tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כוחו של השירות היה כה חזק, עד ששניים מנשיאי ברזיל בתקופת המשטר הצבאי, אמיליו גרסטזו מדיסי וז'ואו פיגיירדו שימשו כראשי השירות בטרם קיבלו את משרת הנשיא.
שירות המבחן לנוער הוא שירות חברתי טיפולי חינוכי הפועל כשירות ארצי במסגרת האגף לנוער, צעירים ושירותי תקון במשרד הרווחה והביטחון החברתי.
ייחודו של שירות המבחן לנוער הוא באוכלוסייה המופנית אליו והשימוש בסמכות ככלי טיפולי.
שרות המבחן לנוער הוא חלק ממערכת הפיקוח והסדר החברתי, העוסקים בנוער עובר חוק.
היא כוללת גם את מחלק הנוער של המשטרה, כחושף את העבירות וחוקר את החשודים, את התביעה המעמידה אותם לדין, ואת בית המשפט לנוער, בו נדונה האשמה ומוכרע הדין.
ברוב מדינות המערב קיימת התייחסות מיוחדת לקטינים עוברי חוק.
קציני המבחן לנוער מסייעים לבית המשפט בבואו לבחון את ההיבט האישי והשיקומי של הקטין.
אך בעוד שברוב המדינות ממוקמים קציני המבחן במסגרת המערכת המשפטית, בארץ פועל שירות המבחן לנוער במסגרת משרד הרווחה והביטחון החברתי הממונה על הספקת השירותים החברתיים לאוכלוסייה הנזקקת.
עובדה זו מציינת את הדגש המיוחד שניתן להיבט החינוכי-טיפולי-שיקומי בהתייחסות לקטין עובר החוק.
בהמשך למגמה זו נקבע, כי ההכשרה המקצועית של קצין המבחן היא עבודה סוציאלית.
מטרות העבודה הסוציאלית ועקרונות פעולתה מנחים את עבודת שירות המבחן לנוער.
הטיפול בקטינים עוברי חוק בשירות המבחן לנוער נעשה על בסיס חוק הנוער "שפיטה ענישה ודרכי טיפול" תשל"א – 1971. חוק זה נותן ביטוי לעמדה חברתית לפיה התנהגות מנוגדת לחוק אצל בני נוער היא במידה רבה תוצאה של קשיים ומצוקות אישיות, משפחתיות או חברתיות.
חובתם של באי כוח החברה לאתר את הקושי והמצוקה של הקטינים הללו, לפעול כדי לסייע להם להתמודד עם בעיותיהם, לעשות את המיטב כדי להחזירם למסלול תפקודי תקין, ולספק להם את הכלים להתפתחות תקינה.
ההשקפה היסודית של שיטת המבחן הייתה קיימת זמן רב לפני שהוכר המבחן כשיטה לשיפוט עבריינים.
רישומים שנמצאו מעידים כי בספרד במאה ה-16 ובארצות הברית במאה ה-18 השתמשו במונח מבחן לגבי שיפוט אדם לתקופת ניסיון.
נראה איפה ששיטת המבחן של היום היא גלגול מודרני של רעיון ישן.
Probation, בתרגום מאנגלית מבחן, משמעו מתן תקופת ניסיון לאדם שנמצא אשם בדין, תקופה בה יעמוד בפיקוח קצין מבחן וייעזר בהדרכתו.
צו המבחן ניתן על ידי בית משפט, על יסוד הערכה פסיכו-סוציאלית הכלולה בתסקיר קצין מבחן לתקופה הנראית דרושה למטרות הטיפול, בין שישה חודשים עד שלוש שנים.
מתן הצו מותנה בהסכמתו של האדם להימצא בפיקוחו של קצין מבחן שכן המבחן אינו עונש אלא דרך של טיפול.
כאשר המבחן אינו עולה יפה, ניתן לחדש את הדיון המשפטי ביוזמת קצין המבחן.
מתן שירותי אבחון וטיפול לקטינים בגילאי 12-18, המופנים על ידי המשטרה כחשודים בביצוע עבירות, במטרה לשקמם, לשפר את הסתגלותם האישית והחברתית ולמנוע ביצוע עבירות בעתיד.
סיוע למערכת אכיפת החוק לצורך התאמת החלטות בכל הקשור לקטינים עוברי חוק.
חקירה פסיכו סוציאלית והגשת תסקירים וחוות דעת הכוללים המלצות למשטרה, לפרקליטות, ולבתי המשפט, לגבי קטינים שנפתחו נגדם תיקים פליליים.
הגשת תסקיר היא דרישה בחוק.
התסקיר מוגש לבית המשפט לנוער, לאחר הכרעת הדין, כצעד ראשון בשלב הטיעונים לעונש.
התסקיר כולל מספר נושאים קבועים, הבוחנים היבטים שונים הנוגעים לנער: נתונים על הקטין מצבו הגופני, השכלי, הנפשי של הקטין, אשר נבחנו בעיקר על סמך ממצאים שהתקבלו בראיון הקטין, תוך שהם נתמכים במקורות מידע נוספים ולעיתים במסמכים שקצין המבחן מקבל אודות הקטין.
נתונים על תפקודו של הקטין במסגרת הלימודים או העבודה, קשריו החברתיים, בעיות שהתגלו, אפשרות של שימוש בסמים או אלכוהול, ומידת התחברותו לעוברי חוק.
נתונים על משפחתו מצבם הכלכלי, החברתי והבריאותי של ההורים ובני המשפחה האחרים, והשפעתם על הקטין.
נבחנים יחסי הגומלין במערכת המשפחתית, ומעמדו של הקטין בתוכה, השפעת ההורים עליו והיכולת שלהם להטיל עליו סמכות ולהציב גבולות להתנהגותו.
דרך תגובתם של ההורים למעשה העבירה נדונה אף היא.
יחסו של הקטין למעשה העבירה המניעים והסיבות כפי שהוא מביא אותם, מידת האחריות שהוא מקבל על עצמו ומשמעותה, מידת האשמה והחרטה, ויחסו לנפגעי העבירה.
יש התייחסות למעשי עבירה קודמים ונוספים.
בעקבות מכלול הנתונים מביא קצין המבחן את הערכתו בדבר מידת הסיכון שהנער יבצע עבירות נוספות וכן הצרכים והסיכוי של הנער להשתקם.
בתסקיר מובא סיכום בדבר הקשר של הקטין עם קצין המבחן, ומידת הסיוע שהקטין עשוי להפיק מקשר זה.
התסקיר מסתיים בסיכום הנתונים והערכה לגבי מצבו של הקטין, שעל פיהם קצין המבחן מגיע למסקנה בדבר דרך הטיפול שבה הוא ממליץ לבית המשפט לנקוט לגבי הקטין, כדי להביא לידי שינוי בהתנהגותו.
התסקיר לבית המשפט לנוער הוא התוצר מרכזי בעבודתו קצין המבחן.
חקירה והכנת תסקיר מעצר וביצוע פיקוח מעצרים: קצין המבחן נדרש, בצו של בית משפט, לכתוב תסקיר מעצר ובו להמליץ על חלופה אפשרית במקום המעצר או תנאים מיוחדים לשחרור של הקטין ממעצר.
כתיבת תסקיר מעצר וההמלצות הנדרשות מחייבות את קצין המבחן לנוער לבצע ראיון ייחודי לקטין, וזאת בתנאים ובנסיבות מיוחדים, כשהקטין נתון במעצר.
תסקיר המעצר כולל את נסיבותיו האישיות של הקטין, משמעות המעצר, החלופות למעצר ולשחרור, או המלצה בדבר תנאים מיוחדים לשחרור בערובה והפיקוח עליהם.
חוק המעצרים ותקנותיו אינם מפרטים מהן נסיבות אישיות של נאשם, יחד עם זה ברור כי יש להביא לפני בית המשפט תמונה מלאה ככל הניתן, בזמן קצר, על מצבו של הקטין.
מידע זה צריך לכלול מספר נושאים הקשורים להיסטוריה ולהתנהגות הפלילית של הקטין בעבר, לתפקודו, ולמערכת היחסים המשפחתית והחברתית.
המידע בתסקיר המעצר צריך לכלול התייחסות למשמעות המעצר לגבי הקטין.
על קצין המבחן לבדוק את השפעת המעצר על הקטין, ולשם כך הוא צריך לאסוף מידע מספק ולגבש התרשמות אשר תאפשר לבית המשפט לשקול את החלטתו על בסיס מרב המידע הרלוונטי.
הגשת תסקיר אל היועץ המשפטי לממשלה לעניין עיכוב הליכים: תסקיר זה דומה במתכונתו לזה המוגש לבית המשפט, יוגש ליועץ המשפטי לממשלה, על פי בקשתו.
הפנייה נעשית על ידי הקטין והוריו או בא כוחם המגישים בקשה לעיכוב הליכים ליועץ המשפטי לממשלה.
התסקיר והמלצת קצין המבחן מסייעים ליועץ הממשלתי לגבש את החלטתו לגבי הליך זה, ואף לקבוע את התנאים שבהם הוא יאשר את עיכוב ההליכים.
מסירת דוחות ללשכת גיוס על קטינים מועמדים לשירות ביטחון (גיוס לצה"ל): על פי חוק שירות ביטחון (נוסח משולב), התשמ"ו-1986.
טיפול בעוברי חוק קטינים על פי צווי בית משפט לנוער
חקירה וטיפול בקטינים שהופנו בהליך אי-תביעה סמים מותנה: על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, 51.056 (תיקון, התשנ"ז-1997).
שירות המכס הפדרלי של רוסיה הוא הזרוע הממשלתית ברוסיה המופקדת על פיקוח המכס ויישום מדיניות הממשל בנושאי מטבעות ומאבק בהברחות בלתי חוקיות.
רוסלן דווידוב הוא ראש שירות המכס הפדרלי הנוכחי מאז פברואר 2023.
גוף המכס הראשון ברוסיה הוקם לראשונה בתקופת האימפריה הרוסית בשנת 1865 בתור המחלקה לאיסוף המכס ובאוקטובר 1893 הפכה לגוף משמר הגבול של משרד האוצר.
אחריות הטלת המכסים נותרה כחלק מתפקידיו של גוף משמרות הגבול גם בתקופת ברית המועצות ועד שנת 1990 הועברו תפקידי המכס לידי ועדת המכס הממלכתית שאך הוקמה והוכפפה לממשלת רוסיה.
ב-9 במרץ 2004 בצו נשיאותי מספר 314 הוקם שירות המכס הפדרלי מתוך ועדת המכס הממלכתית שפורקה.
מאז הקמת השירות בשנת 2004 ועד 2006 היה הגוף כפוף למשרד לפיתוח כלכלי, כאשר בשנת 2006 הועבר לאחריותה הישירה של הממשלה.
בינואר 2016 הוחלט להעביר את שירות המכס הפדרלי לאחריות משרד האוצר הרוסי.
שירות המודיעין והביטחון של מולדובה (מולדובנית: SIS, Serviciul de Informaţii şi Securitate al Republicii Moldova) הוא השירות החשאי המרכזי ברפובליקה המולדבית.
הארגון אחראי על ביטחון פנים, ביון חוץ ולוחמה בטרור.
גוף ביטחון המדינה הראשון במולדובה הוקם בצו נשיאותי מספר 196 מה-9 בספטמבר 1991 בתור המשרד לביטחון לאומי.
מבנה הארגון וסמכויותיו הוגדרו ב-16 בספטמבר אותה שנה.
ב-11 באוגוסט 1993 צו נשיאותי מספר 125 הרחיב את סמכויות הארגון ואלה כללו גם סמכויות סכום ריגול צבאי.
ב-16 בנובמבר 1999 נחקק חוק חדש לפיו המשרד לביטחון לאומי פורק ובמקומו הוקם שירות המודיעין והביטחון של מולדובה, כגוף מרכזי לביטחון פנים.
ב-1999 לראש שירות הביון והביטחון החדש מונה הדיפלומט הקרייריסט, ואלרי פסאט.
שלוש שנים לאחר מכן הפרלמנט פיטר את פסאט, בדצמבר 2001. במקומו מונה הגנרל יון אוּרסוּ, למנהל הארגון.
ב-18 בינואר 2000 משמר הגבול הופרד מהארגון והפך לגוף ציבורי עצמאי.
ב-10 בספטמבר 2002 הוקם מרכז האימונים של הארגון והמכון הלאומי למודיעין וביטחון כגוף עליון להכשרת קציני השירות.
ב-22 ביולי 2005 נוספו לארגון סמכויות חקירת פשיעה חמורה וב-13 בנובמבר 2006 הוקם ממרכז ללוחמה בטרור, שסייע לשירות לתאם ולייעל את האמצעים שלו ללוחמה בטרור.
ב-13 בפברואר 2010 נלקחו מהארגון סמכויות אבטחת התקשורת הממשלתית ומרכז התקשורת המיוחדת, שהיה כפוף לשירות, הפך לגוף עצמאי הכפוף ישירות לממשלה.
שירות היערות של ארצות הברית הוא סוכנות במחלקת החקלאות של ארצות הברית השוכנת בוושינגטון די.
סי., המיועדת לנהל את 154 היערות הלאומיים ואת 20 הערבות הלאומיות , ששטחם הכולל מסתכם ב-781,000 קמ"ר.
אגפים מרכזיים בסוכנות הם מערכת היערות הלאומיים, אגף היערנות הממלכתי ואגף היערנות הפרטי, וכן אגף המחקר והפיתוח.
בשטחים הלאומיים יש 122 אתרי סקי, 4,300 אתרי מחנאות, 277,000 אתרי מורשת, כ-233,682 ק"מ של שבילים (שבילי הליכה, אופניים, טרקטורונים, רכיבת סוסים, אופנועי שלג ועוד) ותשע מונומנטים לאומיים.
ב-1876 הקים הקונגרס האמריקאי משרד מיוחד במחלקת החקלאות כדי לעמוד על טיב מצבם של היערות בארצות הברית.
ב-1881 משרד זה התרחב והפך לחטיבה ליערנות (Division of Forestry).
ב-1891 נחקק חוק המסדיר הפקעה של שטחי אדמה מרשות הציבור והגדרתם כ"שמורות יער" שמנוהלות תחת מחלקת הפנים של ארצות הברית.
לפי חוק שנחקק ב-1905 עבר ניהול שמורות היערות ממשרד הקרקעות הכללי שבמחלקת הפנים של ארצות הברית ללשכת היערנות במחלקת החקלאות ששינתה את שמה לשירות היערות האמריקאי.
מנהל לשכת היערנות, גיפורד פינצ'ו, מונה למנהל השירות.
לא כל היערות הלאומיים שתחת סמכותו של שירות היערות מיוערים בכל שטחם, למשל היער הלאומי טונגס באלסקה שבו יש שטחי קרחונים בעת גאות והיער הלאומי וסטץ'-קש ביוטה שבו אתרי סקי.
השירות מסדיר בין היתר את שמירת ההגבלים באזורים שהוגדרו כשטחים שוממים בכוחו של חוק שנחקק בקונגרס, שהם אזורים בהם אסורים כריתת עצים, כרייה, הקמת כבישים ובניינים וחכירת שטח לצורכי חקלאות או רעייה של חיות משק.
מהסמלים המזוהים עם שירות היערות הוא דמות הדוב הבדיוני "Smokey Bear", דמות הקמע שלו.
הוא נוצר בשנת 1944 כחלק ממסע פרסום לחינוך הציבור האמריקאי על הסכנות שבשרפת יער ולעידודו לנקיטת זהירות יתרה בעת שהייה באזור מיוער, למניעת שריפות.
הדמות עדיין משמשת את השירות בפרסומיו.
שירות החוץ הישראלי הוא מכלול המורכב מכלל הדיפלומטים המועסקים על ידי המדינה בנציגויות ישראל בעולם ובמטה משרד החוץ בירושלים, בתפקידים מדיניים, מינהליים וקונסולריים.
התפיסה המונחת בבסיסו היא של שירות חוץ מקצועי ולא פוליטי, המשמש זרוע ביצועית של מדינת ישראל ומופקד על יישום מדיניות החוץ, כפי שמתווה ממשלת ישראל הנבחרת.
משרד החוץ אחראי לקליטתם והכשרתם המקצועית של אנשי שירות החוץ, להנחייתם במהלך השירות ולהענקת תנאי שירות מתאימים להם ולבני המשפחה הנלווים אליהם בשליחויות לחו"ל.
שירות החוץ של מדינת ישראל נבנה על יסוד הנציגויות שהקימה המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית ברחבי העולם.
מרבית נציגיה הראשונים של מדינת ישראל לאחר הכרזת העצמאות היו לפיכך נציגי הסוכנות, ששימשו כנציגי המדינה החדשה עוד לפני שזו זכתה להכרה דיפלומטית רשמית.
לאלה התווספו בוגרי מוסד להשתלמות של המחלקה המדינית (שנקרא גם "בית הספר לדיפלומטים"), שנוסד בנובמבר 1946 במטרה להכשיר דיפלומטים מקצועיים עבור שירות החוץ העתידי.
עם הקמת משרד החוץ ב-14 במאי 1948 נעשה מאמץ לגייס ולהכשיר במהירות עובדים מתאימים לשירות החוץ.
שר החוץ, משה שרת, גייס עובדים מקרב אישי ציבור מוכרים וידועים בארץ או מבין פעילים ציוניים בקהילות יהודיות בחו"ל.
שרת הקפיד על רמתם הגבוהה של עובדי משרד החדש ועל התאמתם למילוי תפקידים דיפלומטיים.
בנוסף, דרש שרת מעובדי שירות החוץ לעברת את שמותיהם הלועזיים.
ביולי 1948 העסיק משרד החוץ 104 עובדים, ואילו באוגוסט 1949 עלה מספרם ל-219, מהם 40% נשים, כאשר כ-100 מהם שירתו בנציגויות ישראל בחו"ל ולצדם כ-165 עובדי נציגות מקומיים.
תנאי השירות נקבעו כשווים לאלו של שאר משרדי הממשלה, אך המשרתים בחו"ל קיבלו תוספת מיוחדת בהתחשב עם הוצאותיהם ורמת החיים במקום השירות, וכן תוספת חופשה כדי לאפשר להם לבקר בארץ.
לאורך השנים נעשו ניסיונות שונים להבטיח, כי קליטת עובדים לשירות החוץ והכשרתם תתבסס על נורמות מקצועיות בלבד.
בינואר 1969 נפתח קורס צוערים ראשון במתכונת חדשה, כאשר הקבלה אליו הותנתה בעמידה בתנאי מכרז פומבי ובתהליך מיון מוסדר.
הקורס, שמתקיים במתכונת דומה עד היום, מכשיר את הצוערים הנכנסים לשירות החוץ במקצועות הדיפלומטיה השונים, כולל קורסי ניהול, שפות, היסטוריה ופוליטיקה בינלאומית, יהדות, ציונות ואטיקט דיפלומטי.
בשנת 1993, בתקופת כהונתו של שמעון פרס כשר החוץ, הוחלט לבצע רפורמה שבמסגרתה ייקבעו תנאי שירות ייחודיים לאנשי שירות החוץ, כדי להבטיח שמירה על רמתם הגבוהה ואת ייצוגה הנאות של ישראל בזירה הבינלאומית.
הצורך ברפורמה הוסבר בכך שאין מדובר במקום עבודה רגיל, אלא באורח חיים המעמיד את העובדים בפני אתגרים מורכבים, וכן בשל הדרישות הגבוהות בהן הם צריכים לעמוד:
במסגרת הרפורמה נחתם הסכם קיבוצי מיוחד, שעוגן בתקנון שירות החוץ, ובו נקבע דירוג שכר ייחודי לעובדי שירות החוץ, המבדיל אותם מיתר עובדי המדינה.
בעשורים האחרונים התייצב גודלו של שירות החוץ הישראלי על כ-900 עובדים, מהם כ-350 בנציגויות בעולם והשאר בתפקידי מטה בארץ.
הנהלים וההוראות הנוגעים לשירות החוץ מאוגדים בתקנון שירות החוץ, המתפרסם על ידי הנהלת משרד החוץ.
בסעיף ב' מתייחס הקוד האתי לערך ה"ממלכתיות":
ערכים נוספים הכלולים בקוד האתי הם: העבודה כשליחות לאומית, מקצועיות, ייצוגיות, טוהר מידות, מצוינות, עבודת צוות, אמינות, אחריות, משמעת, סולידריות וגאוות יחידה.
שירות החוץ הישראלי נחלק לשניים:
שירות החוץ המדיני - אמון על ניהול המגעים המדיניים עם נציגי ממשלות זרות וארגונים בינלאומיים, פעילות בתחום ההסברה והדיפלומטיה הציבורית, סיכול מדיני, דיפלומטיה כלכלית, קשרים בין-דתות ועם היהודים בתפוצות ועוד.
שירות החוץ המינהלי - אמון על ניהול ההיבטים האדמיניסטרטיביים בעבודת משרד החוץ וכן על השירות הקונסולרי.
עובדים במשרד החוץ השייכים לדירוג האחיד בשירות המדינה (השירות המינהלי) או המועסקים בחוזי העסקה אחרים אינם נחשבים לחלק משירות החוץ.
מערכת הדרגים בשירות החוץ הישראלי מתבססת על שיטת הדרגים המקובלת במרבית מדינות המערב.
בקום המדינה נקבע, כי הדרגה הגבוהה ביותר בשירות החוץ החדש תהיה ציר ממונה על צירות ולא שגריר, וזאת מטעמי צניעות.
ואולם עם התפתחות יחסי החוץ של ישראל, הועלו מרבית המשלחות הדיפלומטיות של ישראל לדרג שגרירות, ובהתאם הוחל גם להעניק דרגי שגריר לדיפלומטים הבכירים.
הדרגים בשירות החוץ הישראלי הם: שגריר, ציר, ציר-יועץ, יועץ, מזכיר ראשון, מזכיר שני, צוער (מתמחה).
בשנת 2014 הוחלט על הכנסתו של דרג חדש בין דרגי שגריר וציר, בשם "ציר בכיר".
על פי תקנון שירות החוץ, קליטה לשירות החוץ נעשית באמצעות קורס הצוערים.
נציבות שירות המדינה מודיעה בתקשורת על פתיחת קורס צוערים ועל תנאי הסף לקבלה לקורס.
מיון המועמדים נעשה בתאום בין הנציבות והמשרד.
ההכשרה נמשכת חמש שנים וכוללת לימודים במשך כחצי שנה, שאחריהן עוברים הצוערים התמחות הכרוכה בעבודה ביחידות המשרד בארץ ובנציגויות בחו"ל.
לאורך השנים אפשרה הנהלת משרד החוץ קליטה לשירות החוץ של עובדי משרד ותיקים, גם שלא דרך קורס הצוערים.
בעקבות ביקורת מצד מבקר המדינה, נכנס לתוקף באפריל 2008 נוהל הקובע כללים למעבר של עובדי המשרד לשירות החוץ, על בסיס קריטריונים מקצועיים, ונקבעו תנאי סף להגשת מועמדות למשרות בחו"ל.
במקרים שבהם לא עולה בידי משרד החוץ לאייש משרות פנויות בנציגויות בעובדיו הכשירים לשרת בחו"ל, ניתן לאיישן באמצעות מכרז בין-משרדי או באמצעות מכרז פומבי המופנה לכלל הציבור, בהתאם להוראות תקנון שירות המדינה.
לפי מבקר המדינה, בנובמבר 2014 למעלה מ-13% מכלל עובדי שירות החוץ לא היו כשירים לאייש משרות בדירוג שירות החוץ בנציגויות בחו"ל.
באותה עת הנציגויות היו מצויות בתת-איוש של 32 משרות, שהן למעלה מ-8% מ-382 המשרות המיועדות לעובדי שירות החוץ בחו"ל.
נוסף על כך, 15 עובדים ללא הכשרה מדינית איישו משרות שמוגדרות בתקן "משולבות מדיני" - משרות שתיאורן כולל שלושה תפקידים - תפקיד מדיני (לרבות ממלא מקום השגריר בהיעדרו), קצין מינהלה וקונסול קונסולרי.
תקנון שירות החוץ מגביל את משך כהונתם של כל השליחים בחו"ל לתקופה של 3 עד 6 שנים, מסיבות מקצועיות, משפחתיות ומנהלתיות (בניגוד לתפקידים בארץ, בהם אין לרוב קצובת כהונה).
כתוצאה, נדרש שירות החוץ לקיים סבבי מינויים באופן תדיר הרבה יותר מהמקובל בשירות המדינה, על בסיס רוטציה קבועה של עובדים בין הארץ לחו"ל.
בפועל, מרבית אנשי שירות החוץ משרתים כשליש ממשך הקריירה שלהם בתפקידים בחו"ל ובשאר הזמן הם ממלאים תפקידי מטה בארץ, אך יש גם כאלה שמרבית שירותם הוא בחו"ל.
מינוי עובדים לתפקידים השונים בשירות החוץ, לרבות בנציגויות, נעשה על ידי ועדות מינויים פנימיות של המשרד, הפועלות על יסוד הוראות ייחודיות לשירות החוץ.
ועדת המינויים העליונה מחליטה על מינויים לראשי נציגויות (בכפוף לאישור הממשלה), סמנכ"לים וראשי אגפים.
ועדת המינויים השנייה מחליטה על מינויים בדרגות נמוכות יותר וכן על קידום עובדים בדרג.
המינויים לתפקידים בחו"ל נעשים בדרך כלל כמה חודשים לפני מועד החילופים עם העובד המכהן, שמתרחשים לרוב בחודשי הקיץ.
בפרק הזמן שעד לחילופים מחויב העובד ללמוד את תחומי עיסוקו העתידי ולעבור מסלול הכשרה הכולל סמינרים, ימי עיון, קורסים, סיורים לימודיים ותרגילים מעשיים.
בנוסף, עובד היוצא לתפקיד בחו"ל (חוץ מראש נציגות) זכאי לפני כניסתו לתפקיד לנסוע למדינת השירות המיועדת, לצורך התארגנות מוקדמת הכוללת מציאת דיור, רישום ילדים למוסדות חינוך ואוריינטציה כללית, ולשם ביצוע חפיפה עם השליח שיחליף.
תקנון משרד החוץ מקנה זכויות מסוימות לבני משפחותיהם של אנשי שירות החוץ הנלווים אליהם לשליחויות בחו"ל.
אלו כוללות, בין היתר, השתתפות בהוצאות הנובעות מאורח החיים הנכפה עליהם על ידי השליחות, כגון הוצאות חינוך ולימודי שפה, סדנאות הכנה ביציאה לשליחות ובחזרה ממנה, סיוע ותמיכה בילדי שליחים הנשארים בארץ וכדומה.
עם זאת, בניגוד למקובל בשירותי חוץ של מדינות אחרות, אין בישראל הכרה רשמית במעמדם של בני/בנות הזוג ובאחריות מלאה כלפיהם מצד המדינה.
על אף ששירות החוץ הישראלי הוא שירות מקצועי לא-פוליטי, לאורך כל שנות המדינה התקיים נוהג, לפיו שר החוץ יכול למנות מספר מסוים של אנשים שאינם חלק מהסגל המקצועי של שירות החוץ לכהן כראשי נציגויות דיפלומטיות בחו"ל.
תקנות שירות המדינה מגבילות כיום מספר זה ל-11 מינויים, "אם מצא לנכון שיחסיה המדיניים של ישראל עם אותה מדינה מצדיקים זאת".
המינויים פטורים ממכרז פומבי אך מותנים בחוות דעת נוספת של ועדת המינויים בנציבות שירות המדינה.
לאורך השנים נמתחה ביקורת רבה על המינויים הפוליטיים בשירות החוץ.
מבקר המדינה טען, כי "הסדר המינויים החיצוניים הפטורים ממכרז נוצל לעיתים למתן הטבות למקורבים לשרים שלא היו ראויים לתפקיד".
טענה נוספת היא, כי חלק מהאנשים שמונו בהסדר זה לא עמדו בסטנדרטים הנדרשים מנציג רשמי של המדינה בחו"ל, יצרו תקריות דיפלומטיות וגרמו נזק ליחסי החוץ של ישראל.
שמותיהם של שישה עשר מאנשי שירות החוץ הישראלי, שנהרגו או נרצחו בעת מילוי תפקידם, מונצחים על קיר הזיכרון לנופלים בשירות החוץ, הנמצא ברחבת הטקסים במשרד החוץ בירושלים.
טקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ מתקיים בכל שנה בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, במעמד שר החוץ, משפחות הנופלים, עובדי משרד החוץ ונציגי הסגל הדיפלומטי המוצבים בישראל.
מעמדו הציבורי של שירות החוץ
למרות היותו שירות מקצועי הנהנה מיוקרה רבה, התקשה שירות החוץ מאז קום המדינה לבסס את מעמדו כגורם רב השפעה במערכי הממשל בארץ וכקובע בענייני מדיניות חוץ.
זאת, בין היתר, בשל הדומיננטיות של משרד ראש הממשלה ושל מערכת הביטחון בזירה הציבורית בישראל.
בנוסף, שירות החוץ סבל לא אחת מתדמית שלילית בקרב הציבור, הנובעת בין היתר ממאפייני אורח החיים הדיפלומטי, היוצרים מראית עין של חיי פאר.
סוגיית תדמיתו ומעמדו של שירות החוץ עולה באופן תדיר במאבקיהם של אנשי שירות החוץ על תנאי העסקתם.
בכנס ראשי הנציגויות שקיים משרד החוץ בינואר 2016 התייחס נשיא המדינה, ראובן ריבלין, לסוגיית מעמדו של שירות החוץ:
בניגוד למצב במרבית המדינות המפותחות, אין בישראל חוק המעגן את מעמדו ומבנהו של שירות החוץ ואת הכללים הנוגעים להתנהלותו.
במהלך השנים הועלו כמה הצעות חוק בנושא, בהן:
הצעת חוק שירות החוץ מ-1959 - הובאה לממשלה על ידי גולדה מאיר - במטרה להפריד את שירות החוץ מחוק שירות המדינה (מינויים) בשל אופיו המיוחד.
ההצעה מתייחסת לחלוקת השירות החוץ לדירוגים שונים וקביעת דרגות שכר מתאימות לכל תפקיד.
הצעת חוק שירות החוץ מ-2002 - הוגשה לכנסת על ידי חברות הכנסת קולט אביטל, זהבה גלאון ויעל דיין - ההצעה מבקשת להגדיר מהו שירות החוץ, להסדיר את מעמדו של ראש הנציגות ואת דירוג עובדי שירות החוץ, לאסור שביתה של עובדי שירות החוץ בעודם בתפקיד ולהעניק מעמד חוקי למוסד לבוררות מוסכמת.
הצעה לחוק שירות החוץ שהכין השגריר משה הראל - כוללת התייחסות מפורטת להגדרת שירות החוץ, מבנה משרד החוץ ותפקידיו, זכויותיהם וחובותיהם של אנשי שירות החוץ, קליטת עובדים, מינויים ופרישה.
חוק מערך חוץ הוא אמצעי שיכול לסייע בעצירת ההידרדרות במעמד משרד החוץ, ובהפיכתו לגוף לאומי מוביל; חולשת מערך החוץ אינה תופעה ייחודית רק לישראל, אם כי התנאים בארץ מחמירים אותה בצורה קיצונית.
מרבית המדינות המתקדמות בעולם בחרו להתמודד עם התופעה באמצעות חקיקה שתסדיר את מעמד משרד החוץ, וזאת בהתאם לבעיות ולצרכים של כל מדינה ומדינה.
בארצות הברית, למשל, חוקק בשנת 1980 חוק שירות החוץ.
גם בארץ חוקקו חוקים שהסדירו את מעמדם של גופים מרכזיים בתחומי הביטחון הלאומי, למשל חוק השב"כ (2002) וחוק המל"ל (2008).
מומחים סבורים כי חוק מערך החוץ צריך להתמקד רק בדברים החשובים ביותר, בדומה לגישה שננקטה בזמנו לגבי נוסח חוק השב"כ (2002).
על-פי גישה זאת, חוק מערך החוץ צריך להגדיר את ייעוד מערך החוץ, להבהיר מהן סמכויותיו ומהם תפקידיו, ולעגן את מעמדו בתהליכי קבלת ההחלטות בישראל.
החוק צריך לקבוע שמשרד החוץ הוא הגורם שאחראי על התוויית ותיאום מדיניות החוץ של ישראל, ושאנשיו צריכים להיות שותפים לתהליכי קבלת החלטות, ולא רק להעריך ולדווח.
זאת ועוד, חשוב להדגיש בחוק את החשיבות שבמינוי שר חוץ במשרה מלאה, ולהגדיר את היחסים בין משרד החוץ לבין משרדי ממשלה אחרים.
מעצם הווייתו, משרד החוץ עוסק בנושאים שקשורים לתחומי האחריות של כמה משרדי ממשלה אחרים, ועל כן יש צורך להגדיר באילו תחומים יש למשרד החוץ סמכות בלעדית, ובאילו תחומים יש לו תפקיד של ייעוץ ועדכון מול המשרדים האחרים.
הדבר יסייע לבטל משרדי ממשלה מיותרים, שמבזבזים את כספי משלם המיסים ופוגעים ביעילות העבודה הדיפלומטית של משרד החוץ.
שירות הכנסות הפנים היא רשות גביית המסים של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
הרשות היא יחידה של מחלקת האוצר של ארצות הברית.
בנוסף למימוש חוק המיסים של ארצות הברית (Internal Revenue Code) אחראית הרשות על מימוש חלקים מחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
גביית מס הכנסה בארצות הברית החלה בשנת 1862, לשם מימון מלחמת האזרחים האמריקנית.
המס, שסיפק כחמישית מהוצאות המלחמה של האיחוד, תוכנן להתבטל כעבור עשר שנים.
בשנת 1913 נחקק התיקון ה-16 לחוקת ארצות הברית, שיצר את הבסיס החוקתי לגביית מס הכנסה בארצות הברית, והוקמה ה-IRS, בשם Bureau of Internal Revenue (לשכת הכנסות הפנים).
בשנות ה-50 עבר המשרד ארגון מחדש נרחב, ושמו שונה לשם הנוכחי.
רפורמת המס של 1986 הביאה לארגון מחדש נוסף של הרשות.
המס העיקרי שגובה הרשות הוא מס הכנסה, ובנוסף היא גובה מס מעסיקים למימון הביטוח הלאומי וביטוח הבריאות (מדיקר), מס חברות, מסי קנייה, מס מתנות ומס רכוש.
כחלק ממשימת האכיפה שלו, מס הכנסה מבקר מדי שנה חלק נבחר מדוחות המס.
עיקר עבודת מס הכנסה כוללת מיסי הכנסה, הן של חברות והן של אינדיבידואלים.
היא עיבדה כמעט 141 מיליון החזרי מס בשנת 2018. לאנשים ולתאגידים יש אפשרות להגיש החזר הכנסה באופן אלקטרוני, הודות לטכנולוגיית מחשב, תוכנות וחיבורי אינטרנט מאובטחים.
במהלך שנת הכספים 2019, כמעט 89.1% מכלל ההחזרים האישיים השתמשו באופציה של קובץ אלקטרוני.
בשנת 2015 גבתה הרשות מיסים בסך 3.3 טריליון דולר, כשהוצאות הגבייה היו 35 סנט לכל 100 דולר.
שירות המיסים הפדרלי הוא הרשות הלאומית לגביית מס ברוסיה.
זהו גוף פדרלי של משרד האוצר האחראי לפיקוח ובקרה על החקיקה בתחומי מס והכנסות.
בנוסף אחראי הגוף לפיקוח בתחום ייצור מוצרי טבק.
ראש שירות המיסים הפדרלי מאז 17 בינואר 2020 הוא דניל יגורוב, שמחליף את מיכאיל מישוסטין, שמונה לתפקיד ראש ממשלת רוסיה.
שירות המיסים הפדרלי מחזיק במשרדי פיקוח מס אזוריים בכל המחוזות הפדרליים של רוסיה ולו 83 סניפים בסובייקטים הפדרליים של רוסיה.
המס העיקרי שהשירות גובה הוא מס הכנסה, אך הגוף גם גובה מס רכוש, מס חברות, מסי קנייה, מס מתנות ועוד ועוסק בליווי עסקים בהליכי פירוק.
בשנת 2016 גבה השירות מיסים בסך 13 טריליון רובל.
בניין שירות המיסים הפדרלי ברחוב נגלינאיה שוכן סמוך לבניין הבנק המרכזי של רוסיה במוסקבה.
שירות המיסים הפדרלי הוקם לראשונה ב-21 בנובמבר 1991 בצו נשיאותי של הנשיא בוריס ילצין בתור שירות המיסים הממלכתי (Государственная налоговая служба).
ביולי 2004 המשרד הממשלתי הפך לשירות המיסים הפדרלי והוכפף למשרד האוצר.
מאז 2010 השירות עבר מתיחת פנים ורפורמה שנועדה להקל אל האזרחים בהתנהלות מול רשויות המס הפדרליות, כחלק מהרפורמה שהוביל ראש שירות המיסים, מיכאיל מישוסטין, מרבית השירותים הניתנים לאזרח ניתנים באמצעות פורטל האינטרנט ויישומים ייעודים של שירות המיסים.
זאת לקראת הפיכת מערכת גביית מס מיושנת למודרנית ויעילה יותר, תוך יצירת מרכזי מידע לחשבוניות מס שאפשרו פיקוח יעיל יותר בתזרימי המזומנים ויצירת שירות מקוון של תשלומי מיסים, שפישט את התהליך וסייע להגדיל את הכנסות המדינה ממסים.
בנוסף קוצר באופן משמעותי זמן ההמתנה למתן שירות, אם בשנת 2009 לקוחות נאלצו להמתין בסניפים במשך שעות עד לקבלת שירות, כיום (2020) זמן ההמתנה אינו עולה על 10 דקות ובשל כך הוכתר שירות המיסים הפדרלי הרוסי כאחד משירותי המס הטובים בעולם.
שירות המודיעין של רומניה (, בראשי תיבות SRI) הוא שירות מודיעין העיקרי של רומניה האחראי לאסוף מידע רלוונטי הנוגע לביטחון הלאומי ותפקידו לאבטח את ממשלת רומניה, מוסד הנשיאות ושיתוף פעולה עם מחלקות אכיפת חוק וסוכנויות אחרות בתחום.
השירות אוסף מודיעין באמצעות מודיעין אותות, מודיעין ממקורות גלויים ומודיעין אנושי ומהווה סוכנות למודיעין פנים.
בשנת 1865 המטה הכללי הגבוה של רומניה הוקם בהשראת המטה הכללי הצרפתי ובו מחלקה 2 (Secția a II-a) שפעלה כגוף למודיעין צבאי.
לקראת שנת 1925, לאחר מספר שנים של ניסיונות ומאמצים, מיכאיל מורוזוב הצליח לשכנע את המטה הכללי בנחיצות הקמתו של שירות חשאי שישתמש בצוות עובדים אזרחי לצורך איסוף מודיעין עבור הצבא ובשנת 1940 הוקם שירות הביון המיוחד (Serviciul Special de Informații), עם אֵאוּגֵ'ן קריסטסקו כמנהל הארגון.
בתקופת רומניה הקומוניסטית השירות פעל ככלי בידי המשטר כנגד האופוזיציה ומתנגדי המשטר.
הסקוריטטה הייתה משטרה פוליטית שהייתה מעורבת במנגנון הדיכוי של ניקולאה צ'אושסקו.
בתקופת המהפכה הרומנית וזמן קצר לאחר שיון איליאסקו מונה לנשיא רומניה הוא חלם על צו שהכפיף את הארגון למשרד ההגנה הרומני.
ב-31 בדצמבר 1989 ראש, הסקוריטטה יוליאן ולאד נעצר יחד עם סגניו ומונה מנהל חדש לארגון.
שהוביל אומנם מהלך להקמת ארגון חדש, אך הבטיח לאנשי הסקוריטטה כמעמדם לא ייפגע והם יוכלו להמשיך לעבוד גם בארגון החדש.
שירות המודיעין של רומניה הוקם רשמית ב-26 במרץ 1990 כשהוא משתלט על כל משאבי הסקוריטטה.
באותה עת הוקמו גופי ביון נוספים כדוגמת: UM 0215 ושירות ביון החוץ.
השירות משתף פעולה באופן הדוק עם המינהל הלאומי למלחמה בשחיתות.
השירות משתף פעולה עם המינהל הלאומי למלחמה בשחיתות וסופג ביקורת רבה על שיטות הפעולה שלו להשגת ראיות, באמצעות האזנות סתר לא חוקיות.
לאורה קויבשי, ראש המינהל הלאומי למלחמה בשחיתות והתובעת הכללית ברומניה, אף הודתה בספטמבר 2015 שעשרים וארבעה מתיקי החקירה שנפתחו נעשו בסיוע שירות המודיעין של רומניה.
20,000 שיחות טלפון שהשירות האזין להם בממוצע מדי שנה נעשו לצורך חקירות בענייני שחיתות, בעוד מספר מועט מהם נגעו בפועל לענייני הביטחון הלאומי, נושא שהוא באחריות עיקרית של הארגון.
עניין שספג ביקורת מרשויות המשפט במדינה בעיקר עקב ביצוע האזנות הסתר הלא חוקיות.
אלינה ביקה, ראש המינהל לחקירת הפשע המאורגן (DIICOT) לשעבר, חשדה כי קצין בכיר בשירות המודיעין השפיע כי מחלקתה תעצור אנשים ספציפיים, אפילו בהיעדר ראיות, זאת חרף פגיעה בזכויות האדם והאזרח.
לכך מתווספת ביקורת ציבורית על יכולת השפעתו של הארגון על מערכת המשפט ברומניה.
שירות המבחן למבוגרים הוא שירות ממלכתי סוציאלי בישראל במינהל סיוע לבתי משפט ותקון שבמשרד הרווחה והביטחון החברתי הקיים ופועל מכוח חוק סדר הדין הפלילי.
הלכה למעשה הוא חלק ממערכת אכיפת החוק, ובלשון הפסיקה המשפטית הוא מכונה "זרועו הארוכה של בית המשפט".
השירות אחראי על מתן שירותי אבחון ופיקוח, וכן טיפול במעורבים באירוע פלילי (חשודים, נאשמים ונפגעי עבירה בני 18 ומעלה) ובשיקומם.
עובדי השירות מכונים "קציני מבחן" והם עובדים סוציאליים בהכשרתם.
שירות המבחן מיועד להפחית את הסיכון לחברה, בכלל ובפרט, על ידי בחינת המקרים שבטיפולו.
הוא בוחן את התאמתם של עונשים לנאשמים במשפטים פליליים ובכלל זה מציע חלופות לענישה ולמעצר.
הוא מופקד על שיקום העוברים על החוק בקהילה, ומטרתו למנוע ולצמצם את שיעורי העבריינות החוזרת.
במהלך הדיון בתביעה פלילית בבית המשפט, ישנם מקרים שבהם מחליט בית המשפט, לפני הדיון בגזר הדין של נאשם, לבקשת בא כוח הצדדים או ביוזמתו של בית המשפט, ובהתחשב בנסיבות אישיות של הנאשם ונסיבות מקלות אחרות, לבקש תסקיר מטעם שירות המבחן.
האבחון בשירות כולל מפגש עם הנאשם אשר לגביו התבקש תסקיר שירות מבחן.
במפגש זה נאספים פרטים כגון מיהו הנאשם, מהות העבירה ונסיבות ביצועה, סביבתו של הנאשם אחרי ריצוי עונשו.
שירות המבחן שם את הדגש על שיקום העבריין ועל עתידו בחברה, שעה שבית-המשפט חייב לשוות לנגד עיניו לא רק את נקודת המבט על הנאשם אלא גם את האינטרס הציבורי.
בית המשפט אמור לשקול את הסיכוי לתיקון הנאשם שהרשיע (ולחלופין - הסיכוי שיחזור לבצע עבירות) והתנאים והאמצעים לשיקומו.
בנקודה זו חשיבות רבה נודעת לתסקיר שירות המבחן, במיוחד כאשר התסקיר הזה מבוסס על התרשמות קציני המבחן מתוך שיחות פנים אל פנים שהם מנהלים עם נשוא התסקיר ועם המקורבים לו.
תסקיר קצין המבחן המוגש לבית המשפט ועדותו באים לסייע לביהמ"ש בקביעת טיב העונש ומידתו.
משהוגש התסקיר לבית המשפט, רשאי בית המשפט להרשיע את הנאשם או להימנע מהרשעתו, בכפוף למתן צו מבחן.
הרשיע בית המשפט את הנאשם, יחליט להטיל עליו אחד או יותר מהעונשים הבאים: מאסר בפועל שהנידון יישא בעבודות שירות; מאסר על תנאי; קנס; שירות לתועלת הציבור; התחייבות להימנע מעבירה.
על שירות המבחן מוטלים תפקידים נוספים, לבד מהכנת תסקיר נאשם, ובכללם, בעת הצורך, הכנת תסקירי מעצר, פיקוח על צווי מבחן בתחום הפלילי והכנת תסקירי קורבן עבירה.
הפסקה וצמצום של העבריינות באמצעות פקוח ומגוון התערבויות שיקומיות.
בחינה ויישום של פתרונות חלופיים להתנהגות העבריינית תוך חיזוק הכוחות להשתלבות בקהילה.
אינדיבידואליזציה של ההליך המשפטי: הבאת הפן האישי, הפסיכו-סוציאלי, נסיבות ביצוע העבירה ומתן המלצה לחלופת ענישה מותאמת.
השפעה על מדיניות הענישה בישראל על ידי מתן ופיתוח אלטרנטיבות שיקומיות טיפוליות בקהילה.
המטה: מנהל השירות – קצין מבחן ראשי, סגן מנהל, מפקח ארצי תסקירי מבחן וערעורים, מפקח ארצי מעצרים, ראש ענף ורכזת לשכה.
המחוזות: השירות ניתן בפריסה ארצית בארבעה מחוזות ובנפותיהן: חיפה והצפון, תל אביב והמרכז, ירושלים, ובאר שבע והדרום.
בכל מחוז מספר נפות, סה"כ 21 נפות ברחבי הארץ.
תפקידים במחוזות: קצין מבחן מחוזי, סגנים, מפקחים מחוזיים, מדריכים, מדריכים למתמחים בעבודה סוציאלית, קציני מבחן מעצרים – עובדים סוציאליים בכירים מעצרים, קציני מבחן בכירים, קציני מבחן, מתאמי שירות לתועלת הציבור ועובדי מינהל.
קציני המבחן למבוגרים הם עובדי מדינה המתמנים לתפקידם על פי חוק.
הם עובדים סוציאליים מומחים, בעלי הכשרה מיוחדת לאבחון, פקוח, טיפול ושיקום עוברי חוק במגוון עבירות.
בשירות כ-300 תקנים של קציני מבחן למבוגרים בכל התפקידים והדרגים, כ-43 תקנים של עובדי מנהל ו-8 תקנים של מתאמי "שירות לתועלת הציבור".
התהליך מתחיל בשלב האבחון, שבמהלכו נקבע כוון ההתערבות.
ההמלצות מוגשות בתסקיר קצין המבחן.
ההתערבות מבוצעת במסגרת צווים של בתי משפט הדנים בפלילים: צווי מבחן, צווי מבחן סמים, צווי מבחן אלימות במשפחה, צווי שירות לתועלת הציבור, צווי פיקוח מעצר ופקוח אלקטרוני וכן טיפול באנשים אשר הוחלט לגביהם על עיכוב הליכים משפטיים או אי העמדה לדין.
לצד שירות המבחן למבוגרים פועל שירות המבחן לנוער.
שירות החקירות המיוחד (בליטאית: Specialiųjų tyrimų tarnyba) היא סוכנות אכיפת חוק בליטא הכפופה לפרלמנט ולנשיא ליטא ומטרתה להילחם בשחיתות.
לשירות סניפים בקובנה, קלייפדה, שיאוליאי ופוניבז' והוא פועל למנוע שחיתות באמצעות חינוך וחקירת שחיתות.
מאז 2013, המנהל, שמונה על פי צו נשיאותי, הוא סאוליוס אורבאנאווישיוס.
עם עליית המודעות הגוברת לנושא השחיתות בליטא שאחרי הקמת רפובליקת ליטא, ממשלת ליטא קבעה ב־1997 להקים ארגון מיוחד ונפרד על מנת לטפל בבעיה.
שירות החקירות המיוחד הוקם לראשונה תחת משרד הפנים.
במאי 2000, הגוף הועבר לפיקוח ישיר של הנשיאות והפרלמנט.
מאז, המאבק בשחיתות התחזק ונחקקו חוקים שאפשרו לארגון לשרת טוב יותר את המטרה שלו.
ניתן למנות אדם רק לאחר שקיבל והעריך מידע מה־STT.
שירות המודיעין האסטרטגי של משרד ההגנה הפורטוגזי או SIED (בפורטוגזית : Serviço de Informações Estratégicas de Defesa) הוא סוכנות המודיעין של פורטוגל.
יחד עם שירות הביון והביטחון האחראי לביטחון הפנים, הוא מהווה חלק מקהילת המודיעין הפורטוגזית.
SIED הוקמה במקור בהתאם לחוק מערך המודיעין של הרפובליקה הפורטוגזית משנת 1984.
בשנת 1997 אורגן מחדש בשמן והנוכחי.
בשנת 2004 הפך לגוף אזרחי במשרד ההגנה.
שירות הביון והביטחון (בפורטוגזית : Serviço de Informações de Segurança) הוא סוכנות ממשלתית פורטוגזית למודיעין וגוף שירות חשאי שאחראי למודיעין וביטחון פנים מאז הוקם ב-1984.
תפקידיו להבטיח את ביטחון הפנים (ביחד עם שירות המודיעין האסטרטגי של משרד ההגנה הפורטוגזי) ולמנוע התקפות סייבר, חבלה, טרור, ריגול ומעשים אשר, מטבעם, יכולים לשנות או להרוס את שלטון החוק במדינה.
שירות המודיעין הפלילי של קנדה (CISC; בצרפתית: Service canadien de renseignements criminels) הוא ארגון בין-גופי בקנדה שנועד לתאם ולשתף מודיעין פלילי ומודיעין משטרתי בין כוחות המשטרה השונים במדינה.
השירות הוקם בשנת 1970, כשמטהו נמצא באוטווה ולו עוד עשרה סניפים בכל מחוז המציע שירותים מעל 400 רשויות חוק בקנדה.
ישנן שלוש רמות של חברות בארגון:
רמה 1 היא עבור כוחות משטרה האחראים לאכיפת חוק פדרלי ומחוזי וברשותם יחידה למודיעין פלילי.
רמה 2 היא עבור סוכנויות ספציפיות לאכיפת חוק, כמו, הסוכנות לשירותי גבול של קנדה ושירות הטבע.
רמה 3 היא עבור משרדים ולהם תפקיד משלימים בתחום אכיפת החוק או סיוע לאכיפת החוק.
רמת החברות משתקפת גם במרכז המידע המשטרתי של קנדה
יחידות ביון של הסוכנויות החברות מספקות לשכה מחוזית ובה מסד נתונים מקוון ומערכת מידע אוטומטית למודיעין פלילי (ACIIS).
הלשכה באוטווה מאחסנת את בסיס הנתונים הלאומי ומנהלת אותו בהתייעצות עם הסוכנויות החברות.
מטרת השירות לא רק לתאם שיתוף מידע מעבר לתחומי השיפוט, אלא כדי להקל על חקירות פשע מאורגן ופשיעה חמורה ברחבי קנדה.
הלשכה המרכזית מאוישת על ידי עובדי המשטרה הרכובה המלכותית עם אנשי הסוכנויות הבאות:
סוכנות שירותי הגבול של קנדה
המשטרה הצבאית של הכוחות הקנדיים
לשירות יש תוכנית אסטרטגית בהיקף של ארבעה נדבכים.
הנדבך הראשון הוא אנשי המודיעין המשטרתי.
על פי נדבך זה, מטרת השירות הוא לשפר את המודיעין הפלילי הלאומי באמצעות הפניית משאבים לטיפוח מומחי ביון וציוד כדי למשוך כישרון בתחום המודיעין הפלילי.
שנית, השירות נועד לספק תמיכה לאנשי מודיעין על פי הנחיות שניתנו על ידי הנהגת הארגון, על ידי הפיכת הצורך בכלים טכנולוגיים לזמינים עבור אנשי מודיעין בהתבסס על עקרון "הצורך לדעת/הזכות לדעת" ועל ידי כך להקל על ניתוח נתוני מודיעין דרך הכשרת אנשי ניתוח מודיעין, מתודולוגיה ושיטות עבודה מומלצות.
הנדבך השני כולל גם הפצת מודיעין מעובד תוך מתן הערכה מודיעינית.
הנדבך השלישי הוא "טכנולוגיות המודיעין הפלילי", כלומר תחזוקה של מערכת ACIIS לכריית נתונים, טכנולוגיה ועדכון קבוע של טכנולוגיות חדשות.
הנדבך הרביעי והאחרון הוא "תוכנית התקשורת של המודיעין הפלילי", אשר מורכב מתיאום מידע הזורם בין הסוכנויות, כמו גם בין גופי ביון אחרים תוך הקניית אסטרטגיות חשיבה בקנה מידה לאומי אצל אנשי המודיעין הפלילי.
השירות גם מפרסם דו"ח שנתי על פעילות הפשע המאורגן בקנדה.
בנצרות, שירות הכנסייה הוא מונח המשמש לתיאור מועד רשמי של פולחן דתי קהילתי, אשר לרוב מתקיים בימי ראשון בקתדרלה או בכנסייה.
שירותי הכנסייה בדרך כלל מנוהלים על ידי כומר.
אופי שירותי הכנסייה משתנה במידה רבה בין הזרמים השונים של הנצרות.
במרבית הכנסיות שירותי הכנסייה מתקיימים בימי ראשון, אם כי ייתכן שיהיו שירותי כנסייה בימים אחרים, במיוחד בכנסיות גדולות או בקתדרלות.
שירותי הכנסייה כוללים לעיתים קרובות סעודה משותפת.
שירותי הכנסייה משולבים לעיתים יחד עם חתונות, הלוויות, או אירועים מיוחדים אחרים.
שירותי הכנסייה עשויים לכלול תפילות, שירה, הטפה וקריאה מהתנ"ך.
שירות המשטרה הנורווגית היא סוכנות המשטרה האזרחית הנורווגית.
היא מורכבת ממנהל מרכזי של המשטרה הארצית, שבע סוכנויות עצמאיות ושנים עשר מחוזות משטרה.
זוהי הסוכנות הממשלתית הכפופה למשרד המשפטים וביטחון הציבור והיא מעסיקה 16,000 עובדים, מתוכם 8,000 שוטרים.
בנוסף לסמכויות המשטרה, השירות אחראי על משמר הגבולות, חובות אזרחיות מסוימות, תיאום פעולות חיפוש והצלה, מלחמה בטרור, סיור בכבישים מהירים, ביצוע הוצאה לפועל, חקירה פלילית והעמדה לדין.
תחילת שירות המשטרה מתוארך ל עם מינוי השריפים הראשונים.
העיר הראשונה בנורווגיה שעשתה זאת, הייתה טרונדהיים בה מונה מפקד משטרה כבר בשנת 1686, בעוד אוסלו הקימה חיל משטרה במדים בשנת 1859. מחוזות משטרה הוצגו בשנת 1894. בשנת 2000 אינגלין קילנגרין מונתה לניהול הארגון והובילה רפורמות נרחבות.
המבנה הנוכחי קיים משנת 2003.
כל מחוז משטרה מנוהל על ידי מפקד משטרה ומחולק למספר תחנות משטרה בעיירות וערים, ובמשרדי השריפים לאזורים כפריים.
מושל סבאלברד משמש כמפקד המשטרה של סבאלברד.
קציני משטרה נורווגיים אינם נושאים נשק חם, אך שומרים על אקדחי Heckler & Koch MP5 ואקדחי Heckler & Koch P30 בניידות הסיור.
רשות התביעה של נורווגיה משולבת במשטרה באופן חלקי.
הרשות הלאומית לחקירה ותביעת פשע כלכלי וסביבתי (Økokrim)
שירות ההגירה הלאומי של נורווגיה
שירות החומר והמחשוב של המשטרה
כמה תחומי אחריות לאומיים אחרים נמצאים בפיקוד משטרת מחוז אוסלו, כמו יחידת תגובת החירום ושני מסוקי המשטרה.
שירות הביטחון של המשטרה פועל בנפרד מהנהלת המשטרה הארצית.
שירות המשטרה של דרום אפריקה הוא המשטרה הלאומית של הרפובליקה של דרום אפריקה הפעילה בכל מחוזות המדינה כאשר בראש כל מחוז עומד נציב מחוזי.
תשע הנציבות המחוזיות מדווחות ישירות למפקח הארצי.
המשרד הראשי נמצא בבניין וואצ'תהויז בפרטוריה.
אמנסטי אינטרנשיונל ואחרים הביעו חששות כבדים נגד אכזריות המשטרה בדרום אפריקה, כולל עינויים והרג רצח.
שירות המשטרה בדרום אפריקה יונק את מקורו מהמשמר ההולנדי, ארגון דמוי-צבאי שהקימו מתיישבים במחוז הכף בשנת 1655 כדי להגן על אזרחים ולשמור על חוק וסדר.
בשנת 1795, הרשויות הבריטיות קיבלו על עצמן את השליטה על "המשמר ההולנדי" ובשנת 1825 הקימו את משטרת הכף (שהפכה למשטרת קייפטאון בשנת 1840).
בשנת 1854 הוקם בדרבן כוח משטרה שיהפוך למשטרת העיר דרבן ובשנת 1935 הפכה למשטרת העיר דרבן (DCP).
בשנת 1855 הוקמו כוחות המשטרה המזוינים בגבול הכף המזרחי, בהמשך הוחלפו בכח רגלים צבאי בשנת 1878.
משטרת דרום אפריקה (SAP) הוקמה לאחר הקמת האיחוד של דרום אפריקה בשנת 1913. ארבע שנים לאחר מכן, התאחדות הרובאים הרכובה ויתרה על סמכויותיה האזרחיות והעבירה אותם לידי המשטרה, כאשר רוב הרובאים עזבו לשרת במלחמת העולם הראשונה.
המשטרה והצבא שמרו על קשר הדוק גם לאחר שהמשטרה קיבלה אחריות קבועה על החוק והסדר המקומיים בשנת 1926.
גורמים במשטרה קראו לעיתים קרובות לצבא לתמיכה במקרה חירום.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירתה חטיבה של המשטרה לצד אוגדת החי"ר השנייה של צבא דרום אפריקה בצפון אפריקה.
כאשר המפלגה הלאומית (NP) הוציאה את מתנגדיה הליברלים יותר בבחירות בשנת 1948, חוקקה הממשלה החדשה חקיקה המחזקת את היחסים בין המשטרה לצבא.
לאחר מכן המשטרה התחמשה בכבדות, במיוחד לצורך התמודדות עם מפגינים.
חוק המשטרה משנת 1958 הרחיב את משימתה של המשטרה מעבר לתפקידי המשטרה המקובלים ואפשרה לה להרגיע אי-שקט אזרחי ולבצע פעולות כירורגיות נגד מתנגדי המשטר.
חוק המשטרה משנת 1965 אפשר למשטרה לעצור כל אדם ולהחרים את רכושו ללא צו.
סמכות שהורחבה בשנת 1979 והייתה תקפה לכל המדינה בשנת 1983.
לאחר סיום האפרטהייד, שמה של משטרת דרום אפריקה הוחלף ל"שירות המשטרה של דרום אפריקה" (SAPS) ו"משרד החוק והסדר" קיבל את שמו של משרד הבטיחות והבטיחות, בהתאם לרפורמות שהונהגו באותה עת.
שר הבטיחות והביטחון החדש, סידני מופאמדי, השיג סיוע בהדרכת המשטרה מזימבבואה, בריטניה וקנדה והצהיר כי סובלנות גזעית וזכויות אדם יהיו נושאים מרכזיים באימוני המשטרה בעתיד.
בסוף 1995, השירות שילב את עשר סוכנויות המשטרה של בנטוסטן לשעבר והתארגן מחדש ברמה הלאומית והמחוזית כאחד.
שירות החקירות הפליליות של מחלקת ההגנה הוא זרוע החקירות הפליליות של משרד המפקח הכללי, במחלקת ההגנה האמריקנית.
השירות אחראי להגן על אנשי הצבא באמצעות חקירת מקרי הונאה, שוחד ושחיתות; מניעת העברה בלתי חוקית של טכנולוגיות צבאיות רגישות למדינות אסורות וגורמים פליליים; חקירת חברות המשתמשות בחלקים פגומים, לא תקניים או מזויפים במערכות נשק ובציוד המשמש את הצבא האמריקני; והפסקת עבירות סייבר ותקיפת מחשבים של הצבא.
DCIS משמש כזרוע החקירות הפליליות של המפקח הכללי של משרד ההגנה (DoD IG) ונוצר בשנת 1981.
מטה DCIS ממוקם באלכסנדריה שבווירג'יניה.
משרדי השטח של השירות ממוקמים במיקומים הבאים:
משרד שטח באזור המיד-אטלנטיק: אלכסנדריה, וירג'יניה
משרד שטח בצפון מזרח: בוסטון, מסצ'וסטס
משרד שטח בדרום מזרח, אטלנטה, ג'ורג'יה
משרד שטח בדרום-מערב, דאלאס, טקסס
משרד השטח המערבי, משימת וייחו, קליפורניה
משרד שטח לסייבר, אלכסנדריה, וירג'יניה
משרד שדה תפעול בין לאומי, אלכסנדריה, וירג'יניה
כל משרד שטח אחראי על פיקוח על מספר סוכנויות כפופות הממוקמות ברחבי ארצות הברית.
נכון לעכשיו, DCIS שומרת על נוכחות במיקומים הבינלאומיים הבאים:
בסיס חיל האוויר באגרם, אפגניסטן
בסיס חיל האוויר אל-עודייד, קטר
מחנה המפריס, פיונגטאיק, קוריאה הדרומית
שירות החקירות הלאומי של הכוחות הקנדיים הוא יחידת החקירות של המשטרה הצבאית של הכוחות הקנדיים.
השירות נוסד בשנת 1997 כדי לחקור ענייני פשיעה חמורים הקשורים למידע ממשלתי הנוגע למחלקת ההגנה הלאומית והכוחות הקנדיים (FAC).
הוא פועל כיחידה למניעת פשיעה והוקם על רקע חשדות לניהול לא תקין של כוחות הצבא במהלך מבצעים בסומליה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית לשעבר של יוגוסלביה ומשימות צבאיות מורכבות אחרות.
הקמת השירות בוצעה כחלק מהמלצות הקבוצה המייעצת אד-הוק בנושא צדק צבאי ושירותי חקירה של המשטרה הצבאית, בראשותו של השופט בריאן דיקסון ודו"ח קבוצת הביקורת על שירותי המשטרה הצבאית (דו"ח בלזיאל), אשר דרש ממערכת המשפט הצבאית להפעיל סמכויות חקירה בלתי תלויות בפיקוד הכללי.
השירות חוקר אירועים חמורים או עבירות פליליות נגד רכוש, אנשים ומחלקת ההגנה הלאומית הקשורים למידע חשוב ממשלתי.
הוא מפקח על אנשים הנדרשים לעמוד בקוד התנהגות השירות, ללא קשר למיקום הכוחות הקנדיים ולדרגתם או מעמדם.
אזרחים המשרתים לצד הצבא עשויים להידרש גם לציית לכללי ההתנהגות.
בנוסף, כמו כל אנשי המשטרה הצבאית של כוחות הצבא הקנדיים, לאנשי השירות ישנה הזכות להגיש תביעות לבתי משפט אזרחיים במקרה שאזרחים מפרים את החוק בבסיסי צבא או בסביבתם.
בקנדה ובעולם, הגוף מהווה גוף חקירות משטרתי מקצועי, שנועד לשמור על האימון המבצעי והיכולת המבצעית של הכוחות המזוינים.
רק אנשי המשטרה הצבאית משרתים בשירות .
הם נבחרים לתפקידים אלה ולרוב הם בעלי ניסיון רב הן בקנדה והן במשימות מעבר לים.
הכשרת חקירות לאנשי צוות השירות דומה לזו של כל סוכנות משטרה גדולה אחרת בקנדה.
ההכשרה מתקיימת באקדמיה למשטרה צבאית בבסיס בורדן, מכללת המשטרה הקנדית באוטווה, ובאגודות שונות של סוכנויות משטרה קנדיות המשתפות פעולה עם הצבא.
אנשי השירות נדרשים לציית לקוד ההתנהגות של המשטרה הצבאית ולסטנדרטים המקצועיים של המשטרה הצבאית, והם כפופים ללשכת חקירת התלונות במשטרה הצבאית, גוף מעין שיפוטי פדרלי שהוקם על ידי הפרלמנט של קנדה.
שירות המודיעין הסלובקי (בסלובקית: Slovenská informačná služba, בראשי תיבות: SIS) היא סוכנות מודיעין של ממשלת סלובקיה.
הוקמה ב־15 בפברואר 1993 מתוך "Federálna bezpečnostná informačná služba" (סוכנות הביון והביטחון הפדרלית של צ'כוסלובקיה).
השירות משתמש במודל מודיעיני משולב, כלומר מכסה מודיעין מקומי וזר, בעוד Vojenské spravodajsvo אחראית על המודיעין הצבאי.
הרפובליקה הסלובקית העצמאית הוקמה ב-1 בינואר 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-31 בדצמבר 1992 ואיתה סוכנות הביון הפדרלית שלה ("Federálna bezpečnostná informačná služba", FBIS).
על בסיס משפטי סלובקיה הייתה ללא שירות מודיעין בימים הראשונים לקיומה.
ב-21 בינואר 1993 העביר הפרלמנט הסלובקי את חוק מספר 46/1993, אודות שירות המודיעין הסלובקי, שנכנס לתוקף ב-15 בפברואר 1993.
שירות המודיעין סלובקי בניגוד לקודמו היה אחראי לא רק על מודיעין פנימי אלא גם על ביון חוץ.
המנהל הראשון היה ולדימיר מיטרו, ששנתיים אחר כך ביקש מנשיא סלובקיה לקבל את התפטרותו.
מאוחר יותר טען מיטרו שהסיבה לכך הייתה לחץ פוליטי עצום עליו, במיוחד הפקודה להקים מעקב אחר עיתונאים מסוימים.
ממשלת ולדימיר מצ'יאר שינתה אז את החוק כדי לתת היתר למנות את מנהל המודיעין לעצמו, ולא נשיא סלובקיה.
מצ'יאר מינה אז את איוואן לקסה כמנהל המודיעין.
תחת לקסה, השירות נודעה בינלאומית בשל מחלוקות רבות, כולל חטיפת בנו של הנשיא לאוסטריה ועינוייו בשנת 1995, רצח רוברט רמיאס ב-1996 ופרשיות רבות אחרות.
ב-3 במאי 2012 מינה הנשיא איוואן גשפארוביץ' את יאן וולקו לתפקיד מנהל שירות המודיעין הסלובקי, לאחר שוולקו הועמד על ידי ראש הממשלה רוברט פיצו למועמד ומועמדותו אושרה על ידי ממשלת סלובקיה ב-27 באפריל 2012.
ב-6 ביולי 2016 מינה הנשיא אנדריי קיסקה את אנטון שפאריק לתפקיד מנהל השירות.
שירות המודיעין והביטחון (בצ'כית: Bezpečnostní informační služba, בראשי תיבות: BIS) הוא שירות הביטחון המרכזי של צ'כיה, שנוצר לאחר קריסת צ'כוסלובקיה.
השירות עוסק בעיקרו בביטחון ובמודיעין פנים וזוהי סוכנות אכיפת החוק החשובה ביותר בצ'כיה, האחראית לסיכול ריגול, חתרנות ולמלחמה בטרור ובמאבק בפשע המאורגן.
שירות המחקר והתיעוד (בסרבית: Služba za Istraživanje i Dokumentaciju היה ידוע כ-SID) הייתה סוכנות הביון של סרביה שפעלה בכפיפות למשרד החוץ של סרביה.
השירות היה אחראי לאיסוף מודיעין וביצוע פעילויות ביטחוניות אחרות הקשורות למלחמה בטרור.
השירות הוקם לראשונה בשנת 1947 ביוגוסלביה לשעבר ושרד את קריסת יוגוסלביה ואת מלחמת בוסניה.
ב-11 בדצמבר 2007, לאחר הקמת סרביה ומונטנגרו, אומץ חוק חדש בנושא שירותי ביטחון ומודיעין ברפובליקת סרביה, שקבע יצירת שלוש סוכנויות ביטחון ומודיעין חדשות:
השירות למחקר ותיעוד תוכנן להתמוסס ולהתארגן מחדש בחלקו כמחלקה לניתוח ותמיכה (Odeljenje za Analitiku i Podršku) וכ"שירות הביטחון של משרד החוץ" ליצירת מחלקה האמונה על אבטחת בנייני המשרד ובכיריו.
ב-14 בספטמבר 2013 הודיע שר החוץ איוואן מרקיץ' על השבת השירות, אך בפועל זה טרם התרחש.
שירות ההטסה הממשלתי הוא יחידה של ממשלת הונג קונג, המתפעלת את כלל שירותי הטיסה עבור ממשלת הונג קונג.
מטה השירות בנמל התעופה הבינלאומי בהונג קונג והוא פועל מהקצה הדרום-מערבי של נמל התעופה הבינלאומי בצ'ק לאפ קוק.
לפני פתיחת שדה התעופה צ'ק לאפ קוק בשנת 1998, הוא פעל מנמל התעופה הישן קאי טאק (כלומר נמל התעופה הבינלאומי לשעבר של הונג קונג).
השירות מספק שירותי חילוץ והצלה ימי לאורך חופי הונג קונג והוא מכסה את רוב אגן ים סין הדרומי, כמו גם את אזור המידע על הטיסות בהונג קונג.
משתף פעולה עם משמר החופים של הרפובליקה העממית של סין.
השירות הוצג לראשונה בקולנוע בסרט החילוץ, שעלה לאקרנים בפברואר 2021.
השירות הוקם ב-1 באפריל 1993, כאשר הונג קונג הייתה בשליטת בריטניה.
לאחר מכן השירות השתלט על כל הפעולות הלא-צבאיות של חיל האוויר המלכותי של הונג קונג (RHKAAF), שהיה יחידת עזר של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
לאחר שהועברה הונג קונג לרפובליקה העממית של סין בשנת 1997, השירות נותר כיחידה ממשלתית של האזור המינהלי המיוחד בהונג קונג והוא אחראי על חיפוש והצלה, הפעלת אמבולנס אווירי, כיבוי אש ופעולות סיוע וחילוץ עבור המשטרה.
בשנת 2007, נמל התעופה קאי טאק הישן נפתח מחדש כבסיס משנה, המספק שירותי תדלוק ושירותים תומכים אחרים למסוקי שירות ההטסה הממשלתי.
באוגוסט 2020, מטוס סיור ימי של השירות מדגם Bombardier Challenger 605 סייע לרשויות סין לאתר 12 תושבי הונג קונג שניסו לברוח לטייוואן בשל תנאים מכבידים יותר ויותר בהונג קונג.
ממשלת הונג קונג הכחישה ששיתפה פעולה עם הרשויות הסיניות.
ב-21 בדצמבר 2020, הלשכה לתעשייה וביטחון של ארצות הברית תיקנה תקנות מינהל להגבלה בתחום הייצוא תוך הוספת רשימה של 'משתמשי קצה צבאיים', שכללה 103 גופים, כולל 58 סינים ו-45 חברות רוסיות.
השירות ההטסה הממשלתי צורף כאחד מ-103 הגופים.
26 באוגוסט 2003 – מסוק יורוקופטר EC 155 B1 התרסק על גבעה בפאק קונג או ליד טונג צ'ונג באי לנטאו.
שני אנשי צוות נהרגו (הטייס פאנג פו-קווק ואיירמן צ'אן מאנטיק).
27 בדצמבר 2010 – אחד ממסוקי ה-Eurocopter Super Puma Mk II נחת נחיתת אונס במאגר שינג מון לאחר אובדן מנוע מספר 2, בעת תהליך איסוף מים לצורך שרפת יער.
איש משלושת אנשי הצוות לא נפצע.
ממחלקת התעופה האזרחית נמסר כי למחרת היא שחזרה את מקליט נתוני הטיסה.
המסוק נבנה מחדש על ידי צוות הנדסה.
שירות החילוץ הימי הוא גוף ממשלתי של הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות במשרד התחבורה של רוסיה, שאחראי לביצוע משימות חילוץ ימי והוא מהווה שירות חילוץ מקצועי העוסק במבצעי חילוץ, חיפוש והצלה בתחום הפעילות הימית בהתאם לדרישות החקיקה של הפדרציה הרוסית ונורמות החוק הבינלאומי לענייני גבולות ימיים.
השירות כולל צוותי חירום המשתפים פעולה עם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה.
ההחלטה על הקמת שירות חילוץ ימי התקבלה על בסיס צו של מועצת השרים של ברית המועצות מ-23 באוגוסט 1956. על פי צו זה, העבודות להרמת ספינות טבועות וביצוע עבודה טכנית תת-מימית הועבר לשירות חדש במסגרת משרד הצי של ברית המועצות.
במהלך השנים, עבר שירות החילוץ הימי מספר שינויים מבניים וארגוניים.
בשנת 2004, שירות החילוץ הימי הועבר לאחריות הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות של משרד התחבורה והוא מפעיל מרכז תיאום חילוץ ימי ראשי (GMSKT), הפותר בעיות בארגון ותיאום מבצעי חיפוש והצלה של אנשים במצוקה בים באזורי החיפוש וההצלה של הפדרציה הרוסית.
הבטחת בטיחות בעבודה על פרויקטים ימיים
גרירת ספינות ומבנים מורכבים, כולל פלטפורמות קידוח ימיים
אספקת שירותי צי, כולל ספינות לעבודות גאופיזיות, גיאוטכניות ושימוש בכלי רכב תת-ימיים בשליטה מרחוק
פעולות בים העמוק באמצעות כלי רכב תת-ימיים בשלט רחוק
פעולות חילוץ חירום באגני הים
ביצוע תצפית הידרומטאורולוגית ומחקר אקולוגי
הובלת סחורות מסוכנות, כולל חומרים רדיואקטיביים במכלים מיוחדים
ביצוע הכשרה במרכז אימונים והדרכה מקיף
שירות החקירות של משמר החופים היא סוכנות אכיפת החוק של משמר החופים של ארצות הברית החוקרת את הפשעים הקשורים למשמר החופים האמריקאי או תחת תחום אחריותו.
מרבית עובדיו הם אזרחים, מגויסים למילואים וסוכנים מיוחדים.
המשימות העיקריות של שירות החקירות של משמר החופים האמריקאי הוא לערוך חקירות פליליות, לעסוק באכיפת החוק ואיסוף מודיעין, להגן על רווחתם של אנשי המשמר וכן לספק שירותי מגן למשמר החופים האמריקאי.
לחקור הפרות דייג ופשעי סביבה
סיוע לצוות הנשיאותי של השירות החשאי של ארצות הברית
אירוח נכבדים זרים ומקומיים אחרים כמתבקש
כוח משימה משותף עם ה-FBI בנושא הטרור
כוח משימה לאכיפת תחום הסמים בפשיעה המאורגנת
שירות החוץ האירופי הוא השירות הדיפלומטי ומשרד החוץ וההגנה המשולב של האיחוד האירופי.
שירות החוץ מנוהל על ידי הנציג הגבוה של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון , אשר מכהן גם כנשיא מועצת החוץ וכסגן נשיא הנציבות האירופית, ואחראי על ביצוע מדיניות החוץ והביטחון המשותפת (CFSP) של האיחוד האירופי, לרבות (CSDP).
שירות החוץ אינו מעלה להצבעה או מיישם מדיניות בעצמו, אלא מכין הצעה לפעולות שיאומצו על ידי הנציב הגבוה, הנציבות האירופית או המועצה האירופית וייושמו על ידיו ובשיתוף איתם.
שירות החוץ אחראי גם על המשלחות הדיפלומטיות של האיחוד האירופי , משלחות האיחוד האירופי לארגונים השונים ועל הערכות המודיעין וניהול המשברים.
על אף ששירות החוץ מעניק שירות ותמיכה בתחום יחסי החוץ הן למועצה האירופית והן לנציבות האירופית הוא עצמאי מבחינת כוח האדם ומבחינת חלוקת התקציב, מתוך תקציב האיחוד.
ההיסטוריה של שירות החוץ האירופי
כבר מאמנת רומא החלו שרי החוץ של המדינות החברות להיפגש ולדון על נושאים בינלאומיים הדורשים את התייחסותה של אירופה.
הפעם הראשונה בה הופיע הרעיון במסמך רשמי היה דוח דוביניון , אשר עסק בהצעות לשיתוף פועלה בתחום המדיני בין המדינות.
מסקנות הדוח היו כי על המדינות לדבר בקול אחד בנושאים בין לאומיים.
דו"ח זה אושר בפה אחד על ידי שש המדינות החברות בקהילת האירופית והיווה שיתוף פעולה ראשון בתחום יחסי החוץ.
אמנת מאסטריכט היא הראשונה אשר קיבעה את הצורך בגוף יחסי חוץ וביטחון לאיחוד במסגרת אסטרטגית שלושת העמודים.
באמנת אמסטרדם יוסד תפקיד הנציב הגבוה של מדיניות החוץ והביטחון המשותפת.
תפקיד זה היה נעדר סמכויות והמשיך להתקיים ביחד עם בעלי התפקידים בתחום זה בנציבות עצמה.
רק ב-2009 בסעיף 27 של TEU, של אמנת ליסבון נקבעו הדברים הבאים:
1. "הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, שיעמוד בראש מועצת החוץ, יתרום באמצעות הצעותיו לפיתוח מדיניות החוץ והביטחון המשותפת ויבטיח את יישום ההחלטות שאומצו על ידי המועצה האירופית.
2." הנציג העליון ייצג את האיחוד בעניינים הנוגעים למדיניות החוץ והביטחון המשותפת.
הוא ינהל דיאלוג מדיני עם צדדים שלישיים מטעם האיחוד ויביע את עמדת האיחוד בארגונים בינלאומיים ובוועידות הבינלאומיות".
3. "במילוי המנדט שלו, הנציג העליון ייעזר בשירות החוץ אירופי.
שירות זה יעבוד בשיתוף פעולה עם השירותים הדיפלומטיים של המדינות החברות ויכלול פקידים מהמחלקות הרלוונטיות של המזכירות הכללית של המועצה ושל הנציבות וכן צוות המופנה מהשירותים הדיפלומטיים הלאומיים של המדינות החברות.
הארגון והתפקוד של שירות החוץ האירופי ייקבעו בהחלטת המועצה.
המועצה תפעל לפי הצעה של הנציג העליון לאחר התייעצות עם הפרלמנט האירופי ולאחר קבלת הסכמת הנציבות".
לאחר אישורה של ההחלטה במועצת האירופית ובפרלמנט ב-20 ביולי 2010 החל הגוף לתפקד ולהיבנות.
הנציבה הראשונה קתרין אשטון קיבלה את האחריות לאיוש המשרות ולקביעת אופן העסקה בארגון והחל מדצמבר 2010 החל לתפקד באופן פעיל.
בראש שירות החוץ האירופי עומד הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון.
השירות מורכב מ-6 מחלקות הכוללות חלוקה גאוגרפית (אירופה, אפריקה, המזרח התיכון וצפון אפריקה, אמריקה, אסיה והפסיפיק, מזרח אירופה ומרכז אסיה) ועוד מחלקות לניהול משברים, מחלקה לעניינים גלובליים ורב צדדים ומחלקת כוח אדם.
הנציגויות בעולם כפופות אל המחלקות האזוריות אשר בתורן כפופות למזכיר הכללי של הנציבות.
בנוסף, קיימים 3 סגני מזכיר כללי האחראים על נושאים שונים בנציבות (ניהול משברים ומדיניות הצבאית האירופית המשותפת, יחסים פוליטיים, כלכלה ועניינים גלובליים) סגנים אלו אחראים על הנושאים שבתחום אחריותם בתוך המחלקות השונות ועל מחלקות העוסקות בבלעדיות בתחום העיסוק שלהם.