tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במלחמת העצמאות שימשה התחנה נקודת היציאה לשיירות לירושלים ואף הופצצה על ידי מטוסים מצריים ב-18 במאי 1948 בהפצצה נהרגו 42 אנשים.
כבר בסוף שנות החמישים לא עמד מתחם התחנה שגודלו היה כ-10.5 דונם בלבד בעומס שהגיע לאלפי אוטובוסים ביממה בהם נסעו כחצי מיליון נוסעים, ובשל כך תחנות הקצה של רוב הקווים העירוניים של אגד ודן היו ברחובות נווה שאנן ולא בתחנה עצמה.
תוכנית לספח לתחנה 6.5 דונם של השטח שבין התחנה לבין דרך פתח תקווה לא יצאה לפועל בשל ריבוי בעלויות על השטח והעלות הגבוהה של הקרקע.
במשך שלושה עשורים כשהתחנה תפקדה מעל הקיבולת שלה, היא תוארה כך ב-1988:
על כן ב-1963 החל להתגבש הפרויקט היזמי הידוע כמתחם "התחנה המרכזית החדשה של תל אביב".
לאחר פתיחת התחנה המרכזית החדשה תנועת האוטובוסים והמוניות עברה מהתחנה, אולם נשארו בה מספר קווים של דן ושל אגד, אך גם פעילות זו הצטמצמה בהדרגה לטובת התחנה המרכזית החדשה.
לאחר מכן הפך רובו של המתחם לחניון לאוטובוסים ולמכוניות.
בנוסף, המשרדים בתחנה הוסבו למשרדים של חברת האוטובוסים "אגד", וב-2001 נהרסו שלושה רציפים של התחנה.
ביולי 2009 שלחה עיריית תל אביב-יפו בולדוזרים בכוונה להרוס את רציפי התחנה המרכזית ולמחוק את המבנה ההיסטורי שלה מעל פני האדמה, אך הבניין ניצל והריסתו נמנעה בעקבות צו מניעה שהוציאו בעלי חנות עיתונים שהייתה ממוקמת במנהרה התת-קרקעית שמתחת לרציפים.
ב-31 ביולי 2009 נסגרה התחנה המרכזית הישנה באופן סופי, לאחר שקווי האוטובוסים האחרונים של אגד שעוד יצאו ממנה לבת ים וחולון הועברו לתחנה המרכזית החדשה, מסוף וולפסון בחולון ומסוף 2000 בתל אביב.
באוגוסט 2009 פורסמה תוכנית להקמת מבנה חדש לבית הספר "מנשר לאמנות" בבניין ששימש בתור המשרדים של התחנה המרכזית הישנה, אך זה לא יצא בסוף לפועל.
לאחר סגירתה פעלה במבנה התחנה וברחבת הרציפים, זירה של מפגשי תרבות המכונה "המרכזית".
הזירה הוקמה על ידי קבוצת האמנים "שביל החלב" שהמשיכה את פעולתה במקום תחת השם "המרכזית".
הקבוצה קיימה במקום פעילות קהילתית ואמנותית מתמשכת ממנה נוצרו שני אירועי תרבות בהם לקחו חלק מאות יוצרים ואלפי מבקרים: "פתוחה לרגל שיפוצים" ו"הסלון העצמאי - טאבו".
ב-2017 הוקמו בבניין ששימש בתור המשרדים של התחנה המרכזית הישנה אשכול גנים, תחנת משטרה ומרכז יזמות עירוני בשם "הרציף".
במקום שבו היו הרציפים הוקמה גינה ציבורית עם דשא גדול, מתקני משחקים מוצללים ומגרש כדורסל, וכן מגרש חנייה.
ממול בניין הטרמינל של התחנה ברחוב הגליל שכן בעבר "בית הספר לנהיגה של אגד".
בסמוך אל רציפי התחנה ברחוב השומרון נמצא "בית רוק", בית באר מן המאה ה-19.
התחנה המרכזית הישנה, שכאמור הייתה מתחם הומה, הייתה מטרה למספר פיגועי טרור:
4 בספטמבר 1968: שלוש פצצות שהוטמנו בידי מחבלים, שתיים בתחנה המרכזית ואחת ליד קולנוע מרכז הסמוך התפוצצו.
נרצח בן 65 מכפר סבא, ושניים נפצעו קשה.
6 בנובמבר 1970: נרצח צעיר תושב בני ברק מפיצוץ רימון שהוטמן בפח אשפה ליד מסעדה בידי מחבלים.
11 ביולי 1972: 11 נפצעו קל מפיצוץ מטען שהוטמן ליד חלון בשירותי הנשים בתחנה המרכזית.
25 בינואר 2002: פצוע קשה ועשרה קל בניסיון לפיגוע התאבדות במסעדה במתחם התחנה המרכזית הישנה לשעבר.
17 ביולי 2002 ליל תשעה באב תשס"ב: שני מחבלים מתאבדים פוצצו עצמם ליד מסעדה ברחוב נווה שאנן סמוך למתחם התחנה המרכזית הישנה, בתקופה רוויית פעולות איבה ופיגועים.
שניים נהרגו במקום, ישראלי ופועל זמני מסין, ועוד שלושה מהפצועים הרבים מתו מפצעיהם לאחר כשבוע - פועל נוסף מסין, פועל מרומניה וישראלי נוסף.
5 בינואר 2003: פיגוע התאבדות כפול בתחנה, אשר גבה 23 קורבנות.
התחנה המרכזית הישנה מופיעה בין היתר בסרטים "קוראים לי שמיל" ו"נערת הפרברים", וכן גם בקליפ לשיר בתוכנית "רחוב סומסום".
בשנת 1983, עפרה חזה פרסמה מאמר במעריב על תחושת הגועל והפחד האוחזים בה במעבר במתחם התחנה המרכזית, תחת שלטי ה-XXX ופרסומות התועבה ובתוך הסחי, הביוב, הפיח והלכלוך השורים בכל.
התחנה המרכזית הישנה היא נושא שירה הנוסטלגי "התחנה הישנה" של להקת טיפקס מ-1995, "התחנה הישנה", שבו מתוארת התחנה בימי פעילותה.
הקליפ לשירה של להקת הדג נחש, "אני מאמין", מתוך אלבומה 6 מ-2010, מצולם בשטח התחנה המרכזית הישנה, על רקע שטח הרציפים המרכזיים שנהרסו.
תחנה מרכזית כרמיאל נמצאת בכניסה הראשית לעיר כרמיאל.
היא מהווה חלק חשוב ממערך התחבורה הציבורית בצפון ישראל.
לפני הקמת התחנה התחנה הראשית בעיר מוקמה בסמוך לקניון כיכר העיר.
מיקומה היה לא נוח מבחינת תנועת האוטובוסים ומבחינת הנוסעים.
היא לא כללה כל שירות למעט קופה ומודיעין, לא היו בה רציפים או ספסלים, והיא יכלה לאכלס רק אוטובוס אחד אשר חסם נתיב תנועה.
כדי לייעל את השירות ולהגדיל את כמות האוטובוסים העוברים בעיר, הוחלט להקים מסוף בכניסה לעיר שימש כחניון חנה וסע.
עם הקמת המסוף החדש הוקמו בתוכו 5 רציפים עירוניים ו-9 רציפים בינעירוניים.
המסוף אפשר לאוטובוס מגיע להיכנס למסוף לאסוף במהרה נוסעים ולהמשיך בנסיעתו בזמן מינימלי ובלא צורך להיכנס אל עומק העיר.
התחנה בכרמיאל היא תחנה חשובה בציר חיפה-עכו-צפת-קריית שמונה, אשר משמשת את כל הקווים הנוסעים מחיפה לעכו בדרכם לצפת, קריית שמונה, חצור הגלילית ושאר יישובי אצבע הגליל וכן בכיוון ההפוך.
כמות הקווים העוברים בתחנה אינה גדולה באופן כללי וכמות הקווים אשר מתחילים את נסיעתם מכרמיאל מועטה.
בין הקווים אשר מתחילים מכרמיאל ניתן למנות יעדים כגון: חיפה, עכו, נהריה, טבריה, ירושלים, תל אביב ונצרת.
בצמוד לתחנה המרכזית הוקמה ב-20 בספטמבר 2017 תחנת הרכבת כרמיאל, אשר הגדילה את תעבורת הנוסעים בתחנה המרכזית.
עם הקמתה רציפי האוטובוס העירוניים והבינעירוניים של התחנה המרכזית עברו לרציף גדול ומקורה הסמוך לתחנת הרכבת.
שירות האוטובוסים במתחם התחנה המרכזית ותחנת הרכבת כרמיאל
ממתחם תחנת הרכבת הסמוך ישנם 8 קווים פנימיים של חברת אגד הנותנים שירות לכל השכונות בעיר כאשר שניים מהם פועלים בסופי שבוע בלבד.
בנוסף מהתחנה עצמה ומתחם תחנת הרכבת ישנו שירות אזורי לכלל היישובים באזור ושירות בין-עירוני לערים מרכזיות בצפון כגון חיפה, קריית שמונה, עפולה וטבריה ושירות בין-עירוני לתל אביב, ירושלים ובאר שבע.
♿ - אוטובוס עירוני נגיש
🔄 - קו אוטובוס סיבובי
⬅️ - קו אוטובוס ישיר
קומפעילמסלולרציףהערות נוספות1/1אאגדמתחם ביג ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← המייסדים ← הערבה ← האירוסים ← גבעת מכוש ← האירוסים ← הערבה ← המייסדים ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם ביג2♿ 🔄2ת.מ.
ורכבת - טנא - מגדים - הגליל - שד' נשיאי ישראל - אזור תעשייה - מתחם ביג♿3חניון אגד ← מתחם ביג ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← שד' נשיאי ישראל ← גבעת רם ← שד' נשיאי ישראל ← המייסדים ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם ביג ← חניון אגד♿ 🔄4חניון אגד ← מתחם ביג ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← שד' נשיאי ישראל ← רמת רבין ← שד' נשיאי ישראל ← המייסדים ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם ביג ← חניון אגד♿ 🔄5מתחם ביג ← מתחם שטראוס ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← טנא ← שגיא ← קניון לב כרמיאל ← פארק המחצבה ← שגיא ← טנא ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם שטראוס ← מתחם ביג♿ 🔄6מתחם ביג ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← המייסדים ← הערבה ← שד' בית הכרם ← מגדים ← טנא ← שד' בית הכרם ← הערבה ← המייסדים ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם ביג♿ 🔄 סופ"ש בלבד.7מתחם ביג ← אזור תעשייה ← ת.מ.
ורכבת ← שד' נשיאי ישראל ← גבעת רם ← רמת רבין ← גבעת מכוש ← שד' נשיאי ישראל ← המייסדים ← ת.מ.
ורכבת ← אזור תעשייה ← מתחם ביג♿ 🔄 סופ"ש בלבד.8אזור תעשייה חניון אגד - מסוף אגד ביג כרמיאל - החרושת - ת.מ.
ורכבת - שכונה מערבית - בית הכרם - רמת רבין - אורט בראודה - גבעת רם - רמת נבון - שדרות נשיאי ישראל♿90ת.מ.
ורכבת - שכונה מערבית - המייסדים - שכונה דרומית - קניון לב כרמיאל - שדרות נשיאי ישראל - אורט בראודה - רמת רבין3קו תלמידים
כרמיאל - ת.מ כרמיאל ורכבת - לפידות - מגדל תפן - כפר ורדים - מעלות תרשיחא515ת.מ.
כרמיאל - ראמה - בית ג'ןנכנס לתוך בית ג'ן16ת.מ כרמיאל ורכבת - א.ת.
כרמיאל - ראמה - בית ג'ן30נסיעות ותיירותת.מ.
כרמיאל ורכבת - צומת חנניה - מע'אר - עילבון - מחלף גולני - כפר כנא - ריינה - נצרת35נתיב אקספרסת.מ.
כרמיאל ורכבת - כישור - תובל - פלךבהזמנה מראש36ת.מ.
כרמיאל ורכבת - לבון - הר חלוץבהזמנה מראש37ת.מ.
כרמיאל - מתחם ביג - צומת ראמה - ראס אל עין - סלמה - לוטם - צביה38ת.מ.
כרמיאל - מתחם ביג - כמון - כמאנה - מכמניםבהזמנה מראש39ת.מ.
כרמיאל ורכבת - צורית - גילון - רכבת אחיהוד - טל אלערב בלבד40ת.מ.
כרמיאל - מתחם ביג - מורן - עין אל אסד - כפר חנניה - חזוןבהזמנה מראש41ת.מ.
כרמיאל ורכבת - שד' נשיאי ישראל - שורשים - רקפת - מ.א.
משגב - עצמון שגב - יעדבהזמנה מראש42ת.מ.
כרמיאל ורכבת - שד' נשיאי ישראל - צומת שורשים - יובלים - אשחר - אשבלבהזמנה מראש52מתחם ביג - אזור תעשייה - ת.מ.
כרמיאל ורכבת - כסרא סמיע - פקיעין56אגדת.מ.
כרמיאל ורכבת - ראמה - מע'אר - כלא צלמון - ואדי חמאם - ת.מ.
כרמיאל ורכבת - צומת אחיהוד - כאבול - טמרה58ת.מ.
כרמיאל ורכבת - ירכא - ג'וליס - כפר יאסיף - אבו סנאן60נסיעות ותיירותכרמיאל - סחנין - עראבה - דיר חנא461כרמיאל - סחנין - עראבה - דיר חנא63ת.מ.
כרמיאל ורכבת - יובלים - סחניןמתואם עם זמני הגעת הרכבת65נתיב אקספרסנחף - כרמיאל - דיר אל אסד66סאג'ור - ראמה - כרמיאל - מג'ד אל כרום67סאג'ור - כרמיאל - מג'ד אל כרום - דיר אל אסד77מכמנים - כמון - כרמיאל - לפידות - כפר ורדים3נסיעה ביום78אגדת.מ.
כרמיאל ורכבת ← צומת ראמה ← מחנה צלמון ← ראס אל עין ← צומת ראמה ← ת.מ.
כרמיאל ורכבת - שזור - צומת חנניה - עין אל אסד - אמירים - כפר שמאי - בר יוחאי5149ת.מ.
כרמיאל ורכבת - שזור - צומת חנניה - כפר חנניה - טפחות - מע'אר - כלנית150ת.מ.
כרמיאל ורכבת - עראבה - דיר חנא4מתואם עם זמני הגעת הרכבת152ת.מ.
כרמיאל ורכבת - ראמה - פקיעין2215אגדכרמיאל - קריות - חיפה4🌙242סופרבוסת.מ.
כרמיאל ורכבת - מחלף המוביל - זרזיר - צומת נהלל - צומת ברוך - מכללת עמק יזרעאל - עפולה5260אגדת.מ.
כרמיאל ורכבת - צומת שפרעם - חיפה3⁦⬅️⁩ ישיר261כרמיאל - עכו - קריות - חיפה4פועל בשבת בלבד262כרמיאל - קריות - חיפה263כרמיאל - עכו265נתיב אקספרסכרמיאל - צומת שפרעם - קריות - חיפה5361צפת - צומת מירון - צומת חנניה - ראמה - כרמיאל - עכו - קריות - חיפה4364ת.מ.
כרמיאל ורכבת - מחלף המוביל - מחלף אליקים - ואדי מילק - מחלף נתניה - מחלף הסירה - תל אביב-יפו1958ת.מ.
כרמיאל ורכבת - מחלף המוביל - מחלף אליקים - באר שבע2968ת.מ.
כרמיאל ורכבת - מחלף המוביל - מחלף אליקים - מחלף חמד - ירושלים978נתיב אקספרסכרמיאל - זכרון יעקב - בני ברק - רמת גן, מסוף אלוף שדה1994אגדכרמיאל - אילת -קיץ בלבד.
התחנה המרכזית של הרצליה הייתה מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר הרצליה, והיא שכנה במרכז החלק המזרחי של העיר, מאז 1959 ועד להריסתה בשנת 2017, לשם החלפתה בשכונת מגורים.
התחנה תוכננה על ידי האדריכל נחום שני והייתה התחנה המרכזית הראשונה שבה תוכננו מראש שטחי מסחר.
בשנת 1959 התקיים טקס החניכה של התחנה, שהוקמה על מנת לענות על צורכי המושבה המתפתחת, בהשתתפות שר התחבורה משה כרמל, שציין לשבח את אגד על הקמת התחנה.
יושב ראש מועצת הרצליה בן ציון מיכאלי חנך את התחנה.
הטקס נוהל על ידי ראש המחלקה ליחסי ציבור של אגד, יצחק גורן.
צורתה של התחנה הייתה כשל מלבן באורך של 250 מטר ממזרח למערב, וברוחב של 100 מטר מצפון לדרום.
מצפון היא גבלה ברחוב העצמאות, ממזרח ברחוב בן-יהודה, ומדרום בשורת בתי מגורים הניצבים ברחוב רמב"ם.
בצדה המערבי של התחנה, הסמוך לרחוב בן-גוריון, שכן מבנה התחנה, ויתר שטחה היה למעשה מגרש חניה גדול לאוטובוסים, שהכניסה אליו הייתה מצידו הצפוני.
בפינתו הדרום-מזרחית של המגרש ניצב מוסך גדול לטיפול באוטובוסים ובדרומו תחנת דלק ותחנת שטיפה לאוטובוסים.
ליד מסופי האוטובוסים פעל מרכז מסחרי.
התחנה הייתה שייכת לחברת "נצבא החזקות 1995 בע"מ" (בעבר "נצב"א" - נכסי צאן ברזל אגד).
מבנה התחנה היה מבנה מלבני באורך של 100 מטר מדרום לצפון וברוחב של כ-35 מטר ממזרח למערב.
המבנה היה עשוי מבטון והיה בן קומה אחת.
סביבו הייתה אכסדרה הנתמכת בשורת עמודים אדומים, הערוכים בזוגות.
המבנה חולק לשני חלקים על ידי מעבר רוחבי מקורה.
בחלק הצפוני והקטן יותר מספר חנויות שלהן עליית גג קטנה ששימשה לאחסון, ובחלק הדרומי שכנו מספר חנויות שפנו אל שדרות בן-גוריון ואל המעבר המקורה, וכן משרדי התחנה.
רוב חלקו זה של המבנה היה למעשה חצר פנימית לא מקורה (פאטיו) ששימשה כמגרש כדורסל וכדורגל, ובשל היותו מוקף בקירות מכל צדדיו, אין הוא ניצפה אלא ממשרדי הנהלת התחנה.
לדברי הנהגים בתחנה, המגרש שימש את נהגיה ועובדיה למשחקי כדורגל וכדורסל, אולם בעקבות מספר מקרי פציעה שגרמו לשיבושים בסידור העבודה, החליטה הנהלת התחנה שלא להתיר את השימוש בו.
בהמשך המגרש שימש את קהילת חב"ד בעיר, בעיקר לפעילות נוער.
על גג התחנה ניצבו אנטנה גבוהה ששימשה את "אגד", ושתי אנטנות של מפעילי טלפון סלולרי.
שנים-עשר רציפי התחנה שכנו לאורך עמדות חניה אלכסוניות ומקורות ממזרח למבנה התחנה.
העלייה אל האוטובוסים החונים ברציפים הוסדרו על ידי גדרות ברזל, ורציפים אלה, כמו גם שני רציפים מאולתרים נוספים, בסמוך לשני הרציפים הקיצוניים, שירתו את אוטובוסי "אגד" ו"מטרופולין".
תחנת האוטובוס המרכזית של הרצליה הייתה תחנת האוטובוסים הגדולה והחשובה בשרון הדרומי, ותחנת האוטובוסים המרכזית של רעננה, השוכנת סמוך לצומת רעננה, הייתה כפופה לה.
בתחנה עבדו כ-140 עובדים, 30 מהם בסניף רעננה, ובהם נהגים, סדרנים, אנשי תחזוקה, רכז, פקח ומנהל התחנה.
לתחנה השתייכו כ-130 אוטובוסים, ש-30 מהם פועלים בסניף רעננה.
בתחנת הרצליה עברו מדי יום אלפי נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר הרצליה, והן בקווים הבינעירוניים המוליכים אל ירושלים, תל אביב, רמת השרון, רעננה, הוד השרון, כפר סבא, רמת גן, בני ברק, פתח תקווה, נתניה, תל השומר, שפיים וגעש.
לאחר סגירת התחנה מרבית הקווים אשר הסתיימו בה עברו למסופי תחבורה אחרים כגון המסוף בשכונת לב הפארק ברעננה והמסוף בתחנה הרכבת הרצליה.
בנוסף בוצע ארגון מחדש של קווים העירוניים בהרצליה עם סגירת התחנה.
בשנת 1999 חתמה חברת "נצבא", בעלת התחנה (אז חברת בת של אגד) על הסכם עם קיבוץ גליל ים לרכישת 60 דונם, לצורך הקמת מרכז תחבורה חדש בהרצליה, סמוך לצומת שבעת הכוכבים.
הפרויקט שביקשה להקים על הקרקע כלל גם בניית שטחי משרדים ומסחר בעלות כוללת של 50 מיליון דולר.
במקביל ביקשה נצבא להקים פרויקט למגורים בשטח התחנה הקיימת.
התחנה החדשה תוכננה להיות מחוברת במעבר תת-קרקעי לתחנת הרכבת החדשה של הרצליה שתוכננה באותה עת.
יישום הפרויקט התעכב שנים רבות עקב סכסוך עם עיריית הרצליה על היקף הבנייה בשני הפרויקטים (הריסת התחנה ובניית התחנה החדשה).
מסיבה זו, נמנעה נצבא מלשפץ ולתחזק כיאות את מבנה התחנה המיושן.
ביולי 2013 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ובניה בתל אביב תוכנית של חברת "נצבא" להקמת מבני מגורים, מבני ציבור ושטחי מסחר על שטח התחנה המרכזית.
במקום ייבנו שני מגדלים בגובה 24 קומות ועוד 3 מבני מגורים בגובה 10 קומות, שיכללו בסך הכל 340 דירות חדשות.
שטח התחנה ששימש כחניון לאוטובוסים חדל לפעול, אך חלק התחנה ששימש את הנוסעים המשיך לפעול.
בדצמבר 2015 קבעה שמאית ששווי מתחם התחנה, בעקבות אישורו לבנייה, הוא 232 מיליון ש"ח.
בתחילת מאי 2016 הוכרז מבנה התחנה המרכזית כמבנה מסוכן שהכניסה אליו אסורה.
ב-29 ביוני 2017 החלו עבודות הריסתה של התחנה, ובסוף 2018 החלה הקמתה של שכונת מגורים על שטח התחנה.
בינואר 2019 ועדת המשנה לתכנון ובנייה של עיריית הרצליה אישרה הקמת חניון ציבורי בחלק מהשטח שעליו פעלה התחנה.
אכלוס פרויקט המגורים בתחנה החל במהלך שנת 2021. עיריית הרצליה מתכננת להקים מרכז לחקר שינויי האקלים בחלק משטח התחנה.
התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט המכונה גם תחנת הקוטב הדרומי ׁ היא תחנת מחקר אמריקאית בקוטב הדרומי, אנטארקטיקה.
זהו המקום המאוכלס ברציפות הדרומי ביותר על פני כדור הארץ.
בחודשי הקיץ נמצאים במקום כ-200 מדענים שרובם עוזבים עם בוא החורף.
התחנה נבנתה בנובמבר 1956, בין השאר כהכנה לשנה הגאופיזית הבין-לאומית ב-1957, ואוישה מאז ברציפות.
היא קרויה על שם רואלד אמונדסן ורוברט פלקון סקוט, האנשים הראשונים אשר הגיעו לקוטב הדרומי, בדצמבר 1911 ובינואר 1912 בהתאמה.
התחנה נמצאת בגובה 2,835 מטר מעל גובה פני הים, כאשר גובה זה הוא עובי משטח הקרח העיקרי של אנטארקטיקה.
כמו כן, עקב תנועת משטח הקרח, כיום התחנה מרוחקת כ-100 מטר מהקוטב הדרומי הגאוגרפי ונודדת בכיוונו בקצב של כ-10 מטר לשנה.
מפני שהתחנה נמצאת בקוטב הדרומי, היא המקום המיושב היחיד בכדור הארץ שממנו ניתן לראות את השמש במשך שישה חודשי הקיץ.
כמו כן, השמש לא נראית כלל במשך ששת חודשי החורף.
השמש זורחת בנקודת השוויון בספטמבר ושוקעת בנקודת השוויון במרץ.
כל הציוד, המזון, הדלק ומתקני הבינוי מגיעים לתחנה מתחנת מקמרדו, השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו דרך כביש חוצה הקוטב הדרומי, שהוא דרך על קרח מהודק שאורכה 1,601 קילומטרים.
תחנת הקוטב הדרומית המקורית, המוכרת כיום בשם "הקוטב הישן", נבנתה על ידי צוות בן 8 אנשים של יחידת התחזוקה של הצי האמריקאי, המכונים Seabees (אנ').
הצוות נחת באתר באוקטובר 1956 והיה לקבוצה הראשונה שבילתה את החורף בקוטב, במהלך 1957. מאחר שהתנאים השוררים באזור במהלך החורף לא היו ידועים באותה תקופה, התחנה נבנתה בחלקה מתחת לאדמה, כדי להגן עליה ממזג האוויר הקשה.
הטמפרטורה הכי נמוכה שתועדה באותה שנה הייתה C° 74−.
המבנים שהוקמו גרמו לכך ששלג הנישא על ידי רוחות החל להצטבר באזור, ולכסות גם את התחנה עצמה בקצב של כמטר בשנה.
כיום, לאחר שהתחנה עומדת נטושה מאז 1975, היא קבורה עמוק מתחת לשלג והלחץ גרם להתמוטטות הגג (העשוי עץ) במבנים רבים.
לכן האתר מהווה אזור סכנה ומוגדר מחוץ לתחום לכל המבקרים.
בתחילת שנות ה-70 החל תהליך בניית מבנה חדש לתחנה, בצורת כיפה גאודזית בקוטר 50 מטר וגובה 16 מטר, אשר כללה מבנים פנימיים מודלריים, מכלי דלק ומחסנים לציוד רגיש.
מבנה חיצוני נוסף שנבנה היה המעבדה - מגדל מרובע, גבוה במקצת מהכיפה ונגיש באמצעות מנהרה.
המעבדה הכילה ציוד חישה אטמוספירי (ומאוחר יותר - את חדר המוזיקה).
העברת התחנה למבנה החדש נעשתה בשנת 1975.
במהלך התקופה בה שימשה הכיפה כמבנה העיקרי, נעשו שינויים רבים באופן פעולת התחנה.
החל משנות ה-90, מחקר אסטרופיזיקלי שנערך בקוטב הדרומי החל לנצל את התנאים האטמוספיריים המיטיבים ולתת תוצאות מדעיות בעלות חשיבות.
בין הניסויים ניתן למנות את טלסקופים Python, Viper ו-DASI, וכן את טלסקופ ה-10 מטר של הקוטב הדרומי.
מבנה ייעודי של מצפה כוכבים, הקרוי על שם מרטין פומרנץ, נחנך ב-1995. ניסוי AMANDA (והמשכו "קוביית קרח") מנצל את משטח הקרח של הקוטב הדרומי (בעובי של כ-3 ק"מ) לגילוי חלקיקי נייטרינו ממקורות קרינה רחוקים.
בשנת 1998 לתחנה הגיעה ג'רי לין נילסן כרופאת הצוות.
במהלך השהייה התגלה אצלה סרטן השד והיא התחילה לטפל בה בעצמה במשך מספר חודשים עד שחולצה מהתחנה.
במהלך השנים 1970–1974 עובדי צוות בניית הכיפה שוכנו באוהלים ממלחמת קוריאה, אשר היו בנויים ממסגרת עץ עם רצפה מורמת ומכוסים בקנבס.
האוהלים היו מחוממים אך במהלך החורף לא ניתן היה לשמור בפנים על טמפרטורת חדר.
לאחר שמספר אוהלים נשרפו בקיץ 1976–1977, אתר הבנייה ננטש ומאוחר יותר הועבר למיקום אחר.
בקיץ 1981–1982, סגל עובדים נוסף שוכן בקבוצת אוהלים דומה אשר ניתן לה השם "מחנה קיץ".
בעוד שבמקור היו בו 2 אוהלים בלבד, כיום מכיל "מחנה הקיץ" 11 אוהלים (שיכולים להכיל כ-10 איש כל אחד), שני אוהלים לפעילות פנאי ושני מבנים נוספים שמשמשים חדר כושר ומקלחות.
בנוסף לזאת, מספר מבנים מדעיים נוספו בשנות ה-90, בעיקר עבור אסטרונומיה ואסטרופיזיקה.
בניין התחנה האנטארקטית ממוקם בצמוד לכיפה הגאודזית הקיימת וליד המנחת ומיתקני המחקר המדעיים.
הבניין מתוכנן מודולרית ומעוצב אווירודינמית כך שהוא פונה אל הרוח וחלקו התחתון משופע.
הקיר המשופע מגביר את מהירות הרוח כאשר היא עוברת מתחת למבנה, ובכך גורם לה לפזר את השלג, במקום שיצטבר סביב התחנה.
בניין התחנה הוא הראשון שתוכנן עם חלונות הצופים מחוץ לבניין כאלמנט פסיכולוגי חשוב למשתמשי הבניין.
הבניין שתכנונו החל בשנת 1992, בנוי משלד קונסטרוקציית מתכת מודולרית ובניית הבניין ארכה שש שנים (משנת 1999 לאורך 110 ימי אור יום בכל שנה) ונחשב אחד המתקנים המתקדמים בעולם מסוגו המוקדש לקידום גבולות המדע.
הבניין מתוכנן משמונה מודולים המרכיבים שני חלקים זהים של הקומפלקס - A ו-B הבנויים מעל 36 עמודי פלדה עם ג'ק הידראולי המקובעים על גבי תשתית שלג מהודק.
המבנה הארוך המרכזי מכיל את הפרוזדור הראשי ואת כל הפונקציות המרכזיות והחשובות וממנו יוצאים 4 אגפים זהים.
דגשים מיוחדים בתכנון הבניין ניתנו לבידוד תרמי (פאנלים ויריעות), אטימות, עיצוב המעטפת החיצונית, מערכות אנרגיה ובטיחות וליכולת טכנית של הגבהת הבניין –פעמיים – 4 מטר בכל פעם.
העמודים הראשיים נמצאים מחוץ לקירות הבניין ולכן ניתן להוסיף מקטעי עמודים במהלך ההרמה.
מכיוון ששלג וקרח שוקעים עם הזמן תחת משקלם העצמי, קונסטרוקציית המבנה תוכננה כך שתוכל לעמוד בשינויי גובה מקומיים, כדי לתת לבניין גובה נוסף עם חלוף השנים במטרה למנוע מהתחנה להיקבר בשלג (כפי שקרה למבנים הקודמים).
היתרונות של מבנה מוגבה הם; היסחפות של שלג מופחתת ומעבר חופשי של הרוחות, חיי בניין מוגדלים - אורך חיים למשך 45 שנים, השפעה פחותה על הסביבה, בטיחות משופרת, שימוש מרבי באנרגיה סולארית ובנייה חסכונית יותר.
שטח הבניין הוא 7,200 מ"ר והוא כולל שתי קומות מוגבהות כ-4 מטר מעל מישור הקרח.
בניית הפרויקט כללה 40,000 טון של חומרי בניה וציוד שהובאו ממרחק 19,200 ק"מ במשלוח יחיד, מנמל הונם בקליפורניה במעבורת ומשם לנמל ליטלטון בניו זילנד ומשם על ספינה שוברת קרח לנמל בתחנת מקמרדו שבאנטארקטיקה.
כל חומרי הבניין והאלמנטים המודולריים הוטסו בטיסות סביב השעון, 1,440 ק"מ מתחנת מקמרדו לתחנת אמונדסן-סקוט על ידי לוקהיד LC-130 הרקולס המותאם לנחיתה והמראה למשטחי קרח באנטארקטיקה.
העלות הכללית של בניית הפרויקט היה 174 מיליון דולר והמימון ניתן על ידי הקרן הלאומית למדע (ארצות הברית).
במהלך הקיץ, אוכלוסיית התחנה עומדת בדרך כלל על כ-200 איש.
מרבית הסגל עוזב עד אמצע פברואר, ולחורף נשארים מספר עשרות אנשים (86 ב-2005, לדוגמה), בעיקר צוות תחזוקה ומספר מדענים, אשר ממשיכים את פעילות התחנה במהלך חודשי הלילה האנטארקטי.
שהיית חורף בתחנה טומנת בחובה סכנות רבות ולחצים, מכיוון שהצוות מבודד לגמרי מאמצע פברואר עד סוף אוקטובר.
בתחנה מתנהל מחקר מגוון הכולל גאופיזיקה, חקר קרחונים, מטאורולוגיה, חקר האטמוספירה, אסטרונומיה, אסטרופיזיקה ומחקרים ביו-רפואיים.
מרבית המדענים עוסקים באסטרונומיה בתחומי תדר נמוכים.
מיקום התחנה הוא אידיאלי למחקר בתחום הידע הנ"ל, משום שבמקום שוררת טמפרטורה נמוכה, הוא נמצא בגובה רב (כ-2,800 מטר מעל גובה פני הים), והלחות באוויר נמוכה.
כל אלה גורמים לאוויר בתדרים מסוימים להיות שקוף בהרבה משניתן למצוא במקומות אחרים, וחודשי החושך הרבים מאפשרים להפעיל ציוד רגיש ברציפות לאורך זמן.
התחנה המרכזית של באת' היא תחנה מרכזית השוכנת ברחוב מנברס שבמרכז העיר באת', אנגליה.
התחנה נפתחה ב-1958, בניהולה של חברת בריסטול אומניבוס.
סאות'גייט הוא אזור בבאת' בין רחוב מנברס במזרח לסנט ג'יימס פרייד במערב, שהושפע במידה הרבה ביותר מבליץ בדקר באפריל 1942. התחנה המרכזית נבנתה במסגרת פרויקט לחידוש אזור זה של באת', שבו שכנה תחנת הרכבת המרכזית שהייתה על המסילה המחברת את בריסטול ולונדון.
התחנה המרכזית נבנתה ליד המחלבה הוויקטוריאנית, שהייתה עשויה מלבנים אדומות, ועליה ניכרו סימנים להפצצות הקשות.
במהלך הבנייה נהרסו בניינים ורחובות ישנים על מנת לפנות מקום לתחנה, ובנוסף להם נהרסו גם מרכז הקניות סאות'גייט וחניון האם גארדנס.
הרס המבנים העתיקים נודע בכינוי "האונס של באת'", והוא נפסק בשנות ה-60 בעקבות המחאה הציבורית.
מאז אותם אירועים הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, וחלק ניכר מהבניינים שבמרכזה מוגנים באמצעות מעמד של בניין רשום.
מאז בנייתה הייתה התחנה מוקד לפעילות של מגוון שירותי אוטובוסים: אוטובוסים עירוניים, אוטובוסים מחוזיים, אוטובוסים מדינתיים וסיורים באוטובוסים עם גג פתוח.
התחנה חוותה את תהליכי הלאמת והפרטת התחבורה הציבורית על ידי מפלגת הלייבור והמפלגה השמרנית בהתאמה, ואת הפיכת חברת בריסטול אומניבוס לחברת בדג'רליין, שנרכשה על ידי החברה הסקוטית פירסטגרופ ומותגה מחדש כפירסט סומרסט & אייבון בע"מ.
במשך 20 שנים היו תוכניות להרוס את התחנה המרכזית כחלק מתוכנית החידוש של אזור סאות'גייט.
בתקופה זו היה הבניין בבעלות המועצה המקומית והוחכר לפירסטגרופ.
אף אחת מהמפלגות ששלטו בעיר לא הייתה מוכנה לשפר או לתקן את מצבו הרעוע, ונראה היה כי הוא אכן ייהרס.
אולם, הפיתוח מחדש היה שנוי במחלוקת ולעיתים קרובות היה צורך בבדיקות חוזרות, והפרויקט יצא לדרך בתחילת 2007 עם מינוים של קבלנים חדשים.
בסופו של דבר נהרסה התחנה ביולי 2007.
הפעילות של חברת פירסט סומרסט & אייבון הועברה לאתר זמני שנבנה בחניון שברחוב אייבון ב-16 ביוני 2007. מהלך זה בוצע על ידי החברה הקבלנית "סר רוברט מק'אלפין", על מנת להשלים את פרויקט סאות'גייט כולו בתוך שנה אחת.
המיקום החדש שנבחר עבור התחנה המרכזית היה בית צ'רצ'יל, ששימש חברת חשמל מקומית וננטש בשנות ה-20. הריסת הבניין הייתה שנויה במחלוקת, ונטען כי ראוי לשמר את חזית הבניין ולשלב אותה בעיצוב הכללי של התחנה המרכזית החדשה, ומנגד טענו האדריכלים כי הדבר אינו ישים.
בתחילת 2007 אישרה מועצת העיר של באת' תוכניות חדשות לבניית רוטונדה מזכוכית ומתכת במגרש ליד תחנת הרכבת באת' ספא ועל קצה נהר אייבון, ולאחר מכן החלו העבודות.
התחנה המרכזית החדשה נפתחה ב-7 ביוני 2009.
התחנה המרכזית של נתניה היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר נתניה.
שוכנת במרכז החלק המערבי של העיר, סמוך לרחוב הרצל בקרן הרחובות אחד העם ואלון צבי.
מבנה התחנה המרכזית כולל חנויות ומשרדי חברת אגד תעבורה וחברת קווים.
רציפי התחנה שוכנים לאורך עמדות חניה אלכסוניות ומקורות.
התחנה הוקמה ביוזמת חברת אגד ונפתחה ב-8 במרץ 1963. התחנה הוחזקה בידי חברת נצבא ("נכסי צאן ברזל אגד"), שבשנת 2002 נמכרה לאיש העסקים קובי מימון.
מימון תכנן להקים קניון בשטח התחנה, בהשקעה צפויה של כ-100 מיליון דולר.
התוכנית לא יצאה לפועל במקום זאת בשנים 2009–2010 שופצה התחנה, רחבת הרציפים רוצפה בשיש והונחו ברציפים לוחות זכוכית המוליכים על מנת להוות גורם מבודד מהרעש שבחניית האוטובוסים.
במקביל נבנה מבנה משרדים חדש בן שתי קומות כשבקומתו הראשונה ישנה עמדת הנפקת לכרטיסים חכמים מסוג רב קו.
לפני חנוכת התחנה במיקומה הנוכחי, שכנה התחנה המרכזית של נתניה בכיכר ציון שבעיר.
תחנת האוטובוס המרכזית של נתניה היא תחנת האוטובוסים הגדולה והחשובה בצפון ומרכז השרון.
בתחנה עוברים מדי יום אלפי נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר והן בקווים הבינעירוניים.
עם זאת, מיקום התחנה הסמוך לרחוב הרצל הראשי מעכב קווים העוברים בה כתחנת ביניים, ועל כן קווים העוברים בכביש החוף אינם נכנסים לתחנה, אלא עוצרים במחלף נתניה.
קווי האוטובוס הפנימיים בנתניה מופעלים על ידי חברת אקסטרה תחבורה ציבורית.
🔄 - קו סיבובי (מעגלי)
מרכזית - צפון מזרח העיר - פרדס הגדוד - אביחיל - פרדס הגדוד - צפון מזרח העיר - ת.
מרכזית - נאות הרצל 12ת.
מרכזית - מרכז העיר דרום - צפון מערב מרכז העיר - קריית צאנז - פרדס הגדוד - כוכב הצפון - נאות הרצל - רמת אפרים - ת.
רכבת נתניהרח' אלון צבי +שד' בנימין♿32/32ארכבת נתניה - תחנה מרכזית - מרכז העיר- גלי ים - אזורים - אגמים- אירוסים -קריית נורדאו - נאות גולדה - אזור תעשייה חדש - תחנת הרכבת ספיר32
שד' בנימין ♿ קו 32א הוא כיוונו ההפוך של 3261ת.
מרכזית-שדרות ויצמן- קריית צאנז-עין התכלת-מסוף עין התכלת שד' בנימין♿ קו 63א הוא כיוונו ההפוך של 6366תחנת הרכבת ספיר-אזור תעשייה חדש-שדרות בן צבי-מרכז העיר-ת.
מרכזית-שדרות ויצמן-נחום סוקולוב- נאות הרצל ♿67סינמה סיטי - אזור תעשייה חדש -תחנת הרכבת ספיר -אזור תעשייה חדש -קריית נורדאו - שדרות בן צבי - אזורים - גלי ים - מרכז העיר - ת.
מרכזית - רחוב הרצל - תחנת הרכבת נתניה68ת.
מרכזית -שדרות ויצמן- נאות הרצל ♿🔄 בוקר בלבד .71/71את.
רכבת ספיר - אזור תעשייה חדש - גבעת האירוסים - אגמים - נאות שקד - רמת ידין - כוכב הים - נוף הטיילת - רמת חן - מרכז העיר דרום - רמת אפרים - ת.
מרכזית נתניה - רחוב הרצל - ת.
רכבת נתניהרח' אלון צבי +
רציף 3: פתח תקווהמאסף950נתניה - צומת השרון - צומת רעננה - הוד השרון - פתח תקווה - צומת שעריה - צומת הטייסים - צומת אל-על - מחלף חמד - ירושלים3991חיפה - חדרה - נתניה - דימונה - כביש 90 - אילת1קו בהזמנה מראש
תחנה מרכזית חדרה היא התחנה המרכזית של העיר חדרה.
בנוסף יוצאים מן התחנה קווי אוטובוס עירוניים רבים, את הקווים העירוניים וחלק מהבינעירוניים מפעילה אגד, בעוד חברת קווים מפעילה את כל קווי האוטובוס האזוריים, בנוסף מפעילה גם חברת תנופה קווים מהתחנה, בעיקר לאריאל ויישובי צפון השומרון.
התחנה נמצאת בין הרחובות ששת הימים, אחד העם ורמב"ם.
יש בה חמישה עשר רציפים.
מבנה התחנה הוא חד קומתי בעל קומה גבוהה.
צורתו היא צורת האות ר' והוא מקיף את מגרש חניית האוטובוסים הריבועי משני צדדים, כאשר המדרכה שבינו לבין מגרש החנייה, המכילה את הרציפים, היא מדרכה מקורה.
שטח התחנה הוא כ-18 דונם.
בבוקר ה-13 באפריל 1994, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ופעולות האיבה, אירע פיגוע בתחנה.
מחבל מתאבד הפעיל מטען חבלה בתוך אוטובוס בקו מעפולה לתל אביב, שעצר בתחנה לאיסוף נוסעים.
בפיגוע נרצחו חמישה חיילים ואזרחים ו-30 נפצעו.
מטען נוסף התפוצץ בתחנה כעבור כחצי שעה ללא נפגעים.
מתכנני הפיגוע היו האחראים גם לתכנון פיגוע מכונית התופת בעפולה שהתרחש שבוע קודם, וגבה את חייהם של 8 בני אדם.
במהלך האינתיפאדה השנייה, ב-24 במאי 2001, התרחש סמוך לתחנה פיגוע נוסף.
פיגוע זה בוצע על ידי שני מחבלים מן הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני באמצעות מכונית תופת.
המחבלים נצמדו לאוטובוס שנסע מתל אביב לקריית שמונה ואז הפעילו את מטען הנפץ במכונית.
בפיגוע זה נפצעו 60 איש.
בתחנה ישנם מספר קווים עירוניים המופעלים ידי חברת "אגד" הנותנים שירות לשכונות העיר שונות.
בנוסף ישנו שירות אזורי לערים וישובים באזור ושירות בינעירוני לחיפה, עפולה, גוש דן, אריאל, ירושלים ואילת.
התחנה המרכזית של אשדוד היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר, הממוקם ברובע הקריה ("הסיטי").
מתחם התחנה, משמש גם קניון.
התחנה ממוקמת בצומת שני עורקי תנועה ראשיים בעיר – שדרות הרצל ושדרות מנחם בגין.
בסמוך לתחנה נמצאים אתרי התרבות המרכזיים של העיר בקריית צילקר, ביניהם בית עיריית אשדוד, מוזיאון אשדוד לאמנות, המשכן לאמנויות הבמה.
בעבר, התחנה המרכזית בעיר שכנה ברבעים א' ו-ד'.
קווי האוטובוס הפנימיים באשדוד, וכן הבין-עירוניים לעיר וממנה מופעלים על ידי חברת אלקטרה-אפיקים מאז 2016 ו-2014 בהתאמה:
הקווים האזוריים בין-עירוניים יוצאים מתוך התחנה עצמה, את רובם המוחלט מפעילה חברת אלקטרה אפיקים בעוד אגד מפעילה קווים לאילת ול דימונה, דן בדרום לירושלים, תנופה מפעילה קו לאריאל ומטרופולין מפעילה קווים לבאר שבע, קריית גת ושדרות.
התחנה המרכזית של באר שבע היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר ושל חלקה הדרומי של ישראל.
התחנה שוכנת בשדרות דוד חכם, בחלקו הדרומי של המרכז האזרחי של העיר, סמוך ממזרח לקניון הנגב וממערב לתחנת הרכבת באר שבע מרכז.
במסוף פועלות חברות האוטובוסים אגד, מטרופולין, קווים, דן בדרום ודן באר שבע (שהחליפה את מטרודן), המספקות שירותי תחבורה ציבורית עירונית ובין-עירונית.
כבר בשנת 1950 הוקצה שטח בתוכנית המתאר של העיר לתחנה מרכזית שלידה תחנת רכבת.
בינתיים, פעל שירות האוטובוסים הבין-עירוני אל באר שבע וממנה מרציף בודד ברחוב ההסתדרות בעיר העתיקה, בשטח הנמצא בכיכר רבין שבמדרחוב.
לאחר מגעים בין העירייה וחברת אש"ד, החליטה אש"ד במאי 1957 שלא להקים את התחנה, מפני שהעירייה דרשה אחוז גבוה לטעמה מהתגמולים מהחנויות בתחנה.
בינואר 1960 הושגה הסכמה להקמת תחנה מרכזית, הודות לשילובה של חברת גב-ים כשותף שלישי בנוסף לאגד ולעירייה, שיהיה אחראי על הקמת החלק המסחרי.
ב-1962, עם התפתחותה וגידולה של העיר, הוחלט, לאחר עיכובים שונים, על הקמת מבנה ייעודי, אשר ישמש כמרכז התחבורה הציבורית של העיר.
התחנה המרכזית נבנתה צפונית-מזרחית לעיר העתיקה החל מאמצע 1964 ונחנכה בשנת 1968. המבנה, בתכנונם המשותף של נחום שני, אברהם יסקי ואמנון אלכסנדרוני, הוקם מבטון חשוף בסגנון הברוטליזם והצטיין בפונקציונליות.
השטח הבנוי הקיף 4,000 מ"ר וכלל, מעבר ל-16 הרציפים הבין-עירוניים המפולשים, מתחם מסחר והסעדה.
כן הותקנו בתחנה שלושה חדרי מקלט ששימשו כמועדון לנהגי אגד.
לאחר סיום מלחמת ששת הימים, נחנכו שני רציפים נוספים - האחד לעזה והאחר לחברון.
מדרום לרציפים הוכשר מגרש חניה גדול לאוטובוסים, ובצידו המזרחי של המבנה מוקמו רציפי קווי האוטובוס העירוניים.
כל הקווים הבין-עירוניים בעיר הופעלו על ידי קואופרטיב אגד, ושירותי התחבורה העירונית הופעלו על ידי "החברה העירונית באר שבע" ולאחר מכן על ידי "שירותי תחבורה ציבורית באר שבע", שהוקמו על ידי עיריית באר שבע.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו פועלות בתחנה חברות האוטובוסים אגד תעבורה ומטרופולין, במקביל, בשנת 2000, נחנכה תחנת הרכבת באר שבע מרכז סמוך ממזרח לתחנה.
בינואר 2005, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה בבאר-שבע תוכנית של קואופרטיב אגד וחברת הנכסים שלה, "נצבא", לבנות תחנה חדשה, בהשקעה של 20 מיליון דולר.
על פי התוכנית היו אמורים כל המבנים הקיימים של התחנה לההרס, במקומם הייתה אמורה לבנות תחנה חדשה, הכוללת גם אלפי מ"ר של נדל"ן מסחרי ומשרדים.
התוכנית לא יצאה לפועל, במקומה הוחלט בשנת 2009 על שיפוץ המבנה הקיים, שיפוץ שהסתיים בשנת 2013. לאחר השיפוץ התחנה המרכזית קיבלה את השם "טרמינל באר-שבע".
המבנה המשופץ משתרע על שטח של 10,000 מ"ר, ממוזג, וכולל חנויות ומסעדות.
ב-18 באוקטובר 2015, בעיצומו של גל טרור ערבי נגד אזרחי ישראל היהודים, בוצע פיגוע דקירה וירי בתוך מתחם התחנה.
מחבל ערבי חמוש באקדח וסכין, נכנס לתחנה, ירה בחייל צה"ל ורצח אותו, חטף את נשקו האישי שהיה ממוקם מאחורה ובהמשך החל בירי לכל עבר ופגע באזרחים נוספים.
בסך הכל פצע 11 בני אדם בנוסף לחייל שנרצח, חלקם נפצעו קשה.
בנוסף נפצע אנושות ובהמשך מת מפצעיו מהגר עבודה אריתראי שנחשד על ידי איש ביטחון כמחבל ונורה, ובהמשך הוכה על ידי ההמון.
המחבל נהרג לאחר קרב יריות מול שוטרים ולוחמי יס"מ.
ב-2016 עם פירוקה של חברת מטרודן, החלה חברת דן באר שבע להפעיל את התחבורה הציבורית העירונית.
ב-6 באוקטובר 2024 התרחש פיגוע נוסף בתחנה.
מחבל בדואי, תושב חורה, חמוש באקדח וסכין, נכנס לתחנה, ירה למוות באישה ופצע 24 נוספים.
סמוך למועד תחילת הבנייה של מבנה התחנה החדשה, חפרו אנשי רשות העתיקות חפירת הצלה באתר, וגילו את שרידיה של עיר ביזנטית שהתקיימה במאות ה-5 וה-6. השרידים המשתרעים על-פני שטח גדול בהרבה מזה של התחנה נחפרו ונחקרו.
עם הקמת המבנה החדש של "טרמינל באר שבע" הוצבה בכניסה למבנה רצפת זכוכית שקופה מחוסמת, בגודל של כ-9 מ"ר, המאפשרת לעוברים ושבים להתבונן בעתיקות מלמעלה.
החפירות הארכאולוגיות, בשנות השישים, התעכבו בשל מחסור בתקציב ברשות העתיקות.
לכן קואופרטיב אגד נאלץ לתרום כסף רב לזירוז החפירות.
קוי השירות בתחנה המרכזית משרתים את העיר באר שבע ויישובי הסביבה.
בנוסף לכך, ישנם קווי שירות בין-עירוניים לתל אביב-יפו, לירושלים, לאשקלון, לאשדוד, לראשון לציון, לרחובות, ל עפולה, לקריית גת, לקריית מלאכי, ליבנה, לאופקים, לנתיבות, לשדרות, לאילת, לדימונה, לערד, למצפה רמון, לירוחם ועוד.
קווים עירוניים המופעלים ע"י דן באר שבע יוצאים מרציפים חיצוניים בחזית התחנה.
שאר הקווים יוצאים מרציפים הנמצאים בתוך מבנה התחנה.
+מפעילאזוריםדן באר שבעקווים עירוניים בבאר שבעמטרופוליןקווים פרברים ואזוריים לכפרי האזור, יישובי הנגב, בסיסי הנגב, וקווים בינעירוניים, לאשדוד, תל אביב והמרכזדן בדרוםשירות לצפון הנגב, למועצה אזורית אשכול, לאשקלון, נתיבות ואופקיםאלקטרה - אפיקיםשירות להתנחלויות בהר חברון וקריית ארבעקוויםשירות למודיעיןאגדשירות בין-עירוני לדימונה, אילת, ים המלח, ירושלים, עפולה, וכרמיאל
התחנה המרכזית הישנה של עפולה הייתה מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר עפולה.
שוכנת במרכז החלק המזרחי של העיר, ברחוב שפרינצק.
לאחר 63 שנים נסגרה התחנה, ובסמוך לה נחנכה התחנה המרכזית החדשה של עפולה, שנפתחה באופן רשמי ב-14 בספטמבר 2021.
בינואר 2022 נפתח חניון ציבורי גדול בשטח התחנה הישנה שנהרסה.
התחנה המרכזית בעפולה היא תחנה מרכזית חשובה, שכן היא משמשת תחנת מעבר ראשית של התחבורה הציבורית בין אזור תל אביב והמרכז ליישובי עמק בית שאן, טבריה, הכנרת, והגליל העליון.
את התחנה פוקדים מדי יום, בעיקר בסוף ובתחילת השבוע, אלפי נוסעים, שרבים מהם חיילים.
מאז שנת 1936 שכנה התחנה המרכזית של עפולה מול תחנת רכבת העמק הישנה של עפולה, מצפון לכיכר המרכזית של עפולה, שנקראה לפני קום מדינת ישראל "כיכר אנדרוס", ולאחר הקמת המדינה ניתן לה השם "כיכר העצמאות".
בשנת 1953 בקשה אגד מהעירייה למכור לה מגרש ליד השוק העירוני לצורך הקמת תחנה חדשה בעלת 14 רציפים על שטח של 12 דונם.
בספטמבר 1955 דווח שהקמת התחנה מתעכבת מפני שהמועצה טרם מכרה את השטח לאגד ותוכנית הניקוז של התחנה טרם אושרה.
באוגוסט 1956 הונחה אבן פינה לתחנה החדשה והיא נחנכה במרץ 1958.
כשהתחנה נפתחה הייתה אחת מהתחנות המתקדמות ביותר בארץ, עם שירותים כמו חנויות מסודרות (במקום רוכלים), בתי שימוש, ומספר רב של רציפים נפרדים ומקוּרים.
במשך עשרות שנים התחנה הייתה פעילה מאוד, בין היתר בגלל האוטובוסים מלאי החיילים שהיו בדרכם לבסיסים בגליל העליון וברמת הגולן ובדרך לשירות בלבנון והשתמשו בתחנת עפולה כתחנת התרעננות באמצע הדרך.
בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 התווספו שינויים ותוספות בתחנה שפגעו בצביונה המקורי.
בעשור השני של המאה ה-21 נמצאת התחנה במצב של התיישנות כללית והזנחה.
כדרכן של תחנות מרכזיות שנבנו באותה תקופה היא תחנה בעלת מבנה פתוח.
את מבנה התחנה תכננו וולי וולטש, ושרגא פרידריק רוהטין, ויש בעיצובה ובתכנונה מוטיבים אדריכליים רבים הלקוחים מהסגנון הבינלאומי (ה"באוהאוס").
בתחנה היו 22 חנויות וקיוסקים.
בתמונות הנמצאות בארכיון "אגד", שצולמו בשנותיה הראשונות של התחנה, ניתן לראות כי בכניסה הראשית לתחנה בלט גגון מעוגל שנתמך על ידי שורה של עמודי ברזל.
בחזיתה המזרחית היו תלויות אותיות שהרכיבו את שם התחנה: "אגד א.ש.ד.
תחנת עפולה"; בלילה הוארו אותיות אלה.
בעבר שכנה בתחנה מסעדת "אגד", אולם כיום נותרו מספר מצומצם ביותר של בתי עסק, בעיקר בתחום המזון המהיר.
במרכז התחנה ניצבה אנדרטה לזכרו של אשר עטיה, נהג "אגד" שנהרג בפיגוע מכונית התופת בעפולה ב-6 באפריל 1994. צורת האנדרטה היא של יד גדולה האוחזת בהגה שבור, ועליה שעון קטן המורה על השעה 12:10, שעת הפיגוע, לאחר סגירת התחנה הועברה האנדרטה.
ב-4 באוקטובר 2001 נכנס לתחנה מחבל שהתחזה לחייל צנחנים והחל לירות לכל עבר.
שלושה בני אדם נהרגו ו-18 נפצעו, מספר חיילים ושוטרים שהיו במקום ירו לעבר המחבל וחיסלו אותו.
ב־27 בנובמבר 2001 נכנסו לתחנה שני מחבלים מג'נין שהיו משויכים לכוחות הביטחון והשיטור של הרשות הפלסטינית, והחלו לירות לכל עבר.
מירי זה נהרגו שני בני אדם ונפצעו 50, מספר שוטרים רדפו אחרי המחבלים שרצו לעבר השוק העירוני בעיר, ובקרב יריות חיסלו את המחבלים.
ב-13 בנובמבר 2013 אירע במקום פיגוע דקירה, כאשר צעיר פלסטיני בן 16 דקר למוות את טוראי שישן באותה עת באוטובוס בדרך לבסיסו.
ב-9 באוקטובר 2015 נכנסה לתחנה המרכזית בעפולה אסראא זידאן תאופיק עבד, ערבייה ישראלית מנצרת אשר נופפה בסכין, קראה קריאות שונות ובשל כך, נחשדה כמחבלת ונורתה בידי שוטר ונפצעה.
לאחר מכן התברר כי עבד לקתה בנפשה וכי ניסתה להתאבד באותו אירוע, בעודה מקווה שכוחות הביטחון ירו בה למוות.
בעשור השני של המאה ה-21 פעלו בתחנה המרכזית בעפולה כ-11 רציפים מהם יצאו קווי אוטובוס רבים לרוב חלקי הארץ, מקריית שמונה בצפון ועד באר שבע ואילת בדרום.
קווי תחנה אלו הועברו יחד עם פתיחת התחנה המרכזית החדשה של עפולה, כולל תוספות קווים לתחנת הרכבת ומעבר בין הקווים העירוניים לבין עירוניים המצויים בתחנה החדשה.
התחנה האמריקאית לניסויים בכבשים היא תחנת מחקר חקלאית שמתמקדת בניסויים בכבש הבית (Ovis aries), ומופעלת על ידי שירות המחקר החקלאי (Agricultural Research Service) של מחלקת החקלאות של ארצות הברית.
מטרתה המוצהרת היא "לפתח שיטות משולבות להגדלת רמת התפוקה של כבשים ובמקביל לשפר את הקיימות של מערכות אקולוגיות בשטחים פתוחים".
התחנה ממוקמת כ-10 ק"מ צפונית לדובויז (Dubois), איידהו, ותחומיה כוללים שטחים ממדינת איידהו וממונטנה.
בנייני התחנה פרוסים על שטח של 113 קמ"ר, בבעלות שירות המחקר החקלאי, כולל מתקני מחקר, מתקנים לבעלי החיים (כולל דירים ומכלאות המלטה) ומבני מגורים.
התחנה מוקפת בשטחי היער הלאומי קריבו-טרגי (Caribou-Targhee National Forest), ונמצאת במרחק שעתיים נסיעה מהפארק הלאומי גרנד טיטון ומהפארק הלאומי ילוסטון.
היא אף כוללת 67.2 קמ"ר של הרי המאה (Centennial Mountains) במונטנה ושטח של 4.9 ק"מ הסמוך לקהילת קילגור (Kilgore) באיידהו.
שטחים אלו משמשים באופן נרחב למרעה ולמחקר האקולוגיה של שטחים פתוחים.
התחנה כוללת כמה מערכות אקולוגיות מגוונות, ובהן שטח מרעה תת-אלפי, מרגלות הר, ערבה וחורש מדברי (desert shrubland).
התחנה היא המעסיק השני בגודלו במחוז קלרק (Clark County) באיידהו.
התחנה מקיימת מחקר בתחומי יעילות התפוקה של כבשים, שיפורים גנטיים (בייחוד פיתוח של גזעים), תזונה, גידול כבשים, ניהול שטחי המרעה ואיכות המוצרים המופקים מן הכבש (למשל בשר וצמר).
התחנה כוללת עדר בסיסי המונה 3,000 כבשים בוגרים, וכן טלאים וכבשים נוספים.
עם הזנים שפותחו בתחנת המחקר ניתן למנות את:
זן ה"קולומביה" (Columbia), אחד הזנים הראשונים שפותחו בארצות הברית.
פיתוח הזן החל ב-1912 בוויומינג, וב-1918 הועבר העדר הראשוני לתחנה, להמשך הפיתוח.
זן ה"פוליפיי" (Polypay), שפותח בשנות ה-60. ידוע בשל צמרו הלבן ושיעור ההמלטה הגבוה.
זן ה"טרגי" (Targhee), כבש מרעה, שקרוי על שם היער הלאומי הסמוך.
אחד הנושאים השרויים במחלוקת בפעילות התחנה היא החפיפה של שטחיה עם אזור התפוצה של דובי גריזלי.
ב-2010 עשתה התחנה מאמץ להגביל את הרעייה בשטחי התפוצה של הדובים, אך ב-2013 תבעו את התחנה ארגוני הגנת הסביבה, שטענו כי פעילות המחקר שלה ממשיכה לאיים על אוכלוסיית דובי הגריזלי באזור ילוסטון.
התחנה המרכזית של אילת היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר, השוכן במרכז העיר בשדרות התמרים.
בשל מיקומה הגאוגרפי המרוחק של אילת משאר חלקי ישראל, מהווה התחנה המרכזית צומת תחבורה חיוני המחבר את העיר הדרומית עם מרכז הארץ וצפונה.
מדי יום יוצאים ממנה עשרות אוטובוסים בין-עירוניים, המשרתים מאות נוסעים, ביניהם חיילים רבים.
בעונת הקיץ ובתקופת חגי ישראל פוקדים את התחנה עשרות אלפי תיירים.
התחנה תוכננה ב-1968 על ידי האדריכל תאודור קיסלוב שהיה אחראי על פרויקטים רבים בעיר אילת.
התחנה נחנכה בסמוך לשדרות התמרים ולמרכז רכטר באוגוסט 1974 והיא הוקמה על ידי חברת סולל בונה, עבור נצבא (ראשי תיבות של נכסי צאן ברזל אגד) שכיום נמצאת בבעלות פרטית וברשותה עדיין שטחים רבים המשמשים לצרכים ציבוריים כמו חניונים ומוסכים.
היא ממוקמת על שטח של 16 דונם ובנוסף לאגד, פועלים בו מספר נוסף של שוכרים.
התחנה המרכזית בנויה בעיקר מבטון חשוף שחלקו צבוע בצבעים צבעוניים כגון אדום, כחול וצהוב שעוזר לה להתמודד עם האקלים המדברי.
בשלב השני של הפרויקט תוכנן להקים בניין משרדים וכיכר בקדמת הרחוב - תוכנית שלא יצאה מעולם לפועל.
בתחנה המרכזית באילת יש כיום 12 רציפים, בתחנה הורדה יש כ רציף אחד, בתחנה האיסוף יש כ-7 רציפים, שאר הרציפים הם רציפים תפעולים.
מהתחנה המרכזית יוצאים קווי אוטובוס בין עירוניים לערים חדרה, ירושלים, באר שבע, ראשון לציון, חיפה ותל אביב-יפו.
בנוסף יוצאים מן התחנה קווי אוטובוס עירוניים שנוסעים בתוך העיר.
כיום יש בתחנה מספר בתי עסק, כמו בתי קפה ומזון מהיר.
כל קווי האוטובוס העוברים בתחנה (עירוניים ובינעירוניים) מופעלים על ידי אגד פרט לקווים 22 ו-23 המופעלים על ידי מועצה אזורית אילות.
ניתן לשמור מקום בכל הקווים הבינעירוניים של אגד למעט קווים 30, 31 ו-50 הנוסעים לנמל התעופה.
ב-2024 נחשף כי קניון חדש עתיד לקום בתחנה המרכזית, בשם "סטאר אילת".
הקניון יוקם בהשקעה של כמיליארד ש"ח ועתיד להיות הקניון הגדול ביותר הפועל באילת עם כ-30 דונם של שטחי מסחר.
בנוסף, עתיד לקום במקום טרמינל נוסעים שיוכל לשרת עד כ-2 מיליון נוסעים בשנה וחניון תת-קרקעי עם כ-350 מקומות חנייה.
התחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון (הידועה גם כקניון שער ראשון) היא מסוף אוטובוסים מרכזי בעיר ראשון לציון.
התחנה שוכנת במערב העיר, סמוך למחלף גן רווה ובית מכבי.
התחנה נמצאת בבעלות חברת נצבא ונחנכה בשנת 1998. התחנה החדשה החליפה את התחנה הישנה שהייתה ממוקמת ברחוב הרצל בראשון לציון, שנהרסה ובמקומה נבנה מיזם "צרפתי סנטרל" הכולל שני מגדלים בני 20 קומות.
בתחנה המרכזית ישנם 22 רציפים.
20 רציפים נמצאים בתוך מתחם סגור, השייכים לקווים של אגד, קווים, מטרופולין, אלקטרה-אפיקים וסופרבוס, רציף חיצוני השייך לקווי אגד ורציף הורדה בלבד הנמצא סמוך לכניסה הראשית לתחנה.
אחד מ-20 הרציפים בתוך התחנה אינו פעיל.
ברחובות הסמוכים לתחנה עוברים אוטובוסים של "אגד", "סופרבוס", "קווים", "מטרופולין" ו"אלקטרה אפיקים".
על קווי האוטובוס הפנימיים בתוך העיר אחראית חברת "אגד".
קווים עירונייםקומפעילהמסלולהערות נוספות5אגדקניון הזהב - נאות שקמה - נאות אשלים - קריית גנים - קריית כרמים - קריית ראשון - ת.מ.
ראשון לציון - משולש ז'בוטינסקי - ת.מ.
ישנה - מרום ראשון - צריפין♿6איקאה ראשון לציון - ת.מ.
ישן15רכבת ראשונים - שיכון גורדון - שיכון המזרח - השומר - תחנה מרכזית ישנה - רוטשילד - תחנה מרכזית ראשון לציון - קריית ראשון - סינמה סיטי - רכבת משה דיין - נווה חוף - בת ים, מרכז הספורט - בלפור - מצבה - חולון, מסוף וולפסון♿ עוצר מחוץ לתחנה16ת.מ.
ראשון לציון - רוטשילד - ת.מ.
ראשון לציון - מחנה פלמחים204ראשון לציון - נס ציונה - רחובות264ת.מ.
ראשון לציון - מחלף אלוף שדה - רמת החייל ת"א - עתידים ת"א316ת.מ.
ראשון לציון - בני ברק - רמת גן, קניון איילון♿ 3 נסיעות ביום לכל כיוון
התחנה המרכזית טבריה היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר טבריה ושוכנת ברחוב הירדן בעיר.
בתחנה 14 רציפים ויוצאים ממנה אוטובוסים ליעדים שונים בצפון ובמרכז הארץ.
התחנה תוכננה על ידי האדריכלים שרגא פרידריק רוהטין וזאב וולטש.
אבן הפינה לתחנה הונחה בסוף 1957, והיא נחנכה בשנת 1959.
בשנת 1999 יזמה חברת נצב"א, בעלת התחנה, תוכנית להריסת התחנה ובנייה מחדש שלה, כולל קניון ומלון מעליה.
בשנת 2001 אימצה הוועדה הבינמשרדית להתחדשות עירונית, בראשות משרד הבינוי והשיכון, את הפרויקט.
על פי התכנון, במתחם, המשתרע על שטח של 28 דונם, ייבנו 72 אלף מ"ר, מתוכם כ-21 אלף מ"ר מיועדים למסחר, 20 אלף מ"ר למשרדים ו-31 אלף מ"ר למלונאות.
בספטמבר 2004, אושרה התוכנית על ידי משרד התחבורה, אך לא בוצעה לבסוף.
בשנת 2011 עברה התחנה שיפוץ ראשון מאז הקמתה, שכלל צביעה מחדש, תיקונים בטיחותיים, הרחבת גרם המדרגות עבור הנוסעים וכמו כן גם שדרוג כללי של אולם הכניסה.
בשנת 2017 החלה העירייה בתכנון מרכז תחבורתי חדש שימוקם בטבריה עילית, ליד שכונת טבריה המושבה ובסמוך לציר כביש 768 ותחנת הרכבת העתידית.
התחנה פועלת כנקודת היציאה של כל קווי האוטובוס הבין עירוניים היוצאים מטבריה.
מהתחנה ישנו שירות פנימי לכל השכונות בטבריה ושירות אזור לכלל ישובי האזור שרובו מופעל על ידי חברת סופרבוס.
בנוסף חברת אגד מפעילה שירות בינעירוני רחב לכל הערים המטרופוליניות הגדולות ולחלק מערי הצפון, מועצה אזורית גולן מפעילה שירות לדרום רמת הגולן, חמת גדר וקצרין, בנוסף חברת ג'יבי טורס מפעילה קו בודד לבועיינה-נוג'ידאת וחברת נסיעות ותיירות נצרת מפעילה קו לנוף הגליל, נצרת ומגדל העמק.
רציפי התחנה, חנויות השרות, המודיעין והשירותים הציבורים נמצאים בחלקה הצפוני של התחנה ואילו בחלקה הדרומי נמצא חניון האוטובוסים של אגד ונקודת ההמתנה של החברות השונות הפועלות בתחנה.
התחנה המרכזית של מודיעין היא מסוף האוטובוסים המרכזי במודיעין.
התחנה ממוקמת בכיכר התחבורה, שהיא מרכז התחבורה הציבורית הראשי במודיעין-מכבים-רעות.
התחנה ממקומת מפלס אחד מתחת לכיכר התחבורה.
התחנה כוללת 8 רציפים בינעירוניים, רציף הורדה, מתחם "על הקו" וקפיטריה בהפעלת "קופיקס" אשר נגישה גם לקונים אשר נמצאים מחוץ לתחנה.
שטח התחנה הוא כ-3,000 מ"ר והוא כולל אולם נוסעים בגודל של כ-1,100 מ"ר, שטח מעבר מקורה בין תחנת האוטובוסים לרכבת בגודל של כ-1,100 מ"ר ושטח מסחרי בגודל של כ-720 מ"ר.
במפלס הכיכר שמעל לתחנה ממוקם רציף לאוטובוסים עירוניים.
התחנה הוקמה על ידי החברה הכלכלית של מודיעין, כשבנייתה החלה ב-2014, בתוכנית להשלמה עד מאי 2016, אך בפועל הפתיחה נדחתה עד יולי 2017.
הפעלת התחנה מהווה את השלב האחרון בהקמת "כיכר התחבורה".
לפניו נפתחו תחנת הרכבת מודיעין מרכז, קניון עזריאלי מודיעין והכיכר עצמה המהווים חלק אינטגרלי מהמתחם בנוסף לתחנה המרכזית.
הכנה לחיבור בין תחנת הרכבת לתחנה המרכזית בוצעה כבר עוד לפני תכנון בניית התחנה המרכזית בעת בניית תחנת הרכבת מודיעין מרכז.
ההכנה כוללת מבואה גדולה אשר הייתה מיועדת לשימושי מסחר, בפועל מבואה זו אינה פעילה.
עם פתיחת התחנה בוצע ארגון מחדש של הקווים הפנימיים במודיעין.
הקווים הסיבובים הקודמים בוטלו ובמקום נפתחו קווים דו כיווניים.
בתחנה עצמה ישנם 8 רציפים.
כל הקווים היוצאים ממפלס זה הם בינעירוניים פרט לשני קווים פנימיים.
קווי אוטובוס במפלס התחנהקומפעילמסלולרציףהערות נוספות18קוויםמודיעין - נוף אילון - שעלבים - משמר אילון - כפר בן נון - כביש 424 - רמלה619מודיעין - מבוא חורוןחלופה מקוצרת בלבד25אגדמודיעין - צומת חטיבה שבע - חנה וסע לטרון27קוויםת.מ.
מודיעין - עירייה - צומת שילת - כפר רות - פארק תעשיות שילת - לפיד - כפר האורנים - לפיד - חשמונאים51ת.מ.
מודיעין - משואה - הנחלים - רח' לבונה - רח' תלתן - עירייה1♿55ת.מ.
מודיעין - רח' עמק זבולון - הפארק הטכנולוגי - ליגד סנטר - שד' הרכס7107ת.מ.
מודיעין - עירייה - צומת שילת - מתקן אדם - כביש 1 - המסגר ת"א - דרך נמיר ת"א - אוניברסיטת תל אביב3בשעות העומס בלבד108ת.מ.
מודיעין - שד' יצחק רבין - רכבת ת"א אוניברסיטה - הדר יוסף - רמת החייל - עתידים, תל אביב7ישיר110מודיעין - בית חורון - צומת גבעת זאב - ירושלים2מאסף111ת.מ.
מודיעין -⬅️ הורדה בלבד.113מודיעין - ירושלים2דרך כביש בגין114דרך כביש 1117דרך כביש בגין118תנופה דרך כביש 1150קוויםת.מ.
מודיעין - עירייה - צומת שילת - מתקן אדם - לוד - רמלה4מאסף154ת.מ.
מודיעין - שד' יצחק רבין - מחלף נשרים - צומת גזר - רמלה - צומת ניר צבי - צריפין - צומת בית דגן - דרך השבעה - חולון160ת.מ.
מודיעין - שד' יצחק רבין - מחלף רמלה דרום - צומת סתריה - פארק המדע נס ציונה - פארק ת.מ.ר רחובותמהיר, בשעות העומס בלבד162ת.מ.
מודיעין - שד' יצחק רבין - כביש 431 - ראשון לציוןמהיר182אפיקיםמודיעין - נעלה - טלמון - נחליאל8🛡️183מודיעין - נילי - דולב201קוויםת.מ.
מודיעין - עירייה - צומת שילת - מתקן אדם - צומת אלעל - צומת הטייסים - כביש 461 - מסוף אלוף שדה - מחלף בר-אילן - ז'בוטינסקי פ"ת - מסוף יותם ויואב5מאסף202ת.מ.
במפלס הכיכר והקניון ישנו שירות עירוני, אזורי וחמישה קווים בינעירוניים.
אחת מהתחנות המפלס הכיכר משמשת להורדת נוסעים בקווים בינעירוניים לפני כניסתם לתחנה עצמה.
ברשימה מטה מצוינים קווים האוספים ממקום זה בתחנה.
כל קווי האוטובוס במפלס זה מופעלים על ידי חברת קווים למעט קו 357 המופעל על ידי מטרופולין אשר מוצאו גם הוא במודיעין עילית.
קווי אוטובוס במפלס הכיכרקומפעילמסלולהערות נוספות15קוויםת.מ.
מודיעין - שד' החשמונאים - צומת שילת - חשמונאים - מודיעין עילית, מסוף מודיעין עילית.♿19מבוא חורון - ת.מ.
מודיעין - שד' החשמונאים - צומת שילת - מודיעין עילית, מסוף מודיעין עילית.חלופה למודיעין עילית בלבד27ת.מ.
מודיעין - עיריית מודיעין - צומת שילת - לפיד - כפר האורנים - לפיד - חשמונאיםקיימת חלופה דרך שכונות העיר32אבני חן (קייזר) ← המגינים ← הפרחים ← ת.מ.
מודיעין ← הנחלים ← משואה ← השבטים ← מוריה ← רח' לוי ← אולפנה♿⬅️33אולפנה ← השבטים ← מוריה ← דרך מנחם בגין ← מוריה ← השבטים ← משואה ← הנחלים ← ת.מ.
מודיעין ← אבני חן (קייזר) ← המגינים ← הפרחים ← עיריית מודיעין50דרך מנחם בגין - מוריה - רח' לוי - משואה - הנחלים - ת.מ.
מודיעין - המגינים - הנביאים - רח' דם המכבים - עיריית מודיעין♿51ת.מ.
מודיעין - משואה - הנחלים - רח' לבונה - רח' תלתן - עיריית מודיעין52עירייה - ת.מ.
מודיעין - רח' עמק זבולון - מורשת - מרכז עינב - תחנת רכבת פאתי מודיעין♿ מוארך למרכז עינב החל מ-14 בפברואר 202553אולפנה - משואה - הנחלים - ת.מ.
מודיעין - רח' תלתן - המגינים - אבני חן (קייזר) - המגינים - רח' עמק האלה - בית ספר כרמים♿54מכבים רעות - רח' עמק החולה - ת.מ.
מודיעין - הפרחים - רח' עמק האלה - בית ספר כרמים55ת.מ.
מודיעין - רח' עמק זבולון - הפארק הטכנולוגי - ליגד סנטר - שד' הרכס56עירייה - רח' תלתן - ת.מ.
מודיעין - משואה - הציפורים - נופים - אזור תעשייה מרכז עינב - תחנת רכבת פאתי מודיעין57עירייה - ת.מ.
מודיעין - הציפורים - נופים - אזור תעשייה מרכז עינב - תחנת רכבת פאתי מודיעין58דרך מנחם בגין - השבטים - משואה - ת.מ.
מודיעין - הפרחים - הכרמים - בית ספר כרמים59דרך מנחם בגין - מוריה - השבטים - משואה - הנחלים - ת.מ.
מרכז תנועה, נופש וחנייה (מתנ"ח) או בשמה השגור תחנה מרכזית יבנה היא מסוף האוטובוסים הבינעירוני המרכזי ביבנה.
התחנה ממוקמת בצמוד לתחנת הרכבת יבנה מערב.
התחנה כוללת מפלס בודד הכולל ארבעה רציפים לאיסוף בלבד ורציף אחד להורדה בלבד.
בנוסף לרציפים ישנו קיוסק הנמצא בחלל ההמתנה באזור הרציפים.
בתחנה ישנם שטחי מסחר אשר אינם פעילים.
בעבר פעל סופרמרקט של רשת מגה קמעונאות אך כיום פועל במקום סניף יבנה של ביטוח לאומי העבר למקום ממבנה במרכז העיר.
מחוץ למבנה התחנה פועלת תחנת דלק.
התחנה שימשה כנקודת ציון בתהליך התפתחותה של העיר יבנה.
בעת פתיחת תחנת הרכבת יבנה מערב בשנת 2012, הוסטו הקווים הפנימיים ביבנה מהתחנה המרכזית אל המסוף הצמוד לתחנת הרכבת יבנה מערב אשר גם היא נמצאת בצמוד לתחנה.
בשנת 2017 מחזיק תיק התחבורה ביבנה משה חזות הצהיר שהתחנה עומדת לעבור שיפוץ אך במועד לא ידוע.
שיפוץ התחנה בוצע בתחילת שנת 2019.
בתחנה עצמה ישנם ארבעה רציפים.
בנוסף יש את המסוף הצמוד הנמצא בכניסה לתחנת הרכבת יבנה מערב.
התחנה המרכזית של נהריה היא תחנה מרכזית ומסוף האוטובוסים המרכזי של העיר נהריה והגליל המערבי.
התחנה שוכנת במרכזה של העיר, סמוך לתחנת הרכבת נהריה בשדרות הגעתון בעיר.
התחנה הוקמה על יד חברת "נצבא" (חברת בת של "אגד") ונחנכה במרץ 1968. היא החליפה תחנה קודמת קטנה בת שני רציפים שהייתה בסמוך.
מבנה התחנה המרכזית כולל מספר של חנויות וקיוסקים ואת משרד חברת "נתיב אקספרס".
חברת "נצבא" בעלת מבנה התחנה נמצאת מאז 2006 בבעלות איש העסקים קובי מימון.
ביולי 2022 הודיעה על סגירת התחנה אם לא יעלו דמי השכירות.
תחנת האוטובוס המרכזית של נהריה היא תחנת האוטובוסים המרכזית באזור מישור החוף הצפוני.
בתחנה עוברים מדי יום נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר יחד עם רציף האוטובוסים מחוץ לתחנה הממוקם בסמוך בשדרות הגעתון.
בקווים הבין-עירוניים יוצאים קווי אוטובוס בעיקר לגליל ולחיפה.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס ישירים לאזור המרכז, כלל קווי האוטובוס בתחנה מופעלים על ידי חברת "נתיב אקספרס", למעט קווים לתל אביב ואזור המרכז המופעלים בידי "אגד", בכל ימי השבוע.
בעבר התחנה הייתה בבעלות אגד והיא הפעילה את כל הקווים שפעלו בה.
במסגרת במסגרת התוכנית להפרטת התחבורה הציבורית בישראל, פורסם ביוני 2000 מכרז להפעלת 27 קווים באזור נהריה על ידי חברה פרטית.
במכרז זכתה חברת "נתיב אקספרס", שהחלה להפעיל אותם בינואר 2002. ב-2011 הוחל גם בהפרטת קווי האוטובוסים באשכול הגליל המערבי, הכוללים קווים אל נהריה מיישובי הסביבה.
במכרז זה גם זכתה חברת "נתיב אקספרס" ובכך הפכה למפעילה הבלעדית בתחנה, למעט הקו לתל אביב.
בסמוך לתחנה ממוקמת תחנת הרכבת נהריה ממנה יוצאות רכבות לחיפה, תל אביב, לוד עד לבאר שבע.
התחנה המרכזית של עכו היא התחנה מרכזית בעיר עכו.
התחנה שוכנת בדרך הארבעה במרכז העיר, סמוך לתחנת הרכבת עכו.
התחנה משמשת בעיקר כמסוף אוטובוסים, ומרבית החנויות ודוכני האוכל ממוקמים ממול לתחנה.
בתחנה מספר תחנות, שמהן יוצאים קווי אוטובוס לחיפה, נהריה, כרמיאל ויישובי האזור.
התחנה נקנתה על ידי נצבא ב-2003.
מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס רבים בעיקר למטרופולין חיפה, קריות ולגליל.
את מרבית הקווים מפעילה חברת נתיב אקספרס (לחיפה, נהריה והגליל); את הקווים לכרמיאל מפעילה אגד.
כמעט אין בתחנה אוטובוסים הנוסעים למרכז, אולם מתחנת הרכבת עכו הסמוכה יוצאות רכבות לתל אביב ולוד עד לבאר שבע.
קווים עירוניים - מופעל על ידי נתיב אקספרס
התחנה המרכזית של כפר סבא היא תחנה מרכזית ומסוף האוטובוסים המרכזי של העיר כפר סבא.
ממוקמת במרכז העיר ברחוב ויצמן.
התחנה נחנכה ב-14 בספטמבר 1960.
התחנה כוללת שתי יציאות/כניסות לאוטובוסים ברחובות תל חי ורחוב ויצמן.
בנוסף היא גובלת גם ברחובות האתרוג והעמק.