tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ליל הבארות (מבצע יהלום) היא פעולת תגמול שערך צה"ל בעיירה קלקיליה שבשטח ירדן, בלילה שבין 4 ל-5 בספטמבר 1965. בפעולה הרסו כוחות צה"ל 11 משאבות מים.
ההחלטה לצאת לפעולת תגמול התקבלה לאחר סדרת פעולות חבלה שביצעו אנשי פת"ח שפעלו משטח ירדן כנגד מטרות ישראליות החל מחודש יוני אותה שנה.
כמפקד הפעולה נקבע מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם רפאל איתן.
הפעולה נועדה להזהיר את השלטונות הירדנים ולא לפגוע בהם בנפש.
בשל כך נקבעו הוראות פתיחה באש מחמירות.
בליל 4 בספטמבר 1965 תקפו כוחות מחטיבת הצנחנים בפיקוד רפאל איתן, בהם כוח בפיקוד מפקד גדוד 202, אפרים חירם, וכוח מסיירת מטכ"ל, בפיקוד דב תמרי, 11 משאבות מים (בארות) במרחב העיירה קלקיליה והרסו את כולן באמצעות מטעני חבלה.
במהלך הפעולה הכוחות כמעט שלא נתקלו בהתנגדות מצד הצבא הירדני.
רק חייל ירדני אחד ואזרח אחד נפגעו במהלך המבצע.
הכוחות שבו לשטח ישראל לאחר שפגעו בכלל משאבות המים.
הייתה זו הפעולה הראשונה של סיירת מטכ"ל שכללה לחימה.
ליל הארדין ארמסטרונג הייתה פסנתרנית ג'אז, מלחינה, זמרת ומובילת להקה אמריקאית.
היא הייתה אשתו השנייה של לואי ארמסטרונג, שאיתו שיתפה פעולה בהרבה הקלטות בשנות ה-1920.
היא הלחינה מספר להיטים הכוללים את "Just for a Thrill" (שנהייה להיט כשריי צ'ארלס ביצע אותו מחדש בשנת 1959) ו"Bad Boy" (שהפך ללהיט של רינגו סטאר בשנת 1978).
ארמסטרונג הוכנסה אל היכל התהילה של המוזיקה של ממפיס בשנת 2014.
היא נולדה בממפיס, טנסי, בשם לילאן הארדינג.
שם גדלה בביתה עם סבתה, פריסיליה מרטין, אמה לשעבר מהעיר השכנה אוקספורד מיסיסיפי.
למרטין היה בן אחד ושלוש בנות, כשאחת מהן היא דמפסי, אמא של ליליאן.
פריסיליה מרטין אז העבירה את משפחתה אל ממפיס כדי לברוח מבעלה, דרך שכלל חברי המשפחה עשו בכרכרה רכובת חמור.
אמה של ליליאן נישאה לוויל הארדן, וליליאן נולדה ב-3 בפברואר 1898. אביה של ליליאן, וויל, נפטר כשהיא הייתה בת שבע ואימה נישאה לאחר מכן בשנית.
בצעירותה ליליאן למדה למדה לנגן בפסנתר בעיקר המנונים, מזמורים נוצריים ומוזיקה קלאסית.
לאחר מכן נמשכה למוזיקה הפופולרית ולבלוז.
הארדין קיבלה לראשונה שיעור פסנתר מהמורה שלה בכיתה ג', ויולט וויט.
לאחר מכן, אמה רשמה אותה לאוניברסיטת פיסק, מכללה בנאשוויל הנועדה עבור אפרו-אמריקאים, שם למדה גישה שונה ונעימה יותר עבור נגינתה בפסנתר.
היא קיבלה את התעודה שלה מפיסק וחזרה לממפיס ב-1917. באוגוסט 1918 היא עברה עם אמה ואביה החורג לשיקגו.
בזמן זה, הארדינג התמקצעה בקריאת תווים והשיגה עבודה כמדגימת פרטיטורה בחנות מוזיקה.
כשהחלה לעבוד בחנות, לורנס דאו, מוביל להקה בזמנו, פנה אל הארדין והציע לה להצטרף ללהקתו תמורת סכום כסף רב יותר מששילמו לה בחנות.
מהידיעה שאמה לא תאשר את החלטתה לעבוד בלהקה, היא שיקרה לאמה ואמרה לה שמשרתה החדשה היא נגנית פסנתר בבית ספר לריקוד.
שלושה שבועות לאחר מכן הלהקה התקדמה ועברה בין בתי קפה ומועדונים עד שנשכרה לנגן בבר "דרימלנד" (Dreamland) בשיקגו.
שם הופיעו אמנים רבים כגון אלברטה האנטר וקינג אוליבר.
כשקינג אוליבר ולהקתו החליפו את הלהקה של דאו, אוליבר ביקש מהארדין להישאר לנגן איתו.
היא ניגנה עם אוליבר ב"דרימלנד" בשנת 1921 כאשר הציעו ללהקה לנגן במשך שישה חודשים בסן פרנסיסקו, ולאחר מכן הארדין חזרה לשיקגו ושאר חברי הלהקה המשיך ללוס אנג'לס.
לאחר מכן היא למדה במכללת ניו יורק למוזיקה, והשלימה לימודים מתקדמים בשנת 1929.
חזרה בשיקגו, הארדין חזרה לעבוד ב"דרימלנד" כפסנתרנית כחלק מאורכסטרה עבור כנר ואמן וודוויל.
בזמן זה התאהבה בג'ימי ג'ונסון, זמר צעיר מוושינגטון הבירה ושניהם נישאו ב-22 באוגוסט 1922. קשר זה הסתיים בגירושין לאחר זמן קצר.
להקתו של אוליבר חזרה מקליפורניה ובמהרה חזרה לעבוד ב"דרימלנד" כשהארדין הפסנתרנית.
הלהקה של קינג אוליבר נהנתה מהצלחה רבה ב"דרימלנד" כשאוליבר שלח הזמנה ללואי ארמסטרונג להצטרף ללהקתו כקורנן שני.
בזמן זה ארמסטרונג החל להיות ידוע בניו אורלינס והחשיב את אוליבר כמנטור עבורו.
תחילה, הארדין לא התרשמה מלואי, שהגיע לשיקגו לבוש בבגדים ותסרוקת שהיא קראה לה "כפרית מדי" עבור שיקגו, אבל היא התאמצה כדי "להוציא ממנו את הכפר", וזוגיות רומנטית התפתחה ביניהם.
בהיותה בעלת ניסיון בגירושין, הארדין עזרה לארמסטרונג בגירושיו מאשתו הראשונה, דייזי, שממנה נפרד עוד בשהותו בניו אורלינס.
הארדין וארמסטרונג נישאו ב-4 בפברואר 1924.
הארדין לקחה את ארמסטרונג לקניות ולימדה אותו איך להתלבש באופנתיות, שינתה לו את תסרוקת השיער וחתרה כדי לטפח לו את הקריירה.
היא הרגישה שהוא מבזבז את כישרונו כנגן בתפקיד שני.
ארמסטרונג נהנה מאוד מלנגן לצד האליל שלו, אבל הארדין שכנעה אותו לפרוש מהלהקה והשותפות עם אוליבר ובספטמבר 1924 הוא קיבל משרה בלהקתו של מוביל הלהקה פלצ'ר הנדרסון בעיר ניו יורק מה שהביא לו הצלחה רבה, בעוד שהארדין נשארה בשיקגו והמשיכה לנגן אצל אוליבר ולאחר מכן הובילה להקה משלה.
כשהלהקה של הארדין התקבלה לנגן ב"דרימלנד" בשיקגו היא הכינה שלט ענק עבור חזרתו של ארמסטרונג הנושא את הכיתוב "נגן החצוצרה הטוב ביותר בעולם".
הארדין לאחר מגן ניגנה בלהקה של ארמסטרונג הLouis Armstrong and his Hot Five ואת החזרות וההקלטות החלו ב-15 בנובמבר 1925 בביתם של הארדין וארמסטרונג בשיקגו.
לקראת סוף שנות 1920 הארדין וארמסטרונג התרחקו.
הוא הקים להקה חדשה שנשאה את אותו השם והארדין הרכיבה מחדש את הלהקה הקודמת שלה עם פרדי קפארד ולהקתה נחשבה נחותה רק אל מול להקתו של ארמסטרונג.
הארדין וארמסטרונג נפרדו ב-1931 כשהוא ניהל רומן עם אישה אחרת.
בשנות 1930, נהגה לקרוא לעצמה "גברת לואי ארמסטרונג" בזמן שהובילה אורכסטרה המורכבת מנשים בלבד ששודרה ברשת הרדיו NBC בכל ארצות הברית.
באותו עשור היא הקליטה שירת סווינג עבור חברת התקליטים דקה והופיעה במלווה בפסנתר עם אמנים אחרים.
בשנות ה-40 המאוחרות ושנות ה-50 המוקדמות הארדין עבדה כאמנית סולו כשהיא שרה ומנגנת בפסנתר.
בסוף שנות ה-40 היא החליטה לעזוב את עסקי המוזיקה ולהפוך לחייטת ונרשמה לקורס תפירה.
מטלת הסיום שלה בקורס הייתה לתפור ללואי ארמסטרונג טוקסידו, שהוצג לאחר מכן במסיבת קוקטייל בניו יורק שהיא ערכה לחגיגת תחום העיסוק החדש שלה.
הארדין המשיכה לתפור עבור חברים בלבד ונהגה לחלק לחבריה חולצות שהיא תפרה בימי הולדתם עם חתימת שמה בתחתית החולצה.
הארדין המשיכה לנגן בפסנתר ולהופיע באזור שיקגו ושיתפה פעולה עם נגנים רבים.
בשנות ה-50 הוזמנה להקליט את קולה ונגינתה עבור פרויקטים שונים בנושא תרבות הג'אז בשיקגו.
ב-1962 היא החלה לכתוב אוטוביוגרפיה אבל התחרטה כאשר הבינה שהספר עומד לספר על מקרים שיכולים לגרום ללואי אי נוחות, אז היא דחתה את הפרויקט עד לאחר מותו של לואי.
היא נפטרה לפני שסיימה לכתוב את הספר.
כשארמסטרונג מת בשנת 1971, נסעה הארדין להלוויה שהתקיימה בניו יורק במכונית המשפחתית.
כשחזרה לשיקגו, היא הרגישה שהעבודה על האוטוביוגרפיה שלה יכולה להמשיך, אך באותו החודש, בזמן שהופיעה בקונצרט זיכרון המשודר בטלוויזיה לזכרו של ארמסטרונג, היא התמוטטה על הפסנתר ובמהלך פינוייה לבית החולים נפטרה מהתקף לב.
לאחר הלווייתה נעלמו כתב היד של האוטוביוגרפיה שלה ומכתביה מביתה.
בשנת 2004 מחוז הפארק בשיקגו שינה את שמו של פארק קהילתי לזכרה.
יצירתה המקורית "Oriental Swing" נדגמה על ידי מוזיקאי האלקטרו-סווינג פרוב דטלר כדי ליצור את השיר מ-2012 "Booty Swing".
השיר קיבל הכרה בינלאומית כששברולט השתמשו בו לפרסומת בשנת 2013.
דייוויד אנדרו בורד , הידוע בשם הבמה שלו ליל דיקי (Lil Dicky) או LD, הוא ראפר וקומיקאי יהודי-אמריקאי.
הוא פרץ בזכות הווידאו-קליפ לשירו "Ex-Boyfriend" שיצא לאור ב-25 באפריל 2013 והפך לוויראלי עם יותר ממיליון צפיות ביוטיוב תוך 24 שעות.
ב-31 ביולי 2015 הוציא את אלבום הבכורה שלו "Professional Rapper".
ב-2018 הפך שירו "Freaky Friday", בו אירח את כריס בראון, ללהיט עולמי.
ב-2019 הוציא את השיר "Earth", בו הוצגו זמרים ושחקנים רבים ובהם אריאנה גרנדה, ג'סטין ביבר, אד שירן, שון מנדס, קווין הארט, ויז קאליפה, צ'ארלי פות', קייטי פרי ולאונרדו דיקפריו.
השיר נוצר כדי לעורר מודעות לסביבה, זיהום ושינוי אקלים.
בורד הצהיר כי כל הכנסות השיר נתרמו לארגון "Leonardo DiCaprio Foundation".
בשנת 2020 החלה להיות משודרת בארצות הברית סדרה שמבוססת על חייו בערוץ FXX בשם "דייב".
פורמטים: תקליטור, הורדה דיגיטלית72111 RIAA: פלטינה
+שם האלבוםתיאורSo Hard יצא לאור: 22 במאי 2013
פורמט: הורדה דיגיטליתHump Days יצא לאור: 9 בספטמבר 2014
(בתור בריין בשיתוף ליל דיקי) יצא לאור: 14 בספטמבר 2017
חברת תקליטים: ברטלסמן מיוזיק גרופ
דומיניק ארמני ג'ונס , ידוע בשם הבמה ליל בייבי (Lil Baby), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
דומיניק ג'ונס נולד באטלנטה, ג'ורג'יה בשכונת אוקלנד סיטי.
אביו עזב את משפחתו והשאיר את אמו היחידה לגדל אותו ואת שתי אחיותיו בגיל שנתיים.
בעוד שהוא לא נאבק בלימודים, ג'ונס היה מסתבך שוב ושוב וכתוצאה מכך נשר מהלימודים בבית ספר התיכון בוקר ט.
בתחילת 2012 הואשם בגין החזקה בכוונה למכור, והאשמות נוספות.
עורך דינו דחק בו לבצע הסדר טיעון לשנתיים, אך ג'ונס סירב ורכש עורך דין חדש, מה שהציב את ג'ונס בתוכנית מיוחדת שתחזיק אותו רק למשך שנה.
תוך כדי תוכנית זו, הסתכסך עם אסיר לבן בשל הערות גזעניות.
לאחר מכן, גזר הדין של ג'ונס הוחלף בעסקה המקורית לשנתיים.
מאוחר יותר בשנת 2013, הואשם בהחזקת מריחואנה.
בשנת 2014, הוא נעצר שוב והואשם בהחזקת מריחואנה בכוונה למכור.
לאחר שנכנס לבית הסוהר למשך שנתיים, הוא החל את קריירת הראפ שלו.
זמן קצר לאחר שחרורו מהכלא, באפריל 2017 הוציא ליל בייבי את המיקסטייפ הראשון שלו, Perfect Timing.
הוא הוציא את המיקסטייפ הזה בהדרכה מוזיקלית של הראפר ועמיתו יליד אטלנטה יאנג ת'אג.
במיקסטייפ התארחו בין היתר יאנג ת'אג וליל יאכטי, ואמנים מחתרתיים נוספים.
זמן קצר לאחר מכן, ב-18 ביולי 2017 הוציא לאור את המיקסטייפ השני שלו, Harder Than Hard.
לאחר יציאתם של מספר מיקסטייפים, ב-2018 הוציא ליל בייבי את אלבום הבכורה שלו, Harder Than Ever, הכולל הופעות אורח של דרייק, יאנג ת'אג, אופסט ועוד.
האלבום זכה להצלחה רבה ונחשב כפריצת דרכו של ליל בייבי, כאשר הגיע למקום ה-3 בבילבורד 200 וזכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
זמן קצר לאחר יציאת אלבום הבכורה שלו, הוציא ליל בייבי מיקסטייפ משותף עם הראפר גאנה, Drip Harder.
המיקסטייפ זכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי וזכה לשבחים רבים מהמבקרים.
ב-28 בפברואר 2020, הוציא את אלבום האולפן השני שלו, My Turn.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד 200, והפך לאלבום הראשון של ליל בייבי לעשות זאת, ואף היה לאלבום רב-הפלטינה היחיד משנת 2020, על פי נתוני איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ביוני, הוציא ליל בייבי את "The Bigger Picture", שיר מחאה שיצא בעקבות מחאות ג'ורג' פלויד והגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. השיר נכלל במהדורת הדלוקס של My Turn.
באוקטובר, השתתף בשיר "For the Night" של פופ סמוק, מתוך האלבום של סמוק לאחר מותו, Shoot for the Stars, Aim for the Moon, לצד הראפר דה-בייבי, שהגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.
בפברואר 2021 השתתף בשירו של הראפר דרייק, "Wants and Needs", מתוך המיני-אלבום Scary Hours 2, שהגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. בהמשך השנה, יצא שירו של הראפר ג'יי קול, "Pride Is the Devil", מתוך האלבום The Off-Season, בו משתתף ליל בייבי, שהגיע למקום השביעי במצעד.
ב-4 ביוני 2021 הוציא יחד עם הראפר ליל דורק את אלבומם המשותף, The Voice of the Heroes.
ב-23 במאי 2024 השתתף בסינגל "Band4Band" של סנטרל סי, שהגיע למקום ה-22 במצעד בילבורד הוט 100. בנובמבר 2024, הודיע על אלבום חדש בשם Wham: Who Hard As Me ושחרר את הסינגל והקליפ המובילים לפרויקט ב-14 בנובמבר.
הסינגל נקרא "5AM", הופק על ידי ויזי ושון מומברגר.
בשיר, ליל בייבי מדבר על הלחץ שבציפיות, התמודדות עם אשמת שורדים, וקושי להיות פגיע.
בשנת 2016, ג'ונס החל לצאת עם ג'יידה צ'יבס, וב-18 בפברואר 2019 נולד בנם הבכור.
ליל הגנרלים בטורקיה היה הפיכה צבאית שהתרחשה ב-12 בספטמבר 1980 בטורקיה.
זו הייתה ההפיכה השלישית ברפובליקה – אחרי הפיכות 1960 ו-1971. את ההפיכה הוביל ראש המטות המשולבים של טורקיה קנן אוורן, שהפך לנשיא המדינה.
בשנות ה-70 התאפיינה טורקיה בחוסר יציבות פוליטית וכלכלית חמור, לצד גל אלימות פוליטית חריף.
מאבק מזוין התנהל בין ארגוני שמאל קיצוני, הימין הלאומני – בהובלת הזאבים האפורים – תנועות אסלאמיסטיות וקבוצות סטודנטים.
מספר ההרוגים מוערך בכ-5,000 במהלך העשור, עם כמעט עשר התנקשויות ביום בשיא האלימות.
המערכת הפוליטית הייתה משותקת: שיטת הבחירות יחסיות הקשתה על יצירת רוב פרלמנטרי יציב.
ב-1975 כונן סוליימאן דמירל קואליציה עם "החזית הלאומית" – שכללה את האסלאמיסטית ואת מפלגת התנועה הלאומית הימנית בראשות אלפארסלן טירקש.
ארגוני הימין הקיצוני הצליחו לחדור לשירותי הביטחון ולערער את הסדר הציבורי.
ב-1977 לא הצליחה אף מפלגה להשיג רוב בבחירות, והחילופים התכופים בין ממשלות דמירל ובולנט אג'וויט הגבירו את חוסר היציבות.
השביתה הכללית והמשבר הכלכלי – אינפלציה תלת-ספרתית, אבטלה גבוהה וגירעון חוץ כרוני – החריפו את המשבר.
האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לא הצליחה לבחור נשיא במשך שישה חודשים שקדמו להפיכה, מצב שנתפס כהוכחה לשיתוק מוחלט של המערכת הפוליטית.
כבר ביוני 1979 הוזהר אג'וויט מפני הפיכה מתקרבת על ידי אנשי MIT, אך לא הצליח למנוע את התהליך.
ב-11 בספטמבר 1979 הורה ראש המטות המשולבים של טורקיה קנן אוורן להכין דו"ח על האפשרות להפיכה.
הגנרל חיידאר סאלטיק הגיש לו מסמך בכתב יד לאחר כחצי שנה, בו המליץ להתכונן להשתלטות צבאית.
ב-21 בדצמבר התכנסו גנרלים באקדמיה הצבאית לדון בצעדים, והוחלט לפנות לראשי המפלגות באמצעות מכתב נשיאותי אזהרה.
באוגוסט 1980 נקבע מועד סופי ל-12 בספטמבר, במסגרת "מבצע דגל" (Bayrak Harekâtı).
ב-7 בספטמבר החליטו אוורן ומפקדי הזרועות – נורטין ארסין, תחסין שהינקיה, נג'את טומר וסדאת ג'לאסון – להפיל את הממשלה.
בשעות הבוקר המוקדמות של 12 בספטמבר שודרה ברדיו הממלכתי הודעה רשמית: "הפרלמנט והממשלה מפוזרים, החוקה מושעית, וכל המפלגות והאיגודים נאסרים."
הגנרלים הציגו עצמם כיורשי המסורת הכמאליסטית דיברו על עקרונות ששת החיצים והצהירו כי מטרתם לאחד את האומה מול קומוניזם, פשיזם, בדלנות וקיצוניות דתית.
בשעה 4:30 נמסרה ברדיו הודעת הכוחות המזוינים, בה נמסר כי המדינה עברה לשליטתם.
ההצדקה הרשמית להפיכה הייתה הצלת הרפובליקה מהתפוררות פוליטית, מהאלימות של שנות ה-70 ומהמשבר הכלכלי.
אוורן מונה ליו"ר המועצה לביטחון הלאומי.
בימים שלאחר ההפיכה הושעו מוסדות השלטון הדמוקרטיים, הוכרזה ממשלת צבא והוטלו מגבלות רחבות.
השביתה הכללית בוטלה, פעילות האיגודים המקצועיים נאסרה, ועובדי ציבור רבים הוחלפו בקצינים.
הוטלו עוצרי לילה ונאסרה יציאת אזרחים למדינות אחרות.
במהלך השנים 1980–1983 נעצרו מאות אלפי בני אדם.
כ-230,000 הועמדו לדין, ו-517 נידונו למוות – מתוכם 50 הוצאו להורג בפועל.
אלפים נוספים מתו במעצר או כתוצאה מעינויים.
כ-23,000 עמותות נסגרו, ויותר מ-900 סרטים נאסרו להקרנה בשל תכנים שנחשבו מנוגדים לערכי השלטון.
ב-7 בנובמבר 1982 אושרה במשאל עם חוקה חדשה, שקיבלה תמיכה של 92% מהמצביעים.
החוקה הרחיבה את סמכויות הנשיא, הגבילה את זכויות הפרט והקנתה לגנרלים בסיס חוקתי לשלטונם.
אוורן מונה לנשיא לשבע שנים, ונשאר בתפקיד עד 1989.
בנובמבר 1983 נערכו בחירות כלליות ראשונות מאז ההפיכה – ורק שלוש מפלגות הורשו להתמודד: מפלגת העם הרפובליקאית, מפלגת המולדת ומפלגת הדרך הנכונה.
כך הסתיימה תקופת המשטר הצבאי הפורמלי, אף כי השפעת הצבא על הפוליטיקה הטורקית נמשכה עוד שנים רבות.
דורק דריק בנקס , הידוע בשם הבמה ליל דורק (Lil Durk), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
בשנת 2011, בנקס התחיל להתייחס למוזיקה ברצינות.
לאחר שתוכניות החתימה שלו עם צ'יף קיף ופרנץ' מונטנה נפלו, הוא חשב לראפרפ כ"קריירה במשרה מלאה", לאחר צאתם של שני הסינגלים שלו, "Sneak Dissin'" ו-"I'ma Find", כל אחד מהם קיבל ביקורות חיוביות בעיקר.
ב-19 באוקטובר 2012 הוציא דורק את המיקסטייפ השלישי שלו, Life Ain't No Joke, שהורד למעלה מ-216,000 פעמים ב-DatPiff.
בדצמבר 2012 הוציא דורק את השיר "L's Anthem", שזכה לרמיקס בהשתתפות פרנץ' מונטנה.
בעקבות פופולריות הסינגל "L's Anthem" והשיר שאחריו, "Dis Ain't What U Want", הוחתם דורק בחברת התקליטים דאף ג'אם, תחת הקולקטיב שהקים, Only the Family.
ב-14 באוקטובר 2013 הוציא דורק את המיקסטייפ הרביעי שלו, Signed to the Streets, שדורג במקום השמיני ברשימת המיקסטייפים הטובים ביותר מ-2013 של מגזין רולינג סטון.
ב-2 ביוני 2015 הוציא דורק את אלבום הבכורה שלו, Remember My Name, מתוכו הסינגל המוביל "Like Me" בהשתתפות ג'רמי.
האלבום הגיע למקום ה-14 במצעד הבילבורד 200. בהמשך השנה, הוציא דורק את המיקסטייפ .
על מנת לקדם את המיקסטייפ, הוציא דורק את הסינגל "My Beyoncé", שזכה בתואר הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-22 ביולי 2016 הוציא דורק את אלבומו השני, Lil Durk 2X, שהגיע למקום ה-29 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
בהמשך השנה, הוציא את המיקסטייפ They Forgot.
במהלך 2017, הוציא דורק ארבעה מיקסטייפים, שזכו להצלחה במצעדי הבילבורד.
המיקסטייפ ה-12 שלו, אותו הוציא בשנה שלאחר מכן, נקרא Just Cause Y'all Waited.
המיקסטייפ הגיע למקום ה-57 במצעד הבילבורד 200 ולמקום החמישי במצעד האלבומים העצמאיים של הבילבורד.
בהמשך השנה, הוציא דורק את אלבומו השלישי, Signed to the Streets 3, באמצעות חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, בה חתם חודשים ספורים לפני צאתו.
האלבום הצליח גם הוא להיכנס אל מצעדי הבילבורד.
בשנת 2019 הוציא דורק את אלבומו הרביעי, Love Songs 4 the Streets 2, המהווה כהמשך למיקסטייפ שלו מ-2017 הנושא את שם זה.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, והיה לאלבום המצליח ביותר של דורק במצעדי הבילבורד.
במאי 2020 הוציא את אלבומו החמישי, Just Cause Y'all Waited 2, מתוכו הסינגל "3 Headed Goat" בהשתתפות פולו ג'י וליל בייבי, שזכה להצלחה.
האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום השני במצעד הבילבורד 200. בהמשך השנה, התארח דורק בשירו של הראפר דרייק, "Laugh Now Cry Later", שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 וזכה במועמדות לפרס גראמי בקטגוריות "ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר" ו"שיר הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-63.
ב-24 בדצמבר 2020, הוציא את אלבום האולפן השישי שלו, The Voice, שהגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד 200. הסינגל הראשי מתוך האלבום הנושא את שמו הגיע למקום ה-20 במצעד שירי הראפ.
האלבום מהווה כמחווה לחברו של דורק, הראפר קינג וון, שנרצח ב-6 בנובמבר 2020. וון מופיע בעטיפת האלבום ומשתתף בשיר "", מתוך האלבום.
ב-4 ביוני 2021 הוציא יחד עם הראפר ליל בייבי את אלבומם המשותף, The Voice of the Heroes.
בשנת 2022 יצא אלבום הסולו שלו, 7220, שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
בעברו הפלילי, דורק הואשם בשימוש בלתי חוקי בנשק והחזקה פלילית, ועמד למשפט על ירי ב-2019 בו הוא וקינג וון היו מעורבים.
באוקטובר 2024, ליל דורק נעצר בפלורידה באשמה שתכנן רצח נקמה ב-2022 בלוס אנג'לס, בעקבות תקרית ירי בתחנת דלק שכוונה לעבר הראפר קוואנדו רונדו .
דורק מואשם בקשירת קשר לרצח-בשכר של סביאי'א רובינסון, בן 24, שנורה למוות ב-19 באוגוסט 2022. חמישה מחברי קבוצת הראפ שלו, OTF, נעצרו גם הם, וייתכן כי יעצרו שני חשודים נוספים.
לפי רשויות החוק, החקירה נבעה ממוות של הראפר קינג וון, חבר OTF שנהרג ב-2020, תקרית שיצרה יריבות בין OTF לבין רונדו.
במסמכים נחשף שדורק הציע פרס כספי להריגת רונדו.
לפי החשד, קבוצת ה-OTF הגיעה ללוס אנג'לס, קיבלה אמצעי לחימה ומסכות, ועקבה אחר רונדו וקרובו רובינסון, ולבסוף ביצעה את הירי בתחנת דלק.
לאחר מכן, החשודים נפגשו לתשלום וחזרו לשיקגו.
דורק ניסה לברוח למדינות שונות אך נעצר במיאמי לפני שהספיק לעלות לטיסה.
קול צ'ייס האדסון , המוכר בשם ליל האדי (Lil Huddy), הוא אושיית רשת, זמר ושחקן אמריקאי, המוכר בשל מערכת היחסים שלו עם אושיית הטיקטוק צ'ארלי ד'אמליו ועל שותפתו בייסוד בית הטיקטוק "הייפ האוס".
על פי מגזין בילבורד, הוא אחד מעשרת משפיעני המוזיקה הגדולים בטיקטוק, עם מעל ל-32 מיליון עוקבים, ואחד האנשים המשפיעים ביותר בפלטפורמה.
הדסון ידוע בסגנון האי-בוי שלו.
הדסון החל את הקריירה שלו במיוזיקלי, כיום טיקטוק.
בדצמבר 2019, הדסון היה שותף בייסוד בית הטיקטוק השיתופי "הייפ האוס" עם כוכבי רשת אחרים כדוגמת דייזי קיץ', אלכס וורן, קובור אנון ותומאס פטרו .
בנוסף, הוא מנהל ערוץ יוטיוב.
הדסון מיוצג על ידי סוכנות הטאלנטים האמריקאית WME.
בדצמבר 2020, הוא חתם על חוזה עם חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
הדסון כיכב לצד סידני סוויני בסרטו של משין גאן קלי, "Downfalls High", שעלה לאקרנים ב-15 בינואר 2021. ב-21 בינואר הוא הוציא את סינגל הבכורה שלו, "21st Century Vampire".
ב-18 בפברואר הוא הוציא את הסינגל השני שלו "The Eulogy of You and Me", שנכתב והופק בשיתוף טראוויס בארקר.
ב-22 באפריל הוא הוציא את הסינגל השלישי שלו "America's Sweetheart", בלדה העוסקת בפרידה ובתוצאות שלה.
בווידאו קליפ של השיר השתתפה בהופעת אורח אושיית הרשת והרקדנית צ'ארלי ד'אמליו.
ב-6 באוגוסט, הוא הוציא את הסינגל "Don't Freak Out", בהשתתפות איאן דיור, טראוויס בארקר וטייסון ריטר, והכריז על אלבום הבכורה שלו, Teenage Heartbreak, אשר יצא לאור ב-17 בספטמבר באותה שנה.
נכון לחודש נובמבר 2021, הוא צבר מעל ל-55.65 מיליון השמעות בספוטיפיי.
הדסון נולד וגדל בסטוקטון, קליפורניה לקול וטאמורה הדסון, מורים בבתי ספר.
יש לו שתי אחיות, קאריסה ומרלנה הדסון.
בעת שגדל באחד הפרוורים העניים בעיר, הוא החל להתעניין באופנה בגיל צעיר וגילה להקות פופ פאנק כדוגמת My Chemical Romance, בלינק-182 ופול אאוט בוי.
כנער, האדי סבל מבריונות והחל להתנהג באופן אובדני, ולבסוף עבר ללמידה מקוונת.
בשנת 2019 הדסון היה בזוגיות עם סינתיה פרקר לתקופה קצרה.
הוא היה בזוגיות עם הטיקטוקרית צ'ארלי ד'אמליו בין פברואר לאפריל 2020.
הדסון למד בתיכון ביר קריק בכיתה ט' וי', עד שבגיל 15 עבר ללמידה מקוונת על מנת להמשיך את קריירת המדיה החברתית שלו ולאחר שסבל מבריונות בתיכון בו למד.
הוא למד באופן מואץ וסיים את לימודיו מוקדם מהרגיל, זמן קצר לפני גיל 17.
הדסון ציין את ג'סטין ביבר, BTS, שון מנדס, בילי אייליש וואן דיירקשן כהשראותיו האופנתיות, ואת טראוויס בארקר, משין גאן קלי, אוליביה רודריגו, My Chemical Romance ובלינק-182 כהשראותיו המוזיקליות.
שםפרטי האלבוםTeenage Heartbreak יצא לאור: 17 בספטמבר 2021
חברת תקליטים: אינטרסקופ רקורדס, DTA רקורדס, אימרסיב רקורדס, גפן רקורדס
שםשנהמיקומי שיאאלבוםארצות הברית (רוק)ארצות הברית (אלטרנטיביים)ניו זילנד"21st Century Vampire"2021272522Teenage Heartbreak"The Eulogy of You and Me"———"America's Sweetheart"——24"Don't Freak Out"(בהשתתפות איאן דיור, טראוויס בארקר וטייסון ריטר)——36
שנהפרסמועמדקטגוריהתוצאההערות2021פרסי המוזיקה של iHeartRadioעצמופרס כוכב הרשת
ליל האיגואנה הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1964, בבימויו של ג'ון יוסטון, עם ריצ'רד ברטון, אווה גרדנר, סו ליון, דברה קר וגרייסון הול בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה ליל האיגואנה של טנסי ויליאמס משנת 1961.
הכומר האפיסקופלי, לורנס שנון (ריצ'רד ברטון) מוחרם על ידי קהילתו לאחר שניהל יחסים עם מורה צעירה.
הוא נואם בכנסייה ומטיח האשמות בפני האנשים שעוזבים את הכנסייה ומשאירים אותו לבד.
הוא מוצא עבודה בתור מדריך טיולים.
הוא מדריך קבוצה של מורות מבוגרות ובראשן מיס ג'ודית' פלווס (גרייסון הול) שמלווה ומשגיחה על אחייניתה שארלוט (סו ליון) שלא תתעסק עם שנון.
הם מגיעים לעיר פוארטו ואיארטה.
האוטובוס נעצר בגלל תקר בגלגל ושנון מנצל את ההזמנות לטבול בים.
שארלוט מצליחה להגיע אליו ושניהם שוחים לקול צעקותיה של מיס פלווס שמאיימת על שנון שתתקשר לבוס שלו שיפטרו.
הם ממשיכים בנסיעה אבל בחשש שהיא תתקשר לבוס הוא מביא את האוטובוס למלון על חוף הים אותו מנהלת ידידתו לשעבר מקסין פולק (אווה גרדנר) ומנתק את המפלג מהמנוע.
לתיירות אין ברירה אלא לעלות למלון אבל שם יש לצערו טלפון ומיס פלווס מתקשרת לבוס שלו.
מקסין מחבבת את שנון, היא מחזיקה במלון שני "נערי חוף" מקסיקנים שעוזרים לה בתחזוקה ומספקים את תאוותה המינית.
למקום מגיעה ציירת בשם האנה ג'לקס (דברה קר) שמסיירת בעולם עם סבה הקשיש, נונו (סיריל דלבני) בן ה-97 שעובד על שירו האחרון.
שנון עומד לפני התמוטטות עצבים בגלל שתייה מופרזת, הצקותיה של שרלוט ודודתה ופיטוריו.
הוא מתאר את מצבו כמו מצב האיגואנה שצדו נערי החוף הקשורה לחבל.
לאחר שהוא מתאושש הוא משחרר אותה.
נונו מת לאחר שהקריא להאנה את שירו האחרון.
התיירות עוזבות את המקום וכן האנה.
שנון מחליט להישאר שם עם מקסין.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותריצ'רד ברטוןלורנס שנוןכומר/מדריך טיוליםסו ליוןשארלוט גודאלנערהאווה גרדנרמקסין פולקבעל מלוןדברה קרהאנה ג'לקסציירתגרייסון הולג'ודית פלווסמלווהסיריל דלבנטינונומשורר
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר - דורותי ג'קינס
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - גרייסון הול
מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר בתפקיד ראשי - אווה גרדנר
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה - ג'ון יוסטון
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה - אווה גרדנר
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע - סיריל דלבני
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע - גרייסון הול
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע - גרייסון הול
ליל אהבה בצמח או ליל אהבה בכנרת היה שמם של מספר פסטיבלי מוזיקה בישראל, שהתקיימו מ-1978 ועד העשור הראשון של המאה ה-21 באמפיתיאטרון צמח על גדות הכנרת, בט"ו באב או בליל שישי סמוך לו.
הפסטיבל החל כיוזמה של מועצה אזורית עמק הירדן לשחזור לילות האהבה המוזכרים במקורות, ולרוב התבקשו הבאים ללבוש לבן.
הפסטיבל הפך לאירוע קיץ משמעותי שנמשך כל הלילה, כאשר חלק ממנו היה לינה משותפת בשקי שינה על המדשאה והתכנסות של חבורות צעירים.
בחלק מהשנים הופיעו אמנים מחו"ל.
האמן המזוהה ביותר עם הפסטיבל בשנות השמונים ובמחצית הראשונה של שנות התשעים היה שלום חנוך, שהופעתו חתמה כל ליל אהבה.
במחצית השנייה של שנות התשעים היה זה אביב גפן שהופיע בסיום הליל.
הפסטיבל הראשון התקיים באוגוסט 1978 כשילוב של מופע מוזיקת רוק בסגנון פסטיבל וודסטוק ומשחקי חברה בהנחיית מנחם זילברמן ודורי בן זאב.
מופעי המוזיקה המרכזיים ב-1978 היו של שלום חנוך ואריאל זילבר.
הפסטיבל התקיים בפעם השנייה בשנת 1979, גם הפעם התבקשו כל הבאים ללבוש רק לבן.
המופע המרכזי ב-1979 היה מופע מיוחד - שירי אהבה של אריק איינשטיין ושלום חנוך.
בנוסף, שדרן גלי צה"ל אלי ישראלי הנחה מסיבת דיסקו.
הפסטיבל התקיים לאורך שנות השמונים.
ב-1980 הופיע ממפיס סלים וכן גרי אקשטיין, קורין אלאל, שלמה מזרחי עם להקת הבמה החשמלית ושלום חנוך.
הניסיון לשמר את אוירת ט"ו באב הודגש בחלוקת יין (ציון של תום תקופת הבציר) ובהבטחה שהמוזמנים "יצאו במחולות".
גם ב-1982, על אף מלחמת לבנון הראשונה, התקיים הפסטיבל בו הופיעו שתי להקות הנוער העיקריות של התקופה, תיסלם ובנזין וכן יצחק קלפטר.
דורי בן זאב הנחה ושלום חנוך חתם את הלילה.
באמפיתיאטרון, המיועד ל-2000 איש, הצטופפו 6,000 בני נוער.
במקום פרצו קטטות ולאחר סיום הפסטיבל נותר במקום לכלוך רב והרס מתקנים.
ב-1984 היה ניסיון לשנות את שם האירוע ל"פסטיבל רוק ובלוז", אך עדיין התקיימה זיקה לט"ו באב והקהל התבקש ללבוש לבן.
המופע המרכזי היה של בי-בי קינג והזמרים הישראלים המרכזיים שהופיעו היו שלום חנוך ואריאל זילבר.
ב-1985 התקיים הפסטיבל עם הופעות של דני סנדרסון, להקת טנגו ושלום חנוך.
הפעם בהנחיית אלי ישראלי וגם הפעם זיקה לט"ו באב.
בשנת 1989 הנחה את הלילה אבי קושניר, הופיעו יהודית רביץ, קורין אלאל, רמי פורטיס וסי היימן.
הופעת החתימה של שלום חנוך הוגדרה כבר כ"כמו תמיד".
ב-1990 הופיע בליל האהבה בוב גלדוף.
כן הופיעו באותה שנה פורטיסחרוף, נוער שוליים, שלמה ארצי ויהודה פוליקר.
הפסטיבל, שהועבר לניהולו של יהודה טלית התרחב ליומיים.
ב-1992 הופיעו להקת משינה, מזי כהן, דני רובס, מרגלית צנעני, להקת פורטרט ושלום חנוך.
ב-1994 הופיעו בפסטיבל משינה, אביב גפן והתעויוט, מופע הארנבות של ד"ר קספר, זקני צפת, המכשפות והג'ינג'יות בלילה הראשון ושלום חנוך, יהודית רביץ, איפה הילד, רמי פורטיס, טיפקס, ירמי קפלן והפרחים בלילה השני.
בשני הלילות נערכו לאחר המופעים מסיבות דיסקו עד אור הבוקר, בניצוחו של דידי הררי.
ב-1995 התקיים פסטיבל עם הופעות של החברים של נטשה, דייוויד ברוזה, איפה הילד, טיפקס, אביב גפן, זקני צפת, מופע הארנבות של ד"ר קספר, מוניקה סקס, אבטיפוס, איגי וקסמן ושלום חנוך.
ב-1996 הופיעו אביב גפן והתעויוט, טיפקס, איפה הילד, ירמי קפלן והפרחים, ברי סחרוף ושב"ק ס' בלילה הראשון, ושלמה ארצי, מאיר בנאי, זקני צפת ורונית שחר בלילה השני.
בין שני ימי הפסטיבל נערכה מסיבת דיסקו בהנחיית אקי אבני ונועה תשבי.
ב-1997 הצטמצם שוב הפסטיבל ללילה יחיד בהשתתפות אביב גפן, גידי גוב, להקת טיפקס, ירמי קפלן, איפה הילד, איגי וקסמן, אורי בנאי, נימרוד והבודדים ועוד.
ב-2001 הפך הפסטיבל מפסטיבל שעיקרו רוק לפסטיבל דאנס ונקרא "Love & Dance" בהשתתפות תקליטנים ולהקת אינפקטד מאשרום.
מופע הרוק היחיד היה של להקת היהודים.
גפן מחה נגד מגמה זו והקים במחאה את פסטיבל "כפר המוזיקה בחולות ניצנים.
שינוי המתכונת לא הוביל להצלחה.
ב-2003 בוטל הפסטיבל וב-2007 נעשה ניסיון להשיבו במתכונת של 4 מתחמים שונים, כשהמתחם המרכזי ריכז הופעות במשך 36 שעות.
ב-2011 התקיים ליל האהבה לאחרונה עם הופעות של אביב גפן, דנה ברגר, הדג נחש ומוניקה סקס.
למחרת הופיע שלום חנוך במופע של חתונה לבנה.
ליל היָלְדָא (בפרסית: شب یلدا, שָאבּ יָלְדָא) או ליל צ'לה (בפרסית: شب چلّه, שאב צ'לה) הוא חג פרסי במקורו, הנחגג באיראן, אפגניסטן, כורדיסטן העיראקית, אזרבייג'ן, וטורקיה בלילה הארוך ביותר בשנה, או "נקודת ההיפוך החורפית".
בלוח השנה הפרסי המסורתי ישנן שלוש תקופות של 40 יום בשנה המכונות צ'לות (צ'לה פירושה הארבעים): אחת בקיץ, ושתיים בחורף.
שתי תקופות החורף ידועות כתקופת "הצ'לה הגדולה" (40 ימים מלאים), ומייד אחריה "הצ'לה הקטנה" (20 לילות + 20 ימים = 40 לילות וימים).
ליל הצ'לה הוא הלילה הארוך והחשוך ביותר בשנה הפותח את תקופת ארבעים הימים הראשונה של החורף, כלומר הלילה שבין היום האחרון של הסתיו ליום הראשון של החורף.
שמו השני של החג "ילדא" פירושו "לידה" ונשאל מנוצרים דוברי סורית שחגגו את חג המולד בתאריך זה.
עם זאת יש המטילים ספק בפירוש זה, וטוענים כי המונח "דא" ב"ילדא" מקורו מהשפה האוסטית ופירושו "ישות אלוהית".
החג נחגג בלילה של נקודת ההיפוך החורפית, וחל בדרך כלל בלילה שבין ה-20 וה-21 בדצמבר (± יום) לפי הלוח הגרגוריאני, שהוא היום האחרון של החודש התשיעי (אזאר) ליום הראשון של החודש העשירי (דיי) לפי לוח השמש האיראני.
הפסטיבל היה קיים בתרבויות העתיקות ביותר, כולל אלו של מסופוטמיה ומצרים, והמסורת יושמה מאוחר יותר בדת הזורואסטרית של הפרסים.
הפירוש הזורואסטרי הוא שביום האחרון של החודש אזאר שהוא הלילה הארוך ביותר בשנה הכוחות של אהרימן (הרוח הרעה) הם החזקים ביותר.
יום המחרת, היום הראשון של חודש דיי, נקרא חורמרוז (יום השמש) והוא שייך לאהורא מזדא, אל האור והחכמה.
הפסטיבל מייצג באופן סמלי את ניצחון הכוחות הטובים על הכוחות האהרימניים (הרעים) – האור מתחיל לגבור והימים מתארכים.
בנובמבר 2022, הוכר החג על ידי אונסק"ו ברשימה המייצגת של המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של האנושות.
במסורת הזורואסטרית הלילה הארוך והחשוך ביותר בשנה היה מבשר רעות במיוחד, ומנהגי החג היו במקור מנהגים שנועדו להגן על אנשים מפני היישויות הרעות בזמן זה.
הומלץ לאנשים להישאר ערים רוב הלילה, שלא יפגע בהם אסון, ואנשים נאספו בקבוצות חברים וקרובי משפחה, חילקו את הפירות האחרונים שנותרו מהקיץ ומצאו דרכים להעביר בבטחה יחד את הלילה הארוך.
במסגרת החג נהוג להתכנס, לרוב בביתם של הסבא והסבתא, לבלות ולאכול ביחד.
נהוג להכין שולחן מעוטר בסדרה של חפצים ומאכלים סמליים: מנורה לסמל אור, מים המסמלים ניקיון, ופירות אדומים כמו רימונים, אבטיחים, סלק, שיזף וענבים המסמלים חמימות.
כמו כן נפוץ לאכול פירות יבשים ואגוזים וממתקים ייחודיים לחג.
מנהג נוסף בחג הוא לספר סיפורים והקראת שירה.
המשורר הפופולרי ביותר ב"ליל הילדא" הוא חאפז, משורר פרסי מהמאה ה-14 שאוסף שיריו נמצא כמעט בכל בית באיראן.
למרות שבבסיסו זהו חג בו יש סגידה לשמש, משנת 2008 הוכר החג באיראן כחג רשמי על ידי המשטר האסלאמי.
בבוקר 27 במרץ הכריזו על שביתה כללית ארגוני ההסתדרות, ועד רשות שדות התעופה, מרכז השלטון המקומי, לשכת עורכי הדין ועוד, וכן מרכזי הקניות של קבוצת עזריאלי, קבוצת עופר וביג ועוד, ובהמשך גם ועד עובדי משרד החוץ.
בערב של אותו היום הודיע ראש הממשלה נתניהו על השהיית חקיקת הרפורמה המשפטית וכניסה לשיחות משא ומתן מול האופוזיציה בבית הנשיא על מנת להגיע עמם להסכמות.
כמו כן הודיע כי פיטורי גלנט נדחו, והוא ימשיך לכהן בתפקידו.
ב-5 בנובמבר 2024, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, שוב הודיע נתניהו על פיטורי גלנט מה שגרר גל מחאות שכונו "ליל גלנט 2".
המחאות לא השיגו את יעדן, גלנט פוטר והוחלף בישראל כ"ץ.
ב-29 בדצמבר 2022 עם השבעת ממשלת ישראל השלושים ושבע, מונה חבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד, יואב גלנט, לשר הביטחון, וחברו למפלגה, יריב לוין, מונה לשר המשפטים.
ב-4 בינואר 2023 הציג לוין את תוכנית הרפורמה המשפטית, אשר כללה שינויים במערכת המשפט בישראל וזכתה לתמיכתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
הצגתה וקידומה של הרפורמה המשפטית הובילה לגל של מחאות כנגדה.
גלנט ניסה לשכנע את בכירי הממשלה לנהל משא ומתן לשם הגעה להסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה במסגרת מתווה פשרה על חקיקה מרוככת, וזאת על מנת להימנע ממשבר בצה"ל.
ב-25 במרץ 2023 קרא שר הביטחון יואב גלנט לעצירה מיידית של חקיקת הרפורמה המשפטית מתוך חשש לסכנה לביטחון המדינה.
חברי הכנסת יולי אדלשטיין ודוד ביטן ממפלגת הליכוד תמכו בדברי שר הביטחון, כמו גם יו"ר מפלגת "המחנה הממלכתי" בני גנץ, יו"ר "ישראל ביתנו" אביגדור ליברמן ויו"ר מפלגת "העבודה" מרב מיכאלי.
שר התקשורת מטעם הליכוד, שלמה קרעי, יצא נגד דברי גלנט והשר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, קרא לפיטורי שר הביטחון.
למחרת בערב זימן ראש הממשלה נתניהו את גלנט ללשכתו ומסר כי הוא איבד את האמון בו לאחר שזה פעל נגד הממשלה ונגד הקואליציה בעת שראש הממשלה שהה בביקור מדיני בחו"ל, וכי בכוונתו לפטר אותו מתפקיד שר הביטחון.
ראש האופוזיציה יאיר לפיד אמר כי "פיטוריו של גלנט, רק מפני שהתריע על פגיעה בביטחון ישראל, הם שפל חדש של ממשלה אנטי ציונית שפוגעת בביטחון הלאומי ומתעלמת מאזהרת כל גורמי הביטחון".
עם ההודעה על פיטורי שר הביטחון התאספו מפגינים ברחוב קפלן בתל אביב.
בשעה עשר ורבע כבר נחסמו כלל נתיבי איילון כשעשרות אלפי מפגינים החלו לרדת אל הכביש, להבעיר מדורות, לבנות מחסומים ולירות זיקוקים לאוויר.
עימותים פרצו בין המשטרה למפגינים, מספר מכת"זיות הופעלו במקום וכן נזרקו אבנים לעבר פרשים מהם נפצע שוטר אחד.
בכביש 1, סמוך למבשרת ציון, מפגינים ירדו אל הכביש והחלו לחסום אותו.
גם כביש 443 נחסם לתנועה לאחר שכ-3,000 מפגינים הגיעו לצומת שילת.
באותה שעה החלה הפגנה בברלין, מחוץ לכנס שבו השתתף שר התפוצות עמיחי שיקלי.
בהמשך, גם צומת כרכור, צומת נהלל בעמק יזרעאל וכביש 5 באזור מחלף הכפר הירוק נחסם לתנועה בידי מפגינים.
בירושלים, אלפי מפגינים הפגינו באזור מעון ראש הממשלה, באזור הכנסת וקריית הממשלה, מול ביתו של שר הכלכלה ניר ברקת, ואזורים נוספים.
במסגרת ההפגנות, מוחים פרצו גדרות סמוך למעון רה"מ ועימותים אלימים פרצו בין שוטרים למפגינים.
בבאר שבע, כעשרת אלפים מפגינים צעדו בשדרות רגר לכיוון מרכז העיר.
בעקבות חשש לאובדן שליטה, בצה"ל העלו כוננות ופרסו כוחות רבים.
במשטרה, שלא נערכה להפגנה הספונטנית, קיימו במטה הארצי במהלך הלילה הערכת מצב בהשתתפות השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר.
לקראת השעה שתים עשרה הודיעו ראשי הרשויות כפר סבא, הרצליה, גליל עליון, שער הנגב וזיכרון יעקב על שביתת רעב מול משרד ראש הממשלה.
מרכז השלטון המקומי הודיע על הצטרפות לשביתת ההסתדרות.
כחצי שעה אחר כך החלו מפגינים למחות מול ביתה של שגרירת ישראל בלונדון, ציפי חוטובלי.
כמה דקות לאחר אחת בלילה נהג פגע עם רכבו באחת המפגינות בצומת כרכור.
כמו כן, כביש 6 לכיוון דרום נחסם לתנועה.
לקראת אחת וחצי החלה הפגנה מול ביתו של חבר הכנסת דני דנון ברעננה.
לקראת שלוש וחצי בלילה הודיעה המשטרה על פינוי הכביש שנחסם בנתיבי איילון ולקראת שבע וחצי בבוקר נפתחו הנתיבים לתנועת כלי רכב.
באותו הזמן, הכריזה מועצת התלמידים והנוער הארצית על השבתת הלימודים בכיתות ז'-י"ב.
בבוקר, בשעה עשר וארבעים, הכריז יו"ר ההסתדרות ארנון בר-דוד על שביתה כללית במשק במחאה על פיטוריו של גלנט ובדרישה לעצור את חקיקת הרפורמה המשפטית.
כחצי שעה אחר כך הודיעו גם האוניברסיטאות על שביתה כללית, וקונסול ישראל בניו יורק, אסף זמיר, הודיע על התפטרותו מהתפקיד.
לאחריהם, גם ההסתדרות הרפואית החליטה על שביתה מלאה במערכת הבריאות ומעבר למתכונת חירום.
בעשר וחצי בבוקר הודיעו ועד רשות שדות התעופה על עצירת ההמראות מנתב"ג.כ-20 טיסות בוטלו ויותר מ-30 עוכבו.
החל מהשעה 12 בצהריים נסגרו כל קניוני עזריאלי וקניוני עופר וכן מתחמי הקניות של ביג.
עד השעה שתיים נסגרו גם כל סניפי רשת מקדונלד'ס ברחבי הארץ.
אל השובתים הצטרפו גם איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים.
מאות מפגינים החלו למחות בצומת מת"ם בחיפה.
לקראת השעה שלוש בצהריים הצליחו מאות מפגינים לחסום את אחד מנתיבי איילון למשך מספר דקות.
בנוסף, לשכת עורכי הדין הודיעה כי היא משביתה את פעילות הלשכה.
הלשכה קראה לכלל עורכי הדין לא להגיע לבתי המשפט ולא לקיים דיונים למעט דיונים דחופים - ובכך להשבית למעשה גם את בתי המשפט בישראל.
אלפי מפגינים החלו למחות באילת.בירושלים, מעל למאה אלף מפגינים החלו למחות מול הכנסת.
מספר מפגינים אף הצליחו להיכנס אל תוך משכן הכנסת, וצעקו לעבר שר החינוך יואב קיש "תתפטר".
לקראת השעה חמש התאספו מאות מפגינים נגד המהפכה המשפטית בצומת כרכור.
כמה דקות לאחר מכן הודיעה ההסתדרות כי הבורסה לניירות ערך בתל אביב תושבת למחרת, באם חקיקת המהפכה המשפטית לא תיעצר.
כמו כן, ועד עובדי משרד החוץ הורה לעובדי המשרד בישראל וברחבי העולם להפסיק את עבודתם באופן מידי.
לפי הודעת הוועד, יו"ר הסתדרות עובדי המדינה הנחה פרטנית כי השביתה חלה גם על הנציגויות בחו"ל.
שגרירויות ישראל בעולם הפסיקו פעילותן וכך גם השירותים הקונסולריים.
לקראת השעה שש בערב הודיעו חלק מחברות מסופי הדלקים שמספקות את הדלק לתחנות, ביניהן פי גלילות, כי הן הצטרפו לשביתה.
לאחר תחילת המחאות קרא שר הכלכלה ניר ברקת: "מדינת ישראל היא מעל הכל.
עם ישראל מאוחד הוא מעל הכל.
אני אגבה את ראש הממשלה בהחלטה לעצור ולחשב מסלול מחדש.
הרפורמה נחוצה ונעשה אותה - אבל לא במחיר מלחמת אחים".
שר התרבות מיקי זוהר קרא: "אם ראש הממשלה יחליט לעצור החקיקה כדי למנוע את הקרע שנוצר בעם, אנחנו חייבים לתמוך בעמדתו".
גם נשיא המדינה יצחק הרצוג קרא לעצירת החקיקה.
לעומתם, השרה למשימות לאומיות אורית סטרוק ושר האוצר בצלאל סמוטריץ' הביעו התנגדות לעצירת הרפורמה.
השר לוין הצהיר כי יכבד כל החלטה של נתניהו.
בשעה שמונה בערב הודיע ראש הממשלה נתניהו על השהיית חקיקת הרפורמה המשפטית וכניסה לשיחות משא ומתן מול האופוזיציה בבית הנשיא על מנת להגיע עמם להסכמות.
עם הודעת ראש הממשלה הצהיר יו"ר ההסתדרות על הפסקת השביתה.
ב-3 באפריל 2023 הודיע נתניהו כי פיטורי גלנט נדחו, והוא ימשיך לכהן בתפקידו.
ביוני 2023, לאחר כישלון השיחות בבית הנשיא חזרה הקואליציה לחקיקת הרפורמה מה שגרר את חידוש המחאות.
במשך החודשים הבאים, רווח האיום כלפי פעולות הממשלה בהתלקחותו של "ליל גלנט 2" מפי גורמי המחאה ואזהרות מפניה בתקשורת הישראלית.
בארגוני המחאה החלו הכנות להתנעת "ליל גלנט 2" במקרה שנתניהו יכריז שוב על פיטורו של גלנט.
במהלך ריאיון של שר התרבות והספורט מיקי זוהר ביולי 2023 בכאן רשת ב' הוא אמר כי "אם ההפגנות יגיעו לקנה מידה שהיה בליל גלנט - נבין שהגענו רחוק מדי".
ב-5 בנובמבר 2024, שוב הודיע נתניהו על פיטורי גלנט ועל כוונתו להחליפו בישראל כ"ץ.
הדבר גרר מחאות של עשרות אלפים מפגינים במוקדים שונים ברחבי הארץ, מה שתואר על ידי חלקים מהציבור בתור התגשמותו של "ליל גלנט 2".
נתיבי איילון נחסמו למשך מספר שעות, מה שגרר הפעלת בואש על ידי המשטרה באופן תקדימי בעיר תל אביב.
הפגנות נוספות התרחשו בחיפה, בצמתים מרכזים בכביש 4 באזור השרון ועוד.
מנגד, משטרת ירושלים חסמה את הגישה לרחוב עזה הסמוך למעון ראש הממשלה מחשש להפגנות במקום.
במהלך הלילה דרס תושב חולון את אחד המפגינים סמוך למחלף ינאי ופצע אותו קשות.
בניגוד לליל גלנט הראשון, בפעם זו המחאה לא הובילה לשביתה מלבד בחברת הספנות "צים".
לדברי גלנט, הפיטורין באו על רקע פעילותו למען השוויון בנטל הכוללת את התנגדותו לחוק המעונות, על רקע מחויבותו להחזרת החטופים הישראלים ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל ועל רקע קריאתו להקמת ועדת חקירה ממלכתית לאירועי השבעה באוקטובר.
לדברי נתניהו, הפיטורין באו על רקע חוסר אמון בינו ובין גלנט, פערים בניהול המערכה והצהרות ופעולות בניגוד להחלטות הקבינט והממשלה.
לדבריו, מרבית חברי הממשלה וכמעט כל חברי הקבינט הביטחוני שותפים לתחושתו ש"כך אי אפשר להמשיך".
ב-8 בנובמבר אישרה הכנסת את מינויו של ישראל כ"ץ לשר הביטחון.
בניגוד ללילה הראשון, "ליל גלנט 2" לא השיג את מטרתו ונחשב לכישלון.
ליל הסדר או ליל פסח הוא שמו של הלילה הפותח את חג הפסח החל בליל ט"ו בניסן במסורת היהודית.
עיקרו של ליל הסדר בהלכה הוא סיפור מעשה יציאת מצרים הכולל את היציאה לחירות מהשעבוד המר באופן נסי ואת העברת המסורת לדורות הבאים.
את ליל הסדר נוהגים לציין בטקס יהודי במהלך סעודת החג.
המונח "סדר" השתמר ביהדות אשכנז.
אצל יהדות ספרד הסעודה כונתה הגדה.
בזמן שבית המקדש היה קיים היו אוכלים את בשר קורבן הפסח בליל פסח כאחת ממצוות הלילה.
בעוד שבארץ ישראל חל ליל הסדר בלילה הראשון של חג הפסח.
בחוץ לארץ מקיימים סעודה זו אף בלילה השני של פסח.
בליל הסדר מתכנסים, בדרך כלל במסגרת משפחתית, לקריאת הגדה של פסח, לקיום מצוות והלכות ליל הסדר, בהן: סיפור יציאת מצרים, שתיית ארבע כוסות, אכילת מצה, מרור, חרוסת, אפיקומן ועוד.
בקהילות ישראל נהגו להזמין לסדר בני משפחה קרובים כרחוקים, עניים ואף אנשים זרים, "כל דכפין ייתי ויכול, כל דצריך ייתי ויפסח" (בלשון ארמית, כלומר כל הרעב יבוא ויאכל, כל הצריך יבוא ויחוג את הפסח), כדי שכל אדם יוכל לאכול את סעודת החג, שלא להשאיר שום אדם מחוץ לקהילה בודד לנפשו.
ליל הסדר שלאחר חורבן בית שני הפך לגולת הכותרת של חג הפסח, תופס מקום חשוב בספרות ההלכה.
ולא בלבד מפני ההבדל שבין לילה זה לשאר ימות החג ביחס למצוותו העיקרית בזמננו, מצוות אכילת מצה (חובה בלילה הראשון ורשות בשאר ימות החג), אלא גם מחמת כל אותן ההלכות של תורה ודברי סופרים המיוחדות לו בלבד ואין לשאר הימים כל חלק בהן.
במקורות התלמוד רוכזו רוב הדינים בפרק ערבי פסחים ובפוסקים ובתשובות באו בין שאר הלכות פסח.
כיום זהו אחד האירועים הנחגגים ביותר בחברה הישראלית, וסקרים מראים כי למעלה מ-95 אחוזים מהישראלים נוהגים לחגוג את ליל הסדר.
בשל מבנהו המורכב של ליל הסדר ופרטיו הרבים, חוברו בתקופת הראשונים "סימנים" שונים להגדה של פסח – חרוזים או שירים קצרים שהם כעין ראשי פרקים למהלך סעודת ליל הסדר, שיסייעו לזכור את סדר המעשים הראוי.
הסימן השגור ביותר כיום בתפוצות ישראל הוא הסימן המחורז "קדש ורחץ":
קַדֵּשׁ – קידוש לכבוד יום טוב, על כוס היין הראשונה מארבע כוסות
וּרְחַץ – נטילת ידיים ללא ברכה לפני אכילת הכרפס
כַּרְפַּס - אכילת ירק טבול במי מלח או בחומץ לפני הסעודה
יַחַץ – חציית המצה האמצעית משלוש מצות המונחות על השולחן, כסמל ל"לחם עוני", והחבאת אחד מהחצאים כאפיקומן.
מַגִּיד – החלק העיקרי של ליל הסדר: אמירת ההגדה של פסח, ובה פסוקי התנ"ך, מדרשים ופיוטים על סיפור יציאת מצרים; אמירת חלקו הראשון של ההלל וברכת הגאולה; ובסופו שתיית הכוס השנייה.
רַחְצָה – נטילת ידיים שנייה לפני אכילת המצה
מוֹצִיא מַצָּה – ברכת המוציא וברכת 'על אכילת מצה' ואכילת מצה
מָרוֹר – אכילת מרור שהוא חסה או ירק מר, יחד עם חרוסת
כּוֹרֵךְ – אכילת מצה ומרור כרוכים יחד, כזכר למנהגו של הלל בימי בית המקדש השני
שולחן עורך - סעודת החג
בָּרֵךְ – ברכת המזון שאחרי הסעודה ושתיית כוס היין השלישית
הַלֵּל – המשך אמירת של ההלל והלל הגדול ושתיית כוס היין הרביעית והאחרונה של ארבע כוסות ליל הסדר
נִרְצָה – סיום טקס ליל הסדר, שלאחריו נוהגים לשיר פיוטים שונים
יש המקפידים לקרוא בפה כל סימן במקומו, מתוך אמונה שיש בקריאה סודות עמוקים, כך למשל כותב בספר יסוד ושורש העבודה:
לשולחן ליל הסדר מאפיינים אחדים, שאינם נמצאים על שולחן האוכל בימים רגילים:
קערת ליל הסדר, שעליה מאכלים מיוחדים הבאים לידי ביטוי במהלך קריאת ההגדה: זרוע, ביצה, מרור, חרוסת, כרפס וחזרת.
מתחת לקערת הסדר מונחות שלוש מצות, המכוסות במפית או נרתיק מיוחד.
אחת המצות תשמש בחלקה כאפיקומן.
מי-מלח או חומץ, המשמשים לטבילתו של הכרפס.
יין לקיום מצוות ארבע כוסות שיש לשתותן במהלך ליל הסדר.
ההגדה פותחת בקידוש היום לפסח ושותים את הכוס הראשונה מארבע הכוסות.
כל המשתתפים בסדר אוחזים בידיהם את הכוס המלאה ביין, ועורך הסדר מברך שלוש ברכות: ברכת בורא פרי הגפן, ברכת קידוש היום וברכת שהחיינו.
אם חל ליל הסדר במוצאי שבת, אומרים קידוש בסדר יקנה"ז הכולל גם הבדלה.
בסיום הקידוש מתיישבים המסובים (אם לא ישבו בשעת הקידוש) ושותים בהסבה לצד שמאל.
על פי ההלכה, יש לשתות לפחות רוב כוס שנפחה רביעית הלוג (86 סמ"ק לפי הדעה הנפוצה).
נוהגים להעדיף יין אדום, זכר לדם.
לפני אכילת הכרפס נוטלים ידיים, כיוון שהכרפס, הנטבל במי מלח, הוא דבר שטיבולו במשקה.
אין מדובר בנטילת ידיים שלפני הסעודה - זו תהיה ב"רחצה".
בכמה מקהילות אשכנז נוהגים שרק עורך הסדר נוטל ידיו.
המנהג הנפוץ הוא שנוטלים ידיים ולא מברכים ברכת "על נטילת ידיים", אך הנוהגים כשיטת הרמב"ם נוהגים לברך.
נטילת הידיים היא בהתאם להלכה הקובעת כי אכילת מאכל טבול במשקה, שלא בתוך סעודה (כלומר לפני שנטלו ידיים לסעודה) דורשת נטילת ידיים.
ניתן להתייחס להרטבת המאכל על ידי המשקה כפעולה להעברת טומאה.
נטילת הידיים מבטלת את העברת הטומאה למאכל.
הכרפס הוא ירק הנכלל בקערת ליל הסדר, ומוטבל ונאכל בליל הסדר.
"כרפס" הוא השם העברי לסלרי.
ברם, על פי דין התלמוד ניתן לאכול כל ירק שהוא ויש נוהגים לאכול במקומו תפוח אדמה מבושל, צנון או כל ירק אחר.
עם זאת, היו שכתבו שיש לאכול דווקא כרפס - סלרי, על שם הנוטריקון של "פרך ס", לרמז על שישים ריבוא בני ישראל שיצאו משעבוד הפרך של המצרים.
המנהג הנפוץ הוא לטבול את ה"כרפס" בחומץ או במי מלח, ומנהג נפוץ פחות הוא לטובלו בחרוסת.
מקור המנהג כנראה במתאבנים שהוגשו לפני הסעודה העיקרית.
לוקחים חתיכה קטנה של ירק, פחות מ"כזית", מברכים את ברכת "בורא פרי האדמה" ואוכלים.
בברכה מכוונים גם על אכילת המרור בהמשך.
בוצעים את המצה האמצעית מבין שלוש המצות לשניים.
מחצית אחת מחביאים לשימוש כאפיקומן שייאכל בסיום הארוחה, ואת המחצית השנייה מציגים למשתתפי הסדר בשלב זה.
לפי מנהג יהודי תימן בוצעים את המצה רק לאחר מכן לפני סדר מוציא מצה.
לאחר מכן מוזגים את כוס היין השנייה - מהלך שאמור להפתיע את המשתתפים בסעודת החג ולעורר שאלות, שכן לאחר כוס הקידוש ולפני הארוחה, אין נוהגים לשתות עוד.
זהו הפתיח למצוות המגיד, שעיקרה הוא קושיות הצעירים ומתן תשובות עליהן.
המגיד, החלק בליל הסדר בו מספרים (מגידים) את סיפור יציאת מצרים, הוא ליבו של הערב, והטקסטים הנאמרים בו מהווים את יסודותיה של ההגדה.
עיקרו של סדר הפסח הוא סיפורו של סיפור יציאת מצרים כאירוע מכונן של האומה הישראלית - וכן כסמל ליציאתם של היהודים לגולה ולשעבוד עתידי, ואחר כך לחירותה העתידית של האומה ובניין מחודש של בית המקדש.
בסיום המגיד אומרים את תחילת ההלל - מזמורים - (בצאת ישראל), ומסיימים בברכת "אשר גאלנו".
יש ראשונים שסוברים שצריכים לברך על הלל, אבל להלכה לא מברכים.
לאחר אמירת ההלל ובסיום המגיד נאמרת ברכת "אשר גאלנו".
לדעת התנא רבי טרפון כוללת הברכה הודאה על נס גאולת מצרים ואילו התנא רבי עקיבא מוסיף עליה גם תפילה לגאולה ולאכילת קרבן הפסח בבית המקדש, וכשיטתו נפסק להלכה.
נוסח הברכה משתנה בין ההגדות השונות ובמהלך הדורות ערכו בו הפוסקים הגהות שונות.
אחת מן ההגהות הנפוצות נסובה על המילים "ונאכל שם מן הזבחים ומן הפסחים".
בעלי התוספות וראשונים נוספים מציינים כי יש לגרוס קודם זבחים ולאחר מכן פסחים, שכן זבח הוא קרבן חגיגה שאף הוא היה נאכל בליל הסדר בזמן בית המקדש, וכיוון שקרבן החגיגה נאכל לפני קרבן הפסח יש להזכירו קודם.
ברם בהגדות השונות היו גם שגרסו "מן הפסחים ומן הזבחים" (למשל רס"ג) והיו שנימקו גרסה זו בשל העובדה שכאשר חל פסח במוצאי שבת לא היו מביאים קרבן חגיגה, ולכן כיוון שהפסח נאכל תמיד - יש להקדימו.
בשו"ת מהר"י וייל פוסק לפי שיטה זו שרק כאשר פסח חל במוצאי שבת יש להפוך את הסדר ולומר "מן הפסחים ומן הזבחים" וביתר השנים יש לומר "מן הזבחים ומן הפסחים", אך שיטה זו נתקבלה רק בחלק מן ההגדות והיו שהשיגו עליה.
לאחר סיום סיפור יציאת מצרים שותים את כוס היין השנייה.
במנהג הספרדים אין מברכים "ברוך...
בורא פרי הגפן" על כוס זו (וכן על כוס רביעית להלן), ובמנהג האשכנזים, התימנים והאיטלקים מברכים על כל כוס וכוס "ברוך...
לפני הברכה על המצה נוטלים ידיים ומברכים "על נטילת ידיים".
מוציאים שלוש מצות: העליונה והתחתונה שלימות, והאמצעית פרוסה, ומברכים עליהם שתי ברכות.
אוחזים את שתי המצות ובוצעים משתיהן, ואוכלים כמחצית מהמצה האמצעית בהסיבה על צד שמאל.
המרור - ירקות מרים (לרוב חסה) - נאכל לזכר השעבוד.
אוכלים שוב מרור כשהוא כרוך במצה, כזכר למנהגו של הלל הזקן בזמן בית המקדש לכרוך את המצה עם המרור ועם קורבן הפסח.
כיום, רוב המצות הן קשות, והכריכה נעשית בכמעין כריך, כאשר המרור מונח בין שני שברי מצה.
בטרם החורבן, בהיות הבית בנוי, נהגו לאכול את הסעודה אך ורק "בני החבורה" אשר "נמנו" על הקורבן קודם לשחיטתו.
ואת הסעודה היו עורכים במקום סגור.
כלומר, את העניים היה צריך להזמין שעות רבות קודם סעודת החג וממילא נוסח ההזמנה היה שונה, אישי ולא אחיד.
החבורה הייתה מכינה כבש שלם, וצולים אותו על שיפוד.
בהגדה מסופר כיצד הלל היה כורך (מכין כריך עם) מצה, מרור, ובשר מקרבן פסח.
הכריך היה נאכל כמו שנאמר בתורה: "על מצות ומרורים יאכלוהו".
עורכים את השולחן לאכילת ארוחת החג.
יש נוהגים לפתוח את הארוחה באכילת ביצה טבולה במי מלח.
מנגד, יש שנהגו לא לאכול את הביצה בקערת ליל הסדר, כי היא מסמלת את קרבן חגיגה, ואין אוכלים קרבן חגיגה בזמן הזה.
בעדות השונות נהגו לאכול מאכלים מיוחדים לליל הסדר.
בעדות אשכנז נהוג לאכול מרק עוף עם כופתאות העשויות מקמח מצה או מקמח תפוחי אדמה (קניידלאך) ודג ממולא (געפילטע פיש, העשוי מקמח מצה או תפוחי אדמה).
בעדות המזרח נהגו לאכול אורז (שאשכנזים נמנעים מלאוכלו בשל איסור קטניות) ומאכלים שאמורים לציין את גזירות המן שעל פי המסורת הטיל את הגורל שלו בחג הראשון של פסח.
אצל רבים מבני אשכנז, נהגו לא לאכול צלי (בשר צלוי) בליל הסדר, כדי שלא יבואו לומר שאנו אוכלים קרבן פסח בזמן הזה.
במקום זה, נהגו לאכול בשר מבושל (כגון לשון עגל).
מנגד, אצל רבים מבני עדות המזרח, נהגו לאכול זרוע ימין של כבש בליל הסדר.
עם זאת נהגו לא לשבור בו עצם ככתוב "ועצם לא תשברו בו".
בכל העדות, נהגו לא לאכול את הזרוע בקערה, המסמלת את קרבן פסח, ואין אוכלים קרבן פסח בזמן הזה.
בסיום הסעודה, אוכלים מצה, זכר לקורבן הפסח שהיה נאכל בסוף הסעודה, ולאחריו אסור היה לאכול דבר.
כך גם לאחר אכילת מצה זו, אין לאכול דבר.
המצה הנאכלת היא המחצית השנייה של המצה האמצעית אשר נחצתה ביחץ, ואוכלים בהסבה.
לאחר אכילת האפיקומן מברכים את ברכת המזון.
בתום הסעודה, מוזגים את כוס היין השלישית ומברכים את ברכת המזון ובה מודים על המזון ועל הארץ המובטחת, על חג הפסח, ועל ירושלים, ועל הטובות הכלליות אשר גמלנו.
בסיום הברכה שותים כוס יין שלישית.
האשכנזים נוהגים למזוג כוס יין מיוחדת ("כוס של אליהו") ופותחים את דלת הבית להראות שמצפים לבואו של אליהו הנביא שיבוא ויבשר על ביאת המשיח.
כאשר הדלת פתוחה אומרים פסוקים מתהלים המתחילים במילים "שפוך חמתך אל הגוים אשר לא ידעוך", תפילה לנקמה בשונאי ישראל.
מקור המנהג בעלילות הדם שהיו נהוגות באירופה בתקופת חג הפסח.
במקור ככל הנראה הייתה רק פתיחת דלת כדי לוודא שלא הושלכה שם גופת נוצרי.
מאוחר יותר הגיעו המסורות על אליהו הנביא.
ההנחה הייתה שאליהו הנביא (הקשור בתנ"ך לנקמה והרג רבים) יגן על יהודי הבית מפני בני המקום האנטישמיים.
בנוסף, אליהו הנביא מגיע לעוד אירועים ובראשם בריתות מילה כדי להיווכח שעם ישראל עדיין מקיימים את הברית עם אלוהיו בניגוד למה שהאשים אותם:
המסובים ממשיכים מהמקום בו הפסיקו לפני הסעודה.
מוזגים את הכוס הרביעית ומסיימים את קריאת מזמורי תהילים.
ההלל עשוי מזמורי תהילים המודים לאל על הישועה של עם ישראל.
ברכת השיר לאחר שגומרים ההלל נועדה לחתום את המזמורים שנאמרים בתפילה.
במשך הדורות נתווספו על ברכת השיר תוספות רבות.
בנוסח הרחב שלה הוכנסה ברכת השיר למחזורי קהילות רבות, ובכלל זאת להגדה של פסח.
המשנה במסכת פסחים מציינת כי "כוס רביעי גומר עליו את ההלל ואומר עליו ברכת השיר".
כיום נהוג בנוסח אשכנז ונוסח איטליה לומר "יהללוך" לאחר "הלל המצרי" בלי חתימת הברכה, "הלל הגדול" ולבסוף "נשמת כל חי" עם חתימה.
ביתר הנוסחים נהוג לומר לאחר הלל המצרי את הלל הגדול, לאחריו נשמת כל חי בלי חתימה ולבסוף את ברכת יהללוך עם חתימה.
מנהגים אחרים היו נפוצים בעבר אך אינם קיימים כיום.
לאחר ההלל וברכת השיר שותים את הכוס הרביעית.
בקצת קהילות אשכנז, נוהגים כמנהג המהר"ם מרוטנברג לשתות את הכוס הרביעית רק אחרי הפיוט "כי לו נאה" שבנרצה.
סיום הסדר בשירה ובפיוטים, ותקווה לעשות את הסדר בירושלים בשנה הבאה, יחד עם ההכרזה "לשנה הבאה בירושלים".
בקצת קהילות אשכנז המערבי, נוהגים לשיר את הפיוטים שבנרצה גם ביידיש.
הכמות המינימלית של המצה הנדרשת לקיום המצווה היא כזית (גודל של זית בינוני; כיום מקובלים שיעורים גדולים יותר – כ-17 סמ"ק, כ-28 סמ"ק, ויש המחמירים עד כדי 50 סמ"ק).
בליל הסדר אוכלים כמה פעמים שיעור כזית מצה:
למצת המצווה (כזית אחד מהמצה השלמה לברכת המוציא, והכזית השני מהמצה החצויה למצת מצווה).
למצוות ה"כורך" (שבה אוכלים מצה כרוכה במרור, זכר למנהגו של הלל הזקן בזמן שבית המקדש היה קיים).
ב"צָפוּן", הוא האפיקומן שאוכלים בסוף הסעודה, זכר לקורבן הפסח (ויש המחמירים – שני כזיתים).
אורך הזמן המשוער נתון במחלוקת בין הפוסקים, והוא נע בין 2 דקות ל-9 דקות.
חובת הֲסִבָּה היא תקנה מרכזית שתקנו חכמים בהלכות ליל הסדר.
ההסבה היא ישיבה בתנוחה של השתרעות על הצד השמאלי בשעת האכילה והשתייה, והיא באה להמחיש את היציאה לחירות משעבוד מצרים.
דרך זו הייתה דרך הישיבה המקובלת בסעודות חשובות בהן נכללו אנשים מכובדים, ולכן ההסבה מסמלת את היות המסב בן חורין (בניגוד לעבדים, שלא היו נוהגים להסב).
כמו כן, מדגישה המשנה במסכת פסחים ש"אפילו עני בישראל לא יאכל עד שיסב" - כדי לבטא את חירותו, אף על פי שבדרך כלל אינו רגיל להסב.
מרכזיותה של ההסיבה בליל הסדר באה לידי ביטוי בכך שהמשתתפים בליל הסדר קרויים לעיתים "מסובים", כפי שנאמר בהגדה עצמה: "מעשה ברבי אליעזר ורבי יהושע ורבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבא ורבי טרפון - שהיו מסובין בבני ברק".
יש להסב בזמן אכילת המצה, ה"כורך" ושתיית ארבע הכוסות, אך לא בשעת אכילת המרור, כיוון שמנהג אכילתו מייצג את השעבוד.
יש להסב דווקא על צד שמאל, משום שאכילה בהסיבה על צד ימין אינה מאפשרת להשתמש ביד ימין בזמן האכילה, ולפיכך אינה נוחה ואינה מקובלת.
לפי מפרשים מסוימים היא עלולה גם לגרום לסכנת חנק, על ידי כניסת מזון לקנה הנשימה.
מטרתו של ליל הסדר היא "והִגדת לבִנך" - לספר (ובמיוחד לילדים) את אירועי יציאת מצרים (בקטע בסדר הנקרא "מגיד") על פי קובץ מדרשים ואמרות חז"ל, שהיום נקרא "הגדה של פסח".
המטרה היא להעביר את המורשת ואת הזיכרון לדור הבא, ולכן הסדר מכוון בעיקר לילדים.
יש משפחות ועדות שנוהגות לעשות הצגות לילדים כדי לעוררם.
גם מנהג "גנבת האפיקומן" הנערך כמעין תחרות ומזכה את המנצח בפרס מיועד להשאיר את הילדים ערניים.
לילה זה מסמל את יציאת בני ישראל מעבדות לחירות, ואת זכירתם את יציאת מצרים ותודתם ומחויבותם לה' על כך; יציאת מצרים מהווה את הבסיס לשמירת המצוות, ועל כן מקפידה על כך התורה.
בימינו, עם חילון מושגים דתיים רבים, קיבל ליל הסדר גם היבטים הומניסטיים, והוא נחוג על ידי רבים כמסמל את חירות האדם.
בקיבוצים רבים נוסחו בעבר הגדות אלטרנטיביות, שהדגישו את האידיאלים הציוניים והקומוניסטיים.
ההגדה מתחילה בקריאת שלבי הסדר:
או לפי מנהג יהודי תימן:
בהגדה של פסח מסופר בקצרה, בסגנון של תשובה לשאלה, סיפור תולדותיו של עם ישראל, וכל סיפורי הנפלאות בצאתם ממצרים, בעיקר על פי פרשנות חז"ל.