tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך ההיסטוריה, לעיתים די קרובות, אך לא תמיד, הועדפו תהליכים של מינוי או בחירה, או שהם היו מוגבלים לחברים בשושלת מסוימת או במשפחה מורחבת מסוימת.
חוקים גנאלוגיים עשויים היו להגדיר מי ראוי לרשת את הכתר ואת סדר הירושה.
מצב זה הוביל לעיתים לסדר ירושה שאיזן בין ענפים שונים של שושלת על פי רוטציה.
כיום שיטה זו מיושמת, בווריאציות שונות, בכס הקדוש, במלזיה, בקמבודיה, בכווית, באיחוד האמירויות הערביות, באנדורה, בסווזילנד ובסמואה.
בשיטת הירושה על פי בכירות, יורש את המונרך אחיו הבא אחריו, לא ילדיו.
במקרים מסוימים נכללים בסדר הירושה על פי שיטה זו גם בני דודים על פי סדר בכירותם, שתלויה בגילם של היורשים או בדרגת הבכירות שלהם בקרב בני משפחתם.
בחברות מסוימות, המלוכה עברה בירושה באופן שבו כל היורשים היו זכאים לחלוק אותה.
הדוגמאות הבולטות ביותר הן החלוקות הרבות של האימפריה הפרנקית בתקופת השושלת המרובינגית ובתקופת השושלת הקרולינגית ושיטת ירושה שהייתה נהוגה באיים הבריטיים.
קרבת דם היא שיטת ירושה על פיה קרוב המשפחה בעל קרבת הדם הקרובה ביותר למונרך הוא היורש אותו, בעדיפות לזכרים על פני נקבות ובעדיפות לאחים בכורים על פני הצעירים.
שיטה זו הייתה נהוגה בעיקר בימי הביניים.
באוטרמר הייתה שיטה זו בשימוש לעיתים קרובות לבחירת יורשי עצר והיא הופיעה בכמה מסכסוכי הירושה על ממלכת ירושלים.
בממלכה זו הוכרה שיטה זו גם כדי להגדיר את יורשי הפייפים, בנסיבות מיוחדות: במקרה שהפייף נכבש על ידי הסרצנים, ונכבש מחדש, הוא הועבר לבעל קרבת הדם לשליט האחרון של הפייף.
על פי שיטת ירושה זו ירש את הכתר הבן הצעיר (או הילד הצעיר).
במקרים אלה הבן הצעיר היה זה שדואג להוריו, בשעה שאחיו הגדולים יצאו לעולם ודאגו לעתידם.
שיטת הירושה הרוחבית או האחוותית פועלת על פי קריטריונים של בכירות בין חברי השושלת או בית האב השושלתי, מתוך מטרה שייבחר המועמד בעל הכישורים הטובים ביותר כמנהיג.
המנהיגים נבחרים בתוקף היותם זקני השבט הבוגרים ביותר, שהם בעלי הכישורים והעוצמה הצבאית.
בשיטת ירושה זו אין צורך ביורש עצר.
שיטה זו עשויה להדיר או שלא להדיר את צאצאיהן של נשים.
בפועל, כאשר אין בנמצא מועמד למנהיגות בשל מספיק, מוגדרת אחת הנשים בעלת קרבת משפחה למלך הקודם כיורשתו.
דוגמאות לשיטה זו ניתן היה למצוא בחברות שבטיות ממרכז אסיה כמו ההונים.
בחירת המנהיג הייתה מתבצעת לאחר מותו של המנהיג הקודם.
בראשית ימיה של האימפריה המונגולית, מותם של המונרכים המכהנים, ג'ינגיס חאן ואוגדיי חאן, גרם מידית לעצירתן של המערכות הצבאיות של המונגולים במערב בשל הבחירות המתקרבות.
במזרח אסיה, מתועדת שיטת הירושה הרוחבית לראשונה בתקופה הפרה-היסטורית החל מסוף תקופת שושלת שאנג.
על פי שיטת ירושה זו, שהייתה נהוגה במשפחות אצולה במדינת קרלה שבהודו, רכושו ותוארו של הגבר עוברים לילדיו של אחותו ובמקביל, ילדיו שלו מקבלים את ירושתם ואת תוארם מדודיהם מצד אמם.
מאז עצמאותה של הודו שיטה זו לא מוכרת יותר על פי החוק.
כאשר מונרך מת בלי להניח אחריו יורש ברור, פורץ לעיתים משבר ירושה.
לדוגמה, כאשר מת שארל הרביעי, מלך צרפת, פרצה מלחמת מאה השנים בין בן דודו של שארל, פיליפ השישי, ובין אחיינו של שארל, אדוארד השלישי, מלך אנגליה, כדי להגדיר מי יירש את שארל כמלך צרפת.
גם כאשר קו הירושה ברור, יכול להיווצר מצב שטוען לכתר עם כוח צבאי או פוליטי, תופס את השלטון בכוח.
בבודהיזם הטיבטי קיימת אמונה שמחזיקי תפקידים חשובים כמו הדלאי לאמה הם גלגול נשמות של הקודם בתפקיד.
סדר הירושה בבודהיזם הטיבטי מבוסס למעשה על גלגול נשמתו של הדלאי לאמה הקודם שהתגלמה בזה שבא אחריו.
כאשר מת המנהיג הרוחני, מתבצע חיפוש בקרב האוכלוסייה הכללית על פי קריטריונים מסוימים שאמורים להצביע שנשמתו המתגלגלת של הדלאי לאמה התגלמה בנשמתו של תינוק שנולד באותה עת.
התהליך אורך בדרך כלל 4-2 שנים עד אשר נמצא הילד המתאים לכהן כדלאי לאמה הבא.
בנצרות הקתולית קיימים נהלים קבועים לבחירת אפיפיור או בישוף.
ברפובליקה, הדרישה להבטחת המשכיות השלטון בכל עת, הביאה להסדרתם של כללים ברורים לסדר הירושה של התפקידים השונים.
במדינות בהן מערכות הבחירות מתקיימות במועדים קבועים, כאשר ראש המדינה (הנשיא) מת או מתפטר, הוא מוחלף על ידי סגנו או על ידי ראש הממשלה, שבתורו מוחלף על ידי נושאי משרות מסוימים ברשות המחוקקת או ברשות המבצעת.
לדוגמה, כאשר נשיא ארצות הברית מת, או שנבצר ממנו להמשיך ולמלא את תפקידו, סגן נשיא ארצות הברית מושבע כנשיא במקומו.
במקרה שגם סגן הנשיא לא יכול למלא את התפקיד, סדר הירושה קבוע בחוקת ארצות הברית ומורכב משורה של בעלי תפקידים מבין בכירי הקונגרס של ארצות הברית ומבין חברי הקבינט.
במדינות רבות אחרות בהן המשטר הוא רפובליקני, במקרה של מוות או נבצרות של הנשיא, מתקיימות בחירות חדשות לתפקיד.
בפינלנד, מחליפו של הנשיא הוא ראש הממשלה, ובמקרה שבו אין ראש הממשלה מסוגל למלא את התפקיד עובר סדר הירושה לשר אחר בממשלה על פי הוותק שלו בתפקידו.
לנשיא פינלנד אין סגן ובמקרה של התפנות המשרה נערכות בחירות חדשות לתפקיד.
רשימת סדר הירושה של נשיא ארצות הברית קבועה בחוקת ארצות הברית, וחוק הירושה הנשיאותית מ-1947 מתוקן בהתאם על מנת לכלול משרדי קבינט חדשים.
הבאים בסדר הירושה לאחר הנשיא הנבחר הם: סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים, הנשיא הזמני של הסנאט ולאחריו חברי הקבינט.
סדר משרדי הקבינט נקבע על פי הסדר הכרונולוגי של הקמתם.
למעט במקרה בו מסתיימת כהונת נשיא מדינת ישראל בזמנה, קיימים ארבעה מקרים בהם מסתיימת כהונת הנשיא טרם זמנה: התפטרות, העברה מכהונה מחמת התנהגות בלתי הולמת, העברה מכהונה מטעמי בריאות ומוות.
בכל אחד מהמקרים הללו ממלא את מקומו של הנשיא יושב ראש הכנסת ובמידה ונבצר מיושב ראש הכנסת למלא את תפקיד הנשיא, ממלא את מקומו סגן יושב ראש הכנסת מטעם מפלגתו של יושב הראש.
בחירת נשיא חדש מתבצעת תוך 45 יום ממועד הסיום הבלתי צפוי של כהונת הנשיא.
במקרה שכהונת ראש ממשלת ישראל מופסקת טרם זמנה (מחמת נבצרות, הרשעה בעבירה או מוות) בוחרת הממשלה את אחד משריה מטעם סיעתו של ראש הממשלה, שהוא גם חבר הכנסת, כראש הממשלה בפועל.
ראש הממשלה בפועל מכהן עד לכינונה של ממשלה חדשה.
סדר חייב להיות הוא ביטוי גרמני המבטא אורח חיים בתרבות ובחינוך הגרמניים.
רעיון הסדר הוא אבן יסוד של התרבות המערבית וממנו נגזר ציות לסמכות.
אורח החיים הנגזר מ"סדר חייב להיות" מכתיב עמידה בתור, ציות להוראות, ציות לחוקי תנועה וכו'.
ביטוי דומה הוא "חוק וסדר" (Zucht und Ordnung) שניתן לתרגמו גם כ"משמעת וסדר", המתאר חינוך המלווה בענישה (בעיקר של ילדים ובעבר גם של שוליות, חיילים וימאים).
הביטוי נזכר בספר מהמאה ה-19 בו אדם בשם הנס אומר כי "סדר חייב להיות" כאשר הוא נלקח ללא התנגדות לבית המשוגעים, וזאת כביטוי להשלמה עם המצופה ממנו.
ב-1932 ציטט את הביטוי קנצלר גרמניה, פרנץ פון פאפן, וייחס אותו לפרידריך הגדול.
מהמילה סדר (Ordnung) נגזר שמה של המשטרה העירונית בערי גרמניה, "המחלקה לסדר" (Ordnungsamt), וכך עבירות קלות והפרות הסדר המקובל נקראות "Ordnungswidrigkeit", כלומר, "מנוגדות לסדר" (שחייב להיות).
ומאותו שורש, דו"ח תנועה נקרא Verkehrsordnungswidrigkeit (מנוגדות לסדר התעבורה).
סדר הירושה של נשיא ארצות הברית מגדיר מי יכהן כנשיא ארצות הברית במקרה של חוסר מסוגלות, מוות, התפטרות או העברה מכהונה (על ידי הדחה או הרשעה) של הנשיא המכהן הנוכחי.
הבאים בסדר הירושה לאחר הנשיא הנבחר הם: סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים, הנשיא הזמני של הסנאט ולאחריו חברי הקבינט על פי הסדר בטבלה:
מהלך זה מיועד להבטיח את המשכיות השלטון במקרה של התרחשות אסון בו נהרגים הנשיא ורבים מהבכירים שבסדר הירושה.
במקרה בו גם הנשיא וגם סגנו נהרגים, ייתכן שיקרה מצב שבו השורד המיועד יהפוך לנשיא בפועל על פי חוק הירושה הנשיאותית.
בחוקת ארצות הברית נקבעו הדרישות ההכרחיות למועמדים לתפקיד הנשיא: אזרח ארצות הברית מלידה, בן 35 לפחות, ותושב ארצות הברית במשך 14 שנים לפחות.
דרישות אלו תקפות גם לגבי היורשים הפוטנציאליים.
סדר הכוחות של הצדדים היריבים ערב פתיחת מבצע ברברוסה (22 ביוני 1941).
במסגרת המבצע תקפו צבאות מדינות הציר, בראשות גרמניה הנאצית, את ברית המועצות, ובכך פתחו במערכה צבאית קשה נגד הצבא האדום, שארכה כמעט 4 שנים (1941–1945) והסתיימה עם כניעת גרמניה הנאצית.
בתחילת מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941 הקצה הורמאכט שלוש קבוצות ארמיות לפלישה לברית המועצות - קבוצת ארמיות דרום (בפיקוד גרד פון רונדשטט), קבוצת ארמיות מרכז (בפיקוד פדור פון בוק) וקבוצת ארמיות צפון (בפיקוד וילהלם פון לב).
קבוצות הארמיות דרום וצפון כללו כל אחת "קבוצת פאנצר" (עוצבה בסדר גודל של ארמיית שריון) אחת, ואילו קבוצת ארמיות מרכז קיבלה שתי קבוצות פאנצר תחת פיקודה.
בנוסף לכוחות הצבא הגרמני השתתפו בפלישה לברית המועצות גם כוחות צבא מחלק מהגרורות של גרמניה הנאצית - פינלנד, הונגריה, רומניה, וסלובקיה.
כוח הפלישה כלל קבוצת ארמיות מעורבת (קבוצת הארמיות אנטונסקו), שכללה כוחות צבא מרומניה ומגרמניה, ותקפה את ברית המועצות משטח רומניה.
הפיקוד הגרמני הטיל למערכה נגד ברית המועצות 145 מתוך 205 הדיוויזיות, שעמדו לרשותו ערב פתיחת מבצע ברברוסה, והשאיר רק 38 דיוויזיות בחזית המערבית, 12 בנורווגיה, 7 בבלקן, 2 בלוב ו-1 בדנמרק.
בנוסף, הקצה הלופטוואפה לפלישה לברית המועצות, שלושה ציי אוויר, שנועדו להעניק סיוע לכוחות היבשה.
קבוצת ארמיות צפון הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב.
מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את המדינות הבלטיות, ולהתקדם צפונה לעבר לנינגרד.
הארמייה ה-16 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט ארנסט בוש:
הקורפוס ה-2 - בפיקוד ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט:
הדיוויזיה ה-12 - בפיקוד ולטר פון זיידליץ-קורצבאך
הדיוויזיה ה-32 - בפיקוד וילהלם בוהנשטדט
הדיוויזיה ה-121 - בפיקוד אוטו לנצל
הקורפוס ה-10 - בפיקוד כריסטיאן הנזן:
הדיוויזיה ה-30 - בפיקוד קורט פון טיפלסקירך
הדיוויזיה ה-126 - בפיקוד פאול לאוקס
הקורפוס ה-28 - בפיקוד מוריץ פון ויקטורין:
הדיוויזיה ה-122 - בפיקוד זיגפריד מכולץ
הדיוויזיה ה-123 - בפיקוד ולטר ליכל
הדיוויזיה ה-253 - בפיקוד אוטו שלרט
הארמייה ה-18 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט גאורג פון קיכלר:
הקורפוס ה-26 - בפיקוד אלברט וודריג:
הדיוויזיה ה-61 - בפיקוד זיגפריד הניקה
הדיוויזיה ה-217 - בפיקוד ריכרד בלצר
הדיוויזיה ה-291 - בפיקוד קורט הרצוג
הקורפוס ה-38 - בפיקוד פרידריך-וילהלם פון שאפי:
הדיוויזיה ה-58 - בפיקוד קרל פון גראפן
הדיוויזיה ה-254 - בפיקוד ולטר בהשניט
הקורפוס ה-1 - בפיקוד קונו-הנס פון בות:
הדיוויזיה ה-1 - בפיקוד פיליפ קלפל
הדיוויזיה ה-11 - בפיקוד הרברט פון בקמן
הדיוויזיה ה-21 - בפיקוד אוטו שפונהיימר
ארמיית הפאנצר הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אריך הפנר:
הקורפוס הממונע ה-41 - בפיקוד גאורג-הנס ריינהרדט:
דיוויזיית הפאנצר ה-1 - בפיקוד פרידריך קירכנר
דיוויזיית הפאנצר ה-6 - בפיקוד וילהלם פון תומה
הדיוויזיה ה-269 - בפיקוד ארנסט פון לייזר
הדיוויזיה הממונעת ה-36 - בפיקוד אוטו-ארנסט אוטנבאכר
הקורפוס הממונע ה-56 - בפיקוד אריך פון מנשטיין:
דיוויזיית הפאנצר ה-8 - בפיקוד אריך ברנדנברגר
הדיוויזיה הממונעת ה-3 - בפיקוד קורט יאהן
הדיוויזיה ה-290 - בפיקוד תאודור פון ורדה
דיוויזיית האס אס ה-3 - בפיקוד תיאודור אייקה
הקורפוס ה-23 - בפיקוד אלברכט שוברט:
הדיוויזיה ה-251 - בפיקוד הנס קראצרט
הדיוויזיה ה-206 - בפיקוד הוגו הפל
הקורפוס ה-50 - בפיקוד גאורג לינדמן:
הדיוויזיה ה-86 - בפיקוד יואכים ויטהפט
דיוויזיית האס אס ה-4 - בפיקוד ארתור מילפרשטדט
יחידת האבטחה האחורית - בפיקוד פרנץ פון רוקוויס:
דיוויזיית האבטחה ה-207 - בפיקוד קרל פון טידמן
דיוויזיית האבטחה ה-281 - בפיקוד פרידריך באייר
דיוויזיית האבטחה ה-285 - בפיקוד קרל פרידון
קבוצת ארמיות מרכז הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל פדור פון בוק.
מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את בלארוס, ולהתקדם מזרחה לעבר מוסקבה.
הארמייה הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל גינתר פון קלוגה:
הקורפוס ה-7 - בפיקוד וילהלם פהרמבאכר:
הדיוויזיה ה-7 - בפיקוד אקארד פון גבלנץ
הדיוויזיה ה-23 - בפיקוד היינץ הלמיך
הדיוויזיה ה-258 - בפיקוד ולדמר הנריצי
הדיוויזיה ה-268 - בפיקוד אריך שטראובה
הקורפוס ה-9 - בפיקוד הרמן גייר:
הדיוויזיה ה-137 - בפיקוד פרידריך ברגמן
הדיוויזיה ה-263 - בפיקוד ארנסט הקל
הדיוויזיה ה-292 - בפיקוד מרטין דהמל
הקורפוס ה-13 - בפיקוד הנס פלבר:
הדיוויזיה ה-17 - בפיקוד הרברט לוך
הדיוויזיה ה-78 - בפיקוד קורט גאלנקמף
הקורפוס ה-43 - בפיקוד גוטהרד היינריצי:
הדיוויזיה ה-131 - בפיקוד היינריך מייר-בירדורף
הדיוויזיה ה-134 - בפיקוד קונרד פון קוכנהאוזן
הדיוויזיה ה-252 - בפיקוד דיטר פון בהם-בצינג
הארמייה התשיעית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אדולף שטראוס:
הקורפוס ה-5 - בפיקוד ריכרד רואוף:
הדיוויזיה ה-5 - בפיקוד קרל אלמנדינגר
הדיוויזיה ה-35 - בפיקוד ולטר פישר פון וייקרסטהאל
הקורפוס ה-6 - בפיקוד אוטו-וילהלם פרסטר:
הדיוויזיה ה-6 - בפיקוד הלגה אולב
הדיוויזיה ה-26 - בפיקוד ולטר וייס
הקורפוס ה-8 - בפיקוד ולטר הייץ:
הדיוויזיה ה-8 - בפיקוד גוסטב ההנה
הדיוויזיה ה-28 - בפיקוד יוהאן זינהובר
הדיוויזיה ה-161 - בפיקוד הרמן וילק
הקורפוס ה-20 - בפיקוד פרידריך מטרנה:
הדיוויזיה ה-162 - בפיקוד הרמן פרנקה
הדיוויזיה ה-256 - בפיקוד גרהרד קאופמן
ארמיית הפאנצר השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט היינץ גודריאן:
הקורפוס ה-12 - בפיקוד ולטר שרוט:
הדיוויזיה ה-31 - בפיקוד קורט קאלמוקוף
הדיוויזיה ה-34 - בפיקוד הנס בהלנדורף
הדיוויזיה ה-45 - בפיקוד פריץ שליפר
הקורפוס הממונע ה-24 - בפיקוד לאו גייר פון שוופנבורג:
דיוויזיית הפאנצר ה-3 - בפיקוד ולטר מודל
דיוויזיית הפאנצר ה-4 - בפיקוד ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף
הדיוויזיה הממונעת ה-10 - בפיקוד פרידריך-וילהלם פון לפר
דיוויזיית הפרשים ה-1 - בפיקוד קורט פלדט
הדיוויזיה ה-255 - בפיקוד וילהלם וצל
הדיוויזיה ה-267 - בפיקוד פרידריך-קרל פון ואכטר
הקורפוס הממונע ה-46 - בפיקוד היינריך פון ויטינגהוף:
דיוויזיית הפאנצר ה-10 - בפיקוד פרדיננד שאל
דיוויזיית האס אס ה-2 - בפיקוד פאול האוסר
רגימנט גרוסדויטשלנד - בפיקוד וילהלם-הוברט פון שטוקהאוזן
הקורפוס הממונע ה-47 - בפיקוד יואכים למלזן:
דיוויזיית הפאנצר ה-17 - בפיקוד הנס-יירגן פון ארנים
דיוויזיית הפאנצר ה-18 - בפיקוד ולטר נהרינג
הדיוויזיה הממונעת ה-29 - בפיקוד ולטר פון בולטנשטרן
הדיוויזיה ה-167 - בפיקוד הנס שנהרל
ארמיית הפאנצר השלישית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט הרמן הות:
הקורפוס הממונע ה-39 - בפיקוד רודולף שמידט:
דיוויזיית הפאנצר ה-7 - בפיקוד הנס פון פונק
דיוויזיית הפאנצר ה-20 - בפיקוד הורסט שטומפף
הדיוויזיה הממונעת ה-14 - בפיקוד פרידריך פירסט
הדיוויזיה הממונעת ה-20 - בפיקוד הנס צורן
הקורפוס הממונע ה-57 - בפיקוד אדולף-פרידריך קונצן:
דיוויזיית הפאנצר ה-12 - בפיקוד יוזף הרפה
דיוויזיית הפאנצר ה-19 - בפיקוד אוטו פון קנובלסדורף
הדיוויזיה הממונעת ה-18 - בפיקוד פרידריך הרליין
הקורפוס ה-53 - בפיקוד קרל וייזנברגר:
הדיוויזיה ה-293 - בפיקוד יוסטין פון אוברניץ
הקורפוס ה-35 - בפיקוד רודולף קמפה:
הדיוויזיה ה-52 - בפיקוד לותר רנדוליץ
הדיוויזיה ה-197 - בפיקוד הרמן מייר-רבינגן
הדיוויזיה ה-15 - בפיקוד קרל-ריכרד קוסמן
הדיוויזיה ה-112 - בפיקוד פרידריך מית
הקורפוס ה-42 - בפיקוד ולטר קונצה:
הדיוויזיה ה-110 - בפיקוד ארנסט זייפרט
הדיוויזיה ה-106 - בפיקוד ארנסט דהנר
יחידת האבטחה האחורית - בפיקוד מקס פון שנקנדורף:
דיוויזיית האבטחה ה-403 - בפיקוד וילהלם רוסוורם
דיוויזיית האבטחה ה-221 - בפיקוד יוהאן פלוגבייל
דיוויזיית האבטחה ה-286 - בפיקוד קורט מילר
קבוצת ארמיות דרום הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט.
מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את אוקראינה, ולהתקדם מזרחה לעבר קייב.
הארמייה השישית הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל ולטר פון רייכנאו:
הקורפוס ה-17 - בפיקוד ורנר קיניץ:
הדיוויזיה ה-56 - בפיקוד קרל פון אובן
הדיוויזיה ה-62 - בפיקוד ולטר קיינר
הקורפוס ה-29 - בפיקוד הנס פון אובסטפלדר:
הדיוויזיה ה-44 - בפיקוד פרידריך זיברט
הדיוויזיה ה-111 - בפיקוד אוטו שטפף
הדיוויזיה ה-299 - בפיקוד וילי מוזר
הקורפוס ה-44 - בפיקוד פרידריך קוך:
הדיוויזיה ה-9 - בפיקוד זיגמונד פון שלייניץ
הדיוויזיה ה-297 - בפיקוד מקס פפר
הקורפוס ה-55 - בפיקוד ארווין פירוב:
הדיוויזיה ה-75 - בפיקוד ארנסט האמר
הדיוויזיה ה-57 - בפיקוד אוסקר בלים
הדיוויזיה ה-168 - בפיקוד הנס מונדט
הדיוויזיה ה-298 - בפיקוד ולטר גרסנר
ארמיית הפאנצר הראשונה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אוואלד פון קלייסט:
הקורפוס הממונע ה-3 - בפיקוד אברהרד פון מקנזן:
דיוויזיית הפאנצר ה-13 - בפיקוד פרידריך-וילהלם פון רוטקירך אונד פנטן
דיוויזיית הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידריך קיהן
הדיוויזיה הממונעת ה-25 - בפיקוד אריך-היינריך קלסנר
הקורפוס הממונע ה-14 - בפיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים:
דיוויזיית הפאנצר ה-9 - בפיקוד אלפרד פון הוביקי
דיוויזיית האס אס ה-1 - בפיקוד סף דיטריך
דיוויזיית האס אס ה-5 - בפיקוד פליקס שטיינר
הקורפוס הממונע ה-48 - בפיקוד ורנר קמפף:
דיוויזיית הפאנצר ה-11 - בפיקוד לודוויג קריוול
דיוויזיית הפאנצר ה-16 - בפיקוד הנס הובה
הדיוויזיה הממונעת ה-16 - בפיקוד זיגפריד הנריצי
הארמייה ה-17 הייתה בפיקודו של גנרל חיל הרגלים קרל-היינריך פון שטילפנגל:
הקורפוס ה-4 - בפיקוד ויקטור פון שבדלר:
הדיוויזיה ה-24 - בפיקוד הנס פון טטאו
הדיוויזיה ה-71 - בפיקוד אלכסנדר פון הרטמן
הדיוויזיה ה-262 - בפיקוד אדגר טייסן
הדיוויזיה ה-295 - בפיקוד הרברט גייטנר
הדיוויזיה ה-296 - בפיקוד וילהלם שטמרמן
הקורפוס ההררי ה-49 - בפיקוד לודוויג קיבלר:
הדיוויזיה ה-68 - בפיקוד גאורג בראון
הדיוויזיה ה-257 - בפיקוד קרל זקס
הדיוויזיה ההררית ה-1 - בפיקוד הוברט לאנץ
הקורפוס ה-52 - בפיקוד קורט פון בריזן:
הדיוויזיה הקלה ה-101 - בפיקוד אריך מרקס
הדיוויזיה הקלה ה-97 - בפיקוד מקסימיליאן פרטר-פיקו
הדיוויזיה הקלה ה-100 - בפיקוד ורנר זאנה
הקורפוס הממוכן ההונגרי - בפיקוד בלה מיקלוש:
החטיבה הממונעת ה-1 - בפיקוד ינו מויור
החטיבה הממונעת ה-2 - בפיקוד יאנוש ורש
חטיבת הפרשים ה-1 - בפיקוד לאיוש ורש
חיל המשלוח הסלובקי - בפיקוד פרדיננד צ'טלוש
הדיוויזיה ה-1 - בפיקוד אנטונין פולאניץ'
הדיוויזיה ה-2 - בפיקוד אלכסנדר צ'ונדרליק
החטיבה הממוכנת - בפיקוד רודולף פילפוסק
הקורפוס ה-34 - בפיקוד הרמן מץ:
הדיוויזיה ההררית ה-4 - בפיקוד קרל אגלזר
הדיוויזיה ה-125 - בפיקוד וילהלם שנקנבורגר
הדיוויזיה ה-113 - בפיקוד פרידריך ציקוולף
הדיוויזיה ה-132 - בפיקוד רודולף זינצניך
הקורפוס ה-51 - בפיקוד הנס-וולפגנג ריינהרד:
הדיוויזיה ה-79 - בפיקוד קרל שטרקר
הדיוויזיה ה-95 - בפיקוד הנס היינריך זיקסט פון ארמין
הדיוויזיה הקלה ה-99 - בפיקוד קורט פון דר שבאלרי
יחידת האבטחה האחורית - בפיקוד קרל פון רוקווס:
דיוויזיית האבטחה ה-213 - בפיקוד רנה דה ל'הום דה קורבייר
דיוויזיית האבטחה ה-444 - בפיקוד וילהלם רוסוורם
דיוויזיית האבטחה ה-454 - בפיקוד רודולף קרנץ
קבוצת הארמיות אנטונסקו הייתה בפיקודו של הגנרל הרומני יון אנטונסקו.
מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את בסרביה, ולהתקדם מזרחה לעבר אודסה.
הארמייה השלישית הרומנית הייתה בפיקודו של גנרל פטרה דומיטרסקו:
הקורפוס ה-4 הרומני - בפיקוד קונסטנטין סנטסקו:
הדיוויזיה ה-6 - בפיקוד רומולוס יואנוביץ'
הדיוויזיה ה-7 - בפיקוד אולימפיו סטברט
קורפוס הפרשים הרומני - בפיקוד יואן מיכאי רקוביצה:
חטיבת הפרשים ה-5 - בפיקוד וסילה מיינסקו
חטיבת הפרשים ה-8 - בפיקוד יואן דנסקו
הקורפוס ההררי הרומני - בפיקוד גאורגה אברמסקו:
החטיבה ההררית ה-1 - בפיקוד מיכאי לסקר
החטיבה ההררית ה-2 - בפיקוד יואן דומיטרצ'ה
החטיבה ההררית ה-4 - בפיקוד גאורגה מנוליו
הארמייה ה-11 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אויגן פון שוברט:
הקורפוס ה-11 - בפיקוד יואכים פון קורצפלייש:
הדיוויזיה ה-76 - בפיקוד מקסימיליאן דה אנגליס
הדיוויזיה ה-239 - בפיקוד פרדיננד נוילינג
הדיוויזיה הרומנית ה-1 המשוריינת - בפיקוד יואן סיאון
חטיבת הפרשים הרומנית ה-6 - בפיקוד אאורל רקוביצה
הקורפוס ה-30 - בפיקוד הנס פון זלמות:
הדיוויזיה ה-198 - בפיקוד אוטו רטיג
הדיוויזיה הרומנית ה-8 - בפיקוד אלכסנדר אורסנו
הדיוויזיה הרומנית ה-13 - בפיקוד גאורגה רוזין
הדיוויזיה הרומנית ה-14 - בפיקוד גאורגה סטברסקו
הקורפוס ה-54 - בפיקוד אריק-אוסקר הנזן:
הדיוויזיה ה-50 - בפיקוד קרל-אדולף הולידט
הדיוויזיה ה-170 - בפיקוד ולטר ויטקה
הדיוויזיה הרומנית ה-5 - בפיקוד פטרה ולססקו
חיל המשלוח האיטלקי - בפיקוד ג'ובאני מסה
הדיוויזיה הממונעת האיטלקית ה-9 - בפיקוד ויטוריו ג'ובאנלי
הדיוויזיה הממונעת האיטלקית ה-52 - בפיקוד לואיג'י מנצי
דיוויזיית הפרשים האיטלקית ה-3 - בפיקוד מריו מרצני
הדיוויזיה המוטסת ה-22 - בפיקוד הנס פון שפונק
הדיוויזיה ה-72 - בפיקוד פרנץ מאטנקלוט
הארמייה הרביעית הרומנית הייתה בפיקודו של גנרל ניקולה צ'יופרקה:
הקורפוס ה-3 הרומני - בפיקוד וסילה אטנסיו:
דיוויזיית המשמר - בפיקוד נ.
הדיוויזיה ה-15 - בפיקוד קוסמה מרין פופסקו
דיוויזיית המילואים ה-35 - בפיקוד אמיל פרוקופייסקו
הקורפוס ה-5 הרומני - בפיקוד גאורגה לבנטי:
דיוויזיית משמר הגבולות - בפיקוד פוטופאנו
הדיוויזיה ה-21 - בפיקוד כריסטקה פופסקו
הקורפוס ה-11 הרומני - בפיקוד גאורגה אאורליאן:
הקורפוס ה-2 הרומני - בפיקוד ניקולה מצ'יצ'י:
הדיוויזיה ה-9 - בפיקוד הוגו שוואב
הדיוויזיה ה-10 - בפיקוד יון גלוגויאנו
חטיבת הפרשים ה-6 - בפיקוד גאורגה סבויו
הדיוויזיה ה-11 - בפיקוד דויד פופסקו
עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה.
הארמייה השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט מקסימיליאן פון וייכס:
הקורפוס הממונע ה-40 - בפיקוד גאורג שטומה:
הדיוויזיה הממונעת ה-60 - בפיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט
הדיוויזיה ה-46 - בפיקוד קרל קרייבל
הדיוויזיה ה-93 - בפיקוד אוטו טימן
הדיוויזיה ה-96 - בפיקוד וולף שדה
הדיוויזיה ה-98 - בפיקוד אריך שרק
הדיוויזיה ה-260 - בפיקוד הנס שמידט
הדיוויזיה ה-94 - בפיקוד גאורג פייפר
הדיוויזיה ה-183 - בפיקוד בניגנוס דיפולד
הדיוויזיה ה-73 - בפיקוד ברונו בילר
הדיוויזיה ה-294 - בפיקוד אוטו גבקה
דיוויזיית הפאנצר ה-2 - בפיקוד רודולף וייל
דיוויזיית הפאנצר ה-5 - בפיקוד גוסטב פהן
כוחות הצבא האדום במחוזות הצבאיים המערביים של ברית המועצות, אורגנו במסגרת חמש חזיתות/קבוצות ארמיות, שהחליפו את המחוזות הצבאיים מיד לאחר פתיחת מבצע ברברוסה - החזית הצפונית (בפיקוד מרקיאן פופוב), החזית הצפון-מערבית (בפיקוד פיודור קוזנצוב), החזית המערבית (בפיקוד דמיטרי פבלוב), החזית הדרום-מערבית (בפיקוד מיכאיל קירפונוס), החזית הדרומית (בפיקוד איוואן טיולנב).
בנוסף, 6 ארמיות נשמרו בעתודת הסטבקה, והיו כפופות ישירות לפיקוד העליון של הצבא הסובייטי.
הארמייה ה-16 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט מיכאיל לוקין:
הארמייה ה-19 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט איוואן קונייב:
הארמייה ה-20 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיודור רמזוב:
הארמייה ה-21 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי גרסימנקו:
הארמייה ה-22 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיליפ ארשקוב:
הארמייה ה-24 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט סטפה קלינין:
החזית הצפונית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של לנינגרד, ופעלה בפיקודו של קולונל-גנרל מרקיאן פופוב.
הארמייה השביעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיליפ גורלנקו:
הארמייה ה-14 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט ולריאן פרולוב:
הארמייה ה-23 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר פשניקוב:
החזית הצפון-מערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של ריגה, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל פיודור קוזנצוב.
הארמייה השמינית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר סובניקוב:
הארמייה ה-11 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי מורוזוב:
הארמייה ה-27 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט ניקולאי ברזרין:
החזית המערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של מינסק, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל דמיטרי פבלוב.
הארמייה השלישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי קוזנצוב:
הארמייה הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט אלכסנדר קורובקוב:
הארמייה העשירית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט קונסטנטין גוליבב:
הארמייה ה-13 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר פילאטוב:
החזית הדרום-מערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של קייב, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל מיכאיל קירפונוס.
הארמייה החמישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט מיכאיל פוטפוב:
הארמייה השישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט איוואן מוזצ'נקו:
הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל מיור פאבל פונדלין:
הארמייה ה-26 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיודור קוסטנקו:
החזית הדרומית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של אודסה, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל איוואן טיולנב.
הארמייה התשיעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט יעקב צ'רביצ'נקו:
סדר הכוחות הגרמניים במערכה בבלקן שבמסגרתו תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ויוון, ואשר התנהלה בין 6 באפריל 1941 ל-1 ביוני אותה שנה.
עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה:
הקורפוס ה-51 - בפיקוד הנס-וולפגנג ריינהרד
הדיוויזיה ה-183 - בפיקוד בנינגוס דיפולד
הדיוויזיה ה-169 - בפיקוד קורט דיטמר
הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם ליסט:
חטיבת האס אס ה-1 - בפיקוד יוזף דיטריך
הקורפוס ההררי ה-18 - בפיקוד פרנץ במה:
הדיוויזיה ההררית ה-5 - בפיקוד יוליוס רינגל
הדיוויזיה ההררית ה-6 - בפיקוד פרדיננד שרנר
הרגימנט ה-125 - בפיקוד אריך פטרזן
הקורפוס ה-30 - בפיקוד אויגן אוט:
הדיוויזיה ה-164 - בפיקוד יוהנס פולטמן
הדיוויזיה ה-46 - בפיקוד קרל קריבל
הרגימנט הממונע גרוסדויטשלנד - בפיקוד וילהלם-הונולד פון שטוקנהאוזן
התפילין הן תשמיש קדושה יהודי העשוי מעור ומכיל קלף עליו רשומות ארבע פרשיות מהתורה, ומשמש לקיומה של מצוות הנחת תפילין.
בעניין סדר הפרשיות בתפילין קיימות ארבע שיטות מרכזיות בהלכה; בטרמינולוגיה ההלכתית השיטות השונות זכו לכינויים: שיטת רש"י; שיטת רבנו תם; שיטת הראב"ד; ושיטת השימושא רבא (חיבור בהלכות תפילין המיוחס לתלמיד של אחד הגאונים).
הסדר הנפוץ הוא כשיטת רש"י.
על פי שיטת רש"י יש לסדר את הפרשיות בסדר זה: "קדש", "והיה כי יביאך", "שמע", "והיה אם שמוע", כשבתפילין של ראש מתחילים מצד ימין של העומד מול מניח התפילין (שהוא שמאל המניח).
כך גם סברו הרמב"ם, הרמב"ן, הרשב"א, הרא"ש ועוד, וכן "הרבה גאונים", וכך היה נהוג בארצות המזרח בימי הרמב"ם.
יש סוברים בדעת ה'שימושא רבא', שבתפילין של ראש הסדר הוא כשל רש"י, אלא שמתחילים מצד ימין של מניח התפילין.
אולם מלשונן של רוב הראשונים שהזכירו את דבריו, עולה כי אין מחלוקת בינו ובין שיטת רש"י.
כמו כן, תפילין על פי שיטת 'שימושא רבא' גדולות יותר מהרגיל- "אצבעיים על אצבעיים".
לשיטת רבנו תם יש לסדר את הפרשיות בסדר זה: "קדש", "והיה כי יביאך" "והיה אם שמוע" ו"שמע", כשבתפילין של ראש מתחילים מצד ימין של העומד מול מניח התפילין.
בתוספות ובראשונים נוספים מובא שכך סברו גם רבנו חננאל, האי גאון, וגאונים אחרים (אולם הרמב"ם כתב שהתפילין של רב האי גאון נמצאו כרש"י).
לפי הרמב"ם, כך היא גם דעת הרי"ף.
גם בפסקי תוספות וסמ"ג מובא שלשיטה זו יש מקור קדום במזרח.
הרמב"ם כתב ש"כל אנשי מערב" סברו כדעת רבינו תם, וגם הוא עצמו נהג ככה עד שהגיע לארצות המזרח, והשתכנע מ'גאוני ארץ ישראל' שדעת רש"י היא הנכונה.
לדעת הראב"ד בשם רב האי גאון, סדר הפרשיות בתפילין של ראש כדעת רבינו תם, אך מתחילים מצד ימין של מניח את התפילין ולא של העומד מולו.
המחלוקת בין השיטות נובעת מפירושים שונים בלשון הגמרא: .
המילים "שמע והיה אם שמוע - משמאל" יכולות להתפרש כך שהפרשיות מסודרות משמאל לימין (כדעת ר"ת והראב"ד) או שהן מונחות בצד שמאל של התפילין (ובזה מודים רש"י ושימושא רבא).
כמו כן, נחלקו האם "קדש לי והיה כי יביאך מימין" הוא מימינו של הקורא (העומד מול המניח, וכביכול קורא את הפרשיות שבתוך התפילין.
זו דעת רש"י ור"ת) או מימינו של מניח (דעת הראב"ד ושימושא רבא).
בספר תיקוני הזוהר מובא שבירושלמי מפורש שסדר הפרשיות הוא "הויות באמצע" ('והיה כי יביאך', 'והיה אם שמוע' באמצע), כלומר, כדעת רבינו תם או הראב"ד.
בחלק מספרי ההלכה מצוין שאפילו משה רבנו קיבל את מצוות התפילין בשני אופנים.
כך למשל, הרב אביעד שר שלום באזילה כתב ב"אמונת חכמים" (סימן ל'): וכן מובא בספרו של היעב"ץ מטפחת ספרים (סימן ק"ד).
וכן בספרו של הבן איש חי: .
תפילין של רש"י ושל רבנו תם
הסדר של רש"י הוא הסדר הנפוץ ביותר, ואחריו - של רבנו תם.
סדרי הפרשיות של רש"י ורבנו תם שונים בכך:
הבדלים שיטת רש"י שיטת רבנו תם סדר מקום הפרשיות של יד סדר מקום הפרשיות (מימין לשמאל): "קדש לי", "והיה כי יביאך", "שמע" ו"והיה אם שמוע" לפי הסדר הכתוב בתורה.
סדר מקום הפרשיות (מימין לשמאל): "קדש לי", "והיה כי יביאך", "והיה אם שמוע" ו"שמע" (חולק על שיטת רש"י ש"שמע" קודם ל"והיה אם שמוע").
סדר כתיבת הפרשיות של יד כותבים את ארבע הפרשיות: "קדש לי", "והיה כי יביאך", "שמע" ו"והיה אם שמוע" זו אחר זו כסדר כתיבתן בתורה.
כיוון שאת הפרשיות צריך לכתוב "כסדרן", אך סדר מקומן אינו "כסדרן", אי אפשר לכתבן זו אחר זו (כשיטת רש"י), אלא כותבים אותן בסדר כדלהלן:
כותבים פרשת "קדש לי" ופרשת "והיה כי יבאך", משאירים עמוד ריק לפרשת "והיה אם שמוע", מדלגים עליו וכותבים פרשת "שמע" בסוף הקלף.
חוזרים לעמוד הריק וכותבים עליו את פרשת "והיה אם שמוע".
סדר מקום הפרשיות של ראש סדר מקום הפרשיות בבתים (מימין לשמאל הקורא): "קדש לי"-בבית ראשון, "והיה כי יביאך"- בבית שני, "שמע" – בבית שלישי, "והיה אם שמוע"- בבית רביעי.
סדר מקום הפרשיות בבתים (מימין לשמאל הקורא): "קדש לי"- בבית ראשון, "והיה כי יביאך"- בבית השני, "והיה אם שמוע"- בבית השלישי, "שמע"- בבית רביעי.
מקום יציאת שיער עגל פרשת "והיה אם שמוע", נמצאת בבית הרביעי מימין, ולכן את קצות שיער העגל משחילים בחור שבין הבית הרביעי לבית השלישי.
פרשת "והיה אם שמוע" נמצאת בבית השלישי מימין, ולכן את קצות שיער העגל משחילים בחור שבין הבית השלישי לבית השני.
לפי שיער העגל הנראה בתפילה של ראש מבחוץ ניתן להבחין בין תפילין של רש"י לתפילין של רבנו תם.
כיום, רוב החסידים מניחים תפילין של רבנו תם בנוסף לתפילין של רש"י לאחר החתונה.
בחסידויות חב"ד, ברסלב וקומרנא מקובל להניח תפילין של רבנו תם מיד עם הבר מצווה.
סדר העבודה הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו, אשר יצא לאור ב-2 בספטמבר 2019, כסינגל השלישי מתוך אלבומו, אלול תשע"ט.
השיר נכתב על ידי ריבו עצמו, ומבוסס על תוכנם של ה"וידויים וההזאות" שנאמרים ביום כיפור בליבה של אמירת סדר העבודה, וגם הולחן והופק על ידיו, בשיתוף עם מאור שושן.
לדברי ריבו הוא הלחין את השיר במהלך תפילת יום הכיפורים משום שהקטע ריגש אותו מאוד.
השיר זכה להצלחה בתחנות הרדיו, והגיע בשיאו למקום ה-12 במצעד ההשמעות ברדיו של חברת מדיה פורסט.
במצעד הפזמונים העברי השנתי שערכו תחנת הרדיו גלגלצ ואתר ynet הגיע השיר למקום ה-34.
נכון לאוגוסט 2025, יש לשיר כ-12 מיליון האזנות ביוטיוב.
סדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה (בהולנדית: lijn van de Nederlandse troonopvolging) הוא רשימת האנשים המצויים בתור לזכות העלייה לכתר של ממלכת ארצות השפלה שכוללת את הולנד (לרבות הולנד הקריבית שמאחדת את האיים בונייר, סאבא וסנט אוסטתיוס), ארובה, קוראסאו, וסנט מארטן.
עם מותו או פרישתו של המלך הנוכחי, עוברת מלכותו מיד לצאצאיו החוקיים, לפי סדר הולדתם.
הכללים המדויקים מפורטים בחוקת הולנד, סעיפים 24 עד 31.
החוקה מפרטת שהמלוכה תעבור לצאצא המבוגר ביותר של המלך (ולאחר מכן לצאצאיו אם ישנם כאלה), לאחר מכן לצאצא הבא בסדר ההולדה של המלך וכן הלאה.
הבאים בתור יהיו צאצאיהם הבאים של הורי המלך, עד וכולל דרגה שלישית של קרבת דם.
על בסיס חוקים אלה, סדר הירושה הנוכחי הוא:
(4) קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו (1969)
(6) קלאוס קזימיר, רוזן אוראניה-נסאו (2004)
החוק מציין שמי שנישא ללא אישור הפרלמנט מאבד את זכותו לרשת את הכתר, וכך גם כל הצאצאים שנולדו מנישואים אלה.
מסיבה זו, בסדר הירושה הנוכחי, איבדה הנסיכה איריינה את מקומה בסדר הירושה, כמו גם בנותיו של הנסיך יוהאן פריסו.
כבר מהקמת הנסיכות הריבונית של ארצות השפלה ב-1813 יכלו נשים להפוך לראש המדינה, זאת בניגוד למונרכיות אחרות בנות התקופה שאימצו את כללי הירושה של החוק הסאלי, לפיו רק צאצאים זכרים זכאים לרשת את הכתר.
למרות זאת, נשים ירשו את הכתר רק בהיעדרם של צאצאים זכרים.
על פי החוקה מ-1814 יירש את המלך בנו הבכור (או בניו), ובהיעדרם, יירש אותו אחיו (או בניו).
רק בהיעדר כל אלה, תירש את המלך בתו הבכירה.
החוקה הראשונה של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה מ-1815 מפרטת כללים זהים.
בתיקון לחוקה מ-1887 נקבע הכלל לפיו בהיעדר בנים זכרים, תירש את הכתר הבת הבכירה.
כשהמלך וילם השלישי מת ב-1890 ללא בנים, ירשה אותו בתו הבכירה, וילהלמינה, כפועל יוצא של התיקונים הללו.
יחד עם זאת, בלוקסמבורג בה שימש וילם השלישי כדוכס הגדול, היה נהוג עדיין החוק הסאלי שלא איפשר את מינויה של וילהלמינה לדוכסית הגדולה, והדוכסות עברה לאדולף, שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי.
ב-1983 בוטלה סופית העדפת הבן הבכור בחוק, ומאז ניתנת העדיפות ליורש לפי סדר ההולדה, ללא קשר למינו.
בפועל לחוק לא הייתה השפעה על סדר הירושה, שכן בכל המקרים למלך או המלכה המכהנים היה בן בכור, או בנות בלבד, ללא אחים זכרים חיים.
על פי החוקה, המלוכה ניתנת ליורשיו החוקיים של המלך וילם הראשון.
באמנת ממלכת ארצות השפלה ההתייחסות היא דווקא לצאצאיה החוקיים של המלכה יוליאנה.
ההסבר להבדל הוא שהאמנה נכנסה לתוקף בשנת 1954, בתקופת מלכותה של יוליאנה.
בניגוד לשושלות מלכותיות אחרות, דוגמת השושלת הבריטית, שאינן מגבילות את מספר היורשים, השושלת של ממלכת ארצות השפלה מגבילה את קרבת הדם עד לשלוש דרגות ריחוק מהמלך המכהן בכל הקשור למי שאינם צאצאיו.
המשמעות היא שמלבד צאצאיו של המלך המכהן, גם אחיו ואחיותיו וילדיהם (אך לא נכדיהם) ודודיו ודודותיו (אך לא ילדיהם) נמצאים בסדר הירושה לכתר.
על פי כללים אלה דודים שניים (צאצאיהם של אחיו ואחיותיו של סבו או סבתו) וילדיהם, אינם נמצאים בסדר הירושה לכתר.
הגבלות אלה אינן תקפות לגבי צאצאיו של המלך עצמו.
גם בני ניניו (דור רביעי) של מלך מכהן וצאצאיהם נמצאים בסדר הירושה לכתר.
מגבלה זו מביאה לכך שהנסיכים מאוריץ מאורנז'-נסאו, ואן וולנהובן וברנהרד מאורנז'-נסאו, ואן וולנהובן, בניה של מרגריט, דודתו של המלך הנוכחי, וילם-אלכסנדר, אינם נמצאים בסדר הירושה הנוכחי לכתר.
הנוסח לפיו רק בני משפחה בקרבה שלישית למונרך המכהן יהיו זכאים לרשת את הכתר נובע מתיקון לחוקה משנת 1922. עד אז רשימת היורשים לכתר לא הייתה מוגבלת, וכללה גם את צאצאיהם של מלכים קודמים, בניהם, נכדיהם וניניהם.
השינוי הביא לכך שהנסיכה יוליאנה, הייתה היחידה בסדר הירושה לכתר.
על פי החוק, ויתור על הכס אינו הפיך.
אם המלך ויתר על כסאו ובנו ירש אותו, במקרה שבו הבן נפטר, האב אינו יכול לרשת את בנו מחדש.
בכל הקשור לחוק ירושת הכתר, עובר שטרם נולד נחשב כמי שכבר נולד.
יחד עם זאת, במידה שהעובר נולד מת, הרי שהיחס אליו הוא כאל מי שמעולם לא התקיים.
הדבר חשוב במקרה שבו המונרך נפטר או מוותר על הכס בעוד יורשו היחיד הוא עובר שטרם נולד.
אם העובר נולד חי, הרי שהוא הופך אוטומטית להיות המונרך החדש, אך במידה שהוא נולד מת נוצר מצב שבו חלק מיורשיו של המלך שנפטר עלולים להיות מוסרים מסדר הירושה, מבלי שלתינוק שנולד מת יהיו יורשים משל עצמו, בהיעדר אחאים וצאצאים.
במקרים שבהם הפרלמנט נדרש לקבל החלטות לעניין המלוכה, מתנהלים הדיונים במסגרת שני בתי הפרלמנט (הסנאט ובית הנבחרים) במליאה משותפת.
הפרלמנט רשאי להחליט להסיר אדם מסדר הירושה, אך רק במקרים חריגים.
רק הממשלה רשאית להגיש לפרלמנט הצעה להסיר אדם מסדר הירושה.
לא ניתן להדיח את המלך המכהן, אך ניתן להודיע על נבצרותו של המלך ולהכריז כי הוא אינו מסוגל לבצע את חובותיו המלכותיות.
הכרזה כזו תתבצע לרוב במקרה של מחלה.
מועצת השרים נדרשת לקבל את ההחלטה, שעוברת לאחר מכן לאישור הפרלמנט.
הפרלמנט נדרש לאשר, ברוב רגיל, את נישואיהם של מי שנמצאים בסדר הירושה לכתר.
אם המלך מת או עוזב את כסאו מבלי שהשאיר אחריו יורשים, או במידה שנראה שהמצב המתואר עתיד להתרחש, ניתן למנות יורש בחקיקה.
במקרה כזה יתפזרו שני בתי הפרלמנט, ייערכו בחירות חדשות, והפרלמנט החדש יהיה זה שיצביע על הצעת החוק, כשבמקרה כזה נדרש רוב של שני-שלישים מחברי הפרלמנט.
במקרה כזה, לאחר מותו או פרישתו של המלך תעבור המלוכה לאדם שאושר בחוק ולצאצאיו אחריו.
הפרלמנט אינו חייב לבחור מלך חדש, אלא רק לדון על כך.
ייתכן מצב שבו לא ייבחר מלך חדש.
במקרה שבו המלך החדש הוא מתחת לגיל 18, או במקרה שבו טרם נולד (כאמור בפרק בנושא קרבת דם), ימלא את חובות המלך עוצר שימונה על ידי הפרלמנט.
החוקה אינה מציינת את זהות העוצר, וזו נקבעת בחוק פרסונלי לכל מונרך חדש, או יורש עצר.
כך למשל, חוק העוצרות משנת 1981 קבע שאם נסיך הכתר וילם-אלכסנדר יהפוך למלך לפני יום הולדתו ה-18, ישמש כעוצר אביו, הנסיך קלאוס, או בהיבצר ממנו למלא את התפקיד, דודתו של המלך, הנסיכה מרגריט.
עם הכתרתו של וילם אלכסנדר כמלך, חוקק הפרלמנט חוק לפיו במידה שהנסיכה קתרינה אמליה תהפוך למלכה לפני יום הולדתה ה-18, תשמש אמה, המלכה מקסימה, כעוצרת.
במקרה שבו איש אינו ממלא את חובותיו של המונרך, תמלא מועצת המדינה את התפקיד.
מקרה כזה יכול להתקיים במקרה שבו המלך הוא קטין, או שעזב את תפקידו באופן זמני מבלי שמונה עוצר (גם אם זמנית).
בנוסף, יכול מקרה כזה להתקיים בהיעדרו המוחלט של מלך, למשל כשהמלך מת או פרש מבלי שהשאיר אחריו יורשים.
כל עוד לא מונה עוצר או מלך חדש, תמלא את תפקידו של המלך מועצת המדינה.
סדר הירושה לכתר השוודי (בשוודית: Successionsordningen) הוא רשימת האנשים המצויים בתור לזכות העלייה לכתר של ממלכת שוודיה.
החוקים בנושא סדר הירושה אושרו במקור בעיר ארברו ב-1810, על ידי הריקסדאג במתכונתו אז ועל ידי המלך קרל השלושה עשר.
על פי שיטה זו, רק זכרים יכולים היו לרשת את הכתר השוודי (אם כי ידועים מקרים חריגים, כמו זה של המלכה כריסטינה).
ב-1979 אישר הריקסדאג שינוי בחוק, כך שבמקום העדפת הבן הבכור שהייתה נהוגה עד אז, התקבלה שיטת העדפת הבכור, ללא קשר למינו, כך שסדר הירושה יהיה לפי סדר הולדת צאצאיו של המלך.
החוק נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1980, אך הוחל רטרואקטיבית כך שהנסיכה ויקטוריה החליפה בסדר הירושה את אחיה הצעיר ממנה, הנסיך קרל פיליפ שהיה אז בן כ-7 חודשים, והפכה ליורשת העצר במקומו.
(1) נסיכת הכתר ויקטוריה, נסיכת שוודיה (1977)
(2) הנסיכה אסטל, דוכסית אסטרייטלנד (2012)
(5) הנסיך אלכסנדר, דוכס סודרמנלנד (2016)
(8) הנסיכה אינס, דוכסית וסטרבוטן (2025)
(10) הנסיכה לאונור, דוכסית יוטלנד (2014)
(11) הנסיך ניקולס, דוכס אוניירמנלנד (2015)
(12) הנסיכה אדריאנה, דוכסית בלקינג'ה (2018)
על פי הנוסח הנוכחי של חוק הירושה לכתר השוודי, רק צאצאיו הלותרנים והחוקיים של המלך הנוכחי, קרל השישה עשר גוסטב, זכאים לרשת את הכתר, ובלבד שגדלו בשוודיה.
אדם הזכאי לרשת את הכתר יאבד את הזכות במקרים הבאים:
נטש את הדת הלותרנית, כמוגדר בווידוי אאוגסבורג ובסינוד אופסלה ב-1593, ולפיכך עזב למעשה את הכנסייה השוודית (סעיף 4).
נישא ללא הסכמת הממשלה (סעיף 5).
הופך למונרך של מדינה אחרת בדרך של בחירות, ירושה או נישואין, מבלי שקיבל את אישורם של המונרך ושל הריקסדאג (סעיף 8).
באנליזה נומרית, סדר ההתכנסות וקצב ההתכנסות של סדרה מתכנסת הם מדדים המציינים עד כמה מהר הסדרה מתקרבת אל הגבול שלה.
עבור סדרה המתכנסת ל נאמר כי סדר ההתכנסות שלה הוא וקצב ההתכנסות שלה הוא אם:
קצב ההתכנסות נקרא גם קבוע השגיאה האסימפטוטית.
שימו לב שהטרמינולוגיה הזו אינה סטנדרטית וחלק מהכותבים ישתמשו בקצב כאשר מאמר זה משתמש בסדר (למשל, ).
בפועל, קצב וסדר ההתכנסות מספקים תובנות שימושיות בעת שימוש בשיטות איטרטיביות לחישוב קירובים נומריים.
כאשר סדר ההתכנסות גבוה, בדרך כלל ניתן להגיע לקירוב הרצוי בפחות איטרציות.
עם זאת, ההתנהגות האסימפטוטית של סדרה אינה נותנת מידע סופי לגבי חלק סופי כלשהו שלה.
מושגים דומים משמשים לשיטות דיסקרטיזציה.
הפתרון של הבעיה הדיסקרטית מתכנס לפתרון הבעיה הרציפה כאשר גודל הרשת הולך לאפס, ומהירות ההתכנסות היא אחד הגורמים ליעילות השיטה.
עם זאת, הטרמינולוגיה, במקרה זה, שונה מהטרמינולוגיה של שיטות איטרטיביות.
האצת התכנסות סדרה היא אוסף של טכניקות לשיפור קצב ההתכנסות של סדרה כלשהי.
האצה כזו מושגת בדרך כלל עם טרנספורמציות רצף.
בהינתן שהסדרה מתכנסת למספר , נאמר כי היא מתכנסת ל מסדר , ועם קצב התכנסות , אםעבור קבוע חיובי אם , ו אם .
עם זאת, אין דרישה כי יהיה מספר שלם.
לדוגמה, לשיטת המיתר, כאשר מתכנסים לשורש פולינומי, יש סדר של φ ≈ 1.618.
כאשר נאמר כי הסדרה מתכנסת ליניארית אם , ונאמר שהרצף מתכנס Q-ליניארית ל .
כאשר נאמר כי הסדרה מתכנסת ריבועית.
שיטה מעשית לחישוב סדר ההתכנסות של סדרה היא באמצעות הסדרה הבאה המתכנסת ל- :
בנוסף להתכנסות Q-ליניארית שהוגדרה קודם לכן, קיימות עוד כמה הגדרות ל-Q-התכנסות.
נאמר כי הסדרה מתכנסת Q-על-ליניארית ל- (כלומר מהיר יותר מליניארי) בכל המקרים שבהם וגם המקרה .
בהינתן הגדרה 1, נאמר שהרצף מתכנס Q-תת-ליניארי אל (כלומר איטי יותר מליניארי) אם .
הרצף מתכנס לוגריתמית ל אם הרצף מתכנס באופן Q-תת-ליניארי ובנוסף אם
שימו לב שבניגוד להגדרות קודמות, התכנסות לוגריתמית אינה נקראת "Q-לוגריתמית".
בהגדרות לעיל, הקידומת "Q-" מייצגת את המילה "quotient" מכיוון שהמונחים מוגדרים באמצעות המנה בין שני מונחים עוקבים.
עם זאת, לעיתים קרובות, הקידומת "Q" נשמטת ונאמר בפשטות שלרצף יש התכנסות ליניארית, התכנסות ריבועית וכו'.
להגדרות Q-התכנסות יש חסרון בכך שהן אינן כוללות רצפים מסוימים (דוגמה לכך למטה) שמתכנסים מהר למדי, אך שיעורם משתנה.
לכן, ההגדרה של שיעור ההתכנסות מורחבת כדלקמן.
נניח ש מתכנס ל .
אומרים שהרצף מתכנס R-ליניארית אל אם קיים רצף כך ש
ניתן להראות שסדרה זו מתכנסת ל .
כדי לקבוע את סוג ההתכנסות, נציב את הסדרה בהגדרה של התכנסות Q-ליניארית,
לפיכך, אנו מוצאים כי מתכנס Q-ליניארית ויש לו קצב התכנסות של .
באופן כללי יותר, לכל , הרצף מתכנס באופן ליניארי עם הקצב .
מתכנסת גם היא באופן ליניארי ל-0 עם קצב 1/2 בהגדרת התכנסות R, אך לא בהגדרת התכנסות Q.
(שימו לב כי היא פונקציית הרצפה)
למעשה, היא מתכנס באופן ריבועי.
מצב דומה קיים עבור שיטות דיסקרטיזציה המיועדות לקירוב פונקציה , שעשויה להיות אינטגרל המקורב על ידי ריבוע מספרי, או פתרון של משוואה דיפרנציאלית רגילה .
שיטת הדיסקרטיזציה יוצרת רצף , כאשר כל איבר הוא פונקציה של יחד עם מרווח הרשת בין ערכים עוקבים של המשתנה הבלתי תלוי .
הפרמטר החשוב כאן למהירות ההתכנסות ל הוא מרווח הרשת , ביחס הפוך למספר נקודות הרשת, כלומר מספר הנקודות בסדרה הנדרש כדי להגיע לערך נתון של .
במקרה זה, נאמר כי הסדרה מתכנסת לסדרה עם סדר q אם קיים קבוע C כזה ש
ניתן לכתוב זאת כי באמצעות סימון O גדול.
זוהי ההגדרה הרלוונטית כאשר דנים בשיטות לריבוע מספרי או לפתרון של משוואות דיפרנציאליות רגילות.
שיטה מעשית להערכת סדר ההתכנסות עבור שיטת דיסקרטיזציה היא בחירת גודלי צעדים ו וחישוב השגיאות המתקבלות ו .
סדר ההתכנסות מוערך לאחר מכן על ידי הנוסחה הבאה:
שמקורה בכתיבת שגיאת החיתוך, במרווחי הרשת הישנים והחדשים, כמו
הטעות הוא, ליתר דיוק, שגיאת חיתוך גלובלית (GTE), בכך שהיא מייצגת סכום של שגיאות שנצברו על פני כל איטרציות, בניגוד לשגיאת חיתוך מקומית (LTE) על איטרציה אחת בלבד.
אנו יכולים לפתור את המשוואה הזו באמצעות שיטת אוילר:
אשר לאחר הזזת אגפים מובילה ל:
במונחים של , סדרה זו ניתנת לכתיבה באופן הבא, מתוך הבינום של ניוטון:הפתרון המדויק למשוואה דיפרנציאלית זו הוא , המקביל לטור טיילור הבא ב ל :במקרה זה, שגיאת החיתוך היא
כך מתכנס ל עם שיעור התכנסות .
המקרה של סדרות חוזרת המתרחש במערכות דינמיות ובהקשר של משפטי נקודות שבת שונות הוא בעל עניין מיוחד.
בהנחה שהנגזרות הרלוונטיות של f הן רציפות, אפשר (בקלות) להראות שעבור נקודה קבועה כך ש , יש התכנסות ליניארית לכל ערך התחלתי קרוב מספיק ל - p.
אם ו , אז יש לפחות התכנסות ריבועית, וכן הלאה.
אם , אז יש נקודת שבת בלתי יציבה ואין ערך התחלתי עבורו קיימת סדרה שתתכנס ל - p (אלא אם כן יקפוץ ישירות לנקודה p עצמה).
קיימות שיטות רבות להגברת קצב ההתכנסות של סדרה נתונה, כלומר להפוך סדרה נתונה לכזו המתכנסת מהר יותר לאותו גבול.
מטרת האצת קצב ההתכנסות היא לפחות את עלות המשאבים של החישוב.
דוגמה אחת להאצת סדרה היא אלגוריתם דלתא בריבוע של Aitken.
שיטות אלו באופן כללי (ובפרט שיטת אייטקן) אינן מגדילות את סדר ההתכנסות, והן מועילות רק אם התכנסות מלכתחילה אינה מהירה יותר מליניארית: אם מתכנס באופן ליניארי, מקבלים רצף שעדיין מתכנס באופן ליניארי (למעט מקרים מיוחדים בתכנון פתולוגי), אבל מהר יותר במובן זה .
מצד שני, אם ההתכנסות כבר בסדר גדול מ-2, שיטת Aitken לא תביא שיפור.
סדר הכוחות במהלך הקרב על צרפת מפרט את ההיררכיה של הכוחות הלוחמים הגדולים במהלך הקרב על צרפת במאי 1940.
צרפתי בריטי גרמני ז'נרל ד'ארמה גנרל גנרל-אוברסט ז'נרל דה קורפס ד'ארמה לוטננט גנרל גנרל חיל הרגלים / הפרשים / התותחנים / ההנדסה (חיל ספציפי) ז'נרל דה דיוויזיה מייג'ור גנרל גנרל-לויטננט ז'נרל דה בריגדה בריגדיר גנרל-מיור קולונל קולונל אוברסט
עיקר הכוחות של בעלות הברית היו צרפתים, אם כי לבריטניה (חיל המשלוח הבריטי), הולנד ובלגיה היו כוחות משמעותיים בקרב מול גרמניה.
הפיקוד העליון הוחזק על ידי המפקד העליון הצרפתי ז'נרל ד'ארמה מוריס גמלן, סגנו ז'נרל ד'ארמה ז'וזף ז'ורז' מונה למפקד החזית הצפונית-מערבית.
קבוצת הארמיות הראשונה שמרה על הגבול הצפון-מזרחי של צרפת, מוכנה לעבור לבלגיה ולהולנד כדי להתנגד לכל פלישה גרמנית לאותן מדינות.
הקבוצה פיקדה על ארבע ארמיות צרפתיות וכן על הצבא הבלגי ועל חיל המשלוח הבריטי.
ז'נרל ד'ארמה גסטון ביוט היה המפקד העליון עד מותו בתאונת דרכים ב-23 במאי 1940, ז'נרל ד'ארמה ז'ורז' מוריס ז'אן בלנשאר מונה ליורשו.
הארמייה הראשונה - ז'נרל ד'ארמה ז'ורז' מוריס ז'אן בלנשאר
קורפוס הפרשים - ז'נרל דה קורפס ד'ארמה רנה פריו (נגד קורפוס הפאנצר ה-16 של הפנר באנו)
הדיוויזיה הממוכנת הקלה ה-2 - ז'נרל דה בריגדה גבריאל בוגרן (נגד הקורפוס של הפנר)
הדיוויזיה הממוכנת הקלה ה-3 - ז'נרל דה בריגדה ז'אן-לאון-אלבר לאנגלואה
הקורפוס ה-3 - ז'נרל דה פורנל דה לה לורנסי
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-2
הקורפוס ה-4 - ז'נרל דה דיוויזיה איימה
דיוויזיית הרגלים הממונעת ה-15 - ז'נרל דה בריגדה אלפונס ז'ואן
הקורפוס ה-5 - ז'נרל דה קורפס ד'ארמה רנה אלטמאייר
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-5
דיוויזיית רובאי הארדנים ה-2 - ז'נרל דה בריגדה מוריס-קולומב-לואי קייארטס (בשאברז ואו כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
הארמייה השנייה - ז'נרל ד'ארמה שארל הונציגר
פיקוד ישיר: (פרוסים מצפון לדרום)
דיוויזיית הפרשים הקלה ה-5 - ז'נרל דה בריגדה מארי-ז'אק-אנרי שאנואן (לנפשאטו-בסטון, כנגד דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-2 של גודריאן, הופנתה לסדאן)
דיוויזיית הפרשים הקלה ה-2 (לאבה לה נואב, ארלון גאפ, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-10)
רגימנט הרגלים ה-213 - לוטננט קולונל לאבארת
הקורפוס ה-10 - ז'נרל דה קורפס ד'ארמה פייר-פול-ז'אק גראנסאר
דיוויזיית הרגלים ה-55 - ז'נרל דה בריגדה אנרי-ז'אן לאפונטן (דונשרי ולה מארפי על המז, כנגד דיוויזיות הפאנצר ה-1 וה-2 של גודריאן)
דיוויזיית הרגלים ה-71 - ז'נרל דה בריגדה ז'וזף-אנטואן-ז'אק-לואי בודה (ואדלינקור על המז ורוקור, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-10 של גודריאן)
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-3 (מדרום לדיוויזיה ה-71)
הקורפוס ה-18 - ז'נרל דה דיוויזיה פול-אנדרה דויין
הארמייה השביעית - ז'נרל ד'ארמה אנרי ז'ירו
הדיוויזיה הממונעת ה-25 - ז'נרל דה דיוויזיה מוליני
הארמייה התשיעית - ז'נרל ד'ארמה אנדרה קוראפ
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-4 - ז'נרל דה דיוויזיה שארל-אז'ן סאנסלם (באוניי, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
דיוויזיית הרגלים ה-53 - ז'נרל דה בריגדה ז'אן-מארי-לאון אטשבריגארה (כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-2)
הקורפוס ה-2 ז'נרל דה קורפס ד'ארמה ז'אן-גבריאל בופה
דיוויזיית הפרשים הקלה ה-4 - ז'נרל דה דיוויזיה פול-לואי-ארתור בארב (נפרסה לתוך הארדנים, מעבר למז לאורת', ומשם למארש, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
הדיוויזיה הממונעת ה-5 - ז'נרל דה בריגדה ז'אן-נואל-לואי בושה (או-לה-ואסטייה, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
הקורפוס ה-11 - ז'נרל דה קורפס ד'ארמה ז'וליין-פרנסואז-רנה מרטין
דיוויזיית הרגלים ה-18 - ז'נרל דה דיוויזיה קאמיל-לאון דופה (על המז באו, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
דיוויזיית הרגלים ה-22 - ז'נרל דה בריגדה ז'וזף-לואי-פרנסואה האסלר (ז'יבה על המז, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7)
הקורפוס ה-41 - ז'נרל דה קורפס ד'ארמה אמנואל-אירבן ליבו
דיוויזיית הרגלים ה-61 - ז'נרל דה בריגדה ארסן-מארי פול וות'ייה (מצפון למונת'רם כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-8)
דיוויזיית המבצרים ה-102 - ז'נרל דה דיוויזיה פרנסואה-ארתור פורטזר (מונת'רם, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-6)
חטיבת הספהאים ה-3 - קולונל מארק (לה אורן כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-1)
עתודות משוריינות צרפתיות (ליד ריימס לכיוון האזור הדרום-מערבי של הפריצה הגרמנית)
הדיוויזיה המשוריינת ה-1 - ז'נרל דה בריגדה מארי-ז'רמן כריסטיאן ברונו (נפרסה לשרלרואה ולאחר מכן לפלביון, הגיעה עם מחסור בדלק או ללא דלק, כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-7 ולאחר מכן כנגד דיוויזיית הפאנצר ה-5)
הדיוויזיה המשוריינת ה-2 - ז'נרל דה בריגדה אלבר-שארל-אמיל ברושה (לסיניי, נפרסה בפיסמיל, הושמדה על ידי קורפוס הפאנצר ה-41 של ריינהרדט)
הדיוויזיה המשוריינת ה-3 - ז'נרל דה בריגדה ז'ורז'-לואי ברוקאר (למערב סטון, כנגד רגימנט גרוסדויטשלנד, ודיוויזיית הפאנצר ה-10, יחידה קטנה מפוזרת תקפה את סטון אך נהדפה)
הדיוויזיה הממונעת ה-3 - ז'נרל דה בריגדה פול-ז'אן-לאון ברטין-בוסו (למערב סטון, יחידה קטנה מפוזרת תקפה את סטון אך נהדפה)
הדיוויזיה המשוריינת ה-4 - ז'נרל דה בריגדה שארל דה גול
חיל המשלוח הבריטי - גנרל לורד גורט
דיוויזיית הרגלים ה-5 - מייג'ור-גנרל הרולד פרנקלין
דיוויזיית הרגלים ה-12 - מייג'ור-גנרל רודריק לורן פטרי
דיוויזיית הרגלים ה-23 - מייג'ור-גנרל ויליאם נורמן הרברט
דיוויזיית הרגלים ה-46 - מייג'ור-גנרל הנרי קרטיס
הקורפוס הראשון - לוטננט-גנרל מייקל בארקר הוחלף על ידי מייג'ור-גנרל הרולד אלכסנדר
דיוויזיית הרגלים ה-1 - מייג'ור-גנרל הרולד אלכסנדר
דיוויזיית הרגלים ה-2 - מייג'ור-גנרל צ'ארלס לויד, הוחלף על ידי בריגדיר נואל אירווין
דיוויזיית הרגלים ה-48 - מייג'ור-גנרל אנדרו תורן
הקורפוס השני - לוטננט-גנרל אלן ברוק הוחלף על ידי מייג'ור-גנרל ברנרד מונטגומרי
דיוויזיית הרגלים ה-3 - מייג'ור-גנרל ברנרד מונטגומרי, הוחלף על ידי בריגדיר קנת' אנדרסון
דיוויזיית הרגלים ה-4 - מייג'ור-גנרל דאדלי ג'ונסון
דיוויזיית הרגלים ה-50 - מייג'ור-גנרל גיפרד לה קיין מרטל
הקורפוס השלישי - לוטננט-גנרל רונלד אדם
דיוויזיית הרגלים ה-42 - מייג'ור-גנרל ויליאם הולמס
דיוויזיית הרגלים ה-44 - מייג'ור-גנרל אדמונד אוסבורן
הצבא הבלגי הציב כ-600,000 איש ב-22 דיוויזיות, בגיבוי של 1,338 כלי ארטילריה, 10 טנקים ו-240 כלי רכב קרביים אחרים.
לאופולד השלישי, מלך הבלגים קיבל על עצמו את הפיקוד האישי על הצבא עם הגיוס.
היועץ הצבאי העיקרי שלו היה לוטננט-גנרל ראול ואן אוברסטראטן, ואילו הגנרל-מיור אוסקר מיכילס היה ראש המטה הכללי.
הקורפוס ה-1 - לוטננט-גנרל אלכסיס ואן דר וקן
הקורפוס ה-2 - לוטננט-גנרל ויקטור מיכם
הקורפוס ה-3 - לוטננט-גנרל יוזף דה קראה
הקורפוס ה-4 - לוטננט-גנרל אנדרה בוגארטס
הקורפוס ה-5 - לוטננט-גנרל אדוארד ואן דן ברגן
הקורפוס ה-6 - לוטננט-גנרל פרננד ורסטראטה
הקורפוס ה-7 - לוטננט-גנרל ז'ורז' דפונטיין
קורפוס הפרשים - לוטננט-גנרל מקסימיליאן דה נווה דה רודן
קבוצה K - לוטננט-גנרל מוריס קייארטס
הפלוגה הראשונה, חיל המתנדבים, הייתה הצבא הראשי של לוקסמבורג במהלך הפלישות.
הפלוגה השנייה הייתה כוח הז'נדרמריה של לוקסמבורג, Corps des Gendarmes.
חיל המתנדבים - קפטן אלואיס יקובי
קבוצת הארמיות הצרפתית השנייה הייתה אחראית לאייש את עיקר קו מאז'ינו ממונטמי לדרום שטרסבורג, ושלטה בשלוש ארמיות.
ז'נרל ד'ארמה אנדרה-גאסטון פרטלה היה המפקד העליון של קבוצת הארמיות לאורך כל קיומה.
פיקוד ישיר של קבוצת הארמיות:
הארמייה השלישית - ז'נרל שארל-מארי קונדה
דיוויזיית הפרשים הקלה ה-3 - ז'נרל פטייה
דיוויזיית הרגלים ה-6 - ז'נרל לוסיין
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-6 - ז'נרל דה ורדילאק
דיוויזיית הרגלים הקולוניאלית ה-6 - ז'נרל קארלה
דיוויזיית הרגלים ה-2 - ז'נרל קלופסנסטיין
דיוויזיית הרגלים הבריטית ה-51 (היילנד) - מייג'ור-גנרל ויקטור פורצ'ן
הקורפוס ה-24 - ז'נרל פוגר
דיוויזיית הרגלים ה-51 - ז'נרל בל
הקורפוס ה-42 - ז'נרל סיבו
דיוויזיית הרגלים ה-20 - ז'נרל קורב
דיוויזיית הרגלים ה-58 - ז'נרל פרו
הארמייה הרביעית - ז'נרל אדואר רקין
דיוויזיית הרגלים הפולנית ה-1 - גנרל ברוניסלב דוך
דיוויזיית הרגלים ה-45 - ז'נרל רו
הקורפוס ה-9 - ז'נרל לור
דיוויזיית הרגלים ה-11 - ז'נרל ארלבוס
דיוויזיית הרגלים ה-47 - ז'נרל מנדרא
הקורפוס ה-20 - ז'נרל איבר
הארמייה החמישית - ז'נרל ויקטור בורה
קבוצת הארמיות השלישית הייתה אחראית לאיוש הקצה הדרומי של קו מאז'ינו, לאורך נהר הריין ושלטה על ארמייה אחת.
המפקד העליון של קבוצת הצבא היה הגנרל ד'ארמי אנטואן-מארי-בנואה בסון.
הארמייה השמינית - גנרל מרסל גרשרי
דיוויזיית הרגלים הפולנית ה-2 - בריגדיר-גנרל ברוניסלב פרוגר-קטלינג
להולנד היו ארבעה קורפוסים, דיוויזיה ממונעת אחת ודיוויזיית הגנה שנפרסו כדי להתחיל את הקרב.
הכוח הכולל מנה 240,000 איש, מצוידים ב-676 כלי ארטילריה ו-32 משוריינים.
הגנרל אנרי וינקלמן היה המפקד העליון של הצבא והצי המלכותי של הולנד.
פיקוד צבא השדה - לוטננט-גנרל גודפריד ואן וורסט טוט וורסט
הקורפוס השני - גנרל-מיור ג'ייקוב הארברטס
הקורפוס השלישי - גנרל-מיור אדריאנוס ואן ניז'נטן
הקורפוס הרביעי - גנרל-מיור אדריאנוס ואן דן בנט
הקורפוס הראשון - גנרל-מיור ניקולאס קרסטנס
ארמיית האלפים בפיקודו של ז'נרל ד'ארמה רנה אולרי
3 דיוויזיות חי"ר מדרג ב'
גזרות ביצורים: דופין, סבואה, האלפים הימיים
במקור הארמייה השישית הצרפתית, ארמיית האלפים הייתה אחראית על איוש הגבול הדרום מזרחי עם איטליה.
בסך הכל, מנו הכוחות הצרפתיים באזור כ-35,000 חיילים.
הצרפתים החלו בקרב עם שלושה קורפוסי מילואים שהתמקמו מאחורי קבוצות הארמיות.
הקורפוסים ה-7 וה-23 הוצבו מאחורי קבוצות הארמיות השנייה והשלישית.
גם הדיוויזיות הבאות נשמרו בעתודה:
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-1
דיוויזיית הרגלים הצפון אפריקאית ה-7
המפקד העליון של ה-Oberkommando des Heeres (OKH) היה גנרל-אוברסט ולטר פון בראוכיטש.
בתחילה כללו כוחות הציר מכוחות הצבא הגרמני.
הם הצטרפו לסכסוך על ידי הצבא האיטלקי ב-10 ביוני.
הארמייה השנייה - גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס
הקורפוס התשיעי - גנרל הרמן גייר
הקורפוס ה-26 - גנרל חיל התותחנים אלברט וודריג
הקורפוס השישי - גנרל חיל ההנדסה אוטו-וילהלם פרסטר
הארמייה התשיעית - גנרל-אוברסט יוהנס בלסקוביץ
הקורפוס ה-42 - גנרל חיל ההנדסה ולטר קונצה
הקורפוס ה-43 - גנרל-לויטננט הרמן ריטר פון שפק, מ-31 במאי גנרל-לויטננט פרנץ במה
הקורפוס ה-18 - גנרל חיל הרגלים אויגן בייר, מ-5 ביוני גנרל-לויטננט הרמן ריטר פון שפק
בפיקודו של גנרל-אוברסט גרד פון רונדשטט (רמטכ"ל: גנרל-לויטננט גאורג פון זודנשטרן)
הארמייה הרביעית - גנרל-אוברסט גינתר פון קלוגה (ראש המטה: גנרל-מיור קורט ברנקה)
הקורפוס השני - גנרל חיל הרגלים אדולף שטראוס -> 30.5.1940 גנרל חיל הרגלים קרל-היינריך פון שטילפנגל
דיוויזיית הרגלים ה-12 - גנרל-מיור ולטר פון זיידליץ-קורצבאך
דיוויזיית הרגלים ה-32 - גנרל-לויטננט פרנץ במה
הקורפוס החמישי - גנרל חיל הרגלים ריכרד רואוף
דיוויזיית הרגלים ה-211 - גנרל-מיור קורט רנר
דיוויזיית הרגלים ה-251 - גנרל-מיור הנס קראצרט
דיוויזיית הרגלים ה-263 - גנרל-מיור פרנץ קארל
הקורפוס השמיני - גנרל חיל הרגלים ולטר הייץ
דיוויזיית הרגלים ה-8 - גנרל-מיור רודולף קוך-ארפאך
דיוויזיית הרגלים ה-28 - גנרל-לויטננט הנס פון אובסטפלדר -> 20.5.1940 גנרל-מיור יוהאן זינהובר
דיוויזיית הרגלים ה-87 - גנרל-מיור בוגיסלב פון שטודניץ
דיוויזיית הרגלים ה-267 - גנרל-מיור ארנסט פסמן
הקורפוס ה-15 - גנרל חיל הרגלים הרמן הות (פרוס מצפון לדרום: איבואר-או-דינאן)
דיוויזיית הפאנצר ה-5 - גנרל-לויטננט מקס פון הרטליב-ואלספורן -> 22.5.1940 גנרל-לויטננט יואכים למלזן -> 6.6.1940 גנרל-מיור לודוויג קריוול
דיוויזיית הפאנצר ה-7 - גנרל-מיור ארווין רומל
דיוויזיית הרגלים ה-62 - גנרל-מיור ולטר קיינר
הארמייה ה-12 - גנרל-אוברסט וילהלם ליסט (ראש המטה: גנרל-לויטננט אברהרד פון מקנזן)
הקורפוס השלישי - גנרל חיל התותחנים קורט האזה
דיוויזיית הרגלים ה-3 - גנרל-לויטננט ולטר ליכל
דיוויזיית הרגלים ה-23 - גנרל-לויטננט ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט
דיוויזיית הרגלים ה-52 - גנרל-לויטננט הנס-יירגן פון ארנים
דיוויזיית הרגלים ה-16 - גנרל-מיור היינריך קראמפף
דיוויזיית הרגלים ה-24 - גנרל-מיור יוסטין פון אוברניץ -> 1.6.1940 גנרל-מיור הנס-ולנטין הובה
הקורפוס ה-18 - גנרל חיל הרגלים אויגן בייר -> 1.6. גנרל-לויטננט הרמן ריטר פון שפק
דיוויזיית הרגלים ה-5 - גנרל-לויטננט וילהלם פהרמבאכר
דיוויזיית הרגלים ה-21 - גנרל-מיור אוטו שפונהיימר