tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יום טוב במגילת תענית, על מותו של אלכסנדר ינאי
פורים שני ליהדות רומא, לרגל הצלתם משרפה בגטו ברומא
70 מזקני ישראל ניצלו ממיתה כאשר שלומציון המלכה שחררה אותם לאחר מות בעלה, המלך אלכסנדר ינאי
ה'תקנ"ג – ניסיון הצתה של הגטו היהודי ברומא, הניסיון כשל בשל הגשם שהחל לרדת.
ה'תרע"ט – חתימת הסכם ויצמן-פייסל
ה'תרפ"ב – הצגת הבכורה של "הדיבוק" מועלית בתיאטרון הבימה במוסקבה
ה'תש"ב – השואה: מתכנסת ועידת ואנזה, שבה סוכמו פרטי הביצוע של הפתרון הסופי
ה'תש"ט – ארצות הברית משדרגת את הכרתה בישראל להכרה "דה יורה"
ה'תש"ם – רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלז, הקים בישראל את תנועת "קהל מחזיקי הדת" עבור החסידות, כהמשך לתנועת מחזיקי הדת שפעלה בגליציה
ה'תשנ"א – מלחמת המפרץ פורצת.
ה'תשנ"ז – "פרשת בר-און חברון": בצעד מעורר תמיהה ממנה ממשלתו של בנימין נתניהו את רוני בר-און לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
בעקבות הביקורת הציבורית מתפטר בר-און מהתפקיד כעבור יומיים בלבד
ה'תקע"ו – הרב שמואל סלנט, רבה של הקהילה האשכנזית בירושלים במשך כ-43 שנים.
ה'תרפ"ו – יצחק מודעי, שר האוצר וחבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-ה'תשנ"ח)
ה'תשמ"ו – נעמה לזימי, חברת הכנסת מטעם העבודה
ה'תשנ"ה – מגי טביבי, מגישת חדשות ושחקנית ישראלית
אלכסנדר ינאי, מלך ממלכת החשמונאים
ה'תכ"א – רבי מנחם מנדל קרוכמל, רבן של ניקלשבורג וקהילות נוספות ורב ראשי ליהדות מוראביה, מחבר שו"ת 'צמח צדק'.
ה'תק"ס – רבי משולם זושא מאניפולי.
ה'תרס"ז – רבי שמחה בונם קאליש, הרבי מאוטוואצק (משושלת חסידות וורקא).
ה'תשכ"ד – אהרן ציזלינג, חבר הכנסת מטעם מפ"ם ואחדות העבודה, מחותמי מגילת העצמאות (נולד ב-ה'תרס"א)
ה'תשל"ד – הרב יוסף משאש, דיין, פוסק, משורר ואיש ציבור.
כיהן כרבה הראשי של חיפה.(נולד בה'תרנ"ב)
פרשת בר המצוה של ילד שנולד ב' ניסן היא ברוב השנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות הכז היא פרשת צו.
בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע.
אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת תזריע.
קורבן נתנאל בן צוער נשיא שבט יששכר
פורים בצרה: יהודי בצרה שבעיראק נהגו לא לומר תחנון ולקרוא מגילה מיוחדת שחיבר יעקב אלישר לזכר המאורעות בשנת ה'תקל"ט.
נח קילל את כנען, לפי ספר היובלים
(לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית) – למחרת חנוכת המשכן, נשרפה הפרה האדומה הראשונה על ידי אלעזר הכהן
ה'מ"ג – בעקבות עלילות דם, פרצו פרעות ביהודי קרוצנכא (ארבעה הרוגים נרשמו) ומלריכשטאדט (הרוג אחד) שבגרמניה.
ה'תקל"ט – כוחות האימפריה העות'מאנית, בסיוע היהודים המקומיים, הביסו את צבא ממלכת פרס שניסתה לכבוש את בצרה.
יהודי בצרה קבעו את היום לפורים שני.
ה'תש"ח – מוקמת מנהלת העם במטרה לנהל את ענייני היישוב והמלחמה בישראל לקראת הכרזת המדינה
ה'תשנ"ג – עזר ויצמן נבחר לנשיאה השביעי של מדינת ישראל
ה'תרע"ב – הרב ניסן מינדל, סופר ועורך ספרי יהדות, ומזכיר של אדמו"רי חב"ד (נפטר י"ב בתמוז ה'תשנ"ט)
ה'תר"פ – רבי שלום דובער שניאורסון, אדמו"ר הרש"ב, האדמו"ר החמישי בשושלת חסידות חב"ד (נולד כ' בחשוון ה'תרכ"א)
ה'תשכ"ב – הרב יוסף דב כהן, רבה של חדרה
ה'תשכ"ח – רבי יעקב יוסף טוורסקי, האדמו"ר השלישי בשושלת סקווירא
א' בניסן – ג' בניסן
ה'תש"ח – תחילת מבצע דקל, אחד ממבצעי מלחמת העצמאות, שנמשך עד לי"ב בתמוז
ה'תשי"ט – החלו אירועי ואדי סאליב, במחאה על רקע אפליה עדתית של מזרחים בישראל
ה'תשס"ו – צה"ל פותח במבצע גשמי קיץ ברצועת עזה
ה'תצ"ז – רבי אריה ליב ברלין, דיין בפיורדא, ורב ואב"ד בבמברג וקאסל.
חבר הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה.
ה'תרפ"ו – משה ברזני, חבר לח"י, מעולי הגרדום
ה'תש"ט – אריק סיני, זמר ישראלי
ה'תש"ט – הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק, ראש ישיבת בריסק
ה'תשט"ז – יובל דיסקין, יו"ר השב"כ לשעבר
ה'תשכ"א – אדיסו מאסלה, פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת הראשון ממוצא אתיופי
ה'תשכ"ה – הרב יעקב אשר, ראש עיריית בני ברק וח"כ מטעם יהדות התורה
ה'תקכ"ה – רבי נחמן מהורדנקא, תלמיד הבעש"ט וסבו של ר' נחמן מברסלב
ה'תרכ"ג – הרב מרדכי זאב איטינגא, ממחברי ספר "מפרשי הים" ונשיא ארץ ישראל של כולל עסטרייך-גאליציא (נולד ב'ה'תקס"ד)
ה'תרמ"ט – רבי אברהם טברסקי, מייסד חסידות טריסק ומחבר ספר "מגן אברהם" על התורה (נולד ב-ה'תקס"ו)
ה'תשי"ד – הרב סעיד (סעדיה) עוזרי רב וראש ישיבה בצנעא וממנהיגי הדור האחרון של יהדות צנעא (נולד ב-ה'תרכ"ט)
ה'תשמ"ז – שמואל תמיר, שר המשפטים בישראל ולוחם אצ"ל (נולד ב-ה'תרפ"ג)
ה'תשנ"ה – יעקב מרידור, מפקד האצ"ל, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תרע"ג)
א' בתמוז – ג' בתמוז
היום הארבעים ושישה של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
יום המיוחס, הנמצא בין ראש חודש סיוון לבין שלושת ימי ההגבלה
ה'ת"ש – מלחמת העולם השנייה: גרמניה משלימה את כיבוש נורווגיה
ה'תשכ"ז – ישראל משלימה את כיבוש רמת הגולן, מסתיימת מלחמת ששת הימים
ה'תשנ"ט – אהוד ברק מנצח בבחירות לראשות הממשלה, וישראל אחת בראשותו מנצחת בבחירות לכנסת ה-15
ה'תשפ"ד – מבצע ארנון שבו חולצו ארבעה אזרחים מרצועת עזה
ה'תרע"א – לאה גולדברג מגדולי המשוררים העבריים בעת החדשה (נפטרה ב-ה'תש"ל)
ה'תש"ה – יוחנן וולך, כדורגלן ישראלי, יו"ר אגודת מכבי חיפה, פרשן ואיש עסקים
ה'תשל"ב – אפרת רייטן, שחקנית, מנחת טלוויזיה ועורכת דין ישראלית
ה'תשל"ד – נעם דובב, פלינדרומאי ומשורר ישראלי
ה'תקע"ד – רבי אריה ליב ברלין, דיין בפיורדא, ורב ואב"ד בבמברג וקאסל.
ה'תרע"ט – החכם באשי רבי יעקב שאול דוויק הכהן מחכמי ארם צובא מחבר ספר "דרך אמונה"
ה'תרצ"ו – רבי ישראל הגר מוויז'ניץ (ה"אהבת ישראל"), (נולד ב-ה'תר"כ)
ה'תרצ"ז – רבי חיים אלעזר שפירא האדמו"ר ממונקאטש, (נולד ב-ה'תרל"ב)
ה'תשס"ו – ברכה רמות, פרופסור לרפואה וכלת פרס ישראל לרפואה
ה'תשע"ו – הרב דוד חיים שלוש, רב העיר הספרדי של נתניה (נולד ב-ה'תר"ף)
ה'תשע"ח – הרב נתן אורטנר, רב העיר לוד
ה'תשפ"ד – ארנון זמורה, לוחם וקצין ימ"מ ישראלי שנהרג במבצע ארנון
א' בסיוון – ג' בסיוון
לוטננט ב'לאנה טורס היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
היא מתוארת כחצי קלינגונית חצי אנושית אשר נולדה בשנת 2349 במושבת הפדרציה קסיק IV.
טורס הצטרפה אל המאקי בשנת 2370 ושירתה על סיפון הואל ז'אן כאשר נלקחה אל רביע דלתא.
מאוחר יותר, כאשר הצטרפה אל ספינת החלל "וויאג'ר", הוענקה לה דרגה זמנית של לוטננט זוטר והיא הוצבה לשרת כמהנדסת.
לאחר זמן מה, היא קודמה לדרגת לוטננט ומונתה לתפקיד המהנדסת הראשית.
בשנת 2377 היא נישאה לטום פאריס וילדה את בתם מיראל בתחילה השנה שלאחר מכן, בה "וויאג'ר" חזרה הביתה, לרביע אלפא.
את דמותה מגלמת השחקנית רוקסן דוסון.
ב'לאנה טורס היא חצי-אנושית/חצי-קלינגונית בשנות ה-20 לחייה, שותפה למרד של ארגון המחתרת המכונה "המאקי".
המפיקים רצו שחקנית שתוכל להביע את המאבק הפנימי של ב'לאנה בין האנושיות שבה לבין הקלינגונית שבה.
לאחר שרוקסן דוסון נבחנה לתפקיד, היא הייתה הראשונה מבין צוות שחקני "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" אשר לוהקה לסדרה.
במקור, האיפור של דוסון בפועל היה שונה מזה שבעיצוב המתוכנן הסופי.
היא הסבירה שבמקור, היה לה מצח ואף קלינגוניים הרבה יותר בולטים והיא נאלצה ללבוש סט של שיניים קלינגוניות, שגרמו לה להרגיש לא בנוח.
היא ביקשה מהמפיקים ומהמאפר מייקל ווסטמור להפוך אותה לאטרקטיבית יותר, ולמתן את האיפור הקלינגוני.
בסופו של דבר הועלה עיצוב שרוקסן הייתה מרוצה ממנו, משהו שהיא תיארה כ-"איפור מפלצת יופי".
דוסון הייתה ספקנית בנוגע לתסריט של הפרק "Faces" מהעונה הראשונה; היא הרגישה שאירועי הפרק (מפורטים בהמשך) קורים עבורה מוקדם מדי בסדרה ושהיא עדיין לא מכירה מספיק טוב את הדמות כדי לשחק אותה כשני אנשים נפרדים.
אבל היא ניצלה את האירוע כחוויה לימודית ולמדה עוד על הדמות שלה, ובסופו של דבר - פרק זה הפך לאחר מהפרקים האהובים עליה ביותר.
אחרי שהפרק שודר, דוסון התקשרה אל ההורים שלה כדי לשאול את דעתם על הפרק, והם השיבו לה: "את היית טובה, אבל הבחורה ששיחקה את הקלינגונית הייתה באמת נהדרת!"; דוסון קיבלה זאת כמחמאה.
אף על פי שדמותה של טורס הייתה בת 25 כאשר הסדרה החלה, דוסון הייתה למעשה בת 36.
במהלך צילומי העונה הרביעית של התוכנית, דוסון נכנסה להריון עם הילד הראשון שלה.
הכותבים החליטו שהם לא רוצים שב'לאנה טורס תיכנס להריון, ולכן למשך תקופת ההריון של דוסון, ניתן לה חלוק מעבדה, ששימש לכיסוי הריונה הגובר.
עם זאת, במהלך הפרק "The Killing Game", שבו ההירוג'נים משתלטים על וויאג'ר ומאלצים את הצוות לקחת חלק באימוני לחימה שונים על ההולודק, אשר כללו את מלחמת העולם השנייה באירופה, דמות ההולודק בגילומה של ב'לאנה טורס מוצגת כבהריון עם תינוקו של קצין נאצי.
במהלך עונתה החמישית של "וויאג'ר", דוסון נפגשה עם המפיקים והכותבים של התוכנית כדי לדון בדמות שלה.
דוסון הסבירה להם שהיא מרגישה שלב'לאנה יש צד אפל קיצוני שטרם נחקר, וכתוצאה מפגישה זו, נוצר הפרק "Extreme Risk".
דוסון סיפרה כי לאחר שהפרק שודר היא קבלה מכתבי מעריצים המשבחים את העלאתן של בעיות כגון דיכאון וקונפליקט פנימי, אשר אנשים רבים הזדהו עימן.
בפרק "Barge of the Dead" של עונה 6, דוסון סוף סוף קיבלה את ההזדמנות לחקור את המורשת הקלינגונית של ב'לאנה בזכות פרק אשר במקור נהגה על ידי רונלד ד.
מור עבור "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
בפרק זה, לב'לאנה יש חוויית סף מוות בה היא מגיעה אל גרת'ור (Grethor), הגיהנום הקלינגוני, שם היא פוגשת את אמה, מיראל.
ב'לאנה מגלה כי הביאה קלון על משפחתה, ועל כן על אמה להישאר לנצח בגרת'ור.
הפרק בוחן כמה היבטים מרתקים באופיה של ב'לאנה, כמו גם מעניק תובנה נוספת למיתולוגיה הקלינגונית.
דוסון מאמינה כי לפרק יש הרבה שכבות, וכי זה בעצם סיפור ההתבגרות של ב'לאנה וקבלתה הסופית של המורשת הקלינגונית שלה.
במהלך העונה השביעית, עלילת הריון נכתבה עבור דמותה של ב'לאנה.
בסוף הסדרה, דוסון תארה את התהליך שעברה דמותה של ב'לאנה לאורך כל הסדרה כמו זה של אישה צעירה ופרועה שמתבגרת ומבשילה במשך שבע שנים.
ב'לאנה מוצגת כמי שנולדה בשנת 2349 במושבה של הפדרציה על קדיק IV.
לטורס הייתה ילדות קשה; אביה האנושי, ג'ון טורס, ואימה הקלינגונית, מיראל, היו רבים לעיתים קרובות ובסופו של דבר אביה עזב את הבית כשהייתה בת שש שנים (הצהרות סותרות גם מצביעות על כך שהיא הייתה אולי בת 12).
הוא חזר לכדור הארץ, והשאיר אותה לגדול אצל אמה.
עם גנטיקה מעורבת של בני אדם ושל קלינגונים, טורס מוצגת כנוטה להתפרצויות אגרסיביות.
פעם היא תקפה את חברה ללימודים דניאל בירד, אחרי שהוא שוב ושוב לעג לה, וקרא לה "ראש צב" בשל רכסי גולגולתה.
טורס בעלת התנהגות תוקפנית זו לאורך כל החיים שלה, אבל לבסוף היא למדה לשלוט בה.
בעודה באקדמיה, ב'לאנה נתקלה כל זמן בבעיות עם כללי צי הכוכבים, וכתוצאה מכך עמדה לדין משמעתי 4 פעמים, והושעתה מלימודיה פעם אחת.
טורס הייתה חברה מוערכת בקבוצת ספורט הקרב עשר של האקדמיה, וגרמה לזעם רב בקרב מאמן האתלטיקה, בנוסף לפרופסורים רבים אחרים, שלא היו מרוצים מבחירתה, בסופו של דבר, החליטה טורס לנשור מן הלימודים ולעזוב את האקדמיה.
בזמן המסע בוויאג'ר, גילתה טורס שלמרות הזעם שגרמה לפרופסורים רבים, רבים מהם כתבו עליה המלצות ושבחים.
טורס עזבה את האקדמיה של צי הכוכבים בשנת 2368 בהיותה בגיל 19. כמה שנים מאוחר יותר היא הפכה לחברה בקבוצת העריקים המאקי, והחלה לפתח שנאה עמוקה כלפי הקרדאסים.
טורס התיידדה עם קפטן של המאקי בשם צ'קוטי, ושירתה תחתיו כמהנדסת ראשית בספינתו, ואל ז'אן, כאשר הובאו, יחד עם אנשי צוות נוספים, אל רביע דלתא על ידי ה-Caretaker.
במהלך שירותה עם המאקי, טורס תכנתה-מחדש טיל קרדאסי המכונה "דרדנוט" (Dreadnought).
הטיל, שנבנה עם בינה מלאכותית, היה ממוקד במקור נגד מתקנים של המאקי.
טורס תכנתה-מחדש את מסלולו של הטיל אל עבר מתקן קרדאסי, אבל "דרדנוט" נסחף לרביע דלתא על ידי ה-Caretaker.
כאשר אנשי צוות וויאג'ר, יחד עם אנשי צוות הואל ז'אן, הובאו אל רביע דלתא, הארי קים וטורס הועברו לכוכב הבית של האוקמפה, בעוד ששני הצוותים יצאו לחפש אותם.
בהיותם שני האנשים היחידים מאותו אזור - רביע אלפא - הם יצרו במהירות קשר, בעוד היא מכנה אותו "צי הכוכבים" בשל אמונתו בפדרציה ובצי הכוכבים.
מערכת יחסים זו ממשיכה בכך לאורך כל הסדרה, כאשר השניים, מעת לעת, עובדים יחד, עוד ועוד, על משימות משותפות.
בשנת 2371, ב'לאנה טורס הצטרפה לצוות וויאג'ר עם שאר אנשי המאקי מהואל ז'אן, כאשר קפטן קתרין ג'יינוויי הציעה להם את ההזדמנות.
היא הוצבה במחלקת ההנדסה, אשר לא היה ברור מי עומד בראש, שכן המהנדס הראשי המקורי נהרג במהלך הבאתה של הספינה לרביע דלתא; בסופו של דבר, קפטן ג'יינוויי קידמה את טורס לתפקיד המהנדסת הראשית, בהתבסס על המלצתו של הקצין הראשון החדש של וויאג'ר, צ'קוטי.
בתחילה, טורס הייתה בוטה מאוד בהסתייגותה מההחלטה של הקפטן ג'יינוויי להרוס מערכו של ה-Caretaker, בעל היכולת לשלוח בחזרה הביתה את וויאג'ר מרביע דלתא, ונשאה טינה קטנה כלפי הקפטן.
במהלך החודשים הראשונים, טורס החלה לכבד את הקפטן ואת החלטותיה, בהתבסס על מנהיגותה החזקה של ג'יינוויי והעניין המשותף שלהם במדע.
זמן קצר לאחר מינויה לתפקיד המהנדסת הראשית, טורס מפרה את פקודותיה של קפטן ג'יינוויי כאשר וויאג'ר נפגשת עם גזע המכונה "סיקאריאנים".
לסיקאריאנים יש טכנולוגיה מתקדמת מאוד של טרנספורטר, שיכולה לקצר באופן דרסטי את מסעם בן ה-70 השנה, אבל החוק ה-סיקאריאני אוסר על צוות וויאג'ר מלקבל אותו באופן חוקי.
טורס הופכת למעורבת עם קבוצה קטנה של קצינים שמשיגים את הטכנולוגיה בשוק הסיקאריאני השחור ומבצעת ניסיון כושל לשלב אותו במערכות של וויאג'ר.
בפרק "Faces", טורס, יחד עם טום פאריס, נחטפת על ידי וידיאנים.
מדען וידיאני מחלץ את ה-DNA הקלינגוני מגופה של טורס, ומפצל אותה לשתי ישויות: האחת - אישה אנושית; השנייה - קלינגונית.
המדען האמין של-DNA הקלינגוני יש תכונה ביו-כימית ספציפית שעשויה להוביל לתרופה למחלת ה-phage המשפיעה על אנשיו.
"טורס האנושית" מוצגת כפחדנית וביישנית, ואילו "טורס הקלינגונית" היא אגרסיבית מדי.
לאחר בריחתם מהוידיאנים, "טורס הקלינגונית" נפגעת פציעה קטלנית מנשק אנרגיה וידיאני ומתה, אך הדוקטור משתמש ב-DNA שלה כדי לשחזר את "טורס האנושית" למצבה המקורי - חצי אנושית וחצי קלינגונית.
בפרק "Persistence of Vision", נחשף כי בעבר, למשך זמן מה, היה לטורס עניין רומנטי בצ'קוטי.
בשנת 2373, טורס הייתה יעד של חלומות שהועברו אליה באמצעות טלפתיה מחייזר זקן המשתייך לגזע שנקרא "אנראנים".
החלומות היו למעשה זכרונות מטבח גדול שאירע בכוכב הבית של האנראנים, והיו שיטתו של זקן האנראנים להבטיח שזיכרון הטבח ימשיך לחיות, גם אם רק במוחו של חייזר.
מאוחר יותר באותה השנה, מהנדס וולקני בשם ווריק מפעיל בטעות את אינסטינקט ההזדווגות של טורס, כשהוא יוזם קשר טלפתי עימה בזמן שהוא חווה "פון פאאר".
מאוחר יותר, טורס וטום פאריס מוצאים עצמם לכודים על פני כוכב לכת, וטורס מנסה לשכנע את פאריס להזדווג איתה, אבל הוא מסרב.
בסופו של דבר, ווריק וטורס מקיימים קרב טקסי על מנת לטהר את דמם החם.
מאוחר יותר, לאחר חיזור מורכב וסוער, טורס ופאריס הופכים לזוג במערכת יחסים רומנטית.
במהלך אירועי שנת 2374, טורס מודה באהבתה לטום פריס בפניו, כשהם נותרים מרחפים בחלל בחליפות סביבתיות, כמעט ללא תקווה להצלה ("Day of Honor").
אף על פי שוויאג'ר שנמצאת בקרבה הייתה מסוגלת להציל אותם, טורס מבינה כי האומץ שלה להודות באהבה שלה, הביא אותה הצעד אחד קרוב יותר לגילוי של מה שנחשב כבוד אמיתי.
מערכת היחסים שלהם פורחת לראשונה על המסך במהלך הפרק "Scientific Method".
הם נישאו בשנת 2377 ואת ירח הדבש שלהם הם העבירו על סיפון מעבורת החלל "Delta Flyer".
לאחר שטורס ופאריס הרו בשנת 2377, היא שמעה מהדוקטור שלילד יהיו רכסים קלינגוניים על גולגולת, כמו גם תכונות קלינגוניות אחרות.
טורס, נזכרת באירועים כואבים מילדותה שלה, מאיצה בדוקטור לבצע ריפוי גני כדי להפחית את הפנוטיפ הזה, ואפילו מרחיקה לכת עד כדי לתכנת אותו מחדש לעשות כן.
פאריס וקפטן ג'יינוויי לא מסכימים לכך, ומצליחים למנוע מהדוקטור מלבצע את השינויים הגנטיים.
כאשר פאריס מצליח להביא אותה להיפתח, טורס מודה שהיא חוששת שבעלה יגלה שלחיות חיים ביחד עם עוד שני קלינגונים הם חיים קשים מדי, והוא יעזוב אותה, כמו שאבא שלה עשה.
ברגע שטום מפיג את חששותיה, הוא מודה שהוא רוצה אפילו עוד ילדים, בדיוק כמו האמא שלהם, וטורס נראית בסופו של דבר כמי שנהנית מההריון ("Lineage").
כאשר קבוצה של קלינגונים קיצוניים מעבירה את זמנם על סיפון וויאג'ר ("Prophecy"), טורס מתחילה לפתוח את עצמה כלפי האמונות הקלינגוניות, ובפעם הראשונה מאז ילדותה, היא יכולה להתפלל לסבתה, ל'נאאל, ולסבתא-רבתא שלה, קרליק.
כאשר תקשורת עם כדור הארץ הופכת לזמינה ("Author, Author"), היא מושיטה את ידה לאביה המנוכר, ג'ון טורס.
בתם של טום וטורס, מיראל פאריס (על שם אמה של ב'לאנה), נולדה בתחילת שנת 2378, במהלך טיסתה של וויאג'ר, דרך צינור טראנס-עיוות של הבורג, בחזרה אל רביע אלפא.
בציר זמן חלופי, שבו וויאג'ר עושה דרכה הביתה באמצעים אחרים, מיראל נראית כאישה בוגרת, המשרתת בצי הכוכבים בדרגת סג"ם.
בפרק "Extreme Risk" טורס אומרת כי הייתה בת 19 כאשר פרשה מצי הכוכבים, וכי נכון לשנת 2376 - חלפו לכל הפחות 10 שנים מאז שהחלה לימודיה באקדמיה ומאז ששוחחה לאחרונה עם אמא שלה.
טורס עזבה את האקדמיה בשנה השנייה ללימודיה בגיל 19 בשנת 2368, כלומר שנת הלידה שלה היא 2349.
צ'קוטי טוען כי ב'לאנה היא היחידה שהוא יודע שניסתה להרוג את החיה המנחה שלה.
טורס היא הדמות המרכזית היחידה ב-"מסע בין כוכבים" שיש לה מורשת היספנית.
מקור השם "ב'לאנה" מגיע מבלונה, אלת המלחמה במיתולוגיה הרומית הקדומה.
מיכאל בְּרִיזוֹן, הידוע בעיקר בשם העט ב.
מיכאל (4 באוקטובר 1947 – 19 בפברואר 2025), היה עיתונאי, תסריטאי, מחזאי, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי.
כתיבתו התאפיינה בחריפות הביטוי, שפה גבוהה ועוקצנות רבה.
למד משפטים ב, ומעת לעת כתב מכתבים למערכת תחת שם העט ב.
בשנת 1972 גויס על ידי קובי ניב לכתוב איתו ועם אפרים סידון טור סאטירה בעיתון הסטודנטים "פי האתון".
הטור זכה להצלחה, ובעקבותיו העלו השלושה החל מדצמבר 1972 קברט סאטירי בבימות.
בנוסף, כתבו השלושה את המדור הסאטירי "ZOO הארץ" בשבועון "העולם הזה" (לקט ממנו בשם "ZOO ארץ ZOO?" יצא לאור כספר בשנת 1975).
בשנת 1974 הצטרף חנוך מרמרי לשלושה, שנהייתה "חבורת זוארץ", שנקראה גם סחב"ק, על-שם חבריה: אפרים סידון, חנוך מרמרי, ב.
מיכאל וקובי ניב, לכתיבת חומר לתוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש".
באותה שנה כתב עם אפרים סידון חומרים עבור רבקה מיכאלי.
בשנת 1977 כתב תכנים לתוכנית "עלי כותרת" ובשנת 1978 לתוכנית "כסף קטן".
בנוסף, כתב טקסטים לטוביה צפיר לתוכנית "שחרית שבת" בתיאטרון העירוני של חיפה.
בהמשך כתב עם אפרים סידון תסריטים לתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", ולאחר מכן כתבו השניים יחדיו את הסדרה הקומית "קרובים קרובים".
משנת 1975 היה בעל טור סאטירי ברשת שוקן, בעיתון "הארץ" במשך כ-18 שנה, במדור שנקרא "כוסות רוח" ובשנים 1984–1985 גם בעיתון "חדשות".
בשנת 1994 עבר לכתוב ב"ידיעות אחרונות", שם פרסם במשך 15 שנה מאמרים פוליטיים.
מיכאל מ"ידיעות אחרונות", לאחר שסירב לקיצוץ של מחצית שכרו במסגרת גל הקיצוצים בעיתון.
במאמר ב"הארץ" בינואר 2017 ייחס את פיטוריו מ"ידיעות אחרונות" ל"שיטת נוני" ולביקורת שהשמיע על שר המשפטים דניאל פרידמן.
מאז ועד פטירתו פרסם מאמרי דעה ב"הארץ".
מיכאל היה חובב נהיגה ומסעות.
הוא כתב מבחני דרכים מהשקות ראשונות של כלי רכב בחו"ל ב"הארץ", ב"ידיעות אחרונות", ב"גלובס" ובאתר האינטרנט TheCar.
בכתיבתו מתח ביקורת על דרך טיפולה של מדינת ישראל בתאונות הדרכים.
בשנת 2015 העלה את תוכנית הסאטירה "רואים ת'סוף" שכתב עם אפרים סידון וביים מוטי קירשנבאום בצוותא.
באותה שנה הועלה גם מחזה-היחיד שלו "מתחזקים" בתיאטרון החאן הירושלמי.
גרסה קודמת של המחזה, "סמינר חוזרים בתשובה", הועלתה על ידי אלכס אנסקי בשנות ה-90. עוד קודם לכן, בשנת 1987 העלו ב.
מיכאל ואנסקי את ההצגה "ברוורס" הלועגת למחזירים בתשובה.
מיכאל החזיק בעמדות המזוהות עם השמאל הישראלי.
עוד בשנת 1975 הוא קרא לשיחות של נציגות ישראלית עם אש"ף.
הוא טען שהישראלים היו באותו מצב כמו הפלסטינים והפעילו טרור עד הקמת המדינה.
הוא דרש לחימה מוסרית וביקר את החברה הישראלית על שטאטאה מתחת לשטיח תופעות של פגיעה בטוהר הנשק.
כשנתן שרנסקי הגיע לישראל מברית המועצות, כתב כי האתגר שלו יהיה לא לעבור ממחנה המדוכאים למחנה המדכאים.
במלאת 56 שנים למדינת ישראל (ביום העצמאות 2004), פרסם מאמר ארוך במיוחד, שבו חזה את חורבנה הפיזי הקרב של המדינה כתוצאה משליטת ישראל באזורי יהודה ושומרון וחבל עזה.
כן כללה כתיבתו ביקורת על התנהגות מתנחלים כלפי פלסטינים.
ביקורתו החריפה נגד הימין והמתנחלים גררו גל של גינויים נגדו.
עיתון "הצופה" פרסם מכתב למערכת התוקף אותו במילים חריפות.
מיכאל הגיש תביעת דיבה כנגד "הצופה".
ובסוף ההליך הגיעו הצדדים לפשרה לפיה "הצופה" פרסם הבהרה.
הוא ביקר את החיבור בין דת ומדינה וראה בה בעיה חריפה ביותר, וכן גינה את מה שהוא כינה עיוות היהדות בידי הימין הדתי-לאומי, ונטיות קיצוניות בקרב אנשים שומרי מסורת.
הוא גם נהג לבקר את האמונה באמונות טפלות, ויצא נגד שחרור סוכני אויב מורשעים תמורת גופות.
מ-2021 תקף בחריפות את מתנגדי החיסונים נגד קורונה וקרא לממשלה לנקוט נגדם יד קשה ולחסן בכפייה את כל האזרחים.
למרות ביקורתו החריפה על העולם הדתי, בחר ב.
מיכאל להמשיך לשמור מצוות כי טען שלמרות מה שעשו לה הדתיים, יש ליהדות מה לתרום לעולם.
בשנות ה-80 נטען שהוא הוריד את הכיפה רק בבקרו בשטחים, מטעמי ביטחון.
בשנים מאוחרות יותר הלך בלי כיפה, כדי שלא יזוהה כ"איש של משפחת פשע או משפחת יש"ע", כדבריו.
הוא טען שמחויבתו למצוות משחררת אותו במידת מה מהלאומיות, כי המדינה אינה יכולה לכפות עליו לחלל שבת.
הוא הביע רעיון זה במילים: "העובדה שהכפפתי את עצמי מרצוני החופשי למערכת של ההלכה נותנת לי אשליה של שחרור מהרעיון הלאומי".
מיכאל היה נשוי לתמר עד לפטירתו.
הוא נפטר ב-19 בפברואר 2025, בגיל 77. מאמרו האחרון ב"הארץ" התפרסם יום לפני פטירתו.
אחיו הוא חבר הכנסת לשעבר במפלגת "שינוי", רוני בריזון.
טראוון הוא שם עט של סופר שכתב בגרמנית והתפרסם בארצות הברית בזכות ספרו, "האוצר מסיירה מדרה", אשר היווה בסיס לסרט בו כיכב המפרי בוגארט.
רוב ההיסטוריונים מעריכים שטראוון היה למעשה רט מרוט, שחקן במה ואנרכיסט, שברח מאירופה למקסיקו בסביבות שנת 1924.
טראוון נחשב לאיש המסתורין בעולם הספרות של המאה ה-20. הוא נולד למשפחה גרמנית באזור שהיה אז גרמני והיום הוא חלק מפולין.
הוא היה מעורב בפוליטיקה, ובתקופה הסוערת שלאחר מלחמת העולם הראשונה מספרים שהיה לזמן קצר ראשה של ממשלה מהפכנית במדינת בווריה.
מסופר גם שנידון למוות ומאז נמלט ושוטט בעולם.
הוא נאסר באנגליה בגלל חוסר תעודות ולאחר שהשתחרר הפליג משם כמלח בספינת סוחר נורווגית לכיוון אמריקה וליד טמפיקו שבמקסיקו קפץ מהספינה וכנראה נשאר במקסיקו עד מותו בשנת 1969. על שמו האמיתי ומוצאו יש ספקולציות רבות כולל אחת הטוענת שהוא בן בלתי חוקי של הקיסר וילהלם השני.
טראוון כתב 12 ספרים שתורגמו לשפות רבות ופורסמו בכל רחבי העולם.
בשנת 1929 פורסם הרומן "הוורד הלבן", על ניסיונותיה של חברת נפט אמריקאית לרכוש חווה מקסיקנית, בניגוד לרצונו של בעל החווה.
רומן זה שימש, בין השאר, השראה לשמה של מחתרת "הוורד הלבן" שהתנגדה לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.
בשנת 1948 הסריט ג'ון יוסטון במקסיקו את הסרט "האוצר מסיירה מדרה" על פי הספר.
לביצוע המלאכה עזר יועץ טכני בשם האל קרובס שלאחר מכן זוהה כטראוון עצמו.
בשנת 1954 הוסרט ספרו "מרד התלויים" במקסיקו.
בשנת 1960 הוסרט "מקריו" על ידי רוברטו גאוולדון (Roberto Gavaldón) בשם "הזמנה למקריו".
בגלל חייו ההרפתקניים, כונה טראוון בארצות הברית, "ג'ק לונדון הגרמני".
"בארץ החופשית ביותר בעולם" 1917 - 1921 Der Ziegelbrenner (מאמרים)
"יצירת השמש" 1936 Sonnen-Schöpfung (אגדה אינדיאנית)
1925 קוטפי הכותנה (Die Baumwollpflücker) - תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור, 1985.
1926 אונית המתים (Das Totenschiff) - תרגם מגרמנית יצחק שנברג, הוצאת שטיבל, 1933; תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור, 1983.
1927 האוצר של סיירה מאדרה (Der Schatz der Sierra Madre) - תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור, 1985.
1929 השושנה הלבנה (Die Weiße Rose) - תרגם מגרמנית אפרים ברוידא, הוצאת שטיבל, 1932; ספריה לעם, עם עובד, 1962; תרגמה מאנגלית עינת שמיר, הוצאת תמוז, 1986.
1936 מרד התלויים (Die Rebellion der Gehenkten) - תרגמה מאנגלית עליזה נצר, עמיחי, 1964.
יֵאוּשְזוֹן (בכתיב יידי: יאושזאָהן – 'בן ייאוש') הוא שם העט של משה יוּסטמַן (יוסטמאן) (1889 – 19 בפברואר 1942), שהיה סופר, עיתונאי ופובליציסט יהודי פולני שנודע בשנינותו, אחד הסופרים והעיתונאים הפופולריים ביותר בוורשה שלפני השואה, פובליציסט.
כתב בעיקר בשני עיתונים יהודיים מרכזיים של התקופה: "דער מאמענט" ("דֶר מוֹמֵנְט"; יידיש: 'הרגע') ו"היינט" ('היום').
נודע גם בשם העט איטשעלע (אִיצֶ'לֶה).
משה בּוּנֶם יוסטמן נולד בוורשה.
עם פלישת הנאצים לפולין ב-1939 נמלט לווילנה, ומשם עלה לארץ ישראל.
מספר קוראיו הגיע לרבבות, והוא הצטיין בסגנון בהיר, בלשון שנונה וביכולת פולמוס מרשימה.
על כישרונו וסגולותיו העיד הסופר י"ל פרץ, שכינה אותו "שלום עליכם של הפיליטון".
יאושזון היה איש אשכולות ובן תורה.
בכתיבתו נגע בנושאים רבים ומגוונים הקשורים בענייני העולם ובבעיות העם היהודי.
בשנת תר"ץ (1930) הנהיג בעיתון הוורשאי "היינט" פינה לתורה בגיליונות ערב שבת ומועדים בשם "פון אונזער אלטן אוצר" (ביידיש: "מאוצרנו הישן").
זה היה חידוש גדול בעיתונות היהודית החילונית של אותה תקופה.
דבריו עוררו הד רב לא רק בקרב הציבור הכללי הגדול של קוראי עיתונים, אלא גם בקרב העולם הלמדני שהסתייג מהאופי החילוני של העיתונות היהודית.
כתיבתו, שהייתה כאילו דרשנות על פרשת השבוע, הייתה למעשה מכשיר להבעת עמדותיו בענייני היום.
היא הצטיינה בידע עצום במקורות, שאפשר לו לבחור בטעם רב ובידע עמוק את החומר ולסגנן את סיפוריו בדרך מושכת לב.
יאושזון השקיע מאמצים רבים בטור המיוחד הזה, שלכאורה היה ספיח של עבודתו העיתונאית והספרותית.
דווקא יצירה זו היא ששרדה עד ימינו, ודבריו, על כל פרשיות התורה, ראו אור בתרגום עברי, שנעשה תחילה חלקית בידי שמשון מלצר, ולבסוף בידי בנו העיתונאי ה.
יוסטמן) בהוצאת "ספרית מעריב", 1978.
העורך הראשון של "מעריב", ד"ר עזריאל קרליבך, כתב:
"ממקור אחד ומיוחד שאב כל ימיו.
אמנם בענייני היום דרש אבל את כולם הכניס לתוך מסגרת יותר רחבה.
לא כעיתונאי הנגרר אחרי המקרים ומתפעל מהם עד כדי ביטול היש הגמור, אלא כחכם עתיק שכל החדשות אינן באות לידו אלא כדי לאשר אמיתות ישנות, כללים והשקפות הקבועים מראש.
על ידי זה לימדנו לראות את העולם כולו, את עולם המעשה, מתוך אספקלריה יהודית מקורית.
על ידי זה לימדנו לינוק משורשי עברנו גם בשיפוט ההווה.
מרגליות אוצרנו הישן והכנסתן לתוך עיתון יומי זהו המעשה המסמל את פעולת יוסטמן-יאושזון.
משמעותו היא: פרושי אבן עזרא לפרשת השבוע אקטואליים ומקומם בעיתון ממש כמו מברקי אתמול".
כבר בפולין עמדו על הערך של יצירתו זו, שהיא מעבר לתחומי הזמן והמקום.
בשנים תרצ"ב-תרצ"ט (1932- 1939) הופיעו בפולין קבצים מתוך "מאוצרנו הישן" בשמונה כרכים מחולקים לארבעה אוספים.
כל שני כרכים כללו חמישה חומשי תורה, חגים ומועדים, חמש מגילות ופרקי אבות.
בשנת 1958 הופיעה בארצות הברית מהדורה חדשה ביידיש של חמישה כרכים ובה חוברו כל האוספים הקודמים.
על פי מהדורה זו נערך התרגום העברי שנעשה כאמור בידי בנו של יאושזון.
התרגום העברי של יצירת יאושזון מצטיין בנאמנות רבה למקור היידי ולסגנונו, אך תוך התאמה לרוח הלשון העברית המתחדשת ותוך הקפדה על הנוסח המדויק של המקורות העבריים מהם שאב יאושזון.
יאושזון נפטר בתל אביב בשנת 1942, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
בשכונת גילה בירושלים נקרא רחוב על שמו.
ב.מ.וו M3 (BMW M3) היא מכונית ספורט אשר יוצרה על ידי החברה הגרמנית BMW.
זהו רכב משודרג מסדרה 3 סטנדרטית.
הרכב כולל שיפורים למיניהם: אווירודינמיים, יכולת בלימה משופרת, בולמים משופרים ומנוע שיעבור שדרוג בחטיבת הספורט המוטורי של ב.מ.וו - Motorsport.
הדגם מאופיין בשלושה פסים צבעוניים (טריקולור) במספר מקומות, כמו הסלון, ההגה ומפתני דלתות.
לאחר ה־5 ביולי 2013 הופסק השימוש בשם M3 ודגמים חדשים יותר נקראים ב.מ.וו M4.
הדגם ב.מ.וו M3 E30 (BMW M3 E30) יוצר בין השנים 1986–1992, יצורו החל עקב חוקי ההומלוגציה של אותן השנים.
ההצגה לקהל התבצעה בפרנקפורט 1985.
ההרכבה התבצעה על ידי צוותים מיוחדים שהוסמכו לצורך כך וכחלק מפס יצור רגיל של E30.
הדחיפה לבניית M3 E30 הגיע כתוצאה מחוקי Group A ב-Deutsche Tourenwagen Meisterschaft, שהכריחו את היצרן לבנות 5000 מכוניות כביש מבוססות שלדת E30 ותואמי מכלולים לגרסת המרוץ של Group A.
עקב כך, גרסת הכביש הייתה זהה לגרסת המרוץ מבחינת מכלולים, למשל בתי הגלגלים הורחבו כדי לאפשר הרכבת גלגלי מרוץ.
תיבת ההילוכים Dog-Leg תאמה בגרסה הארופאית את תיבת ההילוכים של מכונית המרוץ, סדר ההילוכים אינו רגיל.
היו מספר דגמים ל-M3 :
חלקם נוצרו כדי לעמוד בכללים של Group A לאחר שבוצעו שינויים לגרסת המרוץ.
כמו EVOLUTION 1/2/3 שהופחת משקלו, עקב השימוש בחומרים אקזוטיים ועקב יצור שמשות וחלונות דקים יותר, כמו כן, לפעמים בתי הגלגלים הורחבו עוד יותר, כדי שגלגלי 18 אינץ יכנסו לתוכם, כמובן שימוש במנועים חזקים יותר .
היו גם דגמים שסימלו ניצחונות בDTM ומרוצים אחרים כמו Europa ,Ravaglia ,Cecotto ,Europameister דגמים אלו התאפיינו לרוב בשינויים קוסמטיים.
הייצור הסתיים ב-1992, זהו הרכב המוצלח ביותר שיצא מהמפעל במינכן, מבחינת מספר הזכיות והתארים.
כל הרכבים יוצרו עם הגה בצד שמאל והגרסאות הארופאית היו ללא ממיר קטליטי בעלי 205 כ"ס (ללא ממיר) ו-195 כ"ס (עם ממיר) לגרסאות הצפון אמריקאיות.
היו גם גרסאות מיוחדות כמו EVOULTION ,EVOLUTION 2 ,EVOLUTION 3 מספרם היה מוגבל, כ-500 יח' ממוספרות לכל גרסה.
הם יוצרו על מנת לעמוד בתקני Group A, עקב השינויים שבוצעו לגרסאות המרוץ.
כמו כן, היו גם גרסאות שיוצרו עם שינויים קוסמטיים Tour de Corse ,Europa Meister 88 ,Johnny Cecotto ,Roberto Ravaglia ומספר מוגבל של גרסאות פתוחות (קונברטיבל).
לכל תת-דגם מיוחד, יוצרה לוחית שסמנה את סוג הגרסה ומספרה.
המנוע יוצר לצורכי מרוצים, לכן היה קומפקטי והגיע לסל"ד גבוה, היה מורכב מבלוק דומה ל-M10 וראש מנוע שהיה נגזרת של M88, המהנדסים החליטו פשוט להרכיב מנוע מחלקים שכבר היו להם מתחת לידיים כדי לחסוך בעלויות וזמן, וכך נוצר מנוע S14.
המנוע בגרסת הכביש הגיע ל-6750 סל"ד ויצר 205 כ"ס בגרסה ללא ממיר, לגרסת ה-Sport Evolution) EVO 3) המנוע הוגדל ל-2500 סמ"ק והספקו גדל ל-238 כ"ס.
מנועים אלה בגרסאות המרוץ הגיעו ל-8200 סל"ד והספקם היה 310 כ"ס - לגרסאות המוקדמות, ועד ל-350 כ"ס - לגרסאות המאוחרות Sport Evolution.
השלדה במקור התבססה על שלדת e30 אבל הדמיון במציאות היה דל, מספר פאנלים בודדים היו משותפים בין E30 M3 ל-E30 המשפחתית (מכסה מנוע וחלון שמש).
שיפורים של מהנדסים לשלדה, תרמו רבות לאווירודנמיות וחוזק מבני, תוכננו במחשבה על ביצועים במרוצים.
פאנלים אלה יצרו מראה "קופסתי".
גם כאן לא פסחו המהנדסים על שינויים, מרווחי ברגים היו 5x120 זה כמובן שונה מ-E30 הרגילה, דיסק בלימה מאוורר מקדימה בקוטר 280mm ודיסק בלימה מאחור בקוטר 282mm, אי.בי.אס היה סטנדרטי.
מתלה אחורי נלקח מ-E30 ואילו מתלה קדמי היה מסוג מקפרסון, בדומה לE28 M5. נוספו שינויים וחיזוקים למיניהם (אנטירולים, ומחברים מחוזקים/משופרים אחרים).
ההגה כוח היה הידראולי ומהיר יותר 19.6:1 לעומת 20.5:1 (סיבוב: מ"מ תזוזה) ב-E30, בולמים מוקשחים שנשלטו חשמלית והיו בעלי 3 אפשרויות (רך, נורמל וספורט) .
גלגלים היו מסוג BBS כוורת, בגודל 7x15-inch אשר נעלו צמיגים 205/55VR15.
בדגמים מאוחרים יותר כמו EVO 2 ו-EVO 3, הגלגלים גדלו ומידתם הייתה 7.5x16, אלו נעלו צמיגים 225/45ZR16 .
דפרנציאל אחורי בדגם האירופאי קיבל יחס של 3.15:1 והאמריקאי 4.1:1 כאשר הנעילה בשניהם הייתה 25%.
אליפות עולם למכוניות סלון - 1987, זכייה אחת.
אליפות בריטניה למכוניות סלון - 1988,1991, 2 זכיות.
אליפות אוסטרליה למכוניות סלון (נהגים) - 1987, זכייה אחת.
אליפות אוסטרליה למכוניות סלון (יצרנים) - 1987,1988, 2 זכיות.
זכייה במרוץ ראלי - טור דה קורסה - 1987, זכייה אחת.
ה-M3 E36 הוצגה לקהל בפברואר 1992 והגיע לאולמות בנובמבר אותה שנה, זאת הייתה M3 עם מנוע 6 צילינדרים בתצורה ישרה, המנוע היה בנפח של 3000 סמ"ק והפיק 282 כ"ס ששודך לתיבת הילוכים ידנית, בעלת 5 הילוכים.
בהתחלה הייתה רק גרסת קופה, גרסאות פתוחות הוצגו ב-1994.
הסדאן יוצרה, מפני שלבמוו לא הייתה גרסה של M5 באותן השנים (עד 1998) ובהתאם לזאת, נאלצו המהנדסים לבנות M3 גם עם 4 דלתות.
באותה השנה הוצגה גרסת הומולגציה M3 GT, הייצור היה מוגבל ל-356 יחידות כולם בצבע "ירוק מרוצים בריטי".
יחידת ההנעה הייתה בנפח 3000 סמ"ק והפיקה 295 כ"ס.
ב-1995 יחידת ההנעה שודרגה והוצג מנוע S50B32 שהפיק 316 כ"ס, שונו הגלגלים והתווספה תיבת הילוכים בעלת 6 הילוכים.
גרסת קבריולה זכתה לשינויים אלו רק ב-1996. מרבית הרכבים הורכבו עם הגה בצד שמאל, אולם היו מספר יחידות עם הגה בצד ימין, בסה"כ יוצרו 46,525 קופה, 12,114 קבריולהים, 12,603 סדאנים, היצור הופסק ב-1999 .
רוב התכנון של הרכב התבצע על ידי תוכנת מחשב, והרכב נחשב לאחד המהנים לנהיגה בשנות ה-90 .
הייתה גם גרסת M3 Anniversary Edition שיוצרה עבור אוסטרליה - בשנה האחרונה לייצור E36. מגרסה זו יוצרו 50 יחידות קופה ו־70 יחידות פתוחות.
כמו כן, מספר יחידות שעברו התאמה לפי בקשת הלקוח.
ב-1994 לפי ההסכמים שנחתמו בין אמריקה הצפונית והרצון שלהם לקבל גרסה של M3 לפני הייצור הרשמי, הוצגה M3 אירופאית שתומחרה במחיר הרבה יותר גבוה ממקבילה הארופאית, וכך הגיעו 45 יחידות לצפון אמריקה לפני הייצור הרשמי.
המחיר היה כ-60,000$, הרכבים נחטפו תוך 3 ימים, אלה עברו התאמה לפי טעם הלקוח, האבזור היה דומה מאוד לדגם הארופאי, הרכבים מוספרו על ידי לוחיות שהוצמדו לתא כפפות.
עם שחרור הדגם הרשמי נהגים רצו להשיג גרסת הומולגציה כדי להתחרות על המסלולים הביתיים.
לכן, במוו החליטו לייצר גרסת קלת משקל ל-M3 הסדרתית.
ב-1995 הוצגה M3 LTW, השינויים הגדולים סבבו סביב הורדת משקל למינימום האפשרי, לכן רוב הדגמים הגיעו ללא רדיו, ללא מזגן, ללא חלון שמש, מושבי עור סטנדרטיים הוחלפו בבאקטים, הדלתות יוצרו מאלומיניום, כל השטיחים המיותרים והבידוד הוסר.
שינויים אלו הורידו 91 ק"ג משקל עודף.
הוסרה הגבלת מהירות והיחס בדפרנציאל שונה מ-3.23:1 ל-3.15:1, כמו כן, בולמי זעזועים הוחלפו גם כן, לקשיחים יותר.
חיצונית: הרכבים נצבעו רק בצבע לבן, הוצמדה להם מדבקה של דגל אדום-כחול, נוסף ספויילר אחורי אגרסיבי.
גלגלים מיוחדים בגודל 17 אינץ', מידת הצמיגים לא השתנתה 235-40-17.
סה"כ יוצרו כ-125 מכוניות כאלה.
גרסת הומולוגציה מיוחדת, שהורשתה להתחרות במרוצי FIA-GT class 2 ,IMSA GT ומרוצי סיבולת.
סה"כ יוצרו 356 יחידות, כאשר 50 מתוכם היו עם הגה ימני.
עובדה מעניינת נוספת, המכוניות נצבעו ב"ירוק מרוצים בריטי", כאשר הצבע מרוצים הרשמי של גרמניה הוא אפור.
נוספו תוספות כמו: ספויילר קדמי מתכוונן, ספויילר אחורי, דלתות מאלומיניום אבל השיפור העיקרי התבצע במנוע.
נוספה מערכת VANOS כפולה המוכרת מגרסאות מאוחרות יותר של BMW, הועלה יחס דחיסה ל-10.8:1, הזוויות של גלי זיזים עלו ל-264 מעלות והודות לשיפורים אלו התקבל הספק של 295 כ"ס ב-7100 סל"ד.
הרכב היה כ-35 ק"ג קל יותר ממקבילו הסטנדרטי ובעל מהירות מרבית של 275 קמ"שׁ.
גרסה מוגבלת ל-200 יחידות עם תיבת הילוכים SMG, רוב השינויים היו קוסמטיים, כמו מושבים בצבע Imola red וספויילרים למיניהם, בשנת 2010 הוחלפו תיבות אלו לידניות 6 הילוכים, עקב אמינות מוטלת בספק.
50 יחידות סופקו לאוסטרליים כדי להתחרות במרוצים פנימיים, חלקים מסוימים של מנוע שונו על מנת להעלות הספק.
כ-11 יחידות הגיעו לידיים פרטיות.
כדי לחגוג יום הולדת 50 שנה, נבנתה לפחות אחת BMW COMPACT שכללה את המנוע 320 כ"ס, צבעה היה אדום עם ריפודי אלקנטרה, הגלגלים היו דומים לאלו שהורכבו על M3 E36 .
הרכב הוצג לראשונה באוקטובר 2000 עם המנוע החדש S54, זהו המנוע האטמוספירי (ללא מדגשים למיניהם) בעל ההספק המרבי שהוצג אי פעם על ידי חברת BMW - אשר סיפק 343 כ"ס.
תצורת הרכב הייתה קופה וקבריולה, גרסת הסדאן לא יוצרה כמו בדור הקודם.
תיבת ההילוכים הייתה ידנית 6 הילוכים מבית Getrag, הייתה גם אופציה לSMG ופדלים מתחת להגה.
המנתק עמד על 8000 סל"ד, המצערת הייתה חשמלית (ללא כבל) בעלת 6 לועות נפרדים לכל צילינדר, לפי המסורת של סדנת ה-M.
הגרסאות הצפון אמריקאיות וארופאיות היו דומות, ההספק בגרסה הצפון אמריקאית היה נמוך יותר (333 כ"ס) עקב הקרבה היחסית של ממיר קטליטי לתא מנוע.
מגזינים רבים שיבחו את הרכב ולא פעם הוא נבחר כרכב הטוב ביותר לאותה תקופה.
מהירות מרבית 250 קמ"שׁ (מוגבל אלקטרונית) 275 קמ"שׁ ללא הגבלה .
מהירות מרבית 250 קמ"שׁ (מוגבל אלקטרונית) 275 קמ"שׁ ללא הגבלה .ֿ
E46 GTR ראה אור בפברואר 2001, כשבקדמת הרכב היה אבטיפוס P60B40 בעל מנוע V8 בנפח 4000 סמ"ק שהוציא לאוויר 493 כ"ס.
שלא כמו בדגמי מרוץ של 6 צילינדר שהובסו על ידי פורשה 996 GT3, כאן הסיפור היה שונה, ה-M3 GTR הצליח מאוד במרוצי (American Le Mans Series (ALMS תחת הקבוצה של Ac Schnitzer.
יצרנים כמו פורשה, טענו כי הרכב הוא אב טיפוס מפני שלא היה דגם דומה ב-M3 E46 הסדרתית, אי לכך זו הפרה בוטה של קלאס GT) Gran Turismo).
חוקי ה-ALMS הרשו לBMW להוציא לשוק דגמי כביש מאותה תצורה תוך 12 חודשים, לכן לאחר עונת 2001 הוצעו לשוק 10 כלי רכב בתצורת GTR עם תג מחיר של 250,000 אירו.
בשנת 2002 שונו חוקי ה-ALMS בגלל זה היה צורך להעמיד 100 מכוניות כביש, יחד עם 1000 מנועים.
לאחר החלטה זו, BMW החליטה להפסיק להתחרות ב-ALMS וכך הסתיימו שנות הזוהר של GTR M3.
שני רכבי GTR תחת AC Schnitzer התחרו ב-24 שעות של נורבוגרינג כשהם זכו במקומות 1–2 בשנת 2004 וגם 2005. התחרו גם במרוץ 24 שעות הנערך ב-SPA איטליה.
הרכב השתתף בסדרת משחקי NFS והיה אחד מדגמי המפתח במשחק.
כמו כן, ראה אור בהרבה משחקים אחרים כמו GTR Evolution,Race Pro וכו'.
זאת הייתה מהדורה מוגבלת של ה-M3 כאשר יוצרו רק 1400 מכוניות לשנת 2004, ה-CSL מעולם לא הגיע לשוק הצפון אמריקאי והייתה צבועה רק ב-2 צבעים: אפור מטלי ושחור מטלי.
כמו שהשם מרמז עיקר השיפורים התבססו על הפחתת משקל : כ-110 ק"ג, מהמקור הסדרתי.
הדגם כולל כמה הפחתות משקל רדיקליות שנלקחו הישר מפורמולה 1: הבידוד הוסר יחד עם כיסאות חשמליים, מזגן ורדיו ניתן היה להתקין ללא תוספת תשלום, אך גם הם הוסרו לצורך חיסכון במשקל, המון פאנלים יוצרו מיציקות קארבון קלות משקל, חלון אחורי הוחלף לאחד דק יותר.
המטרה העיקרית לא הייתה הסרת משקל עודף ללא הבחנה אלא שמירה על איזון של 50:50.
לדוגמה הגג עשוי מיציקת קרבון והוא הפחית את משקל הרכב ב-7 ק"ג, אבל היתרון העיקרי שלו, הוא הורדת נק' מרכז מסה - כלומר, לייצר יותר יציבות ועמידות לכוחות פיתול.
כדי להקנות יציבות נוספת כל מערכת המיתלים שופרה, בולמים וקפיצים מיוחדים הותאמו לרכב, יחס סיבוב ההגה ירד מ-15.4:1 ל-14.5:1.
הוחלפו דיסקי בלימה, המערכת נלקחה מ-E39 M5 וכללה דיסקים מאווררים בכל הגלגלים.
הגבלת המהירות הוסרה, ונוספה בקרת יציבות לרכב, שהופעלה אוטומטית רק כשהרכב היה ממש על הקצה.
ההספק עלה ב-17 כ"ס נוספים, בעיקר הודות לשדרוג גלי זיזים, ומניפולד יניקה עשוי קארבון, גם שסתומי פליטה הוגדלו.
כמו כן, נוספו תוספות חיצוניות מקרבון, ספויילרים, דיפיוזרים, הבגאז' הוחלף לאחד עם ליפ מובנה ובולט.
גלגלי הרכב היו מגודל 19 אינץ' BBS יצוקים וקלי משקל.
המושבים הוחלפו בבאקטים מקארבון, ההגה נתפר מאלקנטרה, מושב אחורי גם הוא עשוי מקארבון.
הרכב הוצע עם תיבה ידנית 6 הילוכים והייתה אופציה לתיבה מסוג SMG 2 שיכלה להחליף הילוך כל 0.08 שניות.
יאיר חברה קבלנית לעבודות בניה 1988 בע"מ היא חברה ציבורית העוסקת ביזמות ובקבלנות נדל"ן.
החברה נוסדה ב-1988 כחברה פרטית לקבלנות בניין, וב־1995 הפכה לחברה ליזמות בנייה, בנוסף לעבודת הקבלנות.
על פי הערכות המשטרה, חלק מהכספים שנגנבו מהבנק למסחר בין השנים 1997-2002, והתגלגלו לידי עבריינים (ובראשם גבי בן הרוש), הושקעו בכיסוי חובות החברה, בתמורה להעברת בעלות חלקית סמויה בחברה לידיו של בן הרוש, האשמות אלו מצד המשטרה לא אומתו מעולם ותיק משטרתי זה הוזנח יחד עם ההאשמות.
ב־2006 הפכה החברה לחברה ציבורית, והחלה בפעולות יזמות בניין בחו"ל בנוסף לשאר פעילויותיה.
נכון ל־2014, החברה מחזיקה בבעלות מלאה או חלקית על מספר חברות בנות.
85% ממניות החברה מוחזקות על ידי האחים ביטון, ושאר מניות המיעוט מוחזקות על ידי הציבור.
החברה מעסיקה בני משפחה רבים ממשפחת ביטון בתפקידי מפתח.
במהלך עונת ליגת העל בכדורגל 2007-2008 פרסה החברה חסות על קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים, בעלות של מיליון דולר לעונה.
בראשית 2007 נקלעה החברה לקשיים כספיים, על רקע רכישת קרקע במתחם משרד החוץ הישן בירושלים בסכום גבוה.
בעקבות קשיים אלו מכרה החברה חלק מהמתחם למספר קבוצות רכישה, אך לבסוף הצליחה החברה להתמודד עם המשבר בהצלחה.
במהלך 2011-2012 עמדה החברה בסכסוך בין בעל מניות מיעוט ומשפחת ביטון, בקשר לעלות העסקת מנהלי החברה ובני משפחת ביטון, שהגיעה לכ־57 מיליון ש"ח ב־9 שנים.
לפתרון הסכסוך מונה הרב דוד חי אבוחצירא כבורר על ידי בית המשפט.
נכון ל־2014, יושב ראש החברה הוא יאיר ביטון, סגנו הוא אחיו יוסי ביטון, ומנכ"ל החברה הוא ניר יחזקאלי (החליף את איל הנדלר ב־2011).
היועץ המשפטי של החברה החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה־21 הוא עורך הדין רונאל פישר, שהיה גם שותף בחברת 'עד עולם' יחד עם יאיר ביטון עד 2016.
במאי 2014 נעצר בעל השליטה בחברה, יאיר ביטון, בחשד להלבנת הון בהיקף של כ־60 מיליון ש"ח ועבירות פיננסיות נוספות, במסגרת פרויקט של החברה באילת, שנעשו לפי החשד במסגרת שיתוף פעולה עם ארגון הפשיעה של יצחק אברג'יל.
במסגרת הפרויקט בוצעו עבודות בקבלנות על ידי חברת 'גן רווה', החשודה בהוצאת חשבוניות מנופחות, בחלקן עבור עבודות שלא נעשו, ובהעברת כספים לארגונו של אברג'יל בפועל.
הפרקליטות ערערה על ההחלטה וביולי 2023 הודה ביטון בקבלת דבר במרמה.
בהמשך הורשע גם בהלבנת הון ונדון לתשעה חודשי עבודות שירות וקנס של 50,000 ש"ח.
לחברה הייתה חברה בת אשר פעלה בתחום הבנייה למגורים ובנייה מסחרית, בצ'כיה ובהונגריה אך בסוף 2016 חברה זו נסגרה.
חלק משמעותי מפרויקטי הבנייה של החברה הם באזור ירושלים.
החברה מחזיקה בבעלותה נדל"ן מניב בירושלים, נכסים בשכונת משכנות האומה (בסמוך לבנייני האומה), והמרכז המסחרי שרי ישראל.
החברה פעילה גם בפרויקט פינוי בינוי ביהוד.
ב.מ.וו 700 (BMW 700) היא מכונית סופרמיני תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין אוגוסט 1959 לנובמבר 1965. יוצרו 188,211 יחידות.
בשנת 1960 חברת ב.מ.וו ייצרה 155 יחידות ליום.
2 דלתות קבריולה (יוצרו 2,592 יחידות)
מידות ב.מ.וו 700 - דגמי קופה וקבריולה
היה ניסיון להרכבת דגם ב.מ.וו 700 בישראל על ידי התעשיין אפרים אילין.
בשנת 1962 אילין התחייב לפני חברת ב.מ.וו להרכיב 840 יחידות בשנה, אבל לבסוף ההסכם לא יצא לפועל.
הורכבו 4 יחידות, דגמי ב.מ.וו 700 אשר שווקו בשנת 1963, 2 יחידות בתל אביב, 1 בירושלים, ו-1 בחיפה.
במאי 1963 חתם אילין על חוזה להרכבת מכונית קטנה, עם הינו מוטורס היפנית, ה-קונטסה 900.
ניסיון חברת אוטוקרס להרכיב את דגם ב.מ.וו 700 בישראל
ביולי 1965 נחתם הסכם על ידי יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס עם חברת ב.מ.וו ולפיו ב.מ.וו תספק לאוטוקרס את תיבת ההילוכים והמנוע של הב.מ.וו 700, כאשר יתר החלקים המכניים ייוצרו בארץ והמרכב יבנה מפיברגלס.
בדצמבר 1965 חברת ליילנד הפכה לבעלת מניות עיקריות באוטוקרס, ולספקת הרכיבים העיקרי של אוטוקרס והפרויקט נגנז.
ב.מ.וו 700 שווקה בישראל מספטמבר 1960 על ידי סוכנות "אוטו סטוק", שמשרדיה היו ברחוב לבונטין 8, בתל אביב.
בשנת 1961 שווקו 376 יחידות, תחת הסיסמה : "המכונית שנבחרה לאחת מהטובות בעולם והאידיאלית לתנאי הארץ".
ב.מ.וו 327 (BMW 327) היא מכונית בתצורת קופה וקבריולה שיוצרה על ידי חברת BMW הגרמנית בין השנים 1937–1941, ולאחר מלחמת העולם השנייה בין השנים 1946–1955. יוצרו 1,955 יחידות לפני מלחמת העולם השנייה, ו-505 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
לפני מלחמת העולם השנייה יוצר הדגם ב.מ.וו 272 בעיירה אייזנך (Eisenach) במדינת תורינגיה, (בגרמנית Thüringen).
בשנת 1945 נכבשה העיירה על ידי כוחות ארצות הברית, מפעל הרכב נהרס לחלוטין ולכן הייצור עבר למינכן, מחוץ למטה החברה.
חברת בריסטול הבריטית אשר ייצרה את דגם ה-בריסטול 400 (Bristol 400) אשר המנוע והגריל הרכב הקדמי היו מבוססים על דגם ה-ב.מ.וו 326, וסגנון הגוף על דגם ב.מ.וו 327.
ב.מ.וו 326 (BMW 326) היא מכונית סלון תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1936–1941, ולאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946. יוצרו 15,936 יחידות לפני מלחמת העולם השנייה, ו- 16 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב.מ.וו 326 היה רכב הסדאן 4 דלתות הראשון של חברת ב.מ.וו.
בשנת 1945 נכבשה העיירה על ידי כוחות ארצות הברית, מפעל הרכב נהרס לחלוטין, אך בניגוד לדגם ב.מ.וו 327 שייצורו עבר ל- מינכן, הצליחו לייצר 16 יחידות בגרסה מודרנית באזור שהיה תחת שליטה סובייטית.
חברת בריסטול הבריטית אשר ייצרה את דגם ה-בריסטול 403 (Bristol 403) אשר המנוע והגריל הרכב הקדמי היו מבוססים על דגם ה- ב.מ.וו 326.
בין מאפייני דגם ה- ב.מ.וו 326 : גלגל רזרבי בחלק האחורי של הרכב בכסוי פח בולט, ומערכת בלמים הידראולית.
1500 היא מכונית משפחתית סדאן קומפקטית תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין אוקטובר 1962 לדצמבר 1964. יוצרו 23,554 יחידות.
"ב.מ.וו 1500" הייתה המכונית הראשונה מ"הסדרה החדשה" (BMW New Class) של חברת ב.מ.וו.
בשנת 1960 Harald Quandt צבר שליטה בחברת ב.מ.וו..
פרויקט "Neue Klasse" ("סדרה חדשה") יצא לדרך.
Fritz Fiedler מונה למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.
הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת ב.מ.וו לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את ב.מ.וו 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה ב.מ.וו 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר.
ב.מ.וו 1500 הוצגה בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1961. הוצג דגם חדיש, עיצוב חדשני ששימש כבסיס למודלים 1600 ו- 1800. הדגם הוצג לצד מודל הקופה המהודר BMW 3200 CS.
בשנים שקדמו להצגת הב.מ.וו 1500, החברה הציגה הפסדים תפעוליים רבים.
בשנת 1962 חברת ב.מ.וו איזנה את ההוצאות עם מחזור של 294 מיליון מארק.
מספר מאפיינים של דגם ב.מ.וו 1500
מתלה אחורי עצמאי חצי נגרר
ב.מ.וו 1600 (BMW 1600) היא מכונית משפחתית - סדאן, קומפקטית תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1964 לדצמבר 1971. בין השנים 1964-1966 יוצרו 9,728 יחידות.
"ב.מ.וו 1600" הייתה המכונית שהחליפה את דגם ב.מ.וו 1500 מ"הסדרה החדשה" (BMW New Class) של חברת ב.מ.וו.
בשנת 1960 Harald Quandt צבר שליטה בחברת ב.מ.וו.
Fritz Fiedler מונע למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.
בשנת 1967 זכתה ב.מ.וו 1600 במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה.
במקום הראשון זכתה פיאט 124.
ב-מ-וו 1800 היא מכונית סלון, תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1964–1971.
בשנת 1960 הראלד קוונדט צבר שליטה בחברת בה-אם-וה.
הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת בה-אם-וה לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את בה-אם-וה 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה בה-אם-וה 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר.
מחירה בהשקה היה 10,434 מארק גרמני.
יחס דחיסה: 1:9.5 (בדגם הבסיסי)
Fritz Fiedler מונע למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו-Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.
ב.מ.וו 3/20 היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי חברת BMW הגרמנית בין השנים 1932–1934.
ב.מ.וו 3/20 היה רכב הסדאן הראשון של חברת ב.מ.וו, שיוצר באופן עצמאי על ידי החברה.
המנוע נלקח מדגם "אוסטין 7" תחת רישיון חברת "אוסטין מוטור" הבריטית.
בדגם הורכבו בלמי תוף מכניים בכל ארבעת הגלגלים.
סך הכל יוצרו 6,512 יחידות.
2 דלתות - קבריולה (2 מושבים)
BMW AM2 (יוצרו 800 יחידות)
BMW AM3 (יוצרו 252 יחידות)
BMW AM4 (יוצרו 405 יחידות)
ב.מ.וו 3200 CS היא מכונית ספורט בתצורת קופה, שיוצרה על ידי יצרן הרכב הגרמני BMW בין ינואר 1962 לספטמבר 1965
דגם ה"ב.מ.וו 3200 CS" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט (International Motor Show Germany), בשנת 1961
ב.מ.וו 600 היא מכונית מיקרו מתוצרת יצרנית הרכב ה-גרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1957–1959 בגרמניה.
הרכב היה בעל הנעה אחורית והעיצוב כלל 2 דלתות: דלת קדמית רוחבית ודלת אחורית, בצד הימני של הרכב.
במכוניות שיוצאו לארצות הברית בוצעה התאמה לתקן האמריקאי ואורך הרכב הוגדל ב-4.6 ס"מ.
במהלך השנים יוצרו 34,813 יחידות ומחירו עמד על 3,984 מארק גרמני (שנת 1957, בגרמניה).
ב.מ.וו R27 הוא אופנוע מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה והאופנועים הגרמנית BMW אשר יוצר בין השנים 1960–1966 בגרמניה.
נוסעים: 1 נהג בלבד (במשך השנים הוסיפו חלק מבעלי האופנוע מושב אחורי (לא מקורי).
מנוע בתצורת "Drive shaft" .
קיבולת מכל דלק - 15 ליטר.
קיבולת מכל שמן - 1.2 ליטר.
מתח מערכת חשמלית - 6 וולט.
ב.מ.וו 507 היא מכונית רודסטר בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1956–1959 בגרמניה המערבית.
פיתוח הרכב נעשה בעצתו של מקס הופמן במטרה לשווק אותו ללקוחות בארצות הברית מתוך מחשבה על מכירה של אלפי יחידות.
בסופו של דבר המכונית הייתה יקרה ונכמרו רק 252 יחידות, דבר שגרם לחברה הפסדים גדולים.
מקס הופמן, היבואן של ב.מ.וו לארצות הברית בשנות ה-50, הציע להנהלת ב.מ.וו לייצר גרסת רודסטר המבוססת על ב.מ.וו 501 וב.מ.וו 502, כדי למלא את הפער שנוצר בשוק בין מרצדס-בנץ 300SL היקרה ובין טריומף הזולה אך חסרת הכוח.
פריץ פידלר תכנן את השילדה, תוך ניסיון לעשות שימוש ברכיבים קיימים בכל מקום שניתן.
ארנסט לוף היה המעצב הראשוננית, אך הצעותיו נדחו על ידי הופמן בטענה שהן לא מספיק אטרקטיביות.
בהמלצתו של הופמן העבירה ב.מ.וו את משימת העיצוב לאלברכט פון גרץ.
הסדרה הראשונה של ה-507 כללה 34 מכוניות שנבנו בשנת 1956 ובתחילת 1957. למכוניות אלו היה מכל דלק עם קיבלות של 110 ליטר שהיה ממוקם מאחורי המושבים האחוריים.
מכלי הדלק הגדולים הגבילו הן את מרווח תא המטען ואת את מרווח הנוסעים במוב האחורי והדיפו של ריח של דלק בתוך המכונית כאשר הגג היה סגור.
בסדרה השנייה של המכוניות הוקטן נפח מכל הדלק ל-66 ליטר והוא מוקם בתחתית תא המטען, סביב החלל של הגלגל הנוסף.
המשקל העצמי היה כ-1,330 קילוגרם.הגוף היה עשוי כמעט כולו בעבודת יד מאלומיניום,[11] ואף שתי מכוניות לא היו זהות לחלוטין.
המנוע היה עשוי מסגסוגת אלומיניום במבנה V8 ובנפח 3,168 סמ"ק.
המנוע שודך לתיבת הילוכים ידנית בעלת ארבעה הילוכים.תאוצה של 0-100 קמ"ש עמדה על 11.1 שניות ומהירות מרבית של 122 קמ"ש.
המכונית הוצגה לראשונה במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק בקיץ 1955. הייצור הסדרתי החל בנובמבר 1956. הומפן תכנן למכור את המכונית תמורת 5,000 דולר והעירך שבסכום זה יוכל למכור כ-5,000 יחידות בשנה.
עלויות הייצור הגיעו ל-26,500 מארק ובהמשך עלו ל-29,950 מארק, דבר שהביא את מחיר המכונית ל-9,000 דולר ובהמשך ל-10,500 דולר.
בין הקונים הידועים של המכונית נמנו אלביס פרסלי, שרכש 2 מכוניות, נהגי המרוצים ג'ון סורטיס והאנס שטוק ורוכב המרוצים גאורג מאייר.
ב.מ.וו יצרה את ה-507 במטרה לשקם את התדמית הספורטיבית של החברה, אך עלויות הייצור הגבוהות הובילו את החברה להפסיד על כל מכונית שיוצרה והובילו את החברה קרוב לפשיטת רגל.
בשנת 1959 הגיעו הפסדי החברה ל-15 מיליון מארק והחברה החליטה על הפסקת הייצור לאחר ייצור של 252 מכוניות בלבד.
ב.ד.ב ריאזאן הוא מועדון כדורגל נשים רוסי לשעבר מהעיר ריאזאן שהוקם בשנת 1996 בחסות חיל הצנחנים הרוסי ומכאן גם משמעות שמו: "חיל הנחיתה האווירית" (Воздушно-десантные войска, ВДВ) וסמל היחידה שימש גם כסמל המועדון (מצנח מעל זוג מפציצים).
בעיר ממוקמת האקדמיה המרכזית של חיל הצנחנים הרוסי והעיר נחשבת ל"בירת הצנחנים".
המועדון נחשב לאחד המעוטרים ברוסיה ולרשותו זכייה בארבע אליפויות לאומיות וזכייה בשני גביעים לאומיים.
הישג השיא במפעלים האירופיים היה ההעפלה לשלב רבע גמר ליגת האלופות לנשים בעונת 2000/2001.
המועדון הוקם בשנת 1996 בשם מועדון "מרסל" והתמודד באליפות רוסיה בכדורגל נשים.
באוקטובר 2020 המועדון פורק אך הוקם מחדש בדצמבר 2020.
בנוסף, בין השנים 2012–2018 הדגם יוצר גם בתצורה 4 דלתות סלון.
2 דלתות - קופה (דור ראשון, דור שני, דור שלישי).
2 דלתות - קבריולה (דור שני, דור שלישי).
4 דלתות - סלון (דור שלישי).
דגמים: 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות קופה.
דגמים: 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות קופה, 4 דלתות סלון.
דגם ""ב.מ.וו M6" מופעל כניידת משטרה במשטרת דובאי.
דגם נוסף של ב.מ.וו במשטרת דובאי הוא ב.מ.וו Ε60.
ב.מ.וו M8 היא מכונית ספורט במרכב קופה, קבריולה וגראן קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חטיבת M של ב.מ.וו מאוגוסט 2019. היא נחשפה ב-4 ביוני 2019. היא גרסה בעלת ביצועים גבוהים של ב.מ.וו סדרה 8.
מלבד שינויים קטנים בעיצוב ליותר ספורטיבי, ה-M8 נשארת עם אותו עיצוב כמו בסדרה 8.
ה-M8 משווקת עם מערכת הנעה אחת.
M8 קומפטישן M xDrive (הנעה כפולה): מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.4 ליטר טווין-טורבו המספק 625 כ"ס ב-6,000 סל"ד סל"ד ומומנט מרבי של 76.4 קג"מ המתקבל בין 1,800-5,800 סל"ד.
נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.2 שניות לדגם הקופה ו-3.3 שניות לדגם הקבריולה ומהירות מרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש או עם חבילת M דריבר 304 קמ"ש.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 9.5 ק"מ לליטר.
עד לשנת 2022 הייתה אפשרות לחבילה בסיסית וקומפטישן מ-2022 בוטלה הגרסה הבסיסית שהציעה ביצועים וכוח חלשים יותר וכעת הדגם נמכר רק בגרסת הקומפטישן.
ב-9 באוקטובר 2019 חשפה ב.מ.וו את גרסת המרכב "גראן קופה", זו יועדה להתחרות בעיקר באאודי RS7 ובפורשה פאנאמרה.
בצד הוויזואלי, הדגם זכה לעיצוב אגרסיבי יותר לפגושים מלפנים ומאחור, גם לטובת קירור טוב יותר של הבלמים והמנוע.
גרסת הקומפטישן קיבלה בנוסף מערכת פליטה משודרגת, יחד עם גימור משודרג בתא הנוסעים כגון מושבים בשני גוונים כסטנדרט ותקרה בציפוי אלקנטרה.
היא משווקת עם אותו המנוע כמו של הקופה והקבריולה ומציעה את אותם ביצועים ונתוני מנוע.
היא ארוכה, רחבה וגבוה במעט מדגם הקופה והקבריולה גם בסיס הגלגלים שלה ארוך יותר, מה שמציין על מרווח יותר בתא הנוסעים.
גרסת ההשקה המיוחדת של הדגם M8 גראן קופה מהדורה ראשונה אשר תשווק ב-400 יחידות בלבד כוללת צבע ירוק ומושבי עור איכותיים.
ב.מ.וו M4 היא גרסת הביצועים הגבוהים של ב.מ.וו סדרה 4. גרסה זו מייצרת מכוניות קופה וקבריולה על ידי ב.מ.וו M , חטיבת הספורט המוטורי של ב.מ.וו, ומשווקת מאז 2014.
כחלק מהמספור המחודש שמפצל את דגמי הקופה והקבריולה מסדרה 3 לסדרה 4, כדי להבדיל עוד יותר את אלה מסדרה 3, ה-M4 החליפה את דגמי הב.מ.וו M3 במרכבי הקופה והקבריוליה.
ה-M4 כוללת שינויים משמעותיים ביחס לסדרה 4 הסטנדרטית וכוללת שדרוגים למנוע, למתלים, למערכת הפליטה, לבלמים ואמצעי הפחתת משקל כולל שימוש מוגבר בסיבי פחמן, כמו על גג המכונית.
סדרה 4 נחשפה לראשונה בתערוכת פרנקפורט שנערכה בספטמבר 2013, כמתחרה לאאודי A5 ומרצדס CLS.
בהתאם ה-M5 מתחרה באאודי S5,מרצדס C63 AMG ולקסוס RC-F.
סדרת M4 משלבת בין מכונית קופה יוקרתית לבין מכונית הספורט בעלת ביצועים, מה שנקרא ספורט סדאן ().
הב.מ.וו M4 הוצעה לראשונה עם מנוע בנפח של 3.0 ליטר, צמד מגדשי טורבו, הספק מרבי של 431 כ"ס ומומנט מרבי של 56 קג"מ ב-1,850 סל"ד.
כל אלו מעניקים לה את היכולת להאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 4.1 שניות.
הדגם הוצע עם תיבת השבעה הילוכים בעלת מצמד-כפול.
הרכב מוצע עם תיבת הילוכים ידנית או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 8 הילוכים.
לשתיהן הנעה אחורית בעוד שלגרסה הידנית יש אפשרות גם להנעה כפולה.
הדור השני של ה-M מאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 3.9 שניות, או 3.5 שניות בגרסה עם ההנעה הכפולה.
המהירות המרבית מוגבלת אלקטרונית של 250 קמ"ש.
ב.מ.וו סדרה 7 הוא דגם של מכונית פאר, המוגדרת כמכונית סלון, בגודל מלא המיוצרת על ידי חברת ב.מ.וו מאז שנת 1977. הדגם הוא הגדול והמפואר ביותר בהיצע המכוניות של החברה.
סדרה 7 נחשבת לבעלת משמעות בתעשיית הרכב בעולם מכיוון שהיא כוללת חידושים טכנולוגיים רבים ובחלקם מהפכניים.
סדרה 7 הוכרזה בשנת 2009 כמכונית המתקדמת ביותר מבחינה טכנולוגית, והיא מתחרה בדגמי מרצדס-בנץ S-קלאס ואאודי A8 בשוק מכוניות הסלון היוקרתיות.
ב.מ.וו סדרה 7 נחשבת לפופולרית מאוד בשירות סגלים דיפלומטים בעולם, ובשירות ממשלות רבות בעולם אשר משתמשות בה להובלת בעלי תפקידים בכירים.