tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פלסי היא הבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) שביימה שחקן שזכה במועמדות לפרס אוסקר, והבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) לזכות בפרס סזאר, הכבוד הגבוה ביותר לסרט בצרפת.
היא גם הבמאית השחורה הראשונה (מכל מגדר) שזכתה בפרס בפסטיבל ונציה (אריה הכסף).
ילידת מרטיניק, אוזאן פלסי למדה בצעירותה את סרטיהם של פריץ לאנג, אלפרד היצ'קוק, בילי ויילדר ואורסון ולס.
אוזאן מתארת את דרכה מהאי הקריבי הקטן להוליווד כסוג של סיפור אגדה, שכן לא היו יוצרי קולנוע במרטיניק, אך מתוך אהבתה לסרטים היא כבר ידעה בגיל 10 או 11 שהיא רוצה לעשות סרטים.
כולם חשבו שאני מדברת על להיות שחקנית.
נושא הגזע היה מרכזי כבר אז לחוויה הקולנועית שלה - בכל הסרטים האמריקאים שראתה בבית הקולנוע המקומי היה נדיר לראות פנים שחורות, וכשהיו כאלה בסרט, בעל הקולנוע היה מעלה את מחיר הכרטיסים, כי הציבור היה נוהר לראות את המראה הזה לו השתוקק.
את הכעס שהרגישה בשל הדרה זו הפכה פלסי, דבריה, לכוח יצירתי ומחויבות אמנותית ומקצועית.
היא למדה להפעיל מצלמת 16 מ"מ בסתר, ובסיום לימודי התיכון היא נסעה לפריז להמשיך לימודיה.
שם השלימה תואר שני בספרות צרפתית בתיאטרון, בסורבון, דוקטורט באמנות וארכאולוגיה, ותואר מתמחה בקולנוע מטעם מכללת לואי לומייר הידועה.
בפריז, בעידודו של המדריך הרוחני שלה, פרנסואה טריפו, היא הצליחה לממן ולייצר את הסרט העלילתי באורך מלא הראשון שלה, Sugar Cane Alley (1983).
הסרט, שהופק בפחות מ-$1,000,000 ומשתתפים בו רק שלושה שחקנים מקצועיים, מתעד דרך עיניו של נער צעיר את האהבה והקרבה של משפחה שחורה ענייה שחיה במטע סוכר במרטיניק בשנות ה-1930. תוך שבועיים של חזרות, אוזאן יצרה בין המשתתפים בסרט, רובם ללא כל ניסיון קולנועי, תחושה של קהילה.
רוג'ר איברט כתב על הסרט: "מדי פעם מגיע סרט משום מקום.
השחקנים הם אנשים שמעולם לא פגשנו, הלוקיישן אינו מוכר, ושם הבמאי חדש לחלוטין, והכל משתלב באופן כה טבעי שאנו תוהים, איפה היו אנשים אלה כל חיינו".
Sugar Cane Alley זכה ביותר מ-17 פרסים בינלאומיים, כולל אריה הכסף בפסטיבל ונציה, וכן את קופה וולפי לשחקנית הטובה ביותר, עבור דרלינג לג'יטימוס, באותו הפסטיבל.
הסרט זכה גם בפרס סזאר היוקרתי (המקבילה הצרפתית לאוסקר) עבור סרט הבכורה הטוב ביותר.
בין פרסי פסטיבלים רבים, הסרט זכה גם בפרס הציבורי הראשון ב-FESPACO, פסטיבל הסרטים הגדול ביותר של אפריקה.
אחרי שראה את עבודתה של פלסי, רוברט רדפורד בחר בה להשתתף במעבדת הבמאים לשנת 1984 של מכון סאנדנס, ונהיה ל"סנדק" האמריקאי שלה.
הפרויקט הבא שלה, שסיפר את סיפור האפרטהייד בדרום אפריקה, כה ריגש את מרלון ברנדו שהוא יצא מפרישתו כדי להשתתף בסרט, עונת יובש לבנה (1989), ועשה זאת עבור סכום סמלי בלבד.
בסרט מככבים גם דונלד סאת'רלנד וסוזן סרנדון.
פלסי ביססה את הסרט על רומן באותו השם מאת הסופר הדרום-אפריקאי אנדרה ברינק.
הסיפור מתמקד בתנועות החברתיות של דרום אפריקה והמהומות בסווטו, וזכה לשבחים על כך שתרגם את הפוליטיקה של האפרטהייד למונחים משמעותיים מבחינה אנושית.
פלסי הייתה כה נחושה לייצר מצג מדויק של המציאות של האפרטהייד שהיא סיכנה את חייה כשנסעה במסווה לדרום אפריקה כדי לחקור את הנושא.
הרופא האישי של נלסון מנדלה ודזמונד טוטו, ד"ר מוטלנה, לקח על עצמו להכיר לה את תושבי סווטו, בעוד היא מערימה על כוחות הביטחון בזהות בדויה כמוזיקאית.
עם הפקת סרט זה, הפכה פלסי לאישה השחורה הראשונה לביים סרט של אולפן הוליוודי, והיא השחורה היחידה (מכל מגדר) שהצליחה להוציא בארצות הברית סרט עלילתי נגד האפרטהייד במשך 27 שנות כליאתו של נלסון מנדלה.
הסרט העלה את חמת השלטון בדרום אפריקה, והוא הוחרם שם, למשך תקופה.
הופעתו של ברנדו בסרט זיכתה אותו במועמדות השמינית והאחרונה שלו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, והוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של טוקיו.
פלסי זכתה בפרס אורסון וולס להישג קולנועי יוצא דופן.
כשחגג את יום השנה הראשון להיבחרו כנשיא דרום אפריקה, הזמין נלסון מנדלה את פלסי כאורחת כבוד והעניק לה ראיון בלעדי.
למרות הצלחת "עונת יובש לבנה", פלסי לא הצליחה לקבל פרויקטים נוספים בהוליווד.
כשהסרט היה בשלבי פיתוח, היה הרבה לחץ עליה לספר את הסיפור בדומה לסרט שיצא שנתיים קודם לכן על דרום אפריקה, Cry Freedom, בו הגיבור הלבן הוא המוקד.
פלסי הבהירה למפיק MGM אלן לאד שהיא לא תספר לעולם סיפור בו גיבור לבן הוא המושיע של השחורים, ושבכוונתה לספר את הסיפור של שתי משפחות, כאשר המשפחה הלבנה מגלה את ההשלכות של "פקיחת עיניים" למציאות של האפרטהייד.
כשהחלה פלסי לפתח את סיפורה של בסי קולמן, האישה השחורה וממוצא ילידי הראשונה להחזיק ברישיון טייס, אמר לה מנהל אולפן אחד: "אף אחד לא יעשה את הסרט הזה כי היא שחורה והיא נקבה והיא הדמות הראשית.
שימי את זה במגירה, אוזאן.
הם עוד לא מוכנים לדבר כזה." פלסי מספרת שהאולפנים כן היו מוכנים להציע לה פרויקטים בהם הדמות הראשית היא לבנה, אך שהמחויבות שלה הייתה לסיפור סיפוריהם של שחורים, ומשום כך, לא יצרה מאז סרט בהוליווד.
במקום זאת, היא החליטה לחזור לאירופה ולפתח שם את הפרויקטים להם היא מחויבת.
ב-1992, עזבה פלסי את הנושאים הקשים של סרטיה הראשונים, כדי להראות את הרוח ואת החיוניות של מולדתה מרטיניק, בסרט Simeon (1992), סיפור אגדות בצורת מחזמר קומי המתרחש בים הקריבי ובפריז.
לאחר מכן יצרה את הסרט התיעודי בן שלושת החלקים, Aimé Césaire, A Voice For History (1994), על המשורר, מחזאי ופילוסוף המפורסם יליד מרטיניק, אמה סזר.
שניהם זכו בפרסים רבים, ולשבחי הביקורת הבינלאומית.
עבודות אחרות כוללות את סרט הדיסני/אולפני ABC שביימה והפיקה פלסי, Ruby Bridges (1998), הסיפור של רובי ברידג'ס, הילדה השחורה הראשונה שנכנסה ללמוד בבית ספר משולב גזעית, לאחר החלטת בית המשפט העליון בבראון נגד מועצת החינוך.
הנשיא ביל קלינטון ונשיא חברת וולט דיסני, מייקל אייזנר הציגו את הסרט מהבית הלבן לקהל האמריקאי.
הסרט של פלסי זכה בארבעה פרסים, כולל פרס כריסטופר, פס הומניטאס, הפרס הלאומי למדיה חינוכית, ופרס האמנים הצעירים.
פלסי ביימה את הסרט The Killing Yard (2001) עבור סרטי פרמאונט/שואוטיים, בכיכובו של אלן אלדה ומוריס צ'סטנאט.
הדרמה מבוססת על אירועים אמיתיים סביב המהומות בכלא אטיקה בשנת 1971, להן הייתה השפעה משמעותית על מערכת הכליאה והליכי המשפט האמריקאים.
הסרט בפרס פטיש הזהב מטעם לשכת עורכי הדין האמריקאית.
ב-2007, כתבה וביימה פלסי את הסרט התקופתי המתרחש במאה ה-17, Les Mariées de I'isles Bourbon ("כלות אי בורבון").
זהו סרט דרמה-הרפתקה אפי, בו שלוש נשים שורדות מסע ימי קשה כדי להינשא בכפייה למתיישבים צרפתיים באי ראוניון.
ב-1989, פלסי נמנתה ברשימת "10 הנשים המעוררות השראה" ש המגזין Glamour.
ב-1990, היא זכתה בפרס קנדיס כפורצת דרך, מטעם קואליציית 100 נשים שחורות הלאומית.
ב-1995, היא מונתה כשבלייה במסדר de l'Ordre national du Mérite על ידי נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן.
ב-1997, באמיין, צרפת, נקרא על שמה בית הקולנוע "Cinema Euzhan Palcy".
ב-2000, נקרא על שמה בית הספר התיכון לקולנוע הראשון במרטיניק.
ב-2001, זכתה פלסי בפרס "סוג'ורנר טרות'" בפסטיבל קאן.
ב-2004, הוענקה לפלסי מדליית לגיון הכבוד הצרפתית על ידי נשיא צרפת ז'אק שיראק.
פלסי קיבלה אזרחות של כבוד בערים ניו יורק, אטלנטה, ניו אורלינס, וסרסוטה, פלורידה.
ב-25 במרץ 2007, ביום השנה ה-200 לחוק ביטול הסחר בעבדים בבריטניה, המוזיאון הימי הלאומי בלונדון השיק את הרטרוספקטיבה הראשונה של פלסי, אשר כללה הקרנה של Sugar Cane Alley.
מאוחר יותר באותה שנה סקר מטעם מכון הסרטים הבריטי/BBC על "100 אייקונים שחורים בקולנוע" של 100 השנים האחרונות דירג את הסרט במקום השלישי.
באוקטובר 2009, הוענק לפלסי פרס יוניטה בלקוול לכבוד יום השנה ה-35 של הכנס הארצי של ראשי ערים שחורים.
בדצמבר 2009, Sugar Cane Alley נבחר בפעם השלישית על ידי ארגון החינוך הלאומי הצרפתי (הארגון שבוחר את הסרטים מכל רחבי העולם שיילמדו בבתי ספר צרפתיים), מספר שיא בהיסטוריה של הארגון.
בשנת 2010, כובדה פלסי בפרסי האמנות השחורה, אשר שודר בטלוויזיה הצרפתית, והיא הייתה הראשונה לקבל את פרס האמנות והמדיה מטעם Gotha Noir de France (המי ומי השחורים של צרפת).
בדצמבר 2010, היא זכתה להוקרה בגאלה של הפסטיבל התרבות העולמי לאמנויות שחורות השלישי שנערך בסנגל, הפסטיבל הגדול מסוגו באפריקה.
ב-6 באפריל 2011, פלסי ביימה סרט מחווה לאמה סזר שהוצג בערב הוקרה עם הנאום המרכזי מאת נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי מול קהל של 1,000 נכבדים.
האירוע שודר בשידור חי בטלוויזיה הלאומית הצרפתית (צרפת 2).
ב-14 במאי 2011, שר התרבות הצרפתי פרדריק מיטראן ופסטיבל קאן הביעו מחוות כבוד לבמאית עם הקרנה של Sugar Cane Alley בסדרת קלאסיקות קאן היוקרתית (בחירות קאן ליצירות המופת של המאה).
הסרט, שהוכרז כאחד הסרטים העצמאיים החשובים של 50 השנים האחרונות, נלמד במוסדות חינוך ואוניברסיטאות (לימודי קולנוע, לימודי צרפתית, לימודי אפרו-אמריקאים) .
ב-18 במאי 2011, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA) ערכו לכבוד פלסי "יוצרת קולנוע בזרקור" (18 במאי–30 במאי), הרטרוספקטיבה הראשונה של קולנוענית שחורה במוזיאון.
ב-18 ביוני 2011, סרטה של פלסי "המסע של מתנגדי המשטר" (Parcours de Dissidents) הוקרן באקדמיה הצבאית הצרפתית בהזמנתו של הצרפתים שר הביטחון.
תערוכה לאומית המבוססת על הסרט (La Dissidence en Martinique et en Guadeloupe 1940–1945), הושקה במטה הלאומי הצרפתי ב-7 ביולי, והוצג בכל 101 הבניינים הממשלתיים הלאומיים יחד עם הקרנה של הסרט.
ב-12 בספטמבר 2011, המנהלת הכללית של אונסק"ו, אירינה בוקובה, מינתה את פלסי לוועד החסות של תוכנית אונסק"ו לשנים 13–2011 -- "טאגור, נרודה וסזר, למען איחוי אוניברסלי".
ב-28 בספטמבר 2011, עוטרה פלסי עם מדליית קצונה במסדר ההצטיינות הלאומי על ידי נשיא צרפת סרקוזי בפאליי דה ל'אליזיי.
מאז אוקטובר 2013, פלסי היא חברת הוועד הלאומי לזיכרון והיסטוריית העבדות
ב-13 ביוני 2018, פלסי הייתה בין 22 נשים בקולנוע אשר הוכרו במחוות הוקרה מיוחדת מטעם ארגון Women in Film, במסגרת פרסי קריסטל + לוסי לנשים בקולנוע, בתור "מנהיגות תנועת השוויון המגדרי בהוליווד".
אוזבקיסטן משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האוזבקיסטנים 29 מדליות, מהן שש מדליות זהב.
אוזבקיסטן משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי אוזבקיסטני במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של אוזבקיסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה 21 ספורטאים שהתחרו בעשרה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים בענף האגרוף, בה היא זכתה במדליית כסף (קטגוריית משקל מעורב נערים) ושתי מדליות ארד (קטגוריות משקל זבוב קל וכבד קל נערים), ובענף ההיאבקות, בה היא זכתה בשלוש מדליות ארד: נערים, סגנון יווני-רומי עד 85 ק"ג, נערים, סגנון חופשי עד 76 ק"ג ונערות, סגנון חופשי עד 52 ק"ג.
כמו כן, זכתה המשלחת במדליית כסף בענף הג'ודו בתחרות הנערים עד 55 ק"ג.
המשלחת הגיעה להישגים גם בענפי האתלטיקה עם עלייה למקצי הגמר בקפיצה משולשת, ובהרמת משקולות שם הגיעה למקום הרביעי בתחרות הנערים עד 69 ק"ג.
המשלחת השתתפה בתחרויות בענפים התעמלות, טאקוונדו, טניס שולחן, קליעה ושחייה ללא הגעה להישגים משמעותיים.
ב-15 באוקטובר 2010, הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע כי בבדיקות של נורבק חאקולוב, שזכה במדליית כסף בענף היאבקות בתחרות בסגנון יווני-רומי עד 50 ק"ג התקבלה תוצאה חיובית עבור פורוסמיד.
חאקולוב נפסל ונלקחה ממנו מדליית הכסף, אולם לא התקבלה החלטה האם לקדם בדירוג את יתר הספורטאים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 28 ספורטאים שהתחרו ב-11 ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ששלחה אוזבקיסטן עד כה.
המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.
ההישגיים הגבוהים ביותר נרשמו בענפים אגרוף, בה היא זכתה במדליית זהב (קטגוריית משקל מעורב נערים) ומדליית כסף (קטגוריית משקל זבוב קל נערים), והיאבקות, בה היא זכתה במדליית זהב בתחרות בסגנון יווני-רומי עד 50 ק"ג נערים.
המשלחת הגיעה להישגים גם בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית כסף וארד, טאקוונדו עם מדליית כסף בתחרות נערות מעל 63 ק"ג, ג'ודו עם מדליית ארד בתחרות נערים עד 66 ק"ג והתעמלות עם מדליית ארד בסוס סמוכות.
המשלחת גם העפילה לגמרים בתחרויות בענף הקליעה.
אוזבקיסטן השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ספורטאי יחיד שהשתתף בענף סקי אלפיני בהם לא הגיעה להישג משמעותי.
אוזבק חאן (1282–1341; בשמו המלא: סולטאן מוחמד אוזבק; במונגולית: Өзбег, בטורקית: Özbek Han) היה שליט מונגולי אשר שלט בחאנות אורדת הזהב למשך התקופה הארוכה ביותר מ-1313 ועד 1341. בימי שלטונו הגיעה אורדת הזהב לשיא פריחתה.
הוא קבע כי האסלאם תהיה דת המדינה ואסר על קיומן של אמונות מסורתיות אחרות של עמים טורקים ומונגולים.
אוזבק החזיק באחד הצבאות הגדולים בעולם אשר מספרם עלה על 300,000 לוחמים.
אוזג'אן דניז (בטורקית: Özcan Deniz; נולד ב-19 במאי 1972) הוא שחקן טלוויזיה, זמר, מלחין, תסריטאי ובמאי טורקי.
משפחתו של דניז ממוצא כורדי-מוסלמי.
הוא נולד באנקרה, וגדל באיידן.
את קריירת המשחק שלו החל בימי התיכון כשהציג מופעי תיאטרון שהוא כתב בעצמו, במועדוני תיאטרון חובבים מקומיים.
מופע האורקסטרה הראשון שלו היה ב-1985 באיידן.
ב-1988, עבר לאיסטנבול וב-1998 לגרמניה כדי לעסוק במוזיקה.
הוא התגלה על ידי קבוצת מפיקים מוזיקליים במינכן בגרמניה.
אלבום הבכורה שלו "Ağlattın Beni" יצא לאור ב-1992. את פרסומו קיבל כאשר יצא האלבום "Meleğim" ב-1993. ב-1994, יצא לאור אלבומו "Beyaz Kelebeğim".
ב-1997, לאחר שירותו הצבאי, יצא אלבומו "Yalan mı" והוא החל לשחק בסדרת הטלוויזיה שנקראה באותו השם.
ב-1999 שיחק בסדרת הטלוויזיה "Aşkın Dağlarda Gezer" שכתב בעצמו.
ב-2002, כיכב בתפקיד הראשי בסדרה "Asmalı Konak".
דניז כתב את התסריט וגם ביים את הסרט Ya Sonra?
(אשר תורגם לאנגלית כ-And Then What?).
הסרט היה מהסרטים הרווחים ביותר בטורקיה ב-2011.דניז היה שותף להפקת הסדרה וכתיבת התסריט (מדובר בסדרה אהבה אסורה)
דניז זכה לפרסום בישראל לאחר ששיחק בתפקיד הראשי בטלנובלה הכלה מאיסטנבול.
בנוסף, לאחר 8 שנים שבהן לא הופיע על במה, דניז הגיע לישראל באפריל 2019 לשתי הופעות בהיכל מנורה מבטחים.
במופע שר משיריו ואירח גם את אסלי אנבר, המשחקת את כלתו בסדרה.
חלק מאלבומיו של דניז יצאו על ידי חברת התקליטים DMC:
אוז'ה (בהונגרית: Uzsa) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם באוז'ה מספר התושבים נמצא בירידה.
עד שנת 1995 היה הכפר חלק מהכפר לשנצאישטוואנד.
האוזבקים בפקיסטן הם קהילה המונה כ-280,000 נפש על פי הערכות.
רוב חברי הקהילה הם מהגרים ממדינות מרכז אסיה, בעיקר מאוזבקיסטן ואפגניסטן, והם התיישבו בפקיסטן בעיקר בעקבות המלחמה בין ברית המועצות לאפגניסטן.
הקהילה האוזבקית בפקיסטן מורכבת בעיקר מפליטים שהגיעו למדינה בעקבות המלחמה בין ברית המועצות לאפגניסטן.
בשנת 1981 חלק מהפליטים עברו לטורקיה והצטרפו לקהילות אוזבקיות בערים קייסרי, איזמיר, אנקרה וזייטינבורנו.
האוזבקים מתרכזים בעיקר בצפון-מערב פקיסטן, במחוזות ח'ייבר פח'טונח'ווה (בעיקר באזור פשאוור) וגילגיט-בלטיסטן.
לפי הערכות, כ-7.3% מהאוכלוסייה האפגנית בפקיסטן היא ממוצא אוזבקי.
בשנות ה-2000 וה-2010 פעלו באזורי השבטים הפדרליים של פקיסטן לוחמים אוזבקים שהשתייכו לאל-קאעדה, התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן ואיחוד הג'יהאד האסלאמי.
בשיא פעילותם נע מספרם בין 500 ל-5,000 לוחמים.
בעקבות מבצע "זרב-אז-אזב" שערך צבא פקיסטן ב-2014, נהרגו רבים מהלוחמים או עברו לאזורי לחימה אחרים, בעיקר לסוריה.
כיום נותרו בפקיסטן מאות בודדות של לוחמים זרים.
אוזאן מוחמד קאבאק (בטורקית: Ozan Muhammed Kabak; נולד ב-25 במרץ 2000) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הבלם בהופנהיים ובנבחרת טורקיה.
קאבאק התאמן באקדמיה לנוער של גלאטסראיי אליה הצטרף בצורה מקצועית בשנת 2011. הוא חתם על חוזהו המקצועי הראשון בגלאטאסראיי ב-1 ביולי 2017. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של גלאטסראיי ערך בניצחון 2–0 על ייני מלאטיאספור ב-12 במאי 2018.
ב-17 בינואר 2019, עבר קאבאק לבונדסליגה הגרמנית וחתם בשטוטגרט על חוזה עד 2024. ב-3 במרץ, הוא הבקיע פעמיים בניצחון קבוצתו 1–5 על הנובר 96, היו אלו השערים הראשונים בקריירה המקצועית שלו.
בכך, בגיל 18 שנים, 11 חודשים ושבעה ימים, הוא הפך לשחקן הטורקי הצעיר ביותר, והשלישי הצעיר ביותר בתולדות שטוטגרט, שכובש צמד שערים במשחק בונדסליגה.
ב-30 ביוני 2019 הצטרף קאבאק לשאלקה 04 בחוזה לחמש שנים עבור 15 מיליון אירו, לאחר ששאלקה הפעילה את סעיף השחרור בחוזהו.בעונתו הראשונה במועדון, עונת 2019/2020, ערך 26 הופעות וכבש שלושה שערים.
ב-1 בפברואר הושאל לליברפול מהפרמייר ליג עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה.
את הופעת הבכורה ערך ב-13 בפברואר כשהשלים 90 דקות בהפסד קבוצתו 1–3 ללסטר סיטי.
בסיום העונה, החליטה ליברפול שלא לממש את האופציה על קאבאק, והוא חזר לשאלקה שירדה לבונדסליגה השנייה.
ב-30 באוגוסט 2021 הושאל לנוריץ' סיטי לעונה אחת.
ב-23 ביולי 2022 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה תמורת 5 מיליון אירו.
קאבאק שימש כקפטן נבחרת טורקיה U17 במהלך אליפות אירופה עד גיל 17 ב-2017.
ב-17 בנובמבר 2019 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת של טורקיה במהלך מוקדמות יורו 2020, כשהוא משלים 90 דקות בניצחון נבחרתו 0–2 על אנדורה.
נהר האוּז הגדול הוא נהר הזורם במזרח אנגליה.
מוצא הנהר הוא סמוך לסיירשם בנורת'האמפטונשייר, משם האוז זורם דרך בקינגהאמשייר, בדפורדשייר, קיימברידג'שייר ונורפוק, כאשר הוא נשפך לים הצפוני בוואש (Wash) ליד קינגס לין.
ברובו זורם צפונה ומזרחה, זהו הנהר החמישי באורכו בבריטניה.
האוז הגדול היה בעל חשיבות רבה לאורך ההיסטוריה לניווט מסחרי, ולניקוז האזור הנמוך שדרכו הוא זורם; היובל הידוע ביותר שלו הוא הקאם, העובר דרך קיימברידג'.
המסלול התחתון שלו עובר דרך אדמות ביצות וביצות מנקזות ("הפנז"), אזור זה תועל לאורך השנים כדי להקל על הצפות ולספק מסלול טוב יותר לתנועת דוברות.
באורך של כ-255 קילומטר, האוז הגדול הוא החמישי באורכו בבריטניה וכולל אגן ניכוז נרחב של כ-8,500 קמ"ר.
שמו נובע ככל הנראה מקלטית ומשמעו "מים" או "זרימה איטית", התוספת המודרנית של "הגדול" נועד להבדילו ממספר נהרות נוספים ברחבי בריטניה בשם זה.
אוזגור אוזל (בטורקית: Özgür Özel; נולד ב-21 בספטמבר 1974) הוא רוקח ופוליטיקאי טורקי, המכהן מאז 2023 כמנהיג מפלגת העם הרפובליקאית (CHP).
קודם לכן שימש כמנהיג סיעת CHP בפרלמנט במשותף עם אנגין אלטאי ולוונט גוק, בין השנים 2015 ו-2023.
אוזל מכהן כחבר פרלמנט מטעם מחוז הבחירה של מניסה מאז הבחירות הכלליות ב-2011 והוא ידוע באקטיביזם שלו בנוגע לזכויות הכורים במחוז מניסה.
מאז פברואר 2024, הוא מכהן כסגן נשיא האינטרנציונל הסוציאליסטי.
אוזגור אוזל נולד במניסה ב-21 בספטמבר 1974. הוא ממשפחה טורקית מהבלקן שמקורה בסקופיה, צפון מקדוניה ובסלוניקי, יוון, וסיים שם את לימודיו היסודיים.
לאחר שסיים את לימודיו בחטיבת הביניים, החל ללמוד בבית הספר התיכון בורנובה האנטוליה באיזמיר, אך חזר למניסה כדי להשלים את לימודיו התיכוניים.
הוא סיים את לימודיו בפקולטה לרוקחות באוניברסיטת אגה.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, עבד אוזל בבית מרקחת פרטי משנת 1999. בין השנים 2001 ו-2007 שימש כמזכיר הכללי של לשכת הרוקחים של מניסה ולאחר מכן כיהן במשך שתי כהונות כנשיא הלשכה.
באותן שנים שימש גם כדובר וכיו"ר איגוד האגודות האקדמיות של מניסה.
החל משנת 2007, הוא כיהן כחבר דירקטוריון, רואה חשבון וכמזכיר כללי לשתי כהונות באיגוד הרוקחים הטורקי, ונשא הצהרות והרצאות רבות ב-163 קונגרסים וכנסים שונים.
אוזל הוא גם חבר בפדרציה הבינלאומית של הרוקחים, בקבוצת הרוקחים של האיחוד האירופי ובפורום הרוקחים האירופי.
בין השנים 2007 ו-2011, שימש כגזבר איגוד הרוקחים הטורקי במשך כהונה אחת וכמזכ"ל האיגוד במשך שתי כהונות.
בתפקידו כחבר פרלמנט נשא באחריות למספר תחומים חשובים, ובהם חברות בוועדת הבריאות, המשפחה, העבודה והרווחה, בוועדת CHP לפיקוח וביקורת על בתי הסוהר, בוועדת CHP לחקר בעיות הסטודנטים והאוניברסיטאות, וכן בוועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין אסון המכרה בסומה.
בשנת 2015 זכה אוזל בפרס הפוליטיקאי של השנה על שם אוּר גור מומג'ו (Uğur Mumcu) מטעם אגודת המחשבה האתאתורקיסטית ואגודת העיתונאים המתקדמים.
במהלך הכנסות ה-25, ה-26 וה-27 כיהן כסגן יושב ראש סיעת CHP בפרלמנט, והיה אחראי על ניהול פעילות הסיעה בבית הנבחרים.
בין השנים 2015 ל-2023 שימש כיו"ר סיעת CHP בפרלמנט.
אוזל, יחד עם חברי פרלמנט אחרים ממפלגת CHP ממניסה, זכה לסיקור עולמי בעקבות אסון מכרה הפחם בסומה במאי 2014, בו נהרגו 301 כורים לאחר קריסת מכרה פחם בסומה, שבמחוז מניסה.
האסון עורר ביקורת רחבה על ממשלת מפלגת הצדק והפיתוח (AKP), שכן זו דחתה הצעה פרלמנטרית שהגיש אוזל לחקירת תאונות כרייה בסומה ובעיירות כרייה נוספות, הצעה שהועלתה רק חודשיים לפני האסון.
נאומיו של אוזל לפני האסון.
נאומיו לפני ואחרי האסון זכו לתשומת לב ציבורית רחבה ברחבי המדינה.
בשנת 2023, התמודד אוזל על ראשות מפלגת העם הרפובליקאית (CHP) בוועידה הכללית ה-38 של המפלגה.
אוזל מתח ביקורת על כמאל קיליצ'דארואולו שהוא חונק את הדמוקרטיה הפנימית במפלגה, והצהיר כי יש לבחור את מנהיג המפלגה באופן דמוקרטי.
הוא גם התנגד לדימוי של קיליצ'דרולו, שטען כי הוא "מביא את המפלגה לנמל מבטחים", ושאל: "ומי גרר את הספינה [CHP] למים הסוערים מלכתחילה?" הסכם חלוקת המקומות של קיליצ'דרולו, שבמסגרתו נבחרו 36 חברי פרלמנט ממפלגות קטנות שהתיישרו עם קו ה-CHP, זכה גם הוא לביקורת חריפה.
בסבב השני של הקונגרס של CHP, שנערך ב-5 בנובמבר 2023, נבחר אוזל למנהיג החדש של המפלגה.
המבחן האלקטורלי הראשון של אוזל כמנהיג הגיע בבחירות המקומיות בטורקיה בשנת 2024, שתוארו כ"מהפך מרשים" וניצחון מפתיע של מפלגת האופוזיציה CHP, אף על פי שלא נחתמו הסכמי ברית עם מפלגות אחרות, הצליחה המפלגה לשמור על כל ראשויות הערים למעט אחת ואף לזכות בארבע ערים נוספות.
במיוחד בלטו ניצחונותיהם של מועמדי המפלגה באיסטנבול, העיר הגדולה בטורקיה, ובאנקרה, עיר הבירה: אקרם אימאמולו ומנסור יאוואש נבחרו מחדש ברוב מוחץ של 51% ו-60%, בהתאמה.
שני ראשי הערים גם זכו ברוב במועצות העירוניות המטרופוליטניות שלהם.
CHP זכתה גם בניצחונות מפתיעים באזורים שהיו בשליטת מפלגת השלטון AKP במשך שני עשורים, ובהם בורסה, בליקסיר, מניסה, קוטהיה, אדיאמן, אמסיה, קיריקקלה, קיליס ודניזלי.
בנוסף, המפלגה הצליחה לזכות באזורים נרחבים בתוך מחוזות רבים, כאשר רבים מהם הציגו מהפכים של למעלה מ-30% לטובת CHP.
ערי הבירה המחוזיות בטורקיה, בעוד שברית העם זכתה ב-32 ערים.
זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1977 שבה הגיעה CHP למקום הראשון מבחינת מספר הקולות ברמה הארצית.
בשנת 2025, מתח אוזל ביקורת על מעצרו של ראש עיריית איסטנבול וחבר מפלגת CHP, אקרם אימאמולו, וכינה זאת " הפיכה נגד הנשיא הבא שלנו".
מאז הוא היה מעורב בהפגנות הטורקיות בשנת 2025 שבאו בעקבות מאסרו של אימאמולו, במהלכן קרא אוזל לחרם על חברות הנחשבות לקרובות לנשיא רג'פ טאיפ ארדואן.
ב-4 במאי 2025, הותקף אוזל בפניו על ידי תוקף על ידי תוקף במהלך טקס זיכרון לחבר הפרלמנט סיררי סורייה אונדר באיסטנבול.
ב-7 ביולי 2025 פתח בית המשפט באנקרה בחקירה רשמית נגדו בגין "העלבת הנשיא", "הסתה לביצוע פשע", "העלבת עובד ציבור" ו"איום" בעקבות הצהרות שנשא במסיבת עיתונאים ב-5 ביולי 2025. ב-8 ביולי הוגשו נגדו ונגד חברי פרלמנט נוספים, בקשות להסרת חסינות פרלמנטרית כדי שניתן יהיה להעמידם לדין.
אוזל נשוי לדידם אוזל, ויש לו בת.
הוא דובר טורקית, גרמנית ואנגלית.
הוא הוא אוהד את קבוצת פנרבחצ'ה.
(; בתעתיק לעברית: אוּזָאקִי-צָ'אן וַאה אַסוֹבִּיטַאיְ!; בתרגום מילולי: אוזאקי-צ'אן רוצה לשחק!) היא סדרת מאנגה יפנית מסוגת הקומדיה רומנטית וחיי היומיום (Slice of life) עם אלמנטים של אצ'י, שנכתבת ומאויירת על ידי המאנגקה "Take" (טאקה).
המאנגה מפורסמת באתר "Dra Dra Sharp" של חברת Niconico Seiga מאז דצמבר 2017 ונכון לינואר 2026 היא אוגדה לתוך 14 כרכים בהוצאת Fujimi Shobo .
באמריקה הצפונית, המאנגה מופצת על ידי Seven Seas Entertainment .
סדרת המאנגה עובדה לסדרת אנימה בת 2 עונות ו-25 פרקים, שבוימה על ידי קזויאה מיאורה והופקה על ידי סטודיו ENGI.
העונה הראשונה עלתה לשידור ביולי 2020, בעוד שהעונה השנייה עלתה לשידור באוקטובר 2022.
עלילת המאנגה מתמקדת בהאנה אוזאקי, סטודנטית לתואר ראשון במכללה ביפן.
האנה מתרגשת מכך שהיא לומדת באותה מכללה שבה לומד הסנפאי (בוגר) שלה מימי התיכון, שיניצ'י סאקוראי.
אף על פי כן, לאחר שנה במכללה שבה היא צפתה בו בעיקר מתעצל, היא מגיעה למסקנה כי שיניצ'י הוא מתבודד ומחליטה כי עליה לבלות כמה שיותר זמן עם שיניצ'י.
האנה מאמינה כי שיניצ'י הוא מופנם או אף מאיים מדי ומאמינה כי הוא לא "מגניב" ולא "משתלב" היטב.
מתוך כוונה לחשוף את שיניצ'י לאורח חיים מהנה יותר, האנה עוקבת אחריו מקרוב ו-"נדבקת אליו", יוצרת קונפליקטים בין רצונו של שיניצ'י לבלות זמן לבד לבין אישיותה הנלהבת והיוצאת של האנה ו-"מעצבנת" אותו בכוונת תחילה.
האנה אוזאקי (宇崎 花; אוּזָאקִי הָאנַה)
מדובבת על ידי נאומי אוזורה (יפנית); מוניקה ריאל (אנגלית)
סטודנטית לתואר ראשון בשנתה השנייה שלומדת באותה המכללה כמו שיניצ'י, בת 19 (ובהמשך בת 20).
גופה של האנה מתואר כחסר פרופורציות בהגזמה: עיניים גדולות מאוד ביחס לראשה, חזה גדול ובולט והיא נמוכת קומה, על כן רבים טועים לחשוב שהיא תלמידה בבית ספר יסודי.
האנה מתוארת בתור סטודנטית עליזה, יפה וחברותית.
האנה מתוסכלת מכך ששיניצ'י "מבזבז" את ימי הקולג' שלו רוב הזמן לבדו במהלך השנה הראשונה שלה.
היא מחליטה לעזור לו לעזוב את אורח החיים המתבודד על ידי ליווי שלה איתו לכל מקום שהוא הולך אליו, מה שגורם לתסכול ומבוכה רבה לשיניצ'י.
עם הזמן, האנה מתחילה לפתח רגשות עבור שיניצ'י, אך היא מנסה להכחיש זאת בכל תוקף.
שיניצ'י סאקוראי (桜井 真一; סָאקוּרַאיְ שִׁין-איִצִ'י)
מדובב על ידי קנג'י אקבנה (יפנית); ריקו פג'רדו (אנגלית)
סטודנט לתואר ראשון בשנתו השלישית, הסנפאי (בוגר) של האנה, בן 20 (ובהמשך בן 21).
שיניצ'י והאנה נפגשו לראשונה במועדון השחייה בתיכון בו הם למדו.
רוב הסטודנטיות מפחדות להתקרב לשיניצ'י עקב מראהו המאיים.
בעוד ששיניצ'י מתעצבן לעיתים קרובות מתעלוליה של האנה, במיוחד כאלו הגורמים לו להוציא כסף, הוא מוכן לסבול כל עוד היא נהנת בחיי הקולג'.
בסופו של דבר, שיניצ'י מתאהב בהאנה, אבל כמו האנה, הוא מתכחש לכך.
הוא עובד במשרה חלקית בבית קפה סמוך למכללה בה הוא לומד והוא פופולרי בקרב הלקוחות עקב מראו האתלטי ומוסר העבודה שלו.
מדובבת על ידי איאנה טקטססו (יפנית); ג'ד סקסטון (אנגלית)
סטודנטית לתואר ראשון בשנתה הרביעית שלומדת באותה המכללה כמו שיניצ'י והאנה, בת 21. היא עובדת בבית הקפה של אביה.
כמו אביה, היא מחליטה לצפות בהם מהצד ביחד עם אביה, בעודה תוהה אם מערכת היחסים שלהם תתקדם לשלב הבא.
יש לה פטיש לשרירים כלפי שיניצ'י מהיום הראשון בו הוא התחיל לעבוד בבית הקפה.
איטשוהיטו סקאקי (榊 逸仁; סָקַאקִי אִיטְשׁוּהִיטוֹ)
מדובב על ידי טומויה טגקי (יפנית); נאזי טרשה (אנגלית)
חברו של שיניצ'י במכללה בה הוא לומד, בן 20 (ובהמשך בן 21).
איטשוהיטו הוא ספורטאי מצטיין ובא ממשפחה מהמעמד העליון.
הוא פופולרי בקרב הבנות במכללה.
כאשר איטשוהיטו מגלה כי שיניצ'י והאנה מבלים לעיתים קרובות, הוא חובר עם אמי על מנת לעזור לזוג לקדם את מערכת היחסים שלהם לשלב הבא.
מדובב על ידי יוסקה קימוטו (יפנית); קנט ויליאמס (אנגלית)
הבוס של שיניצ'י בבית הקפה בו הוא עובד.
שמו האמיתי הוא אקיהיקו אסאי (亜細 亜紀彦; אָסַאיְ אָקִיהִיקוֹ).
אביה של אמי, בן 51. כיוון שהוא מודע לכך שהאנה מבקרת את שיניצ'י בזמן עבודתו בבית הקפה, הוא מחליט לצפות בהם מהצד ביחד עם ביתו, בעודו תוהה אם מערכת היחסים שלהם תתקדם לשלב הבא.
טסוקי אוזאקי (宇崎 月; אוּזָאקִי טְסוּקִי)
מדובבת על ידי סאורי היאמה (יפנית); טרי דוטי (אנגלית)
ביום בו היא פגשה לראשונה את שיניצ'י, הוא הותיר עליה רושם של אדם מפחיד.
כמו כן, שיניצ'י גרם לטסוקי בטעות לחשוב כי הוא מעוניין בה, אף על פי שמדובר באי הבנה אחת גדולה והוא רק מעוניין בללטף את החתולים של האנה.
היא נמוכת קומה, ובעלת מראה צעיר ("בייביפייס") למרות גילה המתקדם.
יאנגי אוזאקי (宇崎 柳; אוּזָאקִי יָאנַגִי)
מדובבת על ידי סניאה קאטו (יפנית); בריטני לאודה (אנגלית)
אחותה הקטנה של האנה, בת 14. היא תלמידת חטיבת ביניים בשנתה השנייה.
היא אוהבת לשחק במשחקי ווידאו ולעקוץ את האחים ואת הוריה.
בעלת פוני שמסתיר את עיניה.
קירי אוזאקי (宇崎 桐; אוּזָאקִי קִירִי)
מדובב על ידי יוקה סאנפאי (יפנית); היידן דוויאו (אנגלית)
אחיה הקטן של האנה, בן 17. הוא חבר במועדון השחייה בבית ספרו, אם כי הוא לא טוב בשחייה כמו אחותו האנה ושיניצ'י.
פוג'יאו אוזאקי (宇崎 不二夫; אוּזָאקִי פוּגִ'יאוֹ)
מדובב על ידי הידאו איקוואה (יפנית); מת'יו דוד רוד (אנגלית)
אביה של האנה, בן 46. מאמן בחדר כושר.
הארוקו סאקוראי (桜井 春子; סָאקוּרַאיְ הָארוּקוֹ)
מדובבת על ידי מיקי איטו (יפנית); מורגן גראט (אנגלית)
שירו סאקוראי (桜井 志郎; סָאקוּרַאיְ שִׁירוֹ)
מדובב על ידי טומוקאזו סוגיטה (יפנית); כריס ג'ורג' (אנגלית)
אביו של שיניצ'י, בן 46.
נודוקה סאקוראי (桜井 のどか; סָאקוּרַאיְ נוֹדוֹקַה)
מדובבת על ידי ריינה נגאו (יפנית)
אחותו הקטנה של שיניצ'י, שנולדה כשהוא למד במכללה; על כן, שיניצ'י כלל לא מודע לכך שיש לו אחות.
סדרת המאנגה נכתבת ומאויירת על ידי "Take".
המאנגה החלה להפוך לסדרה דרך האתר Dra Dra Sharp של Niconico Seiga ב-1 בדצמבר 2017. הסדרה אוגדה לכרכים (אוגדנים), כאשר הכרך הראשון יצא לאור ב-9 ביולי 2018. נכון ל-9 בינואר 2026, בסך הכל יצאו לאור 14 כרכים.
באמריקה הצפונית, הסדרה מופצת על ידי Seven Seas Entertainment, שהחלה להוציא לאור את התרגום באנגלית ב-17 בספטמבר 2019. חברת Kadokawa הוציאה לאור לקט של הסדרה ב-8 בדצמבר 2023.
כרכים מספר כרך תאריך הוצאה לאור ביפנית מסת"ב יפני תאריך הוצאה לאור באנגלית מסת"ב אנגלי 1 9 ביולי 2018 17 בספטמבר 2019 פרקים 1–13
אקסטרה 1 (特別編 1; טוקובטסו-האן 1)
ב-3 בפברואר 2020, חברת Kadokawa הכריזה על עיבוד של סדרת המאנגה לסדרת אנימה.
הסדרה הונפשה על ידי ENGI ובוימה על ידי קזויאה מיאורה, יחד עם טקאשי אהושימה כתסריטאי, מאנו קורישהארה שעיצב את הדמויות וסאטושי איגרשי שהלחין את פסקול הסדרה.
ב-3 ביולי 2020, חברת ההזרמה האמריקאית Funimation הכריזה בכנס FunimationCon כי היא רכשה את זכויות השידור לסדרה והיא תסטרים את הסדרה באתר שלה באמריקה הצפונית ובהאיים הבריטיים, ובאתר AnimeLab באוסטרליה וניו זילנד.
ב-10 בספטמבר 2020, חברת Funimation הכריזה כי הסדרה תקבל דיבוב רשמי באנגלית והדיבוב הועלה יום לאחר מכן.
בעקבות רכישתה של חברת ההזרמה האמריקאית קראנצ'ירול על ידי תאגיד סוני, הסדרה הועברה לסטרימינג בשירות קראנצ'ירול.
ב-25 בספטמבר 2020, זמן קצר לאחר שידור פרק הסיום של העונה הראשונה, הוכרז כי אושרה התחילת ההפקה לעונה השנייה.
העונה השנייה, שקרויה "אוזאקי-צ'אן רוצה לבלות!
ω", שודרה מ-1 באוקטובר עד 24 בדצמבר 2022. קאנו ונאומי אוזורה (המדבבת של הדמות הראשית, האנה אוזאקי), ביצעו את שיר הפתיחה "Ichigo Ichie Celebration" (いちごいちえCelebration; "חגיגה של פעם בחיים") בעוד שההרכב "MKLNtic" ביצע את שיר הסיום "Happy Life" (はっぴーらいふ; חיים מאושרים).
הצלב האדום היפני השתמש בדמותה של האנה על מנת לקדם קמפיינים של תרומות דם ב-2019 וב-2020, כאשר יוצר הסדרה בעצמו, "Take", אף הוא תרם דם.
סדרת המאנגה דורגה ברשימת 20 המאנגות האינטרנטיות של מגזין Da Vinci ובטקס פרסי Next Manga של Niconico לשנת 2018.
אוֹזוֹן הוא מולקולה המורכבת משלושה אטומים של חמצן (במקום שניים במבנה הנפוץ).
האוזון הוא גז רעיל בעל ריח חריף הגורם לקשיי נשימה ולגירויים שונים.
בסטרטוספירה של כדור הארץ, שם הוא יוצר שכבה (שכבת האוזון), יש לאוזון תפקיד חשוב בקיום תקין של מהלך החיים על-פני כדור הארץ בסננו את הקרינה האולטרה סגולה המזיקה של השמש.
בטמפרטורת החדר האוזון הוא גז חסר צבע.
טמפרטורת הרתיחה שלו היא 161 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך לנוזל כחול כהה), וטמפרטורת ההיתוך שלו היא 80 קלווין (בטמפרטורה נמוכה מזו האוזון הופך למוצק כחול כהה).
סף הריכוז להרחה של אוזון באוויר הוא בין 0.0076 ל-0.036 חלקים למיליון (ppm).
אנתלפיית התהוות סטנדרטית של אוזון: 142.67 קילוג'אול למול והאנטרופיה המולרית 238.92 ג'אול למול למעלה
לפי ספקטרום המיקרוגל של הגז (בליעות של רמות רוטציה של המולקולה), מולקולת האוזון מכופפת –חבורת הסימטריה C2v (בדומה למולקולת המים).
שני הקשרים ברזוננס: קשר כפול בצד אחד וקשר בודד בצידה השני של המולקולה יוצרים אל-איתור וסדר הקשר של שני קשרי החמצן-חמצן 1.5 כ"א.
צורה ציקלית נחזתה אך לא נצפתה.
אוזון מגיב כימית עם אלקנים ומפרק אותם לאלדהידים וקטונים.
תגובה זו נקראת אוזונוליזה ("ליזה" ביוונית פירושו "פירוק").
תחילה ניתק הקשר הכפול שבמולקולת האלקן ולאחר מכן נוצר קשר כפול בין כל אחד משני אטומי הפחמן שנותרו לא-קשורים ובין אטום חמצן מהאוזון.
בריכוזים גבוהים אוזון יתפרק ויתקבל חמצן
אוזון יגיב עם מתכות (פרט לזהב, פלטינה ואירידיום) ויחמצן אותן למצב החמצון המרבי שלהן, לדוגמה:
אוזון מחמצן גם תחמוצות חנקן למשל בתגובה הבאה המלווה פליטת אור (כמי-לומינסנסיה):
ה-NO2 שנוצר בתגובה יכול להתחמצן עוד :
אוזון מגיב עם פחמן לתת פחמן דו-חמצני אפילו בטמפרטורת החדר
אוזון לא יגיב עם מלחי אמוניום אך יגיב עם אמוניה גזית לתת אמוניום ניטראט
אוזון יחמצן גפרית בסולפידים לסולפט למשל:
ניתן לייצר חומצה גפרתית מאוזון – חומר הגלם יכול להיות גפרית או גפרית דו-חמצנית
במצב גזי אוזון מגיב עם מימן גפרתי ומתקבלת גפרית דו-חמצנית
בתמיסה מימית, לעומת זאת, מימן גפרתי מגיב עם אוזון בשתי ריאקציות מתחרות בו זמנית: אחת נותנת חומצה גפרתית והשנייה גפרית מוצקה.
ניתן להשתמש באוזון להרחיק יוני מנגן ממים על ידי יצירת משקע שניתן לסלק בסינון
אוזון יחמצן ציאניד ליון ציאנט הרעיל פי אלף פחות
באמצעות יצירת פלזמה על ידי התפרקות חשמלית ניתן לקבל 10% אוזון.
זוהי השיטה בה מייצרים אוזון לצרכים תעשייתיים ורפואיים.
כאשר ההתפרקות החשמלית היא דרך אוויר נוצרות גם תחמוצות חנקן כתוצר לואי.
הקפדה על אוויר יבש מונעת היווצרות של חומצה חנקתית (מהמגע בין אדי מים לתחמוצת חנקן).
שיפור הניצולת מושג על ידי הזרמת חמצן במקום אוויר.
יצירת אוזון על ידי קרינת UV
בשיטה זו מחקים את מנגנון יצירת האוזון בסטרטוספירה ומקרינים חמצן ב-UV.
שיטה זו זולה יותר אך ניתן להגיע לריכוזי אוזון של 2% בלבד.
בנוסף נדרש זמן הקרנה ארוך של החמצן כך שהשיטה אינה ישימה למצבים בהם נדרשת אוזונציה של זרם מהיר של גז.
ניתן לקבל אוזון טהור על ידי ניזול של תערובת O2 ו-O3. מתקבלת מערכת נוזלית בה פאזה אחת יציבה ומכילה 25% אוזון ופאזה שנייה שצבעה סגול עמוק מכילה 70% אוזון והיא נפיצה.
ההיתקלות הראשונה באוזון התרחשה ב-1785 כאשר המדען מרטינוס ון מארום, שהתעניין מאוד בחשמל, בנה בעזרתו של ג'ון קאתברטסון גנרטור חשמלי המופעל על ידי חיכוך (חשמל אלקטרו סטאטי) בדומה לגנרטור ון דה גראף, במהלך אותו ניסוי נוצר מתח חשמלי הקרוב ל-750 מיליון וולט.
בנוסף למטען החשמלי אשר הפקתו הייתה מטרת הניסוי, תיארו הנוכחים תחושה מוזרה של מעין קורי עכביש העוטפים אותם.
תחושה זו לוותה בריח חריף אשר היה ניתן להרגיש בו גם למרחק של כתשעה עד עשרה מטרים מהגנרטור.
מארום ציין ברשימותיו כי זהו "ריחו של החשמל", ואף שיער כי זו השפעת החשמל על אוויר או חמצן, אך לא התעניין הרבה מעבר לכך בתופעה.
בשנת 1840, כ-55 שנים לאחר ההיתקלות הידועה הראשונה באוזון, הבחין גם הכימאי כריסטיאן שנביין (Christian Friedrich Schönbein), במהלך ניסויים בחמצון ובאלקטרוליזה של מים, באותו ריח חריף אותו תיאר מארום.
בניגוד למארום אשר לא התעניין בכימיה, שונביין התעניין בתופעה, ואף כינה את הגז בעל הריח החריף שנוצר בשם אוזון, מהמילה היוונית אוזיין שמשמעותה: "להריח".
בשנת 1857, תכנן ארנסט ורנר פון סימנס את המכונה הראשונה המיועדת ליצירת אוזון.
מאז ועד היום מתוכננים המכשירים על בסיס התכנון שלו.
שכבת האוזון נמצאת, כאמור, בסטרטוספירה, חלקה האמצעי של אטמוספירת כדור הארץ.
שכבה זו בולעת חלק מהקרינה האולטרה סגולה המגיעה מהשמש והמזיקה ליצורים חיים.
הקרינה האולטרה-סגולה גורמת להיווצרות האוזון, בכך שהיא מפרקת את מולקולת החמצן לאטומים בודדים, ואלה מתחברים למולקולות חמצן שלמות ליצירת אוזון
M הוא צורון נייטרלי שמקבל חלק מהאנרגיה הקינטית של אטומי החמצן ובכך מוריד את האנרגיה של המערכת ומאפשר את יצירת מולקולת האוזון.
קרינה האולטרה-סגולה באורכי גל שבין 220 ל-320 ננומטר (UVC) מפרקת את מולקולת האוזון, כך שנוצר מחזור של אוזון-חמצן.
בליעה זו של מולקולות האוזון מגינה על כדור הארץ מקרינה מזיקה.
מחזור זה משתבש בנוכחות אטומים של כלור, פלואור או ברום.
אטומים אלה, שמקורם טבעי או בפעילות האדם, גורמים להתפרקות האוזון באטמוספירה על ידי זרוז (קטליזה) של הריאקציה .
מכיוון שהתפרקות האוזון מתמקדת בעיקר באזור הקוטב הדרומי והקוטב הצפוני, הם מופיעים בתמונות לוויין כשני חורים ענקיים באטמוספירה.
החור בשכבת האוזון הפך לנושא בוער ומרכזי באיכות הסביבה העולמית.
האוזון כמזהם אוויר – אוזון טרופוספירי
בשכבה נמוכה של האטמוספירה – הטרופוספירה האוזון הוא מזהם אוויר.
ירידה ביעילות פעולת הריאות: קושי בשאיפה עמוקה – הנשימה הופכת רדודה יותר ומתפתח קושי בנשימה בעת פעילות מאומצת
החמרה של אסתמה על ידי הגברת הרגישות לאלרגנים
הגברת הפגיעות לזיהומי מערכת הנשימה
מחקר אפידמיולוגי במרכזים עירוניים בארצות הברית העלה מתאם גבוה בין ריכוז האוזון באוויר למוות מוקדם.
המחקר העריך שירידה של שליש בריכוז האוזון תציל את חייהם של כ-4,000 אנשים בשנה.
בהתאם, הוחמרו תקנות זיהום האוויר באזורים שונים בארצות הברית לשם הורדת רמת האוזון בטרופוספירה.
אוזון עשוי להיווצר כתוצאה מתגובות של מזהמי אוויר אורגנים (תרכובות אורגניות נדיפות VOC) או אי אורגנים עם קרינת שמש (ערפיח פוטוכימי).
כך, למשל, עשוי להיווצר אוזון מהגז NO הנוצר בריאקציה 1 בצילינדר של מנוע בעירה פנימית – זיהום האופייני למצבי ערפיח (smog)
תרכובות אורגניות נדיפות גורמות גם כן להיווצרות אוזון כמודגם עבור פחמן חד-חמצני CO.
שרשרת התגובות מתחילה בתגובה עם רדיקל הידרוקסיד OH המביאה ליצירת אטום מימן ואחר כך רדיקל HO2 המגיב עם NO ליצירת NO2
התקן הישראלי לאוזון הוא 230 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע לחצי שעה ו-160 מיקרוגרם למטר מעוקב בממוצע לשמונה שעות.
שימושים תעשייתיים של אוזון כוללים:
חיטוי מים קודם לאריזתם בבקבוקים.
תקיפה כימית של מזהמים ביולוגים המצויים במים ובפרט מי שתייה, בריכות שחיה ומי שופכין מטוהרים.
ג'ון מייקל "אוזי" אוסבורן היה זמר הבי מטאל אנגלי, שנודע כסולנה של להקת בלאק סבאת', הנחשבת ללהקה שיצרה את זרם ההבי מטאל.
השפעתו הרבה בז'אנר הביאה לו את כינויו "נסיך האופל" ("Prince of Darkness").
הוא מכר מעל ל-100 מיליון עותקים מאלבומיו, כאמן סולו וכסולן להקת בלאק סבאת', ובשנת 2006 נכנס כחבר בלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בשנים 2002–2005 כיכב בתוכנית המציאות "משפחת אוסבורן" בערוץ MTV.
הוא נולד בשם ג'ון מייקל אוסבורן בברמינגהאם, אנגליה שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-קתולית דלת-אמצעים, בת שישה ילדים.
בילדותו קיבל את הכינוי אוזי.
כנער היה עבריין ונהג לפרוץ לבתים ומכולות עד שנתפס ונשלח לשישה חודשי מאסר, שאותם ניצל לעשיית קעקועים.
אחרי שיצא מבית הכלא לקטינים, ניסה אוסבורן להיכנס לעסקי מוזיקת הרוק, אך נכשל בכל פעם מחדש עד שקיבל הזמנה להצטרף ללהקה שלעתיד תקרא בלאק סבאת'.
טוני איומי, הגיטריסט של הלהקה, הכיר את אוסבורן מבית הספר ודעתו עליו הייתה שלילית.
כשהבין שאוסבורן עומד להצטרף ללהקה, הוא אמר למתופף ביל וורד שלא לצרף אותו.
למרות בקשתו של איומי, החליט וורד לתת לאוסבורן הזדמנות.
בשנת 1970 הוציאו בלאק סבאת' את אלבומם הראשון, Black Sabbath.
האלבום זכה להצלחה מרובה והביא את הלהקה לתודעה גלובאלית.
גם אלבומם השני Paranoid זכה להצלחה.
בשנת 1978, מיד לאחר צאת אלבומה השמיני !Never Say Die, נאלצה הלהקה לפטר את אוסבורן בגלל התמכרותו לסמים ואלכוהול.
הזמר רוני ג'יימס דיו הובא במקומו, אך למרות שהיה מפורסם באותה תקופה, לא הצליח דיו להביא את בלאק סבאת' להצלחה שהגיעה אליה בעבר.
לאחר שנפרדו דרכיהם של אוסבורן ובלאק סבאת', החליט אוסבורן לפתוח בקריירת סולו.
אלבומו הראשון יצא בשנת 1980 ונקרא Blizzard of Ozz.
האלבום זכה להצלחה, בייחוד בזכות השיר Crazy Train.
אלבומו השני, שנקרא Diary Of A Madman, יצא כמה חודשים לאחר אלבומו הראשון וזכה להצלחה.
ב-1982 התחתן אוסבורן עם שרון ארדן , שהייתה המנהלת האישית שלו ועזרה לו להיגמל מהתמכרותו לאלכוהול.
תוך כדי ההכנות לחתונה, הוציא אוסבורן את אלבום ההופעה Speak of the Devil, שהכיל רק שירים של Black Sabbath מהעידן הקלאסי.
אלבומו הרביעי של אוסבורן, שיצא ב-1983, נקרא Bark at the Moon וזכה גם הוא להצלחה.
למרות הצלחת האלבומים, החלה להבנות לאוסבורן תדמית שלילית בגלל פרשיות שונות של התעללות לכאורה בבעלי חיים.
אחת הפרשיות המפורסמות הייתה הופעה שבה הושלך אל הבמה עטלף מת, ואוסבורן הפריד בנשיכה את ראשו של העטלף מגופו.
ב-1985 הוא נתבע על ידי שלושה זוגות שהאשימו אותו כי שירו "Suicide Solution" ("פתרון התאבדות") שהופיע באלבומו הראשון עודד את ילדיהם להתאבד.
כותרת השיר הייתה כנראה משחק מילים שהתייחס ל"תערובת התאבדות", כלומר שתיית אלכוהול.
בשנת 1986 הוציא אוסבורן את אלבומו Ultimate Sin, שנקטל על ידי המבקרים אך זכה להצלחה במכירות.
בסוף שנות ה-80 הסתיים משפטו של אוסבורן בעניין התאבדות בני הנוער, והוא הוכרז כזכאי.
ב-1991 החליט אוסבורן לפרוש מחיי הבמה ולשחרר את אלבום הפרידה No More Tears.
הוא יצא לסיבוב הופעות אחרון לכאורה שנקרא No More Tours.
למרות החלטתו לפרוש, חזר לחיי הבמה כבר בשנת 1995 עם אלבומו Ozzmosis.
בשנת 1996 הוא ייסד את פסטיבל הרוק הכבד שנקרא Ozzfest, והוציא אלבום שנקרא על שם הפסטיבל.
ב-1998 התאחד אוסבורן עם יתר חברי ההרכב המקורי של בלאק סבאת' למופע משותף, ויחד הוציאו את אלבום המופע בתוספת שני שירים חדשים.
ב-2001 הוא הוציא את אלבומו Down to Earth בהשתתפות מייק בורדין, המתופף של פיית' נו מור בעבר.
ב-2002 החל אוסבורן להשתתף בתוכנית מציאות ששודרה בערוץ MTV בשם "משפחת אוסבורן".
התוכנית עקבה אחר אוסבורן ומשפחתו כשהם מצולמים במשך 24 שעות ביממה.
התוכנית הפכה למצליחה ביותר בתולדות הערוץ.
בסוף 2011 אוסבורן וחברי בלאק סבאת' הודיעו על איחוד נוסף עם סיבוב הופעות ואלבום בהפקתו של ריק רובין.
באפריל 2018 יצא למסע הופעות אחרון בשם "נו מור טורס 2", כהמשך ישיר למסע ההופעות מ-1992 ("נו מור טורס") שיצא בהצהרה דומה.
במסגרת מסע ההופעות הופיע גם בישראל ב-8 ביולי 2018, בלייב פארק ראשון לציון.
בשנת 2020 הוציא אלבום בשם Ordinary Man, כשהסינגל Ordinary Man הנושא את שם האלבום נכתב בשיתוף פעולה עם אלטון ג'ון שגם ביצע אותו יחד עם חברי להקת Guns N' Roses, דאף מקאגן וסלאש.
באלבום מופיע גם השיר שיצא ב-2019 כסינגל מהאלבום Hollywood's Bleeding ובו אוסבורן משתף פעולה עם פוסט מאלון וטראוויס סקוט.
ב-5 ביולי 2025, 17 ימים לפני שנפטר, הופיע במופע פרידה בברמינגהם יחד עם הלהקה כשהוא שר בישיבה על כיסא שחור (לאחר שהודיע לפני כן שאינו מסוגל עוד ללכת).
באירוע לקחו חלק כוכבי רוק כבד ומטאל רבים, ביניהם הלהקות מטאליקה וגאנס אנד רוזס.
ב-1996, לאחר שמארגני הפסטיבל לולהפלוזה סירבו לצרף את אוסבורן למסע ההופעות, הוא יזם עם אשתו, שרון אוסבורן, את פסטיבל אוזפסט.
הפסטיבל, שכלל הופעות של אמני מטאל ורוק כבד, זכה להצלחה גדולה ונהיה למסורת רבת שנים.
ב-1998 הפסטיבל נדד לראשונה מחוץ לארצות הברית לבריטניה.
ב-2002 התקיים הפסטיבל גם בערים שונות באירופה, בהן אנטוורפן, פראג וליסבון.
ב-2010 התקיים הפסטיבל גם בתל אביב.
במסגרת נישואיו הראשונים נולדו לאוסבורן שני ילדים.
בנוסף הוא אימץ את בנה של אשתו הראשונה מנישואיה הקודמים.
הוא נישא בשנית לשרון ארדן (הנודעת כיום בשם שרון אוסבורן), מגישת טלוויזיה, שחקנית וידוענית.
לזוג נולדו שלושה ילדים: קלי אוסבורן, ג'ק אוסבורן ואיימי אוסבורן.
בשנת 2002 השתתפה המשפחה, מלבד איימי, בתוכנית מציאות ששודרה בערוץ MTV בשם "משפחת אוסבורן", והייתה מתוכניות הריאליטי הראשונות שעקבו 24 שעות ביממה אחר חיי משפחה.
התוכנית הייתה בין המצליחות ביותר בתולדות הערוץ.
בינואר 2020 חשף אוסבורן בתוכנית טלוויזיה אמריקאית כי הוא סובל ממחלת פרקינסון.
ב-30 ביולי נערכה הלווייתו, והוא נקבר ב-Welders House.
ב- 5 באוגוסט שחררה משפחתו לציבור את תעודת הפטירה שלו, והתגלה כי סיבת המוות שלו הייתה מחלת לב איסכמית ממנה סבל וכי הוא נפטר מדום לב.
(אוסבורן לא השתתף בשירי האלבום, אך היה שותף להוצאת האלבום לאור)3 באפריל 2007Greatest Hits15 ביוני 2009Iron Man: The Best of Black Sabbath4 ביוני 2012Memoirs of a Madman14 באוקטובר 2014The Ultimate Collection28 באוקטובר 2016
אוזו 12 הוא מותג אוזו מוכר בעולם.
הוא מגיע מיוון ומיוצר משנת 1880 על ידי האחים קלויאניס.
האחים קלויאניס היו נוהגים למכור את המשקה שלהם מחבית ההתיישנות היישר לתוך הכוס.
כל חבית הייתה למעשה גרסה מעט שונה של המשקה.
במרוצת הזמן, החליטו האחים לבדוק איזו גרסה היא הטובה ביותר, לשם כך, הם ערכו משאל בקרב לקוחות הפאב.
בסיום המשאל גילו האחים כי חבית מספר 12 הייתה הגרסה הטובה ביותר בקרב הלקוחות.
החבית בוקבקה והפכה לאוזו 12.
אוזו 12 היה לאוזו הראשון בעולם שנמכר בבקבוקים.
המותג שייך כיום לקבוצת קמפרי.
אוּזוֹ הוא משקה אלכוהולי מזוקק בטעם אניס, שמקורו ביוון.
האוזו שייך למשפחת משקאות האניס והוא נחשב אפריטיף יבש.
לא ידוע מה מקור השם, אך הסברה המקובלת היא שהוא מגיע מהמילה הטורקית üzüm שפירושה הוא ענבים, אשר מהווים את הפחמימה העיקרית ממנה מותסס המשקה.
האוזו כמעט זהה למשקאות כמו הראקי הטורקי והערק המזרח תיכוני.
משקאות אלו יוצרו כבר באימפריות הביזנטית והעות'מאנית.
צורת ההגשה, המראה וצריכת האוזו הם בדיוק כמו ההגשה והצריכה של הראקי והערק, כך ששלושת המשקאות ממלאים בדיוק אותה פונקציה.
ייצור האוזו המודרני קיבל תנופה במאה ה-19 בעקבות עצמאות יוון (השימוש בשם חדש היה כנראה ביטוי להתנתקות מן התרבות העות'מאנית והמזרח תיכונית).
מזקקת האוזו הראשונה הוקמה ב-1856 בעיר .
חלק גדול מהאוזו יוצר אז באי לסבוס, שלטענת תושביו שם הוא הומצא, ועד היום האי הוא יצרן מרכזי של אוזו.
בשנת 1932 נכנסה לשימוש שיטה לזיקוק אוזו במבשלות נחושת, שהיא היום שיטת הייצור העיקרית.
האוזו מתחיל כשיכר מענבים או צימוקים מעוכים, לעיתים בתוספת תבלינים ופירות נוספים בשלב התסיסה.
הריח החזק של המשקה נובע מתוספת האניס לשם הטעם, אך ישנם מרכיבים נוספים שמוכנסים לתערובת על פי בחירת היצרן, כגון כוסברה, ציפורן, שורש מלאכית, שוש, מנטה, שומר, שקדים, קינמון ותפרחת חושחש.
האלכוהול וחומרי הטעם מוכנסים למבשלות נחושת ומבושלים, לפעמים יותר מפעם אחת.
אחרי כן המשקה מקורר, מאוחסן למספר חודשים ואז מדולל, בדרך כלל לכ-40% אלכוהול.
ביוון המודרנית ישנם מקומות המגישים אוזו לצד מתאבנים ("מזטים") כגון תמנון, מיני סלט, סרדינים, קלמארי וצדפות.
המסורת היא לגמוע את האוזו (בדרך כלל עם מים או קרח) באיטיות, תוך כדי אכילת המזטים בחברה במשך מספר שעות משעת ערב.
האוזו הוא שקוף וכשמוסיפים לו מים או קרח הוא נעשה לבן חלבי, משום שהשמנים האתריים שבו מסיסים באלכוהול וכשריכוז האלכוהול יורד כאשר מוהלים את המשקה עם מים, נוצרת אמולסיה והמשקה מקבל צבע לבן חלבי.
אוֹזוּרגֶתי (בגאורגית: ოზურგეთი) עיר תעשייתית בנפת אוזורגתי, במחוז גוריה שבגאורגיה.
המשמש כמרכז מנהלתי של הנפה.
שוכנת על גדות נהר נטנבי, ובּז'וּז'י.
היא הוכרזה לעיר בשנת 1840, ואוכלוסייתה מונה 14,785 איש.
אוזורגתי היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה שֵׁמוֹכּמֵדי (שכוללת את כל חבל גוריה).
בשנים 1934–1989 העיר נקראה מחרדזה, על שם המהפכן הגאורגי פיליפה מחרדזה.
המפעלים שבה כוללים: מפעל לתה, עבודות פורצלן ועוד.
מרכז מחקר מדעי גדול ליבולים סוב-טרופיים שוכן בשכונת אנאסאוּלי בפרוור העיר.
אוזיאש הופשטטר (Osias Hofstatter; 28 בדצמבר 1905 – 12 ביוני 1994) היה צייר יהודי פולני-ישראלי; צייר בשמן ובדיו.
אף שיצירתו קרובה לאקספרסיוניזם, היא מקוטלגת לרוב כציור שואה.
רוב ציוריו מורכבים משכבות דיו שגורדו ומתוכן מבצבצות דמויות מעוותות ומיוסרות בגווני שחור-חום חלודה.
אוזיאש נולד לבן ציון, סוחר זעיר, ולפרדל לבית ביגלאייזן, עקרת בית, בבוכניה שבגליציה, אז חלק מאוסטרו הונגריה.
להוריו היו שני ילדים נוספים.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נכבש האזור בו גרה המשפחה על ידי רוסיה ומשפחת הופשטטר נמלטה לווינה שבאוסטריה ואחר כך לסכוונינגן (עיירת דייגים ליד האג) שבהולנד.
המשפחה המשיכה לנדוד ואוזיאש למד בגימנסיה הראלית של העיר פרנקפורט בין השנים 1919–1920. לאחר מכן, בין השנים 1921–1938, התמקמה המשפחה בווינה.
בשנת 1938, בעקבות האנשלוס, נעצרה משפחת הופשטטר.
הילדים הצליחו להימלט, אולם ההורים גורשו ללודז' שבפולין.
לאחר כיבוש פולין בידי הנאצים נשלחו הוריו מפולין לדכאו, לבוכנוואלד ואחר כך אבדו עקבותיהם.
בנובמבר 1938 נישא הופשטטר לאנה שבסטובה בבריסל.
מחוסר אמצעים עבר הזוג להתגורר במחנה המעבר הבלגי מארנף (Marneffe), דרומית לבריסל.
את המחנה הקים הוועד היהודי המקומי לסיוע לפליטים.
לאחר כיבוש בלגיה בידי הנאצים במאי 1940 הופרדו בני הזוג: הופשטטר נשלח למחנה הכפייה גירס בדרום צרפת, ואשתו נשלחה למחנה כפייה אחר, שם עבדה כתופרת חליפות לקצינים גרמנים.
אחיו ואחותו מצאו מקלט בשווייץ.
במחנה גירס קיבל הופשטטר צבעים וכסף לקניית נייר מאחותו.
מאוחר יותר הצליחו אחיו ואחותו להביא לשחרורו והוא הסתתר בקרבת הגבול השווייצרי.
באוגוסט 1942, ניסה לגנוב את הגבול, נתפס על ידי משמר הגבול השווייצרי והוא עבר במחנות העבודה אייגל, ואלד ובירמנסדורף בשווייץ.
בשנת 1943, בעקבות ציורי דיוקנאות ורישומים ששלח אוזיאש ל"ועדת השירות היוניטארי" בז'נבה, הוחלט לשחררו ולאפשר לו ללמוד בבית הספר לאמנות בציריך.
לאחר המלחמה, ב-1946, קיבל הופשטטר ויזה לווינה, חזר אל אשתו אנה, ולמד באקדמיה לאמנות שימושית.
בשנת 1948 עברו בני הזוג לעיר אוטבוצק בפולין, הסמוכה לוורשה.
שם עבד כגרפיקאי ולימד אמנות.
בשנת 1949 העלה תערוכת יחיד ראשונה בבזל.
לאחר עשור בו סבלו בני הזוג ממצוקה ומאנטישמיות החליטו השניים לעלות לישראל.
בשנת 1957 התיישבו בני הזוג הופשטטר בחולון ואוזיאש עבד לפרנסתו כשומר-לילה.
באפריל ערך תערוכת יחיד ראשונה בחולון, בנוסף תרם קרוב ל־70 מציוריו, שצוירו בשנים 1943—1940 במחנות הריכוז, לבית לוחמי הגטאות.
ב-1965 גילה את יצירתו בנימין תמוז בעת שערך מחקר לספרו "אמנות ישראל", הוא ארגן להופשטטר תערוכה בביתו.
אחרי התערוכה נעשו יצירותיו מבוקשות בגלריות ואצל אספנים.
לראשונה בחייו יכול היה להתמסר לציור.
בשנת 1968 נערכת להופשטטר תערוכת־יחיד במוזיאון־ישראל.
אוצרי התערוכה, יונה פישר ואלישבע כהן, השוו את יצירותיו לאלה של פרנסיסקו דה גויה ושייכו אותו לזרם הסוריאליסטי.
ב-1971 נבחרו עבודותיו לייצג את ישראל בביאנלה ה-11 בברזיל.
ב-1970 יצא לגמלאות ועבר להתגורר בבית קטן בנווה איתמר אשר בפאתי נתניה, שם עסק בציור.
לאחר חמש שנים פגשו בני הזוג ביעקב ואירנה וודיסלבסקי, גם הם ניצולי שואה וחובבי אומנות, שהציעו להופשטטר להתגורר בדירתם ברמת גן ולשלם בציורים, במקום שכר דירה.
שם חיו עד למותה של אנה.
אחר כך עבר אוזיאש לבית אבות ברמת גן בו הוענק לו חדר מיוחד כדי שימשיך ליצור.
אוזיאש הופשטטר נפטר ברמת גן ונטמן בבית העלמין בהרצליה לצד רעייתו.
בני הזוג הופשטטר היו חשוכי ילדים וכל עיזבונם הועבר למוזיאון הרצליה לאמנות.
הופשטטר היה אמן שעסק בפילוסופיה וחקר את מהות האדם.
את החקירה והתהייה הזו ניסה להביע על הנייר, לכן בכל יצירותיו מופיעות דמויות אנושיות לבד או בקומפוזיציות.
בשל הקדרות ותוכנם המעוות של ציוריו קוטלג כ"אמן שואה".
במשך חייו יצר הופשטטר מעל 5,000 תמונות ורישומים, רובם בדיו שחור, ביניהם איורים לאנתולוגיה אידית "מיין שיל" שהושמדה מיד לאחר שהודפסה, מאחר שהכילה ביקורת על רוסיה.
עם עלייתו לישראל התקשה ליצור עקב מצוקה כלכלית.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 גיבש טכניקה ייחודית של חריטה ונבירה בתוך הנייר.
מתוך רקע שחור נובעות דמויות מיוסרות ומעוותות שאיבריהן מתחברים לשילובים היוצרים תנועה.
כך הסביר לחיים גמזו על יצירתו ב-1974:
את רוב יצירותיו יצר מאז פרש מעבודה בשנת 1970, באותה התקופה, החל לזכות גם בהכרה בישראל כאמן ויצירותיו הוצגו בתערוכות וגלריות.
ציוריו מוצגים גם בבית הזיכרון לשואה ולגבורה באריאל.
1968: מוזיאון חיפה לאמנות; מוזיאון ישראל, ירושלים.
1973: מרכז לאמנות קמדן, לונדון
1974: תערוכת רטרוספקטיבה במוזיאון תל אביב
1983: גלריה אלה - ירושלים
1990: מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
1963 - פרס עיריית חולון
1968 - פרס משרד החינוך והתרבות
1976 - פרס דיזנגוף מטעם עיריית תל אביב.
1989 - פרס ע"ש היינריך זוסמן
1991 - פרס בנק דיסקונט, מוזיאון ישראל, ירושלים
לאחר פטירתו של הופשטטר הפכו בני הזוג וודיסלבסקי חלק מבית הזיכרון לשואה ולגבורה באריאל לתערוכה קבע לציוריו.
באוקטובר 2013 הוצגה במכון "שם עולם", בכפר הרא"ה התערוכה "זה כל האדם", שסיפרה את סיפור חייו וכללה כ-20 מיצירותיו שטרם הוצגו בעבר.
יכין הירש (תסריט ובימוי), דיוקנו של אמן: א.
הופשטטר, שרות הסרטים הישראלי, 1989.
אוזון חסן, הידוע גם כחסן בק ביאנדיר או בשמו המלא מועין אל-ח'ילאפה וא-סלטאנה נוסראת א-דין אבו נאצר אוזון חסן ביי (בטורקמנית: Uzun Hasan ; באזרית: Uzun Həsən, כלומר "חסן הגבוה"; בפרסית: اوزون حسن.
1423 אמידה, אז דיארבקיר – 6 בינואר 1478תבריז) היה ח'אן, שאה וסולטאן מהפדרציה של השבטים הטורקמנים אוגוזים אק קויונלו ("בעלי הכבשה הלבנה").
הוא היה בן לשבט באיאנדיר ושלט על מערב איראן, עיראק, חלק גדול מטורקיה של היום, אזרבייג'ן וארמניה בשנים 1453–1478. החל משנת 1468 בירתו הייתה תבריז.
הוא נחשב לאחד הגיבורים הלאומיים של העם האזרי.
מקורות אירופיים בני זמנו קראו לו לפעמים "טמרלן השני" ואף "אלכסנדר מוקדון השני".
בסביבות 1402 סבו של אוזון חסן, קארא יולוק עות'מאן ביי, בנה של הנסיכה מריה של טרפזונטס, מונה על ידי טימור לנג למושל העיר אמידה (דיארבקיר) שבדרום אנטוליה.
משם הוא שלט גם על הערים ארזינג'אן, מרדין, אורפה וסיוואס.
אחרי מות קארא עות'מאן בשנת 1435, החלה במדינה הקטנה תקופה של מלחמות ירושה בין צאצאיו.
אחריו שלט אחיו המזה בן קארא עות'מאן בשנים 1438–1444. בשנת 1444 תפס את השלטון בנו של עלי בן קארא עות'מאן, גִ'האנְגיר, אבל הוא הודח על ידי אוזון ביי באיאנדיר, הידוע כ"אוזון חסן".
אוזון חסן הצליח בשנת 1453 לנצח את יריביו ולעלות על כס המלכות באמידה.
במעמדו החדש הרגיש מאוים על ידי שתי מעצמות שכנות: הטורקמנים קארא קויונלו (בעלי הכבשה השחורה) ממזרח, והטורקים העות'מאנים ממערב.
כיוון שהיה מעוניין למצוא בני ברית מקרוב ומרחוק, כרת אוזון חסן ברית עם האימפריה של טרפזונטס שבצפון אנטוליה באמצעות נישואיו לתאודורה מגאלי, בת בלתי חוקית של הקיסר קאלו-יואניס, המוכרת גם בכינוי "דספינה ח'אתון".
הוא הבטיח לקיסרים בטרפזונטס להיות ערב לביטחון ממלכתם מול איומי העות'מאנים.
בהמשך יזם אוזון חסן פעילות דיפלומטית ענפה שכללה קשרים עם ונציה, נסיכות מולדובה, דוכסות בורגונדיה, מוסקבה, פולין, מצרים ועם המדינה הקאראמאנית שבדרום מרכז אנטוליה (קיליקיה).
עד שנת 1469 הצליח להשתלט על שטחים נרחבים באיראן.
העימותים עם שליט קארא קויונלו
בין שני הפלגים של הטורקמנים האוגוזים — קארא קויונלו ואק קויונלו — הייתה קיימת מזה זמן יריבות מרה.
בסביבות שנת 1447 ביקש מנהיג הקארא קויונלו, ג'האן שאה, לגבור על אוזון חסן ולהופכו לבן חסותו.
המלחמות הראשונות ביניהם נמשכו עד 1453 וגרמו אבדות כבדות לשני הצדדים.
ב-16 במאי 1466 התקדם ג'האן שאה בראש צבא גדול לגדת ימת ואן.
בעת ששהה שם קיבל בזעם את הידיעה שאוזון חסן, יחד עם 12,000 פרשים, פלש לארצו וזרע בה הרס וחורבן.
אוזון חסן, שציפה למתקפת-נגד של ג'האן שאה, דאג מבעוד מועד להוציא מהר את לוחמיו דרך מצר בהרים.
שני המנהיגים החליפו ביניהם שליחים עם הצעות פשרה אבל דרישותיו של ג'אהן שאה נחשבו בלתי קבילות בעיני חסן.
ג'האן שאה התקדם לכיוון מוש אבל תחילת החורף אילצה אותו לחזור למושב החורף שלו.
מאוחר יותר הפתיע אותו אוזון חסן וצבאו בארמניה וניצח אותו ניצחון מוחץ ב-11 בנובמבר 1467. ג'האן שאה נפל בידי מנצחיו ונהרג, כך אומרים, בעת ניסיון בריחה.
עם מותו הסתיימה ההיסטוריה של מדינת קארא קיונולו.
אוזון חסן הביס את יורשו הבלתי כשיר של ג'האן שאה, חסן עלי את בן בריתו, אבו סעיד ח'אן מצאצאי טימור לנג.
ב-1468 קבע בתבריז את בירתו וסיפח לממלכתו שטחים נרחבים באזרבייג'ן ובעיראק.
ב-1469 הביס שוב והרג את אבו סעיד ח'אן, ששלט על אזורי ח'וראסאן, אפגניסטן ועל לבה של איראן, ממלכת פרס.
ניצחון אחרון זה הפך את אוזון חסן לפאדישאה, שליט של איראן.
בשנים 1470–1467 הרחיב אוזון חסן את שליטתו על שטחי אזרבייג'ן של היום (צפון-אזרבייג'ן) והגיע להסכמים עם שליטי שירוואן ודרבנט.
הוא אילץ גם את הגאורגים מדרום הקווקז לשלם לו מיסים מחזוריים.