tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך דאקן עזב לקבוצת אקס-מן האפלים, טריקשוט החליף את בולזאיי כמתחזה להוקאיי, איי אפאיק החליף את מאק גארגן כספיידרמן ונוספו דמויותיהם של ראגנארוק כמתחזה לתור, סקאאר כמתחזה לענק הירוק, טוקסיק דוקסי כמתחזה למכשפת השני, וסוכן ארצות הברית כמתחזה לקפטן אמריקה.
בחוברות הקשורות לאירוע "הציר", נראה כי דוקטור דום גם הושפע מכישוף ההיפוך שהטיל יחד עם מכשפת השני.
הוא הרכיב קבוצה משלו של האוונג'רס: הוא עצמו כמנהיג, ולריה ריצ'רדס, ולקיריה, אלזה בלודסטון, איש התלת מימד, סטינגריי וסוכן ארצות הברית.
גרסה זו של האוונג'רס פעלה ביקום אולטימייט מארוול, וקרויה "האולטימייטס".
בקבוצה חברים בין היתר ניק פיורי (שעזב לטובת סוכנות HYDRA כסקורפיו) איירון מן (שהפך לאיירון פטריוט), תור, הוקאיי, האלמנה השחורה (מוניקה צ'אנג), ספיידרוומן, פלקון וקפטן בריטניה (שעזב לטובת יוזמת ההגנה האירופאית).
האישה הבלתי-נראית הצטרפה כחברת כבוד עקב הפיכתו של מיסטר פנטסטיק לנבל בשם "היוצר".
קפטן אמריקה וספיידרמן החדש (מיילס מוראלס) הצטרפו במהלך אירועי United We Stand.
האשה הענקית (בתו של האיש הענק סקוט לאנג) הצטרפה בנוסף לעבודתה ביחידת הסוכנים החלופיים של S.H.I.E.L.D.
הקבוצה התפרקה באירועי Cataclysm, וזאת בעקבות מותו של קפטן אמריקה ועזיבתו של תור.
הקבוצה פועלת מאז אפריל 2002.
קבוצת "אולטימייט אוונג'רס" (Ultimate Avengers) התקיימה גם היא ביקום אולטימייט מארוול.
לאחר אירועי אולטימטום, מנהלת S.H.I.E.L.D קרול דנברס (בעזרתם של קפטן אמריקה ואיירון מן) הקימה יחידת מבצעים מיוחדים אשר לה היא קראה "האוונג'רס".
הקבוצה כללה את ניק פיורי, הוקאיי, גרגורי סטארק (אחיו של איירון מן), וור משין, האלמנה השחורה החדשה (מוניקה צ'אנג), הצרעה האדומה, הענק החנון (שיבוט של הענק הירוק אשר יכול לשלוט בכעסיו בניגוד למקורי) והעכביש (שיבוט של ספיידרמן).
קפטן אמריקה הפך לבעל ברית וחבר כבוד של הקבוצה.
בהמשך הצטרפו טיירון קאש, בלייד, המעניש ופרון.
הקבוצה פעלה מדצמבר 2009 עד לספטמבר 2011.
קבוצת "האולטימייטס החדשים" (New Ultimates) התקיימה ביקום אולטימייט מארוול כגרסה חדשה לאולטימייטס, הפועלת לצד קבוצת האוונג'רס.
הקבוצה כללה את מנהלת S.H.I.E.L.D קרול דנברס כמנהיגת הקבוצה, קפטן אמריקה, איירון מן, תור, הוקאיי, הפנתר השחור, ולקיריה, האלמנה השחורה (מוניקה צ'אנג), האיש הענק השני (סקוט לאנג), זרדה, קא-זאר ושאנה.
הקבוצה פעלה מיוני 2010 עד לספטמבר 2011.
קבוצת "האולטימייטס הצעירים" (Young Ultimates) של יקום אולטימייט מארוול הוקמה בחוברת Ultimate Comics Spider-Man Vol.2 #28, בתחילה כקבוצת "פאוור פאק".
היא כללה את האלמנה השחורה (ג'סיקה דרו), ספיידרמן, שאדוקאט, בומבשל והצמד מסווה ופגיון.
הקבוצה פעלה מדצמבר 2013 עד לפברואר 2015.
האוון גו־האן (בקוריאנית: 황교안, בהנג'ה: 黃敎安, באנגלית: Hwang Kyo-ahn; נולד ב־15 באפריל 1957) הוא פוליטיקאי ועורך דין דרום-קוריאני.
כיהן כראש ממשלת קוריאה הדרומית בשנים 2015–2017, ובמקביל שימש גם כנשיאהּ בפועל לאחר הדחתה של הנשיאה פאק גון-הייה.
האוון נולד ב-17 באפריל 1957 בסיאול, בירת קוריאה הדרומית.
הוא למד משפטים באוניברסיטת סנגקיונקואן והוציא תואר שני.
בשנת 2013 מונה לשר המשפטים בממשלתה של הנשיאה פאק גון-הייה, וכיהן בתפקיד עד 18 ביוני 2015. כיהן כראש ממשלה מ־18 ביוני 2015 ועד 11 במאי 2017.
מ־9 בדצמבר 2016, אז הושעתה הנשיאה פאק גון־הייה על ידי האספה הלאומית, כיהן האוון כנשיאהּ בפועל של המדינה.
האוון הוסיף לכהן כנשיא בפועל גם לאחר שפאק הודחה מתפקידה ב־10 במרץ 2017. כהונתו של האוון כנשיא בפועל הסתיימה ב־10 במאי 2017 עם השבעתו של מון ג'יאה־אין לנשיא.
למחרת הסתיימה גם כהונתו כראש ממשלה.
האוון הוא עורך דין בהכשרתו.
האוז הוא אתר וקהילה מקוונת בנושאי אדריכלות, עיצוב פנים וגימור, עיצוב נוף ושיפור הבית.
פלטפורמת Houzz והיישומים למכשירים ניידים משתפים תמונות, מאמרים, המלצות מוצר, ופורום משתמשים.
מעל מיליון בעלי מקצוע מפרסמים עצמם דרך האוז.
החברה נוסדה ב-2009 על ידי עדי טטרקו ואלון כהן.
מאז הקמת האתר, הוא זכה לפופולריות וקצב גדילה מהיר.
ב-2010 שוחררה אפליקציה ל-iPad ועד 2013 כבר נרשמו מיליוני הורדות.
בינואר 2014 נפתחו משרדים גם באנגליה, גרמניה ואוסטרליה.
ביוני 2015 כבר הייתה גרסה מקומית לכל המדינות בהן הוקמו משרדים וכן בצרפת, ספרד, יפן, רוסיה ואיטליה.
בשנת 2015 רכשה האוז את GardenWeb, חברה לייעוץ בנושא גינות ובתים פרטיים לאחר ששוויה הוערך בכ-2.3 מיליארד דולר.
ב-2017 רשמה האוז את נתוני הפופולריות הבאים: 40 מיליון משתמשים ייחודיים בחודש, מיקום 232 בדירוג אלקסה.
בתחילת 2013 גייסה 35 מיליון דולר בהובלת קרנות ההון סיכון NEA ו-GVV.
בסוף 2014 גייסה 165 מיליון דולר בהובלת קרן סקויה קפיטל.
ביוני 2017 גייסה החברה 400 מיליון דולר ובכך זינק שווי החברה ועמד על כ-4 מיליארד דולר.
משרדי החברה נמצאים בפאלו אלטו שבקליפורניה.
האוורד פייל היה מאייר וסופר אמריקאי, בעיקר של ספרים לצעירים.
לימד תלמידים רבים שהפכו לציירים ומאיירי ספרים ידועים.
הפרסום הקלאסי שלו משנת 1883 "הרפתקאותיו העליזות של רובין הוד" שמודפס גם בימינו.
הוא ידוע גם בזכות האיורים שלו לספרי פיראטים, ויצירתו קיבעה את הסריוטיפ המודרני של לבוש הפיראטים.
פייל נולד בווילמינגטון, דלאוור, בנם של ויליאם פייל ומרגרט צ'רצ'מן פיינטר.
בילדותו למד בבתי ספר פרטיים והתעניין בציור וכתיבה מגיל צעיר מאוד.
הוא היה תלמיד חלש, אך הוריו עודדו אותו ללמוד אמנות, בעיקר אמו.
הוא למד שלוש שנים בסטודיו של פ.
ואן דר וילן בפילדלפיה, וזה היווה את כל הכשרתו האמנותית, מלבד כמה שיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.
בשנת 1876 הוא ביקר באי צ'ינקוטג מחוץ לווירג'יניה וקיבל השראה ממה שראה.
הוא כתב ואייר מאמר על האי והגיש אותו לשבועון של סקריבנר.
אחד מבעלי המגזין היה רוזוול סמית, שעודד אותו לעבור לניו יורק ולהפוך את האיור למקצוע תחילה נאבק פייל בניו יורק.
הוא היה חסר ניסיון מקצועי, מה שהקשה עליו לתרגם את רעיונותיו לצורות לפרסום.
עם זאת, עודדו אותו כמה אמנים.
לבסוף פרסם איור בגיליון "הארפר'ס ויקלי" של 9 במארס 1878 ושולמו לו 75 דולר - פי חמישה ממה שציפה.
הוא הצליח והפך לאמן מבוסס עד שחזר לוילמינגטון בשנת 1880. פייל המשיך לאייר במגזינים השונים.
הוא גם שיתף פעולה בכמה ספרים, במיוחד בהיסטוריה האמריקאית.
הוא כתב ואייר את סיפוריו שלו, החל מ"ההרפתקאותיו העליזים של רובין הוד" בשנת 1883. ספר זה זכה לתשומת לב בינלאומית מצד מבקרים כמו ויליאם מוריס.
[5] במהלך העשורים שלאחר מכן פרסם יצירות מאוירות רבות לילדים, שחלקן עדיין בדפוס.
פייל התחתן עם הזמרת אן פול ב־12 באפריל 1881, ולזוג נולדו שבעה ילדים.
בשנת 1889 הפליגו הוא ואשתו לג'מייקה והשאירו את ילדיהם בטיפול בידי קרובי משפחה.
בזמן שהותם מעבר לים, בנם סלרס נפטר במפתיע.
אובדן זה ככל הנראה היווה השראה לספר ילדים "הגן מאחורי הירח", העוסק במוות ונושא את ההקדשה: "לילד הקטן בגן הירח.
ספר זה מוקדש על ידי אביו."
בין תלמידיו היו: אלנור אבוט, ג'סי וילקוקס סמית, אליזבת שיפן גרין, ויולט אוקלי בשנת 1900 הוא הקים בית ספר משלו בוילמינגטון, שם לימד מספר קטן של תלמידים.
בשנת 1903, צייר פייל את ציורי הקיר הראשונים שלו למוזיאון האמנות של דלאוור.
בשנת 1906 הוא לקח את ציורי הקיר ברצינות רבה יותר וצייר את קרב נאשוויל בבירת המדינה של מינסוטה, כמו גם שני ציורי קיר נוספים לבתי משפט בניו ג'רזי .
פייל פיתח רעיונות משלו להמחשת לבוש הפיראטים, מכיוון שנותרו מעט דוגמאות לתלבושות פיראטיות אותנטיות ונשמרו מעט ציורים, אם בכלל.
הוא יצר סגנון ראוותני הכולל אלמנטים של לבוש צועני.
עבודתו השפיעה על עיצוב התלבושות לשודדים בקולנוע מארול פלין ועד ג'וני דפ.
הלבוש צוין כלא מעשי עבור מלחים עובדים.
בשנת 1910 נסעו פייל ומשפחתו לאיטליה שם תכנן ללמוד את עבודת המאסטרים הישנים.
הוא סבל מבריאות לקויה, הוא חש בדיכאון ומרוקן מאנרגיה.
לאחר שנה אחת במדינה, הוא סבל מדלקת בכליות ומת בפירנצה בגיל 58.
פייל כתב ואייר מספר ספרים, בנוסף לאיורים רבים שצייר עבור "הארפר'ס ויקלי", פרסומים תקופתיים אחרים ויצירות ספרותיות שונות לילדים.
פייל סינתז הרבה אגדות ובלדות מסורתיות על רובין הוד בעבודה זו, תוך שהוא מעדן אותן כדי שיתאימו לילדים.
לדוגמה, הוא שינה את הבלדה מסוף המאה ה-17 "התקדמות רובין הוד לנוטינגהאם", שעל פיה רובין הרג ארבעה עשר אנשים.
אצל פייל רובין הרג רק שני גברים - אחד מהם ירה בו עוד בילדותו, והשני היה מתנקש שנוא בשם גאי מגיסבורן אותו שלח השריף כדי להרוג את רובין הוד.
לפייל לא הייתה דאגה רבה לדיוק ההיסטורי, אך כך הוא שינה את שם המלכה בסיפור "רובין הוד והמלכה קתרין" בתור אלינור.
השינוי הפך אותה לתואמת מבחינה היסטורית את המלך ריצ'רד לב ארי, איתו רובין עושה שלום בסופו של דבר.
רבים מהסיפורים בספר רובין הוד מתוארכים לסוף ימי הביניים.
הישגו היה לשלב אותם לסיפור אחיד.
"אנשי הברזל" הוא רומן משנת 1891 העוסק במיילס פלוורת', שמקווה להפוך לאביר, ובכך יגאל את כבוד משפחתו.
אביו היה מעורב בתוכנית להרוג את המלך הנרי הרביעי.
סיפור ההרפתקאות עוקב אחר מיילס דרך אימוניו האינטנסיביים לאבירות ומסתיים בכך שהוא הופך לאביר ומאתגר את לורד ברוקורסט אלבן הרשע למשפט בלחימה.
הרומן עובד לסרט "המגן השחור של פאלוורת " משנת 1954 בכיכובם של טוני קרטיס וג'נט לי.
פייל כתב ספרים וקובצי סיפורים נוספים.
לאחר מותו אסף מו"ל מספר מסיפורי הפיראטים והאיורים שלו ופרסם אותם כספר שודדי הים של הווארד פייל (1921).
פייל זכה להערכה רבה במהלך חייו וממשיך להיות מוערך היטב על ידי מאיירים ואמנים.
בן זמנו וינסנט ואן גוך כתב במכתב לאחיו תיאו כי עבודתו של פייל "הכתה אותי בתדהמה מהערצה."
המוניטין של פייל נובע מחדשנותו בכתיבה ובאיורים, ביצירת אסכולה אמריקאית לאיור האמנותי למען תחיית ספרי ילדים.
ביקורת ספרותית של המאה העשרים מציינת:
ככל שחלף הזמן, אפשר להיווכח, בחשיבותו של פייל כמייסד אסכולה אמריקאית מובהקת לאיור אמנותי, שהייתה חדשנית והנהיגה את הגישה העיצובית הטוטאלית, המחדשת הגדולה של ספרי ילדים.
מורשת זו עולה על כל יצירה יחידה שהוא עשה.
הוא זכור פחות עבור פרויקט אחד מאשר תרומתו הכוללת.
הייתה לו השפעה מתמשכת על מספר אמנים שהפכו בולטים בזכות עצמם.
על פי רוברט ויץ, בית הספר לאמנות באוניברסיטת הווארד, פייל פיתח מערך נושאים משותף בעבודתו - תשומת לב לריאליזם וביטוי לאופטימיות ואמונה בטוב שבאמריקה.
עבודתו המשיכה לעורר השראה גם לאחר מותו.
לדוגמה, אמן ספרי הקומיקס טוני האריס (יליד 1969) ציין את פייל כהשפעה גדולה על עבודתו.
פייל זכור בעיקר כמאייר, אך ספריו נותחו גם בגלל תכונותיהם הספרותיות, במיוחד הרפתקאות העליזים של רובין הוד.
"יש לו את כל הסימנים של רומן היסטורי טוב: יש לו עלילה מרגשת, עם קונפליקט שופע ודמויות אמינות; הוא משתמש בשפה ובדיאלקט המתאימים להגדרתו ולדמויות; יש לו נושא אוניברסלי משמעותי, והוא מציג את פרטי חיי היום-יום בגרמניה של המאה השלוש-עשרה במדויק ולא מתבלט, מה שהופך את התקופה לאמיתית וחיה."
האוורד סספורטס היה אסטרולוג יהודי-אמריקאי, מהדמויות המובילות בתחום האסטרולוגיה במאה ה-20.
האוורד סספורטס נולד בהרטפורד, קונטיקט.
הוא למד באוניברסיטת אנטיוך , וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בפסיכולוגיה הומניסטית.
זמן קצר לאחר מכן, ב-1973, הוא עבר לאנגליה שם הוא המשיך את לימודיו בפסיכולוגיה במכון לפסיכוסינתזה ולחינוך.
הוא גם החל לגלות עניין באסטרולוגיה.
עם התגברות התעניינותו באסטרולוגיה, הוא היה לחבר בפקולטה ללימודי אסטרולוגיה , ארגון בריטי חשוב שעוסק בתחום ושנוסד על ידי קבוצה של אסטרולוגים מובילים, כולל מרגרט הון וצ'ארלס קרטר.
ב-1979 הוענקה לו מדליית הזהב של בית הספר.
באותה שנה הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר.
הקריירה של סספורטס כאסטרולוג הובילה אותו להיכרות עם ליז גרין , נציגה נוספת של הגישה הפסיכולוגית של תורת הפיענוח האסטרולוגית.
ב-1983 הם הקימו יחדיו את "המרכז לאסטרולוגיה פסיכולוגית" בלונדון.
בית ספר זה הציע מגוון של סמינרים וקורסי למידה בפסיכולוגיה ובמיתולוגיה, בנוסף למסלול לימודים רגיל באסטרולוגיה.
החל מ-1985 הוציא סספורטס סדרה של ספרים, כולל שלושת הכרכים של "סמינרים באסטרולוגיה פסיכולוגית" (Seminars in Psychological Astrology) בשיתוף עם ליז גרין, שעד מהרה היו לטקסטים פופולריים בקרב עמיתיו.
ב-1987 הוא היה לעורך של סדרת הספרים "אסטרולוגיית ארקנה" שהוצאה לאור על ידי הוצאת הספרים Viking-Penguin.
לצורך הוצאת סדרה זו הוא לא רק קיבץ כרכים פרי עטם של הקולות הבולטים ביותר באסטרולוגיה העכשוית, אלא גם כתב את הכרך הבולט ביותר בסדר הזו, "אלוהי השינוי" (The Gods of Change).
בכתיבתו הוא הסתמך רבות על המיתולוגיה היוונית.
התגברותה של האסטרולוגיה על הדעות הקדומות בארצות דוברות האנגלית בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 נזקפת בין השאר למאמציו.
האוורד סספורטס נפטר ב-16 במאי 1992 בלונדון, כתוצאה ממחלת האיידס.
נטמן בבית הקברות ג'ונתן וולפייר סוסייטי שבעיר הולדתו הרטפורד.
שושלת קאנג היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס האוונג'רס על ידי חברת מארוול קומיקס בין יוני 2001 לאוגוסט 2002 למשך 16 חוברות.
את הסיפור כתב קורט ביוסיק באיורם של אלן דייוויס, קירון דווייר, אייבן רייז ומנואל גרסיה.
הסיפור מתמקד בקאנג הכובש, מצביא מלחמה מהמאה ה-30 ואחד מיריביהם הוותיקים והקטלניים ביותר של האוונג'רס, אשר מגיע לתחילת המאה ה-21 ביחד עם בנו מרקוס מתוך כוונה לכבוש את כדור הארץ.
למרות שקאנג מצליח באופן חלקי, הוא נבל-העל הראשון ביקום מארוול שמצליח להשתלט על העולם באופן פיזי (דוקטור דום ניסה זאת בעבר באמצעות שליטה מוחית לאחר שתגבר את כוחותיו של האיש הסגול).
קבוצת האוונג'רס מצליחה להתעמת איתו ולעצור את תוכניתו.
הסיפור ידוע בשל אורכו, בשל תיאור השמדת מטה האומות המאוחדות (אם כי ללא אובדן חיים, שכן קאנג עשה זאת כדי להבהיר נקודה) ובשל מות האוכלוסייה כולה בוושינגטון די.
הסיפור תוכנן לפני פיגועי 11 בספטמבר ופורסם לאחריהם מאחר שחברת מארוול בחרה שלא לשנות את קווי העלילה.
בסיפור בדיוני זה, פוליטיקאים וסוכנים ממשלתיים בכירים רבים פונו לפני השמדת האוכלוסייה.
האולימפיאדה הווירטואלית היא תחרות בתחומים מגוונים הנערכת באמצעות רשת האינטרנט (ומכאן "וירטואלית") בין בני נוער.
מטרתה של האולימפיאדה הווירטואלית לעודד את תלמידי חטיבות הביניים מאשכולות הפיס לקחת חלק בפעילות מדעית, תוך שימוש באינטרנט לקישור ביניהם.
שמה המקורי של האולימפיאדה הווירטואלית הוא "עכבר הזהב".
האולימפיאדה מתקיימת ביוזמת המינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך והמחלקות הבאות בו:
מטה ההפעלה של אשכולות פיס.
את המודל לתחרות פיתחו יעל שיין וד"ר אושי (אשר) קראוס מהיחידה לנוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב ביחד עם ד"ר רונית אשכנזי ממשרד החינוך.
בתחרות משתתפות 56 נבחרות של כל אשכולות ותפוחי הפיס בישראל, וכל נבחרת מונה כ־30 תלמידים בעלי ידע מגוון.
בשלב הראשון, משתתפות כל 56 הנבחרות מתוך אשכול הפיס של הנבחרת, וכולן עונות על כ־35 שאלות שנשלחו מהמחלקה לנוער שוחר מדע של אוניברסיטת תל אביב.
השאלות קשורות לתחומי המדע מגוונים, כמו גנטיקה, פילוסופיה, כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, רפואה, מתמטיקה ועוד.
20 הנבחרות שצברו את מרב הנקודות בשלב הראשון עולות לשלב השני, ומתוכן עולות לשלב השלישי רק 5 נבחרות שצברו את מרב הנקודות בשלב השני.
השלב השלישי בתחרות, נערך באוניברסיטת תל אביב, והוא מלווה בחקר ובהרצאות המוצגות ל־5 הנבחרות המשתתפות בשלב השלישי.
התלמידים של כל נבחרת מופרדים מכל מבוגר אחראי ומקבלים שאלות העוסקות בנושאי ההרצאות שנערכו קודם לכן.
בסוף שלב זה, מוכרזות שלוש הנבחרות הזוכות בתחרות עכבר הזהב והתלמידים המשתתפים מקבלים תעודות השתתפות.
האולם ההרודיאני הוא שריד של מבנה מרשים מתקופת בית המקדש השני, שהתגלה בירושלים, בקרבת קשת וילסון והכותל המערבי.
מבנה זה מצוי בגובה מפלס הרחוב של תקופת בית שני – ומתחת לפני מפלס רחבת הכותל של ימינו.
סגנון הבנייה של המבנה אופייני לתקופת החשמונאים או לימי הורדוס.
במבנה נעשה שימוש עד ימי הביניים, וייתכן ששופץ בידי הצלבנים.
במרכזו של האולם מיצב עמוד, אך הוא אינו קשור לאולם, אלא הובא לשם מאוחר יותר כעיטור.
על סמך פארו של המבנה סבורים הארכאולוגים כי אפשר ששימש כ"בניין מועצת העיר" בתקופה החשמונאית בתקופה שקדמה לבניית הסטיו המלכותי על ידי הורדוס, או כבית "לשכת הגזית" מימי הורדוס.
אלו הן השערות בלבד, שכן אין בידינו כל עדות ספציפית על המבנה בכתובים, או ממצא המעיד על שימושו.
לפי המשנה שולבה לשכת הגזית בבית המקדש שעל הר הבית, ולא שכנה למרגלותיו.
לכן יש החושבים כי מדובר ב"חנויות", מקום שבו גלתה הסנהדרין בפעם הראשונה.
ייתכן שהבלבול נוצר בעקבות יהודי ירושלים בימי הביניים שזיהו את האולם ואת בניין המחכמה – בניין ממלוכי המצוי כיום בקרבת שער השלשלת – כלשכת הגזית.
האולימפיאדה העממית (בקטלאנית: Olimpíada Popular; בספרדית: Olimpiada Popular) היא אירוע ספורט שאמור היה להיערך בברצלונה ביולי 1936, זמן קצר לפני פתיחת אולימפיאדת ברלין.
בפברואר 1936 עלתה לשלטון בספרד קואליציה של מפלגות מרכז ושמאל בשם "החזית העממית", בראשותו של מנואל אסאניה.
ממשלה זו החליטה להחרים את אולימפיאדת ברלין, כמחאה על המשטר הנאצי בגרמניה, ותחת זאת לארגן אולימפיאדה אלטרנטיבית - האולימפיאדה העממית.
העיר שנבחרה לארח את המשחקים, ברצלונה, הייתה אחד ממוקדי התמיכה של הרפובליקנים שבשלטון.
כמו כן, ב-1931 העדיף הוועד האולימפי הבינלאומי את ברלין על פניה כמארחת המשחקים האולימפיים של 1936.
6,000 ספורטאים מ-22 מדינות נרשמו להשתתף במשחקים.
המשלחות הגדולות ביותר היו מארצות הברית, בלגיה, בריטניה, דנמרק, הולנד, נורווגיה, צ'כוסלובקיה, שוודיה ואלג'יריה הצרפתית.
גם גולים מגרמניה הנאצית ומאיטליה הפאשיסטית הבטיחו את השתתפותם בתחרויות.
רבים מהמשתתפים נשלחו מטעם ארגוני העובדים והמפלגות הסוציאליסטיות והקומוניסטיות בארצם.
בנוסף לתחרויות הספורט הרגילות, היו אמורות להיערך במסגרת האולימפיאדה גם תחרויות שחמט, וכן אירועי מוזיקה, תיאטרון וריקודי עם.
חלק מהספורטאים טרם הגיעו לספרד, ואחרים, שכבר הגיעו, נמלטו ממנה.
כ-200 מהספורטאים נותרו בספרד, והצטרפו לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים.
האוכף הטורקי הוא גומחה דמוית אוכף בעצם היתד של גולגולת אנושית.
בלוטת יותרת המוח נמצאת על גומחה זאת.
גידול בבלוטת יותרת המוח מוגבל מלמטה על ידי אוכף גרמי זה, ועל כן יכול להתפתח רק כלפי מעלה.
גידול כזה עלול ללחוץ על תצלובת עצב הראייה, לכן תסמינים של פגיעה בשדה הראייה הצידי מעלים חשד לגידול בבלוטת יותרת המוח.
האויב שבפנים הוא סרט אימה-פעולה אמריקאי מ־2002, שבוים ונכתב על ידי פול וו.ס.
בסרט מככבים מילה יובוביץ', מישל רודריגז, אריק מביוס, ג'יימס פיורפוי, הייקי מקטש, ג'וזף מיי וקולין סלמון.
זהו הסרט הראשון בסדרת האויב שבפנים, המבוסס על משחקי הישרדות האימה Resident Evil של חברת קאפקום.
הסרט משלב אלמנטים מהמשחק הראשון והשני, ועוקב אחרי אליס וקבוצת חיילי קומנדו מתאגיד "אמברלה" המנסים לבלום את התפשטותו של נגיף הטי במתקן מחקר תת-קרקעי.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים וזכה להצלחה בקופות עם הכנסות של למעלה ממאה מיליון דולרים.
לסרט נוצרו חמישה סרטי המשך: "האויב שבפנים: אפוקליפסה" (2004), "האויב שבפנים: השמדה" (2007), "האויב שבפנים: החיים שאחרי" (2010), "האויב שבפנים: הגמול" (2012) ו"האויב שבפנים: פרק הסיום" (2017).
תאגיד אמברלה מחזיק ברשותו מתקן למחקר גנטי הנקרא "הכוורת" בתחתית העיר הבדיונית ראקון סיטי.
עם תחילת הסרט, אדם מסתורי גונב מתוך המתקן את נגיף הטי המהונדס גנטית והנוגדן שלו, בעוד הוא משחרר קפסולה לתוך המתקן וגורם להתפרצות הנגיף.
כתגובה לכך, מערכת הבינה המלאכותית "המלכה האדומה" אוטמת את המתקן והורגת את האנשים שבתוכו.
אליס מתעוררת בשירותים של אחוזה נטושה עם אמנזיה זמנית.
היא נתקלת באדם לא ידוע שתוקף אותה בזמן שקבוצת חיילי קומנדו בהנהגת ג'יימס שייד פורצת לאחוזה.
התוקף מוחזק באזיקים אך משחררים אותו כשהוא מתגלה כמאט אדיסון, שוטר ממשטרת ראקון סיטי.
אליס ומאט מאולצים לרדת לתוככי מתקן אמברלה יחד עם הקבוצה.
הקבוצה מוצאת אדם נוסף שסובל מאמנזיה העונה לשם ספנס ומסבירה שכל חבריה מועסקים בידי תאגיד אמברלה ושאליס וספנס נשכרו לשמור על הכניסה למתקן מתחת לאחוזה.
בחדרה של המלכה האדומה, מערכת הגנה הורגת את מפקד היחידה ושלושה מחבריה.
למרות בקשותיה של המלכה האדומה מהם לעזוב, קפלן מנטרל את מערכותיה - מה שגורם לפתיחת דלתות הכוורת.
הדבר גורם לשחרורם של הזומבים הכלואים בחדרים ושל היצורים המפלצתיים שנוצרו מניסויים עם נגיף הטי ממתקני הכליאה.
כשחברי הקבוצה הנותרים מתקבצים שוב, הם נקלעים למארב של עדר זומבים ובקרב המתחולל הקבוצה מאבדת חבר נוסף, ג'יי.די.
ריין המרירה נסוגה עם קפלן וספנס, בעוד מאט ואליס נפרדים והזכרונות מתחילים לחזור אליה.
מאט מחפש אחר מידע על אחותו ליסה ומוצא שהיא נהפכה לזומבי.
אליס מצילה אותו, והוא מסביר לה שהוא ואחותו הם אקטיביסטים בנושא סביבתנות ושליסה הסתננה לתוך הכוורת כדי להבריח הוכחות לניסויים בלתי חוקיים.
אליס נזכרת שהיא הייתה אשת הקשר של ליסה בתוך הכוורת אך לא אומרת זאת למאט.
הניצולים מתאחדים בחדרה של המלכה האדומה, וחברי הקומנדו מסבירים שיש להם שעה אחת לפני שהכוורת אוטמת אותם בפנים באופן אוטומטי.
אליס וקפלן מפעילים מחדש את המלכה האדומה כדי למצוא דרך יציאה.
כדי לאלץ אותה לשתף פעולה, הם מפעילים השבתה אוטומטית מרחוק.
כשהם נמלטים ממנהרות התחזוקה, הזומבים אורבים להם וג'יי.די.
שהפך לזומבי נושך את ריין.
כולם מגיעים לחוף מבטחים חוץ מקפלן, שמופרד מהקבוצה לאחר שננשך.
אליס נזכרת שנותר נגיף טי במעבדה, אך מוצאת שהוא נעלם.
ספנס נזכר שהוא גנב את הנגיף ושחרר אותו במכוון אחרי ששמע את שיחתן של ליסה ואליס ומחק את זכרונה בטרם החביא את נגיף הטי על רכבת המילוט מהכוורת.
הוא מפנה עורף לשאר חברי הקבוצה אך ננשך בידי זומבי וכולא אותם במעבדה.
הוא משיג חזרה את נגיף הטי אך נהרג בידי מפלצת אימתנית ששוחררה בידי המלכה האדומה.
המלכה האדומה מציעה לחוס על חייהם של אליס ומאט אם יהרגו את ריין הנגועה.
כשהמפלצת עושה את דרכה אליהם מתרחשת נפילת מתח נוספת ודלת המעבדה נפתחת בידי קפלן, שהשבית את המלכה האדומה כדי לפתחה.
הקבוצה עושה את דרכה לרכבת, היכן שאליס משיגה את הנגיף והורגת את ספנס שהפך לזומבי, לפני שנמלטת עם האחרים.
על הרכבת, הם מזריקים לריין ולקפלן את הנוגדן.
אולם, המפלצת מתחבאת על הרכבת ומתקיפה אותם - שורטת את מאט והורגת את קפלן.
אליס מביסה את המפלצת ומאט מותקף בידי ריין הזומבית.
הוא הורג אותה, וראשה פוגע במתג שפותח את הדלת ומפיל את המפלצת מתחת לרכבת, מה שהורג אותה.
באחוזה, פצעיו של מאט מחמירים ואט אט הוא עובר מוטציה.
לפני שאליס מצליחה לתת לו את הנוגדן, דלתות האחוזה נפרצות וקבוצת מדענים תופסת אותם.
הם לוכדים אליס ולוקחים את מאט לצורך הפעלת "תוכנית נמסיס".
הם מגלים שהכוורת נפתחת מחדש לצורך חקירת התקרית.
זמן מה לאחר מכן, אליס מתעוררת בבית חולים בראקון סיטי כשהיא אזוקה למיטת חולים.
לאחר שהיא נמלטת, היא יוצאת החוצה ומגלה שהעיר נטושה לגמרי ונמצאת בחורבות.
הסרט מסתיים כשאליס לוקחת רובה ציד מרכב משטרתי נטוש כשהמצלמה מתרחקת כדי להראות את מצב העיר.
מישל רודריגז - ריין אוקמפו
אריק מביוס - מתיו "מאט" אדיסון
ג'יימס פיורפוי - ספנס פארקס
מרטין קרוז - צ'אד קפלן
קולין סלמון - ג'יימס "אחד" שייד
הייקי מקטש - ד"ר ליסה אדיסון, אחותו של מאט
אינדרה אובה - ד"ר בלאק
ג'וזף מיי - ד"ר בלו
בשנת 1999, סרטי סוני וקאפקום אישרו סרט המבוסס על סדרת המשחקים כאשר ג'ורג' רומרו חתום כבמאי ותסריטאי.
התסריט של רומרו נסב סביב העלילה של תקרית ארקלאי וכלל דמויות ממשחקי הווידאו, ביניהם כריס רדפילד, ג'יל ולנטיין, בארי ברטון, רבקה צ'יימברס, אדה וונג ואלברט וסקר.
סוף הסרט היה דומה לזה של משחק הווידאו המקורי.
אולם, התסריט של רומרו לא אושר וההפקה הופסקה.
מפיק קאפקום יושיקי אוקמוטו הסביר לעורכי Electronic Gaming Monthly ש"התסריט של רומרו לא היה טוב, אז רומרו פוטר".
בפברואר 2000, חשף רומרו בריאיון למגזין "DGA" כי "אני לא חושב שהם היו ברוח של משחק הווידאו, ורצו להפוך את זה לסרט מלחמה, משהו כבד יותר ממה שחשבתי שצריך להיות.
אז אני חושב שהם פשוט אף פעם לא אהבו את התסריט שלי".
כשהתסריט של רומרו היה קרוב לעיבוד של המשחק, אך לא במלואו, חברת קאפקום האמינה שמעריצים ירגישו כי הסרט השתנה יותר מדי מהמשחק ושמצטרפים חדשים לא יאהבו את הסרט.
אנדרסון נשכר על ידי סוני לכתוב את התסריט, שהועדף בסופו של דבר על זה של רומרו.
בסוף 2000, אנדרסון הוכרז כבמאי וכותב, והסרט נכנס לשלבי הפקה מחודשים.
אנדרסון אמר שהסרט לא יכלול כל קשר עם סדרת משחקי הווידאו.
בתחילת 2001, מישל רודריגז, ג'יימס פיורפוי ומילה יובוביץ' היו הראשונים שנשכרו לפרויקט.
דייוויד בוריאנז נועד לגלם את השוטר מאט אדיסון, עם זאת, הוא דחה את התפקיד כדי להמשיך לעבוד בסדרה אנג'ל.
התפקיד של מאט אדיסון עבר לאריק מביוס שלוהק במרץ 2001 יחד עם הייקי מקטש, אשר קיבלה את תפקיד אחותו של מאט שעובדת במתקן הכוורת.
בתחילת מרץ 2001, נמסר כי מחצית מהסרט יצולם באולפני אדלרסהוף בברלין וסביבותיה.
ב-5 במרץ 2001 החלו הצילומים במקומות רבים, ביניהם תחנה בלתי גמורה של הרכבת התחתית של ברלין וארמון לינדשטדט.
אתרי הצילומים כללו את אחוזת ספנסר והכוורת.
סוף הסרט בראקון סיטי צולם בטורונטו, קנדה.
לחן הסרט והפסקול הולחנו על ידי קלינט מנסל, מרקו בלטרמי ומרילין מנסון במהלך אמצע 2001.
כאשר הסרט נחשב פריקוול למשחקים, הסרט במקור נקרא "האויב שבפנים: גראונד זירו", אולם השם הוסר בגלל פיגועי 11 בספטמבר.
התסריט הראשוני לסרט ממרץ 2001 גילה כי אליס וריין היו ראשי צוות קומנדו שנשלחו כדי למנוע התפרצות נגיף מלהתפשט לשאר העולם.
דמותה של המלכה האדומה נוספה לעלילת הסרט כמחווה ל"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" של לואיס קרול.
במהלך ההפקה, רקדנים מקצועיים נשכרו כדי לשחק זומבים מפני שהייתה להם שליטה טובה יותר על תנועות הגוף שלהם.
בשעה שנעשה שימוש באפקטים ממוחשבים על חלק מהזומבים, כמה מהופעותם של האלמתים בוצעו באמצעות עבודת איפור, כשתנועות הגוף שלהם נקטו בשיטת לסה פר, בהתאם למצב הריקבון של הגופה.
בזמן הצילומים, היה מחסור בכוח אדם שבו הרקדנים לא היו זמינים מספיק כדי לייצג את המספרים הדרושים של המתים, עם זאת חלק מהמנהלים של מקאפקום וכמה מהמפיקים של הסרט כולל ג'רמי בולט הסכימו לעשות הופעת קמע.
הסרט התקבל היטב על ידי קהל המעריצים של משחקי הווידאו, אבל התקבל בצורה שלילית על ידי מבקרי הקולנוע עם דירוג של 34% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 121 חוות דעת, בציינו ש"כמו שאר העיבודים הקולנועיים למשחקי מחשב, גם האויב שבפנים הוא צעקני, אלים, נוסחתי מדי ונדוש".
רוברט אלדר משיקגו טריביון ציין שהסרט "מעדכן את ז'אנר סרטי הזומבים עם מסר אנטי-ממסדי, בזמן שעדיין הוא מפחיד את קהל הצופים ומספק סצנות פעולה מותחות".
האויב שבפנים: החיים שאחרי הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2010, בבימויו ובכתיבתו של פול וו.ס.
הסרט הוא סרט המשך ישיר ל"האויב שבפנים: השמדה" והרביעי בסדרת "האויב שבפנים", המבוססת על משחקי הישרדות האימה Resident Evil של חברת קאפקום.
סרט זה הוא הראשון שצולם בתלת-מימד עם מצלמות שפותחו בידי ג'יימס קמרון לסרטו "אווטאר".
הסרט עוקב אחרי אליס (בגילומה של מילה יובוביץ') המחפשת אחר ניצולים בלוס אנג'לס אחרי התפרצות נגיף הטי וניסיונותיה לעצור את אלברט וסקר, ראש תאגיד אמברלה.
כריס רדפילד (בגילומו של ונטוורת' מילר), דמות ראשית ממשחקי הסדרה, מופיע כאן לראשונה.
דמויות נוספות מהמשחק שמופיעות כאן הן קלייר רדפילד (בגילומה של אלי לרטר), אחותו של כריס שאיבדה את זכרונה לפני מאורעות הסרט וג'יל ולנטיין (בגילומה של סיינה גילורי), שמופיעה בהופעת קמע.
הסרט לקח אלמנטים מהמשחק Resident Evil 5.
הסרט יצא לאקרנים בתלת-מימד וב-IMAX ב-10 בספטמבר 2010, וקיבל ביקורות שליליות.
עם תקציב של 60 מיליון דולרים, הסרט זכה להכנסות של 300 מיליון דולרים והוא הסרט השני המצליח בסדרה, לאחר "האויב שבפנים: פרק הסיום".
אחרי אירועי הסרט הקודם, אליס וכפילותיה מובילות מתקפה על מפקדת תאגיד אמברלה, הממוקמת בטוקיו, והורגות את כל חבר המנהלים פרט לאלברט וסקר, שנמלט בעזרת מטה רוטור ומפוצץ מטען נפץ שמשאיר אחריו בולען ענק.
אליס האמיתית עולה למטוס לפני כן ומנסה להוציאו להורג, אך הוא מזריק לה את הנוגדן ובכך מסיר את כוחותיה.
נודע כי וסקר השתמש בנגיף הטי על עצמו כדי לקבל כוחות על-אנושיים משלו, והוא מתכונן להרוג אותה לפני שהמטוס מתרסק בהרים ורק היא שורדת.
חצי שנה לאחר מכן, אליס מגיעה לאלסקה באמצעות מטוס לאחר שאיתרה שדר על מקום מפלט שנקרא "ארקדיה".
אולם, היא מוצאת רק מטוסים נטושים ומותקפת בידי קלייר רדפילד, שמוחה נשלט בידי תאגיד אמברלה באמצעות מתקן חרפושית על חזהּ.
אליס משמידה את המתקן ומחזירה אותה לקדמותה.
הן טסות לחורבותיה של לוס אנג'לס ומגלות בדרך כלא שמוקף בעדר זומבים ומאכלס אסירים ניצולים, ביניהם לות'ר, וונדל, קריסטל, בנט, קים ואנג'ל.
בעזרתם, אליס נוחתת על גג הכלא ומגלה שארקדיה הוא אינו מקום קבוע אלא אוניית משא נייחת בצידי החוף.
אולם, אף אחד אינו מגיב לנורי החילוץ של הקבוצה.
לות'ר לוקח את אליס לאסיר האחרון בקבוצה, כריס רדפילד, שמתעקש שהוא נאסר על לא עוול בכפו ויגלה להם נתיב מילוט בתמורה לחופש.
חבורת זומבים שחפרו את דרכם לתוך הכלא תוקפת את אליס ו-וונדל, שנהרג אך היא מצליחה להרוג אותם.
מתוך ייאוש, הקבוצה משחררת את כריס, שמגלה להם שהוא אחיה של קלייר ושקיים רכב משוריין שהם יכולים להשתמש בו למילוט.
אולם, מפלצת ענקית האוחזת בגרזן מתחילה לשבור את השער.
אליס, כריס וקריסטל מגיעים למרתף הנשק כדי להתחמש אך הזומבים הורגים את קריסטל בדרך.
לות'ר וקלייר מחזקים את השער.
אנג'ל מודיע לבנט ויונג שהמנוע של הרכב המשוריין חסר וייקח שבוע לתקן אותו.
בנט יורה באנג'ל וטס לכיוון ארקדיה במטוסה של אליס.
מפלצת הגרזן שוברת את שער הכלא ומאפשרת לזומבים להיכנס פנימה.
הקבוצה מחליטה להשתמש במנהרות שנחפרו בידי הזומבים כדי להימלט לביוב.
יונג נחתך לשניים בידי מפלצת הגרזן, שמעלפת את אליס.
קלייר מגינה על אליס ומבלבלת אותה עד אשר אליס יורה בראשה.
לרוע המזל, לות'ר נגרר חזרה למנהרות בידי זומבי.
אליס, קלייר וכריס עולים על הארקדיה, ומגלים שהיא מתפקדת אך נטושה.
קלייר נזכרת שאוניית המשא משמשת כמלכודת עבור נושאי מחקר של אמברלה.
הם משחררים את הניצולים שעל הסיפון, כשביניהם קיי-מארט מקבוצתה של קלייר.
אליס הולכת בעקבות עקבות דם לתוך האונייה ומוצאת את וסקר.
נגיף הטי החיה אותו מחדש ונאבק לשלוט בו, ו-וסקר מאמין ש-DNA אנושי יוכל לתקן זאת.
צוות התאגיד נמלט ברגע שהוא החל ליזון מבשר אנושי של נושאי מחקר.
ה-DNA של אליס הוא נעלה יותר משלו משום שהיא שמרה על שליטה למרות מיזוג עם נגיף הטי ברמה התאית.
וסקר מאמין שבכך שיאכל מבשרה הוא יוכל להשיג שליטה מחדש על גופו.
כריס וקלייר נלחמים בוסקר בזמן שאליס נלחמת בבנט, שעובד כעת עבורו.
וסקר מתגבר בקלות על השניים, אך אליס מביסה אותו ואת בנט בעזרתה של קיי-מארט.
הם נועלים את בנט בחדר עם גופתו של וסקר, שכאשר מוחייה מחדש הוא טורף את בנט.
לאחר מכן, וסקר נמלט במטוס ומפעיל פצצה על סיפון הארקדיה.
במקום זאת, המטוס מתפוצץ מכיוון שאליס שמה בתוכו את הפצצה.
ללא ידיעתם, וסקר צונח מהמטוס ולות'ר מגיח מהמנהרות בחיים.
אליס מחליטה להפוך את ארקדיה למקום מפלט ומשדרת לכל הניצולים באשר הם להגיע לאונייה.
כשאליס, קלייר וכריס מביטים לעבר האופק, צי מטוסי קרב צבאיים של תאגיד אמברלה עושה את דרכו לשם.
במהלך סצנה שבאמצע כתוביות הסיום, ג'יל ולנטיין - שנעלמה לאחר פיצוצה של ראקון סיטי - מובילה את המתקפה כשעל החזה שלה מונח מתקן שולט המוחות של אמברלה.
אלי לרטר - קלייר רדפילד
ונטוורת' מילר - כריס רדפילד
שון רוברטס - אלברט ווסקר
בוריס קודג'ו - לותר ווסט
קים קואטס - בנט סינקלייר
סרג'יו פריס-מנצ'טה - אנג'ל אורטיז
קייסי קלארק - קריסטל ווטרס
סיינה גילורי - ג'יל ולנטיין (הופעת קמע)
הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות.
לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ־25% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי בהתבסס על 77 ביקורות.
למרות זאת בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט, הוא הכניס כ-26.6 מיליון דולר מה שדירג אותו כסרט המכניס ביותר בשבוע זה.
מה שהופך אותו לסרט המצליח ביותר בסדרה.
נגן מפוחית, גיטריסט וזמר-יוצר, דמות מפתח הן בדלתא בלוז והן בבלוז של שיקגו.
בשנת 2004 נבחר על ידי מגזין המוזיקה רולינג סטון למספר 51 ברשימת מאה האמנים הגדולים בכל הזמנים.
האולין וולף נודע לא רק בשל המוזיקה שלו אלא גם בשל הופעתו, הוא התנשא לגובה של כשני מטרים ושקל כ-140 קילוגרם.
צ'סטר ארתור ברנט נולד בוויט סטיישן, מיסיסיפי למשפחה נוצרית אדוקה ונקרא על שם נשיאה ה-21 של ארצות הברית צ'סטר ארתור.
בילדותו נהג להפחיד אותו סבו שאם לא יתנהג כשורה יבוא הזאב המיילל וייקח אותו, תוך חיקוי קולו של הזאב, להנאת הילד.
לימים לקח לעצמו ברנט את השם "הזאב המיילל" כשם במה.
כילד גדל אצל אמו שהייתה זמרת גוספל ואצל דודו שהתעלל בו.
אביו עזב את הבית מערבה לכיוון הדלתא של מיסיסיפי.
כאשר היה ברנט בן 13 עזב את אמו ואת דודו וצעד 100 קילומטרים על מנת לחבור לאביו ולעבוד בחוותו.
הוא הגיע למולדת סגנון הדלתא בלוז ומגיל 18 למד מפוחית מסאני בוי ויליאמסון, נגינת גיטרה מצ'רלי פאטון ושירה מהאזנה לתקליטים של בליינד למון ג'פרסון.
אמו ניתקה עמו את קשריה בטענה שהוא מנגן את "המוזיקה של השטן".
ברנט, שכבר נקרא האולין וולף החל להופיע במיסיסיפי וארקנסו ובשנת 1951 גילה אותו סם פיליפס מ"שירות ההקלטות של ממפיס", מי שלימים יגלה את אלביס פרסלי, ג'וני קאש, ליטל מילטון, בי בי קינג, ג'רי לי לואיס ואחרים.
פיליפס החתים את האולין וולף לחברת סאן רקורדס והוציא את הסינגל שכלל את השירים "Moanin' At Midnight" ו-"How Many More Years".
הוא זכה להצלחה והרבה להופיע, כאשר הופיע עם להקתו של אייק טרנר החל האולין וולף להשתמש בגיטרה חשמלית.
למרות ההצלחה לה זכה בדרום עבר בשנת 1953 לשיקגו, שם הוחתם עד מהרה על ידי המפיק וילי דיקסון לחברת צ'ס רקורדס.
עולם הבלוז העירוני הקשוח של שיקגו באותה התקופה היה עולם תחרותי.
האולין וולף התחרה בעיקר מול מאדי ווטרס, הם התחרו על נגני ליווי, על מקום במועדונים ועל מעריצים.
הפרסונות הציבוריות שלהם היו נוגדות: ווטרס הפרוע והבוטה לעומת האולין וולף המעודן יותר, שניהל אורח חיים מהוגן והיה נשוי ללא שערוריות לאשתו לילי.
ב-1959 יצא אלבום הסולו הראשון של האולין וולף ב"צ'ס", "Moanin' in the Moonlight", שהיה אסופה של סינגלים ששוחררו קודם לכן.
בשנת 1965 הופיע יחד עם להקת האבנים המתגלגלות, שביצעו את "Little Red Rooster" באלבומם הראשון.
ב-1967 הוציאה חברת צ'ס את האלבום "The Super Super Blues Band" בה שיתף פעולה עם בו דידלי ומאדי ווטרס.
ב-1970 נסע ללונדון שם הקליט את "The London Howlin' Wolf Sessions" יחד עם מעריציו הבריטים אריק קלפטון, סטיב וינווד, צ'ארלי ווטס וביל ווימן.
האלבום נכלל במקום ה-79 ברשימת "200 האלבומים הנמכרים ביותר" של מגזין המוזיקה בילבורד.
ב-1973 הקליט את אלבומו האחרון, "The Back Door Wolf" ב"צ'ס".
בשנת 1980 נבחר להיכל התהילה של הבלוז.
ב-1991 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
שלושה משיריו, "Smokestack Lightning", "Spoonful" ו-"The Red Rooster", נכללים ברשימת "500 השירים שהשפיעו על הרוק אנד רול" של היכל התהילה של הרוק אנד רול.
ב-1999 נבחר שירו "Smokestack Lightning" להיכל התהילה של פרס גראמי.
האולימפיקו דה בדאלונה (בקטלאנית: Pavelló Olímpic de Badalona) הוא אולם כדורסל השוכן בעיר בדאלונה, אשר בחבל קטלוניה שבספרד.
האולם נבנה לקראת אירוח משחקי הכדורסל של אולימפיאדת 1992 שנערכה בעיר ברצלונה, ונחנך ב-1991. בשל מבנהו ארכיטקטוני הייחודי לאותה העת, זכה האולם ב-1992 בפרס האיחוד האירופי לאדרכילות עכשווית.
לרוב משמש האולם כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל חובנטוד בדאלונה.
האויב בתוכנו – סטארטרק הוא סרט מדע בדיוני ופעולה שביים ג'יי ג'יי אברהמס לפי תסריט מאת אלכס קורצמן, דיימון לינדלוף ורוברטו אורסי, ובהפקתם של אברהמס, בריאן בורק, קורצמן ואורסי.
זהו הסרט ה-12 במספר בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים" והשני ב"ציר זמן קלווין", ומשמש כהמשכו הישיר של הסרט "סטארטרק" משנת 2009, שאינו המשך של הסרטים הקודמים בסדרה מאחר שמציאות קלווין היא מציאות חלופית ליקום הראשי של מסע בין כוכבים.
רוב אנשי צוות הסרט הקודם חזרו לשתף פעולה בסרט זה, כולל הבמאי והמפיק אברהמס ושותפיו הקבועים: המלחין מייקל ג'אקינו, הצלם דניאל מינדל, העורכים מריאן ברנדון ומרי ג'ו מרקי.
קורצמן ואורסי חזרו כתסריטאים (וכעת גם כמפיקים), ואילו לינדלוף חוזר כמפיק וכעת גם כשותף בכתיבה.
כריס פיין, זאכרי קווינטו, קארל אורבן, זואי סלדנה, אנטון ילצ'ין, סיימון פג, ג'ון צ'ו וברוס גרינווד חזרו לגלם את דמותם מהסרט הקודם, בתוספת אליס איב ובנדיקט קמברבאץ' לצוות השחקנים.
הסרט יצא לאור לאקרנים ב-15 במאי 2013 בבתי קולנוע בעלי פורמט מיוחד בארצות הברית, יומיים לפני יציאתו לאקרנים בפורמט רגיל.
בבריטניה ובגרמניה הסרט יצא כבר ב-9 במאי.
ביפן הייתה היציאה המאוחרת ביותר של הסרט, בחודש ספטמבר 2013.
על אף קיומו של הצו העליון של פדרציית הכוכבים המאוחדת בנוגע לאי-התערבות בהתפתחויותיהן של תרבויות פרימיטיביות, קפטן ספינת החלל אנטרפרייז ג'יימס ט' קירק (כריס פיין) והקצין הראשון שלו ספוק (זאכרי קווינטו), חורגים ממשימת מחקר אליה נשלחו, ומפירים את הפקודות שניתנו להם על מנת להציל תרבות פרימיטיבית מהכחדה.
כתוצאה מכך, קירק מודח מתפקידו, מורד בדרגה ומאבד את הפיקוד על האנטרפרייז.
אדמירל כריסטופר פייק (ברוס גרינווד), אשר מוחזר לפקד על האנטרפרייז, חש שלקירק מגיעה הזדמנות שנייה, והוא משכנע את פיקוד צי הכוכבים לאפשר לקירק להתמנות להיות הקצין הראשון שלו.
לאחר שמתקן סודי של מדור 31 שבלונדון מופצץ, פייק וקירק מוזעקים להשתתף בפגישה של מפקדי צי הכוכבים בסן פרנסיסקו, כדי לדון במצוד אחרי החשוד, סוכן מדור 31 לשעבר ג'ון הריסון (בנדיקט קמברבאץ').
כלי טיס, המאויש על ידי הריסון, תוקף את המשתתפים בפגישה.
הריסון מספיק להרוג את פייק ולשגר עצמו אל קרונוס, כוכב הבית של הקלינגונים, בטרם קירק מצליח להשמיד את כלי הטיס שלו.
קירק מוחזר לתפקידו כמפקד האנטרפרייז, ומקבל הוראה מאדמירל הצי אלכסנדר מרקוס (פיטר וולר) לקחת את האנטרפרייז לקרונוס ולצוד את הריסון.
מרקוס מעביר אל סיפון האנטרפרייז 72 יחידות אב טיפוס של טורפדות פוטון, ומורה לקירק לשגר אותם אל עבר מיקומו של הריסון על קרונוס, כאשר המטרה תהיה בטווח ירי.
המהנדס הראשי של האנטרפרייז מונטגומרי סקוט (סיימון פג) מתפטר מתפקידו, במחאה על כך שלא מאפשרים לו לבחון את בטיחותם של כלי הנשק החדשים, בטענה שהם מסווגים, וקירק ממנה את פאבל צ'כוב (אנטון ילצ'ין) שימלא את תפקידו של סקוטי.
ספוק, ד"ר ליאונרד מק'קוי (קארל אורבן) וניוטה או'הורה (זואי סלדנה), מצליחים לשכנע את קירק שזה יהיה יותר טוב ללכוד את הריסון ולהעמיד אותו לדין על פשעיו, ולא להרוג אותו.
בינתיים, קצינת מדע חדשה מצטרפת אל האנטרפרייז - ד"ר קרול מרקוס (אליס איב).
עם הגעתם לקרונוס, קירק, ספוק ואו'הורה יוצאים ללכוד את הריסון, אך הם נקלעים לקרב ירי עם הקלינגונים.
הריסון הורג את הקלינגונים אך לבסוף מסגיר את עצמו לידי קירק, לאחר שנודע לו אודות טורפדות הפוטון שעל ספינת האנטרפרייז.
לאחר שהושם במעצר, הריסון מגלה את זהותו האמיתית - חאן נוניאן סינג - בן אנוש מהונדס גנטית אשר, לאחר ששהה תקופה של למעלה מ-300 שנים במצב של קריוניקה, אדמירל מרקוס השיב אותו לחיים, על מנת שיסייע לו לפתח כלי נשק למלחמה עתידית בין הפדרציה לבין הקלינגונים.
בכל אחת מ-72 טורפדות הפוטון נמצא תרמיל קריוגני, אשר בו מוחזק אחד מאנשי הצוות של חאן, אשר שימשו כבני ערובה של מרקוס.
האנטרפרייז מיורטת על ידי Vengeance - ספינת מלחמה של הפדרציה שתוכננה על ידי חאן ואשר נמצאת תחת פיקודו של אדמירל מרקוס.
מרקוס דורש מקירק שיסגיר לידיו את חאן, אולם קירק מסרב ומתעקש כי חאן יועמד לדין על פשעיו, ולא ייהרג.
האנטרפרייז יוצאת לדרכה לכיוון כדור-הארץ, אולם מרקוס תוקף אותה וגורם לה נזק כבד.
קירק מציע למרקוס כי ימסור לידיו את חאן ואת תרמילי הקירור, בתמורה לחייהם של אנשי צוות שלו.
קרול מרקוס, בתו של האדמירל, אשר הצטרפה אל הצוות תחת שם בדוי, חושפת את זהותה האמיתית, ומצטרפת לבקשתו של קירק.
אולם, אדמירל מרקוס משגר את ביתו אל סיפון ה-Vengeance וחושף את כוונתו המקורית - להשמיד את האנטרפרייז על מנת להיפטר מחאן ומאנשיו, ולהתחיל במלחמה כוללת עם הקלינגונים.
ה-Vengeance מתכוננת לפתוח באש, אולם סובלת מהפסקת חשמל שנגרמה על ידי סקוט, שחדר לספינה.
קירק, חאן ואנשי צוות נוספים עוברים מהאנטרפרייז אל ה-Vengeance על מנת לעצור את מרקוס.
חאן הורג את מרקוס ומצליח להשתלט על גשר הפיקוד של ה-Vengeance.
תחת איומים כי ישמיד את האנטרפרייז ויהרוג את קירק, חאן מנהל משא ומתן עם ספוק, ומשגר את קירק ואנשי הצוות שלו בחזרה אל האנטרפרייז, בתמורה ל-72 הטורפדות.
ספוק מעביר לידיו של חאן את כל הטורפדות, כשהן במצב של טילים חמושים, לאחר שכל אנשי הצוות הקפואים של חאן הוצאו מהן.
פצצות הטורפדו מוציאות את ה-Vengeanc מכלל שימוש, ושתי החלליות הפגומות מתחילות להתרסק אל עבר פני כדור הארץ.
קירק מחרף את נפשו, ונכנס אל תוך חדר מנועים רדיואקטיבי על מנת ליישר את מזרקי החומר והאנטי-חומר ובכך מתקן את ליבת מנוע הספינה ומצילה.
קירק סובל מהרעלת קרינה קטלנית כתוצאה מתהליך זה ומת.
חאן מוכנס שוב להקפאה, ומאוחסן ביחד עם יתר אנשי הצוות שלו.
באמצעות הדם של חאן, ותוצאות ניסוי שד"ר מק'קוי ביצע קודם לכן עם טריבל, מק'קוי מציל את חייו של קירק, והוא קם לתחייה.
שנה אחת מאוחר יותר, האנטרפרייז מתוקנת ויוצאת לחלל העמוק - למשימה של חמש שנות מחקרים של חיפושים, תחת פיקודם של קירק וספוק.
בסוף הסרט קירק מדקלם את מונולוג ה"היכן שאף אחד לא הלך מעולם".
פיטר וולר אלכסנדר מרקוס מפקד צי הכוכבים אליס איב ד"ר קרול מרקוס קצינת מדע ומומחית נשק של ספינת החלל אנטרפרייז לנרד נימוי ספוק פריים (ספוק הזקן)
בריאיון לכלי התקשורת ג'יי ג'יי אברהמס אישר כי כריס פיין וזאכרי קווינטו ישובו לגלם את תפקידיהם בסרט השלישי בסדרה, אך הוא עצמו ישתתף בהפקה כמפיק בלבד מאחר שבכוונתו לפנות את זמנו לצורך צילומי "מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר", אותו הוא מביים.
בדצמבר 2014 חברת פרמאונט הודיעה כי הסרט ייצא לאקרנים ב-8 ביולי 2016, לציון 50 שנה למסע בין כוכבים.
בדצמבר 2013, אושר כי רוברט אורצי ישוב כתסריטאי.
באפריל 2014 אף הצהיר כי ייתכן שגם יביים את הסרט אך לבסוף בדצמבר 2014 פורסם כי אדגר רייט יביים את הסרט השלישי בסדרה ולבסוף דווח שג'סטין לין יביים את הסרט.
השחקן ויליאם שאטנר טען כי המפיק ג'י.
אברהמס פנה אליו בבקשה ליטול חלק בצילומי מספר סצנות בסרט בתפקיד קפטן קירק המבוגר.
בינואר 2015 נשכר סיימון פג (שגילם את סקוטי המהנדס בסרטים הקודמים) לכתוב את התסריט יחד עם דאג ג'ונג.
במרץ 2015 דווח כי אידריס אלבה נמצא במגעים ראשוניים לצורך ליהוקו לתפקיד הנבל בסרט.
באפריל אותה שנה לוהקה סופיה בוטלה לתפקיד נשי בסרט.
ההפקה צפויה לצאת לדרך ביוני 2015. באפריל 2015 נחשף שם הסרט באנגלית: Star Trek Beyond, והוא יצא לאקרנים ביולי 2016.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין מייקל ג'אקינו שהלחין את הפסקול לסרט הקודם.
האולטראס היה הרכב היפ הופ ודאנס מנתניה שחתום בחברת התקליטים "תאקט רקורדס".
ההרכב היה מנוהל עד שנת 2021 על ידי קובי שמעוני ("סאבלימינל").
ההרכב הוקם על ידי אלי פרץ, דן ברטוב וסדריק בן שבת בשנת 2004. במאי 2016 עזב סדריק בן שבת את ההרכב לטובת קריירת סולו.
באמצע חודש ינואר 2020, פרש דן ברטוב מההרכב ופנה לדרך אמנותית חדשה.
בחודש מאי 2022, דן ואלי התאחדו מחדש וחזרו לפעול במשותף.
בחודש מרץ 2024, אלי פרץ הודיע באופן רשמי וסופי שההרכב פורק ושהוא יוצא לקריירת סולו חדשה בדרך לאלבום סולו ראשון בתור אלי פרץ.
בשנת 2004 הוציאו האולטראס את שירם הראשון "אוהבת אותי".
ב־13 בדצמבר 2011 הוציאו האולטראס, בשיתוף פעולה עם הצמד עידו בי וצוקי, את השיר "חולה עליי".
השיר זכה להצלחה רבה בקרב בני הנוער, כאשר נכון לפברואר 2024 השיר הגיע ללמעלה מ־4 מיליון צפיות ביוטיוב.
לאחר ההצלחה של "חולה עליי", האולטראס תכננו לשחרר שיר נוסף עם הצמד עידו בי וצוקי, בשם "תאילנד", אך בעקבות סכסוך על זכויות ההפצה של השיר בין האולטראס לבין עידו בי וצוקי הסכסוך הועבר להחלטת בית המשפט.
בסופו של דבר גם עידו בי וצוקי וגם האולטראס לא זכו לקבל תמלוגים על השיר, שהודלף לרשת כחודש לאחר תחילת הסכסוך.
בינואר 2013 הוציאה הלהקה יחד עם פבלו רוזנברג את הסינגל "רומנטיקנוס", שהגיע למקום ה־29 במצעד סיכום השנה במוזיקה הישראלית של מאקו.
לאחר מכן הוציאו בהפקתו של עידו שוהם את הסינגל "לשבור את הרצפה".
הסינגל גם הוא זכה בהצלחה גדולה ונכנס ל־MTV.
ב־3 ביוני 2013 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא "הכל טוב".
באלבום כלולים הסינגלים "בוקר טוב", "לשבור את הרצפה", "אין לי את האומץ", "בלילות לבד", "ירח מלא", "חולה עליי", "צרפתית" (עם אופוזיט), "רומנטיקנוס" ו"תאילנד".
האלבום כולל גם שיתופי פעולה פנימיים (בתוך הלייבל תאקט) עם עומרי 69 סגל ומור אפרת ביטון, וגם שיתופי פעולה מחוץ ללייבל עם פבלו רוזנברג, אבי מסיקה, סטטיק, עידו בי וצוקי, עידו שוהם, ענבל בקמן ורוי ומישל.
בין נובמבר 2012 ליולי 2014 כתבו טור שבועי באתר "פרוגי".
סך הכל 77 טורים שלהם מופיעים באתר.
בשנים 2014–2015 זכו בתואר הרכב השנה בטקס נבחרי הילדים.
ב־2014 וב־2015 השתתפו בהרכב מוזיקלי שנקרא סופרגרופ מיוזיקפה כפרסום של קפה של עלית לצד אליעד נחום, איזי, נאור אורמיה וענבל ביבי.
ב־23 בפברואר 2016 הוציאו את השיר "תלויה באוויר" בו הם מארחים את הקומה התשיעית.
השיר זכה להצלחה רבה ואף נכנס לפלייליסט של גלגלצ.
במאי 2016, עזב סדריק בן שבת את ההרכב ויצא לדרך עצמאית.
ב־3 ביולי 2016 הוציאו את השיר "מסיבה בחיפה" שהפך ללהיט הכי מושמע לשנת 2016, ובו הם משתפים פעולה עם איתי לוי ואילון מתנה.
נכון לפברואר 2024 השיר זכה לכ־38 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב־26 באוקטובר הוציאו את השיר "בא לי" בו הם מארחים את מתן עגמי.
שיר זה זכה אף הוא להצלחה גדולה.
ב־4 בפברואר 2017 הוציאו את אלבומם השני "איזה לילה הולך להיות", הכולל את השירים "מסיבה בחיפה", "תלויה באוויר", "בא לי", "גבר אוהב", "אל תכעס" ועוד.
באלבום מתארחים מגוון יוצרים, ביניהם שקד קוממי, שיר לוי, אדיר גץ, עדן גבאי, צחי הלוי, סתיו שמש, נועם אקרמן ואחרים.
בחודש מאי 2017 השתתפו בצילומי סדרת הטלוויזיה "היחידה 3" לצדם של מבחר זמרים וידוענים נוספים.
דן ברטוב זכה בתואר "מצטיין היחידה".
ב־19 בספטמבר 2017 הוציאו את השיר "ישראלה", אשר הושק לרגל חגיגות יום העצמאות ה־70 למדינת ישראל.
נכון לפברואר 2024 הגיע השיר לכ־21 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב־7 במאי 2018 הוציאו את השיר "טריו בריו", להיט קצבי ומרקיד המונים.
נכון לפברואר 2024 הגיע השיר לכ־6.7 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב־5 בספטמבר הוציאו את השיר "סינדרלה", בו אירחו את הזמרת נועה קירל.
נכון לפברואר 2024, השיר הגיע לכ־12.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב־7 בינואר 2019 הוציאו גרסת קאבר לשיר "היא לא תדע" של להקת גזוז והוסיפו קטעי ראפ משל עצמם.
ב־10 באפריל הוציאו את השיר "מה הוא יודע", בו אירחו את הזמר אושר כהן.
ב־16 ביולי הוציאו את השיר "אושר", שנועד להעלות מודעות לנושא הבריונות ולמנוע אותה.
באמצע חודש ינואר 2020 פרש דן ברטוב מההרכב ופנה לדרך אמנותית חדשה.
ב־14 בדצמבר 2020 יצא האלבום "יהלום נוצץ", הכולל את השירים "ישראלה", "סינדרלה", "מה הוא יודע", "אושר" ועוד.
באלבום מתארחים סאבלימינל, נועה קירל, אושר כהן, גל מלכה, ים רפאלי ואחרים.
במאי 2022 חזר דן ברטוב להרכב.
ב־14 ביולי 2022 הוציאו האולטראס בשיתוף עם הדיג'יי גל מלכה את השיר ZUZI.
ב־6 במרץ 2024 הודיע אלי פרץ שההרכב פורק סופית ושהוא יוצא לדרך עצמאית חדשה בתור אלי פרץ בדרך לאלבום סולו ראשון.
ב־14 במרץ 2024 הוציא אלי פרץ בשיתוף פעולה עם אביחי נפתלי ושיר דוד גדסי את השיר בריא ושמח.
2017: איזה לילה הולך להיות
האויב שבפנים היא סדרת סרטי קולנוע בלייב אקשן מז'אנר האימה-מדע בדיוני-פעולה-הישרדות המבוססים במידה רופפת על משחקי הווידאו באותו שם של חברת קאפקום.
זכויות העיבוד הקולנועי של המשחקים נרכשו על ידי אולפני ההסרטה Constantin Film בתחילת 1997, וב־2001 נרכשו מחדש בידי חברת Screen Gems של סרטי סוני.
אולפני ההסרטה שכרו את פול וו.ס.
אנדרסון לכתיבת התסריט לסרט הראשון "האויב שבפנים" (2002) ולבימויו.
אנדרסון המשיך לכתוב ולהפיק את סרטי ההמשך "האויב שבפנים: אפוקליפסה" (2004), "האויב שבפנים: השמדה" (2007) ושב למלאכת הבימוי לסרטים "האויב שבפנים: החיים שאחרי" (2010), "האויב שבפנים: הגמול" (2012) ו"האויב שבפנים: פרק הסיום" (2016).
הסרט עוקב אחר אליס (בגילומה של מילה יובוביץ'), דמות מקורית שנוצרה עבור סדרת הסרטים, סוכנת חשאית ומומחית לאבטחה שנלחמת בתאגיד "אמברלה" – חברת טכנולוגיה ותרופות, שכלי הנשק הביולוגיים שיצרה גרמו לאפוקליפסת זומבים.
דמויות נוספות מהמשחקים מופיעות גם הן, בהן ג'יל ולנטיין (בגילומה של סיינה גילורי), קרלוס אוליברה (בגילומו של עודד פהר), קלייר רדפילד (בגילומה של אלי לרטר), כריס רדפילד (בגילומו של ונטוורת' מילר), ליאון ס.
קנדי (בגילומו של יוהאן אורב), אדה וונג (בגילומה של לי בינגבינג) והאנטגוניסטים הראשיים אלברט וסקר (בגילומם של ג'ייסון אומארה ושון רוברטס), ד"ר אלכסנדר אייזקס (בגילומו של איאן גלן) ומייסד תאגיד "אמברלה" ד"ר ג'יימס מרקוס (בגילומו של מארק סימפסון).
לפי ספר השיאים של גינס ל־2012, סדרת סרטי "האויב שבפנים" היא הסדרה בעלת ההכנסות הגבוהות ביותר לעיבוד קולנועי המבוסס על משחק מחשב, עם רף הכנסות של למעלה ממיליארד דולרים.
בינואר 1997, אולפני ההסרטה Constantin Film רכשו את הזכויות להפקת עיבוד קולנועי לזיכיון המשחקים כאשר אלן מק'אלרוי נשכר לכתוב את התסריט.
בשנת 2001, הזכויות נקנו מחדש בידי סרטי סוני, והאולפנים תקצבו את הסרט בכ-40 מיליון דולרים.
בתחילה נשכר ג'ורג' רומרו לביים אותו, אך התסריט אותו הציע נדחה.
האולפנים שכרו את פול וו.ס.
אנדרסון לכתוב את התסריט, ובסוף שנת 2000 הוכרז כי הוא יביים את הסרט וישמש כתסריטאי.
בהמשך הוא ציין כי "הסרט לא יהיה קשור לסדרת המשחקים משום שסרטים קשורים שכאלה הם שכיחים מדי וסדרת המשחקים Resident Evil ראויה לייצוג הולם".
בשנת 2001 לוהקה מילה יובוביץ' לתפקיד הראשי כפרוטגוניסטית הסרט.
הסרט יצא לאקרנים ב-15 במרץ 2002 בבימויו של אנדרסון ולקח אלמנטים משני המשחקים הראשונים בסדרה.
בסרט זה, תאגיד אמברלה מפעיל מתקן מחקר גנטי סודי ביותר בשם "הכוורת".
המתקן ממוקם עמוק מתחת לפני האדמה בעיר הבדיונית ראקון סיטי, והוא נחסם בפני מסתננים מבחוץ בידי המלכה האדומה, מערכת בינה מלאכותית ששולטת בכוורת, לאחר שנגיף הטי שוחרר בתוך המתקן.
המלכה האדומה הורגת כל יצור חי במתקן כדי לוודא שהנגיף לא יגיע לפני השטח, אך נגיף הטי מחייה אותם מחדש - הוא הופך את בני האדם לזומבים רצחניים ואת בעלי החיים למוטציות תוקפניות.
אליס הייתה בעברה סוכנת אבטחה שעבדה עבור התאגיד עד שזיכרונה נמחק בידי גז העצבים של המלכה האדומה.
כשהצוות מנסה להימלט מהכוורת, מפלצת ענקית שמשמשת כנושא מחקר נמלטת מכלאה ורודפת אחריהם.
לבסוף נותרים רק אליס ומאט, אך מאט נשרט בידי המפלצת.
כשהשניים מגיעים לפני השטח הם מופרדים.
מאט משתנה לתוך המפלצת "נמסיס" ואליס מתעוררת לתוך עיר הנגועה בנגיף הטי.
סרט ההמשך לסרט הראשון החל בשלבי הפקה בשנת 2003 לאחר הצלחת הסרט הראשון.
אנדרסון חזר למלאכת הכתיבה, אך בשל מחויבותו לסרט הנוסע השמיני נגד הטורף, הוא לא ביים את הסרט ואלכסנדר וויט נשכר כבמאי.
הסרט יצא ב-10 בספטמבר 2004 ולקח אלמנטים מהמשחק Resident Evil 3: Nemesis.
בסרט זה, ההתפרצות הויראלית מגיעה לפני השטח ומתוך מאמץ לבלום את ההתפשטות, מייג'ור טימותי קיין חוסם את כל היציאות מהעיר ראקון סיטי.
מבין האנשים הלכודים בעיר נמנים ג'יל ולנטיין ושותפה פייטון וולס.
אחרי שאליס מתעוררת מהתרדמת שלה, היא מצילה את ג'יל ואת פייטון מקבוצת מפלצות שנמלטו מהכוורת.
הם מקבלים שדר מד"ר צ'ארלס אשפורד שלדבריו יודע את נקודת החילוץ מהעיר ומבקש בתמורה את חילוצה של בתו אנג'לה, שלכודה בראקון סיטי.
הקבוצה יודעת שתאגיד אמברלה מתכנן לאייד את ראקון סיטי מעל המפה כדי להשמיד את נגיף הטי אחת ולתמיד.
בדרכם להציל את אנג'לה, נמסיס מתקיף אותם אחרי שהוא מקבל פקודה מקיין להרוג את כל חברי יחידת S.T.A.R.S.
אחרי חילוצה של אנג'לה, הם עושים את דרכם למסוק החילוץ יחד עם החייל קרלוס אוליברה, שעבד בשירות תאגיד אמברלה אך ננטש בעיר.
אליס מתעמתת עם קיין ועם נמסיס ומביסה אותם, והמסוק מטיס את הקבוצה מהעיר בדיוק כשהיא מופצצת.
המסוק מתרסק בהרי ארקלאי ואליס היא היחידה שמתגלית בהריסות.
היא נלקחת למתקן אמברלה בדטרויט.
כאשר היא מתעוררת, היא נמלטת מהמתקן ומגלה שיש לה כוחות על-אנושיים.
היא נחלצת בידי ג'יל וקרלוס, שמחופשים לעובדי התאגיד.
לפתע, לוגו תאגיד אמברלה מובזק בעיניה ונשמע קולו של אייזקס שאומר ש"תוכנית אליס מופעלת".
בנובמבר 2005, חברת Screen Gems רכשה את הזכויות לחלק השלישי בסדרת הסרטים.
אנדרסון חזר למלאכת הכתיבה, וראסל מלקאהי שימש כבמאי.
צילומי הסרט התרחשו במקסיקו והוא יצא לאקרנים ב-21 בספטמבר 2007. הסרט לקח אלמנטים מהמשחק Resident Evil - Code: Veronica.
בסרט זה, נגיף הטי התפשט לעולם כולו, ותאגיד אמברלה פיתח כפילים של אליס מתוך מטרה למצוא את הכפיל שיציג כוחות על-אנושיים כמו שלה.
בינתיים, קלייר רדפילד מובילה קבוצת ניצולים דרך מדבר נבאדה כשביניהם נמנים קרלוס אוליברה ול.ג'יי וייד.
אליס מחפשת אחר ניצולים ונתקלת בשיירה של קלייר.
הם עושים את דרכם ללאס וגאס בחיפוש אחד אספקה כשמטרתם הסופית היא הגעה לחוף המבטחים "ארקדיה" באלסקה.
הם נקלעים למארב של זומבים משודרגים שנוצרו בידי ד"ר אייזקס, אשר הורגים את מרבית חברי השיירה.
ל.ג'יי ננשך בעבר אך הסתיר זאת מהקבוצה.
הוא הופך לזומבי ונושך את קרלוס.
אייזקס עצמו גם ננשך אך בניסיון להציל את עצמו הוא מזריק לעצמו כמויות גדולות של נגיף הטי, מה שהופך אותו לטיראנט, מפלצת אימתנית בעלת יכולת התחדשות וכוחות דומים לאלה של אליס.
אליס, קלייר וקרלוס מאתרים מסוק בבסיס אמברלה ומתכננים לפנות את הניצולים לאלסקה.
לפני שהוא הופך לזומבי, קרלוס מקריב את עצמו בכך שמוביל משאית לתוך עדר של זומבים.
קלייר ושאר הניצולים עושים את דרכם לאלסקה בעוד אליס נותרת מאחור ומתעמתת עם אייזקס.
היא מחפשת אותו ברחבי המתקן ומגלה שהיא שובטה.
לאחר שהיא מביסה אותו, היא יוצרת קשר עם תאגיד אמברלה ומזהירה אותם שהיא מגיעה בעקבותיהם ושהיא מביאה איתה "חברים".
לפני צאתו של הסרט השלישי, חברת Constantin Film תכננה להוציא סרט רביעי.
הסרט מתרחש ביפן והוא מצולם בשיטה תלת-ממדית במצלמות שפותחו בידי ג'יימס קמרון עבור הסרט "אווטאר".
הסרט יצא ב-10 באוקטובר 2010 בבימויו ובכתיבתו של פול וו.ס.
אנדרסון ולקח אלמנטים מהמשחק Resident Evil 5.
לאחר אירועי "השמדה", אליס וכפיליה תוקפים את מפקדת אמברלה בטוקיו.
וסקר נמלט ומשמיד את המתקן, עם הכפילים בתוכו.
הוא מתעמת עם אליס במסוק שלו ומזריק לה נסיוב שמסיר את כוחותיה.
המסוק מתרסק ורק אליס מגיחה מההריסות.
אחרי שישה חודשים של חיפושים אוויריים כושלים אחר ניצולים, אליס יוצא לכיוון המשוער של "ארקדיה".
היא נוחתת במנחת מסוקים באלסקה ומוצאת את קלייר, אך זו האחרונה נשלטת בידי תאגיד אמברלה וזכרונה נמחק.
הן טסות ללוס אנג'לס ובדרך מגיעות לבית כלא בו הן מוצאות את לות'ר ווסט ואת כריס רדפילד, אחיה של קלייר.
הם מסבירים שארקדיה היא למעשה אוניית משא מחוץ לאזור החוף אשר משדרת הודעה מוקלטת ומחפשת אחר ניצולים.
הם מגיעים לאונייה אך מגלים שהיא נטושה.
זכרונה של קלייר מתחיל לחזור והיא נזכרת שעובדי אמברלה תקפו את הניצולים והעבירו אותם לאונייה.
הם מגלים שהאונייה היא מתקן מחקר של אמברלה, ובה מתנהלים ניסויים בניצולים.
השלושה פוגשים בוסקר, שקיבל כוחות-על מנגיף הטי.
אחרי הקרב ביניהם, אליס שולחת שדר לניצולים וקוראת להם להגיע לאונייה מתוך תקווה להפוך אותה למקום מבטחים.
עם סיום הסרט, צי מסוקי קרב של תאגיד אמברלה בהנהגת ג'יל ולנטיין מתכונן לצאת לקרב נגד הניצולים.
הסרט נכתב ובוים בידי פול וו.ס.
אנדרסון ותוכנן להיות מצולם יחד עם הסרט השישי, אך אנדרסון בחר להתמקד בו.
צילומי הסרט נערכו בטורונטו, אונטריו.
בסרט זה שבו השחקנים מישל רודריגז, קולין סלמון ועודד פהר לגלם את תפקידם משני הסרטים הראשונים בסדרה.
בנוסף לכך הצטרפו מספר שחקנים בתפקידים ממשחקי המחשב, ביניהם יוהאן אורב כליאון ס.
קנדי, קווין דורנד כברי בורטון ולי בינגבינג כאדה וונג.
הסרט יצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2012 ולקח אלמנטים מהמשחקים Resident Evil 4 ו-Resident Evil 5.
בסרט זה, אליס מתעוררת בבסיס אמברלה ונחקרת בידי ג'יל ולנטיין.
במהלך הפסקת חשמל שנגרמה בידי אדה וונג, אליס נמלטת מכלאה ונפגשת איתה.
וונג מסבירה לה שוסקר מתכנן לעזור לבריחתה של אליס ולהילחם במחשב-העל "המלכה האדומה" וזאת בניסיון להציל את מה שנשאר מהמין האנושי.
וסקר ארגן סוכנים עצמאיים להסתנן לבסיס ולעזור לאליס, אדה, ליאון, ברי ולות'ר להימלט.
בדרכם, אליס מוצאת כפילה של ילדה בשם בקי.
הם גם מוצאים כפילים של קרלוס, אחד וריין - כולם תחת פקודתה של ולנטיין.
אחרי שאליס נפגשת עם צוות החילוץ, חייליה של ולנטיין מתעמתים מולם והורגים את ברי, קרלוס ואחד.