tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ז'ורז' דוורה כתב ספר בשם "קלאומנס המלך המשוגע".
קלאומנס השלישי היה אחרון המלכים הספרטנים החזקים.
ביצע הפיכה צבאית שבעזרתה הפך לשליט העיר ולאחריה הנהיג רפורמות מקיפות שנועדו להחזיר לספרטה את תפארתה.
היה דמות מפתח במהלך המלחמה הקלאומנית הקרויה על שמו.
הביוגרפיה שכתב עליו פלוטרכוס, "חיי קלאומנס", היא אחד המקורות העיקריים עליו.
קלאומנס היה בנו של לאונידס השני מלך ספרטה מהשושלת האגידית.
אביו נאלץ לגלות מספרטה לאחר שהתנגד לרפורמות שביצע אגיס הרביעי, ובמקומו הומלך חתנו קלאומברוטוס השני.
אולם אגיס הוצא להורג בסוף, ולאונידס חזר לשלוט וביטל את הרפורמות שאגיס ביצע.
לא ברור תאריך הלידה של קלאומנס, אולם פיטר גרין מעריך שבין 265 לפנה"ס ל-260 לפנה"ס.
פלוטרכוס, המשמש כמקור עיקרי לחייו של קלאומנס, טוען ככל הנראה בהתבססו על כתביו של פילארכוס, שקלאומנס למד פילוסופיה עוד בצעירותו מפי הפילוסוף ספאירוס, תלמידו של זנון מקיטיון.
לאגיס הייתה אישה בשם אגיאטיס, בתו של אציל עשיר בשם גיליפוס.
לאונידס חשק בעושרו של גיליפוס, ורצה להשיא את בנו קלאומנס לאגיאטיס.
קלאומנס היה אמנם צעיר יחסית, אולם הסכים לנישואים כיוון שאגאיטיס מצאה חן בעיניו.
וגם אגאיטיס הסכימה משום שקלאומנס הרשים אותה בקסמו האישי.
פלוטרכוס מספר שהוא נהג להאזין לסיפוריה על בעלה הקודם אגיס.
לאחר מותו של לאונידס בשנת 235 לפנה"ס הפך קלאומנס למלך.
הוא גילה שמצבה של ספרטה קשה למדי, הבעיה החמורה ביותר של ספרטה הייתה התדלדלות גוף האזרחים שלה.
קלאומנס החל להתעניין ברפורמות שניסה לבצע אגיס לפניו.
הוא תחקר ידידים ומכרים של אגיס, אולם גילה בהדרגה שהתושבים אינם מעוניינים ברפורמות מסוג זה, על כן החליט לעשות אותן בעצמו.
אותה תקופה הליגה האכאית תחת הנהגת אראטוס מסיקיון הטרידה ללא הרף את הגבולות הספרטניים.
בשנת 229 לפנה"ס קלאומנס שכנע את טגאה, מנטינאה, ואורכומנוס, שהיו בברית עם הליגה האיטולית לבוא בברית עם ספרטה, ובנה את מקדש אתנאיון בחבל מגלופוליס שהאכאים תבעו לעצמם.
האיטולים שתקו על צעדים אלו כיוון שרצו להפוך את קלאומנס לאויב שקול נגד האכאים.
על כן בסוף החורף או תחילת האביב של שנת 228 לפנה"ס התקבלה במועצת האכאים ההצעה להכריז מלחמה על ספרטה.
מאוחר יותר באותה שנה הופיע הסטרטגוס האכאי אריסטומאכוס עם 20,000 לוחמים בפאלאנטיון ממערב לטגאה.
קלאומנס חזר לספרטה, ובעזרת חייליו וקומץ שכירי חרב נאמנים ביצע הפיכה ותפס את השלטון.
ארבעה מתוך חמישה אפורים נרצחו על ידי אנשיו, ואילו האפורוס האחרון ברח.
80 מהאזרחים הספרטנים העשירים ביותר, שהיו מהמתנגדים העיקריים לרפורמה הוגלו.
בנוסף לאפורים נהרגו עוד עשרה אנשים, אך יתר הספרטנים קיבלו את הרפורמה ללא התנגדות נוספת.
הכרזת המלחמה האכאית בשנת 228 לפנה"ס התפתחה למאבק שכונה "המלחמה הקלאומנית" על שמו של קלאומנס.
בקיץ של שנת 226 לפנה"ס יצא קלאומנס למסע כדי לכבוש את מנטינאה ולאסיון שנכבשו בידי האכאים.
מנטינאה נכבשה בעקבות בגדת הסיעה הפרו ספרטנית בעיר, ובסתיו התרחש קרב דימי במהלכו הביס קלאומנס את הסטרטגוס האכאי היפרבטס.
האכאים המבוהלים פתחו במשא ומתן עם מוקדון.
מלך מצרים תלמי השלישי זעם על כך והפסיק את התמיכה שהיה מעניק עד אז לאכאים, והעניק אותה לקלאומנס.
במקביל רצו האכאים לסיים את המלחמה בדרכי שלום.
התנאים העיקריים שקלאומנס הציב היו מינויו ל"הגמון" של הפלופונס, ואת השליטה בקורינתוס.
הצדדים היו אמורים להיפגש ולדון בהסכמים בלירנה ליד ארגוס, אולם שטף דם פתאומי מנע מקלאומנס להגיע, מה שאפשר לאראטוס לסיים את השיחות עם אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון.
בשנת 225 לפנה"ס 21,300 חיילים ופרשים מוקדונים חדרו לפלופונס.
צבאו של אנטיגונוס בסיוע האכאים קצר ניצחונות, תלמי החל להחליש את תמיכתו בקלאומנס ודרש כבני ערובה את אמו ובניו.
בשנת 222 לפנה"ס אנטיגונוס הקים צבא גדול, צבאו של קלאומנס הגיע לכל היותר לגודל של שני שלישים מהצבא המוקדוני.
קלאומנס עשה ככל שביכולתו להגדיל את צבאו, ואף אפשר להלוטים לפדות את עצמם.
אולם ברגע גורלי זה בגד בו תלמי והפסיק את הסיוע.
באותה שנה נפגשו הצדדים בקרב סלאסיה, הקרב הסתיים בתבוסה ספרטנית מוחצת, קלאומנס נמלט לספרטה ויחד עם כמה מידידיו הפליג לאלכסנדריה שבמצרים.
קלאומנס נמלט למצרים שם אמו ובניו נמצאו כבני ערובה.
אולם עם מותו של תלמי השלישי ועלייתו לשלטון של תלמי הרביעי הכניס המלך הצעיר את קלאומנס ומשפחתו למעצר בית.
קלאומנס ניסה לארגן מרד נגד תלמי אולם המרד נכשל כצפוי, והוא וידידיו התאבדו.
תלמי הורה להרוג את כל משפחתו.
קלאומברוטוס השני היה מלך ספרטה נצר לשושלת האגידית גורש מהעיר כיוון שתמך ברפורמות של אגיס הרביעי.
הוא היה נצר לענף לא חשוב של השושלת האגידית.
הוא נישא לחילוניס בתו של לאונידס השני, אולם אף על פי כן נראה היה שאין לו שום סיכוי לרשת אי פעם את הכתר האגידי.
אולם בשל סכסוך עם המלך האוריפונטידי אגיס הרביעי, ידידו של אגיס האפורוס ליסנדרוס ארגן את גירושו של לאונידס מהעיר.
כדי לצאת ידי חובת המלוכה הכפולה מינה אגיס את קלאומברוטוס כמלך לצידו.
אולם כאשר אגיס יצא למסע מלחמה, חזר לאונידס והשתלט על העיר.
הוא רצה להוציא את קלאומברוטוס להורג, אולם חילוניס התחננה לפניו שלא יעשה זאת.
במקום זה הוא יצא לגלות יחד עם חילוניס ושני ילדיהם.
קלאומנס השני היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית.
הוא היה בנו של קלאומברוטוס הראשון ואחיו של אגסיפוליס השני ששלטו לפניו.
הוא שלט בין השנים 369 לפנה"ס-309 לפנה"ס, תקופת שלטונו התאפיינה בשקט יחסי, אם כי החלה הידרדרות במצבה החברתי והכלכלי של ספרטה.
היו לו שני בנים מאשה לא ידועה, אקרוטאטוס הראשון, וקלאונימוס.
אקרוטאטוס מת עוד לפני מותו של קלאומנס, ובנו של אקרוטאטוס אראוס הראשון עלה לשלטון אחריו.
קלאומברוטוס היה נסיך ומצביא ספרטני בנו של אנכסנדרידס השני ואחיהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון.
קלאומברוטוס היה בנו של אנכסנדרידס השני, מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס.
אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים.
אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד.
קלאומנס ירש את הכתר, ואחרי מותו ירש לאונידס.
לאונידס מת בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס והותיר אחריו בן קטין בשם פליסטרכוס.
קלאומברוטוס מונה לעוצר עבור פליסטרכוס, וגם למפקד הצבא הספרטני.
אותה תקופה השתוללה מלחמת פרס–יוון, וקלאומברוטוס נשלח למצר הקורינתי, במטרה לבנות חומה שתמנע מהפרסים לחדור אל חצי האי הפלופונסי.
הוא נשלח על פי ההערכות ב-2 באוקטובר, כיוון שהרודוטוס מציין שהתרחש ליקוי חמה במהלך ביצוע שליחותו.
הוא מת בנסיבות לא ברורות בדרכו חזרה מביצוע שליחותו.
את מקומו כעוצר מילא בנו פאוסניאס.
היה לו בן נוסף בשם ניקומדס, ששימש אחר-כך עוצר למלך פלייסטואנאקס, בנו של פאוסניאס.
קלאוס אאוגנטאלר הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן בהווה.
אאוגנטאלר שיחק במשך כל הקריירה שלו בבאיירן מינכן מליגת הבונדסליגה.
על אף ששיחק בעמדות ההגנה, גם הרבה להבקיע שערים.
אאוגנטאלר זכה עם נבחרת מערב גרמניה במונדיאל 1990.
אאוגנטאלר חבר בהיכל התהילה של באיירן מינכן, וידוע כאחד השחקנים הגדולים שלה בכל הזמנים.
אאוגנטאלר שיחק בבאיירן מינכן כבלם, מגן וליברו, וזכה עמה בשבע אליפויות הבונדסליגה ובשלושה גביעים.
בזירה האירופית, השתתף במשחק ההפסד של באיירן מינכן לאסטון וילה בגמר גביע אירופה לאלופות 1982, אך נעדר ממשחק ההפסד בגמר גביע אירופה לאלופות 1987 עקב השעיה.
אאוגנטאלר שימש כקפטן הקבוצה החל משנת 1984 ועד לפרישה.
לאאוגנטאלר 404 הופעות במדי באיירן מינכן, נתון הממקם אותו, נכון לשנת 2015, במקום החמישי ברשימת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.
לאאוגנטאלר 27 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
הוא לקח חלק חשוב בזכייתה של גרמניה במונדיאל 1990, ואילו במונדיאל 1986 היה בסגל אך מיעט לשחק.
אאוגנטאלר שימש בתפקידי אימון שונים בבאיירן מינכן מיד לאחר פרישתו ממשחק פעיל.
תחילה בקבוצת הנוער, ואחר כך כעוזר מאמן.
בשנת 1997 עבר לקבוצת גראצר א.ק.
מאוסטריה, שם אימן במשך שלוש שנים, אותה הוביל פעמיים למקום השלישי בליגת הבונדסליגה האוסטרית.
בפגרת החורף של עונת 1999-2000 עזב את גראצר וחתם בנירנברג, אותה העלה כבר באותה עונה לליגת הבונדסליגה.
באפריל בעונת 2003, פוטר אאוגנטאלר מנירנברג עקב כישלונה ומיקומה בתחתית.
כבר באותה עונה עבר לאמן את באייר לברקוזן וסייע לה להינצל מירידת ליגה, ואילו נירנברג ירדה לליגת המשנה.
אאוגנטאלר נשאר בלברקוזן עד לפיטוריו בספטמבר 2005. בהמשך אותה עונה עבר לוולפסבורג, בה נשאר כעונה וחצי.
לאחר הפסקה של מספר שנים, אימן באונטרהאכינג למשך עונה וחצי, ובהמשך דחה הצעות לאימון הנבחרות הלאומיות של ו.
קלאוס אלופס הוא כדורגלן עבר גרמני שנודע בשל תקופותיו בקבוצות פורטונה דיסלדורף, פ.צ.
קלן, אולימפיק מרסיי וורדר ברמן, ובנבחרת גרמניה המערבית.
קלאוס אלופס הוא אחיו הגדול של הכדורגלן תומאס אלופס.
שניהם שיחקו תקופות מסוימות ביחד, בפורטונה דיסלדורף ובפ.צ.
לקלאוס אלופס 177 שערים ב-424 הופעות בבונדסליגה, והוא מדורג במקום השמיני בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים, בצוותא עם דיטר מילר שהבקיע 177 שערים ב-303 הופעות בבונדסליגה.
אלופס החל את קריירת הבוגרים שלו בפורטונה דיסלדורף בשנת 1975. פורטונה דיסלדורף הייתה באותן שנים בתקופת הזוהר שלה, ואלופס צבר עמה מספר תארים.
בשנת 1978 הפסיד אלופס עם פורטונה דיסלדורף בגמר הגביע הגרמני לפ.צ.
קלן בתוצאה 0–2, במשחק בו שיחק 90 דקות.
כעבור שנה, בשנת 1979, זכה אלופס בגביע הגרמני עם פורטונה דיסלדורף לאחר ניצחון 0–1 בגמר על הרטה ברלין.
עם הקבוצה סיים אלופס במקום השביעי בליגה, וזכה בתואר מלך השערים, עם 22 שערים.
פורטונה דיסלדורף הגיעה עד לגמר, בו הפסידה בתוצאה 3–4 לברצלונה בהארכה, לאחר 2-2 בתום 90 דקות.
אלופס שיחק במשחק זה 120 דקות.
כעבור שנה, זכה אלופס עם פורטונה דיסלדורף בגביע גרמני נוסף, לאחר ניצחון 1–2 בגמר על היריבה המושבעת פ.צ.
בשנת 1981 עזב אלופס את פורטונה דיסלדורף, לאחר שהבקיע 71 שערים בבונדסליגה ב-169 הופעות, ועבר לפ.צ.
נתון זה מעמיד את אלופס במקום הראשון בדירוג המבקיעים של פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה בכל הזמנים.
אלופס עבר מפורטונה דיסלדורף ליריבה המושבעת שלה פ.צ.
קלן, בצעד שנחשב חריג ביותר.
אלופס חבר לצוות התקפי שכלל את פייר ליטבארסקי וטוני וודקוק, ובעונתו השנייה בקבוצה זכה עם קלן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–1 בגמר מול היריבה העירונית פורטונה קלן, במשחק בו אלופס הוחלף בתוספת הזמן.
בעונת 1984/85 סיימה קלן במקום השלישי בבונדסליגה, ואלופס סיים את העונה כמלך השערים, בפעם השנייה בקריירה שלו, עם 26 שערים.
המקום השלישי הקנה לקלן כרטיס לגביע אופ"א בעונה העוקבת.
קלן הגיעה עד לגמר בו הפסידה לריאל מדריד במפגש כפול.
המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 1–5 לריאל מדריד, כשאלופס הבקיע את שער היתרון לקלן, שכאמור לא הספיק.
בגומלין קלן הובילה בתוצאה 0–2 בדקה ה-72 ונזקקה לשני שערים כדי לזכות בגביע, אך העלתה חרס.
אלופס שיחק את מלוא 180 הדקות בגמר זה, ובכל זאת הוכתר כמלך שערי הטורניר עם תשעה שערים.
עונת 1986/87 הייתה האחרונה של קלאוס אלופס בפ.צ קלן, ובעונה זו חבר אליו אחיו, תומאס אלופס, שהגיע מקייזרסלאוטרן, והם שיחקו ביחד בפעם הראשונה והאחרונה מאז ימיהם המשותפים בפורטונה דיסלדורף.
בקיץ 1987 עזב קלאוס אלופס את קלן, לאחר שהבקיע 88 שערים בבונדסליגה ב-177 הופעות.
נתון זה מעמיד את אלופס במקום הרביעי בדירוג המבקיעים של פ.צ.
בקיץ 1987 חתם אלופס באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע 20 שערים ב-53 הופעות.
בעונתו השנייה בקבוצה זכה אלופס בדאבל, כאשר מרסיי זכתה באליפות ובגביע הצרפתי לאחר ניצחון 3–4 בגמר על מונקו.
בגמר זה הבקיע ז'אן-פייר פאפן שלושער, ואלופס תרם את השער הרביעי, שהעניק את הגביע למרסיי.
לאחר הזכייה בדאבל, עבר אלופס לבורדו, שם שיחק עונה אחת, והבקיע 14 שערים ב-37 הופעות, אך לא זכה בתארים.
בקיץ 1990 חזר אלופס לגרמניה, וחתם בורדר ברמן, שם שיחק שלוש עונות, והבקיע 18 שערים ב-78 הופעות בבונדסליגה.
בברמן חבר אלופס לשחקני התקפה כווינטון רופר ומרקו בודה.
עם ורדר ברמן זכה אלופס בגביע הגרמני בפעם הרביעית בקריירה שלו, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על פ.צ.
אלופס בעט ראשון עבור ורדר ברמן והחטיא את הבעיטה שלו, אך החמצות של אנדריי רודי ופייר ליטבארסקי מקלן הפכו את התוצאה לטובת ברמן.
זכייה זו בגביע הגרמני העניקה לוורדר ברמן את הכרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1992. אלופס היה אחד מהשחקנים המובילים של הקבוצה במפעל זה, והבקיע שער במשחק הגמר מול מונקו, שהסתיים בתוצאה 0–2 לוורדר ברמן, שזכתה בתואר.
עונת 1992/93 הייתה עונתו האחרונה של אלופס כשחקן פעיל.
בעונה זו הוא לא הבקיע, אך היה חלק מזכייתה של ורדר ברמן באליפות הבונדסליגה.
אלופס החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1978, במשחק ידידות בו ניצחה נבחרת גרמניה המערבית 3–4 את נבחרת צ'כוסלובקיה.
אלופס השתתף ביורו 1980 וזכה עם נבחרת מערב גרמניה בטורניר לאחר ניצחון 1–2 בגמר על נבחרת בלגיה, בו שיחק אלופס 90 דקות.
את יורו 1980 סיים אלופס כמלך השערים, עם שלושה שערים, כולן במשחק בשלב הבתים מול נבחרת הולנד.
אלופס השתתף גם ביורו 1984 בו הודחה נבחרת גרמניה המערבית בשלב הבתים, ובמונדיאל 1986, בו הפסידה הנבחרת בתוצאה 2–3 במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה, כשבמונדיאל 1986 פתח בהרכב בכל שבעת המשחקים.
בשנת 1988 ערך אלופס את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת שוודיה, בו הבקיע.
אלופס צבר בסך הכל 56 הופעות בנבחרת, בהן הבקיע 17 שערים.
בין השנים 1998 ו-1999 אימן אלופס בפורטונה דיסלדורף.
אליפות ליגת העל הצרפתית בכדורגל: 1989
מלך השערים של יורו 1980
מלך השערים של גביע אופ"א: 1986
קלאונימוס היה נסיך מצביא ומדינאי ספרטני.
קלאונימוס, היה בנו השני של מלך ספרטה קלאומנס השני מהשושלת האגידית.
היה לו אח מבוגר בשם אקרוטאטוס.
סביב שנת 309 לפנה"ס, מת אביו.
מכיוון שאקרוטאטוס מת עוד לפני כן, סבר קלאונימוס שהוא יקבל את הכתר.
עם זאת, מועצת האפורים בחרה באחיינו הצעיר אראוס הראשון, בנו של אקרוטאטוס, כמלך.
לטענת פלוטרכוס הסיבה לכך הייתה שקלאונימוס היה בעל "מזג אלים ושרירותי".
עם זאת לטענת פאוסניאס, האפורים ניסו לפייסו על ידי כך שהציעו לו כיבודים שונים ונתנו לו לפקד על הצבא הספרטני.
בשנת 303 לפנה"ס, פנתה העיר טאראנטו ביוון הגדולה, שהותקפה בידי הלוקאנים, פנתה אל ספרטה בבקשת עזרה.
בתמיכת מועצת האפורים והמלכים, יצא קלאונימוס בראש צבא של שכירי חרב אל איטליה במטרה לסייע לטאראנטו.
שרדו שני תיאורים של המסע.
אחד בידי דיודורוס סיקולוס והשני בידי טיטוס ליוויוס.
עם זאת, אין שום דמיון בין שני התיאורים, עד שמומחים מודרניים מעריכים שמדובר למעשה בשני מסעי מלחמה שונים.
המסע הראשון, המתואר בידי דיודורוס, ככל הנראה החל בשנת 303 לפנה"ס.
קלאונימוס הגיע לאיטליה בראש כוח גדול, והגדיל מאוד את צבאו באמצעות גיוס יוונים מקומיים.
בני העיר סירבו להצטרף אליו, ובתגובה הסית קלאונימוס את הלוקאנים לפלוש לאדמותיהם.
קלאונימוס הדף את הפלישה, והציג עצמו כמשחרר.
הוא החזיק בעיר בכוח הזרוע, ולקח 600 כיכרות כסף ו-200 עלמות ממשפחות האצולה כבני ערובה.
הוא חי חיי מותרות, ודיודורוס מציין שהוא "לא עשה דבר ראוי למען ספרטה".
הוא תכנן לבצע פלישה לסיציליה במטרה להפיל את השלטון של אגתוקלס, אולם דחה אותה שוב ושוב.
הוא פלש לקורקירה, וזאת במטרה להיות מוכן לקחת חלק במלחמות הדיאדוכים המשתוללות.
הוא נסוג מקורקירה, לאחר שנודע לו על התקוממות נגד שלטונו באיטליה.
הוא חזר לאיטליה ודיכא את ההתקוממות ביד קשה.
עם זאת, הלוקאנים מכל רחבי האזור התאחדו נגדו והנחילו לו תבוסה ניצחת.
במקביל, סערה עזה תקפה את הספינות שלו ורבות מהן טבעו.
הוא פינה את איטליה וחזר לקורקירה.
סופו של המסע אינו ברור.
המסע השני, המתואר בידי טיטוס ליוויוס, התרחש ככל הנראה בשנת 302 לפנה"ס.
על פי ליוויוס, קלאונימוס כבש את העיר טאוריאה (מיקומה כיום אינו וודאי), עם זאת הרומאים אילצו אותו לסגת חזרה.
לאחר מכן הוא הפליג צפונה אל עבר הים האדריאטי, וכדי להימנע מנפילה בידיהם של שודדי הים האילירים, נחת בחוף של ונטיה שבאיטליה על שפך נהר ברנטה.
הוא הפליג במעלה הזרם אל אזור פאדובה, ופשט על הכפרים הסמוכים.
עם זאת, הגאלים באזור תקפו אותו, הסבו לו אבדות כבדות והטביעו רבות מספינותיו.
ליוויוס מספר שעד ימיו (המאה ה-1 לספירה) ניתן היה לראות את שרידי הספינות הספרטניות בפאדובה, וכי המקומיים נהגו מדי שנה לציין את תאריך הקרב באמצעות קרב מדומה של ספינות.
גם סופו של מסע זה אינו ברור, ככל הנראה קלאונימוס חזר לספרטה במפח נפש.
בשנת 293 לפנה"ס נשלח לפקד על גיס ספרטני שהיה אמור לסייע לליגה הבויאוטית נגד דמטריוס פוליורקטס מלך מוקדון.
עם זאת, כאשר דמטריוס הטיל מצור על תבאי, נסוג קלאונימוס והניח את הבויאוטים לנפשם.
קלאונימוס לא סלח מעולם על דחייתו לכס ספרטה.
כאשר הופיע בפלופונסוס פירוס מלך אפירוס, קלאונימוס מיהר להצטרף לצבאו.
הוא ניהל את המצור של פירוס על טרויזן, ועל פי פוליאינוס ירה אל תוך העיר כידונים שעליהם הורה לכתוב "באתי כדי לשמר את החופש של טרויזן".
כמו כן הוא שחרר אסירים בני טרויזן חזרה לעירם.
ובעוד הפלגים השונים בעיר עסוקים בוויכוח האם מחוותיו של קלאונימוס אמתיות הן או מרמה בעלמה, חייליו טיפסו בחשאי על הקירות וכבשו את העיר.
כמו כן פוליאינוס מספר שהוא ניהל את המצור על איגאי.
בהמשך, קלאונימוס שכנע את פירוס לתקוף את ספרטה.
באותו זמן אראוס היה בכרתים וסייע שם לעיר גורטין נגד קנוסוס.
מצבו של פירוס היה בכי רע, והוא נטש את המצור על ספרטה.
לא ידוע מתי, קלאונימוס נשא לאשה את כילוניס היפה, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית.
עם זאת, כילוניס לא אהבה אותו, והתאהבה באופן נואש באחיינו אקרוטאטוס השני.
מאוחר יותר היא נישאה לאקרוטאטוס, וילדה לו את אראוס השני.
היה לקלאונימוס בן, לא ידוע מאיזו אשה, בשם לאונידס השני.
לאחר מותו של אקרוטאטוס, הוכתר אראוס השני כמלך, ומכיוון שהיה עוד קטין היה צורך באפוטרופוס למענו.
לפיכך נבחר בנו של קלאונימוס, לאונידס השני, כאפוטרופוס שלו.
לאחר מותו של אראוס, הפך לאונידס למלך.
קלֵאוֹדֵמוֹס מַלכוֹס היה סופר יהודי שמפרי עטו שרדו רק מספר שורות המצוטטות בספרו של ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", שציטט אותן מדברי הסופר היווני אלכסנדר פוליהיסטור:
הקטע הזה, מתוך "קדמוניות היהודים", צוטט על ידי אוסביוס מקיסריה בחיבורו "הכנה לבשורה".
כל הסיפור הזה, עם שינוי קל (סופון, שנקרא אצלו "סופקס", הוא בנו של הרקלס ואבי דיודורוס), נמצא גם אצל פלוטרכוס.
שמו השמי של קלאודמוס, "מלכוס", היה נפוץ מאוד בפיניקיה וסוריה וחוקרים שונים סברו שייתכן והוא לא היה יהודי, אלא פיניקי, סורי או שומרוני.
קלאומדס היה אסטרונום יווני, הידוע בעיקר בשל ספרו "על התנועות הסיבוביות של הגופים השמימיים" (Κυκλικὴ θεωρία μετεώρων).
תאריכי לידתו ומותו אינם ידועים.
היסטוריונים הציעו שהוא כתב את חיבורו בזמן כלשהו בין אמצע המאה ה-1 לפנה"ס לסביבות 400 לספירה.
ההערכות המוקדמות יותר מסתמכות על כך שקלאומדס מתייחס במידה רבה בכתיבתו לחיבורו של המתמטיקאי והאסטרונום פוסידוניוס מרודוס (135–51 לפנה"ס), אך נראה כי לא מתייחס בכלל לחיבורו של תלמי (85–165 לספירה).
קלאומדס מתייחס גם אל סופרים מוקדמים יותר מפוסידיניוס: אריסטו, פיתאס, אראטוס , ארטוסתנס והיפרכוס.
אולם כנגד המסקנות הללו, נטען כי חיבורו של קלאומדס עסק באסטרונומיה בסיסית באופן יחסי, ושאין בהכרח לצפות להתייחסות לתלמי.
על התנועות הסיבוביות של הגופים השמימיים
הספר שבזכותו קלאומדס ידוע הוא ספר לימוד אסטרונומי די בסיסי בשני כרכים.
מטרתו בכתיבתו נראה שהייתה פילוסופית כפי שהייתה מדעית - הוא משקיע זמן ניכר בביקורת על הרעיונות המדעיים של האסכולה האפיקוראית.
ספרו של קלאומדס מוערך קודם כל בזכות שימורו, ככל הנראה כלשונם, את כתביו של פוסידוניוס על אסטרונומיה (אף אחד מספריו של פוסידוניוס לא שרד עד ימינו).
קלאומדס מדויק בכמה מהערותיו על ליקוי ירח, במיוחד השערתו שהצל על הירח מצביע על ארץ ספירית (כדורית).
הוא גם מעיר תוך ראיית הנולד שהגודל האבסולוטי של כוכבים רבים עשוי לעלות על זה של השמש (ושהארץ עשויה להופיע ככוכב קטן מאוד, אם ייראה מפני שטחה של השמש).
ספר זה הוא המקור לסיפור הידוע היטב על כיצד ארטוסתנס מדד את היקף כדור הארץ.
מתמטיקאים ואסטרונומים מודרניים רבים חושבים שהתיאור הגיוני (וחושבים שהישגו של ארטוסתנס הוא אחד המרשימים יותר של האסטרונומיה העתיקה).
קלאומדס זכאי לקרדיט עבור ההצהרה הברורה המוקדמת ביותר על ההסבר למרחק הנראה לעין של אשליית השמש או אשליית הירח.
הוא טען שהשמש נראית רחוקה יותר באופק מאשר בזנית, ולכן גדולה יותר (מכיוון שגודלה הזוויתי עקבי).
הוא ייחס את ההסבר הזה לפוסידיניוס.
התייחסות ליוונית המדוברת על ידי היהודים
אלה הם יהודים ומושפלים והרבה מתחת לזוחלים" (De Motu Circulari, II, 1:91).
קלאומדס מתייחס בדבריו ליוונית המשובשת המדוברת על ידי היהודים.
זו נבעה מתרגומים מילוליים מעברית ליוונית, במיוחד בקשר לעניינים דתיים, שנעשו עם מעט תשומת לב לדקדוק וסגנון יווניים.
אלה הותירו את רישומם בשפה היוונית שהייתה בשימוש היהודים והפכו אותה למטרה קלה לבוז עבור המעמדות היווניים המשכילים.
כתלמידו של פוסידוניוס, קלאומדס ציין כמה פרטים איכותיים בסיסיים לגבי שבירה (או "השתברות"), כמו כיפוף של קרן אור לכיוון האנכי במעבר מאמצעי פחות מרוכז לאמצעי יותר מרוכז, והציע שעקב שבירת אור אטמוספירית (השתברות אטמוספירית) , השמש והקשת שלה עשויות להיראות כאשר השמש מתחת לאופק.
קלאומדס מונצח באמצעות המכתש "קלאומדס" בחלק הצפון-מזרחי של הירח הנראה לעין.
קלאוזאורוס (שם מדעי: Claosaurus; מיוונית: "לטאה שבורה", עקב המבנה השבור של המאובנים) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת האורניתופודים שהיה קרוב רחוק להדרוזאוריים בעלי מקור הברווז ובעבר נחשב כשייך למשפחה (עד שמחקר שנערך ב-2008 הוציא אותו).
הוא חי לפני 82–87 מיליון שנה, בתור הקרטיקון, וחי באמריקה הצפונית.
בסוג זה היה מין אחד - C.
agilis''', אשר התגלה ב-1872 בידי החוקר המפורסם עותניאל צ'ארלס מארש שגם נתן לו את שמו.
תחילה הוא סווג כמין של הדרוזאורוס אך ב-1980 הפך לסוג נפרד.
המאובנים שלו נמצאו ליד נהר סמוקי היל שבקנזס.
annectens התברר כאדמונטוזאורוס ומין נוסף, C.
affinis'' שהורכב ממאובני שני המינים הקודמים, בוטל ב-2004.
הקלאוזאורוס היה הרביבור שנע על ארבע, אך היה יכול להזדקף על שתיים כדי לנוע מהר.
הוא הגיע לאורך 3.5 מטר ולמשקל 475 ק"ג.
הוא היה בעל מבנה גוף דק עם רגליים אחורות ארוכות וזרועות קצרות יחסית.
לא נמצאה גולגולת של קלאוזאורוס, כך שלא ידוע איך נראה פיו ושיניו וממה ניזון.
קלאוס הוא סרט מונפש ספרדי לחג המולד שבויים על ידי סרחיו פבלוס.
בסרט מדבבים ג'ייסון שוורצמן, ג'יי קיי סימונס, ראשידה ג'ונס, וויל סאסו, נורם מקדונלד וג'ואן קיוזאק.
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-8 בנובמבר 2019 וזכה לתשואות ולביקורות חיוביות על האנימציה, הסיפור והקולות.
ב-26 בינואר, הסרט זכה ב-6 פרסי אנני ביניהם לפרס אנני לסרט הטוב ביותר, וגם בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר.
בנוסף הסרט קיבל מועמדות לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
ג'ספר יוהנסן, בנו של מנהל הדואר המלכותי, נמצא בהכשרה באקדמיית הדואר המלכותית, אך הוא מנצל את מעמדו כדי להתבטל, ונכשל בכוונה בכל משימה כדי לייאש את הממונים עליו ולשוב לחיי המותרות בהם הוא מורגל.
אביו נוכח בכך, ומחליט לשלוח אותו לסמירנבורג (Smeerenburg), עיירה השוכנת על אי קפוא בקוטב הצפוני, עם משימה: להשיב את סניף הדואר המקומי לפעילות, ולטפל בשליחתם של לפחות 6000 מכתבים בשנה הקרובה.
אם יצליח, יוכל לחזור לחיי העושר והנוחות בהם הורגל.
אם לא יצליח, ינושל מכספי המשפחה.
ג'ספר מגיע לעיירה ומגלה שתושביה, שמורכבים משני השבטים המסוכסכים אלינגבואו וקראם, עסוקים כל העת בקרבות האחד נגד השני (בהמשך יתגלה כי הסכסוך בין השבטים נמשך עוד מתקופת האבן).
במהרה מגלה ג'ספר כי עקב סכסוך זה, תושביה כלל לא שולחים מכתבים.
בנוסף מסתבר שהילדים לא הולכים לבית הספר, ושהמורה המקומית אלווה, שנואשה מכך, עוסקת במכירת דגים במטרה לחסוך מספיק כסף כדי לעזוב.
בניסיונותיו לגרום לתושבים לשלוח מכתבים כדי לעמוד ביעד שהציב אביו, ג'ספר מגיע לבית מבודד ומרוחק מהעיירה, בו מתגורר קלאוס, נגר מבוגר וגדל גוף הבונה צעצועים.
ג'ספר, שנבהל ממנו בתחילה, בורח, אך מכיסו נופל ציור של אחד מילדי שבט קראם.
קלאוס, שהציור נגע ללבו, מכריח את ג'ספר לקחת אותו לביתו של הילד ולהעביר אליו צעצוע במתנה - צפרדע מכנית.
בקרב ילדי העיירה מתפשטת שמועה על מתנה שהתקבלה בתמורה למכתב, והם הולכים אל סניף הדואר ומעבירים לג'ספר מכתבים במטרה לקבל צעצועים.
ג'ספר מעודד זאת, מצד אחד הוא מדריך את הילדים מה לכתוב ודואג שישתמשו בבולים, ומצד שני משכנע את קלאוס לתת מהצעצועים שבנה לילדים כדי לשמח אותם, ומסייע לו במסירתם במהלך הלילות.
הילד משבט קראם שקיבל צעצוע משחק בו בחוץ, ואל המשחק מצטרפת ילדה משבט אלינגבואו.
הוריהם, שמגלים זאת, נחרדים מכך, והילד והילדה נלקחים, כל אחד בנפרד, לבירור אצל ראשי השבטים במטרה להניאם מכך בעתיד.
לאחד הילדים, שהשליך על ג'ספר שלג ולגלג עליו עם הגיעו לעיירה, ג'ספר לא מעביר מתנה ובמקומה מניח גוש פחם.
כשהילד מגיע לדואר ומשליך כדורי שלג נוספים, ג'ספר אומר לו שקלאוס רואה את כל הילדים, יודע איך כל ילד מתנהג ונותן צעצועים רק לילדים טובים.
הילדים ששומעים זאת מפיצים את הידיעה החדשה, ובעקבותיה ילדי העיירה מתחילים להתנהג יפה האחד לשני ולמבוגרים, והדבר גורר תגובות גומלין חיוביות ברחבי העיירה.
הילדים שלא יודעים קרוא וכתוב לא יכולים לכתוב מכתבים לקלאוס.
ג'ספר מציע להם ללמוד אצל אלווה, ואחרי שהילדים מפצירים בה שוב ושוב, היא מתרצה ומתחילה ללמד אותם, ואף משתמשת בחסכונותיה כדי לשפץ את בית הספר.
מלאי הצעצועים של קלאוס מתרוקן, וג'ספר מנסה לשכנע אותו לייצר עוד לקראת חג המולד, לשווא, ובין השניים פורץ ויכוח.
מאוחר יותר, בניסיון להבין את בקשתה של הילדה הסאמית מארגו שאינה דוברת נורווגית, ג'ספר נעזר באלווה כמתורגמנית, וביחד הם מסייעים לה לכתוב לקלאוס ולבקש ממנו מזחלת.
ג'ספר מנסה לבנות אותה בעצמו, מאוחר יותר קלאוס רואה זאת ומצטרף לסייע לו, והשניים בונים את המזחלת ומשלימים ביניהם.
קלאוס מתוודה שהוא בנה את הצעצועים בעבור הילדים שהוא ואשתו המנוחה לידיה קיוו להביא לעולם, ללא הצלחה.
הוא מסכים להצעתו של ג'ספר לבנות צעצועים לכל הילדים לחג המולד, מארגו מגיעה עם משפחתה וסאמים נוספים כדי לסייע לו, ואל המאמץ מצטרפים גם ג'ספר ואלווה, ביניהם מתפתחת זוגיות.
במקביל, שני ראשי השבטים אקסל אלינגבואו ותמי קראם, יחד עם בני משפחותיהם המצומצמות, מסכימים על הפסקת אש זמנית, וזאת כדי לשתף פעולה על מנת לעצור את משלוחי הצעצועים של קלאוס וג'ספר ולהחזיר את השבטים למצב של עימות.
הם מגלים את מטרתו של ג'ספר ושולחים מספיק מכתבים כדי שג'ספר יגיע ליעדו (המספר הכולל של מכתבים עובר את ה-14 אלף).
אביו של ג'ספר מגיע לסמירנבורג בחג המולד, משבח את בנו על הישגיו בפני ידידיו, ומציע לו לחזור עמו לביתו כפי שהתחייב מראש.
הצעה זו חושפת את מטרתו האמיתית של ג'ספר וגורמת לכעס מצד קלאוס ואלווה.
ג'ספר מתלווה לאביו אל המעבורת שתוציא אותו מהאי, אך אביו, שרואה כי בנו אינו שמח על כך, משוחח עמו, ובסופו של דבר ג'ספר מחליט להישאר.
ג'ספר מנסה לעצור את ראשי השבטים ומשפחותיהם מהרס מתנות חג המולד שקלאוס עמד להוביל לעיירה, ומתפתח מרדף במהלכו נראה כי המתנות נפלו לתהום.
ראשי השבטים מרוצים, אך אז מתברר להם כי במהלך המרדף הפכו בתו הבכורה של אקסל ובנה הבכור של תמי לזוג (שניהם עצומים בגודלם), ובני משפחותיהם רודפים אחריהם במטרה לשכנעם להיפרד.
אז הסתבר לג'ספר שאלווה שמעה על תוכנית ראשי השבטים מתלמידיה ושיתפה פעולה עם קלאוס כדי לארוז בולי עץ כמתנות, והם אלה שנפלו לתהום.
זוג ילדי ראשי השבטים מתחתן, הסכסוך בין השבטים מסתיים וסמירנבורג הופכת לעיירה מאושרת ופורחת.
ג'ספר מתחתן עם אלווה ונולדים להם שני ילדים.
הוא וקלאוס ממשיכים לחלק מתנות בסמירנבורג ומעבר לה במשך 11 שנים נוספות.
בשנה השתים עשרה קלאוס נעלם באורח מסתורי כדי "להצטרף אל אשתו".
בכל חג מולד מאז, ג'ספר מחכה לקלאוס, שחוזר בכל שנה לחלק צעצועים לילדים ברחבי העולם.
קשרים לדמותו של סנטה קלאוס
עלילת הסרט מספקת הסברים כביכול–הגיוניים וקשרים שונים לדמותו של סנטה קלאוס ולתכונות המיוחסות לו בפולקלור, בהן:
השם "קלאוס" ("סנטה קלאוס" הוא פשוט "קלאוס הקדוש").
השימוש במזחלת הרתומה לאיילי צפון מוסבר בהיעדר מספיק סוסים כדי למשוך את המזחלת כשהיא עמוסה בצעצועים (הסוס היחיד בנמצא היה סוס כרכרת הדואר של ג'ספר), מה שאילץ את ג'ספר וקלאוס להיעזר באיילי הצפון שרעו בקרבת מקום, והם אמנם הצליחו לרתום שישה מהם למזחלת.
בנוסף, תאונה שבעקבותיה האיילים והמזחלת זינקו לאוויר יצרה את מראה איילי הצפון הגוררים את המזחלת על רקע הירח.
הלבוש הססגוני המיוחס לסנטה קלאוס מוצג בסרט כלבוש שהעניקו לו הסאמים.
נתינת מתנות רק לילדים טובים היא פועל יוצא של כעסו של ג'ספר על ילד שלעג לו וזרק לעברו כדורי שלג, כמו גם הטענה שקלאוס רואה את כל הילדים כל הזמן ועורך רישום של מעשיהם הטובים והרעים.
ג'ייסון שוורצמן - ג'ספר גוהנסון, המשמש כדוור העיירה החדש כמשימה מטעם אביו
ג'יי קיי סימונס - מר קלאוס, חוטב עצים ויוצר צעצועים
ראשידה ג'ונס - אלווה, מורה
וויל סאסו - אקסל אלינגבואו, מנהיג שבט אלינגבואו
ג'ואן קיוזאק - תמי קראם, מנהיגת שבט קראם
נורם מקדונלד - מוגנס, מפעיל המעבורת
דניאל מגון - ג'ספר ג'והנסן
יורם יוספסברג - מר קלאוס
שרית וינו אלעד - גברת קראם
יגאל שדה - מר אלינגבו
אריה צ'רנר - אבא של ג'ספר
קלאודיו לואיס רודריגז פאריס לאונל (בפורטוגזית: Cláudio Luiz Rodrigues Parise Leonel; נולד ב-28 בינואר 1997), הידוע בכינויו קלאודיניו (Claudinho), הוא כדורגלן ברזילאי-רוסי שמשחק כקשר התקפי או חלוץ בא-סד מליגת העל הקטרית בכדורגל.
קלאודיניו נולד בסאו ויסנטה, סאו פאולו והצטרף לקבוצת סנטוס בשנת 2003, כשהוא בן שש.
ביולי 2015, לאחר שהרשים בקבוצה עד גיל 17, הוא חתם על חוזה מקצועי עם קורינתיאנס וזומן לסגל הנבחרת עד גיל 20.
קלאודיניו היה חלק מהסגל שזכה באליפות 2015, אף על פי שמעולם לא שיחק ורק נכלל בסגל כמחליף אך נשאר על הספסל.
לאחר הפסד בגמר עד גיל 20 לפלמנגו בגמר גביע סאו פאולו לנוער ב-2016, ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ב-19 במרץ של אותה שנה, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בניצחון 0–4 באליפות סאו פאולו נגד ליננס בארנה קורינתיאנס.
ב-3 ביוני 2016, קלאודיניו הושאל לקבוצה מסריה ב' ברגנטינו למשך שארית העונה.
הוא שיחק 18 משחקים, בעונה שהסתיימה בירידת ליגה למועדון.
קלאודיניו בילה את עונת 2017 בהשאלה בסנטו אנדרה וכבש ארבעה שערים במהלך האליפות; השער הראשון שלו הגיע ב-12 בפברואר, כשהוא כבש את השני בניצחון חוץ 0–2 מול מועדון האב שלו קורינתיאנס.
ב-18 במאי 2017 חתם על חוזה לשנתיים וחצי עם פונטה פרטה, כשהמועדון רוכש 50% מחוזהו.
כעבור עשרה ימים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את לינס לימה דה בריטו בתיקו 2-2 בחוץ מול אתלטיקו מיניירו.
השאלה לרד בול ברזיל ואואסטה
ב-9 בינואר 2018 הושאל לרד בול ברזיל שם הופיע באופן קבוע אך כבש שער אחד בלבד.
ב-11 באפריל, הוא עבר למועדון אואסטה, אך קיצר את השאלתו באוגוסט כדי לחזור לרד בול.
קלאודיניו נכלל בהרכב קבוע בעונת 2020 וכבש את שערו הראשון בסרייה א' ב-9 באוגוסט, והשיג שער שוויון ברגע האחרון בתיקו 1:1 בחוץ מול מועדון סנטוס.
ב-6 בינואר שלאחר מכן, לאחר שהרשים בליגה, הוא האריך את החוזה שלו עד שנת 2024. בעונת 2020 סיים את העונה כמלך השערים בליגה הברזילאית עם 18 שערים.
בקיץ 2021, אחרי שנודע על התעניינות בו ממספר מועדונים באירופה ובייחוד מועדון זניט סנקט פטרבורג, הוא חתם במועדון הרוסי לחוזה עד 2026 תמורת 12 מיליון יורו.
בינואר 2025 עבר לא-סד הקטרית תמורת 20 מיליון אירו.
ב-17 ביוני 2021 נכלל קלאודיניו בסגל נבחרת ברזיל לאולימפיאדת הקיץ 2020 בטוקיו, יפן, שבו הנבחרת זכתה במדליית זהב אחרי ניצחון על ספרד בגמר טורניר הכדורגל.
באוגוסט 2021 זומן לסגל נבחרת ברזיל לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022, כאשר נבחרתו הבטיחה העפלה למונדיאל 2022 מהמקום הראשון בבית המוקדמות.
קלאוס אן דר פיהרנבאן (בבווארית: Klaus an der Pyhrnbahn) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה קלאוס אן דר פיהרנבאן שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל.
כ-81% מאדמות העיירה מיוערות, ו-7% הן אדמות חקלאיות.
קלאודינרי בע"מ היא חברה פרטית ישראלית המספקת שירותי מחשוב ענן לניהול מדיה דיגיטלית.
החברה הוקמה בספטמבר 2012 על ידי איתי לחן (מנכ"ל החברה), נדב סופרמן (CPO) וטל לב-עמי (CTO).
החברה מספקת שירותי מחשוב ענן לניהול מדיה דיגיטלית, ומאפשרת למשתמשיה לאחסן, לערוך תמונות וסרטונים ולשלבם באתרי אינטרנט ובאפליקציות.
בפברואר 2022 היו לחברה יותר ממיליון משתמשים בכ-8,000 חברות.
בפברואר 2022 הועסקו בחברה 400 עובדים, מחציתם במטה החברה בפתח תקווה.
במרץ 2014 הכריזה החברה על שלל כלים לעיבוד תמונה.
בשנת 2015 החברה פתחה המטה האמריקאי שלה בפאלו אלטו, קליפורניה.
באותה שנה הכריזה החברה על כלים לעיבוד בסרטונים.
ב-2019 העבירה החברה את המטה האמריקאי שלה לסנטה קלרה, קליפורניה.
באפריל 2020 הכריזה החברה על תוסף לתוכנת וורדפרס, שמאפשר לשלב באתרי וורדפרס תמונות וסרטונים מהענן של קלאודינרי.
החברה לא נזקקה לגיוסי הון, וצמחה באמצעות הכנסותיה מפעילותה.
עם זאת, החברה הובילה גיוסי סקנדרי, בשנים 2015, 2018 ו-2020, שנועדו לאפשר לעובדי החברה לממש מניות שהבשילו.
גיוס סקנדרי נוסף, בפברואר 2022, נעשה לפי שווי חברה של שני מיליארד דולר, ונמכרו בו מניות בסך 100 מיליון דולר.
קלאוויה הוא כפר שיעי, לבנוני בנפת בינת ג'בייל, מחוז נבטיה.
הוא נמצא במרחק של עשרים ושניים קילומטרים מבינת ג'ביל.
הכפר נמצא בגובה ממוצע של 450 מטרים מעל פני הים, בשכנות ומדרום לכפר בורג' קלוואיה.
יש מספר הסברים אפשריים למקור השם:
ייתכן שזהו שיבוש של המילה הסורית "Qalyata" (קַלְיָתָא?), שפירושה חיטה או תירס שנצרבו באש.
ייתכן שהשם נגזר ממילה ביוונית עתיקה, "Qellayata", שמשמעותה חדר או תא של נזיר (מאותו שורש נגזרה המילה תא באנגלית – Cell).
לפי אדוארד פאלמר השם Kalawei נגזר מהמילה העתיקה "Kelabo".
בשנת 1881 משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל (SWP) תיארה את היישוב כ"כפר, בנוי אבן, על גבעה, מאוכלס על ידי 150 מתואלים, מוקף בזיתים, עצי תאנה ואדמה מעובדת.
אספקת המים היא מבורות מים בלבד.
קלאוודיה מיכאילובנה גאדיוצ'קינה הייתה האדם החי החמישי בגילו בעולם, גילה מופיע ברשימה של LongeviQuest, אך לא אומת על ידם.
ב-13 באפריל 2024 הפכה לאדם הרוסי המבוגר ביותר בהיסטוריה.
קלאוודיה גאדיוצ'קינה, נולדה ב-5 בדצמבר 1910 במחוז ירוסלבל שברוסיה.
בתם של מיכאיל קרוטוב ויבלאמפיה קרוטובה.
בשנת 1925 מצאה עבודה במפעל הטווייה המקומי בשם Red Pass, והקדישה את כל הקריירה שלה לממסד.
בתחילה שימשה כעובדת עזר, והתקדמה לתפקידי ספינרית ועוזרת מנהל עבודה.
בתפקידה האחרון שימשה כראש הפקה, ועל כך קיבלה כפרס גרמופון במתנה מהממונים עליה.
לאחר נישואיה, התגוררה עם בעלה ונולדו להם חמישה ילדים.
בעלה סרגיי פטרוביץ' נפטר בשנת 1954 עקב פציעה שנגרמה במפעל בו עבד.
ב-29 בנובמבר 2025 נפטרה בביתה בירוסלבל שברוסיה.
קְלַאוְדִיַה פאפאדופולו , המוכרת בשם הבמה שלה "קלאוודיה", היא זמרת יוונייה ממוצא פונטי; נציגת יוון באירוויזיון 2025 עם השיר "Asteromáta".
קלאוודיה התפרסמה ב-2018, כשהשתתפה בעונה החמישית של "דה וויס יוון" בערוץ סקאי.
באודישן שלה ביצעה את השיר "Roxanne" של הפוליס, עברה לשלב הבא באישור כל ארבעת השופטים, והפכה לחלק מהצוות של הלנה פפאריזו.
פאפאדופולו המשיכה את מסעה בתוכנית והגיעה לחצי הגמר, אך לא העפילה לגמר.
זמן קצר לאחר "דה וויס", חתמה קלאוודיה על חוזה תקליטים "פאניק רקורדס", איתו הוציאה את הסינגלים הראשונים שלה, "Haramanta", עם תעודת פלטינה כפולה על ידי IFPI יוון עבור 40,000 יחידות, ו-"Vasanizomai".
ב-2024 הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, "Klavdia".
ב-10 בינואר 2025, תאגיד השידור היווני הכריז על קלאוודיה כאחת המשתתפים ב"אתניקוס טליקוס", קדם האירוויזיון היווני, עם השיר "Asteromáta".
בגמר הקדם, שהתקיים ב-30 בינואר בתיאטרון חג המולד בגלאצי, קלאוודיה הייתה המתמודדת החמישית להופיע מתוך שנים עשר.
בזכות הופעתה זכתה במקום הראשון בהצבעה הכוללת של חבר השופטים הבינלאומי והצבעות הצופים עם 44 נקודות, ובכך נבחרה לייצג את יוון באירוויזיון על במת אירוויזיון 2025 בבזל, שווייץ.
לאחר שהצליחה להעפיל לגמר, דורגה בגמר התחרות במקום ה-6 עם 231 נקודות; 105 מהשופטים ו-126 נקודות מהקהל.
קלאומסטרה במיתולוגיה היוונית הייתה נסיכה טרויאנית ובתו של טרוס מלך טרויה ואשתו קלירהו או אקלריס.
על פי המיתוס, קלאומסטרה הייתה נסיכה טרויאנית ובתו של טרוס מלך טרויה ואשתו קלירהו או אקלריס.
היא הייתה אחותם של אילוס, אסרקוס, גנימדס וקלאופטרה.
קלאומסטרה התחתנה עם אסייטס ונולדו להם אסרקוס, אנטנור ואלקתוס.
קלאוס פוקס (גרמנית: Klaus Fuchs; 29 בדצמבר 1911 – 28 בינואר 1988) היה פיזיקאי גרמני שמצא מקלט בבריטניה מפני הנאצים.
העביר מודיעין טכנולוגי אודות הפצצה האטומית לידי ברית המועצות.
קלאוס אמיל יוליוס פוקס נולד ברוסלסהיים, שבקיסרות הגרמנית בשנת 1911, כבן של כומר לותרני, אמיל פוקס ושל אשתו, אלזה לבית וגנר.
בנעוריו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
למד בגימנסיה הומניסטית בעיר אייזנך.
החל בלימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת לייפציג ב-1930 והמשיך באוניברסיטאות בקיל ובברלין.
עם עליית הנאצים לשלטון בסוף ינואר 1933 ובעקבות גירושו מן ה-SPD הצטרף למפלגה הקומוניסטית (KPD).
בעקבות שריפת הרייכסטאג בסוף פברואר הפך למבוקש, אולם הצליח להימלט ברכבת לברלין, שם המשיך בלימודיו עד לסוף השנה האקדמית.
בזכות בן דודו, שהתגורר בבריטניה, הצליח להגר לשם ולהמשיך בלימודי הפיזיקה באוניברסיטת בריסטול.
בהמשך זכה למלגה אצל הפיזיקאי מקס בורן והחל בעבודת הדוקטורט בשנת 1938 באוניברסיטת אדינבורו.
ביולי 1940, בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה, נעצר פוקס כנתין אויב והועבר למחנה מעצר באי מאן, ובהמשך בקוויבק שבקנדה.
במהלך מעצרו השתתף בקבוצת דיון קומוניסטית בהובלת האנס קאלה .
בהתערבות מוריו מאוניברסיטת אדינבורו, ששכנעו את השלטונות הבריטיים כי בתור פיזיקאי יוכל פוקס להביא תועלת למאמץ המלחמה הבריטי, שוחרר פוקס מן המעצר.
לאחר שחרורו המשיך בלימודיו באוניברסיטה, אך כעבור מספר חודשים נתבקש להצטרף לפרויקט הבריטי לפיתוח פצצת אטום.
זמן מועט לאחר מכן יצר קשר עם יורגן קוצ'ינסקי, פעיל קומוניסטי וחברו של הפעיל הקומוניסטי קאלה, ששכן במעצר יחד עם פוקס.
כדי שיוכל להימנע מנסיעות תכופות ללונדון לפגישות עם אנשי מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות, הוצמדה לפוקס מלווה — רות קוצ'ינסקי.
בסופה של שנת 1943 נשלח פוקס לארצות הברית להצטרף ל"פרויקט מנהטן", הפרויקט האמריקאי לפיתוח פצצת אטום.
בתחילה עבד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, וחקר תהליכי העשרת אורניום.
באוגוסט 1944 הציבו אותו האמריקאים במעבדות לוס אלאמוס, שנבנו במדינת ניו מקסיקו כדי לשמש אתר לייצור פצצת האטום האמריקנית, שם עבד תחת הנס בתה.
פוקס זכה שם להוקרה כמדען וחוקר רציני המסור למשימה.
בתום המלחמה חזר פוקס לבריטניה ונתמנה לראש מחלקת הפיזיקה במרכז למחקר גרעיני בהארוול (Harwell).
כבר בשנת 1945 ערק פקיד צופן בשגרירות הסובייטית בקנדה בשם איגור גוזנקו ומסר פרטים על רשתות הריגול הסובייטיות במערב, אך הפרטים שמסר לא הביאו מייד לחשיפתו של פוקס, שנחשף רק שנים אחדות לאחר מכן.
בשנת 1948, כאשר ידיעות מודיעין שהגיעו לידי האמריקאים הצביעו על מאמצי ברית המועצות ליצור אף היא פצצת אטום, הועלה חשד כי הסובייטים הצליחו לחדור לסודות האטום של "פרויקט מנהטן".
בראשית שנת 1949 הופנה החשד לכיוונו של פוקס.
פוקס נחקר על ידי אנשי ה-FBI והכחיש נמרצות את החשדות נגדו.
אף לאנשי שרות הביון הבריטי המקביל, ה-MI5, לא היו ראיות מספקות למעצרו.
ב-23 בספטמבר 1949 הודיע הנשיא הארי טרומן כי ברית המועצות ערכה ניסוי בפצצת אטום.
פוקס נחקר שוב, ובראשית שנת 1950, לאחר סדרת חקירות, הודה בהעברת סודות האטום לברית המועצות.
פוקס הועמד לדין ב-1 במרץ 1950, נמצא אשם בהעברת מידע גרעיני לסובייטים ונדון ל-14 שנות מאסר.
הוא ריצה 9 שנים מתוך תקופת המאסר שנגזרה עליו, זכה לחנינה ושוחרר בשנת 1959.
באותה שנה הגיע פוקס בדרכים לא חוקיות ללייפציג שבמזרח גרמניה, שם התגורר אביו.
זאת למרות שקיבל מספר הצעות עבודה מכובדות במערב.
בלייפציג נישא לאלמנה מרגרטה קיילסון, חברת הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית המזרח-גרמנית.
עד שנת 1974 שימש כסגן מנהל המרכז למחקר גרעיני ברוסנדורף, סמוך לדרזדן.
משנת 1963 הצטרף לסגל האוניברסיטה הטכנית של דרזדן.
קלאוס פוקס מת בשנת 1988, זמן לא רב לפני התפרקות הגוש הסובייטי, איחוד גרמניה וקריסת ברית המועצות.
ההערכה היא כי איש ממרגלי האטום שפעלו בשירות הסובייטים לא הביא לסובייטים תועלת כה רבה בפיתוח פצצת האטום הסובייטית, כקלאוס פוקס במעשה בגידתו במדינתו המאמצת.
קלאוס ברבי היה פושע מלחמה נאצי, מפקד הגסטפו בעיר ליון שבצרפת, ובשל אכזריותו כלפי היהודים ולוחמי המחתרת כונה "הקצב מליון".
מתום המלחמה עבד בגרמניה עבור ארגוני ביון מערביים, ובשנת 1955 נמלט לבוליביה ועבד כסוחר סמים.
בשנת 1983 נעצר וגורש לצרפת, בשנת 1987 הורשע בביצוע פשעים נגד האנושות ונידון למאסר עולם.
ברבי נולד בבאד גודסברג שליד בון, במערבה של גרמניה.
בשנת 1934 סיים את לימודיו באוניברסיטה, והתגייס לאס אס.
בשנת 1937 נרשם כחבר במפלגה הנאצית של אדולף היטלר.
בשנת 1941 הוצב ב"משרד לענייני יהודים" ונשלח לאמסטרדם בירת הולנד.
באמסטרדם השתתף גם ב"פרשת Koco", בה הותקף סלון הגלידה של ארנסט כאהן.
במאי 1942 מונה למפקד הגסטפו בעיר הצרפתית ליון (בדרגת סרן), ופיקד על מבצעי מעצר, עינוי, גירוש ורצח של אלפי יהודים ולוחמי רזיסטנס.
בין יתר פעולותיו היה אחראי על גירוש ילדי איזיו למחנה הריכוז דראנסי ומשם לאושוויץ.
משנת 1945 עבד בגרמניה עבור ארגוני הביון של בריטניה וארצות הברית.
בשנת 1955 ברח עם משפחתו לבוליביה, וגר בעיר הבירה לה פאס בשם המשפחה הבדוי "אלטמן".
הוא משך תשומת לב רבה, משום שעבד כסוחר סמים מצליח ואף השתתף בניסיון הפיכה להפלת ממשלת בוליביה.
בשנת 1971 זוהה ברבי על ידי ציידי נאצים, ורק כעבור עשור, ב-19 בינואר 1983, נעצר וגורש לצרפת.
משפטו החל ב-11 במאי 1987 בבית המשפט העליון של צרפת בעיר ליון (משפט מושבעים).
בשל הערך ההיסטורי של המשפט, ניתן אישור לצלם אותו.
סנגורו של ברבי, ז'אק ורז'ס (בעברו לוחם במחתרת הצרפתית), ניסה לטעון שפעולותיו היו זהות לפעולות שביצעו ממשלות אחרות במושבות שלהן (לרבות צרפת), ולכן מדובר ב"תביעה לא הוגנת".
אך המושבעים התרשמו יותר מהראיות שהציג התובע הראשי פייר טרוש, והרשיעו את ברבי בביצוע פשעים נגד האנושות.
ב-4 ביולי 1987 הוא נידון למאסר עולם.
הוא מת בכלא ממחלת הסרטן ב-25 בספטמבר 1991, בגיל 78.
בשנת 2020 יצא הסרט "התנגדות" ("Resistance") על אמן הפנטומימה מרסל מרסו, ובה מוצגת דמותו מטילת האימה של קלאוס ברבי.
קלאוס מאן היה סופר יהודי-גרמני.
קלאוס היינריך תומאס מאן נולד בשנת 1906 בעיר מינכן שבגרמניה, כילדו השני של הסופר הגרמני הנודע תומאס מאן ואשתו היהודייה קטיה פרינגסהיים.
שנותיו הראשונות של מאן שפעו משברים.
בשל היותו הומוסקסואל נתקל לעיתים קרובות ביחס מזלזל, וקשריו עם אביו, שסלד מנטייתו המינית, היו קשים ומתוחים.
בשנת 1933 עזב את גרמניה ועבר להתגורר באמסטרדם.
הוא קיבל אזרחות צ'כוסלובקית לאחר שאזרחותו הגרמנית נשללה בידי השלטונות הנאציים.
בשנת 1936 עבר לארצות הברית והתגורר בפרינסטון, ניו יורק וניו ג'רזי.
בשנת 1943 הוענקה לו אזרחות אמריקאית.
במהלך מלחמת העולם השנייה השתייך לנערי ריצ'י, ועבד בשירות הצבא האמריקאי.
מאן מת בקאן ממנת יתר של כדורי שינה, ונקבר בה.
אביו, תומאס, שלא רצה להפסיק את מסע ההרצאות שבו השתתף, לא נכח בהלוויה.
מאן החל לכתוב סיפורים קצרים בשנת 1924, ובשנה לאחר מכן היה למבקר תיאטרון של עיתון ברלינאי.
יצירותיו הספרותיות הראשונות ראו אור ב-1925.
בשנת 1933 ייסד עם אחותו אריקה מאן את הקברט הפוליטי מטחנת הפלפל.
ספרו המפורסם ביותר הוא "מפיסטו", אשר נכתב ב-1936 והתפרסם באמסטרדם.
הספר הוא דיוקן מוסווה אך במעט של גיסו, השחקן גוסטף גרינדגנס.
ספרו של מאן, Der Vulkan, מיטיב לתאר את הווי המהגרים מגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ספר נודע נוסף שלו הוא "הסימפוניה הפתטית".
מפיסטו: רומאן קריירה; מגרמנית: ניצה בן-ארי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('הספרייה החדשה למנויים'), תש"ן 1990.
קלאוס פטר פלור הוא מנצח גרמני.
פלור, יליד לייפציג, ניגן בצעירותו ניגן בכינור ואחר למד ניצוח אצל רולף רויטר.
פלור היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין משנת 1984 עד 1991. הוא כיהן כיועץ אמנותי ומנצח אורח ראשי של תזמורת טונהאלה בציריך בשנים 1991 עד 1996. הוא היה מנצח אורח ראשי של תזמורת פילהרמוניה מ-1991 עד 1994, ומכהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו מאז 2017.
נכון ל-2006 הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו ושל התזמורת הסימפונית של דאלאס.
לתקופות קצרות היה בעבר מנצח אורח ראשי ויועץ אמנותי לתזמורת טונהאלה בציריך ומנהל מוזיקלי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין.
בארצות הברית כיהן פלור כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של דאלאס, השלישי בתולדותיה, מ-1999 עד 2008. ב-2008 התמנה פלור למנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של מלזיה.
החוזה הראשוני שלו הוא לשלוש שנים.
קלאוס טנשטדט היה מנצח גרמני.
קלאוס טנשטדט למד נגינה בכינור ופסנתר בקונסרבטוריון של לייפציג.
בשנת 1948 התקבל ככנר ראשי לתזמורת התיאטרון העירוני בהאלה, אולם פגיעה באצבעו שמה קץ לקריירה שלו ככנר, ולאחר מכן עבד כמדריך זמרים באותו תיאטרון.
בהמשך ניתב טנשטדט את כשרונותיו לניצוח.
בשנת 1958 התמנה למנהל מוזיקלי באופרה של דרזדן, ובשנת 1962 למנהל המוזיקלי של התזמורת והתיאטרון של שוורין.
טנשטדט היגר מגרמניה המזרחית בשנת 1971, וקיבל מקלט מדיני בשוודיה.
הוא ניצח בגטבורג על תזמורת התיאטרון, ובסטוקהולם על התזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה.
בשנת 1972 התמנה למנהל מוזיקלי כללי של האופרה של קיל בצפון גרמניה.
משנת 1979 עד 1982 כיהן כמנצח ראשי של תזמורת רדיו צפון גרמניה בהמבורג.
במהלך 1974 הופיע לראשונה בצפון אמריקה, בניצוח על התזמורת הסימפונית של טורונטו.
זמן קצר אחר כך, בדצמבר של אותה שנה, הופיע לראשונה בארצות הברית, עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח על הסימפוניה השמינית של אנטון ברוקנר.
כמנצח אורח הופיע גם עם תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של שיקגו והפילהרמונית של ניו יורק.
הופעתו הראשונה בלונדון הייתה עם התזמורת הסימפונית של לונדון בשנת 1976. בשנת 1977 ניצח לראשונה על הפילהרמונית של לונדון, הופעה שאחריה התמנה למנצח אורח ראשי של התזמורת משנת 1980 ובהמשך, משנת 1983, למנצחה הראשי.
בריאותו הרעועה אילצה אותו לפרוש מן התפקיד בשנת 1990 ולאחר מכן הכתירה אותו הפילהרמונית של לונדון בתואר מנצח כבוד.
הוא חזר אומנם לנצח על קונצרטים של מאהלר בנובמבר 1991 (הסימפוניה השישית) ובמאי 1993 (הסימפוניה השביעית), אך בעצת רופאיו פרש כליל מן הניצוח באוקטובר 1994.
בשנת 1978 טנשטדט ניצח על הפילהרמוניה הישראלית, המנצח הגרמני הראשון מדורו לנצח עליה; עד אז הפילהרמוניה לא הזמינה מנצחים גרמנים בגלל קשריהם עם משטר הנאצי.
הקלטותיו כוללות את מחזור הסימפוניות השלם של גוסטב מאהלר.
קלאוס פורמן הוא אמן, מוזיקאי ומפיק תקליטים גרמני עטור פרסי גראמי.
ידוע בעיקר בקשריו עם חברי להקת הביטלס עימם פעל בראשית דרכם בגרמניה, וכן עיצב כמה מעטיפות אלבומיהם.
הוא עיצב יצירות אמנות ללהקות רבות כולל הביטלס, הבי ג'יז ועוד.
העבודה הבולטת ביותר שלו כמפיק הייתה עבודתו עם להקת Trio, כולל הלהיט ברחבי העולם "Da Da Da".
כמוזיקאי, פורמן ידוע בעיקר עקב היותו הבסיסט של להקת מנפרד מאן בשנים 1966-1969, וכבסיסט בשורה של הקלטות, כולל כאלה שנעשו ידי חבריו לשעבר של להקת הביטלס.
הקשר שלו עם הביטלס החל בהופעתה הראשונה של הלהקה בעיר הגרמנית המבורג בשנות השישים המוקדמות.
הוא גר בדירתה של הלהקה בלונדון יחד עם ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר אחרי שג'ון לנון ופול מקרטני עברו לגור עם בנות הזוג שלהם, ועיצב את עטיפת האלבום שלהם, Revolver, שעבורו הוא זכה בפרס גראמי.
בשנת 1990 הוא עיצב את העטיפות של האלבומים של הביטלס The Beatles Anthology.
בשנת 2009 הוציא את אלבום הבכורה שלו A Sideman's Journey, בהשתתפות מוזיקאים בולטים רבים, כולל שני החברים הנותרים של הביטלס.
פורמן נולד וגדל בצפון העיר ברלין למשפחה מרובת ילדים.
בסוף שנות ה-50 עבר לעיר המבורג במטרה להשלים את לימודי האמנות, שם הכיר את חברי "להקת חיפושיות הכסף" (שלאחר מכן התפרסמו כלהקת הביטלס), שבאו להופיע במקום מבריטניה.
פורמן התחבר עם ג'ון לנון ועם ג'ורג' האריסון - עמו שמר על קשרי חברות עד למותו של האריסון בשנת 2001.
בראשית שנות ה-60 החליט פורמן לעזוב את גרמניה ולעבור ללונדון, שם התגורר בדירה יחד עם חברי להקת הביטלס, כשלפרנסתו עבד כגרפיקאי.
בשנת 1965 עבר פורמן להתגורר בדירה פרטית, אך נשאר בקשר הדוק עם חברי הלהקה, על אף הצלחתם העולמית.
בשנת 1966 הוזמן פורמן לעצב את עטיפת אלבומה של הביטלס: Revolver.
העטיפה שיצר פורמן מציגה מעין קולאז' של מחברת רישומים.
על אף הצלחתו המסחררת של האלבום, שכרו של פורמן היה לא יותר מ-40 פאונד.
על עבודה זו זכה פורמן בפרס גראמי לעיצוב אלבום.
בשנת 1966 הצטרף פורמן ללהקת מנפרד מן בתור בסיסט.
בספטמבר 1969 גייס אותו ג'ון לנון כנגן בס בלהקת Plastic Ono Band, שנועדה ללוות אותו ואת יוקו אונו בהופעה בפסטיבל רוקנרול ושלם בטורונטו (יחד עם אריק קלפטון והמתופף אלן וייט).
בעקבות כך הפך פורמן לציר מרכזי בלהקות הליווי של לנון ואונו ובפרט בתקליט הסולו הראשון של לנון, John Lennon/Plastic Ono Band.
בשנת 1970 חזר פורמן לשתף פעולה עם חברי להקת הביטלס: לצד נגינה בגיטרה בס באלבומיהם של לנון, האריסון ורינגו.
פורמן פרש מעסקי המוזיקה בשנת 1989, והחליט להיות יותר עם משפחתו.
הוא גר בסביבות העיר מינכן, ביחד עם אשתו השנייה קריסטין ועם שני ילדיהם.
מפעם לפעם הוא מופיע בתוכניות טלוויזיה, בעיקר כשנושאה של התוכנית הוא על שנות ה-60 בכלל, או על להקת הביטלס בפרט.
בשנת 1996 הלחין את פסקול הסרט "בילבי".
בשנת 1996, נתבקש קלאוס לעצב את עטיפת אלבום האוסף The Beatles Anthology.
בשנת 2007 נתבקש קלאוס לעצב את עטיפת האלבום "Timeless" בעבור להקת Wet Wet Wet.
קלאוס שפרבר , הידוע יותר כקלאוס נומי (Klaus Nomi), היה קונטרה טנור גרמני שהיה ידוע בשל הופעותיו הקוליות יוצאות הדופן ואישיותו הבימתית הבלתי רגילה.
נומי זכור בשל הופעתו התאטרלית הביזארית והחיה; איפורו הכבד, לבושו ותסרוקתו המיוחדים.
שיריו נעו בין פרשנויות סינתיסייזר של אופרה קלאסית לקאברים של שירי פופ פופולריים משנות השישים כמו של צ'אבי צ'קרס (Chubby Checker's, Let's Twist Again, לו כריסטי (Lou Christie) ו-Lightnin' Strikes.
קלאוס נומי נולד כקלאוס שפרבר באימנשטדט בוואריה, גרמניה.
בנעוריו בשנות השישים עבד כסדרן בדויטשה אופר ברלין במערב ברלין שם נהג לשיר מאחורי הקלעים בתום המופע עבור סדרנים אחרים וצוות האחזקה.
בסביבות הזמן ההוא שר גם אריות אופראיות במועדון גאה בברלין שנקרא 'הקזינו של קלייסט' (Kleist Casino).
נומי היגר מגרמניה לעיר ניו יורק באמצע שנות השבעים.
הוא החל להשתלב בסצנה האומנותית שהשתררה באיסט וילג' (East Village).
לפי הסרט התיעודי שביים אנדרו הורן, לקח נומי שיעורי זימרה וכילכל עצמו בעבודה כשף מאפים.
נומי הלך לעולמו ב-6 באוגוסט 1983 בעיר ניו יורק והיה אחד מהידוענים הראשונים שנפטרו מסיבוכים שחלו כתוצאה ממחלת האיידס.
אפרו פוזר מעל העיר ניו יורק.
נומי הופיע בהפקת קאמפ סטירית של זהב הריין מאת ריכרד וגנר בחברת התיאטרון הקומי של צ'ארלס לודלאם (Charles Ludlam) בשנת 1972 ("Art After Midnight: The East Village Scene" by Steven Hager; 1986 St.
חשיפתו הראשונה לעין הציבור הרחב בסצנת התיאטרון של העיר ניו יורק הייתה ב-1978 ב"וודביל של הגל החדש" (New Wave Vaudeville), אירוע בן ארבעה לילות אותו יזם האומן דייוויד מקדרמונט.
לבוש בחליפת חלל הדוקה לגופו ושכמייה פלסטית שקופה, שר נומי את האריה Mon coeur s'ouvre a ta voix (ליבי נפתח לקולך), אותה הלחין קאמי סן-סנס באופרה משנת 1877 שמשון ודלילה.
ההופעה הסתיימה בהתרסקות כאוטית של אורות מסתובבים, פצצות עשן, ואפקטים של צלילים אלקטרוניים רמים בעוד נומי נסוג אל מעבר לערפל.
ג'ואי אריאס נזכר: "עדיין אני מקבל עור ברווז בעודי חושב על כך...
היה זה כאילו הוא היה מכוכב אחר והוריו קוראים לו לשוב הביתה.
כאשר העשן התפזר, הוא נעלם." המופע הפך להצלחה מסחררת וגרם להזמנתו להופיע במועדונים בכל רחבי העיר ניו יורק.
נומי קיבץ מסביבו והרכיב קבוצה של אומנים בתחילת דרכם בכללם ג'ואי אריאס, ז'אן מישל-באסקה, קית' הרינג, ג'ון מקלולין (שהשתמש גם בכינוי 'ג'וני סקס') וקני שארף (Kenny Scharf)
דייוויד בואי שמע על הופעותיו של נומי בעיר ניו יורק ולאחר שפגש לילה אחד בו ובג'ואי אריאס במועדון מוד (Mudd Club), הוא שכר אותם כזמרי ליווי להופעתו בסאטרדיי נייט לייב ששודרה ב-15 בדצמבר 1979.
נומי גם שיתף פעולה עם המפיק מן פאריש (Man Parrish).
הוא הופיע בליווי קולי באלבום הסינתיסייזר Hip Hop Bee Bop.
בסרט הרוק התיעודי משנת 1981 Urgh!
הבמאי אנדרו הורן והסופר ג'ים פוראט מחשיבים את נומי כחלק חשוב בסצנת איסט וילג' של שנות השמונים, שהייתה החממה להתפתחותו של ה-פאנק-רוק, המוזיקה, האמנויות החזותיות, והאבנגרד.
חרף העובדה שעבודתו של נומי עדיין לא הגיעה להצלחה מסחרית בקנה מידה לאומי בזמן מותו, נקבצו מסביבו קהל מעריצים, בעיקר בניו יורק ובצרפת.
סרטו התיעודי של אנדרו הורן משנת 2004 על חייו של נומי 'שירו של נומי' (The Nomi Song), אותו הפיצה חברת Palm Pictures, גרם לעניין מחודש בזמר, בכלל זה מופע אומנותי בסן פרנסיסקו בגלריית New Langton.
ניתן לאמוד את השפעתו של נומי גם אם לוקחים בחשבון אזכורים ומחוות שמעניקים לו אומנים מאוחרים יותר בעבודותיהם.
המלחינה האוסטרית אולגה נויווירת חיברה את היצירה "הומאז' לקלאוס נומי עבור קונטרטנור ואנסמבל" (Hommage à Klaus Nomi for countertenor and chamber ensemble).
גרסה בדויה של קלאוס נומי מופיעה בשני פרקים של סדרת ההרפתקאות הקומית המונפשת The Venture Bros.
ב-Showdown at Cremation Creek" (Part I)", הוא מופיע כאחד משומרי ראשו הנלהבים של דייוויד בואי (לצד דמותו המונפשת של איגי פופ).
"קלאוס" מתקיף את יריבו בעזרת שיר צורמני ותלבושתו בת עניבת הפרפר גדולת הממדים, בה הוא משתמש כנשק להלום ביריבו.
בפרק (Showdown at Cremation Creek (Part II, נדמה ש"קלאוס" נהרג לאחר שהוא בוגד בבואי על מנת לחבור לפושע שנודע כ-The Phantom Limb.
גרסת הכיסוי הראוותנית של נומי ללהיט משנת 1964 "You Don't Own Me", מאת הזמרת לסלי גור (Lesley Gore), מושרת במבטא גרמני כבד.
הגרסה הוצגה בתוכנית הרדיו הימנית של ראש לימבו כשיר הומוסקסואלי עדכני, אף כי נומי לא שינה את המגדר של מילות השיר (למשל "Don't say I can't play with other boys").
"The Cold Song", (מתוך האופרה משנת 1691 "המלך ארתור" של הנרי פרסל)
קלאוס פון אמסברג , היה אריסטוקרט גרמני אשר נישא למלכה ביאטריקס מהולנד.
קלאוס נולד ב-6 בספטמבר 1926 בהיצאקר, לקלאוס פליקס פון אמסברג ולברונית גסטה פון דם בוסשה-הדנהאוזן.
בנעוריו היה הנסיך חבר בתנועת הנוער ההיטלראי וכן שירת בוורמכט בתקופת מלחמת העולם השנייה בתפקידי מנהלה בדנמרק ובאיטליה.
עם סיומה של המלחמה הוא נישבה על ידי כוחות ארצות הברית ב-1945 באיטליה וכששוחרר מהכלא עבר לבריטניה ומשם חזר לגרמניה.
קלאוס כיהן כדיפלומט מטעם מערב גרמניה, ובשנת 1965 הכיר את ביאטריקס, נסיכת אוראניה-נסאו בחופשת סקי בשווייץ.
הרומן הורחק מעיני התקשורת ובסופו של דבר, למרות התנגדותו של העם ההולנדי עקב עברו הנאצי, אושרו הנישואין בידי המלכה יוליאנה, אמה של ביאטריקס ועל ידי הפרלמנט.
החתונה נערכה ב-10 במרץ 1966, ולזוג נולדו שלושה בנים.
עקב חברותו של הנסיך בתנועת הנוער ההיטלראי בנערותו וכן עקב שירותו בוורמאכט, הוא זוהה על ידי העם ההולנדי כחלק מן העבר הגרמני הנאצי.
אולם, ככל שחלפו השנים התמעטה דעת הקהל השלילית כנגדו והוא הפך לאחד מבני משפחת המלכות האהודים בהולנד.
בשנים האחרונות לחייו התמקד הנסיך קלאוס בקידום נושא מדינות העולם השלישי.
ב-6 באוקטובר 2002, בגיל 76, מת הנסיך קלאוס ממחלת פרקינסון ומדלקת ריאות.
הוא נקבר במרתף הקבורה המלכותי שבכנסייה החדשה בעיר דלפט.
ב-10 במרץ 1966 התחתן קלאוס עם ביאטריקס, מלכת הולנד, ממנה נולדו לו שלושה בנים:
וילם-אלכסנדר, מלך הולנד (נולד ב-1967)
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו (נולד ב-1969)
קלאוס ווֹבֶרייט הוא פוליטיקאי גרמני החבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD).
היה ראש העיר של ברלין מ-2001 עד 2014. שימש כנשיא הבונדסראט (התפקיד הרביעי בחשיבותו בגרמניה) בשנים 2002-2001.
עד לשנת 1973, קלאוס ווברייט למד ב-Ulrich-von-Hutten-Oberschule בברלין.
לאחר מכן למד משפטים באוניברסיטה החופשית של ברלין.
לאחר שלוש שנים בהן שימש כעובד ציבור במשרד הפנים, נבחר ווברייט לכהונת חבר מועצה של רובע טמפלהוף, והיה לחבר המועצה הצעיר ביותר בברלין.