tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באוגוסט 1513 נאסף חיל משלוח סקוטי בפיקודו של ג'יימס המילטון, אֶרְל אראן , לקראת התקפה על נחלות אנגליה בצרפת.
האוניות העיקריות בצי המשלוח היו "מייקל", "מרגרט" ו"ג'יימס".
במקום לצאת מיד נגד האנגלים, פשט אראן על מצודת קאריקפרגוס באירלנד, שב עמוס שלל, ואחר כך המשיך אל צרפת.
אחזקת אונייה מגודלה של "מייקל" הייתה יקרה ביותר, במיוחד למדינה קטנה כמו סקוטלנד.
ב-2 באפריל 1514, לאחר מותם בקרב פלודן (ספטמבר 1513) של ג'יימס ה-4 ורבים מאצילי סקוטלנד, נמכרה האונייה ללואי השנים עשר, מלך צרפת במחיר אפסי של 40,000 ליברות (livres).
בצרפת היא נודעה בשם La Grande Nef d'Ecosse ("האונייה הגדולה מסקוטלנד").
במרץ 1514 הוכנסה "מייקל" למעגנה (dock) בנמל אונפלר, משום שגודלה העצום לא אפשר לה להיכנס למעגנה בדייפ.
רוב החוקרים מקבלים את תיאורו של ההיסטוריון הסקוטי ג'ורג' בּיוּקֶנֶן , כי לאחר מכן הניחו הצרפתים לאונייה להירקב בברסט.
ההיסטוריון הסקוטי נורמן מקדוגול סבור כי אפשר שהאונייה, בשמה הצרפתי החדש, השתתפה ב-1545 בקרב סולנט, בין הצי הצרפתי לצי האנגלי, במהלכו טבעה האונייה האנגלית "מרי רוז".
מייקל ויליאם "מייק" ששבסקי (באנגלית Michael William "Mike" Krzyzewski; כינויו הוא "קואוץ' K" נולד ב-13 בפברואר 1947 בשיקגו) הוא מאמן כדורסל אמריקאי שאימן במשך 42 שנים את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דיוק.
ששבסקי, הנחשב לאחד המאמנים הטובים בעולם, שימש מאמנה של דיוק משנת 1980 ועד 2022. הוא הוביל את דיוק לחמישה תוארי אליפות המכללות, 15 זכיות בטורניר ה-ACC ו-13 פעמים למאזן הטוב ביותר ב-ACC.
הוא מחזיק בשיא ניצחונות למאמן בדרג הראשי של ליגת המכללות.
את נבחרת ארצות הברית הוביל לשלוש מדליות זהב אולימפיות: בבייג'ינג 2008, בלונדון 2012 ובריו דה ז'ניירו 2016, ולשתי מדליות זהב ומדליית ארד באליפויות העולם.
נולד בשיקגו לזוג פועלים מהמעמד הנמוך ממוצא פולני, והוא קיבל חינוך קתולי, כנער בתיכון שיחק כדורסל, אך אף אוניברסיטה לא הציעה לו מלגה, מלבד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, שאותה אימן המאמן המצליח חבר היכל התהילה בובי נייט.
הוא שיחק בקבוצה כרכז וכקלע ובעונתו האחרונה אף שימש כקפטן.
בין השנים 1969-1974 הוא שירת בצבא ארצות הברית ואימן כדורסל בבסיסים ברחבי ארצות הברית ומחוצה לה.
ששבסקי שלא היה בולט כשחקן, פנה במהרה לתחום אימון, ומונה לעוזרו של נייט.
לאחר שנה של עבודה משותפת, התפנתה משרת המאמן הראשי באקדמיה הצבאית, שבה שיחק, ששבסקי אימן שם חמש שנים עד 1980. הוא עבר לאמן באוניברסיטת דיוק, אחת האוניברסיטאות היוקרתיות בארצות הברית, שפנתה אליו למרות גילו הצעיר וחוסר ההישגים הבולטים עד אז.
לדברי האחראים על הספורט באוניברסיטה הם חשו בכישרונו מרחוק.
משנת 1980 ועד העשור השני של המאה ה-21 מאמן ששבסקי בדיוק, בשנים אלו הוא הגיע להישגים ושיאים רבים עם הקבוצה, לחמש אליפויות בטורניר אליפות המכללות, ל-12 אליפויות אזוריות והופעות בפיינל פור.
הוא טיפח עשרות שחקנים גדולים, וביניהם כוכבי NBA דוגמת גרנט היל, קרלוס בוזר, קיירי אירווינג, שיין באטייה, אלטון ברנד ואחרים.
אחדים מעוזרי המאמן של ששבסקי הפכו למאמנים בכירים בעצמם ברבות הימים (כמו ג'וני דוקינס, מאמן נבחרת סטנפורד).
ב-16 בנובמבר 2011 במשחק חגיגי שנערך במדיסון סקוור גארדן ניצחה קבוצתו דיוק, את מישיגן סטייט, במשחק זה ניצח ששבסקי בפעם ה-903 בקריירה, ובכך היה לשיאן הניצחונות בכל הזמנים בדרג הבכיר של כדורסל המכללות בארצות הברית, הוא חלף על פני מורו משכבר הימים בוב נייט, שנכח באולם, שלו 902 ניצחונות בקנה.
בעשרות השנים שבהן אימן את דיוק קיבל ששבסקי פעמים אחדות הצעות מקבוצות שונות של ליגת ה-NBA לשמש בהן המאמן הראשי אך סירב לכולן.
הוא נוהג לומר, שהאתגר האמיתי הוא בליגת המכללות.
בשנת 2004 קיבל הצעת מפתה מאת לוס אנג'לס לייקרס, וב-2010 הצעה גדולה עוד יותר מניו ג'רזי נטס
ביוני 2021 החליט לפרוש מאימון.
הוא הודיע כי יפרוש בסיום עונת 2021/22. יחליף אותו עוזרו ג'ון שייר.
בעונה האחרונה כמאמן הוביל את דיוק עד לחצי גמר הפיינל פור, בו הפסידה הקבוצה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית, יריבתה הגדולה.
באליפות העולם 2010 שוב זכו בזהב למרות שחלק מהכוכבים נעדרו הנבחרת התבססה על כוכב צעיר ומבטיח קווין דוראנט.
באולימיפאדת לונדון 2012 שוב זכה בזהב לאחר ניצחון על אותה ספרד המצוינת 107-100. במסגרת המשחקים בלונדון הוביל ששבסקי את האמריקאים לניצחון בפער הגדול ביותר עד אז 156-73 על נבחרת ניגריה.
כמו כן הוסיפו האמריקאים עוד זכייה באליפות אמריקה.
בגביע העולם 2014, שנערך בספרד הוביל ששבסקי את נבחרת ארצות הברית.
קודם לטורניר במשחק אימון פנימי שנערך בלאס וגאס השחקן פול ג'ורג' נפצע פציעה קשה מאוד ברגלו מספר ימים לאחר מכן גם קווין דוראנט הודיע על פרישתו מהטורניר, כתוצאה מכך הידלדל הסגל של הנבחרת, והיא כללה סגל צעיר וחסר ניסיון, כקיירי אירווינג וקנת' פאריד.
בעולם הושמעו תהיות, לגבי כשירותם למשימה.
אך האמריקאים הרשימו, והשלימו טורניר ללא הפסד.
הם הביסו את היריבות בהפרש ממוצע של כ-30 נקודות וזכו במדליית הזהב.
את קריית האימון של בנבחרת סיים עם זכייה במדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
לששבסקי מאזן עם נבחרת ארצות הברית של 88 ניצחונות לעומת הפסד בודד במשחקים רשמיים, כשההפסד היחיד הוא אותו הפסד ליוון.
בשנת 1969 נישא ששבסקי לרעייתו קרול בכנסייה הקתולית בווסט פוינט, לזוג שלוש בנות ושמונה נכדים, אשתו ובנותיו מעורבות בדרכו המקצועית, ובעיקר בפעילותו הפילנתרופית, אחת מבנותיו היא האחראית על הקרן שהקים, שמטרתה לכוון בני נוער למנהיגות ולהישגיות.
על פעילות זאת זכה להכרה ולפרסים.
ששבסקי הוא נואם מבוקש בוועידות עסקיות, ובאיגודים שונים, הוא מקבל סכומים גבוהים עבור הרצאותיו, שאינן עוסקות בכדורסל או בספורט בכלל אלא במנהיגות והובלה למצוינות.
מייקון היא בירת מחוז ביב במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית.
העיר שוכנת על גדות נהר אוקמאלגי (Ocmulgee) במרכז ג'ורג'יה.
עד סוף המאה ה-18 האזור בו נמצאת העיר היום היה מיושב בעיקר על ידי שבט הקריק.
בתחילת המאה ה-19, נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון אילץ את בני הקריק למסור לממשל הפדרלי של ארצות הברית את אדמותיהם ממזרח לנהר אוקמאלגי.
לאחר שעשו זאת הוא הורה על בניית מבצר בשם פורט בנג'מין הוקינס, שבנייתו הושלמה בסביבות 1810. המבצר נועד לשמור על הדרך בין הבירה וושינגטון די.
לנמלים של מוביל באלבמה וניו אורלינס בלואיזיאנה, וכן שימש כתחנת מסחר עם הילידים.
המבצר היה בסיס אסטרטגי במלחמת 1812 ומלחמת קריק ב-1813. המבצר ירד מחשיבותו בהדרגה עד שננטש ונהרס ב-1828.
בתקופת קיומו של המבצר החלה להיווצר סביבו התיישבות, אשר המתיישבים כינו "ניוטאון".
ב-1822 נוצר מחוז ביב וניוטאון קיבלה מעמד של עיר והפכה לבירת המחוז.
כעבור שנה שמה שונה למייקון על שמו של נת'ניאל מייקון, מדינאי מקרוליינה הצפונית אשר ממנה באו רבים מהמתיישבים.
מייקון שגשגה, כשכלכלתה התבססה על גידול ועיבוד כותנה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית במייקון היה מחסן נשק של צבא הקונפדרציה.
בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה, כשחלקים מג'ורג'יה נכבשו על ידי צבא האיחוד, מייקון שימשה לזמן קצר כבירה של ג'ורג'יה.
במהלך הצעדה אל הים, מסע כיבוש של צבא האיחוד בג'ורג'יה בפיקוד ויליאם שרמן, כוחות הצפון חסו על מייקון והיא לא נפגעה במהלכו.
העיר נכבשה בסופו של דבר ב-20 באפריל 1865.
בסופו של דבר העיר התאוששה ובסוף המאה ה-19 היא הפכה למרכז תחבורתי חשוב לכלל ג'ורג'יה.
מייקון נמצאת על גדות נהר אוקמאלגי באזור בו רמת פידמונט (Piedmont) פוגשת במישור החוף האמריקאי, ועקב כך צפון העיר מורכב מגבעות ואילו דרומה בנוי על מישור שטוח.
העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים סובטרופי גשום.
ממוצע המשקעים השנתי במייקון עומד על 1,160 מילימטרים.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מרסר ואוניברסיטת המדינה מידל ג'ורג'יה.
שני נמלי תעופה משרתים את העיר: נמל התעופה האזורי מרכז ג'ורג'יה, הנמצא במרחק של כ-15 קילומטרים דרומית למרכז העיר, ונמל התעופה מייקון דאונטאון, הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז העיר.
בעיר עוברים הכבישים הבין-מדינתיים 16, המקשר בין העיר סוואנה במזרח ג'ורג'יה ובין מייקון, ו-75, המקשר בין מדינת פלורידה וגבול ארצות הברית-קנדה במדינת מישיגן.
מייקל "אדי" אדוארדס הוא קופץ סקי לשעבר שייצג את בריטניה באולימפיאדת קלגרי (1988).
אדוארדס נודע בכינויו "אדי העיט" ("Eddie the Eagle") והיה במוקד הסיקור התקשורתי באולימפיאדת קלגרי כחביב הקהל וכמושא ללעג וההערצה כאחד.
אדוארדס נולד בצ'לטנהאם שבבריטניה, אביו היה טייח ואמו פועלת במפעל דלתות.
הוא היה נער הרפתקן ובמשך שלוש שנים הייתה רגלו שרויה בגבס כתוצאה מפציעות ברגלו.
בגיל 13 נחשף לגלישת סקי בעת טיול באיטליה והחל להתאמן בגלישה במורד.
היה חבר בנבחרת בריטניה אך לא נכלל בסגל לאולימפיאדת סרייבו (1984).
הוא החליט לעבור ללייק פלאסיד שבמדינת ניו יורק בארצות הברית ולהתאמן לקראת האולימפיאדה הבאה.
בשל קשיי תקציב החליט לעבור הסבה לקפיצות סקי, מקצוע בו לא היו מתחרים בריטים נוספים.
לאחר מספר חודשי אימונים החל להתחרות בסבב הגביע האירופאי.
אדוארדס היה קצר ראייה והרכיב משקפיים עבים שהתמלאו תדירות אדים מתחת למשקפי הסקי, כמו כן היה כבד באופן משמעותי ביחס למקובל בענף.
הישגיו היו נמוכים מאוד ביחס לשאר המתחרים, והוא היה מושא ללעג ולקלס מצד פרשנים וחלק ממתחריו שטענו כי הוא מבזה את הענף, מאידך הוא זכה לאהדת הקהל.
בתחרות בקנדרשטג שבשווייץ ב-1986, שבר את שיא בריטניה כשקפץ למרחק של 68 מטר בתחרות הקפיצות מגובה 70 מטר.
ב-1987 ייצג את בריטניה באליפות העולם בקפיצות סקי שהתקיימה באוברסטדורף שבמערב גרמניה וסיים במקום האחרון.
בהיעדר תחרות, הוא זכה להיכלל בסגל משלחת בריטניה לאולימפיאדת קלגרי (1988).
סגנונו המרושל וסיפורו האישי הפכו אותו למוקד התעניינות של האוהדים והתקשורת במשחקים האולימפיים, הוא זכה לכינוי "אדי העיט" בהתאם לשלט שהניף לכבודו אוהד בקבלת הפנים בשדה התעופה.
בתחרות הקפיצה מגובה של 70 מטר סיים אחרון מתוך 58 משתתפים כשקפץ למרחק של 55 מטר.
הוא בחר להשתתף גם בתחרות הקפיצה מגובה של 90 מטר, זאת על אף הפצרות המארגנים שימנע מכך בשל חוסר ניסיונו ותנאי מזג האוויר הקשים.
גם בתחרות זו סיים אחרון בהפרש ניכר משאר המתחרים, על אף ששבר את שיא בריטניה כשקפץ למרחק של 71 מטר בקפיצתו הראשונה.
בעקבות התחרות הפך לסלבריטי, יום למחרת הוטס במיוחד ללוס אנג'לס להשתתף בתוכנית The Tonight Show בהנחיית ג'וני קרסון.
הוא שב לכפר האולימפי לטקס סיום המשחקים, במהלכו זכה להכרה בנאומו של נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, חואן אנטוניו סמראנש שציין: .
לאחר האולימפיאדה השתתף בפרסומות ובאירועים שונים, זכה בתוכניות המציאות "!Splash" והקליט מספר שירי פופ בפינית.
הוא הרוויח מאות אלפי לירות שטרלינג אך איבד את כל כספו כתוצאה מהתנהלות רשלנית והוכרז כפושט רגל.
הוא המשיך להתחרות בסבב תחרויות הקפיצות בסקי אך ללא הצלחה יתרה.
בעקבות הישגיו הנמוכים בקלגרי, החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לקבוע קריטריון מינימום להשתתפות בתחרויות לפיו על הספורטאי להיות באחוזון ה-70 ומעלה מבין המתחרים הבינלאומיים או בין ה-50 המובילים בענף.
קריטריון שזכה לכינוי "חוק אדי העיט".
אדוארדס נכשל בניסיונותיו להשיג את הקריטריון לאולימפיאדת אלברוויל (1992), לאולימפיאדת לילהאמר (1994), ולאולימפיאדת נאגנו (1998).
ב-2016 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "Eddie the Eagle" אודות אדוארדס, בסרט בבימויו של דקסטר פלטשר מגלם טארון אגרטון את דמותו של אדי העיט ויו ג'קמן מגלם את מאמנו.
מייק "רוקי" רוקנפלר הוא נהג מרוצים גרמני מקצועני המתחרה כיום עבור קבוצת אאודי בסבב המרוצים DTM.
בשנת 2010 זכה תחת אאודי במרוץ 24 השעות של לה מאן ובשנת 2013 זכה עם הקבוצה באליפות ה-DTM.
רוקנפלר החל להתחרות בגיל 11 במרוצי קארטינג בהם היה פעיל עד לשנת 2000. בשנת 2001 עבר לקטגוריית המכוניות החד מושביות כאשר התחרה בפורמולה קוניג וסיים את העונה במקום הרביעי לאחר שהשיג ניצחון אחד.
בשנת 2002 הצטרף לנבחרת הנערים של פורשה והשתתף בתחרות הקאררה קאפ הגרמנית ובסבב המרוצים הבין-לאומי פורשה סופרקאפ.
בשנת 2003 סיים במקום השני באליפות הקאררה קאפ הגרמנית, וערך את הופעת הבכורה שלו בסדרת הלה מאן האמריקני לאחר שהשתתף בקטגוריית ה-GT2 במרוץ פטי לה מאן שנערך באטלנטה.
בשנת 2004 זכה רוקנפלר באליפות הקאררה קאפ הגרמנית ובנוסף ניצח בשני מרוצים בסבב הפורשה סופרקאפ.
בנוסף בשנת 2004 השתתף רוקנפלר במרוץ 12 השעות של סברינג וסיים את המרוץ במקום ה-13. בנוסף השתתף במרוץ פטי לה מאן באותה שנה וסיים במקום ה-14, ובנוסף גם השתתף במרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג במהלכו הוא וצוותו נאלצו לפרוש.
שנת 2005 הייתה עונת הפריצה של רוקנפלר כאשר הוחתם על ידי פורשה לשמש כנהג קבוצת המרוצים הרשמית של החברה, עמה זכה בתואר אליפות קטגוריית ה-GT2 בסדרת האליפות למכוניות GT של ה-FIA לצד שותפו הנהג מארק ליב.
בעונה זו רשם 6 ניצחונות קטגוריה כולל במרוץ 24 השעות של ספא.
בנוסף בשנה זו יחד עם הנהגים מארק ליב וליאו הינדרי ניצח רוקנפלר עבור קבוצת אלכס ג'וב רייסינג את קטגוריית GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן במכונית הפורשה 911 GT3-RSR.
בשנת 2006 התחרה שוב בסדרת הלה מאן האמריקני עבור אלכס ג'וב רייסינג, ניצח במרוץ שנערך ביוסטון וסיים שני בקטגוריית LMP2 במרוץ פטי לה מאן שנערך באטלנטה כאשר נהג במכונית הפורשה RS ספיידר עבור קבוצת פנסקי רייסינג.
בשנת 2007 חתם רוקנפלר בקבוצת אאודי והחל להתחרות עבורה במרוצי ה-DTM.
באותה שנה השתתף גם במרוץ 24 השעות של לה מאן כאשר נהג במכונית האאודי R10 בקטגוריית LMP1 הבכירה.
בשנת 2008 החל במקביל להשתתפותו ב-DTM להתחרות עבור אאודי גם בסדרת הלה מאן האירופית לצדו של הנהג הצרפתי אלכסנדרה פרימה.
בסוף עונה זו רוקנפלר ופרימה זכו באליפות הסדרה אף על פי שלא הצליחו לנצח מרוץ אחד במהלך כל העונה, זאת לאחר תאונה שבעקבותיה פרשו יריביהם במכונית הפיג'ו 908 HDi במהלך ההקפה ה-46 במרוץ 6 השעות של סילברסטון.
בנוסף בשנה זו סיים במקום הרביעי במרוץ לה מאן.
בעונת 2009 המשיך רוקנפלר להתחרות ב-DTM.
בשנת 2010 השתתף במרוץ 24 השעות של לה מאן במכונית האאודי R15 מס' 9 לצד הנהגים השותפים טימו ברנהרד ורומן דיומא.
רוקנפלר וצוותו ניצחו במרוץ לאחר שהקיפו את המסלול 397 פעמים ורשמו שיא חדש של כל הזמנים במרחק שהושג במרוץ לה מאן לאחר שכיסו 5,410 ק"מ, ובכך שברו את שיא 5,335 הק"מ משנת 1971 של מכונית הפורשה 917.
במהלך מרוץ לה מאן שנערך בשנת 2011 היה מעורב רוקנפלר בתאונה קשה מאוד בשעות הלילה המוקדמות כאשר התנגש בגדר הבטיחות במכונית האאודי ה-R18 מס' 1 לאחר ניסיון עקיפה לא מוצלח של מכונית פרארי איטית יותר מקטגוריית ה-GT בישורת המולסאן המהירה.
רוקנפלר וצוותו נאלצו לפרוש מן המרוץ לאחר שמכוניתם התרסקה לחלוטין.
את מרוץ 2012 סיים במקום השלישי בפודיום.
זכייה בקטגוריית GT2 באליפות למכוניות GT של ה-FIA (2005)
ניצחון קטגוריית GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן (2005)
ניצחון קטגוריית GT2 במרוץ 24 השעות של ספא (2005)
זכייה בניצחון הכללי במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (2006)
זכייה באליפות סדרת הלה מאן האירופית (2008)
זכייה בניצחון הכללי במרוץ 24 השעות של דייטונה (2010)
זכייה בניצחון הכללי במרוץ 24 השעות של לה מאן (2010)
מייקל "מייק" ריינולדס הוא אדריכל אמריקאי הפועל בניו מקסיקו ונודע בזכות התכנון והבנייה של "ספינות אדמה" , בתים סולאריים-פאסיביים.
הוא דוגל ב"דרך חיים רדיקלית בת קיימא".
הוא ידוע כמבקר חריף של האדריכלות הסטנדרטית ובעבודותיו הלא-שגרתיות הוא משלב חומרי פסולת כגון צמיגי מכוניות, ומתנסה בעיצובים שבוחנים את גבולות חוקי הבנייה.
עם סיום לימודיו באונ' סינסינטי בשנת 1969, ריינולדס החל לייצר את עבודותיו הפרובקטיביות.
התזה שלו פורסמה במגזין "architectural record" ב-1971, ושנה לאחר מכן בנה את הבית הראשון שלו מחומרים ממוחזרים.
המבנה שנבנה תחת פיקוחו משתמש באשפה יומיומית כמו פחיות משקה מאלומניום, בקבוקי פלסטיק וצמיגים משומשים.
במקום להשתמש בשיטות הקונבנציונליות למחזור, אשר מנצלות אנרגיה רבה, ריינולדס משתמש במוצרים הממוחזרים כפי שהם.
המבנה שלו "thumb house" או "בית האגודל", אשר נבנה ב-1972, משתמש בפחיות בירה אשר קשורות יחד לכדי "לבנים", אשר הוצמדו יחד ואז טויחו.
עיצוב ה"לבנים" נרשם כפטנט בשנת 1973.
ריינולד קורא לבנייה מסוג זה "Earthship Biotecture", "ביו-טקטורה של ספינות אדמה", ואף כתב חמישה ספרים בנושא.
בספריו נזכר ברגע ההארה בו הוא הבין כי כל חפץ יכול לבוא לכדי שימוש- צמיג ישן יכול להפוך למסה תרמית עמידה ורבת עצמה כאשר הוא נדחס באדמה, או בקבוק פלסטיק יכול לשמש כבידוד.
במהלך השנים הוא בנה ומכר את בתיו הניסיוניים והמשיך לשפרם על ידי ניסוי וטעייה.
עם הזמן, ספינות האדמה כללו תכונות שעזרו להן להיות נוחות עבור הדיירים בעוד הן מתקיימות ללא חיבורים לתשתיות קיימות.
לוחות סולארים וקירור גיאותרמי נוספו לעיצוב.
הבתים יוצאי הדופן תפסו את תשומת לבם של מפורסמים ופעילים למען איכות הסביבה וכמה מהם אף הזמינו ממנו ספינות אדמה יוקרתיות עבורם.
אף על פי שריינולדס תמיד הבהיר את אופיו הניסיוני של בתיו, מספר קונים שבתיהם לא עלו יפה ביחס לציפיותיהם הגישו נגדו תביעות והתלוננו על פגמים, כגון גגות דולפים ובקרת אקלים לא נאותה.
מדורבנים מהטענות הרבות נגד ריינולדס, מועצת האדרכלים של ניו מקסיקו שללה את רישיון האדריכל שלו, בטענה שהבתים שתכנן הם לא חוקיים ולא בטיחותיים.
בשנת 1990, ריינולדס ויתר על רישיונו לעסוק באדריכלות ובנייה בניו מקסיקו אחרי שנה של מחלוקות עם מספר לקוחות.
עם עליית החששות מפני התחממות כדור הארץ, עלה מעמדו של ריינולדס כ"נביא" התנועה הירוקה.
סרט דוקומנטרי משנת 2007 בשם "Garbage Warrior", "הלוחם בזבל", מהלל את חייו ועבודתו.
בסרט ריינולדס מצוטט באומרו שנפל לדיכאון כבד לאחר שרישיונו נשלל.
הוא מתאר שם את אחד מבתיו, אשר נקרא "פיניקס":
ריינולדס מסביר כיצד הבתים שלו יכולים לפעול מחוץ לרשת החשמל, זקוקים למשכנתא זעומה ולפעמים גם ללא משכנתא וללא תשלום עבור חשבונות שוטפים של תחזוקה.
נוכח ההתמודדות עם סוף הקריירה שלו, ריינולדס הסכים לעבוד בכפוף לחוקים המדיניים והפדרליים של הבנייה, אך לא ללא מחאה.
יחסיו עם הקליינטים הקודמים אשר ספינות האדמה שלהם כשלו, לעולם לא אוחו, למרות שהתערבות המדינה הותירה חלקם מסופקים מכך שאחרים לא יפגעו באותה צורה.
רישיון האדריכלות של ריינולדס הושב לו ב-2007 לאחר מאבק של 17 שנים, והוא חזר לבנות ספינות אדמה.
בעקבות ההכרה בו ביקש ממנו המכון האמריקאי לאדריכלים שירצה במטה הכללי שלו בקולורדו.
טרוי "מייק" שומייקר (נולד ב-11 במרץ 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית.
בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות האוויר של הצי.
שומייקר נולד בסיינט פיטרסברג שבפלורידה.
ב-1982 סיים תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת מערכות מהאקדמיה הימית של ארצות הברית.
ביולי 1984 סיים הכשרתו כטייס צי.
שירת בפעילות מבצעית כטייס מטוסי ווט A-7 קורסייר II בטייסת התקיפה הקלה 105 שהוצבה על נושאת המטוסים "USS Forrestal", שירת בטייסת 174, כמדריך טיסה בטייסת 122 ובטייסת 106, שירת בכנף 3 על נושאת המטוסים "ג'ון פ.
קנדי", כטייס F/A-18 הורנט בטייסת 105 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "דוויט אייזנהאור", על נושאת המטוסים "אנטרפרייז" ועל נושאת המטוסים "הארי טרומן".
פיקד על טייסת 105, על טייסת האימון 106 ובמאי 2006 מונה למפקד כנף 17 בעת שהוצבה על נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון".
תפקידי המטה שלו כללו שירות כראש ענף שיבוץ קציני תעופה בפיקוד כוח האדם של הצי, כעוזר למפקד צי האוקיינוס השקט, כעוזר סגן ראש המבצעים הימיים ועוזר למפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
באוקטובר 2008 קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה לעוזר למפקד פיקוד כוח האדם במטה הצי.
במאי 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 9 בראשות נושאת המטוסים "אברהם לינקולן".
באוקטובר 2012 מונה למפקד קבוצת התקיפה 3 בראשות נושאת המטוסים "ג'ון ס.
ביוני 2013 מונה למפקד חיל האוויר האטלנטי.
בינואר 2015 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה למפקד כוחות האוויר של הצי, שירת בתפקיד עד פרישתו בינואר 2018.
במהלך שירותו עוטר שש פעמים באות לגיון ההצטיינות, במדליית השירות הראוי לשבח של משרד ההגנה, שלוש פעמים במדליית השירות הראוי לשבח של הכוחות המזוינים ושלוש פעמים במדליית האוויר, מהן אחת עם סימן V לגבורה.
הוא צבר למעלה מ-4,400 שעות טיסה בעיקר על מטוסי ווט A-7 קורסייר II ומטוסי F/A-18 הורנט, וביצע 1,066 נחיתות על נושאות מטוסים.
שומייקר בוגר תוכנית הלימודים מרחוק של מכללת המלחמה של הצי ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.
לאחר פרישתו מהצי הצטרף לחברת לוקהיד מרטין, שימש סגן נשיא לתכנון אסטרטגי, סגן נשיא לתוכנית ה-F-35 ומינואר 2025 מכהן כסגן נשיא וכמנהל הכללי של סדנת הבואשים.
מייקל אדמס הוא שחמטאי אנגלי בדרגת רב-אמן.
היה אלוף אנגליה בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט בשנת אליפות העולם 1995 הגיע לחצי הגמר.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום השלישי באנגליה וה-79 בעולם לפי מד כושר.
מגיל צעיר הוא השתתף בתחרויות.
בשנת 1987 הוא זכה במקום השני באליפות העולם לגיל עד 16. בשנת 1989, בגיל 17 הוא זכה באליפות בריטניה בשחמט.
בשנת 1995 הוא הודח בחצי הגמר של אליפות העולם על ידי וישוואנתן אנאנד.
ב-1996 הוא הודח מאליפות העולם על ידי בוריס גלפנד.
ב-1998 הוא הודח בשלב חצי הגמר על ידי וישוואנתן אנאנד.
גם ב-1999 הוא הודח בשלב חצי הגמר על ידי וישוואנתן אנאנד.
ב-2004 הוא הפסיד בדו-קרב על התואר לרוסטם קסימג'אנוב.
באליפות העולם 2005 מייקל אדמס סיים במקום השביעי.
במקביל להצלחות באליפויות העולם, מייקל אדמס ניצח בתחרויות רבות.
בשנת 2005 מייקל אדמס שיחק נגד תוכנת מחשב, כאשר על כל תוצאת תיקו היה אמור לקבל 10 אלף דולר ו-25 אלף דולר על כל ניצחון.
בין השנים 1990 ל-2024 השתתף מייקל אדמס ב-17 אולימפיאדות שחמט:
מייקל קנטור הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי.
במהלך נשיאותו של ביל קלינטון, כיהן כנציב הסחר של ארצות הברית לאחר מכן כמזכיר המסחר של ארצות הברית.
קנטור נולד בנאשוויל שבטנסי לזוג הורים יהודים.
במהלך תקופתו בתאגיד פגש לראשונה את הילרי קלינטון.
בשנים 1976–1993 עבד קנטור במשרד עורכי הדין "מאנאט, פלפס, פיליפס וקנטור" שבלוס אנג'לס, והיה פעיל בפוליטיקה הפנים-מפלגתית במפלגה הדמוקרטית ובגיוס כספים.
הוא גם ייסד את חיל השימור של לוס אנג'לס.
מאמציו היו נתונים לביקורת על ידי איגודי עובדים ואיגודים סביבתיים כאחד, על סירובו להתייחס לעובד הבסיסי ולנושאי איכות הסביבה בהסכמי הליבה של נאפט"א.
הנשיא קלינטון הודה מאוחר יותר בשגיאות שלטונו על שדחה החששות הכלכליים המרכזיים הללו להסכמי צד חלשים מבחינה חוקית, תוך העדפת אינטרסים עסקיים גדולים בחתימת ההסכמים.
במשך 40 שבועות ו-5 ימים כיהן כמזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית.
קנטור עוסק בחוק ומשפט בלשכת משרד עורכי הדין "מאייר בראון" שבלוס אנג'לס, משרד בינלאומי שבסיסו בשיקגו.
הוא גם יו"ר משותף של המועצה הפסיפית למדיניות בינלאומית.
מייקל הרולד "מייק" שולר היה בעברו מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1965–2005. בעונת זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA, כמאמנה הראשי של פורטלנד טרייל בלייזרס.
שולר נולד וגדל בעיר פורטסמות' שבאוהיו, ובין השנים 1958–1962 למד באוניברסיטת אוהיו.
בשנת 1965 החל את קריירת האימון שלו כעוזרו של בוב נייט בקבוצת הכדורסל של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
שנה לאחר מכן חזר לאוניברסיטת אוהיו, בה שימש כעוזרו של המאמן ג'ים סניידר במשך 3 עונות.
לקראת עונת 1969/1970 מונה למאמן הראשי של קבוצת המכון הצבאי של וירג'יניה.
בשלוש עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 13 ניצחונות ו-63 הפסדים (17.1%).
בין השנים 1972–1977 שימש כעוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת וירג'יניה, וב-4 העונות העוקבות היה המאמן הראשי של אוניברסיטת רייס.
על אף יכולת טובה של שחקן הקבוצה ריקי פירס, לאורך תקופתו של שולר העמידה רייס מאזן כולל של 30 ניצחונות לעומת 76 הפסדים (28.3%).
בשנת 1981 הצטרף לצוות האימון של לארי בראון, מאמן קבוצת ניו ג'רזי נטס מליגת ה-NBA.
לאחר שנתיים עבר לשמש כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת דון נלסון.
בעונות ו- העפילו הבאקס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, אך בשני המקרים הודחו על ידי האלופה שבדרך בוסטון סלטיקס.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של פורטלנד טרייל בלייזרס, במקומו של ג'ק רמזי.
באותה עונה הוליך את פורטלנד לשיפור של 9 ניצחונות לעומת הקודמת, עם המאזן השלישי בטיבו באזור המערבי; 49–33. על אף החזקתם ביתרון ביתיות, והצטיינותם של השחקנים קלייד דרקסלר וקיקי ואנדוויי, הודחו הטרייל בלייזרס כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי יוסטון רוקטס.
בסיום העונה זכה שולר בפרס מאמן השנה ב-NBA.
בעונה העוקבת רשמה הקבוצה את מאזנה הטוב ביותר מזה 10 שנים, 53–29, אולם שוב הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף, מול יוטה ג'אז.
בפברואר 1989, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת על 25 ניצחונות ו-22 הפסדים, פוטר שולר מאימון הקבוצה, ובמקומו מונה עוזרו ריק אדלמן.
לאורך תקופתו בפורטלנד העמידו הטרייל בלייזרס מאזן כולל של 127 ניצחונות ו-84 הפסדים (60.2%).
במאי 1990, לאחר שנה אחת כעוזרו של דון נלסון בגולדן סטייט ווריורס, מונה שולר למאמן הראשי של לוס אנג'לס קליפרס.
בעונתו הראשונה בתפקיד בלטו בקליפרס השחקנים הצעירים רון הרפר, צ'ארלס סמית' ודני מאנינג, אך הקבוצה ניצחה ב-31 משחקים בלבד.
לאחר שפתח את עונת עם מאזן שלילי 21–24 פוטר שולר מאימון הקבוצה, והוחלף על ידי לארי בראון.
בין השנים 1992–1994 שימש כעוזרו של מאמן סקרמנטו קינגס, גארי סנט ג'ין, ובשלוש העונות הבאות היה עוזרם של ביל בלייר ופליפ סונדרס במינסוטה טימברוולבס.
בקיץ 2003, כ-6 שנים מאז תפקידו האחרון כמאמן, הצטרף לצוות האימון של טרי פורטר במילווקי באקס.
בשנת 2005 עזב את הקבוצה ופרש מאימון, בגיל 64.
מייקל "מייק" ריורדן הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1968–1977. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן ניו יורק ניקס, ולאורך 9 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 9.9 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
ריורדן נולד וגדל ברובע קווינס שבניו יורק, ובין השנים 1963–1967 למד בפרובידנס קולג'.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1964/1965, סייע לה להעפיל לרבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"), לראשונה בתולדותיה, עם ממוצעים של 9.2 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק.
בשתי העונות הבאות קלע 12.2 נקודות והוריד 8.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1967 נבחר ריורדן על ידי ניו יורק ניקס, בבחירה ה-128. בעונת זכה עם ניו יורק באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על לוס אנג'לס לייקרס בסדרת הגמר, בתוצאה 4–3. לאורך העונה קלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפם מהספסל של ביל בראדלי ודיק בארנט.
בנובמבר 1971, לאחר כ-3 עונות וחצי עם הניקס, הועבר עם דייב סטלוורת' בטרייד לבולטימור בולטס, בתמורה לארל מונרו.
בעונת השיג שיאי קריירה של 18.1 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-4.9 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
בעונת קלע 15.4 נקודות למשחק, והשלים חמישייה פותחת דומיננטית לצדם של וס אנסלד, אלווין הייז, פיל צ'ניר וקווין פורטר, אשר הוליכה את הבולטס להעפלתם הראשונה אי פעם לגמר ה-NBA.
בסדרת הגמר עצמה הובסו הבולטס על ידי גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 0–4. בסיום עונת עזב ריורדן את הקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 31.
רֶבֵּקָה מישל שריל היא פוליטיקאית ולשעבר טייסת אמריקאית, המכהנת כמושלת ה-57 של מדינת ניו ג'רזי מאז ינואר 2026. בשנים 2019–2025 כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של ניו ג'רזי.
שריל, חברת המפלגה הדמוקרטית, נבחרה אל הקונגרס לראשונה בבחירות 2018. היא הייתה המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו ג'רזי בבחירות 2025, וביום הבחירות ניצחה בפער של כ-13% את יריבה הרפובליקני.
בעקבות עבודתו של אביה, גדלה במקומות שונים לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית.
היא למדה בבית הספר התיכון סאות' לייקס השוכן בעיר רסטון.
ב-1994 השלימה לימודי תואר ראשון מהאקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, ובשנת 2003 קיבלה שריל תואר שני בהיסטוריה כלכלית מבית הספר לכלכלה של לונדון.
כעבור שנה, ב-2004, קיבלה דיפלומה בשפה הערבית מהאוניברסיטה האמריקאית בקהיר.
במהלך 2007 השלימה לימודי תואר שני מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
בהשראת סבה ששירת כטייס במלחמת העולם השנייה, עוד מגיל צעיר שאפה שריל להיות טייסת.
היא נמנתה בין בוגרות בית הספר לטיסה שסיימו את המחזור הראשון של נשים שהתאימו ללוחמה.
לאחר סיום לימודיה באקדמיה הימית ב-1994, החלה שריל את שירותה בצי ארצות הברית.
היא הייתה טייסת מסוק לוחמה נגד צוללות מסוג סיקורסקי SH-3 סי קינג, וקצינה לענייני מדיניות רוסית במפקדת הצי בפיקוד אירופה-אפריקה.
במהלך שירותה, טסה ברחבי אירופה ובמזרח התיכון.
בשנת 2000 הוצבה בבסיס הטיסה הימית של הצי בסמוך לקורפוס כריסטי בטקסס.
שירותה בצי הסתכם בתשע שנות שירות פעיל, ובחמש השנים האחרונות מביניהן הייתה בדרגת לוטננט.
ב-2003 הייתה מועמדת לקידום אל דרגת לוטננט קומנדר, אך היא עזבה את הצי בטרם נכנס הקידום לתוקף.
בקיץ 2007, בעיצומם של לימודי התואר השני במשפטים של שריל באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שריל הייתה שותפה במשרד עורכי הדין "קירקלנד & אליס" (Kirkland & Ellis) שבסיסו בשיקגו.
לאחר סיום לימודיה בג'ורג'טאון, שבה שריל למשרד של קירקלנד ואליס בניו יורק, שם עבדה במחלקת הליטיגציה בין השנים 2008–2011. אחרי שעזבה משרד עורכי דין זה, הצטרפה שריל למשרד התובעים הפדרליים של ארצות הברית כמתאמת לענייני יישוג והכשרה מחדש.
בשנת 2015 התמנתה לעוזרת התובע הפדרלי במחוז ניו ג'רזי פול פישמן , כתובעת פלילית.
באביב 2016 עזבה תפקיד זה, תוך תכנון להתקמצע בתחום הרפורמה במשפט הפלילי.
ב-11 במאי 2017, השיקה שריל את מסע הבחירות שלה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-11 של ניו ג'רזי.
את המחוז ייצג מאז 1995 רודני פרילינגהייזן , יושב ראש ועדת ההקצבות של בית הנבחרים, אשר בינואר 2018 הודיע כי לא יתמודד לתקופת כהונה נוספת בקונגרס.
המחוז נחשב זה מכבר למעוז רפובליקני, אך פרילינגהייזן נחשב לפגיע לאחר שדונלד טראמפ זכה ברוב קולות הבוחרים במחוז זה בבחירות לנשיאות 2016 בפער של אחוז בודד.
בנובמבר 2017 נסעה הקומיקאית צ'לסי הנדלר, תושבת העיירה ליווינגסטון, לעיר מונטקלייר כדי להביע את תמיכתה בהתמודדותה של שריל.
שריל זכתה לתמיכתם של מספר ארגונים פוליטיים ברחבי ארצות הברית, בהם מועצת העריכה של הניו יורק טיימס.
ביוני 2018 זכתה שריל בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית עם 77% מהקולות, וגברה על העובדת הסוציאלית תמרה האריס.
במהלך מסע הבחירות גייסה שריל כ-2.8 מיליון דולר אמריקני, וניצבה מגייסי הכספים המובילים בין המתמודדים בבחירות 2018. ברבעון השני של 2018 גייס מטה הבחירות 1.9 מיליון דולר, ובכך נקבע שיא גיוס כספים למועמד בניו ג'רזי בית הנבחרים האמריקאי.
ב-6 בנובמבר גברה שריל על ג'יי ובר, מועמד המפלגה הרפובליקנית, וגרפה 56.85 מקולות הבוחרים לעומת 42 האחוזים שקיבל ובר.
שריל היא הדמוקרטית הראשונה המייצגת מחוז קונגרס זה מאז שהפסיד ג'וזוף מיניש בבחירות 1984, אחרי שמפת המחוז שורטטה מחדש ונטתה לטובת קהל הבוחרים הרפובליקני.
לאחר היבחרה לקונגרס, הצטרפה שריל ל"קואליציה הדמוקרטית החדשה", השדולה השנייה בגודלה בסיעה הדמוקרטית המורכבת מחברי קונגרס מתונים, ומונתה למצליפה.
היא הצטרפה גם ל"קואליציית הכלבים הכחולים", שדולה נוספת של דמוקרטים מתונים ושמרנים בבית הנבחרים.
שריל הצטרפה לשתי נשים יוצאות-צבא נוספות שנבחרו בשנתון 2018, בוגרת האקדמיה הימית איליין לוריא וקצינת חיל האוויר לשעבר כריסי הולאהן.
תוך קיום הבטחת הבחירות שלה, שריל לא הצביעה לננסי פלוסי בבחירות לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, והעניקה את קולה לשרי בוסטוס מאילינוי.
שנתיים אחר כך, עם התכנסות הקונגרס ה-117, הצביעה "נוכחת" בבחירות לתפקיד יושב הראש.
בשנת 2019, שריל התנגדה תחילה לפתיחת הליך הדחה נגד נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אך נמלכה בדעתה בספטמבר לאחר שחושף שחיתות טען כי טראמפ לחץ על נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי לחקור את ג'ו ביידן, במסגרת פרשת טראמפ–אוקראינה.
על פי דיווחים בעיתונות, שריל קידמה את הנעת יו"ר בית הנבחרים ננסי פלוסי להמשיך בהליך ההדחה ואמרה כי החששות הכבדים שלה מהתנהגותו של טראמפ "נעוצים בהקרבה עצמית ועקרונית".
היא חברה בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל.
היא גם תמכה בהליך ההדחה השני של טראמפ בעקבות ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר 2021, ולדבריה היא ראתה כמה מעמיתיה הרפובליקנים עורכים סיור למפגיני טראמפ במתחם הקפיטול יום טרם ההסתערות.
ב-9 ביולי 2024 נהייתה שריל חברת הקונגרס הדמוקרטית השביעית הקוראת לפרישתו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ממועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ב-2024.
לאחר שנבחרה למושלת ניו ג'רזי, הודיעה שריל ב-13 בנובמבר 2025 כי תתפטר מתפקידה בבית הנבחרים האמריקאי.
ב-20 בנובמבר נכנסה ההתפטרות לתוקף והיא סיימה את כהונתה.
ב-18 בנובמבר 2024 הכריזה שריל על התמודדותה לתפקיד מושל ניו ג'רזי בבחירות שייערכו ב-2025. ב-10 ביוני 2025 התקיימו הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, ובהן ניצחה עם 34.02% מהקולות לאחר שגברה על ראש עיריית ניוארק ראס בארקה, ראש עיריית ג'רזי סיטי סטיבן פולופ וחבר הקונגרס ג'וש גוטהיימר.
יריבה הרפובליקני בבחירות אלה היה חבר האספה הכללית של ניו ג'רזי לשעבר ג'ק צ'יטארלי.
ביום הבחירות הכלליות גרפה שריל כ-56.2% מקולות הבוחרים ונבחרה למושלת ה-57 של ניו ג'רזי.
היא האישה השנייה שנבחרה לתפקיד זה.
כהונתה החלה עם השבעתה ב-20 בינואר 2026.
צ'ארלס מייקל תומפסון הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית.
מכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קליפורניה, מאז 1999. מחוז בחירה זה חולש על צפון-מזרח אזור מפרץ סן-פרנסיסקו: ארץ היין ואיסט ביי, חלקים ממחוזות קונטרה קוסטה, סולאנו, סונומה, נאפה ולייק, והערים קוטאטי, וואלג'ו, בניסיה ורוב מרטינז.
בשנים 1999–2013 ייצג את מחוז הקונגרס הראשון.
טרם היבחרו לקונגרס, היה תומפסון חבר הסנאט המדינתי של קליפורניה בשנים 1990–1998.
תומפסון נולד בעיר סנט האלינה שבמחוז נאפה בקליפורניה, בנם של בוורלי אן (לבית פורני) וצ'ארלס אדוארד תומפסון.
אביו היה ממוצא אנגלי ואמו ממוצא איטלקי ושווייצרי.
הוא התחנך באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בצ'יקו, ושירת בחטיבת הצנחנים ה-173 של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם.
במהלך שירותו הצבאי אף עוטר בלב הארגמן.
בתום השירות היה לבעלים של כרם, ולימד מנהל ציבורי וממשל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן פרנסיסקו ובצ'יקו.
לאחר מכן נכנס אל הפוליטיקה של ארצות הברית.
לפני שנבחר אל הסנאט המדינתי של קליפורניה בבחירות 1990, היה תומפסון עוזר פרלמנטרי עבור חברת האספה המדינתית ג'קי סְפִּיר.
בבחירות אלה נבחר בפער של פחות מאחוז בודד.
לאחר הבחירות הכלליות שהתקיימו ב-1992, התפטר הסנאטור בארי נילסן שייצג את מחוז הבחירה השני הסמוך לזה של תומפסון.
תומפסון, שעיר הולדתו סנט האלינה עברה מהמחוז הרביעי אל המחוז השני לאחר חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה בקליפורניה, החליט להתמודד על ייצוג מחוז הבחירה השני בבחירות מיוחדות ב-1993. בבחירות אלה גבר על אשת העסקים מרגי הנדלי, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, ונבחר לתקופת כהונה מלאה ב-1994.
במרוצת הזמן, אנשי המפלגה הדמוקרטית פנו לתומפסון ודרבנו אותו להתמודד ב-1996 אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, מול נציג המחוז המכהן פרנק ריגס הרפובליקני.
מחוז הבחירה בסנאט המדינתי שייצג תומפסון הקיף כמעט את כל שטחי מחוז הקונגרס הראשון.
עם זאת, תומפסון מיאן, וגרס כי הוותק שלו בסנאט יועיל למחוז הבחירה שלו מאשר למחוז הקונגרס הראשון.
בשנת 1998, עם זאת, תומפסון היה מנוע מכהונה נוספת בסנאט המדינתי בשל מגבלות כהונה, ובכל זאת בחר להתמודד נגד ריגס.
ריגס מצדו בחר לפרוש ולהתמודד אל הסנאט של ארצות הברית, ללא הועיל.
בבחירות 1998 לבית הנבחרים נבחר תומפסון בפער של כמעט 30 אחוזים.
ניצחונותיו במהלך השנים הפכו את מחוז הקונגרס הראשן ממחוז שהיה מתנדנד במהלך שנות ה-80 וה-90 למעוז דמוקרטי מובהק.
בשבע הקדנציות הראשונות שלו ייצג תומפסון מחוז המשתרע מהחלק הצפוני ביותר של אזור מפרץ סן פרנסיסקו עד לחוף הצפוני של קליפורניה.
עם זאת, המחוז שלו נספר מחדש כמחוז הקונגרס החמישי לאחר תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010, ואיבד מעט משטחו לטובת מחוז הקונגרס השני.
את מחוז הקונגרס הראשון החל לייצג במקום תומפסון דאג למלפה.
תומפסון חבר בשדולת "הכלבים הכחולים", קבוצה של חברי קונגרס דמוקרטים המגדירים עצמם במרכז הפוליטי.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הביע את תמיכתו בהילרי קלינטון, על אף שביום הבחירות הכלליות במחוזו ניצח ברק אובמה.
תומפסון, חרף היותו קתולי, תומך בזכות להפיל ובפברואר 2006 נמנה בין 55 דמוקרטים קתולים אשר חתמו על "הצהרת עקרונות" שאישרה את מחויבותם לאמונה הקתולית אך הכירה בהתנגדות לתורה הקתולית בנושאים אחדים, בהם הפלות.
תומפסון תמך בחוק הפטריוט ובחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
מייקוט (בהונגרית: Mélykút) היא עיר במחוז באץ-קישקון בנפת יאנושהלמה.
מייקוט ממוקמת בבאצ'קה הצפונית, כ-10 ק"מ מן יאנושהלמה, כ-13 ק"מ מבאצ'אלמאש, כ-33 ק"מ מקישקונהלש, כ-36 ק"מ מבאיה וכ-39 ק"מ מסובוטיצה, ליד הכביש הראשי 55. היא גובלת בתעלה הראשית של קידיוש (התעלה הראשית קידיוש היא נחל שאינו ניתן לשיט השייך לאגן הנחלים של הדנובה).
נתיב הגישה החשוב ביותר בכבישים הוא הכביש הראשי שכבר הוזכר מספר 55 המחבר את העיר הגדולה סגד עם באיה.
כביש זה עובר במרכזה של העיר.
בכביש זה יש גישה למייקוט משתי ערי נקודת הקצה קלוצ'ה - יאנושהלמה בכביש 5312, מטומפה דרך כביש 5501 ולאחר מכן הכביש 5502.
בין קווי הרכבת ההונגריים, היישוב מחובר לקו הרכבת באטאסק–באיה–קישקונהלש, שיש לו תחנה במקום.
תחנת הרכבת מייקוט ממוקמת בחלק המערבי של האזור הפנימי של העיר, ממש ליד חציית קו הרכבת את הכביש הראשי 55.
מייקוט שפירושו בהונגרית "באר עמוקה" מופיעה לראשונה במפקד הטורקי של 1572. המפקד הראשון הידוע לאחר גירוש הטורקים בשנת 1699 מראה כי בכפר התגוררו 21 אזרחים משלמי מס וכן חמישה בנים.
האוכלוסייה עסקה יותר בגידול בעלי חיים מאשר בחקלאות.
היישוב הקטן שוב הפך לבלתי מאוכלס מימי מלחמת העצמאות ראקוצי.
בעשור השני של המאה ה-18 הגיעו מתיישבים חדשים מהמחוזות הצפוניים, המזרחיים והמערביים של הונגריה ההיסטורית.
תעודה משנת 1729 כבר מפרטת אותה כמקום מיושב.
ב-30 ביולי 1734 הגיע הארכיבישוף פטצ'יץ' למייקוט במהלך סיורו וביקורו.
זהו המסמך הרציני הראשון הבוחן את חיי הכפר, אך גם נותן התייחסות מסוימת לעבר.
נכתב שם שפעמון הכנסייה במשקל 50 קילו היה תלוי על גזע עץ ליד הכנסייה.
פטרונו אינו ידוע, אם כי כעבור כמה שנים בעל האחוזות דאז, משפחת גראסאלקוביץ', קיבל על עצמו את החובות בנוסף לזכויות התואר.
מייקוט היא עיר מאז 1 ביולי 2009.
יהודים שישבו במייקוט נרשמו בפנקס חברה קדישא של קהילת באיה (BAJA) משנת 1790, דבר המעיד שבית הקברות היהודי של באיה שימש גם את הקהילה היהודית הקטנה במייקוט.
בשנת 1909 ישבו במייקוט 113 יהודים.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוק היהודי הראשון" ולאחר מכן את החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי.
במהלך המלחממת העולם השנייה, ב-19 במרץ 1944, ניכנס הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה).
כעבור כמה שבועות הועברו יהודי מייקוט לגיטו שנתחם בעיר באצ'למאש (BÁCSALMÁS).
ב-25 ביוני 1944 גורשו יהודי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
מעטים מהם שולחו לעבודות כפייה באוסטריה.
מיקשה פנייה במקור פליישמן, (בהונגרית: Fenyő Miksa; מייקוט, 8 בדצמבר 1877 - וינה, 4 באפריל 1972) היה סופר הונגרי-יהודי, העורך הראשי המשותף של ניוגט (כתב עת), מנכ"ל איגוד התעשיינים הלאומי ההונגרי (GYOSZ), פטרון, חבר בית הנבחרים ההונגרי.
מייקי קלי הוא שחקן ומדבב אמריקאי.
ידוע בעיקר בתור המדבב של מיכלאנג'לו בסרט צבי הנינג'ה ובמספר דיבובים נוספים.
קלי נולד בנובמבר 1973 בקווינסי , מסצ'וסטס והוא בוגר של קולג' אמרסון מ-1995 בתקשורת המונים והפקת טלוויזיה.
הוא החל לדבב במשחקי וידאו וסדרות אנימציה החל מ-1997 בסדרה "Extreme Ghostbusters" ולאחריה בסדרה שנוצרה בידי סטיבן שפילברג "Invasion America" מ-1998 בתור דייוויד קרטר.
במשך השנים הופיע במגוון סדרות ומשחקי מחשב וכן בכמה סרטי אנימציה וקומדיות.
בנוסף עבד בפרסומות בטלוויזיה וברדיו.
נורם בעיר הגדולה - 2016
טופאק: כל העיניים עליי - 2017
ראגרטס כבר גדולים - 2004
המסע לעמק החלומות - 2008
מייקינג אוף (מאנגלית: Making-of או Behind-the-scenes) היא גרסה לסרט או סדרת טלוויזיה או אף לוידאו קליפ אשר מציגה את צוות הצילום וההפקה ולא רק מושאי הצילום הסופיים.
מונח זה דומה מעט לגרסת הבמאי, אך איננו קשור לנושא הצילום ולא תמיד נערך בידי הבמאי.
לעיתים מתייחסים לצילומים אלה כתת-ז'אנר חדש יחסית בעל אופי תיעודי.
מקור המונח הוא במנהגם של ליצנים להחליף את התלבושות מאחורי הווילונות של הופעות תיאטרון וכן העברה של שאר התפאורה, מה שמתבצע הרחק מעיני הקהל.
צילומי סצנות של מאחורי הקלעים נוצרים בעיקר למען קידום מכירות והפצה של המוצרים ולעיתים היא נצפית רק בכונני בלו-ריי או ב-DVD של אותם סרטים וסדרות.
בשנים האחרונות יותר סרטים ותוכניות מציגות את ההפקות והמניעים לכך, להם הם מקדישים זמן מסך קטן יותר, עם זאת במספר מקרים נוצרו סרטים שלמים של מאחורי הקלעים (כדוגמת סרטי שר הטבעות והסרט הארי פוטר: בחזרה להוגוורטס).
במהלך צילומים אלה נראים (לרוב במהלך ראיונות או הקלטות) המפיקים, השחקנים, הצלמים ושאר חברי הצוות בעודם מדברים על ההפקה, על הקשיים ועל הדילמות שהיו בצילום והמשחק, כשלרוב הם נמנעים מחשיפת סודות, ביקורות גלויות על ההפקה ומיחסים שליליים לצוות.
מספר צילומי מאחורי הקלעים נוצרו כמעין פרודיות קומיות על הצוות, שאינם מכילים ראיון.
ישנן הופעות מוזיקליות שגם בהן ישנן סצנות ראיונות, אף שהן אינן נחשבות כ"קלעים" רגילים.
ישנם אף מופעי פסטיבלים בהם מקרינים רק סצנות של "מאחורי הקלעים" מיוחדים.
מייקל אנתוני דירינג , הידוע בשם הבמה שלו מייקי די, הוא ראפר אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בשל היותו חבר בלהקת מייקי די & דה אל.
כחבר ב-Main Source, הוא החליף את לארג' פרופסור , שעזב כתוצאה ממחלוקות עסקיות.
ב-1994, הוא השתתף באלבום השני של Main Source, .
מייקי די נולד ב-25 בנובמבר 1967 בלורלטון, קווינס, ניו יורק סיטי, ניו יורק.
הוא נולד לוויקטור פישר ולינדה דירינג.
הוריו נפרדו כשהיה צעיר, והוא גדל אצל סבו וסבתו, ג'רום ובטי דירינג בלורלטון קווינס, ניו יורק.
הוא השתתף ב-PS 37 בקווינס.
לאחר מכן הוא למד ב-JHS 231 בקווינס.
הוא למד בתיכון ספרינגפילד גארדנס.
במהלך הקריירה שלו, עבד עם אל אל קול ג'יי ומלה מל.
הסינגל שלו, "What You Need", נדגם עבור הלהיט הבין-לאומי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה משנת 1995, "Human Nature", אשר הוביל לכך שמייקי די קיבל קרדיט כאחד מכותבי השיר.
מייקל אנדרו ג'ונסטון הוא כדורגלן אירי-סקוטי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, ובנבחרת אירלנד.
ג'ונסטון גדל במחלקת הנוער של סלטיק.
ב-6 במאי 2017 ערך ג'ונסטון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-1 על סט.
ג'ונסטון במסגרת ליגת העל הסקוטית.
ב-2 בספטמבר 2022 הושאל ג'ונסטון למשך עונה אחת לוויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית.
ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ק.ד.
סנטה קלרה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2022/2023.
ב-1 בפברואר 2024 הושאל ג'ונסטון לוסט ברומיץ' אלביון עד לסיום העונה, ג'ונסטון קיבל את הספרה 23. יומיים לאחר החתימה עלה להופעת בכורה מהספסל בניצחון 1-0 נגד ברמינגהאם.
ב-13 בפברואר 2024 כבש את שער הבכורה שלו 30 שניות אחרי שעלה מהספסל בניצחון נגד קארדיף סיטי.
ג'ונסטון זכה בשחקן החודש של מרץ 2024 של הצ'מפיונשיפ אחרי שכבש 4 שערים ובישל שער אחד במהלך החודש.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם ג'ונסטון בווסט ברום בהעברה קבועה.
ב-22 במרץ 2023 ערך ג'ונסטון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בניצחון 3-2 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.
מייקי מדיסון היא שחקנית אמריקאית.
זוכת פרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "אנורה" (2024).
התפרסמה בשל תפקידה בתור מקס פוקס בסדרה הקומית "דברים טובים יותר" (2016–2022) של רשת FX.
ידועה גם בזכות תפקידיה בתור סוזן אטקינס בסרטו של קוונטין טרנטינו "היו זמנים בהוליווד" (2019), ובתור אמבר פרימן בסרט "צעקה" (2022).
מדיסון נולדה בשם מיכאלה מדיסון רוסברג למשפחה יהודית בלוס אנג'לס, קליפורניה.
יש לה ארבעה אחים, מתוכם אחד תאום.
מדיסון עסקה ברכיבה תחרותית על סוסים.
ניסתה כוחה במשחק לראשונה ב-2013 לאחר שאחותה התחתנה עם תסריטאי קולנוע.
מדיסון החלה את קריירת המשחק שלה בסרטים קצרים.
היא שיחקה בסרט "פרישה", "תיבת פאני" וגם הסרט "נועד לגדולה".
בשנת 2015 שיחקה מדיסון בסרט העלילתי הראשון שלה "ליזה ליזה, השמיים אפורים".
בשנת 2016 החלה לככב בתור מקס פוקס בסדרת הקומדיה "דברים טובים יותר", כאשר חודשה לעונה חמישית ואחרונה בשנת 2022.
מ-2017 עד 2018 שיחקה מדיסון בתפקיד אורח בסדרת קומדיית אפלה של רשת Bravo – "מתחזים", ב-2018 הופיעה בסרטי הדרמה "מפלצת" ו"נוסטלגיה".
היא זכתה להכרה נוספת על תפקידה בתור סוזן "סיידי" אטקינס, בסרטו של קוונטין טרנטינו – "היו זמנים בהוליווד".
מדיסון גם דיבבה דמות בשם קנדי בסרט "משפחת אדמס" שיצא לאקרנים ב-2019.
בספטמבר 2020, לוהקה מדיסון לתפקיד אמבר פרימן בסרט "צעקה", שבוים על ידי מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט.
הסרט יצא לאקרנים ב-14 בינואר 2022.
באפריל 2022 לוהקה מדיסון לתפקיד במיני-סדרת הטלוויזיה "האישה באגם".
ב-2025 זכתה בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "אנורה".
במאי של אותה השנה פורסם כי מדיסון וקירסטן דנסט יככבו בסרט "Reptilia" של הבמאי אלחנדרו לנדס אצ'באריה.
+שנהסרטתפקידהערות2015Liza, Liza, Skies Are Greyליזה2018מפלצת אלכסנדרה פלוידנוסטלגיה קטלין2019היו זמנים בהוליוודסוזן אטקינסמשפחת אדמסקנדידיבוב2021It Takes Threeקאט ווקר2022צעקהאמבר פרימן2023All Soulsריבר2024אנורהאנורה2026החשבון החברתיפרנסס האוגןReptiliaקדם-הפקה
+שנהסדרהתפקידהערות2016–2022דברים טובים יותרמקס פוקסתפקיד ראשי (5 עונות); 52 פרקים2017–2018מתחזיםניקי / מאדי הצעירה2 פרקים2024האישה באגםג'ודית ויינשטיין7 פרקים2025סאטרדיי נייט לייבעצמה
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גלובוס הזהב2025השחקנית הטובה ביותר בסרט - מוזיקלי או קומדיהאנורהפרס איגוד המבקרים האמריקני2025השחקנית הטובה ביותר מקום שניפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר2024פרס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס2024ההופעה הראשית הטובה ביותרפרס גות'הם2024פרס סטלייט2025השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מוזיקלי
מייקל הוא סרט דרמה ביוגרפית, מוזיקלית אמריקאית המבוססת על חייו של הזמר, הפזמונאי והרקדן מייקל ג'קסון.
הסרט יבוים על ידי אנטואן פוקואה, ונכתב על ידי ג'ון לוגן ויופק על ידי גרהם קינג.
בסרט מככב ג'אפר ג'קסון בתור מייקל ג'קסון.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-24 באפריל 2026, תחת "סרטי ליונסגייט" בארצות הברית, ו"סרטי יוניברסל" יפיצו בשאר העולם.
העלילה עוקבת אחר חייו וקריירתו של הזמר, הפזמונאי והרקדן מייקל ג'קסון.
ג'עפר ג'קסון – מייקל ג'קסון
ג'וליאנו קרו ולאדי – מייקל ג'קסון בצעירותו
קולמן דומינגו – ג'ו ג'קסון
ניה לונג – קתרין ג'קסון
מיילס טלר – ג'ון ברנקה
לורה הרייר – סוזן דה פאס (אנ')
בנובמבר 2019, הוכרז כי גרהם קינג השיג וקיבל את הזכויות להפקת סרט על הזמר, הפזמונאי והרקדן מייקל ג'קסון, כאשר ג'ון לוגן עתיד לכתוב את תסריט הסרט.
בפברואר 2022, רכשה "סרטי ליונסגייט" את זכויות הפצה של הסרט.
ביוני 2022 החל הליהוק; קימברלי הארדין מנהלת ליהוק.
תהליכי ההפקה התעתדו להתחיל במהלך שנת 2023. בינואר 2023, הוכרז כי אנטואן פוקואה יביים את הסרט.
באותו החודש, נמסר כי ג'עפר ג'קסון יגלם את ג'קסון.
צילומי הסרט התעתדו להתחיל באמצע 2023 במשך חודש וחצי בסנטה ברברה והיו צפויים להוציא 120 מיליון דולר על שכר צוות וספקים, על פי ועדת הסרטים של קליפורניה.
בספטמבר 2023, צילומי הסרט נדחו עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו (2023).
הצילום העיקרי התחיל ב-22 בינואר 2024. בינואר 2025 נודע שהסרט יעוכב עוד פעם, והסרט צולם מחדש.
הצילומים נגמרו ב29 באוגוסט 2025, ביום הולדתו ה67 של מייקל ג'קסון, אילו היה חי כיום.
באפריל 2026, "סרטי ליונסגייט" תפיץ את הסרט בארצות הברית ו"סרטי יוניברסל" בשאר העולם למעט יפן.
תחילה הוכרז שהסרט יעלה לאקרנים ב-18 באפריל 2025, אבל עליית הסרט לאקרנים נדחתה ל-3 באוקטובר 2025, ולאחר מכן נדחתה שוב ל-24 באפריל 2026 עקב בעיות משפטיות שדרשו צילום מחדש של הסרט.
טיזר לסרט יצא ב-6 בנובמבר 2025.
מייקה פיליפ ג'וד המילטון הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת קשר הכנף בסטוקפורט קאונטי מהפוטבול ליג 1.
המילטון נולד במנצ'סטר שבאנגליה, וגדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
ב-13 בדצמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-2 על הכוכב האדום בלגרד במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2023/2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
ב-9 באוגוסט 2024 חתם במידלסברו לארבע שנים.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 3-0 על לידס יונייטד בגביע הליגה.
ב-23 בינואר 2025 הושאל לסטוקפורט קאונטי עד לסוף העונה.
מייקל היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית שעלתה לשידור בשנת 2018. הסדרה עוסקת בחייה של משפחת ברוש – משפחה קטנה, ישראלית-פריפריאלית למדי ועצובה מאוד ב"נכות" והמורכבות הרגשית שלה.
המשפחה בנתה את רוב חייה סביב אבל על הבן שלהם שמת בגיל צעיר, מייקל.
המשפחה מורכבת מאמו של מייקל, רבקה (הילה גולדנברג), אישה מבוגרת שבו זמנית כופה את תפקידה כמנהלת המשפחה ונאלצת למלאו, אחיה חסר הטאקט דובי (אבי דנגור), בתה המתבגרת של רבקה והאחות שחיה בצילו של מייקל, יסמיניש (מיטל רז).
בנוסף, חיה איתם בבית דודתם הקשישה של רבקה ודובי, טוטה (נטליה פאוסט).
המשפחה עוסקת בטקס הזיכרון השנתי למייקל, ובקשיי יומיום נוספים של בני המשפחה.
הסדרה מבוססת על הצגת תיאטרון שנוצרה על ידי אבי דנגור וצוות השחקנים.
הסדרה בוימה על ידי מויש גולדברג ואיתי לזר והופקה על ידי "שולה ודנה הפקות".
העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-yes בספטמבר 2018. (פרקי העונה עלו ל-VOD.
דובי ברוש (אבי דנגור) – אחיה של רבקה המתגורר בבית עמה ותלוי בה.
רבקה ברוש (הילה גולדנברג) – אחותו של דובי ואמם של מייקל ויסמין.
מנהלת את כל ענייני הבית, עסוקה באובססיביות בהנצחתו של מייקל ושימור זכרונו.
יסמין "יסמיניש" ברוש (מיטל רז) – בתה המתבגרת של רבקה, חיה בצילה ובצילו של מייקל אחיה המת.
מנסה למצוא את מקומה בעולם בעזרתו של פלג.
פלג (נדב הולנדר) – חברה של יסמין, למד בכיתה עם מייקל.
מוזיקאי מחונן שכמעט אינו מדבר.
טוטה (נטליה פאוסט) – דודתם של דובי ורבקה החיה איתם בבית.
מדברת עברית ורומנית ולא חוסכת בביקורת על בני המשפחה.
רמי (יניב ביטון) (עונה 2) – אביה של יסמין וגרושה של רבקה.
לאחר שנים של ניתוק קשר מיוזמתה של רבקה, מצליח להתקרב בחזרה אל יסמין ובני המשפחה.
עונה ראשונה: נועה קולר (רוית), לידור אדרי (אושר), רותי בורנשטיין (פזית), רותי לנדאו (דבורה), איציק סיידוף (אביגדור, מנהל המפעל של דובי) אסי כהן (אריק שם-טוב – מורה לנהיגה וידיד המשפחה, ירדנה ארזי (בתפקיד עצמה)
זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – עיצוב התלבושות הטוב ביותר: שרית שררה
הילה גולדנברג, מועמדת לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית
אבי דנגור – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית
מויש גולדברג ואיתי לזר – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית
אבי דנגור, הילה גולדנברג, מיטל רז, נטליה פאוסט, נדב הולנדר, איתי ויזר ומויש גולדברג – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – תסריט בסדרה קומית
קרין גבע – מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2018 – איפור
מועמדות לפרס האקדמיה לטלוויזיה 2021 – סדרה קומית
מייקום דויד (בפורטוגזית: Maicom David; נולד ב-9 ביולי 2000 בבאהיה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בבני סכנין.
דויד החל את הקריירה שלו בקבוצות ז'אקויפנסה, קפיטל-DF ואיטרארה בברזיל, ובהמשך עבר לסינטרנסה מהליגות הנמוכות בפורטוגל.
ב-8 ביולי 2023 חתם בדז'יוגאס טלז מליגת העל הליטאית, ובסך הכל ערך 18 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
בחודש ינואר 2024 חתם באלימאי מליגת העל הקזחית, במדיה שיחק במשך שתי עונות וערך 45 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
מייקל ג'יימס אואן הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ, הנמנה עם כובשי השערים המצטיינים בתולדות קבוצת ליברפול ונבחרת אנגליה.
כשהיה בן עשר שיחק אואן עבור קבוצת בית-ספרו בוויילס, וכבש 92 שערים בעונה אחת.
בנעוריו עבר למחלקת הנוער של ליברפול, והוביל את הקבוצה שזכתה בגביע ליגת הנוער האנגלית בשנת 1996.
לאחר יום הולדתו ה-17 חתם על חוזה מקצועני ליברפול.
ב-6 במאי 1997 ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון, וכבש את שער הבכורה שלו, במשחק נגד וימבלדון.
בכך הפך לכובש הצעיר ביותר במועדון, שיא שנשבר לאחר מכן על ידי בן וודברן.
את עונת סיים אואן כמלך השערים של הפרמייר ליג עם 18 שערים, וזכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
בעונה שלאחר מכן שוב כבש 18 שערי ליגה, וזכה בתואר מלך שערי הפרמייר ליג בפעם השנייה ברציפות, אך לקראת תום העונה נפצע, ונעדר מהמגרשים לזמן ממושך.
בעונת כבש 16 שערי ליגה, והוביל את ליברפול לזכייה בגביע האנגלי, לאחר שבדקות הסיום של משחק הגמר מול ארסנל כבש שני שערים, וחולל מהפך בתוצאה שהוביל לניצחון 1-2. בעונה זו גם זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א ובגביע הליגה האנגלית, והיה לכדורגלן הבריטי הראשון מזה 20 שנה להיבחר לתואר כדור הזהב.
בשנתיים שלאחר מכן כבש בכל עונה 28 שערים בכל המסגרות, מתוכם 19 שערי ליגה, והוסיף זכייה בסופר קאפ האירופי, זכייה במגן הקהילה וזכייה נוספת בגביע הליגה.
בעונת , עונתו האחרונה בליברפול, כבש 16 שערי ליגה, ובסך הכל כבש במדי ליברפול 158 שערים בכל המסגרות, המציבים אותו בין עשרת הכובשים המובילים במועדון בכל הזמנים.
ב-13 באוגוסט 2004 חתם אואן בריאל מדריד הספרדית, ששילמה עבורו 12 מיליון אירו והעבירה לליברפול את הקשר אנטוניו נונייז.
אואן הגיע לקבוצה בעידן ה"גלאקטיקוס" בו רכש המועדון שחקנים יקרים רבים, ושיחק לצידם של דייוויד בקהאם, זינדין זידאן, רונאלדו, לואיש פיגו וראול.
תחילת דרכו בקבוצה לא נראתה מעודדת, כאשר הוא העביר משחקים רבים על הספסל והיה תחת ביקורת האוהדים והתקשורת.
באוקטובר הבקיע אואן את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0-1 על דינמו קייב בליגת האלופות, וכמה ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הספרדית, בניצחון 0-1 על ולנסיה.
באפריל 2005 כבש את השער הרביעי לזכות קבוצתו בניצחון 2-4 בקלאסיקו מול ברצלונה, ובסך הכל כבש בעונתו היחידה בריאל מדריד 18 שערים בכל המסגרות, מתוכם 13 שערי ליגה.
ב-31 באוגוסט 2005 חזר אואן לאנגליה וחתם לארבע שנים בקבוצת ניוקאסל יונייטד.
במשחקו השני במועדון כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 0-3 על בלקברן רוברס ב-18 בספטמבר, הניצחון הראשון של ניוקאסל בעונת , אך את רוב העונה החמיץ אואן עקב פציעה.
לאחר שהחלים נפצע שוב במהלך מונדיאל 2006, פציעה שהשביתה אותו ממשחק למשך כמעט שנה.
גם לאחר חזרתו למשחק סבל ממספר פציעות שהקשו על החזרה לכושר המשחק שהיה לו לפני הפציעה.
באופן הדרגתי החל אואן לשפר את רמת משחקו עם הבקעת כמות מכובדת של שערים, אך לא הצליח למנוע את ירידת קבוצתו לליגת המשנה בתום עונת .
בסך הכל כבש בארבע שנים בהן שיחק בניוקאסל 30 שערים ב-79 הופעות בכל המסגרות.
ב-3 ביולי 2009 חתם אואן בקבוצת מנצ'סטר יונייטד, מה שנחשב למעין "בגידה" בעיני אוהדי ליברפול - עקב היריבות בין הקבוצות לא התבצעו מעברים ישירים של שחקנים בין שתי הקבוצות מאז 1964. ב-22 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-5 על ויגאן אתלטיק.
ב-20 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו באולד טראפורד כשחקן יונייטד, בדקה ה-96 של משחק הדרבי מול מנצ'סטר סיטי, שהוביל לניצחון 3-4. ב-28 בפברואר 2010 כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו בניצחון 1-2 על אסטון וילה בגמר גביע הליגה, אך במהלך המשחק נפצע ולא חזר לשחק עד תום העונה.
פציעות הולכות ונשנות, בתוספת חומרת פציעה זו, הביאו את אואן לשקול לפרוש ממשחק, אולם לבסוף הוא החליט להיכנס לשיקום ולהמשיך לשחק.
בעונת זכה לראשונה באליפות הפרמייר ליג, כאשר שותף ב-11 משחקי ליגה וכבש שני שערים, כולל השער האחרון של מנצ'סטר יונייטד לעונה זו, בניצחון 2-4 על בלקפול.
בסך הכל במהלך שלוש שנים כבש במדי מנצ'סטר יונייטד 17 שערים ב-52 הופעות בכל המסגרות, ובתום עונת , במהלכה שותף במשחק ליגה אחד בלבד, עזב את המועדון.
בהיעדר קבוצה שתקלוט אותו לאחר שעזב את מנצ'סטר יונייטד, שקל אואן לפרוש ממשחק.
ב-23 ביולי 2012 נשא אואן את הלפיד האולימפי, כחלק ממסעו של הלפיד אל עבר לונדון לקראת משחקי אולימפיאדה 2012.
ב-4 בספטמבר 2012 חתם אואן לעונה אחת בסטוק סיטי.
בתחילת דרכו בקבוצה שוב סבל מפציעה, ואת שערו היחיד במדיה כבש ב-19 בינואר 2013, בהפסד 3-1 לסוונסי סיטי.