הרוסית היה גוף מינהלי באימפריה הרוסית משנת 1802 עד 1917.
המשרד הוקם בשנת 1802 כמשרד כוחות היבשה (Министерство Военно-сухопутных сил) במהלך הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון.
שמו שונה למשרד המלחמה בשנת 1815.
בשנת 1917 פוצל למשרד לענייני צי ומשרד הצבא.
בשנת 1953 מוזגו שני המשרדים לתוך משרד ההגנה של ברית המועצות שב-1992 הוחלף על ידי משרד ההגנה של רוסיה.
בסוף המאה ה-19 היה משרד המלחמה מאורגן באופן הבא:
המטה הכללי - עניינים אישיים, ארגון, הדרכה וכלכלת הצבא
לשכת טקסי הוד מעלתו הקיסרי
הוועדה לקידוד צבאי - שאלות חקיקה
המשרד שוכן בתחילה בארמונו הקודם של הרוזן זכאר צ'רנשיוב על שדרת נהר מויקה, שנרכש על ידי אוצר המדינה עבור קולגיית הצבא בשנת 1795 (לימים הוא נבנה והפך לארמון מרינסקי).
בשנת 1824 הושכרו חלק מארמון לובנוב-רוסטובסקי (שדרת האדמירלות 12 בסנקט פטרבורג) למשרד המלחמה תמורת 63,000 רובל בשנה.
הוא שיכן את המשרדים העיקריים של המשרד עד לפירוקו בשנת 1918. הכניסה הראשית שמורה על ידי אריות מדיצ'י משיש לבן.
הרוזן סרגיי ויאזמיטינוב 8 בספטמבר 1802 – 13 בינואר 1808
הרוזן אלכסיי ארקצ'ייב 13 בינואר 1808 – בינואר 1810
הנסיך מיכאיל אנדראס ברקלאי דה טולי 20 בינואר 1810 – 24 באוגוסט 1812
הנסיך אלכסיי גורצ'קוב 24 באוגוסט 1812 – 12 בדצמבר 1815 ממלא מקום
הנסיך וסילי דולגורוקוב 26 באוגוסט 1852 – 17 באפריל 1856
Heeresnachrichtenamt (משרד המודיעין הצבאי) הייתה סוכנות מודיעין של כוחות הצבא האוסטרים.
המשרד חוקר מידע על פעולות צבאיות ופרויקטים זרים ומבצע ניתוח נתונים של מודיעין שנאסף.
השירות מפעיל סניפים בלינץ, גראץ וקלגנפורט.
המודיעין הצבאי האוסטרי הוקם לראשונה לאחר שנת 1850 כלשכת הראיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה מחלקת המודיעין של משטרת המדינה האוסטרית (StaPo) עסקה בתפקידי איסוף מודיעין ולאחר מכן תפקידי אלה נלקחו על ידי ענף אוסטריה של האבווהר.
לאחר 1955 הכוחות המזוינים האוסטרים הוקמו מחדש ובהם גם סוכנות מודיעין צבאית חדשה.
הסוכנות הנוכחית פועלת מאז 1985.
משרד המסחר והתעשייה היה המוסד הממלכתי המרכזי לניהול התעשייה הממשלתית, פיקוח על התעשייה הפרטית והמסחר באימפריה הרוסית.
המנהל הכללי של ספנות ונמלים נכלל גם במשרד החדש.
כל העניינים הקשורים לחברות סוחר, ועדות סוחר ומלאכה הועברו ממשרד הפנים למשרד החדש.
וסיליטימיריאזב היה שר המסחר והתעשייה עד פברואר 1906. תפקיד המפקד הראשי של ספנות הסוחר בוטל; שמו של משרת עוזר המנהל הכללי שונתה לתפקיד עוזר שר המסחר והתעשייה.
בין 18 בפברואר ל-4 במאי 1906 היה מיכאיל פיודורוב השר הזמני של משרד המסחר והתעשייה, בין ה-5 במאי ל-26 ביולי, אלכסנדר שטוף.
מ-27 ביולי 1906 עד 6 בדצמבר 1907 שר המסחר והתעשייה היה דמיטרי פילוסופוב.
עם זאת, הוא לא הספיק להוכיח את עצמו במשרה, מכיוון שכעבור פחות משנה וחצי הוא נפטר לפתע, עד ל-30 בינואר, נוהל המשרד באופן זמני על ידי מיכאיל אוסטרוגרדסקי.
בפברואר 1917, המשרד הקיסרי אורגן מחדש בעקבות מהפכת פברואר ופיזור ממשלת האימפריה הרוסית בתקופת פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה.
המשרד התקיים עד אוקטובר 1917 עת פורק סופית עם פיזור ממשלת המעבר הרוסית על ידי הבולשביקים.
בבעלות המשרד היו מספר בניינים בסנקט פטרבורג, כולל בכתובות: סוללת מיטנינסקיה 7 וסוללת אדמירלטייסקאיה 8.
משרד הכלכלה והגנת האקלים , הוא משרד פדרלי בגרמניה.
בעבר כונה גם בשם "משרד הכלכלה" ו-"משרד הכלכלה והאנרגיה".
המשרד הוקם במתכונתו הנוכחית בשנת 2005. כיום עובדים בו כ־1,500 איש, ותקציבו בשנת 2020 היה כ־10.5 מיליארד אירו.
מטות המשרד ממוקמים בערים ברלין ובון.
המשרד מאורגן באחת עשרה מחלקות, שש ועדות ייעוץ, אחראי על שש סוכנויות ושש תוכניות מימון.
המשרד נוסד בשנת 1917 כ"המשרד הכלכלי לרייך".
בשנים 1945-1919 נקרא בשם "משרד הכלכלה של הרייך".
בגרמניה הכבושה שלאחר מלחמת העולם השנייה המשרד כונה כ"משרד האדמיניסטרטיבי לכלכלה".
לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, שמו של המשרד שונה ל"משרד הכלכלה הפדרלי" וכך כונה עד שנת 1998. ממאי 1971 ועד דצמבר 1972, הוא אוחד באופן זמני עם משרד האוצר.
בשנת 1998 התווסף למשרד מדור הטכנולוגיה ממשרד המחקר ובכך המשרד הפך ל"משרד הפדרלי לכלכלה וטכנולוגיה".
בשנים 2002–2005 המשרד מוזג עם חלקים ממשרד העבודה והרווחה שחדל לפעול באותן השנים, והפך ל"משרד הפדרלי לכלכלה ועבודה".
המשרד חזר לפעול באופן עצמאי עם מינויה של אנגלה מרקל לקנצלרית בשנת 2005.
נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן בתשע מחלקות ושתיים מרכזיות:
מדיניות משפט וביטחון - RS
צוות פוליטי ותכנון מדיניות - L
מדיניות אנרגיה: חימום ויעילות - II
מדיניות אנרגיה: חשמל ורשת - III
מדיניות כלכלית חיצונית - V
מדיניות דיגיטלית וחדשנות - VI
מדיניות ארגונים קטנים ובינוניים SME - VII
הוועדות המייעצות במשרד מורכבות ממומחים מתנדבים המייעצים לשר הפדרלי בנושאי מדיניות כלכלית:
הוועדה המייעצת לכלכלה דיגיטלית צעירה (2013)
הוועדה המייעצת של SME (1956)
הוועדה המייעצת של TTIP (2014)
בנוסף לפעילותו שלו, המשרד מפקח גם על הסוכנויות הבאות:
משרד קרטל פדרלי ( BKartA) / בון
סוכנות הרשת הפדרלית לחשמל, גז, תקשורת, דואר ומסילות רכבת (BNetzA) / בון
המשרד הפדרלי לכלכלה ובקרת יצוא (BAFA) / אשבורן, בוכום
המכון הפדרלי למחקר ובדיקה של חומרים (BAM) / ברלין
המכון הפדרלי למדעי כדור הארץ ומשאבים טבעיים (BGR) / הנובר, ברלין
המכון הלאומי הגרמני למטרולוגיה (PTB) / בראונשווייג, ברלין
משרד הכלכלה (בספרדית: Ministerio de Economía) הוא משרד ממשלתי בארגנטינה האמון על ניהול כלכלת המדינה.
משרד הכלכלה הוא אחד המשרדים הוותיקים ביותר בממשלת ארגנטינה, שהתקיים ברציפות מאז הקמת הממשלה הארגנטינאית הראשונה בשנת 1854, בנשיאותו של חוסטו חוסה דה אורקיסה - אם כי אז פעל תחת השם "משרד האוצר".
השר המכהן הוא מרטין גוסמן, שמכהן בתפקיד מאז 10 בדצמבר 2019 בקבינט של אלברטו פרננדס.
תקציב המשרד בשנת 2021 הוא 616 מיליארד פסו ארגנטינאי (השווים ל-7.1 מיליארד דולר אמריקני).
משרד האוצר הארגנטינאי קיים במשכנו הנוכחי בבואנוס איירס מאז שנת 1939. המטה שוכן בסמוך לקאסה רוסאדה מצפון למשרד הביטחון.
משרד המזון והחקלאות של הרייך היה משרד ממשלתי של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר בין השנים 1919 ל-1933 ובמהלך תקופת גרמניה הנאצית בין 1933 ל-1945.
בינואר 1935 המשרד אוחד עם משרד החקלאות והייעור הפרוסי (שהוקם ב-1879).
ב-1938 שונה שמו של המשרד "משרד המזון והחקלאות של פרוסיה והרייך".
לאחר כניעת גרמניה הנאצית ופיצול גרמניה, הוקם בגרמניה המערבית משרד החקלאות והמזון הגרמני, שמשמש את גרמניה המאוחדת עד היום.
במרץ 1919, הוקם "משרד המזון של הרייך" שאוחד בספטמבר של אותה שנה עם משרד הכלכלה של הרייך, במרץ 1920 פוצל והוקם כמשרדי עצמאי מחדש לאחר הפוטש של קאפ.
באותה שנה עבר המשרד לרחוב וילהלמשטראסה 72 שבברלין.
מ-1924 הושאלו מהבניין ארבעה ציורים של אוגוסט ובר אך לאחר מלחמת העולם השנייה הציורים לא נמצאו.
לאחר שהנאצים תפסו את השלטון בינואר 1930, אלפרד הוגנברג מונה לעמוד בראשות המשרד, אך הוא אולץ להתפטר ביוני 1933. הוגנברג הוחלף על ידי בכיר המפלגה הנאצית, ריכרד ולטר דרה.
כחלק מתהליך האחדה דרה פעל להקמת התאגיד הנאצי רייכסנהרשטאד, אשר ויסת את ייצור המזון.
דרה הוביל קמפיין מול בעלי אדמות גדולים שייפרדו מכמה מאדמותיהם כדי ליצור משקים חדשים, כמו כן הוא קידם את חוק הרייכסרבהוף.
הוא גם הסב את מרבית המשקים הקטנים במדינה לאחוזות משפחתיות שהיו אמורות לעבור מאב לבן מכוח דיני הורשה עתיקים.
אמנם זה הגן על חקלאים קטנים מפני עיקול ובעיות כלכליות מודרניות רבות אחרות, אך הוא גם קשר אותם ואת צאצאיהם לאדמה באופן נצחי.
משרד הכוחות המזוינים העממיים (בקוריאנית: 인민무력성/人民武力省) הוא משרד בממשלת קוריאה הצפונית.
השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של הכוחות המזוינים העממים של קוריאה הצפונית.
המשרד הוקם בדצמבר 1972 בעקבות שינוי שמו של "משרד ההגנה הלאומית".
בתחילת דרכו, המשרד נמצא תחת פיקוחו הישיר של הנשיא הנצחי והמפקד העליון.
בעקבות התיקון לחוקת קוריאה הצפונית מ-1992, הועברה השליטה במשרד ההגנה לוועדת ההגנה הלאומית.
תיקון נוסף מ-2016 העביר את ניהול המשרד לידי הוועדה לענייני המדינה.
משרד ההגנה הוא למעשה מעין סוכנות גג אשר מאגדת תחתיה מספר סוכנויות משנה אשר עוסקות בניהול הצדדים הלוגיסטיים, הפוליטיים והדיפלומטיים של הצבא.
תפקיד שר ההגנה הוא טכני בעיקרו, ומרבית ההחלטות לא מתקבלות על ידו על אלא על ידי המנהיג העליון והוועדה לענייני המדינה.
התפקיד הוא צבאי ולא אזרחי.
בראשו עומד גנרל שנבחר בידי הוועדה.
השר הנוכחי הוא מרשל משנה רי יונג-ג'יל.
משרד המורשת הוא משרד ממשלתי בישראל, שהוקם על ידי ממשלת ישראל ה-34 בשנת 2015 כמשרד ירושלים ומורשת, ולקראת הקמת ממשלת ישראל ה-37 הוחלט על פיצולו ממשרד ירושלים ומורשת והקמתו כמשרד עצמאי.
עם כינון ממשלת ישראל השלושים וארבע החליטה הממשלה על הקמת משרד ירושלים ומורשת והעברת סמכויות ושטחי פעולה ממשרדי ממשלה שונים, תוך העברת אגף המורשת ממשרד ראש הממשלה למשרד ירושלים ומורשת.
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע הוסכם בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לעוצמה יהודית שמשרד ירושלים ומורשת יפוצל למשרד ירושלים ומסורת ישראל ולמשרד המורשת.
עמיחי אליהו ימונה לשר המורשת, ומאיר פרוש ימונה לשר לענייני ירושלים ומסורת ישראל.
לפי החלטת הממשלה ב-29 בינואר 2023, משרד ירושלים ומורשת שינה את שמו למשרד ירושלים ומסורת ישראל.
תחומי הפעולה הקשורים לענייני מורשת עברו ל"משרד מורשת", והתווספו לו סמכויות נוספות ממשרדים אחרים.
(1979-)עוצמה יהודית22 בינואר 202321 בינואר 2025השלושים ושבעמילוי מקום על-ידי חיים כץהליכוד23 בינואר 202519 במרץ 2025(1)עמיחי אליהו
מנהל המשרד ממלא באורח מסורתי את תפקיד היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית.
הנשיא ריצ'רד ניקסון הורה לסגור את הוועדה המייעצת למדע לאחר שיועצו המדעי השני, אדוארד א.
דייוויד הבן התפטר בשנת 1973 ולא מונה לו מחליף.
ב-1975 נועדה נשיאת אגודת הפיזיקה האמריקאית טשין-שיונג וו עם הנשיא החדש ג'רלד פורד כדי להקים מחדש גוף של יועצים מדעיים לנשיא ולסוכנויות הפדרלית ברשות המבצעת, והנשיא פורד נעתר להצעה זו.
בעקבות זאת הקים הקונגרס של ארצות הברית OSTP בשנת 1976 ונתן למשרד החדש מנדט לייעץ לנשיא בענייני מדע וטכנולוגיה בהקשרים של מדיניות חוץ ופנים.
החוק משנת 1976 הוסיף להסמיך את OSTP להוביל מאמצים בין-מחלקתיים לפיתוח ויישום מדיניות ותקציבים בני-קיימא של מדע וטכנולוגיה ועבודה פדרלית מול המגזר הפרטי בארצות הברית ובמדינות העולם, מול ממשלות מדינתיות ומקומיות במדינות ארצות הברית, והקהילה המדעית בעולם ההשכלה הגבוהה.
תחת הנשיא דונלד טראמפ, סגל משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה צנח מ-135 ל-45 אנשים.
משרת מנהל המשרד נותרה לא מאוישת במשך למעלה משנתיים – האינטררגנום הארוך ביותר בתולדות המשרד.
קלווין דרואגמאייר , מומחה למדעי האטמוספירה ששימש בעבר כסגן נשיא למחקר באוניברסיטת אוקלהומה, הועמד לתפקיד מנהל המשרד ב-1 באוגוסט 2018, ומינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ב-2 בינואר 2019.
במהלך כהונתו של הנשיא ג'ו ביידן, למנהל המשרד מונה תחילה אריק לנדר בתור היועץ המדעי לנשיא, לראשונה בדרג חבר הקבינט של ארצות הברית.
לנדר התפטר בפברואר 2022 בעקבות דיווחים בדבר התעמרות בכפופיו באופן בוטה.
את מקומו כיועץ המדעי מילא במשך כשמונה חודשים המדען פרנסיס קולינס , עד אשר מונתה מחליפתו הקבועה אראטי פרבהאקר, הן כיועצת המדעית והן כמנהלת המשרד.
משרד הכלכלה והאוצר הוא משרד בממשלת צרפת, האחראי על יישום מדיניות הפיננסית והכלכלית של צרפת.
בראשו עומד השר, חבר הממשלה המתמנה על ידי נשיא הרפובליקה.
משרד הכלכלה והאוצר הוא אחד מהמשרדים החשובים ביותר בממשלת צרפת.
שר האוצר והכלכלה הוא אחד מחברי הממשלה הבולטים אחרי ראש הממשלה.
בניין משרד הכלכלה והאוצר ממוקם בברסי, ברובע ה-12 של פריז.
הבניין שהוא חולק הוא עם משרד הגזברות הציבורית.
ניסוח חוקי מיסוי על ידי הפעלת סמכות ישירה על מועצת מדיניות המס (Direction de la législation fiscale) של המנהל הכללי לכספים ציבוריים.
אחריות על תחום הרגולציה במדינה.
קידום התעשייה, תיירות, עסקים קטנים, תחרות וביטחון צרכנים.
משרד המדיניות הלאומית למלחמה בסמים הוא גוף ממשלתי במשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית האחראי על קביעת מדיניות לאומית בנוגע לסמים.
המשרד נוסד בשנת 1988 כחלק ממלחמת הסמים של ארצות הברית, ומטרתו העיקרית היא להפחית את ההיצע והביקוש לסמים בלתי חוקיים.
מנהל המשרד משמש כיועץ לוחמה בסמים של המועצה לביטחון לאומי.
משרד המדיניות הלאומית למלחמה בסמים הוקם בהמשך לחקיקתו של חוק המלחמה בסמים בשנת 1986. חוק זה סימן נקודת מפנה במלחמה בסמים בארצות הברית.
החוק הטיל עונשים חמורים על סוחרי סמים ומשתמשים, והגדיל את התקציב המוקצה לאכיפת החוק.
בעקבות חוק זה, הוקם ה-משרד המדיניות הלאומית למלחמה בסמים בשנת 1988. המשרד נועד לרכז את המאמצים הפדרליים במלחמה בסמים, לקבוע מדיניות לאומית ולתיאום בין הסוכנויות השונות.
תפקידים עיקריים של המשרד המדיניות הלאומית למלחמה בסמים:
קביעת מדיניות: המשרד אחראי על פיתוח ויישום אסטרטגיות לאומיות למלחמה בסמים.
הוא מגבש מדיניות בתחומים כמו מניעה, טיפול, אכיפה והפחתת נזקים.
תיאום בין-סוכנויות: המשרד משמש כגוף מאחד בין סוכנויות ממשלתיות שונות העוסקות בסוגיית הסמים, כגון ה-DEA (המנהל לאכיפת סמים), ה-FBI (לשכת החקירות הפדרלית) ומחלקת הבריאות ושירותי האנוש.
תקציב: המשרד מנהל את התקציב הפדרלי המוקצה למלחמה בסמים, ומחלק אותו בין הסוכנויות השונות.
מחקר: המשרד מממן ומקדם מחקר בתחום הסמים, כגון מחקר על השפעותיהם של סמים שונים, פיתוח טיפולים חדשים והבנת גורמי הסיכון לשימוש בסמים.
חינוך והסברה: המשרד מקדם תוכניות חינוך והסברה לציבור הרחב, במיוחד בקרב בני נוער, בנושאים הקשורים לסמים.
משרד החשבונות הכללי של ארצות הברית, ) הוא גוף ממשלתי עצמאי בעל חשיבות עליונה בארצות הברית.
תפקידו העיקרי הוא לפקח על ניצול יעיל של כספי משלמי המיסים ולספק מידע אובייקטיבי לקונגרס האמריקאי ולציבור הרחב.
ה-GAO הוא גוף עצמאי, שאינו כפוף לסוכנות ממשלתית אחרת.
עצמאות זו מאפשרת לו לבצע את עבודתו ללא לחצים פוליטיים.
בנוסף ה-GAO ממומן ישירות על ידי הקונגרס, מה שמבטיח את עצמאותו הכספית.
בראש המשרד עומד המבקר הכללי של ארצות הברית.
משרד החשבונות הכללי הוא מקבילו של משרד מבקר המדינה בישראל.
משרד החשבונות הכללי של ארצות הברית הוקם בשנת 1921 כחלק מחוק הבקרה על התקציב (Budget and Accounting Act).
חוק זה היה תוצאה של דרישה ציבורית גוברת לשקיפות רבה יותר בפעילות הממשלתית ובניצול יעיל של כספי משלמי המיסים.
ה-GAO הוקם במטרה לשפר את ניהול התקציב הפדרלי ולהבטיח שהכספים מנוצלים בצורה יעילה ויעודה.
מטרה נוספת הייתה להגדיל את השקיפות בפעילות הממשלתית ולהבטיח שהציבור יהיה מודע להוצאות הממשלה והחלטותיה.
בשנותיו הראשונות, התמקד משרד החשבונות הכללי בעיקר בביקורת על הוצאות ממשלתיות.
הוא בדק האם הסוכנויות השונות פועלות בהתאם לחוק, והאם הכספים מנוצלים בצורה יעילה ויעודה.
המשרד שיחק תפקיד מרכזי בהקמת מערכת חשבונאות אחידה בממשל הפדרלי, מה שהקל על תהליכי הביקורת והניתוח.
עם השנים, משרד החשבונות הכללי הרחיב את סמכויותיו מעבר לביקורת תקציבית בלבד.
הוא החל לבצע חקירות מעמיקות בנושאים כמו הונאה, בזבוז והתנהלות לא נאותה.
בנוסף המשרד, החל לבצע ניתוחים והערכות של תוכניות ומדיניות ממשלתיות, כדי להעריך את יעילותן ואת השפעתן על האזרחים.
בשנים האחרונות משרד החשבונות הכללי הפך ליועץ מרכזי עבור הקונגרס בנושאים מגוונים, כגון חקיקה, תקציב וניהול ממשלתי.
בשנים האחרונות אימץ משרד החשבונות הכללי טכנולוגיות חדשות כדי לשפר את יעילות תהליכי הביקורת והניתוח, וכן כדי להציג את ממצאיו בצורה ברורה ונגישה יותר.
המשרד החל להתמודד עם אתגרים גלובליים, כגון טרור, שינויי אקלים והתפרצות מגפות, והעריך את ההשפעה של אירועים אלה על הממשלה האמריקאית.
תפקידיו המרכזיים של ה-GAO הם:
ביקורת על סוכנויות ממשלתיות: ה-GAO מבצע ביקורות מקיפות על סוכנויות ממשלתיות ברמות שונות, החל מרשויות פדרליות וכלה בסוכנויות מקומיות.
הביקורות נועדו להבטיח שהסוכנויות פועלות בהתאם לחוק, משתמשות בכספים בצורה יעילה ומושגת את המטרות שהוגדרו להן.
חקירות: כאשר עולות טענות על בזבוז כספים ציבוריים, הונאה או ניהול כושל, ה-GAO פותח בחקירות מעמיקות.
ממצאי החקירות משמשים כבסיס להחלטות מדיניות ולפעולות משפטיות.
ניתוח והערכה: ה-GAO מבצע ניתוחים והערכות של תוכניות ומדיניות ממשלתיות, ומספק לקונגרס ולציבור מידע על יעילותן ועל השפעתן על האזרחים.
ייעוץ: ה-GAO מספק ייעוץ מקצועי לקונגרס בנושאים מגוונים, כגון חקיקה, תקציב, וניהול ממשלתי.
המבקר הכללי של ארצות הברית
המבקר הכללי של ארצות הברית הוא התפקיד הבכיר ביותר במשרד החשבונות הכללי.
המבקר הכללי ממונה על ידי נשיא ארצות הברית, באישור הסנאט.
כאשר נדרש למנות מבקר כללי חדש, הקונגרס מקים ועדה מיוחדת, דו-מפלגתית ודו-ביתית, הממליצה לנשיא על מועמדים מתאימים.
תקופת כהונת המבקר הכללי נקבעת בחוק ל-15 שנים, ללא אפשרות להארכה.
בראש המשרד עומד המבקר הכללי.
המבקר משמש כמנהל הכללי של המשרד ומוביל את פעילות הסוכנות.
הוועד הפועל: המבקר הכללי, יחד עם סמנכ"ל התפעול, היועץ המשפטי הכללי והמנהל האדמיניסטרטיבי הראשי, מהווים את ועד הפועל של ה-GAO.
המועצה מייעצת: מסייעת למבקר הכללי בקבלת החלטות, ומורכבת מחברים בעלי ניסיון רב במגזר הציבורי, הפרטי והמלכ"ר.
מחלקות נושאיות: מתמקדות בתחומים ספציפיים כמו הגנה, בריאות, אנרגיה וכדומה.
מחלקות תומכות: מספקות שירותים תומכים כמו משאבי אנוש, טכנולוגיה, תקציב וכדומה.
משרד המודיעין והאנליזה הוא סוכנות מודיעין מרכזית במחלקת האוצר של ארצות הברית, הפועלת תחת המשרד לטרור ומודיעין פיננסי.
תפקידו העיקרי הוא לספק ניתוחים מודיעיניים ותובנות פיננסיות כדי לתמוך במאמצי הממשל האמריקאי במאבק בטרור, בהפצת נשק להשמדה המונית, וב
פעילויות פיננסיות בלתי חוקיות המאיימות על הביטחון הלאומי של ארצות הברית.
מאז הקמתה של מחלקת האוצר בשנת 1789, הוכר תפקידו הקריטי של המודיעין בתמיכה במשימותיה.
בתחילה, מאמצי המודיעין התמקדו בתמיכה בפעולות האכיפה של המחלקה, כמו מאבק בהברחות ובהונאות פיננסיות.
עם הזמן, התפתחו מאמצים אלו לטיפול ברשתות פיננסיות מורכבות הקשורות לאיומי ביטחון לאומי.
בשנת 1961, הוקם במשרד האוצר המשרד לביטחון לאומי (Office of National Security, ONS) כדי לחבר את המחלקה למאמצי הביטחון הלאומי הרחבים יותר.
משרד זה עבר ארגון מחדש בשנת 1977 והפך למשרד לתמיכה במודיעין (Office of Intelligence Support, OIS), מה שהדגיש את הגברת הפעילויות המודיעיניות.
אירועי ה-11 בספטמבר 2001 הדגישו את הצורך ביחידה מודיעינית ייעודית בתוך מחלקת האוצר להתמודדות עם איומים מתפתחים.
כתוצאה מכך, בסוף 2003, חוק ההסמכה למודיעין לשנת הכספים 2004 ייסד רשמית את משרד המודיעין והאנליזה (OIA) כסוכנות מודיעין מלאה בתוך המחלקה.
בשנת 2004, צו האוצר 105-17 הגדיר את אחריות משרד המודיעין והאנליזה, כולל בניית יכולת אנליטית חזקה בתחום מימון הטרור ומתן תמיכה מודיעינית לבכירים במשרד האוצר בנושאים מגוונים של כלכלה וביטחון בינלאומיים.
גרדנר מונתה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ואושרה כעוזרת המזכיר הראשונה למודיעין ואנליזה, והובילה את מאמצי ה-OIA בשילוב המודיעין בפעילות המחלקה.
כיום, משרד המודיעין והאנליזה תפקידיו כוללים בין היתר:
איסוף מודיעין פיננסי: איסוף מידע על העניינים הפיננסיים של גורמים רלוונטיים כדי להבין את טבעם ויכולותיהם, ולחזות את כוונותיהם.
תמיכה ביישום סנקציות: אספקת מודיעין המיידע את פיתוח ואכיפת הסנקציות הכלכליות נגד טרוריסטים, מפיצי נשק, משטרים עוינים ושחקנים פליליים.
שיתוף פעולה עם סוכנויות אחרות: עבודה צמודה עם יחידות אחרות במחלקת האוצר, כמו המשרד לבקרה על נכסים זרים (OFAC) והרשות לאכיפת פשעים פיננסיים (FinCEN), וכן עם קהילת המודיעין הרחבה יותר, כדי להתמודד עם מימון בלתי חוקי ואיומי ביטחון לאומי.
משרד המנהיג העליון של איראן (בפרסית: دفتر رهبر جمهوری اسلامی ایران), הידוע גם כבית ההנהגה (בפרסית: بیت رهبری), הוא המעון הרשמי, המשרד הבירוקרטי ומקום עבודתו העיקרי של המנהיג העליון של איראן החל משנת 1989.
המשרד מורכב מבית, שהוא משרד דתי בראשות מרג'ע, וממנגנונים בירוקרטיים.
הוא ממוקם בלב טהראן, ועומד בראשו המרג'ע מוחמד מוחמדי גולפאיגאני.
משרד המנהיג העליון של איראן משמש את המנהיג העליון של איראן לתקשורת והוצאת צווים למגוון ארגונים צבאיים, תרבותיים, כלכליים ופוליטיים.
תחת משרד זה עובדים מספר יועצים פוליטיים, צבאיים ודתיים, להם תפקיד משפיע בהחלטות המתקבלות באיראן.
על פי , חבר הפרלמנט האיראני לשעבר, ההשפעה של המשרד על ענייני המדינה כל כך משמעותית עד ש"הפרלמנט הוא למעשה ענף של משרד המנהיג העליון".
ב-24 ביוני 2019 חתם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על צו נשיאותי 13876, להקפאת נכסי משרד המנהיג העליון של איראן ועלי ח'אמנאי בעקבות התקרית במפרץ עומאן בחודש יוני 2019 .
משרד המבקרים של הבית הלבן הוא יחידה הפועלת באגף המזרחי של הבית הלבן, האחראית על סיורים ציבוריים במתחם הבית הלבן, על קיום אירועים רשמיים כגון "מרוץ ביצי הפסחא", סיורי גנים עונתיים, קבלות פנים ממלכתיות, וחגיגות חג המולד, וכן על תפעול מרכז המבקרים של הבית הלבן (White House Visitor Center).
המשרד אחראי על תיאום הסיורים הציבוריים בבית הלבן, הפתוחים לקהל הרחב בתיאום מראש דרך חברי קונגרס.
הסיורים מתקיימים בימים שלישי עד שבת בשעות הבוקר, בכפוף ללוח האירועים הרשמיים.
הסיורים הם ללא תשלום, מודרכים עצמאית (ללא מדריך), ונתונים לעיתים לשינויים או ביטולים בהתראה קצרה.
כל מבקר מגיל 14 ומעלה נדרש לעבור בדיקת רקע הכוללת מסירת פרטים אישיים כגון תאריך לידה, מספר ביטוח לאומי, ואזרחות.
המשרד כפוף לראש המשרתים הבית הלבן (Chief Usher), אך עובד בשיתוף הדוק עם משרד ההסברה והחברה של הבית הלבן, במיוחד בעת ארגון אירועים ממלכתיים גדולים.
מרכז המבקרים של הבית הלבן מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים (National Park Service), ושוכן מאז 1995 בבניין מחלקת המסחר האמריקאית (Herbert C.
Hoover Building) בשדרת פנסילבניה, מרחק שני בלוקים מהבית הלבן עצמו.
המרכז מכיל תצוגות קבועות בנושאים כגון "משפחות הנשיאים", "אדריכלות הבית הלבן", "הבית הלבן בעבודה" ו"טקסים וחגיגות", וכן תערוכות מתחלפות לאורך השנה.
במקום פועל גם חנות ספרים קטנה של האגודה ההיסטורית של הבית הלבן.
הסיורים בבית הלבן החלו עוד בתקופות כהונתם של הנשיאים קלווין קולידג', הרברט הובר ופרנקלין דלאנו רוזוולט.
עד סוף שנות ה־40, ניתן היה להיכנס רק בהצגת כרטיס מיוחד מחבר סנאט, אך בתקופת הארי טרומן הסיורים הורחבו ונפתחו לכלל הציבור.
במהלך השנים בוצעו התאמות, למשל הנהגת שיטת תורים וצבעים בתקופת הביקור הממלכתי לביסוס העצמאות האמריקאית (1976), על מנת להתמודד עם העומס הרב.
הסיורים הופסקו במספר תקופות היסטוריות, ובהן במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר רצח הנשיא קנדי (1963), לאחר פיגועי 11 בספטמבר (2001), וכן זמנית בעקבות קיצוצים תקציביים בשנת 2013.
המשרד לביקורי הציבור אחראי על תיאום אירועים ציבוריים וחגיגיים בבית הלבן, בהם:
מרוץ ביצי הפסחא על מדשאת הדרום – אחד האירועים הציבוריים המרכזיים של הבית הלבן.
המסורת הועצמה בתקופת כהונתה של קרול מקיין כמנהלת המשרד בשנות ה-80, והמשיכה להתפתח תחת הגברת הראשונה מישל אובמה.
קבלות פנים ממלכתיות לראשי מדינות.
חגיגות חג המולד וקישוט הבית הלבן.
המשרד נחשב אחד הגורמים הבולטים בניהול הקשר שבין הציבור הרחב למוסד הנשיאות, אף כי נותר כמעט אלמוני בציבור הרחב.
מנהלו כונה בתקשורת האמריקאית "האדם החזק ביותר בוושינגטון שמעולם לא שמעת עליו".
בשנים האחרונות, הועלו ביקורות בנוגע לחשיפת מידע אישי רגיש במסגרת בקשות לסיור, לנוכח השימוש בדוא"ל בלתי מוצפן להעברת פרטי זיהוי בין לשכות חברי קונגרס לבית הלבן.
משרד המשפטים הוא המשרד הממשלתי האחראי מטעם ממשלת ישראל על מערכת המשפט של מדינת ישראל.
המשרד אמון על שורה ארוכה של נושאים ותחומי פעילות משפטיים ומקצועיים שונים, ובין תפקידיו העיקריים:
ארגון מערכות בתי המשפט, בתי הדין וההוצאה לפועל
הכנת נוסח החקיקה הממשלתית, ליווי החקיקה הפרטית ופרסום הרשומות
אכיפת החוק הפלילי באמצעות מערכת התביעה הכללית
ייצוג המדינה בפני ערכאות שיפוטיות ומעיין שיפוטיות
ביצוע חוקים ששר המשפטים ממונה על ביצועם, ובכלל זה מתן שירותים משפטיים ואסדרה בתחומים משפטיים ומקצועיים מגוונים
המשרד אמון על אסדרה ורישוי מקצועות בתחומים משפטיים ומקצועיים שונים ובהם רואי חשבון מועצת רואי החשבון, מתווכים במקרקעין רשם המתווכים, מועצת שמאי מקרקעין, המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, נוטריונים, עורכי פטנטים וטוענים שרעיים.
שר המשפטים אחראי על־פי חוק על מינהל בתי המשפט באמצעות הנהלת בתי המשפט, על מינהל בתי הדין הרבניים באמצעות הנהלת בתי הדין הרבניים, וכן על רשות האכיפה והגביה הפועלת כיחידת סמך במסגרתה פועלת מערכת ההוצאה לפועל והמרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות.
במסגרת תפקידו שר המשפטים כיהן גם כיו"ר ועדת השרים לענייני חקיקה וכחבר הקבינט המדיני ביטחוני.
מטה המשרד שוכן בשדרות וולפסון 2, קריית הממשלה בירושלים.
המשרד הוקם עם כינון הממשלה הזמנית ב־1948. השר הראשון שעמד בראשו היה פנחס רוזן, ובראשית דרכו היו בו שלושה עובדים בלבד.
מטרתו הראשונה של המשרד הייתה ליצור רצף בפעילותם של מוסדות המשפט החיוניים בתקופת המעבר מהשלטון הבריטי.
במיוחד התעורר צורך באיוש תפקידי שופטים בבתי המשפט, שכן השופטים הבריטים והערבים עזבו.
מינוי השופטים הראשונים של בית המשפט העליון בגלגולו כבית משפט ישראלי אושר בידי הממשלה הזמנית ומועצת המדינה הזמנית ביולי אותה שנה.
כן אויש ב־1948 משרד האפוטרופוס הכללי.
מטרה נוספת שעמדה לנגד עיניהם של ראשי המשרד בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה גיבוש דינים ישראליים שיחליפו את מערכות הדינים העות'מאנית והמנדטורית.
עם זאת, הזיקה לדין הבריטי נותקה רק ב־1980, עם חקיקתו של חוק יסודות המשפט, שביטל את סימן 46 לדבר המלך במועצה על ארץ ישראל שקבע כי מקום שלא נקבעו הוראות בחוק המקומי, יפסקו בתי המשפט לפי המשפט המקובל ודיני היושר.
כמו כן, גם בימינו, יותר מ־70 שנה לאחר הקמת מדינת ישראל, עומדים בתוקפם חוקים שנחקקו בידי המחוקק המנדטורי או נסחים חדשים של חוקים כאלה (כגון פקודת הנזיקין, פקודת הראיות או פקודת העיריות).
דבר החקיקה העות'מאני האחרון, המג'לה, בוטל ב־1984.
בשנת 1949 כלל המשרד שלוש מחלקות ראשיות: ייעוץ, חקיקה ופרקליטות.
כן כלל המשרד את המחלקות המנהליות: רשם קרקעות, האפוטרופוס הכללי והרשם הכללי.
באפריל 1949 עברו הפרקליטות והרשם הכללי לירושלים.
במהלך חודשים מרץ-מאי 2025 עברו יחידות המשרד לרחוב וולפסון 2, בקריית הממשלה בירושלים, סמוך לבניין ג'נרי 1, לבנק ישראל ולמשרד ראש הממשלה.
באפריל 2024 נודע שבמתקפת סייבר על שרתי המשרד הועתקו ממנו מסמכים רגישים רבים מאוד.
בתוך המשרד קיימות כ־70 יחידות משנה, בתחומים מגוונים:
היועץ המשפטי לממשלה עומד בראש התביעה הכללית ומעניק ייעוץ משפטי לממשלה על יחידותיה.
בעשור הראשון של המאה ה־21 התנהל פולמוס ציבורי בסוגיית פיצול תפקידים אלה לשניים.
באמצעות מחלקת ייעוץ וחקיקה ו־6 המשנים ליועץ המשפטי לממשלה (ייעוץ, חקיקה, פלילי, אזרחי, כלכלי – פיסקלי, והסכמים בינלאומיים):
ניסוח הצעות חוק מטעם הממשלה וחקיקת משנה ועריכת הרשומות
בין תפקידיו של היועץ המשפטי לממשלה, הוא מכהן גם כראש התביעה הכללית.
כפוף לו פרקליט המדינה שהוא ראש הפרקליטות.
הפרקליטות מחולקת ללשכה ראשית ומחוזות: ירושלים, תל אביב, חיפה, צפון, מרכז ודרום.
בכל הפרקליטויות, פרט למחוזות הצפון והמרכז, מחולקות הפרקליטויות לפרקליטות אזרחית ופרקליטות פלילית.
במחוז תל אביב פרקליטות נוספת, למיסוי וכלכלה.
כמו כן, בפרקליטות המדינה פועלת מחלקת הבג"צים, המייצגת את המדינה בעתירות לבג"ץ.
האפוטרופוס הכללי הממונה על הליכי חדלות פירעון והרשם לענייני ירושה.
רשות התאגידים - הרשות הוקמה ב־2006, והיא מאגדת שישה רשמים שפעלו קודם לכן כיחידות עצמאיות: רשם החברות, רשם השותפויות, רשם המשכונות, רשם העמותות, רשם ההקדשות ורשם המפלגות.
רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר.
ועדה ציבורית להקצאת כספי עזבונות.
הסניגוריה הציבורית - הסניגוריה הציבורית הוקמה ב־1996, והיא מעניקה סיוע משפטי לנאשמים שידם אינם משגת, לפי קריטריונים הקבועים בחוק.
הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור - הרשות היא גוף מודיעין שהוקמם בשנת 2002 כדי לסייע במניעה ובחקירה של עבירות הלבנת הון ושל מימון פעילות טרור.
הרשות להגנת הפרטיות - הרשות הוקמה בשנת 2006 במטרה לחזק את ההגנה על מידע אישי.
לרשות כפופים "רשם מאגרי המידע", הפועל לפי חוק הגנת הפרטיות, "רשם הגורמים המאשרים", המפקח על גורמים המאשרים חתימה אלקטרונית ו"רשם שירותי נתוני אשראי ושירותי מידע" על עוסקים לפי חוק שירות נתוני אשראי.
המועצה הציבורית להגנת הפרטיות - לפי חוק הגנת הפרטיות, תפקיד המועצה הוא להעיר הערות לדוח השנתי של רשם מאגרי המידע, ותו לא.
בפועל, המועצה מייעצת לרשם, לרשות להגנת הפרטיות ולמשרד המשפטים בתחום הגנת הפרטיות.
המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה.
יחידה במשרד המשפטים שתפקידה לפקח ולהסדיר את רישומם, פעולתם של חוקרים פרטיים וחברות שמירה במדינת ישראל מכוח .
המחלקה הוקמה בשנת 1992, והיא עוסקת בחקירה ובהעמדה לדין של שוטרים ואנשי שירות הביטחון הכללי.
נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
נציבות תלונות הציבור על שופטים.
נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות
היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
היחידה להסכמים בינלאומיים ותביעות בינלאומיות.
יחידה שתפקידה מציאת כלים אזרחיים לחיזוק האכיפה של נושאים בעלי היבטים שלטוניים ולחיזוק שלטון החוק, התקינות השלטונית וההגנה על נכסי המדינה, וכן לפקח על תביעות המנוהלות על ידי עורכי דין המייצגים את המדינה במיקור חוץ.