tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנייתו האדריכלית הוסיפה לעצור כל הצפה אשר התרחשה פעם במספר שנים בעבר נהר הנילוס.
לאחר מותו של סנפרו ירש אותו בנו, ח'ופו, שהמשיך במדיניות של פיתוח אדריכלי.
תקופת שלטונו של סנפרו נחשבת לתחילת תור הזהב של תקופת השושלת הרביעית במצרים העתיקה.
במסגרת הפיתוח האדריכלי הביא סנפרו לפיתוח יוצא דופן בבניין הפירמידות במצרים.
הוא היה הראשון לפתח את הפירמידות מעבר לצורת המדרגות (דוגמת הפירמידה של ג'וסר) לכדי פירמידות בעלות פאות חלקות.
פירמידות המדרגות היו בעלות צורה מרובעת ובראשן היו שטוחות.
לפני שהגיע להקמת פירמידות בעלות פאות חלקות, ומשטחים ישרים, סנפרו התנסה ללא הצלחה בבניית פירמידה שחציה התחתון היה בעל נטייה זוויתית שונה מחצייה העליון.
תחילה בנה את פירמידת בנט אך לאחר שנטש אותה בנה בדחשור את הפירמידה האדומה, אשר שימשה כשיא יצירתו ובסופו של דבר כמקום קבורתו.
מאוחר יותר הוסיף סנפרו לבנות את פירמידת מיידום.
בנו של סנפרו, ח'ופו, נודע לימים כבונה הפירמידה הגדולה של גיזה בהמשך לעבודות הבנייה של אביו.
המקורות ההיסטוריים מתקופתו של סנפרו הם מועטים ויתרה מזאת חלקם גם כוללים רישומים שסותרים אחד את השני.
המקור האמין ביותר מתקופתו של סנפרו היא אבן פלרמו.
תקופת שלטונו והשנים בהן הוא שלט ידועים לפי רישומי האבן אך הנסיבות שהביאו לעלייתו של סנפרו לשלטון נותרו בספק.
הערכה אחת טוענת כי היה למעשה בנו של הפרעה חוני מהשושלת השלישית.
הערכה נוספת טוענת כי היה יועץ בר השפעה בחצר המלוכה של חוני והוכתר לפרעה לאחר מותו מכיוון שנישא לבתו.
סֵנצָ'ה (ביפנית: 煎茶) הוא סוג של תה ירוק, המיוצר ביפן.
השם בא מהביטוי "חליטת תה" (ביפנית: 煎じ茶).
עד אמצע המאה ה-18 טחנו היפנים עלי תה למאצ'ה, או קלו אותם בווק ע"פ הטכניקה הסינית (כיום נקרא תה המיוצר כך קאמאיריצ'ה).
פיתוחו של תהליך אידוי התה במקום קלייתו שינתה את טעמו, והתה החדש הפך במהרה לפופולרי.
תפקיד חשוב בהפצת המשקה החדש מילא הנזיר לשעבר בּאייסָאוֹ (1675–1763), שהחל לסחור בתה בגיל 60. בשנת 1742 הוא ביקר במטעו של נָגָטָאנִי סוֹאֵן ליד אוג'י.
ארבע שנים קודם לכן, לאחר 15 שנים של ניסיונות, נגטאני שיכלל את שיטת אידוי התה ששימשה כבר לייצור מאצ'ה והתאים אותה לתה לא טחון.
בייסאו התרשם מהטעם והריח שלו, והחל לפרסם אותו בכל דרך אפשרית.
לאחר מותו המשיכו את מאמציו קִימוּרָה קֵנקאדוֹ ואוּאֵדָה אָקינארי.
בסוף המאה ה-18 התפתח גם סביב שתיית סנצ'ה טקס הסֵנצָ'ה-דוֹ בדומה לטקס התה היפני עם מאצ'ה, אם כי פחות פורמלי.
בשנת 1970 התקיימה הצגה פומבית של טקס הסנצ'ה-דו בתערוכה העולמית באוסקה, הדבר ציין את הכרתה הרשמית כאמנות יפנית מסורתית.
מגדלי התה היפניים החלו בפיתוח זני תה איכותי במאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20, והמדינה עודדה ניסויים בהכלאת זנים קיימים.
בתחילת שנות ה-1950 סיים מגדל תה סוּגיאָמָה היקוֹסאבוּרוֹ משיזואוקה לפתח את זן היאבּוּקיטָה (שהוא עסק בשיפורו מאז 1908).
בשנות ה-2010 הוא מהווה כ -80% מסך הסנצ'ה שגדל ביפן.
זן זה אינו תובעני ומתאים היטב לקטיף מכני, מכיוון שעלים צעירים צומחים ישירות כלפי מעלה.
בתחילת המאה ה-21, עלה הביקוש לסנצ'ה ביפן על ההיצע, ולכן מיובא לשם גם סנצ'ה סיני באיכות ירודה.
סנצ'ה נקטף לאורך כל הקיץ.
הסוג שִינצָ'ה (新茶, "תה חדש", קטיף אפריל) נקטף לפני העונה העיקרית ומצטיין בטעם עדין במיוחד.
התה שנקטף בחודשים מאי-יוני נקרא «אִיצִ'יבָּנצָ'ה» (יפ.
一番茶, תה של הקטיף הראשון) .
התה שנקטף בחודש הבא (סוף יוני) נקרא «נִיבָּנצָ'ה» (יפ.
二番茶, תה של הקטיף השני) הקטיף השלישי (החל מאמצע אוגוסט) נקרא «סָנבָּנצָ'ה» (יפ.
三番茶, תה של הקטיף השלישי).
השמות מבוססים על מספרים יפניים 1, 2, 3.
לאחר הקטיף התה מועבר למפעל, שם הוא עובר טיפול באדים על מנת למנוע חמצון, מגולגל לצורה גלילית, המעניקה לו מראה של מחטים, ומיובש באוויר חם.
לייצור פוקמושיצ'ה עלי התה מאודים לפחות במשך דקה, פי 2–3 מהסנצ'ה הרגיל.
סנצ'ה הוא התה הנצרך ביותר ביפן (71% מסך ייצור התה הירוק במדינה בשנת 2006).
בהתאם לזן, הוא נחלט במים בטמפרטורה של 50° C עד 80° C, בדרך כלל כ־80° C
סנצ'ו גארס השישי, מלך נווארה (בבסקית: Antso VI.a; 21 באפריל 1132 – 27 ביוני 1194), כונה החכם (בבסקית: Jakituna, בספרדית: el Sabio) היה מלך נווארה משנת 1150 ועד מותו ב-1194. הוא היה המלך הראשון שהסיר רשמית את התואר "מלך פמפלונה" לטובת מלך נווארה, ובכך שינה את ייעודה של ממלכתו.
סנצ'ו גארס היה אחראי להבאת ממלכתו למסלול הפוליטי של אירופה.
סנצ'ו השישי נולד ב-21 באפריל 1132 והיה בנם הבכור של גרסיה רמירז, המשקם ומרגרט מל'איגל.
הוא ירש בשנת 1150 ממלכה חלשה, נתונה לפשיטות תכופות על ידי ממלכת קסטיליה של אלפונסו השביעי ועל ידי רוזנות ברצלונה של רמון ברנגואר הרביעי, אשר היה גם מלך אראגון, אשר בשנת 1140 הסכים לחלוקת הממלכה בהסכם קאריון.
הוא ניסה לתקן את גבולות ממלכתו, שצומצמו על ידי הסכמי טודיין וקאריון, עליהם נאלץ לחתום עם קסטיליה ואראגון בתחילת שלטונו.
בהסכם סוריה, קסטיליה אושרה בסופו של דבר בבעלותה שטחים שנכבשו.
לנוכח השתלטות צבאית קסטיליאנית אפשרית על שטחים נוספים במערב נווארה, סנצ'ו השישי החזיר לעצמה את הסמכות המלכותית על ידי הקמת מספר ערים בשנת 1181, כולל סן סבסטיאן, ויטוריה וטרווינו, בין היתר.
הוא היה עוין לרמון ברנגאר הרביעי, רוזן ברצלונה, אך בנו של רמון אלפונסו השני, מלך אראגון, חלק עמו את האדמות שנלקחו ממורסיה בהסכם סנגואסה ב-1168. ב-1190 שוב חתמו שני השכנים בבורחה על הסכם של הגנה הדדית מפני התפשטות קסטיליה.
הוא מת ב-27 ביוני 1194, בפמפלונה, שם הוא קבור.
ב-20 ביולי 1153, התחתן סנצ'ו גארס עם סנצ'ה מקסטיליה, בתם של אלפונסו השביעי, מלך לאון וקסטיליה וברנגריה מברצלונה.
ברנגריה סאנצ'ס, התחתנה עם ריצ'רד הראשון .
סנצ'ו סאנצ'ס, שכונה החזק, ירש את אביו ושלט כמלך נווארה בין השנים 1194 ל-1234, התחתן בתחילה עם קוסטנס מטולוז ולאחר מכן עם בתו של פרידריך הראשון, הרומאי הקדוש.
הקיסר או, לפי מקורות אחרים, של יוסוף השני, ח'ליף מרוקו.
בלאנש סאנצ'ס, התחתנה עם תיאובלד השלישי, רוזן שמפאן.
בנה תיאובלד יהפוך למלך נווארה לאחר מות דודו.
סנקט יוהאן אים פונגאו הוא מחוז במרכז מדינת זלצבורג שבאוסטריה.
המחוז חופף לשטח הגאוגרפי המכונה "פונגאו".
סנקט יוהאן אים פונגאו סנקט מרטין אם טננגבירגה
סנקובו-מדבז'יה היא מובלעת בשליטה של רוסיה בתוך בבלארוס בשטח של 454 הקטאר (כ-4.5 קילומטר רבוע).
המובלעת ממוקמת במזרח מחוז דוברוש במחוז גומל, כ-5 קילומטר מהכפר דוברודייבקה שברוסיה.
סנקובו-מדבז'יה היא חלק ממחוז זלינקובסקי במחוז בריאנסק ונמצאת במרחק של 800 מטר בלבד מהגבול שבין רוסיה לבלארוס ממנו הוא מופרדת על ידי ביצות.
שם המובלעת מגיע מהכפרים סנקובו ומדבז'יה, שהיו קיימים באזור זה בתקופת ברית המועצות.
בתחילת המאה ה-20 היגרו מתיישבים מהכפר דוברודייבקה בחיפוש אחר עבודה לארצות הברית.
לאחר שעבדו שם בתעשיית הכרייה בפנסילבניה, הם חזרו לאזור עוד טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קנו אדמות והקימו חוות עצמאיות.
בשנת 1926, במהלך הרפורמה המנהלית, הועבר גבול המדינה בין הרפובליקה הסובייטית הבלארוסית לרפובליקה הסובייטית הרוסית מעט מזרחה, אך מבחינה מנהלית הכפרים סנקובו ומדבז'יה הפכו לחלק ממחוז בריאנסק של רוסיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגרמנים הרסו את הכפרים הללו, אך עם תום המלחמה הרוסים התיישבו מחדש באזור.
עקב אסון צ'רנוביל בשנת 1986, אזור זה ננטש.
במקום אסורה כל פעילות לחלוטין.
רוסיה עדיין מחזיקה בסמכות שיפוט על האזור.
סנריו (ביפנית: 川柳; מילולית: נהר ערבה) היא צורת שיר יפני מסורתי, הדומה להייקו בתבניתה, אך מתמקדת יותר באדם כחלק מהחברה האנושית ופחות באדם כחלק מהטבע, והיא גם היתולית יותר לרוב.
בצורתו המודרנית במערב קיים מעבר הדרגתי בין הייקו וסנריו, ללא הפרדה חדה.
פלטן היא עיר באוסטריה, בירת המדינה הפדרלית האוסטרית אוסטריה תחתית והעיר הגדולה ביותר בה.
העיר שוכנת על גדות נהר טרייזן (Traisen) ונמנית עם הערים העתיקות במדינה.
אוכלוסיית העיר מונה 52,716 תושבים נכון ל-2015.
העיר שוכנת על גדות נהר טרייזן ועל הקצוות הצפוניים של הרי האלפים.
היא חלק מה"מוסטפירטל", האזור הדרום-מערבי מבין ארבעת אזורי אוסטריה תחתית.
בעיר עוברת הרכבת האוסטרית המערבית של ה-ÖBB, חברת הרכבות האוסטרית.
החלק העתיק של העיר נבנה במקום שבו שכנה העיר הרומית העתיקה אאֵליום סנטיום אשר התקיימה בין המאה ה-2 למאה ה-4. בשנת 771 הוקם בעיר מנזר בנדיקטיני.
בשנת 799 נקראה סנקט פלטן "טרייסמה".
העיר נהייתה עיירה בשנת 1050 ונהייתה עיר באופן רשמי בשנת 1159. העיר נהייתה בירת אוסטריה תחתית על ידי החלטה של הפרלמנט האוסטרי תחתי בעשירי ביולי 1986. ממשלת אוסטריה תחתית שוכנת בסנקט פלטן מאז 1977.
שם העיר בא משמו של התאולוג הנוצרי הקדום היפוליטוס מרומא: היא נקראה "סנקט היפוליטוס", לאחר מכן "סנקט פוליט", ולבסוף "סנקט פלטן".
שלט האצולה של סנקט פלטן מחולק לשני חלקים: מצד ימין זאב פרא כסוף על רקע תכול ומצד שני פס אדום על רקע לבן.
צבעי העיר הם אדום וצהוב.
סמל העיר מכיל את שלט האצולה של סנקט פלטן מוקף בכיתוב "Landeshauptstadt St.
Pölten" כלומר "בירת המדינה סנקט פלטן".
בעיירה פועל המכון להיסטוריה יהודית של אוסטריה.
סנקט פלטן היא עיר תאומה של הערים:
סֶנֶת הוא משחק לוח קדום ממצרים העתיקה.
משחק זה הוא הקדום במשחקי הלוח שנחשפו עד היום, אך כלליו אינם ברורים דיים.
ההירוגליף הקדום ביותר אשר מתאר את משחק הסנת מתוארך לסביבות 3100 לפנה"ס לערך.
במצרית עתיקה נקרא המשחק סנ.ת.
ח'ב (zn.t n.t ḥˁb) שמשמעו "משחק המעבר".
סנת התגלה בעת החדשה על ידי הארכאולוג והאגיפטולוג האנגלי הווארד קרטר בעת חפירת קברו של תות ענח' אמון בשנת 1922. חפירות מאוחרות יותר במצרים חשפו חלקי לוחות במספר קברים באבידוס ובסקארה שקדמו לשושלת הראשונה (3100-3500 לפנה"ס לערך) וכן בקברים מתקופה השושלתית הקדומה (תקופת השושלת הראשונה, 3100 לפנה"ס לערך).
עם זאת התיעוד הברור הראשון למשחק מופיע בקברו של הסי-רע (Hesy-Ra), פקיד בכיר בחצרו של פרעה ג'וסר מהשושלת השלישית (2686 לפנה"ס לערך).
בתקופת הממלכה הקדומה החלה לעלות שכיחות הופעת ציורי קירות בקברים בהם מופיעים אנשים מן השורה משחקים בסנת כחלק מהפעילות היומיומית שלהם, שכן באותה התקופה התייחסו המצרים אל סנת כאל שילוב של משחק אסטרטגיה ומזל גרידא, ללא כל משמעות רוחנית.
לוחות המשחק בתקופה זאת ובתקופת הביניים (שושלות 7–17) היו לרוב פשוטים (וכללו חמישה סימנים בסיסיים על גבי הלוחות עצמן).
כמו כן נראה שהיה נהוג לשחק את המשחק כשלכל שחקן שבע אבנים.
תהליך זה, שהחל בתקופתה של המלכה חתשפסות (1498 לפנה"ס לערך) ונמשך לפחות עד לתקופתו של פרעה סתי הראשון (1279-1291 לפנה"ס לערך), הוביל לשינוי הדרגתי במערך הסימנים בלוח המשחק, אשר הפך אותו לסימולציית מעבר המוזכרת לעיל.
בתקופה זאת, פרט ללוחות משחק יומיומיים-נטולי משמעות דתית, הוכנו לוחות סנת מעוטרים במיוחד בצורת תיבה עם מגירה לאחסון אבני המשחק עבור פולחנים דתיים ונפטרים (ארבעה לוחות כאלה מצא הווארד קרטר בעת חפירת קברו של תות ענח' אמון).
לוחות משחק אלה הונחו בתוך הקברים, על מנת להקל את המעבר של הנפטר לעולם הבא, שכן המצרים הקדומים האמינו שאדם היודע לשחק במשחק נמצא תחת הגנתם של האלים רע, תחות ולעיתים גם אוזיריס.
להבדיל מתקופת הממלכה הקדומה, בתקופת הממלכה החדשה (1550 לפנה"ס - 1077 לפנה"ס לערך) פסקה הופעת ציורים בהם נראים צמד אנשים מן השורה משחקים בסנת כחלק מהפעילות היומיומית שלהם.
לעומת זאת חלה עלייה בציורים בהם נראה הנפטר משחק כנגד יריב בלתי נראה, ככל הנראה נשמתו.
כמו כן נראה שהחל מהשושלת ה-18 היה נהוג לשחק את המשחק כשלכל שחקן חמש אבנים בלבד.
בתקופה השושלתית הקדומה נפוץ המשחק בדרום הלבנט והגיע, ככל הנראה, באמצעות קשרי המסחר של המצרים לדרום כנען (לוחות סנת רבים נמצאו בשכבה המתוארכת לתקופת הברונזה הקדומה II [2700 - 3000 לפנה"ס] בחפירות שנערכו תל ערד).
בתקופת הממלכה החדשה נפוץ המשחק ברחבי המזרח התיכון, שכן לוחות סנת רבים נחשפו באתרים כמו חצור, גזר, גבל וקפריסין בתוך שכבות המתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת ולתקופת הברזל.
בלבנט שוחק סנת כמשחק נטול משמעות דתית שנלוויתה אליו בארץ מוצאו.
משחק הסנת היה פופולרי מאוד במצרים עד לשלהי התקופה הרומית, עת נזנח בעקבות השפעת הנצרות שראתה בו חלק בלתי נפרד מהפולחן הפגני הקדום.
המשמעות הרוחנית של משבצות לוח הסנת בתקופת הממלכה החדשה
כאמור, בתקופת הממלכה החדשה, עם השתכללות האמונה המצרית, הפסיקו המצרים להתייחס לסנת כאל עוד משחק לוח רגיל והוא קיבל לראשונה גם משמעות רוחנית הקשורה לעולם המתים.
ללוח המשחק נוספו 21 משבצות בעלות משמעות רוחנית עמוקה, המציינות מוטיבים המוזכרים בספר השערים והמתים.
משבצת מס' 1 - מתארת את ג'חוטי (ḏḥwty), הידוע גם בשמו היווני תחות, אל החוכמה, הכתיבה, המדע, השירה והקסם במיתולגיה המצרית.
תחות לימד את בני האדם קרוא וכתוב, ולדברי הפילוסוף היווני אפלטון אף המציא את הסנת.
תחות מופיע במשבצת הראשונה במשחק מכיוון שלפי האמונה המצרית הקדומה הוא זה אשר מודיע על הגעתה של נשמת הנפטר אל ממלכת המתים והוא זה שמצרף את האחרונה אל צוות סירתו של רע בעת הפלגתה בעולם התחתון.
בנוסף לכך תחות משמש בתור "פרקליטו" של הנפטר אשר עוזר לזכותו מכל אשמה בעומדו לפני בית הדין של אוסיריס (wsjr), אל המתים והשאול, ולבלר שמתעד את מהלכו של המשפט המדובר.
משבצת מס' 3 - מתארת את ניית' (nt), אלת הצייד והמלחמה ואמו של אוסיריס.
ניית' מופיעה במשבצת השלישית מפני שהיא נחשבת לשומרת של אוסיריס בנה, רע ונשמת הנפטר.
משבצת מס' 4 - מתארת את מאע'ת (mꜣꜥt), בתו של רע ואלת הצדק, החוק, והאמת.
במהלך משפטו של הנפטר, נשקל לבו כנגד נוצתה של מאע'ת.
אם לאחר שקילתו נמצא כי הוא כבד יותר מן הנוצה, משמע הדבר שהוא מלא בחטאים (לבו של צדיק קל יותר מן הנוצה).
תפקידיה הנוספים של מאע'ת הם להקל את הפלגת סירתו של אוסיריס בעולם התחתון ולהגן על אל השמש.
משבצת מס' 7 - מתארת את 30 ישויות האלים השופטים את נשמתו של הנפטר.
ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס ציין כי הרכב 30 הישויות השופטות הללו היווה מעין בית משפט גבוה לצדק במצרים העתיקה אשר הורכב מכמות שווה של שופטים שהגיעו מהערים מתבאי (נוא אמון), ממפיס (מוף) והליופוליס.
משבצת מס' 8 - מתארת את המחתה הבוערת.
באמצעות המחתות הבוערות מזינים את האש בבריכות השאול לתוכן מושלכות נשמות החוטאים.
משבצת מס' 9 - מתארת את אוסיריס ואשתו איזיס (ꜣst), אלת הרפואה והטבע, בדמות עמוד וקשר בהתאמה.
ייצוגם של השניים מסמל איזון וחיים ונועד להחדיר ביטחון בנשמת הנפטר בשהותה בארץ המתים.
משבצת מס' 10 - מתארת את ואצת (wꜢḏyt), אלה בדמות נחש קוברה.
בממלכת המתים יורקת ואצת אש ובכך מאירה את דרכה של סירתו של רע בעת הפלגתה.
משבצת מס' 11 - מתארת את מות (mw.t), אשתו של אמון-רע, ראש האלים.
מות מתוארת כנשר ותפקידה לשמור על נשמת הנפטר לבל תרקב.
משבצת מס' 12 - מתארת את קבוצת הכוכבים אוריון.
אוריון נתפס כייצוג נוסף של אוסיריס ומוצג בדמות אדם בסירה המפנה את ראשו לאחור שבידו האחת שרביט ובשנייה ענח'.
משבצת מס' 14 - מתארת את אתון (jtn), גלגל החמה והיבט ייצוגי נוסף של האל רע.
אתון מיוצג בתור עיגול עם נקודה במרכזו, סמל גלגל החמה, הזורח מעל השמיים.
משבצת מס' 15 - מתארת את צפרדע, שייצגה את מוטיב תחיית המתים במצרים העתיקה.
משבצת מס' 16 - מתארת את רשתות הדיג, שבאמצעותן נלכדות הנשמות החוטאות ונזרקות מיד אל בורות האש אל מותן.
משבצת מס' 18 - מתארת את תֶּנֶת (Tenet), קוברה יורקת אש המתגוררת בעולם המתים ותפקידה, בדומה לואצת, להאיר את דרכה של סירתו של רע בעת הפלגתה ולהגן על נשמת הנפטר.
משבצות מס' 20, 21, 23 - מתארות את טקסי זבח הלחם ונסך המים על ידי נשמות הנפטרים בעולם המתים.
במשבצת מס' 20 מיוצג זבח הלחם על ידי כיכר לחם המונחת על שולחן, במשבצת מס' 21 מיוצגת נשמתו של הנפטר בצורת עשן הקטורת, ונסך המים מיוצג במשבצת מס' 23 בתור אדם המושיט ידיו אל המים.
משבצת מס' 26 - מתארת את "בית האושר", מונח שציין את המקום אשר בו נערכו טקסי החניטה והכנות גופות הנפטרים לקבורה במצרים העתיקה.
משבצת מס' 27 - מתארת את "מלכודת המים".
המים מהווים את הכוח המניע של סירתו של רע.
על סמך המתואר בספר השערים, בנקודה זאת נוסקת סירתו של רע ומתחילה לנוע מעולם המתים אל עבר הרקיע המזרחי, ונוחתת לקראת השחר בגן העדן.
הכוח המניע את סירתו של רע הוא נו (nwn), אל המים הבראשיתיים.
בשלב זה רק לנשמות הטהורות מובטח מקום בסירתו של רע ואילו החוטאות מושלכות אל מותן למים הבראשיתיים הללו.
משבצת מס' 28 - מתארת את שלושת האלים: רע - אל השמש, שו (Šw) - אל האוויר והרוח, ותפנות (tfnwt) - אלת המשקעים.
עלייה במדרגות שלושת האלים הללו היא תחנה חשובה בדרכה של נשמת הנפטר על מנת להגיע אל גן העדן ולהתאחד, בסופו של הדבר, עם האל רע.
משבצת מס' 29 - מתארת את שתי האלות-אחיות איזיס ונפטיס (nb.t ḥw.t).
איזיס ונפטיס הצליחו להחיות את אחיהן אוסיריס.
נפטיס נחשבת למגינת המתים במיתולוגיה המצרית ושתיהן נוכחות בפועל על סיפון סירתו של רע בעת שזו מתרוממת לעבר הרקיע המזרחי.
משבצת מס' 30 - מתארת את התגלמותו של רע-חוֹרַאחתִּי (Ra-Horakhty), כלומר "רע שהוא הורוס (ḥr.w) של שני האופקים".
רע-חוראחתי היא התגלמותו של רע, אל השמש, כאשר זה האחרון נוחת עם שחר בגן העדן.
הגעתה של נשמת הנפטר למשבצת זאת מסמלת את התאחדותו עם אל השמש וזכייה בחיי נצח.
סנת כולל לוח, אבני משחק וכן ארבעה מקלות המשמשים בתור קוביות:
לוח הסנת מורכב מ-30 משבצות המסודרות ב-3 שורות (10 משבצות בכל שורה).
4 מקלות בעלי צורת גליל קטום לאורכו, כאשר הצד הקמור צבוע בשחור והצד השטוח צבוע בלבן.
על אף שלוחות וחלקי משחק רבים שרדו עד ימינו, אופן המשחק עצמו אינו ברור דיו, ומומחים חלוקים ביניהם בנוגע לכללי המשחק המדויקים.
יחד עם זאת קיימות מספר נקודות עליהן יש הסכמה בין החוקרים:
מדובר במשחק מרוצים המשוחק באמצעות שתי קבוצות של אבנים.
כל שחקן מתחיל עם לפחות חמש אבני משחק.
מספר זה עלול להשתנות, אך לעולם לא יעלה על שבע אבנים.
התנועה במשחק מתבצעת בצורת אות "S" הפוכה מקצה שמאלי עליון לקצה הימני התחתון של הלוח.
המקלות משמשים בתור קוביות במשחק.
ההיסטוריונים טימותי קנדל (Timothy Kendall) ור.ס.
Bell) הציעו, כל אחד, שיטה שונה לכללי המשחק.
כיום ניתן לרכוש לוחות סנת מודרניים ממספר יצרנים בעולם.
סַנְקין קוֹטַאי (ביפנית: 参勤交代 "נוכחות לסירוגין") הייתה מדיניות שיושמה על ידי השוגונות של טוקוגווה לאורך מרבית תקופת אדו (1603 - 1868).
מטרת מדיניות זו הייתה פיקוח על הדאימיו, ואימוצה היווה את המשך פעילותו של טויוטומי הידיושי.
בשנת 1635 נחקק חוק המחייב את הסנקין קוטאי, שכבר היה מנהג ידוע.
החוק נשאר בתוקף עד שנת 1862.
פרטי החוק השתנו לאורך 26 העשורים בהם שלטה שוגונות טוקוגאווה, אך באופן כללי, הדרישה הרשמית הייתה שדאימיו של כל האן יבלה באופן זמני בין ההאן שלו לבין אדו, באופן של שנים חלופיות, היינו שנה אחת בהאן ושנה אחת באדו.
אשתו ויורשו של הדאימיו נדרשו להישאר באדו כבני ערובה.
ההוצאה הכספית העצומה הכרוכה באחזקת מגורים מפוארים בשני המקומות, והוצאות השיירה מאדו ואליה, היוו נטל כלכלי כבד על הדאימיו, דבר שמנע מהם לצאת למלחמה כנגד השלטון.
המסעות התכופים של הדאימיו הביאו לפיתוח הדרכים ותחנות עצירה בצדי הדרכים, דבר שעודד את הכלכלה המקומית.
כעיקרון, הסנקין קוטאי היה שירות צבאי למען השוגון.
כל דאימיו נדרש לספק מספר מסוים של סמוראים, בהתאם לגודלו של ההאן.
סמוראים אלה ליוו את הדאימיו במסעו לאדו וממנה.
מכיוון שכניסה ויציאה של מאות דאימיו כל שנה, שיירות דאימיו (大名行列 "דאימיו גיוֹרֵטסוּ") היו מראה יומי בבירה אדו.
הדרכים הראשיות מההאן לעיר נקראו קָאיְדוֹ.
מגורים מיוחדים שנקראו "הונג'ין" (本陣) נבנו בצדי הדרכים לרווחתם של הדאימיו העולים לאדו.
דמויות רבות שהשתתפו בסנקין קוטאי היוו השראה לציורי אוּקיוֹ-אֶה, וכמו כן לדמויות במחזות תיאטרון הקאבוקי והבונרקו.
המלך לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, הנהיג מדיניות דומה עם השלמת ארמון ורסאי, בה דרש מאצילי צרפת, במיוחד מאצולת החרב, לבלות שישה חודשים מתוך כל שנה בארמונו, מסיבות דומות לאלו של השוגון היפני.
תפקיד האצילים היה לסייע למלך במטלותיו היומיות וכן בנושאים מדיניים ואישיים שכללו בין השאר: ארוחות ומסיבות, לקום ולשכב במיטה, להתרחץ וללוות לכנסייה.
סֶנַקי (בגאורגית: სენაკი) היא עיר בנפת סנקי שבמחוזות גאורגיה סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, 294 ק"מ מערבה לטביליסי במישור קולכתי (კოლხეთის დაბლობი).
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה נקראה העיר:
העיר ממוקמת במפגש מסילות ברזל, והמסילה ממשיכה לעיר פותי.
בעיר נמצא גם שלוחה של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, שמרכזה בטביליסי.
הכלכלה בעיר מתבססת על תעשייה, הכוללת גם מפעל לשטיחים ולמכונות, וכן תוצרת חקלאית לתעשיית היין, תה ומוצרי חלב.
בשנת 1998 הייתה סנקי מרכזו של מרד של קציני צבא נגד זוויאד גמסחורדיה, מרד סנקי.
העדויות המוקדמות ביותר להימצאותם של יהודים בסנקי הם מן המאה ה-19. על פי עדות אחת היה חייב יצחק ישראלשווילי מסנקי 200 מנתי גאורגי (רובל של האימפריה הרוסית).
בשנת 1869 ביקר בסנקי הנוסע יהודה טשארני.
ליד העיר ממוקמת יחידת חיל-רגלים של הצבא הגאורגי.
ססאר לואיס מנוטי (בספרדית: César Luis Menotti; 5 בנובמבר 1938 – 5 במאי 2024) היה מאמן כדורגל ארגנטינאי.
מנוטי, שכונה "אל פלאקו" (הרזה) הוביל את נבחרת ארגנטינה לזכייה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע העולם בכדורגל ב-1978 שנערך בארגנטינה.
מנוטי החל לשחק כחלוץ וכקשר התקפי ב-1960 ברוסאריו סנטרל.
הוא שיחק בה 3 שנים ולאחר מכן עבר לשחק בראסינג קלוב לעונה אחת.
ב-1965 עבר לשחק בקבוצת הפאר הארגנטינאית בוקה ג'וניורס במדיה שיחק עד 1966. לאחר מכן יצא לשחק מחוץ לארגנטינה, תחילה בארצות הברית בה שיחק בקבוצת ניו יורק ג'נרלס ולאחר מכן בברזיל בקבוצות סנטוס וקלוב אתלטיקו ג'ובנטוס בטרם פרש בשנת 1969.
קריירת האימון הארוכה של מנוטי התחילה ב-1970. קבוצתו הראשונה של מנוטי כמאמן הייתה ניואל'ס אולד בויס, יריבתה העירונית של רוסאריו סנטרל.
באותה שנה עבר לאמן את הורקאן בה התפרסם לראשונה כמאמן.
מושפע מסגנון משחקה של ברזיל ופלה במונדיאל 1970, הציגה קבוצתו משחק התקפי ומלהיב.
תחת הדרכתו זכתה הורקאן באליפות המטרופוליטנו ב-1973.
אחרי כישלונה של הנבחרת במונדיאל 1974, מונה מנוטי למאמנה.
משימתו העיקרית הייתה הובלת הנבחרת לזכייה במונדיאל 1978 אשר היה אמור להיערך בארגנטינה.
באותן שנים שלטה במדינה החונטה הצבאית, מה שהגביר את הלחץ על מנוטי והנבחרת.
למרות זאת, הכנות הנבחרת למשחקים לא התנהלו כהלכה, בעיקר בשל התנגדותן של קבוצות מבואנוס איירס ובראשן בוקה ג'וניורס וריבר פלייט לשלוח שחקנים לנבחרת.
כתוצאה מכך, ביסס מנוטי את סגל הנבחרת על שחקנים מפרובינציית סנטה פה וקורדובה.
לפני תחילת המשחקים עורר מנוטי סערה גדולה אחרי שהעדיף לא לזמן את דייגו מראדונה למשחקי המונדיאל בטענה שהוא צעיר מדי.
את משחקי המונדיאל פתח מנוטי בצורה טובה והשיג שני ניצחונות על הונגריה וצרפת בתוצאה 1:2 בשני המשחקים.
במשחק השלישי הפסידה ארגנטינה לאיטליה 1:0 אך למרות ההפסד העפילה לשלב הבא.
אחרי ניצחון 0:2 על פולין ותיקו 0:0 עם ברזיל, ארגנטינה הייתה צריכה לנצח את פרו בהפרש של 4 שערים לפחות כדי להעפיל למשחק הגמר.
ארגנטינה ניצחה לבסוף 0:6 אך הניצחון עורר השערות על כך שתוצאת המשחק הוטתה.
במשחק הגמר התמודדה ארגנטינה עם נבחרת הולנד, וניצחה 1:3 אחרי הארכה.
כוכבה של הנבחרת במשחקים היה מריו קמפס.
שנה מאוחר יותר הוביל מנוטי את הנבחרת הצעירה של ארגנטינה לזכייה במונדיאל הנוער כשמראדונה ורמון דיאס מככבים.
מנוטי אימן את הנבחרת גם במונדיאל 1982 אך הנבחרת כשלה בניסיונה לשחזר את יכולתה מהמונדיאל הקודם והודחה מהמשחקים.
מנוטי המשיך לאמן את הנבחרת עד 1983 בטרם עזב אותה לטובת אימון ברצלונה שגם צירפה את מראדונה לשורותיה באותה שנה.
מנוטי לא הצליח להוביל את ברצלונה לאליפות ועזב לאחר שנה.
בין השנים 1985 עד 1997 הספיק מנוטי לאמן את פניארול מאורוגוואי, בוקה ג'וניורס, אתלטיקו מדריד, נבחרת מקסיקו, אינדפנדיינטה וסמפדוריה.
ב-2003 שב לאמן לעונה אחת את רוסאריו סנטרל.
ב-2006 עבר לאמן במקסיקו, תחילה בפואבלה ולאחר מכן בטקוס.
בוקה ג'וניורס - אליפות ארגנטינה (1965)
סנטוס - אליפות פאוליסטה (1968)
הורקאן - אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1973)
ברצלונה - גביע המלך הספרדי, גביע הליגה, סופר קאפ ספרדי (1983)
נבחרת ארגנטינה - מונדיאל 1978
נבחרת ארגנטינה הצעירה - גביע העולם עד גיל 20 1979
ססאר סאנצ'ס דומינגס (בספרדית: César Sánchez Domínguez, נולד ב-2 בספטמבר 1971 בקסרס, אקסטרמדורה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
סאנצ'ס החל את דרכו בכדורגל במערכת הנוער של ריאל ואיאדוליד, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת בתבוסה ביתית 6:0 לברצלונה.
במדי ויאדוליד הוא שיחק רק 4 משחקי ליגה בין השנים 1995–1999.
סאנצ'ס חתם בעונת בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד, בתור מחליף ראשון לשוער הצעיר איקר קסיאס.
למרות זאת, בעונה שלאחר מכן, הוא קיבל את אפודת השוער הראשון ופתח ב-5 מתוך 9 משחקים בליגת האלופות בעונת הזכייה של ריאל בגביע, אבל הוא הוחלף במשחק הגמר נגד באייר לברקוזן על ידי קסיאס עקב פציעה.
בעונת , סאנצ'ס הצטרף לריאל סרגוסה והיה שחקן חשוב בהרכב הקבוצה האראגונית כשוער בכיר במהלך שלוש העונות בהן שיחק במועדון.
באוגוסט 2008, עת הקבוצה ירדה לליגת המשנה, המאמן החדש מרסלינו גרסיה טוראל הוריד את סאנצ'ס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, עד שהוחתם ידי המאמן הספרדי של טוטנהאם, חואנדה ראמוס.
בטוטנהאם האנגלית, נחשב סאנצ'ס לשוער מחליף לפורטוגזי הורליו גומש, ולכן מיעט לשחק.
בינואר 2009 עבר לוולנסיה, ששוערה הראשון, רנאן, נפצע.
ביולי 2012 פרש סאנצ'ס ממשחק פעיל.
סאנצ'ס ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת ספרד ב-16 באוגוסט 2000, בתבוסה 4-1 במשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה בהאנובר.
סנקס אמאנס הוא דמות במחזות קומיים של יוון ורומא הקלאסית, ספרות ימי הביניים (לדוגמה פבליו) ודרמה.
הוא גבר זקן וקנאי אשר נישא לאישה צעירה ועקב כך לועגים לו תכופות; אדם מכוער ודוחה, אימפוטנט, בעל נקודת מבט דתית, שאשתו נואפת עם גברים צעירים ונאים.
לרוב המושג "סנקס אמאנס" מתייחס בדיוק לדברים אלה.
דוגמה מובהקת לסנקס אמאנס היא ינוארי בסיפורו של הסוחר, חלק מסיפורי קנטרברי.
הוא כבן 60 ומתחתן עם אישה צעירה כבת 20.
ססאר אוגוסטו גוויריה טרוחיו (בספרדית: César Augusto Gaviria Trujillo; נולד ב-31 במרץ 1947) הוא כלכלן ופוליטיקאי קולומביאני, היה נשיא קולומביה בין 1990 ל-1994. בשנים 1994–2004 כיהן כמזכיר כללי של ארגון מדינות אמריקה ובשנים 2009-2005 היה מנהל לאומי של המפלגה הליברלית בארצו.
בעת כהונתו כנשיא קולומביה כונסה אספה לאומית מכוננת שהנהיגה בשנת 1991 חוקה חדשה של המדינה.
ססאר אוגוסטו גוויריה טרוחיו נולד בשנת 1947 כבן הבכור בין ששת ילדיהם של ביירון טרוחיו, חוואי מגדל קפה, ושל אשתו, מלידה.
משפחת גוויריה שיחקה תפקיד חשוב החיי העסקים והפוליטיקה של קולומביה למעלה מ-30 שנה.
בן דוד רחוק של גוויריה, חוסה נארסס גוויריה, כיהן בשנים 1988–1997 כיושב ראש "בנקולומביה".
אחרי לימודים בעיר הולדתו, פריירה, ובעיר פרסנו בקליפורניה, למד גוויריה כלכלה באוניברסיטת האנדים בבוגוטה.
הוא סיים כראשון במחזור הלימודים.
בשנים 1982–1986 ניהל את היומון "לה טארדה" (הערב) בעיר פריירה וכתב מאמרים גם בעיתון הקולומביאני הידוע "אל טיימפו".
בשנת 1970 נכנס גוויריה לחיים הפוליטיים ונבחר למועצת העיר פריירה, בה כיהן עד 1974. בו זמנית, עד 1971, היה יועץ במועצה הלאומית לתכנון של קולומביה.
בשנים 1974–1990 פעל כחבר בבית הנבחרים הקולומביאני מטעם המפלגה הליברלית.
בשנים 1975–1976 כיהן כראש עיר הולדתו, פריירה.
בימי הנשיא חוליו ססאר טורבאי איילה (1978–1982) כיהן גוויריה כסגן שר לפיתוח.
בשנת 1986 נבחר כיושב ראש המפלגה הליברלית וניהל את מערכת הבחירות של מועמד מפלגתו לנשיאות, וירחיליו ברקו.
אחרי ניצחונו של ברקו היה שר האוצר של קולומביה בשנים 1986–1987. בתוקף תפקיד זה הנהיג רפורמה בתחום המיסים ורפורמה אגררית.
בשנת 1987 התמנה לשר הפנים והכין רפורמה חוקתית.
הוא ניהל משא ומתן עם תנועת הגרילה העירונית Movimiento 19 de Abril (תנועת 19 באפריל) שנודעה בקיצור כ-M-19. הושג הסכם שהביא להתפרקות התנועה מנשק ולהפיכתה למפלגה חוקית ("הברית הדמוקרטית M-19").
בפברואר 1989 התפטר גוויריה מהממשלה כדי לנהל את מערכת הבחירות של המועמד החדש והפופולרי של מפלגתו לנשיאות, לואיס קרלוס גאלאן.
אחרי רציחתו של גאלאן, בעקבות מאבקו נגד השחיתות וקרטלי הסמים, ב-18 באוגוסט 1989 הפך גוויריה ליורשו של גלאן כמועמד לנשיאות וניצח בבחירות.
ב-27 בנובמבר 1989 מטוס של חברת אוויאנקה, שכנראה גוויריה עמד לנסוע בו אך ביטל את טיסתו ברגע האחרון, הופל מעל היישוב סואצ'ה במחוז קונדינמרקה, מה שגרם למותם של 107 הנוסעים ואנשי הצוות.
גוויריה נבחר לנשיא קולומביה ב-1990 כמועמד המפלגה הליברלית, לאחר שקיבל 47% מהקולות.
מערכת הבחירות התאפיינה באלימות שהופעלה על ידי סוחרי הסמים, שאנשיהם רצחו, פרט לגלאן, עוד שני מנהיגים של השמאל: קרלוס פיסארו לאונגומס, מראשי M-19 לשעבר, וברנרדו חרמיו אוסה.
יש אומרים כי גוויריה עצמו אוים ברצח על ידי אחד מסוחרי הסמים, ממוצא ונצואלני.
זמן קצר לאחר שנבחר, ב-1991, אימצה קולומביה חוקה חדשה, מה שנדרש, בין השאר גם בהסכם עם הגרילה M-19. במהלך כהונתו נקט גוויריה יד קשה נגד קרטלי הסמים וארגוני הגרילה במדינה.
בעת כהונתו כנשיא, אחרי כישלון מו"ם עם קרטלי הסמים, נורה למוות טייקון הסמים פבלו אסקובר בשנת 1993 תוך כדי מרדף וקרב יריות.
לאחר סיום כהונתו, ב-1994, נבחר גוויריה למזכ"ל ארגון מדינות אמריקה.
הוא נבחר בתפקיד זה לכהונה נוספת ב-1999, וכיהן עד 2004.
גוויריה הוא חבר ב"מועדון של מדריד".
ססאר גוויריה נשוי לאנה מילנה מוניוס גומס.
בערב 28 באפריל 2006 אחותו ליליאנה גוויריה נרצחה על ידי יורים אלמונים, בהיותה בת 52. ההתנקשות אירעה במחוז ריסרלדה, 175 ק"מ מערבית מבוגוטה.
בסדרה "פטרון הרשע" על פבלו אסקובר ואנשיו, משחק את תפקיד הנשיא גוויריה השחקן הקולומביאני פביאן מנדוסה.
בסדרה נרקוס, העוסקת בחייו של ברון הסמים פבלו אסקובר, מגלם את דמותו השחקן ראול מנדס.
ססאר "דייב" אספיליקווטה טאנקו (בספרדית: César Azpilicueta Tanco ; נולד ב-28 באוגוסט 1989 בפמפלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הבלם והמגן בסביליה מהלה ליגה.
אספיליקווטה פרץ בנוער של הקבוצה הספרדית אוסאסונה, ובגיל 18 החל לשחק בקביעות בקבוצה הבוגרת.
לאחר שלוש שנים ויותר מ-100 הופעות, נמכר לקבוצת הפאר הצרפתית אולימפיק מרסיי תמורת שבעה מיליון אירו.
בצרפת זכה עם מרסיי בארבעה תארים במשך שנתיים, לפני שנקנה על ידי אלופת אירופה צ'לסי בחלון העברות של קיץ 2012, תמורת שבעה מיליון ליש"ט לערך.
ערך את הופעת הבכורה בצ'לסי ב-25 בספטמבר 2012 בניצחון 0–6 נגד וולברהמפטון וונדררס במסגרת גביע הליגה האנגלית.
אספיליקווטה גרם לפנדל בגמר הליגה האירופית 2013, כאשר נגע בידו ברחבה, והביא לשער שוויון זמני לטובת בנפיקה ליסבון.
על אף הפנדל, צ'לסי ניצחה 1–2 וזכתה בתואר.
בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה.
ב-23 באוגוסט 2015 הבקיע לראשונה בליגה האנגלית, בניצחון 2–3 נגד וסט ברומיץ' אלביון.
בעונת 2016/2017 הוא לא החמיץ דקה אחת בעונת האליפות השנייה שלו במדי צ'לסי.
בעונת 2020/2021, כקפטן הקבוצה, הוא זכה עם צ'לסי בליגת האלופות, לאחר ניצחון 0–1 על מנצ'סטר סיטי.
ב-6 ביולי 2023 חתם השחקן לעונה אחת באתלטיקו מדריד.
וביוני 2024 האריך את חוזהו בעונה נוספת.
ב-29 באוגוסט 2025 חתם אספילקווטה בסביליה.
אספיליקווטה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד מאז גיל 16, זכה באליפות אירופה עד גיל 19 ועד גיל 21, והשתתף בין היתר גם בגביע העולם עד גיל 20 ובטורניר האולימפי בלונדון.
בפברואר 2013 זכה לקבל את הזימון הראשון לנבחרת הבוגרת של ספרד, במשחק ידידות נגד אורוגוואי.
זכייה באליפות אירופה עד גיל 19 - 2006
זכייה באליפות אירופה עד גיל 21 - 2011
הסנקילוטים היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני.
הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור.
קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים.
חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית.
הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני.
הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה.
לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון.
עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.
הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים.
שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור.
עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה.
ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.
היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית.
אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה.
לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם.
הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.
הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.
בתורת הגרפים, סנרק הוא כינוי לגרף ללא גשרים שלכל קודקודיו דרגה 3, ושלא ניתן לצבוע את קשתותיו ב-3 צבעים (לפי משפט ויזינג כל גרף כזה הוא 4-צביע).
הגרפים נקראים כך על שם היצור החמקמק מן הבלדה "ציד הסנרק" של לואיס קרול, על פי הצעתו של מרטין גרדנר.
הראשון שחקר גרפים מסוג זה היה פיטר טייט (Tait), שניסה להוכיח את משפט ארבעת הצבעים, וב-1880 הראה שדוגמה נגדית מוכרחה להיות סנרק שהוא גרף מישורי .
עד 1973 היו ידועות רק ארבע דוגמאות לסנרקים (הראשונה: גרף פטרסן מ-1898).
מאז נבנו כמה משפחות אינסופיות, ופותחו פעולות הבונות משני סנרקים נתונים סנרק גדול יותר.
גשר בגרף הוא קשת שהסרתה מהגרף מגדילה את מספר רכיבי הקשירות (הגדרה אלטרנטיבית לגשר היא קשת שלא משתתפת בשום מעגל).
אם בגרף קשיר אין אף קבוצה בגודל k של קשתות כך שהסרתן מהגרף מגדילה את מספר רכיבי הקשירות, נאמר שהגרף k-קשיר.
אם סנרק אינו 3-קשיר, או אם יש בו מעגל באורך 2, 3 או 4, אז אפשר ליצור ממנו בקלות סנרק קטן יותר.
מסיבה זו, יש המגדירים סנרק כגרף מדרגה 3, בעל מותן 5 לפחות, שהוא בעל קשירות קשת ציקלית של 4.
זרימה לא מתאפסת בגרף וצביעת קשתות
גרף מדרגה 3 ניתן ל-3-צביעה אם ורק אם יש בו זרימה לא מתאפסת עם ערכים בחבורת הארבעה של קליין .
(זרימה היא התאמה של ערכים (שאינם אפס) מחבורה לקשתות, באופן שסכום הקשתות בכל קודקוד הוא אפס.
מכיוון שבחבורה זאת , אין משמעות לכיוון הקשתות).
יש כמה השערות ידועות בתורת הגרפים, שאם אינן נכונות צריכה להיות להן דוגמה נגדית שהיא סנרק:
ויליאם טאט (Tutte), 1954: בכל גרף נטול גשרים יש זרימת-5 לא מתאפסת
גאורגה סקרש Szeckers, 1973: כל גרף נטול גשרים אפשר לפרק למעגלים באופן שכל קשת שייכת בדיוק לשני מעגלים.
פאלקרסון Fulkerson 1971: כל גרף נטול גשרים מדרגה 3 אפשר לפרק לאיחוד של שישה שידוכים כך שכל קשת שייכת בדיוק לשני שידוכים.
ידוע שיש סנרקים שהם 6-קשירים.
ססאר ארסו אמפוסטה (בספרדית: César Arzo Amposta; נולד ב-21 בינואר 1986 בויאריאל שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
ארסו החל לשחק במחלקת הנוער של ויאריאל מעיר הולדתו, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-23 במרץ 2003 במשחק נגד ריאל סוסיאדד, אך לא הצליח לבסס את מעמדו בסגל הפותח של הקבוצה.
במקביל שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של ספרד, ובמדי הנבחרת הצעירה ערך ארבע הופעות.
בעונת הושאל ארסו לרקראטיבו ולבה, העולה החדשה לליגה הספרדית, ובעונה שלאחר מכן הושאל לריאל מורסיה.
לקראת עונת שוחרר מוויאריאל וחתם ברקראטיבו ולבה, במדיה שיחק עונה נוספת.
לאחר עונה אחת ברקראטיבו עזב ארסו את הקבוצה וחתם לארבע עונות בריאל ואיאדוליד.
לאחר שלוש שנים במועדון עבר ארסו לגנט מליגת העל הבלגית.
אחרי שלוש עונות בבלגיה, חזר ארסו לספרד בינואר 2014, וחתם בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-25 ביוני 2014 הגיע ארסו לישראל וחתם לעונה אחת בבית"ר ירושלים.
ב-13 בספטמבר 2014 ערך ארסו את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1-1 מול הפועל באר שבע במסגרת המחזור הראשון של עונת .
ב-1 בינואר 2015, ארסו היה מעורב בעימות עם שחקן הקבוצה עומר אצילי ועם המאמן מנחם קורצקי, בעקבותיו הוצא ארסו מאימון הקבוצה.
לאחר מכן, התנצל ארסו בפני אצילי וקורצקי והוחלט כי ארסו יעמוד לדין משמעתי פנימי ויחזור לאימונים.
ב-1 באפריל 2015 נפצע ארסו במהלך משחק אימון פנימי, קרע את המיניסקוס ונדרש לתקופת החלמה ארוכה.
בתום העונה, החליטה בית"ר שלא לממש את האופציה שהייתה לה על ארסו ובכך סיים הבלם את דרכו במועדון.
לאחר עונה אחת, עבר לקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית בחוזה לשנתיים.
ב-29 בדצמבר 2017 חזר ארסו לספרד וחתם בז'ימנסטיק טרגונה מהליגה השנייה, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בדצמבר 2018 עקב פציעה בברך.
סֶסַאר וָאייֶחוֹ (בספרדית: César Vallejo; 16 במרץ 1892 – 15 באפריל 1938) היה משורר, מחזאי ועיתונאי פרואני חשוב בראשית המאה ה-20. למרות שפרסם רק שלושה ספרי שירה בימי חייו הוא נחשב אחד המחדשים הגדולים בשירת המאה ה-20 וכמי שתמיד הקדים את זמנו מבחינה ספרותית.
ססאר אברהם ואייחו נולד בסנטיאגו דה צ'וקו (Santiago de chuco) כפר בהרי האנדים של פרו, כצעיר מבין אחד-עשר ילדים.
הוא למד ספרות באוניברסיטה הלאומית של טרוחיו אך מחסור בכסף גרם לו לפרוש מהלימודים לזמן מה ולעבוד במטע סוכר שם נחשף לניצולם של הפועלים הפשוטים, מה שהשפיע על תפיסותיו.
ב-1915 קיבל תואר ראשון בספרות ספרדית לאחר שחזר ללימודים.
בהמשך עבר ואייחו ללימה שם למד באוניברסיטה הלאומית סן-מרקוס, עבד כמורה וחבר לחוגי אוונגרד פוליטיים ואמנותיים.
ב-1918 פרסם את ספר שיריו הראשון 'השליחים השחורים' - Los Heraldos Negros.
לאחר מספר שנים קשות בהן סירב להתחתן עם אישה שאתה ניהל רומן, אמו מתה והוא נשלח לכלא באשמת הצתת מהומות בכפרו, הוא פרסם ב־1922 את ספרו השני 'טרילצה' - Trilce - שעד היום נחשב לאחת מיצירות הרדיקליות והאוונגרדיות ביותר בשפה הספרדית.
ואייחו פרסם שני ספרים של סיפורים קצרים לפני שעזב לאירופה מחשש למאסר מחודש.
הוא נשאר באירופה עד למותו ב־1938 בפריז.
בשנותיו באירופה התגורר ואייחו בעוני מר בפריז פרט לשלושה מסעות שערך לברית המועצות וכמה שנים בראשית שנות ה-30 אותן בילה בגלות בספרד שם קיבל מלגה מממשלת ספרד.
ב-1934 נשא לאישה את ג'ורג'ט פיליפרט.
מסעותיו לברית המועצות הובילו אותו לכתיבת שני ספרים בנושא.
בנוסף כתב לאורך השנים מאמרים תאורטיים, מאמרי עיתונות ואף ספר ילדים.
ואייחו מת ממחלה, ככל הנראה מלריה.
הוא נקבר תחילה בבית קברות של הפרולטריון במונטרו (Montrouge) אך לאחר מכן הועברה גופתו לבית הקברות מונפרנאס.
ססאר גונסאלס לופס, הידוע גם כמנדיונדו (בספרדית: César González "Mendiondo" López; נולד ב-26 ביוני 1966), הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר ספרדי.
מנדיונדו החל לשחק כדורגל כקשר במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, ומאוחר יותר עבר לשחק כמגן.
בצעירותו שיחק בנבחרת הנוער של ספרד, ולזכותו גם הופעה אחת בנבחרת הצעירה.
את הקריירה המקצוענית התחיל בעונת , אך לאחר הופעה אחת בלבד במדי אתלטיקו מדריד בליגה חזר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
את מרבית הקריירה שלו עשה בקבוצת אספניול, במדיה שיחק שש שנים, ובנוסף שיחק גם בראיו ואיקאנו ובמרידה.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1998 מונה לעוזר מאמן במרידה, הקבוצה האחרונה בה שיחק.
בשנת 2000 הצטרף לצוות המקצועי של אתלטיקו מדריד, ושימש כאחראי על הסקאוטינג במועדון וכעוזר תחת כמה מאמנים, וביניהם לואיס אראגונס שאימן אותו כשעלה לקבוצה הבוגרת של המועדון כשחקן.
בשנת 2006 מונה לעוזרו של אראגונס בנבחרת ספרד לקראת משחקי מונדיאל 2006, ובמשך שנתיים היה חלק מהצוות המקצועי של הנבחרת.
לאחר זכייתה של נבחרת ספרד ביורו 2008, המשיך מנדיונדו עם אראגונס גם לפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-2013 מונה למנהל הטכני של סיוואספור לצידו של המאמן רוברטו קרלוס.
באמצע עונת מונה מנדיונדו למאמן קבוצת טורחון מהליגה הרביעית בספרד, אך לא הצליח להציל אותה מירידה לליגה החמישית.
לקראת עונת הגיע מנדיונדו לישראל, ומונה למאמן קבוצת הפועל תל אביב.
אך לאחר שני מחזורים סיים את תפקידו במועדון.
ססאר גונסאלס נבאס (בספרדית: César González Navas; נולד ב-14 בפברואר 1980 במוסטולס שבספרד) המכונה כקיסר נבאס הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ברובין קאזאן עד לפרישתו מכדורגל.
נבאס עבר את האקדמיה של ריאל מדריד, אך לא הופיע אף משחק בהרכב הקבוצה הראשונה.
הוא שיחק 4 עונות בריאל מדריד קסטיליה שבסגונדה ב'.
ערך הופעת בכורה בליגת העל הספרדית בעונה 2004/05 במדי מאלגה בה שיחק 2 עונות, זה קרה בניצחון ביתי מול לבאנטה ב-12 בדצמבר 2004.
בינואר 2007 עזב בהשאלה את מלאגה שירדה לליגה השנייה לז'ימנסטיק טרגונה מליגת העל שבסוף העונה גם ירדה לסגונדה.
אחרי החזרה למלאגה, ססאר נסע להיבחן באיפסוויץ' טאון, אך הוא לא הוחתם בשל פציעה.
מאוחר יותר נבאס ביצע מעבר לראסינג סנטנדר.
ב-20 בפברואר 2009 נבאס חתם ל-3 שנים ברובין קאזאן תמורת 2 מיליון יורו.
הוא הופיע לראשונה במדי רובין ב-7 במרץ 2009 בהפסד 2:1 בסופרקאפ מול צסק"א כאשר שיחק 120 דקות.
ב-10 ביולי 2015 נבאס עזב את רובין כשחקן חופשי וב-12 ביולי חתם על חוזה לשנה ברוסטוב.
ב-2017 חזר לרובין קאזאן ובפברואר 2019 הכריז על פרישתו ממשחק פעיל.
הבלם המרכזי השני הטוב ביותר ברוסיה - 2009
הבלם המרכזי השלישי הטוב ביותר ברוסיה - 2010
סנשו הראשון נולד בקוימברה בפורטוגל ב-11 בנובמבר 1154, לאפונסו הראשון, מלך פורטוגל ומפאלדה מסבויה, מלכת פורטוגל, בתם של אמדאו השלישי, רוזן סבויה ומאו מאלבון.
סנשו הוטבל בשם מרטין, מכיוון שנולד ביום חגו של מרטין מטור.
בשנת 1170 קיבל סנשו מאביו תואר אבירות, ומונה למשנה למלך.
מכיוון שמלכי לאון וקסטיליה לא הכירו בעצמאותה של פורטוגל, כרת אביו אפונסו ברית עם ממלכת אראגון, ולפיה התחתן סנשו עם דולסה מאראגון אחותו של אלפונסו השני, מלך אראגון, ובתמורה הכירה אראגון בשנת 1174 בעצמאות פורטוגל.
בשנת 1185 מת אביו אפונסו הראשון, מלך פורטוגל, ואפונסו עלה במקומו לשלטון.
סנשו הפסיק את המלחמות עם ממלכות לאון וקסטיליה, והפנה את כוחו נגד המורים המוסלמים בדרום חצי האי, ובשנת 1188 כבש את העיר סילבס.
אולם בשנת 1191 בעקבות תקיפת הממלכה על ידי מלכי לאון וקסטיליה, נאלץ סנשו לוותר על העיר סילבס.
סנשו הקדיש הרבה מזמנו לארגון פוליטי ואדמיניסטרטיבי של הממלכה החדשה, הוא צבר אוצר לאומי, תמך בתעשיות חדשות וקידם את המעמד הבינוני של הסוחרים.
בנוסף בנה סנשו כמה יישובים חדשים, וטרח לאכלס את האזורים המרוחקים בצפון פורטוגל.
סנשו היה גם ידוע באהבתו לידע וספרות שלו, ואף כתב כמה ספרי שירה, והשתמש באוצר המלוכה על מנת לשלוח תלמידים פורטוגזיים לאוניברסיטאות באירופה.
ב-25 במרץ 1223 מת סנשו הראשון, ובנו אפונסו השני, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1206 התחתן סנשו עם דולסה מאראגון, בתם של רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה ופרונלה, מלכת אראגון, ממנה היו לו 10 ילדים:
ברנגאריה מפורטוגל (1198–1221), נישאה לולדמר השני, מלך דנמרק.
בנוסף היו לסנשו כמה ילדים לא חוקיים.
סנשו השני נולד בקוימברה בפורטוגל ב-8 בספטמבר 1209, לאפונסו השני, מלך פורטוגל ואורקה מקסטיליה, מלכת פורטוגל, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה.
אביו אפונסו השני הסתכסך עם האפיפיור הונוריוס השלישי, כתוצאה מניסיונותיו להחליש את כוח הכנסייה בממלכה, ובעקבות כך נודה על ידי האפיפיור.
ב-25 במרץ 1223 מת אפונסו השני, מלך פורטוגל, וסנשו השני עלה לשלטון במקומו.
סנשו הגיע להסכם עם האפיפיור, אך נמנע מלקיימו עקב העדפתו בכיבוש דרום חצי האי מידי המוסלמים.
בשנת 1245 התחתן סנשו עם מסיה לופס דה הארו, בתם של לופה דיאז השני דה הארו ואורקה אלפונסו, בתו הלא חוקית של אלפונסו התשיעי, מלך לאון, אולם לא היו לבני הזוג ילדים.
על אף היותו מפקד צבאי מוכשר, הסתכסך סנשו עם הכנסייה והאצולה.
בשנת 1246 הגיש הארכיבישוף של פורטו תלונה על סנשו לאפיפיור אינוקנטיוס הרביעי, והלה הורה לאחיו של סנשו אפונסו להדיחו מהשלטון.
אפונסו צעד לפורטוגל, ובסיוע האצולה הדיח ב-4 בדצמבר 1247 את סנשו, שנמלט לטולדו, שם שהה עד מותו ב-4 בינואר 1248. לאחר מותו, עלה אפונסו שכיהן עד אז כעוצר לשלטון.
ססאר (בספרדית: Cesar) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה.
המחוז נמצא בצפון-מזרח קולומביה והוא גובל בלה גואחירה בצפון, בוונצואלה ובנורטה דה סנטנדר במזרח, בסנטנדר בדרום ובבוליבר ובמגדלנה במערב.
במחוז מתגוררים כ-1.1 מיליון תושבים (הערכה ל-2017).
בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני היוקפה , הטאירונה והאראוואקו .
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז מגדלנה.
ב-21 בדצמבר 1967, לאחר פעילות של התושבים המקומיים פוצל מחוז ססאר ממחוז מגדלנה.
המחוז נקרא על שמו של נהר ססאר הזורם במחוז.
כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז והפקת שמן דקלים, גידול מקנה, מסחר וכרייה.
שם שם בספרדית מספר רשויות מקומיות צפון-מערב Noroccidental4 צפון Norte6 מרכז Centro7 דרום Sur8
סנקט קונראד (בבווארית: Sankt Konrad) היא עיירה במחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה סנקט קונראד היא חלק מאתר הנופש זאלצקמרגוט.
העיירה שוכנת בין אגם טראונזה לעמק אלם.
כ-51% מאדמות העיירה מיוערים, ו-44% הם אדמות חקלאיות.
סנקט פנקרץ (בבווארית: Sankt Pankraz) היא עיירה במחוז קירכדורף אן דר קרמס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
העיירה סנקט פנקרץ שוכנת באזור המנהלי טראונפירטל.
כ-70% מאדמות העיירה מיוערים, ו-9% הם אדמות חקלאיות.
ססאר נאוול אראוחו וילצ'ס (בספרדית: César Nahuel Araújo Vilches; נולד ב-2 באפריל 2001 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אורלנדו סיטי מה-MLS.
אראוחו גדל במחלקות הנוער של מרקוני FC ומונטווידאו וונדררס.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונטווידאו וונדררס במסגרת ליגת העל האורוגוואית.
הוא ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-7 בינואר 2022 חתם אראוחו באורלנדו סיטי מה-MLS.
ב-27 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על מונטריאול במסגרת הליגה.
ב-27 ביולי הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 1–5 על ניו יורק רד בולס במסגרת שלב חצי הגמר של גביע ארצות הברית הפתוח לעונת .
הוא שיחק גם במשחק הגמר של הטורניר, בו זכתה קבוצתו.
אראוחו הוא אחיו הצעיר של כדורגלן פואבלה מקסימיליאנו אראוחו.
ססאר חסיב מונטס קסטרו (בספרדית: César Jasib Montes Castro; נולד ב-24 בפברואר 1997 בארמוסיו שבסונורה, מקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת מקסיקו.
מונטס גדל במחלקות הנוער של פוב.
בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונטריי במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
ב-27 בדצמבר 2022, חתם מונטס באספניול מהלה ליגה, בחוזה עד 2028. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מונטס ב-7 בינואר 2023 בתיקו 2-2 מול ז'ירונה.
אך בסיום העונה אספניול ירדה לליגה השנייה.
וב-1 בספטמבר 2023 הוא עבר לאלמריה מהלה ליגה.
את הופעת הבכורה באלמריה ערך מונטס ב-17 בספטמבר 2023 בהפסד 2-1 לויאריאל.
מונטס היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של מקסיקו בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
מונטס היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2017, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-13 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הוא היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2019, בו זכתה נבחרתו, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-30 ביוני 2021 הבקיע מונטס את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת פנמה במשחק ידידות.
בשנת 2021 זכה מונטס עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו.
אליפות מקסיקו (1): אפרטורה 2019
סנקמה אטאר הוא מנוע טורבו-סילון תעופתי מייצור חברת סנקמה הצרפתית ששימש שורה של מטוסי קרב ומפציצים מייצור צרפתי.
המנוע פותח במקור מה-BMW 003 שהיה מנוע סילון גרמני מוקדם מימי מלחמת העולם השנייה על ידי צוות מהנדסים גרמנים שגויסו על ידי צרפת בתום המלחמה.
המנוע יוצר בשלוש סדרות דגמים: אטאר 101, אטאר 08 ואטאר 09.
המהנדס הגרמני הרמן אוסטריץ' וצוותו נכנעו לכוחות אמריקאיים לאחר כיבוש מגדנבורג באפריל 1945. במהלך עבודתו לטובת אנגליה על פיתוח מנוע טורבו-פרופ למטוס תובלה, ניגשו אליו סוכני המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי בהצעה לעבוד לטובת צרפת על פיתוח מנועי סילון, אך הוא לא ענה להצעה זאת.
במקום, הוא בחר לחזור למינכן היכן שהאמריקאיים הציעו לו לעבוד בארצות הברית, אבל ללא משפחתו.
בשלב זה הרמן ניגש שוב לצרפתים וביקש לעבוד לטובתם.
בספטמבר 1945 הוא ביסס סדנה במפעלי דורניה לשעבר בעיירת ריקנבאך שבדרום גרמניה בקרבת שווייץ באזור כיבוש צרפתי.
לסדנה זאת הצטרפו מהנדסים מחברת BMW וחברות נוספות והיו סך הכל 200 אנשים.
הסדנה שהוקמה כונתה Atelier Technique Aéronautique Rickenbach (בתרגום חופשי: סדנת אווירונאוטיקה טכנית ריקנבאך) או בראשי תיבות ATAR.
הצוות הנדסו מחדש את מנוע ה-BMW 003 שכונה אטאר 101. באוקטובר 1945 נחתם חוזה ייצור ברישיון לצרפת.
באפריל 1946 נחתם חוזה נוסף לחמש שנים לכל הצוות שכלל שכר מובטח, תנאים למשפחות, הקטנה בהגבלות לזכויות התנועה שלהם וכן אופציה להשגת אזרחות צרפתית.
לאחר חתימת החוזה, תוכניות המנועים שתוכננו בסדנה נשלחו לייצור בחברת סנקמה.
למרות החוזה, המנוע הניסיוני הראשון הושלם רק באמצע שנת 1947, ו במרץ 1948. באפריל המנוע הפיק דחף של 16,000 ניוטון (3,600 ליברות כוח) ועבר שיפורים באופן מתמיד עד לאוקטובר כאשר הוא הפיק דחף של 21,600 ניוטון (4,900 ליברות כוח).
בשלב זה שלב הטורבינה שיוצרו מגושים אחידים של פלדה החלו להיות מוחלפים בלהבים בעלי חרירים לאוורור, מה שאפשר עיצוב אווירודינמי משופר ויחסי דחיסה טובים יותר.
עד ינואר 1950 מספר מנועים ניסיוניים נוספים יוצרו ויחדיו הם צברו כ-1,000 שעות עבודה וניסויים והפיקו דחף של 26,490 ניוטון (5,960 ליברות כוח) והיו ביון המנועים העוצמתיים בתקופה זאת.
בהשוואה, ה-BMW 003 הפיק דחף של 7,800 ניוטון (1,800 ליברות כוח) בלבד, כשליש מהכוח שהופק מהאטאר 101.
בדגם האטאר 101B שולבו סגסוגות נימוניות בלהבי הטורבינה וכן להבי סטטור מרובים יותר בשלב הטורבינה וכן שיפורים מינוריים נוספים מבעיות שעלו במנועי הניסוי הקודמים.
בפברואר 1951 ראשון המנועים מדגם 101B ביצע הרצה מתמשכת של 150 שעות והפיק דחף של 23,500 ניוטון (5,300 ליברות כוח) של דחף.
בדצמבר 1951 החלו טיסות ניסוי במטוס דאסו אורגאן, והחל ממרץ 1952 המנוע החל בניסויים על גבי מטוס גלוסטר מטאור F.4.
האטאר 101C כלל עיצובים משופרים למדחס ולתאי הבערה והפיק דחף של 27,400 ניוטון (6,200 ליברות כוח).
האטאר 101D כלל שלב טורבינה גדול ורחב יותר עם שילוב סגסוגות עמידות בחום ויכל לעמוד בטמפרטורות של 1000 מעלות צלזיוס והפיק דחף של 29,420 ניוטון (6,610 ליברות כוח).
כמו כן, ה-101D כלל מפלט עם גאומטריה משתנה בעל שני דשים שכונו עפעפים במקום קונוס מפלט נע קדימה ואחורה שהיה אופייני לדגמים המוקדמים יותר.
האטאר 101E כלל דרגת מדחס "0" כלומר דרגה נוספת לפני מה שהיה לפני הדרגה הראשונה.
האטאר 101F היה זהה ל-101D אבל שולב בו מבער אחורי, בעזרתו המנוע הפיק דחף של 37,300 ניוטון (8,400 ליברות כוח).
בדומה לזה שולב מבער אחורי ב-101E והוא כונה 101G.
מנועים אלו נוסו במטוס דאסו מיסטר 2 באוגוסט 1954, אם כי הם לא שולבו בדגמים הסדרתיים של מטוס זה.
מנועי ה-101G שולבו לראשונה במטוסי דאסו סופר מיסטר ב-1956. חוזה הוצא למנועי 101G לכמות ל-370 מטוסים, אבל הזמנה זאת הוקטנה ל-180 מאחר שהביצועים בפיתוח של הדאסו מיראז' 3 לא היו מבטיחים.
וכן שלב טורבינה קטן יותר.
דגם הניסיוני הראשון של האטאר 08B-3 הפיק דחף של 42,000 ניוטון (9,400 ליברות כוח).
כאשר שולב במנוע מבער אחורי חדש המנוע כונה אטאר 09. המנוע הורץ לראשונה בינואר 1957 והפיק דחף של 54,900 ניוטון (12,300 ליברות כוח), כאשר נתון זה שופר בדגם 09B ל-58,800 ניוטון (13,200 ליברות כוח).
מנוע זה שולב במטוסי מיראז' 3C.
שדרוג נוסף למבער האחורי עם סדרת שיפורים נוספת מהבעיות שהופיעו במנוע 09B הולידו את האטאר 09C שהורץ לראשונה בשנת 1959. גרסה זאת כללה גם מערכת התנעה מבית מיקרוטורבו שהיוותה מנוע סילון קטן שהותקן בקונוס הקדמי של המנוע.
המבער האחורי במנוע זה כלל 18 דשים קטנים בהיקף במקום שני ה"עפעפים" שהיו אופייניים לדגם 09B ואפשרו שליטה משופרת בגאומטריה של נחיר הפליטה.
בדגם אטאר 09D אזור המפלט של המנוע כלל סגסוגות טיטניום ואפשר פעילות מתמשכת במהירות מאך 2, בעוד בדגמים הקודמים סף המהירות המתמשכת היה מאך 1.4. בדגם אטאר 09K שולב קירור על ידי אוויר מנוקז ששיפר את יעילות המנוע בכל מעטפת הביצועים שלו.
סדרת מנועי אטאר 08 ו-09 הייתה למוצלחת מאוד ואלפי מנועים מדגמים אלו יוצרו ושולבו במטוסים כגון אטנדר IV, סופר אטנדר, מיראז' 3, מיראז' 4, מיראז' 5, מיראז' F1, וכן סדרה של מטוסי ניסוי.
בשנת 1955 צרפת החלה במאמצים לפיתוח יכולות טיסה במהירויות של מאך 3. חברת סנקמה החלה לחקור אופציות לייצור מנוע על בסיס מנוע קיים.
התכנון השתמש במדחס של האטאר 101 עם החלפת הסגסוגות הקלות בפלדה עמידה בחום.
זה גם דרש שימוש בשלב טורבינה עם קירור אוויר, בדומה לדגמים המוקדמים של ה-101. דגם הניסוי הראשון למנוע זה שכונה M.26 הורץ במאי 1957 והפיק דחף יבש (ללא מבער) של 47,000 ניוטון (10,364 ליברות כוח).
פיתוחים אלו הובילו לסופר אטאר שהפיק דחף של 85,000 ניוטון עם מבער אחורי והשתמש בלהבי סטטור מתכווננים במדחס (בדומה לג'נרל אלקטריק J79).
עם זאת, פיתוח מטוס הניסוי לתוכנית זאת שכונה גריפון 3 מעולם לא יוצר ולכן חברת סנקמה עצרה את הפיתוח של הסופר אטאר בשנת 1960.
עיצוב המנוע של אטאר היווה בסיס לפיתוח מנועים נוספים של חברת סנקמה כגון ה-R.104 וולקן וה-R.105 ווסטה, אבל אלה בוטלו.
ה-R.104 שיועד למיסטר IV הפסיק את פיתוחו עקב ביטול תוכנית הפיתוח למטוס, וה-R.105 הפסיד בתחרות למנוע טורבומקה גביזו, שגם הוא לבסוף טס רק במספר דגמי ניסוי ולא עבר לייצור סדרתי.
ססאר רודולפו בלקמן קמרנה (בספרדית: César Rodolfo Blackman Camarena; נולד ב-2 באפריל 1998 בפנמה סיטי שבפנמה) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית ובנבחרת פנמה.
בלקמן החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת צ'ורילו מליגת העל הפנמית, במדיה ערך 43 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-6 בספטמבר 2017 חתם בדאק 1904 דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית, ובסך הכל שיחק במועדון במשך שש עונות, בהן ערך 108 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-1 ביולי 2023 חתם בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית.
ב-23 במרץ 2019 ערך בלקמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ברזיל במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2023, בו ערך שתי הופעות, ולטורניר קופה אמריקה 2024, בו ערך שלוש הופעות, והבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-1 על נבחרת ארצות הברית במסגרת שלב הבתים.
ססיל יקותיאל לינדר היה שחקן קנדי-יהודי יליד פולין.
הוא נמלט מפולין לפני השואה.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 עבד רבות בבריטניה, ולעיתים קרובות גילם דמויות קנדיות ואמריקאיות בסרטים ובתוכניות טלוויזיה שונות.
הוא ידוע בעיקר כמי שגילם את דמותו של פליקס לייטר, שותפו של ג'יימס בונד בסרט "גולדפינגר".
כמו כן, ידוע כמי שגילם את ד"ר קיגי בסרט "לוליטה".
סנקט פלטן הוא מחוז במרכז מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה.
שטח המחוז מקיף את העיר הסטטוטורית סנקט פלטן, שאינה חלק ממחוז סנקט פלטן, אלא במעמד של מחוז בפני עצמה.
סנקט מרגרטן אן דר סירנינג
ססאר אדוארדו מיניו אמארייה (בספרדית: César Eduardo Miño Amarilla; נולד ב-31 במאי 2007 בפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלוב גוארני מליגת העל הפרגוואית.
מיניו גדל במחלקת הנוער של קלוב גוארני.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הפרגוואית.