tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רוזנר הוא סמכות ידועה ברחבי העולם בנושא אתיקה רפואית, לאחר שהרצה רבות בנושא אתיקה רפואית יהודית ברחבי ארצות הברית ושימש כפרופסור אורח או כמרצה בישראל, אנגליה, צרפת, גרמניה, מקסיקו, קנדה, הולנד, דרום אפריקה, ניו זילנד ואוסטרליה.
קלר הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של קהיליית פנסילבניה.
הוא נבחר לתפקיד בבחירות ביניים במהלך יוני 2019, מטעם המפלגה הרפובליקנית.
קלר נולד בפּייג' שבאריזונה, להורים ילידי פנסילבניה שעברו אל מערב ארצות הברית לצורכי עבודה.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון שיקלאיימי (Shikellamy) בשנת 1984, התקבל קלר לעבודה ב"קונסטוגה התמחויות עץ, מפעל לייצור ארונות ומוצרי מטבח אחרים העשויים מעץ בביוורטאון שבפנסילבניה.
במרוצת הזמן התקדם בסולם המעמדות בחברה ומונה למנהל תפעול ראשי.
בשנת 1990 החל קלר להתמקצע בעסקי נדל"ן ולמד בבית הספר לנדל"ן ע"ש דון פול שירר בשנת 1995.
בשנת 2010 התמודד קלר לבית הנבחרים המדינתי של פנסילבניה מטעם המפלגה הרפובליקנית במחוז הבחירה ה-85, בשאיפה לרשת את ראס פיירצ'ילד שפרש מהחיים הפוליטיים.
ב-4 בינואר 2011 החל קלר את כהונתו בבית הנבחרים המדינתי של פנסילבניה, ונבחר מחדש אחת לשנתיים עד 2018. הוא מונה לחבר הנאמנים של מערכת הגלמאות של עובדי בתי הספר הציבוריים בפנסילבניה בראשית 2019.
בעקבות התפטרותו של טום מרינו מבית הנבחרים של ארצות הברית בינואר 2019, הכריז קלר על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של פנסילבניה לקראת בחירות ביניים להחלפתו של מרינו.
ב-2 במרץ זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית במהלך ועידה מיוחדת.
בבחירות הכלליות שנערכו ב-21 במאי גבר על מארק פרידנברג, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
כעבור יממה קלר התפטר מבית המחוקקים המדינתי, וב-3 ביוני 2019 הוא הושבע אל הקונגרס של ארצות הברית.
ב-28 בפברואר 2022, בנימוק החלטת בית המשפט העליון של פנסילבניה לשנות את מפת מחוזות הקונגרס של המדינה, הכריז קלר על פרישתו מהקונגרס לקראת בחירות אמצע הכהונה באותה השנה.
(צ'ייס) קוק היה מהנדס כימי ויזם אמריקאי.
מייסד חברת זיקוק הנפט שהפכה לימים לקוק תעשיות, תאגיד ענק בבעלות פרטית שנשלטת בידי בניו צ'ארלס ודייוויד ונאמד בשנת 2015 בידי פורבס כחברה הפרטית השנייה בגודלה בארצות הברית.
קוק, בן להארי קוק מהגר מהולנד ומאטי ב.
פיתח טכנולוגיה חדשה לזיקוק נפט לדלקים, תחילה פעל רק בתחומי ארצות הברית אך בהמשך עשה חלק מהונו הראשוני בעסקים מחוץ לתחומי הברית שנתפסו בדיעבד כבעייתיים מבחינה אתית ופוליטית: הוא שיתף פעולה עם ברית המועצות בתוכנית החומש הראשונה ועזב את הקשרים הללו רק כאשר 'טוהרו' כמה משותפיו הסובייטים בידי סטלין.
לאחר מכן בנה יחד עם שותפו ויליאם רודס דייוויס את בית הזיקוק בהמבורג, השלישי בגודלו בין בתי הזיקוק ששירתו את המשטר הנאצי והיה אחד מבתי הזיקוק הבודדים בגרמניה שיכולים היו לייצר את דלק האוקטן הדרוש למטוסי קרב.
עסקים אלו לא היו חריגים בנוף החברות הבינלאומיות האמריקניות ערב מלחמת העולם השנייה.
ב-1940, הצטרף לשותפים נוספים ליצירת "קוק תעשיות" וב-1966, שנה לפני מותו, העביר את ניהול החברה לידי בנו צ'ארלס.
לאחר מותו התגלע עימות משפטי בין ארבעת בניו על השליטה בחברה, עימות שנמשך במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20. כיום מחזיקים בשליטה בחברה בניו צ'ארלס ודייוויד והונם המשותף נאמד בלמעלה מ-100 מיליארד דולר.
פרדריק ווהן "פרד" ניוהאוז היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בריצת שליחים 4x400 מטר וסגן אלוף אולימפי בריצת 400 מטר (מונטריאול 1976).
פרד ניוהאוז נולד ב-1948 בהאני גרוב שבטקסס.
בנעוריו למד בתיכון האלסויל .
השלים תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת פריירי וויו שבטקסס.
לאחר סיום התואר הראשון שירת שנתיים בצבא, ולאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים בין-לאומיים באוניברסיטת וושינגטון.
לאחר סיום לימודיו עבר לגור בבאטון רוז' שבלואיזיאנה, שם עבד בחברת אקסון מוביל ובהמשך עבד עבור חברת "ואלרו אנרג'י" (Valero Energy) מיוסטון, וכן עבור בתי הזיקוק בטקסס סיטי.
לאחר פרישתו מקריירה ספורטיבית מילא ניוהאוז כמה תפקידים ציבוריים וביניהם:
חבר בוועד האולימפי לאתלטיקה של ארצות הברית.
יו"ר מועצת המנהלים של לשכת המסחר של טקסס סיטי.
יו"ר לשכת המסחר של יוסטון איסט אנד.
יו"ר המרכז המשפחתי הקהילתי של יוסטון.
סגן יו"ר ועדת המורשת השחורה ביוסטון.
חבר ועדת הכספים של אוניברסיטת פריירי וויו.
ב-2000 נבחר להוביל את נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית באולימפיאדת סידני (2000).
במשחקים הפאן-אמריקאיים, שנערכו בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה, זכה ניוהאוז בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא משחקים חדש של 3:00.63 דקות, לפני ג'מייקה (3:03.98 דקות) וטרינידד וטובגו 3:04.58 דקות, ומדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.09 שניות, אחרי ג'ון סמית' מארצות הברית (שיא משחקים 44.60 שניות) ולפני פרננדו אסבדו מפרו (45.30 שניות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן, שנערכו ביוג'ין, אורגון בתחילת יולי 1972, סיים שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.40 שניות ולא נכלל בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
בשלב המוקדמות קבע שיא אישי חדש של 44.20 שניות.
באולימפיאדת מונטריאול זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם הרמן פרייזר, בני בראון ומקסי פרקס בתוצאה של 2:58.65 דקות, לפני פולין (3:01.43 דקות) ומערב גרמניה (3:01.98 דקות); ומדליית כסף בריצת 400 מטר, בתוצאה של 44.40 שניות אחרי אלברטו חואנטורנה מקובה (44.26 שניות) ולפני הרמן פרייזר (44.95 שניות).
ב-2014 צורף להיכל התהילה של טקסס.
פרד ניל נולד בשם פרדריק ראלף מולוק ג'וניור, בקליבלנד, אוהיו.
לדברי ניל, הלה אימץ את שם הבמה שלו מסבתו, אדי ניל, בשל אהבתו אליה.
בסביבות 1947, כשהיה בכיתה ו', החל לנגן בגיטרה.
לאחר שירות צבאי של שנתיים בחיל הים האמריקאי, בסוף שנות ה-50, החל ניל לכתוב שירים ולהופיע.
במקביל, כתב והלחין ניל שירים עבור מוזיקאים אחרים במסגרת עבודתו בבניין בריל בניו יורק.
בין היתר, שיריו בוצעו והוקלטו על ידי אמני רוק המוכרים ביותר באותה תקופה, כמו באדי הולי (Come Back Baby, 1958) ורוי אורביסון (Candy Man, 1961).
בשנת 1964 הוציא ניל את ה-LP הראשון שלו, "Tear Down The Walls" (1964) אשר הוקלט עם וינס מרטין.
ב-1965 ניל הוציא את אלבומו "Bleecker & MacDougal" בחברת אלקטרה רקורדס, אשר הוצא מחדש ב-1970 תחת השם "A Little Bit of Rain".
ב-1967 יצא אלבומו "Fred Neil", אשר הוקלט במהלך מגוריו בגריניץ' וילג' ובקוקונט גרוב.
שירים הידועים ביותר של ניל הם "Other Side of This Life" שבוצע על ידי ג'פרסון איירפליין באלבום ההופעה שלהם "Bless Its Pointed Little Head"; ו"הדולפינים", שזכה לגרסאות כיסוי על ידי אמנים שונים במשך השנים, ביניהם לינדה רונסטאדט, It's a Beautiful Day, The The, בילי בראג, בת' אורטון וטים באקלי.
1966: פרד ניל (קפיטול), הוצא מחדש ב-1969 בשם Everybody's Talkin'''
1998: הצדדים הרבים של פרד ניל 2003: האם אי פעם חשבת עליי?
אימוה פרד פריידיי הוא כדורגלן ניגרי, המשחק בעמדת החלוץ בהאי פונג.
פריידיי נולד בפורט הרקורט שבניגריה.
החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לילסטרום מליגת העל הנורווגית.
הוא ערך 59 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 22 שערים.
ב-15 ביולי 2016 חתם פריידיי על חוזה לארבע שנים בא.ז.
הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.
במהלך תקופתו במועדון הושאל לספרטה רוטרדם ולטוונטה.
בחודש ינואר 2020 שוחרר מא.ז.
ב-29 בינואר 2021, לאחר שהיה שחקן חופשי במשך כשנה, חתם פריידיי בסטרומסגודסט מליגת העל הנורווגית.
הוא ערך 56 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-1 בפברואר 2023 חתם פריידי בבית"ר ירושלים.
באותה עונה היה חלק משמעותי בזכייה של בית"ר בגביע המדינה לראשונה מאז 2008/09 בזכות שערים מכריעים: שער היתרון מול מכבי תל אביב שקבע 1-2 לבית"ר בדקה ה88 (תוצאת סיום 1-3 לבית"ר) וכבש שער נוסף בגמר הגביע מול מכבי נתניה וקבע 0-2 בדקה ה76 ובסיום המשחק זכתה בית"ר בגביע אחרי 0-3.
בסיום עונת 2023/24 הודיע בית"ר על סיום דרכו במועדון.בהמשך חתם בהאי פונג מהליגה בוויטנהם.
רוברט פרד מור , היה אמן ואנימטור אמריקאי שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני.
לעיתים קרובות נקרא "פרדי" (Freddie), הוא נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה.
למרות שהכשרתו באמנות הייתה מוגבלת, הוא עלה לגדולה מהר מאוד בדיסני בתחילת שנות ה-30, בשל כישרונו הטבעי הרב והקסם העצום בציוריו.
הציורים שלו עדיין זוכים להערצה רבה על ידי אנימטורים וחובבי הנפשה.
מור נולד בלוס אנג'לס וידוע בעיקר בהיותו תושב העיר המומחה בהנפשתו של מיקי מאוס, בעיקר בזכות העיצוב החדש של הדמות בתפקיד אבן הדרך שלה במקטע "שוליית הקוסם" בסרט "פנטסיה" (1938).
הוא הפך את המראה של מיקי מאוס מההנפשה המסורתית של "צינור גומי ועיגולים מעגליים", שהשתמשה בטכניקת "מעיכה ומתיחה" שגרמה לדמות להראות גמישה יותר, לדמות האהובה שעדיין באותו עיצוב כיום.
ההנפשה שלו בעיצוב הקודם של מיקי מאוס הייתה גם בלתי נשכחת, במיוחד בסרט הקצר "חייט קטן ואמיץ" (שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר), הופעתו המשמעותית האחרונה של מיקי עם "עיני-פאי".
את עבודתו בחברת וולט דיסני מור קיבל בהיותו בן 19 כאשר ניגש לריאיון עם וולט דיסני במקום חברו שלא יכל עקב כאב שיניים.
הוא תרם לכמעט 35 סרטי הנפשה קצרים, ביניהם "שלושה חזירים קטנים", שם הוא שימש בתור האנימטור הראשי ואף זכה גם באחד משבחיו הגבוהים של וולט דיסני ש"סוף סוף השגנו אישיות אמיתית בסרט שלם".
עבודות משמעותיות נוספות של מור באולפני דיסני כללו את פיקוח ההנפשה של הגמדים ב"שלגיה ושבעת הגמדים", רוב הופעותיו של למפוויק בסרט "פינוקיו" (כל סצנת חדר הסנוקר ועד חצי הדרך בהפיכתו לחמור) וטימותי העכבר ב"דמבו".
למפוויק, אשר בעל שיער אדום ושיניים בולטות, היה נחשב במידה רבה כקריקטוריזציה-עצמית של פרד מור עצמו, שכן הוא היה אחראי לחלק גדול מהעיצובים והסצנות של הדמות.
מור הנפיש כמה סצנות של העכברים מהסרט "סינדרלה", כמה סצנות של הצדפות וכמה מהסצנות המאוחרות של הארנב הלבן בסרט "עליסה בארץ הפלאות" וגם עשה את בנות הים עבור "פיטר פן".
מור היה ידוע ברחבי הסטודיו בזכות ציוריו של נשים סקסיות תמימות, לעיתים קרובות אף עירומות, המכונות "נערות פרדי מור".
כמה מעיצובי הנשים שלו מצאו את דרכם לסרטי דיסני: למשל, הקנטאוריות ב"פנטסיה" והנערות המתבגרות במקטע "All the Cats Join In" מתוך "הבה לי מוזיקה".
ניתן לראות את השפעתו המתמדת של מור גם בעיצובן של בנותיה של קייסי בסרט הקצר "Casey Bats Again" משנת 1954. מודל סקיצות של אריאל מ"בת הים הקטנה" (1989) עשה הבחנות ספציפיות בין העיצוב של אותה דמות לבין "נערת פרדי מור".
הציורים וסגנון העיצוב של מור הגיעו להתגלמות בשנים המעצבות של האולפנים, בין עזיבתו של אב אייוורקס בשנת 1930 לבין עלייתם של "תשעת הזקנים", שלאחר מכן סטודיו העיצוב נשלט על ידי האנימטור מילט קאהל, יחד עם אמן הסטוריבורד ביל פיט, ומאוחר יותר מעצב ההפקה קן אנדרסון.
במהלך שנות ה-30, מור, ארט באביט, נורם פרגוסון, ביל טייטלה והמילטון לוסק היו האנימטורים הדומיננטיים של דיסני שעבודתם החלוצית הגיעה לשיאה בשנת 1937 עם הסרט פורץ הדרך "שלגיה ושבעת הגמדים".
האנימטור לארי קלמונס אמר כי מור "היה עזרה כל כך גדולה לחבר'ה האחרים.
חבר'ה היו מגיעים לחדרו ושואלים, 'פרד, איך היית עושה את זה?' פרד היה אומר 'ובכן, ככה!' – והוא היה מראה להם – הוא לא הרצה, הוא פשוט עשה את זה".
מור היה חבר קרוב של עמיתיו האנימטורים וורד קימבל ווולט קלי, אם כי כנראה היה לו אופי שקט ומאופק יותר משניהם.
ציורי צחקיקים רבים ששרדו מאת קלי מתקופת "פינוקיו" מציגים את קימבל בתור למפוויק המושחת ומור במראה נערי בתור פינוקיו.
מור וקימבל אוירו גם כצמד רקדנים בסרט הקצר של מיקי מאוס "השנים הטובות" (1941).
מור מופיע בהופעת לייב אקשן קצרה (וללא קול) בסרט "הדרקון העקש" משנת 1941, יחד עם קימבל והאנימטור נורם פרגוסון במהלך אחד מקטעי הסיור באולפן.
קימבל אף עבד בחשאיות על השלמתם של חלק מיצירותיו של מור כאשר האחרון היה שיכור מכדי לסיים אותם.
פרד מור פוטר לזמן קצר מאולפני דיסני בשנת 1946 בגלל האלכוהוליזם שלו, ובמקום זאת עבד אצל וולטר לאנץ הפקות, שם הוא עיצב מחדש את דמויותיהם של וודי הנקר ואנדי פנדה במהלך תקופת עבודה של שנתיים שהסתיימו עם חזרתו לדיסני בשנת 1948.
מור מיעט לדבר על משפחתו.
מאוחר יותר, בתו סו התחתנה ונולדה לה בת בשם קלי הול, שמתגוררת כעת בטקומה, וושינגטון, עם שני ילדיה.
מלינדה נישאה וילדה שני ילדים; בנה כריסטיאן מתגורר באזור המפרץ ובתה טימותיה מתגוררת בלוס אנג'לס.
מור כבר היה בעבודה על הנפשת בנות הים והבנים האבודים עבור "פיטר פן" כאשר הוא וגם אשתו השנייה, וירג'יניה, נפצעו בתאונת דרכים מוקדם בערב של יום שבת, 22 בנובמבר 1952, כאשר מכוניתם נפגעה חזיתית בזמן פניית פרסה בכביש כפרי.
על פי הדיווחים, הזוג חזר מיום בילוי בצפייה במשחק כדורגל עם אמן דיסני ג'ק קיני.
מור נפטר למחרת בבית החולים סנט ג'וזף בברבנק, קליפורניה, הממוקם ברחוב הנגדי לאולפני דיסני, מתוך דימום מוחי הנבע מזעזוע מוח.
מור נקבר בפארק זיכרון פורסט לון בחלקה המשקיפה על אולפני דיסני.
פרד מור קיבל לאחר מותו את התואר אגדת דיסני על ידי האולפנים בשנת 1995, כמו כן בשנת 1983 קיבל לאחר מותו את פרס וינזור מקיי של תעשיית ההנפשה.
פרד ספנסר היה אנימטור אמריקאי שעבד בוולט דיסני הפקות.
הוא נחשב לבר סמכא על דמותו של דונלד דאק ואף כתב אנליזה רבת השפעה על הדמות.
ספנסר התקבל לעבודה על ידי וולט דיסני בשנת 1931, שם הוא עבד לראשונה על מספר סרטים מצוירים בסדרת "מיקי מאוס".
כבר בשנת 1932 החל להפיק באופן עצמאי רצועת קומיקס של מיקי מאוס, למרות שהוא לא היה קשור למחלקת הקומיקס בדיסני.
האולפן אישר את הפרויקט והרצועה הופיעה בניוזלטר הלאומי של מסדר דה מולה.
דמותו של דונלד דאק הופיע לראשונה בשנת 1934, וספנסר החל להתמקד יותר בדונלד מאשר במיקי.
ב-1935 כתב ספנסר ניתוח על דונלד אשר שימש כסטנדרט לכתיבה, איור והנפשה של הדמות.
דפי המודל של ספנסר שנכללו בדוח מציגים גרסה מחודשת של דונלד בעלת מראה נמוך ועגול יותר - זהה במידה רבה למראהו היום.
ספנסר כלל גם הערות על אישיותו וגינוניו של דונלד.
ספנסר הנפיש בשבעה סרטים קצרים של דיסני וכן בסרט באורך מלא הראשון של החברה, "שלגיה ושבעת הגמדים" (1937).
ספנסר היה חבר במסדר דה מולה ואף קיבל את פרס לגיון הכבוד היוקרתי (Legion of Honor award).
הוא גם אייר רצועת קומיקס חודשית בכיכובו של מיקי מאוס עבור המגזין שלהם.
הוא נהרג בתאונת דרכים בשנת 1938.
פרד רוי האריס היה פוליטיקאי אמריקאי מאוקלהומה, איש המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1964 עד 1973.
האריס, שנולד בוולטרס שבאוקלהומה, נבחר לסנאט של אוקלהומה לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אוקלהומה.
הוא הדיח את הסנאטור שמונה לתפקיד, ג'.
הווארד אדמונדסון, וניצח בבחירות מיוחדות ב-1964 כדי להשלים את שארית כהונתו של רוברט ס.
קר, וניצח בדוחק את מאמן הכדורגל באד וילקינסון.
האריס תמך מאוד בתוכניות החברה הגדולה, אך מתח ביקורת על הטיפול של הנשיא לינדון ג'ונסון במלחמת וייטנאם.
הוא נבחר מחדש ב-1966 וסירב לכהונה נוספת ב-1972.
מ-1969 עד 1970, כיהן האריס כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
בבחירות לנשיאות של 1968, המועמד הדמוקרטי יוברט האמפרי, החשיב אותו בתוקף כשותפו למרוץ לנשיאות.
האריס ביקש ללא הצלחה את המועמדות הדמוקרטית לנשיאות ב-1972 וב-1976. לאחר 1976, כיהן כפרופסור באוניברסיטת ניו מקסיקו.
האריס נולד ב-13 בנובמבר 1930 בוולטרס שבאוקלהומה, עיירה במחוז קוטון, והיה בנם של יוניס אלן (פירסון) ופרד ביירון האריס, בעל מניות.
ב-1952 השלים את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה (OU) עם תואר ראשון בהיסטוריה ובמדעי המדינה.
לאחר מכן נכנס לבית הספר למשפטים ב-OU, שם שימש עוזר אדמיניסטרטיבי של הדיקן ועורך הספרים והעורך הראשי של Law Review.
הוא סיים את התואר במשפטים בהצטיינות וב-1954 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ב-1956 נבחר לסנאט של מדינת אוקלהומה וכיהן בו עד 1964. במשך רוב הזמן, היה אחד מהחברים הצעירים ביותר.
ב-1962 ניסה להיבחר לתפקיד מושל אוקלהומה ללא הצלחה, מה שהפך אותו למוכר יותר ברחבי המדינה.
בשנת 1964, התמודד האריס בבחירות שנערכו על מנת למלא את כהונתו שטרם הסתיימה של הסנאטור רוברט ס.
הוא ניצח את המושל לשעבר ג'.
הווארד אדמונדסון, שמונה להחליף את קר, בפריימריז הדמוקרטי.
הבחירות הכלליות כללו קמפיין חזק נגד המועמד הרפובליקני, מאמן הכדורגל של אוקלהומה סונרס, באד וילקינסון.
שתי המפלגות הזמינו מנהיגים פוליטיים מחוץ למדינה לקמפיין למען המועמדים שלהן.
הרפובליקנים הביאו את סגן הנשיא לשעבר ריצ'רד ניקסון לקמפיין עבור וילקינסון, בעוד האריס אירח את הנשיא לינדון ג'ונסון.
האריס ניצח את וילקינסון והפך לאחד החברים הצעירים ביותר בסנאט.
האריס תמך נחרץ בתוכניות 'החברה הגדולה' של הנשיא לינדון ג'ונסון, שלעיתים קרובות לא היו פופולריות באוקלהומה.
הוא הצביע בעד חוק זכויות ההצבעה משנת 1965, ועל אף שהחמיץ את ההצבעות הנוגעות לאישורו של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1967 (הוא נעדר בענייני הסנאט הרשמיים) והעברת חוק זכויות האזרח משנת 1968 (נעדר בגלל מחלה), הוא תמך בשתי ההצבעות.
במליאת הסנאט הוכרז שאם הוא היה נוכח, הוא היה מצביע בעד אישורו של מרשל וחוק 1968. האריס נכח בהצבעה החשובה על ההצעה לסיום הפיליבסטר שנערך על ידי אותם סנאטורים שהתנגדו לחוק משנת 1968, והצביע בעד סיום הפיליבסטר כדי שניתן יהיה להצביע על החוק.
ביולי 1967 מינה ג'ונסון את האריס לחבר בוועדת קרנר.
הוא הפך במהרה לאחד החברים הפעילים ביותר בה והיה מודאג עמוקות מפני אפרו-אמריקאים מקופחים כלכלית בעיר הפנימית.
הוא גם תמך מאוד בתוכניות חקלאיות, בתוכנית הניווט בנהר ארקנסו ובתוכניות הבריאות האינדיאניות, שהיו כולן פופולריות מאוד באוקלהומה.
למרות היותו ליברלי מאוד ממדינה יותר ויותר שמרנית, נבחר האריס לכהונה מלאה ב-1966, תוך שהביס את עורך הדין פט ג'.
פטרסון ניסה להדיח את האריס בהכרזה על תמיכתו בתיקון חוקתי שהוצע על ידי הסנאטור אוורט דירקסן כדי לאפשר להנהלות בתי הספר לקיים תפילות בבתי ספר ציבוריים.
התיקון של דירקסן זכה לתמיכה פוליטית נלהבת באוקלהומה, אך האריס התנגד לו במכתב פומבי: "אני מאמין בהפרדה של כנסייה ומדינה ואני מאמין שתפילה וקריאת תנ"ך צריכות להיות בהתנדבות".
במהלך כהונתו בסנאט, האריס גם כיהן לזמן קצר כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, והחליף את לארי אובריאן שהחליף אותו לאחר מכן.
האריס היה אחד משני המועמדים האחרונים שנחשבו על ידי סגן הנשיא והמועמד לנשיאות יוברט האמפרי כמועמד המפלגה הדמוקרטית לסגן נשיא ארצות הברית ב-1968; האמפרי בחר בסנאטור אדמונד מאסקי ממיין בשם גילו הצעיר של האריס שהיה בן 37. האריס נפרד מג'ונסון והאמפרי בשל חילוקי דעות על מלחמת וייטנאם.
בשנת 1970, היה האריס שחקן מרכזי בחקיקה להחזרת לתושבי פואבלו דה טאוס 48,000 אקר (19,425 דונם) של אדמה הררית שנלקחה על ידי הנשיא תאודור רוזוולט וסומנה כיער הלאומי קרסון בתחילת המאה ה-20. המאבק היה רגשי במיוחד מכיוון שהחזרה זו של אדמת טאוס כללה את האגם הכחול, שהפואבלו מחשיבים אותו כקדוש.
כדי להעביר את הצעת החוק, כרת האריס ברית דו-מפלגתית עם הנשיא ריצ'רד ניקסון, שעימו נחלק האריס בצורה חדה בנושאים רבים אחרים, בעיקר לגבי מלחמת וייטנאם.
בכך, נאלץ להתגבר על חברי הסנאט הדמוקרטים החזקים קלינטון פרסבה אנדרסון והנרי מ.
ג'קסון, שהתנגדו בתוקף להחזרת האדמה.
כפי שסיפרה אשתו של האריס, לדונה, שהייתה מעורבת באופן פעיל במאבק, כשהצעת החוק עברה לבסוף ועלתה לחתימה על ידי הנשיא, ניקסון הרים את מבטו ואמר, "אני לא מאמין שאני חותם על הצעת חוק שהיה בחסות פרד האריס".
בשנת 1971, היה האריס הסנאטור היחיד שהצביע נגד אישורו של לואיס פ.
פאוול הבן כשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית.
הוא התנגד לפאוול כי ראה בו אליטיסטי ובעל רקורד חלש בזכויות האזרח.
האריס קרא גם לביטול מועצת הסחר הבין-מדינתית.
האריס לא חיפש כהונה נוספת בסנאט ב-1972, במקום זאת התמודד לנשיאות במצע של "דמוקרטיה כלכלית".
ההצעה הייתה קצרת מועד, אבל הוא התמודד שוב ב-1976. כדי להפחית את ההוצאות, נסע ברחבי ארצות הברית ברכב מעונוע ונשאר בבתים פרטיים, ונתן למארחיו כרטיס שניתן לפדות עבור שהייה של לילה אחד בבית הלבן עם בחירתו.
הוא הדגיש נושאים המשפיעים על האינדיאנים ועל מעמד הפועלים.
העניין שלו בזכויות האינדיאנים היה קשור למוצאו שלו ושל אשתו לשעבר, לדונה האריס, בת שבט קומאנצ'י שהייתה מעורבת עמוקות באקטיביזם האינדיאני.
יתר על כן, הוא היה ממדינה שהחלה את קיומה הפוליטי כטריטוריה האינדיאנית.
לאחר סיום מפתיע במקום הרביעי בבחירות 1976 באיווה, האריס טבע את המונח "מנצח" באומרו, "תהליך הניצחון החל ובדיוק 'נכנסנו פנימה'".
הוא זכה ביותר מ-10% מהקולות, והוריד את מו יודול, שבשלב מסוים הוביל את הסקרים, למקום החמישי.
האריס "פרש" רק יותר מחודש לאחר מכן.
הוא סיים במקום הרביעי בפריימריז בניו המפשייר, ושבוע לאחר מכן, שלישי בוורמונט וחמישי במסצ'וסטס.
האריס נשאר בתחרות חודש נוסף, כשהמיטב שלו היה מקום רביעי באילינוי, עם 8%.
האריס עזב את הפוליטיקה ופרש לאקדמיה לאחר 1976. הוא מונה לפרופסור למדעי המדינה באוניברסיטת ניו מקסיקו וכתב ספרים רבים בנושאים פוליטיים, כולל "קדחת פוטומאק" (נורטון, 1977) ו"מבוי סתום או החלטה: הסנאט האמריקאי ועלייתה של פוליטיקה לאומית" (אוניברסיטת אוקספורד, 1993).
בשנת 2003, האריס נבחר לוועד המנהל הלאומי של המטרה המשותפת.
הוא גם חיבר שלושה רומנים.
הוא התגורר בקורלס, וב-23 בנובמבר 2024 נפטר באלבקרקי שבניו מקסיקו.
בשנת 2023, כשנשאל האם גילו של הנשיא ג'ו ביידן מנע ממנו להיות מנהיג יעיל, אמר האריס, "כמובן שלא".
הוא הוסיף ש"אנשים חיים יותר היום" ושביידן הוא אדם בריא.
כשנשאל האם הדמוקרטיה בסכנה, אמר האריס: "כן, בוודאות.
אנו יודעים כי מההתקוממות וההתקפה על הקפיטול שהוביל טראמפ ב-6 בינואר 2021, שהיו חלק מהניסיון המאורגן והבלתי חוקתי שלו לשבש את תוצאות הבחירות לנשיאות 2020, כמו גם התמיכה הנמרצת והחצופה שלו, מעריצת הדיקטטור, ומאמצים כלפי כל סוג של סמכותיות וכל סוג אפשרי של התקפה על המוסדות הדמוקרטיים של ארצנו".
ויניפרד מיי מונז, המרקיזה דה קאזה מורי , הידועה בשם נישואיה הראשונים פרדה דאדלי וורד, הייתה אשת חברה אנגלית, שנודעה כמאהבתו הנשואה של אדוארד, נסיך ויילס, לימים אדוארד השמיני.
וורד נולדה למשפחת בירקין האמידה, ילדה שנייה ובת בכורה מבין שלוש של הקולונל הבריטי צ'ארלס וילפרד בירקין (1865–1932), בנו של יצרן התחרה הרקומה מנוטינגהאם, סר תומאס בירקין.
אימה הייתה האמריקאית, קלייר לויד האו (1871–1934).
ב-1913 נישאה לוויליאם דאדלי וורד, אך במהלך נישואיהם הייתה גם במערכת יחסים עם אדוארד, נסיך ויילס מ-1918 ועד 1929, אז החל אדוארד במערכת יחסים עם תלמה פורנס האמריקאית, והיא זו שהכירה לו את ווליס סימפסון.
מערכת היחסים בין הנסיך מוויילס לוורד הנשואה הייתה ידועה בחוגי האצולה.
וינסטון צ'רצ'יל כתב ב-1927, לאחר שנסע עם השניים ברכבת, "זה די פתטי לראות את הנסיך ופרדה.
האהבה שלו כל כך ברורה ובלתי ניתנת להסתרה".
נישואיה הראשונים היו ב-9 ביולי 1913 לוויליאם דאדלי וורד, חבר הפרלמנט הליברלי של סאות'המפטון.
שם המשפחה של בעלה הראשון היה וורד, אך ברבות הימים, בעקבות השימוש השגוי בשמו האמצעי 'דאדלי', הפך 'דאדלי וורד' לשם המשפחה הרשמי שלהם.
ב-1931 התגרשו בני הזוג בטענה של ניאוף.
מנישואים אלה נולדו לוורד שתי בנות:
פנלופה אן רייצ'ל דאדלי וורד, ליידי ריד (4 באוגוסט 1914 - 22 בינואר 1982), שחקנית שנודעה בכינוי 'פמפי'.
נישאה לראשונה בשנת 1939 לאנתוני פליסייר, עימו הביאה לעולם בת משותפת, טרייסי ריד (1942–2012, נולדה בשם קלייר פליסייר), שהייתה אשתו הראשונה של השחקן אדוארד פוקס.
פוקס גילם, בין היתר, את דמותו של אדוארד השמיני בסרט אדוארד וגברת סימפסון, שבו מתואר הרומן בין הנסיך לוורד.
נישאה בשנית ב-1948 לבמאי הקולנוע קרול ריד, ומנישואים אלה נולד ב-1948 בנם מקס ריד.
קלייר אנג'לה לואיז דאדלי וורד, ליידי לייקוק (25 במאי 1916 - 9 בדצמבר 1999), שנודעה בכינוי 'אנג'י'.
ב-1935 נישאה למייג'ור-גנרל סר רוברט לייקוק ונולדו להם שני בנים ושלוש בנות.
בנה ג'וזף ויליאם פיטר לייקוק (ג'ו לייקוק; 1938–1980) היה נשוי לשחקנית לוסי פלמינג, אחייניתו של הסופר איאן פלמינג, היוצר של ג'יימס בונד.
לאחר גירושיה נישאה בשנית ב-20 באוקטובר 1937 לפדרו מונס, המרקיז הראשון דה קאזה מורי (1896-1968), קצין מודיעין בצבא הבריטי ומפקד אגף בחיל האוויר המלכותי לשעבר, שהפך לאמרגן תיאטרון וייסד את רשת בתי הקולנוע קורזון.
משנת 1938 התגוררו בני הזוג בשכונת סנט ג'ון ווד בלונדון.
דרך אחיה, רב-סרן הארי בירקין, וורד הייתה גם דודה-רבתא של השחקנית והזמרת ג'יין בירקין (1946-2023).
דיוקן של וורד שצייר האמן ג'ון סינגר סרג'נט נחשף בשנת 2016 בסדרת הטלוויזיה Antiques Roadshow.
במיני-סדרה אדוארד וגברת סימפסון משנת 1978 גילמה את דמותה קיקה מרקהם.
בעונה הרביעית של הסדרה אחוזת דאונטון גילמה את דמותה ג'נט מונטגומרי.
פרד ולדרון פלפס האב היה כומר אמריקאי ועורך דין שהודח ממקצועו, מנהיג הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו.
פלפס עסק בעברו בעריכת דין בתחום זכויות האזרח, והתמודד במספר מערכות בחירות במדינת קנזס.
דמותו הייתה שנויה במחלוקת וזכתה לתשומת לב ציבורית רחבה בעיקר בשל עמדותיו ההומופוביות ופעולות המחאה החריגות שנקט – במיוחד הפגנות שערך סמוך להלוויות של הומוסקסואלים, חולי איידס, חיילים שנפלו בקרב וקורבנות אסונות – אותם הגדיר כמי שנענשו על ידי אלוהים בשל ערכיה ה"מושחתים" של ארצות הברית ולנוכח סובלנותה כלפי הומוסקסואליות.
בשנת 1955 ייסד את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, קהילה עצמאית בעיר טופיקה, קנזס.
הכנסייה תוארה על ידי המרכז הדרומי לעוני ולצדק (SPLC) כ"אולי קבוצת השנאה הקיצונית והמגעילה ביותר באמריקה".
הסיסמה המרכזית של הקבוצה, "God Hates Fags" ("אלוהים שונא הומואים"), שימשה במשך שנים ככתובת האתר הרשמי שלה.
בנוסף להלוויות, פלפס וחסידיו – בעיקר בני משפחתו הקרובים – ערכו הפגנות נגד אירועי מצעדי גאווה, אירועים פוליטיים בולטים, טקסי סיום באוניברסיטאות, מופעי תיאטרון של המחזה פרויקט לרמי ואירועים בחסות קבוצות נוצריות מהזרם המרכזי, שאיתם לא היה לו כל קשר, בטענה כי זו חובתם הקדושה להזהיר מפני זעמו של אלוהים.
הוא המשיך בפעילות זו למרות אתגרים משפטיים רבים – חלקם הגיעו עד בית המשפט העליון של ארצות הברית – ומול התנגדות כמעט כללית מצד קבוצות דתיות והציבור הרחב.
חוקים שהתקבלו ברמה הפדרלית והמדינתית במטרה לצמצם את פעילותו ההרסנית נתקלו בהצלחה מוגבלת בשל ההגנות החוקתיות שהעניק לו התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.
תומכי זכויות להט"ב גינו אותו כמפיץ תעמולה אנטי-הומוסקסואלית ודברי שנאה מעוררי אלימות, ואף נוצרים מזרמים פונדמנטליסטיים התנערו ממנו.
במיוחד, פלפס והכנסייה שלו תקפו באופן קבוע את הכנסייה הקתולית בשלטי מחאה ובאתרים מקוונים, שטענו כי "כמרים אונסים ילדים" ו"כמרים הומואים", תוך התמקדות בשערוריות ההתעללות המינית בכנסייה הקתולית, וכינו את האפיפיור "סנדק הפדופילים".
למרות שפלפס נפטר ב-2014, הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו ממשיכה לפעול.
היא עורכת הפגנות קבועות מחוץ לבתי קולנוע, אוניברסיטאות, מבני ממשל ומתקנים אחרים בטופיקה ובמקומות נוספים, ונחשבת עדיין לקבוצת שנאה על ידי הליגה נגד השמצה ומרכז הדרום לעוני ולצדק.
פרד ולדרון פלפס נולד ב-13 בנובמבר 1929 במרידיאן, מיסיסיפי, הבכור מבין שני ילדיהם של קתרין איידלט (לבית ג'ונסטון) ופרד וייד פלפס.
אביו היה שוטר במסילת הברזל של קולומבוס וגרינוויל ומתודיסט אדוק; אמו הייתה עקרת בית.
קתרין פלפס נפטרה מסרטן הוושט ב-1935 בגיל 28. דודתה, איירין ג'ורדן, סייעה בטיפול בפרד ואחותו הצעירה מרתה ג'ין עד דצמבר 1944, אז נישא אביו לאוליב בריגס, גרושה בת 39.
פרד הצטיין בלימודיו והיה צופה נשר.
הוא היה חבר באחוות תלמידים בתיכון, נשיא מחלקת הנוער של הכנסייה המתודיסטית המרכזית והוכר כחבר המתאמן המצטיין במשמר המדינה הצעיר של מיסיסיפי, יחידה דומה ל־ROTC.
הוא סיים את לימודיו בתיכון בגיל 16, דורג שישי בכיתתו בת 213 תלמידים ונשא נאום בטקס הסיום.
לאחר סיום התיכון הוא קיבל מינוי לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, אך לאחר השתתפות בכנס דתי החליט לעסוק בדרשנות דתית במקום זאת.
בספטמבר 1947, בגיל 17, הוא הוסמך ככומר בפטיסטי דרומי ועבר לקליבלנד, טנסי, כדי ללמוד במכללת בוב ג'ונס (כיום אוניברסיטת בוב ג'ונס בגרינוויל, קרוליינה הדרומית).
שילוב של סירובו למינוי בווסט פוינט (שאביו עבד קשה להשיגו), נטישת האמונה המתודיסטית שאביו אהב, ונישואי אביו לגרושה (פלפס הפך למבקר חריף של גירושים) הוביל לניכור מתמשך מאביו ומאמו החורגת, ולפי חלק מהדיווחים, גם מאחותו.
פלפס ככל הנראה לא דיבר שוב עם בני משפחתו והחזיר את מכתביהם, כרטיסי הברכה ליום הולדת ומתנות חג המולד לילדיו, מבלי לפתוח אותם.
פלפס נשר ממכללת בוב ג'ונס ב-1948. הוא עבר לקליפורניה והפך למטיף רחוב בזמן שלמד במכללת ג'ון מיור בפסדינה, קליפורניה.
ב-11 ביוני 1951, כתבה מגזין טיים סיפור על פלפס, שהרצה לסטודנטים על "חטאים שבוצעו בקמפוס על ידי סטודנטים ומורים", כולל "חיבוקים מופקרים, שפה מגונה, קללות, רמאות, בדיחות מלוכלכות של מורים בכיתות והתמכרות לתאוות הבשר".
כאשר המכללה הורתה לו להפסיק, בהסתמך על חוק בקליפורניה שאוסר על הוראת דת בקמפוסים ציבוריים, הוא העביר את דרשותיו לרחוב ממול.
באוקטובר 1951, פלפס פגש את מרג'י מארי סימס באריזונה ונישא לה במאי 1952.
ב-1954, פלפס, אשתו ההרה ובנם התינוק עברו לטופיקה, קנזס, שם הוא נשכר על ידי הכנסייה הבפטיסטית הצדדית ככומר עוזר.
בשנה שלאחר מכן, הנהגת הכנסייה הקימה את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו בצד השני של העיר, ופלפס הפך לכומרה.
למרות שהכנסייה החדשה הייתה לכאורה בפטיסטים עצמאיים, פלפס הטיף לדוקטרינה דומה מאוד לזו של הבפטיסטים פרימיטיביים, המאמינים בליטרליזם מקראי – שהכתובים הנוצריים הם אמת מילולית – ורק מספר מוגדר מראש של אנשים שנבחרו לגאולה לפני בריאת העולם ייוושעו ביום הדין.
דרשותיו החריפות הרחיקו את מנהיגי הכנסייה ואת רוב הקהילה המקורית, שחזרו לכנסייה הבפטיסטית הצדדית או הצטרפו לקהילות אחרות, והותירו אותו עם קבוצת חסידים קטנה המורכבת כמעט לחלוטין מקרובי משפחה וחברים קרובים.
פלפס נאלץ לפרנס את עצמו במכירת שואבי אבק, עגלות תינוקות וביטוח; מאוחר יותר, על פי הדיווחים, חלק מ-13 ילדיו נאלצו למכור סוכריות מדלת לדלת במשך שעות מדי יום.
ב-1972, שתי חברות תבעו את הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו על אי תשלום עבור הסוכריות שמכרו הילדים.
קריירה מוקדמת של זכויות אזרח
פלפס קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת וושבורן ב-1964, וייסד את משרד עורכי הדין פלפס צ'רטרד.
עם זאת, ב-1969, בעקבות ממצא של התנהגות לא מקצועית, נשלל ממנו רישיון עריכת הדין לשנתיים.
תיקיו הבולטים השניים של פלפס היו קשורים לזכויות אזרח, ופעילותו בתחום זכויות האזרח בקנזס זיכתה אותו לשבחים ממנהיגים אפרו-אמריקאים מקומיים.
"באופן שיטתי הפלתי את חוקי ג'ים קרואו בעיר הזו", הוא טען.
בתו שירלי פלפס-רופר צוטטה כאומרת, "לקחנו על עצמנו את הממסד של ג'ים קרואו, וקנזס לא קיבלה זאת בשלווה.
הם היו יורים על חלונות המכונית שלנו, צועקים שאנחנו אוהבי כושים." היא הוסיפה כי משרד עורכי הדין של פלפס היווה שליש מתיקי זכויות האזרח הפדרליים של המדינה.
פלפס טיפל בתיקים בשם לקוחות אפרו-אמריקאים שטענו לאפליה גזעית מצד מערכות חינוך, ובשם סניף של הלגיון האמריקאי, שהיה ברובו אפרו-אמריקאי, שנפגע מפשיטת משטרה, בטענה להתעללות משטרתית על בסיס גזעי.
משרדו השיג פשרות עבור חלק מהלקוחות.
תיק ג'ונסון נגד מועצת החינוך של טופיקה ואחרים
הפרסום הלאומי הראשון של פרד פלפס הגיע בעקבות תביעה שהגיש בשנת 1973 (והוסדרה בשנת 1978) בשם ילדה אפרו-אמריקאית בת עשר בשם אוולין רנה ג'ונסון, נגד מועצת החינוך של טופיקה, קנזס, וכן נגד גורמים שלטוניים מקומיים, מדינתיים ופדרליים.
במסגרת התביעה טען פלפס כי מועצת החינוך של טופיקה הפרה את פסק דין בראון נגד מועצת החינוך מ-1954, אשר קבע את בטלות ההפרדה הגזעית בבתי הספר הציבוריים בארצות הברית.
לטענתו, עיריית טופיקה לא השוותה את תנאי הלימודים בבתי הספר, וכי מרשתו, שלמדה בבית ספר בצד המזרחי של העיר – אזור שבו רוב התלמידים היו בני מיעוטים – קיבלה חינוך באיכות נמוכה בהרבה לעומת תלמידים באזורים אחרים.
בתחילה, פלפס ניסה להגיש את התיק כתובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי הפדרלי של קנזס.
הוא ביקש מבית המשפט להורות על סיום האפליה הנטענת והציע כי הסעות תלמידים עשויות להיות לפחות פתרון אחד.
הוא גם דרש 100 מיליון דולר כפיצויים ממשיים, בתוספת 100 מיליון דולר נוספים כפיצויים עונשיים – או, לחלופין, 20,000 דולר עבור כל אחד מ-10,000 התלמידים שנטען כי היו בקבוצת הנפגעים.
עם זאת, בתי המשפט המחוזיים והערעוריים דחו את הגשת התביעה כייצוגית, והגבילו את התיק לתובעת הראשונית, אוולין ג'ונסון, בלבד.
התיק עורר ויכוח לאומי על אינטגרציה גזעית בבתי ספר, והוביל לכך שב-1974 הורה משרד הבריאות, החינוך והרווחה של ארצות הברית למועצת טופיקה לפתח תרופות מתקנות.
מועצת החינוך של טופיקה לא התנגדה לטענות.
בהנחיית ספקית הביטוח שלה, היא הגיעה לפשרה בתיק (ללא הודאה באשמה) בסך 19,500 דולר – מתוכם 12,400 דולר הועברו לפלפס.
בעוד הפשרה זכתה לשבחים מסוימים, התעוררה מחלוקת כאשר השופט הורה לאטום את סכום הפשרה לבקשת המבטחת – ככל הנראה בהסכמתו של פלפס.
(הפרטים דלפו לתקשורת בכל זאת.) פלפס הכריז כי יגיש תיקים נוספים כאלה כייצוגיים, אך חברת הביטוח הצהירה כי לא תממן עוד תיקים כאלה.
ב-1986, פלפס תבע את הנשיא רונלד רייגן על מינויו של שגריר אמריקאי להכס הקדוש, בטענה כי הדבר מפר את הפרדת הדת מהמדינה.
התיק נדחה על ידי בית המשפט המחוזי.
משרדו של פלפס, שכלל אותו ואת בני משפחתו, ייצג גם קנזסים שאינם לבנים בתביעות אפליה נגד חברת החשמל והגז של קנזס סיטי, סאות'ווסטרן בל, והיועץ המשפטי של טופיקה, וכן ייצג שתי פרופסוריות שטענו לאפליה באוניברסיטאות בקנזס.
הפסד בתביעת זכויות אזרח נגד העיר ויצ'יטה, קנזס ואחרים, בשם ג'סי או.
רייס (מנהל בכיר מפוטר של נציבות השוויון בתעסוקה של ויצ'יטה), בין היתר, הוביל לפעולות משפטיות נוספות שהסתיימו בהדחתו של פלפס ממקצוע עריכת הדין ונזיפה נגדו.
בשנות ה-80, פלפס זכה בפרסים מהסניף של גדול קנזס סיטי של ארגון "שחורים בממשל" ומהסניף של בונר ספרינגס, קנזס של NAACP, על עבודתו למען לקוחות שחורים.
בנו, נייט פלפס, טען כי פלפס לקח תיקי זכויות אזרח בעיקר בשל שיקולים כספיים ולא מתוך עקרונות.
נייט אמר כי אביו החזיק ב"עמדות גזעניות" והשתמש במילות גנאי כלפי לקוחות שחורים: "הם היו באים למשרדו ולאחר שעזבו, הוא היה מדבר על כמה הם טיפשים ומכנה אותם כושים מטומטמים." בתו של פלפס, שירלי פלפס-רופר, הכחישה את טענותיו וטענה כי אביה מעולם לא השתמש בשפה גזענית.
תלונה רשמית הוגשה נגד פלפס ב-8 בנובמבר 1977, על ידי ועדת הבוחנים של לשכת עורכי הדין של קנזס, בשל התנהגותו במהלך תביעה נגד כתבת בית משפט בשם קרולין בריידי, שלא הצליחה להכין תמליל משפטי בזמן שביקש.
למרות שהדבר לא השפיע על תוצאת התיק, פלפס תבע אותה ב-22,000 דולר.
במהלך המשפט, פלפס זימן את בריידי לדוכן העדים, הכריז עליה כעדה עוינת, ולאחר מכן חקר אותה במשך כמעט שבוע, במהלכו האשים אותה בהיותה "זונה", ניסה להציג עדויות מחברים לשעבר שרצה לזמן, והאשים אותה במעשים מיניים שונים, עד שהביא אותה לדמעות על דוכן העדים.
על פי בית המשפט העליון של קנזס:
בערעור שהגיש, טען פרד פלפס כי ברשותו שמונה עדים שיתמכו בגרסתו ויעידו לטובתו.
עם זאת, קרולין בריידי הצליחה להשיג תצהירים חתומים מכל שמונת האנשים שציין, וכולם העידו כי פלפס מעולם לא יצר עימם קשר, וכי אין להם כל עילה להעיד נגד בריידי.
בעקבות כך, נמצא כי פלפס מסר הצהרות שקריות בניגוד לכלל האתי DR 7–102(A)(5).
ב־20 ביולי 1979 הוא הודח לצמיתות מעיסוק בעריכת דין במדינת קנזס, אף שהמשיך לפעול בערכאות פדרליות
בשנת 1985, תשעה שופטים פדרליים הגישו נגד פלפס וחמישה מילדיו תלונה משמעתית, בטענה כי הפיצו האשמות שווא נגד אותם שופטים.
התלונה הוסדרה בשנת 1989, כאשר פלפס הסכים לפרוש לצמיתות מהופעה בבתי משפט פדרליים, ושניים מילדיו הושעו – האחד לתקופה של שישה חודשים והשני לשנה אחת.
סימס במאי 1952, שנה לאחר שנפגשו במכון התנ"ך של אריזונה.
נתן פלפס, בנו המנוכר של פלפס, טען כי אביו היה אב מתעלל, כי לא היה לו קשר עמו בילדותו, וכי הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו היא ארגון שבו אביו נתן דרור לזעמו וכעסו.
הוא טען כי בנוסף לפגיעה באחרים, אביו התעלל פיזית באשתו וילדיו על ידי מכות באגרופים וידית של כלי חפירה עד שהדממו.
אחיו של פלפס, מארק, תמך וחזר על טענותיו של נתן להתעללות פיזית מצד אביהם.
מאז 2004, למעלה מ-20 חברי כנסייה, רובם בני משפחה, עזבו את הכנסייה.
פלפס תיאר את עצמו כבפטיסטי מסורתי, והצהיר כי הוא דבק בכל חמשת עקרונות הקלוויניזם.
הוא הדגיש במיוחד את דוקטרינת הבחירה הבלתי מותנית של ז'אן קלווין, האמונה כי אלוהים בחר אנשים מסוימים לגאולה לפני לידתם, ואת הכפרה מוגבלת, האמונה כי המשיח מת רק למען הנבחרים, וגינה את אלה המאמינים אחרת.
למרות שהצהיר כי הוא בפטיסטי מסורתי, הוא הוסמך על ידי כנסייה בפטיסטית דרומית, ונדחה ונגדו על ידי בפטיסטים פרימיטיביים באופן כללי.
פלפס ראה בארמיניאניזם (במיוחד את דעותיו של התאולוג המתודיסטי ויליאם אלברט מונסי) "חילול קודש וכפירה גרועים יותר מאשר כל הברים ההומוסקסואליים של לילות שבת בעולם כולו".
בנוסף לז'אן קלווין, פלפס העריץ את מרטין לותר ואת בוב ג'ונס האב, וציטט בהסכמה אמירה של ג'ונס כי "מה שהמדינה הזו צריכה זה 50 ג'ונתן אדוארדסים שישתחררו בה".
פלפס דגל במיוחד בשוויון עליון, האמונה כי "אלוהים הופך חלק לרצוניים ומוביל אחרים לחטא", דעה שהוא טען כי היא קלוויניסטית.
פלפס התנגד לנוהגים בפטיסטיים נפוצים כמו מפגשי בית ספר של יום ראשון, מכללות וסמינרים לתנ"ך, ומסעות דתיים רב-דתיים.
למרות שלמד באוניברסיטת בוב ג'ונס ועבד עם בילי גרהם במסע הדתי שלו בלוס אנג'לס לפני שגרהם שינה את דעותיו על גיהנום מילולי וישועה, פלפס ראה בגרהם את הנביא השקרי הגדול ביותר מאז בלעם.
הוא גם גינה מנהיגי כנסיות גדולות, כמו רוברט שולר וג'רי פולוול, וכן את כל הקתולים.
כל פעילויות ההפגנות והפעולות האחרות של פלפס ב-50 השנים האחרונות לחייו נערכו בשיתוף עם קהילת הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו (WBC), כנסייה בפטיסטית עצמאית אמריקאית הידועה באידאולוגיות הקיצוניות שלה, במיוחד אלה נגד הומוסקסואלים.
הכנסייה מתוארת באופן נרחב כקבוצת שנאה ומפוקחת ככזו על ידי הליגה נגד השמצה ומרכז הדרום לעוני ולצדק.
היא הונהגה על ידי פלפס עד שנותיו המאוחרות, כאשר צמצם את מעורבותו בפעילויות הכנסייה ומשפחתו.
במרץ 2014, נציגי הכנסייה אמרו כי לכנסייה אין מנהיג מוגדר כבר "זמן רב מאוד", וחברי הכנסייה מורכבים בעיקר ממשפחתו המורחבת; ב-2011, הכנסייה הצהירה כי יש לה כ-40 חברים.
הכנסייה ממוקמת בשכונת מגורים בצד המערבי של טופיקה, כשלושה קילומטרים מערבית לקפיטול מדינת קנזס.
השירות הציבורי הראשון שלה נערך ב-27 בנובמבר 1955.
הכנסייה מעורבת בפעולות נגד הומוסקסואלים מאז לפחות 1991, כאשר ביקשה לפעול נגד פעילות הומוסקסואלית בפארק גייג', טופיקה, כחצי קילומטר מהבית של פלפס וקילומטר צפונית-מערבית לכנסייה הבפטיסטית של וסטבורו.
ב-2001, פלפס העריך כי הכנסייה ערכה 40 הפגנות בשבוע במשך 10 השנים הקודמות.
בנוסף לעריכת הפגנות אנטי-הומוסקסואליות בהלוויות צבאיות, הארגון מפגין גם בהלוויות של סלבריטאים ואירועים ציבוריים אחרים שצפויים למשוך תשומת לב תקשורתית.
הפגנות נערכו גם נגד יהודים, וחלק מההפגנות כללו חברי הכנסייה שרומסים את דגל ארצות הברית.
פרדריק ג'יי "פרד" רמסדל הוא אימונולוג אמריקאי וחוקר במכון פארקר לאימונותרפיה לסרטן בסן פרנסיסקו.
בשנת 2025 הוכרז כזוכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה על עבודתו בתחום הסבילות ההיקפית ביחד עם פרופ' שימון סקגוצ'י ופרופ' מרי ברונקוב.
רמסדל סיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 1983. הוא סיים תואר דוקטור באימונולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1987.
כפוסט-דוקטורנט רמסדל עבד במכון הלאומי לבריאות ולאחר מכן בחברות ביוטכנולוגיה באזור סיאטל.
מתחילת 2016 הוא מכהן כמנהל מחקר במכון פארקר לאימונותרפיה לסרטן בסן פרנסיסקו.
רמסדל וצוותו זיהו את חלבון Forkhead Box Protein P3) FOXP3) בעכברים "צלקתיים" ובילדים עם תסמונת IPEX, מחלה אוטואימונית חמורה.
הם קבעו כי ל-FOXP3 תפקיד מכריע בהתפתחות של תאי T רגולטוריים.
בשנת 2017 רמסדל (יחד עם שימון סקגוצ'י ואלכסנדר רודנסקי) את פרס קראפורד על המחקר בפוליארתריטיס.
בשנת 2025 זכו רמסדל, סקגוצ'י ומרי א.
ברונקוב בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
פרדריק (פרד) ויליאם קאצ'ר הוא קצין בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית המכהן כמנהל המטות המשולבים.
קודם לכן כיהן כמפקד הצי השביעי.
קאצ'ר סיים לימודי תואר ראשון בספרות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית ב-1990 והתגייס לצי.
הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.
שירת כקצין במגוון ספינות קרב של הצי.
שימש עוזר למזכיר הצי של ארצות הברית, סגן מפקד המשחתת USS Barry (DDG-52) ועמית הבית הלבן במועצה לביטחון המולדת.
לאחר מכן שימש עוזרו של יושב ראש המטות המשולבים ומפקד קבוצת המשחתות השביעית.
מילא תפקידי מטה בצי האוקיינוס השקט ועוזרו של המפקד העליון של בעלות הברית באירופה.
בשנים 2010-2021 פיקד על קבוצת התקיפה השביעית של הצי.
ב-2022 מונה לסגן קצין אג"ם של המטות המשולבים.
ב-2023 מונה לנשיא האקדמיה הימית ובפברואר 2024 מונה למפקד הצי השביעי.
בדצמבר 2025 מונה למנהל המטות המשולבים.
מועדון כדורגל פרדוביצה (בצ'כית: FK Pardubice) הוא מועדון כדורגל צ'כי מהעיר פרדוביצה.
המועדון משחק באצטדיון אצטדיון ארנושט קושטל.
המועדון הוקם בשנת 2008, בעונת 2009/10, המועדון עלה לליגה הצ'כית השלישית, ושנתיים לאחר מכן עלה לליגת המשנה.
בעונתו הראשונה, סיים במקום השביעי.
בעונת 2019/20, המועדון שלט בליגה השנייה בכדורגל והבטיח את עלייתו לליגת העל הצ'כית.
עקב חוסר יכולת באצטדיון פוד ויניצ'י, הוחלט כי פרדוביצה תשחק את משחקי הבית שלה באיוליצ'ק, אצטדיון הבית של בוהמיאנס 1905.
בעונתו הראשונה בליגה הבכירה, המועדון סיים במקום השביעי בטבלה, 6 נקודות בלבד כדי להבטיח את מקומו בקונפרנס ליג.
בעונה שלאחר מכן, המועדון סיים במקום השני מהאחרון בטבלה לאחר העונה הסדירה.
עם זאת, שרד את פלייאוף הירידה.
וסיים במקום ה-11. המועדון פתח את עונת 2022/2023 שוב באיוליצ'ק.
עם זאת, משחקי הבית חזרו לפרדוביצה ב-4 בפברואר.
בעונת 2024/25 שרד שוב את פלייאוף הירידה, בגביע הגיע עד שמינית הגמר.
פרדוקס (מיוונית עתיקה: παράδοξος – פרדוקסוס) הוא סדרה של טענות, שמוכיחה כי ידיעותיו או אמונותיו של האדם סותרות זו את זו.
באופן כללי ניתן להגדיר את הפרדוקס כמושג או טענה, אשר הסיבה לאמיתותם הופכת בסופו של דבר להיות הסיבה להפרכתם, וחוזר חלילה.
פרדוקסים יכולים לשכנע אנשים וקהילות חוקרות לשפר את ידיעותיהם או לשנות את אמונותיהם.
פרדוקסים יכולים להתברר גם כניסוחים שגויים של טענות, המציגים רק בעיה לכאורה.
הפרדוקס יכול לבטא סתירה חיצונית כאשר הוא סותר ידע או הנחה קודמים, או סתירה פנימית כאשר ממנו עצמו נובעים דבר והיפוכו.
הגעה לפרדוקס יכולה להיות טכניקה בתחומי ידע שונים.
הגעה לפרדוקס בתורת הנאום, יכולה לשכנע את המאזינים, לנטוש את דעותיהם הקודמות.
פרדוקסים יכולים להוות סיבה לבחינה מחודשת של תורה מתמטית.
לדוגמה, פרדוקס ראסל הביא לבחינה מחודשת של הגישה הנאיבית לתורת הקבוצות ולפיתוחה של תורת הקבוצות האקסיומטית.
מקור המילה פרדוקס הוא מיוונית עתיקה: para = ליד, מעבר; doxa = אמונה, דעה.
המשמעות המקורית היא דבר שבמחשבה ראשונה נראה חסר מובן או בלתי אפשרי, אך לאחר עיון מעמיק מתברר שהוא נכון.
הפילוסוף זנון מאלאה השתמש בפרדוקסים על תנועה כדי להוכיח את תפיסת מורו – פרמנידס – על כך שהחושים מטעים אותנו, ויש להסתמך רק על המחשבה.
אצל סוקרטס הפרדוקסים מביעים את התוכן של תפיסתו המוסרית:
"אין אדם עושה רע מדעתו".
פרדוקס יכול להתגלות בחיי היומיום, בסתירה לאמיתות הרווחות בציבור, או במסגרתן של תאוריות מדעיות, בסתירה למכלול הידע הקיים בהן.
בהשקפה נראה הפרדוקס כמטעה או מבלבל, אך לאמיתו של דבר נוטלים הפרדוקסים חלק חשוב במדע בפרט ובידע האנושי בכלל.
נביעתו של פרדוקס מהנחה היא מן הדרכים הנפוצות להפרכתה של הנחה שגויה.
הפרדוקס מכריח אותנו לבחון מחדש את הידע שלנו, כדי לברר האם הסתירה נובעת מכשל סמוי בפרדוקס, כלומר הפרדוקס אינו נכון ואין כל סתירה, או שהפרדוקס מצביע על טעות בהנחות היסוד שלנו, ולכן עלינו לשנותן.
הבהיר זאת פרופ' אסא כשר:
ניתן לסווג פרדוקסים לקטגוריות העיקריות הבאות:
פרדוקסים מתמטיים – מתעוררים ממושגי היסוד של המתמטיקה.
פרדוקסים לוגיים – מתעוררים ממושגי היסוד של הלוגיקה והפילוסופיה.
פרדוקסים בפיזיקה – עוסקים במושגים של זמן, חלל ותנועה, מהעולם העתיק ועד לפיזיקה מודרנית.
פרדוקסים של עמימות או פרדוקסים הגדרתיים – נובעים ממגבלותיה של השפה הטבעית, ומן היכולת לטעון טענות שיש בהן סתירה פנימית.
להלן כמה פרדוקסים מפורסמים, שחלקם היו בעלי השפעה רבה על החשיבה המדעית במהלך ההיסטוריה:
פרדוקס הערימה: מסירים מערימת חול גרגר אחר גרגר.
מתי בדיוק היא מפסיקה להיות ערימה?
הפרדוקס של ברי: המספר השלם הקטן ביותר שאינו ניתן לתיאור באמצעות פחות ממאה אותיות.
הפרדוקס של גרלינג-נלסון: וריאציה לשונית של הפרדוקס של ראסל על אודות קבוצות.
פרדוקס בוחן הפתע: מהמשפט "בשבוע הבא יתקיים בוחן פתע" נובע שהבוחן לא יתקיים.
זאת משום שאם הוא לא יתקיים בין הימים א' עד ה', הרי שהוא לא יוכל להתקיים גם ביום ו', שהרי אז הוא לא יפתיע איש.
ואם הוא לא יכול להתקיים ביום ו', אז באותו אופן הוא אינו יכול להתקיים גם ביום ה' ואם לא ביום ה', אז באותו אופן גם לא ביום ד' וכולי.
משפט זה הוא פרדוקס לכאורה.
הוא משתמש במילה "פתע" כאילו היא חייבת לתאר הפתעה מוחלטת, כאשר הבוחן המתואר היה בעל מרכיב הפתעה חלקי.
הבוחן הגיע אחרי אזהרה מראש וכל יום שבו הוא לא התקיים, הוריד עוד ממידת ההפתעה שבו.
פרדוקס השקרן: "משפט זה הוא משפט שקרי".
ובגרסה מפוצלת: "המשפט הבא הוא אמת.
פרדוקס הקטגוריה השלישית: נחלק את כל המשפטים בעברית למשפטים שיש להם ערך-אמת (זאת אומרת הם או אמת או שקר, כמו "אתמול ירד גשם") ומשפטים שאין להם ערך-אמת (למשל, "המשפט הזה הוא שקר").
אז באיזו קטגוריה נמצא המשפט "אם יש למשפט זה ערך-אמת אז הוא שקר"?
(משפט זה שקול לוגית ל"משפט זה אינו אמת" ולכן זוהי הכללה מסוימת של פרדוקס השקרן לעולם שבו המשפטים ניתנים למיון לעוד קטגוריות מלבד "אמת" ו"שקר".
יש לשים לב שלכל המשפטים מהצורה "אם יש למשפט זה ערך-אמת אז (טענה כלשהי)" יש ערך-אמת, משום שאחרת המשפט נכון באופן ריק).
פרדוקס "אף תשובה אינה נכונה": במבחן רב ברירתי ישנה תשובה שאומרת שאין תשובות נכונות.
פרדוקס הכלל: "לכל כלל יש יוצא מהכלל." האם לכלל זה יש יוצא מהכלל?
ואם כן, זה נוגד את ההנחה הראשונית.
פרדוקס הכול-יכול: האם ישות שהיא כול-יכולה מסוגלת ליצור כוח שיתגבר עליה?
פרדוקס הסַפָּר: בעיירה מסוימת גר ספר, המספר את כל התושבים שאינם מספרים את עצמם, ורק אותם.
האם הספר מספר את עצמו?
הפרדוקס של קרי: המשפט "אם משפט זה נכון, אז יש סוסים שמדברים עברית" בהכרח נכון, ולכן יש סוסים שמדברים עברית.
פרדוקס הסבא: אתה נוסע לאחור בזמן והורג את סבא שלך לפני שהוא פגש את סבתא שלך.
כתוצאה מכך אתה לא נולדת מעולם ולכן לא יכולת גם לחזור בזמן ולהרוג את סבא שלך.
פרדוקס זה משמש כטיעון שמסע בזמן, אל העבר, אינו אפשרי.
פרדוקס התאומים: כאשר אחד משני אחים תאומים יוצא מכדור הארץ במהירות קרובה למהירות האור, הוא חוזר מהמסע כשהוא צעיר מאחיו שנשאר בכדור הארץ.
הפרדוקס של ניוקום: פרדוקס בהתנהגות רציונלית מול שחקן חוזה עתידות.
פרדוקס הביצה והתרנגולת: מה קדם למה – הביצה או התרנגולת?
פרדוקס המנורה של תומסון – מדליקים מנורה; כעבור דקה מכבים אותה; כעבור חצי דקה מדליקים אותה מחדש; כעבור רבע דקה מכבים אותה שוב, וכן הלאה.
מה יהיה מצבה בתום התהליך?
פרדוקס הגלגל של אריסטו: הציור הקלאסי של הפרדוקס מתאר שני גלגלים בקטרים שונים, כאשר אחד נמצא בתוך השני ויש להן מרכז מעגל משותף.
כל גלגל עושה דרך של קו ישר כשהדרך של כל גלגל נראית כ'היקף' הגלגל.
אבל בפועל מקבלים שני קווים באותו אורך, ולכן היקף הגלגל הקטן צריך להיות זהה להיקף הגלגל הגדול, מה שסותר את ההנחה שיש להם היקפים בגדלים שונים, כלומר פרדוקס.
הפרדוקסים של זנון: פרדוקסים על תנועה וזמן, מתקופת יוון העתיקה.
פרדוקסים אלו נחשבים היום לפתורים, בזכות פיתוח החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי.
הפרדוקס של אולברס: אם היקום אין סופי ואחיד בקנה מידה מספיק גדול, על שמי הלילה להיות בהירים לחלוטין, כי יש כוכב בכל כיוון.
הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, עוסק בהשפעת מאורעות רחוקים זה מזה במסגרת מכניקת הקוונטים.
פרדוקס החתול של שרדינגר: פרדוקס במכניקת הקוונטים.
פרדוקס עלי התה: מדוע עלי התה בכוס מתרכזים במרכז לאחר הבחישה ולא נודדים לשולי תחתית הכוס?
פרדוקס הנובע מקיומה של סינגולריות כבידתית: שני גופים שמגיעים לנקודת סינגולריות בזמנים שונים יוצרים פרדוקס הנובע מכך ששעונו של כל אחד מהם עוצר כאשר הוא מגיע לנקודה זו.
השערת הצנזורה הקוסמית אמורה למנוע את המצב הפרדוקסלי.
פרדוקס המידע: מידע הטמון בחומר שנכנס לתוך חור שחור עלול להיעלם בעקבות תהליך ה"התאדות" של חורים שחורים (קרינת הוקינג), משום שתהליך זה אינו מוציא מידע מהחור השחור.
הפרדוקס של גיל היקום: לפי התצפיות בראשית שנות ה-90 היה נראה כאילו יש כוכבים הזקנים מן היקום עצמו.
פרדוקס המוט והאסם: פרדוקס בתורת היחסות הפרטית.
הפרדוקס של קנטור: לקבוצת כל הקבוצות קיימת קבוצת חזקה שהיא מצד אחד גדולה יותר (בעלת עוצמה גבוהה יותר), ומצד שני מוכלת בקבוצת כל הקבוצות.
הפרדוקס של ראסל: האם קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן, שייכת לעצמה?
הפרדוקס של ברטראן: במשולש שווה-צלעות החסום במעגל, מה הסיכוי שמיתר במעגל יהיה ארוך יותר מצלע של המשולש?
התוצאה תלויה באופן שבו נבחר המיתר.
הפרדוקס של גלילאו: מספרם של כל המספרים הטבעיים, זהה למספרם של אלו מהם שהם גם מספרים ריבועיים.
מכאן הסיק גלילאו, שמושגי ה"גדול", "קטן" ו"שווה", המוכרים לנו מקבוצות סופיות, אינם תקפים באותה צורה עבור קבוצות אינסופיות.
הבעיה של מונטי הול: תוצאה בלתי אינטואיטיבית לבעיה פשוטה בתורת ההסתברות.
פרדוקס יום ההולדת: די ב-23 אנשים בקבוצה כדי להבטיח בהסתברות גבוהה מחצי שלשניים מהם יהיה יום הולדת משותף.
הפרדוקס של בנך-טרסקי: ניתן לחתוך כדור למספר סופי של חלקים, ולהרכיב מהם שני כדורים זהים לכדור המקורי.
פרדוקס תפוחי האדמה: ייבוש כמות מים הנשמעת קטנה מקטין באופן דרמטי את משקל תפוחי האדמה.
פרדוקס העורב: שימוש בשיטת האינדוקציה המדעית מוביל למצב שבו, כאשר אנו רואים תפוח אדום, זה אמור לחזק את אצלנו את ההשערה, שכל העורבים שחורים.
הפרדוקס של נלסון גודמן: התאוריות 'חוקי הפיזיקה תקפים' ו'חוקי הפיזיקה תקפים אבל יתהפכו בסוף שנת 2019' מנפקות אותם ניבויים ולכן הידע שלנו תומך בשתיהן במידה שווה.
פרדוקס הסוס: דוגמה של שימוש שגוי באינדוקציה מתמטית.
פרדוקס המעטפות: ישנן שתי מעטפות באחת סך מסוים ובשנייה כפול.
אדם מקבל מעטפה אחת, אך לכאורה תמיד משתלם לו לבקש תמיד שיחליפו אותה במעטפה שהוא לא קיבל.
זהו פרדוקס לכאורה מתורת ההסתברות, המחשב את התוחלת תוך התעלמות מהליך ההגרלה.
פרדוקס קידוש החודש: שני אנשים שבאו לסנהדרין ביום ל' לחודש אב והעידו שראו את מולד הלבנה, ובהתאם החליט בית הדין להכריז על אותו היום כ-א' באלול.
לפני שהספיקו להכריז כך, הגיעו לבית הדין שני עדים אחרים לְהָזֵם את עדותם של העדים הראשונים או לפסלם, שני עדים אלה יהיו ביום א' לחודש אלול בני 13 ויום אחד (בני מצווה) וכשירים לעדות מאותו יום.
פרדוקס השבת אבידה וכיבוד אב: כאשר יש לאדם שלוש אפשרויות: כיבוד אב, השבת אבידת עצמו והשבת אבידת חברו, יש בעיה מה יבחר: השבת אבידת חברו קודמת לכיבוד אב, השבת אבידת עצמו קודמת להשבת אבידת חברו, וכיבוד אב קודם להשבת אבידת עצמו (לדעה מסוימת).
פרדוקס בגירושין על תנאי: כאשר בעל גירש את אשתו על תנאי שהיא צדיקה, לאחר מכן היא נדרה נדר, הוא הפר לה והיא עברה על הנדר: אם נאמר שהיא מגורשת, א"כ הפרתו לא מועילה, ואם כן היא עברה על הנדר וממילא אינה צדיקה, וא"כ אינה מגורשת.
אך אם אינה מגורשת, א"כ הפרתו מועילה, וא"כ לא עברה על הנדר והיא צדיקה, וממילא מגורשת.
פרדוקס שני שבילין: כאשר דבר טמא (כגון מת) נמצא באחד משני מקומות ציבוריים (רשות הרבים), ושני אנשים עברו בשני המקומות.
במקרה זה ישנו כלל לפיו ספק טומאה ברשות הרבים – טהור, ועל כן אם אחד מהאנשים בא להישאל על מצבו, הוא יוגדר כטהור.
הפרדוקס הוא במקרה ושני האנשים באים אחד אחרי השני, כך שאחד מהם הוא טמא בוודאי.
פרדוקס נר חנוכה ונר שבת: כאשר לאדם יש כסף לנר חנוכה או לנר שבת חובה עליו לקנות נר שבת כי שלום בית עדיף.
אם לאדם אין כסף לנר חנוכה חובה עליו למכור את כסותו על מנת להדליק נר חנוכה.
אם לאדם אין כסף לנר שבת הוא אינו חייב למכור כסותו לנר שבת.
אם כן כאשר אדם בשבת של חנוכה אין לו כסף, מה יעשה?
לנר שבת אינו חייב למכור כסותו, אולם לנר חנוכה חייב למכור, אך אם יקנה נר חנוכה נר שבת עדיף, אבל עבור נר שבת לא מוכר את כסותו...
פרדוקס החיסכון הוא השם שניתן על ידי חסידי האסכולה הקיינסיאנית בכלכלה למצב שבו גידול בשיעור החיסכון מביא לירידה בייצור ובתעסוקה, ובכך לירידה בהיקף החיסכון במשק.
הפרדוקס טוען כי בתנאים מסוימים, כאשר שיעור החיסכון הממוצע במשק עולה, קטן סכום הכסף המיועד לצריכה, והביקוש למוצרים בני קיימה יורד מתוך שאיפה של משקי הבית לצבור נכסים נזילים.
דבר זה מוביל לירידה בייצור לצריכה ובתעסוקה הקשורה בייצור מוצרי צריכה, המובילה לירידה נוספת בהוצאות לצריכה בגלל פיטורי אותם עובדים שהועסקו בייצור לצריכה, ובסופו של דבר לירידה בתוצר.
התוצאה הסופית של רצונם של משקי הבית לחסוך יותר היא שסך החיסכון יירד.
"פרדוקס החיסכון" מובא פעמים רבות כדוגמה לכשל ההרכבה, שבו הכשל טמון בהנחה שישנה חפיפה בין מה שטוב לפרט לבין מה שטוב לכלל, בעוד שלפי הפרדוקס חיסכון של הפרט הוא פעולה חיובית, אך חיסכון של כל האזרחים בו זמנית הוא בעל השפעות שליליות.
פרדוקס החיסכון מתייחס לזמן הקצר בלבד ולנסיבות מיוחדות, כמו למשל בתקופות של אבטלה כבדה.
פרדוקס החיסכון, כפי שהוצע על ידי כלכלנים קיינסאנים עומד בסתירה חלקית למסקנות המודל הנאו-קלאסי בכלכלה, והוא מבטא מסקנות מרחיקות לכת אליהם הגיעו כלכלנים קיינסאנים, כמו למשל שעידוד צריכה יכול להגדיל את התוצר וסך החיסכון.
פרדוקס החיסכון לא הופיע ב"תאוריה הכללית של תעסוקה ריבית וכסף" של קיינס אלא פותח אחרי כן.
קיינס עצמו תמך בהשערת ה"קפאון הסקולרי", שלפיו בגלל גידול יתר כלכלי בעבר גרם לעודף כרוני ביחס של החיסכון המתוכנן במצב של תעסוקה מלאה בהשוואה להשקעה בתעסוקה מלאה.
ההשערה הזו נסתרה בעקבות ההתרחבות הכלכלית אחרי מלחמת העולם השנייה ונזנחה על ידי הקיינסיאנים.
פרדוקס בוחן הפתע (ידוע גם כפרדוקס התליין) הוא פרדוקס שעוסק בציפיות של אדם לגבי מועד התרחשותו של אירוע עתידי שאמור להתרחש בהפתעה.
הפרדוקס ידוע בנוסחים שונים, וניתן להדגימו על ידי הסיפור הבא:
מורה נכנס לכיתה ומודיע לתלמידיו, כי באחד מימי השבוע הבא יתקיים בוחן פתע בתשע בבוקר.
התלמידים, בניסיון לדעת את מועד הבוחן, ערכו את הניתוח הבא:
לא ייתכן שהבוחן ייערך ביום שישי, משום שאם הבוחן לא יתקיים עד יום חמישי, נדע בוודאות בסופו של יום חמישי שהבוחן יתקיים ביום שישי, וזאת בניגוד לקביעתו של המורה כי עד לתחילת הבוחן לא תהיה לנו אפשרות לדעת באיזה יום הוא יתרחש.
יום חמישי הוא אם כן היום האחרון שבו יכול הבוחן להתרחש.
אם כך, לא ייתכן שהבוחן ייערך ביום חמישי, משום שאם הבוחן לא יתקיים עד יום רביעי, נדע בוודאות בסופו של יום רביעי שהבוחן יתקיים ביום חמישי, וזאת בניגוד לקביעתו של המורה כי עד לתחילת הבוחן לא תהיה לנו אפשרות לדעת באיזה יום הוא יתרחש.
באופן דומה נפסל גם יום רביעי, ואחריו יום שלישי, יום שני ויום ראשון.
מסקנתם של התלמידים הייתה שבהתאם לתנאים שקבע המורה, הבוחן אינו יכול להתקיים, ולכן כלל לא טרחו להתכונן אליו.
מה גדולה הייתה הפתעתם כאשר ביום שלישי נכנס המורה לכיתה והודיע על תחילתו של בוחן הפתע המובטח.
איפה הטעות בניתוח שעשו התלמידים?
במאמר מ-1953 טען וילארד ואן אורמאן קוויין כי מדובר בפרדוקס לכאורה.
לוגיקאים ופילוסופים הציגו ניתוחים שונים של הפרדוקס, אבל אין הסכמה על ניתוח אחד או על פתרון שלו.
הפרדוקס מופיע גם בתורת המשחקים, בעת ניתוח דילמת האסיר האיטרטיבית, והוא קרוי שם "פרדוקס האינדוקציה לאחור" (Backward Induction Paradox).
פרדוקס הביצה והתרנגולת הוא פרדוקס נושן בעל משמעות מטפורית: השאלה העומדת בבסיסו היא "מה קדם למה, הביצה או התרנגולת?".
השאלה "מה קדם למה?" עולה משלוש ההנחות הבאות:
כל תרנגולת בקעה מביצה של תרנגולת (לכל תרנגולת קדמה ביצה).
כל ביצה של תרנגולת הוטלה על ידי תרנגולת (לכל ביצה קדמה תרנגולת).
העולם קיים במשך פרק זמן סופי (יש לעולם נקודת התחלה).