tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשנבנה האצטדיון, תכולתו הייתה 20,000, מאוחר יותר הורחב האצטדיון ונבנה צידו השני שהוסיף עוד 20,000 מקומות ישיבה שהעלו את הקיבולת ל-40,000. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון קובאן נערך ב-14 במאי 1961 כאשר קובאן קרסנודאר שיחקה נגד דינמו סטאברופול.
בשנים 2008 ו-2009 האצטדיון שופץ באופן יסודי והותקנו מושבים חדשים אשר הפחיתו את קיבולת האצטדיון ל-35,200.
האצטדיון על שם סרגיי קירוב היה אצטדיון כדורגל מרכזי בעיר סנקט פטרבורג.
האצטדיון היה אצטדיונה הביתי של זניט סנקט פטרבורג משנת 1950 עד 1989 וב-1992, עד לסגירתו ב-2006. העבודות להריסתו ולבניית אצטדיון חדש תחתיו החלו בנובמבר 2006.
האצטדיון היה אחד מאצטדיוני הכדורגל הגדולים בברית המועצות ושימש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל זניט (1950–1989), דינמו סנקט פטרבורג, לוקומוטיב סנקט פטרבורג ופטרוטרסט.
בנוסף שיחקה בו גם הנבחרת הסובייטית.
המשחק הרשמי האחרון באצטדיון נערך ב-17 באוגוסט 2006 ובסוף אותה העונה הוא נהרס.
בשנת 2007 החלה בנייתו של אצטדיון חדש על אותה הקרקע עבור זניט וכן לקראת אירוח מונדיאל 2018.
האצטדיון הוקם בשנת 1950 כשבנייתו החלה עוד בשנת 1932. בעבר הכיל כ-72,000 מקומות ישיבה, אולם לעיתים הצטופפו ביציעים גם כ-110,000 צופים כשהוסיפו טבעת מושבי עץ בחלק העליון של האצטדיון.
בניית האצטדיון החלה בשנת 1932 על פי פרויקט של האדריכל אלכסנדר ניקולסקי בשיתוף פעולה עם האדריכל קאשין.
לאורך שנות ה-30 וה-40 נערכו עבודות ליצירת גבעה מלאכותית על החלק המערבי של האי קרסטובסקי לחופי המפרץ הפיני.
עד מהרה, פרוץ מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד עצרו את הבנייה, שחודשה רק בתום המלחמה.
ב-30 ביולי 1950 נערך משחק הבכורה באצטדיון בין זניט לנינגרד וקבוצת דינמו לנינגרד, שהסתיים בשוויון 1:1. האצטדיון תוכנן להכיל 100,000 צופים, אך הכיל למעשה כ-70,000 מושבים.
ב-2 במאי וב-9 במאי 1959 נערכו משחקי כדורגל בין ספרטק מוסקבה לצסק"א מוסקבה אשר במהלכם הצטופפו 110,000 צופים, שנחשב לשיא תכולה עבור אצטדיון כדורגל בתולדות הכדורגל בברית המועצות.
לקראת אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערך שיפוץ מקיף באצטדיון שבמהלכו כמות המושבים ירדה ל-72,000 צופים.
במסגרת טורניר הכדורגל של האולימפיאדה שוחקו באצטדיון 6 משחקים משלב הבתים ומשחק משלב רבע הגמר.
בשנת 1994 נערך באצטדיון טורניר "הרצון הטוב" (Goodwill Games), תחרויות ספורט בינלאומיות של אתלטיקה.
בשנת 2005 הוחלט על הריסת האצטדיון ובניית חדש במקומו.
האצטדיון היה מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל זניט בשנים 1950–1992. עקב שיפוצים שנערכו באצטדיון פטרובסקי אירחה זניט את דינמו מוסקבה באצטדיון במסגרת בליגה הרוסית בשנת 2006, וזאת במקביל להריסת האצטדיון, אשר מנעה שימוש בתכולה המלאה של האצטדיון.
ב-17 באוגוסט 2006 נערך באופן רשמי משחק הכדורגל האחרון כאשר פטרוטרסט סנקט פטרבורג אירחה את ספרטק שצ'לקובסקי שניצחה בתוצאה 3:0.
האצטדיון המבוטן היה מיושן, המושבים בו היו מיושנים, סביבת היציעים, המזנונים והשירותים היו מוזנחים ודרכי הגישה והחנייה הקשו על קהל האוהדים וקבוצות הכדורגל הבכירות בעיר אירחו חלק ממשחקיהן באצטדיון פטרובסקי והוא חדל מלהיות מתוחזק היטב.
ביולי 2006 נערך המשחק האחרון של זניט באצטדיון, שאירחה את דינמו מוסקבה.
עד דצמבר 2006 הושלמו עבודות הריסת האצטדיון.
בשנת 2017 נחנך אצטדיון חדש על שטח האצטדיון הקודם.
אצטדיון קינג פאוור הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בלסטר שבאנגליה, אשר מכיל 32,312 מקומות ישיבה.
האצטדיון נמצא בבעלות קבוצת לסטר סיטי, אשר עושה בו שימוש במשחקיה הביתיים.
האצטדיון נפתח בשנת ונקרא תחילה "אצטדיון ווקרס" על שם חברת "ווקרס" שנתנה חסות לאצטדיון לעשר שנים.
ב-4 באוגוסט 2002 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בין לסטר סיטי לאתלטיק בילבאו אשר הסתיים בתיקו 1-1. במשחק זה הפך טיקו לכובש הראשון בתולדות האצטדיון וג'ורדאן סטיוארט הפך לכובש הראשון אי פעם של לסטר באצטדיון.
משחק הליגה ראשון באצטדיון הפגיש את לסטר עם ווטפורד בו ניצחה לסטר 0–2.
ב-3 ביוני 2003 אירח האצטדיון משחק בינלאומי לראשונה בתולדותיו כאשר נבחרת אנגליה ניצחה 0–2 את במסגרת משחק ידידות.
ב-24 באפריל 2005 אירחה קבוצת הרוגבי לסטר טייגרס את טולוז למשחק במסגרת חצי גמר גביע היינקן שהיה גם משחק הרוגבי הראשון שנערך באצטדיון.
ב-1 במרץ 2013 רכשה חברת קינג פאוור התאילנדית את זכויות שיום האצטדיון ושמו שונה ל"אצטדיון קינג פאוור".
ב-27 בספטמבר 2016 אירח האצטדיון לראשונה משחק בשלב הבתים של ליגת האלופות שבו ניצחה לסטר בתוצאה 0–1 את פורטו.
רוֹסטֶך ארנה הוא אצטדיון כדורגל בעיר קלינינגרד, בירת מחוז קלינינגרד המהווה מובלעת של רוסיה באירופה.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שנערכו במדינה.
כמו כן האצטדיון מהווה את מגרשה הביתי של מועדון הכדורגל בלטיקה קלינינגרד.
באוקטובר 2012 שלטונות המחוז הודיעו על תחרות פתוחה לפתח את פרויקט האצטדיון.
המנצח היה משרד האדריכלים מוסטוביק.
ואולם, ביוני 2014 בית משפט הכריז על החברה כפושטת רגל וצו ממשלתי העניק את חוזה הבנייה לחברת קרוקוס אינטרנשיונל.
בתחילה, תוכנן לבנות את האצטדיון במרכז העיר במקום אצטדיון בלטיקה הקיים.
לבסוף, בדצמבר 2014 הוכרז כי הוחלט לבנות את האצטדיון על אי אוקטובר על אף העובדה שהאזור חשוף לסכנת שיטפונות והעבודה באזור תגדיל את העלויות הכספיות.
ב-10 באוגוסט של אותה שנה נודע כי שם האצטדיון יהיה "אצטדיון קלינינגרד".
מאז נחנך משמש כמגרש הבית של בלטיקה קלינינגרד והוא מארח לעיתים משחקים של נבחרת רוסיה בכדורגל.
ב־2023, חברת רוסטך הפכה לספונסר הראשי של האצטדיון ובאותה שנה אירח האצטדיון את גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים.
האצטדיון האולימפי פסקואל גררו (בספרדית: Estadio Olímpico Pascual Guerrero) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר קאלי שבקולומביה, אשר מונה 35,405 מקומות ישיבה.
האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אמריקה קאלי אך לעיתים משתמשות בו גם קבוצות דפורטיבו קאלי, דפורטיבו טולואה ואתלטיקו פוטבול קלוב.
האצטדיון היה נחשב לאחד האצטדיונים המודרניים ביותר בדרום אמריקה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
האצטדיון הוא קרוי על שמו של המשורר פסקואל גררו, שהציע למחוז לבנות אצטדיון בשטח שהציע להם בשנת 1935. האצטדיון שופץ בתחילת שנות ה-70 לקראת אירוח המשחקים הפאן-אמריקאיים שבו זכתה קאלי וכן שופץ שוב באפריל 2010 לקראת אירוח המונדיאליטו אותו נבחרה קולומביה לארגן.
בין היתר נערכו בו גם חלק ממשחקי טורניר הקופה אמריקה 2001.
עקב גודלו וצורתו של האצטדיון, הוא גם אירח עד כה לא מעט מופעים מוזיקליים כמו הסופר קונסיירטו, מופע מוזיקלי המזמין להקות וזמרים מודרניים לחגיגות הקרנבל השנתיות בקאלי שמתקיים בין ה-25 וה-30 בדצמבר.
כמו כן, הוזמנו גם זמרים מפורסמים מקומיים ובין לאומיים כמו גוסטבו סרטי, חואנס, שקירה, מארק אנטוני, להקת Rebelde ועוד.
גם טקסי תפילות מאסיביים נערכים באצטדיון.
אצטדיון פרטיזן (בסרבית: Стадион Партизанa) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבלגרד שבסרביה, אשר מכיל 32,710 מקומות ישיבה.
האצטדיון נמצא בבעלות קבוצת פרטיזן בלגרד, שעושה בו שימוש במשחקיה הביתיים.
מתחם האצטדיון מכיל בתוכו גם פארק עסקים מודרני מלא במלונות, בנייני משרדים, מגרשי טניס ובתי קולנוע רב-תכליתיים.
בניית האצטדיון החלה לאחר מלחמת העולם השנייה באזור שבו היה אצטדיון BSK ובנייתו מומנה על ידי הצבא העממי היוגוסלבי.
ב-9 באוקטובר 1949 נערך המשחק הראשון באצטדיון שהסתיים בתיקו 1-1 בין ו, למרות שבניית האצטדיון טרם הושלמה.
ב-22 בדצמבר 1951 הסתיימה בניית האצטדיון שנקרא אצטדיון JNA והכיל אז 15,924 מקומות ישיבה ו-33,000 מקומות עמידה.
בין השנים 1957 ל-1987 נערך באצטדיון מצעד יום הנוער ב-25 במאי.
בין השנים 1960 ל-1963 האצטדיון שימש גם את הכוכב האדום בלגרד, יריבתה השנואה של פרטיזן.
באפריל 1989 רכשה פרטיזן בלגרד את האצטדיון מידי הצבא היוגוסלבי ושמו שונה לאצטדיון פרטיזן.
לאחר שאופ"א הכניסה תקנות חדשות בנוגע לאצטדיונים, האצטדיון שופץ בשנת 1998 ומספר המקומות בו הוקטן ל-32,710 מקומות.
לאחר העפלתה של פרטיזן לשלב הבתים של ליגת האלופות, בספטמבר האצטדיון עבר שיפוץ נוסף כאשר הגדרות בו קוצרו מ-2.25 מ' ל-0.70 מ'.
ב-20 בספטמבר 2011 האצטדיון אירח לראשונה בתולדותיו משחק במסגרת ליגת האלופות בו הפסידה פרטיזן 3-1 לארסנל האנגלית.
אצטדיון פלוגרנדה (בספרדית Estadio Palogrande) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מניסלס שבקולומביה ותכולתו היא 42,678 מקומות.
האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אונסה קלדס.
האצטדיון אירח בעבר את משחקי הקופה אמריקה 2001, גמר גביע ליברטדורס ב-2004 ואת המונדיאליטו ב-2011.
אצטדיון פלוגרנדה הוקם לראשונה ב-1936 ועלות הבניה שלו הייתה כ-5,500,000 פסו.
הוא נבנה בעיקר עבור משחקיה הלאומיים של קולומביה שהתקיימו באותה תקופה במניסלס.
משחק הכדורגל הרשמי הראשון שנערך באצטדיון היה ב-15 באוגוסט 1948 שבו אירחה דפורטס קלדס את אינדפנדיינטה סנטה פה והסתיים ב-1-1. ב-1949, במלאת 100 שנים לעיר, שונה שמו של האצטדיון לשמו של ראש העיר: פרננדו לונדוניו לונדוניו.
האצטדיון הכיל 16,000 מקומות ושימש קבוצות כמו אתלטיקו קבל, אתלטיקו מניסלס, דפורטיבו מניסלס, אונסה דפורטיבו ודפורטס קלדס.
בשנת 1993 הוחלט להרוס את אצטדיון פרננדו לונדוניו לונדוניו ולבנות במקומו אחד חדש יותר וגדול יותר, האצטדיון הנוכחי.
הבניה הסתיימה ב-1994 והאצטדיון קיבל חזרה את שמו המקורי: פלוגרנדה.
הפתיחה הייתה ב-30 ביולי 1994 במשחק ידידות בין אונסה קלדס לקרוזיירו, משחק שהסתיים בניצחון של הברזילאים 5-2. לקראת גביע העולם עד גיל 20 אותו אירחה קולומביה ב-2011, שופץ האצטדיון ומקומות העמידה הוחלפו במושבים.
הוחלפו גם המלתחות, תאי העיתונאים וחדרי ההלבשה בסך הכל עלות של 8,500,000 דולר.
אצטדיון קירובץ הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר טיחווין במחוז לנינגרד שברוסיה.
משמש כמגרש הבית של קבוצת לנינגראדץ (בעבר שימש את קבוצת טוסנו).
הבנייה החלה ב-1941 כשברית המועצות נכנסה למלחמת העולם השנייה.
בשל בעיות כספיות, הבנייה התעכבה במשך 67 שנים והתקדמה רק ב-24 בספטמבר 2008. לבסוף השלמת בניית האצטדיון התאפשרה בזכות מעורבות 'אקדמיית הכדורגל הלאומית' שממומנת על ידי רומן אברמוביץ' והסוכנות הפדרלית לספורט והאצטדיון הושלם ביולי 2011.
באצטדיון שני יציעים: יציע מזרחי ובו 5,000 מושבים ויציע מערבי ובו 1,000 מושבים.
על הדשא מאירה בשעות החשיכה תאורה בעוצמה של 800 לוקס.
2,500 מושבים באזור המזרחי מכוסים בתקרת מתכת שמגינה מפני גשם.
אצטדיון קירקליס , כיום ידוע בשם אצטדיון ג'ון סמית' הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי, הממוקם בהאדרספילד, מערב יורקשייר, הממלכה המאוחדת.
האצטדיון מכיל 24,121 מקומות ישיבה, והוא מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל האדרספילד טאון, ושל קבוצת הרוגבי האדרספילד ג'יינטס.
האצטדיון אירח את משחקי גביע העולם בליגת הרוגבי בשנים 1995, 2000 ו-2013, כמו גם את גביע העולם ברוגבי בשנת 1999. הוא בבעלות שתי הקבוצות המשתמשות בו כמגרשן הביתי, וכן בבעלות מועצת מחוז קירקלס .
במהלך תכנון ובניית האצטדיון, הוא נודע בשם קירקלס, על שם המחוז אשר הוא שוכן בו.
הוא נבנה על ידי חברת הבניין 'אלפרד מק'אלפין', ואף זכה בפרס מבנה השנה מטעם המכון המלכותי לאדריכלים בריטים לשנת 1995.
ההחלטה על בניית אצטדיון חדש להאדרספילד טאון התקבלה באוגוסט 1992. בשנה העוקבת החלה בנייתו, והוא נפתח בזמן לעונת 1994/1995. בעת פתיחתו, שני יציעים בלבד היו כשירים לאכלוס אוהדים.
היציע הדרומי נפתח בדצמבר 1994. העבודות על היציע הצפוני החלו ב-1996 והושלמו ב-1998. בכך נקבעה קיבולת האצטדיון על 24,121 מושבים, ועלויות הבנייה הכוללות נעו סביב 40 מיליון לירות שטרלינג.
בחוזה בניית האצטדיון נקבע כי יקרא 'אלפרד מק'אלפין', על שם החברה שבנתה אותו, למשך 10 שנים.
עם תום החוזה, בשנת 2004, נחתמה חסות חדשה על שם האצטדיון, עם חברת התרופות 'גלפארם אינטרנשיונל'.
ביולי 2012 הוכרז כי מבשלת הבירה העולמית היינקן חתמה על חוזה חסות עם האצטדיון, לפיו יקרא האצטדיון על שם המותג המקומי של החברה, 'ג'ון סמית''.
המשחק הראשון אותו אירח האצטדיון אירע ב-20 באוגוסט 1994, אז הפסידה האדרספילד טאון 1-0 לוויקומב וונדררס במסגרת הליגה השלישית באנגליה.
ב-4 ביוני 1999 אירח האצטדיון את משחק מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21, אז ניצחה אנגליה 0-3 את שוודיה.
שיא הצופים למשחק כדורגל באצטדיון נרשם ב-18 בפברואר 2017, כאשר 24,129 אוהדים צפו בתיקו המאופס בין האדרספילד למנצ'סטר סיטי, בסיבוב החמישי של גביע ה-FA.
ב-20 באוגוסט אירח לראשונה משחק פרמייר ליג, אשר בו ניצחה הקבוצה המקומית 0-1 את ניוקאסל יונייטד, משער של ארון מוי.
במשחק זה צפה אוהד אחד פחות מאשר במשחק בו נרשם שיא הצופים.
האצטדיון אירח את משחקי גביע העולם בליגת הרוגבי בשנים 1995, 2000 ו-2013, כמו גם את גביע העולם ברוגבי בשנת 1999. בין השנים 1998-2007 אירח האצטדיון 7 משחקים בינלאומיים של נבחרת בריטניה.
כמו כן, אירח שלושה משחקי נבחרת אנגליה, כולל את ניצחון הנבחרת האנגלית 0-42 על אירלנד בגביע העולם ב-2013. במשחק זה צפו 24,375 אוהדי רוגבי, וזהו שיא הצופים באצטדיון.
מופעי המוזיקה הראשונים באצטדיון נערכו ב-25 וב-26 ביולי 1995, כאשר הופיעה להקת הרוק האמריקאית R.E.M..
כמו כן, בשנות ה-90 הופיעו באצטדיון גם האיגלס, בריאן אדמס וThe Beautiful South.
ביוני 2001 הופיעה באצטדיון להקת הרוק הכבד בון ג'ובי.
ב-31 ביולי 2004 הופיעה באצטדיון להקת בלו, יחד עם Girls Aloud ודאריוס קמפבל, באירוע חשיפת שם החסות החדש של האצטדיון, 'גלפארם'.
בקיץ 2005 הופיעו אלטון ג'ון ולולו, ובקיץ 2006 הופיע בריאן אדמס בשנית.
ביולי 2018 הופיעה באצטדיון להקת ליטל מיקס.
סטאדיו פריולי (באיטלקית: Stadio Friuli) נקרא גם מסיבות מסחריות: "דאצ'יה ארנה", הוא אצטדיון הממוקם באודינה שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל של אודינזה מהסרייה א'.
האצטדיון נפתח ב-1976 והיה אצטדיון אולימפי שמתאים גם לאתלטיקה.
ב-1990 אירח האצטדיון שלושה משחקים במונדיאל 1990 שהתקיים באיטליה בשנה זו.
ב-2005 אירח האצטדיון מספר משחקי ליגת האלופות כאשר הקבוצה אודינזה אירחה את משחקיה באצטדיון הביתי שלה.
ב-10 בספטמבר 2008 אירח האצטדיון משחק של נבחרת איטליה במסגרת הבתים של מוקדמות מונדיאל 2010. ב-21 בנובמבר 2009 אירח האצטדיון משחק ראגבי של נבחרת איטליה בראגבי נגד נבחרת דרום אפריקה - אלופת העולם בראגבי לשנת 2007.
בקיץ 2013 בוצע שדרוג באצטדיון והתאמתו לכדורגל בלבד - בוטל מסלול הריצה מסביב לדשא, והיציעים נבנו מחדש כך שיהיו קרובים יותר לדשא.
ב-2016 נפתח האצטדיון מחדש, ונחשף כי יצרנית הרכב הרומנית דאצ'יה תהיה הספונסרית של האצטדיון שיקרא מעתה "דאצ'יה ארנה".
ב-14 באוקטובר 2024 האצטדיון אירח את משחקה של נבחרת איטליה נגד נבחרת ישראל במסגרת ליגת האומות.
האצטדיון אירח את הסופר קאפ האירופי לשנת 2025.
אצטדיון צ'ייס הוא אצטדיון כדורגל בפורט לודרדייל שבפלורידה.
האצטדיון מכיל 18,000 מושבים והוא משמש כאצטדיון הביתי הזמני של אינטר מיאמי מליגת ה-MLS, עד שאצטדיונה המתוכנן במיאמי יבנה.
אצטדיון אינטר מיאמי נבנה במקומו של אצטדיון לוקהארט שבין היתר שימש כאצטדיונה הביתי של מיאמי פיוז'ן, קבוצת ה-MLS הקודמת מהאזור.
מתחם האצטדיון משמש כמטה הראשי של אינטר מיאמי ושל מחלקות הנוער של המועדון וכמתחם האימונים.
קבוצת הכדורגל פורט לודרדייל סטרייקרס הודיעה בשנת 2016 שהיא תעזוב את אצטדיון לוקהארט.
האצטדיון נשאר מוזנח וללא שימוש לאחר העזיבה.
בינואר 2019 הודיעה קבוצת ההרחבה החדשה מליגת ה-MLS אינטר מיאמי על כוונותיה להשיג את שטח אצטדיון לוקהארט כדי לשמש כמגרש האימונים של המועדון לסגל הראשון, וכאצטדיון של אקדמיית הנוער ושל פורט לודרדייל, קבוצת הבת העתידית של אינטר מיאמי שתשחק ב-USL1 (הליגה השלישית).
מועצת העיר פורט לודרדייל אישרה פה אחד את הצעתה של אינטר מיאמי על אתר אצטדיון לוקהארט במרץ 2019, ובאפריל התירה ועדת עיריית פורט לודרדייל לאינטר מיאמי להתחיל בתהליך ההריסה של אצטדיון לוקהארט הישן.
ב-9 ביולי 2019 אישרה ועדת העירייה פה אחד הסכם שכירות ל-50 שנה של מתחם אצטדיון לוקהארט עם אינטר מיאמי.
על פי תנאי ההסכם, עיריית פורט לודרדייל תשמור בידה את הבעלות על הנכס ואילו אינטר מיאמי תהיה אחראית על ההקמה, התפעול והתחזוקה של המתקנים החדשים.
ב-13 בנובמבר 2019, אינטר מיאמי הודיעה כי משחק הבית הראשון של המועדון באצטדיון נקבע לתאריך 14 במרץ 2020, נגד לוס אנג'לס גלאקסי.
לבסוף, משחק הפתיחה נדחה עד להודעה חדשה עקב מגפת הקורונה.
ב-8 באפריל 2021, דווח שאינטר מיאמי הגיעה להסכם חסות על שם האצטדיון עם "AutoNation"; ההסכם הוכרז רשמית למחרת.
שם האצטדיון שונה ל"אצטדיון דרייב פינק", חיבור לקמפיין המודעות לסרטן השד של "AutoNation".
החל משנת 2024 נקרא "אצטדיון צ'ייס" לאחר חתימת הסכם חסות עם ג'יי פי מורגן צ'ייס.
אצטדיון פלסטין הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעזה ברצועת עזה.
זהו האצטדיון הבית של נבחרת פלסטין בכדורגל.
האצטדיון הופצץ על ידי ישראל ב־1 באפריל 2006 ומאז לא היה בשימוש עד 2019 בגלל המכתש אשר נוצר בו מהפיצוץ.
פיפ"א הודיעה כי היא זו שתממן את עבודות התיקונים.
עם זאת המקום נהרס בשנית הופצץ בנובמבר 2012 במהלך מבצע עמוד ענן וזו לאחר טענה ישראלית כי ההפצצה האחרונה נבעה מהשימוש שביצעו חמושים במקום ואף נטען כי המקום שימש ירי רקטות לעבר ישראל.
גם אולם ספורט מקורה אשר היה בסמוך ספג נזקים גדולים.
בשנת 2019 תוקן האצטדיון על ידי פיפ"א כפי שהבטיחו לפני כן לאחר מכן אירח האצטדיון מספר אירועים.
אצטדיון קאופמן הוא אצטדיון בייסבול בקנזס סיטי, מיזורי המשמש את קבוצת קנזס סיטי רויאלס מליגת ה-MLB.
האצטדיון נמצא במתחם משותף עם אצטדיון ארווהד, שמשמש את קנזס סיטי צ'יפס מליגת ה-NFL.
האצטדיון נקרא על שמו של יואינג קאופמן, המייסד והבעלים הראשון של קבוצת הרויאלס.
האצטדיון נפתח בשנת 1973 בתור אצטדיון הרויאלס, וקיבל את שמו הנוכחי 20 שנה מאוחר יותר, ב-2 ביולי 1993. מאז השיפוץ הגדול האחרון שלו בשנת 2009, יש בו 37,903 מושבים.
אצטדיון קאופמן נבנה במיוחד עבור בייסבול, בתקופה שבה נהגו לבנות אצטדיונים רבי-שימוש, שיוכלו לשנות את ייעודם בין ענפי הספורט השונים.
יחד עם אצטדיון דודג'ר, שנבנה בשנת 1962, נחשב לאצטדיון חדיש.
זהו האצטדיון היחיד בליגת ה-MLB שנקרא על שם אדם, ואחד מתשעה אצטדיונים שלא נקראים על שם תאגיד או חברה שנותנת חסות לאולם.
לאצטדיון קאופמן קדמו רק חמישה אצטדיוני בייסבול גדולים ברחבי ארצות הברית, והוא אירח את משחקי האולסטאר של ליגת ה-MLB בשנים 1973 ו-2012, ואת סדרת הוורלד סיריס בשנים 1980, 1985, 2014 ו-2015, כאשר קבוצת הרויאלס היו אלופי הליגה האמריקאית.
בין השנים 2007 ו-2009, עבר האצטדיון שיפוץ בעלות של 250 מיליון דולר, שכלל שדרוגים במתקני האוהדים ובניית היכל תהילה חדש של הרויאלס.
אצטדיון קאנג'ורוהאן (באינדונזית: Stadion Kanjuruhan) הוא אצטדיון הממוקם ברובע קפנג'ן בעיר מאלאנג במחוז מזרח ג'אווה שבאינדונזיה.
אצטדיון זה הוא האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל: ארמה, ארמה פוטרי ופרסקאם מטרו שמקורם במאלאנג.
האצטדיון נקרא על שם ממלכת קנג'ורוהאן, ממלכה הינדית מהמאה ה-8 באזור מאלאנג של ימינו.
אצטדיון קאנג'ורוהאן נבנה בשנת 1997, כאשר עלות בנייתו המשוערת היא כ-35 מיליארד רופי מקומי.
ב-9 ביוני 2004, האצטדיון נחנך על ידי הנשיאה האינדונזית מגוואטי סוקרנופוטרי, במסגרת משחק של הליגה האינדונזית הראשונה לעונת 2004, בין ארמה ל-PSS סלמן.
המשחק הסתיים בניצחון 0–1 לארמה.
האצטדיון שופץ בשנת 2010 למטרות להתאמה לליגת האלופות האסיאתית לעונת 2011, כאשר הוסף כוח תאורה.
ב-1 באוקטובר 2022, לפחות 129 בני אדם נהרגו ו-180 נפצעו לאחר שנרמסו, בסיום משחק ליגה כאשר פרסבאיה סורבאיה ניצחה 2:3 את הקבוצה המקומית ארמה מלאנג, ואוהדי הקבוצה המקומית הזועמים פרצו למגרש והתעמתו עם כוחות המשטרה שהפעילו אמצעים לפיזור הפגנות שגרמו למהומות ותדחוקת קהל.
אירוע זה ידוע בתור אחד מהאסונות הקשים במהלך אירוע ספורט בהיסטוריה, ונקרא אסון אצטדיון קאנג'ורוהאן 2022.
אצטדיון קלינגה (בהינדי: कलिंगा स्टेडियम; באנגלית: Kalinga Stadium) הוא מתחם ספורט בינלאומי רב-תכליתי בבובנשוואר, אודישה, הודו.
זהו המגרש הביתי של מועדון העל ההודי אודישה מאז הקמתו ב-2019 וגם של מועדון אינדיאן ארווס מ-2018 עד 2022. הוא ממוקם בלב בובנשוואר ליד אזור נאיפאלי.
יש בו מתקני אתלטיקה, כדורגל, הוקי שדה, טניס, טניס שולחן, כדורסל, כדורעף, טיפוס קירות ושחייה.
האצטדיון כולל 8 מסלולי אתלטיקה סינתטים.
ממשלת אודישה צברה מוניטין נרחב בזכות הביצוע המוצלח של אירוח אליפות אסיה באתלטיקה 2017, כאשר המקום המקורי ראנצ'י ביטל את אירוח האירוע 3 חודשים לפני כן.
העיר בובנשוואר כונתה כ"בירת הספורט של הודו" בשל אירוח מספר רב של אירועי ספורט.
לפי סקר משנת 2021, בובנשוואר דורגה במקום השלישי מבין 5 הערים המובילות בהודו במונחים של מערכת אקולוגית ספורטיבית והיכולת לארח אירועי ספורט גדולים.
האצטדיון נבחר כמקום לאירוח מונדיאל הנשים עד גיל 17 2020, אשר נדחה מאוחר יותר ל-2021 אך בוטל עקב מגפת הקורונה ולאחר מכן הועבר למונדיאל הנשים עד גיל 17 2022. ב-2021 נבחר בתחילה כמקום אירוח עבור גביע אסיה לנשים של 2022 אך לאחר מכן בוטל.
אירועשנהמארגןתאריכים אליפות אסיה באתלטיקה 2017 פדרציית האתלטיקה של הודו 5–9 ביולי 2017
אירועשנהמארגן תאריכים הודו F1 Futures 2018 איגוד הטניס של כל הודו 26 בפברואר - 4 במרץ 2018
אירועשנהמארגן תאריכים גביע אסיה ברוגבי שביעיות בנות עד גיל 17 2018 רוגבי אסיהרוגבי הודו 26–28 באוקטובר 2018
אירועשנהמארגן תאריכים משחקי אוניברסיטת קלו הודו 2020 רשות הספורט של הודומשרד הנוער והספורט 22 בפברואר - 1 במרץ 2020
אירועשנהמארגן תאריכים אליפות הודו הפתוחה באתלטיקה 2018 פדרציית האתלטיקה של הודו 25–28 בספטמבר 2018 גרנד פרי הודו 3 2022 פדרציית האתלטיקה של הודו 21 במאי 2022 גרנד פרי הודו 4 2022 פדרציית האתלטיקה של הודו 24 במאי 2022 אליפות הודו באתלטיקה 2022 פדרציית האתלטיקה של הודו 28–31 במרץ 2022
אירועשנהמארגן ליגת הודו בהוקי 2014 הוקי הודו201520162017
אירועשנהמארגן ליגת העל בטניס אודישה2017 איגוד הטניס אודישה20182019
ניתן לראות רשימה של נבחרות וקבוצות שאצטדיון קלינגה הוא אצטדיון הבית או מתחם האימונים שלהן.
קבוצהספורטגוף הודו גברים הוקי שדה הוקי הודו הודו נשים הוקי שדה הוקי הודו הודו עד גיל 20 כדורגל התאחדות הכדורגל של הודו הודו עד גיל 17 כדורגל התאחדות הכדורגל של הודו
קבוצהספורטטורנירהוקי אודישההוקי שדההוקי הודוהוקי גנגפור אודישההוקי שדההוקי הודוקלינגה לאנסרסהוקי שדהליגת ההוקי ההודית
קבוצהספורטטורניראודישהכדורגלליגת העל ההודיתאינדיאן ארווסכדורגלI-Leagueאודישה גבריםכדורגלגביע סנטושאודישה נשיםכדורגלגביע הודו לנשים
קבוצהספורטטורנירמועדון הטניס אייסטניסטורניר הטניס הפתוח אוטקל
אצטדיון הקוליסיאום (בספרדית: Estadio Coliseum), הידוע גם בשמו הקודם, הקוליסיאום אלפונסו פרס (בספרדית: Coliseum Alfonso Pérez), הוא אצטדיון כדורגל בבעלות עירונית בחטאפה שבספרד, ומאז שנת 1998 משתמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל חטאפה.
האצטדיון מכיל 17,393 מקומות ישיבה.
אצטדיון הקוליסאום נבנה בשנת 1998 וכיום, לאחר מספר הרחבות, הוא מכיל 17,393 צופים.
ביציע המערבי הותקנה תקרה שמכסה כמעט את כולו, כדי להגן על האוהדים מפגעי מזג האוויר.
בשנים האחרונות, התפוסה הממוצעת בקוליסאום בקושי עולה על 9,000 צופים.
הוא נהרס בשנת 1996 ועד לחנוכת הקוליסאום שיחקה הקבוצה באצטדיון חואן דה לה סירבה, בשדרת חואן דה בורבון.
אומנם חטאפה ערכה משחק רשמי ב-30 באוגוסט, אך הפתיחה הרשמית התקיימה מספר ימים לאחר מכן, ב-2 בספטמבר 1998, במשחק משולש בו השתתפו אתלטיקו מדריד, בורוסיה דורטמונד ופיינורד.
באצטדיון זה חוותה הקבוצה את הישיגי השיא שלה: שתי עליות לליגה השנייה, עלייה לליגה הראשונה, העפלה לשני גמרי גביע המלך עם הדחות בחצי גמר גביע המלך מול ברצלונה וראסינג סנטאנדר ורבע גמר גביע אופ"א מול באיירן מינכן ב-2008.
האצטדיון אירח גם מספר משחקי ידידות בין נבחרות לאומיות.
במאי 2010 נערך בו גמר ליגת האלופות לנשים.
אצטדיון קונסטנט ואנדן סטוק הוא אצטדיון כדורגל הנמצא באנדרלכט, אחד מרובעי העיר בריסל, בירת בלגיה.
האצטדיון מכיל 22,500 מקומות ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אנדרלכט.
האצטדיון הוקם בשנת 1917 זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם יציע עץ אחד בלבד.
שנה לאחר מכן נקרא שמו של האצטדיון על שם התעשיין אמיל ורסה, שהיה גם הנשיא הראשון של המועדון.
במהלך השנים נבנו באצטדיון יציעים מבטון.
ב-20 בספטמבר 1980 פקדו את האצטדיון 38,349 צופים שהגיעו לראות את משחק הליגה של המועדון נגד סטנדרד לייז', שיא כל הזמנים עד היום.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, האצטדיון נהרס ונבנה מחדש.
בשנת 1991 הסתיימה בנייתו והוחלט לקרוא לו על שם קונסטנט ואנדן סטוק, על שם שחקן העבר ויו"ר המיתולוגי של המועדון.
עלות השיפוץ הסתכמה ב-1.5 מיליארד פרנק בלגי שנאספו באופן עצמאי.
בשנת 2010 רוג'ר ואנדן סטוק, הודיע כי ברצונם לבנות טבעת שלישית שתגדיל את האצטדיון ל-30,000 מקומות, אולם 4 שנים לאחר מכן התוכנית נגנזה בעקבות הכוונה לבנות אצטדיון לאומי חדש בבריסל שיכיל 60,000 מקומות.
בקיץ 2012 שופץ האצטדיון פעם נוספת, הפעם על מנת להתאים אותו לסטנדרטים של אופ"א על מנת שתוכל לארח את משחקי הבית שלה באצטדיונה הביתי ולא לנדוד כבעבר.
בהתאם לכך, נבנו אזורי VIP וחדר עיתונאים חדש, אך הקיבולת של האצטדיון ירדה ל-21,500 מקומות.
בשנת נקרא האצטדיון בנוסף כ"לוטו פארק", על שם חברת לוטו שהפכה לנותנת חסות לאצטדיון.
אצטדיון קים איל-סונג (בקוריאנית: 김일성경기장) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, וקרוי על שמו של קים איל-סונג, שליטה הראשון של קוריאה הצפונית.
האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל.
האצטדיון נבנה במקור על ידי היפנים בשם אצטדיון ג'ירימרי (기림리공설운동장) בשנת 1926. בין שנות ה-20 לשנות ה-40 של המאה ה-20 התקיים באצטדיון משחק הכדורגל השנתי בין קבוצות הכדורגל קיונגסונג FC ופיונגיאנג FC, שתי קבוצות הכדורגל המובילות של העיר.
לאחר חלוקת קוריאה, האצטדיון שימש גם כמוקד לנאומים פוליטיים.
ב-14 באוקטובר 1945, קים איל-סונג נשא בו את נאום הניצחון לציון סוף הכיבוש היפני בקוריאה.
רוב האצטדיון נהרס במהלך מלחמת קוריאה (1953-1950), בעיקר בשל הפצצות אוויריות אמריקאיות על העיר.
הוא נבנה מחדש ב-1969 ונקרא אז אצטדיון מורנבונג, אך באפריל 1982 שופץ ונקרא מחדש על שם קים איל-סונג.
כיום האצטדיון משמש כמגרש הביתי של נבחרת צפון קוריאה בכדורגל, נבחרת צפון קוריאה בכדורגל נשים, מועדון הספורט של פיונגיאנג ומועדון הספורט קיגוואנצ'ה.
בשנת 2008, שני משחקי מוקדמות מונדיאל 2010 בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, שתוכננו להתקיים באצטדיון, הועברו לשנגחאי לאחר שהשלטונות הצפון קוריאנים סירבו לאפשר את השמעת ההמנון הדרום קוריאני או להניף את דגל קוריאה הדרומית באצטדיון.
זאת מאחר ששתי המדינות אינן מכירות זו בזו מבחינה דיפלומטית רשמית.
ההתחלה והסיום של מרתון פיונגיאנג השנתי מתרחשים באצטדיון.
האצטדיון העירוני קרלוס טרטיירה (בספרדית: Estadio Municipal Carlos Tartiere) הוא אצטדיון רב-תכליתי באוביידו, ספרד, המשמש כמגרשה הביתי של ריאל אוביידו.
ואף אירח מספר משחקים של נבחרת ספרד.
האצטדיון נקרא על שמו של נשיא המועדון הראשון של ריאל אוביידו והוא נחנך בשנת 2000 על חורבותיו של אצטדיון ישן בעל אותו שם שנחנך בשנת 1932. האצטדיון מכיל 30,500 מושבים וזהו האצטדיון הגדול ביותר באסטוריאס.
ב-18 ביוני 1998 הונחה אבן הפינה להקמת האצטדיון, הבנייה ערכה כשנתיים וב-17 בספטמבר 2000, נערך באצטדיון משחק בכורה בין ריאל אוביידו המקומית ללאס פאלמאס במסגרת הלה ליגה.
אך האצטדיון נפתח רשמית רק שלושה ימים לאחר מכן, במשחק ידידות בין ריאל אוביידו לפרטיזן בלגרד.
האצטדיון ספג ביקורת בשל מיקומו, בעיקר על הגישה הבעייתית אליו שמקשה על הגעת קהל רב במקביל, ועל התנאים הסביבתיים הלא אידיאליים לגידול דשא, בשל לחות וחוסר שמש, בעיקר בחורף.
אך לאורך השנים נעשו בו שיפורים בעיקר בדרכי הגישה אליו.
ב-28 באוקטובר 2001, בדרבי של אסטוריאס בין ריאל אוביידו לספורטינג חיחון נמכרו לראשונה כל הכרטיסים למשחק באצטדיון.
רשימה של מספר הצופים הממוצע במשחקי הליגה והפלייאוף של ריאל אוביידו באצטדיון קרלוס טרטיירה החדש.
אצטדיון רמת גן הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ברמת גן, אשר מונה 41,583 מקומות ישיבה.
האצטדיון נחנך בשנת 1950, כאשר היציע המערבי, המונה 13,370 מקומות ישיבה, הוקם מחדש ונחנך בשנת 1984. באצטדיון, הממוקם בצמוד לקניון איילון, נמצאים משרדיה של ההתאחדות לכדורגל בישראל.
היציע המזרחי הוכרז כמסוכן לאכלוס הציבור ולכן האצטדיון מאושר לארח אך ורק ביציע המערבי.
עד שנת 2014 היה אצטדיון רמת גן האצטדיון הלאומי של ישראל בו נערכו רוב משחקי נבחרת ישראל בכדורגל (כ-137 משחקים בסה"כ), משחקי חצאי וגמר גביע המדינה בכדורגל, וכן אירועי ספורט גדולים, דוגמת המכביה.
הצורך לבניית אצטדיון לאומי גדול הגיע לקראת המכביה השלישית.
באותה התקופה משחקי המכביה נפתחו באצטדיון המכביה הקטן יחסית והוחלט לבנות אצטדיון לאומי חדיש וגדול אשר יחליפו.
בניית אצטדיון רמת גן החלה באפריל 1950 ונמשכה חודשים אחדים.
האירוע הראשון שנערך בו היה ב-27 בספטמבר באותה השנה, אז נערך באצטדיון טקס הפתיחה של המכביה השלישית וכן חלק מתחרויות הספורט.
עת פתיחתו מנה האצטדיון 16,000 מקומות ישיבה ו-35,000 מקומות עמידה.
משחק הכדורגל הראשון שנערך באצטדיון היה ב-30 במאי 1951 בין מכבי תל אביב לדנדי יונייטד הסקוטית.
המשחק נערך לעיני מעל ל-40 אלף צופים ונגמר בתוצאה 0–2 לדנדי.
ב-31 ביולי 1956 נערך באצטדיון אחד המשחקים המפורסמים בתולדותיו, אשר הפגיש את נבחרות ישראל וברית המועצות, אשר נחשבה באותה תקופה לאחת מנבחרות הכדורגל הטובות בעולם.
במשחק הפסידה ישראל בתוצאה 2:1. לישראל כבש נחום סטלמך, ושערו היה הראשון שהבקיעה הנבחרת באצטדיון.
לקראת המכביה השביעית ב-1965 שופץ האצטדיון והורחב ל-53,000 מקומות ישיבה והוכשרו בו מסלולי ריצה לתחרויות האתלטיקה במכביה.
ב-1968 אירח את תחרויות האתלטיקה של המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) ועבור כך מסלולי הריצה בו שהיו עד אז מעפר כבוש נסללו באספלט.
ב-1972 פורסמה תוכנית לשדרוג האצטדיון והרחבתו ל-60,000 מקומות בתרומת משפחת ריקליס מארצות הברית, לצד הקמת קריית ספורט שלמה הכוללת בריכה אולימפית, מרכז טניס, אולם רב תכליתי ל-4000 צופים ומתקנים נוספים.
ב-16 ביוני 1976, נערך גמר גביע המדינה באצטדיון במשחק של בית"ר ירושלים נגד מכבי תל אביב.
זהו המשחק עם מספר הצופים הגבוה ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי עם 55,000 צופים.
בשנת 1982 נבנה מחדש היציע המערבי של האצטדיון לקראת המכביה של 1985. היציע, אשר מכיל 13,370 מקומות ישיבה (הכיל כ-17,000 בלי הכיסאות), נבנה בזווית צפייה טובה יותר משאר יציעי האצטדיון.
ביציע זה ממוקם יציע הכבוד של האצטדיון.
בשנת 1983 ערכה באצטדיון נבחרת ישראל משחק ראווה נגד ליברפול, בני טבק הבקיע את כל ארבעת השערים של הנבחרת (תוצאות הסיום הייתה 4–3 לטובת ישראל).
זה היה משחק הנבחרת הראשון בו הופיעו שני שחקנים ערבים ישראלים, רפעת טורק וזאהי ארמלי.
במאי 1986 הובסה נבחרת ישראל במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה בתוצאה 2–7, הפסד אשר נחשב לגבוה ביותר שנחלה הנבחרת במשחק ידידות באצטדיון.
בשנת 1993 עברו משרדי ההתאחדות לאצטדיון, נוספו אולמות קבלת פנים, יציע תקשורת ואולם למסיבות עיתונאים, תשתית הדשא שונתה לחלוטין ובכל היציעים הותקנו מושבי פלסטיק.
ב-6 ביוני 1999 התקיים באצטדיון אחד ממשחקיה הגדולים ביותר של נבחרת ישראל, אשר גברה בתוצאה 5–0 על נבחרת אוסטריה במסגרת מוקדמות יורו 2000. בהמשך טורניר המוקדמות, גברה נבחרת ישראל בתוצאה 8–0 על סן מרינו ורשמה את ניצחון השיא שלה באצטדיון.
בשלב הפלייאוף של טורניר המוקדמות הוגרלה נבחרת ישראל מול דנמרק.
במשחק הראשון הובסה נבחרת ישראל באצטדיון רמת גן בתוצאה 0–5.
הקמפיין האחרון של נבחרות ישראליות באצטדיון היה אירוח משחקי הבית של נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2014 והמשחק האחרון היה ב-15 באוקטובר 2013 מול נבחרת צפון אירלנד בכדורגל שהסתיים בתיקו 1–1. משנת 2014 משחקיה של נבחרת ישראל בכדורגל אינם מתקיימים בו.
משחקי הכדורגל האחרונים שבהם הייתה כמות קהל משמעותית שאירח האצטדיון היו משחקי חצי הגמר של גביע המדינה בכדורגל 2013/2014 שנערכו ב-16 אפריל 2014, ומשחק הגמר שנערך ב-7 במאי 2014. אך עם זאת האצטדיון המשיך לארח לעיתים משחקים של נבחרת הנשים ומשחקים של הנבחרת הצעירה.
החל מעונת 2015/2016 אושר האצטדיון למשחקי הפועל רמת גן בליגה הלאומית, שבמשחקיה הוגבלה הישיבה ליציע המערבי התחתון.
בעונת 2018/2019 אושר האצטדיון זמנית למשחקי הפועל רעננה בליגת העל.
בעונת 2019/2020 לקראת חזרת משחקי הליגה שהופסקו בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל עברו משחקי הפועל רעננה וסקציה נס ציונה לאצטדיון רמת גן עד לתום העונה.
בעקבות הסכמים קואליציוניים עם הסיעות הדתיות לא הופעל האצטדיון בימי שבת במשך שנים רבות.
למעשה למעט אירועי ספורט גדולים, מדי כמה שנים, ומשחקי נבחרת, הפעילות בו הייתה מעטה.
ב-1985, לאחר שנבנה מחדש היציע המערבי, והיה צורך להגדיל את הפעילות כדי לכסות את ההשקעה בבניית היציע, עברה קבוצת מכבי תל אביב לשחק את משחקיה הביתיים באצטדיון.
מיד החל מאבק של תושבים חרדים מבני ברק הסמוכה נגד קיים משחקי כדורגל בשבת במקום (אז היה נהוג שכל משחקי הליגה משוחקים בימי שבת בשעות אחר הצהריים).
לאחר מספר שבועות של הפגנות הפעיל שר הפנים מטעם מפלגת ש"ס, יצחק חיים פרץ, לחץ על ראש הממשלה שמעון פרס ואיים לפרוש מהקואליציה.
פרס הסכים שהמשחקים בשבת פוגעים בסטטוס קוו ויש להפסיקם.
לאחר פנייה לבית המשפט, נקבע שאין לממשלה סמכות לקבוע אם מתקיים משחקים בשבת, מפני שהוא בבעלות פרטית של עיריית רמת גן.
מאז המשיכה מכבי תל אביב לשחק באצטדיון עד שנת 2000 (למעט עונת 1986/1987 ו-1995/1996 בהן אירחה באצטדיון בלומפילד).
האצטדיון הוא בבעלות עיריית רמת גן ומופעל בחכירה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל מאז 1969. משרדי ההתאחדות ממוקמים ביציע המערבי של האצטדיון.
מאז המכביה השלישית ומדי ארבע שנים, נערכו באצטדיון טקס הפתיחה וטקס הנעילה של משחקי המכביה, כמו גם חלק מהתחרויות באירוע כולל מספר מתחרויות האתלטיקה.
בסה"כ אירח האצטדיון 15 פעמים את טקסי פתיחת המכביה.
ביולי 1997 בטקס פתיחת המכביה ה-15, התמוטט גשר מעל נחל הירקון עליו צעדו המשלחות בדרכן אל האצטדיון.
אסון זה גבה את חייהם של ארבעה מחברי המשלחת האוסטרלית ולפציעתם של 69. טקסי המכביה הבאה (ה-16) אשר נערכה בשנת 2001, הועברו לאצטדיון טדי.
טקסי פתיחת המכביה האחרונים שהתקיימו באצטדיון רמת גן היו של המכביה ה-17 (ב-2005) וה-18 (ב-2009).
משנת 2013, טקסי הפתיחה והנעילה של המכביה החל מהמכביה ה-19 לא התקיימו ברמת גן, אלא באצטדיון טדי בירושלים שאף הורחב לקראתה בבניית היציע הדרומי באצטדיון.
כך היה עם המכביה ה-20 שהתקיימה ב-2017 בירושלים והמכביה ה-21 שהתקיימה ב-2022 וכן אמור לארח את טקס פתיחת המכביה ה-22 ב-2026 (לאחר שכבר עבר הכנות לאירוח טקס פתיחת המכביה ביולי 2025 שנדחתה לבסוף בשנה).
בנוסף לשימוש בעת אירועי ספורט ואתלטיקה, האצטדיון משמש גם להופעות תרבות שונות של אמנים מהארץ ומחו"ל.
כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 נערכו באצטדיון מופעי מוזיקה וריקוד.
בשנות ה-60 הופיעו בין היתר באצטדיון להקת הבלט המלכותי והלן שפירו.
בעשורים שלאחר מכן הופיעו הטרמלוס, רוד סטיוארט, סיימון וגרפונקל, דפש מוד, לאונרד כהן, אלטון ג'ון, מטאליקה, בוב דילן, פול סיימון, קניה וסט, 50 סנט, סטינג ומדונה.
בשל כך תוכניות רבות לשיפוצו, או להריסתו ובניית אצטדיון לאומי חלופי, עלו וירדו מסדר היום הציבורי.
כך ב-2006 הוצעה לאצטדיון תוכנית שיפוץ שנועדה לשמר את היציע המערבי אך לבנות סביבו את שאר היציעים מחדש לצד קירוי מלא.
בהמשך על פי הצהרותיו משנת 2010 של אבי לוזון, יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, לאחר סיום בניית אצטדיון סמי עופר בחיפה אצטדיון רמת גן נועד להיהרס לטובת בנייתו של אצטדיון חדש עם 60,000 מקומות ישיבה.
במסגרת זאת אף יצאו ב-2012 מטעם ראש העיר דאז צבי בר, למכרז תכנון סגור בשילוב משרדי אדריכלים מקומיים ובינלאומיים המתמחים בתכנון אצטדיונים והוגשו ארבעה עיצובים שונים לפיתוח האצטדיון וסביבתו.
עם זאת, תוכנית זו לא זכתה לאישור באופן רשמי ונבחנו גם תוכניות חלופיות.
בנובמבר 2014 פורסם כי עיריית רמת גן, בראשותו של ישראל זינגר, ויתרה על תוכנית האצטדיון הלאומי החדש שנועד להכיל לפחות 55,000 מקומות, למרות התקציבים שהוקדשו לקידום התוכנית והמכרז להקמתו.
במקומו מתכננת עיריית רמת גן אצטדיון קטן יותר, שיכיל כ-40,000 צופים, וישמש גם למופעים, מלבד משחקי כדורגל ובלבד שיימצאו מקורות מימון פרטיים.
אפשרות אחרת שבחנה העירייה היא לוותר על הקמת אצטדיון חלופי לטובת הקמת פארק על גדות הירקון לצד רובע עירוני עם מגדלי מגורים, מרכז מסחרי, משרדים ומלונאות ואף קמפוס אקדמי (מכללת רמת גן) ואודיטוריום גדול.
כמו כן על פי חלק מההצעות גם הוצע להקים היכל ספורט עירוני גדול על חלק מהשטח כחלק מהמתחמים הציבוריים שבו.
למרות התוכניות להרוס את האצטדיון, ב-12 בנובמבר 2015 הוחלט כי הפועל רמת גן תערוך את משחקיה באצטדיון.
חלק מהאופציות שהוצגו לתוכניות הפיתוח למתחם אף כללו אפשרות לשלב בפיתוח מחדש אצטדיון קטן שנועד להתאים לצורכי הפועל רמת גן.
בתחילת 2016 פורסם כי ההתאחדות לכדורגל תחת היו"ר עופר עיני שבה לדון בתוכנית למתחם הכוללת בנייה מחדש של האצטדיון תוך שימור היציע המערבי הקיים, מה שיוזיל עלויות, לצד יצירת שטחי מסחר תחת היציעים וכן בניית מגדלי מגורים ומשרדים סמוך לאצטדיון.
באפריל 2017 הוחלט בעיריית רמת גן להרוס את האצטדיון שעליו ייבנו מגדלי משרדים.
עם זאת, בדצמבר 2018 הצהיר ראש העיר החדש כרמל שאמה הכהן כי ברצונו לקדם תוכניות לשיפוץ האצטדיון ההיסטורי, במקום לקדם את התוכנית שאושרה בעירייה להרוס אותו לחלוטין.
ביוני 2019 שוב התקבלה בעירייה ההחלטה כי יש להרוס את האצטדיון בשנים הקרובות, אך טרם נקבע מה יוקם בשטח שיתפנה.
במאי 2025 פורסם כי הנטייה של עיריית רמת גן הוא להרוס את האצטדיון - בו ייבנה שטחי מגורים ומסחר, ולבנות אצטדיון לאומי במקומו בראשון לציון, במקום אצטדיון הברפלד.
נכון לקיץ 2025 שר הספורט מיקי זוהר תומך בבניית אצטדיון לאומי גדול ומודרני יותר (בין 60-50 אלף מקומות) מאשר ההצעה של שדרוג אצטדיון רמת גן ל-40,000 צופים ושעשוי לעלות כמיליארד שקלים לאצטדיון ושטחי המסחר שיכללו בשטחו כשלפחות 100 מיליון שקל יסופקו מקרן המתקנים לפרויקט האצטדיון החדש.
האופציה המועדפת לאצטדיון הלאומי החדש היא בשטח אצטדיון רמת גן הנוכחי, אך נבחנו אופציות נוספות שהמובילה בהן היא בניית אצטדיון לאומי חדש במקום אצטדיון הברפלד בראשון לציון.
גם בדצמבר 2025 עלתה התוכנית לחידוש אצטדיון רמת גן תוך שימור היציע המערבי והרחבת האצטדיון ל-50,000 מקומות ואף להכליל קירוי ליציעים באומדן עלויות של 250 מיליון שקל כולל קירוי או 150 מיליון בלבד בלי קירוי.
בעבר עלו הצעות שונות להחלפת האצטדיון הלאומי ברמת גן.
כך בעת בניית אצטדיון האורווה בפתח תקווה עלתה האפשרות כי יוכר בהמשך כאצטדיון הלאומי ויורחב ל-60,000 מקומות.
האצטדיון (האולימפי) שתוכנן בירושלים על ידי טדי קולק ברכס שועפאט יועד להכיל עד 50,000 מקומות.
גם לאצטדיון טדי שהוקם לבסוף במלחה הוכנה תוכנית הרחבה נוספת לאצטדיון לאומי לכ-53,000 מקומות אשר הוגשה גם כהצעה להכללתו באצטדיוני יורו 2020. גם רמת השרון, רעננה (אזור שפיים) וראשון לציון התמודדו עם הצעות להקמת אצטדיון של כ-50,000 מקומות עבור מכבי תל אביב ומשחקי נבחרת.
גם מודיעין הציעה שטח לאצטדיון לאומי שנועד להתרחב עד 50,000 מקומות בטרם הזמינה תוכנית חדשה לאצטדיון עירוני מצומצם עם 6000 מקומות בלבד.
אצֵטוֹן (Acetone) הוא תרכובת אורגנית פשוטה.
אצטון הוא הקטון הפשוט ביותר; נוסחתו היא C3H6O ושמו הכימי הוא 2-פרופאנון (Propanone).
זהו נוזל חסר צבע ובעל ריח חריף אופייני בטמפרטורת החדר (25°C), המתלקח בקלות.
נקודת קפיאתו היא 95.4- ונקודת הרתיחה היא 56.53 מעלות צלזיוס.
הוא מתמוסס בקלות בין השאר במים, אתר וכוהל ומשמש בעצמו כממס חשוב.
השימוש הרווח באצטון בחיי היום יום הוא כרכיב הפעיל במסיר לק ציפורניים, אך משתמשים בו גם בייצור פלסטיק, סיבים, תרופות, חומרי נפץ, מחיקת כתב ועוד.
חיים ויצמן, לימים נשיאה הראשון של מדינת ישראל, שניהל את מעבדות האדמירליות הבריטית בתקופת מלחמת העולם הראשונה פיתח תהליך תעשייתי לייצור אצטון.
הוא השתמש בחיידק Clostridium acetobutylicum, אשר בתהליך תסיסה מפרק עמילן ל-1-בוטנול ואצטון.
האצטון שהופק היה ממס קריטי לייצור חומר הנפץ ההודף קורדיט - תערובת של ניטרוגליצרין, ניטרוצלולוזה ווזלין ולניצחון בריטניה ובעלות בריתה.
כאחד מגופי הקטון, כמויות זעירות של אצטון נמצאות באופן תקין בשתן ובדם.
כמויות גדולות של גופי קטון בדם ובשתן מעידות על רעב או מצב סוכרתי (היפרגליקמיה) חריף; לנשיפתו של החולה יש ריח פירות מובהק הנגרם (בין היתר) בשל האצטון העודף בגופו הנוצר בפירוק שומנים וחלבונים.
באופן טבעי נמצא האצטון בצמחים וגזים וולקניים.
בזיקוק של עץ, תאית וסוכר ניתן לקבל אצטון בתהליך של זיקוק שניוני.
שימוש תעשייתי חשוב באצטון הוא בתגובתו עם פנול, המייצרת ביספנול A.
חומר זה הוא רכיב בפולימרים חשובים רבים כפוליקרבונט, פוליאוריתן ושרפים אפוקסיים.
אצטון גם נמצא בשימוש נרחב לתובלה של אצטילן: כלים המכילים ספוג ממולאים באצטון ולאחריו אצטילן אשר נמס בו.
ליטר אחד של אצטון ממיס כ־250 ליטר של אצטילן.
אצטון הוא הרכיב החשוב (ולעיתים היחיד) של מסיר לק לציפורניים, בהיותו ממס יעיל של פולימרים ותרכובות פלסטיק מסוימות.
חשיפה ישירה במגע לאצטון עלולה לגרום לגירוי אך לא נמצאו ראיות חזקות להשפעות בריאותיות ארוכות טווח לחשיפה לאצטון.
רמת הרעילות שלו נמוכה ביותר (LD50 של 3,000 מיליגרם לק"ג) ומבחינה טוקסיקולוגית הוא נחשב כ"לא רעיל כלל".
אצטט הוא מלח הנוצר מתגובה של חומצה אצטית עם בסיס אלקלני, בורוני או מתכתי.
אצטט גם מציין את היון −C2H3O2.
רוב החומצה האצטית המיוצרת בעולם מיועדת לייצור אצטטים פולימריים.
כבר ב-1865 ידעו ליצור חוט מאצטט, אבל רק ב-1894 זה נרשם כפטנט.
אצטדיון שכונת התקווה (נקרא גם אצטדיון עירוני התקווה) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת התקווה שבתל אביב-יפו.
האצטדיון הוא מגרשן הביתי של קבוצות בני יהודה תל אביב והפועל כפר שלם ובתקופות מסוימות שימש האצטדיון גם כמגרשן הביתי של בית"ר תל אביב ומכבי יפו.
האצטדיון מכיל כ-2,570 צופים, 2,300 ביציע הדרומי-המרכזי ו-270 בגוש ששופץ ביציע המערבי לאוהדי הקבוצות האורחות.
המגרש הוקם בשנת 1945, כ-10 שנים לאחר הקמת קבוצת בני יהודה תל אביב ב-1935, ומאז עבר שיפוצים רבים.
ב-1951 החלה הקבוצה להשתמש בו רשמית לאחר הכשרתו על ידי מתנדבים תושבי השכונה.
עד שנת 1966 האצטדיון הכיל 4,000 מקומות עמידה.
בקיץ שלפני עונת 1990/1991 נבנה היציע המערבי, המכיל 1,680 מקומות.
בכך באצטדיון היו שלושה יציעים שהקיפו אותו מ-3 צדדים, למעט מצד מזרח.
עד שנות ה-90 המאוחרות היו היציעים נטולי מושבים אך לפני תחילת שנות האלפיים הותקנו באצטדיון מושבי פלסטיק שהכילו 6,500 מקומות ישיבה.
בשנת 2004 עברה קבוצת בני יהודה לאצטדיון בלומפילד.
הדבר גרם לכעס רב בקרב אוהדי המועדון שזיהו את האצטדיון בשכונת התקווה כאחד מסמלי קבוצתם.
המעבר עורר מחאה כבדה של אוהדים, כולל החרמה של משחקים, אולם רק בעונת 2025/2026 חזרה הקבוצה לאצטדיון ששיחקה בליגה הלאומית.
מאז מעברה של הקבוצה לבלומפילד בעונת 2004/05, שימש האצטדיון, בנוסף למשרדו הראשי של המועדון, גם כמגרש האימונים של קבוצת הבוגרים וכמגרשן הביתי של קבוצות מחלקת הנוער.
כמו כן, שימש כאצטדיון ביתי של קבוצות מליגות נמוכות מתל אביב.
ב-8 ביולי 2020 הרסה עיריית תל אביב-יפו את היציע הצפוני באצטדיון.
ב-13 ביולי 2021 אישרה עיריית תל אביב-יפו שיפוץ בעלות של 7.5 מיליון ש"ח לאצטדיון שכונת התקווה.
בהמשך הכשרת האצטדיון ללאומית התייקרה לכ-30 מיליון.
שלב א' שעלה כ-8 מיליון כלל שיקום הגדרות סביב המגרש, שיפוץ הטריבונה הדרומית כולל שיקום הבטון, החלפת 2,300 המושבים ביציע הדרומי, שיפוץ מתחמי הקהל ומגדל עמדת השידור.
שלב ב' כולל הרחבה והגבהה של משטח הדשא והחלפתו, החלפת הזרקורים לתאורת לד, בניית מלתחות הלבשה וחדרי שופטים, הצבת מסך תוצאות של 40 מ"ר, ועבודות שיקום נוספות מסביב לאצטדיון.
שיפוץ הטריבונה המערבית (שלא בוצע בשלב הראשון) מתוכנן בהמשך.
בנוסף הוכשר קטע של 270 מקומות נוספים בפינה הדרומית ביציע המערבי עבור אוהדי האורחת שעד להשלמתו ישבו ביציע הדרומי יחד עם אוהדי בני יהודה תוך שמירה על חציצה בין הקהלים.
באצטדיון שני יציעים (הדרומי והמערבי) ו-8 שערים:
+יציעשערמקומות ישיבההערותדרומי12,30023שער VIP45מערבי71,680 270 מקומות בלבד מאושרים לישיבה8
אצטדיוני מועדון הטניס "כל אנגליה" הם מגרשי טניס בעלי משטח דשא הנמצאים ברובע וימבלדון שבלונדון.
במגרשים אלה מתקיימת מדי שנה אליפות וימבלדון, אחת מארבע תחרויות הגראנד סלאם.
משחקי הטניס של אולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו באצטדיונים אלה.
בשנת 1877 התקיימה התחרות הראשונה.
המגרש הראשי מכונה "המגרש המרכזי" ("Centre Court").
בו משוחקים המשחקים המרכזיים של התחרות ובראשם משחקי הגמר.
בשל מזג האוויר ההפכפך השורר בבריטניה נבנה בשנת 2009 גג שנסגר בשעת גשם.
המגרש המרכזי מכיל כ-14,000 מקומות, וכמעט כל הכרטיסים נמכרים חודשים רבים לפני הטורניר.
בשנת 2009, עם בנייתו של הגג החדש על המגרש המרכזי, הותקנה בנוסף תאורה מלאכותית במגרש המרכזי על מנת לאפשר למשחקים להתארך אל תוך הלילה.
המגרש השני בחשיבותו ובגודלו מכיל כ-11,000 מקומות ונקרא "מגרש מספר 1".
המגרש הנוכחי נבנה ב-1997 והחליף את המגרש הישן.
"מגרש מספר 2", השלישי בחשיבותו, מכיל 3,000 מקומות.
הוא זכה לכינוי "בית הקברות למדורגים", מכיוון שהתרחשו בו הפתעות רבות בהם מדורגים גבוהים הפסידו לשחקנים חלשים יותר.
משחקי הטניס באולימפיאדה נערכו ב-12 מגרשים, ביניהם המגרש המרכזי, מגרש מספר 1 ומגרש מספר 2.
חובבי טניס שלא זכו לקנות כרטיסים למגרשים הראשיים נוהגים להתרכז על גבעת הדשא מצפון למגרש המרכזי, שם מוצב מסך ענק עליו משודרים המשחקים במגרשים הראשיים.
הגבעה הזו זכתה לכינוי "גבעת הנמן" (Henman Hill) על שמו של הטניסאי הבריטי טים הנמן.
בשנים האחרונות הוסב שמה ל"תלולית מארי" (Murray Mound) על שמו של אנדי מארי, הטניסאי הבריטי הבכיר כיום.
אצטדיון שיקרי סראג'ולו (בטורקית: Fenerbahçe Şükrü Saracoğlu Stadyumu) נמצא במחוז קדיקוי שבעיר איסטנבול ומשמש את פנרבחצ'ה במשחקיה הביתיים.
האצטדיון אירח את גמר גביע אופ"א 2009 בין שחטאר דונצק לורדר ברמן.
האצטדיון העירוני על שם ויליאם א.
שיי , שהיה ממוקם ברובע קווינס בעיר ניו יורק, היה המגרש הביתי של קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס, בשנים 1964–2008. האצטדיון הוחלף בשנת 2009 באצטדיון סיטי פילד כמגרש הביתי של הקבוצה.
האצטדיון היה קרוי על שמו של עורך הדין ויליאם שיי, שהיה ממייסדי קבוצת הניו יורק מטס.
בשתי העונות הראשונות לקיומם, בזמן בניית אצטדיון שיי, שיחקו המטס את משחקי הבית שלהם באצטדיון הפולו גראונדס שבו שיחקו עד שנת 1957 הניו יורק ג'איינטס, לפני שעברו לסן פרנסיסקו והפכו לסן פרנסיסקו ג'איינטס.
אצטדיון שיי נפתח ב-17 באפריל 1964. המשחק הראשון היה הפסד של המטס לפיטסבורג פיירטס.
המשחק האחרון היה הפסד של המטס לפלורידה מארלינס ב-28 בספטמבר 2008. הפסד שמנע מהמטס את האפשרות להעפיל לפלייאוף.
באצטדיון היה מקום ל-57,333 צופים.
חוץ מהמטס שיחקו באצטדיון גם קבוצות הפוטבול ניו יורק ג'טס וניו יורק ג'איינטס.
גם היריבה העירונית בבייסבול, ניו יורק יאנקיז שיחקו באצטדיון כאשר אצטדיונם, יאנקי סטדיום היה בשיפוצים.
האצטדיון היה סמוך מאוד לנמל התעופה לה גוארדיה, ולעיתים קרובות התעכבו המשחקים שניות מספר עקב רעש נחיתת המטוסים.
משחק האול-סטארס התקיים באצטדיון בשנת 1964, כמו גם משחקים ב-4 סדרות וורלד סיריז, מתוכן שתיים שבהן זכו המטס באליפות.
בשתיהן (1969, 1986) התקיים המשחק המכריע באצטדיון שיי.
כאשר שחקן המטס חבט הום ראן היה תפוח גדול מפלסטיק יוצא מכובע גדול.
התפוח סימל את כינוייה של העיר ניו יורק, "התפוח הגדול".
בשנת 2009 הועבר התפוח לתצוגה בפתח האצטדיון החדש, סיטי פילד, ובמקומו הוצב תפוח חדש וגדול יותר המשמש לסימון הום ראן.
האירוע המפורסם ביותר, שאינו קשור לספורט, שאירע באצטדיון הוא הופעת להקת הביטלס בשנת 1965. בשנת 2008, עם סגירת האצטדיון, הופיע בו הזמר בילי ג'ואל.
גם האפיפיור יוחנן פאולוס השני הופיע וערך מיסה באצטדיון בשנת 1979.
בהתאם לחוקי העיר ניו יורק, האצטדיון פורק ולא פוצץ.
הריסתו הושלמה ב-18 בפברואר 2009. במקומו נבנה מגרש חנייה שישמש את האוהדים שיגיעו לסיטי פילד.
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן (בספרדית: Estadio Ramón Sánchez Pizjuán) הוא אצטדיון כדורגל במזרח העיר סביליה שבספרד המכיל 43,883 מושבים.
הוא המגרש הביתי של סביליה.
האצטדיון נפתח ב-1958, כ-20 שנה מאז רכישת הקרקע לבנייתו ב-1937. האצטדיון נוסד כתחליף לאסטדיו נרביון, ונקרא על שמו של נשיא המועדון במשך מספר רב של שנים.
האצטדיון הוא התשיעי בגודלו בספרד.
לעיתים משחקת באצטדיון נבחרת ספרד.
ב-22 משחקים באצטדיון, היא ניצחה ב-19 וסיימה בתיקו בשלושה נוספים, ומשום כך רמון סאנצ'ס פיחואן הוא האצטדיון היחיד בו הנבחרת משחקת בדרך קבע אך מעולם לא הפסידה בו.
נשיא מועדון הכדורגל סביליה דאז, רמון סאנצ'ס פיחואן, רכש את הקרקע לבניית האצטדיון ב-1937. הבנייה עצמה החלה ב-1954 בלבד.
לבחירת עיצוב האצטדיון נערכה תחרות, שניצח בה מנואל מוניוס מונסטרי, האדריכל שהיה שותף גם בעיצוב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו.
ב-1982 אירח האצטדיון שני משחקים של גביע העולם בכדורגל.
הראשון היה בשלב הבתים, בין נבחרת ברזיל ונבחרת ברית המועצות, והשני היה בחצי הגמר, בין נבחרת גרמניה ונבחרת צרפת.
ארבע שנים מאוחר יותר, אירח את משחק גמר גביע אירופה לאלופות 1986 בין ברצלונה לסטיאווה בוקרשט.
מאז המונדיאל עבר האצטדיון מספר שיפוצים ושינויים, שעיקרם היה הקטנת התכולה של האצטדיון.
תחילה ל-70,500 צופים ומאוחר יותר 66,000 בשנות ה-80, עד ל-45,500 צופים לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בהתאם לחוקי פיפ"א האוסרים על מקומות צפייה בעמידה, ולפיכך מותקנים מושבים שמאפשרים כמות מצומצמת של צופים.
ב-18 במאי 2022 נערך באצטדיון משחק הגמר בין איינטרכט פרנקפורט לבין גלאזגו ריינג'רס במסגרת הליגה האירופית.
אצטדיון רויאל בפוקנג (אנגלית Royal Bafokeng Stadium) הוא אצטדיון רוגבי, כדורגל ואתלטיקה, הנמצא בעיירה פוקנג שבדרום אפריקה.
האצטדיון קרוי על-שם השבט רויאל בפוקנג, שבירת החבל שבו הוא יושב היא פוקנג.
האצטדיון נבנה בשנת 1999 כמגרש רוגבי אך כיום מתקיימים בו גם משחקי כדורגל.
לקראת גביע הקונפדרציות 2009 ומונדיאל 2010 הורחב ושופץ האצטדיון.
במסגרת השיפוצים הורחבה קיבולת האצטדיון מ-38,000 מקומות ל-42,000 מקומות, נוסף גג לחלקו המערבי, מערכות הכריזה והתאורה שופרו ונוסף לוח תוצאות אלקטרוני.
אצטדיון רויאל בפוקנג היה אחד מתוך ארבעת האצטדיונים שאירחו את משחקי גביע הקונפדרציות 2009 שנערך בדרום אפריקה.
האצטדיון אירח 3 משחקים בשלב הבתים ואת המשחק על המקום השלישי.
אצטדיון רויאל בפוקנג הוא אחד מתוך עשרת האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל בשנת 2010. האצטדיון אירח חמישה משחקים בשלב הבתים ומשחק אחד בשמינית הגמר.
האצטדיון הוא אחד מתוך חמשת האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי גביע אפריקה לאומות 2013. האצטדיון אירח שישה משחקים בשלב הבתים, ומשחק אחד ברבע הגמר.
האצטדיון העירוני ריאסור (בספרדית: Estadio Municipal de Riazor) ובקיצור אצטדיון ריאסור, שמשנת 2017 ידוע בשם אבנקה-ריאסור (בספרדית: Abanca-Riazor) מטעמי חסות, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לה קורוניה שבספרד ומשמש את קבוצת הכדורגל דפורטיבו לה קורוניה.
משחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-28 באוקטובר 1944 במשחק בו ארחה דפורטיבו לה קורוניה את ולנסיה.
ב-6 במאי 1945 נערך לראשונה משחק בינלאומי באצטדיון, בין נבחרת ספרד לבין נבחרת פורטוגל, אשר הסתיים בתוצאה 4-2 לטובת הספרדים.
האצטדיון אירח שלושה משחקים במסגרת מונדיאל 1982, לקראתם הוא עבר שיפוץ במהלכו הוקטנה קיבולת האצטדיון ל-29,000 מקומות בלבד.
האצטדיון עבר שיפוץ נוסף בין השנים 1995 ו-1998.
בשנת 2003 הציג נשיא מועדון דפורטיבו לה קורוניה, אוגוסטו סזאר לונדואירו, דגם של אצטדיון הריאסור החדש שתוכנן על ידי האדריכל פיטר אייזנמן.
אצטדיון רוסונדה (שוודית: Råsundastadion), בשפת היומיום רוסונדה, היה אצטדיון כדורגל הממוקם בפרוור סולנה שבסטוקהולם, שוודיה, אשר מנה עם סגירתו 37,285 מקומות צפייה.
האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של נבחרת שוודיה בכדורגל לגברים, וכמגרשה הביתי של קבוצת א.י.ק סולנה עד לסגירתו בשנת 2012 עקב חנוכתו של פרנדס ארנה שהחליף את אצטדיון רוסונדה כאצטדיון הלאומי של שוודיה ומגרשה הביתי של א.י.ק סולנה.
במקום בו עומד האצטדיון היו בעבר אצטדיונים נוספים, הראשון שבהם נפתח ב-1910 ואירח תחרויות ירי וכדורגל במסגרת אולימפיאדת סטוקהולם (1912).
האצטדיון הנוכחי נחנך כחודש לפני פתיחתו הרשמית, במשחק בין א.י.ק ומאלמה, באפריל 1937, והיה אז למתקן הספורט הגדול במדינה.
המלך גוסטב החמישי חנך את המבנה באופן רשמי בעת התמודדות בין שוודיה ואנגליה, שבה ניצחו האורחים 4:0.
במונדיאל 1958, שאותו אירחה שוודיה, היה האצטדיון אחד מתריסר מגרשים שבהם שוחקו משחקי גביע העולם.
האצטדיון הורחב כך שיתאים לקיבולת של 50,000 נפש.
הוא אירח במסגרת זו את משחק הגמר, שבו ניצחה נבחרת ברזיל בתוצאה 5:2 את הנבחרת המארחת וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע.
רוסונדה הוא אחד משני אצטדיונים בכל העולם שבהם שוחקו משחקי הגמר בגביעי העולם הן לגברים והן לנשים.
בספטמבר 1965 נכחו 52,943 צופים במשחק בין שוודיה וגרמניה, שהיה משחק הכנה לגביע העולם של שנה אחרי כן - שיא שלא נשבר מאז.
באמצע שנות השמונים שופץ אצטדיון רוסונדה, כשהיציע המערבי הישן נהרס ותחתיו הוקם יציע חדש עם מסעדה, משרד ונוף לעבר הדשא.
מגדל משרדים בגובה 80 מטר, שמכונה "מגדל דאלאס" בשל חזותו, נבנה בין היציע המערבי לדרומי.
באפריל 2006 החליט איגוד הכדורגל השוודי להקים אצטדיון לאומי חדש לכדורגל גברים, ששמו פרנדס ארנה, גם הוא בסולנה.
כחלק מהסכמי הרכישה והתוכניות, עלתה גם שאלת הריסתו של רוסונדה.
בשנת 2012 נחנך האצטדיון החדש, דבר שהביא לסגירת אצטדיון רוסונדה.
אצטדיון קרני הוא אצטדיון כדורגל הנמצא ברחוב קרן היסוד פינת רחוב ההסתדרות רעננה, ומשמש כאצטדיון ביתי עבור קבוצת הפועל רעננה ועבור קבוצת בני רעננה שמשחקת בליגה ג' (מחוז שרון).
האצטדיון מכיל כ-2,500 מקומות ישיבה.
באצטדיון שני יציעים המכילים 1,000 מקומות ישיבה, ויציע נוסף המכיל 500 מקומות ישיבה המיועד למכובדים ועיתונאים.
עם עלייתה של הפועל רעננה לליגה הלאומית בשנת 2000, שופץ והורחב האצטדיון.
בעונת , בה שיחקה רעננה לראשונה בתולדותיה בליגת העל, נאלצה הקבוצה לערוך את משחקיה הביתיים באצטדיון לויטה שבכפר סבא, עם חזרתה של הקבוצה לליגת העל בעונת , נאלצה הקבוצה לערוך את משחקיה הביתיים באצטדיון נתניה, מאחר שאצטדיון קרני לא עמד בתקנים של ליגת העל.
בעונת 2020/2021 שבה הפועל רעננה לליגה הלאומית, אולם היא נאלצה לארח את משחקיה הביתיים באצטדיון רמת גן, היות שאצטדיון קרני לא עמד בסטנדרטים הדרושים לקיום משחקים בליגה הלאומית.
לעומת זאת בעונת 21/22 כאשר ירדה הקבוצה לליגה א', אושר המגרש והקבוצה חזרה לאחר יותר מעשור לארח במגרשה הביתה.
עם חזרת הקבוצה לליגה הלאומית בעונת 2024/2025, שבה לשחק באצטדיון לויטה בכפר סבא.
הקבוצה הביתית: יציע מערבי, דרומי - 1,000 מקומות.
הקבוצה האורחת: יציע מערבי, צפוני - 1,000 מקומות.
תא כבוד: יציע מזרחי - 500 מקומות
אצטדיון תאזוס מרקוס הוא אצטדיון כדורגל בעיר פאראלימני שבקפריסין.
האצטדיון מארח את משחקיה הביתיים של אנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית.
האצטדיון מכיל כ-5,800 מקומות ישיבה.
אצטזולאמיד , הנמכר תחת השם אורמוקס , היא תרופה החוסמת תעלות קרבוניק אנהידראז (CA inhibitor).
התרופה משמשת כיום לטיפול בגלאוקומה, התקפים אפילפטיים, לחץ תוך-גולגולתי עצמוני מוגבר, מחלת גבהים, Cystinuria, Periodic paralysis וDural ectasia.
התרופה משמשת גם כחומר משתן.
אצטזולאמיד משתייך למשפחת מעכבי הקרבוניק אנהידראז.
קרבוניק אנהידראז (CA) מזרז את החלק הראשון של התגובה ההפיכה בה פחמן דו-חמצני (CO2) ומים (H2O) הופכים לחומצה פחמתית (H2CO3) ולהפך.
החלק השני של התגובה מתרחש באופן ספונטני, ונדחף לכיוון יצירת -H+ + HCO3:
בצינורות הכליה, יוני מימן המופרשים מהתאים אל תוך הלומן מגיבים עם יוני ביקרבונט (-HCO3), המשמש כבסיס חלש, ליצירת חומצה פחמתית, ובתיווך האנזים CA למים ולפחמן דו-חמצני.
הפחמן הדו-חמצני נספג מחדש אל הגוף באמצעות דיפוזיה, והמים עוברים תהליכי ספיגה באמצעות תעלות בצינורות הכליה.
באופן זה, ישנה ספיגה מחדש של ביקרבונט מהכליות.
התגובה נוטה לצד שמאל (התגובה ההפוכה), ובכך מתאפשרת ספיגה של ביקרבונט.
אצטזולאמיד מעכב את האנזים CA, ובאופן זה לא מאפשר את הספיגה מחדש של יוני ביקרבונט בכליות.
עיכוב זה גורם לשתן להפריש כמויות גדולות של ביקרבונט, והופך את השתן לבעל pH בסיסי.
בנוכחות התרופה, הכליה מפרישה כמות גדולה של בסיסים, ולכן ניתן להשתמש בתרופה זו לטיפול בבססת נשימתית או מטבולית.
הריכוז הגבוה של הביקרבונאט בשתן גורם גם לחוסר ספיגה של יוני נתרן בצינורות הכליה, וגורם לעלייה בנפח השתן המופרש.