tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מסכות בד יצאו משימוש במדינות המפותחות לטובת מסכות רפואיות מודרניות, אך השימוש בהן נמשך במדינות מתפתחות.
השימוש במסכות בד לצוותים רפואיים במדינות מפותחות התחדש במהלך מגפת הקורונה, כמוצא אחרון למחסור במסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר.
מסכות בד לשימוש חוזר משמשות בעיקר במדינות מתפתחות, ובעיקר באסיה.
הן שונות ממסכות רפואיות וממסכות סינון אוויר כמו מסכה בתקן N95, ואינן עומדות בפיקוח ורגולציה באשר ליעילותן.
בדומה למסכות רפואיות, אבל לא כמו מסכות סינון אוויר, מסכות בד אינן אוטמות את הפנים.
במוסדות רפואיים משתמשים במסכות בד כשיטה ל"בקרת מקור" כדי להפחית אך לא למנוע את העברת המחלות דרך טיפות נשימתיות, ועל ידי עובדי בריאות כאשר מסכות רפואיות ומסכות סינון אוויר אינן זמינות.
בדרך כלל מומלץ להשתמש במסכות פנים בבד רק כמפלט אחרון אם אזל כל מלאי המסכות הרפואיות ומסכות סינון אוויר.
הן משמשות גם את הציבור הרחב במסגרות ביתיות וקהילתיות מתוך אמונה שהן מגינות בפני מחלות זיהומיות וחלקיקים של זיהום אוויר.
ניתן לרכוש כמה סוגים של מסכות בד, במיוחד באסיה.
ניתן לאלתר גם מסכות בד תוצרת בית באמצעות מטפחות ראש, חולצות טי, מטפחות, צעיפים או מגבות.
נכון לשנת 2015 לא נערכו ניסויים קליניים אקראיים ולא ניתנו הנחיות לשימוש במסכות בד לשימוש חוזר.מרבית המחקרים בוצעו בראשית המאה העשרים, לפני שמסכות רפואיות חד פעמיות הפכו שכיחות.
מחקר אחד שנערך בשנת 2010 מצא כי 40–90% מהחלקיקים חדרו דרך מסכת הבד.
היעילות של מסכות בד מבד משתנה מאוד בהתאם לצורת הבד, התאמתו לפנים וסוג הבד, כמו גם גמישות הבד ומספר השכבות.
החל משנת 2006, לא אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי שום מסכות בד לשימוש כמסכות מנתחים.
השימוש המתועד הראשון במסכת פנים היה של המנתח הצרפתי פול ברז'ה (Paul Berger) במהלך ניתוח בשנת 1897 בפריז.
מסכות נכנסו לשימוש להגנה מפני מחלות זיהומיות בראשית המאה העשרים.
מסכה שתכנן הרופא הסיני ווּ לִיאֶן-דֶה (伍連德)ּ, שעבד עבור חצר הקיסרות הסינית בסתיו 1910 במהלך ההתפרצות מגפת דבר הבלוטות, היה עיצוב המסכה הראשון שהוכח בבדיקה אמפירית כמגן על משתמשים מפני חיידקים.
הוא העניק השראה למסכות ששימשו במהלך מגפת שפעת ב-1918, המחקר הראשון שנעשה על שימוש במסכה על ידי עובדי הבריאות התרחש בשנת 1918. בשנות הארבעים של המאה העשרים, שימשו מסכות פנים המיוצרות מבד גאזה, שנועד במקור להכנת גבינות, כדי להגן על אחיות מפני שחפת.
בזמן 'מגפת השפעת הספרדית' נקרא הציבור לחבוש מסכות מגאזה, המוני אנשים נרתמו לתפירת המסכות הללו, מודעות של הצלב האדום פרסמו "שהמסכות נותנות הגנה של 99% מפני השפעת".
באזורים מסוימים נדרשה תפירת ארבע שכבות של גזה ובאחרים אף יותר.
בעיתונים של מונטנה הוצע לאנשים להשתמש בפיסת גזה גדולה, לקפל אותה מספר פעמים רב לפני שמוסיפים את שלושת הקיפולים ותופרים אותה.
כן הוצע לאנשים לסמן צד אחד בחוט שחור, כדי שיבחינו בין הצד הפנימי לחיצוני.
למסכות נתנו כינויים 'גדר שפעת' ו'מפרשי סנטר'.
מסכות בד הוחלפו ברובן על ידי מסכות רפואיות העשויות בד לא ארוג בשנות ה-60 של המאה ה-20, אף על פי שהשימוש בהן נמשך במדינות מתפתחות.
הן שימשו באסיה במהלך מגפת הסארס של 2002–2004, ובמערב אפריקה במהלך מגפת האבולה (2014–2016).
באפריל 2020 המליץ ה-CDC לקהל הרחב ללבוש מסכות בד באזורים הציבוריים שבהם קשה לקיים אמצעי ריחוק חברתי אחרים, כגון חנויות מכולת ובתי מרקחת, במיוחד באזורים של הדבקה משמעותית בקהילה, בגלל המשמעות של העברת מחלות על ידי נשאים אסימפטומטיים וטרום סימפטומטיים.
ב־12 באפריל נכנס לתוקפו בישראל צו המחייב עטיית מסכה בכל יציאה ממקום המגורים למרחב הציבורי.
הצו לא חל על ילדים מתחת לגיל 6, ובעלי מוגבלויות נפשיות, שכליות או רפואיות שמתקשים בשימוש במסכה.
בנוסף, הצו לא יחול גם על אדם השוהה בכלי רכב, במבנה ובחדר ללא אדם נוסף או עם אנשים שמתגוררים עמו.
הוחלט על צעד זה מכיוון שהמסכה מונעת פליטת נתז טיפתי ומונעת מנתז טיפתי להגיע לפה ולאף, וכך תמנע התפשטות הנגיף.
בשל חשש ממחסור במסכות, הציע משרד הבריאות להשתמש במסכות בד מתוצרת עצמית, ואף הכין סרטון המסביר כיצד להכין מסכה כזו.
מסכת הזהב הוא פסטיבל תיאטרון רוסי ופרס התיאטרון הלאומי שהוקם בשנת 1994 ביוזמת התאחדות פעילי התיאטרון של רוסיה (Союзом театральных деятелей России).
הפרס ניתן להפקות בכל הז'אנרים של אמנות התיאטרון: דרמה, אופרה, בלט, אופרטה, מחזמר, ותיאטרון בובות .
הוא מציג את ההופעות המשמעותיות ביותר מכל רחבי רוסיה במוסקבה באביב של כל שנה.
נשיא הפרס הוא איגור קוסטולבסקי (שהחליף את גאורגי טרטורקין המנוח בשנת 2017).
הפרס מוענק בחסות משרד התרבות של רוסיה.
דרמה - ההפקה הגדולה ביותר בקנה מידה גדול
דרמה - ההפקה בקנה מידה קטן הטוב ביותר
דרמה - הבמאי הטוב ביותר
דרמה - השחקנית הטובה ביותר
דרמה - השחקן הטוב ביותר
דרמה - המעצבת הטובה ביותר
דרמה - מעצבת האור הטובה ביותר
דרמה - מעצבת התלבושות הטובה ביותר
בובות - ההפקה הטובה ביותר
בובות - הבמאי הטוב ביותר
בובות - המעצבת הטובה ביותר
בובות - השחקן הטוב ביותר
חדשנות - ההפקה הטובה ביותר
אופרה - ההפקה הטובה ביותר
אופרה - מנצח הטוב ביותר
אופרה - הבמאי הטוב ביותר
אופרה - השחקנית הטובה ביותר
אופרה - השחקן הטוב ביותר
בלט - ההפקה הטובה ביותר
ריקוד עכשווי - ההפקה הטובה ביותר
ריקוד בלט/עכשווי - מנהל הבלט הטוב / הכוריאוגרף הטוב ביותר
ריקוד בלט/עכשווי - השחקנית הטובה ביותר
ריקוד בלט/עכשווי - השחקן הטוב ביותר
אופרטה/מוזיקל - ההפקה הטובה ביותר
אופרטה/מוזיקל - המנצח הטוב ביותר
אופרטה/מוזיקל - הבמאי הטוב ביותר
אופרטה/מוזיקל - השחקנית הטובה ביותר
אופרטה/מוזיקל - השחקן הטוב ביותר
תיאטרון מוזיקלי - המלחין הטוב ביותר
תיאטרון מוזיקלי - המעצב הטוב ביותר
תיאטרון מוזיקלי - מעצב התלבושות הטוב ביותר
תיאטרון מוזיקלי - מעצב האור הטוב ביותר
מסכתא אצילות, מדרש אצילות או מסכת אצילות הוא חיבור קבלי אנונימי קדום, אשר מיוחס במסורת העממית למחבר מתקופת דוד המלך ועוסק בנושאים קבליים יסודיים כמו עשר הספירות, מעשה בראשית ושמות המלאכים.
הספר נדפס לראשונה בוילנה תקס"ב על ידי רבי אברהם בן הגר"א.
רבי יצחק אייזיק חבר כתב פירוש על החיבור בשם "גנזי מרומים".
אהרן ילינק תיארך את החיבור ל וטען שמחברו הוא רבי יעקב הנזיר.
לפי הערכתו של גרשם שלום, הספר נכתב בסביבות המאה ה-14.
יהודה ליבס שיער כי הספר נכתב על ידי הגר"א זאת בשל העובדה שהספר נדפס על ידי בנו, התפרש על ידי רב מבית מדרשו ויש הקבלות בין הספר לשאר כתביו.
מכיוון שהניסוח ברור יותר משאר כתבי הגר"א הוא משער שהספר נכתב בצעירותו.
יוסף רוזנבוים, טען שקיים קשר הדוק בין ספר אור זרוע של רבי משה די ליאון לחיבור זה.
שם הספר נגזר מהפסוק , וקרוי על שם עולם האצילות - שעל פי הספר, הוא דרגה אחת מתחת לקב"ה, המכונה בספר "אין סוף", ומתווך בין הבורא לבין העולם הנברא.
תפיסה זו דומה לתפיסת הזוהר, שגם הוא מעמיד בראש העולמות הרוחניים את עולם האצילות ומעליו אין סוף.
מסכי עשן: המלכודת הדיגיטלית הוא סרט דוקו-דרמה משנת 2020 בבימויו של ג'ף אורלובסקי, שנכתב על ידי אורלובסקי, דייוויס קומבה וויקי קרטיס.
בין צילומי הראיונות משולבות סצנות דרמטיות בכיכובם של השחקנים סקיילר ג'יסונדו, קארה הייוורד , וינסנט קרטיזר ואחרים, המציגים סיפור התמכרות של נער מתבגר למדיה חברתית.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2020 ולאחר מכן הופץ על ידי נטפליקס ב-9 בספטמבר 2020.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות סקיילר ג'יסונדו בן קארה הייוורד קסנדרה וינסנט קרטיזר בינה מלאכותית סופיה האמונס איילה קטלינה גאראיואה רבקה ברברה גרינג אמא כריס גראנדי אב-חורג
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 93% המבוסס על 27 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.88 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי הסרט "מציג ניתוח מפוכח של מציאות כריית מידע בהווה".
באתר Metacritic, הוענק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 78 מתוך 100, בהתבסס על תשעה מבקרים, ציון המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
על פי דייוויד ארליך (IndieWire), הסרט הוא "הניתוח הבהיר, התמציתי והמפחיד ביותר של מדיה חברתית שנוצר אי פעם".
על פי סקירה של פייננשל טיימס, הסרט "מפרט בקפידה את רמות הדיכאון מרקיעות השחקים ילדים ובני נוער; אגודת הארץ השטוחה והעליונות הלבנה; רצח העם במיאנמר; מידע כוזב על מגפת הקורונה; [ו]הסכנות של אמת סובייקטיבית והתפרקות חברתית".
בניו יורק טיימס נכתב כי הסרט מציג "עריקים מצפוניים מחברות כמו פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם [שמסבירים] כי הנזקים של פלטפורמות הרשתות החברתיות הם [תוצאה של] פיצ'ר , ולא באג".
בסקירה שפורסמה בלוס אנג'לס טיימס מאת קווין קראסט נכתב כי "בעוד שרוב האנשים מודעים לכך שהם יעד של כריית מידע בזמן שהם נמצאים באתרים אלה, מעטים מבינים עד כמה עמוקה היא החדירה [...] אם אתה חושב שהתמורה היא רק קבלת פרסומות ממוקדות לנעלי הספורט האהובות עליך, אתה צפוי להפתעה גדולה".
במסה בכתב העת האקדמי "גילוי דעת", החוקרות שלומית ליר ושולמית אלמוג מותחות ביקורת על האופן בו הסרט משתמש באלמנטים דרמטיים השאובים מסוגת מדע בדיוני כדי להפחיד את הקהל.
לטענתן, הסרט אינו מייצר דיון של ממש אלא מייצר קריאה להכחדת החיבור לטכנולוגיה, תוך התעלמות מהיבטים אידאולוגיים וחוסר מודעות לאופן שבו נטפליקס עצמה אחראית לכשלים שנגדם היא יוצאת.
במהלך מגפת הקורונה, נעשה שימוש במסכות פנים, כגון מסכות כירורגיות ומסכות בד, כאמצעי בקרת בריאות ציבורית ואישית נגד התפשטות SARS-CoV-2.
ממשלות רבות המליצו על חבישת מסכות במהלך המגפה.
177 מתוך 198 המליצו להשתמש במסכות פנים.
סוכנויות בריאות לאומיות ובין-ממשלתיות בולטות ומנהיגיהן המליצו על שימוש במסכות כדי להפחית את ההדבקה, כולל ארגון הבריאות העולמי, המרכז האמריקאי, האירופאי והסיני לבקרת ומניעת מחלות, והאימונולוג האמריקאי ומנהל ה-NIAID, אנתוני פאוצ'י.
על פי הערכות, נעשה שימוש ב-129 מיליארד מסכות פנים בחודש.
במגפת הקורונה, ממשלות ממליצות להשתמש במסכות פנים כדי למנוע העברת COVID-19 מאנשים נגועים לאחרים.
מסכות עם שסתומי נשיפה אינן מומלצות מכיוון שהן מוציאות את נשימת הלובש כלפי חוץ, ולובש נגוע היה מעביר את הנגיפים דרך המסתם.
מטרה שנייה של מסכות הפנים היא להגן על כל חובש מסביבות שעלולות להדביק אותו, דבר שניתן להשיג על ידי דגמים רבים של מסכות.
מסכת סינון אוויר בתקן N95, N99, ו-FFP
ישנם סוגים אחרים של ציוד מגן אישי (PPE), כמו מגן פנים ומשקפי מגן רפואיים, המשמשים לעיתים יחד עם מסכות פנים, אך אינם מומלצים כתחליף.
סוגים אחרים של PPE כוללים כפפות, סינרים, שמלות, כיסויי נעליים וכיסויי שיער.
במהלך המגפה היה מחסור במסכות עקב הביקוש הרב, מה שהוביל לשימוש במסכות לא מאושרות, עם ביצועים גרועים יותר.
השימוש במסכות פנים או כיסויים על ידי הציבור הרחב הומלץ על ידי גורמי הבריאות כדי למזער את הסיכון, כאשר הרשויות דרשו שימוש בהן במסגרות מסוימות, כגון בתחבורה ציבורית ובחנויות, או באופן אוניברסלי בציבור.
הרשויות, במיוחד באסיה, המליצו לעטות מסכות פנים בציבור בתחילת המגפה.
הן אינן יעילות עבור הציבור הרחב, למניעת מחלת הקורונה"; מאוחר יותר הוא הפך את עמדתו, כאשר עדויות הולכות וגוברות הצביעו על כך שמסכות יכולות להגביל את התפשטות מחלת הקורונה.
ישנן טענות שווא כי השימוש במסכות גורם לבעיות בריאות כגון הורדת החמצן בדם, העלאת פחמן דו-חמצני בדם, והחלשת מערכת החיסון.
בתחילת 2020, ארגון הבריאות העולמי המליץ על עטיית מסכות בד לאנשים עם חשד לזיהום ותסמיני נשימה, למטפלים שלהם ולמי שחולקים מרחב מחיה ועובדי שירותי בריאות.
באפריל 2020, ארגון הבריאות העולמי הודה שעטיית מסכה רפואית יכולה להגביל את התפשטותן של מחלות ויראליות נשימתיות מסוימות כולל נגיף הקורונה, אך טען כי מסכות בד נותנות תחושת ביטחון מזויפת והזנחה של אמצעים נחוצים אחרים, כגון היגיינת ידיים.
ארגון הבריאות העולמי שינה את הנחיות המסכות שלו ביוני 2020, כאשר פקידיו הכירו כי מחקרים הצביעו על התפשטות אסימפטומטית או פרה-סימפטומטית.
המרכזים של ארצות הברית לבקרת מחלות ומניעתן
בתחילת 2020, המרכז לבקרת מחלות ומניעתן של ארצות הברית (CDC) אמר כי אינו ממליץ על שימוש במסכות פנים לציבור הרחב.
עם זאת, ב-3 באפריל 2020, ה-CDC שינה את עצתו והמליץ ללבוש כיסוי פנים מבד "במסגרות ציבוריות כאשר הם נמצאים בקרבת אנשים מחוץ למשק ביתם, במיוחד כאשר קשה לשמור על אמצעי ריחוק חברתי".
ב-25 בפברואר 2022, ה-CDC שינה את ההנחיות שלו בארצות הברית, והציע ש-70% מהאמריקאים לא צריכים עוד לעטות מסכות, ולא צריכים עוד להתרחק חברתית או להימנע ממקומות צפופים.
בהתאם להנחיות החדשות של ה-CDC, מספר מדינות בארצות הברית סיימו את מנדט המסכות שלהן לחללים סגורים.
עם זאת, גורמים פדרליים הדגישו כי ללא קשר לתנאים המקומיים, אנשים עם תסמיני נגיף קורונה ובוודאי חולים מאומתים, כמו גם אנשים הרואים עצמם בסיכון גבוה, צריכים להמשיך לעטות מסכות.
רוב המדינות באירופה הכניסו חוק חובה לחבישת מסיכות במקומות ציבוריים במהלך המגפה.
ב-8 באפריל 2020, המרכז האירופי למניעת ובקרת מחלות (ECDC) פרסם את המלצות המיסוך שלו, ואמר כי "ניתן לשקול שימוש במסכות בקהילה, במיוחד בעת ביקור במקומות עמוסים וסגורים".
המדינות הנורדיות והולנד היו חריגות כשבתחילה לא המליצו על שימוש במסכות, אך בסופו של דבר החלו להמליץ על מסכות.
לדוגמה, עקב התפשטות נגיף הקורונה בהולנד, הייתה חובה לעטות מסיכת פה/אף בתחבורה ציבורית החל מ-1 ביוני 2020.
שוודיה הייתה בולטת במיוחד כמדינה שבה לא הומלצו כלל חבישות מסכות פנים.
האפידמיולוג הממלכתי של שוודיה, אנדרס טגנל, התנגד לחבישת מסכות פנים בקרב האוכלוסייה הכללית, אם כי הוא אמר כי מסכות פנים עשויות להתאים למקומות עבודה שבהם אנשים נמצאים במרחק של מטר עד שניים אחד מהשני במשך יותר מחמש עשרה דקות, דבר שחלק מהתקשורת השוודית והזרה פירשו כהמלצה.
עמדה זו השתנתה מעט כאשר ראש ממשלת שוודיה, סטפן לוון, הודיע כי ממשלתו ממליצה על חבישת מסכות ב-18 בדצמבר 2020. סוכנות בריאות הציבור של שוודיה הבהירה מאוחר יותר באתר האינטרנט שלה שההמלצה תכלול אזרחים שנולדו לפני 2004 ללבוש מסכות בשעות העומס בתחבורה ציבורית ברחבי המדינה החל מ-7 בינואר 2021 ואילך.
עד 22 בינואר 2021 התחבורה הציבורית של סטוקהולם העריכה שכמחצית מכלל הנוסעים ברכבות ובאוטובוסים חבשו מסכות בשעות העומס.
בין אלה שבחרו שלא למלא אחר ההמלצה היו יוהאן קרלסון, המנהל הכללי של הסוכנות לבריאות הציבור, ואנדרס טגנל, האפידמיולוג של המדינה.
עם האצה של המגפה, השוק היבשתי בסין ראה מחסור במסכות פנים עקב ביקוש ציבורי מוגבר.
מסכות פנים נמכרו במהירות בחנויות ברחבי סין.
אגירה של אזרחים העלו את המחירים.
בינואר 2020, הוטל פיקוח על מחירים על כל מסכות הפנים.
עד מרץ, סין הכפילה את כושר הייצור שלה למאה מיליון מסכות ביום.
בתחילת התפשטות נגיף הקורונה בארצות הברית, המאגר הלאומי האסטרטגי של ארצות הברית הכיל רק שנים עשר מיליון מכונות הנשמה N95, הרבה פחות מהערכות הכמות הנדרשת.
מיליוני מסכות בתקן N95 וציוד אחר נרכשו מ-2005 עד 2007 באמצעות מימון משלים של הקונגרס, אך 85 מיליון מסכות N95 חולקו כדי להילחם במגפת שפעת החזירים ב-2009, והקונגרס לא ביצע את ההקצבות הנדרשות כדי לחדש את המלאי, הורגש המחסור בתחילת התפשטות המגפה.
עד 1 באפריל 2020, המאגר כמעט התרוקן מציוד מגן.
בינואר ובפברואר 2020, יצרנים אמריקאים, בעידוד ממשל טראמפ, שלחו מיליוני מסכות פנים וציוד מגן אישי אחר ל-PRC, החלטה שגררה לאחר מכן ביקורת על רקע המחסור במסכות שאיתו התמודדה ארצות הברית במהלך הטיפול במגפה.
גניבות של מסכות פנים וציוד מגן אישי אחר דווחו בבתי חולים בארצות הברית ובמדינות אחרות.
המרכז הרפואי הימי בסן דייגו החל בבדיקת תיקים אקראיים חובה לאנשי הצוות, לאחר מספר מקרים של גניבה.
בתי חולים בקנדה דיווחו שגניבת PPE הפכה לשגרתית עד שהיה צורך לנעול מסיכות פנים.
אף על פי שהרשויות, במיוחד באסיה, המליצו לאנשים ללבוש מסכות פנים בפומבי, במקומות רבים אחרים בעולם, עצות סותרות גרמו לבלבול רב בקרב האוכלוסייה הכללית.
כמה ממשלות ומוסדות, כמו בארצות הברית, פסלו תחילה את השימוש במסכות פנים על ידי האוכלוסייה הכללית, לעיתים קרובות עם מידע מטעה או חלקי על התועלת של מסכות.
בארצות הברית, הנושא הפך לפוליטי, שכן המתנגדים טענו שהוא מעכב את החופש האישי ואילו התומכים הדגישו את חשיבותן של מסכות לבריאות הציבור.
אנשים מסוימים עשויים לראות זאת כהצהרה פוליטית.
ההשתייכות למפלגה קבעה חלקית את מידת הסבירות שאנשים יאמצו את חבישת מסכות בפומבי.
דמוקרטים היו בעלי סיכוי גבוה יותר לחבוש מסכות מאשר רפובליקנים.
בחלק מהמדינות התקיימו הפגנות גדולות במחאה נגד חובת עטיית מסכות.
בקנדה, המפגינים נגד המסכות קראו להפגנות "מצעד לחיסול המסכה".
בבריטניה התפתחו מחאות חדשות בעקבות ההכרזה הרשמית כי תהיה חובת עטייה בחנויות.
לאחר שמונה חודשים מאז תחילת הסגר בצ'כיה, החלו מחאות המוניות נגד ההגבלות שהטילה הממשלה.
המפגינים נגד מסכות שיתפו פעולה בסיסמה הפמיניסטית "הגוף שלי, הבחירה שלי" ואת הסלוגן Black Lives Matter "אני לא יכול לנשום".
בארצות הברית, ההתנגדות לחבישת מסכות במהלך מגפת הקורונה הגיעה במהלך הפוליטיזציה של הנשיא דונלד טראמפ.
ההתנגדות האמריקאית לחבישת מסכות בזמן מגפות אינה חדשה, במהלך השפעת הספרדית, הוקמה הליגה נגד מסכות של סן פרנסיסקו.
במאי 2021, Vice דיווחה שכמה מחברי הקהילה נגד החיסונים מקדמים את השימוש במסכות והתרחקות חברתית כדי להגן על עצמם מאלה שקיבלו חיסונים, תוך ציון טענות שווא שאלו שחוסנו השילו חלבונים מגופם.
אנשי דת נוצרים מהמסורות הלותרניות, הקתוליות, הפרסביטריאניות, האנגליקניות, הבפטיסטיות והקדושים של אחרית הימים, כמו גם אלה מהדתות היהודיות, הבודהיסטיות והיוניטריות הפצירו באנשים ללבוש מסכות.
ככל שהמגפה התקדמה אנשים החלו להשתמש במסכות פנים כאביזרים תואמים לתלבושת שלהם וכן הלאה.
מה שהתחיל ככורח בריאות הציבור, התפתח בהדרגה לקטגוריה חדשה של אביזרים הכפופים לשיקולי עיצוב ושיווק דומים לאביזרים אחרים.
מותגי אופנה פתחו בסופו של דבר מחדש את המפעלים שלהם לייצור עקב הביקוש הגובר למסכות והחלו לייצר מסכות במגוון רחב יותר של סגנונות.
מותגים קטנים יותר, שמכרו בעיקר את המוצרים שלהם באינטרנט, גילו שמכירת מסכות היא אסטרטגיה טובה לשמירה על המכירות.
מעצבים החלו לייצר מסכות התואמות לחלקי לבוש ואביזרים אחרים.
במאי 2020 התקיים בעיר וילנה שבליטא "שבוע האופנה של מסכות".
האירוע קודם עם שלטי חוצות ברחבי העיר ובהם אנשים מקומיים כולל ראש העיר רמייג'וס סימסיוס עוטים מסכות פנים.
חברת וולט דיסני הציגה מסכות פנים אחידות לעובדיה בדיסניוורלד ובדיסנילנד בארצות הברית.
עקב מספר גדול של מסכות פנים שנזרקו, נרשמה עלייה בפסולת הפלסטיק, והשפיעו לרעה על הסביבה.
יתרה מכך, ייצור מסכות פנים תורם גם לפליטת פחמן דו-חמצני, המאיץ את ההתחממות הגלובלית.
מסכנים שכאלה הוא סרט פנטזיה ומדע בדיוני סוריאליסטי בבימויו של יורגוס לנתימוס משנת 2023. הסרט מבוסס על רומן באותו שם משנת 1992 מאת אלאסדיר גריי.
אנסמבל השחקנים כולל את אמה סטון, וילם דפו, מארק ראפלו וראמי יוסף.
עלילת הסרט עוקבת אחר בלה, אישה ויקטוריאנית צעירה, שלאחר שהוקמה לתחייה על ידי מדען מטורף בעקבות התאבדותה, בורחת ויוצאת למסע סוריאליסטי לגילוי עצמי ולחופש.
צילומי הסרט העיקריים נעשו בין אוגוסט לדצמבר 2021 באולפני אוריגו בהונגריה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-80 של ונציה, שם זכה בפרס אריה הזהב.
הסרט עלה לאקרנים על ידי אולפני Searchlight Pictures בארצות הברית ב-8 בדצמבר 2023, ובישראל ב-25 בינואר 2024.
אמה סטון - בלה בקסטר
מארק ראפלו - דאנקן וודרבורן
וילם דפו - ד"ר גודווין בקסטר
ראמי יוסף - מקס מקנדלס
באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לדירוג של 92 אחוזי טריות מאת המבקרים, ו־79 אחוזים מהקהל.
באתר Metacritic קיבל הסרט ניקוד 94, ותווית של 'חובת צפייה'.
מסכת חמצן היא מכשיר נשימה המיועד לספק חמצן למשתמש במצבי חירום רפואיים, במהלך טיפולים רפואיים או בעת פעילויות הכוללות חשיפה לסביבה דלת חמצן.
מסכת החמצן מורכבת מחלקים שונים כגון המסכה עצמה, צינורות חמצן ומכל חמצן נייד או מערכת אספקת חמצן קבועה.
הפיתוח של מסכות החמצן החל במאה ה-19 כאשר מדענים ורופאים התחילו להבין את החשיבות של חמצן בטיפול במחלות שונות ובמצבי חירום רפואיים.
אחד החלוצים בתחום היה הרופא הבריטי ג'וזף פריסטלי, הידוע כמי שגילה את היסוד חמצן.
מסכת חמצן בגרסה מוקדמת הייתה בשימוש בשנת 1919, וזאת כדי לאפשר לשני אנשים לעלות לגובה של 4,600 מטר.
עם זאת, מסכת החמצן הראשונה בגרסתה המוכרת, נוצרה ב-1941 על ידי הארמני ארתור בולבוליאן.
מסכת חמצן נמצאת בשימוש נפוץ כאשר יש צורך לספק חמצן למטופלים עם קשיי נשימה, התקפי לב ועוד.
מסכות חמצן משמשות גם בטיפולים רפואיים שונים כמו ניתוחים או טיפולים כימותרפיים או ברפואה היפרברית.
במטוסים מסחריים קיימות מסכות חמצן המופעלות אוטומטית במקרה של ירידה בלחץ האוויר בתא הנוסעים.
צוללנים, עובדים בתעשיות מסוימות או חוקרים במקומות דלי חמצן (כמו מערות או גבהים גבוהים) משתמשים במסכות חמצן כדי להבטיח אספקת חמצן סדירה.
מַסֶּכֶת כִּלְאַיִם היא המסכת הרביעית בסדר זרעים, שהוא הסדר הראשון מבין שישה סדרי משנה.
כמרבית המסכתות בסדר זה, היא מופיעה במשנה, בתלמוד הירושלמי ובתוספתא בלבד, ולא ידוע על תלמוד בבלי עליה.
המסכת עוסקת, בין היתר, בסוגי הכלאיים הבאים:
כלאי זרעים: זריעת ירקות, דגנים, קטניות זה עם זה בערבוב, או בתוך כרם.
כלאי אילן: הרכבת רוכב מסוג אחד של אילן על כנה מסוג אחר של אילן.
כלאי בהמה: הכלאת שני מיני בעלי חיים.
כמו כן, איסור חרישה בשור וחמור יחדיו.
כלאי בגדים: עירוב צמר ופשתן בבגד אחד (ידוע גם בשם שעטנז).
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת כלאיים לאחר מסכת דמאי לפי סדר הופעתם בכתוב.
- דוגמאות למינים שונים ודומים באיסור כלאים.
כָּל סְאָה (אחת עשרה משניות).
- מניעת כלאים בהכנות לזריעה והיכר בשדות מעורבים ממינים שונים.
- הרחקות והיכר בשדות המעורבים במינים שונים.
- אופני הזריעה המותרים בכרם.
- אופני הזריעה המותרים וקידוש הזריעה האסורה.
- דיני גפנים המודלים על גדר וכדומה.
- אופנים בהם הזריעה בכרם אינה מתקדשת.
מַסֶּכֶת יוֹמָא היא המסכת החמישית בסדר מועד, ועוסקת כולה ביום הכיפורים.
היא מופיעה במשנה, בתלמוד ובתוספתא.
במסכת יומא במשנה שמונה פרקים: הפרק הראשון על הכנות הכהן הגדול לקראת עבודת יום הכיפורים בבית המקדש, שישה פרקים על שלבי העבודה, והפרק השמיני על הלכות התענית והצום.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 87 דפים.
פירוש המילה "יומא" בארמית הוא "היום".
בשם המסכת הכוונה היא ליום הגדול והמיוחד בשנה היהודית, יום הכיפורים.
לפעמים נקראת המסכת גם סדר יומא, שפירושו "סדר היום".
בתלמוד היא נקראת גם בשם יומא רבה, "היום הגדול".
ואמנם, בתוספתא המסכת נקראת יום הכיפורים.
לפי הקדמת הרמב"ם למשנה, סידורה של המסכת אחרי מסכת שקלים נעשה בהתאם לסדר הופעות ענייני המסכתות בתורה: מצוות מחצית השקל מופיעה בפרשת כי תשא ואילו דיני יום הכיפורים מופיעים בפרשת אחרי מות.
מפרשים אחרים טוענים שהמסכתות במשנה מסודרות בכל סדר לפי גודלן, ועל כן מסכתות שקלים ויומא המונות שמונה פרקים מופיעות אחרי פסחים (שבה 10 פרקים) ולפני סוכה (שבה 5 פרקים).
הגמרא במסכת יומא מביאה את דברי ר' יוחנן "מאן תנא סדר יומא?
בעקבות זאת, ומכיוון שרבי שמעון איש המצפה חי בימי הבית, טען נחמן קרוכמל שהמשניות של מסכת יומא נסדרו עוד בימי רבן גמליאל הזקן בירושלים שלפני החורבן.
יצחק אייזיק הלוי טוען לעומת זאת שהמסכת נסדרה על ידי רבי שמעון איש המצפה בזקנתו, לאחר החורבן, שכן רק אז היה צורך לרשום את סדר העבודה במקדש שנחרב.
שִׁבְעַת יָמִים (שמונה משניות) - עוסק בהכנותיו של הכהן הגדול לקראת יום הכיפורים.
בָּרִאשׁוֹנָה (שבע משניות) - עוסק בקורבן התמיד של השחר.
אָמַר לָהֶם הַמְּמֻנֶּה (אחת עשרה משניות) - עוסק בתחילת עבודת היום.
טָרַף בַּקַּלְפִּי (שש משניות) - עוסק בהגרלת שני השעירים ובווידויו של הכהן הגדול.
הוֹצִיאוּ לוֹ (שבע משניות) - עוסק בהקטרת הקטורת בקודש הקודשים והזאת הדמים.
שְׁנֵי שְׂעִירֵי (שמונה משניות) - עוסק בשילוח השעיר לעזאזל.
בָּא לוֹ כֹּהֵן גָּדוֹל (חמש משניות) - עוסק בסיום עבודת היום.
יוֹם הַכִּיפּוּרִים (תשע משניות) - דן בחמישה עינויים שיש להתענות ביום הכיפורים: שתייה ואכילה, סיכה, רחיצה, נעילת הסנדל ותשמיש המיטה.
בנוסף עוסק הפרק בענייני תשובה.
זהו למעשה הפרק היחיד במסכת אשר מתאר את יום כיפור כפי שהוא מוכר לנו היום.
מסכת יומא ברובה אינה נוגעת להלכה לאחר חורבן בית המקדש, מאחר שרובה עוסקת בעבודת כהן גדול בבית המקדש.
על כן, הלכות הרי"ף ופסקי הרא"ש נכתבו רק על הפרק השמיני שעוסק בהלכות הצום הנוהג גם לאחר החורבן.
בתוספתא כוללת מסכת יומא ארבעה פרקים, ובהם אגדות וסיפורים היסטוריים על אישים ואירועים מתקופת בית המקדש.
אופייה של התוספתא שונה במידה רבה מזה של המשנה, ואין להבינה אלא עם המשנה.
הפרק האחרון בתוספתא מקביל לפרק השמיני במשנה, ואינו תלוי בה כמעט לחלוטין.
ראשונים על תלמוד בבלי (יומא)
פירוש רבינו אליקים למסכת יומא - לרבינו אליקים בן משולם
אחרונים על תלמוד בבלי (יומא)
תוספת יום הכיפורים לרבי משה בן חביב.
ערוך לנר - לרבי יעקב אטלינגר.
מַסֶּכֶת סַנְהֶדְרִין היא המסכת הרביעית בסדר נזיקין שבמשנה ובתלמוד.
המסכת עוסקת ברובה בעניינים הטכניים של המשפט העברי.
במסגרת התלמוד הבבלי, כוללת מסכת זו 112 דפים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהתבארו דיני הנזיקין במסכת הנזיקין (על שלושת חלקיה), "התחיל לדבר על הדיינין גוזרי הגזירות והדינין ההם".
דיני ממונות בשלשה (שש משניות) הפרק מסביר לאלו דינים מספיק בית דין של שלושה, מתי צריך סנהדרין קטנה של עשרים ושלושה דיינים ומתי צריך סנהדרין גדולה של שבעים ואחד דיינים.
כהן גדול דן ודנין אותו (חמש משניות) הפרק עוסק בדינים שנאמרו בכהן גדול ובמלך.
דיני ממונות בשלושה זה בורר (שמונה משניות) הפרק עוסק במהלך הדינים העוסקים בדיני הלוואות.
אחד דיני ממונות (חמש משניות) הפרק עוסק במהלך הדינים העוסקים בדיני נפשות.
היו בודקין אותן (חמש משניות) המשך הדיון בדיני נפשות ודיני קידוש לבנה.
נגמר הדין (שש משניות) מהלך הסקילה.
ארבע מיתות נמסרו לבית דין (אחת עשרה משניות) בתחילה מפרטים את מהלך מיתות שרפה, הרג וחנק וממשנה ד' ואילך ישנו פירוט של כל הנסקלים ומתי הם צריכים להיסקל.
בן סורר ומורה (שבע משניות) בתחילה ישנם דינים של בן סורר ומורה (שגם הוא נסקל, ולכן מהוות המשניות הראשונות המשך של הפרק הקודם) וממשנה ה' ואילך ישנו פירוט של אנשים שיש להרגן ללא בית דין.
ואלו הן הנשרפין (שש משניות) פירוט החייבים שרפה והרג, דיני רוצח ועוד אנשים שהורגים ללא בית דין.
כל ישראל יש להם חלק לעולם הבא (שש משניות) בפרק ישנו פירוט אנשים שאין להם חלק לעולם הבא השמור לבני ישראל ולחסידי אומות העולם ודיני עיר הנידחת.
בתלמוד הבבלי, זהו הפרק ה-11.
אלו הן הנחנקין (שש משניות) פירוט כל הנחנקים ומתי הם צריכים להיחנק.
בסה"כ יש במסכת 71 משניות.
מסכת סנהדרין עוסקת בסדרי המשפט ובעיקר בסדרי דיני נפשות, וכן בסוגיות של מי ראוי להיות דיין, איזה הרכב יש למנות לכל עניין איך יש לחקור את העדים, איזה עונש גוזרים על איזו עבירה.
ממסכת סנהדרין אפשר ללמוד הרבה על סדרי המשפט העברי.
בכל יישוב, אפילו קטן, היה בית דין של שלושה, שדן בדיני ממונות, חבלות וכדומה (משפט אזרחי), עגלה ערופה, סמיכת זקנים וכדומה.
הצורך בבתי המשפט בכל יישוב ועיר נלמד מספר דברים: "שֹׁפְטִים וְשֹׁטְרִים תִּתֶּן לְךָ בְּכָל שְׁעָרֶיךָ".
בעיר גדולה היה בית דין של 23 - "סנהדרין קטנה", אשר הייתה מוסמכת לדון בעניינים של דיני נפשות - קרי עניינים שהעונש עליהם הוא מיתה, כגון רצח, גילוי עריות, ניאוף.
סנהדרין של 71 הייתה רק אחת והיא ישבה בלשכת הגזית שבחצר בית המקדש ונקראה "סנהדרין גדולה".
הסנהדרין הגדולה דנה כהן גדול וזקן ממרא וכן היו זקוקים לאישורה על-מנת לצאת למלחמת רשות.
בראש הסנהדרין הגדולה עמד נשיא הסנהדרין ולצידו כיהן אב בית הדין.
פרק "חלק" - פרק זה בתלמוד הבבלי הוא הפרק האחד-עשר והאחרון ואילו במשנה ובתלמוד הירושלמי פרק זה הוא העשירי, והוא נקרא גם "אגדת חלק", על-פי משפט הפתיחה בו: "כל ישראל יש להם חלק לעולם הבא".
פרק זה עוסק בסוג ענישה שאיננו תלוי בסנהדרין: שלילת החלק בעולם הבא, המובטח לכל אדם מישראל.
פרק זה הובא בסוף מסכת סנהדרין כדי להסביר שלמרות שישנם יהודים שנהרגו בבית הדין, עדיין יש להם חלק לעולם הבא והם חלק מכלל ישראל.
בתלמוד הבבלי הפרק נודע כפרק מרובה אגדות עוסקות בעולם הבא, תחיית המתים ועיקרי דת נוספים.
אין הלכות בפרק, למעט שני הדפים האחרונים העוסקים בדיני עיר הנידחת.
בהקדמה לפירושו לפרק זה במשנה מציג הרמב"ם את שלושה עשר העיקרים שלו.
מַסֶּכֶת מַכּוֹת היא המסכת החמישית בסדר נזיקין במשנה, בתלמוד ובתוספתא, ובאה מיד לאחר מסכת סנהדרין.
לעיתים היא נקראת "מסכת מלקות" על-שם עונש המלקות שבו עוסקת המסכת ובעיקר פרקה האחרון.
המשנה על מסכת זו כוללת 3 פרקים, ובתוספתא נכללים 4 פרקים.
על כל שלושת פרקי המסכת מצוי תלמוד בבלי, ואורכה של המסכת בש"ס וילנא הוא 23 דפים.
בתלמוד הירושלמי יש גמרא רק על שני הפרקים הראשונים של המסכת.
על-פי אחת הדעות, מסכת מכות היא חלק ממסכת סנהדרין , והופרדה ממנה מאוחר יותר.
לפי החיד"א, לימוד מסכת זו מהווה סגולה להנצל מהרהורים רעים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם האסוציאטיבי לפיו מסכת מכות מגיעה לאחר מסכת סנהדרין הוא שמכיוון שאחר שנשנה פרק "ואלו הן הנחנקין" (במסכת סנהדרין), מגיע תורו של פרק "ואלו הן הלוקין" במסכת.
אך הרמב"ם מציין מייד כי ומוסיף כי המסכת נסמכה למסכת סנהדרין מפני שאין רשות לבני אדם לענוש ולהלקות, אלא השופטים בעצמם.
(עשר משניות) – הפרק עוסק בהלכות עדים זוממים ועונשם, כיצד נעשים עדים זוממים, וכן מצבים בהם לא ניתן לקיים בהם את העונש שזממו לעשות.
אלו הן הגולין (שמונה משניות) – הפרק דן בעונש הגלות לרוצח בשגגה, ורוצח בשגגה שאין בו גלות, בהלכות עיר מקלט, ומתי יוצא הגולה משם.
ואלו הן הלוקין (שש עשרה משניות) – הפרק עוסק בעונש המלקות - על מה לוקים, כמה לוקים וכיצד, ומהות המלקות.
בסך הכול יש 34 משניות במסכת.
רש"י – למסכת זו בתלמוד הבבלי יש שלושה מפרשים הנמצאים במקום פירוש רש"י; עד מובא פירוש רש"י המוכר, מדף י"ט עד מובא פירוש ריב"ן, ובדף האחרון מובא פירוש רבנו גרשום.
תוספות – התוספות למסכת זו נכתבו בבית מדרשו של רבנו פרץ, ושלא כתוספות אחרות, נערך פירוש התוספות עוד בחייו של רבנו פרץ.
ישנן פעמים שפרושו של רבנו פרץ בתוספות מכונה בשם משי"ח (ראשי תיבות של מורי שיחיה).
מַסֶּכֶת נְדָרִים היא המסכת השלישית בסדר נשים, המסכת עוסקת בדיני נדרים בעיקר בתחום של נדרי איסור בהם אדם יכול לאסור על עצמו אף דברים שאינם נמצאים בבעלותו הפרטית.
המסכת עוסקת גם בחלויות הנדר ומתי נדר תופס ודברים התלויים בדעתו ובלשונו של אדם.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 90 דפים.
לגמרא במסכת נדרים סגנון מיוחד, השונה במקצת מסגנונן של רוב מסכתות הש"ס, וכדברי הראשונים: "לשון נדרים משונה".
טעם הדבר אינו ידוע, ונאמרו בו השערות שונות.
בעל התפארת ישראל מסביר (בפירושו למסכת אבות), שייתכן שמסכת נדרים היא מהמהדורה הראשונה של התלמוד שנערך על ידי רב אשי (מהדורה קמא), שלא הספיק לערוך את מהדורתה האחרונה של מסכת זו (מהדורה בתרא).
הרמב"ן העיד, כי בישיבות לא היו לומדים מסכת זו.
אף על פי שהמסכת אינה עוסקת בדיני אישות, היא כלולה בסדר נשים.
לפי הגמרא מסכת נדרים הובאה בדרך אגב בסדר נשים כיוון שהתחיל לפרט דיני נדרים במסכת כתובות בפרק המדיר.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה הטעם למיקום המסכת בסדר נשים הוא מפני שפרשת נדרים שבתורה עוסקת בעיקר בנדריהן של נשים .
מה גם שברגע שיהיו הנישואין גמורין, ותהיה האישה נכנסת לחופה, יש לבעלה רשות להפר נדריה.
כל כנויי נדרים (ארבע משניות ) - הבהרת דרכי לשון הנדר, המבטא בלשונו את כינויי הנדר והתפסת הנדר.
ואלו מותרין (חמש משניות) - המשך דיני התפסת וחלות הנדר, הבדלים בין נדרים לשבועות ודוגמאות לחומרה שיש בנדרים על פני שבועות.
ארבעה נדרים התירו חכמים (אחת עשרה משניות) - ארבע המשניות הראשונות עוסקות בנדרים שמבחינת לשונם נדרים גמורים הם אלא שהתירו אותם חכמים כי הוכח שליבו של הנודר לא רצה בהיתכנות הנדר.
בהמשך עוסק הפרק בנדרי הקדש והנודר שלא ליהנות מבני אדם מסוג כלשהו.
בסוף משנה י"א ישנם קטעי אגדה על חשיבותה של מצוות המילה.
אין בין המודר (שמונה משניות) - דיני המודר הנאה מחברו.
השותפין שנדרו (שש משניות) - המשך דיני הנודר הנאה מחברו.
הנודר מן המבושל (עשר משניות) - חזרה לבירור משמעות הנדרים על פי הכלל ההלכתי "בנדרים הולכים אחרי לשון בני אדם".
הנודר מן הירק (תשע משניות) - המשך עיסוק בלשון נדרים: הנודר הנאה מירק, בגדים, בית, מיטה, פירות ולבסוף הנאה מאשתו ומעשי ידיה.
קונם יין שאני טועם (שבע משניות) - נדרים שיש בהם הגבלה של זמן - מה פירושם בלשון בני אדם?
הלכות אחרות בהן הולכים אחרי כוונת הנודר.
רבי אליעזר אומר (עשר משניות) - דיני התרת נדרים - במה פותחים פתח להתרת הנדר.
דיני נדר "שהותר מקצתו הותר כולו".
נדר שגגה (הנודר בדבר שחשב שהוא אמת והתברר למפרע שאינו אמת).
נערה המאורסה (שמונה משניות) - דיני הפרת נדרים של אב לבתו (כל עוד היא במעמד של "בנעוריה בית אביה"), של גבר לאשתו, זכותו של היבם להפר את נדרי יבמתו בעודה "שומרת יבם", הפרת בעל את נדרי אשתו שתדור לעתיד וזמני הפרת הנדר.
ואלו נדרים שהוא מפר (שתים עשרה משניות) - המשך דיון בהפרת נדרים, חזרה לדיני המודר הנאה מחברו, דיני תשע נערות שנדריהן קיימין, והמתנה את נדרה.
בסך הכל יש במסכת 90 משניות.
המפרשים על מסכת נדרים של התלמוד הבבלי
לרוב מסכתות הש"ס ככולן ישנם שני פירושים מרכזיים: רש"י ותוספות.
במסכת נדרים ישנו מפרש אחר במקום רש"י, והוא פחות חביב על הלומדים (בספר הכללים יד מלאכי כתב שהוא לא דייק בלשונו), אך בטעות נדפס מעל הפירוש השם "רש"י" (באופן אירוני, רק במסכת זו - שבו המפרש אינו רש"י - נדפסה כותרת זו).
יש שפתחו את ראשי התיבות במעין מליצה – "ראשון שאינו ידוע", בהנחה שהפירוש נכתב על ידי אחד מהראשונים.
מסיבה זו ממעטים להשתמש בפירוש רש"י למסכת, ומעדיפים את פירוש הרא"ש, ואת פירוש הר"ן (שלא כבמסכתות אחרות שבהן הר"ן רק נספח לפירוש, ומופיע בדפוסים סביב חיבורו של הרי"ף).
גם בתוספות במסכת יש שיבושים וקשה ללומדן.
בשל השיבושים הרבים בלשונה של מסכת זו, נכתב פירוש "שלמי נדרים" מאת הרב אלכסנדר סנדר קפלן, אשר נפוץ מאוד בין הלומדים.
מסכת נידה היא המסכת השביעית בסדר טהרות שבמשנה, ויש בה עשרה פרקים.
המסכת עוסקת בעיקרה בטומאת נידה המופיעה בתורה, ובאופן ההיטהרות מטומאה זו.
טומאת נידה היא טומאת אישה בזמן הווסת, או בלשון חז"ל – "שיצא דם ממקורה".
משמעות טומאה זו היא הן ביחס לדיני טומאה וטהרה והן ביחס לאיסור יחסי אישות עם בעלה.
כמו כן עוסקת הגמרא של מסכת זו בנושאי הלכות טהרה באופן כללי, יסודות בדינים וכללים שונים.
בניגוד לשאר המסכתות בסדר טהרות, ההלכות במסכת נידה רלוונטיות גם בעת המודרנית, על אף שבית המקדש עומד בחורבנו ואין נוהגים בדיני טומאה וטהרה.
מסכת זו נחשבת אחת המסכתות הקשות בכל הש"ס, יחד עם המסכתות עירובין ויבמות (וסימנן: ענ"י).
המסכת היא היחידה ממסכתות סדר טהרות שיש לה תלמוד על הסדר.
בתלמוד הבבלי יש בה 72 דפים (על כל המסכת), לעומת 13 דפים בלבד בתלמוד הירושלמי, הואיל ויש בידינו רק ארבעה פרקים מהתלמוד הירושלמי על המסכת.
עם זאת, ידוע מדברי התוספות שהיה ירושלמי לפחות עד פרק שביעי.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים העיסוק בטומאות הכלליות לכל מין האדם, הגיע העיסוק בטומאה הפרטית לנשים.
כל היד המרבה לבדוק (שבע משניות).
בא סימן (ארבע עשרה משניות).
האשה שהיא עושה צרכיה (אחת עשרה משניות).
תינוקת שלא הגיע זמנה לראות (שמונה משניות).
בסך הכול יש במסכת 79 משניות.
מַסֶּכֶת מַעַשְׂרוֹת היא המסכת השביעית בסדר זרעים במשנה, בתוספתא ובתלמוד הירושלמי.
במשנה כוללת חמישה פרקים, ובתוספתא שלושה פרקים.
המסכת עוסקת באיסור להשתמש בתבואה לפני שהופרש ממנה מעשר.
המסכת נקראת "מעשרות", כיוון שהיא נוגעת בהלכות השייכות לכל המעשרות.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת סודרה אחרי מסכת תרומות, מכיוון שבתחילה מפרישים תרומה, ולאחריה מעשר ראשון.
עד מתי הם מותרים באכילת עראי לפני שהופרשו המעשרות.
מהו גמר המלאכה הקובע למעשר ואוסר גם אכילת עראי.
מסכת מַעֲשֵׂר שֵׁנִי היא המסכת השמינית בסדר זרעים.
במסכת זו חמישה פרקים אשר עוסקים בפרטי ההלכות של מעשר שני ופדיונו, נטע רבעי, ודיני
כמרבית המסכתות בסדר זה, המסכת מופיעה במשנה בלבד, ולא נכתב לה תלמוד בבלי אלא תלמוד ירושלמי ותוספתא בלבד.
בתלמוד הירושלמי של מסכת זו יש גם פתרון חלומות, כמו בפרק תשיעי במסכת ברכות.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סודרה מסכת מעשר שני אחרי מסכת מעשרות על פי סדר חשיבותם.
מַעֲשֵׂר שֵׁנִי (אין מוכרין אותו) (שבע משניות).
מַעֲשֵׂר שֵׁנִי (ניתן לאכילה) (עשר משניות).
לֹא יֹאמַר (שלוש עשרה משניות).
הַמּוֹלִיךְ פֵּרוֹת (שתים עשרה משניות).
כֶּרֶם רְבָעִי (חמש עשרה משניות).
מַסֶּכֶת סֻכָּה היא המסכת השישית בסדר מועד, במסכת זו מובאים ההלכות העוסקות במצוות הנוהגות בחג סוכות, כגון מצוות סוכה, וארבעת המינים.
בתלמוד בבלי בדפוס וילנא יש למסכת זו 55 דפים ובכתב יד מינכן יש למסכת זו 17 עמודים.
כאמור המסכת עוסקת במצוות הנוהגות בחג הסוכות: שני הפרקים הראשונים במסכת עוסקים בדיני עשיית הסוכה ומצוות הישיבה בה.
בפרק השלישי דנים בהלכות ארבעת המינים.
בפרק הרביעי ממשיכים לדון בהלכות אלה בנוסף למצוות הערבה למזבח ומצוות ניסוך המים.
הפרק החמישי מתאר את שמחת בית השואבה במקדש, וכן מוסיף פרטים על קרבנות מוספי החג ועוד עניינים מסדרי המקדש.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים הדיון בענייני שבת (מסכתות שבת ועירובין), פסח, שקלים ויום הכיפורים (מסכת יומא), הגיע תור שלוש הרגלים, ומכיוון שענייני פסח כבר נדונו במסכת פסחים, ובשבועות נותרו לדיון רק ענייני יום טוב, ראוי היה שמסכת ביצה תסודר לפני מסכת סוכה.
עם זאת, מפאת ריבוי המצוות בחג הסוכות, סודרה מסכת סוכה לפני מסכת ביצה.
סֻכָּה (אחת עשרה משניות) – עוסק בדיני בניית הסוכה, הסכך והדפנות.
הַיָּשֵן תַּחַת הַמִּטָּה (תשע משניות) – משלים את דיני בניית הסוכה, ודן בהלכות ישיבת סוכה.
לוּלָב הַגָּזוּל (חמש עשרה משניות) – דיני ארבעת המינים וכשרותם.
לוּלָב וַעֲרָבָה (עשר משניות) – פרטים נוספים בהלכות ארבעת המינים (בפרט בדיני נטילת לולב בשבת) וכן ניסוך המים ומצוות ערבה במקדש.
הֶחָלִיל (שמונה משניות) – שמחת בית השואבה וחג הסוכות בבית המקדש באופן כללי.
בסך הכל יש במסכת 53 משניות.
פירוש המשניות להרמב"ם – לרבי משה בן מימון.
פירוש רע"ב – לרבי עובדיה מברטנורא.
תוספות יום טוב – לרבי יום-טוב ליפמן הלר.
תפארת ישראל – לרבי ישראל ליפשיץ.
הלכתא גבירתא – לרבי ישראל ליפשיץ.
מלאכת שלמה – לרבי שלמה העדני.
ראשונים על תלמוד בבלי (סוכה)
פירוש רש"י – לרבי שלמה בן רבי יצחק ירחי.
פירוש רב ניסים גאון – לרבי ניסים בר יעקב.
ספר מרדכי – לרבי מרדכי בר הלל אשכנזי.
ספר רבינו אשר (רא"ש) – לרבי אשר בן יחיאל.
הלכות רב אלפס (רי"ף) – לרבי יצחק בר יעקב אלפסי.
המאור הקטן – לרבי זרחיה הלוי מגירונה (רז"ה).
מלחמות ה' (השגות על רז"ה) – לרבי משה בן נחמן (רמב"ן).
חידושי הרמב"ן – לרבי משה בן נחמן.
חידושי הרשב"א – לרבי שלמה בן אדרת.
חידושי הריטב"א – לרבי יום טוב בן אברהם אשבילי.
בית הבחירה – לרבי מנחם המאירי.
תוספות הרא"ש – לרבי אשר בן יחיאל.
אחרונים על תלמוד בבלי (סוכה)
ציוני מסורת הש"ס, עין משפט ונר מצווה – לרבי יהושע בועז.
הגהות הב"ח – לרבי יואל סירקש מחבר פירוש בית חדש (ב"ח).
גיליון הש"ס – לרבי עקיבא איגר.
כפות תמרים – לרבי משה בן חביב.
ערוך לנר – לרבי יעקב אטלינגר.
פני יהושע – לרבי יעקב יהושע פולק.
ציון לנפש חיה (צל"ח) – לרבי יחזקאל לנדא.
חדושי הלכות ואגדות מהרש"א – לרבי שמואל אליעזר הלוי איידלס.
חכמת שלמה (מהרש"ל) – לרבי שלמה לוריא.
חידושי וביאורי הגר"א – להגאון מווילנה.
הגהות וחידושי הרש"ש – לרבי שמואל שְׂטְרָאשׁוּן.
שמן רוקח – לרבי אלעזר לעוו.
בית יחזקאל – לרבי יחזקאל סרנא.
שלטי הגבורים (על הרי"ף והמרדכי) – לרבי יהושע בועז.
דברי חמודות (על הרא"ש) – לרבי יום-טוב ליפמן הלר.
מעדני יום טוב (על הרא"ש) – לרבי יום-טוב ליפמן הלר.
בירור הלכה מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בהוצאת מכון הלכה ברורה, על דפיה הראשונים של המסכת.
פירוש פני משה – לרבי משה מרגלית.
הגהות הגר"א – להגאון מווילנה.
נר מערבי (כולל מסורת הש"ס, עין משפט ונר מצווה) – לרבי יוסף שאול נתנזון.
גיליון אפרים – לרבי אפרים דב הכהן לאפ אבד"ק וורז'בלובה.
שערי ירושלמי – לרבי דוברוש אשכנזי אבד"ק לובלין.
עין יעקב (הכותב) – לרבי יעקב בן שלמה אבן חביב.
עיון יעקב – לרבי יעקב ריישר.
עץ יוסף (הליכות חינוך) – לרבי חנוך זונדל בן יוסף.
ענף יוסף (פורת יוסף) – לרבי חנוך זונדל בן יוסף.
יד יוסף (מראה מקומות) – לרבי חנוך זונדל בן יוסף.
מאור עיניים (הריא"ף) – לרבי יאשיהו בן יוסף פינטו.
אגדות מהרש"א – לרבי שמואל אליעזר הלוי איידלס.
אהבת איתן – לרבי אברהם משכיל לאיתן.
עין איה – לרב אברהם יצחק הכהן קוק.
מנחת בכורים – לרבי שמואל אביגדור תּוֹסְפָאָה.
מצפה שמואל – לרבי שמואל אביגדור תּוֹסְפָאָה.
חסדי דוד – לרבי דוד פארדו.
חזון יחזקאל – לרבי יחזקאל אברמסקי.
ספרי ביאורים ללימוד קל (סוכה)
משניות מבוארות (קהתי) – לרב פינחס קהתי.
תלמוד שטיינזלץ – לרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ).
מהדורת שוטנשטיין – הוצאת ארטסקרול.
ש"ס המאור – מהדורת 'ושננתם'.
פירוש חי – רבי חיים פרוש.
מַסֶּכֶת מְגִלָּה היא המסכת העשירית בסדר מועד שבמשנה, בתלמוד ובתוספתא.
במסכת זו ארבעה פרקים אשר עוסקים בפרטי ההלכות של קריאת המגילה בפורים, בקריאת התורה וההפטרות בשבתות, חגים ושאר זמני הקריאה, וכן דיני קדושת ומכירת בית הכנסת ותשמישי קדושה שונים.
בדפוס וילנה לתלמוד הבבלי יש למסכת זו 31 דפים, והיא מרובה בדברי אגדה, בעיקר על סיפור מגילת אסתר.
בתלמוד הירושלמי יש למסכת 20 דפים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הסיבה לכך שמסכת מגילה סודרה אחר מסכת תענית היא: "מפני שהוא תיקון הנביאים, שהיו אחרונים לאשר התקינו תעניות" - כלומר תקנת מקרא מגילה היא גם מתקנות נביאים.
מְגִלָּה נִקְרֵאת (אחת עשרה משניות) - עוסק בעיקר בזמני קריאת מגילת אסתר.
חציו השני הוא אוסף משניות בנושאים שונים המתחילות במילים 'אין בין...'.
בסוף הפרק בתלמוד הבבלי ישנן דרשות רבות על פסוקי המגילה.
הַקּוֹרֵא לְמַפְרֵעַ (שש משניות) - עוסק בהלכות קריאת מגילה.
הַקּוֹרֵא עוֹמֵד (עשר משניות) - עוסק בהלכות קריאה בתורה, עלייה לתורה ושליח ציבור.
בְּנֵי הָעִיר (שש משניות) - עוסק בקדושת ודיני מכירת בית הכנסת והלכות קריאת התורה.
המתנמנם בקריאה.ב,בכוונההכותב, הדורש והמגיה, האם יוצאים ידי חובת הקריאהב,בדיני המגילה עצמהצורת האותיות.
מספר הקוראים, והאם מפטירים אחריהן.ד,אהקריאה של ראש חודש וחול המועד.
מספר הקוראים, והאם מפטירים אחריהן.ד,בהקריאה של יום טוב, יום הכיפורים ושבת.
מספר הקוראים, והאם מפטירים אחריהן.ד,בבכמה נקראתדברים הצריכים עשרהד,גכמה יקראבקריאה בתורה מכמה פסוקים לא יפחותד,דכמה מתרגםכמה יקרא למתורגמן בתורה ובהפטרהד,דדילוגהאם מותר לדלג בתורה ובהפטרהד,דכיבודים למפטירשהמפטיר בנביא הוא יפרוס על שמע, ויעבור לפני התיבה וישא את כפיו.ד,הקטן, פוחח וסומא.קטן, פוחח וסומא.
האם מותרין בקריאה, תרגום, פריסת שמע, לעבור לפני התיבה ונשיאת כפיים.ד,והסתעפות: ברכת כהנים.כהן שיש בידיו, או ידיו צבועות, האם נושא את כפיו.ד,זהמתרגם שלא כראוי.
אגב: שאר דברים שאומר או עושה שלא כראויהאומר 'איני עובר לפני התיבה בצבועין' ו'בסנדל איני עובר'.ד,חהעושה תפלתו עגולה, הנותנה על מצחו או על פס ידו, המצפה זהב ונותנה מעל הבית אונקלי שלו.ד,חהעובר לפני התיבה והמתרגם.
דבר שהוא דרך, ודברים שמשתיקים אותו.ד,טפרשיות שאין קוראים או מתרגמים.פרשיות בתורה ובנביא שאין קוראים או מתרגמים.ד,י
מַסֶּכֶת מוֹעֵד קָטָן היא מסכת במשנה ובתלמוד העוסקת בחול המועד, הלכותיו ובדיני אבלות.
דיני האבלות שבה, שהם רוב הפרק השלישי, הם מהדברים הבודדים המותרים ללימוד בתשעה באב.
על מנת להבדיל את המסכת מכלל סדר מועד, נקראה המסכת "מועד קטן", כיוון שרובה עוסק בחולו של מועד.
בספרות ההראשונים והגאונים היא נקראת גם מסכת משקין על פי המילה הראשונה של המסכת (בדומה למסכת ביצה).
בתלמוד הבבלי יש למסכת זו 28 דפים בחלוקה המקובלת בדפוסים (מאז ש"ס ונציה).
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת היא מסכת האחת עשרה בסדר מועד שבמשנה ובתלמוד.
וכך הוא מקומה על פי סדר התלמוד הבבלי שבידינו.
הרמב"ם מציין כי רבי "סידר אחר מגילה מועד קטן, מפני שיש בינו ובין ימי פורים הצטרפות, שבשניהם אסור התענית וההספד".
לעומת זאת מדברי רש"י ותוספות בסוף המסכת נראה שיש להם סדר אחר בסידור המסכתות ומסכת זו היא אחרונה בסדר מועד, ולאחריה באה מסכת יבמות שהיא הראשונה מסדר נשים.
וכך הוא מקומה בתלמוד הירושלמי שבידינו.
מַשְׁקִין בֵּית הַשְׁלָחִין (עשר משניות) - פרק זה וכן הבא אחריו עוסקים בפרטי הלכות חול המועד.
וְאֵלּוּ מְגַלְּחִין (תשע משניות) - עוסק בדיני אבלות.
פירוש רש"י המודפס על המסכת איננו מרש"י, אלא מורכב ברובו הגדול מפירוש רבנו גרשום, ורק פחות מעשרים אחוז ממנו נלקחו מפירוש רש"י.
בעל דקדוקי סופרים כבר שיער כי הפירוש המודפס על הדף הוא מרבנו גרשום מאור הגולה, ובמקומות בהם לא פירש, הוסיפו המדפיסים מפירושו של רש"י.
פירוש רש"י למסכת פורסם על ידי אפרים קופפר (בשנת תשכ"א) מתוך כתב יד שנמצא בספריית האסקוריאל בספרד (ודפים בודדים מתלמוד בבלי מועד קטן עם פירוש רש"י דפוס ראשון שבספרד (ואדי אלחאגרא, ה'רמ"ב)).
פירוש רש"י המודפס סביב פסקי הרי"ף (בסוף המסכת), נאמן כמעט לחלוטין לפירוש רש"י האמיתי (שבכתב יד אסקוריאל), והוא משמש כעד נוסח נוסף.
אמנם, ברוב המסכתות פירוש רש"י להלכות הרי"ף איננו אלא עיבוד דברי רש"י, ואין הוא נאמן למקור, אולם במסכתות מועד קטן וסוכה מדובר בהעתקה מדויקת על פי רוב של פירוש רש"י לתלמוד.
פירוש התוספות על המסכת נערך בידי רבנו שמואל בן רבנו אלחנן נכדו של ר"י הזקן, שהשתמש בקבצים קודמים של רבי יצחק בן מרדכי תלמיד ריב"א ושל ר' אברהם תלמיד הרשב"ם, והוסיף עליהם גם מדברי רבו ריצב"א.
חיבור נוסף על המסכת הוא שיטה לתלמיד רבנו יחיאל מפריז המיוחס ככל הנראה לרבנו ידידיה בן ישראל מנירנברג, תלמיד חבר של המהר"ם מרוטנבורג.
החיבור המודפס סביב הרי"ף בכותרת פירוש רבינו נסים (=הר"ן) איננו פירוש הר"ן אלא החיבור 'נמוקי יוסף' מרבי יוסף חביבא.
וכבר עמדו על כך מדפיסי ש"ס וילנא וציינו את שני המחברים, בצורה הבאה: (רבנו ניסים) [נמוקי יוסף].
מַסֶּכֶת יְבָמוֹת היא המסכת הראשונה בסדר נשים, שהוא הסדר השלישי במשנה ובתלמוד.
במסכת זו שישה עשר פרקים אשר עוסקים ברובם בדיני ייבום וחליצה ואיסורי עריות.
סוף המסכת עוסק בדיני עגונות.
המסכת נחשבת לאחת המסכתות הקשות ביותר ללמידה בתלמוד, ואיתה גם המסכתות עירובין ונידה (וניתן להן סימן לזיכרון, ענ"י).
הסיבה שמסכת זו נחשבת קשה היא מפני שכדי להבינה יש צורך לתפוס מבנים מורכבים של שושלות משפחתיות.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 121 דפים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה מסכת זו פותחת את סדר נשים מפני שבניגוד לנישואין רגילים, ייבום הוא עניין הנכפה על האדם, וכאשר נפטר אחיו בלא בנים, אין הוא יכול לפטור עצמו בלא כלום וחייב לייבם או לחלוץ.
לכן פתחו במסכת זו ולא במסכת כתובות שהיא עניין התלוי ברצונו של האדם.
הסבר נוסף הוא שהמסכתות בכל סדר מסודרות לפי מספר הפרקים שבהן, ובמסכת יבמות יש 16 פרקים – המספר הגדול ביותר של פרקים בסדר נשים.
חֲמֵשׁ עֶשְׂרֵה נָשִׁים פוטרות צרותיהן (ארבע משניות) – מניין הנשים שאם היו נשואות לאחיו שמת בלא בנים, אין דין ייבום חל עליהן או על שאר נשי אחיו המת.
כֵּיצַד אשת אחיו שלא היה בעולמו (עשר משניות) – המשך של הנושא מהפרק הקודם, פירוט סוגים שונים של יבמות ודיניהן, ספקות שנולדים בדיני ייבום ואיסור נישואין מחמת חשד זנות.
אַרְבָּעָה אַחִין (עשר משניות) – דיני יבמה שיש לה קשר עם כמה יבמים וספק קידושין וגירושין.
הַחוֹלֵץ לִיבִמְתּוֹ (שלוש עשרה משניות) – חליצה בטעות, דיני נכסי האח המת, איסור קרובות החלוצה על החולץ, דיני המתנת נשים לפני שיינשאו שנית והגדרת ממזר.
רַבָּן גַּמְלִיאֵל אומר (שש משניות) – דיני מאמר חכמים וגט, וכיצד הם מועילים ביבמה.
הַבָּא עַל יְבִמְתּוֹ (שש משניות) – דיני ביאת היבם על יבימתו וכיצד היא נקנית, דיני העראה בשאר נשים, דיני יבמות של כהן וכהן גדול ודיני מצוות פרו ורבו.
אַלְמָנָה לְכֹהֵן גָּדוֹל (שש משניות) – דיני אכילת אשת כהן ועבדיו בתרומה.
הֶעָרֵל וכל הטמאים (שש משניות) – דיני סריס, פצוע דכא, כרות שפכה, טומטום ואנדרוגינוס לעניין נישואין ולעניין אכילת תרומה.
יֵשׁ מוּתָּרוֹת לבעליהן (שש משניות) – דיני נשים האסורות על הבעל או היבם לעניין ייבום, כתובה ואכילת תרומה.
הָאִשָּׁה שהלך בעלה למדינת הים – במסכת בתלמוד בבלי מכונה הָאִשָּׁה רַבָּה (תשע משניות) – דיני אישה שנישאה אחר ששמעה שמת בעלה ונמצא חי, ודינים נוספים לעניין טעות של עדים על אדם שמת.
נוֹשְׂאִין עַל הָאֲנוּסָה (שבע משניות) – איסורי ביאה ודיני וָלָד שלא יודעים בן מי הוא.
מִצְוַת חֲלִיצָה בשלושה דיינין (שש משניות) – דיני ופרטי פעולת החליצה.
בֵּית שַׁמַּאי אומרים (שלוש עשרה משניות) – דיני מיאון, דיני הנשוי לקטנה או לחרשת ודיני יבמה שאינה רוצה להתייבם מסיבות שונות.
חֵרֵשׁ שֶׁנָּשָׂא פקחת (תשע משניות) – דיני חרש וחרשת לעניין נישואין, גירושין וייבום.
הָאִשָּׁה שהלכה – במסכת בתלמוד בבלי מכונה הָאִשָּׁה שָׁלוֹם (עשר משניות) – דיני נאמנות האישה לומר שמת בעלה.
הָאִשָּׁה שהלך בעלה וצרתה – במסכת בתלמוד בבלי מכונה הָאִשָּׁה בַּתְרָא (שבע משניות) – דיני אישה שמת בעלה בחוץ לארץ אם חוששים שחייבת ייבום ודיני עדות על אדם שמת.
בסך הכל יש במסכת 128 משניות.
מלבד הפירושים הרגילים למסכתות הש"ס (כגון רש"י ותוספות, או אף פירושים בני דורנו כגון תלמוד שטיינזלץ של הרב עדין אבן ישראל, ארטסקרול או מתיבתא), למסכת יבמות יצאו פירושים חדשים שנועדו להבהיר את הסוגיות העמומות בעיקר על ידי ציורים ותרשימים.
נחלת צבי לרבי צבי בן רבי אליהו גוטמכר, מסביר את המבנים המשפחתיים במסכת על ידי שרטוטים.
תלמ"י ש"י הוא ספר המסביר את המבנים המשפחתיים במסכת יבמות ("תלמי שי" הן ראשי תבות של: תרשימים למסכת יבמות (מאת) שווה יצחק).
מראה יבמות ספר המסביר את המבנים המשפחתיים, ועוד סוגיות במסכת בעזרת תרשימים.
עורך: רפאל שלמה טוביה וולף.
המאור המבואר פירוש על פרקי המסכת הראשונים.
יוצא לאור על ידי מאורות הדף היומי.
על גיליון הדף של מהדורת וילנא, נדפסו במסכת זו שני פירושים ייחודיים מבעלי התוספות: "תוספות ישנים" ו"תוספות חד מקמאי" שהוא ה"ספר ההשלמה" על מסכת יבמות לרבי משולם בן משה מבדרש.
מַסֶּכֶת כְּתֻבּוֹת היא המסכת השנייה בסדר נשים, שהוא הסדר השלישי במשנה.
במסכת זו שלושה עשר פרקים אשר עוסקים ברובם בפרטי הלכות הכתובה (שטר ההתחייבות שכותב הבעל לאישה בשעת הנישואין), ובשאר התחייבויות הבעל והאישה זה כלפי זו, וזו כלפי זה.
במסכת נידונים גם הלכות אונס ומפתה ומוציא שם רע.
בדפוסי התלמוד הבבלי יש למסכת זו 111 דפים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם שמסכת זו מופיעה מיד אחרי מסכת יבמות הוא על מנת שלא להבדיל בין שתי מסכתות שעניינן אחד - מעשה הביאה.
בְּתוּלָה נִשֵּׂאת ליום הרביעי (עשר משניות) - דיני חופה ונישואין, ודיונים הלכתיים בנוגע לסכום הכתובה.
אֵלּוּ נְעָרוֹת שיש להן קנס (תשע משניות) - דיני קנסות.
אַף עַל פִּי שאמרו (תשע משניות) - דיני כתובה.
מְצִיאַת הָאִשָּׁה (שבע משניות) - דיני ממונות בין האיש לאשתו.
הַמַּדִּיר את אשתו (עשר משניות) - דיניהם של איש ואישה המדירים הנאה זה מזה.
מסופר, כי הפרק היה תמיד שגור על לשונו של האמורא המפורסם שמואל.
הָאִשָּׁה שֶׁנָּפְלוּ לה נכסים (שמונה משניות) - דיני נכסי מלוג.
הַכּוֹתֵב לְאִשְׁתּוֹ (תשע משניות) - דיני קניין סילוק.
מִי שֶׁהָיָה נָשׂוּי שתי נשים (שש משניות) - דיני גביית הכתובה, בפרק גם מופיעה הסוגיא המפורסמת מי שהיה נשוי שלוש נשים.
אַלְמָנָה נִזּוֹנֶת מנכסי יתומים (שש משניות) - דיני גביית מזונות האלמנה וכתובתה, ודיני אלמנה ודיינים שטועים, ודיני אלו שאין להם כתובה.
הַנּוֹשֵׂא אֶת הָאִשָּׁה (ארבע משניות) - דיני מזונות בת אשתו ומדור האלמנה.
שְׁנֵי דַּיָּנֵי גזירות (אחת עשרה משניות) - הלכות שנאמרו על ידי שני דייני גזירות שהיו בירושלים: אדמון וחנן בן אבישלום.
פרק זה נשנה במסכת זו שכן חלק מהלכותיו שנויות במסכת.
בתלמוד, הפרק עוסק בסופו במעלת ארץ ישראל ובמצוות יישובה.
בסך הכל יש במסכת 111 משניות.
האומר פתח פתוח מצאתי, וספק ספיקא.
אלמנת עיסה ומעלה עשו ביוחסין, - ספיקות בקשר ליחוס וכשרות לנישואין.
חזקת הגוף מול חזקת ממון וההכרעה על ידי כאן נמצאו וכאן היו.
מי שהיה נשוי שלוש נשים.
מַסֶּכֶת נָזִיר, הנקראת גם מַסֶּכֶת נְזִירוּת, היא המסכת הרביעית בסדר נשים, הסדר השלישי בשישה סדרי משנה.
במסכת תשעה פרקים, והיא עוסקת בדיני הנזירות וקבלתה.
בין דיני הנזירות שהמסכת עוסקת בהם הם משך תקופת הנזירות, ההגבלות החלות על הנזיר ומה יש לעשות אם הנזיר עבר על ההגבלות שנטל על עצמו לקיימן.
בתלמוד על מסכת זו יש, בנוסף לכך, פירוט על גדרי טומאה.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 65 דפים.
לפי חלוקת הדפים בדפוס וילנא המוכר ביותר בימינו, במסכת זו נמצא העמוד היחיד שבו לא מודפסת הגמרא אלא רק תוספות.
מסכת נזיר נכללת בסדר נשים אף על פי שאינה עוסקת בדיני אישות.
התלמוד הבבלי, מבאר שמסכת זו נמצאת בסדר נשים כיוון ש"הרואה סוטה בקלקולה יזיר עצמו מן היין".
אך היא מופיעה לפני מסכת סוטה בסמוך למסכת נדרים, מפני שהנזירות היא מקרה פרטי של נדר.
אחת הדוגמאות לכך היא שכשאישה נודרת בנזיר, יכול הבעל להפר את נדרה.
מסכת נדרים נמצאת בסדר נשים, משום שיש הלכות ייחודיות לנשים בענייני הפרת נדרים וגם כיון שבמסכת כתובות יש פרק שלם העוסק בנדרים בין בעל לאשתו (המדיר).
כל כנויי נזירות כנזירות (שבע משניות ) - ידות וכינויי נזירות, סוגי נזירים, נזירות לזמן קצוב וסוגים שונים של נזיר עולם.
הריני נזיר מן הגרוגרות (עשר משניות) - כינויי קבלת נזירות שונים, המקבל על עצמו נזירות חלקית, השומע את חברו שקיבל על עצמו נזירות, נזירות עקב התנאה עתידית.
מי שאמר הריני נזיר (שבע משניות) - דיני גילוח הנזיר בסיום תקופת נזירותו, מי שנדר נזירות לשתי תקופות, היטמאות נזיר ביום נזירותו האחרון, הנודר נזירות בבית הקברות ובחו"ל ומחלוקות עדים על התקופות שנזר.
מי שאמר הריני נזיר ושמע חברו (שבע משניות) - קבלת נזירות בהתפסה, דיני אישה שנזרה ונזירוּת שבטלה.
בית שמאי אומרים (שבע משניות) - מחלוקת בית שמאי ובית הלל בהקדש טעות, מי שנזר ונגנבה בהמתו, מחלוקת בית שמאי ובית הלל בגזירת טעות והנודר נזירות זר על בסיס מהותו של הכוי.
שלשה מינין אסורין בנזיר (אחת עשרה משניות) - דיני האיסור של נזיר: הגפן, הגילוח והטומאה - דיני טומאת הנזיר.
כהן גדול ונזיר (ארבע משניות) - דיני איסור טומאת מת בנזיר, על אלו טומאות הוא מגלח (וסותר את תקופת נזירותו) ועל אלו טומאות לא.
שני נזירים (שתי משניות) - שני נזירים שנולד להם ספק טומאה וספק טומאה בנזיר.
הגויים אין להם נזירות (חמש משניות) - מי יכול לקבל על עצמו נזירות ונזיר שגילח ונודע לו שהוא טמא.
במשנה ב' התברר הכלל ההלכתי: "שרגליים לדבר" ומשניות ג-ד מביאות מקרים נוספים ע"ב כלל זה.
המסכת מסיימת במחלוקת תנאים אם שמואל הנביא היה נזיר.
בסך הכל יש במסכת 60 משניות.
במסכת נזיר, הפירוש שמכונה "רש"י" כנראה לא נכתב על ידי רש"י, שכן הוא נפטר לפני שהספיק לכתוב פירוש למסכת ולהשלים את פירושו לתלמוד.
מדפיסי ש"ס וילנא מייחסים אותו לחתנו של רש"י, יהודה בן נתן (ריב"ן).
פרופ' יעקב נחום אפשטיין סבור כי הפירוש נכתב על ידי רבי מאיר בן שמואל, חתנו השני של רש"י.
פירוש התוספות במסכת נזיר קצר יותר מהרגיל, והוא מקובל כפירוש לפשט הגמרא, במקום הפירוש המשובש המיוחס לרש"י, אם כי גם בו נפלו שיבושים.
פירוש התוספות למסכת, הוגה ונערך מחדש על ידי ארז סלע, בספרו ארזי הלבנון.
פירוש הרא"ש על המסכת, מודפס על הדף, בדפוס וילנא.
שיטה מקובצת לרבי בצלאל אשכנזי ברוב המהדורות נמצא יחד עם השיטה מקובצת על מסכתות ברכות סוטה וביצה.
אורח מישור לרבי יוחנן קרמניצר - פירושים והגהות למסכת.
מודפס אחרי המסכת בדפוס וילנא.
רבות מהגהותיו הביא רבי בצלאל רנשבורג בהגהות שכתב למסכת, והן מודפסות על דף הגמרא.
מַסֶּכֶת סוֹטָה (או שׂוֹטָה) היא המסכת החמישית בסדר נשים, שהוא הסדר השלישי במשנה.
בתלמוד הירושלמי מסכת זו היא האחרונה מסדר נשים.
המסכת עוסקת בדיני הסוטה והשקייתה, בדינים שנאמרו ביום בו סילקו את שומר בית המדרש ובדינים הנאמרים בכל לשון והנאמרים בלשון הקודש דווקא.
במסכת זו תשעה פרקים ובתלמוד הבבלי יש במסכת זו 49 דפים.
בקרב חסידי חב"ד נהוג ללמוד מסכת זו בימי ספירת העומר, דף אחד ביום (החל מהיום השני לעומר).
עיקר המסכת עוסקת בדיני סוטה.
סוטה היא אישה שבעלה חושד בה כי בגדה בו עם גבר מסוים.
ה'קינוי' הוא התראה שהתרה בה בעלה לבל תיסתר עם גבר זה, ותנאי ה'סתירה' מתקיים על סמך עדות או טענה שנסתרה עם אותו הגבר למשך זמן מסוים, אך לא ידוע כי בגדה בפועל.
דיני הסוטה הבסיסיים מפורטים בתורה, בספר במדבר פרק ה'.
עיקר הדין הוא כזה: כיוון שאין שני עדים הדרושים להוכחת הבגידה, עורכים לה בדיקה מיוחדת.
משקים אותה "מים מרים מאררים", שהם "מים קדושים", קומץ עפר מהמקדש ודיו של מחיקת מגילה מיוחדת שכתובים בה מספר פסוקים מפרשת הסוטה שבספר במדבר.