tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גודל המדגם – ככל שה- גדל הסיכוי לדחות את גדל ולכן העוצמה הסטטיסטית גדלה.
מכיוון שהאוכלוסייה הכללית מיוצגת טוב יותר יש יותר סיכוי לזהות קשרים שקיימים באוכלוסייה.
מבחנים פרמטריים – נותנים עוצמה סטטיסטית גדולה יותר מאשר מבחנים א-פרמטריים, שכן נעשה שימוש במדד שיש בו יותר מידע ולכן הוא יותר מדויק.
לצורך החלטה מבצעים ניסוי, ומשלבים את התוצאות במבחן סטטיסטי שנבחר מראש.
אי-דחיית השערה לפיה אין הבדל בין שתי אוכלוסיות, על אף שקיים הבדל כזה במציאות, נקראת שגיאה מסוג II.
עוצמה סטטיסטית היא מידת הביטחון שלא הייתה שגיאה מסוג זה.
זאת להבדיל ממובהקות סטטיסטית שהיא מידת הביטחון שלא נעשתה שגיאה מסוג I.
ניתוח עוצמה סטטיסטית במחקר- ניתוח מקדים מול ניתוח רטרוספקטיבי
ניתוח עוצמה סטטיסטית יכול להיעשות לפני (ניתוח מקדים – a priori\ prospective) או אחרי (ניתוח רטרוספקטיבי – post hoc\ retrospectivi) ניתוח הנתונים.
ניתוח מקדים נערך לפני ניתוח הנתונים של המחקר, ובדרך כלל משיג עוצמה סטטיסטית מספיקה.
ניתוח רטרוספקטיבי נערך אחרי שהמחקר נערך והתקבלו התוצאות, והוא עושה שימוש בגודל האפקט וגודל המדגם כדי לקבוע את העוצמה של המחקר, על בסיס ההנחה כי גודל האפקט במדגם שווה לזה שבאוכלוסייה.
התועלת בניתוח מקדים לעוצמה סטטיסטית במערך מחקר ניסויי הוא מקובל בעולם; לעומת זאת ניתוח רטרוספקטיבי שנוי במחלוקת בקרב החוקרים.
לא קיים סטנדרט פורמלי לעוצמה סטטיסטית, אולם, רוב החוקרים משתמשים בערך כערך מקובל.
מוסכמה זו נסמכת על 4 ל-1 שקלול תמורות בין הסיכוי ל- (ההסתברות לשגיאה מסוג II) ו- (ההסתברות ל-שגיאה מסוג I).
אולם "כלל אצבע" זה לא מתאים לכלל הדיסציפלינות.
לדוגמה, מבחנים הבודקים האם מטופל הבא לרופא סובל ממחלה מסוכנת כלשהי, לעיתים נבנים כך שלא תיתכן טעות שלילית (שגיאה מסוג II) או שסיכוייה יהיו קלושים, על מנת שלא יקרה מצב בו לא נאבחן מחלה מסוכנת כשהיא למעשה קיימת, אולם זה מעלה את הסיכוי ל-שגיאה מסוג I.
עוצמה סטטיסטית מתאימה כאשר העניין של החוקר הוא האם לדחות או לא לדחות את השערת האפס.
במקרים רבים העניין הוא פחות בקביעה האם יש או אין הבדל, אלא במטרה לקבל אומדן מדויק יותר של גודל האפקט באוכלוסייה.
לדוגמה: אם אנו מצפים לקשר של 0.50 בין אינטליגנציה להצלחה בעבודה באוכלוסייה, במדגם של 20 אנשים נקבל עוצמה משוערת של 80% (, דו-צדדי), לדחיית השערת האפס של קורלציה אפס.
אולם, במחקר שכזה אנו מעוניינים יותר לדעת האם הקורלציה היא 0.30 או 0.60 או 0.50. בהקשר זה, אנו נצטרך מדגם גדול יותר כדי להקטין את הרווח בר-סמך של האומדן שלנו, לטווח שהוא מקובל עבור המטרה שלנו.
קיימות תוכנות אחדות לניתוח של עוצמה סטטיסטית.
חבילה של R בשם pwr
עוצמה בפיזיקה מציינת את מידת זרימת האנרגיה או שטף האנרגיה.
העוצמה נמדדת בהספק ליחידת שטח, או אנרגיה ליחידת זמן ליחידת שטח.
במערכת היחידות הבין-לאומית עוצמה נמדדת בוואט למטר רבוע (W/m2).
ניתן להגדיר את העוצמה של מים היוצאים מצינור, אך משתמשים במושג עוצמה בדרך כלל ביחס לגלים של אור או של קול.
עוצמת הקול נמדדת ביחידות של דציבל dB (דציבל = 0.1 בל).
עוצמה – פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש היא עמותה ישראלית של משפחות לנפגעי נפש.
רוב החברים בעמותה הם הורים מבוגרים (חלקם בגיל פרישה) לבן או בת שהם עצמם בוגרים (מגיל 20 עד 50), המתמודדים עם מחלת נפש קשה וכרונית.
בני המשפחות פועלים בעמותה בהתנדבות.
הלוקים בהפרעה הנפשית שמשפחותיהם חברות בארגון מוגדרים בדרך כלל כנכים במוסד לביטוח לאומי, והם לרוב חסרי יכולת פרנסה ונשארים תלויים במשפחתם כלכלית וחברתית.
"עוצמה" נוסדה ב-1995, ובשנת 2000 התאחדה עם "פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש" לארגון ארצי אחד, הפועל בארבעה אזורים: מרכז, ירושלים, צפון ודרום.
ארגוני משפחות מסוג זה פועלים בארצות רבות, בהם נודע ארגון הגג האירופי EUFAMI.
להעצים את כוחן של משפחות נפגעי הנפש, להביא להכרה אפקטיבית בתפקיד החיוני שממלאים בני המשפחה בטיפול בחולה ובשיקומו, וגם בכך שהמשפחות עצמן זקוקות לעזרה רבה בתפקודן.
להטמיע במודעות הציבור, התקשורת וקובעי המדיניות את ההיקף, החומרה והסיכונים שבתחלואת הנפש; את הצרכים והמצוקות של הנפגעים ומשפחותיהם; את ההכרח בחיסול האפליה, הקיפוח והסטיגמה כלפי תחלואת הנפש.
להבטיח העברת מידע מקיף ברור, עדכני, זמין ונגיש לציבור על מכלול השירותים לנפגעי נפש וזכויותיהם.
להטמיע במודעות הציבור את זכותם של נפגעי הנפש לחיים בכבוד, למימוש הפוטנציאל האישי ולשוויון זכויות בתעסוקה, דיור, חיי חברה והשלמת השכלה.
להביא לשקיפות ונטילת אחריות במערכת הבריאות ובמסגרות הטיפול והשיקום של נפגעי הנפש - באשפוז ובקהילה.
לקדם את החקיקה לזכויות האדם וזכויות הטיפול הנאות של אנשים עם מחלות נפש ולהביא למימוש שוויוני של חוקי הטיפול הרפואי, השיקום והשילוב בקהילה.
לקדם רב-שיח ופעילות משותפת עם גורמי ניהול ובקרה, ארגונים מקצועיים בבריאות הנפש והשיקום ועמותות ציבוריות בתחום השיקום ובתחום זכויות הנכים והחולים בישראל.
עמותת "עוצמה" היא ארגון ארצי חוץ-ממסדי, המוכר על ידי קובעי המדיניות, ופועל לייצוג בני משפחותיהם של נפגעי הנפש ברחבי הארץ במגוון תחומים.
העמותה מייצגת צרכנים שהם משפחות נפגעי נפש, וגם את צורכי הנפגעים עצמם.
העמותה מקיימת מאבק צרכני-פוליטי לביטוי נאות של זכויות נפגעי הנפש בחקיקה ומקיימת בקרה צרכנית ומעורבות במסגרות טיפול, מגורים ושיקום של נפגעי נפש.
"עוצמה" הייתה ממובילי היוזמה לחקיקת חוק שיקום נכי נפש בקהילה 2000 ותרמה לניסוחיו.
עמותת "עוצמה" פועלת בעיקר בתחום הסנגור והמאבק על זכויות רפואיות ושיקומיות של נפגעי הנפש, מעמד המשפחות והעצמתן.
מאבקים אלו משמעותיים בעיקר לאור חוסר המודעות הציבורית ממנה סובלת תחלואת הנפש, הסטיגמה החברתית שלה וקיפוחה במשאבים ציבוריים.
הנושאים העיקריים בפעילות העמותה הם:
מאבק לסיום ההפרדה הסטיגמטית והמקפחת של השירותים לתחלואת הנפש, ושילובם עם שירותי הרפואה הכללית (הגופנית), שמימונם וביטוחם בסל שירותים מחייב נעשה על ידי ארבע קופות החולים, לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי (יוזמת החקיקה לשילוב זה נקראת "הרפורמה הביטוחית").
מאבק מתמשך לקידום המשאבים והשירותים לשיקום נכי הנפש ומשפחותיהם בקהילה – לפי החוק משנת 2000.
החל משנת 2007, המאבקים הללו מתנהלים בעיקרם במסגרת "הקואליציה" הכוללת ארגוני מתמודדים, משפחות, ארגון "בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות", עמותת השיקום הוותיקה והגדולה בארץ "אנוש", וכן מטה מאבק הנכים.
עוצמתם של קשרים חלשים , הוא מאמר שפורסם במאי 1973 ונחשב לעבודתו המפורסמת ביותר של הסוציולוג מארק גרנובטר.
במאמר זה, שהוא אחת העבודות המשפיעות בסוציולוגיה, מציג גרנובטר את הטענה שבתחומים כשיווק, כלכלה או פוליטיקה, קשרים חלשים מאפשרים גישה לאוכלוסיות שאינן נגישות דרך קשרים חזקים, ושקשרים חלשים אלו תורמים יותר להפצת מידע בין בני אדם.
כמו כן, המחקר בודק כיצד מבנה ופריסה של רשת חברתית הקיימת בין שני אנשים ומעבר להם עצמם, משפיעים על פריסה של הרשת החברתית עצמה ועל ההפצה של מידע אל מחוץ לאותה רשת חברתית.
כבר במקורות נאמר, אם כי במשמעות קצת אחרת, "טוב שכן קרוב מאח רחוק ("משלי כ"ז, י')
גרנובטר מדגיש במאמר זה את חשיבותם של "השכנים" על פני "האחים".
או במילים אחרות חשיבותם של "הקשרים החלשים" בהשוואה ל"קשרים החזקים".
כלומר, המכרים לפעמים מוסיפים לנו לא פחות ואף יותר, מהחברים הקרובים והמשפחה.
רוב המודלים הקיימים, התייחסו לקשרים חזקים בין פרטים.
בכך, הם צמצמו והגבילו את ההסבר שסיפקו למתרחש בתוך קבוצות קטנות וסגורות.
היה חוסר בהעמקה ודגש על יתרונות תאוריות ברמת המאקרו, המעניקות תובנות חשובות לגבי תופעות של ניעות חברתית, ארגון קהילתי, ומבנה פוליטי.
יתרונות רמת המיקרו הם בכך שניתוח ברמה זו מספק גוף מידע ותאוריות המציעות רעיונות חדשים, על המתרחש בתוך הקבוצה הקטנה.
אולם, חסר ההסבר כיצד אינטראקציות בתוך הקבוצה הקטנה מתווספות והופכות לכדי דפוסים נרחבים.
גרנובטר מציע כי מחקר של תהליכים בתוך רשתות חברתיות מספק כלי לקישור בין רמת המיקרו לרמת המאקרו בתאוריות סוציולוגיות.
הוא התמקד בהיבט מסוים של אינטראקציה ברמה קטנה: חוזקם של קשרים בינאישיים.
הוא הראה בעזרת ניתוח רשתות חברתיות, כיצד ניתן לחבר בין רמת המיקרו למאקרו.
חוזק הקשרים הוא מושג מעולם ניתוח הרשתות החברתיות.
חוזקם של קשרים אישיים נמדד בדרך כלל על ידי כמות הזמן המושקעת, האינטנסיביות הרגשית, האינטימיות וההדדיות שמאפיינים את הקשר.
הנחת המוצא של "עוצמתם של קשרים חלשים" לגבי חוזק הקשר היא כי ככל שהקשר בין א' ל - ב' חזק יותר, כך הקשר של שניהם ל-ג' (המערכת הרחבה יותר שמקיפה אותם) יהיה חזק יותר.
בנוסף, ההנחה היא כי רוב האנשים שיוצרים קשר חזק - דומים זה לזה.
גרנובטר דן בטענה זו בשני מישורים: מישור הפרטים ומישור הקהילות.
כל רשת אליה שייך פרט מכילה קשרים חזקים וקשרים חלשים.
הקשרים החזקים מאפיינים קשרים בתוך הרשת, ואילו קשרים חלשים מאפיינים קשרים בין רשתות שונות.
האחרונים חשובים לניצול של הפרט את הרשת וכערוצים להעברת מידע, רעיונות והשפעות מהרשת אל הפרט.
לפי גרנובטר, ניסיונות אישיים של פרטים קשורים באופן הדוק עם אספקטים כוללים יותר של מבנה חברתי.
חיבור בין קשרים ברמת המיקרו לקשרים ברמת המאקרו אינו בגדר מותרות, אלא בעל חשיבות מרכזית להתפתחותה התאוריה הסוציולוגית.
עם זאת, חיבור זה יוצר פרדוקס: קשרים חלשים, אשר לרוב נתפסים כקשרים מנוכרים, נצפים כאן כחשובים ביותר עבור אפשרויות של פרטים ועבור האינטגרציה שלהם לתוך קהילותיהם.
קשרים חזקים, המטפחים אחידות מקומית, יוצרים למעשה, בראיית מאקרו, מבנה חברתי קטוע ומשוברר.
בנוסף, התייחסות לחוזקם של קשרים בלבד, יוצרת התעלמות מחשיבות נושאים כגון תוכן הקשרים.
אולם, מה ההבדל בין קשר אינטנסיבי אישי לקשר אינטנסיבי מקצועי?
יתרה מכך, ניתוח רשתות נותן מענה לצורך ולאפשרות לחבר בין מיקרו ומאקרו.
כיום קיימות רשתות חברתיות (כדוגמת פייסבוק) וקהילות וירטואליות שונות הפועלות דרך טכנולוגיות מידע ותקשורת, שלא התקיימו בעת פרסום המאמר ב-1973, כך שהפוטנציאל של כוחם של קשרים חלשים שיכולים להיווצר ברשת הוא עצום.
הביקורת של גרנובטר כלפי מאמרו-שלו
כעשר שנים אחרי כתיבת המאמר המקורי, גרנובטר חזר לבדוק את התיאוריה שהוא עצמו סייע להפיץ וחזר עם מסקנות מעט שונות:
במאמר שכתב בשם "The Strength of Weak Ties: A Network Theory Revisited" הוא מתאר שהמסקנות במאמר המקורי נכונות לאנשים במעמדות הגבוהים.
אך לעומת זאת, קשרים חלשים של אוכלוסיות מוחלשות משיגות עבודות טובות פחות מאשר עבודות שמגיעות דרך הקשרים החזקים.
שינויים בקשרים החלשים ומחקרי המשך
על פי גוגל סקולר מאמרו של גרנובטר צוטט מעל ל־64,000 פעמים (נכון לינואר 2022).
מכאן נראה שהמאמר התרחב להקשרים רבים נוספים.
נביא בהמשך חלק קטן מהם.
ביולי 2020 פרסמה איאן לסלי (Ian Leslie) כתבה המתייחסת למאמרו של גרנובטר ומתארת את הקשרים החלשים בתקופת הקורונה.
לדבריה, לקורונה הייתה השפעה ישירה על הקשרים החלשים ועל התועלת שהפיקו מהם.
ההתקלויות באנשים אקראיים (חלק מהגדרת הקשרים החלשים) הפכו לנדירות יותר, וכך גם הקשרים החלשים בחיינו.
בנוסף לכך, קיימת גם השפעה של השינויים בצורת העבודה.
סטיב ג'ובס האמין בכוחן של השיחות האקראיות להביא ליצירתיות, וכך גם תכנן את מרחב העבודה של פיקסאר.
בתקופת הקורונה ברוב מקומות העבודה עבדו מהבית, דבר שהשפיע גם על פגישות אלו וצימצם למעשה את הרשת החברתית.
עם זאת, קיימות מספר דרכים בהם הקשרים החלשים באים לידי ביטוי גם בתקופת הקורונה ועל אף המגבלות.
פסיכולוגית בשם סנדסטרום (Sandstrom), שהשתתפה במספר מחקרים שונים בנוגע להשפעתם של הקשרים החלשים, מציינת חלק מהן.
לטענתה בזמנים של חוסר ודאות ניתן ללמוד דרכי התמודדות ממגוון שיחות עם אנשים שאנחנו לא נמצאים איתם בקשר קרוב ויומיומי.
בנוסף, היא מתייחסת לעובדה שהקשרים החלשים דורשים סגנון שונה של שיחה, השיחות קלילות יותר ודורשות פחות.
בכדי להפחית מהעומס הרגשי בתקופה זו היא כותבת כי ניתן לנסות לנהל סוג כזה של שיחה גם עם הקשרים החזקים.
כלומר, להראות לאחרים שחושבים עליהם בלי לבקש מהם הרבה זמן, אנרגיה או תשומת לב.
גם הרשת החברתית יכולה להוות בעיניה תחליף יעיל לשימור השיחות עם הקשרים החלשים בתקופה זו.
בריאות נפשית (Well being) וקשרים חלשים
לפי מחקר של סנדסטרום ודאן (Sandstrom and Dunn, 2014), בימים בהם למשתתף היו מספר גדול יותר של אינטראקציות אקראיות הוא חווה יותר שמחה ותחושה חזקה יותר של שייכות.
דוגמאות לאינטראקציות אקראיות, כלומר היתקלות בקשרים חלשים, כללו מפגש עם שכן, חבר בכיתת היוגה או עובד מקומי בבית קפה.
מעבר לכך, משתתפים עם רשת גדולה יותר של קשרים חלשים נטו להיות שמחים יותר ברמה הכללית.
הקשרים החלשים וכיצד הם באים לידי ביטוי בתרבויות שונות
טילסטון וסנדסטורם(Tilston & Sandstrom, 2018) ניסו לבדוק האם הכוח של הקשרים החלשים הוא אוניברסלי.
המחקר של גרנובטר נערך בקרב עובדים מבוסטון ולכן נראה שקשה להשליך ממנו בצורה רחבה יותר על אוכלוסיות נוספות.
גם המחקר הקודם של סנדסטרום, בנוגע להשפעתם של הקשרים החלשים על המצב הרגשי נבדק ביחס לסטודנטים קנדיים בלבד.
במחקר זה נעשה ניסיון לבדוק האם ההשפעה של הקשרים החלשים מתקיימת גם בחברות שהן לא מערביות.
נערכה השוואה בין מדגם של נבדקים מאמריקה הלטינית לעומת נבדקים קנדיים.
הנבדקים דיווחו מדי יום על כמות הקשרים החזקים והחלשים, במקביל לתחושת הרווחה הנפשית הסובייקטיבית ותחושת השייכות.
תוצאות המחקר הראו כי הלטינים דיווחו על תחושה חזקה יותר של קהילתיות, בהשוואה לקנדים, לצד רמות גבוהות יותר של קשרים חלשים.
תוצאה זו תומכת בטענה של גרנובטר לגבי האופן בו הקשרים החלשים יוצרים קהילות.
כמו כן, רומזת לכך שההשפעה של הקשרים החלשים אכן קיימת.
מלבד תחושת הקהילתיות הלטינים לא נבדלו בצורה משמעותית באף אחד מהמדדים.
בהשוואה למחקר זה, ההשפעה החיובית של הקשרים החלשים באה לידי ביטוי בצורה משמעותית יותר במחקר המקורי, שבו השתתפו סטודנטים.
אחת ההשערות להבדל היא שלסטודנטים יש יותר יכולת בחירה לגבי עם מי הם רוצים להתחבר.
במחקר הנוכחי המדגם כלל נבדקים שאינם סטודנטים, כך שהאינטראקציות היומיומיות שלהם נקבעו מראש בהתאם לעבודה.
ייתכן שעובדה זו השפיעה על ההבדלים בתוצאות.
גאוגרפיה של ידע (Geography of knowledge) וקשרים חלשים
עד שנת 1988 לא היו גשרים סביב שיקוקו,(Shikoku) האי הכי קטן ביפן.
בכדי להגיע ממקום למקום נעזרו במעבורת, שלקחה זמן רב יותר בצורה משמעותית.
נמצא שבניית הגשרים, בהתייחס בעיקר לגשרים שנבנו ב-9–1998, הגבירו את ההמצאות באזור (Moxnes, 2020).
המחקר לא מחובר ישירות למאמרו של גרנובטר או למושג "הקשרים החלשים."עם זאת, נראה שתוצאות המחקר תומכות באחת הטענות המרכזיות במאמר, לגבי השפעתם של הקשרים החלשים בהרחבת ההמצאות והידע.
בניית הגשרים יצרה קשרים רחוקים יותר, שניתן לכנותם חלשים, דבר שהוביל ליותר המצאות בדומה לטענתו של גרנובטר.
מיתוג מנות, פיחוס (Disintermediation) וקשרים חלשים
המושג פיחוס משמעותו הורדה של מתווכים משרשרת האספקה בכלכלה והגעה ישירות, או קרוב יותר, לצרכן.
גם מיתוג מנות מתייחס למעבר של מסרים דרך צמתים רבים, ולא בהכרח דרך נקודה מרכזית אחת.
ביחס לקשרים החלשים - דרך הקשרים החלשים ייתכן שאפשר לקצר טווחים.
כלומר, באמצעות מספר רב יותר של מכרים ייתכן ויתאפשר להגיע ישירות למקור הידע.
זאת תוך כדי דילוג על התיווך ושבירה של המרכז.
ג'יין ג'ייקובס הייתה עיתונאית וסופרת, מגדולי המבקרים של תכנון הערים המודרני.
ערים טובות בעיניה הן, בין השאר, כאלה בהן מתקיימות אינטראקציות בין אנשים ברחובות.
אחד הרעיונות בספרה "מותן וחייהן של ערים אמריקאיות גדולות" מדבר על כך שקהילות בריאות נבנות ממפגשים פנים מול פנים של התושבים (קשרי מדרכות כמו שהיא קוראת להם).
רעיון זה נתפס עדיין כאמת אוניברסלית גם בתכנון העירוני של היום.
באירוע המתקיים במאות ערים ברחבי העולם ומכונה, על שמה, "הליכות ג'יין",("Jane's Walk") מעודדים אנשים להשתמש בהליכה כדרך להתחבר עם שכניהם.
נראה שבמידה מסוימת ג'ייקובס האמינה בעידוד הקשרים החלשים, כעשרים שנה לפני כתיבת מאמרו של גרנובטר.
הקשרים החלשים עוצמתיים עוד יותר
המאמר של גרנובטר מתייחס לקשרים החלשים כאמצעי יעיל יותר להפצת המידע בין בני אדם מאשר הקשרים החזקים.
החוקרים בחנו את התיאוריה שלהם על העובדים בתעשיית הטלוויזיה הבריטית, תעשייה בה רוב העובדים באים ממגזר עצמאי.
בעקבות רגולציה מחדש של שוק העבודה, רוב הארגונים המאוגדים שדאגו לעובדים בנושאים של עבודה, זכויות, תנאי עבודה ושכר, פורקו.
עולם העבודה החדש פוסט פורדיסטי, הפך ליותר מפוצל, מזדמן, יותר אינדיוידואלי ויותר תחרותי ממה שהיה, כך העובדים העצמאיים נאלצו לייצר לעצמם רשת, ובעצם כמה רשתות של קשרים היכולות לספק להם קרקע של ודאות, ביטחון ויציבות שסיפקו אז הארגונים הקודמים בעולם העבודה.
לבסוף הארגונים החדשים השתמשו במנגנונים של רשתות כאמצעי מודרני ובלתי פורמלי לגיוס עובדים.
מכאן לקשרים הייתה חשיבות גדולה יותר בהבטחת עבודה וקידום הקריירה של העובד העצמאי.
תאוריית ההון החברתי מסייעת להבין את היחס למידע העובר ברשת כנכס חשוב בשוק העבודה עבור הפרט החבר בה.
ג'יימס קולמן (Coleman, 1988), זיהה שלושה צורות של הון חברתי: 1. חובות, ציפיות ואמינות - המתייחסות לציפייה להדדיות בין חברי הרשת.
2. ערוצי מידע - חברי הרשת יכולים לסמוך על המידע שסופק על ידי אחרים.
3. נורמות וסנקציות יעילות - קשרים מספקים בין חברי הרשת יכולים להבטיח את שמירת הנורמות.
רוברט פוטנאם (Putnam, 2000) טוען שהון חברתי הוא נכס קיבוצי חשוב שמייצר אמון בין זרים ומכאן סובלנות ותרבות של הקהילתיות ודעת אזרחית.
העובדים העצמאיים יצרו רשת אחת מבין כמה רשתות, הנקראת 'פנקס כתובות' המבוסס על אנשי קשר אישיים שעשויים להיות שימושיים בהשגת עבודה.
רשת זו מייצגת רשת פתוחה במובן זה שחברי הרשת הם הטרוגניים ולא בהכרח מכירים זה את זה.
בהיבט של הון חברתי רשת זו סייעה לעובדים עצמאיים להרגיש תחושת ביטחון ו-וודאות על ידי קבלת גישה למידע על פרויקטים עתידיים ולהעלות פרופיל בין בעלי תפקיד שהם בעמדה להקצות להם עבודה.
אך מעבר להבטחת העבודה, חברי הרשת סייעו לשאר החברים מאותה רשת גם כן בהשגת עבודה.
כמו באחת הדוגמאות של המדגם במחקר, בה אחד מהעובדים מתעשייה הטלוויזיה הבריטית אמר למעסיק שאין ביכולתו לספק לו את השירות שהוא ביקש עקב אי זמינות, אך הוא יכול לתת לו כמה מספרי טלפון של אנשים אחרים שיכולים לבצע את העבודה.
היווצרותה של מוטיבציה זו הממליצה על עובדים מתחרים היא תוצר של ציפייה הדדית בשלב מסוים, שבהמשך אותו העובד, עליו חבר הרשת המליץ, זה בתורו ימליץ בחזרה.
כתוצאה מכך מגיעות הסנקציות המאפיינות את הרשתות הסגורות: עובד שבסופו של דבר לא ממליץ על זה שהמליץ עליו, או מנסה 'לגנוב' מהמתחרה שלו את הלקוחות שלו, ועוד פעולות אחרות שמזיקות גם לרשת כולה, מקבל מוניטין רע ואף מסולק מהרשת.
עקב אופייה הפתוח של הרשת ולכך שהמידע זורם במהירות רבה יותר, הסנקציות יעילות וחזקות יותר.
מכאן כוחן של הסנקציות משפיעות על ההתנהגות של העובדים העצמאיים שיישרו קו וישמרו על הנורמות החברתיות של הרשת הפתוחה.
עוצמה לישראל הייתה סיעת ימין קיצוני, בראשות אריה אלדד ומיכאל בן-ארי.
אשר הוקמה בשלהי הכנסת השמונה עשרה והתמודדה כרשימה בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) אך לא עברה את אחוז החסימה.
הסיעה מבוססת על מפלגת התקווה - מפלגה ציונית לאומית בראשות אריה אלדד וקבוצה של פורשי מפלגת ארץ ישראל שלנו (אנשי חזית יהודית לאומית במקור ששבה לפעילות) בראשות מיכאל בן-ארי, שתיהן מפלגות שהיו שותפות במסגרת האיחוד הלאומי במהלך מרבית הכנסת השמונה עשרה.
עוצמה לישראל היא סיעה ימנית המאמינה שלעם היהודי ישנה זכות נצחית על ארץ ישראל.
במצעה כתוב: "ארץ ישראל היא ביתו הלאומי של העם היהודי מאז ומקדם".
סיעת "עוצמה לישראל" מצהירה: "זכותנו על ארץ ישראל איננה ניתנת לערעור, ומכריזה שאנו חיים כאן בתוקף זכותנו בת אלפי השנים ונמשיך לחיות בארץ ישראל לעד".
הפתרון המדיני שהיא מציעה הוא סיפוח שטחי יהודה, שומרון וחבל עזה והחלת החוק הישראלי על כל שטחי ארץ ישראל "מהירדן ועד הים התיכון".
היא מתנגדת למדינה פלסטינית ממערב לנהר הירדן, והיא בעד ביטול הסכמי אוסלו ופירוק המשטרה הפלסטינית.
הרשימה תומכת בגירוש המסתננים מאפריקה בחזרה למולדתם.
במצעה כותבת הסיעה שהיא תפעל להעמקת הזהות היהודית בקרב בני הנוער, וזאת באמצעות חינוך.
המפלגה מכירה בשפה העברית כשפה הרשמית של מדינת ישראל.
בתחום הכלכלי הסיעה תפעל למלגה מלאה לחיילים משוחררים (לוחמים ותומכי לחימה), הסרת המע"מ על רכישת דירה ראשונה, הוזלת עלויות הבנייה בפריפריה ויצירת מקומות תעסוקה בגליל ובנגב.
כמו כן, "סיעת עוצמה לישראל תפעל להגברת התחרות ההוגנת במשק וביטול מונופולים, תוך שמירה על האינטרסים הכלכליים של ישראל וחיזוקם".
עוצמה לישראל התבססה על שתי התארגנויות פוליטיות שחברו יחד לריצה משותפת.
האיחוד הלאומי, שאז כלל את תקומה, מולדת, ארץ ישראל שלנו והתקווה, קיבל 4 מנדטים ואלדד נבחר מטעמה לכנסת.
בראש ההתארגנות השנייה עמדו מיכאל בן ארי וברוך מרזל, שני אישים המזוהים עם הימין הקיצוני בישראל.
מרזל ובן ארי היו קשורים בעבר עם סיעת כך, ובהמשך רצו יחד לכנסת ברשימת חרות - התנועה הלאומית של מיכאל קליינר (2003) ועצמאית במסגרת חזית יהודית לאומית בראשות מרזל (2006), אך בשני המקרים לא עברו את אחוז החסימה.
ב-2009 הקימו ברוך מרזל והרב שלום דב וולפא את מפלגת ארץ ישראל שלנו וד"ר מיכאל בן ארי נציגו של ברוך מרזל הוצב בראש נציגיה ברשימת האיחוד הלאומי ונבחר לכנסת.
מרזל עצמו לא התמודד בבחירות אלו.
במהלך הכנסת השמונה עשרה הודיעו נציגי מפלגת "תקומה" בסיעת "האיחוד הלאומי", יעקב כץ (כצל'ה) ואורי אריאל, על כוונתם לרוץ במשותף עם הבית היהודי (המפד"ל), זאת מבלי להתייעץ עם שאר חברי סיעתם.
לאחר שהיה ברור שאמצעי הגישור לא מועילים הודיעו ראש מפלגת "התקווה" פרופסור אריה אלדד וראש מפלגת "חזית יהודית לאומית" ד"ר מיכאל בן-ארי, שיחד עם ברוך מרזל ואיתמר בן-גביר החליטו לפרוש ממפלגת "ארץ ישראל שלנו", על ריצה ברשימה משותפת בשם "עוצמה לישראל".
בראש הרשימה המשותפת הוצב ח"כ פרופסור אריה אלדד ("התקווה"), אחריו ח"כ הד"ר מיכאל בן-ארי וברוך מרזל ("חזית יהודית"), אריה קינג ("התקווה") ואיתמר בן-גביר ("חזית יהודית").
לאחר המקום הרביעי דורגו לסירוגין נציג מרשימת ממפלגת "חזית יהודית" לכנסת ולאחריו נציג מרשימת מפלגת "התקווה" לכנסת.
ב-19 בנובמבר 2012 אושרה בקשת אלדד ובן-ארי מוועדת הכנסת להתפלג מהאיחוד הלאומי ולהקים את סיעת עוצמה לישראל.
הרשימה לא נכנסה לכנסת התשע עשרה מאחר שזכתה ב-66,840 קולות (1.76% מסך הקולות), 9,000 קולות פחות מאחוז החסימה, שעמד על 2%.
כנסת חברי כנסת הערות הכנסת ה-18 (2009) 2 מנדטים:
חזית יהודית לאומית: מיכאל בן אריהסיעה הוקמה ב-19 בנובמבר 2012 לאחר פרישת אלדד ובן ארי מסיעת האיחוד הלאומי הכנסת ה-19 (2013)המפלגה לא עברה את אחוז החסימה
בפוליטיקה וביחסיים בינלאומיים עוצמה רכה היא היכולת להשיג שיתוף פעולה באמצעות אטרקטיביות והשפעה חיובית, ולא דרך כפייה (בניגוד לעוצמה קשה).
המושג מתאר את היכולת לעצב את רצונותיהם והעדפותיהם של אחרים באמצעות כוח משיכה.
כאמור עוצמה רכה אינה מבוססת על כפייה, אלא משתמשת בתרבות, ערכים פוליטיים ומדיניות חוץ כדי ליצור שינוי.
ב-2012, ג'וזף ניי (Joseph Nye), פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת הרווארד ואחד החוקרים המובילים בתחום היחסים הבינלאומיים, הסביר שבעידן העוצמה הרכה "התעמולה הטובה ביותר איננה תעמולה".
כוונתו היא שבמקום לנסות לשכנע אחרים באופן ישיר וגלוי, מוטב ליצור מציאות שבה ירצו מעצמם את שמוצע להם.
הוא הוסיף שבעידן המידע, "אמינות היא המשאב הנדיר ביותר".
ניי טבע את המונח והפך אותו למוכר בספרו מ-1990, "נועדו להוביל: הטבע המשתנה של העוצמה האמריקאית" (Bound to Lead: The Changing Nature of American Power).
בספר כתב: "כאשר מדינה אחת גורמת למדינות אחרות לרצות את מה שהיא רוצה, ניתן לכנות זאת עוצמה משכנעת (co-optive power) או עוצמה רכה, להבדיל מעוצמה קשה או עוצמת ציווי (command power) המבוססת על ציווי אחרים לעשות את רצונה".
את המושג פיתח בהרחבה בספרו מ-2004, "עוצמה רכה: האמצעים להצלחה בפוליטיקה עולמית" (Soft Power: The Means to Success in World Politics).
מילון אוקספורד לאנגלית הגדיר את הביטוי "עוצמה רכה" מ-1985 - "כוח של מדינה, ברית וכדומה, הנובע מהשפעה כלכלית ותרבותית ולא מכפייה או עוצמה צבאית".
ניי הפך את המושג לנפוץ בסוף שנות ה-80. לגישתו, כוח הוא היכולת של גורם מסוים להשפיע על התנהגותם של אחרים כדי להשיג את התוצאות הרצויות עבורו.
ישנן כמה דרכים להשיג זאת: אפשר לכפות על אחרים באמצעות איומים; אפשר לפתותם בתשלומים; ואפשר למשוך אותם ולגרום להם לרצות את מה שהגורם המשפיע רוצה.
הדרך האחרונה היא עוצמה רכה - היכולת לגרום לאחרים לחפוץ בתוצאות שהמדינה חפצה בהן - והיא משתפת אנשים במקום לכפות עליהם.
עוצמה רכה עומדת בניגוד ל"עוצמה קשה" - שימוש בכפייה ובתמריצים כלכליים.
עוצמה רכה אינה נחלתן הבלעדית של מדינות - גם ארגונים לא-ממשלתיים, תאגידים ומוסדות בינלאומיים יכולים להפעיל אותה.
חוקרים מסוימים רואים בעוצמה רכה ביטוי ל"פנים השניות של הכוח" - אותן דרכים עקיפות וסמויות שמאפשרות להשיג תוצאות רצויות ללא הפעלת כוח גלוי.
משאבי העוצמה הרכה הם נכסים שיוצרים אטרקטיביות, שבתורה מובילה פעמים רבות להסכמה ולשיתוף פעולה.
ניי מדגיש ש"פיתוי תמיד יעיל יותר מכפייה, וערכים רבים כמו דמוקרטיה, זכויות אדם והזדמנויות לפרט הם בעלי כוח משיכה עמוק".
החוקר אנג'לו קודווילה (Angelo Codevilla) הצביע על היבט חשוב שנשכח לא פעם: קבוצות שונות באוכלוסייה נמשכות או נדחות מדברים שונים - רעיונות, דימויים או חזונות.
עוצמה רכה נחלשת כאשר המדיניות, התרבות או הערכים של מדינה דוחים אחרים במקום למשוך אותם.
בספרו, ניי מסביר מדוע עוצמה רכה מהווה אתגר מיוחד לממשלות בהשוואה לעוצמה קשה.
ראשית, רבים מהמשאבים החיוניים שלה - כמו תרבות פופולרית, חברה אזרחית וערכים חברתיים - נמצאים מחוץ לשליטה ישירה של הממשלה.
שנית, עוצמה רכה פועלת באופן עקיף, דרך עיצוב האווירה והסביבה הציבורית, ולעיתים נדרשות שנים עד שהיא מניבה תוצאות.
הספר מחלק את העוצמה הרכה לשלוש קטגוריות עיקריות: "תרבות", "ערכים פוליטיים" ו"מדיניות".
בספרו "העתיד של הכוח" (The Future of Power) מ-2011, ניי מבהיר שעוצמה רכה היא מושג תיאורי, לא מושג ערכי.
כלומר, היא מתארת תופעה ולא שופטת אם היא טובה או רעה.
לכן, גם משטרים רודניים יכולים להפעיל עוצמה רכה.
"היטלר, סטלין ומאו זכו כולם לעוצמה רכה ניכרת בעיני מעריציהם, אך זה לא הפך אותה לחיובית.
אין זה בהכרח עדיף לשטוף מוחות מאשר לשבור זרועות".
ניי הדגיש גם שעוצמה רכה אינה סותרת את גישת הריאליזם ביחסים בינלאומיים.
"עוצמה רכה אינה ביטוי לאידיאליזם או ליברליזם.
היא פשוט סוג של כוח, דרך נוספת להשיג תוצאות רצויות".
יש חוקרים שמותחים ביקורת על יעילותה של העוצמה הרכה.
ניאל פרגוסון, היסטוריון בריטי בולט, טען בהקדמה לספרו "קולוסוס" (Colossus) שעוצמה רכה אינה אפקטיבית.
חוקרי הנאו-ריאליזם, גישה הרואה במערכת הבינלאומית זירת כוחות אנרכית שבה מדינות פועלות רק מתוך אינטרסים ושיקולי כוח, דוחים לחלוטין את רעיון העוצמה הרכה.
גם חוקרים רציונליסטים אחרים שותפים לדעה זו, למעט סטיבן וולט (פרופסור ליחסים בינלאומיים בהרווארד, מחשובי חוקרי הנאו-ריאליזם).
לטענתם, שחקנים בזירה הבינלאומית מגיבים אך ורק לשני סוגי תמריצים: כסף וכוח.
בעיה המרכזית שהועלתה לגבי השימוש במושג היא הקושי להבחין בין עוצמה רכה לקשה.
החוקרת ג'ניס ביאלי מטרן (Janice Bially Mattern) מדגימה זאת באמצעות ניתוח נאום של ג'ורג' וו.
בוש לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
כאשר בוש הכריז "אתם איתנו או עם הטרוריסטים", הוא לכאורה השתמש בעוצמה רכה - שכנוע ללא איום צבאי או כלכלי.
אולם מטרן טוענת שמדובר דווקא בעוצמה קשה מסוג אחר - "כוח ייצוגי".
איום זה תוקף את עצם זהותן של המדינות ומכריח אותן לבחור צד, שאם לא כן ייתפסו כתומכות טרור.
המסקנה: עוצמה רכה לא תמיד כה רכה.
מחקרים עדכניים מצביעים על כך שהתיאוריה של ניי מזניחה את השימוש ההגנתי בעוצמה רכה.
ניי מתמקד בשאלה "איך גורמים לאחרים לעשות את רצוננו", אך מעצמות עולות כמו סין מפתחות דרכים חדשות להשתמש בעוצמה רכה כמגן - לא כדי להשפיע על אחרים, אלא כדי להגן על התדמית שלהן.
חוקרים אחרים מדגישים תופעה מדאיגה: ניסיונות להפעיל עוצמה רכה עלולים להתהפך ולפגוע במדינה המפעילה אותם.
תופעה זו, המכונה "היחלשות רכה" (soft disempowerment), מתרחשת כאשר מאמצי שכנוע נתפסים כמניפולטיביים או צבועים, וגורמים לנזק תדמיתי חמור.
החוקר אמית קומאר גופטה (Amit Kumar Gupta) מציע רפורמה יסודית בהגדרת המושג.
לדבריו, "מדינות אינן מושפעות מעוצמה רכה של מדינות אחרות כפי שניי מתאר.
כל מדינה שוקלת קודם כל את האינטרסים שלה ופועלת לפי השקפת עולמה, ללא קשר לכמה היא 'נמשכת' למדינה אחרת".
כחלופה להגדרה הקיימת, גופטה מציע להבחין בין "עוצמה רכה חיובית" ל"עוצמה רכה שלילית".
איחוד מודיעין (עד 2025 עוצמה מודיעין) הוא מועדון כדורסל ישראלי מהעיר מודיעין-מכבים-רעות, שנוסד בשנת 1997. הקבוצה הבוגרת משחקת בליגה ארצית דרום.
צבעי הקבוצה הם שחור ולבן.
הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם החשמונאים בעיר מודיעין (בסמוך לבית הספר עירוני א').
מאמן הקבוצה הוא איתי מידן.
המועדון נוסד ב-1997 על ידי טל ודהאוזן ושמעון סלל רוה רודריגז.
בעונת 2014/15 הודיעו על צירופו של לביא חלפי, לסגל המועדון.
חלפי, המשמש גם כמנהל המקצועי של בית הספר העירוני לכדורסל, הוא מאמן כדורסל מוסמך, שעד לאחרונה עבד כמורה, מחנך וסגן מנהל בית ספר.
חלפי נכנס לתפקיד שעד עתה טרם אויש במועדון, וישמש כרכז חברתי של עוצמה מודיעין.
בעונת 2014/15 יצא לדרך חידוש נוסף במועדון, הקמה של אקדמיה לכדורסל, מתוכה יבחרו שחקני "סגל הזהב".כאשר מתוך קבוצות נערים ב', נערים א' ונוער, מכיתות ט' עד י"ב, יבחרו עד כ-20 שחקנים ל"סגל הזהב" של המועדון, ויעברו אימונים נפרדים עם מאמנים שונים מהשורה הראשונה ובראשם רותם ארליך.
האקדמיה כוללת פעילויות העשרה, לדוגמה: שני אימוני אתלטיקה שבועיים.
בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה לליגה א'.
בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה הבוגרת לליגה א'.
בסיום עונת 2019/20 עם החלטת איגוד הכדורסל על סיומם המוקדם של כלל הליגות והעפלת הראשונה בכל ליגה, עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הארצית כאשר במאזנה 13 ניצחונות ו-3 הפסדים ועם הפרש של 7+ במאזן הפנימי אל מול השנייה בטבלה הפועל גזר/נען.
למועדון 26 קבוצות ליגה, מתוכן 6 קבוצות נשים.
יותר מ-300 שחקנים ושחקניות משחקים ומשחקות במועדון.
במועדון עוצמה מודיעין יש שלוש קבוצות קט-סל ב' (כיתות ה'), קבוצה של קט-סל בנות ושלוש קבוצות קט-סל א' (כיתות ו').
בנוסף יש שלוש קבוצות ילדים ב' (כיתות ז') ושלוש קבוצות ילדים א' (כיתות ח') אחת בלאומית ושתיים במחוזית.
במועדון שתי קבוצות ילדות בין הכיתות ז'-ח' אשר אחת מהן משחקת במקביל גם בליגת נערות ב'.
במועדון יש שתי קבוצות נערים ב' (כיתות ט') בלאומית, וקבוצה אחת של נערים א' (כיתה י') המשחקת בליגה הלאומית גם כן.
במועדון 2 קבוצות נוער (כיתות יא'-יב') אחת משחקת במחוזית והשנייה משחקת בליגה הלאומית.
במועדון 2 קבוצות נשים, עוצמה מודיעין ועוצמה מודיעין פרחים.
נכון לעונת 2024/2025 שתיהן משחקות בליגה הארצית, במחוז הדרום.
ב-2025 הוחלט לאחד את הקבוצה עם קבוצת הכדורסל של מכבי מודיעין רעות וליצרת קבוצה אחת בשם איחוד מודיעין.
למועדון יש בית ספר לכדורסל מגיל הגן ועד לכיתות י'.
המנהל המקצועי של בית הספר לכדורסל הוא לביא חלפי.
עוצמת נשיכה היא הכוח שמפעיל בעל חיים על ידי סגירת הלסת העליונה על התחתונה.
עוצמת הנשיכה נמדדת בניוטון ולעיתים בקילוגרם-כוח או ליברת-כוח.
לעיתים קרובות נעשה שימוש גם במדידת עוצמת לחץ הנשיכה, וזה ניתן ביחידות PSI (פסקל לאינץ' רבוע).
בעל החיים בעל הנשיכה החזקה ביותר אי-פעם היה ככל הנראה או הכריש הענק הנכחד מגלודון או הזוחל הימי הענק הנכחד פליוזאורוס (המכונה "הטורף X"), שניהם מעל 10 טון-כוח.
בעל החיים עם עוצמה הנשיכה הכי חזקה ביבשה היה התנינאי הענק דיינוסוכוס שחי בקרטיקון ונכחד, ולו עוצמת נשיכה של כ-103 קילוניוטון.
בעל החיים עם עוצמת הנשיכה הגדולה ביותר שחי כיום הוא כנראה תנין הים עם עוצמת נשיכה של 22–34 קילוניוטון.
עוצמת הנשיכה הגדולה ביותר שנמדדה בפועל שייכת לתנין היאור, עם כ-22 קילוניוטון.
לשם השוואה, עוצמת הנשיכה של האדם היא 0.89 קילוניוטון (890 ניוטון).
זוהי הנשיכה החזקה ביותר שנמדדה בפועל.
עמלץ לבן Carcharodon carcharias דמויי כריש, עמלציים הדמיה עבור כריש באורך 6.5 מטר תנין הים Crocodylus porosus תנינאים, תניניים מדידה על תנין ים באורך 5.2 מטר עמלץ כחול Isurus oxyrinchus דמויי כריש, עמלציים מדידה.
אליגטור אמריקאי Alligator mississippiensis תנינאים, אליגטוריים מדידה על אליגטור באורך 3.9 מטר היפופוטם Hippopotamus amphibius יונקים, בהמותיים מדידת נקבה בוגרת.
ניסיונות מדידת זכרים לא צלחו בשל אגרסיביות יתר.
כריש שורי Carcharhinus leucas דמויי כריש, כרישיים חזקה יותר מכל דג סחוס ביחס לגודל הגוף צבוע נקוד Crocuta crocuta יונקים, צבועיים כ- המרה מ-1,100 PSI אריה וטיגריס Panthera leoPanthera tigris יונקים, חתוליים טורפים גדולים הממיתים את טרפם בנשיכה על הגרון אדם Homo sapiens יונקים, הומינידיים לשם השוואה
"עוצמה חכמה" הוא מונח מתחום היחסים הבינלאומיים, המתייחס לשילוב של אסטרטגיות של עוצמה רכה ושל עוצמה קשה.
הוא מוגדר על ידי כ"גישה המדגישה את הצורך בצבא חזק, אך בד בבד גם בבריתות, שיתופי פעולה ומוסדות בכל הרמות שמטרתם להרחיב את ההשפעה האמריקאית ולכונן את הלגיטמיות של השלטון האמריקאי".
המושג של עוצמה חכמה קיבל הגנה רשמית מאת מזכירת המדינה של ארצות הברית הילרי קלינטון, אשר הדגישה כי אין בכוונתה של ארצות הברית לוותר על עוצמתה הדיפלומטית והצבאית, אך עם זאת שרצונה של ארצות הברית לשים קץ לנרטיב המשיחי ולשימוש התכוף בכפייה שאפיין את ממשל בוש.
עוקב כוכבים הוא מדיד אופטי המודד את מיקומם של כוכבי שבת באמצעות תאים פוטווולטאים או מצלמה.
עוקב כוכבים המותקן על גבי לוויין או חללית יכול לשמש כדי לקבוע את האוריינטציה (המנח המרחבי) של החללית ביחס לרקע הקבוע של הכוכבים.
כדי לאפשר זאת, עוקב הכוכבים נדרש למדוד את המיקום הנצפה של הכוכבים במערכת הייחוס מוגדרת, ולזהות אותם כך שניתן יהיה להשוות את המיקום הנצפה שלהם עם מיקומם האסטרונומי הידוע, שנלקח מתוך מפת כוכבים.
עוקב כוכבים עשוי לכלול מעבד המאפשר לזהות כוכבים באמצעות השוואת דפוסי ההתנהגות הפוטומטריים של הכוכבים הנצפים עם הדפוסים הידועים של כוכבים בשמים.
בשנות ה-50 ושנות ה-60 המוקדמות, עוקבי כוכבים היו למעשה מערכות חיוניות לניווט טילי שיוט וטילים בליסטיים לטווח בינוני ומעלה, שכן באותה תקופה מערכות הניווט האינרציאליות (INS) לא היו מדויקות מספיק לטווחים בין-יבשתיים.
במקרה של טילי שיוט - בהם שלב ההנחיה נמשך לאורך כל משך מעופם, בחירת כוכב מנחה המתאים להכוונת טיל ספציפית תלויה בזמן - עקב סיבוב כדור הארץ, וכן במיקום המטרה המיועדת.
בעבור מערכות שהתבססו אך ורק על מעקב כוכבים, סוג כלשהו של מנגנון הקלטה מראש - סרט מגנטי בדרך כלל - היה מאחסן בזיכרונו אות המייצג את הזווית המשתנה של הכוכב המנחה בשמים במהלך היממה במיקום ארצי נתון.
בזמן השיגור, הקלטת קודמה לזמן המתאים (לשעה הנמדדת בנקודת המטרה ברגע השיגור).
במהלך מעופו של הטיל, האות מהקלטת שימש כדי לכוון בקירוב טלסקופ כך שהוא יצביע על המיקום הצפוי של הכוכב.
במוקד הטלסקופ הוצב גלאי אור, וסוג כלשהו של מחולל אות, בדרך כלל דיסק מסתובב הידוע כ"חוסם אות" ().
חוסם האות גרם לכוכב להיעלם ולהופיע מחדש באופן חוזר ונשנה על גלאי האור, מה שהפיק אות ששימש כדי להפיק פלט של זרם חילופין.
הפאזה של האות הושוותה לזו של האות מהקלטת המגנטית כדי להפיק אות הנחיה.
בדרך זו מתקבל, שככל שהטיל מתקרב ליעדו הפער בין המיקום הנצפה של הכוכב ובין מיקומו הנמדד בנקודת היעד (סימולטנית) הולך ומצטמצם, כך שהאותות מהקלטת ומגלאי האור הולכים ומתלכדים - כלומר מופק אות תיקון מסלול אפסי המעיד על פגיעה במטרה.
מאוחר יותר, המערכת שוכללה באמצעות שילובה יחד עם מערכת ניווט אינרציאלית, כשבמקרה זה המערכת האינרציאלית שימשה כדי לייצר את אות הייחוס, ועוקב הכוכבים שימש רק כדי לבצע תיקונים מחזוריים בניווט במקרה של שגיאה בהכוונה, ועל ידי כך צומצם את הצורך בקלטת מגנטית נפרדת.
מעקב כוכבים מועיל במיוחד עבור טווחים ארוכים מאוד, שכן השגיאות הכרוכות בו לא תלויות בטווח, בשונה מניווט אינרציאלי בו יש אפקט "סחיפה", כלומר שגיאה מצטברת היחסית לטווח.
מערכות "אסטרו-אינרציאליות" כאלו היו נפוצות במיוחד משנות ה-50 עד לשנות ה-80.
מודלים רבים לעוקבי כוכבים נגישים כיום.
עוקבי כוכבים, אשר מצריכים רגישות גבוהה במיוחד, עשויים "להסתנוור" מאור שמש המוחזר על ידי החללית, או מלהבות הגזים הנפלטים ממדחפי החללית.
עוקבי הכוכבים נתונים למגוון של שגיאות, ביניהן שגיאות בעלות מקורות אופטיים (אברציה כדורית, אברציה כרומטית, וכו').
ישנם גם גורמים רבים שעשויים להטעות את אלגוריתם זיהוי הכוכבים של העוקב (כוכבי הלכת, שביטים, סופר-נובות, לוויינים קרובים, כמו גם זיהום אור נקודתי מערים גדולות על כדור הארץ...).
ישנם 57 כוכבים המשמשים בדרך כלל לצורכי ניווט.
אף על פי כן, בעבור משימות מורכבות יותר, בסיסי נתונים כוכביים שלמים משמשים כדי לקבוע את כיוון החללית.
קטלוג כוכבים בעל אמינות גבוהה טיפוסי מופק מקטלוג סטנדרטי, ולאחר מכן מסונן כדי להסיר כוכבים בעיתיים מסיבות שונות, למשל עקב שונות גבוהה בבהירות הנראית, אי ודאות באינדקס הצבע שלהם, או מיקום בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל הגורם לחוסר אמינות.
באסטרונומיה, עוצמת הארה של גרם שמים היא כמות האנרגיה הנפלטת ממנו כקרינה אלקטרומגנטית לכל הכיוונים ליחידת זמן.
נהוג לציין האם עוצמת ההארה היא כוללת (בולומטרית), כלומר מתייחסת לכלל אורכי הגל של הקרינה הנפלטת מהגוף, או שהיא רק בתחום מסוים של הקרינה האלקטרומגנטית (למשל באור נראה).
עוצמת ההארה אינה מבטאת בהכרח את כל תפוקת האנרגיה של גרם שמים, שכן כוכבים, למשל, פולטים חלק מהאנרגיה שלהם גם בצורה של רוח שמש, המורכבת מחלקיקים שונים (בעיקר פרוטונים, חלקיקי אלפא ואלקטרונים שנפלטים מהעטרה של הכוכב, וכן ניוטרינים הנפלטים מליבת הכוכב).
הקשר בין עוצמת הארה ובהירות
הבהירות הנראית של גרם שמים מוגדרת כשטף הקרינה האלקטרומגנטית המגיעה לכדור הארץ מגרם השמים.
כמו במקרה של עוצמת הארה, גם בהירות יכולה להיות עבור תחום מסוים של הספקטרום (למשל אור נראה) או בהירות כוללת (בולומטרית).
בניגוד לעוצמת ההארה, הבהירות תלויה לא רק בהספק הקרינה של גרם השמים אלא גם במרחק בינו ובין כדור הארץ, שכן שטף הקרינה פוחת ביחס הופכי לריבוע המרחק ממקור הקרינה על פי הנוסחה , כאשר הוא שטף הקרינה ו- הוא המרחק ממקור הקרינה.
בדרך כלל משתמשים בדרגת בהירות שהיא מספר חסר ממד ומוגדר על ידי היחס , ודרגה 0 נקבעה בעבר שרירותית כבהירות הנראית של הכוכב וגה.
כדי לקבל ביטוי לשטף הקרינה שאינו תלוי במרחק, משתמשים בבהירות מוחלטת שהיא הערך של הבהירות הנראית, כפי שהייתה נמדדת במרחק של 10 פארסק ממקור הקרינה.
המעבר מדרגת הבהירות המוחלטת הכוללת אל עוצמת ההארה הכוללת הוא על פי הנוסחה: , כאשר ואט.
כוכבים פולטים קרינה אלקטרומגנטית מפני השטח שלהם בהתאם לחוק פלאנק, כך שבקירוב הם מייצרים קרינת גוף שחור (השכבות החיצוניות של הכוכבים מוסיפים ספקטרום בליעה ובכוכבים חמים מאוד גם ספקטרום פליטה).
שטף הקרינה של גוף שחור נתון על ידי חוק סטפן-בולצמן: כאשר הוא שטף הקרינה הנפלטת מפני הגוף השחור, הוא טמפרטורת פני השטח ו- הוא קבוע סטפן-בולצמן שערכו נתון על ידי: .
עוצמת ההארה הכוללת היא מכפלת שטף הקרינה של הכוכב בשטח הפנים שלו: .
מכיוון שבאמצעות חוק וין ניתן לחשב את טמפרטורת הכוכב באמצעות מדידת הספקטרום שלו, ניתן באמצעות מדידת עוצמת ההארה שלו להעריך את רדיוסו.
את עוצמת ההארה ניתן לקבל מהבהירות של הכוכב אם יודעים את המרחק אליו.
בעוד שעוצמת ההארה הכוללת של כוכבים תלויה בריבוע הרדיוס ובחזקה הרביעית של טמפרטורת פניהם, עוצמת ההארה הנראית של כוכבים תלויה בטמפרטורה בצורה מורכבת יותר.
כוכבים קרים יחסית, כמו ננסים אדומים וענקים אדומים, פולטים את רוב קרינתם בתחום התת-אדום, כך למשל לאנטארס עוצמת הארה נראית של פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך עוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 60,000 משל השמש.
לעומת זאת כוכבים חמים יחסית, כמו ננסים לבנים וענקים כחולים, פולטים את רוב קרינתם בתחום העל-סגול, כך למשל לאלניטק עוצמת הארה נראית של פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך עוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 100,000 משל השמש.
עוצמת סיביר (ששמה בעבר היה צינור יקוטיה – חברובסק – ולדיווסטוק, המכונה גם צינור הגז הטבעי המזרחי סין–רוסיה) הוא צינור בבעלות גזפרום במזרח סיביר, שמספק גז טבעי מיאקוטיה דרך פרימוריה לסין.
הצינור מהווה חלק מתוואי הגז המזרחי מסיביר לסין.
בשנת 2007 אישר משרד התעשייה והאנרגיה של רוסיה את תוכנית הגז המזרחית, שכללה בניית צינור יקוטיה – חברובסק – ולדיווסטוק.
ב-29 באוקטובר 2012 ולדימיר פוטין הורה לאלכסיי מילר, מנכ"ל גזפרום, להתחיל בבניית הצינור.
פרויקט הצינור יקוטיה – חברובסק – ולדיווסטוק שינה את שמו רשמית ל"עוצמת סיביר" בסוף 2012.
ב-21 במאי 2014, רוסיה וסין חתמו על עסקת גז ל-30 שנה בשווי 400 מיליארד דולר שנדרשה למימוש הפרויקט.
הבנייה החלה ב-1 בספטמבר 2014 והושקה בטקס ביאקוטסק על ידי פוטין וסגן ראש הממשלה הסיני ג'אנג גאולי.
בניית צינור החיבור בסין החלה ב-29 ביוני 2015.
ב-4 בספטמבר 2016 חתמו יו"ר גזפרום מילר ויו"ר תאגיד הנפט הלאומי של סין וואנג יילין על הסכם לבניית מעבר מתחת לנהר אמור לצינור.
שתי מנהרות מתחת לנהר הושלמו על ידי חברת צינור הנפט של סין במרץ 2019.
בשנת 2017 החלה בניית תחנת המדחס אטמאנסקאיה שהושלמה בשנת 2019 יחד עם תחנת המדחס צ'איאנדינסקאיה.
הקמת כל תחנות המדחס צפויה להסתיים עד שנת 2022.
הצינור מולא בגז באוקטובר 2019. העברת הגז לסין החלה ב-2 בדצמבר 2019.
גזפרום טרנסגז טומסק היה קבלן הבנייה הראשי ואילו חברת VNIPIgazdobycha, הייתה קבלן העיצוב הכללי.
שתי החברות מהוות חברות-בת של תאגיד גזפרום הממשלתי.
קטעים שונים מהצינור נבנו על ידי סטרויטרנסגז שבבעלות גנאדי טימצ'נקו, נפטגאזסטרוי וסטרוגאזמונטז שבבעלות ארקדי רוטנברג.
הצינורות יוצרו על ידי מפעלי הפלדה ויקסה של OMK, מפעל הצינורות של צ'ליאבינסק, מפעל הצינורות איז'ורה של חברת Severstal, מפעל הצינורות וולז'סקי של תאגיד TMK.
ציפוי צינורות ננו-קומפוזיטיביים נגד קורוזיה נעשה על ידי תאגיד Metaclay, שהוא מיזם משותף של רוסננו וגזפרום.
יחידות טורבינת מדחס סופקו על ידי חברת המנועים UEC-Perm.
לצינור השלכות חזקות על ביטחון האנרגיה בסין וגם ברוסיה בטווח הקצר.
הצינור מגוון את אספקת הגז הטבעי לסין, שכעת מקבלת נפט וגז מכמה מקורות.
הצינור נועד לצמצם את התלות של סין בפחם, שהוא אינטנסיבי יותר בפחמן וגורם יותר זיהום מאשר גז טבעי.
עבור רוסיה, הצינור מאפשר שותפות כלכלית נוספת לנוכח ההתנגדות לצינורות שלה הנבנים במערב אירופה.
עוצמה מעוץ הוא הספר השלישי בסדרת ארץ עוץ של ליימן פרנק באום.
הספר מתאר את הרפתקאותיה של דורותי גייל מקנזס, בילינה התרנגולת הצהובה, הדחליל, איש הפח, טיק-טוק, האריה הפחדן והנמר הרעב.
זהו הספר הראשון בסדרה בו מרבית העלילה מתרחשת מחוץ לארץ עוץ.
רק שני הפרקים האחרונים מתרחשים בעוץ.
הדוד הנרי ואחייניתו המתבגרת, דורותי גייל, יוצאים למסע ימי לעבר אוסטרליה לחופשה קצרה בעוד שהדודה אימי וטוטו נשארים בחווה.
במהלך השייט הם נקלעים לסערה אשר מובילה את דורותי לארץ לא מוכרת המכונה "ארץ אב", שם היא פוגשת בתרנגולת המדברת בלינה וברובוט המכני טיק-טוק אשר מיידעים אותה על המצב הקשה של הממלכה.
דורותי מבקרת בהמשך בארמון המלכותי בו מתגוררת הנסיכה לאנאלה, אשר ידועה בשל אוסף הראשים שברשותה אשר אותם היא מסוגלת להחליף עם ראשה כאשר היא חפצה בכך.
כאשר דורותי מסרבת לאפשר לנסיכה לאנאלה לקחת את ראשה היא נכלאת במגדל.
למרבה המזל, באותה העת הנסיכה עוצמה ופמלייתה חוצים את המדבר הקטלני בניסיון להציל את משפחת המלוכה ממלך הננסים.
עם הגעתם, הנסיכה עוצמה משחררת את דורותי, בלינה וטיק-טוק.
דורותי, בלינה וטיק-טוק מחליטים להצטרף לנסיכה עוצמה ולפמלייתה במשימה להציל את מלכת אב ואת עשרת ילדיה מידיו של מלך הננסים.
עם הגעתם לממלכת הננסים, מלך הננסים מגלה שהוא הפך את כל בני משפחת המלוכה לפסלים.
הוא מציע לחבורה לנסות לנחש איזה מהפסלים הם של בני משפחת המלוכה - אם הם יגעו בפסלים הנכונים הם ישחררו אותם מהכישוף, אך אם הם יטעו, הם יהפכו בעצמם לפסלים.
הדחליל, איש הפח, טיק-טוק ו-27 חייליה של הנסיכה עוצמה לא מצליחים לבחור את הפסלים הנכונים ובעקבות כך הופכים כולים לפסלים.
דורותי מצליחה לנחש בהצלחה את הפסל של אחד הנסיכים הצעירים מבני משפחת המלוכה.
באותו הלילה, בילינה מצותתת למלך הננסים ומגלה שכוחותיו של מלך הננסים מגיעים מחגורת הקסם שהוא חובש.
בנוסף לכך בלינה מגלה כיצד לזהות את פסליהם של בני משפחת המלוכה לפי צבע הפסלים.
החבורה מצליחה לנצל את העובדה שהננסים פוחדים מביצים על מנת לגנוב ממלך הננסים את חגורת הקסם, והם מצליחים להסיר את הכישוף מכל בני משפחת המלוכה שהפכו לפסלים.
לאחר החזרת כס המלכות לשליטים החוקיים, החבורה חוזרת לארץ עוץ ולוקחת חלק בחגיגת ניצחון גדולה בארמון המלוכה אשר בעיר האזמרגד, ודורותי מוכתרת באופן רשמי כנסיכה של ארץ עוץ.
בלינה בוחרת לגור מעתה ואילך בארץ עוץ, בעוד שעוצמה משתמשת בחגורת הקסמים על מנת להחזיר את דורותי לקנזס.
העוצמה הסייסמית מוערכת באמצעות סולמות הערכה מאקרוסייסמיים, להבדיל מסולמות מיקרוסייסמיים שמודדים גודל (מגניטודה בסייסמולוגיה) רעידות אדמה באמצעות מכשירי מדידה וסייסמוגרפים, לפי סולם ריכטר, לפי המומנט הסייסמי או דומיהם.
בסך הכול רדיוס כדור הארץ הוא כ-6,400 קילומטר.
קרום כדור הארץ מחולק ללוחות טקטוניים שנעים האחד ביחס למִשנהו לאורך הגבולות ביניהם בקְצָבים ובכיוונים שונים.
לתנועה יחסית זו אחראים זרמי הערבול (קונבקציה) שמתחוללים במעטפת.
זרמים אלו "מתחילים" עם צניחת הקרום הימי אל מתחת לקרום היבשתי כתוצאה מההתנגשות ביניהם המלווה ברעידות אדמה גדולות, וכתוצאה מההבדל בצפיפויות ביניהם: הימי צפוף יותר מהיבשתי בכ־0.3 גרם לסמ"ק בממוצע.
זרמים אלו נעים במעטפת ומגיעים אל מתחת לרכס מרכז-אוקייני, שקיים במרכז האוקיינוסים, ועולים דרכו אל פני הקרום האוקיאני ויוצרים סלע וולקני חדש.
תהליך זה מתקיים במחזוריות של כ-200 מיליון שנה בערך.
ההתנגשויות שמתרחשות כתוצאה מהתנועה היחסית של הלוחות הטקטוניים, משגרות לתוך קרום כדור הארץ ואל פני השטח גלים שנקראים גלים סייסמיים.
גלים אלה מתחלקים לשלושה סוגים עיקריים: גלים ראשוניים המכונים גלי P (דחיסה) שהם המהירים ביותר, אך אינם הרסניים; גלים שניוניים המכונים גלי S (גזירה) שהם בעלי רכיב אופקי בנוסף לאנכי שקיים גם בגלי ה-P, ועל כן הרסניים; וגלי קרקע שמתחלקים לשני סוגי משנה: גלי ריילי וגלי Love .
גם גלים אלה, שנוצרים רק על פני השטח, הם הרסניים.
כל הגלים הללו, בהתקרבם אל פני השטח באתר כלשהו, יוצרים תאוצות קרקע שהם הגורם לאפקטים הסייסמיים שנגרמים ברעידת האדמה.
על פי אפקטים סייסמיים אלה מתבצעת במכוני מחקר, כגון המכון הגיאולוגי לישראל, הערכה של העוצמה הסייסמית, ומכאן המתאם התאורטי והאמפירי בין תאוצת הקרקע המקסימלית שגורמת רעידת האדמה באתר, להערכת העוצמה הסייסמית באתר זה.
ניסיונות ראשוניים לכמת אפקטים סייסמיים נעשו כבר במחצית השנייה של המאה ה-18, כאשר תיאר בשנת 1783 אפקטים סייסמיים ברעידת האדמה שהתרחשה בקלבריה שבאיטליה באותה שנה.
בשנת 1814 התרחשה רעידת אדמה ליד העיר מור בהונגריה, ומפת האפקטים הסייסמיים שפורסמה באותה שנה נחשבת לניסיון הראשון בהיסטוריה למפות אפקטים אלה.
הבא אחריהם בניסיון לכמת אפקטים סייסמיים של רעידת אדמה היה אגאן (Egen) אחרי רעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1828 בגבול בין בלגיה לגרמניה.
אולם ראשיתה של העוצמה הסייסמית כפי שהיא מוכרת היום, ידועה מאמצע המאה ה-19. מהנדס אירי בשם רוברט מאלט סקר בשנת 1857 את הנזקים שנגרמו ביישובים רבים כתוצאה מרעידת האדמה בנאפולי שבדרום איטליה, והעלה את הנתונים על מפה לפי דרגות חומרה.
הוא חיבר בקו את כל היישובים בעלי דרגת חומרה דומה של אפקטים סייסמיים, וקיבל מפת קווי רום – "קונטורים" – של אזורים שווי עוצמה סייסמית, הנקראת מפה איזוסייסמית.
לקווי המתאר שתחמו אזורים אלה הוא קרא קווים איזוסייסמליים (Isoseismal Lines).
בהיעדר מדידות סייסמיות ממכשירים סייסמוגרפים, שהחלו רק בסוף המאה ה־19, המיפוי נתן למאלט מידע על אזור המוקד (אפיצנטר) של רעידת האדמה ועל אודות מידת הניחות של העוצמות הללו עם התרחקות מאזור המוקד.
מאז הייתה מתודולוגיה זו של הערכת העוצמה הסייסמית בשימוש גובר.
סולם העוצמות הסייסמיות הראשון פורסם בשנת 1874 על ידי איטלקי בשם , וסולם נוסף בשנת 1881 על ידי שווייצרי בשם פרנסואה-אלפונס פורל.
שניהם חברו יחד מייד לאחר פרסום הסולם של פורל, ויצרו סולם משותף בעל 10 דרגות עוצמה סייסמית שנקרא סולם רוסי-פורל, והוא הסולם הסייסמי הראשון שנעשה בו שימוש נרחב בעולם.
סולם רוסי-פורל שופר בשנת 1902 על ידי הוולקנולוג האיטלקי ג'וזפה מרקאלי שהוסיף לכותרות של רוסי-פורל תיאורים מפורטים יותר של האפקטים הסייסמיים.
לפני כן, בשנת 1883, ניסה מרקאלי להגדיר סולם בעל 6 דרגות, אך לא נעשה בו שימוש רב.
בשנת 1904 הציע האיטלקי אדולפו קָנכַּני סולם בן 12 דרגות, על ידי הוספת שתי דרגות בקצה העליון של הסקאלה של סולם רוסי-פורל: דרגה 11 (XI) ודרגה 12 (XII).
גם לסולם זה הייתה מגבלה משמעותית, מכיוון שקנכני ויתר על תיאור מפורט בכל דרגה של עוצמה סייסמית, והסתפק רק בכותרות, כמו "הרס", "פחד" וכיוצא באלה, וכן הערכה של מידת תאוצת הקרקע שגרמה לאפקטים הללו.
בשנת 1912 התפרסם סולם בן 12 דרגות, עם תיאורים מפורטים, על ידי הגאופיזיקאי הגרמני אוגוסט היינריך זיברג.
סולם זה היווה בסיס לכל סולמות הערכת העוצמה הסייסמית בעלי 12 הדרגות שבהם נעשה שימוש עד היום.
סולם זה, בתיקונים קלים, נקרא סולם מרקאלי-קנכני-זיברג.
בשנת 1931 תורגם הסולם לאנגלית על ידי הארי ווד ופרנק ניומן.
ומסיבה בלתי ידועה הם קראו לו סולם מרקאלי המתוקן (Modified Mercalli Scale ובקיצור MMS) שזהו שמו עד היום.
בשנת 1956 שיפר צ'ארלס ריכטר בצורה משמעותית את הסולם.
הוא נמנע מלתת לסולם את שמו, כיוון שלא רצה שהציבור יתבלבל בין סולם ריכטר למדידת כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד, לבין הסולם להערכת העוצמה הסייסמית.
השיפור העיקרי והחשוב של ריכטר בסולם זה היה תלות הערכת העוצמה הסייסמית באיכות המבנה, ולא רק בדרגת הנזק.
הגדרת איכות המבנה הגדירה את הפגיעוּת שלו, ומשתנה זה נותן ממד כמותי לסולמות להערכת עוצמה סייסמית.
כך קיבלה הערכת העוצמה הסייסמית משנה תוקף ואמינות.
עם הזמן, ובעקבות מחקרים מודרניים אודות רעידות אדמה רבות, שופר הסולם של מרקאלי, עד כדי כך שניתן היה להסיק על מתאם בין דרגת העוצמה הסייסמית לבין תאוצת הקרקע המקסימלית שיצרה את האפקטים הסייסמיים שעל פיהם הוערכה דרגת העוצמה הסייסמית.
עם זאת, אפיון איכות המבנים לסוגיהם בסולם מרקאלי המתוקן (להלן נמשיך לקרוא לו לשם הנוחיות בלבד "סולם מרקאלי") מתייחס לסוגי הבנייה השכיחים בארצות הברית.
אפיונים אלה אינם מתאימים למבנים השכיחים באירופה (בעיקר מבני מגורים), ונוצר קושי להעריך עוצמות סייסמיות לרעידות אדמה באירופה בעזרת סולם מרקאלי.
בעקבות קושי זה, נוסח בשנת 1964 באירופה סולם המתאים יותר לאפיוני המבנים בה (בעיקר לאלה שבמרכז אירופה).
סולם זה נקרא "סולם MSK 64".
מחבריו היו שלושה סייסמולוגים ממרכז אירופה: סרגיי מדבדב (רוסי ממוסקבה), וילהלם ספונהר (מזרח גרמני) וויט קרניק (צ'כי).
שלוש האותיות המופיעות בשם הסולם מבטאות את האות הראשונה של שם משפחתו של כל אחד מהם.
המכון הגיאופיסי לישראל והאגף לסייסמולוגיה בו, כגופים הממשלתיים הממונים על ניתור רעידות האדמה במדינה וסביבתה, אימצו (בזמנו) את סולם MSK 64 כסולם שעל פיו מעריכים עוצמות סייסמיות בישראל.
זאת מכיוון שאופי הבנייה הסטנדרטית במרכז אירופה מתאים יותר לאופי הבנייה בישראל מאשר אופי הבנייה בארצות הברית.
בשנות ה־70 שופר סולם MSK בשתי גרסאות נוספות: MSK-76, ו־MSK-78 אשר שימשו באירופה עד שנות ה־90 של המאה ה־20 .
בשנת 1884 הוחל בפיתוחו של סולם להערכת עוצמות סייסמיות ביפן.
בתחילת קיומו של סולם זה נעשה שימוש ב־4 יחידות שינדוֹ (מיפנית: 震度, דרגת רעד) – 微 לקלושה, 弱 לחלשה, 強 לחזקה ו־烈 לאלימה.
סולם שינדו המשיך להתפתח, ובשנת 1898 הפך הסולם לסולם אורדינלי מדרגה 0 עד דרגה 7. בשנת 1908 הוגדר פירוט לדרגות הרעד השונות.
כמעט במקביל, בשנת 1894 פותח סולם אומורי על ידי הסייסמולוג פוסקיצ'י אומורי – (大森房吉, 1868–1923), שכיהן כפרופסור באוניברסיטת טוקיו וניסח את חוק אומורי העוסק בתדירותן של רעידות עוקבות.
סולם העוצמות שלו היה בעל 7 דרגות, והתבסס על התאוצה המרבית של הקרקע ועל התנהגותם של מבנים יפניים אופייניים.
לאחר ביקור באיטליה התאים אומורי את סולם רוסי-פורל למפרטים יפניים, וציין את שרידותם של בניינים יפניים לעומת שבירותם של בניינים זרים בהקשר סייסמולוגי.
בשנת 1995, לאחר רעידת האדמה בקובה, יפן , חולקו דרגות 5 ו־6 לשתי דרגות משנה.
שנה לאחר מכן, בשנת 1996 הוצג סולם JMA על ידי הסוכנות המטאורולוגית של יפן, שנמצא בשימוש עד היום.
הסולם נותר בן 7 דרגות, היחיד שבשימוש היום בעולם שאינו בעל 12 דרגות, ומכאן חריגותו.
בשנת 1996, בעקבות רעידת האדמה באי לוזון בפיליפינים, שהתרחשה בשנת 1990 והייתה במגניטודה 7.7 בסולם המומנט, ייסד המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה סולם עוצמות סייסמיות בן 10 דרגות, שמותאם יותר למציאות הבנייה בפיליפינים.
דרגה 8 בסולם הפיליפיני כוללת בתוכה תיאורי הרס המאפיינים את דרגות VIII ו-IX בסולמות המערביים, דרגה 9 את תאורי דרגות X ו-XI ודרגה 10 את תאורי דרגה XII בסולמות המערביים.
סולם מודרני להערכת "עוצמה סייסמית" שמומלץ לשימוש בישראל
בעקבות אימוץ סולם MSK-64 על ידי המכון הגיאופיסי לשימוש בישראל, נהגו מדעני המכון להעריך עוצמות סייסמיות ברעידות האדמה שהתרחשו במחצית השנייה של המאה ה-20 באמצעות סולם זה.
מכיוון שלא התרחשו רעידות אדמה גדולות בתקופה זו, לא היה מדובר באתגר של ממש.
ברם, הסולם שימש כלי אפקטיבי בניסיון לחקור רעידות אדמה היסטוריות שהתרחשו באזור.
רוב רעידות האדמה הללו נחקרו על ידי פרופסור ניקולאס אמברייזיס מהקולג' המלכותי להנדסה בלונדון.
לפחות רעידת אדמה היסטורית אחת בארץ ישראל נחקרה באופן מקיף על בסיס הערכת עוצמה סייסמית על פי סולם זה.
בשנת 1988 החליטו בנציבות הסייסמולוגית האירופאית על הכנת סולם מאקרוסייסמי מודרני יותר מ-MSK-64. התוצר היה סקאלה חדשה, מפורטת לאין שיעור ביחס לסקאלה משנת 1964 שהוזכרה לעיל.
היא הופצה בשנת 1993, ושימשה טיוטה להערות החברים בנציבות מכל המדינות, לרבות מישראל.
בכנס הנציבות בשנת 1996 ברייקיאוויק שבאיסלנד, הוחלט על אימוץ הסקאלה הזו, והיא הופצה בשנת 1998 ונקראה European Macroseismic Scale-EMS 98. זה הסולם הראשון בהיסטוריית המחקר המאקרוסייסמי שהופץ עם הנחיות לשימוש ועם אילוסטרציות ותמונות להמחשת דרגות הנזק במבנים השונים.
עדיין, הסולמות הופצו מתוך הנחה שהמשתמשים מבינים את כוונותיהם של מחברי הסולמות.
גרסה זו תקפה נכון לאוגוסט 2021. בשנת 2011 המליץ המכון הגיאולוגי לישראל על אימוץ סולם EMS-98 לשימוש בישראל על ידי הגופים המופקדים על ניטור רעידות.
סוגיית השיטתיות בהערכת עוצמות סייסמיות
הערכת העוצמות הסייסמיות מושפעת מהמיומנות של החוקר בשימוש בסולם להערכת עוצמות סייסמיות ומאיכות הנתונים שעליהם מתבסס המחקר.
דבר זה נכון במיוחד בכל הקשור להערכת עוצמות סייסמיות ברעידת אדמה היסטורית, המתבססת על חומרים כתובים.
המלאכה אף מורכבת יותר כאשר לחוקר אין מידע רב אודות איכות המבנים עליהם פעלו האפקטים המתוארים.
לכן, ייתכן שחוקרים שונים יגיעו להערכות שונות בהסתמך על תיאורי אפקטים דומים.
מצב זה עשוי לעורר ספק לגבי אמינות הערכות העוצמה הסייסמית.
עם זאת, אם הערכת העוצמות היא שיטתית, גם השגיאה בהערכת העוצמות הסייסמיות תהיה שיטתית, ובמצב זה הצגת המקורות ההיסטוריים ששימשו את החוקר מאפשרת ביקורת מדעית על עבודת ההערכה ושיפור שלה.
המבחן לשיטתיות של ההערכה הוא בהתפלגות הסטיות (שאריות) בין הערכת העוצמה הסייסמית הנצפית לצפויה, על פי המרחק ממוקד רעידת האדמה.
אם השאריות מתפלגות באופן הקרוב להתפלגות נורמלית אזי ההערכה שיטתית .
כאשר ההערכה היא שיטתית, בדיקה מעמיקה או מדגמית של המקורות המוצגים והערכה עצמאית של העוצמות הסייסמיות על ידי "מבקר", מאפשרות לו להגיע למסקנה בדבר הערכת יתר או חסר של החוקר, אם בכלל.
אם הערכת החוקר היא שיטתית, אך על פי השפיטה או הביקורת היא חסרה או יתֵרה, ניתן בנקל להוסיף או להחסיר לכל התצפיות את קבוע דרגות העוצמה הסייסמית החסרה/יתֵרה.
בחינה אפשרית שכזו תהיה אחת הסיבות לכך, שכאשר מדובר במחקר של רעידת אדמה המתבסס בין השאר על הערכת עוצמות סייסמיות, יש לפרסם כנספח למחקר את כל התיאורים שעליהם התבסס המחקר המאקרוסייסמי.
שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית
העוצמה הסייסמית משמשת בראש ובראשונה, כפי שעשה מאלט באמצע המאה ה-19, למיפוי של אזורים איזוסייסמליים.
גם כיום, אף על פי שיש דרכים לחשב ישירות את גודל רעידת האדמה במרכזה, נהוג להפיק מפה איזוסייסמית לכל רעידת אדמה מודרנית.
ישנם מקרים בהם מופקת המפה באמצעות מחקר מעמיק של רעידת האדמה, ויש שהיא מופקת בצורה אוטומטית וממוחשבת.