tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאופולד נחשב אז לאחד האנשים העשירים בעולם, שכן בנוסף להון שקיבל מהממשלה הבלגית, צבר נכסים והון רב במהלך תקופתו כשליט הקולוניה.
אלו נצברו כנכסי נדל"ן רבים בריביירה הצרפתית ובלגיה עצמה, שותפויות בחברות ענק שפעלו בקונגו, קרנות וחשבונות סודיים ועוד.
כיום ישנה מחלוקת גדולה באופן ההגדרה של פשעי לאופולד ואנשיו במדינת קונגו.
אדם הוכשילד ונזונגולה נטלייה ג'אורג'ס הם שני החוקרים המרכזיים של אירועי אימפריית לאופולד בקונגו.
הם דוחים בכל תוקף את הטענות על רצח עם.
לטענתם, אין עדות אחת לכך שמעשי אנשי לאופולד היו במטרה להעלים או לפגוע בקבוצות אתניות בקונגו.
יתרה מכך, לאופולד ושותפיו העסקיים במדינת קונגו החופשית ניצלו את האוכלוסייה המקומית לטובת עבודה ולכן היה להם אינטרס בשימורה.
נציגי הקולוניה דאגו להילחם במחלות שהתפשטו בקרב המקומיים באמצעות גופים רפואיים מערביים, לדוגמה "בית ספר ליברפול לרפואה טרופית".
כדברי הוכשילד – "שום היסטוריון מכובד של קונגו לא מעלה האשמות בדבר רצח עם.
הייתה שם מערכת של ניצול ועבדות, שכנראה הייתה קטלנית באותה מידה אך זה לא אותו דבר כמו רצח עם.
גם אם לא רצח עם, הזוועות בקונגו היו אחד ממעשי הטבח המחרידים שהאנושות אי פעם ידעה".
אליו מצטרף דויד ואן רייברוק: "זה אבסורד לדבר על מעשי רצח עם או שואה.
רצח עם מתייחס לתכנון וביצוע מודע של השמדת אוכלוסייה מסוימת, אך זו לעולם לא הייתה הכוונה או התוצאה כאן.
היה כאן טבח בקנה מידה גדול מאוד כתוצאה ממדיניות חמורה של ניצול".
ההבחנה הזו חשובה להיסטוריונים על מנת שהציבור ידע להבין את המשמעויות והאמת בנוגע למה שהתרחש בכל אירוע באשר הוא.
כולם מסכימים על כך שבמלחמת העולם השנייה התרחשה שואה ורצח עם כנגד העם היהודי באירופה, ושבתחילת המאה ה-20 התרחש רצח העם של בני ההררו והנאמה בנמיביה על ידי הגרמנים.
בשני המקרים האלו מדובר על רצח שיטתי מכוון ומודע כלפי קבוצה דתית ואתנית בהתאמה.
מה שלא אפשר לומר הזוועות בקונגו החופשית, עם זאת אין להקל בחשיבות ההיסטורית וההשפעה של תקופה ואירועים אלו על החברה הקונגולזית היום.
בדצמבר 1908 נפטר המלך לאופולד השני.
הוא נשאר מלך בלגיה עד יום מותו.
מאחר שלא היו לו ילדים זכרים ירש אותו אחיינו, המלך אלברט.
למרות דעת הקהל בעולם המערבי שהייתה מאוד נוקבת וביקורתית כלפי לאופולד ומעשיו בקונגו, הממשל הבלגי התייחס אליו כאל משחרר העם הקונגולזי מעבדות, וכזה שתרם רבות לפיתוחה של החברה בקונגו.
בעת הלווייתו שהתקיימה בבריסל נשמעו קריאות בוז רבות לנוכח מעשיו בקונגו.
עם זאת דעת הקהל הבלגי היא אמביוולנטית בנוגע למורשתו של לאופולד.
מצד אחד הוא נתפס כמלך שתרם רבות ואחראי לפיתוחם המהיר של ערי בלגיה בתחילת המאה ה-20, מצד שני קשה להתעלם מהסיפורים והעדויות שמראות את אשר התחולל בקונגו בזמן שלטונו שם.
מוסדות בלגיה הרשמיים עד היום מנציחים את דמותו של המלך כמי שתרם רבות לעם ולחברה הקונגולזית, מסמכים רבים מאותה תקופה נגנזו ואסורים לפרסום עד היום, במסגרת שיעורי היסטוריה הממלכתיים לא נלמד על הזוועות שבוצעו שם.
הממשל הבלגי נזף באופן בוטה ברשת הטלוויזיה BBC שפרסמה סדרה תיעודית על לאופולד ומעשיו בקונגו והשוותה אותו לאדולף היטלר- Congo: white king, red rubber, black death.
במוזיאון רשמי שנפתח בבריסל שמתאר את קולוניית בלגיה במרכז אפריקה אין שום תיעוד לזוועות מאותה תקופה.
יתרה מכך בנאום הכרזת עצמאות של המדינה בשנת 1960, בודואן, מלך בלגיה הזכיר את המלך לאופולד כמי שמעשי ידיו תרמו רבות לפיתוח המדינה ולחברתה.
גישה זו ליוותה את בלגיה גם בימיה כקולוניה רשמית במדינה, וגם לאחר שהעניקה עצמאות לקונגו, שהיום נקראת "הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו".
כיום אנשי עסקים בלגים רבים שולטים על משאבי טבע ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו – אורניום, יהלומים ועוד.
בנוסף לכך, סיפורי הזוועות הללו אינם נלמדים גם במערכת החינוך המקומית.
להפך, ברוח הבלגים, מוסדות המדינה מציגים את לאופולד כמלך "בונה", ששיפר תשתיות ובנה בהיקפים אדירוים ברחבי המדינה, ואף מכנים אותו Noko - "דוד האומה" בסוואהילי, השפה המקומית.
לעומת המאמצים של הרשויות הבלגיות למחוק סיפורים אלו מההיסטוריה - הספרות, התרבות וארגונים עצמאיים ובלתי תלויים, לא מוכנים להרפות כל כך מהר.
בקונגו מדי שנה בתאריך ה-2 באוגוסט, ארגון קונגולזי עצמאי- Congolese Action Youth Platform מיסד את יום הזיכרון ה־Geno Cost, שמטרתו היא לציין ולהזכיר את מעשיהם האכזריים של לאופלד וממלכתו בסוף המאה ה-19 ובתחילת ה-20, ושל הקולוניה הבלגית הרשמית לאורך המאה ה-20.
מקומן של הזוועות בתרבות קונגו היום
בתרבות היום ישנו קונצנזוס רחב בנוגע לדימויו השלילי של לאופולד בנוגע לתקופת שלטונו בקונגו.
סרטים, ספרים אקדמיים ונובלות רבות מתארים את התקופה, חלקם כסיפורי יומן אישיים, חלקם כסיפורים עלילתיים ברוח התקופה וחלקם כדוקומנטריים תיעודיים.
המפורסמים שבהם הם Kings Leoplad's Ghost, סרט וספר תיעודיים (ספר – 1997, סרט- 2006), שנכתב על ידי אדם הוכשילד.
גומי אדום, ספרו של אדמונד דנה מורל שיצא לאור בתחילת המאה ה-20, היה מבין אבני הדרך המשמעותיים שתרמו לחשיפת הזוועות בקרב העולם המערבי, הכיל עדויות ותיעודים רבים.
כמו כן גם ספרו של ג'וזף קונראד – "לב המאפליה", שפורסם בשנת 1902, תרם לחשיפת המאורעות.
ג'וזף בסיפור עלילתי מתאר את חוויותיו האישיות מתקופתו בקונגו כרב חובל בספינת קיטור.
ספר זה יצא לאקרנים כסרט בשנת 1993, The Heart of the Darkness.
זוזנה צ'פוטובה (בסלובקית: Zuzana Čaputová; נולדה ב-21 ביוני 1973) היא פוליטיקאית סלובקית, עורכת דין ופעילת איכות הסביבה.
נשיאת סלובקיה הנוכחית (מאז 15 ביוני 2019).
היא פרצה לראשונה לתודעה הציבורית בזכות מאבק בן 14 שנים נגד הקמת מזבלה רעילה בלתי חוקית בעיר מגוריה, פֶּזִינוֹק .
עבור מאבקה המוצלח שהסתיים בניצחון הוענק לה פרס גולדמן לפעילות סביבתית של שנת 2016 והיא אף זכתה בכינוי "ארין ברוקוביץ' של סלובקיה", על שם פעילת איכות הסביבה האמריקאית שניצחה את תאגיד האנרגיה "PG&E".
צ'פוטובה היא הנשיאה האישה הראשונה בהיסטוריה של סלובקיה.
עם מינויה לנשיאות בגיל 45 הייתה צ'פוטובה האדם הצעיר ביותר בהיסטוריה של סלובקיה ששימש בתפקיד נשיא המדינה.
צ'פוטובה נולדה למשפחה ממעמד הפועלים בברטיסלאבה.
היא גדלה בעיר הסמוכה פזינוק.
היא תיארה את בית הוריה כבית בראש פתוח ורחב אופקים.
היא למדה באוניברסיטת קומניוס בברטיסלאבה וסיימה כבוגרת הפקולטה למשפטים בשנת 1996. בין השנים 1998–1999 סיימה מחזור הכשרה בנושא "ניהול כללי - ניהול שינוי" וב-1999 קורס ARK-Mediation, המוכר על ידי משרד החינוך של סלובקיה.
לאחר שסיימה את לימודיה, עבדה צ'פוטובה ברשות המקומית של פזינוק, תחילה כעוזרת במחלקה המשפטית, ולאחר מכן כסגנית ראש העיר.
מאוחר יותר עברה לעבודה במגזר השלישי בקרן החברה הפתוחה, שם טיפלה במנהל הציבורי ובתיקים של ילדים שחוו אלימות בביתם.
לאחר מכן, היא עבדה כמנהלת פרויקטים לפיתוח הקהילה המקומית בארגון האזרחי EQ Klub.
בין השנים 2001–2017 עבדה צ'פוטובה עם Via Iuris, ארגון אזרחי סלובקי, ומשנת 2010 כעורכת דין עם גרינפיס בתכנון קמפיינים.
בפזינוק, במשך יותר מעשר שנים, עמדה בחזית המאבק הציבורי נגד אישור מטמנה נוספת שתגביר את זיהום הקרקע, האוויר והמים בעיר ובסביבתה.
המאבק נגד המזבלה הגיע לשיאו בשנת 2013, כאשר בית המשפט העליון של הרפובליקה הסלובקית קבע כי המזבלה החדשה היא בלתי חוקית ומפרה נורמות סביבתיות.
היא ניהלה את משרד עורכי הדין הפרטי שלה, כתבה והשתתפה בכתיבת מספר פרסומים.
היא חברה ברשת חוק הסביבה העולמית (ELAW) , רשת של עורכי דין ומשפטנים סביבתיים.
בדצמבר 2017 הכריזה צ'פוטובה על כניסתה למפלגה הליברלית "סלובקיה הפרוגרסיבית" שהיא חוץ-פרלמנטרית ולא מיוצגת במועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית.
בינואר 2018 היא נבחרה כסגנית יו"ר המפלגה בקונגרס הראשון של המפלגה וכיהנה בתפקיד עד התפטרותה במרץ 2019 עקב ניצחונה במסע הבחירות לנשיאות.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-29 במרץ 2018 הודיעה צ'פוטובה באופן רשמי על מועמדותה לנשיאות במרוץ לנשיאות 2019. מפלגות האופוזיציה ואחת ממפלגות הקואליציה הקטנות, המייצגת את המיעוט ההונגרי במדינה, תמכו במועמדותה וכך גם הנשיא היוצא אנדריי קיסקה.
צ'פוטובה הצהירה שהרצח הכפול של העיתונאי יאן קוצ'אק וארוסתו מרטינה קושנירובה בפברואר 2018 היה אחת הסיבות לכך שהחליטה להתמודד על הנשיאות.
יאן קוצ'אק עסק בתחקיר על קשרי שחיתות בין פוליטיקאים למאפיה האיטלקית וכתבתו האחרונה שהתפרסמה עסקה בהיתכנות קשרי ארגון הפשע האיטלקי "נדרנגטה" לגורמי ממשל רמי דרג בסלובקיה.
בעקבות הרצח התפטר מנהיג מפלגת סמר, רוברט פיצו, מראשות הממשלה.
חמישה אנשים הואשמו ברצח של קוצ'יאק וארוסתו, ביניהם איש העסקים מריאן קוצ'נר שנגד החברה שאותה ייצג ניהלה צ'פוטובה מאבק בן 14 שנים.
צ'פוטובה הגיעה לסיבוב השני של הבחירות בעמדת ניצחון, אחרי שבסיבוב הראשון כבשה את המקום הראשון עם יתרון של יותר מ-20% על פני הדיפלומט הוותיק מרוש שפצ'וביץ'.
אחרי שקיבלה 58.3% מהקולות היא סיימה גם בסיבוב השני בפער ניכר משפצ'וביץ', שקיבל 41.7% בלבד.
הוא בעצמו מחזיק בעמדות פרו-אירופיות והוא נתמך על ידי מפלגת השלטון "סמר", ששולטת בפוליטיקה המקומית מאז 2006.
צ'פוטובה החלה את נאום הניצחון שלה באמירת תודה לבוחרים בסלובקית, ואז עברה להונגרית, צ'כית, רומאני ורוסינית - שפות כל המיעוטים האתניים הגדולים במדינה.
מכיוון שבעבר הייתה בסלובקיה ראשת ממשלה איווטה רדיצ'ובה שכיהנה בין השנים 2010–2012, בחירתה של צ'פוטובה לנשיאות מביאה את סלובקיה להיכלל בקבוצה קטנה של הרפובליקות הפרלמנטריות אשר היו להן גם ראש ממשלה וגם ראש מדינה נשים.
צ'פוטובה אמרה כי היא תומכת בהסדרת נישואים חד-מיניים.
בדיון שאורגן על ידי כתב העת SME , היא הרצתה על האפשרות של אימוץ לזוגות הומוסקסואלים: "אני מעדיפה שלילד תהיה אמא ביולוגית ואב ביולוגי.
אבל אם הוא גדל במוסד, אני חושבת שכבר עדיף לו בית עם שני הורים אוהבים אפילו אם הם היו בני אותו מין".
בהתייחסות לשאלת ההפלות, תומכת צ'פוטובה בשמירה על הסטטוס קוו הקיים: "אם יש מצב קיצוני והדילמה היא בין אימוץ נורמה משפטית הפולשת לחייהם הפרטיים של האזרחים לבין השארת ההחלטה באחריות הנשים ובחירתן האישית, אני בוחרת באחריותה של אישה".
צ'פוטובה גרושה ואם לשתי בנות.
היא סיפרה שהיא מתרגלת יוגה בודהיסטית וזן.
על הנהגתה החזקה והנחושה בנוגע לפרשת הפסולת בפזינוק, זכתה צ'פוטובה בפרס גולדמן לפעילות סביבתית בשנת 2016. זוכי פרס זה נבחרים על ידי חבר מושבעים בינלאומי ומומחים מרחבי העולם, והם נבחרים על סמך השפעתם הניכרת והמשמעותית על הגנת הסביבה.
פרס גולדמן הועבר לצ'פוטובה בסן פרנסיסקו.
מאבקה הארוך והניצחון בסופו הושוו למאבק של ארין ברוקוביץ' האמריקאית.
"זוט עני" הוא סינגל הבכורה של הזמרת הישראלית אלה לי להב.
השיר יצא לאור ב-2 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של להב.
השיר נכתב והולחן על ידי רון ביטון, יונתן גולדשטיין והפזמונאי האנגלי סקוט קין, והופק על ידי גולדשטיין.
השיר יצא לאור ביום הולדתה ה-17 של להב.
שם השיר אוית בשגיאת כתיב לביטוי "זאת אני".
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של להב ב-2 ביוני 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
בקליפ ניתן לראות את להב באולם באולינג, שרה את מילות השיר ורוקדת בליווי רקדני ליווי.
תוך שעות ספורות, הגיע הקליפ ל-100,000 צפיות.
תוך כשבוע, הגיע למיליון צפיות.
נכון למאי 2025, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון צפיות.
מבקר המוזיקה דודי פטימר נתן ביקורת מעורבת לשיר, באומרו כי: "הלחן המבולגן, שזוכה להפקה מוזיקלית הדוקה ועשירה, נשמע כמו קקופוניה מיותרת ומחרישת אוזניים שדי הורסת לאלה לי את הסיפתח במקום להוות יריית פתיחה אידיאלית עבורה.
על אף שהיא מכוונת מלכתחילה לקהל הילדים והנוער", וטען כי "לדבר אליו [אל קהל הילדים והנוער] נמוך רק מזלזל באינטליגנציה שלו".
רז ישראלי מישראל היום סקר את השיר באופן מעורב אף הוא, וטען כי השיר "לא מחדש כלום" ואמר כי "דמותה המתוקה של אלה לי להב פינתה את מקומה לכוכבת פופ סתמית, בנאלית ואפילו מרתיעה, והשיר הזה הוא רק ראשון ברצף להיטי אינסטנט מופקים לעילא ומטופשים להחריד שהיא עומדת להמטיר עלינו".
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי נתן לשיר ביקורת מעורבת, העניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, אמר כי "אלה לי כבר על תקן של מוצר ביד יוצרים, שכנראה מאמינים כי מצאו את הנוסחה המסחרית עבורה" וטען שהוא "לא בטוח שאלה לי מבינה מה בדיוק עושים איתה".
אתר פרוגי סקר את השיר גם כן, באומרם כי "אין לנו ספק שלהב מצליחה להראות את הסגנון הייחודי והאמיתי שלה, להביא את עצמה לקדמת הבמה בתור מי שהיא באמת וזה פשוט כיף לראות את זה".
עינב שיף מידיעות אחרונות סקר את השיר בחיוב, באומרו כי "שיר קליט, כיפי ומדבק.
מין תעודת זהות אמנותית מרהיבה וגם הפקה שמכירה בעובדה שהיא לא בהכרח זמרת כמו שהיא כוכבת.
לא פלא שהשיר עושה את העבודה בכל הגזרות, מהילדים ועד הצקצקנים.
וחוץ מזה, אם צריך רק שלוש מילים כדי לתאר את 2020 עד כה, באמת שאין יותר מתאים מ'פסיכי זה הקטע'." שחר אמאנו ביקר את השיר באופן חיובי, באומרו כי השיר הוא "שיר שבהחלט מייצר גוון אחר, שמעורר עניין וסקרנות...
ההימור בסינגל הראשון משתלם כי הוא מושך ומרהיב".
עם יציאתו, התעוררה ביקורת על הדמיון של השיר לשירה של להקת הבנות הקוריאנית מאמאמו, "Hip", ושירי קיי-פופ נוספים.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-13 במצעד השבועי של מדיה פורסט, והגיע בשיאו למקום הראשון.
גם במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר בשיאו למקום הראשון.
במצעד שירי הספוטיפיי השבועי, הגיע השיר בשיאו למקום ה-2, תוך שצבר כ-90 אלף השמעות באותו השבוע.
נכון לאוגוסט 2020, הצליח לצבור השיר למעלה ממיליון השמעות.
כמו כן, הוכרז השיר כשיר השני המושמע ביותר בספוטיפיי בישראל בקיץ 2020. ברשת החברתית טיקטוק, נעשה שימוש בשיר עשרות אלפי פעמים.
ב-16 ביוני נכנס השיר אל הפלייליסט העולמי "Glitch" בשירות המוזיקה Apple Music.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet הגיע השיר למקום החמישי, במצעד השנתי של מאקו ורדיו תל אביב הגיע השיר למקום השלישי, ובמצעד השנתי של כאן גימל הגיע השיר למקום ה-13.
בשנת 2020 ביצע הזמר אליעד נחום את השיר, לכבוד מצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet.
בשנת 2020 ביצעה להקת האקפלה ווקה תקווה גרסת אקפלה לשיר בתוכנית קול בשכונה של כאן 11. בגרסה זאת שונו מילות השיר כדי להתאים את אותו לתקופת הקורונה ומאורעות נוספים שהתרחשו בשנת 2020. המילים המחודשת נכתבו על ידי יותם קושניר.
במעגל, זווית מרכזית היא זווית שקודקודה במרכז המעגל ושוקיה הם שני רדיוסים במעגל.
גודל הזווית ברדיאנים שווה לאורך הקשת שזווית זו חותכת ממעגל שרדיוסו 1. גודלה של זווית מרכזית הוא או רדיאנים.
בהגדרה של זווית מרכזית הנשענת על נקודות A ו-B שנמצאות על המעגל, יש לקבוע האם זו הזווית הקמורה (<180°) או הקעורה (>180°).
שתי זוויות אלה שוות בגודלן כאשר הזווית המרכזית היא בת 180° (והזווית המרכזית היא למעשה קוטר).
כאשר הקשת הקטנה התחומה בין שוקי הזווית המרכזית היא באורך L, ורדיוס המעגל הוא באורך R, היקף המעגל הוא והקשת L היא החלק של ההיקף, ומכאן:
כאשר המשיק למעגל בנקודה A והמשיק למעגל בנקודה B נפגשים בנקודה P מחוץ למעגל, אז (הקמורה) ו- משלימות זו את זו ל-180°.
גודלה של זווית היקפית, הנשענת על אותה קשת שעליה נשענת זווית מרכזית, שווה לחצי גודלה של הזווית המרכזית.
שוקי הזווית המרכזית והקשת התחומה ביניהן יוצרים גזרה.
היחס בין שטח הגזרה לכלל שטח העיגול שווה ליחס בין הזווית המרכזית לסיבוב שלם, השווה ליחס בין אורך הקשת של הגזרה לבין היקף המעגל כולו.
כאשר הוא אורך הקשת והזוויות נמדדת ברדיאנים.
למצולע משוכלל בעל n צלעות יש מעגל חוסם העובר דרך כל קודקודי המצולע.
מרכז המעגל הוא גם מרכז המצולע, וגודל זווית מרכזית הנשענת על שני קודקודים סמוכים הוא .
זוחלים לאומיים מצוינים בסמלי 28 ממדינות ארצות הברית כשבמקרים רבים מדובר במונח לא רשמי, בניגוד לציפורים לאומיות למשל.
חלק מזוחלים אלה נקבעו בחוק המדינה ואחרים רק ראויים להערצה במדינה ונחשבים לזוחלים החביבים במדינה.
באתרים של מזכירי מדינות שונות מנהלים אתרים המתארים את זוחל המדינה הרשמי.
המדינה הראשונה שבחרה זוחל לאומי הייתה אוקלהומה שבחרה בלטאת קולר מצויה לזוחל הרשמי ב-1969. בשנות ה-70 נוספו אליה רק עוד שתי מדינות אך בעשורים לאחר מכן החלו להתווסף זוחלים לאומיים כמעט כל שנה.
עדיין המספרים קטנים, בהשוואה למשל לציפורים לאומיות הקיימות בחמישים מדינות, הראשונה שבהם נבחרה ב-1927.
חלק מזוחלים אלה היו קמעות של אוניברסיטאות מפורסמות בכל מדינה בה נבחרו והעכסן המעוצה היה על הדגל הרשמי המוקדם של מערב וירג'יניה מ-1775.
הזוחלים הם בעלי דם קר ולכן נפוצים בעיקר במדינות הדרומיות שמתוכם 19 מדינות אימצו זוחלים לאומיים, מרביתם צבים.
הזוחל השכיח ביותר בסמלי המדינות הוא צבגון מצויר שנבחר בידי ארבע מדינות שונות.
מינים מסוימים מצויים בסכנת הכחדה והפיכתם לזוחלים לאומיים תורמת להגנה עליהם.
רשימת זוחלים לאומיים לפי מדינות
זוזאנה גינצ'נקה (בפולנית: Zuzanna Ginczanka) הוא שם העט של שרה פולינה גינצבורג (בפולנית: Sara Polina Gincburg) (22 במרץ 1917 – ינואר 1945) הייתה משוררת יהודייה-פולנייה, שנאסרה ונרצחה בקרקוב במהלך השואה.
זוזאנה גינצ'נקה נולדה בשם שרה פולינה גינצבורג במרץ 1917 בקייב, למשפחה יהודית מתבוללת.
אביה, סימון, היה עורך דין, ואמה, צציליה (לבית זנדברג), הייתה עקרת בית.
לאחר מהפכת אוקטובר נמלטה משפחתה לרובנו שבמזרח פולין, שרוב תושביה היו יהודים.
שנים אחדות אחר כך עזב אביה את המשפחה ועבר לברלין ומשם לאמריקה, ואמה עברה לספרד עם בעלה החדש.
גינצ'נקה נותרה ברובנו עם סבתה, קלרה זנדברג, שהייתה בעלת בית מרקחת בעיירה.
למדה בבית ספר תיכון בשפה הפולנית, ובגיל 14 פרסמה את שירה הראשון, בעיתון בית הספר.
באותה תקופה התחילה להתכתב עם המשורר יוליאן טובים.
באוגוסט 1933 פורסם שיר פרי עטה בעיתון הנפוץ Ilustrowany Kuryer Codzienny .
בספטמבר 1935, עם סיום לימודיה בתיכון, עברה לוורשה, שם השתלבה באליטה התרבותית.
בשנת 1936 יצא לאור ספר שיריה, "קנטאורים" (בפולנית: O centaurach), ובעקבות זאת תוארה כ"יוליאן טובים בחצאית".
בנוסף כתבה תסכיתים אחדים לרדיו הפולני.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהתה בבית סבתה ברובנו, שעברה לשליטת ברית המועצות.
משם נמלטה ללבוב, שם המשיכה בכתיבתה.
ב–1940 נישאה להיסטוריון האמנות הפולני־יהודי מיכל ויינציהר.
האמן הפולני יאנוש ווז'ניאקובסקי סיפק לה ולבעלה מסמכים מזויפים, כדי שיוכלו להימלט.
ב-1942 סוכנת הבית שבו התגוררה הלשינה עליה לנאצים.
בעקבות זאת כתבה את שירה הנודע ביותר, "Non Omnis Moriar" (לא אמות כל כולי).
בעלה נמלט לקרקוב, וכעבור חודשים אחדים נמלטה גם היא לשם.
ושם נעצרה על ידי הגסטפו בסוף 1944, והוצאה להורג בינואר 1945.
סוכנת הבית שהלשינה על גינצ'נקה הועמדה לדין לאחר המלחמה, באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים, ונדונה לארבע שנות מאסר.
שירה של גינצ'נקה, שפורסם ב–1946 בידי המשורר הפולני יוליאן פשיבוש , היה אחת הראיות שהוצגו במשפט.
בשנת 2021 יצא לאור בהוצאת אבן חושן ספר שיריה "קנטאורים", בתרגומו של צביקה שטרנפלד ובעריכת תדאוש וולנסקי.
זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך-שדה הוא מדריך שדה המתאר את כל מיני הזוחלים והדו-חיים היבשתיים בישראל בעזרת טקסט, תמונות, מפות תפוצה ועוד.
מיקומה של ישראל בנקודת החיבור שבין יבשות אפריקה, אירופה ואסיה, מאפשר מפגש נדיר עם מגוון גדול של מיני זוחלים ודו-חיים.
מדריך השדה לזוחלים ולדו-חיים בישראל, מזמן היכרות עם כלל המינים ממחלקות אלו בישראל.
המדריך כתוב בשפה פשוטה וכולל איורים ותמונות שמנגישים לקורא את המידע באופן נוח וזמין.
המדריך תוכנן כך שייתן מענה מיטבי הן לילדים וחובבי טבע בתחילת דרכם והן לאנשי מקצוע.
לכל מין במדריך מתוארות התזונה, ההתנהגות, הרבייה, והתפוצה בישראל ושאר העולם.
בנוסף, לכל מין מובאות מספר תמונות צבע, לצד הסברים מילוליים שמסייעים לזהות את בעל החיים ולהבדיל בינו ובין מינים דומים לו.
פרק מיוחד מוקדש לזוחלים אוהבי חול (פסמופילים) שמאכלסים את בתי הגידול החוליים.
בפרק מופיעים צילומי עקבות של המינים הנפוצים בחולות, ומוסבר כיצד להתחקות אחריהן.
נוסף למידע המעודכן על המינים השונים, המדריך דן בשמירת טבע ובאיומים שמסכנים את המשך קיומן של אוכלוסיות זוחלים ודו-חיים בישראל.
צילומים של בתי הגידול השונים בישראל, בליווי הסברים ומידע על האקלים והתנאים השוררים בהם, משלימים את התמונה ומאפשרים להבין כיצד מדינה כה קטנה מאכלסת מספר רב ומגוון של מיני זוחלים ודו-חיים.
כותבי הספר המקורי (2011) אביעד בר וגיא חיימוביץ סיימו לקראת שנת 2010 פרויקט רב-שנתי של צילום כל מיני הזוחלים והדו-חיים בישראל בבית הגידול הטבעי שלהם.
בעקבות הפרויקט חוקרי זוחלים ודו-חיים מרחבי העולם יצרו עימם בבקשה לקבלת מידע מסודר לגבי המינים הנפוצים בישראל לקראת ביקור עתידי או כתיבת מאמר מדעי.
לאור ריבוי הפניות והמחסור המוחלט במידע המונגש בשפה האנגלית, החלו אביעד וגיא לחשוב על מדריך מסודר אשר יכלול את כל המידע וינגיש אותו בשפה האנגלית לקהל הבינלאומי.
טרום הופעת המדריך במהדורתו הראשונה (2011), לא היה בנמצא אף גוף ידע מסודר בנושא זוחלים ודו-חיים בישראל בשפה האנגלית.
כותבים: אביעד בר וגיא חיימוביץ
מהדורה ראשונה בעברית, שהיא למעשה תרגום של המהדורה באנגלית
העדכונים כללו תיקונים קלים, עדכונים לשינויים טקסונומיים שקרו מאז 2013 ועדכוני תמונות
כותבים: אביעד בר, גיא חיימוביץ ופרופ' שי מאירי
מהדורה שלישית מחודשת לחלוטין מבחינת גוף הידע, הפורמט ועוד שינויים רבים
כותבים: אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון
זוּזְבֶה 524522 הוא אסטרואיד בגודל של פחות מקילומטר וקוואזי-לוויין זמני של נוגה.
זוזבה התגלה בשנת 2002, והוא העצם הראשון מסוגו שהתגלה סביב כוכב לכת במערכת השמש.
נוגה וזוזבה מקיפים את השמש בערך באותו זמן.
במערכת ייחוס המסתובבת עם נוגה, נראה שהוא מקיף את נוגה בכ-225 ימים, כמהלך שנת-נוגה אחת, אך בפועל הוא מקיף את השמש, ולא את נוגה, לכן אינו ירח של נוגה אלא נקרא "קוואזי-לווין" .
סקיף במצפה הכוכבים לואל, ונקרא 2002VE68, על שם שנת הגילוי וכוכב הלכת אותו הוא מלווה (Venus).
עד פברואר 2013, הוא נצפה טלסקופית 457 פעמים עם טווח נתונים של 2,947 ימים, והוא נצפה בתצפיות דופלר בחמש הזדמנויות; לכן, מסלולו ידוע היטב.
אורכו של הציר הראשי שלו הוא , דומה מאוד לזה של נוגה, אבל האקסצנטריות שלו גדולה יחסית (0.4~), וגם נטיית המסלול שלו משמעותית (9°~).
הספקטרום של זוזבה מרמז כי מדובר באסטרואיד מסוג X ומכאן שיש להניח אלבדו של כ-0.25. גודלו מוערך ב-260 מטר.
זמן הסיבוב העצמי שלו הוא 13.5 שעות, ולעקומת האור המוחזר ממנו יש משרעת של 0.9 יחידות בהירות, מה שמרמז על גוף מוארך מאוד, אולי זוג גופים צמודים.
מאז התגלו עוד אסטרואידים קוואזי-לוויינים במערכת השמש, בניהם מספר קוואזי-לוויינים של כדור הארץ.
מצב דינמי קוואזי-לווייני ואבולוציה מסלולית
קיומם של לוויינים רטרוגרדיים או קוואזי-לוויינים הוצע לראשונה על ידי ג'והן ג'קסון ב-1913 אך אף לא אחד מהם התגלה במהלך תשעים השנים הבאות.
זוזבה 524522 היה הקוואזי-לווין הראשון שהתגלה, בשנת 2002, אם כי לא זוהה שכזה מלכתחילה.
זוזבה הוכרז כקוואזי-לוויין של נוגה על ידי צוות אסטרונומים בראשותו של Seppo Mikkola בשנת 2004, שנתיים לאחר גילויו.
מנקודת מבטו של צופה היפותטי בערכת ייחוס המסתובבת עם נוגה, נראה שהוא מקיף את כוכב הלכת במהלך שנה ונוסית אחת.
עם זאת, הוא אינו מקיף את נוגה, אלא מקיף את השמש, כמו כל אסטרואיד אחר.
מלבד היותו בעל מסלול משותף עם נוגה, אסטרואיד אטן זה גם חוצה את מסלולו של כוכב חמה ואף חוצה את מסלול כדור הארץ.
זוזבה מפגין תהודה מסלולית (או כמעט תהודה) עם כוכב חמה, נוגה וכדור הארץ.
נראה שהוא היה במסלול משותף עם נוגה רק ב-7,000 השנים האחרונות, והוא צפוי להיפלט ממסלול זה בעוד כ-500 שנה.
במהלך תקופה זו, המרחק שלו לנוגה יישאר גדול מכ - .
על פי המרכז לכוכבי לכת מינורים, זוזבה 524522 נכלל ברשימת האסטרואידים בעלי פוטנציאל סיכון (PHAs) מכיוון שהוא מגיע בתדירות גבוהה יחסית לקרבה של עד 0.05 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ.
קירבה של עד 0.04 יחידות אסטרונומיות מתרחשת במחזוריות של 8 שנים בשל תהודה הקרובה ל-8:13 עם כדור הארץ.
זוזבה התגלה במהלך ההתקרבות של 11 בנובמבר 2002. במהלך המפגש הבא, ב-7 בנובמבר 2010, מרחקו של זוזבה היה 0.035 יחידות אסטרונומיות (13.6 מרחקי ירח), בבהירות של מעט מתחת ל-15. המעבר הבא שלו בסמוך לכדור הארץ התרחש ב-4 בנובמבר 2018 בקרבה של .
סימולציות נומריות מצביעות על כך שהתנגשות ממשית עם כדור הארץ במהלך 10,000 השנים הבאות אינה סבירה, אם כי ישנה אפשרות לקרבה מסוכנת של כ-, מרחק המצוי בתוך ספירת היל של כדור הארץ.
כוכב לכת מינורי זה קוטלג על ידי המרכז לכוכבי לכת מינורים ב-18 במאי 2019.
ב-26 בינואר 2024, הפודקאסט של Radiolab שידר פרק על האסטרואיד, ובו סופר כי המגיש לטיף נאסר הבחין בו לראשונה בפוסטר של מערכת השמש של ילדו, במה שנראה כירח של נוגה המכונה "זוזבה".
הסתבר שמקור השם הוא בטעות של האמן, אלכס פוסטר, ששגה בקריאת שמו הזמני של האסטרואיד "2002VE68", השמיט את המספר והחליף 2 ב-Z ו-0 ב-O.
הבנה זו הובילה את נאסר להציע לסקיף, מגלה האסטרואיד, לקדם את השם "זוזבה".
ב-5 בפברואר 2024 אושר והוכרז השם "זוזבה 524522", על ידי הגוף האחראי על שמות עצמים שמימיים קטנים, WGSBN.
יהודים ומי שאחד מהוריהם היה יהודי, זכו ב-217 פרסי נובל מתוך 984 אישים זוכי פרס נובל עד וכולל שנת 2024, שהם 22% מכלל פרסי נובל שחולקו.
בארבעת התחומים המדעיים-מחקריים בלבד, דהיינו ללא ספרות ושלום, 26% מהזוכים היו יהודים.
מכיוון שהמגדירים עצמם כיהודים מהווים כ-0.2% מאוכלוסיית העולם, הרי ששיעור הזכיות אצל היהודים עומד על בערך פי מאה מהממוצע העולמי.
בעשורים האחרונים גדל שיעור חתני הפרס ממוצא יהודי: בשנים מאז מפנה המאה ה-21 לבדן (2000–2024) עומד יחס הזכיות על 24% יהודים (לעומת 22% בסך הכול).
עם זאת, בתחומים המדעיים-מחקריים, דהיינו אם מנכים מן המכלול את פרס נובל לשלום ופרס נובל לספרות, אזי במאה ה-21 לבדה 26% מהזוכים היו יהודים בדיוק כמו בסך הכול.
השנים שבהן זכו הכי הרבה יהודים בפרס נובל היו שנת 1994 ושנת 2004, שבהן זכו שבעה יהודים.
היהודי הראשון שזכה בפרס נובל היה אדולף פון באייר (1905).
התחום שבו אחוז הזוכים היהודים הוא הגבוה ביותר הוא כלכלה, שבו 40% מהזוכים הם יהודים.
התחום שבו זכו הכי הרבה יהודים הוא פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, שבו 61 מתוך 229 אישים שזכו היו ממוצא יהודי.
חלק ניכר מחתני פרס נובל היהודים הם מארצות הברית – המדינה שבה המספר הרב ביותר (בהפרש ניכר) של זוכי פרס נובל בכלל, ושבה התקיימה במרבית התקופה שמאז היווסדו של פרס נובל הקהילה היהודית הגדולה בעולם.
להלן רשימות האישים ממוצא יהודי שזכו בפרס נובל בתחומים השונים:
זוכי פרס נובל לפיזיקה ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל לכימיה ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל לספרות ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל לשלום ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל לכלכלה ממוצא יהודי
זוכי פרס נובל היהודים זכו לשדרה מיוחדת בפארק קרסו למדע, בה נכתב ששיעור היהודים בקרב זוכי פרס נובל עולה על שיעורם באוכלוסיית העולם פי מאה ויותר.
להלן התפלגות הזוכים היהודים בפרס נובל לפי המדינות השונות (מעודכן לזוכים של 2022):
זוטה לבנה (שם מדעי: Micromeria fruticosa) הוא עשב תיבול ממשפחת השפתניים, משמש בעיקר לחליטת תה.
תת-המין המצוי בארץ הוא M.
בערבית היא מכונה עִשְבִֵֵּת אלשָּאי - "עשב התה", ובקרב עדות מסוימות היא מכונה גם "פלאיו".
משרעת תפוצתה מזרח ים-תיכונית, מצויה בבלקנים, בטורקיה, בסוריה, בלבנון ובישראל.
מאגרי הצמחים הבינלאומיים מציינים שמות אחרים לצמחים בישראל וסביבתה והנושא עדיין בבירור.
זוטה לבנה (Micromeria fruticosa (L.) Druce) משויכת בישראל מאז 1913, הן במילונים והן באתרי האינטרנט, לסוג Micromeria ואילו בעולם היא משויכת משנת 2006 לסוג קְלִינוֹפּוֹדְיוֹן (.Clinopodium L) המונה 168 מינים, ולא רק זאת היא נחשבת כשם נרדף לתת-מין (Clinopodium serpyllifolium subsp.
המוזר הוא שתת-מין זה נחשב לאנדמי לספרד.
ועל כן, ייתכן ששמו המדעי הנוכחי הוא Clinopodium barbatum (P.H.Davis) Melnikov ששונה מהשם M.
לסוג זה נציג נוסף הגדל בחרמון - קְלִינוֹפּוֹדְיוֹן מְנֻצֶּה (Clinopodium vulgare).
בן שיח, שגובהו עד 100 ס"מ, מסתעף מהבסיס ומכל אורכם של הגבעולים.
גובה הצמח עד 70 ס"מ.
בעל גבעולים נגדיים ורְבוּעִים, זקופים ומתפשקים וגובהם 40 עד 100 ס"מ.
והגבעולים מהשנה שעברה מעוצים בבסיס הצמח.
העלים בעלי פטוטרת קצרה, תמימים או מפורצים במקצת.
העלים קטנים, ביציים ומוארכים, אורכם 0.8 ס"מ עד 2 ס"מ ואף 3 ס"מ, והם בעלי כסות קטיפתית צהבהבה של שערות מהודקות, צפופות וקצרות.
צורת העלה אליפטית ואורכו שווה לפעמיים רוחבו, ובדרך כלל מוצרים בבסיסם.
העלים העליונים על פי רוב מוארכים-אליפטיים.
ריחם של העלים ייחודי והוא מזכיר נענע ואזוב מצוי.
צבע הכותרת לבן או שמנת, והאוגן בעל כתמים לילכיים.
רוחב דורי הפרחים 1.5 עד 3.0 ס"מ, כל דור מסועף פעמים אחדות, והתפרחות נישאות על עוקצים ארוכים.
הגביע דמוי צינור או פעמון, בעל 13 עורקים ו-5 שיניים קצרות ושוות כמעט אחת לשנייה.
הגביע, שאורכו כ-0.3 ס"מ שעיר ולועו סתום בשערות ארוכות.
הכותרת דו שפתנית, צינור הכותרת בולט מתוך הגביע, חסר טבעת שערות, השפה העליונה זקופה ושטוחה כמעט.
השפה תחתונה בעלת 3 אונות וארוכה קצת מהעליונה.
האבקנים שמספרם 4, זקופים, הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי.
הבדל גדול נצפה בין גודל העלה בקיץ לבין גודלו בחורף-אביב, עלי הקיץ קטנים במחצית.
תחילת הפריחה ביוני, שיאה בספטמבר וסיומה בדצמבר, אם כי מספר מועט של פרחים נשאר על הצמח גם לאחר 9 חודשים מתחילת הפריחה.
ככל שעולה אחוז הפרחים, מכלל חלקי הצמח, בעונת הפריחה, כך יורד אחוז העלים.
שיא הפריחה של זוטה לבנה בחבל הים-תיכוני הוא בסוף הקיץ, אך מתברר כי אוכלוסיות רבות ממשיכות בשיא פריחה גם בחודשי הסתיו עם חודשיו גשומים.
הפריחה בישראל מתחילת יוני עד אמצע דצמבר.
הזוטה הלבנה נחשבת גם כצמח מרפא ומשתמשים בה ברפואה העממית בחליטות להורדת לחץ הדם, וכנגד כאבי בטן, הצטננות, שיעול ולחיטוי פצעים והפה.
זוטרמר (בהולנדית: Zoetermeer, ) היא עיר במחוז דרום הולנד.
משמעות השם זוטרמר היא "אגם מתוק".
בזוטרמר חיים כ-128,400 תושבים (נכון ל-2024), ושטחה 37.06 קילומטרים רבועים (מתוכם 2.15 קילומטרים רבועים של מים).
זוטרמר היא העיר הרביעית בגודלה בדרום הולנד אחרי רוטרדם, האג וליידן.
בעיר נמצא מטה שירות הביטחון והמודיעין הכללי.
בזוטרמר שתי תחנות רכבת, וכן נבנה קו "טראם" (רכבת קלה), שבנייתו היא חלק מפרויקט רנדסטד רייל.
זוטרמר נמצאת ליד הכביש המהיר A12 בין האג לאוטרכט.
בזוטרמר מספר רב של פארקים.
הגדול ביניהם הוא "Westerpark" שבמערב העיר, גודלו כמעט זהה לסנטרל פארק בניו יורק.
בין השנים 900 עד 1000 לספירה הייתה זוטרמר כפר קטן עם חקלאים ודייגים.
עד המאה ה-13 היא נקראה בשמה הנוכחי, אך מהמאה ה-13 עד 1935 היא נקראה זוטרמר דורפסטררט.
עד 1935 מרכז הכפר כפי שאנו מכירים היום התחלק בין שני כפרים שנקראו זוטרמר וזגוארד.
זוטרמר החלה לגדול לראשונה כאשר שירות הרכבות החל בשנת 1868, אך הצמיחה האמיתית התרחשה בשנת 1966, כאשר הייתה צריכה גדולה של בתים סביב האג, ובתקופה זו נבנו רבעים חדשים סביב מרכז הכפר.
כיום זוטרמר היא עיר מודרנית, אך עדיין ישנם סימנים לתקופה שהייתה כפר כמו האזור המרכזי עם הבתים הקטנים, הכנסייה ומגדל הפעמון מן המאה ה-15.
זוטי דברים היא הגנה העומדת לנאשם במשפט פלילי, בהתאם לסעיף 34יז לחוק העונשין, שבו נאמר: "לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה, אם, לאור טיבו של המעשה, נסיבותיו, תוצאותיו והאינטרס הציבורי, המעשה הוא קל ערך".
זוטי דברים היא גם הגנה העומדת לנתבע במשפט אזרחי, בהתאם לסעיף 4 לפקודת הנזיקין, בו נאמר: " לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."
הסעיף נוסף לחוק העונשין במסגרת תיקון מס' 39 לחוק, שתוקפו מ-23 באוגוסט 1995. דברי ההסבר להצעת החוק מסבירים את הצורך בתיקון זה:
פרופ' ש"ז פלר הוסיף ונימק את הצורך בתיקון:
תומך בולט בתיקון זה, כבר יותר מעשור קודם שאושר בכנסת, היה פרופ' דניאל פרידמן, במאמרו "שיקול דעת שיפוטי בהעמדה לדין פלילי" (הפרקליט, כרך לה, תשמ"ג-1983, עמ' 155).
פרופ' מרים גור אריה הביאה דוגמאות אחדות שבהן לדעתה ראוי ליישם את העיקרון של זוטי דברים:
בהמשך, היות שהשתכנעה בצדקת ביקורות על גישתה, חזרה בה מרים גור אריה מעמדתה והודתה כי גישה זו מצמצמת מדי.
בין היתר, משום שממילא ניתן היה לפטור מקרים אלה באמצעות טכניקת הפרשנות התכליתית, וכן כי התביעה ממילא לא תביא מקרים מעין אלה לעיון בית המשפט.
לכן, לגישתה, יש לראות בהגנת זוטי הדברים כהגנה פוטרת, אשר יש להעניקה אף במקרים חמורים יחסית - המתאימים הן להגדרה הטכנית של העבירה והן להגדרה העניינית שלה, אך אין זה צודק להטיל בגינם אחריות פלילית:
מלשון החוק נובע כי יש להתחשב בארבעה מאפיינים קודם ליישום הגנת זוטי דברים:
הנטל להוכיח את התקיימות ההגנה רובץ לפתחו של הטוען לה.
הכלל בדבר זוטי דברים נקבע במפורש בסעיף 4 לפקודת הנזיקין: "לא יראו כעוולה מעשה, שאילו היה חוזר ונשנה לא היה בו כדי ליצור תביעה לזכות נוגדת, ואדם בר-דעת ומזג כרגיל לא היה בא בנסיבות הנתונות בתלונה על כך."
גם במקום שבו אין הוראת חוק מפורשת תחול גם הגנת זוטי הדברים.
ההיגיון המסתתר מאחורי דוקטרינה זו הוא, שהסדר הציבורי והתועלת הכללית שבהליך השיפוטי דורשים, שבתי המשפט לא יעסקו בעניינים פעוטים של מה בכך, אפילו יש בהם פגיעה מזערית בזכות או גרימת נזק בשיעור נמוך במיוחד.
הדוקטרינה בדבר זוטי דברים הוכרה במפורש גם בדין הישראלי:ד"ר אבישי אדד הביא דוגמה שבה לדעתו ראוי ליישם את דוקטרינת 'זוטי דברים' במשפט האזרחי:
לפי המשפט העברי אסור להזיק בכל סכום שהוא ולכן הביטוי 'לא יראו כעוולה' אינו תואם את עמדת המשפט העברי.
לעניין ההתדיינות בבית דין, דנים בכל נזק החל משווה פרוטה ולכן כמעט ולא ניתן להשתמש בהגנת 'זוטי דברים'.
פרס ישראל הוא פרס שמעניקה מדינת ישראל לתושביה או לארגונים שונים, כהוקרה על פעילותם, במגוון רחב של תחומים.
הענקת הפרס נערכת מדי שנה במוצאי יום העצמאות בירושלים בטקס ממלכתי בהשתתפות ראשי המדינה, אך שמות הזוכים מתפרסמים חודשים אחדים קודם לכן.
הענקת הפרס החלה בשנת 1953 ביוזמתו של שר החינוך, בן-ציון דינור.
להלן רשימה ממוינת, לפי שנה, של זוכי הפרס לאורך השנים:
להלן זוכי פרס איג נובל והעבודות שזיכו אותם בפרס:
ביולוגיה – רוברט קלארק גרהם, על הקמת בנק זרע שמקבל תרומות זרע רק מזוכי פרס נובל וספורטאים אולימפיים.
כימיה – ג'קאוס בנבניסט, על הגילוי שמים הם נוזל חכם המסוגל לזכור אירועים שהתרחשו לפני זמן רב.
כלכלה – מייקל מילקן, על המצאת איגרות חוב זבל.
חינוך – דן קווייל, על הבורות שהפגין ובכך הצליח להדגים, בצורה טובה יותר מכל אדם אחר, את הצורך בחינוך למדעים.
ספרות – אריך פון דניקן, על ספרו מרכבות האלים בו הסביר איך הושפעה התרבות האנושית מאסטרונאוטים קדומים מהחלל החיצון.
רפואה – אלן קליגרמן, על עבודתו עם נוזל נוגד־גזים שמונע גזים, אי־נוחות ומבוכה.
שלום – אדוארד טלר, אבי פצצת המימן, על מאמציו לשנות את משמעות השלום כפי שאנו מבינים אותו.
במעמד פרסי האיג נובל הראשון נוספו גם שלושה זוכים מומצאים על שלושה הישגים מפוקפקים:
מחקר בין־תחומי – ג'וזיה ס' קארברי, פרופסור שהומצא ב־1929, על מחקרו בפסיכו־קרמיקה, חקר כדים סדוקים.
טכנולוגיית הולכי רגל – פול דה־פנטי, "מכשף המבנים ולוחם למען בטיחות בדרכים", על המצאת מצנפת הבקי, קסדה כדורית שהולכי רגל חובשים כדי להגן על עצמם.
פיזיקה – תומאס קייל, על גילוי היסוד הכבד ביקום, "מנהלניום".
ארכאולוגיה – ארגון הצופים של צרפת, שמתוך כוונה של הסרת גרפיטי מחקו ציורים פרהיסטוריים.
אומנות – ג'ים נולטון, על הפוסטר "איברי מין בממלכת החיות", ולקרן הלאומית לאמנויות שעודדו אותו להמשיך את עבודתו בצורה של ספר פופ־אפ.
ביולוגיה – ד"ר ססיל יעקובסון, תורם זרע נלהב, על פיתוח שיטה פשוטה לשליטה באיכות התרומה.
כימיה – איווט באסא, על חלקה בהישג הגדול ביותר בכימיה של המאה ה־20, סינתזה של ג'לי בצבע תכלת.
כלכלה – המשקיעים של "לוידס לונדון", על ניסיונם הנועז להבטיח אסון על ידי סירוב לשלם את הפסדי החברה.
ספרות – יורי סטרוקוב, על פרסום 948 מאמרים מדעיים בין השנים 1981 ל־1990 (ממוצע של מאמר אחד כל 3.9 ימים).
רפואה – קבוצת חוקרים מיוקוהמה על מחקרם שמסקנתו היא שאנשים הסבורים שיש להם ריח רע מהרגלים אכן יש להם ריח רע מהרגלים ואילו אלו הסבורים שאין להם ריח רע ברגלים אכן אין להם ריח רע ברגליים.
תזונה – צריכת ספאם (בשר משומר) במשך 54 שנים של עיכול ללא הבחנה.
שלום – דריל גייטס, מפקד המשטרה מלוס אנג'לס, על שיטות השכנוע הייחודיות שלו להביא מספר אנשים ביחד למשטרה (במהומות לוס אנג'לס).
פיזיקה – דייוויד צ'ורלי ודאג באוור, על תרומתם לתורת השדות בפיזיקה שהתבססה על מעגלי תבואה.
ביולוגיה – פול וויליאמס ג'וניור וקנת ו' ניואל, על מחקרם "הפרשת סלמונלה בחזירי רכיבה".
כימיה – ג'יימס וגיינס קמפבל, על המצאת שיטה באמצעותה מוענק ריח למגזינים.
הנדסת צרכנות – רון פופיל, ממציא ומגיש טלוויזיה, על הגדרה מחדש של המהפכה התעשייתית באמצעות מוצרי צרכנות שפורסמו בטלוויזיה.
כלכלה – רווי בטרא, סופר, על מכירת מספיק עותקים מספריו כדי למנוע בעצמו שפל כלכלי עולמי.
ספרות – לצוות שמנה כ־977 חוקרים, על פרסום מאמר רפואי הכולל פי 100 כותבים מעמודים.
רפואה – ג'יימס נולן, תומאס סטילוול וג'ון סנדס ג'וניור, על מחקרם "טיפול בפין שנתפס ברוכסן
שלום – חברת פפסי־קולה הפיליפינית, על נתינת חסות לתחרות ליצירת מיליונר והכרזה על הזוכה הלא־נכון, שבכך איחדו 800,000 משתתפים, ביניהם קבוצות שהתאחדו בפעם הראשונה בהיסטוריה.
פסיכולוגיה – ג'ון אדוארד מק ודוד מ' ג'ייקובס על המסקנה שלהם שאנשים שמאמינים שנחטפו על ידי חייזרים מהחלל החיצון אכן נחטפו על ידי חייזרים.
פיזיקה – על המסקנה כי מקורו של הסידן הנמצא בקליפות ביצי תרנגולת הוא בהיתוך קר.
טכנולוגיה חדשנית – ג'יי שיפמן, ממציא ה"אוטו־וויז'ן", מקרן שמאפשר לנהוג ולצפות בטלוויזיה באותו הזמן, ולבית המחוקקים של מישיגן, על שחוקקו חוק המאפשר זאת.
ביולוגיה – ו' בריאן סוויני, בריאן קרפט־ג'ייקובס, ג'פרי ו' בריטון וויין הנסן, על מחקרם "משרת העצירות: שכיחות בקרב חיילי ארה"ב" ועל ניתוחיהם הרבים של תדירות תנועות מעיים.
כימיה – בוב גלאזגו, סנטור מטקסס, על ניסוח חוק מ־1989 שמצריך היתר מיוחד לחוקרי מעבדה לרכישת כוסות, צלוחיות, מבחנות או מוצרי זכוכית אחרים במעבדה.
כלכלה – חואן פבלו דאווילה, על תכנות המחשב שלו "לקנות" כשפוקדים עליו "למכור".
לאחר מכן הוא ניסה לפצות על ההפסדים על ידי עריכת עסקאות פחות ופחות רווחיות עד שבסופו של דבר הפסיד כמחצית מהתוצר הלאומי של צ'ילה.
הישגיו הובילו ליצירת פועל חדש על שמו שמשמעותו "לקלקל בצורה קיצונית".
אנטומולוגיה – רוברט א' לופז, על סדרת ניסויים בהשגת קרדיות אוזניים מחתולים, הכנסתן לאוזניו ובחינת התוצאות.
ספרות – ל' רון האברד על חיבור ספר הסיינטולוגיה דיאנטיקה שהוא טוב מאוד לאנושות או לחלקה.
מתמטיקה – הכנסייה הבפטיסטית הדרומית באלבמה, על הערכתם של אנשי הכנסייה כמה אחוזים מאזרחי אלבמה יגיעו לגיהנום אם לא יתקנו את דרכם.
רפואה – למטופל X, על שימושו העיקש בטיפולים באמצעות שוקים חשמליים, ולד"ר ריצ'רד כ' דארט וד"ר ריצ'רד א' גוסטפסון, על מחקרם "כישלונות בטיפולי שוקים חשמליים בהכשת נחש אפעה".
שלום – ג'ון הגלין, על מסקנתו ש־4,000 אנשים גרמו לירידה של 24% בפשעים אלימים בוושינגטון על ידי מדיטציה מקצועית.
פסיכולוגיה – לי קואן יו (ראש הממשלה הראשון של סינגפור), על שליטתו על אוכלוסיית סינגפור במשך 30 שנה באמצעות עונשים קשים, בין היתר על יריקות, לעיסת מסטיק והאכלת יונים.
פיזיקה – הוענק לסוכנות מזג־האוויר של יפן, על מחקרם במשך 7 שנים שבדק האם רעידות אדמה נגרמות על ידי שפמנוני ענק שמזיזים את זנבותיהם.
הזכייה הורדה מהרשימה כיוון שהתבססה על כתבות עיתונאיות שהתגלו כמזויפות.
כימיה – ביג'אן פקזאד, על יצירת מי קולון ובושם דנ"א שאינם מכילים דנ"א, שניהם מגיעים בבקבוק סליל משולש.
רפואת שיניים – רוברט ה' ביומונט, על מחקרו "העדפת מטופלים – חוט דנטלי עם או בלי שעווה".
כלכלה – הוענק לניק ליסון והממונים עליו בבנק בארינגס ולרוברט סיטרון, על שימוש בחישוב של נגזרים כדי להדגים שמוסדות כלכליים אינם בלתי מוגבלים.
ספרות – דייוויד ב' בוש וג'יימס ר' סטרלינג, על מחקרם "גופים זרים רקטאלים: דיווח מקיף על ספרות עולמית".
רפואה – מרסיה א' ביבל, דייוויד ס' שנהוף־חלסה ומיכאל ר' בויל, עבור מחקר על השפעות נשימה דרך נחיר אחד על הקוגניציה.
תזונה – ג'ון מרטינז, על קפה לואק, הקפה הכי יקר בעולם, שמופק מפולי קפה שעברו דרך מערכת העיכול של גחן הדקלים האסייתי.
פיזיקה – דומיניק מ' ר' ג'ורג'ט, ר' פרקר ואנדרו כ' סמית', על מחקרם שבחן את השפעת תכולת המים על ההתנהגות הדחיסתית של דגני בוקר.
פסיכולוגיה –שיגרו וטנבה, ג'ונקו סקמוטו ומסומי וקיטה, שהצליחו לגרום ליונים להבחין בין ציורים של פיקאסו לציורים של קלוד מונה.
בריאות הציבור – מרתה קולד בקוויג ורות נילסן, על מחקרן שבחן את ההשפעה של לבישת תחתונים רטובים על וויסות חום הגוף ונוחות בקור.
שלום – בית המחוקקים הטאיוואני, עבור ההוכחה שפוליטיקאים משיגים יותר בתקיפות הדדיות מאשר במלחמות.
אומנות – דון פת'רסטון ממסצ'וסטס על יצירתו "פלמינגו פלסטיק ורוד".
הזוכה הראשון שבא לטקס על מנת לקבל את הפרס.
ביולוגיה – אנדר ברהיים ואוגן סנדוויק, על מחקרם בנושא השפעת בירה, שום ושמנת חמוצה על התיאבון של עלוקות.
רפואה – ג'יימס ג'והנסטון, ג'וסף טדאו, אנדרו טיש, וויליאם קמפבל, אנגרו ה' הוריגן, דונלד ס' ג'והנסטון ותומאס א' סנדפור, על תגליתם הבלתי מעורערת, שהוצגה בפני הקונגרס האמריקאי, לפיה ניקוטין אינו סם ממכר.
פיזיקה – רוברט מתיוס, על כך שניסח במחקרו בצורה יותר מדויקת את חוק מרפי וקביעתו כי פרוסת לחם מרוחה בחמאה תיפול תמיד על הצד המרוח.
שלום – ז'אק שיראק (נשיא צרפת) על ביצוע ניסויים גרעיניים באוקיינוס השקט בשנה בה ציינו בעולם יובל שנים להפצצת הירושימה.
כימיה – ג'ורג' גובל, על שיא עולמי בהדלקת ברביקיו (3 שניות) וזאת על ידי חמצן נוזלי ופחם עץ.
טקסונומיה – צ'ונוסוקי אוקמורה, על גילוי מאובנים של למעלה מ־1000 "מינִי־מינים" שונים, כולם קטנים מרבע מילימטר.
ספרות – לעורכי כתב העת "החברה", שפרסמו מאמר שהעלה טיעון אבסורדי אך אפשרי תיאורתית לגבי כבידה בתוך בלאגן של מונחים אקדמאיים מתחום מדעי הרוח.
כלכלה – ד"ר רוברט ג'ינקו, על מחקרו שמוכיח שלחץ כלכלי מגביר את הסיכון ללקות במחלת חניכיים.
בריאות הציבור – אלן קלייסט והרלד מוי, על מחקרם בנושא "הידבקות בזיבה דרך בובות מתנפחות".
אסטרונומיה – ריצ'רד הוגלנד, על זיהוי תופעות פראידולואיות מחוץ לכדור הארץ, ביניהם הפנים במאדים ומבנה בגובה 10 מייל על הצד המרוחק של הירח.
ביולוגיה – ט' יגיו, ג' וקרמן, ט' קינושיטה, ט' הירוטה, ק' קוצ'י, א' קונדקור, תומאס קוניג ודיטריך להמן, על מדידת גלי מוח של אנשים בזמן לעיסת מסטיקים בטעמים שונים.
תקשורת – סנפורד וואלאס, שום דבר לא היה יכול לעצור את שליחותו לשלוח דואר זבל לכל העולם.
כלכלה – אקיהירו יוקוי ואקי מאיטה, על השקעת מיליוני שעות עבודה בטיפול בחיות מחמד וירטואליות.
אנטומולוגיה – מארק הוסטטלר, על כתיבת מגדיר חרקים המזהה אותם לפי צורת המריחה של החרק על חלון הרכב.
ספרות – דורון ויצטום, אליהו ריפס ויואב רוזנברג, על מציאת תוכן מוצפן בדילוגי אותיות בתנ"ך.
רפואה – קארל צ'רנסקי, פרנסיס ברנן וג'יימס האריסון, על הגילוי שהאזנה למוזיקת מעליות מגרה את המערכת החיסונית ולכן עשויה לעזור נגד צינון.
שלום – הארולד הילמן, על מחקרו בנושא הכאב האפשרי הנחווה במהלך שיטות שונות להוצאה להורג.
פיזיקה – ג'ון בוקריס, על הישגיו בתחומי היתוך קר, המרת יסודות לזהב ושריפה אלקטרוכימית של אשפה ביתית.
מטאורולוגיה – ברנרד וונגוט, על הוכחה שמריטת הנוצות מתרנגול אינה מסייעת במעקב מטאורולוגי אחר מהירות הרוח בטורנדו.
כימיה – ג'קאוס בנבניסט (פעם שנייה), על "תגליתו" ההומאופתית שניתן להעביר את המידע שמים זוכרים דרך קווי טלפון והאינטרנט.
ביולוגיה – פיטר פונג, על השפעת הפרוזאק על תחושת האושר של צדפות.
כלכלה – ריצ'רד סיד, על מאמציו לשבט את עצמו ואנשים אחרים לפני שיחוקקו חוקים האוסרים על כך.
ספרות – ד"ר מארה סידולי, על דיווחה "פלוצים כהגנה מול אימה בלתי־נתפסת".
רפואה – הוענק למטופל Y ורופאיו – קרוליין מילס, מאיריון לוולין, דייוויד קלי ופיטר הולט, על הדיווח "אדם שנדקר באצבעו והדיף ריח רקוב למשך 5 שנים".
שלום – אטאל ביהארי ואג'פאיי, ראש ממשלת הודו, ונוואז שׁריף, ראש ממשלת פקיסטן, על הפצצות אטומיות תוקפניות־סבילות.
פיזיקה – דיפאק צ'ופרה, על פרשנותו הייחודית לפיזיקת קוונטים וחשיבותה לחיים, חופש והמרדף אחר רווחה כלכלית.
הנדסת בטיחות – טרוי הורטוביז, על המצאת וניסוי שריון נגד דובי גריזלי.
חינוך מדעי – דולורס קריגר, על הצגת היתרונות של ריפוי באנרגיה.
הסתברות – ג'רלד ביין וקרי סימינוסקי, על כתיבת דו"ח המראה את היחס בין גובה, גודל הפין וגודל כף הרגל.
ביולוגיה – ד"ר פול בודלנד, על יצירת חלפניו שאינו חריף.
כימיה – טקשי מקינו, על מעורבותו ב"בדיקת אס" (S Check) ספריי מאתר־בגידות שנשים יכולות לרסס על התחתונים של בעליהן.
שמירה על הסביבה – היוק־הו קון, על המצאת חליפת עסקים שמבשמת את עצמה.
ספרות – מכון התקנים הבריטי, על דוח מפורט בן שישה עמודים על הדרך הנכונה להכין תה.
רפואה – ארוויד וטל, על איסוף, סיווג והתבוננות על אילו מכלים בחרו מטופליו כשהצטרכו לתת בדיקת שתן.
שלום – צ'ארל פורי ומישל וונג, על המצאת "המפציץ", להביור שמופעל על ידי דוושה, לשימושם של נהגים נגד גנבי רכב.
פיזיקה – לן פישר, על חישוב הדרך האופטימלית לטבול ביסקוויט בתה.
בנוסף, לפרופסור ג'ין־מרק ונדר־ברוק ולג'וזף קלר, על חישוב דרך להכנת זרבובית של קנקן תה שלא תטפטף.
בריאות הציבור – ג'ורג' ושרלוט בלונסקי, על המצאת שולחן מסתובב שעוזר לאשה ללדת באמצעות כוח צנטריפוגלי.
חינוך מדעי – משרדי החינוך של קנזס וקולורדו, עבור הקביעה ש"ילדים אינם צריכים להאמין באבולוציה יותר מכח הכבידה של ניוטון, אלקטרומגנטיות או התאוריה שחיידקים גורמים למחלות".
סוציולוגיה – סטיב פנפולד, שערך את עבודת הגמר שלו לקבלת דוקטורט על ההיסטוריה של חנויות דונאט בקנדה.
ביולוגיה – ריצ'רד ווסרסוג, שדיווח על טעמם היחסי של כמה סוגי ראשנים מקוסטה ריקה.
כימיה – דונטלה מראציטי, אלסנדרה רוסי, ג'ובאני ב' קסאנו והגופ ס' אקיסקל, על הגילוי שמבחינה ביוכימית לא ניתן להבדיל בין התאהבות להפרעה טורדנית־כפייתית.
מדעי המחשב – כריס ניסוודר, על המצאת תוכנה המזהה כאשר חתול הולך על המקלדת.
ספרות – יסמוהין (לשעבר אלן גריב), על ספרה המסביר שאנשים אמנם אוכלים אוכל, אך הוא אינו נחוץ להם.
רפואה – ויליברורד ויימאר שולץ, פק ואן אנדל, אדוארד מויאארט ואידה סבליס, על מחקרם בנושא תהודה מגנטית של איברי המין של גברים ונשים במהלך קיום יחסי מין.
שלום – הצי המלכותי הבריטי, על נתינת הוראה לפיה על תותחנים מתלמדים להפסיק להשתמש בפגזים ובמקום זאת לצעוק "באנג!".
פסיכולוגיה – דוד דאנינג וג'סטין קרוגר, על המחקר שהוכיח שאנשים חסרי ידע אינם מודעים לחוסר הידע שלהם וכתוצאה מכך בעלי הערכה עצמית מוגזמת.
פיזיקה – אנדריי גיים ומייקל ברי, על ניסוי רחיפה מגנטית של צפרדע (אנדריי גיים הוא הראשון שזכה גם באיג־נובל וגם בנובל [ב־2010]).
בריאות הציבור – ג'ונתן וויאט, גורדון מקנוטון ו־וויליאם טולט, שדיווחו על קריסת אסלות בגלאזגו.
רפואה – פיטר ברס, עבור מחקרו על פציעות מקוקוס נופל.
שלום – ויליאם מלינוסקאס, על יצירת פארק השעשועים "העולם של סטלין" ("Stalin's World").
ביולוגיה – באק ווימר, על המצאת "אנדר־איז", תחתונים קלים עם מסנן פחם שמסנן ריחות רעים לפני שאלו מצליחים להשתחרר.
אסטרופיזיקה – ג'ק ורקסלה ואן־אימפה, על ההוכחה שחורים שחורים ממלאים את כל הדרוש מבחינה טכנית על מנת להיחשב כמיקומו של הגיהנום.
כלכלה – ג'ואל סלמרוד ו־וויצ'ך קופצ'וק, על המסקנה שאנשים מצליחים לעקב את מותם אם זה אומר שקרוביהם יזכו בהפחתה במס הירושה.
ספרות – ג'ון ריצ'רדס, על מאמציו להגן על ההבדלים בין צורת רבים לשייכות ולהדגיש אותם.
פיזיקה – דוד שמידט, על הסברו החלקי של אפקט וילון המקלחת.
פסיכולוגיה – לורנס וו' שרמן, שחקר אושר בקרב קבוצות קטנות של ילדי גן.
בריאות הציבור – צ'יטרנג'אן אנדרדה וב"ס סריהארי, על הגילוי שתופעת החיטוט באף נפוצה אצל מתבגרים.
טכנולוגיה – לג'ון קיוג, עבור רישום פטנט על המצאת הגלגל, ולמכון רישום הפטנטים האוסטרלי, שנתנו לו לעשות זאת.
ביולוגיה – נורמה בובייר, צ'ארלס פקסטון, פיל בוארס וצ'ארלס דימינג, על גילוי מאפייני חיזור של בנות יענה לבני אדם בבריטניה.
כימיה – תיאודור גריי, על איסוף אלמנטים רבים מהטבלה המחזורית והרכבתם לשולחן.
היגיינה – אדוארדו סגורא, על המצאת מכונת כביסה לשטיפת כלבים וחתולים.
רפואה – כריס מק'מנוס, על גילוי העובדה שבפסלים מפורסמים המציגים גברים בעירום יש עקביות בכך שהאשך השמאלי גדול מהימני.
שלום – קייטה סטו, ד"ר מטסומי סוזוקי וד"ר נוריו קוגורה, על קידום שלום ואחווה בין בני אדם וכלבים על ידי המצאת מכשיר המתרגם כלבים לשפה אנושית.
פיזיקה – ארנד לייק, על ההוכחה שקצף של בירה מפר את העיקרון המתמטי של דעיכה מעריכית.
מחקר בין תחומי – קארל קרוסזלניקי, שערך מחקר מקיף על מאפייני המוך הטבורי – למי יש, מתי, באיזה צבע וכמה.
ספרות – ויקי סילברס ודייוויד קריינר, על מחקרם בנושא "השפעת הדגשה מַקדימה לא־הולמת על הבנת הנקרא".
מתמטיקה – ק' פ' סריקומאר וג' נירמלן, על הערכת שטח הפנים הכולל של פילים אפריקאים.
ביולוגיה – קיס מוליקר, על תיעוד ברווז שקיים יחסי מין עם גופת ברווז ממין זכר מה שמוכיח מציאות של "נקרופיליה הומוסקסואלית אצל ברווזים".
ספרות – ג'ון טרינקאוס, על פרסום 80 מחקרים שכללו תיעוד סטטיסטי של שאלות שהפריעו לו, כמו: כמה אנשים חובשים כובעי בייסבול הפוך, כמה נועלים נעלי ספורט לבנות, כמה תלמידים לא אוהבים את הטעם של כרוב ניצנים ועוד.
כימיה – יוקיו הירוסה, שגילה כי הסיבה שיונים לא נמשכות לפסל הברונזה שבעיר קנאזווה היא תכולת הארסן שבו.
כלכלה – קרל שוורצלר ומדינת ליכטנשטיין, על יצירת האפשרות לשכור את כל המדינה לצורך כנסים, חתונות, בר־מצוות ואירועים נוספים.
הנדסה – ג'ון סטאפ, אדוארד א' מרפי ג'וניור וג'ורג' ניקול, על יצירת חוק מרפי בשנת 1949.
מחקר רב־תחומי – סטפנו גרלנדה, ליזלוט ינסון ומגנוס אנקוויס, על המחקר שמסביר למה תרנגולים מעדיפים בני אדם יפים.
רפואה – אלינור מגווייר, דייוויד גדיאן, אינגריד ג'ונסרוד, קטריונה גוד, ג'ון אשבורנר, ריצ'רד פראקוויאק וכריסטופר פרית', על ההוכחה שההיפוקמפוס של נהגי המוניות בלונדון יותר מפותח מאצל אלו שאינם נהגי מוניות בלונדון.
שלום – לַאל ביהארי, עבור ניהול אורח חיים פעיל אף על פי שהוכרז באופן רשמי כמת, על ניהול קמפיין לאורך 18 שנה מול הביורוקרטיה וקרובי משפחה שרצו את כספו ועל הקמת "אגודת המתים".
הוא הצליח להתגבר על הקושי שבמצבו ולהשיג דרכון מממשלת הודו כדי שיוכל להגיע לקבלת הפרס, אך השלטונות בארצות הברית סירבו לתת לו להיכנס למדינה.
פיזיקה – ג'ק הארווי, ג'ון קולבנור, וורן פיין, סטיב קולי, מיכאל לורנס, דייוויד סטיוארט ורובין וויליאמס, על מחקר שקבע מה הם הכוחות הדרושים כדי לגרור כבשה על פני משטחים שונים.
פסיכולוגיה – ג'יאן ויטוריו קפררה, קלאודיו ברברנלי ופיליפ זימברדו, על מחקרם "האישיויות הפשוטות והייחודיות של פוליטיקאים".
הנדסה – דונלד ופרנק סמית', על פטנט להסתרת התקרחות.
ספרות – ספריית המחקר הנודיסטי האמריקאית, על שימור היסטוריה נודיסטית כדי שכולם יוכלו לראות אותה.
רפואה – סטיבן סטאק וג'יימס גונדלך, על מחקרם שבדק את השפעתה של מוזיקת קאנטרי על שיעור ההתאבדויות.
שלום – דאיסוקה אינואה, על המצאת הקריוקי וסיפוק דרך חדשה עבור אנשים לסבול אחד את השני.
פיזיקה – ראמש בלסוברמניאם ומיכאל טורווי יחד עם מעבדות הסקינס, על הסברת הדינמיקה של הולה־הופ.
כימיה – מפעל קוקה־קולה בבריטניה, על שימוש בטכנולוגיה מתקדמת כדי להפוך מים מהתמזה למותג מי השתייה החדש שלהם, שהורד אחר כך מהמדפים כי התגלו בו חומרים מסרטנים.
כלכלה – הוותיקן, על השכרת מתפללים להודו.
ביולוגיה – בן וילסון, לורנס דיל, רוברט באטי, מגנוס וואלברג, והאקאן וסטרברג, על מחקרם שהוכיח שדגי הרינג מתקשרים באמצעות נפיחות.
ייתכן כי למחקר זה היו השלכות גדולות: בשנות ה־80 וה־90 ערכה שוודיה "ציד צוללות" כדי להגן על המים הטריטוריאליים שלהם מפני צוללות סובייטיות, כאשר ניטש ויכוח רב על קיומן של עובדות התומכות בהסתננות סובייטית.
חלק מהראיות היו מספר הקלטות שהצי השוודי ייחס לצוללות זרות, אך לאחר שההקלטות נחקרו התגלה כי הן היו של הנפיחות של דגי ההרינג.
מגזין המדע השוודי "Vetenskapens värld" ("עולם המדע") העריך כי הממצאים הנ"ל היו חשובים להפסקת "ציד הצוללות", שאלמלא כן, לפי הערכותיו של וסטרברג, היו עולות לשוודים מאות מיליוני קרונות.
פסיכולוגיה – סימונס דניאל וכריסטופר צ'ייברס, על ההוכחה שכאשר אנשים מרוכזים בדבר אחד הם מתעלמים לחלוטין מדברים בעלי אפיון שונה, אפילו אישה בחליפת גורילה.
בריאות הציבור – ג'יליאן קלארק, על מחקרה בנושא חוק חמש השניות בו גילתה שאין משמעות לחוק ושנשים אוכלות אוכל שנפל לרצפה יותר מגברים.
היסטוריה חקלאית – ג'יימס ווטסון, על מחקרו "חשיבות המכנסיים המתפוצצים של ריצ'רד בקלי".
תזונה – יושירו נאקאמטסו, על תיעוד וניתוח של כל ארוחה שאכל ב־34 שנים שקדמו לקבלת הפרס (ועדיין ממשיך).
פיזיקה – ג'ון מיינסטון ותומס פרנל, על ההוכחה שזפת מתנהגת כנוזל אף על פי שנראית כמוצק.
ביולוגיה – בנג'מין סמית', קרייג ויליאמס, מיכאל טיילר, בריאן ויליאמס ויוג'י היאסקה, על הרחת וקיטלוג הריחות של 131 צפרדעים הנמצאות בחרדה.
רפואה – גרג מילר, המצאת פרוטזת אשכים (אשכים מלאכותיים) לכלבים, הזמינים בשלושה גדלים ובשלוש דרגות של מוצקות.
כלכלה – גאורי ננדה, על המצאת "Clocky" – שעון מעורר שבורח ומתחבא, מה שמחייב את מי ששוכב לקום כדי לכבות אותו.
כימיה – אדוארד קסלר ובריאן גטלמינגר, על ההוכחה שאדם יכול לשחות במהירות בסירופ כמו במים.
דינמיקת נוזלים – ויקטור בנו מייר־רוחוב וג'וזף גל, על שימוש בעקרונות פיזיקליים בסיסיים כדי לחשב את הלחץ הנבנה בתוך פינגווין כדי שיוכל לעשות את צרכיו.
ספרות – היזמים האינטרנטיים של ניגריה, שהשתמשו באימייל כדי להפיץ סדרה של סיפורים קצרים ובכך הציגו, למיליוני אנשים, מספר דמויות עשירות, שכל אחת מהן זקוקה לתרומה קטנה כדי לגשת לסכום כסף גדול אותו ישמחו לחלוק עם התורם הנדיב.
שלום – קלייר רינד ופיטר סימונס, על מדידה חשמלית של גלי המוח של ארבה בזמן שהוא צופה בקטעים נבחרים מ"מלחמת הכוכבים".
אקוסטיקה – ד' לין הלפרן, רנדולף בלייק וג'יימס הילנברנד, שבדקו מדוע אנשים לא אוהבים את הרעש של חריקת ציפורניים על לוח.
מתמטיקה – ניק סוונסון ופירס בארנס, על מציאת הנוסחה המתמטית למציאת המספר הפעמים המינימלי שיש לצלם תמונה קבוצתית כך שאף אחד מהמצולמים לא ייתפס עם עיניים סגורות.
רפואה – פרנסיס פסמייר, על המחקר שהוכיח שניתן להפסיק גיהוקים על ידי עיסוי דיגיטלי של פי הטבעת.
תזונה – ואסמיה אל־חותי ופאטן אל־מוסלם, שהראו שחיפושיות זבל הן בררניות באוכל.
חקר העופות – איבן ר' שוואב ופיליפ ר' א' מאי, שגילו איך נקרים לא מקבלים כאב ראש מהניקור בעץ.
שלום – הווארד סטייפלטון, על המצאת "דוחה בני־נוער אלקטרומכני" – מכשיר המפיק צליל מעצבן בתדר גבוה שרק בני נוער יכולים לשמוע, ועל שימוש באותה הטכנולוגיה כדי לייצר רינגטונים שבני נוער יכולים לשמוע אבל המורים שלהם לא.
פיזיקה – בזיל אודולי וסבסטיאן נויקירך, על מחקרם בנושא מדוע ספגטי יבש נשבר ליותר משתי חתיכות.
ביולוגיה – בארט נולס ורוורד דה יונג, על הגילו שיתושי אנופלס נמשכים לניחוח של גבינת לימבורגר באותה מידה שהם נמשכים לניחוח של כפות רגליים מזיעות.
כימיה – אנטוניו מולט, חוזה חאבייר בנדיטו, חוזה בון וכרמן רוזלו, על מחקרם "השפעת הטמפרטורה על מהירות על־קולית בגבינת צ'דר".
ספרות – דניאל אופנהיימר, על מחקרו "השלכות של שפת חכמים ששימושה אינו דרוש: בעיות בשימוש במילים ארוכות ללא צורך" (שמו של המחקר באנגלית הוא: "Consequences of Erudite Vernacular Utilized Irrespective of Necessity: Problems with Using Long Words Needlessly", שם שברובו מורכב ממילים ארוכות ללא צורך).
רפואה – דן מייר ובריאן ויטקומב, על מחקר שבדק את ההשלכות של בליעת חרבות.
תזונה – בריאן ונסינק, על חקירת אכילה לא־מודעת על ידי האכלת אנשים, ללא ידיעתם, בקערות מרק שמתמלאות מעצמן.
כימיה – מאיו יממוטו, על ההצלחה בהפרדת וניל מצואת פרות.
שלום – מעבדת רייט, על המצאת פצצה הגורמת למשיכה מינית הומוסקסואלית.
תעופה – פטרישיה אגוסטינו, סנטיאגו פלאנו ודיאגו גולומבק, על המחקר שהוכיח שויאגרה מסייעת לאוגרים להתאושש מהר יותר מיעפת.
בלשנות – חואן מנואל טורו, ג'וזף טרובלון ונוריה סבסטיאן־גאלס, שהוכיחו שחולדות לפעמים אינן יכולות להבחין בין הקלטות ביפנית או הולנדית, אם הן מושמעות מהסוף להתחלה.
ספרות – גלנדה ברוון, שחקרה הכנסת ערכים המתחילים בה"א הידוע למפתחות ערכים.
פיזיקה – לקשמינאריינן מהאדוואן ואנריקה סרדה וילבלנקה, על מחקרם שבחן את האופנים בהם סדינים מתקמטים.