tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
משום שנתיבי המים היו קפואים המשיכו ריצ'י ובני לווייתו את מסעם ביבשה, ובדרך עבר ריצ'י בסוג'ואו על מנת לבקר את ידידו ותלמידו, צ'וּ' ז'וּקְווֵי.
ב-6 בפברואר 1599 הגיעה החבורה לנאנג'ינג, ועל פי הזמנתו של וָאנְג הונְגחְווֵי החליט ריצ'י להישאר בנאנג'ינג.
התנאים לשהותו בעיר השתפרו מאוד בשל מותו של הידיושי, שליט יפן, בסוף שנת 1598 ונסיגת הכוחות היפנים מקוריאה עקב כך.
מסיבה זו יכול היה ריצ'י לרכוש בית בסמוך לארמון הקיסרי בנאנג'ינג.
בשנים אלו הוא התוודע והתחבר לפקידי הממשל כדוגמת מפקד העיר, שרים בממשלת העיר, ולחשובי המשכילים בעיר.
בין האנשים שהכיר היה שׂוּ גוָאנְגְצִ'י (徐光啟 1562–1633), שעבר בנאנג'ינג בדרכו לבחינות האזורית, והפך לתומך הגדול ביותר בריצ'י ועתיד להתכנות אחד מ"שלושת עמודי התווך של הכנסייה בסין".
על פי יומניו, הוזמן ריצ'י למסיבות רבות ובהן הרשים בידיעותיו במתמטיקה ובאסטרונומיה והפגין את כושר הזיכרון המופלג שלו כשציטט בעל פה קטעים שלמים מהקלסיקה הסינית.
תוך כדי דיונים עם המלומדים, שילב ריצ'י מושגים מתרבות המערב ומהנצרות.
בשנים אלו המשיך בעבודתו בקרטוגרפיה, ובשנת 1600 הוא הוציא לאור מחדש את מפת העולם שהכין בג'אוצ'ינג, לאחר שערך בה תיקונים בהתאם לידע שצבר מאז.
למרות חוג ידידיו המתרחב וקהיליית המתנצרים הגדלה, היה ברור לריצ'י שבלי תמיכת הקיסר שליחותו בסין לא תהיה בטוחה.
ב-19 במאי 1600 הפליג ריצ'י בספינה במעלה התעלה הגדולה של סין, בלוויית המיסיונר הספרדי הישועי דייגו דה פנטוחה (Diego de Pantoja) ושני סינים מומרים.
הוא הביא איתו את המתנות שהתכוון לתת לקיסר בניסיון הקודם להגיע לבייג'ינג.
החבורה עצרה בעיר גִ'ינִינְג על מנת לבקר את לִי גְ'ה (李贄), משכיל סיני שהתיידד עם ריצ'י בנאנג'ינג.
לִי גְ'ה הפגיש בין ריצ'י ולְיוֹ דונְגשִׂינְג שהיה אחראי על משלוחי הדגנים (בעיקר אורז) באמצעות התעלה, והלה סייע לקבוצה בהמשך דרכה.
החבורה הגיעה בלא תקלות עד לִינְצִ'ינְג שבשאנדונג וכאן נאסרו בפקודת הסריס מָה טָאנְג (馬堂) הממונה על גביית המס בלִינְצִ'ינְג ובטיינג'ין.
מָה טָאנְג החרים את חפצי הערך שלהם, כולל המתנות שיועדו לקיסר, והורה לכלוא את ריצ'י ובני לווייתו בטיינג'ין.
הקבוצה שהתה במעצר שישה חודשים, עד שהגיעה פקודה מחצר הקיסרות לשחרר את ריצ'י ואנשיו, ולשלוח אותם ואת המתנות שהביאו לבייג'ינג.
כיוון שהתעלה הייתה כבר קפואה, הם הוסעו בדרך היבשה כאורחי הממשלה, והגיעו לבירה ב-24 בינואר 1601.
ואן-לי היה קיסר סין ה-13 במספר של שושלת מינג.
הוא שלט בסין מ-19 ביולי 1572, כשהיה בן תשע בלבד (ולמעלה מעשר שנים לפני שריצ'י הגיע לסין) ועד ליום מותו.
תקופת שלטונו בת 48 השנים הייתה הארוכה ביותר בתולדות שושלת מינג והתאפיינה בשקיעה מתמשכת של השושלת.
בתקופה שריצ'י הגיע לבייג'ינג חי ואן-לי בבידוד ונפגש רק עם נשותיו ועם קבוצה נבחרת של סריסים.
לכן ריצ'י לא הצליח להיפגש עם הקיסר, אבל מתנותיו הועברו לקיסר והלה, שהיה שבע רצון מהן, הורה לשלוח אליו את תמונותיהם של המיסיונרים והנחה את הסריסים לשכן אותם בארמון שבעיר האסורה.
הסיבה שניתנה לכך הייתה שהמלומדים בקבוצה של ריצ'י ידריכו את הסריסים כיצד לתחזק את השעונים ושאר המכשירים וללמדם לנגן בקלאוויקורד.
הסריסים, שהיו בשליטתו של הסריס מָה טָאנְג, שאסר את ריצ'י בדרכו לבייג'ינג, דאגו למנוע מריצ'י להיפגש עם פקידי הממשל משום החשש שיתברר כי מָה טָאנְג ניסה להחרים את המתנות שהיו מיועדות לקיסר.
למזלו של ריצ'י דרש צָאי שְׂייֵנְצֶ'ן (蔡獻臣), מנהל הלשכה במשרד הטקסים האחראית על קבלות הפנים, לקבל חסות על האורחים והם שוכנו בחדרים שיועדו לנציגים זרים.
בתחילה הוגבלה שהותם של ריצ'י ופנטוחה לחדרים שיועדו להם, אך בסיועו של צָאו יוּ'בּייֵן, פקיד ממשל האחראי על הסגל, הורשו השניים לעזוב את החדרים שהוקצו להם ולשכור בית בעיר.
הקיסר אישר בדיעבד את הצעד ואף הורה להעניק להם מלגה חודשית.
ריצ'י התגורר בבייג'ינג עד סוף ימיו.
הוא ניהל פעילות חברתית ענפה כפי שנהג בנאנג'ינג.
בין מכריו היו המזכיר הגדול (תוארו בתקופת מינג של המקביל לראש הממשלה), שֶׁן יִיגְווָאן (肩吾 Shen Yiguan 1531–1615), שר הטקסים, פֶנְג צִ'י (用韞 Feng Qi 1559–1603) ושר הסגל לִי דָאי (用韞 Li Dai 1531–1607) איתם נהג לשוחח על מדע ודת.
ב-1604 מונה ריצ'י לראשות המיסיון החדש של סין ולא היה כפוף לשלוחה במקאו.
כיוון שהקפיד להשאיר נציגות של המיסיון במקומות בהם עבר, הרי שבעת הגעתו לבייג'ינג כבר היו מיסיונים בנאנג'ינג, בנאנצ'אנג ובסוג'ואו, וב-1608 נפתח מיסיון גם בשאנגחאי.
בכל מיסיון היו שניים עד שלושה נוצרים סיניים ממקאו שהצטרפו למסדר הישועים.
ריצ'י עצמו פעל להמרת דת של משכילים באמצעות שיחות ישירות, ובאמצעות ספרו "טְייֵנְג'ו שְׁהיִי" (天主實錄) – "המשמעות האמיתית של שליט השמים", קטכיזם אותו כתב בנאנצ'אנג, אבל שיפר אותו על סמך ניסיונו.
מעבר לפירוט עקרונות הדת הנוצרית השתדל ריצ'י להראות כיצד עקרונות אלו מקבלים חיזוק מספרי פילוסופיה סיניים עתיקים, ובמקביל תקף מנהגים כמו האמונה בגלגול נשמות כמקובל בבודהיזם.
הספר הודפס מחדש 4 פעמים עד מותו של ריצ'י ושימש שנים רבות אחר כך ככלי יעיל בידי המיסיונרים שהגיעו לסין.
הוא כתב מסות פולמוסיות אחדות כנגד הבודהיזם, שהידועה שבהן קרויה "בּייֵנְשׂוֵּ'ה יִידוּ" (Bianxue yidu).
בין האנשים הבולטים שהצליח לנצר היו שׂוּ גוָאנְגְצִ'י (1604 בשם פאולוס), אותו הכיר עוד בנאנצ'ינג, שעתיד היה לכהן כמזכיר הגדול, ולִי גְ'אדְזָאו, שהתנצר ב-1610, אבל עוד לפני כן סייע לריצ'י בהדפסת מפת העולם שלו, בהכנת הקטכיזם, ובהכנת ספרו על הידידות.
בהיותו בבייג'ינג פרסם ריצ'י כמה ספרי פילוסופיה ומדע בסינית.
ב-1604 פרסם ריצ'י מסה קצרה בשם "25 מילים" (Ershiwu yan "אָרשְׁה-ווּ יֵן") שבו דן ב-25 פרקים קצרים בהשפלה של התאוות ובאצילות של המידות הנעלות.
ב-1608 הוציא ריצ'י לאור את "עשרת הפרדוקסים" (Qiren shipian – צִ'יזֶ'ן שְׁה-פְּייֵן, ידוע גם כ"עשרה דיאלוגים של נון-קונפורמיסט"), אסופה של משפטים מעשיים, שימושיים לחיים מוסריים, שריצ'י חיזק באמצעות דוגמאות, השוואות וציטוטים מכתבי הקודש ומדברי תאולוגים נוצריים.
בעזרת שׂוּ גוָאנְגְצִ'י תרגם ריצ'י לסינית את ששת הפרקים הראשונים של ספרו של אוקלידס "יסודות" (התרגום יצא לאור ב-1607).
המקור בו השתמש ריצ'י התבסס על התרגום שביצע כריסטופר קלאוויוס, המורה של ריצ'י למתמטיקה, מיוונית ללטינית.
כמו כן תרגמו השניים ספרים נוספים על אסטרונומיה, טריגונומטריה, גאומטריה ואריתמטיקה.
הוא הכין עותק מיוחד של מפת העולם עבור הקיסר, והצליח לאמת שהארץ המסתורית "קאתי" שאליה הגיע הנוסע האיטלקי מרקו פולו ב-1271 במסעו ביבשה, היא אכן "סין" שאליה הגיעו ריצ'י וחבריו המיסיונרים מהים, כפי שחשדו רבים.
ההשערה אומתה כאשר מיסיונר ישועי פורטוגלי בשם דה גואש (Bento de Góis) יצא מהודו ברגל ב-1602, ואף על פי שמת בדרך ב-1607, לפני שהגיע לבייג'ינג, הוא הצליח לשלוח מכתב שהגיע לריצ'י.
ב-1605 רכשו הישועים מתחם חדרים בתוך שער שׂוֵ'אנְווּ (Xuanwu, אחד מתשעת השערים בחומת העיר הפנימית) ובנו בו כנסייה (הקיימת עד היום) הידועה כנאנטאנג (הכנסייה הדרומית).
בתקופה זו פנה לריצ'י יהודי סיני בשם אַי טיאן (艾田).
ריצ'י סיפר במכתב מ-26 ביולי 1605, כי האיש, שכדברי ריצ'י תווי פניו שונים לגמרי מפני סיני, פנה אליו משום שחשב כי אף הוא יהודי.
אי טיאן, שהיה אז כבן 60, סיפר לריצ'י כי הוא בא מהעיר קאיפנג שבמחוז חנאן, שם יש קהילה יהודית פעילה.
כי הוא, כמו שאר היהודים בקאיפנג, סוגד לאל אחד בלבד.
הוא סיפר כי קשה לשמור על הדת היהודית בסין, שכן דיני הכשרות והטוהרה הקשו על היהודים להתמנות לפקידים.
אי טיאן ידע לספר לריצ'י גם על קהילת הנסטוריאנים שחרבה.
ריצ'י מעולם לא ביקר בקהילה בחנאן, אבל שלח מיסיונר זוטר לשם, שלוש שנים אחר כך, ב-1608, הראשון בשרשרת ביקורי מיסיונרים בקהילה במהלך השנים.
למעשה, היה הרב הראשי בקהילה מוכן להעביר את תפקידו לריצ'י בתנאי שיפסיק לאכול בשר חזיר, אבל ריצ'י ויתר על המשרה.
עומס העבודה שהוטל על ריצ'י הלך והתגבר, הוא היה אחראי לארבעת המיסיונים והקפיד לענות לכל מכתב מהכמרים שתחתיו, הוא טיפל בזהירות במתנצרים החדשים, שמספרם הלך וגדל, ודרש התייחסות לכל אחד והימנעות מפגיעה ברגשותיהם.
בנוסף עסק בכתיבת הספרים בסינית, ברישום ההיסטוריה של המיסיון (חובה שהוטלה עליו על ידי ראש מסדר הישועים) ובהדרכות לאנשיו.
במאי 1610 חלה, ולאחר ששכב על מיטת חוליו שמונה ימים, מת ב-11 במאי 1610. הוא היה בן 58 במותו.
פנטוחה פנה בבקשה לקיסר לקבלת מקום קבורה מחוץ לעיר, ולא רק שנענה בחיוב, אלא שהקיסר העניק מבנה גדול מחוץ לעיר שישמש למגורי המיסיונרים.
מטאו ריצ'י נקבר בחלקה מחוץ לשער המערבי של בייג'ינג.
המקום ידוע כיום כבית הקברות גָ'אלָאן (栅欄墓地 בפין-יין Zhàlán Mùdì), חלק מהקולג' האדמיניסטרטיבי של בייג'ינג, וקבורים בו מיסיונרים אירופאים נוספים.
חלקת הקבר של מטאו ריצ'י חוללה פעמיים.
בפעם הראשונה ב-1900 בזמן מרד הבוקסרים, ששנאתם כוונה לא רק כנגד הזרים אלא גם כנגד קהילת הנוצרים הסיניים.
בפעם השנייה חולל הקבר על ידי המשמרות האדומים בזמן מהפכת התרבות ב-1966, כחלק מהרעיון של מאו דזה-דונג לנתק את הקשר לעבר (המשמרות האדומים חיללו גם את קברו של קונפוציוס בצ'ופו).
מאז שופצה חלקת הקבר והיא פתוחה לקהל הרחב מ-1980.
עם מותו של ריצ'י הייתה בסין קהילה בת למעלה מ-2,000 נוצרים קתולים (לעומת כ-300 אלף ביפן, למשל), והיא הלכה וגדלה.
בסוף תקופת שושלת מינג היו בסין כ-28,000 מתנצרים, ונכון ל-2009 היא כוללת למעלה מ-13 מיליון מאמינים.
ריצ'י השאיר רושם רב על הסינים ולאחר מותו הפך לפטרון של יצרני השעונים בסין.
דרכו הבלתי שגרתית, לשלב בין קונפוציוניזם לבין נצרות, הוכחה כהצלחה חלקית, אך גם זכתה לביקורות ולזלזול – הן מצד אינטלקטואלים סינים שהתווכחו עם האיש המוזר מהמערב, והן מצד מיסיונרים נוצריים אחרים (בעיקר פרנציסקנים) שלא אהבו את השיטות הישועיות.
גם מיסיונרים מודרניים מתנגדים להתקפות של ריצ'י על נאו קופוציוניזם ועל הבודהיזם.
עם זאת, במהלך כל המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 התחולל ויכוח מר בין הישועים לבין המסדרים הנוצריים האחרים (בייחוד הדומיניקנים) שכונה המחלוקת על הטקסים הסיניים.
הוויכוח נסב סביב הפילוסופיה אותה התווה במקור האב אלסנדרו ואליניאנו, לשילוב מסורות מקומיות (קונפוציאניזם, טאואיזם בסין, פולחן האבות ביפן, הברהמינים בהודו) בפולחן הנוצרי, כדרך המהירה ביותר לנצר תרבויות שלמות, פילוסופיה שמטאו ריצ'י יישם בהצלחה בסין.
המסדרים הנוצרים האחרים טענו כי אלו סממנים של עבודת אלילים, וכי הם עומדים בסתירה מוחלטת לדת הקתולית הטהורה.
הוויכוח הסתיים בניצחונם של הדומיניקנים כאשר ב-1715 הכריז האפיפיור קלמנס האחד עשר (כיהן 1700–1721), בבולה "אקס אילה דיא" (Ex Illa Die – "החל מיום זה") כי הוא אוסר על הערצת קונפוציוס כחלק מהפולחן הנוצרי בסין.
תגובת קיסר סין, קָאנְגשִׂי, להכרזה, הייתה להורות על גירוש כל המיסיונרים מסין, והוכיחה את צדקת דרכו של ריצ'י.
למרות זאת גם האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר (כיהן 1740–1758), שב ואישר ב-1742 את ההכרזה של קלמנס האחד עשר.
רק ב-1939 ביטל האפיפיור פיוס השנים עשר חלקית את ההחלטה המקורית של קלמנס האחד עשר, אם כי לא טיהר לגמרי את מעמדו של ריצ'י.
דבר זה תוקן על ידי האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה באנציקליקה "Princeps Pastorum", שבה הציע כי ריצ'י יהווה "מודל למיסיונרים".
על שמו סדרה של מכתשים על הירח.
בכמה מוסדות אקדמיים בטאיוואן, בהונג קונג במקאו ובסיאול יש מבנים כמו פנימייה, אולמי הרצאות ומכונים הקרויים על שמו של מטאו ריצ'י.
המגזין Life דירג את מטאו ריצ'י בין מאה האישים החשובים ביותר של האלף השני.
מצפה הכוכבים האסטרונומי שנקרא על שם מטאו ריצ'י עדיין עומד על חומת העיר הקיסרית בייג'ינג, ומכיל מכשירים אסטרונומיים מתחילת המאה השבע עשרה, חלקם תוכננו על ידי האב הישועי עצמו.
תבליט דמותו של מטאו ריצ'י, המערבי היחיד יחד עם איטלקי אחר, מרקו פולו, מופיעה באפריז השיש הצבעוני המספר את הסיפור הסיני במרכז המילניום בבייג'ינג, מקום מושב הפגישות ברמות הגבוהות ביותר של המפלגה הקומוניסטית של סין.
ב-18 ביוני 2009, כהכנה למלאות 400 שנים למותו של האב ריצ'י, הוצג בבכורה עולמית בוותיקן סרט התיעודי והספר "מטאו ריצ'י, ישועי בממלכת הדרקון" בנוסף לאנשי דת בכירים נכח בהקרנה גם שגריר הרפובליקה העממית של סין באיטליה.
במהלך 2010 במלואת 400 שנים למותו נערכות לכבודו תערוכות בוותיקן ב"מוזיאון הבירה" בבייג'ינג.
בשנת 2010, לרגל יום השנה ה-400 למותו, הזמין ביתן איטליה בתערוכה העולמית בשנגחאי בסין את הפסל האיטלקי דיוניסיו קימרלי ליצור פסל מונומנטלי של מטאו ריצ'י.
לאחר מכן הוצג הפסל במשך כשנתיים בשגרירות איטליה בבייג'ינג.
העבודה נרכשה מאוחר יותר על ידי מחוז מארקה, בעוד שהדגם המקורי עדיין מוצג בכניסה לקונסוליה הכללית של איטליה בשנגחאי.
ב-1984 החל תהליך שלא צלח להכריז על ריצ'י כמבורך, השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש.
ב-24 בינואר 2010 החל התהליך שוב בקתדרלה של הדיוקסיה של מצ'רטה-טולנטינו-רקנטי-צ'ינגולי-טריאה.
הבישוף קלאודיו גוליודורי, האדמיניסטרטור האפוסטולי של הדיוקסיה של מצ'רטה סיים את שלב הדיוקסיה של תהליך ההכרזה על קדוש ב-10 במאי 2013. הנושא הועבר לגוף המטפל בתהליך הכרזה על קדושים בוותיקן (Congregatio de Causis Sanctorum) ב-2014.
מטאור (מיוונית: דבר מה שמימי) הוא כינוי לפס האור הנראה כאשר מטאורואיד או אסטרואיד חודר לאטמוספירה של כדור הארץ (או כל גוף אחר).
בשפה העממית המטאור מכונה לעיתים "כוכב נופל", אך מטאורים אינם כוכבים אלא גרגרי-חול וסלעים קטנים המתאדים בדרך כלל בהיתקלותם במולקולות האוויר של האטמוספירה.
לעיתים נדירות חודר לאטמוספירה מטאורואיד גדול במיוחד, הנצפה כ"כדור-אש", שבהירותו עולה על זו של נוגה או אף נראית לעין באור יום.
המטאורים שאנו רואים הם בגובה של 100 עד 150 קילומטרים ומהירותם בין 11 ל-74 קילומטר בשנייה.
מהירות המטאורים תלויה בעיקר בכיוון הפגיעה שלהם בכדור הארץ.
במקרים של התנגשות חזיתית המהירות תהיה גבוהה (מהירות כדור הארץ ועוד מהירות המטאור) ובמקרים בהם כדור הארץ משיג את המטאורים ומתנגש בהם, מהירותם תהיה נמוכה (ההפרש בין המהירות העצמית למהירות כדור הארץ).
מטאורים איטיים נוחים יותר לצפייה ולמעקב.
חלק ממטאורואיד ששורד את המעבר באטמוספירה ומגיע לקרקע נקרא מטאוריט.
כאשר פוגע מטאוריט גדול וכבד בכדור הארץ, הוא גורם להיווצרות מכתש בעל צורה מעוגלת אופיינית ושוליים המתרוממים כלפי מעלה.
מקור המטאורים הוא בחלקיקים המגיעים לכדור הארץ מירחים, כוכבי לכת ושביטים או מאסטרואידים המצויים במערכת השמש.
סביב השמש נעים גופים העשויים תערובת של קרח ואבק.
כאשר גוף מסוים נכנס לאזור כבידה של אחר, נוצרת התנגשות שבעקבותיה נזרקים מפני השטח אל החלל חלקיקים.
הרסיסים משייטים בחלל עד שהם נלכדים בכבידת הארץ והופכים למטאורים.
על פני כדור הארץ נמצאו מטאוריטים שמקורם בירח, במאדים ואף בנוגה.
ישנם ימים מסוימים בשנה שבהם ניתן לראות מטאורים רבים בלילה אחד.
תופעה זו מכונה מטר מטאורים.
בדרך-כלל ייראו יותר מטאורים לאחר חצות הלילה, כאשר הצופה פונה לכיוון התנועה של כדור הארץ סביב השמש.
צד זה "מתנגש" עם ענן האבק שיוצר את מטר המטאורים "חזיתית", ולכן קצב הפגיעות הנצפות הוא גדול מאשר אם הצופה נמצא בצד ה"אחורי" של כדור-הארץ יחסית לתנועתו סביב השמש.
ישנם גורמים נוספים המשפיעים על הצפייה כמו זיהום אור ממקורות כמו תאורה עירונית או אור השמש.
לאורך כניסת המטאוריד לאטמוספירה העליונה, נוצר שובל אוויר מיונן.
שובל שכזה, יכול להישאר 45 דקות.
מטאורידים בגודל של גרגר חול, נכנסים לאטמוספירה לעיתים קרובות, לערך כל כמה שניות באזור נתון, וכך שובלי היונים שלהם יכולים להימצא באטמוספירה העליונה בצורה רציפה.
חכמים חיברו ברכה עבור מי שרואה תופעות טבע חריגות, ובין היתר מטאור, כמובא במשנה תורה לרמב"ם:
מטאוסאט הוא שמה של סדרת לוויינים אירופיים המשמשים לניטור כדור הארץ בתחום המטאורולוגיה לשם מגוון יישומים.
לווייני מטאוסאט מקיפים את כדור הארץ במסלול גיאוסינכרוני.
לווייני מטאוסאט מופעלים על ידי EUMETSAT, ארגון בין ממשלתי הכולל 26 מדינות חברות וחמש מדינות נלוות, שמרכזו בדרמשטאדט, גרמניה.
לווייני סדרת מטאוסאט מחולקים לשלושה דורות, הנבדלים בעיקר בביצועיהם.
לווייני מטאוסאט בני הדור הראשון כללו שבעה לוויינים, כשהראשון בהם, מטאוסאט 1, שוגר לחלל בשנת 1977. כל לוויין צילם את כדור הארץ ושידר אל תחנות הקרקע תמונות מדי 30 דקות.
התצלומים צולמו הן באור הנראה והן בתחום התת-אדום.
כל לווייני מטאוסאט מהדגם הראשון היו בצורת גליל, בקוטר של 2.1 מטרים ואורך של 3.195 מטרים.
הלוויינים סבו סביב ציר האורך שלהם מאה פעמים בדקה.
הלוויינים נבנו על ידי איירוספסיאל כקבלן ראשי.
הלוויין האחרון של דור זה שוגר בשנת 1997 ופעל ד לאפריל 2017.
לווייני הדור השני (החל ממטאוסאט-8) נבנו בהובלת איירוספסיאל.
הלוויין הראשון שוגר בשנת 2002 וסיים את פעילותו בשנת 2022. לוויין השני שוגר בשנת 2005. בסך הכול שוגרו 4 לוויינים.
על הלוויינים הותקן ציוד לתמיכה בפעולות הצלה במסגרת Cospas-Sarsat.
החל משנת 2000 החלו הנכות לשיגור לוויינים מהדור השלישי.
בשנת 2010 הוחלט על הזמת הלוויינים מThales Alenia Space.
השמנה כוללת 6 לוויינים, כאשר הלוויין הראשון שוגר בשנת 2022.
מטאו דה פרוג'ה (באיטלקית: Matteo da Perugia נזכר לראשונה ב-1400–1416) היה מלחין איטלקי מתקופת ימי הביניים, כנראה יליד פרוג'ה.
משנת 1402 עד 1407 היה הממונה על הקאפלה הראשון של הדואומו די מילאנו, או קתדרלת מילאנו; חובותיו כללו ניצוח על מקהלת הכנסייה והוראת שלושה נערים, שנבחרו על ידי נציגי הקתדרלה.
מעט מאוד ידוע על חייו מעבר לזה.
לדברי וילי אפל, היה ראשון המלחינים בדורו, אבל היינריך בסלר ערער על קביעה זו, ומעמדו ההיסטורי של מטאו מוטל בספק.
גם יצירותיו לא נחקרו עד כה לעומק מבחינה סגנונית.
הוא כתב תפקידי קונטרה-טנור רבים ליצירות קיימות, ועקב כך יוחסו לו רבות מיצירות אלה בטעות.
מטאו כתב בצורות רבות, בהן וירלאי, בלדה ורונדו.
מטאו גופרילר (באיטלקית: Matteo Goffriller 1659–1742) היה בונה כלי קשת ונציאני, שנודע בעיקר באיכות הצ'לי שיצר.
ידוע שגופרילר נולד בבריקסן, אבל לא הרבה מעבר לזה ידוע על חייו לפני הגיעו לוונציה, משנת 1685 ואילך.
הסברה היאף שהיה פעיל בשנים 1689 עד 1740, וייסד את "אסכולת ונציה" של בוני כלי קשת, בתקופה שבה הייתה ונציה בין החשובים ביותר במרכזי הפעילות המוזיקלית בעולם.
לפנים ייחסו בטעות את הצ'לי של גופרילר למשפחת גוארנרי, קרלו ברגונצי ואפילו אנטוניו סטרדיווארי, והוא היה אלמוני למעשה עד שנות ה-20' של המאה ה-20, כשכליו התחילו להתגלות.
הצ'לו שלו משנת 1773, שהיה שייך פעם לפבלו קזאלס, יוחס במקורו לברגונצי.
הכלי שזוהה כמוקדם ביותר שלו הוא ויולה דה גמבה משנת 1689.
גופרילר נשא לאישה את מאדאלנה מריה קייזר בשנת 1689, ב"מדונה דלה גראציה" בוונציה, ובמהלך 26 השנים הבאות הביאו לעולם שנים-עשר ילדים.
מטאו גופרילר מת בוונציה בשנת 1742.
התווית הסטנדרטית לכלי נגינה של גופרילר, אם אמיתית ואם מזויפת, נושאת את הכתובית הלטינית "Mattheus Goffriller Fece in Venezia Anno (תאריך)." הכתובית הזאת מציגה את היצרן, העיר (ונציה), ו"נבנה בשנת - ", וכאן מופיעה השנה, אם בדפוס ואם בכתב יד.
לאמיתו של דבר, גופרילר הדביק תוויות על אחוז קטן מכליו, בהשוואה למספר הכלים שנבנו בפועל.
ההימנעות מהדבקת התווית נועדה להתחמקות מתשלום מיסיו בוונציה.
פבלו קזאלס החזיק בגופרילר שהיה כלי הקונצרטים העיקרי שלו במשך רוב חייו כצ'לן מקצועי.
קזאלס רכש את הצ'לו בשנת 1913 והשתמש בה עד מותו ב-1973. מאז 2000 מוקנה השימוש בכלי למשך שנתיים, לזוכה בתחרות הצ'לו הבינלאומית ע"ש פבלו קזאלס בקרונברג, גרמניה.
טרנס וייל ניגן בגופרילר שבו ניגן לפנים פאבלו קזאלס.
מטאוריט סיחוטה-אלין היה מטאוריט ברזל שחלקיו נפלו ב-12 בפברואר 1947 בחבל פרימוריה שברוסיה.
הוא נחשב לאחד מעשרת המטאוריטים הגדולים ביותר שנפלו על כדור הארץ.
החלק הגדול ביותר שקל לפני הפגיעה כ-23 טון, והמשקל הכולל הוערך ב-60 עד 100 טון.
המטאוריט נפל ב-12 בפברואר 1947, בשעה 10:30 בערך, באזור מאוכלס בדלילות בהרי סיחוטה-אלין, כ-440 קילומטר צפונית ל.
נפילתו נראתה ונשמעה עד למרחק של 300 קילומטר, וחלקים ממנו התפזרו על שטח של 35 קמ"ר.
מכתש הפגיעה הגדול ביותר היה בקוטר של 28 מטרים ובעומק של 6 מטרים.
בהתאם לניתוח שבוצע, המטאוריט הכיל כ-94% ברזל, 5.5% ניקל, 0.4% קובלט, וכמויות קטנות של יסודות כימיים נוספים.
מעריכים כי פיצול המטאוריט החל בגובה של 25 קילומטר, והסתיים בפיצוץ בגובה של 5.6 קילומטר.
טייסי המינהל הגאולוגי המקומי בחברובסק איתרו את מקום הנפילה המדויק ב-14 בפברואר, וכעבור מספר ימים הגיעו לשטח גאולוגים שהחלו בחקר האירוע.
באפריל 1947 הגיעה לאזור משלחת מדעית של האקדמיה הרוסית למדעים, בראשות ואסילי פסנקוב.
היא כללה 9 מדענים ו-13 אנשי עזר מכוח הנדסה קרבית של הצבא האדום.
במשך שנים נאספו בשטח עשרות אלפי רסיסים במשקל כולל של כ-27 טון.
החלק הכבד ביותר שנמצא שוקל 1,745 קילוגרם.
רוב הרסיסים שנאספו נמצאים עתה במוזיאון הטבע בחברובסק.
מטאו ריוולטה (באיטלקית: Matteo Rivolta נולד ב-16 בנובמבר 1991) הוא שחיין איטלקי.
אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קופנהגן 2017) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (דברצן 2012), במשחה ל-100 מטר פרפר.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם מירקו די טורה, פביו סקוצולי ופיליפו מאניני בשיא איטליה חדש של 3:32.80 דקות, לפני גרמניה (3:34.41 דקות) והונגריה (3:34.57 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.40 שניות ומילוראד צ'אביץ' סרביה (51.45 שניות) ולאסלו צ'ה הונגריה (51.77 שניות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים מטאו במקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.50 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה במרץ 2014 סיים ריוולטה במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.94 דקות ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר פרפר 52.62 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ריוולטה במקום 10 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.64 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.59 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 1:31.71 דקות, לפני רוסיה (1:32.17 דקות) ובלארוס (1:33.21 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע במשחה הפרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.19 שניות.
מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.70 שניות, אחרי לאסלו צ'ה מהונגריה שקבע תוצאה של 49.33 שניות, ולפני ניקיטה קונובלוב מרוסיה (50.28 שניות).
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 49.55 שניות ועלה ראשון לגמר.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2021 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 48.87 שניות, לפני צ'אד לה קלו מדרום אפריקה (49.04 שניות) ואנדריי מינקוב מרוסיה (49.21 שניות).
מטאורה היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום באבל קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "החפץ המסוכן ביותר בחלל, חלק 1" (Самая опасная вещь в космосе, ч.1) משנת 2014 ונוצרה בידי הכותב ארטיום גברליאנוב והמאייר יבגני פדוטוב.
חוברות הקומיקס אודות מטאורה הן סדרת הרפתקאות חלל ומגוללים את קורות מסעותיה של מטאורה בחלל.
מטאורה היא האלטר אגו של אליונה קוזנצובה, מבריחת חלל מיומנת שיוצאת להרפתקאות בחלל ובמרחבי הגלקסיה בספינה דמוית קרון מעופף כשאליה מתלווים היצורים זיגי ופוש.
מטאו טרנטין (באיטלקית: Matteo Trentin; נולד ב-2 באוגוסט 1989) הוא רוכב אופני כביש איטלקי, הרוכב (נכון ל-2024) בקבוצת Tudor Pro Cycling Team .
טרנטין הוא סגן אלוף העולם בשנת 2019. יש לו ניצחונות בשלושת מרוצי הגרנד טורס, כאשר ניצח ארבעה קטעים בוואלטה אספנייה (בשנת 2017), קטע בג'ירו ד'איטליה (בשנת 2016), ושלושה קטעים בטור דה פראנס (בשנת 2013, 2014, ו-2019).
בנוסף לכך, טרנטין הוא אלוף אירופה באופני כביש לשנת 2018.
ב-2011, טרנטין רכב בקבוצת קוויק סטפ כסטאז'ר.
הוא ניצח את אליפות איטליה עד גיל 23.
טרנטין סיים שני בקטע הרביעי של וואלטה או אלגראב, הוא סיים במקום ה-11 במרוץ שלדפרייס.
הוא השתתף בטור דה רומאנדי, אך לא בלט.
הוא סיים שמיני באליפות איטליה בנגד שעון, 2:09 דקות אחרי דריו קאטלדו המנצח.
טרנטין סיים שני בקטע החמישי של טור טורקיה, אחרי אנדרה גרייפל הגרמני.
בחודש מאי, טרנטין התחרה לראשונה בגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו בג'ירו ד'איטליה.
ההישג הטוב ביותר שלו במרוץ היה מקום חמישי בקטע החמישי.
לאחר מכן, נבחר טרנטין גם לטור דה פראנס, ורשם את הישג שיאו בתקופה זו, כאשר ניצח את הקטע ה-14.
טרנטין סיים רביעי במרוץ החד יומי, טרופאו סס סאלינס.
הוא התחרה בטור דה סוויס, וניצח את הקטע השישי.
הוא נבחר לטור דה פראנס שנית, וניצח את הקטע השביעי, לאחר שגבר בספרינט צמוד על פטר סאגאן הסלובקי.
טרנטין סיים שלישי במרוץ הE3 בינקבנק קלאסיק, ושישי במרוץ שלדפרייס.
הוא נבחר לטור דה פראנס, ותוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום 11 בקטע ה-21. הוא ניצח את הקטע השני והחמישי בטור של פויטו שארן ואת דירוג המאיצים במרוץ.
הוא ניצח את הקטע השישי בטור של בריטניה, סיים שלישי במרוץ קופה ברנוקי, שני בג'ירו דל פיימונטה (כיום נקרא גראן פימונטה), וראשון במרוץ פריז–טור.
טרנטין סיים עשירי במרוץ מילאנו - סן רמו, ו-12 במרוץ E3 בינקבנק קלאסיק.
הוא ניצח את הקטע ה-18 בג'ירו ד'איטליה, והגיע שני בקטע ה-21. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור דה וואלני, וניצח את קטגוריית המאיצים.
הוא ניצח את הקטע הראשון בטור ד'לאן, ואת דירוג המאיצים.
טרנטין סיים תשיעי באומלופ הט ניוסבלד, ורביעי במרוץ קורן–בריסל–קורן.
הוא הגיע פעמיים שלישי בטור דה סוויס (קטעים 5 ו8), ונבחר לטור דה פראנס, אך בקטע ה-9 לא עמד במגבלת הזמן ביחד עם רוכבים נוספים וניאלץ לפרוש מהמרוץ.
לאחר 7 שנים במדי קבוצת קוויק סטפ, טרנטין הצטרף לקבוצת מיצ'לטון - סקוט האוסטרלית.
הוא סיים שביעי במרוץ גנט - וולגם, וניצח את אליפות אירופה, כשהוא מקדים את מת'יו ואן דר פול ההולנדי, וווט ואן ארט הבלגי.
הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום חמישי בקטע השישי.
הוא ניצח את הקטע החמישי בטור של גואנשי.
טרנטין ניצח את הקטע השני בוואלטה של ולנסיה, ואת הקטע השני בוואלטה של אנדלוסיה.
הוא סיים עשירי במילאנו - סן רמו, שביעי בE3 בינקבנק קלאסיק, שביעי בגנט - וולגם, ועשירי במרוץ אמסטל גולד.
הוא סיים שלישי בקטע השני בטור דה סוויס, בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-17 לאחר פריצה מחבורת החוד.
הוא לא הצליח להגן על תוארו כאלוף אירופה, לאחר שסיים שביעי והפסיד את התואר לאליה ויויאני.
הוא ניצח את הקטע השני בטור של בריטניה.
הוא סיים את עונתו בבלגיה וסיים שלישי בגנט-וולחם, לאחר שנכנע למאדס פדרסן ופלוריאן סנשל בספרינט הסיום.
בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה סיים שישי, 22 שניות מאיב למפרט המנצח.
המונח מטאברס הוא הלחם של המילים "מטא" ו"יוניברס", המשמש בדרך כלל לתיאור הרעיון של "השלב הבא" באבולוציה של רשת האינטרנט, שתהיה מורכבת ממרחבים חברתיים וירטואליים משותפים שיהיו מקושרים ומרכיבים יקום וירטואלי מציאותי, שיכלול בפועל את רשת האינטרנט כולה (כולל "האינטרנט של הדברים") וכל קשת המציאות הרבודה.
אלמנטים שמקובל להתייחס אליהם כרכיבים של מטאברס כוללים ועידות וידאו, מדיה חברתית לסוגיה, אמצעי תקשורת כמו דואר אלקטרוני והתכתבות טקסטואלית, כלים למציאות מדומה, מטבעות קריפטוגרפיים, ואף משחקים כגון "מיינקראפט".
המעבר מהאינטרנט ה"נוכחי" למטאברס מתאפשר בזכות הבשלתן של טכנולוגיות כמו מציאות מורחבת, אינטראקטיביות מלאה אדם-מחשב, בינה מלאכותית, בלוקצ'יין, מחשוב ענן ואחרות.
כדי לאפשר את קיומה של מטאברס פעילה, האתגרים העומדים לפתחן של השחקניות העיקריות, ממשלות וענקיות הטכנולוגיה, הם בעיקר קביעת סטנדרטים לממשקים ופרוטוקולי תקשורת שיתמכו ביכולות ההדדיות.
לשם כך הוקמו בעשורים הראשונים של המאה ה-21 קבוצות עבודה ושיתוף פעולה בתחום זה, וכן פרויקט קוד פתוח של מטאברס.
קושי נוסף הוא בתחום החומרה.
המונח "מטאברס" נטבע בשנת 1992 ברומן המדע הבדיוני מאת ניל סטיבנסון לתיאור מרחב וירטואלי תלת-ממדי דמוי עולם אמיתי, כדי לתאר יורש לאינטרנט שיהיה מבוסס על מציאות מדומה.
אך רעיונות דומים הופיעו כבר מראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 כדי לתאר מרחבי סייבר באופן כללי.
במאה ה-21 היו שהגדירו את "פורטנייט" ו"רובלוקס", משחקים בהם המשתמשים יכולים לבנות עולמות ולייצר תוכן בעצמם, כ"חלוצים" של המטאברס.
מטאוריט סילקאוגה הוא מטאוריט שנפל ב-30 בנובמבר 1954, בשעה 12:46 שעון מקומי (18:46 UT) באוק גרוב, אלבמה, ליד סילקאוגה, בארצות הברית.
לעיתים הוא מכונה מטאוריט הודג'ס מכיוון שחלק ממנו פגע באן אליזבת פאולר הודג'ס .
חלק מהמטאוריט, בגודל של אשכולית התרסק דרך גג של חווה, גרם למקלט רדיו גדול מעץ לקפוץ ופגע באישה בת 34 בשם הודגס בזמן שהיא נמנמה על ספה.
האישה נפגעה קשות באחד מצידי גופה, אך הייתה מסוגלת ללכת.
הטענה המוקדמת ביותר לאדם שנפגע ממטאוריט מופיעה בכתב יד משנת 1677 שפורסם בטורטונה שבאיטליה, בו מסופר על נזיר ממילאנו שנהרג על ידי מטאוריט, אם כי אמיתות הטענה אינה ידועה.
בשנת 1992 פגע שבר מטאוריט קטן במשקל 3 גרם בנער אוגנדי צעיר במבאלה.
השבר פגע בעץ שהאט את מהירות נפילתו ולכן הוא לא גרם לפציעה.
כשהמטאור עבר באטמוספירה הוא יצר כדור אש שנראה משלוש מדינות אמריקאיות, על אף שהייתה זו שעת אחר הצהריים.
היו גם אינדיקציות לפיצוץ באוויר, שכן עדים תיארו ששמעו "פיצוצים או בומים חזקים".
המטאוריט הוחרם על ידי מפקד משטרת סילאקאוגה, שמסרה אותו לחיל האוויר של ארצות הברית.
הן בני הזוג הודג'ס והן בעלת הבית שלהם, ברטי גיא, טענו לבעלות על הסלע.
טענתה של גיא היא שהמטאוריט נפל על רכושה.
היו קונים שהציעו עד 5,000 דולר עבור המטאוריט.
לבסוף הזוג הודג'ס וגיא התפשרו, כשההודג'ס שילמו 500 דולר עבור המטאוריט.
עם זאת, עד שהוא הוחזר לבני הזוג הודג'ס, יותר משנה לאחר מכן, תשומת הלב הציבורית פחתה, והם לא הצליחו למצוא לו קונה.
אן הודג'ס חשה בחוסר נוחות מתשומת הלב הציבורית ומהמחלוקת על בעלות המטאוריט.
בשנת 1956, בני הזוג הודג'ס תרמו אותו למוזיאון אלבמה לתולדות הטבע.
למחרת הנפילה, חוואי מקומי בשם ג'וליוס מקיני נתקל בשבר קטן יותר מאותו מטאוריט.
עורך דין באינדיאנפוליס רכש אותו עבור מכון סמיתסוניאן.
משפחת מקיני השתמשה בכסף לרכישת מכונית ובית.
עם כניסתו לאטמוספירה, המטאוריט התפצל לשלושה חלקים לפחות:
שבר הודג'ס ( ) – ) שפגע באן אליזבת הודג'ס.
שבר מקיני ( ) – ) שנמצא למחרת ב-1 בדצמבר 1954 על ידי יוליוס קמפיס מקיני.
על פי ההערכות, שבר שלישי נפל באזור צ'ילדרסבורג (כמה ק"מ צפונית-מערבית לאוק גרוב).
מטאוריט סילקאוגה מסווג ככונדריט רגיל מקבוצת H4.
המטאורואיד נכנס לצד המואר של כדור הארץ, וכשהוא פגע, הוא עבר את הפריהליון ונכנס לצד החשוך של כדור הארץ.
בהתחשב בהערכות המסלול, המועמד הטוב ביותר כגוף אב הוא 1685 Toro .
מטאו רומנו (באיטלקית: Matteo Romano; נולד ב-20 במרץ 2002) הוא זמר-יוצר איטלקי.
רומנו נולד בעיר קונאו הממוקמת במחוז פיימונטה, איטליה.
בשנת 2020 הוא התחיל את קריירת המוזיקה שלו, אז הוא העלה לרשת החברתית טיקטוק קטע מתוך מה שיהפוך לסינגל הבכורה שלו, "Concedimi".
הסרטון שהעלה הפך לוויראלי באיטליה, וזכה לכ-3 מיליון לייקים.
בעקבות זאת, השיר יצא לאור כסינגל ב-17 בנובמבר באותה שנה.
במרץ 2021, רומנו חתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק איטליה, והוציא לאור את הסינגל "Casa di specchi".
בנובמבר 2021, רומנו היה מבין 12 האמנים שהתחרו בתחרות המוזיקה Sanremo Giovani, ממנה נבחרים שלושה משתתפים נוספים לפסטיבל סן רמו שנערך באותה שנה, אשר במסגרתו נבחר הנציג האיטלקי לאירוויזיון.
רומנו הגיע למקום השלישי בתחרות, עם השיר "Testa e croce", וזכה למקום בפסטיבל סן רמו 2022. בפסטיבל הוא הופיע עם השיר "Virale" והגיע למקום ה-11 בגמר התחרות.
מטאבו היא יצרנית של כלי עבודה חשמליים לאנשי מקצועיים.
מטה מטאבו לה בנורטינגן, גרמניה.
החברה נוסדה בשנות העשרים וקבלה את שמה ממקדחה ידנית, מה שנקרא בגרמנית "Metallbohrdreher".
כיום, מטאבו מציעה מגוון רחב של כלי עבודה חשמליים.
החברה נמצאת בבעלות חברת ההשקעות האמריקאית Kohlberg Kravis Roberts &Co.
בשנת 1923, אלברכט שניצלר בנה את המקדחה הראשונה שלו במאפייה של הוריו בנורטינגן.
50,000 עותקים של מקדחה זו נמכרו תחת הכינוי No.
18 ושנה לאחר מכן נוסדה חברת Schnizler GmbH.
המייסד השותף יוליוס קלוס היה הבעלים של מבשלת בירה בשם "Sonnenbrauerei" בנורטינגן.
החברה עברה לגור בחדרי מבשלה זו הממוקמת ברחוב צ'רץ'.
וולטר ראוך הפך לשותף ב-1927 וניהל את ההפצה הלאומית והבינלאומית של הכלים.
המפעל ניצל מנזקים חמורים בשנות המלחמה, אך בשלהי סתיו 1945, שריפה הרסה קרוב ל-75% ממתקני הייצור.
הצמיחה המהירה של החברה גרמה למעבר למטה חדש.
בשנת 1953, החלה בניית מפעל חדש באזור התעשייה של נירטינגן "Steinach".
המעבר הושלם בשנת 1969 עם בניין מנהלה חדש.
במהלך צעדי ארגון מחדש, קבוצת Metabo רכשה ב-1999 את אלקטרה בקום (Elektra Beckum), חברה ממפן, צפון גרמניה.
בשילוב עם השתלטותם של שני יצרני מכונות (עיבוד עץ) אחרים, צעד זה הפך לזמן קצר את מטאבו ליצרנית השנייה בגודלה של מכונות נייחות לעיבוד עץ בעולם.
עם זאת, בעשור הבא, הם החליטו להתמקד בעיקר בייצור כלים חשמליים קטנים יותר.
בשנת 2004, מטאבו ארגנה מחדש את הייצור והוקם מפעל בשנחאי.
השילוב המלא של אלקטרה בקום התרחש ב-2006. בשנת 2010 סיימה את ההתנתקות מהמפעל במפן שסימנה את סוף תהליך הארגון מחדש של מפעלי הייצור.
במרץ 2016 מטאבו נרכשה על ידי, היטאצ'י-הוקי, חלק מקבוצת היטאצ'י.
קבוצת היטאצ'י מכרה את היטאצ'י-הוקי במרץ 2017 ל-HK Holdings, ישות הפועלת בחסות חברת ההשקעות KKR.
מטאו פוליטנו (באיטלקית: Matteo Politano, נהגה: [matˈtɛːo poliˈtaːno]; נולד ב-3 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ השני בקבוצת נאפולי מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
פוליטנו גדל במחלקת הנוער של רומא, איתה זכה במספר תארים במסגרת טורנירי הנוער עד שביולי 2012, הוא הושאל לפרוג'ה מהסרייה ג' בה חווה עונת השאלה מוצלחת כששימש כחלוץ הפותח של הקבוצה וכבש 8 שערים ב-33 הופעות.
בסיום העונה ב-30 ביוני 2013 חתם פוליטנו בפסקארה מהסרייה ב'.
פוליטנו שיחק בפסקארה שתי עונות בהן הרשים עם 6 שערים ב-31 הופעות בליגה בעונתו הראשונה ו-5 שערים ב-41 הופעות בליגה בעונתו השנייה.
בסיום העונה רומא החזירה אותו לשורתיה, רק כדי למכור אותו לאחר מכן לססאולו מהסרייה א'.
כאמור ב-2 ביולי 2015, החתימה ססואולו את פוליטנו על עסקה זמנית עם אופציה לרכישה.
בעונתו הראשונה במועדון כבש פוליטנו 5 שערים ב־28 הופעות, ססאולו סיימה את העונה במקום ה-6 שזיכה אותה בכרטיס לליגה האירופית לקראת עונת 2016/2017. מה שהביא את ססואולו ביוני 2016 לממש את האופציה לרכישת פוליטנו.
גם בעונה שלאחר מכן המשיך פוליטנו ביכולתו הטובה וסיים את העונה עם 5 שערים ב-32 הופעות.
העונה הבאה עונת 2017/2018 הייתה עונת שיא מבחינת פוליטנו כשהוא כובש 10 שערים ב־36 הופעות בליגה, ומושך את עיניהן של המועדונים הגדולים במדינה.
לאחר העונה המוצלחת של פוליטנו ב-30 ביוני 2018 חתם פוליטאנו באינטר על הסכם השאלה לעונה מססואולו, עם אופציה לרכישה ביוני 2019.
ואת הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון הוא ערך ב-19 באוגוסט 2018 במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 נגד קבוצת האם שלו ססואולו, משחק שהסתיים בהפסד חוץ של אינטר 0–1. .
ב-18 בספטמבר 2018, ערך פוליטנו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 2–1 נגד טוטנהאם הוטספר בסן סירו במשחק הראשון בשלב הבתים.
כתוצאה מכך, ב-19 ביוני 2019 מימשה אינטר את האופציה לרכישת פוליטנו מססואולו.
עם זאת, עם מינויו של המאמן אנטוניו קונטה לקראת עונת 2019/2020 והחלפת המערך מ-4–3–3 ל-3–5–2, פוליטנו איבד במהרה את מקומו בהרכב הפותח של הקבוצה.
ובינואר 2020, אינטר סיכמה עם רומא על טרייד בין פוליטנו ללאונרדו ספינאצולה, פוליטנו עבר את הבדיקות הרפואיות ברומא לקראת הטרייד, אך העסקה בוטלה לאחר שאינטר לא הייתה מרוצה ממצבו הפיזי של ספינאצולה.
ולבסוף העבירה אותו לנאפולי בהשאלה.
ב-28 בינואר 2020, עבר פוליטנו כאמור לנאפולי בחוזה השאלה לשנתיים עם סעיף המחייב את נאפולי לרכוש אותו בסיום החוזה.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש פוליטנו 2 שערים ב-15 הופעות ואף זכה עם נאפולי בקופה איטליה.
בעונה הבאה הוא הפך לבורג משמעותי בקבוצה, הוא כבש 9 שערי ליגה ב-37 הופעות ו-11 שערים ב-50 הופעות בסך הכל במדי הקבוצה.
וכמסוכם בחוזה נאפולי רכשה אותו בסיום העונה.
בעונה לאחר מכן עונת 2021/2022 המספרים של פוליטנו ירדו מעט, והוא סיים את העונה עם 5 שערים ב-39 הופעות בכל המסגרות.
פוליטנו היה חלק משמעותי מהקבוצה בעונת האליפות כשכבש 3 שערים ב-27 הופעות בליגה ו-4 שערים ב-37 הופעות בסך הכל.
וזכה באליפות איטליה בפעם הראשונה בקריירה שלו.
עונת 2023/2024 הייתה עונה טובה מבחינה אישית עבור פוליטנו כשכבש 9 שערים ב-48 משחקים בכל המסגרות.
בעונת 2024/2025 פוליטנו שוב היה בורג משמעותי בקבוצה כששותף ב-37 מתוך 38 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות בסיום העונה.
פוליטנו שיחק בנבחרות הצעירות של איטליה, וב-5 בנובמבר 2016 זומן לראשונה על ידי המאמן ג'אן פיירו ונטורה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת ליכטנשטיין ומשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך פוליטנו ב-28 במאי 2018, תחת המאמן רוברטו מנצ'יני, כשפתח בהרכב בניצחון 2–1 על ערב הסעודית במסגרת משחק ידידות.
ב-20 בנובמבר 2018, הבקיע פוליטנו את שערו הראשון עבור נבחרת איטליה כשכבש את שער הניצחון בדקה ה-94 בניצחון 1–0 של איטליה נגד ארצות הברית, במשחק ידידות שנערך בגנק.
מטאו אלמאן פונט (בספרדית: Mateu Alemany Font; נולד ב-24 בפברואר 1963) הוא עורך דין מהאיים הבלאריים שבין מרץ 2021 לספטמבר 2023 כיהן בתפקיד המנהל הספורטיבי בברצלונה.
בין 2017 ל-2019 הוא היה מנהל כללי בוולנסיה.
אלמאן נולד ב-24 בפברואר 1963 באנדטראקס, מיורקה.
ב-1985 הוא למד תואר במשפטים באוניברסיטת האיים הבלאריים.
מאוחר יותר השיג תואר שני בחשבונאות פיננסית.
בשנת 1990 הוא מונה לסגן מנהל במיורקה.
בשנת 1993, תחת נשיאותו של ברטולומה בלטרן הוא הפך למנכ"ל המועדון.
במהלך תקופתו כמנכ"ל, המועדון חווה מספר שינויים מוסדיים, כמו רכישת המועדון על ידי התאגיד Grupo Zeta ומינוי הנשיא אנטוניו אסנסיו בעקבותיה.
בשנת 2000, פלורנטינו פרז ניצח בבחירות לנשיאות ריאל מדריד, והציע לאלמאן את תפקיד מנכ"ל המועדון.
באותה שנה מונה אלמאן לנשיא מיורקה.
בתקופת הנשיאות של אלמאן, מיורקה ניצחה בגמר גביע המלך הספרדי לשנת 2003, עם שערים של וולטר פנדיאני וסמואל אטו.
אלמני ארגן את הרכישה של אטו תמורת 4.4 מיליון פאונד; שהיה הסכום הגבוה ביותר אותו שילם המועדון על שחקן עד אז.
אטו חתם בברצלונה בקיץ 2004 תמורת דמי העברה של 24 מיליון יורו, לאחר משא ומתן ארוך בו הייתה מעורבת גם ריאל מדריד.
אטו עזב את מיורקה עם 54 שערים בלה ליגה, ובכך שבר שיא מועדון נוסף.
בשנת 2004 אלמאן ארגן החתמות של מספר שחקנים, וכן את שיבת המאמן הקטור קופר.
למרות זאת, בשנת 2005, אלמאן עזב את נשיאות המועדון שכן מיורקה הייתה על סף ירידת ליגה.
בשנת 2007, הוביל אלמאן קמפיין לא מוצלח לנשיאות פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית.
ב-2009 חזר אלמאן למיורקה כנשיא המועדון.
הוא עזב את התפקיד ביוני 2010, ומכר את מניותיו במועדון ללורנצו סרה פרר.
ב-27 במרץ 2017, מונה אלמני למנהל הכללי של ולנסיה.
תחת ניהולו שוחררו מספר שחקנים בעמדות בכירות, והמועדון רכש במקומם רק שחקנים מתחת לגיל 26. תחת ניהולו ולנסיה הייתה הקבוצה הצעירה בליגה, וגיל השחקנים הממוצע היה 25. ב-7 בנובמבר 2019 הוא פוטר מהתפקיד.
ב-26 במרץ 2021, הוא נכנס לתפקידו כמנהל הכדורגל של ברצלונה תחת הנשיאות של ז'ואן לאפורטה..
תקופתו עמדה בסימן של הבראת המועדון מהחובות אותם הותיר הנשיא ג'וזף מריה ברתומאו.
בשלהי 2021, הקבוצה הגיעה לשפל, והודחה משלב הבתים של ליגת האלופות.
אף על פי כן, הקבוצה התחזקה בתחילת 2022 תחת המאמן צ'אבי, והביסה את ריאל מדריד 4–0. עונה לאחר מכן, זכתה הקבוצה באליפות.
תחת אלמאן הוחתמו שחקנים שהשפיעו רבות על אותה התאוששות, כמו פייר-אמריק אובאמיינג, רוברט לבנדובסקי, ופרנק קסייה.
הוא היה אמור לעזוב ב-30 ביוני 2023, אך החליט להישאר.
ברם, הוא עזב שוב בסוף אותו חלון העברות, לאחר שהמאמן הספורטיבי החדש דקו קיבל סמכות מלאה.
אף על פי כן, גם באותו חלון, החתים אלמאן שחקנים, כגון אילקאיי גונדואן, שהגיע בהעברה חופשית.
מטאור היא סדרת לווייני מזג אוויר שפותחה בברית המועצות.
השיגורים החלו בשנות ה-60 של המאה ה-20 ונמשכו ברוסיה במהלך המאה ה-21. כל הלוויינים פותחו ב"מכון לחקר מכונות חשמל במוסקבה".
תכנון הלוויין החל בשנת 1961 והסתיים בשנת 1964. הלוויין היה במשקל 4,730 ק"ג ואורך חיים המתוכנן היה כחודש.
בלוויין הותקנה מצלמה ומכשירי מדידה.
הלוויינים הראשונים שהיו מיועדים לבדיקת טכנולוגיה שוגרו בשנים 1964–1969 כחלק של סדרת לווייני "קוסמוס".
בשנת 1969 החלו שיגורים של לוויין מבצעי והם נמשכו עד לשנת 1981. בסך הכול שוגרו 31 לוויינים מדגם "מטאור 1".
פיתוח הדור השני החל בשנות ה-70. בשנת 1975 שוגר לוויין ראשון של הדור השני ושיגורים נמשכו עד לשנת 1991. הסדרה כללה 21 לוויינים.
הלוויין היה במשקל עד 2000 ק"ג ואורך חיים המתוכנן מעל שנה.
הלוויין פעל בגובה 900 ק"מ עם זמן הקפה 102 דקות.
מערכת פעילה כלל זוג לוויינים מבצעיים ו-1–2 לווייני תמיכה.
היא איפשרה לאסוף נתונים מכ-80% משטח כדור הארץ.
פיתוח הדור השלישי החל בשנות ה-80. בשנת 1984 שוגר לוויין ראשון של הדור השלישי ושיגורים נמשכו עד לשנת 1994. הסדרה כללה 7 לוויינים.
הלוויין היה במשקל כ-2150 ק"ג ואורך חיים המתוכנן היה שנתיים.
הלוויין פעל בגובה 1200 ק"מ.
כחלק של מאמץ לפיתוח טכנולוגיות מתקדמות בשנים 1977–1983 שוגרו 7 לווייני ניסוי בשם "מטאור פרירודה".
טכנולוגיות שפותחו בשלב זה היו בסיס ללווייני "מטאור M".
היה לוויין בודד לחקר שכבת האוזון.
הלוויין היה במשקל כ-2476 ק"ג.
הלוויין פעל בגובה 1020 ק"מ עם זמן הקפה 105 דקות.
זמן קצר לאחר השיגור החלו בעיות בהעברת הנתונים לקרקע.
פיתוח הדור הרביעי הסתיים בשנת 2009 כאשר בוצע שיגור ראשון.
הלוויין היה במשקל עד 2700 ק"ג ואורך חייו המתוכנן הוא 5 שנים.
הלוויינים פועלים בגובה 832 ק"מ עם זמן הקפה 101 דקות.
הוא מצויד בפאנל סולארי בשטח של 33 מ"ר והספק של עד 4500 ו"ט.
שיגורי לוויינים נוספים של הסדרה מתוכנן בוצעו בשנים 2023 ו-2024.
רשימת שיגורים לווייני מטאור M
תאריך שיגור לוויין תיאור פעילות 12 בספטמבר 2009מטאור M נובמבר 2014 8 ביולי 2014מטאור M-2 5 במאי 2021 5 ביולי 2017 מטאור M-2-1 השיגור נכשל 5 ביולי 2019מטאור M-2-2 בדצמבר 2019 התנגש עם מטאוריט ויצאה ממסלול.
מטאו גוצ'י (באיטלקית: Mateo Gucci, סביב 1500–1550) היה אדריכל ופסל פולני-איטלקי מתקופת הרנסאנס.
גוצ'י ידוע בזה שבנה מחדש את בית הכנסת הישן בשכונת קז'ימייז' בקרקוב.
הוא ככל הנראה עבד על טירת ואוול.
הוא היה אחיו של סאנטי גוצ'י, גם הוא פסל ואדריכל נודע בפולין.
מטאורים הוא המיני-אלבום השישי של הזמר-יוצר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-6 ביולי 2025. האלבום הופק על ידי שגיא ברייטנר.
הוא כולל חמישה שירים באורך כולל של כ-13 דקות.
המיני-אלבום יצא כפרויקט שהגיע כשנתיים לאחר אלבומו הקודם של אליעד, "בין עולמות" משנת 2023. תוכן השירים שואב השראה מהחיים האישיים של אליעד, כולל הורות, מערכות יחסים, שאלות של זהות ומסע פנימי.
האלבום יצא לאור ב-6 ביולי 2025.
המיני-אלבום מאופיין בסגנון שמשלב R&B, אפרוביט, פופ והיפ-הופ והופק על ידי שגיא ברייטנר.
כל שיר באלבום מתפקד כפרק אישי ואמנותי נוסף בחייו של אליעד.
בביקורת שנכתבה על ידי אסף נבו ופורסמה ב"וואלה" הוצגה תמונה מורכבת ולפיה אליעד נחשב לחלוץ בז'אנר הפופ המקומי בין השנים 2015–2025, עם הצלחות כמו "מתוק כשמרלי" ו"מסע", שהפכו ללהיטי השנה והשפיעו על תוואי הז'אנר.
עם זאת, נטען כי האלבום הנוכחי אינו מתייחס כלל להקשר הלאומי והפוליטי של התקופה, דבר שנתפס כהחמצה מצד אמן ותיק ובעל מעמד כשלו.
השירים באלבום מציגים את הצד הרומנטי והמלודי המוכר של אליעד, עם שיר נושא נוגע אך גם קטעים קלילים ופחות מהוקצעים, הנתפסים לעיתים כשטחיים או גימיקיים.
ביקורת מסוימת מופנית לשימוש החוזר בטכניקות כמו ניים דרופינג, המזוהות עם סגנונו המוקדם, אשר ייתכן וכבר איבדו ממשמעותן בעיני הדור הצעיר.
למרות זאת, הביקורת מכירה בכישרונו ובנכונותו של אליעד להמשיך ולהיאבק על מקומו בתעשיית מוזיקה משתנה, גם אם "מטאורים" לא צפוי להוליד את להיט השנה הבא.
השיר "באמת" מתוך האלבום זכה לפופולריות רחבה, הפך לוויראלי בטיקטוק, צבר מיליוני צפיות ואלפי סרטונים, ונכנס לפלייליסטים של תחנות רדיו מרכזיות.
מטאל גותי הוא תת-ז'אנר מוזיקלי המשתייך לסוגת ההבי מטאל.
השילוב של זמרת נשית וגראולינג מכונה לעיתים "שירת היפה והחיה".
להקות מטאל גותי רבות מציגות שירה של סולנית בלבד, ללא סולן המבצע גרואלינג או שר שירה נקייה.
המטאל גותי חופף במידה רבה למטאל סימפוני, אך כבד וקודר ממנו.
תוכן המטאל הגותי עוסק בנושאים של הספרות הגותית – בגרוטסק, באפל, במסתורי ובעל-טבעי ובפרט בתחומים: דת ואלוהים, גן עדן וגיהנום, רומנטיקה, אהבה נכזבת ובדידות, אימה גותית, דיכאון, ריקנות, כליה, אבל, שכול ומוות.
המטאל הגותי מגוון מאוד במאפייניו המוזיקליים, ויש בו תתי-סגנונות רבים.
כלי הנגינה האופייניים למטאל גותי הם כלי הנגינה האופייניים של המטאל – גיטרות חשמליות, גיטרת קצב, גיטרת בס ותופים – אך גם כלי נגינה קלאסיים יותר: קלידים, פסנתר, כינור ולעיתים גם חליל ועוגב.
בדרך כלל הדגש במטאל הגותי הוא על אווירה אפלה ולכן יש יותר שימוש בקלידים ופחות סולואי גיטרה וירטואוזיים המאפיינים את ההבי מטאל.
בחלק מלהקות המטאל הגותי הקלידים יותר דומיננטיים מהגיטרות.
השירה במטאל הגותי מגוונת וכוללת שירה גברית נקייה, גרואלינג של דת' מטאל, צווחות של בלאק מטאל, ושירה נשית נקייה, שהפכה למזוהה ביותר עם סוגה זו (אף על פי שאין חפיפה מלאה בין להקות מטאל גותי ללהקות עם זמרת מובילה).
השירה הנשית היא לעיתים אופראית ולעיתים מלודית אך רגילה.
כמעט כל להקות המטאל הגותי משלבות בנגינתן מוזיקת אווירה גותית ומוזיקה גותית נאו-קלאסית.
להקות מטאל גותי-סימפוני משלבות גם מקהלות בשיריהן, בדרך כלל כאלה השרות מזמורים גרגוריאניים.
להקות מטאל גותי ומטאל סימפוני גדולות ומפורסמות משלבות לעיתים ליווי תזמורתי מלא לשיריהן הסימפוניים.
המטאל הגותי התפתח מהרוק הגותי והדום מטאל ושירים רבים בסוגה זו הם איטיים וכבדים.
בסקנדינביה החל גל של שילוב מטאל גותי עם סגנונות מטאל שונים בהם דום מטאל, דת' מטאל, בלאק מטאל ומטאל סימפוני.
מאוחר יותר התפתחו שילובים גם בין מטאל גותי לפולק מטאל ואף פאואר מטאל (בעיקר בהולנד).
לעיתים משולב המטאל הגותי גם בסגנונות שאינם מטאל טהור: רוק גותי, רוק אלטרנטיבי, אמביינט, אינדסטריאל ומוזיקה אלקטרונית.
בהתאם לכך, להקות מטאל גותי שונות מנגנות באופן שונה: חלקן מוזיקה כבדה ואיטית, חלקן מוזיקה כבדה ומהירה, חלקן מוזיקה כבדה סימפונית, חלקן מוזיקה קצבית וקלילה יותר ועוד.
בעוד חלק מלהקות המטאל הגותי מקפידות על מוזיקה אפלה, קודרת וכבדה (הנתמכת בליריקה תואמת) להקות אחרות מנגנות מוזיקה קלילה וקצבית יותר כדי לפנות לקהל מאזינים רב יותר.
כתוצאה מכך, בשנים האחרונות זכו להקות מטאל גותי לפופולריות גם במיינסטרים ולא רק בסצנות האלטרנטיביות.
דוגמאות לכך הן HIM, אפיקה ולקונה קויל.
אורכי השירים במטאל גותי משתנה: החל משירים קצרים בני כ-3 עד 4 דקות בעיקר במטאל הגותי הרך, עד לשירים של למעלה מ-10 דקות בעיקר בדום הגותי.
אורך שיר מטאל גותי ממוצע נע בין 6 ל-7 דקות.
במטאל הגותי והסימפוני נפוצים גם קטעי פתיחה אינסטרומנטליים קלאסיים ואפים שבהן המוזיקה היא מוזיקה קלאסית סימפונית עוצמתית, מעין אוברטורה.
קטעים אלה פותחים אלבומים ונמשכים לרוב לא יותר מ-2 דקות.
להקות רבות במטאל הגותי כוללות סולנית, שהיא בדרך כלל זמרת סופרן או מצו סופרן, השרה שירה מלודית ורכה, שלעיתים קרובות מתוארת גם כשירה מלאכית.
לעיתים קרובות מהווה הסולנית חלק מרכזי בהופעה של הלהקה, הן על הבמה והן בווידאוקליפים, בהם היא בדרך כלל לבושה בשמלה גותית-ויקטוריאנית או במחוך.
למרות חשיבותה הרבה של הזמרת, מטאל גותי איננו זהה למטאל עם זמרת כסולנית: יש להקות מטאל גותי, בעיקר להקות דום-גותי, בהן אין זמרת, ויש להקות עם זמרת שאינן להקות מטאל גותי (כמו Nightwish).
בלהקות מטאל גותי רבות ישנו שילוב בין זמרת לזמר, כאשר ברובן הזמר שר בגרואלינג – נהמות בקול מחוספס ולא-מלודי המאפיינות דת' מטאל ודת'-דום.
השילוב בין זמרת מלודית לגראולינג נקרא "שירת היפה והחיה" – שילוב שמתואר בדרך כלל על ידי מבקרי מטאל כניגוד והשלמה בין שירה מלאכית של הזמרת לשאגות מוות אפלות של הזמר.
תוכן המטאל הגותי ומילות השירים עוסקים בנושאים של הספרות הגותית – בגרוטסק, באפל, במסתורי ובעל-טבעי ובפרט בתחומים: דת ואלוהים, גן עדן וגיהנום, רומנטיקה, אהבה נכזבת ובדידות, אימה גותית, דיכאון, ריקנות, כליה, אבל, שכול ומוות.
למשל, האלבום Where Lovers Mourn של Draconian עוסק באהבה נכזבת, בבדידות וברצון למות, ואלבומם Turning Season Within עוסק במערכות יחסים כושלות.
אלבומם Arcane Rain Fell עוסק בנפילתו של לוציפר ויצירת הגהנום (בהתבסס על "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון).
שני האלבומים הראשונים של טריסטניה – Widow's Weeds ו-Beyond The Veil – הנחשבים לאלבומי מפתח בתחום, עוסקים במוות, אבל ושכול וכתובים ברמה גבוהה של אנגלית ארכאית בסגנון שייקספירי.
נושא נפוץ נוסף הוא אימה ובפרט כל הקשור לערפדים.
חלק מהלהקות גם מאמצות "הופעה ערפדית" כחלק מה"שואו" שלהם.
להקות כמו Within Temptation, After Forever ואפיקה שרות על מגוון רחב יותר של נושאים, ולא מתמקדות דווקא בנושאים אפלים וקודרים.
הן שרות על מערכות יחסים, על דת וקיצוניות דתית, על רגשות ותחושות אישיות, וכן על פוליטיקה.
ז'אנר המטאל הגותי מוגדר באופן רופף למדי, כך שלעיתים ניתן לטעות ולייחס הרכבים המבצעים בעיקרון פאואר מטאל עם ביצוע ווקאלי נשי (כגון Nightwish) או הרכבים המבצעים בעיקרון דום מטאל (ממנו המטאל הגותי נבע) לתחום המטאל הגותי.
עם זאת, במקרים רבים אפשר להגדיר להקות שמנגנות דום מטאל סימפוני גם כלהקות מטאל גותי.
כמו כן ניתן לקטלג להקות מטאל סימפוני רבות, בדרך כלל בצדק, כלהקות מטאל גותי (אם כי יש להקות מטאל סימפוני שאינן להקות גותיות, כמו Therion).
לחלופין, ניתן לשייך בטעות הרכבי מטאל גותי לתחומי ז'אנרים אחרים (בדרך כלל דום מטאל או מטאל סימפוני).
בעוד להקות רבות מאמצות את הסיווג כלהקות מטאל גותי (למשל, Draconian), אחרות – כגון Nightwish המנגנת פאוור מטאל סימפוני ו-Summoning המנגנת בלאק מטאל סימפוני (לו היא קוראת "טולקין מטאל") – התנגדו באופן מוצהר לתיוגן כלהקות מטאל גותי.
מוזיקאי מטאל גותי ידועים כוללים את מורטן ולנד, ויבקה סטנה, סימונה סימונס, שרון דן אדל, ליב קריסטין ופיט יוהנסן.
דום גותי הוא סגנון המשלב אלמנטים מסורתיים יותר של דום מטאל עם מטאל גותי ורוק גותי.
מילות השירים של להקות הדום מטאל הגותי משלבות את האלמנטים הדרמטיים והרומנטיים של המטאל הגותי עם הצער והמלנכוליה הקיימים בדום מטאל, תוך התבוננות פנימית יותר וממוקדת בחוויות אישיות כמו אהבה, אבל, אובדן בלתי הפיך, אובדן אמונה וכו'.
דת'-דום גותי הוא דום גותי שבו יש דגש על דת'-דום עם הגרואלינג המאפיין את הדת' מטאל ושירת היפה והחיה.
רבות מלהקות הדום גותי הן גם להקות דת'-דום גותי.
מטאל גותי סימפוני משלב מטאל גותי עם מטאל סימפוני, ושם יותר דגש על שילוב של מוזיקה קלאסית, שירה אופראית (בדרך כלל של זמרת בעלת קול צלול), מקהלות, כלי נגינה קלאסיים וסימפוניים כגון קלידים, כינור וחליל.
הוא יכול להתבסס על מנעד סגנונות: מרוק גותי, עבור בדום גותי וכלה בדת'-דום גותי.
סגנון זה כבד, עצוב, אפל וקודר יותר מהמטאל הסימפוני הרגיל – גם במוזיקה וגם בליריקה.
בסקנדינביה התפתחה סצנה של מטאל גותי סימפוני, שהחלה בלהקות Theatre of Tragedy ו-Tristania מסטוונגר בנורווגיה.
להקות רבות בסצנה הסקנדינבית ניגנו בשלב מסוים בתקופת פעילותן (וחלקן עדיין מנגנות) דת'-דום גותי, עליו הן הלבישו שכבה נוספת של מטאל סימפוני.
בנוסף, להקות דת'-דום גותי שוודיות כגון Tiamat, Draconian, When Nothing Remains ו-Nox Aurea, משלבות בשיריהן זמרת בעלת קול צלול ואלמנטים סימפוניים.
במזרח אירופה, רוסיה והבלקן יש להקות רבות המנגנות מטאל גותי סימפוני, חלקן על בסיס דת'-דום גותי וחלקן על מטאל גותי מהיר יותר ופחות כבד.
באוסטרליה התפתחה סצנה של להקות המשלבות דום גותי אווירתי עם מוזיקה סימפונית ולעיתים אף משתפים תזמורת סימפונית בהקלטות.
בממלכת ארצות השפלה (הולנד), התפתחה סצנה של להקות שהחלו כלהקות מטאל גותי סימפוני רך, ובהמשך שינו את סגנונן למטאל סימפוני (ואף לרוק סימפוני) קליל ונגיש יותר.
חלקים ושירים מסוימים מהאלבום השלישי של Celtic Frost, Into the Pandemonium מ-1987, עשויים להיחשב לדוגמה המוקדמת ביותר של מטאל גותי.
המטאל הגותי נבע תחילה מהדום מטאל אשר נוספו לו מאפיינים בעלי נטייה גותית, והשפעות מן הרוק הגותי.
שנות ה-90 המוקדמות של המאה ה-20 היו כר פורה ללהקות רוק גותי כך שזה היה בלתי נמנע שחלקן יחלו לחדור אל סצנת המטאל.
מבקרי מוזיקה מחשיבים לרוב את Paradise Lost, My Dying Bride ו-Anathema מאנגליה כאבות המטאל הגותי, אף על פי שסגנונן היה יותר דום מטאל מתת-הסוגה דת'-דום, ז'אנר שגם בו שלוש להקות אלה היו חלוצות.
גישה זו מדגישה שהמטאל הגותי נולד למעשה מהדום מטאל, ובפרט מהדת'-דום, וזו אחת הסיבות מדוע חלק נכבד מהשירה הגברית בלהקות מטאל גותי נעשית בגרואלינג המאפיין דת' מטאל.
עם זאת, הלהקה Type O Negative נחשבת גם היא לחלוצה ומשפיעה ביותר בז'אנר המטאל הגותי, ובעוד שהיא שילבה דום מטאל עם המטאל הגותי, היא לא שילבה דת' מטאל או גראולינג.
השפעתן של הלהקות החלוצות בז'אנר זכתה להולדה ולהכרה של להקות מטאל גותי כמו Within Temptation, לקונה קויל ו-The Gathering.
בצפון אירופה ובסקנדינביה בפרט התפתח לקראת אמצע וסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הגל החדש של המטאל הגותי, שניתן להגדירו כמטאל גותי סימפוני.
לשילוב בין זמרת בעלת קול מלאכי צלול (לרוב מצו-סופרן או סופרן) לגרואלינג מחוספס ואפל יש חלק חשוב במוזיקה של תת-סגנון זה, והוא זכה לכינוי "שירת היפה והחיה".
תת-סגנון זה, מטאל גותי סקנדינבי, נחשב לשיא בהתפתחות המטאל הגותי, הן מבחינת השימוש במטאל קיצוני והן מבחינת השימוש באלמנטים קלאסיים וגותיים.
אחד מהמפתחים המרכזיים של סגנון המטאל הגותי הסימפוני הכבד הוא מורטן ולנד, זמר-יוצר, מלחין וגיטריסט, שייסד את טריסטניה, סירניה ומורטמיה (באחרונה, הוא שר ומנגן בכל הכלים).
טריסטניה הייתה מחלוצות הסגנון ועקב חדשנותה ואיכות הביצוע שלה, היא הפכה לאחת מלהקות המטאל הגותי החשובות והמשפיעות באירופה.
מספר להקות ממרכז אירופה (בעיקר מגרמניה והולנד) אימצו גם הן סגנון זה, אך אחר כך התמתנו למטאל סימפוני פחות כבד.
סגנון זה זכה לעדנה גם במזרח אירופה ובבלקן.
התפתחות המטאל הגותי במערב אירופה
בהולנד התפתחה גרסה מרוככת יותר של מטאל גותי סימפוני, עם להקות בולטות דוגמת Within Temptation, After Forever (התפרקה), אפיקה ודיליין.
בגרסה זו המוזיקה פחות אפלה וקודרת, ונוטה יותר למטאל סימפוני ופאוור מטאל.
גם מילות השירים עוסקות בנושאים הרבה יותר נרחבים מאשר דת, אימה, אהבה, מוות ושכול האופייניים למטאל הגותי.
בסופו של דבר, הלהקות הבולטות התנערו מהתווית הגותית ומיתגו את עצמן כ"מטאל סימפוני" או כ"רוק סימפוני" ורוק אלטרנטיבי.
במערב אירופה התהוותה גרסה מרוככת יותר של מטאל גותי בה ישנו שימוש מופחת באופן משמעותי בריפים כבדים ובגראולינג (לעיתים יש רק שירה נשית) והביצוע הווקאלי הנשי הוא של זמרת רוק ולא אופרה דווקא.
חלק מלהקות אלו משלבות גם יסודות מתוך האינדסטריאל מטאל ומוזיקה אלקטרונית על מנת להגביר את הפופולריות שלהן.
בשנות ה-2000 פרחו סצנות המטאל הגותי של נורווגיה, שוודיה ופינלנד והולנד בהן הוקמו להקות מטאל גותי רבות, החל מלהקות דום-גותי וכלה בלהקות מטאל גותי-סימפוני.
גם ברוסיה, מזרח אירופה והבלקן הוקמו להקות גותיות, והסגנון של רובן הוא מטאל גותי הנוטה לדת'-דום גותי או דת' מטאל סימפוני, דוגמת Septicflesh היוונית.
להקות חדשות הוקמו והוחתמו על ידי חברות התקליטים, בעיקר Napalm Records האוסטרית, המתמחה במטאל, רוק גותי ומטאל גותי.
לעומת זאת, להקות אחרות התפרקו (כגון Dreams of Sanity ו-After Forever) ואחרות נסוגו מהמטאל הגותי הסימפוני הכבד, לגרסה יותר מרוככת שלו.
כך, למשל, טריסטניה ויתרה על רוב האלמנטים הסימפוניים במוזיקה שלה ועברה לנגן שילוב של מטאל גותי עם פרוגרסיב מטאל.
באוסטרליה התפתחה סצנה גותית בת מספר להקות המנגנות דום מטאל גותי סימפוני כבד ואיטי, בליווי מקהלה ולעיתים גם בליווי תזמורת מלאה.