tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ריצת המרתון במשחקים האולימפיים זכתה לפופולריות רבה ובעקבותיה נוצרו מספר תחרויות מרתון במקומות שונים בעולם כולל מרתון בוסטון (1897), מרתון פריז (1902), מרתון יונקרס בניו יורק (1907) ומרתון פוליטכניק בלונדון (1909).
תחרויות אלה הובילו להתפשטות ענף ריצות הכביש במהלך המאה העשרים.
עם השנים התפתחה מסורת על פיה ריצת מרתון הגברים היא האירוע הסוגר את תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים, והיא מתקיימת ביום האחרון למשחקים.
תוך כדי שקו הסיום היה בדרך כלל, בתחומי האצטדיון האולימפי.
וטקס הענקת המדליות למנצחים משולב בטקס הסיום של המשחקים.
בעקבות ההתחממות הגלובלית שמביאה לטמפרטורות גבוהות בזמן המשחקים, החל מאולימפיאדת טוקיו 2020, המרתונים מתקיימים בשעות הבוקר המוקדמות כדי להימנע כמה שניתן מהחום.
השיא האולימפי בריצה עומד על 2:06:26 שעות.
השיא נקבע על ידי טמיראט טולה באולימפיאדת פריז (2024).
השיא לנשים הוא 2:23:07 שעות ונקבע על ידי טיקי גלנה באולימפיאדת לונדון (2012).
אבבה ביקילה, וולדמר סירפינסקי ואליוד קיפצ'וגה הם שלושת הרצים היחידים שזכו פעמיים במדליית זהב.
ריצוף מקסאם-גילברט הוא שיטה לריצוף DNA שפיתחו אלן מקסאם ו-וולטר גילברט בשנים 1976–1977. שיטה זו מבוססת על שינוי כימי חלקי ספציפי של רצף נוקלאוטידים (Nucleobase) של ה-DNA ובעקבותיו ביקוע של ה-DNA באתרים הסמוכים לנוקלאוטידים שהועברו שינוי.
ריצוף מקסאם-גילברט הייתה השיטה הראשונה שאומצה באופן נרחב לשם ריצוף DNA, ויחד עם שיטת סנגר מייצגת את הדור הראשון של שיטות ריצוף DNA.
ריצוף מקסאם-גילברט כבר אינו בשימוש נרחב, לאחר שהוחלף על ידי שיטות הדור הבא של ריצוף.
מקסאם וגילברט פרסמו את שיטת הריצוף הכימי שלהם שנתיים לאחר שפרדריק סנגר ואלן קולסון פרסמו את עבודתם על רצף פלוס-מינוס, אך ריצוף מקסאם-גילברט הפך במהירות לפופולרי יותר, כ ניתן היה להשתמש ב-DNA מטוהר ישירות, בעוד שיטת סנגר הראשונית דרשה שכל תחילת קריאה תשתמש בשיבוט לייצור DNA חד-גדילי.
עם זאת, עם שיפור שיטת סיום השרשרת, ריצוף מקסאם-גילברט נזנח בגלל מורכבותו הטכנית האוסרת את השימוש בו בערכות ביולוגיה מולקולרית סטנדרטיות, שימוש נרחב בכימיקלים מסוכנים וקשיים בהגדלה.
מאמרם של אלן מקסאם ו-וולטר גילברט משנת 1977 "שיטה חדשה לרצף DNA" זכה בפרס ציטוט לפריצת דרך כימית מהחטיבה להיסטוריה של כימיה של האגודה האמריקאית לכימיה לשנת 2017. הוא הוצג למחלקה לביולוגיה מולקולרית ותאית, אוניברסיטת הרווארד.
ריצוף מקסאם-גילברט דורש תיוג רדיואקטיבי בקצה 5' אחד של קטע ה-DNA לריצוף (בדרך כלל על ידי תגובת קינאז באמצעות ATP גמא-32 P - איזוטופ של זרחן) וטיהור ה-DNA.
טיפול כימי יוצר הפסקות בחלק קטן של אחד או שניים מארבעת בסיסי הנוקלאוטידים בכל אחת מארבע תגובות (G, A+G, C, C+T).
לדוגמה, הפורינים (A+G) עוברים דה-פורינציה באמצעות חומצה פורמית, הגואנינים (ובמידה מסוימת האדנינים) עוברים מתילציה על ידי דימתיל סולפט, והפירימידינים (C+T) עוברים הידרוליזה באמצעות הידרזין.
הוספת מלח (נתרן כלוריד) לתגובת ההידרזין מעכבת את התגובה של תימין והופכת אותה לתגובת C בלבד.
לאחר מכן ניתן לבקע את ה-DNA המתוקן על ידי פיפרידין חם; (CH2)5NH במיקום הבסיס המשתנה.
ריכוז הכימיקלים המשתנים נשלט כדי להכניס בממוצע שינוי אחד לכל מולקולת DNA.
כך נוצרת סדרה של שברים מסומנים, מהקצה המסומן באמצעים רדיואקטיביים ועד לאתר ה"חתוך" הראשון בכל מולקולה.
השברים בארבע התגובות עוברים אלקטרופורזה זה לצד זה בג'לי אקרילאמיד באופן שיוצר דנטורציה (חלוקה) לשם הפרדת גדלים.
כדי להמחיש את השברים, הג'ל נחשף לסרט רנטגן לצורך אוטורדיוגרפיה, מה שמניב סדרה של פסים כהים שכל אחד מהם מציג את מיקומן של מולקולות DNA זהות המסומנות באמצעים רדיואקטיביים.
מנוכחות והיעדר של פרגמנטים מסוימים ניתן להסיק את הרצף.
שיטה זו הובילה לשיטת ריצוף באמצעות מתילציה (Methylation Interference Assay), המשמשת למיפוי אתרי קישור ל-DNA לחלבונים קושרי DNA.
פרוטוקול אוטומטי של ריצוף מקסאם-גילברט פותח בשנת 1994.
ריצת כביש היא ענף ריצה המתבצע על משטחים סלולים כגון אספלט, בטון או מדרכות.
זהו סוג הריצה הנפוץ ביותר בקרב רצים חובבים ומקצועיים, בזכות הנגישות הגבוהה, המדידה המדויקת והקיום של מרוצים רשמיים במגוון מרחקים.
תוואי השטח: ריצת כביש מתבצעת על משטחים אחידים וקשיחים, המאפשרים ריצה בקצב יציב אך עלולים להוביל לעומסים חוזרים על המפרקים.
נגישות: ניתן לרוץ בכבישים עירוניים, מדרכות, פארקים ודרכים בין עירוניות.
מדידה מדויקת: השטח האחיד מאפשר מעקב מדויק אחר קצב הריצה, מרחק ודופק.
נגישות גבוהה: אין צורך בציוד מיוחד; ניתן להתחיל לרוץ מהבית או מהעבודה.
תמיכה קהילתית: קבוצות ריצה, מרוצים ואירועים חברתיים מגבירים מוטיבציה ומסייעים בשיפור הביצועים.
עומס על המפרקים: ריצה על משטחים קשיחים עלולה להוביל לפציעות כמו שין ספלינט, דלקות גידים וכאבי ברכיים.
סיכונים בטיחותיים: ריצה בסביבה עירונית דורשת מודעות לתנועה, רמזורים והולכי רגל.
שעמום מנטלי: הסביבה העירונית החוזרת על עצמה עלולה להפחית את ההנאה מהריצה.
שימוש בציוד מחזיר אור בשעות החשיכה או בתנאי ראות נמוכה.
הימנעות מאזורים מסוכנים כמו כבישים סואנים או אזורים ללא מדרכות.
שמירה על מודעות לסביבה, הימנעות משימוש באוזניות בעוצמה גבוהה והקפדה על חציית כבישים בבטחה.
נעלי ריצת כביש עם סוליות רכות ובולמי זעזועים המאפשרים אחיזה ויציבות גבוהה על משטחים קשיחים.
ביגוד טכני מנדף זיעה, המתייבש במהירות.
אביזרי בטיחות כגון כובעים, משקפי שמש, רצועות מחזירות אור ושעוני דופק.
ריצת הרים היא ענף ספורט של ריצה המתקיים בעיקר מחוץ לדרכים סלולות, בשטח הררי.
עם זאת, כאשר המסלול כולל עליות משמעותיות, ייתכן שימוש גם בכבישים סלולים.
בריצת הרים, המסלולים מסומנים בבירור ונמנעים ממקטעים מסוכנים.
כאשר הריצה מתקיימת על משטחים שאינם סלולים, היא נחשבת גם לצורה של ריצת שטח.
ריצת הרים משלבת קטעי ריצה, ג'וגינג והליכה, בהתאם לשיפוע ולמאפייני המסלול.
ריצת ההרים מוכרת על ידי התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית, ומנוהלת על ידי איגוד ריצות ההרים העולמי (WMRA), המארגן אליפויות עולם בענף מאז 1985.
איגוד ריצות ההרים העולמי (WMRA) הוא הגוף המנהל את הענף ברמה הבין-לאומית.
ריצת הרים מתקיימת בשטח שאינו סלול ברובו, אך במקרים שבהם יש עליות משמעותיות ניתן לשלב גם קטעי כביש סלולים.
מסלולי ריצת הרים כוללים לרוב עליות משמעותיות (במרוצים שעולים בלבד), או שילוב של עליות וירידות (במרוצי "עלייה וירידה", שבהם קו הזינוק והסיום נמצאים בגבהים דומים).
השיפוע הממוצע של המסלול נע לרוב בין 5% ל־20%.
המסלולים חייבים להיות מסומנים בבירור ולהימנע מקטעים מסוכנים.
ה-WMRA שותף ביחד עם "איגוד ריצת השטח הבינלאומי" (ITRA) לארגון אליפות העולם הדו-שנתית "אליפות העולם בריצות הרים ושביל" (World Mountain and Trail Running Championships), שנערכה לראשונה בצ'יאנג מאי, תאילנד, בשנת 2022.
עד 2019 התקיימה אליפות עולם ייעודית לריצת הרים בשם "World Mountain Running Championships", שכונתה בעבר גם "גביע העולם בריצת הרים" (World Mountain Running Trophy).
האליפות למרחקים ארוכים (World Long Distance Mountain Running Championships) בוטלה בשנת 2019, עם המעבר לפורמט המאוחד.
בנוסף לאליפות העולם הדו-שנתית, האיגוד מפעיל מדי שנה סדרת מרוצים המאגדת את מיטב הרצים במרוצי ההרים הבולטים והיוקרתיים בעולם בשם "גביע העולם בריצת הרים".
גביע העולם, הידוע בכינוי "Valsir Mountain Running World Cup", מתקיים לרוב בין יולי לאוקטובר, בעיקר ביבשת אירופה.
הסדרה כוללת מגוון מרוצים בשלוש קטגוריות עיקריות:
קלאסי (Classic – Up & Down) – מסלולים הכוללים עליות וירידות.
ורטיקלי (Vertical) – מרוצי עלייה תלולה במיוחד, בשיפוע העולה על 20%.
מרחק ארוך (Long Distance Mountain Running) – מרוצי הרים למרחקים ארוכים.
בכל קטגוריה נכללים בדרך כלל לפחות שלושה מרוצים בשנה.
בפיזיקה, רִיק או ואקום הוא החוסר של חומר בנפח של חלל.
ריק חלקי מבוטא על ידי יחידות של לחץ.
יחידת המידה ללחץ היא פסקל (Pascal) (והנכתב בקיצור Pa).
ריק יכול גם להיות מבוטא על ידי שימוש ב-torr, על ידי שימוש בסקלת בברומטר, או כאחוז מהלחץ האטמוספירי על ידי שימוש ביחידת הבר.
רוב נפחו של היקום הוא ריק, וגם העצמים אותם אנו חשים כבעלי נפח, למעשה ריקים ביותר מ-13 סדרי גודל מהנפח הכולל.
לחץ אטמוספירי = 100 קילו-פסקל
שואב אבק = בערך 40 קילו-פסקל
משאבת ריק מכנית = בערך 1.3 פסקל
החלל הקרוב לכדור הארץ = בערך 130 מיקרו-פסקל
לחץ אטמוספירי על הירח = בערך 1.3 מיקרו-פסקל
חלל בין-גלקטי = בערך 13 ננו-פסקל
תא קריוגני לייצור ריק = 1-1.3 ננו-פסקל
כאשר יוצרים ריק חלקי, החומר בנפח שמפונה זורם בצורה שונה בלחצים שונים בהתבסס על חוקי מכניקת הזורמים.
בתחילה משאבת ריק מפנה את החומר בעוד המולקולות מתנגשות ביניהן ודוחפות אחת את השנייה בצורה שנקראת זרימה צמיגה (ויסקוזית).
כאשר המרחק בין המולקולות גדל, המולקולות מתנגשות עם דופן הכלי הרבה יותר מאשר עם שאר המולקולות ושאיבה של החומר היא לא יעילה יותר.
בשלב זה, המערכת נכנסת למצב שנקרא זרימה מולקולרית, כאשר המהירות של כל מולקולה היא אקראית.
שיטות להוצאת החומר הנותר כוללות המרה של מולקולות הגז למצב מוצק על ידי הקפאה שלהן בשיטה שנקראת שאיבה קריוגנית או שיטה אחרת הכוללת חיבור חשמלי של המולקולות עם חומרים אחרים שנקראת שאיבה יונית.
בלחצים נמוכים מאוד הגזה של כלי הריק מתרחשת לאורך הזמן.
גם כאשר ריק גבוה נוצר במכל אטום לחלוטין, אין ודאות שלחץ נמוך כלשהו ימשיך להיווצר כל עוד תהליך ההגזה נלקח בחשבון.
הגזה היא לרוב חזקה יותר בטמפרטורות גבוהות.
גם חומרים שלרוב לא נחשבים כספיחים יגיזו החוצה.
אדי מים הוא מרכיב הגזה עיקרי גם בכלים מתכתיים קשים (כמו פלדת אל-חלד או טיטניום).
הגזה יכולה להיגרע על ידי דסיסציה קודם לשאיבת הריק.
בכלים המיוצרים מחומרים כמו פלדיום (שהוא סופח חמצן חזק מאוד) יש בעיות הגזה מיוחדות.
מכניקת הקוונטים מגלה כי גם ריק מושלם, עם לחץ מדוד של 0 מילימטר כספית הוא לא ממש ריק.
סיבה אחת היא שקירות מכל הריק קורנים אור בצורה של קרינת גוף שחור: אור נראה אם הם בטמפרטורות של אלפי מעלות צלזיוס, אור תת אדום אם הם קרים יותר.
המרק הזה של פוטונים יהיו בשיווי משקל תרמודינמי עם הקירות, והריק יכול להיות בעל טמפרטורה מסוימת.
בתורת השדות הקוונטית, מצב היסוד (המצב בעל האנרגיה הנמוכה ביותר) מכונה מצב הוואקום כיוון שבמצב זה אין חלקיקים.
גם ריק תאורטי איננו באמת ריק, הוא רוחש פעילות של זוגות חלקיקים ואנטי חלקיקים שנוצרים יש מאין ומיד מאיינים זה את זה תוך פליטת אנרגיה.
החלקיקים כביכול "לווים" אנרגיה מתוך הריק ומחזירים אותה בפרק זמן שמותר לפי עקרון האי-ודאות, וממוצע האנרגיה של הוואקום נשאר אפס.
בגלל משך חייהם הקצר חלקיקים אלה נקראים חלקיקים וירטואליים.
התופעה נקראת "תנודות קוונטיות", והיא באה לידי ביטוי באפקט קזימיר.
על פי התאוריה חלקיקים וירטואליים שנוצרו בריק היו הזרעים שמהם צמח היקום, וייתכן שאנרגיית הריק אחראית להתפשטות היקום והיא הסיבה לערך הנמדד של הקבוע הקוסמולוגי.
יישומים טכנולוגיים, כלי עבודה ומעבדה שונים, דורשים לשם הפעלתם מידה מסוימת של ריק או הורדת הלחץ.
שקיות ואקום לאחסון מהן נשאב האוויר עד למידת האפשר, על מנת לצמצם את נפח האריזה או השקית.
שימור מזון באריזת ואקום, בדר"כ לשם מניעת חמצון האוכל.
בישול סו-וויד היא שיטת בישול מזון המתבצעת על ידי אטימתו בשקית פלסטיק ריקה מאוויר.
במנורת ליבון יש ריק על מנת שחוט הלהט לא יגיב עם חמצן האוויר, ויישרף מהר.
מתקני הדמיה של ריק, למשל בסוכנויות חלל, משמשים לבדיקה של הלווין, הגשושית, והמכשור בטרם יישלח לחלל.
בתוך מאיץ חלקיקים יש ואקום, על מנת למנוע התנגשויות של קרן הפגיעה, עם אטומים אקראיים במתקן ההאצה.
מתקני היתוך גרעיני כמו טוקמאק, יוצרים ואקום, לפני שמכניסים לטבעת הפלזמה את גז המימן.
במקרים מסוימים בהם הריק מתבקש לשם אי חימצון, ניתן להחליף בגז אינרטי או גז אציל את תנאי הריק.
הנדריק אמיל (ריק) ואוטרס (בהולנדית: Hendrik Emil (Rik) Wouters; 21 באוגוסט 1882 – 11 ביולי 1916) היה פסל וצייר בלגי.
נחשב אחד האמנים הבלגים הבולטים במאה העשרים, אם כי בשאר העולם לא זכה לפרסום רב.
בגיל 11 החל לעבוד בסטודיו של אביו שהיה נגר אומן.
מאוחר יותר למד ציור במכלן וב-1902 עבר לבריסל והחל ללמוד פיסול.
בשנותיו הראשונות כאמן עסק בעיקר בפיסול.
הוא התאהב בהלן (נל) דוארינקס - נערה ששימשה לו מודל, ונשא אותה לאישה, ומאז היוותה את הדמות המרכזית בחלק גדול מיצירותיו.
בציורים רבים אשתו נראית מגהצת, מלמדת את הילדה לקרוא; יש איור שבו היא מצחצחת נעליים.
בפיסול הושפע ואוטרס בעיקר מאוגוסט רודן.
כצייר אפשר לשייכו לזרם הפוביזם.
המבקרים הפריזאים דחו אותו בטענה שהוא מחקה את סגנונם של מאטיס ושל סזאן.
למעשה ואוטרס הגיע לפריז רק ב-1911. עד אז היה מבודד מן המתרחש בצרפת וראה רק צילומי שחור-לבן של יצירותיו של סזאן, ממנו אכן הושפע רבות.
גם לצייר הבלגי ג'יימס אנסור הייתה השפעה רבה עליו.
כמו הפוביסטים גם בציוריו בולטים הצבעים החזקים והחיים והיציאה מהמציאות האובייקטיבית לטובת תפיסת המציאות הסובייקטיבית המשתמשת בכתמי צבע כאמצעי ביטוי.
ואוטרס ואשתו חיו בדלות עד אשר ב-1911 חתם חוזה עם גלריה בבריסל.
במלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא הבלגי ונמלט עם יחידתו להולנד.
הוא נכלא יחד עם יחידתו כשבויי מלחמה על ידי ההולנדים ששמרו על נייטרליות במלחמה.
שוחרר מהשבי בהולנד לאחר שחלה בסרטן, ומת באמסטרדם לאחר מספר חודשים, בטרם מלאו לו 34 שנים.
ריצ'רד דין (ריק או ריקי) דייוויס (Rick or Ricky Davis; נולד ב-24 בנובמבר 1958) הוא כדורגלן עבר אמריקאי.
דייוויס, יליד דנוור, קולורדו, שיחק שנה אחת בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סנטה קלרה, לפני שעבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס מליגת ה-NASL ב-1978. דייוויס, ביחד עם כוכבים בינלאומיים כגון: פלה וקרלוס אלברטו, עזר לקוסמוס לזכות בשלושה תוארי אליפות.
לאחר שעזב את ה-NASL, עבר לליגת כדורגל באולמות, ה-MISL.
בליגה זו שיחק דייוויס בקבוצות: סנט לואיס סטימרס, ניו יורק אקספרס וטקומה סטארס.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית עשה דייוויס ב-15 בספטמבר 1977 נגד אל סלוודור, ובאותו משחק גם כבש את שערו הראשון בנבחרת.
בסך הכול היו לדייוויס 36 הופעות בנבחרת ארצות הברית (שיא באותם זמנים), בהן כבש שבעה שערים.
דייוויס גם היה חלק מהנבחרת שהשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ובאולימפיאדת סיאול (1988).
ב-1984, זכה דייוויס בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה והיה הזוכה הראשון בפרס זה.
בשנת 2001, נכנס דייוויס להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי.
ריצ'רד דאגלס "ריק" האזבנד היה קולונל בחיל האוויר האמריקאי, טייס חלל ומפקד מעבורת החלל קולומביה בטיסתה האחרונה, STS-107; נספה עם כל שאר חברי הצוות באסון הקולומביה.
האזבנד נולד באמריליו, טקסס, שם סיים את בית הספר התיכון ב-1975. לאחר סיום התיכון, קיבל תואר ראשון BSc בהנדסת מכונות מאוניברסיטת טקסס-טק ב-1980, ותואר שני MSc בהנדסת מכונות מאוניברסיטת מדינת קליפורניה בפרזנו ב-1990.
לאחר סיום לימודי התואר הראשון החל האזבנד את הקריירה הצבאית שלו בדרגת סגן משנה בבסיס חיל האוויר ואנס שבאוקלהומה.
הוא סיים את אימוניו שם באוקטובר 1981, ועבר לאימונים על מטוסי פנטום בבסיס חיל האוויר הומסטד בפלורידה.
לאחר השלמת האימונים הללו, הצטרף האזבנד כטייס פנטום לבסיס חיל האוויר מודי בג'ורג'יה.
מספטמבר 1982 ועד נובמבר 1985 שירת כמדריך בבית הספר לטיסה בהומסטד ולאחר מכן עבר לתפקיד דומה בבסיס חיל האוויר ג'ורג' בקליפורניה.
בדצמבר 1987 עבר האזבנד לבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה, שם עבר אימונים כטייס ניסוי, תפקיד בו שימש לאחר מכן עד 1992. לאחר מכן עבר למרכז הערכת המטוסים של חיל האוויר וצבר למעלה מ-3,800 שעות על 40 סוגים שונים של מטוסים.
הוא הגיע עד לדרגת קולונל.
האזבנד נבחר כמועמד לטייס חלל בדצמבר 1994. הוא החל באימוניו במרץ 1995. עם השלמת האימונים הבסיסיים עבר למשרד האסטרונאוטים שם עסק במחקרים אודות חלליות עתידיות והפעולות הנדרשות לחזרה לירח ולטיסה מאוישת למאדים.
בתפקידו האחרון במשרד שימש כאחראי על הבטיחות.
הוא טס כטייס (סגן מפקד) בטיסה STS-96 ב-1999 בה צבר 235 שעות בחלל.
האזבנד מונה מאוחר יותר למפקד משימה STS-107 במעבורת החלל קולומביה ששוגרה בתחילת 2003, ונספה עם שאר חברי הצוות בעת חדירת המעבורת לאטמוספירה, אסון שנודע כאסון הקולומביה.
האזבנד היה נשוי לאוולין, ולזוג בן ובת; לורה ומתיו.
נמל התעופה בעיר הולדתו, אמרילו, שבטקסס נקרא מחדש על שמו ב-2003.
ריק לוין Levin; נולד ב-7 באפריל 1947) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, שכיהן בתפקיד נשיא אוניברסיטת ייל בשנים 1993–2013. בעת כהונתו היה לנשיא שהחזיק במשרתו למשך הזמן הארוך ביותר מקרב נשיאי אוניברסיטאות ליגת הקיסוס.
שימש מנכ"ל קורסרה (Coursera), אתר לשירותי למידה מתוקשבת, ממרץ 2014 ועד שנת 2017.
לוין נולד למשפחה יהודית בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ארצות הברית.
ב-1974 השלים דוקטורט בכלכלה באוניברסיטת ייל, ומ-1979 משמש פרופסור מן המניין לכלכלה באוניברסיטת ייל.
ב-1993 מונה לנשיא אוניברסיטת ייל, והחליף את הווארד למר.
בתקופתו של לוין, הרחיבה האוניברסיטה את פעילותה האקדמאית לרחבי העולם.
לוין כתב ופרסם שני ספרים על העבודה באוניברסיטה במהלך כהונתו, "The Work of the University" (2003) ו-"The Worth of the University" (2013).
בפברואר 2004 מונה לוין לחבר בוועדת המודיעין בנושא עיראק (Iraq Intelligence Commission), שבדקה את הערכות המודיעין האמריקאי באשר לקיום נשק להשמדה המונית בעיראק.
ללוין ולאשתו ג'יין, גם היא פרופסורית באוניברסיטת ייל, נולדו ארבעה ילדים.
בנו ג'ונתן לוין הוא כלכלן זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק.
ריצ'רד לנארד "ריק" אדלמן הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי בליגת ה-NBA.
בשנת 2021 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, בתור מאמן.
אדלמן החל את קריירת הכדורסל שלו ככוכב באוניברסיטת LMU.
בדראפט ה-NBA ב-1968, הוא נבחר על ידי סן דייגו רוקטס (כיום יוסטון רוקטס) בסיבוב השביעי.
הוא שיחק שתי עונות בסן דייגו לפני שהועבר לפורטלנד טרייל בלייזרס בדראפט 1970 המורחב, ושיחק בקבוצה שלוש עונות.
הוא שיחק בהמשך הקריירה שלו גם בשיקגו בולס, ניו אורלינס ג'אז (כיום יוטה), וקנזס סיטי/אוהמה קינגס (כיום סקרמנטו).
אדלמן סיים את קריירת המשחק שלו בשנת 1975.
כמאמן כדורסל ב-NBA אימן אדלמן את קבוצות גולדן סטייט ווריורס, פורטלנד טרייל בלייזרס, סקרמנטו קינגס ויוסטון רוקטס.
עם פורטלנד הצליח אדלמן להעפיל פעמיים לסדרת הגמר של הליגה, ב-1990 וב-1992, והפסיד בשתיהן.
כמאמן סקרמנטו הדריך את הקבוצה החזקה של תחילת שנות האלפיים, שנחשבה לאחת המתמודדות הבכירות על תואר האליפות.
אדלמן ניצח מעל 800 משחקים במהלך הקריירה כמאמן.
לאחר שלא חודש חוזהו של אדלמן ביוסטון רוקטס, מונה אדלמן כמאמנה של מינסוטה טימברוולבס.
ריצ'רד (ריק) פרנסיס דניס בארי השלישי Francis Dennis Barry III; נולד ב-28 במרץ 1944 באליזבת' שבניו ג'רזי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
נחשב לאחד מטובי הסמול פורוורדים הטבעיים בתולדות הכדורסל כתוצאה משילוב של יכולות הקליעה, לקיחת הריבאונדים והנהגת משחק ההגנה של קבוצתו.
בארי הוא השחקן היחיד שזכה בתואר הן ב-NCAA, הן ב-NBA והן ב-ABA.
הוא נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ב-1996 ונכלל בהיכל התהילה של הכדורסל.
כאשר שיחק בגולדן סטייט ווריורס הוביל בארי את הקבוצה לזכייה באליפות ה-NBA ב-1975, כשבדרך זכה בפרס ה-MVP של סדרת הגמר.
בנוסף, הוא השתתף שמונה פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר שבע פעמים לאחת מחמישיות העונה.
בארי הוא מבעלי אחוזי הקליעה לעונשין הטובים בהיסטוריית ה-NBA ונהג לזרוק
בארי גדל ברוזל פארק שבניו ג'רזי ושיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מיאמי, בה כיכב במשך שלוש שנים.
בתקופת משחקו בקבוצת האוניברסיטה הוא פגש לראשונה את אשתו פאם, שהייתה בתו של מאמן הקבוצה, ברוס הייל.
בעונתו האחרונה באוניברסיטה, 1964/1965, סיים בארי כמלך הסלים של התאחדות ה-NCAA לאחר שקלע 37.4 נקודות בממוצע למשחק.
עם זאת, הקבוצה לא השתתפה בטורניר אליפות המכללות, משום שתוכנית הכדורסל של האוניברסיטה הייתה בגדר ניסיון בלבד באותו זמן.
בארי הוא אחד משלושה כדורסלנים, יחד עם טים ג'יימס וג'אק מקלינטון, שמספר חולצתם נתלה באולמה של האוניברסיטה.
לאחר שלוש שנים באוניברסיטה נבחר בארי במקום השני בדראפט ה-NBA, על ידי קבוצת סן פרנסיסקו ווריורס.
בעונתו הראשונה בליגה, , זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA שלאחר שקלע 25.7 נקודות - הממוצע השביעי בטיבו בהיסטוריה לרוקי - והוריד 10.6 ריבאונדים למשחק.
סן פרנסיסקו השיגה באותה עונה 35 ניצחונות, שיפור של 18 לעומת העונה הקודמת.
בארי כונה "הכלבלב ממיאמי" על ידי השדר של סן פרנסיסקו, בשל מבנה גופו הצנום וסגנון המשחק המהיר והזריז שלו.
בעונה הבאה, , השתתף בארי בפעם השנייה במשחק האולסטאר של ה-NBA וזכה בפרס ה-MVP של המשחק, לאחר שקלע 38 נקודות לזכות נבחרת המזרח.
באותה עונה סיים כמלך הסלים של הליגה עם 35.6 נקודות למשחק - הממוצע השמיני בגובהו בתולדות ה-NBA.
יחד עם סנטר הקבוצה, נייט ת'ורמונד, הוביל בארי את סן פרנסיסקו להעפלה לסדרת הגמר של ה-NBA, שם הפסידו לפילדלפיה 76' בתום שישה משחקים.
במשחק השלישי בסדרה הוא קלע 55 נקודות והעמיד בסדרה כולה ממוצע של 40.8 נקודות למשחק, שיא בו החזיק גם במשך שלושה עשורים לאחר מכן.
לאחר אותה עונה חשק בארי במעבר לקבוצת אוקלנד אוקס מה-ABA, על מנת לשחק שוב תחת חותנו ברוס הייל וכן כדי להרוויח כסף רב יותר.
בשל בעיות עם חוזהו בסן פרנסיסקו נמנע מבארי לשחק עבור אוקלנד בעונת 1967/1968, והוא נשאר ללא קבוצה במשך שנה אחת.
בעקבות המעבר ספג בארי ביקורת על העדפתו לכסף על חשבון הצלחה מקצועית, אף שכדורסלני NBA רבים עברו ל-ABA באותו זמן לשם קידום כספי.
בעונתו הראשונה באוקלנד, 1968/1969, הצטיין בארי וקלע 34 נקודות בממוצע למשחק.
הוא אף הוביל את ה-ABA באחוזי קליעה מקו העונשין, הישג עליו חזר גם בשתי העונות הבאות.
עם זאת, בדצמבר 1968, לקראת סיום משחק קבוצתו מול ניו יורק נטס, התנגש בארי בשחקן יריב וקרע מיתרים בברכו.
הוא ניסה לשוב לשחק בחודש ינואר אך רק החמיר את פציעתו, ונאלץ להיעדר ממשחק עד לסיום העונה.
כתוצאה מהפציעה הוא השתתף באותה עונה ב-35 משחקים בלבד, אך נבחר למשחק האולסטאר של ה-ABA.
אוקלנד סיימה עם מאזן של 60 ניצחונות ו-18 הפסדים, וזכתה באליפות לאחר שגברה בסדרת גמר הליגה על אינדיאנה פייסרס.
לאחר אותה עונה, שבמהלכה לא הצליח להביא לעלייה בממוצע הצופים במשחקי הקליעה, החליט בארי לעזוב את אוקלנד והועבר על ידי הקבוצה לוושינגטון קאפס.
בארי לא היה מרוצה מהמעבר, ולא השתתף ב-32 המשחקים הראשונים בטרם הוכרח על ידי הנהלת ה-ABA להצטרף לקבוצה.
בשל פציעה בארי הוגבל ל-52 משחקים בלבד באותה עונה אך קלע 1,442 נקודות (ממוצע של 27.7 למשחק), הכמות השנייה בגובהה בליגה.
בסדרת חצי גמר המערב הודחה הקבוצה על ידי דנוור רוקטס, לאחר שבארי הורחק במשחק השביעי והמכריע עקב מריבה עם שחקני דנוור.
לאחר אותה עונה שינתה וושינגטון את שמה ל"וושינגטון סקוויירס", אך בארי לא שיחק בה עוד, מאחר שהועבר בספטמבר 1970 לקבוצת ניו יורק נטס.
בעונת 1970/1971 סבל פעם נוספת מפציעה בברכו שהגבילה אותו ל-59 משחקים, אך למרות זאת נבחר למשחק האולסטאר.
הוא זכה בנוסף בתואר מלך הסלים של הליגה, עם ממוצע של 29.4 נקודות למשחק.
על שני הישגים אלו חזר בארי גם בעונה הבאה, ובנוסף רשם את שיא ה-ABA לקליעות הרצופות מקו העונשין במשחק אחד, עם 23 קליעות.
בעונת 1971/1972 הוביל בארי את ניו יורק להעפלה לסדרת הגמר של הליגה, בפעם השנייה בקריירה שלו, אך שם הפסיד לאינדיאנה פייסרס.
ביוני 1972 החליט בית המשפט של ארצות הברית כי בארי לא רשאי לשחק בשום קבוצה מלבד גולדן סטייט ווריורס (השם החדש של סן פרנסיסקו ווריורס) לאחר סיום חוזהו בניו יורק.
באוקטובר אותה שנה הוא שוחרר על ידי הנטס ושב ל-NBA, כאשר חתם על חוזה מחודש בגולדן סטייט.
עם חזרתו ל-NBA העלה בארי במשקל, מה שהוסיף לו כוח רב יותר, וכן פיתח יכולות משחק חדשות בנוסף ליכולת הקליעה.
בעונתו הראשונה בגולדן סטייט, , הוא קלע 22.3 נקודות בממוצע למשחק וזכה בפעם הראשונה מתוך שש בתואר מלך הקליעות של הליגה מקו העונשין.
הוא נבחר גם לתואר החמישייה השנייה של העונה.
מעת חזרתו ל-NBA שב בארי להשתתף בקביעות במשחק האולסטאר של הליגה, כפי שעשה בשנים של תחילת הקריירה שלו.
בעונה הבאה, , שיפר בארי את ממוצע הקליעות שלו ל-25.1 נקודות למשחק, ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה.
במרץ 1974, במשחקה של גולדן סטייט מול פורטלנד טרייל בלייזרס, קלע בארי 64 נקודות - שיא קריירה בעבורו - והפך לשחקן השלישי עד לאותו זמן שעובר את רף 63 הנקודות, אחרי וילט צ'מברלין ואלג'ין ביילור.
מלבד יכולת הקליעה שלו הצטיין גם במשחק הקבוצתי ודורג בין עשרת הראשונים בליגה במסירת אסיסטים, עם 6.1 בממוצע למשחק.
בעונת הגיע בארי לשיא הקריירה שלו.
הוא קלע 30.6 נקודות בממוצע למשחק, שני בליגה רק לבוב מקאדו, והוביל את ה-NBA הן באחוזי קליעה מקו העונשין (90.4%) והן בחטיפות (2.8 למשחק).
כמו כן, הוא דורג במקום השישי בליגה וראשון מבין הפורוורדים במסירת אסיסטים עם 6.2 בממוצע, ונבחר פעם נוספת לחמישייה הראשונה של העונה.
כאשר לצידו מככב הרוקי קיית' וילקס, הוביל בארי את גולדן סטייט למאזן של 48 ניצחונות ו-34 הפסדים בעונה הסדירה.
בפלייאוף הוא הוביל את הקבוצה לניצחון 0–4 על וושינגטון בולטס בסדרת הגמר ולזכייה באליפות ה-NBA הראשונה שלו, וזכה גם בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
הניצחון החלק של גולדן סטייט הושג בהפתעה רבה, עקב שני כוכביה של וושינגטון, אלווין הייז ווס אנסלד.
בעקבות זכייה זו ביסס בארי את מעמדו כאחד משני הפורוורדים הדומיננטיים ביותר בליגה, לצד ג'וליוס אירווינג.
בעונה שלאחר מכן, סיימה גולדן סטייט במקום הראשון בליגה בעונה הסדירה עם 59 ניצחונות, אך הפסידה לפיניקס סאנס בשלב גמר המערב.
בארי עסק בעיקר בטיפוח היכולות והביטחון העצמי בקרב השחקנים הצעירים של הקבוצה, וכתוצאה מכך ירד ממוצע הנקודות שלו ל-21 למשחק באותה עונה.
יכולתה של גולדן סטייט ירדה במהלך העונות הבאות, ובעונת היא לא הצליחה להעפיל כלל לפלייאוף.
ב-1978 עבר בארי לקבוצת יוסטון רוקטס, בה סיים את הקריירה.
בשלהי הקריירה שלו הוא שיחק בתפקיד של פוינט פורוורד המתמחה הן בניהול המשחק והן בקליעה.
בעונת קבע בארי את שיא כל הזמנים ב-NBA לאחוזי קליעה מקו העונשין (94.7%).
לאחר העונה הודיע על פרישתו מכדורסל.
במהלך שנות ה-90 שימש בארי כמאמנם של קבוצות מליגת הכדורסל הגלובלית ומה-CBA.
לאורך כל התקופה שלאחר פרישתו עבד כשדר כדורסל עבור רשתות טלוויזיה שונות, ובהן ה-CBS וה-TBS.
בארי נבחר להיכל התהילה של הכדורסל ב-1987, ובחגיגות היובל להקמת הליגה ב-1996 לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
+ מקרא = הוביל את הליגה בעונה זו = זכה באליפות הליגה בעונה זו מודגש = שיא קריירה
ריצ'רד פול "ריק" אסטלי הוא זמר אנגלי שזכה לפופולריות במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. בין שיריו המוכרים בולט שיר הבכורה של אסטלי "Never Gonna Give You Up" (בתרגום חופשי: "לעולם לא אוותר עליך") משנת 1987. השיר היה ללהיט במספר מדינות ודורג במקום הראשון בכמה ממצעדי הלהיטים של בילבורד.
כ-20 שנים לאחר מכן זכה השיר לעדנה מחודשת כשהפך לתופעת אינטרנט.
ריק אסטלי נולד ב-1966 באנגליה.
בצעירותו נטל חלק במספר להקות חובבניות באזור מגוריו.
ב-1985, כששימש כמתופף, מילא אסטלי את מקומו של זמרהּ של להקתו לאחר שזה עזבהּ וצד את עינו של המפיק המוזיקלי פיט ווטרמן.
ווטרמן שכנע את אסטלי להתחיל לעבוד באולפן ההקלטות שלו כדרך ללמוד את רזי התעשייה.
ב-1987 החל אסטלי להקליט את שיריו הראשונים.
שירו המסחרי הראשון "Never Gonna Give You Up" היה ללהיט פופ וזכה להצלחה רבה.
השיר מוקם במקום הראשון במצעדי פזמונים ברחבי העולם והיה לסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה.
בעקבות ההצלחה המשיך אסטלי להוציא סינגלים נוספים ואף אגדם לאלבום בשם "Whenever You Need Somebody".
האלבום והסינגלים הבאים זכו להצלחות משל עצמם.
כך לדוגמה ב-1988 הסינגל הרביעי שלו, "Together Forever", הגיע עם שחרורו לראש המצעד הבריטי, שני רק לשיר הבכורה של קיילי מינוג "I Should Be So Lucky".
בעקבות הצלחתו היה אסטלי מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "האמן החדש הטוב ביותר".
עבודתו של אסטלי על אלבומו השני נתקלה בקשיים בעקבות שרפה שפרצה במשרדי אולפן ההקלטות אשר השמידה חלק מהחומרים עליהם עבד.
האלבום יצא לבסוף ב-1989 תחת השם "Hold Me In Your Arms".
האלבום והסינגלים לא הצליחו לשחזר את הצלחתו המקורית של אסטלי ולא דורגו בראש המצעדים בעוד שהעיתונות החלה לבקרו.
אף על פי כן יצא אסטלי למסע הופעות בינלאומי, לאחריו עזב את חברת ההפקות של ווטרמן וניסה לשנות את סגנונו המוזיקלי ממוזיקת פופ לנשמה.
השינוי לא שיפר את הצלחתו של אסטלי וגם אלבומו השלישי "Free" לא טיפס לצמרות המצעדים.
אסטלי אמנם עבד על אלבום רביעי ("Body And Soul"), אך מעט לפני יציאתו לאור ב-1993 החליט לפרוש מקריירת המוזיקה והאלבום לא זכה לתשומת לב רבה.
אסטלי נותר מחוץ לתעשיית המוזיקה ולאור הזרקורים למשך כעשור, בעודו מתרכז בחייו הפרטיים ובגידול בתו אמילי, אשר נולדה שנה לפני פרישתו.
ב-2002 הוציא אלבום חמישי בשם "Keep It Turned On", אשר גם לא זכה להצלחה רבה.
באותה שנה הוציא גם אלבום אוסף להיטים.
גם בשנים הבאות לא הצליח אסטלי לשחזר את תהילת העבר.
הוא הוציא אלבום נוסף ב-2005 ואלבום אוסף נוסף ב-2008. מעט לפני כן הבליח לפתע בחזרה לאור הזרקורים לאחר ששיר הבכורה שלו "Never Gonna Give You Up" שימש כמתיחה אינטרנטית.
גולשים באתרים שונים, בהם אתר הפורומים 4chan, היו מעלים הודעות בנושאים שונים וכללו בתוכן קישור אל סרטון של השיר באתרי שיתוף סרטונים כגון YouTube.
מתוכן ההודעות עצמן לא היה ניתן להבין כי מדובר בסרטון של ריק אסטלי אלא להפך – קישור למאמר או דבר מה דומה בנושאים שונים לחלוטין.
מטרת המתיחה הייתה להפתיע את הגולשים התמימים אשר לוחצים על הקישור ולא מבינים את הקשרו, שלא היה קיים למעשה.
התופעה הגיעה לשיאה כאשר אתר YouTube עצמו ביצע את המתיחה בכל אחד ממיליוני הסרטונים שבו לרגל אחד באפריל ב-2008.
התופעה זכתה לכינוי Rickrolling (בתרגום חופשי: "גלגול רִיק") והעלתה את דמותו של אסטלי, וכן את שירו משנות השמונים, למודעות הציבור.
הפופולריות של המתיחה הייתה כה גבוהה עד שבעקבות מהלך קמפיין אינטרנטי נרחב, מצא את עצמו אסטלי מועמד לפרס "האמן הטוב ביותר אי פעם" של רשת MTV האירופאית, כנגד אמנים פופולריים ומצליחים הרבה יותר ממנו, כגון להקת U2, בריטני ספירס ועוד.
ההפתעה רק גדלה לאחר שאסטלי זכה בפרס בעקבות הקמפיין האינטרנטי.
אסטלי לא פסח על ההזדמנות שנקרתה בדרכו ובמהלך השנים הבאות חזר להופיע במרץ כזמר אורח בהופעות אחרים.
עם זאת, ניסיונו להוציא סינגל חדש ב-2010 לא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2013 היה מתוכנן להוציא אלבום "My Red Book", אך עבודה על האלבום הופסקה.
ביוני 2016 הוציא אסטלי את אלבום האולפן השמיני שלו, שנקרא "50".
שבוע הראשון לצאתו, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
באוגוסט 2023 הוציא אסטלי שיר חדש בשם "Never Gonna Stop".
השיר זכה לאהדה רבה ותוך 4 ימים זכה ללמעלה מחצי מיליון צפיות, כמובן הרבה בזכות האהבה האינטרנטית לשירו המצליח "Never Gonna Give You Up", שחולל את התופעה ריק-רולינג.
בירמן נולד כהנרי בירמן להורים יהודים מרומניה - אלכסנדרו ופרידה בירמן.
בשנת 1930. בימי מלחמת העולם השנייה או אולי אחריה הגיע לצרפת ומשם עלה בשנות ה-1950 לישראל.
הוא היה מראשוני נגני הג'אז בישראל באותה תקופה.
משרתו העיקרית הייתה כעובד משרד ממשלתי, ולא הייתה לו השכלה מוזיקלית רשמית.
הוא הופיע רבות כמלווהו של ג'ימי לויד, ונהג להצטרף להופעות של רבים אחרים באופן ספונטני.
הוא הציג בפני המוזיקאים בארץ את מוזיקת הג'אז בתקופה שעדיין לא הייתה ידועה כל כך, ונהג לעזור ולהדריך נגנים וזמרים צעירים בתחילת דרכם, בהם מארינה מקסימיליאן בלומין.
עם הנגנים שניגן איתם נמנים מל רוזנברג, אהרל'ה קמינסקי, אלי מגן, ג'ס קורן, עדנה גורן ואחרים.
בירמן לא הקליט אלבום משלו, אך קיימות הקלטות שלו כמלווה של ג'ימי לויד.
הוא נפטר מדום לב תוך כדי נגינה בפסנתר.
ריצ'רד ג'יימס "ריק" דמונט הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף עולם ושיאן עולם שהתמחה במשחי חתירה בינוניים וארוכים.
היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 400 מטר חופשי מתחת ל-4 דקות.
הוא זכה במדליית זהב אולימפית, שנשללה ממנו לאחר שהואשם באימרוץ.
בשנת 2001 נוקה מאשמה על ידי הוועד האולימפי האמריקאי, אך לא קיבל בחזרה את המדליה האולימפית מהוועד האולימפי הבינלאומי.
ריק דמונט נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
במבחנים האמריקאיים למשחקים האולימפיים שנערכו בשיקגו באוגוסט 1972 קבע דמונט במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 15.52.91 דקות.
באולימפיאדת מינכן (1972) ניצח דמונט במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.26 דקות, לפני בראד קופר מאוסטרליה (4:00.27 דקות) ובן ארצו סטיב ג'נטר (4:01.94 דקות).
לאחר המשחה התברר שהוא השתמש בחומרים אסורים עבור מחלת האסתמה ממנה סבל ומדליית הזהב האולימפית נלקחה ממנו וניתנה לקופר, ג'נטר זכה במדליית כסף ובן ארצו טום מקברין זכה במדליית ארד (4:02.64 דקות).
לאחר מכן הוא לא הורשה לשחות שום משחה נוסף כולל המשחה 1500 מטר, שבו החזיק בשיא העולם.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 זכה דמונט במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.96 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.96 דקות.
לעומת זאת הוועד האולימפי הבינלאומי סירב להחזיר את המדליה האולימפית בטענה שזה יפתח פתח לתביעות נוספות שהוא לא יוכל לעמוד בהן.
משנת 2009 משמש דמונט כמאמן שחייה ראשי באוניברסיטת אריזונה.
הוא שימש עוזר מאמן של נבחרת הגברים של דרום אפריקה לאולימפיאדת אתונה (2004) שזכתה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, בשיא עולם חדש ולאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
רביעיית השחיינים מדרום אפריקה התאמנה באריזונה.
דמונט נחשב לאחד המאמנים הטובים בעולם לספרינטרים.
בנוסף, דמונט הוא צייר שעבודותיו מוצגות במחלקת הספורט באוניברסיטת אריזונה.
דמונט קבע 2 שיאי עולם ו-4 שיאי ארצות הברית.
בשנת 1973 זכה דמונט בתואר שחיין השנה בעולם.
בשנת 1990 זכה דמונט להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ריק וסטיב (או: ריק וסטיב: זוג ההומואים המאושר ביותר בכל העולם; באנגלית: Rick & Steve: The Happiest Gay Couple in All the World) היא סיטקום אמריקאי-קנדי שנעשה באנימציית סטופ-מושן ואשר נוצרה על ידי ק' אלן ברוקה, שאף מביים אותה.
הסדרה היא ספין אוף של סרט קצר של ברוקה משנת 1999, באותו השם, אשר שודר לראשונה ביולי 2007 בערוץ הטלוויזיה האמריקאי "לוגו", המיועד לקהילת הלהט"ב, ובחודש אוקטובר של אותה השנה בערוץ Teletoon הקנדי.
ב-17 בספטמבר 2008 שודרה התוכנית לראשונה בערוץ "E4" הבריטי, ובינואר 2010 שודרה בערוץ "Virgin 17" הצרפתי.
בתום שידורי העונה הראשונה הזמין ערוץ "לוגו" עונה שנייה, אשר עלתה לאוויר ב-1 בנובמבר 2008.
במקור, האנימציה של ריק וסטיב התבססה על דמויות ואבני לגו.
השימוש בלגו הופסק לאחר איום בתביעה משפטית, אולם עדיין - דמויות ואבני לגו, כמו גם אלו של פליימוביל, מהווים מקור השראה ליוצרי הסדרה.
הסדרה מופקת על ידי אולפני Cuppa Coffee שבטורונטו.
בינתיים לא קיימות תוכניות ליצירת עונה שלישית לסדרה.
הסדרה עוקבת אחר חייהם של שלושה זוגות:
צ'אק ואוון - זוג גברים, עם פער גילאים של 31 שנים ביניהם
דנה וקירסטן - זוג לסביות שמחליטות ללדת ביחד תינוק, עם זרעו של ריק
שלושת הזוגות חיים בשכונה להט"בית, בעיר הבדיונית West Lahunga Beach אשר בחוף המערבי, ונפגשים עם חבריהם ובני משפחותיהם.
שם הסדרה - ריק וסטיב: זוג ההומואים המאושר ביותר בכל עולם - הוא שם אירוני.
כמו לכל הזוגות בסדרה, גם לריק ולסטיב יש ריבים על נושאים הקשורים במערכת היחסים ביניהם.
התוכנית בולטת בכך שהיא עושה שימוש רב בהומור המיועד למבוגרים בלבד, המבוסס על חוסר תקינות פוליטית, בדומה לסדרות כמו "סאות' פארק" ו-"איש משפחה".
שערורייה התעוררה ב-2008, כאשר קרלו נרדלו, מנהל בכיר ברשת הטלוויזיה האיטלקית RAI, מתח ביקורת על התוכנית האמנותית של פסטיבל סרטי האנימציה "Cartoons on the Bay" אשר התקיים בסלרנו, וטען כי הכללת הסדרה ריק וסטיב בתוכה "אינה הולמת".
אף על פי כן, הסדרה השתתפה בפסטיבל, וזכתה בפרס פולצ'ינלה עבור סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר של השנה.
מלהקת הסדרה ג'יליאן אוניל זכתה בפרס מטעם Casting Society of America, בגין הישגים יוצאי דופן בליהוק - סדרת אנימציה טלוויזיונית לשנת 2008, על עבודה בסדרה.
ריק ג'ונס הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #1 ממאי 1962 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
ריצ'רד מילהאוס "ריק" ג'ונס הוא נער אשר התייתם מהוריו בגיל צעיר, ולאחר שגורש מכמה וכמה בתי יתומים בילדותו בשל בעיות התנהגות ומשמעת, נשלח לבית אומנה ממשלתי ובו סבל מתנאים ירודים ומהתעללות פיזית מצד מנהלי המקום.
בגיל 16, ריק התעמת עם מנהל המתקן בדבר כספי הממשלה אותם הוא לוקח לעצמו ולא משתמש בהם למטרתם, ובתגובה המנהל שבר על ראש הגיטרה של ריק, אותה קיבל מאביו בגיל צעיר, שהייתה המזכרת היחידה שלו ממנו.
הוא הצליח לברוח מהמקום, ובחודשים שלאחר מכן נדד מעיר לעיר ברחבי החוף המערבי, ועבד בעבודות מזדמנות כדי להתפרנס.
כאשר הגיע ריק לניו מקסיקו, הוא נתקל בנערים בני גילו, אשר דיברו על ניסוי צבאי העתיד להתרחש ועוסק בפצצות.
במטרה להוכיח כי הוא אמיץ, הוא נסע למקום הניסוי בכוונה לצפות בניסוי מתרחש.
כאשר ג'ונס מגיע, הוא פורת את המחסום מה שמעורר את תשומת ליבו של ד"ר ברוס באנר, האחראי על הניסוי העוסק ב"פצצת גמא" - מעין נשק גרעיני המכיל בתוכו מינון גבוה של קרינת גמא, היוצא מן הבונקר כדי להרחיק את ג'ונס ומבקש מעוזרו לדחות את הספירה לאחור.
אולם עוזרו של ד"ר באנר היה סוכן סובייטי שלא דחה את הפיצוץ בתקווה שבאנר יהרג.
במחשבה שעוזרו עיכב את הספירה לאחור לקראת הפיצוץ, באנר דחף את ריק למחוץ משוכת המגן אך נפל בעצמו לתוך הפיצוץ ונפגע בידי קרני הגמא, שגרמו לו לעבור שינוי צורה ליצור ענקי ואפור.
כך, שלמעשה ריק ג'ונס הוא האחראי ליצירתו של הענק הירוק.
בשינוי הצורה השני של באנר להאלק, עורו נעשה ירוק, וכך נשאר בכל פעם שעבר שינוי צורה.
בעקבות השתנותו של באנר, ריק הרגיש אשמה בדבר מעורבותו והחליט להפוך לשותפו של הענק, בכך שיסתיר את זהותו הסודית ויגן עליו.
במשך הזמן, ריק פיתח שליטה בהאלק, העובדת כאשר הוא ער.
כאשר האלק דחה את שליטתו של ריק מעליו, ריק ייסד עם חבריו את "בריגדת הצעירים", שתפקידה היה לסייע להאלק בדרכים שונות וליידע גיבורים בדבר פעילויותיהם של נבלי-על.
בעקיפין, ריק והבריגדה הם האחראים להקמת קבוצת "האוונג'רס".
כאשר נבל-העל לוקי השתלט על ההאלק, ריק וחבריו שלחו מסר מצוקה לקבוצת ארבעת המופלאים ולוקי יירט את המסר כדי שהוא יגיע גם לאחיו, תור, במטרה ששני הגיבורים יהרגו זה את זה.
אות המצוקה הגיע גם לגיבורים איירון מן, אנט-מן והצרעה, וחמשת הגיבורים מייסדים יחדיו את קבוצת "האוונג'רס" ומביסים את לוקי.
מעטה והלך ריק החל לסייע לאוונג'רס בפעילויותיהם, וכאשר הקבוצה הפשירה את קפטן אמריקה, הקפטן טעה לחשוב כי ריק הוא שותפו מיימי מלחמת העולם השנייה, באקי בארנס.
ברבות השנים, ריק נעשה לשותפו של קפטן אמריקה באמצעות התחפושת שלו לבאקי, ובהמשך נפרד מקפטן אמריקה ונעשה לשותפו של קפטן מאר-וול.
בהמשך ריק חזר לסייע להאלק והתחתן עם השחיינית מרלו צ'נדלר.
שנים לאחר מכן, כאשר האלק חזר מגלותו בכוכב הלכת סאקאר, ריק ניסה להרגיעו ולספר לו על מותו של קפטן אמריקה.
כאשר ריק פנה לעזרה מדוקטור סטריינג', הוא הותקף ונפצע בידי בני בריתו של האלק.
הוא נלקח מהמקום בידי הענק האדום לאתר הפיצוץ שיצר את הענק הירוק.
שם הוא עבר ניסויים בידי חברי קבוצת "אינטליג'נסיה", המנהיג ומודוק, ועבר טרנספורמציה ליצור הדומה במראהו לאבומיניישן בשם איי-בומב (A-Bomb, "פצצה אטומית").
הוא והענק הירוק חברו לגיבורים נאמור, הדבר, הלפיד האנושי, הענקית הירוקה, מון נייט ולקבוצת האוונג'רס העוצמתיים נגד הענק האדום, ובסיום הקרב חוזר לצורתו האנושית ונחטף בידי דוק סמסון (דוקטור דום).
לאחר שברח הוא סייע לענקים המופלאים במקרים שונים.
בשנת 2014, כאשר האלק פיתח את אישיות "דוק גרין", הוא הזריק לאיי-בומב תרופה למצבו והחזיר אותו למצבו האנושי לצמיתות.
לאחר הירפאו, מוחו של ריק סבל משינויים צדדיים והוא זכה ליכולת למידה משופרת אשר בעקבותיה החליט להפוך להאקטיביסט המכונה "הלוחש".
כאשר הדליף לרשת האינטרנט מידע על פרויקט סודי של סוכנות הביון , הוא מצא מחסה מידיהם של בבסיסו של קפטן אמריקה החדש ונעשה לשותפו.
לאחר שנלכד בידי סוכנת ג'מה סימונס, הצליח לברוח בסיועם של קבוצת מכניקת רעיונות האוונג'רס עד שנלכד באי האוונג'רס בידי קפטן אמריקה.
ג'ונס זייף אמנזיה כדי שלא ייכלא, ונעשה לטכנאי בסוכנות .
למרות כל זה הוא והאלק נשארו חברים טובים.
ריצ'רד קית' "ריק" ברמן הוא מפיק טלוויזיה אמריקאי יהודי.
הוא ידוע בעיקר בשל עבודתו כמפיק של כמה מסדרות "מסע בין כוכבים": "הדור הבא", "חלל עמוק 9" ו-"וויאג'ר"; כמפיק של כמה מסרטי הקולנוע של הזיכיון; וכיורשו של ג'ין רודנברי כראש הזיכיון של "מסע בין כוכבים", עד לביטולה של הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", בשנת 2005.
בשנים 1977–1982 הוא היה המפיק הבכיר של תוכנית הטלוויזיה "ילדים בעולם" של רשת PBS, אשר זכתה בפרס אמי עבור סדרת הילדים הטובה ביותר.
בשנים 1982–1984 הוא היה מפיק עצמאי, שעבד על פרויקטים שכללו את "What on Earth" עבור HBO, ואת "The Primal Mind" עבור PBS.
בשנת 1984 הוא מצטרף לסרטי פרמאונט כמנהל תוכניות; במסגרת תפקיד זה פיקח על תוכניות כגון "חופשי על הבר", "מקגייוור" ו-"ובסטר".
עד מהרה הפך למנהל תוכניות הדרמה, ובשנת 1986 הפך לסגן-נשיא לפרויקטים מיוחדים בחטיבת הטלוויזיה של פרמאונט.
בשנת 1987, בחר ג'ין רודנברי, יוצר "מסע בין כוכבים", בברמן ובמוריס הארלי כדי לסייע ביצירת "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בתחילה, הוא חלק את תפקידו כמפיק-מפקח (supervising producer) עם רוברט ה.
יוסטמן; לאחר שיוסטמן הפך ליועץ-מפיק (consulting producer), ברמן קודם לתפקיד מפיק-שותף (co-executive producer).
ככל שהתדרדרה בריאותו של ג'ין רודנברי, ברמן השתלט על יותר מהפקה יומית של התוכנית; הוא הועלה לתפקיד מפיק-בפועל (executive producer) בעונה השלישית של התוכנית, בעקבות עזיבתו של הארלי.
ברמן כתב את פרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" "Brothers" ו-"A Matter of Time" (מעונות 4 ו-5 בהתאמה).
בשנתה האחרונה, "הדור הבא" הפכה לתוכנית הטלוויזיה הראשונה בסינדיקציה שמועמדת לפרס אמי בקטגוריה "הסדרה הדרמטית הטובה ביותר".
במהלך העונה הלפני אחרונה של "הדור הבא", ברמן היה יוצר-שותף (co-creator) של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ביחד עם מייקל פילר - הפעם הראשונה בה שתי סדרות שונות של "מסע בין כוכבים" רצו במקביל.
לאחר שהסתיימה סדרת "הדור הבא", ברמן שיתף פעולה עם פילר וג'רי טיילור, והשלושה יצרו יחד את "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
בשנת 2001 הוא יצר את הסדרה "אנטרפרייז" (אשר בשנת 2003 שינתה את שמה ל-"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז"), ביחד עם בראנון בראגה.
בכל ארבעת הסרטים - ברמן קיבל קרדיט הן על הפקה והן על סיפור.
בביקורתו על "נמסיס", טען אוליבר גלן מה-"IGN" כי נראה שלברמן ולבראגה חלק גדול בכך ש-"מסע בין כוכבים" כבר איננה "נועזת".
תסריטאי "מסע בין כוכבים" דייוויד וודל האמין כי ה"אסתטיקה הדועכת של ריק ברמן" הייתה ה"מגבלה אשר אט אט חנקה את הזיכיון".
במיוחד, ברמן קיבל ביקורת על גישתו ללחן המוזיקלי הדרמטי; המלחין רון ג'ונס טען כי ברמן "תמיד החשיב מוזיקה כדבר מפריע".
עם זאת, כוכב "הדור הבא" ברנט ספינר טען כי ברמן "הגן על חזונו של ג'ין רודנברי".
רוברט ווילונסקי, מ-"Salon.com" קבע כי לברמן מגיע הקרדיט על הפקת מאות שעות של תוכניות פופולריות, וכי "ללא ברמן שישמור בחיים על התוכנית, לא יהיה אף ברמן להאשים במותה של התוכנית".
בשנת 2005, ברמן היה מעורב בפיתוח הסרט ה-11 בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים", המבוסס על תסריט שנכתב על ידי אריק ג'נדרסן, אולם כאשר גייל ברמן (אין קשר) השתלט כנשיא סרטי פרמאונט, התסריט של ג'נדרסן נגנז.
באמצע שנת 2006, ברמן הצהיר שהוא כבר לא יהיה מעורב בהפקת "מסע בין כוכבים"
מאז עזיבתו, ברמן ציין שהוא עדיין מעורבת בהפקת טלוויזיה, כמו גם פרויקטים ש"אינם קשורים לעסקי הטלוויזיה".
כמו כן, הוא הביע עניין בכתיבת ספר זכרונות של חוויותיו ב-"מסע בין כוכבים".
ברמן נשוי לאליזבת מאז 1980. יש לו שני בנים ובת.
ריק ומורטי היא קומדיית מצבים מונפשת למבוגרים שנוצרה על ידי דן הרמון וג'סטין רוילנד ומשודרת בערוץ Adult Swim.
הסדרה עוסקת בעלילותיהם של מדען מטורף בשם ריק סנצ'ז ונכדו מורטי סמית' בעוד השניים יוצאים להרפתקאות ביקומים מקבילים ומנסים לנהל את מערכות היחסים שלהם עם בני משפחתם.
רוילנד דיבב את צמד הדמויות הראשיות עד לעונה השישית, ואילו בעונה השביעית ואילך החליפו אותו איאן קרדוני בתור ריק, והארי בלדן בתור מורטי.
השחקנים כריס פרנל, ספנסר גרמר ושרה צ'וק מדבבים את בני משפחתם (ג'רי, סאמר, ובת', בהתאמה).
הרעיון לסדרה נוצר בעקבות סרטון פרודיה מונפש על "בחזרה לעתיד" שיצר רולנד ב-2006 עבור פסטיבל "Channel 101", שם נפגשו צמד היוצרים לראשונה.
ב-2012 פנו נציגי Adult Swim אל דן הרמון במטרה לפתח איתו תוכנית טלוויזיה מונפשת, והוא שוחח עם רוילנד, שהציע להרחיב סרטון זה לסדרה.
ההומור בסדרה והקונספט שלה מושפעים מסדרות האנימציה "משפחת סימפסון" ו"פיוצ'רמה", וכן מהסדרות הבריטיות "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" ו"דוקטור הו", כך על פי דברי היוצר דן הרמון.
בסדרה ניכרת גם השפעתו של קורט וונגוט על כתיבתו של הרמון, שעתיד לעבד את ספרו "הסירנות של טיטאן".
שאר פרקי העונה שודרו מ-30 ביולי 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. במאי 2018 נודע כי ערוץ Adult Swim הזמין 70 פרקים נוספים של הסדרה, למספר לא ידוע של עונות.
במאי 2019 נודע כי צפויה לעלות עונה רביעית בנובמבר 2019. ב-20 ביוני 2021 חזרה הסדרה לעונה חמישית.
הסדרה מדורגת במקום השני מהדירוג של הסדרות המצוירת הטובה בכל הזמנים על פי האתר IMDb.
היא זכתה גם בפרס אמי לסדרת האנימציה הטובה ביותר בשנים 2018 ו-2020.
באוקטובר 2024, רשת Adult Swim הזמינה שתי עונות נוספות לסדרה.
בינואר 2023 פורסם כי רוילנד, יוצר הסדרה, מואשם באלימות במשפחה ובכליאת שווא במחוז אורנג', קליפורניה.
בשל כך, פוטר רוילנד מהפקת הסדרה.
לאחר זמן הודיע התובע המחוזי כי האישומים התבטלו בשל חוסר ראיות, אך רוילנד לא הוחזר לסדרה.
ריק סנצ'ז הוא מדען מחונן, אקסצנטרי ושתיין, שעובר לגור אצל בתו, בת' סמית, מנתחת סוסים במקצועה.
בבית גרים גם ג'רי, פרסומאי (שבהמשך הסדרה הופך למובטל) חסר ביטחון ובעלה של בת', וילדיהם: סאמר, מתבגרת טיפוסית אך חכמה, ומורטי, נער תמים ונוח-להתרשם.
מורטי, ומאוחר יותר גם סאמר, מבלים זמן רב במחיצת סבם, שלוקח אותם להרפתקאות מסוכנות ומוזרות בעולמות מרוחקים וביקומים מקבילים.
לעיתים קרובות, האירועים הקיצוניים הללו מערערים את חייהם, ויוצרים דרמה במשפחה ובלימודים.
ריק סנצ'ז ג'סטין רוילנד (עונות 1-6), איאן קרדוני (עונה 7 ואילך) מדען גאון בן 70, אלכוהוליסט, פסימיסט ואלים.
אביה של בת' סמית' וסבם של מורטי וסאמר סמית'.
עזב את משפחתו למשך שנים רבות ואז חזר.
מכיר חייזרים ויצורים לא אנושיים ומיודד עם חלקם.
ג'סטין רוילנד (עונות 1-6), הארי בלדן (עונה 7 ואילך) נכדו בן ה-14 של ריק.
בת' סמית' שרה צ'וק בתו של ריק, בת 34 ואשתו של ג'רי, איתו התחתנה בעקבות הריונה הלא רצוי ואימם של מורטי וסאמר.
ג'רי סמית' כריס פרנל בעלה של בת', בן 34 ואביהם של מורטי וסאמר.
פרסומאי שבהמשך הסדרה הופך למובטל.
אחותו בת ה-17 של מורטי, בתם של ג'רי ובת', ונכדתו של ריק.
שחקנים וקומיקאים מפורסמים רבים התארחו בסדרה בדיבוב דמויות המשנה, בהם: כריסטינה הנדריקס, ורנר הרצוג, סטיבן קולבר, ג'ון אוליבר, ג'מיין קלמנט, טום קני, טרה סטרונג, דייוויד קרוס, אלכס הירש, אלפרד מולינה, דיינה קארווי, צ'לסי סטאוב, נייתן פילדר ואילון מאסק.
הסדרה תוארה כ"סדרה מורכבת [...] קומדיה ערמומית שמציגה גם מאבק אותנטי בדיכאון.
בדיחת פלוצים בלתי נגמרת עטופה במבט ביקורתי על ניהיליזם".
הסדרה יוצאת מתוך נקודת מבט שניתן לכנות אקזיסטנציאליסטית.
היא מציגה את אפסיות הקיום האנושי נוכח גודל היקום, בעולם ללא אלוהים, באופן המרפרר גם לספרות האימה ה"קוסמית" של לאבקרפט.
דמויות הסדרה מתמודדות בדרכים שונות עם האימה הקוסמית והחרדה הקיומית, אם על ידי טענת התועלת של המדע על פני קסם או על ידי בחירת חיים באושר.
עם זאת, כפי שמציין יואכים היינדרמנס מ"Geeks", אף אחד מהם לא מצליח להתמודד עם הטבע האבסורדי והכאוטי של העולם, ג'רי מצוי בתודעה כוזבת, וריק מתוסבך ומדוכא, אלכוהוליסט ואובדני.
יוצר הסדרה, דן הרמון תיאר את ריק כ"אנרכיסט אינדיבידואליסט", שלא אוהב שאומרים לו מה לעשות.
בסדרה קיים עיסוק רב ב"יוצר" ו"יצירה" גם בהיבט ארס-פואטי, עם ריבוי התייחסויות מטא-קולנועיות לתהליך הכתיבה, ומחוות והתייחסות אינטרטקסטואליות ליצירות רבות.
וגם, בעיסוק בנושא זה מן ההיבט הקיומי והתאולוגי, בדבר קיום בעולם ללא יוצר, עולם של אחרי מות האלוהים למשל: כשריק משתמש בהכרזה הניטשאנית "אלוהים מת" בסיום הפרק הראשון של העונה השנייה כדי לחגוג את הצלחתו ובדמויות שריק יצר כמו מיסטר מיסיקס, שרוצה למות ברגע שהוא ממלא את תכליתו.
בריאיון נוסף שהתקיים בAdult Swim תחת הכותרת "The Search For Meaning" אמר הרמון שבהשפעת ג'וזף קמפבל (שגם השפיע רבות על סגנון כתיבתו) הוא משתעשע ברעיון שגם אם האל קיים, הוא אדיש כלפינו וא-פרסונלי לחלוטין.
כשהעולם גדול מכדי שנוכל לתפוס אותו.
הרמון טען שאינו מצדד בגישה הניהיליסטית הפסימית של ריק, "הידיעה לבדה ששום דבר לא משנה (בזמן שהיא מצומצמת) לא מובילה אותך לשום מקום.
כדור הארץ גוסס, השמש מתפוצצת, היקום קופא, לדבר לא הולכת להיות משמעות, ככל שתחשוב על זה כך האמת הזו תתבהר.
אבל כשעורכים "זום-אין" לכדור הארץ, משפחה, מוח אנושי וחוויית הילדות, רואים את כל אותם דברים שמשנים.
יש לנו הזדמנות חולפת להשתתף באשליה שנקראת אני אוהב את החברה שלי, אני אוהב את הכלב שלי...
איך זה לא טוב יותר?
ברגע שחוצים את הגבול המאיים ומקבלים את זה, אז כל מקום הוא מרכז היקום, וכל רגע הוא הרגע החשוב ביותר, והכל בגדר משמעות החיים".
אריק ארמסטרונג מ"The New Republic" מציין כי מורטי מייצג את הקהל, מכיוון שהוא נמצא בסיטואציות בעיקר כדי להגיב לתוכניות המופרעות של ריק.
מורטי משתנה בעקבות התמודדות עם האמיתות שהוא מגלה במהלך הרפתקאותיו הבין ממדיות עם סבו, שבמקום לשקוע בדיכאון כמוהו, מורטי מקבל את האמיתות הללו שמאפשרות לו להעריך את חייו שלו.
תמצית לגישה המפוכחת של מורטי ניתן למצוא בציטוט:
אזכורים בתרבות הפופולרית ובמדיה אחרות
ב-2015 התארחו הדמויות של ריק ומורטי בפתיחת אחד הפרקים של הסדרה "משפחת סימפסון".
ב-2015 נוצר משחק באינסטגרם הסדרה לקידום העונה השנייה.
ב-10 באוגוסט 2015, יצאה גרסת הרחבה למשחק Dota 2 מלווה בקולותיהם של ריק ומורטי, בדיבובו של ג'סטין רוילנד.
ב-2016 שוחרר המשחק "פוקט מורטיס", פרודיה על סדרת משחקי הווידאו של פוקימון, עבור מערכות ההפעלה IOS ואנדרואיד, ויצא קומיקס המבוסס על הסדרה.
ב-2021 התארחו הדמויות של ריק ומורטי בסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה", כשבסרט מרומז שטאז עבר לגור בממד שלהם ושהם משיבים אותו אל ממד ה"לוני טונס".
במאי 2022 ערוץ Adult Swim הזמין את הפקתה של "ריק ומורטי: האנימה" ; הרפתקה בת 10 פרקים שתעבד נושאים ואירועים מהסדרה המקורית אך תהיה נפרדת ממנה, בהובלת טאקאשי סאנו.
הסדרה יצאה ב־2024 וקיבלה ביקורות שליליות נוקבות.
ריק גרין נולד ב-4 בנובמבר 1953, הוא קומיקאי קנדי, אומן וסופר.
יש לו תואר Bachelor of Science מטעם אוניברסיטת ווטרלו.
משנת 1975 עד שנת 1979 הוא עבד כפרזנטור ב-Ontario Science Centre.
בשנת 1979, הוא עזר לייסד את הקבוצה הקומית The Frantics.
הם הושמעו בתוכנית הרדיו CBC שלהם Frantic Times ותוכנית הטלוויזיה הקצרה Four on the Floor.
בשנת 1979 הוא נכנס לעסקי השעשועים באופן מלא כחבר ב-The Frantics comedy troupe.
במהלך 8 השנים הבאות הם ביצעו מאות הופעות חיות, 150 תוכניות רדיות, מספר אלבומים וחצי תריסר להיטים.
בשנת 2003, ה-Frantics חזרו להופיע על הבמה ובטלוויזיה.
בשנת 1999, גרין יצא את History Bites והועמד לפרס התסריטאי הקנדי.
בשנת 2004, הוא הוכתר כ"איש השנה" על ידי מורים להיסטוריה מOntario.
גרין אובחן כבעל הפרעת קשב וריכוז, בעקבות האבחון של אחד מילדיו.
בשנת 2009 גרין כתב וביים סרט תעודה על הפרעת קשב וריכוז בחיים הבוגרים, השתתף יחד עם Patrick McKenna בסרט ADD & Loving it?!
גרין כתב ספר יחד עם Dr.
הפרויקטים שלו זכו בפרסים רבים, ביניהם Gemini Awards, ACTRA Awards, New York Festival Awards, ומספר פרסים חינוכיים.
החומרים שלו מבוצעים על ידי שחקנים מוכשרים כמו ג'ים קארי, גרהאם צ'אפמן, קולין מוקרי, גרהם גרין, אריק סטולץ, מרטין שורט ועוד.
הרב ראובן יעקב "ריק" ג'ייקובס הוא נשיא האיחוד ליהדות רפורמית בצפון אמריקה.
ריק ג'ייקובס נולד בניו רושל שבמדינת ניו יורק.
כשהיה בן עשר עברו הוריו לטסטין שבמטרופולין לוס אנג'לס, קליפורניה, כחלק מהגל שיצא משכונות המהגרים בחוף המזרחי.
הם פתחו עסק לממכר רהיטים והצטרפו לבית-הכנסת הרפורמי המקומי, "בית שלום." הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה והחליט לבלות שנה אקדמית באוניברסיטה העברית, בה החל להתעניין בקריירה רבנית אחרי שלמד קורס במחשבת ישראל עם דוד הרטמן והתגורר חודש וחצי בקיבוץ דתי בצפון ישראל.
כששב לאמריקה, נרשם ללימודים בהיברו יוניון קולג'.
במקביל, החל להתעניין במחול מודרני עוד בסנטה ברברה (ג'ייקובס הוא בגובה 1.93 מטר), והוא רקדן וכוריאוגרף חצי-מקצועי.
בתור סטודנט, התמחה כמשנה-לרב בבית-הכנסת בסקרסדייל, מחוז וסטצ'סטר.
הוא נסמך ב-1982 והתמנה לעמוד בראש קהילת ברוקלין הייטס.
זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, היה מהראשונים בניו יורק לפתוח מעון לחסרי בית בבית-כנסת.
כמו כן, השתתף עם מנהיגי דת אחרים ביוזמה להקים דיור לעניים.
ב-1991 פרש קודמו בסקרסדייל והוא נקרא להחליפו.
הוא נותר בקהילתו החדשה במשך עשרים שנה, ותחת הנהגתו היא גדלה בחצי, ל-1,200 משפחות לעומת פחות מ-800 ערב הגעתו.
ג'ייקובס, שהצהיר כי הוויי בית-הכנסת שעמם אותו כילד, עמד על הצורך להפוך אותו למזמין ומושך לזוגות צעירים ולנוער.
בין היתר רכש בניין חדש שנבנה לפי תקנים סביבתיים מחמירים, שנבנה מחומרים ממוחזרים ועם נר תמיד סולארי.
הצלחתו הפכה אותו, לדברי סטיבן מ.
כהן, ל"רב הקהילה המכובד ביותר" בזרם.
הוא תמך במגמת האימוץ-מחדש של מרכיבים מסורתיים שקודמה על ידי הנשיא הרב אריק יופה.
בין היתר, סקרסדייל קיבלה תחתיו את סידור "שערי תפילה" (שיצא לאור עוד ב-1976) שהכיל יותר עברית וברכות שנמחקו על ידי הרפורמים בעבר.
לצד פעילותו כרב קהילה, מילא מגוון תפקידים באיחוד ליהדות רפורמית: הוא ישב בחבר הנאמנים, בוועד הפועל של התאחדות הרבנים, בוועדה לסדרי תפילה וגם בוועד המנהל של האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת.
בנוסף, הרבה לעסוק בענייני השעה: הוא נטל חלק במסע יחסי הציבור לסיום הסכסוך בדארפור ונשא את התפילה שפתחה את עצרת המחאה בת 50,000 האיש שהתכנסה בוושינגטון ב-2006. כמו כן, לאחר רעידת האדמה בהאיטי (2010), טס לאי וגייס תרומות לסיוע.
ב-22 במרץ 2011, לאחר שיופה הודיע על פרישה, נבחר הרב ג'ייקובס להחליפו כנשיא האיחוד, המונה קרוב ל-900 קהילות עם כ-880,000 חברים בוגרים רשומים בארצות הברית וקנדה, ומייצג עוד מאות אלפי אוהדים (הגוף אומד את כלל המזדהים עמו ב-2.2 מיליון בהתבסס על סקרים).
בניגוד לשני קודמיו, יופה ואלכסנדר שינדלר, שצמחו מהבירוקרטיה הארגונית, הוא נבחר בשל ניסיונו בניהול קהילה.
הוא נכנס למשרה ב-12 ביוני, ובכינוס הדו-שנתי של האיחוד בדצמבר הודיע שעליהם להתמקד בשינוי בהתנהלות היום-יומית של הציבור ובחיזוק הקשר של הדור הצעיר.
ב-2014 ספג ביקורת כשהצהיר: "אני עודני שומע אנשים מדברים על נישואי תערובת כאילו זו מחלה...
יהודים שמתחתנים עם יהודים הם ברכה, יצירת דרכים לבני-זוג יהודים ולא-יהודים לחיות חיים יהודיים הן גם ברכה, האתגר הקדוש של דורינו." הנאום גונה כיותר מאשר סובלנות בפועל לאחוזי נישואי התערובת הגבוהים, אלא גם עידוד וקבלה בלתי-מסויגת.
הוא נשוי לסוזן פרידמן ואב לשני בנים ובת.
ריק ומורטי היא סדרת טלוויזיה אמריקנית מונפשת למבוגרים משנת 2013, שנוצרה על ידי ג'סטין רוילנד ודן הרמון.
גיבורי הסדרה הם ריק סנצ'ז, מדען אלכוהוליסט מבוגר ונכדו הצעיר מורטי סמית' המצטרף אליו להרפתקאות מוזרות ומסוכנות ברחבי היקום, וביקומים חלופיים.
להלן רשימת דמויות מסדרת הטלוויזיה "ריק ומורטי".
ריק סנצ'ז (מדובב על ידי ג'סטין רוילנד בעונות 1-6 ועל ידי איאן קרדוני מעונה 7 ואילך) הוא מדען גאון, ניהליסט מושבע והאיש החכם ביותר ביקום.
בן 70. אביה של בת' סמית', סבם של מורטי וסאמר סמית', והחם של ג'רי סמית'.
ריק הוא אלכוהוליסט וכתוצאה מכך רבים ממשפטיו נאמרים תוך כדי גיהוק, ובנוסף יש לו באופן כמעט קבוע כתם של משקה אלכוהולי מרוח מתחת לפיו, שהפך למראה המזוהה עימו.
יש לו שיער כחול בהיר ופרוע, גבה אחת, והוא לובש חלוק מעבדה לבן.
יש לו לשון חדה ביותר, והוא מרבה להעיר הערות סרקסטיות מתנשאות ועוקצניות כלפי האנשים הסובבים אותו ובני משפחתו, אותם הוא תופס כנחותים ממנו.