tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
R - מאזן הקרינה נטו של הגוף
C - איבוד חום מהגוף על - ידי הולכה
ED - איבוד חום על ידי דיפוזיה של אדי מים דרך העור
Ere - סך כל שטפי החום הקשורים לחימום והוספה של אדי המים מהגוף לאוויר
ESw - איבוד החום שנוצר על – ידי אידוי הזיעה משטח הפנים של העור
S - שטף החום המאוחסן לחימום או קירור מסת הגוף
שטפי החום במשוואה יושפעו באופן ישיר מהמשתנים האקלימיים הבאים:
טמפרטורת האוויר תשפיע על הערכים C, Ere
לחות תשפיע על הערכים ED, ERe, ESw
מהירות הרוח תשפיע על הערכים C, ESw
טמפרטורת הקרינה תשפיע על הערכים R
הטמפרטורה אליה יגיב גוף האדם תושפע מהשקלול של ארבעת המשתנים האקלימיים האלו ומהשפעתם אחד על השני.
ניתן לומר לדוגמה, כי בזמן שהייה בצל כאשר מהירות הרוח נמוכה, טמפרטורת הקרינה תהיה בעלת חשיבות דומה לטמפרטורת האוויר בחישוב מאזן החום של האדם.
לעומת זאת, ביום בו עוצמת הרוח תהיה חזקה, לטמפרטורת הקרינה תהיה השפעה נמוכה וטמפרטורת האוויר תשפיע יותר על שיעור העלייה בחילוף החום של הגוף עם הסביבה.
בעת שהייה במקום חשוף לשמש ובזמן שמהירות הרוח אינה חזקה, טמפרטורת הקרינה תהיה הגורם העיקרי והמשפיע ביותר על תחושת עומס החום של האדם.
מדדים לחישוב תנאי הנוחות האקלימית
Predicted Mean Vote - PMV הוצג לראשונה ב 1970 על ידי החוקר הדני Fanger, נועד לחשב את הנוחות האקלימית בתוך בניינים, המדד הותאם בהמשך לשימוש בתנאי חוץ.
מדד זה מקובל ביותר בקרב ביו-קלימטולוגים והוא מחשב את תנאי האקלים (קרינה, טמפרטורת האוויר, לחות האוויר ומהירות הרוח) בסביבה נתונה כפי שאלו משפיעים על גוף האדם ובהתחשב בסוג הביגוד ובפעילות המטבולית.
ערכי עומס החום שמתקבלים בממד זה נעים בין 2.5 ומעלה לציון עומס חום כבד ו (2.5-) ומטה לציון עומס קור כבד, טווח הנוחות של האדם מתקבל בין 0.5 ל (0.5-).
יתרונה של שיטת ה PMV טמון בכך שהיא משקללת את השפעת קרינת השמש וזרימת הרוח על הנוחות התרמית ומאפשרת להשוות בין תנאי הנוחות בנקודות מדידה שונות.
חסרונה של השיטה נובע מכך שהיא אינה נותנת תיאור מספק של השפעת תנאי האקלים על התהליכים הפיזיולוגים וויסות החום בגוף האדם.
כך לדוגמה, יוצא שחישובם של טמפרטורת העור ושיעור ההזעה, יתבסס רק על פי מצב הפעילות הפיזית של האדם, ללא התחשבות בהשפעתם של תנאי האקלים כגון קרינה ורוח על משתנים אלו.
יתרונו של המדד הוא בכך שהתוצאות שלו מוצגות ביחידות טמפרטורה מוכרות (מעלות צלזיוס), דבר המאפשר הבנה נוחה יותר שלו על ידי כלל הציבור.
תחושת הנוחות במדד זה מחולקת באופן הבא:
ערך PET דרגת נוחות אקלימית מתחת ל־4 עומס קור קיצוני 4–8 עומס קור כבד 9–13 עומס קור בינוני 14–18 עומס קור קל 19–23 תנאי נוחות 24–29 עומס חום קל 30–35 עומס חום בינוני 36–41 עומס חום כבד מעל ל־41 עומס חום קיצוני
מדד נוסף הוא מדד עזרה זהר אשר נפוץ בשימוש בשירות המטאורולוגי הישראלי ובצה"ל.
מדד זה מחשב את הנוחות האקלימית על פי שקלול של טמפרטורת האוויר היבשה וטמפרטורת האוויר הלחה.
הטמפרטורה היבשה היא זו המוכרת לנו מתחזית מזג האוויר ואילו הטמפרטורה הלחה היא הטמפרטורה אליה מתקרר האוויר באמצעות האידוי (קירור באידוי).
מדד עזרה זהר מחולק ל 6 ערכי עומס חום לפי הסדר הבא:
פחות מ-22: ללא עומס חום
מ-30 ומעלה: עומס חום כבד מאד
נוֹזְקָה היא תוכנה שמטרתה לחדור או להזיק למחשב, לאסוף מידע רגיש, להשיג גישה לרשתות מחשב פרטיות, או כדי להציג תוכן פרסומי בלתי-רצוי, וזאת ללא ידיעתו של המשתמש בו.
המונח "נוזקה" משמש שם כולל לכל סוגי התוכנות שנועדו להזיק למערכת, לחדור אליה או להפריע לפעולתה.
במונח זה נכללים וירוסים, תולעי מחשבים, תוכנת כופר, סוס טרויאני, רוגלות, תוכנות פרסום ועוד.
לעיתים משמש המונח "וירוס מחשב" לתיאור כל סוגי התוכנות הנ"ל.
המילה באנגלית, Malware, היא הלחם המילים Malicious (זדוני, מרושע) ו-Software (תוכנה).
אמצעי הגנה נגד נוזקות כוללים תוכנות אנטי-וירוס וחומות אש.
הנוזקות הראשונות נוצרו בשנות ה-70 וה-80 המוקדמות ושימשו בעיקר לביצוע מתיחות.
לדוגמה, מחשב שהיה נגוע בנוזקה היה מציג הודעה על המסך שהייתה נעלמת כעבור מספר שניות.
החל מסוף שנות ה-80 הופיעו תוכנות שנועדו להרוס ולפגוע במחשבו של המשתמש, דרך מחיקת קבצים, מניעה של עליית מערכת ההפעלה ועוד.
החל משנת 2003 ועם עלייתו של האינטרנט רחב הפס, החלו להופיע נוזקות רבות יותר אשר מטרתן היא רווח כלכלי למתכנתיהן, ולמעשה שימשו כתוכנות פרסום.
אותן נוזקות הגיעו יחד עם תוכנות לגיטימיות, והציגו בפני המשתמש פרסומות או הובילו אותו לאתרים אשר לא פנה להשתמש בהם.
תוכנות דיוג נועדו להשיג גישה למספרי כרטיס אשראי, חשבונות בנק, דואר אלקטרוני ועוד.
נוסף לזאת, קיימת נוזקה המכונה סוס טרויאני אשר משתמשת במחשבו של המשתמש, על מנת לשלוח דואר זבל.
אותה נוזקה חוסה את פרטי המפרסם ובכך מסתירה את זהותו.
וירוסים - נוזקה הגורמת נזק למחשב, יוצרת עותקים של עצמה או חודרת לתוכנות אחרות.
סוס טרויאני - נוזקה החודרת למחשבו של המשתמש, תוך התחזות לתוכנה תמימה
רוגלות - נוזקה העוקבת בחשאי אחר הרגלי השימוש של המשתמש במחשב שבו היא מותקנת, ומעבירה לבעליה את המידע הנאסף.
תוכנות פרסום - תוכנה אשר מציגה תכנים פרסומיים מרשת האינטרנט למחשב הלקוח, לרוב בצורה של חלונות קופצים.
Rabbit (ארנב): נוזקה אשר חודרת למחשבו של המשתמש ומשכפלת עצמה פעמים רבות, על מנת לגרום להאטת פעילות המחשב ואף לקריסת המערכת.
תולעת (Worm): נוזקה המשכפלת עצמה דרך רשת האינטרנט, ללא תלות בווירוס או תוכנה נוספת.
נוזקות כופר: נוזקות אשר תפקידן להצפין קבצים הנמצאים על מחשבו של משתמש המחשב או לחסום את הגישה לקבצים אלו, וזאת תוך הצגת דרישה לתשלום בעבור התרת ההצפנה או החסימה.
תכונות האופיינות לנוזקות כוללות בין היתר מנגנוני הסתרה (כדוגמת Rootkit), מנגנוני ריגול (למשל רישום הקשות) ומנגנוני הפצה (כדוגמת תולעי מחשבים).
קיימות שיטות שונות ומגוונות לזיהוי ואיתור נוזקות:
זיהוי חתימות אופייניות (Signature Based Detection) - שיטה פשוטה ויעילה לזיהוי נוזקות המתבצעת באמצעות זיהוי חתימות אשר אופייניות לנוזקות, דוגמת מחרוזות או רצף בתים ידוע אשר מצוי במאגר.
עם זאת, זיהוי חתימות אופייניות מוגבל בזיהוי לנוזקות מוכרות הנמצאות במאגר זה מכבר.
זיהוי אנומליות - בגישה זו נלמדים דפוסי הפעולה האופיינים של המערכת כאשר היא עובדת באופן תקין, ובאופן זה ניתן לאתר את הנוזקה כאשר מזהים התנהגות חריגה (אנומליה).
קיימות שיטות שונות לסיווג נוזקות:
סיווג מבוסס בקרת זרימה - בגישה זה מסווגת הנוזקת על פי תבנית של גרף בקרת הזרימה, ומרחק עריכה ביחס לנוזקות אחרות.
סיווג סטטי על פי קוד הנוזקה - סיווג על פי חתימות אופייניות.
סיווג על פי התנהגות הנוזקה.
קיימות שיטות וגישות שונות לניתוח נוזקות, אשר נועדו להבין את אופן פעולת הנוזקה, לגלות את העומד מאחורי הפצתה או להעריך את הנזק הנגרם מפעולתה.
דרך אחת לאפיון הנוזקות, נחלקת לגישה סטטית מול גישה דינמית:
גישה סטטית - הגישה הסטטית פועלת באמצעות ניתוח סטטי, המתבסס על ניתוח הקוד של הנוזקה ומשאביה, מבלי להריץ אותה בפועל.
בין היתר ניתן להשתמש בהנדוס לאחור על מנת להבין את הקוד של הנוזקה, ולתרגם את הקוד הבינארי לקוד אסמבלי.
גישה דינמית - הגישה הדינמית פועלת באמצעות ניתוח התנהגות, באופן בו היא מתבססת על צפייה בהתנהגותה של הנוזקה כאשר היא מורצת בפועל.
ניתוח מסוג זה מורץ בדרך כלל בסביבת ארגז חול, כמו מערכת וירטואלית, ולא על סביבת העבודה הממשית, וזאת על מנת למנוע נזק פוטנציאלי.
כאשר הנוזקה מורצת, ניתן אף לחבר אליה מנפה שגיאות (דיבאגר) כדוגמת gdb או WinDbg על מנת לבחון צעד אחר צעד את פעולתה.
ברבות מן הנוזקות המודרניות, קיימים מנגנוני הגנה נגד ניתוח דינמי, כדוגמת זיהוי סביבה וירטואלית (בה, כאמור, מתבצעת הרצה פיקטיבית של הנוזקה) או מנפה שגיאות שפועל וכו'.
בגישה זו ניתן לעקוב אחר תעבורת הרשת של הנוזקה, למשל באמצעות Wireshark.
ישנן תוכנות הגנה רבות מפני נוזקות, המוכרות יותר בכינוי "אנטי-וירוס" (נוגד נגיפים), וזאת על אף שלעיתים קרובות תוכנות ההגנה מגוננות גם מסוגי נוזקות שאינן וירוסים.
שירותי אנטי-וירוס חינמיים נפוצים ניתנים להורדה בחנויות הישומונים, ולעיתים ניתן לקבל פונקציות מורחבות בתשלום.
נוזל קירור הוא נוזל או גז המוזרם במערכות טכנולוגיות כמו מנועים, ומשמש למניעת התחממות או להעברת חום.
לנוזל קירור אידיאלי יש קיבול חום גבוה, צמיגות נמוכה, הוא זול, אינו רעיל או נפיץ, ואינו גורם לבליה או שיתוך של המערכת אותה הוא מקרר.
לעיתים נדרש מנוזל הקירור להיות חומר מבודד חשמלי.
המונח 'נוזל קירור' משמש בעיקר במנועי בעירה פנימית.
בשפות זרות, בתעשיית מנועי החום נהוג להשתמש במקבילה לתואר 'נוזל העברת חום'.
נוזל הקירור יכול לשמור על מצב הצבירה שלו - גז או נוזל, או לעבור שינוי מצב צבירה, כך שהחום הכמוס הנוסף הנדרש למעבר מצב הצבירה מגביר את יעילות הקירור.
נוזל קירור המשנה את מצב הצבירה ידוע כ'גז מקררים' או 'גז מזגנים' או "קרר".
אוויר משמש לקירור פעיל, על ידי דחיפתו בעזרת מאוורר, או בקירור סביל על ידי חשיפת מקור החום אל האוויר בסביבה.
אוויר גם משמש להעברת חום במנוע סטרלינג.
גזים המרכיבים את האוויר משמשים בקירור חיצוני, שאינו במסגרת מערכות קירור, ובהם דו־תחמוצת הפחמן המשמש במטפים לכיבוי אש על ידי צינון, וכן בחנקן נוזלי המשמש בקירור נקודתי, בעיקר בשימושים רפואיים.
מימן משמש כנוזל קירור מיטבי, עם מוליכות חום מצוינת - הגבוהה ממוליכות כל גז אחר, יחד עם חום סגולי גבוה, וצפיפות נמוכה ולכן צמיגות נמוכה.
הצמיגות חשובה במנועים בהם נוזל הקירור צריך לעבור בין התאים ללא איבוד אנרגיה.
אלא שנפיצות המימן והנזק הסביבתי בהפקתו, הם הגורמים לכך שאינו מצוי כנוזל קירור בתעשייה עם זאת, קירור במימן הוא צורת הקירור הנפוצה ביותר לגנרטורים גדולים, בתחנות כוח לייצור חשמל.
גזים אצילים ובראשם הליום משמשים לקירור בתחנת כוח גרעיניות.
הבחירה בהליום נובעת מכך שאינו נוטה לספוג נייטרונים ולהפוך לרדיואקטיבי.
חנקן ודו תחמוצת הפחמן משמשים אף הם לכך.
גפרית הקסה-פלואורידית משמשת בקירור וכן לבידוד, ברכיבים חשמליים למתח גבוה כמו מפסקים או שנאים.
קיטור יכול לשמש כנוזל קירור במקום בו נדרשת קיבולת חום גבוהה, ושבו יש טיפול המונע בלאי והחלדה של הרכיבים, כתוצאה מהמגע עם הקיטור.
מים: נוזל הקירור המצוי ביותר הוא מים.
קיבול החום הגבוה יחד עם מחירו הנמוך, הופכים אותו למוליך חום מבוקש.
הוא משמש לרוב עם תוספים, כמו נוזל למניעת הקפאה (אנטי-פריז) ומונעי החלדה.
שמנים - משמש לקירור מערכות שמגיעות לטמפרטורות גבוהות (מעל 100 מעלות צלזיוס - טמפרטורת רתיחת המים):
שמנים מבוססי נפט וכן שמן קיקיון משמשים הן לקירור והן לשימון מנועים בתעשיית הרכב.
שמנים מבוססים סיליקון וכן שמנים עשויים פלואור פחמתי הם בעלי מרווח טמפרטורות גדול, אך מחירם יקר.
שמן שנאים - שמן מבוסס נפט המטופל לבידוד חשמלי, ומשמש בתעשיית החשמל במתח גבוה.
דלק - דלקים משמשים בתעשיית התעופה לחימום מוקדם של הדלק במנועי מטוסים.
גז מזגנים (פריאון ודומיו): חומרים המשמשים לקירור באמצעות מעבר מצב צבירה (פאזה)
גזי הלומתאן בעקבות חששות לפגיעה בשכבת האוזון גזים כמו R-22 ו-R-12 יוצאים משירות, ובמקומם החלו להשתמש בפרופן נוזלי, וכן ב-R-134a.
ביישומים תעשייתיים עדיין ניתן למצוא שימוש ב-אמוניה נטולת מים, למרות רעילותה הגבוהה.
דו־תחמוצת הפחמן משמש בקירור מכוניות, מזוג מבנים, וכן בקירור תעשייתי, כנוזל קירור העובר ממצב גז למצב נוזלי.
מגיני חום במעבורות חלל עשויים לרוב סיליקון .
קרח וכן קרח יבש משמשים לעיתים לקירור.
המראה (פיזיקה) של קרח, שימש לקירור חליפת החלל של טייסי החלל באפולו
נוזקות בלינוקס כוללות וירוסים, סוסים טרויאנים, תולעים, וסוגי תוכנות מזיקות נוספות, המשפיעות על מערכות ההפעלה ממשפחת לינוקס.
לינוקס, יוניקס, ומערכות דמויות יוניקס.
מספר הנוזקות הידועות ללינוקס נמצא בעליה מתמדת, זאת כתוצאה משתי סיבות מרכזיות:
האבטחה של מערכת ההפעלה חלונות ושל מנועי EDR ואנטי-וירוס המיועדים עבורה והאטרקטיביות היחסית של לינוקס שבה פחות נהוג להתקין מערכות הגנה.
עלייה איטית של מנועי אבטחה בלינוקס המגלים נוזקות חדשות שלא היו מוכרות קודם לכן.
במערכות ההפעלה ממשפחת לינוקס ובמערכות דמויות יוניקס, מיושמת לרוב גישת שני משתמשים.
משמעות הדבר היא כי ניתן לגשת למחשב כמשתמש רגיל - מצב בו לא ניתן לערוך שינוי קריטי בקובצי המערכת, ולעומתו - ניתן לגשת בגישת מנהל (root) באמצעות סיסמה - מצב בו ניתן לשנות קובצי מערכת.
ברירת המחדל של מערכות הפעלה אלו היא גישת משתמש רגיל, בשל כך נוזקה שהופעלה בהרשאת משתמש שאינו root, תוכל להזיק אך ורק לקובצי המשתמש אך לא לקבצים הקריטיים לליבת מערכת ההפעלה.
מצב זה מונע אף את התבססות הווירוס במערכת ומכאן את הפצתו אל מערכות אחרות.
נוזלי גז טבעי הם מרכיבי גז טבעי (פחמימנים נלווים) במצב צבירה גזי מתחת לפני הקרקע ונוזלית מעל פני הקרקע שמופקים במתקני הפרדה, מתקני שדות גז או מתקנים לעיבוד גז טבעי.
נוזלי גז טבעי משמשים למגוון יישומים, כגון: זירוז הפקה מבארות נפט, אספקת חומרי גלם לבתי זיקוק ומפעלים פטרוכימיים וכמקורות אנרגיה.
נחום (נוחי) מנדל (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, המכהן כראש היחידה להתיישבות ותשתיות לאומיות במשרד הביטחון, כיהן כמ"מ ראש רשות חירום לאומית.
בתפקידו האחרון בשירות סדיר בצה"ל שירת כסגן מפקד אוגדת עזה.
נולד באשקלון, לאם בת למשפחת חלוצים מגדרה, ולאב ניצול השואה.
אביו, משה מנדל, נולד בהונגריה ב-1935 וחווה את השואה כילד יחד עם אביו, שבהמשך נרצח, ועם אמו.
מנדל למד בישיבת עטרת כהנים שבירושלים.
עם גיוסו לצה"ל החל לשרת בחטיבת גולני ושובץ בגדוד 12. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם תום הקורס שב לגדוד ושירת כמפקד מחלקה בפלוגה הרובאית, בהמשך שימש קצין המבצעים הגדודי, לאחר מכן שימש סגן מפקד הפלוגה הרובאית, ובהמשך כמפקד פלוגה.
בתפקידו הבא שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של יחידת מגלן בעת שפיקד עליה דרור וינברג.
בהמשך עבר לשרת בחטיבת הנח"ל ומונה לסגן מפקד גדוד 50.
ב-2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד חרוב בחטיבת כפיר.
בתפקיד זה שירת עד 2005 והוביל את הגדוד בלחימה מול הטרור הפלסטיני ביהודה ושומרון, בין היתר במבצע אישית לוחצת.
לאחר מכן פיקד על בסיס האימונים החטיבתי של הנח"ל בשנים 2005–2007, וכסגן מפקד חטיבת יהודה.
ב-2008 קודם לדרגת אל"ם ומונה למפקד בא"פ לכיש ובמקביל למפקד חטיבת ירושלים, חטיבת חי"ר במילואים.
ב-2010 מונה למפקד חטיבת הבקעה תפקיד אותו מילא עד 2012. בראיון שנערך עמו עם סיום תפקידו כמח"ט הבקעה גילה כי משוחררי עסקת שליט שגורשו לעזה עוסקים בשיקום תשתיות חמאס בבקעה ובשומרון.
לאחר לימודים במב"ל, מונה ב-2013 לסגן מפקד אוגדת עזה תפקיד אותו מילא בין היתר במהלך מבצע צוק איתן.
בזמן המבצע נפטרה אחותו של מנדל, הוא השתתף בלוויה אך ישב שבעה רק מספר שעות, לאחריהן חזר ללחימה.
בראיון לאחר המבצע הסביר מדוע במערכת הביטחון מעדיפים שחמאס ישלוט ברצועה: "זה חשוב כי אנרכיה היא הדבר הכי גרוע ...
עדיף שיש שם מישהו שאפשר לנתח את הרצונות והיכולות שלו.
ככלל, אנחנו יודעים להתעסק עם מערכת ממוסדת יותר מאשר עם ארגון שבו כל אחד עושה מה שהוא רוצה.
זה לא בא מתוך אהבה או מתוך מחשבה שחמאס הוא ידיד.
חמאס הוא אויב רע, ויש בו אנשים צמאי דם, אבל הוא מוכר ולכן עדיף."
שירת בתפקידו זה עד 2016, ולאחריו השתחרר משירות קבע בצה"ל.
כיום מנדל משמש כראש היחידה להתיישבות ותשתיות לאומיות במשרד הביטחון.
בפברואר 2020 החליט שר הביטחון נפתלי בנט, למנות אותו למ"מ ראש רשות חירום לאומית, וזאת למשך 3 חודשים.
מנדל כיהן בתפקיד בזמן התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
במלחמת חרבות ברזל שירת כראש מטה חטיבת הנח"ל.
עם פתיחת מתקפת החמאס על ישראל, יצא מנדל מביתו לכיוון עוטף עזה, והשתתף בקרב הבלימה בקיבוץ כרם שלום, בו הצליחו חברי כיתת הכוננות מתוגברים בלוחמי חטיבת הנח"ל למנוע מהמחבלים מלערוך טבח בקיבוץ.
בהמשך, שירת קרוב לחצי שנה כרמ"ט חטיבת הנח"ל, בתקופה זו השתתפה החטיבה בתמרון הקרקעי בעזה, במסגרתו לחמה בקרבות רבים בעיר עזה ובסביבתה, במחנות המרכז, ובמבצע ניתוח מקומי.
ב-4 באפריל 2024 הודח מתפקידו בידי הרמטכ"ל רא"ל הרצי הלוי בעקבות תקרית הריגת עובדי המטבח המרכזי העולמי.
בלחימה במתקפת הפתע ב-7 באוקטובר נפצע בנו בעוטף עזה.
נוח'בה היא יחידת העילית של גדודי עז א־דין אל־קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, ובה כ־5,000 מחבלים נכון ל־2016.
מטרת היחידה היא לבצע תקיפות בשטח ישראל, אך היא מתאמנת גם בפעולות הגנה בשטח הרצועה.
חבריה מתמקדים בחדירה לישראל, בהסתערות על מוצבים וסיורים בניסיון לרצוח ולחטוף חיילים, ובהשמדת אמצעי לחימה.
מחבליה מתאמנים באינטנסיביות והם מצוידים באמצעי לחימה מתקדמים ומדויקים.
מחבלי הנוח'בה מתמחים בקרבות גרילה, בירי נ"ט מתקדם, בצליפה, בניווט, בחבלה, בהסוואה, בלחימה במנהרות ובמבצעים מיוחדים.
הם נחשבים "נשק יום הדין" של חמאס בביצוע פיגועים מורכבים.
היחידה מחולקת לפלוגות ולכיתות, והן מפוזרות בין הגדודים, המוצבים לפי חלוקה גאוגרפית.
בעבר, פעילי הנוח'בה היו מאורגנים בצורת גדודים ייעודיים, אך לאחר מבצע שומר החומות פוזרו הפעילים לפלוגות השונות.
הקריטריונים לבחירת פעילי נוח'בה כוללים גיל צעיר (18–25), כושר גופני גבוה, מיומנות בלחימה בשטח בנוי וממרחקים קרובים ובמנהרות, מסירות גבוהה למטרה, אדיקות דתית, ועוד.
שכרם אף לעיתים גבוה יותר משל שאר חברי הזרוע הצבאית של חמאס.
הנוח'בה הוקמה ב-2013, על ידי יחיא סנואר, וראשי הזרוע הצבאית מוחמד דף ומרואן עיסא, כדי לסייע לחמאס במאבקו המזוין נגד ישראל.
בקיץ 2013 ובשנה שלאחריה הצטרפו מאות ליחידה, אחרי שעברו סינון והתאמה מצד מפקדיהם, על פי כישורים וקריטריונים נוספים.
בזמן מבצע צוק איתן ניסו מחבלים מהיחידה לחדור לשטח ישראל באמצעות מנהרות חוצות גבול והמושג "נוח'בה" פרץ לתודעה הציבורית.
ב-28 ביולי חוליית מחבלי נוח'בה חדרה לפילבוקס סמוך למוצב נחל עוז.
המחבלים הרגו 5 חיילים מגדוד 17 של חטיבת ביסלמ"ח, וכמעט חטפו את גופת אחד מהם.
11 חיילים ישראלים נהרגו בשלושה מקרי חדירה לשטח ישראל, בהם מפקד גדוד גפן של בית הספר לקצינים של צה"ל, סא"ל דולב קידר.
חלק מחברי הנוח'בה עזבו את היחידה כדי להצטרף לדאעש ב-2017.
הנוח'בה הובילה ב־7 באוקטובר 2023 את טבח שבעה באוקטובר, שבה השתלטו אנשיה על מוצבי צה"ל בעוטף עזה, רצחו, חטפו, עינו ואנסו ישראלים רבים, בהם זקנים, נשים, תינוקות וילדים.
בבלימת הפלישה הרגו כוחות צה"ל יותר מ־1,500 מהמחבלים.
כמו כן במהלך המלחמה צה"ל הרג מפקדי פלוגות נוח'בה ופעילי נוח'בה נוספים.
על פי הדיווחים, כשבעים מחבלים מהנוח'בה היו בכוח הפשיטה הראשוני על גדר המערכת סביב רצועת עזה.
בנובמבר 2015 פרסמה לראשונה הזרוע הצבאית של חמאס סרטון המתעד תרגיל של כוחות הנוח'בה, בו נראים פעילי היחידה מתאמנים על פשיטה רכובה והשתלטות על מוצב המדמה את חוף זיקים.
ב-2018 הארגון פרסם שוב סרטון אימונים של כוחות נוח'בה, בו נראית השתלטות על דגם של טנק ישראלי והשלכת רימונים לתוך מבנים.
ב-2019 פרסם סרטוני אימונים נוספים.
בשנת 2021 וביתר שאת בשנים 2022–2023 הארגון הרבה לפרסם סרטוני אימונים של כוחות הנוח'בה בלוחמה בשטח בנוי, השתלטות על טנקים וחטיפת חיילים
בחודש יולי 2023 פורסמו סרטוני וידאו קצרים המתעדים תרגילים שערכו (לא צוין תאריך) יחידות העילית (הנוח'בה) של גדודי אל-קסאם (גדוד נוסיראת וגדוד דיר אל-בלח) אשר דימו את מערכת השחרור "הבטחת אחרית הימים" במתווה של פלישה קרקעית לישראל, כיבוש מפקדת אוגדת עזה, תקיפת טנקים, חטיפת חיילים וכיבוש יישובים.
יחידת בת של הנח'בה, הנקראת "נח'בה אל-בח'ריה" - הכוחות המיוחדים של הים, נודעה לציבור הישראלי בעקבות אירוע החדירה לחוף זיקים במבצע צוק איתן.
ב-2018 הוערך כי ישנם כ-1,500 מחבלים חברים ביחידה.
היחידה הימית הוקמה כשנה לאחר סיום מבצע עופרת יצוקה, ב־2010, כדי לסייע לחמאס במאבקו המזוין נגד ישראל.
ב־8 ביולי 2014, יומו הראשון של מבצע צוק איתן, חדרו ארבעה-חמישה מחבלים מהכוח הימי של הנח'בה לחוף זיקים.
החדירה נכשלה, וכל המחבלים חוסלו.
ב־2015 עברו חלק מחברי הנוח'בה הימית אימונים באיראן.
נוח היינס סוויין היה משפטן ופוליטיקאי אמריקאי.
הוא היה הרפובליקני הראשון שמונה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
נוח סוויין נולד במחוז פרדריק שבווירג'יניה בחלקו העליון של עמק שננדואה, כ-160 ק"מ מצפון-מערב לוושינגטון הבירה.
הוא היה הצעיר מבין תשעת ילדיהם של ג'ושוע ורבקה (לבית סמית') סוויין.
הוא היה צאצא של פרנסיס סוויין, שהיגר מאנגליה ב-1710 והתיישב ליד פילדלפיה.
לאחר מות אביו ב-1809, התחנך נוח סוויין בבתי ספר מקומיים עד לכניסתו לאקדמיית מנדנדהול שבווטרפורד, וירג'יניה, בית ספר קווייקרי מכובד בו הוא למד בשנים 1817–1818. הוא החל לימודי רפואה באלכסנדריה, אך פרש מהלימודים לאחר שב-1819 נפטר מורו דר' ג'ורג' תורנטון.
אף על פי שלמשפחתו לא הייתה אפשרות לממן את המשך לימודיו, הוא למד משפטים בקריאה עצמית בהדרכתם של ג'ון סקוט ופרנסיס ברוקס בוורנטון, וירג'יניה, וב-1823 התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה.
כקווייקר אדוק (ועד היום הקווייקר היחידי שכיהן בבית המשפט העליון), התנגד סוויין באופן נמרץ לעבדות, וב-1824 הוא עזב את וירג'יניה ועבר לאוהיו, שהייתה מדינת חירות.
סוויין פתח משרד עורכי דין בקושוקטון, וב-1825 הוא נבחר לתפקיד התובע המחוזי.
ארבע שנים לאחר מכן הוא נבחר לבית המחוקקים של אוהיו.
ב-1830 הוא מונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון כתובע הפדרלי של אוהיו ועבר לבירת המדינה קולומבוס כדי לקבל על עצמו את המשרה.
בעת כהונתו כתובע הפדרלי, נבחר סוויין ב-1834 כחבר במועצת העיר קולומבוס וב-1836 הוא נבחר שוב לבית המחוקקים של אוהיו.
כתובע פדרלי הוא יצר ידידות קרובה עם שופט בית המשפט העליון ג'ון מקלין.
בשלהי הקריירה שלו היה מקלין תומך נלהב ברפובליקנים, וכאשר המפלגה הוקמה ב-1855, היה סוויין לאחד מראשוני חבריה ומארגניה.
ב-1835, כאשר סכסוכי הגבול הגוברים בין אוהיו לבין טריטוריית מישיגן ("מלחמת טולידו") איימו להפוך לעימות אלים, שיגר מושל אוהיו רוברט לוקאס את סוויין, יחד עם חבר הקונגרס לשעבר ויליאם אלן וחבר בית המחוקקים של אוהיו לשעבר, דייוויד דיסני, לוושינגטון, כדי להוועד עם הנשיא ג'קסון.
המשלחת הציגה בפני הנשיא את עמדתה של אוהיו ודחקה בו לפעול במהירות כדי לטפל במצב.
ג'ון מקלין היה אחד משני שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית שהתנגדו לדעת הרוב בפסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד.
בבחירות לנשיאות של 1860 הוא שאף להיבחר כמועמד המפלגה הרפובליקנית, אך הפסיד לאברהם לינקולן.
במספר הזדמנויות המליץ מקלין ללינקולן שהמועמד להחליפו על כס השיפוט יהיה סוויין.
המלצה זו הגיע בעיתוי מתאים, כאשר באפריל 1861 הלך מקלין לעולמו, זמן קצר לאחר השבעתו של לינקולן לנשיאות.
עם פרוץ מלחמת האזרחים פתח סוויין במסע למינויו לתפקיד, ושידל מספר חברי קונגרס מטעם אוהיו לתמוך במועמדותו.
כפי שצוין באחד המקורות: "סוויין ענה לקריטריונים של לינקולן להתמנות לתפקיד: מחויבותו לאיחוד, התנגדותו לעבדות ומוצאו מאוהיו, מדינתו של לינקולן".
קיימת גם סברה שסוויין ייצג עבדים נמלטים בבית המשפט.
תשעה חודשים לאחר מותו של מקלין, ב-21 בינואר 1862, הוגשה מועמדותו של סוויין.
ב-24 בינואר אושר מינויו על ידי הסנאט של ארצות הברית וב-27 בינואר הוא הושבע לתפקידו.
ב-1866, כשופט בסבב רכיבה בבית המשפט המחוזי הפדרלי, אישר סוויין את תאימותו לתיקון ה-13 לחוקה של בפסיקתו בתיק "ארצות הברית נגד רודס".
בפסק דין זה הוא כתב:
בפסק הדין "תיקי בית המטבחיים" מ-1873, פסק דין מכריע לפירושו של סעיף 1 של התיקון ה-14 לחוקה, הוציא סוויין חוות דעת מיעוט יחד עם השופטים סטיבן פילד וג'וזף בראדלי.
חוות דעת המיעוט של פילד הייתה חשובה, ובישרה החלטות מאוחרות יותר שהרחיבו עוד יותר את הפרשנות לתיקון ה-14. עם זאת, ארבע שנים מאוחר יותר הצטרף סוויין לדעת הרוב בפסק הדין "מון נגד אילינוי" , פסק דין בו פילד ובראדלי היו עדיין בדעת המיעוט.
גדולתו השיפוטית של סוויין לא באה לידי מימוש.
הוא היה הראשון מבין חמשת מינוייו של לינקולן לבית המשפט העליון.
פסק דין הרוב המפורסם ביותר שהוא כתב היה בתיק "ספרינגר נגד ארצות הברית" , שבו אושרה גבייתו של מס הכנסה על פי חוק ההכנסות של 1864.
בפסק הדין "גלפק נגד דביוק" (Gelpcke v.
Dubuque) מ-1864 כתב סוויין את פסק דין הרוב, בו הוא דחה את הטענה שחוקת איווה עלולה לפגוע בהתחייבויות החוקיות כלפי מחזיקי איגרות חוב.
כאשר חוזים נחתמו על בסיס אמון בהחלטות שיפוטיות קודמות, חוזים אלו יכולים להיפגע על ידי כל חקיקה שבאה אחריהן.
"לעולם אל לנו להקריב את האמת, הצדק והחוק, בשל העובדה שבית המשפט של המדינה בנה את המזבח והציב עליו את הקורבן".
הוא תמך בזכויות החוזיות של מחזיקי איגרות החוב של חברת הרכבות, גם לנוכח ההתכחשות אליהן, הן מצד בית המחוקקים של איווה והן מצד בית המשפט העליון של המדינה.
"התחייבויות הכפופות לחוק לא צריכות להיות מופרות רק מפני שבית המשפט של המדינה הקים את המזבח והציב עליו את הקורבן".
סוויין המשיך לכהן על כס השיפוט עד לפרישתו ב-1881. פעמיים הוא ניסה להתמנות כנשיא בית המשפט העליון, ב-1864 לאחר מותו של רוג'ר טוני וב-1873 לאחר מותו של סלמון צ'ייס.
סוויין לא נחשב לשופט מפורסם במיוחד.
הוא כתב כמה פסקי דין, ובדרך כלל חתם על פסקי דין שנכתבו על ידי אחרים והמשיך לכהן על כס השיפוט זמן רב לאחר שהוא לא היה במיטבו מבחינה בריאותית.
הוא נעתר ללחציו של הנשיא רתרפורד הייז לפרוש לאחר שהובטח לו שידידו ועמיתו מאוהיו סטנלי מתיוס ימונה במקומו.
בנו, וייג'ר סוויין, שירת במלחמת האזרחים, הגיע לדרגת מייג'ור גנרל ושירת כמושל הצבאי של אלבמה לאחר המלחמה.
לאחר מכן הוא ייסד משרדי עורכי דין בטולידו ובניו יורק.
בנו של וייג'ר, שנקרא נוח הייז סוויין על שם סבו, היה נשיא חברת האחים ברנס, מיבילת הפחם הגדולה בארצות הברית, עד לפרישתו ב-1932. בן אחר של וייג'ר, אלפרד האריס סוויין, היה סגן נשיא ג'נרל מוטורס.
בן נוסף של סוויין, נוח סוויין הבן, היה עורך דין בטולידו ותרם קרקע ששמשה לבניית מגרשה של קבוצת הבייסבול המקומית Toledo Mud Hens.
נוח סוויין נפטר ב-8 ביוני 1884 בניו יורק ונטמן בבית הקברות אוק היל שבוושינגטון הבירה.
נוזל קוונטי הוא שם כולל למערכות המפגינות מאפיינים של מכניקת הקוונטים ברמה המאקרוסקופית, ביניהן מערכות של נוזלי-על, מוליכי-על, אטומים קרים (קירור באמצעות לייזרים) ועוד.
תופעה זו מתרחשת לרוב כאשר ישנה חשיבות גם לתופעות של מכניקת הקוונטים וגם לתופעות קוונטיות סטטיסטיות.
התופעה נחזתה לראשונה בין השנים 1924–1925 בידי אלברט איינשטיין, תוך שימוש במאמר שכתב סאטינדרה נאת בוז על הנושא של סטטיסטיקה קוונטית.
תופעות קוונטיות מתרחשות לרוב בקנה המידה של אורך גל דה ברויי.
עבור חומר מרוכז, תופעות אלו מתחילות להתרחש כאשר אורך גל דה ברויי של חלקיק גדול יותר מהמרחק בין חלקיקים צמודים בתווך שמרכיב את החומר.
אורך גל דה ברויי של חלקיק בעל מסה הוא:
את התנע נוכל למצוא באמצעות התיאוריה הקינטית של הגזים:
מכאן נוכל למצוא את הטמפרטורה, בה נציב את התנע שהתקבל מאורך גל דה ברויי:
המערכת תתחיל להתנהג כנוזל קוונטי כאשר אורך הגל יהיה גדול מהמרחק בין חלקיקים שכנים בתווך, המסומן ב- , כלומר כאשר:
כאשר n זו צפיפות החלקיקים, והמעבר האחרון מתקבל משום ש- עבור תווך תלת־ממדי.
הטמפרטורה שהתקבלה- מהווה את הטמפרטורה הקריטית האופיינית של המעבר לנוזל קוונטי, ויש לה משמעויות שונות כתלות במערכת בה מתבצע המעבר:
במערכת פרמיונים, הטמפרטורה היא קירוב של אנרגיית פרמי של המערכת.
במערכת בוזונים, הטמפרטורה היא קירוב של טמפרטורת עיבוי בוז-איינשטיין.
נוזליות קוונטית של גז בוזונים
גז בוזונים הוא גז המורכב מחלקיקים בעלי ספין שלם.
בניגוד לגז פרמיונים, המאופיינים בידי ספין חצי-שלם, לא קיים תנאי מגביל כגון עקרון האיסור של פאולי שמונע משני פרמיונים להימצא באותו מצב קוונטי, ועל כן בטמפרטורה ששואפת אל האפס המוחלט הבוזונים שואפים להגיע אל רמת האנרגיה הנמוכה ביותר.
עקב כך, בטמפרטורות נמוכות החומר מתפצל לשני נוזלים: הנוזל הרגיל, בו נמצאים הבוזונים שברמות אנרגיה מעוררות, ונוזל העל, בו נמצאים הבוזונים שדחוסים ברמת היסוד.
הטמפרטורה בה מתחיל עיבוי בוז-איינשטיין (כלומר מתחיל להיווצר נוזל על) מסומנת ב- , ומחושבת כך:
דוגמה מוכרת לגז בוזונים המציג תופעת נוזליות קוונטית היא גז הליום-4, המכיל מספר זוגי של חלקיקים אלמנטריים ועל כן מתנהג כמו גז בוזונים.
התופעה התגלתה בשנת 1937 בידי פיוטר קפיצה, ג'ון פ.
באיור ניתן לראות את דיאגרמת מעבר הפאזה של הליום-4 (דיאגרמת P-T).
ניתן לראות את קו ההתכה המפריד בין מצב צבירה נוזל למוצק ואת קו לחץ האדים שמפריד בין נוזל לגז.
ניתן גם לראות תכונה מעניינת המאפיינת גז זה: עד לחץ של , החומר במצב צבירה נוזלי גם באפס המוחלט.
ניתן גם לראות את קו ה- שמפריד בין מצבי הנוזל השונים: נוזל רגיל (המסומן ב- He-1) ונוזל-על (המסומן ב- He-2).
זהו מעבר פאזה מסדר שני.
מוליכות על היא פאזה של חומר מוצק בו ישנה התנגדות חשמלית אפסית ודיאמגנטיות מושלמת.
פאזה זו מתקבלת בחומרים מסוימים עבור טמפרטורות נמוכות, ורק כאשר הזרמים החשמליים והשדות המגנטיים החיצוניים הם חלשים.
המקור של תופעת ההתנגדות החשמלית בגבישים הוא תנועת האלקטרונים בחומר, המבצעים התנגשויות ופיזורים ובכך מאבדים אנרגיה.
בכל פיזור שכזה ישנו עירור של אופן תנודה המתואר באמצעות פונון המשתחרר בגביש, ועלול להיקלט בידי חלקיק אחר ובכך שני חלקיקים מבצעים אינטראקציה ביניהם.
אם לשני האלקטרונים הללו גם ספין הפוך, הם הופכים לזוג קופר - זוג אלקטרונים הקשורים יחדיו בטמפרטורה נמוכה ומהווים ביחד בוזון.
ההיווצרות של זוגות קופר בטמפרטורות נמוכות גורמת לכך שהאלקטרונים, שהיו פרמיונים עד כה וצייתו לתנאי האיסור של פאולי, בטמפרטורות נמוכות מתנהגים כבוזונים, ועל כן יכולים לאכלס מצבים קוונטיים בהם ישנם זוגות קופר אחרים.
תופעה זו גורמת לכך שבטמפרטורות נמוכות החומר הופך למעין זורם בוז-איינשטיין מעובה, וכאשר מספיק זוגות קופר מגיעים אל מצב היסוד, התנגשויות ופיזורים יבוצעו רק כאשר זרם האלקטרונים שבמוליך עובר אנרגיה מסוימת כך שהוא יכול להעלות זוג מסוים לרמת אנרגיה גבוהה יותר.
נוזליות קוונטית של גז פרמיונים
עבור גז פרמיונים קיים תנאי האיסור של פאולי, שאומר כי שני חלקיקים לא יכולים להיות במצב קוונטי זהה, ועל כן גם בטמפרטורת האפס המוחלט ישנם חלקיקים מעוררים.
החלקיקים ישאפו להתפרס על פני רמות האנרגיה הנמוכות ככל שאפשר, ועל כן לא ייווצר מצב של נוזליות קוונטיות.
למרות זאת, בחומרים מסוימים של פרמיונים (למשל הליום-3) ישנו מצב של נוזליות על בכל זאת.
המודל שבאמצעותו תוארו האינטראקציות בתוך הליום-3 משתמש בקוואזי-חלקיקים, שזהו מודל המתאר תופעה בה חומר מוצק מתנהג כאילו ישנם בתוכו חלקיקים המבצעים אינטראקציות חלשות בריק.
מודל זה לא מאפשר היווצרות של זוגות קופר, כפי שמתרחש במעבר הפאזה למוליכות-על, אלא זוגות מסוג דומה שנבדלים בכך שהם מבצעים תנועה סיבובית סביב עצמם.
אם כך, תופעת ההיווצרות של נוזל-על הליום-3 מתוארת כך: כאשר קוואזי-חלקיק הליום-3 עובר בנוזל הוא נוטה לקטב את הספינים של הקוואזי-חלקיקים השכנים לו בכיוון הספין שלו, עקב התכונות הפרומגנטיות שלו.
כאשר קוואזי-חלקיק נוסף מתקרב אל הענן המקוטב של קוואזי-חלקיקים שנוצר, הוא יימשך אליו אם הספין שלו מקביל לכיוון הספין של הענן ושל הקוואזי-חלקיק שיצר אותו.
כך נוצרים זוגות קופר עם ספין ותנע זוויתי שונים מאפס, להם כנראה יש דרגות חופש פנימיות.
ההיווצרות של זוגות קופר אלו היא מה שמאפשר את מעבר הפאזה לכדי נוזל-על גם עבור חומרים מסוימים המורכבים מפרמיונים, כדוגמת הליום-3.
נוזלי גוף או נוזלים ביולוגיים הם נוזלים הקיימים בתוך גוף האדם.
בגברים מבוגרים בריאים רזים, אחוז המים בגוף נע בין 60 ל-67 ממשקל הגוף הכולל.
האחוז מעט נמוך יותר אצל נשים (52–55%).
אחוז הנוזל המדויק ביחס למשקל הגוף, עומד ביחס הפוך לאחוז השומן בגוף.
גוף המים הכולל מחולק לתאי נוזלים, בין תא הנוזל התוך תאי ותא הנוזל החוץ-תאי היחס הוא שניים על אחד.
נוזל תוך תאי (ICF) , המורכב מציטוזול ונוזלים בגרעין התא
נוזל גוף הוא המונח המשמש לרוב בהקשרים רפואיים ובריאותיים.
שיטות רפואה, בריאות ציבוריות והיגיינה אישית מודרניות מתייחסות לנוזלי הגוף כלא נקיים.
הסיבה לכך היא שהם יכולים להיות וקטורים למחלות זיהומיות, כגון מחלות המועברות במגע מיני או מחלות הנישאות בדם .
אמצעי זהירות אוניברסליים ומין בטוח מנסים להימנע מחילופי נוזלי גוף.
ניתן לנתח נוזלי גוף במעבדה רפואית על מנת למצוא חיידקים, דלקות, סרטן ועוד.
דגימות קליניות מוגדרות בדרך כלל כחומרים לא זיהומיים של בני אדם או בעלי חיים, כולל דם, רוק, הפרשות, רקמות גוף ונוזלי רקמות, וגם תרופות שהן מוצרי דם .
בהקשרים רפואיים, מדובר בדגימה שנלקחת לאבחנה, ולזיהוי מחלה או מצב.
דגימה של נוזלי גוף כוללות:
דגימת דם בבדיקת דם, כולל:
דגימת דם עורקית, כמו ניקור עורק רדיאלי
ניקור מותני לדגימת נוזל מוחי
בדיקת מי שפיר לדגימת מי שפיר
נח רעם פלדמן הוא אקדמאי וחוקר משפטי אמריקאי.
הוא פרופסור פליקס פרנקפורטר למשפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ויו"ר חברת עמיתי אוניברסיטת הרווארד .
הוא מחברם של 12 ספרים, מנחה הפודקאסט Deep Background, ובעל טור לענייני ציבור ב-Bloomberg Opinion.
הוא כתב בעבר באופן קבוע ב"ניו יורק טיימס מגזין".
עבודתו של פלדמן מתמקדת באתיקה ובמשפט חוקתי, עם דגש על חדשנות, חופש ביטוי, משפט ודת והיסטוריה.
פלדמן גדל בקיימברידג', מסצ'וסטס, בבית יהודי אורתודוקסי.
הוא למד שפות ותרבויות של המזרח הקרוב באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1990, הוא זכה במלגת "הארי ס.
פלדמן סיים את לימודיו ראשון בכיתתו ב-1992, עם תואר ראשון באמנויות, בהצטיינות.
עם סיום לימודיו בהרווארד, זכה פלדמן במלגת רודס ללימודים בקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1994 הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בלימודי המזרח (התמקד באתיקה של אריסטו והקבלה האסלאמית שלה).
בהיותו באוקספורד, הוא היה חבר באגודת לחיים של האוניברסיטה .
לאחר מכן חזר פלדמן לארצות הברית כדי ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, שם היה עורך ביקורת הספרים של כתב העת Yale Law Journal .
הוא סיים את לימודיו עם תואר דוקטור למשפטים בשנת 1997.
לפי הרווארד מגזין , פלדמן הוא רב לשוני.
הוא שולט באנגלית, עברית, ערבית וצרפתית, בקוריאנית מדוברת, וקורא יוונית, לטינית, גרמנית, איטלקית, ספרדית וארמית.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, פלדמן היה בין השנים 1997 ל-1998 עוזר משפטי לנשיא בית המשפט לערעורים במחוז קולומביה השופט הארי ט.
לאחר מכן, בין השנים 1998 ל-1999, היה עוזר משפטי לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית השופט דייוויד סוטר.
בשנת 2001 פלדמן הצטרף לפקולטה של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, שם הפך בשנת 2005 לפרופסור מן המניין, ושנה לאחר מכן מונה לפרופסור למשפטים.
בשנת 2007, פלדמן הצטרף לפקולטה של בית הספר למשפטים בהרווארד כפרופסור במיס למשפט בינלאומי, לימד קורסים על התיקון הראשון, החוקה והסדר הבינלאומי.
בשנת 2014 מונה לפרופסור פליקס פרנקפורטר למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד.
פלדמן נבחר בשנת 2006 להיות עמית נלווה בכיר במועצה ליחסי חוץ .
ובתחילת שנות האלפיים, היה עמית נלווה בקרן אמריקה החדשה .
פלדמן פרסם עשרה ספרי עיון ושני ספרי חקר מקרה (Case Sudy או Casebook ) וכדלקמן:
"החוקה השבורה - לינקולן, עבדות והתבססות אמריקה";
"מחולק על ידי אלוהים - בעיית אמריקה הכנסייתית, ומה עלינו לעשות בקשר אליה";
"מה שאנו חייבים לעיראק - מלחמה ואתיקה של בניית אומה";
"מלחמה מגניבה - עתיד התחרות הגלובאלית";
"עקרבים - הקרבות והניצחונות של שופטי בית המשפט העליון הגדולים של פ.
"שלושת חייו של ג'יימס מדיסון - גאון, פרטיזן, נשיא";
"עלייתה ונפילתה של המדינה האיסלמית";
"אחרי הג'יהאד - אמריקה והמאבק לדמוקרטיה אסלאמית";
"להיות יהודי היום: מדריך חדש לאלוהים, לישראל ולעם היהודי".
את 2 ספרי חקר מקרה הוא כתב יחד עם קתלין סאליבן , וכל אחד מהם יצא לאור בכמה וכמה הוצאות:
בין השנים 2005 עד 2011 הוא היה סופר תורם עבור הניו יורק טיימס מגזין.
מאז 2012, הוא בעל טור קבוע ב-Bloomberg Opinion.
הוא גם תורם באופן קבוע מאמרים ל-The New York Review of Books על נושאים חוקתיים ובית המשפט העליון.
מאז 2019, פלדמן מנחה את הפודקאסט "רקע עמוק", המופק על ידי תעשיות פושקין .
"רקע עמוק" מתמקד בהקשרים ההיסטוריים, המדעיים, המשפטיים והתרבותיים, העומדים בבסיס החדשות, תוך התמקדות בכוח ובאתיקה.
הוא ראיין בין היתר את מלקולם גלדוול, לורי ר.
בשנת 2003 מונה פלדמן ליועץ חוקתי בכיר של הרשות הזמנית של הקואליציה שהקימה ארצות הברית בעיראק.
במסגרת תפקידו הוא ייעץ בניסוח של חוק המעבר המינהלי , המקדים לחוקה העיראקית.
בשנת 2010 הוא הפך לעמית בכיר בחברת העמיתים של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2020 הוא מונה ליו"ר החברה
הוא המנהל המייסד של תוכנית ג'וליס-רבינוביץ למשפט יהודי וישראלי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
לפי פלדמן, שיזם את הצגת הרעיון בפני מארק צוקרברג והיה "אדריכל התכנית": מטרת מועצת הפיקוח היא להגן ולהבטיח את חופש הביטוי בפלטפורמה, על ידי יצירת גוף עצמאי שיבדוק את הדברים החשובים ביותר של פייסבוק: החלטות ניהול תוכן.
בראיון איתו בכתב העת הטכנולוגי "פאסט קומפאני , הוא הסביר כיצד ניתן להתייחס בפורום שכזה במהירות, ובזמן אמיתי, לכל מיני זיופים או מסרים מרעילים ומפוברקים.
ב-4 בדצמבר 2019, פלדמן, לצד הפרופסורים למשפטים פמלה קרלן , מייקל גרהרדט וג'ונתן טורלי - העידו בפני ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית בנוגע לעילות החוקתיות להדחה הנשיאותית בחקירת ההדחה נגד הנשיא דונלד טראמפ.
לדבריו שם: "יום אחד, לא נהיה יותר בחיים, ונלך לאן שלא נלך, למקום הטוב או למקום אחר, ואולי נפגוש שם את מדיסון והמילטון", הציע פלדמן.
"והם ישאלו אותנו: 'כשנשיא ארצות הברית פעל להשחית את מבנה הרפובליקה, מה עשית?' ותשובתנו לשאלה זו חייבת להיות שפעלנו לפי הנחיית אבות האומה, וחייב להיות שאם הראיות תומכות במסקנה זו, בית הנבחרים יפעל להדיח אותו."
בשנת 2020 כתב מגזין הרווארד על פלדמן כדלקמן:
בשנת 2019 פרסם הניו יורק טיימס ב"מי זה נח פלדמן?"
בשנת 2008 נבחר פלדמן ברשימת "75 האנשים המשפיעים ביותר במאה ה-21" של אסקווייר.
המגזין כינה אותו "כאחד מהמבוקשים ביותר על ידי הרשויות במדינה", "סופר מוערך" ו"אינטלקטואל ציבורי של זמננו".
בשנת 2006, ניו יורק מגזין כינה את פלדמן "האינטלקטואל הציבורי הגדול הבא", ומאוחר יותר, כ"המוח היפה ביותר" בגיליון "האנשים היפים ביותר".
בשנת 2005, הניו יורק אובזרוור כינה את פלדמן "אחד מקומץ "חְנוּנִים" משפטיים רציניים בעלי קורות חיים, שהסיכויים שלהם לכס השיפוט הגדול הם מקור לספקולציות תמידיות בקרב חברים ועמיתים".
ביקורתו על היהדות האורתודוקסית המודרנית והפולמוס בגינה
במאמר שלו ב"ניו יורק טיימס מגאזין" מיולי 2007: "פרדוקס אורתודוקסי", סיפר פלדמן על חוויותיו על גבולות ההכלה וההדרה של הקהילה היהודית האורתודוקסית המודרנית שבה גדל, במיוחד בבית הספר התיכון שלו, בית הספר (ישיבת) רמב"ם.
הוא טען כי בחירתו להתחתן עם לא יהודייה הובילה (9 שנים קודם לכתיבת המאמר) לנידוי על ידי בית הספר, שבמסגרתו הוא וארוסתו דאז ממוצא קוריאני (שהפכה שנתיים מאוחר יותר לרעייתו) הוסרו לכאורה מתצלום של מפגש הכיתה שלו שפורסם בעלון בית הספר.
להאשמותיו הוא הוסיף שעדכונים ששלח לביטאון בית הספר לא הועלו בכוונת מכוון.
בתגובה נטען שלא רק הם הוסרו מהתמונה עקב צפיפותה, ומכיוון שעמדו בשולי הקבוצה, הוסרו מהתמונה יחד עם אחרים.
"פלדמן העלה במאמרו את שאלת הנישואים המעורבים כסתירה פנימית של האורתודוקסיה המודרנית - בין ההגבלות ההלכתיות לפתיחוּת שמצווה המודרנה.
הוא הזכיר עוד אנקדוטה כאובה מימי לימודיו ב"רמב"ם": רב שהבהיר לתלמידים שההלכה אוסרת על חילול שבת לשם הצלת גוי, וכי פעולה כזאת מותרת רק אם כוונתה לשם "דרכי שלום".
פלדמן הזכיר גם את הרקע האורתודוקסי-מודרני של ברוך גולדשטיין ושל יגאל עמיר, אבל הקפיד לציין שמאותו בית ספר ממנו בא גולדשטיין, צמחו גם שני חתני פרס נובל.
הוא הדגיש את הסתירות הפנימיות של האורתודוקסיה המודרנית, שיכולה ליצור גם חתני פרס נובל וגם רוצחים כמו גולדשטיין".
כנגד ביקורתו כנגד האורתודוקסיה המודרנית, יצאו רבים מבכירי האורתודוקסיה בארצות הברית והקהילה היהודית הכללית שם.
הפולמוס הפך גם לסוגיה אתית עיתונאית.
העיתון "ג'ואיש ויק", אחד משני השבועונים היהודיים הבולטים בארצות הברית, דיבר עם צלם התמונה שטען, כי פלדמן וזוגתו לא נכללו בתמונה פשוט משום שזאת כללה אנשים רבים מדי, והם עמדו בקצה השמאלי של קבוצת המצטלמים.
לדבריו, פלדמן ו"ניו יורק טיימס" ידעו זאת עוד לפני פרסום המאמר.
בתגובה דרש "האיגוד האורתודוקסי" (אחד הארגונים החזקים של האורתודוקסיה האמריקאית) את התנצלות "ניו יורק טיימס", ואת הפסקת כתיבתו של פלדמן בעיתון, ואף השווה את הפרשה לפרשת ג'ייסון בלייר (עיתונאי "ניו יורק טיימס" שהתגלה כזייפן כתבות סדרתי).
הניו יורק טיימס טען שפלדמן מעולם לא כתב שתמונתו הוסרה בכוונה, ובראיון ל"הארץ" אמר: ש"הצלם צילם שבע תמונות, בשש מהן אשתי ואני הופענו, אבל בית הספר פרסם את התמונה האחת שבה לא הופענו".
מאידך, בעקבות הפולמוס, ה"ג'ואיש ויק" עצמו טרח להצביע על הפער בין העמדות המוצהרות של האורתודוקסיה לבין עמדותיה בפועל.
בעקבות העלייה החדה באנטישמיות בעולם המערבי בעקבות טבח שבעה באוקטובר ופעולות ישראל בעזה בעקבותיו, פלדמן והטיים מגאזין העלו בסוף פברואר 2024 מאמר שלו שנקרא "האנטישמיות החדשה", כשעל עמוד השער של המגאזין הופיע מגן דוד גדול עם שם המאמר.
במאמר הוא מצביע על הנתונים המדאיגים בעלייה באנטישמיות, ועל כוכבי רשת פופולריים שמשתתפים בה.
הוא מסכם וכותב שהסוג החדש של האנטישמיות שמכוון כלפי ישראל, אינו עוסק בסופו של דבר ביהודים, אלא בדחף האנושי להפנות את האצבע כלפי מישהו שאפשר לגרום לו לשאת את כובד החוליים החברתיים שלנו.
דיכוי הוא אמיתי לדבריו, וניתן להפעיל כוח ללא צדק.
ישראל לא צריכה להיות חסינה מביקורת כשהיא פועלת שלא כהלכה.
עם זאת, ההיסטוריה הנוראה והחוסן הבלתי מנוצח של האנטישמיות גורמים לכך, שדרכים של התקפה רטורית על ישראל ועל יהודים, צריכים להיות נתונים לבדיקה קפדנית.
פלדמן גרוש מג'ני סוק , פרופסור למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד וסופרת תורמת בניו יורקר, ממנה יש לו שני ילדים.
ב-2023 הוא התארס לג'וליה אליסון , אישיות טלוויזיונית, שנמצאת בהליכי גיור.
נוזל על-קריטי הוא מצב צבירה המתקיים כאשר חומר נמצא בתנאי טמפרטורה ולחץ מעל הנקודה הקריטית שלו.
במצב זה, לא ניתן להבחין בין המצב הנוזלי למצב הגזי של החומר, והוא מציג תכונות המשלבות מאפיינים של שני מצבי הצבירה.
נוזלים על-קריטיים נמצאים באופן טבעי באטמוספירות של ענקי קרח כמו נפטון ואורנוס, שם מים, אמוניה ומתאן נמצאים במצב על-קריטי בגלל תנאי הלחץ והטמפרטורה הקיצוניים.
נוזל על-קריטי מתאפיין בתכונות ייחודיות:
צפיפות הדומה לזו של נוזל.
צמיגות הדומה לזו של גז.
הנקודה הקריטית מוגדרת על ידי טמפרטורה קריטית (Tc) ולחץ קריטי (Pc) ספציפיים לכל חומר.
לדוגמה, עבור מים הנקודה הקריטית היא בטמפרטורה של ולחץ של 218 אטמוספירות.
בנקודה הקריטית מתרחשות מספר תופעות ייחודיות:
היעלמות מתח פנים בין הפאזות
לחומרים במצב נוזל על קריטי שימושים רבים, בהם:
הסרת קפאין מפולי קפה באמצעות פחמן דו-חמצני על-קריטי.
מיצוי חומרים פעילים מצמחים בתעשיית התרופות.
טיפול בפסולת רעילה באמצעות מים על-קריטיים.
המושג "נקודה קריטית" הוצג לראשונה על ידי הברון שארל קניאר דה לה טור בשנת 1822, כאשר הבחין שהגבול בין הפאזות הנוזלית והגזית נעלם בטמפרטורות מסוימות.
המחקר המודרני של נוזלים על-קריטיים החל בשנות ה-70 של המאה ה-20, עם התפתחות היישומים התעשייתיים.
נוטינג היל היא שכונה בלונדון, אנגליה, הנמצאת בפינה הצפון מערבית של גני קנזינגטון, ברובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי.
זוהי שכונה רב תרבותית בה מתקיים קרנבל נוטינג היל, ופועל בה שוק פורטובלו.
נוטינג היל היא שכונת יוקרה אופנתית.
ידועה בזכות בתיה הגדולים המסודרים בשורות בסגנון ויקטוריאני, מרכזי הקניות ומסעדותיה (במיוחד אלו הסמוכים לווסטבורן גרוב וצומת קלרנדון).
מאמר הדיילי טלגרף אשר פורסם ב-2004 השתמש במונח "נוטינג היל סט" בהתייחסו לקבוצה מתגבשת של פוליטיקאים מהמפלגה השמרנית, כדוגמת דייוויד קמרון וג'ורג' אוסבורן.
בכל אופן, הבתים הגדולים אפשרו מגורים משולבים בהשכרה לאורכה של המאה ה-20. הגירה מהקריביים נמשכה לאזור ב-1950, חלקית בגלל הבעלים של רוב הנכסים פיטר רצ'מן, והפכה למטרה של ה"טדי בוייס" הלבנים בהתפרעויות הגזעניות של נוטינג היל ב-1958.
השכונה איגדה אומנים רבים לתרבות "אלטרנטיבית" מאז התפתחותה ב-1820.
נראה שחלקו של השם "נוט" מקורו בשם פרטי קנוטה מאנגלית עתיקה, ו"אינג" פירושו התיישבות.
האזור במערב נתיב הקדרות שימש בתחילת המאה ה-19 לייצור לבנים ורעפים מהטיט שנחפר באזור, הטיט עוצב ונשרף לצורת לבנה ורעף בתנור.
תנורי הרעפים של המאה ה-19 היחידים שנותרו בלונדון נמצאים ברחוב וולמר.
באותו אזור, חוות חזירים הוקמו לאחר שהורחקו מאזור המארבל ארץ'.
פארק אוונדייל הוקם בשנת 1892 על אזור אשר שימש לגידולי חזירים שנקרא "האוקיינוס".
האזור נותר כפרי עד שהתרחבות לונדון מערבה הגיעה לבייסווטר בתחילת המאה ה-19. בעלת הקרקעות העיקרית בנוטינג היל הייתה משפחת לדברוק, ומ-1820 ג'יימס וולר לדברוק לקח על עצמו את פיתוח קרקעות לדברוק.
יחד עם האדריכל תומאס אלאסון, החל לדברוק לתכנן את הרחובות והבתים, במטרה ליצור פרבר אופנתי לבירה (אם כי הפיתוח לא הפך רציני עד לשנת 1840).
רבים מרחובות אלו נושאים את השם לדברוק, כולל רחוב לדברוק גרוב, הציר הצפוני-דרומי של האזור, וכיכר לדברוק, כיכר הגן הפרטית הגדולה ביותר בלונדון.
בתחילה רצו לקרוא למחוז פארק קנסינגטון.
הרחובות פארק קנסינגטון וגני פארק קנסינגטון הם תזכורת לכך.
קידומת הטלפון המקומית 7727 (במקור 727) מבוססת על מרכזיית פארק.
לדברוק העביר את המשך פיתוח הקרקע לחברת עורכי הדין סמיט, בייליי (ידועים כבייליי וג'נסון אחרי 1836), אשר עבדו עם אלאסון בפיתוח נכסים.
בשנת 1823 אלאסון השלים תוכנית מתאר שטחה העיקרי של הקרקעות.
שלב בו החלה יצירה של גנים ציבוריים גדולים, הסמוכים לבתים.
במקום למקם את המבנים סביב גן מרובע, תוך הפרדה באמצעות כביש, בחר אלאסון לאפשר לבתים גישה ישירה לגנים מבודדים בצידם האחורי, אליהם לא ניתנה גישה לאנשים ברחוב כלל.
כיום בתים אלו ממשיכים להוות ערך רב לבעלי נכסים עמידים.
בשנת 1837 מסלול המרוצים באצטדיון נבנה.
מסלול המרוצים נבנה מסביב לגבעה עבור הצופים.
בכל אופן, היזמה נכשלה בגלל זכות הציבור למעבר אשר חצתה את המסלול, וגרמה לפגמים בחימר.
האצטדיון נסגר ב-1841, והמשך פיתוח בתים נעשה על שטחו.
הכבישים המקיפים את הגבעה, כדוגמת בלנהיים, אלגין, סטנלי, קורנוול ולנדסדוון, נבנו על תוואי מסלול המרוצים.
בקצה הגבעה נבנתה כנסיית סט.
גונ'ס, בשנת 1845 בסגנון אנגלי, והיווה מבנה מרכזי בפיתוח שטח לדברוק.
בתי נוטינג היל היו גדולים, אבל לא נחלו הצלחה במשיכת עשירי לונדון, אשר נטו להתגורר בסמוך למרכז לונדון במייפייר ובלגרביה.
הבתים פנו למעמד הבינוני הגבוה, אשר יכול היה להתגורר בסגנון בלגרביה בעלות נמוכה יותר.
בפרק הפותח של ההגדה לבית פורסייט מאת ג'ון גולסוורתי, ניקולס פורסייט התגורר ברחוב לדברוק גרוב.
תחילת ועד אמצע המאה ה-20
מוניטין המחוז השתנה במהלך המאה ה-20. כמרחב מגורי מעמד בינוני הפך ברובו למגורים מחולקים.
בתקופת הבליץ מספר בתים נפגעו או נהרסו על ידי הלופטוואפה, כולל כנסיית אול סיינט, אשר נפגעה ב-1940 ושוב ב-1944. בתקופה של אחרי המלחמה השם נוטינג היל הפך לשם נרדף לדיור זול מפוקפק שנשלט על ידי פיטר רצ'מן.
האזור מצפון מזרח, גולבורן, היה ידוע בהיותו "אחד המקומות הגרועים ביותר בלונדון" על פי צ'ארלס בות'.
בסוף אוגוסט ותחילת ספטמבר 1958, התרחשו התפרעויות נוטינג היל על רקע גזעני.
סדרת ההתפרעויות החלו ככל הנראה ב-20 באוגוסט כאשר כנופיה של צעירים לבנים תקפו אישה שוודית בשם מייבריט מוריסון (Morrison), אשר הייתה נשואה להודי.
מאוחר יותר באותו לילה אספסוף של 300 עד 400 "לבנים", כולל "נערי טדי", נראו ברחוב ברמלי תוקפים בתי תושבים ממוצא הודי.
ההתפרעויות נמשכו בכל לילה עד 5 בספטמבר.
תנאי המגורים הנוראיים בנוטינג היל הובילו את ברוס קנריק להקמת "נאמנות מגורי נוטינג היל" בשנת 1963, אשר סייעה בהקמת ארגון בתי המחסה הלאומי בשנת 1966.
משכנות העוני התפנו במהלך שנות הפיתוח בין 1960 ל-1970 כאשר נבנו "רחוב ווסטווי" ומגדל טרליק.
המקום הפך מלא חיים עם הגעת קהילה ים תיכונית, פורטוגזית, ספרדית ומרוקנית בעיקרה.
העלאת ערך הרכוש לקראת סוף המאה ה-20
בשנות ה-80, בתים לא מחולקים החלו לשוב לטובת משפחות אשר יכלו להרשות לעצמם, וחלקים מנוטינג היל כיום נחשקים ביותר בלונדון.
חלקי נוטינג היל הסמוכים להולנד פארק מאופיינים בבתים בסגנון סטוקו המתוחזקים היטב, גנים פרטיים, גנים ציבוריים וגישה לפארקים ציבוריים כדוגמת הולנד פארק, גני קנסינגטון וחנויות.
הגבעה שעל נקראת השכונה עדיין נראית בבירור, כשפסגתה במרכז רחוב לדברוק גרוב, בצומת גני פארק קנסינגטון.
לנוטינג היל אין גבולות רשמיים, כך שהגדרת אזורי נוטינג היל משתנה.
המיקוד "W11", הוא הקרוב ביותר להשתייך לשכונה, אם כי המיקוד "W10", מכסה את האזור של צפון קנסינגטון אשר נופל תחת ההגדרה הרחבה של השכונה.
ההיסטוריונית המקומית פלורנס גלדסטון, מגדירה את נוטינג היל בעבודתה "נוטינג היל בימים שחלפו" כרוב חלקה של קנסינגטון, אשר צפונה ברחוב נוטינג היל גייט.
נוטינג היל מהווה כיום את רוב שטחה של צפון קנסינגטון, ונחשבת כשם חלופי.
סוכני נדל"ן מבדילים את צפון קנסינגטון כאזור מחוז הכולל את נוטינג דייל והאזור ממזרח רחוב לדברוק גרוב עד רחוב ארוו.
חלקו של הרובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי באופן גס מוקף על ידי הרבעים המנהליים של סיינט צ'ארלס, גולבורן, נוטינג ברנס, קולוויל, נורלנד ופאמבריג', אשר תחומה בצפונה ברחוב ארוו ובדרומה בנוטינג היל גייט ושדרת הולנד פארק.
ארבע תחנות תחתית נמצאות באזור: תחנת תחתית ווסטבורן פארק, תחנת תחתית לדברוק גרוב, תחנת תחתית לטימר רוד ותחנת תחתית נוטינג היל גייט.
תחנת לדברוק גרוב נקראה נוטינג היל בפתיחתה ב-1864, אך השם שונה בשנת 1919 כדי למנוע בלבול בינה לבין תחנת נוטינג היל גייט החדשה.
נוטינג היל היא חלק ממחוז הבחירה של קנסינגטון, המיוצג על ידי השמרני סר מלקולם ריפקינד.
לדברוק גרוב הוא רחוב בחלק הצפוני של נוטינג היל, ממשיך עד לרחוב קנסל גרין, נפרש על שני אזורי המיקוד "W10" ו-"W11", וכן גם ומהווה גם את שמו של האזור מצדי הרחוב.
תחנת התחתית לדברוק גרוב ממוקמת ברחוב בצומת ווסטוויי.
שער כביש אגרה נבנה בחזית הגבעה ברחוב הראשי מלונדון לאוקסברידג', כיום רחוב אוקספורד, רחוב בייסווטר ושדרת הולנד פארק לאורך חלק זה של הדרך.
הנקודה בה עמד שער האגרה נקראה שער נוטינג היל.
השער נועד למטרות גביית מעבר.
האגרה נועדה לצורכי תחזוקת הכביש.
דרך פורטובלו עוברת כמעט לכל אורכה של נוטינג היל מצפון לדרום.
הדרך עוברת במקביל ללדברוק גרוב.
בדרך נמצאים שוק פורטובלו, אחד השווקים הידועים של לונדון, מתחם עתיקות ויד שנייה, דוכני ממכר פירות, ירקות ובגדים.
הדרך הייתה בתחילה נתיב אל חוות פורטובלו בצפונה של נוטינג היל.
ווסטבורן גרוב הוא רחוב מסחרי העובר לאורכה של נוטינג היל מדרך קנסינגטון פארק במערב לקווינסוויי במזרח, חוצה את דרך פורטובלו.
הרחוב מאופיין בעסקים עצמאיים ורשתות שיווק, והוגדר "אופנתי" ו"מוצלח".
קרנבל נוטינג היל עובר לאורכו של ווסטבורן גרוב.
נורת' קנסינגטון הוא אזור בולט בנוטינג היל.
בשכונה זו התרחשו אירועי האלימות בתקופת המהומות.
הקרנבל מתחיל מאזור זה, כמו כן קטעים רבים מהסרט "נוטינג היל" צולמו בו.
מוקד התחבורה העיקרי של האזור, תחנת התחתית לדברוק גרוב, נקראה נוטינג היל בין השנים 1864 ל-1919. השם שונה כדי למנוע בלבול עם תחנת תחתית נוטינג היל החדשה.
לדברוק גרוב הוא הרחוב הראשי של האזור.
מתווכי נכסים קוראים כיום לאזורי העשירים, דרום נוטינג היל כשהם מתכוונים לנוטינג היל גייט והולנד פארק.
גלי הגירה לאזור התרחשו במהלך המאה ה-20, של אירים, יהודים, קריביים, ספרדים ומרוקאים.
ההתחדשות המתמדת של אוכלוסיית האזור הופכת אותו לקוסמופוליטי.
נוטינגהאם היא עיר גדולה במרכז אנגליה, ובירתו של חבל נוטינגהאמשייר.
נהר לין עובר בה, ולרוחב גבולה הדרומי עובר נהר טרנט.
בעיר עצמה חיים כ-275,000 תושבים, ובמטרופולין, שכולל את הערים הסמוכות והפרוורים, חיים כ-666,000 תושבים.
ליבה הפועם של העיר הוא כיכר השוק המרכזי, שהחל תהליך שיפוץ מואץ ב-2006. מסביב לכיכר מצויים מרבית רחובות המסחר והקניות של העיר.
מכל מקום בכיכר וברחובות הסובבים אותה ניתן לראות את בניין המועצה הממוקם בקצה הכיכר.
בבניין יש גם מרכז קניות גדול.
האזור החדש ההולך ומתפתח במהרה בשנים האחרונות הוא הרובע הבוהמי "הוקלי", באזור לייס מרקט (Lace Market).
הודות לאגדה רובין הוד מבקרים בעיר תיירים רבים כדי לראות אתרים המוזכרים בסיפור, בהם טירת נוטינגהאם ויער שרווד.
מערות מרשימות ממוקמות מתחת לטירת נוטינגהאם ומושכות אליהן מטיילים מקומיים וזרים המגיעים לעיר.
בעיר נמצאת אוניברסיטת נוטינגהאם החמישית בגודלה בבריטניה.
בקרבת מקום מצוי ביתו של הלורד ביירון.
לורנס גדל בעיר ומונצח בה.
נמל התעופה מזרח המידלנדס נמצא בקרבה של כ-21 קילומטר מהעיר.
נוטינגהאם ממוקמת במזרח המידלנדס, אחד האזורים העניים ביותר בבריטניה כיום ולשעבר אזור מכרות.
נכון ל-2010 כשליש מתושבי העיר מובטלים ובה האחוז הגבוה ביותר באירופה של אמהות בגיל העשרה לחייהן.
העיר גם סובלת ממכת אלימות קשה ולכן נקראה "Shottingham" (מלשון ירי), אם כי בשנים האחרונות חל בה שיפור קל.
הדת העיקרית בעיר היא הנצרות, דתה הרשמית של הממלכה המאוחדת.
בעיר ישנם מסגדים הודות לגל הגירה גדול ממדינות מוסלמיות, בעיקר פקיסטן ומדינות צפון אפריקה, המשרתים את הקהילה המוסלמית בעיר.
בעיר חיים גם מיעוטים סיקים, הינדים ודאואיסטים.
בעיר ישנם שני בתי כנסת המשרתים את הקהילה היהודית הקטנה.
ברחוב לויד בשכונת שרווד פועל בית כנסת פרוגרסיבי, וברחוב שייקספיר עומד בית כנסת אורתודוקסי.
בעיר קיים גם בית חב"ד.
לעיר נוטינגהאם שני מועדוני כדורגל פעילים.
נוטינגהאם פורסט (נוסד ב-1865), הוא מועדון גדול ונחשב לאחד החשובים באנגליה כולה.למרות שהקבוצה כיום לא במקום גבוה בליגה הראשונה, היא זכתה בעבר בשני גביעי אירופה לאלופות (ב-1979 וב-1980), שני גביעים, ארבעה גביעי ליגה, ואליפות אחת ב-1978.
נוטס קאונטי הוא מועדון קטן יותר אך מפורסם בזכות היותו מועדון הכדורגל המקצועני הוותיק בעולם (נוסד ב-1861).
הקבוצה משחקת כיום בליגה החמישית בחשיבותה באנגליה.
קבוצת הקריקט של המחוז, "מועדון הקריקט של מחוז נוטינגהאמשייר", משחקת ב"טרנט ברידג'", אצטדיונה הביתי הממוקם בנוטינגהאם.
בעיר יש מרכז טניס גדול, קבוצת ראגבי, אולם להחלקה על הקרח ומתקני ספורט רבים נוספים.
נוטינגהאם פורסט היא קבוצת כדורגל אנגלית אשר משחקת בפרמייר ליג.
נוטינגהאם היא הקבוצה היחידה באירופה שיש לה יותר זכיות בגביע אירופה לאלופות מאשר זכיות באליפות המקומית של מדינתה.
יריבתה העירונית של נוטינגהאם היא נוטס קאונטי, אך השתיים לא נפגשו לשום משחק דרבי מאז עונת 94–1993.
הקבוצה נוסדה בשנת 1865 ועונתה הראשונה בכדורגל האנגלי הייתה עונת 1889–1890 בליגה השנייה בה סיימה במקום הלפני האחרון.
בשנת 1906 ירדה נוטינגהאם בפעם הראשונה בתולדותיה לליגת המשנה אבל היא חזרה תוך עונה לליגה הבכירה לאחר שסיימה ראשונה בליגת המשנה, אך כעבור 4 שנים ירדה שוב לליגת המשנה.
בשנת 1922 חזרה נוטינגהאם פורסט לליגה הבכירה ובשנתיים הראשונות היא ניצלה מירידה לאחר שסיימה מקום אחד מעל הקו האדום, כאשר בעונתה השנייה היא ניצלה בזכות הפרש שערים עדיף על צ'לסי, בזכות העובדה שכבשה שער אחד יותר, אך בעונתה השלישית היא נשרה שוב לליגת המשנה לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון.
בשנת 1949 נשרה נוטינגהאם בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה השלישית, אולם היא חזרה לליגה השנייה בחלוף שנתיים, לאחר עונה מצוינת עם הפסד ביתי אחד בלבד כל העונה ולאחר שכבשה 110 שערי ליגה.
בשנת 1957 היא חזרה לליגה הבכירה אחרי היעדרות של 32 שנים.
שנתיים לאחר שחזרה לליגה הבכירה זכתה נוטינגהאם בגביע האנגלי בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על לוטון טאון 1-2.
בשנת 1967 הייתה הקבוצה על סף זכייה באליפות היסטורית, אולם סיימה לבסוף את העונה במקום השני כסגניתה של מנצ'סטר יונייטד.
בשנת 1972, אחרי 15 שנים ברציפות בליגה הבכירה, נשרה נוטינגהאם חזרה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון.
לאחר 4 שנים של דשדושים בליגת המשנה ללא הצלחה לחזור לליגה הבכירה, הגיע המפנה כאשר מינוייהם של המנג'ר, בריאן קלאף, ועוזרו, פיטר טיילור, באמצע שנות השבעים, הביא למפנה.
בשנת 1977 העפילה הקבוצה לליגה הראשונה באנגליה אחרי 5 שנים של היעדרות.
שנה מאוחר יותר, בשנת 1978, זכתה הקבוצה באליפות אנגליה, ובאותה שנה זכתה בגביע הפוטבול ליג אחרי ניצחון במשחק הגמר החוזר על ליברפול 0-1 כאשר קודם לכן, במשחק הגמר הראשון, לא הושגה הכרעה והמשחק הסתיים בתיקו 0-0
ב-1979 זכתה הקבוצה בגביע אירופה לאלופות אחרי ניצחון במשחק הגמר על מאלמה משוודיה 0-1. הקבוצה הצליחה באותה שנה להגן על תוארה כמחזיקת גביע הפוטבול ליג אחרי ניצחון במשחק הגמר על סאות'המפטון 2-3.
שנה מאוחר יותר זכתה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות בגביע אירופה לאלופות אחרי ניצחון במשחק הגמר על המבורג באותה תוצאה.