tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פסטיבל הקולנוע בירושלים 2011 זיכה את ארנון גולדפינגר בפרס הבימוי לסרט התיעודי הטוב ביותר.
חודשיים מאוחר יותר זכה הסרט בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר, הייתה זו הפעם השנייה בה גולדפינגר זוכה בפרס אופיר על סרט תיעודי (הקודם על סרטו התיעודי "הקומדיאנטים").
באותה השנה בטקס חלוקת פרסי פורום היוצרים הדוקומנטריים זכה בפרס הבימוי, בפרס התחקיר ובפרס הסרט הטוב ביותר באורך מלא.
בגרמניה זכה הסרט בפרס הקולנוע של בוואריה לסרט התיעודי הטוב ביותר ואיגוד בתי הקולנוע בחר בו כסרט התיעודי הטוב ביותר שהוקרן באותה שנה ברחבי המדינה.
זו פעם ראשונה שסרט ישראלי כלשהו זוכה בפרס זה.
הסרט נבחר לרשימת המועמדים לפרס האקדמיה הגרמנית לקולנוע (ה"לולה") ובחודש מרץ הוכרז כאחד משלושת המועמדים הסופיים.
פברואר 2014 הוכרז כאחד המועמדים הסופיים לפרס ה"גרימה", עבור סרט התעודה הטוב ביותר שהוקרן בטלוויזיה הגרמנית בשנה החולפת.
בארצות הברית זכה הסרט בפסטיבל טרייבקה בפרס העריכה לסרט תיעודי (עבור העורכת טלי הלטר-שנקר) והוזמן מייד אחר כך על ידי חבר צוות השופטים, במאי סרטי התעודה הנודע מייקל מור להשתתף בפסטיבל אותו הוא מנהל בעיירת מגוריו טרוורס סיטי, במישיגן (שם זכה הסרט בפרס חבר השופטים לסרט הזר הטוב ביותר).
מייקל מור כתב על הסרט: .
כמו כן זכה הסרט בפרסי הסרט התיעודי הטוב בפסטיבל הבינלאומי מיניאפוליס, ארצות הברית, ובפסטיבל הקולנוע היהודי בטורונטו, קנדה.
זכה בציון לשבח בפסטיבל דוק אדג' בניו זילנד, בפרס הביקורת הבינלאומית בפסטיבל קרקוב, פולין ובפרס הגדול "פניקס הזהב", בפסטיבל "מוטיבים יהודיים" בוורשה 2013.
פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר, 2011
פרס הקולנוע של בוואריה לסרט התיעודי הטוב ביותר, 2012
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר מטעם איגוד בתי הקולנוע בגרמניה, 2012
פרס בימוי הסרט התיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 2011
שלושה פרסי הפורום הדוקומנטרי הישראלי (הסרט התיעודי הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התחקיר הטוב ביותר), 2011
פרס העריכה לסרט תיעודי בפסטיבל הסרטים טריבקה, ניו יורק, 2012
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל מניאפוליס, ארצות הברית, 2012
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל טורונטו היהודי, 2012
פרס חבר השופטים לסרט הזר, פסטיבל טרוורס סיטי, ארצות הברית, 2012
פרס הביקורת הבינלאומית בפסטיבל קרקוב, פולין 2012
פרס פניקס הזהב לסרט הטוב ביותר, פסטיבל "מוטיבים יהודיים", ורשה 2013
ציון לשבח פסטיבל דוק אדג', ניו זילנד, 2012
מועמד סופי, פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר האקדמיה לקולנוע גרמניה, ה"לולה", 2013
מועמד סופי, פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטלוויזיה הגרמנית, ה"גרימה", 2014
הדירוּת במדע היא היכולת לקבל שוב ושוב את אותן התוצאות של ניסוי מדעי או תצפית מדעית.
הדירות נחשבת בדרך-כלל כתנאי הכרחי לקיומו של מדע בעל-ערך.
תוצאות ותצפיות שלא ניתן לחזור עליהן נחשבות כסממן של תגליות שגויות, פסבדו-מדע, או תחום קדם-מדעי שעדיין איננו מבוסס דיו.
המונח "הדירות" בעברית חודש על ידי האקדמיה ללשון העברית, על פי שורש ממקור ארמי ה-ד-ר שמשמעותו "חזרה", וממנו נגזרה גם המילה "הדרן".
אין קונצנזוס כלל-מדעי לגבי המשמעות המדויקת של כל אחד מן המונחים האלו, אף כי בתחומים מסוימים של מדע עשויים להעדיף אחד מהם למשמעות מסוימת.
המונח reproducible research נמצא מאז המאה ה-21 בשימוש בעיקר בתחום מדעי המחשב לציון היכולת לשחזר מתוך תצפית או ניסוי שכבר נערכו את הניתוח הסטטיסטי, התוצאות, הטבלאות והגרפים שפורסמו בספרות המדעית .
בעקבות זאת יש המשתמשים במונח replicability ליכולת לערוך מחדש את הניסוי או התצפית ולקבל שוב ושוב את אותן התוצאות, למשל במועד אחר, על ידי נסיין אחר, או במעבדה אחרת.
בתחומי הרפואה והפסיכולוגיה המונח repeatability בדרך-כלל מתייחס למידת הזהות בתוצאות של בדיקות חוזרות שנערכו באותו הנבדק, אך בתחומים אחרים מונח זה עשוי להתייחס גם לתוצאות בנבדקים שונים או בקבוצות שונות של נבדקים.
הראשון שביסס את חשיבותה של ההדירות במדע היה חלוץ המדע הניסויי רוברט בויל, במאה ה-17 בבריטניה.
משאבת האוויר שפיתח בויל נבנתה כדי ליצור ולחקור ריק, אלא שמושג זה היה שנוי בזמנו במחלוקת פילוסופית קשה, והיו פילוסופים כמו רנה דקארט ותומאס הובס שסברו שריק איננו אפשרי.
בויל נדרש איפוא לשאלה מהי עובדה מדעית, וקבע כי זוהי תוצאה אשר ניתן למדוד אותה באופן הדיר, כלומר פעם אחר פעם, ולשכנע את חברי הקהילה המדעית בקיומה.
באותו זמן הניח בויל גם את היסודות למושגים נוספים העומדים בבסיס השיטה המדעית המודרנית, כמו המאמר המדעי, והיה בין מייסדי הקהילה המדעית המודרנית הראשונה - החברה המלכותית הבריטית.
משאבת האוויר, שבמושגי המאה ה-17 הייתה מכשיר מדעי יקר, מסובך וקשה לבנייה, גם הובילה לוויכוח המתועד הראשון על הדירות של תופעה מסוימת במדע.
המדען ההולנדי כריסטיאן הויגנס בנה באמסטרדם את משאבת האוויר הראשונה שלא נמצאה תחת שליטתם הישירה של בויל ועוזרו רוברט הוק.
הוא דיווח על תופעה שבה הריק בתוך המשאבה שלו גרם למים "לרחף" בראש שפופרת ריקה (למעשה מוחזקים על ידי בועת אוויר, מה שהויגנס כינה "anomalous suspension").
הוק ובויל לא הצליחו לשחזר את התופעה במשאבות האוויר שלהם, וכתוצאה מכך עלו ספקות לגבי נושא הריק בכללותו, ולגבי סמכותו המדעית של הויגנס בפרט.
בהליך יוצא-דופן באותה תקופה הוזמן הויגנס לאנגליה בשנת 1663, ובהנחייתו הישירה הצליח הוק לשחזר את התופעה.
בעקבות זאת נבחר הויגנס כחבר זר בחברה המלכותית.
הסיבה המדויקת לחוסר ההדירות בתופעה זו הובררה במלואה רק במאה ה-20.
הסטטיסטיקאי רונלד פישר, שהניח בין השאר את היסודות לשיטה המדעית המודרנית של מובהקות סטטיסטית, כתב בחיבורו הקלאסי "תכנון ניסויים" משנת 1935 כי "אנחנו יכולים לומר שתופעה ניתנת להדגמה באופן ניסויי כאשר אנו יודעים לבצע ניסוי אשר רק לעיתים רחוקות יתן לנו תוצאה בלתי-מובהקת סטטיסטית".
הפילוסוף של המדע קרל פופר היה בוטה יותר בחיבורו משנת 1934 "הלוגיקה של תגליות מדעיות" (שהציג את עקרון ההפרכה), בו כתב "מקרים בודדים ובלתי-הדירים הם חסרי משמעות למדע".
אמירות מעין אלו מבטאות דוגמה רווחת בקהילה המדעית המודרנית, בעיקר בתחומי מדעים מדויקים ומדעי החיים, לפיה הדירות היא תנאי הכרחי (אם גם לא מספיק) לביסוסה של עובדה מדעית, ולעצם קיומה של סמכות מדעית בנושא כלשהו.
למשל, בתחילת שנות ה-90 דחתה מרבית הקהילה המדעית את הטענות לביצוע היתוך קר.
נימוק עיקרי לדחייה היה כישלונם של מרבית הניסיונות לשחזר את התופעה, אפילו לפני שהתגלתה השגיאה המקורית בחישוביהם של הכימאים שטענו לתגלית.
מחקר הדיר (Reproducible Research) הוא תחום חדש במדעי המחשב, העוסק ביכולת לחשב שוב מתוך נתונים שכבר נמדדו את התוצאות, הטבלאות והגרפים שפורסמו בספרות המדעית.
יכולת כזו נחשבת כבסיס הכרחי למדע מודרני, אך מסובכת לביצוע בעיקר בתחומים מדעיים שבהם מחקרים מודדים כמויות עצומות של נתונים באופן אוטומטי, אוגרים אותם במסדי נתונים גדולים, ולעיתים מבצעים עליהם חישובים הדורשים כוח חישובי עצום.
בתחום האסטרונומיה, סקרי שמיים המקטלגים מספרים עצומים של כוכבים, גלקסיות ועצמים שמימיים אחרים.
בתחום המטאורולוגיה, נתוני מזג אוויר, הנאספים מלוויינים מטאורולוגים ותחנות מטאורולוגיות.
בתחום הגנטיקה והביואינפורמטיקה, פיענוח רצפי דנ"א בגנומים, חיפוש בתוכם, וקישורם עם התכונות הפנוטיפיות.
בתחום הרפואה, נתוני נבדקים רבים בניסויים ומחקרים המחפשים קשר בין תנאים שונים למחלות שונות.
מסדי הנתונים במחקרים מעין אלו הם גדולים מכדי לפרסמם במאמרים מדעיים.
לצורך זה מוקמים מסדי נתונים מיוחדים, שהם לעיתים ציבוריים ופתוחים ברשת האינטרנט.
דרישה חשובה נוספת במחקר הדיר היא לשמור ולפרסם את התוכנה ששימשה לניתוח הנתונים באופן שניתן יהיה לחזור על החישובים ולקבל שוב תוצאות זהות.
יכולת כזו חשובה בעיקר כאשר מבקשים לברר באיזו מידה תוצאות ומסקנות המחקר שהתפרסמו תלויות בהנחות מפשטות שונות, בשיטות בחישוב שנעשה בהן שימוש, ואפילו בבאגים וטעויות שנפלו בביצוע ההליך החישובי המסובך.
במאה ה-21 הזהירו מספר מדענים מפני כשלים ונטאים העלולים לגרום לחוסר הדירות בתחומים מסוימים של המדע המודרני, ובעיקר בפסיכולוגיה וברפואה.
מבין מדענים אלו מפורסם בייחוד ג'ון יואנידיס, אפידמיולוג אמריקאי הטוען שבתחומים המדוברים, יותר מ-50% מן ה"תגליות" אשר מתפרסמות במאמרים מדעיים אינן משוחזרות בניסויים נוספים, והן למעשה שגויות.
בין הכשלים והנטאים אשר עלולים להשפיע על שיעור התגליות השגויות: הטיית פרסום: כתבי-עת מדעיים לעיתים קרובות מעדיפים לפרסם מחקרים המכריזים על תגליות, ובייחוד תגליות הזוכות לעניין ציבורי ופרסום באמצעי התקשורת, מאשר מחקרים הבודקים תגליות קודמות ומודיעים על כישלון לשחזר אותן.
הטיית פרסום נגרמת גם משום שחוקרים הנכשלים בשחזור תגלית עליה דיווח חוקר אחר אף אינם מנסים לפרסם את כישלונם, אם משום שהם מאשימים את עצמם בשגיאות טכניות ואם משום שהם מודעים לקושי לפרסם תוצאות שליליות.
כתוצאה מהטיית הפרסום, עלול להתרחש מצב שבו, למשל, אותם מחקרים שמצאו כי לתרופה חדשה יש השפעה חזקה מתפרסמים, בעוד שמחקרים אחרים שלא מצאו השפעה שלה אף אינם מגיעים לידיעת הקהילה המדעית בתחום.
בשנים האחרונות חוקרים מציעים נהלים ומתודולוגיות חדשות במדע במטרה לבטל את השפעתם של נטאים כאלו.
כשל נפוץ אפילו בין מדענים רבים הוא לחשוב שאחוז התגליות השגויות במדע אינו יכול להיות גדול מרמת המובהקות הסטטיסטית המקובלת.
במדעי הרפואה והביולוגיה מקובל לדחות השערה כאשר המובהקות הסטטיסטית בניסוי שבדק אותה שווה או גדולה מ-0.05 (שהם 5%), ולכן מדענים רבים סבורים אינטואיטיבית שלכל היותר 5% מן התגליות המתפרסמות בתחום הרפואה והביולוגיה עלולות להיות שגויות.
אך ההגדרה הנכונה של מובהקות סטטיסטית היא הסיכוי לקבל את תוצאות הניסוי בהנחה שהשערת האפס היא נכונה, כלומר בהנחה שהשערת הניסוי שגויה (טעות מסוג I או בכינוי נפוץ באנגלית false positive).
אחוז התגליות השגויות הכללי במדע תלוי לא רק ברמת המובהקות, אלא גם בשני גדלים חשובים נוספים - העוצמה הסטטיסטית, ובייחוד אחוז ההשערות הנכונות מתוך כלל ההשערות שנבדקו.
בכך ניתן להיווכח בדוגמה המספרית ההיפותטית באיור שמשמאל.
בדוגמה זו ניתן לראות שלאחוז ההשערות הנכונות מתוך כלל ההשערות הנבדקות יש חשיבות רבה.
אם מרבית ההשערות שמדענים בודקים בתחום מסוים אינן נכונות, אזי אפילו האחוז הקטן מתוכן שמתקבלות בטעות כתגליות עלול להיות גדול ממעט ההשערות הנכונות.
למשל, אם בדוגמה המספרית באיור שמשמאל נקטין את אחוז ההשערות הנכונות ל-1% בלבד יתקבל שיעור תגליות שגויות של 86%.
במצב היפותטי כזה גם רמת המובהקות הסטטיסטית המחמירה שדורשים המדענים בניסוי אינה מספקת להציל את התחום מן הקושי לנסח השערה נכונה.
יואנידיס טוען כי מצב כזה שבו "רוב התגליות המתפרסמות הן שגויות" אכן מתרחש בפועל בתחומי מדע בעלי בסיס תאורטי חלש יחסית, כמו פסיכולוגיה.
תהיה זו טעות להסיק שמרבית העובדות הנחשבות לקונצנזוס מדעי במדע המודרני הן בעצם שגויות.
ממצאים אשר נחשבים לקונצנזוס במדע בדרך-כלל נבדקו ואושרו פעמים רבות, ולכן רמת הוודאות בהם קרובה ל-100%.
הטיעון למעלה עוסק ב"תגליות" שהתקבלו רק פעם אחת ועדיין לא שוחזרו.
מכאן מתחוורת חשיבותה העצומה של ההדירות לאמינותו של המדע.
במקרים רבים במדע המודרני, אפילו כאשר מצליחים לשחזר תגליות חדשות במועד מאוחר יותר, על ידי נסיין אחר או במעבדה אחרת, מידת ההשפעה הנמדדת (ידועה כגודל האפקט, אנגלית: Effect Size) עלולה להיות קטנה ממידת ההשפעה שנמדדה במקור.
מדענים התייחסו לתופעה זו במונח הפופולרי קללת המנצח השאול מתחום הספורט, שם הוא מציין את חוסר יכולתו של ספורטאי שהשיג ניצחון או שיא מזהיר כלשהו לחזור עליו שוב.
קללת המנצח במדע נפוצה בעיקר בתחומים שבהם מקובל לבדוק השערות באמצעות רווחי סמך.
רווח הסמך מתאר תחום סביר לעוצמת ההשפעה שנמדדה בניסוי.
לדוגמה, בניסוי רפואי לאמידת השפעתה של תרופה חדשה כלשהי ייתכן שיחושב רווח סמך של 95% לשיפור שבין פי 2 לפי 4, במדד מקובל כלשהו לבריאות החולים.
מכיוון שבדרך-כלל לא נראה סביר לצפות שמידת השפעתה של תרופה תפחת עם הזמן בניסוי בלתי-תלוי, תוצאה כזו מעלה חשד שבניסוי המקורי נאמד בטעות ערך גבוה מן הערך האמיתי של השפעת התרופה.
דוגמאות מפורסמות לתגליות שגויות או שנויות במחלוקת
האם הגרעון הממשלתי גורם למשבר הכלכלי?
מקרה מפורסם שהדגים את חשיבותו של מחקר הדיר אירע במאמר חשוב משנת 2010 מאת קן רוגוף וכרמן ריינרט מאוניברסיטת הרוורד, בעברם כלכלנים ראשיים של קרן המטבע הבינלאומית.
המאמר השווה את הגרעון הממשלתי ב-20 מדינות שונות, הגיע למסקנות קשות מאוד לגבי חומרת המשבר הכלכלי, והייתה לו השפעה רבה על ניהול החוב החיצוני במדינות האיחוד האירופי, ובעיקר ביוון ופורטוגל.
אך בשנת 2013 גילה סטודנט לכלכלה באוניברסיטת מסצ'וסטס אי-התאמות חשבוניות במאמר.
הוא ביקש מן החוקרים את גיליון האקסל שבו נעשו החישובים, ומצא שעקב טעות, נוסחת הסכום החשובה ביותר שלהם סכמה רק 15 מתוך 20 המדינות, מה שהוליך לשגיאה גדולה בתוצאה הסופית.
במקרה מפורסם אחר ב-2011, התפרסם מאמר על ידי מדענים מ-CERN לפיו במהלך ניסויים שנערכו במשך 3 שנים, נמדדה לחלקיקי נייטרינו מהירות הגבוהה ממהירות האור, תוצאה בלתי אפשרית לפי תורת היחסות הפרטית.
אף שהמדענים עצמם נזהרו מלטעון לתגלית חדשה, והצביעו על הצורך בבדיקות נוספות של הממצא, פרץ גל של תאוריות המנסות להסביר את השלכות התוצאה על הפיזיקה המודרנית.
רק לאחר יותר משישה חודשי בדיקות נוספות הסתבר בפברואר 2012 שכבל אופטי היה מחובר בצורה רופפת לאחד מהשעונים האטומיים שמדדו את זמן היציאה וההגעה של חלקיקי הנייטרינו, ובשל כך נתן מדידת זמן שגויה.
ביוני אותה שנה, לאחר בדיקה מתוקנת, נמצא שמהירות הנייטרינו למעשה קטנה ממהירות האור.
פנטאקווארק הוא סוג של חלקיק תת-אטומי שישנם חילוקי דעות לגבי קיומו.
לפי התאוריה של המודל הסטנדרטי, שפורסם על-ידי מארי גל-מאן כבר בשנת 1964, הוא מורכב מחמישה קווארקים, או ליתר דיוק ארבעה קווארקים ואנטי-קווארק אחד.
למרות זאת התברר שקשה להפליא לגלות פנטקווארקים, וכמה פיזיקאים החלו לחשוד שחוק טבע לא ידוע מונע את ייצורם.
הטענה הראשונה לגבי גילוי של פנטאקווארק תועדה בניסוי החלקיקים LEPS שביפן בשנת 2003, ומספר ניסויים באמצע שנות ה-2000 דיווחו גם על גילוים של מצבי פנטאקווארק אחרים.
ניסויים נוספים לא הצליחו לשכפל את התוצאות של LEPS, וכיום סבורים שהן שגויות, בעוד טענות נוספות לגילוי הפנטאקווארק לא התקבלו כלל, עקב נתונים וניתוחים סטטיסטיים ירודים.
ב-13 ביולי 2015, קבוצת LHCb ב-CERN דיווחה על "תוצאות העולות בקנה אחד" עם מצבי פנטאקווארק בדעיכה של באריון למדא תחתון (Λ).
ב-16 במרץ 2019, קבוצת LHCb הכריזה על גילוי של פנטאקווארק חדש, שלא נצפה לפני כן..
תצפיות אלו עברו סף מובהקות סטטיסטית מחמיר יותר של חמש סטיות תקן מן הממוצע ("5-סיגמא", שבהנחת התפלגות נורמלית הוא סיכוי של בערך אחד לשני מיליון לעשות טעות מסוג-I אם השערת האפס נכונה), הנדרש כיום לפרסום גילויים של חלקיקים חדשים.
"משבר ההדירות" הוא מונח המתייחס לבעיה מתמשכת בהדירות של מחקרים מדעיים.
נמצא כי שחזורן של תוצאות מחקרים רבים קשה עד בלתי אפשרי.
ממצאים ראשונים ודיון מעמיק במשבר ההדירות החלו בתחומי הפסיכולוגיה והרפואה, אך מחקרים מהשנים האחרונות הראו כי הבעיה נפוצה מאוד גם בתחומי ידע אחרים.
בהיותה של ההדירות מרכיב יסודי של השיטה המדעית, משבר זה מערער את המהימנות של הידע המדעי.
לכן, משבר ההדירות מהווה בעיה ממשית בעולם המדע; מיזמים והצעות שונים הועלו על ידי הקהילה המדעית במטרה להביא לפתרון המשבר או לצמצומו.
החשיבות הרבה של הדירות במדע משמעה ש"תוצאה לא הדירה" נחשבת מעין בדיחה.
בשנת 1955, החלו הפיזיקאי צבי ליפקין ממכון ויצמן למדע ואלכסנדר כהן, מנהל המכון למחקר ביולוגי בישראל להוציא לאור כתב עת היתולי למדענים בשם Journal of Irreproducible Results, כלומר "כתב עת לתוצאות בלתי הדירות", המוכר יותר כ-JIR .
לאחר שעבר מספר ידיים, כתב העת יוצא לאור מהוצאה בקליפורניה שבארצות הברית.
אחד מעורכי המגזין ייסד את פרס איג נובל.
הדירוג העולמי של IIHF היא מערכת לדירוג נבחרות הוקי קרח של המדינות החברות בפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF).
מובילת הדירוג הנוכחי היא קנדה בהוקי גברים וארצות הברית בהוקי נשים.
ככל שמספר הנקודות גדול יותר, כך מקומה של הנבחרת בדירוג גבוה יותר, בדומה לשיטת הדירוג המונהגת על ידי פיפ"א בכדורגל.
שיטת הדירוג אושרה בקונגרס פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית בספטמבר 2003. לדברי נשיא הפדרציה, רנה פאזל (René Fasel) השיטה עוצבה כדי להיות פשוטה ומובנת "ומשקפת את האיכות ארוכת הטווח של כל תוכניות נבחרות ההוקי קרח הלאומיות ומסירותן להוקי הבינלאומי."
הדירוג משמש לצורך קביעת הנבחרות המשתתפות באליפות העולם בהוקי קרח ובטורניר ההוקי של אולימפיאדת החורף מבלי לעבור במשחקי מוקדמות.
כך למשל באולימפיאדת סוצ'י (2014) תשע הנבחרות הראשונות בדירוג העולמי משתתפות ושש הנבחרות מהדירוג הנשי הורשו להשתתף בטורניר המוקדמות והורכב מהדירוג העולמי לשנת 2012. כך תשע הנבחרות הטובות ביותר באליפות העולם בהוקי קרח 2012 קיבלו העפלה אוטומטית לטורניר ההוקי קרח האולימפי.
הדירגו העולמי מתבסס על המיקום הסופי של ארבע הנבחרות הטובות ביותר באליפות העולם בהוקי קרח ובטורניר ההוקי קרח באולימפיאדה.
הניקוד מוענק על פי המיקום הסופי באליפות העולם או בטורניר האולימפי.
אלופת העולם מקבלת 1,200 נקודות ולאחר מכן נשמר פער של 20 נקודות בין הנבחרות, כאשר פער של 40 נקודות נשמר בין אלופת העולם לסגניתה ובין המקום השלישי לרביעי ובין המקום הרביעי לחמישי ובין המקום השמיני והתשיעי.
נקודות מוענקות בשנה הנוכחית בסכום הכולל.
נקודות מהשנים הקודמות יורדות ב-25% עד השנה החמישית כאשר הן יורדות בספירה.
כך למשל, אם לאחר אולימפיאדת 2018 הנבחרת זכתה במדליית זהב בארבע האליפויות האחרונות ובטורניר האולימפי האחרון הניקוד שלה יהיה 4,200 נקודות:
דירוג הגברים לשנת 2018 מבוסס על תוצאות טורנירי אליפות העולם בהוקי קרח 2017, אליפות העולם בהוקי קרח 2016, אליפות העולם בהוקי קרח 2015, אליפות העולם בהוקי קרח 2014 וטורניר ההוקי של אולימפיאדת 2018.
לקראת אולימפיאדת 2018, הוועד האולימפי ברוסיה ורבים מספורטאיה נאסרו להשתתפות בשל פרשיית אמרוץ.
פדרציית ההוקי הבינלאומית חששה כי איסור הספורטאים הרוסיים יביא לכך שהנהלת ליגת ההוקי הקונטיננטלית תאסור על שחקניה להשתתף במשחקים האולימפיים, כפי שעשתה הנהלת ה-NHL, אך לבסוף הספורטאים נשלחו תחת משלחת "ספורטאים אולימפיים מרוסיה".
בדומה לדירוג הגברים, דירוג הנשים לשנת 2018 מבוסס על תוצאות טורנירי אליפות העולם בהוקי קרח 2017, 2016, 2015, 2014 וטורניר ההוקי של אולימפיאדת 2018.
הדינוזאורים של בריטניה היא תוכנית טלוויזיה מדעית דוקומנטרית בריטית של רשת ITV אשר עוסקת בדינוזאורים שחיו על אדמת בריטניה.
התוכנית כוללת 2 פרקים באורך 45 דקות ששודרו בין ה-31 באוגוסט ל-1 בספטמבר 2015.
התוכנית מוגשת בידי המגישה אלי הריסון אשר נוסעת ברחבי בריטניה לאזורים בהם התגלו דינוזאורים שונים ונחקרו, מלווה בפלאונטולוג דין לומקס.
לצידם נראים דינוזאורים מונפשים המהלכים ברחבי בריטניה.
בפרק הראשון הריסון נוסעת לעבר המוזיאון להיסטוריה של הטבע, בו היא נפגשת עם לומקס והשניים בוחנים את עצמותיו של הבריוניקס שהתגלה במחוז סארי והוא מוצג על שפת התמזה, מחפש דגים למאכל.
משם היא ממשיכה לאוקספורד, שם נחקרים עצמות המגלוזאורוס של תור היורה, הדינוזאור הראשון שנחקר וקיבל שם, והוא משתולל ברחובות ומבריח אנשים.
הדינוזאור השני שקיבל שם היה האיגואנודון, אך מראהו השתנה במהלך השנים.
בפארק קריסטל פאלאס שבלונדון ישנם מוצגי איגואנודונים לא-עדכניים שמדמים אותו לטורף ארבע-רגלי אך שהיה הרביור בעל זיז עצם בקצה כפותיו והוא נע על שתיים.
בתצורות סטונהנג' נראים פרטי נודטיס טורף ומשוחזר מותו של הסקלידוזאורוס שטבע לאורך חופי דרום בריטניה.
בפרק השני הריסון שטה על אגם ומגלה פלסיוזאורוס מתחתיה רודף אחרי דגים.
היא מגיעה לאי סקאי ולאי וייט בהם היא פוגשת בפרטי צטיוזאורוס בעל צוואר וזנב ארוכים ואצ'ינודון שהיה דומה ליצור צמחוני אך אולי היה אוכל-כול.
הריסון פוגשת את החוקר דארן נאיש, אשר משחזר לה משרידי מאובנים את הקרב הפרהיסטורי בין הנאוונאטור למנטליזאורוס, בסופו הנאוונאטור הצליח לטרוף את אחד הצמחונים.
בהמשך היא חוקרת את מאובני הדסנתרורוס ואת קרובו העתיד של הטירנוזאורוס רקס האמריקאי - הפרוצרטוזאורוס, שחי בבריטניה של היורה.
לבסוף היא מתלווה לחוקר שמצא דינוזאור טורף חדש מהטריאס שעוד לא קיבל שם (כיום הדינוזאור קיבל שם - דרקורפטור).
הדיקטטורה הלאומית (בפורטוגזית: Ditadura Nacional) הוא שמה של הדיקטטורה הצבאית ששלטה בפורטוגל בשנים 1926–1933, ואשר הוחלפה לאחר מכן בשלטונו של סלזר.
בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר
המלך החדש, מנואל השני, ראה בראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, כאחד האחראים לחוסר היציבות הפוליטית שהובילה להתנקשות.
ז'ואאו פרנקו נאלץ להתפטר, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם.
בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה.
לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית - הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, ששרדה בשנים 1910–1926. הרפובליקה סבלה מאי יציבות מתמשכת ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה.
ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית.
עם ההפיכה הצבאית שהתרחשה בשנת 1926, בא הקץ לרפובליקה הפורטוגזית הראשונה והחלה תקופה של משטר צבאי דיקטטורי בהנהגתו של הגנרל אושקר קרמונה.
ההפיכה הצבאית של 28 במאי תפסה את השלטון בקלות.
זמן קצר אחר כך פירקה הדיקטטורה את הפרלמנט ואסרה על כל המפלגות והנהיגה צנזורה.
תהליך זה נגרם מחוסר יציבות, כאשר קציני הצבא הקיצוני טיהרו את הליברלים והדמוקרטים ממוסדות הרפובליקה.
בתקופה זו לא הופיע מנהיג ברור אחד, שכן הדיקטטורה הובלה על ידי קואליציה של קציני צבא זוטרים, שחלקם היו אינטגרליסטים.
ב-1928, החל המצב הפיננסי במדינה להדאיג מאוד את הממשלה.
בשנה זו מינה קרמונה את אנטוניו דה אוליביירה סלזר, פרופסור מוערך לכלכלה, שנודע כפעיל במפלגה קתולית, לתפקיד שר האוצר.
בהדרגה, צברה השפעתו של סלזר בממשלה משקל, וב-1932 הוא מונה כראש הממשלה.
החל מאותה עת, פעל למסד במדינה את משטרו, שכונה "המדינה החדשה" (Estado Novo), ונודע גם בכינוי "סלזריזם".
במחשבתו הפוליטית של סלזר בלט הניגוד לקומוניזם ולמסורות של ליברליזם פוליטי וכלכלי.
הוא היה שמרן ולאומן מובהק, והתמקד בפעילותו הפוליטית באזורים כפריים, סביבה שראה כאידיאלית לשם כך.
ב-1932 נטש סלזר את תפקידו כשר האוצר והתמנה לתפקיד ראש הממשלה.
בכך החלו להתגבש אושיות המשטר החדש, שתחתיו הותרה פעילותה של מפלגה יחידה, היא מפלגת האיחוד הלאומי (União Nacional).
ב-1933 נכנסה לתוקף חוקה חדשה, בעלת מאפיינים התואמים חוקה במשטר נשיאותי, אשר אפשרה את קיומה של מועצה לאומית והתירה את פעילותם של תאגידי עובדים, המזוהים עם בעלי מקצועות.
למעשה, עוממה דמות הנשיא ובמועצה הלאומית לקחו חלק נאמני המשטר.
הסמכות והשררה רוכזו תחת דמותו של ראש הממשלה סלזר, ובכך החלה למעשה תקופת המדינה החדשה בפורטוגל.
הדיסה אצ'יקגז (בטורקית: Hadise Açıkgöz; נולדה ב-22 באוקטובר 1985) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ומנחת טלוויזיה בלגית-טורקייה.
הדיסה זכתה להצלחה בינלאומית לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה Sweat, בשנת 2005. הסינגל השני מתוכו "Stir Me Up", זכה להצלחה בטורקיה, והגיע אל המקום השני במצעד השירים הרשמי של המדינה.
בשנת 2008, יצא אלבומה השני הקרוי על שמה, Hadise.
האלבום זכה להצלחה, ומתוכו יצאו הלהיטים "A Good Kiss", "My Body", ו-"Deli Oğlan".
בשנת 2009, יצא אלבומה השלישי Fast Life.
הסינגל הראשון מתוכו "Düm Tek Tek", היה ללהיט בינלאומי, אשר ייצג את טורקיה באירוויזיון 2009. בחצי הגמר הגיע השיר אל המקום השני עם 172 נקודות, בעוד בגמר הגיע אל המקום הרביעי עם 177 נקודות.
השיר הפך לראשון של הדיסה אשר הגיע לפסגת מצעד השירים של פלנדריה.
לאחר הצלחתה באירוויזיון, החליטה הדיסה להמשיך את הקריירה שלה בהוצאת אלבומים בטורקית בלבד.
אלבומה השישי Tavsiye, יצא לאור בשנת 2014, ומתוכו יצא הלהיט הטורקי "Prenses", אשר הפך לאחד מהשירים והקליפים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
הדיסה אצ'יקגז נולדה בעיירה מול, שנמצאת בסמוך לעיר אנטוורפן בבלגיה, ב-22 באוקטובר 1985. שמה נבחר על ידי אחד מהסבים שלה, לאחר שבמקור יועד לאחותה הגדולה.
הוריה של הדיסה היגרו לבלגיה מסיוואס, טורקיה.
כשהייתה בת 11, הוריה התגרשו.
בהמשך, למדה הדיסה כלכלה ושפות מודרניות באוניברסיטה.
היא דוברת חמש שפות: טורקית והולנדית (שהן שפות האם שלה), צרפתית, גרמנית ואנגלית.
בגיל 18 ובתמיכת משפחתה, השתתפה הדיסה בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה Idols, הגרסה הפלמית לתוכנית הטלוויזיה Pop Idol.
היא לא הצליחה להעפיל לגמר, אך עם זאת, הופעתה זכתה להכרה מצד המנהל הקרוב שלה, יוהאן הנדריקס.
הנדריקס יצר קשר עמה והסביר עד כמה הוא התרשם מביצועיה בתוכנית, והציע לה לחתום על חוזה הקלטות, במהלכו היא תוציא אלבום מוזיקה.
בשנת 2004, הוציאה הדיסה את סינגל הבכורה שלה "Sweat", שנכלל באלבום הבכורה שלה, Sweat.
שנה לאחר מכן, יצא השיר "Stir Me Up" שהיה ללהיט בטורקיה.
הסינגל השלישי "Milk Chocolate Girl", יצא אחריו, ולא שחזר את הצלחתו.
הסינגל הרביעי "Ain't No Love Lost", יצא לאור בשנת 2006. הסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום היה ללהיט בטורקיה, וכבש שם את פסגת מצעד השירים הרשמי של המדינה.
האלבום עצמו יצא לאור בנובמבר 2006, והגיע עד למקום ה-17 במצעד האלבומים של בלגיה.
את השיר "A Good Kiss", הוציאה הדיסה בשנת 2007. השיר היה ללהיט בטורקיה ותיפקד כסינגל הראשון מתוך אלבומה השני, Hadise.
הסינגל השני "My Body", יצא לאור בשנת 2008, והגיע אל המקום השלישי במצעד הטורקי, והשמיני במצעד של פלנדריה.
בהמשך, יצא לאור השיר "My Man and the Devil on His Shoulder", שזכה להצלחה נאה בטורקיה.
הסינגל הרביעי "Deli Oğlan", היה ללהיט בין-לאומי.
לבסוף, הוציאה הדיסה את השיר "Aşkkolik" כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום.
2009–2010: תחרות הזמר של האירוויזיון, Fast Life ו-Kahraman
שיר הנושא של האלבום "Fast Life", יצא לאור בשנת 2009 כסינגל השני והאחרון מתוכו.
השיר זכה להצלחה נאה בטורקיה ובפלנדריה, ונכנס למצעדים הרשמיים של שתי המדינות.
בסמוך להוצאת אלבומה שלישי, הוציאה הדיסה את השיר "Evlenmeliyiz", כסינגל הראשון מתוך אלבומה הרביעי שיצא בשנת 2009 גם כן.
השיר זכה להצלחה בטורקיה, והגיע אל המקום השישי במצעד השירים של המדינה.
הסינגל השני "Kahraman", יצא לאור בשנת 2010, וזכה להצלחה נאה.
האלבום עצמו, יצא לאור ביוני 2009, והגיע לפסגת מצעד האלבומים של טורקיה.
בשנים 2011–2020 שימשה הדיסה כמנטורי בגרסה הטורקית של תוכנית המציאות "The Voice" בתשע עונותיה הראשונות.
בשנת 2011, הוציאה הדיסה את הלהיט "Superman", אשר תיפקד כסינגל הראשון מתוך אלבומה החמישי העתידי.
השיר זכה להצלחה חסרת תקדים בטורקיה, וכבש שם שלוש פסגות מצעדים.
הקליפ הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-4 במרץ 2014, וצבר למעלה מ-6.5 מיליון צפיות.
הסינגל השני מתוך האלבום "", שחזר את הצלחת קודמו, והגיע אל המקום השני במצעד השירים של טורקיה.
בהמשך, הוציאה את השיר "Biz Burdayız", כסינגל שלא מתוך אלבום.
בשנת 2013, הוציאה את הלהיט "Visal", שכבש את פסגת מצעד השירים של טורקיה.
את אלבומה השישי Tavsiye, הוציאה הדיסה בשנת 2014. מתוך האלבום יצא הלהיט "Nerdesin Aşkım", אשר הגיע לפסגת מצעד השירים של טורקיה.
הקליפ שלו הפך לוויראלי וצבר למעלה מ-80 מיליון צפיות.
הסינגל השני מתוך האלבום "Prenses", יצא לאור ב-2 בדצמבר 2014. השיר הפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, והקליפ שלו צבר למעלה מ-280 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים, ולקליפ הנצפה ביותר של הדיסה.
הקליפ הוא הקליפ הטורקי השני הנצפה ביותר בשנת 2014, כשמלפניו עומד הקליפ של השיר "Kalbimin Tek Sahibine", של אירם דריג'י.
הסינגל השלישי מתוך האלבום "Yaz Günü", זכה להצלחה גם כן, כאשר כבש את פסגת מצעד השירים של טורקיה.
השיר "Bu Aralar", שיצא כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום הגיע אל המקום הרביעי במצעד.
בשנת 2017, יצא לאור השיר "Şampiyon", שלא זכה להצלחה במצעדים, אך צבר למעלה מ-110 מיליון צפיות.
בהמשך, הוציאה הדיסה את "Sıfır Tolerans", שהפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר של שנת 2017. השיר שהה במשך שבועיים רצופים בראש פסגת מצעד השירים של טורקיה, והפך לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
הסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום "Farkımız Var", יצא לאור בשנת 2018, וזכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-140 מיליון צפיות.
בשנת 2019, הוציאה את השיר "Geliyorum Yanına", שהגיע אל המקום הרביעי במצעד השירים של טורקיה.
בשנת 2020, הוציאה הדיסה את המיני-אלבום Aşka Kapandım, מתוכו יצא שיר הנושא, "Küçük Bir Yol", שזכה להצלחה בטורקיה.
הדירה ברחוב אמלי (The Room on Rue Amélie) הוא רומן היסטורי, שנכתב על ידי קריסטין הרמל.
הרומן מספר על אהבה, מלחמה, גבורה והקרבה.
סיפורם של שני זוגות, רובי הנדרסון ותומס קלארק שדרכם הצטלבה בעקבות אירועי המלחמה, ושרלוט דאשר - חברתה הצעירה של רובי, עם לוסיין זייפן המסמכים אשר נפגשו תוך מאמציהם הרבים לשחרור צרפת.
קריסטין הרמל נולדה ב-4 במאי 1979, בניוטון, שבמסצ'וסטס והיא סופרת אמריקאית.
הרמל כתבה ספרים רבים שתורגמו לשפות רבות ברחבי העולם וביניהם "המתיקות שבשכחה", "החיים שנועדו לי", "הדירה ברחוב אמלי" ועוד.
העלילה מתרחשת בין השנים 1938–2002 ומתארת את הקשר ואת ההשפעה של העבר, מלחמת העולם השנייה, על ההווה.
רובי הנדרסון, צעירה אמריקאית מקליפורניה, הכירה את אהבת חייה, מסיה בנואה, במפגש מקרי.
לאחר שנישאו החליטו לעבור יחד לדירה ברחוב אמלי בעיר חלומותיה, פריז.
חייה של רובי היו טובים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר אהוב ליבה- מסיה בנואה, נאלץ בחירוף נפש להגן עליה מפני זוועות המלחמה.
מסיה פעל למען הברחת הטייסים מגבולות צרפת.
הוא סיכן את חייו ועל כן ניסה להרחיק את רובי על מנת שחייה לא יעמדו בסכנה.
הספר מתאר תהליכים רבים עימם מתמודדת רובי במהלך חייה הבוגרים ובתוכם אירועי המלחמה.
רובי מפתחת קשרים עם אנשים חדשים בחייה, ביניהם נמנית שרלוט, בת השכנים היהודיה.
הן עוזרות זו לזו להתמודד עם קשיי המלחמה, פועלות למען שחרור צרפת ועוזרות בתהליך הברחת טייסים מבעלות הברית שנקלעו לגבולותיה של צרפת.
רובי הנדרסון: מתוארת כבחורה יפה ומשכילה ורצונה הוא לחיות בגדול, בת למשפחה אמריקאית.
היא עברה לפריז בעקבות אהבתה למרסל, ומוכנה לקחת הימור על חייה כדי לעזור לטוב לנצח.
מרסל בנואה: מתואר כאדם אמיץ בעל תושייה רבה אשר מוכן להקריב את חייו למען המדינה, אך לעיתים שוכח את אהוביו שמחכים לו ואף מזלזל בהם.
שרלוט דאשר: בת למשפחה יהודית.
שרלוט נאלצת להתנהג בבגרות עקב פרוץ המלחמה ולהתמודד עם אובדן הוריה.
תומאס קלארק: מתואר כבחור אמיץ, רגיש ונאה.
שירת בחיל האוויר בדספורד של בעלות הברית, שם למד להטיס מטוסי DH82 טייגר מות' והיה טייס מצטיין.
תרחישי חייו מובילים לפגישה עם אהבתו.
לוסיין: זייפן מסמכים, שלמד מלאכה זו מאביו והחליפו אחרי מותו.
העלילה המרכזית מתרחשת בתקופת מלחמת העולם השנייה בפריז (1940–1944).
המסגרת ההיסטורית שלה מתרכזת בתקופה עיקרית אשר התחילה בשנים שקדמו למלחמה בפריז בשנת 1938 עם השמועות שנפוצו על מלחמה באירופה ועד המלחמה- 1940-1944.
בתחילת הספר מתוארת אמונתם של הפריזאים בגבולות המבוצרים והם חוזרים ואומרים שוב ושוב "קו מאז'ינו יוכיח את עצמו" בעיניים נוצצות מייאוש.
מעט לאחר מכן מתואר שביוני 1940 הבריחה ההמונית כבר הייתה בעיצומה כיוון שהגרמנים עקפו את הקו ופילסו את דרכם בכוח דרך היערות לתוך צרפת.
קו מאז'ינו היווה רצועת הגנה שבנתה צרפת בתחילת שנות ה-30. הצרפתים האמינו שרצועה זו היא בלתי חדירה.
ברצועת ההגנה היו מתחמים מבוצרים מבטון, מערכת מנהרות קישור, מכשולים נגד טנקים ועוד אמצעי לחימה והגנה שונים.
קו מאז'ינו נפרץ על ידי הגרמנים במאי 1940. כאשר תקפו הכוחות הגרמניים ב-10 במאי, הם הצליחו לחדור לעומק צרפת תוך חמישה ימים והמשיכו להתקדם בשטחה עד 24 במאי.
עיקר הספר מתאר את תהליך הברחת גבולות לשם הצלת הטייסים של בעלות הברית.
גם במציאות הטייסים שנקלעו לשטחי צרפת הוברחו על ידי תנועת הרזיסטנס, תנועת ההתנגדות בצרפת, שנולדה כתגובת נגד לכיבוש הגרמני בשנת 1940.
במלחמת העולם השנייה פעלה תנועת הרזיסטנס- תנועת ההתנגדות הצרפתית, אשר בין יתר פעולותיה, הקימה נתיב הברחה לשם הברחת הטייסים שנפלו בגבולות צרפת.
בסיפור לאחר שהרשויות תפסו את רובי והיא שהתה זמן מה במעצר, נלקחה למחנה ראוונסבריק מחנה זה אכן היה ממוקם בגרמניה במחוז טמפלין שבמדינת ברנדנבורג.
הרוב המוחלט של הביקורות אומרות בשבחו של הספר, "רומן מרגש וסוחף שלא תוכלו להניח מהיד", הביקורות התייחסו לשילוב המיטבי של רומן היסטורי עם כתיבתה של הסופרת, לעלילה המרגשת והסוחפת אשר התרחשה בתקופה הנוראית ביותר של האנושות ועל כוחן של האהבה והתקווה.
מצד שני, ביקורות אחרות טענו כי יש חוסר אמינות באירועי הספר, עומס אירועים בעלילה אשר מפחית את איכותו ובנוסף חלק מן הביקורות טענו שהרומן אשר נמצא בעלילה הוא מעט רדוד.
הדלי רובינסון היא שחקנית אמריקאית.
רובינסון נולדה ב-7 בינואר 1995 בחווה במונטפלייר, ורמונט.
כשהייתה בת תשע עברה המשפחה להתגורר בלונדון ובשווייץ.
כשחזרה לארצות הברית, למדה בשלושה בתי ספר שונים.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.
בשנת 2014 הופיעה רובינסון בשני סרטים קצרים.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד משני בסרט הקולנוע "נשים קטנות" שביימה גרטה גרוויג ומהווה עיבוד מחודש לספר נשים קטנות מאת לואיזה מיי אלקוט.
שנה לאחר מכן שיחקה בסרטו של צ'ארלי קאופמן "אני חושבת לגמור עם זה" לספק שירותי הסטרימינג נטפליקס, אשר מהווה עיבוד חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016; רובינסון אף ביצעה את אחד משירי הפסקול.
בשנת 2021 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מוקסי" שביימה והפיקה איימי פולר.
היא שיחקה בתפקיד של ויויאן בת ה-16, תלמידת תיכון פמיניסטית שמעודדת את התלמידות בבית הספר שלה, להתמודד עם בריונות, הטרדות מיניות, ואונס.
הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2021 על ידי נטפליקס וזכה לביקורות מעורבות עד חיוביות מהמבקרים.
בשנת 2022 גילמה רובינסון את אשת העסקים ונשיאת מועדון הכדורסל לוס אנג'לס לייקרס; ג'יני באס בסדרת הדרמה "לייקרס: קבוצה מנצחת" שמביים אדם מקיי לרשת HBO.
בפברואר אותה שנה פורסם כי רובינסון לוהקה לתפקיד ראשי בסרטו של ג'ורג' קלוני, הבחורים בסירה.
בראיון שנתנה למגזין פלואנט סיפרה שהיא כותבת שירה בזמנה הפנוי.
היא גם כתבה תסריט עם השחקן מייקל גנדולפיני, בנו של השחקן ג'יימס גנדולפיני אותו הם מתכוננים להפיק בעתיד.
שנהסרטתפקיד הערות 2019 נשים קטנות סאלי גרדינר מופאט 2020 אני חושבת לגמור עם זה צעירה בטולסי טאון /לורי ויליאמס 2021 מוקסי ויויאן 2022 עיניה התכולותמאטי2023Appendageהאנהרק לא אתההאליהבחורים בסירהג'ויס סימדאס2025תולדות הצלילבל
שנה סדרה תפקיד הערות 2019 פוסי/ורדון קרוליין פרק: "Providence" 2020אוטופיה לילי / שרלוט 5 פרקים 2022 - 2023לייקרס: קבוצה מנצחת ג'יני באס (אנ')תפקיד ראשי; 9 פרקים2025בודדים בפסגההסטרסרט טלוויזיה של HBO
הדיפלומטית היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שיצרה דבורה קאהן .
הסדרה הוקרנה בבכורה בנטפליקס ב-20 באפריל 2023.
הסדרה חודשה על ידי נטפליקס לעונה שלישית שבועיים לפני שהעונה השנייה שוחררה.
במאי 2025 נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה רביעית.
הסדרה מתמקדת בקייט ויילר (קרי ראסל), שגרירת ארצות הברית החדשה בבריטניה, שצריכה לנטרל משברים בינלאומיים, לכרות בריתות אסטרטגיות בלונדון ולהסתגל למקומה החדש באור הזרקורים, תוך שהיא מנסה לשרוד את נישואיה עם בעלה האל ויילר (רופוס סוול) שגם הוא דיפלומט.
קייט ויילר (קרי ראסל) – שגרירת ארצות הברית בבריטניה, מועמדת ללא ידיעתה לתפקיד סגנית הנשיא של ארצות הברית.
האל ויילר (רופוס סוול) – בעלה של קייט, שגריר לשעבר.
אידרה פארק (עלי אהן) – ראש תחנת ה-CIA בלונדון, אנגליה.
אוסטין דניסון (דייוויד גיאסי) – שר החוץ הבריטי.
סטיוארט הייפורד (אטו אסנדו) – ראש הסגל של שגרירות ארצות הברית בבריטניה.
ניקול טרוברידג' (רורי קיניר) – ראש ממשלת הממלכה המאוחדת.
גרייס פן (אליסון ג'ני) (עונות 2–הווה) – סגנית נשיא ארצות הברית.
מיגל גאנון (מיגל סנדובל) – מזכיר המדינה של ארצות הברית.
שואף לצאת בקמפיין פוליטי ולרוץ לנשיאות ארצות הברית.
בילי אפיה (ננה מנשה) – ראש סגל הבית הלבן.
ויליאם רייבורן (מייקל מקין) (עונות 1–2) – נשיא ארצות הברית.
אליסה (פרל מאקי) – העוזרת האישית של קייט.
מרגרט רוילין (סיליה אימרי) – פוליטיקאית ידועה לשמצה במפלגה השמרנית, יועצת צללים של טרוברידג'.
פרנסס מנינג (פני דאוני) – מנהלת משק הבית של קייט.
רוני (ג'ס צ'נליאו) (עונה 1) – עובדת בשגרירות ארצות הברית בבריטניה.
בינואר 2022, פורסם שנטפליקס נתנה אישור להפקתה של הסדרה "הדיפלומטית" שנוצרה על ידי דברה קאהן.
ב-14 במאי 2025 נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה רביעית.
בפברואר 2022, פורסם שקרי ראסל תשחק בתפקיד ראשי בסדרה ותגלם את הדיפלומטית, קייט ויילר.
במרץ פורסם כי עלי אהן ורופוס סוול לוהקו לתפקידים בסדרה.
באפריל 2022 לוהקו דייוויד גיאסי, אטו אסנדו, רורי קיניר, מיגל סנדובל, ננה מנשה, מייקל מקין, סיליה אימרי ופני דאוני.
הדירה של ג'ו הוא סרט קומדיה שחורה מוזיקלי אמריקאי משנת 1996. הסרט נכתב ובוים על ידי ג'ון פייסון (שזהו פרויקט הביכורים שלו) ומבוסס על סרט קצר באותו שם שיצר בשנת 1992. בסרט מככבים ג'רי אוקונל ו.
הסרט הוא ההפקה הראשונה של והוא גם הסרט הראשון שאולפני Blue Sky Studios היו מעורבים ביצירתו.
עלילת הסרט מתמקדת במקקים שללא ידיעת האנושות, מסוגלים לדבר ואף לשיר, אך הם מעדיפים להסתיר עובדה זו מבני האדם (שלטענתם "מעדיפים קודם למעוך ואז לשאול שאלות").
המדבבים של המקקים בסרט הם בילי וסט (בתפקידו הראשון בתעשיית הקולנוע), , (שזהו תפקידו האחרון לפני שנפטר), טים בלייק נלסון, בי.די.
הסרט גרף ביקורות שליליות מהמבקרים ונחשב לכישלון קופתי.
ג'ו הוא בוגר אוניברסיטת איווה שעבר לניו יורק בחיפוש אחר עבודה ודירה.
בזמן שהוא מסתובב ברחבי העיר, ג'ו מכיר אמן בשם וולטר שיט שמספר לו על דירות בשכירות נמוכה בשיטת "דמי מפתח", אך ג'ו מגלה שדירות מסוג זה כמעט ולא פנויות בעיר.
במהלך שיטוטם של ג'ו ושיט בעיר, אישה זקנה בשם גברת גרוטווסקי מתה ליד השניים בפתאומיות.
שיט מציע לג'ו להעמיד פנים שגברת גרוטווסקי היא אמו המנוחה וכך הוא יוכל להתגורר בדירה שלה.
במקביל, סנטור אמריקאי בשם דאות'רי מנסה בעזרת העבריין אלברטו ואחייניו, ולאד וחסוס לפנות את הבניין שג'ו מתגורר בו במטרה להרוס אותו ולבנות במקומו כלא.
ג'ו מגלה שבדירתו מתגוררים 30,000 מקקים שמסוגלים לדבר ולשיר ואסירי תודה לג'ו שעבר להתגורר בדירה (מכיוון שלשמחתם, ג'ו הוא לא אדם הייגיני וחי בזוהמה).
באחד הלילות, ולאד וחסוס פורצים לדירה של ג'ו במטרה להרוג אותו, אך המקקים, שאוהבים את ג'ו תוקפים את העבריינים ומבריחים אותם מהדירה.
ג'ו מנסה את מזלו בעבודות קטנות ברחבי ניו יורק (שליח פיצה, קופאי במסעדת מזון ועוד), אך הוא מפוטר מהן במהרה בעקבות ההתערבות של המקקים, שרק רוצים לסייע לו.
כמוצא אחרון, ג'ו מתחיל לעבוד כמתופף בלהקה של וולטר שיט ובמהלך הופעה, הוא פוגש את בתו של הסנטור דאות'רי, לילי.
לילי עובדת בניו יורק בתור מוקדנית במוקד החירום ובמקביל מנסה לטפח גינה קהילתית במטרה למנוע מאביה להרוס את השכונה.
ג'ו ולילי מתחברים וג'ו מזמין אותה לדירתו, אך היא נבהלת מהמקקים החיים שם ובורחת.
באותו הזמן, הגינה שלילי עבדה על הקמתה נשרפת על ידי אלברטו ואחייניו.
במהלך מריבה בין ג'ו והמקקים, הדירה של ג'ו עולה באש.
המקקים, שרוצים לפצות את ג'ו על הדייט שהם הרסו לו, יוצרים קשר עם מקקים נוספים, יונים וחולדות בעיר במטרה לשקם את הגינה הקהילתית מחדש.
במהלך הלילה, המקקים מתפזרים ברחבי העיר במטרה למצוא חומרים לשיקום הגינה ומצליחים להשיג את הניירת שמונעת מהסנטור להרוס את השכונה.
הסרט מסתיים כשג'ו מתאחד עם לילי וברקע המקקים שרים.
ג'רי אוקונל - ג'ו פ.
גרוטווסקי (שם משפחתו האמיתי של ג'ו לא נחשף במהלך הסרט).
הדמות הראשית, עובר להתגורר בניו יורק וחולק דירה עם מקקים שמסוגלים לדבר ולשיר.
- לילי דאות'רי, בתו של הסנטור דאות'רי שמנסה להקים גינה קהילתית סמוך לדירתו של ג'ו על מנת שאביה לא יהרוס את השכונה.
- וולטר שיט, אמן ניו יורקי וזמר בלהקה.
מכיר את ג'ו ומסייע לו למצוא דירה בעיר.
ג'ים טרנר דיבב את אחד המקקים בסרט.
- בלאנק, חברתה של לילי שעובדת איתה במוקד החירום.
רוברט ווהן - הסנטור דאות'רי, סנטור אמריקאי שנעזר בעבריינים במטרה להרוג את דיירי הבניין בו ג'ו מתגורר במטרה לבנות במקומו בית כלא.
נרמז בסרט שיש לו חיבה לבגדי נשים ול-BDSM.
- אלברטו ביאנקו, עבריין שעובד עבור הסנטור ודודם של ולאד וחסוס.
- חסוס ביאנקו, אחיינו של אלברטו ואחיו של ולאד.
עבריין שיחד עם אחיו, מנסה להרוג את ג'ו.
שייק מחמוד-ביי - ולאד ביאנקו, אחיינו של אלברטו ואחיו של חסוס.
סמית', מנהל חברה לייצור סבון למשתנות שג'ו עובד עבורו.
וינסנט פסטורה - מתווך נדל"ן.
- צייד כישרונות שמחפש אחר אמנים בניו יורק.
גרהאם דאוור - שליח פיצה.
בם בם ביגלו - מנהל באתר בניה.
בם בם ביגלו גם דיבב את אחד המקקים בסרט.
בילי וסט - ראלף המקק.
במקור, ג'ון פייסון יצר סרט קצר בשם "הדירה של ג'ו" בשנת 1992. הסרט הופיע בערוץ MTV בזמן הפסקת פרסומות.
פייסון ציין שהוא הושפע מסרט קצר בשם "Those Damn Roaches" ומסרט יפני בשם "" משנת 1987, ששילב בין דמויות מונפשות ושחקנים בשר ודם.
לאחר שהסרט הקצר זכה בפרס "", המפיקים ב-MTV התרשמו והתחילו במשא ומתן עם פייסון במטרה ליצור סרט באורך מלא המבוסס על הסרט הקצר.
בשנת 1993, MTV חתמו על עסקה עם אולפני במטרה ליצור סרטים שמבוססים על התוכניות בערוץ ולהפיצם דרך אולפני האחים וורנר.
ההפקה קיבלה תקציב של 13 מיליון דולר ובמקביל, הסרט "ביווס ובאטהד דו אמריקה" גם הוא החל בתהליך פיתוח.
הסרט "הדירה של ג'ו" היה הסרט הראשון שאולפני Blue Sky Studios היו מעורבים בפיתוחו.
טרם העבודה על הסרט, האולפנים יצרו לוגואים ופרסומות מונפשות.
תחת ניצוחו של האנימטור כריס וודג', האולפנים ייצרו את המקקים בעזרת אנימציה ממוחשבת.
צוות ההפקה שילב גם בובות של מקקים, מקקים חיים ואנימציית סטופ מושן.
הבעלים של אולפני המאה ה-20 התרשמו מעבודתם של Blue Sky Studios על הסרט ובעקבות זאת האולפן נרכש על ידם, לאחר מכן הפך לחטיבת האנימציה של אולפני המאה ה-20.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 19% טריות על סמך 27 ביקורות.
המבקר רוג'ר איברט העניק לסרט כוכב אחד וציין שהסרט "יכול להיות קומדיה ממש גרועה גם בלעדי המקקים, אבל אז הוא לא יהיה כזה מגעיל.
רגע, אני חוזר בי ..
גם בלי המקקים, אנחנו עדיין תקועים עם סיפור דוחה שמערב בתוכו סבון למשתנות".
הסרט הרוויח 4.6 מיליון דולר כנגד 13 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו ונחשב לכישלון קופתי.
הדיפלומטים היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים המשודרת בכאן 11. יוזם הסדרה הוא השגריר משה רביב, יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הוא שחר צפניה.
בין המראויינים לסדרה נמנים ראשי הממשלה בנימין נתניהו ושמעון פרס (באחד הראיונות האחרונים בחייו).
בנוסף על כך, בסדרה מתראיינים נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג (אחיינו של אבא אבן), הדיפלומטים משה רביב וחיים קורן וההיסטוריונים עמי גלוסקא, אבי שליים, מרדכי בר-און ומיכאל בר-זוהר.
בסדרה מופיעים קטעי ארכיון מהסדרה התיעודית עמוד האש, בין השאר עם הדיפלומט הישראלי אבא אבן.
בנוסף על כך, ישנה הקלטה של ראיון ישן עם חוסיין, מלך ירדן.
הפרק הראשון של הסדרה עלה ב-19 באוגוסט 2023, ועוסק בתקופה שבין קבלת תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר למלחמת ששת הימים ב-1967, בדגש על מקומם של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון ושר החוץ הראשון משה שרת.
הדיסק הראייתי או ראש עצב הראייה הם נקודת היציאה של אקסונים של תאי גנגליון היוצאים מרשתית העין.
מכיוון ששכבות הרשתית אינן מכסות את הדיסק הראייתי, אזור זה מתאים לכתם עיוור קטן בשדה הראייה של כל עין.
אזור זה נראה דרך האישון בבדיקה על ידי אופתלמוסקופ.
שכבת התאים האחרונה בשרשרת התאים המעבדים את נתוני הראיה ברשתית היא תאי הגנגליון.
האקסונים שלהם יוצרים את עצב הראייה לאחר שהם עוזבים את העין, ומוליכים את המידע מהעין לתחנות במוח.
הדיסק האופטי מייצג את תחילתו של עצב הראייה, והוא הנקודה שבה האקסונים של תאי הגנגליון ברשתית מתאגדים לעצב הראייה, המכיל בבני אדם כ-1-1.2 מיליון אקסונים המזרימים את המידע מהעין לכיוון המוח.
הדיסק האופטי הוא גם נקודת הכניסה והיציאה לכלי הדם המספקים את הרשתית: לעורקים המספקים דם מחומצן לרשתית, ולוורידים המנקזים את הדם מהרשתית למחזור הוורידי.
הדיסק האופטי ממוקם במרחק של 3 עד 4 מ"מ מהפובאה (אזור הראייה המרכזית ברשתית) לכיוון האף.
זהו בדרך כלל עיגול / אליפסה, עם ממדים ממוצעים של 1.76 מ"מ אופקית על 1.92 מ"מ אנכית.
במרכז הדיסק ישנו שקע מרכזי בגודל משתנה, הנקרא "הספל האופטי".
שקע זה יכול ללבוש מגוון של צורות היכולות להיות משמעותיות לאבחון של מחלות רשתית מסוימות.
ניתן לבחון כמעט את הרשתית בעזרת ציוד אופטי ועדשות מתאימות.
שימוש באופתלמוסקופ ישיר מאפשר הסתכלות על הדיסק האופטי.
נדרשת בדיקה ביומיקרוסקופית של מנורת סדק יחד עם עדשת מיקוד אספרית מתאימה (66D, +78D+ או 90D+) לתצוגה סטריאוסקופית מפורטת של הדיסק האופטי והמבנים בתוך העין.
בדיקה ביומיקרוסקופית יכולה להצביע על בריאות עצב הראייה.
במיוחד, רופא העיניים מציין את הצבע, גודל השקע במרכז הדיסק (מצוין כיחס בין השקע לדיסק), חדות הגבולות של הדיסק, קיום בצקת בסיבים, שטפי דם, וכל חריגות אחרת מהמראה התקין.
הסתכלות ישירה על הדיסק יכולה לעזור באיבחון של גלאוקומה, פגיעות בעצב הראייה בגלל דלקת או הפרעה בזרימת הדם, או מצבים תוך מוחיים הניתנים לזיהוי ברשתית.
למשל, בצקת של הדיסק (פפילדמה) יכולה להיווצר כתוצאה מלחץ תוך-גולגולתי מוגבר מסיבות שונות או עצמונית.
דרוזן של עצב הראייה, משקעים מסויידים המופיעים באחוזים בודדים של האוכלוסייה, ניתנים גם הם לאיבחון ביומיקרוסקופי.
לעיתים הדיסקות יהיו מורמות בגלל בצקת ולעיתים בגלל דרוזן, ולפעמים יופיעו שניהם בו זמנית מה שעשוי להקשות על אבחון הבעיה.
לדיסק אופטי רגיל ובריא צבע כתום עד ורוד, בהבדלים קלים לפי המוצא האתני.
דיסק חיוור הוא דיסק אופטי שצבעו משתנה מצבע ורוד או כתום חיוור ללבן.
דיסק חיוור הוא אינדיקציה למצב מחלה, בדרך כלל דיסק שעבר פגיעה ונשאר אטרופי.
דיסק חיוור יהיה מלווה קלינית בפגיעה בראייה באותה עין.
תמונות מסורתיות של מצלמות סרטים צבעוניות הן תקן הייחוס בהדמיה.
תמונות אלו מחייבות צלם עיניים מומחה, טכנאי עיניים, אופטומטריסט או רופא עיניים לצילום תמונות סטנדרטיות של הדיסק האופטי.
תמונות סטריאוסקופיות מציעות כלי בדיקה מצוין למעקב סדרתי אחרי שינויים אפשריים, ונעשים בידי אופטומטריסט מומחה או רופא עיניים.
כמו כן פותחו טכניקות אוטומטיות המאפשרות הדמיה יעילה וזולה יותר.
טומוגרפיית רשתית היידלברג (HRT), סריקת לייזר פולרימטרית וטומוגרפיה קוהרנטית אופטית הן טכניקות ממוחשבות להדמיית מבנים שונים של העיניים, כולל הדיסק האופטי.
הם מכמתים את שכבת סיבי העצבים של הדיסק והרשתית שמסביבו ומתאמים את הממצאים סטטיסטית למסד נתונים של אוכלוסיית אנשים נורמליים שנבדקו בעבר.
הם שימושיים למעקב בסיסי וסדרתי אחרי שינויים זעירים במורפולוגיה של הדיסק האופטי.
הדמיה אוטומטית לא תספק ראיות מוחלטות לאבחנה קלינית, ויש להשלים את הממצאים על ידי בדיקות פיזיולוגיות סדרתיות לאיתור שינויים תפקודיים.
בדיקות כאלה עשויות לכלול תרשים שדה ראייה ופרשנות קלינית סופית של בדיקת העיניים המלאה על ידי רופא עיניים.
זרימת דם ברשתית ובשכבת הכורואיד שסביב הרשתית באזור הדיסק האופטי יכולה להתגלות באופן לא פולשני על ידי הדמיית דופלר בלייזר בטווח הקרוב לאינפרה אדום.
הדמיית דופלר בלייזר יכולה לאפשר מיפוי של מדד ההתנגדות העורקית המקומית, ואפשרות לבצע זיהוי חד משמעי של העורקים והוורידים ברשתית על בסיס ההפרש בין הסיסטולה לדיאסטולה שלהם, ולחשוף המודינמיקה בעיניים אנושיות.
יתר על כן, אסימטריית ספקטרום הדופלר חושפת את הכיוון המקומי של זרימת הדם ביחס לציר האופטי.
לבדיקות אלו חשיבות באיבחון וטפול בגלאוקומה.
Megalopapilla : מצב בו הדיסק האופטי מוגדל (קוטר העולה על 2.1 מ"מ) ללא חריגות מורפולוגיות אחרות.
אנומלית דיסק "תהילת הבוקר" : עיוות מולד חד צדדי הנובע מכשל של עצב הראייה להיווצר לחלוטין ברחם.
המונח נטבע בשנת 1970 על ידי קינדלר, תוך שהוא מציין דמיון של עצב הראייה המעוות לפרח תהילת הבוקר.
שקע אופטי: שקע מולד עמוק של הדיסק האופטי כתוצאה ממום במהלך התפתחות העין.
הדיסקית של אוילר, שהומצאה בין 1987 ל-1990 על ידי ג'וזף בנדיק, היא צעצוע חינוכי מדעי, המשמש להמחשה וללמידה של המערכת הדינמית של דיסק המסתובב ומתגלגל על משטח שטוח או קמור.
הדיסקית הייתה נושא למספר מאמרים מדעיים בשל מאפייניה הפיזיקליים הרבים.
בנדיק קרא לצעצוע על שם המתמטיקאי לאונרד אוילר.
דיסק שמסתובב על פני משטח בסופו של דבר נעצר, השלב הסופי של התנועה מלווה בצליל זמזום בתדר ההולך וגובר ככל שהזמן עובר, עד לעצירה.
ככל שהדיסק מתגלגל, נקודת המגע של הדיסק עם המשטח מתארת מעגל שמתנודד במהירות זוויתית .
אם התנועה היא ללא חיכוך, הוא קבוע, והתנועה נמשכת לנצח; זה מנוגד למציאות, שכן אינו קבוע והדיסקית לא מסתובבת לנצח.
למעשה, קצב הנקיפה של ציר הסימטריה מתקרב לסינגולריות בזמן סופי שמתקבל על ידי חוק החזקה עם מעריך בקירוב − 1/3 (בהתאם לתנאים ספציפיים).
ישנם שני אפקטים היכולים לגרום להאטת הדיסקית: חיכוך קינטי כאשר הדיסק מחליק לאורך פני השטח, וחיכוך אוויר הנובע מהתנגדות האוויר.
ניסויים מראים שהחיכוך הקינטי אחראי בעיקר להתנהגות האופיינית של הדיסקית - ניסויים בוואקום מראים שהיעדר אוויר משפיע רק במעט על התנהגותה, בעוד שההתנהגות (קצב הנקיפה) תלויה באופן שיטתי במקדם החיכוך.
רק בגבול שהזווית קטנה (כלומר מיד לפני שהדיסק מפסיק להסתובב), חיכוך האוויר (ספציפית, פיזור צמיג) הוא הגורם הדומיננטי, אך לפני שלב סופי זה, החיכוך הקינטי הוא האפקט הדומיננטי.
תנועה יציבה עם מרכז הדיסק במנוחה
ניתן לתאר את ההתנהגות של דיסק מסתובב שמרכזו במנוחה כדלקמן.
אל הקו ממרכז הדיסק לנקודת המגע עם המישור נקרא ציר .
מכיוון שמרכז הדיסק ונקודת המגע נמצאים באופן רגעי במנוחה (בהנחה שאין תנועה) ציר הוא ציר הסיבוב הרגעי.
המומנטום הזוויתי הוא מה שמתאים לכל דיסק דק בעל סימטריה מעגלית עם מסה שמסתובב; כאשר הוא הרדיוס של הדיסק, ו היא המהירות הזוויתית לאורך .
k=1/2 עבור דיסק שכל מסתו על פני המשטח, k=1/4 עבור דיסק 'אחיד' (כמו דיסק אוילר, למטבע קיים ציר העובר דרך מרכזה המקיים סימטריה סיבובית).
כוח המגע הוא כאשר הוא תאוצת הכבידה ו הוא הציר האנכי פונה כלפי מעלה.
המומנט סביב מרכז המסה הוא או במילים אחרות כאשר .
אנו יכולים להסיק כי הן המומנטום הזוויתי , ונקודת מגע הדיסק עם הרצפה סובבים סביב הציר האנכי בשיעור של במקביל היא המהירות הזוויתית של נקודת המגע עם המישור.
אם ציר מוגדר להיות לאורך ציר הסימטריה של הדיסק ומצביע כלפי מטה, הרי ש , כאשר היא זווית הנטייה של הדיסק ביחס למישור האופקי.
ניתן לחשוב על המהירות הזוויתית כמורכבת משני חלקים , כאשר היא המהירות הזוויתית של הדיסקית לאורך ציר הסימטריה שלה.
על ידי הגאומטריה ניתן להסיק בקלות כי:
הצבת לתוך המשוואה ( ) מביא לנו את המשוואה
כאשר מתקרב לאפס, המהירות הזוויתית נהפך לגדול מאוד ושואף לאינסוף, לכן הדיסקית תשמיע צליל בתדר גבוה.
עם זאת, הסיבוב על פני המטבע, שמהירותו הזוויתית היא מתקרב לאפס.
המהירות הזוויתית הכוללת גם נעלמת כמו סך האנרגיה:
כאשר מתקרב לאפס, תוך שימוש במשוואה המשוואה ().
ג שואף לאפס הדיסק כולו במגע עם השולחן ונהייה אופקי.
כאשר שומעים צליל בתדר , שנהפך לגבוה יותר באופן משמעותי, והוא , ככל שקצב הסיבוב מואט, זהו סך המהירות הזוויתית, עד שהקול נפסק בפתאומיות.
כאשר דיסקית סימטרית מעגלית שוקעת, הפרשי הגבהים בין נקודה קבועה על המשטח התומך לבין הדיסקית הנעה מעל ומתנדנדת בתדירות גוברת, בסנכרון עם זווית ציר הסיבוב (לא אנכית).
אשליית הריחוף נוצרת כאשר קצה הדיסק מחזיר אור כאשר הוא מוטה מעט מעלה מעל פני המשטח התומך, ונמצאת בצל כאשר הוא מוטל במגע.
הצל אינו נתפס, וההשתקפויות החוזרות במהירות מהקצה שמעל המשטח התומך נתפסות כריחוף יציב.
ראה התמדה של הראייה .
ניתן לשפר את אשליית הריחוף על ידי אופטימיזציה של העקומה של הקצה התחתון כך שקו הצללים יישאר גבוה כשהדיסק מתאזן.
מראה יכולה לשפר עוד יותר את האפקט על ידי הסתרת משטח התמיכה ועל ידי כך הצגת הפרדה של ממש בין משטח הדיסק שנע ותמונת המראה.
דוגמה באמצעות מטבע עשר אגורות
מטבע עשר אגורות נקי, מסתובב על מראת יד שטוחה, במבט מהצד קרוב למשטח המראה, מדגים את התופעה לכמה שניות.
כאשר המטבע מואר על ידי מקור נקודתי מעליו קרוב לזמן שקיעתו.
שפת המטבע מוארת כאשר ציר הסיבוב רחוק מהצופה, ובצל כאשר ציר הסיבוב הוא לכיוון הצופה.
הרטט הגובר מטשטש מספיק את הרכסים והעמקים מכדי להראות סיבוב.
מה שיוצר תמונה של ריחוף.
הדיס הוא ענף ספורט ייחודי שמשלב בין טניס שולחן לכדורגל, תוך שימוש בנגיחות בלבד.
המשחק הומצא בשנת 2006 על ידי סטודנט גרמני בשם רנה וגנר בעיר קייזרסלאוטרן, כאשר מגרש הכדורגל היה תפוס והוא וחבריו מצאו פתרון יצירתי על שולחן טניס שולחן.
הכדור המיוחד של הדיס שוקל 100 גרם, בעל קוטר של 18 ס"מ ועשוי מגומי, מה שמאפשר משחק דינמי ומאתגר.
מאז היווסדו, הדיס זכה להצלחה מסחררת, עם טורנירים שמושכים אלפי משתתפים.למשל, ב-2007 השתתפו 60 שחקנים, וב-2009 כבר היו 400, מה שמעיד על גידול משמעותי.
באמצע שנת 2016 נערכה אליפות העולם ה-11 בהדיס, בה השתתפו שחקנים מ-12 מדינות.
הדיס (מלשון "ראש" באנגלית, head, והסיומת של טניס, tennis) הומצא בשנת 2006 על ידי רנה וגנר, שהיה באותה עת סטודנט לספורט.
המגרש לכדורגל בקייזרסלאוטרן, גרמניה, היה תפוס, אך שולחן טניס שולחן היה זמין, ולכן החלו השחקנים לשחק בכדור גומי תוך שימוש בראשם בלבד.
הדיס החל להתפשט בקרב סטודנטים בגרמניה.
אוניברסיטת הסארלנד הייתה המוסד הראשון שהציע אימוני הדיס קבועים.
בהדרגה, אוניברסיטאות נוספות הוסיפו את הענף לתוכנית הספורט שלהן.
מלבד אוניברסיטאות, קיימות אפשרויות נוספות לשחק הדיס.
מועדוני הספורט 1. FC קייזרסלאוטרן ו-SV דרמשטט 98 מציעים אימונים קבועים.
בשנת 2008 נערכו טורנירי גביע העולם הראשונים בהדיס.
בשנים 2010 ו-2011 התקיימה בקייזרסלאוטרן תחרות ה-"adh"-Trophy בהדיס (האיגוד הגרמני לספורט אוניברסיטאי), שהייתה אליפות גרמניה בהדיס לאוניברסיטאות.
בשנת 2016 התקיימו 11 טורנירי גביע עולם עם יותר מ-1,000 מתחרים.
הופעות טלוויזיוניות וסרטונים ויראליים ברשת הגבירו את הפופולריות של הענף בשנים האחרונות.
נכון לעכשיו, 18 אוניברסיטאות בגרמניה מציעות קורסים קבועים בהדיס.
עד שנת 2016 התקיימו טורנירים בינלאומיים, אליפויות עולם ואירופה, ומספר השחקנים המשוער עומד על 100,000. החל מאוניברסיטת הסארלנד, הענף התפשט בכל רחבי גרמניה.
הספורט פופולרי גם מחוץ לגרמניה.
קיימות שותפויות רשמיות בשווייץ, בלגיה, הולנד, צ'כיה, הרפובליקה הדומיניקנית, סין, אוסטרליה ויפן.
בכל שנה מתקיימים 10 עד 12 טורנירים, המהווים בסיס לאליפות העולם בהדיס.
שני שחקנים מתחרים על שולחן טניס שולחן רגיל, והכדור חייב לפגוע אך ורק בראש.
עם זאת, ניתן לגעת בשולחן בכל חלק של הגוף.
מותר לשחק וולי (מכה ישירה ללא מגע בשולחן).
לאחר כל מכה, על השחקן לגעת בקרקע לפני הנגיחה הבאה.
הסטים משוחקים עד 11 נקודות, כאשר על השחקן לנצח בהפרש של שתי נקודות לפחות.
המשחק מוכרע בשיטת "הטוב משלושה סטים".
שולחן טניס שולחן: ההדיס משוחק על שולחן טניס שולחן רגיל, עם אותן מידות.
מאחר שכדור ההדיס כבד יותר מכדור טניס שולחן, הרשת עשויה ממתכת כדי להבטיח יציבות.
כדור הדיס: ההדיס משוחק עם כדור מיוחד העשוי מגומי, שמשקלו כ-100 גרם והיקפו כ-50 ס"מ.
בכל שנה מתקיימים 10 עד 12 טורנירי גביע עולם בהדיס.
תוצאות הטורנירים מהוות את הבסיס לדירוג העולמי בהדיס.
השחקנים אינם משתמשים בשמותיהם האמיתיים בטורנירים.
במקום זאת, הם בוחרים בשמות היתוליים כגון "הדי פוטר" או "רולי הקצב".
הדירוג העולמי בהדיס נערך על בסיס תוצאות טורנירי גביע העולם.
השחקנים מקבלים נקודות דירוג בהתאם להישגיהם בטורנירים, כאשר טורנירים גדולים יותר מעניקים יותר נקודות.
הדירוג מבוסס על 15 הטורנירים האחרונים.
נכון למאי 2017, שני השחקנים המובילים בעולם הם קורנליוס "הדסינפרקט" דול (1,624 נקודות) ומרגריטה "קלאוסי" מרמול פרננדס (890 נקודות).
הדלתא של קרונקר (על שם המתמטיקאי הגרמני לאופולד קרונקר) היא סימון שימושי ביותר באלגברה ליניארית בפרט ובמתמטיקה ובפיזיקה בכלל.
כלומר, זו פונקציה של שני משתנים (בדרך כלל שלמים) המקבלת את הערך 1 כאשר המשתנים שווים זה לזה, ואת הערך 0 כאשר הם שונים זה מזה.
פעמים רבות מתייחסים לדלתא של קרונקר כאל כתיב מקוצר, ולא כאל פונקציה.
אפשר להבין את ההגדרה לעיל פשוט כסימון מקוצר, שאפשר לשלב בביטויים בהם יש הפרדה למקרים, במקום לרשום ניסוח מילולי מייגע.