tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העימות בין ברית המועצות () להונגריה () קיבל גם ביטוי ספורטיבי, במפגש טעון בין נבחרות הכדורמים שלהן בשלב בית הגמר, שזכה לכינוי "משחק הדם במים".
נבחרת הונגריה ניצחה במשחק 0–4, בדרך לזכייה במדליית הזהב.
נבחרת ארצות הברית בכדורסל () הביסה במשחק הגמר את נבחרת ברית המועצות () בתוצאה 55–89.
קרלו פאווזי (), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית.
רודולף קארפטי ( הונגריה), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית.
לאון רוטמן יהודי ( רומניה), זכה בשתי מדליות זהב בתחרות ל-1,000 מטר ול-10,000 מטר.
ירט פרדריקסון (), זכה בשתי מדליות זהב בתחרות ל-1,000 מטר ול-10,000 מטר.
בתחרויות הקפיצה למים זכתה הנבחרת האמריקנית () ב-9 מתוך 12 המדליות האפשריות.
פט מקורמיק (), זכתה פעם נוספת בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה.
בתחרויות השחייה שלטה נבחרת אוסטרליה (), שזכתה ב-8 מתוך 13 מדליות זהב אפשריות, 6 מהזכיות היו תוך קביעת שיא עולם.
דון פרייזר (), זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש
לוריין קראפ (), זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב במשחה ל-400 מטר חופשי לפני פרייזר ובמשחה השליחות.
מוריי רוז (), זכה ב-3 מדליות זהב, במשחים ל-400 ול-1500 מטר חופשי (בראשון קבע שיא עולם חדש), ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, בשיא עולם חדש.
ג'ון הנריקס (), זכה בשתי מדליות זהב, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש ובמשחה השליחים
לקראת המשחקים בחר הוועד האולימפי המנון חדש, שנכתב ממילות שיריו של המשורר היווני פינדאר:
שזר הניצחון – עתרת תלתליו
והוא ניצב לפני המון מריע
מנת חלקו היא – עונג עילאי
זה פרס יחיד על ניצחונו כי רב
הרשו למוזות להכתיר לו כתר
הו, שירו שיר אלמוות לתהילה
אולימפיאדת סנט לואיס (1904) היא האולימפיאדה השלישית בעת החדשה.
היא נמשכה כמעט 5 חודשים, מ-1 ביולי עד 23 בנובמבר 1904. במקור המשחקים היו אמורים להיערך בשיקגו.
אך מארגני התערוכה העולמית שנערכה בסנט לואיס אז העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית, מ-30 באפריל עד 23 בנובמבר 1904, לציון מאה שנה לרכישת לואיזיאנה.
לא רצו שיהיה אירוע בינלאומי במקביל לתערוכה.
ועל כן לחצו על פייר דה קוברטן להעביר אותה לעירם.
מרבית ספורטאי הצמרת העולמית מאירופה לא השתתפו בהם, עקב העלויות והקושי להגיע לסנט לואיס הנמצאת במרחק של כ-1500 קילומטרים דרום מערבית לניו יורק בלב ארצות הברית.
וכן עקב המתיחות שהתעוררה בעקבות מלחמת רוסיה–יפן.
על כן השתתפו בתחרות בתחרויות השתתפו 651 ספורטאים (80% מהם אמריקאים) מ-12 מדינות בלבד.
אולימפיאדת סנט לואיס הייתה האולימפיאדה הראשונה בה הוענקו למנצחים בתחרויות מדליות במתכונת המוכרת - מדליות זהב, כסף, וארד למקומות הראשון, השני, והשלישי בהתאמה.
בכמה מהתחרויות התחרו לראשונה באולימפיאדת סנט לואיס.
זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה התחרו בענפי האגרוף והקפיצה למים.
באתלטיקה נערכה לראשונה תחרות בקרב עשר, ובהיאבקות נערכו לראשונה תחרויות בסגנון חופשי.
במקום תחרויות הקרוקט שהיו באולימפיאדת פריז ב-1900, הייתה תחרות בענף דומה, רוק (Roque), הפעם היחידה שהתחרו בענף זה באולימפיאדה.
גם ענף הלקרוס נכנס לראשונה, אך התחרו בו עוד פעם אחת בלבד, באולימפיאדת לונדון ב-1908.
בסך הכל כללה האולימפיאדה 95 תחרויות רשמיות, בענפים הבאים:
אתלטי ארצות הברית (), זכו בכל מדליות הזהב (23) פרט לשתיים.
ארצ'י האן, ג'יימס לייטבודי, הארי הילמן וריי יורי זכו כל אחד ב-3 מדליות זהב.
ליורי זו הייתה זכייה נוספת ב-3 מדליות זהב.
מאיר פרינסטיין היהודי זכה בשתי מדליות זהב והגן על תוארו בקפיצה משולשת.
ג'ון פלנגן הגן על תוארו ביידוי פטיש.
פרדריק לורז שחצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון רימה בתחרות.
את מרבית הריצה עבר בנסיעה נעימה במכונית עם מאמנו עד שזו הפסיקה לעבוד.
ברוב חוצפתו אף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.
לאחר שהתגלתה התרמית הועברה מדליית הזהב לתומאס היקס מארצות הברית שבמהלך הריצה נראה תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו).
לאחר שחצה היקס את קו הסיום הוא התמוטט.
בשל התנאים הקשים בריצה, רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים אותה.
ג'ורג' אייזר (), זכה ב-6 מדליות, 3 זהב, 2 כסף ו-1 ארד, אף על פי שרגלו השמאלית הייתה רגל מעץ.
כל המדליות הוענקו לטניסאי ארצות הברית ().
אמיל ראוש ( גרמניה), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
זולטאן הלמיי ( הונגריה), זכה בשתי מדליות זהב כולל המשחה היוקרתי ל-100 יארד חופשי.
פרנק קוגלר ( גרמניה) זכה בארבע מדליות: מדליית כסף בהיאבקות, שתי מדליות ארד בהרמת משקולות, ומדליית ארד במשיכת חבל.
בכך הפך לספורטאי היחיד שזכה במדליות משלושה ענפי ספורט שונים באותה האולימפיאדה.
אולימפיאדת פריז (1900) היא האולימפיאדה השנייה בעת החדשה.
האירועים התקיימו כחלק מן התערוכה העולמית של פריז (1900) והאולימפיאדה נמשכה 6 חודשים, מ-14 במאי עד 28 באוקטובר 1900. השתתפו בתחרויות 997 ספורטאים מ-24 מדינות ולראשונה השתתפו באולימפיאדה ספורטאיות.
באולימפיאדה לא התקיימו טקסי פתיחה ונעילה רשמיים, אך ב-3 ביוני 1900 התקיים מצעד חגיגי של הספורטאים בולודרום דה ונסן כחלק מחג "איגוד קבוצות ההתעמלות בצרפת" (Union des sociétés de gymnastique de France).
במהלך התחרויות התעוררה שערורייה לאור הכוונה לקיים תחרויות גם בימי ראשון: ספורטאים מארצות הברית, שנשלחו ברובם על ידי מכללות, נאלצו לבחור בין השתתפות ביום ראשון (שהיה נחשב אז בארצות הברית ליום מנוחה מקודש) לבין הפסד.
האתלטים המצטיינים בתחרות היו כולם מארצות הברית, שזכתה בסך הכל ב-39 מדליות מתוך 67 אפשריות, מהן 16 מזהב מתוך 23 אפשריות.
אלווין קריינזלין () זכה ב-4 מדליות זהב, בריצת 60 מטר, בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 200 מטר משוכות ובקפיצה לרוחק.
ג'ון טוקסברי () זכה ב-5 מדליות, שתי מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר משוכות, שתי מדליות כסף בריצת 60 מטר ובריצת 100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר משוכות.
אירווין בקסטר () זכה ב-5 מדליות, שתי מדליות זהב בקפיצה לגובה ובקפיצה במוט ו-3 מדליות כסף בקפיצות מהמקום: לרוחק, משולשת ולגובה.
ריי יורי () זכה ב-3 מדליות זהב בקפיצות מהמקום: לרוחק, משולשת ולגובה.
מאיר פרינסטיין היהודי () זכה ב-2 מדליות, מדליית זהב בקפיצה משולשת ומדליית כסף בקפיצה לרוחק.
בתחרות ההתעמלות השתתפו 108 ספורטאים מצרפת מתוך 135 ספורטאים שייצגו 8 מדינות.
נבחרת ( צרפת) זכתה בכל שלוש המדליות שחולקו.
הטניסאית שרלוט קופר ( בריטניה) הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה במדליית זהב אולימפית בענף הטניס, והאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בתחרות אישית.
זכתה בשתי מדליות זהב, אחת ביחידות ואחת בזוגות מעורבים.
השחיין פרדריק ליין (אוסטרליה) זכה בשתי מדליות זהב במשחים הקצרים, ל-200 מטר חופשי ול-200 מטר מכשולים חופשי.
השחיין ג'ון ארתור ג'רוויס ( בריטניה) זכה בשתי מדליות זהב במשחים הארוכים, ל-1000 מטר ול-4000 מטר חופשי.
השחיין ארנסט הופנברג ( גרמניה) זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה הקבוצתי.
השייטת הלן דה פורטאלה () התחרתה בקטגוריית סירת מפרש 1–2 טון ביחד עם בעלה הרמן דה פורטאלה ואחיינה ברנד דה פורטאלה, ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שהשתתפה במשחקים האולימפיים וכן האישה הראשונה שזכתה במדליית הזהב האולימפית, חודשיים לפני שרלוט קופר.
ענפים בהם נערכה לראשונה תחרות
במספר ענפים נערכה לראשונה תחרות אולימפית.
יצוין, כי מכיוון שמדובר באולימפיאדה השנייה בתקופה המודרנית, והראשונה בה השתתפו הנשים כמתחרות, ענפים רבים הוצגו לראשונה, או לכל הפחות הוצגו לראשונה כתחרות בה משתתפות גם נשים.
מספר ענפים היו מיוצגים באולימפיאדה זו בלבד, ולאחר מכן נזנחו באולימפיאדות הבאות:
שחיית 200 מ' עם מכשולים
באולימפיאדת פריז, נערך טורניר הכדורגל הראשון במשחקים האולימפיים.
השתתפו בו רק שלוש קבוצות ששיחקו שני משחקים, ולא חולקו מדליות לקבוצות, אבל הוועד האולימפי הבינלאומי החליט לתת קרדיט לבריטניה, צרפת ובלגיה, ולהגיש להם מדליות על סמך הצלחתם בטורניר.
המשחקים נערכו באצטדיון הוולודרום דה ונסן בפריז.
20 באוקטובר מועדון צרפת0-4 מועדון כדורגל אפטון פארק.(אוהדים: 500)ג.
ניקולאס 2, ארתור טורנר, ז.
זיאלי23 באוקטובר מועדון צרפת6-2 אוניברסיטת בריסל(אוהדים: 1500)גאסטון פלטיר (כובשים אחרים לא ידועים)ו.
זהבכסףארד מועדון כדורגל אפטון פארק בריטניה מועדון צרפת צרפת האוניברסיטה החופשית של בריסל בלגיה
אולימפיאדת החורף ה-11 נערכה מ-3 בפברואר עד 13 בפברואר 1972 בעיר סאפורו שביפן וב-4 אתרים נוספים.
יוקיו קאסאיה () זכה במדליית זהב בקפיצות סקי, מדליית הזהב הראשונה של יפן, המארחת, באולימפיאדת חורף.
גלינה קולקובה () זכתה בכל שלוש מדליות הזהב האפשריות בסקי למרחקים (קרוס קאנטרי).
ארד סחנק () זכה ב-3 מדליות זהב בהחלקה מהירה.
מארי טרז נאדיג () זכתה בשתי מדליות זהב בסקי אלפיני, בגלישה במורד ("דאון היל") ובסלאלום ענק.
מנגר סולברג () היה לספורטאי הראשון שהגן על תוארו בתחרות ל-20 ק"מ ביאתלון.
אולימפיאדת החורף ה-13 נערכה מ-14 בפברואר עד 23 בפברואר 1980 בכפר לייק פלאסיד, שבמדינת ניו יורק בארצות הברית.
זו הפעם השנייה שהמשחקים האולימפיים נערכים במקום זה, הפעם הראשונה הייתה בשנת 1932. זו הפעם הראשונה שהשתמשו בשלג מלאכותי באולימפיאדת חורף.
במשחקים אלו השתתפו בפעם הראשונה ספורטאי סין העממית.
בעקבות החלטת הוועד האולימפי הבינלאומי כי טאיוואן תשתתף תחת השם טייפה הסינית ולא תחת השם הרפובליקה הסינית - החרימה טאיוואן את המשחקים.
אריק היידן מארצות הברית זכה ב-5 מדליות זהב בהחלקה מהירה ובכך היה לספורטאי היחיד בהיסטוריה (נכון ל-2014), שזכה בחמש מדליות זהב באולימפיאדת חורף אחת, והספורטאי היחיד שזכה בכל אחד מחמשת המקצים בהחלקה מהירה (מ-500 מטר ועד 10000 מטר) בפרט.
ה"נס על הקרח" - ניצחונה המפתיע של נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח, שהורכבה משחקנים חובבים אלמונים, 3:4 על נבחרת ברית המועצות שנחשבה אז לנבחרת הטובה בעולם.
ארצות הברית המשיכה עד זכייה מפתיעה במדליית הזהב.
חברי אותה נבחרת - לבושים במדים שלבשו באותו משחק - הדליקו יחדיו את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
אולימפיאדת החורף ה-14 נערכה מ-8 בפברואר עד 19 בפברואר 1984 בעיר סרייבו ביוגוסלביה (כיום – בירת בוסניה-הרצגובינה).
זו הייתה האולימפיאדה השנייה בה התקיימו המשחקים במדינה סוציאליסטית, לאחר אולימפיאדת הקיץ 1980 במוסקבה, ברית המועצות.
המשחקים נערכו בסרייבו ובאתרי נופש באלפים הדינריים הממוקמים פחות מ-25 קילומטרים מהעיר.
מרוצי הסקי האלפיני החלו באיחור של ארבעה ימים עקב מזג האוויר.
במשחקים השתתפו 1,272 ספורטאים מ-49 מדינות.
אולימפיאדת פריז (1924) היא האולימפיאדה השמינית בעת החדשה.
היא נמשכה כמעט שלושה חודשים מ-4 במאי עד 27 ביולי 1924. השתתפו בתחרויות 3,089 ספורטאים מ-44 מדינות.
היו אלו המשחקים האחרונים שאורגנו על ידי פייר דה קוברטן – מייסד התנועה האולימפית.
הסיסמה האולימפית – "Citius, Altius, Fortius" (מהר יותר, גבוה יותר, חזק יותר) הושמעה בפעם הראשונה.
סוכם סופית על אורך מסלול ריצת המרתון – 42,195 מטר.
כמקובל באותה תקופה נשים לא הורשו להשתתף.
אמה ללמאן ארגנה תחרויות לנשים שנערכו במקביל למשחקי האולימפיאדה.
הרולד אברהמס היהודי (), זכה בשתי מדליות, מהן אחת זהב בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר
בתחרויות האתלטיקה שלטו "הפינים המעופפים" ():
פאבו נורמי (), זכה ב-5 מדליות זהב כולל ריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר
וילה ריטולה (),זכה ב-6 מדליות מהן 4 זהב
אלבין סטנרוס (),זכה במדליית זהב בריצת מרתון
אליאס כץ היהודי (), זכה בשתי מדליות מהן אחת זהב
באד האוזר (), זכה בשתי מדליות זהב, הדיפת כדור ברזל וזריקת דיסקוס
הארולד אוסבורן (), זכה בשתי מדליות זהב, קפיצה לגובה וקרב עשר
לאון שטוקלי () זכה בשתי מדליות, בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל על המתח
איטליה () זכתה בתחרות הקבוצתית, לפני צרפת () ושווייץ ()
שווייץ () זכתה בתחרות ההתעמלות עם 2 מדליות זהב, 2 מדליות כסף, ו-3 מדליות ארד ו-7 מדליות בסך הכל
ארצות הברית זכתה בכל מדליות הזהב האפשריות:
הלן וילס (), זכתה בשתי מדליות זהב, בטורניר לנשים ובטורניר לזוגות נשים עם הייזל הוצ'קיס וייטמן שזכתה גם במדליית זהב בטורניר לזוגות מעורבים עם ריצ'רד נוריס ויליאמס ().
וינסנט ריצ'רדס (), זכה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב בטורניר לגברים ובטורניר לזוגות גברים עם פרנסיס האנטר ומדליית כסף בטורניר לזוגות מעורבים עם מריון ג'סאפ ()
רוג'ה דוקרה (), זכה ב-5 מדליות מהן 3 זהב
אתל לאקי (), זכתה בשתי מדליות זהב
ג'וני וייסמילר (), זכה ב-3 מדליות זהב ובמדליית ארד בכדורמים
בוי צ'רלטון (), זכה ב-3 מדליות מהן אחת זהב
אולימפיאדת סטוקהולם (1912) היא האולימפיאדה החמישית בעת החדשה.
היא נמשכה כמעט שלושה חודשים, מ־5 במאי עד 22 ביולי 1912. השתתפו בתחרויות 2,407 ספורטאים מ־28 מדינות.
בפעם הראשונה במשחקים האולימפיים הגיעו ספורטאים מכל חמש היבשות.
הייתה זו הפעם האחרונה בה הוענקו למנצחים מדליות מזהב - המדליות בכל המשחקים המאוחרים יותר היו רק מצופות בזהב.
לראשונה במשחקים האולימפיים נערכו תחרויות שחייה וקפיצה למים גם לנשים.
רץ מרתון מפורטוגל, פרנסיסקו לזארו, מת במהלך הריצה.
האתלט הנס קולמיינן מפינלנד זכה ב-4 מדליות מהן 3 זהב, בריצת 5000 מטר, בריצת 10000 מטר ובריצת שדה.
האתלט רלף קרייג מארצות הברית זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.
האתלט צ'ארלס ריידפאת' מארצות הברית זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
האתלט טד מרדית' מארצות הברית זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר.
האתלט האמריקאי ממוצא אינדיאני, ג'ים ת'ורפ ניצח בתחרויות קרב חמש וקרב עשר, וזכה בשתי מדליות זהב.
אלו נשללו ממנו לאחר המשחקים בתואנה שלא היה חובבן בתחום הספורט (טענה זו התבססה על כך שהוא שיחק בקבוצת בייסבול וקיבל ממנה החזרי נסיעות), אלא היה זה עיסוקו (דבר אשר היה מנוגד לאמנת הוועד האולימפי דאז, אשר קבעה כי רק חובבי ספורט יוכלו להשתתף בתחרויות, ולא מי שהספורט הוא מקצועו).
האתלט היהודי אמריקאי אבל קיוויאט זכה בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 3000 מטר קבוצתית ומדליית כסף בריצת 1500 מטר.
האתלט היהודי אמריקאי אלווה מאייר זכה במדליית כסף בריצה ל-100 מטר.
המתעמל אלברטו ברגילה מאיטליה זכה בשתי מדליות זהב כולל בתחרות הקרב רב ובכך הגן על תוארו.
נבחרת בריטניה בכדורגל זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב ובפעם השלישית מתוך ארבעה טורנירים, לאחר שניצחה במשחק הגמר את נבחרת דנמרק 2:4. במדליית ארד זכתה נבחרת הולנד לאחר שניצחה את נבחרת פינלנד 0:9.
נבחרת בריטניה בכדורמים זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב ובפעם השלישית מתוך ארבעה טורנירים, לאחר שניצחה במשחק על מדליית הזהב את נבחרת אוסטריה 0:8. במדליית כסף זכתה נבחרת שוודיה לאחר שניצחה את נבחרת בלגיה שזכתה במדליית ארד 2:4.
הסייף היהודי מהונגריה ינה פוקס זכה פעם נוספת בשתי מדליות זהב בתחרות חרב אישי ובתחרות חרב קבוצתי.
הסייף היהודי מבלגיה פאול אנספך זכה בשתי מדליות זהב בתחרות דקר אישי ובתחרות דקר קבוצתי.
4 סייפים יהודים מהונגריה, ינה פוקס, אוסקר גרדה, לאיוש ורקנר ודז'ו פולדס זכו במדליית זהב בחרב קבוצתי.
4 סייפים יהודים מבלגיה, פאול אנספך, הנרי אנספך, ז'אק אוקס וגסטון סלמון זכו במדליית זהב בדקר קבוצתי.
הקופץ למים אריק אדלרץ משוודיה זכה ב-2 מדליות זהב, מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ובתחרות משולבת מפלטפורמה מ-10 מטר ופלטפורמה קשיחה מ-5 מטר.
השחיין ג'ורג' הודג'סון זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי ובמשחה ל-1500 מטר חופשי.
השחיין ולטר בתה מגרמניה זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה ובמשחה ל-400 מטר חזה.
השחיינית פאני דוראק מאוסטרליה היא האלופה האולימפית האשה הראשונה בעידן המודרני, במשחה ל-100 מטר חופשי (המשחה האישי היחידי שנערך לנשים).
3 שחייניות, מרגרט אדלר, קלרה מילך וז'וזפין שטיקר ברביעייה האוסטרית שזכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי היו יהודיות.
משחקי החורף האולימפיים ה-22 במספר (רוסית XXII Зимние Олимпийские игры) נערכו בין ה-7 בפברואר 2014 ל-23 בפברואר 2014 בעיר סוצ'י ברוסיה.
בחודש יוני 2006 הכריז הוועד האולימפי הבין-לאומי כי סוצ'י היא בין הערים המתחרות על אירוח משחקי החורף האולימפיים ה-22 אשר עלו לשלב הגמר.
שנה לאחר מכן, ב-4 ביולי 2007, בישיבת הוועד האולימפי ה-119 בגואטמלה סיטי בגואטמלה הוכרז על זכייתה של העיר, וזוהי הפעם הראשונה בה מארחת רוסיה את משחקי החורף האולימפיים.
המשחקים נערכו בשני מתחמים – האחד על חוף הים השחור ברובע אדלר, בין שדה התעופה והגבול הבין-לאומי עם גאורגיה, והאחר באזור אתר קרסנאיה פוליאנה שבהרי הקווקז, 48 ק"מ ממרכז העיר.
בין שני המתחמים קישר קו רכבת קלה.
המתחם על חוף הים קם סביב בריכה וכיכר מרכזית שנקראת "כיכר המדליות", ואשר בה נערכו טקסי הענקת המדליות.
אצטדיון פישט, האצטדיון האולימפי, והאולמות השונים במתחם זה שוכנים סביב הכיכר, וממערב לו נמצאו הכפר האולימפי ומרכז התקשורת.
אצטדיון פישט מכיל 40,000 איש ושוכן מדרום לכיכר, על חוף הים.
האצטדיון נכלל גם ברשימת האצטדיונים של גביע העולם בכדורגל שרוסיה תארח בשנת 2018.
באזור קרסנאיה פוליאנה נערכו כל תחרויות הסקי והסנובורד, סקי למרחקים וסקי נורדי משולב, מזחלות, סקלטון, לוז', בובסלי, ביאתלון וכן קפיצות סקי.
כל אלה נערכו בחמש זירות שונות שכל אחת מהן מכילה בין 11,000 ל-20,000 צופים, וכן שוכן בקרסנאיה פוליאנה כפר אולימפי נוסף המלין את העוסקים בענפי הספורט המתקיימים במקום.
תחרות הסקי האלפיני נערכה ברוזה חוטור.
לקראת המשחקים עברה העיר מתיחת פנים כוללת בכל התחומים:
תחבורה ציבורית – שדה התעופה, הנמל ומסילת הרכבת החוצה את העיר שודרגו והוקמה רשת של שלושה קווי רכבת קלה.
לבתי המלון וההארחה בעיר נוספו 25,000 חדרים, ועלו תוכניות לבניית חלק מהמלונות על אי מלאכותי בים השחור, שלא יצאו אל הפועל.
סך הכול תוכננו בעיר בזמן המשחקים יותר מ-57,000 חדרי מלון בטווח של 40 ק"מ משדה התעופה ובקרסנאיה פוליאנה.
הספק תחנות הכוח לייצור חשמל בסביבת העיר הגיע עד שנת 2011 ל-1,129 מגהוואט.
נערך שיפוץ בתחנות כוח קיימות והוקמו ארבע תחנות כוח הידרואלקטריות נוספות לאורך נהר מזימטה.
הושקעו סכומים גבוהים בפיתוח תשתיות התקשורת בעיר ובסביבותיה, ובין היתר הנחת 700 ק"מ של סיבים אופטיים והקמת רשת רדיו סלולרית בהיקף של 10,000 מנויים אשר שימשה לארגון ולפיקוח על המשחקים.
התקציב שאושר לאולימפיאדת החורף עמד על 11.7 מיליארד דולר.
60% ממנו מכספי ציבור, רובם המכריע מתקציב הממשלה הפדרלית ומיעוטם מתקציביהם של מחוז קרסנודר ושל עיריית סוצ'י.
40% נוספים הגיעו מהשקעה פרטית שגם לה ערבה הממשלה הרוסית.
בפועל, הושקעו מעל 50 מיליארד דולרים (כטריליון רובל רוסי) באולימפיאדה, מה שהפך אותה לאולימפיאדה היקרה ביותר מאז ומעולם (חורף וקיץ).
עלות הבנייה של האצטדיון האולימפי "פישט" הייתה כ-800 מיליון דולר.
ביקורת נמתחה על קיומה של האולימפיאדה בסוצ'י במספר מישורים.
בראש ובראשונה נטען כי עבודות בנייה בהיקף נרחב בקרסנאיה פוליאנה עשויות להסב נזקים לאוצרות הטבע שבפארקים ובשמורות הטבע של אתר המורשת העולמית, שהוכרז בשנת 1999 בשם הקיבוצי הקווקז המערבי.
קרסנאיה פוליאנה שוכנת בגבולו של האזור המוכרז ובתחומי שטח המעטפת שלו.
נזקים נוספים צפויים לנהר המזימטה שבמערב העיר, ואשר לאורכו מתוכננות לקום ארבע תחנות כוח הידרואלקטריות, וכן קיים חשש מנזק שיגרם כתוצאה מהקמת מפעל לטיפול בשפכים ומהפיתוח המואץ של תשתית התחבורה המסילתית באזור.
לצד כל אלה קיים חשש גם מבנייה פרטית מואצת אשר אינה קשורה ישירות למשחקים האולימפיים, ומהתייקרות חסרת פרופורציות של מחירי הנדל"ן אשר תביא לירידה באטרקטיביות התיירותית של העיר.
ביקורת מסוג שונה לחלוטין הגיעה מצידם של ארגונים ופעילים צ'רקסיים אשר העלו על נס את ההתעלמות מגירוש אבותיהם מהאזור במאה ה-19, אירוע אותו הם רואים כרצח עם.
העניין זוכה בעיניהם לדגש מיוחד בשל כך שהמשחקים יתקיימו בשנת 2014, היינו 150 שנים בדיוק לאחר שמלחמת קווקז הסתיימה בתבוסתם ובגירושם.
עוד טענו כי התרבות וההיסטוריה הצ'רקסיות לא זכו לתשומת לב ודרשו את קיומו של סקר ארכאולוגי שימנע פגיעה בקברים הנמצאים לדבריהם בשטח המיועד לבנייה.
ארגונים שונים מחו על היחס לאוכלוסייה המקומית.
לצורך בניית הכפר האולימפי, התשתיות והמתקנים, פונו יותר מאלפיים משפחות מבתיהן, בתיהם הופקעו ורכושם נהרס.
רבות ממשפחות המפונים קיבלו במקום בית פרטי דיור בבתי קומות שנבנו במיוחד, בסטנדרטים נמוכים מאלה בהם חיו קודם.
הועלו גם ביקורות על כשלים טכניים מהותיים בבנייה.
עם פתיחת הכפר האולימפי והמתקנים לציבור הרחב, התגלו כשלים תכנוניים שונים, חלקם נראו כמבדחים, לדוגמה – קביעה של כיסאות מול אסלות בתוך חדרי שירותים, ועוד.
כשלים אחרים נראו בבניית התשתיות ובדיווחים על מפגעים שונים.
לדוגמה, חלק מהעיתונאים שסיקרו את המשחקים במהלך האולימפיאדה נאלצו להתגורר במקומות ללא זרם מים, ועוד.
ביקורת נוספת כנגד המשחקים, הושמעה על ידי קהילת הלהט"ב ותומכיהם ברוסיה ובעולם, לאחר שבמהלך שנת 2013 הוביל השלטון הרוסי, שורה של חוקים הפוגעים בזכויותיהם של אנשי הקהילה ובין היתר הובילו לאלימות גוברת כלפיהם.
בין היתר הופעלו לחצים על מדינות העולם המשתתפות במשחקים האולימפיים, לצאת נגד המדיניות המתפתחת ברוסיה.
מנהיגי מדינות רבות, בהם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, נשיא גרמניה יואכים גאוק ונשיא צרפת פרנסואה הולנד, הודיעו כי לא יגיעו לכבד את המשחקים האולימפיים כמקובל, בשל האווירה ההומופובית השוררת במדינה והחוקים כנגד הקהילה.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הודיע כי כל הספורטאים יתקבלו בסוצ'י בברכה "ללא קשר לנטייה מינית".
השילוב בין הביקורת הפוליטית לביקורת הסביבתית, והכספים הרבים שהושקעו כדי להביא עיר קיט קטנה לחוף הים השחור, לאירוח המשחקים האולימפיים, ואף אופן הבניה שחלקה לא נשלם גם ביום פתיחת המשחקים, הביאו לביקורת חריפה על הפרויקט.
חלק מהמבקרים אף השוו את אולימפיאדת סוצ'י ל"מיזמים סובייטים מופרכים" מהעבר.
עם זאת, בימים שלאחר פתיחתה, נשמעו גם ביקורות חיוביות.
מרוץ השליחים של העברת הלפיד התחיל במוסקבה ב-7 באוקטובר 2013, 123 ימים לפני תחילת האולימפיאדה, והגיע לטקס הפתיחה ב-7 בפברואר 2014. היה זה מרוץ הלפיד הארוך ביותר שנעשה, עד לאולימפיאדה זו.
המרוץ עבר דרך 2,900 ערים וכפרים ב-83 מחוזות ברוסיה, בשלל כלי תחבורה – ברגל, מכונית, רכבת, מטוס, וטרויקה – מזחלת כלבים רוסית.
הלפיד עבר 65,000 ק"מ, כשהוא נישא לאורך המסלול על ידי 14,000 שליחים.
במהלך המרוץ, הגיע הלפיד למספר מקומות מיוחדים לראשונה: ב-20 באוקטובר הוא הובל לקוטב צפוני.
ב-6 בנובמבר הוא הוטס לחלל על ידי החללית סויוז, שם האסטרונאוטים ביצעו עמו הליכת חלל המקיפה את תחנת החלל הבין-לאומית.
הלפיד הגיע להר הגבוה ביותר ברוסיה, הר אלברוס, וכן גם לימת באיקל.
בשתי תחרויות זכו שני אחים ושתי אחיות, לעלות על דוכן מנצחים בו זמנית תוך כדי זכייה גם במדליית הזהב.
האחיות ג'סטין וקלואי דופור-לפוינט זכו במדליות זהב וכסף בהתאמה בסקי חופשי בסגנון מוגולס, והאחים התאומים מישל ורונלד מולדר זכו במדליות זהב וארד בהתאמה בהחלקה מהירה בתחרות למרחק של 500 מטר.
דריה דומרצ'בה מבלארוס, שהתחרתה בביאתלון ומריט ביירגן מנורווגיה, שהתחרתה בסקי למרחקים, זכו כל אחת ב-3 מדליות זהב ובכך היו לספורטאיות שזכו במספר מדליות הזהב הרב ביותר במשחקים אלו.
אולה איינר ביורנדלן מנורווגיה, זכה בשתי מדליות זהב בביאתלון ובסך הכול צבר 13 מדליות אולימפיות ב-5 אולימפיאדות חורף, מתוכן 8 מדליות מזהב, ובכך הוא הספורטאי המעוטר ביותר במשחקי החורף הן מבחינת מדליות הזהב ביחד עם בני ארצו ביורן דאהלי והן מבחינת סך המדליות.
בטורניר ההוקי קרח לגברים זכתה קנדה לאחר שגברה במשחק הגמר על שוודיה 3:0. בכך הגנה קנדה על תוארה מאולימפיאדת ונקובר (2010).
נבחרת פינלנד זכתה במדליית הארד.
נבחרת הנשים של קנדה זכתה במדליית הזהב בפעם הרביעית ברציפות, לאחר שגברה בגמר על ארצות הברית 3:2 לאחר הארכה.
קנדה כפתה את ההארכה לאחר שפיגרה לקראת סיום הזמן החוקי, אך כבשה שער שוויון 55 שניות לסיומו.
במדליית הארד זכתה שווייץ – מדליית הוקי קרח ראשונה שלה מאז אולימפיאדת סנט מוריץ (1948), וראשונה אי פעם בטורניר הנשים.
החלוץ הפיני טמו סלאנה, שזכה עם נבחרתו במדליית הארד, הפך לשחקן המבוגר ביותר שזוכה במדליה אולימפית בהוקי קרח בגיל 43 ו-234 יום.
סלאנה, שהוא המבקיע המצטיין בתולדות האולימפיאדה, שיפר עוד את שיא ההבקעה שלו והעמיד אותו על 43 נקודות.
לאחר האולימפיאדה, שהייתה השישית שלו (ובכך השווה שיא נוסף), פרש מנבחרת פינלנד.
המחליקים ההולנדים שלטו באופן מוחלט (8 מדליות זהב מתוך 12 ו-23 מדליות בסך הכול מתוך 32 אפשריות), בתחרויות החלקה מהירה, לאחר שזכו 4 פעמים בכל שלוש המדליות, הגברים זכו 3 פעמים והנשים פעם אחת.
הגברים, בתחרות למרחק של 500 מטר, למרחק של 5000 מטר ולמרחק של 10000 מטר והנשים, בתחרות למרחק של 1500 מטר.
איריין ווסט, מהולנד שהתחרתה בהחלקה מהירה, זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב ו-3 כסף ובכך הייתה לספורטאית שזכתה במספר המדליות הרב ביותר במשחקים אלו.
ויקטור אן מרוסיה, שהתחרה בהחלקה מהירה במסלול קצר, זכה ב-4 מדליות מהן 3 זהב ובכך היה לספורטאי המצליח ביותר במשחקים אלו.
בתחרות ההחלקה על הקרח לקבוצות זכתה הנבחרת הרוסית, ובינם יוליה ליפניצקאיה, שהחליקה בתוכנית הארוכה לצלילי פסקול הסרט רשימת שינדלר.
בכך, ליפניצקאיה הפכה לאלופה האולימפית הצעירה ביותר בתולדות ההחלקה על הקרח לנשים, והיא בת 15 ו-249 יום, כשהיא צעירה ב-6 ימים בלבד ממחזיקת השיא הקודמת, האמריקאית טרה ליפינסקי.
בתחרות ההחלקה על הקרח לנשים זכתה אדלינה סוטניקובה מרוסיה, אשר גברה על יריבתה קים יו-נה מקוריאה הדרומית (האלופה האולימפית בוונקובר 2010), שזכתה במדליית הכסף.
תוצאות התחרות עוררו מחלוקת רבה, בעיקר בעניין זכייתה של סוטניקובה על פני קים, והובילו לביקורת נרחבת בקוריאה הדרומית וברחבי העולם.
ב-10 באפריל 2014 הגיש הוועד האולימפי של קוריאה הדרומית תלונה רשמית לאיגוד ההחלקה הבין-לאומי בטענה לליקויים בהרכב שופטי התחרות ובתוצאותיה, אולם תלונה זו נדחתה.
ויק ויילד ואלנה זברזינה מרוסיה, שהם ובעל ואישה זכו במדליות זהב וארד בהתאמה, בתחרות זהה הן לגברים והן לנשים, בתחרות סללום ענק מקביל בסנואובורד.
לראשונה בתולדות תחרות סקי אלפיני, במשחקים האולימפיים, שתי ספורטאיות זוכות במדליית זהב כל אחת, בתחרות גלישה במורד ("דאון היל"), דומיניק גיסין משווייץ וטינה מזה מסלובניה.
טינה מזה מסלובניה זכתה בשתי מדליות זהב בדלישה במורד ובסלאלום ענק.
במסגרת התחרויות בסקי חופשי, במקצים לגברים ב"סלופ סטייל" וב"סקי קרוס", זכו האמריקאים והצרפתים בהתאמה, בכל שלושת המקומות הראשונים.
במהלך אימון לקראת התחרות נפצעה באורח קשה, גולשת הפריסטייל הרוסייה, מריה קומיסרובה.
הגולשת בת ה-23, נפגעה קשה בעת אימון במרכז הספורט האקסטרימי שברוזה חוטור הסמוך לסוצ'י, שם נערכות תחרויות השלג.
בשל חומרת הפגיעה היא הוכנסה מיד לחדר הניתוח לצורך טיפול חירום.
במסגרת התחרויות בסקי למרחקים במקצה לגברים ל-50 ק"מ קלאסי ובמקצה לנשים ל-30 ק"מ קלאסי, זכו הן הרוסים והן הנורווגיות בהתאמה בכל שלושת המקומות הראשונים.
קמיל סטוך מפולין זכה בשתי מדליות זהב בקפיצות סקי.
המשלחת הישראלית כללה 5 ספורטאים, שהתחרו בשלושה ענפים.
אלכסיי ביצ'נקו סיים במקום ה-21, לאחר שהשיג 177.06 נקודות.
יבגני קרסנופולסקי ואנדריאה דוידוביץ' התחרו בהחלקה אמנותית לזוגות.
הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות.
בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.
וירג'יל ואן דה פוט היה אמור להתחרות בסלאלום וסלאלום ענק, אך נפצע בחימום שלפני תחרות הסלאלום ולא הופיע לתחרות.
הוא הספורטאי (גבר) הישראלי הראשון שהתחרה בענף זה.
ב-1000 מטר לא עבר את המוקדמות וסיים במקום ה-24.
ב-1500 מטר הגיע לחצי הגמר וסיים במקום ה-25.
אולימפיאדת החורף ה-2 נערכה מ-11 בפברואר עד 19 בפברואר 1928 בעיר סנט מוריץ שבשווייץ.
באולימפיאדה זו השתתפו ספורטאים מ-25 מדינות.
בריצת 500 מטר הוענקו 2 מדליות זהב ו-3 מדליות ארד ללא מדליות כסף.
אולימפיאדת החורף החמישית הייתה אולימפיאדת חורף שנערכה מ-30 בינואר ועד 8 בפברואר 1948 בעיר סנט מוריץ שבשווייץ.
זוהי הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה מאז אולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936).
אולימפיאדות החורף ב-1940 וב-1944 לא נערכו עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-28 מדינות.
אולימפיאדת החורף ה-8 נערכה מ-18 בפברואר עד 28 בפברואר 1960 בעיר סְקוּוֹ ואלי במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-30 מדינות.
אולימפיאדת החורף ה-19 נערכה מ-8 בפברואר עד 24 בפברואר 2002 בעיר סולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית.
באולימפיאדה השתתפו 2,399 ספורטאים מ-77 מדינות.
אולה איינר ביורנדלן מנורווגיה גולש ביאתלון זכה במרב המדליות עם 4 מדליות זהב.
יניצה קוסטליץ' מקרואטיה גולשת סקי אלפיני זכתה במרב המדליות עם 4 מדליות מהן 3 מדליות זהב.
סטיבן ברדבורי מאוסטרליה זכה במדליית זהב בהחלקה מהירה במסלול קצר בעקבות התנגשות בין שאר המתחרים מטרים ספורים לפני קו הסיום, וזאת לאחר שרשרת אירועים דומים ברבע הגמר ובחצי הגמר שהביאו אותו לגמר מלכתחילה.
ברדבורי הפך לספורטאי הראשון מחצי הכדור הדרומי שזוכה במדליית זהב באולימפיאדת החורף.
נבחרת קנדה בהוקי קרח, בהנהגתו של ויין גרצקי כמנהל מקצועי, זכתה במדליית הזהב בהוקי קרח גברים לראשונה מזה 50 שנה.
נבחרת הנשים של קנדה זכתה בפעם הראשונה במדליית הזהב בהוקי קרח נשים.
אולימפיאדת החורף ה-17 נערכה מ-12 בפברואר עד 27 בפברואר 1994 בעיר לילהאמר שבנורווגיה.
האולימפיאדה התקיימה שנתיים בלבד לאחר אולימפיאדת החורף הקודמת שנערכה באלברוויל.
זאת מאחר שב-1986 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשנות את מועד משחקי החורף כך שלא יתקיימו באותה שנה עם משחקי הקיץ.
העיר לילהאמר נבחרה בהגרלה שנערכה בפתיחת אולימפיאדת סיאול (1988).
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-67 מדינות.
ישראל השתתפה לראשונה בתולדותיה במשחקי החורף האולימפיים, כששלחה לאולימפיאדה זו נציג בודד - המחליק האמנותי על קרח מיכאל שמרקין.
בוני בלייר () זכתה ב-2 מדליות זהב בהחלקה מהירה ובכך הגנה על תואריה.
מירים בדארד () זכתה ב-2 מדליות זהב בביאתלון
אולימפיאדת החורף ה-18 נערכה מ-7 בפברואר עד 22 בפברואר 1998 בעיר נאגנו שביפן.
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-72 מדינות.
אחד המאפיינים המרכזיים של משחקי נאגנו היה העניין יוצא-הדופן שריכז סביבו טורניר ההוקי קרח, כאשר בפעם הראשונה שבתה ליגת ה-NHL בתקופת האולימפיאדה ואיפשרה לכוכביה, ובראשם וויין גרצקי, להשתתף במשחקים.
בטורניר עצמו זכתה צ'כיה במדליית הזהב אחרי ניצחון 1:0 במשחק הגמר מול רוסיה.
כמו כן נערך בפעם הראשונה טורניר אולימפי בהוקי קרח לנשים, ונבחרת ארצות הברית זכתה במדליית הזהב אחרי ניצחון בגמר על קנדה.
משחקי החורף האולימפיים ה-23 במספר היו אירוע ספורט גדול ומרכזי שנערך בשנת 2018. לפי החלטת הוועד האולימפי הבינלאומי משנת 2011, נערכו התחרויות בנפת פיונגצ'אנג שבקוריאה הדרומית, לאחר שגברה על הערים אנסי בצרפת ומינכן בגרמניה.
טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים התקיים ב-9 בפברואר 2018 וטקס הנעילה ב-25 בפברואר.
פיונגצ'אנג זכתה לאחר שהפסידה במכרזים הקודמים לאירוח אולימפיאדת חורף לונקובר ולסוצ'י.
זוהי הפעם הראשונה שקוריאה הדרומית אירחה את אולימפיאדת החורף ופעם שנייה שאירחה את המשחקים האולימפיים (היא אירחה את המשחקים האולימפיים בסיאול (1988)).
אולימפיאדה זו הייתה גם האולימפיאדה הראשונה בה התחרתה נבחרת ספורטאים מאוחדת של קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית (נבחרת הוקי קרח נשים).
פיונגצ'אנג היא המקום השלישי באסיה שאירח את אולימפיאדת החורף, אחרי סאפורו ונאגנו שביפן.
פיונגצ'אנג הגישה את מועמדותה למכרזים האולימפיים לאירוח אולימפיאדת החורף של 2010 ו-2014. אף על פי שבמכרזים אלו עברה את סבב ההצבעות הראשון, היא הפסידה בסבב האחרון בשלושה וארבעה קולות בהתאמה.
במכרז לשנת 2018 ניצחה כבר סבב הראשון, הצביעו בעדה 63 נציגים מתוך 95 וכך זכתה ברוב הדרוש לאירוח המשחקים.
אנסי וגאפ היו שתי הערים הצרפתיות שהגישו מועמדות לאירוח אולימפיאדת החורף 2018, לאור קשיים בקבלת תמיכה ציבורית מהתושבים המקומיים, גאפ אפילו לא הוגשה כמועמדת מטעם צרפת.
האירועים האולימפיים נערכו בפיונגצ'אנג, למעט משחקי ההוקי קרח ותחרויות הקרח שנערכו בעיר השכנה גאנגנאונג, שאר אירועי הספורט נערכו במחוז ג'אונגסון.
אתר אלפנסיה בדאגוולייונג-מייאון שבפיונגצ'אנג היה המוקד העיקרי של האולימפיאדה.
האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג – בו נערך טקס הפתיחה וטקס הנעילה
אצטדיון קפיצת הסקי אלפנסיה – אירח תחרויות קפיצת סקי, סקי נורדי משולב וסנואובורד
מרכז הביאתלון – אירח תחרויות ביאתלון
מרכז הקרוס-קאנטרי אלפנסיה – איח תחרויות סקי קאנטרי וסקי נורדי משולב
מרכז ההחלקה -אירח תחרויות לוז', בובסליי וסקלטון
אתר הסקי יונגפיונג – אירח תחרויות סקי אלפיני
פארק בוגוואנג פניקס – אירח תחרויות סקי בסגנון חופשי וסנואובורד
המרכז האלפיני ג'אונגסון – אירח תחרויות סקי אלפיני
אזור החוף ממוקם בעיר השכנה גאנגנאונג.
הפארק האולימפי גאנגנאונג כולל ארבעה מתחמים:
מרכז הקרח גאנגנאונג – אירח תחרויות הוקי קרח לגברים
מרכז הקרלינג גאנגנאונג – תחרויות קרלינג
ההיכל הסגלגל גאנגנאונג – תחרויות החלקה מהירה
היכל הקרח גאנגנאונג – תחרויות החלקה על הקרח
בנוסף נערכו תחרויות ההוקי קרח לנשים במתחם הספורט של אוניברסיטת קוואנדונג הקתולית, במרכז הקרח קוואנדונג.
במשחקי החורף התקיימו 102 תחרויות ב-15 ענפי ספורט.
התאריכים הם לפי שעון קוריאה (UTC+9).
ב-5 בדצמבר 2017 הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי על הרחקתה של רוסיה מהמשחקים, עקב אמרצה נרחבת ומאורגנת של ספורטאיה בתוכנית שזכתה לחסות ממשלתית.
נקבע שהדגל הרוסי לא יונף וההמנון הרוסי לא ינוגן אם ספורטאיה יזכו במקום הראשון.
בסך הכל הותר ל-169 ספורטאים רוסיים להתחרות תחת דגל הוועד האולימפי הבינלאומי וללא סממני המדינה על בגדיהם, תחת השם "ספורטאי אולימפי מרוסיה".
נורווגיה () זכתה באולימפיאדה במקום הראשון לאחר שצברה 14 מדליות זהב, 14 מדליות כסף, 11 מדליות ארד ובסך הכל 39 מדליות, שנייה סיימה גרמניה (14 זהב, 10 כסף, 7 ארד, 31 סך הכל) ושלישית קנדה (11 זהב, 8 כסף, 10 ארד, 29 סך הכל).
אסתר לדצקה () היא הספורטאית השנייה בהיסטוריה שזכתה בשתי מדליות זהב בשני ענפים שונים, בגלישת סקי אלפיני ובסנואובורד, אחרי אנפיסה רזצובה מרוסיה והראשונה שזוכה בשתי מדליות זהב בשני ענפים שונים באולימפיאדה אחת.
לאורה דאלמאייר () זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד
אנסטסיה קוזמינה () זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף
אנאיס בסקונד () זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד
מרטן פורקאד () זכה בשלוש מדליות זהב
בטורניר הגברים זכתה נבחרת "הספורטאים האולימפיים מרוסיה" במדליית הזהב.
עקב עונש ההרחקה על המשלחת הרוסית, הונף הדגל ונוגן ההמנון של הוועד האולימפי הבינלאומי.
הנבחרת הרוסית זכתה בטורניר אחרי ניצחון דרמטי על נבחרת גרמניה במשחק הגמר לאחר הארכה, בעקבות שער שוויון רוסי דרמטי בדקה האחרונה של הזמן החוקי שמנע מגרמניה זכייה היסטורית.
לאחר חמש אולימפיאדות רצופות בהן השתתפו בטורניר הגברים שחקנים מליגת ה-NHL, החליטו מנהלי הליגה שלא לאפשר הפעם את השתתפות שחקניה באולימפיאדה, והטורניר האולימפי שוחק בלעדיהם.
בטורניר הנשים זכתה נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב, לראשונה מאז אולימפיאדת נאגנו (1998), אחרי שניצחה במשחק הגמר את נבחרת קנדה, אלופת ארבע האולימפיאדות הקודמות.
המחליקים ההולנדים () שלטו באופן מוחלט (7 מדליות זהב מתוך 14 ו-16 מדליות בסך הכל מתוך 38 אפשריות), בתחרויות החלקה מהירה.
המחליקים הדרום קוריאניים () זכו ב-3 מדליות זהב מתוך 8 אפשריות וב-6 מדליות סך הכל.
צ'וי מין-ג'ונג () זכתה בשתי מדליות זהב, אישית (1500 מטר) ובשליחות (3000 מטר)
וו דאג'ינג () זכה בשתי מדליות, מדליית זהב (500 מטר בקביעת שיא עולם חדש) ומדליית כסף בשליחים (5000 מטר).
יוזורו האניו () הגן על תוארו בהחלקה אמנותית על קרח ביחידים
הגולשים הגרמנים () שלטו באופן מוחלט (3 מדליות זהב מתוך 4 ו-6 מדליות בסך הכל מתוך 10 אפשריות), בתחרויות לוז'.
הגולשים האמריקאים () שלטו (4 מדליות זהב מתוך 10 מדליות אפשרויות), בתחרויות סנואובורד.
הנשים והגברים האמריקאים זכו בחצי צינור וב-slopestyle
ג'יימי אנדרסון () הגנה על תוארה בסלופסטייל וזכתה גם במדליית כסף בביג אייר
שון וייט () זכה בפעם השלישית במדליית זהב בחצי צינור
מיקיילה שיפרין () זכתה בשתי מדליות, 1 זהב (סלאלום ענק) ו-1 כסף (משולב)
מרסל הירשר () זכה בשתי מדליות זהב, בסלאלום ענק ובמשולב
הגולשים הקנדים () זכו ב-4 מדליות זהב ו-7 מדליות בסך הכל, יותר מכל מדינה אחרת בענף זה.
דייוויד וייז () הגן על תוארו בחצי צינור
המחליקים הנורווגים () שלטו (7 מדליות זהב מתוך 12 ו-14 מדליות בסך הכל מתוך 28 אפשריות), בתחרויות סקי למרחקים.
מריט ביורגן () זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד ובכך הייתה לספורטאית המעוטרת ביותר במשחקים אלה
שרלוט קלה () זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף
יוהאנס הוספלט קלאבו () זכה ב-3 מדליות זהב
סימן הגסטאד קרוגר () זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף
מרטין סנדבי () זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף
דריו קולוניה () זכה במדליית הזהב הרביעית שלו במשחקי החורף
אריק פרנזל () זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ואחת ארד
יוהנס רייצק () זכה בשתי מדליות זהב
פביאן ריסל () זכה בשתי מדליות זהב
ליזי יארנולד () הגנה על תוארה בתחרות סקלטון.
אנדריאס וולינגר () זכה בשתי מדליות, 1 זהב (גבעה רגילה) ו-1 כסף (גבעה גבוהה)
קמיל סטוך () הגן על תוארו בתחרות קפיצות סקי מגבעה גבוהה.
המשחקים האולימפיים של קיץ 2024 היו המשחקים האולימפיים ה-33 בעת החדשה.
הם החלו בטקס הפתיחה ב-26 ביולי 2024 ונמשכו עד טקס הסיום ב-11 באוגוסט 2024. בכינוס ה-131 שנערך בלימה בשנת 2017 בחר הוועד האולימפי הבין-לאומי את פריז, בירת צרפת, כמארחת של המשחקים.
פריז מארחת את האולימפיאדה 100 שנים לאחר שאירחה את המשחקים האולימפיים בפעם האחרונה ובפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שאירחה את המשחקים האולימפיים בשנת 1900 ובשנת 1924. אירוח האולימפיאדה בשנת 2024 הפך את פריז לעיר השנייה שמארחת שלוש אולימפיאדות, אחרי לונדון.
טקס הפתיחה נערך על נהר הסן, כמו גם תחרויות טריאתלון ושחייה במים פתוחים.
על אירוח האולימפיאדה התמודדו תחילה גם המבורג, רומא ובודפשט, אך הן פרשו בשל עלויות האירוח והתשתיות וחוסר התמיכה המקומית באירוח.
העלות של אולימפיאדת פריז צפויה להיות מתחת ל-10 מיליארד יורו, תוך חריגה של 25% מהתקציב המקורי שתוכנן.
זאת בהשוואה לאולימפיאדת טוקיו (2020) שעלותה עמדה על 13 מיליארד דולר, אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שעלתה 13.1 מיליארד דולר, ואולימפיאדת לונדון (2012), שעלתה 15 מיליארד דולר.
אחת הסיבות להבדלי העלות היא שכ-95% מהמתקנים עבור התחרויות כבר היו קיימים לפני שפריז זכתה באירוח המשחקים או שאלו מתקנים שהוקמו באופן זמני.
טקס הסיום77,083קייםפארק דה פראנסכדורגל (שלב בתים, רבע גמר והגמר)48,583קייםאצטדיון רולאן גרוסטניס14,962קייםארמון ורסאירכיבה על סוסים
קרב חמש מודרני40,000יציעים זמנייםאולם לה דיפנסשחייה
כדורמים17,000קייםאקור הוטל ארנהכדורסל (שלבי נוקאאוט)
התעמלות15,000קייםאצטדיון איב דו מונארהוקי שדה15,000קייםשאן דה מארסכדורעף חופים12,860אצטדיון זמניפריז אקספו פורט דה ורסאיכדורעף
כדוריד12,000שופץשאן דה מארסג'ודו ואגרוף8,356יציעים זמנייםמוזיאון הגראן פאלהסייף
טקוואנדו8,000יציעים זמנייםאספלנד דס אוולידקשתות8,000יציעים זמנייםאדידס ארנהבדמינטון, התעמלות אומנותית8,000הוקם במיוחד למשחקיםמרכז המים האולימפיקפיצה למים, שחייה צורנית5,000הוקם במיוחד למשחקיםהולדרום הלאומיאופני BMX5,000קיים
מחוץ לפריז (לא כולל כדורגל)
להלן ענפי הספורט ומספר התחרויות כפי שאושרו על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי:
במשחקים משתתפים ספורטאים מ-204 מדינות, משלחת הפליטים, וספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים.
בעקבות מלחמת אוקראינה–רוסיה שפרצה לאחר סיום אולימפיאדת בייג'ינג (2022) המליץ הוועד האולימפי הבין-לאומי על צעדי מניעה שכללו אי השתתפות ספורטאים מרוסיה ומבלארוס בתחרויות בין-לאומית.
בינואר 2023, אישר הוועד האולימפי הבין-לאומי תנאים מחמירים שיאפשרו לספורטאים מהמדינות הללו להשתתף במשחקים כספורטאים נייטרליים, בכפוף לאישור פאנל בחינה עצמאי.
הספורטאים הנייטרליים לא נחשבים כחלק ממשלחת ולכן לא יצעדו בטקס הפתיחה או יופיעו בטבלאות המדליות שמפורסמות על ידי הוועד האולימפי או הוועדה המארגנת של המשחקים.
הספורטאים הנייטרלים הם ספורטאים שלא הביעו תמיכה בפלישה לאוקראינה.
שבה למשחקים לאחר שהייתה המשלחת היחידה שבחרה לא להשתתף במשחקים האולימפיים בטוקיו בעקבות מגפת הקורונה.
204 המדינות המשתתפות, ספורטאים נייטרליים ומשלחת הפליטים
טקס הפתיחה נערך ב-26 ביולי 2024. לראשונה בתולדות המשחקים הטקס לא נערך באצטדיון, אלא בעיר פריז עצמה.
המשלחות לא צעדו, אלא שטו על גבי ספינות לאורך נהר הסן, כאשר הקהל מרוכז סביב גני טרוקדרו ולאורך גדות הנהר.
כאשר חלק גדול מהאמנים הופיעו על גבי רפסודות ששטו על הנהר.
המשחקים נפתחו רשמית על ידי נשיא צרפת, עמנואל מקרון.
הקדרה האולימפית הודלקה בגני טווילרי על גבי מתקן אש טבעתי גדול שנישא על ידי כדור פורח שעלה ועף באוויר על ידי טדי רינר ומארי-ז'וזה פרק.
הוועדה המארגנת של המשחקים העניקה לספורטאים בטקס המדליות, פוסטר רשמי של המשחקים.
הפוסטר עוצב על ידי האמן הצרפתי אוגו גאטוני.
העיצוב כולל "עיר פנטזיה" המשמשת כאצטדיון מפואר עם אתרים פריזאיים, כמו מגדל אייפל, שער הניצחון בפריז וגם נהר הסן, וכולל גם סמלים של המשחקים, כמו הטבעות האולימפיות, האגיטוס (סמל המשחקים הפאראלימפיים) והמדליות האולימפיות, בתוספת איורים של מספר ענפי ספורט.
לפי שיטת ה"זהב תחילה" המשחקים היו המוצלחים ביותר לסין, יפן, ואוסטרליה, כאשר לא מתייחסים למשחקים אותן המדינות אירחו.
המשחקים נחשבים המוצלחים ביותר בתולדות הולנד וניו זילנד לאחר שכל אחת מהן זכתה במספר מדליות הזהב הרב ביותר בתולדותיה.
בריטניה חוותה את המשחקים הכי פחות הישגים שלה מאז אולימפיאדת אתונה.
פינלנד סיימה את המשחקים לראשונה ללא מדליה אולימפית.
כאשר זכתה לפני כן במדליה אולימפית בכל האולימפיאדות בהן השתתפה מאז אולימפיאדת לונדון (1908).
האולימפיאדה תוכננה כך שתשפר את טביעת הרגל הפחמנית של האירוע בהשוואה לאירועים קודמים.
בדוח שפרסם הוועד האולימפי הבינלאומי בסוף שנת 2024 נכתב כי באולימפיאדה צומצמו פליטות גזי החממה ב־54.6% בהשוואה לאולימפיאדות לונדון 2012 וריו 2016. עם זאת, תביעת הרגל הפחמנית של המשחקים בפריז נותרה משמעותית ביחס לאירועים אחרים בעיר ועמדה על 1.59 מיליון טונות פחמן, כמות המקבילה ל-30% מהפליטות השנתיות הממוצעות של פריז.
לפי הדוח, ההפקה ביצעה מגוון פעולות במטרה להפחית את טביעת הרגל הפחמנית של האירוע.
למשל, נמנעה הקמה של מבנים חדשים, על ידי כך ש־95% מהמתקנים עשו שימוש במבנים קיימים או במבנים זמניים.
בנוסף, פריטים רבים ששימשו את התחרויות נבנו מחומרים ידידותיים לסביבה, ופריטים רבים לא נבנו במיוחד לתחרות אלא שודרגו מפריטים קיימים שהמשיכו לאחר מכן לשימוש חוזר בקהילה המקומית.
דגש נוסף היה לגבי האנרגיה שהפעילה את האירוע, כאשר 98.4% מהאנרגיה שנצרכה במסגרת התחרויות הייתה מאנרגיה מתחדשת, בחלקה ממתקנים זמניים שהוקמו לטובת התחרות.
פעולות נוספות שננקטו בתחום הקיימות נתנו דגש על הגעה נוחה לאצטדיונים בתחבורה ציבורית ודגש יתר על מזון צמחי עבור המשלחות.
במהלך המשחקים אירעו מספר אירועים שנויים במחלוקת, כאשר עיקר המחלוקת הייתה לגבי החלטות של הוועדה המארגנת של המשחקים:
טקס הפתיחה כלל קטע שנועד להציג את הסובלנות והפלורליזם של צרפת שכלל מופעי דראג ודמות של שחקן שנצבע כדרדס והיה בלבוש מינימלי.
העמדת הפתיחה שלו הזכירה לרבים את היצירה הסעודה האחרונה.
קטע זה והאלמנטים שבתוכו נתפסו בקרב קהלים שמרניים ברחבי העולם, בהם נוצרים, כמבזים את האמונה הנוצרית.
בטקס הפתיחה הוצגה המשלחת של בשם הרשמי של קוריאה הצפונית.
דבר שגרם לזעם רב בקוריאה הדרומית.
אף על פי שהחופים לאורך האוקיינוס האטלנטי היו עדיפים לתחרויות השיט מבחינת תנאי מזג האוויר לשייטים, ואכן באולימפיאדות הקודמות שפריז אירחה התחרויות היו בלה האבר, מיקום תחרויות השיט נקבע במרסיי, על מנת להראות לצופי הטלוויזיה את הנופים של פרובאנס.
הדבר הביא לתנאי מזג אוויר גרועים לתחרויות השיט, עם שיוטים רבים שנדחו ונפסלו בגלל חוסר רוחות.
השחייה בתחרות הטריאתלון נערכה בנהר הסן שנוקה בהשקעה של מיליארד וחצי אירו בשביל התחרות.
בזמן טקס הפתיחה היו גשמים כבדים שגרמו לזיהום הנהר, והתחרות נדחתה במספר ימים על מנת שהליך ניקוי המים יחזיר את כמות החיידקים בנהר לרמות הבטיחותיות.
למרות זאת מספר טריאתלטים דיווחו לאחר התחרות על תסמינים המעידים על הדבקות בחיידקי קולי המעידים על זיהום שעדיין היה בנהר תסמינים דומים היו לשחיינים בתחרות המים הפתוחים.
בתחרות הברייקדאנס, התחרתה האוסטרלית רייצ'ל גאן , שרשמה ביצוע שהקנה לה ציון 0, והפך ללעג ברשתות החברתיות.
בעקבות כך הועלו טענות על בחירה לא נכונה של ענפים מצד הוועד האולימפי הבינלאומי.
הועלו טענות רבות על בלאי מהיר של מדליות הארד שהוענקו לספורטאים.
שכבר לאחר שבוע ימים החלו להחליד.
בין היתר כיוון שהן עשויות ממתכות שהרכיבו את מגדל אייפל והוסרו במהלך שיפוצו.
משחקי החורף האולימפיים ה-25 , נערכים בין 6 בפברואר ל-22 בפברואר 2026 בערים האיטלקיות מילאנו וקורטינה ד'אמפצו, לאחר שגברו על הצעת האירוח של אורה וסטוקהולם משוודיה, בהצבעה שנערכה בכנס ה-134 של הוועד האולימפי הבין-לאומי בלוזאן, שווייץ.
איטליה מארחת את המשחקים האולימפיים בפעם הרביעית.
קורטינה ד'אמפצו מארחת את משחקי החורף בפעם השנייה, 70 שנה אחרי אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956).
המשחקים גם נערכים 20 שנה לאחר אולימפיאדת טורינו (2006).
לראשונה, משחקי החורף נערכים בשתי ערים שונות במקביל.
מילאנו וקורטינה ד'אמפצו נבחרו לארח את משחקי החורף האולימפיים ב-24 ביוני 2019 בכינוס ה-134 של הוועד האולימפי הבין-לאומי שנערך בלוזאן שבשווייץ.
בהצבעה שנערכה השתתפו כל חברי הוועד מלבד חברים בעלי אזרחות איטלקית או שוודית כפי שמוגדר באמנה האולימפית.
תוצאות המכרז לאירוח משחקי החורף האולימפיים 2026 ערים מדינה קולותמילאנו – קורטינה ד'אמפצו47סטוקהולם – אורה34
אצטדיון סן סירו - טקס הפתיחה.
במהלך טקס הפתיחה, הדליקו דברה קמפניוני ואלברטו טומבו באמצעות הלפיד האולימפי את סמל הפנטגרם.
פורום יוניפול - החלקה אמנותית על הקרח והחלקה מהירה במסלול קצר
פלאטליה סנטה גיוליה - הוקי קרח
רחבת קתדרלת מילאנו - טקסי חלוקת מדליות
מדרון סטלביו, בורמיו - סקי אלפיני
ליביניו - גלישת שלג, סקי בסגנון חופשי
מדרון אולימפיה דלה טופיין - סקי אלפיני
המסלול האולימפי אוג'ינו מונטי - לוז', סקלטון, בובסלי
אצטדיון הקרח האולימפי - קרלינג
טרמפולינו גיוספ דל בן - קפיצת סקי, סקי נורדי משולב
לאגו די טסרו - סקי למרחקים, סקי נורדי משולב
הארנה של ורונה - טקס סיום
2,916 ספורטאים מ-92 מדינות וספורטאים אינדיבידואלים ניטרליים העפילו למשחקים.
זוהי הופעת הבכורה של משלחות , , ו במשחקי החורף האולימפיים, וחזרתן של משלחות , , לאחר שמשלחותיהן לא העפילו לאולימפיאדת בייג'ינג (2022).
משלחת שבה למשחקי החורף האולימפיים לאחר 12 שנה, והמשלחת של שבה למשחקי החורף האולימפיים לאחר 28 שנים.
המשלחת הישראלית תמנה שבעה ספורטאים ושתי ספורטאיות שיתחרו בחמישה ענפי ספורט: בובסלי, החלקה אמנותית, סקי אלפיני, סקי למרחקים וסקלטון.
המחליקה האומנותית מריה סניוק וגולש הסקלטון ג'ארד פיירסטון נבחרו לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים.
נציגי המשלחת יתחרו לראשונה בענפים בובסלי וסקי למרחקים.
באולימפיאדת מילאנו – קורטינה זכו עד עכשיו .
אולימפיה הייתה מתחם מקודש בחבל ארץ אליס במערב חצי האי פלופונסוס ביוון, והיא התפרסמה בשל המשחקים האולימפיים בעת העתיקה אשר נערכו בה אחת לארבע שנים משנת 776 לפנה"ס לערך ועד שבוטלו בשנת 394 בידי הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון.
עוד יצא שמה של אולימפיה בזכות מקדש זאוס באולימפיה ופסל זאוס באולימפיה שניצב בו, אשר נחשב לאחד משבעת פלאי העולם העתיק.
האתר הוקם בחורשה קדושה (τέμενος) שנקראה אלטיס, מדרום לגבעת קרוניון, הקרויה על שם הטיטן קרונוס ונישאת לגובה של 125 מטר.
הוא ניצב על הגדה הימנית של נהר אלפיוס (Αλφειός), בסמוך ליובלו קלדאוס (Κλάδεος), כ-18 ק"מ מזרחית לחוף הים היוני.
כיום ניצבת העיירה המודרנית אולימפיה סמוך לאתר העתיק.
המיתולוגיה היוונית מייחסת את ייסוד המשחקים האולימפיים לפלופס נסיך הפלופונסוס, אשר הביס את המלך אוינומאוס במרוץ מרכבות סוסים על מנת לזכות בידה של בתו הנסיכה היפודאמיה.
לפי אגדה אחרת ייסד הרקולס את המשחקים האולימפיים באולימפיה לכבודו של פלופס לאחר שבמסגרת 12 מעללי הגבורה שהוטלו עליו, הסיט את מימי האלפיוס כדי לנקות את אורוותיו של מלך אליס אוגיאס, והקים את המתחם המקודש בחורשה.
למעשה נוסדו המשחקים האולימפיים בראשית המאה ה-8 לפנה"ס ביוזמתם של מלך פיזה ושל ליקורגוס מספרטה.
באתר שנשלט על ידי אליס נתגלו שרידי מנחות מהמאה ה-10 לפנה"ס המעידים על פולחן שהתקיים בו כ-200 שנה לפני הנהגת המשחקים האולימפיים, אך לא נשתמרו מבנים מתקופה זו.
המשחקים הראשונים התקיימו בשנת 776 לפנה"ס והאתר עבר שינויים רבים לקראת שנת 700 לפנה"ס, ובכלל זה שיטוח הקרקע וחפירת בארות מים חדשות.
בשנת 680 לפנה"ס הונהגו תחרויות מרכבות במשחקים האולימפיים וארבע שנים לאחר מכן, בשנת 676 השתלטה פיזה על האתר וארגנה את המשחקים עד לתחילת המאה ה-6 לפנה"ס.
המבנים המוקדמים ששרדו באתר הם משנת 600 לפנה"ס לערך.
מקדש הרה, הפלופיון, חלק מהבולאוטריון, בתי האוצר וחלק מהמבנים החילוניים האחרים נבנו כולם במהלך המאה ה-6 לפנה"ס.
בשנת 580 לפנה"ס שב האתר לשליטתן של אליס וספרטה.
האצטדיון נוסף בשנת 560 לפנה"ס, ובתחילה כלל רק את המסלול, אך סביב שנת 500 לפנה"ס נוספו לו יציעי הקהל.
התקופה הקלאסית שנמשכה מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד למאה ה-4 לפנה"ס הייתה תור הזהב של המשחקים האולימפיים ושל אולימפיה, אשר ידעה תנופת בנייה.
לתקופה זו מיוחסת בניית מקדש זאוס באולימפיה ובו פסל השנהב של זאוס אשר נחשב לאחד משבעת פלאי תבל.
גודלו ופארו של המקדש היו ללא תקדים באתר.
מבנים נוספים מתקופה זו הם הפריטניון, המטרואון, הסטואה הדרומית, סטואת ההד וההיפודרום ששכן דרומית-מזרחית לאתר וממנו לא נותר דבר (לא מופיע במפה).
בתקופה ההלניסטית נבנה המבנה הגדול באתר, הלאונידיון אשר שימשה כאכסניה לספורטאים ולאורחים רמי מעלה.
בשל עליית קרנם של המשחקים נוספו זירות ספורט נוספות כמו הפלסטרה, הגימנסיון ובתי המרחץ, ובשנת 200 לפנה"ס לערך נוסף המעבר המקורה שבין המתחם המקודש לאצטדיון.
לאחר הכיבוש הרומי ניתנה הזכות להשתתף במשחקים האולימפיים לכל תושבי האימפריה, והאתר שוב ידע תנופת בנייה והתחדשות.
מאוחר יותר, בשנת 160 נוספה אמת המים לאתר וזו הגיעה עד לנימפאון של הרודס אטיקוס.
אולימפיה נפגעה ממספר רעידות אדמה במהלך המאה ה-3 וממעשי ביזה, אך המשחקים האולימפיים נמשכו עד סוף המאה ה-4 עד שבוטלו בשנת 394 בידי הקיסר תאודוסיוס הראשון בשל דמיונם לעבודת אלילים.
בית המלאכה של פידיאס היה לבזיליקה ובמקום התקיים יישוב נוצרי עד סוף המאה ה-6. לאחר מכן ננטש האתר ונקבר תחת שכבת אדמת סחף בעובי של 3 עד 4 מטר.
ב-1723 העלה הנזיר הבנדיקטי הצרפתי ברנארד דה מונפוקון (Bernard de Montfaucon) את שאלת קיומה של אולימפיה, אולם האתר נתגלה שוב רק ב-1766 בידי הארכאולוג האנגלי ריצ'רד צ'נדלר (Richard Chandler).
חפירות ראשונות באתר נערכו על ידי אבל בלואה (Abel Blouet) החל ב-1828 אשר העביר מספר פסיפסים וממצאים אחרים למוזיאון הלובר בפריז.
מחקר מעמיק יותר נערך באתר על ידי ארכאולוגים גרמנים מ"המכון הארכאולוגי הגרמני באתונה" (Deutsches Archäologisches Institut (DAI), Abteilung Athen) החל ב-1875. מחקרם שהתמקד בעיקר במתחם המקודש הסתיים ב-1881 הניב כ-14,000 ממצאים שהוצגו במוזיאון באתר.
במהלך המאה ה-20 המשיכו להתבצע חפירות באתר בהפסקות ואלה התמקדו בעיקר במבנים שבשוליו.
בשנת 1928 חודשה מסורת הדלקת הלפיד האולימפי באולימפיה, מסורת שנהגה ביוון העתיקה ואשר הזכירה את גנבת האש מהאל היווני זאוס על ידי פרומתאוס.
הטקס מתקיים מאז במקדש הרה מספר שבועות לפני כל אולימפיאדה, והאש מודלקת באמצעות קרני השמש ומראה פרבולית.
הלפיד נושא את האש האולימפית עד להגעתו לטקס הפתיחה ולהדלקת הלפיד באצטדיון המארח את המשחקים.
לאחר מותו של פייר דה קוברטן, מייסד המשחקים האולימפיים בעת החדשה ב-1937, הוקמה אנדרטה לזכרו הניצבת מזרחית לאתר ההיסטורי.
האתר מורכב ממתחם מקודש הנמצא במרכזו ואשר בו ניצבו, בין היתר, מקדש זאוס, מקדש הרה, מזבח זאוס והפלופיון, קברו של הגיבור המיתולוגי פלופס.
מזרחית למתחם המקודש שוכנים, בין היתר, האצטדיון והסטואות ומצפון לו ניצבים בתי האוצר של הפולייס היווניות.
ממערב למתחם המקודש משתרעים הגימנסיון, הפלסטרה, בתי הארחה, בית המלאכה של הפסל פידיאס ומבנים נוספים, ומדרום לו הסטואה הדרומית והבולאוטריון (βουλευτήριον), בית האספה (βουλή).
VII – לא ידוע VIII – מזבח?
IX – סלינונטה X – מטאפונטום XI – מגארה XII – ג'לה
מס"ד במפה שם תיאור תמונה 2 פריטניון הפריטניון היה מקום מגוריהם של השופטים ושל חלק מהכוהנים ושימש גם לחגיגה ולמשתה שנערכו לכבוד המנצחים במשחקים.
בפריטניון ניצב גם מזבחה של האלה הסטיה שבו הודלקה האש האולימפית בעת העתיקה.
- 3 פיליפיאון את בניית הפלופיאון, מקדש עגול בסגנון הסדר האיוני, החל פיליפוס השני וסיים בנו אלכסנדר הגדול.
במבנה ניצב פיסלו של פיליפוס ומכאן שמו.
4 מקדש הרה מקדש הרה בסגנון הסדר הדורי הוא המקדש העתיק ביותר ששרד באולימפיה ואחד המקדשים הדורים המוקדמים ביוון העתיקה.
המבנה נבנה בשנת 600 לפנה"ס לערך, וייתכן שקדם לו מבנה קודם אשר שימש גם הוא כמקום פולחן.
עוד ייתכן כי הוקדש תחילה לזאוס, פטרונם העיקרי של המשחקים האולימפיים, ויוחד להרה מאוחר יותר, אולי בשנת 580 לפנה"ס או אף לאחר מכן משהוקם מקדש זאוס.
המקדש נהרס ברעידת אדמה בתחילת המאה ה-4. אורכו של המקדש בבסיסו הוא 50.01 מטר ורוחבו 18.76 מטר, וניצבו בו 16 עמודי עץ בחזיתות האורך ושישה בחזיתות הרוחב.
עמודים אלה הוחלפו בהדרגה בעמודי אבן.
בתוך המקדש ניצבו לפי מקורות מהמאה ה-2 פסל זאוס העומד ולידו פסל הרה היישובה.
במקדש ניצב השולחן שעליו הוצגו זרי הזית שהוענקו למנצחים במשחקים.
5 פלופיון הפלופיון נחשב לפי המסורת למקום קיברו של הגיבור המיתולוגי פלופס והוקף במבנה בן חמש צלעות.
- 6 הנימפאון של הרודס אטיקוס הנימפאון היה מבנה בצורת חצי עיגול שנבנה כגומחה (אכסדרה) והוקדש לנימפות.
הוא נבנה בידי האתונאי העשיר הרודס אטיקוס בשנת 160 ושימש כנקודת הקצה של אמת המים שנבנתה באותה עת ואשר הובילה מים לאולימפיה.
7 מטרואון כפי שמעיד עליו שמו היה המטרואון ביוון העתיקה מבנה המוקדש לאלה האם, וזהותה השתנתה לפי הזמן והמקום.
באולימפיה הוקדש המטרואון לריאה אך בתקופה הרומית שינה את יעודו ויוחד לפולחן קיסריה.
- 8 בסיסי הזאנס משורת פסלי הארד של זאוס נותרו רק הבסיסים.
הקמתם של פסלים אלה מומנה מקנסות שהוטלו על מפרי הכללים של המשחקים.
9 הדרך המקורה אל האצטדיון מעבר זה נוסף בשנת 200 לפנה"ס וחיבר בין המתחם המקודש לבין האצטדיון.
במקור היה מכוסה בקמרון לכל אורכו, אך כיום נותר מקמרון זה קטע קצר בלבד.
10 האצטדיון האצטדיון נבנה לראשונה בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס אך עבר שינויים רבים לאורך השנים ואף הועתק מעט מזרחה.
בתחילה לא היו לאורכו יציעי קהל וזה ישב על שרפרפים נישאים שהונחו על סוללת העפר שהקיפה את המגרש, אך בשיאו יכול היה להכיל עד 20,000 צופים.
קווי ההתחלה והסיום שהמרחק ביניהם הוא 194 מטר, קבעו את אמת המידה העתיקה "סטאדיה", אף שהיו לה גרסאות נוספות בעת העתיקה.
מדרום למגרש ישבו השופטים על מתחם מרוצף בשיש.
11 סטואת ההד סטואה זו שבחזיתה היו 44 עמודים הפרידה בין האצטדיון למתחם המקודש, ושמה בא מתנאי האקוסטיקה ששררו בה.
- 15 מקדש זאוס באולימפיה ראו:
פסל זאוס באולימפיה 21 פלסטרה מבנה הפלסטרה המרובע שחזיתותיו באורך של 36 מטר כל אחת נבנה בסביבות שנת 200 לפנה"ס.
במרכזה של הפלסטרה שכנה זירת היאבקות ואגרוף מכוסה בחול בגודל של 66 מ"ר.
הזירה הוקפה מכל עבריה בארקדה כפולה שמעבר לה השתרעו חדרים שפנו אליה.
החדר הצפון-מזרחי במבנה שימש כבית מרחץ ואגן הרחצה ששטחו 4 מ"ר הוא מהתקופה הרומית.
22 תאוקוליאון מבנה זה מהמאה ה-4 לפנה"ס שימש, לצד הפריטניון, כמעונם של הכוהנים הבכירים במקדשי אולימפיה.
- 23 הרואון מבנה זה מהמאה ה-6 לפנה"ס כלל חדר עגול והוקדש כפי שמעיד עליו שמו לגיבור כלשהו, אך זהותו של זה אינה ידועה.
- 24 בית המלאכה של פידיאס בית המלאכה של הפסל פידיאס נבנה עבורו במיוחד על מנת שיפסל את פסל זאוס באולימפיה.
לאחר שהמשחקים האולימפיים נאסרו היה בית המלאכה לבזיליקה נוצרית.
29 לאונידיון המבנה שימש כאכסניה והוא המבנה הגדול באתר.
הלאונידיון נבנה בשנת 330 לפנה"ס לערך ונקרא על שם לאונידס מנקסוס אשר בנה אותו.
31 בולאוטריון הבולאוטריון (בית האספה) שימש כבניין המנהלה באתר, וכלל שני מבנים מוקדמים בצורת פרסות ומבנה מאוחר יותר שניצב ביניהם.