tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטיפוס השישי לפסגת ההר בוצע ב-16 בינואר 2017, חמישה מטפסים עשו את העלייה השישית לפסגת ההר (משלחת שכונתה "משלחת טיירי 50/50".
המטפסים היו ריצ'רד ת'רמר, הבן (Richard Thurmer, Jr) ג ' וניור, ויקטור סונדרס (Victor Saunders), מריה "פאצ'י" פז איברה (Maria "Pachi" Paz Ibarra), סת' טימפאנו (Seth Timpano) וטוד טומולו (Todd Tumolo).
ריצ 'רד ת'ורמר הוא המטפס החובב הראשון והמטפס השני בגילו המבוגר (בן 61) שהגיע לפסגה.
ויקטור סונדרס היה האיש המבוגר ביותר שהגיע לפסגת הר טיירי (בגיל 66).
מריה "פאצ 'י" פז איברה הייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגה.
הר טימוסתנס הוא הר נישא אזור חוף פאלייר, של אזור ארץ גרהאם, בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הר טימוסתנס ממוקם בין מוצאו של קרחון האריוט לבין צידו הצפוני של קרחון איירי.
הר טימוסתנס ממוקם 6 קילומטרים צפון-מערבית לפסגת פרגרינוס, המצוייה במרכז חצי האי האנטארקטי.
הר טימוסתנס התגלה ב-28 בספטמבר 1940 בצילום אוויר שבוצע על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Program (בראשי תיבות: USAS)), כמו כן אזור ההר צולם על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE).
אזור ההר מופה בדצמבר 1958, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS)).
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (The UK Antarctic Place-Names Committee (בראשי תיבות: UK-APC)).
ההר נקרא על שמו של טמוסתנס מרודוס (ביוונית עתיקה: Τιμοσθένης)- נווט וגאוגרף ביון העתיקה בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס.
הוא כתב מדריך מסע ימי בן עשרה כרכים - בעשור שבין 280 ל-270 לפני הספירה, שימש כאדמירל וקברניט בצי הספינות של תלמי השני מלך מצרים התלמיית.
בזכות מעמדה של מצרים העתיקה כמעצמה ימית, ובהסכמת בני קרתגו, יזם משלחת תגליות והגיע עד עמודי הרקולס (מצר גיברלטר) תוך כדי רישום המרחקים בין הנמלים.
טימוסתנס שינה את שושנת הרוחות בה נעשה שימוש באותה עת - כך שיהיו בה 12 כיוונים במקום 8 והחל להשתמש בה לניווט ולא רק לשימוש מטאורולוגי של תיאור כיוון הרוח.
נקודת הייחוס הייתה האי רודוס.
הר חירם (בתעתוק מערבית: ג'בל טאוויל) הוא הר בשטחי שמורת הר מירון בגליל העליון.
גובהו 996 מטרים מעל פני הים.
הוא נקרא על שמו של המבצע שערך צה"ל לשחרור הגליל במלחמת העצמאות – מבצע חירם.
ההר ממוקם כקילומטר מערבית לקיבוץ סאסא, כקילומטר מדרום־מזרח להר אדיר וכשני קילומטרים מזרחית למועצה המקומית חורפיש.
ההר מכוסה חורש ים־תיכוני ומפסגתו ניתן לצפות לעבר דרום לבנון ובפרט לעבר הכפר רמיש.
בית הקברות של סאסא נמצא על הר חירם, והוא המקום הסלול גבוה ביותר בהר.
הר חלחול הוא הר המהווה את פסגת הר חברון, ולמעשה את פסגת ההר המרכזי כולו.
פסגתו נמצאת בתוך העיר חלחול, כחמישה קילומטרים מצפון לחברון וקריית ארבע.
ההר מתנשא לגובה 1,026 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר במרכז הארץ.
מן הרכס נשקף נוף אל עבר ירושלים, הרי בנימין, מדבר יהודה, הר חברון, ים המלח וגם אל הרי מואב שבממלכת ירדן.
עקב גובהו של הרכס, כמעט כל חורף נערם בו שלג.
פסגת ההר נמצאת ממש מעל לצומת הזכוכית, המקשרת בין כביש 35 לכביש 3554, שנכנס מצד אחד לחלחול ומצד שני לחברון.
בפסגה השנייה בגובהה בהר מוקם כיום היישוב מעלות חלחול.
הר יונה הוא הר בגליל התחתון.
גובהו 573 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר ברכס הרי נצרת.
על המפנה המערבי של ההר ממוקמת שכונת רמות גולדה מאיר (לשעבר 'הר יונה א' ו-ב'), ממערב לכביש במורדות ההר צפונה נמצאת שכונת הר יונה ג'.
ממזרח לו הכפר עין מאהל, ומצפונו, למרגלותיו, מצוי כפר כנא.
על ההר מצויה שמורת טבע, שבה פורח מדי שנה האירוס הנצרתי.
בסמוך להר זורם נחל ציפורי ממזרח למערב.
ההר מוקף במעיינות רבים: עין אבינועם, עין רני, עין מהל, עין לפידות ועוד.
ההר נקרא על שם יונה הנביא אשר נולד בגת חפר, המזוהה בין היתר עם משהד הסמוכה.
שמו המקורי של ההר בערבית הוא "ג'אבל סיח'", אם כי תרגום שמו הנוכחי לערבית הוא: "ג'בל יוּנס".
הר כיתרון הוא שלוחה טופוגרפית הנמשכת מאזור היישוב צור הדסה לכיוון דרום-מערב.
גובהה של שלוחת הר כיתרון 751 מטר מעל פני הים.
סביב נקודת גובה זו יש חורבות יישוב קדום בשם חרבת גֶרֶס - חרבת ג'וּרִיש שם נמצאים דרך רומאית קדומה, שרידי מבנים, בורות סיד, גתות, בורות מים ומערות קבורה.
ב"נחל גרס" המתחבר למרגלות ההר לנחל סנסן יש שני מעיינות, "עין גרס עלית" ו"עין גרס תחתית".
על החלק הצפון-מזרחי של השלוחה נבנתה שכונת הר כיתרון שהיא חלק מן היישוב צור הדסה.
הר כַּרְכּוֹם הוא הר בנגב הדרומי, שבו התגלו ריכוזים יוצאי דופן של אתרים ארכאולוגיים ואמנות סלע.
ההר מזוהה בידי הארכאולוג עמנואל ענתי כהר סיני המקראי, זיהוי שאינו מקובל על רוב הקהילה הארכאולוגית.
הר כרכום הוא השם העברי להר גדול ורחב ידיים, שנקרא בעבר בפי הבדואים תושבי האזור "ג'בל עידיד".
משמעות השם אינה ודאית: השורש בערבית עשוי להתייחס למילה "עיד" במובן חג, וכן למילה "עדד" במובן מרובה, רב.
שמו העברי של ההר ניתן לו לאחר קום המדינה על ידי ועדת השמות הממשלתית.
חברי הוועדה הסתכלו על תמונה של ההר על רקע השקיעה ובחרו בשם "הר כרכום", על שם הפרח כרכום שצבעיו הם צהוב ולבן.
ההר ממוקם בנגב הדרומי, בשוליו הצפוניים של נחל פארן, כ-25 ק"מ בקו-אווירי מהקצה הדרומי-מערבי של מכתש רמון.
ההר נראה היטב ממרחקים, מן הערבה ומאדום, עד לרדיוס של כ-70 ק"מ ממנו.
הר כרכום הוא הר משאר טיפוסי, שנותרו בו סלעי משקע גיריים מתקופת האאוקן (טרם נסיגתו של ים טתיס הקדום מאזורי הנגב).
רכס ההר הוא רמה שאורכה כתשעה ק"מ ורוחבה בין ק"מ בודד לשניים.
את המשטח המרכזי מנקז נחל אחד, נחל כרכום.
לנחל הזה יש ערוצים משניים רבים על פני ההר.
הגישה אל ההר קשה משום צלעותיו הזקופות, המתנשאות לגובה של כ-200 מטרים מעל פני סביבתו.
שיא גובהו של השטח הרמתי שבראש ההר הוא כ-847 מטרים מעל פני הים.
הממצאים הארכאולוגיים על הר כרכום ובסביבתו
מרבית הסקרים והחפירות הארכאולוגיות בהר נערכו על ידי פרופ' עמנואל ענתי מטעם מרכז קמונו ללימודי פרהיסטוריה (Centro Camuno di Studi Preistorici) בוואל קמוניקה שבאיטליה.
ענתי, מקים המרכז, משמש כפרופסור בדימוס לפלאונטולוגיה באוניברסיטת לצ'ה (Università di Lecce) באיטליה.
באזור נחפרו כ-1,200 אתרים, ובמהלכן נמצאו שרידים ארכאולוגיים שרובם מתוארכים לתקופה הפלאוליתית, התקופה הכלקוליתית ולתקופות הברונזה הקדומה ותחילת התיכונה.
בנוסף לאתרים אלו הר כרכום וסביבתו הקרובה מלאים בלמעלה מ-40,000 חריטות אמנות סלע, "גני פסלים" ובפסלים אנתרופומורפיים (דמויי אדם).
על פי ענתי המתחם המקודש הפלאוליתי שנתגלה ב-1992 הוא בן יותר מ-30,000 שנה והוא מורכב מארבעים סלעי צור גדולים בעלי צורות טבעיות שנאספו לראש ההר על ידי האדם הקדמון.
על הקרקע באזור זה (בשטח של כ-400 מ"ר) נמצאו 220 אבני צור נוספות.
אם אכן המתחם המקודש הוא מהתקופה הפלאוליתית התחתונה אזי ייתכן וההר הזה מקודש מהתקופות הראשונות שבהן הגיע אליו האדם.
יותר מ-200 אתרים פלאוליתיים נתגלו בהר כרכום שנראה כי היה ממוקם על נתיב נדידה ראשי של האדם הפלאוליתי בין אפריקה לאסיה.
בהר נמצאו כלי צור מהטיפוס האפריקני שנעשו בצור מקומי ומתוארכים לתקופה הפלאוליתית העליונה והתיכונה.
האזור ננטש בתקופה הנאוליתית, וחזר להיות פעיל שוב בתקופת BAC (BAC=Bronze Age Complex), כך מכנה ענתי את התקופה החל מחלקה המאוחר של התקופה הכלקוליתית עד סופה של תקופת הברונזה התיכונה א'.
בפסגת ההר אתרי קבורה ופולחן, ולמרגלותיו אתרי מגורים/חניה ואתרי פולחן רבים המתוארכים לתקופה זו.
על פי ענתי בתקופה זו ההר שימש לפעילות פולחנית נרחבת.
לאחר מכן ננטש ההר שוב למשך רוב האלף השני לפנה"ס.
ענתי טוען כי הר כרכום היה מרכז פולחני ראשון במעלה באלף ה-3 לפנה"ס, מעין מכה פרהיסטורית שקבוצות גדולות של אנשים באו ובנו את מחנותיהם לרגלי ההר וטיפסו אליו כדי לעסוק בפולחן.
התאוריה של ענתי המקשרת בין הר כרכום להר סיני
ענתי טוען כי בתקופת BAC שימש הר כרכום כהר קדוש.
יותר מכך, דמיון בין ממצאים בהר לסיפור המקראי של מעמד הר סיני שכנעו אותו כי הר כרכום הוא לא אחר מאשר הר סיני.
ענתי מעלה כמה נימוקים בתמיכה לסברתו.
הר כרכום כמקום יישוב וחניה
הר כרכום היה הר קדוש באלפים הרביעי והשלישי לפנה"ס, כאשר אנשים רבים בנו את מגוריהם למרגלות ההר ומעטים טיפסו על הרמה כדי לבצע את הפולחן הדתי.
תיאור דומה מובא בספר שמות לגבי האיסור לאנשים לדרוך על ההר: ().
כמו כן צפיפותם של אתרי יישוב גבוהה יותר מאשר בכל אזור אחר שנסקר עד כה בנגב ובסיני, למרות דלילותם של מקורות המים באזור.
לפי ענתי, אם אכן עם ישראל עצר לרגלי ההר הקדוש הוא לא היה היחיד.
מן הטקסט משתמע כי על פי המסורת האתר נקרא הר האלוהים לפני שמשה הגיע אליו.
ההר המתואר כמצוי על אדמת המרעה של המדיינים היה, כנראה, מקום קדוש לשבטי מדבר שונים (כגון מדיינים, עמלקים וישראלים).
ענתי מקשר נתונים אלה אל אתרי החניה שלרגלי ההר.
נתיבים רבים הוצעו ליציאת מצרים ואף אחד מהם לא כלל את האזור של הר כרכום.
ענתי מציע נתיב חדש שכולל את הר כרכום.
"על פי התיאור המקראי טענו מספר חוקרים כי יש למקם את הר סיני בצפון חצי האי סיני ולא בדרומו.
תיאור הנתיב נמצא במקרא בשני מקומות - בספר שמות ובספר במדבר.
לדעת ענתי ניתן לשחזר את הנתיב מארץ גושן להר סיני במידה רבה של דיוק.
בספר דברים פרק א', פסוק ב' נאמר: .
ענתי מצא כי בדרך מהר כרכום לעין קודרת (קדש ברנע בדעה המקובלת) דרך ג'בל עריף א-נאקה (הר שעיר בזיהויו של ענתי) יש עשר בארות במרחק של 10 עד 15 ק"מ אחת מהשנייה.
זהו המרחק המרבי אותו יכולה קבוצה גדולה לעבור ביום, ובסופו של כל יום כזה יזדקקו למים.
כך, אם הר כרכום הוא הר סיני המעבר ממנו לקדש ברנע דרך הר שעיר יימשך 11 יום בדיוק.
לפי המתואר בתנ"ך הר סיני ממוקם בין מדבריות צין ופארן וכן בין ארץ עמלק לארץ מדין.
בספור של משה במדיין, הר סיני נמצא בקצה אדמת מרעה של המדיינים ועל הדרך בין מקום מגוריו של יתרו לבין מצרים.
הר כרכום הוא היחיד בין "הרי סיני" המוצעים שתואם את התיאור.
רפידים, המתוארת בתנ"ך כקרובה מאוד להר, מתוארת במקרא כבאר שהיוותה מקור לסכסוך בין עמלקים למדיינים.
לפי הטקסט, שני השבטים הופיעו ברפידים ונראה כי היה זה הגבול בין הטריטוריות של שני השבטים.
באר כרכום, המצויה 7 ק"מ צפונה מהר כרכום, תואמת תיאור טופוגרפי זה.
מרחק ההליכה מהר כרכום לבאר כרכום הוא פחות משעתיים.
המקרא מתאר את המדבריות ואזורי השבטים סביב הר סיני.
לפי התיאור הר סיני צריך להימצא ליד, או על הגבול בין ארץ מדיין לארץ עמלק.
המקרא גם מצביע על כך שהעמלקים אכלסו את אזור הר הנגב המרכזי ואת אזור קדש ברנע, והמדיינים את שני צידי הערבה.
הר סיני על פי המקרא אמור להימצא בין שני אזורים אלו, כלומר, באזור הר כרכום.
בדיקה מעמיקה של הפרטים הטופוגרפיים במקרא הייתה מצביעה על הר כרכום כהר סיני גם ללא הממצאים הארכאולוגיים.
במקום נמצאו חריטות סלע רבות המונות למעלה מ-40,000. זהו המכלול הגדול ביותר של חריטות סלע המוכר בנגב ובסיני, וזמנם החל מן התקופות הפרהיסטוריות עד לעת המודרנית.
בשלהי התקופה הכלקוליתית ובתקופת הברונזה הקדומה חלה עלייה במספר החריטות.
הציורים נעשו בטכניקה של חריטה בפטינה שעל פני הסלע.
חלק מהחריטות מזכירות סצנות מקראיות או מרמזות על אמונה באל אחד, ובהן דמויות אדם העומדות בפני סמלים אבסטרקטיים כמו דמות אדם מתפלל בידיים מורמות העומד בפני פס.
לדעת ענתי החריטה מרמזת על פולחן האל המופשט שלא ניתן להביע את דמותו.
את חריטת הסלע המתארת נחשים, עקרבים ושרף (לטאה ארסית), מקשר ענתי אל הפסוק ().
חריטת סלע נוספת, המתארת את המטה והנחש, מיוחסת על ידי ענתי אל הפסוק בשמות ז' ט"ו: .
מסגרת מלבנית המחולקת לעשרה חלקים מתארת על פי ענתי את עשרת הדיברות.
המסגרת מחולקת ל-2 חלקים, 3 חלקים, 3 חלקים ושוב ל-2 חלקים, ולפי ענתי אלו עשרת הדיברות הנחלקות באופן הבא:
חריטות של אליפסה שבתוכה מעגל וסביבו קווים מכונה על ידי ענתי "עין האלוהים".
לרגלי ההר נמצאו 12 מצבות הערוכות בשתי שורות של שש מצבות כל אחת, כשלא רחוק, מצפון, חצר קטנה ובמת אבן.
12 המצבות מסמלות, לדעת ענתי, את 12 שבטי ישראל, כפי שמתואר בשמות כ"ד (ד'-ה'): .
על אחת משתי הפסגות של ההר נמצאה נקרה בסלע היוצרת מחסה טבעי.
מחסה על פסגת ההר הוא מחזה נדיר בחצי האי סיני.
בשמות ל"ג (כ"א-כ"ב), הר סיני אכן מתאפיין בכך: .
בנוסף, על הרמה של הר כרכום יש שרידים של מקדש מתקופת ה-BAC עם במת אבן (היכול להיתפס כמזבח) הפונה למזרח.
את המקדש מקיפים תילי קבורה בדמות גלי אבנים, גאוגליפים וחרותות סלע, בהן חרותות המתארות עקבות רגלים, הידועות כקשורים בפולחן.
בספר שמות יש אזכור של מקדש שנראה על ידי משה על הר סיני - () ושל מזבח ().
ב-1998 נתגלה טומולוס שנמצא בנקודה הבולטת ביותר על ההר ובו מזבח שעליו אבן לבנה חתוכה בדמות סהר ולידה כלי צור שככל הנראה שמשו לחיתוך האבן.
לפני המזבח הובערה אש, ולאחר הטקס האתר כוסה באבנים.
לדעת ענתי, הטומולוס הוא גלעד המציין את הקדשת ההר לירח או לאל ירח מתקופת הברונזה הקדומה שנקרא סין.
אליבא דענתי הר סיני הוא הר האל סין.
על ההר ישנם עצי אשל המספקים פרחים אכילים (שמתפרשים כעצי מן) ובעלי חיים שניתן לתפוס במלכודות.
על ראש ההר, בערוץ הסלעי של נחל כרכום, סדרה של גבים שנמשכת לאורך של כ-200 מטרים עד לראש המפל.
זהו מקור המים היחיד על ההר השטוח והצחיח, ומיקומו בראש הר מהווה תופעה מיוחדת ונדירה.
את הממצאים האלה מקשר ענתי אל התיאור התנכ"י לפיו כשמשה עלה עם אהרון על ההר הם אכלו ושתו: ().
בנוסף לכך, בספר במדבר מוזכרים שמות התחנות ביציאת מצרים ומתוארת ההגעה לרפידים ().
לדעת ענתי רפידים ממוקמת ללא ספק לרגלי הר סיני מכיוון שלקברות התאווה, התחנה הבאה, הגיעו לאחר הר חורב (שם נוסף להר סיני).
לדעתו, מתיאור זה נובע כי לאחר שלא מצאו מים ברפידים, מקום שאמורה הייתה להיות בו באר מים, פנה משה לעבר מקום במדבר שם ידע כי קיים מקור מים.
כלומר, הטקסט המקראי רומז כי אף על פי שהחנייה לרגלי הר סיני הייתה במדבר ולא בנווה מדבר, עדיין היו בו מספיק מים להשקות את האנשים.
הר כרכום מתאים לתיאור הזה גם בגבים וגם בבאר כרכום הקרובה, שאותה מזהה ענתי עם רפידים.
ממצא נוסף הוא אתר יישוב מתקופת הברזל (מהאתרים הבודדים באזור מתקופה זאת), והחרסים שנמצאו זהים לחרסים מאותה התקופה שנמצאו בנגב המרכזי.
התקופות הארכאולוגיות המיוצגות בהר כרכום תואמות את הסיפור המקראי: בהתאם למקרא, לאחר שמשה הוביל את בני ישראל הרחק מהר סיני, המבקר הבא בהר סיני היה אליהו הנביא.
פער הזמן הארכאולוגי בהר כרכום מסוף תקופת ה-BAC ועד להתיישבות בתקופת הברזל (תקופתו של אליהו לפי ענתי) תואם את סיפור המקרא.
רוב רובה של קהילת החוקרים אינו מקבל את התאוריה של ענתי בדבר זיהויו של הר כרכום עם הר סיני.
לטענת תומכי התארוך המאוחר או המוקדם של יציאת מצרים, הבעיה העיקרית בתאוריה של ענתי היא פער בין זמן יציאת מצרים המוצעת במאה ה-13 לפנה"ס או מאה ה-15 לפנה"ס, לבין הממצאים הקדומים יותר בהר כרכום מהאלף הרביעי, השלישי והשני לפנה"ס.
ענתי גורס כי יש לתארך את סיפור יציאת מצרים לסוף האלף השלישי לפנה"ס, הוא מביא מספר טיעונים כדי לאשש את התאוריה שבה הוא מחזיק.
כך לדוגמה הוא טוען שסיפורי האבות משקפים תקופה של שבטי נוודים למחצה, שעוסקים בחקלאות ובעיקר במרעה באזורים פוריים.
בתור שכאלה הגיעו למצרים והתיישבו, וקשה לשער שמבחינה פוליטית דבר זה יכול היה להתרחש לאחר השושלת המצרית השישית, כי המשטר בשושלת זו הפך סגור יותר.
אורח החיים של תקופת האבות אופייני לתקופה הכלקוליתית ולתקופת הברונזה הקדומה, וקשה לשער שתיאורים מקראיים אלה משקפים תקופה מאוחרת יותר מבחינה אתנולוגית.
עוד טוען ענתי כי בכל מזרח סיני ודרום הנגב אין ממצאים המצביעים על נוכחות אנושית במשך המאות ה-13 וה-14 לפנה"ס, ומאידך יש פעילות אנושית ענפה המתבטאת בממצאים ארכאולוגיים רבים בכל אזור המדבר מתקופת BAC, דהיינו מהאלף השלישי בקירוב.
ישראל פינקלשטיין תוקף בחריפות את התאוריה של ענתי, וגורס כי תאריך הופעת ישראל בכנען נקבע על ידי נתונים רבים שהצטברו במהלך חפירות וסקרים מרובים והוא כה מבוסס עד כי לא ניתן לערער עליו.
פינקלשטיין טוען עוד כי המקרא מתייחס למספר טופונימים (שמות מקומות) בדרך המסע של יציאת מצרים.
מכל הטופונימים המוזכרים ניתן לזהות בוודאות רק שניים: קדש ברנע (עין קודרת) ועציון גבר (ליד אילת של היום).
את כל יתר הטופונימים לא ניתן לזהות.
מהמקרא עצמו אין שום דרך לקבוע באיזה חלק של המדבריות הדרומיים המשתרעים מהנגב לקצהו הדרומי של סיני מצויים אתרים אלו.
כמו כן לא ניתן להסתמך על שמות מודרניים או מאוחרים של הטופונימים הללו מכיוון שלא הייתה במדבר המשכיות יישובית.
על כן ההצעות שניתנו לזיהוי על ידי ענתי אינן תקפות.
ענתי גם משתמש בשמות כגון "צין" ו"פארן" לאזורים הקרובים להר כרכום בלי לדון בבעיות הקשורות למיקומם.
יתר על כן, טוען פינקלשטיין כי החומר התנ"כי קובץ מאות שנים לאחר שהאירוע המדובר קרה, על כן אין אפשרות להתייחס לסיפור תנ"כי זה כאל תיאור היסטורי מדויק.
כשמתייחסים למכלול העובדות הזה לא פלא שאין בידינו מידע רב יותר על יציאת מצרים היום מאשר לפני 150 שנה.
אשר לפירושים שנותן ענתי לחריטות הסלע, למצבות ולממצאים האחרים טוען פינקלשטיין כי לא קשה למצוא פירושים מקראיים.
דבר זה אפשרי כמעט בכל מקום בדרום: בנגב, במנזר סנטה קתרינה, בצפון סיני ועוד.
הפירושים של ענתי, לדעתו של פינקלשטיין, שייכים יותר לתחום האמונה ולא לזה של הארכאולוגיה.
ריכוז הממצאים בהר כרכום אינו ייחודי: מצבורי אתרים דומים בגודלם נמצאים בחלקים אחרים בנגב ואף צפיפות הממצאים לקמ"ר גדול יותר באתרים אלו מאשר בהר כרכום.
פינקלשטיין מצביע על חוסר היכולת לקבוע תאריך מדויק לחריטות הסלע גם לפי הציורים ובוודאי שלפי הפטינה שקשורה בדברים נוספים מלבד הזמן, לדוגמה: במיקרו אקלים.
לטענתו, לאחר שמתעלמים מהפירושים הדחוקים של ענתי ומהמידע המוטעה, נותרת העובדה כי קיים רכס בנגב עם מצבור רב יותר של אתרי התיישבות אנושית מאשר רכסים הנמצאים בקרבתו המיידית, וכי הר כרכום שונה מרוב חלקי הר הנגב במצבור חריטות הסלע הגדול יותר מבמקומות אחרים.
את מצבור החריטות מסביר פינקלשטיין בקיום הנוודי והפסטורלי המצוי בהרי הנגב: אזורים מורמים זוכים לכמויות משקעים גדולות יותר וכך מספקים מרעה גדול יותר לעדרים.
בחורף הנוודים משתמשים במרעה שבמקומות הנמוכים ובאביב הם עולים לאזורים הגבוהים יותר.
בנגב, בקיץ העדרים נלקחו מזרחה לרכסי הר חריף, הר לוז, הר שגיא והר כרכום.
להר כרכום היה יתרון נוסף בדמות באר כרכום שסיפקה את המים לעדרים.
זו הסיבה לריכוז הגבוה של אתרי יישוב.
גם ההסבר לכמות הגדולה של חריטות סלע טמון בדרך החיים הנוודית.
העובדה כי הרכס מוקף במצוקים תלולים הפכה אותו למושך יותר כי כך היה קל יותר לשמור על העדרים.
במהלך שהותם של הרועים באתר, הם חרטו ציורים בסלע.
ישנם חוקרים המקבלים את דעת ענתי כי אלו הם ממצאים מימי בני ישראל, אך לא את הזיהוי עם הר סיני, שהרי בני ישראל הסתובבו שנים רבות במדבר גם אחרי שעקרו מהר סיני.
בעקבות שמו הערבי של המקום "ג'בל עדיד" זיהה ישעיהו פרס ואחריו לוי ורוטשטיין את ההר דווקא עם חור הגדגד הנזכר כתחנה במסעי בני ישראל ().
תיירות להר ותופעת "הסנה הבוער"
המיקום המבודד יחד עם הממצאים הארכאולוגיים העשירים והפולקלור המקשר את הר כרכום עם הר סיני המקראי הפכו את המקום ליעד טיולים עבור מטיילים ישראלים ואף תיירים זרים לא מעטים.
בין היתר תופעה אופטית של החזרת אור שמש על אחת מפאות ההר בסמוך ליום הקצר ביותר בשנה זכתה לשם "הסנה הבוער" והפכה לתופעה שמושכת מטיילים רבים להגיע לאזור בדצמבר מדי שנה.
הר כנען הוא הר בצפון ישראל, צפונית־מערבית לכנרת.
על ההר ומורדותיו שוכנת העיר צפת.
להר שתי פסגות: הראשונה נקראת הר ביריה וגובהה 955 מטר מעל פני הים, והשנייה - גובהה 939 מטר.
ההר הוא אחד משני גושי ההרים הגדולים בגליל, ובינו לבין הר מירון מפריד נחל עמוד.
בעבר שכן על הר כנען יישוב קדום בשם יבנית, שהיה אחד הביצורים החשובים בגליל בתקופת המרד הגדול ברומאים.
גם לאחר החורבן ישבו ביבנית יהודים, וידוע כי התיישבה בו משמרת הכהנים אימר.
הר כרמים הוא הר געש רדום ברמת הגולן, המתנשא לגובה של 1,190 מטרים מעל פני הים.
ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, והוא שוכן בין ההר הצפוני ביותר בקו, הר רם לבין הר ורדה, כ-26 ק"מ צפונית מזרחית מקצרין, ו-5 ק"מ דרומית למג'דל שמס.
הר יוסיפון הוא הר געש רדום ברמת הגולן.
ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, והוא שוכן בין הר חוזק לבין הר שיפון, דרומית לעין זיוון.
גובהו של ההר 981 מ' מעל פני הים.
ההר נקרא בערבית תל יוסֻף.
ועדת השמות הממשלתית, ששאפה להיצמד למקור, הציעה תחילה לקרוא לו בעברית "תל יוסף", אלא שקיבוץ הנושא שם זה כבר קיים בעמק יזרעאל.
על כן, הוחלט לקרוא להר "תל יוסיפון" על שם ספר יוסיפון, שנכתב על פי ספריו של יוסף בן מתתיהו, המהווים, בין היתר, את מקור המידע העיקרי על היישוב היהודי ברמת הגולן בתקופת בית שני.
בסופו של דבר הוחלף ה"תל" ב"הר", משום שלמילה תל משמעות אחרת בעברית.
בתחילת מלחמת יום הכיפורים כבשו הסורים את ההר.
כוחות צה"ל השתלטו עליו מחדש ב-10 באוקטובר 1973.
במורדותיו הצפונים-מזרחיים של ההר מחצבה נטושה של טוף וסקוריה.
הר כביר הוא הר גדול המתנשא מצפון מזרח לשכם ומדרום לבקעה שיוצר נחל תרצה.
בשיפולים הדרומיים של ההר נמצא היישוב אלון מורה ומזרחית יותר נמצאת חוות סקאלי.
על פסגתו המערבית של ההר מצוי "קבר שיח' בילאל אבן רבאח" ושלושה מצפורים המהווים אתר הנצחה לתת-אלוף יוסף לונץ, מושל שכם לשעבר.
ההר מכונה גם הר אברהם, על פי המסורת שכאשר בא אברהם אל שכם ואלון מורה קיבל את ההבטחה על ארץ ישראל: .
קיימת סברה כי יש לזהות בהר כביר את הר גריזים המקראי.
בשיפולים הצפוניים של ההר נמצא והוגדר הפרח אירוס השומרון בשנת 1942 על ידי טוביה קושניר, מחללי מחלקת הל"ה.
רכס הר כביר הוא אחד מארבעה ההרים המקיפים את העיר שכם ואת עמק המכמתת - הבקעה הרחבה ממזרח לעיר.
ממבט מצפון ההר נצפה במלוא גובהו, על שמונה פסגותיו.
מן הפסגה צונח הרכס בשיפוע תלול ביותר, ומאבד בבת אחת מאות מטרים של גובה, עד שהוא נבלע בחגורת הירק של עמק נחל תרצה, הזורם למרגלות הרכס מצפונו.
יש כאן ניגוד מ"ההר הגדול" (ג'בל כביר) אל העמק הפורה והשופע מים שלמטה, המהווה גורם ביופיו ויחודו של האתר, אשר היה אהוב במשך שנים על בעלי מצנחי רחיפה.
מסביב להר כביר נצפים הרי השומרון; בדרום - מקרוב הרי עיבל וגריזים ובאופק הרי בנימין.
בפסגה הצפון-מערבית, בגובה 792 מטר מעל פני הים, נמצאת תצפית נוף רחבה המשקיפה אל הר חרמון בצפון, הר הגלבוע במזרח והרי גלעד.
בפסגה 792 ניתן לצפות בשלושה ימים: ים המלח, ים כנרת והים התיכון.
לאורך הרכס עוברת דרך נופית בתוך שטח המוכרז כשמורת טבע - .
כקברי שיח' רבים גם קבר שיח' בילאל ממוקם על פסגה גבוהה.
בבית התפילה הקטן, הצמוד לקבר, מלאים היו הקירות בכתובות שרידים ל"זיארה", עלייה לרגל, שהתקיימה למקום על ידי תושבי הסביבה.
שיח' בילאל אבן רבאח היה שמו של מואזין - קורא לתפילה - ששימש את מוחמד, נביא האסלאם.
מסופר שנטל חלק במסעות הכיבוש המוסלמיים ובקר בארץ יחד עם הח'ליפה עומר בשנת 638. מייחסים לו סגולה להורדת גשמים ופוקדים את קברו לתפילה ולבקש בקשות.
שיח' בילאל עזר להפיץ את האסלאם באפריקה והמוסלמים באתיופיה מייחסים את דתם אליו.
זה למעשה אינו קבר אלא ציון.
קברו של בילאל נמצא בבית הקברות העתיק באב אל-סע'יר (הדלת הקטנה) בדמשק.
הרי השומרון הם בעלי "מבנה שבור", המאפיין את השומרון לכל ארכו, לעומת ה"מבנה במתי" של הרי יהודה.
לכן, בהרי יהודה ניתן למצוא עיבוד שטחים חקלאיים על במת ההר ואילו בהרי השומרון השטחים החקלאיים הם רק בבקעות שבין ההרים.
למרגלות הר עיבל יצר ואדי אברד את ה"חתך" בצלעו של ההר, במקום בו הכביש משכם לבקעת הירדן יורד לנחל תרצה.
החתך מאפשר לראות את שכבות הסלע של ההר:
בראש הר עיבל בולטים סלעי גיר קשים, היוצרים נוף טרשי שהצבע השולט בו אפור.
מתחתם, בערך עד קו הכביש, ניתן להבחין בסלע הקירטון שהוא בהיר ורך, ויוצר נוף "מתון" ו"מעוגל" יותר.
מעברו השני של הואדי, בצלעו של הר כביר נגלה כי הוא עשוי כולו טרשי גיר אפורים מסוג אחר, כך ששני צידי החתך שונים זה מזה.
הסיבה לכך היא שהסלעים בהר עיבל נוצרו בתקופות גאלוגיות אחרות מאשר הסלעים של הר כביר.
אירוס השומרון, הייחודי להרי שומרון, מצוי במורדות הצפוניים של הר כביר.
הוא התגלה על ידי בוטנאי אמריקאי ובשנת 1942 ונחקר על ידי טוביה קושניר.
האירוס מצטיין בפרחים גדולים ומפוארים בגוני סגלגל וורוד בהירים, הנשאים לגובה 30–40 ס"מ.
הפרחים שונים מאוד זה מזה בדגם ובצבע, בעיקר בעלה העטיף החיצוני.
המין קרוב לאירוס ההדור הגדל במזרח הגליל העליון.
הר יזרצה (באלבנית: Maja e Jezercës, בסרבית: Jezerski Vrh/Језерски Bрх - "פסגת האגם" בשתי השפות) הוא ההר הגבוה בהרי פרוקלטייה (Prokletije) ובאלפים הדינרים בכלל, והוא נישא לגובה של 2,692 מטר.
הר יזרצה שוכן בצפון-מערבה של אלבניה, סמוך לגבולה עם מונטנגרו וכ-60 ק"מ מחופי הים האדריאטי.
ההר עשוי אבן גיר ומורדותיו העליונים כמעט קרחים לחלוטין מצמחייה.
הר כוכב (מכונה גם כיפת השחר; בערבית: قبة النجمة, בתעתוק: קובת א-נג'מה; בתרגום מילולי: כיפת הכוכב) הוא הר במזרח הרי בנימין המתנשא לגובה 724 מטר מעל גובה פני הים וממוקם בין כוכב השחר לרימונים, מזרחית לוודאי וחיתה, ובצידה המזרחי של שמורת נחל ייט"ב.
ההר מהווה נקודת תצפית גבוהה המשקיפה על אזור נרחב ביותר מרכס הר הזיתים–הר הצופים שבירושלים בדרום עד לחרמון בצפון.
הוא חלק משמורת הטבע כוכב השחר.
נמוך מעט מהפסגה ממוקם "מקאם סת זהרה", שנקרא על שם סת זהרה, אשה הנחשבת קדושה בקרב תושבי הכפר הסמוך דיר ג'ריר, וידועה כ"פטרונית הלידות והתינוקות".
המקאם בנוי על יסודות קדומים, כעדות הנדבכים התחתונים הגדולים, שחלקם מסותת בסיתות שוליים עם זיז בולט.
פתחו של המבנה פונה צפונה, כנהוג ברוב קברי השיח' בארץ.
על פי מאמר של ספי בן-יוסף משנת 1996, במקום "סימני קמיעות בד, סמרטוטי נדר ומנורות שמן של חרס ופח מעידים על שימוש פעיל של תושבי המקום באתר כמקום תפילה, בקשה ונדרים.
סמוך לקבר ניצב עץ זית עתיק יומין המטופל בקפידה, וכן עץ אשחר עבות.
כיפת המבנה שהייתה שלמה עד סוף המאה ה-20, הרוסה כיום.
כ-200 מטר דרום מזרחית לשיא הגובה, על השלוחה, יש מצפור היקפי על שם רחבעם זאבי.
למרגלות ההר, בגובה של 610 מטר מעל פני הים, נמצאת חירבת א-נג'מה.
ריכוז מערות מגורים ומחסנים, שרידי מבנים ובורות מים של יישוב חצי נוודי שהיה במקום במאות השנים האחרונות.
הר כחל נמצא בשלוחה התיכונית של הר החרמון הדרומי המכונה "שלוחת השׂריון".
הר כחל נמצא בין ארבעה נחלים: במערב – נחל שיאון, במזרח – נחל גובתה, בצפון נחל ערער ובדרום – נחל סנאים.
הוא מצוי במרחק שני ק"מ מהמושב נווה אטי"ב.
בפסגת ההר שלושה לועות של מכרות.
במקום נחצב מינרל כחול הנקרא "כחל" (או גַלֶנָה) ועל שמו נקרא ההר.
זהו מינרל המורכב בעיקר מעופרת (עד 86%) ונוסחתו הכימית PbS.
הגלנה הוא אחד מהמינרלים הגופרתיים המצויים בשפע והוא גם הבצר השכיח ביותר של העופרת.
בעולם העתיק ה"כחל" שימש לאיפור ולצביעה, ייתכן והמכרות נחפרו על יד היטורים תושביו הקדומים של האזור.
ברגלי ההר נמצא מעיין עין כחל.
הר טרור הוא הר געש, המהווה את חלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה.
להר בו מספר רב של חרוטי לבה וכיפות על צלעות ההר.
גובהו של ההר 3,230 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 1,808 מטרים מעל סביבתו.
מרבית ההר נמצא תחת מעטה שלג וקרח.
ההר הוא השני בגודלו בין ארבעת הרי הגעש, המהווים את האי רוס.
ההר הסמוך ממערב לו, במרחק 32.36 קילומטרים - הר ארבוס, מאפיל עליו בגובהו.
ההר התגלה על ידי סר ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841
רוס נתן להר את שמו בשנת 1841.
רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה, טרור.
הראשונים להעפיל אל פסגת הר טרור היו אנשי קבוצה ניו זילנדית בשנת 1959.
הסלעים בפסגת ההר טרם נחקרו, אבל חלקים נמוכים ממדרונות ההר נחקרו, וגילם של הסלעים שם נע בין 0.82 ל-1.75 מיליון שנים.
הר טרור איננו מגלה כל סימנים לפעילות געשית ב-10,000 השנים האחרונות.
בהר טרור מתבצרים מהפכנים רוסים מלוכנים בספר המדע הבדיוני, "אולגה רומנוב", מאת ג'ורג' גריפית, משנת 1894.
הר טרור והר ארבוס מוזכרים בנובלה At the Mountains of Madness מאת ה.פ.
הר טרור משמש כאתר ברומן State of Fear מאת מייקל קרייטון, משנת 2004.
הר טרה נובה הוא הר מכוסה שלג, באי רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,130 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,426 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין הר ארבוס להר טרור.
ההר מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
ההר נקרא על שם טרה נובה, אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
הר כָּבוּל הוא הר במערב הגליל התחתון, המגיע לרום של 373 מטרים מעל פני הים.
ההר שוכן מצפון להר שכניה, וממזרח ליישוב טמרה, הנמצא למרגלותיו.
מדרום להר נמצא אפיקו של נחל שכניה, ומצפון לו נמצא אפיקו של נחל כבול.
ההר קרוי על שם העיר מתקופת המקרא, בית שני והתלמוד כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך מצפון־מערב כאבול.
בשטח ההר עובר כביש המחבר בין טמרה ובין יישובי גוש משגב.
הר כְּסוּלֹת הוא הר ברכס הרי נצרת שבגליל התחתון, המתנשא לרום של 443 מטרים מעל פני הים.
מדרום להר נמצאים הכפר אכסאל ובקעת כסולות, ומצפון מערב לו נמצאת נוף הגליל.
ממזרח להר שוכן הר דבורה, וביניהם עובר ערוצו של נחל ברק בן אבינעם.
מדרונו המערבי של ההר הוא תלול, וכולל מצוק ומערה.
שמו של ההר הוא כשמה של העיר המקראית הַכְּסוּלֹת, שנקראה גם כִּסְלֹת תָּבֹר, אשר מזוהה עם הכפר הסמוך אכסאל, הנזכר בשם זה עוד בכתבי יוסף בן מתתיהו ובכתבי חז"ל.
הר יטבתה הוא הר בדרום ישראל ומצפון-מזרח להר הרמן, מדרום למצפה רמון ומצפון-מערב לשמורת יטבתה.
שמו הערבי הוא ג'בל ע'דיאן ומקורו בנווה המדבר של עין יטבתה (עין ע'דיאן).
ההר מתנשא לגובה של 342 מטרים ומהווה חלק מהרי אילת.
מיקומו על גב שלוחה בפרשת המים שבין נחל ארגמן לנחל יטבתה, סמוך לשביל מעלה צאלה העולה מיטבתה לבאר מולחן.
ההר צופה על דרום הערבה, שמורת יטבתה, הרי אדום וראש מפרץ אילת.
הר יטבתה הוא אחד החלקים המרכיבים את שמורת יטבתה והוא נמצא בקבוצת ההרים המקיפה שמורה זו.
הר יעלה הוא שלוחה הררית בהרי ירושלים, מדרום לנחל שורק, ארבעה קילומטר ממזרח לבית שמש.
ההר נמצא על השפלה המרכזית ועל חלקים מדרום מישור החוף, וגובהו הוא 631 מטר מעל פני הים.
בפסגת ההר הוקם מגדל תצפית.
ההר נכבש במסגרת מבצע ההר במלחמת העצמאות.
תושבי הכפר הערבי דיר אלהוא שהיה שם לפני הכיבוש גורשו והכפר נהרס.
כיום נותרו ממנו שרידי בתים, גדרות ומערה שבה נמצאים מתקני בית בד קדום.
במדרונות ההר בקעות קטנות המצויות על פני מדרגות רחבות שנוצלו לעיבוד חקלאי בזכות אדמות סחף שהצטברו בהן.
אפשר שתופעה זו נוצרה בעקבות פעולת העתק והיא יחידה במינה בהרי יהודה.
לאחר מלחמת השחרור הוקם במקום מושב העולים "יעלה" אך הוא ננטש במהרה.
ההר מהווה חלק מ"פארק ה-200" ועל מדרונו הצפון מערבי נמצאת מערת שורק.
"פארק ה-200" הוא אזור נופש וטיולים סביב הר יעלה שהוכשר בידי קק"ל, הוא הוקם בשנת 1975
ונקרא כך לכבוד יום העצמאות ה-200 של ארצות הברית.
הר כַּמּוֹן הוא ההר הגבוה ביותר בהרי הגליל התחתון, ממוקם כחמישה קילומטר מזרחית לכרמיאל.
זהו רכס הררי בעל מספר פסגות, המציע נקודת תצפית לכל האזור.
הפסגה הגבוהה ביותר של הר כמון מתנשאת לגובה של 602 מטר מעל פני הים, והיא גבוהה במעט מפסגות הר חזון והר תבור.
ממורדות הרכס ההררי יורד נחל כמון.
הרכס ההררי ונחל כמון מוכרים כשמורת טבע ונקראים "שמורת כמון".
השם הר כמון אינו קשור לתבלין כמון.
מקור השם העברי הוא בשם הערבי של ההר, "ג'בל כמאנה", שמשמעותו מקום "מחבוא או מסתור".
בחלקו העליון של רכס הרי כמון נמצאים בעיקר עצי חרוב מצוי ואלת המסטיק, ולאורך הנחל צומח חורש מוצל.
באביב יש במורדות ההר פריחה צבעונית, הכוללת כלניות במגוון צבעים וניתן למצוא את כליל החורש.
צמחיית השמורה כוללת עצי אלון מצוי, פורחים בה מיני סחלבים, צבעוני ההרים, דרדר כחול ודרבנית התבור.
המדרון המזרחי של ההר מכוסה בחורש ים-תיכוני.
על הר כמון ממוקמים כיום שלושה יישובים: כמון, מכמנים, וכמאנה.
על המדרון המזרחי של הרכס שוכנת חורבת כמון ועל רכס ההר מצאו שרידי יישוב שננטש, מהתקופה ביזנטית והמאה ה-15-16. ההתיישבות היהודית בהר בעת החדשה החלה בשנות ה-80, עם הקמת היישובים הקהילתיים "כמון" ו"מכמנים".
שמות היישובים נלקחו משם ההר.
היישובים שייכים למועצה אזורית משגב.
כמאנה הוא יישוב בדואי שהוכר באופן רשמי על ידי ממשלת ישראל בשנת 1995. נוודים בדואים בני שבט סואעד רעו את צאנם באזור ההר עוד במהלך התקופה העות'מאנית, והגיעו להר מעמק החולה.
עם הקמת היישובים כמון ומכמנים על אדמות מדינה בתחילת שנות ה-80, תוכנן על ידי מינהל מקרקעי ישראל מהלך של ריכוז הנוודים הבדואים מפזורות הר כמון בכפר סלאמה.
תושבים מעטים מהם אכן עברו ובנו את בתיהם בסלאמה, אך רוב הבדואים באזור סירבו לעזוב את השטח.
אל היישובים השכנים "כמון" ו"כמונים" נסלל כביש והם חוברו למים וחשמל, אך לא הגיעו לבתי היישוב כמאנה, שהיו מפוזרים על רכס ההר.
בשנת 1995 הוכרו בתים אלה כיישוב בפני עצמו, בשם "כמאנה".
בעתיד מתוכננות לקום שכונות של העיר כרמיאל על הגבעות הנמוכות יותר במערב וצפוֹן מערב הר כמון.
השכונה הראשונה "כרמי שרון" עתידה לקום בשנים הקרובות על גבעת צוף, ממערב ומתחת למכמנים.
בחלק התחתון של ההר, יש מחשופי גיר ואבן חול מתקופת הקרטיקון התחתון.
שביל יונתן הוא השביל הסובב את היישוב מכמנים.
השביל קרוי על שמו של יונתן הדסי, אשר נפל במלחמת לבנון השנייה בשנת 2006.
הר יהורם הוא הר בהרי אילת.
זהו רכס הרים צר, שכיוונו ממערב למזרח ושיא גובהו 680 מטר.
רכס הרים זה תחום ממערב על ידי הר יואש וממזרח על ידי הר שלמה.
מורדותיו תלולים ביותר, ומובילים מצפון אל קניון נחל נטפים ומדרום אל נחל שלמה.
הר יהורם בנוי מסלעי גיר בהירים בניגוד להר שלמה, הצמוד אליו והבנוי מסלעי גרניט כהים.
באוכף המפריד בין ההרים ניתן להבחין בקו התפר בין הסלעים.
הר יהורם נקרא על שם יהורם (הנקרא גם יורם) מלך יהודה, בדומה לשמות של רוב ההרים ברכס הרי אילת, הנקראים אף הם על שם מלכי יהודה.
שם זה ניתן על ידי ועדת השמות הממלכתית כבר בשנות ה-50, מכיוון שנכתב עליהם שהם שלטו באילת.
בהר יהורם נמצא חניון לילה המומלץ כנקודת פתיחה לקטע האחרון של שביל ישראל, קטע המוביל מהר יהורם לאילת.
זהו מסלול טיול פופולרי, אך מתאים למטיבי לכת בלבד.
ברכס זה נמצא אחד השבילים המובילים לפסגת הר שלמה.
האוכף בין הר יהורם להר שלמה מהווה גם את תחילתו של השביל נחל שלמה.
מפסגת ההר, ניתן לצפות בתצפית מרהיבה, בעיקר מזרחה, לכיוון הרי אדום וצפונה, לכיוון הרי אילת.
באחת מפסגות הרכס, ניתן לראות לוח תצפית לזכרם של שני לוחמי סיירת מטכ"ל, שנהרגו באזור זה כתוצאה ממכת חום בעת אימון מאומץ במאי 1992.
הר יוג'ין הוא ההר הגבוה ברכס ארצות הברית, באי אלסמיר, בקורדילרה הארקטית, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
גובהו של ההר 1,850 מטרים מעל פני הים (והוא ההר ה-22 בגובהו בנונאווט); ההר מתנשא לגובה של 1,417 מטרים מעל סביבתו (והוא ההר ה-17 בהתנשאותו בנונאווט).
במקור נקרא ההר "הר ארתור יוג'ין" ("Mount Arthur Eugene") - שם זה ניתן להר בשנת 1883 על ידי חיל הקשר של צבא ארצות הברית, במהלך משלחת החקר - משלחת מפרץ ליידי פרנקלין.
הר ינון (מכונה גם גבעה 777 או גבעת הברנדי.
עד להסדרתו נקרא גבעת ארנון) הוא יישוב במעמד משפטי של התנחלות השוכן מזרחית לאיתמר, על רכס גדעונים המחבר בין השומרון לבקעת הירדן.
היישוב נמצא על גבעה בגובה 777 מטר מעל פני הים, ומכאן שמו הנוסף של היישוב.
מרבית המקימים הראשונים של הגבעה לא יכלו להישאר לגור בה בפועל.
יוצא מן הכלל היה שמואל ברק אשר החליט לחלק את חייו בין נהריה, בה התגורר עד אז עם משפחתו, לבין מגורים בגבעה.
כעבור כשנה הצטרף אליו רן סגל, שבאותה תקופה היה רווק בוגר לימודי תואר שני במתמטיקה, אשר עבר לגור בגבעה.
במאי 1999 אושרה לקידום תב"ע לגבעה, שהוקפא באוקטובר 1999 כחלק מהסכם המאחזים.
באוגוסט 1999 הוצא צו שטח צבאי סגור על מרבית הגבעה שהוגדרה כשטח אש.
בפברואר 2023 החליט הקבינט להכשיר את היישוב כתגובה לפיגועים בנווה יעקב וברמות.
באוגוסט 2023 החליטה ועדת השמות הממשלתית לקרוא ליישוב הר ינון, עקב מדיניותה שלא לתת שמות המהווים הנצחה לאישים ועקב ריחוק המקום מנחל ארנון.
כמו כאן ליד היישוב נמצא הכפר יאנון.
האוכלוסייה בגבעה מעורבת – דתית וחילונית, ובכך ייחודית בנוף ההתיישבות בגב ההר.
תושבי הגבעה עוסקים בחקלאות אקולוגית מקומית במספר מטעים, ובמקצועות חופשיים.
בשנת 2010 מנה היישוב כ-13 בתים מאוכלסים עם למעלה מ-50 תושבים, כיום ישנם כ-48 בתי אב מאוכלסים בגבעה, ובהם כ־150 תושבים.
התושבים הראשונים היו בני הגרעין החילוני חי"ל (חוסן יהודי לישראל).
בגבעת ארנון נטעו שמואל ורן – מראשוני התושבים בגבעה – את שני הכרמים הראשונים שבה.
הם החליטו לנטוע כרמים אורגניים, וזכו להדרכתו של פרץ ארליך, תושב תל עדשים.
היקב של שמואל ברק נמצא סמוך לגת עתיקה ששרידיה נמצאו במקום.
בנוסף נטעו כרמים והוקמו יקבים שאינם אורגניים.
תנאי האקלים והאדמה באזור ההר (טרואר) אופטימליים לגידול זנים שונים של גפנים, כמו קברנה פרנק, קברנה סוביניון, מרלו, סנג'ובזה, פינו נואר ומוסקט המבורגי.
היין מתיישן בחביות עץ אלון צרפתי במשך כשנה.
יקב ארנון – היקב הראשון בגבעה ובעליו הוא שמואל ברק.
יקב תום – השייך לתומר ומיטל פניני.
בתחרות היינות הבינלאומית טרה וינו, זכה 'יקב תום' בתואר "היקב הטוב ביותר" בקטגוריית יקבי הבוטיק, וכן במדליית "זהב כפול" (התואר הגבוה ביותר בתחרות) ליין היקב בשם "קברנה פרנק 2016" מכרם מירב של היקב.
יקב פרי הגפן – של רן סגל אשר בו מכינים בני המשפחה מיץ ענבים עשיר, שייחודו בענבים אורגניים הגדלים כגידול בעל (צריכה מינימלית של השקיה שמעלה את רמת הסוכר בפרי).
יקב סרטבה – של עדי ואיתן מלט.
עדי היא בתם של הרב אביחי רונצקי ושל האמנית רונית רונצקי.
ואיתן הוא בנו של ברק מלט, הבעלים של בית הבד ביישוב איתמר.
יקב בראשית – של שרה-מוריה ושי עשהאל.
כ-850 מטרים דרומית לגבעת ארנון נמצאת שמורת נבי נון.
בגאומורפולוגיה הר כפתור הוא גבעה מבודדת שמדרונותיה תלולים, ולעיתים קרובות אנכיים, שפסגתה קטנה ושטוחה יחסית.
הרי כפתור הם תצורות נוף קטנות יותר מהרי שולחן או רמות.
במערב ארצות הברית, כולל בדרום-מערב ארצות הברית מכונה תצורת נוף זו ביוט (butte), מילה שמקורה בצרפתית שפירושה "הר קטן", כשהר שולחן, תצורת הנוף הגדולה יותר, מכונה "מסה" (mesa, שולחן בספרדית).
בשל הצורות הייחודיות שלהם, הרי כפתור הם לעיתים קרובות ציוני דרך במישורים ובאזורים הרריים.
בהבחנה בין הר כפתור להר שולחן, משתמשים הגאוגרפים בכלל אצבע.
רוחב הפסגה של הר שולחן גדול יותר מגובהו, ואילו רוחב פסגת הר כפתור קטן מגובהו.
הרי הכפתור המכונים "וסט מיטן ביוט" ו"איסט מיטן ביוט" (West and East Mitten Buttes, הרי כפתור הכפפה המערבי והמזרחי) בעמק מונומנט באריזונה הם שניים בין הרי הכפתור המיוחדים והידועים.
עמק מונומנט והרי הכפפות שימשו רקע לסצנות לסרטי מערבונים, כולל שבעה סרטים שבוימו על ידי ג'ון פורד.
מגדל השטן בצפון-מזרח ויומינג הוא הר כפתור לקוליתי הבנוי מסלע יסוד ולא מאבן חול, אבן גיר או סלעי משקע אחרים.
הרי כפתור נוצרים בתהליכי בליה וסחיפה כאשר סלע חיפוי קשה שוכב על שכבה של סלע עמיד פחות שבסופו של דבר נסחף.
הסלע הקשה יותר על פסגת הר הכפתור עמיד בפני סחיפה.
סלע החיפוי מספק הגנה לסלע העמיד פחות שמתחתיו משחיקה של הרוח שהותיר אותו זקוף בדד.
ככל שהפסגה נסחפת על ידי סחיפה ובליה, החומר העודף הנופל מוסיף לדרדרת שסביב הבסיס.
בקנה מידה קטן בהרבה יוצר תהליך זה את העמודונים (Hoodoo) שפרסמו את הפארק הלאומי ברייס קניון.
הר כריסטמס הוא הר ברכס נאש, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,745 מטרים מעל פני הים, והוא בולט מאחר שהוא מרוחק במעט מיתר הרי הרכס, ולו צורת חרוט.
ההר ממוקם 17 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מכף מאי.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית האנטארקטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
שם זה ניתן להר, מאחר שההר התגלה למשלחת ביום חג המולד - 25 בדצמבר 1902.
הר יוז הוא הר בהרי קוק, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם באמצע המרחק בין הר לונגהרסט לרכס טנטאקל.
ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904).
ההר נקרא על שם ג'יי.
Hughes), מזכיר כבוד (Honorary Secretary) של האגודה הגאוגרפית המלכותית, שסייע בהכנות המשלחת.
הר יונה ג' היא שכונה חרדית הממוקמת על הר יונה בנוף הגליל (נצרת עילית לשעבר), צפונית מזרחית לשכונת רמות גולדה מאיר שנקראה בעבר 'הר יונה א' ו'הר יונה ב'.
הקמת השכונה החלה במאי 2012, וב-2016 היא החלה להתאכלס.
במקום קיימות מספר קהילות, ליטאים, ספרדים, חסידי ברסלב, חסידי בעלז, חסידי תולדות אברהם יצחק, ערלוי, וקהילות חסידיות נוספות.
רבני השכונה הם: הרב מאיר יהודה פישר רב הקהילה התורנית, הרב שלמה ליפשיץ רב הקהילה הליטאית אוהל יעקב, הרב נפתלי אופמן רב קהילת בעלז, הרב שמעון דב בראנסדורפר רב קהילת תולדות אברהם יצחק, הרב נתן בן סניור רב הקהילה הספרדית, והרב צבי ליברמנש רב קהילת ברסלב.
נכון ל-דצמבר 2019 שווקו בשכונה למעלה מ-1,300 יחידות דיור מתוך כ-3,000 יחידות מאושרות, ונכון למאי 2023 אוכלסו כ-600 יחידות.
חלק מהדירות שווקו במסגרת תוכנית מחיר למשתכן.
בנובמבר 2021 אושרו 3200 יחידות דיור נוספות בשכונה.
לפי תוכנית עתידית שעדיין לא אושרה, השכונה תורחב ל-18,000 יחידות דיור.
רוב הקהילות בשכונה מפעילות מוסדות חינוך, בעיקר לגיל הרך.
בנוסף קיימים ארבעה בתי כנסת קבועים, מקוואות, ומספר כוללים.
כמו כן החלה הקמת מרכז מסחרי בשכונה בשטח של כ-4,000 מ"ר.
השכונה מחוברת עם מרכז העיר נוף הגליל באמצעות קו 39 של שירותי אוטובוסים מאוחדים נצרת.
בנוסף קיים קו 828 של חברת הנסיעות והתיירות נצרת לנסיעה ישירה לבני ברק, קו 956 של אגד לירושלים, קו 354 של סופרבוס לעפולה וקו 440 לצפת.
בסופי שבוע קיים קו 885 לאשדוד.
הר טרה קוטה הוא הר בהרי קווטרמיין שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין עמק וינדי גאלי, לבין הר נובהד, לגדתו הדרומית של קרחון טיילור.
שמו של ההר תיאורי, והוא מתאר את צבעו של ההר.
הר כריסטי הוא הר בצפון רכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,280 מטרים מעל פני הים; הר כריסטי הוא ההר ה-3,430 בגובהו באנטארקטיקה.
הר כריסטי מתנשא מעל קרחון קונגור המצוי מערבית - צפונית-מערבית להר; מעל קרחון סאפארבו, המצוי צפונית להר ומעל קרחון ריטיה המצוי דרומית-מזרחית להר.
ההר ממוקם 5.5 קילומטרים צפונית-מזרחית להר פסגה; 3.36 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית לנקודת דליאן; ו-3.22 קילומטרים דרומית- מערבית לפסגת מטוצ'ינה.
ההר מופה לראשונה על ידי משלחת הסקר ההידרוגרפי של הצי המלכותי הבריטי בשנים 1951–1952.
משלחת הסקר ההידרוגרפי הבריטי קראה להר "הר סמית" (Mount Smith) בשנת 1951.
כף סמית' התגלתה ומופתה לראשונה על ידי ויליאם סמית' באוקטובר 1819, והוא נתן לכף את שמה.
הר כריסטי הוא מסיב גבוה ברכס הרי אולימפיק במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי האולימפי.
ההר הוא חלק מקבוצת הרי קוויץ'-קווינולט ( Queets-Quinault).
גובהו של ההר 1,884 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 542 מטרים מעל סביבתו.
המשקעים היורדים על ההר מתנקזים לנהר אלווה שמצפון להר, ולנהר קווינולט שמדרום להר.
קרחון כריסטי ממוקם בקרקס הקרחוני הצפוני, שסמוך מתחת לפסגה הראשית של ההר.
הר כריסטי ממוקם 10.7 קילומטרים מפסגת צ'ימני, ו-15 קילומטרים מפסגת וסט.
הר כריסטי ממוקם בסמוך לחוף המערבי של ארצות הברית - לחופי האוקיינוס השקט.
בשל קרבתו הוא מושפע מחזיתות מזג האוויר שמקורם באוקיינוס.
בשל גובה פסגת רכס הרי אולימפיק, נוצרת עננות אורוגרפית - ובהרים יש כמות משקעים גבוהה (גשם ושלג), בעיקר בחודשי החורף.
בשל הקרבה לים, השלג לח וכבד באופן יחסי, דבר הגורם למפולות שלגים באזור.
הר כריסטי נקרא על שמו של ג'יימס הלבולד כריסטי (James Halbold Christie), שהיה מנהיג משלחת העיתונות של סיאטל (Seattle Press Expedition) שחקרה לראשונה את הרי הרכס בין השנים 1889–1890.
הראשונים שטיפסו לפסגת ההר היו הקבוצה של אסהל קרטיס (Asahel Curtis) בשנת 1907.
הר כריסטי הוא פסגה בפרק הלאומי ג'ספר, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר ממוקם בשטח עמק נהר אתבסקה.
גובהה של הפסגה 3,103 מטרים מעל פני הים; הפסגה מתנשאת לגובה של 303 מטרים מעל סביבתה.
הר כריסטי ממוקם 1.67 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מפסגת ברסלז.
ניתן לראות את הר כריסטי מהכביש המהיר אייספילדס, כאשר מאתר זה ניתן לראות בצורה מיטבית את שכבות סלעי המשקע המרכיבים את ההר .
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1859.
הקטור קרא להר על שמו של ויליאם ג'וזף כריסטי, מגלה ארצות ופוליטיקאי קנדי.
כריסטי היה הסוכן הראשי של חברת מפרץ הדסון בשנת 1859 בפורט אדמונטון, בעת שהקטור, וחברי משלחת פאליסר, שם בחורף 1858–1859.
שמו של ההר אומץ רשמית בשנת 1947, על ידי ועדת השמות הגאוגרפיים של קנדה.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר התרחש בשנת 1930 - על ידי המשלחת שכללה את וו.
הר כריסטי מורכב מסלעי משקע שמקורם החל מעידן הפרקמבריון ועד עידן היורה.
בתקופות אלה היה האזור בו ממוקמים הרי הרוקי ים רדוד, בהם נוצרו סלעי המשקע.
במהלך תקופת האורוגנזה הלרמידית, נדחפו סלעי המשקע מזרחה, אל מעלה לסלעים צעירים יותר.
יאמנטאו הוא הר בהרי אורל, הממוקם במחוז המשנה בלורצקי, בבשקורטוסטן, רוסיה.
גובהו 1,640 מטר (5,381 רגל) והוא ההר הגבוה ביותר בקטע דרום אורל, והוא ממוקם בתחומי שמורת הטבע דרום אורל.
יאמנטאו בולט כנושא לטענותיה של ארצות הברית כי מתחם בונקרים נרחב וחשאי של ממשלת רוסיה או הכוחות המזוינים הרוסיים נמצא בתוך ההר, בדומה למתחם הרי השאיין.
שמו של ההר נגזר מ"יאמאן טאו" (Яман тау), שמתורגם כ"הר הרשע","ההר הרע", בשפה הבשקירית המקומית ובשפות הטורקיות האחרות של אידל-אוראל, כמו טטרית.
יאמאנטאו, יחד עם הר קוסווינסקי (600 ק"מ מצפון לשם), מהווים לטענת ארצות הברית ביתם של מתקן גרעיני חשאי גדול או בונקר ממשלתי.
פרויקטים גדולים של חפירות נצפו על ידי תמונות לוויין אמריקאיות לאחר נפילת ברית המועצות, ממש בסוף שנות ה-90 בתקופת ממשלת בוריס ילצין.
במהלך העידן הסובייטי הוצבו כאן שני חילת מצב, "בלורצק-15" ו-"בלורצק-16" ואולי שליש מ"אלקינו-2", שנבנו באתר.
חילות המצב הללו אוחדו לעיירה סגורה בשם מז'וגוריה בשנת 1995, ונאמר כי חיל המצב כולל 30 אלף עובדים כל אחד.
שאילתות אמריקאיות חוזרות ונשנות הניבו כמה תשובות שונות מצד ממשלת רוסיה ביחס ליאמנטאו, כולל טענה כי זהו אתר כרייה, מאגר לאוצרות רוסיים, אזור אחסון מזון ובונקר למנהיגי המדינה במקרה של מלחמה גרעינית.
הממצא קבע כי "...נראה כי זה אינו עולה בקנה אחד עם הורדת האיומים האסטרטגיים, הפתיחות ושיתוף הפעולה המהווים בסיס לשותפות האסטרטגית שלאחר המלחמה הקרה בין ארצות הברית לרוסיה."
יאמאנטאו הופיע במשחק הווידאו 2010 Call of Duty: Black Ops בו הדסון וויבר חיסלו את המתחם, המתחם הופיע שוב ב-Call of Duty: Black Ops War Cold (2020) כמקום בו נמצא הגרעין החסר, והוא אתר חשוב בעלילה משחק הווידאו 2019 Metro Exodus.
ההר מוצג גם במשחק Call of Duty: Black Ops Cold War ו-Call of Duty: Warzone, שם עלילת הסרטון מוצבת על בסיס אויב במורדות ההר, בשנת 1984, בברית המועצות שהתפרקה.
הר יואש הוא הר בגובה של 734 מטרים מעל פני הים בהרי אילת.
הוא ממוקם כ־6 קילומטרים מצפון־מערב לאילת, לצד כביש 12. כמו רוב ההרים בהרי אילת, גם הר יואש קרוי על שם מלך ממלכת יהודה – יואש.
ההר קרוב לגבול ישראל–מצרים ולמעבר נטפים.
אל ההר מוביל כביש סלול בחלקו העולה עד לפסגה.
כמו כן, עוברים לידו שביל ישראל ונחל יואש.
מפסגת ההר ניתן לראות את ים סוף ו־4 מדינות: ישראל, מצרים, ירדן וערב הסעודית.
את ההר ניתן לראות ממקומות רבים, וגם מהעיר אילת.
בולטות בו האנטנות על פסגתו.
הר ידידיה הוא הר בגובה 432 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם כשני קילומטרים מהר שלמה וכשלושה וחצי קילומטרים מצפון־מערב לאילת.
את ההר מקיפים נחל רודד ונחל נטפים.
כמו הרים נוספים באזור, גם הר ידידיה קרוי על שם אחד ממלכי יהודה.
ידידיה הוא כינויו של שלמה המלך.
הר יהושפט הוא הר בגובה 508 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם 1.8 קילומטרים מזרחית מגבול ישראל–מצרים וכשלושה קילומטרים ממערב לאילת.
את ההר מקיפים נחל יהושפט ונחל שלמה.
כמו הרים נוספים באזור, גם הר יהושפט קרוי על שם אחד ממלכי יהודה, יהושפט.
הר יהואחז הוא הר בגובה 769 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם כ־650 מטרים גבול ישראל–מצרים וכ־7.5 קילומטרים מצפון־מערב לאילת.
כביש 12 חולף במורדות המערביים של הר.
כמו הרים נוספים באזור, גם הר יהואחז קרוי על שמו של אחד ממלכי יהודה, יהואחז.
הר כרמילה ממוקם בקצה המערבי של הרי ירושלים, בקרבת שמורת המסרק.
על פסגת ההר צומח חורש טבעי וחורש אורנים, שניטע על ידי קרן קיימת לישראל.
מהפסגה ניתן לצפות על נחל כסלון, על אזור השפלה ומישור החוף הדרומי.
שמורת המסרק ואל נחל כרמילה העובר ממערב להר.
בפסגת ההר ממוקמים שרידיו של בית בד עתיק, בורות מים ומבנים הרוסים.
בקרבת הפסגה נמצאו שרידיו של כפר ערבי שננטש במלחמת העצמאות, ח'רבת אלח'יר, ובו שרידים של בוסתנים, גדרות, שרידי בית בד ואבני ריחיים.
היער ניטע על ידי קק"ל.
נטעו בו כ-6 מיליון עצים לזכר קורבנות השואה.
ביער הוקמו מייצגים ואנדרטאות לזכר קורבנות השואה בהן אנדרטת מגילת האש, מערת בני ברית, מערה טבעית ששמה הנוסף מערת הקדושים, מקום בו מתייחדים עם זכרם של קורבנות השואה.
נקראת על שם ארגון בני ברית, אשר תרם את הסכום הדרוש לנטיעת היער ויד אנה פרנק.
הר יופו (由布岳, Yufudake) הוא הר געש בגובה אשר נמצא בגבול בין הכפר יופו לבין בפו, במחוז אויטה, יפן.
ההר נמצא בתוך הפארק הלאומי Aso Kuju.
הר יופו הוא הר געש מורכב (Stratovolcano).
ההתפרצות האחרונה שלו התרחשה לפני כ-2,200 שנה וגרמה לקריסה של חלק מההר.
ההר מכונה לעיתים "בונגו פוג'י", ויש לו שתי פסגות.
הפסגה המערבית (西峰, מכרה נישי) גבוהה בכמטר אחד מהפסגה המזרחית (東峰, מכרה היגאשי).
למרגלות ההר נמצאת יופוין, עיירת תיירות המפורסמת במרחצאות האונסן שלה.
חלק ממרחצאות האונסן בעיירה מציעים נוף של הר יופו.
המסלול הפופולרי ביותר הוא מתחנת האוטובוס יופו טוזאנגוצ'י של אוטובוס קאמנוי.
ישנם מסלולים נוספים מהעיר יופו ומתחנת האוטובוס היגאשי טוזאנגוצ'י.
מהפסגה ניתן לראות את מפרץ בפו, יופוין ורכס הרי קוג'ו.
גם הפסגה המזרחית וגם הפסגה המערבית ניתנות לטיפוס, כאשר הפסגה המערבית נחשבת מאתגרת יותר מהפסגה המזרחית.
הר למון הוא הר השייך לרכס הרי סנטה קטלינה במדינת אריזונה, ארצות הברית.
ההר הוא הגבוה מבין הרי סנטה קטלינה, ופסגתו מתנשאת לגובה 2,791 מטר מעל פני הים.
הפסגה, הקרויה Windy Point, נגישה לרכב.
הר למון ממוקם בשמורת יער לאומי קורונדו המשתרעת על כ-7,200 קילומטר מרובע.
השם ניתן להר על שמה של הבוטנאית שרה למון, הראשונה שעלתה לפסגת ההר בשנת 1881.
העיר הגדולה ביותר הקרובה להר היא טוסון.
ישנן עיירות נוספות על ההר, שהגבוהה ביניהן היא סאמרהבן (בגובה כ-2,500 מטר מעל פני הים).
בשנת 2003 נחרבה העיירה כמעט לגמרי בעקבות שרפת יער גדולה שנקראה שריפת אספן.
השריפה נמשכה במשך כחודש ימים, ושרפה 343 קילומטרים רבועים של שטח, כולל חלק מבתי ותשתיות העיירה, וכן גם עצים וחי.
הנזק נאמד ב-4.1 מיליון דולר; עלות פעולות הכיבוי הייתה כ-17 מיליון דולר, ונדרשו עוד 2.7 מיליון דולר לשיקום היער והחי.
פסגתו של הר למון מושלגת כמעט כל ימות השנה וממוקם בו אתר הסקי הדרומי ביותר של ארצות הברית.
קרוב לפסגת ההר ממוקם מצפה כוכבים אשר היה שייך בעבר לחיל האוויר של ארצות הברית אך כיום אוזרח ומשמש לחקר אסטרונומי.
שתי דרכים מובילות לפסגת ההר: כביש מהיר קטלינה, המתחיל מטוסון ועולה עד העיירה סאמרהבן, ודרך עפר המתחילה מהעיירה אורקל וממשיכה עד Windy point.
"הר כרמל", מקודם "פרוגרסו" (Progresso), נרכשה באיטליה על ידי חברת הספנות לויד ימי ארץ ישראלי ב-8 במאי 1935 כחלק מעסקת ההקמה של החברה.
האונייה נרכשה מהשותף האיטלקי איגנציו מסינה, שמכר לה גם את האונייה "הר ציון" והייתה השנייה בצי החברה.
"הר כרמל" הייתה אונייה מעורבת להובלת נוסעים ומשא.
היא הייתה רשומה בנמל חיפה, ומספרה במרשם האוניות המנדטורי היה "א/ק 2".
זמן קצר לאחר רישומה החליטו שלטונות המנדט לאכוף את תקנה מספר 917 מה-16 בדצמבר 1927, המחייבת כלי שיט הרשומים בפלשתינה להניף את דגל צי הסוחר של פלשתינה תחת המנדט הבריטי, ו"הר כרמל" הפליגה תחת דגל זה.
ב-5 בינואר 1938, בזמן עגינתה בנמל קונסטנצה שברומניה, פרצה באונייה דליקה והיא נשרפה.
במקומה רכשה החברה אונייה אחרת, את "מרים".
הר ליאמויגה הוא הר געש בגובה 1,156 מטרים מעל פני הים, המהווה את חלקו המערבי של האי סנט קיטס.
פסגתו היא הנקודה הגבוהה ביותר ברחבי האי, במדינת סנט קיטס ונוויס ואף באיי ליווארד כולם, והיא אחת מהפסגות הגבוהות ביותר במזרח האיים הקריביים.
בפסגת הר הגעש מצוי לוע ברוחב של כקילומטר, אשר עד לשנת 1959 הכיל אגם רדוד.
נכון ל-2006, נוצר האגם בתחתית המכתש בשנית.
ההתפרצויות המאומתות האחרונות מהר הגעש התרחשו לפני כ-1,800 שנים, אף על פי שקיימים דיווחים על התפרצויות אפשריות בשנים 1692 ו-1843, שאמינותם מוטלת בספק.
בעבר כונה ההר בשם הר מיזרי .
שמו הנוכחי של ההר הוענק לו ביום עצמאותה של סנט קיטס ונוויס, ה-19 בספטמבר 1983, אולם מבוגרים רבים אזרחי האי עודם מכנים את ההר בשמו הקודם.
השם "ליאמויגה" נגזר משמו של האי סנט קיטס כולו בשפתם של תושבי הקריביים האינדיאנים, ומשמעותו "אדמה פורייה".
מורדות ההר מכוסים באדמה חקלאית ובכפרים קטנים עד לגובה של 460 מטר לערך.
החל מגובה זה מכוסים המדרונות ביער גשם טרופי עבות עד לגובה של כ-900 מטר, שלאחריו מכוסה ההר ביער עננים.
סיורים וטיולים מודרכים רבים מאורגנים אל פסגת ההר ואל יערות הגשם המקיפים אותה, ומוצאם לרוב מהכפר סנט פול השוכן צפונית-מערבית לפסגה.
מפסגת ההר ניתן לראות את האי כולו, את הים הקריבי ואת האיים השכנים, סאבא, סנט אוסטטיוס, סן ברתלמי, סן מרטן, אנטיגואה ונוויס.
הר לא זז הוא מחזה של גלעד עברון, שעלה בתיאטרון הבימה ב-1996 בבימויו של חנן שניר ובתיאטרון בית ליסין בשנת 2016 בבימויו של עירד רובינשטיין.
הר לא זז מקיים דיאלוג מורכב עם הסרט "קאגמושה" של אקירה קורוסאווה המתרחש בימי הביניים ביפן.
עברון מושך מהסרט תמות מרכזיות כמו מקומה של האישה בחברה צבאית ואלימה, גבולות התפקיד של השחקן, ושאלות על אותנטיות ומפתח אותן.
במרכז ההצגה עומדת דמותו של גנב הדומה במראהו למנהיג השבט, ומשום כך מאמנים אותו להפוך לכפיל שלו (מנהג שרווח כהגנה מפני רוצחים שכירים).
כשמנהיג השבט נופל בקרב הופכים ראשיו את הגנב הכפיל למנהיג.
תחילה משחק הכפיל את תפקידו כקליפה שנועדה להסתיר באופן זמני את מותו של המנהיג מפני מקורבים ובייחוד מפני האויבים, ואחרי כן בוחרים ראשי השבט, ואשתו של המנהיג המת, להסתיר לגמרי את התרמית על ידי קבלתו כמנהיג האמיתי.
במהלך הזה, לצד מהלכים אחרים, פוסע עברון מעבר לעלילת המוצא של הסרט המקורי שבו ברגע שמתגלה התרמית של הגנב הכפיל בפומבי, הוא מושלך מתפקידו ומהשבט.
בהצגה מתפתח הגנב בקליפת תפקידו כמנהיג המת, למנהיג של ממש, לבעלה של אשת המנהיג המת, והולכת ומתעצמת השאלה על האותנטיות של האישיות כשהגנב מזהה את עצמו לגמרי כמנהיג המת.
יתרה מכך – הוא מוציא להורג את בנו של המנהיג המת, שמורד וקורא עליו תגר בטענה שהוא זיוף.
התפתחות אחרונה זו מביאה אותו לכדי טירוף והתאבדות משום שאינו יודע יותר מיהו, גנב עלוב או ראש שבט.
הצגת הבכורה הייתה ב-13 ביוני 1996 וההצגה רצה 139 פעמים.
שפת המחזה מסוגננת מאוד ומאופקת וניכרת בה השפעת האסתטיקה היפנית.
הבמאי חנן שניר הדגיש אותה בבימוי ששאב גם הוא ממקורות ההשראה אלה, כמו גם מאמנויות לחימה מזרחיות, וטקסים מסורתיים.
בסגנון המוקפד וביצירת הקודים החמורים של התנועה הסתייע שניר במורה לאמנויות לחימה, אשר אימן את השחקנים וסגנן את משחקם על ידי שיעורי מדיטציה ואימונים מפרכים.
על אף הסגנון האסתטי היפני, התלבושות התקופתיות, החרבות הסמוראיות ושאר המאפיינים המרחיקים לתרבות זרה ומרוחקת, לא היה ספק שההצגה מגיבה לחוויה המיליטריסטית בישראל.
הפקת 2016 בבית ליסין זכתה בשלושה פרסי התיאטרון הישראלי: שאדי מרעי - פרס השחקן המבטיח, מאור צבר - פרס עיצוב התלבושות, זיו וולושין - פרס עיצוב התאורה.
במאי: חנן שניר / עירד רובינשטיין
עיצוב תפאורה ותלבושות: רקפת לוי / פולינה אדמוב (תפאורה) ומאור צבר (תלבושות)
מוזיקה: יובל מסנר / רועי ירקוני
אמנויות לחימה: סרגיי אובקימיאן (פטיק) / אורי בוסתן
עיצוב תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי) / זיו וולושין
הר לוגן הוא ההר הגבוה בקנדה והפסגה השנייה בגובהה באמריקה הצפונית, אחרי דנאלי.
ההר נמצא בהרי סנט אליאס.
הר לוגן ממוקם בפארק והשמורה הלאומיים קלואן שבדרום-מערב יוקון, פחות מארבעים קילומטרים מגבול יוקון–אלסקה.
ההר הוא גם המקור של הקרחונים הובארד ולוגן.
רבים סבורים שלוגן הוא ההר בעל היקף הבסיס הגדול ביותר בכדור הארץ שאינו ממקור וולקני, הכולל אחת עשרה פסגות שגובהן יותר מ-5,000 מטר.
בשל פעילות טקטונית פעילה, הר לוגן ממשיך לגבוה.