tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החברה עצמה נוסדה בשנת 1901 על ידי יוסף ורבלובסקי ובנו דוד ורבלובסקי.
בנוסף, החברה ניהלה חנות ספרים.
ליבר היה חניכו של המו"ל אלפרד קנופף והיה בכיר בהוצאת רנדום האוס.
"היברו פבלישינג קומפני" הוא רומן מאת הסופר הישראלי מתן חרמוני.
עלילת הרומן עוקבת אחר מרדכי שוסטר, מהגר יהודי באמריקה, שתיאור חייו מעלה תמונה רחבה של הקשיים החברתיים והכלכליים של המהגרים היהודים בארצות הברית בראשית המאה ה-20.
פרובינציית היגו (ביפנית: 肥後国) הייתה פרובינציה היסטורית ביפן, בשטח המקביל כיום למחוז קוממוטו שבאי קיושו.
לעיתים נקראה גם היישו (肥州), יחד עם פרובינציית היזן.
היגו גבלה בצ'יקוגו, בונגו, היוגה, אוסומי וסצומה.
עיר המצודה המרכזית של היגו הייתה בדרך־כלל קוממוטו.
בתקופת אשיקאגה שלט באזור שבט קיקוצ'י, אך בתקופת סנגוקו הודח השבט והאזור הוחזק על־ידי אדונים שכנים, בהם שבט שימאזו מסצומה, עד שטויוטומי הידיושי פלש לקיושו והעניק את היגו תחילה לסאסה נארימסה ולאחר מכן לקאטו קיומסה.
זמן קצר אחר כך נשללו אדמות משפחת קאטו, והאזור הועבר לידי שבט הוסוקאווה.
במהלך תקופת סנגוקו הייתה היגו מרכז חשוב לנצרות ביפן.
כאן גם שהה מיאמוטו מוסאשי—הוגה דעות, אמן וסייף—בהזמנתו של הדאימיו הוסוקאווה טאדאטושי, האדון השלישי של קוממוטו, בעת שסיים את חיבורו ספר חמש הטבעות.
בתקופת מייג'י הומרה שיטת הפרובינציות למחוזות, ומפות יפן והיגו עברו רפורמה בשנות ה־70 של המאה ה־19. עם זאת, לשם צרכים מסוימים המשיכה הפרובינציה להופיע במסמכים רשמיים; למשל, היגו נזכרת במפורש ב-1894 באמנות עם ארצות הברית ועם הממלכה המאוחדת.
אסו-ג'ינג'ה היה המקדש שינטו הראשי (איצ'ינומיה) של היגו.
מחוז אקיטה (飽田郡) - התמזג עם מחוז טאקומה והפך למחוז הוטאקו (飽託郡) ב-1 באפריל 1896
מחוז גושי (合志郡) - התמזג למחוז קיקוצ'י ב-1 באפריל 1896
מחוז קיקוצ'י (菊池郡) - מחוז גושי נקלט ב-1 באפריל 1896
מחוז טאקומה (託麻郡) – התמזג עם מחוז אקיטה והפך למחוז הוטאקו ב-1 באפריל 1896.
מחוז אוטו (宇土郡) - מומס
מחוז יאמאגה (山鹿郡) - התמזג עם מחוז יאמאמוטו והפך למחוז קמוטו (鹿本郡) ב-1 באפריל 1896
מחוז יאמאמוטו (山本郡) - התמזג עם מחוז יאמאגה והפך למחוז קמוטו ב-1 באפריל 1896
הִידֵאָקי אַנּוֹ (ביפנית: 庵野 秀明; נולד ב-22 במאי 1960) הוא אנימטור, במאי, תסריטאי ושחקן יפני אשר נודע במיוחד בזכות זיכיון נאון ג'נסיס אוונגליון אשר לו הייתה השפעה ניכרת לאורך השנים על תעשיית האנימה ועל התרבות הפופולרית היפנית.
סגנונו של אנו מאופיין בגישתו הפוסטמודרניסטית ותיאורים מורחבים של המחשבות והרגשות של דמויות, לעיתים קרובות באמצעות סצנות יוצאות דופן המתמקדות בדקונסטרוקציה הנפשית של אותן הדמויות.
אנו נולד בעיר אובה אשר ממוקמת במחוז ימאגוצ'י שביפן.
אנו גילה עניין רב באמנות ובקולנוע בצעירותו.
בבית הספר התיכון החל ליצור סרטים קצרים לפסטיבלי תרבות.
אנו החל את הקריירה שלו כאנימטור בעת שלמד באוניברסיטת אוסקה לאמנויות.
בשנים 1982 עד 1983 אנו לקח חלק בפיתוח סדרת האנימה "The Super Dimension Fortress Macross".
פריצת הדרך של אנו הגיעה כאשר עבד כמעצב בסרטו של הייאו מיאזאקי משנת 1983 "הנסיכה מעמק הרוחות" בו הוא הצליח להרשים את מיאזאקי ומילא תפקיד מכריע בציור סצנות מורכבות.
אאנו ייסד את חברת ההפקות היפנית גאינאקס בשנת 1984, וביים את הסרט העלילתי הראשון של חברת ההפקות "Royal Space Force: The Wings of Honnêamise" בשנת 1987, ולאחר מכן סדרות אנימה כמו "Gunbuster" בשנת 1988 ו-"Nadia: The Secret of Blue Water" בשנים 1990 עד 1991.
בעקבות הפקת הסדרה Nadia, שבה הוגבל החופש האמנותי שלו, ועל אף הצלחתה, נכנס אננו לתקופת דיכאון עמוק, שארכה ארבע שנים.
את התובנות שהשיג בסיום תקופה זו ביטא ביצירה שבזכותה נתפרסם, הסדרה "נאון ג'נסיס אוונגליון", שכללה 26 פרקים וגררה שני סרטים נוספים שהופיעו כשנתיים לאחר סיום שידורה, וגם סדרת סרטי ריבוט שהחלה לצאת ב-2007. הסדרה זכתה לפופולריות עצומה לאורך השנים והפכה ליצירה הכי פופולרית של אנו.
מאז אוונגליון ממשיך אנו ליצור סרטים בסגנון האנימה וגם סרטים חיים.
סרטיו כוללים אקספרימנטליות קולנועית עם מחשבה מופשטת, ועיסוק ברגשות אנושיים ובנפש האנושית.
היד הנַעֲלָמָה היא מטפורה שהשתמש בה הפילוסוף והכלכלן הסקוטי אדם סמית בספרו "עושר האומות".
ביטוי זה מופיע פעם אחת בלבד במסגרת דיונו בסוגיות סחר חוץ, המשמשים לא רק לקידום רווחה, אלא משמשים ככלי נשק ואמצעי שליטה באוכלוסייה, תוך הימנעות מהתקוממות גלויה מצד אוכלוסיות משועבדות.
כיום ביטוי זה משמש כמסגרת מושגית למנגנון חברתי שבו הצטברות של מעשים מטעמים אנוכיים של יחידים מקדמת - לטענת המצדדים בשיטה - את טובת הקהילה, באופן שאזרחי המדינה כולה יגיעו למינימום עוני ולמקסימום עושר ורווחה.
עם זאת, סמית לא הסתייג לחלוטין מפעילות ממשלתית ורגולציה במקומות מסוימים.
בספר הרביעי, פרק שני, של "עושר האומות", כותב סמית:
לפי סמית, הפעולה המכוונת להגדלת רווח של אדם, גורמת באופן לא מכוון לקידום רווחת הכלל.
בספרו "התאוריה של הרגש המוסרי" (חלק שלישי, פרק ראשון) טוען סמית באופן כללי יותר: "תכונות מוסריות...
הכללים המכוונים את הפעולות החופשיות של אדם...
חותרים בהכרח לאמצעי היעיל ביותר לקידום רווחתה של האנושות".
עם זאת, סמית לא היה נחרץ כל כך בכל הקשור להתערבות המדינה בכלכלה כפי שנוטים לומר פרשנים רדיקליים, ותמך ברגולציה במקומות בהם יש סיכון לחברה כתוצאה מפעולת של יחידים.
תאוריית היד הנַעֲלמה של סמית תפסה מקום חשוב בתחום הכלכלה, כבסיס לתאוריות של הכלכלה הקלאסית ואחר כך של הכלכלה הנאו-קלאסית והאוסטרית.
בתפיסה הכלכלית הקלאסית, שסמית היה שותף לה, המניע העיקרי של אדם הוא רווח כספי.
על פי התאוריות שפותחו על יסוד תפיסה זו, אדם פועל בשדה הכלכלי באופן רציונלי ונהנה מידע מושלם על המצב בשוק ומטרתו היחידה היא מקסום הרווח הכספי שלו.
תאורטית, מכירה התאוריה הנאו-קלאסית גם במניעים אחרים, אך היא גורסת כי בהתייחסות לפעולה הכלכלית בכללה ניתן להתעלם מהם.
לפיתוח זה של רעיונו של אדם סמית הועלו התנגדויות רבות.
גארט הרדין, למשל, דיבר במאמר משנת 1968 על "הטרגדיה של נחלת הכלל" (The Tragedy of the Commons): מצב שבו ישנו שטח מרעה משותף למספר איכרים, כאשר לכל אחד מהם יש אינטרס עצמי למקסם את רווחיו ולנצל את שטח המרעה באופן מרבי—וכך הפעולה האנוכית של הפרט תגרום לפגיעה בעניינו של הכלל.
הסתייגויות אחרות ברוח זו הצביעו על פעולתם בשוק של יצרנים כמו יצרני שוקולד או סיגריות, שגאות והצלחה עבורם אינה תורמת לבריאותו של הכלל.
מכיוון אחר, נטען כי ישנן פעולות רבות המקדמות את עניין הכלל ואינן מונעות משאיפה להגדלת הרווח הכספי.
לדוגמה, ויקיפדיה פועלת על בסיס התנדבותי וכל הערכים בה, כולל ערך זה, אינם מניבים פרי כספי כלשהו לכותביהם.
המצב דומה בפעולות התנדבותיות שונות, שבהן לפועלים נגרם אפילו נזק כספי כתוצאה מפעולתם.
מצבים כאלו אינם אמורים להתרחש בשום מקרה כאשר המטרה היחידה של השחקן הפועל בשוק היא מקסום רווחיו.
תגובה אפשרית אחת לטענות אלו אפשר למצוא בטענה שהשינוי היחידי הנדרש כדי לשמר את עקרון "היד הנעלמה" כאן הוא פשוט דחיית הטענה המשתמעת שהפרט מעוניין רק במקסום רווחיו הכספיים.
התאוריה הנאו-קלאסית עצמה אינה טוענת כי כך הדבר, אך אפשר להבינו מהתעלמותה ממניעים אחרים.
אם דוחים התעלמות זו—כלומר, טוענים כי ההתרחשות הכלכלית אינה "אירוע מתמטי" עם חוקים וכללים ידועים ובסיס התייחסות אחד בלבד, טיעוני הנגד נחלשים במידה ניכרת.
ביחס ל"טרגדיה של נחלת הכלל" אפשר לטעון, לדוגמה, כי היא יוצאת מנקודת הנחה כי כל האיכרים חותרים רק למקסם את רווחיהם ומתעלמים מנתונים כמו השתנות השוק.
במילים אחרות, הטיעון הוא שהתאוריה הנאו-קלאסית, בתנאיה-היא, מובילה לעיתים למצבים שבהם ישנה פעולה התואמת את האינטרס הכספי לטווח קצר תוך התעלמות מן האינטרס הכספי לטווח ארוך.
אם טוענים, לעומת זאת, כי אנשים פועלים בשדה הכלכלי באופן דינמי, בהתאם לתנאים המשתנים לאורך זמן, ומניעיהם אינם כספיים בלבד, הרי שהטרגדיה אינה חייבת להתרחש כלל ועיקר.
פעולות התנדבותיות, כמו אלו הקיימות בוויקיפדיה, ניתן להסביר באופן דומה אם לא מצמצמים את יריעת הפעולות האפשריות לאלו הממקסמות את הרווח הכספי וכוללים בתוכה כל פעולה המכוונת לסיפוק צרכיו של אדם.
כתיבת ערך בוויקיפדיה היא פעולה מכוונת-מטרה שיעדה הוא השגת הסיפוק המרבי עבור הכותב מנקודת מבטו הוא.
כלומר, ללא קנה מידה אובייקטיבי כלשהו (כמו רווח כספי).
הסבר כזה עולה בקנה אחד עם התאוריות הכלכליות שירשו את התורה הכלכלית הקלאסית והדגישו את חשיבות המניעים הסובייקטיביים של הפרט במסגרת הפעולה בשוק.
מצד שני, הטענה שכל מה שאדם עושה הוא כדי להשיג סיפוק מרבי מרחיבה את מושג המניע האנוכי עד אין גבול.
ניסוח מתמטי לרעיון היד הנעלמה ניתן למצוא ב"משפט היסודי של כלכלת רווחה" שנוסח מתמטית לראשונה בידי הכלכלנים קנת ארו וז'ראר דברה שמוכיח שבמידה ומתקיימים מספר תנאים בשוק חופשי הידועים כ"שיווי משקל תחרותי" ישאף השוק להגיע ליעילות פארטו או במילים אחרות חלוקת משאבים אופטימלית ביעילותה מנקודת מבט וולנטרית.
עם זאת אין המשפט מוכיח כי הרווחה המצרפית של השחקנים השונים בשוק תהיה מרבית או כי הוא יגיע ליעילות קלדור-היקס.
רעיון היד הנַעֲלמה וכלכלה כאבולוציה
יש הרואים בדבריו אלה של סמית על העיקרון הכללי של פעולה אנושית המביאה לכך שפעולה המונעת מטעמים אנוכיים מקדמת את עניין הכלל, רעיון פרוטו-אבולוציוני.
שאומץ מאוחר יותר על ידי צ'ארלס דרווין, אשר קרא את "התאוריה של הרגש המוסרי" בשנת 1838, כאשר החל לפתח את רעיונותיו הראשוניים ביחס לאבולוציה.
כמו המנגנון האבולוציוני של דרווין, גם מנגנון "היד הנעלמה" הוא עיוור ואדיש מבחינה מוסרית: הוא אינו מכוון לקדם את הטוב והנעלה, המוצלח והרצוי: הוא פשוט מתגמל את אלו הפועלים בהתאם לכללי היסוד שלפיהם מתנהל העולם.
במילים אחרות, מנגנון היד הנעלמה אינו עניין של בחירה או הצעה של מנגנון בדוק להפעלה כלכלית, אלא התרחשות בלתי-נמנעת הנובעת מקיום תהליך אבולוציוני מתמיד.
כפי שמנסח זאת פרידריך האייק ב"הכזב הפטלי": "אבולוציה ביולוגית ואבולוציה תרבותית...
מסתמכות שתיהן על אותו עקרון של ברירה: הישרדות או יתרון התרבותי.
שוֹנוּת, מוּתאמות ותחרות הם במהותם אותו סוג של תהליך...
ולא רק שהאבולוציה נשענת על תחרות; תחרות מתמשכת הכרחית אפילו כדי לשמר הישגים קיימים".
במטבע דומה, מזהיר סמית ב"עושר האומות" מפני הניסיון להנדסה-חברתית והנדסה-אבולוציונית—כלומר, ניסיון לקדם את הטוב והראוי באמצעות ניהול המנגנונים האבולוציוניים בהכתבה מלמעלה:
ניתן לפרש קטע זה כהבנה שלא מדובר במנגנון שכללי פעולתו הכלליים ידועים ופרטיו ניתנים לשליטה וניהול.
ושסמית טוען כי אין אפשרות לנהל את ההתרחשות הכלכלית יותר משאפשר לנהל את הטבע.
עם זאת, חשוב לסייג ולומר קודם כל שמושגי האבולוציה לא היו קיימים בתקופתו, ויותר מכך סמית הדגיש את חשיבותו של הטוב הכללי, ובשמו הוא כתב.
יתירה מזו הוא לא התנגד למעורבות של המדינה במגוון תחומים בהם הטוב הכללי נפגע ואף השווה זאת לחקיקה כנגד שריפה.
היגינוס היה האפיפיור התשיעי שכיהן בתפקיד בין השנים 138 או 139 עד מותו בשנת 142 לספירה.
היגינוס מונה לכס הקדוש לאחר פטירתו של קודמו טלספורוס, בזמן שנתו הראשונה של הקיסר אנטונינוס פיוס.
לפי ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" היה היגינוס ממוצא יווני וארגן את ההירארכיה הכנסייתית, אך אין לדעת אם פרט זה מדויק, כיוון שפעולה דומה מיוחסת גם לאפיפיור הורמיסדס.
אירנאיוס מציין כי ולנטינוס הגיע לרומא בתקופתו של היגינוס, ונשאר שם עד מינויו של אניקטוס לאפיפיור.
לפי אאוסביוס, נמשכה כהונתו ארבע שנים ונטען כי מת כמרטיר, אך לטענה זו אין סימוכין במקום כלשהו.
היגיינה (בעברית: גֵּהוּת) היא שמירה על הניקיון בהבטים שונים, במטרה לשמור על הבריאות.
מקור המילה הוא בשמה של אלת הבריאות במיתולוגיה היוונית, היגיאה (מקבילתה במיתולוגיה הרומית נקראת סאלוס).
שמירה על היגיינה הכרחית למניעת מחלות רבות.
המודעות לחשיבות ההיגיינה התחזקה בצורה משמעותית בסוף המאה ה-19, עת זיהו חוקרים (בהם לואי פסטר וג'וזף ליסטר) את הקשר שבין מיקרואורגניזמים ומחלות.
השמירה על ההיגיינה מתבצעת בשתי רמות:
הסרה והרחקה של מיקרואורגניזמים מהגוף או מחפצים הבאים במגע עם הגוף.
מניעת זיהום הגוף על ידי מיקרואורגניזמים.
הדרך הנפוצה ביותר להסרה והרחקה של מיקרואורגניזמים, היא באמצעות שטיפה במים: רחצת הגוף, שטיפת פירות וירקות לפני אכילתם, שטיפת כלי מטבח ועוד.
כדי להגביר את יעילות השטיפה במים, משתמשים בסבונים ובדטרגנטים.
לאלו פעולה כפולה: ראשית, הם פוגעים בתנאי הסביבה הדרושים למיקרואורגניזמים (בסיסיות גבוהה, למשל), ולעיתים (כשמדובר בסבון אנטיספטי) הם גורמים ישירות לתמותת החיידקים.
שנית, הם ממיסים שומנים ולכלוכים אחרים ומביאים להסרתם.
שומנים אינם מזיקים לבריאות, אך הם מהווים כר נוח להתרבות חיידקים.
לצד השטיפה במים קיימות טכניקות רבות להרחקת מיקרואורגניזמים, בהן חיטוי ועיקור.
ישנן גם פעולות עקיפות יותר לצורך היגיינה, למשל סימון תאריך התפוגה על-גבי מצרכי מזון.
כך מונעים צריכה של מזון בו התפתחו מיקרואורניזמים גורמי מחלות.
באמצע המאה ה-19 הייתה קדחת הלידה נפוצה מאוד בבתי חולים, והתמותה ממנה נעה מ-10% ועד ליותר משליש מהיולדות.
הרופא ההונגרי איגנץ זמלווייס היה אחראי על אחת ממחלקות היולדות בבית החולים הכללי בווינה, ששיעור תמותת היולדות בה היה יותר מ-13% (לפי גרסה אחרת - 18%), לעומת 2% בלבד במחלקת היולדות השנייה בבית החולים.
למחלקתו היו מוניטין בהתאם, ונשים רבות העדיפו ללדת ברחוב מאשר במחלקה זו.
ב-1847 מת רופא אחר מבית החולים, מזיהום בחתך שנגרם לאצבעו במהלך נתיחה שלאחר המוות שביצע.
הנתיחה שבוצעה בגופתו של הקולגה הראתה פתולוגיה דומה לתופעות בנשים שמתו מקדחת הלידה.
זמלווייס טען כי יש קשר בין זיהום בגופות שנותחו ובין תמותת היולדות.
הוא ערך השוואה בין התמותה בשתי מחלקות היולדות והסיק כי התמותה באחת מהן גבוהה יותר בגלל "חלקיקים" שנשאו הסטודנטים על ידיהם - במחלקה השנייה היו מיילדות ולא רופאים שהדריכו סטודנטים בנתיחת גופות.
היה זה לפני גילוי החיידקים כגורמי מחלות, וזמלווייס קבע כי קדחת הלידה נגרמה מזיהום על ידי חומר מסוים.
הוא הנהיג נטילת ידיים בחומר מחטא שמכיל סידן תת-כלורי (חומר בעל מבנה מולקולרי הדומה לנתרן תת-כלורי, המרכיב החשוב באקונומיקה) בין נתיחת גופות לבדיקת חולים, ושיעור התמותה ירד ל-2.38% - דומה לתמותה במחלקת היולדות השנייה.
השערתו של זמלווייס לא הייתה פופולרית, שכן לא נתמכה על ידי התאוריות המדעיות, ורמזה לקשר בין קדחת הלידה ובין גופות, רעיון שנתפס כדתי וכאמונה טפלה.
בעקבות כך אף כונה בשם "הטיפש מפשט".
ב-1848 הרחיב זמלווייס את הדרישות להיגיינה - הוא דרש לחטא את כל המכשירים שהסתייעו בהם בלידה, ובכך העלים לגמרי את קדחת הלידה ממחלקתו.
למרות ההצלחה הדרמטית סירב זמלווייס לפרסם את שיטתו בכתובים, ופרדיננד פון אברה פרסם בשמו שני מאמרים, שלא זכו לתמיכה רבה למרות התרשמותם של הרופאים הבכירים בווינה.
זמלווייס, שהיה ליברל פעיל, פוטר ממשרתו ב-1849 בעקבות הריאקציה האוסטרית לאירועי 1848. ב-1851 עבר לפשט שבהונגריה, כנראה בגלל קשיים כלכליים.
הוא היה האחראי על מחלקת היולדות בבית חולים בעיר מ-1851 ועד 1857. נוהלי החיטוי שהנהיג במחלקה הקטינו את התמותה בה מקדחת הלידה ל-0.85%, והדבר הביא לקבלה של שיטתו בכל רחבי הונגריה.
בווינה עדיין דחו את רעיונותיו-באותה המחלקה שבה הצליח להיפטר מאלח הדם לגמרי, המריאה תמותת היולדות ל-35% ב-1860.
ב-1861 פרסם זמלווייס את תגליתו בספרו "Die Ätiologie, der Begriff und die Prophylaxis des Kindbettfiebers" ("קדחת הלידה - אטיולוגיה, עקרונות וטיפול מונע"), ושלח עותקים ממנו לרופאים בגרמניה, בצרפת ובאנגליה.
מספר ביקורות צוננות גרמו לו לפרסם מכתבים בעיתונות, שלא סייעו לרעיונותיו להתקבל.
רעיונותיו של זמלווייס התקבלו באיחור של שנים רבות.
בתקופה המודרנית מקפידים על חיטוי ועיקור קפדני של כל סביבת בתי החולים בדגש על חדרי ניתוח וחדרי לידה.
כלי ניתוח עוברים עיקור, אנשי צוות והמטופלים עוברים רחצה מיוחדת ומשתמשים בחלוקים מיוחדים, סדינים סטריליים ובכפפות סטריליות כדי למנוע העברה או חדירה של חיידקים ווירוסים לגופו של החולה.
למרות מאמצים רבים אחת הבעיות הרציניות בבתי חולים במאה ה-21 היא העברתם של חיידקים בין מטופלים והדבקות במחלות זיהומיות.
זיהום נוזוקומי - זיהום הנרכש עקב אשפוז בבית חולים, הורג אלפי ישראלים בכל שנה.
היגיינה אישית היא הפעולות שנוקט האדם על-מנת לדאוג לבריאות גופו באמצעות ניקיון.
ההקפדה על היגיינה אישית מפחיתה את הסיכון להידבקות במחלות, מזרזת ריפוי מחלות, מביאה ל שיפור הבריאות הכללית ומונעת התפשטות מחלות.
היגיינה אישית היא בעלת היבטים שונים בתרבויות שונות, ויכולה להשתנות עם הזמן.
לדוגמה, בתרבויות מסוימות הסרת שיער גוף נחשבת פעילות של היגיינה נאותה.
פעולות הנחשבות להיגיינה אישית כוללות רחצה בפרקי זמן מקובלים, רחצת ידיים באופן קבוע ובמיוחד לפני הטיפול במזון, ניקיון ורחצת שער הקרקפת, לבישת בגדים נקיים, צחצוח שיניים, קיצוץ ציפורניים, ועוד.
בתרבויות מסוימות מקובל להימנע מנשיקות או לחיצות יד כדי להפחית העברה של חיידקים על ידי מגע.
תחום הטיפוח האישי משיק להיגיינה אישית ומטרתו שמירה על ההופעה האישית, דבר התורם גם בהיבטים ההיגיינים.
לדוגמה, שימוש בדאודורנטים או בושם, גילוח, או תסרוקת ועוד.
היגיינה אישית כוללת גם הגיינה נשימתית.
זו מתייחסת לכיסוי עצמי של הפה בעת שיעול או התעטשות וסילוק מהיר של הממחטה (רצוי חד פעמית).
כך ניתן למזער את התפשטות ההצטננות והשפעת.
פעולה זו התבררה כחשובה מאוד בזמן מגפת הקורונה.
הווירוס האחראי למחלה התפשט באמנעות רסיסי רוק אשר התפזרו באוויר בזמן נשימה, עיטוש ואפילו דיבור.
בזמן המגפה הוכנסו לשימוש מסיכות פנים, אשר נועדו לחסום את טיפות הרוק המתפזרות.
מטרתה של היגיינה בבית היא למנוע או למזער מחלות ואת ההתפשטותן.
היגיינת הבית כוללת פעולות מגוונות מעבר למה שהוזכר לעיל- כגון היגיינת מזון ומים, היגיינה כללית בבית, שמירת היגיינה בזמן טיפול בבעלי חיים.
שמירת ההגיינה בחדרי השירותים כוללת ניקוי קבוע של חדרי השירותים.
במסגרת זו יש להתייחס למושבי האסלות, ידיות ההדחה, ברזים וידיות של דלתות.
עדיף שניקוי זה יתבצע בעזרת חומר מחטא או אנטי- בקטריאלי.
התייחסות נוספת בחדר האמבטיה היא למניעת לחות, המעודדת התפתחות עובש, וכן כביסה תכופה של המגבות.
גם אזור המטבח מחייב התייחסות מיוחדת.
משטחי ההכנה והרצפה צריכים לעבור ניקוי יסודי בתום הכנת המזון.
שאריות מזון מהוות קרקע נוחה להתפתחות פתוגנים.
היגיינת מזון נוגעת לנהלים הקשורים לבישול והתנהלות עם מזון מתוך מטרה למנוע זיהום מזון, למנוע הרעלת מזון, ולצמצם את העברת מחלות למזונות אחרים, בני אדם או בעלי חיים.
היגיינת מזון כוללת דרכים לטפל, לאחסן, להכין, להגיש ולאכול את האוכל.
גישת HACCP משמשת לניתוח סיכון ונקודות קריטיות ביצור מזון.
תו תקן לפי ISO 22000 מוענק לארגונים שנבדקו ונמצאו עומדים בדרישות לניהול מערכות בטיחות מזון.
במספר מדינות נהוג לפרסם את ציון הניקיון שקיבלו מסעדות.
משרד הבריאות פרסם הוראות מפורטות בדבר שמירה על היגיינה של המזון.
שיטות לשמירה על היגיינת מזון כוללות:
ניקוי וחיטוי של אזורי הכנת אוכל והציוד המשמש להכנת האוכל (לדוגמה שימוש בקרשי חיתוך המיועדים להכנת בשרים או ירקות טריים).
ניקוי עשוי להיות כרוך בשימוש באמצעי חיטוי שונים, כגון כלור אקונומיקה, אתנול, אור אולטרה סגול ועוד
הימנעות משימוש בבשר הנגוע בשערנת, סלמונלה, ופתוגנים אחרים וכן בישול יסודי של בשר
זהירות והקפדה רבה בהכנת מזון בעל רכיבים בלתי מבושלים, כמו סושי וסשימי
חיטוי כלי האוכל על ידי שטיפה עם סבון ומים נקיים
רחצת ידיים ביסודיות לפני מגע עם אוכל
רחצת ידיים לאחרמגע עם מזון לא מבושל
הימנעות משיתוף סכו"ם בין בני אדם
הימנעו משימוש חוזר בכלי הגשה שבאו במגע עם פיו של אחד הסועדים
אחסון נכון של מזון ומניעת גישה למזיקים שונים
קירור נאות של מזון רגיש
תיוג מזון - תאריך ייצור והקפדה על "תאריך אחרון לשיווק")
סילוק נאות של פסולת מזון ואריזות מזון
בעת משימות חלל, בשל הנסיבות, לאסטרונאוטים אין אפשרות לקיים את המשימות היומיות לשמירת ההיגיינה האישית בצורה המקובלת בכדור הארץ.
כתוצאה מכך, בעת שהייתם בחלל אסטרונאוטים "מתקלחים" במגבוני גוף ובשמפו שאינו מצריך שטיפה במים, מוצרים שפותחו במקור עבור בתי חולים אך עונים גם על הדרישות הנוקשות של סוכנויות החלל ולכן אנשי נאס"א בחרו להשתמש בהם.
עבור תחנת החלל האמריקאית הראשונה, סקיילב, פותחה טכנולוגיה אשר איפשרה לאסטרונאוטים להתקלח, תוך שימוש בכמות מזערית של מים, אך בתחנת החלל הבינלאומית חזרו האסטרונאוטים "להתקלח" באמצעות מגבונים לחים.
שהותם של האסטרונאוטים בחלל נמשכת לרוב זמן ממושך, ועל כן יש צורך גם בהחלפת בגדים.
אין אפשרות לכבס את הבגדים בחלל, בגלל היות המים משאב כה יקר.
לכן הבגדים מוחלפים לעיתים רחוקות יחסית, כאשר הבגדים המשומשים נאספים בשקיות מיוחדות, המשוחררות בסיום המשימה, בדרך חזרה לכדור הארץ, ואז נשרפים באטמוספירה.
קיצוץ ציפורניים: ניתן לקצוץ את הציפורניים בתנאים של מיקרו גרביטציה באותה דרך בה אנו משתמשים על כדור הארץ.
עם זאת, לאחר הגזירה האסטרונאוטים צריכים למנוע מהציפורניים להיכנס אל תוך אחד מהמכשירים הפתוחים בתא המעבורת שיכול לגרום לכשל מערכות.
על מנת לעשות זאת, אסטרונאוטים רבים נוהגים למקם את עצמם מול צריכת האוויר.
בצורה זו, הציפורניים יהיו לכודות כנגד מסנן רשת ויהיה ניתן לאסוף אותן בהפעלה הבאה בוואקום.
גילוח: גילוח במסלול אינו שונה מגילוח על פני כדור הארץ.
חלק מהאסטרונאוטים מעדיפים להתגלח באמצעות תער חשמלי, מפני שהוא לא מצריך שימוש במים ומפני שסכיני גילוח חשמליים אוספים באופן אוטומטי את שער הפנים שנחתך.
תספורת: כאשר יש צורך בתספורת, נהוג להשתמש בקוצץ שיער עם מכשיר ואקום מובנה אשר לוכד את גזרי השיער ומונע מהם לרחף בחלל התחנה.
צחצוח שיניים: גם צחצוח שיניים בחלל אינו שונה מהצחצוח על פני כדור הארץ.
עם זאת, רוב האסטרונאוטים בוחרים להשתמש במשחת שיניים אכילה כדי להפחית את צריכת המים.
עשיית צרכים בחלל: בשירותים בתחנת החלל, השתן נאסף על ידי צינור ואקום ולאחר מכן ממוחזר ברמה של 93% למים נקיים, עד רמה של מי שתייה.
הצואה נשאבת לתוך שקית שעוברת למכל.
את המכל מרוקנים כל 10 ימים לערך, כאשר שקיות הפסולת נשרפות באטמוספירה, בסיום המשימה.
על פי "השערת ההיגיינה", תינוקות וילדים אשר גדלו בסביבה בה הונהגו כללי היגיינה מוגזמים, יפתחו מחלות אלרגיות בבגרותם מפני שהמערכת החיסונית לא מפותחת.
ההשערה עדיין שנויה במחלוקת ומהווה מושא למחקרים רבים.
ההיגיינה הטבעית (Orthopathy) היא תנועה שקמה בראשית המאה ה-19, בארצות הברית.
המייסד של התנועה היה , רופא, בוגר .
במשך מספר שנים טיפל בחוליו בטיפולים שהיו מקובלים בזמנו, אשר כללו תרופות, ניתוחים והקרנות.
הוא התאכזב מהתוצאות ועבר להמליץ למטופליו על שינוי אורח החיים, מעבר לתזונה על בסיס צמחי, מקלחות ומנוחה הכוללת צום, חשיפה לאור השמש, שהיה באוויר צח וכן הימנעות מעישון ומשתית משקאות חריפים.
הוא דגל בגישה שהטבע ירפא כל חולי, בתנאי שהאדם לא יתערב באמצעות תרופות.
גישתו שימשה תשתית להקמת הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי.
במקביל לג'נינגס פעל בארצות הברית , כומר פסביטריאני ורופא, אשר היה אחד מחלוצי "המזון הבריא".
הוא התנגד ללחם שנמכר בימיו, אשר הכיל קמח לבן ותוספות כגון אלום וכלור והמליץ על דיאטה עשירה בסובין, והתנזרות מוחלטת מאלכוהול.
גרהם המציא את מה שידוע כלחם גרהם, המכיל כמות רבה של סיבים.
גרהם היה אחד מחלוצי הצמחונות בארצות הברית.
גם בימינו פועלים מטפלים אלטרנטיביים המשתייכים לתנועה זו ומתנגדים לערויי דם, הקרנות, תוספי תזונה ותרופות.
חלקם גם ממליצים על צומות הכוללים שתית מים בלבד.
חלק מהמלצות ההיגיינה הטבעית נכנסו למערך ההמלצות העכשויות לשמירה על הבריאות במסגרת הרפואה הקונבנציונלית- הימנעות מקמח לבן, מיעוט מזון מהחי, צמצום צריכת מזונות מעובדים, מנוחה, שתייה מרובה של מים, פעילות גופנית והקפדה על היגיינה.
היגרומטר או מד לחות, הוא מכשיר מדידה המיועד למדוד את כמות הלחות הנמצאת באוויר ביחס לאוויר יבש.
מודל פשוט של היגרומטר ידוע בתור פסיכרומטר והוא בנוי משני תרמומטרים: אחד מודד את טמפרטורת האוויר היבש והשני עטוף בפתיל שקצהו התחתון טבול במים למדידת הטמפרטורה הלחה (השם - גולה לחה, נובע מכך שקצהו טבול במים).
אידוי מהגולה הלחה מוריד את הטמפרטורה (על פי קלאוזיוס קלפירון), כך שתרמומטר הגולה הלחה בדרך כלל מראה טמפרטורה נמוכה יותר מאשר זו המודדת את טמפרטורת האוויר היבש.
כאשר טמפרטורת האוויר נמוכה מטמפרטורת הקיפאון, הגולה הלחה מתכסה שכבה דקה ומבודדת של קרח.
במצב זה ייתכן שהטמפרטורה הלחה תהיה גבוהה יותר מהטמפרטורה היבשה.
בעזרת הטמפרטורות היבשה והלחה שתימדד, אפשר לחשב את נקודת הטל ואת הלחות היחסית באוויר בעזרת דיאגרמה תרמודינמית או באמצעות חישוב מנוסחאות.
נקודת הטל היא הטמפרטורה אליה יש לקרר את האוויר בתהליך איזובארי על מנת להגיע לרוויה.
קירור נוסף יתחיל תהליך של התעבות.
היגרומטר מסוג זה בנוי מזכוכית שיש שליטה על הטמפרטורה שלה.
לרוב תקורר יותר מטמפרטורת הסביבה והטמפרטורה שממנה מתחילה התעבות תהיה טמפרטורת נקודת הטל.
הידברות הוא ארגון ישראלי שהוקם בשנת 2002 העוסק בהסברה יהודית וקירוב.
העמותה מפעילה את ערוץ הידברות בטלוויזיה הרב-ערוצית בישראל ואתר אינטרנט בשש שפות.
יו"ר הארגון הוא הרב זמיר כהן.
ערוץ המשודר באפיק 97 הערוץ משדר 24 שעות ביממה, למעט שבתות וחגים.
הערוץ משדר תכנים דתיים, שיעורי דת, חדשות, רוחניות ואמונה, תרבות, משפחה, נשים, חינוך ילדים, בריאות ונפש, תורה ומדע.
בנוסף לאלו חנות יודאיקה בשם "הידברות שופס" ומפעיל ניוזלטר.
אמ"א ("אמא מצילה אותי") – העוסקת בסיוע, ייעוץ והכוונה לנשים למניעת הפסקת הריון והפלה ממניעים אידאולוגיים ודתיים בעזרת הפעלת מנופי לחץ ושכנוע שונים הארגון מפעיל "מלשינון" וקיבל מידע חסוי ממרפאות בכדי להגיע לנשים.
שתיים מעובדות העמותה (ליזה דרמר וקלינה שורץ) הורשעו בריבוי עבירות פגיעה בפרטיות.
עלון "עונג שבת" מודפס המופץ בכ-305,900 עותקים מדי שבוע, נכון לדצמבר 2025. העלון מכיל מדורים שונים עם תכנים ביהדות.
מדור לילדים, לנשים, הלכה, מוסר ושאלות ותשובות הלכתיות.
עורך העלון הוא דודו כהן.
הקדשת עמדת תפילין – הידברות מאפשרת לתרום לכסף בעזרתו הם יקדישו עמדת תפילין.
שטר שותפות – הידברות מוכרת שטרי שותפות שנתיים המחלקים את הזכויות שנוצרות מפעילות הארגון.
בשנת 2016 (ה'תשע"ו) השיק הארגון את צופיה, ממיר דרכו ניתן לצפות רק בתכני טלוויזיה של הארגון או שהותאמו ונערכו על ידי הארגון.
המערכת פועלת דרך מסך או דרך ממיר ייעודיים.
לפי הכרזת הארגון, המערכת אינה מיועדת לחרדים.
לדברי הרב זמיר כהן, הממיר קיבל את תמיכתם של הרב עובדיה יוסף, הרב שלום כהן והרב אהרן יהודה ליב שטינמן, אך מאידך נתקל בהתנגדות של הרב אמנון יצחק והרב בן-ציון מוצפי.
עיקר מימונו של הארגון מגיע מתרומות מישראל.
בשנת 2023 סך ההכנסות של הארגון היה כ-119 מיליוני ש"ח, מתוכם כ-900,000 ש"ח מימון ממשלתי.
בשנת 2020, עם יציאת העונה הרביעית של הסדרה היהודים באים, עוררה התכנית סערה ציבורית ניכרת.
הרב זמיר כהן, יחד עם חברי כנסת, רבנים ואישי ציבור קראו להסרת התכנית ואף החלו במחאה חריפה נגד תאגיד השידור הציבורי.
בזמן הסערה הציבורית קיבלו כמה משחקני התכנית וצוותה מסרוני נאצה מאנשים פרטיים.
בעקבות כך, הגיש תאגיד השידור תלונה במשטרה בגין האיומים שהופנו כלפי השחקנים, ההפקה ומנכ"ל התאגיד.
לאחר פרסום הדברים פנה ראש ארגון הידברות הרב זמיר כהן אל הציבור להקפיד שלא לפגוע גם לא מילולית באף אחד מאנשי התכנית.
הידברות הובילה את המהלך בסדרת פרסומים וקריאות שונות לצאת להפגין מול משרדי התאגיד.
ב-17 באוגוסט נערכה מול משרדי תאגיד כאן בירושלים עצרת מחאה רבת משתתפים בהם לקחו חלק חברי כנסת ממפלגות הליכוד, יהדות התורה, ימינה, וש"ס, ראשי ישיבות ורבני ערים.
בין מארגני העצרת, נוסף לארגון הידברות, השתתפו גם נציגי תנועות נוער דתיות, וארגוני ימין בהם ארגון להב"ה ונציגי עוצמה יהודית.
הסערה אף התגברה כשהתגלה שמערכונים מ"היהודים באים", לצד סרטונים מיסיונריים, שולבו כחומרי לימוד רשמיים באתר משרד החינוך, המיועדים למורי תנ"ך.
חשיפה זו הובילה לזעם ציבורי ולדרישה מיידית להסרת התכנים.
בתגובה, שר החינוך יואב גלנט הורה על הסרת הסרטונים מאתר המשרד, ולאחר דיון משפטי על סמכותו, משרד המשפטים אישר את ההחלטה.
בכך, הסתיימה הפרשה, אך המחלוקת סביב גבולות הסאטירה וחופש הביטוי אל מול רגשות דתיים נותרה פתוחה.
היגרוסקופיות (מיוונית: היגרו - לח, סקופיה - צופה) היא היכולת של חומר למשוך מולקולות מים מסביבתו באמצעות ספיחה.
חומרים היגרוסקופיים כוללים ביודיזל, דבש, גליצרין, אתנול ומתנול, חומצה גופרתית מרוכזת, מתאמפטמין ונתרן הידרוקסידי מרוכז.
סידן כלורי הוא כל-כך היגרוסקופי שהוא בסופו של דבר נמס בתוך המים שהוא סופח: לתכונה זו קוראים התמסמסות (deliquescence - ספיחת לחות תוך התמוססות, ראו בסוף); וחומצה גופריתית מרוכזת היא כה היגרוסקופית עד שהיא מסוגלת לפרק מולקולות מים מתוך סוכר ולהותיר פחמן בלבד.
נתרן הידרוקסידי וסידן כלורי סופחים מים בתהליך אקסותרמי, לכן משתמשים בסידן כלורי לייבוש מבחנות במעבדה.
בגלל האפיניות שלהם ללחות אטמוספירית, חומרים היגרוסקופיים דורשים מכלים אטומים לאחסונם.
כאשר מוסיפים אותם למאכלים או חומרים אחרים לצורך שמירת רמת לחות, חומרים אלה נקראים הומקטאנטים (שומרי לחות).
חומרים ותרכובות יכולים להיות בעלי תכונות היגרוסקופיות שונות, דבר שעלול לגרום לנזקים, כגון הצטברות לחץ בחומרים מרוכבים.
ניתן לתאר את המידה בה חומר או תרכובת מסוימים מושפעים מלחות סביבתית כמקדם ההתרחבות ההיגרוסקופית (CHE) או ההתכווצות ההיגרוסקופית (CHC), כאשר ההבדל בין השניים הוא שוני בקונוונציית הסימן ובשאלה האם שינוי בלחות גורם להתרחבות או התכווצות.
דוגמה נפוצה של הבדל בהיגרוסקופיות ניתן לראות בספר בכריכה רכה.
לעיתים קרובות, כאשר הוא שוהה בסביבה לחה יחסית, כריכת הספר תתעקם ותתרחק מהספר.
הדבר נובע מכך שהצד הפנימי, הלא-מצופה, של הספר סופח יותר לחות מאשר הצד המצופה ושטח הפנים שלו גדל, מה שגורם למתח שמעקם את הכריכה לכיוון הצד המצופה.
הדבר דומה בפעולתו לרצועה דו-מתכתית.
זרעים של מספר עשבים הם בעלי חלקים היגרוסקופיים אשר מתכופפים כתוצאה משינויי לחות, מה שגורם לפיזורם על פני הקרקע.
דוגמה לכך הוא צמח ה-Hesperostipa comata, בו לכל זרע זיפים שמסתובבים מספר סיבובים כאשר הזרע משתחרר.
לחות מוגברת גורמת לזיפים לחזור למצבם המקורי, וכאשר הוא מתייבש, הם מסתובבים שוב, וכך הזרע 'מתברג' לאדמה.
אבק שרפה שחור הוא היגרוסקופי וספיחת מים פוגעת מאוד בתכונות הבעירה שלו, דבר שהקשה על העברתו ממקום למקום ואחסונו לאורך זמן במהלך מאות השנים בהן הוא היה בשימוש.
אבק שרפה מודרני עשוי ברובו מניטרוצלולוזה אשר אינה היגרוסקופית ולכן פשוטה בהרבה לאחסון והעברה.
חומרים רבים הנפוצים בבנייה הם בעלי תכונות היגרוסקופיות.
חומרים אלה מושפעים מאוד מהלחות בבניין וסביבתו וככל שהלחות באוויר גבוהה יותר, כך יותר ממנה נספג בחומר.
עץ, לדוגמה, הוא מאוד היגרוסקופי וסוגי עץ רבים מתחילים לעבור תהליך של ריקבון אם הלחות היחסית גבוהה מ-80% לאורך זמן.
ניצול שימושי של התכונה הוא ביקוע אבן על ידי החדרת כפיס עץ לחריץ קיים באבן והרטבתו: נפח כפיס העץ גדל והוא מרחיב את דפנות החריץ.
ישנם חומרים ותרכובות, לרוב מלחים, בעלי אפיניות גבוהה ללחות, כך שהם סופגים כמויות גדולות של מים מהאוויר כאשר הם נחשפים לסביבה, תוך יצירת תמיסה נוזלית.
בין מלחים אלה נמצאים סידן כלורי, מגנזיום כלורי, אבץ כלורי, קרנליט (Carnallite – KCl*MgCl2*6H2O) והבסיס החזק נתרן הידרוקסידי.
לעיתים קרובות חומרים אלה משמשים כחומרים מייבשים, כלומר סופחי לחות.
קשה עד בלתי אפשרי לקבוא את ריכוזם המדויק של חומרים היגרוסקופיים בתמיסה.
היד השחורה (בסרבית: Црна рука / Crna Ruka) או בשמה הרשמי איחוד או מוות (סרבית: Уједињење или смрт / Ujedinjenje ili smrt) היה ארגון טרור שנוסד בסרביה במאי 1911 כחלק מהתנועה הלאומית הפאן סלאבית.
מטרת הארגון הייתה לאחד את כל השטחים אשר סופחו על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ושבהם ישבו "סלבים דרומיים" (סרבים, קרואטים, סלובנים, מקדונים וכו').
בראש ארגון היד השחורה עמד הקולונל דרגוטין דימטרייביץ', ראש המודיעין הצבאי הסרבי, ממובילי רצח אלכסנדר הראשון, מלך סרביה בשנת 1903. ארגון זה היה אחראי לרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד בסרייבו (בשיתוף פעולה מקומי של חברי בוסניה הצעירה), אשר הוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
הארגון נוסד על ידי יוצאי הארגון הסמי־חשאי נארודנה אודברנה ("Narodna Odbrana").
מטרת ארגון זה הייתה לגייס ולאמן לוחמי גרילה למלחמה אפשרית בין סרביה והאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובסופו של דבר לכבוש את כל השטחים הסלאביים שסופחו על ידה.
כמו כן, ביקש הארגון לשחרר את סרביה מעולה של המעצמה, שמיד לאחר הכרזת עצמאותה ב-1903, פעלה בדרכים שונות להגבלת עצמאותה הכלכלית (לדוגמה, מלחמת החזירים והגבלת הגישה לים האדריאטי).
הארגון "נארודנה אודברנה" הוקם יומיים לאחר סיפוח בוסניה והרצגובינה
והיה מלכתחילה ארגון יחסית מתון ששרי סרביה נמנו עם חבריו.
בשנת 1909 לאחר "המשבר הבוסני" דרשה אוסטריה מסרביה להפסיק את הפעילות האנטי־אוסטרית.
כתוצאה מכך פנו חברי הארגון "נארודנה אודברנה" לפעילות חינוכית ותעמולה בגבולות סרביה.
בשנת 1912 נתגלו בארגון פערים בין המנהיגות הפוליטית שדגלה בפעילות יותר פייסנית והתמקדות בהתחזקות סרביה לקראת מאבק עתידי, ובין המנהיגות הצבאית שדרשה צעדים יותר חריפים כנגד המעצמה האוסטרית.
בסופו של דבר הקים הפלג הצבאי אגודה חשאית בשם "היד השחורה".
האגודה, בהנהגתו של דרגוטין דימיטרייביץ' ("אפיס"), דגלה בהתנקשיות כאמצעי להשגת המטרות האנטי־אימפריליסטיות.
האגודה הושמצה על ידי העיתונות האוסטרית כניהליסטית והושוותה לנרודניה ווליה הרוסית ולקבוצות המתנקשים הסיניות.
ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד
ביום 28 ביוני 1914 נרצח הארכי־דוכס ויורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד בעת ביקור ממלכתי בסרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה.
הארכי־דוכס, שהגיע לפקח על תמרוני העוצבות האוסטריות שחנו סמוך לגבול סרביה מתוקף תפקידו כמפקח הכללי של הצבא, נורה בעורפו, ואשתו – הדוכסית סופי לבית הוהנברג – נורתה בבטנה.
מיד לאחר הרצח נעצרו הקושרים בהם היורה גברילו פרינציפ ואלה שסייעו להם באימון ובהברחת הנשק.
אלה הובילו את החוקרים האוסטרים אל קציני־הביון הסרבים חברי היד השחורה.
על־אף הבקשות החוזרות של אוסטריה לא עשתה סרביה מאמצים רבים מדי לתפוס ולהעניש את הקצינים הקושרים.
לדוגמה, סרביה עצרה את סרן טנקוביץ' לאחר שקיבלה את מכתב האולטימטום האוסטרי, אך מיד לאחר מכן הוא שוחרר והוחזר ליחידתו.
רב־המרגלים, רב־סרן מלובביץ', נאסר כאשר חזר מאוסטריה־הונגריה לאחר ההתנקשות, אך גם הוא שוחרר וקיבל רישיון לנהל חנות לציוד צבאי.
בחודש יוני 1917 בעת שהממשלה הסרבית שהתה בגלות אצל בת־בריתה יוון, היא העמידה את מנהיגי היד השחורה למשפט במטרה לנטרל את השפעתם המחתרתית בצבא ובפוליטיקה הסרבית.
גורם נוסף למשפט היה התנאי שהציבה אוסטריה־הונגריה לחזרה של הממשלה הגולה לסרביה: לספק ערובות לכך שלא תחדש את הפעילות העוינת כנגד אוסטריה־הונגריה.
בית המשפט שפעל ללא סמכות ("Kangaroo Court"), הרשיע את הנאשמים בהאשמות כוזבות בהן קשירת קשר לרצח ראש הממשלה ניקולה פצ'יץ' (Nikola Pašić).
השופטים גזרו על אלוף-משנה דרגוטין דימיטרייביץ', סגן־אלוף דוויץ' ורב־סרן מלובביץ' גזר דין מוות.
השלושה הוצאו להורג מול כיתת יורים.
לפני מותו כתב דימיטרייביץ' הודאה לבית המשפט לפיה הוא הורה למלובביץ' לתכנן את ההתנקשות בפרנץ פרדיננד.
בסדרת "הירושה", "היד השחורה" היא מחתרת סודית של הקיסרות, שתפקידה לפגוע בוארדן.
ואף קודם לכן היה כינויה של סלנה- אמו של אראגון.
היד האדומה של אלסטר (באירית: Lámh Dhearg Uladh, באנגלית: Red Hand of Ulster) הוא מטען הרלדי המזוהה עם הפרובינציה האירית אלסטר.
היד האדומה היא כף יד ימנית בצבע אדום אשר חמש אצבעותיה זקופות וצמודות.
במספר גרסאות מוצגת גם כף יד שמאלית או כף יד שבה האגודל אינו צמוד.
היד נקראת גם לעיתים "היד האדומה של או'ניל" וגם "היד האדומה של אירלנד", ומקורה המשוער בדמות המיתולוגית Labraid Lámh Dhearg ובמספר סיפורי עם איריים שעברו מדור לדור.
הסמל מקושר למסורת הגאלית האירית, ובמיוחד לשבטים מאזור אלסטר טרום המאה ה-15, כדוגמת שבט אונייל.
מקובל לשער כי מקורו של הסמל הוא במסורת הפגנית ובדמותו של Labraid Lámh Dhearg, אולם על פי אגדה נוספת, ממלכת אלסטר נותרה ללא יורש עצר ותחרות שיט נערכה בין הטוענים לכתר.
הזוכה בתחרות היה זה אשר ייגע ראשון בחופה של אלסטר.
אחד המתמודדים, אשר חשק בכס המלוכה וראה כי הוא עומד להפסיד במירוץ, כרת את כף ידו הימנית וזרקה אל עבר החוף, וכך זכה במרוץ ובכס המלוכה.
צבעה האדום של כף היד הוא ככל הנראה בצבעו האדום של הדם.
בגרסה מסוימת של אגדה זו הזוכה הוא חבר שבט אונייל, וכך זוהתה כף היד האדומה עם שבט זה.
במהלך מלחמת תשע השנים (1594 - 1603) בין שבט אונייל לבין אנגליה הוצג הסמל כסמלו של השבט.
המלחמה נקראה בפיהם (יד אדומה לניצחון!).
היד האדומה מופיעה כמטען בשלטי האצולה של משפחות רבות המקושרות לשבט או'ניל, הן באירלנד (בעיקר בצפונה) והן בסקוטלנד.
לאחר שהפך וולתר דה ברוס לרוזן אלסטר בשנת 1234 שולב בשלט האצולה שלו, שבו צלב אדום על רקע זהב, סמל היד האדומה.
השלט הפך ברבות הימים לדגלה של אלסטר.
מוטיב היד האדומה שולב גם בדגל צפון אירלנד, בסמליהם של כמה מחוזות בצפון ושל ארגונים רשמיים ופרטיים באירלנד.
סמל היד האדומה נחשב אחד הסמלים הבודדים אשר חוצים את גבולות הסכסוך בין תומכי האיחוד עם הממלכה המאוחדת לבין הרפובליקנים.
היד השחורה הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס, בעיקר בגרין לנטרן.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Green Lantern Vol.2 #29" מיוני 1964 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר גיל קיין.
היד השחורה הוא האלטר אגו של ויליאם האנד (Hand, יד), והוא מופיע במהלך אירועי הלילה האפל ביותר משנים 2009–2010.
ויליאם האנד הוא ממציא גאון, המפתח הרגל משונה לדבר בקלישאות.
משפחתו ידועה מאוד בקרב תושבי קוסטוויל (פרוור של קוסט סיטי, עיר הולדתו של האל ג'ורדן), אך הוא גדל לתעב אותה ומנסה להתרחק מהשפעתה.
אחת הדרכים לעשות זאת היא לפנות לחיי פשע.
לאחר מחקר מקיף, הוא הופך לפושע מיומן ומצליח להתחמק ללא הרף מהמשטרה.
התנהגותו הנפשעת מחריפה והוא נוטל את זהות "היד השחורה" (בדיחה פנימית שמתייחסת למעמדו כ"כבשה שחורה" במשפחת האנד).
כהכנה לקרב בלתי נמנע עם הגרין לנטרן האל ג'ורדן, האנד ממציא את אחת מהמצאותיו החשובות ביותר.
המכשיר שהוא ממציא מאפשר את ספיגת האנרגיה של טבעת הכוח הירוקה מכל חפץ בה היא נוגעת.
כאשר המכשיר מתודלק באנרגיה הזו, הוא מסוגל לתפקד בדיוק כמו טבעת הכוח.
מעט לפני אירועי גרין לנטרן: לידה מחדש, המכשיר שברשותו של האנד מאתר טבעת כוח רזרבית הנמצאת אצל החץ הירוק למקרה חירום.
הוא נעצר על ידי החץ הירוק והאל ג'ורדן, המשרת כגלגולו הנוכחי של הספקטר.
כאשר האנד מנסה להשתמש בטבעת, קשת האמרלד מצמיד את ידו לקיר בעזרת חץ, בשעה שג'ורדן הופך את ידו לפחם, באומרו כי כעת יוכל להצדיק את שמו.
האנד נמלט, כשידו הימנית חסרה והוא נדחף לכדי שיגעון מהטראומה.
כשהוא שומע על תחייתו המחודשת של ג'ורדן, האנד מחליט להתגורר בקוסט סיטי מתוך מטרה להישאר קרוב אל יריבו.
בעת ששהה על מטוס, הוא נחטף בידי חייזרים מסתוריים העורכים עליו ניסויים ומגבירים את כוחותיו.
מאז, האנד הופיע באירועי המשבר האינסופי ונראה כשהוא צופה בקאל-L מארץ-2 ובסופרבוי פריים.
סיפור מקורו של היד השחורה שוכתב לאחר המשבר האינסופי במיני סדרה "Green Lantern: Secret Origin", ונחקר לעומק יותר באירועי הלילה האפל ביותר.
בסיפור זה, הוריו של האנד ניהלו משרד לחוקרי מוות ובית לוויות, אשר את סמלו האנד מאמץ במהלך קריירת הפשע שלו.
בצעירותו, האנד מראה סימני אובססיה למוות ולנקרופיליה, ללא כל סיבה נראית לעין.
בתחילה, האנד מנסה לשלוט בדחף זה ומתעסק בפחלוץ, אך תחביב זה הופך לגורם מדאיג לאחר שהוא הורג את כלב המשפחה לצורך פחלוצו.
מנקודה זו והלאה, האנד נשלח לפסיכולוגים שונים למשך שארית חייו עם משפחת האנד.
הוא מבטל כל ניסיון "לרפאו", ולומד כיצד להסתיר את תאוותו המוזרה.
כחלק מסיפור הרקע של הדמות, נבנה מתקן ספיגת האנרגיות שלו בידי אטרוסיטוס, אויבם של שומרי היקום ומנהיג חיל הפקחים האדומים.
אטרוסיטוס מגיע לכדור הארץ כדי לחפש את הישות אשר תביא בסופו של דבר לאירועי "הלילה האפל ביותר".
ישות זו מתגלה כוויליאם האנד.
הוא מוצא אותו ומתקיפו, בהאמינו כי הכוח השחור שוכן בתוך גופו.
הוא נעצר בידי האל ג'ורדן וסינסטרו, בשעה שקול מסתורי אומר להאנד להימלט יחד עם המכשיר.
מאוחר יותר הוא נראה בחדר מתים של בית חולים, מנסה לגנוב גופה.
מאבטח מוצא אתו, והאנד הורג אותו בעזרת המכשיר.
אותו קול מסתורי ששידל אותו לגנוב את המכשיר מאטרוסיטוס משתלט על הווייתו וגורם לו לשנוא את חיל הפקחים הירוקים.
כקרני אור, עצם קיומם מערער את האיזון בין אפלה ומוות.
האנד מחליט שעליו לכבות את אורו של כוח הרצון, אך כדי לעשות זאת עליו להתעמת מול הפקחים הירוקים בתחפושת.
הוא יוצר לעצמו תלבושת משק מתים ומתחיל לקרוא לעצמו "היד השחורה".
במשך השנים, האנד המשיך להתעמת עם ג'ורדן, אך הובס בכל פעם ונמלט לבית הקברות - שם מצא מנוחה ונחמה.
בשעה שהוא מובל לכלא, האנד נתקף לפתע בפרץ אנרגיה שהורג את שומריו ומקבל חזיונות של כוכב הלכת המת ריוט ושל סוללת הכוח השחורה.
לאחר החזיונות, הוא נודד במדבר, כשהמוות קורא לו.
הוא מורה לו להשיג בחזרה את כל הנשמות שהמוות איבד ביקום DC, בין היתר גם נשמותיהם של סופרמן והאל ג'ורדן.
האנד חוזר לבית משפחתו, רוצח אותם ומתאבד.
במהלך האירועים מופיעה שומרת היקום סקאר ומודיעה שקורבנו מרצה אותה והיא יוצרת את טבעת הכוח השחורה הראשונה, שמחזירה לחיים את האנד.
היא מגלה לו כי הוא התגלמותו הגשמית של המוות, באותו אופן שאיון הוא התגלמות כוח הרצון, פאראלקס הוא התגלמות הפחד והטורף הוא התגלמות האהבה.
האנד מכריז כי הוא ישתמש בכוחו כדי לכבות את אותו אור.
האנד מרגל אחרי ג'ורדן ופלאש בשעה שהם חולקים כבוד לקברו הלא מסומן של באטמן.
לאחר שהם עוזבים, האנד מחלץ את הגופה מהקבר ומתחיל בתהליך גיוסו של גיבור העל המת:
כאשר הוא מחזיק בגולגולתו של ברוס וויין, היד השחורה אומר לכוח המסתורי שעומד מאחורי הפקחים השחורים (ושוכן בסקטור 666) שאף אחד לא נמלט מהמוות.
מאוחר יותר, הוא נראה כשהפקחים השחורים האיש המוארך ואשתו סו דיבני הורגים את קרטר הול ואת קנדרה סונדרס.
הוא נכנס לחדר ואומר שלא ימלטו הפעם מהמוות.
שתי טבעות כוח שחורות עפות מתוך גולגולתו של באטמן ופוקדות על שני גיבורי העל המתים לקום לתחייה.
הוא גם נוכח כאשר הספקטר נשלט בידי הטבעת השחורה, ושמח לאידו שכוחות הקסם של גיבורי על כמו זטאנה לא עומדים בפני עוצמתו של "אדונו".
כשרמת הכוח של הפקחים השחורים מגיעה למאה אחוזים, סוללת הכוח השחורה משגרת את עצמה אל מחוץ לקוסט סיטי, בדיוק מעל חדר המתים של משפחת האנד.
האנד מביט בשביעות רצון כאשר נקרון עולה מן המתים, וטבעות כוח שחורות נוספות מגייסות את תושבי העיר שמתו בהשמדתה (באירועי דמדומי הברקת).
כשבארי אלן תוקף את נקרון, היד השחורה משתמש בגולגולת של באטמן כאמצעי לרסנו ולהחלישו.
האנד מובס בסופו של דבר כאשר אור לבן של הבריאה הופך מספר פקחים שחורים לפקחים לבנים, וטבעת כוח לבנה מתחברת אליו, מחייה אותו מחדש וגורמת לו ליצור טבעות כוח לבנות מתוך גופו, לשחרר את אנטי-מוניטור ולהשמיד את צורתו הגשמית של נקרון.
הוא נראה לאחרונה כשהוא בשבי שבט אינדיגו.
בחוברת "Blackest Night #2" מתוארים זכרונותיו של ויליאם האנד מתקופת ילדותו, וכן מחשבותיו הפרטיות לגבי כל אחד משבעת הצבעים שבספקטרום הרגשי.
האנד מתגלה במקום כלשהו על כדור הארץ, כשהוא לכוד בתוך פרוסליט, התגלמות החמלה של שבט אינדיגו, וחברי השבט מתקבצים סביבם.
כשהיד השחורה ואינדיגו-1, מנהיגת השבט, מתעמתים מול האל ג'ורדן, בארי אלן, סינסטרו, סיינט ווקר (מחיל הפקחים הכחולים) ולארפליז (הסוכן הכתום), האנד מסביר שטבעת הכוח הלבנה ריפאה אותו ממחלתו.
הדבר גורם לכולם להבין ששבט אינדיגו אינו מסוגל להרגיש שום רגש אחר מעבר לחמלה.
ג'ורדן מרמז שבהתחשב למעשיו של האנד בלילה האפל ביותר, כמה מחברי שבט אינדיגו עשו מעשים נפשעים בעברם.
אף על פי ששבט אינדיגו מציע לקחת את ישויות הרגש הנותרות למשמורת, ג'ורדן מסרב להצעה באומרו שאין הוא יכול לסמוך עליהם בחיפושו אחר הישויות כשברשותם המידע החדש שרכשו.
בדיוק באותו רגע, הדמות המסתורית אשר אחראית לחטיפתן של ישויות הרגש מופיעה יחד עם פאראלקס ומודיעה כי אין אפשרות להאמין לכל אלה המציגים רגשות.
היד השחורה מחזיק במכשיר אשר מסוגל לתמרן אנרגיה מטבעות הכוח של הפקחים הירוקים.
המכשיר משיג את האנרגיה על ידי ריקונה ישירות מטבעת הכוח או מהמשקעים שהטבעות משאירות מאחוריהן.
אולם, כמו הטבעות, גם המכשיר צריך להתמלא מחדש באנרגיה על בסיס קבוע כדי לפעול.
האנד בדרך כלל מטעין את המכשיר במהלך קרבות עם פקחים ירוקים, ומשתמש בו כדי לאתר טבעות כוח קרובות.
לאחרונה נודע כי המכשיר נוצר בידי אטרוסיטוס.
הניסויים שנערכו על האנד בידי חייזרים העניקו לו את היכולת לכלות את כוח החיים של יצורים חיים כדי ליצור מחדש את ידו, שנהרסה בידי הספקטר באירועי "גרין לנטרן: לידה מחדש".
לאחר התאבדותו, מעניקה לוסקאר את טבעת הכוח השחורה הראשונה ובכך מחזירה אותו לחיים והופכת אותו לפקח השחור הראשון.
טבעת הכוח השחורה - המחפשת ללא ליאות אחר "בשר" - נטענת על ידי הריגתם של יצורים חיים והסרת לבבותיהם.
כל לב ממלא עשירית אחוז מכמות הכוח של טבעות הכוח בחיל.
פקחים שחורים מסוגלים גם לקרוא את רגשותיהם של יצורים חיים, אשר נראים כהילה של צבעי הספקטרום הרגשי השונים (אדום לזעם, סגול לאהבה, ירוק לכוח רצון, כחול לתקווה, אינדיגו לחמלה וצהוב לפחד).
לאחר שהוחזר לחיים, האנד מומר לחבר שבט אינדיגו שטבעת הכוח שלו מסוגלת לחוש בחמלה באחרים ולאלץ חמלה באלה אשר לא קיים בהם הרגש.
באופן פרדוקסלי, לאור האינדיגו יש את היכולת לרפא באמפתיה גדולה ולחשוף יצורים חיים לכאב אותם גרמו לאחרים.
טבעות הכוח מסוגלות לשגר את העונדים אותן ואת אלה שבסביבתם למרחקים עצומים ביקום.
יכולת זו מרוקנת את טבעת הכוח, וחברי החיל משתדלים שלא להשתמש בה לעיתים קרובות.
| כיתוב = דרדוויל וארגון "היד", כפי שהופיעו על עטיפת החוברת Shadowland #1" מספטמבר 2010, אמנות מאת בילי טאן.
| מוציא לאור = מארוול קומיקס
| יוצר = פרנק מילר
| חבר=גורגון (מנהיג)סניף אמריקה:מאקוטו, טקאשי, יוקטה ואחריםהציפורן:הלוטוס השחור, מאקרו, יוקי
| חבר לשעבר=דרדוויל (מנהיג), טיגריס לבן, פיל יוריק, אקו, אלקטרה, וולברין, נורת'סטאר, פסיילוק, טרנטולה השחורה, טומבסטון, ליידי בולזאיי
היד הוא ארגון בדיוני מרושע המופיע בחוברות הקומיקס "דרדוויל" ביקום "מארוול קומיקס".
הארגון הוזכר לראשונה בחוברת Daredevil #174'' מספטמבר 1981 ונוצר על ידי פרנק מילר.
על פי העלילה, הארגון הוא מסדר מיסטי של מתנקשי נינג'ה המעורבים בפשע המאורגן ובשכירות חרב, וחבריו חושקים בכוח מעל לכל.
המסדר נוסד בערך בשנת 1588 ביפן, כחברה סודית של סמוראים, ששיתפו פעולה עם שבט נינג'ות המשרת שד בשם "החיה".
חברי הארגון מיומנים בשימוש בקסם תורת הנסתר, ויכולים לרצוח אדם ולהחזירו לחיים כמשרת "היד".
יריביהם הגדולים ביותר הם מובלעת טריטוריאלית בשם "הטיהור" (The Chaste), אסופת לוחמים בראשותו של סטיק, אמן לחימה עיוור ומורהו הרוחני לשעבר של מאט מורדוק.
במאורעות "דרדוויל: ארץ הצל" של שנת 2010, דרדוויל הפך למנהיג ארגון "היד" בטרם נכנס קינגפין לשורותיו ותפס את הפיקוד.
ארגון "היד" מוזכר בסרט הלייב אקשן "אלקטרה".
את דמותו של המתנקש קיריגי מגלם השחקן ויל יון לין; את סטיק, מנהיג "הטיהור", מגלם טרנס סטמפ.
ארגון "היד" מופיע בסדרת הלייב אקשן "דרדוויל", שם את דמותו של סטיק מגלם השחקן סקוט גלן.
גלן שב לגלמו בסדרה "המגנים", בה הארגון משמש כאנטגוניסטים הראשיים, ומקורם ביקום הקולנועי של מארוול נחשף - בגרסה זו הוקם הארגון בידי חמישה מנזירי קון-לון, הידועים כמנהיגי הארגון ו"חמש אצבעות היד", שגורשו מקון-לון אחרי שלמדו לרתום את אנרגיית הצ'י שלהם לצורך החייאת המתים.
"חמש אצבעות היד" הם אלכסנדרה רייד בגילומה של סיגורני ויבר, מאדאם גאו בגילומה של ויי צ'ינג הו, באקוטו בגילומו של רמון רודריגז, סוואנדה בגילומו של באבס אולוסאנמוקון ומורקאמי בגילומו של יוטאקה טקאוצ'י.
היד שקפאה הוא ספר שחיבר אורי שגיא, אשר היה אחראי על ניהול המשא ומתן בין ישראל וסוריה בשנים 1999–2000.
הספר עוסק בדילמות, בהתרחשויות ובהבנות שהיו מאחורי הקלעים של המשא ומתן שהתקיים בין סוריה וישראל בתקופה המדוברת.
החלק שעוסק במשא ומתן הגלוי כולל בתוכו גם תיאורים מפורטים על ועידת שפרדסטאון שהתקיימה בינואר 2000, עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, מזכירת המדינה של ארצות הברית מדליין אולברייט, המתווך דניס רוס, שר החוץ הסורי פארוק א-שרע וראש ממשלת ישראל אהוד ברק.
שגיא ביקש מברק שלא לנסוע לוועידה, ולתת לצוות המקצועי לעבוד במקומו.
שגיא כותב כי ברק סירב, והעדיף להיות נוכח ולדון בסוגיית הביטחון והנורמליזציה בלבד, כך שנשאר זמן מועט לסוגיית המים והגבולות.
טענתו של שגיא הייתה כי ההתחמקות מנושאים אלו הייתה מה שהכשיל את הוועידה.
בספר מתוארת משנתו המדינית-ביטחונית של שגיא הגורסת כי המשך קיומה של מדינת ישראל לא תלוי רק בשטחים בהם היא מחזיקה, אלא גם בקביעת גבולות הקבע והכרה בהם ברמה בין-לאומית.
כוח צבאי איננו מספיק לקיומה של מדינה, ויש להעמיק ולחזק את הרכיב המדיני.
שגיא מאמין כי הסכם טוב המבטיח את האינטרסים של המדינה בהיבט הגבולות, המים והביטחון הוא הסכם הדורש ויתורים על שטחים.
בספר מסביר שגיא כי על מנת להגיע להסדר, כל צד מוכרח להתחשב באתוס של השני.
הידאו קוג'ימה (ביפנית: 小島 秀夫; נולד ב-24 באוגוסט 1963) הוא מפתח משחקי וידאו יפני, תסריטאי ומפיק, מייסד האולפן "קוג'ימה הפקות".
בעבר הועסק על ידי חברת קונאמי כסגן-נשיא של חטיבת "Konami Digital Entertainment", תפקיד שבו החזיק עד שנת 2011. קוג'ימה נחשב לאחד מהיוצרים המשפיעים והחדשניים ביותר בתעשיית משחקי הווידאו.
בשנת 2015 החלו דיווחים על כך שקוג'ימה יעזוב את Konami, המפיצה שאיתה עבד במשך שנים ארוכות לאחר צאת המשחק Metal Gear Solid V: The Phantom Pain.
מאוחר יותר Konami ציינה כי הם מחפשים עובדים לצוות חדש לכותרי Metal Gear.
שמו של קוג'ימה הוסר מעטיפת המשחק ושם האולפן Kojima Productions שונה ל-Konami Los Angeles.
מיד לאחר שעזב את קונאמי הכריז קוג'ימה כי החברה החדשה שלו, שנקראה גם היא "Kojima Productions", תפתח משחק בלעדי לפלייסטיישן 4. בכנס E3 2016 המשחק הוכרז בתור "Death Stranding".
במהלך השנים נודע כי צוות השחקנים במשחק יכלול את נורמן רידוס, מאדס מיקלסן ולאה סדו.
המשחק יצא לבסוף ב-2019, וזכה לשבחים על הגרפיקה, המוזיקה והדיבוב, אך לביקורות מעורבות על הגיימפליי והסיפור.
למרות זאת, המשחק הצליח מאוד במכירות והיה מועמד (וגם זכה) לפרסים, וגם הוכרזה גרסה של המשחק למחשב.
בשנת 2019 גילם מתנקש בסדרה "זקנים מכדי לגווע ולמות צעירים" שיצרו ניקולס וינדינג רפן ואד ברובייקר לרשת אמזון.
בספטמבר 2024 חתם עם סוכנות הכישרונות WME כדי להרחיב את פעילותו בהוליווד.
הוא מתכנן להוציא לאור משחקים חדשים, כולל "Death Stranding 2", "Physint", ופרויקט משותף עם ג'ורדן פיל בשם "O.D.".
קוג'ימה הדגיש כי הוא מגדיר את עצמו כעצמאי ובכוונתו להישאר כזה, ללא מימון חיצוני, עם הסטודיו Kojima Productions.
קוג'ימה עובד גם על משחק בשם "Physint", שמתמקד בריגול ונמצא בשלב מוקדם של פיתוח.
היד החמה הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר והיוצר עידן רייכל אשר יצא לאור בתאריך 3 בדצמבר 2015. לפני יציאתו יצאו ממנו שני סינגלים: "מעגלים" ו"לפני שייגמר".
רייכל כתב, הלחין ועיבד את כל השירים באלבום.
בשניים מהשירים, "מעגלים" ו"בחמש שניות", השתתף בעיבוד גלעד שמואלי, שותפו לעיבודי השירים מהפרויקט של עידן רייכל.
שיר אחד באלבום, "געגוע", שרה הזמרת דנה צלח.
עוד לפני יציאתו, הגיע האלבום למעמד של "אלבום זהב", ולאחר מכן גם למעמד "אלבום פלטינה".
כמו כן, האלבום הגיע למקום ה-3 במצעד אלבומי מוזיקת העולם של בילבורד.
מונומנט היד הפתוחה הוא פסל הממוקם בקריית הממשל בעיר צ'אנדיגאר שבהודו.
מעצב המונומנט הוא האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורובזיה.
צורת הפסל היא כשל כף יד פתוחה.
על הפסל חרותות המילים "פתוח לתת, פתוח לקבל", וצורתו נועדה לסמל את "היד לתת והיד לקבל, את השלום, השגשוג ואת אחדות האנושות".
המונומנט נמצא בתוך מרכז השלטון של צ'אנדיגאר, בירת המדינות פנג'אב והריאנה שבצפון הודו.
המתחם תוכנן כולו על ידי לה קורבוזיה, וכולל את בנייני הממשלה, הפרלמנט ובית המשפט העליון.
זהו העותק הגדול ביותר של היצירה, אותה ביצע לה קורבוזיה במקומות שונים.
ציור הפסל הפך לסמל העיר צ'אנדיגאר.
בסיס הפסל עשוי בטון, שנותר חשוף על פי עקרונות הברוטליזם, וגובהו 12 מטרים.
הפסל עצמו עשוי מתכת וגובהו 14 מטרים, כך שהגובה הכולל של המונומנט הוא 26 מטרים.
הפסל תוכנן כך שחלקו המתכתי יוכל להסתובב על פי כיוון הרוח.
הידבקות רגשית ברשתות חברתיות מבוססת על תופעה מתחום הפסיכולוגיה החברתית והארגונית המתארת השפעה והעברת רגשות מאדם אחד לאדם אחר, או מאדם יחיד אל קבוצה.
אחד ההסברים לתופעה מתייחס לתהליך חיקוי לא רצוני של "המדביק", האדם המחקה - "הנדבק" מתאים ומשנה את תפיסותיו ורגשותיו בהתאם.
מחקרים בנושא מראים כי התופעה של העברת רגשות בין אנשים היא חלק אינטגרלי מטבע האדם בעלת פוטנציאל להשפיע על קשת רחבה של תחושות כגון: פחד קולקטיבי, גועל, התפרעות, קבלת החלטות, עצב ושמחה.
עוד ניתן לומר כי אירועים שליליים מובילים להדבקות רגשית חזקה מאשר רגשות חיוביים.
הקדמה הטכנולוגית והתפתחותן של פלטפורמות מדיה וירטואלית הרחיבו את היכולת להידבקות רגשית ברשת החברתית, תופעה זו באה לידי ביטוי בקמפיינים ויראליים ברשתות חברתיות שונות (לדוגמה – פייסבוק, טוויטר) כאשר המשתמשים מזדהים רגשית ומעבירים את התחושה לקהל הרחב ברשת בכלל ובפלטפורמות חברתיות בפרט.
בשלהי שנות ה-70 החלו חוקרים להתמקד בחקר התופעה - "הידבקות רגשית", במסגרת מחקרים בתחום הפסיכולוגיה החברתית בארצות הברית.
תחילה עסקו החוקרים ריצ'רד רספון (Richared Rapson) ואליין הטפילד (Elaine Hatfield) בהגדרת הרגשות וסיווגם לרגשות שליליים וחיוביים המחקרים התייחסו לפעולת חיקוי המתרחשת בעקבות תגובה של אדם אחר לסיטואציה מסוימת ובסיבות לשינוי רגשות מעת לעת.
חוקרים בתחום מצאו כי ההדבקות הרגשית מתרחשת באופן שאינו מודע מצדו של "הנדבק", כמו כן מצאו כי ישנן שתי דרכים להעברת המסר - גלויה או סמויה.
הדבקה רגשית סמויה נשענת על הטענה כי תהליך ההידבקות נעשה באופן אוטונומי כאשר בהכרח מתקיימת אינטראקציה בין המוסר למקבל, העברת המסר לרוב עוברת באופן שאינו מילולי על ידי רטוריקה, שפת גוף, אופי וצורת כתיבה ופרשנות אישית.
מאידך תאוריה מתחום הסוציולוגיה בנושא עוסקת בצורך הקיומי של אנשים להגיב בצורה הולמת את הסיטואציה בראי הסביבה, על פי גישה זאת "הנדבק" בוחן את רגשות הסביבה ומאמץ אותה כאבן דרך להתנהגות באותה סיטואציה.
הסיבה השנייה המיוחסת להידבקות רגשית עוסקת באדם או קבוצה בעלי אינטרס לשנות את דעתם, תפיסתם או הרגשתם של האחר קרי מנהיגים העושים זאת בדרכים גלויות או סמויות כאשר בעלי האינטרסים הם ה"מדביקים" והקהל שלהם "הנדבק.
דרך פעולתם כוללת מניפולציות רטוריות ועוררות רגש אצל הקהל - מיוחס לגישה הסמויה, בגישה זו תיתכן גם מתן תמריץ ממשי חיובי או שלילי על מנת להשפיע על רגשות הנמען המתארת גישה גלויה להעברת המסר.
על פי ניסויים שנערכו נראה כי אירועים חיוביים מביאים ל"הידבקות רגשית" קטנה יותר מאשר אירועים שליליים המעוררים תגובות רגשיות בעצימות גבוהה, באופן קוגניטיבי שבא לידי ביטוי בפעולה מהירה או התנהגות חריפה כלפי הסיטואציה.
לצד הממצאים שאוזכרו מצאו החוקרים כי הדבקות רגשית יכולה להתקיים גם בשלט רחוק ואינה מחייבת אינטראקציה פיזית - פנים מול פנים.
התפתחות טכנולוגית וצמיחתן של פלטפורמות ורשתות חברתיות שונות הביאו לשינוי תפיסתי כלפי האינטראקציה החברתית.
כיום, המרקם החברתי של חיינו מכיל תקשורת וירטואלית רבה בייחוד באמצעי מדיה ורשתות חברתיות, הדבקה רגשית ברשת היא התוצר של הידבקות רגשית במרחק רחוק אשר הרשת מהווה פלטפורמה לקיום התופעה, תופעה זו ברשת מאפשרת את התפשטות ההידבקות לקהל רחב יותר והטרוגני במגוון אין סופי של נושאים.
בעבר הידבקות רגשית במשמעותה הוויראלית הייתה מתפשטת תוך מספר ימים בעידן הרשתות החבריות הוויראליות מקבלת משמעות אחרת וכך גם המשמעות הרחבה של המושג הידבקות רגשית.
כיום ידיעה חדשותית יכולה להגיע למספר רב של משתמשים תוך דקות מספר לעומת ימים בעבר.
סביבה חברתית מודרנית זו הביאה עמה מחקר רב העוסק בהתנהגות והשפעתה בסביבה הווירטואלית בקהילות ברשת.
לעומת זאת, מצאו כי מי שנחשף לתכנים שליליים הגיב באופן שלילי ומוחצן יותר באופי הפעילות של ברשת החברתית פייסבוק.
בניסויי זה הוכח "הדבקות רגשית" מתקיימת ברשתות חברתיות באופן שאינו מודע וכי ניתן להעביר מצבים רגשיים לאחרים בשלט רחוק וללא אינטראקציה פיזית.