tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קולינס חישב שאם יורידו 3 מייל (4.8 ק"מ) ממסלולו נגד כיוון השעון המקיף את האי, ניתן יהיה להתחיל את מרוץ האופניים בנקודת הסיום של Waikiki Rough Water ולסיימו במגדל אלוהה, נקודת הסיום המסורתית של מרתון הונולולו.
לפני תחילת המרוץ, קיבל כל אחד מהאתלטים דף נייר ובו רשימת מספר חוקים ותיאור המסלול.
כתב היד בדף האחרון היה בלשון התוכחה הזו: "שחה 2.4 מייל!
תתרברב לשארית חייך", הוא כעת סימן מסחרי רשום.
עם הנהון ראש של רץ מקומי שהיה ידוע לשמצה בשל משטר האימונים המחמיר שלו, אמר קולינס: "מי שיסיים את המרוץ, אנחנו נקרא לו איש הברזל." לכל אחד מהאצנים היה צוות מסייע שסיפק לו מים, מזון, ועידוד במהלך התחרות.
מתוך חמישה עשר גברים שהתחילו מוקדם בבוקר של ה-18 בפברואר 1978, תריסר השלימו את המרוץ.
גורדון הולר (Gordon Haller), מומחה לתקשורת בצי האמריקני, היה הראשון שהרוויח את התואר איש הברזל בכך שהשלים את המסלול בזמן של 11 שעות, 46 דקות ו-58 שניות.
למקום השני הגיע ג'ון דנבר, מיחידת אריות הים, שהוביל בקטע המרוץ השני, והיה לו סיכוי לנצח, אבל אזלו לו המים במהלך קטע המרתון, והצוות שלו נתן לו בירה במקום זאת.
ללא שום מאמצי שיווק נוספים, התחרות של שנת 1979 אספה 50 אתלטים.
אולם המרוץ נדחה ביום בשל תנאי מזג אוויר קשים.
רק חמישה עשר מתמודדים התחילו את המרוץ ביום ראשון בבוקר.
טום וורן מסן דייגו ניצח עם זמן של 11 שעות, 15 דקות, 56 שניות.
לין למר (Lyn Lemaire), אלופת אופניים הגיעה למקום השישי הכולל (גברים ונשים) וכונתה "אשת הברזל" הראשונה.
קולינס תכנן לשנות את התחרות על מנת שתמשוך יותר משתתפים, אבל עיתונאי הספורטס אילוסטרייטד בארי מקדרמוט, שנכח באזור על מנת לסקר תחרות גולף, גילה את המרוץ וכתב עליו מאמר בן עשרה עמודים.
במהלך השנה הבאה התקשרו לקולינס מאות משתתפים סקרנים.
ב-1981 האמרגנית ואלרי סילק העבירה את התחרות לאי הוואי, המעוייר פחות (המכונה Big Island) וב-1982 שינתה את תאריך המרוץ מפברואר לאוקטובר, כתוצאה משינוי זה היו שתי תחרויות איש הברזל טריאתלון ב-1982.
ציון דרך בשיווק האגדה וההיסטוריה של המרוץ התרחש בפברואר 1982. ג'ולי מוס, סטודנטית במכללה שהתחרתה על מנת לאסוף חומר לצורכי התזה שלה בחינוך גופני, בפיזיולוגיה של המאמץ (exercise physiology) נעה לעבר קו הסיום ראשונה.
כשהיא הייתה קרובה לסיום, היא סבלה עייפות כבדה והתייבשות, והיא נפלה, מרחק יארדים ספורים מקו הסיום.
אם כי קתלין מקארטני עברה אותה וזכתה בתואר הנשים, מוס זחלה לנקודת הסיום.
הופעתה שודרה ברחבי תבל ויצרה את המנטרה של איש הברזל שרק לסיים את המרוץ זה ניצחון.
ספורט הטריאתלון הוסף למשחקים האולימפיים באולימפיאדת סידני (2000) בסידני, אוסטרליה, כמרוץ בעל מרחק קצר יותר (1,500 מטר (0.93 מייל) שחייה, 40 קילומטר (25 מייל) אופניים, 10 קילומטר (6.2 מייל) ריצה).
מתקיימות מספר תחרויות של טריאתלון איש הברזל העומדות במרחק של "איש הברזל" ולא מאושרות בידי "התאחדות הטריאתלון העולמית" מאז אמצע שנות ה-90. המספר מוגבל שאושר לתחרויות והמספר המוגבל של מתמודדים לתחרות ביחד עם הגידול יצרו דרישה לתחרויות אלה, שאינן סימן מסחרי.
בגלל ההגנה המוקפדת על השם המסחרי, רבים ממרוצים אלה אינם משתמשים כיום בשם "איש הברזל".
איש הברזל המקורי נערך בתנאים שהם מפרכים במיוחד לסיבולת של המתחרים: מי הוואי חמים דיים ולכן חליפות צלילה אסורות, אם כי קטע האופניים נערך בגבעות המשופעות במתינות הרי שבדרך כלל נושבות בהן רוחות עזות; וקטע המרתון של המרוץ הוא בדרך כלל חם מאוד.
למרוצים אחרים הנערכים תחת חסותה של "התאחדות הטריאתלון העולמית" (WTC) יש את האופי והקשיים, תנאי השטח והעונה המיוחדים שלהם.
כל אדם שמשלים כל אחד מהמרוצים הללו במגבלות הזמן הקצוב, רשאי לקרוא לעצמו "איש הברזל" (המונח הוא חסר מגדר).
הזמן הקצוב בדרך כלל לסיום המרוצים הללו הוא 17 שעות.
כמה מרוצי איש ברזל (שקיבלו את אישורה של "התאחדות הטריאתלון העולמית", אבל משתמשים באותם מרחקים שנקבעו) יש להם זמן סיום שונה.
מתכונת איש הברזל נותרה ללא שינוי, ואיש הברזל הוואי עדיין נחשבת כתחרות הטריאתלון המכובדת והיוקרתית ביותר שניתן לזכות בה ברחבי תבל.
אם כי אלפי אתלטים מסביב לעולם מתחרים במרוץ איש הברזל כל שנה, רובם המכריע פשוט מעוניינים להשלים את המסלול אם הם משתתפים בו בפעם הראשונה, או רק לקבוע לעצמם שיא אישי חדש, אם הם השתתפו במרוץ הזה בעבר.
רק אתלטים מוכשרים מאוד, באמת מסוגלים להתמודד על מקום בהוואי, ורק לסיים את מרוץ איש הברזל הוא השיא בקריירה של אתלטים רבים העוסקים בטריאתלון.
כיום מתחרים במרוץ אתלטים נכים בקטגוריה למאותגרים פיזית.
האוסטרלי ג'ון מקלין היה האתלט המאותגר פיזית הראשון שהתחרה במרוץ.
אנשים שמסיימים מרוץ כזה במגבלות הזמן שהוקצב מכונים "איש הברזל" (Ironman), ברבים: "אנשי הברזל" (Ironmen).
בביטוי "Ironmans" מכנים את המרוצים עצמם, כקיצור של "טריאתלון איש הברזל" (Ironman Triathlon).
בקהיליית הטריאתלון איש הברזל הוא מישהו שהתחרה במרוץ במרחק המיועד, בין אם הוא התחרה בתחרות מאושרת בידי "התאחדות הטריאתלון העולמית", אם לאו.
יש הסוברים שהמרחקים שנקבעו אינם דוחפים את המשתתפים עד לקצה יכולתם, ומכאן התפתחו תחרויות כמו טריאתלון איש הברזל כפול.
התפתחו מתכונות קיצוניות יותר, יש למעשה תחרויות של fact triple, quadruple, quintuple, deca, and 15× שמכפילות את המרחק של טריאתלון איש הברזל המקורי.
במהלך הזמן הפופולריות של ספורט הטריאתלון גברה, והמרוץ השנתי באי הוואי נהפך להיות "אליפות העולם באיש הברזל" (The Ironman World Championship), עם סדרה של מרוצי הסמכה הנדרשים על מנת להשתתף באליפות.
המרוץ בהוואי מורכב משחיה במפרץ קאילואה-קונה, רכיבה על אופניים לרוחב מדבר הלבה של הוואי, להאווי ובחזרה, וריצת המרתון לאורך החוף (מקיהאוהו לקיהול פוינט (Keahole Point) ובחזרה לקאילואה-קונה) מסיימים באליאי דרייב.
אליפות איש הברזל האחרונה נערכה ב10/10/2015 בקונה.
ההסמכה לאליפות העולם מושגת באמצעות השתתפות במרוץ איש ברזל אחד או יותר או מרוצי חצי איש הברזל.
ההסמכה יכולה להיות גם באמצעות סיום המרוץ וזכייה בהגרלה (200 מקומות).
שיאי מסלול אליפות העולם באיש הברזל
שיא המסלול באיש הברזל לנשים, בתחרות שנערכת בהוואי שייך לדניאלה ריף משווייץ 8:26:18 שעות, ונקבע ב-13 באוקטובר 2018.
שיא המסלול באיש ברזל לגברים, בתחרות שנערכת בהוואי שייך לגוסטאב עידן מנורווגיה 7:40:24 ונקבע ב-9 באוקטובר 2022.
התוצאה המהירה ביותר שהושגה בתחרות איש ברזל לנשים שייכת לכריסי ולינגטון מבריטניה, 8:18:13 שעות, והושגה בתחרות איש ברזל בגרמניה בצ'לנג' רות' ב-10 ביולי 2011.
התוצאה המהירה ביותר שהושגה בתחרות איש ברזל לגברים שייכת לקריסטיאן בלומנפלט, 7:21:12 שעות והושגה בתחרות איש ברזל בקוזומל, מקסיקו ב-21 בנובמבר 2021.
טריאתלון איש הברזל מסביב לעולם
בשנת 2010 מתקיימים 24 מרוצי הסמכה של טריאתלון איש הברזל מסביב לעולם.
תחרויות איש הברזל בארצות הברית
איש הברזל אריזונה, טמפה, אריזונה, הוסף ב-2005
איש הברזל קור ד'אלן, קור ד'אלן, איידהו, הוסף ב-2003
איש הברזל פלורידה, פנמה סיטי ביץ', פלורידה, הוסף ב-1999
איש הברזל לואיוויל, לואיוויל, קנטקי, הוסף ב-2007
איש הברזל סנט ג'ורג', סנט ג'ורג', יוטה, הוסף ב-2010
איש הברזל ארצות הברית, לייק פלאסיד, ניו יורק, הוסף ב-1999
איש הברזל ויסקונסין, מדיסון, ויסקונסין, הוסף ב-2002
איש הברזל צרפת, ניס, צרפת
איש הברזל גרמניה, פרנקפורט, גרמניה, ב-2010 כונתה אליפות אירופה באיש הברזל
איש הברזל שווייץ, ציריך, שווייץ
איש הברזל רגנסבורג, רגנסבורג, גרמניה
איש הברזל הממלכה המאוחדת, בולטון, הממלכה המאוחדת
איש הברזל לנסארוטה, פוארטו דל כרמן, האיים הקנריים, ספרד
איש הברזל אוסטריה , קלגנפורט, אוסטריה
איש הברזל ויילס, פמברוקשייר, בריטניה.
איש הברזל אוסטרליה, פורט מקווארי (Port Macquarie), אוסטרליה
איש הברזל מערב אוסטרליה, באסלטון, אוסטרליה
איש הברזל יפן, גוטו (Gotō), יפן
איש הברזל מלזיה, לאנגקאווי, מלזיה
איש הברזל סין, האייקו, סין
איש הברזל ישראל, טבריה, ישראל
תחרויות איש הברזל באזורים אחרים בעולם
איש הברזל ניו זילנד, טאופו, ניו זילנד
איש הברזל ברזיל, פלוריאנופוליס, ברזיל
איש הברזל קנדה, פנטיקטון, קולומביה הבריטית, קנדה
איש הברזל דרום אפריקה, פורט אליזבת, דרום אפריקה
איש הברזל קוסומל, קוסומל, קינטנה רו, מקסיקו
אתלטים מפורסמים של טריאתלון איש הברזל
האירופאית הראשונה שזכתה באיש הברזל בהוואי
זכתה 6 פעמים באיש הברזל בהוואי
קנדית, זכתה 11 פעמים באיש הברזל
זכתה ב-5 מתוך 10 פעמים באליפויות בעולם באיש הברזל
הייתה אחת מהטריאתלטיות הטובות ביותר בכל הזמנים בעודה סובלת מסיסטיק פיברוזיס
זכתה 8 פעמים בתחרות איש הברזל של הוואי (שיא כולל)
זכתה 4 פעמים ברציפות בהוואי
זכתה 24 פעמים בתחרויות איש הברזל (שיא כולל)
האישה הראשונה שניסתה/השלימה את איש הברזל הוואי עם רגל תותבת
שברה את השיא בן ה-14 שנה של פולה ניובי-פרייזר במזג אוויר גשום וקר בזמן של 8:45:48 בתחרות איש הברזל "צ'אלנג' רות'" ב-2008, והחזיקה בשיא זה שנה
זכתה פעמיים בתחרות איש הברזל "צ'אלנג' רות'"
הגיעה לשיא של מתחת ל-9 שעות (8:51:55) בפעם הראשונה שהתחרתה באיש הברזל ברות, 2007
הגיעה שלוש פעמים בזמן שמתחת ל-9 שעות
זכתה באליפות העולם בהוואי בניסיונה הראשון, פחות משנה אחרי שנהפכה למקצוענית
זכתה באליפות העולם בהוואי שלוש פעמים ברציפות
החזיקה בשיא המסלול לנשים באליפות העולם בהוואי (8:54:02), בין השנים 2009–2013
מחזיקה כיום בשיא העולמי לכל תחרויות איש הברזל בעולם: 8:18:13 ( צ'אלנג' רות' ב-2010)
החזיקה בעבר בשיא העולם במקטע האופניים באיש הברזל 4:36:33 (2010)
מחזיקה בשיא העולם במקטע הריצה באיש הברזל 2:44:35 (2011)
מחזיקה במספר הגדול ביותר של פעמים שסיימה בפחות מ-9 שעות (חמש, פעם אחת יותר משיאה הקודם של פולה ניובי-פרייזר)
לא הובסה בתחרויות איש הברזל
אלופת העולם הראשונה באיש הברזל מהממלכה המאוחדת
זכתה באליפות העולם בהוואי ארבע פעמים ברציפות
זכתה 5 פעמים באליפות העולם בחצי איש ברזל
מחזיקת שיא המסלול באליפות העולם בהוואי: 8:26:18 (2018)
מחזיקת שיא העולם במקטע האופניים ושיא המקטע באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 4:26:07 (2018)
מנצח 6 פעמים באיש הברזל הוואי (הציב שיא לגברים)
5 ניצחונות רצופים בהוואי (שיא כולל)
האדם הראשון עם ALS (מחלת לו גריג), מחלת ניוון שרירים סופנית, שהשתתף והשלים את מרוץ איש הברזל בהוואי, שהיה חלום חייו.
בסביבות גיל 65 השלים דיק את איש הברזל ביחד עם בנו הנכה ריק, שאינו יכול ללכת או לדבר.
דיק משך את ריק בעזרת סירה בקטע השחייה, רכב עמו באופניים מיוחדים לאורך 112 מייל (180 ק"מ) רכיבה, ודחף אותו בכיסא גלגלים במהלך הריצה.
השלים שש תחרויות של איש הברזל.
הגבר האירופאי הראשון שזכה בתחרות איש הברזל בהוואי
החזיק בשיא המסלול של אליפות העולם בהוואי: 8:04:08 (נקבע בשנת 1996, נשבר בשנת 2011)
החזיק בעבר בשיא של כל הזמנים: 7:50:27 (נקבע באיש הברזל אירופה ב-1996)
ניצח 6 פעמים באיש הברזל הוואי (קבע את השיא לגברים)
בעבר החזיק בשיא למקטע רכיבת האופניים באליפות העולם בהוואי (4:18:23 עם ממוצע של 26 מייל לשעה; בתנאי מזג אוויר מעוננים)
הלא-אמריקני הראשון שזכה באיש הברזל בהוואי
זכה במרוץ הגראנד סלאם במהלך הקריירה שלו
זכה באליפות העולם באיש הברזל שלוש פעמים (2008–2009, 2011) ואחד הרצים החזקים בסבב הברזל
זכה באליפות העולם בחצי איש הברזל פעמיים (2015, 2018)
זכה באליפות העולם באיש הברזל פעמיים (2017, 2018)
מחזיק בשיא מסלול הריצה באליפות העולם בהוואי: 2:39:45
אלמוג אלעזרי מישראל, היה הספורטאי הישראלי הראשון שירד מ8 שעות למרחק המלא באיש ברזל.
באיירונמן קוזומל במקסיקו 2025, חצה את קו הסיום על 7:52:38. מקום 2 בתחרות.
וזאת בגיל 22 בלבד, ובפעם הראשונה שמשתתף בתחרות למרחק המלא.
ב-2005 "התאחדות הטריאתלון העולמית" ייסדה את סדרת מרוצי "חצי איש הברזל" (מכונה גם "איש הברזל 70.3").
כמו בסדרת איש הברזל, גם סדרה זו מורכבת ממספר מרוצי הסמכה באתרים שונים ברחבי תבל, שהעוברים אותם, רובם אלו שסיימו ראשונים במרוצי ההסמכה, מעפילים לאליפות העולם.
אליפות העולם נערכת בקלירווטר, פלורידה.
כמה תחרויות "חצי איש הברזל" משמשות אף הן כהסמכה לאליפות העולם (במרחק המלא) של איש הברזל בהוואי.
הסימן המסחרי של איש הברזל
הלוגו של טריאתלון איש הברזל הוא סימן מסחרי של "התאחדות הטריאתלון העולמית".
ההתאחדות גם רשמה את הסימן המסחרי "טריאתלון איש הברזל" ("Ironman Triathlon") עבור התחרויות האתלטיות שלה, והסימן המסחרי "איש הברזל" ("Ironman") עבור קו של ביגוד, מוצרי אתלטיקה, ומזכרות, ונתנה רישיון לחברת השעונים טיימקס עבור קו סדרת השעונים שלהם "Timex Ironman wristwatches".
הסימן המסחרי גם משתרע לשימוש ב"140.6" ו"70.3", המרחקים של איש הברזל המלא או חצי איש הברזל.
M-Dot הוא הסמל שמתייחס לתחרות.
הסמל נלקח מלוגו איש הברזל, שבו מופיעה המילה "IRONMAN" (איש הברזל) בכל הכובעים עם נקודה על האות M, שמשמעותה "נראה כמו אדם".
הנקודה היא ראש האדם וה-M היא הגוף של האדם.
היא מייצגת את הראש שצריך להתאים לגוף ולכוח הרצון החזק.
ארגונים נוספים המקיימים מרוץ בעל מרחק דומה יכולים להתייחס לטריאתלונים שלהם כ"טריאתלון במרחק מלא" (Full Distance Triathlon) או משהו הדומה לכך, לעיתים נוספת לשמם התחילית "איש" , אם כי משתמשים במונח "איש הברזל" כדי לכנות מרוצים אלה באופן בלתי רשמי.
מרוצים שאינם מרוצי "איש הברזל" רשמיים ניתן להתייחס אליהם גם כמרוצים למרחק של איש הברזל או חצי מרחק של איש הברזל (באופן בלתי רשמי).
ForestMan בניו פורסט, הממלכה המאוחדת
Norseman Triathlon מאיידפיורד לריוקאן, נורווגיה
Vineman Full במחוז סונומה, קליפורניה, התחרות היבשתית הוותיקה ביותר של ארצות הברית "למרחק ברזל"
האימונים לאיש הברזל דורשים הכנה לתחרויות ארוכות בנות שלושה מקצים שונים.
האימונים יכולים לארוך מספר שנים של אימונים מבוססים אירובי לפני שהאתלט מוכן להתחרות בתחרויות הארוכות של איש הברזל.
קיימים שירותי אימונים שונים הזמינים לאימוני טריאתלון למרחקים ארוכים.
טריבונה (tribuna באיטלקית: יציע) היא מבנה המורכב ממדרגות גבוהות רבות, המאפשרות ישיבה או עמידה עליהן.
מטרתה לאפשר לקהל רב לצפות בהתרחשות אחת, מבלי שהקרובים אליה יסתירו את המתרחש לרחוקים יותר.
בניית הטריבונה נראתה כבר בתקופת יוון העתיקה ורומא העתיקה, בה נבנו טריבונות קבועות שאינן זמניות העשויות אבן.
על הטריבונות באמפיתיאטרון ובתיאטרון הרומי ישבו הצופים, כשבמרכז על הקרקע מתרחשת ההצגה.
הצופים יכלו ליהנות בצורה כזו ממקומות ישיבה רבים, שצורת בנייתם המדורגת נתנה זווית ראייה רחבה לכל צופה.
בימנו, טריבונות מצויות בדרך כלל בתיאטראות, ובאצטדיונים בהם מתקיימים אירועים כתחרויות ספורט.
ישנן טריבונות בצורת חצי מעגל ואחרות בצורת מעגל שלם, כשבמרכזן מתחוללת ההתרחשות בה צופים.
בפי החסידים מכונות הטריבונות בשם "פארענצ'עס", והן משמשות לעמידה בלבד.
פארענצ'עס משמשים בדרך כלל בעת התכנסות חסידים בטיש, לחתונה גדולה, למצווה טאנץ, או לאירוע גדול בו מופיע האדמו"ר.
באירועים מסוג זה, נוהרים חסידים רבים ולעיתים מספרם מגיע לעשרות אלפים, ולכן גם בהן יש צורך לבנות פארענצ'עס לצורך פתרון בעיית מקומות הצפייה.
על הפארענצ'עס נהוג, בחלק מהאירועים בחצר החסידית, לרקוד ולשיר, וזאת בדרך כלל בקידושים ובטישים מרכזיים.
כאשר נערך בערב שבת או יום טוב טיש מרכזי בהשתתפות האדמו"ר, נבנות הפארענצ'עס לאחר התפילה.
הישיבה מפונה מאדם ומרהיטים, ובמלאכת בניית הפארענצ'עס עוסקים גויים.
מפאת אופיין, יש הטוענים שהטריבונות לוקות באי בטיחות מובהקת.
מספר אירועי בטיחות ותאונות התרחשו על גבי טריבונות, האסון המפורסם והחמור ביותר בו היו מעורבים טריבונות הוא אסון הילסבורו - אירוע אשר התרחש ב-15 באפריל 1989, באצטדיון הילסבורו שבשפילד, אנגליה, שבמהלכו נמחצו למוות 96 אוהדי כדורגל.
באירוע זה סומנו הטריבונות כאחד מגורמי האסון.
בישראל ב-2021 התרחש האסון בבית הכנסת בגבעת זאב בו נהרגו 2 בני אדם ונפצעו 219.
טריאתלון אילת הוא אליפות ישראל בטריאתלון, תחרות הטריאתלון הוותיקה בישראל.
מאז תחילת הטריאתלון בעולם בשנות ה-70 ועד 1987 התקיימו מספר טריאתלונים בארץ, אך אף אחד מהם לא היה בינלאומי, ואף אחד מהם לא הוגדר כאליפות ישראל.
בשנת 1987 יזמו עוזי רן מקיבוץ עין דור ואבי מויאל מקיבוץ עינת את טריאתלון אילת כאליפות ישראל בטריאתלון.
הם גייסו את עיריית אילת ואת רשת מלונות ישרוטל שהיא נותנת החסות הראשית מאז ועד היום, והתחרות יצאה לדרך.
התחרות הראשונה התקיימה ב-28 בנובמבר 1987. השתתפו בה 148 טריאתלטים.
השחייה התקיימה בלגונה הצפונית, הרכיבה כמו ברוב המהדורות הייתה בכביש הערבה עד צומת באר אורה וחזרה והריצה לכיוון מעבר טאבה ובחזרה.
המקצה היחידי היה המקצה הארוך (שהפך מאוחר יותר למרחק האולימפי), והשתתפו בו גם ילדים מגיל 13. המנצח בתחרות היה הבריטי קן גלא, והמנצח בין הישראלים מיכה כגן.
בין הנשים ניצחה שרה קופ ומהישראליות הגיעה ראשונה עדית גנות.
בשנת 1989 השתתפו כמה מהטריאתלטים הטובים בעולם ביניהם דייב סקוט שסיים רביעי, גלן קוק שסיים שני וקן גלא שניצח בתחרות בפעם השלישית ברציפות.
בין הישראלים ניצח מיכה כגן בפעם השלישית ברציפות גם הוא.
בשנות התשעים התפתח טריאתלון אילת כאשר כמות המשתתפים גדלה משנה לשנה.
נוספו לתחרות מקצה השליחים לשלשות, ומקצה הספרינט, גם כאליפות ישראל לנוער וגם כמקצה נוסף לחובבים.
השחייה עברה מהלגונה הצפונית לים הפתוח, כאשר הזינוק עבר לחוף הרויאל ביץ.
בתחילת שנות התשעים התבצעו חילופי דורות בענף כאשר מיכה כגן פרש אחרי חמש זכיות רצופות ואת מקומו תפסו טראיתלטים צעירים כעידו מאורי שי פיפמן ואילן ברסלר.
בשנת 1993 נערך הטריאתלון באילת כגמר הסבב האירופי, בתחרות השתתפה רוב הצמרת העולמית באותה תקופה.
המנצח היה אוליביה ברנאר משווייץ, וראשון בין הישראלים היה אילן ברסלר שהגיע למקום ה-16 הכללי.
החל משנת 1997 ירדה יוקרתו של טריאתלון אילת כטריאתלון בינלאומי.
בכירי הענף לא הגיעו לתחרות בשנים אלה, והמקומות הראשונים נתפסו בידי הטריאתלטים הישראלים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה מגמת הגדילה של התחרות.
נוספו לתחרות מקצי ילדים קצרים יותר, מקצים נפרדים לקבוצות הגיל ומקצה נפרד לנשים.
האחים רן ודן אלתרמן שלטו בתחרות וזכו בשני המקומות הראשונים בין הישראלים משנת 2001 ועד 2011. בין הנשים שלטה נינה פקרמן כשניצחה באליפות בין הישראליות חמש פעמים, עד שעברה להתרכז בתחרויות האיירון מן הארוכות יותר.
בשנת 2004 שבה התחרות להיות יוקרתית בזירה הבינלאומית.
בשנה זו הגיע גדול רוכבי האופניים בכל זמנים, אדי מרקס כאורח, ואף השתתף בתחרות השליחים לשלשות, כשעשה את חלק האופניים.
בשנת 2007 התקיימה התחרות כחלק מסבב גביע העולם.
בשנת 2011 התקיימה במסגרת התחרות גם אליפות אירופה עד גיל 23.
בתחרות שהתקיימה בשנת 2014 שונה המסלול עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה והתקצר בכ-2 ק"מ.
בשנת 2012 התקיימה פרט לטריאתלון אילת גם אליפות אירופה בטריאתלון.
האליפות התקיימה בין ה-20 ל-22 באפריל.
השתתפו בה 900 טריאתלטים מכל אירופה.
במסגרת התחרות התקיימו מקצים לקבוצות הגיל למרחק אולימפי ולמרחק ספרינט, מקצים לנכים, ומקצי עלית למרחק האולימפי.
במקצי העלית לגברים ונשים התחרו מרבית בכירי הענף באירופה, והמנצח היה האלוף האולימפי מאולימפיאדת בייג'ינג (2008) חאויאר גומז.
(*) מסלול האופניים התקצר עקב דליפת הנפט בשמורת עברונה.
תחרויות טריאתלון נערכות במהלך המשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סידני (2000).
האלופים האולימפיים הראשונים היו השווייצרית בריגיטה מקמאהון והקנדי סיימון ויטפילד.
התחרות כוללת שחייה למרחק קילומטר וחצי, מרוץ אופניים למרחק 40 ק"מ וריצה למרחק 10 ק"מ.
בתחרות בסידני השתתפו 48 נשים ו-52 גברים, באולימפיאדת אתונה (2004) השתתפו 50 נשים ו-50 גברים, ומאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) משתתפים 55 נשים ו-55 גברים.
כל מדינה יכולה לשלוח למשחקים עד שלושה טריאתלטים.
בתוצאה הטובה ביותר לגברים מחזיק הבריטי אליסטר בראונלי, שקבע את התוצאה 1:45.01 שעות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
בתוצאה הטובה ביותר לנשים מחזיקה האמריקאית גוון ג'ורגנסן, שקבעה את התוצאה 1:56:16 שעות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
בשבע האולימפיאדות בהן נערכו תחרויות טריאתלון, לא ניכרה דומיננטיות של מדינה מסוימת.
45 המדליות התחלקו בין 16 מדינות שונות, ו-15 מדליות הזהב התחלקו בין 11 מדינות שונות.
האחים הבריטים אליסטר וג'ונתן בראונלי זכו ב-4 מדליות, שתי מדליות זהב לאליסטר ומדליות כסף וארד לג'ונתן.
זהב כסף ארד אולימפיאדת פריז (2024)
הטריאתלט הישראלי הראשון שהשתתף באולימפיאדה היה רון דרמון בשנת 2016. בשנת 2021 התחרו האחים שחר ורן שגיב ובשנת 2024 התחרה שחר שגיב בפעם השנייה.
בישראל נערכות מדי שנה מספר תחרויות טריאתלון.
ענף הטריאתלון בישראל מרוכז על ידי איגוד הטריאתלון הישראלי, וטריאתלטים מייצגים את ישראל בתחרויות בין-לאומיות כבשאר ענפי הספורט.
תחרות הטריאתלון הראשונה שתוכננה בישראל אמורה הייתה להתקיים בשנת 1985 בחופי הכנרת, בשם "הטריאתלון הבינלאומי של ים הגליל".
התחרות תוכננה להיות באורך לא שגרתי: שני קילומטרים שחייה, 60 קילומטר רכיבה ו-15 קילומטר ריצה.
בסופו של דבר, תחרות זו לא יצאה לפועל מסיבות שונות.
בעקבות האכזבה הגדולה בקרב הספורטאים הישראלים בגין ביטול התחרות, הם יצרו קשר אחד עם השני כדי לקיים תחרות בישראל.
עוזי רן, אחד מהספורטאים המאוכזבים, יזם את התחרות כאימון, במרחקים של 1 ק"מ שחייה, 50 ק"מ רכיבה, ו-10 ק"מ ריצה.
במכתב ששלח רן לחבריו הטריאתלטים בנוגע לתחרות כתב: "לבוא לעשות וללכת.
בלי תאום עם המשטרה, בלי פרסים, בלי חולצות, בלי ארוחות.", אך הוסיף: "הכל פתוח מצידי, רק חייב להיות דבר אחד סגור וזה בטיחות בים ובכבישים".
הטריאתלון התקיים ב-31 באוגוסט 1985 בחורשים, וסיימו אותו 97 משתתפים מכל הגילאים.
מאז מתקיימות בישראל תחרויות טריאתלון רבות, שלחלקן מגיעים בכירי הטריאתלון הבינלאומי.
התחרויות הגדולות והמרכזיות בישראל כוללות את:
טריאתלון אילת: מתקיים מדי שנה מאז 1987. משמש כאליפות ישראל הרשמית.
התחרות הגדולה בישראל מבחינת משתתפים, שחלקם מבכירי הטריאתלטים בעולם.
בשנת 2007 צורף לסבב האליפות השנתי של איגוד הטריאתלון הבינלאומי (ITU)
טריאתלון חיפה: אליפות ישראל בחצי איש ברזל.
טריאתלון תל אביב: התחרות נערכת בנמל תל אביב והיא אחת הפופולריות בארץ.
טריאתלון הנשים: ספרינט טריאתלון בהשתתפות נשים בלבד שמתקיים בחופי הרצליה.
טריאתלון גן שמואל: אליפות הפועל בטריאתלון.
החל משנת 1994 התחרות נערכת במרכז הימי בשדות ים
איגוד הטריאתלון הישראלי ומוסדות ישראליים
איגוד הטריאתלון הישראלי (ITA), המונה כ-2,000 חברים, מאגד בתוכו את רוב התחרויות המתקיימות בישראל.
האיגוד אחראי לארגון כ-15 אירועי טריאתלון ודואתלון במרחקים שונים.
עונת הטריאתלון מתחילה בחודש מרץ כאשר אליפות המדינה, הסוגרת את העונה, מתקיימת מדי סוף שנה באילת.
יו"ר איגוד הטריאתלון הנוכחי הוא ישראל לוינסון שנבחר לכהונה החל מדצמבר 2022. לצידו מכהנים עוד 8 חברי ועד מנהל, חברי ועדת ביקורת ומתנדבים נוספים.
נבחרת ישראל מקיימת פעילות נרחבת: בוגרים, נוער וילדים, שמשתתפים במחנות אימון בארץ ובעולם, באליפויות אירופה ובתחרויות בחו"ל.
הישגים מובחרים בענף הטריאתלון הישראלי כוללים:
אמיתי יונה ושחר שגיב, ספורטאים צעירים, ניצחו כל אחד תחרות בסבב האירופי לנוער.
רון דרמון, הגיע למקום שלישי בגביע אסיה עילית בהונג קונג בשנת 2013, ומקומות חמישי ורביעי באליפויות עולם לנוער (2011-2010).
ובנוסף קבע את הקרטריון האולמפי לריו 2016
פאני בייסרון זכייה במדליית זהב בתחרות שליחים באולימפיאדת הנוער בקטגוריית נערות, בשנת 2010.
שחר שגיב, הגיע למקום השלישי באליפות אירופה בטריאתלון עד גיל 23 לשנת 2016 שנערכה במהלך חודש יוני בבורגאס שבבולגריה.
יואב אביגדור, יליד 1999, זכה במקום הראשון בסובב אירופה לנוער לשנת 2018 באוסטריה.
רן שגיב קובע את ההישג הגבוה ביותר לטריאתלט ישראלי כאשר מגיע במקום השלישי באליפות העולם עד גיל 23 בשנת 2019.
ספורטאים בישראל זוכים כיום להישגים מרשימים בעולם.
משרד הספורט מכיר בהדרגה בחשיבות ענף הטריאתלון בארץ ומסייע לספורטאים הצעירים באימונים ובתחרויות.
בישראל מתקיימות תחרויות לילדים, אשר לרובם זאת התנסות ראשונה בענף, והמרחקים כאמור מקוצרים ומותאמים על פי קבוצת הגיל.
רוב התחרויות לילדים מתקיימות בבריכות שחייה ולא בים, כנהוג בתחרויות לבוגרים.
בישראל נקבעו מקצים קבועים לילדים, והם מפורטים בטבלה הבאה:
לדוגמה, בטריאתלון התבור בספטמבר 2023:
טריאסט קלי דאן היא שחקנית אמריקאית.
מוכרת בעיקר מתפקידה בתור סגנית השריף שבון קלי בסדרת הטלוויזיה "באנשי", ובזכות הופעתה בתור אליסון נייט בסדרה "שטח מת".
דאן נולדה בפרובו, יוטה ולמדה תיאטרון בבית הספר לאומנויות שבצפון קרוליינה, שם הופיעה במספר סרטי סטודנטים.
הלוס אנג'לס טיימס שיבח את הופעתה בסרטים העצמאיים "חורף קר" ו"השנה החדשה".
בשנת 2004, ערכה דאן את הופעתה הקולנועית הראשונה בתפקיד משני בסרט "עור מסתורי" בכיכובו של ג'וזף גורדון-לוויט.
בשנת 2006, היא הופיעה בסרט "טיסה 93" המבוסס על סיפורה האמיתי של טיסה 93 של יונייטד איירליינס שנחטפה בפיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2013 החלה לככב בסדרת הפעולה "באנשי" של רשת הטלוויזיה סינמקס בתור סגנית השריף שבון קלי.
דאן המשיכה לשחק בסדרה בשתי עונותיה הבאות עד 2013.לאחר באנשי, דאן זכתה להכרה בסדרה "חוקי קנטרברי" בתפקיד מולי מק'קונל לצד ג'וליאנה מרגוליס.
היא גם ערכה הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "פרינג'" בתפקיד ואלרי בון כקורבן של ניסוי מדעי.
בשנת 2014, היא גילמה את תפקידה של אליזבת' פארל, סוכנת FBI, בסדרה "להאמין".
בנוסף שיחקה בהופעת אורח בסדרות "חוק וסדר: מדור מיוחד", "Cupid ,Bored to Death" ו"אחים ואחיות".
טריאריים "אנשי הקו שלישי", היו ליגיונרים שהוצבו בקו השלישי של המניפול במערך הלגיון הרומאי בתקופת הרפובליקה.
השימוש בחיילים אלו החל עם מעבר הצבא הרומי משיטת הפלאנקס לשיטה המאניפולרית במהלך המאה ה-4 לפנה"ס.
על פי פוליביוס, הטריאריים היו החיילים המבוגרים, המנוסים והאמידים ביותר, שהיו חייבים בגיוס לצבא הרומי.
בהתאם לכך, הייתה להם האפשרות להצטייד בציוד האיכותי והיקר ביותר, ולפיכך היו מוגנים יותר משאר יחידות הלגיון.
הטריאריים היו מצוידים בחרב קצרה שנקראה "גלאדיוס", וחנית כבדה שנקראה "האסטה" ונועדה לדקירה.
את קסדותיהם נהגו לעטר בנוצות כדי להיראות גבוהים יותר.
כל לגיון כלל 600 טריאריים, והללו חולקו לעשרה מניפולים.
הטריאריים הוצבו אחרונים במבנה המניפולרי, מאחורי ההאסטאטים והפרינקיפים, והצטרפו לקרב רק במידת הצורך ולעיתים נדירות, היות שברוב המקרים היחידות הקלות יותר היו מספיקות בכדי להכריע את היריב.
בכך נטבע הפתגם הרומאי: "res ad triarios venit" - 'זה הגיע לכדי הטריאריים', כלומר המצב גרוע כל כך, עד שצריך להשתמש בטריאריים כמוצא אחרון.
השימוש בטריאריים הופסק בעיקר בשל שינויים בכלכלת רומא, שבעקבותיהם היו כל החיילים מסוגלים לרכוש לעצמם כלי נשק זהים.
טריבון צבאי הייתה דרגה בצבא הרומי.
לאחר שנבחר הטריבון הצבאי, הוא שירת בצבא בדרך כלל כ-5 עד 10 עונות.
חמשת הטריבונים הנוספים נבחרו גם כן על ידי הקיסר, אולם מקרב מעמד הפרשים (Tribunus legionis angusticlavius).
הטריבונים פיקדו על הקוהרטות של כל לגיון כאשר סדר הכוחות של קוהורטה נע בין 500 ל-1,000 חיילים.
תחרויות הטריאתלון באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) התקיימו בין ה-18 באוגוסט וה-20 באוגוסט 2016 במבצר קופקבנה.
זוהי הפעם החמישית בה מתקיימות התחרויות במסגרת האולימפיאדה.
במסגרת התחרויות התקיימו תחרות נפרדות לגברים ולנשים.
בכל תחרות השתתפו 55 ספורטאים.
רון דרמון, הטריאתלט הישראלי, היה הישראלי הראשון שמשתתף בתחרויות, אותן סיים במקום ה-26. אליסטר בראונלי הבריטי זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות הגברים, והפך לטריאתלט הראשון שעושה זאת.
התחרות כללה שחייה למרחק של 1.5 קילומטרים, רכיבה על אופניים למרחק 40 קילומטרים וריצה למרחק 10 קילומטרים.
שלב הדירוג המקדים החל ב-10 במאי 2014 והסתיים ב-15 במאי 2016 ובסיומו נקבעו 110 הספורטאים שהתמודדו בסופו של דבר באולימפיאדה (בחלוקה שווה בין גברים לנשים).
על מנת לזכות בכרטיס למשחקים האולימפיים נדרשו הספורטאים לעמוד באחד הקריטריונים הבאים: לזכות באליפות היבשת, לסיים באחד משלושת המקומות הראשונים באירוע הדירוג של איגוד הטריאתלון העולמי, להיות בין 140 המדורגים הראשונים בסבב הטריאתלון העולמי לשנת 2015 או בטבלת הדירוג הכללית.
כמארחת המשחקים זכתה ברזיל בכרטיס נוסף, בנוסף לשניים שלהם הייתה זכאית.
לאחר דירוג הספורטאים נותרו חמישה מקומות פנויים, אותם העניק האיגוד העולמי בהתאם למיקום בדירוג העולמי.
רון דרמון זכה בכרטיס לאולימפיאדה לאחר שדורג במקום ה-52 בעולם והפך לישראלי הראשון המשתתף בתחרויות.
אחרי שלב השחייה בתחרות דורג במקום ה-34 מתוך 55 מתחרים, ברכיבה על אופניים הצליח לשפר את מקומו וסיים במקום ה-28. בשלב הריצה הצליח להיכנס לעשרים הראשונים, אך לקראת סיום הריצה נחלש וסיים את התחרות במקום ה-26.
טורנירי הטריאתלון באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק השלושה של פברואר בין ה-7 באוקטובר עד ה-11 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 32 טריאתלטים, וטורניר נבחרות מעורבת שהורכבה מ-16 מקבוצות של 4 טריאתלטים, 2 נערים ו-2 נערות, מלאומים שונים.
ההעפלה לתחרויות היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם.
הספורטאים המשתתפים בטורנירים נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים.
בנוסף, כל הטריאתלטים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2001 ל-31 בדצמבר 2002).
הוועד האולימפי הבינלאומי ואיגוד הטריאתלון הבינלאומי סיכמו כי מדינה תוכל לשלוח נציג אחד בלבד לכל טורניר.
מכסות העפלה לטורנירים נקבעו בחלוקה יבשתית בהתאם לתחרויות העפלה יבשתיים.
חלוקת המכסות היא כדלקמן: מכסה למדינה המארחת, 3 מכסות לאפריקה, 7 מכסות לאמריקה, 5 מכסות לאסיה, 12 מכסות לאירופה, 2 מכסות לאוקיאניה ו-2 מכסות עולמיות.
אם מדינה בוחרת שלא להשתמש במכסה שלה, המכסה תוקצה מחדש למדינה המדורגת הבאה בתור בהתאם לחלוקה המגדרית מאותה יבשת.
אם לא תמצא מדינה העונה לקריטריון הזה, המכסה תוקצה מחדש לנבחרת המדורגת הבאה בהתאם לחלוקה המגדרית שטרם העפילה בהתאם לסדר העדיפויות הבא: אמריקה, אסיה, אפריקה, אירופה ואוקיאניה.
תאריך יום שעת התחלה תחרות 7 אוקטובר ראשון 11:00 מרוץ נערות 8 אוקטובר שני 11:00 מרוץ נערים 11 אוקטובר חמישי 11:00 מרוץ נבחרות מעורבות
תחרות ספורטאיםתוצאהספורטאיםתוצאהספורטאיםתוצאה מרוץ נערים מרוץ נערות מרוץ נבחרות מעורבות
טריבלים (ביחיד: טריבל; באנגלית: Tribbles) הם גזע חייזרי המופיע ביקום של סדרות זיכיון מסע בין כוכבים.
הטריבלים נוצרו על ידי הסופר והתסריטאי דייוויד ג'רולד, והופיעו לראשונה בפרק "The Trouble with Tribbles" של הסדרה המקורית משנת 1967. הטריבלים מתוארים כיצורים קטנים, פרוותיים, עדינים, נעימים לעין ואיטיים, אך מתרבים במהרה, והופכים למין פולש.
למרות הופעותיהם הנדירות יחסית על המסך ביקום של מסע בין כוכבים הטריבלים הפכו פופולריים מאוד בקרב מעריצי הזיכיון, וזכו למשחק מחשב בכיכובם, ושמם אף ניתן לקבוצת החלבונים TRIB1, הקשורה לביולוגיה של תסיסנית המחקר, Drosophila melanogaster.
הטריבלים הופיעו לראשונה בפרק "The trouble with Tribbles" מעונתה השנייה של הסדרה המקורית (1967).
בנוסף הופיעו הטריבלים כמרכיב מרכזי בעלילה בפרק "More Tribbles, More Troubles" מהסדרה המצוירת, בפרק "Trials and Tribble-ations" מהסדרה חלל עמוק 9 וכן בפרק "The Trouble with Edward" בסדרה מסעות קצרים.
נוסף על כך הופיעו בחטף בפרק בסדרה "אנטרפרייז", בפרקים בסדרה "דיסקברי", בארבעה מסרטי הקולנוע של הזיכיון ובמשחקי מחשב כמו Star Trek: Armada II.
לפי הקאנון של מסע בין כוכבים הטריבלים מגיעים מהכוכב יוטה גמינורום IV.
למרות שהם נראים כגוש פרווה ללא איברים נוספים נראים לעין, הם משמיעים קולות וצפצופים.
צבעיהם נעים בין לבן לאפור ושחור, כמו גם חום, צהוב וכתום.
אליבא דד"ר לאונרד מקוי, שתי מטרותיהם היחידות בחיים הן אכילה והתרבות, והם מצטיינים בשתיהן.
מקוי הסיק ש-50% מחילוף החומרים של הטריבלים משמש להתרבות, וכי הם נולדים בהריון.
נטייתם להתרבות יתר גרמה לצי הכוכבים להכריז עליהם כעל אורגניזם מסוכן ולאסור על הובלתם.
בפרק "More Tribbles, More Troubles" מהסדרה המצוירת (1973) הוצג יצור שהונדס גנטית לצוד טריבלים.
הקלינגונים, שנוכחותם גורמת לטריבלים לצרוח, רואים בהם "אויבים נצחיים", כפי שצוין בפרק "Trials and Tribble-ations" מ-1996.
לפי דייוויד ג'רולד הרעיון המקורי לטריבלים הגיע ממגפת הארנבות באוסטרליה.
ג'רולד ביקש ליצור יצור שיהיה זול להפקה, וקיבל את ההשראה מפרווה ורודה שהייתה חלק ממחזיק מפתחות.
במקור ניתן לטריבלים השם "fuzzies", אך ג'רולד החליט להמציא שם חדש על מנת להימנע מבלבול עם הרומן "Little Fuzzy" של הסופר ה' בים פייפר, ולאחר מחשבה והגיית מילים חסרות משמעות, הגיע לשם "טריבלים".
ג'רולד היה מוטרד שמא יואשם בגנבה ספרותית של יצור דומה שהופיע בספרו של רוברט היינליין "האבן המתגלגלת" (1952).
החששות הועלו גם על ידי צוות תחקירים, והועלתה הצעה לקנות את הזכויות לרומן.
כשיצרו קשר עם היינליין, הוא דרש עותק חתום של התסריט ותו לא.
בהמשך שלח היינליין לג'רולד מכתב תודה.
ב-2007 דירג המגזין "Wired" את הטריבלים בעשירייה הפותחת של היצורים הנדושים הקלאסיים במסע בין כוכבים.
טריבונה לודו (טריבונת העם) היה אחד מהעיתונים הגדולים והחשובים ביותר ברפובליקה העממית הפולנית ויצא לאור בין 1948 עד 1990. העיתון היווה אמצעי התקשורת העיקרי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית והוא היה אחד מכלי התעמולה העיקריים שלה המפלגה יחד עם תוכנית החדשות הטלוויזיונית, "דז'ניק"
ב-16 בדצמבר 1948, שתי המפלגות הקומוניסטיות הגדולות ביותר בפולין, מפלגת הפועלים הפולנית והמפלגה הסוציאליסטית הפולנית, אוחדו ביחד ליצירת מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית.
שני העיתונים של המפלגות, בהתאמה היו "רובוטניק" ו"גולוס לודו" אוחדו גם, ובכך יצרו את טריבונה לודו.
במשך המאה ה-20, התקשורת בפולין נשלטה באופן מוחלט על ידי מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ועיתונים היו יוצאים מן הכלל.
טריבונה לודו ומתחריו הקטנים ביותר קידמו את קו המפלגה.
לעיתון זה היה תפקיד משמעותי בהפצת תעמולה בזמן השלטון הקומוניסטי ברפובליקה העממית הפולנית והיה אחראי גם ל"שכתוב היסטוריה".
כעיתון המפלגה הרשמי, טריבונה לודו שלט בשוק.
עד סוף שנת 1981, תפוצתו הגיעה למיליון עותקים.
על אף גדילת ההתנגדות למפלגה, מספר המנויים לעיתון המשיך לגדול והגיע ל-1.9 מיליון זמן קצר לפני שהשלטון הקומוניסטי התפרק.
התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ואחר כך
התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית החלה ב-28 בינואר 1990, כמה שעות לאחר שהעותק האחרון של טריבונה לודו הודפס.
למרות ניסיון להפצת העיתון מחדש כעיתון חדש ושונה, העיתון לא הצליח לשרוד את נפילת הסוציאליזם בפולין.
לאחר 1990, הוקם עיתון חדש, "טריבונה" שעורכיו היו עורכיו של טריבונה לודו.
העיתון נוסד כעיתון שמאלני חדש.
אפילו בשיא תפוצתו, לעיתון היו רק 50,000 קוראים ולא הצליח להרוויח כסף.
העיתון הפסיק לצאת לאור בסוף 2009.
תחרויות הטריאתלון באולימפיאדת טוקיו התקיימו בין 26 ביולי ו-31 ביולי 2021 בפארק אודביה.
זוהי הפעם השישית בה מתקיימות התחרויות במסגרת האולימפיאדה.
מלבד תחרויות הגברים והנשים המסורתיות, נוספה באולימפיאדה תחרות של קבוצות מעורבות.
הטריאתלון האולימפי מורכב משלושה חלקים: שחייה של 1.5 ק"מ, רכיבה על אופניים של 40 ק"מ וריצה של 10 ק"מ.
התחרויות מתקיימות כאירוע אחד, ללא מקצים מקדימים.
התחרות המעורבת מתחרים צוותים של ארבעה ספורטאים (שני גברים ושתי נשים).
כל ספורטאי מבצע שחייה של 300 מטר, ריצה של 8 ק"מ ורכיבה על אופניים למרחק 2 ק"מ.
התחרות מתקיימת במתכונת של תחרות, כאשר הזמן המחושב כולל את הזמן המצטבר של ארבעת חברי הצוות.
תחרויות הטריאתלון באולימפיאדת פריז 2024 התקיימו בין 30 ביולי ל-5 באוגוסט 2024 בגשר אלכסנדר השלישי, בהשתתפות 110 ספורטאים שהתחרו בכל אחד מהמקצים.
זוהי הפעם השביעית בה מתקיימות התחרויות במסגרת האולימפיאדה.
לאחר הופעת בכורה מוצלחת באולימפיאדת טוקיו 2020, תחרות השליחים המעורבת המשיכה בענף הטריאתלון בפעם השנייה.
במקצה תחרות השליחים המעורבת מתחרים צוותים של ארבעה ספורטאים (שני גברים ושתי נשים).
כל ספורטאי מבצע שחייה של 300 מטר, רכיבה על אופניים של 8 ק"מ וריצה למרחק 2 ק"מ.
תחרות תאריך שעת התחלהגברים 30 ביולי 8:00נשים 31 ביולי 8:00מעורב 5 באוגוסט 8:00
טְרִיבּוּן הפּלֶבֶּאִים, או טריבון העם היה המוסד השלטוני הראשון ברפובליקה הרומית שנפתח בפני הפלבאים, ואשר שימש לאורך ההיסטוריה של הרפובליקה ככלי החשוב ביותר לאיזון כוחם של הסנאט הרומי והמגיסטראטים.
לטריבוני הפלבאים הייתה נתונה הסמכות לכנס ולעמוד בראש אספת הפלבאים, לכנס את הסנאט, ליזום ולהוביל חקיקה, ולהתערב לטובת פלבאים בעניינים משפטיים.
אולם הכלי המשמעותי ביותר שהיה נתון לרשותם הוא זכות הטלת הווטו על החלטות הקונסולים ויתר המגיסטראטים, ובכך להגן על האינטרסים של המעמד הפלבאי.
טריבוני הפלבאים ישבו בדרך כלל על ספסלים מיוחדים שהוצבו עבורם בפורום רומאנום.
הטריבונים נחשבו לאישיויות קדושות, ולכן כל פגיעה פיזית בהם סיכנה את הפוגע בשלילת זכויותיו האזרחיות ואף בהוצאה להורג.
בתקופת האימפריה הרומית סמכויות הטריבונים הוענקו כדרך קבע לקיסר, והמשרה עצמה רוקנה מתוכן ואיבדה כל משמעות מעשית.
כ-15 שנה לאחר ביטול המלוכה וייסוד הרפובליקה הרומית, החלו הפלבאים לכרוע תחת נטל חובותיהם הכספיים למעמד הפטריקי השליט.
סדרה של התנגשויות בין הפלבאים לפטריקים בשנים 495 ו-494 לפנה"ס הביאו את הפלבאים לסף מרד, ואף נרקמו מזימות בדבר התנקשות בקונסולים.
לבסוף החליטו הפלבאים, בהנהגת לוקיוס סיקיניוס ולוטוס, לנקוט בצורת מחאה בלתי אלימה: הם נטשו את העיר בהמוניהם אל המונס סאקר ("ההר הקדוש"), גבעה הסמוכה לרומא, והתבצרו בה.
הסנאט שלח אל הפלבאים המורדים את אגריפה מנניוס לאנאטוס, קונסול לשעבר שהיה חביב על העם.
מנניוס התקבל בחמימות על ידי המורדים וניסה לדבר על לבם.
והם, הפלבאים, שאר האיברים המאמינים שרק הם לבדם הטורחים על תפעול הגוף והסנאט והפטריקים אינם עושים דבר.
בעקבות נאומו של מנניוס הסכימו הפלבאים לנהל משא ומתן על חזרתם לעיר.
התנאי העיקרי שהציבו היה מינוי טריבונים מיוחדים שייצגו באופן בלעדי את מעמד הפלבאים, ויגנו עליהם מפני כוחם של הקונסולים.
פטריקים לא יהיו רשאים להתמודד על תפקיד זה (משמע, רק פלבאים יהיו זכאים להתמודד על המשרה), והטריבונים צריכים לקבל מעמד מקודש, כך שכל אדם שיפגע פיזית באחד מהם יסתכן בשלילת זכויותיו האזרחיות ואף בהוצאה להורג.
הסנאט הסכים לכל התנאים, והפלבאים שבו לרומא.
הטריבונים הראשונים היו לוקיוס אלביניוס פטרקולוס וגאיוס ליקיניוס, שנבחרו לכהן בשנת 493 לפנה"ס.
בהמשך, מינו הטריבונים את סיקיניוס ושניים נוספים ממנהיגי המחאה כעמיתיהם לכהונה.
המקורות העתיקים מעידים על כך שבמקור מספר הטריבונים נע בין שניים לחמישה.
אם אכן היו רק שניים, אזי שמספר הטריבונים הורחב לחמישה בשנת 470 לפנה"ס.
כך או אחרת, מצבת הטריבונים הורחבה לעשרה בשנת 457 לפנה"ס, ועמדה על מספר זה מאז ואילך.
הטריבונים נעזרו בשירותיהם של שני איידילים פלבאים בענייני התפעול השוטף של העיר.
בין היתר היה באחריותם של האיידילים לדאוג לניקיון העיר, פיקוח על החוק והסדר הציבורי, תחזוק המוסדות הציבוריים והרחובות, אחריות על הארכיונים, ארכוב החוקים ודאגה לאספקה סדירה של מים ותבואה לעיר.
נוסף לכך היו האיידילים אחראים למסחר הוגן בשווקים ולפיקוח על המידות והמשקלות.
האיידילים הפלבאים נהנו מסמכויות אכיפה וענישה (coercitio), שכללה הטלת קנסות, מאסר עבריינים וגביית ערבות כספית.
רק פלבאים היו זכאים לכהן בתפקידים אלה, אם כי היו לפחות מספר מקרים חריגים בהם התפקידים אוישו על ידי פטריקים.
בשנת 471 לפנה"ס חוקק חוק ה-Lex Publilia, שהעביר את הסמכות לבחירת טריבוני הפלבאים מאספת הקוריות לאספת השבטים, ובכך נוטרלה יכולתם של הפטריקים להשפיע על הבחירות.
בשנת 462 לפנה"ס, הטריבון גאיוס טרנטיליוס ארסה טען כי הממשל הקונסולרי מדכא את העם אף יותר מהשלטון המלוכני אותו החליף.
הוא דרש העברת חוק שיסדיר את הקמתה של ועדה בת חמישה חברים אשר תגדיר ותגביל את סמכויות הקונסולים.
בשל איומי מלחמה ומגפות, הנושא נדחה במשך חמש שנים, כאשר בכל שנה נבחרה מחדש אותה קבוצת טריבונים, אשר שאפה להגביל את כוחם של הקונסולים.
בשנת 457 לפנה"ס, בתקווה למנוע מתומכי החוק לצבור עוד כח ואהדה ציבורית, הסכים הסנאט להגדיל את מספר הטריבונים הפלבאים מחמישה לעשרה, בתנאי שאף אחד מאותם טריבונים העוינים את הסנאט מהשנים הקודמות לא יתמודד מחדש על התפקיד.
אולם, גם הטריבונים החדשים המשיכו ללחוץ על הסנאט להעביר את הצעת החוק של טרנטיליוס, עד שבשנת 454 לפנה"ס הסכים לבסוף למנות משלחת בת שלושה חברים שתישלח לסיור לימודי במוסדות חוק ומשפט שונים ביוון, ובשובה תסייע בפתרון המחלוקת בין המעמדות.
עם שובם של חברי המשלחת הסכימו הסנאט והטריבונים על מינוי ועדה פטריקית-פלבאית משותפת בת עשרה חברים, הדקמווירי, שתפעל במשך שנה אחת במקום המגיסטראטים של אותה שנה, ותפקידה יהיה לנסח את החוקה הרומית.
הטריבונים אף הסכימו להשעות את פעילותם הציבורית לאורך תקופת פעילות הוועדה.
אולם כאשר חברי הוועדה סירבו להתפטר מתפקידיהם בתום השנה המיועדת והמשיכו לכהן באופן בלתי חוקי בשנה שלאחר מכן, התחוור לעם כי חברי הוועדה ניצלו לרעה את סמכויותיהם.
הדקמווירי בוטל, והטריבונים והקונסולים שבו לפעול כמקודם.
בין החוקים שגובשו על ידי הדקמווירי היה חוק האוסר על נישואי תערובת בין פטריקים ופלבאים.
בשנים עשר הלוחות , המסמך המאגד את מסקנותיהם של חברי הוועדה, המהווה אבן יסוד בחוק הרומי, נקבע בנוסף כי משרת הקונסול עצמה תהיה סגורה בפני פלבאים.
למרות זאת, בשנת 448 לפנה"ס, שני פטריקים צורפו לחבר הטריבונים על מנת לאייש משרות שהתפנו, התגלו כבעלי דעות מתונות, ושנת כהונתם נחשבה שלווה יחסית.
היחסים בין המעמדות המשיכו להישאר מתוחים, עד שבשנת 445 לפנה"ס הצליחו לבסוף הטריבונים, בראשות גאיוס קנוליוס, להעביר חוק המתיר נישואי תערובת בין פטריקים ופלבאים, וכן כי לפחות אחד מהקונסולים יהיה פלבאי.
במקום לאפשר לחלוטין את בחירתו של קונסול ממוצא פלבאי, הסנאט הגיע לפשרה עם הטריבונים על בחירת מספר טריבונים קונסולריים בעלי אימפריום, שיוכלו להיבחר מתוך שני המעמדות.
בתחילה פשרה זו סיפקה את הפלבאים, אך בפועל רק פטריקים הצליחו להיבחר.
ההתפשרות על משרת הטריבון הקונסולרי כתחליף למשרת הקונסול המלאה מנעה למעשה מהפלבאים לאייש את המשרות הרמות ברפובליקה עד לשנת 400 לפנה"ס, השנה הראשונה בה רוב הטריבונים הקונסולריים באו משורות הפלבאים (ארבעה מתוך ששת הטריבונים הקונסולריים).
טריבונים קונסולריים פלבאים נבחרו בשנים 399, 396, 383 ו-379 לפנה"ס, אך בכל יתר השנים בין 444 ל-376 לפנה"ס, כל קונסול או טריבון קונסולרי נבחר מקרב הפטריקים.
החל משנת 376 לפנה"ס, טריבוני הפלבאים גאיוס ליקיניוס קאלווס סטולו ועמיתו לוקיוס סקסטיוס לטרנוס, השתמשו בזכות הווטו כדי למנוע בחירת מגיסטראטים חדשים.
הם המשיכו לעשות זאת שנה אחר שנה, והביאו עליהם את זעמם של הפטריקים, שכן על אף שהצליחו להביא לבחירתם של טריבונים קונסולריים משורותיהם מ-371 עד 367 לפנה"ס, לא הצליחו לממש בפועל את ניצחונותיהם בשל הווטו.
לבסוף זכו הפטריקים בקונסוליה, בתמורה להסכמתם לחקיקת החוקים הליקיניאנים.
חוקים אלו ביטלו את משרת הטריבון הקונסולרי, וקבעו כי לפחות אחד מהקונסולים הנבחרים מדי שנה חייב להיות פלבאי.
על אף שהחוק הופר מפעם לפעם כאשר נבחרו שני קונסולים פטריקים, סקסטיוס עצמו הצליח להיבחר לקונסול בשנת 366 לפנה"ס, וליקיניוס בשנת 364 לפנה"ס.
כך הצליחו הטריבונים הפלבאים לשבור לבסוף את המונופול הפטריקי על משרות השלטון הרמות.
לאחר ניצחונם על הפטריקים בשנת 367 לפנה"ס, הטריבונים נותרו גוף מאזן חשוב לכוחם של הסנאט והמגיסטראטים השונים.
בשנת 287 לפנה"ס, הסנאט הכיר רשמית בחוקים שנחקקו באספת הפלבאים כחוקים בעלי תוקף מחייב גם עבור פטריקים.
בשנת 149 לפנה"ס, אזרחים שנבחרו לחבר הטריבונים הפלבאים צורפו אוטומטית לסנאט.
שחיקת מעמדם של הטריבונים בתקופת הרפובליקה המאוחרת
עם זאת, בשנת 81 לפנה"ס, הדיקטטור סולה, שראה בעוצמתם הרבה של הטריבונים איום אפשרי על שלטונו, שלל מטריבוני הפלבאים את סמכויותיהם ליזום חקיקה ולהטיל וטו על החלטות הסנאט.
הוא אף אסר על טריבונים לשעבר לכהן כמגיסטראטים, ובכך סתם את הגולל על השימוש הנפוץ במשרת הטריבון כקרש קפיצה למשרות הרמות יותר במסלול המשרות.
על אף שלטריבונים עדיין נשמרה הזכות להתערב למען אזרחים יחידים, רוב סמכותם המקורית אבדה במסגרת הרפורמות של סולה.
אולם המצב שב לקדמותו עד מהרה, וטריבונים לשעבר הורשו להיבחר בשנית למגיסטראטות השנתיות השונות החל משנת 75 לפנה"ס, ויתר הזכויות שנשללו מהם על ידי סולה הוחזרו להם במלואם על ידי הקונסולים גנאיוס פומפיוס מאגנוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס בשנת 70 לפנה"ס.
מעמדה של המשרה נשחק עוד יותר כאשר בשנת 59 לפנה"ס, הפטריקי פובליוס קלודיוס פולכר, ששאף להתמנות למשרת טריבון הפלבאים, ארגן את אימוצו לצעיר פלבאי, תוך שהוא מוותר על מעמדו הפטריקי, על מנת להיות זכאי להתמודד על משרת הטריבון של שנת 58 לפנה"ס.
על אף שקמו מתנגדים רבים לתוכניתו, קלודיוס הורשה להמשיך ולהתמודד על המשרה, ולאחר שנבחר החל ביוזמות חקיקה דורסניות שנועדו להוציא אל מחוץ לחוק את יריביו הפוליטיים תוך שהוא מחרים וגורף לכיסו הפרטי את כל רכושם.
בשנת 48 לפנה"ס, העניק הסנאט סמכות טריבונית לדיקטטור גאיוס יוליוס קיסר, שמשום היותו פטריקי לא היה רשאי להתמודד למשרת הטריבון.
כאשר שניים מטריבוני הפלבאים הנבחרים ניסו להתנגד למהלך, העמיד אותם קיסר למשפט בפני הסנאט, ולבסוף נשללו מהם כל סמכויותיהם.
מאז ואילך לא נתקל עוד קיסר בהתנגדות מצד הטריבונים; הוא החזיק בסמכות הטריבונית עד להירצחו בשנת 44 לפנה"ס.
בשנת 23 לפנה"ס, העניק הסנאט סמכות טריבונית לאחיינו של קיסר, גאיוס אוקטביאנוס, הוא אוגוסטוס קיסר.
מנקודה זו ואילך הפכה הסמכות הטריבונית לכלי משפטי הכרחי עבור הקיסרים, שרובם קיבלו מהסנאט עם עלייתם לשלטון, אם כי חלקם קיבלו אותו כבר בתקופת שלטונם של קודמיהם.
הענקת סמכות טריבונית הייתה אמצעי מקובל לסימון וקביעת יורשו המיועד של הקיסר מבין אנשי חצרו.
מרקוס אגריפה, דרוסוס הצעיר, טיבריוס, טיטוס, טראיאנוס ומרקוס אורליוס קיבלו כולם את הסמכות הטריבונית באופן זה.
עם נטילת הסמכות הטריבונית כדרך קבע על ידי הקיסרים ויורשיהם, הלכה והדלדלה עוצמתם העתיקה של הטריבונים.
אף על פי שמשרת טריבון הפלבאים התקיימה לאורך כל תקופת האימפריה הרומית, היא איבדה את העצמאות הפוליטית הרבה שנלוותה אליה וכן את מרבית שימושיה המעשיים.
יחד עם משרת האיידיל, היא נותרה כקרש קפיצה בקריירה הפוליטית של פלבאים רבים ששאפו להיכנס לסנאט, לפחות עד למאה ה-3 לספירה.
קיימות עדויות לכך שהמשרה אף הוסיפה להתקיים בצורה זו או אחרת עד למאה ה-5 לספירה.
נהוג להתייחס אל טריבוני הפלבאים כמגיסטראטים לכל דבר, אולם מבחינה טכנית הם לא נחשבו כאלו, שכן הם נבחרו על ידי אספת הפלבאים בלבד.
על אף זאת, הם תפקדו במידה רבה כמגיסטראטים: בסמכותם היה לכנס את אספת הפלבאים, שהייתה רשאית לעסוק בחקיקה הנוגעת לפלבאים בלבד, והחל משנת 493 לפנה"ס לבחור את הטריבונים והאיידילים של הפלבאים.
כל אחד מטריבוני הפלבאים היה זכאי לעמוד בראש האספה ולהעלות בפניה יוזמות חקיקה שונות.
החל מהמאה ה-3 לפני הספירה, לטריבונים ניתנה הסמכות לכנס אף את הסנאט, ולהעלות בפניו סוגיות הדורשות את הכרעתו.
זכות ההתערבות (Ius intercessionis), הייתה זכות ייחודית בהיסטוריה הרומית שהעניקה לטריבונים את היכולת להשתמש בסמכותם על מנת להתערב ולהטיל וטו על פעולות מגיסטראטים שהרעו עם הפלבאים.
מכיוון שרשמית הם לא נחשבו מגיסטראטים, ולפיכך לא היו ברשותם סמכויות שנבעו מאימפריום, הסתמכו הטריבונים על מעמדם כאישיויות קדושות על מנת למנוע פגיעה בפלבאים.
בשל קדושתם, אף אדם לא היה רשאי לפגוע בטריבונים או להפריע להם בפעילותם.
מי שבכל זאת עשה כן, או שהתעלם מווטו שהטריבונים הטילו, הסתכן בשלילת זכויותיו האזרחיות ואף בעונש מוות.
מעמדם המקודש שימש כשכבת הגנה הכרחית כאשר נדרשו הטריבונים לעצור אנשים או כאשר נאלצו להתעמת עם המגיסטראטים השונים במטרה להגן על זכויות הפלבאים.
קדושה זו העניקה לטריבונים עצמאות בלתי מבוטלת; אף מגיסטראט לא היה רשאי להטיל וטו על פעולה של מי מטריבוני הפלבאים.
אם מגיסטראט, הסנאט או אחת מאספות העם התעלמו מווטו שהטיל טריבון או פעלו בניגוד לו, הוא היה רשאי "להתערב מתוקף קדושתו" כדי לאכוף אותו בכח.
אפילו דיקטטור (וככל הנראה גם אינטררקס) לא היה פטור מציות לווטו של הטריבונים, אם כי מקורות מסוימים שוללים טענה זו.
הטריבונים יכלו להטיל וטו אף על החלטות הסנאט הרומי.
הטריבון הפלבאי טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הטיל וטו על כל פעולות הממשל (ובכך שיתק למעשה את הרפובליקה) בשנת 133 לפנה"ס, כאשר הסנאט ניסה לבלום את הרפורמות האגרריות שלו באמצעות הטלת וטו נגדי מצד טריבון אחר.
לטריבונים אף הוענקה הסמכות לאכוף את זכות הפנייה לעם (provocatio ad populum), מעין גרסה עתיקה של זכות ההביאס קורפוס המודרנית.
החוק העניק לאזרח את הזכות לערער על מעשיו של מגיסטראט בצעקות "appello tribunos!" ("אני קורא לטריבונים!") או "provoco ad populum!" ("אני פונה לעם!").
מרגע שהזכות מומשה, חויב אחד מהטריבונים להעריך את חומרת המקרה, ולקבוע את חוקיות פעולת המגיסטראט.
כל פעולה שננקטה לאחר מכן ועמדה בניגוד להחלטת הטריבון נחשבה בלתי חוקית.
למעשה, זכות הפנייה לעם העניקה לטריבוני הפלבאים כח ואמצעים חסרי תקדים להגן על זכויות הפרט מפני ניצול שרירותי לרעה של סמכות על ידי המגיסטראטים, ואפשרה מידה נדירה של חירות לאזרחים הרומאים, שלא היה לה אח ורע ברחבי העולם העתיק.
על אף שלטריבון הפלבאים הייתה הזכות להטיל וטו על כל החלטה ופעולה של המגיסטראטים, הסנאט או האספות השונות, הוא היה צריך להיות נוכח פיזית באזור הרלוונטי לווטו על מנת שיהיה לו תוקף חוקי.
מכיוון שקדושת הטריבונים נבעה משבועת הפלבאים להגן עליהם, סמכויותיהם הוגבלו לגבולות העיר רומא.
טריבון שהרחיק מהעיר לא היה יכול להסתמך על סמכותו כנציגם של הפלבאים ולהיות בטוח לחלוטין כי אלו יתמכו בו במידת הצורך.
מסיבה זו, פעילות הטריבונים הוגבלה בדרך כלל אל רומא וסביבתה הקרובה.
מועדון כדורגל טריאסטינה קלצ'יו 1918 (באיטלקית:US Triestina Calcio 1918) הידוע גם בשם טריאסטינה הוא מועדון כדורגל איטלקי, מהעיר טריאסט במחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבאיטליה.
זה מועדון כדורגל ותיק ששיחק בעונה הראשונה של סרייה א'.
המודעון שיחק בליגה העליונה במשך 26 עונות עד לעונת 1956.
המועדון נוסד בשנת 1918 אחרי איחוד של מספר מועדונים מקומיים.
עם הקמת סרייה א' הוא שיחק בעונה הראשונה וסיים במקום ה-16. בשנות ה-30 של המאה ה-20 מאמן של הקבוצה היה נראו רוקה, יליד העיר.
עונת 1947/48 המועדון סיים במקום השני.
בשנת 1950 למאמן הקבוצה מונה בלה גוטמן.
בעונה 1952/53 צ'זארה מלדיני החל את הקריירה שלו בקבוצה.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 המועדון ירד לסרייה ב' ואף לסרייה ד' בשנת 1975.
בשנת 1994 המועדון היה במצב כלכלי קשה.
הוא הוקם מחדש תחת שם U.S.
Triestina Calcio והחל לשחק בסרייה ד'.
הוא הצליח לעלות לסרייה ב' אך ירד ממנה בעונת 2009/10.
בשנת 2012 הוכרז על פשיטת רגל של המועדון.
r.l שמנהלת את המועדון מאז.
בעונת 2024/25 הקבוצה משחקת בסרייה ג'.
טריבאנטה ויסנט סטיוארט הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ג'מייקה.
סטיוארט גדל במחלקת הנוער של DB בסובאק, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות UWI, מולינס יונייטד ומאונט פלזנט מליגת העל הג'מייקנית.
ב-17 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים בסלרניטנה מהסרייה א'.
ב-30 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-0 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2023/2024. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-15 בפברואר 2024 הושאל ליאבור איוואניצה מליגת העל הסרבית עד לתום עונת , וערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-2 ביולי 2024 חתם בראדניצ'קי ניש מליגת העל הסרבית.
ב-17 ביולי 2025 חתם במכבי חיפה לשלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת, לאחר שעבר אליה תמורת סכום של מיליון וחצי אירו.
ב-23 באוגוסט כבש שער בכורה בליגת העל, בניצחון 0-4 על מכבי בני ריינה.
ב-9 בנובמבר 2022 ערך סטיוארט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קמרון במשחק ידידות.
טריגונומטריה (מיוונית τρίγωνον "משולש" + μέτρον "מדידה") היא ענף בגאומטריה העוסק בחקר המשולשים והקשר שבין צלעותיהם וזוויותיהם.
קשר זה מבוטא בעזרת פונקציות טריגונומטריות, שהמוכרות שבהן הן סינוס, קוסינוס וטנגנס.
הטריגונומטריה התפתחה במאה ה-3 לפני הספירה כענף של גאומטריה עבור שימושים באסטרונומיה אך כיום לטריגונומטריה יישומים רבים מעבר לאסטרונומיה, למשל עבור ניווט, אופטיקה, תורת המוזיקה ועוד.
אסטרונומים שומריים עסקו במדידת זוויות באמצעות חלוקת המעגל ל-360 מעלות.
אסטרונומים אלה, ולאחריהם המצרים והבבלים, חקרו את היחסים בין צלעות במשולשים דומים, אך לא פיתחו תורה שיטתית למציאת אורכי צלעות וזוויות במשולשים.
במאה השלישית לפנה"ס, מתמטיקאים יוונים כגון אוקלידס וארכימדס חקרו את תכונותיהם של מיתרים וזוויות היקפיות במעגלים, והוכיחו משפטים גאומטריים השקולים לנוסחאות טריגונומטריות מודרניות.
במאה השנייה לפנה"ס ערך המתמטיקאי היווני היפרכוס לוח של אורכי מיתרים, המקביל ללוחות מודרניים של ערכי פונקציית הסינוס, והשתמש בו על מנת לפתור בעיות בטריגונומטריה וכן בטריגונומטריה ספירית.
במאה השנייה לספירה, פרסם האסטרונום היווני תלמי טבלאות טריגונומטריות מפורטות (בספר א', פרק י"א של האלמגסט).
תלמי השתמש באורך מיתר על מנת להגדיר את הפונקציות הטריגונומטריות, באופן השונה אך במעט מההגדרות המודרניות.
מאות שנים עברו בטרם הועלו על הכתב טבלאות מפורטות יותר, ועבודתו של תלמי שימשה בסיס לחישובים טריגונומטריים במשך 1200 השנים הבאות, באימפריה הביזנטית, העולם האסלאמי, ולאחר מכן גם במערב אירופה.
ההגדרה המודרנית של פונקציות טריגונומטריות מופיעה לראשונה בחיבור הסנסקריטי סוריא סידהאנתא, ותכונותיהן נחקרו בעבודותיו של המתמטיקאי ההודי בן המאה החמישית אריאבהטה.
עבודות אלו תורגמו והורחבו בימי הביניים על ידי מתמטיקאים מן העולם האסלאמי.
נכון למאה ה-10, מתמטיקאים אלה כבר הכירו והשתמשו בכל שש הפונקציות הטריגונומטריות הבסיסיות, ערכו לוחות של ערכיהן, והשתמשו בהם לפתרון בעיות בגאומטריה ספירית.
ביסוס הטריגונומטריה כענף מתמטי נפרד מאסטרונומיה ופיתוח הטריגונומטריה הספירית בצורתו הנוכחית מיוחס להמתמטיקאי ואיש האשכולות הפרסי נסיר א-דין א-טוסי.
ידע אודות שיטות ופונקציות טריגונומטריות הגיע למערב אירופה דרך תרגומים לטיניים של האלמגסט של תלמי, ועבודותיהם של אסטרונומים פרסים וערביים כגון מוחמד אל-בטאני, אבו אל-ופא בוזג'אני ונסיר א-דין א-טוסי.
אחת העבודות הראשונות על הטריגונומטריה באירופה נכתבה במאה ה-15 על ידי המתמטיקאי הגרמני רגיומונטאנוס, בעידודו ובתמיכתו של המלומד היווני-ביזנטי
בזילאוס בסאריון, איתו התגורר מספר שנים.
באותו זמן, האלמגסט תורגם מיוונית ללטינית על ידי המלומד היווני ג'ורג'ו מטרביזונד.
נכון למאה ה-16, הטריגונומטריה טרם זכתה לתפוצה רחבה באירופה, וקופרניקוס נאלץ להקדיש שני פרקים בספרו De Revolutionibus Orbium Coelestium ("על תנועתם של גרמי השמים") להצגת יסודותיה.
בעקבות הדרישה הגוברת למפות מדויקות לצורכי ניווט, נהפכה הטריגונומטריה לענף מרכזי במתמטיקה.
הגרמני בן המאה ה-16 ברתולומיאוס פיטיסקוס (Bartholomaeus Pitiscus) היה הראשון להשתמש במונח, עם פרסום ספרו "טריגונומטריה" ("Trigonometria") ב-1595. המלומד ההולנדי גמה פריזיוס (Gemma Frisius) היה הראשון לתאר את שיטת הטריאנגולציה המשמשת עד היום בחישוב מרחקים ומיקומים.
המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר פיתח את השימוש במספרים מרוכבים בטריגונומטריה.
עבודותיהם של המתמטיקאים הסקוטיים ג'יימס גרגורי (במאה ה-17) וקולין מקלורן (במאה ה-18) השפיעו רבות על פיתוחן של סדרות טריגונומטריות.
בספרות רבנית מימי הביניים כונה הסינוס - "בקע", והקוסינוס - "תשלום הבקע".
את המונח "בקע" טבע רבי יצחק הישראלי, בעל הספר "יסוד עולם".
מספר פונקציות טריגונומטריות המתארות יחסים בין צלעות במשולשים ישרי זווית.
במשולש ישר-זווית כלשהו (x בין 0° ל-90° במעלות או בין 0 ל-π/2 ברדיאנים):
סינוס של זווית (Sin x) מבטא את היחס שבין הניצב שמול הזווית והיתר במשולש, כמוצג בדוגמה הבאה:
קוסינוס של זווית (Cos x) הוא היחס בין הניצב הסמוך לזווית והיתר במשולש, כמוצג בדוגמה הבאה:
השם קוסינוס הוא קיצור של complement sine - סינוס הזווית המשלימה.
ממשפט פיתגורס נובע כי סכום ריבועי הסינוס והקוסינוס של אותה זווית שווה ל-1.
טנגנס של זווית (tg x או tan x) הוא היחס בין הניצב שמול הזווית והניצב שליד הזווית, כמוצג בדוגמה הבאה:
הטנגנס מתקבל גם על ידי חלוקת סינוס בקוסינוס, ובאופן הזה ניתן להגדיר אותה לאורך כל הישר הממשי.
הפונקציות הטריגונומטריות על מעגל היחידה