tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ראש ממשלת בריטניה בנג'מין דיזראלי פיתח שמרנות מתקדמת תחת הטוריזם של "שמרנות של עם אחד" .
בצרפת, החלל בין המהפכה החברתית לבין המרכז-ימין השמרני מבחינה חברתית התמלא בהופעתו של הרדיקליזם שחשב שהקדמה חברתית מחייבת אנטי-קלריקליזם, הומניזם ורפובליקניזם.
במיוחד אנטי-קלריקליזם היה ההשפעה הדומיננטית על המרכז-שמאל במדינות רבות דוברות צרפתית ורומאנית עד אמצע המאה ה-20. בגרמניה הקיסרית, הקנצלר אוטו פון ביסמרק חוקק אמצעי רווחה סוציאליים פרוגרסיביים שונים מתוך מניעים שמרניים פטרנליסטיים במטרה להרחיק עובדים מהתנועה הסוציאליסטית של אותה תקופה וכדרך לסייע בשמירה על המהפכה התעשייתית.
בארצות הברית הפרוגרסיביות באה לידי ביטוי כמרד אינטלקטואלי נגד הפילוסופיה הפוליטית של החוקתיות כפי שהובעה על ידי ג'ון לוק ומייסדי הרפובליקה האמריקאית, לפיה סמכות השלטון תלויה בהקפדה על הגבלות על סמכויותיו הצודקות.
התנועה הפרוגרסיבית בארצות הברית החלה כתנועה חברתית בשנות ה-90 של המאה ה-19 כתנועת נגד מול הברונים השודדים שצברו עוד ועוד כוח כלכלי במהלך התקופה שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.
הודות ליזמות אבל גם תודות לקשרים בממשל, יתרונות לגודל וקיומו של כוח שוק זכו בעלי עסקים בנתחי שוק גדולים יותר ויותר תוך שהם חולשים על חלקים גדולים מכלכלת ארצות הברית ומכתיבים את התנאים עבור צרכנים, עובדים, ספקים ומתחרים.
בשנת 1873 כתב הסופר מארק טוויין ספר ביקורתי על הברונים והתקופה בשם "עידן מצופה זהב: סיפור מההווה" (The Gilded Age: A Tale of Today).
הספר, שתיאר את השחיתות הפוליטית שהייתה בזמנו, הפך לרב-מכר.
הוא אף העניק לתקופה זו את שמה – "העידן מצופה הזהב" (במקום העידן המוזהב) Gilded Age.
לכאורה הכל נוצץ וזהוב – אבל כאשר מקלפים את הציפוי מתגלה מציאות קשה.
בשלהי עידן זה התבלטו שני אנשים, ג'ון ד.
מורגן, בעלי אימפריות עסקיות ששלטו על ענפים רבים כולל ענף הבנקאות וחלקים מהן קיימות עד היום.
רוקפלר היה בעל מונופול ומונפסון בתחום הפקת הנפט כך שהוא הכתיב את המחירים הן לצרכנים והן לספקים ואף הכריח את חברות הרכבות לתת לו הנחה ובמקביל גם להקשות את התנאים על מתחריו.
מורגן הפעיל קבוצות בשם "טראסטים" שהיו קרטלים חוקיים בענפים שלמים שקבעו את המחירים ואת התנאים.
כל זה היה חוקי למהדרין בשל השפעת החברות הגדולות על הממשל ויצר זעם הולך וגדל בקרב איכרים, פועלים ואינטלקטואלים.
זעם זה התפרץ לפעמים בשביתות והתנגשויות מול שכירי חרב ובריונים של בעלי המפעלים הגדולים.
בעידן זה עוד לא היה בנק מרכזי ולכן הממשלה הייתה תלויה בהלוואות כספים מהבנקים הגדולים.
היעדר בנק מרכזי מפקח אפשר גם לבנקים לנפח בועות פיננסיות שיצרו גם ריצות על הבנק.
כדי להצדיק את הפערים הכלכליים הגדלים, הרווחים העצומים אל מול עוני של איכרים ופועלים, הצדיקו הברונים השודדים ואליטה שנהנתה מקרבתה אליהם את המצב בטענה שכך צריכה לעבוד כלכלה קפיטליסטית תחרותית – כלומר נטולת התערבות ממשלתית.
כדי להקנות לטענות שלהם נופך מדעי הם הצדיקו אותן גם בטענות של דרוויניזם חברתי לפיהן לכאורה אנשים מוכשרים ראויים להיות עשירים ומי שחי בעוני נמצא שם בגלל כוחות הטבע או עצלות.
בעוד שהמונח פרוגרסיבי ייצג מגוון של קבוצות לחץ פוליטיות מגוונות, לא תמיד מאוחדות, הפרוגרסיבים דחו את הדרוויניזם החברתי, מתוך אמונה שניתן לטפל בבעיות שהחברה מתמודדת איתן, כגון מלחמת מעמדות, חמדנות, עוני, גזענות ואלימות, על ידי מתן חינוך טוב.
סביבה בטוחה ומקום עבודה יעיל.
פרוגרסיבים חיו בעיקר בערים, היו בעלי השכלה ברמת קולג' והאמינו בשלטון מרכזי חזק.
פוליטיקאים פרוגרסיבים פעלו בשתי המפלגות הגדולות, ובהם הנשיאים תאודור רוזוולט הרפובליקני ווודרו וילסון הדמוקרטי.
כך למשל, ב-1912 הקים תאודור רוזוולט מפלגה פרוגרסיבית כשלא הצליח לזכות מחדש במועמדות המפלגה הרפובליקנית, אך הגיע בבחירות רק למקום השני – אחרי וודרו וילסון ולפני ויליאם הווארד טאפט הרפובליקני.
על רקע חוסר הנחת מפעילותם של התאגידים הגדולים בארצות הברית כל שלושת המועמדים לנשיאות ארצות הברית טענו שהם פרוגרסיבים.
רוזוולט הכריז כי הוא "תמיד האמין שפרוגרסיביות נבונה ושמרנות נבונה הולכים יד ביד."
ב-1924 שוב הוקמה מפלגה פרוגרסיבית בראשות רוברט לה פולט, הסנאטור הרפובליקני מוויסקונסין, ואחת הדמויות הבולטות בתנועה הפרוגרסיבית, שהצליח להגיע רק למקום השלישי.
בשני המקרים התפוררו המפלגות לאחר הכישלון בבחירות.
אולם למרות חוסר ההצלחה להקים מפלגה, הכתיבה התנועה במידה רבה את סדר היום הפוליטי בארצות הברית בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, תקופה שנקראת "העידן הפרוגרסיבי", והותירה מורשת שניכרת עד ימינו.
רוב הצעדים האלה זכו להצלחה רבה ובהמשך אומצו על ידי מדינות אחרות והם מקובלים עד היום.
בתחילת המאה ה-21 המונח "פרוגרסיביזם" או "פרוגרסיביות" משמש ככינוי גג לאידאולוגיות שמאל שונות בהן סוציאליזם, סביבתנות, קוסמופוליטיות, רב-תרבותיות, פוליטיקת זהויות, אתאיזם ואנטי-דתיות, פמיניזם ואף פמיניזם רדיקלי, זכויות להט"ב, תיאוריה קווירית, תיאוריה ביקורתית ותקינות פוליטית.
המונח נפוץ בעיקר בפוליטיקה של ארצות הברית במאה ה-21 אך עם הזמן התפשט גם לפוליטיקה של שאר העולם המערבי, לרבות הפוליטיקה של ישראל.
האידאולוגיה הנגדית לפרוגרסיביות היא שמרנות.
עקרונות היסוד של הפרוגרסיביות החדשה הם שוויון, פוליטיקת זהויות והצורך לבצע רפורמות ותיקון חברתי.
עקרון השוויון – קובע שלא צריך להיות רק שוויון הזדמנויות אלא בעיקר "שוויון בתוצאות", כגון שוויון מעמדי, שוויון כלכלי, שוויון חברתי ושוויון מגדרי.
לכן ישנו עיסוק רב של הפרוגרסיבים בפערים חברתיים וכלכליים, ובניסיונות לצמצמם.
הפרוגרסיבים תומכים ברגולציה ממשלתית על הכלכלה, סבסוד ממשלתי של שירותים ציבוריים, העדפה מתקנת והבטחת ייצוג.
פוליטיקת הזהויות היא תפישה הקובעת שקבוצת הזהויות של אדם – כגון: הזהות המגדרית, האתנית והמעמדית (למשל: בן מהגרים הומוסקסואל) – מכתיבה את הוויית החיים שלו.
קבוצת הרוב, המכונה "פריווילגים", מדכאת את קבוצות המיעוט, המכונות "מודרים" (מלשון הדרה) או "מוחלשים": נשים, להט"בים, בני מיעוטים, מהגרים, נכים ועוד.
למשל: בארצות הברית הפרוגרסיבים טוענים שהגברים הלבנים העשירים הסטרייטים מדכאים את הנשים, את הלהט"בים, את השחורים, את ההיספנים ואת המהגרים המוסלמים.
עוד עקרון חשוב בהקשר זה הוא "הצטלביות": שבו מאבק של קבוצה מודרת אחת משתלב עם מאבק של קבוצה מודרת אחרת נגד הרוב הפריווילגי המדכא, והמטרה היא לגייס קואליציה רחבה של הקבוצות המודרות נגד הרוב הפריווילגי המדכא.
תיקון חברתי: הפרוגרסיבים דוגלים בשינוי חברתי וכלכלי, חלקם ברפורמות הדרגתיות וחלקם ברפורמות רדיקליות.
רובם תומכים במעורבות ממשלתית גבוהה בחיי הפרט ובכלכלה, על מנת לקדם את ערך השוויון ואת מעמדן של קבוצות מודרות או מוחלשות.
באקדמיה, עיקרון זה מתבטא בעיקר בפרדיגמה של תיאוריה ביקורתית: עיון אקדמי שמטרתו לא רק לתאר או להסביר את המציאות, אלא עיון שנועד לקדם שינוי חברתי שאליו מתלווה אקטיביזם חברתי ופוליטי.
התיאוריה הביקורתית נפוצה בעיקר במדעי החברה ולימודי מגדר.
אחת הפרקטיקות המזוהות ביותר עם הפרוגרסיביות היא התקינות הפוליטית.
הפרוגרסיבים משתמשים בתקינות הפוליטית כאמצעי לקידום מטרותיהם, מתוך אמונה שהשיח (מדעי החברה) קובע את ההווייה החברתית ויחסי הכוחות הפוליטיים, ועל כן על ידי משטור השיח אפשר לשנות את המבנה החברתי הקיים ולקדם מטרות פוליטיות ואידאולוגיות.
למשל: שימוש במונח "מאותגר שכלית" במקום "מפגר" אמור לשפר את מעמדם ולמנוע ביטויים פוגענים כלפיהם.
התקינות הפוליטית רווחת מאוד באקדמיה ובתקשורת הליברלית, שם מופעלות סנקציות חברתיות – כגון ביוש (שיימינג), חרם חברתי, הטרדה ואף פיטורין – נגד מי שמתבטא בצורה שנתפשת כפוגענית ולא תקינה פוליטית, תופעה שזכתה לשם תרבות הביטול.
מתנגדי התקינות הפוליטית טוענים שמדובר ב"טרור לשוני" שמסרס את המחשבה, ושהיא הגיעה לרמות קיצוניות ברבים ממוסדות האקדמיה בעולם כיום באופן שפוגע בחשיבה ביקורתית ובאיכות מחקרים.
בפוליטיקה של ארצות הברית הפרוגרסיביות החדשה מזוהה עם האגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית, ובמיוחד עם פוליטיקאים כגון הסנאטור ברני סנדרס, חברת הקונגרס אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ושאר חברות הקונגרס שמרכיבות את הסקווד.
בפוליטיקה של ישראל הפרוגרסיביות מזוהה עם השמאל הפוליטי.
מפלגות שנשאו את הדגל הפרוגרסיבי הן מרצ, ומפלגת העבודה הישראלית בתקופת מרב מיכאלי.
בעוד הפרוגרסיביות זוכה לתמיכה באקדמיה ובתקשורת ובערים ליברליות דוגמת תל אביב-יפו, היא גם זוכה להתנגדות בחוגים שמרניים ודתיים.
כך למשל, בבחירות לכנסת ה-24 ולכנסת ה-25 התמודדה ונכנסה לכנסת מפלגת נעם - מפלגה חרדית-לאומית שמתנגדת ל"פרוגרס" (כך בלשונו של ראש המפלגה אבי מעוז) בטענה שהפרוגרסיביות פוגעת בערכי היהדות וערכי המשפחה, בייחוד בכל הנוגע לתיאוריה קווירית וזהות להט"בית, שמאיימות על המשפחה המסורתית.
בספרי עיון, מאמרי דעה וכלי תקשורת ימניים, דתיים ושמרנים מרבים לדבר בגנאי על "הטרלול הפרוגרסיבי" ומבקרים את פוליטיקת הזהויות והתקינות הפוליטית כניוון והרס עצמי של הליברליזם המערבי המודרני.
נגד הפרוגרסיביות הרדיקלית שהתפתחה באגף השמאלי-רדיקלי בארצות הברית ובאקדמיה נמתחה ביקורת רבה.
הביקורת נמתחה על פוליטיקת הזהויות, קידום אגרסיבי של תאוריה קווירית, פרקטיקות התקינות הפוליטית, הגישה הפוסט-מודרניסטית, תמיכה בנרטיבים מופרכים וכן היותם "אידיוטים שימושיים" שתומכים בארגוני טרור אסלאמים ובמעשי זוועות (בעיקר נגד יהודים) ואנטישמיות בשם ערכים ליברליים כגון זכויות אדם.
לפי הרב חיים נבון, המתנגד לפרוגרסיביזם, הפרוגרסיביות החדשה מבוססת על מה שהוא רואה בתור "נאו-מרקסיזם" – פילוסופיה פוליטית שמבוססת על המרקסיזם ומנתחת את החברה והפוליטיקה כמלחמת מעמדות, אך מעבירה את המוקד מהמישור הכלכלי למישור החברתי, האתני, המגדרי והזהותי.
חלק מהמאמרים פורסמו בכתבי עת בתחומים אלו עד שעיתונאים מהוול סטריט ג'ורנל חשפו את המתיחה.
ב-The Chronicle of Higher Education, הת'ר אי הייינג ציינה שהמתיחה סייעה לחשוף פתולוגיות רבות של מדעי החברה המודרניים, כמו "הכחשת המדע וההיגיון" ו"העדפת האקטיביזם על פני המחקר".
אחרים ציינו שבגלל הפוסטמודרניזם וגישת התיאוריה הביקורתית, תחומי מחקר אלו מוכנים לפרסם כל שטות ולקדם אותה, כל עוד היא תומכת באידאולוגיה הפרוגרסיבית ובמטרות אותה היא רוצה לקדם.
לעומתם, חוקרים בתחומים אלו הכחישו את מה שהמתיחה ניסתה להוכיח וביקרו אותה בטענה שהיא הפרה כללי אתיקה מדעית ואתיקה אקדמית.
ביטויים שמבטאים זלזול בפרוגרסיביות של תחילת המאה ה-21 הם "הטרלול הפרוגרסיבי" ו-"Woke".
פרוגסטין הוא פרוגסטרון סינתטי, בעל פעילות ביולוגית דומה לפרוגסטרון.
השימוש הנפוץ ביותר בהורמון הוא בטיפול הורמונלי חליפי לנשים בגיל הבלות, שימוש כגלולות למניעת היריון, ושימוש לטיפול במחלות אחרות.
ישנה משפחה גדולה של הורמונים הנקראים פרוגסטינים.
החיפוש אחר הורמונים אלה החל לאחר שהתגלה שפרוגסטרון יכול לעכב את הביוץ.
עם זאת ישנה בעיה בנטילתו בכדורים עקב זמינות ביולוגית נמוכה, וישנן תופעות לוואי בנטילתו כקרם.
הבעיות הללו גרמו למסע חיפוש אחר הורמון דומה שיפעל בצורה דומה ללא הבעיות.
פרוגרפיה היא שיטה לניתוח החלקיקים הנמצאים בנוזל אשר מעידים על שחיקה מכנית.
שיטה זו, שבה מתבוננים באמצעות מיקרוסקופ, פותחה בשנות ה-70 של המאה ה-20 במטרה לבדוק מתי צריך לבצע עבודות תחזוקה על מכשירים.
במקור שימשה השיטה לניתוח חלקיקים מתכתיים אשר נכנסו לשמן מנוע.
השיטה מאפשרת לגלות את המקור, המאפיינים והפיזור של חלקיקים בשמן, בגריז ובנוזלים אחרים.
היא מאפשרת הפרדה של החלקיקים על ידי מגנוט, לבחינה מיקרוסקופית ולאנליזה.
השיטה רגישה למגוון גדלים של חלקיקים, מ-1 עד 250 µm (מיקרון), לעומת שיטות ספקטרוסקופיות המוגבלות לגדלים של עד 10µm.
כמו כן מאפשרת לזהות סגסוגות של חלקיקים שגורמים לעייפות החומר, כאשר שיטות ספקטרוסקופיות מזהות רק סוגי אטומים.
כמו כן השיטה מזהה את מקור העייפות: מאפשרת לאפיין את סוגי העייפות ולבודד את המקור שגרם לכל סוג.
יתרון נוסף הוא שהשיטה מאפשרת לזהות כשל לפני שהוא מתרחש.
גלאי תנודות (ויברציות) מאפשרים לקבל אינדיקציה מאוחרת יחסית למה שניתן לבצע בשיטה זו.
פרוג'ינה (באיטלקית: Perugina) היא חברת ממתקים הפועלת בעיר פרוג'ה שבאיטליה.
נחשבת לאחת מחברות הממתקים החשובות באיטליה.
החברה נוסדה בשנת 1907. מאז שנת 1939, כאשר השתתפה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), רכשה מעמד בינלאומי.
פרוג'ינה מייצרת מגוון רב של מוצרי שוקולד וסוגים רבים של מוצרי נוגט (כגון ממתקים העשויים מסוכר, מדבש, מאגוזים קלויים (שקדים, אגוזי מלך, פיסטוק חלבי ואגוזי לוז) ולעיתים גם מפירות מסוכרים (קצוצים), וכן עוגיות ביסקוטי, המכילות אגוזים ולעיתים מתובלות בטעם אניס.
לקראת חג הפסחא פרוג'ינה מייצרת ביצי פסחא עטופות בנייר אלומיניום.
אחד ממוצריה המפורסמים של החברה הם ה"באצ'י" (Baci), שפרושו המילולי הוא "נשיקות".
אלו שוקולדים הממולאים באגוזי לוז ועטופים באגרות שרשומים עליהן היגדי אהבה בשפות שונות.
פרוגרס היא חללית אספקה ומטען רוסית לא מאוישת.
במהלך עגינה עם תחנת חלל היא מאפשרת לטייסי חלל לשהות בה ולפיכך הוגדרה על ידי היצרן כחללית מאוישת.
החללית נבנתה כנגזרת של חללית הסויוז וכמוה, היא משוגרת לחלל באמצעות משגר סויוז מקוסמודרום בייקונור.
החללית שימשה שנים רבות להבאת אספקה לתחנות החלל הסובייטיות במסלול לווייני נמוך, החל מתחנת החלל סאליוט 6, וכיום משמשת לאספקת תחנת החלל הבינלאומית.
הרעיון לבניית חללית אספקה לא מאוישת עלה במהלך תוכנית סאליוט, במסגרתה שוגרו ואוישו תחנות חלל, וזאת על מנת לספק מזון וציוד חיוני הנדרש לקוסמונאוטים השוהים תקופה ארוכה בחלל.
חללית הפרוגרס נבנתה על בסיס חללית הסויוז ודומה לה בצורה ובמשקל.
תא מטען - תא מדוחס אוויר הנמצא בקדמת החללית ומכיל את האספקה והמטען כגון: מזון, מים, ביגוד וציוד מדעי.
התא מבוסס על התא המסלולי של חללית הסויוז, ומאפשר לקוסמונאוטים להיכנס לתוכו ולפרוק את המטען בסביבה מוגנת.
התא מורכב משני חצאי כדור שחוברו יחדיו.
החצי הקדמי כולל את מערכת העגינה עם תחנת החלל.
תא תדלוק - כולל מכלי דלק ומשמש לתדלוק תחנת החלל עימה עוגנת חללית הפרוגרס.
התא החליף את תא החדירה לאטמוספירה בסויוז, שבוטל בפרוגרס.
על מנת למנוע דליפה של דלקים רעילים, צינורות התדלוק ממכלי הדלק בתא עוברים מחוץ לחללית ודרך תעלות מערכת העגינה אל תוך חלק לא מדוחס-אוויר בתחנת החלל המכיל את מערכת ההנעה המרכזית של התחנה.
כאמצעי זהירות נוסף בתא התדלוק ישנם מכלי חנקן אשר יוצרים לחץ על מערכת התדלוק ומטהרים את המערכת משאריות של דלקים, זאת על מנת למנוע שפיכה של חומרי דלק על מערכת העגינה ולהסתכן בחשיפתם בפני האסטרונאוטים.
תא השירות - התא ממוקם בחלקה האחורי של החללית ומבוסס על תא השירות של חללית הסויוז.
התא מכיל את מנועי החללית, ציוד בקרה (בניגוד לחללית הסויוז בה הציוד היה ממוקם בתא החזרה לאטמוספירה והתא המסלולי) וציוד לבקרת העברת הדלק.
בניגוד לסויוז בה היה חיישן אינפרא-אדום אחד וחיישן יונים אחד המשמשים את מערכת ההנחיה של החללית, בפרוגרס יש שניים מכל סוג, זאת מכיוון שהחללית פועלת באופן אוטומטי לחלוטין.
כמו כן, מפני שתא השירות מכיל ציוד רב יותר, הוא ארוך יותר מתא השירות של חללית הסויוז.
בניגוד לסויוז, שלושת תאי החללית לא ניתנים להפרדה במהלך המשימה כולה, ובסיומה החללית מנותקת מתחנת החלל בה עגנה ומנותבת בכוונה לחדירה לאטמוספירה במהלכה היא נשרפת מעל האוקיינוס השקט, בו חלקים שישרדו את הנפילה לא עלולים לגרום לנזק.
במהלך השנים בוצעו שינויים בחללית הפרוגרס והיא יוצרה במספר דגמים.
הדגם הראשון של חלליות הפרוגרס כונה על ידי היצרן "פרוגרס 7K-TG" ומספרו על פי "אינדקס הטילים והארטילריה" של המינהל הראשי לטילים וארטילריה של משרד ההגנה הרוסי הוא 11F615A15. 43 חלליות מטען מדגם זה שוגרו לתחנות החלל סאליוט 6, סאליוט 7 ומיר.
הוא היה מבוסס על חללית הסויוז מדגם 7K-T.
קוטר של יחידת מטען: 2.2 מטר
נפח תא המטען: 6.6 מטרים מעוקבים
הדגם המשופר של חללית הפרוגרס, פרוגרס M (מס' באינדקס הטילים והארטילריה: 11F615A55) שוגר לראשונה באוגוסט 1989 והיה פעיל עד 2009. חלליות הפרוגרס מדגם זה שירתו את תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבינלאומית.
השיפורים בחללית מותאמים לשינויים שבוצעו בחללית הסויוז בדגם סויוז-TM.
בין היתר החללית יכלה לשהות עד 30 יום בחלל, לשאת בממוצע 100 קילוגרם מטען יותר מהדגם המקורי ולעגון בחלקה הקדמי של תחנת החלל מיר.
בחללית היה שימוש בפאנלים סולריים.
ניתן היה לצייד את חללית בקפסולת "ראדוגה" (Raduga), אשר יכלה להכיל מטען במשקל של עד כ-150 ק"ג ולהחזירו לכדור הארץ.
השימוש בקפסולה נעשה במהלך המשימות לתחנת החלל מיר.
נפח תא המטען היבש: 7.6 מטרים מעוקבים
אורך הלוחות הסולריים: 10.6 מטר
הדגם הנוכחי והמשופר של הפרוגרס-M (מס' באינדקס הטילים והארטילריה: 11F615A60) נכנס לשירות פעיל ב-26 בנובמבר 2008, עם משימת פרוגרס M-01M.
בדגם המשופר המחשב הישן ארגון-16 הוחלף במחשב קטן ומהיר יותר, TsVM-101, ומערכות הטלמטריה האנלוגיות הוחלפו במערכות דיגיטליות קטנות יותר.
פרוגרס M-1 מבוסס על פרוגרס-M, כשאר ההבדל ביניהם הוא שהראשון יכול לשאת יותר דלק לתחנת החלל, אולם פחות מטען.
עד כה שוגרו 11 חלליות מדגם זה, הראשונה בפברואר 2000.
בשנות ה-80 הייתה הצעה לבניית דגם משופר של הפרוגרס M בשם פרוגרס M2 אשר ישמש כחללית המטען של תחנת החלל מיר 2 שתוכננה באותה תקופה.
על פי ההצעה בחללית יהיה תא שירות גדול יותר לשם נשיאת מטען גדול יותר או רכיבים של תחנת החלל, והיא תשוגר על ידי משגר זניט.
לאחר ביטול התוכנית לבניית תחנת החלל מיר 2 והתחלת הפרויקט לבניית תחנת החלל הבינלאומית, הדגם המוצע נשקל לשמש כחללית המטען של התחנה, אך בסופו של דבר ההצעה בוטלה בעקבות שיקולי תקציב והעובדה שלאחר התפרקות ברית המועצות משגר הזניט יוצר על ידי מדינה זרה - אוקראינה.
בשנים 1986–2001 נערכו 66 טיסות לתחנת החלל מיר
בשנים 2000–2023 מעל 50 טיסות לתחנת החלל הבינלאומית
בתאריך 28.4.2015, בטיסה מספר 59 מדגם M-27M, אבד הקשר עם החללית לאחר שהוכנסה למסלול מסביב לכדור הארץ, בשלב הניתוק האחרון מטיל הסויוז.
החללית התחילה להסתחרר והתרסקה בחזרה לאטמוספירה בין ה-5–7 במאי.
פרוג (או "בית פרוג") היא מכללה חרדית לתקשורת חזותית ועיצוב הממוקמת בבני ברק ובירושלים ועוסקת בהכשרת אנשי מקצוע בתחומי העיצוב הגרפי, הפרסום ועוד במגזר החרדי והדתי.
זו אחת המסגרות המרכזיות במגזר החרדי שמאפשרת גם לגברים לרכוש הכשרה מקצועית בתחומי התקשורת החזותית.
המכללה מוכרת על ידי משרד הכלכלה, הג'וינט וגופים נוספים כמוסד המקדם את ההשכלה המקצועית וההכשרה לתעסוקה בקרב המגזר החרדי.
ב-2015 זכו בית פרוג ומייסדיו, חיים וטובי דיקמן, בתחרות הסטארטאפים של קמא-טק למיזמים חרדיים.
במסגרת הלימודים בפרוג מתקיימים מסלולי לימוד משתנים, בהיקף שנע בין מספר חודשים לשנתיים.
תחום הדגל של המוסד הוא עיצוב גרפי ותקשורת חזותית, ולצידו נלמדים בפרוג גם תחומי הפרסום והקריאייטיב, עריכת והפקת וידאו, אנימציה ותלת מימד, עיצוב פנים ואדריכלות, עימוד, צילום, בניית אתרי אינטרנט ותחומים נוספים.
בשונה משאר המוסדות מסוגו במגזר החרדי, מרבית מסלולי הלימוד בפרוג פתוחים גם עבור גברים.
עם זאת, כמקובל במגזר החרדי, הלימודים בפרוג נערכים בהפרדה מוחלטת בין גברים ונשים, והמוסד אף מחזיק באישור מטעם ועדה רוחנית של רבנים.
בפרוג התקיימו בעבר מספר ימי עיון בנושאי התקשורת החזותית, שארחו מאות אנשי מקצוע ומתעניינים.
המוסד מפעיל גם מחלקת השמה המסייעת לבוגרים מן הציבור החרדי למצוא עבודה בתחום הכשרתם, הנהנית מאחוזי הצלחה גבוהים מאוד לדברי מנהליה.
פרויקט קבוע נוסף שמתקיים בפרוג הוא תחרות כרזות שנתית בנושאים בעלי עניין ציבורי.
התחרות שהתקיימה בקיץ 2013 נועדה להעלות את המודעות לטיול בטוח, ונערכה בשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים וארגון זק"א.
תחרויות נוספות עסקו בנושא אינטרנט מסונן, שמירה על זכויות יוצרים, נושא הבטיחות בדרכים ומניעת תאונות דרכים – תחרות שנערכה בשיתוף פעולה עם משרד הפרסום המגזרי פרסומי ישראל, ועוד.
מרבית הכרזות בתחרויות השונות עוצבו על ידי מעצבים הגולשים בפורומי פרוג.
בפרוג לומדים מדי שנה כ-1000 סטודנטים, גברים ונשים מהמגזר החרדי והדתי.
סגל המרצים במוסד כולל אנשי מקצוע מוכרים בתחומם, ביניהם המאייר אברהם זמורה, הפרסומאי אפרים ליניאל, הצלם איציק קנטי, הבמאית רחלי שוורץ ("קיבוץ", "להסיר את הרעלה"), הבמאי יעקב סלם, הממתג והיוצר חיים בניסטי, האנימטורית תמי ברנשטיין ואחרים.
למכללה קיים פורום חרדי מקצועי בתחומי העיצוב והפרסום בשם פרוג – ראשי התיבות של Professional groups, בו רשומים למעלה מ־38 אלף משתמשים, רובם גברים ונשים בני הציבור החרדי והדתי, העוסקים בתחומי התקשורת החזותית, ושאר נושאים.
כמו כן, נעמה הנקין הייתה חברת הפורום ופעילה בו, על שמה הוקם אגף במכללה בבני ברק.
בליל ה-16 בנובמבר 2024 חווה האתר מתקפת סייבר ללוח הבקרה של האתר.
הפורצים ניסו למחוק ולהוציא נתונים מהאתר ושלחו מייל ספאם עם בקשות כופר לחלק מהמשתמשים.
במוצאי שבת צוות האתר יחד עם מערך הסייבר הלאומי ומומחים נוספים התגייסו לטיפול בפרצה וחסימתה.
כתוצאה מכך, האתר ירד מהרשת למשך יממה, והתוכן שהועלה בו מ-14 בנובמבר נמחק.
אתר הנוער פרוגי הוא אתר אינטרנט ישראלי מבית ynet, המספק חדשות וכתבות מגזין לבני נוער הנכתב ונערך על ידי צעירים בגילאי 15 עד 18.
האתר הוקם ב-1 בינואר 2011 על ידי אלכס נסטר ואלון אלבכרי.
חודש לאחר מכן חברו אליהם איש יחסי הציבור יוני וולף וירדן מס (כהן) שערך את האתר בשנתו הראשונה והיה חלק מצוות ההקמה הראשוני יחד עם נסטר, וולף ואלבכרי.
בין השנים 2012–2013 כיהן הדר בן שימול כעורך האתר, ובאוגוסט 2013 נרכש אתר פרוגי על ידי אתר החדשות ynet השייך לקבוצת "ידיעות אחרונות".
בפברואר 2014 שינה פרוגי את עיצובו.
בשנת 2014 מונה רן פינקלשטיין, ששימש כעורך אתר ראש1, לעורך הראשי של פרוגי עד לפרישתו בספטמבר 2016. עם עזיבתו של פינקלשטיין, מונתה אורטל כהן-לוי כעורכת הראשית.
בחודש אפריל 2022 מונה משה אבוטבול לעורך הראשי של האתר.
ב-25 ביולי 2016 הושקה אפליקציית "פרוגי" לסמארטפונים.
מדי שנה, מכריז האתר על בחירות הגולשים לנבחרי התרבות והבידור של השנה החולפת ומשנת 2017 הוא נעשה בטקס ששמו "טקס נבחרי פרוגי" בנוכחות הזוכים באולפן.
בנוסף מוענק בטקס פרס "אייקון הביצה" לאנשי מפתח חשובים בעולם התרבות של הנוער.
פרס זה נבחר בכל שנה על ידי עורכי האת.
בין הזוכים באייקון הביצה לאורך השנים: ציפי שביט, היוצר אורי גרוס, גיורא חמיצר שאחרי על יצירת סדרות נוער רבות בניהם השמינייה, האי, החממה, שעשועון ששטוס ועוד.
ביום העצמאות מדי שנה (משנת 2016), מתפרסמת רשימת "50 כוכבי הנוער הגדולים של ישראל", אותה מרכיב ומדרג צוות האתר.
בשנת 2018 הוגדלה הרשימה (באופן חד פעמי) ל-70 כוכבים לרגל חגיגות ה-70 למדינה.
באותה שנה זכתה נועה קירל בתואר כוכבת הנוער המובילה בישראל, בשנת 2019 לא התקיים המדרג.
בשנת 2020 הוחלט לשנות באופן חד פעמי את אופי הרשימה ונבחרו 30 כוכבי נוער הכי משפיעים בתקופת וסביב הקורונה – לעומת שאר הרשימות בשנים קודמות, הפעם לא היה מדובר בדירוג על פי מקומות.
משנת 2016, החל האתר לשתף פעולה עם ערוץ ניקלודיאון לכבוד הטקס השנתי של נבחרי הנוער הבינלאומי (ה-KCA).
במסגרת השת"פ טסים נציג מטעם האתר ונציג מטעם הערוץ (הכולל את הכוכבים המזוהים עמם: בשנת 2016 טל מוסרי, בשנת 2017 דר זוזובסקי ובשנת 2019 קים אור אזולאי) לארצות הברית.
יחד הם מסקרים את המסע, את השטיח הכתום ואת הטקס עצמו.
החל משנת 2016, חובר האתר, מדי כמה חודשים, לכוכבי הנוער הבולטים של אותה התקופה ובמשך סוף שבוע שלם הם מתפקדים כ"עורכים-אורחים" של האתר.
את התקופה מכנים באתר כתקופת "השתלטות", במסגרתה יוצרים ועורכים הכוכבים כתבות תוכן (מלל ווידאו).
החל מחודש אפריל 2017, לפרוגי יש פינה קבועה בתוכנית "בוקר חם" של הזכיינית "רשת", הכוללת סקירה של כל החדשות והאירועים החמים והמעניינים מעולמם של בני הנוער, בהתבסס על כתבות שעלו באותו השבוע לאתר.
הפינה מוגשת על ידי משה אבוטבול, סגן העורכת הראשית.
החל מיוני 2020, פרוגי לקחו חלק בתוכנית הרדיו-יוטיוב של עידן תלם ואור יעקב ברדיו חיפה ("מה קורה") בפינת העדכונים החמים המסכמת את השבוע.
הפינה הוגשה על ידי כתבת האתר, נעם פינבליט.
ביולי 2017, הפיק האתר את סרט מאחורי הקלעים ("מייקיינג אוף") של "מועדון החנונים – הסרט" עבור סרטי יונייטד קינג.
וב-2018, לאור הצלחת המייקינג אוף הראשון, הפיק גם את סרט מאחורי הקלעים של "עד הקצה - ג'סטה 2") ואת סרט מאחורי הקלעים של סרט העלילה של פסטיגל 2018.
במהלך יולי-אוגוסט ב-2017, הופיעו והוזכרו פרוגי בפרקי העונה הראשונה של סדרת דוקו הריאליטי ("SwaggerZ") בערוץ Yes Kidz יחד עם אורי שוורץ המשתתף בה.
במהלך פרקי הסדרה, אורי משמש ככתב השטח של האתר ומגיע למשרדי פרוגי לראיון עבודה, משימות והערות מהעורכת וסגנה.
בנוסף, האתר הוזכר בסדרות נוער שונות כגוף תקשורת לבני נוער ושולבה דמות אורח בסדרה הקומית "מורובוט" של כתב פרוגי.
בעונה השנייה של "לצבי יש בעיה" מתגלה כי בתו של גל תורן היא כתבת בפרוגי וגל משתמש בתג העיתונאית שלה כדי להסתנן למסיבת עיתונאים.
בשנת 2018 יזם האתר קמפיין חברתי בשם "עצור!
לא בשבילי!" הנלחם באלימות בקרב בני הנוער.
במסגרת הקמפיין עלו באתר סדרת כתבות בנושא, יצרו תנועה המזוהה עם הקמפיין (יד אחת מחווה אגרוף ויד אחת משתיקה את האגרוף) ואף גייסו כוכבים רבים וחברי כנסת וביניהם: רן דנקר, ח"כ אורן חזן, ח"כ מרב מיכאלי, לי בירן, תובל שפיר, נועה קירל, כוכבי סדרות הנוער של ניק, כוכבי רשת ועוד.
אירוע השיא של הקמפיין נחגג בהשקה מיוחדת לסרט "מוטלים בספק", בנוכחותה של אשת הנשיא, הגברת נחמה ריבלין.
בשנת 2019 יזם האתר יחד עם הרכב "האולטראס", עמותת "אחים גדולים" ובתמיכת פייסבוק ישראל, את קמפיין "נותנים אור" שהתמקד בנפגעי הבריונות והאלימות ולא באלו הפוגעים.
במסגרת הקמפיין יצא השיר "אושר" בביצועם של האולטראס ואוריאן רקייה.
בקליפ הנושא של הפרויקט כיכבו כוכבי נוער מובילים.
באתר פרוגי נעשים תחקירים הנוגעים לחייהם ועיסוקם של בני הנוער.
בינואר 2014 חשף את תופעת "סחר בסלבס" – בה בני הנוער סחרו במספרים של ידוענים רבים בישראל.
ארבעת התחקירים זכו לבאז תקשורתי רחב ולפולאפים בפלטפורמות התקשורת השונות.
בחודש מרץ 2020 עלתה באתר חשיפה על צומת מסכנת חיים הממוקמת ליד כפר נוער.
חודשיים לאחר פרסום הכתבה נודע כי בעקבותיה החלו עבודות שיפוץ והתאמה בצומת.
בסוף בשנת 2021 אתר פרוגי בשיתוף עם Meta בישראל (לשעבר פייסבוק) יצרו פעילות שמטרתה לעלות מודעות לנושא הבטיחות ברשת.
עשרה יוצרי תוכן משתפים סיפורים אישיים על השימוש ברשת במונולוג אישי מהחיים שלהם, בין המשתתפים: השחקן וכוכב הרשת קווין רובין, כוכב הרשת ליאל אלי, אביתר עוזרי, אביתר לרנר המתמודד עם תסמונת הטורט, עומר שחר יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית ועוד.
בעקבות השיח שעורר הקמפיין, מנכ"ל ומייסד האתר, אלכס נסטר, הוזמן לכנסת ישראל לדבר בפאנל באירוע "על אתגרי הרשת" במטרה לייצג את השקפת הדור הצעיר, לשאול שאלות חשובות, ולעזור למקבלי ההחלטות להנהיג טוב יותר.
מגזין – ערוץ בו מסקרים חדשות בישראל ובעולם, כתבות צבע ומגזין, תחקירים, טורי דעה ובעלי חיים.
בידור – ערוץ בו מסקרים את כל אירועי התרבות והבידור בישראל ובעולם, הכוללים ידיעות רכילות, טלוויזיה, השקות, אירועים וקולנוע.
דיגיטל – ערוץ בו מסקרים את כל החדש בעולם הסלולר והגאדג'טים, אינטרנט ומחשבים, גיימינג ומשחקים.
מוזיקה – ערוץ בו מסקרים את כל הידיעות החמות וכל הפרסומים החדשים בעולם המוזיקה מישראל ומחוצה לה.
יחסים – ערוץ בו מסקרים ענייני זוגיות, גאווה ומגדר, יחסים שבינו לבינה ודימוי עצמי.
על מדים – הערוץ עוסק בעולם הצבאי של המתגייסים, מידע למלש"בים ולחיילים וראיונות עם חיילים מיחידות ותפקידים שונים.
סטייל – ערוץ הלייף סטייל והאופנה של פרוגי.
כולל בתוכו דיווחים על עולם האופנה, טרנדים חדשים, כתבות מגזין וטיפים הקשורים לטיפוח והיגיינה.
לימודים – ערוץ בו מסקרים את כל הנוגע ללימודים, בית ספר, עדכוני ותוצאות בחינות בגרות ועוד.
עם השנים, התפתח האתר בתחום הווידאו והחל להפיק תוכניות אולפן שונות, ביניהן "אינסטוש", מצעד שבועי המורכב מתמונות וסרטונים של ידוענים באינסטגרם בהגשת שנהב דעבול (עד ינואר 2017) עמית סלמאן (החל מינואר 2017 עד ליולי 2018) וליאן הרשקוביץ (החל מיולי 2018).
"אינסטוש" היא תוכנית שבועית שעלתה מדי שישי בפרוגי ובעקבות הצלחתה באתר, משנת 2015 החלה להיות משודרת גם בערוץ הטלוויזיה "זום".
בנוסף, בספיישלים מיוחדים שצולמו הגישו את התוכנית גם שיר מורנו, המגישה ירדן הראל והשחקניות שירן סנדל ואור גרוס.
לקראת חגיגות ה-70 למדינה – השחקן עידן שקרוקה הגיש את ספיישל העצמאות של התוכנית.
ב-5 באוקטובר 2018, "אינסטוש" ירדה מהאוויר ואת מקומה בפרוגי ובערוץ Zoom, החליפה תוכנית חדשה בשם "דה סטורי" – הדומה ל"אינסטוש" אלא שבניגוד לקודמתה שסיקרה את תמונות הפיד השבועיות של הסלבס באינסטגרם, הפעם התוכנית מסקרת רק את הסטורי של הכוכבים.
בנוסף, בסוף כל תוכנית קיימת פינת "24 בום" – פינה בה מאתגרים את המפורסמים במשימות שונות בסטורי והם מחויבים לבצע אותם תוך 24 שעות, בספטמבר 2019 פינה זו הוחלפה בפינת ה-TikTok המצטיין של הסלבס באותו השבוע.
את התוכנית הגישה ליאן הרשקוביץ, כתבת האתר עד אפריל 2020. בתחילת דצמבר 2018, כוכבת הרשת, אשלי וקסמן בקשי, הגישה ספיישל חנוכה של התוכנית וכוכבות הרשת, עמנואל לוי ושירלי לוי, את ספיישל פורים, כוכבת הרשת ליאל אלי הגישה את ספיישל עצמאות וכוכב הרשת נבו עמרני הגיש את ספיישל שבועות.
ב-31 במרץ 2020 הושקה בפרוגי תוכנית אירוח חדשה באולפן בשם "א' עד ת'" בהנחיית משה אבוטבול.
במסגרת הפורמט מגיעים כוכבי הנוער לענות על שאלות אישיות וכנות – שהנושא שלהן נקבע על פי גלגל האותיות.
לאור ההצלחה התוכנית עברה לשידור בטלוויזיה בערוץ KIDZ (ב-yes וב-HOT) וב-VOD.
ב-5 ביולי 2020 עלתה העונה השנייה, הפעם בשידור מקביל לטלוויזיה.
העונה השלישית עלתה ב-15 באוקטובר 2020, גם היא במקביל לשידור טלוויזיוני.
בינואר 2015 הוקם באתר חלק המוקדש לוידאו על פי דרישה בשיתוף עם ערוץ הטלוויזיה "זום".
בחלק זה ניתן היה לצפות בפרקים מלאים מסדרות המקור והרכש של הערוץ, כולל "מועדון החנונים", "שבט צוצלת", "איטי ועצבני" ו"הפסקת היפ הופ".
בחג סוכות 2014, הושקה תוכנית האירוח "הסוכה של פרוגי" בהגשת הכתבים הצעירים וצוות האתר, במסגרתה מתארחים ידוענים בסוכה, עונים על שאלות חג ומבצעים משימות.
לאור הצלחתה, המשיכה "הסוכה של פרוגי" לעונות נוספות מדי שנה.
בסוכות 2017, התוכנית החלה להצטלם באולפן ynet.
בשנת 2020 – לא עלתה עונה חדשה לתוכנית בעקבות הגבלות נגיף הקורונה.
בשנת 2015 הפיק האתר סדרת תוכניות אירוח אשר ליוותה את שידורי העונה השלישית והאחרונה של סדרת הנוער "החממה".
בשנת 2016 הפיק האתר סדרת תוכניות אירוח שליוותה את שידור העונה הראשונה של "סוסי פרא", סדרת הנוער של ערוץ זום ב-HOT, ואירחה באולפן את כוכבי הסדרה.
מיד לאחר שידור הפרק האחרון לעונה, התקיים משדר סיום שהועבר בשידור חי מאולפן ynet לגולשי אתר פרוגי ולצופי ערוץ זום במקביל.
באוגוסט 2016, האתר החל להפיק את "בא לשכונה" – תוכנית מלווה לעונה השנייה של סדרת הנוער "שכונה" (ניקלודיאון, HOT).
במסגרת סדרת הכתבות, חזרו כוכבי הסדרה לשכונות בהם הם גרים/גרו וחשפו צד אישי ואינטימי בחייהם.
החל מינואר 2017, החלו לשדר את טקס נבחרי פרוגי באולפן מצולם – טקס המסכם את בחירות הגולשים לנבחרי התרבות והבידור שלהם של השנה החולפת.
הטקס שודר גם בערוץ Zoom.
בפברואר 2017, יצרו סדרת דוקו-ריאליטי בשם "No_Filter#" העוקבת אחר ארבעה בני נוער מוכרים ברשתות החברתיות שתיעדו את שגרת החיים היומיומית של החבורה תחת הסלוגן: "בלי מסיכות ובלי פילטרים".
בעונה הראשונה השתתפו קים אור אזולאי, עמרי מזרחי, ליאון רביץ וגל סוויסה.
בינואר 2018 עלתה העונה השנייה בכיכובם של גל גברעם, נדב קפלן, עילי דלויה ונועם ממן.
באפריל 2017, הכוכבת הארגנטינאית המצליחה, לאלי אספוסיטו, הגיעה לראיון מיוחד באולפן פרוגי ששודר אף הוא בערוץ זום.
באותה השנה התראיינו גם רוג'רו וקרול, כוכבי הטלנובלה של ערוץ דיסני – "סוי לונה" בראיון מצולם.
ב-2018 ראיינה השחקנית בר מיניאלי עבור פרוגי את כוכב הסדרה "אנדי" (דיסני), ג'ושוע ראש, בביקורו בישראל.
בספטמבר 2018 ראיין האתר את כוכבי הסדרה הספרדית "אליטה" במדריד ואת כוכבת דיסני – דאב קמרון בלונדון.
בנובמבר 2018, הפיק האתר את שיר הפארודיה הישראלי על "בית הנייר" בלחן של בלה צ'או שכללה שמות של "70 סדרות טובות יותר מבית הנייר" שנכתב על ידי גיל כהן (שחקן) ובוים על ידי מיכאל גבעתי.
בקליפ כיכבו: אבי דנגור, איל שקרצי, גיל כהן, מיכאל גבעתי, ספיר בן רובי, יעל פולמן, סימור דניאל, עידן שקרוקה ונוספים.
פרוגנתודון (שם מדעי: Prognathodon; משמעות השם: "שן קדמית".
בעבר נקרא: Dollosaurus) הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת המוזאזאוריים שחי בסוף הקרטיקון לפני 83.6-66 מיליון שנה.
מאובניו של זוחל ימי זה נתגלו באמריקה הצפונית, אירופה, צפון אפריקה, ניו זילנד והמזרח התיכון.
בשל ההבדלים המובהקים ביניהם והמצב החלקי בו נתגלו רבים מהמינים, מצוי הסיווג המדויק שלהם תחת הסוג פרוגנתודון במחלוקת.
אורך המינים הגדולים היה ואילו הקטנים היו באורך .
אצל המינים הגדולים ביותר הגיע אורך הגולגולת הגדולה ביותר ל-140 ס"מ, אך מינים רבים היו קטנים יותר, ונמצאו רק שלדים מפורקים שלהם.
במבנהו דמה הפרוגנתודון למוסזאורוס והיה קרובו.
המאפיין הבולט ביותר של זוחל זה הוא מספר טבעות גדולות לאורך הרשתית שהגנו על עיניו.
לפרוגנתודון היו זוג סנפירי חזה גדולים, זוג סנפירי שת קטנים, וזנב גדול וגמיש בעל סנפיר גבוה בקצהו.
הלסתות היו ישרות ומלאות שיניים חדות וישרות שנועדו לשבור עצמים קשים.
הפרוגנתודון היה צייד ימי, שככל הנראה ניזון מרכיכות כגון צדפות, חלזונות ואמוניטים בעלי שריון קשה.
אחרים חושבים שהוא ניזון דווקא ממגוון דגים ומזוחלי ים, כגון צבי ים, פליוזאורים ואף ממוסזאורים אחרים.
כמו כן הוא ניזון מטרף יבשתי שנפל למים.
זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק ובסרטים Sea Rex 3D ונדידת הדינוזאורים.
מועדון הכדורגל פרוגרס נידרקורן הוא מועדון כדורגל מהעיר נידרקורן, שבדרום מערב לוקסמבורג.
המועדון נוסד בשנת 1919 וכיום משחק בליגת העל הלוקסמבורגית.
במהלך הכיבוש הגרמני של לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה, המועדון שיחק בליגת מיטלריין.
השנים המוצלחות ביותר של המועדון היו בשלהי שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. מאז, הם זכו בתואר אחד בלבד.
בעונת 06–2005, נידרקורן סיימה במקום השני בליגת המשנה בלוקסמבורג.
משום הרחבתה של ליגת העל הלוקסמבורגית מ-12 קבוצות ל-14 קבוצות, נידרקורן עלו ליגה ביחד עם דיפרדנג' 03.
בעונת 17–2016, נידרקורן רשמה את כמות האוהדים הגדולה ביותר בליגה באותה השנה, עם 1,820 אוהדים.
ממוצע כמות האוהדים במשחקי הבית שלה עמד על 710 אוהדים.
ב-4 ביולי 2017, נידרקורן ניצחה את גלאזגו ריינג'רס 2-1 בסיכום שני המשחקים במסגרת שלב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית לעונת 2017/18. הקבוצה הפסידה במשחק החוץ באצטדיון אייברוקס של ריינג'רס בתוצאה 0–1, אך הצליחה לנצח בביתה 0–2 ולהעפיל לשלב הבא על חשבונם של הסקוטים.
ניצחון זה היה ניצחון הבכורה של הקבוצה במסגרת מפעל אירופי.
בשלב המוקדמות השני, נידרקורן הודחה מהמפעל על ידי א.א.ל.
לימסול לאחר הפסד 1–3 בסיכום שני המשחקים.
נידרקורן הצליחה לרשום קמפיין יותר מוצלח בליגה האירופית לעונת 2018/19, כשהצליחה לגבור בשלב המוקדמות הראשון על גבאלה מאזרבייג'ן בתוצאה 1–2 בסיכום שני המשחקים ובשלב המוקדמות השני על בודפשט הונבד מהונגריה, גם באותה תוצאה, 2-1. בשלב המוקדמות השלישי נידרקורן פגשה את אופה.
במשחק הראשון, אופה ניצחה בביתה בתוצאה 1–2, ובמשחק השני בבית של נידרקורן, כשהתוצאה הייתה 1–2 לזכות נידרקורן ושנראה שהמשחק היה אמור להישלח להארכה, שער בדקה ה-93 ושוויון 2-2 לזכות אופה, גרם להדחת הקבוצה מלוקסמבורג, ולמעשה מנע ממנה מפגש חוזר מהעונה הקודמת נגד ריינג'רס, בשלב הפלייאוף.
פרוגרסול בוקרשט (ברומנית: Progresul Bucureşti) היה מועדון כדורגל ברומניה, שזכה בגביע המדינה בעונת 1959/1960 והגיע למקום השני באליפות רומניה בעונות 1955/1956, 1995/1996 ו-2001/2002.
ב-1944, כאשר בירת רומניה, בוקרשט, ספגה הפצצה כבדה מאוד מחיל האוויר האמריקאי, הוחלט להעביר את עובדי הבנק הלאומי של רומניה לעיר סיביו, כי עבודתם (הדפסת כסף בזמן אינפלציה) נחשבה לחיונית.
בסיביו ארגנו שניים מהעובדים, טראיאן פטרשקו (שופט כדורגל) וניקולאה פופ (שחקן כדורגל פעיל) קבוצת כדורגל מעובדי הבנק.
בסיביו, באותה תקופה, שהתה קבוצת כדורגל מהליגה הראשונה, מועדון הכדורגל "אוניברסיטת קלוז'", שנסוגה לסיביו, כשקלוז' עברה לידי הונגריה בעקבות תכתיב וינה.
שתי הקבוצות המתארחות בסיביו שיחקו ביניהן ולהפתעת הכל קבוצת הבנקאים ניצחה בתוצאה 1 - 0. בקהל היה גם נגיד הבנק הלאומי של רומניה, קונסטנטין י.
אנג'לסקו, שבעקבות המשחק הורה להקציב לקבוצה כסף לקניית מדים ולתפעול הקבוצה.
Național București (מועדון הכדורגל לאומי בוקרשט).
מועדון הכדורגל פרוגרסול בוקרשט פעל, תחת שמות שונים, 64 שנים, 30 מתוכם בליגת הכדורגל העליונה.
המועדון כונה גם בשם "הקבוצה מפארק הדולבים" וזאת משום שהתבססה על מתקני ספורט, כולל אצטדיון, באזור עם הרבה עצי דולב מזרחי.
במרוצת הזמן בעלי המגרש, הבנק הלאומי של רומניה, הפריטו את הכל ויצרו הפרדה בין מועדון הכדורגל ובין ניהול מתקני הספורט.
המועדון נפגע קשה כלכלית כאשר נדרש לשלם שכירות במתקני הספורט וההתדרדרות הכלכלית הביאה לסגירתו מחוסר יכולת לפרוע חובות.
פרוגמנוכלוס (שם מדעי: Proganochelys; מילולית: "צב קדום בהיר") הוא סוג של זוחל קרוב לצבים שחי בתור הטריאס לפני 210 מיליון שנה.
הוא תואר בידי החוקר הגרמני גאורג באוור ב-1887. הסוג כולל מין יחיד – Proganochelys quenstedti, אם כי בעבר מינים נוספים שויכו אלו.
ממצאיו של הזוחל התגלו בגרמניה, גרינלנד ובכמה תצורות בתאילנד, דבר המצביע על כך שהתקיים בעיקר בלאוראסיה.
הוא חי באקלים טרופי וסמוך למקווי מים, אם כי לא ברור אם היה זוחל מימי מובהק.
זוחל זה דמה במראהו לצב והיה בעל שריון על גבו שהשתלב עם כתפיו ויצר חלל צלעות עבה ששימש להגנה, עם זאת רואים בו יצור קדום יותר מהצבים המודרניים אך קשור לאותה קבוצה – טסטודינטה.
הוא הגיע לאורך 3 מטרים ונראה שהיה צמחוני, מאחר שמבנה המקור חסר השיניים הועיל בעיקר לאכילת צמחייה.
בניגוד לרוב הצבים היה לו זנב בולט כשל לטאה שלא היה יכול להיכנס לשריונו.
ישנה מחלוקת אם הצב היה יבשתי מובהק או שחי כצב מים באורח אמפיבי.
פרוגנוז הייתה סדרת לווייני מחקר ששיגורם התחיל בברית המועצות ונמשך ברוסיה.
הלוויינים חקרו פעילות השמש תוך דגש על התפרצות סולארית, קרינה קוסמית והשפעתה על מגנטוספירה ויונוספירה.
השערה הייתה שבעקבות הנתונים יהיה ניתן לחזות זרימות רדיואקטיביות שעלולות לסכן את צוותי תחנת החלל.
שיגור הלוויינים החל בשנת 1972 ונמשך עד לשנת 1996. כל הלוויינים נבנו במשרד "לבוצ'קין".
הלוויינים שוגרו למסלול אליפטי עם התרחקות מכדור הארץ עד 700 אלף ק"מ.
בחלק מהשיגורים הותקן ציוד שנבנה במדינות נוספות.
החל משיגור הרביעי החל שימוש בגרסה משודרגת של הלוויין.
כל הלוויינים נבנו כגליל בקוטר 150 ס"מ ובגובה 120 ס"מ.
בחלק החיצוני הותקן פאנל סולארי בשטח 7 מ"ר.
בתוך הגליל הותקנו מנועים ומכשירי מדידה.
סוג מכשירי מדידה והיקפם השתנה בהתאם ליעד המחקר של שיגור ספציפי.
משך פעילות הלוויין גדל בהדרגה והגיע לכ-5 שנים בלוויין "פרוגנוז 11" (אורך חיים מתוכנן היה 180 ימים).
השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור למעט "פרוגנוז 11" ו-"פרוגנוז 12" ששוגרו מקוסמודרום פלסצק.
השיגורים בוצעו בעזרת משגר מדגם מולניה.
תאריך שיגור לווייןהתרחקות מכדור הארץ, ק"ממשקל, ק"גזמן פעילות, ימים יעד 14 באפריל 1972פרוגנוז 1 201,200845165 חקר פעילות השמש וקרינה קוסמית 29 ביוני 1972פרוגנוז 2 201,200845 173 חקר פעילות השמש וקרינה קוסמית.
הפרוגרסיביזם בארצות הברית היא תנועת רפורמה שצמחה בארצות הברית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כתגובה לשינויים העצומים שהביאה המודרניזציה, כמו צמיחת תאגידים גדולים, זיהום ושחיתות בפוליטיקה האמריקנית.
המקור של התנועה באמונה שהממשל האמריקני והחברה צריכים להתמודד עם אתגרי התיעוש, העיור ואי השוויון הקיימים בחברה האמריקנית במטרה לשפר את איכות החיים של כל האוכלוסייה האמריקאית.
במהלך המאה ה-21 הפרוגרסיביות החדשה דוגלת בעיקר במדיניות שנחשבת בדרך כלל סוציאל-דמוקרטית, ומזוהה עם האגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית, ובמיוחד עם פוליטיקאים כגון הסנאטור ברני סנדרס, חברת הקונגרס אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ושאר חברות וחברי הקונגרס שמרכיבות את הסקווד.
הפרוגרסיביות בארצות באה לידי ביטוי כמרד אינטלקטואלי נגד הפילוסופיה הפוליטית של החוקתיות כפי שהובעה על ידי ג'ון לוק ומייסדי הרפובליקה האמריקאית, לפיה סמכות השלטון תלויה בהקפדה על הגבלות על סמכויותיו הצודקות.
אי השוויון בהכנסות נמצא בעלייה מתמדת בארצות הברית עוד משנות ה-70. הפרוגרסיביים טוענים שהמחסור באיגודי עובדים, המדיניות הלא אפקטיבית, תהליכי הגלובליזציה ועוד גורמים הובילו לאורך השנים לפער ניכר בהכנסות האמריקאים.
העלייה באי-השוויון בהכנסות הובילה את הפרוגרסיביים לקרוא ליישום חקיקה הכוללת בין היתר רפורמה בוול סטריט, רפורמה בחוק המס, רפורמה בגיוס כספים לקידום מועמדים/מפלגות/יוזמות פוליטיות, וסגירת פרצות בחוק.
הפרוגרסיבים החלו לדרוש רגולציה מהותית בוול סטריט במאה ה-21 בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 2008 בטענה שהדה-רגולציה של וול סטריט גרמה למשבר.
בין היתר, ברני סנדרס החל לקרוא במאה ה-21 לפרק מוסדות פיננסיים בהם נתח השוק מרוכז בקומץ תאגידים אשר "גדולים מדי מכדי להיכשל".
הפרוגרסיביים קוראים לעיתים קרובות לרפורמה מקיפה במערכת הבריאות האמריקנית, כולל יישום הרעיון של מערכת משלם יחיד או מערכת Medicare for All כדי להבטיח גישה לשירותי בריאות לכל האזרחים.
במהלך המאה ה-21 מערכת שירותי בריאות במודל של "משלם יחיד" (Single Payer) הפכה ליעד חשוב ברפורמה במערכת הבריאות עבור פרוגרסיבים בארצות הברית.
בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 המועמד הפרוגרסיבי לנשיאות ברני סנדרס ציין שהוא סבור שמיליוני אמריקאים עדיין משלמים יותר מדי עבור ביטוח הבריאות ושמיליונים נוספים לא מקבלים את הטיפול לו הם זקוקים משום שאין עדיין מערכת בריאות במודל של משלם יחיד.
הפרוגרסיבים מאמינים שהסטגנציה של השכר מנציחה את אי השוויון בהכנסות וכי העלאת שכר המינימום היא צעד הכרחי למאבק באי השוויון.
לטענת הפרוגרסיבים אם שכר המינימום היה גודל לפי קצב גידול הפריון בארצות הברית, הוא היה אמור לעמוד כיום על 21.72 דולר לשעה - כמעט פי שלושה משכר המינימום הקיים כיום.
פוליטיקאים פרוגרסיבים כמו הסנאטור ברני סנדרס ונציגת בית הנבחרים אלכסנדריה אוקסיו-קורטז הביעו בעבר תמיכה בהעלאת שכר המינימום על סמך חקיקה פדרלית ל-15 דולר לשעה.
מדיניות זו מיושמת כיום כבר במדינת קליפורניה בה שכר המינימום הוא 15 דולרים לשעה משנת 2021 ואילך.
במהלך המאה ה-21 הפרוגרסיבים בארצות הברית דוגלים ביישום חקיקה שתקדם חברה שוויונית יותר ותסייע לצמצם את הפערים בין אוכלוסיות מגוונות בחברה האמריקנית, כולל הפערים בין אוכלוסיות מגזעים שונים, פערים מגדריים ופערים סוציו-אקונומיים.
הפרוגרסיבים תומכים בקידום רפורמה במשפט הפלילי לתיקון עוולות מערכתיות, וביטול פרקטיקות אשר מפלות בתחומים כמו תעסוקה ודיור.
פרוגרס D-18T (או לוטרב D-18T) הוא מנוע טורבו פאן 229 קילו-ניוטון ששומש להנעת מטוסי התובלה הצבאיים הגדולים בהיסטוריה אנטונוב An-124 רוסלן ואנטונוב An-225 מרייה.
המנוע פותח במחצית השנייה של שנות ה-70 על ידי משרד העיצוב הסובייטי איבצ'נקו-פרוגרס.
הוא מיוצר במפעל מוטור סיץ' בזפוריז'יה, אוקראינה.
היה זה המנוע הראשון בברית המועצות שיכול היה להפיק יותר מ-20,000 קג"מ (196 קילו-ניוטון או 44,000 ליברות כוח) של דחף.
ההפעלה הראשונה של מנוע בקנה מידה מלא התרחשה ב-19 בספטמבר 1980, טיסת הבכורה של האנטונוב An-124 הייתה ב-24 בדצמבר 1982, והמנוע עבר את מבחני המאמץ הרשמיים ב-19 בדצמבר 1985.
גרסה משודרגת 3M פותחה כדי להפחית פליטות ולשפר את חיי החלקים החמים ל-14,000 שעות טיסה, והוצגה במטוסי אנטונוב An-124 של אנטונוב איירליינס.
נכון לעכשיו, 188 מנועי D-18T נמצאים בשימוש עם סך של למעלה מ-1 מיליון שעות טיסה.
במרץ 2020, רשויות אוקראינה הורו על בדיקה חד-פעמית של כל הדיסקים של מדחס הלחץ הבינוני במנועי D-18T בעקבות כשל מנוע.
הבדיקות נדרשו להתבצע בתוך שישה חודשים.
ב-13 בנובמבר 2020, מטוס של וולגה-דנייפר איירליינס מדגם אנטונוב An-124 חווה כשל מנוע במנוע ה-D-18T השמאלי הפנימי (מנוע מספר 2).
סוג: מנוע טורבו-פאן בעל שלושה שלבים עם מאוורר חד-שלבי
קומפרסור: קומפרסור IP עם שבעה שלבים, קומפרסור HP צירי עם שבעה שלבים
מערכת בעירה: מערכת בעירה טבעתית
טורבינה: טורבינה HP חד-שלבית, טורבינה IP חד-שלבית, טורבינה LP עם ארבעה שלבים
באדריכלות, פרוגרמה היא מסמך המפרט את הדרישות והתנאים שלפיהם יש לתכנן מבנה, שכונה, מוסד ציבורי וכדומה.
ייעודו של המבנה או השטח.
אילו פונקציות הוא אמור לכלול (כיתות לימוד, משרדים, מחסנים, חניה וכו').
כמה אנשים צפויים להשתמש בו.
פרוגרמה מכינים בשלב הראשוני ביותר של המיזם, עוד לפני תחילת התכנון האדריכלי.
מטרתה להוות בסיס להגדרת הצרכים והדרישות של המזמין, ולתת למתכנני המיזם כיוון ברור למה נדרש מהמבנה או מהמרחב המתוכנן.
בהכנת הפרוגרמה משתתפים בדרך כלל היזם – הוא זה שמניע את התהליך, מגבש את המטרות הראשוניות ומזמין את הכנת הפרוגרמה.
לעיתים זה משרד ממשלתי, רשות מקומית, מוסד ציבורי (כגון אוניברסיטה או בית חולים) או יזם פרטי.
היזם נעזר בייעוץ, לעיתים על ידי אדריכל או יועצים אחרים, אשר אוספים את הנתונים מהשטח ומהמזמין, מסכמים את צורכי המשתמשים, קובעים אילו פונקציות דרושות במיזם ומה היקפן וגם מציעים חלופות תכנוניות במידת הצורך.
לפעמים משתתפים בהכנת הפרוגרמה גם יועצים לתחומים טכניים (תחבורה, בטיחות, אנרגיה, קיימות וכו'), בעיקר במיזמים מורכבים.
לעיתים יעורבו בהכנת הפרוגרמה גם משתמשים עתידיים או בעלי עניין – במוסדות ציבוריים, נהוג לקיים ראיונות או סדנאות עם נציגי משתמשים (למשל, צוותי הוראה במקרה של בית ספר, רופאים במקרה של מרפאה וכו') כדי להבין את הדרישות האמיתיות של השטח.
פרודיה היא יצירה המחקה באופן קומי יצירה או סוג יצירות אחר.
פרודיה יכולה להתקיים בכל מדיום אמנותי, כולל ספרות, מוזיקה וקולנוע.
בספרות יוון העתיקה הייתה הפרודיה סוג של שיר שחיקה את סגנונו של שיר אחר באופן מלעיג.
ב"פואטיקה" טוען אריסטו כי פרודיה היא כתיבה במשקל יאמבי על גיבורים "נמוכים", וזוהי יצירה שתפקידה לפוגג את המתח הטרגי המצטבר בטרגדיות.
הרומאים החשיבו פרודיה כחיקוי שיר אחד על ידי שיר אחר לשם השגת אפקט קומי, וכך היא נחשבה גם בעיני הנאו קלאסיקנים הצרפתים.
טכניקה זו זכתה לעדנה במאה ה-18, עם יצירותיהם של ג'ון דריידן, הנרי פילדינג וג'ונתן סוויפט.
עם זאת, כבר במאה ה-17 התפרסם דון קיחוטה של סרוואנטס, יצירה פרודית ברובה על רומאנס האבירים.
לפני המאה ה-18, היה המונח "פרודיה" קרוב במשמעותו ל"ציטוט" מוזיקלי (כך, למשל, מוצארט שחיקה בחלק מיצירותיו שירי ציפורים, ומנדלסון ש"ציטט" את מוצרט).
ב-"MacFlecknoe", יצר דרידן שירה שתוכננה להלעיג (משמע סאטירית) על ידי שימוש בפרודיה.
דרידן אימץ את סגנונו של איניאדה לורגיליוס, כדי לכתוב על תומאס שדוול, מחזאי.
הניגוד הברור בין הסגנון ההרואי השאוב מוורגיליוס לבין הגיבור, שדוול, גרם לשדוול להיראות מגוחך למדי.
הלבשת דמותו של שדוול בבגדיו של איניאס הופכת אותו לנלעג אף יותר.
פרודיות אחרות של תקופת הרסטורציה והמאה ה-18 דמו לסגנון הפרודי של דרידן: הן חיקו סגנון רציני והרואי כדי ללעוג לגיבור נמוך וטיפשי.
סגנון זה נקרא בדרך כלל mock heroic, ז'אנר שנהוג לייחס את ראשיתו לסמואל באטלר ולשירו "הודיברס".
ג'ונתן סוויפט הוא הסופר האנגלי הראשון שהשתמש במילה "פרודיה" כדי לתאר פרוזה נרטיבית, ואולי בשל אי ההבנה של סוויפט עצמו התרחבה משמעות המילה, וכוללת היום כל חיקוי קומי של סגנון המכוון להלעיג.
באחת ההקדמות שלו ל"מעשה בגיגית" ("A Tale of a Tub") טען סוויפט שפרודיה היא חיקוי סגנונו של מחבר, שהפארודיסט רוצה לחשוף את קלונו.
הגדרה זו הופכת את הפרודיה לשונה במעט מאוד מבורלסקה, ובהתחשב בתשומת הלב שהקדיש סוויפט לשפה, ייתכן מאוד כי הוא ידע זאת.
למעשה, ההגדרה של סוויפט לפרודיה יכולה בהחלט להיות פרודיה בעצמה על סגנונו של דריידן, שנהג להסביר את הברור מאליו באמצעות מילים שאולות משפות אחרות.
לינדה הטצ'טון, חוקרת אמנות פוסטמודרנית, טוענת כי בעידן הפוסטמודרני פרודיות אינן משמשות עוד כדי ללעוג למושאי החיקוי שלהן.
הן משלבות אלמנטים בני תקופות ותרבויות שונות, אך שילוב זה אינו אלא משחק בלבד ולא פרי כוונה ביקורתית.
פרדריק ג'יימסון, לעומתה, טוען כי בעידן הפוסטמודרני שוב אין משתמשים בפרודיות, כי אם בפסטיש, אימוץ של אלמנטים מיצירה או ז'אנר אחד מבלי שתהא לכך משמעות פרשנית כלשהי.
בעיניו, בעידן זה, בו לא ניתן להתייחס לאף ערך אסתטי או אף נורמטיבי ללא ספק עמוק באשר ל"טבעיותו" של ערך זה, לא תיתכן פרודיה, שכן לא ניתן לתקוף מודל אסתטי מסוים מבלי שתהא לך מטרה שבשמה אתה תוקף.
כמו שניתן לראות, הן הטצ'טון והן ג'יימסון מייחסים לפרודיה כוונה סאטירית, וטוענים, איש בדרכו, כי אמנות פוסטמודרנית אינה מסוגלת לסאטירה מסוג זה.
כפי שניתן לראות, המונח "פרודיה" שינה והרחיב את משמעותו היוונית המקורית.
מאז המאות ה-17 וה-18 מונח זה משמש פעמים רבות כדי לתאר חיקוי קומי של סגנון כתיבה כדי להלעיג על איכות היצירה המחוקה.
שימוש זה במילה מניח שבפרודיות יש פן סאטירי, ולכן חל בלבול לעיתים קרובות בין שני המונחים.
פרודיה אינה חייבת להיות סאטירית, גם אם פעמים רבות היא אכן כזו, וחיקוי קומי של סגנון או יצירה אינו מחייב הלעגת האובייקט המחוקה.
כמה משיריו של דוד אבידן, לדוגמה, הם פרודיה עצמית, שנעשית במודע, ולא מתוך ניסיון ללעוג לסגנונו שלו (אם כי יש המתווכחים על כך).
יותר מכך, גם אם פרודיה היא אכן סאטירית, במקרים רבים הסאטירה אינה מופנה כלפי מודל המקור (היצירה, הסגנון או הז'אנר שהפרודיה מחקה) אלא כלפי העולם עצמו.
במקרים אלה משמשת הפרודיה כמעין מצע בעזרתו ניתן לתקוף אספקטים בעולם.
במילים אחרות, פרודיה יכולה להיות גם סאטירית, וסאטירה יכולה להיות פרודית, אולם זוהי רק בגדר אפשרות ולא הכרח.
אף על פי שז'אנרים אלה קרובים מאוד, ולעיתים משמשים בערבוביה, אין לבלבל ביניהן.
ויקטור שקלובסקי, פורמליסט רוסי, טען במאמרו, "הרומן הפרודי", כי הפרודיה היא כלי חיוני להתפתחות ספרותית.
לטענתו בשלב מסוים מתיישן סגנון או ז'אנר, והופך לצפוי וקונבנציונלי.
הפרודיה משמשת במקרים אלו כדי לחשוף את תחבולות הטקסט, ולהוקיען (ובכך מובלעת ההנחה, כמובן, שפרודיה היא סאטירית בבסיסה).
הטקסט הפרודי מכיל בתוכו "שני דקדוקים" - זה של הטקסט המחוקה וזה של הטקסט הפרודי עצמו - כאשר הטקסט הפרודי מייצר הזרה לטקסט המחוקה, ובכך "מערטל" את התחבולות הרטוריות שלו.
על ידי ארגון הפוך של האלמנטים בטקסט המחוקה, והצבתם ליד אלמנטים אחרים, לרוב "נמוכים" יותר (בעלי סטטוס חברתי נמוך), מציגה הפרודיה לראווה את חוסר הטבעיות של טכניקות אלה.
הפרודיה, אם כן, משמשת ככלי פנים ספרותי, שמציג לראווה קונוונציות סגנוניות שהתיישנו, והאפקט שלהן הועם, ובכך פותח פתח לתחבולות רטוריות חדשות, שאף הן בתורן יתיישנו וחוזר חלילה.
אחת הטענות המעניינות בכל הנוגע לפרודיות סאטיריות, היא שבפרודיות אלה קיימת סתירה מובנית.
הפרודיה יוצאת חוצץ כנגד ז'אנר או יצירה כלשהי, על ידי חיקוי מלעיג שלה.
אולם בעצם חיקוי המודל, אותו רוצה הפרודיה לתקוף, מחיה הפרודיה מחדש מודל זה.
קשה להאמין, למשל, כי היה מישהו זוכר היום את "אמאדיס דה גאולה" או "אורלנדו הזועם", ספרות האבירים של המאה ה-16, אותם תקף סרוואנטס בחמת זעם כזו בדון קיחוטה שלו.
הפופולריות של דון קיחוטה היא ששמרה על ספרים אלה ידועים ואף נקראים עד לימינו אלה.
במובן מסוים, אם כן, החיקוי הפרודי יכול לשמר ז'אנרים ויצירות שהיו נשכחות בלעדיו, גם אם מטרתו הייתה ביקורת על טקסטים אלו.
כל פרודיה היא מטבעה טכניקה אינטרטקסטואלית, כלומר היא עיבוד של מבע אמנותי אחד במבע אמנותי אחר.
מאחר שפרודיה היא חיקוי קומי אפשר פעמים רבות לראות בבירור את האלמנטים של טקסט המקור מול האלמנטים שנוספו בטקסט הפרודי.
בדיאגרמה שמשמאל, למשל, האלמנטים המסומנים ב-B הם הדקדוק הפרודי, והאלמנטים המסומנים ב-A הם האלמנטים השאולים מטקסט המקור.
העמדתם זה מול זה (או הקצנתם או כל טכניקה קומית אחרת) יוצרים דיסוננס קומי.
במשפט "לשתות או לא לשתות, זו השאלה" נוכחים שני דקדוקים:
"להיות או לא להיות, זו השאלה" (מתוך "המלט")
"לשתות או לא לשתות, זו השאלה" (הטקסט הפרודי)
הפרודיה מציבה במקרה זה אלמנטים שמעמדם החברתי נמוך (שתייה) במקום בו מופיע במונולוג השיקספירי "להיות", הקטע בו המלט שוקל התאבדות, שנחשב תרבותית כ"גבוה" וקאנוני.
אפשר לראות שבתוך הפרודיה נוכחים סמנים ל"המלט", אך הם מובאים לצד אלמנטים חדשים.
עם זאת, קשה לומר כי פרודיה זו מלעיגה את המונולוג המפורסם של המלט, ואף לא את המציאות עצמה.
כלומר, פרודיה זו אינה סאטירית.
אף על פי שפרודיה היא חיקוי קומי, עדיין ישנן פרודיות הנחשבות ל"פרודיות רציניות" (למשל: יוליסס לג'ויס).
כאמור, פרודיה משלבת בין אלמנטים מטקסט המקור לאלמנטים חדשים, שהסטטוס החברתי שלהם גבוה או נמוך יותר.
שילוב זה יוצר דיסוננס, שגורם לאפקט קומי.
בפרודיות רציניות, טוענת זיוה בן-פורת, נוצר גם כן שילוב בין אלמנטים "נמוכים" ו"גבוהים", אולם האלמנטים ה"נמוכים" מוגבהים בתרבות שבה הפרודיה נכתבה.
"יוליסס", לדוגמה, משחזר את עלילת האודיסיאה להומרוס בדבלין.
את מקום אודיסאוס מחליף בלום, פרסומאי יהודי; את מקום המסע שארך שנים תופס מסע בן יום אחד; הקיקלופ הופך לגזען שיכור, וכך הלאה.
לכאורה, יש כאן שילוב בין אלמנטים "נמוכים" ל"גבוהים", אך ג'ויס והספרות המודרנית, שבה הוא פעל, אינם רואים בבלום גיבור "נמוך".
בלום אכן עובר "אודיסיאה", אלא שאודיסיאה זו היא אודיסיאה נפשית, שמתרחשת רובה בתוך תודעתו.
דוגמה נוספת היא האודות של פבלו נרודה.
נרודה כותב שירי הלל, אך שירי ההלל שלו אינם לגיבורים ולאלים כי אם לדברים פשוטים ויומיומיים.
נרודה כתב אודה לבצל, למשל, ולמרות הניגוד הברור, נרודה אינו מבקש להלעיג, אלא משתמש בדיסוננס כדי להגביה את הדברים היומיומיים, ולא כדי להנמיך את הז'אנר אותו הוא מחקה.
ג'ודית באטלר טוענת בספרה, "קוויר באופן ביקורתי", כי זהות היחיד מכוננת בתוך פרקטיקות תרבותיות, המייצרות אשליה שלכל אחד מאיתנו יש זהות טבעית, נתונה ומינית.
החברה מניחה קשר הדוק בין מין ומגדר, כלומר שמין מסוים מוביל בהכרח למגדר מסוג מסוים.
זוהי, כאמור אשליה, טוענת באטלר.
יותר מכך, אף תפיסת המין שלנו עצמה, לטענתה, מעוותת דרך פריזמה חברתית.
ההבדלים בין המינים מודגשים ומקבלים משמעות דרך מנגנוני שיח בחברה נתונה.
כדי לשנות נורמות מחשבה אלה מציעה באטלר פרודיה חברתית.
מופע דראג, בו גברים מתחפשים לנשים וההפך יוצר, לתפיסתה, פרודיה על הנורמות המגדריות שבחברה, ועל ידי כך מציג אותן כלא טבעיות והכרחיות, אלא כפרי בחירה בלבד.
אלמנטים מגדריים הנראים מובנים מאליהם מוצגים בעזרת הפרודיה הזו כקונוונציות חברתיות.
הפרודיה, אם כן, מערערת מוסכמות חברתיות, ומציגה אותן במערומיהן.
על ידי שימוש בסוג כזה של פרודיה, אפשר יהיה "לנקות" את השיח המגדרי הנוכחי מתפיסות שגויות, ולאפשר הבנה טובה יותר ובלתי מעוותת של המין והמגדר.
דון קיחוטה מאת מיגל דה סרוואנטס
טריסטרם שנדי מאת לורנס סטרן
ליאור שליין מאת ליאור שליין
שמלה מאת הנרי פילדינג; הרפתקאות ג'וזף אנדרוז מאת הנרי פילדינג
Rape of the Lock מאת אלכסנדר פופ
הלצה מוזיקלית מאת וולפגנג אמדאוס מוצארט
מונטי פייתון: ממערכונים רבים ב"קרקס המעופף" וסרטיהם: "הגביע הקדוש" ו"בריאן כוכב עליון"
טיסה נעימה המהווה פרודיה לסרטי אסונות
כמה משיריו של דוד אבידן
סרטיו של הבמאי מל ברוקס (כגון שיגעון בחלל המהווה פרודיה על סרטי מלחמת הכוכבים)
סרטי אוסטין פאוורס של גיא רוץ'
פרווה חמה היא להקת רוק ישראלית, שהוקמה בשנת 1997 בבית הספר למוזיקה "רימון".
הלהקה מושפעת מסגנונם של פרנק זאפה, קינג קרימזון של שנות השמונים, ג'ון זורן, פסיכדליה ועוד.
עד שנת 2005 הוציאה הלהקה שני אלבומי דמו ברשת האינטרנט וב-2005 הוציאה את אלבום הבכורה, שלה "פרווה חמה".
הלהקה הופיעה בעיקר באזור תל אביב.
בשנים האחרונות מייסד הלהקה מתגורר בלונדון והלהקה אינה פעילה.
ליאור פרנקל - לחנים ועיבודים, גיטרה, קלידים
נדב בכר - גיטרה - בעקבות חזרתו בתשובה בחר לעזוב את הלהקה.
ארז קוסקאס - תופים, כלי הקשה
אורן בן אבי - סקסופון
בהופעותיה של הלהקה, לצד חבריה מופיעים שחקנים, לעיתים קרובות בתחפושות גרוטסקיות, המבצעים את התסכיתים ההומוריסטיים של השירים.
דני הוכברג - בתפקיד חמצמץ
שגיא שטרית - בתפקיד ג'וני בייבי
פרודו בגינס הוא אחת הדמויות הראשיות בספר "שר הטבעות" מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין.
פרודו הוא הוביט, שלפי עלילת הספר נולד ב-22 בספטמבר בשנת 2968 לעידן השלישי.
הוא אחיינו ויורשו של בילבו בגינס, גיבור הספר "ההוביט".
מסעו של פרודו לעבר הר האבדון עם הטבעת האחת הוא אחד משלושת קווי העלילה העיקריים של הספר.
פרודו הוא בנם של דרוגו בגינס ופרימולה ברנדיבק.