tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא זכתה בפרס גראמי בשנת 1983 על השיר .
הלהקה הוקמה על ידי מייק סקור בסוף שנת 1979 בליברפול.
הלהקה הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Talking".
לאחר מכן ההרכב הוציא את הסינגל השני שלו "Telecommunication".
המהדורה השלישית של להקה הייתה ה-"Modern Love is Automatic".
בשנת 1982, הסינגל הרביעי של הלהקה, "I Ran (So Far Away)" בהפקתו של מייק האולט, נגן הבס לשעבר של להקת גונג , הפך ללהיט עולמי, והגיע למקום הראשון באוסטרליה ולטופ 10 בארצות הברית ובניו זילנד.
הסינגל "Space Age Love Song" גם זכה להצלחה.
הלהקה זכתה בפרס גראמי בשנת 1983 על הביצועים הטובים ביותר של הרוק האינסטרומנטלי.
ב-28 במאי 1983 הלהקה הופיעה בפסטיבל ארצות הברית יחד עם Oingo Boingo ,Men at Work ואחרים.
שלושה סינגלים נוספים יצאו בשנת 1983, כולל גרסה מוקלטת מחדש של סינגל הבכורה שלהם "(It's Not Me) Talking", אך לא זכה להצלחה רבה.
לאחר מכן יצא האלבום Dream Come True .
האלבום יצא בשנת 1985 בבריטניה וב-1986 בארצות הברית, ולא זכה להצלחה, ובכך זה הביא לפירוק הלהקה עד שנת 1988.
הלהקה הוקמה מחדש בשנת 1988 עם הרכב שהורכב ממייק סקור יחד עם מוזיקאים חדשים.
בשנת 1999 הקליטה הלהקה מחדש את השיר "This Used to Be My Playground" עבור אלבום המחווה של מדונה בשנת 2000. בנובמבר 2003, ההרכב המקורי של מייק ועאלי סקור, פול ריינולדס ופרנק מודסלי התאחדו להופעה חד פעמית בסדרת VH1 Bands Reunited.
בספטמבר 2004 הם עברו רפורמה מחדש ועשו סיור קצר בארצות הברית.
אף שהסיור המשיך להתפרסם כ"הרכב המקורי", הופעות מאוחרות יותר כבר לא כללו את הלהקה המקורית, אלא היה המשכו של מייק סקור בלהקה החדשה יותר; שבשלב זה כלל את סקור, רודריגז והמוזיקאים החדשים מייקל ברהם (תופים) ופנדו (גיטרה בס).
ב-3 במאי 2018 פורסם כי ארבעת חבריה המקוריים של הלהקה מתאחדים להקלטת אלבום חדש בשם "Ascension", הקלטת האולפן הראשונה שלהם מאז 1984. בהשתתפות התזמורת הפילהרמונית של פראג, זהו אלבום של 12 שירים המורכב מביצועים חדשים של להיטיהם הקודמים.
הסרטון של "Song Age Love Song" הוקרן לראשונה ב-YouTube ב-6 ביוני 2018. בדצמבר 2018 יצאה הגרסה התזמורתית של "I Ran" כסינגל.
A Different Drum הייתה חברת תקליטים שפעלה בסמית'פילד, יוטה, בין השנים 1996–2014, והוציאה כ-350 אלבומים.
החברה התמחתה בסינתפופ וסוגות קרובות, והייתה לתקופה מסוימת המותג הגדול ביותר בתחום בארצות הברית.
היא קידמה להקות צעירות מקומיות וגם להקות אירופאיות, בהן "Neuroactive".
היא גם שיתפה פעולה עם להקות מוכרות כמו "אלפאוויל", עבורה הוציאה אלבום ב-1999. בשנים 2004–2006 ארגנה בסולט לייק סיטי פסטיבל סינתפופ בן שלושה ימים בהשתתפות אמנים חתומים ואמנים חדשים.
שירים שהפיקה שולבו גם במשחקי "Dance Dance Revolution".
A Collection: Greatest Hits...and More (בעברית: אוסף: מבחר הלהיטים...ועוד) הוא אלבום האוסף הרביעי של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא ב-3 באוקטובר 1989 על ידי קולומביה רקורדס.
האלבום מכיל אוסף של שירים בולטים אשר הזמרת הוציאה במהלך השנים 1975 ועד 1988 בתוספת של שני שירים חדשים.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים (שהם היו השירים החדשים) כאשר השיר הראשון "We're Not Makin' Love Anymore", אשר יצא ב-14 בספטמבר 1989 ו-"Someone That I Used to Love" שהוא גרסת כיסוי לשירה של הזמרת נטלי קול.
האלבום הופק בפועל על ידי סטרייסנד עצמה ביחד עם שני מפיקים בפועל נוספים.
האלבום זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים ולהצלחה מסחרית גדולה.
בארצות הברית תחילה האלבום לא זכה להצלחה כאשר דורג במקום ה-26 אך עם הזמן זכה להצלחה וכיום מכירותיו עומדות על 2 מיליון עותקים במדינה (מעמד פלטינה כפולה).
בנוסף האלבום זכה להצלחה גם בקנדה כאשר גם שם הגיע למעמד פלטינה כפולה.
מחוץ לצפון אמריקה האלבום גם זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה גם באוסטרליה, צרפת, נורווגיה, פינלנד ולמעמד אלבום זהב בבריטניה ושוודיה.
A Holly Dolly Christmas (בעברית: המתנה שלי) הוא אלבום האולפן ה-47 של הזמרת-יוצרת האמריקאית דולי פרטון.
האלבום יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים בטרפליי רקורדס ו-12טון מיוזיק גרופ.
זהו אלבום חג המולד הראשון של פרטן מאז Once Upon a Christmas, שיצא בשנת 1984.
הסינגל הראשון מתוך האלבום "", יצא לאור כבר באוגוסט 2020, על מנת לעזור בקידום הראשוני שלו.
האלבום קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר.
פרטון הוציאה את "Comin 'Home for Christmas" כסינגל בדצמבר 2009, אך לא הוציאה דברים נוספים הקשורים לחג המולד בשש השנים שלאחר מכן.
פרטון הזכירה לראשונה שהיא עבדה על אלבום חג מולד חדש במהלך שידור חי שעשתה בפייסבוק באוגוסט 2016. היא אמרה שהאלבום יופץ בשנת 2017 ויכלול שירים שכתבה לסרט הטלוויזיה "Dolly Parton's Christmas of Many Colors: Circle of Love".
שיר הנושא של הסרט, "Circle of Love", הוקלט על ידי ג'ניפר נטלס, שגילמה את אמה של פרטון בסרט, תוך שכללה אותו באלבום חג המולד שלה, To Celebrate Christmas.
השיר הוקלט גם על ידי אחייניתה של פרטון, היידי פרטון עבור אלבומה משנת 2017, This Kind of Love.
האלבום הוכרז רשמית ב-12 באוגוסט 2020 והועמד לרכישה מוקדמת ברשתות הסטרימינג השונות.
הוא הופץ ב-2 באוקטובר בפורמטים של תקליטור, תקליט והורדה דיגיטלית.
האלבום הופץ גם בפורמטים של קלטת שמע וקלטת 8 רצועות ב-30 באוקטובר, תוך שהתווספה לו רצועת בונוס.
הסינגל הראשון מהאלבום, "", הוצג לראשונה באתר Good Housekeeping ב-20 באוגוסט והופץ לרשתות הזרמות המדיה השונות למחרת.
"I Saw Mommy Kissing Santa Claus" הופץ כסינגל השני מתוך האלבום ב-15 בספטמבר.
הסינגל השלישי, "Christmas on the Square", הופץ ב-29 בספטמבר.
מדינה תאריך יציאה פורמטחברת תקליטים עולם 2 באוקטובר 2020 תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטליתבטרפליי • 12טון מיוזיק גרופ 6 באוקטובר 2020 הזרמת מוזיקה (מהדורה בלעדית של אמזון)13 בנובמבר 2020קלטת שמע • קלטת 8 רצועות • תקליט
A Happening in Central Park (בעברית: אירוע בסנטרל פארק) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת ברברה סטרייסנד.
אלבום ההופעה הוקלט וצולם לספיישל טלוויזיוני בסנטרל פארק בניו יורק ביוני 1967 מול קהל של למעלה מ-135 אלף איש.
בארצות הברית האלבום הצליח להגיע למעמד אלבום זהב ולמקום ה-30 במצעד האלבומים האמריקאי.
"A Kind of Magic" (בעברית: "סוג של קסם") הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך האלבום A Kind of Magic.
השיר נכתב על ידי מתופף הלהקה, רוג'ר טיילור, לסרט איש הנצח.
הסינגל הגיע למקום הראשון בספרד וארגנטינה, למקום השלישי במצעד הסינגלים בבריטניה, לעשירייה הראשונה במספר מדינות אירופה ולמקום ה-42 בארצות הברית.
השיר נכלל גם באלבומי האוסף של הלהקה, Greatest Hits II ו-Classic Queen.
רוג'ר טיילור כתב את השיר לסרט איש הנצח.
בריאן מיי תיאר את הגרסה המקורית כ"סוחפת וכבדה למדי".
עבור גרסת האלבום, פרדי מרקיורי יצר לחן בס חדש, הוסיף הפסקות אינסטרומנטליות ושינה את סדר השיר.
מרקיורי ודייוויד ריצ'רדס הפיקו את גרסת האלבום.
A Gangsta's Pain הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי מאניבאג יו.
האלבום יצא לאור ב-23 באפריל 2021, על ידי חברות התקליטים רוק ניישן, קולקטיב מיוזיק גרופ, ברד גאנג אנטרטיינמנט, אן-לס אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס.
האלבום מכיל הופעות אורח של קאש פייג', ביג30, פיוצ'ר, טריפסטאר, פולו ג'י, ליל דורק, ג'נה אייקו ופארל ויליאמס.
ב-12 במרץ 2021 הודיע מאניבאג יו כי האלבום הושלם ומוכן לצאת בשנת 2021, אך לא תוכנן תאריך יציאה מדויק.
הוא רמז על שם האלבום ב-26 במרץ 2021, היום בו יצא הסינגל "Hard for the Next" מתוך האלבום, יחד עם הראפר פיוצ'ר.
ב-14 באפריל 2021 חשף את שם האלבום במפורש יחד עם עטיפתו והזמנה מראש שלו דרך הרשתות החברתיות.
רשימת הרצועות נחשפה ב-20 באפריל 2021 בהזמנה מראש של האלבום באפל מיוזיק.
בחודש יוני 2021, כלל בילבורד את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 עד כה".
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 110,000 יחידות שקולות לאלבום, רובן בזכות הזרמות המוזיקה.
"A Different Way" (בעברית: דרך אחרת) הוא סינגל של התקליטן והמפיק המוזיקלי הצרפתי, די ג'יי סנייק, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר האמריקאי, לאוב.
הסינגל יצא ב-21 בספטמבר 2017, יום לפני תאריך השחרור הצפוי שלו, על ידי גפן רקורדס.
מקוםתאריםמכירותברזיל (Pro-Música Brasil)זהב30,000קנדה (Music Canada)זהב40,000צרפת (SNEP)פלטינה133,333איטליה (FIMI)זהב25,000פורטוגל (AFP)זהב5,000
אזורתאריךפורמטחברת תקליטים הערות ארצות הברית 21 בספטמבר 2017 הורדה דיגיטלית גפן רקורדס הממלכה המאוחדת 23 בספטמבר 2017 להיט רדיו עכשווי ארצות הברית 3 באוקטובר 2017
A Head Full of Dreams הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קולדפליי מתוך אלבום האולפן השביעי בעל אותו שם.
הוא הופק על ידי ריק סימפסון וסטארגייט ופורסם כסינגל הרביעי מהאלבום ב-19 באוגוסט 2016 עם קליפ נלווה.
השיר הוקלט על ידי הלהקה במהלך יצירת אלבום האולפן השביעי שלה בשנת 2014, באולפנים הייעודיים שלהם The Bakery ו-The Beehive בצפון לונדון.
שניהם נבנו במקור לעבודה על שלושת אלבומי האולפן הקודמים שלהם.
הקליפ לשיר פורסם ב-19 באוגוסט 2016. הוא בוים על ידי ג'יימס מרקוס האני וצולם במקסיקו סיטי באפריל 2016 כשהלהקה הופיעה שם כחלק מסיבוב ההופעות שלה.
בקליפ מוצגת הלהקה רוכבת על אופניים ברחובות מקסיקו סיטי ומבצעת את השיר באצטדיון "Foro Sol".
בתחילת הקליפ נשמע של נאומו של צ'רלי צ'פלין מהסרט "הדיקטטור הגדול" משנת 1940.
השיר בוצע בתוכנית הלילה של ג'יימס קורדן, יחד עם "Adventure of a Lifetime", ב-12 בנובמבר 2015. הוא הוצג גם ב-"X Factor Italy" במילאנו.
השיר היה השיר הפותח בסיבוב ההופעות שלהם לאותו האלבום.
מקוםתאריםמכירות איטליה (FIMI) פלטינה 50,000 בריטניה (BPI) כסף 200,000
הספר היה יוצא דופן לזמנו בכך שהשתמש במדיום הקומיקס ככלי להבעת פרשנות חברתית רצינית; הוא מוגדר לעיתים כרומן הגרפי הראשון, אף שהתואר שנוי במחלוקת.
ברוסיה, החסיד האדוק פרימה הירש חקק על לוח אבן חוזה עם אלוהים, בו הבטיח לחיות חיים של מעשים טובים.
הוא נמלט מרדיפות אנטישמיות ברוסיה ועבר לגור בניו יורק, בבית הדירות בשדרות דרופסי 55, שם חי חיים פשוטים המוקדשים לדת.
על סף דלתו ננטשה תינוקת, רחל, והוא אימץ אותה לבת.
כשהיא מתה ממחלה פתאומית, הירש האשים את אלוהים בהפרת החוזה.
הוא זרק מהחלון את האבן עליה חרוט החוזה, גילח את זקנו, השתמש שלא כדין באיגרות חוב של בית כנסת שהופקדו בידיו כדי לקנות את בית הדירות שבו גר והחל לחיות כאיש עסקים עשיר עם בת זוג שאינה יהודיה.
שנים לאחר מכן, הירש חש ריקנות ואי שביעות רצון מאורח חייו החדש.
הוא החזיר בריבית את הכסף שגנב מבית הכנסת ואף העניק לבית הכנסת את בית הדירות שלו, ובתמורה ביקש מרבני בית הכנסת לכתוב לו חוזה חדש עם אלוהים.
כשחזר עם החוזה החדש הביתה, הוא חש כאב בליבו ומת.
שלוימה, ילד חסידי צעיר, מצא את לוח האבן הישן של הירש, חתם עליו את שמו וכך הציב חוזה חדש עם אלוהים.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר עמוד המתאר את שלוימה עולה במדרגות לבית הדירות.
הגבר הצעיר אדי שר אריות אופרה בסמטאות כדי לזכות במטבעות שהתושבים נהגו להשליך אליו מחלונות הבתים.
הוא היה מכור לאלכוהול והתנהג באלימות כלפי אשתו ההרה.
מרתה מריה, זמרת אופרה מזדקנת, פגשה אותו וניסתה לפתות אותו ולקחת אותו תחת חסותה, מתוך תקווה שתוכל לחזור לתחום האופרה כמנטורית שלו.
היא העניקה לו כסף לקניית בגדים, אך אדי בזבז אותו על ויסקי.
לאחר שהשתכר והכה קשות את אשתו, הוא לא הצליח למצוא שוב את ביתה של מרתה מריה.
מר סקרוגס, אב הבית הגרמני הבריוני של בית הדירות בשדרות דרופסי 55, הילך אימים על הדיירים.
רוזי פרפל, אחייניתו של אחד הדיירים, החליטה לשים לכך קץ.
היא פיתתה את סקרוגס, פגעה בו ולבסוף גרמה לו להתאבד.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר איור המציג שלט "מבוקש" עם דמותו של סקרוגס.
"Cookalein" מתאר את קורותיהם של דיירי בניין הדירות בשדרות דרופסי 55 כשהם נופשים בהרי קטסקיל.
כדי להיות לבד עם בת זוגו, גבר בשם סם שולח את אשתו ואת ילדיו להרי קטסקיל.
במקביל, חייט בשם בני ומזכירה בשם גולדי שוהים במלון באותו אזור, ושניהם מקווים להשתדך עם מישהו עשיר.
כל אחד מהם טועה וחושב שהשני עשיר, וכשהם מגלים את הטעות, בני פוגע מינית בגולדי.
הֶרבי, רופא מתמחה שגולדי דחתה לפני כן, מטפל בה.
אישה מבוגרת מפתה את בנו בן החמש עשרה של סם, וילי, אך הם מתגלים על ידי בעלה.
בסוף הקיץ חוזרים הדיירים לבית הדירות.
גולדי והרבי מאורסים, ומשפחתו של וילי מתכננת לעזוב את הבניין.
למהדורת 2005 הוסיף אייזנר עמוד המתאר את וילי משקיף אל הרחוב ממרפסת ביתו.
אייזנר עבד על הקומיקס במשך שנתיים.
את תיאור חיי היהודים בבית הדירות הוא ביסס על חוויות ילדותו בבית דירות בברונקס.
את "A Contract with God" כתב כגילום של חוויית האבל שלו לאחר מותה של בתו בת השש עשרה, אליס, מלוקמיה.
הסיפור "Cookalein", בשונה משאר הסיפורים המאוגדים בספר, הוא אוטוביוגרפי במוצהר - אייזנר אמר שנוצר כ"שילוב של המצאות וזכרונות" - וכולל את שמותיהם האמיתיים של בני משפחתו של אייזנר.
אייזנר התקשה למצוא מפרסם לקומיקס; לאחר שנה של ניסיונות הוא נאלץ להסתפק בחברה קטנה, Baronet Press, שפרסמה את הספר בכרך של 196 עמודים המודפסים בגוון ספיה בשנת 1978. מכיוון שהחברה לא הייתה יציבה מבחינה כלכלית, אייזנר הלווה לה כסף כדי להבטיח שהספר ייצא לאור.
Kitchen Sink Press הוציאה את הספר מחדש בשנת 1985, וחברת DC קומיקס פרסמה אותו שוב בשנת 2001 כחלק מפרויקט "ספריית ויל אייזנר".
בשנת 2005 פרסמה חברת W.W.
Norton את הספר מחדש, יחד עם שני רומנים גרפיים נוספים של אייזנר, תחת הכותרת "The Contract with God Trilogy: Life on Dropsie Avenue".
למהדורה זו הוסיף אייזנר שנים עשר איורים חדשים.
בשנת 2018 פרסמה חברת דארק הורס קומיקס מהדורת אספנים של הספר בשני כרכים.
נכון לשנת 2010, תורגם הספר לאחת עשרה שפות.
הספר זכה להערכה אמנותית רבה, אך ספג ביקורת על העלילה והמסר שהעביר.
בביקורת על מהדורת הטרילוגיה של 2005, שפורסמה ב-"Library Journal" , כתב סטיב רייטרי כי "הספרים נותנים מבט נוקב, רחב ולא סנטימנטלי על תהפוכות החיים - התקוות שנהרסו באופן טרגי על ידי אסון, מלחמה ומוות; התקוות החדשות שנולדו מאהבה; והמאבק הנצחי לשרוד - משולבים היטב בקרטון האמיץ של אייזנר."
תאורטיקן הקומיקס סקוט מקלאוד כתב בהקדמתו למהדורת 2018 של הספר כי "סגנון הסיפור החזותי של אייזנר ב-'A Contract with God' דמה רק במעט לכל דבר אחר על המדף באותה תקופה.
עבודת הקו שלו, שהייתה תמיד חוזקה, התבגרה מאוד....
הסגנון היה קרטוני, שפת הגוף והבעות הפנים כמעט אופראיות בעוצמתן, אבל היו גם תפניות מוזרות ועמימות מוסרית בסיפור."
הפרופסור לאנגלית סטפן טבצ'ינק טוען שמותה של התינוקת רחל ללא סיבה נראית לעין ומותו של הירש דווקא לאחר שחזר לדרך הישר מייצגים את תפיסתו החילונית של אייזנר, לפיה "אין אלוהים - רק מאבק אנושי בעולם חסר משמעות שבו רעיונות דתיים הם מפלט לטיפשים".
חוקרת הספרות סוזנה קלינגשטיין תיארה את הספר כ"אכזבה אדירה", בשל היותו "נטול לקח או תובנה יהודיים".
לדבריה, החוזה האישי של הירש עם אלוהים מנוגד לחלוטין לחשיבה היהודית, שהיא מוכוונת קהילה; מאז מעמד הר סיני הברית היא בין כל עם ישראל לבין אלוהים, והרעיון של ברית בין אלוהים ליחידים יוצג דווקא על ידי הנצרות.
"כאן טמונה הבעיה של הספר", כותבת קלינגשטיין: "יש לך גיבור עם מנטליות של ילד שנאבק באחת הבעיות הגדולות בהגות הדתית היהודית: סבלם של צדיקים.
לא ניתן לפתור את הבעיה על ידי יישום של ההיגיון הפשוט והרעיונות הילדותיים של צדק.
הרישומים החכמים של הספר לא מצילים אותו מכישלון אינטלקטואלי מוחלט."
בכנס קומיק-קון, סן דייגו שנערך ביולי 2010 הכריזו המפיקים דארן דין, טומי אוליבר, בוב שרק , מייק רוגריו ומארק רבינוביץ' על עיבוד קולנועי מתוכנן ל-"A Contract with God" על פי תסריט של דארן דין, כשכל אחד מהאחרים יביים אחד מארבעת הסיפורים.
בספטמבר 2022 רכשה חברת TEG+ את זכויות הבמה של "A Contract with God", והחלה לעבד אותו למחזמר בהובלת הסופר והמפיק ויווק טיווארי , במטרה להעלות אותו בברודוויי.
ג'רלד ריידל סימפסון (נולד ב-16 בפברואר 1967), הידוע יותר בשם A Guy Called Gerald, הוא אמן מוזיקה אלקטרונית, די ג'יי, מפיק ורמיקסר אנגלי.
סימפסון נולד במנצ'סטר להורים ג'מייקנים.
הוא הושפע רבות מאוסף תקליטי הסקא ו-R&B ג'מייקני של אביו, וממפגשי הכנסייה הפנטקוסטלית של אמו בהם נערכו כל יום ראשון הופעות חיות.
הוא גדל בשכונת המצוקה מוס סייד בה נערכו מסיבות סאונד סיסטם .
כשהיה בבית ספר נחשף להיפ הופ, פיוז'ן ג'אז ואלקטרו.
הוא הושפע מאוד גם מהעובדה שכנער למד מחול – מודרני, ג'אז וקלאסי.
בתחילת שנות השמונים מנצ'סטר הייתה חממה של מוזיקת דאנס ומועדונים היו פתוחים בכל לילה בשבוע סימפסון הושפע בעיקר מרקדנים כמו Foot Patrol ו-Jazz Defektors, שהיו מופיעים באופן קבוע בסצנת המועדונים השחורים של צפון אנגליה.
סימפסון החל להתנסות בעריכת קלטות תוך שימוש במכונות תופים והג'אמים הקבועים בעליית הגג של ביתו הובילו להקמת ה-Scratchbeat Masters.
הם הוציאו סינגל של 12 אינץ' בשם "Wax on the Melt", שיתוף פעולה בין מספר צוותים וגראהם מאסי ומרטין פרייס שיחד איתם הקים סימפסון את ההרכב "State 808".
אלבומם הראשון, "Newbuild", יצא ב-1988, אך עד מהרה עזב סימפסון את הקבוצה כדי להתרכז בקריירת הסולו שלו.
התוצאה של החזרה לאולפן חדר השינה שלו הייתה "Voodoo Ray", שהפך ללהיט בסצנת האסיד האוס של מנצ'סטר.
השיר נוגן לראשונה במועדון ההסיינדה ב-1988, ולאחר מכן במועדוני מחתרת, לפני שנכנס למצעד הסינגלים הבריטי שנה לאחר מכן.
זו הייתה רצועת האסיד האוס הראשונה שהופקה בבריטניה.
"Voodoo Ray " נכנס למצעד הבריטי בשנת 1989 והגיע למקום ה-12.
במקביל, שיר שסימפסון החל לכתוב לפני שעזב את 808 סטייט, "Pacific State", יצא לאור והגיע למצעדים.
עם זאת, לדברי סימפסון, חברי ההרכב סיימו והוציאו לאור את הרצועה ללא רשותו.
על אף שסימפסון קיבל קרדיט באלבום "Quadrastate" הן ככותב והן כמפיק שותף, המחלוקת החריפה כאשר סימפסון טען שכתב את כל הרצועה.
ג'רלד חתם לאחר מכן בסוני מיוזיק והוציא את האלבומים "Hot Lemonade" ב-1989 ו-"Automanikk" ב-1990, שזכו להצלחה מסחרית מתונה.
לאחר מכן הוא הורשה לעזוב את החוזה שלו בסוני לאחר שהלייבל סירב להוציא לאור את אלבום ההמשך המיועד שלו "High Life, Low Profile".
ב-1991, הוא הקים לייבל משלו, Juice Box Records, והוציא שורה של סינגלים של 12 אינץ' בסגנון שנודע מאוחר יותר כג'אנגל ואחר כך דראם אנד בייס.
הסינגלים הראשונים הופיעו בשנת 1992 באלבומו השלישי "Gun Bad Boy 28".
ב-1998, הלייבל נסגר, לאחר שסימפסון עבר לניו יורק.
בשנת 2000 הוציא לאור את האלבום "Essence" בלייבל העצמאי "K7 Records!".
זהו האלבום הראשון של סימפסון המבוסס על שירים ולא על דאנס/מוזיקת מועדונים.
באלבום השתתפו אורחים כמו לו רודס מההרכב הבריטי Lamb וליידי מיס קיר מההרכב Deee-lite.
בינואר 2005 הוא הוציא אלבום יותר בסגנון אמביינט בשם "To All Things What They Need", גם בלייבל "K7 Records!".
באוגוסט 2006 יצא לאור "Proto Acid / The Berlin Sessions" בלייבל הגרמני "Laboratory Instinct" אלבום מיקס שהוקלט בלייב בברלין.
המיני אלבום "How Long Is Now" יצא לאור ב-2012.
בשנת 2013, יצא לאור האלבום ""Silent Spread Sound Spectrum ב-Society of Sound - פרויקט מוזיקה מבוסס מנויים של חברת ציוד האודיו Bowers & Wilkins.
מנויים מקבלים שני אלבומים בחודש שאצרו פיטר גבריאל והתזמורת הסימפונית של לונדון.
הוא יצא לאור במקור באוקטובר 1989 ונכנס למצעד הסינגלים הבריטי ב-1990, והגיע לשיא במקום ה-78. גרסת ה-Peel Session נבחרה גם למקום ה-10 ב-1990 ברשימת "Festive Fifty" של ג'ון פיל.
שם השיר מבוסס על רצועת אפקטים קולית מסדרת הטלוויזיה "Blake's 7" שהופיעה באוסף "BBC Sound Effects No.
26: Sci-Fi Sound Effects", שכלל אפקטים קוליים שנוצרו בסדנה הרדיופונית של ה-BBC עבור סדרות מדע בדיוני (ביניהן דוקטור הו ותסכיתי הרדיו של מדריך הטרמפיסט לגלקסיה), בשם "The Core, A Huge Evergrowing Pulsating Brain which Rules from the Center of Ultraworld".
המהלך ההרמוני שמופיע לאורך השיר נדגם משירה של גרייס ג'ונס "Slave to the Rhythm", במיוחד גרסת האלבום.
במהלך 1989, האורב, יחד עם מרטין גלובר, פיתחו את הז'אנר המוזיקלי של האמביינט האוס באמצעות שימוש במערך מגוון של דגימות והקלטות.
השיא של היצירה המוזיקלית של ההרכב הגיע לקראת סוף אותה שנה כשהקליטו סשן לג'ון פיל ב-BBC Radio 1. השיר, שנודע אז בשם "Loving You", היה בעיקר מאולתר והציג שפע של אפקטים קוליים ודגימות מתסכיתי רדיו של מדע בדיוני, צלילי טבע והשיר "Lovin' You" של מיני ריפרטון.
עם יציאת הסינגל, הנהלתה של ריפרטון אילצה את הלייבל להסיר את הסאמפל שנלקח ללא רישיון, ועל כן רק הגרסה הראשונה של הסינגל מכילה את השירה המקורית של מיני ריפרטון; הגרסאות שיצאו שלאחר מכן השתמשו בהקלטה שנשמעת כמו המקור.
למרות אורכו – 19 דקות – הסינגל עמוס הסאמפלים הגיע למקום ה-78 במצעד הסינגלים הבריטי.
בהקלטות הראשונות שלהם כללו האורב לעיתים קרובות רמיקסים אותם כינו "Orbital", שנעשו על ידי ההרכב עצמו.
בעקבות יציאת הסינגל הלהקה הפסיקה את המנהג הזה כדי למנוע בלבול עם להקת אורביטל.
בסיבוב זה ביצעה הלהקה בפעם היחידה בקריירה שלה את השיר "Long Away".
השיר לא בוצע גם על ידי להקות הספין-אוף שלה- קווין+פול רודג'רס וקווין+אדם למברט.
לאורך השנים, נהג הקהל בהופעותיה של קווין לשיר עמה את השירים שביצעה על הבמה.
חברי הלהקה לא התלהבו מכך, אך בהופעה שהתקיימה במסגרת סיבוב ההופעות ב-29 במאי 1977 שני חברי הלהקה פרדי מרקיורי ובריאן מיי חוו הארה.
רשימה זו מייצגת את הופעתה של קווין במרכז התערוכות ארלז קורט, לונדון, אנגליה ב-7 ביוני 1977. רשימה זו לא מייצגת בהכרח הופעות אחרות שהתקיימו במסגרת סיבוב זה.
פרדי מרקיורי - זמרה, פסנתר, תוף מרים
בריאן מיי - גיטרה, קולות רקע, בנג'ו ("Bring Back That Leroy Brown"), זמרה (הופעה 27 ב-"'39")
רוג'ר טיילור - תופים, קולות רקע, זמרה ("Modern Times Rock 'n' Roll")
ג'ון דיקון - בס, קולות רקע, משולש
A Knight's Tale (בעברית: "סיפור אביר") הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי תמיר גרינברג, הידוע בשם הבמה תמיר.
האלבום יצא לאור ב-27 בינואר 2025 וכולל 18 רצועות באורך כולל של 56 דקות.
תמיר גרינברג זכה לחשיפה ראשונה בשנת 2021 בתוכנית הכישרונות "הכוכב הבא".
גרינברג עבד על אלבומו הרבה לפני "הכוכב הבא", והשקיע מאמץ ממושך בהוצאתו.
הוא החל לכתוב את השירים כבר בשנת 2019, והשיר האחרון הושלם כחודשיים לפני צאת האלבום, בנובמבר 2024. גרינברג ציין כי רבים מהשירים מוקדשים לנשים מסוימות מחייו, כולל קשר טווח רחוק שהיה לו בלוס אנג'לס, אך כי הוא לא מספר לנשים שהשירים נכתבו עליהן ומעדיף שהן יבינו לבד.
גרינברג תיאר את יצירת האלבום כ"מסע של חקירה פנימית, מוזיקלית ואישית", שבמהלכו השתנה כאדם.
עטיפת האלבום מציגה את גרינברג מחופש לאביר, אוחז בלב ובוורד.
ארבע מתוך רצועות האלבום יצאו כסינגלים לפני צאתו.
ביום צאת האלבום, גרינברג ערך ערב השקה באינטימי במלון סוהו האוס ביפו העתיקה.
מופע השקת האלבום התקיים באקספו תל אביב ב-20 בפברואר 2025, עם עיבודים חדשים לשיריו בליווי להקתו.
במרץ 2025 גרינברג הוציא את הרצועה "Big Wolf" כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו הישראליות.
האלבום כולל 18 רצועות, כולן בשפה האנגלית.
באלבום אין שיתופי פעולה, כי גרינברג רצה שהאלבום יהיה כולו שלו.
האלבום מושפע מז'אנרים כמו ג'אז, בלוז, נשמה, R&B ורוק.
גרינברג משתמש בקלאסיקות ישנות כדי ליצור נאו סול משלו.
שירים רבים באלבום נוגעים בנושאים אישיים וזוגיים: הרצועה "Forever" מייצגת את החיבור בין ישן לחדש, עם השפעות נשמה קלאסית ושילוב מודרני שמתאים גם לקהל עכשווי.
הרצועה "Up & Away" מתוארת כחיבור סוחף בין רית'ם אנד בלוז לרוק, עם הרמוניות שמושפעות ממוזיקת נשמה וג'אז.
הרצועה "Chasing Fame" מתאפיינת בקווים מלודיים מלאי נשמה, גמישות ווקאלית, דינמיקה מובנית והתפתחות הדרגתית.
הרצועה "U Should Be Here" היא שיר אהבה עם סגנון אולד-סקול, טקסט רגשי על שברון לב, בהשפעת קרטיס מייפילד, סטיבי וונדר והטמפטיישנס.
השיר נכתב לפני פריצת מלחמת חרבות ברזל, אך קיבל הקשר חדש לאחר צאתו.
הרצועה "Pass U By" עוסקת בהשוואה בין מי שאתה חושב שאתה לבין מי שאתה באמת.
האלבום מסתיים בעיבוד חדש לשיר "Tell Me Where The Light Goes", איתו זכה בתוכנית "הכוכב הבא" בשנת 2021.
בביקורת שפורסמה בבלוג של מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי, האלבום תואר כשילוב של רטרו ומודרניות וצוין כי הוא מציג נוכחות קולית עוצמתית, רגש עמוק, ועיבודים עשירים ומשתמש בהרמוניות עשירות, דינמיקה מובנית, ומשחק בין מינור ומז'ור להבעת רגש.
ווקלית, צוין כי גרינברג משלב באלבום בין קול ראש לקול חזה בצורה חלקה, עם ויברטו עדין וגמישות קולית.
בנוסף, נכתב כי ההפקה ברמה גבוהה ומתאימה לסטנדרטים בינלאומיים.
כל הרצועות נכתבו והופקו על ידי תמיר גרינברג, אלא אם צוין אחרת.
A Night at the Opera (בעברית: לילה באופרה) הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1975. שם האלבום נלקח בהשראה משם הסרט המפורסם של האחים מרקס, לילה באופרה.
באלבום זה הלהקה המשיכה בשילוב הייחודי שלה בין מוזיקת רוק למוזיקה קלאסית ואופרה (כפי שמרמז שם האלבום), הבא לידי ביטוי בחלק מהשירים (בעיקר אלו שנכתבו על ידי פרדי מרקיורי).
האלבום מציג גם צדדים נוספים וסגנונות מגוונים, החל ממוזיקת קאנטרי בשיר '39, ועד הארד רוק בשירים "Sweet Lady" ו-"I'm in Love with My Car".
האלבום כולל שני שירים שהפכו לסימני ההיכר של קווין, "Love of My Life" ו-"Bohemian Rhapsody", שנבחר בשנת 2000 כשיר המילניום בבריטניה.
כמו כן, ניתן למצוא באלבום מאפיינים של ההומור המייחד את הלהקה, הבא לידי ביטוי בשירים Lazing on a Sunday Afternoon, Seaside Rendezvous ו-Good Company בהם נעשה שימוש בכלי נגינה לא "קונבנציונליים", כגון משרוקיות מסוגים שונים, קאזו ואף שימוש במיתרי הקול בצורה הומוריסטית.
לצד ההומור, ישנו גם השיר Death on Two Legs, המאופיין באנרגיות שליליות ואגרסיות, הן בלחנים והן במלל.
השיר "הוקדש" למנהל קודם של הלהקה, נורמן שפילד, אשר לטענת הלהקה רימה אותה בתחילת דרכה וגזל מהם את כספם.
בנוסף לכך, A Night At The Opera הוא האלבום היחיד של קווין אשר נמצא ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון, במקום ה-231.
"You're My Best Friend" נכתב על ידי ג'ון דיקון.
השיר הופיע גם באלבום Live Killers שיצא ב-1979 ובאוסף Greatest Hits שיצא ב-1981.
דיקון כתב את השיר לאשתו, ורוניקה.
השיר בוצע בפסנתר חשמלי על ידי דיקון בנוסף לגיטרה בס.
בהופעות חיות, פרדי מרקיורי בדרך כלל היה מנגן את השיר בפסנתר כנף ולא בפסנתר חשמלי, בעוד דיקון ניגן על הבס.
בקליפ רואים את חברי הלהקה באולם ענק שמוקף באלפי נרות, כולל נברשת התלויה מהתקרה.
הווידאו צולם בקיץ 1976. בקליפ רואים את ג'ון דיקון מנגן על פסנתר כנף, אף על פי שבהקלטה הוא מנגן על פסנתר חשמלי.
ה"על-טבעיים" הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-1998, כבי-סייד לסינגל שלהם "Everest".
"The Prophet's Song" הולחן על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי, תחת השם הזמני "People of the Earth" ("אנשי כדור הארץ").
בתוכנית הרדיו In the Studio with Redbeard, מיי סיפר שכתב את השיר בעקבות חלום שהיה לו על מבול גדול בזמן שהתאושש ממחלה בעת הקלטת האלבום Sheer Heart Attack, חלום זה הוא המקור של חלק מהמילים.
מיי בילה כמה ימים בכתיבת והלחנת השיר, ולבסוף הוסיף את שירת הקאנון המושר על ידי פרדי מרקיורי.
לקול נוסף גם קאנון אינסטרומנטלי אשר הופק על ידי מיי והוספו לו כמה אפקטים.
לשיר יש השפעה כבדה מז'אנר הרוק המתקדם.
משך השיר 8 דקות, מה שהופך אותו לשיר הארוך ביותר של קווין (אם לא מחשיבים את הקטע האינסטרומנטלי חסר השם מהאלבום Made in Heaven).
החלום של מיי היה על המבול עם מילים המתייחסות לתנ"ך ותיבת נח.
A Momentary Lapse of Reason (רגע של התדרדרות חשיבה) הוא האלבום ה-13 של להקת הרוק פינק פלויד.
אלבום זה הוא האלבום הראשון של הלהקה ללא רוג'ר ווטרס, שעזב בשנת 1985 לאחר הסכסוכים הפנימיים בלהקה, ולכן הוא מיוחס בעיקר לדייוויד גילמור.
האלבום הכיל בתוכו מספר שירים שהפכו ללהיטים, כגון Learning to Fly ו-On the Turning Away, אשר הביאו את האלבום למקום השלישי במצעדים של ארצות הברית ואירופה.
רוב האלבום בוצע על ידי דייוויד גילמור ונגנים אחרים.
כתוצאה, המתופף, ניק מייסון, הרגיש שלא שותף דיו ביצירה.
כך לדוגמה צורמת נגינתו של קרמין אפיס על התופים במקום מייסון בשיר The Dogs of War.
נגן הקלידים, ריצ'רד רייט, הצטרף בחזרה ללהקה באמצע הכנת התקליט, ולכן השתתף רק במספר שירים.
באלבום, על הבס מנגן טוני לוין הבסיסט של להקת קינג קרימזון.
על התקליט נראית תמונה ובה 800 מיטות של בית-חולים.
התמונה צולמה על ידי סטורם ת'ורג'רסון.
בוב אזרין (קלידים, כלי הקשה, רצף)
טום סקוט (סקסופון אלט, סקסופון סופרן)
דרלין קולדנהבן, קרמן טווילי, פיליס סיינט ג'יימס ודוני ג'ררד (שירת רקע)
A matter of life and death (עניין של חיים ומוות) הוא האלבום ה-14 של להקת ההבי מטאל הבריטית, איירון מיידן.
"Different World" מוזיקה: אדריאן סמית', סטיב האריס; מילים: האריס – 4:17
"These Colours Don't Run" מוזיקה: סמית', האריס; מילים: ברוס דיקינסון – 6:52
"Brighter Than a Thousand Suns" מוזיקה: סמית', האריס; מילים: דיקינסון, האריס – 8:44
"The Pilgrim" מוזיקה: יאניק גרס, האריס; מילים: האריס – 5:07
"The Longest Day" מוזיקה: סמית', האריס; מילים: דיקינסון – 7:48
"Out of the Shadows" מוזיקה: דיקינסון, האריס; מילים: דיקינסון – 5:36
"Lord of Light" מוזיקה: סמית', האריס; מילים: דיקינסון – 7:23
"The legacy" מוזיקה: גרס, האריס; מילים: האריס – 9:20
סטיב האריס - גיטרה בס
אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
דייב מארי - גיטרה חשמלית
יאניק גרס - גיטרה חשמלית
A Love Supreme הוא אלבום מאת הסקסופוניסט ג'ון קולטריין אשר הוקלט ב-9 בדצמבר 1964 בניו ג'רזי ויצא לאור ב-1965. האלבום, המייצג חתירה לזיכוך רוחני, מוגדר לרוב בין אלבומי הג'אז המשובחים בכל הזמנים.
האלבום מורכב מסוויטה בעלת ארבעה חלקים: הודיה (Acknowledgement), הכרעה (Resolution), התמדה (Pursuance) ומזמור (Psalm).
היצירה הוקלטה באולפנו של טכנאי הקול רודי ון גלדר, שהקליט את ענקי הג'אז של שנות החמישים והשישים של המאה העשרים.
למחרת, 10 בדצמבר 1964, הוקלטה גרסה שונה של החלק הפותח "הודיה" עם הסקסופוניסט ארצ'י שפ והקונטרבסיסט ארט דייוויס.
שם האלבום משמש מנטרה מוזיקלית חוזרת לאורך "הודיה" ובסופה הנגנים גם שרים את המנטרה (בחלק מהביצועים).
החלק האחרון, "מזמור", תואם את מילות שיר ההקדשה שחיבר קולטריין, המצורפות לאלבום.
החופש ההרמוני המתבטא באלבום מתפתח ביצירותיו הבאות של קולטריין.
האלבום מוגדר לרוב בין אלבומי הג'אז המשובחים בכל הזמנים.
בין היתר דורג במקום ה-47 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
האלבום משמש השראה ליצירותיהם של אמנים רבים אחרים.
ג'ון מקלפלין וקרלוס סנטנה חידשו את היצירה באלבומם Love Devotion Surrender משנת 1973. הזמר וויל דאונינג (Will Downing) הקליט שיר R&B המבוסס על "הודיה", בשיתוף עם אליס קולטריין, אלמנתו של ג'ון.
שיר זה דורג במקום ה-14 במצעד הפזמונים הבריטי לשנת 1988. האמנים הבלגים פבריציו קסול וקריס דפורט הוציאו בשנת 1995 אלבום וריאציות על היצירה הנקרא Variations on A Love Supreme.
ברנפורד מרסליס (Branford Marsalis) כיסה את היצירה באלבומו Footsteps of our Fathers משנת 2002. זמר הג'אז קורט אלינג שר את "הכרעה" באלבומו Man in the Air משנת 2003.
בשנת 2002 הוציאה חברת התקליטים Impulse!
Records אלבום כפול הכולל את הקלטת האולפן המקורית, שני ביצועים חלופיים ל"הודיה" ול"הכרעה" ובנוסף ביצוע חי של הסוויטה משנת 1965 בעיר אנטיב שבריביירה הצרפתית.
בביצוע החי מסתיימת "התמדה" בסולו קונטרבס ייחודי ומרגש באורך שמונה דקות, בביצועו של ג'ימי גאריסון.
לא ידוע על ביצועים חיים אחרים של היצירה על ידי קולטריין.
ב-9 באוקטובר 2004 בוצעה היצירה במלואה במועדון הגדה השמאלית בתל אביב על ידי הרכב בראשותם של אהרל'ה קמינסקי ואבישי כהן, לציון ארבעים שנה להקלטת האלבום.
בשנת 2020 דירג מגזין הרולינג סטון את האלבום במקום ה-66 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
ג'ון קולטריין - סקסופון טנור
ובביצוע החלופי שהוקלט למחרת ליצירה הפותחת "הודיה":
A Nice Pair (זוג נחמד) הוא אלבום אוסף של פינק פלויד.
A Nice Pair הגיע למקום ה-36 בארצות הברית.
הבדלים בין הגרסה האמריקאית לבין הגרסה האנגלית
A Nice Pair יצא במהדורות שונות בארצות הברית ובאנגליה.
ישנם מספר הבדלים בין הגרסות בדיסק הראשון, מה שהופך את הגרסה האנגלית למועדפת יותר על רוב המעריצים של הלהקה.
הקלטה חיה של "Astronomy Domine" באורך 8 דקות מהאלבום "Ummagumma" החליפה את הקלטת האולפן המקורית באורך 4 דקות במהדורה האנגלית, כי כנראה חברת הארווסט/קפיטול איבדו את העותק שלהם של הקלטת האולפן.
הגרסה האמריקאית של "A Nice Pair" גם החלישה את הסוף של "Interstellar Overdrive" והוסיפה מספר שניות של דממה לפני תחילת השיר "The Gnome".
עטיפת האלבום עוצבה על ידי קבוצת "היפנוזיס" שעיצבה עטיפות רבות של אלבומי פינק פלויד אחרים, כגון "The Dark Side of the Moon".
העטיפה מורכבת מארבע עטיפות שכל אחת מהן מורכבת מ-9 תמונות שונות.
העטיפות לא היו מספיק "חזקות" להוות עטיפת אלבום לבדן, ולכן שולבו יחד.
כל תמונה מסמלת פתגם ידוע או משחק מילים באנגלית; לדוגמה, התמונה הימנית באמצע מראה מזלג על כביש, שמסמל מטפורה באנגלית שמשמעותה רגע מכריע, נקודת מפנה או שיא.
התמונה האמצעית העליונה מראה שדיים של אישה, משחק מילים ויזואלי על שם האלבום - A Nice Pair - זוג נחמד (במהדורה האמריקאית הודבקו מדבקות סגולות או לבנות עם הכיתוב "Pink Floyd A Nice Pair" על תמונת האישה העירומה).
Astronomy Domine (4:14 במהדורה האנגלית, 8:12 במהדורה האמריקאית) (מהדורה אנגלית: בארט, רייט.
"Corporal Clegg" (4:13) (ווטרס, גילמור, מייסון)
"A Saucerful of Secrets" (11:57) (גילמור, ווטרס, רייט, מייסון)
רוג'ר ווטרס: גיטרה בס, שירה
ריצ'רד רייט: קלידים, פסנתר, מטרולון, ויברפון, שירה
ניק מייסון: תופים, כלי הקשה, שירה
נורמן סמית': תופים, שירה ב-"Remember a Day"
A Moment of Silence הוא אלבום האולפן המלא השני של להקת המטאל הישראלית סיילם.
האלבום, שיצא בשנת 1998, היווה את ההפקה הגדולה ביותר של סיילם עד אז.
הוא הופק בידי קולין ריצ'רדסון, שהתפרסם עוד קודם לכן על רקע עבודתו עם להקות מטאל כמו פיר פקטורי ומאשין הד.
האלבום יצא תחת חברת התקליטים הישראלית .B.N.E, עמה עבדה הלהקה בשנים 1998-2001.
האלבום כולל שילוב בין שירי דום מטאל/מטאל גותי עם השפעות של להקות משנות השמונים כמו הסמיתס והקיור (כמו "Winter's Tear"), לשירי דת' מטאל (כמו "Flames").
ריצ'רדסון ביקש מהלהקה "להוסיף גרוב" לשירים, שהיו איטיים וכבדים יותר בגרסאותיהם המקוריות ודומים יותר לשירי הדום מטאל של האלבום הקודם, "קדיש".
שיר הנושא "A Moment of Silence" ("דקת דומייה") תואר בידי הלהקה כשיר זיכרון המוקדש הן לאנשים שהלכו לעולמם והן לזמנים שנשכחו.
"Winter's Tear" הוא אחד משיריה הראשונים של הלהקה הכוללים שילוב של שירתו הגרונית של זאב טננבוים עם שירה נקייה.
השיר כולל השפעות גותיות ושירה של המתופף אמיר נויבך שמושפעת מזו של סולן להקת הקיור, רוברט סמית'.
נויבך עזב את סיילם מיד לאחר הקלטתו של האלבום, והחליף אותו ניר נקב, מתופף הלהקה עד היום.
השיר "Set the Controls for the Heart of the Sun" הוא גרסת כיסוי לשירה של להקת פינק פלויד מ-1968.
כל השירים מאת זאב טננבוים, ליאור מזרחי, אמיר נויבך ומיכאל גולדשטיין, אלא אם כן מצוין אחרת.
אמיר נויבך - תופים, שירה
מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס
גיורא הירש - סולו גיטרה ב"A Moment of Silence"
A Night to Remember הוא אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ואייקון שנות ה-80 הפופולרית סינדי לאופר.
לאחר שניסתה את מזלה בקריירת משחק, חזרה לאופר לאולפן ההקלטות שלוש שנים אחרי אלבומה האחרון, True Colors.
באלבום זה לאופר התבגרה ושינתה את תדמיתה הקודמת, ובנוסף הייתה יותר מעורבת בכתיבת האלבום.
האלבום קיבל ביקורות לא מעודדות ולא הניב שום להיט ענק, למעט "I Drove All Night" שזכה להצלחה רבה.
השיר הוצע קודם לכן לרוי אורביסון, שהקליט את השיר בתור גרסת דמו, ולאחר מכן החליט לגנוז אותו.
כותבי השיר, שעבדו באותו זמן עם לאופר על אלבומה וכתבו איתה שירים, הציעו לה את השיר והיא קיבלה אותו.
לדבריה, היא אהבה את הרעיון של "אישה נוהגת, אישה בשליטה".
מאוחר יותר כשאורביסון נפטר, חברת התקליטים שלו הוציאה אלבום משיריו שנגנזו, ואת השיר עצמו שחררו כסינגל לרדיו בשנת 1992. השיר גם זכה לחידוש של הזמרת סלין דיון בשנת 2003.
סינגל נוסף שזכה להצלחה מהאלבום, My First Night Without You, היה בין הווידאו קליפים הראשונים שלווה בכתוביות לבעלי בעיות שמיעה.
בגרסת האלבום היפנית, הופיע השיר "Hole in My Heart (All the Way to China)" שהשתתף גם בפסקול הסרט בכיכובה של לאופר, "Vibes" ("זעזועים") ואף יצא וידאו קליפ ב-1988 כדי לקדמו.
השיר זכה להצלחה גדולה בניו זילנד ובאוסטרליה.
A Man and His Music הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-45 של סינטרה וה-18 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.
האלבום שיצא לאור בסביבות יום הולדתו ה-50 של סינטרה, נחשב לאחד הפרויקטים השאפתניים ביותר שלו עד אותו זמן.
האלבום הכפול מכיל אוסף שירים שאותם הקליט בעבר לחברות ההקלטה הקודמות בהן עבד, קולומביה רקורדס וקפיטול רקורדס ולמרות כי יכול היה להשתמש בהקלטות אלה, העדיף סינטרה להקליט את רוב השירים מחדש.
האלבום מאפשר מבט רטרוספקטיבי על הקריירה המוזיקלית של סינטרה.
האלבום זכה בפרס אלבום השנה בטקס פרסי הגראמי של שנת 1967.
דון קוסטה - מארגן, מנצח
A Man Alone הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה.
זהו אלבום האולפן ה-55 של סינטרה וה-28 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.
לאחר שהצליח עם אלבום הפופ הקלאסי, My Way, הוציא סינטרה אלבום המוקדש כולו לשיריו של המשורר רוד מקואן שהיה פופולרי מאוד בסוף שנות ה-60 לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים מספריו.
לאחר שנפגשו במסיבה, החליט סינטרה להוציא אלבום שלם המוקדש ליצירתו של המשורר.
מקואן כתב מבחר של שירים חדשים ופואמות לאלבום.
תרומתו של מקואן לליווי המוזיקלי של האלבום הייתה בעיקר בקביעת טון קולו של סינטרה, בשעה שדקלם את הפואמות.
האלבום הורכב משישה שירים של ממש ומחמישה קטעי פואמה אותן מקריא סינטרה בליווי מוזיקלי ובנוסף שיר נוסף שהיה חצי שיר וחצי פואמה והוא ללא ליווי מוזיקלי כלל.
עם כל תשומת הלב שהוקדשה למילים בקטעי האלבום, הכוונה באלבום הייתה רצינית מאוד.
אך הקומפוזיציה של מקון לקתה בחסר והחיבור בין מילות השירים והמוזיקה הייתה בחלקה חסרת בסיס.
רק עבודה קשה של סינטרה מבחינת הקראת השירים ובעיקר של המארגן דון קוסטה, הצילה את האלבום מכישלון.
ב-1991 יצא האלבום בגרסת התקליטור.
A Million Lights (בתרגום חופשי: מיליון אורות) הוא האלבום השלישי של זמרת הפופ הבריטית שריל.
האלבום יצא לאור ב-15 ביוני 2012, על ידי בחברת התקליטים Fascination Records.
ב-18 במאי 2012, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום "Call My Name".
כמו כן, זהו האלבום הראשון של קול שיצא תחת השם "שריל", זאת לאחר עקבות גירושיו מבעלה מאשלי קול.
ב-18 באפריל 2012, חשפה קול את שמו של אלבום האולפן השלישי שלה "A Million Lights", באוות יום חשפה קול את תאריך צאת האלבום ב-15 ביוני.
ב-24 במאי, הוציאה לאור שריל את עטיפת האלבום ורשימת השירים ובנוסף הודיעה שתוציא לאור שתי גרסאות גרסה סטנדרטית, וגרסת דלוקס, שריל אישרה זאת בעמוד הפייסבוק שלה.
כדי לקדם את האלבום, קול יצאה ב-3 באוקטובר 2012, לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "A Million Lights Tour", באירופה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםגרסהמקוראירלנד15 ביוני 2012תקליטור • הורדה דיגיטליתפולידוררגילה • דלוקסברזילהורדה דיגיטליתיוניברסל מיוזיקטאיוואןבריטניה18 ביוני 2012תקליטור • הורדה דיגיטליתפולידור • פאסניישןרגילה • דלוקס • מארז תקליטורים (סופר דלוקס)פולין19 ביוני 2012יוניברסל מיוזיקרגילהאיטליהאוסטרליה22 ביוני 2012הונגריה25 ביוני 2012רגילה • דלוקסטאיוואן6 ביולי 2012תקליטורדלוקס
A Nod and a Wink הוא האלבום הארבעה-עשר של להקת הרוק המתקדם, קאמל.
האלבום יצא לאור ביולי, 2002 בחברת התקליטים, Camel Productions.
זהו האלבום האחרון שיצא בינתיים של הלהקה.
האלבום הוקדש לקלידן המקורי של הלהקה, פיטר ברדנס שנפטר ב-2002.
A Life Within A Day (בתרגום לעברית: חיים בתוך יום) הוא אלבום הבכורה של הצמד "סקווקאט" המורכב מכריס סקווייר (אשר פעל בלהקת יס עד מותו) וסטיב האקט (פעל בעבר בלהקת ג'נסיס).
שיר הנושא "A Life Within A Day" זכה בפרס ה"המנון" בטקס פרסי הרוק המתקדם.
השיר "Aliens" (חייזרים) תוכנן במקור להיות שיר של להקת "יס" בשם "(Aliens Are Only Us from the Future)" (חייזרים הם רק אנחנו מהעתיד).
השיר נכתב על ידי סקווייר, ובוצע בסיבוב ההופעות של יס (Yes' In The Present).
אחריו יס הפסיקו לבצע את השיר בהופעות זמן קצר אחרי לשיר היו שמועות על כניסתו לאלבום של יס בשנת Fly from Here) 2011).
האקט כבר עבד עם חברו ללהקה של סקווייר סטיב האו בסופרגרופ GTR.
כל השירים נכתבו על ידי כריס סקווייר, סטיב האקט ורוג'ר דין למעט איפה שמצוין
כריס סקווייר - גיטרת בס, שירה
סטיב האקט - גיטרה, מפוחית פה, שירה
אמנדה למאן - שירה מלווה
קריסטין טאונסנד - כינור, וילולה
רוג'ר קינג - מפיק, טכנאי קול
שו בינג - עטיפת אלבום
מארק פאוול - רכז הפרויקט
פיל סמי - עטיפת אלבום
A Passion Play (בעברית: מחזה פסיון) הוא האלבום השישי של ג'ת'רו טאל, אשר יצא בשנת 1973. האלבום כמו קודמו Thick as a Brick הוא אלבום קונספט עם שיר יחיד וארוך (שחולק לשני חלקים בשני הצדדים בתקליט פטיפון ה-LP המקורי).
נושא האלבום עוסק במסעו של אדם לחיים לאחר המוות.
למרות שהאלבום התקבל בהתלהבות על ידי המעריצים, קטלו מבקרי המוזיקה את האלבום בנחרצות.
על אף הביקורות, הגיע האלבום פעם נוספת למקום הראשון במצעד האמריקאי, אך רק למקום ה-13 בבריטניה.
בעקבות הצלחת האלבום החלה הלהקה להופיע בתדירות גבוהה מבעבר.
הופעותיה היו ארוכות מן הרגיל, וכללו עתה חומרים מכל אלבומי הלהקה בעבר.
לאחר ההוצאה המקורית ב-1973, האלבום יצא על גבי תקליטור.
מאוחר יותר, במרץ 1998 MFSL הוציאה דיסק, שהרצועות צמודות לאורך השורות, אבל לא ממש תואמים ובשנת 2003 יצאה גרסת תקליטור מחודשת עם רצועת וידאו נוספת.
קונספט האלבום עוסק באדם פשוט ושמו רוני פילגרים והסיפור מתחיל במותו של פילגרים, לאחר מכן יוצא פילגרים למסע של החיים שלאחר המוות, ולבסוף חווה גלגול נשמות המחזיר את פילגרים לחייו הרגילים.
השיר מתחיל בהלווייתו של פילגרים, ולאחר מכן יש "לימבו" (בין חיים למוות), לאחר מכן עובר לשיפוט אלוהי, אחר כך מגיע פילגרים לגן עדן, משם לגיהנום ולבסוף גלגול נשמות.
הסיפור עצמו נקטע בחלק השני של השיר ונפתח בסיפור קצר על ארנב אשר איבד את משקפיו.
מנהיג הלהקה איאן אנדרסון אמר שזהו לא האלבום האהוב עליו מפני שהוא מבולבל, ארוך, וללא הפסקה.
זה קרה כשהלהקה נסעה לשווייץ כדי להקליט חומר חדש וכדי להתחמק מתשלומי המס בבריטניה.
הלהקה הקליטה את החומר אך לאחר מכן, כשחזרו לאנגליה (מסיבות בריאותיות) נעלם החומר המוקלט משווייץ.
לאנדרסון לא נותר זמן רב לפני סיבוב ההופעות החדש ומרוב הבלבול, החיפזון והפזיזות, יצא לו חומר אשר לא מוצא חן בעיניו.
כל הקטעים נכתבו על ידי איאן אנדרסון למעט הקטע The Story of the Hare Who Lost His Spectacles שנכתב על ידי אנדרסון, ג'פרי האמונד וג'ון אייבן
איאן אנדרסון - חליל צד, גיטרה אקוסטית, סקסופון, שירה
בריימור בארלו - תופים, כלי הקשה
מרטין בייר - גיטרה חשמלית
ג'ון אייבן - פסנתר, עוגב, סינתיסייזר, שירה
A Plague of Lighthouse Keepers (בתרגום לעברית: מגפת שומרי המגדלור) הוא קטע מוזיקלי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור באלבומם הרביעי, Pawn Hearts.
זוהי יצירת קונספט בת 23 דקות, שמשתרעת על כל צד ב' של התקליט.
כל אחד מהשירים המרכיבים את היצירה הוקלט באולפן בנפרד, ולאחר מכן הם אוחדו לקטע מוזיקלי אחד.
יש בקטע המוזיקלי מקצבים ומשקלים שונים, וכן קטעי מוזיק קונקרט.
עבודת ההקלטה נמשכה כשלושה-ארבעה חודשים.
לדברי המפיק ג'ון אנתוני, הייתה היצירה בגדר ניסוי שהרחיק לכת הרבה יותר מן האלבומים הקודמים.
על התהליך סיפר: "מיצינו את היכולת בציוד שבאולפנים עד הגבול".
הניסוי כלל מניפולציות שקלידן הלהקה יו בנטון יצר כשהשתמש במלוטרון וסינתיסייזר.
לדברי דייוויד ג'קסון, חלק אחד כולל את הלהקה מכפילה את התוצר המוקלט כ-16 פעמים.
רוברט פריפ מלהקת קינג קרימזון, סיפק הופעת אורח בגיטרה חשמלית, שניתן לשמוע מ8:10-10:20 לתוך השיר וסמוך לסוף השיר.
כשמנהיג הלהקה פיטר האמיל התראיין למגזין "Sounds", סיפר על מילות השיר אשר כתב.
הוא מספר: "זה פשוט הסיפור של שומר מגדלור, שזה ברמה הבסיסית שלו.
ויש סיפור על ההאשמות עליו והתסביכים שלו על לראות אנשים מתים ולתת לאנשים למות, ולא להיות מסוגל לעזור בסופו של -..
טוב, זה לא ממש שיש לו סוף, זה באמת תלוי בך כדי להחליט.
הוא גם הורג את עצמו, או שהוא הצדיק את כל זה ויכל לחיות בשלום...
ואז ברמה הנפשית / דתית הסיפור אינו עוסק בו ובא לידי הסכם עם עצמו, ובסופו הוא מאבד את שפיותו ומדרדר לטירוף, או התעלות, זה בכל מקרה בסוף ...
וזה גם על אדם שמשלים עם חברתו - זו הרמה השלישית ...
בין סיבובי הופעות באיטליה, במרץ 1972, ביצעה הלהקה את הקטע "Theme One" יחד עם "A Plague of Lighthouse Keepers" בטלוויזיה הבלגית.
מאז ההקלטה באולפן של "A Plague of Lighthouse Keepers" שכללה קולאז' של הקלטות מרובות, אי אפשר היה לחקות את הביצוע בהופעה במסגרת אחת, הלהקה פשוט צלמה חלקים בודדים של השיר ושילבו את כל החלקים יחד.
"בילינו שעות לעבוד על 'Lighthouse Keepers' כי לא ניגנו אותו במשך חודשים.
למדנו את השיר מחדש", אמר גאי אוונס.
בנטון אמר: "זה היה מאוד קשה, היינו צריכים לצלם אותו בשני חלקים".
ב-DVD נראה כי החלקים חולקו יותר מפעם אחת.
ההקלטה יצאה ב-DVD בפברואר 2003 כחלק מהאלבום Vasults (כותרת שגויה כמי שנרשם בשנת 1971).
זוהי הייתה הפעם היחידה שהקטע נוגן, אף על פי שהוא נוגן בהופעה חיה בלידס באוקטובר 1971.
ב-1977 ו-1978, ואן דר גראף בהרכבם המורכב מסולן, פסנתר, גיטרה, גיטרת בס, תופים וכינור (וצ'לו ב-1978).
אפשר לשמוע את המחרוזת באלבום Vital, שנמשך 13 דקות ו-41 שניות.
בהופעות ב-1978, 1979 ו-1980 פיטר האמיל ביצע את הקטע בקריירת סולו (גם עם כינור).
Allmusic כינה את השיר "מונומנטלי", אבל מאמינים שזה "לא תמציתי כמו שזה היה".
מצד שני מוג'ו כינו את השיר כ"מגוחך".
האלבום "Pawn Hearts" לא זכה להצלחה גדולה בבריטניה, אך הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי במשך 12 שבועות.
כל חלקי השיר נכתבו על ידי פיטר האמיל למעט מה שמצוין:
"Pictures/Lighthouse" (יו בנטון, דייוויד ג'קסון) (3:10)
"The Clot Thickens" (האמיל, בנטון, אוונס, ג'קסון) (2:51)
פיטר האמיל - שירה, גיטרה אקוסטית, פסנתר ופסנתר חשמלי
דייוויד ג'קסון - סקסופון (אלטו, טנור וסופרן), חליל וקולות רקע
יו בנטון - אורגן האמונד, אורגן, פסנתר, מלוטרון, סינתיסייזר, גיטרת בס וקולות רקע.
גאי אוונס - תופים, טימפני, כלי הקשה ופסנתר
רוברט פריפ - גיטרה חשמלית
A Moon Shaped Pool (בתרגום חופשי: "בריכה בצורת ירח") הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית רדיוהד.
האלבום הופק על ידי נייג'ל גודריץ'.
האלבום היה זמין להורדה ב-8 במאי 2016. מהדורות CD ו-LP יצאו ב-17 ביוני 2016, ואחריו "מהדורה מיוחדת" בספטמבר.
מיד לאחר השקתו של האלבום, הוא הושמע במלואו ב-"BBC Radio 6 Music", בידי טום רובינסון.
זו הפעם הראשונה בה הופיע באלבום אולפן השיר הסוגר את האלבום, "True Love Waits".
השיר הופיע לראשונה באלבום ההופעה החיה מ-2001 I Might Be Wrong בעיבוד אקוסטי.
מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" במקום ה-128. בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-22.
תום יורק – שירה, פסנתר, קלידים, גיטרה, תכנות, מילים
ג'וני גרינווד – גיטרה, פסנתר, עיבודי מיתרים, קלידים, תכנות
אד או'בריאן – גיטרה, אפקטים, קולות רקע, תכנות
קולין גרינווד – בס, תכנות
פיל סלוואי – תופים, כלי הקשה, תכנות
סטנלי דונווד – ציור עטיפה
A New Day Has Come (בעברית: יום חדש הגיע) הוא אלבום האולפן השמונה עשר של הזמרת הקנדית סלין דיון.
האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ב-22 במרץ 2002, לאחר 5 שנים ללא אלבום אולפן מלבד אלבום חג המולד, These Are Special Times.
האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר כבש 20 צמרות מצעדים, נמכר בסדר גודל עולמי של 12 מיליון עותקים, כאשר 3.3 מיליון עותקים מתוכם בארצות הברית בלבד, ואף זכה במספר פרסים שונים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, הראשון במצעד האלבומים הבריטי, והראשון במצעד האלבומים הקנדי.
האלבום הופק על ידי וולטר אפאנאסייף, פייר אטסרום, כריסטיאן בי, אנדרס בג', ארנתור בירגיסון, אנדריאס קרלסון, מארק דולד, סיימון פרנגלן, הומברטו גאטיקה, ריצ'י ג'ונס, רוברט ג'ון "מאט" לאנג, קריסטיאן לונדין ואחרים.
דיון חזרה לעולם המוזיקה לאחר הפסקה בעקבות לידת בנה הבכור שנה קודם לכן.
במהלך העבודה על האלבום שיתפה פעולה עם מפיקים שונים ביניהם אנדרס באג ופייר אנטרום איתם שיתפה פעולה בפעם הראשונה.
המפיק והחבר של דיון דייוויד פוסטר לא השתתף הפעם בעבודה על אלבום זה.
האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות בקרב מבקרי המוזיקה שמצאו את המוזיקה של דיון ברחבה יותר וכמי שבחנה סגנונות מוזיקליים רחבים יותר.
האלבום מכיל בעיקר מוזיקת פופ עם השפעות של מוזיקה מודרנית במיוחד בשיר הדאנס "Sorry for Love".
אם כי האלבום מכיל גם שירים עכשוויים למבוגרים כמו "I Surrender", שיר הנושא של האלבום ו-"A New Day Has Come".
האלבום זכה להצלחה אדירה כאשר נכנס למקום ה-1 במצעדים של 20 מדינות.
הוא מכר 3.3 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד ובכך הגיע למעמד פלטינה משולשת.
בקנדה האלבום הגיע למעמד פלטינה משושת עם מכירות של 600 אלף עותקים.
באירופה גם האלבום זכה להצלחה רבה כאשר מכר 3 מיליון עותקים ברחבי היבשת.
סך הכל מכירותיו של האלבום עומדות על 12 מיליון עותקים בכל העולם.
הסינגל הראשון מהאלבום "A New Day Has Come" שוחרר במרץ 2002 והגיע לעשירייה הפותחת בקנדה ואירופה.
בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-12 ובמצעד השירים העכשוויים למבוגרים שבר שיא כאשר היה לשיר ששהה במצעד הכי הרבה שבועות במקום הראשון (21 שבועות).
הסינגל הבא "I'm Alive" יצא באוגוסט אותה שנה והגיע לעשירייה הפותחת במדינות הגדולות באירופה.
הסינגל האחרון מהאלבום "(Goodbye's (The Saddest Word" לא הצליח לשחזר את הצלחת השיר הקודמים והגיע ל-40 העליונים בלבד ברוב מדינות אירופה.
הסינגל הרביעי "At Last", זכה להצלחה נאה ברחבי העולם.
מקוםתאריםמכירותאוסטריה (IFPI Austria)פלטינה40,000אוסטרליה (ARIA)פלטינה 2×160,000ארגנטינה (CAPIF)פלטינה 2×80,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 3×3,307,000בלגיה (BEA)פלטינה 2×100,000ברזיל (Pro-Música Brasil)זהב50,000בריטניה (BPI)פלטינה300,000גרמניה (BVMI)זהב 3×450,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה 2×100,000הולנד (NVPI)פלטינה80,000הונג קונג (IFPI Hong Kong)זהב10,000הונגריה (MAHASZ)זהב25,000יוון (IFPI Greece)פלטינה30,000יפן (RIAJ)זהב100,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה50,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה 2×30,000ספרד (PROMUSICAE)פלטינה100,000פולין (ZPAV)זהב50,000פינלנד (Musiikkituottajat)זהב32,915צרפת (SNEP)פלטינה 3×975,000קנדה (Music Canada)פלטינה 6×600,000שוודיה (GLF)פלטינה60,000שווייץ (IFPI Switzerland)פלטינה 3×120,000סיכוםאירופה (IFPI)פלטינה 3×3,000,000בכל העולם12,000,000
הופעה חיה בלאס וגאס) הוא אלבום ההופעה הראשון בשפה האנגלית של הזמרת הקנדית סלין דיון.
אלבום ההופעה יצא לאור ב-14 ביוני 2004, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום ההופעה אל המקום ה-10 במצעד הבילבורד 200.
בנוסף לכך, יצאה לאור גרסה נוספת לאלבום; גרסה הכוללת די וי די של סרט תיעודי באורך 45 דקות הנקרא "One Year...
אלבום ההופעה כולל חמישה ביצועים חיים לשירים אשר לא הופיעו באלבומים קודמים של דיון: "Fever", "I've Got the World on a String", "I Wish", "If I Could" ו-"What a Wonderful World" אך מאוחר יותר שני השירים האחרונים נכללו באלבומה Miracle.
השיר "If I Could" הוא גרסת כיסוי לשירה של הזמרת ננסי וילסון שבשנים קודם לכן זכה לגרסאות כיסוי נוספות.
במהדורה הצרפתית של אלבום ההופעה, ישנו ביצוע נוסף לשיר בשם "Contre nature" אשר במהדורה זו מופיעה כרצועת בונוס.
הגרסה המקורית של אלבום ההופעה הייתה אמורה לצאת לאור במקור בסתיו של אותה השנה, לאחר שנערכו מספר שינויים במופע מאז שהמופע הזה צולם, אך בסופו של דבר גרסה זו יצאה ב-2007 בשם "".
אלבום ההופעה זכה להצלחה רבה מבחינה מסחרית כאשר קיבל את תואר הזהב בארצות הברית, עבור מכירות של 530,000 עותקים.
בבריטניה זכה לתואר הכסף, עבור מכירות של 60,000 עותקים.
ביוון נמכר אלבום ההופעה בכ-10,000 עותקים ובכך זכה לתואר הזהב.
בצרפת לא זכה אלבום ההופעה לתואר מסוים, אך מכירותיו שם נעמדות בכ-55,000 עותקים בסך הכל.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)זהב530,000בריטניה (BPI)כסף60,000יוון (IFPI Greece)זהב10,000צרפת (SNEP)55,000סיכוםבכל העולם1,500,000
מדינהתאריך יציאהחברת תקליטיםפורמטקטלוגמקוראירופה14 ביוני 2004קולומביהתקליטור5152252 • 5152256 (גרסת בצרפת)תקליטור \ די וי די5152253 • 5152258 (גרסת בצרפת)ארצות הברית15 ביוני 2004אפיקתקליטור5152252תקליטור \ די וי די5152253קנדהקולומביהתקליטור5152252תקליטור \ די וי די5152253אוסטרליה9 ביולי 2004אפיקתקליטור5152252תקליטור \ די וי די5152253יפן22 בדצמבר 2004SMEJEICP-463
A New Day Has Come (בעברית: יום חדש הגיע) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון, מתוך אלבומה הבינלאומי השישי, A New Day Has Come.
השיר יצא לאור ב-11 במרץ 2002, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד הוט 100, והשביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר נכתב על ידי סטפן מוקיו ואלדו נובה והופק על ידי וולטר אפנסייב, נובה וריק וייק.
השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום, A New Day Has Come.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד זהב בארצות הברית על סך מכירות של 500,000 עותקים.
אלבום האוסף My Love: Essential Collection, שיצא בשנת 2008, כלל בתוכו את השיר.
הווידאו קליפ של השיר צולם בוסט פאלם ביץ' שבארצות הברית ובוים על ידי דייב מאיירס.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דיון עומדת על עננים המקיפים אותה, תוך שהיא מתחילה לשיר את השיר וברקע ניתן לראות אנשים בסיטואציות שונות במדינות שונות.
הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של סלין דיון ב-24 באוקטובר 2009, ונכון לינואר 2019, עומד מונה הצפיות של הקליפ על כ-113 מיליון צפיות.
מדינהתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000ארצות הברית (RIAA)זהב357,000בריטניה (BPI)כסף200,000יוון (IFPI Greece)זהב10,000נורווגיה (IFPI Norway)זהב10,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטבריטניה11 במרץ 2002תקליטור • קלטת שמעיפן27 במרץ 2002תקליטורארצות הברית28 במאי 20027" • די וי די
A No No הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הרית'ם אנד בלוז האמריקאית מריה קארי.
השיר יצא לאור ב-4 במרץ 2019, כסינגל הראשון השני מתוך אלבומה השלושה עשר, Caution.
השיר יצא גם בגרסת רמיקס כמה ימים לאחר מכן.
בנובמבר 2018, היה זמין השיר להורדה דיגיטלית.
השיר נכתב על ידי מריה קארי, שיי טיילור, פריסילה רנאה, ג'ף לורבר, ליל קים, הנוטוריוס בי.
ג'י., מייז, קמ'רון ואנדריאו הרד והופק על ידי קארי, טיילור וג'רמיין דופרי.
השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז, המשלב בתוכו גם את סגנון ההיפ הופ.
בנוסף לכך, השיר הוא הראשון אותה שרה במסגרת סיבוב ההופעות שלה, "Caution World Tour".
קליפ המילים הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מריה קארי ב-4 בדצמבר 2018. ב-8 במרץ 2019, פורסם הוידאו קליפ המלא של השיר.
לאורכו של הקליפ ניתן לראות את קארי ושלל רקדני ליווי נמצאים בתוך רכבת תחתית.
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורעולם1 בנובמבר 2018הורדה דיגיטליתרגילהאפיקארצות הברית4 במרץ 2019רדיו קצביעולם15 במרץ 2019הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהרמיקס מאת סטפלון דון5 באפריל 2019רמיקס מאת שאוני
A Matter of Time (בעברית: עניין של זמן) הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת הבלגית סנק.
השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2018, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים VRT Muziek.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שבפלנדריה, וה-16 במצעד שבוולוניה.
הווידאו קליפ הועלה לערוץ היוטיוב של תחרות הזמר של האירוויזיון ב-5 במרץ 2018. בקליפ ניתן לראות את סנק, כשהיא מצטלמת במקומות שונים.
בנוסף לכך, הועלתה ליוטיוב ההופעה של סנק עם השיר, שהתקיימה בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון.