tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההפקה הממוחשבת ניזונה מדיווחים של עוצמה סייסמית ממקומות רבים.
מיפוי איזוסייסמי אוטומטי מבוצע כמעט תמיד על ידי מכון הסקר הגאולוגי של ארצות הברית על בסיס נתונים של תאוצות הקרקע המקסימליות המדווחות ממכשירים (מדי תאוצה) באזורים השונים, תוך שימוש במתאם לדרגות העוצמה הסייסמית, ולעיתים גם באמצעות איסוף דיווחים מהאוכלוסייה באזורים שרעידת האדמה גרמה לאפקטים סייסמיים.
מחקר רעידות אדמה היסטוריות תורם להערכת סיכונים סייסמיים, ובהתאם להתכוננות לרעידות אדמה עתידיות.
מחקר מעמיק של רעידות אדמה שהתרחשו לאורך ההיסטוריה מבקש להסיק על הפרמטרים הכמותיים שלהן, כמו גודל הרעידה, עומקה, אורך השבר שפעל בזמן הרעידה, כמות התזוזה היחסית (כמות ההסטה היחסית בין שני גושי השבר) וכיוצא באלה.
הערכת עוצמות סייסמיות והפקת מפה איזוסייסמית משמשות כלי מחקר ראשון במעלה בחקר רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו בטרם התאפשרו המדידות המודרניות באמצעות סייסמוגרף, שכן העוצמה הסייסמית היא הפרמטר הכמעט יחיד שקיים על רעידות אדמה היסטוריות.
ניתן להשוות מפות איזוסייסמיות של רעידות אדמה מודרניות, שהפרמטרים הכמותיים שלהם ידועים, למפות איזוסייסמית של רעידה היסטורית, וכך לקבוע פרמטרים נוספים של הרעידה ההיסטורית.
קביעת הפרמטרים של הרעידה ההיסטורית יכולה להיעשות ישירות, על ידי השוואת מפות איזוסיימית של רעידות אדמה מודרניות והיסטוריות מאותו אזור, והסקת הפרמטרים הכמותיים של הרעידה ההיסטורית מנתוני המכשירים של הרעידה המודרנית.
בנוסף, צ'ארלס ריכטר פרסם יחסים אמפיריים בין העוצמה הסייסמית המקסימלית ברעידות אדמה בקליפורניה לבין מגניטודת הרעידה ורדיוס חישתהּ.
עם זאת, ההשוואה יכולה להיעשות גם בעקיפין, על ידי גילוי קיומם של יחסים אמפיריים בין מרכיבי המפה השונים לפרמטרים כמותיים של רעידת האדמה.
למשל : קשר בין המגניטודה לעוצמה הסייסמית האפיצנטריאלית – I0; קשר בין אורך הציר הארוך של האליפסה המבטאת את האזור האיזוסייסמי האפיצנטריאלי שהוא המקסימלי בדרך כלל, לבין אורך השבר שפעל ברעידת האדמה הנחקרת – L; קשר בין שטחים איזוסייסמליים מסוימים – A7 ו־A8 (למשל).
למגניטודת הרעידה; וקשר בין אורך השבר והמגניטודה לכמות ההסטה – R2 שהתרחשה לאורך השבר שפעל בעת רעידת האדמה..
שימוש בעוצמה סייסמית להתכוננות לרעידות אדמה עתידיות (הערכת הסיכון הסייסמי)
בכל מדינות המערב מקובל, כחלק ממערך ההתכוננות לרעידת אדמה הרסנית, להכין תרחיש לרעידה זו.
הרעידה שמקובל להכין לה תרחיש היא רעידת האדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%, דהיינו, רעידת אדמה שזמן המחזור הוודאי שלה הוא 475 שנה.
כך גם בישראל, ותקן 413 לבנייה עמידה לרעידת אדמה מכתיב בחוק את החובה לתכנן את עמידות המבנה, כך שיעמוד בתאוצות קרקע שיתרחשו באתר ברעידת אדמה כזו.
גודל הרעידה הזו משתנה מאזור לאזור בהתאם לרמה הסייסמית של כל אזור.
למשל, הרמה הסייסמית בקליפורניה היא בערך פי 10 מהרמה הסייסמית בישראל.
עובדה זו משפיעה גם על קושי בתחום אחר של הכנת התרחישים.
בקליפורניה ובמרכז אירופה התרחשו במהלך המאה ה־20 ועד היום מספיק רעידות אדמה שנחקרו לעומק, כדי להכין תרחיש על בסיס אחת מהן שעונה על הקריטריון של רעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%.
בישראל הייתה בסך הכול רעידת אדמה אחת כזו מאז תחילת המאה ה־20, וקשה להכין תרחיש מתאים שיענה על הדרישות לגבי כל אזור ואזור בישראל.
הרציונל שעומד מאחורי השיטה להכנת תרחיש על בסיס מה שידוע שהתרחש ברעידת אדמה דומה בעבר הוא: שמדובר ברעידת אדמה בעלת אותו גודל ואותו מוקד או מישור שבר, וקרום כדור הארץ הוא אותו קרום, אזי, אותה כמות של אנרגיה שהשתחררה מאותו מקום בעומק הקרום, תביא לתפרושת מרחבית דומה של תאוצות הקרקע.
מכיוון שיש מתאם בין תאוצות הקרקע לעוצמה הסייסמית, ניתן להעריך מה תהיה העוצמה הסייסמית בכל יישוב או שכונה של עיר גדולה, ואז, על פי מטריצות פגיעוּת מקובלות, ניתן להעריך את ההתפלגות היחסית של הנזקים במבנים על פי איכות המבנים ודרגות הנזק בכל אתר על פי העוצמה הסייסמית החזויה בו.
להמחשה, ראו מטריצת פגיעות משמאל.
ההגדרה האמורה לעיל שמתייחסת לרעידת אדמה שההסתברות להתרחשותה לפחות פעם אחת ב-50 שנה היא 10%, מתייחסת בעיקר למבני מגורים סטנדרטיים, ואף לכאלה שאינם סטנדרטיים, אך הבנייה שלהם אינה מורכבת מבחינת ארכיטקטונית.
על כן, השימוש בעוצמה הסייסמית שהתרחשה ברעידת האדמה ההרסנית האחרונה בארץ ישראל (1927), אינה מתאימה לחיזוי הצפוי ברעידת אדמה הרסנית בעתיד למבנים רגישים כמו בתי חולים, תחנות כוח, גשרים, מחלפים, תשתיות לאומיות מיוחדות ומבנים מורכבים אחרים.
ידוע על מקרים שונים בעולם שהפעילו שיטה זו להערכת הסיכון הסייסמי (למשל אצל: Rudman, A., 2024; וגם אצל Si-Qi Li, 2024 ואחרים.
ממידע זה, שורטטה מפת התפלגות העוצמה הסייסמית בעיר, שיכולה להוות בסיס לתרחיש היקף הנזק וההרס, ברעידת אדמה דומה בעתיד.
המפה האיזוסייסמית המציגה את התפלגות העוצמה הסייסמית בעיר פורסמה במאמר משנת 1977 וניתן לצפות בה כאן (בעמודים 1433 ו-1437).
היחס בין עוצמה סייסמית למשתנים אחרים
עוצמה סייסמית ותאוצת קרקע מקסימלית
לקורלציה האמפירית, שהתבררה אחרי שנים של מחקר, בין דרגת העוצמה הסייסמית (להלן "אינטנסיטי") לתאוצת הקרקע (המקסימלית) – PGA שגרמה לאפקטים הסייסמיים בכל אתר, ושעל פיהם הוערכה האינטנסיטי באתרים אלה, אחראים יותר מכולם צ'ארלס ריכטר, ממציאו של סולם ריכטר המפורסם, ועמיתו בנו גוטנברג.
הוא הכליל וניסח משוואת מתאם (קורלציה) אמפירית עבור קליפורניה: כאשר היא תאוצת הקרקע המקסימלית באתר ביחידות של סנטימטר לשנייה בריבוע (cm/sec2), ו־ היא דרגת האינטנסיטי שהוערכה בו.
הוא הביא דוגמאות עוצמה סייסמית להצבה במשוואה כדי להציג את תקפותו של המתאם, והעיר שבדרגות הגבוהות (X ומעלה) אמינות המשוואה יורדת.
קיימת גם לוגיקה תהליכית למתאם זה: רעידת האדמה משגרת גלים סייסמיים ממוקד רעידת האדמה לכל עבר; הגלים הסייסמיים הללו בהגיעם לכל אתר, גורמים לתאוצת קרקע; תאוצת הקרקע המקסימלית אחראית ליצירת וחומרת האפקטים הסייסמיים באתר; לפי האפקטים הסייסמיים הללו אנו מעריכים את העוצמה הסייסמית.
על כן קיים המתאם המדובר.
מפיקים לכל רעידת אדמה "מודרנית" מפות תאוצות קרקע מקסימליות ממוחשבת שנקראת Shake Map.
אחרי סיקור של רעידות אדמה רבות מאוד, הם הגיעו למסקנה, שתנודות הקרקע ונזקי בנייה המוערכים על ידי אדם (קרי עוצמה סייסמית), מותאמים בצורה הטובה ביותר לאירועים בעלי עוצמה סייסמית נמוכה, כאשר המשתנה של מהירות קרקע מקסימלית מתאים יותר לאירועים בעלי עוצמה סייסמית גבוהה.
עם זאת, במאמץ לפשט ולמקסם את זרימת המידע לציבור, פיתחו ב-U.S.G.S.
אמצעי להפקת מפות אומדן של סולם מרקאלי המתוקן המבוססות על הקלטות של תאוצות קרקע באמצעות מדי תאוצה.
"עוצמות סייסמיות מכשירניות" אלו, מבוססות על רגרסיה משולבת של אמפליטודות שיא ומהירות שיא מול עוצמה סייסמית נצפית, עבור 8 רעידות אדמה משמעותיות בקליפורניה: 1971 בסן פרננדו; 1979 בעמק אימפריאל ; 1986 בצפון פאלם ספרינגס ; 1987 בוִויתִּיאֶר ; 1989 בלומה פריאטה; 1991 בסְיֶירָה מָאדְרֶה ; 1992 בלאנדרס , ו-1994 בנורת'רידג'.
מההשוואה עם מפות איזוסייסמיות ניצפות, הם מצאו שרגרסיות לא ליניאריות המבוססות על מהירות קרקע מקסימלית עבור עוצמה > VII, ועל תאוצת קרקע מקסימלית עבור עוצמה < VII, הן המתאימות ביותר.
זה תואם את התפיסה שעוצמות סייסמיות נמוכות נקבעות על ידי תאורי חישה (שרגישים לתאוצה).
נזק בינוני, בעוצמה סייסמית VI-VII, מתרחש בדרך כלל במבנים קשיחים (קירות בנייה, ארובות וכויו"ב), שגם הם רגישים לתאוצות קרקע בתדירות גבוהה.
ככל שרמות הנזק עולות, נזק מתרחש גם במבנים גמישים, שהנזק עבורם הוא פרופורציונלי למהירות הקרקע, ולא לתאוצה.
על ידי קשר בין תנועות קרקע מתועדות לעוצמות סייסמיות שונות בסולם מרקאלי המתוקן, הם יכולים להעריך את העוצמות הסייסמיות תוך דקות ספורות מהאירוע, בהתבסס על תאוצות ומהירויות קרקע מקסימליות המתועדות, שנעשו בתחנות הסייסמוגרפיות.
למפות אלו מצורפת טבלה המציגה את הקורלציה בין העוצמה הסייסמית המחושבת לשני המשתנים הללו, והערכה איכותנית לעוצמת התנודות באתר במונחים של: לא הורגשה, קלה מאוד, קלה, בינונית, חזקה, חזקה מאוד, חמורה, אלימה וקיצונית.
השפעת התשתית הגאולוגית וגורמים אחרים על העוצמה הסייסמית
קיימים מספר גורמים המשפיעים על רמת העוצמה הסייסמית באתר נתון.
בעת הערכת העוצמה הסייסמית לאחר רעידת אדמה, כל המשתנים הללו אינם נלקחים בחשבון מכיוון שהם אינם נכללים במתודולוגיה להערכת העוצמה הסייסמית, וחלקם אף אינם ידועים, בוודאי כאשר מקיימים הערכה זו אודות רעידת אדמה היסטורית מלפני העידן הסייסמוגרפי (למשל המגניטודה ועומק רעידת האדמה).
זו הסיבה שאיכות המבנים אינה מהווה חלק מהמשתנים שמשפיעים על העוצמה הסייסמית, מכיוון שההערכה עצמה מגלמת בתוכה כבר את המשתנה הזה.
קיים יחס ישר בין המגניטודה ומשך הרעידה באתר למידת העוצמה הסייסמית שהתרחשה בו, ואילו יחס הפוך בינה לבין העומק והמרחק ממוקד רעידת האדמה.
ניתן לבטא באופן איכותני שכזה (קיום יחס ישר) גם את היחס בין הטופוגרפיה, כאשר היא קיצונית ותלולה או שטוחה לגמרי, למידת העוצמה הסייסמית.
לא כך הם פני הדברים כשמדובר בשאר הפרמטרים המשפיעים.
השפעתם של אלה מורכבת הרבה יותר.
באשר לסטרוקטורה, רב הנסתר על הגלוי, ותאורטית, השפעה קיצונית יכולה להתרחש כאשר התבליט הטופוגרפי, זהה לזה הסטרוקטורלי.
באשר לסטרטיגרפיה ולליתולוגיה, הרי שהסטרטיגרפיה רלוונטית רק כאשר שתי תצורות הסלע העליונות הן סלעי משקע.
אז יש משנה חשיבות לצפיפות השכבה העליונה, וצפיפות השכבה התחתונה.
אם השכבה התחתונה קשה וצפופה מאוד ביחס לעליונה, אזי צפויה הגברה גדולה מאוד בתאוצות הקרקע באתר.
תופעה זו קרויה תגובת אתר סייסמית, ומוסברת שם בערך בפירוט רב, לרבות הפרמטרים שקובעים את מידת הגברת תאוצות הקרקע.
האיור משמאל ממחיש את ההשפעה הזו.
הגרף העליון מתאר את ניחות העוצמה הסייסמית כפונקציה של המרחק ממוקד רעידת האדמה ועל פי הערכים הנצפים ברעידת האדמה של שנת 1927 בארץ ישראל.
אחוז השונות המוסברת על ידי המרחק הוא 26% (r2=0.26).
אבל, בין 131 התצפיות שעל פיהן חושבה העקומה, קיימות גם תצפיות רחוקות מאוד כמו קהיר, דמשק ביירות ועוד, כאשר מוקד רעידת האדמה היה בצפון ים המלח.
רמת העוצמה הסייסמית בתצפיות אלה הייתה נמוכה מאוד – כצפוי.
עובדה זו תרמה מאוד לאחוז השונות המוסברת על ידי המרחק.
ברגע שהתצפיות המרוחקות מאוד הוסרו מהאנליזה, נשארו רק 102 תצפיות, ואחוז השונות המוסברת ירד ל־18%.
בשלב הבא, על פי מתודולוגיה מסוימת, נוטרלה השפעת המסלע על התפרושת המרחבית של העוצמות הסיימיות.
אחוז השונות המוסברת על ידי המרחק, לאחר ניטרול השפעת המסלע, עלה ל־36.5% – פי 2 מאשר עם השפעת המסלע.
אחוז זה עלה ל־41% כאשר ניסו לנטרל גם את שאר המשתנים.
עוצמה אופטית (המכונה גם עוצמה דיופטרית או עוצמת מיקוד) היא המידה בה עדשה, מראה או מערכת אופטית אחרת מתכנסת או מפזרת אור.
עוצמה אופטית שווה להופכי של אורך המוקד של המכשיר: .
עוצמה אופטית גבוהה משמעה אורך מוקד קצר.
היחידה למדידת עוצמה אופטית היא המטר ההופכי (m −1), המכונה בדרך כלל הדיופטר.
עדשות קמורות הן בעלות עוצמה אופטית חיובית, בעוד שלעדשות קעורות יש עוצמה שלילית.
כאשר העדשה נמצאת בתווך בעל מקדם שבירה גדול מ-1, עוצמתה האופטית ואורך המוקד שלה משתנים.
עבור שתי עדשות דקות או יותר הצמודות אחת לשנייה, העוצמה האופטית של שני העדשות יחדיו היא בערך סכום העוצמות של העדשות הדקות: .
עוקדן הביטחון הסוציאלי הוא עוקדן בן שני כרכים, המתעדכן בתכיפות משנת 1972 ויוצא לאור בהוצאת סדן.
בראשיתו נקרא העוקדן בשם "דיני הביטוח הלאומי" (1994-1972) וכלל כרך אחד, משנת 1995 הורחב הספר לשני כרכים וראה אור בעשרים וחמש מהדורות נוספות.
העוקדן מיועד לסייע בהכרת הקשת הרחבה של הזכויות והחובות בתחום זה.
העוקדן כולל סקירה מקיפה של החקיקה והפסיקה בתחומי הביטוח לאומי, ביטוח בריאות ממלכתי ופנסיה, החקיקה המלאה מבוארת ומודגמת על ידי הצגת מאות מקרים אשר ניתנה להם תשובה בפסיקת בתי המשפט.
המהדורות הראשונות נכתבו על ידי השופט מנחם גולדברג (לימים נשיא בית הדין הארצי לעבודה).
הספר מאוזכר בפסקי דין רבים בערכאות השונות.
עוקדן הביטחון הסוציאלי מקיף את כל תחומי הביטחון הסוציאלי ומחולק לשני כרכים.
הכרך הראשון כולל את חוק הביטוח הלאומי וחוק הבטחת הכנסה.
הכרך השני מוקדש ברובו לענף אחר בתחום הביטחון סוציאלי והוא חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שנכנס לתוקף בראשית שנת 1995 והפיקוח השיפוטי על ביצוע החוק הוטל על בתי הדין לעבודה.
עוקדן הביטחון הסוציאלי נמצא שנים רבות בשימושם של עורכי דין, רואי חשבון, בתי המשפט, מוסדות אקדמיים, מנהלי כוח אדם, נציגי עובדים, עובדים סוציאליים ומשרדי ממשלה.
עוצר נשימה היא סדרת נעורים בריטית להט"בית שפותחה עבור נטפליקס, המבוססת על סדרת הרומנים הגרפיים באותו השם מאת אליס אוזמן.
הסדרה, שנכתבה על ידי אוזמן עצמה, מספרת בעיקר את סיפורו של צ'ארלי ספרינג, תלמיד כיתה י' הומוסקסואל שמתאהב בחברו לספסל הלימודים הגדול ממנו, ניק נלסון.
הסדרה גם חוקרת את חייהם של חבריהם המשותפים: טאו, אל, טארה, דארסי ואייזק.
הסדרה עלתה לשידור ב-22 באפריל 2022; ועם עלייתה לשירות זכתה לשבחי הביקורות, במיוחד על הטון והקצב שלה, כמו גם על השימוש בייצוג קהילת הלהט"ב.
הסדרה זכתה לפופולריות מיידית, כשקפצה לרשימת עשר הסדרות הבריטיות המובילות בנטפליקס תוך יומיים בלבד, ועוררה מחדש את הפופולריות של הרומנים הגרפיים ושל השירים שהושמעו במהלכה.
ב-20 במאי 2022 נמסר כי הסדרה חודשה לשתי עונות נוספות.
ב-22 באפריל 2025 נמסר כי "נטפליקס" הזמינה סרט באורך מלא שישמש כסיום הסדרה.
קיט קונור – ניקולס "ניק" נלסון, תלמיד כיתה י"א ושחקן רוגבי פופולרי בבית הספר "טרוהם" לבנים המתיישב ליד צ'ארלי בכיתה.
מבין שהוא ביסקסואל במהלך העונה הראשונה.
ג'ו לוק – צ'ארלס "צ'ארלי" ספרינג, תלמיד כיתה י' בבית הספר "טרוהם" לבנים והומוסקסואל מוצהר שלאחרונה יצא מהארון.
ויליאם גאו – טאו זו, חברו הטוב ביותר והמגונן של צ'ארלי, אל ואייזק.
במהלך עונה 2 נהיה בן הזוג של אל.
יסמין פיני – אל ארג'נט, חברתם של צ'ארלי, טאו ואייזק שעברה לבית הספר "היגס" לבנות לאחר שיצאה כטרנסג'נדרית.
בת הזוג של טאו החל מעונה 2.
קורינה בראון – טארה ג'ונס, תלמידה בבית הספר "היגס" לבנות שהופכת לחברתה הטובה ביותר של אל.
קיזי אדג'ל – דארסי אולסון, בת זוגה של טארה וחברתה של אל.
בעונה 3, הם יוצאים מהארון כא-בינארי.
טובי דונובן – אייזק הנדרסון, חברם ה-א-מיני והשקט של צ'ארלי, טאו ואל.
ג'ני וולסר – ויקטוריה "טורי" ספרינג, אחותו הגדולה של צ'ארלי.
סבסטיאן קרופט – בנג'מין "בן" הופ (עונות 1–2), בן זוגו הראשון והרעיל של צ'ארלי, המסתיר את חוסר ביטחונו לגבי מיניותו.
קורמק הייד-קורין – הארי גרין, בריון הומופוב בקבוצת הרוגבי.
ריאה נורווד – אימוג'ן היני, אחת מחבריו של ניק שמתאהבת בו בעונה הראשונה.
פיסאיו אקינאדה – ניית'ן אג'אי, המורה לאומנות שמייעץ תכופות לצ'ארלי.
צ'טנה פנדיה – המאמנת סינג, המורה לספורט ומאמנת קבוצת הרוגבי של בית הספר "טרוהם" לבנים, המייעצת תכופות לניק וצ'ארלי.
אוליביה קולמן – שרה נלסון (עונות 1–2), אמם של ניק ודייוויד.
ג'ק בארטון – דייוויד נלסון (עונה 2; אורח בעונה 3), אחיו הגדול של ניק.
ליילה חאן – סהר זאהיד (עונה 2–הווה), תלמידה חדשה וביסקסואלית בבית הספר "היגס" לבנות שמתיידדת עם אל, טארה ודארסי.
נימה טלגני – יוסף פארוק (עונה 2–הווה), מורה קשוח למבחנים בו מר אג'אי מתאהב.
בראדלי רישס – ג'יימס מקיואן (עונה 2; אורח בעונה 1; משני בעונה 3), תלמיד בבית הספר "טרוהם" לבנים שמתאהב באייזק.
ארלוויין אושונרמי – אוטיס סמית', שחקן בקבוצת הרוגבי.
אוון אוונל – כריסטיאן מק'ברייד, שחקן בקבוצת הרוגבי.
אשווין ויסוואנת – סאי ורמה, שחקן בקבוצת הרוגבי.
ג'ורג'ינה ריץ' – ג'יין ספרינג, אמם של צ'ארלי וטורי.
ג'וזף בלדרמה – חוליו ספרינג, אביהם של צ'ארלי וטורי.
מומו יאונג – יאן זו, אמו של טאו.
אלן טורקינגטון – מר לאנג, מורה להיסטוריה.
סטיבן פריי – המנהל בארנס (קול), מנהל בית הספר "טרוהם" לבנים.
בל פריסטלי – נעמי ראסל (עונה 2–הווה), תלמידה טרנסג'נדרית בבית הספר לאמנות בו אל חלה ללמוד.
אש סלף – פליקס (עונה 2–הווה), תלמיד בבית הספר לאמנות המתיידד עם אל.
טיבו דה מונטלמברט – סטפן נלסון (עונה 2), אביהם של ניק ודייוויד וגרושה של שרה הגר בצרפת.
היילי אטוול – דיאן (עונה 3), דודתם של ניק ודייוויד.
אדי מארסן – ג'ף (עונה 3), המטפל של צ'ארלי.
אנט בדלנד – אייבי אולסון (עונה 3) – סבתה של דארסי.
דארה הנד – מייקל הולדן (עונה 3), חברה של טורי.
רייצ'ל סטרלינג – אמנדה אולסון (עונה 2), אמה ההומופובית והמתעללת של דארסי.
ג'ונתן ביילי – ג'ק מדוקס (עונה 3), היסטוריון קלאסי שצ'ארלי מעריץ.
ביולי 2019, נמסר כי חברת ההפקות "See-Saw Films" רכשה את זכויות העיבוד הטלוויזיוני של "עוצר נשימה", סדרת רומניה הגרפיים של אליס אוזמן.
ב-20 בינואר 2021, נמסר כי נטפליקס הזמינה עונה ראשונה בת 8 פרקים, וכי על כתיבתם תהיה אמונה אוזמן עצמה ועל הבימוי וההפקה בפועל יהיה אמון יורוס לין.
דניאל אדוארדס-גיא שימש כמנהל הליהוק.
בינואר ופברואר 2021, הוכרז על אודישנים פתוחים עבור חמש מהדמויות הראשיות וכן לשלוש דמויות משניות.
אוסמן הסבירה כי דמותו של אלד לאסט לא תופיע בעיבוד הטלוויזיוני למרות תפקידו ברומנים הגרפיים, מכיוון שחשה שהעיבוד הטלוויזיוני יגרע מקשת העלילתית שלו בעיבוד פוטנציאלי לספר "Radio Silence".
לאחר שעל פי הדיווחים יותר מ-10,000 אנשים נבחנו באודישנים, אוסמן הכריזה לראשונה על סבב הליהוק הראשון באפריל 2021, כשנמסר כי קיט קונור וג'ו לוק לוהקו לדמויותיהם של ניק נלסון וצ'ארלי ספרינג, בהתאמה.
מספר ימים לאחר מכן, נמסר על ליהוקם של יסמין פיני, סבסטיאן קרופט, ויליאם גאו, קורינה בראון, קיזי אדג'ל, קורמק הייד-קורין, ריאה נורווד וטובי דונובן.
במאי 2021, נמסר על ליהוקה של ג'ני וולסר.
צילומי העונה הראשונה החלו באפריל 2021, והסתיימו ביוני 2021.
קיט קונור, כוכב הסדרה, חשף שצילומי סצנות האינטימיות בעונה השלישית ארכו כ-7 שעות, אך רק חלק קטן מהצילומים נכנסו בסופו של דבר לסדרה.
קונור דיבר על כך שהקרבה שלו לקולגה, ג'ו לוק, הקלה על תהליך הצילום של סצנות האינטימיות, והם עבדו עם אותו מתאם אינטימיות מאז העונה הראשונה של הסדרה.
תמונות ראשונות מתוך הסדרה פורסמו ב-1 במרץ 2022. ב-16 במרץ 2022, הופץ הקדימון הראשון.
ב־24 באפריל 2023, הוכרז כי העונה השנייה תעלה לשירות של "נטפליקס" ב-3 באוגוסט 2023.
עוצר נשימה היא סדרת רומנים גרפיים וקומיקסי רשת להט"ביים לנוער אשר נכתבה ואוירה על ידי הסופרת הבריטית אליס אוזמן.
היא מגוללת את סיפוריהם של צ'ארלי ספרינג וניק נלסון, שני תלמידי תיכון הפוגשים זה את זה ומתאהבים.
הסדרה היא עיבוד לספר הנובלה הקצר מאת אוזמן "Nick and Charlie", אשר יצא לאור ב-2015, כאשר הדמויות שבה נזכרות לראשונה כבר בספרה "Solitaire" שיצא לאור ב-2014.
על סדרת הספרים מבוססת סדרת טלוויזיה של נטפליקס באותו השם, אשר גם נכתבה על ידי אוזמן, ובה מגלמים קיט קונור וג'ו לוק את דמויותיהם של ניק וצ'ארלי, בהתאמה.
הסדרה, בבימויו של יורוס לין, עלתה לשידור בשנת 2022 וזכתה לשבחי הביקורות, והוזמנו עבורה שתי עונות נוספות.
הסדרה עוקבת אחר מערכת היחסים בין שני בנים, ניק נלסון וצ'ארלי ספרינג, ובתהפוכות שהם חווים בה.
ניק, אחד משחקני הרוגבי הטובים בבית הספר טרוהם, מתיידד עם צ'ארלי, שכנו לשולחן בכיתה והומו בגלוי, אחד היחידים בבית הספר.
מבחינת צ'ארלי הידידות מתפתחת למשהו נוסף מעבר לכך והוא מתאהב בניק, אבל הוא מנסה לשמור בסוד על כך מכיוון שהוא מאמין שניק סטרייט.
עם זאת, באותו זמן ניק, המתמודד עם ההשלכות של מערכת יחסים קודמת שהייתה לו, מבין שגם הוא מאוהב בצ'ארלי ומגלה על היותו ביסקסואל.
הבנים מעמיקים את מערכת היחסים ביניהם בטיול בית ספר לפריז, שלאחריו שניהם מוצאים את עצמם מתמודדים עם קשיים (ניק יוצא מהארון בפני משפחתו, צ'ארלי מתמודד עם הפרעת אכילה), עליהם הם יתגברו, בנוסף לתמיכה המשפחתית, גם תודות לאהבה שהם חשים אחד כלפי השני.
צ'ארלס "צ'ארלי" ספרינג – תלמיד הומוסקסואל בכיתה י' המפתח רגשות רומנטיים לניק נלסון, ובהמשך מצטרף לנבחרת הרוגבי שלו הופך לבן זוגו.
סובל מהפרעת אכילה ופגיעה עצמית וגם סבל מבריונות
ניקולס "ניק" נלסון – תלמיד כיתה י"א פופולרי, שחקן בקבוצת הרוגבי של בית הספר.
במהלך הסיפור מגלה כי הוא ביסקסואל, ובהמשך יוצא עם צ'ארלי.
טאו שו – חברו הטוב והמגונן של צ'ארלי, שלא מחבב את ניק ואת החברות שלו עם צ'ארלי.
נמצא במערכת יחסים עם אל.
אל ארג'נט – חברה טובה של צ'ארלי, שיצאה מהארון כטרנסית ונמצאת במערכת יחסים עם טאו.
טארה ג'ונס – חברה טובה של ניק והשאר, אשר הופכת לאשת סודו כאשר החל לחקור את מיניותו.
לסבית, ובת זוגה של דארסי.
דארסי אולסון – בת זוגה התומכת של טארה.
חברה של שאר החבורה גם כן.
אלד לאסט – חבר טוב של צ'ארלי וטאו.
מופנם, שקט וחכם (דמותו מופיעה גם בספר "Radio Silence" של אוזמן).
סהר זאהיד – החברה החדשה בחבורה, המתחילה את לימודיה בתיכון באותה כיתה עם ניק.
ויקטוריה "טורי" ספרינג – אחותו הגדולה של צ'ארלי.
המנסה להיות לצידו ולתמוך בו מהצד.
בנג'מין "בן" הופ – תלמיד בארון, בן זוגו לשעבר של צ'ארלי איתו ניהל מערכת יחסים רעילה בתחילת הסדרה וניצל אותו.
הארי גרין – ילד מקובל בבית הספר.
בריון והומופוב, שמתנכל לצ'ארלי וניק ולחבורתם.
שרה נלסון – אמו של ניק.
התגרשה מאביו הצרפתי של ניק, סטפן.
אוליבר "אולי" ספרינג – אחיו הקטן של צ'ארלי וטורי ספרינג.
ג'יין ספרינג – אמו של צ'ארלי.
ג'וליו ספרינג – אביו של צ'ארלי.
דייוויד נלסון – אחיו הבכור של ניק.
מסרב לקבל את מיניותו של ניק ורואה בה רק "שלב".
נלי נלסון – כלבתו הראשונה של ניק, מגזע בורדר קולי.
הנרי נלסון – כלבו השני של ניק, מגזע פאג.
דמויותיהם של ניק נלסון וצ'ארלי ספרינג הופיעו לראשונה בנובלה "Solitaire" של אוזמן משנת 2014, כדמויות משנה.
אוזמן סיפרה כי היא "התאהבה" בדמויות בעת שכתבה את "Solitaire", והחליטה כי עליה לספר את הסיפור שלהן.
בתחילה היא תכננה לכתוב רומן, אך לבסוף הבינה כי סיפורן של הדמויות זקוק למבנה אפיזודי, וכי פורמט של קומיקס רשת או רומן גרפי יהיה מתאים יותר לשם כך.
אוזמן החלה לפרסם את "עוצר נשימה" כקומיקס רשת באתרים טאמבלר וטאפאס בספטמבר 2016. הרומן זכה למספר רב של קוראים, ואוזמן החליטה לפרסם בעצמה מספר מוגבל של עותקים מודפסים של שני הפרקים הראשונים.
ב-20 ביוני 2018 היא השיקה קמפיין קיקסטארטר כדי לממן את ההוצאה לאור של הרומן, ותוך שעתיים בלבד הגיעה לסכום היעד.
באוקטובר 2018, קבוצת הוצאת הספרים הצרפתית Hachette Children's Group רכשה את זכויות הפרסום של שני הכרכים הראשונים של הרומן.
בינואר 2019, היא רכשה גם הזכויות של הכרכים השלישי והרביעי של הרומן.
הכרך הראשון יצא לאור ב-7 בפברואר 2019, ואחריו הכרך השני ב-11 ביולי.
הכרכים השלישי והרביעי יצאו לאור ב-6 בפברואר 2020 וב-6 במאי 2021, בהתאמה.
הכרך החמישי עתיד לצאת לאור ב-9 בנובמבר 2023, וכן נודע כי יצא לסדרה כרך שישי ואחרון.
כמו כן, באוגוסט 2019 החלה אוזמן לפרסם את הסדרה באתרי קומיקס כדוגמת Webtoon.
בנוסף, ב-11 ביוני 2020 יצא לאור ספר צביעה של סדרת הספרים, וב-13 באוקטובר 2022 יצא לאור "The Heartstopper Yearbook", על ידי Hachette ו-Graphix , מו"ל השייך ל-Scholastic .
בביקורת בעיתון הסקוטי The National , ג'מה מקלוהן שיבחה את הרומנים על כך שהם מסוגלים "ללכוד את תשומת הלב" באמצעות "הסיפורים הקטנים שמרכיבים את החיים" ולא על ידי תפניות בעלילה ודרמה כבדה.
היא כינתה את הסיפור "מסביר פנים לאין שיעור עם דמויות שנראות כמו חברים מהחיים האמיתיים", וציינה את דמותו של צ'ארלי כ"חביבה ביותר" ושיבחה את ההתייחסות של הרומנים לבריאותו הנפשית.
ב-Publishers Weekly נכתב כי "הקצב הנינוח וההתמקדות של הרומנים באירועים יומיומיים...
מאפשרים ליחסים של הדמויות להתפתח בצורה טבעית שניתן להזדהות איתה" וכי הסגנון האומנותי שבספר משלים את הטון של הסיפור.
Club כלל את הקומיקס שלו ברשימת "הקומיקסים הטובים ביותר לשנת 2018", כאשר הכתבת קייטלין רוזברג ציינה שהוא "מוגדר בצורה הטובה ביותר על ידי נחמדותו, הן כלפי הדמויות והן כלפי הקורא".
גם צמד הסופרים מטאפרוג כללו את הקומיקס ברשימת "הקומיקסים והרומנים הגרפיים הטובים ביותר של אתר The Herald לשנת 2019, כפי שנבחרו על ידי יוצרי קומיקס".
טרי שליכנמאייר מוושינגטון בלייד תיארה את הכרך הראשון של הרומן כ"ספר ממש מתוק" ושיבחה את היחס המתחשב כלפי הדמויות הנאבקות במיניות שלהן.
היא גם חשה שהמציאותיות של הרומן התחזקה על ידי שילוב דמויות של בריונים.
אתר Kirkus Reviews כתב כי השיבוץ של חלוניות הקומיקס וקווי המתאר שלהן בכרך הראשון "מונעים מהגרפיקה החזותית להתייאש מבחינה אסתטית" וכי השימוש בגופן של כתב יד חיזקו את הטון האנושי של הסיפור.
הם סיכמו את הרומן כ"יומן מקסים של אגרופים בבטן של אהבה".
סאמר הייז סקרה את הכרך הראשון באתר Booklist ושיבחה את השימוש של אוסמן בחלוניות קומיקס ללא מילים כדי לתאר את רגשותיהן של הדמויות, אף על פי שהיא חשה שהאיורים לא עקביים.
בסך הכול, היא מסכמת ש"הרומנטיקה והסיפורת הריאליסטית ימשכו את הקוראים לתוך הסיפור המתוק הזה".
קלי ג'יל סקרה את הכרך הראשון ב-Basic Library Journal , ושיבחה את הדיאלוג, הבעות הפנים המפורטות באומנות, ואת ה"גופן שמחקה כתב יד [שמוסיף] לגורם החביבות".
גם אלין מרטאוס סקרה את הכרך הראשון ב"עלון המרכז לספרי ילדים" , ושיבחה את "האיורים הפשוטים" שלדבריה "שומרים על הרבה מההתמקדות בפנים ובמסכי הטלפון, ומחזקים קשר בין-אישי עמוק בלב הסיפור".
היא תיארה את הסיפור כמורכב מ"סדרה של תיאורים מקסימים".
בסקירה נוספת שלה על הכרך השני, חזרה מרטאוס על הערותיה הקודמות וכתבה שסיפור העלילה בכרך השני "נע ללא מאמץ בין חריפות מלאת דמעות לרגעי צחוק לרומנטיקה מסעירה".
Kirkus Reviews כתבו כי הכרך השני שומר על "הסגנון הייחודי" של האיורים שהופיעו בכרך הראשון ושהמעברים שלו בין חלוניות הקומיקס היו "יצירתיים" ו"הוסיפו חוש יצירתי".
הוא שיבח את הדמויות ותיאר את הסיפור כ"חביב להפליא מתחילתו ועד סופו".
שרה רייס סקרה את הכרך השני ב-Booklist וכתבה כי היא חשה שהיחסים בין ניק לצ'ארלי הוצגו ב"דרך לבבית ועדינה" ושיבחה את "סגנון האומנות המשוחרר אשר מלא בפרטים מקסימים, כמו מבוכה וקווי הסמקה רומנטיים".
בסקירה של הכרך השני, טיפאני באב מהעיתון The A.V.
Club שיבחה את התרבות אומנות הוובקומיקס שמביא הספר, השימוש שלו ברווחים לבנים, ואת הגופן של אוסמן בכתב יד, אשר לדבריה הוא "רב-הבעה...
באופן שמרגיש גם ייחודי לסגנון שלה וטבעי לקצב הקומיקס".
היא חשה שהיחס לדמויות של צ'ארלי וניק הפגין "רמה של הבנה ואכפתיות שמרוממת את הסיפור" וטענה שהסיפור "לעולם לא הפחית מערכן או התעלם" ממערכות היחסים האחרות של הדמויות עם חברים ובני משפחה.
שרה יוז מהעיתון הבריטי i כללה את הכרך השלישי ברשימה "ספרות נוער: 25 הספרים החדשים הטובים ביותר לשנת 2020" של העיתון.
פרודנס וייד מהאינדפנדנט דירגה את הכרך הרביעי בדירוג של 8/10 וכינתה אותו "סיפור נוגע ללב על אהבת נעורים ועל לקבל את מי שאתה".
כמו כן, פיונה נובל כללה את הכרך הרביעי ברשימת "ספרי הילדים הטובים ביותר לשנת 2021" של הגרדיאן, ותיארה אותו כ"מבט עליז ועדין על אהבה ראשונה ומערכות יחסים עם דמויות מגוונות".
סדרת קומיקסי הרשת זכתה למעל ל-52 מיליון צפיות, וסדרת הספרים נמכרה במעל למיליון עותקים ברחבי העולם, ותורגמה לעשרות שפות (בהן עברית).
זכויות העיבוד הטלוויזיוניות של סדרת הרומנים נרכשו על ידי חברת "See-Saw Films" ביולי 2019. בינואר 2021, נטפליקס נתנה אור ירוק להפקת סדרה בת שמונה פרקים, בכתיבתה של אוזמן ובכיכובם של השחקנים ג'ו לוק וקיט קונור כצ'ארלי וניק.
הסדרה עלתה לשידור ב-22 באפריל 2022, וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים ולשבחי הביקורות, וכן זכתה בפרסים רבים.עונתה השלישית של הסדרה תצא בנטפליקס ב-3 באוקטובר.
במקביל ליציאת הסדרה, ב-28 באפריל 2022 פורסמה מהדורה מיוחדת של הכרך הראשון של הרומן, בהוצאה מחודשת, עם כריכה חדשה שעליה דמויותיהם של לוק וקונור כצ'ארלי וניק המדמים את הכריכה המאוירת המקורית, וכן קטע מתוך תסריט הסדרה.
בעקבות הפופולריות של סדרת הטלוויזיה, סדרת הספרים הייתה לנמכרת ביותר בממלכה המאוחדת בקטגוריית ספרי הילדים.
שנהפרסקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקור2024פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצהרומן גרפי/אנתולוגיה הטוב ביותרעוצר נשימה, כרך חמישי
עוצמת חישוב של מחשב נמדדת במספר פקודות המכונה שהמחשב מבצע בשנייה.
במחשבים רגילים נמדדת עוצמה זו ב-MIPS, ראשי תיבות של Million Instructions Per Second - מיליון פקודות לשנייה, ובמחשבים המיועדים לעיבודים מדעיים, ובפרט מחשבי-על, היא נמדדת ב-FLOPS, ראשי תיבות של Floating Point Operations Per Second - פעולות נקודה צפה לשנייה, הנפוצות יותר במחשבים אלה.
כיוון שלפקודות מכונה שונות יש מהירות שונה (פקודות חילוק, למשל, איטית מפקודת חיבור), להשוואה בין עוצמת חישוב של שני מחשבים ניתן ללכת בשתי דרכים: השוואת מהירות של פקודות נפוצות מסוימות, או השוואת מהירות של תמהיל פקודות אופייני.
בנוסף לשתי שיטות מדידה בסיסיות אלה התפתחו מבחני ביצועים מורכבים יותר להערכת ביצועי מחשב , כגון ו.
עוצמת החישוב היא שיקול מרכזי בעת רכישתו של מחשב, ולכן יצרני מעבדים ויצרני מחשבים מייצרים סדרות של מעבדים ומחשבים, בעוצמות חישוב שונות (ובמחיר שעולה עם העלייה בעוצמת החישוב), כך שיתאימו לצרכים של קשת רחבה של משתמשים.
דוגמה לכך, משנות ה-60 של המאה ה-20, היא סדרת המחשבים המרכזיים System/360 של חברת IBM, שכללה מחשבים מ-360/20, החלש בסדרה, עד 360/195, החזק בסדרה.
המחשב 360/30, מהחלשים בסדרה, היה בעל עוצמת חישוב של (בפקודת חיבור), ואילו המחשב 360/91, מהחזקים בסדרה, היה בעל עוצמת חישוב של (בפקודות חיבור וכפל).
דוגמה מהמאה ה-21 היא סדרת המעבדים Intel Core, הכוללת מעבדים, בעוצמת חישוב עולה, בשמות i3, i5, i7 ו-i9.
אחד המאפיינים של ההתפתחות המואצת של המחשבים בעשרות שנות קיומם הוא העלייה המתמדת בעוצמת החישוב שלהם.
הדבר בא לידי ביטוי בחוקים אמפיריים שבאו בעקבותיו של חוק מור, כגון "בכל 18 חודשים כוח החישוב מוכפל בעוד המחיר נשאר קבוע" או : "מספר הפקודות לג'אול אנרגיה שנצרכה הוכפל בערך כל 1.57 שנים".
עוצמתם של מחשבי-על הנמצאים ברשימת טופ500 - רשימת 500 מחשבי העל החזקים בעולם, נמדדת בפטהפלופס - 1015 פקודות נקודה צפה לשנייה.
עוצמתיחות, טנסגריטי, שלמות מתוחה או דחיסה צפה היא עיקרון מבני המבוסס על מערכת של רכיבים מבודדים הנתונים בדחיסה בתוך רשת של מתיחות רציפה, המסודרים בצורה כזו שהחלקים הדחוסים (בדרך כלל מוטות או סמוכות) אינם נוגעים אחד בשני, בעוד שהחלקים המתחברים המותחים (בדרך כלל כבלים או גידים) מקבעים את המערכת במרחב.
מבני טנסגריטי נמצאים הן בטבע והן באובייקטים מעשה ידי אדם: בגוף האנושי, העצמות מוחזקות בדחיסה בעוד שהגידים מחזיקים אותן במתיחה, והעקרונות הללו מיושמים גם בעיצוב רהיטים, אדריכלות ועוד.
המונח טנסגריטי הומצא על ידי באקמינסטר פולר בשנות ה-60 כהלחם של המילים האנגליות "שלמות" ו-"מתיחה".
מבנה עוצמתיחות מתאפיין בכמה עקרונות בסיסיים המגדירים את תכונותיו הייחודיות:
מתיחה רציפה: עקרון יסוד בעוצמתיחות, רכיבי המתיחה – בדרך כלל כבלים או גידים – יוצרים רשת רציפה המקיפה את כל המבנה.
זה מאפשר הפצת לחצים מכניים באופן שווה ומחזיק את צורת המבנה, מה שתורם ליציבות ולגמישות של המערכת.
דחיסה לא רציפה: רכיבי הדחיסה, כמו סמוכות או מוטות, נבדלים בכך שהם אינם נוגעים ישירות זה בזה אלא תלויים בתוך רשת המתיחה.
זה מסיר את הצורך בחיבורים קשיחים, ומשפר את היעילות המבנית והעמידות של המערכת.
מתוח לפני הרכבה: היבט חשוב במבני עוצמתיחות הוא מצבם המותח לפני הרכבתם, שבו רכיבי המתיחה נמתחים במהלך תהליך ההרכבה.
המתיחה לפני הרכבה תורמת באופן משמעותי לקשיחות וליציבות של המבנה, ומבטיחה שכל הרכיבים יהיו או במתיחה או בדחיסה תמיד.
איזון עצמי: מבני עוצמתיחות מאזנים את עצמם ומפיצים את הלחצים הפנימיים באופן אוטומטי לאורך המבנה.
זה מאפשר להם להסתגל לעומסים משתנים מבלי לאבד את שלמות המבנה.
מינימליזם ויעילות: מערכות עוצמתיחות מאמצות פילוסופיית עיצוב מינימליסטית, תוך שימוש בכמות מינימלית של חומרים להשגת עוצמה מבנית מרבית.
הרחבה ומודולריות: עקרונות העיצוב של העוצמתיחות מאפשרים הרחבה ובנייה מודולרית.
מבני עוצמתיחות יכולים להיות מותאמים או מורחבים בגודל ובמורכבות בהתאם לדרישות ספציפיות.
בשל הדפוסים הללו, אף רכיב מבני לא נתון למומנט כיפוף ואין לחץ גזירה בתוך המערכת.
תכונה זו מאפשרת להפיק מבנים חזקים במיוחד ונוקשים עבור המסה שלהם ולחתך הרכיבים.
עקרונות אלה יחד מאפשרים למבני טנסגריטי להשיג איזון של כוח, עמידות וגמישות, מה שהופך את הרעיון ליישום רחב בתחומים כמו אדריכלות, רובוטיקה וביומכניקה.
מבנה עוצמתיחות קונספטואלי הוקם בפסטיבל סקיילון ב-1951. הוא בנוי משישה כבלים, שלושה בכל קצה, המחזיקים את המגדל במקומו.
שלושת הכבלים המחוברים לקצה התחתון "מגדירים" את מיקומו.
שלושת הכבלים האחרים שומרים עליו אנכי.
עוצמתיחות בעלת שלושה מוטות (המוצג למעלה בהדמיה מסתובבת של פירמידת T3) נשענת על המבנה הפשוט הזה: הקצוות של כל מוט ירוק דומים לקצה העליון והתחתון של הסקיילון.
כל עוד הזווית בין כל שני כבלים קטנה מ-180°, מיקום המוט מוגדר היטב.
למרות ששלושה כבלים הם המינימום הדרוש ליציבות, ניתן לחבר כבלים נוספים לכל צומת לצורכי אסתטיקה ולעודפות.
לדוגמה, מגדל ה־Needle Tower של סנלסון משתמש בדפוס חוזר הנבנה באמצעות צמתים המחוברים לחמישה כבלים כל אחד.
אלינור הארטני מציינת את השקיפות הוויזואליות כתכונה אסתטית חשובה של מבנים אלה.
טוענים כי מבני עוצמתיחות קלים מתאימים לאדריכלות אדפטיבית.
היישום של העוצמתיחות באדריכלות התפשט בשנות ה-60, כאשר Maciej Gintowt ו-Maciej Krasiński עיצבו את ה-Spodek בקטוביץ', פולין, כאחד מהמבנים הגדולים הראשונים שהשתמשו בעקרון העוצמתיחות.
הגג מורכב ממשטח מישורי המוחזק על ידי מערכת כבלים שמחזיקים את היקפו.
עקרונות עוצמתיחות שימשו גם בתכנון אולם ההתעמלות של דייוויד גייגר באולימפיאדת סיאול (1988), וב-Georgia Dome (אולימפיאדת אטלנטה 1996).
ב-4 באוקטובר 2009, נפתח גשר קורילפה בבריסביין שבאוסטרליה.
מדובר במבנה כבלי-עמוד מרובה מבוסס עקרונות עוצמתיחות, והוא כיום הגשר העוצמתיחות הגדול בעולם.
מאז תחילת שנות ה-2000, עוצמתיחות משכה את תשומת הלב של רובוטיקאים בשל הפוטנציאל שלהן לעצב רובוטים קלים ועמידים.
מחקרים רבים חקרו רובוטים מסוג "רובוטי עוצמתיחות", רובוטים ביומימטיים, ורובוטים רכים מודולריים.
רובוט העוצמתיחות המפורסם ביותר הוא ה-סופר בול בוט, רובוט למטרות חקר חלל באמצעות מבנה עוצמתיחות של 6 קשתות, הנמצא בפיתוח ב-NASA Ames.
ביועוצמתיחות, מונח שהמציא סטפן לוין, הוא יישום תאורטי מורחב של עקרונות הטנסגריטי למבנים ביולוגיים.
מבנים ביולוגיים כגון שרירים, עצמות, חיתולית, רצועות וגידים, או ממברנות תאים נוקשות וגמישות, מתחזקים על ידי שילוב בין חלקים מתוחים ובלתי מכווצים.
מערכת השרירים-שלד האנושית מורכבת מרשת רציפה של שרירים ורקמות חיבור, בעוד שהעצמות מספקות תמיכה דחיסתית בלתי רציפה, ומערכת העצבים שומרת על מתח במהלך החיים באמצעות גירוי חשמלי.
לוין טוען כי עמוד השדרה האנושי, הוא גם מבנה עוצמתיחות אף שאין תמיכה לתיאוריה זו מבחינה מבנית.
אינגבר פיתח תיאוריה של עוצמתיחות כדי לתאר תופעות רבות שנצפו בביולוגיה מולקולרית.
לדוגמה, הצורות המופיעות בתאים, בין אם זו תגובתם ללחץ המופעל, אינטראקציות מולקולריות בין פיברילין ואקטין, או חלוקה לשניים של DNA קשורה לשילוב של מתח-מתח פנימי.
אינגבר טוען כי העוצמתיחות שולטת במרבית התהליכים הפיזיולוגיים בגוף, ורקמות רבות ומערכות חיות, כולל התפקוד המולקולרי, התגובה ללחץ ועוד.
"מבנים בעלי שלמות מתיחה", 13 בנובמבר 1962, באקמינסטר פולר.
פטנט צרפתי מס' 1,377,291, "מבנים ליניאריים אוטוטנדנטיים", 28 בספטמבר 1964, דוד ג'ורג' אמריך.
"בניית תלייה" (המכונה גם אספנשן), 7 ביולי 1964, באקמינסטר פולר.
"מבנה עם מתיחה רציפה, דחיסה לא רציפה," 16 בפברואר 1965, קנת' סלסון.
"מבנים בעלי שלמות מתיחה לא סימטרית," 18 בפברואר 1975, באקמינסטר פולר.
עוצר נשימה: לנצח הוא סרט נעורים-דרמה רומנטית טלוויזיוני המשמש כסיום עבור סדרת נעורים באותו השם.
את הסרט עתיד לביים וש וסטמרלנד על ידי תסריט מאת אליס אוזמן שיתבסס על הכרך השישי בסדרת הרומנים הגרפיים של אוזמן באותו השם וכן על הנובלה "ניק וצ'ארלי".
בסרט ישובו לככב קיט קונור וג'ו לוק בדמויותיהם של ניק וצ'ארלי.
הסרט עתיד לעלות לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" במהלך שנת 2026.
ניק וצ'ארלי בלתי נפרדים, אך לאור עזיבתו העתידית של ניק לאוניברסיטה והתמודדותו של צ'ארלי לראשונה עם אי-נוכחותו של ניק לצדו, המציאות הקשה והמאתגרת שמערכת יחסים מרחוק מביאה עמה מתחילה להכביד עליהם.
ספקות משתלטים על בני הזוג, ומערכת יחסיהם ניצבת בפני האתגר הגדול ביותר שלה עד כה.
במקביל, גם חבריהם נאלצים להתמודד עם האתגרים המתוקים-מרירים שההתבגרות וההתקדמות הלאה מביאה ליחסיהם זה עם זה.
קיט קונור – ניקולס "ניק" נלסון, תלמיד כיתה י"א ביסקסואל, שחקן רוגבי פופולרי בבית הספר "טרוהם" לבנים ובן-זוגו של צ'ארלי.
ג'ו לוק – צ'ארלס "צ'ארלי" ספרינג, תלמיד כיתה י' בבית הספר "טרוהם" לבנים והומוסקסואל מוצהר שלאחרונה יצא מהארון והחל לצאת עם ניק.
יוצרת הסדרה, אליס אוזמן, הצהירה במקור שהיא מצפה שהסדרה תרוץ במשך ארבע עונות על מנת לעבד באופן מלא את סדרת הרומנים הגרפיים באותו השם.
לאחר עליית העונה השלישית ל"נטפליקס", עתיד הסדרה הפך לבלתי-ודאי.
דווח כי הדבר נבע מירידה של 30% בנתוני הצפייה ביחס לנתוני העונה הקודמת וסיבוכים אפשריים עם החוזים של השחקנים.
אוזמן והמפיק בפועל פטריק וולטרס הצהירו כי הם עובדים על חידוש החוזים.
ב-22 באפריל 2025 דווח כי "נטפליקס" בחרה להזמין סרט באורך-מלא שישמש כסיום עבור הסדרה במקום עונה רביעית.
עוד נמסר כי הסרט יבוים על ידי וש וסטמרלנד, וייכתב על ידי אוזמן על בסיס כרך השישי והאחרון בסדרת הרומנים הגרפיים וכן על בסיס הנובלה "ניק וצ'ארלי".
כוכבי הסדרה, קיט קונור וג'ו לוק יופקדו על הפקת הסרט בפועל.
לפני ההכרזה על הפקת הסרט, גם קונור וגם לוק הביעו רצון לשוב להפקת עונה רביעית של "עוצר נשימה".
באפריל 2025, לצד ההכרזה על הזמנת הסרט, דווח ששניהם ישובו לגלם את דמויותיהם של ניק וצ'ארלי, בהתאמה.
ליהוקם של שחקנים נוספים עתיד להיחשף בהמשך.
צילומי הסרט החלו ב-9 ביוני 2025. ב-2 ביולי 2025 חשפה אוזמן כי הסתיימו צילומיו של יותר ממחצית עלילת הסרט, וב-27 ביולי 2025 נמסר רשמית על סיום הצילומים.
עוצמה קשה הוא מונח ביחסים בין-לאומיים לביטוי שימוש באמצעים צבאיים וכלכליים במטרה להשפיע על התנהגות או על האינטרסים של גופים פוליטיים אחרים.
צורה זו של כוח פוליטי היא לרוב תוקפנית ומבטאת כפיית התנהגות מסוימת על אחר.
אחד מיתרונותיה הבולטים של השימוש בעוצמה הקשה היא השגת תוצאות יעילות באופן מיידי, כשהגוף פוליטי האחר כלפיו כוון העוצמה הקשה בעל רמה פחותה של כוח צבאי ו/או כלכלי.
בעוד לקיומו של "כוח קשה" יש היסטוריה ארוכה, המונח עצמו התפתח כאשר ג'וזף ניי טבע את המונח "כוח רך" כצורה חדשה ושונה של כוח במדיניות החוץ של מדינה ריבונית.
לדברי ג'וזף ניי, כוח קשה כרוך ב"יכולת להשתמש בגזרים ובמקלות של עוצמה כלכלית וצבאית כדי לגרום לאחרים ללכת בדרכך".
כאן, "גזרים" מייצגים תמריצים כגון הפחתת חסמי סחר, הצעת ברית או הבטחה להגנה צבאית.
מצד שני, "מקלות" מייצגים איומים - כולל שימוש בדיפלומטיה כפייתית, איום בהתערבות צבאית או יישום סנקציות כלכליות.
ארנסט וילסון מתאר כוח קשה כיכולת לאלץ "אחר לפעול בדרכים שבהן ישות זו לא הייתה פועלת אחרת".
ארצות הברית השתמשה במדיניות "כוח קשה" במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן ומלחמתה המתמשכת בטאליבן.
כשהתקפת ארצות הברית על עיראק בשנת 2003 נומקו תחילה בחששות בנוגע לאחזקת נשק להשמדה המונית (WMD) בידי עיראק.
ממשל ג'ורג' ווקר בוש השתמש באמצעי "עוצמה קשה" כדי לעקור את הרודן העיראקי סדאם חוסיין, בין היתר בהתייחסו ל"מלחמה בטרור".
ג'וזף ניי השתמש במונח כדי להגדיר כמה צעדי מדיניות בנוגע לאיראן.
לדוגמה, ישנן סנקציות רבות נגד איראן שאושרו על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות ומדינות רבות כמו ארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי.
הן מטילות הגבלות על יצוא נשק גרעיני וטילים לאיראן, עסקאות בנקאיות וביטוח, השקעות בנפט, יצוא מוצרי נפט מזוקקים ועוד.
הסנקציות הכלכליות שהוטלו הביאו לקריסה כלכלית משמעותית של הכלכלה האיראנית מבחינת אינפלציה ותוצר מקומי גולמי הדבר תואר בחלקו כשימוש יעיל בכוח כלכלי קשה בהשוואה לניסיונות פחות יעילים כמו אלה שננקטו על צפון קוריאה.
עוֹר הוא מעטפת גופם החיצונית של בעלי חיים.
העור האנושי, אשר מכסה כמעט את כל שטחו של גוף האדם ומהווה 15% ממשקלו, הוא האיבר הגדול והרחב ביותר בגוף.
העור משתייך למערכת הכסות, אשר כוללת גם את השיער, בלוטות זיעה ואיברי החישה השונים שמצויים בעור.
בנוסף מהווה העור לפי הגדרות רבות חלק ממערכת החיסון, שכן רבים מתאי הדם הלבנים אינם שוכנים כלל בדם אלא ברקמות השונות של העור.
העור משתייך למערכת החיסון המולדת; פירוש הדבר הוא שהגנתו בפני זיהומים וכימיקלים מזיקים אינה ספציפית, אלא כללית, ונעשית ללא הבחנה.
עוביו של העור משתנה בחלקי הגוף השונים.
בכפות הרגליים, למשל, יכול עוביו להגיע לסנטימטר אחד, ואילו באזור המצח קטן עוביו ממילימטר.
מערכת העור מווסתת את טמפרטורת הגוף.
פליטת חום הגוף נעשית על ידי נידוף הזיעה המופרשת מבלוטות בעור וע"י התרחבות הנימיות וכלי הדם שטחיים.
כמו כן, השומן וכלי הדם הנמצאים בשכבות התחתונות של העור משמשים כמבודדי חום, ועוזרים לשמירת חום הגוף בסביבות קרות.
אמצעי נוסף להתמודדות עם קור הן טפולות העור, כמו שערות הגוף.
בסביבות קרות מזדקרות השערות, לוכדות בתוכן אוויר ומסייעות בשמירה על חום הגוף.
עורם של בעלי חיים רבים מכוסה בפרווה או בנוצות, אשר שומרות על טמפרטורת הגוף ביעילות רבה מאוד.
העור מונע התייבשות של רקמות הגוף באמצעות בידוד הנוזל החוץ-תאי.
העור משמש כאיבר תחושה חשוב.
הוא מאבחן תחושת חום, קור, מגע עדין, לחץ וכאב.
העור משמש מאגר לחומרי מזון, כגון שומן, מים ומלחים וכן המקום בו מיוצר ונאגר ויטמין D.
העור מגן על הרקמות שמתחתיו מפני פגיעה מכנית.
כפי שצוין לעיל, מהווה העור חלק ממערכת החיסון.
העור מהווה את המחסום הראשוני בפני פתוגנים וכימיקלים.
האזורים בגוף אשר אינם מכוסים בעור, או שבהם קיימים פתחים אל תוך הגוף מערכת הנשימה, העיניים, מערכת השתן, הם מועדים לזיהומים הרבה יותר מאזורים בגוף המוגנים על ידי העור.
מבנה העור והרכבו שונים בחלקי הגוף שונים.
עילית העור (אפידרמיס, 1 ו-2 באיור) מורכבת מרבדים צפופים של תאי אפיתל פעילים, שכל הזמן מתרבים ומתלכדים לרקמת קרטין.
עובייה כמעט ואינו עולה על 0.2 מילימטר.
בין תאי עילית העור פזורים מלנוציטים, המשווים לעור את גוונו.
בעילית העור אין כלי דם ועצבים.
עילית העור מורכבת משתי שכבות, שכבה מתקרנת ושכבת הנביטה:
שכבה מתקרנת, השכבה הקרנית (1 באיור, בלטינית Stratum Corneum) מורכבת משכבות רבות של תאים מתים המלאים בקרטין.
שכבת הנביטה (2 באיור) נחלקת לשלושה אזורים משניים:
שכבה בסיסית, השכבה היוצרת: שכבה רביעית והעמוקה ביותר במבנה האפידרמיס (stratum basale).
היא היחידה המכילה תאים בעלי פוטנציאל חלוקה.
תאים אלה מהווים עתודה לשאר תאי האפיתל והם בצורת גליל, בעלי גרעין מוארך.
בתוך שכבה זו מצויים גם מלנוציטים וכן קצוות תאי עצב תחושתיים.
העור (דרמיס, 3 באיור) קשה וגמיש.
הוא עשוי רקמת חיבור מוצקה שבה יש סיבים גמישים, ובהם שפע של עצבים וכלי דם, המעבירים גירויי חום, קור, כאב, מגע ולחץ.
הדרמיס מורכב משתי שכבות, השכבה העליונה של הדרמיס היא השכבה הפטמתית והשכבה התחתונה היא השכבה הרשתית:
הפטמות עשירות בנימי דם ומזינות את האפידרמיס.
השכבה התת-עורית (היפודרמיס, 4 באיור) עשויה רקמת חיבור רופפת ורקמת שומן.
היא מחברת את העור עם הרקמות שמתחתיו ומשמשת לבידוד ולשמירת חום הגוף.
עוביה של ההיפודרמיס משתנה: ממילימטרים אחדים אצל אדם רזה ועד לסנטימטרים רבים אצל אדם שמן.
צבע העור נקבע על ידי כמותו וסוגו של הפיגמנט מלנין בעור.
בממוצע, לגברים עור כהה מעט יותר מאשר לנשים.
הכמות והסוג של המלנין בעור נקבעים על ידי שישה גנים, הפועלים בדומיננטיות חלקית.
כל גן מגיע במספר אללים, והתוצאה היא גיוון רב בצבעי העור.
הענף ברפואה אשר מתמחה בטיפול ובמחקר של העור ומחלות העור הוא הדרמטולוגיה.
העור משמש את הרופא לאיבחון מגוון רחב של מחלות פנימיות ותופעות גופניות שונות (שאינן מחלות עור) אשר לרובן השפעה כלשהי על מערכת העור ומכאן חשיבותו האיבחונית.
שינויים בטמפרטורה, בלחות, בגמישות וכן סימנים שונים על גבי עילית העור (האיפדרמיס) נבחנים תכופות בבדיקה רפואית שגרתית.
במהלך ההזדקנות משתנות תכונותיו של העור.
יכולת התחדשות העור פוחתת, החומרים בתא נחלשים ולכן הוא נעשה דק יותר, רפוי יותר ומאבד מגמישותו, מה שמביא לכך שהוא ניזוק ביתר קלות.
בנוסף לכך, בשל ירידה בהספקת הדם לעור והאטה ההאמורה בקצב התחדשות תאי העור, נפגעת גם מידת יכולתו להחלמה מפגיעות עור שונות.
המהירות והעוצמה של תהליך הזדקנות העור תלויות במידה רבה בגורמים חיצוניים כמו תזונה לקויה, העדר טיפוח עור, אי התאמה של קרמים לעור, חשיפה מוגזמת לשמש, עישון, סטרס ועוד.
העור נמצא תחת מתח קבוע (מתיחות) והוא מאופיין בגמישות רבה.
גמישות זו מאפשרת למשל לכירורג במהלך עבודתו לבצע חתך קטן יחסית לאזור אותו הוא מעוניין לחשוף לביצוע הניתוח.
כאשר פגיעה או חתך מקבילים לכיוון המתח העורי ובשכבתו העילית, קווי המתח מחלימים בדרך כלל בצורה טובה וללא צלקת שנראית לעין לאחר שסיבי העור סוגרים את קצוות החתך.
לעומת זאת, כאשר החתך חוצה את קווי המתח הטבעיים של העור וכן כאשר פוגע בשכבות העמוקות יותר של העור, נפגעים סיבי קולגן (collagen) רבים יותר אשר לאחר התחדשותם תופיע צלקת.
סימני מתיחה (striae gravidarum) הן תופעה שכיחה בקרב נשים בהיריון, נערים ונערות בגיל ההתבגרות ואנשים הסובלים מעודף משקל רב.
למרות גמישותו של העור, בעת מתיחה משמעותית בזמן קצר, נפגעים סיבי הקולגן שבדרמיס וסימני מתיחה מופיעים.
סימנים אלה נראים בעיקר על הבטן, העכוז, הירך והחזה.
על אף שסימנים אלה נוטים לדהות לאחר ההריון או הרזייה, הם אינם נעלמים לחלוטין.
כווייה היא פגיעה שכיחה בעור הנגרמת כתוצאה מפגיעה תרמית (טמפרטורה גבוהה או נמוכה בצורה קיצונית מטמפרטורת העור שהיא כ-33 מעלות), קרינה אולטרסגולה או קרינה מייננת וכן על ידי כימיקלים שונים.
הכוויות מחולקות ל-3 דרגות על פי עומק הכווייה ופגיעתה בשכבות העור השונות.
בהיבט הרפואי הקליני ניתנת חשיבות רבה גם להיקף השטח הפגוע שנמדד באחוזים משטח הגוף הכללי, זאת כדי להעריך את סיכוי ההחלמה של הנפגע.
מדענים מיפן פיתחו עור חי, בעל יכולת שיקום עצמית עבור רובוטים בעלי חזות אנושית.
במאמר שפורסם בשנת 2023 בכתב העת המדעי "Matter", תוארה שיטה חדשה שבה אצבע רובוטית קשיחה שקועה בקולגן הידרוג'ל שהכיל תאי עור האדם.
עור הוא חומר גלם המיוצר מעורם של בעלי חיים.
את בעלי החיים מגדלים בשטחי מרעה כגון באוסטרליה, דרום אמריקה, ואירופה שבהם מטפחים בקר וצאן (חזירים עיזים וכבשים) במיוחד לתעשיית העורות או כתוצר לוואי של תעשיית הבשר.
כמו כן מייצרים עורות הנחשבים אקזוטיים יותר מזוחלים (תנינים, לטאות ונחשים), יענים ודגים.
במקרא מופיע העור לראשונה בסיפור אדם וחווה בספר בראשית פרק ג' פסוק כ"א: "וַיַּעַשׂ יְהוָה אֱלֹהִים לְאָדָם וּלְאִשְׁתּוֹ כָּתְנוֹת עוֹר וַיַּלְבִּשֵׁם."
העור הוא חומר גלם יקר המשמש בעיקר לייצור אביזרי אופנה.
העור הוא חומר עיבוד עיקרי לייצור נעליים מסוימות וסנדלים, כמו כן משמש לייצור ביגוד ופריטי בוטיק יוקרתיים כגון כפפות, מעילים ותיקים, ארנקים, חגורות ותכשיטים.
העור נחשב לריפוד יוקרתי ובתקופה האחרונה נכנס לתחום עיצוב הפנים גם כאריחים העשויים מעור, קופסאות אחסון, אהילים ומוצרים נוספים.
יחד עם העץ, היווה העור מרכיב בסיסי בטכנולוגיה של העת העתיקה.
העור אינו עשוי מחומרים רעילים.
הוא אינו מתכלה תוך זמן קצר ואפשר למחזר אותו.
בעת העתיקה השתמשו בצמח אוג הבורסקאים בפעולת עיבוד העור.
לעור כמה שיטות עיבוד המכינות אותו להפוך לחומר גלם:
טבעונים וחלק מהצמחונים מתנגדים אידאולוגית ללבישה או שימוש בעור, לדעתם שימוש בעור הוא ניצול אכזרי של בעלי חיים.
לרוב הם משתמשים בתחליפים אחרים כמו חומרים דמויי עור וכיוצא באלו.
לפני תחילת כל אחת משיטות העיבוד העור עובר תהליך של המלחה על-מנת לנקותו משאריות הדם וכדי למנוע ריקבון.
לאחר מכן ניתן להסיר את שאריות הבשר והשיער שעליו (אם אינו רצוי) ולנקות מלכלוך חיצוני שדבק בו.
לאחר העיבוד העור נעשה קליל יותר.
ביהדות משמש העור לייצור חלקי התפילין.
עורות אילים שימשו כמכסה למשכן.
קלף, שהוא עור שֶעוּבָּד כך שניתן יהיה לכתוב עליו, שימש כאמצעי כתיבה חשוב עד להמצאת הנייר.
ספרי תורה תפילין מזוזות ומגילת אסתר ביהדות נכתבים גם כיום על-גבי קלף.
ייצור קישוטים וחפצים שונים, כגון מחזיקי מפתחות.
עוֹרֵב (שם מדעי: corvus) הוא סוג של ציפורים ממשפחת העורביים.
המינים בסוג זה הם מהגדולים ביותר בסדרה ציפורי שיר.
הגדול מכולם הוא עורב עב־מקור מאפריקה, שמשקלו 1.5 ק"ג, ודומה לו בגודלו המין עורב שחור.
בני הסוג קאק (Coloeus) נכללו בעבר בסוג זה.
העורבים שחורים לרוב, בעלי רגליים קצרות וחזקות ומקורים מסיביים.
הם אוכלי כול, אך הם מעדיפים בשר, ובמיוחד נבלות.
העורבים לא חברותיים במיוחד, ולעיתים נאספים לקבוצות גדולות, אך אינם יוצרים מושבות.
כל זוג עורבים מקים לעצמו קן, הנקבה דוגרת על הביצים ושני בני הזוג מאכילים את הגוזלים שלהם.
בסוג זה כ־40 מינים, הנפוצים בכל היבשות פרט לאמריקה הדרומית, ובאיים רבים.
בישראל נמצאים המינים: עורב אפור, עורב מזרע, עורב שחור, עורב חום־עורף, עורב הודי, עורב קצר־זנב.
סוג זה מראה סימנים של אינטליגנציה במיוחד, ואחד המינים (עורב קלדוניה החדשה) נחקר רבות, מכיוון שנראה שהוא עושה שימוש אינטנסיבי בכלים.
מינים שונים של עורבים אף הראו סימנים ראשוניים של כישורים לשוניים ויכולת תקשורת לטווחים ארוכים.
ניתן לאלף אותם, ואף ללמד אותם לחקות קול אדם, בדומה לתוכי.
לפי מחקר שפורסם ב-2020, העורבים מודעים ליכולות הקוגניטיביות שלהם, יכולת שיוחסה עד כה לבני אנוש ומספר מצומצם של בעלי חיים אינטליגנטיים במיוחד.
מחקר זה יחד עם מחקר נוסף שנערך על יונים, תנשמות, תוכים ועורבים, מצא את הסיבה הביולוגית לאינטליגנציה הייחודית, וכי התודעה והאינטליגנציה מבוססות על פעילות אינטנסיבית של נוירונים במוח הציפור, בחלק הנקרא – '.
מינים פסיפיים (מאיי האוקיינוס השקט)
splendens) - מין פולש לישראל, יציב נדיר באילת ובדרום הערבה.
ruficollis), בישראל יציב בכל אזורי המדבר.
rhipidurus), בישראל יציב נדיר, אך מצוי סביב ים המלח.
frugilegus), בישראל חורף מצוי למדי במישור החוף ובשפלה
cornix), בישראל יציב ונפוץ גם במקומות יישוב
בשל צבעו השחור, קולו המקרקר והיותו אוכל נבלות, קישרו בתרבויות רבות בין עורבים לבין מוות וכוחות אפלים.
האינטליגנציה של העורב, הנחשבת לגבוהה יחסית, הפכה אותו לסמל של חכמה בקרב תרבויות שונות.
בעלילות גילגמש, אותנפישתים שולח יונה, סנונית ולבסוף עורב לבדוק האם ניתן לשוב ולחיות בארץ.
העורב לא התרחק מהתיבה, לכן הוא שלח לאחר מכן יונה.
בספר מלכים עורבים מספקים מזון לאליהו הנביא.
במיתולוגיה הנורדית למשל, מלוויו של אל החוכמה והמלחמה אודין היו זוג עורבים, הוּגין ומוּנין ("חשיבה" ו"זיכרון" בהתאמה).
אודין עצמו קושר רבות למוות.
דגל העורב היה בשימוש אצל ויקינגים.
קבוצת הכוכבים העורב זוהתה במיתולוגיה היוונית עם העורב שסיפר לאל אפולו על בגידתה של קורוניס - אחת מאהובותיו.
אפולו שלא האמין לעורב הפך את צבעו מלבן לשחור, אך לאחר שנוכח באמיתות דבריו הפך אותו לעוף קדוש ונתן לעורבים את המשימה להכריז על מוות.
על פי אגדה אחרת, אפולו שלח עורב עם גביע להביא לו מים מהנהר, אך העורב התמהמה בדרכו, וכשהבין שהוא מאחר שעתיד להיענש, הביא לאפולו נחש מים שכביכול מנע ממנו את הגישה לנהר.
כעונש על השקר והאיחור קבע אפולו את העורב יחד עם הגביע ונחש המים בשמיים כקבוצות כוכבים סמוכות.
במיתולוגיה האירית, עורבים קושרו ל"מוריגן", אלת הקרב, הלחימה והעצמאות.
סופרים ואמנים מודרניים יותר, המשיכו את הרעיון של עורבים כסמל לכוחות השחור ומבשרי מוות.
לדוגמה בספרות גותית עורבים היו מוטיב מקובל, שלעיתים קרובות סימלו את המוות.
ביצירותיו של ויליאם שייקספיר, כדוגמת אותלו ומקבת' עורבים מוזכרים יותר מאשר כל עוף אחר.
בלדה עממית סקוטית "שלושה בני עורב" מספרת על שיחתם של שלושה עורבים הדנים בדבר ארוחתם הבאה, שהיא גופתו של אביר שנפל לא מכבר.
אך העורבים מגלים שעל הגופה שומרים כלב ציד, נץ ועלמה נאמנים.
הפואמה הגותית של אדגר אלן פו "העורב" ידועה באווירת האימים והכישוף שלה.
במרכז הפואמה מפגש בין אדם שאיבד את אהובתו ובין עורב מדבר.
האיש מדבר עם העורב, וזה בתגובה עונה לו רק מילה אחת בכל פעם: Nevermore (מילולית: "לא עוד").
הצייר אדואר מאנה יצר ליתוגרפיה כאילוסטרציה לפואמה זו.
הצייר הפוסט־אימפרסיוניסט פול גוגן צייר את היצירה "Nevermore" שמכילה איור של עורב ומספר מוטבים המקשרים בין הפואמה לציור.
זאת ועוד, סרטי הקולנוע המבוססים על הרומן הגרפי "העורב" מתייחסים לפואמה זו ומציגים את מוטיב העורב כחוט המקשר בין המתים לחיים.
מספר להקות מטאל כתבו שירים על בסיס הפואמה של פו: גרייב דיגר הגרמנית , אלוביטי השווייצרית ורוטינג כרייסט היוונית .
"שדה חיטה עם עורבים" הייתה אחת היצירות האחרונות שהשלים הצייר האקספרסיוניסט וינסנט ואן גוך לפני התאבדותו.
אופייה הקודר של היצירה, הדרך הנקטעת באמצעה והעורבים המעופפים על רקע השמים המעוננים עוררו פירושים המקשרים בין השמים המעוננים והעורבים המעופפים לדיכאונו ולמותו הקרב של ואן גוך, אך פירושים אלו לא מקובלים היום.
עץ העורבים ("The Tree of Crows"), אחת היצירות המפורסמות של הצייר הרומנטי קספר דויד פרידריך, נושאת אופי אפל וקודר.
בספר הילדים מסע הפלאים של נילס הולגרסון היה עורב זקן ושמו בתקי אשר עזר לנילס במשימות שנתקל בהן ללא מוצא.
הספר הרביעי בסדרת הספרים שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר.ר.
השם עורב מופיע בסדרת הספרים הן ככינוי לאחים במשמר הלילה (מכיוון שהם לובשים גלימות שחורות) והן לעורבים המשמשים כמעין יוני דואר.
באנגלית ישנה הפרדה בין השמות: האחים במשמר הלילה נקראים "Crow" כשם הסוג עצמו (Corvus) והעורבים נקראים "Raven" שהיא מילה נרדפת.
העורב גם מרבה להופיע במשלים, כגון במשל "העורב והשועל", או "העורב הססגוני".
הלל העורב מתאמת עם קוראי השיר לגבי תדמיתו כבעל חיים.
על הפסוק במלכים (מלכים א יז ד) וְהָיָ֖ה מֵהַנַּ֣חַל תִּשְׁתֶּ֑ה וְאֶת־הָעֹרְבִ֣ים צִוִּ֔יתִי לְכַלְכֶּלְךָ֖ שָֽׁם, פירש רד"ק: "ואת העורבים צויתי – עורבים ממש והם העופות השחורים, וטעם צויתי ששמתי בלבם להביא לחם ובשר שתי פעמים ביום, ואין לשאול מאין היו מביאין לו?
כי באמת ממקום כשר היו מביאין לו אחר שברצון האל היו מביאין לו [...] ובדברי רז"ל יש אומרים שהיו מביאין לו משלחנו של אחאב ויש אומרים משלחנו של יהושפט, וכוחם של העורבים הם בנתינת צדקה ובמתן פרנסה למרות היותם אכזריים בטבעם".
העורב נקרא כך, אולי בשל צבעו השחור, לשון עֶרֶב, שמשמעו חושך.
בתלמוד מוזכר הניב: עורבא פרח, ביטוי שהמקבילה שלו בלשון העממית של ימינו היא "ראה, ציפור!".
הביטוי, שמקורו בארמית ותרגומו המילולי "העורב התעופף" נזכר בבבלי במסכת ביצה, שם מסופר על רב אויא סבא ששאל את רב הונא שאלה הלכתית קשה, והלה השיבו: "עורבא פרח".
לפי הסברו של רש"י, רב הונא העביר נושא במתכוון, על ידי האמירה: עורבא פרח, כלומר ראה את העורב הפורח מעלינו.
לפי פירושו של רבינו חננאל, דבריו "עורבא פרח" מכוונים כלפי דבריו של אותו אמורא, שדעתו היא דעתם של ילדים המשחקים בציפורים ועורבים.
כלומר הבלים שאין בהם כל ממש.
רבה, בנו של רב הונא, שאל אותו לפשר הדבר, שהרי רב הונא היה מכבד את רב אויא סבא באופן מיוחד בהצביעו על גדלותו המיוחדת בתורה.
רב הונא הבהיר לו כי אי ההגיון אינו בשאלה עצמה, אלא בתזמון שבו היא נשאלה, שכן השאלה הייתה קשה מאוד לעיון, והיא נשאלה בזמן שרב הונא היה עייף וחלש ולא יכול היה להשיב עליה כראוי.
הבבלי במסכת עירובין מתאר את העורב כאכזרי: "שְׁחֹרוֹת כָּעוֹרֵב (שיר השירים ה, יא), במי אתה מוצאן?
רבא אמר במי שמשים עצמו אכזרי על בניו ועל בני ביתו כעורב".
במסכת בבא בתרא מסופר על רבי יונתן בן עמרם המבקש מרבי שיפרנסו בשנת בצורת "ככלב וכעורב".
רש"י על אתר מפרש שעורב הוא אכזרי על בניו ואינו מאכיל אותם כראוי, ולכן הם מזינים את עצמם מיתושים שמתהווים מתוך צואתם.
במסכת גיטין מכונה העורב "שקרן".
עוֹרֵב אָפוֹר (שם מדעי: Corvus cornix) הוא מין ציפור מסוג עורב שבמשפחת העורביים ובסדרת ציפורי השיר.
לעורב האפור גוף אפור, אך ראשו, רגליו וכנפיו שחורים.
אורך גופו 44–51 סנטימטרים ומוטת כנפיו 84–100 סנטימטרים.
הוא נפוץ במזרח ובצפון אירופה ובכל אסיה, עד ליפן.
נכון לשנת 2020, עורב אפור הוא העוף הנפוץ ביותר בישראל, ונצפה מדי שנה בספירת הציפורים שנערכת כל שנה מאז 2006 בשיתוף המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר הבית.
ישנן ארבע אצבעות ברגלו – שלוש פונות קדימה ואחת לאחור.
העורב האפור הוא אוכל-כול – פירות, זרעים, לטאות ומכרסמים קטנים, ואף גוזלי ציפורים אחרות.
פעמים רבות מתגורר בקרבת האדם וניזון מאשפה ופירות רקובים.